tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סנסקריט תעתיק אנגלי עברית תרגום לעברית ॐ नमः शिवय गुरवे Om Namah Shivāya Gurave אום נאמה שיוואיה גוראווה אני קד לאור, טוב הלב הפנימי, הנפש הפנימית שהיא המורה האמיתי היחיד השוכן בתוכנו ומחוצה לנו.
सचिदननद मुतयै Satchidānanda Mūrtaye סאטצ'יטאננאנדה מורטיה מהות פנימית זו לובשת צורה של מציאות ,תודעה ואושר.
निसपपचय शनतय Nishprapanchāya Shāntaya נישפראפאנצ'איה שאנטאיה מהות זו אף פעם לא נעדרת והיא מלאה בשקט ושלווה.
निरलमबय तेजसे Nirālambāya Tejase ניראלאמבאיה טג'אסה חופשייה לחלוטין ועצמאית בקיומה, המהות מלאת החיים הזו, מאירה בזוהר שמימי.
אנוסארה יוגה מרושתת ומאורגנת כקהילה (Kula).
הדגש הוא על שייכות מחד וייחודיות מאידך מתוך יצירתיות, וחופש.
"אנוסארה יוגה מתפתחת מתוך הרמוניה והגינות, באמצעות החזון המשותף שמנחילים המורים - והוא לחשוף את הטוב הטבוע באופן טבעי באדם באשר הוא.
המטרה היא לשאוף למצות את הערכיות וטבעו העליון של כל תלמיד וישות."
ג'ון פרינד מדמה את ההשפעה הדדית של שלושת העקרונות, "כוונה", "יישורת" ו"פעולה", בתרגול היוגה לנגינה:
אנונימוס היא תנועה אינטרנטית שהחלה בשנת 2003 בפורום התמונות 4chan.
התנועה מהווה קהילה הפועלת באופן אנרכיסטי, מתקיימת ברשת ומחוצה לה ופועלת כישות בעלת אינטליגנציה משותפת אחת.
המושג 'אנונימוס' משמש גם כשם כולל לחברים בתת-תרבויות אינטרנט שונות, הפועלים בסביבה בה זהותם האמיתית איננה ידועה.
מקור השם "אנונימוס" בשם המשתמש "Anonymous" שהופיע באתר 4chan.
בתחילת דרכו, אומץ הקונספט של אנונימוס על ידי קהילה של גולשי אינטרנט, אשר היו פועלים, אומנם באנונימיות, אך באופן מתואם ביניהם, לעבר מטרה מוסכמת באופן כללי למדי, ובעיקר למטרות הבידור האישי שלהם.
הפעילויות כללו בעיקר מתיחות אינטרנטיות שונות כמו השתתפות המונית ומתואמת במשחקי מחשב ובקהילות "סקנד לייף" מתוך מטרה לחבל במשחק ("להטריל" אותו).
החל משנת 2008, חלקים מקהילת הגולשים אשר מזוהה עם אנונימוס החלו באופן גובר לקשר את עצמם לפעילות של האקטיביזם משותף בינלאומי, באמצעות התמיכה בהפגנות ובפעילויות נוספות שמטרתן היא לקדם חופש ברשת האינטרנט וחופש דיבור.
פעולות המזוהות עם "אנונימוס" נעשות על ידי פרטים שאינם מגלים את זהותם האמיתית, ואשר בוחרים לייחס לפעולות שעשו ולעצמם את שם הקבוצה (מבלי שהחברות בקבוצה תוענק להם על ידי גורם ספציפי כלשהו).
אף על פי שלא ניתן לקשר את חברי הקבוצה לישות אינטרנטית אחת, קיימים אתרים רבים המזוהים במיוחד עם קבוצת אנונימוס.
מבין אלו ניתן למנות פורומים של תמונות כמו 4chan, פוטובה, דפי הויקי המקושרים אליהם, אנציקלופדיה דרמטיקה ופורומים נוספים.
לאחר שבשנת 2008 חברי אנונימוס לקחו אחריות לסדרה של הפגנות שנויות במחלוקת, והתקפות מניעת שירות מבוזרות (DDoS), אשר זכו לסיקור תקשורתי נרחב, עלה מספר הפעולות המשויכות לחברי הקבוצה.
בהתחשב ביכולותיה של הקבוצה, אנונימוס הוערכה על ידי CNN להיות אחת מבין שלושת היורשים העיקריים לאתר ויקיליקס.
בשנת 2012, קבוצת ההאקרים אנונימוס הפילה את אתר משרד המשפטים של ארצות הברית, אתר הבולשת הפדרלית (FBI) והאתרים של חברות בידור ומוזיקה שונות כגון חברת יוניברסל מיוזיק, וזאת במחאה על סגירת אתר ההורדות Megaupload וצעדי הממשל האמריקאי כנגד אתרים פיראטיים.
כיום, בשל האנונימיות, הגדרה של שייכות לקבוצה זו מתקיימת כל עוד אתה מזדהה בתור חבר בארגון.
נוסף על כך, אין כל הוכחה חד משמעית שהקבוצה בעלת ניהול מרכזי כולשהו או בעלת היררכיה מרכזית ומאורגנת, למעשה ככל הנראה ההפך הוא הנכון.
לאור העובדה שבין המבצעים אשר הוכרזו במרוצת השנים על ידי ארגון זה נמצאו סתירות אידאולוגיות ואתרים "רשמיים" שונים בעלי מידע סותר על מבצעים ופעולות, ניתן להניח שמדובר בקבוצת שונות אשר משייכות עצמן לארגון על מנת לתמוך באג'נדות שלהן.
לפי טענותיו של שדרן הרדיו האל טרנר, במהלך החודשים דצמבר 2006 וינואר 2007 אלמונים אשר זיהו עצמם בשם "אנונימוס" הפילו את אתר האינטרנט שלו, והדבר גרם לו לעלויות בסך אלפי דולרים בתשלום על רוחב פס.
בתגובה לכך, טרנר תבע את האתרים 4chan, 7chan, eBaum's World וכמו כן אתרים נוספים, בטענות של הפרת זכויות יוצרים.
עם זאת, טרנר התקשה לקבל ולענות למכתבים שנשלחו אליו מבית המשפט בנושא, מה שגרם לתביעה להתבטל בסופו של דבר.
ב-7 בדצמבר 2007, העיתון Toronto Sun הקנדי פרסם דיווח לגבי מעצרו של חשוד בן 53 בשם כריס פורקנד, בגין האשמות לגבי פיתוי ילדים מתחת לגיל 14, הזמנה למגע מיני, ניסיון לחשוף את עצמו, החזקת נשק מסוכן, ונשיאת נשק מוסתר.
הדיווח סיפר כי עוד לפני תחילת החקירות במשטרה, היה פורקנד נתון למעקב של "קבוצת וירטואלית של ויג'ילנטים אשר שואפת לחשוף את זהותם של כל אלו אשר מביעים עניין מיני בילדים".
דיווח באותו נושא מטעם רשת הטלוויזיה הקנדית Global TV זיהה את הקבוצה האחראית למעצר כ"קבוצת ויג'ילנטים הפועלת ברשת האינטרנט, אשר מכנה את עצמה אנונימוס".
לפי הדיווח, חברי הקבוצה הם אלו שפנו למשטרה, לאחר שפורקנד הציג בפני חלק מהם "תמונה דוחה של עצמו".
הדיווח הוסיף וציין כי זו הפעם הראשונה בה אדם נעצר בחשד לפעילות פדופילית באינטרנט תודות לאכיפת חוק אזרחית ברשת האינטרנט.
25 בפברואר 2022 במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, קבוצת ההאקרים "אנונימוס" הכריזה על מלחמת סייבר נגד ממשלת רוסיה ולקחה אחריות על הפלת ערוץ תעמולה ממשלתי רוסי
קבוצת אנונימוס זכתה לפרסום בקנה מידה עולמי לאור מאבקה בכנסיית הסיינטולוגיה.
ב-14 בינואר 2008, אלמונים שטענו כי הם פועלים בשם אנונימוס הכריזו על כוונותיהם בנושא, באמצעות סרטון וידאו שהועלה לאתר YouTube תחת השם "מסר לסיינטולוגיה", יחד עם הודעה לעיתונות בדבר "מלחמה בסיינטולוגיה".
המאבק כוון כנגד הן הכנסייה הסיינטולוגית, והן כנגד המרכז לטכנולוגיות דת (RTC) – מוסד ללא כוונת רווח שהוקם על ידי הכנסייה הסיינטולוגית במטרה להגן על זכויות היוצרים של כת הסיינטולוגיה.
בהצהרה לתקשורת נאמר כי המאבק כנגד הכנסייה הסיינטולוגית יימשך כדי להגן על חופש הדיבור, וכדי לסיים את מה שהוגדר על ידי הקבוצה כניצול הכספי של חברי הכנסייה.
תוך מספר ימים בוצעו התקפות תוך שימוש ב-Low Orbit Ion Cannon.
ב-2 בפברואר 2008, כ-150 איש נאספו מחוץ למרכז הכנסייה הסיינטולוגית באורלנדו, פלורידה, כדי למחות כנגד ההתנהלות של הארגון.
ב-10 בפברואר 2008, נערכה הפגנה גדולה משמעותית מהקודמת, ובה השתתפו במצטבר כ-7,000 איש, שהתפרשו על פני 93 ערים שונות ברחבי העולם.
רבים מהמפגינים עטו מסכות של 'V', הדמות הראשית מסדרת הקומיקס והסרט ונדטה (המבוססת על דמותו של גאי פוקס), או הסתירו את זהותם בדרכים אחרות, וזאת לאור החשש מפעולות תגמול אפשריות מצד הכנסייה הסיינטולוגית.
אנונימוס קיימו גל הפגנות שני כחודש לאחר הראשון, ב-15 במרץ 2008, בערים שונות ברחבי העולם, לרבות בוסטון, דאלאס, שיקגו, לוס אנג'לס, לונדון, פריז, ונקובר, טורונטו, ברלין ודבלין.
בהפגנות אלה השתתפו כמות זהה של מפגינים בדומה לגל ההפגנות הראשון - בין 7,000 ל-8,000 מפגינים.
ההפגנות נמשכו, בין היתר תוך ניצול הסיקור התקשורתי של אירועים כגון הפרמיירה של הסרט בכיכובו של טום קרוז (הפעיל בכת הסיינטולוגיה), "מבצע ואלקירי", כאשר בחירת מקום האירוע על ידי מארגניו הושפעה מהצפי להפגנות, ואף נעשתה באופן חלקי כך שתצמצם את החשיפה אליהן.
באפריל 2009, הנתבעים במשפט שנוהל כנגד אתר The Pirate Bay נמצאו אשמים בכך שאפשרו הפרה נרחבת של זכויות יוצרים באופן שיטתי ומאורגן.
חברי אנונימוס הגיבו לתוצאות המשפט באמצעות התקפות מניעת שירות כנגד הפדרציה לתקליטים וקלטות (IFPI), ארגון האחראי לשמירת זכויות יוצרים בתעשיית המוזיקה.
כאשר מאוחר מכן נדחה הערעור שהגישו מייסדי האתר, אנונימוס תקפו שנית את אתר ה-IFPI, תוך שהם מכנים אותם 'פרזיטים'.
ההצהרה שהוציאו אנונימוס אמרה: "אנו נמשיך לתקוף את אלו המאמצים לחיקם את הצנזורה.
לא תוכלו להסתיר את דרכיכם המגוחכות לשלוט בנו".
ב-19 בינואר 2012, אתר Megaupload אשר סיפק שירותי שיתוף קבצים, נסגר על ידי מחלקת המשפטים של ארצות הברית וה- FBI.
מהלך זה הוביל למה שחברי אנונימוס כינו "המתקפה הגדולה ביותר בהיסטוריה של הקבוצה".
המתקפה הגיעה בתזמון לא נוח במיוחד עבור הממשל האמריקאי, בסמוך להפגנות שהתקיימו באותה עת כנגד הצעת החוק SOPA.
נטען כי אתר האינטרנט של מחלקת המשפטים של ארצות הברית הופל כבר אחרי 70 דקות מהכרזת המתקפה.
אף על פי שהמתקפות של אנונימוס זכו ככלל לתמיכה בציבור, היו שטענו שהשפעתן עלולה להיות דווקא הפוכה מהרצוי ומזיקה במאבק כנגד הצעת החוק SOPA.
המתקפה כללה בין היתר שימוש בשיטות תקיפה חדשות ומתוחכמות, במסגרתן משתמשי אינטרנט שונים אשר לחצו על לינקים בחדרי צ'אט ובטוויטר השתתפו למעשה, אף ללא ידיעתם, בהתקפות מניעת שירות.
ב-6 באפריל 2013 פתחו פעילים מוסלמים וערבים שהזדהו כחלק מקבוצת אנונימוס, ביחד עם ארגוני האקרים פרו-פלסטיניים, במתקפת סייבר על אתרים ממשלתיים וציבוריים בישראל, זאת כמחאה מתוקשרת על מה שהגדירו ככיבוש, דיכוי והפרת זכויות אדם כלפי הפלסטינים במדינה, וכפעילות שמאל אקטיבי המזוהה עם הקבוצה.
ההתקפה כונתה Opisrael# (-קיצור של operation israel - "מבצע ישראל").
ההתקפה כללה שימוש בעיקר במתקפת מניעת שרות מבוזרת, ובמקרים אחדים הושחתו אתרים והתוכן המוצג בהם הוחלף בתוכן שונה.
ממשלת ישראל הודיעה כי היא נתונה תחת מתקפה, אך רוב האתרים שהופלו על ידי הארגון חזרו לפעולה כעבור זמן קצר.
חלק מאותם הפעילים הודיעו בכלי התקשורת שמטרתם "למחוק את ישראל מהאינטרנט".
תוך כדי המתקפה על ישראל, האקרים ישראלים השיבו במתקפה ואף השתלטו על האתר שארגן את ההתקפות ושתלו בו מסרים פרו-ישראלים, וסרטונים בגנות האסלאם.
בנוסף, הותקפו אתרים במדינות ערב.
דפוס דומה של פעולה ותגובה של ישראלים, אירע ב-7 באפריל 2014 ופעם נוספת באותו תאריך ב-2015.
ב-2015 הכריז הארגון מלחמה על דאעש בגלל רציחתם של אנשים רבים בידי דאעש.
ב-25 בפברואר 2022 אנשי הארגון הכריזו על מלחמת סייבר נגד הפדרציה הרוסית, כחלק מההתנגדות ל.
אנונימיות (מן המילה היוונית: ἀνωνυμία - אנונימיה) הוא מונח שמשמעותו "בלי שם" או "ללא שם" והוא בדרך כלל מתייחס למצב של עשיית דבר מה ללא הזדהות בפני הזולת.
קיימות סיבות רבות לכך שאדם בוחר להסתיר את זהותו ולהישאר אנונימי.
כמה מסיבות אלו הן חוקיות, לגיטימיות ומקובלות מבחינה חברתית.
למשל מעשי צדקה רבים מתבצעים באופן אנונימי, כאשר התורם אינו מעוניין, מסיבה כלשהי, לזכות בהכרה על פעולתו.
כמו כן, אדם החש מאוים מידי מישהו אחר עלול לנסות להסתתר מאחורי אמצעים שונים של אנונימיות, למשל עד לפשע יכול לבקש להישאר אנונימי כשהוא מתלונן למשטרה ובכך נמנע ממעשה של נקמה, עיתונאי או פעיל חברתי החושף שחיתות ועוד.
ישנן גם סיבות לא חוקיות רבות להסתתר מאחורי אנונימיות.
פושעים בדרך כלל מנסים לשמור על עצמם אנונימיים כדי להסתיר את העובדה שבוצע פשע או כדי לא להיתפס.
האנונימיות יכולה גם להיווצר בשוגג, באמצעות אובדן של מידע מזהה עקב חלוף הזמן או אירוע הרסני.
עם התפתחות אתרי הפורומים ברשת האינטרנט, רבים מהגולשים בחרו להישאר אנונימיים ובכך לאפשר לעצמם ביטחון שלא יזוהו במסגרת כתיבתם ותרומתם לשיח.
בתוך כך, בשנים האחרונות החלו פלטפורמות שונות שלא לאפשר עוד אנונימיות ברשת ואסרו על פתיחת פרופילים אנונימיים.
בספרות, סופרי צללים נותרים אנונימיים על מנת שהקרדיט על כתיבת אוטוביוגרפיה או נאום יישמרו למי שמוצג רשמית ככותב.
שם עט השונה משמו האמיתי של הכותב, מאפשר לכותב המעוניין בכך לשמור על אנונימיות.
המונח "הודעה אנונימית" בדרך כלל מתייחס להודעה (המועברת למשל במרשתת), שאינה מזהה את השולח, לכן לא ניתן לדעת אם הודעות שונות מסוג זה נשלחו על ידי אותו השולח.
חברות פרסום מסוימות יכולות לנצל לטובתן את המצב כדי להפיץ פרסומות ברבים, בתצורת ספאם.
באבטחת מידע, אימות היא הדרך לזהות את המשתמש ממנו מגיע מסר למערכת ממוחשבת, כך שתימנע אפשרות של התחזות ותסכל התקפת אדם שבתווך.
במתמטיקה, ביחס לאלמנט שרירותי (למשל, אדם, אובייקט, מחשב), בתוך קבוצה מוגדרת היטב (המכונה "קבוצת אנונימיות"), "אנונימיות" של האלמנט הזה מתייחסת לרכוש של האלמנט שלא מזוהה בתוך קבוצה זו.
אם זה לא מזוהה, אז האלמנט מכונה "אנונימי".
אנוסי קלטוספריסיס קוואלה היא קבוצת כדורסל יוונית מהעיר קוואלה, המתמודדה בעבר בליגת העל היוונית וכיום (2021) משחקת בליגת משנה.
הקבוצה הוקמה בשנת 2003 ובשנת 2008 התאחדה עם הקולגה העירונית "פנורמה קוואלה".
בסיום עונת 2007/08 העפילה הקבוצה המאוחדת לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה.
בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום השישי בטבלה והפסידה לקבוצת קולוסוס רודוס ברבע גמר הפלייאוף.
בנוסף הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע.
בעונת 2012/13 השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית.
הקבוצה מארחת באולם הספורט קלאמיטזס בעיר, המכיל 1,700 מקומות ישיבה.
אנונה קשקשית (שם מדעי: Annona squamosa) הוא עץ פרי ירוק-עד קטן יחסית בעל עלים צרים וחלקים, שצבעם ירוק בהיר.
הפרי עגול ירקרק ומכוסה קשקשים בשרניים רבים.
הפרי מכיל זרעים רבים וציפתו מתוקה, עסיסית וריחנית.
מוצא העץ בשפלות הטרופיות של אמריקה המרכזית, טיפוס התפוצה סוב-טרופי.
העץ גדל בארץ בתור גידול חקלאי במישור החוף.
ברפואה העממית משמשים הזרעים כתרופה כללית.
אֲנוֹמָלוּרִיִּים (שם מדעי: Anomaluridae) הם משפחה של מכרסמים שוכני עצים החיים ביערות אפריקה המערבית והמרכזית.
האנומלורים מזכירים במראם סנאים גדולים בעלי זנב ארוך ושעיר וקרומי עור סביב גפיהם, המאפשרים להם לדאות באוויר מבין העצים ברחבי היער.
למרות הדמיון הם אינם קשורים לסנאים ואף לא לעכברים אלא לקבוצה נפרדת של מכרסמים.
אלו יצורי לילה החיים בלהקות של עד 10 פרטים ונחים במשך היום בחללי עצים.
הם יוצאים בלילה ומשוטטים לאורך אזור מחייתם בחיפוש אחר עלים, זרעים, אגוזים וחרקים קטנים למאכל.
הם מתבגרים במהירות ומצמיחים את הפרווה בגיל צעיר מאוד.
כאשר בחרה בו אספת האצילים כשליט-שותף של שוודיה, הביע העם השוודי את התנגדותו לשמו הלא-סקנדינבי, "יקוב", לפיכך הוסף לשמו השם "אנונד".
ברשימת המלכים הנספחת לקובץ "החוק הוסטרוגוטי" (Västgötalagen), מצוין ששמו היה "קולברנה" (Kolbränna, בשוודית: "שורף הפחם"), על שם מנהגו להעלות באש את בתי מתנגדיו.
סדר היום הפוליטי שלו כלל שמירה על מאזן הכוחות בסקנדינביה, וזו הסיבה לתמיכתו במלכים הנורווגים, אולף השני ומגנוס הראשון, כנגד קנוט הגדול, מלך דנמרק, בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-11. בקרב הלגה הובסו אנונד יקוב ואולף על ידי קנוט.
כאשר היה מגנוס הראשון למלך נורווגיה ודנמרק ב-1042, תמך בו אנונד יקוב עד למותו של מגנוס ב-1047, תקופת מלכותו של אנונד יקוב תוארכה באופן מסורתי החל מ-1022 ועד למותו בשנת 1050 לערך, אך קיימת אי ודאות גדולה בנוגע לשנת מותו.
בשנת 1049 הוא היה ככל הנראה עדיין בחיים ואחיו ויורשו, אמונד, מלך בוודאות על שוודיה בקיץ 1060.
אנונד גרדסקה (בשוודית: Anund Gårdske) היה מלך שוודיה בשנת 1070 לערך.
על פי יצירתו של אדם מברמן, "מעשי הבישופים של המבורג" (Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum), הגיע אנונד מרוס של קייב, ככל הנראה מאלדיגיובורג (כיום סטרייה לדוגה שברוסיה).
השם גרדסקה משמעותו שהוא הגיע מגרדריקי, אחד מהשמות הסקנדינביים של רוס של קייב.
כנוצרי הוא סירב להקריב קורבנות לאלים הנורדיים במקדש באופסלה וכתוצאה מכך הוא הודח מכסאו.
קיימת השערה שאנונד ואינגה הזקן היו מלעשה אותו אדם, שכן כמה מקורות מציינים שאינגה היה נוצרי נלהב והסאגה של הרברר מתארת כיצד גם אינגה הזקן סירב לנהל את טקס הקרבת הקורבנות (Blót) והוא הוגלה לוסטרייטלנד.
אנומלפיים (שם מדעי: Anomalepididae) היא משפחה של נחשים עיוורים המזכירים את הנחשיליים במראם, אך בעלי שן אחת בלסת התחתונה שלהם.
הם חיים ביערות ומדשאות באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית והם חסרי ארס.
אורך נחשים קטנים אלה 15-30 ס"מ והם בעלי ראש קטן, זנב קצר ועקב מנהגם להתחפר מתחת לפני האדמה עיניהם גם כמעט התנוונו.
הם אוכלים חרקים קטנים ובייחוד נמלים וטרמיטים.
משפחה זו כוללת, נכון למאי 2025, 23 מינים.
סוג Anomalepis - בו 4 מינים.
אנונימוס או נוטריון המלך בֵּלה היה נוטריון וכרוניקן של מלך הונגריה, ייתכן בלה השלישי.
מעט ידוע עליו ונראה ששמו האמיתי בלטינית התחיל באות P, כשהוא קרא לעצמו "P הקרוי מגיסטר" "P.
אנונימוס נודע בכרוניקה שלו "גסטה הונגרורום" (Gesta Hungarorum), כלומר "מעשי ההונגרים", שנכתבה בשפה הלטינית כנראה בסביבות שנת 1200. הספר מביא את הסיפור המפורט ביותר של תהליך פלישתם של ההונגרים לאגן הקרפטים, אירועים הנקראים בפי ההונגרים - honfoglalás ("כיבוש המולדת").
לרוב מאמציו להסביר את השמות הגאוגרפיים ההונגרים השונים לא נמצא בסיס באטימולוגיה המודרנית.
אנונימוס ערך גם קומפילציה על טרויה.
זהותו של מחבר ה"גסטה הונגרורום" היא מאז ומתמיד נושא לוטה בערפל.
במשפט הפתיחה של הכרוניקה הוא קורא לעצמו "פ.
הקרוי מגיסטר." - "P dictus magister", מילים שפירושם עמום.
אפשר להבין כי מדובר באדם ששמו מתחיל ב-P (פּ) או כי מדובר במילת הקיצור הלטינית P עבור הביטוי praedictus, כלומר "המוזכר קודם" המתייחס אולי לשם המופיע בדף הכותרת של הכרוניקה שנעלם בימינו.
מרבית החוקרים מקבלים את ההסבר הראשון, ומתרגמים את הטקסט כ-"P הקרוי מגיסטר, ושהיה פעם נוטריון של בלה המהולל ביותר, מלך הונגריה, יהיה זכרו ברוך".
הועלתה השערה, לא מוכחת, שמדובר בפטר, בישוף העיר גיור (גייר).
השערות אחרות, גם כן בלתי מוכחות, ביקשו לקשר את דמותו לפאל פטר, בישוף טרנסילבניה, ולמגיסטר פּואוס (Pous), נוטריון בחצרו של בלה הרביעי.
הכרוניקה "מעשי ההונגרים" אמורה לתאר ב־57 פרקים את השתלשלות פלישת ההונגרים לאגן הקרפטים והמישור הפאנוני שבהם הקימו את מדינתם – הונגריה.
הכרוניקה מתחילה בימי ראש השבטים ומסתיימת בתקופת הנסיך הגדול .
המחבר דיווח על שמות ראשי השבטים ההונגרים, שרוב ההיסטוריונים סבורים שאינם אותנטיים.
הכרוניקה מוחזקת בספרייה הלאומית ההונגרית על שם אישטוואן סצ'ני.
היא תורגמה מלטינית להונגרית על ידי אישטוואן לטניאי (Lethenyey) בשנת 1791, על ידי אישטוואן מאנדי ב־1799 ועל ידי קארוי סאבו ב־1860.
הכרוניקה הוצאה לאור במהדורה ביקורתית במאה ה־19 על ידי פלוריאן מתיאש.
מחקר הכרוניקה ניתן היה לשער כי מוצא המחבר הוא באזור הטיסה העליונה, שבו היו לו קשרים הדוקים עם בני משפחת האצילים אבא.
לפי המקדמה לכרוניקה יוצא כי אנונימוס למד במערב אירופה, ככל הנראה בפריז.
לכרוניקה, הכתובה בסגנון מאולץ משהו, אסוציאציות לשירת הניבלונגים ולכרוניקה ההונגרית העתיקה ביותר בעלת אותה הכותרת "גסטה הונגרורום" מן המאה ה-11.
יש בכתיבתו של המחבר מוטיבים משותפים עם אלו של הכרוניקן האנגלי ג'פרי ממונמאות'.
בדומה לכותבים אחרים מימי הביניים, הם החדירו בעבודתם יסודות אישיים.
ישנם ויכוחים רבים לגבי איכות הכרוניקה ואמינותה.
ההיסטוריון האוסטרי אדוארד רוברט רסלר (Rom.Studien), ההיסטוריון ההונגרי פאל הונפאלבי (Ethnographia) וההיסטוריון הרוסי אל אלכסיי ל.
פטרוב ראו במחברה יותר משורר מאשר כרוניקן.
עמיתיהם הגרמנים תאודור מומזן וברטולד גאורג ניבוהר וההונגרי דיולה פאולר השוו את אנונימוס לטיטוס ליוויוס, שלדידם דאג יותר ליופי הסיפור מאשר להצגתם המדויקת של מקורותיו ועל כן יש לקרוא אותו בביקורתיות רבה.
מצד שני, ההיסטוריון הנריק מרצאלי סבר שאף על פי שאינו יכול להיחשב לאבי הכתיבה ההיסטורית ההונגרית, לא ניתן להעריך אותו כמגמתי או מסלף.
מיקשה הל, היסטוריון הונגרי נוסף שפעל במאה ה-19, העריך שלכרוניקת אנונימוס חשיבות רבה.
אחת הסוגיות הכי שנויות במחלוקת בכרוניקה מתייחסת לנוכחותם של הרומנים באזורי טרנסילבניה, באנאט ופרטיום בשלהי המאה ה-9 ותחילת המאה ה-10.
בעת כיבוש פאנוניה, המתואר של ידי אנונימוס בפרקים 23–27, מצאו בה ההונגרים תושבים "סלאבים, בולגרים ובלאכים (כלומר - רומנים), ו"רועי הצאן של הרומאים".
מידע זה הושם בפי בני קייב (בפרק 9) המודיעים להונגרים ומנהיגם אלמוש מיהם תושבי האגן הקרפטי.
בגרסת בני גליציה (הליץ') בפרק 11 של הכרוניקה של אנונימוס, הם מזכירים גם את הכוזרים בלי לדבר על הבלאכים.
גם כן לפי אנונימוס, בטרנסילבניה היו קיימות באותה תקופה ישויות מדיניות של ה"בלאזים" והסלאבים בראשותם של ג'לו (פרקים 24–27), ששלט על "בלאכים וסלאבים", של גלאד ובהתאמה, של מנומורוט, והן התנגדו לפלישת השבטים ההונגרים.
ג'לו שלט בדוכסות או וויבודות באזור שבין הקרפטים, מנומורוט בחבל קרישאנה, וגלאד בחבל באנאט.
בישויות המדיניות האלה ובהזכרת שמות מנהיגיהן ראו היסטוריונים רומנים ראיות לנוכחות הרומנים באזור לפני פלישת ההונגרים, בעוד שהיסטוריונים הונגרים וגרמנים חלקו על כך.
ההיסטוריונים ההונגרים טענו שאונונימוס ייחס לתקופת הכיבוש ההונגרי במאה ה-9–10 את התמונה האתנו-דמוגרפית שהייתה קיימת בזמנו.
הם גם טוענים שהרבה משמות השליטים שהוא הזכיר בתור מנהיגים סלאבים או בלאכים - כולל מנומורוט, גלאד, זובור, ג'לו, הם שמות של מקומות גאוגרפיים ותו לא.
נטען כי שמות אלה הם המצאה שלו ומופיעים רק בכרוניקה של אנונימוס ולא בכרוניקות הקדומות יותר ששימשו לו כמקורות.
בקשר לשמות "בלאכים", "בלאקים" ו"בלאסים" שאנונימוס משתמש בהם, טוענים היסטוריונים הונגרים כי הם שאולים מהכרוניקה הרוסית של נסטור (שכינה כך את הרומאים) וממקורות צרפתיים ומתייחסים לבולגרים-ואלכים שבאו מדרומה של דנובה וגורשו על ידי ההונגרים.
בכותבו על הפלישה ההונגרית באזור הדנובה האמצעית, ציין אנונימוס כי בדרך כבשו ההונגרים את קייב, את גליציה ואת וולודימיר.
היסטוריונים אוקראינים סבורים שמדובר גם במקרה זה, באקסטרפולציה של אירועים שהתרחשו במאה ה-12 ויוחסו לתקופה מוקדמת יותר - המאה ה-9, ושהיא נועדה לשרת שאיפות של המלכים ההונגרים מבית ארפאד לספח את גליציה.
הכרוניקה של אנונימוס היא הכרוניקה היחידה המזכירה א הנסיך לבורץ הנערץ לימים על ידי משוררים וסופרים רוסינים.
לזכר אנונימוס הוצבו פסלים שלו בפארק העירוני של בודפשט – וארושליגט – שהמפורסם שבהם הוא פסלו של הפסל ההונגרי־יהודי מיקלוש ליגטי, וכן בפארק המורשת ההונגרית בכפר במחוז צ'ונגראד, 20 ק"מ צפונית מהעיר סגד.
הכרוניקן הוצג בישיבה וחובש ברדס, ואלמוניותו מודגשת על ידי כך שקרני השמש אינם מגיעות בשום רגע להאיר את פניו.
אנומליות רחמיות הן וריאנטים אנטומיים במבנה הרחם.
מדובר תופעה שכיחה הקיימת ב 3.2% מהנשים בגיל הפוריות.
במרבית המקרים אנומליות רחמיות הן תופעה חסרת תסמינים.
האנומליות מתגלות בדרך כלל בבדיקה מקרית, אולם ייתכנו מקרים בהם הן מתגלות עקב כאבים בזמן הווסת או עקב ירידה בפוריות.
אנומליות רחמיות מהוות עד 19% מהסיבות להפלות חוזרות.
תוארו גם מקרים נדירים של קרע רחמי בהריון של נשים עם אנומליות רחמיות.
קיימים מספר סוגים של אנומליות רחמיות.
מבין האנומליות הרחמיות השכיחה ביותר היא מחיצה תוך רחמית (90% מסך האנומליות), לאחריה רחם דו קרני (5%) ורחם כפול (5%).
סוגים נוספים נדירים יותר כוללים רחם חד קרני והעדר התפתחות של הרחם.
ההיארעות גבוהה יותר בנשים עם הפלות חוזרות או מוקדמות.
עד 30% מהמקרים של אנומליות רחמיות מופיעות יחד עם אנומליות במערכת הכליות והשתן.
כן מומלץ שכל הנשים עם אנומליות רחמיות יעברו בדיקות הדמיה של מבנה מערכת השתן והכליות.
אנומליות רחמיות לרוב לא דורשות טיפול.
במקרים בהם נדרש טיפול, עקב כאבים או הפרעות בפוריות, הוא יכלול לרוב ניתוח בגישה ישירה או בניתוח זעיר פולשני (היסטרוסקופיה או לפרוסקופיה).
רחם דו קרני הוא רחם שבסיסו מחורץ ואילו הנרתיק הוא במבנה תקין.
בתהליך ההתפתחות העוברית מתבצע איחוי של צינורות ה müllerian.
איחוי זה יוצר את הנרתיק, הרחם והחצוצרות.
כאשר איחוי זה חלקי, נוצרת הפרדה בין קרני הרחם וכך נוצר רחם דו קרני.
הפרדה זו יכולה להיות מלאה, חלקית או מזערית.
במעל 90% מהמקרים הקריוטיפ תקין ולא מוצאים הפרעה כרומוזומלית.
מעריכים כי מרבית המקרים הם תוצר השפעה של גורמים גנטיים רבים אולם טרם נמצא פגם גנטי ספציפי שגורם ליצירת רחם דו קרני.
כאמור, מרבית המקרים של רחם דו קרני הם א-תסמיניים.
ישנם מקרים בהם ייתכן כאב אגני כרוני.
ברוב המקרים לא תהיה השפעה על פוריות האישה.
במיעוט המקרים ייתכנו הפלות מוקדמות, לידה מוקדמת או מצג לא תקין של העובר.
יחד עם זאת, בנשים עם חוסר פוריות ראשונית, היארעות אנומליות רחמיות זהה לזו שבנשים ללא פגיעה בפוריות.
אבחנה של רחם דו קרני יכולה להתבצע על ידי בדיקת אולטרסאונד או על ידי צילום רחם.
ניתן לבצע גם בדיקת תהודה מגנטית לשם אבחנה.
לעיתים האבחנה מתקבלת בבדיקת היסטרוסקופיה או לפרוסקופיה.
לרוב לא נדרשת התערבות במקרים של רחם דו קרני.
טיפול ידרש במקרים נדירים של הפלות חוזרות או כאב אגני קשה.
הטיפול יהיה ניתוח בו יאוחו שתי הקרניים של הרחם.
טרם הניתוח יש לשלול סיבות אחרות לתסמיני האישה.
אנון הוא סרט מותחן מדע בדיוני שבוים ונכתב על ידי אנדרו ניקול בהפקה משותפת של ארצות הברית וקנדה.
בסרט מככבים קלייב אואן ואמנדה סייפריד.
הסרט הופץ על ידי נטפליקס ב-4 במאי 2018.
הסיפור מתרחש בעתיד שבו לכל האזרחים יש עין כיסוי המספקת בזמן אמת מידע על המשתמש, כמו גם מאחסנת כל דבר שהם רואים במין ענן בשם 'אתר'.
סוכנות אכיפת החוק נלחמת בפשע, באמצעות סקירת ראיית מבט של כל אדם, תוך חיסול הפרטיות ובכך יוצרת מעקב וצנזורה עצמית דה פקטו.
קצין משטרת לוס אנג'לס בשם סאל פרילנד הוא אחד מני רבים בתחום השיטור והאכיפה.
אלא שהדברים משתנים מאוד כאשר הוא פוגש האקר ידועה בשם "הנערה" שגורמת לו לפקפק בממונים עליו.
קולם פאור בתור הבלש צ'ארלס גאטיס
סבסטיאן פיגוט בתור הבלש ורדי
ב-28 בינואר 2016, קלייב אואן לוהק לגלם את תפקיד הבלש בעולם ללא פשע.
ב-8 במרץ 2016, אמנדה סייפריד לוהקה לצדו כאישה ללא חתימה דיגיטלית אשר בלתי נראית למשטרה.
הצילומים העיקריים נערכו בתחילת ספטמבר 2016 בניו יורק.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות, ששיבחו מחד את איכות המשחק והמקוריות, אך קיבלה ביקורת שלילית על הסיפור, וההליך האיטי של פיתוח הדמויות.
הסרט קיבל באתר Rotten Tomatoes דירוג של 50% על סמך 14 ביקורות, דירוג ממוצע של 6.2/10. באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון משוקלל ממוצע של 53 מתוך 100, בהתבסס על 9 ביקורות, שציינו "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
אנומליסה הוא סרט דרמה-קומית שחורה באנימציית סטופ מושן משנת 2015, שביימו צ'רלי קאופמן ודיוק ג'ונסון.
קאופמן עיבד את התסריט על בסיס מחזה פרינג' שכתב בשנת 2005 באותו שם, תחת שם העט פרנסיס פרגולי.
הסרט עוקב אחר מייקל סטון, מומחה לשירות לקוחות, בעל השקפת עולם מנוכרת, בה כל שאר האנשים בעולם נדמים לו זהים, עד שהוא פוגש באנומליה - אישה בשם ליסה שנראית לו שונה.
הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לסרט האנימציה הטוב ביותר ולחמישה פרסי אנני.
הסרט הפך לסרט האנימציה הראשון שזכה פרס חבר השופטים בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-72.
בשנת 2005, מומחה לשירות לקוחות בשם מייקל סטון נוסע לסינסינטי, אוהיו כדי לקדם את ספרו האחרון בכנס בבית מלון.
הוא מרגיש מרוחק מכל הסובבים אותו, שהוא תופס כבעלי פנים וקול זהים (כולל אשתו ובנו הקטן).
מייקל מתרגל את נאומו בחדר המלון שלו, אך רדוף אחרי הזיכרון של מכתב זועם מאהובה ישנה, בלה, אותה עזב בפתאומיות ללא הסבר לפני שנים.
הוא מתארגן לפגוש אותה בבר המלון; היא זועמת מהצעתו לעלות לחדרו ועוזבת בסערה.
כשהוא יוצא לטייל מחוץ למלון, מייקל מזהה בטעות בחנות צעצועים למבוגרים כחנות צעצועים לילדים.
הוא נכנס ומגלה את טעותו, אך מוקסם מבובת אנימטרון יפנית מאחורי הדלפק וקונה אותה לבנו.
אחרי שהוא מתקלח, הוא מביט בפניו ולרגע נדמה לו שהן מתפרקות.
ההתבוננות במראה נקטעת כשהוא שומע לפתע קול נשי.
הוא ממהר לחדרו למצוא את מקורו.
מתברר שזו ליסה, צעירה חסרת ביטחון שהגיע למלון כדי להשתתף בכנס ובהרצאה של מייקל עם חברתה.
מייקל נלהב ממראה וקולה הייחודיים, ומזמין את שתיהן לשתות בבר המלון.
לאחר מכן, להפתעתה של ליסה, מייקל מזמין אותה לחדרו.
מייקל המוקסם מעודד אותה לשיר (היא בוחרת בשיר "Girls Just Want to Have Fun" של סינדי לאופר) ולספר לו על חייה.
לאחר שהיא מכנה את עצמה "אנומליה", הוא מכנה אותה "אנומליסה".
יחסיהם הופכים אינטימיים והם מקיימים יחסי מין.
בלילה, מייקל חולם סיוט בו פניו מתפרקים ואנשים זהים בעולם רודפים אחריו, בטענה שהם אוהבים אותו ומתעקשים שהוא וליסה לא יכולים להיות יחד.
החלום מעורר את מייקל להציע לו וליסה להתחיל חיים חדשים יחד.
היא מסכימה, אבל הרגלי האכילה שלה במהלך ארוחת הבוקר מרגיזים אותו, וקולה ופניה מתחילים להפוך לזהים עם כל השאר.
במהלך ההרצאתו בכנס, הוא סובל מהתמוטטות, באומרו כי אין לו עם מי לדבר והוא מתרעם על הממשל האמריקאי, ומתנכר לקהל.
מייקל חוזר לביתו בלוס אנג'לס.
הוא נותן את הבובה היפנית לבנו, שאינו מתרצה מהמתנה.
אשתו של מייקל תכננה עבורו מסיבת הפתעה, אך מייקל אינו מכיר אף אחד מהנוכחים ומכעיס אותה.
מייקל יושב לבד על המדרגות כשהאישה האנימטונרית שרה את "השיר של מומטרו" (Momotarō's Song).
בסצנת הסיום, ליסה כותבת מכתב למייקל ואומרת שהיא מקווה שהם ייפגשו שוב.
לחברתה של ליסה, שישבה לצדה במכונית, יש פנים משלה.
דייוויד ת'יוליס - מייקל סטון, סופר ומומחה לשירות לקוחות עם גישה שלילית ברובה.
בעיניו כל אדם נראה ונשמע אותו דבר למעט ליסה, אותה הוא תופס כשונה.
ג'ניפר ג'ייסון לי - ליסה הסלמן, אישה חסרת ביטחון אך חביבה, שהגיעה למלון להשתתף בהרצאתו של מייקל על שירות לקוחות.
טום נונאן - כל השאר.
אנומליסה נכתב במקור כ"מחזה-קולי" בשנת 2005, עבור פרויקט מיוחד של המלחין קרטר בורוול.
המחזה הועלה כל שהתזמורת של בורוול מנגנת על במה לצד שלושת השחקנים (ת'יוליס, לי, נונאן), שמקריאים את הטקסט מדף ללא שימוש במחוות פיזיות, ומלווים גם באמן סאונד.
המחזה הועלה יחד עם מחזה נוסף של קאופמן בשם "עוזבת את התיאטרון", ועלה במקום עצמות המסור, שכתבו האחים כהן.
אנומליסה זוכה לשם העט של קאופמן "פרנסיס פרגולי", מתכתב עם "תסמונת פרגולי" המתאפיינת באמונה שאנשים שונים הם אותו אדם המשנה את הופעתו או מתחפש.
לכן, הסרט "הומצא מחדש", אף שהתסריט תואר בגרדיאן ככמעט זהה למקור.
הפקת הסרט התחילה בKickstarter, בנימוק שגיוס ההמונים נעשה כדי: "להפיק את הסרט הייחודי והיפה הזה מחוץ למערכת האולפנים ההוליוודית הטיפוסית, בה אנו מאמינים כי אתם, הקהל, לעולם לא תוכלוו ליהנות מיצירה מבריקה זו כפי שהגתה במקור".
בהתחלה 5,770 תומכים, ששילמו במצטבר 406,237 דולר, אפשרו להפיק סקרט קצר באורך של כ-40 דקות, שהיווה את הבסיס לסרט המלא.
לאחר הצלחת גיוס הכספים בקיקסטארטר, הובטח מימון נוסף על ידי חברת ההפקה של הסרט, סטארברנס תעשיות (של דן הרמון), והסרט הורחב לאורך המלא.
הבובות יוצרו בהדפסת תלת־ממדית, עם עותקים מרובים של כל דמות.
נוצרו 18 מייקלים ו6 ליסות.
לג'ונסון נאמר כי אנימציה ריאלית כזו תהיה "מטרידה ודוחה", אך הוא לא הסכים.
מטרה אחת של יוצרי הסרט הייתה גרום לצופים "לשכוח שהם מסתכלים על משהו מונפש ופשוט להתעטף בסצנה ...
האתגר שחשנו בכל כך הרבה דברים מונפשים הוא שתמיד מודעים לאנימציה, וכל הזמן שאלנו 'מה אם היינו יכולים לברוח מזה?
קאופמן וג'ונסון תיארו את תהליך האנימציה של עצירת-תנועה כמייגע ומאתגר, בכל הקשור למאמץ להפוך את מראה הבובות ל"חי" ומשכנע.
האנימטור דן דריסקול אמר שהם מצאו אנשים שעליהם לדגמן את הבובות, בדקו תנועה אנושית והבעות פנים כדי לייצר תוצאה מדויקת, יצרו את הבובות ובנו את התפאורות, ולבסוף הניחו את הבובות על התפאורות והעבירו אותן מסט לסט, כדי ליצור אשליה של תנועה.
קאופמן אמר כי המדיום של סטופ מושיין מבסס את הנרטיב של הסרט, על ידי הפניית תשומת לב לפרטים הקטנים שצופים לא היו מבחינים בהם בלייב אקשן.
כל הקטעים הולחנו על ידי קרטר בורוול, למעט כאשר מצוין אחרת:
דייוויד קאלון, מבקר הקולנוע של Time Out העניק לסרט חמישה מתוך חמישה כוכבים וכתב: "זה מה שאתה מדמיין שאולי היה קורה אם צ'רלי קאופמן היה מניח את ידיו על 'תלוי באוויר' או על 'אבודים בטוקיו'."
דרו מקוויני מ-HitFix כינה את הסרט "הניסוי הכי מנתץ של צ'ארלי קאופמן עד" ודירג אותו "A+".
איימי ניקולסון מ-LA Weekly העניקה לסרט ציוק "A" וכתבה: "קאופמן מפרק את מוחנו ומראה לנו את גלגלי השיניים."
פיטר ברדשאו מהגרדיאן העניק לסרט ציון 5/5, כשהוא מכנה אותו סרט השבוע, וכתב: "הוא ממש מצחיק, ואגב מתהדר באחת מסצנות הסקס האמיתיות ביותר בתולדות הקולנוע.
זה גם הפחיד אותי כמו שסרט אימה מהשורה הראשונה או דיסטופיה מדעית עשויים לעשות ...
האם יש מישהו אחר בקולנוע שעושה עבודה כה ייחודית וכה יוצאת דופן?"
אנוסוגנוסיה היא מצב שבו אדם שעבר פגיעה מוחית מכחיש את קיומה של הפגיעה ואת השלכותיה התפקודיים.
לרוב מדובר בפגיעה באונה הקודקודית בהמיספרה הימנית של המוח.
מצב זה מתייחס בעיקר להכחשת עצם קיומו של ליקוי קוגניטיבי, תפקודי או גופני עד כדי סתירה לוגית בין המציאות האובייקטיבית לבין תפיסתו של הלוקה בתופעה.
המונח אנוסוגנוסיה הוטבע בשנת 1914 על ידי הנוירולוג ז'וזף בבינסקי.
בתחילה, בבינסקי תיאר תופעה קלינית בה מטופלים עם המיפלגיה, כתוצאה מאירוע מוחי בהמיספרה הימנית של המוח, הכחישו שישנה בעיה עם ידם או רגלם השמאלית.
תופעה זו כונתה "אנוסוגנוסיה להמיפלגיה".
על אף שבמקור מושג האנוסוגנוסיה שימש לתיאור חוסר מודעות בהמיפלגיה כיום משתמשים במושג בצורה רחבה יותר לתיאור חוסר מודעות למגוון מצבים פסיכונוירולוגים.
אנטון תיאר תופעה בה מטופלים עם פגיעה באונה האוקסיפיטלית, אשר היו עיוורים לגמרי, לא היו מודעים למוגבלות בראייתם ולא יכלו לדווח על מוגבלות זו בצורה מילולית, דבר שכונה "סינדרום אנטון".
אנוסוגנוסיה נמצאה גם אצל מטופלים במצבי אפאזיה שונים, מחלת הנטינגטון, פרקינסון, אלצהיימר, דמנציה, ופגיעות מוחיות טראומטיות.
אדם עם אנוסאגנוסיה יכול להיות לא מודע לרכיב מסוים בנכות שלו, בעוד שהוא מודע לשאר השפעות הפגיעה.
נמצא שאדם עם אנוסוגנוסיה שאינו מודע לנכות הגופנית שלו, לרוב לא יהיה מודע גם לירידה ביכולות הקוגניטיביות שלו.
אנוסוגנוסיה שכיחה בפגיעות מוחיות שונות, לרבות שבץ ופגיעה מוחית טראומטית (TBI).
עם זאת, נראה כי מצב זה עלול להופיע יחד עם כמעט כל ליקוי נוירולוגי.
יתרה מכך, אנוסוגנוסיה מזוהה יותר עם פגיעה בהמיספרה הימנית של המוח.
נראה כי התופעה נגרמת כתוצאה מפגיעה בתהליכים נוירו-קוגניטיביים המעורבים באינטגרציה של עיבוד מידע חושי.
ניתן לומר כי הזנחת צד (נגלקט), היא מופע פרטי חמור של התופעה בו לרוב ישנה פגיעה בהמיספרה הלא דומיננטית של האדם (לרוב המיספרה ימנית) והוא אינו מודע לאיבריו וממילא לשדה הראיה וכל המתרחש בצד מסוים של גופו (בהתאמה בדרך כלל בצד שמאל).
קיימות מספר השערות שונות למיקום הפגיעה שמובילה לתופעה.
בין היתר הוצע שאנוסוגנוסיה מתרחשת בגלל פגיעה באונה האינסולרית הימנית.
בנוסף, ייתכן ופגיעה במערכות עירור ודיכוי אשר לוקחות חלק בהכחשה מעורבות גם הן ביצירת אנוסוגנוסיה.
אף על פי שאנוסוגנוסיה מתארת לרוב בעלי פגיעה מוחית, לעיתים משמש מושג זה לתיאור חוסר מודעות בקרב בעלי הפרעות פסיכיאטריות שונות.
חולי אנורקסיה אינם חווים את מצבם כמחלה נפשית.
בנוסף, קיים מתאם בין אנוסוגנוסיה במחלת הסכיזופרניה לבין נזק באונה המצחית.
אף משערים שאנוסוגנוסיה היא אחד הגורמים העיקריים לחוסר היענות לטיפול תרופתי (Compliance) באוכלוסיות הסובלות מסכיזופרניה והפרעה דו־קוטבית.
תופעה זו נמצאה ב-10-17% באוכלוסיות עם ליקויים מוטורים אך קיימת מחלוקת בנוגע להיקף התופעה משום שרבים מהלוקים בה לא יפנו לטיפול אם לא התגלה מצב זה בזמן השיקום מפני חוסר המודעות שלהם וממילא לא יאובחנו.
נראה כי רוב מקרי האנוסוגנוסיה עוברים עם הזמן, אך לעיתים מצב זה עלול להיות ממושך.
לרוב, כאשר התופעה נמשכת לאורך זמן, משתמשים פסיכולוגים בטכניקות טיפול קוגניטיביות, כמו CBT.
הטיפול מסייע למטופלים להגביר את מודעותם ולשפר את תפקודם.
דרך טיפול נוספת היא הגברת התובנה באמצעות עימות בין המציאות לבין תפיסתו.
למשל, המטופל נשאל על רמת תפקודו (הקוגניטיבית או המוטורית) ולאחר מכן ניתנת לו מטלה בתחום.
לבסוף נעשה עימות בין תפיסותיו לבין יכולותיו בפועל.
אנוסוגנוסיה מקשה על שיקום המטופלים, הן מפני שהם אינם פונים לטיפול רפואי והן מפני שהם חסרי מוטיבציה לשיקום כי אין להם מודעות למוגבלותם.
גם כאשר הם מגיעים לטיפול, הם אינם רואים צורך להשקיע מאמץ ולשאת את הקשיים הנלווים להליך השיקום, עקב חוסר המודעות.
בשלבים האקוטיים לא ניתן לעשות הרבה כדי לשפר את המודעות אך חשוב לייצר עם מטופלים אלו קשר טיפולי חיובי על מנת להפחית את התסכול והבלבול של הסובלים ממצב זה.
בגלל השוני בחומרת המצב בזמנים שונים לא פותחה שיטת טיפול ספציפית לתופעה.
מטפלים עשויים לזהות אנוסאגנוסיה בעזרת תצפית על מטלה שמבצע המטופל בו הוא מפגין חוסר מודעות למוגבלות מוטורית.
אך בדרך זו ניתן לזהות אנוסוגנוסיה רק למוגבלות מוטורית ולא קוגניטיבית.
על מנת לזהות אנוסוגנוסיה לליקויים קוגניטיביים פותחו שאלונים שונים.
בין היתר ניתן לראות את "שאלון אנוסוגנוסיה" הבוחן את התופעה בצורה כללית וכן שאלונים שפותחו לאורך השנים לאוכלוסיות ספציפיות, למשל אלצהיימר.
בנוסף פותחו שאלונים המבחינים בין אנוסוגנוסיה והכחשה.
אנוסוגנוסיה והכחשה הן שתי תופעות דומות בכך ששתיהן מציגות דפוס של חוסר מודעות למציאות.
אולם, הכחשה היא מנגנון הגנה שמתפתח כתוצאה מדרך התמודדות פסיכולוגית של האדם, ואילו אנוסוגנוסיה נוצרת כתוצאה מפגיעה פיזיולוגית.
הבדל נוסף הוא שאנוסוגנוסיה מוגבלת לאי הכרה מוחלטת של המטופל למצבו, בעוד שהכחשה מתייחסת פחות לעצם קיומו של הליקוי ויותר להשלכות הנוכחיות או העתידיות שלו (במצבים פתולוגיים חמורים קיימת הכחשה מוחלטת למצב גם בהכחשה על רקע פסיכוגני).
בעוד שחשיפה לסתירה הלוגית של האנוסוגנוסיה מתקבלת על ידי החולה באדישות אופיינית; הרי שבמצבי הכחשה פסיכוגנית, החשיפה למציאות נתקלת בהתנגדות ועליה במצבים פסיכופתולוגים לרבות חרדה, דיכאון וכעס על עצם החשיפה.
הבדל זה משמש גם לאבחנה מבדלת בין שני סוגי ההכחשה.
לבסוף, אנוסוגנוסיה נוטה לעיתים להיעלם עם התקדמות ההחלמה הספונטנית לאחר פגיעה נרכשת, בדומה לתופעת ההתעלמות המרחבית (נגלקט) המהווה במידת מה מקרה פרטי של הכחשה אורגנית.
אנוסיס ) הוא מושג המתאר שילוב ואיחוד אזורים וקהילות יווניות שונות מחוץ ליוון, עם יוון.
הרעיון קשור לרעיון יוון הגדולה, חזון אירדנטי לאומי יווני להחזיר את האימפריה הביזנטית לגדולתה, ולכונן מדינה בשליטת יוון שתכלול את כל האוכלוסייה היוונית הנוצרית.
דוגמה מפורסמת לניסיון לאנוסיס היא התנועה בתוך הקפריסאים היוונים לאיחוד של קפריסין עם יוון, שגרם למצב החירום בקפריסין.
באנוסיס בקפריסין תמכו רוב הקפריסאים היוונים באי, אך הקפריסאים הטורקים התנגדו לכך.
לבסוף, בשנת 1960, קפריסין קיבלה עצמאות, אך רעיון האנוסיס לא בוצע.
בשנת 1974, נעשתה הפיכה שביצעו אנשי צבא בתמיכה יוונית אשר רצו לספח את האי ליוון, אך בעקבות זו פלשה טורקיה לאי והשתלטה על צפונו, בטענה שטורקיה היא אחת משלוש הערֵבות הבינלאומיות לעצמאות קפריסין.
בשנת 1815, האיים היוניים הושמו תחת הגנת הבריטים כתוצאה מחוזה פריז.
אך לאחר שהוקמה יוון, בשנת 1830, תושבי האיים החלו להתרעם על שלטון הזרים הקולוניאלי וללחוץ לאיחוד.
בריטניה העבירה את האיים ליוון בשנת 1864.
גבולותיה של ממלכת יוון הוקמו במקור בוועידת לונדון בשנת 1832 לאחר מלחמת העצמאות היוונית.
דוכס ולינגטון רצה שהמדינה החדשה תוגבל לפלופונסוס, מכיוון שבריטניה רצתה לשמר כמה שיותר את שלמותה הטריטוריאלית של האימפריה העות'מאנית.
המדינה היוונית הראשונית כללה מעט יותר מפלופונסוס, אטיקה והאיים הקיקלאדיים.
אוכלוסייתה הסתכמה בפחות ממיליון, כאשר פי שלושה יוונים אתניים התגוררו מחוץ לה, בעיקר בשטח העות'מאני.
כמה מהם שאפו להשתלב בממלכה, ותנועות ביניהן שקראו לאיחוד עם יוון, השיגו לעיתים קרובות תמיכה עממית.
עם נפילת האימפריה העות'מאנית, התרחבה יוון וקיבלה עוד מספר שטחים טריטוריאליים.
תסליה נותרה בשליטה טורקית לאחר הקמת ממלכת יוון.
אף על פי שחלקים מהשטח השתתפו בהתקוממויות הראשוניות במלחמת העצמאות היוונית בשנת 1821, המרד דוכא במהירות.
במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה בין 1877 ל-1878, נותרה יוון נייטרלית כתוצאה מהבטחות המעצמות הגדולות כי טענותיה הטריטוריאליות על האימפריה העות'מאנית ייחשבו לאחר המלחמה.
בשנת 1881, חתמו יוון והאימפריה העות'מאנית על אמנת קונסטנטינופול, שיצרה גבול יווני-טורקי חדש ששילב את מרבית תסליה ביוון.
בין השנים 1866–1869, התרחש מרד, בו מרדו תושבי האי כרתים בשלטון העות'מאני.
במהלך המרד, הם השתמשו במוטו "כרתים, אנוסיס, חופש או מוות".
מדינת כרתים הוקמה לאחר התערבות המעצמות הגדולות, ואיחוד כרתים עם יוון התרחש דה פקטו בשנת 1908 ודה יורה בשנת 1913 על ידי אמנת בוקרשט.
בתקופה המודרנית, מלבד קפריסין, הקריאה לאיחוד נשמעת לרוב בקרב חלק מהקהילה היוונית המתגוררת בדרום אלבניה.
התקוממות יוונית לא מוצלחת במקדוניה נגד השלטון העות'מאני התרחשה במהלך מלחמת העצמאות היוונית.
בשנת 1854, היה מרד כושל שמטרתו הייתה לאחד את מקדוניה עם יוון.
אמנת סן סטפאנו, שנחתמה בשנת 1878, לאחר מלחמת רוסיה-טורקיה, העניקה כמעט את כל מקדוניה לבולגריה.
הענקת מקדוניה לבולגריה הביאה למרד היווני של מקדוניה ב-1878, ולבסוף בוטלה ההענקה והשטח נשאר אצל האימפריה העות'מאנית.
לאחר מכן, התקיים מאבק ממושך בין היוונים והבולגרים במקדוניה שלא הגיע לסיומו, עד להפיכת הטורקים הצעירים, שהתקיימה ביולי 1908. היריבות הבולגרית והיוונית על מקדוניה הפכה לחלק ממלחמות הבלקן.
בשנת 1913, יוון קיבלה חלקים גדולים מאזור מקדוניה, כולל סלוניקי.
אמנת לונדון (1913) העניקה את דרום אפירוס ליוון.
בשנת 1821 מרדו כמה חלקים בתראקיה המערבית נגד השלטון העות'מאני והשתתפו במלחמת העצמאות היוונית.
במהלך מלחמות הבלקן, תראקיה המערבית נכבשה על ידי כוחות בולגרים, ובשנת 1913 זכתה בולגריה בתראקיה המערבית, על פי תנאי חוזה בוקרשט.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, תראקיה המערבית הוצאה מבולגריה על פי תנאי חוזה נוילי מ-1919, ונשלטה זמנית על ידי מדינות ההסכמה, לפני שהיא ניתנה ליוון בוועידת סן רמו, בשנת 1920.
בסוף מלחמת העולם הראשונה, תשומת הלב של מדינות ההסכמה התמקדה בחלוקת שטח האימפריה העות'מאנית.
כחלק מברית לונדון, לפיה איטליה תעזוב את הברית המשולשת (עם גרמניה ואוסטריה-הונגריה) ותצטרף ל, צפויה איטליה לקבל חלק מאזור אנטוליה, כולל אנטליה וסמירנה.
אך מאוחר יותר, בשנת 1915, הבטיח שר החוץ הבריטי אדוארד גריי, בדיון פרטי עם אלפתריוס וניזלוס, ראש ממשלת יוון, לתת ליוון חלקים נרחבים מהחוף האנטולי, כולל סמירנה.
ניזלוס התפטר מתפקידו זמן קצר לאחר שיחה זו, אך כאשר חזר רשמית לשלטון ביוני 1917, יוון נכנסה למלחמה נגד האימפריה העות'מאנית, יחד עם מעצמות ההסכמה הלבבית.
ב-30 באוקטובר 1918, נחתמה שביתת הנשק של מודרוס בין מעצמות ההסכמה הלבבית לבין האימפריה העות'מאנית.
בריטניה, יוון, איטליה, צרפת וארצות הברית החלו לדון במה שקובעות הוראות האמנה בנוגע לחלוקה.
בשנת 1919, החלו להיעשות דיונים ומשא ומתן בין המדינות לגבי סמירנה.
הצרפתים, שהיו להם השקעות גדולות באזור, נקטו עמדה לשלמות טריטוריאלית של מדינה טורקית שתכלול את אזור סמירנה.
הבריטים עמדו במאבק סביב הנושא עם משרד המלחמה ומשרד הודו שקידמו את רעיון השלמות הטריטוריאלית ועם ראש הממשלה דייוויד לויד ג'ורג' ומשרד החוץ, בראשות לורד קורזון, שהתנגדו להצעה זו ורצו כי סמירנה תהיה בממשל נפרד.
ממשלת יוון, החותרת אחר תמיכתו של וניזלוס באנוסיס ונתמכה על ידי לויד ג'ורג', החלה במאמץ תעמולתי גדול לקידום שלהם.
יתר על כן, התביעה היוונית על אזור סמירנה (שנראה שיש בה רוב יווני ברור, אם כי האחוזים המדויקים השתנו בהתאם למקור) נתמכו בארבע עשרה הנקודות של וודרו וילסון, שהדגישו את הזכות להתפתחות אוטונומית למיעוטים באנטוליה.
במשא ומתן, למרות התנגדויות צרפתיות ואיטלקיות, באמצע פברואר 1919 העביר לויד ג'ורג' את הדיון לאופן שבו הממשל היווני ישלוט בסמירנה ולא האם הממשל היווני ישלוט בסמירנה.
כדי לקדם מטרה זו, הוא הביא מערך מומחים, כדי לדון כיצד יפעל אזור סמירנה ומה תהיה השפעתו על האוכלוסייה.
בעקבות דיון זה, בסוף פברואר 1919, מינה וניזילוס את אריסטיידיס סטרגיאדיס, בעל ברית פוליטי צמוד, לנציב העליון של סמירנה.
באפריל 1919, נחתו האיטלקים באנטליה, השתלטו עליה והחלו להראות סימנים של העברת כוחות לעבר סמירנה.
במהלך המשא ומתן, בערך באותה תקופה, המשלחת האיטלקית יצאה לדרך כשהתברר כי רייקה לא תינתן להם.
גם כדי להגן על הנוצרים המקומיים וגם להגביל את הפעולה האיטלקית הגוברת באנטוליה, ראש ממשלת צרפת, ז'ורז' קלמנסו, ונשיא ארצות הברית, וודרו וילסון, תמכו בכיבוש צבאי יווני בסמירנה.
סמירנה אמנם נכבשה על ידי כוחות יוונים, שהוסמכו על ידי בעלות הברית, אך בעלות הברית לא הסכימו שיוון תשתלט באופן סופי על השטח עד שמשא ומתן נוסף יסדר נושא זה.
המשלחת האיטלקית נעתרה לתוצאה זו והכיבוש היווני אושר.
כוחות יוונים פינו את סמירנה ב-9 בספטמבר 1922 וכוח בריטי קטן נכנס לעיר כדי למנוע ביזה ואלימות.
למחרת נכנס לעיר מוסטפא כמאל והתקבל על ידי קהל טורקים נלהב.
מעשי זוועה מצד כוחות טורקיים ואי סדרים נגד האוכלוסייה היוונית והארמנית התרחשו מיד לאחר ההשתלטות.
את הבישוף בעיר הרגו בלינץ'.
פינוי סמירנה בידי חיילים יוונים סיים את מרבית הלחימה הגדולה במלחמת יוון-טורקיה, שהסתיימה רשמית בשביתת-נשק ובאמנה סופית ב-24 ביולי 1923, עם הסכם לוזאן.
ב-13 בספטמבר 1922 פרצה שרפה שהרסה את הרובע היווני והארמני של סמירנה, ואילו הרובע הטורקי והיהודי נותרו ללא פגע.
כל קבוצה אתנית האשימה את שאר הקבוצות בעיר בשרפה והאשמה ברורה עדיין לא נמצאה.
מרבית המקורות והחוקרים מייחסים זאת לחיילים טורקים המבעירים בתים ועסקים יוונים וארמנים, בעוד מקורות פרו-טורקיים גורסים כי היוונים והארמנים פתחו באש כדי לפגוע במוניטין הטורקים.
בין 80,000 ל-400,000 יוונים וארמנים ברחו לחוף, שם התגוררו במצבים קשים כשבועיים.
אומדן המתים היוונים והארמנים כתוצאה מהשרפה, נע בין 2,000 ל-125,000.
מרבית האיים הדודקאנסיים היו אמורים להפוך לחלק מהמדינה היוונית החדשה, כפי שנחתם בפרוטוקול לונדון משנת 1828, אך בשנת 1830, הוחלט כי האיים יישארו מחוץ לשטח יוון.
הם נכבשו על ידי איטליה בשנת 1912 ונשלטו על ידה עד מלחמת העולם השנייה, אז הפכו לפרוטקטורט צבאי בריטי.
האיים אוחדו רשמית עם יוון על ידי חוזה השלום עם איטליה מ-1947, למרות התנגדויות מטורקיה, שרצתה גם בהן.
ההיסטוריה של צפון אפירוס בתקופה 1913–1921 התאפיינה ברצונו של האלמנט היווני המקומי להתאחד עם ממלכת יוון, כמו גם הרצון הגאול של הפוליטיקה היוונית לספח אזור זה, שהוענק בסופו של דבר לאלבנים.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, צפון אפירוס, שאירח מיעוט משמעותי של דוברים אורתודוקסים שדיברו יוונית או אלבנית, היה, במקביל לדרום אפירוס, בשליטת הצבא היווני, שהדף את הכוחות העות'מאניים.
יוון רצתה לספח לעצמה את השטחים הללו.
עם זאת, איטליה ואוסטריה-הונגריה התנגדו לכך.
בשנת 1913, נחתם פרוטוקול פירנצה, שהעניקה את צפון אפירוס לנסיכות החדשה של אלבניה, שרוב תושביה היו מוסלמים.
לפיכך, צבא יוון נסוג מהאזור, אך הנוצרים באפירוס, שהכחישו את המצב הבינלאומי, החליטו, בתמיכתה החשאית של יוון, ליצור משטר אוטונומי, שבסיסו הוא העיר ג'ירוקסטרה.
לאור חוסר היציבות הפוליטית של אלבניה, הרפובליקה האוטונומית של צפון אפירוס אושרה סופית על ידי המעצמות הגדולות עם חתימת פרוטוקול קורפו, ב-17 במאי 1914. הפרוטוקול אכן הכיר במעמדן המיוחד של האפירוטים ובזכותם להגדרה עצמית.
עם זאת, הפרוטוקול מעולם לא התממש, מכיוון שממשלת אלבניה קרסה באוגוסט, והנסיך ויליאם מווינד, שמונה למנהיג המדינה בפברואר, שב לגרמניה בספטמבר.
זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, באוקטובר 1914, כבשה יוון את האזור מחדש.
עם זאת, עמדתם המעורפלת של מעצמות המרכז בנושאי יוון במהלך המלחמה הגדולה, הובילה את צרפת ואיטליה לכיבוש המשותף של אפירוס בספטמבר 1916. בסופו של דבר, הסכסוך הצבאי של יוון עם טורקיה של מוסטפא כמאל אטאטורק פעלה לטובת אלבניה, שסיפחה את האזור לצמיתות ב-9 בנובמבר 1920.
בשנת 1828, נשיא יוון הראשון, יואניס קפודיסטריאס, קרא לאיחוד קפריסין עם יוון.
עקב הצהרה זו התקיימו התקוממויות קלות רבות.
קפריסין הייתה באותה תקופה חלק מהאימפריה העות'מאנית.
בקונגרס ברלין, שנערך בשנת 1878, הועבר ממשל קפריסין לבריטניה, עם בואו של גרנט ג'וזף וולסלי כנציב העליון הראשון בחודש יולי, ביקש הארכיבישוף של כתיון, כי בריטניה תעביר את ממשלת קפריסין ליוון.
בשנת 1915, קפריסין סופחה לאימפריה הבריטית.
טקסי זיכרון בעשרות כפרים ברחבי קפריסין וכן בקהילות קפריסאיות באתונה, במצרים ובסודאן.
תצלום של סוזוס הוצב ב.
בריטניה הציעה למסור את האי ליוון בשנת 1915 בתמורה להצטרפות יוון לבעלות הברית במלחמת העולם הראשונה, אך ההצעה נדחתה.
טורקיה ויתרה על כל התביעות לקפריסין בשנת 1923, עקב הסכם לוזאן, והאי הפך למושבת כתר בריטית בשנת 1925. בשנת 1929 נשלחה משלחת יוונית קפריסאית ללונדון כדי לבקש איחוד של קפריסין עם יוון, אך קיבלה תגובה שלילית.
לאחר התפרעויות אנטי-בריטיות בשנת 1931, התפתח הרצון לממשל עצמי בתוך חבר העמים הבריטי.
אז גם התנועה לאנוזסיס הפכה לדומיננטית.
תנועת האנוסיס הייתה פעילה מאוד וגרמה לרגשי לאומנות בקרב קפריסאים יוונים, כ-80% מהם תמכו באנוסיס.
גורם עיקרי לתנועת האנוסיס היה צמיחתה של התנועה האנטי-קולוניאלית ברחבי האימפריה הבריטית, לאחר מלחמת העולם השנייה.
למעשה, התנועה האנטי-קולוניאלית בקפריסין זוהתה עם התנועה האנוסיסטית, שהייתה, במוחם של האוכלוסייה ההלנית של קפריסין, האפשרות הטבעית היחידה לשחרור הקפריסאים מהשלטון העות'מאני ומאוחר יותר השלטון הבריטי.
שורה של הצעות בריטיות לאוטונומיה מקומית תחת המשך אזרחות בריטית נדחו על הסף.
בדצמבר 1949, ביקשה הכנסייה האורתודוקסית הקפריסאית מהממשלה הקולוניאלית הבריטית להעמיד את שאלת האנוסיס למשאל עם בקפריסין, על בסיס זכותם של הקפריסאים להגדרה עצמית.
אף על פי שהבריטים היו בעלי ברית של יוון במהלך מלחמת העולם השנייה ותמכו לאחרונה בממשלת יוון במהלך מלחמת האזרחים ביוון, הממשלה הקולוניאלית הבריטית סירבה.
בשנות החמישים של המאה העשרים, השפעתה של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית של קפריסין על מערכת החינוך הביאה לקידום רעיונות הלאומיות היוונית ואנוסיס בבתי הספר הקפריסאים היוונים.
ספרי הלימוד בבתי הספר הציגו את הטורקים כאויבי היוונים, והתלמידים נשבעו אמונים ליוון.
הרשויות הבריטיות ניסו להתנגד לכך על ידי פרסום כתב עת בין-קהילתי לסטודנטים והשעיית איגוד הצופים בקפריסין בשל נטיותיו הלאומיות היווניות.
בשנת 1950, הוביל הארכיבישוף ספירידון מאתונה את הקריאה לאנוסיס בקפריסין.
הכנסייה בקפריסין תמכה מאוד באנוסיס וארגנה משאל עם.
במשאל העם, שהתקיים ב-15 וב-22 בינואר 1950, רק קפריסאים יוונים יכלו להצביע.
ספרים פתוחים הוצבו בכנסיות עבור אנשים מעל גיל 18, שחתמו בעד או נגד ההצעה.
אחוז התומכים באנוסיס היה 95.7%.
מאוחר יותר הועלו האשמות, כי הכנסייה היוונית האורתודוקסית המקומית אמרה לקהילה שלה שאי הצבעה בעד אנוסיס פירושו נידוי מהכנסייה.
בעת משאח העם, ערכו הקפריסאים הטורקים הפגנה גדולה בניקוסיה, כנגד משאל העם והאנוסיס.
לאחר משאל העם, ביקרה שגרירה קפריסאית יוונית ביוון, בבריטניה ובאו"ם בכדי לטעון את עניינה.
לא בריטניה ולא האו"ם שוכנעו לתמוך באנוסיס.
בשנת 1951 הופק דו"ח שבדק את השטחים הקטנים יותר של ממשלת בריטניה, כולל קפריסין.
הדו"ח הגיע למסקנה, שקפריסין לעולם לא צריכה להיות עצמאית מבריטניה.
תפיסה זו התחזקה עם נסיגת בריטניה מבסיס תעלת סואץ בשנת 1954, והעברת מטה המזרח התיכון לקפריסין.
בשנת 1954 הגישה יוון את בקשתה הרשמית הראשונה לאו"ם ליישום "עקרון שוויון הזכויות וההגדרה העצמית של העמים", במקרה של האוכלוסייה הקפריסאית.
עד שנת 1958 ארבע בקשות נוספות לאו"ם הוגשו ללא הצלחה על ידי ממשלת יוון.
בשנת 1955, ארגון אאוקה פתח במערכה נגד השלטון הבריטי כדי להביא לאיחוד עם יוון.
מערכה זו נקראת מצב החירום בקפריסין.
המערכה נמשכה עד שנת 1959, [28] כאשר רבים טענו כי אנוסיס אינה אפשרית בקפריסין מבחינה פוליטית, עקב המיעוט החזק של הקפריסאים הטורקים ואסרטיביותם הגוברת.
במקום זאת, הוסכם בשנת 1960, בהסכמים בשם הסכמי לונדון–ציריך, על הקמת מדינה עצמאית עם הסדרי שיתוף כוחות משוכללים בין שתי הקהילות אך האנוסיס לא ימומש.
כנגד אאוקה נלחמו ארגון ההתנגדות הטורקי (TMT), המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד וכוחות של הממלכה המאוחדת.
סך הכל, נלחמו במצב החירום בקפריסין 300 אנשים בארגון אאוקה ובין 25,000 ל-40,000 כוחות בריטים.
במצב החירום נהרגו בין 10 ל-30 לוחמים מאאוקה ו-457 חיילים בריטים.
רעיון האיחוד עם יוון לא ננטש מיד בקבלת העצמאות.
במהלך הקמפיין לבחירות לנשיאות ב-1968, אמר נשיא קפריסין, מקאריוס השלישי כי אנוסיס היא "רצויה" אך העצמאות היא "אפשרית".
הצהרה זו מבדילה אותו מהתנועה שרצתה "רק את האיחוד".
בתחילת שנות השבעים, רעיון האנוסיס נותר אטרקטיבי בעיני קפריסאים יוונים רבים, וסטודנטים קפריסאים יוונים גינו את תמיכתו של מקאריוס במדינה יחידה עצמאית.
בשנת 1971 הוקמה הקבוצה הצבאית הפרו-אנוסיסטית EOKA B ועל כך הכריז מקאריוס על התנגדותו לשימוש באלימות כדי להשיג אנוסיס.
EOKA B החלה בסדרת התקפות נגד ממשלת מקאריוס ובשנת 1974 ארגן המשמר הלאומי הקפריסאי הפיכה צבאית נגד מקאריוס, שנתמכה על ידי המשטר הדיקטטורי ביוון.
ראוף דנקטאש, המנהיג הקפריסאי הטורקי, קרא להתערבות צבאית של הממלכה המאוחדת ושל טורקיה כדי למנוע הפיכה.
עקב ההפיכה, טורקיה פלשה לקפריסין וכבשה את צפון קפריסין.
אירועי 1974, גרמו לחלוקה הגאוגרפית של קפריסין ולהעברות אוכלוסייה אדירות.
האירועים הבאים הערערו קשות את תנועת האנוסיס.
עזיבתם של קפריסאים טורקים לצפון קפריסין, מהאזורים שנותרו תחת שליטה יעילה בקפריסין, הביאה לחברה קפריסאית יוונית הומוגנית בדרום שני שלישים של האי.
השליש הנותר של האי מיושב על ידי מתיישבים טורקים.
בשנת 2017, העביר בית הנבחרים של קפריסין חוק המתיר לחגוג את משאל עם הקפריסאי שהיה בשנת 1950 בבתי ספר ממשלתיים בקפריסין.
כיום, קפריסין היא מדינה המוכרת על ידי מדינות העולם והיא חברה מן המניין ב.
היא שומרת על יחסים הדוקים עם יוון מאז 2004, אך האיחוד אינו עוד מטרתה של אף מפלגה פוליטית בקפריסין וביוון.
אנון נמפה (בתאית: อานนท์ นำภา; נולד ב-18 באוגוסט 1984) הוא פעיל זכויות אדם, עורך דין, פעיל פרו-דמוקרטי ופעיל פוליטי תאילנדי.
הוא ידוע בתאילנד כמבקר פומבי של בית המלוכה התאילנדי, מה שנחשב כטאבו במדינה.
בתחילה הוא נחשב כפעיל זכויות אדם בולט בתקופתו כעורך דין לזכויות אדם ולאחר מכן צבר כתבי אישום פליליים רבים בשל מעורבותו הפעילה באקטיביזם פוליטי.
הוא נחשב לאחת הדמויות המובילות של ההפגנות בתאילנד.
נכון ליוני 2021 הוא שוחרר בערבות מכלא המעצר בבנגקוק.
נמפה נולד למשפחת חקלאים מבוססת במחוז רוי אט בתאילנד.
אנאון סיים את לימודיו באוניברסיטת רמקאמהאנג עם תואר בעריכת דין.
בשנת 2008, הוא המשיך בקריירה כעורך דין לזכויות אדם והיה סנגור בתיקים של פעילים בולטים, כולל אמפון טנגנופקול ופאי דו-דין במהלך ההפגנות הפוליטיות בתאילנד.
הישגיו בתיקים זיכו אותו בכינוי 'עורך דין של החולצות האדומות'.
לאחר ההפיכה בתאילנד, אנון סייע לעורכי דין תאילנדים בתיקים רבים של זכויות אדם.
הוא גם החל לעסוק בעצמו בפעילות פוליטית.
בשנת 2015, ייסד את איגוד האזרחים המתנגדים.
מאז שהחל לעסוק באופן פעיל באקטיביזם פוליטי, התגבשו נגדו מספר תיקים רשמיים שהאשימו אותו בהפרות חוק.
ב-19 באוגוסט 2020 נעצר אנון על ידי גורמים רשמיים לאחר שהואשם בגין קיום הפגנות המוניות נגד הממשלה ב-18 ביולי 2020 בבנגקוק במהלך מגפת הקורונה בתאילנד.
הוא גם הואשם בגין הפרה של ההנחיות נגד מחלת נגיף קורונה 2019.
לאחר ההפגנות ב-18 ביולי, התקיימה הפגנה נוספת של אנון נמפה יחד עם פעיל בולט אחר - פאנופונג ג'דנוק ב-3 באוגוסט 2020. במהלך ההפגנה קרא אנון לרפורמה מבנית בשלטון המלוכה בתאילנד והאשים את מלך תאילנד ביצירת שינויים חסרי תקדים בחוקה.
דבריו על שלטון המלוכה ומשפחת המלוכה נחשבו שנויים במחלוקת על ידי השלטונות כיוון שהוצאת דיבה על המלוכה התאילנדית אינה חוקית ודינה עלול להיות מאסר של 15 שנים.
הוא נעצר כשלוש פעמים באוגוסט 2020 בגין שתי הפגנות שונות ב-18 ביולי וב-3 באוגוסט.
בית המשפט קבע כי הוא הפר את תנאי הערבות שלו על ידי השתתפות בהפגנות.
אנומליות בנרתיק הן מבנים חריגים שנוצרים (או מבנים נורמליים שלא נוצרים) במהלך ההתפתחות הטרום-לידתית של מערכת הרבייה הנשית והן פגמים מולדים נדירים הגורמים לנרתיק לא תקין או נעדר.
כאשר הם קיימים, הם נמצאים לעיתים קרובות עם הפרעות ברחם, בשלד ובשלפוחית השתן.
הסיבה לכך היא שמבנים אלה, כמו הנרתיק, רגישים ביותר להפרעות בתקופות קריטיות של יצירת האיברים ולכן הסיכוי לאנומליות מסוג מסוים עולה.
ישנן אנומליות המתגלות בבדיקה זמן קצר לאחר הלידה או במקרים בהם התפתחות מאפייני מערכת המין אינה מתקדמת כצפוי.
מומים אשר מונעים דימום ווסתי בעת המחזור החודשי מתגלים במקרים של אל-וסת.
זיהוי של תסמונות עשוי לקחת זמן רב מכיוון שהן נדירות ולעיתים קרובות כרוכות בבעיות בחילוף החומרים.
קושי נוסף בזיהוי נובע מהעובדה שתסמונות רבות חולקות את אותם הסימנים והתסמינים עם תסמונות אחרות.
מומים ברחם עשויים להיות מלווים באנומליות בנרתיק:
תסמונת מאייר-רוקיטנסקי - רחם חסר, אי התפתחות הנרתיק (נרתיק לא מפותח או שאינו קיים כלל)
רחם דידלפי - רחם כפול, מחיצה נרתיקית רוחבית
מחיצה בחלל הרחם - מחיצה חלקית או מלאה בתוך חלל הרחם, עם מחיצה נרתיקית שלמה.
רחם ראשוני - שארית רחם שאינה קשורה לצוואר הרחם ולנרתיק
לחולות בעלות רחם לא תקין עלולות להיות הפרעות בכליות, כולל התפתחות לקויה של כליות חד-צדדיות.