tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לפי דו"ח שפירסם בדצמבר 2025 ארגון Mental Health UK, כמעט 90% מהעובדים בבריטניה דיווחו על רמות גבוהות או קיצוניות של לחץ בעבודה.
הדו"ח מצא גם כי עובדים צעירים מדווחים בשיעור גבוה יותר על היעדרויות מהעבודה בשל לחץ, מתח ובריאות נפשית, בעוד עובדים מבוגרים נוטים יותר להמשיך לעבוד גם כשהם שחוקים.
ב-2024 פורסם מחקר של מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל, שהראה כי שיעור גבוה מהעובדים בישראל דיווחו כי הגיעו לעבודה גם כשהיו חולים או שחוקים, בעיקר בשל עומס עבודה, לחץ ניהולי וחשש מהצטברות מטלות.
עורכי המחקר סבורים שהסיבה היא חשש מפיטורים.
המושג שחיקה נרחב ונחקר עוד החל משנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20. כיום, ההגדרה המקובלת ביותר לשחיקה היא ההמשגה של מסלאך ועמיתים, לפיה סינדרום השחיקה מורכב משלושה רכיבים:
תשישות רגשית המאופיינת בתחושה כללית של חוסר באנרגיה ומשאבים.
דה-פרסונליזציה המתבטאת בריחוק וניכור מהעצמי ומהאחר – ממונים, עמיתים לעבודה ולקוחות.
ירידה בתחושות המסוגלות וההישגים האישיים המלווה בנטייה להעריך את העצמי ואת היכולות האישיות באופן שלילי.
גישה אחרת מגדירה שחיקה בעבודה כתוצר של שני תהליכים:
גורמים פיזיים ופסיכולוגיים – בשלב הראשון דרישות התפקיד – שהם גורמים פיזיים ופסיכולוגיים בסביבת העבודה כמו עומס, לחץ זמן ומגע עם לקוחות – גורמים לעובד למאמץ יתר ולתחושות של תשישות וחוסר מסוגלות.
מחסור במשאבים – בשלב השני מחסור במשאבים, כגון משוב, תגמולים, ביטחון בתפקיד ותמיכה מצד הממונה, מגביל את היכולת של העובד לעמוד בדרישות העבודה, ולבסוף מוביל להתנהגויות נסיגה, ניכור וחוסר מעורבות.
בתחילת שנות ה-70, כאשר המחקר בתחום השחיקה היה צעיר, מרבית המחקרים התבססו על חקר מקרים, באמצעות שימוש בראיונות עומק עם עובדים בתחום של מתן שירות.
בשנות ה-80 המחקר פנה למדידה כמותית של הגורמים וההשלכות של שחיקה, ופותחו מספר כלים מחקריים למדידה שיטתית של שחיקה, חלקם באמצעות סקרים ושאלונים, וחלקם באמצעות בחינה של מדדים פיזיולוגיים כגון רמות הקורטיזול בדם.
הכלי המקובל ביותר, בו נעשה השימוש הנרחב ביותר למדידת שחיקה הוא ה-MBI: Maslach Burnout Inventory.
מדד זה מכיל 22 פריטים אשר מודדים את שלושת הרכיבים של שחיקה: תשישות, דה-פרסונליזציה וירידה בתחושות המסוגלות וההישגים האישיים.
הנבדקים מתבקשים לדרג את התדירות והעוצמה בה הם חווים כל היגד (בסקאלה שנעה בין 1–6 עבור תדירות, וסקאלה שנעה בין 1–7, עבור עוצמה).
ניקוד גבוה בממדים של תשישות ודה-פרסונליזציה וניקוד נמוך בסקאלה של הישגים אישיים, משקפים שחיקה גבוהה.
כלי המבוסס על המודל המכונה "דרישות-משאבים בעבודה" (Job demands-resources) אשר מציע כי דרישות בעבודה והיעדר משאבים מובילים לתשישות וחוסר מעורבות.
מדד זה מורכב מ-11 פריטים המתארים תנאי עבודה, כאשר 5 פריטים מתייחסים לדרישות בעבודה, ו-6 מתייחסים למשאבים.
נחקרים מתבקשים לדרג את מידת הסכמתם עם ההיגדים על גבי סקאלה שנעה בין 1–4. התשובות מקודדות כך שניקוד גבוה יותר מתייחס לדרישות גבוהות יותר וליותר משאבים בעבודה, בהתאמה.
ניתן לסווג את כל אותם דרישות, אילוצים ומתחים שאנשים חווים בעבודה ומובילים לשחיקה, לשלוש קטגוריות רחבות המגדירות את הגורמים לשחיקה: מאפייני התפקיד, מאפיינים ארגוניים ומאפיינים אישיים.
פעמים רבות אופי העבודה בתפקיד מסוים כולל בתוכו מאפיינים שליליים שעלולים להוביל לשחיקה.
הגורם המהותי ביותר הוא יחסים עם עמיתים ולקוחות, שכן הוא דורש משאבים קוגניטיביים ורגשיים מרובים מהעובד, במיוחד בתפקידים בהם העובד נדרש לבצע עבודת רגשות, אשר נמצאה כגורם משמעותי המוביל לחוויה של שחיקה.
יתר על כן, עמימות, קונפליקט ועומס יתר בדרישות התפקיד גורמים אף הם לשחיקה.
עמימות, קונפליקט ועומס יתר בדרישות התפקיד
עמימות בתפקיד היא מצב של חוסר בהירות והדרכה בנוגע לאופן בו העובד מצופה לבצע את עבודתו ביעילות ולהצליח בהשגת יעדיו.
קונפליקט בתפקיד מתרחש כתוצאה מדרישות מנוגדות המתוקשרות לעובד, כדוגמת מסרים סותרים ולא עקביים לגבי ערכים ונורמות בארגון.
עומס בדרישות התפקיד מתייחס הן לריבוי משימות והן למשימות מאוד מסובכות.
מצב זה של עומס, עלול להוביל עובדים להרגיש כי הם חסרים את הכישורים והמיומנויות הדרושים להשלמת המשימה באופן יעיל, או להאמין כי לא ניתן להשלים את העבודה במסגרת הזמן המוקצה.
כל אלו, ביחד ולחוד, גורמים לשחיקה.
אינטראקציות ישירות, תכופות או ארוכות עם לקוחות, מקושרות עם רמות גבוהות יותר של שחיקה.
מחקרים מצאו שככל שמספר הלקוחות גדל, כך נדרשים מהעובד יותר משאבים.
כאשר מצב זה מתמשך, העובד פגיע יותר לשחיקה.
עומס באינטראקציות בין-אישיות עם לקוחות מתבטא בתדירות, משך, כמות, ואחוז מהזמן אשר מושקע בלקוחות, כמו גם מרחק בין-אישי ומאפיינים של הלקוח (למשל ילד לעומת מתבגר).
גורמים אלו מייצגים את עוצמת הקשר עם לקוחות, ומובילים לשחיקה.
עבודת רגשות מתייחסת לתהליכים או חוויות של העובדים בניהול רגשות וביטויים רגשיים במטרה לעמוד בדרישות העבודה.
בתפקידים רבים, בעיקר כאלו של מתן שירות, אך לא רק, ישנם מעין חוקים בלתי פורמליים, המתייחסים למידה בה רצוי/לא רצוי להציג רגשות או להסתירם.
השליטה של ארגונים על הצגת רגשות היא מלחיצה ומתישה בבסיסה והתנהגות בחוסר אותנטיות לאורך זמן עשויה לייצר תחושות ריחוק וניתוק לא רק מרגשותיו האמיתיים של הפרט, אלא גם מרגשותיהם של אנשים אחרים.
כלומר, התנהגות זו היא גם מתישה נפשית וגם גורמת לדה-פרסונליזציה.
כמו כן, תחושות של חוסר הישגיות אישית סבירות אף הן אם האדם מאמין כי הציג רגשות באופן לא יעיל או כאשר נתקל בהטרדות מצד לקוחות.
עבודת רגשות קשורה אפוא לכל הממדים של שחיקה: תשישות, דה-פרסונליזציה וירידה בתחושת המסוגלות.
ישנם מספר גורמים המאפיינים את הארגון בו העובד עובד, אשר עשויים להוביל לשחיקה, במיוחד המידה בה עונשים או תגמולים מקושרים לביצועים, פיקוח וניטור, וחוסר הגינות בארגון.
כך למשל, מחקר שבחן צדק תהליכי בארגון הראה כי אנשים יותר מעריכים הליך הוגן מאשר תוצאות מועדפות.
מחקרים אחרים הראו כי חוסר הגינות בארגון ומערכת יחסים חברתית לא מאוזנת, מנבאים שחיקה.
תלות בין ביצועים לתגמולים ועונשים
המידה בה עונשים ותגמולים מקושרים לביצועים גורמת לשחיקה.
שני המצבים הבעייתיים ביותר המובילים לשחיקה הם ביצועים שאינם מתוגמלים וענישה שאינה תלויה בביצועים.
עובדים שלא זוכים להכרה על ביצועיהם, או נענשים ללא תלות בביצועיהם, לאורך זמן, חווים שחיקה וירידה בתחושות המסוגלות וההישגים האישיים.
ניטור יתר של מה העובד עושה, מתי וכיצד הוא מבצע זאת, מגביר את הלחץ שעובדים חווים, מפחית את איכות עבודתם ומעכב את הפרודוקטיביות שלהם.
עובדים לרוב משגשגים במקומות בהם יש להם שליטה על סביבת העבודה שלהם, ושהייה תחת פיקוח וניטור תמידיים של הממונים או של מערכת דיגיטלית, מקושרת לרמות מוגברות של חרדה, מתח, כעס ועייפות.
מנגד, עובדים יחוו פחות שחיקה כאשר יהיה להם חופש עבודה וכוח לקבל החלטות עצמאיות.
שחיקה תלויה בחלקה ביכולתו של העובד להתמודד עם אותם מאפייני תפקיד וגורמים ארגוניים המשפיעים על שחיקה, כגון עומס בתפקיד ועבודה מול לקוחות.
מאפיינים אישיותיים וקוגניטיביים עשויים להסביר את היכולת של עובדים מסוימים להתמודד טוב יותר מאחרים עם אותם מאפיינים אשר גורמים לשחיקה.
הציפיות של עובדים בנוגע למקצוע, לארגון ולמסוגלות העצמית שלהם תורמות באופן משמעותי לשחיקה.
לרוב אנשים צעירים נוטים יותר לחוות שחיקה לעומת אנשים מבוגרים, היות שיש להם תפיסות יותר ריאליות בנוגע לציפיות מעצמם ומאחרים.
עובדים יותר אידיאליסטיים, הישגיים ובעלי סטנדרטים גבוהים, נוטים להציב יעדים שאינם ברי השגה, וכך הם מועדים יותר לחוות שחיקה.
כמו כן, כאשר העבודה דורשת לפעול על פי ערכים שהוא מתנגד להם, העובד צפוי לחוות כעס, אשמה, עצבנות ומתיחות, וכל אלו יחדיו מגבירים את תחושת השחיקה.
עובדים שלא אוהבים מבנים ארגוניים וביורוקרטיה ועובדים בארגון כזה, בעלי נטייה גדולה יותר לחוות שחיקה בעבודה.
בנוסף, אנשים שנוטים לייחס אירועים למזל או לגורמים חיצוניים, במקום לייחסם ליכולת שלהם, נוטים יותר אף הם לחוות שחיקה.
היות ששחיקה היא תגובה רגשית כרונית למצב של לחץ מתמשך, עלולות להיות לה השלכות שליליות הן על הפרט והן על הארגון.
ראשית, שחיקה עלולה לגרום לשלל סימפטומים פיזיולוגיים כגון חוסר תיאבון, כאבי ראש, וכאבים בחזה; וכן לתחושות של חוסר אונים, עצבנות, חרדה ודיכאון.
שנית, שחיקה מובילה לנסיגה חברתית ומפחיתה את המידה בה הפרט מעורב באינטראקציות חברתיות כמו גם את טיבן של אותן אינטראקציות, הן עם גורמים בעבודה והן עם גורמים מחוצה לה.
שלישית, לשחיקה עלולות להיות השלכות התנהגותיות הכוללות עזיבה, היעדרות, וירידה באיכות ובכמות העבודה.
בנוסף, השלכות אלו עלולות לכלול התנהגויות צריכה, כמו עישון ושימוש באלכוהול וסמים.
רביעית, שחיקה עשויה להשפיע על התפתחות של עמדות שליליות כלפי לקוחות, כלפי התפקיד, הארגון ואפילו עמדות וגישות שליליות כלפי העצמי.
לבסוף, מחקרים מראים כי שחיקה משפיעה על ביצועים בעבודה.
גורמי לחץ ודרישות בעבודה, אשר גורמים לשחיקה, מפחיתים את יכולתו של העובד לתפקד ביעילות, וכך למעשה פוגעים בביצועיו.
דרכי התמודדות עם שחיקה ומניעתה
התערבויות מומלצות למניעת שחיקה כוללות אסטרטגיות אישיות כגון ביו-פידבק, מדיטציה, אימון, או פנייה לעזרה ממטפל או יועץ פנים ארגוני.
לצד זה, ישנן גישות המדגישות במיוחד את האפקט החזק של אינטראקציות חברתיות במיתון של שחיקה.
אינטראקציות תומכות עם קולגות וממונים עשויות לסייע לעובדים להבין את ההיגיון שבדרישות העבודה ולעשות שכל בקונפליקטים או בדרישות הסותרות.
דיבור מאפשר אוורור של תסכולים, הבהרה של יעדים עמומים, והגדרה הדדית של מטרות העבודה.
זאת ועוד, השתתפות בקבלת החלטות עשויה למנוע ולטפל בשחיקה.
עובדים שיש להם קול ביצירת סביבת העבודה שלהם מרגישים שלמים יותר ובעלי כוח.
יתרה מכך, השמעת קולם במצבים שונים מסייעת להם להתמודד עם חוקים ורגולציות, אשר אחרת היו ממוסגרות כאילוצים מחלישים או מטרדים מעצבנים.
השחלה היא איבר הרבייה הנקבי בצמחים.
בצמחים בעלי פרחים השחלות נמצאות בפרחים עצמם.
השחלה נמצאת במרכז הפרח, בתחתיתו של עמוד העלי ולרוב תיצור חלל סגור שבתוכו יתפתחו תאי המין הנקביים.
בפרחים לא קיים רחם, וההפריה נעשית בשחלה עצמה.
תאי הרבייה הזכריים, המופיעים בדרך כלל כגרגירי אבקה צהובים, נוחתים על גבי העלי ונודדים במורדו אל השחלה, שם הם מפרים את הביציות.
לאחר ההפריה נושרים עלי הכותרת של הפרח והשחלה גדלה, מתעבה והופכת לפרי, המכיל את הזרעים - עוברי הצמח.
ישנן שלוש תצורות של שחלות:
שחלה עילית, הבולטת מתוך קצה הגבעול שעליו צומח הפרח
שחלה תחתית, מוסתרת מתחת לשאר חלקי הפרח, הפרח צומח מעליה.
שחלה אמצעית נמצאת מתחת לחלק מאברי הפרח ובולטת מעל חלק אחר.
שחיקה היא מונח בהנדסת חומרים.
שחיקה היא סחיפה (erosion) של חומר ממשטח מוצק בהשפעה של מוצק אחר.
התחום החוקר את תהליכי השחיקה נקרא טריבולוגיה (tribology).
ישנם חמישה מנגנוני שחיקה עיקריים:
התעייפות פני השטח (surface fatigue)
הגדרת השחיקה אינה כוללת שינוי צורה כתוצאה מדפורמציה פלסטית.
השחיקה יכולה להיות מוגדרת כתהליך שבו האינטראקציה של פני השטח של מוצק עם הסביבה שלו גורמת לאיבוד אורך בציר מסוים של החומר, עם או בלי איבוד של החומר עצמו.
גורמים סביבתיים שיכולים להשפיע על השחיקה הם עומסים, מהירות, טמפרטורה, סוג הגוף הנוגע (מוצק, נוזל או גז) וסוג המגע עם החומרים הסביבתיים.
שחיתות היא חוסר טוהר רוחני או מוסרי או סטייה מן הנדרש, אם היא נעשית על ידי אדם בעמדות שלטון או בכל עמדה סמכותית אחרת, כאשר אנו מתבססים על תחומי הפילוסופיה, התאולוגיה והמוסר.
שחיתות היא מושג רחב הכולל בתוכו גם שחיתות שלטונית אך אינו מוגבל רק לה.
שחיתות יכולה לכלול פעילויות רבות כגון שוחד ומעילה.
בעברית משמעות המילה שחיתות היא "קלקול, השחתה, ניוון מוסרי, שחיתות המידות." המילה שימשה את אריסטו וגם את קיקרו שקישר אותה למושגים של שוחד וזניחת ההרגלים הטובים.
שחיתות מתאפיינת בקבלת טובת הנאה שיש בה ניגוד עניינים.
מהמר המשחד מתאבק להפסיד בתחרות עושה זאת לתועלתו האישית כדי לקבל רווח מהעניין, אך אינו בהכרח בעל משרה שלטונית.
אזרח מהשורה הנותן עדות שקר בבית המשפט עושה מעשה שחיתות שאינו קשורה לניצול תפקיד ציבורי.
כאשר שוטרים בודים ראיות בזירת הפשע זוהי שחיתות של בעלי משרה ציבורית, אך לא לצורך תועלתם האישית.
מקובל ששחיתות היא עבירה על החוק שמתרחשת בתחום הכלכלי ומתקשרת לפשעים בתחום הכלכלי כגון שוחד, זיוף ושימוש במידע פנים.
למשל: גנבה ספרותית אקדמית היא צורה מושחתת של קיצור דרך לצורך השגת הכרת ערך מקצועית.
שחיתות מוגדרת במישור המוסרי ולאו דווקא החוקי.
יכול להיות מעשה שהוא מושחת אבל חוקי למהדרין.
לא כל מעשה שאינו מוסרי הוא מושחת.
שחיתות יכולה להתרחש בקני מידה שונים.
שחיתות של עשיית טובות בין מספר קטן של אנשים, שחיתות שיש לה קשר למוסדות השלטון ושחיתות שהיא נפוצה עד כדי כך שהיא מהווה חלק מהמבנה החברתי, כולל הקשר שלה לפשע מאורגן (שחיתות שיטתית).
שחיתות המתבטאת באבטלה סמויה בה עובדים אינם מבצעים את תפקידים, בין אם על פי חוק או על פי הוראות, דרישות ותנאי חוזה העבודה.
עובדים אלו מועלים בתפקיד, נמנעים באופן מכוון או עקיף מביצוע מטלות התפקיד ומאצילים סמכויות כשהדבר בא לידי ביטוי בהעברת כובד התפקיד ליצירת קשרים או ישיבה ממושכת ושלא קשורה לפעולות הקשורות לתפקיד, לעיתים אף על חשבון ביצוע התפקיד עצמו ועמידה ביעדיו.
שחיתות של עשיית טובות בין מספר קטן של אנשים
מעשים אלה מתרחשים בקנה מידה קטן, בתוך מסגרות חברתיות ובתחומי הנורמה הנהוגה.
למשל הענקת מתנה בתנאים לא ראויים או שימוש בקשרים אישיים לצורך השגת הטבה.
שחיתות שיש לה קשר למוסדות השלטון
שחיתות שלטונית מתרחשת ברמות הגבוהות של הממשל ומחייבת חתירה תחת המערכות הפוליטיות, החוקיות והכלכליות.
שחיתות שיטתית נובעת מחולשת הארגון או התהליך.
בין הגורמים שמעודדים שחיתות שיטתית ניגוד עניינים, כוחות מונופוליסטיים, העדר שקיפות, שימוש בשיטות טיוח, משכורות נמוכות ותרבות שפוטרת מעונש.
במצב של שחיתות שיטתית השחיתות היא הכלל ולא היוצא מהכלל.
אין קריטריון מוסכם או ברור המאפשר להבחין בקלות בין שחיתות להיעדר שחיתות, אך הקריטריון החוקי אינו מספק, כיוון שקיימת התנהגות שאף שהיא חוקית היא נתפסת כמושחתת.
הגדרת התנהגות כ"מושחתת" תלויה בנורמות תרבותיות וחברתיות.
מוגדרים שני סוגי מניעים לשחיתות החוקית:
שחיתות מוסדית המביאה לרווח פוליטי והיא נובעת מכך שהמערכת תחרותית וקשה ועמוסה בליקויים.
ושחיתות כתלות, של אנשים בעלי כוונות טובות, שמחוסר בררה מקבלים החלטות לרעת הציבור, כדי לא להסתבך עם בעלי ההון שבתרומותיהם הם תלויים.
אחד ממניעי השחיתות החוקית העיקריים הוא אי-שוויון כלכלי.
"עם התרחבותם של פערי אי-השוויון עולה גם יכולתם של העשירים להשתמש במשאביהם לקניית השפעה, חוקית ולא-חוקית".
גם בירוקרטיה מסורבלת מאיצה שחיתות.
ככל שההתנהלות מול המדינה לוקחת יותר זמן כסף וחוסר ודאות, כך עולה הצורך לשימוש במאכערים.
קיימים מקרים אשר על אף היותם מתאימים להגדרה כמעשי שחיתות הם מוצדקים מבחינה מוסרית ועל כן הם מכונים שחיתות למען מטרה נעלה.
שוטר שמשכורתו נמוכה ולא מספיקה כדי להאכיל, להלביש ולהעניק חינוך לילדיו, ובנוסף לכך החוק אוסר עליו לעבוד במשרה נוספת.
האיש בוחר להשלים את משכורתו על ידי כך שהוא מקבל שוחד מידי כמה מדיירי השכונה שהם בעלי אמצעים ובתמורה הוא מעדיף אותם בהגנה מפני גנבות.
כתוצאה מכך דיירים אחרים בשכונה חשופים יותר לגנבות.
השוטר עושה בכך מעשה מושחת למען המטרה הנעלה שהיא כלכלת משפחתו.
אפשר לטעון שהמעשה המושחת מוצדק מבחינה מוסרית בשל המחויבות שלו למשפחתו.
גלישה (הצפה) מוסרית (moral spillover)
חוקרים מצאו כי התנהגות מושחתת של נושאי משרות בכירות משפיעה על האופן שבו מעריכים את שאר העובדים בארגון.
תופעה זו מכונה גלישה (הצפה) מוסרית, כאשר התנהגות מושחתת של אדם גורמת להכפשת אנשים המקושרים אליו.
אנשים נוטים להעריך שהבכירים בארגון מייצגים את האיכויות והמאפיינים של כל הארגון.
דוגמה לכך היא העובדה שגם שנים לאחר חשיפת פרשיית השחיתות של בכירים באנרון עובדים לשעבר של החברה, שלא היה להם כל קשר לשחיתות, מתקשים למצוא עבודה חדשה.
השחיתות השלטונית והשחיתות השיטתית משתמשות בכמה שיטות בו-זמנית, ומטרותיהן דומות
שחיתות, עוון ופשע במקורות העבריים
שחיתות שונה מ"חטא", "עוון" או "פשע" בהיותה תופעה רחבת היקף, המעידה על החברה כולה.
בעברית קשור הביטוי "כי השחית כל בשר" (בראשית ו, יב) למושג שחיתות, בציינו ניצול כוח ושררה בהקשר של הפקרות מינית.
מי שמתריע על שחיתות הוא חושף השחיתות.
בגאולוגיה, שחיקה הוא אחד מתהליכי הבליה המכנית החל על סלעים וגורם להתפוררות או התפרקות שלהם.
לתהליך השחיקה אחראים מים, רוח וקרחונים, המלטשים את פני הסלע בעזרת שברי סלעים הנישאים עמם.
שחיקה מוגבלת מטבעה למסלע מקומי, אף שתוצאותיה עשויות להצטבר ולהשפיע על הגאומורפולוגיה של אזורים נרחבים.
שחיקה היא חיכוך בין סלעים או גרגרים בגדלים שונים, הגורמת להסרה של שכבות חיצוניות שלהם.
תהליך זה מתרחש בעת תנועתם של מים, רוח וקרחונים הנושאים סלעים וגרגרים.
אלה – בבואם במגע עם פני השטח של המסלע – חורצים ומסירים חלקים ממנו בליטוש, בדומה לאופן בו פועל נייר זכוכית.
המונח "שחיקה" מתייחס לשני סוגים של חיכוך הפועלים על סלעים:
שחיקה, שפשוף (attrition) – שברי סלעים וחלקיקים המצויים בתוך זרמי מים פועלים זה על זה.
תהליך זה מסיר פינות חדות מגושי חצץ המצויים בתוך זרם וגורם להתעגלותם וליצירת חלוקים.
גידוד (abrasion) – שברי סלעים וחלקיקים המצויים בתוך גוף נע פועלים על גושי מסלע נייחים ומסירים ממנו חלקים.
תהליך זה מחליק את המסלע או חורץ אותו, תלוי בגודל השברים והגרגרים הפעילים.
מונח זה מיושם לרוב להגדרת פעולת החלקיקים המצויים בתוך זרמי מים, אם כי התהליך מתרחש גם באמצעות חלקיקים המוסעים על ידי רוחות וקרחונים.
החלקים המוסרים מן המסלע באמצעות תהליכי השחיקה נקראים "שחק סלעים".
שחק הסלעים מוסע באמצעות סחיפה ומצטבר למשקעים, המתלכדים ומתגבשים ליצירת סלעי משקע.
החלקיקים הפעילים בתהליכי השחיקה מוסעים על ידי שלושה אמצעים:
כוח השחיקה של המים חזק מאוד ונובע מכבידתם, מן המסה שלהם ומהזווית בה פועל הזרם.
כוח זה מתגבר ככל שעולה כמות החלקיקים השוחקים המצויים בזרם.
עוצמתה של השחיקה תלויה בקשיותו של הסלע המותקף, במשך הזמן בו פעלו עליו החלקיקים ובכמות המים הזורמים עליו.
המים פועלים בשני תהליכי החיכוך: שחיקה וגידוד.
בתהליך השחיקה מתעגלים חלקיקים המצויים בזרם: גושי חצץ לחלוקים וגבישי מינרלים לגרגרים.
מידת ההתעגלות של החלקיקים תלויה בקשיותם, בהרכבם ובמרחק שעברו.
ככל שמרחק ההסעה גדול יותר, כך ממושכת השחיקה וגדלה מידת ההתעגלות של החלקיקים.
חלקיקים הנישאים במים – בנהרות, בנחלים או במי ים – פועלים בתהליך הגידוד על מסלע נייח, חורצים ומלטשים את פניו.
הסרת החומר מפני המסלע יוצרת צנירים – דוגמת אלה המצויים בנחל אורן, וטבלאות גידוד – דוגמת אלה המצויות בחוף ראש הנקרה ובסלעי הכורכר בחוף דור-הבונים.
גרגרי אבק וחול הנישאים באמצעות הרוח שוחקים ומלטשים את המסלע העומד בדרכם.
שחיקה באמצעות רוח אופיינית למדבריות, שסלעיהם חשופים בשל מיעוט הצמחייה.
אחד התוצרים האופייניים לשחיקה באמצעות רוח הן "פטריות סלע", דוגמת זו המצויה בבקעת תמנע.
פטריות הסלע נוצרות מהבדלים ברמת השחיקה: החלקיקים הכבדים שוחקים את חלקו התחתון של הסלע – המהווה את "גזע" הפטרייה, יותר מאשר את חלקו העליון – המהווה את "ראש" הפטרייה.
עם תנועת הקרחון מצטבר בתחתיתו ובשוליו "טריד קרחוני" – מאסף של סלעים וחלקיקים הנכלאים בו ומוסעים באמצעותו.
הטריד הקרחוני חורץ במסלע הנייח או מלטש את פניו.
חריצי השחיקה מקבילים זה לזה ולתנועת הקרחון על פני המסלע.
דוגמאות לחריצי שחיקה כאלה נראות בפני סלעי הגרניט בסנטרל פארק.
חריצי שחיקה מקבילים מצויים גם ברמות המחורצות, והיוו רמז חשוב לתהליך היווצרותן.
החלקיקים המוסרים מן המסלע באמצעות שחיקה קרחונית עשויים להיות דקים כאבק, אז הם נקראים "קמח סלעים".
הקרחון הכבד ממשיך לדחוף את קמח הסלעים, ויוצר על גבי המסלע מצע מלוטש הנקרא "מֶרֶט קרחוני" או "לֶטֶש קרחוני".
צורת נוף האופיינית לשחיקה קרחונית היא "גבנוני כבשים".
גבנוני כבשים הן גבעות סלעיות מוארכות, המצויות באזורים בעלי תבליט שחלה בהם שחיקה קרחונית.
המדען השווייצרי הוראס-בנדיקט דה סוסיר (Horace-Bénédict de Saussure, 1740–1799) כינה את גבנוני הכבשים "roche moutonée" – "אבן צמרירית", מאחר שהזכירה לו את הפאות המתולתלות שהיו אופנתיות באותה עת.
הגבנונים נוצרים כאשר הקרחון – שטיפס קודם לכן על התבליט – יורד בחזרה למישור ושובר בדרכו חלקים סדוקים או רופפים במסלע.
שחין היא מחלת עור המוזכרת במקרא, בין היתר כמכה השישית בעשר מכות מצרים.
היא איננה מתייחסת למחלת עור ספציפית, כי אם למגוון מחלות עור דלקתיות המאוגדות תחת צורות שונות של שחין, כדוגמת: גרב, חרס, ילפת, חיכוך, חפפית, חזזית ועוד, ולפי חז"ל קיימים 24 מיני שחין.
יש להפריד בין שחין המוזכר בחז"ל מצד אחד, כמו במקרא, הוא שם כללי לנגעים בעור אך מצד שני גם כשם ספציצפי למחלת הנסן שבטעות מייחסים אותה לצרעת.
שחין היא מלשון שחן, פירושו בארמית - חם, והוא מתייחס לחימום ושרפה, מכאן גם המושג "שנה שחונה".
מחלת השחין דומה לצרעת ולכוויה על העור, אלא שהמחלה אינה נגרמת על ידי מקור אש, אלא בדלקת או גורם אחר כדוגמת חבלה חיצונית, מחלת עור ומחלה כללית.
השחין מאופיין בנגעי בהרת על עור לא תקין ועובר שלושה שלבים:
מורדין - השלב הטרי והחריף של המחלה
צרבת השחין - שלב המגיע לאחר תחילת הריפוי עם הופעתו של גלד טרי
צלקת - שלב הריפוי הסופי
נגעי שחין נחשבים למטמאים רק במידה ובנוסף לנגעים מצטרפים אחד משני הסימנים הבאים:
שתי שערות לבנות בתוך הנגע הראשי
קיימת אי הסכמה באשר לשיוך הספציפי של המחלה; המדע מתייחס אליה כאל מחלה נמקית קשה ונרחבת שעלולה להביא לכריתת איברים, אך קיימות השערות שונות לזיהויה.
הזיהוי הרווח ביותר היא מחלת הגרב, שבדומה לתיאור השחין היא מחלת עור דלקתית, שמתאפיינת בבועות דלקתיות מפרישות וקשקשי גלדים.
עם זאת, גם מחלות העגבת, הצרעת, אבעבועות שחורות והגחלת מזוהים עם המחלה.
מלבד מכת השחין, המחלה מופיע בתנ"ך מספר פעמים בהקשרים שונים.
מן האזכורים ניתן להסיק על אופייה וסממניה של המחלה.
השימוש במחובר ב"שחין פרח אבעבעת" מצביע על שחין שבסמוך אליו צומחות בועות.
בספר ויקרא קיים תיאור למצב השחין.
במידה ובגופו של חולה השחין ישנה בהרה לבנה אדמדמה וממנה יוצאת שערה - הוא מוגדר על ידי הכהן כטמא.
השטן מכה את איוב בשחין רע - שחין קשה במיוחד בכל חלקי גופו.
העונש נעשה כדי לאלץ אותו לקלל את אלוהים.
כשהוא מתחיל להתגרד הוא מתיישב בעפר מכיוון שהישיבה בעפר מקילה את מצבו הפיזי.
דרכי הטיפול בשחין מן המקורות הן: מריחת תאנים, משיחת שמן ותערובת זנגביל בעזרת נוצתו של אווז, חומץ יין, שמן זית, משחת זפת, ובגרד מטפלים בישיבה בעפר.
מתוך סוגי השחין ישנה התייחסות מובדלת ל"שחין מצרים", כאשר הוספת 'מצרים' מייחדת אותה ממחלות השחין האחרות ותוך כך מעלה אותה לרף גבוה במדרג החומרה שמייחסים למחלה.
השימוש במונח "שחין מצרים" מהווה התכתבות עם מכות מצרים, ומטעין את המחלה עם זיהוי של השחין כעונש שניתן מן האל לאלו שעושים את הרע בעיניו.
בנוסף לבולטות החיצונית של המחלה, שפצעיה לא רק כואבים, כי אם נראים לעין, היא מדבקת ובכך היא דנה את החולים בה לחיות בנפרד משאר החברה, כך עונשם הוא לא המחלה בלבד - נוספת אליו ההגליה (לרוב זמנית) מהחברה.
לפי היהדות, מי ששחין מצוי בגופו חייב להתגרש מאשתו, וזהו למעשה אחד מארבעת המקרים שנאמר עליהם בתלמוד בצורה מפורשת כי כופים בהם גט.
זאת בין אם חלה האדם במחלה בטרם הנישואים ובין אם לאחריהם, וגם אם האישה מסכימה להישאר בנישואים.
זאת למעט מצב בו בני הזוג מסכימים שלא לקיים חיי אישות ביניהם.
שחיניתיים (שם מדעי: Dytiscidae) היא משפחה מסדרת החיפושיות, הכוללת כ 3000 מינים בעולם.
השחייניות חיות באגמים, בריכות, מקווי מים עונתיים ומים הזורמים לאטם.
רוב המינים בעלי יכולת תעופה ויכולים לעבור ממקווה מים אחד למשנהו.
חלק מהמינים יכולים לעבור את תקופת היובש כשהם חפורים באדמה.
השחייניות שוחות בעזרת הרגלים האחוריות והאמצעיות.
רגלים אלו הן שטוחות ובעלות שערות ארוכות בשוקים ובפיסות וכך הן פועלות כמשוטים.
לצורך נשימה עולה החיפושית ומגיע עם הקצה האחורי אל פני המים וקולטת אוויר מתחת לכנפי החפייה, המכסות את פתחי הנשימה.
הבוגרים והזחלים ניזונים מטרף חי ומפגרים.
הבוגרים מסוגלים לקרוע חתיכות מהטרף בעזרת גפי הפה הנושכות לועסות ולבלוע אותן.
שחיתות היא סדרת מתח פעולה משטרתית בריטית של ה-BBC.
הסדרה עוסקת בעלילותיה של יחידה לחקירת שוטרים בריטית (יחידה למניעת שחיתות משטרתית: Anti Corruption, AC).
הקשרים הבין-אישיים בין שוטרי היחידה לבין עצמם ובין השוטרים לנחקרים, הופכים את העלילה למסובכת ורבת תהפוכות.
הסדרה כוללת עד שנת 2021 שש עונות.
הסדרה צולמה בברמינגהאם (עונה 1) ובבלפסט (עונות 2–6).
צילומי העונה השישית נדחו בכמה חודשים בגלל התפרצות נגיף הקורונה בממלכה המאוחדת.
הסדרה קיבלה מועמדות לפרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה כסדרת הדרמה הטובה ביותר לשנת 2015 ולשנת 2018.
ארבע העונות הראשונות של הסדרה שודרו בישראל בערוץ הראשון בשנים 2016–2017. כיום הסדרה משודרת בנטפליקס ישראל בשם "בשירות החוק".
חקירה אחר מפקד יחידת בילוש, פקד-בילוש טוני גייטס (לני ג'יימס), שוטר מוערך שנחשד בניפוח תיקים על מנת להציג הצלחה.
הקצין בקשר עם מאהבת עשירה, ג'י ליברטי (ג'ינה מקי), המסובכת עם העולם התחתון וגוררת גם אותו.
ברקע חיי הפשע והעוני באזור המכונה "ביצה", בו מתרחשים מאבקים אלימים על שטחי השפעה של סחר בסמים והלבנת הון.
השליט האלמוני של הכנופיה האכזרית מתגלה כ"טומי" חובב גולף, ולו משתפי פעולה במשטרה המסיעים לו לחמוק מעונש.
שיירת ליווי משטרתי עבור "היחידה להגנת עדים" נקלעת למארב, ויושבי הרכב נרצחים.
הניצולה היחידה מהאירוע היא מפקדת המבצע, המפקחת לינדזי דנטון (קילי הוז).
כאשר ברקע נחשפת פרשת התעללות מינית בקטינים, והימצאותו של שוטר מושחת המשתף פעולה בעל הכינוי "נושא הכלים" ("The Caddy") - (מונח ממשחק הגולף).
סמל דני וולדורן (דניאל מייס) מנסה להסתיר את נסיבות הריגתו של פושע נמלט במרדף.
המפקחת לינדזי דנטון (מעונה 2) מנסה לטהר את שמה, ומאשימה את בלש היחידה סטיב ארנוט (מרטין קומפסטון) בבידוי ראיות.
כאשר ברקע עדיין פרשת התעללות מינית בקטינים ופעילות ה"טיוח" של "נושא הכלים".
רוז הנטליי (טנדי ניוטון), חוקרת מוכשרת ושאפתנית מנהלת חקירת רצח סדרתי ואכזרי של נערות, מבצע "דלת סתרים".
היא מצויה תחת לחץ לסיים את החקירה על ידי מפקדה תת-ניצב (ACC) דרק הילטון (פול היגינס).
מאשימה בחור "מאותגר נפשית ושכלית" ברצח, ללא ראיות מספקות, ומסתבכת ברצח ובידוי ראיות.
ברקע סוגיית היחס לנשים וקידומן, במשטרה בכלל וביחידה לחקירת שחיתות בפרט.
זאת, כששני חברי צוות-החקירה מתחרים על קידומם.
רב פקד טד הייסטינגס (אדריאן דאנבר), הבלשית קייט פלמינג (ויקי מק'קלור) והחוקר סטיב ארנוט (מרטין קומפסטון) נמצאים בעיצומה של חקירה של קבוצת פשע מאורגנת שמקשרת אותם להיעלמותו של שוטר במסווה מהמחלקה שלהם.
+עונותפרקיםתאריך פרק בכורהתאריך פרק סיוםממוצע צופים
טד הייסטינגס (אדריאן דאנבר), רב-פקד (Superintendent): מפקד יחידה לחקירת שוטרים AC-12.
סטיב ארנוט (מרטין קומפסטון), סמ"ר-בילוש (Detective Sergeant-DS): חוקר ביחידה.
היה שוטר מ"המחלקה ללוחמה בטרור" שנכשל במבצע משטרתי עליו פיקד, ואדם חף מפשע נהרג.
הוא מוכן לקחת עליו את מלוא האחריות ואף לעמוד לדין, זאת בניגוד לחבריו, שמבקשים לטייח את העניין.
לכן, הוא מועבר ליחידה לחקירת שחיתות במשטרה.
קייט פלמינג (ויקי מק'קלור), סמ"ר-בילוש (DS): חוקרת ביחידה.
מתיו "דוט" קוטן (קרייג פרקינסון; עונות 1–3), מפקח-בילוש (Detective Inspector-DI): חוקר ביחידה.
בעונה 1 היה בצוות החקירה של טוני גייטס.
קצין בילוש שהועבר מהמחלקה להגנת עדים למחלקה לחקר שחיתות.
היה סמ"ר-בילוש (DS) ועולה בדרגה למפקח (DI).
בעונה 2 מתגלה לצופים כשוטר מושחת ("נושא הכלים"), בעונה 3 נתפס ומתאבד.
ג'ורג'יה טרוטמן (ג'סיקה ריין; עונה 2), בלשית (Detective Constable-DC): חוקרת ביחידה.
גיל ביגלו (פולי ווקר; עונות 3&5): יועצת משפטית של היחידה.
טוני גייטס (לני ג'יימס; עונה 1), פקד-בילוש (DCI-Detective Chief Inspector).
מפקד יחידת בילוש המסתבך בעקבות המאהבת שלו עם העולם התחתון.
קרוע בין האהבה למשפחתו ובין אהובתו וסחטנות עולם הפשע.
לינדזי דנטון (קילי הוז; עונות 2–3), מפקחת-בילוש (DI), מפקדת תחנה.
מפקדת הנקלעת למארב קטלני ומנסה לטהר את שמה.
דני וולדורן (דניאל מייס; עונה 3), סמל: מפקד צוות ביחידה מבצעית.
הורג פושע נמלט במרדף, מנסה להסתיר את הנסיבות והסיבות לאירוע.
רוז הנטליי (טנדי ניוטון; עונה 4), פקד-בילוש (DCI-Detective Chief Inspector).
ראש צוות חקירה של רצח סדרתי (מבצע "דלת סתרים") ומסתבכת ברצח ובידוי ראיות.
ג'ון קוברט (סטיבן גראהם; עונה 5), סמ"ר-בילוש (Detective Sergeant-DS): חוקר ביחידה.
שוטר סמוי שלא היה ניתן ליצור קשר איתו במשך מספר חודשים.
הוא מופיע לראשונה כג'ון קלייטון, ראש כנופיה של קבוצת פשע מאורגן שחטף שיירה משטרתית שהובילה סמים שנתפסו.
פטרישיה קר'מייקל (אנה מקסוול מרטין; עונה 5), רב פקד (Detective Chief Superintendent), מפקדת יחידת הבלשים.
טומי האנטר (בריאן מקארדי; עונות 1–2)
ראיין פינקלטון (גרגורי פייפר; עונות 1, 6-5)
נייג'ל מורטון (ניל מוריסי; עונות 1–3), בלש (DC).
שוטר לפני פרישה, ולו מידע מרשיע.
דואג לתנאי הפרישה ולקצבת נכות שלו.
דרק הילטון (פול היגינס; עונות 1&4), תת-ניצב (ACC-Assistant Chief Constable), מפקד בכיר הלוחץ לסיום חקירה על רוצח סדרתי בעלת הד תקשורתי גבוה.
סם ריילסטון (איישה הארט; עונות 3–5)
ג'קי לייברטי (ג'ינה מקי; עונה 1), מאהבת עשירה המסובכת עם העולם התחתון בקשר להלבנת כספים.
ג'ולס גייטס (קייט אשפילד; עונה 1), אשתו של טוני גייטס ואם בנותיו.
פיליפ אוסבורן (אוון טיל; עונה 1), מפקח (Chief Inspector).
מייק דריידן (מארק בונאר; עונה 2), סגן מפקד המשטרה (DCC-Deputy Chief Constable) מפקד בכיר המעורב במעשים לא מוסריים.
היה בקשר עם לינדזי דנטון ונתן אישור מבצעי למבצע הליווי שהסתיים במארב והרג משתתפיו.
ניקולה רוג'רסון (כריסטינה צ'ונג; עונה 2), בלשית.
מאניש פראסד (סשה דוואן; עונה 2), בלש.
קרלי קירק (שארלוט ספנסר; עונה 2)
ג'ו דוייר (ליז וייט; עונה 2)
הארינדרפל "הארי" ביינס (ארשר עלי; עונה 3)
ג'קי בריקפורד (ליאן בסט; עונה 3)
רוד קנדי (ויל מלור; עונה 3)
טרי ריינולד (שון פארקס; עונה 3)
פטריק פיירבנק (ג'ורג' קוסטיגן; עונה 3), מפקח וקצין משטרה בגמלאות ממחלק המוסר, שהיה שותף לפשע נגד נערים וטיוחו.
ג'ו נאש (ג'ונאס ארמסטרונג; עונה 3)
אנה רזניקובה (גאיטה יאנסן; עונה 4)
ג'ודי טיילור (קלודיה ג'סי; עונה 4), בלשית שעובדת עם רוז הנטליי.
טים איפילד (ג'ייסון ווטקינס; עונה 4), מומחה לזיהוי פלילי (FC) המדווח על חקירה לא תקינה והתעלמות מממצאים חשובים.
עליו נחשפים פרטים הקשורים לחקירת הרצח.
ניק הנטלי (לי אינגלבי; עונה 4), בעלה של רוז הנטליי.
עובד כעורך דין ונחשד כמעורב בפשעים אותם אשתו חוקרת.
ג'ימי לייקוול (פטריק בלדי; עונה 4), שותפו ועורך דינו של ניק הנטלי וייצג גם את רוז הנטליי.
אנדראה וייז (אליזבת ריידר; עונה 5), סגנית מפקד המשטרה החדשה.
מניט בינדרה (מאיה סונדי; עונות 3–5), שוטרת
טטלין סוהוטה (טאג' אטוואל) עונה 5, שוטרת
קלואי בישופ (שלום ברון-פרנקלין); עונה 6, בלשית ביחידה
הסדרה זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר לשנת 2015.
שלושה משחקני הסדרה היו מועמדים לפרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה:
השחקנית קילי הוז מועמדות לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2015,
השחקנית ויקי מק'קלור מועמדות לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2015,
השחקן דניאל מייס מועמד לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2017.
|כותב הדרמה הטוב ביותר ||ג'ד מרקוריו||
| 2015 Royal Television Society Awards || סדרת הדרמה הטובה ביותר ||"שחיתות" עונה 2 ||
| rowspan="3" | פרס באפט"א לטלוויזיה ||שחקנית ראשית ||קילי הוז||
|שחקנית המשנה || ויקי מק'קלור||
|rowspan="3" | 2016 || TV Choice Awards||סדרת הדרמה הטובה ביותר||"שחיתות" עונה 3 ||
|באפט"א סקוטלנד || הבמאי הטוב ביותר - טלוויזיה || Michael Keillor ||
|rowspan="10" | 2017||פרסי מגזין ברודקאסט || סדרת דרמה או מיני-סדרה הטובה ביותר || "שחיתות" עונה 3 ||
|Broadcasting Press Guild Awards || סדרת הדרמה הטובה ביותר || "שחיתות" עונה 3 ||
|rowspan="2" | פרס באפט"א לטלוויזיה ||שחקן משנה||דניאל מייס||
|rowspan="3" | Diversity in Media Awards || תוכנית השנה בטלוויזיה ||"שחיתות" עונה 3 ||
שחלוף אונות היא שיטה שנעשה בה שימוש במערכי מכ"ם מוקדמים כדי לשפר את דיוק העקיבה.
השיטה עשתה שימוש בשני אלמנטי אנטנה מופרדים במקצת כדי לשלוח את האלומה לכיוון כלשהו, החלפה בין שתי האנטנות כדי לבדוק איזה מהן נתנה החזרה חזקה יותר, וכך לדעת לאיזה כיוון יש להזיז את האנטנה על מנת להצביע ישירות על המטרה.
בשיטה נעשה שימוש רק בקצרה, והיא הוחלפה כמעט לחלוטין על ידי שיטת הסריקה החרוטית (conical scanning) לקראת סיום מלחמת העולם השנייה.
אנטנות מכ"ם מוקדמות הורכבו באופן כללי ממספר של אנטנות דיפול קטנות ממוקמות מקדימה למחזירור (מעיין מראה) פסיבי.
הדיפולים מוקמו כך שהגלים שיפלטו יתאבכו התאבכות בונה בכיוון קדמת האנטנה והתאבכות הורסת בכיוונים אחרים, וכך יעניקו לאלומה כיווניות מסוימת - "ימרכזו" את האלומה בכיוון מסוים.
הרוחב הזוויתי של האלומה הוא פונקציה של מספר האלמנטים, כאשר אלמנטים נוספים גורמים להפקת אלומה ממורכזת יותר.
מספר ענק של אלמנטים כאלה יהיה אידיאלי, אבל לא פרקטי כיוון שהאלמנטים חייבים להיות ממוקמים במרחק ספציפי אחד לעוקבו בתלות באורך הגל של מקור הרדיו שנעשה בו שימוש.
במערכות "גל ארוך" מוקדמות, כמו אלו שהיו בשימוש בידי הבריטים והאמריקנים, זה אילץ את האלמנטים להיות מרוחקים מספר רגל אחד מהשני, והגביל את מספר הדיפולים לבערך תריסר עבור כל אנטנה בגודל הגיוני שהוא.
כתוצאה, זוויות האלומות שנוצרו היו רחבות מדי בשביל הנחית אש.
לדוגמה, למכ"ם האמריקני SCR-268 היה רוחב זוויתי של 2 מעלות, וברגע שהמטרה נכנסה לאלומה הזאת, המפעיל לא יכל לדעת בקלות איפה בתוך האלומה היא הייתה.
דיוק זוויתי של בערך 0.1 מעלות דרוש להנחיה ישירה של מטחי אש.
שיטת שחלוף האונות הציעה דיוק משופר בהרבה עם יחסית מעט יותר מורכבות.
במקום קבוצה יחידה של אלמנטי דיפול, שתיים הונחו במקומות מתאימים.
אות הרדיו היה אז מוחלף לסירוגין בין שתי קבוצות הדיפולים, בדרך כלל באמצעות כפתור ממונע.
אות החזרה מקבוצה אחת נשלחה בהפרש זמן קטן, וכך הוזז השיא שלו על אוסצילוסקופ המפעיל במקצת לצד אחד.
מכיוון שההחלפה הייתה מהירה יותר מיכולת עקיבת העין, התוצאה הופיעה כשני שיאים על התצוגה.
מכיוון שכל אונה הייתה מוזזת במקצת מהאמצע, אם המטרה לא הייתה ממוקמת בקו האמצע של האנטנה, אחד משני האותות החוזרים יהיה בעל עוצמה גבוהה יותר מהשני.
לפיכך המפעיל יכל לשמור על האנטנה מצביעה על המטרה על יד הזזתה כך שיתקבלו שתי חזרות בגובה שווה על התצוגה.
מכיוון שהאונות תוכננו כך שיחפפו רק במקצת, היה רק זווית קטנה מאוד שבה שתי החזרות יהיו שוות - אפילו תנועה זעירה של המטרה יחסית לקו המרכז יהפכו במהרה אות אחד לחזק יותר.
המדידה המתקבלת הייתה לפיכך מדויקת הרבה יותר.
שיבוש מכ"ם שחלוף אונות קל יחסית אם יודעים את תדירויות הפעולה הבסיסיות של המכ"ם.
במקרה של סט שחלוף אונות שמחליף אונות 30 פעמים בשנייה, משבש ניתן לבנייה כך שישלח אות חזק באותה תדירות שגם הוא מתחלף 30 פעמים בשנייה, ושולח אות חזק כזה רק בזמן שהאונה של המכ"ם מצביעה הרחק מהמטוס – שניתן למציאה בקלות על ידי חיפוש אחר נקודה נמוכה באות המתקבל.
התוצאה המתקבלת במקלט ובתצוגת האוסצילוסקופ היא של שתי חזרות שוות בעוצמתן – על אף שלמעשה המטוס כבר לא על קו האמצע של האנטנה.
זה מבטל את יכולת מדידת הזווית של המכ"ם, ומאפשר רק מעקב קשה אחר מטרת המכ"ם.
בדרך אחת להימנע מהבעיה הזאת נעשה שימוש במכ"ם ה-LORO, קיצור של Lobe On Receive Only (אונות בקליטה בלבד), שעושה שימוש בקבוצה אחת של אלמנטי אנטנה כדי לשלוח אות חסר-אונות (באמצעות קירוב דיו של האלמנטים אחד לשני), ושתי קבוצות נוספות בשביל יצירת מבנה אונות בקבלת האות.
אופן פעולתו זהה לזה של מכ"ם אונות רגיל, אבל הוא מונע כל איסוף מידע על האונות למטוס המטרה, וזאת במחיר של כמה אלמנטי אנטנה נוספים (או, באופן נפוץ יותר, אנטנה שנייה).
בגאומורפולוגיה, תהליכי שחיקה רוחית הם תהליכים, שבהם הרוח מעצבת את משטח כדור הארץ או משטח כוכבי לכת אחרים.
רוחות עלולות לשחוק, להסיע ולהשקיע חומרים שונים ומהווה גורם יעיל באזורים עם צמחייה דלילה ואספקה נרחבה של סלעי משקע לא מגובשים.
החלקיקים הנישאים עם הרוח נקראים חומרים איאולים (Eolian).
אף על פי שמים הם גורם שחיקה חזק בהרבה מרוח, ישנם אזורים, בהם תהליכים איאוליים הם תהליכים חשובים יותר, למשל באזורים צחיחים, כגון מדבריות.
מערכות רוח גלובליות קשורות להפרשי לחץ גדולים המושפעים מדפוסים עולמיים מחזוריים.
רוחות מקומיות לעומת זאת נוצרות על ידי חריגות במאפיינים הפיזיקליים של אזור מסוים.
דוגמה לכך אנו יכולים לראות כאשר התנהגות הרוח משקפת הבדלים במאפייני הטמפרטורה (תרמלים) של הקרקע, דבר זה יגרום לפעולות רוח עזות ונפוץ באזורים בהם תנודות הטמפרטורה הקיצוניות קיימות בשכבת האוויר הצמודה לקרקע.
תנאים אלו נפוצים במדבריות, לאורך חופים ובאזורים המאופיינים בשינויי גובה קיצוניים, כגון רכסי הרים החוצים זה את זה והמישורים הנמוכים הסובבים אותם.
מאפיינים מסוימים של הרוח, בעיקר הכיוון, המהירות ודרגת המערבולת, הם המשפיעים ביותר על השינויים הגאומורפים הנגרמים על ידה.
כיוון הרוח: ישנם שינויים קבועים בכיוון הרוח אשר הם בעלי חשיבות גבוהה ביותר בפיתוחן ושימורן של תצורות איאוליות.
במדבריות, לדוגמה, ההתחממות המהירה של המשטח המדברי, בשעות היום, מעודדת רוחות לנוע לכיוונה מאזורים סמוכים המכוסים בצמחייה.
בלילה, לעומת זאת, המשטח המדברי מתקרר במהירות והרוח משנה את כיוונה.
תהליך דומה קורה לאורך החופים, עקב התחממות והתקררות מהירה של היבשה לעומת הים, אשר גורמת לרוחות לנשוב לכיוון החוף במהלך היום, ורוחות נגדיות לנשוב לכיוון הים במהלך הלילה.
מהירות הרוח: היא הגורם העיקרי אשר קובע אילו חומרים יועברו תחת מתקפת הרוח ואילו יישארו במקומם.
מהירות הרוח תלויה בין השאר במרחקה מן הקרקע ותקטן ככל שתהיה קרובה יותר עקב חיכוך ותגדל ככל שגובהה יעלה.
תהליך הסעת החומר על ידי הרוח
אופן הסעת החלקיקים תלויה בשני גורמים, גודל הגרגירים ועוצמת הרוח.
ככל שהגרגירים קטנים יותר וככל שעוצמת הרוח חזקה יותר, הרוח יכולה להרים את החלקיקים גבוה יותר ולהסיעם למרחק רב יותר.
הסעה בתרחיף (Suspension) - הסעה של חלקיקים בגודל חרסית ובגודל טין (0-50 מיקרון).
החומר המוסע על ידי תרחיף מכונה אבק.
מכיוון שגרגירים אלו קטנים מאוד הם יכולים לעלות באמצעות מערבולות אוויר ולהיות מוחזקים באטמוספירה במשך זמן רב.
החלקיקים הדקים ביותר יכולים להיות מוסעים על ידי סופות אבק למרחקים של אלפי קילומטרים.
המקור העיקרי לאבק באטמוספירה הן המדבריות הגדולות בעולם.
כמות החומר שמוסעת היא בין 130 ל-800 מיליון טון מדי שנה אך אין מידע מדויק בנושא, מדבר הסהרה בלבד תורם 60–200 מיליון טון של חומר מוסע בשנה.
הסעה בהקפצה (Saltation) - אופן הסעת החלקיקים הגסים יותר על ידי הרוח.
התנועה של הגרגירים נעשית קרוב לפני השטח.
משב רוח מעלה את הגרגירים מעט באוויר ולאחר מרחק קצר הגרגירים נופלים בחזרה על הקרקע.
לאחר מכן משב רוח נוסף מגיע ותהליך זה חוזר חלילה וכך החומר מתקדם.
המסלול שעובר הגרגר הוא בצורת קשת כאשר עלייתו תלולה והירידה מתונה.
הגרגרים בתנועת ההקפצה אינם מגיעים מעל גובה חצי מטר מעל פני השטח.
בסופות חול חזקות מאוד הגרגירים עשויים להגיע לגובה של שני מטרים ולעבור מרחק של שמונה מטרים בכל הקפצה.
זחילה (Creep) - בתהליך זה משב הרוח מנתק את הגרגירים ממקומם ומסיע אותם על גבי הקרקע, מבלי לעלות אותם לאוויר, הגרגירים נעים לטווח קצר ונעצרים.
כאשר מגיע משב הרוח הבא התהליך חוזר על עצמו וכך הגרגירים מתקדמים.
צורות נוף הנוצרות עקב שחיקה רוחית
שחיקה של סלעים, בולדרים ומשטחים נעשים על ידי חלקיקים בטווח של גדלים.
שחיקה באמצעות הרוח נעשית כאשר הרוח מעיפה את
הגרגירים בחוזקה על הסלע ומשייפת אותו.
אף על פי שידוע כי גרגירים בגודל של חול הם היעילים ביותר, מחקרים מראים כי יש תפקיד
חשוב לגרגירים קטנים יותר בעיקר ביצירת שטחים מישוריים.
השיעור הגבוהה ביותר של שחיקה הוא כאשר הרוח בעוצמה גבוהה יחד עם
כמות גדולה של חלקיקי חול קשים בכיוון הרוח נגד סלע רך ומתפורר.
צורות בליית פני השטח על ידי שחיקת רוח:
קציעות רוח - מאפיין בולט של משטחים מדבריים הוא הנוכחות של אבנים קטנות עם מספר צלעות הנקראים קציעות רוח.
אבנים אלו בגודל של 10–20 ס"מ, בעלות צלעות בזוויות של 30–60 מעלות הנפגשות בקודקוד הפונה אל כיוון הרוח.
המנגנון העיקרי ליצירת צורה זו היא הרוח המסיעה גרגירי חרסית וטין אשר מלטשים את צלעות הסלע.
ייתכן כי כיוון הרוח ישתנה או זרימת מים תהפוך את הסלע וכך נוכל לראות צלעות מלוטשות בכיוונים שונים.
מחקרים מראים כי אומנם השחיקה של האבנים נעשית על ידי רוחות מכיוונים שונים, אך תמיד יהיה כיוון אחד משמעותי.
מכיוון שאם לא היה כיוון שולט, הרוח הייתה שוחקת את צלעות האבנים בצורה אחידה ולא היו נוצרות הצורות המיוחדות.
תבליטי סלע מעוצבי רוח - רכסים סלעיים אשר נוצרים בתהליך של הסעת חול על ידי רוח באזורים צחיחים, בעלי אספקת חול נרחבת אשר שוררים בהם רוחות חזקות, חד כיווניות ובעלות יכולת נשיאה גבוהה.
תבליטי הסלע יכולים להיווצר במספר צורות כאשר אחת מהן היא כשהרוח פוגעת במשטח סלעי המורכב מסוגים שונים של סלע בעלי רמת קשיחות שונה, הסלעים הרכים יותר ישחקו ויישארו הסלעים הקשים יותר בצורה של רכסים.
לאחר מכן, הרכסים ישחקו עד שתיווצר הצורה של תבליטי הסלע בהתאם לכיוון הרוח כאשר הצד הפונה לרוח יהיה תלול יותר והצד השני יהיה מתון וככל שימצא רחוק יותר לאורך התבליט מתחילתו הוא יעשה נמוך וצר יותר- צורה אשר תשווה לתבליט מבנה של סירה.
צורת היווצרות אפשרית נוספת היא כאשר מתרחשת נדידת דיונה ובסיס הדיונה התגבש ונשאר מאחור, בתנאים מתאימים בסיס זה יכול להתעצב כתבליט סלע.
גובהם של התבליטים נמוך מעשרה מטרים ואורכם יכול להגיע ליותר ממאה מטרים.
כמו כן, אורכם גדול פי 3 לפחות מרוחבם.
שחיקה זו אופיינית בסלעים רכים אך ניתן למצוא צורה זו גם בסלעים קשים מאוד כמו גרניט וקוורץ (למשל במערב מצרים).
סלעי פטרייה - סלעים הנקראים סלעי פטרייה עקב צורתם המזכיר פטרייה, בסיסים עמוד סלע צר והחלק העליון רחב ושטוח.
צורה זו היא תוצר של פעילות הרוח אשר מסיעה גרגירי חול סמוך אל הקרקע ומטיחה אותם על בסיס הסלע.
פעולה זו שוחקת רק את החלק התחתון של הסלע ויוצרת את הצורה המיוחדת.
מים ובלייה כימית תורמים גם הם ליצירת צורת הפטרייה.
בישראל ניתן לראות סלעי פטרייה בבקעת תמנע.
צורות נוף הנוצרות עקב סחיפה רוחית
פעולת סחיפה באמצעות הרוח (Wind deflation).
הרוח מסוגלת להרים חלקיקים ולהסירם ובכך הרוח מנמיכה את פני השטח.
צורות נוף נפוצות הנוצרות עקב פעולת הסחיפה הם מרצף מדברי ומכתשי רוח.
מרצף מדברי - משטח מדברי המרוצף בשברי סלע וחצץ.
סופות חול ואבק המתרחשות במדבר סוחפות את חלקיקי האבק והחול ומשאירים את פני השטח חשופים לפעולות הבלייה.
אל פעולת בלייה זו מצטרפים גם הרטבה וייבוש של פני השטח.
המרצף המדברי מונע סחיפה של הקרקע לתקופה ארוכה.
שני סוגים של מרצף מדברי הוא הצריר והחמאדה:
צריר (Serir) - משטח מדברי מכוסה שברי סלעים וחצץ ומתחתם שכבת סחף דקת גרגר.
נפוץ בערוצי הנחלים, מדרונות מתונים ובמניפות סחף.
חמאדה - משטח סלע ללא צמחייה המכוסה בשברי סלעים.
משטחי החמאדה נוצרים כאשר הרוח מסירה את תוצרי הבלייה הדקים ומשאירה את החצץ והאבנים.
המונח חמאדה מגיע מהשפה הערבית ופירושו אינה פורייה.
משטחי החמאדה נפוצים באזורים בהם נחשפים סלעי משקע משוכבים אופקית.
בישראל נפוצים משטחי החמאדה מכוסים שברי צור.
מכתשי רוח - מכתשים מדבריים שנוצרו עקב משבי רוח הסוחפים חולות או משקעים רכים ויוצרים שקע עמוק.
יש הטוענים כי נאות מדבר נוצרו כאשר הרוח הסירה את החול עד שהגיעה לשכבת מי התהום.
בכוכב הלכת מאדים פעילות השחיקה הפלוביאלית (זרימת נחלים), הוולקנית (פעילות געשית) והטקטונית (תזוזת לוחות) בימינו הן דלות ואף אינן קיימות ולכן השחיקה האיאולית היא השחיקה הפעילה ביותר (בפרט לאזורי הקוטב הקפואים).
בתצפיות אשר נעשו מכדור הארץ וכמו כן מכלי מחקר הנשלחו למאדים כגון מארינר וויקינג 1 ניתן לראות מגוון צורות קרקע המיוחסות לשחיקה רוחית כגון דיונות, גלונים, תבליטי סלע מעוצבי רוח וקציעות רוח.
ש ח ל טלרפואה בע"מ, המוכרת במותג שחל, היא חברה ציבורית ישראלית המפעילה מוקד טלפוני רפואי.
המוקד של החברה מאויש ברופאים, פרמדיקים ואחיות שעברו הכשרה בטלרפואה, והוא פועל 24 שעות ביממה.
לצוות המוקד יכולת אבחנה מרחוק באמצעות מיכשור מיוחד, לקרוא נתונים, לתת ייעוץ רפואי מיידי, ובמקרה הצורך לשלוח לחולה ניידת טיפול נמרץ.
החברה נוסדה בנובמבר 1986 על ידי יורם אלרואי, ששימש כמנכ"ל החברה.
בהמשך מונו בניו ארז ויריב אלרואי למנכ"לים משותפים של החברה.
בינואר 2016 החליף אותם יובל שקד כמנכ"ל החברה.
מנכ"ל החברה מאז מאי 2020 הוא ארז נחתומי, יו"ר החברה הוא יריב אלרואי, וביוני 2022 הצטרף אליו אהוד ברק כיו"ר משותף.
המשרד הראשי של החברה שוכן בתל אביב.
מנובמבר 2000 נסחרים ניירות הערך של החברה בבורסת SIX בשווייץ.
באפריל 2023 נרשמו ניירות הערך של החברה גם למסחר בנאסד"ק.
בתחילת דרכה נתנה החברה למנוייה שירות של ניידות טיפול נמרץ, שהוזנקו לפי מידע רפואי ששודר מהחולה באמצעות מכשיר שסיפקה לו החברה.
בהמשך נוספו עוד שירותי ניטור מרחוק של חולים.
החברה מפתחת ומייצרת מכשירי טלרפואה לביצוע אק"ג מלא (12 lead), ומאפשרים לצוות הרפואי מעקב שוטף אחרי מצבו של המנוי בכל מקום שבו הוא נמצא, לרבות מכשיר Smartheart שהופך טלפון חכם למכשיר המשדר אק"ג.
החברה מספקת את שירותיה גם במדינות אחדות מחוץ לישראל.
שחיינית רחבת-מקור או שחיינית אדומה (שם מדעי: Phalaropus fulicarius) היא מין של עוף מים ממשפחת החרטומניים.
מידות ממוצעות: אורך: 21 ס"מ.
שלא כמקובל בעולם העופות הנקבה גדולה מהזכר, וצבעונית יותר ממנו בלבוש הקיץ שלה: כיפה שחרחרה, לחיים לבנות, גרון וגחון בצבע אדמדם-חלוד, מקור צהוב עם קצה שחור, גב מפוספס בחום-לבן ורגליים אפורות.
לבוש החורף פחות צבעוני, בצבעי לבן, אפור ואפור-תכול.
בלבוש זה דומה שחיינית רחבת מקור לשחיינית צרת מקור והאבחנה העיקרית בין המינים נעשית על-פי צורת המקור, שהוא עבה יותר אצל הראשונה.
השחייניות מתאפיינות בקרומי-שחייה נפרדים, כלומר, אחד בכל אצבע.
מאפיין זה נמצא אצל מעט עופות מים, ביניהם האגמייה.
מין זה ניזון מפלנקטון, חרקי מים וסרטנים ירודים.
דרך ליקוט המזון היא ייחודית: השחיינית שוחה במעגלים קטנים, יוצרת מערבולת קטנה, ומלקטת במקורה, תוך כדי סיבוב, את המזון שעולה במערבולת.
שחייניות רחבות מקור חיות ודוגרות בחוג הארקטי של אירו-אסיה - גרינלנד, איסלנד, סיביר - ובצפון אמריקה.
לקראת החורף הן נודדות לדרום אפריקה ודרום אמריקה בהתאמה (ר' מפת תפוצה קיץ-חורף).
בשל עובדה זו הן נחשבות לנודדות ארוכות-טווח.
בישראל הן נחשבות למזדמנות נדירות ביותר, עם תצפיות בודדות בכל שנה.
אזורי המחיה שלהן הם מקווי מים, והן מבלות את רוב זמנן בשחייה (מכאן שמן).
הן מותאמות למחיה במים מתוקים ומלוחים כאחת, ומרבות להימצא בלב ים, בעיקר בעונת הנדידה והחורף.
מין זה מתאפיין בהתנהגות רבייה יוצאת דופן, שנצפית רק אצל מיני ציפורים מעטים: היפוך תפקידים בין הזכר לנקבה.
לא רק שהנקבה היא המחזרת אחרי הזכר אלא שלאחר הטלת הביצים היא עוזבת את הקן ומחפשת בן זוג אחר לרבייה.
תופעה זו נקראת רבייה פוליאנדרית - נקבה אחת עם מספר זכרים.
הדגירה וגידול האפרוחים מוטלים על הזכר לבדו.
גם הנדידה דרומה מתבצעת בנפרד: הנקבות יוצאות מוקדם יותר, מיד לאחר הטלת הביצים האחרונה.
הזכרים והצאצאים הצעירים יוצאים דרומה כחודש-חודשיים לאחר מכן.
שחיינית תלת-גונית (ידועה גם בשמה האנגלי "שחיינית וילסון"; שם מדעי: Phalaropus tricolor) היא מין של עוף מים ממשפחת החרטומניים
אורכה של השחיינית 23 ס"מ ומשקלה 68-79 גרם בנקבות ורק 51 גרם בזכרים הקטנים יותר.
זו היא הגדולה במיני השחיינית.
היא בעלת גוף לבן ובעלת פס שחור גדול לאורך הצוואר והלחיים והמקור בינוני ודק.
הכנפיים והזנב חומים אדמוניים והחזה צהוב.
השחיינית שוחה על פני המים.
היא נודדת מאמריקה הצפונית במערב קנדה ומערב ארצות הברית, לאורך האוקיינוס האטלנטי עד לאמריקה הדרומית, סביב האנדים בארגנטינה.
היא מתדלקת בדרך בסמוך לחופים או לאגמים גדולים שחלקם מלוחים כמו ימת המלח הגדולה של יוטה.
בחורף 2020 גם נצפתה בישראל.
השחיינית שולה טרף קטן מהמים או תופסת אותו על החולות בחוף.
היא ניזונה בעיקר מסרטנים ומחרקים שונים כמו זבובים המתקבצים בכמויות על המים.
שחיית מרתון במים פתוחים, היא ענף של שחייה במים פתוחים המוגדרת כשחייה למרחק ארוך ביותר של מעל 10 ק"מ.
ענף זה קיים באופן תחרותי ובאופן אתגרי.
כמו בכל אירוע שחייה במים פתוחים, לזרמים, גלים, רוחות, גאות ושפל, להקות מדוזות ועוד יש השפעה מהותית על תוצאת המשחה.
במסלול נתון, המרכיבים הללו יכולים להשתנות בצורה משמעותית מיום ליום ומשעה לשעה.
לכן אין יכולת לבצע השוואה ישירה בין תוצאות ויכולות של שחיינים באירועי שחייה שנערכו בימים ובזמנים שונים ומכאן גם שלא נקבעים שיאי זמנים כגון שיאי עולם או שיאים לאומיים במקצועות המים הפתוחים.
שחיית מרתון במים פתוחים באופן תחרותי, נכללת במסגרת המשחקים האולימפיים, מאולימפיאדת בייג'ינג (2008), בשחיית סולו לנשים ולגברים, למרחק של 10 ק"מ, באליפות העולם בשחייה מפרת' 1991, בשחיית סולו לנשים ולגברים, למרחק של 25 ק"מ וכיום, נערכים 2 משחים אישיים לנשים ולגברים באליפות העולם למרחקים של 10 ק"מ ו-25 ק"מ.
בשחיית מרתון במים פתוחים באופן אתגרי, חלים על שחייה זו מספר חוקים הקובעים בין היתר כי הציוד המותר לשימוש כולל בגד ים מטקסטיל, משקפת שחייה וכובע ים אחד בלבד.
אסור לשחות בחליפות שחייה, גם לא בטמפרטורות קרות, או בעזרים טכניים אחרים.
נוסף לכך, יש איסור על קבלת עזרה או תמיכה פיזית כלשהי כגון נגיעה באדם, סירה או קרקע בכל מהלך המשחה.
בניגוד לשחיית מרתון תחרותית שבה מותר השימוש בחליפת שחייה במקרה שטמפרטורת המים נמוכה מ-21 מעלות צלזיוס, בשחיית מרתון אתגרית, אסור השימוש בחליפת שחייה באופן גורף, על פי חוקי צליחת תעלת למאנש.
המשחה מתחיל בחוף ומסתיים בחוף בנקודת היציאה מחוץ למים.
להבדיל מתחרויות כמו ריצת מרתון או ריצת אולטרה-מרתון, בהם קיים מרחק קבוע וידוע מראש, משחי המרתון משתנים במרחק שלהם.
את שחיית המרתון האתגרי ניתן לחלק לשתי קטגוריות עיקריות: משחה סולו ומשחה שליחים.
משחה המרתון הראשון בוצע ב-25 באוגוסט 1875 על ידי קפטן מת'יו ווב מאנגליה, כאשר היה לאדם הראשון שחצה את תעלת למאנש מדובר לקאלה בשחיית סולו.
ב-6 באוגוסט 1926 חצתה את תעלת למאנש גרטרוד אדרלה מארצות הברית, אשר בגיל 19 הפכה לאישה הראשונה שחצתה את התעלה בשחייה.
בעשותה כן היא גם קבעה את התוצאה הטובה ביותר באותה העת, על ידי כך שהשתמשה לראשונה בסגנון החתירה.
שחיית 10 ק"מ במים פתוחים במשחקים האולימפיים
תעלת למאנש - בין צרפת לאנגליה (34 ק"מ)
תעלת קטלינה - מהאי סנטה קטלינה אל היבשת בדרום קליפורניה, ארצות הברית (32.3 ק"מ)
הקפת האי מנהטן, ניו יורק בשחייה, ארצות הברית (45.9 ק"מ).
ב-9 באוגוסט 1987 הייתה אליסון סטריטר מבריטניה לאדם הראשון שהשלים את אתגר שלושת הכתרים.
נכון לאוגוסט 2024 השלימו אתגר זה 333 שחייניות ושחיינים.
התעלה הצפונית - בין אירלנד לסקוטלנד
מצר קוק - בין האי הצפוני לאי הדרומי של ניו זילנד
תעלת מולוקאי - בין האי אואהו לאי מולוקאי, הוואי, ארצות הברית
תעלת למאנש - בין צרפת לאנגליה
תעלת קטלינה - בין האי סנטה קטלינה לדרום קליפורניה, ארצות הברית
מצר צוגרו - בין האי הונשו לאי הוקאידו ביפן
מצר גיברלטר - בין אירופה לאפריקה.
ב-15 במאי 2012, היה סטיב רדמונד מאירלנד לאדם הראשון שהשלים את אתגר שבעת האוקיינוסים.
אמנת שחייני המרתון כפי שנוסחה על ידי פדרציית שחייני המרתון, גוף עצמאי שמאגד בתוכו שחייני מרתון מכל העולם מתוך כוונה ורצון לשמור על חוקים אחידים ואמות מידה משותפות לכל הספורטאים בענף (שאינם כלולים באירועים תחרותיים רשמיים).
מתן רודיטי היה לשחיין הישראלי הראשון שהשתתף במשחקים האולימפיים (טוקיו 2020) במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים וסיים במקום רביעי בתוצאה של 1:49:24.9 שעות, ההישג הטוב ביותר של השחייה הישראלית במשחקים האולימפיים.
משחה המרתון האתגרי הראשון שמתועד בארץ ישראל, בוצע על ידי שחיין הפועל תל אביב יצחק יחזקאל ב-28 באוקטובר 1944. יחזקאל היה הראשון שצלח את הכנרת לאורכה מצמח לטבחה בצפון הכנרת, מרחק של כ-22 ק"מ בזמן של 9:39:44 שעות.
שיא המהירות (גברים ונשים) בחציית אורך הכנרת מוחזק על ידי אבישג טורק, אשר ב-27 במאי 2021 השלימה את המשחה בזמן של 5:34 שעות.
המשחה נערך מדרום לצפון, מרחק 20.5 ק"מ בין חוף צמח לחוף אמנון.
ב-1 ביוני 2019, אבישג טורק הייתה לישראלית הראשונה שהשלימה את אתגר שלושת הכתרים.
ב-19 ביולי 2019, גיא כהן היה לישראלי השני שהשלים את אתגר שלושת הכתרים.
ב-30 ביולי 1993, צלח בשחיית סולו פרופ' איתן פרידמן (בגיל 40) את תעלת למאנש מאנגליה לצרפת בתוצאה של 13:13 שעות ובכך היה לישראלי הראשון שצלח את התעלה.
ב-1 באוגוסט 2017, אבישג טורק (בת 42) הייתה לשחיינית השנייה והאשה הישראלית הראשונה שחצתה בהצלחה במשחה סולו את התעלה האנגלית, בזמן של 13:35 שעות.
ב-19 ביולי 2018, השלים יוסי אטינגר (בגיל 59) את חציית התעלה בתוצאה של 13:38 שעות.
אטינגר הוא הישראלי השלישי והמבוגר ביותר מבין הישראלים שצלחו את התעלה.
ב-20 ביולי 2018 השלים ירון דוידי (בגיל 56) את חציית התעלה בתוצאה של 15:52 שעות.
דווידי הוא הישראלי הרביעי שצלח בהצלחה את התעלה, בניסיונו השני.
הניסיון הראשון שלו בשנת 2016 לא צלח עקב תנאי ים קשים.
ב-2 בספטמבר 2018 השלים גיא כהן (בגיל 53) את חציית התעלה בתוצאה של 15:44 שעות.
כהן הוא הישראלי החמישי שצלח בהצלחה את התעלה תוך שהוא מתמודד עם תנאי ים קשים של גלים ורוחות בדרגה 5 בסולם בופורט (Force 5).
ב-27 בספטמבר 2010 חצתה קבוצת שליחים ישראלית ראשונה (גברים) את תעלת לאמאנש (T.I.
ישראל: כץ, אמיתי, בר, טל וגינזבורג) בתוצאה של 11:47 שעות.
ב-20 בספטמבר 2015 חצתה קבוצת שליחים ישראלית מעורבת (גברים ונשים) ראשונה בתוצאה 12:35 שעות (ספסל: עינת אור, איה גרניט, אלון קורק, עופר פלד, איתי אורנשטיין וצבי גולצמן).
ב-10 ביולי 2022 חצתה קבוצת שליחות ישראלית ראשונה (נשים) את תעלת לאמאנש בתוצאה של 10:52 שעות (אבישג טורק, מיטל סאיסקי, נעמי ליפין, תמר חושן, נועה צבי).
ב-19 באוגוסט 1989 היה פרופ' איתן פרידמן (בגיל 36) השחיין הישראלי הראשון שהשלים את הקפת האי מנהטן בשחיית סולו בתוצאה של 8:35 שעות.
ב-23 ביולי 2017 היה גיא כהן (בגיל 52) לשחיין הישראלי השני שהשלים את המשחה בתוצאה של 7:45 שעות.
ב-8 בספטמבר 2018 השלים אייל שכנר (בגיל 47) את הקפת האי בתוצאה של 7:20 שעות.
ב-1 ביוני 2019 השלימה אבישג טורק (בגיל 44) את הקפת האי בתוצאה של 7:39 שעות ובכך הפכה לישראלית הראשונה שסיימה את אתגר שלושת הכתרים.
ב-28 בספטמבר 2018, השלימה אבישג טורק בהצלחה (בגיל 43) את אתגר צליחת תעלת קטלינה בתוצאה של 11:59 שעות.
בכך הייתה לישראלית הראשונה שמשלימה את האתגר.
ב-19 ביולי 2019 השלימו השחיינים אייל שכנר וגיא כהן (בגיל 48 ו-54 בהתאמה) את צליחת תעלת קטלינה בזמן של 12:31 ו-12:32 שעות.
המשחה הארוך ביותר לקבוצת שליחים ובמשחה סולו
ב-10 באוקטובר 2014 קבעה קבוצת שליחים קפריסין-ישראל (אודי אראל, אורי סלע, בן אנוש, לוק שטבון, דורון עמוסי, עודד רהב) שיא עולם למשחה שליחים של 6 אנשי צוות הארוך ביותר במים פתוחים, כששחו 380 ק"מ מקפריסין לישראל.
את המשחה שארך מעל חמישה ימים הקבוצה סיימה בזמן של 123:10 שעות.
השיא החזיק מעמד כמה חודשים עד ל-19 בפברואר 2015, כאשר קבוצת השליחים ההודית סיהוק (The Sea Hawk) קבעה שיא עולם חדש של 433 ק"מ.
ב-29 באפריל 2015 קבעה אבישג טורק שיא ישראלי למרחק הרב ביותר ששחיין ישראלי שחה עד אז, ללא תמיכה של זרמים, כששחתה את המרחק של ריצת מרתון (42.195 ק"מ) לאורך חופי ישראל בתוצאה של 16:42 שעות, מהחוף של גבעת אולגה עד לחוף של פארק צ'ארלס קלור שבדרום תל אביב.
ב-2 ביוני 2016 השלים גיא כהן את משחה הסולו הארוך ביותר בישראל במים פתוחים, ללא תמיכת זרמים, כששחה ברציפות במשך 24:13 שעות (70.5 ק"מ) וקבע בכך שיא ישראלי חדש.
המשחה התחיל בחוף שדות ים והסתיים בחוף דדו בחיפה.
שחיינית צרת-מקור או פָלָרוֹפּוּס (שם מדעי: Phalaropus lobatus) היא מין של עוף מים ממשפחת החרטומניים.
השחיינית היא עוף קטן באורך 18 ס"מ, משקל של 35 גרם ומוטת כנפיים של 41 ס"מ.
הנקבה גדולה מהזכר, ולבוש הקיץ שלה צבעוני יותר: שני פסים בצבע אדום או אדום-חלודי לאורך צדי החזה ומעלה עד לאחורי הלחיים, הגרון לבן, חלקו העליון של הגוף בגווני אפור עם כתפים בהירים.
אצל הנקבות הצבעים יותר בוהקים מאשר אצל הזכרים.
פס העין כהה ובולט ונמשך עד למאחורי האוזן.
לצעירים יש צבע כתום יותר, ועם פסי גב בולטים מאוד.
המקור ישר ושטוח, מותאם לשליפת יצורים כמו סרטנים וחרקים מבין סדקים.
עם זאת היא ניזונה לרוב בתוך המים.