tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עקב טווח הירי הנמוך תיפרס המרגמה לרוב בקו החזית של הלחימה ותעסוק במתן סיוע ארטילרי קל ומיידי לכוחות המתמרנים.
אמצעי ארטילרי שלישי בשדה הקרב המודרני הוא משגר הרקטות החמוש ברקטות ארטילריות.
מבחינות רבות דומה משגר הרקטות לתותח ההוביצר – הוא מתופעל על ידי מספר רב של אנשי צוות, בניגוד למרגמה הוא לרוב ייפרס בעורף וגוף הירי שלו יהיה בדרך כלל ארוך (לרוב בין 3 ל-9 מטרים אורכו) ורחב (ברוב המקרים למעלה מ-150 מ"מ קליבר, ולעיתים אף משמעותית למעלה מכך).
עקב ממדיו הגדולים משגר הרקטות יינשא לרוב באופן מתנייע, בדרך כלל על גבי רכב קרבי משוריין או משאית.
עם זאת, קיימים מספר הבדלים בולטים בין תותח ההוביצר למשגר הרקטות.
ראשית, משגר הרקטות משגר רקטות ולא פגזים (בניגוד לפגזים, הרקטות נושאות מנוע ייעודי).
שנית, לעיתים רבות משגרי הרקטות הם רב-קניים, כלומר כוללים מספר קני ירי המאפשרים ירי מספר רב של רקטות במקביל.
ובעוד ישנם משגרי רקטות חד-קניים, כלומר בעלי קנה אחד, ישנם משגרי רקטות גם בעלי עשרות קני שיגור.
עקב היותם של משגרי רקטות לעיתים רבות רב-קניים (בעוד תותחי הוביצר הם תמיד חד-קניים), עומד הבדל בולט בין שני כלי נשק אלו: קצב האש של משגרי הרקטות יהיה בדרך כלל מהיר יותר.
גם אם טעינת פגזים היא פעולה מהירה יותר מטעינת רקטות, האפשרות לירי מספר רב של רקטות במקביל גורם לקצב ירי גבוה יותר.
הבדל חשוב אחרון הוא בטווח הירי המרבי: אל מול טווח ירי מרבי של כמה עשרות קילומטרים אצל תותח ההוביצר, טווח הירי המרבי של משגרי הרקטות מגוון.
בעוד ישנן רקטות קלות בעלות טווח ירי של כעשרה קילומטרים בלבד, קיימים גם משגרי רקטות בעלי טווי שיגור מרבי של מאות קילומטרים בודדות.
הארטילריה היא נשק סטטיסטי, כלומר, ברובה הגדול היא נשק לא מדויק שפגיעתו מכסה שטח נרחב.
לכן, לרוב, משמשת הארטילריה לפגיעה במקבצי מטרות הפרושים על שטח ניכר ולא לפגיעה במטרות נקודתיות.
ככזו, יוצרת הארטילריה את מה שמכונה "הסביבה הטבעית של שדה-הקרב" בכך שהיא מקשה על כוחות-האויב לתמרן ולהתארגן ומאלצת אותם להתחפר, להשתמש בשריון כבד או להימנע כליל מכניסה לתא השטח המופגז (מה שמכונה "שלילת שטח").
כוחה העיקרי של הארטילריה הוא בנפח האש (כמות תחמושת, קצב אש ומשך ירי) שהיא מסוגלת להפעיל על תא שטח מסוים, בטווחים גדולים וללא צורך בקו ראייה (ירי תלול מסלול), ובכך להסב נזק לכמות רבה של מטרות הפזורות בו.
מעבר לכך, נפח האש העצום שיכולה הארטילריה להפעיל על תא השטח ויכולתה לירות במשך פרקי זמן ארוכים יוצרים איום פסיכולוגי משמעותי מבחינתם של חיילי-האויב המצויים בו, גם אם הם מוגנים פיזית מפגיעה, ובכך נפגעת יכולתם להילחם גם לאחר תום הירי.
המכלול הארטילרי מורכב מן הגורם היורה ומן הגורם המכוון.
לדוגמה סוללת תותחים מודרנית מסוגלת לירות לטווח של עד כ־25 ק"מ, אנשי הסוללה אינם רואים את המטרה עליה הם יורים.
על מנת לפתור בעיה זו קיים הגורם המכוון, לרוב קצינים הנמצאים עם הכוח הלוחם ומנחים את הסוללה באמצעות קשר כיצד לכוון את פגזיה.
התהליך בו מביא הגורם המכוון את הפגז למטרה מכונה טיווח.
סוללת תותחים מודרנית מסוגלת לשגר כ־2.5 טונות רסס פלדה למרחק של עד 25 ק"מ תוך כ-3 דקות.
כיום כלי הנשק הארטילריים המרכזיים הנמצאים בשימוש צבאות העולם הם: תותחי הוביצר, מרגמות ומשגרי רקטות.
הארטילריה משמשת למגוון ייעודים כתלות בקוטר האמל"ח ובסוגו.
תפקידה העיקרי של הארטילריה הוא סיוע באש לכוחות היבשה, או על-פי הגדרת נאט"ו, "הרעשה המתואמת עם הכוח המתמרן, שתכליתה להשמיד, לשתק או לרתק את האויב." על פי הגדרה זו, הארטילריה היא כוח מסייע אף שלא כל הצבאות החברים בנאט"ו פועלים על בסיס היגיון זה.
שלא כמו רקטות, תותחים ומרגמות הולמים את הייעוד של אש קרובה מסייעת.
עם זאת, כל סוגי האמל"ח מתאימים לסיוע באש לעומק הגזרה, חרף הטווח המוגבל יחסית של פצצות המרגמה: ארטילריה קנית משמשת להרעשה באש קרובה או לעומק, בעוד שרקטות משמשות על פי רוב להרעשה לעומק בלבד.
עם זאת, רקטות שמשקלן קל יותר עשויות לשמש גם לסיוע ישיר באש.
פצצות מרגמה מודרניות, שהן קלות משקל ופשוטות להפעלה, מהוות בדרך כלל חלק מציוד הקרב האינטגרלי של החי"ר ובצבאות מסוימים נמנות גם על ציוד כוחות השריון.
יש צבאות הרואים במרגמות המופעלות על ידי חי"ר כאמל"ח זמין יותר להפעלה מיידית מאשר מערך הארטילריה.
בצבאות נאט"ו, הארטילריה מקבלת בדרך כלל משימה טקטית וממנה נגזרות האחריות ביחס למערך הלוחם כולו.
המשימות הסטנדרטיות הן: סיוע ישיר, סיוע כללי, סיוע כללי מתגבר ותגבור.
משימות טקטיות אלה ניתנות בהתאם לסמכות הדרג המנחה: הפיקוד האופרטיבי, השליטה האופרטיבית, הפיקוד הטקטי והשליטה הטקטית.
בנאט"ו, סיוע ישיר פירושו שכוח הארטילריה המסייע חובר לכוח היבשתי המתמרן, בדרך כלל כגדוד ארטילריה לחטיבת חי"ר/שריון או סוללות ארטילריה לגדוד חי"ר/שריון.
ניתן לרכז את האש הארטילרית לעבר מטרה בודדת.
זו עשויה להיות מטרה מזדמנת או כזו שתוכננה מראש.
במקרה האחרון, ניתן יהיה אף לתזמן את האש ברגע נתון.
ניתן להקצות כוח תצפית ייעודי לסוללת הארטילריה (לצורך הרעשה בכינון ישיר ודיווח נזקי תקיפה), או להשתמש במערכת אחרת לרכישת מטרות כתחליף.
ישנם מספר ייעודים טקטיים לסיוע באש לצרכים טקטיים:
אש נגד-סוללות: אש שתכליתה השמדה או שיתוק מערכי האש של האויב.
אש נגד-תכנון: הרעשה אינטנסיבית ומתוכננת מראש כשמזוהה היערכות של האויב לביצוע מתקפה.
אש מחפה: מיסוך ארטילריה שתכליתו להגן על כוחות היבשה כשהם נתקלים בחי"ר אויב.
אש מגננתית: סיוע באש המאפשר להגן על כוח תחת מתקפה.
אש מגננתית סופית: מסך אש מתוכנן מראש וזמין באופן מיידי שתכליתו לפגוע בתמרון אויב לאורך קווי ההגנה.
אש הטרדה: יסוד התשתי שתכליתו להפריע למהלכי האויב, לפגוע בתמרון ולהוריד את מוראל האויב באמצעות "טפטוף" ארטילרי ממושך.
אש מיירטת: הרעשה לעבר שטח מסוים כדי למנוע מהאויב להשתמש בו או לעבור דרכו.
אש הכנה: ריכוך האויב לפני מתקפה.
ייעודים אלה נהגו במהלך המאה ה-20, אף שהם מוגדרים מחדש מדי פעם בפעם.
באופן נרחב, ניתן להבחין בין:
סיוע באש לעומק: אש המכוונת לעבר יעדים שאינם בתחום ההשפעה המיידי של הכוח היבשתי, לצורך השמדה או שיתוק של עתודות האויב ונשקיו, מוצבי פיקוד ושליטה, קווי אספקה, תקשורת ותצפית.
סיוע באש קרובה: אש המכוונת לעבר יחידות האויב עצמן, נשקיו ומוצביו, אשר מהווים סיכון מיידי ליחידה המתמרנת.
ישנן מספר דרכים כדי לנצל באופן מיטבי את חלון הזמנים המוקצה להרעשה הארטילרית על מנת לגרום למספר אבדות רב ככל האפשר:
אש מקובצת על ידי מספר של קנים, בין אם בפקודה ישירה או כמטח מתוזמן.
חסרונה של שיטה זו הוא שאם האש מרוכזת לעבר שטח או מטרה מסוימת ממספר רב של קנים הרי שזמני המעוף יהיו שונים, וכך הפגזים יתפזרו עם הזמן.
פרצי אש - הגדרת קצב אש גבוה לכל קנה (לדוגמה - 3 פגזים תוך 10–15 שניות).
שיטה זו מפחיתה את מספר הקנים הדרושים ואגב כך את יחידות הארטילריה המשתתפות במערכה.
כלי נשק ארטילריים בצבאות העולם
לרשותם של הצבאות הגדולים בעולם בראשית המאה ה-21 עומדים מגוון רחב של כלי ארטילריה.
בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה עשרות רבות של מדינות ברחבי העולם ייצרו וייצאו שורה ארוכה של דגמים שונים של תותחי הוביצר, משגרי רקטות ומרגמות.
תהליכי הייצור של רוב דגמי הארטילריה העכשוויים החלו במהלך שנות המלחמה הקרה, כאשר רובו של התהליך בוצע עד ידי שתי מעצמות העל של התקופה: ארצות הברית וברית המועצות.
התעשייה הצבאית הסובייטית, ומאוחר יותר זו הרוסית, ייצרה עשרות אלפי תותחי הוביצר נגררים ומתנייעים לצד כמויות גדולות גם כן של משגרי רקטות.
בשירות עשרות רבות של צבאות, לרבות אלו של מדינות ברית המועצות לשעבר, מדינות הגוש הקומוניסטי לשעבר במזרח אירופה ואף צבאות רבים באסיה ובאפריקה, נמצאים כיום ארטילריה מתוצרת סובייטית בכמויות ניכרות.
במהלך שנות ה-50 וה-60 החלו להיכנס לשירות בצבאות אלו תותח ההוביצר הנגרר 122 מ"מ 2A18, תותח ההוביצר המתנייע 122 מ"מ 2S1 ומשגר הרקטות 122 מ"מ BM21. שלושה דגמי ארטילריה אלו מהווים גם בימינו רכיב עיקרי ברבים מכוחות הארטילריה בעולם.
בעשורים הבאים, לאורך שנות ה-70 ה-80 וה-90 החל בברית המועצות ייצור של דגמים מתקדמים יותר: תותחי ההוביצר הנגררים 2A36 ו-2A65 בעלי 152 מ"מ קליבר, תותחי ההוביצר המתנייעים 2S3 וה-2S5 בעלי 152 מ"מ קליבר ומשגרי הרקטות BM27 ו-BM30 בעלי 220 ו-300 מ"מ קליבר בהתאמה.
הגרסאות המאוחרות הללו יוצרו על ידי ברית המועצות בעיקר לצורך שימושה עצמי, ועל כן הן זמינות כיום בעיקר בקרב מדינות ברית המועצות לשעבר.
עם זאת, ובניגוד לדגמים הסובייטים-רוסיים המתקדמים של תותחי ההוביצר, הדגמים המתקדמים של משגרי הרקטות תוצרת ברית המועצות ידעו ייצוא רב יותר, וכיום אפשר למצוא כמויות משמעותיות שלהן גם בסין, הודו, פקיסטן וכן מספר רב של מדינות במזרח התיכון ובאפריקה.
בשונה מברית המועצות אשר כלי הארטילריה שלה זכו לתפוצה רחבה ברחבי העולם, תותחי ההוביצר המתנייעים של סין יוצרו בעיקר לשימושו העצמי של הצבא המקומי.
בניגוד לתותחים המתנייעים אשר לא ידעו ייצוא של ממש, דגם ספציפי של משגר רקטות אשר ייצורו החל בשנות ה-60, משגר 227 מ"מ סוג 63, מהווה בימינו חלק משמעותי מהכוחות הרקטיים הקלים של מדינות רבות ברחבי אסיה והמזרח התיכון.
לצד ה-M109, החלו האמריקאים לייצר במהלך שנות ה-2000 גם את תותח ההוביצר הנגרר M777 בעל הקליבר הזהה ל-M109 (כאמור, 155 מ"מ), אך דגם זה לא יוצא אל מחוץ לארצות הברית ונפוץ כיום בשורות הכוחות המזוינים של ארצות הברית בלבד.
בדומה לתותחי ההוביצר המתנייעים האמריקאים, ארצות הברית החלה לייצר בשנות ה-80 גם את משגר הרקטות 227 מ"מ M270, אשר מהווה חלק משמעותי בכוחותיהם הרקטיים של מדינות מערביות רבות ברחבי העולם.
במדינות מערב אירופה ומרכזה מבוצע כיום שימוש רב בכלי ארטילריה מתוצרת ארצות הברית, אך לצד זאת מספר מדינות באזורים אלו ייצרו מערכות נשק ארטילריות אשר זכו לייצוא לא מבוטל.
מערכות נשק כאלו היו שני תותחי הוביצר נגררים בעלי 105 מ"מ קליבר: ה-M56 האיטלקי תוצרת שנות ה-50 אשר נפוץ כיום בדרום אמריקה ובדרום אסיה, וכן ה-L118 הבריטי תוצרת שנות ה-70 אשר נוכחות ניכרת שלו נמצאת בצבאותיהם של מדינות שונות באירופה ובארצות חבר העמים הבריטי.
תותח הוביצר נגרר ראוי לציון נוסף אשר תהליך ייצורו החל בשנות ה-70 היה ה-155 מ"מ FH70. תותח זה היה פרי מיזם ייצור משותף של התעשיות הביטחוניות של בריטניה גרמניה ואיטליה, וכיום אפשר למצוא את התותח בכוחות הארטילריה של מדינות אחדות באירופה ובאסיה.
בדומה לתותחי הוביצר נגררים, מדינות שונות באירופה ייצרו גם כמה תותחי הוביצר מתנייעים ראויים לציון, וכך למשל בבריטניה יוצר החל משנות ה-60 ה-105 מ"מ FV433. בעשורים הבאים ייצרו מספר מדינות באירופה תותחי הוביצר מתנייעים מתקדמים בעלי קליבר של 155 מ"מ בהתאם לתקן המקובל.
במסגרת זאת הצרפתים החלו בשנות ה-70 לייצר את ה-AuF1, ובשנות ה-90 הבריטים החלו את ייצור ה-AS90 והגרמנים את ייצור ה-PzH2000. אך בעוד תותחי ההוביצר הנגררים האירופאים יוצאו למדינות שונות ברחבי העולם, רובם ככולם של תותחי ההוביצר המתנייעים הבולטים יוצרו לשימוש עצמי ומהווים כיום את עיקר הכוחות הארטילריים המקומיים.
בשונה מייצור תותחים ומשגרים, ייצור מרגמות הוא פעולה קלה וזולה יותר ולכן כמות גדולה יותר של מדינות עושה זאת.
עם זאת, מספר דגמים בלטו בתפוצתם הרחבה, לאחר שזכו לעיתים לייצור בהיקף של אלפי ואף עשרות אלפי יחידות.
כך במדינות ברית המועצות לשעבר נפוצה כיום המרגמה הסובייטית הקלה 82 מ"מ 2B9 אשר ייצורה החל בשנות ה-60. במדינות אלו נוכחות ניכרת עומדת גם לשלוש מרגמות סובייטיות חדשות שנכנסו לשירות במהלך שנות ה-80: ה-2B14 בעלת הקליבר הזהה לזה של ה-2B9, וה-2B11 וה-2S12 בעלות קליבר רחב יותר של 120 מ"מ.
כמו מרגמות אשר נפוצו בצבאות מדינות ברית המועצות לשעבר, דגמים אשר נפוצו בעשורים האחרונים בצבאות מערביים היו המרגמה 60 מ"מ M224 תוצרת ארצות הברית, המרגמה 120 מ"מ RT61 תוצרת צרפת וכן שתי מרגמות תוצרת בריטניה בעלות 81 מ"מ קליבר: ה-M252 וה-L16.
ארטיום איוואנוביץ' מיקויאן היה מתכנן מטוסים סובייטי ממוצא ארמני.
יחד עם מיכאיל יוסיפוביץ' גורביץ' הוא תכנן רבים ממטוסי ה"מיג" המפורסמים.
סיים את לימודיו והחל לעבוד כחרט ברוסטוב עד לגיוסו לצבא, שם שרת כקצין אחראי מטעם הצבא במפעל להרכבת מטוסים.
הוכתר פעמיים בעיטור האזרחי הגבוה ביותר של ברית המועצות, "גיבור העמל הסוציאליסטי", ובשנת 1962 זכה בפרס לנין.
אחיו הבכור היה אנסטאס מיקויאן, שהיה פוליטיקאי סובייטי בכיר ואף שימש כנשיא ברית המועצות בין השנים 1964–1965.
הארטישוק הירושלמי (גם: חמנית הפקעות, אגס אדמה או טופינמבור; שם מדעי: Helianthus tuberosus) הוא צמח עשבוני רב שנתי קל לגידול, ממשפחת המורכבים, המצוי בצפון אמריקה.
הארטישוק הירושלמי הגיע לאירופה מאמריקה הצפונית בתחילת המאה השבע עשרה.
בניגוד לרוב הפקעות, אבל בדומה לחברים אחרים במשפחת המורכבים (הכוללת את הארטישוק ה"אמיתי"), הפקעות מאחסנות את הפחמימה אינולין במקום עמילן.
משום כך, הם מקור חשוב של אינולין וגם פרוקטוז עבור התעשייה.
הארטישוק הירושלמי למעשה אינו ארטישוק וגם אין לו כל קשר עם ירושלים.
שמו העברי התקני הוא חמנית הפקעות, והוא מין השייך לסוג חמנית (Helianthus).
מקור הכינוי העממי "ארטישוק" בא מטעמה של הפקעת, המזכיר טעם ארטישוק.
התוספת "ירושלמי" נובעת מהשם שניתן לצמח באיטלקית - Girasole, שהוא גם שמה של החמנית בשפה זו, על ידי מתיישבים ממוצא איטלקי בצפון אמריקה.
מכאן שובש השם ל-Jerusalem בפי המתיישבים ממוצא אנגלי.
כבר בשנת 1855 פרסם הנסלי וודגווד מאמר על שגיאות אטימולוגיות ובו כתב: "ארטישוק ירושלמי (זן של חמנית), מאיטלקית, ג'ירזולה (girasole)".
הפרח שפורח מפקעת "הארטישוק הירושלמי", דומה במעט בצבעיו ובצורותו לחמנית.
המילה חמנית באיטלקית, ג'ירזולה, מזכירה בצליליה את שמה האנגלי של ירושלים – Jerusalem.
דמיון צלילי זה, הוליד את הטעות הראשונה בשם הצמח".
הירק מקובל מאוד במטבח המרוקאי, ומשם נעשה מוכר ונפוץ בארץ, ומכונה בפי יהודי צפון אפריקה "בטטה קֶסְבִּיָיה", שמשמעותו בערבית מרוקאית הוא: תפוח אדמה של קנה, שכן גבעול הצמח מזכיר בצורתו קנה.
כמו כן הארטישוק הירושלמי ידוע בשמות נוספים; בפי יהודים יוצאי מצרים הוא מכונה "טרטופה" ובפי יהודים יוצאי טורקיה הוא ידוע בשם "דומלאן".
ארטישוקים ירושלמיים עובדו על ידי האינדיאנים לפני הופעת האירופאים.
הצרפתי סמואל דה שמפלן מצא גידולים של ירקות אלו באזור קייפ קוד בשנת 1605.
ארטישוק ירושלמי הוא צמח מהיר-גידול המגיע בקלות לגובה של כ-2 מטרים.
לעיתים קרובות הבעיה היא לא איך לגדלו אלא איך לבלום את גידולו מרגע שהשתרש, שכן גודלו של הצמח, וכמות העלווה באים על חשבון יבול הפקעות.
הוא זקוק לשמש מלאה או לחצי יום שמש, כמו כן ניתן להשאיר את הפקעות באדמה ולהוציאן רק בשעת הצורך, אך בצורה זו יש ירידה באיכות הפקעות עם הזמן, שכן יש לדשן את האדמה ולדלל את צפיפות הפקעות כדי להמשיך ולשמור את איכותן של הפקעות.
ארטילריה רקטית המכונה גם רקטת קרקע-קרקע (רק"ק) היא ארטילריה המצוידת במשגר רקטות במקום פגזים רגילים.
בניגוד לפגז, הרקטה מניעה את עצמה באמצעות מנוע רקטי והמשגר רק מתווה לה את כיוון ההאצה הראשוני.
הרקטות נבדלות מטילים בכך שאין להן הנחיה או ניהוג עצמי.
את הרקטות ניתן לחמש בראשי קרב שונים כגון חומר נפץ מרסק, רסס ופצצת מצרר.
יתרונה של ארטילריה רקטית על ארטילריה קנית (פגזים) היא הטווח והיכולת למטחים מרוכזים של עשרות רקטות תוך שניות מועטות.
את רוב הרקטות ניתן לשגר או ממשגר נייח חד-קני או ממשגר נייד רב-קני.
בניגוד לטילים, לרקטות אין הנחיה והן עפות במסלול שהוכתב להן מראש בעת השיגור.
הרקטות זולות יחסית לטילים אך פחות מדויקות מהם.
ישראל גם היא פיתחה מספר מערכות רקטיות, חלקן מבוססות על נשק שלל סובייטי, והפעילה אותן בהצלחה במבצע שלום הגליל.
בתחילת המאה ה-21 פיתחה התעשייה הצבאית סדרת רקטות מתקנות-מסלול בעלות ראש קרב וטווחים שונים (מ-35 ועד 300 ק"מ), הסדרה כוללת את רמ"מ ורעם איתן, כידון קסום, רומח AccuLAR 122, אקסטרא ונץ דורס.
לצידן פותח משגר LYNX שאחרי המכירה לאלביט מערכות מותג מחדש בשם PULS.
בחיל התותחנים של צה"ל משרתים כיום (2023) שני דגמים של משגרים: המנתץ הזחלי והלהב שמותקן על גבי משאית.
רקטות משמשות גם כיום את ארגוני הטרור כנגד ישראל (הפת"ח וחזבאללה בלבנון, חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ברצועת עזה).
הרקטה היא גוף גלילי בעל ראש קרב (לרוב מחודד או כיפתי) שמונע על ידי מנוע רקטי.
כדי לייצב את מעופה של הרקטה, מותקנים עליה כנפונים או סנפירים.
ראש הקרב מגוון וכולל בדרך כלל חומר נפץ מרסק, רסס או פצצות מצרר.
גודל הרקטה משתנה, אך רוב הרקטות הארטילריות גדולות למדיי, בשל הצורך בדלק רב כדי להניע את הרקטה לטווחים משמעותיים.
הטווח של רקטות קלות, דוגמת הקסאם, מגיע עד לכ-15 ק"מ.
רקטות בינוניות מגיעות לטווח של כ-30–50 ק"מ, ואילו רקטות כבדות יכולות להגיע לטווח של מאות קילומטרים.
רוב הרקטות הן חסרות הנחיה, ונקודת פגיעתן נקבעת על ידי זווית השיגור, פעילות המנוע הרקטי, חוקי הפיזיקה והבליסטיקה בפרט ותנאי מזג האוויר (כגון רוח).
במאה ה-21 פותחו רקטות מתקדמות יותר, בעלות יכולת לתקן את מסלולן.
הן כוללות מערכת ניווט אינרציאלית או GPS ועל ידי השוואה מתמדת של מיקומן לעומת מיקום המטרה כפי שהוזן בשיגור, הן מתקנות את מעופן (בדרך כלל באמצעות פליטת רשף מנחירים מיוחדים).
בניגוד לטיל, הרקטה איננה מונחית, אין לה ראש ביות אקטיבי ואי-אפשר לעדכן את מיקום המטרה מרגע ששוגרה.
דוגמה לרקטות מתקנות מסלול תוצרת ישראל (תעש מערכות) הן רעם איתן המסוגלת לשגר חימוש מצרר בדיוק גבוה יחסית לרקטות מצרר "טפשות", וכן רקטות כידון קסום ורומח שהן בעלות יכולת פגיעה כמעט נקודתית (CEP קטן מ-10 מטר) במטרות נייחות.
משגר רקטות הוא מתקן שנועד לשגר רקטות.
לרקטה אין מערכת ניווט והנחיה, ולכן מסלול הרקטה נקבע לפי זוויות ההגבהה והצידוד של המשגר בעת השיגור וכן מושפע מעוצמת המנוע, נתוני מטאורולוגיה ועוד.
לאורך קנה השיגור, המכונה לעיתים גם מטול (בעיקר במערכות שיגור קטנות, כדוגמת חלק ממערכות הירי של רקטה נגד טנקים), מורכבת מסילה או צינור.
על גבי המסילה או בתוך הצינור נמצאת הרקטה טרם הירי.
בזמן הירי, ניצת מנוע השיגור, המעניק דחף לרקטה ומאיץ אותה.
בשלב זה, אותה מסילה או צינור הם אלו השומרים על הרקטה בכיוון שבחר היורה, בעוד היא צוברת מהירות, עד לעזיבתה את קנה השיגור.
רקטות מסוימות מפעילות מנועי האצה גם לאחר שעזבו את קנה השיגור ורקטות מסוימות, כדוגמת הרמ"מ, אף מפעילות מנגנונים לתיקון המסלול.
לכן, בשונה מפגז הנורה מתותח, הרקטות לא נעות במסלול בליסטי טהור מרגע שעזבו את קנה השיגור.
בחלק ממשגרי הרקטות צינור השיגור הוא גם הזביל בו מאוחסנת הרקטה טרם שיגורה.
במשגרי רקטות רב-קניים דוגמת ה-M270 MLRS טעינה מחדש של רקטות מתבצעת פשוט על ידי טעינת מארז חדש.
ישנם מספר סוגים של משגרי רקטות:
משגר מוטמן – זהו משגר נייח חד-קני או רב-קני המוטמן בתוך הקרקע (בדרך כלל מוסווה) ומופעל בשלט רחוק או על ידי טיימר.
משגרים כאלה נמצאים בשימוש בעיקר בקרב ארגוני טרור ונפוצים מאוד ברצועת עזה.
משגר נייד/משגר מתנייע – בדרך כלל משגר רב-קני, המותקן על גבי כלי רכב (כגון טנדר, משאית או רכב קרבי משוריין) או כלי טיס.
נפוץ בעיקר בקרב צבאות סדירים.
הראשונים להשתמש ברקטות ככלי נשק היו הסינים.
החלוצות בתחום הרקטות הארטילריות היו ברית המועצות שפיתחה את רקטות הקטיושה בזמן מלחמת העולם השנייה וגרמניה שפיתחה את טילי ה-V-1 וה-V-2.
אחת מהרקטות הארטילריות הנפוצות ביותר בעולם היא רקטת הגראד שייצרה ברית המועצות.
כיום הנשק הרקטי העיקרי של צבאות נאט"ו הוא משגר רקטות M-270 MLRS.
ארטילריה בשירותם של צה"ל ושל חיל התותחנים הישראלי.
52 מ"מ מלחמת העצמאות, מלחמת ההתשה מרגמה 60 חי"ר ?
טרקטורון תומקאר 4 טילי תמוז
ארטיום וולודימירוביץ' מילבסקי (באוקראינית: Артем Володимирович Мілевський) (נולד ב-12 בינואר 1985 במינסק, ברית המועצות) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ממוצא בלארוסי ששיחק בעמדת החלוץ
מילבסקי התאמן באקדמיית הכדורגל של ניקולאי וולקוב במינסק.
בשנת 2000 שיחק כמה משחקים בנבחרת הצעירה של בלארוס.
בסוף אותה שנה עבר עם משפחתו לאוקראינה, שם התאמן תקופה קצרה באקדמיית הכדורגל של פבל יאקובנקו, עד שחתם בקבוצת הכדורגל בוריספן קייב.
בשנת 2002 עבר לקבוצת דינמו קייב מקבוצת בוריספן וכבש את שערו הראשון כבר במשחקו הראשון במועדון.
מאז הוא שחקנה של הקבוצה ומכונה "אנדריי שבצ'נקו" החדש.
באותה שנה קיבל את האזרחות האוקראינית.
החל מ-2006 משחק מילבסקי בנבחרת אוקראינה.
הוא שותף במונדיאל 2006 בגרמניה והיה אחד משלושת השחקנים שכבשו את הפנדלים בניצחון 0:3 על בדו-קרב בעיטות העונשין בשמינית הגמר.
נבחרתו הגיעה לשלב רבע הגמר שם הפסידה ל, אלופת העולם המיועדת.
מקום שני באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 – 2006.
מקום שלישי באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 – 2004
מלך השערים של הליגה האוקראינית: 2009/2010
אַרְטִישׁוֹק (שם עברי: קִנְרָס או חֻרְשָׁף; שם מדעי: Cynara cardunculus; זן: scolymus) הוא זן תרבותי של מין ממשפחת המורכבים המשמש למאכל.
מוצאו של הצמח במערב הים התיכון, שם הוא גדל בר גם כיום.
לארצות הברית הגיע הארטישוק עם המתיישבים הספרדים בשנת 1600, ותפס לעצמו מקום של קבע בעיר קסטרוויל (Castroville) שבקליפורניה, שם מגדלים 80% מאספקת הארטישוק לארצות הברית כולה.
האיטלקים מייצרים ממנו ליקר ממשפחת הביטר הנקרא צ'ינר (Cynar).
השם העברי "קינרס" מופיע במשנה ובמקומות נוספים בספרות חז"ל, ומקורו כנראה מיוונית.
הארטישוק מכונה גם חֻרְשָׁף, מילה שהגיעה מערבית (الخرشف, "אל-ח'רשוף").
מערבית נשאלה המילה לספרדית עתיקה כ-alcarchofa, ומשם לחלק מהניבים באיטלקית כ-carciofi ולאנגלית כ-artichoke.
למרות שמו אין לו קשר עם הסוג הבוטני חורשף.
כמו כן קיים בלבול בשמו עם הארטישוק הירושלמי שהוא מסוג "חמנית הפקעות".
שם נוסף לארטישוק הוא צ'ינר.
בערבית לבנטינית מקובל הכינוי ارضي شوكي (אַרְדִי-שַׁוְכִּי.
כלומר "אדמתי קוצני") כתרגום שומר משמעות וצליל של המילה באנגלית "ארטישוק", על אף שהמילה הזו מגיעה אף היא במקורה מהלשון הערבית, כאמור, מהמילה "אל-ח'רשוף" (الخرشف).
הארטישוק הוא עשבוני קוצני רב-שנתי, המתנשא לגובה של עד 1.5 מטרים.
הצמח גדל על מצע של אדמה כבדה ועמוקה.
האבקתו נעשית על ידי חרקים, בעיקר דבורים, אך גם בדרך של האבקה עצמית.
החלקים האכילים בצמח הם המצעית והחפים של קרקפת הפריחה, שנקטפים לפני פתיחתה.
עונתו נמשכת מנובמבר עד מאי, כשהשיא בחודשי מרץ-אפריל, בהם נקטף 60% מהיבול.
בחקלאות של היום, שיטת הריבוי, היא לרוב באמצעות נצרים.
בראשית החורף מפתח הצמח שושנת עלים ענקיים בגוון ירוק מאפיר (אורכם עד 80 ס"מ ורוחבם עד 50 ס"מ), שסועים לאונות בעלות קצה קוצני.
הארטישוק מוכר כצמח מאכל יוקרתי ונחשב למעדן.
לארטישוק יש היסטוריה ארוכה באגן הים התיכון, ונרקמו עליו אגדות כבר במיתולוגיה היוונית, שם מסופר איך הגיע הארטישוק לעולם:
זאוס, מלך האלים, שהיה ידוע בחולשתו למין הנשי, יצא לפגוש את אחיו פוסידון, אל הים.
כאשר נפגשו האחים בחוף הים של האי זינרי (Zinari) נערה צעירה מקומית צעדה על החוף ועסקה באיסוף צדפים.
זאוס ללא היסוס פתח בחיזור נמרץ וזכה בליבה של הנערה אשר נקראה קינרה.
הוא העלה אותה אל הר האולימפוס ואף העניק לה מעמד של אלה, ובלבד שתוותר על חייה הקודמים עם בני התמותה.
הנערה שמחה על השינוי החברתי, על האהבה והתהילה להם זכתה, אך לא עבר זמן רב לאחר שהגעגועים אל הוריה ואל הכפר הקטן ממנו באה היו גדולים מנשוא.
היא חמקה ממאהבה למספר שעות וחזרה לכפר לחבק את הוריה.
אך כשחזרה זאוס כעס כל כך על שהמרתה את פיו, שהחזיר אותה לכפר בו נולדה בצורת שיח קוצני ומכוער – הארטישוק, או הקינר (Cynar) כפי שהוא נקרא בלטינית.
בנוסף, היוונים והרומאים התייחסו אל הארטישוק כאל צמח האהבה והאמינו שיש בו סגולה לבן זכר.
בראשית רבה, פ"כ, כ"ג: "וקוץ ודרדר תצמיח לך ואכלת את עשב השדה, קוץ זה קינרס, דרדר אלו עכביות".
: מוזכר הארטישוק במילים "והקנרס כלאים בכרם".
משנה עוקצין פרק א' משנה ו' - עוקץ קונרס טפח
תוספתא (כלאים ג יב): "והבולפסין והרכפה והכרכום והקנרס".
במטבח המקומי של העיר רומא, בירת איטליה, קיימות שתי מנות על בסיס ארטישוק:
"קרצ'ופי אלה איבריי" (איטלקית: Carciofi alla ebree, "ארטישוק כמנהג היהודים"): ארטישוק שלם שעובר טיגון עמוק בשמן זית ומוגש פריך.
מקור המנה בקהילה היהודית של רומא, והוא נחשב גם היום כאחת ממנות הדגל של יהודי רומא.
"קרצ'ופי אלה רומנה" (איטלקית: Carciofi alla romana, "ארטישוק בנוסח רומא"): ארטישוק המבושל בנוזל חם עם תערובת של שום כתוש ופטרוזיליה, ומוגש רך ועסיסי.
את שתי המנות הללו נהוג להכין על בסיס ארטישוקים מזן רומנסקו, שגדלים באזור החוף שבין לדיספולי לצ'יוויטווקיה במחוז לאציו, צפון מזרחית לרומא, ונקטפים בין פברואר לאפריל.
הארטישוק מופיע במטבח האיטלקי ב"פיצת ארבע העונות", בה הוא מייצג את עונת האביב.
ארטישוק הוא גם המרכיב הבוטני העיקרי של האפרטיף האיטלקי צ'ינר (Cynar), המיוצר על-ידי קבוצת קמפרי, ובו 16.5% אלכוהול.
ניתן להגיש אותו על קרח כאפרטיף או כקוקטייל במיקס עם מיץ תפוזים, גרסה פופולרית בעיקר בשווייץ.
מנת ארטישוק פופולרית במטבח היווני היא ה"אנגינארס אלה פוליטה" ("ארטישוק בסגנון העיר", כלומר קונסטנטינופול).
זהו נזיד מלוח המורכב מלבבות ארטישוק, תפוחי אדמה וגזרים, יחד עם בצל, לימון ושומר.
באי טינוס, וגם בכפרים איריה וקנטיה בחצי האי פלופונסוס, המקומיים חוגגים את תוצרת הארטישוק המקומית ב"פסטיבל הארטישוק" או "יום הארטישוק".
במטבח הספרדי נהוג להשתמש בארטישוקים צעירים, קטנים ורכים.
ניתן להתיז עליהם מעט שמן זית ולצלות אותם על גחלים במנגל, להקפיץ אותם במחבת עם שמן זית ושום, עם אורז בפאייה, או כחלק מפריטטה.
במזרח התיכון, טורקיה, ארמניה וגם בצפון אפריקה, נהוג למלא לבבות ארטישוק בבשר כבש טחון.
בכל אזור נהוג להשתמש בתבלינים מקומיים האופייניים לו.
בלבנון, למשל, המלית השכיחה היא כבש טחון, בצל, עגבניות, צנוברים, צימוקים, פטרוזיליה, שמיר, נענע, פלפל שחור ופלפל אנגלי.
בגרסה צמחונית הנפוצה בטורקיה משתמשים בבצל, גזר, אפונים ומלח.
את המנה הזו ניתן להכין עם רוטב לבן או כל רוטב אחר.
ארטיק היה השם הרווח של חברה ישראלית לייצור שלגונים שהוקמה על ידי יהודים בלגים בשנת 1951. בשנת 1971 הגיעה החברה לפירוק.
כיום נמכרים שלגונים וגלידות תחת שם החברה.
המפעל הראשון של ארטיק הוקם על שטח של ארבעה דונם באזור התעשייה של בת ים.
אבן פינה למפעל הונחה על ידי שר הפנים בנובמבר 1951 והוא החל לפעול באמצע שנת 1952. המפעל קיבל זכות לייבא מוצרי גלם במשך שנתיים ללא מכס, דבר שאפשר לו לחדור במהירות לשוק בישראל ולערער את מצבם של שאר יצרני הגלידה בישראל.
במהרה היה המושג "ארטיק" לשם דבר בישראל ושם נרדף לשלגון חלבי.
יצרני גלידה האחרים בישראל התאחדו להקמת מפעל מתחרה בשם "קרטיב" או "מתוקר" בפתח תקווה.
בעקבות זאת נוצרה מלחמת מחירים וארטיק יצא במבצע הגרלות גדול.
בספטמבר 1953 החרימה המשטרה מספר רב של מקלות ארטיק במפעל עליהם הוטבעו אותיות לצורך הגרלה בין הקונים, בטענה שמדובר בהגרלה בלתי חוקית.
הנהלת ארטיק העלתה את ההשערה שהפשיטה נעשתה בלחץ חברת קרטיב.
החברה נכנסה לקשיים ועובדיה פוטרו, אולם לקראת האביב המפעל נפתח מחדש.
באמצע 1954 בחרו היריבים להתאחד ולהעלות מחירים, דבר שנתקל בהתנגדות משרד המסחר והתעשייה שהביא לביטול עליית המחירים.
בשנת 1955 החברה הפיצה מיץ תפוזים קפוא של יפאורה, באמצעות המקררים שלה ברחבי ישראל.
בשנת 1956 פרשו מחובר ושור מהקרטל והודיעו שיקימו מפעל משלהם בתל אביב.
באותה שנה קיבלה החברה רישיונות יבוא ממשרד המסחר והתעשייה בתנאי שלא תארגן שוב קרטל.
בסוף שנות ה-50 החזיקה החברה ב-80%–90% משוק השלגונים בישראל.
המפעל העסיק בעונות האביב והקיץ של 1962 כ-600 פועלים.
בעונות החורף פוטרו רבים מהפועלים ובשנת 1956 החלה החברה לחפש מוצרים חלופיים לייצור בחורף.
החל משנת 1962 ייצר המפעל בחורף קרמבו.
בתחילת 1963 הורשעו מנהלי המפעל בהעלמת המס הגדולה ביותר שנתגלתה עד אז בישראל, וראשיה נידונו למאסר.
בעקבות ההרשעה נקבע לחברה חוב של כ-3 מיליון לירות למס הכנסה והמפעל נסגר עד מציאת משקיע.
משרד האוצר דרש שהמשקיע ישלם את חובות מס הכנסה תוך שנה, דבר שעיכב את מכירת החברה.
משא ומתן עם אברהם יוסף שפירא להשקעה במפעל, שנמשך מספר חודשים כשל, מונה מפרק לחברה ובינואר 1965 הוא נרכש על ידי משפחת הלר מאנגליה.
בשנת 1966 הקימה חברת ארטיק את חברת רינדה בשותפות עם מושבי הדרום שרכשה את חברת "אדניר" מידי מושבי הדרום.
בעקבות זאת הוכרזה ארטיק כמונופול בתחום השלגונים.
בתחילת 1971 ביקש בנק ברקליס למנות לחברה כונס נכסים לאחר שצברה חובות כבדים למספר בנקים ובתחילת מרץ מונה כונס נכסים לחברה.
החובות של החברה לבנק אגודת ישראל היו בין הגורמים לקריסת הבנק.
בשנת 1979 ארעה דליקה גדולה במפעל בנס ציונה.
כיום חברת "גלידות קולורדו בע"מ" משווקת שלגונים וגלידות תחת המותג ארטיק ותחת שמות הגלידות שהמפעל ייצר בעבר – לוקס, סנקור, ועוד.
ארטילרי (בעברית: ארטילריה) היא להקת ת'ראש מטאל דנית.
חברי הלהקה היו חלק מהפיתוח המוקדם של הז'אנר, והריפים האנרגטיים והמוזיקה המהירה שלהם מזכירים את ויווד, מגהדת', קורונר וסאבת' מאותן שנים.
הלהקה מציגה ת'ראש מטאל טכני ובלתי מתפשר, לצד מטאל מלודי ונעים לאוזן.
אחרי שהוציאו אלבומים באורך מלא ויצאו לסיבובי הופעות בשנות ה-80 וה-90 החליטו להתפרק ב-1991. שבע שנים מאוחר יותר הם החליטו לחזור, ושוב התפרקו בשנת 2000. ב-2007 הם חזרו לנגן.
הלהקה הופיעה בטאסטרופ, דנמרק (פרבר קרוב לקופנהגן) ב-1982, חברי הלהקה היו הגיטריסט ג'ורגן סנדאו ומייקל סטוצר, הבסיסט מורטן סטוצר, המתופף קארסטן נילסן והזמר קארסטן לומן.
ההופעה המסחרית הראשונה של ארטילרי הייתה בתחילת 1985, כללה את השיר "Hey Woman", מתוך האוסף הראשון מתוך סדרת אוספים "Speed Metal Hell" שהופק בחברת התקליטים "ניו רנסאנס רקורדס".
מאוחר יותר בשנה הזאת, עזב הזמר קארסטן לומן והחליף אותו פלמינג רונסדוף.
מאוחר יותר באותה שנה ארטילרי הקליטה את הדמו השלישי שלה, "Fear of Tomorrow", נחתם על ידי "ניט רקורדס", והוציאו את אלבומם הראשון שגם נקרא "Fear of Tomorrow".
ב-1986 למתופף קארסטן נילסן היה קשר עם קורטון, חבר להקת "בת'ורי", הוא שאל אותו אם הוא מעוניין בתיפוף עבור להקתו "בת'ורי", נילסן סירב כי היא בטוח שארטילרי תהפוך ללהקה גדולה יותר.
אלבומם השני "Terror Squad" שוחרר ב-1987.
הגיטריסט ג'ורגן סנדאו עזב את הלהקה ב-1989. הבסיסט מורטן סטוצר לקח את מקומו כשפיטר ת'ורסלונג החליף אותי בעמדת הבסיסט.
אלבומם השלישי "By Inheritance" שוחרר ב-1990, בתקליט ובדיסק על ידי חברת התקליטים "רוודראנר רקורדס".
הלהקה התפרקה שנה לאחר מכן ב-1991 מכיוון שחלק מחברי הלהקה העדיפו להתמקד בפרויקטים אחרים משל עצמם בשארית השנה.
לאחר שיצא אוסף של הלהקה ב-1998 שכלל דמו ישן ושני שירים שהוקלטו ב-1989 הלהקה חזרה להקליט את אלבומם הרביעי, "B.A.C.K" שיצא ב-1999 גם בפסקול של הסרט "מת לחיות".
לאחר מכן, בשנת 2000, הלהקה החליטה להתפרק בשנית.
ב-2007 יצא אוסף של הלהקה הכולל מארז מיוחד שנקרא "Through the Years" ("דרך השנים") הכולל 4 דיסקים שלהם וחומרי דמו ישנים.
בשישה בנובמבר 2007, מייקל סטוצר אישר באתר הרשמי של הלהקה כי הלהקה חזרה והם פעילים שוב, למרות זאת, סולן הלהקה מזה זמן רב פלמינג רונסדרוף לא היה חלק מהאיחוד.
ב-27 בנובמבר באותה שנה, אושר שהסולן החדש יהיה סורן אדמסן.
ב-21 במרץ 2011, יצא אלבום חדש של הלהקה שנקרא "My Blood".
סורן ניקו אדמסן - סולן
פיטר ת'ורסלונג - גיטרת בס
ארטלנד דראגונס היא קבוצת כדורסל גרמנית מהעיר קווקנבריק שבמדינת סקסוניה התחתונה, המתמודדת בליגה הגרמנית השנייה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1955. בסיום עונת העפילה לבונדסליגה.
הקבוצה זכתה בגביע הגרמני בעונת , לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת EnBW לודוויגסבורג.
בנוסף הגיעה פעם אחת עד לגמר הפלייאוף () אך הפסידה את האליפות לקבוצת ברוז במברג.
הקבוצה משתתפת במפעלים אירופאים מאז עונת 2007/2008. בין היתר: בגביע יול"ב, ביורוצ'לנג' וביורוקאפ.
הקבוצה מקיימת את משחקיה מאז שנת 2003 בארטלנד ארנה המכיל 2,812 מקומות ישיבה.
ארטימיזה הייתה אוניית מעפילים שאורגנה על ידי מקורבים ל"הגנה".
ב-19 באפריל 1938 הפליגה מנמל לאווריון ביוון כשעל סיפונה 128 מעפילים.
האונייה הגיעה אל חופי ארץ ישראל מול עמק חפר.
מנגינת האינטרנציונל שהושמעה סימנה להם כי החוף ריק מכוחות בריטיים.
ההורדה החלה בקבוצות קטנות, כל המעפילים ירדו בשלום ופוזרו ברחבי היישוב.
הפליגה ביולי 1938 מנמל פיראוס, כשעל סיפונה 157 מעפילים.
המשטרה היוונית אהדה את ההפלגה, אולם שלא לפגוע ביחסים עם בריטניה ביימה מרדף שלא צלח.
ב-23 ביולי הגיעה הספינה אל חופי ארץ ישראל מול שבי ציון.
אולם בשל מעקב בריטי הפליגה דרומה, בסופו של דבר ולאחר תמרוני הסחה בחרה בחוף עמק חפר המוכר לה מהפלגתה הקודמת.
עובדים במרכז הבקרה של חברת החשמל לארץ ישראל נענו לבקשות אנשי "ההגנה", וניתקו את הזרם לקטע הזה של החוף; וכך בחסות העלטה, כל המעפילים ירדו בשלום ופוזרו ברחבי הארץ.
האנייה נשכרה בהמשך להפלגות נוספות, לשלב העברת המעפילים מאוניות אל החוף.
ארטיס גילמור הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-ABA ובליגת ה-NBA.
גילמור נולד בצ'יפלי, פלורידה, וגדל שם ובדותן, אלבמה, קהילה גדולה הנמצאת 35 קילומטרים מצפון לצ'יפלי.
גילמור שיחק כדורסל במכללה הזוטרה גרדנר-ווב ג'וניור קולג' לשנתיים ובאוניברסיטת ג'קסונוויל במשך שנתיים, מוביל את ג'קסונוויל לגמר ה-NCAA בשנת 1970, שבו הם הפסידו 80-69 ל־UCLA.
במהלך השנים שבהן שיחק גילמור ב-NCAA בג'קסונוויל, הוא הפך לאחד מחמישה שחקני כדורסל מכללות אי פעם שהגיעו לממוצע של לפחות 20 נקודות ו-20 ריבאונדים בקריירה.
לאחר שעזב את המכללה, נבחר גילמור על ידי הקנטקי קולונלס בדראפט ה-ABA בשנת 1971, ועל ידי השיקגו בולס בדראפט ה-NBA בשנת 1971.
גילמור החל את הקריירה המקצוענית שלו עם הקנטקי קולונלס מה-ABA בעונת 1971–1972. הוא היה כל כך דומיננטי כבר בתחילת הקריירה שהוא קיבל את תואר רוקי השנה פרס ואת ה-MVP של הליגה בעונה הראשונה שלו.
במשך הקריירה שלו ב-ABA, גילמור הוביל ארבע פעמים את ה-ABA בממוצע ריבאונדים למשחק, פעמיים גם באחוזים מהשדה וגם במספר הבלוקים למשחק, ופעם אחת בעבירות.
הוא נבחר במשך חמש עונות רצופות לחמישיית העונה של ה-ABA, וארבע פעמים לחמישיית ההגנה.
הוא שיחק במשחק האולסטאר של ה-ABA במשך כל חמש השנים שהוא היה בליגה, וקיבל את תואר ה-MVP של משחק האולסטאר בשנת 1974. גילמור הוביל את הקנטקי קולונלס לאליפות ה-ABA בשנת 1975.
ליגת ה-ABA הסתיימה לאחר עונת 1976, כאשר 4 קבוצות (דנוור נאגטס, אינדיאנה פייסרס, ניו יורק נטס, וסן אנטוניו ספרס) הצטרפו ל-NBA, והקבוצות שנותרו, כולל הקנטקי קולונלס, התפרקו.
מכיוון שקבוצה שלו, הקנטקי קולונלס, התפרקה, גילמור נכנס לדראפט המיוחד בשנת 1976, והוא נבחר בבחירה הראשונה על ידי השיקגו בולס.
גילמור לא השתמש באותו כוח כמו שהוא היה ב-ABA, ולאחר 4 בחירות למשחק האולסטאר בחמש עונות סולידיות בשיקגו, גילמור הועבר לסן אנטוניו ספרס בשנת 1983. גילמור נבחר פעמיים נוספות למשחק האולסטאר בזמן תקופתו בסן אנטוניו.
הוא הצטרף מחדש לבולס לחלק מעונת 1988, לפני שסיים את הקריירה שלו ב-NBA עם הבוסטון סלטיקס בשנת 1988.
גילמור שיחק את עונת 1988–1989 עם פורטיטודו בולוניה מהליגה האיטלקית, שם הוא השיג ממוצעים של 12.3 נקודות ו-11.0 ריבאונדים ונבחר לקבוצת האולסטאר האירופית.
גילמור שיחק בסך הכל בשישה משחקי אולסטאר ב-NBA.
הוא הוביל את ה-NBA באחוזים מהשדה בארבע עונות רצופות, כולל שיא קריירה של 67% בעונת 1980–1981 - האחוז השלישי בגובהו בהיסטוריה של ה-NBA.
גילמור נבחר להיכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית' בשנת 2011.
ארטיומס רודנייבס (בלטבית: Artjoms Rudņevs, ברוסית: Артём Ру́днев; נולד ב-13 בינואר 1988) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת החלוץ.
רודנייבס התחיל את הקריירה שלו בדאוגבה דאוגבפילס.
בפברואר חתם בזלאגרסגי ההונגרית, אך דאוגבה טענה כי יש לו חוזה.
בסופו של דבר במאי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו, כשחקן זלאגרסגי הוא הבקיע 20 שערים ב-30 משחקים.
ביולי לך פוזנן גילתה עניין בשחקן.
לאחר שהרשים באימונים, הוא חתם על חוזה ל-4 שנים.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפוזנן נגד וידזב לודז'.
עד מהרה רודנייבס תפס את מקומו בהרכב והרשים כאשר ב-5 משחקי הליגה הראשונים הוא כבש 3 שערים.
ב-16 בספטמבר 2010 רודנייבס הבקיע שלושער בתיקו 3-3 עם יובנטוס במסגרת הליגה האירופית כאשר את השער האחרון הוא הבקיע בתוספת הזמן של המשחק.
ב-1 בדצמבר 2010 רודנייבס הבקיע שוב נגד יובנטוס, המשחק הסתיים בתיקו 1-1 ופוזנן עלתה לשלב הבא בליגה האירופית.
עם 5 שערים בליגה האירופית, רודנייבס סיים במקום ה-4 בטבלת כובשי השערים באותה עונה בליגה האירופית.
את עונת רודנייבס פתח עם 18 שערים ב-17 משחקים, והוא הוכתר לשחקן השנה בפולין לשנת על ידי ההתאחדות הפולנית.
עד סיום העונה הוא כבש 22 שערים ב-29 משחקים והפך למלך השערים של הליגה.
ב-11 במאי 2012 חתם בהמבורג והפך ללטבי הראשון בבונדסליגה.
ב-26 בספטמבר 2012 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בבונדסליגה בתיקו 2-2 נגד בורוסיה מנשנגלדבך.
את עונת הוא סיים כמלך השערים של המועדון לצידו של סון יונג-מין עם 12 שערים כל אחד.
בעונת הוא איבד את מקומו בהרכב, וב-9 בינואר 2014 הושאל להנובר 96. בסיום העונה חזר להמבורג.
קלן אליה הגיע בהעברה חופשית.
ב-29 בספטמבר 2017 הודיע על פרישה מכדורגל.
ב-12 בנובמבר 2008 רודנייבס זומן לראשונה לסגל נבחרת לטביה לקראת משחק ידידות נגד .
ב-7 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012.
מלך השערים בליגת העל הפולנית:
אַרְטִיקוּלַצְיָה במוזיקה מתייחסת לטכניקת ביצוע, כפי שהיא באה לביטוי במשך צליל בודד או בין צלילים אחדים.
הוראות ארטיקולציה ניתנות על ידי המלחין, אך כל נגן או מנצח מפרש אותן בדרכו הוא, ומשפיע בכך על גוני המוזיקה ואופיה.
יש סוגים רבים של ארטיקולציה, ולכל אחד מהם השפעה שונה על אופן ביצוע הצליל.
בכתב תווים מופיעים סימוני ארטיקולציה, הכוללים קשת מיזוג, סימון פראזה, סטקטו, סטקטיסימו, הטעמה (אקצנט), ספורצאנדו, רינפורצאנדו ולגאטו.
סימן שונה, הממוקם מעל או מתחת לתו (לפי מיקומו בחמשה) מייצג כל ארטיקולציה.
אופן ביצוע הארטיקולציות השונות נתון לבחירת המבצע ותלוי גם באופי היצירה ובתקופתה, וכן באופי הכלי.
פיציקטו (פריטה באצבע על המיתרים) שונה מהותית מנגינה "קול לניו" (col legno) – משיכת הקשת על המיתרים, והוא ייחודי לכלי מיתר בלבד.
לגאטו בכלי קשת יישמע אחרת מלגאטו בפסנתר או בכלי נשיפה מעץ וממתכת, ואותו דבר נכון לגבי סטאקטו.
לגאטו (Legato) – מסומן בקשת מעל סדרת תווים.
מורה על נגינת צלילים מחוברים במשיכת קשת רצופה (בכלי קשת), ללא הרמת היד (בפסנתר) או ללא הפסקת נשימה (בכלי נשיפה או בשירה).
טנוטו (Tenuto) – מסומן בקו מעל התו.
משיכת הצליל עד תומו, אף מעט יותר ממשכו הקבוע או מוגבר מעט.
מרקאטו (Marcato) – מסומן בחץ מעל התו.
הצלילים כבדים ומודגשים, ללא חיבור ביניהם.
סטקטו (Staccato) – מסומן בנקודה מעל התו.
צלילים קצרים ומנותקים זה מזה.
בכלי נשיפה מתבצע באמצעות הלשון.
סטקטיסימו (Staccatissimo) – קיצור־יתר של הצליל, הבלטת הניתוק בין צליל לצליל.
ארטיום "ארט" ניקולייביץ' פרחוסקי (בבלארוסית: Арцё́м Мікала́евіч Парахо́ўскі, נולד ב-6 באוקטובר 1987 במינסק, בלארוס הסובייטית, ברית המועצות) הוא כדורסלן בלארוסי המשחק בעמדת הסנטר.
פרחוסקי הוא חבר בנבחרת הלאומית של בלארוס.
פרחוסקי שיחק כדורגל עד גיל 16, אז גדל גופו לממדים לא ריאליים עבור קריירה במשחק הרגלי - והוא החל לשחק כדורסל בעל כורחו.
סקאוט של אוניברסיטת בינגהאמטון, עלי טון, זיהה את הכישרון שלו ועזר לו להגיע למכללת דרום איידהו.
אחרי שנתיים בהן לא הסתדר באיידהו, עבר לאוניברסיטת רדפורד, שם שיחק תחת המאמן בראד גרינברג, זכה פעמיים בתואר שחקן השנה של קונפרנס הביג סאות' והיה הריבאונדר המוביל ב-NCAA בעונת הסיניור שלו, עם 13.4 כאלו למשחק בנוסף ל-21.4 נקודות.
פרחוסקי העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA ב-2010, אך לבסוף לא נבחר ופנה לשחק כדורסל מקצועני באירופה.
פרחוסקי החל לשחק בואף ריגה מליגת העל הלטבית והליגה הבלטית.
כבר בעונתו הראשונה העמיד ממוצעים של 10.3 נקודות ו-4.4 ריבאונדים בליגה, וזכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה בליגה הבלטית ובמקום בחמישיית העונה.
באותה עונה זכתה הקבוצה באליפות והפסידה בגמר הפלייאוף בליגה הבלטית לז'לגיריס קובנה בתוצאה 75-67.
בעונה שלאחר מכן חתם פרחוסקי בפלקנסטרו קאנטו, אך ביקש להשתחרר מחוזהו בקבוצה לאחר יום אחד ולפני שהספיק לשחק בה, וחתם בבודיוולניק קייב מהסופרליגה האוקראינית.
בעונתו היחידה בקבוצה רשם ממוצעים של 7.9 נקודות ו-3.9 ריבאונדים.
בסוף העונה עבר פרחוסקי לליגת העל הטורקית, לקבוצת אולין אדירנה.
אחרי עונה אחת בטורקיה עבר להפועל ירושלים מליגת העל בכדורסל והיורוקאפ.
בעונתו היחידה בקבוצה תחת מאמנו לשעבר, בראד גרינברג, העמיד ממוצעים של 12.8 ו-6.4 נקודות וריבאונדים ביורוקאפ ו-8.7 ו-3.6 נקודות וריבאונדים בליגה.
פרחוסקי גמר את העונה בסדרת רבע גמר הפלייאוף נגד הפועל חולון כשנפצע בידו.
בסיום עונת חתם פרחוסקי בניז'ני נובגורוד לשתי עונות,
אך שיחק בה עונה אחת כשהוא קולע 14.3 נקודות ומוריד 7.3 ריבאונדים למשחק בליגת ה-VTB.
אחרי סיום עונה זו חתם באוניקס קאזאן, ששיחקה אז ב-VTB וביורוקאפ.
בעונתו הראשונה בקבוצה קלע 8.1 נקודות והוריד 5.6 ריבאונדים ביורוקאפ.
בעונת העמיד פרחוסקי ממוצע מדד PIR של 14.1 ב-21.2 דקות בממוצע למשחק.
ב-27 באוגוסט 2017 חתם פרחוסקי במכבי תל אביב לשנה עם אופציה לעונה נוספת.
ארטיום אלכסנדרוביץ' קולישב הוא כדורגלן רוסי שמשחק בעמדת הקשר השמאלי.
הוא התחיל את הקריירה בבית הספר לכדורגל של מועדון "רוסטוב".
ב-2 באוגוסט 2013 עשה את הופעת הבכורה שלו בשורות רוסטוב במשחק נגד "אנז'י מחצ'קלה" במסגרת ליגת העל.
בעונת 2014/2015 הושאל לקבוצת ויטיאז פודולסק.
ב-1 ביולי 2015 עבר לדינמו סנקט פטרבורג והפך לבורג מרכזי בהרכב הקבוצה.
בעונת 2017/2018 הוכתר למלך השערים של הליגה, כשלזכותו 17 שערים.
ביוני 2018 חתם בקבוצת אורנבורג מליגת העל הרוסית בכדורגל, בה שיחק עד שזו ירדה לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
בעונת 2020/2021 שיחק במדי צ'ייקה מליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה ובתום עונה חתם בפאקל וורונז'.
אַרְטֶם יוּרְיוֹבּיִץ' בֶסֶדְיִן (; נולד ב-31 במרץ 1996 בחרקוב) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת לישן מליגת המשנה הצ'כית.
בסדין שיחק בכמה קבוצות נערים בעיר הולדתו חרקוב.
בשנת 2012 התקבל לקבוצת הנערים של המועדון מטאליסט חרקוב.
בעת משחקיו בקבוצה נצפה על ידי ציידי הכישרונות ממועדון דינמו קייב וקיבל הצעה לעבור לקייב.
בקיץ 2013 החל לשחק בקבוצה הצעירה (עד גיל 19) של דינמו קייב.
במקביל למשחקו בקבוצת הנוער שותף גם במשחקי קבוצת המילואים של דינמו קייב.
בשנת 2015 הושאל לקבוצת מטאליסט חרקוב למשך 10 חודשים.
לאחר חזרתו לדינמו - שולב בהרכב של הקבוצה הבוגרת.
בסדין שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה.
בתחילת 2011 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנערים של אוקראינה.
לאחר 5 משחקים במדי נבחרת הנערים עבר לנבחרת הנוער של אוקראינה.
שותף ב-15 משחקים והבקיע 3 שערים.
מנבחרת הנוער המשיך בסדין לנבחרת הצעירה.
הוא שיחק 9 משחקים, הבקיע 4 שערים.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק בסדין מאז נובמבר 2016. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק הידידות מול .
את שערו הראשון הבקיע ביוני 2017 בעת משחק מול במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
ארטיום לובוב הוא אמן לחימה מעורבת רוסי-אירי מקצועני המתחרה במשקל נוצה באליפות הלחימה האולטימטיבית.
מתחרה באופן מקצועני מאז 2010 כחבר בצוות "הלוחם האולטימטיבי: צוות מקגרגור נגד צוות פאבר" והוא גם התחרה ב-ACB, כמו גם בארגוני ההיאבקות הבריטים.
הוא חי בדבלין וחבר בצוות SBG אירלנד.
חברו הטוב של קונור מקגרגור.
קרב הלילה (פעם אחת) נגד קאב סוונסון
ארטיום אולגוביץ' סיומקה הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הקשר בדינמו סנקט פטרבורג מליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.
ארטיום נולד ביולי 1990 והחל את הקריירה המקצוענית בזניט-2 סנקט פטרבורג, שהתמודדה בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה ב-2008. באפריל 2009 הוא עבר לקבוצת המילואים של רוסטוב והיה ברשימת ההרכב של רוסטוב בליגת העל הרוסית בכדורגל, אך מעולם לא שיחק עבורה.
בעונת 2010/2011 עבר לקבוצת המילואים של ז'מצ'וז'ינה סוצ'י ושיחק בהרכב הקבוצה באליפות מחוז קרסנודאר.
בעונת 2012/2013 עבר לקבוצת טאגאנרוג ושימש כקפטן הקבוצה.
ב-2015 עבר לקבוצת דינמו סטברופול מליגת הכדורגל המקצוענית ושיחק בה במשך 3 שנים עד שהוזמן לשחק בקבוצת לנינגראדץ ממחוז לנינגרד.
ביוני 2019 עבר לדינמו סנקט פטרבורג.
ארטיקולטור הוא מכשיר מכני המשמש ברפואת שיניים כדי לדמות את תנועות הלסתות ליצירת אביזרים דנטליים.
במכשיר משתמשים רופאי וטכנאי שיניים, לייצור תותבות במעבדה או לחיבור הטבעות דנטליות על פי מדידות שנלקחו מהמטופל בידי רופא השיניים.
כהכנה לבניית שיניים תותבות, מודד הרופא מספר רב של מדידות.
במכשיר ניתן להזין את המידות (באמצעות שנת) ובכך לקבוע את מיקום ההטבעות ביחס אחת לשנייה כך שידמו את לסת המטופל.
רק לאחר הזנת המידות המלאות, ניתן להתחיל במיקום השיניים התותבות על גבי המודל למצב שישקם וישמר את מבנה הפה הבריא.
המצאת הארטיקולטור, כמכשיר המדמה לעיסה, הייתה אמורה לדמות את תנועת הלסת התחתונה ובכך לשחזר את תנועת הלעיסה.
המכשירים הראשונים (occluder) אפשרו פתיחה וסגירה למעלה ולמטה בלבד.
ב-1893, ג'וליוס פרדייט (Julius Parreidt) תיאר בפירוט מכשירים מתקופתו שנבנו מציר דלת.
לאחר עבודת הכנה שביצע דניאל איוונס, ויליאם גיבסון ארלינגן בונוויל (1899-1833) מפילדלפיה, פיתח את הארטיקולטור המורכב הראשון שדימה תנועות מפרק לסתי-רקתי.
פריצת הדרך הגיעה כאשר המציא אלפרד גייסי את הארטיקולטור שנקרא על שמו (Gysi Simplex articulator) והיה המכשיר המשמעותי הראשון שתנועתו הייתה הפוכה לפעולת הלסת (Non-Arcon).
במשך 150 השנים הבאות, פותחו למעלה מ-100 סוגים שונים המדמים סוגי תנועת לסת מגוונים.
המכשיר מדמה את המפרק לסתי-רקתי, תנועות הלסת תחתונה (מנדיבולה), הלסת העליונה (המקסילה) שאינה נעה ומקובעת לגולגולת, ואת הסגר.
המכשיר מעתיק גם את תנועת קשת השיניים העליונה, התחתונה והמפרקים הטמפורומנדיבולריים.
התנועות הבסיסיות המופקות במכשיר הן: מנוחה (centric jaw relation), בבליטה (חיתוך מזון), מצד לצד (lateral excursion) כדי ללעוס, רטרציה (אחורנית) וכל שילוב של אחד מאלו.
המכשיר מסייע במציאת נקודות ההשקה של השיניים בבניית שיקומים פרוסדנטיים נשלפים (שיניים תותבות), שחזורים דנטליים קבועים (שתלים, כתרים, גשרים, באורתודנטיה וכו'.
קיימים מספר סוגים הנחלקים לרמת התנועה שהם מסוגלים לייצר, כאשר הפשוטים ביותר מחזיקים את התותבות בתנועה פתיחה/סגירה, והמורכבים ביותר מדמים תנועה מלאה במספר צירים, כמעט כמו פה אנושי.
הארטיקולטורים מחולקים ל-4 סוגים עיקריים: ציריים פשוטים (Hinge type), קונדילרי (Freeplane), תואם חלקית (Semi Adjustable), ותואם מלא.
המכשירים התואמים חלקית נחלקים לשתי קטגוריות עיקריות לפי מכשירים הפועלים לפי תנועת הלסת (Arcon) ושאינם פועלים לפי תנועת הלסת (Non-Arcon).
ארטיסט 100 הוא מצעד שמפורסם מדי שבוע על ידי מגזין בילבורד בארצות הברית.
המצעד משלב הופעות במצעד הבילבורד הוט 100, במצעד האלבומים של הבילבורד 200 ומצעד סושיאל 50, הממוקד במכירות אינטרנטיות.
המצעד פורסם לראשונה במהדורה שפורסמה ב-19 ביולי 2014, כשטריי סונגז במקום הראשון.
נכון לשנת 2021, האמן היחיד בהיסטוריה שהצליח לשהות למעלה מ-65 שבועות בפסגת המצעד היא הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
האמנים בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד
ארטיום אולגוביץ' משצ'אנינוב הוא כדורגלן רוסי, בעמדת הבלם במועדון רודינה מוסקבה.
מגיל עשר למד בקולפינו באקדמיית הכדורגל "איז'ורץ" בהדרכתו של קונסטנטין לינוב.
משנת 2011 עד 2013 שיחק בזניט סנקט פטרבורג.
בהמשך שיחק עונה אחת במועדון טרוויס & VVK בקבוצת הנוער.
בעונת 2014/15 שיחק בקבוצת הנוער של מועדון טוסנו.
בשנת 2014 הוא השתתף בטורניר לזכר גרנטקין במסגרת נבחרת סנקט פטרבורג.
בקיץ 2015, כשחקן חופשי, חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון הצ'כי באניק אוסטרבה ושיחק בקבוצת הנוער במחצית הראשונה של העונה.
בשנת 2016 מונה למאמנה הראשי, ולסטימיל פטרז'לה שהחל לערב באופן פעיל את משצ'אנינוב באימונים ובהרכב הקבוצה הבוגרת.
הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצ'כית התקיימה ב-20 בפברואר 2016 במשחק נגד פסטאבה.
את שערו הראשון כבש ב-14 במאי, במשחק הגמר של העונה מול זברויובקה.
בסך הכל, בעונת הבכורה שלו, השחקן השתתף באחת עשרה משחקי אליפות.
ארטיום ניקיטיץ' מיכלקוב הוא שחקן ובמאי קולנוע רוסי, בנו של ניקיטה מיכאלקוב.
הוא היה נשיא פסטיבל סרטי הביכורים הלאומי של דוויז'ניה, המתקיים מדי שנה באומסק מאז 2013. בשנת 2016, סרט הבכורה שלו הוצג מחוץ לתחרות בפסטיבל.
מיכאלקוב שיחק ביותר מ-25 סרטים עלילתיים.
הוא למד במכללה האמריקאית באיטליה בשנים 1992–1993. בשנת 1993, למד במכון הלאומי לקולנוע.
במחצית השנייה של שנות התשעים הוא היה עוזר במאי לסרטו של ניקיטה מיכאלקוב "הספר מסיביריה" (הצילומים נמשכו שלוש שנים, הסרט יצא לאקרנים בשנת 1998).
בשיתוף פעולה עם איליה חרז'אנוב, הוא השלים בשנת 1999 סרט קצר בשם "סטופ", שזכה בכמה פרסים, כולל בפסטיבל הסטודנטים וסרט הבכורה של סנט אן במוסקבה ובפסטיבל הקולנוע הבינלאומי מולוד בקייב.
בתחילת שנות האלפיים הקים מיכאלקוב את חברת הסרטים קינודום (Kinodom), המפיקה מוזיקה, פרסומות וסרטים תיעודיים.
בשנים 2014–2015 הנחה את תוכנית הטלוויזיה של רשת OTR "תנועת הקולנוע", אודות הקולנוע הרוסי.
בשנת 2016, בעת ציון 70 שנה לאביו ניקיטה מיכאלקוב, יצר סרט תיעודי "האם קשה להיות מיכאלקוב?".
בשנת 2016 הושלם סרטו העלילתי הראשון - המלודרמה הקומית "הימור על אהבה".
דודו של ארטיום מיכלקוב הוא אנדריי קונצ'לובסקי ובן דודו יגור קונצ'לובסקי הם יוצרי קולנוע, סבא וסבתא סרגיי מיכאלקוב ונטליה קונצ'לובסקאיה היו סופרי ילדים, הסב פיוטר קונצ'לובסקי והסבא וסילי סוריקוב היו ציירים.
ארטם אדוארדוביץ' נוביקוב (בקירגיזית: Артём Эдуардович Новиков; נולד ב-13 בינואר 1987) הוא מדינאי קירגיזי ממוצא רוסי המכהן כראש הממשלה בפועל מאז 14 בנובמבר 2020, במקומו של סאדיר ג'פארוב שהתמודד בבחירות לנשיאות בינואר 2021.
הוא נולד ב-13 בינואר 1987 בעיר פרונזה, בירת הרפובליקה הקירגיזית.
בשנת 2007 סיים תואר בכלכלה במכון המכני של לנינגרד (כיום האוניברסיטה הטכנית הממלכתית הבלטית).
לאחר התפרקות ברית המועצות חי ברוסיה.
לאחר שחזר לקירגיזסטן בשנת 2008, היה מתמחה ומתרגם במחלקה למדיניות השקעות במשרד לפיתוח כלכלי וסחר ברפובליקה הקירגיזית ואז הוא הפך למומחה הראשי של המחלקה למדיניות השקעות במשרד לפיתוח כלכלי וסחר.
בשנים 2011–2012 היה נוביקוב יועצו של ראש הממשלה אומורבק בבאנוב ובשנים 2014–2015 היה יועצו של ראש הממשלה דז'ומארט אוטורבייב.
במאי 2017 הוא מונה לראש המחלקה לניתוח פיננסי וכלכלי ופיקוח על פיתוח בלשכת נשיא הרפובליקה הקירגיזית.
בשנים 2017–2018 כיהן נוביקוב כשר הכלכלה ובינואר 2020 מונה ליועצו של ראש הממשלה מוחמדקאלי אבילגזייב, אז יועצו של קובאטבק בורונוב, שהחליף אותו.
ב-14 באוקטובר הוא מונה לסגן ראש הממשלה הראשון וכיהן כחלק מהממשלה הזמנית שהוקמה לאחר ההפגנות באותו חודש.
לאחר השעיית סמכויותיו הרשמיות של ראש הממשלה סאדיר ג'אפרוב ב-14 בנובמבר 2020, בשל השתתפותו בבחירות לנשיאות שתוכננו בינואר 2021, הפך נוביקוב לממלא מקום ראש הממשלה של קירגיזסטן.
הוא רוסי אתני והרוסי האתני החמישי שכיהן כראש ממשלה בקירגיזסטן.
בפברואר 2018 הקצתה הממשלה לנוביקוב 36,000 סומים לקורס בן שלושה חודשים בשפה הקירגיזית.
נוביקוב עצמו הצהיר כי מכיוון שרוסית היא שפה ממלכתית רשמית, אין לו שום סיבה ללמוד קירגיזית.
בנוסף לרוסית, הוא דובר אנגלית וגרמנית.
במדעי הטבע ובתחום עיבוד האותות, ארטיפקט (באנגלית Artifact או Artefact) הוא טעות בתפיסה או ייצוג של מידע הנובע ממעורבות הציוד או הטכניקה המעורבים.
במדעי המחשב, ארטיפקטים דיגיטליים הם חריגות המוכנסות לאותות דיגיטליים כתוצאה מעיבוד אותות דיגיטלי.
במיקרוסקופיה, ארטיפקטים נוצרים לעיתים במהלך עיבוד הדגימות לתתקינים, או בעת שימוש בטכנולוגיות מיקרוסקופיה מתקדמות יותר בעת תרגום המידע מתתקין פיזי למידע דיגיטלי.
בדימות רפואי, ארטיפקטים הם מצגים מוטעים של רקמות ומבנים אנטומיים הנוצרים בעת שימוש בטכניקות הדמיה כגון אולטרסאונד, רנטגן, סריקת CT והדמיית תהודה מגנטית (MRI).
ארטיפקטים אלו עשויים להיגרם על ידי מגוון תופעות כגון הפיזיקה הבסיסית השונה בין רקמות שונות (כגון אריטפקטים באולטרסאונד בממשקי אוויר-מוצק או נוזל-מוצק), שגיאות בעת רכישת המידע (כגון תנועה של המטופל), או חוסר יכולת של אלגוריתם שחזור לייצר את האנטומיה הרלוונטית.
כחלק מהכשרתם, רופאים לומדים לזהות את הארטיפקטים הנפוצים על-מנת להימנע מהחשבתם כממצא פתולוגי ממשי.
בעיבוד אותות רדאר, הדים מסוימים יכולים להיות קשורים לאובייקטים קבועים (הפרעות רקע), החזר רב-נתיבי, חסימה אלקטרונית, אפקטים אטמוספיריים, התפשטות חריגה (Anomalous propagation) והשפעות רבות אחרות.
יש לסנן את כל ההדים הללו על מנת לקבל את המיקום, המהירות וסוג היעד וליצור תמונת מצב המייצגת את המציאות נאמנה.
בעיה אשר נוצרת במהלך מחקר ניסויי כאשר בנוסף למשתנה הבלתי-תלוי "מתלבש" עליו משתנה מסביר נוסף (אלטרנטיבי) אשר מתואם עימו וגם משפיע על המשתנה התלוי.
וכך יוצר בעיה שלא נותנת הסבר בלבדי למשתנה הבלתי-תלוי שאותו החוקר הפעיל.
לדוגמה: חוקר רוצה לדעת את השפעת אכילת עדשים על רמת הכולסטרול של הנבדקים שלו.
לשם כך, הוא דגם מתוך האוכלוסייה 100 איש, ומדד את רמת הכולסטרול שלהם.
לאחר מכן הוא חילק אותם ל-2 קבוצות:
קבוצה א' – אכלה עדשים בכל ארוחה במשך חודש;
קבוצה ב' – לא אכלה עדשים בכלל בארוחות שלה במשך חודש;
לאחר חודש הנבחנים נמדדו, ונניח שרמת הכולסטרול בנבדקים מקבוצה א' ירדה באופן מובהק לעומת רמת הכולסטרול בנבדקי קבוצה ב'.
לכאורה, המחקר עד כאן, הכל נראה טוב ויפה, הבעיה היא שהוא שֹם בקבוצה א' חברה צעירים לעומת זאת בקבוצה ב' הוא שֹם מבוגרים.מה שיוצר כאן בעיה של ארטיפקט.הגיל הוא משתנה מסביר אלטרנטיבי לרמת הכולסטרול והוא מתואם עם הוספת עדשים לתפריט היומי של הנבדקים.
לכן חשוב לחלק את הנבדקים בצורה אקראית.
ולדאוג שרק המשתנה הבלתי-תלוי יהיה שונה בין קבוצה לקבוצה ולא אף פריט אחר יהיה שונה.
חייבים לדאוג רק למשתנה אחד שגורם למשתנה שני להשתנות בהתאם.
אסור שיהיו כמה משתנים "בלתי-תלויים" שישפיעו על משתנה הנבדק (אלא אם כן, עושים מערך כפול שמשפיע על המשתנה התלוי).
אָרְטֵם אולכסנדרוביץ' דוֹבְבִּיק (באוקראינית: Артем Олександрович Довбик; 21 ביוני 1997 בצ'רקאסי שבאוקראינה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת רומא מהסרייה א' ובנבחרת אוקראינה.
דובביק, יליד צ'רקאסי שבאוקראינה, הוא תוצר של אקדמיית הכדורגל צ'רקסי דניפרו אליה הגיע לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר המקומי.
בעונת 2014/15 זכה עם צ'רקסי דניפרו בליגה האוקראינית השנייה וכבש שבעה שערים.
אחר כך נשלח דובביק להשאלה לשלושה חודשים במועדון המולדובי זאריה בלץ, עמו זכה בגביע המקומי בשנת 2016.
הוא שב לאוקראינה בקיץ 2016 ממולדובה וחתם על חוזה עם דניפרו באוגוסט אותה שנה.
דובביק כבש שישה שערים בעונת הליגה הבכירה 2016/17 וזכה בתואר השחקן הצעיר המצטיין בה.
דבר זה גרם למאמן נבחרת אוקראינה, אנדריי שבצ'נקו, לקרוא לו לשחק במוקדמות מונדיאל 2018.
כאשר דניפרו ירדה ליגה עקב היווצרות חוב, דובביק נשאר במועדון.
הוא המשיך לכבוש 12 שערים ב-13 משחקים בליגה השנייה, תוך שהוא זוכה להתעניינות מצד מועדונים זרים וביניהם מיטיולן הדנית אליה הצטרף בהעברה חופשית בשנת 2018. דובביק זכה בעונת 2017/18 בליגה הדנית ובעונה שלאחר מכן בגביע המקומי.
ב-2 בספטמבר 2019 הוא הושאל לסונדרייסקה, עמה זכה בגביע הדני השני ברציפות שלו.
התחנה הבאה בקריירה של דובביק הייתה דניפרו-1 מהליגה האוקראינית, בשורותיה הוא שיחק במשך 3 שנים (כשבתווך מלחמת רוסיה-אוקראינה שהשביתה את הליגה האוקראינית) וכבש 45 שערים ב-69 הופעות.
באוגוסט 2023 חתם דובביק בקבוצת ז'ירונה הספרדית, דובביק סיים כמלך השערים של הלה ליגה עם 24 שערים וזכה בפרס הפיצ'יצ'י לעונת 2023/24 והפך לזוכה האוקראיני הראשון ושחקן ז'ירונה הראשון שזוכה בפרס, בנוסף הוביל את ז'ירונה להעפלה בפעם הראשונה בתולדות המועדון לליגת האלופות.
ב-25 במאי 2024 כבש שלושער בניצחון 7-0 על גראנדה.
דובביק זומן למחנה האימונים של הנבחרת הלאומית עד גיל 19 באוקראינה, אך לא שיחק שום משחק בה.
עם הנבחרת עד גיל 21 השתתף באליפות אירופה כבן 19 וגם במוקדמות אליפות אירופה לשנת 2019.
כשהוא בן 19 דובביק קיבל את קריאתו הראשונה לנבחרת אוקראינה הבוגרת, והיה בסגל לראשונה ב-5 בספטמבר 2016 נגד איסלנד, אך לא נכנס לשחק.
דובביק עשה את הופעת הבכורה בבוגרים ב-31 במרץ 2021 במסגרת מוקדמות המונדיאל נגד קזחסטן.
כשחקן מחליף ביורו 2020 החליף דובביק את אנדריי ירמולנקו בהארכה של שמינית הגמר נגד שוודיה.
רגע לפני שהמשחק הולך לבעיטות עונשין מהנקודה הלבנה לאחר תוצאת 1–1, דובביק כבש בדקה האחרונה את שער הניצחון לזכות אוקראינה שבזכותו העפילו לרבע הגמר והבטיחו ניצחון של 1–2.
נכלל בסגל נבחרת אוקראינה לטורניר יורו 2024, ובמסגרת משחקי ההכנה כבש בשניים מהמשחקים (מול פולין ו-מולדובה).