tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כאשר בכל השטח המוגדר קיים אותו מספר נפשות, ניתן לומר שתפרוסת האוכלוסייה אחידה.
בדרך כלל תפרוסת האוכלוסייה בעולם אינה אחידה.
בישראל לדוגמה, נכון לשנת 2014, כ-45% מהאוכלוסייה מתגוררים במטרופולין תל אביב, המהווה 7% בלבד משטח המדינה.
את ריכוזי האוכלוסייה הגדולים והצפופים ביותר בעולם נמצא במערב אירופה, בצפון-מזרח ארצות הברית, במזרח אסיה ובדרום-מזרח אסיה.
גורמים המשפיעים על תפרוסת אוכלוסייה
תנאי מחיה קשים, כגון אקלים קיצוני או תנאי שטח לא נוחים (רכסי הרים, יערות סבוכים) גורמים לירידה בכמות האנשים במקום.
לכן תפרוסת האוכלוסין תהיה פחות צפופה באזורים של מדבריות, קטבים, יערות טרופיים.
מצד שני, קיימים גורמים אשר מעודדים תפרוסת אוכלוסין צפופה יותר, למשל תנאי שטח נוחים וחשיבות היסטורית שיש למקום.
בין התהליכים האנושיים המשפיעים על שינויים בתפרוסת האוכלוסייה ניתן למנות את הגידול באוכלוסיית העולם ותנועות הגירה.
פיתוח טכנולוגיות, ובפרט אמצעי תחבורה, מאפשרים לאנשים להגר למקומות מרוחקים וליישב גם אזורים שפחות נוחים להתיישבות.
קצב גידול האוכלוסייה יצר מגמת עיור, ויישובים רבים הפכו מכפרים לערים בשל גידול במספר התושבים.
קיימים גם תמריצים שנוצרים על ידי שלטונות אשר מבקשים לעודד מעבר של אוכלוסייה למקום מסוים, כגון: הטבות ומענקים, בנית מגורים ויצירת מקומות עבודה.
על פי סרג'ו דלה-פרגולה תפרוסת האוכלוסייה בישראל הושפעה משני כוחות מנוגדים: מצד אחד ממאמצים לפזר את האוכלוסייה על פני כל המדינה (למשל, על ידי הכוונת עולים חדשים לפריפריה) ומצד שני, הגירה טבעית של צעירים ומשכילים אל מרכז הארץ.
בבוטניקה, תפרחת היא קבוצה של פרחים המסודרים על גבעול המורכב מענף ראשי או מערכת ענפים.
מבחינים בין שני סוגים בסיסיים של תפרחות: תִּפְרַחַת מסוימת ותפרחת בלתי מסוימת.
בתפרחת מסוימת לציר הראשי צירים משניים ובתפרחת בלתי מסוימת הציר הראשי רציף ללא צירים משניים והפרחים העליונים תמיד צעירים מהתחתונים.
תפרחת בלתי מסוימת (monopodial, indeterminate) היא תפרחת בה הציר הראשי של התפרחת ממשיכה לצמוח ולהוציא עוד פרחים בצידיה, מבלי להוציא פרח מסיים בקצה הציר הראשי.
לתפרחת הבלתי מסוימות מגוון של צורות הכוללות:
אֶשְׁבּוֹל (spadix) - תפרחת אשכול שפרחֶיה (ללא עוקץ) יושבים על שִׁזְרָה (ציר) מעוּבּה, ולעיתים קרובות עסיסית (לדוגמה: לופיים), על פי רוב עטופה תפרחת כזאת בעלה ירוק או צבעוני המכונה מתחל, גם התפרחת הנקבית של התירס מכונה בשם אשבול.
racemose) - תפרחת בעלת ציר ראשי, הנושא פרחים על עוקצים.
כל העוקצים יוצאים מצידי ענף ראשי יחיד.
אשכול סוכך, סוכך מדומה (corymb, corymbose) - תפרחת אשכול שבו העוקצים התחתונים ארוכים מהעוקצים העליונים, כך שהפרחים עצמם מסודרים במישור אופקי אחד כמו בחנוכיה.
סוכך (umbel) תפרחת אשכול על ציר ראשי קצר המסתיים במפרק יחיד ממנו יוצאים עוקצים הנושאים את הפרחים.
ב"סוכך פשוט", כל עוקץ נושא בקצהו פרח יחיד.
ב"סוכך מורכב", כל עוקץ נושא בקצהו סוכך קטן, הנקרא סוככון (umbellule), הנושא מספר פרחים על עוקצים.
קַרְקֶפֶת (head, capitulum) - על פי רוב תפרחת אשכול עגולה מרובת פרחים צפופים ובעלת ציר ראשי פחוס או בצורת דיסקוס או קונוס, שעליו יושבים הפרחים; לעיתים קרובות עטופה הקרקפת בבסיסה בעלי מעטפת האופיינית לצמחים ממשפַּחת המורכבים.
שיבולת (spike) - אשכול בעלת ציר ראשי, עליו יושבים הפרחים (או, במשפחת הדגניים, השיבוליות), ללא עוקצים.
תפרחת מסוימת (sympodium, cymose) היא תפרחת בה הציר הראשוני מסתיים בפרח קיצון, ושאר הפרחים מתפתחים על ענפים היוצאים מהציר הראשי מתחת לפרח הקיצון.
תפרחת דוּ-בַּדית (dichasium) - צורת הסתעפות שבה פרח או תפרחת מסיימים את הציר הראשי וזוג סעיפים צדדיים ממשיכים לצמוח.
תפרחת חַד-בַּדית (monochasium) - צורת הסתעפות שבה פרח או תפרחת מסיימים את הציר הראשי וסעיף צדדי אחדש ממשיך לצמוח ומהווה את המשך הציר.
תפרחת רַב-בַּדית (pleiochasium) צורת הסתעפות שבה פרח או תפרחת מסיימים את הציר הראשי ומספר סעיפים צדדיים נושאי פרחים צומחים ועוברים את הפרח המסיים בגובהם.
התפרחת דומה לסוכך, אך נבדלת ממנו בכך שהפרח או הפרחים הצעירים אינם מצויים במרכז התפרחת.
fasciculate) - קבוצה של פרחים, היוצאת מחיק העלה, אבל חסרים גם ציר וגם כל מבנה סיומת ברור.
מַכְבֵּד (panicle) - אשכול מורכב, תפרחת שבה הפרחים מסתעפים מענפים צדדיים, המסתעפים בעצמם מציר התפרחת.
במילים אחרות, מכבד הוא מקבץ של אשכולות המסתעפים מציר משותף.
עָגִיל (catkin, ament) - 1. תפרַחת בעלת ציר מרכזי רָפֶה; 2. על פי רוב תפרחת מסוג שיבולת רפה של פרחים חד־מיניים המלווים על־פי־רוב חפים: העגיל נושר על־פי־רוב כחטיבה אחת.
תפריט (מלשון "פירוט") במסעדנות הוא רשימת מאכלים שמהם הסועד יכול לבחור את ארוחתו.
לעיתים מוצגים רק שמות המאכלים ולעיתים מפורטים גם מרכיביהם.
במסעדות גורמה מוגש תפריט עם תמחור.
במסעדות ובבתי קפה, המאכלים בתפריט מוצגים לרוב בחלוקה לקטגוריות שונות.
קטלוג נפוץ הוא למתאבנים, סלטים, מרקים, מנות עיקריות, קינוחים, משקאות (ובחלוקת משנה: משקאות קלים, חמים, אלכוהוליים).
התפריט עשוי לאפשר בחירה בין כל מרכיביו או בחירה בין ארוחות שלמות (שיטה המכונה בישראל "ארוחה עסקית").
ישנן מסעדות המציעות תפריטים שונים לארוחות השונות במהלך היום.
בחלקן תפריט ארוחת הצהריים עשוי להכיל חלק מפריטי ארוחת הערב, במחירים זולים יותר.
בחדרי אוכל של בתי מלון וספינות נוסעים, באולמות אירועים, בכנסים וכדומה התפריט עשוי להיות תיאור של הארוחה שתוגש, ללא בחירה או עם בחירה מועטת.
בבתי מלון רבים נמצא בחדרי המלון תפריט "שירות חדרים" המאפשר לאורחים להזמין טלפונית ארוחה לחדרם.
תפריט זה לרוב מצומצם ויקר יחסית.
התפריט עשוי להכיל מִדף בודד עד ספרון.
הוא עשוי להיות מודפס על סוגי נייר שונים, החל מנייר פשוט וכלה בנייר מהודר, מעוצב במגוון אופני עיצוב גרפי, כרוך במגוון חומרים, החל מפלסטיק וכלה בעור או עץ, כל זאת בהתאם לתדמית ויוקרת המסעדה.
באזורי תיירות מוצגים לעיתים תפריטים רב-לשוניים.
כיום במסעדות שונות, כחלק מחיסכון בנייר, מגישים את התפריט על גבי מחשב לוח.
במסעדות מזון מהיר ושירות עצמי רבות לא מגישים תפריט לסועדים.
פירוט המנות, לרוב בליווי צילומיהן, מצוי על לוח התלוי מאחורי דלפק ההגשה.
במסעדות פועלים לעיתים אין תפריט והמלצר מפרט בפני הסועדים מהן מנות היום.
כיום למסעדות רבות אתרי אינטרנט והן מציגות גם בהם את תפריטיהן.
מסעדות המבצעות משלוחים או מאפשרות איסוף עצמי מציעות לפעמים תפריט משלוחים השונה מתפריטן הרגיל (למשל, מכיל רק חלק מהמבחר).
בישראל מסעדות רבות מציעות בפסח תפריט זמני השונה מהרגיל כדי לעמוד בדרישות הכשרות לפסח.
המונח תפריט משמש גם לתיאור תכנון ארוחה, כך בונים תפריט כשמזמינים קייטרינג, כשמתכננים מסיבה או כשמתכננים ארוחה ביתית.
בבתי המעמד הגבוה לפני המאה ה-20 תפריט הארוחות נבנה לרוב על ידי בעלת הבית בהתייעצות עם מנהלת משק הבית או הטבחית.
המונח תפריט משמש גם דיאטנים ובעלי מקצועות משיקים ברפואה ובספורט שבונים תוכניות תזונה לטווח ארוך עבור לקוחותיהם.
תפריט כזה אינו כולל בהכרח מנות מפורטות, אלא עשוי לכלול קטגוריות כגון "מנת לחם" (הכוונה ללחם ולתחליפים אפשריים, לחמניות, קרקרים וכדומה), "מנת פחמימות" (כגון אורז, תפוחי אדמה, פסטה), ומנת פרי.
התפריט כולל גם המלצה על מספר המנות מכל סוג המומלצות במהלך יום, ו/או מספר הקלוריות או שיטות חישוב אחרות, וכן המלצה על אופן בישול המזון, עיתוי צריכתו, חלוקתו על פני היום ועוד.
איסוף תפריטים הוא תחביב שאינו נפוץ, העיתונאי אורי דן היה אספן תפריטים של סעודות חגיגיות.
כשמדובר על המושג "תפריט" שלא במסעדנות, הכוונה היא דומה: ריכוז של פריטים.
למשל במחשוב, תפריט התחלה של מכשיר מאפשר ריכוז של כפתורים ויישומים במקום אחד.
תַּפָּר (שם מדעי: Cisticola juncidis) הוא מין ציפור שיר השייך למשפחת התפריים.
בעבר היה שייך לסבכיים, הדומים לתפריים.
בעבר גם נקרא התפר "פשוש הביצה".
שמו של התפר ניתן לו בשל הקן שהוא "תופר".
מוצא התפר באזורים טרופיים של אפריקה ושל דרום-מזרח אסיה וגם באזורים ממוזגים כמו מערב אסיה ודרום אירופה.
בישראל התפר יציב בצפון הארץ ובמרכזה.
הזכר והנקבה דומים מאוד זה לזה.
צבעו של התפר חום בהיר עד צבע הזית ואורכו עד 20-10 ס"מ.
התפר חי בשדות דגן וניזון מחרקים זעירים ומזרעונים.
בעונת החיזור הזכר מבצע תעופת-חיזור ומצייץ ציוצים מיוחדים.
בתחילת אפריל בונים בני הזוג את הקן המיוחד, שנתן להם את שמם.
הם אוספים קורי עכביש ווגבעולי דגניים ויוצרים מהם קן שנראה כתפור מבד דק.
הקן צורתו כביצה, הפתוחה בחלקה העליון.
הנקבה מטילה בקן 6-3 ביצים תכלכלות בעלות כתמים בצבע אפור בהיר.
הנקבה דוגרת על הביצים במשך שבועיים.
גם הזכר וגם הנקבה שותפים בדגירה על הביצים.
לאחר בקיעת הביצים, הגוזלים שוהים בקן כשבועיים ומקבלים מהוריהם את החלבונים הדרושים להם: עכבישים, וזחלי חרקים למיניהם.
תפרון בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח, ייצור ושיווק של מוצרי הלבשה תחתונה, בגדי ים וביגוד ספורט, לנשים ולגברים.
מוצרי החברה מיועדים ברובם ליצוא, בעיקר לארצות הברית.
מניית החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 1990 החלה תפרון בשיווק מוצרים להלבשה תחתונה מכותנה עם גומי המותאמים לגוף.
תפרון הייתה החברה הראשונה שהוציאה לשוק (ב-1997) בגדי הלבשה תחתונה ללא תפרים ואחת הראשונות בייצור הלבשת ספורט בהנדסה מותאמת לפעילות.
בשנת 2001 החלה החברה להעביר חלק משמעותי מפעילות התפירה לירדן.
נכון לשנת 2015 למעלה ממחצית מעובדי החברה מועסקים בירדן.
בשנת 2003 רכשה תפרון את חברת "מקרו", העוסקת בייצור, שיווק ופיתוח בגדי ים וחוף.
לקוחותיה העיקריים של החברה הם נייקי, קלווין קליין, ויקטוריה'ס סיקרט, בננה ריפאבליק, גאפ וריבוק.
מתפרות החברה נמצאות בישראל, ירדן, מצרים ובארצות הברית.
היא מפעילה ספקי משנה בסין ובקמבודיה.
בעבר החזיקה בחברת בת בשם אלבה-רפואה, אשר מייצרת מוצרי טקסטיל רפואיים (חליפות חדרי ניתוח, בדים עמידים בלחץ, תחבושות סטריליות), אולם פעילות זו נמכרה לחברה אחרת.
בשנת 2009 החלה החברה לשווק מוצרים תחת מותג פרטי שיצרה: Tfr.
במקביל, פתחה החברה בשנה זאת לראשונה שלוש חנויות-מפעל: במשגב, במתחם בו מרוכזת מרבית פעילות החברה, בכפר סבא ובראשון לציון.
בשלהי אותה שנה הודיע עדי ליבנה, מי שהיה מנהלה הכללי של החברה באותה עת, על עזיבתו את החברה.
זמן קצר לאחר מכן נכנסה החברה לקשיי נזילות כספיים שהעלו חשש לפשיטת רגל שלה.
משבר זה הסתיים בעקבות מהלך תמיכה של בעלי המניות במימון פעילות החברה.
בשנת 1997, ביצעה החברה הנפקה ראשונה לציבור ומנייתה החלה להיסחר ב־NYSE.
בשנת 2005 נרשמה החברה למסחר במקביל גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2006 ביצעה הנפקה בבורסה בתל אביב.
בדצמבר 2008, עקב אי עמידתה בדרישת סף של שווי שוק של לפחות 25 מיליון דולר, נמחקה מניית החברה מהנאסד"ק.
בממשקי מחשב, תפריט התחל (הנקרא גם תפריט התחלה וכפתור התחל) הוא פריט תצוגה נפוץ בסביבות שולחנות עבודה רבים, המהווה את האפשרות המרכזית של ממשק מערכת ההפעלה לגשת אל תוכניות.
הפריט קיים בגרסאות חלונות, וכן בחלק ממנהלי החלונות X.
במערכות ההפעלה חלונות בנוי התפריט בדרך כלל במבנה עץ, כשלחיצה על פריט מסוים תוביל לפתיחת תפריטי משנה עד להגעה לפריט הרצוי.
התפריט קיים בשורת המשימות בצד ימין במערכות הפעלה בעלות ממשק שפה הנקראת מימין לשמאל ובכללם עברית.
באלו הנקראות משמאל לימין יהיה הפריט בצד שמאל.
גם שֶׁלֶב) הוא מפרק פיברוטי הייחודי לעצמות הגולגולת.
תפרי הגולגולת או שִׁלְבֵי הגולגולת (Suturae cranii) מצמידים את עצמות הגולגולת הסמוכות זו לזו.
לעיתים העצמות חופפות מעט בתפר קשקשתי (Sutura squamosa) ולעיתים הן משולבות זו בזו בתצורה מורכבת בתפר משונן (Sutura serrata).
את העצמות מחברים סיבים חזקים של רקמת חיבור המסודרים במספר שכבות.
עצמות הגולגולת העליונות של תינוק אינן מחוברות בתפרים רגילים אלא במפרקים רחבים יותר הכוללים מרווחים בין עצמות הגולגולת המכונים מרפסים.
המרפסים והתפרים הגמישים של גולגולת התינוק מאפשרים את גדילת המוח והגולגולת העוטפת אותו במהלך השנים הראשונות להתפתחות.
תפרי הגולגולת מתאחים ומתגרמים החל מתחילת העשור השלישי לחיים ובמהלך העשורים שבאים אחריו.
בגיל מבוגר, אפשר שכל עצמות הגולגולת יתאחו זו לזו ולא ייוותרו עוד תפרים.
תכונות אלו של התפתחות תפרי הגולגולת, משמשות להערכת גיל המוות של פרטים שנמצאו על ידי אנתרופולוגים או חוקרי זיהוי פלילי.
תפרי הגולגולת הבולטים של הגולגולת הם תפר הכתר (Sutura coronalis) בין עצם המצח לעצמות הקודקוד, תפר החץ (Sutura sagittalis) בין עצמות הקודקוד, תפר קשקשתי (Sutura squamosa) בין עצם הקודקוד לחלק הקשקשתי של עצם הרקה ותפר הלמדא (Sutura lambdoidea) בין עצמות הקודקוד לעצם העורף.
תפקיד מכנסיים (באנגלית בריטית: breeches part; באנגלית אמריקנית: trouser role; בגרמנית: Hosenrolle; בצרפתית: travesti; באיטלקית: travestito) הוא תפקיד לזמרת או שחקנית המגלמת דמות גברית.
במובנו הצר, הכוונה למוסכמה אופראית; במובן הרחב, זוהי פרקטיקה הקיימת במידה כזו או אחרת גם בצורות אחרות של אומנויות הבמה.
על פי רוב, נכתב תפקיד-מכנסיים אופראי לדמות נער צעיר.
מספר תפקידים בולטים נכתבו לנערי-חצר (פאז'); רבים אחרים נכתבו למאהבים צעירים או בלתי מנוסים.
מבחינת מנעד הקולות, הקול הנפוץ ביותר לתפקיד-מכנסיים הוא מצו-סופרן (ולפני כן, קונטרה אלט), אולם ישנם גם תפקידי-מכנסיים רבים לסופרן.
תפקידי המכנסיים הפופולריים ביותר ברפרטואר האופראי הם: כרובינו (נישואי פיגארו), אניו (חסדו של טיטוס), אוקטביאן (אביר הוורד) והנסיך אורלופסקי (העטלף).
על אלה אפשר להוסיף את רומיאו (בני קפולט ובני מונטגיו), הנזל (הנזל וגרטל) ואדריאנו (ריאנצי).
עם זמרות האופרה המתמחות כיום בתפקידי מכנסיים נמנות אן סופי פון אוטר, פרדריקה פון שטאדה ובריגיטה פסבנדר.
עם זאת, ובניגוד אליהן, לעיתים נדירות יהיה השימוש בתפקיד-מכנסיים להדגשת נשיותה של הזמרת, וככלל אין לפרקטיקה זאת כוונות סאטיריות, גרוטסקיות או מיניות.
כשנולדה האופרה בסוף המאה השש-עשרה, היו נשים באיטליה מודרות משירה בכנסייה, והשימוש בזמרי קסטרטו כבר היה שריר וקיים.
הופעתן של נשים על הבמה הייתה אסורה במדינת האפיפיור (להוציא בולוניה ושכנותיה), ועד שנת 1798 תפקידי נשים גולמו באופרה על ידי זמרי קסטרטו צעירים.
אמנם בתחילת המאה השבע-עשרה לא היה תפקידם כה דומיננטי, אך עד מהרה ולאורך המאות השבע-עשרה והשמונה-עשרה היה הקסטרטו לחלק בלתי נפרד מן האופרה האיטלקית.
השימוש בנערי מקהלה ובזמרי פלסט (קונטרה-טנור) נדחק הצידה, ומשנת 1680 לערך היה למוסכמה כי התפקיד הגברי הראשי (primo uomo) של האופרה סריה האיטלקית יושר בפי קסטרטו.
לאורך המאה השמונה-עשרה רוב התפקידים ההירואיים של האופרה סריה נכתבו עבור קולות גבוהים ובוצעו על ידי זמר סופרן קסטרטו, או לחלופין, על ידי זמרת.
הנדל היה מחלוצי המלחינים שכתבו תפקידים אופראיים ספציפית לנשים כתפקיד מכנסיים, בין השאר עבור הזמרות האיטלקיות פרנצ'סקה ואניני-בוסקי (נפ' 1774) ומרגריטה דורסטנטי (1700 – 1734).
כן באופרה בופה הנאפוליטנית המוקדמת נכתב תפקיד הגיבור על פי רוב עבור סופרן.
באנגליה הופיעו תפקידי מכנסיים לראשונה בתקופת הרסטורציה האנגלית עם כניסתן של נשים לאומנויות הבמה.
הלבוש הגברי אפשר לזמרת להתלבש באופן שחרג מכללי הצניעות של התקופה, ועל כן היה תפקיד המכנסיים מתחילתו פרקטיקה שיווקית מצליחה.
אט-אט דעך בהדרגתיות השימוש בקסטרטו, ואת תפקידיו המקובלים ירשה זמרת הקונטרה אלט הראשית, או לעיתים נדירות יותר, זמרת הסופרן הראשית.
כבר בתחילת המאה התשע-עשרה ובאמצעה התמחו מספר זמרות בתפקידים גבריים, ביניהן רוזמונדה פיזארוני (1793–1872), מריאטה אלבוני (1826–1894) וקרולינה ויאטי.
רוסיני כתב כמה תפקידי מכנסיים הרואיים לאופרות שלו.
התפקיד החשוב האחרון שנכתב באופרה האיטלקית כתפקיד מכנסיים הוא רומיאו באופרה "בני קפולט ובני מונטגיו" (1830) מאת בליני.
במשך 30 שנים שמרה היצירה על פופולריות רבה בעבור אהבתם הנשית של רומיאו ויוליה.
התפקיד הראשי האחרון שנכתב באופרה האיטלקית כתפקיד מכנסיים הוא אאורליו באופרה "המצור על קאלה" (1836) מאת דוניצטי.
עם התקדמותו של הטנור הרומנטי נדחק תפקיד המכנסיים למעמד משני יותר, ועד שנת 1850 נעלם כליל תפקיד המכנסיים לדמויות מבוגרות באופרה האיטלקית.
באשר לדמויות ילדים ובני עלומים חלקי פנים, – הללו מגולמים כתפקידי מכנסיים לעיתים קרובות באופרה מאז הבארוק ועד למאה העשרים, ומחוץ לאיטליה היו אלה תמיד רוב רובם של תפקידי המכנסיים.
בייחוד נכון הדבר לגבי דמות הפאז' (page), צעיר ממשפחת אצילים המשמש כמעין נער משרת בחצרות מלכים והחברה הגבוהה.
בתולדות האופרה הגרמנית נכתבו כמה וכמה תפקידי מכנסיים חשובים, ובאופרטה הגרמנית והצרפתית נפוץ למדי השימוש בהם, ובמידה מצומצמת יותר, גם באופרה-קומיק הצרפתית.
באופרה המודרנית נדירים תפקידי המכנסיים.
נערי מקהלה חזרו במאה העשרים וקנו להם את מקומם המקורי בגילום דמויות ילדים.
בעוד שתפקידי מכנסיים תרמו בעבר לאווירה הקומית או השובבה והילדותית של האופרות לעיל, תפקידים מודרניים שנכתבים לנערי מקהלה משתלבים פעמים רבות באופרות מודרניסטיות ורציניות דווקא, כבדות ואף קודרות ואפלות.
כך הוא, בין השאר, באופרה הסימבוליסטית "פליאס ומליסנד" (1903) מאת דביסי, באופרה האקספרסיוניסטית "ווצק" (1925) מאת ברג ובאופרה הדידקטית "האומר הן" (1930) מאת וייל וברכט, וכן ברבות מן האופרות של בנג'מין בריטן.
מאידך, במספר יצירות קומיות או פרודיות נעשה שימוש כפול במוסכמה האופראית, והזמרת משחקת תפקיד של נער או אדם צעיר המתחפש בעצמו לנערה.
כך לדוגמה מתחפשים הפאז' כרובינו (נישואי פיגרו, 1784) והרוזן הצעיר אוקטביאן (אביר הוורד, 1911) לנערות כפר, ואילו קצין חיל הפרשים הצעיר ולדימיר זמוילוף (פאטיניטצה, 1876) מתחפש לפרקים לבחורה בשם פאטיניטצה.
להלן רשימה חלקית של תפקידים אופראיים שנכתבו מלכתחילה ובמפורש לנשים.
1707. גאורג פרידריך הנדל, רודריגו: אוונקו, בן זקוניו של המלך הקודם (סופרן).
1709. הנדל, אגריפינה: אוטונה (קונטרה אלט).
1711. הנדל, רינלדו: גוטפרדו (קונטרה אלט).
[בשנת 1731 שוכתב התפקיד לזמר טנור].
1713. הנדל, תזאוס: ארקנה, וסאל למלך ואהובהּ של קליציה (קונטרה אלט).
1715. הנדל, אמאדיג'י די גאולה: דרדאנו, נסיך תראקיה (קונטרה אלט).
1720. הנדל, רהדמיסטוס: רדמיסטו, נסיך איבריה (סופרן); טיגרנה, נסיך פונטוס (סופרן).
[בסוף אותה השנה שוכתבו התפקידים לזמרי קסטרטי].
1722. הנדל, מוקיוס סקיבולא: טרקיניו (סופרן).
1723. הנדל, פלביו, מלך הלומברדים: ויטיג'ה, שלישו של המלך ומאהבהּ של טאודטה (סופרן).
1724. הנדל, יוליוס קיסר במצרים: ססטו (סופרן).
1727. הנדל, אדמטוס, מלך תסליה: אורינדו, משרת ובן אמוניו של אדמטו (קונטרה אלט).
1727. אנטוניו ויוואלדי, אורלנדו המטורף: אורלנדו, אביר (קונטרה אלט).
1729. הנדל, לוטאריו: אידלברטו, בן הדוכס ברנגאריו (קונטרה אלט).
1730. הנדל, פרטנופה: ארמינדו, נסיך רודוס (קונטרה אלט).
1731. הנדל, פורוס, מלך הודו: גאנדארטה, שר צבאו של פורו ומאהבהּ של אריסנה (קונטרה אלט).
1732. הנדל, אאטיוס: ולנטיניאנו (קונטרה אלט).
1732. הנדל, כיאכסרס, מלך מדי: מלו, בנו הלא-חוקי של מלך לידיה (קונטרה אלט).
1732. ג'ובאני בטיסטה פרגולזי, האח המאוהב: אסקניו, בנו המאומץ של מרקניאלו (סופרן).
1733. הנדל, אורלנדו: מדורו, נסיך אפריקאי (קונטרה אלט).
1734. הנדל, אורסטס: פילוטטה, שר צבא המלך (קונטרה אלט).
1735. הנדל, אריאודנטה: פולינסו, דוכס אולבני (קונטרה אלט).
1735. ויוואלדי, אדלאידה: אוטונה, מלך גרמניה (קונטרה אלט).
1735. ז'אן-פיליפ ראמו, איי הודו העליזים: אמור (סופרן).
1748. ראמו, פיגמליון: אמור (סופרן).
1748. ראמו, הפתעות האהבה: אמור (סופרן); אדוניס (סופרן).
[בגרסת הבכורה בוצע תפקיד אדוניס על ידי זמר בריטון.
בשנת 1757 שוכתב התפקיד לזמרת סופרן].
1772. וולפגנג אמדאוס מוצרט, לוקיוס סולא: לוצ'ו צ'ינא, עלם צעיר (סופרן).
1784. אנדרה מודסט גרטרי, ריצ'רד לב הארי: אנטוניו, איכר צעיר (סופרן).
1786. מוצרט, נישואי פיגארו: כרובינו, נער-החצר של הרוזן (מצו-סופרן).
1790. גרטרי, פטר הגדול: אלקסיס, יתום צעיר (סופרן).
1791. מוצרט, רחמיו של טיטוס: אניו, מאהבהּ של סרביליה (מצו-סופרן).
1806. ג'ואקינו רוסיני, דמטריוס ופוליביוס: סיבנו, מאהבהּ של ליזינגה (קונטרה אלט).
1807. אטיין מאול, יוסף במצרים: בנימין (סופרן).
1812. רוסיני, כורש בבבל: כורש (קונטרה אלט).
1813. רוסיני, טאנקרדי: טאנקרדי, חייל סירקוזי גולה (קונטרה אלט או מצו-סופרן); רוג'רו, נושא כליו (מצו-סופרן).
1814. רוסיני, סיגיסמונדו: סיגיסמונדו, מלך פולין (קונטרה אלט).
1815. רוסיני, אליזבת מלכת אנגליה: אנריקו, אציל סקוטי (קונטרה אלט).
1817. רוסיני, העקעק הגנב: פיפו, איכר צעיר (קונטרה אלט).
1819. רוסיני, אדוארד וקריסטינה: אדוארדו, מפקד הצבא השוודי (קונטרה אלט).
1819. רוסיני, גבירת האגם: מלקולם, מאהבה של אלנה (קונטרה אלט).
1819. רוסיני, ביאנקה ופאליארו: פאליארו, מפקד צבא מוונציה (קונטרה אלט).
1820. רוסיני, מהמט השני: קלבו, אציל מוונציה (מצו-סופרן או קונטרה אלט).
1822. ג'אקומו מאיירבר, גלות גרנדה: אלמנצור, מלך גרנדה (מצו-סופרן או אלט).
1823. סבריו מרקאדנטה, דידו הנעזבה: אנאו (קונטרה אלט).
1823. רוסיני, סמירמיס: ארסאצ'ה, מפקד צבא אשור (קונטרה אלט).
1824. יצחק נתן, הקאיד: פליקס (קונטרה אלט).
1825. ניקולה ואקאי, יוליה ורומיאו: רומיאו (קונטרה אלט).
1826. קרל מריה פון ובר, אוברון: פאק, שדון (מצו-סופרן).
1826. גאטנו דוניצטי, אלהור בגרנדה: מולאי-חסן, מלך גרנדה (קונטרה אלט).
1828. רוסיני, הרוזן אורי: איזוליר, נער-החצר של הרוזן (מצו-סופרן).
1829. רוסיני, וילהלם טל: ג'מי, בנו של וילהלם (סופרן).
1830. וינצ'נצו בליני, בני קפולט ובני מונטגיו: רומיאו (מצו-סופרן).
1830. דוניצטי, אנה בולנה: סמיטון, מוזיקאי צעיר (קונטרה אלט).
1832. דוניצטי, אוּגוֹ, רוזן פריז: לואי החמישי (קונטרה אלט).
1833. דוניצטי, לוקרציה בורג'ה: מאפיו אורסיני, אציל רומאי (קונטרה אלט).
1836. דוניצטי, המצור על קאלה: אאורליו, בנו של מושל קאלה (מצו-סופרן).
1836. מאיירבר, ההוגנוטים: אורבן, נער-החצר של המלכה (מצו-סופרן).
[בשנת 1848 שוכתב התפקיד לזמרת קונטרה אלט].
1836. מיכאיל גלינקה, החיים למען הצאר: ואניה, בן איכרים מאומץ (קונטרה אלט).
1837. דוניצטי, פיה דה טולומאי: רודריגו, לוחם גואלף (קונטרה אלט).
1840. ריכרד וגנר, ריאנצי: אדריאנו, אציל רומאי צעיר ומאהבהּ של אירנה (סופרן).
1842. גלינקה, רוסלאן ולודמילה: רטמיר, נסיך כוזרי (קונטרה אלט).
1842. דוניצטי, לינדה די שאמוני: פיירוטו, יתום (קונטרה אלט).
1843. דוניצטי, מריה די רוהאן: ארמנדו די גונדי, אביר צעיר (קונטרה אלט).
[בגרסת הבכורה בוצע התפקיד על ידי זמר טנור.]
1845. ויליאם וינסט ואלאס, מריטאנה: לאזארילו, ילד עני (מצו-סופרן).
1845. וגנר, טנהויזר: רועה צעיר (סופרן); ארבעה בני אצילים צעירים (סופרן ואלט).
1858. הקטור ברליוז, הטרויאנים: אסקניוס (סופרן), בנו הצעיר של איניאס.
1858. ז'אק אופנבך, אורפאוס בשאול: קופידון (סופרן).
1858. אופנבך, מאדאם דה לה האל: נער המטבח (סופרן).
1859. אופנבך, גנובפה מברבנט: גרטיאוזו/דרוגאן, טבח צעיר (סופרן).
1859. ג'וזפה ורדי, נשף המסכות: אוסקר, נער-החצר של ריקרדו (סופרן).
1859. שארל גונו, פאוסט: סיבל, תלמידו הצעיר של פאוסט (מצו-סופרן או סופרן).
1860. אופנבך, דפניס וכלואה: דפניס (מצו-סופרן).
1861. אופנבך, שירו של פורטוניו: חמשת הלבלרים (סופרן).
1861. אופנבך, גשר האנחות: אמורוזו, נער-חצר (סופרן).
1863. פרנץ פון סופה, חבורה אופנתית: פרינקה, סטודנט (מצו-סופרן).
1864. אופנבך, הלנה היפה: אורסט (מצו-סופרן).
1865. סופה, גלתיאה היפה: גנימד (מצו-סופרן).
1867. אופנבך, רובינזון קרוזו: ונדרדי, בן לווייתו של רובינזון (מצו-סופרן).
1867. גונו, רומיאו ויוליה: סטפנו, נער-החצר של רומיאו (סופרן).
1867. ורדי, דון קרלו: טבלדו, נער-החצר של המלכה (סופרן).
1867. וגנר, אמני השירה מנירנברג: ארבעה מנערי השירה המתלמדים (אלט).
1869. אופנבך, הבנדיטים: פראגולטו, איכר צעיר (סופרן).
1870. אמברואז תומא, מיניון: פרדריק, מחזר צעיר (קונטרה אלט).
[בגרסת הבכורה משנת 1866 בוצע התפקיד על ידי זמר טנור.]
1872. מודסט מוסורגסקי, בוריס גודונוב: פיודור, בנו של בוריס גודונוב (מצו-סופרן).
1872. אופנבך, פאנטאזיו: פאנטאזיו, סטודנט (מצו-סופרן או סופרן).
1873. אופנבך, רוקחת הבשמים היפה: באוולה, פקיד צעיר (סופרן).
1874. אופנבך, מאדאם ארכידוכס: פורטונאטו, מפקד יחידת הדרגונים (סופרן).
1874. יוהאן שטראוס (הבן), העטלף: הנסיך אורלופסקי (מצו-סופרן).
1875. אופנבך, מסע אל הירח: הנסיך קפריס (סופרן).
1876. סופה, פאטיניטצה: ולדימיר, קצין צעיר בחיל הפרשים (מצו-סופרן).
1874. יוהאן שטראוס (הבן), הנסיך מתוזלם: הנסיך מתוזלם (מצו-סופרן).
1877. עמנואל שברייה, הכוכב: לאזולי, רוכל צעיר ועני (מצו-סופרן).
1878. שארל לקוק, הדוכס הקטן: הדוכס הקטן (סופרן).
1879. סופה, בוקאצ'ו: ג'ובאני בוקאצ'ו (מצו-סופרן).
1879. שברייה, השכלה חלקית: גונתרן, רוזן צעיר בשנות נעוריו (סופרן).
1882. וגנר, פרסיפל: שניים מבני האצילים הצעירים (סופרן ואלט).
1884. זדנק פיביך, הכלה ממסנה: נער החצר של דון צ'זר (סופרן).
1887. יוהאן שטראוס (הבן), סימפליציוס: סימפליציוס, נער צעיר (סופרן).
1889. רג'ינלד דה קובן, רובין הוד: אלן א-דייל, פורע חוק (קונטרה אלט).
1891. פייטרו מסקאני, החבר פריץ: בּפּה, צועני צעיר (מצו-סופרן).
1892. אלפרדו קאטאלאני, לה ואלי: ולטר, זמר-בלדות צעיר (סופרן).
1892. אנגלברט הומפרדינק, הנזל וגרטל: הנזל (מצו-סופרן), איש החול (סופרן), איש הטל (סופרן).
1895. ז'יל מאסנה, סינדרלה: נסיך החלומות (סופרן).
1896. מסקאני, צאנטו: צאנטו, משורר צעיר (מצו-סופרן).
1901. אנטונין דבוז'אק, רוסלקה: נער המטבח (סופרן).
1901. קרל נילסן, שאול ודוד: אבישי (סופרן).
1902. לאוש יאנאצ'ק, ינופה: יאנו, רועה צעיר (סופרן).
1903. מאסנה, כרובין: כרובין, חייל טרי (סופרן).
1905. ריכרד שטראוס, סלומה: נער-החצר של הרודיאס (קונטרה אלט).
1908. אנטואן מריוט, סלומה: נער-החצר של הרודיאס (מצו-סופרן).
1911. ריכרד שטראוס, אביר הוורד: אוקטביאן, רוזן צעיר (מצו-סופרן).
1912. כריסטיאן סינדינג, ההר הקדוש: דיון, נער צעיר (סופרן).
1915. האנס פפיצנר, פלסטרינה: איגינו, בנו הצעיר של ג'ובאני פלסטרינה (סופרן); סילא, חברו (מצו-סופרן).
1916. ריכרד שטראוס, אריאדנה בנקסוס: המלחין הצעיר (סופרן או מצו-סופרן).
1916. אז'ן ד'אלבר, העיניים המתות: נער רועים (סופרן).
1917. פפיצנר, אלף חג המולד: אלף חג המולד (סופרן); ילד חג המולד (סופרן).
1918. ריכרד שטראוס, האישה ללא צל: שומר סף הארמון (סופרן).
1919. אלברט וולף, הציפור הכחולה: טילטיל, ילד עני (מצו-סופרן).
1925. מוריס ראוול, הנער והקסמים: הנער (מצו-סופרן), הרועה (קונטרה אלט).
1925. ריינלדו האן, מוצרט: מוצרט (סופרן).
1927. קורט וייל, הצאר הולך להצטלם: ילד מתלמד (אלט), מתחזה לילד מתלמד (אלט).
1930. יאנאצ'ק, רשימות מבית המוות: אלייא, טרטר צעיר (מצו-סופרן).
1931. פפיצנר, הלב: המשרת השלישי, נער-חצר (אלט).
1935. אלבן ברג, לולו: גימנסיסט (קונטרה אלט); חתן (קונטרה אלט).
1935. קרל אמדאוס הרטמן, סימפליציוס סימפליציסימוס: סימפליציוס, נער רועים (סופרן).
1937. ארתור הונגר וז'אק איבר, העיט הקטן: העיט הקטן (סופרן).
1957. בוהוסלב מרטינו, הפסיון היווני: ניקוליאוס, רועה צעיר (סופרן).
1983. אוליבייה מסייאן, פרנציסקוס הקדוש מאסיזי: מלאך אלוהים (סופרן).
1991. ג'ון אדמס, מותו של קלינגופר: עומאר, טרוריסט (מצו-סופרן).
1991. ג'ון קוריליאנו, רוחות הרפאים של ורסאי: כרובינו (מצו-סופרן).
1999. לורן פטיז'יראר, ג'וזף מריק הקרוי איש הפיל: איש הפיל (קונטרה אלט).
2003. ניקולאוס שאפפל, הנסיך הקטן: הנסיך (סופרן).
2010. גיל שוחט, הילד חולם: הילד (סופרן); ילד פיסח (מצו-סופרן).
להלן רשימה קצרה של תפקידים אשר נכתבו במקור לגברים, – קסטרטו, קונטרה-טנור או נער מקהלה, – ואילו כיום מקובל יותר לשחקם כתפקיד מכנסיים.
תפקידים אחרים נכתבו מראש לקול גברי ושוכתבו בהפקות מאוחרות לתפקיד מכנסיים, לרוב לשם האפקט הקומי.
הבחירה האם להשתמש בזמרת או בזמר קונטרה-טנור (או לשכתב את התפקיד לזמר טנור, וכן הלאה) נתונה בידי כל הפקה והפקה, ועל כן רשימה זו נתונה מטבעה לשינויי האופנה והזמנים.
1724. הנדל, יוליוס קיסר במצרים: יוליוס קיסר (אלט קסטרטו; כיום קונטרה אלט או מצו-סופרן).
1762. כריסטוף ויליבלד גלוק, אורפיאו ואאורידיצ'ה: אורפאוס (אלט קסטרטו או קונטרה-טנור; כיום מצו-סופרן).
1766. יוזף היידן, הזמרת: דון אטורה (טנור; כיום סופרן).
1767. מוצרט, אפולו ויקינטון: אפולו, יקינתון, זפירוס (נערי מקהלה סופרן ואלט; כיום נשים).
1781. מוצרט, אידומניאו: אידאמנטה, נסיך כרתים (סופרן קסטרטו או טנור; כיום מצו-סופרן).
1791. מוצרט, חסדו של טיטוס: ססטו, פטריקי צעיר
1824. מאיירבר, הצלבן במצרים: ארמנדו, אביר הוספיטלר (סופרן קסטרטו; כיום מצו-סופרן).
עיקר חשיבותו ויתרונו של תפקיד המכנסיים באופרה הוא בעצם קול השירה הנשי-הנערי, לשימושיו השונים אשר כבר פורטו לעיל.
אך בו-בעת, לתפקיד המכנסיים סגולות נוספות שבמראה גרידא — חן, רוך, עדנה או שובבות תמה ובלתי-מזיקה — והן אשר באות לידי ביטוי באומנויות הבמה המדוברות.
ככל הנראה, המקרה ההיסטורי החשוב ביותר הוא הקומדיה הפוליטית "נישואי פיגארו" (Le mariage di Figaro) שנכתבה בידי פייר בומרשה בשנת 1778 והוצגה לראשונה בשנת 1784. מחזה זה, השני בטרילוגיית "פיגארו" של בומרשה, הוא אשר עובד שנתיים לאחר מכן בידי לורנצו דה פונטה לליברית האופרה נישואי פיגארו שהלחין מוצרט.
את דמותו של נער-החצר כרובין קבע כבר בומרשה כתפקיד מכנסיים:
באופן דומה כתב אדמון רוסטאן את התפקיד הראשי של המחזה "העיט הקטן" (L'Aiglon, 1900) אודות נפוליאון השני עבור השחקנית הצרפתייה שרה ברנאר.
לאחר הצלחתו של המחזה בתיאטרון פריז, הועלתה עוד באותה השנה הפקה אנגלית בניו-יורק כשבתפקיד הראשי השחקנית האמריקנית מוד אדמס.
כשעובד המחזה בשנת 1937 לאופרה מאת ארתור הונגר וז'אק איבר, שמר התפקיד על אופיו כתפקיד מכנסיים.
מקרה מפורסם נוסף הוא דמותו של פיטר פן, הילד שאין בדעתו להתבגר, גיבור המחזה משנת 1904 מאת ג'יימס מתיו ברי.
בהפקה המקורית שיחקה השחקנית האנגלייה נינה בוסיקו (1867–1950) בתפקיד הראשי, ובעקבותיה המשיכו נשים צעירות לשחק בתפקיד זה, בתיאטרון ובקולנוע.
במסורת הפנטומימה האנגלית רווח שאחת הדמויות הראשיות תגולם כתפקיד-מכנסיים תחת הכינוי "נער ראשי" (Principal Boy).
מסורת זאת התבססה בשנות השמונים של המאה התשע-עשרה בעקבות הגבלות חוקיות שהוטלו על משחק ילדים בתיאטרון, וכן כאמצעי השיווקי שאפשר להציג אישה בתחילת המאה העשרים ורגליה החשופות רק בטייץ.
למרות הנטייה לריאליזם מסוף שנות השלושים, הסרת המגבלות החוקיות ופריקת עול כללי הצניעות, מסורת זאת עודנה שרירה וקיימת כיום.
לפחות פעמיים לוהק התפקיד הראשי בהמלט בידי אישה.
ראשונה כתפקיד מכנסיים על ידי שרה ברנאר בעיבוד הבמה הצרפתי (1899) מאת אז'ן מורן ומרסל שווב.
שנייה על ידי השחקנית הדנית אסטה נילסן (1881–1972) בסרט הגרמני האילם משנת 1921 בבימוים של סוונד גאדה והיינץ שאל, והפעם כדמות נשית המאמצת לעצמה זהות גברית.
בעיבוד הקולנועי האמריקני משנת 1921 לרומן הילדים "לורד פונטלרוי הקטן" גילמה השחקנית הקנדית מרי פיקפורד את התפקיד הראשי.
בסדרת הילדים "רגע עם דודלי" (1976-1981) של הטלוויזיה החינוכית הישראלית גילמה השחקנית ציפי מור את תפקידו של "רגע", בובה שהפכה לילד.
בהוראה רחבה יותר של המושג, נעשה שימוש בתפקיד מכנסיים גם ביצירות מוזיקליות שאינן דרמטיות.
דבר זה נכון בראש וראשונה לגבי האורטוריות התנ"כיות של הנדל, אשר כוללות לא פעם דמויות גבריות אשר נכתבו מלכתחילה עבור זמרות.
על אלה אפשר למנות את תפקיד המלך שלמה (אלט, "שלמה"), מיכה (קונטרה אלט, "שמשון") ועתניאל (אלט, "יהושע").
שימוש זה האחרון דומה במהותו לדיבוב הנרחב שנעשה כיום בידי נשים בסרטי אנימציה עבור דמויות ילדים.
בדומה לפורציה המתחפשת לגבר בקומדיה "הסוחר מוונציה" כדי לנאום במשפט נגד שיילוק, גם בהיסטוריה האופראית ישנן דמויות נשיות המתחפשות לגברים מסיבות עלילתיות שונות.
יש להדגיש כי דמות שכזאת איננה בגדר "תפקיד מכנסיים".
1730. הנדל, פרטנופה: רוזמירה (קונטרה אלט) מחופשת לגבר בשם אאורימנה, בניסיון לזכות בחזרה באהובהּ.
1735. הנדל, אלצ'ינה: בראדמאנטה (קונטרה אלט) מתחפשת לאחיה, האביר ריקרדו, בחיפושיה אחר אהובהּ.
1790. מוצרט, כך עושות כולן: דספינה (סופרן) מתחפשת לרופא מטפל במגנטותרפיה בסוף המערכה השנייה על מנת להערים על שתי האחיות.
1805. בטהובן, פידליו: לאונורה (סופרן) מחופשת לאורך האופרה לעלם בשם פידליו על מנת להציל את בעלה האסור בכלא.
1851. ורדי, ריגולטו: ג'ילדה (סופרן) מתחפשת לגבר במערכה השלישית על מנת לברוח לוורונה.
1881. אופנבך, סיפורי הופמן: המוזה (מצו-סופרן) לובשת את דמותו של ניקלאוס, חברו הטוב של הופמן.
1933. ריכרד שטראוס, ארבלה: זדנקה (סופרן) מחופשת לאורך האופרה לעלם בשם זדנקו מאחר שמשפחתה המרוששת אינה יכולה לתמוך בשתי בנות.
לכנסייה הקתולית היה חלק חשוב בעיצוב של תרבות המערב.
ההשפעה של הכנסייה הקתולית הייתה כה גדולה כי עד עידן הנאורות הייתה המקור היחיד של שירותים חברתיים בסיסיים, כמו חינוך ובריאות, הקמת אוניברסיטאות (כגון אוניברסיטת אוקספורד וקיימברידג', סורבון) ועוד.
בנוסף, ישנם היסטוריונים הטוענים כי הכנסייה השפיעה בצורה חיובית ומשמעותית על התפתחות המדע לאורך ההיסטוריה היו כמרים (לרוב ישועים) שעסקו בשלל תחומי המדע, כולל אסטרונומיה, גנטיקה, מטאורולוגיה, סייסמולוגיה, פיזיקה.
חלק לא מבוטל מן הכמרים הללו הפכו להיות 'אבות' המחקר בתחומים אלו (כגון גרגור מנדל וז'ורז' למטר וגרגוריוס השלושה עשר ואתנסיוס קירכר, ניקולאוס קופרניקוס) ועוד.
אולם לדעת היסטוריונים אחרים הכנסייה השפיעה בצורה שלילית על התפתחות המדע.
כדוגמה מובאת פרשת משפטו של גליליאו הנחשבת לאחד העימותים המפורסמים בהיסטוריה בין דת ומדע.
עד שלב מסוים גילתה הכנסייה הקתולית ברובה יחס חיובי וסובלני לעבודתו של גלילאו, ולגלילאו היו יחסים קרובים וחבריים עם בכירים בכנסייה.
בנוסף, כ -65.4% מזוכי פרס נובל שייכים לנצרות בצורותיה השונות בתחומים השונים (נכון לשנות 1901-2000).
ו60% מזוכי פרס נובל לפיזיקה שייכים לרקע נוצרי (נכון לשנות 1901-1990).
הכנסייה הקתולית השפיעה על הרפואה, על שירותי הרווחה, על הכלכלה, התרבות, פילוסופיה; ספרות, שפות, בלשנות, מוזיקה, תיאטרון, ופוליטיקה, משפטים, חינוך, אנטומיה, אדריכלות, עודדה את מאמיניה לדאוג להיגיינה אישית מסוימת, ודאגה לשמירה על חיי המשפחה.
ההשפעה התרבותית של הכנסייה הקתולית על העולם המערבי רבה.
פסטיבלים כמו חג הפסחא וחג המולד נחגגים כמו חגים אוניברסליים; הלוח הגרגוריאני שהונהג על ידי האפיפיור גרגוריוס ה-13, הוא הלוח שמשמש ברובן המכריע של מדינות העולם לקביעת מועדים "אזרחיים", ובספירת הנוצרים השיטה לפיה נספרות שנים יחסית לשנת לידתו המשוערת של ישו.
נצרות קתולית היא עדיין דתם של רוב התושבים במספר מדינות מערביות מרכזיות, בהן איטליה, צרפת, ספרד, פורטוגל ופולין וכן מדינות בדרום אמריקה כמו ארגנטינה, ברזיל, מקסיקו, וכן מהווה מיעוט משמעותי וגדול במדינות אחדות בהן ארצות הברית, קנדה, גרמניה ואוסטרליה.
לדעת היסטוריונים רבים הכנסייה הקתולית השפיעה בצורה שלילית בנושאים כמו אנטישמיות, הומופוביה, מיזוגיניה ועבדות.
הובילה את האלימות של מסעי הצלב והאינקוויזיציה.
בנוסף, ישנם היסטוריונים הטוענים כי הכנסייה השפיעה בצורה שלילית בפוליטיקה במהלך התקופה הקולוניאלית ובגלל הקישור והתמיכה בדיקטטורה ומשטרים טוטליטריים בדרום אמריקה כמו ארגנטינה וצ'ילה ואיטליה, ספרד, פורטוגל, אוסטריה וקרואטיה.
"תפריט, הירחון לכל" הוא ירחון שהופיע בישראל בשנת 1949 עד לשנת 1952 בקירוב.
הירחון הציג מבחר אקלקטי של סיפורים, מקוריים ומתורגמים, סקירות מתחום הבידור לצד קריקטורות ואיורים שונים.
הירחון הודפס בפורמט קטן (גובה 16.5 ס"מ, רוחב 12 ס"מ) ובצבע אחד.
כריכת הירחון, לעומת זאת, הודפסה בצבע מלא וכללה איור של אמנים שונים כפרידל שטרן ושלמה זבדי, שעסקו גם בעריכה גרפית של כתב העת.
על צוות הכותבים והמאיירים בעיתון נמנו שטרן, זבדי, גרשון אפפל, דוש, אורי אבנרי, מידד שיף, אביגדור המאירי, פרי רוזנפלד ואחרים.
תפרים הוא סרט ישראלי קצר בבימויה של עדיה אמרי אור משנת 2011, עם ריקי בליך, שירה קצנלנבוגן ואיציק גולן בתפקידים הראשיים.
הסרט זכה בפרס Student Visionary בפסטיבל הסרטים טרייבקה 2012. הסרט נתמך על ידי קרן גשר לקולנוע רב תרבותי.
עמית (ריקי בליך) ונועה (שירה קצנלנבוגן), בנות-זוג בשנות ה-30 שלהן, במהלך לילה אחד בבית החולים, לאחר הלידה של הבת הראשונה שלהן, סוף סוף אומרות אחת לשנייה את האמת.
בשנת 2012, זכה הסרט בפרס Student Visionary בפסטיבל הסרטים טרייבקה.
בין הנימוקים להענקת הפרס: "הסרט כתוב היטב ...
תפרית ניו זילנדית (שם מדעי: Notiomystis cincta), המכונה גם היהי בעקבות קריאתה הצווחנית, היא ציפור שיר יחידה בסוגה ובמשפחתה תפריות ניו זילנד (Notiomystidae).
היא קרובתם הרחוקה של הדבלולניים, דמויי העורבים שכמותה חיים רק בניו זילנד.
התפרית אנדמית לניו זילנד וחיה על שמורות באי הצפוני ובחופים נטולי טורפים..
נחשבה בעבר למין של דבשנית, אך בדיקות גנטיות מצאו שאינה שייכת למשפחה.
התפרית הניו זילנדית קטנה ושחורה.
לזכרים ראש שחור עם צווארון צהוב, אוזניים לבנות ומקור קצר.
לנקבות מקור מעוקל למטה עם לשון ארוכה, זיפי "שפם" צהובים וגוף אפור.
הכנפיים של שני הזוויגים צהובים, שחורים ולבנים.
היא ניזונה מצוף של צמחים ניו זילנדים שונים כמו: Rhabdothamnus solandri, Vitex lucens, Metrosideros robusta וAlseuosmia macrophylla כמו כן היא ניזונה מכמה סוגי פירות ומגוונת בחרקים שהיא מוצאת.
תפרית זו נפגעה מהגעת האדם לניו זילנד, בעיקר עקב תחרות מצד חולדות ומצד עופות מתחרים אירופאים.
היא מוגדרת ע"פ אתר IUCN כפגיעה ובטבע נותרו בין 600 ל-6,000 עופות, רבים מתוכם שרדו בשמורה הנקייה מחיות לא-ילידות, זילנדיה (Zealandia) שבוולינגטון.
תַּפָּרִיִּים (שם מדעי: Cisticolidae) היא משפחה מסדרת ציפורי שיר החיה באזורים הדרומיים ברחבי העולם הישן וקרובה למשפחת הסבכיים.
מינים אלה קטנים ומזכירים סבכיים ויש הרבה בלבול במיון ביניהם.
הם חיים בעיקר באפריקה שמדרום לסהרה אך גם באזורים שונים בדרום אסיה ואף באוסטרליה וכמה מינים חיים באירופה.
מינים אלה אינם מקושטים מאוד וצבעם אפור או חום, עם הבדלים מעטים בין המינים.
הם חיים באזורים פתוחים יחסית וחלקם אף באזורים יבשים.
מזונם העיקרי הוא חרקים אותם הם מלקטים במהלך היום.
תפרית (Orthotomus) – בו תפרית מצויה
תפרית מצויה או תַּפָּרִית הָדִּית (שם מדעי: Orthotomus sutorius) היא ציפור שיר ממשפחת התפריים החיה בדרום אסיה ומשתמשת בעלים להכנת קינה.
התפרית היא קרובת משפחה של התפר המצוי בישראל ששייך גם לתפריים.
היא בעלת גוף בצבע ירוק בהיר ומעט גוון חום-ירוק עם "כיפה" כתומה מצוייצת ומקור אפור קטן חצי מעוקל.
הרגליים ורודות והזנב ארוך וזקור מעלה.
ציפור זו חיה בין העלים באזור חיותה שבדרום אסיה מהודו, לאורך דרום-מזרח אסיה עד לאי ג'אווה שבאינדונזיה ועד לסין בצפון.
היא חיה ביערות פתוחים, יערות גשם, ערבות וגנים והיא מסתתרת בין הענפים והעלים השונים.
היא ציידת חרקים המחפשת חיפושיות, זחלים ופשפשאים.
היא ניזונה גם מפרחים ממשפחת החלמיתיים.
התפרית ידועה בעיקר בצורת קינה המורכב מכמה עלים התפורים יחדיו בקורי עכביש, משי וחומרים רכים אחרים התפורים יחד לקן.
נקבת התפרית מטילה 3 ביצים שבוקעות אחר 12 יום.
"תצא לי מהראש" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד, אשר לא נכלל באף אלבום שלה.
השיר יצא לאור ב-17 בדצמבר 2018, כסינגל השביעי שלה בשנה הזו, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר נכתב והולחן על ידי תמר יהלומי ויונתן קלימי, השיר הוא מעין בלדה שקטה המספרת בתוכה סיפור על קושי במערכת יחסים.
באתר חדשות 10 נכתב על השיר "מלודיה נהדרת וטקסט בכייני כמיטב תפארתו של הז'אנר של חדד, מצליח לספק את הסחורה ולהיות תפור היטב למידותיה הקוליות כשהיא מגישה אותו בסטייל האישי שלה ומצליחה לגעת ולרגש".
לשיר יצא וידאו קליפ מלא אשר מציג בתוכו את שרית חדד בתוך דירה במזג אוויר סוער.
לאורכו של הקליפ ניתן לראות את חדד כשהיא מנגנת בגיטרה.
חדד העלתה את הקליפ לערוץ היוטיוב הרשמי שלה.
נכון ל-23 בספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-5 מיליון צפיות.
תֶּפֶר כַּנְפַת הַלֶּסֶת הַתַּחְתּוֹנָה הוא תפר (Raphe) ורצועה המחברים בין קצו של אונקל הכנפה (Pterygoid hamulus) לבין צידה הפנימי של הלסת התחתונה בקו הטוחנות ועצם הלשון.
הוא נוצר מאיחודם של שריר סוגר הלוע העליון ושריר המחצצר.
תפתח חלון הוא אלבום אולפן החמישי של הזמרת ריטה, שיצא בשנת 1999.
שלושה משירי האלבום הכפול נכנסו למצעד השנתי.
האלבום נמכר בכ-90,000 עותקים והגיע למעמד של פלטינה כפולה וזהב ונחשב לאחד האלבומים הישראלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
"תפתח חלון" הוא סינגל ראשון מתוך האלבום תפתח חלון של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור ביוני 1999 ומלווה בוידאו קליפ.
השיר נכתב על ידי ריטה, הולחן על ידי רמי קלינשטיין ועובד על ידי משה לוי ולואי להב.
גרסת "תפתח חלון (Let's Dance)"
תפתח חלון הוא סיבוב הופעות של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה אשר נתמך על אלבומה "תפתח חלון" והתקיים ברחבי ישראל.
המופע עלה במרץ 2000 והסתיים בספטמבר 2000, הוא נמשך כשבעה חודשים וכלל כ-30 הופעות.
בהופעה שהתקיימה באמפיתיאטרון, קיסריה ביולי 2000, הודיעה ריטה על הריונה ובעקבות כך הסתיים סיבוב ההופעות בספטמבר 2000.
סיבוב ההופעות זכה בפרס מופע השנה.
בשנת 1999 יצא לאור אלבומה הכפול של ריטה "תפתח חלון", אלבום זה הוא היקר ביותר של ריטה מבחינת תקציב ההפקה ועלותו הגיע לכמיליון דולר.
אלבום זה זכה להצלחה גדולה כאשר 20,000 עותקים ממנו נמכרו בתוך 24 שעות מרגע שחרורו לחנויות ובתוך חודשים ספורים מכר יותר מ-85,000 עותקים.
"תפתח חלון" שיר הנושא של האלבום, שכתבה ריטה והלחין קלינשטיין, היה למצליח ביותר מתוכו.
פרט לו בלטו גם השירים "או שכן או שלא" שכתבה עירית לינור, "המכתב הראשון" שכתב יאיר לפיד ו"לא יודעת מה עובר לך בראש", שכתב שלמה ארצי והתפרסם כאשר ביצע אותו בעצמו בדואט עם יעל דקלבאום כעבור שנה.
האלבום כלל שני דואטים עם קלינשטיין, "בערב יום העצמאות" ו"זמן", וכמו כן מספר שירים מתורגמים מפרסית, מפורטוגזית ומספרדית.
במופע זה ריטה מבצעת את רוב שיריה מאלבומה "תפתח חלון" וגם את שאר להיטיה הגדולים מהאלבומים האחרים.
יוסי חרסונסקי ביקר באופן חיובי את המופע: "ריטה היא לא רק זמרת.
זוהי הפרפורמרית הכי ענקית שהייתה לנו בזמר העברי.
כמו בהצגה הקודמת, כמו אצל ריטה, הרגשנות חזקה מפרשנות.
רצה לפני השיר: קודם היא, אחר-כך השיר.
אבל עושה את זה נהדר.
השירים, חדשים וישנים, יושבים חזק על כתפיה הרוטטות, בתחום אוקטבות ששייך רק לה".
גם עדי גולד ביקר באופן חיובי את המופע: "אף זמר ישראלי לא זוכה לכזו כמות של אהבה ומצליח להחזיר כל-כך הרבה".
תפרושת מרחבית (או: התפלגות מרחבית; באנגלית: Spatial Distribution) היא התארגנות של תופעה כלשהי על פני כדור הארץ, ותצוגה גרפית או ממופה של התארגנות כזו, היא כלי חשוב בסטטיסטיקה מרחבית, גאוגרפית וסביבתית .
בדרך כלל, לתופעה המשתנה במרחב, קיימת חוקיות הקובעת את מיקום נשוא התופעה ועוצמתו או גודלו, בקואורדינטות המרחביות.
האתגר המדעי הוא בניסיון לזהות את המשתנים המשפיעים על חוקיות זו.
ניתן להדגים את הסוגיה במספר דוגמאות פשוטות:
התפרושת המרחבית של המינים על פני כדור הארץ
אורגניזמים מופצים על פני כל שטח כדור הארץ.
התפלגות הפרטים של כל מין אינה אקראית; להפך, היא תלויה מאוד בביולוגיה ובאקולוגיה של המין, ומשתנים על פני קנה מידה מרחבי שונה.
מבנה האוכלוסיות השלמות משקף את המיקום ודפוס הפיצול של סוגי בתי הגידול המועדפים על המינים, ועל הדינמיקה המורכבת של נדידה, קולוניזציה וגידול אוכלוסייה המתרחשת על פני הנוף.
בתוך אלה, אנשים מתפזרים על פני המרחב בדפוסים רגילים או גושים, בהתאם ליחסי הגומלין ביניהם: בעוד פרטים של מינים מסוימים דוחים זה את זה ומחלקים את השטח הזמין, אחרים יוצרים קבוצות בגדלים משתנים, הנקבעים על ידי כושרו של כל אחד מחברי הקבוצה.
בהיקפים הגדולים ביותר, המיקום והגדלים של מכלול המינים, עוקבים גם הם אחר דפוסים אופייניים.
חקר התבניות הללו שהן למעשה התפרושת המרחבית של מינים שונים, הופך למכשיר חשוב בשימור והגנה על המגוון הביולוגי העולמי.
התפרושת מרחבית של אוכלוסיית בני האדם
התפרושת המרחבית של האוכלוסייה והפיתוח קשורים זה בזה מאוד, במיוחד בתחום הקשר של קיימוּת.
האתגרים הקשורים לתפרושת המרחבית של אוכלוסייה כוללים: עיור מהיר וריכוז אוכלוסייה, אכלוס כפרי, ניהול עירוני ומגורי עוני, ועקורים ופליטים.
הגירה היא מרכיב בסיסי בתפרושת המרחבית של אוכלוסייה, והיא עשויה להישאר מניע מרכזי בעשורים הקרובים, במיוחד כמרכיב של עיור במדינות מתפתחות.
התפרושת המרחבית של הפעילות הכלכלית בעולם
נבדקה התפרושת המרחבית של הפעילות הכלכלית בעולם באמצעות מיפוי האורות המלאכותיים בלילה על פני 250,000 תאי רשת ששטחו הממוצע של כל אחד מהם הוא 560 קמ"ר.
נמצא, כי ניתן להסביר 50% מהשונות בפעילות זו באמצעות מערכת תכונות גאוגרפית פיזית.
התפרושת המרחבית של העוצמות הסייסמיות ברעידת אדמה
העוצמה הסייסמית ברעידת אדמה נפרשת על פני המרחב בחוקיות אלמנטרית, כך שבישובים הממוקמים קרוב למוקד רעידת האדמה נצפה בעוצמות סייסמיות גבוהות ולהפך; ביישובים המרוחקים מהמוקד נצפה בעוצמות נמוכות.
כלומר, המרחק של כל ישוב שמסומן בקואורדינטות XY מהמוקד, הוא משתנה המשפיע על העוצמה הסייסמית שנצפית בו.
אך יש משתנים נוספים שמשפיעים על העוצמות הללו כמו המבנה הגאולוגי של כל ישוב, הטופוגרפיה שלו ועוד, ואלה הופכים את החוקיות הפשוטה של השפעת משתנה המרחק למורכבת יותר.
אם נצליח לזהות את התרומה של רוב המשתנים לכך שבישוב XY התרחשה עוצמה Z ולא אחרת, נבין את החוקיות שעומדת מאחורי ההתארגנות של העוצמה הסייסמית ברעידת האדמה הספציפית שחקרנו, עובדה שתעזור לנו בתחום של סקר סיכונים סייסמיים והערכתם.
התפרושת המרחבית של אוכלוסייה בעלת לקויות בריאותיות הקשורות בחוסר ויטמין A
מחסור בוויטמין A הוא בעיה מרכזית בבריאות הציבור בחברות עניות.
צריכה תזונתית של מזונות עשירים בוויטמין A הייתה נמוכה באתיופיה.
בשנת 2021 התפרסם מחקר שהעריך את התפרושת המרחבית ואת המשתנים המרחביים המשפיעים עליה בצריכה תזונתית של מזונות עשירים (או דלים) בוויטמין A בקרב ילדים בגילאי 6–23 חודשים באתיופיה.
תפרושת מרחבית של תופעה בקנה מידה קטן
דוגמה לכך היא מחקר אודות מזיק מסוים שנמצא בחלקות גידול של עגבניות בישראל ומאפייני התפרושת המרחבית שלו.
התפרושת המרחבית נחקרה בקנה מידה של החלקה הבודדת ובקנה מידה אזורי.
תוצאות המחקר אפשרו ביצוע הדברה מושכלת של המזיק, קרי, הדברה אפקטיבית של המזיק עם פגיעה מינימלית ביבול עצמו.
תפר זהוב-ראש (שם מדעי: Cisticola exilis) היא מין של ציפור שיר ממשפחת התפריים, החיה בדרומה של אסיה מסין והודו ומזרחה לאינדונזיה, הפיליפינים ועד אוסטרליה.
תפר זה הוא קרובו של התפר החי בישראל, באורך של 9 עד 11 ס"מ בקירוב ומשקל של 6 עד 10 גרם בקירוב, כשהזכרים מעט יותר גדולים מהנקבות.
הוא בעל זנב ארוך המשמש ליציבה וצבעו הוא חום-בהיר בחלק העליון ולבן-שמנת בבטן והאזור התחתון כשהכנפיים והזנב מפוספסים בשחור או חום כהה.
הראש גדול וצהוב עם גרון לבן וכיפה ועורף בעלי נוצות מעט זהובות.
רוב השנה הזכרים והנקבות הבוגרים דומים, אך בעונת הרבייה הזכרים מפתחים נוצות גוף זהובות יותר וראשם מכתים-מזהיב כשהסנטר נשאר בהיר.
כמו כן הזנב של הזכר מתקצר מעט, מה שהתברר כמסייע לברירה המינית ולהצלחה במשיכת נקבות.
התפר מצוי בטבע לאורך דרומה של אסיה במגוון בתי גידול, לרוב בסוואנות, יערות שונים, חורשים, בתות וסבכים וכן בגדות נהרות וביצות או שטחים חקלאיים מוצפים.
הוא מצוי לרוב באזורים נמוכים אך יכול לחיות עד גובה של 1,800 מטר.
עם זאת הוא מתרחק ממקומות סגורים ולרוב מצוי בקרבה לקרקע עשבונית.
הוא אוכל כל שלרוב ניזון מחרקים ושבלולים קטנים אך מגוון בזרעים ובפירות שונים.
זהו עוף החי בחבורות ומשנה את אורח חייו בהתאם לאזור ממונוגמי או פוליגמי.
תפוצתו רחבה והוא איננו בסכנה בטבע.
תפקידי מגדר בקהילה הגאה הוא נושא לדיון רחב, בין היתר בשל העובדה שקיימת הדעה כי תפקידי מגדר מסורתיים והטרוסקסואליים נאכפים לעיתים קרובות בטעות על מערכות יחסים חד-מיניות תוך ניצול ההטרונורמטיביות והעמדות כלפי מערכות יחסים אלו.
תפקידי מגדר בקהילה הלהטב"קית היו במחלוקת בהחברה המערבית.
נרדי ממכללת פיצר אמר כי:
פעיל זכויות האדם פיטר טאצ'ל אמר כי:
כמו כן, הוא תיאר את זה כ"פוליטיקת בזיון מגדרית".
הפסיכולוג הבריטי, הבלוק אליס, והפסיכיאטר היהודי-אוסטרי, זיגמונד פרויד חשבי כי הומוסקסואליות נובעת מתפקידי מגדר הפוכים.
עם זאת, רוב המדענים המודרניים מסכימים שאין ראיות חזקות לכך שנטייה הומוסקסואלית או ביסקסואלית חייבת להיות קשורה לתפקידי מגדר לא טיפוסיים.
כמו כן, רובם קושרים את זה לגנטיקה, אנטומיה, סדר הלידה במשפחה והורמונים בסביבה הטרום-לידתית.
מונחים, כגון בוצ'ה ופמית, נמצאים בשימוש בקרב חברי הקהילה הגאה, כדי לייחס או להכיר בזהויות גבריות ונשיות עם התכונות הקשורות אליה.
אף על פי שביסקסואלים ופאנסקסואלים רבים מחשיבים את עצמם כ-"עוורים מגדרית", סופרים בנושאי ביסקסואליות לרוב אינם מסכימים עם הרעיון שביסקסואלים מקבלים החלטה מודעת להתעלם מתפקידי המגדר הבנויים חברתית.
היישום של ה"גבר" המסורתי וה"אישה" המסורתית במערכות יחסים לסביות נפוץ, כמו ביחסים עם גברים הומוסקסואלים.
עם זאת, שאלות כגון "מי הגבר במערכת היחסים?" נובעים בדרך כלל מערכים הטרונורמטיביים ופטריארכליים של מערכות יחסים הטרוסקסואליות מסורתיות.
ד"ק ג'וזף פלק אומר כי ההירכיה של גבריות בקרב גברים קיימת רובה בדיכוטומיה של גברים הומוסקסואלים והטרוסקסואלים באומרו: "החברה שלנו משתמשת בדיכוטומיה ההטרוסקסואלית-הומוסקסואלית הגברית כסמל מרכזי לכל דירוג הגבריות, לחלוקה מכל סיבה שהיא בין גברים שהם 'גברים אמיתיים' ושיש להם כוח, לבין לגברים שאינם."
יש הרואים בגברים הומוסקסואלים כ"חריגה מהנורמה החברתית" כחלק מהגדרה מיטבית של גברים "עדינים ומעודנים".
בסרט התיעודי The Butch Factor, מספר גברים הומוסקסואלים (כאשר אחד מהם הוא טרנסג'נדר) נשאלו על דעותיהם על גבריות.
הקונצנזוס היה שהצגת תכונות גבריות היא יתרון, גם אם בארון וגם אם לא.
עבור ההומואים שמזדהים יותר גבריים, יתרון זה מאפשר להם להישאר בארון למשך זמן רב יותר, כאשר הם מבצעים פעולות שנחשבות יותר גבריות, כגון ספורט, מאחר שנשיות מזוהה בדרך כלל באופן שגוי עם הומוסקסואליות.
זיהוי זה גרם להם לפקפק בנטייתם המיני מאחר שלא ראו את עצמם כנשיים, ובשל כך לא הרגישו הזדהות לתרבות של הקהילה הגאה.
כמו כן, גברים בעלי מראה נשי יותר היו הראשונים שיצאו מהארון, וכן כנראה ספגו יותר בריונות והטרדות מבני גילם, וכן לכינויי גנאי המרמזים על נשיות, כגון סיסי (Sissy).
באליו, הומואים נשיים או בעלי מראה קאמפ משתמשים לרוב ב-"הומור קאמפ", התייחסות זה לזה באמצעות כינויים נשיים כ-"דרך מצחיקה להפיג שנאה המפונית כלפי [גברים הומוסקסואליים]".
כמו כן, באליו טוען שהתייחסות זו "יכולה לגרום ל[גברים הומוסקסואליים] להתבלבל באופן שבו אנחנו מרגישים גברים".
מספר צופים הומואים נשיים שצפו בסרט התיעודי חשו אי-נוחות לגבי נשיותם, גם אם הם חשו בנוח עם נטייתם המינית.
הומואים נשיים בדרך כלל סופגים זלזול מצד הומואים גבריים יותר.
מחקר שנערך על ידי חוקרים מהמרכז למחקר תאורטי באוניברסיטת קארל בפראג והאקדמיה הצ'כית למדעים טוען כי קיימים הבדלים משמעותיים בצורת הפנים של גברים הטרוסקסואליים והומוסקסואליים, כאשר לגברים הומוקסואליים יש מאפיינים גבריים, שלדברי המחקר "ערערו תפיסות סטריאוטיפיות של גברים הומוסקסואלים כבעלי מראה נשי יותר".
לאחר תקופה של אי-הכרה מצד התקשורת, הומואים הוצגו בתקשורת בצורה נשית סטריאוטיפית כלעג, באופן דומה ללסביות וטרנסים.
סרטי קולנוע, כגון "הר ברוקבק", מאתגרים את התפיסה הזו, אם כי קיימת מחלוקת בנוגע למיניותם של הדמויות הראשיות בסרט.
תיאור חדש יותר של הומואים בקהילה הגאה הוא דובים, תת-תרבות של הומואים גבריים יותר, יחד עם "מאפיינים מיניים משניים של הגבר: שיער פנים, שיער גוף, גודל פרופורציונלי והתקרחות".
סמית' זיהה ארבעה סטריאוטיפים קלאסיים של הומואים: נשיים, חולי נפש, טורפים או מאניקים שפועלים על ליבידו.
סמית' טוען כי הסטריאוטיפים הללו הגיעו לשיח הפופולרי בתקופות שונות במהלך ההיסטוריה.
לפיכך, אנשים שאינם מקיימים אינטראקציה עם הקהילה הגאה באופן קבוע עשויים להסתמך על תקשורת ההמונים למידע על נושאים להט"ביים, ובכך לשמר את הסטריאוטיפים האלו.
מספר מחקרים טוענים כי מצאו שקיימת התאמה בין אי-התאמה מגדרית בילדות להומוסקסואליות וביסקסואליות בגברים בהמשך חייהם, וכן כי נערים הומוסקסואלים וביסקסואלים שאימצו יותר תפקידים מגדריים נשיים בגיל צעיר יותר נמצאים בסיכון גבוה יותר להתאבד.
עם זאת, חלק מאותם מחקרים מוטלים בספק בדיוקם, לאחר שנטען בהם שרוב ההומואים מדווחים על אי-התאמה מגדרית בילדותם.
בארצות הברית, בנים הם לרוב הומוסוציאליים , וכן ביצוע תפקידי מגדר קובעים את דרגתם החברתית.
בעוד שבנים הומואים מקבלים את אותה תרבות, יש להם יותר אי-התאמה מגדרית בילדות.
לפיכך, נערים נשיים מוטרדים פיזית ומילולית, מה שגורם להם להרגיש חסרי ערך ו-"דה-נשיים".
טרם מהומות סטונוול, נצפו שינויים בקיום תפקידי המגדר הסטריאוטיפיים בקרב פלחים מסוימים של אוכלוסיית הגברים ההומואים.
תרבות הארון שלפני מהומות סטונוול הגדירה הומוסקסואליות כהתנהגות נשית, ובכך הדגישה שימוש בקאמפ, דראג וסוויש , כולל עניין באופנה וקישוטים.
הומואים גבריים נדחקו לשוליים ויצרו קהילות משלהם, כגון לת'ר ודובים, ולבשו בגדי מלחים, סמל למעמד הפועלים.
כמו כן, התקופה שלאחר מהומות סטונוול, "תרבות המשובטים" הייתה דומיננטית, והנשיות נדחקה לשוליים, וזאת בשל ההעדפה הברורה שמוצגת לגברים גבריים יותר.
פרופסור שילה ג'פריס טוענת כי תקופה זו היא "שינוי הבוצ'ה" ("butch shift") של שנות ה-70 של המאה ה-20, שנוצרה בהשראת התנועה לשחרור הגייז, והשפיעה על הקמת ההרכב המוזיקלי וילג' פיפל.
הימנעות מנשיות על ידי גברים, כולל הומוסקסואלים, נקשרה לעיכוב אפשרי על הבריאות האישית והציבורית.
לגבי HIV/איידס, התנהגות גברית שלא צריך לדאוג אליה הוגדרה כשימוש במין בטוח תוך התעסקות בהתנגות מיניות מופקרות.
כמו כן, דיווחים מוקדמים על תפוצת המחלה בניו יורק מצביעים שנשים ניגשו להיבדק בעצמן ל-HIV/איידס יותר מאשר גברים.
החוקר דייוויד הלפרין השווה בין מושגים "אוניברסליים" ו"מינוריים" של סטייה מגדרית.
על פיו, "'רכות' עשויה לייצג את רוח הרפאים של כישלון מגדרי פוטנציאלי הרודף כל גבריות נורמטיבית, איום תמידי על הגבריות של כל גבר, או שהיא עשויה לייצג את הייחודיות המעוותת של מעמד קטן של סוטים יחידים".
המונח "effeminaphobia" (אפמינופוביה) נוצר כדרך לתאר התנגדות חזקה לנשיות.
מייקל ביילי טבע את המונח "femiphobia" (פמיפוביה), כדי לתאר את האמביוולנטיות שיש להומואים ולתרבות לגבי התנהגות נשית.
בסלנג גאה, הצד "הפסיבי" ייקח את תפקיד הנחדר.
מספר מחקרים הצביעו על כך שרוב ההומואים הם ורסטילים.
מחקר אחד מצא שלצד האקטיבי יש סיכוי גבוה יותר לחדור באמצעות צורות אחרות של מין חודרני, כגון פלאשיו ואביזרי מין.
מאחר שביחסי מין הטרוסקסואליים בדרך הכלל הגבר הוא הצד האקטיבי והאישה היא הצד הפסיבי, הדעה הרווחת מקשרת את הגבריות לצד האקטיבי ואת הנשיות לצד הפסיבי.
תפקידי המגדר קובעים לעיתים קרובות את דינמיקת הכוח בצורה היררכית.
אף על פי שאין דרישה לכך, יש המצפים שהאקטיבי יהיה דומיננטי בזוגיות או לפחות במהלך יחסי המין, בעוד שהפסיבי עשוי להיות כנוע.
המונח "power bottom" (פאוור בטום) מתייחס לפסיבי שנוטה להיות דומיננטי במהלך יחסי מין.
קיימת מחלוקת בנוגע להיותם סטריאוטיפים מגדריים בילדות מולדים או מושפעים מגורמים סביבתיים.
נוכחותם של מערכות יחסים הומוסקסואליות או הטרוסקסואליות במשפחות משפיעה על דפוסי המשחק של הילדים.
מחקר של גולדברג, קאשי וסמית' מראה שבנים לאמהות לסביות משחקים במשחקים פחות גבריים מאשר בנים לאבות הומוסקסואליים או להורים הטרוסקסואליים.
משפחות לא מסותרתיות, כמו משפחה שבה 2 ההורים הן לסביות עובדות, נמצאות בתפוצה רחבה ברחבי ארצות הברית, זאת לאחר הופתעתן של שיטות אחרות למין הטרוסקסואלי, כגון הפריה מלאכותית, פונדקאות ואימוץ.
השלכות של שינויים אלו על המבוגרים והילדים המעורבים נתונים למחלוקת.
במקרה של הטבות בני זוג ב-2009 במסצ'וסטס, העיד הפסיכולוג ההתפתחותי מייקל לאמב כי נטייה מינית של ההורים אינה משפיעה לרעה על התפתחות הילד.
הסופרת מגי לגלר כתבה כי מבנים חברתיים הטרו-נורמטיביים מועילים לחברה מאחר שהם הכי אופטימליים לגידול ילדים.
פסיכולוגים, כגון קוסטה ודייוויס, מצאו כי קיים קשר בין אכיפת תפקידי מגדר שמרניים כמבנה חברתי לבין החזקת רגשות ורעיונות שליליים נגד הקהילה הגאה.
הפילוספית מרגרט סומרוויל אמרה כי: "מתן הזכות לזוגות חד-מיניים להקים משפחה מנתקת את הקשר בין הורות לביולוגיה".
מספר מחקרים שנערכו על אי-התאמה מגדרית בילדות ונטייה מינית דיווחו כי הומואים דיווחו לעיתים קרובות על היותם נשיים, וכי לסביות דיווחו לעיתים קרובות על היותן גבריות.