tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
The Trees They Grow So High (בעברית: הַעֵצִים הֵם צוֹמְחִים כָּל כָּךְ גָּבוֹהַּ) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן.
האלבום יצא לאור ב-28 בדצמבר 1988, בהוצאת חברת התקליטים EMI רקורדס.
האלבום ידוע גם בשם, Early One Morning, בו הופץ בחלק מרחבי העולם.
הוא הופק על ידי ג'ון פרייזר.
כמה עשורים לאחר יציאתו, הגיע האלבום למקום ה-135 במצעד האלבומים שביפן.
האלבום הופק על ידי ג'ון פרייזר.
חלק מהשירים אשר נכללים ב-The Trees They Grow So High הם שירים ידועים אותם ביצעה שרה ברייטמן מחדש, כדוגמת השירים: "Early One Morning", "", "" ו-"The Ash Grove".
הביצועים זכו לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה.
האלבום מורכב משירי עם אירופאים.
כמו כן, העיבודים באלבום נעשו על ידי בנג'מין בריטן (פסנתר) וג'פרי פרסונס.
The Two of Us הוא אלבום האוסף הרביעי של הצמד סוני ושר.
האלבום יצא לאור בשנת 1972, על ידי חברת התקליטים אטקו רקורדס.
ב-AllMusic זכה אלבום האוסף לדירוג של שניים וחצי כוכבי זהב.
עם יציאתו נכנס אלבום האוסף אל המקום ה-122 במצעד הבילבורד 200.
"The Unknown Soldier" (בעברית: "החייל האלמוני") הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום Waiting for the Sun של להקת הדלתות משנת 1968. השיר יצא לאור במרץ באותה השנה על ידי אלקטרה רקורדס.
סרט בגודל 16 מ"מ נלווה לשיר והציג את הלהקה, בהפקה של אדוארד דיפור ומארק אברמסון.
השיר הפך ללהיט הרביעי של הלהקה בטופ 40 בארצות הברית, והגיע למקום ה-39 במצעד הבילבורד הוט 100, והיה במצעד הזו שמונה שבועות בסך הכל.
עם זאת, בשל המילים השנויות במחלוקת של השיר, תחנות רדיו סירבו להשמיע אותו.
השיר היה תגובותו של ג'ים מוריסון למלחמת וייטנאם ולאופן בו הוצג הסכסוך בתקשורת האמריקאית באותה תקופה.
מסר משני הוא הדימוי כי המלחמה מנורמלת בחיי היום יום כפי שמתואר כשהחייל האלמוני נורה בזמן שהמשפחה האמריקאית יושבת לארוחה וצופה בטלוויזיה.
חוסר זהות זה עם החייל הוא זה שמחדיר את עמדת האזרחות הבורה שרובם נטולי רגש ביחס לגברים הנלחמים ומתים בשמם.
בראיון שנתן מוריסון בשנת 1970 לתחנת הרדיו CBC התייחס לשיר ואמר: "אלו שתמיד נלחמו במלחמות הן המזון האנושי של מכונת המלחמה".
לדבריו מראה המלחמה בטלוויזיה נראה כ"דרמה גדולה, חיים ומוות, מאבק גדול...ילדים קטנים משחקים במשחקי מלחמה, משחקים בקאובויים ואינדיאנים או מה שלא יהיה...
איכשהו זה פשוט טבוע בך מגיל צעיר שיש משהו הרואי, שנדרש להוכיח את עצמך בקרב...בסופו של דבר אני רוצה להעביר את המסר האוטופי שאפשר לחיות את החיים האלה גם בלי כל המאבק".
בוידאו קליפ שצולם לשיר ניתן לראות הבזקים של תמונות גופת חיילי וייטקונג, בקתות מגורים שנשרפות כתוצאה מפעילות צבאית ויריות, לצד אמריקאים חוגגים לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.
מוריסון מצולם בקליפ כמי שנפגע מפגיעת כדור רובה וכתוצאה מכך הוא נופל כשהוא יורק דם.
התוכן הגרפי הבוטה הוביל לכך שהקליפ כמעט ולא שודר בתחנות טלוויזיה בודדות, למעט בתחנות בבוסטון ובסן פרנסיסקו.
בהופעות של הלהקה זכה השיר לביצוע תיאטרלי.
במהלך קטע התיפוף של ג'ון דנסמור, היה ריי מנזרק עוזב את הקלידים וצועד מסביב לבמה בהליכה צבאית.
במקביל היה הגיטריסט רובי קריגר מחזיק את הגיטרה כאילו הייתה רובה ומכוון אותה לעבר ג'ים מוריסון עד שנשמעה הירייה, אז היה נופל מוריסון על הבמה.
מתיו גרינוולד מ-Allmusic תיאר את "The Unknown Soldier" כאחת "ההקלטות המורכבות ביותר" של הדלתות.
הוא ניתח את המבנה המוזיקלי של השיר כעובר לקטעים שונים באופן מובהק לפני שהתפרץ לקודה:הוא נפתח בפתיח עוגב מצמרר לפני שהוא עובר לבית ראשון ג'אזי ...
קטע אמצע מבריק ודרמטי הוא למעשה כיתת יורים משוחזרת באולפן, עם יריות.
הבית השני הוא גרסה קצת יותר קשה של הראשון.
לאחר מכן השיר מתפרץ לקודה אקלימית ומורחבת, שהיא שחזור קולי של חגיגת הניצחון או סוף המלחמה.
נלקח מהערות של מהדורת הדלוקס של Waiting for the Sun:
קרי מגנס - גיטרה בס
The Tragedy of Today's Gays (בעברית: הטרגדיה של ההומוסקסואלים של ימינו) הוא ספר עיון שנכתב ב-2005 על ידי המחזאי, הסופר ופעיל זכויות הלהט"ב האמריקאי לארי קרמר.
הספר בא מנאום שנשא באולם קופר יוניון שבעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית ב-21 בנובמבר 2004. בנאומו, קרמר קורא להומוסקסואלים וללסביות לפעול, להתאחד כקהילה ולאמץ אורח חיים בטוח יותר.
הנאום הוביל למחאה, יומיים לאחר מכן, כנגד הגנרל האמריקאי פיטר פייס, יו"ר המטות המשולבים, שכינה בעבר את ההומוסקסואליות כ"לא מוסרית".
לפני שנאם קרמר, נאמה הסופרת היהודייה-אמריקאית נעמי וולף.
קרמר מסביר שזה היה הנאום הקשה ביותר שכתב אי פעם.
ג'ורג' ווקר בוש נבחר מחדש על אזור ה"ערכים המוסריים", ששימש כסינקדוכה לגברים הומוסקסואלים וללסביות.
תרופות המטפלות בסימפטומים של HIV או איידס לא מרפאות וכי השפעותיהן המקלות לא יחזיקו מעמד לנצח.
הוא קורא להומוסקסואלים וללסביות לזכור את אלו שנלחמו למען זכויות האנשים הסובלים מאיידס ולזכויות הלהט"ב.
קרמר מצטט את מחקרו של העיתונאי ביל מוירס , ומניח את המאבק למען זכויות להט"ב בתוך מבנה אי השוויוני הסוציו-אקונומי בארצות הברית, וקובע כי האנשים העשירים ביותר בארצות הברית מסורים לא רק להשמדת הזכויות וחייהם של מיעוטים עניים, גזעיים, ולא נוצרים, אך גם של גברים הומוסקסואלים ולסביות.
הוא חושף כי ב-1971 יצר שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית לעתיד לואיס פאוול תוכנית "להחזיר את אמריקה להישרדות לשוק החופשי.
מיזם חופשי." כחלק ממניפסט פאוול, השמרנים באמריקה יצרו יסודות להפוך את אחת המדינות הליברליות בעולם ל"צבא פיראטים קלאסי, גזעני, הומופובי ואימפריאלי".
האיידס פעל לטובתם של השמרנים, שכן "החלומות הפרועים ביותר שלהם אז התחילו להתגשם.
החבר'ה נעלמו והם עשו את זה לעצמם", מה שהוביל את קרמר למסקנה הבאה: .
העיתון האמריקאי הבוסטון גלוב תיאר את הנאום כ"הרצאה נוקשה אך אמיתית".
חוזה אנטוניו ורגאס , עיתונאי שכתב בוושינגטון פוסט, כינה את קרמר כ"צעקה בלתי נלאית" ותיאר את הספר כ"פולמוס נרחב שקורא לפעולה, עם כעס, תסכול ומרגש." הספר צוטט על ידי הקרן הספרותית למבה כראיה לכך שקרמר פרץ "קרקע חדשה בתחום הספרות וההוצאה לאור הלהט"בית", והוביל את הקבוצה לכבודו בפרס חלוץ.
The Truth About Love Tour: Live from Melbourne הוא אלבום ההופעה הרביעי של הזמרת פינק, שיצא לאור ב-15 בנובמבר 2013, בפורמט DVD ופורמט בלו-ריי על ידי תקליטי RCA.
אלבום הווידאו מכיל הופעות של פינק אשר צולמו במהלך סיבוב ההופעות "The Truth About Love Tour", שהתקיים במלבורן, אוסטרליה.
טריילר של ה-DVD יצא לאור בערוץ היוטיוב הרשמי של פינק חודש לפניי יציאת האלבום.
אלבום הווידאו היה לדי וי די הנמכר ביותר באותה השנה בה יצא באוסטרליה, כאשר הגיע למעמד של 16 פלטינות עם מכירות של למעלה מ-240 אלף עותקים במדינה.
מדינה תאריך יציאה פורמט מקוראוסטרליה 15 בנובמבר 2013בלו-ריי • די וי די גרמניה 22 בנובמבר 2013 צרפת 25 בנובמבר 2013 איטליה בריטניה ארצות הברית 21 בינואר 2014
The Tour (בעברית: סיבוב ההופעות) הוא אלבום הופעה חיה של הזמרת מרי ג'יי בלייג', אשר יצא לאור ב-28 ביולי 1998 על ידי MCA רקורדס.
האלבום מכיל קטעים מתוך שתי הופעות שלה בלוס אנג'לס אשר התקיימו במהלך סיבוב ההופעות Share My World Tour באפריל 1998.
ג'נס דו כתב רולינג סטון אמר: "האלבום בהחלט לוכד בחופשיות את האנרגיה ואת העושר של ההופעות של בלייג'".
בנוסף הוא כינה אותה גם כ"מבצעת מעולה שבטוחה בעצמה" ו"כאחת שיודעת להופיע מול קהל".
מאט דיהל ממגזין "בידור שבועי" כתב: "בעוד שהעיבודים לא תמיד היו כמו שצריך בלייג' פיצתה בשירה נלהבת ובביצועים מרשימים לשירי נשמה קלאסיים אשר שילבו מוטיבים שונים והראו את בלייג' כמוזיקאית מומחית".
The Truth Is (בעברית: האמת היא) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת הבריטית אלכסנדרה ברק.
האלבום יצא לאור ב-16 במרץ 2018 על ידי חברת התקליטים דקה.
מתוך האלבום יצא הסינגל היחיד "Shadow".
האלבום הגיע למקום השמיני במצעד האלבומים של סקוטלנד.
האלבום הופק על ידי פול מיהן, בריאן רולינג וגורדון מילס.
ב-AllMusic זכה האלבום לסיקור מעורב, כאשר דירגו אותו בכשניים וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
כדי לקדם את האלבום, הוציאה ברק בפברואר 2018 את השיר "Shadow" כסינגל הראשון מתוכו.
The Ultimate Collection (בעברית: האוסף האולטימטיבי) הוא אלבום אוסף של הזמרת ויטני יוסטון, אשר יצא ב-29 באוקטובר 2007. האלבום אוסף של שירים בולטים בקריירה של הזמרת.
האלבום זכה להצלחה רבה בבריטניה כאשר הגיע בשיאו למקום ה-3 במדינה ונכון להיום מכירותיו במדינה עומדות על מיליון וחצי עותקים מה שמזכה אותו למעמד של 5 פלטינות.
בנוסף האלבום גם הגיע למעמד פלטינה כפולה באירלנד ואוסטרליה ולמעמד פלטינה בדנמרק וניו זילנד.
בארצות הברית האלבום יצא בגרסה מיוחדת משלו אך לא זכה להצלחה במדינה כאשר לא דורג במצעד האמריקאי או זכה למעמד כלשהו.
בשנת 2011 יצאה מהדורה מחודשת לאלבום בשם "All Time Best - Reclam Musik Edition" בגרמניה ובשווייץ.
מקוםתאריםמכירותבריטניה (BPI)פלטינה 6×1,800,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
The Ultimate Collection (בעברית: האוסף האולטימטיבי) הוא אלבום אוסף של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר יצא ב-29 במרץ 2010.
האלבום הגיע למקום ה-8 בבריטניה ומכר באותו השבוע 24,736 עותקים.
בסוף אותה שנה הוא היה לאלבום ה-51 הנמכר ביותר בבריטניה באותה שנה עם מכירות של 231 אלף עותקים ובסוף 2013 הוא הגיע למעמד פלטינה במדינה.
בצפון אמריקה האלבום זכה להצלחה פחותה כאשר לא דורג במצעד האמריקאי או קיבל שם מעמד ובקנדה דורג במקום ה-24 בלבד וגם לא קיבל מעמד.
מדינה נוספת בה האלבום קיבל מעמד הייתה הונגריה שם קיבל מעמד אלבום זהב.
הספר משתמש בביוגרפיות של אמריקאים כאמצעי לדיון בכוחות חשובים בהיסטוריה האמריקאית בין השנים 1978 ל-2012, כולל משבר הסאבפריים, דעיכת הייצור האמריקני והשפעת הכסף על הפוליטיקה.
The Unwinding כולל דיוקנאות ארוכים של חמישה אנשים: עובדת במפעל בינגסטאון, אוהיו, שהפכה למארגנת קהילתית, יזם ביו-דיזל מצפון קרוליינה, לוביסט בוושינגטון ועובד בקונגרס, יזם עמק הסיליקון פיטר ת'יל ואנשים המעורבים בשוק הדיור הנמצא במצוקה בטמפה, פלורידה.
בין דיווחים ארוכים אלה משולבים עשרה קטעים ביוגרפיים קצרים יותר של אמריקאים מפורסמים כמו הראפר ג'יי זי, הפוליטיקאי ניוט גינגריץ' והמסעדנית ופעילת המזון אליס ווטרס.
לטענת פקר, הריק שהותירה שקיעת המוסדות הללו "התמלא בכוח ברירת המחדל בחיים האמריקניים: כסף מאורגן".
הפורמט והסגנון של הספר עוצבו בהשראת "הטרילוגיה האמריקאית" של ג'ון דוס פסוס, סדרת רומנים שיצאה לאור בשנות השלושים.
כמו The Unwinding, "הטרילוגיה האמריקאית" שילבה בין דוחות סיפוריים ארוכים של הדמויות הראשיות לבין ביוגרפיות קצרות של דמויות משפיעות מהתקופה ואוספי כותרות עיתונים ומילות שירים.
The Unwinding זכה בפרס הספר הלאומי לספרי עיון בשנת 2013 והיה בין המועמדים בגמר של פרס חוג מבקרי הספרים הלאומי (National Book Critics Circle Award) לשנת 2013.
ג'ף קונוטון החל את קשריו בני עשרות השנים עם הסנטור ג'ו ביידן בשנת 1979, כסטודנט באוניברסיטת אלבמה, הוא הזמין את ביידן לדבר עם סטודנטים בקמפוס.
קונוטון התרשם מביידן והתחייב לעבוד עבורו אם זה יתמודד אי פעם לנשיאות.
לאחר שקיבל תואר MBA ועבד כמה שנים בתעשייה הפיננסית, הצטרף קונוטון לקמפיין הנשיאות של ביידן ב-1988 בגיוס כספים.
לאחר תום הקמפיין מצא קונוטון עבודה בצוות ועדת המשפט של הסנאט.
בהמשך עבד אצל אבנר מקווה (Abner Mikva) במשרד היועץ המשפטי של הבית הלבן בתקופת ממשל קלינטון.
למרות שקונוטון זוהה בוושינגטון כ"בחור של ביידן", הוא התאכזב מאוד ממה שהחשיב כאי הכרת תודה על ידי ביידן – למשל, הסנאטור סירב להתקשר למקווה להמליץ על קונוטון.
לאחר שעזב את הבית הלבן, מינף קונוטון את קשריו לקריירה כלוביסט של חברת קווין גילספי ושות', המייצגת לקוחות כמו לוראן גבאגבו, נשיא חוף השנהב.
קונוטון ערך גיוסים תכופים לפוליטיקאים על מנת לקבל גישה למשרדיהם.
כאשר ביידן הפך לסגן נשיא וטד קאופמן, ראש המטה לשעבר של ביידן, מונה למושב הסנאט של ביידן, החל קונוטון לעבוד אצל קאופמן.
השניים עבדו יחד על רפורמה בענף השירותים הפיננסיים בעקבות המיתון הגדול.
הם עודדו העמדה לדין פלילי בתיקים של הונאה פיננסית וכן הגבלת גודל הבנקים, אך זכו להצלחה מוגבלת.
קונוטון מצא כי ללוביסטים איתם עבד היה מידע טוב יותר ותובנות טובות יותר בנוגע לרגולציה באשר לרפורמה הפיננסית, מאשר היו לו, כעוזר בסנאט.
קונוטון האמין כי תומכי הרפורמה במערכת הפיננסית בארצות הברית, כמו הקבוצה האמריקאית לרפורמה פיננסית (Americans for Financial Reform) , מובסים על ידי לוביסטים בתעשייה.
לאחר סיום כהונתו של קאופמן, קונוטון, שהתאכזב מאובמה / ביידן ומוושינגטון, עבר לסוואנה, ג'ורג'יה ופרסם את זיכרונותיו, "התמורה: מדוע וול סטריט תמיד מנצחת" (The Payoff: Why Wall Street Always Wins)
גרסה של קטע זה מתוך The Unwinding פורסמה ב"ניו יורקר", שם פקר הוא חבר צוות.
דין פרייס הגיע ממשפחה של חקלאי טבק באזור פיידמונט טריאד בצפון קרוליינה.
הוא היה חסיד ספרי העזרה העצמית של נפוליאון היל.
הוא פתח מספר מסעדות מזון מהיר, חנויות ותחנות דלק לאורך כביש 220 של ארצות הברית.
פרייס היה עד לירידה בשנות התשעים של שלושת הענפים החשובים באזור: טבק, טקסטיל וריהוט.
אחרי שהוריקן קתרינה הביא למחסור בסולר, נתפס פרייס לרעיון הביו דיזל.
הוא האמין שביו דיזל, המיוצר מגידולים מקומיים, יכול לסייע לחקלאים מקומיים, תוך הימנעות משיא תפוקת הנפט, שיא שלהערכתו יהיו לו השלכות קטסטרופליות.
עם שותפים הקים פרייס עסק שביקש לייעד קנולה מגידול מקומי לביו דיזל, שנמכר אז בתחנות הדלק של פרייס.
זה היה הממסד הראשון מסוגו במדינה והוא משך את תשומת ליבם של חבר הקונגרס המקומי, טום פרילו, וממשל אובמה.
עם זאת, המסעדות ותחנות הדלק של פרייס נכשלו במיתון הגדול ופרייס איבד את השליטה בחברת הביו דיזל.
לאחר כישלונות אלה החל פרייס מיזם חדש: שימוש בשמן בישול משומש ממסעדות כדי לספק דלק לאוטובוסי בתי הספר המקומיים.
תמי תומאס היא אפרו-אמריקאית מינגסטאון, אוהיו, בתה של מכורה להרואין.
היא גודלה על ידי סבתא רבתא שלה, שהייתה משרתת.
תומאס הייתה עדה להשלכות הדרמטיות של קריסת תעשיית הפלדה של ינגסטאון בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים.
למרות הפיכתה לאם בגיל ההתבגרות, תומאס הייתה בת משפחתה הראשונה שסיימה את לימודיה בתיכון.
היא הייתה נחושה לא להיות תלויה בתקציבי רווחה, ובשנת 1988 קיבלה משרה באיגוד במפעל Packard Electric שייצר חלקי רכב לג'נרל מוטורס.
התפקיד איפשר לתומס להפוך לבעלת בית ולשלוח את שלושת ילדיה למכללה.
בשנת 2006 הודיעה חברה ממשיכה של פקרד אלקטריק, רכב דלפי (Delphi Automotive), כי תסגור את מרבית המפעלים האמריקאיים שלה, כולל אלה בינגסטאון, מכיוון שהעבירה את הייצור לחברות מאקילאדורה (Maquiladora) מקסיקניות.
תומאס קיבלה הצעת רכישה מדלפי אך מצאה עבודה חדשה כמארגנת קהילתית בינגסטאון, וגייסה תושבים מקומיים הדוגלים בשיפור השכונות ומיפוי הנכסים הנטושים הרבים בעיר.
בנוסף לדיוקנאות הארוכים של אמריקאים מהשורה, The Unwinding כולל גם קטעים ביוגרפיים קצרים יותר של האישים הבאים:
ב-The New York Times Book Review שיבח בעל הטור דייוויד ברוקס את נרטיבי הספר כ"דיווחים יפים" ו"תצלומי תמונות-חיים של אנשים שחוו אובדן אמון", אך מתח ביקורת על חוסר הניתוח של פקר.
לדברי ברוקס, "היעדר תאוריה יסודית של היסטוריה בספר מערער את כוח ההסבר שלו".
The Tony Bennett/Bill Evans Album (בעברית: האלבום של טוני בנט/ביל אוונס) הוא האלבום משותף של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט והפסנתרן ביל אוונס.
זהו האלבום ה-36 של בנט, וה-59 של אוונס.
אלבומם המשותף השני, Together Again, יצא לאור בשנת 1977. בשנת 2009 יצא אלבום האוסף The Complete Tony Bennett/Bill Evans Recordings המאגד את שני האלבומים הקודמים, ועוד כמה שירים שלא יצאו לאור.
The Turbans היא להקת מוזיקת עולם מלונדון.
גרעין הלהקה מונה שבעה חברים, ואליהם מתווספים אחרים חד פעמית.
The Turbans הוקמה כאשר אושן מהוני ודריוס לוק תומפסון (שניהם חצי איראניים), נפגשו ברכיבה על אופניים בנפאל.
החברים הנוספים: מקסים שצ'דרוביצקי נולד בבלארוס וגדל בישראל, מירוסלב מורסקי הוא גם זמר פופ ידוע בבולגריה, הבסיסט פרדי שטיץ היה חבר ב- Razorlight.
כולם גרו בשלב מסוים ברובע האקני בלונדון.
באפריל 2018 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם בשם The Turbans.
ביוני 2019 הם ניגנו בפסטיבל גלסטונברי.
The Untamed (בסינית: 陈情令) היא סדרת טלוויזיה סינית בת 50 פרקים משנת 2019, בכיכובם של ו.
העלילה, המבוססת על הספר "Grandmaster of Demonic Cultivation" מאת מו שיאנג טונג שיו, עוסקת בקורותיהם של שני חברי נפש בעלי כוחות קסם.
העלילה מתרחשת ביקום בדיוני, שבו חמישה שבטים מרכזיים של אנשים בעלי כוחות רוחניים מיוחדים: שבט לאן, שבט ג'יאנג, שבט ני, שבט ג'ין ושבט וון.
הסדרה נפתחת בפלאשבק: 16 שנים קודם לפתיחת העלילה, וויי וו-שיאן הצעיר משבט ג'יאנג מבקר את שבט לאן כדי לעבור הכשרה, ופוגש שם את לאן ואנג-ג'י, אחיו הצעיר של ראש שבט לאן.
על אף שלאן ואנג-ג'י בעל אישיות קרה ומרוחקת, בינו לבין וויי וו-שיאן מתפתחת חברות קרובה לאחר שהשניים עוברים הרפתקאות יחד.
לאחר סיום ההכשרה חוזר וויי וו-שיאן לביתו.
שבט וון נלחם עם שבט ג'יאנג, ובמהלך הקרב מאבד ג'יאנג צ'אנג, אחיו של וויי וו-שיאן, את הכוחות הרוחניים שלו.
וויי וו-שיאן מחליט לוותר על כוחותיו ומוסר אותם בסתר לאחיו.
במקום כוחותיו הרוחניים המקוריים מתחיל וויי וו-שיאן לפתח יכולות קסם המבוססות על קסם אפל.
כתוצאה מכך הוא הופך למנודה, ורק לאן ואנג-ג'י עומד לצידו.
לאחר שאיבד שליטה על כוחותיו וגרם בטעות למותו של בן שבט ג'ין, מחליטים ראשי השבטים להרוג את וויי וו-שיאן.
בקרב הורג וויי וו-שיאן לוחמים רבים, ואף גורם בעקיפין למותה של אחותו.
לאחר מכן הוא מתאבד בקפיצה מצוק.
16 שנים לאחר מכן, וויי וו-שיאן קם לתחיה לאחר שאדם בשם מו שואניו הקריב את חייו עבורו.
בינתיים הפך ווי וו-שיאן לידוע לשמצה בקרב השבטים, והוא נאלץ להסתיר את זהותו, כאשר לאן ואנג-ג'י, היחיד שהצליח לזהות אותו, מסתיר אותו ומחפה עליו.
וויי וו-שיאן ולאן ואנג-ג'י חוקרים את תעלומות העבר ומגלים שבן שבט ג'ין בשם מאנג יאו היה האחראי למותו של וויי וו-שיאן ולאסונות אחרים.
מתפתח קרב שבמהלכו נהרג מאנג יאו, סיפורו של וויי וו-שיאן מתגלה וראשי השבטים מקבלים אותו.
וויי וו-שיאן ולאן ואנג-ג'י נפרדים כאשר לאן ואנג-ג'י הופך למנהיג כל השבטים ווויי וו-שיאן מחליט לחיות כנווד, אך וויי וו-שיאן מבטיח שהם ישובו להיפגש.
וויי וו-שיאן (שם פרטי: וויי יינג; מכונה "הפטריארך של יילינג"), בגילומו של - בן שבט וויי שאומץ על ידי מנהיג שבט ג'יאנג כשהיה ילד, אחת משתי הדמויות הראשיות.
לאן ואנג-ג'י (שם פרטי: לאן ז'אן; מכונה "האנגאנג ג'ון" או "אדון האור"), בגילומו של - אחיו הצעיר של ראש שבט לאן בתחילת הסדרה, לבסוף הופך לראש שבט לאן ולמנהיג השבטים.
ג'יאנג צ'אנג, בגילומו של ואנג זוצ'נג - אחיו של וויי וו-שיאן, הופך למנהיג שבט ג'יאנג לאחר מות הוריו.
ג'יאנג יאנלי, בגילומה של לולו שואן - אחותם הבכורה של ג'יאנג צ'אנג ושל וויי וו-שיאן, נשואה לבנו של מנהיג שבט ג'ין.
ג'ין לינג, בגילומו של שי פקישין - בנה של ג'יאנג יאנלי והיורש היחיד של מנהיג שבט ג'ין.
מאנג יאו, בגילומו של ז'אן זאנג'ין - בנו הבלתי חוקי של מנהיג שבט ג'ין.
לאן שיצ'ן, בגילומו של ליו האיקואן - אחיו הבכור של לאן ואנג-ג'י, מנהיג שבט לאן.
לאן סיזושי, בגילומו של זנג פאנשינג - בן שבט לאן, גודל על ידי וויי וו-שיאן ולאן ואנג-ג'י לאחר שהוריו נהרגו.
ני הואיסאנג, בגילומו של ג'י לי - ידיד של וויי וו-שיאן, הופך למנהיג שבט ני.
וון צ'או, בגילומו של הא פנג - בנו של מנהיג שבט וון, אחד מהאנטגוניסטים הראשיים בסדרה.
וון צ'ינג, בגילומה של מנג זיאי - רופאה בעלת שם משבט וון.
וון נינג, בגילומו של יו בין - אחיה של וון צ'ינג, הופך ליד ימינו של וויי וו-שיאן לאחר שניצל על ידו.
בעלילת הספר המקורי, בין וויי וו-שיאן ללאן ואנג-ג'י התקיימו קשרים רומנטיים ומיניים.
עקב איסור ממשלת סין על הצגת מערכות יחסים להט"ביות בטלוויזיה, בסדרת הטלוויזיה קיימו הדמויות קשרים אפלטוניים בלבד, אך שולבו מספר רמזים הומוארוטיים.
הצילומים נערכו בין אפריל לאוגוסט 2018, באולפני הנגדיאן וורלד ובמיקומים טבעיים בגוויג'ואו.
הסדרה שודרה בסין בין יוני לאוגוסט 2019 על ידי , וגרסה מקוצרת בת 20 פרקים שודרה החל מדצמבר 2019 באותו אתר.
באוקטובר 2019 עלתה הסדרה לשידור בנטפליקס.
הסדרה זכתה לביקורת חיובית על נאמנותה לרומן המקורי על אף המגבלות שהוטלו על ידי ממשלת סין ועל האופן שבו הציגה את התרבות הסינית, באמצעות תלבושות מסורתיות, כלי נגינה עתיקים וערכים כגון אומץ, אבירות ואהבת המולדת.
מבקרים שיבחו גם את כישורי המשחק של שיאו ז'אן ושל ואנג ייבו, את התפאורה והאיפור, את הפסקול ואת אפיון הדמויות - במיוחד דמותו של וויי וו-שיאן.
"The Untamed" הפכה לאחת הסדרות הנצפות ביותר בתולדות הטלוויזיה האסייתית, עם למעלה מ-10 מיליארד צפיות, ולסדרה הסינית המכניסה ביותר בשנת 2019. באסיה, היא צברה מעריצים בעיקר בתאילנד ובקוריאה הדרומית.
עד אוגוסט 2019 נמכר אלבום הפסקול של הסדרה ב-15 מיליון יואן וקיבל הסמכת פלטינה.
הצלחת הסדרה גרמה לעלייה בפופולריות של שיאו ז'אן ושל ואנג ייבו, והפכה את שניהם לשחקנים מבוקשים.
הפופולריות של הסדרה אף הובילה לגל של עניין בדרמות סיניות.
בשנת 2019 פורסמו שני סרטי ספין אוף לסדרה: "The Living Dead", העוסק בהמשך דרכם של וון צ'ינג ושל לאן סיזושי, ו-"Fatal Journey", המתאר את קורותיהם של בני שבט ני.
The Tortured Poets Department (בעברית: "מחלקת המשוררים המעונים") הוא אלבום האולפן ה-11 של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
הוא יצא לאור ב-19 באפריל 2024 דרך חברת התקליטים ריפבליק רקורדס והורחב לאלבום כפול שעתיים לאחר יציאתו, שכותרתו The Anthology (בעברית: "האנתולוגיה"), בו הכיל כרך שני של שירים.
סוויפט הכריזה על האלבום בטקס פרסי גראמי ה-66 לאחר שזכתה בפרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר עבור אלבום האולפן העשירי שלה, Midnights (2022).
האלבום קיבל מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-67 בקטגוריות "אלבום השנה" ו"אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר".
האלבום היה לאלבום המושמע ביותר בשנה החולפת (2024) בספוטיפיי.
עם 17 שבועות בצמרת המצעד, האלבום נהפך לאלבום הנמצא במקום הראשון במצעד בילבורד 200 עם מרבית השבועות.
בכתיבת האלבום, סוויפט הסבירה כי "כתיבת שירים היא משהו שבאמת מעביר אותי בחיי.
מעולם לא היה לי אלבום שבו הייתי צריכה כתיבת שירים יותר ממה שהייתי צריכה את זה בשביל האלבום הזה".
בשנת 2025, מגזין בילבורד דירג את עטיפות האלבומים של טיילור סוויפט ומיקם את עטיפת האלבום The Tortured Poets Department במקום השישי.
סוויפט הוציאה את אלבום האולפן העשירי שלה, Midnights, ב-21 באוקטובר 2022, להצלחה מסחרית וביקורתית נרחבת.
בשנה שלאחר מכן, היא הוציאה שני אלבומים שהוקלטו מחדש, Speak Now (Taylor's Version) ו-, כחלק מפרויקט חידושי הוצאות אלבומים.
ב-4 בפברואר 2024, סוויפט החלה לפרסם את יציאתו של אלבום חדש על ידי שינוי תמונת הפרופיל שלה בכל פלטפורמות המדיה החברתית לגרסה בשחור-לבן.
מעריצים העלו השערות באינטרנט שהיא מתכוננת להוציא את Reputation (Taylor's Version), הקלטה מחודשת של אלבום האולפן השישי שלה, Reputation (2017).
האתר של סוויפט גם נראה כאילו תקלה, ודיווח על קוד סטטוס HTTP לא סטנדרטי 321 חריג, כמו גם קוד שגיאה "hneriergrd", שהמעריצים פענחו להיות אנגרמה באיות "אדום הרינג".
בבדיקת קוד המקור של האתר, נמצא שהוא מכיל מילים בשפה זרה.
סוויפט זכתה בפרס הגראמי עבור אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר ואלבום השנה עבור Midnights.
עטיפת האלבום פורסמה לחשבונות המדיה החברתית שלה, יחד עם צילום של פתק בכתב יד, ששילבו תרגומים לאנגלית של המילים מקוד המקור של האתר שלה:
האלבום, שמכיל גם את רצועת הבונוס "The Manuscript" בפורמט הפיזי שלו, הפך זמין להזמנה מוקדמת באותו זמן, לצד דיסק דלוקס במהדורת אספנים שאזל באתר שלה תוך פחות משעתיים.
ארבע מהדורות פיזיות של האלבום, שכל אחת מהן נקראת על שם אחר ומכילה רצועת בונוס, דהיינו "The Manuscript", "The Bolter", "The Albatross" ו-"The Black Dog", נהפכו לזמינות לרכישה; סוויפט הכריזה על שלוש המהדורות האחרונות במהלך סיבוב ההופעות שלה "The Eras Tour".
באוקטובר 2024, סוויפט הכריזה כי היא מוציאה מהדורת "אנתולוגיה" של The Tortured Poets Department לראשונה על גבי ויניל ותקליטור.
המוצרים ייצאו במבצע מיוחד לבלאק פריידיי בלעדית בחנויות טארגט בארצות הברית.
המהדורה תכלול 35 שירים, עם 4 רצועות אקוסטיות בונוס נוספות.
הגרסה על גבי ויניל תכלול 4 תקליטים בצבעים שקופים ותלווה בפוסטר.
האלבום שבר מספר שיאי סטרימינג בספוטיפיי ובאפל מיוזיק, כולל: האלבום הכי שמור מראש בספוטיפיי, הכי הרבה השמעות בספוטיפיי ליום אחד לאלבום ושיר בודד ("Fortnight" עם פוסט מאלון), האלבום שהגיע הכי מהר למיליארד השמעות בספוטיפיי (5 ימים) ושבוע הסטרימינג הגדול ביותר אי פעם לאלבום (799 מיליון השמעות).
בנוסף, לאלבום היו את מכירות הוויניל השבועיות הגדולות ביותר אי פעם, עם 700,000 עותקי ויניל שנמכרו.
בקמפיין השיווקי של ספוטיפיי, Spotify Wrapped אשר מסכם את הסטטיסטיקות והנתונים על ההאזנות של המשתמש בשירות, האלבום היה לאלבום המושמע ביותר בשנת 2024.
בארצות הברית, האלבום הגיע היישר למקום הראשון במצעד בילבורד 200 עם 2.61 מיליון יחידות שקולות לאלבומים.
"Fortnight" עם פוסט מאלון הגיע היישר למקום הראשון במצעד ההוט 100, והפך ללהיט ה-12 של סוויפט שהגיע לראש המצעד.
בכך, עם 59 להיטים שהגיעו לעשירייה הפותחת במצעד ההוט 100, סוויפט הפכה לאישה הראשונה שעולה על 50 להיטים בעשירייה הפותחת של המצעד.
בנוסף, סוויפט הכניסה 32 שירים במצעד ההוט 100, הכי הרבה אי פעם של אישה בשבוע בודד.
עם 14 אלבומים בראש מצעד הבילבורד 200, כעת סוויפט, יחד עם ג'יי-זי מחזיקים במקום השני בשיא "מספר האלבומים הגבוה ביותר שהגיע לראש מצעד הבילבורד 200", כשרק הביטלס עוקפים אותם.
בנוסף, כל 31 השירים ממהדורת הדלוקס של האלבום נכנסו למצעד ההוט 100.
ב-14 ביולי 2024 האלבום הגיע לשבוע ה-12 ברציפות במקום הראשון במצעד בילבורד 200. וקובע שיא חדש לסוויפט, העולה על אלבומיה הקודמים 1989 ו-Fearless, שכל אחד מהם בילה 11 שבועות במקום הראשון.
הוא גם בולט בתור האלבום הראשון של אמנית שבילתה את 12 השבועות הראשונים שלה במקום הראשון מאז Whitney של ויטני יוסטון בשנת 1987. לאחר מכן סוויפט שברה את שיאה של יוסטון בשבוע לאחר מכן.
לפי מצעדי אמצע השנה של Luminate לשנת 2024, The Tortured Poets Department היה האלבום הפופולרי ביותר בארצות הברית במחצית הראשונה של שנת 2024, והרוויח 4.66 מיליון יחידות שקולות לאלבום.
בנובמבר 2024, האלבום קיבל תואר פלטינה שש פעמים על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, כלומר מכר שישה מיליון עותקים בארצות הברית.
בדצמבר 2024, האלבום חזר למקום הראשון במצעד הביבלורד 200, זה השבוע ה-16 הלא רציף שבו הוא מוביל בשנת 2024, בעקבות השקת המהדורה הפיזית של Anthology במהדורה מיוחדת שכללה ארבעה תקליטים ושני תקליטורים והייתה זמינה למכירה רק דרך טארגט במסגרת בלאק פריידיי.
בשבוע הראשון המלא שלה, המהדורה המיוחדת רשמה 405,000 יחידות אלבום שקולות בארצות הברית.
מתוך סך המכירות, 368,000 היו מכירות אלבום מסורתיות, כאשר 191,000 היו תקליטים ו-177,000 תקליטורים.
בבריטניה, האלבום הגיע היישר למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
זהו האלבום ה-12 ברציפות של סוויפט שהגיע למקום הראשון בבריטניה ובכך סוויפט, יחד עם מדונה, הן הזמרות בעלות המספר הגבוה ביותר של אלבומים שהגיעו לראש המצעד בבריטניה.
רק לארבעה מוזיקאים יש יותר אלבומים שהגיע לראש המצעד מסוויפט - הביטלס (16), הרולינג סטונז (14), רובי ויליאמס (14) ואלביס פרסלי (13).
אף אמן אחר לא הגיע להישג בפרק זמן קצר כמו סוויפט (11.5 שנים).
המכירות בשבוע הראשון של האלבום קבעו את הנתון הטוב ביותר בקריירה של סוויפט, עם 270,000 יחידות שנמכרו.
זהו שבוע הפתיחה הגדול ביותר של אלבום בבריטניה מזה 7 שנים, מאז ÷ של אד שירן בשנת 2017, ובכך עלו מכירות האלבום בשבוע הראשון על נתוני המכירות של האלבום 30 של אדל בשנת 2021.
חודשיים אחרי שחרור האלבום The Tortured Poets Department, סוויפט שחררה הוצאה מוגבלת של האלבום לשווקים הבריטים עם חמש רצועות נוספות בשעות האחרונות שנותרו לחישוב מצעד האלבום השבועי, ובכך מנעה מצ'ארלי XCX להגיע למקום הראשון עם אלבומה Brat.
פעולה זו של סוויפט גרמה למחלוקות מעורבות על התרגיל השיווקי שעשתה ועל חסימת האלבום Brat להתברג במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
תגובתה של צ'ארלי לא איחרה לבוא ושחררה בהמשך השנה את השיר "Sympathy Is a Knife" כאשר השיר נכתב על מערכת היחסים של סוויפט עם מאטי הילי מלהקת דה 1975, ועל חסימתה של סוויפט להגיע למקום הראשון במצעד.
אולם בסופו של דבר צ'ארלי התראיינה ואמרה כי השיר אינו מדבר סוויפט אלא על חרדה, וחוסר ביטחון.
בריאיון למגזין Vulture, סוויפט שיבחה את הרגישויות המוזיקליות של צ'רלי XCX, וכינתה את הכתיבה שלה כ"סוריאליסטית ויצירתית, תמיד", ושהיא נהנית לראות את התוצאות של העבודה הקשה שלה.
ממאי עד יולי האלבום עמד בראש מצעד בילבורד 200 ואחרי הפסקה של מספר שבועות חזר לראש המצעד באוגוסט ל-3 שבועות נוספות.
פרסתאריךקטגוריהתוצאהמקורפרס המוזיקה של ARIA20 בנובמבר 2024האמן הבינלאומי הטוב ביותרפרס המוזיקה של בילבורד12 בדצמבר 2024האלבום המוביל של בילבורד 200פרס גראמי26 בינואר 2025אלבום השנהאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותרפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון13 ביולי 2024האלבום האהוב ביותרפרס המוזיקה האמריקאית26 במאי 2025אלבום השנהאלבום פופ אהוב
המהדורות הפיזיות של האלבום בגרסה הסטנדרטית כוללות את "The Black Dog", "The Albatross", "The Bolter" ו-"The Manuscript" כרצועות בונוס.
גרסה אקוסטית של "But Daddy I Love Him" נכללה במהדורת תקליטור לזמן מוגבל של האלבום במהדורה הסטנדרטית.
+ היסטוריית יציאות לאור של The Tortured Poets Department אזור תאריך יציאה פורמט (ים) מהדורה חברת תקליטים הערות כלל העולם 19 באפריל 2024הורדה דיגיטלית הזרמת מוזיקה קלטת שמע תקליטור אריך-נגןסטנדרטית ריפבליקתקליטורCollector's Deluxeהורדה דיגיטלית סטרימינגThe Anthologyארצות הבריתאריך-נגן תקליטורבלעדיות לטארגטיפן20 באפריל 2024תקליטורסטנדרטית דלוקס יפניתיוניברסל מיוזיק יפן
"The Tower" (בעברית: "המגדל") הוא סינגל של הזמרת הפולנייה לונה, שיצא לאור ב-23 בינואר 2024. השיר ייצג את פולין באירוויזיון 2024 במאלמה שבשוודיה בחצי הגמר הראשון, אך לא העפיל לגמר.
השיר נכתב והולחן על ידי אלכסנדרה קטז'ינה ויילגומס, ומקס קוק.
השיר משתמש במטאפורה של מגדל שליליות ופוטנציאל מוגבל, ודוחק במאזין להפילו בכוח.
השיר יצא לאור ב-23 בינואר 2024. כחודש לאחר מכן, השיר הוכרז כשיר שייצג את פולין באירוויזיון 2024.
פולין שובצה לחלקו הראשון של חצי הגמר הראשון, שנערך ב-7 במאי.
פולין הופיעה שישית, לפני קרואטיה ואחרי אוקראינה.
ב-7 במאי עלתה לונה על בימת חצי הגמר הראשון של האירוויזיון וביצעה את שירה "The Tower".
היא נכשלה בניסיונה להעפיל לגמר שהתקיים ב-11 במאי לאחר שסיימה במקום ה-12 עם 35 נקודות.
"The Tortured Poets Department" (בעברית: "מחלקת המשוררים המעונים") הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
השיר יצא לאור ב-19 באפריל 2024 על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כרצועה השנייה מתוך אלבום האולפן בעל אותו השם.
מילות השיר עוסקות בסאטירה על מערכת יחסים בין שני אמנים יומרניים, ומזכירות את המשוררים דילן תומאס ופטי סמית' ואת המוזיקאי צ'ארלי פות'.
לאחר שהוציאה את אלבום האולפן, Midnights, אשר זכה להצלחה רבה, ולמיליוני השמעות בספוטיפיי.
ב-4 בפברואר 2024, בטקס פרסי גראמי ה-66 זכתה סוויפט על אלבומה Midnights בפרסי הגראמי לאלבום השנה ואלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר.
לאחר זכייתה, סוויפט הכריזה על אלבום אולפן 11 שנקרא The Tortured Poets Department.
ב-6 בפברואר, פרסמה סוויפט את רשימת הרצועות, והשיר "The Tortured Poets Department" נכלל כרצועה שנייה מתוך האלבום.
לאחר מכן, נחשף שאורכו של השיר הוא 4:53.
כמה עיתונאי מוזיקה שיבחו את הפקת "The Tortured Poets Department".
בדירוג של כל 31 הרצועות ממהדורת The Anthology של האלבום, ג'ייסון ליפשוץ מבילבורד דירג את השיר במקום ה-11, תוך כדי שהדגיש את התופים "הקלים והדיסקרטיים" שמשאירים מקום לקולה של סוויפט ותיאור הדרום כ"פנטזיה סינת'ית".
טום ברייהן מ-Stereogum שיבח את השיר כתולעת אוזניים ובחר בו כאחת הרצועות הבנויות ביותר של האלבום.
ווב טען כי השיר מכיל "קרקע קולית לא מוכרת" עבור סוויפט, תוך ששיבח במיוחד את ההפקה הנוסטלגית משנות ה-80 של אנטונוף.
לינדזי זולאדז, כותבת הניו יורק טיימס, תיארה את "The Tortured Poets Department" כשיר "פטפטני וקורן" המתאר ביעילות את "ההזיה הסמוקה של רומן נחרץ".
לדעתה הזמר אינו מוערך מספיק ומקבל את הכבוד הראוי לו.
אוליביה הורן מפיצ'פורק כינתה את זה שיר "קורץ" שלועג לרצינות העצמית של סוויפט, ובנוסף ביקרה את האופן שבו המטאפורות של המילים היו לא יעילות.
קיילי אלגרים מ-Business Insider טענה שהשיר מצליח בכוונתו להיות "נדוש מוגזם ומשעשע בלשון המעטה", אך הרגיש שההפקה "נשמעת כמו פרודיה של Midnights שנוצרה על ידי בינה מלאכותית".
ומנגד, הלן בראון מאינדפנדנט החמיאה לליריקה של סוויפט: "אני מתנגדת לכל אחד לא להישען על סיפורה הטעון והקצר של סוויפט".
מגזין הניו יורקר בחר בשיר כאחד משירי הפופ הטובים ביותר לשנת 2024.
לאחר יציאת השיר, כמה פרשנים שיערו כי מילות השיר המרמזות לאישה בשם "לוסי" עשויות להתייחס ללוסי דייקוס מהלהקה בויג'יניוס.
בשיר המדובר, סוויפט מציינת כי נאמר ל"לוסי" "אתה תתאבד אם אי פעם אעזוב", גורם לספקולציות שאחד מהאקסיות לשעבר של טיילור סוויפט אמר את ההערה הזו לדקוס לפני יציאת האלבום Tortured Poets Department.
11 חודשים לאחר יציאתו הראשונית של השיר, דאקוס אישרה מאוחר יותר במרץ 2025 שהיא הייתה ה"לוסי" אליה מתייחסים בשיר, וכי סוויפט שלחה לה הודעת טקסט בבקשה לאשר את הכללתה במילות השיר.
ארגוןרשימהמיקוםמקורScreen Rantכל 31 הרצועות מתוך האלבום The Tortured Poets Department מדורגים21בילבורדכל 31 הרצועות מתוך האלבום The Tortured Poets Department מדורגים11הניו יורקרשירי הפופ הגדולים ביותר לשנת 2024נכלל
השיר "The Tortured Poets Department" של טיילור סוויפט מתעמק במורכבות של מערכת יחסים מודרנית, תוך שימוש בדימויים חיים ובהתייחסויות תרבותיות כדי לחקור נושאים של אהבה, זהות ומודעות עצמית.
השיר מתחיל בסצנה מוזרה שבה משאירים מכונת כתיבה בדירת המספר, המסמלת רעיון מיושן, אולי אידיאלי, של משורר.
סוויפט משתמשת בזה כדי לתת את הטון למערכת יחסים שהיא גם קשורה עמוקה אך גם מודעת לעצמה ביקורתית, ומטילה ספק במעשיות של כלי כתיבה מיושן שכזה בעידן הדיגיטלי של היום.
הפזמון של השיר שואל שוב ושוב מי יכול להבין או לאהוב את בן הזוג כפי שעושה המספר, תוך שימת דגש על קשר אישי עמוק שנראה שאין לו תחליף.
הפניות לדמויות אייקוניות כמו דילן תומאס ופטי סמית', כמו גם אזכור של מלון צ'לסי, מקום מפלט ידוע לאמנים בוהמיינים, מדגישים השוואה בין מערכות היחסים העטוריות והסוערות שלהם לבין היחסים של המספר.
עם זאת, סוויפט מסובב את זה בחוכמה בכך שהוא מכנה את עצמם 'אידיוטים מודרניים', תוך הדגשת מודעות מבזה עצמית ודחייה של רומנטיזציה לבלתי מתפקד.
השיר נוגע גם בנושאים אפלים יותר של תלות וסערה רגשית בתוך מערכות יחסים.
שורות כמו 'אמרת ללוסי שתתאבד אם אי פעם אעזוב' והחלפת הטבעות בארוחת הערב מרמזות על קשר עמוק עם הימור גבוה ועוצמה רגשית.
השילוב הזה של אהבה, פחד ונטל להבין את המחשבות האפלות ביותר של זה מוסיף רובד של מורכבות למה שעל פניו עשוי להיראות כמו שיר אהבה.
סוויפט לוכדת את המהות של מערכת יחסים שהיא פגומה עמוקה כמו שהיא יפה, מה שהופך את 'מחלקת המשוררים המעונים' להשתקפות נוקבת על אהבה מודרנית.
The Vandalist (מעוצב באותיות רישיות; בעברית: הוונדליסט) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת והמוזיקאית הישראלית נגה ארז.
האלבום יצא לאור ב-20 בספטמבר 2024, באמצעות חברות התקליטים סיטי סלנג ואטלנטיק רקורדס.
האלבום עוקב ל-Kids, משנת 2021. זה אלבומה הראשון של ארז תחת אטלנטיק רקורדס.
באלבום הופעת אורח של מפיקו המוזיקלי ובן זוגה של ארז, אורי רוסו.
הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Come Back Home", יצא לאור ב-12 במרץ 2024, והוא כולל בתוכו דגימה של השיר "כמה טוב שבאת הביתה" של אריק איינשטיין.
ארז סיפרה לתקשורת הישראלית, על רקע קשר השיר למתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023, כי השיר נכתב כחודשיים לפניה, אך העבודה עליו ועל האלבום נעצרה בעקבות פריצת המלחמה, ולדבריה "היינו חייבים לקחת הרבה זמן הרחק ממוזיקה".
הסינגל השני, "Vandalist", יצא לאור ב-10 במרץ, והוא כולל דגימה מתוך "Put Your Hands Where My Eyes Could See" של באסטה ריימס.
הסינגל השלישי, "PC People", בהשתתפות מפיק האלבום ובן זוגה של ארז, אורי רוסו, יצא לאור ב-5 ביוני, והוא כולל דגימה מתוך השיר "Creep" של רדיוהד, בסמוך לצאתו הכריזו ארז ורוסו על צאתו של האלבום.
רצועות 2, 6 ו-9–11 מעוצבות באותיות רישיות.
The Today Show (או בקיצור Today) היא תוכנית בוקר אמריקאית המשודרת ברשת NBC בשעות הבוקר בימי חול מ-7:00 עד 11:00 בכל רחבי ארצות הברית בהתאם לאזור הזמן של כל מדינה; בחוף המזרחי היא משודרת בשידור חי, ובשאר האזורים משודרת התוכנית המוקלטת של אותו בוקר.
התוכנית עלתה במקור לשידור ב-14 בינואר 1952 - באותה העת התוכנית הייתה הראשונה מסוגה בארצות הברית ובעולם.
זוהי אחת מהתוכניות הוותיקות ביותר בטלוויזיה האמריקנית.
התוכנית כוללת מבזקי חדשות, ראיונות עם אורחים באולפן, עדכוני מזג אוויר, וחלקים שעוסקים בסגנון חיים וחדשות בידור.
התוכנית מופקת בסטודיו 1A במרכז רוקפלר שבניו יורק.
בשנת 2002 התוכנית דורגה במקום ה-17 ברשימת 50 תוכניות הטלוויזיה הטובות ביותר בכל הזמנים של TV Guide.
כותרות היום - סיכום של הידיעות החדשותיות המרכזיות באותו היום
עדכוני מזג אוויר - דיווח על תחזית מזג אוויר הצפויה באזורים השונים ברחבי ארצות הברית באותו היום.
פינת הבריאות - חלק המתמקד בנושאי רפואה ובריאות.
פינת הבישול - חלק בו לוקחים חלק שפים מפורסמים שונים.
התוכנית הייתה מדורגת במקום הראשון בטבלת הרייטינג מ-11 בדצמבר 1995 ועד 9 באפריל 2012 כאשר תוכנית הבוקר "Good Morning America" הפכה שוב לתוכנית הנצפית ביותר בארצות הברית.
משנת 2012 ואילך זוהי התוכנית השנייה הנצפית ביותר בארצות הברית אחרי "Good Morning America".
"The Tide Is High" הוא שיר רוקסטדי משנת 1967 שנכתב על ידי ג'ון הולט, הופק במקור על ידי דיוק ריד ובוצע על ידי הלהקה הג'מייקנית הפאראגונס (The Paragons) , עם הולט כסולן.
השיר זכה לתשומת לב בינלאומית בשנת 1980, כאשר להקת הגל החדש האמריקאית בלונדי ביצעה גרסת כיסוי לשיר, שהפכה ללהיט שזכה במקום הראשון בארצות הברית ובבריטניה.
השיר הגיע שוב לראש מצעד הסינגלים הבריטי בשנת 2002, עם גרסה של להקת הבנות הבריטית אטומיק קיטן.
השיר נכתב על ידי ג'ון הולט והוקלט במקור על ידי הפאראגונס ובליווי טומי מק'קוק ולהקת הסופרסוניק.
השיר הופק על ידי דיוק ריד ויצא כסינגל 7 אינץ' בלייבלים Reid's Treasure Isle ו-Trojan וכבי-סייד של הסינגל "Only a Smile".
השיר זכה לגרסת כיסוי של להקת הגל החדש האמריקאית בלונדי בשנת 1980, בסגנון רגאיי בליווי מוזיקלי של קרנות וכלי מיתר.
השיר יצא כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן החמישי של הלהקה, "Autoamerican", והעניק לבלונדי את הסינגל השלישי שלהם במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי והחמישי שלהם בבריטניה.
השיר הגיע גם למקום הראשון בקנדה ובניו זילנד, והיה להיט טופ 5 במצעדים אירופאים רבים.
מצעד (1980)דרגההולנד (40 המובילים בהולנד)59הולנד (סינגל טופ 100)65
מצעד (1981)דרגהאוסטרליה (Kent Music Report)48הסינגלים המובילים בקנדה (RPM)10ניו זילנד (RIANZ)14בילבורד הוט 100 בארצות הברית17קאש בוקס בארצות הברית20
מדינהתוארמכירותקנדה (מוזיקה קנדה)פלטינה150,000ניו זילנד (RMNZ)זהב10,000הממלכה המאוחדת (BPI)זהב500,000ארצות הברית (RIAA)זהב1,000,000
השיר הופיע בפתיח של הסרט "ליזי מקגוויר ממריאה לרומא".
זהו הסינגל השלישי והאחרון של הלהקה שהגיע למקום הראשון בבריטניה.
הגרסה של אטומיק קיטן לשיר זכתה להצלחה במצעדים, ונמכרה ביותר מ-1.5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
השיר שהה שלושה שבועות במקום הראשון בבריטניה (מכר 145,000 עותקים בשבוע הראשון; בסופו של דבר קיבל אלבום פלטינה ומכר למעלה מ-600,000 עותקים).
השיר הגיע גם לראש המצעדים באירלנד ובניו זילנד, והיה להיט טופ 5 במדינות רבות אחרות, כולל אוסטרליה, בלגיה, גרמניה, הולנד וטורקיה.
מצעד (2002)מיקוםאוסטרליה (ARIA)16אוסטריה (Ö3 אוסטריה טופ 40)43בלגיה (אולטרה-טופ 50 פלנדריה)41אירופה (יורוצ'ארט הוט 100)24גרמניה (בקרת תקשורת)54אירלנד (IRMA)15הולנד (40 המובילים בהולנד)6הולנד (סינגל טופ 100)15ניו זילנד (RIANZ)38שוודיה (Hitlistan)30שווייץ (Schweizer Hitparade)61סינגלים בריטיים (OCC)13שידור בבריטניה (שבוע המוזיקה)58
+מדינהתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000ניו זילנד (RMNZ)פלטינה10,000שוודיה (GLF)זהב15,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה600,000
"Numba 1 (Tide Is High)" הוא גרסה משנת 2008 של השיר, שבוצעה על ידי הראפר הקנדי קרדינל אופישל, בהשתתפות הזמרת קרי הילסון.
השיר, שהופק על ידי Supa Dups, יצא בספטמבר 2008 כסינגל הרביעי מתוך אלבומו הרביעי "Not 4 Sale".
האלבום יצא לאור ב-iTunes ב-14 באוקטובר 2008. במרץ 2010, הסינגל קיבל אלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי, CRIA.
מצעד (2008–2009)מיקום שיאקנדה (קנדיאן הוט 100)38קנדה (סינגלים דיגיטליים קנדיים חמים)32גרמניה (Deutsche Black Charts)1ישראל (מדיה פורסט)7טורקיה (טופ 20 טורקיה)4סינגלים בריטיים (OCC)84
The Velvet Underground and Nico ("הוולווט אנדרגראונד וניקו") הוא אלבום הבכורה של הוולווט אנדרגראונד מ-1967, שנחשב לאחד מאלבומי הרוק החשובים והמשפיעים ביותר בהיסטוריה, על אף שנכשל במכירות לאחר יציאתו לאור וצונזר בתחנות הרדיו בשל הטקסטים השערורייתיים שלו.
האלבום הוקלט על ידי ההרכב המקורי של הוולווט אנדרגראונד, לו ריד, ג'ון קייל, סטרלינג מוריסון ומורין "מו" טאקר, ביחד עם הזמרת ניקו שצורפה להקלטות בעצתו של המנטור של הלהקה אנדי וורהול ושרה כסולנית מובילה בשלושה שירים וקולות רקע ב"Sunday Morning".
ההקלטות מומנו על ידי וורהול ומנהל המכירות של קולומביה רקורדס נורמן דולף במטרה להציע את האלבום המוכן לחברת הקלטות גדולה.
לאחר שנדחה בידי קולומביה, אטלנטיק רקורדס ואלקטרה רקורדס התקבל האלבום על ידי Verve רקורדס שבבעלותה של MGM רקורדס לאחר שזה מכבר החלה לעסוק בז'אנר הרוק האלטרנטיבי.
השיר "Sunday Morning" היה האחרון שהוקלט בהפקה מקצועית ומלוטשת יותר משאר שירי האלבום שהותאמה במיוחד להשמעתו ברדיו כסינגל מייצג.
"I'm Waiting for the Man" ,"Venus in Furs" ו-"Heroin" הוקלטו מחדש בידי מפיק האלבום טום וילסון שלדעתו גרסתם המקורית הייתה מחוספסת מדי.
האלבום זוכה לעיתים לכינוי "אלבום הבננה" בשל תדפיס הבננה שהכין וורהול עבור עטיפתו.
הגרסאות המוקדמות של העטיפה הזמינו את רוכש האלבום "לקלף באיטיות ואז לראות" ("Peel slowly and see"), כאשר קילוף השכבה העליונה חשף תדפיס של בננה מקולפת בצבע עור גוף.
השיר "I'm Waiting for the Man" מתאר אדם הממתין לסוחר ההרואין שלו בהארלם וכולל נגינת פסנתר דומיננטית של ג'ון קייל.
"Heroin" האוונגרדי מתאר אף הוא שימוש והתמכרות להרואין (ריד היה מכור כבד להרואין בעת כתיבתו).
המבקר מארק דמינג כתב כי "למרות שקשה לומר שהשיר מעודד צריכת סמים, הוא גם אינו מגנה אותה באופן ברור, מה שהפך אותו לבעייתי אפילו יותר בעיניהם של מאזינים רבים".
השיר מתחיל בקצב איטי וקיצבו מתגבר באיטיות כשהוא מדמה את תחילת השפעתו של הסם על המשתמש, עד הוא הופך להיות רועש מאוד בסיועה של נגינת ויולה פרועה ושרקנית של קייל.
השיר חוזר לקצב בו התחיל וחוזר על התהליך פעם נוספת לפני שהוא מסתיים.
"The Black Angel's Death Song" והשיר החותם "European Son" נחשבים לאוונגרדיים אפילו יותר, עם נגינת ויולה אלקטרונית חורקת ופרצים רעשניים של צלילי משוב (פידבק) ברקע.
השיר "Venus in Furs" עוסק בסאדומאזוכיזם, BDSM ושליטה.
השיר הושפע מספרו בעל אותו השם של לאופולד פון זאכר-מאזוך וכולל נגינת ויולה קקופונית של קייל.
מתוך "The Black Angel's Death Song", המהווה דוגמה טובה למילות השירים מעוררות המחלוקת יחסית לאותה התקופה של הלהקה:
גורלו נפרש על גבי מגש למספר עצום של אפשרויות
מהן היה עליו לבחור, מה היה לו להפסיד
לא מדינה עטופת תרדמת ורדופת רוחות רפאים
בה התייפח גם התייפח המלאך השחור.
European Son - 7:46 (ריד, קייל, מוריסון, טאקר)
The Velvet Underground הוא אלבומה השלישי של הוולווט אנדרגראונד ואלבומה הראשון עם דאג יול שהחליף את ג'ון קייל.
הוא הוקלט במהירות גדולה יחסית בסתיו 1968 ומסמל שינוי קיצוני בצלילה ובגישתה של הלהקה, המיוחס בעיקר לעזיבתו של קייל שנחשב לחבר האוונגרדי ביותר בלהקה, וכן לגנבתם של המגברים בהם השתמשה הלהקה זמן קצר לפני תחילת ההקלטות.
"הוולווט אנדרגראונד" הוא אלבומה הראשון של הלהקה בחברת MGM רקורדס לאחר שני אלבומים בחברת וורב רקורדס שהתמחתה בג'אז.
האלבום מכיל ברובו שירים שקטים ורגועים והשפעתו של אנדי וורהול על הלהקה כבר אינה מורגשת כלל באלבום, מלבד העטיפה שצולמה בידי בילי ניים, צלם מאולפני "הפקטורי" של וורהול, והאישה הטרנסג'נדרית קנדי דרלינג עליה נכתב השיר הפותח "Candy Says".
השיר האחרון "After Hours" מבוצע בידי המתופפת מורין טאקר המלווה בגיטרה אקוסטית ובגיטרה בס.
The Voice Within (בעברית: הקול הפנימי) הוא הסינגל החמישי והאחרון שיצא מהאלבום של זמרת הפופ כריסטינה אגילרה, Stripped.
הסינגל יצא בשנת 2003, כשהוא מצליח להגיע למקום ה-33 במצעד ההוט100 בבילבורד שבאמריקה, והופך להיות הסינגל ה-11 שנכנס לתוך ארבעים המקומות הראשונים במצעד.
הסינגל לעומת זאת, הצליח הרבה יותר מבחינה בינלאומית שהוא מגיע למקום התשיעי בבריטניה ולמקום השמיני באוסטרליה.
הסינגל ידוע בעיקר בגלל הקליפ הפשטני שלו שצולם על ידי דייוויד לה-שאפל, בצבעי שחור-לבן בלבד, ורק בסצנה אחת שמלווה את כל הקליפ.
הקליפ הועמד לשלושה פרסים בטקס פרסי MTV אמריקה בקטגוריות : "הקליפ הנשי הטוב ביותר", "בחירת הצופים", "סינמטוגרפיה (אמנות הקולנוע) בקליפ השנה".
"The Voice Within" נכתב בידי באלארד ואגילרה יחד, והופק על ידי באלארד.
גרסת האלבום של השיר ארוכה יותר ב־5 שניות מגרסת הסינגל, ובסוף השיר מתערבבת עם הרצועה הבאה, "I'm OK".
אגילרה לא רצתה את 'The Voice Within' כסינגל חמישי שיצא מהאלבום.
היא ניסתה לשכנע את חברת התקליטים להוציא את 'Impossible', רצועה מהאלבום בשיתוף פעולה עם אלישה קיז, היא הרגישה שהסינגל יעזור לה לפרוץ לשוק העירוני.
חברת התקליטים רצתה להוציא בלדה גדולה במהלך תקופת החגים כמו שעשו שנה שעברה עם 'Beautiful' והרגישו ש'The Voice Within' היה המעמד המצוין.
בסופו של דבר, חברת התקליטים של אגילרה עשו את ההחלטה הסופית, והרעיון של 'Impossible' כסינגל סוגר אלבום הושלך.
השיר זכה לשני ביצועי הופעות בתוכניות הכישרון נולד, בדומה לתוכנית כוכב נולד.
בעונה החמישית של התוכנית אמריקן איידול, קת'רין מקפי ביצעה את השיר, השופט סיימון קאוול השווה את יכולות הווקאל של מקפי לאגילרה, כשהוא אומר שהביצוע היה טוב כמעט כמו המקור.
בסוף התוכנית כשהגיעו התוצאות, הוא ציין שהביצוע היה בינוני, והיא שובצה בשני המקומות האחרונים.
השיר בוצע בהופעה בידי רוקסאן לה בראס בעונה השלישית של תוכנית כוכב נולד האוסטרלי, למרות הביקורות הטובות שקיבלה באותו ערב, היא הודחה.
בדומה ללהיטה "Beautiful", השיר מחזיק מסר מעורר השראה, במיוחד לנשים צעירות, כמו שמבוטא בתחילת השיר : "ילדה צעירה, אל תבכי".
השיר מעודד את המאזינים "לבטוח במצפון כשאין אף אחד אחר" לעזור לך בפתרון הבעיות.
מצעדים (2003)מיקוםשיאמצעד כלל עולמי7מצעד הוט75-אוסטריה7בילבורד הוט100-אמריקה33מצעד טופ75 ARIA-אוסטרליה8מצעד טופ סינגלים-בלגיה14מצעד טופ סינגלים-הולנד6מצעד טופ סינגלים -אירלנד4מצעד הוט100-כלל אירופה13מצעד טופ100-גרמניה13מצעד טופ סינגלים-נורווגיה13מצעד טופ50-איטליה19מצעד RIANZ טופ50-ניו זילנד16טופ 60-שוודיה10מצעד טופ10-שווייצריה3מצעד טופ75 הרשמי-בריטניה9
The Verve היא להקת רוק בריטית, שנוסדה בעיר ויגן שבמחוז מנצ'סטר שבאנגליה, בשנת 1990.
הלהקה נוסדה בוינסטנלי סיקס פורם קולג', על ידי סולן הלהקה ריצ'רד אשקרופט, הגיטריסט ניק מקייב, הבסיסט סיימון ג'ונס והמתופף פטר סולסברי.
סיימון טונג הצטרף ללהקה בשלב מאוחר יותר.
בתחילת דרכה, הלהקה הושפעה רבות מזרם הרוק הפסיכדלי, זרמי הספייס-רוק והשוגייז.
הלהקה הוציאה מספר תקליטי שדרים באמצע שנת 1990, וכן שני תקליטים אשר זכו לביקורות אוהדות ביותר.
הלהקה התמודדה בהמשך הדרך עם שינוי שמה ותחלופת אנשי הצוות, פרידות, בעיות בריאות של חלק מחבריה, שימוש בסמים ואף מספר תביעות משפטיות, וכן התפרקה לתקופה קצרה לאחר אלבומם השני.
ההצלחה המסחרית של הלהקה הגיעה ב-1997 עם צאת אלבומה השלישי Urban Hymns והסינגל הראשון מאלבום זה, "Bitter Sweet Symphony", אשר הפך ללהיט עולמי.
מתוך האלבום יצאו גם הסינגלים "The Drugs Don't Work" (אשר היה לשירם הראשון שהגיע למקום הראשון במצעדים בבריטניה), "Lucky Man" ו-"Sonnet".
הלהקה התפרקה בפעם השנייה באפריל 1999, עקב מחלוקות פנימיות שהובילו לעזיבתו של מקייב.
ההרכב המקורי של הלהקה התאחד כעבור כ-8 שנים, ביוני 2007, ויצא למסע הופעות לקראת סוף אותה שנה.
באוגוסט 2008 הוציאה הלהקה את האלבום Forth, ממנו בלט הסינגל "Love Is Noise".
אולם הלהקה התפרקה בפעם השלישית זמן קצר לאחר מכן.
הלהקה הצליחה לצבור לעצמה לאורך השנים מוניטין רב, ונחשבת עד היום כאחת מהלהקות המשפיעות ביותר ברוק האלטרנטיבי הבריטי בעשור בו פעלה.
The Voice of Frank Sinatra הוא אלבום האולפן הראשון של פרנק סינטרה, אשר יצא לאור בשנת 1946, במארז של ארבעה תקליטים המנוגנים במהירות של 78 סיבובים לדקה, ומכיל 8 שירים.
האלבום יצא בהוצאת חברת ההקלטות קולומביה רקורדס.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד, שנחנך זמן קצר קודם לכן, ושהה במקום זה במשך שבעה שבועות בשנת 1946 ובסך הכל שהה במצעד במשך 18 שבועות.
אקסל סטרודהל ארגן והפיק את השירים והשתתפה בו תזמורתו של סטרודהל.
כמה מבקרים טוענים כי אלבום זה היה אלבום הקונספט הראשון, השירים הרומנטיים שבו נכתבו בשנות ה-20 וה-30, ורבעיית הכלים שליוותה את תזמורתו של סטרודהל העניקה להם אווירה אחידה.
כאשר יצא האלבום בהוצאה מחדשת על תקליטור בשנת 2003, הוספו אליו 10 קטעים נוספים שלא נכללו באלבום הראשון ובכך הגיע אורכו של האלבום המחודש ל 55 דקות.
אקסל סטרודהל - מפיק מוזיקלי/מארגן
The Vertigo of Bliss הוא אלבומה השני של להקת הרוק האלטרנטיבי הסקוטית ביפי קליירו אשר יצא ב-16 ביוני 2003.
עטיפת האלבום עוצבה על ידי מילו מנרה.
היא הייתה במחלוקת, אך זכתה גם לשבחים.
1:37 - "Ewen's True Mental You" (שיר חבוי מתחיל בדקה 6:24 של השיר הקודם)
"The Ideal Height" (חי בלונדון, אנגליה, 14 ביוני 2003)
"Justboy" (חי בלונדון, אנגליה, 14 ביוני 2003)
The Very Best of Santana הוא אלבום הופעה מאת להקת סנטנה.
האלבום הוקלט בנובמבר 1968, ונמכר באוסטרליה בלבד משנת 2007.
The Very Best of Santana הוא אלבום אוסף מאת להקת סנטנה שהופץ לשווקים ב-1996 ולא הצליח מסחרית.
The Voice (בתרגום חופשי: הקול) היא תוכנית מציאות אמריקאית במתכונת של תחרות לגילוי כישרונות מוזיקליים.
התוכנית, המבוססת על "The Voice of Holland" ההולנדית, שודרה לראשונה בערוץ NBC ב-26 באפריל 2011.
העונה ה-20 במספר, עלתה לשידור ב-1 במרץ 2021. מנחה עונה זו הוא קרסון דיילי , והשופטים הם בלייק שלטון, קלי קלארקסון, ג'ון לג'נד וניק ג'ונאס.
עד העונה ה-20 שודרו שתי עונות מדי שנה, בספטמבר/אוקטובר ובפברואר/מרץ, והחל מהעונה ה-21 תצומצם התוכנית לעונה אחת בשנה.
בעונה ה-21 שתשודר בסתיו 2021, תשתתף אריאנה גרנדה כמאמנת כישרונות, לצידם של קלארקסון, לג'נד ושלטון.
הסדרה מבוססת על פורמט תחרות דומה בהולנד.
המופע מונחה על ידי קרסון דיילי.
בעבר השתתפה המגישות אליסון הייסליפ וכריסטינה מילאן ששימשו ככתבות מאחורי הקלעים וברשתות החברתיות.
המנצח יקבל 100,000 דולר וחוזה הקלטות עם ריפבליק רקורדס.
אדם לוין, בלייק שלטון, פארל ויליאמס וכריסטינה אגילרה הם השופטים והמאמנים של המתמודדים בעונה העשירית של התוכנית.
עם התקדמות התוכנית, אל לוין, שלטון, ויליאמס ואגילרה מצטרפים ארבעה זמרים שיעזרו להם לאמן את המתמודדים.
הסדרה כוללת שלושה שלבים: מבחן עיוור, שלב הקרב וביצועים חיים.
ארבעת המאמנים, כולם מוזיקאים מפורסמים, יבחרו צוותים של המתמודדים בתהליך של המבחן העיוור.
בשלב השני, כל שני מתמודדים של כל מאמן יתחרו אחד נגד השני בביצוע אותו השיר כשהמאמן בוחר אחד מהם שימשיך לשלב הבא.
בשלב האחרון, המתמודדים הנותרים יתחרו אחד נגד השני בשידור חי.
קהל הטלוויזיה יעזור להחליט מי עובר.
כשאחד מקבוצת כל מאמן נשאר, המתמודדים יתחרו אחד נגד השני בפרק הסיום.
סי-לו גרין מההרכב נארלס בארקלי ואדם לוין מלהקת מארון 5 הפכו למנטורים הראשונים בפברואר 2011, ואחריהם כריסטינה אגילרה ובלייק שלטון במרץ.אגילרה וגרין לא חזרו לעונה הרביעית והוחלפו בשאקירה ואשר.
אגילרה וגרין חזרו אז לעונה החמישית, בעוד שאקירה ואשר חזרו לעונה השישית.
בראיון עם אלן דג'נרס בפברואר 2014, גרין חשף שהוא לא יחזור ל-The Voice.
ב-31 במרץ 2014, הוכרז שפארל ויליאמס יהפוך למחליפו של גרין.
ב-19 באפריל 2014, הוכרז שגוון סטפאני, סולנית להקת נו דאוט, תחליף את אגילרה בעונה השביעית עקב הריונה.
ב-25 במרץ 2016, מיילי סיירוס אישרה שבעקבות תפקידה כיועצת במהלך העונה העשירית, היא תצטרף לתוכנית שוב בעונתה ה־11 כמנטורית, במקום כריסטינה אגילרה.
באותו יום, גם אלישה קיז הכריזה שהיא מצטרפת לסדרה כמנטורית לעונה ה־11. ב-18 באוקטובר 2016, פורסם שסטפאני תצטרף מחדש לפאנל המנטורים לעונה ה־12 של התוכנית, לצד קיז, לוין ושלטון; גם אושר שסיירוס תחזור לעונה השלוש עשרה.
ב-27 באפריל 2017, בראיון שפרסם TV Insider, קיז אישרה שהעונה ה־12 תהיה האחרונה שלה.
ב-10 במאי 2017, NBC פורסם שג'ניפר הדסון תצטרף להרכב המנטורים לעונה ה־13 של התוכנית לצד סיירוס, לוין ושלטון.
ב-11 במאי 2017, הוכרז כי קלי קלרקסון תהיה מנטורית בעונה 14 בשנת 2018. ב-18 באוקטובר 2017, NBC הודיעה כי אלישיה קיז תחזור לתוכנית לעונה ה-14. ב-10 במאי 2018, הוכרז שהדסון תחזור לעונה ה־15 של הסדרה לאחר הפסקה של עונה אחת ותצטרף לקלרקסון, לוין ושלטון.
קלסי בלריני גם הצטרפה לעונה החמש ה־15 המנטורית החמישית לשלב הקאמבק של התחרות.
ב-13 בספטמבר 2018, ג'ון לג'נד הוכרז כמנטור לעונה ה־16 של התוכנית, לצד קלרקסון, לוין ושלטון.
ב-25 בפברואר 2019 הוכרז כי ביבי רקסה תהיה המנטורית החמישי תלשלב הקאמבק של העונה ה-16. במאי 2019, הוכרז שכל ארבעת המנטורים מעונה 16 יחזרו לעונה ה־17 של הסדרה.
מאוחר יותר באותו חודש, פורסם שלוין יעזוב את הסדרה; סטפאני החליפה אותו בפאנל המנטורים.
באוקטובר 2019, הוכרז שניק ג'ונאס יצטרף לתוכנית כמנטור לעונתה ה־18, לצד שלטון, קלארקסון ולג'נד.
ביוני 2020, הוכרז שסטפאני תחזור לפאנל במקום ג'ונאס, לעונה ה־19, לצד שלטון, קלארקסון ולג'נד.
בנובמבר של אותה שנה, הוכרז שסטפאני תעזוב שוב את הפאנל לקראת עונה 20, ותוחלף על ידי ג'ונאס שוב.
במרץ 2021, הוכרז כי אריאנה גרנדה תחליף את ג'ונאס בעונה 21 לצד קלרקסון, לג'נד ושלטון.
במאי 2022, פורסם שסטפאני תחזור לפאנל לעונה 22, ותחליף את גרנדה, לצד לג'נד ושלטון.
מאוחר יותר אושר כי קלרקסון תעזוב את הסדרה וקמילה קביו תחליף אותה כמנטורית חדשה.
+ מפתח צבעים מנטור במשרה מלאה מנטור במשרה חלקית יועץ
באמצע דצמבר 2010, הודיעה רשת NBC על כוונתה להפיק גרסה אמריקאית של הפורמט מהולנד.
הסדרה נקראה במקור "The Voice Of America", אבל לאחר שהוכרזו מקומות האודישנים, קוצר השם ל-"The Voice".
בסוף פברואר 2011, הכריזה רשת NBC על השופטים שישתתפו בתוכנית.
הראשונים היו סי-לו גרין ואדם לוין.
כריסטינה אגילרה הצטרפה בתחילת מרץ.
בלייק שלטון נוסף כעבור כמה ימים.
האודישנים נערכו בשמונה ערים ברחבי ארצות הברית בין אמצע ינואר לאמצע פברואר 2011: שיקגו, ניו יורק, מיאמי, נשוויל, מיניאפוליס, אוסטין, לוס אנג'לס וסיאטל המתחרים הורשו גם להגיש אודישנים אינטרנטיים, שהסתיימו ב-1 במרץ 2011. עבור אודישנים באינטרנט, המתמודדים נדרשו לשיר אחד מתוך עשרה שירים שנבחרו מראש.
גמר העונה הראשונה שודר ב-29 ביוני 2011. לגמר הגיעו ארבעה מתמודדים, אחד מכל קבוצה של כל מאמן: חוויאר קולון , דיה פרמטון, בוורלי מק'לילן וויקי מרטינז.
השניים עם מספר ההצבעות הגבוה ביותר היו דיה וחוויאר, כשלבסוף חוויאר קולון, מהקבוצה של אדם לוין זכה בהפרש של 2 אחוזים מדיה.
כתבת התוכנית הייתה אליסון הייסליפ.
הבכורה של העונה השנייה שודרה ב-5 בפברואר 2012, מיד לאחר שידור הסופרבול.
האודישנים נערכו בין התאריכים 15 ביולי ל-31 באוגוסט 2011 בשיקגו, ניו יורק, סן פרנסיסקו, לוס אנג'לס, יוסטון, אטלנטה, נשוויל, ואורלנדו.