tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המשימה העיקרית של הטייסת היא הובלה אווירית ברחבי העולם של אישים חשובים (VIP), צוותים ומטענים.
לצד זאת מחזיקה היחידה יכולות ייעודיות, ובהן פינוי רפואי דחוף (MEDEVAC) וביצוע טיסות פיקוח במסגרת אמנת השמיים הפתוחים.
הטייסת פרושה בשלושה אתרים עיקריים.
מרבית פעילותה מתבצעת בבסיס קלן־וואן (Köln-Wahn).
בברלין פועלת שלוחה מבצעית כפולה: פעילות טיסות הממשלה מנוהלת מנמל התעופה ברלין־ברנדנבורג, ואילו המסוקים מוצבים בנמל התעופה ברלין טגל.
+תמונהכלי טיסכמותמטוסי תובלה צבאייםאיירבוס NEO A3212מטוסי הובלת נוסעים VIPאיירבוס A350
קונרד אדנאואר3איירבוס A3211איירבוס A3192בומברדייה3מסוקי הובלת נוסעים (VIP)Eurocopter AS532 Cougar3
"כנפיים שבורות" הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ניר ברגמן, עם אורלי זילברשץ-בנאי ומאיה מרון בתפקידים הראשיים.
הסרט יצא לאקרנים בשנת 2002, ועלילתו עוקבת אחר אם וארבעת ילדיה מחיפה המתמודדים איש בדרכו עם מותו הפתאומי של אבי המשפחה.
הסרט זכה להצלחה רבה בישראל ובעולם, נחשב לאחד הסרטים הישראליים המצליחים ביותר בכל הזמנים והוקרן בארצות הברית, צרפת, הממלכה המאוחדת ו-20 מדינות נוספות.
בשנת יציאתו גרף הסרט מספר רב של פרסי אופיר עבור העיצוב האמנותי, הצילום, הבימוי, העריכה, התסריט, הפסקול, המשחק (מאיה מרון ואורלי זילברשץ-בנאי) ועבור הסרט עצמו.
השתתף וזכה בפרסים בפסטיבל ברלין, פסטיבל ירושלים, פסטיבל פאלם ספרינגס ופסטיבל טוקיו.
שיר הנושא של הסרט הוא "סרטים מצוירים" שהוקלט על ידי מאיה מרון.
פסקול הסרט יצא לאור על ידי חברת התקליטים הליקון.
העלילה עוקבת אחר אם וארבעת ילדיה מחיפה המתמודדים איש בדרכו עם מותו הפתאומי של אבי המשפחה.
עלילתו של הסרט מתרחשת בסוף החופש הגדול, ובמהלכה מנסות חמש הנפשות לחזור אל שגרת חייהן.
בת הזקונים בר מסרבת לחזור אל הגן, האח הצעיר עידו בוחן גבולות, האח המתבגר יאיר מסתגר, מסרב לחזור אל הלימודים ונשאב לאורח חיים ניהיליסטי, בעוד אם המשפחה דפנה (אורלי זילברשץ-בנאי) עובדת שעות נוספות כאחות מיילדת במרכז הרפואי בני ציון במטרה לפרנס את ילדיה בכבוד.
האחות הבכורה מאיה (מאיה מרון) מנסה לתמרן בין חייה האישיים (מוזיקה, קשרים, רגשות אשמה בנוגע למות אביה) לבין עומס האחריות המשפחתית המוטל לפתע על כתפיה.
2002 - פרס ראשון בתחרות וולגין (ירושלים); פרס ראשון בפסטיבל טוקיו; תשעה פרסי אופיר בקטגוריות שונות בטקס פרסי האקדמיה, ביניהם עיצוב אמנותי (עדו דולב) (תל אביב); פרס חביב הקהל בפסטיבל ברלין.
ב-2003 השתתף הסרט בפסטיבלים הבינלאומיים הבאים: פאלם ספרינגס, ונקובר, ג'יפוני, קרלו ויוארי, שיקגו, סידני, מלבורן, טורונטו, פריז ובריסבן.
שחקנ/ית דמות אורלי זילברשץ-בנאי דפנה אולמן מאיה מרון מאיה אולמן ניתאי גבירץ יאיר אולמן ולדימיר פרידמן ד"ר ולנטין גולדמן דאנה איבגי איריס דני ניב (מוקי) יורם דניאל מגון עידו אולמן אליענה מגון בר אולמן
כנפי הזעם הוא משחק פעולה ממוחשב, בו על השחקן להטיס מטוס גראמן F6F הלקט של טייסת אמריקנית, המוצבת על נושאת מטוסים אמריקנית (CV-18).
המשחק מתרחש באוקיינוס השקט בעת מלחמת העולם השנייה.
מטרת המשחק היא פשוטה - לפגוע באויב ככל האפשר, על ידי הטבעת ספינותיו, הריגת חייליו וכו', ולחזור לנושאת המטוסים בשלום וכך לעלות בסולם הדרגות.
המטרה בכל שלב היא לחסל את כלל כוחות האויב בו, אלה מבוצרים בבתים ובעמדות ירי על איים ועל ספינות קרב מסוגים שונים.
בנוסף, מחלק מהאוניות והאיים ממריאים מטוסים, אשר גם אותם יש להפיל.
בשלב הראשון ישנו אי אויב אחד, ובשלבים שלאחר מכן מספר האיים עולה ונוספות וספינות.
כל משימה מתחילה על סיפון נושאת המטוסים, כאשר על השחקן לבחור בסוג הנשק לגיחה: 30 פצצות, 15 רקטות או טורפדו אחד, כאשר לפצצות יש את יתרון הכמות, הרקטות מיועדות להשמדת עמדות ירי באיים ועל גבי הספינות והטורפדו להטבעת ספינות.
בנוסף חמוש המטוס במקלע בעל תחמושת בלתי מוגבלת המיועדת להפלת מטוסי אויב וכנגד חיילים וטורפדו.
מובן שהשחקן זקוק לכל סוגי התחמושת, ולכן עליו לחזור לנושאת המטוסים כדי להחליף את סוג הנשק או כדי להתחמש מחדש.
בנוסף על השחקן להיות עירני להתקפות של מטוסי טורפדו יפניים כנגד ספינתו ולמונען.
כאשר כל המטרות הושמדו, על השחקן להשיב את המטוס לבטן נושאת המטוסים - כך הוא עובר לשלב הבא.
לאחר סיום של קבוצת שלבים, עולה השחקן בדרגה.
הדרגה הגבוהה ביותר היא דרגת Captain, וכאשר מגיע השחקן אליה, ממשיך המשחק למעשה ברמת קושי קבועה עד שהשחקן נפסל (מאבד את כל המטוסים שלרשותו).
הגרסה הראשונה של המשחק, שהתאימה למחשבי אפל תוכננה על ידי סטיב וולדו ויצאה לאור ב-1987 על ידי חברת המשחקים "ברודרבנד".
בשנת 1990 המשחק הוסב למחשבי Amstrad CPC, קומודור 64, אמיגה ול-IBM.
בשנת 1999 הוא הוסב למשחק גיים בוי.
כנפי חפייה 'מעטה, כיסוי'; נקראות גם: tegmina או forewings) הן כנפיים גלדניות הנמצאות בגבם של בעלי חיים ממחלקת החרקים.
הכנפיים נמצאות לרוב מעל כנפי התעופה העדינות ומשמשות להגנתן.
בין הסדרות בעלות כנפי החיפוי ניתן למצוא את החיפושיות, צבתנאים, חגבאים, גמלי שלמה, תיקנאים ועוד.
אצל הצרצריים כנפי החיפוי משמשות גם להשמעת קול הצירצור.
כנפי לילה הוא ספר מדע בדיוני מאת הסופר רוברט סילברברג, יצא בהוצאת עם עובד בשנת 1977 בתרגומו של יוסף כרוסט.
הספר יצא לראשונה באנגלית בשנת 1969 והוא מורכב משלושה סיפורים קצרים אשר ראו אור לראשונה בירחון גלקסי:
כנפי לילה - 1968, חודש ספטמבר.
בין הזוכרנים - 1968, חודש נובמבר.
הדרך ליורשלם - 1969, חודש פברואר.
הסיפור הקצר כנפי לילה זכה בפרס הוגו בשנת 1969 והיה מועמד לפרס נבולה בשנת 1968.
הסיפור מתרחש במחזור השלישי של האנושות על כדור הארץ, כאשר המחזור הראשון הוא החיים המוכרים לנו כיום.
במחזור השני, בשל יהירות האנושות (שביית גזעיים מכוכבי לכת מרוחקים ושעבודם) קיים איום על כדור הארץ מצד גזע שנשבה ועונה, לפלוש לכדור הארץ ולכבוש אותו.
איום זה עובר בירושה למחזור השלישי של האנושות.
הסיפור מתחיל במעקבן שתפקידו לעקוב בחלל החיצון באמצעות מכשור מעקב שנושא בעגלתו לכל מקום, אחר פלישות המתממשות ומגיעות, ארבע פעמים ביום, כל יום.
קיימים מעקבנים רבים מלבדו וכולם משתייכים לתאגיד המעקבנים.
החברה הפיאודלית המתוארת בספר מתחלקת לתאגידים, כאשר כל אדם שייך לתאגיד כלשהו: מעקבנים, זוכרנים (מעין היסטוריונים בעלי ידע רב), צליינים, מעופפים, אוכלי לחם קודש, ועוד.
ישנם יצורים, הסטויים, שעברו סטיות גנטיות, אשר אינם משתייכים לאף תאגיד.
הסיפור מתרחש בעוד כארבעים אלף שנים מהיום, והוא מספר את סיפורו של המעקבן והתמודדותו עם איום הפלישה.
המפה הגאוגרפית המוכרת לנו כיום השתנתה עד מאוד כאשר חלק מהיבשות אינן עוד, בעוד אוקיינוסים שינו פניהם.
שמות הערים והיבשות עברו שיבוש בשל מרחק הזמן: רואם (רומא), פרריס (פריס), יורשלם (ירושלים), אפריק (אפריקה), אגופט (מצרים), וכן הלאה.
המעקבן ושני המתלווים אליו למסע מתקרבים לרואם.
בלילה, דרך עיני המעקבן הקורא עד להמראתה ומעופה של אוולואלה המעופפת העדינה, אחת משני מתלוויו.
המתלווה השני הוא גרומון, סטוי.
גרומון נראה חשוד בעיני המעקבן למן ההתחלה מאחר שאינו מתנהג כבני גזעו: הוא סקרן, הוא ידען, בעל אינטליגנציה.
בין שני מתלוויו של המעקבן ככל הנראה יש יחסים קרובים, למרות שלא כך מקובל אצל שני הגזעים (מעופפים וסטויים).
הוא מתייחס אל עצמו כאיש זקן יתר על המידה.
לא נהוג אצל המעקבנים לשאת אישה ולהקים משפחה מפאת יעודם ומקצועם.
אבל מעקבן זה חש רגשות מיוחדים ועזים כלפי המעופפת הקטנה שלו, בעלת מראה כשל ילדה.
בהתקרבם לרואם הם פוגשים בצליין בעל מסיכה.
כך נהוג אצל הצליינים, להסתיר פניהם במסכת מתכת.
הצליין מציע למעקבן לעזוב את השניים ולהתלוות אליו לעליה ליורשלם.
המעקבן מסרב לעת עתה ונפרד מהצליין באומרו שתקוותו שייפגשו שוב בירושלם.
ברואם, נסיך ושליט רואם הצעיר היהיר והשטלתן, חוטף את אוולואלה שתהה לו לפילגש וכך נפתרת בעיית הלינה של כל השלושה, מאחר שתאגיד המעקבנים לא מצא מקום לאכסן אפילו לא את המעקבן.
גרומון המצר על חטיפת אוולואלה נשבע שבבוא העת יוציא לנסיך אנריק את עיניו בציפורני טפריו, כנקמה.
בבואם לבקר בפי האמת, נשאלים כל אחד מן השלושה שאלות על ידי השניים האחרים, או אחד מן השניים האחרים, שאלות עליהן יש לענות תשובה כנה אחרת פי האמת תיסגר על היד, ותבלע את היד.
המעקבן נשאל על ידי גרומון האם חייו של המעקבן אשר הוקדשו לאתר פלישות מהחלל, נוצלו בצורה נבונה?
תשובתו של המעקבן מורכבת וכנה מאד: להקדיש את עצמך למטרה כזאת זו מטרה נעלה, אבל להקדיש את עצמך למשהו שהוא פרי דמיון, זהו דבר חסר תועלת.
אוולואלה נשאלת על ידי גרומון לגבי הגברים בחייה, והיא עונה בכנות: הכי אהבה את המעופף החולמן שהיה לה, אבל היה חלש מדי בשבילה, הנאה פיזית הכי טובה ניתנה לה על ידי הנסיך אנריק, ואילו אותו, את גרומון, הייתה רוצה בתור חבר לחיים.
גרומון נשאל על ידי אוולואלה והמעקבן: מהיכן הוא בא באמת?
גרומון עונה שהוא הוא אחד הפולשים שהושתל כאן לעקוב אחר המתרחש לפני הפלישה המתממשת ובאה.
תשובתו של גרומון מחזקת אצל המעקבן את החשד שמה שראה במעקב האחרון שעשה לא היה סתם.
הוא חוטף את ציודו ונכנס למצב המעקב, ואכן, פלישה במלוא הדרתה בכיוון לכדור הארץ.
בתוהו ובוהו הנוצר לאחר שלחץ המעקבן על כפתור האזעקה, מאבד המעקבן את שני מתלוויו ופוגש בצליין שהליכתו כשל אדם עיוור: הלא זהו אנריק הנסיך ששתי עיניו הוצאו והוא חבש מסיכת צליין כדי שהפולשים לא יזהו אותו, מאחר שהפולשים טובים וחברותיים לאנשי העם, אך מוציאים להורג את כל השליטים.
בחלק השני של הספר, בין הזוכרנים, אשר פורסם לראשונה תחת הכותרת "הדרך לפרריס", מתוארת דרכם ושהותם של המעקבן (לשעבר) ובן לווייתו, הנסיך אנריק.
למרות התנהגותו המתנשאת והמזלזלת של אנריק בזולת ובמעקבן בפרט, שהפך גם הוא לצליין, נשאר המעקבן נאמן לנסיך לשעבר ותמך בו בכל דרך.
כאשר הפגין אנריק את אופיו האמיתי וכמעט סיבך אותם בצרות, פתר המעקבן לשעבר את המצבים בדרכים נאורות.
בהגיעם לעיר פרריס, האהובה והמוערכת כל כך על המעקבן לשעבר, ביקש המבוגר מבין השניים להתקבל לתאגיד הזוכרנים.
מפאת גילו המתקדם הוא נתקבל כשוליה לזוכרנים, דבר שאפשר לו ללמוד רבות אודות העבר ונתן לו גישה לראיות נדירות וחשובות מאד.
בינתיים, אנריק ואשת הזוכרן שנתן להם את חסותו, בגדו יחד בזוכרן, מה שהוביל למשבר.
הזוכרן איים על תומיס מן הזוכרנים, הלא זהו שמו החדש של המעקבן לשעבר, שאם לא ירוץ לפולשים להלשין על מיקומו של הנסיך, ילשין הוא על תומיס על כך שהגן והסתיר אויב למשך כל זמן זה, הלא שליטים לשעבר נחשבו לאויבי הפולשים.
בדרכו לפולש בעל הדרגה הגבוהה באזור, החליט תומיס בינו לבין עצמו שיעשה עסקה עם הפולשים: ימכור להם מידע ממאגרי המידע בהם טיפל כשוליה לזוכרנים, תמורתו יבטיחו הפולשים שלא לפגוע באנריק לרעה.
באותה הזדמנות פגש תומיס בגרומון אשר קיבל תפקיד רם דרג והסביר לתומיס שהוא והמעופפת הקטנה החליטו פה אחד שאין להם יותר עניין האחד בשני, וכך נפרדו.
בהגיעו חזרה לביתם שבין הזוכרנים, מצא תומיס את אשת הזוכרן הבוגדנית, אולמיין, ממררת בבכי לצד בעלה לשעבר אשר נרצח על ידה, לאחר שהלה הרג את אנריק.
המידע היקר אותו מסר תומיס לפולשים היה תיעוד של התעללות בני האדם באבות אבותיהם של הפולשים, לפני ימים מרובים, בעת מחזור האנושות השני.
תומיס מן הזוכרנים מחליט מכאן לעשות עליה לרגל ליורשלם, ואולמיין מצטרפת אליו כאשר בכוונתה להתנקות מחטאיה ולעבור חידוש במעיני ההתחדשות שבמקום מקודש זה, הווי אומר להצעיר, תהליך שניתן לעשותו 3 פעמים בחיים.
בדרך ליורשלם, אולמיין ותומיס שהצטרפו לתאגיד הצליינים, פוגשים אנשים חולים במגפה המכלה את האנושות, בסטוים שמרפאה לשעבר הפכה עבורם למסגד, ומתחברים עם רופא וסטוי ששמו ברנאלט, שגם פניהם מועדות ליורשלם.
לאורך כל הדרך מתגלה אופייה הבלתי ניתן לתקנה של אולמיין, ביחסה לכל הסובב אותה.
קרוב ליורשלם, המעקבן לשעבר מתאר את הרגשתו כחזרה הביתה, למרות שביתו האמיתי נמצא אי שם ביבשת שטבעה.
בהגיעם ליורשלם מזהה תומיס את אוולואלה עפה בשמיים.
באמצעות כיפת חשיבה הוא מאתר את מיקומה.
לכשייפגשו יגלה לה תומיס שבא ליורשלם להצעיר במעייני ההתחדשות.
השניים מתוודאים אחד על אהבתו לשני.
בירושלם נכנסים השניים למעייני ההתחדשות.
תומיס מצעיר ואילו אולמיין לא ניתן להצילה: היא מצעירה עוד ועוד עד שהופכת לעובר, ונעלמת מן העולם כלעומת שבאה; את חטאיה לא ניתן היה לנקות ולא ניתן לגאול אותה.
לאחר ההתחדשות מגלה תומיס כי קיימת אגודה חדשה ושמה אגודת הגואלים.
באגודה זו כולם יכולים להיות חברים, כולל הסטוים.
במהרה יגלה תומיס המחודש והצעיר כי באגודה זו הכל מתחברים יחד במודעות למעופפת ובאמצעותה הם מגייסים חברים חדשים מכל מקום, על מנת להביא ולזכות בגאולה.
באגודה זו הכל מתאחדים ודעות קדומות וגזעניות נמחקות, וכאשר כולם יהיו חברים בה, תגיע גאולתם.
כנפון קצה כנף הוא הארכה זוויתית מעלה או משיכה לאחור של קצות כנפי כלי טיס כמו מטוסים ודאונים בעלי כנף קבועה המיועדת להקטנת הגרר הנגרם ממערבולות קצה כנף.
תפקיד הכנפון קצה כנף הוא להוסיף יציבות למטוס ולהקטין את התנגדות האוויר (התנגדות מושרית) אשר נובעת ממערבולות קצה כנף - זרימה של אוויר מחלקה התחתון של הכנף בו הלחץ גבוה לחלקה העליון של הכנף בו הלחץ נמוך המקטינה את העילוי ומגדילה את הגרר.
הקטנת מערבולות קצה הכנף מסייעת להקטין את ההתנגדות הכללית של המטוס ועל ידי כך מביאים הכנפונים לחיסכון בדלק, במיוחד בטיסה בגבהים רמים.
הזווית שהאוויר פוגע בשפת ההתקפה של הכנף נקראת זווית התקפה (מכונה גם "זווית אלפא").
ככל שזווית זו גבוהה יותר, כך העילוי גדול יותר (עד למצב של הזדקרות).
האוויר שפוגע בכנף משנה את כיוונו לפי צורת הפרופיל בצידו התחתון ("עקימון תחתון").
כאשר האוויר מתנתק מהפרופיל קצת לפני שפת הזרימה הוא מתחיל לעלות למעלה, מאחורי הכנף, כפיצוי לריק שנוצר שם (האוויר שהיה אמור להיות שם שינה את כיוונו כאשר הוא פגע בשפת הזרימה ועקב אחרי צורת הפרופיל).
כך נוצרת מערבולת קטנה, הנקראת "מערבולת משנית".
בגלל שבטבע לכל מערבולת יש מערבולת בכיוון הנגדי, מתחילה להיווצר מערבולת גדולה יותר מסביב לכל הכנף, בכיוון הנגדי למערבולת המשנית.
כך נוצר לחץ גבוה מתחת לכנף ולחץ נמוך מעל הכנף, וזרימת אוויר זו נקראת "זרימה טורבולנטרית".
במצב הזה הפרופיל טס בזווית ההתקפה האופטימלית.
המאמצים הגדולים ביותר על הכנף נמצאים בשורש הכנף אך ההתנגדות הגדולה ביותר נמצאת דווקא בקצה הכנף (ההתנגדות המושרית).
לא ניתן למנוע את ההתנגדות הזו, אך ניתן להקטינה על ידי שימוש בכנפוני קצות-כנף.
ככל שהעילוי גדול יותר, כך התנגדות זו גדולה יותר.
סיבה נוספת בנוסף למתן יציבות היא מניעת מערבולות קצה כנף.
כפי שהוסבר יש לחץ נמוך מעל הכנף ולחץ גבוה מתחת לכנף (מה שיוצר כוח עילוי).
בקצה הכנף הלחץ הגבוה רוצה "לברוח" אל הלחץ הנמוך, ופוגע בכך בביצועי המטוס (מפחית את העילוי ויוצר גרר מושרה).
על ידי יצירת כנפונים בזווית שכזו מפחיתים את התופעה שנקראת "מערבולות קצה הכנף".
כנפוני קצה כנף משוכים לאחור
כנפוני קצה כנף משוכים לאחור בנויים במטוסי בואינג כאשר קצה הכנף משוכה לאחור בזווית אלכסונית גדולה יותר מזווית המשיכה הרגילה של כל הכנף ולא אנכית כלפי מעלה, דבר המגדיל את מוטת הכנפיים.
מטרת משיכת הכנפונים לאחור היא לשפר את צריכת הדלק, לשפר את ביצועי המטוס בעת טיפוס לגובה ולאפשר המראה במסלולים קצרים יותר.
כנפונים אלה עובדים על אותו עיקרון של הכנפונים האנכיים הרגילים.
מניסויים שערכו בואינג ונאס"א נמצא כי כנפונים משוכים לאחור מורידים את הגרר בשיפור של כ-5.5% לעומת שיפור של 3.5% עד 4.5% בכנפונים רגילים.
כנפונים משוכים לאחור יעילים יותר אך מאחר שמוטת הכנפיים גדולה יותר זה יוצר קשיים בהמצאות המטוס על הקרקע.
מטוסים בעלי כנפונים משוכים לאחור:
בשנת 1985 הציגה בואינג את הגרסה החדשה של מטוס ה-בואינג 747 הידוע בשם בואינג 747-400 אשר יועד להיות בעל טווח וקיבולת גדולים יותר.
לשם כך השתמשה בואינג במטוס זה בשילוב של הארכת מוטת הכנפיים ובכנפונים מאונכים כלפי מעלה.
הכנפונים הגדילו את טווח המטוס ב-3.5% לעומת הדגם 747-400D שזהה לו מבחינה אווירודינמית.
איירבוס מעדיפה להשתמש במטוסיה בכנפוני גדר (wingtip fence).
כנפונים אלה הם משטחים מוארכים אנכית גם כלפי מעלה וגם כלפי מטה בקצה הכנף, והם קצרים או זהים בשטחם לכנפונים רגילים בעלי מבנה אווירודינמי דומה.
כנפוני גדר הם המועדפים על ידי חברת איירבוס והם בנויים בכל המטוסים של החברה חוץ מבמטוסים ממשפחת A340, A330 ו-A350. בשנת 2014 התחילה איירבוס להשתמש בכנפונים רגילים ("Sharklets") במטוסים צרי הגוף (A320 A321 A319 A318ׂ).
ישנן חברות תעופה כמו אמריקן איירליינס, טורקיש איירליינס, אל על ועוד, המשתמשות בחלקם הפנימי של הכנפונים, הפונה לגוף המטוס, כדי לפרסם את כתובת אתר האינטרנט או את הלוגו שלהן.
כנפיים של קרמבו היא תנועת נוער ישראלית, המשלבת ילדים ונוער מהחינוך הכללי ומהחינוך המיוחד (צרכים מיוחדים) בפעילות חברתית מעצימה.
התנועה קיבלה מעמד מייעץ על ידי האו"ם.
בתנועה פעילים ילדים ונוער מכל קשת הלקויות ומכל דרגות החומרה; לקויות תקשורתיות, חושיות, קוגניטיביות, פיזיות ואחרות, בגילאי 7–22.
תנועת הנוער נוסדה בשנת 2002 על ידי עדי אלטשולר וקלאודיה קובי (אימו של כפיר, החניך הראשון של התנועה, שעבורו ועבור חבריו הוקם הסניף הראשון).
בגיל 12, בעקבות פרסום של ארגון איל"ן, החלה אלטשולר לשמש מתנדבת של כפיר קובי, ילד כבן שלוש עם שיתוק מוחין ומרותק לכיסא גלגלים.
קלאודיה ורפי קובי (הוריו של כפיר), האמינו בזכותו של כפיר להשתלב במשפחה ובחברה כמו כל ילד בגילו.
אהבתו של כפיר לחברים ורצונו להיות מוקף בחברים היה מקור ההשראה להקמת התנועה.
בגיל 16 הצטרפה אלטשולר לארגון LEAD, שמטרתו פיתוח מנהיגות בקרב בני נוער.
בחיפוש אחר רעיון למיזם חברתי המהווה חלק מהפעילות בארגון, הגו עדי וקלאודיה את הרעיון להקמת מסגרת חברתית לכפיר וחבריו.
הסניף הראשון הוקם בהוד השרון בהובלתם של עדי אלטשולר ועודד אורלב (פעיל ב-LEAD) ובליווי והנחיית קלאודיה קובי וארגון LEAD.
הפרויקט נחל הצלחה רבה ובהמשך נפתחו סניפים נוספים.
אלטשולר הובילה ותמכה בפתיחת הסניפים הראשונים עד לעזיבתה את התנועה בשנת 2014. קובי פיתחה והובילה את התוכן החינוכי ערכי בתנועה וממשיכה להנחיל את התפיסה החינוכית עד היום.
הוקם הוועד המנהל וחבריו (עדי אלטשולר, קלאודיה קובי, ארז אלטשולר, דניאלה אשר, אבי ניסן, יוספה כהן ורעות גיא) ייסדו באופן רשמי את תנועת הנוער כנפיים של קרמבו.
הסניף הראשון של התנועה הוקם בהוד השרון, וקלט אליו בעיקר חניכים עם שיתוק מוחין, אך בהמשך הצטרפו חניכים עם מוגבלויות אחרות, מוטוריות, תקשורתיות וקוגניטיביות.
סניפים נוספים הוקמו בבאר שבע, במעיין ברוך (פעיל בתור סניף קריית שמונה), בכוכב יאיר צור יגאל, ביבנה, באשקלון, במודיעין ובטבריה.
בנובמבר 2009 מונתה אופירה רותם כמנכ"ל התנועה, תחת הנהגתה הוקמו בשנת 2010 שני סניפים, בתל אביב וברעננה.
בשנים 2011–2013 הוקמו סניפים בערים ירושלים, הרצליה, חולון, יקנעם, נתניה, אופקים, קריית שמונה (בהתחלה הוקם במעיין ברוך והועבר לאחר מספר שנים), טבריה, נצרת עילית, תל אביב (סניף שני), גבעתיים, חיפה, קריית אונו, רמת גן, קריית גת וכרמיאל.
ביום העצמאות ה-60 למדינת ישראל זכתה התנועה בכבוד להדליק משואה בשם בני הנוער המתנדבים בישראל.
את המשואה הדליקה יעל ברזילי, בת 17, מנהלת סניף התנועה בהוד השרון.
ביוני 2009 זכתה התנועה באות הנשיא למתנדב בטקס בבית הנשיא בירושלים.
ביום העצמאות ה-72 למדינת ישראל הדליקה עדי אלטשולר, מייסדת התנועה, משואה כהוקרה על עשייתה החברתית המחברת בין מגוון חלקי החברה הישראלית.
בשנת 2013 יצא המסע הראשון של התנועה ביחד עם בני נוער עם צרכים מיוחדים לאתרי הזיכרון לשואה בפולין.
המסע מתקיים מדי שנה מאז.
ב-2014 זכתה התנועה בפרס יגאל אלון על מעשה מופת חלוצי.
באותה שנה הוקם לראשונה פרויקט ח"צ - חונכים צעירים, שבו מוכשרים תלמידים מכיתה ז' (לרוב אפשר לחנוך בתנועה רק מכיתה ח') במשך שנת פעילות שלמה להיות חונכים, עם מגוון כלים להתמודדות.
בשנת 2016 נפתח גם סניף באילת, כך שכיום יש בישראל סניפים של התנועה מקריית שמונה בצפון ועד אילת בדרום.
בשנת 2016 הוחלף גם סמל התנועה לסמל הנוכחי.
באותה שנה נפתחו סניפים נוספים, בדימונה ובקריית מלאכי, ונפתח סניף נוסף בחולון, חולון מערב, סניף ברמת השרון, באותה שנה סיימה מנכ"לית כנפיים של קרמבו, אופירה רותם, את תפקידה, ובמקומה מונתה טליה בז'רנו.
אחת לשנתיים מקיימת התנועה קונצרט רוק גדול, "קרמבו של קיץ", (בדרך כלל בחודש יולי), המסייע לה בגיוס משאבים ויחסי ציבור.
בשנה שבה לא מתקיים קונצרט הקיץ, מתקיים מופע בשם "קרמבו של חורף", המושתת על מופעי סטנדאפ של אמנים יחד עם חניכי התנועה.
נכון לדצמבר 2020, פעילים בתנועה 86 סניפים עם מעל 7,000 ילדים ובני נוער, מהם כ-1,200 חניכים בגילאי 7–22 עם צרכים מיוחדים מורכבים ולא מורכבים וכ-5,000 חונכים, בגילאי 12–18 מהחינוך הכללי.
בשנות הפעילות 2017–2019 נפתחו עוד 16 סניפים בשפרעם, מטה אשר, קריית חיים (סניף שני בחיפה), אריאל, תל שבע, נהריה, רהט, עמק חפר, נתיבות, מעלה אדומים, טירה, חורה, בני שמעון, ראשון לציון (סניף שני), עפולה, ראש העין, ירכא, וגבעת שמואל.
בשנת הפעילות 20–2019 נפתחו סניפים בירוחם, תל אביב (סניף נוסף), פתח תקווה (סניף שני), מועצה אזורית גזר (גזר), ג'וליס, ערערה, וסניף שני בירושלים.
משנת הפעילות 2018/2019, התנועה נמצאת תחת תקנת תנועות הנוער במשרד החינוך, כלומר, משנת הפעילות 2017/2018 אל הבאה אחריה, התנועה תעבור שינוי בהיררכיה הסניפית וצורת הפעילות הסניפית והכלל תנועתית.
השינוי בתוקפו החל מחודש יוני 2018, וכולל שינוי בצוותים המובילים והמנהלים של סניפי התנועה, של מבנה הפעילות הכלל תנועתי ועוד.
בשנת 2024, לאחר טבח שבעה באוקטובר, פתחה התנועה מרכז בעיר אילת (שאליה פונו תושבי עוטף עזה), וקיימה שם מגוון פעילויות לילדי תושבי העוטף עם ובלי צרכים מיוחדים בעזרת גרעין שנת השירות שלהם ובשיתוף פעולה עם הכפר הירוק.
במרכז התקיימו פעילויות והתנדבויות, כגון התנדבות בבית ספר יסודי לחינוך מיוחד של הילדים המפונים מעוטף עזה, "חונך קבוע לשבוע" (כל יום, שני מתנדבי שנת שירות או שני מתנדבים מהכפר הירוק חנכו חניך שנרשם לתוכנית למשך שבוע), ופעולה שבועית במרכז לכל הילדים המפונים במתכונת פעולות רגילה של התנועה.
את הפעולה השבועית העבירו מתנדבי שנת השירות ואת הילדים חנכו המתנדבים מהכפר הירוק.
באוגוסט 2018 הוענק לתנועה מעמד מייעץ על ידי המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות, בשל היותה מובילה עולמית בתחום הכלה ושילוב ילדים ונוער עם ובלי צרכים מיוחדים, ממגוון קהילות ומגזרים, בפעילות חברתית מעצימה התורמת לכל המשתתפים ובאמצעותם לסביבתם.
המעמד 'יועץ מיוחד' לאו"ם UN Special Advisor, מעניק לתנועה הכרה בחשיבות פועלה ובהשפעה החברתית העמוקה שלה, בישראל ובעולם כולו.
האו"ם שיבח את מודל הפעילות אשר פותח בתנועה מאז היווסדה בשנת 2002, על היותו משנה חיים, בר שכפול, פלורליסטי ומבוסס על פעילות ילדים ונוער ללא קשר למוצא, מגדר, שפה או יכולת.
בתנועה שישה ערכים עיקריים שכל פעולה מבוססת על אחד או שניים מתוכם:
אני מוביל/ה - יש לי מחויבות ואחריות, כולנו יחד יוצרים מנהיגות משותפת.
אני יכול/ה - אין דבר שאי אפשר לעשות, הכל אפשרי וכולנו יכולים לעשות הכל.
אני חבר/ה - כולנו חברים, כולנו "ערבים זה לזה".
אני שייך/ת - יצירת חברה שוויונית בה כולם ירגישו שייכים בלי יוצא מן הכלל.
אני אוהב/ת - מייצג את "ואהבת לרעך כמוך".
אני ישראלי/ת - עידוד אהבת הארץ.
התנועה מספקת מענה לצורך חברתי לחניכים בשעות אחר הצהריים, ומקיימת פעילות חברתית-חינוכית אחת לשבוע, במודל של חונכות אישית במסגרת קבוצתית.
לכל חניך מוצמד לפחות חונך אחד, לרוב שניים, המתווכים לו את הפעילות ומלווים אותו לכל אורכה.
החניכים נהנים מפעילות חברתית המותאמת ליכולותיהם: משחקי חברה, יצירות אמנות ועוד.
ימי הפעילות הם בין ראשון לרביעי בתלות בסניף.
לפעילות מגיעים עם חולצת תנועה, שצבעה כחול ובגבה סמל התנועה.
התנועה דואגת להסיע את החניכים מביתם למקום הפעילות ובחזרה, בהסעות המותאמות לנכים, ובכך גם מאפשרת להוריהם עוד זמן פנוי פעם בשבוע.
בהרבה סניפים הסניף מחולק לשניים: החניכים הצעירים ביחד עם החונכים שלהם, והחניכים הבוגרים גם עם החונכים שלהם.
חלוקת הקבוצות נעשית על מנת להתאים כמה שיותר את הפעילות לחניכים.
ההשתתפות בתנועה כרוכה בתשלום שנתי, סכום זהה הנגבה מכל בני הנוער, עם ובלי צרכים מיוחדים, בעבור פעילותם בתנועה.
מרבית החונכים הפעילים בתנועה הם תלמידי חטיבת ביניים ותיכון (התנועה מגדירה חונכים כתלמידים מכיתות ח'-י"ב).
פעילי התנועה אינם "מתנדבים", זוהי תנועת הנוער שלהם (בדיוק כמו כל תנועת נוער אחרת), והם משלמים דמי השתתפות על פעילותם.
תפקיד החונך הוא ליצור קשר חברי עם החניך, לתווך לו את הפעילות ולתת לו מענה לצרכיו במהלכה, על מנת שכולם ישתתפו בפעילות ללא שום מגבלה.
בשנת 2014 פתחה התנועה בפרויקט ח"ץ, מסלול שנועד להכשיר תלמידי כיתות ז'.
לאחר שהפרויקט פעל כפיילוט במספר סניפים בשנתו הראשונה, הוא הפך למסלול רשמי בתנועת הנוער.
מטרת התחום היא לתת שנה של הכשרה לפני תחילת שנות החונכות ובניית שכבה חזקה ומגובשת שערכי התנועה מושתתים באופייה.
בשנת 2018, כחלק מהפיכתה של התנועה לתנועת נוער רשמית וכניסתה לפקודת תנועת הנוער, הופך פרויקט ח"ץ לשכבה הצעירה בסניף, והחונכים בכיתות ט'-י"ב יקראו שכבה בוגרת, על כל שכבה ימונה רכז האחראי להדרכתה.
בכל סניף קיים צוות מוביל אשר אחראי על פעילות הסניף בכל התחומים.
הצוות המוביל מורכב מבני נוער בעלי תפקידים הבאים:
רכז בוגר - אחראי על הסניף.
אחראי על הקשר עם הרשויות המקומיות ועם גופים נוספים.
בנוסף הוא אחראי על הקשר עם הנהלת התנועה המחוזית והארצית.
הרכז הבוגר מנהל את הסניף יחד עם מרכז הסניף, והוא הפעיל היחיד בסניף שאינו תלמיד בית ספר, ואינו נחשב חלק מהצוות המוביל.
מרכז סניף - עומד בראש הצוות המוביל ואחראי לתקינותו ותפקודו של הסניף.
מנהל יחד עם הרכז הבוגר את הסניף.
בנוסף אחראי מרכז הסניף על ניהול ישיבות הצוות.
רכז מפעלים - אחראי על החלק הלוגיסטי בסניף: אירועים מיוחדים, הסעות החניכים, ביטחון הפעילים והציוד הנדרש לפעולות.
רכז שכבה צעירה ד-ו (שכב"צ ד'-ו') - תפקידו לרכז את שכבות ד-ו בסניף, בעזרת צוות מדריכים, אחראי על גיוס פעילים בכיתות ד-ו לסניף.
רכז שכבה צעירה ז-ח (שכב"צ ז'-ח') - תפקידו לרכז את שכבות ז-ח בסניף, בעזרת צוות מדריכים, אחראי ביחד עם רכז השכב"ג על גיוס פעילים לסניף.
רכז שכבה בוגרת (שכב"ג) - תפקידו לרכז את השכבות הבוגרות בסניף (ט'-יב'), בהיבט הניהולי שכולל: נוכחות, שינוי השיבוצים בהתאם לצורך בשיתוף רכז הדרכת חונכויות, ניהול והפקת אירועי שיא לשכבה הבוגרת יחד עם מדריכי השכבות, אחראי על גיוסי הפעילים בשכבות הבוגרות יחד עם רכז שכב"צ ז'-ח'.
רכז הדרכת חונכויות - תפקידו לרכז את קבוצות בהן מתקיימת חונכות אישית במסגרת קבוצתית, באמצעות צוות מדריכים ומשלבי חונכויות, אחראי על שינוי השיבוצים בהתאם לצורך בשיתוף רכז שכב"ג וטיפול בהכנסת פעילים חדשים לסניף.
בכל סניף יש רכז תקשורת האחראי על יחסי ציבור, ניהול הרשתות החברתיות, יצירת שיתופי פעולה, בניית כתבות ואירוח משלחות תורמים.
רכז התקשורת לא נחשב לחלק מהצוות המוביל.
כמו כן, ישנם צוותי הדרכת חניכים, צוותי הדרכת חונכים בשכבות השונות, צוות מפעלים וצוות תקשורת אשר משתייכים לצוות המנהל בסניף.
את ניהול השטח מובילים צוותי ניהול מחוזות, שבראשם עומדים מנהלי המחוזות, אשר עובדים בכנפיים של קרמבו, ובאים באופן תדיר לפעולות בסניפים, תומכים ומעבירים הכשרות לחונכים, ועוזרים לצוות המוביל.
את התחום המקצועי מובילים רכזי צרכים מיוחדים אזוריים המלווים את הפעילות ואת האפשרות של כל חניך להגיע למיצוי יכולותיו ושילובו בפעילות.
בשנת 2016 נוסף תפקיד של רכז הדרכה מחוזי שמלווה את רכזי ההדרכה ומפקח על מערכי ההדרכה בסניפים.
כל חברי הצוות המוביל, למעט הרכז הבוגר, הם בני ובנות נוער, מתוך חזון התנועה - "נוער מוביל נוער".
חולצות התנועה עוצבו והותאמו במיוחד לילדים עם צרכים מיוחדים.
בחולצות ישנם שלושה מאפיינים שבזכותם הם מוגדרים כעיצוב מיוחד לילדים עם צרכים מיוחדים:
יש כפתורים שלא דורשים הכנסה דרך חור, אלא רק לחץ קל כדי לסגורם.
סמל מקדימה ומאחורה (מאפשר את הצגת הסמל גם אצל חניכים בכיסאות גלגלים).
תלבושת מלאה כוללת עניבה חומה, חולצה בצבע תכלת וסמל החזון (אות כפיר).
בשנת 2017 החליטה התנועה להוציא חולצות תנועה חדשות, אשר הוצאו מהן הכפתורים והוכנסו במקומם סקוצ'ים על מנת לאפשר הלבשה נוחה על חניכים עם בעיות מוטוריות בפלג הגוף העליון.
העניבה היא בצבע אחיד לכל הפעילים בתנועה, בכל התפקידים, מתוך האמונה שכל פעיל בתנועה תורם להתהוותה והוא שותף שווה בה.
סמל החזון הוא אות שמקבלים מדי שנה במסדר כנפיים (טקס שנתי סניפי), והוא חלק מהמדים השלמים (מדוגמים).
סמל החזון מכיל מספר פרטים:
חזון התנועה "יוצרים יחד מקום ומשמעות לכל אדם" כולנו יחד יוצרים עולם שוויוני יותר שמכיל כל אחד ואחת.
ציור של כפיר (אריה צעיר) - נועד לציין הנהגה והובלה, ואת כפיר, החניך הראשון בכנפיים של קרמבו.
הכנפיים- מטרתנו לפרוש כנפיים ולהביא את בשורת ה"שינוי החברתי" לחברה הישראלית ולשאר העולם.
דגל ישראל- כנפיים של קרמבו נוסדה בישראל.
מסמל את החברה הישראלית על כל גווניה ואת הערכים הישראלים לשותפות ועזרה לזולת.
סמל התנועה עוצב על ידי קלאודיה קובי ומורכב מקרמבו המעוטר בכנפיים.
הנימוק לסמל לפי התנועה הוא שהקרמבו הוא ממתק אשר עקב עדינותו נארז אחד-אחד ידנית, כך גם "כנפיים של קרמבו" יוצרים מקום ומשמעות לכל חניך וחניך ומתאימים את הפעילות לצרכיו.
הכנפיים בסמל התנועה מייצגות את הרצון להתפתח, לגדול ולעוף.
כנפי הרעם היא סדרת אנימציית בובות בריטית שנוצרה על ידי גקרי וסילביה אנדרסון.
הסדרה שודרה במקור ברשת ATV הבריטית בשנים 1965 ו-1966.
בישראל שודרה הסדרה לראשונה בטלוויזיה הלימודית בתחילת שנות השבעים ובאמצע שנות התשעים שודרה שוב בערוץ 2.
עלילת הסדרה מתרחשת באמצע המאה ה-21 ומתמקדת במשימות של ארגון ההצלה הסודי "כוח החילוץ הבינלאומי" אשר מוקדש להציל אנשים כאשר מתרחשים אסונות שונים ברחבי כדור הארץ.
הבסיס של הארגון ממוקם באי מרוחק ונידח באוקיינוס השקט וחברי הארגון משתמשים בצי של כלי רכב מתקדמים במיוחד המכונים "כנפי הרעם" שכל אחד מהם מיועד לביצוע משימות חילוץ שונות ביבשה, באוויר, בים ובחלל.
מנהיג הארגון הוא האסטרונאוט לשעבר והפילנתרופ המיליארדר ג'ף טרייסי.
בצוות פועלים גם כל חמשת בניו של ג'ף - סקוט, וירג'יל, אלן, גורדון וג'ון טרייסי - אשר הם הטייסים והמפעילים של "כנפי הרעם".
בצוות פועל גם המדען והמהנדס הגאון "מוח" והוא כולל גם את הסוכנת ליידי פנלופה קריטון-וורד והנהג שלה פרקר.
בכל פרק הארגון מגיב לאסונות שמתרחשים ברחבי העולם, אשר נגרמים לרוב על ידי תאונות או מזימותיו של "הוד", הנבל המרכזי בסדרה.
הצוות מסוגל להגיע לכל נקודה ברחבי העולם ואפילו לחלל כדי להציל אנשים בעזרת כלי הרכב העתידניים שלהם.
ג'ף טרייסי – המנהיג של הארגון "כוח החילוץ הבינלאומי".
סקוט טרייסי – הטייס של הרקטה ההיפרסונית "Thunderbird 1" אשר נוהגת להגיע ראשונה למיקומים בהם הצוות פועל במקרי חירום.
וירג'יל טרייסי – הטייס של כלי הטיס "Thunderbird 2" אשר משמשת להובלת ציוד חילוץ.
אלן טרייסי – הטייס של רקטת החלל "Thunderbird 3" אשר משמשת בעת ביצוע משימות בחלל החיצון.
גורדון טרייסי – המפעיל של הצוללת "Thunderbird 4" אשר משמשת לחילוץ מתחת למים.
ג'ון טרייסי – מפעיל את תחנת החלל "Thunderbird 5" אשר מנטרת אותות מצוקה בכל רחבי העולם.
"מוח" – המדען והמהנדס הגאון של ארגון "כוח החילוץ הבינלאומי".
ליידי פנלופה קריטון-וורד – סוכנת חשאית המסייעת לארגון בביצוע משימות שונות.
פארקר – הנהג של ליידי פנלופה.
פושע לשעבר בעל כישורים מתקדמים רבים כמו בין היתר התמחות בפריצת מנעולים.
"הוד" – האנטגוניסט הראשי בסדרה.
הפופולריות המתמשכת של הסדרה הובילה לאורך השנים להפקה של מספר עיבודים:
סרט הקולנוע הראשון של כנפי הרעם, "Thunderbirds Are Go", יצא לאקרנים בשנת 1966 וכיכבו בו המריונטות המקוריות מסדרת הטלוויזיה.
סרט הקולנוע השני של כנפי הרעם, "Thunderbird 6", יצא לאקרנים בשנת 1968 וכיכבו בו גם המריונטות המקוריות מסדרת הטלוויזיה.
בשנת 2004 יצא לאקרנים סרט הלייב אקשן "Thunderbirds" בבימויו של ג'ונתן פרייקס.
בין השנים 2015 עד 2022 רשת ITV הפיקה את סדרת אנימציית התלת-ממד "כנפי הרעם בפעולה" אשר מהווה אתחול מחודש לסדרה.
סדרה זו שודרה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים.
הסדרה היוותה גם את ההשראה לסרט הבובות הסאטירי "צוות אמריקה" שיצא לאקרנים בשנת 2004.
כנפיים הוא סרט ראינוע משנת 1927 על טייסי קרב במלחמת העולם הראשונה.
זהו הסרט הראשון שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר בטקס האוסקר שהחל להתקיים משנת 1929 (כאשר אז תואר הפרס היה "ההפקה היוצאת מן הכלל ביותר") וסרט הראינוע היחיד שזכה בפרס זה (עד זכייתו של הסרט "הארטיסט" ב-2012 היה זה גם הסרט האילם היחיד שזכה בפרס).
הסרט בוים על ידי ויליאם ולמן והשחקנים הראשיים הם קלרה בואו, צ'ארלס "באדי" רוג'רס וריצ'רד ארלן.
גרי קופר הופיע בסצנה, שבזכותה נסקה הקריירה שלו בהוליווד, וסימנה את תחילת הרומן שלו עם קלרה בואו.
ג'ק פאוול (צ'ארלס "באדי" רוג'רס) ודייוויד ארמסטרונג (ריצ'רד ארלן) הם יריבים בעיירה אמריקאית קטנה, ושניהם נלחמים על ליבה של סילביה לואיס היפה (ג'ואניה רלסטון).
ג'ק לא מבין ששכנתו, מרי פרסטון (קלרה בואו), מאוהבת בו.
שני הבחורים הצעירים מתגייסים לשרת כטייסי קרב בחיל האוויר.
כשהם עוזבים למחנה האימונים, ג'ק טועה לחשוב שסילביה מעדיפה אותו, והיא טובת לב מדי כדי להשלות אותו, אך מנגד מגלה לדייוויד שהיא אוהבת אותו.
בטירונות, ג'ק ודייוויד מצוותים יחד.
שותפם לאוהל הוא צוער וויט (גרי קופר), אולם היכרותם איתו היא קצרה, כאשר וויט נהרג בהתרסקות מטוס באותו היום.
במהלך האימונים הקשים שהם עוברים יחדיו, שני הבחורים הופכים מאויבים לחברים הטובים ביותר.
אחרי סיום האימונים הם נשלחים להילחם בכוחות הגרמניים שבצרפת.
מרי מתגייסת למאמץ המלחמתי בתור נהגת אמבולנס.
כשהיא בפריז, היא מגלה שג'ק בחופשה שם.
היא מוצאת אותו, אבל הוא שיכור מדי מכדי לזהות אותה.
היא מכניסה אותו למיטה, אבל כששני שוטרים צבאיים מתפרצים לחדר כשהיא מחליפה בתמימות את השמלה ששאלה למדיה באותו חדר, היא מאולצת להתפטר ולחזור לאמריקה.
הסיפור מגיע לשיאו בקרב סן-מייל המפורסם.
מטוסו של דייוויד מיורט והוא נחשב למת.
הוא, בכל אופן, שורד את ההתרסקות, גונב מטוס גרמני, וממריא חזרה לבסיסו.
בצירוף מקרים טרגי, ג'ק, שרוצה לנקום את מות חברו, מזהה את המטוס הגרמני שבו טס דייוויד ומיירט אותו.
כשג'ק נוחת כדי לקחת מזכרת מהמטוס הוא מזועזע לגלות מה עשה, אבל לפני שהוא מת, דייוויד סולח לחברו.
לאחר המלחמה, ג'ק חוזר הביתה ומתקבל כגיבור.
כשהוא מחזיר את חפציו של דייוויד להוריו האבלים, אמו מאשימה את המלחמה ולא את ג'ק במות בנה.
ג'ק פוגש שוב את מרי ומבין שאותה הוא אוהב.
קלרה בואו – מרי פרסטון
צ'ארלס "באדי" רוג'רס – ג'ק פאוול
ריצ'רד ארלן – דייוויד ארמסטרונג.
ג'וביאנה רלסטון – סילביה לואיס.
ארלן ורלסטון נפגשו במהלך הצילומים והתחתנו ב-1927.
גרי קופר – צוער וויט.
בטקס פרסי אוסקר ה-1 (1928), לא היה קיים פרס לסרט הטוב ביותר, אלא היו קיימים שני פרסים נפרדים.
אחד שנקרא פרס אוסקר להפקה היוצאת מן הכלל ביותר, שבו זכה סרט זה, והשני שנקרא פרס אוסקר להפקה הייחודית והאמנותית הטובה ביותר שבו זכה הסרט "זריחה".
שנה לאחר מכן האקדמיה פתחה פרס יחיד, והוא על ההפקה הטובה ביותר, בהחלטה שהפרס בו זכה סרט זה שווה ערך לפרס זה.
כנפיים - עושים אמנות היא עמותה ישראלית שהוקמה בשנת 2004 במטרה לבסס מרכז אמנות רב תחומי יחיד במינו, בו תינתן במה לעשייה אמנותית וחברתית ולאפשר מענה ייחודי ליוצרים עם צרכים מיוחדים וליוצרים המתמודדים עם פגיעה נפשית.
המרכז מאפשר למשתתפים בו, למקבלי השירות, לרכוש הכשרה כאמנים, לממש את כישרונותיהם ולקבל שכר עבור תוצרי אמנותם, כל זאת כחלק מתהליך השיקום שלהם.
תפישה זו מבוססת על האמונה כי סיפוק מהעשייה, בשילוב עם היותו פרט יצרני ותורם בקהילה, מובילים להתפתחות האישית והרגשית של כל אדם, להעשרת כישורי החיים שלו ולחיזוק דימויו העצמי.
חשיפת ההצגות, התערוכות והמופעים של "כנפיים" בפני הקהל הרחב מזמנת במה לאינטראקציה תרבותית, פתח לערבות חברתית ולמעורבות הדדית ולשבירת סטיגמות חברתיות וקבלת השונה.
כחלק מהפעילות של "כנפיים" יוצרות שתי קבוצות: האחת - "כנפיים - עושים אמנות", מרכזת את פעילות קבוצת היוצרים המתמודדים עם פגיעה נפשית.
השנייה - "כנפיים - תיאטרון מיוחד" מרכזת את פעילות קבוצת היוצרים עם המגבלה השכלית.
העשייה האמנותית של כנפיים מתרכזת בתחומי התיאטרון, המוזיקה, הכתיבה, אמנות הפלסטית, אנימציה והווידאו והיא מתקיימת מדי יום, בשעות הבוקר.
כנפיים מעסיקה צוות עובדים מקצועי המורכב מאמנים ישראלים מוכרים ופעילים, כאשר רבים מהם גם מרצים במוסדות הלימוד המובילים בישראל (כגון בצלאל, הטכניון, מכללת אורנים ובית ספר מנשר לאמנות).
הרמה הגבוהה של חברי הצוות מאפשרת למשתתפים לפתח את כישוריהם המקצועיים ולהצטרף לשורות האמנים המובילים בישראל.
בשנת 2004 הוקמה העמותה ביוזמתה של השחקנית רינה פדווה ובשיתוף פעולה עם דלית שרון (אמנית וציירת) ושירה גפן (תסריטאית ויוצרת), אמניות יוצרות בעלות ניסיון עשיר בתחומן.
יושב ראש העמותה הוא יוסי חבס, מאנשי העסקים המובילים בישראל ודירקטור בקבוצת חבס.
בשנת 2007 כנפיים הקימה את המרכז לאמנים המתמודדים עם פגיעה נפשית העבודה יומיומית במרכז הקהילתי שפירא.
בשנת 2008 כנפיים הקימה את גלריה לובי במרכז הקהילתי בשכונת שפירא אשר בתל אביב.
בשנת 2010 העניקה עיריית תל אביב-יפו לכנפיים משכן על מנת להקים את "בית כנפיים" - סדנאות אמנויות לצד אולם תיאטרון ובר- גלריה בו יוצרים אנשי כנפיים ומפיצים את תוצרי אמנותם לקהל הרחב.
בשנת 2011 ייצגה ההצגה "כפית של זהב" של עמותת כנפיים את ישראל בפסטיבל הבינלאומי "CREAHM" בבלגיה
בשנים 2011–2013 ייצגה ההצגה "כפית של זהב" של עמותת כנפיים את ישראל בגרמניה, בברלין, במיינץ, ואף זכתה להעלות את המחזה "השלום" של אריסטופנס, בברלין בשיתוף עם תיאטראות שונות מרחבי אירופה.
בשנת 2012 ייצגה ההצגה "כפית של זהב" של עמותת כנפיים את ישראל בפסטיבל הבינלאומי "Nit Ariadni" ברוסיה.
כמו כן, זו השנה שבא יצא הסינגל הראשון מתוך הדיסק של פרויקט כנפיים, "יוצא אל החיים".
הסינגל הושק בערב התרמה חגיגי בהשתתפות ברי סחרוף.
בשנים 2013–2016 ההצגה "קול ששון וקול כלה" הוצגה בצוותא ת"א, במסגרת תיאטרון הפרינג' בשילוב שחקנים נורמטיביים ושחקני "כנפיים" המתמודדים עם מוגבלות שכלית.
בשנת 2014 הושק דיסק, מוזיקה מקורית של ההרכב המוזיקלי של כנפיים, בניהול מוזיקלי של אביב שטיין ושאול בסר והשתתפות אהוד בנאי כאמן אורח.
"איפה שנגמרים השמיים" יוצא לאקרנים, בבימוים של גילעד כהן וג'קי ברמן, בשיתוף בית החולים אברבנאל ועמותת כנפיים.
סרט זה זוכה פסטיבל חיפה, בפרס במקום הראשון לסרטים קצרים דוקומנטריים.
זכה בפרסים נוספים בפרסים בינלאומיים.
בשנת 2016 הוקרן הסרט "מחלקה סגורה" סרט המתעד את מאחורי הקלעים של הסרט "איפה שנגמרים השמים"
בשנת 2015–2016 הקמת גלריה ומקום לאירועים בבית כנפיים-"קן לאמנות" ברחוב בן דוסא 21, יפו.
בשנת 2016- אירוע של אמני כנפיים בו התבטאו בכתיבה, קטעי וידאו, תיאטרון ומוזיקה בערב רב אמנותי, שהתקיים בחצר בית הקפה "קפה-שפירא", ערב שנועד לספר את סיפורה של שכונת שפירא בת"א.
רבים מתושבי השכונה נכחו באירוע.
באוקטובר 2021 ייסד צוות כנפיים את שבוע העלאת המודעות לבריאות הנפש העולמי, ויצאו בחגיגה של אירועי תרבות במטרה להעלות את השיח הציבורי סביב בריאות והתמודדות נפש.
האירועים היו בהשתתפות כל המגמות: מגמת תיאטרון וההרכב 2ToTwo הופיעו בתיאטרון הבימה עם ההצגה "מאחורי המסיכה", הרכב "סטייתקן" הופיעה בטרמינל 4 עם אלון עדר ורבים אחרים, הסטודיו לאמנות הציג תערוכה במשרד התרבות והספורט, ועוד אירועים רבים.
שבוע העלאת המודעות הופך למסורת שנתית.
בשנת 2021 השתתפו אמני כנפיים בפתיחת שבוע "עושים נפשות" של ארגון "נפשות", בערב של מוזיקה, תיאטרון, וידאו, אנימציה ופרוזה מוקראת.
במה במקום מיטה - על הקושי לקום בבוקר.
מופע המורכב מקטעי תיאטרון ומוזיקה.
במאים: רינה פדווה, ישי דן וגילעד כהן; מנהל מוזיקלי: אביב שטיין.
זכרונות מהבוידם - קטעי תיאטרון ומוזיקה על אובססיה ורגשנות יתר, של עצמינו כיחידים המתמודדים עם משברים נפשיים וכולנו כקהל.....
כתיבה ובימוי- גילעד כהן, ניהול אמנותי -רינה פדווה.
יוכי- מופע מלווה בשיחה עם הקהל ..משפחה המתמודדת עם שתי אחיות, כאשר האחת מרגישה שקופה, בגלל היותה שונה ...
בבמויו והנחיתו של ישי דן .
כפית של זהב - מתארת את סיפורם של עובדי מפעל מוגן, הממיין כפיות ומביא את המציאות והחלומות של העובדים, שהם אנשים עם מוגבלות שכלית.
כתיבה: שירה גפן על פי סיפורם האישי של השחקנים ובבימויה של רינה פדווה.
קול ששון וקול כלה - סיפורו של זוג המתמודד עם משפחותיהם ועם אחים "מיוחדים" ערב חתונתם.
במאית ומנהלת הקבוצה, נעמי קרן משה כהן.
זהו שילוב של שחקני "כנפיים" עם שחקנים "נורמטיווים".
מפגש של במאית ושחקנים - רינה פדווה שחקנית ובמאית ומייסדת כנפיים ביחד עם שחקני כנפיים מספרת את סיפורה בלווי קטעי תיאטרון של השחקנים.
סרטים בהם השתתפו שחקני כנפיים
משתתפים המתמודדים עם משברים נפשיים לומדים ועוסקים במוזיקה, תיאטרון, כתיבה, עריכת וידאו ואמנות פלסטית.
כחמישים בני אדם משתתפים בתוכנית מדי יום, בה הם מקבלים אפשרות ללמוד וליצור בסביבה תומכת.
היצירות שלהם מוצגות בגלריות פרטיות ובגלריות ציבוריות ובתערוכות ברחבי ישראל ובחו"ל.
כנפיים פועלת על מנת לאפשר שיקום של אמנים המתמודדים עם משברים נפשיים באמצעות עבודה אמנותית מקצועית בתחום כישרונם.
העבודה בכנפיים משפרת את הביטחון העצמי ואת הסטטוס שלהם בחברה, ובכך עוזרת להפוך להיות עצמאים יותר ואזרחים פעילים ויצרניים בחברה.
אחת לשבוע מתקיים בנוסף מפגש אמנים מהשורה הראשונה בישראל, במסגרת קבועה של "מפגש עם אמן".
כנפיים מפעילה שתי תוכניות לשתי קבוצות אוכלוסייה שונות:
קבוצת היעד הראשונה מורכבת מאמנים (מוזיקאים, כותבים, מלחינים, ציירים, זמרים, פסלים וכו') אשר מתמודדים עם משברים נפשיים כגון סכיזופרניה, דיכאון קליני, הפרעה טורדנית-כפייתית וכדומה.
העבודה האמנותית בסטודיו כנפיים מאפשרת להם להתרכז במקור הכח שלהם ובכישרונם וכך מעצימה אותם ומאפשרת להם לפתח את הכישורים האמנותיים והחברתיים שאבדו להם, לקבל השראה ובהדרגה להשתקם.
המופעים והתערוכות של אמני כנפיים מוצגים בקביעות בישראל ובחו"ל.
האמנים מקבלים שכר עבור תוצרי אמנותם ועבור הופעותיהם.
קבוצת היעד השנייה מורכבת משחקנים עם מוגבלות שכלית בדרגות שונות.
המופיעים עם הצגותהם באולמות תיאטרון בישראל ובפסטיבלים בחו"ל.
ההצגה "כפית של זהב" היא הצגת הדגל, בה משתתפים כ-23 שחקנים על בימות גדולות המצוידות בתאורה עשירה, מערכות הגברה, תפאורה ותלבושות שתוכננו ועוצבו על ידי רקפת לוי (תפאורנית ומעצבת תלבושות) ותלמידותיה.
יו"ר עמותת "כנפיים - עושים אמנות" - עפר חודורוב.
מייסדת העמותה, ומנהלת אמנותית "כנפיים - תיאטרון מיוחד" - רינה פדווה.
מנכ"ל עמותת "כנפיים - עושים אמנות" - איתן בן חיים.
אמנות פלסטית - אמי ספרד (מנהלת מגמה), גיל גורן, גליה אורי, ניר תום מצליח.
תיאטרון - אורנה עקאד (מנהלת מגמה), דרור טפליצקי, טל עומר, אווה שובסטארקה.
מוזיקה - אביב שטיין, אדם גורליצקי.
וידאו וקולנוע - סיון בן ארי, נימרוד צין.
כנפיים הוא ספר אשר נכתב על ידי הסופרת אפרילין פייק ויצא לאור באנגלית בשנת 2009.
ספר זה הוא הראשון מבין ארבעה ספרים בסדרת נוער אשר תורגמה לעברית על ידי יעל ענבר.
הספר יצא לאור בישראל בשנת 2011 על ידי הוצאת מטר.
הספר בגרסתו האנגלית עמד בראש רשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס שבוע לאחר שיצא לאור עד מהרה הפך לרב מכר בינלאומי.
ספרי ההמשך של ספר זה הם "כשפים" אשר יצא לאור בשנת 2012, "אשליות", יצא לאור בשנת 2013, ו"יעוד", אשר יצא לאור בשנת 2014.
הסדרה מספרת על נערה בת 15, המגלה שהיא פיה שנשלחה לחיות בקרב בני אדם על מנת להגן על השער הסודי לעולם הפיות אבלון.
לורל, נערה יפהפייה וביישנית, גרה עם הוריה בבית גדול הגובל עם יער מסתורי בקליפורניה.
עד הגיעה לגיל 15, היא מבלה בביתה במסגרת חינוך ביתי.
בעקבות קשיים בעבודה של אביה, עוברת המשפחה לעיר הגדולה ולורל נכנסת בעל כורחה לבית ספר ציבורי.
לורל התגעגעה לחופש שהיה לה בביתה הקודם, אך גם בבית הספר החדש מצאה חבר טוב, דייוויד, שמלווה אותה לאורך כל הדרך ומגלה הבנה למשטר התזונה הטבעוני של לורל.
יום אחד, כאב מפלח את גבה של לורל, וניצן של פרח יפיפה מתחיל לבצבץ בין שכמותיה.
לורל פוחדת לבקש עצה מהוריה, והיא פונה לדייוויד לעזרה.
יחד הם חוקרים את ה"כנפיים" המשונות שצמחו ללורל על גבה.
הפרט היחידי שידוע להם על ילדותה של לורל הוא שבגיל שלוש היא הופיעה בפתח ביתם של הוריה בתוך סל, ללא כל פתק או הסבר.
לאחר חקירה ממושכת שערכו דייוויד ולורל, נתגלה שלורל היא למעשה אבולוציה מתקדמת של צמח - פחות או יותר פיה; אין לה דופק והיא נושפת חמצן טהור.
באחד מהימים שבהם ביקרה בביתה הישן, עולמה של לורל השתנה לנצח כאשר היא נתקלה בטמאני.
לורל מוצאת את עצמה נמשכת אל טמאני באופן בלתי מוסבר, והוא מספק לה את התשובות לכל שאלותיה.
מתברר שהיא אפילו לא אנושית; כמו טמאני, היא פיה.
לורל היא צאצא של פיות, הנשלחות להגן על בני האדם.
מתברר כי ביער המסתורי, השייך להוריה של לורל, נמצא אחד משערי הכניסה לאבלון, עולם הפיות.
כאשר הוריה עמדו למכור את הקרקע יקרת הערך לטרול בתחפושת, אויבם של הפיות, נשלחה לורל אל הוריה על מנת לרשת את אדמתם.
לורל חייבת לעזור לפיות להציל את ארצם, להגן על משפחתה, לברר את רגשותיה המבולבלים כלפי דייוויד וטמאני, להבין את זהותה ולמצוא את מקומה בין שני העולמות.
"כנפיים" זכה בבקורות חיוביות רבות, הבולטת ביניהן היא זו של סטפני מאייר, מחברת הסדרה דמדומים.
הספר "כנפיים" תורגם ל-28 שפות על ידי 32 הוצאות לאור ברחבי העולם.
כנפן נטאלי (שם מדעי: Miniopterus natalensis) הוא מין עטלף ממשפחת הכנפניים המצוי באנגולה, בוטסואנה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, לסוטו, מלאווי, מוזמביק, נמיביה, ערב הסעודית, דרום אפריקה, סווזילנד, טנזניה, תימן, זמביה וזימבבואה.
עטלף זה חי בסוואנות, בשיחים, במערות ובמדבריות.
הוא מצוי בסכנה בשל הרס בית הגידול שלו.
ניתן למצוא אותו במושבות של יותר מ-2,500 עטלפים.
בעבר נחשב מין זה לתת מין של כנפן מצוי (Miniopterus schreibersii), אולם כיום הוא מסווג כמין נפרד.
מבחינת המורפולוגיה שלו, וכן מבחינת תחום התפוצה שלו מין זה דומה מאוד למין Miniopterus fraterculus.
כַּנְפָניים (שם מדעי: Miniopteridae) היא משפחה של עטלפים.
בעבר היא נחשבה לתת-משפחה (Miniopterinae) ממשפחת הנשפוניים.
בתת-משפחה זו סוג אחד - כנפן ובו 20–22 מינים.
עטלפי הכנפן הם קטנים, עם מוטת כנפיים מרבית של 35 ס"מ.
הפנים שלהם קצרים והחוטם שלהם מוגבה מעט.
אוזניהם קטנות ובפיהם שתי מלתעות קטנות.
בניגוד לעטלפים אחרים, הם חסרי גיד נעילה באצבעותיהם.
עטלפים אלה בעלי כנפיים ארוכות ביותר ויכולים לכופף את אצבעם האמצעית ולכופף את הכנפיים, בדומה לציפורים.
הכנפניים חיים בעולם הישן באפריקה, אסיה, אירופה, אוסטרליה וגם באיים באוקיינוס השקט.
ישנו גם מין המגיע לישראל - המין כנפן מצוי (Miniopterus schreibersii).
"כנפי רוח" (שמות נוספים: עלה למעלה עלה או בן אדם) הוא סינגל שהוציא ושר הזמר ביני לנדאו (בשיתוף מקהלת ישיבת ירושלים לצעירים) ממילותיו של הראי"ה קוק שיצא לאור בשנת תשע"ה (2015) לזכר שמונת התלמידים שנרצחו בפיגוע בישיבת מרכז הרב, וזכה לפופולריות רבה בציבור הדתי והחרדי.
השיר מבוסס על משפט מתוך פרק בספר אורות הקודש המכונה "קריאה להסתכלות עליונה" (אורות הקודש א', ס"ד).
הפרק פותח את הסדר "אור הרזים" בספר.
הפסקה במקור נמצאת בקובץ א', פסקה קפ"א בשמונה קבצים של הרב קוק.
את השיר הלחינה אביגיל עמר (עוזיאל) בשנות ה־90 של המאה ה־20 בזמן לימודיה באולפנת סגולה בקריית מוצקין.
הלחן התפרסם מעט במהלך השנים, בשנת 2012 הרכב "קולות רבים" הוציא אותו לראשונה כשיר ביוטיוב.
הראשון שהקליט את השיר באולפן היה ביני לנדאו בעיבודו של אופיר סובול.
בתחילה הושמע הסינגל ברדיו, והשדרן ידידיה מאיר השמיע אותו רבות בתוכנית הבוקר שלו ברדיו קול חי, לאחר מכן הוא העלה את השיר לרשת.
הביצוע של ביני לנדאו ביוטיוב נצפה מעל 7 מיליון צפיות.
הזמר גדעון לוין הוציא גרסה משולבת עם יידיש והשיר הגיע למקום הראשון במצעד החסידי "שירים במעלות" של קובי סלע המשודר ברדיו קול חי ובערוץ 7.
ב-2019 הוציאה הזמרת שרה אלחיאני גרסה נוספת לשיר בהלחנתה.
מכונה גם דג השטן) הוא סוג של דגי סחוס ממשפחת הטחניים, הכולל בתוכו את המנטות.
הכנפתנים הם דגים גדולים, המגיעים לאורך של 7 מטרים אצל המנטה ענק, והם בעלי גוף שטוח בעל כנפיים גדולות וזנב קצר.
בניגוד לשאר מיני הבטאים הם שוחים ולא מהלכים על הקרקעית.
הם קיבלו את השם "דגי שטן" בגלל זוג ה"קרניים" שמעל פיהם.
דגים אלה נודדים ברחבי האוקיינוסים בלהקות והם יכולים לקפץ גבוה מעל המים.
מַנְטָה ענק או מַנְטָה קִצְרַת-סְנַפִּיר (Mobula birostris)
בעבר המינים מנטה ענקית ומנטת השונית השתייכו לסוג מנטה שהתבטל.
כנפן אוסטרלי (שם מדעי: Miniopterus australis) הוא מין עטלף מהסוג כנפן שבמשפחת הכנפניים החי בדרום-מזרח אסיה מג'אווה ובורנאו באינדונזיה ומזרחה לגינאה החדשה, הפיליפינים ועד צפון אוסטרליה, קלדוניה החדשה ואיי ונואטו שבאוקיינוס השקט.
הבטן בהירה יותר והראש קטן ובעל אוזניים גדולות ורודות וחוטם ושפתיים רחבות.
לכנפן זנב וכנפיים רחבים יחסית לגודלו, מה שנתן לו את שמו.
כמו רוב העטלפים, גם עטלף זה משתמש בשמיעתו החזקה כדי להתמצא באמצעות אקולוקציה.
עטלפים אלה חיים ביערות גשם, יערות הרריים ושדות חקלאים לאורך האזור הטרופי של אינדונזיה ואוסטרליה ונחים יחדיו במערות, מנהרות וחללי עצים וממליטים ולד בודד שמגיע לבגרות תוך 7 שבועות.
הם פעילי לילה, הם מגיחים יחדיו לצוד חרקים שונים.
אך בעת צאתם מהמערה הם עצמם נופלים טרף לטורפים כמו פיתון מנומר, פיתון צ'ילדרן או אפילו אילניות אוסטרליות המחכות לעטלפים שתועים ומתקרבים מדי לדפנות המערה.
כנפי האימפריה היא מיני-סדרת טלוויזיה ששודרה בנובמבר 2017. במקור הופקו 12 פרקים, אך הסדרה הורדה משידור לאחר ששודרו 4 פרקים בלבד בשנת 2017. ביולי 2019 הוחלט לשדר מחדש בערוץ הראשון, הפעם עם כל 12 פרקי הסדרה.
הסדרה מגוללת את קורות אהבתם של פועל נגן בללייקה, חייל צעיר במשמר הקיסרי ואריסטוקרטית על רקע אירועי מהפכת פברואר ומלחמת האזרחים ברוסיה, החל משנת 1913 ועד למרד קרונשטדט בשנת 1921.
שמונה שנים חלפו מאז מהפכת 1905 והמתח בחברה הרוסית גואה.
אך גיבורינו חיים הרחק מהדרמה הפוליטית והחברתית המתרחשת סביבם.
סופיה היא אריסטוקרטית צעירה שמוצגת בפני חצר הקיסר וכובשת את לב כולם.
היא מתקרבת לאחד מחיילי המשמר הקיסרי, סרגיי קירסאנוב-דווינסקי, אך העולם סביבם קורס.
לקונצרט אמור להגיע גם קיסר רוסיה ניקולאי השני.
את תשומת לבו של אנדרייב לוכד הפועל הצעיר מאטוויי אוסיפוב שמרשים בעת נגינה בבללייקה נעימה מיצירותיו של צ'ייקובסקי.
אוסיפוב מתקבל לתזמורת אך עד מהרה מתברר כי מטרותיו זדוניות יותר.
הוא חבר בארגון מהפכני של הפועלים שזומם להתנקש בחיי הצאר.
בעת ביקור במאפיה הוא מכיר את סופיה בקר ומתאהב בה.
הנערה חולמת להפוך לכותבת שירים נודעת ואביה איוואן קרלוביץ', איש החברה הגבוהה ממוצא גרמני, מצליח לשכנע את אחד מלקוחותיו הקבועים, מבני האצולה הגבוהה, להזמין את בתו לקונצרט של אנדרייב.
שם פוגשת לראשונה בסרגיי דווינסקי 15.11.2017 2 «Грифоны» / גריפונים יולי 1914. האימפריה הרוסית על סף מלחמת גדולה עם גרמניה ואוסטרו-הונגריה.
היונקרים של חיל הפרשים מקודמים לדרגות קצונה ונשלחים להילחם.
אך אילין, מפקדו של דווינסקי שמודע לשאפתנותו הגדולה ולקשר שלו למותו של דיאקונוב מחליט לשלוח אותו לשרת בקווקז.
דווינסקי מזמין את סופיה לארוחה בביתו במטרה להכירה להוריו ולהרגיעם בכך שבכוונתו להינשא בקרוב.
אך אמו של סרגיי מתנגדת לקשר הזה והוא מציע לסופיה להצטרף אליו לקווקז אך היא מסרבת.
אחותו של מאטוויי מתאבדת וכשהוא מבין שבעבר נאנסה הוא יוצא בעקבות האנס ומגלה את היועץ הממלכתי פיאליטובה ורוצח אותו.
15.11.2017 3 «Порознь» / כל אחד לחוד ספטמבר 1915. בפטרוגרד האזרחים תוקפים חנויות ועסקים השייכים לגרמנים.
באחד מפווגרומים אלה אביה של סופי מת והיא מוצאת את עצמה לבדה.
היא נפגשת במקרה עם המשורר הנודע ניקולאי גומילוב שנותן לה תקווה לחיים חדשים.
היא מתאהבת בה אך זה אינו משיב לה אהבה, נדחית סופי מחליטה להשתתף במסיבות הקבועות הנערכות בעיר הבוהמית היצירתית.
דווינסקי מגיע עם הפ עם הפלוגה שלה לחזית הדרום-מערבית.
מאטוויי שהוגלה לכפר מונסטירסקויה במחוז טורוחאן פוגש את הבולשביקים יאקוב סברדלוב וסורן ספנדריאן, שמשדלים אותו להבריח טבק לחברם יוסיף סטלין.
16.11.2017 4 «Глупость и измена» / טיפשות ובגידה סתיו 1916. בעיר הבירה, צירי הדומה הממלכתית זוממים נגד הקיסר.
בחזית הדרום-מערבית, דווינסקי, יחד עם רוכביו, נקלע למארב ונפצע.
בבית החולים, הוא פוגש את האחות קסניה דיאקונובה (אחותו של דיאקונוב שמת בדו-קרב).
בחזרתו לפטרוגרד, דווינסקי פוגש בטעות את סופי ורואה כי מעמדה החברתי הידרדר מאוד והוא מנתק את היחסים איתה.
מאטוויי מגיע לבירה במסווה של עובד החברה השוודית גוסטב ומביא איתו כסף לצורך הדפסת עיתונים מהפכניים.
סופי עובדת במערכת אחת מעיתוני התרבות, בה מדפיס אלכסנדר קרנסקי.
סופי הולכת לבכורה של "המסכות" בתיאטרון אלכסנדר, לשם הוזמנה על ידי הבמאי וסבולוד מאיירהולד עצמו והיא הופכת לעדה לאירועים הטראגיים של מהפכת פברואר.
דווינסקי משרת את הדוכס הגדול מיכאיל אלכסנדרוביץ', בנו של אלכסנדר השלישי.
כאשר התסיסה מתחילה בעיר, הנסיך מיכאיל שולח את הכפוף לו לצארסקויה סלו, בשל החשש לחיי הקיסרית אלכסנדרה פיודורובנה.
בינתיים, מאטוויי בציריך מודיע ללנין כי מהפכה התרחשה ברוסיה.
לנין מבין שעליו לחזור בדחיפות לפטרוגרד.
15.07.2019 6 «Слепые» / עיוורים אביב 1917. מאטוויי מגיע עם לנין ומהגרים נוספים לפטרוגרד.
סופיה שעובדת כעת כמזכירתו של קרנסקי נוסעת איתו לבקר את הכוחות הרוסיים בחזית.
אלכסנדר מנסה לשכנע את החיילים הכעוסים, שחלקם בעלי דעות אנרכיסטיות, להמשיך להילחם נגד גרמניה.
דווינסקי שנעצר על המהפכנים בצארסקויה סלו נלקח למאסר במצודת טרובצקוי שבמבצר הפטרופאבלי.
לסרגיי מתעורר ויכוח רציני עם החיילים המאבטחים אותו והוא ניצל ברגע האחרון מהוצאה להורג בירייה.
15.07.2019 7 «Переворот» / הפיכה סתיו 1917. הבולשביקים מכינים הפיכה מהפכנית בפטרוגרד.
דווינסקי, מאוכזב מהגנרל קורנילוב, מתחיל לשתות.
מאוחר יותר, הוא מחליט ללכת להוריו בוולגה, אבל בתחנה הוא פוגש את קצין הצאר לשעבר נוביקוב, אשר ערק לצד הבולשביקים.
נוביקוב מייעץ לדווינסקי לדבר עם אחד מראשי הבולשביקים - לב טרוצקי.
טרוצקי משכנע את דווינסקי להישאר ולעזור למפלגה.
סופיה מגיעה לארמון החורף, שהופך לבית חולים שדה ופוגשת שם את קסניה דיאקונובה, כשזו מביאה פצועים.
יחד הנערות נעשות עדות לכיבוש ארמון החורף על ידי הבולשביקים ולמאסרה של הממשלה הזמנית הרוסית.
16.07.2019 8 «Зверинец» / ביבר חורף 1918. הבולשביקים שולחים משלחת לברסט-ליטובסק לחתום על הסכם שלום עם גרמניה.
דווינסקי מצטרף לצוות המשא ומתן הזה כמתמחה צבאי.
מאטוויי נשלח למוסקבה, שם נערכות הפגנות המוניות נגד הבולשביקים.
הוא מנסה לחדור לקבוצת לוחמים של המהפכנים החברתיים כדי לנטרל אותם.
סופיה מגיעה לאוגניה לווינסון שמזמינה אותה להצטרף ליחידה מבצעית של המהפכנים.
כאשר המשא ומתן נכשל בברסט, הגרמנים פותחים במתקפה ולנין מעלה את העניין בפני חברי מועצת הקומיסרים העממיים במוסקבה.
מאטוויי מתמנה לאחראי על הביטחון, אבל עם הניסיון הצבאי שלו דווינסקי מוצא פגמים בתוכניתו של מאטוויי.
16.07.2019 9 «Пламень» / להבה אוגוסט 1918. בפטרוגרד, הסטודנט לאוניד קאנגיסר רוצח את מויסיי אוריצקי.
במוסקבה חברת הס"ר פאני קפלן יורה בלנין.
לפטרוגרד מגיע פליקס דזרז'ינסקי יחד עם דווינסקי בעוד מאטוויי נוסע למוסקבה בהוראתה של נאדז'דה קרופסקאיה, רעייתו של לנין.
הוא מוצא דמיון רב בין רצח אוריצקי להתנקשות בלנין, אך לא מצליח להגיע לחקר האמת, כאשר יאקוב סברדלוב מורה להוציא להורג את פאני קפלן בירייה.
סופיה מגיעה לקאזאן כשהיא כותבת מעת לעת עבור העיתון איזבסטיה.
טרוצקי מגיע דווינסקי ליחידות השדה ומתוודא לסופיה.
הוא מתרשם מכשרונה ומזמין אותה לעבוד אצלו.
17.07.2019 10 «Братья» / אחים אביב 1919. פטרוגרד מאוימת על ידי כוחות המתנגדים לבולשביקים.
סטלין מנחה לארגן את ביצורי ההגנה על העיר.
טרוצקי שולח את סופיה לחזית פטרוגרד לראיין את דווינסקי.
בינתיים, מאטוויי חש מאוכזב מהבולשביקים ומנסה להבין מי אשם במה שהתרחש למדינה.
בבית נטוש הוא אוסף אסירים - קצין צאר לשעבר, בעלים לשעבר של המפעל, כומר ובולשביק אידאולוגי.
לדברי מאטוויי, כל אחד מהם הוא נציג המעמד בחברה האשמים בטרגדיה האיומה שהתרחשה לרוסיה.
17.07.2019 11 «Дно» / תחתית אביב 1920. סופיה מגשימה סוף סוף את חלומה: היא מנהלת סלון ספרותי, מפרסמת מגזין ומקריאה שירים באולמות גדולים.
בעלה דווינסקי נשלח למחוז אוריול, בהוראת טרוצקי, לדכא מרד איכרים.
סופיה, לאחר שנודע לה כי מאטוויי במוסקבה, מתוך סקרנות שולחת את אתנה בעקבותיו.
אתנה מגלה כי מאטוויי מארגן ניסיון התנקשות בלנין.
בהבינה איזה סוג של חיים היא חיה עכשיו, סופיה מחליטה לשנות הכל.
היא נפגשת עם מאטוויי ערב נאומו של לנין ואומרת שהיא מוכנה לצאת אתו.