tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2016 פרסמה סאותרן סרטון ובו ביקרה את התנהלותם של גופים הבאים לקראתם של טרנסג'נדרים: היא מבקשת להוכיח ששינוי רישום המגדר נעשה קל מדי, ומותיר בחוק פרצה לרמאויות.
היא הדגימה את העניין ב"ניסוי" על עצמה כשפנתה (עם מצלמה נסתרת) למרפאה ולמשרד רישוי, וכך השיגה בזמן קצר מסמכים המצהירים שיש לפנות אליה כאל גבר, כשהיא בעצמה מופתעת ממידת הקלות שבה הדבר התבצע.
ב-2017, עוכבה על ידי משמר החוף של איטליה מפני שחסמה כניסה של ספינת מהגרים למדינה.
במרץ 2018, נדחתה כניסתה לאנגליה לאחר שחילקה פלאיירים המכריזים "אללה הוא הומו"–ועוררה חשש כי נוכחותה גוררת איום מפני גורמים מוסלמיים שלכאורה ירצו לפגוע בה.
ביולי 2018, מועצה מקומית במדינת ניו זילנד ביטלה כנס שבו התכוונה לנאום מחשש שתצית מתח דתי ואתני.
סאותרן קידמה את תאוריית הקשר על רצח עם של אנשים לבנים.
היא תומכת בסירוב של מדינות אירופה לקליטת פליטים ומהגרים מהמזרח התיכון, אסיה ואפריקה.
עמדותיה תוארו על ידי מתנגדיה הפוליטיים כמעודדות משמעותית את התמיכה בלאומנות לבנה, שלפיה המשך ההגירה תוביל למחיקת התרבות והערכים המערביים ואף לרצח עם של לבנים.
ב-2018 הפיקה סרט דוקומנטרי בשם "Farmlands", על מצבם של החוואים הלבנים בדרום אפריקה שלאחר הפסקת האפרטהייד ובו היא התריעה מפני מלחמת גזעים מתקרבת, טענה שנפוצה בקרב לאומנים לבנים.
בסרט היא ראיינה קבוצה גדולה של חקלאים לבנים, בהן מספר נשים שנאנסו ומפחדות לצאת מהחוות המבודדות בשעות החשיכה.
כמו כן על קליטה אפשרית של האוכלוסייה הלבנה באוסטרליה, במהלך הסרט מופיע ראיון עם ז'נלה לבני סגנית הנשיא של מפלגת "שחור קודם, אדמה קודם"
באוגוסט 2018 היא הודיעה על צמצום משמעותי בפעילותה ביוטיוב והתמקדות ביצירה דוקומנטרית, כמה ימים לאחר מכן הודיע על סרטה החדש, "Borderless", אשר יעסוק במשבר ההגירה באירופה.
סאותרן נוהגת לפרסם סרטונים פרובוקטיביים ברשת בהם היא מביעה עמדות אנטי-פמיניסטיות, באחד מהם הופיעה ל-SlutWalk בקנדה עם שלט שעליו נרשם "אין במערב תרבות אונס".
סאותרן מאמינה שנשים, בניגוד לגברים, אינן מפותחות מספיק מבחינה פסיכולוגית בשביל להיות בתפקידי ניהול, ומעדיפות להיות עקרות בית.
סאותרן יוצאת גם כנגד הקהילה הלהט"בית, וכנגד האסלאם.
בראיון אחר ניסתה סאותרן להגן על ריצ'רד ספנסר, פעיל אמריקאי שמזוהה עם תנועות נאו-נאציות שדוגלות בעליונות הגזע הלבן, וטענה כי הוא לא מאמין בעליונות גזעית.
בהמשך ספנסר עצמו דחה את דבריה וטען ש"היא רוצה לאכול את העוגה ולהשאיר אותה שלמה".
ב-2 ביוני 2019 הודיעה סאותרן על פסק זמן מפעילות פוליטית, לאחר שנכנסה להריון.
היא אמרה שהיא מעוניינת לגדל את בנה הרחק מחייה המתוקשרים, שחלקם לדבריה הפכו ל"רעילים".
ב-19 ביוני 2020 פרסמה סרטון ביוטיוב ובו הודיעה על חזרה לפעילות, וכן הביעה חרטה על העמדות הקיצוניות בהן תמכה בעבר.
לדבריה, היא הפכה לאשת מרכז לאחר שצילמה סרט תיעודי על משבר הפליטים והמהגרים העולמי.
היא אמרה בסרטון: "הסיפור אינו חד צדדי, צריך להכיר את שני צידי הקשת הפוליטית.
אתה זקוק לתמונה המלאה כדי להגיע למסקנות משמעותיות ותובנות."
לורן שמידט היסריך היא מפיקה ותסריטאית אמריקאית, המוכרת בעיקר עקב יצירת והפקת סדרת הטלוויזיה של נטפליקס: "המכשף".
היא נולדה בשנת 1971 בשם לורן שמידט בעיירה ווסטרוויל שבאוהיו.
היא למדה לתואר ראשון בספרות אנגלית ובכתיבה יוצרת במכללת ויטנברג שבספרינגפילד.
שמידט היסריך השתתפה בכתיבת תסריטים לסדרות רבות מסוגות שונות, ביניהן: הבית הלבן", "המגנים", "צדק", ""הורות", "אל תזיק", "מרפאה פרטית", "דרדוויל" ו"אקדמיית המטרייה".
בדצמבר 2017 הכריזה נטפליקס כי שמידט היסריך תהיה המפיקה והתסריטאית של סדרת טלוויזיה חדשה בשם "המכשף", שתהיה מבוססת על סדרת הספרים בעלת אותו השם מאת אנדז'יי ספקובסקי.
לשנת 2024 מתוכננת הקרנה של סרט "המכשף: הסירנות מהמעמקים".
שמידט היסריך גרה בלוס אנג'לס.
בעלה, מייקל היסריך, גם הוא מפיק טלוויזיה.
לורן פלד (נולד ב-18 במאי 1989) הוא זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי ישראלי.
פלד נולד בניו יורק וזמן קצר לאחר מכן, חזרה משפחתו להתגורר בישראל.
פלד החל לכתוב ולהלחין שירים בגיל 13 אחרי שלמד לנגן בגיטרה.
את שירותו הצבאי עשה בלהקת חיל החינוך כזמר ומפיק מוזיקלי.
לאחר שירותו הצבאי, החל להלחין מוזיקה לפרסומות.
בשנת 2010 עבר לניו יורק ובמקביל החל לכתוב שירים לאמנים שונים בישראל.
בין השירים שהלחין לאמנים: "היא לא את", "פרחים במדבר" (אייל גולן), "הראשונה", "אם זאת מלחמה" (משה פרץ), "חבר של פעם" (ריטה), "הולך על מים" (מוקי), "חיה בתוכי" (שלומי שבת), "נושמת" (מאיה בוסקילה) ועוד.
בשנת 2018 חזר לישראל, הוחתם בחברת התקליטים הליקון.
סינגל הבכורה מאלבומו הראשון "42 יום" זכה להצלחה ונכנס לרשימת השירים המושמעים ביותר ברדיו לשנת 2018, כמו גם הסינגל השני שהוציא, "טיבט", שהגיע למקום השלישי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
לאחר מכן, הוציא לאור פלד את הסינגלים "ללכת ממך", "תחלום תחלום" ו"לזאת שחמקה".
כל השירים נכתבו על ידי נעם חורב והולחנו והופקו על ידי פלד.
בדצמבר 2019 הוציא לאור פלד את המיני-אלבום "42 יום", הכולל את כל הסינגלים שהוציא עד היום, כולל גרסת לייב מיוחדת לשיר "42 יום".
בינואר 2020 השיק פלד סיבוב הופעות ארצי חדש הכולל את כל יצירותיו, ככותב, מלחין וכמבצע.
באפריל 2020 פלד הוציא את השיר הראשון מתוך האלבום הבא שלו שנקרא "הסוף המושלם" שנכתב בתקופת הקורונה.
ביוני 2020 פלד הוציא שיר נוסף בשם "וואו" שכתב נעם חורב.
ב-3 באוגוסט 2023 יצא הסינגל "סוסי פרא".
ב-5 בפברואר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, יצא השיר "מחר זה ייגמר", שיתוף פעולה של פלד ונועם חורב, שמציג בטקסט את המציאות הישראלית הקשה - בין סבבי לחימה, למבצעים צבאיים ולמלחמות שבה נופלים רבים, על ציר הזמן ממלחמת המפרץ ועד לאירועי ה-7 באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל.
ב-4 ביולי של אותה השנה פלד השיק שיר חדש בשם "עונת הלבד", אותו כתב, הלחין והפיק בעצמו.
פלד נשוי למאיה שואף ומתגורר במושב מגשימים.
לורנזו ג'רום גיליארד הוא רוצח סדרתי אמריקאי, שאנס ורצח 13 נשים ונערות בין השנים 1977–1993 בארצות הברית.
גיליארד כונה "החונק מקנזס סיטי" ורוב קורבנותיו היו עובדות בתעשיית המין.
למחייתו הוא עבד כמפקח בחברת פינוי זבל.
הוא הורשע ב-16 במרץ 2007 בשישה אישומים של רצח ונידון לשישה מאסרי עולם ללא אפשרות לשחרור.
גיליארד נולד ב-24 במאי 1950 ללורנזו גיליארד.
אביו הורשע באונס ב-1970, אחיו הורשע ברצח ב-1989 ונידון למאסר עולם, ואחותו, עובדת מין, הורשעה ברצח לקוח ב-1983 וריצתה עונש של 10 שנות מאסר.
בנערותו היה ידוע בבריונות ובמספר מקרים הכה נשים.
על פי רישומים של הרשויות, בין השנים 1969–1974 נחשד גיליארד ב-5 מקרי אונס, אך לא הורשע.
ב-1975 הואשם גיליארד באונס אחותה בת ה-13 של חברתו.
הוא כפר באשמת האונס ולבסוף הודה בביצוע מעשה מגונה ונידון למאסר של תשעה חודשים.
ב-1980 תקף גיליארד מספר פעמים את אשתו והכה אותה באמצעות אקדח.
בנובמבר 1987 נמצאה גופתה של שילה אינגולד בתוך טנדר שעמד בחצר חנות למכירת כלי רכב.
בתשאול שבוצע לבעליו של הטנדר, התברר כי גיליארד היה במקום והתעניין ספציפית בטנדר זה, גם לאחר שנאמר לו כי הטנדר אינו תקין ומשמש לצורך מקור לחלקי חילוף בלבד.
הדבר העלה את חשדם של החוקרים לראשונה בגיליארד והוא נעצר, אך שוחרר בשל היעדר ראיות מספקות.
ב-2004, כתוצאה מניתוח בדיקות DNA מדגימות הדם והשיער שנלקחו ממנו ב-1987, הוא נעצר שנית וקושר גם ל-12 מקרי רצח נוספים.
גיליארד הואשם בשבעה אישומים של רצח מדרגה ראשונה.
כיוון שלא היו עדים למעשים, הראיות המרכזיות נגדו היו דגימות DNA שלו, שנמצאו על גופות הנרצחות.
על גופן של 12 מהנרצחות נמצאו סימני זרע של גיליארד ואילו על בגדיה של נרצחת נוספת נמצאו שערות שלו.
רוב קורבנותיו של גיליארד, מלבד אחת (קתרין ברי), היו עובדות מין.
כל הנרצחות מתו כתוצאה מחנק לאחר מאבק גופני, נעליהן של כל הנרצחות לא היו על רגליהן וגופותיהן של רובן נמצאו מוטלות במקומות מבודדים ברחבי קנזס סיטי, כאשר על צווארן סימני חניקה ובפיהן מגבת או נייר.
גיליארד הורשע בשישה מתוך שבעה אישומים של רצח מדרגה ראשונה ונגזרו עליו שישה מאסרי עולם, ללא אפשרות לחנינה.
הוא זוכה מרצח אחת הקורבנות בשל חוסר ראיות.
גיליארד הורשע ברצח הנשים הבאות:
הוא זוכה בשל חוסר ראיות מהרצח של אנג'לה מאיו, בת 19, שעל גופה לא נמצאו סימני זרע.
קורבנות נוספות שיוחסו לו אך הוא לא הואשם ברציחתן בבית המשפט היו:
מרגרט ג' מילר, בת 17
קוני לין לות'ר, בת 29
לורן רידלוף היא שחקנית אמריקאית - חירשת, הידועה בשל גילום דמותה של קוני בסדרה "המתים המהלכים", השתתפותה במחזה ילדים חורגים לאלוהים" עבורו קיבלה מועמדות לפרס טוני על תפקידה ועוד ידועה בשל גילום דמותה של מאקארי, גיבורת-העל החירשת הראשונה ב, בסרט "נצחיים".
רידלוף נולדה בשם לורן טרואל בשיקגו, אילינוי לאב ממוצא מקסיקני-אמריקאי ולאם אפרו-אמריקאית.
אביה היה יועץ באוניברסיטת אילינוי בשיקגו ומוזיקאי, ואמהּ עסקה באמנות.
בתחילה חשבו הוריה כי לבתם עיכוב התפתחותי, עד שהבינו בגיל שנתיים כי היא למעשה חירשת.
המשפחה למדה שפת סימנים, ולורן נשלחה ללמוד בבית ספר קתולי רגיל.
בגיל 13 החליטה להפסיק להשתמש בקולה, כדי שאנשים לא יישפטו את יכולתה האינטלקטואלית על בסיס יכולתה הווקאלית.
לאחר מכן למדה בבית ספר לכבדי שמיעה בוושינגטון די.
סי, והחלה להביע עניין בתחומי אמנות שונים - בתחילה קדרות, ולבסוף דרמה.
בנוסף הייתה לורן לאחת מהמעודדות החירשות הראשונות שהשתתפו בתחרויות בינלאומיות.
בבגרותה למדה לורן באוניברסיטת המדינה של קליפורניה, המארחת את "המרכז הלאומי לחירשות" ולומדים בה שיעור גבוה של תלמידים כבדי שמיעה.
למדה כתיבה יוצרת, והשתתפה בקבוצת מחול המתעסקת בריקוד היפ-הופ.
אחרי סיום לימודיה במאי 2000 החלה לורן לעבוד במרכז הלאומי לחירשות, והחליטה מאוחר יותר להתחרות בתחרות מיס אמריקה החירשת.
אחרי שזכתה בתחרות שמשה לורן כדוברת המרכז הלאומי לחירשות.
זמן מה לאחר מכן החלה לורן ללמוד חינוך במכללת האנטר בניו יורק, סיימה עם תואר שני בחינוך ב-2005, ועבדה זמן מה בגני ילדים במנהטן וכמחנכת בבית ספר יסודי.
בשנת 2017 שמשה רידלוף כיועצת לסרט "מעשה פלאים", בו הופיעה בתפקיד מינורי.
מאוחר יותר החלה לורן ללמד את הבמאי קני לאון את שפת הסימנים האמריקאית, עבור הפקה מחודשת של המחזה זוכה פרס טוני "ילדים חורגים לאלוהים".
המחזה עלה בברודוויי באפריל 2018 לתקופה של כחודש וחצי, ולורן זכתה לביקורות טובות על הופעתה בו.
על תפקידה במחזה הועמדה לורן לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר, וכן לפרס ליגת הדרמה להופעה יוצאת-דופן.
לאחר מכן גילמה לורן בתפקיד ראשי את דמותה של קוני בשתי עונותיה האחרונות של הסדרה "המתים המהלכים", ולוהקה ביולי 2019 לתפקיד גיבורת-העל מאקארי בסרט הלייב אקשן "נצחיים", המהווה חלק מזיכיון היקום הקולנועי של מארוול.
בשנת 2006 התחתנה עם אמן הפואטרי סלאם החירש דגלאס רידלוף.
לזוג שני בנים, גם הם חירשים, והם מתגוררים בשכונת ויליאמסבורג, ברוקלין.
+שנהסרטתפקידהערות2011If You Could Hear My Own Tuneפאטימה2017Sign Geneסוכנתמעשה פלאיםפרל2020צלילי מטאלדיאן2021The Magnificent Meyersonsתמינצחייםמאקארי
+שנהסדרהתפקידהערות2018 - הווההמתים המהלכיםקוניתפקיד חוזר (עונה 9)
תפקיד ראשי (עונה 10 ואילך); 53 פרקים2018מורשותדראגוןפרק: "Some People Just Want to Watch the World Burn"2019ניו אמסטרדםמרגופרק: "Happy Place"2023נאשמיםשריפרק: "Ava's Story"
לורנוקסיקאם , ידועה גם בשם chlortenoxicam, ובסימולי מותגים שונים, כולל Xefo ו Xefocam היא תרופה אנטי-דלקתית (לא סטרואידית, NSAID) מסדרת oxicam עם משככי כאבים, נוגדי-דלקות ומורידת חום.
נרשם עליה פטנט בשנת 1977 והיא אושרה לשימוש רפואי בשנת 1997.
לורנוקסיקאם משמשת לטיפול בכאבים מסוגים שונים, בעיקר כתוצאה ממחלות דלקתיות במפרקים, דלקת מפרקים ניוונית, ניתוחים, סיאטיקה ואחרות.
ללורנוקסיקאם תופעות לוואי הדומות לתרופות NSAID אחרות, לרוב קלות כמו הפרעות במערכת העיכול (בחילות ושלשולים) וכאבי ראש.
תופעות לוואי קשות אך נדירות כוללות דימום, כווצים לא רצוניים בסימפונות ותסמונת סטיבנס–ג'ונסון הנדירה ביותר.
לורן מילק (נולדה בי"ד בטבת תשל"ד, 8 בינואר 1974) היא משוררת, מוזיקאית ועורכת שירה וספרות ישראלית.
היא בוגרת בהצטיינות של מחלקת הכתיבה במנשר לאמנות.
שיריה פורסמו במגוון כתבי עת ובאנתולוגיות והולחנו בידי מוזיקאים רבים, ביניהם: קורין אלאל, יוני ליבנה, אלונה דניאל, רונית שחר, נעמה שטרית, אור טפלר, גלי חי, אליה סממה, נעמה אור ועוד.
תפילה בהנץ (פרדס הוצאה לאור, 2023).
"אהובתי נהר" - רונית שחר שרה לורן מילק (2015).
"פרפר פרלין" - אלבום ראשון של מילק כמבצעת בשיתוף פעולה עם קורין אלאל, שהלחינה והפיקה את שירי האלבום (קמפיין ההדסטארט עלה ב-2017 והאלבום עצמו ראה אור ב-7 ביולי 2024).
"וילכו ויבואו בית אישה" (הוצאה לאור טנג'יר, 2020) - אנתולוגיה המאגדת שירה, עדויות וסיפורים קצרים של א.
נשים מכל המגדרים העוסקים בטראומה מינית והשלכותיה במטרה לתת ביטוי פואטי לשורדות ולהעלות את המודעות להשלכותיה של הפגיעה המינית והעולם הטראומטי המתלווה אליה.
"שיקגו-קריית גת", אלון בר (הוצאה לאור בית-עמרם, 2021).
2012 - כלת פרס אס"י (פרס איגוד כללי של סופרים בישראל) על ספר השירה השני פרי עטה פרפר פרלין
לורן מקפדיין הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה סקוטי.
מקפדיין נולד ב-27 במאי 1990 באי סקאי, האי הגדול והצפוני ביותר מבין האיים ההברידיים הפנימיים הצפוניים בסקוטלנד.
לאחר שסיים את לימודיו בקונסבטוריון המלכותי בסקוטלנד בשנת 2015, עבר ללונדון ולגלאזגו לסירוגין כדי להתמקד בקריירת המשחק.
מקפדיין החל את הקריירה בתיאטרון.
בין היתר שיחק במחזה "The Country Wife".
ובמחזה "תרגיל בחמש אצבעות" של המחזאי פיטר שאפר.
בשנת 2019 שיחק במחזה "פיטר גינט" עיבוד מודרני למחזה "פר גינט" מאת הנריק איבסן.
בשנת 2011 שיחק בסרט הקצר "A Cuillin Risin" שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד בסרט הקולנוע "חלקם של מלאכים", של הבמאי קן לואץ'.
באותה שנה שיחק בסרט הקצר "One Night in Sutherland Hill" ובתפקיד קטן בסרט הקולנוע "Electric Man".
בשנת 2013 שיחק בסרט הקולנוע "RSJ" ובסרט הקצר "Foxy and Marina".
בשנת 2014 הופיע בסדרת הטלוויזיה "Shetland" ובסרט הקצר "Letter From An Old Boy".
בשנת 2016 הופיע בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "West Skerra Light".
בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הבריטית, "המישור".
בשנת 2017 גילם את בובי במיני סדרת הטלוויזיה הבריטית "טינה ובובי".
באותה שנה שיחק בסדרת הטלוויזיה "Grantchester".
בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע "נוכחות זרה" ובסרט הקולנוע "מלחמתו של רוברט דה ברוס".
בשנת 2020 שיחק בפרק במיני סדרה "המשחרר: מבצע אוולאנש".
בשנת 2021 שיחק לצד אדם ג'יימס בסדרת הטלוויזיה "חקירה במצולות", בתפקיד לוטננט מתיו דאוארד, מומחה למיפוי סונאר.
באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "מבצע קציצה" ולוהק לתפקיד במיני-סדרת הטלוויזיה
לורנזו דונטז בראון הוא כדורסלן אמריקאי-ספרדי המשחק בעמדת הרכז באולימפיה מילאנו מליגת העל האיטלקית והיורוליג.
בסיום העונה נבחר לחמישייה השנייה של ה-ACC.
במהלך קריירת המכללות שלו העמיד בראון ממוצעים של 11.6 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-5.8 אסיסטים ב-32.6 דקות למשחק.
לאחר עונת 2012/13 החליט בראון לוותר על העונה האחרונה שלו בקולג' והכריז על מועמדותו לדראפט ה-NBA.
בראון נבחר בבחירה ה-52 בדראפט ה-NBA 2013 על ידי מינסוטה טימברוולבס והצטרף לסגל הקבוצה לליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-26 בספטמבר 2013 הוא חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו עם הוולבס, אך שוחרר ב-25 באוקטובר.
ב-1 בנובמבר 2013 הוא נרכש על ידי ספרינגפילד ארמור מליגת הפיתוח של ה-NBA, וב-20 בנובמבר חתם בפילדלפיה 76'.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA באותו יום בהפסד 98–108 לטורונטו ראפטורס, כשנכנס 58 שניות לסיום הרבע הרביעי וקלע 5 נקודות.
במהלך עונת הרוקי שלו הוא נשלח פעמים רבות לקבוצת ליגת הפיתוח של הסיקסרס, דלאוור 87', במדיה רשם ממוצעים של 19.9 נקודות, 5.3 ריבאונדים, 6.9 אסיסטים ו-1.7 חטיפות למשחק.
ב-14 במרץ 2014 הוא שוחרר מפילדלפיה, וכעבור יומיים נרכש מחדש על ידי ספרינגפילד ארמור.
ב-29 ביולי 2014 חתם בראון ברייר ונציה מליגת העל האיטלקית בכדורסל, אך חוזהו בוטל ב-5 בספטמבר 2014 על ידי הקבוצה.
ב-25 בספטמבר 2014 הוא חתם בדטרויט פיסטונס, אך נחתך מהסגל ב-20 באוקטובר.
ב-1 בנובמבר הוא נרכש על ידי גרנד ראפידס דרייב וכעבור שבועיים ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 103–112 לבייקרספילד ג'אם כשרשם 14 נקודות, שישה ריבאונדים וחמישה אסיסטים ב-33 דקות.
ב-4 בפברואר 2015 הוא נבחר למשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-28 בינואר 2015 הוא חתם על חוזה ל-10 ימים עם מינסוטה טימברוולבס.
שלושה ימים לאחר מכן, במשחקו השלישי בלבד בקבוצה, הוא פתח בחמישייה לראשונה בזכות היותו הרכז הבריא היחיד בקבוצה.
הוא נאלץ לשחק את כל המשחק למעט חמש שניות בהפסד הוולבס 90–106 לקליבלנד קאבלירס, ורשם 9 אסיסטים, 6 ריבאונדים ונקודה אחת.
ב-6 בפברואר הוא חתם על חוזה שני ל-10 ימים עם הטימברוולבס וב-19 בפברואר חתם בטימברוולבס להמשך העונה, אך ב-24 באוקטובר נופה מהסגל.
ב-12 בנובמבר 2015 נרכש בראון מחדש על ידי גרנד ראפידס דרייב.
ב-8 בינואר 2016 הוא חתם על חוזה ל-10 ימים בפיניקס סאנס וכעבור ארבעה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשרשם 7 נקודות, 5 אסיסטים, 2 ריבאונדים וחטיפה בהפסד 97–116 לאינדיאנה פייסרס.
ב-18 בינואר הוא חתם על חוזה שני ל-10 ימים עם הסאנס, אך לאחר תום החוזה החליטו הסאנס לא להשאיר אותו והוא הפך לשחקן חופשי.
ב-2 בפברואר הוא נרכש מחדש על ידי הדרייב ונבחר למשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח שנה שנייה ברציפות.
ב-18 במרץ 2016 חתם בראון על חוזה ל-10 ימים עם דטרויט פיסטונס.
ב-28 במרץ חתם על חוזה נוסף, וב-13 באפריל חתם לשארית העונה בקבוצה.
הוא שוחרר מהקבוצה ב-22 באוקטובר 2016.
ב-4 בנובמבר 2016 חתם בראון באוניקס קאזאן הרוסית, אך חוזהו בוטל ב-15 בנובמבר לאחר שנכשל בבדיקות הרפואיות.
ב-8 בדצמבר 2016 הוא חתם בג'ג'יאנג גולדן בולס הסינית מליגת ה-CBA.
ב-3 במרץ 2017, לאחר סיום העונה בסין, נרכש בראון מחדש על ידי גרנד ראפידס דרייב.
לפני סיום העונה שודרג חוזהו של בראון לחוזה סטנדרטי.
ב-20 ביולי 2018 חידש בראון את חוזהו בראפטורס, וב-26 משחקים בעונת קלע 2.1 נקודות ב-8.2 דקות בממוצע למשחק.
ב-7 בינואר 2019 שוחרר בראון מהראפטורס.
ב-10 בפברואר 2019 חתם בראון בגואנגג'ואו לונג ליונס מליגת ה-CBA הסינית ויומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשקלע 17 נקודות בניצחון 97–93 על בייג'ינג דאקס.
ב-3 באוגוסט 2019 חתם בראון בכוכב האדום בלגרד מהליגה האדריאטית והיורוליג.
ב-14 ביולי 2020 חתם בראון בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית בכדורסל והיורוליג.
ב-17 ביוני 2021 הוא שוחרר מהמועדון.
ב-23 ביולי 2021 חתם בראון לשנה באוניקס קאזאן מהליגה המאוחדת של VTB והיורוליג.
הוא עזב את הקבוצה בתחילת 2022 עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה.
ב-29 ביוני 2022 חתם בראון על חוזה לשנתיים במכבי תל אביב מליגת העל הישראלית והיורוליג, עימה זכה בגביע ווינר בכדורסל 2022 ובאליפויות המדינה ב- ו-.
בראון נבחר לחמישיית העונה ביורוליג ב- ולחמישיית העונה השנייה ב-, והוביל את מכבי פעמיים לרבע גמר היורוליג.
בראון ובת זוגו לורי השתתפו בצילומי העונה השישית של "בייבי בום" בקשת 12, שם תיעדו המצלמות את לידת בנם הבכור.
ב-25 ביוני 2024 חתם בראון לשלוש שנים בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית בכדורסל והיורוליג.
ביולי 2022 קיבל בראון אזרחות ספרדית, ובאותה שנה הוביל את נבחרת ספרד בכדורסל לזכייה ביורובאסקט 2022 ונבחר לחמישיית הטורניר לאחר שהעמיד ממוצעים של 15.2 נקודות, 1.8 ריבאונדים ו-7.6 אסיסטים למשחק.
לורן ספנסר-סמית' היא זמרת בריטית-קנדית מאי ונקובר.
לורן ספנסר-סמית' נולדה בבריטניה וגדלה בוונקובר שבקנדה.
בשנת 2019 היא הוציאה את האלבום הראשון שלה Unplugged, Vol.
1. הוא זכה להצלחה והיה מועמד לקבלת פרס ג'ונו.
היא התחרתה בעונה ה-18 של אמריקן איידול בשנת 2020, שם הגיעה ל-20 המקומות הראשונים אך הודחה במהלך השבוע הראשון של התחרות.
הצלחת הסרטון, כמו גם תגובות הצופים עזרו לשכנע אותה להוציא גרסת אולפן של השיר..
סינגל זה זכה להצלחה רבה, במספר מדינות הוא הגיע למצעד הפזמונים ובקנדה המכירות זיכו אותו במעמד תקליט פלטינה.
בהמשך של שנת 2022 הזמרת הוציאה סינגל נוסף Flowers.
גם סינגל זה זכה להצלחה אך פחותה מהסינגל הקודם.
בקנדה הוא הגיע למעמד של תקליט זהב.
ב-14 ביולי 2023 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Mirror.
1אלבום השנה העכשווי למבוגרים2023אמן השנהפרס בחירת מעריצים2024אמן השנהMirrorאלבום השנהאלבום הפופ של השנהפרס בחירת הקהל2022האמן החדש של 2022פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון2023אמן פורץ אהובפרסי המוזיקה של Los 402022האמן החדש הטוב ביותרפרסי המוזיקה של iHeartRadio2023פרס הכוכב החברתי 2024Mirrorאלבום הבכורה הטוב ביותר
לורנס או'פוראיין הוא שחקן אירי.
לורנס או'פוריין למד פרסום ושיווק במכון הטכנולוגי, Tallaght, במקרה, החל ליצור כמה סרטים קצרים מהם נהנה.
לאחר אודישן הצטרף לאקדמיית "Bow Street", הוא החליט לעזוב את ITT כדי להתרכז במשחק.
בשנת 2014, או'פוריין סיים את לימודיו בתוכנית למשחק באקדמיית "Bow Street" בדבלין .
בזמנו הפנוי, או'פוריין הוא דייג נלהב.
ב-2015, מיד לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה ערך או'פוראיין את הופעת הבכורה שלו בסרט האירי The Limit Of, למרות שהסרט לא הוקרן עד 2018.
בשנת 2016 שיחק בסרט "The Secret Scripture" ובפרק בודד של משחקי הכס בעונה החמישית באותה שנה הוא לוהק לתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה Rebellion .
בשנת 2017, שיחק בפרק בסדרת הטלוויזיה ויקינגים בעונה החמישית ובפרק בסדרה אדמת הפקר .
בשנת 2018, שיחק או'פוראיין בתפקיד ורן בסרט "Viking Destiny".
באותה שנה שיחק בסרטים Don't Go ו-"שחור 47" '.
באוגוסט 2021, או'פוראיין החל להצטלם למיני-סדרה המכשף: מקור הדם בהפקת נטפליקס, המתרחשת כ-1,200 שנה לפני עלילת הסדרה המכשף.
לורנה בי () הייתה להקת דאנס אלקטרוני, בעלת טכניקת מיזוג צלילים איסלנדיים מסורתיים עם סינתיסייזרים משוכללים.
מאז הקמתה בירושלים יצרה הלהקה מספר שירים עם שילוב של רוק, אלקטרוניקה ודאנס.
עם יציאת אלבום הבכורה שלה, Siblings, יצאה לסיבוב הופעות ב.
שירים מתוכו הושמעו בתוכנית Sunday Service של ג'ארוויס קוקר ב-BBC Radio 6 Music.
הסינגל הראשון מתוכו, "Swallow my Gum", זכה למספר הקרנות בערוצי ה-MTV השונים.
במרוצת השנים שיתפה פעולה עם מספר תקליטנים כמו בורגור.
היא גם הייתה הופעת החימום של בלונד רדהד.
הלהקה התפרקה ב-2012. לאחר התפרקותה, חזרה עדי אולמנסקי לקריירת סולו, ואילו יואב סער ורועי אביטל הקימו יחד עם יוני שרוני את ההרכב האלקטרוני גארדן סיטי מובמנט.
לורן שרייבר הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
לורן שרייבר נולד עיירה ג'פרסון שבמדינת איובה.
לאחר סיום בית הספר הוא סיים תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית בשנת 1967. בשנת 1968 הוא קיבל תואר שני מאוניברסיטת פרדו.
משנת 1969 הוא היה מדריך טיס בבסיס חיל האוויר של ארצות הברית.
בשנת 1975 הוא סיים קורס טייסי ניסוי והשתתף בניסוי מטוס מדגם מקדונל דאגלס F-15 איגל.
בשנת 1978 שרייבר נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א.
הוא היה מתוכנן להיות טייס במשימה STS-10 שבוטלה.
במשימת STS-51-C בשנת 1985 הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי (תומאס מטינגלי היה מפקד צוות).
1990 הוא היה מפקד צוות של משימה STS-31 שהמריא על סיפון מעבורת החלל דיסקברי.
בשנת 1992 הוא היה מפקד צוות של STS-46 על מעבורת החלל אטלנטיס.
לאחר שנת 1992 שרייבר כיהן במספר תפקידי ניהול בנאס"א ובשנת 1997 מונה לסגן מנהל מרכז החלל קנדי.
בהמשך הוא עבד מטעם נאס"א ב-United Space Alliance.
כיום הוא מתגורר בקולורדו עם משפחתו.
לורן פיליפ מקיס ( בצרפתית: Laurent Philippe Mekies; נולד ב-28 באפריל 1977) הוא מהנדס, ומנהל צרפתי.
מאז יולי 2025, מקיס משמש כמנהל ומנכ"ל קבוצת רד בול באליפות הפורמולה 1. בעבר שימש כמנהל הקבוצה של רייסינג בולס.
מקיס החל את הקריירה שלו בקבוצת Arrows לפני שעבד כמהנדס מרוצים בקבוצת מינארדי.
הוא קודם למהנדס ראשי בקבוצת טורו רוסו לפני שהפך למנהל הבטיחות, ולאחר מכן לסגן מנהל מרוצים ב-FIA.
לפני תקופתו ברד בול הוא שימש כמנהל ספורטיבי וסגן מנהל קבוצה בפרארי בין השנים 2018 ל-2023.
מקיס סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת לאפבורו ותואר מוסמך בבית הספר הטכני הגבוה לאווירודינמיקה והנדסת רכב בפריז.
בשנת 2000 הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת הפורמולה 3 Asiatech בפורמולה שלוש לפני שהצטרף לקבוצת Arrows.
בשנים שלאחר מכן הוא עבר לקבוצת מינארדי, שם עבד כמהנדס המרוצים של מארק ובר, ג'סטין וילסון, זולט באומגרטנר וכריסטיאן אלברס.
כאשר הקבוצה נרכשה על ידי יצרנית משקאות האנרגיה האוסטרית רד בול ושמה שונה לטורו רוסו בסוף 2005, הוא קודם לתפקיד המהנדס הראשי של הקבוצה.
מקיס עזב את הקבוצה בשנת 2014 והצטרף לפדרציה הבינלאומית לרכב בתפקיד מנהל הבטיחות.
בשנת 2017 מונה לתפקיד סגן מנהל המרוצים.
בספטמבר 2018 הצטרף לקבוצת פרארי בתפקיד המנהל הספורטיבי.
ב-2019 מונה למנהל מחלקת הביצועים במסלול, שנתיים לאחר מכן למנהל המרוצים ולסגן מנהל הקבוצה.
ביולי 2023 הודיע על עזיבה מיידית של הקבוצה.
לאחר תקופת צינון נכנס לתקפקיד מנהל קבוצת רייסינג בולס בתחילת עונת 2024. ביולי 2025, לאחר פיטוריו של כריסטיאן הורנר, מונה לתפקיד מנכ"ל ומנהל קבוצת רד בול.
לורן הנס אלכסנדר סימונס (בהולנדית: Laurent Hans Alexander Simons; נולד ב-26 בדצמבר 2009) הוא הולנדי-בלגי מחונן שקיבל תואר דוקטור בפיזיקה קוונטית בגיל חמש עשרה.
סימונס סיים את לימודיו התיכוניים בגיל שמונה, קיבל תואר ראשון בגיל אחת עשרה ותואר שני בפיזיקה קוונטית בהצטיינות יתרה בגיל שתים עשרה.
לסימונס יש מנת משכל מוערכת של לפחות 145 והוא כונה ילד פלא בתקשורת.
סימונס נולד באוסטנדה לאב בלגי ואם הולנדית והוא בעל אזרחות כפולה.
בשנותיו הראשונות גדל בבלגיה עם סביו וסבתו, בעוד הוריו עבדו כרופאי שיניים בהולנד.
הוא התחיל ללמוד בבית ספר בגיל ארבע וסיים את בית הספר היסודי בגיל שש.
לאחר מכן החל ללמוד בבית ספר תיכון פרטי באמסטרדם, אך התלונן על כך שהתלמידים האחרים היו איטיים מדי, והם התלוננו עליו כי תמיד ידע הכל.
בעקבות זאת עבר לבית ספר תיכון בברוז', בו קיבל שיעורים פרטיים.
לסימונס יכולת מיוחדת לזכור מיד כל מה שהוא קורא.
יכולת זו אפשרה לו לרכוש את הידע הנדרש למבחני הבגרות תוך שנתיים בלבד ולסיים תיכון בגיל שמונה.
במהלך ששת השבועות האחרונים של בית הספר התיכון, הוא נבחן מדי יום כדי לוודא שהוא עובר את המבחנים בזמן.
במהלך חופשות בית הספר, הוא השלים התמחות אצל קרדיולוג באמסטרדם והשתתף בקורסים מיוחדים לתלמידים מחוננים.
מבחן אינטליגנציה שעשה הראה מנת משכל של מעל 145.
האוניברסיטה הסבירה כי על סימונס להשלים עוד כמה בחינות.
סימונס שקל להמשיך את לימודיו באוניברסיטה בישראל, בתוכנית בין-תחומית המשלבת ביוטכנולוגיה, רפואה והנדסת ביוטכנולוגיה.
מטרתו המוצהרת הייתה לגדל איברים ולהאריך חיי אדם.
עקב מגפת הקורונה לא התאפשרה תוכנית זו.
במרץ 2020 החל סימונס ללמוד פיזיקה באוניברסיטת אנטוורפן וקיבל את התואר הראשון שלו ביולי 2021 עם ציון 85, שלפי דובר האוניברסיטה, היה הציון הגבוה ביותר.
מכיוון שכבר קיבל נקודות זכות במהלך לימודי התואר הראשון בהנדסת חשמל באוניברסיטת איינדהובן, סימונס הורשה להשלים את התואר הראשון בפיזיקה, שנמשך בדרך כלל שישה סמסטרים (שלוש שנים), בשנה אחת.
מיולי 2021 עד יולי 2022 השלים סימונס תוכנית לימודים לתואר שני בהתאמה אישית באנטוורפן בשיתוף פעולה עם אוניברסיטאות מישראל, בריטניה וארצות הברית.
במהלך תקופה זו, הוא עבד כסטודנט אורח באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן ובמכון מקס פלאנק לאופטיקה קוונטית בקמפוס המחקר גרכינג של האוניברסיטה הטכנית של מינכן עם צוות מחקר בינלאומי על פרויקט לייזר לגילוי תאי הסרטן הקטנים ביותר.
הוא סיים את לימודיו בהצטיינות יתרה עם תואר שני.
לאחר שסיים את התואר השני שלו, סימונס החל את מחקר הדוקטורט שלו בפיזיקה ניסויית במכון מקס פלאנק ובאוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן.
עקב מחלתו של סבו, הוא הפסיק זמנית את המחקר, אך החל את לימודי הדוקטורט שלו באוניברסיטת אנטוורפן.
ב-17 בנובמבר 2025, הוא הגן בהצלחה על עבודת הדוקטורט שלו, שכותרתה "פולרונים של בוז בנוזלי-על ובמוצקי-על", והוענק לו תואר דוקטור בפיזיקה קוונטית.
בשנת 2022 הופק סרט תיעודי על חייו תחת הכותרת "לורן, ילד הפלא".
לורנסו "לורן" סונייגה אוונו (בספרדית: Lorenzo "Loren" Zúñiga Owono; נולד ב-18 בינואר 2003 בפוארטו דל רוסריו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-משווני המשחק בעמדת החלוץ בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד, ובנבחרת גינאה המשוונית.
סונייגה נולד בפוארטו דל רוסריו, פוארטוונטורה, האיים הקנריים, ספרד, להורים ספרדי.
בעת הולדתו, אביו, כדורגלן העבר לורנסו סונייגה אוקניה, במקור ממאלגה, שיחק בקבוצת CD קוראלחו מפוארטוונטורה.
לאחר פרישת אביו ממשחק, גדל סונייגה במאלגה.
סבתו מצד אמו היא מגינאה המשוונית.
סונייגה הצטרף למחלקת הנוער של מאלגה בשנת 2012, לאחר ששיחק במחלקת הנוער של פורטדה אלטה, ובשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-23 בפברואר 2021 האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2024. ב-14 במרץערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–1 על UD לוגרונייס במסגרת המחזור ה-29 בליגה הספרדית השנייה לעונת .
הוא ערך 44 הופעות ליגה במסגרת הליגה הספרדית השנייה ופרימרה דיוויסיון RFEF במדי המועדון.
ב-11 בינואר 2024 חתם בריאל מדריד והחל לשחק בקבוצת המילואים השנייה של המועדון, ריאל מדריד C.
ב-1 ביולי החל לשחק בקבוצת המילואים הראשונה של המועדון, ריאל מדריד קסטיליה.
ב-31 במאי 2025 זומן סונייגה לראשונה לסגל נבחרת גינאה המשוונית.
ב-6 ביוני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 1–2 לנבחרת גמביה במשחק ידידות.
לורנס לסיג הוא משפטן ופעיל חברתי ופוליטי אמריקאי.
הוא פרופסור בבית הספר הרווארד למשפטים.
לפני הצטרפותו להרווארד לימד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סטנפורד, שם הקים את "המרכז לאינטרנט וחברה", ובבית-הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו.
לסיג ידוע בביקורתו כלפי הרחבת המושג זכויות יוצרים.
כמו כן, נודע כמטיף ל"תרבות חופשית" ולחופש המידע, וכראש החץ לענייני זכויות יוצרים בכלל ובעידן האינטרנט בפרט.
ובבחינת נאה דורש נאה מקיים - את ספריו: "Free Culture" ו-"The Future of Ideas", ניתן להשיג בחינם ברשת.
כאשר לסיג הוציא את ספרו "Free Culture", אף על פי שניתן היה להורידו בחינם מהרשת, טיפס הספר לרשימת רבי המכר של אמזון.
מיזם נוסף של לסיג, הוא פרסום ספרו "Code and other Laws of Cyberspace" באתר מבוסס ויקי; בעזרתם של מתנדבים הוא מנסב לשדרג את הספר ולעדכנו באתר בהתאם לתקופה.
על כן מכונה המיזם "Code v2".
ב-2005 לקח לסיג חלק באירוע ההשקה של מיזם ה-Creative Commons בישראל, באוניברסיטת חיפה.
בשנת 2014 זכה בפרס Webby על מפעל חיים על עבודתו פורצת הדרך בהקמת Creative Commons.
בעל תואר ראשון בכלכלה ובניהול (B.Sc) מאוניברסיטת פנסילבניה.
בנוסף, תואר שני בפילוסופיה מאוניברסיטת קיימברידג' ותואר במשפטים מאוניברסיטת ייל.
בשנת 1999 לסיג פרסם מאמר בו התנגד ל"דיני הסוס".
המושג "קוד" קיים בתחום מדעי המחשב (קוד מקור), וגם בתחום המשפטים (קודיפיקציה).
בספרו "Code and other Laws of Cyberspace" מתאר לסיג את הדרכים בהן ניתן לרתום את אותו ה"קוד", בשני מובניו, כדי לשלוט ולהשפיע על החברה בצורה טובה יותר.
אף על פי שלסיג הוא בעל השקפת עולם אשר מתנגדת לרגולציה, לטענתו יש צורך ממשי בשינוי החקיקה הנוגעת לזכויות יוצרים.
לסיג לקח חלק פעיל במאבק נגד חוק הארכת זכויות יוצרים לתקופה של 75 שנים.
הוא הציע כי חוק הגנת זכויות היוצרים יהיה תקף רק לתקופה של 5 שנים.
בצורה הזו, יצירות רבות הן מקצועיות והן עצמאיות, יהפכו זמינות ונגישות יותר לקהל הרחב בפרק זמן קצר יותר.
בשנת 2002, לסיג קיבל את פרס קידום התוכנה החופשית, מקרן התוכנה החופשית (FSF).
ב-28 במרץ 2004 הוא נבחר לוועד המנהל של אותה הקרן.
כמו כן, ב-2006 נבחר לסיג לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
לסיג הציע את המושג "תרבות חופשית" ותמך בתוכנות מחשב חופשיות ומרחב פתוח בנאומו בוועידת אוריילי ב-2002. מחצית מנאומו עסק בפטנטים של תוכנות, המהווים לפי תפישתו איום מתמיד על חדשנות ותוכנות המחשב הפתוחות.
בשנת 2006 הצטרף לסיג לוועד היועצים של הפרויקט הדיגיטלי העולמי.
ב-2009 טען שמכיוון ששבעים אחוזים מהדור הצעיר מחזיק בתוכן דיגיטלי ממקור לא חוקי, החוק צריך להשתנות.
לסיג מחזק את תופעת האומנות החובבנית בעולם הדיגיטלי: "ישנו מעמד שונה ליוצר המתחיל בעולם הדיגיטלי, הטכנולוגיה מאפשרת לפרץ שונה ומיוחד של יצירתיות להתרחש".
לסיג תומך בעקרון נייטרליות הרשת.
בשנת 2006 הוא העיד בשימוע שנערך בסנאט האמריקאי שעסק בנייטרליות הרשת, והציע לאסור את התופעה בה ספקי תוכן משלמים סכומים שונים לספקי אינטרנט על מנת לתפוס רוחב פס גדול יותר.
לטענתו, חסימה או הגבלה של פרוטוקולי תקשורת מסוימים על ידי ספקיות אינטרנט פוגעת בחדשנותם של התכנים ברשת.
על פי לסיג, יש למנוע מצב בו חברות גדולות בעלות משאבים כלכליים בלתי מבוטלים, רוכשות רוחב פס גדול יותר, ובכך מחסלות את הסיכויים של חברות קטנות דלות אמצעים להפיץ את התכנים שלהם ברשת באיכות גבוהה.
בנוסף, לסיג תומך במודל עסקי של ספקיות אינטרנט לדרישת תשלום שונה מלקוחות בהתאם למהירות הגלישה בה הם מעוניינים לגלוש.
במאי 2005, התגלה שלסיג היה קרבן להתעללות מינית כנער, על ידי מנהל בית הספר בוישור.
לסיג הגיע בזמנו לפשרה עם בית הספר, תחת סודיות.
הוא חשף את האירוע במהלך ייצוגו במשפט של סטודנט אחר שנפל קרבן להתעללות מינית, ג'ון הארדויק.
באוגוסט 2006, הצליח לסיג לשכנע את בית המשפט העליון של ניו-ג'רזי, לצמצם את תחום החסינות באופן קיצוני.
ב-11 באוגוסט 2015 הכריז לסיג על כוונתו להתמודד לנשיאות ארצות הברית ועל הקמת ועדת גיוס כספים.
הוא הכריז כי אם יצליח לגייס מיליון דולר עד יום העבודה ייכנס למירוץ במפלגה הדמוקרטית.
ב-1 בספטמבר הודיע לסיג כי הצליח לגייס מיליון דולר ועל כניסתו למירוץ הדמוקרטי.
עוד לפני ההכרזה פתח לסיג ערוץ יו טיוב ובו הסביר את דעותיו.
בין השאר הודיע לסיג כי אם ייבחר יעביר את חוק השוויון האזרחי ואז יתפטר מתפקידו כנשיא.
פרש מהמירוץ ב-2 בנובמבר של אותה השנה, לאחר שסקרים הראו כי התמיכה בו בקושי עומדת על 1%.
לאחר ניצחונו של דונלד טראמפ בבחירות, קרא לסיג לחבר האלקטורים לא לבחור בו אלא בהילרי קלינטון מאחר שזכתה לרוב בקרב כלל המצביעים.
The Future of Ideas, 2001 (המהדורה האלקטרונית של הספר להורדה בחינם)
Free Culture, 2004 (המהדורה האלקטרונית של הספר להורדה בחינם)
לורנס אוליפנט היה סופר, חבר הפרלמנט הבריטי, דיפלומט, עיתונאי, מיסטיקן וחובב ציונות בריטי.
לורנס אוליפנט נולד בקייפטאון במושבת הכף בדרום אפריקה, למשפחה מיוחסת ממוצא סקוטי.
אביו, אנתוני אוליפנט, היה משפטן, ואמו קתרין מריה לבית קמפבל הייתה אוונגליסטית אדוקה.
אביו היה פרקליט המדינה מטעם הוד מלכותה במושבת הכף, והתמנה כעבור זמן-מה לשופט קולוניאלי עליון בציילון (כיום סרי לנקה).
לכן המשפחה עברה מכף התקווה הטובה לציילון, שם עברו על לורנס אוליפנט נעוריו.
משפחת אוליפנט התעשרה לאחר שאביו הקים חווה לגידול צמחי תה.
אוליפנט נשלח על ידי משפחתו ללמוד משפטים באנגליה כאביו המשפטן.
בצעירותו, הצטרף אוליפנט ליורש העצר הנפאלי למסע בן חודשיים מציילון לנפאל ואף כתב ספר על מסע זה.
לאחר שהפסיק את לימודי המשפטים פנה לעיתונות ולאחר מכן לשירות החוץ הבריטי ושימש עוזרו האישי של המושל הכללי של קנדה, הלורד אלגין, בעת שהותו בוושינגטון לצורך משא ומתן על הסכם המסחר עם ארצות הברית.
מאוחר יותר התלווה אליו בשליחויותיו הדיפלומטיות לסין וליפן, וכתב עליהם ספרי מסעות.
ביפן נפצע קשה במתקפת טרור, במסגרת סדרה של התנקשויות בנציגים זרים שבוצעו במה שנקרא "סונו ג'וי" – תנועה לגרוש הזרים מיפן.
בשנת 1865 נבחר כחבר הפרלמנט הבריטי,
ב-1867 הצטרף לכת נוצרית מיסטית בשם "אחוות החיים החדשים" (brotherhood of the new life) שהנהיג "המשיח", תומאס לייק האריס , ושהה בקומונה בארצות הברית.
בשנת 1877, חזר לאנגליה והתעניין במיוחד בשאלת המזרח התיכון ובטורקיה שהייתה במלחמה עם רוסיה.
אוליפנט החל בפעילותו הציונית בעקבות ביקורו באימפריה העות'מאנית.
את רשמיו והמלצותיו מהביקור תיאר בספרו "ארץ הגלעד" שיצא לאור בשנת 1880. בספרו זה הציע בין היתר:
לסלול מסילת ברזל מחיפה, דרך טבריה ועמק החולה ועד דמשק, ושתתפצל ותפנה דרומה לאורך בקעת הירדן עד לעיר עקבה.
משם ראה אוליפנט בחזונו המשך של המסילה עד תעלת סואץ.
בביקורו הנוסף בארץ ישראל בשנת 1883 שינה אוליפנט את הצעתו ודבק בתוואי שבו עברה לבסוף מסילת רכבת העמק.
כדי לשכנע את הסולטאן להקים סדרה של מושבות על בסיס של חברות מניות כדי לחזק את התשתיות הרעועות של האימפריה העות'מאנית, הציע אוליפנט מושבה ניסויית, בעבר הירדן המזרחי, ומשיקולים שונים הציע ליישב בה יהודים.
תוואי מסילת הברזל שהוצע נועד בין השאר לחזק את מיקומה של הקולוניה.
אחרי ששכנע את השלטונות הבריטיים, נסע לסולטאן עבד אל-חמיד על מנת להציג בפניו את התוכניות, אולם הסולטאן לא השתכנע.
בעקבות פרעות "הסופות בנגב" ביהודי רוסיה שהחלו בשנת 1881, יצא אוליפנט לרוסיה ולרומניה על מנת לעזור לפליטים.
הוא השפיע על חברים מחובבי ציון, ניסה ללא הצלחה להשפיע על נציגי חברת כי"ח לעלות לארץ ישראל ואף ייסד חוג נוצרים וקירבם לציונות.
הוא הגיע לקונגרס פוקשאן ואף נאם בפני המתכנסים בתארו את נופי ארץ ישראל.
בשנים 1883–1884 ניסה לסייע לממשלה הטורקית להשיג באנגליה מימון לסלילת מסילת ברזל אך נכשל.
אנגליה התחזקה במצרים והשתלטה על תעלת סואץ, וטורקיה פנתה לגרמניה כדי שתעזור לה בסלילת הרכבת.
לאחר סירוב הסולטאן החליט אוליפנט בכל זאת לא לוותר על תוכניותיו ועבר לחיות בארץ ישראל כדי ליצור מקום שיקלוט את "פליטי האריס".
הוא הגיע לארץ בנובמבר 1882. הוא גר בחודשי החורף במושבה הגרמנית בחיפה בבית הקרוי כיום על שמו, בית אוליפנט.
בחודשי הקיץ נהג להתגורר בכפרי הדרוזים שבכרמל, בשנת 1883 בעוספיה באוהל בדואי, ולאחר מכן בבית שבנה בשנת 1884 בדלית אל-כרמל.
(בית אוליפנט בדלית אל-כרמל משמש כיום כבית יד לבנים הדרוזים).
בישיבתו בכפר קשר קשרים עם נכבדי העדה והמשיך בכתיבת ספריו וכתב אף סדרת מאמרים ל"ניו יורק סאן" וכן לעיתון "ג'ואיש כרוניקל" בלונדון.
מי ששימש לו כמזכיר אישי היה המשורר נפתלי הרץ אימבר, שיש הטוענים כי כתב אז את "התקווה".
הוא עזר באותו זמן למתיישבים היהודים במושבות השונות בארץ.
אוליפנט היה שותף בפעילות ברומניה לרכישת הקרקע בגבעת זמרין, והיה שותף בהקמת היישוב היהודי מעולי רומניה בזמרין ב-1882. מאוחר יותר, כאשר היישוב בזמרין נקלע למצוקה כלכלית וסבל רבות מגנבות של ערבים תושבי הסביבה, פרס הברון רוטשילד את חסותו על המקום ושינה את שם היישוב לזכרון יעקב.
בתקופת מגוריו בחיפה הרבה לסייר ברחבי ארץ ישראל, בחלק מהסיורים התלווה אליו גוטליב שומאכר.
סיוריו נערכו לאחר סיום הסקר הגדול של הקרן לחקר ארץ ישראל והוא שאף מאוד לגלות מקומות שלא תועדו על ידי הקרן.
את סיוריו תיעד בספר חיפה כתבות מארץ ישראל 1882–1885. הספר כולל שישים כתבות מארץ ישראל שנכתבו לעיתון ניו יורק סאן.
אוליפנט בחר בעצמו את הכתבות שכונסו בספר.
הספר כולל מידע על תושבי הארץ על המנהגים והדתות, תיאור מקומות ואתרים ארכאולוגים.
הוא כתב על הדרוזים, השומרונים ועל תושבים נוספים.
שירותיהם של אוליפנט ושומאכר נשכרו על ידי משפחת סורסוק שהחזיקה בזיכיון להקמת הרכבת.
אוליפנט צרף לספרו ציורים מאוד מפורטים המתארים בדיוק רב כיצד נראו המקומות בהם סייר.
אוליפנט היה מאוד מושפע מהאוונגליזם של אמו, והיא זאת שיצרה כנראה את הקשר לראשונה בינו לבין האריס, או לפחות לקחה אותו לדרשה הראשונה של תומאס לייק האריס, מנהיג כת רוחנית שאוליפנט ואמו תרמו לה את כל כספם.
רק לאחר קבלת אישורו של הריס הוא התחתן עם אשתו, אליס (את נדונייתה של אשתו הם תרמו לכת, במצוותו של האריס).
הכת הטיפה לסיגופים שיכשירו את חבריה לשרת את האנושות, ולהעדיף את קשריהם עם בני האדם ככלל על קשרים המשפחתיים האישיים.
וכמו כן, כמו בהרבה כיתות מיסטיות אחרות, שהזיווגים הם זיווגים מהשמיים, או שאינם זיווגים.
בעיקרון הזה האריס עשה הרבה מניפולציות אישיות ברבות הימים.
מאוחר יותר הסתכסך עם האריס, כשהתברר לאוליפנט כי האריס טוען כי הוא עצמו "נפש תאומה" של אליס ולא אוליפנט, האריס התעלל נפשית ורוחנית באליס ואז עזבו אוליפנט ואשתו את הכת ואף קיבלו חלק מכספם בחזרה.
אוליפנט שכנע את אשתו לגור איתו בחיפה.
רוב שנותיו לא פגש לורנס אוליפנט ביהודים, ועיקר פגישתו עם היהדות הייתה כנוצרי הקורא את כתבי הקודש.
רק לאחר שעזב את הכת של האריס נסע למזרח הקרוב ופגש את היהודים פליטי הפרעות בברודי (כיום באוקראינה) ב-1881 החל בפעולתו ליישוב יהודים בארץ ישראל.
יש עדות כי אוליפנט אמר כי באופן אישי הוא בז ליהודים, וכי רצונו ליישבם בארץ ישראל נובע מאינטרסים בריטיים.
עדות לדעות קדומות שלו כלפי יהודים אפשר למצוא בספר שלו "The Russian Shores of the Black Sea in the Autumn of 1852" שבו הוא מאשים יהודים רבניים באי-יושר קיצוני.
בקרב חוקרים, יש הסברים שונים לפעילותו הציונית, הסבר אחד גורס, שיישוב היהודים בארץ ישראל יסייע לאינטרסים הבריטיים באזור.
נחום סוקולוב תרגם את ספרו של אוליפנט "ארץ הגלעד", וכתב על בסיס התרגום הזה את ספרו "ארץ חמדה".
כשהיה אוליפנט בשליחות הכת "אחוות החיים החדשים" בפריז, הכיר את אליס לה-סטריינג', בת למשפחת אצולה אנגלית עשירה שהייתה צעירה ממנו ב-18 שנה, והתחתן אתה ביוני 1872 למרות התנגדות משפחתה.
במהלך 12 שנות נישואיהם אוליפנט ואליס לא קיימו יחסי מין כי האריס, מנהיג הכת, טען שהם לא היו צריכים להינשא ומשום שאוליפנט היה צריך להינשא למשרתת אמו.
כאשר אוליפנט רצה צאצא מאליס, היא סירבה, כי היה חולה עגבת.
בדצמבר 1885 נסע עם רעייתו לביקור בכנרת וחלו בקדחת.
ב-2 בינואר 1886 נפטרה אשתו אליס בדלית אל-כרמל ונקברה, בקבר אזרחי בודד בשולי בית הקברות הטמפלרי בחיפה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוקם ליד הקבר בית הקברות לחללים הבריטים הנוצרים שנפלו במלחמה.
לאחר מותה, נסע אוליפנט לארצות הברית, שם הכיר את רוזמונד דייל אוון, נכדתו של האוטופיסט רוברט אוון, ובאוגוסט 1888, נישאו השניים.
הם עברו יחד ללונדון ורצו לשוב יחד לביתו של אוליפנט בארץ ישראל, אולם אוליפנט חלה בדלקת ריאות ונפטר בלונדון כעבור מספר חודשים.
נפתלי הרץ אימבר נמנה עם המעטים שהשתתפו בהלווייתו.
כמו כן, הוא הספיד את אוליפנט בג'ואיש סטנדרט" וב"חבצלת".
אשתו, שירשה את כל רכושו, עברה להתגורר בשנת 1900 בביתו שעל הכרמל.
חופי רוסיה של הים השחור, 1853
המערכה בעבר הקווקז, או הצבא הטורקי תחת עומר פאשה, 1856
שליחות אלגין לסין ויפן, 1860
ארץ חמי: מסע במעלה הנילוס, 1882 אפיונים וקריקטורות (Traits and Travesties) , 1882
צירוף נשמות, או הכוחות האבולוציוניים הפועלים כיום באדם (הוכתב על ידי אליס, נערך על ידי לורנס), 1885
חיפה כתבות מארץ הקודש 1882–1885, 1887. אסופת מאמרים שנכתבו בחיפה ודאלית אל-כרמל.
מאמר ראשון מחיפה מתאריך 27 בנובמבר 1882, מאמר אחרון מדאלית אל-כרמל מ-7 בנובמבר 1885.
לורנס איש ערב הוא סרט דרמת פעולה הרפתקאות היסטורי אפי בריטי משנת 1962, המבוסס על סיפור חייו של תומאס אדוארד לורנס ועל ספרו האוטוביוגרפי של לורנס, "שבעה עמודי חוכמה", אשר יצא לאור בדצמבר 1926. את הסרט ביים דייוויד לין והפיק סם שפיגל לפי תסריט של רוברט בולט ומייקל וילסון.
הסרט עוקב אחר הרפתקאותיו של תומאס אדוארד לורנס בתקופת מלחמת העולם הראשונה במהלכה הוא סייע לערבים במלחמתם נגד הבריטים והטורקים.
הסרט נעשה בקנה מידה גרנדיוזי ומפואר למרות תקציב הפקה דל של כ-15 מיליון דולר בלבד לצד זמן ריצה של כ-222 דקות (שלוש שעות ו־42 דקות).
בסרט כיכב פיטר או'טול בתפקיד הראשי, לצד אנסמבל שחקנים כגון עומר שריף, אלק גינס, אנתוני קווין, ג'ק הוקינס, חוזה פרר, אנתוני קווייל, קלוד ריינס וארתור קנדי.
את המוזיקה לסרט הלחין, יצר וכתב מוריס ז'אר.
העלילה מחולקת לשני פרקים, אשר ביניהם יש הפסקה.
בשנת 1935, לורנס נהרג בתאונת אופנוע.
באזכרה שלו בקתדרלת סנט פול, עיתונאי מנסה להשיג תובנות על האיש, ומבין כי לורנס היה אדם מסתורי ונערץ וכי אנשים רבים ניסו להכירו מבלי הצלחה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, לורנס הוא לוטננט בצבא הבריטי שהוצב בקהיר, וידוע בשל החוצפה והידע שלו.
למרות התנגדותו של הגנרל ארצ'יבלד מארי, הוא נשלח על ידי מר דריידן (דייוויד הוגארת), ראש "הלשכה הערבית" של משרד החוץ הבריטי, להעריך את סיכוייה של הברית הבריטית עם הנסיך פייסל במרד שלו נגד הטורקים.
בדרך אל הנסיך, המדריך הבדווי של לורנס נהרג על ידי שריף עלי מכיוון שהם משתייכים לשבטים אויבים, והמדריך שתה מהבאר של השריף בלי רשות.
לאחר מכן, לורנס נפגש עם הקולונל ברייטון, שמורה לו לשמור על שקט, להבין את כוונותיו של פייסל, ולעזוב.
לורנס מייד מתעלם מהפקודות של ברייטון כשהוא פוגש פייסל.
חכמתו, גישתו וגילוי הלב של לורנס מעוררים את עניינו של הנסיך.
הערבים טועים לחשוב ששמו של לורנס הוא "אל-אורנס", כלומר שם מיודע בערבית, והוא רוכש לעצמו את הכינוי "אורנס".
ברייטון מייעץ לפייסל לבצע נסיגה לעיר ינבוע לאחר תבוסה גדולה, אך לורנס מציע מתקפת פתע נועזת בעקבה, שאם תצליח, תייצר נקודה בנמל שממנה הבריטים יוכלו לפרוק ציוד נחוץ ולסייע למרד.
לורנס משכנע את הנסיך ואת השריף, והנסיך מתיר ללורנס לקחת עימו 50 אנשים.
החבורה חוצה את מדבר נפוד בדרך לעקבה.
בעת מעבר בחלק יבש וקשה מאוד במדבר מגלה לורנס כי אחד מן האנשים נשכח בדרך.
חרף הצמא הגדול והסכנה הוא מחליט לחזור ומצליח להציל אותו, ובכך זוכה להערכה עצומה מאנשי השבט.
לורנס ושריף עלי פוגשים את עודא אבו טייה, מנהיג שבט החוויטת, ומשכנעים אותו להפסיק לתמוך בטורקים ולהצטרף למרד – ומבטיחים לו שיזכה בכסף רב אם יעשה זאת.
קטטה פורצת בין אנשי שני השבטים, ואחד מהם נרצח.
כדי למנוע נקמת דם מתמשכת, לורנס נאלץ להוציא להורג את הרוצח – ומגלה שזה אותו האיש שהציל במדבר נפוד.
למחרת בבוקר לורנס ואנשיו מסתערים על עקבה ומצליחים לכבוש אותה.
עודא זועם על כך שאין בעיר זהב, כפי שהובטח לו, ולורנס מבטיח לו שהבריטים יפצו אותו.
הוא חוצה את מדבר סיני על מנת להגיע לקהיר, ובדרך אחד משני הנערים שמתלווים אליו נופל לחול טובעני ומת.
בקהיר לורנס המזועזע מודיע על ניצחונו ומבקש מהגנרל החדש, אדמונד אלנבי, סיוע, תחמושת וכסף על מנת להמשיך במרד.
הגנרל נענה לבקשה, מנחם את לורנס על מות הנער ועל ההוצאה להורג שביצע, ומקדם את לונרס לדרגת מייג'ור.
בשלב זה, לורנס משיק מלחמת גרילה כנגד הטורקים.
במתקפה זו הוא מפוצץ רכבות ואת מסילת הרכבת החיג'אזית ומטריד את הטורקים בכל צעד ושעל.
כתב מלחמה אמריקאי מסקר אותו על מנת לגרום לארצות הברית להצטרף למלחמה, והופך אותו לידוע ונערץ בכל העולם.
באחת הפשיטות, הנער השני שהלך עמו במדבר סיני נפצע והוא יורה בו כהמתת חסד, כדי שלא יעונה על ידי הטורקים.
לאחר מכן הוא נוסע לעיר דרעא, שהייתה עיר אויב, בשביל לבחון אותה.
הוא נתפס על ידי הטורקים, מולקה ונרמז כי הוא נאנס.
לורנס חוזר לקהיר, מוכה תדהמה ומזועזע ומבקש מהגנרל אלנבי להעבירו מתפקידו.
במטה הבריטי בירושלים, הגנרל מבקש מלורנס לחזור על מנת לסייע בכיבוש דמשק; הוא מתלבט אך לבסוף נענה.
בדרך לדמשק נתקלים אנשיו בשיירה טורקית שביצעה טבח בעיר טפס.
למרות מחאתו של שריף עלי, ולאחר שחייל בודד מאנשיו הסתער ונהרג מיד, לורנס מורה לאנשיו להסתער על הטורקים, ובמתקפה נהרגים רבים מאנשיו.
אנשיו של לורנס מצליחים להקדים את אנשי הצבא הבריטי וכובשים את דמשק.
הם מספיקים להקים גוף ממשלתי ואוחזים בשטח נרחב מהעיר, אך הבריטים מסרבים לסייע להם בעניינים טכניים מכיוון שהם לא רוצים שהממשל הערבי יתקבע.
לורנס מנסה לגשר על הפערים בין מנהיגי השבטים אך נכשל; הערבים מתווכחים ביניהם בלי הפסקה ולבסוף נוטשים את העיר.
הצבא הבריטי נוזף בלורנס על כישלון המועצה ועל בית חולים טורקי שהוא נטש אף על פי שהיה מלא בחיילים טורקים.
הוא מועלה לדרגת קולונל ומוחזר לבריטניה, מכיוון שאין ביכולתו לעזור יותר לבריטים או לנסיך פייסל.
לורנס עוזב את העיר וצופה בערבים שעוזבים אותה גם כן.
הסרט יצא לאקרנים ב-10 בדצמבר 1962 בהפצת סרטי קולומביה.
עם יציאתו, זכה הסרט לשבחים אדירים ברחבי העולם כולו מצד מבקרי קולנוע והקהל.
הסרט ברובו שובח על הצילום הייחודי שלו, עיצוב ההפקה הגרנדיוזי, המוזיקה, המשחק, סצנות האקשן ובעיקר על הופעתו של פיטר או'טול בתפקיד הראשי.
בנוסף להצלחתו הביקורתית הנרחבת, הסרט הפך להצלחה קופתית מהירה כשגרף יותר מ-70 מיליון דולר ברחבי העולם.
בנוסף, הסרט שימש השראה לבמאי קולנוע ידועים כדוגמת סטיבן ספילברג, מרטין סקורסזה, ג'ורג' לוקאס ורבים אחרים.
בפרט, ספילברג ציין שוב ושוב את מספר הפעמים הרב שצפה בסרטון בהיותו בן 16.
באתר "Rotten Tomatoes" ,זכה הסרט לציון משמעותי של כ-98% "טרי לגמרי" עם ציון נורמלי של כ-9.1/10 בהתבסס על 81 ביקורות.
האתר מציין: "האפוס הקולנועי של כל האפוסים, "לורנס איש ערב" מלווה את מעמדו של דייוויד לין בפנתיאון הקולנועי עם כמעט ארבע שעות של היקף הפקה גדול, הופעות מבריקות וצילום יפהפה".
אורך הסרט עומד על 222 דקות (3 שעות ו-42 דקות) ,מה שגרם לביקורות עזות רבות.
על מנת להרגיע את הרוחות, הבמאי דייוויד לין פרסם במהלך השנים גרסאות קצרות יותר לסרט.
בינואר 1963 יצאה לאור גרסה של 202 דקות, ובשנת 1971 הופיעה גרסה של 187 דקות.
בשנת 1989 יצאה הגרסה המשוחזרת שנעשתה תחת פיקוחו של לין, ואורכה היה 216 דקות.
פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (סם שפיגל) - זכייה
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ( דייוויד לין) - זכייה
פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר - זכייה
פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר - זכייה
פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר - זכייה
פרס אוסקר לתפאורה הטובה ביותר - זכייה
פרס אוסקר לסאונד הטוב ביותר - זכייה
פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (פיטר או'טול) - מועמדות
פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ( עומר שריף ) - מועמדות
פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר - מועמדות
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה (סם שפיגל ודייוויד לין) - זכייה
פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע (דייוויד לין) - זכייה
פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר (עומר שריף) - זכייה
פרס גלובוס הזהב לשחקן המבטיח ביותר ( פיטר או'טול ועומר שריף) - זכייה של שניהם
פרס גלובוס הזהב לצילום הטוב ביותר בצבע - זכייה
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (פיטר או'טול) - מועמדות
הסרט הטוב ביותר מכל מדינה (סם שפיגל ודייוויד לין) - זכייה
הסרט הבריטי הטוב ביותר (סם שפיגל ודייוויד לין) -זכייה
השחקן הבריטי הטוב ביותר (פיטר או'טול) - זכייה
התסריט הטוב ביותר - זכייה
השחקן הזר הטוב ביותר - אנתוני קווין -מועמדות
לורנס סידני איגלברגר היה מזכיר המדינה של ארצות הברית בשלהי כהונתו של הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
איגלברגר נולד במילווקי, ויסקונסין ולמד באוניברסיטת ויסקונסין-סטיבנס פוינט ובאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
בשנים 1952 – 1954 הוא שירת בצבא ארצות הברית ובשנת 1957, בסיום לימודיו האקדמיים, הצטרף לשירות החוץ.
בראשית דרכו המקצועית שירת איגלברגר במספר שגרירויות וקונסוליות, ביניהן שגרירות ארצות הברית בבלגרד (1961 – 1965).
בשנת 1969 מונה איגלברגר לעוזר היועץ לביטחון לאומי הנרי קיסינג'ר, תפקיד בו הוא שימש עד 1971. הוא המשיך להחזיק בתפקידים בשירות החוץ האמריקני, בהן יועץ למשלחת ארצות הברית לנאט"ו ותפקידים במטה משרד החוץ בתקופת כהונתו של קיסינג'ר כמזכיר המדינה.
בתקופת כהונתו של הנשיא ג'ימי קרטר הוא מונה לשגריר ארצות הברית ביוגוסלביה (1977 – 1980).
החל בשנת 1982 כיהן איגלברגר כסגן מזכיר המדינה לנושאים פוליטיים, התפקיד השלישי בדרג המשרד.
לאחר היבחרו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש לנשיא, הוא מונה לסגן מזכיר המדינה (התפקיד השני בדרג המשרד) ושימש גם יועץ בכיר לנשיא בנוגע להתפרקות יוגוסלביה.
לאחר התפטרותו של מזכיר המדינה ג'יימס בייקר, מונה איגלברגר תחתיו ושירת בתפקיד בחודשיים האחרונים לכהונת ממשל בוש.
משנת 1998 עמד איגלברגר בראש הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה.
כמו כן הוא היה חבר בקבוצת היועצים לנשיא ג'ורג' ווקר בוש לענייני עיראק ויו"ר הפורום למדיניות בינלאומית (עמותה).
נפטר ב-4 ביוני 2011 לאחר מחלה ממושכת.
לורנס סטון היה היסטוריון אנגלי שמחקרו עסק בהיסטוריה של האלף השני באירופה.
לסטון הייתה השפעה חשובה על התפתחותה של ההיסטוריה החברתית.
לורנס סטון נולד באספום, סוריי ורכש את חינוכו בשנים 1938-1933 בבית הספר צ'ארטרהאוס (Charterhouse School), בסורבון (1938) ובאוקספורד) (1940-1938 ו-1946-1945).
במהלך מלחמת העולם השנייה, שירת סטון בעתודת המילואים של הצי המלכותי הבריטי.
בין מוריו העיקריים באוקספורד היו יו טרבור-רופר.
סטון היה חבר סגל באוניברסיטת אוקספורד בשנים 1963-1943 ושירת כפרופסור על שם דודג' באוניברסיטת פרינסטון בשנים 1990-1963.
החל מ-1958 היה חבר מערכת בכתב העת Past and Present.
מחקריו של סטון עסקו בתקופות ארוכות ובתחומים שונים של ההיסטוריה האירופאית מימי הביניים ועד העת החדשה.
סטון צידד בשימוש בשיטות ממדעי החברה לצורכי המחקר ההיסטורי.
הוא טען כי שימוש בשיטות כמותיות על מנת להרכיב נתונים עשויה להוביל להכללות מועילות לגבי תקופות שונות בזמן.
עם זאת, היה סטון בעד יצירת "חוקי" היסטוריה" כפי שסברו קרל מרכס או ארנולד טוינבי.
לפי השקפתו של סטון, המקסימום שהיסטוריון יכול לעשות הוא ליצור הכללות לטווח זמן של מאה אחת ולא מעבר לכך.
סטון התעניין מאוד בחקר המנטליות של בני האדם בעת החדשה המוקדמת בהתאם לקווים שהתוותה אסכולת האנאל, אולם סטון דחה את התאוריות הגאוגרפיות של פרנאן ברודל בסוברו כי הן פשוטות מדי.
בהתאם לקו מחקר זה, אהב סטון לצרף היסטוריה עם אנתרופולוגיה ולהציע תיאור משולב בדומה לקליפורד גירץ.
בספר זה (The Crisis of the Aristocracy, 1558-1641) עורך סטון ניתוח כמותי של נתונים רבים הנוגעים לפעילויות הכלכליות של האצולה האנגלית והסיק שהיה משבר כלכלי רציני בקרב האצולה במאות 16 וה-17. סטון גם טוען שהמהפכה האנגלית באמצע המאה ה-17 היא תולדה של שקיעתה של האצולה במאה השנים שקדמו לכך.
על תזה זו ערער מאז כריסטופר תומפסון בטענו שההכנסה האמיתית של האצולה הייתה גבוהה ב-1602 מאשר ב-1534 וגדלה באופן ניכר ב-1641. ספרו זה של סטון יצא בעיבוד קצר וידידותי לקהל הרחב.
משפחה מין ונישואים באנגליה 1500-1800
בספר זה (The Family, Sex and Marriage in England, 1500-1800) השתמש סטון בשיטות כמותיות לצורך חקר חיי המשפחה, והוא מנתח לשם כך יומנים ומכתבים שהותירו אחריהם בני המעמד הגבוה של החברה האנגלית.
בשנות השמונים נטש סטון את התזות שהובעו בשני ספריו לעיל.
ספרו זה של סטון משנת 1972 (The Causes of the English Revolution) ספר זה פורט את הגורמים השונים שהביאו לידי המהפכה האנגלית ומחלק אותם לגורמים קצרי טווח ולגורמים ארוכי טווח.
ספרו זה (An Open Elite England 1540-1880) כתב סטון בצוותא עם אשתו ז'אן והוא ראה אור בשנת 1984. הספר מתאר את הניעות החברתית בקרבן של השכבות העליונות של החברה האנגלית.
תחיית הסיפר: מחשבות על היסטוריה ישנה-חדשה
מאמר זה ראה אור בשנת 1979 בכתב העת Past and Present.
זוהי סקירה של ההיסטוריוגרפיה של המאה העשרים.
במאמרו מנסה סטון להראות כי חלה ירידה במעמדם של מדעי החברה והשפעתם על המחקר ההיסטורי.
התזה של סטון, לפיה האליטה הפוליטית הבריטית הייתה "סגורה" לחברים חדשים, נבחנה מחדש לאחר תקופה שבה הייתה מקובלת ופופולרית בעבודותיהם של מלומדים כמו מחקרו של סיימון שאמה על המהפכה הצרפתית (Citizens).
על דעה זו ערערו לאחרונה, לדוגמה בספרו של אליס ואסון 'נולד לשלוט: אליטות פוליטיות בבריטניה' (Born to Rule: British Political Elites (2000, המנסה להראות שהמעמד השולט היה פתוח באופן בסיסי לחברים חדשים לאורך העת החדשה המוקדמת.
לורנס דאטון הוא ויולן אמריקאי, חבר ברביעיית אמרסון.
דאטון סיים את לימודי התואר הראשון והשני במוזיקה בבית הספר ג'וליארד, שם היה תלמידה של ליליאן פוכס.
דאטון הוא חבר סגל המורים באוניברסיטה של מדינת ניו יורק בסטוני ברוק ובבית הספר מנהטן למוזיקה.
הוא יליד ניו יורק ומתגורר כיום בברונקסוויל שבניו יורק עם אשתו, הוויולנית אליזבת דאטון.
צמד הוויולנים הם הורים לשלושה בנים.
לורנס דארל היה סופר ומשורר אנגלי, אחיו של הסופר והזואולוג ג'רלד דארל.
דארל נולד בהודו, חי ביוון ובמזרח התיכון, בעיקר באלכסנדריה.
לאחר עשרים שנות כתיבה שלא זיכו אותו בהכרה משמעותית, זכה לפרסום הודות לטטרלוגיה "הרביעייה האלכסנדרונית" (הכוללת את הספרים ז'וסטין, בלשצאר, מאונטאוליב וקליאה), שהושפעה בין היתר מג'יימס ג'ויס ומרסל פרוסט.
דארל המשיך לכתוב עד מותו.
הוא ביקר בישראל בראשית שנות ה-60, עת צולם התסריט שלו לסרט "יהודית" בכיכובה של סופיה לורן.
ז'וסטין, תרגום: אברהם בירמן, הוצאת מ.
ז'וסטין, תרגום: אהרן אמיר, הוצאת כתר, 1988.
בלשצאר, תרגום: אהרן אמיר, הוצאת כתר, 1988.
לורנס גונצי (במלטית: Lawrence Gonzi; נולד ב-1 ביולי 1953) הוא ראש ממשלת מלטה לשעבר.
גונצי נבחר לראשונה לפרלמנט המלטזי בשנת 1988 מטעם המפלגה השמרנית המלטזית.
עם בחירתו זו הוא נבחר גם לתפקיד יושב ראש הפרלמנט.
לאחר הבחירות הכלליות בשנת 1992 נבחר שוב גונצי לתפקיד יושב ראש הפרלמנט, והפעם כמועמד כל חברי הפרלמנט.