tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כשהייתה בבית הספר, צפתה במחזמר גריז, והחליטה להיות שחקנית.
היא השתתפה במספר סרטי קולנוע קוריאנים, כשתפקידה המשמעותי הראשון היה בסרט "Steel Cold Winter" ששודר לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של בוסאן בשנת 2013.
הפריצה שלה הייתה בשנת 2015, כששיחקה בסרט "The Silenced", וזכתה עקב משחקה בפרס "שחקנית המשנה הטובה ביותר" בטקס פרסי מבקרי הקולנוע של בוסאן.
באותה שנה שיחקה בדרמה ההיסטורית "The Throne"; אודות שושלת ג'וסון לצד השחקנים יו א אין ומון גון-יונג.
היא שיחקה גם בסרטים הקוריאנים המצליחים "Veteran" ו-"The Priests", כשעל משחקה בהם זכתה במספר פרסים מקומיים.
בשנת 2016 החלה לשחק גם בסדרות טלוויזיה, ושיחקה בסדרות "A Beautiful Mind" ו-"Cinderella with Four Knights".
בשנת 2019 שיחקה בסרט הקומדיה השחורה "פרזיטים" של הבמאי בונג ג'ון-הו בתפקיד קי-יונג.
ב-2020 לוהקה לסדרת דרמת הנעורים "A Record of Youth".
בשנת 2023 שיחקה בסרט האקשן והריגול "פנטום" לצד השחקן פארק היי סו.
PPHE Group Limited, לשעבר פארק פלאזה מלונות אירופה, היא קבוצת נדל"ן ומלונאות בינלאומית.
החברה רשומה בבורסה לניירות ערך בלונדון והיא מהווה מרכיב במדד FTSE 250.
החברה הוקמה בשנת 1989, על ידי איש העסקים אלי פפושדו, כחברת בת של קבוצת "מלונות ים סוף" שבבעלותו, עם רכישת מלון ראשון בעיר איינדהובן בהולנד.
ב-1993 רכשה החברה מלון באמסטרדם.
בשנת 1994, קיבלה זכיין בלעדי של מותג המלונאות פארק פלאזה, להפעיל מלונות תחת שם המותג בבלגיה, הולנד, לוקסמבורג, הממלכה המאוחדת וישראל.
באותה עת גם החלה החברה לפעול בשותפות עם חברת אירופה-ישראל, שבהמשך מוזגה לתוך חברת אלסינט והייתה בבעלות איש העסקים מוטי זיסר.
בשלב זה הפעילה החברה חמישה מלונות ועלתה לראשונה תוכנית להנפיק את החברה בבורסה, אך היא לא יצאה לפועל.
בשנים 1999–2000 רכשה או חכרה שלושה מלונות בלונדון ורכשה קרקע לבניית מלון נוסף, חלקם בשותפות עם חברת אלסינט.
ב-2003 חנכה החברה אקווריום ייחודי, במלון אסטריד פארק פלאזה בבלגיה, בהשקעה של כ-10 מיליון יורו.
החברה העריכה כי צפויים כ-500,000 מבקרים מדי שנה באקוואריום, שיניב הכנסות של כ-5 מיליון יורו.
ביולי 2007, החברה הונפקה בבורסת AIM, בורסת משנה של הבורסה לניירות ערך בלונדון וגייסה של 173 מיליון דולר, לפי שווי שוק של 460 מיליון דולר.
באפריל 2008 נכנסה לפעילות בקרואטיה, שרכשה 20% מחברת מלונות קרואטית.
במרץ, 2010, חנכה החברה את מלון "פארק פלאזה וסטמינסטר ברידג'" בלונדון, אחד הגדולים והמפוארים בעיר ובו כ-1,000 חדרים.
הוא נבנה בעלות של כ-300 מיליון ליש"ט (כ-2 מיליארד שקל), רובו במימון בנק הפועלים.
במאי רכשה החברה את מלון העסקים "הוליידי אין אמסטרדם", הצמוד לנמל התעופה סכיפהול, תמורת כ-30 מיליון אירו.
בשנת 2013, חנכה החברה את מלון Art'otel אמסטרדם הכולל 107 חדרים הנמצא באמסטרדם שבהולנד.
ביוני 2014, קיבלה מבנק הפועלים מימון בסך 450 מיליון שקל לבניית מלון נוסף בלונדון.
נכון לשנת 2022 החברה מפעילה ב-50 בתי מלון ברחבי אירופה, רובם בבעלותה, הפועלים תחת מספר מותגים בזיכיון של קבוצת מלונות רדיסון בלו, בהם "פארק פלאזה".
בנוסף לחברה מותג עצמאי הנקרא Art'otel.
פארק סוקולניקי הוא "פארק ציבורי" הממוקם ברובע סוקולניקי בצפון העיר מוסקבה על יד שער סוקולניצ'קאיה.
אזור זה היה בעבר ביתם של הבזים של הצאר מהמאה ה-17 (סוקול היא המילה הרוסית לבז).
הוא נוצר על ידי הצאר אלכסיי מיכאילוביץ '(אביו של פיטר הגדול), צייד נלהב שאהב לצאת לצייד באזור זה.
פריסת הפארק והכבישים הנוכחית של הפארק החלה תחת הצאר פיוטר הגדול.
הפארק תוכנן בתחילה בתור רשת של מבוך או סימטאות היוצאות מתוך הכניסה.
לאחר הקמת ברית המועצות תוכנן הפארק מחדש בצורה של "קרני שמש" כאשר בכניסה ישנה "כיכר מעוגלת" שבתוכה מזרקה ממנה יוצאים כל השבילים אל עבר הפארק.
כיום משמש הפארק בתור "פארק רוסי טיפוסי" עם יריד, מתקני שעשועים אחרים לילדים, ודוכני מזון מהיר רבים המקובצים כולם קרוב אל הכניסה הראשית של הפארק.
בקיץ הסמטאות המרכזיות הן מסה של ערוגות פרחים רשמיות בצבעים עזים, בעוד שמעמקי הפארק מהווים בית גידול לאורנים, עצי ליבנה ואלונים הפארק כולל גם מיני עצים אחרים כמו גם של עצים שאינם ילידים כגון, ארזים.
הוא הוקם בתור גן עירוני ציבורי בשנת 1878 והורחב לאחר מכן.
משנת 1931 ואילך פותח בתור: "פארק תרבות ופנאי" רשמי.
הפארק ששטחו שישה קילומטרים רבועים, הוא גם הרחבה של שמורת טבע גדולה יותר המשתרעת מהקצה המזרחי של רובע סוקולניקי לכביש הטבעת כביש הטבעת של מוסקבה ומעבר לו.
שטח הפארק מכיל פארק שעשועים, משטח החלקה על הקרח בחורף ומרכז תערוכות בינלאומי.
הוא מכיל גם את ארמון הספורט סוקולניקי.
מדי שנה בימי חג החנוכה מועמדת במרכז הפארק חנוכייה ציבורית גדולה, ע"י בית חב"ד הפועל בשכונה.
באחד הימים מתקיים אירוע הדלקה בהשתתפות הרב הראשי לרוסיה ברל לזר, אנשי ממשל, וקהל רב.
פארק "פטריוט" הוא פארק לתרבות ובילוי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית הממוקם בעיר קובינקה שבמחוז מוסקבה.
מאז שנת 1938 פעלו באזור הפארק בסיס של חיל האוויר הסובייטי ומגרש אימונים לטנקים.
בסיס האימונים אלבינו ממוקם בסמוך אליו ולכן נבחר האתר לבניית פארק בילוי צבאי.
טקס הנחת אבן הפינה של הפארק נערך בהשתתפות שר ההגנה של הפדרציה הרוסית סרגיי שויגו ומושל מחוז מוסקבה אנדריי וורוביוב ב-9 ביוני 2014.
בפארק, המשתרע על שטח של יותר מ-5,000 דונם, נמצא מוזיאון תעופה (כולל בסיס קובינקה), מוזיאון כלי רכב משוריינים, מוזיאון ארטילריה ומתקני ספורט.
הפארק נועד גם לארח תערוכות היסטוריות ותצוגות של כלי נשק וציוד צבאי.
אשכולות נשק וענפי הכוחות המזוינים שתוכננו בשטח הפארק כוללים את כוחות היבשה, חיל האוויר, חיל הים, כוחות האוויר והחלל חיל הטילים האסטרטגיים וחיל הצנחנים.
כדי להקל על שינוע ציוד צבאי לפארק, נבנה קו רכבת מתחנת קובינקה באורך של יותר מ-10 ק"מ.
ב-16 ביוני 2015 נפתח מרכז קונגרסים ותערוכות של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית שנמצא בשטח הפארק.
באותו יום נערך שם האירוע הראשון, הפורום הצבאי-טכני הבינלאומי של הצבא לשנת 2015, בו השתתף נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
פוטין ציין כי מרכז הקונגרסים והתערוכות "פטריוט" יהפוך לתשתית טובה להפגנת הטכנולוגיה והנשק החדישים ביותר של רוסיה.
מאז, כל האירועים המרכזיים של משרד ההגנה הרוסי נערכו במרכז הקונגרסים והתערוכות, ובהם תערוכות, פורומים, פגישות, תדרוכים.
בפארק עצמו מתקיימם שחזורים של קרבות ואירועים היסטוריים.
בינואר 2016 התקיים בפארק טקס הנחת אבן הפינה בבסיסה של קפלה אורתודוקסית לכבוד חיילים שנפלו.
הבנייה הושלמה עד מאי 2016.
בינואר 2016 נפתח מתחם ההיסטוריה והאנדרטה "כפר הפרטיזנים" בשטח הפארק.
המתחם מורכב מיותר מ-20 אייטמים (חפירות מטה, אורווה, חפירות, עמדת עזרה ראשונה, מחסן נשק ותחמושת, בית מלאכה לחומרי נפץ, מטבח, מאפייה, בית מרחץ, מועדון), שם הוצגו אורח החיים וחיי היומיום של יחידות הפרטיזנים במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה משוחזרים לפרטי פרטים.
בנובמבר 2018 הודיע משרד ההגנה הרוסי על הקמת המוזיאון המרכזי של כוחות האוויר והחלל של הפדרציה הרוסית.
בשטח הפארק, לרגל ציון 75 שנה לניצחון במלחמה הפטריוטית הגדולה, הושלמה בנייתה של הקתדרלה הראשית של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.
אבן הפינה הונחה על ידי פטריארך מוסקבה קיריל בנוכחות פוטין ושר ההגנה הרוסי סרגיי שויגו, ב-19 בספטמבר 2018. איסוף התרומות להקמתו בוצע מאז ספטמבר 2018. ב-13 במרץ 2019, דובר נשיא רוסיה דמיטרי פסקוב הודיע כי ראש המדינה העביר כספים אישיים לבניית חלקים מהקתדרלה.
מתחם הקתדרלה הראשית של הכוחות המזוינים כולל מוזיאון באוויר הפתוח עם השם הסמלי "שדה הניצחון", שנמצא במקום בו הנאצים עשו את ניסיונם האחרון לפרוץ לבירה, והוא דימוי קולקטיבי של הקרב ליד מוסקבה בשנת 1941. מוצגים במוזיאון כלי נשק וציוד צבאי מתקופת המלחמה הפטריוטית הגדולה.
במאי 2021 הוכרז על הקמת המוזיאון הראשי של הכוחות המזוינים, שצפוי לקלוט את המוזיאון המרכזי של הכוחות המזוינים, שיועבר אליו ממוסקבה, ומוזיאונים נוספים.
מאז 2015 נערך בשטח פארק פטריוט הפורום הבינלאומי הצבאי-טכני "צבא", המתקיים מדי שנה.
משלחות מ-70 מדינות זרות היו מיוצגות בפורום הצבא הראשון; 120 מדינות זרות כבר נכחו בפורום החמישי "צבא-2019", שהתקיים בשנת 2019.
מאז 2017 הפורום נערך בכמה אתרים בו-זמנית בערים שונות ברוסיה, אך שטחו של פארק פטריוט נותר האתר הראשי של הפורום.
בשנים 2020 ו-2021 לא נערך הפורום בהרכבו המורחב, בשל ההתמודדות עם מגפת הקורונה ברוסיה.
בשנת 2016 הודיע משרד ההגנה הרוסי על הקמת סניפים של הפארק בסבסטופול ובקרונשטאדט.
ב-26 במאי 2018 נערך טקס הפתיחה של סניף פארק פטריוט בקמנסק-שחטינסקי, מחוז רוסטוב, ליד הכביש הפדרלי M4 דון.
בית מלון עם אלמנטים בעלי אוריינטציה צבאית-פטריוטית נפתח בשטח הפארק.
ב-8 במאי 2019 נפתח סניף של פארק פטריוט בעיר טולה.
פארק סיירת שקד הוא פארק ואתר הנצחה, הממוקמים בנגב המערבי, בקרבת העיר אופקים.
הם מוקדשים להנצחת פעולותיה של סיירת שקד וחלליה.
סיירת שקד הייתה יחידת סיור ופשיטה שפעלה בפיקוד הדרום של צה"ל בשנים 1955–1978. היא היוותה את הגרעין להקמתה מחדש של חטיבת גבעתי.
הפארק משתרע על פני שטח של 6,000 דונם מדרום מזרח לאופקים.
קרן קיימת לישראל החלה בנטיעת היער שבו בשנת 1987. יש בו כ-5,200 עצים, הניזונים ממי הגשמים היורדים באתר.
ביער ממוקמת תחנת מחקר למרעה, נטיעות ומאבק במידבור של קק"ל.
אתר ההנצחה ממוקם מעט מצפון ליער, על שפת נחל אופקים, ליד נקודה שבה נטוי על פני הנחל גשר ברזל באורך של כ-130 מטר.
הוא הוקם על ידי שלטונות המנדט הבריטי לאחר מלחמת העולם הראשונה, כחלק ממסילת הברזל שהקימו מרפיח לבאר שבע.
חלקי הגשר מחוברים זה לזה במסמרות וללא ריתוך, ונשענים על גבי שבעה זוגות של עמודי מתכת שמולאו בבטון.
הגשר ששרד כלל את חלקי המסגרת שלו בלבד, אך לימים הוקם עליו גשר מגודר להולכי רגל.
מיקום אתר ההנצחה בסמוך לגשר נבחר משום שבסמוך לו עבר עד 1967 נתיב תנועה של מסתננים ומבריחים מרצועת עזה אל דרום הר חברון.
חיילי הסיירת הציבו מארבים רבים למסתננים בקרבת נתיב זה.
כיום הגשר מסמל את הקשר שבין סיירת שקד המקורית לבין חטיבת גבעתי החדשה.
אתר ההנצחה מכיל מספר מרכיבים פיסוליים, הפרוסים על גבי מדרון המשתפל אל ערוץ הנחל:
בנקודה הגבוהה ביותר באתר מוצב סלע שעליו חרותים שם היחידה ומספרה - 424, סמלה ושנות פעולתה.
מעברו השני חרותה כתובת הסבר על תולדות היחידה.
בצידו של הסלע ניצב תורן ועליו דגל ישראל.
בקרבת הסלע מוצבים שלושה זוגות של לוחות אבן הנוטים באלכסון זה כנגד זה, בתבנית של שלושה אוהלי סיירים.
על גבי הלוחות חרותים מוטו היחידה ("רק אלו היודעים להגן על חירותם זכאים לה") ושמות 133 חלליה.
מולם מוצבים שני סלעים שטוחים המשמשים כספסלים.
ביניהם לבין הלוחות דמויי האוהלים מצוי פסל מתכת של מדורה.
בנקודה נמוכה יותר במרחק מה מהסלע ואוהלי האבן הוצבו כעשרים אלמנטים פיסוליים ממתכת, שצורת כל אחד מהם כפרח שעליו פרושים, או כמכשולים צבאיים נגד חיל רגלים.
כל אחד מהם כולל מספר ברזלי זווית שחלקם האחד קבוע אנכית בקרקע וחלקם האחר נטוי בזווית.
על גבי לוחיות עץ הקבועות על החלקים הנטויים של הברזלים נרשמו שמות הנופלים.
הלאה משדה פרחי המתכת, בנקודה הקרובה ביותר לגשר הברזל, מוצב פסל מתכת של שלוש דמויות הנוטות קדימה, הראשונה נושאת לפיד והאחרות נושאות דגלים.
אתר ההנצחה הוקם ביזמת ותיקי היחידה והעמותה שהקימו.
הפסל צבי דרדיקמן, יוצא היחידה, הקים בשנת 1991 את פסל המתכת ושדה הפרחים.
המרכיבים הפיסוליים האחרים באתר נוספו לו בשנת 2008 ביוזמת היחידה להנצחת החייל במשרד הביטחון ועוצבו על ידי ראובן ג'יאמבשו.
פארק עירוני או פארק אורבני הוא פארק הממוקם בתוך העיר או בצורות התיישבות אחרות, ומטרתו לאפשר לתושבים גישה לשטח פתוח או ירוק בקרבת מקום מגוריהם.
הקמת ותחזוקת פארקים עירוניים מנוהלת בדרך כלל על ידי העירייה או הממשלה, אך לעיתים קיימות גם קבוצות פרטיות המתחזקות את הפארק.
מתקנים שנפוצים בפארקים עירוניים כוללים גן שעשועים, גנים, שבילי הליכה, ריצה או רכיבה, מתחמי פיקניק ואחרים כתלות באופי הפארק, גודלו ומיקומו.
פארק הוא אזור המיועד לשימוש פנאי, בדרך כלל בבעלות ובניהול השלטון המקומי.
הוא כולל לעיתים קרובות דשא שנגזם כדי להימנע ממזיקים, ועצים שנבחרים בהתאם ליופיים ולצל, כשבשנים האחרונות מתגברת תשומת הלב לנושא איי החום העירוניים.
בין הפארקים המתועדים הראשונים ניתן למצוא את La Alameda de Hércules בסביליה, שהוקם ב-1574 בתוך המרכז ההיסטורי של סביליה.
פארק מיל אנדס בעיר פורטלנד שבאורגון שכולל עץ בלבד, נחשב לפארק העירוני הקטן ביותר בעולם לפי ספר השיאים של גינס.
ניתן לחלק את הפארקים העירוניים לאזורי בילוי אקטיביים ופאסיביים.
במתחמי הבילוי האקטיבי קיימת לרוב פעילות קבוצתית, ולשם כך הם כוללים מגרשי משחקים, מגרשי כדור, בריכות שחייה וסקייטפארקים.
מתחמים אלה דורשים לרוב תחזוקה אינטנסיבית.
בילוי פסיבי, המכונה גם "בילוי בעצימות נמוכה", הוא שמדגיש את השטח הפתוח והשמירה על בית גידול טבעי.
הוא דורש רמת פיתוח נמוכה יותר, וכולל בדרך כלל מתחמי פיקניק, שבילים וספסלים, ולכן הוא גם דורש עלויות תחזוקה נמוכות יותר.
פארק ליניארי הוא פארק אשר אורכו גדול יותר מרוחבו.
פארק כזה לדוגמה הוא פארק המסילה בירושלים או בתל אביב.
פארק פלנטי (בפולנית: Planty) הוא אחד הפארקים העירוניים הגדולים ביותר בקרקוב, פולין.
הוא מקיף את העיר העתיקה של קרקוב, שם עמדו חומות העיר מימי הביניים עד תחילת המאה ה-19.
שטח הפארק הוא 52 דונם ואורכו 4 ק"מ.
הוא מורכב משרשרת של שלושים גנים קטנים יותר המעוצבים בסגנונות מגוונים ומעוטרים באנדרטאות ומזרקות רבות.
בפארק למעלה מעשרים פסלים של דמויות היסטוריות בפארק, בהן אנדרטאות לניקולאוס קופרניקוס, יאן מטייקו, המלכה ידוויגה והמלך ולדיסלב השני יגיילו, וכן, שלטי זיכרון המנציחים, בין היתר, את יאן דלוגוש וסטניסלב ויספיאנסקי.
בפארק שביל הליכה פופולרי בקרב תושבי קרקוב.
רוב האתרים ההיסטוריים של קרקוב הישנה ממוקמים בתוך חגורת פארק פלנטי לאורך הדרך המלכותית מהפרוור מימי הביניים של קלפרז דרך הפארק דרך שער פלוריאן – בצדה הצפוני של חומות העיר העתיקה.
טירת ואוול ההיסטורית בגבעת ואוול, הסמוכה לפיתול נהר הוויסלה, מהווה את הגבול הדרומי של פארק פלנטי.
בתחילת המאה ה-19 החלה העיר המתרחבת החלה מעבר לחומות המגן הישנות.
מצב החומות הידרדר עקב חוסר תחזוקה לאחר חלוקת פולין.
כתוצאה מכך הורה הקיסר פרנץ הראשון מאוסטרו-הונגריה על פירוק הביצורים הישנים.
אך בשנת 1817 הצליח פרופסור פליקס רדוואנסקי מהאוניברסיטה היגלונית לשכנע את מושב הסנאט של הרפובליקה של קרקוב לחוקק חקיקה של שימור חלקי של הביצורים הישנים, שער פלוריאן והברביקן הסמוך (כיום הברביקן הוא אחד משלושה מאחזים מבוצרים כאלה בלבד הקיימים באירופה).
בין השנים 1822–1830 הוקמה החגורה הירוקה במקום חומות ימי הביניים כחלק מיוזמות הפיתוח העירוני לשימור קרקוב כ"עיר גנים".
פארק פרידריכסהיין הוא פארק עירוני גדול על גבול השכונות הברלינאיות פרידריכסהיין ופרנצלאואר ברג.
זהו הפארק הציבורי העתיק ביותר בברלין.
הוא הרביעי בגודלו בברלין, אחרי פארק טמפלהוף (שהוקם במקום שבו היה נמל התעופה ברלין-טמפלהוף, וגודלו מעל 300 הקטאר), טירגארטן (210 הקטאר) ויונגפרנהיידה (146 הקטאר).
את הפארק יזם גנן הנוף פטר יוזף לנה ובשנת 1840 החליטה מועצת העיר ברלין להקים אותו לרגל מאה שנה לעליית פרידריך הגדול לכס המלכות הפרוסי.
החלקים העתיקים ביותר של הפארק הוצבו בשנים 1846–1848 על סמך תוכניות של יוהאן היינריך גוסטב מאייר, אדריכל נוף, מנהל הפארק העירוני, שהשתלם בגן הבוטני של שנברג.
הפארק נבנה על שטח של כרם לשעבר, ונפתח רשמית בשנת 1848 בשטח של 46 דונם.
הגודל, הצורה והפריסה של הפארק השתנו עם השנים.
בשנת 1848 הוקם בית קברות המנציח את המתים במהפכת מארס (Friedhof der Marchgefallenen), באביב העמים בגרמניה.
שינוי מוקדם נוסף נבע מבניית בית החולים העירוני הראשון של ברלין, Krankenhaus im Friedrichshain, מ-1868 עד 1874 בדרום מזרח הפארק.
בית החולים תוכנן על ידי מרטין גרופיוס והיינו שמידן, וניהל אותו רודולף וירכו.
את ההרס שנגרם במלחמת העולם השנייה שרדה מזרקת האגדות (Merchenbrunnen), שעיצב בשנת 1913 מנהל בניין העיר ברלין, לודוויג הופמן, ובה 106 פסלי אבן המייצגים דמויות מהאגדות הגרמניות המסורתיות.
המזרקה נוצרה עבור ילדי ברלין, כדי להקל על מחלותיהם ולספק מקום מרגוע בתקופה שבה רככת וטיפוס היו אנדמיים.
למלחמת העולם השנייה הייתה השפעה רבה על הפארק.
הצבא הנאצי עשה שימוש בפארק, בנה ב-1941 מגדלי נ"מ, כמו גם בונקרים, וכתוצאה מכך נהרס חלק גדול מהפארק בהפצצות בעלות הברית במהלך המלחמה.
בתום המלחמה חולקה ברלין לארבעה חלקים על ידי מעצמות הברית, ופארק פרידריכסהיין שכן בחלק הסובייטי.
שיקום הפארק נערך לפיכך על ידי גרמניה המזרחית.
ריינהולד לינגר, מנהל ארכיטקטורת נוף ופארק בגרמניה המזרחית, תכנן ליצור שני הרים מלאכותיים קטנים בפארק מההריסות מהעיר המופצצת.
פרויקטים דומים נעשו בגרמניה שלאחר המלחמה, ופסגות כאלה נקראות בגרמנית שוטברגה, או טרומרברגה.
בשנת 1946 נהרסו הבונקרים, התמלאו וכוסו בלמעלה משני מיליון מטרים מעוקבים של הריסות מבנים.
הגבעה הגדולה מבין שתיים נקראה "מון קלמוט" (Mont Klamott) ו"גרוסר בונקרברג" (Großer Bunkerberg), "הר הבונקר הגבוה", וגובהה 78 מטרים.
הגבעה הקטנה יותר, "קליינר בונקרברג" (Kleiner Bunkerberg), "הר הבונקר הקטן", גובהה 48 מטרים.
עם חלוף הזמן וצמיחת הצמחייה, הגבעות נראות טבעיות לחלוטין.
הפארק המשיך בהתפתחותו במהלך המלחמה הקרה.
אמפיתיאטרון באוויר הפתוח נבנה בקצה הדרומי של הפארק בשנת 1950, ולאחר השיפוץ האחרון נשאר פתוח.
לקראת הפסטיבל העולמי השלישי לנוער נבנו שתי בריכות בין 1949–1951. המתחם כלל בריכה בעומק של 5 מטר לצלילה ובריכת שחייה עם 8 מסלולים באורך 50 מטר, לצד יציעים ל-8000 צופים (אצטדיון קארל-פרידריך-פריזן).
בסביבות שנת 1963 קיבלה בריכת השחייה גג נייד מתקפל שאפשר שימוש בחורף, למרות שהגג נבנה נמוך מדי.
בשנת 1989 נבנה בין הגבעות (השוטברגה) ביתן יפני שכלל פעמון שלום שהוקדש לאחדות נגד מלחמה גרעינית כמתנה מיפן למזרח ברלין.
מזרקת האגדות, המרכנברונן, נוקתה מוונדליזם שהתרחש בעקבות איחוד גרמניה.
בריכות השחייה שנבנו בתקופת מזרח גרמניה הוחלפו במתחם ספורט לכדורעף חופים, טיפוס מצוקים, סקייטבורדינג ורכיבה על אופניים.
בשנת 1989 נבנה בין השוטברגה ביתן יפני שכלל פעמון שלום שהוקדש לאחדות נגד מלחמה גרעינית כמתנה מיפן למזרח ברלין.
היא נבנתה בשנת 1968 ומנציחה 3000 לוחמים ששירתו בבריגדות הבינלאומיות במלחמת האזרחים בספרד.
את דמות הברונזה בגובה שישה מטרים עיצב פריץ קרמר.
את התבליטים יצר זיגפריד קרפ.
הפארק הוא מקום פנאי פופולרי בברלין, והוא פתוח 24 שעות ביממה.
בנוסף למתקנים שהוזכרו קודם, בפארק יש מגרשי משחקים, הרבה שטחים פתוחים לשיזוף (מדשאות, Liegewiese), בריכה, מגרשי טניס, בריכת שכשוך ומסעדה.
יש בו שבילי ריצה בכמה רמות קושי, ובחורף נפתח מסלול מזחלות.
הפארק נגיש באוטובוס מספר 200 מאונטר דן לינדן, אלכסנדרפלאץ וכו'.
פארק פטיט סבלון (מצרפתית: Petit Sablon Park), הוא פארק פסלים קטן בבריסל.
פטיט סבלון מצוי סמוך לקתדרלת נוטרדאם דה סבלון.
הפארק במתכונתו הנוכחית תוכנן על ידי האדריכל הנדריק בייארט ונחנך ב-1890.
לפארק מבנה של טרפז שווה-שוקיים.
הפארק מוקף בגדר מעוטרת מברזל יצוק, הגדר מנוקדת בעמודי אבן גבוהים, על גבי כל עמוד נמצא פסל של בעל מקצוע היסטורי אחד או יותר, סך הכל 48 פסלים.
הפסלים עוצבו על ידי הצייר קסבייר מלרי ונוצרו על ידי פסלים שונים.
במרכז הפארק ניצבת מזרקה ובראשה פסל מאת צ'ארלס אוגוסט פרייקין של לאמורל, רוזן אגמונט ופיליפ דה מונמורנסי, רוזן הורן ממנהיגי המרד ההולנדי שהוצאו להורג.
המזרקה מוקפת בחצי עיגול של עשרה פסלי אבן של דמויות פוליטיות, אינטלקטואלים ואמנים מהמאה ה-16.
פארק סנטה הוא פארק שעשועים בסגנון חג המולד הפועל ברובניימי שבאזור לפלנד שבפינלנד.
פארק סנטה נפתח ב-28 בנובמבר 1998. פארק השעשועים ממוקם במערה.
הפארק הוא פארק נושאי שבמרכזו בנושא סנטה קלאוס, חג המולד והטבע של לפלנד.
הפארק ממוקם כ-9 ק"מ צפונית-מזרחית ל"בירת לפנלנד הלא-רשמית", רובניימי וכ-2 ק"מ לשדה התעופה רובניימי.
הפארק צמוד לכפר של סנטה קלאוס.
הפארק נועד לחקות את המערה בה מתגורר סנטה קלאוס בקוטב הצפוני.
התרבות הפופולרית מציגה לעיתים את לפלנד כמקום מגוריו של סנטה קלאוס ולכן תיירים מגיעים מדי שנה לרובניימי כדי ל"פגוש את סנטה קלאוס".
במהלך הקיץ, הפארק פתוח מאמצע יוני ועד השבועות הראשונים של אוגוסט.
בעונת החורף הפארק פתוח מסוף נובמבר ועד תחילת ינואר.
בפארק המבקרים יכולים "לפגוש את סנטה קלאוס" במשרדו ולהצטלם איתו.
אטרקציות נוספות כוללות את מאפיית הג'ינג'ר של ג'ינג'רבריאד, גלריית הקרח, מופעים, קפיטריות, סדנאות וסניף הדואר, שבו אפשר לשלוח גלויות מהקוטב הצפוני.
הפארק נפתח ב-28 בנובמבר 1998 כפארק שעשועים.
עלות הקמתו הייתה כ-6.7 מיליון יורו והבעלות עליו היא של מספר חברות בידור ושעשוע פיניות.
תחילה, הפארק סבל מקשיים כלכלים אך לאחר סיוע וחידוש הפארק, בסיוע של עיריית רובניימי, הצליח הפארק להמריא כלכלית.
מופע הקסמים של חג המולד
חצייה תת-קרקעית של החוג הארקטי
פארק עד הלום הוא אתר היסטורי השוכן בגדתו של נחל לכיש, בדרום-מזרח העיר אשדוד, מערבית לגשר עד הלום.
שמו של הפארק נובע מאירוע שהתרחש במהלך מלחמת העצמאות, כאשר במקום זה נבלם הצבא המצרי בדרכו צפונה.
הפארק משמש כאתר היסטורי משמעותי, המשלב הנצחה ומורשת לצד אזורי טיול ונוף.
הביקור בו מאפשר למבקרים ללמוד על אירועים מכריעים ממלחמת העצמאות ולחוות את האווירה הייחודית של המקום.
במהלך מלחמת העצמאות, התקדם הצבא המצרי צפונה והגיע לאזור גשר עד הלום, סמוך לכפר איסדוד (תל אשדוד).
ב-12 במאי 1948, פוצץ כוחות צה"ל את הגשר, מהלך שהביא לעצירת ההתקדמות המצרית כ-35 ק"מ בלבד מתל אביב.
הקרבות באזור נמשכו במסגרת מבצע פלשת, שבמהלכו נהרגו 54 מחיילי חטיבת גבעתי.
אף שהמצרים לא נסוגו לחלוטין מהאזור עד למבצע יואב, בלימת התקדמותם העניקה למקום את שמו: עד הלום.
הפארק כולל מספר אתרי הנצחה בולטים:
אנדרטה לחיילים המצרים: אובליסק שהוקם בשנת 1989 לזכר החיילים המצרים שנפלו בקרבות.
זהו אחד משני אתרי ההנצחה שהוקמו לחיילים מצרים בישראל, בתמורה להשארת אנדרטאות ישראליות בצפון סיני.
עמדה מצרית: עמדה שקועה בקרקע הממחישה את היערכות הכוחות המצרים לשהייה ממושכת באזור.
פילבוקס בריטי: מבנה גלילי ששימש עמדת שמירה בתקופת מאורעות תרצ"ו–תרצ"ט, והגן על גשר מסילת הרכבת מעל נחל לכיש.
אנדרטה ללוחמי חטיבת גבעתי: אתר הנצחה לחללים שנפלו במהלך מבצע "פלשת".
הוקם ביוזמת ותיקי גבעתי ומשרד הביטחון.
גשר עד הלום: גשר על נחל לכיש הבנוי במקביל לכביש 4 ליד אשדוד, סמוך למחלף עד הלום.
אנדרטה לעובדי "נתיבי ישראל": הוקמה בשנת 2015 לזכר עובדי מע"צ שנפלו במערכות ישראל ובפיגועי טרור.
הפארק מציע שבילי הליכה ואזורי ישיבה מוצלים.
ניתן להגיע אל הגשר ההיסטורי ברגל ולעבור דרך מוקדי ההנצחה השונים.
בחודשי מאי-יולי ניתן להבחין בפריחת הרדוף הנחלים, שנשתל במקום באופן יזום.
פארק פרש קילז הוא פארק ציבורי ברובע סטטן איילנד, בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
קודם להקמתו היה הפארק אתר שפיכת זבל הגדול ביותר בעולם, והמזבלה העיקרית של העיר ניו יורק במאה ה-20.
הפארק, ששטחו 8.9 קמ"ר, הוא השלישי בגודלו מבין הפארקים של העיר ניו יורק.
טרם הקמת הפארק שכנה במקום מזבלה שהוקמה ב-1948 והפכה במהלך השנים למזבלה הגדולה בהיסטוריה.
ערמות האשפה הפכו למעשה לגבעה הגבוהה ביותר מעשי ידי אדם בחוף המזרחי של ארצות הברית.
המזבלה, שהייתה בעצם מטמנה, כללה בשיאה ארבע גבעות בגובה של 30 עד 70 מטר כל אחת שהיו חלק ממתחם בשטח כולל של 9000 דונם, שהם 9 קמ"ר.
בעקבות לחץ של ארגוני איכות הסביבה נסגרה המזבלה, אולם נפתחה שנית באופן זמני לאחר פיגועי 11 בספטמבר על מנת שיושמו בה הריסות מגדלי התאומים.
ההריסות הועברו מאוחר יותר מהמזבלה ומוחזרו.
חלק מהזבל של העיר ניו יורק מתנייד למפעל לייצור אנרגיה בניו ג'רזי, והשאר מועבר להטמנה במדינות אחרות, וכמו פנסילבניה ואלבמה לניו יורק אין מזבלה משלה.
בשנת 2003 הוכרז על תוכנית שיקום מקיפה למזבלה שתהפוך אותה לפארק ציבורי שבגמר בנייתו שטחו צפוי להיות פי שלושה מהסנטרל פארק.
בניית הפארק החלה בשנת 2008 והעבודות צפויות להיערך עד לשנת 2035–2037.
פארק צ'ארלס קלור הוא פארק בדרום-מערב תל אביב הממוקם ברצועת חוף תל אביב-יפו על שטח של כ-120 דונם שיובש מהים.
אורכו כקילומטר וחצי, ורוחבו בין חמישים למאה וחמישים מטרים.
הפארק ניטע בתחילת שנות ה-70, שופץ בשלהי העשור הראשון של המאה ה-21 ומשתלב בטיילת של חופי תל אביב.
הפארק נקרא על שמו של הנדבן צ'ארלס קלור.
ב-2019 הוקם בפארק ה"יורו-וילג'", כפר האירוויזיון שהיה פתוח לקהל בתקופת אירוויזיון 2019 שנערך בתל אביב, באותה השנה התקיימו בפארק אירועי הגאווה לאחר מצעד הגאווה השנתי בתל אביב.
הפארק ממוקם בסמוך לחוף שלידו שכנה שכונת מנשייה, שכונת שהייתה פרבר צפוני של יפו.
במקום בו שוכן הגן, הוקמה בסוף המאה ה-19 שכונה יהודית בשם יפה נוף.
השכונה היוותה מוקד של תקריות ירי ופעלו מתוכה צלפים ערבים כנגד השכונות היהודיות של תל אביב עד מלחמת העצמאות.
במהלך הקרבות במלחמה נפגעו בתי ותשתיות השכונה אך למרות זאת, כבר במהלכה נכנסו עולים חדשים לשכונה, והיא הפכה לשכונת עוני צפופה.
בשנות ה-50 וה-60 התנהל דיון באשר לעתיד השכונה אשר לבסוף הוחלט בשנת 1963 לפנות ולהרוס את השכונה.
לקראת סוף שנות ה-60 הושלם פינוי התושבים, והוחל בהריסת בתי השכונה.
הקבלנים שהרסו את בתי השכונה לא פינו את פסולת הבנייה, אלא דחפו אותה למקום הקרוב האפשרי-לתוך הים.
במהרה הצטברו כמויות עצומות של פסולת בניין על החוף ובתוך הים.
העירייה נדרשה לנקות את החוף, אולם התברר כי זול יותר לכסות את ההריסות בעפר ולשתול עליו דשא.
לכן הוחלט להקים בחופי מנשייה פארק על גבי ההריסות, ואף להרחיב את השטח שיובש מהים על ידי פסולת הבניין.
התוצאה היא שהוקם פארק, אך מנגד איבדו תושבי תל אביב רצועת חוף ארוכה שיכלה לשמש כחופי רחצה.
לאחר שהוחלט להקים במקום פארק, הופקד אדריכל הנוף, המשורר ע.
הלל, על תכנון הפארק, תחת האילוצים של שטח צר וארוך, קרקע המורכבת מכיסוי עפר מעל הריסות שאינה מאפשרת לנטוע עצים אלא רק דשא ושיחים נמוכים, וקרבה לים המביאה רוחות ים עם רסיסי מלח.
הלל החליט ליצור במקום גבעות נמוכות, כדי להגן על הצמחייה שנשתלה בפארק מפני הרוחות ומרסיסי המים המלוחים.
כן ניטעו דקלים ועצי אשל בצד המזרחי של הפארק (בשטח שאינו שטח ים מיובש).
רוב שטחי הפארק כוסו במשטחי דשא ובשיחי חוף האופייניים לחולות, כמו שיחי מלוח קיפח וצמחי נר-הלילה החופי.
בצד המערבי, לאורך קו המים החדש הוקם קיר חיפוי עטוף בסלעים (שמטרתו למנוע את היסחפות תשתית הפארק לים).
לצד הקיר הוקמה טיילת רחבה.
בגלל מיקומם של הקיר והטיילת בשטחים בעומק הים, מתנפצים עליהם לרוב גלים עזים, ומצד שני רבים שם הדגים, ולכן האתר חביב על דייגים רבים.
בשנת 1971 תרם צ'ארלס קלור מיליון לירות להקמת הפארק.
הפארק נפתח לציבור ב-1974. במרכז הפארק הוצב מתקן משחקים משולב בצורת לווייתן, שסימל את הלווייתן שפלט את יונה הנביא לחוף יפו, וכך גם את מיקומו של הפארק בין יפו לתל אביב.
מתקן שעשועים זה היה משוכלל ביחס לתקופה (הזכיר את מתקן "המפלצת" בירושלים), ובמהרה התחבב על ילדים והפך לסימלו של הפארק.
לאחר שמתקן זה התיישן והחל להתפורר, הוא הוחלף באמצע שנות השמונים במתקני עץ בסגנון "גן הרפתקאות", שהוחלפו אף הם במתקני משחקים חדישים בעשור הראשון של המאה ה-21. בפארק הוצבו גם פסלים רבים, בהם הפסל "אישה נגד הרוח" של אילנה גור, שהועבר אליו ממיקומו הקודם בכיכר לונדון.
בדרום הפארק הוקם מוזיאון בית גידי לתיעוד המערכה על כיבוש יפו ומנשייה.
המוזיאון הוקם בבניין היחיד שנותר משכונת מנשייה, למעט מסגד חסן בק ונפתח לציבור ב-1983. במסגרת עבודות הכשרת הבניין נוספו לוחות זכוכית על בסיס קירות האבן.
אלמנט זה יוצר לבניין צורה ייחודית אך שנויה במחלוקת של חדש מול ישן.
הפארק התחבב הן על תושבי תל אביב והן על תושבי יפו.
לעומת זאת, פרויקט הקמת מרכז העסקים במנשייה הופסק לאחר שנבנו מספר מגדלים (מתחם בית הטקסטיל), כיוון שכוחות השוק גברו על המתכננים, ומרכז העסקים הישן התרחב מזרחה, לכיוון ציר האיילון ולא מערבה.
תוצאה נוספת הייתה ששכונת נוה צדק שוקמה במקום להיהרס, והפכה לשכונת מגורים מבוקשת.
באמצע שנות ה-90 התקיימו במקום בימי שבת משחקי ליגות קטרגל של קבוצות של עובדים זרים בישראל, ולאחר מדיניות הגירושים החל מתחילת המאה ה-21 הופסקו פעילויות אלו.
בסוף שנות ה-90 חובר הפארק ישירות ליפו, כשנבנתה הטיילת הדרומית (טיילת "שער ליפו" וטיילת "חומת הים"), המוליכה ממנו עד לנמל יפו.
בנובמבר 2007 החל הפארק לעבור תהליך שיפוץ יסודי, שנמשך עד 2009, בתכנון משרד אדריכל הנוף ברוידא-מעוז.
עבודות החידוש כללו חידוש תשתיות הפארק כמו גם שינויים מהותיים כדוגמת השטחת הגבעות (כדי ליצור נוף לים מכל רחבי הגן) ובניית טיילת מזרחית, נוסף לטיילת המערבית הקיימת על קו המים.
מבנה הדולפינריום מצפון לפארק שימש לאורך השנים כמתחם בילוי ופנאי.
מאז סגירתו, הפך לשטח נטוש ולמפגע אשר היווה את החסם האחרון לפתיחת רצף הטיילות ופתיחת קו החוף והמבט לים.
בנוסף הוקמו בפארק מתקני משחקים ומתקן לפעילות סקייטרים - מתקני ספורט ייחודיים של קארבר-פארק ופאמפ-טראק בשטח של כ-3.5 דונם.
ב-7 באפריל 2023 התרחש בפארק פיגוע דריסה בו נרצח תייר ונפצעו שבעה נוספים.
פארק צמרת היא שכונת מגורים השוכנת בתל אביב מדרום לשיכון בבלי.
בשכונה ישנם 11 גורדי שחקים שבהם כ-1,500 יחידות דיור.
שטחה של השכונה הוא 133 דונם (כ-18% מהקרקע יועדה לבניית בניינים, וביתרת השטח מרחבים ירוקים ושדרות רחבות).
היא ממוקמת בין דרך נמיר ממערב ונתיבי איילון ממזרח, מצפון לתחנת הרכבת תל אביב מרכז.
לצמצום מטרד הרעש, השכונה מוקפת ממערב ומזרח בקירות אקוסטיים בגובה 4.5 מטרים.
השכונה גם מכילה חניונים תת-קרקעיים, פארקים, מדשאות וגינות.
לפני מלחמת העצמאות שכן בחלקו הצפוני של האזור שבו מוקם פארק צמרת כפר ערבי בשם ג'מאסין אל ע'רבי.
הכפר ננטש ב-1948, במהלך מלחמת העצמאות, ובבתיו שוכנו פליטים יהודיים, בשכונה שנקראה "גבעת עמל ב'".
ב-1993 נרכש על ידי קבוצת חבס שטח של 9 דונם באזור זה, בפינה הצפונית של המתחם.
קבוצת חבס, שבנתה את מגדלי YOO, שילמה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, פיצוי של כ-450–500 אלף דולר לכל משפחה תמורת פינוי השטח.
אחת המשפחות שפונו, שהחזיקה קרקע בשטח דונם קיבלה פיצוי של מיליון דולר תמורת הפינוי.
שאר המתחם היה ברובו ריק, בגבולו המערבי (כיום רחוב פנחס ספיר) עברה מסילת החוף עד העתקתה לבין המסלולים של נתיבי איילון ב-1988. בפינה הצפונית מערבית של המתחם, בשטח של 2.5 דונם סמוך למחלף ההלכה, ממוקם בית קברות מוסלמי.
מתכנן השכונה העיקרי הוא האדריכל אבנר ישר.
ב-2002 אושרה תוכנית הבניה של המתחם.
ב-2004 החלה בניית מגדלי YOO; בניית מגדל מנהטן החלה ב-2005; ב-2006 החלה בניית מגדל ONE; מגדל NAM ומגדל W; ב-2007 החלה בניית מגדל אביב בצמרת; וב-2010 התחילה בנייתם של 2 מגדלי הברונזה (ב.ס.ר 5+6).
הקמת הבניין האחרון בפארק צמרת - מגדל רום, הממוקם בחלקו הדרומי של השכונה, החלה ב-2016. זהו המגדל הגבוה ביותר בשכונה וכולל 50 קומות של חברת ישראל קנדה.
פארק ריצ'מונד הוא פארק בשטח 9.5 קמ"ר, הגדול ביותר מבין הפארקים המלכותיים של לונדון, השוכן ברובע ריצ'מונד שעל התמזה בלונדון.
הפארק נוצר על ידי צ'ארלס הראשון במאה ה-17 כפארק צבאים, וכיום הוא שמורת טבע לאומית ובעל חשיבות בינלאומית בשימור חיות בר.
נופיו של הפארק היוו השראה לאמנים מפורסמים רבים וסרטים וסדרות טלוויזיה רבים צולמו בו.
ברחבי הפארק ניצבים מבנים בעלי חשיבות ארכיטקטוני והיסטורית כמו הלשכה הלבנה, ששימשה בעבר מעון מלכותי וכיום נמצא בה בית הספר המלכותי לבלט; פמברוק לודג', ששימש ביתם של ראש ממשלת בריטניה לורד ג'ון ראסל ושל נכדו, הפילוסוף ברטראנד ראסל; תל המלך הנרי ששימש כנראה כמבנה קבורה קדום, ועוד.
על אף שבמקור נוצר הפארק לשימושו הבלבדי של המונרך, כיום הוא פתוח לציבור הרחב וכולל מסלול גולף ומתקני ספורט.
באולימפיאדות הקיץ של 1948 ו-2012 התקיימו חלק מהתחרויות בשטח הפארק.
פארק ריוורסייד הוא פארק ציבורי באזור האפר וסט סייד של רובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הפארק מתוחזק ומנוהל על ידי רשות הגנים והפנאי של עיריית ניו יורק.
הקמת הפארק החלה בשנות ה-80 של המאה ה-19 על פי תכנונו של פרדריק לו אולמסטד (אשר תכנן את סנטרל פארק הסמוך).
הקמת הפארק בהתאם לתכנונו של אולמסטד הסתיימה בשנת 1910.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 שופץ הפארק על פי תכנונו של רוברט מוס.
מצבו של הפארק היה קשה בשל מגורים של חסרי בית רבים בפארק.
במסגרת תוכניתו של מוזס הורד קו הרכבת ניו יורק סנטרל אל מתחת לפני הקרקע - בטרם הורדה זו הפרידה מסילת הברזל בין הפארק ליתר חלקי העיר ואפשרה את התדרדרותו.
במסגרת הפרויקט הוקמה גם דרך הנרי הדסון.
עלות השיקום, הסתרת מסילת הברזל ובניית הדרך הגיעה ל-100 מיליון דולרים
בשנות ה-90 של המאה ה-20, במסגרת תוכנית נדל"ן, הקים דונלד טראמפ ומשקיעים מהונג קונג שכונת מגורים הנקראת טרמפ פלייס בסמוך לפארק, שהורחב דרומה מרחוב 72 ועד רחוב 59. אזור זה מכונה "פארק ריוורסייד דרום" (Riverside Park South) והיה בעבר שייך לחברת הרכבות פן סנטרל.
הרחבת הפארק אפשרה את קישורו לפארק נהר ההדסון שמדרום ולאזור הוסט סייד הייוויי מצפון, וכיום קיימת שדרת ירק לכל אורכה של גדת נהר ההדסון של האי מנהטן.
הפארק ממוקם בין נהר ההדסון לבין דרך ריוורסייד, ובין רחוב 72 ורחוב 125. חלקו הדרומי של הפארק (המכונה "פארק ריוורסייד דרום") ממוקם בין רחוב 72 ורחוב 59, באזור בו היה בעבר מגרשי רכבת פן (וכיום מוצגים באתר קרונות ישנים).
אנדרטת אלינור רוזוולט ברחוב 72, מעשה ידי הפסלת פנלופי ג'נקס;
אנדרטת החיילים והמלחים ברחוב 89.
אנדרטת ז'אן ד'ארק ברחוב 93, מעשה ידי הפסלת אנה הייאט הנטינגטון
אנדרטה ללוחמי מרד גטו ורשה ולשואה - אנדרטה זו נמצאת ברחוב 84, והוצבה ב-19 באוקטובר 1947.
כמו כן ממוקם בפארק קבר גרנט - מאוזוליאום לנשיא ארצות הברית יוליסס ס.
בפארק מגרשי ספורט רבים: טניס, כדורעף, כדורגל, כדורסל וכן מסלולי הליכה ומסלולי רכיבה על אופניים.
בשנת 1995 הוקם בפארק, למול רחוב 108 מגרש החלקה על גלגיליות.
כמו כן תוכננה הקמת גן שעשועים לילדים על ידי האדריכל לואי קאהן והפסל איסאמו נאגוצ'י.
חמש תוכניות הוגשו בין השנים 1961–1966 אולם בשל התנגדות תושבי הסביבה לתוכניות לא נבנה גן השעשועים.
בשנת 1974 צולמה בפארק סצנת קרב היריות מהסרט "Death Wish".
כמו כן הפארק שימש רקע לסצנות בסרט "The Warriors" משנת 1979, ולסרטם של טום הנקס ומג ראיין משנת 1998 "יש לך הודעה".
הפארק שימש רקע לפרק "The Frogger" מסדרת הטלוויזיה סיינפלד.
תחזוקת הפארק ממומנת בחלקה על ידי קרן פארק ריוורדסייד - קרן שהוקמה בשנת 1970 בשל מצבו הקשה של הפארק.
בקרן חברים כ-4,000 חברים האוספים כ-2 מיליון דולרים בשנייה לשיפור הפארק.
פארק קנדה (בשמו המלא פארק איילון-קנדה) הוא פארק השוכן ממזרח לעמק איילון, והמשתרע על-פני שטח של 12,000 דונם.
פארק איילון-קנדה שוכן מצפון לכביש 1, בקטע שבין מחלף לטרון למחלף שער הגיא.
ב-30 באפריל 2025, כחלק מגל השריפות שפגע באזור הרי ירושלים, נשרף הפארק כליל.
"חמת" היה יישוב קדום ברכס לטרון, בשוליו המזרחיים של עמק איילון.
היוונים או השומרונים שיבשו את השם וקראו למקום אמאוס.
המקום מוזכר לראשונה בקרב אמאוס, שהתחולל בשנת 165 לפנה"ס במסגרת מרד החשמונאים.
לאחר מכן הפכה אמאוס לעיר יהודית.
אמאוס נזכרת אצל יוסף בן מתתיהו שציין כי במאה ה-1 לפנה"ס הייתה עיר קטנה, שתושביה נמכרו על ידי גאיוס קסיוס לונגינוס לעבדים.
במאה הראשונה הוקמה במקום קולוניה רומית, שהפכה במאה ה-3 לעיר אמאוס ניקופוליס.
אמאוס ניקופוליס נודעה בבית המרחץ הגדול שהוקם בה, ואמת מים הוליכה אליו ממעיינות השוכנים כיום בתחומי פארק קנדה.
העיר חרבה עם הכיבוש הערבי של ארץ ישראל.
המקום ידוע גם בשל המסורת הנוצרית המזהה אותה כאחד המקומות האפשריים של אמאוס – המקום בו התגלה ישו לשניים מתלמידיו לאחר שקם לתחייה.
יצחק רבין אמר שהוא נתן את הפקודה להרוס את הכפרים כדי שלא ישמשו מחסה לקומנדו מצרי.
עוזי נרקיס אמר שהכפרים נהרסו בשל השתתפותם במצור על ירושלים ובקרבות הקשים באזור במלחמת העצמאות.
הסבר אחר שניתן לפינוי הוא הרצון לבטל את מובלעת לטרון כדי לאפשר את יישור הכביש לירושלים ולמנוע דרישה עתידית במסגרת הסכם שלום, להשיב את השטח לממלכת ירדן.
הקרן קיימת לישראל ייסדה את פארק קנדה ב-1973 כאתר פיקניק ונופש.
שמו הראשון היה 'פארק קנדה', כאות הוקרה לקהילה היהודית בקנדה, שתרמה את הכסף הרב לפיתוחו.
במשך שנים המשיכה הקהילה לתרום בקביעות לאחזקת הפארק, אך בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 הוצג סרט תחקיר שהראה את עברו הערבי של הפארק, והעובדה כי הוא שוכן מעבר לקו הירוק וטען שאסור להעביר כספי תרומות פטורים ממס מקנדה לצורך פיתוח הפארק.
הקק"ל התנצלה על שימוש בכספים מקנדה להקמת הפארק ושם הפארק הוסב ל-'פארק איילון', אך כדי למנוע בלבול בינו ובין פארק איילון הסמוך לתל אביב, הוא נקרא 'פארק איילון-קנדה'.
עקב הקרבה לשטח אש 208 המשמש את חיל האיסוף הקרבי לקיום תרגילים מסכמים בסוף ההכשרה החילית שלו, מזה כ-13 שנה שהפארק משמש את החיל לקיום מסעות "סוף מסלול".
הפארק עשיר ביער נטע אדם (אורנים וברושים), חורש ים תיכוני לא מפותח (אלון, אלה, חרוב) מסתתר בינות לאורנים ובמקומות רבים שרידי בוסתנים: שקד, תאנה, זית ועוד.
בפארק מצויים פרחים רבים, בהם סתוונית היורה, כרכום חורפי, נרקיס מצוי ורקפת מצויה.
הפארק כולל מספר אתרים בעלי עניין: עמק המעיינות ובו שתי אמות מים, עינות איילון ובאר איוב, תל איילון ובראשו המבצר הצלבני "קסטלום ארנולדי", מעיין התמרים, גבעת המצפור, חורבת עקד, בית מרחץ רומי שהוסב לקבר שייח עובייד, קבר שיח אבן ג'בל, אתר הנצחה וזיכרון לקרבות 1948 – משלט י"ד ועוד.
בראשית שנות האלפיים נערך שיקום ופיתוח של אתרי טבע בגן בידי צעירים מקומיים על ידי חומרים טבעיים-מקומיים.
בנוסף, האזור נחשב אחד היעדים המוצלחים לסיורי אופניים.
בשולי הפארק, בקרבת מבוא חורון, ישנו אתר היסטורי בשם בית הקשתות שכולל מעין, בריכה ומבנה אבן.
פארק שיידס (צללים בעברית) הוא פארק במחוז מונטגומרי שבמדינת אינדיאנה שבארצות הברית.
הוא נמצא 76 ק"מ צפון-צפון מערבית לעיר אינדיאנפוליס.
יחודו של הפארק הוא בכך שהוא כלל שדה תעופה קטן עם מסלול באורך 914 מטרים המאפשר למבקרים לנחות בפארק עם המטוס שלהם.
זהו הפארק היחידי בארצות הברית שכולל שדה תעופה כזה.
כרגע שדה התעופה סגור, ולא ידוע מתי ייפתח בשנית.
פארק קרול הראשון (רומנית: Parcul Carol I, בשנים 1991-1948 נקרא Parcul Libertății, בעברית: פארק החירות) הוא גן ציבורי גדול מאוד בבוקרשט, ברומניה.
הגן נמצא במגזר הרביעי של בוקרשט על גבעת הפילארט (Dealul Filaretului).
הגן, ששטחו 360 דונם, טופח בשנים 1900 עד 1906 לקראת חנוכתו ב-1906 לכבוד 40 שנות שלטון של קרול הראשון, מלך רומניה.
טיפוח הגן נעשה על פי תוכניותיו של אדריכל הנוף Eduard Redont.
בחנוכת הפארק נפתחה בו תערוכה בה הוצגו הישגי רומניה במהלך 40 שנות שלטונו של קרול הראשון.
ברחבי הפארק יש אנדרטאות, שלושה פסלים גדולים (היפהפייה הנרדמת ושני ענקים) ואגם מלאכותי.
הפארק מכיל גם כמה מבנים ובהם המוזאון הטכני הלאומי על שם דימיטריה לאונידה, המכון האסטרונומי של האקדמיה הרומנית ובעבר היה גם היכל האומנויות (עד 1938 זה היה המוזאון הצבאי).
פארק צ'ו יאנג (בהנגול: 박주영; ) הוא כדורגלן עבר דרום קוריאני ששיחק בעמדת החלוץ.
פארק, יליד טגו, כיכב בצעירותו במדי נבחרת קוריאה הדרומית עד גיל 20 בתחרויות בינלאומיות שונות לנבחרות צעירות.
בשנת 2005 החל לשחק בליגה הקוריאנית בקבוצת סיאול.
במונדיאל 2006 שיחק בהרכב נבחרתו במשחקה מול .
בשנת 2008 עזב את קוריאה לאחר שחתם בקבוצת מונקו.
במהלך מונדיאל 2010 כבש שער במשחק נבחרתו נגד , לאחריו עלתה קוריאה הדרומית לשלב שמינית הגמר בתחרות.
לאחר עונה לא מוצלחת שבה שיחק משחק אחד בלבד, הושאל לסלטה ויגו הספרדית ושם כבש את שער הבכורה שלו ב-22 בספטמבר 2012 מול חטאפה.
בסך הכל כבש בעונה זו שלושה שערים במדי סלטה ויגו, ובקיץ 2013 חזר לארסנל.
ב-31 בינואר 2014 הושאל לחצי עונה לקבוצת ווטפורד מליגת המשנה באנגליה, ובתום תקופת ההשאלה שוחרר מארסנל.
באוקטובר 2014 חתם בא-שבאב הסעודית.
פארק רעננה הוא פארק ציבורי בשטח של 200 דונם, המשמש כפארק הגדול והמרכזי של העיר רעננה.
הפארק שוכן בקצהו המערבי של רחוב אחוזה, בגבולה המערבי של העיר, וגובל בכפר בתיה ובשכונת "לב הפארק" השוכנות מצפון לו, ובשדות שבין רעננה להרצליה מדרום וממערב.
הפארק מגודר מכל עבריו, והכניסה אליו היא דרך חמישה שערים, שניים בחלקו המזרחי ושלושה בחלקו המערבי ליד האגם.
במרכזו של הפארק אגם בצורת עלה תלתן, בדומה לזה המופיע בסמלה של העיר.
את האגם חוצה גשר, וניתן לשוט בו.
באגם שתי מזרקות, ושטים בו עופות מים.
בחלקו הצפון-מערבי של הפארק שוכן אמפיתיאטרון המשמש להופעות תרבות שונות של אמנים מהארץ ומחו"ל בהם בקסטריט בויז, אוונסנס, אליס קופר, לורין היל, טורי איימוס, צ'יק קוריאה, איאן אנדרסון, זיגי מארלי, הקרנבריז והפט שופ בויז.
במסגרת הפארק מופעל פרויקט "פארק חברים", אשר נבנה על ידי בית איזי שפירא מתרומות, ובו מתקנים המיועדים גם לילדים בעלי קשיי נגישות.
כמו כן מתקיימות במקום פעילויות משותפות לילדי בית איזי שפירא ולילדים אחרים מרחבי העיר.
עוד בפארק: בית קפה-מסעדה, גלריה, שבילי הליכה ורכיבה על אופניים, מגרשי ספורט, פינת חי, מתקני משחקים לילדים, פסלים, גן ורדים, גן המוקדש לשבעת המינים, גן תבלינים ומשטחי דשא נרחבים.
בנקודה הגבוהה בפארק שוכן מצפור, המאפשר תצפית בעיקר לכיוון האגם והשטחים שבדרום-מערב הפארק.
בעבר נדרשו תושבי חוץ לתשלום בכניסה לפארק בימי שבת.
עתירה שהגישה עמותת אדם, טבע ודין בעניין נדחתה, ובעקבות זאת תוקנה פקודת העיריות, ונקבע בה כי אין לגבות דמי כניסה, אלא במקרים חריגים שיקבע שר הפנים באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.
מאחר שהוועדה דחתה פה אחד את הכללים שהציע שר הפנים בטענה שהם נוגדים את התיקון לחוק, נאסרה למעשה גביית דמי כניסה לגנים ציבוריים בכל הארץ, ובהם פארק רעננה.
מסביב לפארק ישנן מספר רב של חניות בחינם לתושבי רעננה, ובתשלום לתושבי חוץ.
פארק השעשועים קיקפו הוא שמורת טבע ופארק במחוז ורמיליון שבמדינת אילינוי בארצות הברית.
הפארק משתרע על 11.5 קמ"ר ונהר ורמיליון עובר בליבו.
כביש I74 המחבר בין שמפיין לדנוויל חותך את הפארק לשני חלקים.
חפירות ארכאולוגיות באזור העלו עדויות לקיומו של כפר בתקופה הפרה-היסטורית במזלג האמצעי של נהר ורמיליון.
כמו כן, קיימות עדויות לקיומו של כפר של עמים ילידיים מהמאה ה-4 עד המאה ה-14.
כפר נוסף, של שבט הקיקפו נמצא בנקודת המפגש של נהרות מידל פורק וסולט פורק.
מוצאו של קנקוק, "נביא הקיקפו", מכפר זה, שעל שמו נקרא הפארק.
המתיישבים האירופאים הגיעו למקום בעקבות גילויים של מעיינות מלוחים באזור בשנת 1819. כורי מלח היו פעילים באזור מאז ועד שנת 1848. אחד המתיישבים הראשונים היה ג'ון קוקס, מלוחמי מלחמת בלק הוק.
הוא קבור עם אשתו ומתיישבים אחרים בבית קברות בשטח הפארק.
בתחילת המאה העשרים בוצעה באזור כריית פחם רבה.
בשנת 1939 קנתה מדינת אילינוי את השטח מחברת החשמל הפחמית המאוחדת.
במהלך חמישים השנים האחרונות הטבע באזור הצליח לכסות מחדש את האזור שהופשט לגמרי מצמחייה ומחיי בר.
פארק פרס הוא פארק בשטח של 300 דונם בדרום-מזרחה של העיר חולון, הקרוי על שמו של שמעון פרס.
הוא גובל בצידו המערבי בפארק המים "ימית 2000", מדרום בחולות חולון וממזרח באזור התעשייה של העיר.
מצפון גובל הפארק בשכונת קריית שרת.
במרכזו של הפארק שוכן מוזיאון הילדים חולון.
הפארק מחולק לשלושה חלקים מובחנים.
החלק המערבי מתרכז סביב אגם מלאכותי מלבני מוארך באורך של 200 מטרים וברוחב 20 מטרים, שבצידו הצפוני מפל סלעים וסביבו מסעדות.
באגם ניתן לשוט בסירות המוצעות להשכרה.
מעל לאגם מתוח גשר להולכי רגל המוביל אל הכניסה למוזיאון הילדים.
לצד האגם תיאטרון מדושא שיכול להכיל 7,000 צופים, ומעבר לו חורשת דקלים המיועדת לעריכת פיקניקים ובה פינות ישיבה.
חלקו הצפוני של הפארק כולל חורשה רחבה שבה עצים שונים, שבילי הליכה, פינות ישיבה מוצלות ומתקני שעשועים נגישים לבעלי מוגבלויות.
בחלק המזרחי של האתר, הסמוך למסוף האוטובוסים בקריית שרת, שוכן מתחם מתקני ספורט בשם "הספורטק" בשטח של 30 דונם, ובו מגרשי כדורגל, כדורסל, משטח החלקה על גלגיליות, שולחנות טניס שולחן ומתקני כושר.
בשנת 2013 הוקם בחלק זה של הפארק מִתקן ההחלקה על הקרח Ice Peaks, שעד מהרה הפך למרכזי באזור.
המתקן מארח את משחקי חטיבת המרכז של ליגת ההוקי קרח הישראלית, תחרויות החלקה אמנותית ופעילויות שונות לציבור.
ב-2015 נחנך בין מוזיאון הילדים לאגם מתחם פנאי ובילוי בשם "לה פארק", ובו בתי אוכל, חנויות ייעודיות ואולם פעילויות לילדים ולמבוגרים המשלב גם מסחר.
בחודש מרץ אותה שנה נחנך בפארק גם היכל טוטו חולון, היכל הספורט של העיר.
מדרום לפארק נמצא מגדל המים של שכונת מולדת.
פארק צ'או-יאנג (בתרגום לעברית: פארק השמש העולה, בסינית: 北京朝阳公园; בפין-יין: Běijīng Cháoyáng Gōngyuán) הוא פארק הממוקם ליד ארמונו של הנסיך לשעבר ברובע צָ'אוֹיָאנְג בבייג'ינג.
הפארק נפתח בשנת 1984, והוא הפארק הגדול בבייג'ינג.
הפארק נמצא בין כביש הטבעת השלישי לכביש הטבעת הרביעי.
בפארק יש גנים, רכבת הרים, מגרשי טניס וכדורסל.
מאז שנת 2005, בכל חודש ספטמבר, הפארק מארח את פסטיבל הפופ של בייג'ינג, שכולל מופעי מוזיקה בינלאומיים וסיניים.
הפארק אירח את תחרות הכדורעף חופים באולימפיאדת בייג'ינג (2008), ולאחר האולימפיאדה השתמשו בחול כדי לבנות חוף ים מלאכותי בפארק.
בפארק נבנה גלגל ענק, שכאשר יושלם, יהיה גובהו 208 מטר ויהיה הגלגל הגבוה יותר בעולם.
עם זאת, במאי 2010 החברה שבונה את הגלגל ענק פשטה את הרגל והעבודות נפסקו.
פארק קאולון הוא פארק ציבורי באזור צים שא צוי שבחצי האי קאולון בהונג קונג.
הפארק מנוהל על ידי מחלקת הפנאי והתרבות של ממשלת הונג קונג.
הפארק ממוקם בו עמדו קודם לכן באזור "מחנה ויטפילד" (Whitfield Camp) - קסרקטינים של הצבא הבריטי, מחנה שהוקם בשנת 1860 לאחר שקאולון הפך לחלק מהמושבה הבריטית.
בשנת 1970 החליטה המועצה העירונית של הונג קונג להפוך את המחנה הצבאי לפארק ציבורי, והפארק נפתח לציבור ב-24 ביוני 1970 בנוכחות מושל הונג קונג דאז, סר דייוויד טרנץ'.
בשנות ה-80 של המאה ה-20, החל הפיתוח המואץ של דרך נייתן הגובלת בפארק ממזרח, ובעקבותיו אישרה מועצת העיר הונג קונג בשנת 1982 לבנות מבני חנויות בחלקו המזרחי של הפארק.
תוכנית זו ספגה ביקורת רבה, בין היתר על ידי האוכלוסייה המוסלמית של הונג קונג (בשל מיקומו של מסגד קאולון הממוקם בחלקו המזרחי של הפארק).
בשנת 1989 עבר הפארק שיפוץ נרחב.
בשטחו של הפארק ממוקמים מסגד קאולון, וכן מספר מבני קסרקטין אשר שומרו כמבנים היסטוריים, והמנוהלים על ידי המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג.
במבנים אלה, שנבנו בשנת 1910 לערך, ממוקם כיום המרכז לגילוי המורשת של הונג קונג (ובין השנים 1983–1998 שימשו את המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג, בטרם עבר זה למשכנו הנוכחי).
בשטח הפארק מספר מתקני ספורט ובהם מתחם בריכות שחייה הכולל שלוש בריכות מקורות: בריכת שחייה אולימפית (שאורכה 50 מטרים), בריכת אימונים (25 מטרים), ובריכת קפיצה למים, ובנוסף שלוש בריכות נופש שאינן מקורות.
מרכז השחייה נפתח ב-12 בספטמבר 1989 ומסוגל להכיל 1,469 נופשים.
במתחם מבקרים מדי שנה למעלה ממיליון נופשים.
פארק צ'אן-ווק (בהנגול: 박찬욱; ) הוא במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע דרום קוריאני ומבקר קולנוע לשעבר.
נחשב לאחד הבמאים הפופולריים בקוריאה הדרומית שסרטיו זכו לשבחים רבים בארצו ובעולם.
פארק ידוע בסרטיו "אזור ביטחון" ו"צמא" וכמו כן בטרילוגיית הסרטים: "סימפתיה למר נקמה", "שבעה צעדים" ו"סימפתיה לגברת נקמה".
בשנת 2022 זכה בפרס הבימוי בפסטיבל הקולנוע בקאן על סרטו "החלטה לעזוב".
פארק נולד וגדל בסיאול, בקוריאה הדרומית, ולמד פילוסופיה באוניברסיטת סוגאנג.
שם הקים מועדון קולנוע אשר נקרא "סוגאנג-קהילת קולנוע" ופרסם מספר מאמרים על קולנוע מודרני.
במקור רצה להיות מבקר אומנות, אך לאחר שצפה בסרטו של אלפרד היצ'קוק - ורטיגו, היה נחוש בדעתו להפוך לבמאי קולנוע.
לאחר סיום לימודיו, כתב מאמרים על קולנוע בעיתון ולא עבר זמן והפך לעוזר במאי.
לאחר חמש שנים ב-1992 עלה לאקרנים סרטו הראשון "הירח הוא החלום של השמש" ולאחר 5 שנים נוספות את סרטו השני 'טריו'.
סרטיו המוקדמים לא זכו להצלחה רבה והוא המשיך כמבקר קולנוע כקריירה ראשית.
בשנת 2000 ביים את הסרט "אזור ביטחון" אשר זכה להצלחה גדולה בקוריאה הדרומית והפך לסרט הכי נצפה בזמנו.
ההצלחה איפשרה לו יותר עצמאות בסרטו הבא - שלום לנוקם (2002), שהיווה נקודת ציון נוספת בקריירה שלו וחופש יצירתי בהמשך לסרטיו.
זכה ב-2004 בפרס גרנד פרי בפסטיבל קאן על סרטו "שבעה צעדים" (2003), הפרס השני בחשיבתו במפעל.
בריאיון לאחר הזכייה, נשאל למה מוטיב הנקמה חוזר בסרטיו, תשובתו של פארק הייתה שהוא החליט לביים שלושה סרטים שיעסקו באופן רצוף בנושא נקמה ואיך השפעתה ההרסנית משפיעה על כולנו.
שלושת הסרטים לא תוכננו להיות כטרילוגיה במקור.
ב-2005 יצא לאור הסרט האחרון בסדרת סרטי הנקמה - שלום לנוקמת.
סרטיו של פארק היוו השראה לבמאי האמריקאי, קוונטין טרנטינו אשר ידוע בחיבתו לקולנוע האסייתי ומעריץ גדול של עבודותיו של פארק, היה אחד הגורמים לזכייתו בפרס הגראנד פרי על סרטו "שבעה צעדים", כאחד השופטים בקאן ב-2004.
בראיון הוא סיפר שבין יתר הבמאים מהם הוא קיבל השראה בסרטיו הם: אלפרד היצ'קוק, רוברט אולדריץ', אינגמר ברגמן, סם פולר, רומן פולנסקי וקים קי-יאנג.
ב-2018 ביים את דרמת הריגול "המתופפת הקטנה".
נאמנות כפולה (2024) - מפיק בפועל
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גות'הם2025התסריט המעובד הטוב ביותראין ברירה אחרתהסרט הבינלאומי הטוב ביותרפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי2026התסריט המעובד הטוב ביותראין ברירה אחרת
פארק קרסו למדע הוא מוזיאון מדע השוכן בבאר שבע והוקם על ידי קרן רש"י, עיריית באר שבע ומשרד החינוך בשיתוף מפעל הפיס ומשפחת קרסו.
המיתחם מציע חוויה מדעית ללמידת העקרונות המדעיים שבבסיס תופעות טבעיות באמצעות משחק והתנסות.
במבנים השונים שבמיתחם קיימות 10 תערוכות אינטראקטיביות העוסקות בנושאי מדע שונים: אור וחוש הראיה, תקשורת, גנטיקה ועוד, תערוכות גלריה: שדרת זוכי פרסי נובל, מדענים על שטרות כסף ועוד.
בשטחו החיצוני של המיתחם שוכן גן משחקי מדע רחב המשמש כ- "לונה פארק מדעי".
המוזיאון מציע פעילות המתבססת על אינטראקטיביות בין המבקר למוצגים.
המוצגים בתערוכות תוכננו ועוצבו "כמשחק" מעורר מחשבה המלווה בהסבר קצר שנועד לאפשר לילדים בגילאים שונים לרכוש ידע תוך כדי משחק.
המיתחם נפתח לקהל הרחב בטקס חגיגי, שנערך ב-30 ביוני 2013 במעמד נשיא המדינה שמעון פרס.
בשנת 2020 נתרם למוזיאון עוגב חלילים גדול אשר נבנה בידי גדעון שמיר.
עוגב זה היה בביתו של המלחין עמי מעייני.
המיתחם ממוקם בקמפוס גוסטאב לוואן יחד עם בית יציב ובית הספר מעוף ונמצא בעיר העתיקה.
המיתחם משתרע על שטח של 17 דונם המכילים מבנים מהתקופה העות'מאנית, התקופה המנדטורית ומתקופת המדינה.
אולמות התצוגה נמצאים במבנים, ובחצר מפוזרים מתקנים ומזרקות.
המיתחם ממוקם בשדרת המוזיאונים שבעיר.
חלק מהמוזיאון שוכן במבנה בית הספר לילדי הבדואים שהוקם בשנת 1914 שהוא מבנה היסטורי
תערוכות הפארק נוגעות בנושאי מדע מגוונים כגון - אנרגיה, חשמל, תקשורת וכו'.
התערוכה נוצרה בשיתוף קמ"ג ומדמה כור גרעיני - מעבירה מידע על הרכבי אטומים שונים, מלמדת על הקרינה ותכונותיה, נותנת הצצה לכור גרעיני, תחנות כוח, יישומים רפואיים של הידע על האטומים ואירועים מרכזיים בהיסטוריה של התחום.
תערוכה אודות שבבים שנוצרה בשיתוף עם חברות טכנולוגיה כמו אינטל ואפלייד מטיריאלס.
התערוכה עוסקת בשפת המחשבים והדיגיטציה, מזעור הרכיבים, טכנולוגיות הייצור של המוליכים למחצה, וההייטק הישראלי.
ביולוגיה מולקולרית וגנטיקה הם ענפים בתחום הביולוגיה המתמקדים בקשרי הגומלין של המערכות השונות של התא והשפעתן על היצור החי.
נושאים אלה מוצגים בתערוכת "צופן החיים", המתמקדת במספר נושאים מרכזיים - חקירת תא, התפתחות תא בודד ליצור חי, התמודדות התא החי עם הסביבה, שימושים בחיינו בתחום הביולוגיה והגנטיקה, מי אני?
- משחק טריוויה בנושא גנטיקה ותורשה.
התערוכה מתמקדת במספר נושאים מרכזיים - מהו הקול, האופן שבו נוצר הקול, כיצד שומעים את הקול, הכרת מרכיביה של אוזן אנושית, תהליכי יצירת קולות באמצעות כלים שונים, מדידתם ושמיעתם.
התערוכה מתמקדת במספר נושאים מרכזיים - חוקי שימור אנרגיה, סוגים שונים של המרות אנרגיה, תהליכי ייצור אנרגיה, השפעת האנרגיה על חיינו וסביבתנו, ממציאים פורצי דרך בתחום האנרגיה.
תערוכת הגנת הצומח שנוצרה בשיתוף חברת הכימיקלים ומוצרי ההדברה מכתשים אגן.
התערוכה עוסקת באתגר המזון הגלובלי ומציעה חקר בשלושה מישורים מקבילים – במעבדה, בשדה, ובעולם.
מתחם שהוקם במיוחד לפעוטות וילדים בגילאים הרכים.
המתחם עשיר בגירויים תחושתיים ותנועתיים ומשחקים בהקשרים מדעיים טכנולוגיים.
מעבדה הכוללת כ-15 מדפסות המדפיסות דגמים בתלת־ממד.
הפארק מפעיל סדנאות להתנסות ביצירת מוצרים שיודפסו בתלת־ממד, פעילות חשיפה והיכרות עם עולם ההדפסה בתלת־ממד, תוכנות מידול, שימושים קיימים במדפסות תלת־ממד ושאיפה לשימושים עתידיים.
במעבדה מוצגים מוצרים שהודפסו בטכנולוגיית תלת־ממד כדוגמת גולגולת, דמויות מצוירות, שעון שמש דיגיטלי ועוד.
פארק רו 41 , שנקרא לעיתים גם בניין הניו יורק טיימס , הוא גורד שחקים מוקדם הממוקם ברחוב 41 במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית.
הבניין מתנשא לגובה 64.62 מטרים והוא בעל 16 .
הוא תוכנן על ידי האדריכל ושימש כבניין המטה של משרדי העיתון הניו יורק טיימס בין השנים 1889–1903. פארק רו 41 נבנה בין השנים 1888–1889 והיווה חלק מ"שדרת העיתונות" ברחוב פארק רו באותה תקופה.
בניין המשרדים הראשון של עיתון הניו יורק טיימס היה ב 113. העיתון העתיק את מושבו מאוחר יותר לנסאו 138 ובשנת 1858 עברו משרדיו לבניין בן חמש קומות ברחוב פארק רו 41, שתוכנן על ידי האדריכל .
לאחר שנבנה בניין ניו יורק טריביון בן תשע הקומות בשנת 1875, החליט הטיימס לבנות בניין חדש על המגרש.
למען מטרה זו, הוטל על האדריכל, ג'ורג' בראון פוסט, לתכנן אותו, והוא נחנך בשנת 1889. הבניין, שחופה בגרניט מיין ואבן גיר מאינדיאנה, נבנה סביב גרעין הבניין הקודם.
חלל זה נוצל מאוחר יותר על ידי אוניברסיטת פייס כמכון כושר.
בראש הבניין תוכננה תקרת זכוכית שתאפשר לאור טבעי רב לחדור אליו.
בעקבות רכישת הניו יורק טיימס בשנת 1896, על ידי אדולף אוקס, הוחלט על הסרת תקרת הזכוכית והוספת שלוש קומות נוספות עבור משרדים.
בשנת 1951 נרכש הבניין על ידי אוניברסיטת פייס ומשמש אותה (נכון לשנת 2014) לכיתות לימוד ומשרדים.
פארק קינגס הוא פארק בעיר פרת' שבמערב אוסטרליה.
בשטח של 4.06 קילומטרים רבועים הוא אחד הפארקים העירוניים הגדולים ביותר בעולם.
הוא אתר הנופש הפופולרי ביותר במדינת אוסטרליה המערבית, שבו מבקרים מדי שנה חמישה מיליון איש.
ניתן להגיע אליו תוך מספר דקות של נביעה ממרכז העיר.
הר אליזה, שעליו משתרע מרבית שטחו של הפארק, שימש לפני ההתיישבות האירופית באוסטרליה כאתר פולחן לתושבים האבוריג'ינים המקומיים.
בתחתית המדרון הדרומי של ההר מצוי מעיין מים מתוקים שסיפק להם מי שתייה.
בשל המעיין נבחר האזור על ידי המתיישבים האירופים כאתר להקמת היישוב פרת'.
הם העניקו להר את השם אליזה על שם אשתו של מושל ניו סאות' ויילס בראשית המאה ה-19.
ההר שימש כאתר לחטיבת עצים למסחר עד שנת 1871, כאשר מושל אוסטרליה המערבית שוכנע להקצות שטח של 1.75 קילומטרים מרובעים על ההר לשימוש כשמורת טבע.
בשנת 1890 הוגדל שטח השמורה לממדיו העכשוויים.
היא נפתחה רשמית כפארק ב-10 באוגוסט 1895. הפארק נקרא תחילה פארק פרת'.
ב-1901 קיבל הפארק את שמו הנוכחי לכבוד הכתרתו למלך של אדוארד השביעי ולכבוד ביקורם בפרת' של ג'ורג', הדוכס מקורנוול (לימים המלך ג'ורג' החמישי) ואשתו הנסיכה מרי מטק.
מאז שנת 1964 מארח הפארק בחודש ספטמבר בכל שנה את פסטיבל פארק קינגס – תערוכת פרחי הבר הגדולה ביותר באוסטרליה, שבה מבקרים מדי שנה כחצי מיליון מבקרים.
מאז 1999 מנוהל הפארק לא על ידי העירייה המקומית אלא על ידי סוכנות של ממשלת אוסטרליה המערבית – רשות הגנים הבוטניים והפארקים.
בתחילת שנת 2009 ניזוק קשות חלקו הדרום-מערבי של הפארק על ידי שרפה, שאפשר שהוצתה בזדון.
הצמחייה בפארק היא תערובת של שטחי סבך טבעי (כשני-שלישים ממנו) ועצים שניטעו בו.
מהפארק נשקף מראה פנורמי של העיר ושל הנהר סוואן שמדרום לו.
בפארק ניצבת אנדרטת המלחמה של מדינת מערב אוסטרליה, אשר נחנכה בשנת 1929 והורחבה בהמשך.
בסמוך אליה נערכים מדי שנה טקסי זיכרון רשמיים ביום אנזא"ק וביום שביתת הנשק.
למרגלות האנדרטה הונצחו שמות החללים יוצאי אוסטרליה המערבית שנפלו במלחמות מאז מלחמת הבורים ועד למלחמות בעיראק ובאפגניסטן.
ברחבי הפארק פזורות אנדרטאות נוספות לזכר קרבות, יחידות ואישים ספציפיים, לרבות אנדרטת מלחמת וייטנאם ואנדרטה לחיילים האוסטרלים היהודים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה.
אנדרטה נוספת מנציחה את שמות 16 תושבי מערב אוסטרליה שנהרגו בפיגוע הטרור באי באלי בשנת 2002. לצידי שלוש שדרות בפארק ניטעו עצי אקליפטוס שלמרגלותיהם נקבעו למעלה מ-1,600 לוחיות זיכרון אישיות לזכר חללי המלחמות.