tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-13 בפברואר 2018 החליט הנשיא דונלד טראמפ באורח רשמי למנות את כהן לסגן שגריר ארצות הברית באו"ם.
מינויו של כהן אושר פה אחד על ידי הסנאט ב-24 במאי.
הוא הושבע לתפקידו ב-8 ביוני 2018. מאז 1 בינואר 2019 הוא שגריר ארצות הברית באו"ם בפועל, וב-11 באפריל 2019 נבחר בידי הנשיא טראמפ לכהן כשגריר ארצות הברית במצרים, וב-1 באוגוסט אושר מינויו בידי הסנאט של ארצות הברית בהצבעה קולית.
ב-17 בנובמבר 2019 הגיש כהן את כתב ההאמנה שלו והגיע אל קהיר ובכך נכנס לתפקידו.
ב-31 במרץ 2022 סיים את שליחותו במצרים.
ג'ונתן טיילור תומאס הוא שחקן אמריקאי.
התפרסתם בתפקידו כרנדי טיילור בסדרת הטלוויזיה "שפץ ביתך" ברשת ABC, ובתור דיבוב קולו של האריה סימבה בסרט המצויר "מלך האריות".
ג'ונתן טיילור וייס נולד בעמק ליהיי שבקליפורניה.
הוריו, קלודין גונסלבס וסטיבן וייס, התגרשו ב-1991. למד שנתיים פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטת הרווארד במסצ'וסטס, ואת שנתו האחרונה למד באוניברסיטת סנט אנדרוז בסקוטלנד.
תומאס הוא בוגר תואר שני מאוניברסיטת קולומביה.
מקפיד על אורח חיים צמחוני.
את תפקידו הראשון קיבל בגיל 6, כאשר החל לדבב בסדרת הילדים "הרפתקאותיו של פינוקי" (1987) ברשת BBC, שמבוססת על סדרת ספרי הילדים "פינוקי" מאת אריק היל.
החל את קריירת המשחק שלו ב-1990, כשגילם את התפקיד של קווין בריידי, בנו של גרג בריידי, בסדרה "The Bradys", ספין-אוף של סדרת הטלוויזיה משנות השבעים "חבורת בריידי".
בשנת 1991 הופיע תומאס בשני פרקים בסדרת הסיטקום של פוקס "בצבעים חיים".
באותה שנה, לוהק לתפקיד של רנדי טיילור בסיטקום "שפץ ביתך" של רשת ABC.
תומאס נשאר עם התפקיד גם בשנות העשרה שלו, אבל עזב את התוכנית ב-1998 כדי להתמקד בלימודים אקדמיים.
בשנת 1994 דיבב את סימבה בצעירותו בסרט האנימציה "מלך האריות" של חברת וולט דיסני.
בתחילת 2004, לתומס היה תפקיד אורח בתור ג'רמי בסיטקום מבית ABC; "8 כללים פשוטים", והופיע בסדרה "סמולוויל" ברשת The WB בתפקיד אורח ב-2002 וב-2004. בשנת 2005, הוא הופיע בדרמת המסתורין "ורוניקה מארס" ברשת UPN.
ב-22 במרץ 2013, ביצע הופעת אורח בתור ג'ון בייקר בסיום העונה השנייה של הסיטקום "גבר מי שנשאר אחרון" של רשת ABC, ושוב בפרק הרביעי של העונה השלישית ב-11 באוקטובר 2013, והתאחד עם טים אלן, אביו הטלוויזיוני מ"שפץ ביתך".
ב-10 בינואר 2015, תומאס שוב התארח בפרק ה-12 של העונה הרביעית, הפעם בתור רנדי טיילור, תפקידו מהסיטקום "שפץ ביתך", בפרק הזה שיחק לצד הוריו הטלוויזיוניים, טים אלן ופטרישיה ריצ'רדסון.
שנהסרטתפקידהערות1994מלך האריותסימבהדיבובמלחמת הדביבוניםשוקיצ'ידיבוב1995Man of the Houseבן ארצ'רTom and Huckתום סויר1996הרפתקאות פינוקיופינוקיודיבוב1997Wild Americaמרשל סטאפר1998קמתי מוקדם ביום שמתתינער בחוף היםI'll Be Home for Christmasג'ייק וילקינסוןבגדי המלך החדשיםהנסיךדיבוב1999כביש מהירסטיבWalking Across Egyptוסלי בנפילד2005Thru the Moebius Stripהנסיך רג'יסדיבוב
שנהסדרהתפקידהערות1987–1993הרפתקאותיו של פינוקיפינוקידיבוב; 26 פרקים1990The Bradysקווין בריידי4 פרקים1991בצבעים חייםמקולי קאלקין2 פרקים1991–1998שפץ ביתךרנדל ויליאם "רנדי" טיילורתפקיד ראשי (עונות 7-1)
ג'ונתן היקמן הוא סופר ואמן קומיקס אמריקאי.
הוא מוכר בסדרות המקוריות שלו בהוצאת אימג' קומיקס "The Nightly News", "The Manhattan Projects", ו-"East of West", וכן בזכות ההרצות הארוכות שלו על הכותרים ארבעת המופלאים והאוונג'רס של מארוול קומיקס.
בשנת 2013, היקמן כתב מיני סדרה בת שישה חלקים בשם "אינסופיות" עבור מארוול קומיקס, שחלקים מהעלילה שלה ודמויות שהוצגו בה שולבו בסרטים "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק".
בשנת 2015 כתב את אירוע הקרוסאובר "מלחמות סודיות".
החל משנת 2019, היקמן הפך לראש צוות הכתיבה בחוברות האקס-מן במארוול, ויזם וכתב את "שחר אקס" לאתחול מחדש של ספרי האקס-מן.
היקמן ידוע בשילוב שלו של אלמנטים מעולם העיצוב הגרפי (כגון אינפוגרפיקה) בקומיקס שלו ובסגנון המרובד של סיפוריו.
הוא היה מועמד מספר פעמים לפרס אייזנר אולם טרם זכה.
ג'ונתן היקמן נולד וגדל בקרוליינה הדרומית.
הוא סיים את בית הספר התיכון דרום פירנצה בפירנצה, דרום קרוליינה.
לאחר התיכון, היקמן סיים תואר באדריכלות.
בתחילה עבד היקמן בפיתוח אתרי אינטרנט ותקליטורים.
לאחר מכן עבר לעבוד כארט דיירקטור ועבודת בפרסום.
היקמן פרץ לקומיקס עם יצירתו "The Nightly News" בהוצאת אימג' קומיקס.
הוא עיצב עטיפות ל-Virgin Comics, כולל העטיפות ל"Guy Ritchie's Gamekeeper" של אנדי דיגל ו-"Seven Brothers" של גארת' אניס.
היקמן כתב "The Core" לפרויקט "עונת הפיילוט" של הוצאת Top Cow ב-2008. הוא יצר סדרות נוספות עבור אימג' כולל: "Pax Romana"; "Red Masses for Mars", עם ריאן בודנהיים;"Transhuman", עם האמן ג'יי.מ.
ב-12 בפברואר 2008 החל היקמן לכתוב את טורו "חוגים קונצנטריים" עבור האתר iFanboy.
הוא שיתף פעולה עם בריאן מייקל בנדיס והעורך טום ברוורט בסדרת "Secret Warriors" עבור מארוול העוקבת אחר ניק פיורי וקבוצת פעילים בעלי כוחות על כשהם מבצעים פעולות ריגול בעקבות אירועי הפלישה החשאית.
בהמשך כתב היקמן סדרה מוגבלת של S.H.I.E.L.D.
המגוללת את עלילות יקום מארוול מנקודת המבט של הארגון החשאי.
הוא והאמן שון צ'ן יצרו את סדרת ארבעת המופלאים שהשתלבה באירועי השלטון האפל (מאי-ספטמבר 2009).
היקמן הפך לכותב הראשי בסדרה המרכזית של ארבעת המופלאים עם גיליון מספר 570 (אוקטובר 2009) עם אמנות מאת דייל איגלשאם.
בקשת הסיפור "Three", שהסתיים בארבעת המופלאים מספר 587 (מרץ 2011), נראה כי הלפיד האנושי מת כדי למנוע מהמוני מפלצות מהאזור השלילי להגיע לכדור הארץ.
הסדרה הסתיימה בגיליון הבא, מספר 588, והושק מחדש במרץ 2011 כ-"FF".
היקמן סיים את הרצתו על ארבעת המופלאים בשנת 2012 והפך לכותב של האוונג'רס והאוונג'רס החדשים.
בשנת 2013 כתב היקמן את הסדרה מוגבלת אינסופיות.
הוא כתב את הסדרה המוגבלת של "מלחמות סודיות" בשנת 2015. לאחר מכן עזב את מארוול והחל עובד על יצירות מקוריות משלו, כגון "Black Monday Murders" ו-"Manhattan Projects: Beyond the Sun and Stars".
בשנת 2019, היקמן חזר למארוול כדי לעמוד בראש זיכיון אקס-מן, החל מכתיבתו את צמד מיני-הסדרות "House of X and Powers of X".
בעקבות ספרים אלה עלה "שחר אקס", מיתוג מחדש והשקה מחודשת של כל ספרי האקס-מן שנועדו לספר את סיפורם של האקס-מן בסטטוס קוו חדש שהקים היקמן, המכונה "Head of X", כאשר הוא עובד מקרוב ומפקח על כל צוותי היוצרים בכותרים השונים.
ג'ונתן דלזל (באנגלית, Jonathan Dalzell; נולד ב-8 ביולי 1960) הוא כדורסלן עבר ישראלי-אמריקאי, המתנשא לגובה 1.94, אשר שיחק בתפקיד הקלע.
לאחר סיום לימודי התיכון החל ללמוד באוניברסיטת מזרח ניו מקסיקו והיה לשחקן נבחרת הכדורסל של האוניברסיטה, "מזרח ניו מקסיקו גרייהאונדס" מליגת המכללות השנייה.
בעונת הסניור שלו בליגת המכללות העמיד ממוצעים של 15.8 נק' למשחק, בעקבות זאת הוזמן דלזל למחנה הקיץ של הסן אנטוניו ספרס ולאחר מכן העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA אך לא נבחר.
לאחר שלא הצליח להיבחר בדראפט, עבר דלזל לישראל והחל לשחק בהפועל חיפה מליגת העל בעונתו הראשונה בקבוצה קלע 18 נק' בממוצע למשחק בליגה בכ-20 משחקים ו-19.7 בממוצע למשחק בשלב הפלייאוף ב-7 משחקים.
בעונתו השנייה במועדון העמיד ממוצע של 16.6 נק' למשחק בכ-21 משחקי ליגה.
בעונתו השלישית במועדון שיפר את ביצועיו והעמיד ממוצע של 21.1 נק' למשחק בכ-20 משחקי ליגה, בעונה זו גם קבע את שיא הקרירה שלו כאשר קלע 42 נק' בניצחונה של חיפה על הפועל רמת גן.
עונתו האחרונה במועדון הייתה גם לעונת השיא שלו מהבחינה אישית בה העמיד ממוצע של 22.3 נק' למשחק בכ-21 משחקי ליגה, וכ-17.3 נק' למשחק בממוצע בכ-7 משחקי פלייאוף.
בעונת 1987/88 עבר דלזל להפועל תל אביב בה חווה ירידה ביכולת הקליעה, והעמיד ממוצע של 14.8 נק' למשחק בכ-21 משחקי ליגה ו-9 נק' בממוצע בכ-7 משחקי פלייאוף, בסיום עונה אחת עזב את תל אביב ועבר לשחק בהפועל חולון.
בעונתו הראשונה בחולון שיפר את יכולת הקליעה אך לא הצליח להשוות להשיגו בחיפה והעמיד ממוצע של 17.1 נק' למשחק בכ-22 משחקי ליגה ו-13.5 נק' ב-7 משחקי הפלייאוף.
בעונתו השנייה בחולון חלק הידרדרות ביכולת הקליעה ודלזל העמיד ממוצע של 10.8 נק' בכ-16 משחקים בליגה ו-9.7 נק' בשלושת משחקי הפלייאוף.
בעונתו השלישית בחולון שיפר במעט את יכולת הקליע והעמיד ממוצע של 12.8 נק' בכ-20 משחקים ו-13.7 נק' ב-3 משחקים בפלייאוף.
בסיום שלוש עונות בחולון חזר לעונה בודדת בהפועל תל אביב בה העמיד ממוצע של 8.8 נק' בכ-22 משחקי ליגה ו-8.7 נק' בכ-9 משחקי פלייאוף.
בסיום עונה זו עבר להפועל גבת, בעונתו הראשונה בגבת העמיד ממוצע של 9 נק' בכ-26 משחקים, ובעונתו השנייה 10.7 נק' בכ-26 משחקים.
בסיום שתי עונות עזב דלזל את גבת ועבר לשחק בהפועל ירושלים.
בעונתו הראשונה בירושלים העלה במעט דלזל את ממוצע הנק' האישי והעמיד 13.7 נק' בכ-26 משחקי ליגה ו-18.4 נק' בכ-5 משחקי פלייאוף.
בעונתו השנייה במועדון לא הרבה לקבל דקות משחק ואף על פי שהייתה זו עונת שיא מבחינתה של הקבוצה כאשר זכתה לראשונה בגביע המדינה של אותה עונה, דלזל העמיד ממוצע של 2.5 נק' ושותף רק ב-13 משחקי ליגה, בשלב הפלייאוף שיחק בכל 7 המשחקים והעמיד ממוצע של 4.3 נק'.
עונתו האחרונה של דלזל בקבוצה התאפיינה כמו קודמתה במיעוט דק' משחק והוא שותף רק ב-4 משחקי ליגה בהם קלע 2.3 נק' וב-4 משחקי פלייאוף בהן קלע 1.5 נק' למשחק.
בסיום עונה זו פרש מכדורסל.
דלזל שיחק 13 שנים בליגת העל, כ-278 משחקי ליגה בהם קלע 3815 נק', מקום 42 בקלעי כל הזמנים של ליגת העל.
בנוסף שיחק 58 משחקי פלייאוף בהם קלע 679 מה שמציב אותו במקום ה-27 בקלעי כל הזמנים בפלייאוף.
ב-4 עונות בהפועל חיפה קלע 1596 נק' ב-82 משחקים והוא ממוקם במקום ה-9 בקלעי כל הזמנים של הקבוצה בליגה הסדירה.
ב-3 עונות בהפועל חולון קלע 806 נק' ב-58 משחקים והוא ממוקם במקום ה-23 בקלעי כל הזמנים של הקבוצה בליגה הסדירה.
ב-2 עונות בהפועל גבת קלע 511 נק' ב-52 משחקים והוא ממוקם במקום ה-18 בקלעי כל הזמנים של הקבוצה בליגה הסדירה.
ב-2 עונות בהפועל תל אביב קלע 505 נק' ב-43 משחקים והוא ממוקם במקום ה-54 בקלעי כל הזמנים של הקבוצה בליגה הסדירה.
ב-3 עונות בהפועל ירושלים קלע 397 נק' ב-43 משחקים והוא ממוקם במקום ה-79 בקלעי כל הזמנים של הקבוצה בליגה הסדירה.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל למד דלזל אימון במכון וינגייט ואף אימן במשך מספר שנים את נבחרת הכדורסל של חיל האוויר.
ג'ונתן כריסטיאן דייוויד הוא כדורגלן קנדי המשחק בעמדת החלוץ ביובנטוס ובנבחרת קנדה.
מלך שערי נבחרת קנדה בכל הזמנים.
דייוויד נולד בברוקלין להורים ממוצא האיטי ובגיל שלושה חודשים חזר עם משפחתו לפורט-או-פרינס.
בגיל שש היגר עם משפחתו לאוטווה, בירת קנדה.
הוא החל לשחק כדורגל בגיל עשר בקבוצת גולססטר דראגונס, ובהמשך שיחק במספר קבוצות מקומיות.
בינואר הצטרף למחלקת הנוער של גנט הבלגית.
ב-4 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בתיקו 1-1 נגד זולטה ורכם, בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
חמישה ימים לאחר מכן רשם את הופעת הבכורה שלו במסגרת האירופית, בניצחון 0–1 נגד יאגלוניה ביאליסטוק הפולנית, במסגרת מוקדמות מוקדמות הליגה האירופית, וכבש במהלכו את שער הבכורה שלו בזירה האירופית.
הוא כבש ברוב משחקי תחילת העונה, ועד מהרה חתם על חוזה בקבוצה עד לשנת .
ב-11 באוגוסט 2020 חתם לחמש שנים בליל מליגת העל הצרפתית תמורת 30 מיליון אירו, והפך לקנדי היקר בהיסטוריה.
ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה התחרותית שלו נגד סטאד רן.
ב-22 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–4 נגד לוריאן.
ב-3 באפריל הבקיע בניצחון 0–1 נגד פריז סן-ז'רמן, שהיה הניצחון הראשון של ליל בפריז מאז אפריל .
בתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות צרפת לראשונה מזה עשר שנים.
ב-4 ביולי 2025 חתם ביובנטוס מהסרייה א'.
בצעירותו שיחק בנבחרות הצעירות של קנדה.
כאשר היה בן 20, סירב לזימון מארצות הברית.
ב-9 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, בניצחון 0–8 נגד , בו כבש צמד.
ב-7 בספטמבר 2019 כבש שלושער בניצחון 0–7 נגד , ובכך שבר שיא של מספר כיבושים בשנה אחת בנבחרת, עם שמונה שערים.
דייוויס הוא מלך שערי נבחרת קנדה בכל הזמנים.
נעל הזהב של גביע הזהב 2019
מלך שערי ליגת העל הבלגית: (ביחד עם דיומרסי אמבוקני)
ג'ונתן טראמבל הבן היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל קונטיקט בשנים 1797–1809, וקודם לכן ייצג אותה ב, תחילה בבית הנבחרים ולאחר מכן בסנאט.
טראמבל נולד בלבנון שבקונטיקט, בנם השני של ג'ונתן טראמבל האב (לימים המושל הראשון של קונטיקט כמדינה) ושל רעייתו פיית' רובינסון, בתו של הכומר ג'ון רובינסון.
טראמבל השלים את לימודיו בהרווארד קולג' (המוסד שקדם לאוניברסיטת הרווארד) ב-1759, ונשא את נאום הפרידה של בני מחזורו כשהיה למוסמך אוניברסיטה בשנת 1762. אחיו ג'ון טראמבל היה צייר ידוע של המהפכה האמריקאית.
בשעה שהוא ממשיך את מסורת השליחות הציבורית של המשפחה, טראמבל החל את דרכו הציבורית במשרות ברמה המקומית והמדינתית: עורך רשימות, מושבע גדול, מודד דרכים ראשיות, שופט וחבר מועצה.
בשנת 1774 הוא נבחר לסגן (deputy), לראשונה מתוך שבע תקופות כהונה כנציג העיר לבנון.
הוא כיהן בבית המחוקקים של קונטיקט במשך שלוש קדנציות: מ-1774 עד 1775, מ-1779 עד 1780, ובשנת 1788, במהלכה היה יושב ראש בית הנבחרים של קונטיקט.
טראמבל שירת בצבא הקונטיננטלי כמחלק המשכורות של המחלקה הצפונית מ-28 ביולי 1775 עד 29 ביולי 1778. בפברואר 1781 ניתנה לו דרגת לוטננט קולונל.
בהמשך מלחמת העצמאות של ארצות הברית שירת כעוזרו של הגנרל ג'ורג' וושינגטון עד 28 בדצמבר 1783. לאחר המלחמה הוא הפך לחבר מקורי באגודת סינסינטי .
טראמבל נבחר לקונגרס הראשון, השני והשלישי, והיה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מ-4 במרץ 1789 עד 3 במרץ 1795. הוא היה יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית במהלך הקונגרס השני, כמחליפו של פרדריק מולנברג.
טראמבל בחר שלא להתמודד לתקופת כהונה רביעית בבית הנבחרים ובמקום זאת התמודד אל הסנאט של ארצות הברית.
ב-10 ביוני 1796 התפטר מהסנאט כדי לקבל על עצמו את תפקיד סגן המושל בקונטיקט.
כשמושל קונטיקט אוליבר וולקוט מת בדצמבר 1797 התמנה טראמבל למושל המדינה ונבחר מחדש ל-11 כהונות רצופות עד למותו בלבנון, עיר הולדתו.
ג'ונתן מקדונלד ואן נס הוא מעצב שיער ושחקן אמריקאי, עורך פודקסט, פעיל חברתי, סופר ואישיות טלוויזיה.
הוא מוכר בעיקר כמומחה לטיפוח אישי בסדרה עין קווירית המופקת על ידי נטפליקס, סדרת הרשת הפרודית Gay of Thrones וכמגיש הפודקאסט וסדרת הטלוויזיה המבוססת עליו: Getting Curious with Jonathan Van Ness.
ג'ונתן ואן נס נולד ב-28 במרץ 1987 ובילה את שנות חייו המוקדמות בעיר קוויניסי, הנמצאת במדינת אילינוי בארצות הברית.
הוא בן למשפחת אוקליי (Oakley), המחזיקה העיקרית בקבוצת התקשורת והמדיה Quincy Media משלהי המאה ה-19.
ואן נס סבל מהטרדות ואף קיבל איומים על חייו בגלל סגנונו הנשי והמוחצן.
הוא אמר שכילד, מנהגו למרוח לק ציפורניים וללבוש אביזרי אופנה של אמו גררו גיחוך ואיומים.
לדבריו הוא חשב שנדרש ממנו להסתיר את אישיותו, אך תמיד היה שלם עם עצמו.
עם הזמן למד כיצד להתמודד עם התגובות וההטרדות שזכה להן, בזכות חוש ההומור שלו והתמיכה שקיבל מקבוצה קטנה של חברים קרובים.
מאוחר יותר בחייו הבין שהוא א-בינארי ו"ג'נדר נון-קונפורמינג".
בראיון למגזין האמריקאי OUT הוא אמר: "לפעמים אני מרגיש גבר, ולפעמים כאישה.
אני חושב שהאנרגיות של הולכות לכל עבר".
בילדותו הוטרד מינית על ידי ילד בוגר ממנו, מה שהוביל בהמשך חייו להתנהגות שהיו לה מאפיינים של נטייה להרס עצמי.
בצעירותו יזם מפגשים עם גברים בגירים ברשתות החברתיות.
בתיכון בו למד הוא היה המעודד הראשון, ובהמשך גם באוניברסיטת אריזונה, שם למד לתואר במדע המדינה.
התמכרותו לסמים בתקופה זו הובילה אותו לעיסוק בשירותי מין בתשלום.
בתקופה זו גברה גם התלות שלו בסמים ובמין, והובילה לנשירתו מלימודיו.
כתוצאה פנה ללימודי עיצוב שיער במוסד Aveda במיניאפוליס.
לאחר מספר שנים בהן עבד כספר באריזונה העתיק מקום מגוריו ללוס אנג'לס.
ואן נס החל את חייו המקצועיים כשוליה בסלון בלוס אנג'לס.
כשהיה בן 25 התעלף בזמן העבודה.
בבדיקות רפואיות מאוחר יותר אובחן כנשא נגיף HIV.
התפתחות זו הובילה אותו לתהליך "ניקוי עצמי" ולהתרחקות מצריכת סמים.
בפודקאסט שלו אמר למאזינים: "אני רוצה שאנשים יבינו שאתה לעולם לא שבור ללא תקנה".
ואן נס מייסד שותף של שני סלוני שיער בלוס אנג'לס, שם הוא עובד כיום.
ואן נס עשה צעדיו הראשונים בתחום המדיה בעקבות עיבוד הומוריסטי של אחד מפרקי הסדרה משחקי הכס עבור האתר Funny or Die, שהפך לסדרת רשת בזכות עצמה בשם Gay of Thrones, עבורה היה מועמד לפרס אמי ב-2018.
החל מ-2015 הוא מארח את הפודקסט Getting Curious with Jonathan Van Ness, שזכה לתשומת לב רבה לאחר שידור הפרק הראשון של הסדרה עין קווירית, בה הוא משמש מומחה לטיפוח אישי.
הפודקאסט עובד אף הוא לסדרת טלוויזיה בהפקת נטפליקס.
ואן נס כתב על האופן בו השפיע עברו על נסיבות חייו בספר הזכרונות הראשון שלו, "Over the Top: A Raw Journey to Self-Love", שיצא לאור ב-2019.
בספר האיורים "Peanut goes for the Gold", שיצא לאור ב-2020, הוא מספר את סיפורו של שרקן א-בינארי בשם "פינאט" ו"הרפתקאותיהם" כעילוי התעמלות אמנותית.
הספר דורג במקום מס' 14 ברשימת ספרים רבי מכר לילדים בנושא התעמלות.
בשיחה עם ג'ימי פאלון הוא הסביר ש"פינאט" לא "מצאו" מודל ראוי לחיקוי ולכן "החליטו" ליצור מרחב "משלהם".
בהזדמנות אחרת הסביר שכתב את הספר משום ש"רציתי לעשות משהו שיחגוג את כל הילדים שהם אינדיבידואלים ונאמנים למי שהם", והתייחס לחשיבותה של הייחודיות עבורו והיכולת להתמיד ברדיפה אחר תחומי העניין האישיים.
בשנת 2019 הוא תמך במועמדת הדמוקרטית לנשיאות אליזבת וורן, בזכות תמיכתה בזכות לבריאות.
בשנת 2020 שיבח את החלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית על כך שהפליית להט"ב במקום העבודה מנוגדת לחוק זכויות האזרח משנת 1964. ואן נס סבור שסעיף השוויון המוצע כתיקון לחוק זה הכרחי.
ואן נס מתאר עצמו כא-בינארי, אף שהוא אינו עקבי בהכרח בשימוש שהוא עושה בכינויי התואר השונים.
הוא עובד כיום בלוס אנג'לס וניו יורק.
הוא סובל ממחלת הפסוריאזיס ומייעץ ללקוחותיו בעניין טיפוח העור.
בשנת 2020 הכריז על נישואיו לבן זוגו, מרק פיקוק.
בשנים 2016, 2018 ו-2019, הסדרה Gay of Thrones בכיכובו של ואן נס הייתה מועמדת לפרס אמי .
בשנת 2019, ספרו של ואן נס 'Over the Top' זכה בתחרות הספר הטוב ביותר בקטגוריית 'אוטוביוגרפיה' מטעם Goodreads.
בשנת 2019, הפודקאסט של ואן נס 'Getting Curious with Jonathan Van Ness' זכה בפרס הפודקאסט הטוב ביותר בקטגוריית להט"ב מטעם IHeartRadio.
בשנת 2019, זכה ואן נס בקטגוריית 'כוכב השנה' מטעם פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי.
ג'ונתן הווארד הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
הווארד נולד בלנקשייר, אנגליה ומתגורר בלונדון מאז 2005.
הווארד החל לשחק בשנת 2001. תפקידו הראשון היה בתוכנית טלוויזיה חינוכית לנוער, "Looking After the Penneys".
הוא היה חלק מהקאסט הסופי בין 2005 ל-2007 של סדרת הטלוויזיה הבריטית "Dream Team".
הוא גילם את גאווין מודי, כדורגלן צעיר.
לאחר מכן החל ללמוד באקדמיה היוקרתית למוזיקה ואמנות דרמטית של לונדון (LAMDA) בין 2008 ל-2011. בשנת 2012, שיחק במיני סדרת הטלוויזיה "טיטאניק" .
הוא הופיע בתור סם ת'אולי, פטרון בר צעיר ונאה, בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה אחוזת דאונטון.
בשנת 2013, הוא הופיע בסרט המלחמה הזומבים מלחמת העולם Z עם בראד פיט כאחד מחייליו של קאמפ האמפרי ובסרט של אולפני מארוול, תור: העולם האפל בתור איאן בותבי.
בשנה שלאחר מכן, הוא הופיע בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה מר סלפרידג' בתור אד ובכמה פרקים של הסיטקום הבריטי/אמריקאי אפיזודס.
ג'ונתן גבריאל טורס (בספרדית: Jonathan Gabriel Torres, נולד ב-29 בדצמבר 1996 בסנטה פה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק החלוץ בקבוצת סרו פורטניו מליגת העל הפרגוואית.
טורס גדל במחלקת הנוער של קילמס אתלטיקו קלוב, והחל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון, במסגרת ליגת העל הארגנטינאית וליגת המשנה הארגנטינאית.
ב-7 באוגוסט 2018 חתם בקלוב אלמגרו מליגת המשנה הארגנטינאית.
ב-9 באוקטובר 2020 חתם טורס בקלוב אתלטיקו סרמיינטו מליגת העל הארגנטינאית.
ג'ונתן דייוויס הוא שחקן אמריקאי.
הוא נודע בשל תפקידו בתור פופ הייוורד בסדרת הדרמה של נטפליקס, "חופים של סודות".
דייוויס גדל בקונרו , טקסס.
הוא למד בתיכון קונרו שם שיחק כדורגל.
יש לו אחות צעירה יותר, אמו מכרה את ביתו והם עברו לקליפורניה כדי שימשיך להתמקד בקריירת משחק.
הוא סיים את לימודיו בסנטה מוניקה קולג' בקליפורניה.
הופעתו הראשונה הייתה בטלוויזיה בפרק בסדרה "Revolution".
שנה לאחר מכן שיחק בסרט הטלוויזיה "Deliverance Creek".
באותה שנה שיחק גם בסרט הטלוויזיה "Shattered Memories" הוא סיים את לימודיו בסנטה מוניקה קולג' בקליפורניה.
בשנת 2019 לוהק דייוויס לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "חופים של סודות".
שנה סרטתפקיד הערות 2018Edge of the World ג'יי טיבסAge of Summer מאטיס2022 עושות נקמה אליוט
שנה סדרה תפקיד הערות 2013מהפכהילד פרק: "One Riot, One Ranger"2014Deliverance Creekסמואל וושינגטוןסרט טלוויזיה של Lifetime2018Shattered Memoriesטדיסרט טלוויזיה של Lifetime 2020−הווה חופים של סודות פופ היוורדתפקיד ראשי (3 עונות); 30 פרקים
ג'ונתן טראמבל האב היה פוליטיקאי ומדינאי אמריקאי שכיהן כמושל קונטיקט במהלך המהפכה האמריקאית ובשנים 1769–1784. טראמבל וניקולס קוק מרוד איילנד היו האנשים היחידים ששימשו גם כמושלים של מושבות בריטיות וגם של מדינות אמריקאיות.
בנוסף על כך, הוא היה המושל הפטריוט היחיד מתחילת מלחמת העצמאות.
על שמו נקראים מקומות רבים, ובהם מכללת טראמבל שבאוניברסיטת ייל, העיירה טראמבל שבקונטיקט ומחוז טראמבל שבאוהיו.
טראמבל נולד בלבנון שבקונטיקט לג'וזף (1678–1755) והאנה טראמבל (לבית היגלי).
ג'ונתן סיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת הרווארד ב-1727. בשלוש השנים לאחר סיום הלימודים הוא למד תאולוגיה אצל הכומר סולומון ויליאמס בלבנון.
בזכות כך הוא היה מורשה להטיף בקולצ'סטר שבקונטיקט.
לימודים אלו גם הוכרו כתואר שני.
טראמבל הפך לסוחר ביחד עם אביו ב-1731. עשייתו המקצועית גדלה עוד יותר לאחר מות אחיו בים ב-1732. בשנים 1733–1740 כיהן כציר לאספה הכללית, ובשנים 1739–1740 היה יושב ראש האספה.
הוא מונה ללוטננט קולונל במיליציה של קונטיקט ב-1739, והיה קולונל של רגימנט קונטיקט ה-12 במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים.
טראמבל שימש כסגן המושל של המושבה מ-1766 עד 1769, ועם מות המושל וויליאם פיטקין, הפך טראמבל למושל ב-1769. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1784, במהלך המעבר של קונטיקט ממושבה למדינה בארצות הברית.
ב-13 במאי 1774, הגנרל הבריטי תומאס גייג' הגיע לבוסטון, עיר שבלטה בהפגנות אלימות כנגד בריטניה.
גייג' ניסה לרתום את טרומבול על מנת להרגיע את הרוחות.
טרומבול סירב לאחר קרבות לקסינגטון וקונקורד.
טראמבל האשים את גייג' ב"מתקפה בלתי מעוררת ביותר על חייהם ורכושם של נתיני הוד מלכותו".
ב-6 ביולי 1775 טראמבל היה ממגייסיו של נייתן הייל כקצין ברגימנט השביעי החדש של הצבא הקונטיננטלי.
בהמשך המלחמה הייל ריגל למען האמריקאים והוצא להורג על ידי הבריטים והפך לגיבור לאומי בקרב האמריקאים.
טראמבל היה חבר ויועץ של הגנרל ג'ורג' וושינגטון לאורך כל תקופת המהפכה.
וושינגטון הכריז עליו כ"ראשון הפטריוטים".
טרומבול שימש גם כמנהל השכר של הצבא הקונטיננטלי באביב 1778, עד שמותה בטרם עת של אמו אילץ אותו להתפטר מתפקידו.
במסגרת התפטרותו הוא ביקש לחלק את יתרת שכרו שלו לחיילי הצבא.
לאחר המלחמה המשיך טראמבל לכהן כמושל המדינה החדשה.
בשנת 1782, הוא נבחר לעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים.
הוא נבחר כחבר כבוד באגודה של סינסינטי ב-1784. הוא קיבל תואר לשם כבוד מאוניברסיטת ייל ב-1775 ומאוניברסיטת אדינבורו ב-1787.
הם היו הורים לשישה ילדים.
בנו השני הוא ג'ונתן טראמבל הבן (1740–1809), עוזו של הגנרל ג'ורג' וושינגטון מ-1781 ועד סוף המלחמה.
ג'ונתן הבן כיהן גם כמושל קונטיקט מ-1798 עד 1809. בנו הצעיר הוא ג'ון טראמבל (1756–1843), הוא "צייר המהפכה האמריקאית".
אף הוא היה עוזרו של הגנרל וושינגטון למשך 19 ימים ב-1775.
טראמבל מת בלבנון, קונטיקט, ונקבר בבית הקברות הישן שם.
ביתו שבלבנון הוכרז כנקודת ציון היסטורית לאומית ב-1965.
ג'ונתן ספנסר ויליס היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הרפובליקנית, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם דלאוור.
ויליס נולד ב-5 באפריל 1830 באוקספורד, מרילנד, למד בבתי הספר המחוזיים שם ולמד תחת מורים פרטיים.
בתחילה התחתן עם אני בארט טאונסנד (1843–1885), ונולדה להם בת אחת, אליזבת טאונסנד ויליס (1864–1934).
הוא לימד שבע שנים בבית הספר ולאחר מכן נכנס למשרד הכנסייה האפיסקופלית המתודיסטית, שירת במרילנד, דלאוור, פילדלפיה, ניו יורק וסטמפורד, קונטיקט.
הוא פרש מהמשרד ב-1884 והתיישב בחווה ליד מילפורד ועסק בגידול פירות.
ויליס היה מועמד המפלגה הרפובליקנית שכשל בניסיונו להיבחר ב-1892 לקונגרס ה-53, אך נבחר לקונגרס ה-54, וכיהן מ-4 במרץ 1895 ועד 3 במרץ 1897. עם זאת, הוא כשל בניסיונו להיבחר מחדש ב-1896 לקונגרס ה-55, וחזר לעסוק בחקלאות.
הוא מת ב-24 בנובמבר 1903 במילפורד שבדלאוור ונקבר בבית הקברות בארט'ס קפלה ליד פרדריקה, דלאוור.
ג'ונתן ויינר הוא סופר אמריקאי של ספרי עיון המבוססים על תצפיותיו הביולוגיות, המתמקד במיוחד באבולוציה באיי גלאפגוס, בגנטיקה ובסביבה.
בין ספריו: געגוע לעולם הזה: המדע המוזר של האלמוות (Long for This World: The Strange Science of Immortality) שיצא בהוצאת Ecco ביולי 2010, והוא מבט על החיפוש המדעי אחר מעיין הנעורים.
ויינר זכה בפרס פוליצר לעיון כללי לשנת 1995 ובפרס ספר המדע של לוס אנג'לס טיימס לשנת 1994 על ספרו "מקור הפרוש".
בשנת 1999 זכה בפרס מעגל מבקרי הספרים הלאומי ובפרס אוונטיס בשנת 2000 על ספרו "זמן, אהבה, זיכרון" (Time, Love, Memory) על הביולוג המולקולרי סימור בנצר.
ויינר נולד למשפחה יהודית בניו יורק, בנם של פוני (לבית מנש) וג'רום האריס ויינר, מהנדס ומתמטיקאי.
ב-1976 סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד.
ויינר הוא פרופסור בקתדרה על שם מקסוול מ' גפן לעיתונות רפואית ומדעית בבית הספר לעיתונות של אוניברסיטת קולומביה, שם הוא מלמד כתיבה על מדע ורפואה.
הוא לימד באוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת אריזונה ואוניברסיטת רוקפלר.
ב-1982 נישא לדבורה הייליגמן בטקס יהודי באלנטאון, פנסילבניה.
הליגמן היא סופרת ילדים שכותבת גם ספרי עיון.
הם גרים בניו יורק עם שני בניהם, אהרון ובנימין.
ספרה של הייליגמן על אמה דרווין ויחסיה עם צ'ארלס – "צ'ארלס ואמה: קפיצת האמונה של הדרווינים" (הנרי הולט, ינואר 2009) – "לקוראים בגיל נוער וצעירים" – זכה בפרס YALSA למצוינות בתחום ספרות העיון לצעירים מאיגוד הספרנים האמריקאים הצעירים, כספר העיון הטוב ביותר של השנה.
ספר זה זכה בפרס השני בתחרות ספרים לבוגרים צעירים בהתבסס על כשרון ספרותי (פרס פרינץ), וכן בפרס הספר הלאומי.
כדור הארץ (1986), הספר הנלווה לסדרת PBS משנת 1986 באותו שם.
מאה השנים הבאות: מעצבים את גורל כדור הארץ החי שלנו (1990),
מקור הפרוש: סיפור אבולוציה בזמננו (1994) ,
זמן, אהבה, זיכרון: ביולוג גדול ומסעלו אחר מקורות ההתנהגות (1999); ספר אלקטרוני 2014
שומר אחיו: סיפור מקצה הרפואה (2004)
ג'ונתן פרנטיס דוליבר היה נואם רפובליקני, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ולאחר מכן סנאטור אמריקאי מאיווה בתחילת המאה ה-20. בוועידות הלאומיות של הרפובליקנים ב-1900 וב-1908, הוא הועלה כמועמד לסגן הנשיא, אך מעולם לא נבחר.
דוליבר נולד ב-6 בפברואר 1858 ליד קינגווד במחוז פרסטון, מחוז של וירג'יניה שיסרב להצטרף לקונפדרציה ובמקום זאת יישאר באיחוד כחלק מהמדינה החדשה של וירג'יניה המערבית.
הוא למד בבתי הספר הציבוריים וסיים את לימודיו באוניברסיטת וירג'יניה המערבית במורגנטאון ב-1876. לאחר שלמד משפטים, דוליבר התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1878, והחל לעסוק בכך בפורט דודג', איווה.
הוא שימש כעורך דין עירוני של פורט דודג' מ-1880 עד 1887.
בשנת 1884, כצעיר בן עשרים ושש, זכה דוליבר לתשומת לב לאומית על כישוריו כנואם, כאשר ערך קמפיין ברחבי האומה מטעם המועמד הרפובליקני לנשיאות ג'יימס ג' בליין.
ציטוט פוליטי מפורסם מיוחס לדוליבר.
בהתייחסו לנאמנותה המסורתית של מדינתו המאומצת למפלגה הרפובליקנית, דוליבר (בנו של כומר מתודיסט) אמר, "איווה תהפוך לדמוקרטית כשמתודיסט ילך לגיהנום".
בשנת 1888, דוליבר קרא תיגר על חבר הקונגרס המכהן מטעם מחוז הקונגרס העשירי של איווה, אדונירם ג'.
לאחר 110 הצבעות בוועידת המועמדים המחוזית, דוליבר ניצח.
הוא ניצח בקלות בבחירות הכלליות והחל לייצג את צפון מרכז איווה בבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1889. הוא נבחר שוב לבית הנבחרים חמש פעמים.
הוא כיהן כיו"ר ועדת הפיקוח והרפורמה של בית הנבחרים בקונגרס ה-56.
בחודש שלאחר מכן (יולי 1900), מת הסנאטור האמריקני מאיווה ג'ון ה.
שו בחר בדולליבר להחליף את גיר.
דוליבר נבחר בשנית לסנאט על ידי האספה הכללית של איווה.
בסנאט, הוא כיהן כיו"ר הוועדה למסילות ברזל באוקיינוס השקט בקונגרסים ה-57 עד ה-59, ועדת החינוך והעבודה בקונגרסים ה-59 ו-ה-60, והוועדה לחקלאות ויערות בקונגרס ה-61.
בבחירות לנשיאות של 1908, שמו של דוליבר הוכרז שוב כמועמד פוטנציאלי לסגן הנשיא, הפעם לצד ויליאם הווארד טאפט.
כשהכינוס התקרב ציין דוליבר שהוא מעדיף להישאר בסנאט.
בתגובה ללחץ נוסף (והצעות תמיכה מהבית הלבן של רוזוולט), הוא ריכך את עמדתו בכך שציין כי לא יסרב לתפקיד אם יוצע לו.
עם זאת, הוועידה בחרה במקום זאת בג'יימס ס.
במהלך כהונתו של דוליבר בסנאט, הרפובליקנים של איווה היו מחולקים בין משמר ותיק שמרני ששלט בפוליטיקה של המדינה מאז מלחמת האזרחים, לבין אגף פרוגרסיבי חדש בראשות אלברט ב.
קאמינס, עורך דין ומושל איווה (לאחר 1902).
נקודת הבזק של פלג זה הייתה מאמציו של קאמינס ב-1908 להצטרף לדוליבר בסנאט על ידי קריאת תיגר על הסנאטור האגדי ויליאם ב.
לדוליבר היה מוניטין לאומי של פרוגרסיבי.
עם זאת, הוא תמך באליסון, שבסופו של דבר ניצח בפריימריז אך מת זמן קצר לאחר מכן, וקאמינס קיבל את מקומו.
עד מהרה השלים דוליבר עם קאמינס, והתיישר יותר ויותר עם קאמינס באגף הפרוגרסיבי של מפלגתו.
דוליבר מת בעת מילוי תפקידו ב-15 באוקטובר 1910 בפורט דודג', איווה.
הוא נקבר בבית הקברות של אוקלנד בפורט דודג', איווה.
העיירה הקטנה דוליבר, איווה, שהוקמה על קו רכבת חדש ב-1899, והפארק הלאומי דוליבר ממוריאל מדרום לפורט דודג', נקראו על שמו.
דוליבר, ייצג אזור דומה באיווה בבית הנבחרים מ-1945 עד 1957.
ג'ונתן דאלאס ג'ורג' ג'ונס (נולד ב-14 ביולי 1954) הוא מדען בכיר במעבדת סיינסברי ופרופסור באוניברסיטת מזרח אנגליה המשתמש בגישות מולקולריות וגנטיות לחקר עמידות למחלות בצמחים.
ג'ונס השלים תואר ראשון במדעי הטבע ב-1976 באוניברסיטת קיימברידג'.
לאחר מכן המשיך ללימודי דוקטורט בקיימברידג', אשר הוענק לו בשנת 1980, תחת הנחייתם של ריצ'רד פלאוול וגבריאל דובר.
לאחר הדוקטורט, ג'ונס ביצע מחקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד במעבדתו של פרדריק אוסובל.
יחד עם שותפו ג'פרי דאנגל, הציע את מודל "הזיגזג" להבנת הקו-אבולוציה של גני עמידות בצמחים ואפקטורים של פתוגנים.
בנוסף, הציע את השערת השומר, המסבירה כיצד צמחים מצליחים להתגונן מפני המגוון הרחב של מנגנוני התקיפה של פתוגנים באמצעות מספר מוגבל של חלבוני הגנה.
בעבר הייתה סברה כי חסינות מבוססת דפוסים וחסינות מבוססת אפקטורים פועלות בנפרד, אך ג'ונס ועמיתיו הראו כי מסלולים אלה תלויים זה בזה ומעצימים זה את זה באופן שמאפשר עמידות יעילה בצמחים.
ג'ונס כיהן כראש מעבדת סיינסבורי בין השנים 1994–1997 ו-2003–2009. הוא משמש גם כפרופסור באוניברסיטת מזרח אנגליה וכיהן כעורך בכתבי העת The Plant Cell ו-Genome Biology.
חבר מועצת המנהלים של האגודה הבינלאומית לביולוגיה מולקולרית של צמחים 8–1995
המועצה המייעצת 8–1995 של The Plant Journal
חוות דעת נוכחית בביולוגיה של צמחים (COPB) ועדת העורכים 1997–הווה
עורך מוזמן עבור גיליון אינטראקציה בין צמח/מיקרוב של COPB 1998
מייסד מנדל ביוטכנולוגיה ששיתפה פעולה עם מונסנטו
עם ג'ורג' קופלנד, ליאם דולן, ניקולס הארברד, אליסון מרי סמית', קת'י מרטין, רוברט סבלובסקי ואביגיל איימי, היה מחבר שותף של הספר Plant Biology.
ביולי 2010 ג'ונס פרסם מאמר דעה באתר BBC News Online, בו הביע את תמיכתו בשימוש במזון מהונדס גנטית.
במאמרו טען כי "אם ברצוננו להאכיל את אוכלוסיית העולם מבלי להרוס אותו...
עלינו להשתמש בכל הכלים העומדים לרשותנו, כולל הנדסה גנטית".
ג'ונס נבחר לחבר החברה המלכותית (FRS) בשנת 2003 והוא חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית מאז 2015.
בשנת 1998 הוענקה לו חברות ב-EMBO.
בשנת 2025 הוענק לו פרס וולף בחקלאות.
גריי הוא איש עסקים מיליארדר ונדבן אמריקאי.
הוא הנשיא ומנהל התפעול הראשי של קבוצת בלקסטון , קרן השקעות פרטיות שבסיסה בניו יורק.
הוא גם יו"ר רשת הילטון העולמית.
גריי נולד בהיילנד פארק, אילינוי, למשפחה יהודית.
אביו, אלן גריי, היה בעלים של יצרן חלקי רכב קטן בצד המערבי של שיקגו (שנקרא במקרה Blackstone Manufacturing); אמו, סוזן, שנישאה בשנית לאביו החורג ג'יימס פלורסהיים, ניהלה עסק של קייטרינג.
בשנת 1992 סיים גריי את לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה בהצטיינות יתרה עם תואר ראשון באנגלית מבית הספר לאמנויות ומדעים ותואר מבית הספר וורטון.
הוא נבחר לפי בטא קפא.
מיד עם סיום לימודים הצטרף גריי לקבוצת המיזוגים והרכישות וההשקעות הפרטיות של בלקסטון, ובשנה שלאחר מכן הצטרף לקבוצת ההשקעות הפרטיות החדשה שהוקמה בנדל"ן.
הוא מונה למנהל משותף של קבוצת הנדל"ן בשנת 2005 ולמנהל הנדל"ן העולמי בשנת 2011, פיקח על תיק של נכסי מלונות, משרדים, קמעונאות, תעשייה ומגורים בארצות הברית, אירופה ואסיה.
גריי הוביל את הרכישה הממונפת של מלונות הילטון על ידי בלקסטון, אשר הפכה לעסקת הנדל"ן הפרטית הרווחית ביותר אי פעם, והכניסה 14 מיליארד דולר למשקיעי החברה.
גריי ממשיך לכהן כיו"ר דירקטוריון הילטון העולמית, אשר הונפקה לציבור בדצמבר 2013.
בשנת 2013 סייע גריי ליצור מיזם עסקי דרך בלקסטון בשם Invitation Homes לרכישת בתים צמודי קרקע מעוקלים והפיכתם לדירות להשכרה.
הוול סטריט ג'ורנל דיווח כי לאחר משבר העיקולים יצא גריי ל"מסע רכישות הבתים הגדול ביותר בהיסטוריה", בשווי 10 מיליארד דולר בארבע השנים הראשונות של החברה.
החברה ספגה מאוחר יותר ביקורת על מודל העסקים שלה, והסנאטורית האמריקאית אליזבת וורן ביקרה את בלקסטון על כך שהרוויחה "ללא בושה" ממשבר הדיור של 2008.
בפברואר 2018 הוכרז כי גריי יהפוך לנשיא ומנהל התפעול הראשי של בלקסטון, ויחליף את המילטון "טוני" ג'יימס בפיקוח על הפעילות השוטפת של החברה.
כנשיא, עודד גריי גישה נושאית בכל עסקי בלקסטון, תוך השקעה בחברות או נכסים שעשויים להפיק תועלת ממגמות רחבות יותר, כולל מעבר למסחר אלקטרוני, התקדמות במדעי החיים, ביקוש מוגבר למרכזי נתונים בעקבות התפתחות בבינה מלאכותית, השקעות הקשורות למעבר לאנרגיה ירוקה וצמיחת האשראי הפרטי.
גריי גם הוביל את המאמצים להרחבת בסיס הלקוחות של בלקסטון מעבר למאגר הטיפוסי של משקיעים מוסדיים גדולים ששירתה בעבר, כולל חברות ביטוח ומשקיעים פרטיים.
תחת ניהולו של גריי הפכה בלקסטון בשנת 2023 למנהלת הנכסים האלטרנטיבית הראשונה שהגיעה לטריליון דולר בנכסים תחת ניהולה והצטרפה למדד S&P 500.
גריי נחשב תורם דמוקרטי משמעותי, ותמך בהילרי קלינטון ב-2016 ובמספר מועמדים דמוקרטים לנשיאות בבחירות 2020. ב-2023 הוא היה שותף לארגון אירוע גיוס כספים עבור קמפיין הנשיאות של ג'ו ביידן ב-2024.
קרן גריי הוקמה בשנת 2014, עם התמקדות במוטציות תורשתיות ב-BRCA ובהגדלת הגישה לחינוך ולשירותי בריאות עבור צעירים בעלי הכנסה נמוכה בניו יורק.
בפברואר 2023 נכללה משפחת גריי ברשימת 50 התורמים הגדולים ביותר לשנת 2022 של כתב העת The Chronicle of Philanthropy.
בני הזוג גריי תרמו מעל 150 מיליון דולר למחקר סרטן BRCA.
במאי 2012, גריי ואשתו, מינדי גריי, ייסדו את מרכז המחקר באסר, הקרוי על שם אחותה של מינדי, פיית' באסר, שמתה מסרטן השחלות בגיל 44. הם תרמו 25 מיליון דולר להקמת מרכז המחקר, המתמקד במניעה, טיפול ומחקר של סרטן הקשור ל-BRCA, סרטן שעובר בתורשה גנטית.
תרומה זו גם ייסדה את פרס באסר העולמי, המוענק עבור מחקר חדשני בתחום הסרטן.
בינואר 2014 הודיע מרכז המחקר באסר על תוספת של 5 מיליון דולר תרומה מהזוג למימון תוכנית מענקי מחקר חיצונית.
במאי 2017 הודיעו בני הזוג גריי כי יתרמו 21 מיליון דולר למרכז באסר ל-BRCA באוניברסיטת פנסילבניה, כך שסך התחייבויותיהם ליוזמה הגיע ל-55 מיליון דולר.
ביולי 2019 הוכרז כי בני הזוג גריי יתרמו 25 מיליון דולר נוספים למחקר על מוטציות גנטיות מזיקות שיכולות להוביל לסרטן השד והשחלות.
באוקטובר 2022 הכריזו בני הזוג גריי על תרומה של 55 מיליון דולר להקמת מכון באסר לעצירת סרטן כחלק ממרכז באסר לחקר BRCA, שמטרתו לחפש דרכים חדשניות לאיתור ולטפל בסרטן הקשור ל-BRCA לפני שניתוח, הקרנות או כימותרפיה יהפכו לטיפול הכרחי.
תרומה זו מביאה את סך תרומתם לאוניברסיטת פנסילבניה ליותר מ-125 מיליון דולר.
בנובמבר 2016 דיווח הניו יורק טיימס על תרומה של 10 מיליון דולר מבני הזוג גריי למימון תוכנית פיילוט היוצרת חשבון חיסכון ללימודים במכללות עבור אלפי ילדי גן ילדים בבתי ספר ציבוריים בניו יורק.
גריי מכהן בדירקטוריון של בית הספר טריניטי, וכן בדירקטוריון של Harlem Village Academies, קבוצת בתי ספר צ'בניו יורק.
בשנת 2019, הכריזו בני הזוג גריי על תרומת 10 מיליון דולר לתמיכה בסטודנטים דור ראשון, בעלי הכנסה נמוכה, הלומדים באוניברסיטת פנסילבניה.
בשנת 2021 תרמה קרן גריי 15 מיליון דולר לתוכנית שפותחת חשבון חיסכון לקולג' עם 100 דולר עבור כל ילד הרשום בגני ילדים ציבוריים בעיר ניו יורק.
במאי 2025 דווח כי גריי ורעייתו מינדי ייתרמו 125 מיליון דולר לפקולטה למדעי הרפואה והבריאות באוניברסיטת תל אביב, שנקראה על שמם.
זו התרומה הגדולה ביותר שניתנה לאוניברסיטת תל אביב אי פעם, והשלישית בגודלה שניתנה למוסד אקדמי בישראל.
בשנת 1995 נישא גריי נישא למינדי באסר בבית הכנסת בית ציון ישראל בפילדלפיה; הזוג נפגש בזמן לימודיהם באוניברסיטת פנסילבניה, בקורס לשירה רומנטית.
הוא גר במנהטן עם אשתו וארבע בנותיהם.
באוגוסט 2013, העריך בלומברג את שווי נכסיו בקצת יותר ממיליארד דולר, בזכות בעלות על 40.6 מיליון מניות בלקסטון בשווי 913 מיליון דולר בשילוב עם מעל 120 מיליון דולר בבונוסים ובמשכורות.
ג'ונתן גלידן הנטון היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל התשיעי של מדינת מיין במשך שנה מפברואר 1830 עד ינואר 1831.
הנטון נולד בעיירה יוניטי שבניו המפשייר, ולמד בבתי הספר המקומיים.
בהמשך למד משפטים והחל את הקריירה המשפטית שלו בעיר רידפילד שבמיין.
בשנת 1829 כיהן כחבר במועצה המבצעת של מושל מיין, ובאותה שנה התמודד על תפקיד המושל.
הוא נבחר מטעם המפלגה הלאומית הרפובליקנית, וכיהן כמושל מ־9 בפברואר 1830 ועד 5 בינואר 1831. במהלך כהונתו תמך בהקמת בית החולים הפסיכיאטרי הראשון של המדינה.
האנטון התמודד על כהונה נוספת אך לא נבחר.
לאחר סיום תפקידו כיהן כחבר הסנאט של מיין ובית הנבחרים של מיין בין השנים 1832–1834, ולאחר מכן שב לעסוק בעריכת דין.
בערוב ימיו התגורר בעיירה דיקסמונט שבמיין, שם נפטר ב־12 באוקטובר 1851. גופתו נטמנה בבית הקברות רידפילד קורנר שבעיר רידפילד.
ג'ונתן דייוויד לוין הוא כלכלן יהודי-אמריקאי המכהן כנשיא אוניברסיטת סטנפורד מאז אוגוסט 2024. קודם לכן, כיהן כדקאן בית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד בין השנים 2016 ל-2024. מחקריו האקדמאיים הבולטים עוסקים בתחום ארגון תעשייתי, עיצוב שוק, כלכלת הגבלים עסקיים ותורת החוזים ומכרזים.
לוין נולד בקונטיקט, הוא בנו של ריק לוין, כלכלן והנשיא לשעבר של אוניברסיטת ייל.
ב-1994 סיים תואר ראשון בספרות אנגלית ובמתמטיקה מאוניברסיטת סטנפורד.
ב-1996 סיים תואר שני בכלכלה מאוניברסיטת אוקספורד.
את לימודי הדוקטורט בכלכלה שסיים ב-1999, עשה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ולאחר מכן עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת ייל.
בשנת 2000 הצטרף לחוג לכלכלה של אוניברסיטת סטנפורד, הוא מונה לפרופסור חבר ב-2005 ולפרופסור מן המניין ב-2008. בשנים 2011 עד 2014 כיהן כראש החוג לכלכלה.
במקביל היה עמית בכיר במכון סטנפורד למחקר במדיניות כלכלית (SIEPR).
בנוסף, ניהל את תוכנית הארגון התעשייתי בלשכה הלאומית למחקר כלכלי (NBER).
ב-2016 מונה לדקאן בית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד.
החל מאוגוסט 2024 מכהן כנשיא אוניברסיטת סטנפורד.
מחקריו של לוין מתמקדים במיקרו-כלכלה ובארגון תעשייתי ובפרט בתחומי עיצוב שוק, תורת המשחקים, תורת החוזים, מסחר אלקטרוני וכלכלת בריאות.
יחד עם חברת Auctionomics שייסד פול מילגרום, ייעץ לרשות התקשורת הפדרלית (FCC) בבניית מכרז תמריצים לשידור.
המכרז זיכה את הצוות בפרס אמי לטכנולוגיה והנדסה ב-2024. בשנים 2021–2025 כיהן במועצה המייעצת לנשיא ארצות הברית לנושאי מדע וטכנולוגיה, במסגרת זו עמד בראש קבוצת העבודה לנושא אקלים קיצוני וסיכונים פיננסים ובראש קבוצת העבודה למדעי החברה.
לוין הוא זוכה מדליית ג'ון בייטס קלארק (2011) לכלכלן האמריקאי המצטיין מתחת לגיל 40, זוכה מלגת גוגנהיים, מלגת פולברייט, חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, והחברה האקונומטרית.
נשוי לאיימי ולזוג שלושה ילדים.
ג'ונתן טיסדל הוא רב-אמן בשחמט יליד ארצות הברית שייצג את נורווגיה בתחרויות בין-לאומיות.
טיסדל עובד גם כעיתונאי, מחבר ספרי שחמט ומאמן שחמט.
טיסדל נולד בבאפלו, ניו יורק ב-26 באוגוסט 1958, לאב ממוצא אירי ולאם ממוצא יפני.
הוא החל לשחק שחמט בצעירותו בארצות הברית ולאחר מכן עבר לנורווגיה, אותה הוא מייצג מאז 1987.
בשנת 1993 הוענקה לו דרגת רב-אמן, התואר הגבוה ביותר בשחמט.
הוא זכה באליפות נורווגיה בשחמט שלוש פעמים: בשנים 1987, 1991 ו-1995. בשיא כושרו, מד הכושר שלו עמד על 2515 ביולי 1996.
בנוסף לקריירה כשחמטאי, טיסדל פיתח קריירה כעיתונאי עצמאי, מסקר אירועי שחמט גדולים עבור סוכנות הידיעות רויטרס ועבור כלי תקשורת נוספים.
הוא כתב עבור מגזינים שונים ושימש כעורך במגזין "New In Chess".
טיסדל חיבר וסייע בכתיבתם של מספר ספרים, ביניהם:
(1997) – ספר הדרכה חדשני ומוערך שבו הוא מציג גישה פסיכולוגית לאימון בשחמט.
(1997) – ספר על אלוף העולם מגנוס קרלסן.
ג'ונתן טיסדל – גרהם דייוויד לי, לונדון, 1981
על המשחק הזה התקיימו דיונים בפורומים אינטרנטיים רבים:
ג'ונתן טיסדל – גרהם דייוויד לי, לונדון, 1981, יוטיוב
באתר chessgames, כותב שהזדהה בשם המשתמש "Interbond" הזכיר את מגזין השחמט הנורווגי בו נכתב על המשחק.
באסופת משחקים שמכונה Brilliant Chess Miniatures, יוטיוב
ג'ונתן גרינבלט הוא יזם, מנהל ופעיל חברתי יהודי-אמריקאי, המכהן כיו"ר הליגה נגד השמצה החל מ-20 ביולי 2015, אז החליף את קודמו בתפקיד אברהם פוקסמן.
קודם לכן שימש כעוזר מיוחד לנשיא ארצות הברית ברק אובמה בנושאי חדשנות חברתית והשתתפות אזרחית, תפקיד שמילא בין 2011–2014. מאז פרוץ מלחמת חרבות ברזל הוא נחשב למוביל במאבק נגד אנטישמיות ואנטי ציונות שפרצו בעקבותיה, וב-2025 הוכתר על ידי מגזין "טיים" כאחד מ-100 האישים המשפיעים ביותר בעולם.
גרינבלט נולד ב-21 בנובמבר 1970 בעיר טראמבול שבמדינת קונטיקט למשפחה יהודית-אמריקאית קונסרבטיבית.
לאחר לימודי התיכון, הוא למד באוניברסיטת טאפטס שבמדינת מסצ'וסטס, ושם קיבל תואר באומנויות.
בשנת 1992 עבד בקמפיין הבחירות לנשיאות של ביל קלינטון בעיר ליטל רוק שבמדינת ארקנסו, ולאחר בחירתו של קלינטון לנשיאות מונה לעוזר בבית הלבן, ולאחר מכן כעוזר במחלקת המסחר האמריקאית, שם עזר בפיתוח מדיניות כלכלית בין-לאומית בשווקים מתעוררים ובכלכלות שנמצאות לאחר תקופות סכסוך.
לצד התואר באומנויות, גרינבלט מחזיק בתואר שני במנהל עסקים מבית הספר קלוג להנהלה שבאוניברסיטת נורת'ווסטרן במדינת אילינוי.
בשנת 2002 הקים יחד שותפו העסקי את חברת "אתוס ווטר" , מיזם מים בבקבוקים איכותיים המיועד לילדים במדינות עניות ברחבי העולם, תוך כדי מימון תוכניות מים במדינות עניות על ידי חלק מרווחי החברה.
ב־2005 החברה נרכשה על ידי סטארבקס, מה שהביא לגידול גדול ברווחיה.
לאחר הרכישה גרינבלט סייע במיליוני דולרים להבאת מים נקיים לקהילות נזקקות במדינות כגון בנגלדש, הודו, קניה, אתיופיה, הונדורס והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בנוסף גרינבלט הקים את חברת "All For Good", חברת קוד פתוח אשר מעודדת אמריקאים להתנדבות ברשת וכיום מהווה את החברה הגדולה ביותר שעוסקת בהתנדבות ברשת, ומאגדת תחתה חברות נוספות.
הוא הקים והיה שותף בחברות נוספות שעסקו בנושאים כלכליים וחברתיים, כגון Good Worldwide, Impact Economy Initiative ועוד.
בשנת 2011 מונה לעוזר מיוחד לנשיא ארצות הברית ברק אובמה ליזמות חברתית והשתתפות אזרחית, תפקיד שמילא עד 2014. הוא הוביל את מאמצי מחלקת המסחר האמריקאית לניצול הון אנושי והון פיננסי למטרת פרויקטים קהילתיים וחברתיים, כגון שירות לאומי, מעורבות אזרחית ויזמות חברתית.
בנוסף היה מעורב במאמצים ממשלתיים, כגון מניעת אלימות נשק, והמיזם החברתי הממשלתי Giving Thursday.
הוא עזב את תפקידו ב־2014, ודייוויד וילקינסון מונה כמחליפו.
ב־2014 הוכרז כי גרינבלט יתמנה ליו"ר החדש של הליגה נגד השמצה, ארגון יהודי בין-לאומי הפועל נגד אנטישמיות ואנטי ציונות, וב-20 ביולי 2015 הוא נכנס לתפקיד, ומכהן בו עד היום.
בשנת 2016 מתח ביקורת חריפה על החלטת אונסק"ו לסווג את הר הבית כ"אתר מורשת עולמית פלסטיני", ובין השאר אמר כי "התעלמות או הכחשה של הקשר היהודי להר הבית פירושה התעלמות או הכחשה של מה שהופך את ירושלים לקדושה כל כך ומהדהדת עבור העולם, כולל הקהילה הנוצרית".
הוא ציין לשבח את התנגדותם להחלטה של מזכ"לית אונסק"ו אירינה בוקובה וראש ממשלת איטליה מתאו רנצי.
ביולי 2017 מתח ביקורת חריפה על החלטה נוספת של אונסק"ו בלחץ פלסטיני, שקבעה כי מערת המכפלה והעיר העתיקה של חברון הם "אתרי מורשת עולמית פלסטינית בסיכון", ואמר כי "למרבה הצער, אונסק"ו נכנעה למניפולציות של הרשות הפלסטינית כדי להפוך את המקומות הקדושים לפוליטיים".
הוא מתח ביקורת חריפה על תגובתם של ארגונים יהודיים פרו-פלסטיניים לגל הטרור בישראל באותה התקופה, כגון "קול יהודי לשלום" ואמר כי תגובתם "מסוכנת".
הנאום גרר ביקורות רבות מצד ארגונים יהודים אנטי ישראלים, ואף מתוך הארגון עצמו.
בשנת 2022 ספג ביקורת לאחר ששיבח את מנכ"ל טוויטר אילון מאסק, והשווה אותו להנרי פורד מייסד יצרנית הרכב פורד, על אף שהיה אנטישמי מוצהר.
לאחר הסערה שיצר התנצל על ההשוואה ואמר כי היא הייתה שגויה.
ביוני 2025 בנאום בפני בכירים רפובליקנים אמר כי האיום האמיתי על יהודי ארצות הברית בא מה"שילוב של מה שאני קורא לו, שמאל רדיקלי ואיסלאמיסטים כאן בארצות הברית".
הוא השווה בין המפגינים הפרו-פלסטינים לדאעש ואל-קאעידה, ולאחר שהַפָּעיל הפרו-פלסטיני מחמוד ח'ליל נעצר מתוך כוונה לגרשו מארצות הברית, אמר כי "בקרוב נמצא את קשריו לקבוצות עוינות מעבר לים".
גרינבלט הוא נכד לניצול שואה.
הוא נשוי למארי קייפור גרינבלט, יהודייה ממוצא איראני שברחה מאיראן.
ג'ונתן וורת' נולד במחוז רנדולף שבקרוליינה הצפונית, כבנם של דר' דייוויד וורת', רופא וחוואי, ושל יוניס (לבית גרדנר) וורת'.
הוא התחנך באקדמיית גרינסבורו, שם הוא סיים ב-1823, ולאחר מכן למד משפטים בהדרכתו של השופט ארצ'יבלד ד.
מרפי, וב-1824 התקבל ללשכת עורכי הדין.
ב-1830 נבחר וורת' לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית מטעם מחוז רנדולף.
פנייתו לפוליטיקה הונעה בעיקר מאי ההצלחה היחסית שלו בתחום המשפטים.
חולשתו המרכזית על פי ראייתו, הייתה חוסר הכישרון שלו כנואם בציבור.
עמיתיו ללשכת עורכי הדין שכנעו אותו שהדרך הטובה ביותר עבורו לשיפור יכולת הדיבור תהיה בחירתו כמחוקק.
וורת' כיהן שנתיים בבית הנבחרים, פרש מהפוליטיקה כדי לבסס את עיסוקו בעריכת דין, ובשנים 1840–1841 נבחר לסנאט של קרוליינה הצפונית.
בשנים 1841 ו-1845 הוא ניסה להתמודד ללא הצלחה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית.
ב-1858 נבחר וורת' שוב לסנאט המדינתי, אז הוא היה יושב ראש הוועדה שחקרה את ההתנהלות הבעייתית של חברת הרכבות של קרוליינה הצפונית.
הוא מילא את תפקידו זה ללא לאות, עד שנשיא חברת הרכבות, ידיד לשעבר שלו, אתגר אותו לקיים דו-קרב, קריאה שוורת' דחה.
מזכיר האוצר של קרוליינה הצפונית
וורת' התנגד נחרצות לפרישת קרוליינה מהאיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית.
אף על פי שהוא התנגד לעמדות הקונפדרציה ברוב הנושאים, הוא נותר נאמן לקרוליינה הצפונית וסירב להיות חלק מכמה מתנועות השלום שהיו פעילות אז.
הוא החזיק בבעלותו עבדים, וראה בעבדות זכות חוקתית שניתן היה להגן עליה בדרך הטובה ביותר באמצעות הישארות המדינה באיחוד.
בסוף 1862 או בראשית 1863 נבחר וורת' על ידי בית המחוקקים כמזכיר האוצר של קרוליינה הצפונית.
אחד מתפקידיו של וורת' היה להנפיק שטרות ואיגרות חוב כדי לממן את חלקה של קרוליינה הצפונית בחוב שנבע מהוצאות המלחמה.
מתוך כ-20 מיליון דולר בשטרות שהונפקו על ידי המדינה, 8.5 מיליון דולר הונפקו על ידי וורת', ו-5.2 מיליון דולר לא נפרעו עם תום המלחמה.
איגרות החוב שהונפקו הגיעו לשווי של 13 מיליון דולר.
בתום המלחמה התכחשה קרוליינה הצפונית לכל חובותיה שנוצרו בתקופת המלחמה.
זמן קצר לפני כיבוש בירת המדינה ראלי על ידי כוחות הכיבוש של הגנרל ויליאם שרמן בשלבים האחרונים של המלחמה, הטיל המושל זבולון ואנס על וורת' לשמור על ארכיון המדינה, משימה שהוא ביצע על ידי פינוי הארכיון לעיר קומפני שופס (כיום ברלינגטון ) שבמחוז אלמנס.
וורת' זכה להערכה כה מרובה, עד אשר ויליאם וודס הולדן, שמונה כמושל זמני, ביקש ממנו להמשיך בתפקידו כמזכיר אוצר זמני.
הוא שימש בתפקיד במשך חמישה חודשים נוספים עד שהתפטר כדי להתמודד בבחירות המיוחדות מול הולדן שהתקיימו בנובמבר 1865. וורת' היה היחידי מבין מזכירי האוצר של קרוליינה הצפונית שנבחר כמושל.
וורת' נבחר כמועמד לתפקיד מושל קרוליינה הצפונית מטעם המפלגה השמרנית , קואליציה מדינתית שכללה את רוב הדמוקרטים וחלק מהוויגים לשעבר.
הוא היה מקושר למפלגה זו מאז תחילת המלחמה.
יריבו בבחירות היה המושל המכהן הולדן, שמונה על ידי הנשיא אנדרו ג'ונסון והתמודד מטעם מפלגת האיחוד הלאומי .
מרכז כוחו של וורת' היה בחלק המזרחי של המדינה, והולדן שלט במחוזות המערביים שרובם התנגדו לפרישה ולמלחמה.
ניצחונו של וורת' היה בתמיכת רבים מהגופים המדינתיים שתמכו בפרישה.
בחירות אלו התקיימו על פי חוקת קרוליינה הצפונית שהתקבלה באותה שנה, ושנדחתה על ידי הקונגרס של ארצות הברית.
באוקטובר 1866 נבחר וורת' לתקופת כהונתו השנייה שהחלה בדצמבר אותה שנה.
הוא זכה ב-34,250 קולות (75.9 אחוזים) מול 10,759 הקולות (23.8 אחוזים) של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית לשעבר, אלפרד דוקרי , שהתמודד מטעם המפלגת האיחוד הלאומי.
בשתי מערכות הבחירות הדגיש וורת' שהוא התנגד לפרישה ושהוא שאף לשקם את המדינה ואת האיחוד שהיו מפולגים.
הוא הביע תמיכה בנשיא ג'ונסון.
האירוע המרכזי בתקופת כהונתו השנייה של וורת' הייתה ועידת החוקה המדינתית שהתקיימה בראשית 1868, ובה נוסחה חוקה שהייתה אמורה לעמוד בדרישות הקונגרס.
אחד האינטרסים המרכזיים של וורת הייתה להחזיר את קרוליינה הצפונית לחיק האיחוד.
הוא התאכזב מהחוקה החדשה, ובבחירות שהתקיימו באותה שנה הוא סירב להתמודד שוב על משרת המושל.
הוא לא הכיר בלגיטימיות של בחירות אלו, שבהן נבחר הולדן לתקופת כהונתו השנייה.
אף על פי כן הוא כתב להולדן: "אני מפקיד את התפקיד בידך במה שאני מחשיב ככפייה צבאית".
ב-1824 נשא וורת' לאישה את מרטיטיה דניאל , אחייניתו של השופט ארצ'יבלד מרפי .
צאצאים ידועים שלו היו: נכדו וורת' באגלי , קצין בצי ארצות הברית שנהרג במלחמת ארצות הברית-ספרד; נכדו דייוויד ו.
באגלי, שהיה אדמירל בצי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה; נכדתו אדי וורת' באגלי דניאלס , פעילה למען זכות בחירה לנשים; ובנה ג'ונתן וורת' דניאלס, עיתונאי שלתקופה קצרה היה דובר הבית הלבן בממשליהם של פרנקלין דלאנו רוזוולט והארי טרומן.
אחיו של וורת', ג'ון מ.
וורת' , היה גם הוא פוליטיקאי, שכיהן גם הוא כמזכיר האוצר של קרוליינה הצפונית בשנים 1876–1885.
ג'ונתן וורת' נפטר בראלי ב-5 בספטמבר 1869, 14 חודשים לאחר תום כהונתו כמושל.
הוא נטמן בבית הקברות אוקווד ההיסטורי שבעיר.
ג'ונתן סוויפט , היה סופר, משורר, סאטיריקן, מסאי ואיש כמורה אנגליקני, ממוצא אירי-אנגלי.
חיבורו המפורסם ביותר הוא הספר "מסעות גוליבר", שבמקורו לא נכתב כלל עבור ילדים, אלא כסאטירה על החברה האנגלית, גם אם במהלך השנים עובד הספר פעמים רבות כספר ילדים.
אף על פי שפרסם יצירות רבות, אף לא אחת מהן התפרסמה בשמו האמיתי.
השם הספרותי שהרבה להשתמש בו הוא: Isaac Bickerstaff.
סוויפט נחשב לאחד מהסאטריקנים הגדולים ביותר שקמו לפרוזה האנגלית.
"מסעות גוליבר" נמנה במקום השלישי ברשימת 100 הספרים הטובים ביותר שחוברו באנגלית של הגרדיאן.
סוויפט נולד להורים אנגלים שעבדו בדבלין, בירת אירלנד.
אביו, עורך הדין ג'ונתן סוויפט, מת מספר חודשים לפני לידת בנו, והותיר את אשתו וילדיו במצב כלכלי קשה.
סוויפט נשלח להתחנך אצל דודו, שדאג לחינוכו בבתי הספר הטובים באירלנד.
הוא בילה את ילדותו בבית הספר היסודי "קילקני" ואת נעוריו ב"טריניטי קולג'", שם השלים את התואר הראשון במדעי הרוח, על אף שלא הצטיין בלימודיו.
לאחר שהחל את לימודיו בקולג' לתואר השני, נאלץ סוויפט לעזוב את אירלנד ולמצוא מקלט באנגליה עקב המהומות שפרצו בדבלין על רקע המהפכה המהוללת באנגליה.
הוא הצטרף לאחוזתו של ויליאם טמפל, מדינאי ומסאי מוערך, קרוב משפחה רחוק מצד אמו, ועבד שם כמזכירו האישי עד שנת 1699, מועד פטירתו של טמפל.
טמפל היה עסוק בכתיבת זכרונותיו והכנת חיבוריו להדפסה וסוויפט עזר לו בכך.
פעמיים ביקר סוויפט באירלנד במהלך שהותו אצל טמפל, ובביקור השני הוא הוסמך ככומר אנגליקני.
ספרייתו העשירה של טמפל הרחיבה את הידע והאינטלקט של סוויפט, ושם גם השלים את תארו השני באוניברסיטת אוקספורד.
בביתו של טמפל פגש את אסתר ג'ונסון, בתה של סוכנת הבית, שמערכת היחסים ביניהם נמשכה לאורך שנים.
תחילה הרבה לכתוב שירים, אך רק כשעבר לכתיבת פרוזה בא כישרון הכתיבה הסאטירי והשנון שלו לידי ביטוי הולם.
לאחר פטירתו של טמפל חזר סוויפט לדבלין ושימש ככומר וכמזכיר לרוזן מברקלי.
הוא המשיך לבקר מדי פעם בלונדון, וזכה שם להכרה גדולה בזכות חוכמתו וכישוריו הספרותיים.
בשנת 1704 פרסם בעילום שם את ספרו: A Tale of A Tub (מעשה בגיגית) המהווה אחת מיצירותיו המרשימות.
הספר עוסק בשחיתויות הרבות שקיימות בדת ובחשיפת השקרים שכרוכים בטקסי הפולחן.
היצירה מצטיינת בחריפות הסאטירית של המחבר ושליטתו בז'אנר הפרודי.
שנינותו יוצאת הדופן של סוויפט, דעותיו הקיצוניות וסגנונו חסר המעצורים, הפכו אותו מצד אחד לאדם מוערך ואהוד מאוד, ומצד שני, בר פלוגתא שנוא מאוד, בעת ובעונה אחת.
הוא היה חבר בכמה מהחוגים הספרותיים המובילים, ביניהם החוג אליו היו שייכים גם אלכסנדר פופ, ויליאם קונגריב, ג'וזף אדיסון וסר ריצ'רד סטיל.
כמו כן היה פעיל מאוד בזירה הפוליטית.
הוא נעזר בכתיבתו החריפה כדי לתקוף את אויביו הפוליטיים.
דבר זה גרם לעיכוב קידומו בכנסייה ולחזרתו שוב ושוב לאירלנד, מקום בו הרגיש אומלל.
אולם גם באירלנד הפך מעורב בחיים הפוליטיים והייתה לו השפעה רבה בהשראה שסיפק למרד האירי נגד אנגליה.
בזכות תרומתו הרבה למטרה האירית הפך סוויפט לגיבור אירי, על אף מוצאו האנגלי.
בזכות התיעוד הנרחב שהשאיר סוויפט על חייו, יש בידינו מידע רב על-אודותיהם, במידה רבה יותר מאשר על רבים מבני זמנו.
אף על פי כן, נותרו הפרטים על חיי המשפחה שלו בגדר חידה.
חוקרים רבים רואים בכך את הסיבה העיקרית לציניות שלו ולהתנגדותו להינשא ולהוליד ילדים.
יחסיו עם נשים היו מורכבים ופעמים רבות מצאו ביטוי ביצירותיו.
היו שלוש נשים עיקריות בחייו: ג'יין וורינג (ורינה), אסתר ג'ונסון (סטלה) ואסתר ואנהומריג (ונסה).
סוויפט התאהב בוורינה כאשר היה כומר צעיר בקהילה הקטנה של קילרות.
סירובה להינשא לו עשוי להיות הסיבה להחלטתו לא להינשא לעולם.
סטלה הייתה בת שלוש-עשרה כאשר פגש אותה בביתו של מיטיבה – ויליאם טמפל.
הוא הוקסם מהאינטליגנציה הגבוהה ומיכולות השיחה יוצאות הדופן שלה.
ידידותם האמיצה נמשכה מעל שלושים שנה והסתיימה כאשר מתה סטלה, בשנת 1728. סוויפט החשיב מאוד את ידידותה של סטלה, ודאג לנקוט בצעדים כדי להבטיח שהיא תמיד תהיה קרובה אליו.
הוא כתב לה שירים רבים, התכתב איתה בקביעות וכתב יומן שהיה ממוען אליה.
למרות חיבתו כלפיה ואהבתה אליו, אין הוכחה שהם נישאו, גם אם קיימת טענה שהם נישאו בשנת 1716. ונסה הייתה בת עשרים בשנת 1708, כאשר סוויפט פגש אותה לראשונה בלונדון.
היא התאהבה בו ועקבה אחריו עד לאירלנד, אך הוא לא היה מעוניין ביחסים מעבר לידידות, כפי שהוא הבהיר בשיר משנת 1727 – קדנוס וונסה – אשר כתב עבורה.
במהלך חייו סבל מהתקפים חזקים של מחלת מנייר, אשר תסמיניה כוללים סחרחורת, בחילה והתחרשות.
לקראת סוף חייו החל לסבול גם מאובדן זיכרון, ראייה חלשה ומצבו הנפשי הידרדר.
הוא בילה את רוב זמנו בבדידות והתנהגותו הפכה קפריזית.
בשנותיו האחרונות מונו לו אפוטרופוסים ובשנת 1742 ביקשו אפוטרופוסיו מהרשויות להכיר בו כבלתי שפוי.
הוא מת בשנת 1745 ונקבר בקרבת סטלה.
מעל קברו הוצב האפיטף הלטיני אשר כתב בעצמו למטרה זו: Ubi saeva indignatio ulterius cor lacerare nequit - "המקום שבו התרעומת לא תוכל עוד לקרוע את לבו".
הספר פורסם בשנת 1726. במאה ה-18 לא הייתה עדיין קיימת ספרות ילדים כמערכת נפרדת בתרבות.