tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
העקומה מנורמלת כך ששיא גובהה הוא 1. גובה זה מתקבל באורך גל של 555 ננומטר (צבע ירוק).
כדי לחשב את השטף האורי בהינתן הספק (כלומר התפלגות פליטה של מקור אור) מסוים, יש לסכום את מכפלת ההספק הספקטרלי ורגישותה הספקטרלית של העין:
כאן הוא ההספק ביחידות ואט, הוא גובה העקומה הפוטופית עבור אורך הגל הנתון ו- הוא השטף האורי המתקבל, ביחידות לומן.
בחישובים מעשיים משתמשים לרוב ב-683 בתור מקדם ומזניחים את ה-0.002.
בראייה בחשיכה (ראייה סקוטופית) עקומת הרגישות היא שונה, והמקסימום שלה מוזז לאורכי גל קצרים יותר.
גם המקדם של האינטגרל שונה ושווה ל-1746. כלומר, רגישותם של הקנים (חיישני העין לראיית לילה) גבוהה בערך פי 2.5 מזו של המדוכים (החיישנים לראיית יום).
העקומה הסקוטופית (מיוונית: סקוטוס - חשכה; אופיה - ראייה) מתארת את היחס בין שטף האור לשטף אנרגיה נתון בעין האנושית בתנאים סקוטופיים, כלומר ראייה בחשכה.
רגישותם של התאים הנמצאים ברשתית (הקנים והמדוכים) לאחר הסתגלות לחשיכה היא מרבית באורך גל של 507 ננומטר בקירוב, המתאים לצבע כחול-ירוק, בעוד שלאחר הסתגלות לתנאי אור, שיא הרגישות הוא לאורך-גל של כ-555 ננומטר, המתאים לירוק-צהבהב.
העצמה במשפט הוא ספר שיצא לאור בשנת 2008 בעריכתם של פרופ' גיא מונדלק וד"ר מימי אייזנשטדט העוסק במושג "העצמה" בשיח המשפטי.
הספר, הראשון שנכתב בעברית על העצמה, יצא לאור בסדרת משפט, חברה ותרבות של הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב.
בספר שלושה עשר מאמרים הדנים במושג ההעצמה במשפט מזוויות שונות.
חלק מן המחברים הם משפטנים ואחרים עוסקים בתחומים אחרים.
חלקם אנשי אקדמיה וחלקם באים מן הפרקטיקה.
במבוא מסבירים העורכים כי "עיון מקיף בשיח המחקרי והמשפטי מלמד שהמושג הפך להיות 'חובק כל', ומחברים שונים עושים בו שימושים מגוונים ורחבים, חלקם תומכים זה בזה וחלקם סותרים זה את זה".
המאמרים המאוגדים בספר מציעים תפיסות שונות של מושג ההעצמה ועל ידי שילובם מנסים העורכים למפות את אופני השימוש במושג זה ואת יחסי הגומלין ביניהם.
העצבונים היא סדרת אנימציה ששודרה בערוץ 2 בין השנים 1999 ו-2000 ובערוץ ניקלודאון בין השנים 1997 ו-2001. במוקד הסדרה האחים הבונים נורברט ודאגט והרפתקאותיהם.
דמויות נוספות בסדרה הם מר בונה וגב' בונה וכן סטייסי וצ'לסי, אחיותיהם הקטנות של האחים.
נורברט - האח הבכור מבין הבונים, יהיר, שתלטן, אוהב לנצל את אחיו דאגט.
דאגט - האח הצעיר מבין הבונים, טוב לב אבל טיפש, תמיד סופג את הדברים הרעים שקורים בסדרה.
ברי - דוב בעל קול שקט ועבה, פרודיה על בארי וייט.
פרח-עץ - בונה חברה של האחים, היפית, נחמדה ולא מצליחה למצוא עבודה.
בינג - לטאה היפראקטיבית ומעצבנת, מדבר במהירות שיא.
רוצה לכייף כלכך הרבה עד שאף אחד לא יכול יותר ומחפשים דרכים להיפטר ממנו.
טראקי - נהג משאית חדף, חושב רק על משאיות וחדפים.
שונא את הבונים ותמיד עצבני.
גדם - עץ משונה שהוא חברם הטוב שלל נורברט ודאגט
סטייסי וצ'לסי - אחיותיהם הקטנות של האחים.
הופיעו בפרק אחד בסדרה אשר באו ללון אצלם.
לסדרה יש מאפיינים קומיים ייחודיים יחסית.
למשל, הבונים נוהגים להגיד מילים באנגלית בסלסול מוגזם ובתוספת מבטא צרפתי, או להשתמש במילות סלנג בריטי הרבה מאוד, או הקרדיטים בסיום כל פרק בהם המשתתפים בעשיית הסדרה מוסיפים לעצמם כל מיני כינויים מצחיקים.
עוד מעטרות את התוכנית שלל דמויות ופרודוית על סרטים ותופעות שונות, במיוחד בולטות שתי דמויות פרודיות מאוד מוזרות ולא ברורות ("לברטה לוץ" ו"גדם") מה שמוביל לעיתים לקומדיה מוזרה יחסית.
העצם (בצרפתית L'os) מחזה תיאטרון על פי סיפור מאת בירגו דיופ שהועלה בסוף שנות ה-70 בתיאטרונו של פיטר ברוק, "תיאטרון בוף דה נור" בפריז.
המחזה עובד ונכתב מחדש באמצעות ז'אן-קלוד קרייר ופיטר ברוק.
הועלה בשנת 1995 בתיאטרון הטכניון בבימוי אוריאל זוהר ובתרגומו.
מתנפש הוא אבי המשפחה בכפר קטן מאוד בסנגל.
הוא מנסה לשלוח הודעה לחברו מוסא, הנמצא מרחק הליכה של ארבעה ימים ולילות.
מתנפש מכתיב את ההודעה לבנו, אך בנו איננו יכול לכתוב את המכתב הזה, משום שאין בו מילים.
למעשה, מתנפש מעביר לבנו צעקות, המבוססות על שפת ג'יבריש שאין לה מובן מילולי.
ולכן בנו שאיננו מיומן בשפה זו, איננו מבין כיצד לכתוב הודעה שכזו.
לכן אביו כועס ומסלק אותו מביתו, למרות התנגדותה של אוה, רעייתו.
הוא מזמין חבר מהכפר, בשם נדיוגו דין.
נדיוגו דין מבין את ההודעה, וגם מסוגל לחזור עליה, בדיוק נמרץ, ובאותם טונים של זעם וכעס.
נדיוגו דין יוצא למסע אל כפרו של מוסא.
בהגיעו לכפר כעבור ארבעה ימים ולילות, הוא איננו מצליח לשכנע את מוסא, בדבר המסר.
שהרי זהו מסר בלתי-מילולי, ומוסא מתנהג כאילו איננו מבין את משמעותו.
ברור שהוא כן מבין, אך הבקשה או הדרישה מצד מתנפש, כנראה איננה מוצאת חן בעיניו.
במהלך הדיון הסוער, נשמעת לפתע געיית פרה.
והיא, אם כן, הפתרון למצב.
נדיוגו דין לוקח את הפרה וחוזר לכפרו.
שעה שמוסא ואימו כואבים את אובדן הפרה.
אימו מסבירה למוסא, שכל רכושו הוא רכושו של מתנפש, אבל גם כל רכושו של מתנפש הוא רכושו של מוסא.
מוסא מבין את המסר ויוצא גם הוא בדרכו לכפרו של ידידו מתנפש, על מנת לנסות להחזיר לעצמו את הפרה.
כאשר מתברר למתנפש שהגיעה פרה לכפר, הוא עדיין לא יודע שזו הפרה שמוסא שלח אליו.
לכן הוא טוען שעליהם לחלוק ביניהם אותה.
כפי שנהוג בכפר, כל פעם שמגיעה פרה כולם מתחלקים בה.
גם אם היא שייכת לאדם אחד.
כמובן, בתנאי שהוא יקבל את חלקו, עצם הירך.
אלא שאז מתברר שנדיוגו דין חזר ועימו הפרה.
ברגע זה משתנה תפיסת עולמו של מתנפש.
ואפילו ראש הכפר מגיע על מנת לשכנעו לחלוק את הפרה עם כל הכפר.
לאחר מאמצי שכנוע ארוכים וקשים משכנעים אותו.
והוא, כמובן מאליו, יקבל את עצם הירך.
בתמונה הבאה רואים את אנשי הכפר שיכורים.
הם אכלו את הפרה ושתו לשכרה.
הוא מחפש את חברו מתנפש, אך כולם מזהירים אותו שזו לא השעה הנכונה לבוא אליו, מסיבות ברורות.
והולך אל ביתו של מתנפש.
בביתו, מתנפש מסביר לאוה רעייתו, מה יהיה עליה לעשות כדי לבשל את העצם והבשר סביבה.
היא מקבלת את כל הסבריו ומנסה לבצע בהתאם.
ואז מגיע משפט מפתח, שבו משתמש מתנפש בדברו עם אוה על העצם:
באותו רגע ממש, מגיע מוסא אל ביתו של מתנפש.
האחרון נבהל ומנסה להימנע מלפגוש אותו.
אלא שמוסא נכנס, ומנסה להסכיר למתנפש את יחסיהם מן העבר.
אלא שחברו, מתנפש, מסתייג ממנו ומזכרונותיו.
ומאחר שהוא רואה שמוסא, ידידו מן העבר, איננו עוזב את ביתו, הוא מתחזה לחולה.
העקרב הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Amazing Spider-Man #20 מינואר 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
העקרב הוא האלטר אגו של מקדונלד "מאק" גארגן, חוקר פרטי שנשכר על ידי ג'יי ג'ונה ג'יימסון.
בעקבות המלצתו של ג'יימסון הוא עבר טיפול מוטגני, ומאז, הוא מאשים את ג'יימסון במצבו ומנסה לנקום בו.
כך, ספיידרמן נאלץ להגן על ג'יימסון - ממתנגדיו הגדולים.
את דמותו של מאק גארגן בסרט היקום הקולנועי של מארוול "ספיידרמן: השיבה הביתה" מגלם השחקן מייקל מנדו בתפקיד אורח, והוא יחזור לגלם את הדמות בסרט "ספיידרמן: יום חדש לגמרי".
מקדונלד "מאק" גארגן היה חוקר פרטי אותו שכר ג'יי ג'ונה ג'יימסון, העורך הראשי של עיתון ה"דיילי ביוגל" ואחד ממתנגדיו הגדולים ביותר של ספיידרמן, על מנת לדעת כיצד פיטר פארקר משיג תמונות של ספיידרמן.
ג'יימסון שידל את גארגן לנסות טיפול מוטגני חייתי.
הטיפול המוטגני השפיע לרעה על מוחו של גארגן, מה שגרם לו להאשים את ג'יימסון באובדן אישיותו ולרדוף אחריו.
הוא עוטה חליפה דמוית עקרב.
הוא נשכר על ידי רשת ריגול לעקוב אחר סוכנת S.H.I.E.L.D שרון קרטר, אך הובס על ידי קפטן אמריקה.
מיסטר קליין שכר את גארגן, יצר כפילים רובוטיים שלו ושל מיסטר הייד ושיסה אותם בדרדוויל.
גארגן יצא לקרב נגד ארגון S.H.I.E.L.D, והובס על ידי קפטן אמריקה ופלקון.
לאחר ששוחרר מהכלא על התנהגות טובה, גארגן חזר לחייו כפושע והביס את ספיידרמן.
באמצעות התן הוא גילה את מיקומו, ופרץ לבית חולים בו שהו ספיידרמן בזהותו האזרחית - פיטר פארקר - ומיי פארקר.
הוא דרש לדעת היכן ספיידרמן ואיים על מיי, שהתעלפה.
גארגן גורם למהומה בבית החולים, עד שהובס על ידי ספיידרמן הזועם והוכרח להתנצל בפני מיי.
הוא חזר עם פריטים חדשים, ומצבו הידרדר עקב קרב עם גברת מארוול.
כששפיותו התדרדרה יותר ויותר, הוא עבר לביוב ונתקל בספיידרמן.
ניסיון נקמה נוסף שלו בדיילי ביוגל סוכל על ידי ספיידרמן וקפטן אמריקה.
בסופו של דבר, סוכניו של ראש ביצה חילצו את גארגן מהכלא, וזאת על מנת לצרף אותו לקבוצת אדוני הרשע.
הקבוצה הובסה על ידי האוונג'רס, וגארגן ניסה לחטוף את כלתו של ג'יימסון כניסיון נקמה נוסף.
עם זאת, ניסיון זה סוכל על ידי ספיידרמן.
כאשר נחטף על ידי ההובגובלין המקורי, ג'יימסון הודה כי הוא הביא להפיכתו של גארגן לנבל.
שנאתו של גארגן לג'יימסון הוכחה כגדולה: כאשר ניסה להפוך לשכיר חרב בשירותו של ג'סטין האמר, גארגן לא התאפק ולכד בני ערובה על מנת למשוך אליו את ג'יימסון.
זועם, האמר שלח את בלאקלאש ואת ריינו להביס את גארגן, לקחת את הציוד שלו ולבטל את החוזה.
הוא נהדף בקנדה על ידי אלפא פלייט וגמא פלייט, הובס על ידי החתולה השחורה כשעבד בשירות זיקית, והובס בהמשך על ידי סקרלט ספיידר.
בתקופת מלחמת אזרחים, גארגן הפך למארחו השלישי של הסימביוט ונום וגויס בידי נורמן אוסבורן לחבורת ת'נדרבולטס.
במהלך עלילת שלטון אפל, גארגן התחזה לספיידרמן כדי לשהות בצוות של אוסבורן, האוונג'רס האפלים.
סימביוט ונום נלקח ממנו בעקבות המצור, והועבר לפלאש תומפסון.
בהמשך הוא חוזר כעקרב, שוב נגד ספיידרמן וג'יימסון.
בתחילת אירועי "מלחמות סודיות", וזאת במהלך ההתנגשות בין יקומי ארץ-616 לארץ-1610, הקינגפין כינס כמה וכמה נבלי-על לפני הסוף, ביניהם גארגן.
העקרב קיבל כוחות על-אנושיים באמצעות טיפולים כימיים ורדיולוגים שגרמו לתופעות מוטגניות.
יש לו כוח על-אנושי, מהירות, זריזות, רפלקסים, סיבולת ועמידות, וגם את היכולת לטפס על קירות (הוא גם חובט חורים בקירות כדרך לטפס).
יש לו גם אחיזה חזקה במיוחד, שמזכירה צבת של עקרב אמיתי.
הוא לובש חליפת קרב המכסה את כל גופו, ואשר מורכבת משתי שכבות קלות של רשת פלדה שמופרדות על ידי שכבה דקה של גומי מבודד.
בנוסף לחוסנו הפיזי, הוא חמוש בזנב מכני ארוך וקיברנטי, שיכול לצלוף במהירות גבוהה ביותר, כאשר במספר גרסאות מדיה היה לזנב גם יכולות אחרות כגון: ירי חומצה (בסדרה של שנות התשעים) וירי קרניים (בספיידרמן וחבריו המופלאים).
העצב המשולש ([[טרמינולוגיה אנטומיקה|TA]]: Nervus trigeminus, נהוג לסמנו: CN V) הוא זוג עצבי הגולגולת החמישי.
אחראי לתחושה של הפנים ושל אזורים נוספים בקדמת הראש, ולתנועות לעיסה, נשיכה ובליעה.
העצב מתפצל לשלושה סעיפים גדולים, ומכאן שמו:
העצב העייני (nervus ophthalmicus, נהוג לסמנו V1)עצב תחושתי בלבד, המוביל תחושה מהקרקפת, המצח, האף (כולל רירית האף, לא כולל אזור הנחיר), הסינוס הקדמי, חלק מקרומי המוח, וחלקים מהעין: העפעף העליון, הלחמית והקרנית.
עצב הלסת העליונה (Nervus maxillaris, נהוג לסמנו V2)עצב תחושתי בלבד, המוביל תחושה מהעפעף התחתון, הלחי, נחיר האף, השפה העליונה, השיניים והחניכיים בלסת העליונה, החך, גג הלוע, חלק מהסינוסים, וחלק מקרומי המוח.
עצב הלסת התחתונה (Nervus mandibularis, נהוג לסמנו V3)עצב משולב תחושתי ותנועתי, פיצולים עיקריים:
פיצול לקרומי המוח (בשלב מעבר העצב באזור קרומי המוח).
פיצולים שונים להנעת שרירים האחראים ללעיסה, נשיכה ובליעה, וכן שרירים נוספים בלוע, בעצם הלשון ובאוזן התיכונה.
עצב המכתש התחתון (nervus alveolaris inferior)מעביר תחושה מהשפה התחתונה, ורוב חלקי הלסת התחתונה: השיניים והחניכיים בלסת התחתונה, הסנטר.
עצב הלחי (Nervus buccalis)מעביר תחושה מאזור הלחי, ותנועה של אחד משרירי הלעיסה.
עצב האפרכסת והרקה (Nervus auriculotemporalis) מעביר תחושה מחלקים מהאוזן החיצונית ואזור הרקה.
עצב הלשון (nervus lingualis'')מעביר תחושה של שני השלישים הקדמיים של הלשון.
(לעומת זאת, השליש האחורי של הלשון מעוצבב על ידי סעיף של עצב הלשון והלוע).עצב זה מעביר תחושת המגע של שני השלישים הקדמיים של הלשון - דרך העצב המשולש.אולם, לעצב הלשון מתנקזים גם עצבים שמקורם מעצב מיתר התוף (Chorda tympani), שהוא סעיף שמתפצל מעצב הפנים במהלכו באוזן התיכונה.
הטעם בשני השלישים הקדמיים של הלשון - מועבר במסלול זה דרך עצב הפנים.
תסמונות הבאות לידי ביטוי בעצב המשולש
תסמונת ולנברג (Wallenberg syndrome) - (או: תסמונת המֶדוּלָה הלָטֶרלית) - סוג של שבץ נוירולוגי, המתבטאת בממצאים נוירולוגיים ספציפיים כתוצאה מנזק שנגרם באזור הצדדי של המוח המוארך.
התסמונת מתבטאת בחלק מהמקרים, בין היתר, בהיעדר תחושת כאב וטמפרטורה של העצב המשולש בצד שבו התרחשה הפגיעה.
כאב ראש מסוג כאב ראש מקבצי הוא כאב ראש קשה, שאינו שכיח, ובמהלכו מתרחבים כלי הדם אשר לוחצים ככל הנראה על העצב החמישי ומביאים לתחושת הכאב.
תסמונת עווית של שרירי הלעיסה במחצית הפנים (Hemimasticatory Spasm) - תסמונת המאופיינת בהתכווצויות חזקות נראות לעין (ספאזמים) של שרירי הלעיסה, בדרך כלל בצד אחד של הפנים, ובתחושת כאב חזקה מאד.
לרוב כוללת תסמינים נוספים כמו אטרופיה ודילול של רקמות רכות עמוקות באזור מחצית הפנים (כגון ההיפודרמיס), המקנה מראה של שקעים באזור העין, הרקה ותחת עצם הלחי (העצם הזיגומטית).
לעיתים פעילות היתר של השרירים מביאה להיפרטרופיה בולטת לעין, במיוחד של שריר המאסטר.
התסמונת נגרמת לרוב כתוצאה מפגיעה (כמו נוירופתיה) בענף המוטורי (התנועתי) של סעיף עצב הלסת התחתונה (V3) או כתוצאה מלחץ המופעל עליו.
העצב התועה או ואגוּס הוא זוג עצבי הגולגולת העשירי.
עיקר תפקידו הוא לעצבב איברים פנימיים בגוף במסגרת מערכת העצבים הפאראסימפתטית.
כ-90%-80% מהסיבים בעצב התועה משמשים להעביר תחושה מאותם איברים פנימיים בגוף.
כל יתר 11 עצבי הגולגולת מעצבבים רק את הראש, הצוואר והכתפיים.
העצב התועה שונה מיתר עצבי הגולגולת, כי הוא ממשיך אל בית החזה ואל הבטן, ולכן שמו vagus, מלשון נדידה ותעייה מהדרך.
העצב יוצא מהמוח המוארך, עובר את הגולגולת דרך נקב הצוואר (jugular foramen) יחד עם עצבי הגולגולת התשיעי והאחד עשר.
סעיף פנימי של עצב הלוואי (העצב ה-11) מתאחד לתוך העצב התועה, שממשיך במסלול לכיוון מטה בין העורק התרדמני הפנימי לבין וריד הצוואר הפנימי, ומשם לכיוון בית החזה והבטן.
עובר מבית החזה אל הבטן דרך פתח הוושט שבסרעפת.
העצב התועה מספק הולכה של מערכת העצבים הפאראסימפתטית כמעט לכל האיברים הפנימיים בצוואר, בבית החזה ובבטן, למעט בלוטת יותרת הכליה.
עצבוב פאראסימפתטי של הלב מאט את קצב הלב.
סעיף של העצב התועה הימני מגיע אל קשר הגת והפרוזדור (Nodus sinuatrialis) והפעלתו מורידה את קצב הלב.
סעיף של העצב התועה השמאלי מגיע אף הוא אל הלב, ועלול לגרום לחסימה בהולכה החשמלית של הלב.
עצבוב פאראסימפתטי של הלב ושל כלי הדם, גורם להורדת תפוקת הלב ולהרחבת כלי דם, ומשפיע על הורדת לחץ הדם.
עצבוב פאראסימפתטי של הריאות גורם לכיווץ דרכי הנשימה.
עצבוב תנועת שרירי בית הקול וקנה הנשימה, ובכלל זה שפתות הקול.
עצבוב איברי מערכת העיכול, שגורם להגברת התנועות הפריסטלטיות.
עצבוב בלוטות זיעה, שגורם להגברת הזיעה.
עצבוב מערכת המין הנקבית מחולל את תחושת האורגזמה אצל נשים.
תגובה ואזו-ואגאלית (Vasovagal response) היא מנגנון הגורם לתופעה שכיחה של הרגשת חולשה ושל התעלפות עקב פעילות מוגברת של העצב התועה.
סיבות שונות לתופעה - עמידה ממושכת, התייבשות, מצבי מתח נפשיים, תרופות מסוימות, ריקון "רגיל" של המעיים, לחץ על אזור הרקטום ועוד.
כלי הדם מתרחבים, תפוקת הלב יורדת, עד להרגשת חולשה ועד להתעלפות.
בקרב יונקים עצב הגרון החוזר שהוא אחד הסעיפים של העצב התועה עושה עיקוף שנראה בלתי הגיוני (לו בוצע על ידי מתכנן תבוני) בכך שהוא יורד לבית החזה, מבצע עיקוף סביב עורקי הלב ומשם חוזר לצוואר.
בעוד שעיצוב זה מאריך את העצב שלא לצורך בכמה סנטימטרים ביצורים כמו אדם, הוא הופך עצב של כמה ס"מ לעצב באורך כמה מטרים אצל יצורים בעלי צוואר ארוך - לדוגמה אצל הג'ירף שם אורך העצב הוא כמה מטרים.
עיצוב זה של העצב ניתן כדוגמה לשריד אבולוציוני או להתפתחות אבולוציונית של איברים או מערכות בגוף שלא לפי "עיצוב תבוני" אלא להפך "עיצוב לא תבוני".
הסיבה למבנה המוזר לכאורה של העצב נעוצה בהיסטוריה של האבולוציה שלו.
בדגים קדומים העצב התועה יוצא מאזור קדמת היצור אל אזור הזימים וכמה שלוחות שלו מסתעפות אל הזימים האחוריים.
במהלך האבולוציה ההתפתחות העוברית השתנתה בקרב היונקים והזימים התפתחו לאיברים שונים ביניהם בית הקול, וזה נדד לכיוון הראש, במקביל היונקים גם פיתחו צוואר.
כל צעד קטן של הארכת העצב הוא בעל מחיר קטן יחסית לשלם ולכן היה אפשרי וכך התארך העצב עוד ועוד.
העצב המצדיד הוא זוג עצבי הגולגולת השישי, ואחד משלושת זוגות עצבי התנועה האחראים על תנועות עיניים (יחד עם העצב השלישי והעצב הרביעי).
העצב המצדיד אחראי על תנועת שריר הישר הצידי (Lateral rectus muscle) אשר מניע את גלגל העין הצידה (עין ימין – לכיוון ימינה, עין שמאל – לכיוון שמאלה).
יוצא מהפונס, עוזב את המוח באזור חיבור הפונס עם המוח המוארך, פנימית לעצב הפנים, משם מגביה ומתקדם קדימה עד לארובת העין.
חודר לחלל ארובת העין דרך חריץ הארובה העליון (Superior orbital fissure), יחד עם יתר עצבי התנועה האחראים על תנועות עיניים.
העצב מניע העיניים הוא זוג עצבי הגולגולת השלישי.
זהו העצב העיקרי מבין שלושת זוגות עצבי התנועה האחראים על תנועות עיניים (יחד עם העצב הרביעי והעצב השישי), וכן אחראי עצב זה לתנועת העפעפיים, למיקוד העדשה, ולשינוי גודל האישון.
זוג העצבים יוצא מהחלק הקדמי של המוח האמצעי, מקיף אותו, חודר את קרומי המוח סמוך לחיבור אוהל המוחון, משם מתקדם עד לכל אחת משתי ארובות העין.
כל עצב מתפצל לשני סעיפים, החודרים לחלל ארובת העין דרך חריץ הארובה העליון (Superior orbital fissure), יחד עם יתר עצבי התנועה האחראים על תנועות עיניים.
פיצול אל השריר הישר העליון (Superior rectus muscle) - שריר אשר מפנה את העין לכיוון מעלה.
פיצול אל השריר מרים העפעף העליון (Levator palpebrae superioris muscle) - שריר אשר פותח את העפעף העליון.
פיצול אל השריר הישר המרכזי (Medial rectus muscle) - שריר אשר מפנה את העין לכיוון פנימה (עין ימין לכיוון שמאלה, ולהפך).
פיצול אל השריר הישר התחתון (Inferior rectus muscle) - שריר אשר מפנה את העין לכיוון מטה, וכן עוזר בהרפיית האישון כאשר העין פונה לצד.
פיצול אל השריר האלכסון התחתון (Inferior oblique muscle) - שריר אשר מפנה את העין לכיוון מעלה ולצד.
פיצול פאראסימפתטי אל הגוף הריסני (Ciliary body) אשר אחראי על מיקוד העדשה, וכן לכיווץ הקשתית - ומכאן לשינוי גודל האישון.
במקרה של פגיעה ב-CN III, כיוון שהמערכת הפארא-סימפתיתית נישאת על העצב, הדבר מוביל להשפעת יתר של המערכת הסימפתטית, ובכך להרחבת האישונים (Midrasis).
בנוסף בשל כיווניות השרירים אותם העצב מעצבב, פגיעה עלולה להביא להשפעת יתר של CN מספר 6, מה שיגרום למשיכת העיניים לכיוון צידי (Abduction), לראיה כפולה (diplopia).
תופעה נוספת שהרבה פעמים מלווה לפגיעה בעצב 3 היא צניחת העפעף (Ptosis).
Internuclear ophthalamicplegia היא מחלה נדירה המתרחשת כאשר יש פגיע בצבר של אקסונים הנקרא - medial longitudinal fasciculus (MLF) המעביר מידע בין שני צידי המוח, הגורם לפגיעה בתנועה של העיניים האופיינית להפרעה.
כאשר יש הסטה של המבט, מגיעה האינפורמציה הנוירונלית לגרעינים בטקטום שבמוח האמצעי הנקראים Superior colliculus .
מאזור זה האינפורמציה מגיעה לגרעין נוסף הנקרא PPRF .
מגעין זה יוצאות שתי שלוחות עצביות, המעבירות כל אחת את המידע לעין אחרת אחת לעצב מספר 6, בעין האיפסילטרלית לכיוון ההסטה, ולעצב מספר 3 בעין הקונטרה לטרלית.
השלוחה המעבירה את האינפורמציה לשריר הקונטרה-לטרלי המעוצבב על ידי עצב מספר 3 נקראת MLF.
פגיעה ב-MLF תגרום רק להזזת העין האיפסילטרלי לכיוון הסטת המבט.
העץ של טוּלֶה (בספרדית: El Árbol del Tule) הוא עץ מסוג ברוש מונטזומה (Taxodium mucronatum) הנמצא בתחומה של כנסייה בעיירה סנטה מריה דל טולה שבמדינת אואחאקה במקסיקו.
העץ הוא בעל הגזע העבה ביותר בעולם.
מאחר שהגזע מפורץ, נתוני הקוטר גבוהים במיוחד ולכן קוטרו המדומה, כאשר מחשבים אותו כמעגל הוא 9.38 מטר בלבד.
ב-2001 צרפה אותו מקסיקו לרשימת האתרים המוצעים לבחירה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
העצב של השכן עמוק יותר הוא מופע תיאטרון חזותי שיצרה וביימה עמנואלה עמיחי בשנת 2011.
"העצב של השכן עמוק יותר" היא פנטזיה מקברית פרועה ואינטנסיבית אודות
ארבע נשים וגבר אחד המתקיימים במטבח ארכיטיפי סטרילי.
אולם בתוך עולם סטרילי ומוקפד זה בו שולטים היופי והאסתטיקה נחשפים עולמות אפלים, וביזאריים בהם מטשטש הגבול בין החיים למוות.
העבודה משלבת מחול, תיאטרון פיזי, אלמנטים של פרפורמנס ועיצוב אומנותי מסוגנן המתכתב עם אסוציאציות נוסטלגיות משנות החמישים, כפי שתקופה זו משתקפת בייצוג הקולנועי/תרבותי שלה השחקנים מדובבים קטעי מחזמר, תסכיתי רדיו, סרטי קולנוע ופרסומות מאותה עת.
בין השאר קטע מריאיון נדיר שהעניקה מרילין מונרו וקטעים מהסדרה "לוסי אהובתי".
היצירה עוסקת גם בנשיות – דימוי גוף, אסתטיקה ואשליה של הדימוי.
השפה הבימתית היא מסוגננת ומוקפדת ונעה בין תיאטרון למחול ופרפורמנס.
מאת ובבימוי : עמנואלה עמיחי
שחקנים רקדנים: אילה ברסלר נרדי, ג'רמי אלפסי, תמר לוין, מרב דגן, מרב אלחדף.
עיצוב תלבושות: יערית אליהו ועמליה נמרוד
עיצוב תפאורה: יסמין הראל, עמנואלה עמיחי
קטעי מוזיקה מקורית :תמי ברק
תודות: תיאטרון תמונע, פסטיבל עכו, יובל מסקין, דני סגל, סטודיו זיגוטה, סדנאות הבמה, עדי רפופורט.
העבודה הוצגה בגרסתה הקצרה בפסטיבל קליפה אדומה לתיאטרון חזותי בשנת 2010 שמקיים תיאטרון קליפה ובגרסתה המלאה בפסטיבל עכו 2011. כיום מציגה בקביעות בתיאטרון תמונע
העבודה הוזמנה לפסטיבלים בעולם בין השאר : גרמניה, ניו יורק, פולין, בלגיה, נפאל ועוד
במהלך 2013 תציג בפסטיבלים בניו יורק, דנמרק, ספרד, קליפורניה ועוד.
2012- זוכת תו איכות לתיאטרון חזותי באירופה – ועדת אי מיקס – בלגיה.
2011 - זוכת פרס עיצוב התנועה והכוריאוגרפיה, פסטיבל עכו.
2011 - זוכת פרס עיצוב התלבושות, פסטיבל עכו.
2011 פרס אנסמבל השחקנים, פסטיבל התיאטרון הבינלאומי "ואליס", פולין.
העצמה מוגדרת בפסיכולוגיה ארגונית כמוטיבציה פנימית של עובד לביצוע עבודתו.
העצמה מורכבת מארבעה ממדים קוגניטיביים של נטיות של עובד כלפי מקום עבודה: משמעות, יכולת, שליטה והשפעה.
יחדיו, ארבעה ממדים אלו משקפים נטיות אקטיביות של עובדים כלפי מקום עבודתם.
כלומר עובדים מועצמים יחוו רצון להיות פעילים במקום העבודה, לעצב את תפקידם ואת סביבת העבודה שלהם וירגישו בעלי יכולת לעשות זאת.
ההתייחסות למושג העצמה בעולם העבודה מתחלקת להעצמה ברמת הפרט והעצמה ברמת הצוות.
העצמה ברמת הפרט מתייחסת לתחושות האישיות של כל עובד, בעוד העצמה ברמת הצוות מתייחסת לתפיסות המשותפות של חברי הצוות ביחס לתחושת ההעצמה של כלל הצוות.
צוותים מועצמים חשים כי העבודה המתבצעת בצוות היא משמעותית, כי לצוות יש חופש לבחור כיצד לבצע את משימותיו וכי ביכולתו לבצע בהצלחה את המשימות המוטלות עליו.
הממדים הקוגניטיביים של העצמת עובדים
משמעות – מידת ההתאמה בין דרישות התפקיד לבין אמונות וערכים של עובד, כפי שנתפסת על ידי עובד.
יכולת – אמונה סובייקטיבית של עובד בדבר היכולת לבצע בהצלחה מטלות הקשורות לעבודה.
שליטה – תחושה סובייקטיבית של עובד בדבר היכולת ליזום ולשלוט על פעולות המתבצעות במסגרת העבודה.
השפעה – תחושה סובייקטיבית של עובד בדבר יכולת ההשפעה על פעולות ותוצאות אסטרטגיות, אדמיניסטרטיביות ותפעוליות במסגרת העבודה.
קיימים גורמים אישיותיים וארגוניים אשר עשויים לתרום לפיתוח ארבעת המרכיבים של העצמת עובדים, הן ברמת הפרט והן ברמת הצוות.
מוגדרת כתחושה כללית של ערך עצמי.
תחושה זו מקושרת להעצמה בעבודה, כך שעובדים בעלי הערכה עצמית גבוהה בחייהם האישיים מכלילים תחושה זו גם להקשר של עולם העבודה ומרגישים כי הם בעלי יכולת לבצע את עבודתם בצורה מוצלחת.
עובדים בעלי הערכה עצמית גבוהה תופסים עצמם כמשאבים בעלי ערך למקום עבודתם, ולכן עשויים להיות פעילים יותר במסגרת העבודה.
אמונה של אנשים בדבר יכולתם לשלוט על מה שקורה בחייהם.
אנשים בעלי מקור שליטה פנימי (Internal locus of control) מאמינים כי הם מסוגלים לשלוט על האירועים שהם חווים, בעוד אנשים בעלי מקור שליטה חיצוני (External locus of control) מאמינים כי חייהם נשלטים על ידי גורמים חיצוניים.
בהקשר לעולם העבודה, עובדים בעלי מקור שליטה פנימי מאמינים שיש להם את היכולת לעצב את סביבה העבודה שלהם ולשלוט על מה שקורה סביבם.
כיוון שההעצמה מורכבת גם מתחושת שליטה, עובדים בעלי מקור שליטה פנימי עשויים לחוש מועצמים יותר לעומת עובדים בעלי מקור שליטה חיצוני.
על מנת לעודד העצמת עובדים, ארגונים צריכים לספק כמה שיותר מידע לעובדים שלהם.
שני סוגי מידע ספציפיים חשובים בהקשר להעצמה : (1) מידע בנוגע למשימותיו של הארגון- על מנת שעובדים ירגישו מסוגלים לקחת יוזמה ולפעול בצורה עצמאית במסגרת עבודתם, עליהם לדעת ולהבין מהן מטרותיו המרכזיות של הארגון.
(2) מידע לגבי ביצועיו של הארגון- עובדים צריכים לדעת עד כמה היחידות הארגוניות שאליהם הם שייכים מצליחות או לא מצליחות לעמוד ביעדים שלהן, זאת על מנת להשפיע על קבלת ההחלטות ביחידה במטרה לשפר או לשמר את הביצועים.
תגמולים אישיים וקבוצתיים עשויים להביא להעצמת עובדים כיוון שהם מחזקים את התחושה כי ביצועים טובים בעבודה מביאים לתוצאות חיוביות, וכיוון שמהווים תמריץ עבור עובדים להשתתף ולהשפיע על תהליכי קבלת ההחלטות בארגון.
המידה בה גורמים בסביבת העבודה מספקים לעובד משאבים חומריים, חברתיים ופסיכולוגיים.
תמיכה חברתית היא משאב בעל ערך כיוון שמשפיעה על תפיסות ותגובות רגשיות של עובדים.
עובדים המקבלים תמיכה חברתית מחבריהם לעבודה נוטים לחוש מוערכים ומקובלים בסביבת עבודתם, ולכן מרגישים שיש להם לגיטימציה להשפיע על המתרחש בארגון.
נמצא כי מערכת יחסים תומכת וחיובית בין עובדים למנהיגים בארגון מהווה גורם התורם לתחושת העצמה של עובדים.
באופן ספציפי, שני סוגי מנהיגות נמצאו כמעודדים העצמת עובדים: מנהיגות כריזמטית ומנהיגות אותנטית.
מנהיגים יכולים לספק מידע חשוב לעובדים, לאפשר להם אוטונומיה במסגרת העבודה ולספק משוב מועיל שמגביר את תחושת היכולת של עובדים.
שיתוף מידע והענקת עצמאות לעובדים מגבירה תחושת העצמה, שכן העצמה מורכבת מתחושת יכולת ושליטה של עובדים במקום עבודתם.
נמצא כי ככל שעבודה היא משמעותית יותר, כוללת משוב על ביצועים, מכילה משימות מגוונות ומורכבות, כך עובדים חשים מועצמים יותר.
מחקרים הראו כי כל אחד מארבעת ממדי ההעצמה (משמעות, יכולת, שליטה והשפעה) נמצאו מקושרים חיובית הן לאפקטיביות ניהולית (Managerial effectiveness) והן לאפקטיביות של עובדים (Employee effectiveness).
בפרט, תחושת יכולת והשפעה נמצאו כשני הממדים הקשורים ביותר ליעילות עובדים.
התנהגות חדשנית מוגדרת כיצירה של דבר חדש או שונה, ודורשת שינוי מחשבתי כיוון שמערבת יצירה של מוצר, שירות או רעיון חדש.
עובדים מועצמים מאמינים ביכולות שלהם ובכך שיש להם השפעה על המתרחש בעבודתם, ועל כן צפויים להיות יותר חדשניים בהשוואה לעובדים שאינם חשים מועצמים.
כמו כן, כיוון שעובדים מועצמים מאמינים ביכולתם לבצע את עבודתם, הם מצפים כי רעיונותיהם החדשניים יהיו גם מוצלחים.
רמות נמוכות של תחושה העצמה בקרב עובדים נמצאו מקושרים למתח נפשי גבוה.
כמו כן, לחץ בעבודה נמצא מקושר שלילית למשמעות ותחושת יכולת.
ממצא זה מציע כי עובדים אשר מרגישים שיש להם השפעה בארגון בו הם עובדים וכי יש להם את היכולות הדרושות להצלחה בעבודה, עשויים לחוות פחות לחץ הקשור לעבודתם.
למשל, אחד המחקרים בתחום בחן השפעה של תחושת שליטה, המהווה ממד של העצמה, על אחיות בבתי חולים.
מחקר זה נערך במשך חמש שנים ומצא כי אחיות אשר חשו יותר שליטה על עבודתן בתחילת המחקר נזקקו לפחות שירותים רפואיים במהלך שנות המחקר ובריאותן הנפשית הייתה טובה יותר.
כמו כן, אחיות אלו דירגו את עבודתן כפחות מלחיצה.
בנוסף, מחקר אשר התבצע בקרב עובדי ממשלה מצא כי עובדים אשר חוו תחושת שליטה גבוהה יותר בעבודתם דיווחו על רמות נמוכות יותר של חרדה ועומס עבודה בהשוואה לעובדים אשר דיווחו על רמות שליטה נמוכות.
אחד ההסברים לקשר בין שליטה ולחץ הוא שחוויה של שליטה עוזרת לעובדים להפחית את התגובה הרגשית לגורמים מלחיצים בעבודה, שכן שליטה עוזרת להפחית את הסכנה הנתפשת במצבים מלחיצים.
כאשר עובדים שולטים על סביבת העבודה שלהם, הם מאמינים כי הם יכולים לשלוט גם על גורמים מלחיצים הקיימים בסביבה זו.
למשל, עובדים מועצמים החווים עומס עבודה גבוה, יחושו כי הם מסוגלים לשלוט בעומס העבודה, ולכן עומס העבודה יעורר בהם רגש חיובי של אתגר במקום רגש שלילי של לחץ ומתח.
על פי מודל דרישות עבודה ורמת שליטה (Job Demand-Control model), לחץ של עובדים נובע ממצבים בהם יש דרישות עבודה גבוהות (עומס עבודה, לחץ זמן) ויכולת נמוכה לשלוט על המתרחש במהלך העבודה (עבודה חזרתית, דרישה ללמוד יכולות חדשות, חוסר יכולת להשפיע על מה שקורה בעבודה, חוסר יכולת להשפיע על אחרים בעבודה).
על פי המוצע במודל, ההשפעה המשותפת של דרישות העבודה ורמת השליטה קובעת את רמות הלחץ שעובדים ירגישו.
כאשר דרישות העבודה הן גבוהות, עובדים יחושו יותר לחץ כאשר רמת השליטה היא נמוכה.
דרישות עבודה גבוהות מביאות למצב של עוררות גופנית, וכאשר השליטה הנתפשת היא נמוכה, עוררות זו מתבטאת בלחץ, חרדה ואף דיכאון.
לעומת זאת, כאשר רמת השליטה היא גבוהה, דרישות עבודה גבוהות לא בהכרח יביאו לעלייה ברמת הלחץ.
במצב זה, העוררות הגופנית מתועלת לפתרון בעיות ואינה מתורגמת לתחושות מתח ולחץ.
כלומר, רמת השליטה בעבודה משפיעה על המידה בה דרישות עבודה ייתפסו כמלחיצות על ידי עובדים.
תחושת שליטה מגבירה תחושות של יכולת והגשמה עצמית, ולכן עובדים נוטים להרגיש רגשות חיוביים כאשר הם תופסים את עצמם כבעלי שליטה על סביבת העבודה שלהם.
במחקר הנערך על אחיות, אשר עבודתן מאופיינת בדרישות עבודה גבוהות, נמצא כי אחיות אשר חוו תחושת העצמה גדולה יותר, חוו פחות מתח ולחץ בעבודתן.
תחושת העצמה נמצאה מקושרת לשביעות רצון כללית מעבודה.
בפרט, משמעות, שליטה ויכולת מקושרים חיובית לשביעות רצון מהעבודה.
הקשר החזק ביותר נמצא בין שביעות רצון לבין תחושת משמעות בעבודה, המהווה אחד מממדיה של העצמה.
ממצא זה מרמז על כך שעל מנת להגיש שבעי רצון, עובדים צריכים לחוות תחושת של הגשמה עצמית והתאמה בין דרישות העבודה לערכיהם האישיים.
נמצא כי תחושת משמעות בעבודה מקושרת חיובית למחויבות ארגונית של עובד, זאת כיוון שמציאת משמעות בעבודה מרמזת על התאמה בין צורכי וערכי עובד לבין דרישות העבודה.
כמו כן, עובדים המרגישים מועצמים במקום עבודתם יראו יותר מחויבות למקום העבודה שכן יראו בו משאב מוערך ויחששו להחליפו במקום עבודה חדש.
נמצא קשר שלילי בין תחושת העצמה של עובדים לבין עזיבת העבודה.
הן משמעות והן יכולת נמצאו קשורים למשך הזמן בו עובדים צפויים להמשיך בקריירה שלהם.
העצב עבר לגור כאן הוא מיני-אלבום של להקת טיפקס, שיצא באוקטובר 1998.
בשנה זו חגגה טיפקס עשור לפעילותה, והוציאה את המיני-אלבום, שכלל חמישה שירים.
האלבום נשמע שונה מכל מה שטיפקס עשתה בעשר שנות פעילותה, והוקלט בצורה שונה: הלהקה נכנסה לאולפן ללא חזרות והזמינה אנשים רבים לבקר ולקחת חלק בתהליך.
באלבום שיתף אוז פעולה לראשונה עם "Big M" (מאיר עמר), שהיה שותף לעיבודים.
האלבום מכר כ-23 אלף עותקים.
בהקלטות האלבום השתתפו גם חברי להקת "כנסיית השכל".
בימוי מוזיקלית, ניהול אומנותי: דני רכט
הפקה דיגיטלית - יזהר אשדות
קובי אוז: שירה, קולות, לופים, תכנותים, הפקה מוזיקלית ועיבודים.
רמי יוסיפוב: גיטרות (חשמלית, אקוסטית, קלאסית), מנדולינה
תמיר ימיני: תופים, טמבורין ותופים.
Big M (מאיר עמר): לופים, עיבודים.
חיים אוליאל: שירה, מחיאות כף.
נוריאל עמר: עוד, תוף גובלט, טמבורין, טיקרקווין
העקרבים , הוא כינויו הנפוץ של המינהל למבצעים מיוחדים , שהייתה סוכנות ממשלתית רב-תחומית עצמאית שעסקה בחקירה והעמדה לדין על פשע מאורגן ושחיתות משנת 1999 ועד לפירוקה בשנת 2008. נודע בכינוי "האף-בי-איי הדרום אפריקני".
זו הייתה יחידה רבת-עוצמה של רשות התביעה הלאומית של דרום אפריקה.
צוות העובדים שמנה 536 עובדים כלל כמה תובעים, מומחי משטרה, כלכלנים ומומחים למודיעין פלילי.
הארגון היה אחראי לניהול ופיקוח על כל החקירות בדרום אפריקה.
הגוף פורק רשמית בסוף ינואר 2009 על ידי נשיא דרום אפריקה קגאלמה מוטלנטה, לאחר שנקלע לעימות עם ראש שירות המשטרה הדרום אפריקני דאז, ג'קי סלבי.
העקרבים הוקמו רשמית בגוגולטו, קייפטאון ב-1 בספטמבר 1999. בתחילה הם נקראו מינהל החקירות (Directorate of Investigations, DSI) ותוך מספר שבועות שונה השם הרשמי למינהל המבצעים המיוחדים (Directorate Special Operations, DSO).
למינהל החקירות הייתה יכולת לחקור התנהלות פלילית או בלתי חוקית במיוחד שנעשתה בצורה מסודרת, או עבירות מסוימות או התנהגות בלתי חוקית בשורות הממשל.
מטרתו הייתה להעמיד לדין עבירות מסוג זה ולחקור התנהלות בלתי חוקית באופן היעיל ביותר.
כסוכנות רב-תחומית, הסוכנות עסקה בחקירה והעמיד לדין עבריינים שהיו מעורבים בפשע מאורגן ושחיתות.
מבנה הגוף כלל את שירותי התביעה הלאומית (NPS), את מינהל החקירות: חטיבת מבצעים מיוחדים (DSO), התוכנית הדרום אפריקנית להגנה על עדים, היחידה לחילוט נכסים (AFU) ויחידות מתמחות כמו היחידה לעבירות מין וקהילה והמחלקה המתמחה לפשע מסחרי.
העקרבים פעלו מכוח חוק רשות התביעה הלאומית, 32 משנת 1998, אשר סיפק למנהל את סמכויות החקירה הנדרשות.
בראש ה-DSO עמד סגן המנהל הארצי של התביעה הציבורית, לאונרד מקארתי.
היו לה שתי מחלקות עיקריות: המחלקה לתמיכה אסטרטגית וחקירתית, מחלקת המבצעים.
הארגון היה מוסמך במיוחד להתמודד עם פשעים שבוצעו בממשל והוא יזם מספר פרויקטים מתואמים למאבק בפשע מאורגן.
אלה כוללים חקירות בנושאים כמו:
הונאות ושחיתות בין מחלקות הממשל המחוזי ובממשלה הלאומית;
הונאה, שחיתות, מאבק בפשע צווארון לבן במגזר העסקי
ביוני 1999 הודיע נשיא דרום אפריקה תאבו מבקי כי "תוקם בדחיפות יחידת חקירה מיוחדת ומאוישת ומאובזרת, שתטפל בכל הפשע החמור ברמה הלאומית, כולל שחיתות משטרתית".
בספטמבר 1999 הוקמה מינהל המבצעים המיוחדים, עם פרנק דוטון כמנהל ראשון.
עד מהרה הפכו העקרבים לגוף ידוע לשמצה בגלל פשיטותיהם על בתים של פוליטיקאים בכירים בתוך מפלגת ANC.
בעקבות חקירות השחיתות לכאורה במקרה של עסקת הנשק בדרום אפריקה, החלו פשיטות על בתיהם של סגן הנשיא ג'ייקוב זומה, שר התחבורה לשעבר מק מהארג' ואיש העסקים מדרבן, שאביר שייק.
לאחר הרשעתו של שייק ב-8 ביוני 2005, העקרבים פשטו על ביתו ב-18 באוגוסט.
הפעם זה היה חלק מכמה פשיטות במסגרת חקירה על משפט השחיתות של זומה, שהחל באוקטובר 2005. פשיטות נערכו גם על בתים של ג'ייקוב זומה עצמו.
על הפשיטות הללו נמתחה ביקורת קשה על ידי קונגרס איגודי המסחר (COSATU), בהאשמה כי מערכת המשפט מסוגלות לתמרן ולהשפיע על קבלת ההחלטות בממשלה.
ימים ספורים לפני הפשיטות, קונגרס איגודי המסחר, COSATU, ביקש מהממשלה למשוך את האישומים נגד סגן הנשיא לשעבר, ג'ייקוב זומה ולהשיב אותו לתפקידו.
המינהל היה חלוץ בגישה חדשה, שמשלבת בין מודיעין, חקירה ותביעה.
עם הצלחתו של המינהל בתיקים בעלי פרופיל גבוה, גבר אמון הציבור ביכולתו של המינהל להשפיע על המאבק בפשע מאורגן.
תיקי הלבנת הון וסחטנות וספו לסדרי העדיפויות של הגוף, שהצליח להשיג את ההרשעות הראשונות אי פעם על סחיטה בדרום אפריקה.
בפברואר 2004, המינהל השלים 653 תיקים, שכללו 273 חקירות ו-380 העמדות לדין.
מבין 380 העמדות לדין, 349 הביאו להרשעות, שהן ייצוג הרשעה ממוצע של 93,1%.
ה-ANC החליט למזג את "העקרבים" עם שירות המשטרה של דרום אפריקה בעקבות המלצות ועדת חאמפפה מיוני 2008, תוך הפחתה בכוח האדם.
על הפירוק המליץ שר הביטחון והבטיחות של דרום אפריקה, צ'ארלס נקאקולה.
ההחלטה הייתה שנויה במחלוקת וזכתה להתנגדות רוב אזרחי המדינה וקבוצות אינטרס שנעו בין מפלגות אופוזיציה לעסקים מאורגנים.
הברית הדמוקרטית האשימה את הקונגרס האפריקני הלאומי במיזוג העקרבים עם שירות המשטרה הדרום אפריקני במטרה להקשות על החקירות ולהגן על פקידי מפלגה מושחתים.
ב-23 באוקטובר 2008 ביטל הפרלמנט של דרום אפריקה רשמית את העקרבים.
בהצבעה 252 הצביעו בעד עם 63 שהתנגדו.
נערכו הכנות לשאר חברי העקרבים להתחיל בעבודה במטה של מינהל המשטרה לחקירת פשע חמור (DPCI).
היחידה החדשה שהחליפה אותו ידועה בשם "הנצים".
בהמשך, הנצים עצרו את החקירות שביצעו העקרבים באשר למתן שוחד בקרב בני בריתו של זומה במסגרת עסקת נשק בשווי מיליארדי ראנד.
פסק הדין של בית המשפט החוקתי
בית המשפט החוקתי בדרום אפריקה קבע כי החקיקה, שנועדה להביא להחלפת "העקרבים" ביחידת "הנצים", הייתה "פסולה מבחינה חוקתית".
הסיבה לכך היא שהיחידה החדשה "פגיעה להתערבות פוליטית." עקב כפיפותה למשטרה.
תיק זה הועמד לדין על ידי אדם פרטי (איש העסקים יו גליניסטר) תוך שימוש בכספו האישי (3.5 מיליון ראנד דרום אפריקני) למימון החקירה.
השופטים בתיק השעו את תקפות פסק הדין למשך 18 חודשים כדי לאפשר זמן לפרלמנט לנקוט בפעולה מתקנת.
בתגובה העביר הפרלמנט הדרום אפריקני את התיקון לחוק שירות משטרת דרום אפריקה, אולם פסק הדין של בית המשפט הגבוה מצא שוב כי החוק אינו מרחיק לכת כדי להבטיח עצמאות עבור ההנצים.
שמונה שנים אחר כך הודיע שר המשטרה, בקי סלה, כי חוק שירות המשטרה ייבדק ויבחן מחדש את עצמאותה של יחידת "הנצים".
במאי 2019 הנשיא סיריל רמפוזה יזם את הקמת מינהל החקירות של רשות התביעה הלאומית (Investigating Directorate in the Office of the National Director of Public Prosecutions), בראשה העמיד את התובעת הרמיון קרונג'ה.
במהלך התפרצות נגיף הקורונה בדרום אפריקה הממשלה יזמה את הקמת גוף מרכזי שאיגד שישה סוכנויות ממשלתיות שנועד לבחון את יעילות הטיפול במגפה ואופן יישום המימון.
הגוף החדש, שכונה Hub, כלל גופים כמו מרכז המודיעין הפיננסי (FIC), מינהל החקירות של המשטרה, רשות התביעה הלאומית, הנצים, שירות הבילוש והחקירות של המשטרה, שירות המיסים הדרום אפריקני, יחידת החקירות המיוחדת וסוכנות ביטחון המדינה.
העצם המזמרת היא מעשייה גרמנית שלוקטה על ידי האחים גרים.
בספרם "מעשיות האחים גרים", היא המעשייה ה-28.
בארץ שבה חזיר בר ידוע לשמצה גרם פגע באדמות וגבה את חייהם של בני אדם ובהמות, המלך הבטיח שמי שיצליח לתפוס את החזיר, חי או מת, יישא את בתו היחידה לאישה.
שני אחים יצאו למשימה - הבכור היה חכם וערמומי, והצעיר היה תמים וטוב לב, אך לא חכם במיוחד.
האחים נכנסו ליער שבו שכן חזיר הבר מכיוונים שונים.
בדרכו של הצעיר, הוא פגש איש קטן שנתן לו כידון שיעזור לו להרוג את החזיר מבלי שיפגע.
הוא אכן הצליח להרוג אותו, ולאחר מכן סחב את גופתו על כתפיו עד שיצא מצידו השני של היער והגיע ליד פאב, שבו שהה האח הבכור שחשב שחזיר הבר בטח יברח לו ושכדאי לו להתחיל את המסע אחרי ששתה.
הבכור ראה את אחיו הקטן נושא את גופת חזיר הבר וקינא בו.
הוא קרא לו להיכנס לפאב ולשתות איתו, והצעיר סיפר לאחיו על השתלשלות האירועים.
האח הבכור דאג לעכב את אחיו, ובחשכת הערב יצאו שניהם ללכת ביחד.
בהגיעם לגשר שעמד מעל נחל, האח הבכור דאג שאחיו ילך לפניו, ואז הכה אותו והפיל אותו למטה.
האח הצעיר מת, ואחיו קבר אותו מתחת לגשר, הביא למלך את החזיר בעצמו והתחתן עם בתו.
הוא דאג לספר שחזיר הבר בטח הרג את אחיו הצעיר, וכך האמינו כולם.
שנים רבות לאחר מכן הלך רועה צאן עם העדר שלו ליד הגשר, ומצא עצם קטנה ולבנה.
הוא הכין ממנה פיה לקרן שלו, וכשנשף בה, היא התחילה לשיר מעצמה:
הרועה, נלהב מהקרן, החליט להביא אותה למלך.
כששמע המלך את השיר, הוא הבין מה עומד מאחוריו וציווה לחפור באדמה שבסביבת הגשר, וכשגופת האח הצעיר נמצאה, האח הבכור לא יכול היה להכחיש את המעשים שלו.
הוא הושלך למים בתוך שק תפור וכך נקבע מותו.
אחרי כל השנים, האח הצעיר הובא לקבורה מכובדת.
העצמת נשים הוא תהליך הגדלת הכוח של נשים, תוך מתן האפשרות לנשים שנמצאות מחוץ לתהליך קבלת ההחלטות להצטרף ולהיות חלק ממנו, להיות שותפות אקטיביות בהחלטות הנוגעות לכלל החברה, לנצל הזדמנויות העומדות בפניהן ללא מגבלות בכל תחומי החיים, למשל בתחומי החינוך, המקצוע ואורח החיים; ולאייש תפקידים בעלי השפעה.
העצמת נשים כוללת פעולות לשיפור מעמד האישה באמצעות חינוך, העלאת מודעות והכשרה.
לחלופין, העצמת נשים היא תהליך של נשים להגדיר מחדש תפקידים מגדריים באופן שיאפשר להן לבחור באופציות שהיו סגורות עבורן בעבר.
לפי מאמר של שרה מוזאדל (Sarah Mosedale) מ-2005, ישנם מספר עקרונות המגדירים העצמה של נשים: שאישה נחשב כ"מועצמת", משתמע מכך שעמדתה בעבר הייתה ממעמד יחסי של חיסרון בחלוקת הכוח.
משום שסביר להניח שאם אנו רוצים לראות אנשים מועצמים, אנו רואים אותם כחסרי סמכויות כרגע, כלומר מקופחים מהאופן שבו יחסי כוח מעצבים כיום את הבחירות, ההזדמנויות והרווחה שלהם.
לדוגמה חשפנית שכבר לא צריכה להשתמש בגופה כדי להשיג כסף, שעכשיו משמשת כעורכת דין בחברה מכובדת, תחשב אישה מועצמת.
עקרון נוסף הוא שהאישה רכשה את העצמתה בכוחות עצמה, ולא קיבלה אותה מגורם חיצוני.
עקרון נוסף הוא שהעצמה והחלשה הן יחסיות ונמדדות ביחס לעבר, דבר שהופך אותן לתהליך מתמשך ולא לתוצר סופי.
במאה ה-20 העצמת נשים הפכה לנושא משמעותי בדיונים אודות פיתוח וכלכלה, ברמה הפוליטית והחברתית.
העצמה כלכלית של נשים מתייחסת ליכולתן של נשים להנות מזכותן לשלוט ולהפיק תועלת ממשאבים, נכסים והכנסות, כמו גם היכולת לנהל סיכונים ובכך לשפר את מצבן הכלכלי ורווחתן.
מדינות, עסקים, קהילות וקבוצות יכולים להפיק תועלת מיישום תוכניות ומדיניות המאמצות את הרעיון של העצמת נשים כיוון שהעצמת נשים משפרת את איכות וכמות משאבי האנוש העומדים לרשות הכלל.
בהתייחסות לזכויות אדם, העצמה נשית הוא אחד הנושאים העיקריים לפיתוח.
מנהיגים וחוקרים רבים בעולם טוענים כי פיתוח חברתי בר קיימא אינו אפשרי ללא שוויון מגדרי והעצמת נשים.
בהקשר זה, העצמה צריכה לכלול ריבוי אפשרויות לנשים לפעול ולהנהיג שינוי בכוחות עצמן.
ללא שוויון מגדרי בהזדמנויות, המדינה לא יכולה להיות צודקת, ושינוי חברתי לא יכול להתרחש.
חוקרים זיהו שתי צורות עיקריות של העצמה: העצמה כלכלית והעצמה פוליטית.
העצמה כלכלית מגדילה את סוכנויות הנשים, גישה לתוכניות ממשלתיות רשמיות, ניידות מחוץ לבית, עצמאות כלכלית וכוח קנייה.
מוצע לקובעי המדיניות לתמוך בהכשרה בעבודה כדי לסייע בכניסה לשווקים הפורמליים.
המלצה נוספת היא לספק הזדמנויות חינוך רשמיות לנשים, דבר שיאפשר להן כוח מיקוח גבוה יותר בבית.
ככל שנשים הן משכילות יותר, כך תגדל הגישה שלהן לשכר גבוה בעבודות מחוץ לבית.
חיזוק נגישותן של נשים לירושת רכוש וזכויות בקרקע היא שיטה נוספת המשמשת להעצמה כלכלית של נשים.
כך עומדים לרשות נשים אמצעים משופרים לצבירת נכסים, הון וכוח מיקוח הדרושים על מנת להתמודד עם אי-שוויון בין המינים.
לעיתים קרובות, נשים (בעיקר במדינות מתפתחות) מוגבלות מבחינה חוקית להחזיק אדמות ונכסים על בסיס מגדרי בלבד.
הזכות על אדמה, למשל, מעניקה לנשים סוג של כוח מיקוח חדש יחסית (בראייה היסטורית רחבה).
מוצא וגזע משפיעים על העצמת נשים בתחומים כמו תעסוקה.
חוקרים רבים מציינים כי חשוב לדון במכשולים שונים העומדים בפני נשים מוחלשות, המקשים עליהן להשיג העצמה בחברה, כאשר בוחנים את השפעת הגזע בקשר לתעסוקה.
בחינה משמעותית של פיתוח הזדמנויות לפי מגדר, גזע ומעמד, יכולה לחולל שינוי חברתי.
הזדמנויות עבודה וסביבת עבודה מתאימה יכולים ליצור העצמה לנשים.
מקום העבודה יכול להשפיע באופן חיובי על שביעות הרצון של נשים מהביצועים ומהמקצוע שלהן.
כמו כן, קיום שוויון במקום העבודה יכול להגביר תחושת העצמה.
בישראל לדוגמה, יש הטוענים כי "נשים חרדיות מופלות בשכר" והכנסת דנה בכך בעבר בוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.
שיטה נוספת להעצמה כלכלית של נשים היא מיקרו אשראי.
ישנם מוסדות מיקרו-מימון השואפים להעצים נשים בקהילה על ידי מתן גישה להלוואות בריביות נמוכות וללא דרישה לערבות.
באופן ספציפי יותר, המוסדות הללו שואפים לאפשר מיקרו-אשראי לנשים המעוניינות להתפתח כיזמיות.
ההצלחה והיעילות של המיקרו-אשראי והמיקרו-הלוואות שנויות במחלוקת.
חלק מהביקורות טוענות שמיקרו-אשראי לבדו אינו מבטיח לנשים שליטה על אופן השימוש בהלוואה.
מוסדות מיקרו-מימון אינם מטפלים בחסמים תרבותיים המאפשרים לגברים שליטה על כלכלת הבית וכתוצאה מכך, מיקרו-אשראי יכול להיות מועבר לבעל.
מיקרו-אשראי לא פוטר נשים מקיום חובות ביתיות, וגם כאשר לנשים יש אשראי, לעיתים אין להן את הזמן לפעול בנידון ולקדם את יוזמותיהן לעומת הגברים בחברה.
העצמה פוליטית תומכת ביצירת מדיניות שמקדמת שוויון בין המינים, הן בתחום הציבורי והן בתחום הפרטי.
שיטות שהוצעו הן יצירת מדיניות בהעדפה מתקנת לפיה יש מכסה למספר הנשים השותפות בקביעת מדיניות ובתפקידים בפרלמנט.
נכון לכנסת ה-23 מספר הנשים המשמשות כח"כיות עומד על 25%.
המלצות נוספות להעצמה פוליטית של נשים הן להנגיש עבור נשים את היכולת להצביע בבחירות, להשמיע דעות פוליטיות, ואת האפשרות להתמודד לתפקיד פוליטי עם סיכוי הוגן.
כיוון שנשים קשורות בדרך כלל לטיפול בילדים ותחומי אחריות בבית, יש להן פחות זמן להקדיש לשוק העבודה ולנהל את עסקיהן.
מדיניות המגדילה את יכולת המיקוח שלהם במשק הבית תכלול מדיניות המתייחסת למקרים של גירושין, מדיניות לרווחה טובה יותר עבור נשים ומדיניות המעניקה לנשים שליטה במשאבים (כגון זכויות קניין).
ישנם תאורטיקנים הסבורים כי יש להשיג כוח מיקוח וסוכנות במשק הבית לפני שניתן לעבור להשתתפות פוליטית רחבה יותר.
העצמה של נשים ניתנת למדידה באמצעות מדד העצמת המגדר (GEM), המציג השתתפות נשים במדינה נתונה, מבחינה פוליטית וכלכלית.
GEM מחושב על ידי מעקב אחר "חלק המושבים בפרלמנט המוחזק על ידי נשים; של נשים מחוקקות, בכירים ומנהלים, ושל מקצועות ועובדות טכניות; ואת הפער המגדרי בהכנסות שהשתכרו, המשקף עצמאות כלכלית".
והוא מדרג מדינות בהינתן המידע הזה.
אמצעים אחרים הלוקחים בחשבון את חשיבות ההשתתפות והשוויון הנשים כוללים: מדד הזוגיות המגדרית או מדד הפיתוח הקשור למגדר (GDI).
חלק מהביקורות על GEM הן שהן אינן לוקחות בחשבון גורמים הנוגעים לחברה, כגון רצונות שונים של פרטים בחברה, דת, הקשר תרבותי, הקשר משפטי והפרות של זכויות נשים.
מדד העצמה מגדרית מנסה לבצע גישה סטנדרטית עקבית למדידת העצמת נשים; בכך, נמתחה ביקורת על כך שה-GEM אינו מתחשב במשתנים בגורמים היסטוריים, באוטונומיה נשית, בהפרדה מגדרית ובזכות הבחירה של נשים.
מדד הפיתוח הקשור למגדר (GDI) הוא דרך בה תוכנית הפיתוח של האו"ם (UNDP) מודדת את אי השוויון בין המינים במדינה.
חלק מהביקורות על מדידה זו היא שכיוון שחישובי ה-GDI נשענים אך ורק על חלוקת ההישגים בין גברים ונשים באוכלוסייה, GDI אינו מודד את אי-השוויון בין המינים; אלא הוא מודד רמות שטחיות ביותר בהכנסה, בחינוך ובבריאות.
צורה איכותית יותר של הערכת העצמת נשים היא זיהוי אילוצים לפעולה.
הוא מאפשר לזהות יחסי כוחות בין מגדרים.
מכיוון שמדובר בתהליך השתתפותי, הוא מקל על שיחה בנושא אפליה מגדרית.
השוואת אילוצים על נשים במועד מאוחר יותר מאפשר גם לזהות טוב יותר כל שינוי או התפשטות.
הערכות אלה חייבות להתבסס גם על הפעולה שננקטה על ידי נשים, ולא על קבוצות חיצוניות.
קבוצות חיצוניות יכולות להקל על העצמתן של נשים, אך אינן יכולות להעניק להן אותה.
מכשולים העומדים בפני העצמת נשים
רבים מהמכשולים להעצמת נשים טבועים בנורמות תרבותיות.
נשים רבות מרגישות לחצים מצד שגברים לא מרגישים.
דבר נוסף הוא שרבים מפחדים לשנות את מעמד האישה ולכן גם אם הם יודעים שיש לכך השפעות חיוביות (בעיקר כלכליות) הם ממשיכים לתת לנורמות חברתיות להפריע להעצמת הנשים.
הטרדה מינית היא מחסום גדול עבור נשים במקום העבודה.
היא מופיעה כמעט בכל הענפים, בעסקים, מסחר, בנקאות ופיננסים, מכירות ושיווק, אירוח, שירות אזרחי וחינוך, הרצאות והוראה.
לפי ארגון העבודה הבינלאומי (ILO), הטרדה מינית היא סוג ברור של אפליה על בסיס מיני, וביטוי ליחסי כוחות לא שוויוניים בין גברים ונשים.
יתר על כן, אמנת האו"ם לסילוק כל צורות האפליה נגד נשים (CEDAW) קוראת להגדיל אמצעים להגנה על נשים מפני הטרדות מיניות ואלימות במקום העבודה.
כ-79% מקורבנות ההטרדה המינית במקום העבודה היו נשים לעומת 21% גברים.
מחקרים מראים כי הגישה הגוברת לאינטרנט יכולה לגרום גם לניצול מוגבר של נשים.
שחרור מידע אישי באתרים מסכן את ביטחונן האישי של נשים.
בשנת 2010, ארגונים הפועלים להפסקת התעללות ברשת הצהירו כי 73% מהנפגעים הן נשים.
סוגים של התעללות כוללים מעקב סייבר, הטרדות ופורנוגרפיה מקוונת.
נוסף על כך, מחקרים אחרונים מראים שנשים מתמודדות עם חסמים במקום העבודה יותר מאשר גברים.
חסמים הקשורים למגדר כוללים הטרדה מינית, שיטות עבודה לא הוגנות, התקדמות בקריירה ונשים רבות נאבקות במה שמכונה "עונש הריון" הבעיה העיקרית היא שקשה למדוד אותו, אך ישנם מומחים שאומרים כי האפשרות להביא תינוק יכולה להספיק למעסיקים כדי להעדיף גברים עליהן למרות חוק האוסר לפטר עובדת בהיריון.
לכן נשים מוצבות במצב בו הן צריכות לקבל את ההחלטה אם לשמור על כוח העבודה או להביא ילדים לעולם.
בעיה זו עוררה את הוויכוח על חופשת הלידה בארצות הברית ובמדינות רבות אחרות בעולם.
מכשולים שכאלה מקשים על נשים להתקדם במקום עבודתן או לקבל פיצוי הוגן עבור העבודה שהן מספקות.
חינוך מעצים נשים לעשות בחירות המשפרות את בריאות ילדיהן, את רווחתן ואת סיכויי ההישרדות שלהן.
חינוך יכול להגביר את המודעות של נשים לזכויותיהן, להגביר את ההערכה העצמית שלהן ולספק להן את האפשרות לעמוד על זכויותיהן.
אף על פי שיפורים משמעותיים בעשורים האחרונים, חינוך אינו זמין באופן אוניברסלי ואי שוויון בין המינים נמשך.
דאגה מרכזית במדינות רבות היא לא רק המספר המוגבל של ילדות הלומדות בבית הספר, אלא גם המסלולים החינוכיים המוגבלים עבור אלה שנכנסים לכיתה.
באופן ספציפי יותר, ישנם אנשים להיות מאמצים רבים יותר להתמודד עם השתתפות נמוכה יותר והישגי למידה של בנות בחינוך מדעי, טכנולוגי, הנדסי ומתמטיקה.
הגישה הגוברת לאינטרנט בסוף המאה ה-20 אפשרה לנשים להעצים את עצמן באמצעות כלים שונים באינטרנט.
עם כניסתו של האינטרנט, נשים החלו להשתמש באתרי רשתות חברתיות כמו פייסבוק וטוויטר לצורך אקטיביזם מקוון.
באמצעות אקטיביזם מקוון, נשים מסוגלות להעצים את עצמן על ידי ארגון קמפיינים והבאת דעותיהן לזכויות שוויון מבלי להרגיש מדוכאות על ידי חברי הציבור.
לדוגמה, ב-29 במאי 2013, קמפיין מקוון שהתחילו 100 נשים אילץ את פייסבוק, להוריד עמודים שונים המפיצים שנאה על נשים.
בנוסף, עם הנגישות והמחיר הנוח של למידה אלקטרונית, נשים יכולות כעת ללמוד מביתן, בין אם ברמת השתלמויות מקוונות ואף ברמת התארים המתקדמים.
כך שהן מעצימות את עצמן מבחינה חינוכית באמצעות טכנולוגיות חדשות ובעזרת האינטרנט, דבר הנותן להם יתרון בקידמה הטכנולוגית הגלובלית ובמה שנתפס כתעשיית העתיד.
בישראל פועלות תוכניות רבות להעצמה נשית בכלל הרבדים ובכלל המגזרים ברחבי הארץ.
עיריות מפעילות תוכניות העצמה למנהיגות ותוכניות לימוד המנסות להעלות את שיעור הנשים הלומדות ועוסקות בתחומי ההנדסה והמדעים.
במגזר הפרטי פועלות עשרות סדנאות ברחבי הארץ המיועדות להעצמת נשים.
בחברה הישראלית צה"ל נחשב למרכיב משמעותי ולכן ארגוני נשים רבים רואים לנכון לפעול בו על מנת לפתוח תפקידים נוספים שהיו עד עתה סגורים לנשים, כמו "בג"ץ אליס מילר", ובכך לתת לנשים יותר גישה למוקדי כוח בצבא.
כמה מארגוני הנשים הבולטים בישראל הפועלים במישור הפוליטי, המשפטי, העסקי והכלכלי כדי להעצים נשים הם:
האו"ם יצא עם מערך יעדים שנקרא "מטרות פיתוח בר-קיימא" (SDGs), כדי לעזור להפוך את העולם למקום טוב יותר.
מתוך 17, המטרה הרביעית פועלת לאפשר גישה לחינוך לכל סוגי האנשים בעולם.
נעשה מאמץ גדול לשלב נשים בבתי ספר כדי לשפר את השכלתן.
באופן דומה, המטרה החמישית מתמקדת בהעצמת נשים להשגת שוויון מגדרי באמצעות גישה שווה לסוגי הזדמנויות שונות (שירותי בריאות, חינוך, עבודה וכו').
ארצות הברית העצימה נשים באמצעות העברת חוקים כמו מתן אפשרות לנשים להצביע בשנת 1920, אסרה אפליה על בסיס מגדרי בשנת 1964, אסרה אפליית נשים בהריון בשנת 1978 וכו'.
בנוסף, ארצות הברית מעניקה סיוע זר למדינות עולם שלישי בצורות שונות, אחת מהן היא באמצעות מתן תוכניות חינוך.
כיום קיימות הצעות חוק בקונגרס הפועלות להבטחת חינוך לבנות, אחת מהן היא חוק הגנת הבנות לחינוך.
אלה נחקקו מתוך אמונה שחינוך נכון ימשוך אותם מעוני ויפחית את הניצול.
אחת הפעילויות של קרן ויקימדיה היא "צמצום הפער המגדרי".
לפי הקרן הפער מתקיים בשני מישורים עיקריים:1) ייצוג נשים בקהילת העורכים: בתוך קהילת העורכים המשתתפים ביצירת תוכני המיזמים, נשים מהוות מיעוט (לדוגמה, בסקר שנערך בקרב קהילת הכותבים בוויקיפדיה העברית בשנת 2013, רק 23% מהמשיבים העידו כי הן נשים.
בסקרים דומים בעולם, רק 10-15% מהמשיבים העידו כי הן נשים).
2) ייצוג של נושאים בתחומי הנשים, הנשיות והמגדר בתוך תוכני המיזמים: במיזמים השונים, ישנו חסך בתכנים הנוגעים לנשים, לחוויות החיים שלהן ולמגדר (לדוגמה, 81% מסך הערכים הביוגרפיים בוויקיפדיה העברית הם על גברים, ורק 19% מהם עוסקים בנשים).
בקרן ויקימדיה ישראל פועלים כחמישה מיזמים שנועדו לצמצם את הפער המגדרי.
ניתן למצוא שתי גישות עיקריות כיום המבקרות את התהליך:
כיום, אין קולות שמרנים או אנטי-פמיניסטים בולטים שמתנגדים להעצמת נשים כעיקרון אידאולוגי.
חוץ מבתחומים שלטענתם יש יתרון פיזי לגברים כמו בתפקידים קרביים בצבא עיקר הביקורת שלהם היא על התרגום המעשי של העיקרון ולא על העיקרון עצמו, המתבטא ברצון לשוויון זכויות ומתן אפשרות לאדם הפרטי (בין אם זכר או נקבה) לנוע בחירות ולרדוף אחר האושר שהוא מגדיר לעצמו.
עיקרי הביקורת הם: נשים וגברים הם שונים והם מבטאים את השונות הזו בבחירות שונות ורצונות שונים בחייהם.
האנשים הדוגלים בהעצמה נשית מתבססים על נתונים לא איכותיים שלא לוקחים בחשבון את ההבדלים הללו, כך שההבדל באחוזי בוגרי הלימודים במדעים המדויקים לדוגמה הוא אינו ביטוי לדיכוי נשים אלא פשוט לחוסר עניין של נשים בתחומים האלה.
דבר נוסף הוא שהעצמה נשית מביאה לחקיקה ומדיניות שאמורה לעזור לנשים אך מתוך כך פוגעת בגברים, ובמדינות מתוקנות לנשים יש שוויון זכויות מלא המעוגן בחוקות, חוקים פרלמנטריים וזכויות אדם.
טענה נוספת היא שהגברים המאיישים את רוב עמדות הכוח וההשפעה הם מיעוט שבמיעוט (בקרב הגברים), ושדווקא רואים ייצוג רב יותר של גברים באיוש רוב העמדות החלשות, רוב הכלואים, רוב המתאבדים, רוב העניים, רוב הנפגעים מפשע אלים, רוב המתים במלחמות, רוב הנפגעים בתאונות עבודה וכו' הם גברים.
כך שהתפיסה ש"הנשים הם המוחלשות על ידי הגברים" היא מושתת ביסודה טעות ועל כן אין סיבה לחפש העצמה דווקא לנשים.
אף על פי שהאחוז לא גדול, ואף משתנה מדת לדת, אפשר למצוא היום מתנגדים להעצמת נשים מטעמים דתיים.
התנגדות זו אמנם די נדירה לעומת העבר אך היא מופיעה לרוב ברמת ההלכה הדתית ובמדינות מסוימות אף מקבלת תוקף חוקי, ובה פוגעים פיזית באופן ישיר בנשים המנסות לקבל כוח, למשל בעזרת חינוך כמו במקרה של מלאלה יוספזאי, נערה בת 14 שהטליבאן ניסה לחסל בדרכה חזרה הביתה מבית הספר.
סיבות ההתנגדות משתנות וכוללות: שוביניזם ותפיסת עליונות גברית, תפיסה שהאישה נועדה לשרת את הגבר, שנאה כלפי ערכי ה"עולם המערבי", ואף את התפיסה בה אם אישה יוצאת מהבית ומקבלת כוח כלכלי היא תתרחק מהדת ומערכי המשפחה, כך שהחלשתה היא לטובתה, כדי למנוע ממנה לחטוא.
מספר דוגמאות לחוקים דתיים בנושא המקבלים תוקף משפטי ברחבי העולם: יש כיום כ-32 מדינות בהם האישה צריכה את אישור בעלה כדי להוציא דרכון ובניגריה לבעל מותר להכות את אשתו כדי לחנך אותה.
העצרת האנטי-הומופובית נערכה בטביליסי, גאורגיה, ב-17 במאי 2013 (היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה).
פעילי זכויות להט"ב שנערכו בעצרת פגשו אלפי מפגינים המתנגדים לזכויות להט"ב, שהורשו לפרוץ קטלינג משטרתי ורדפו אחריהם באלימות, הכו ויידו עליהם אבנים.
העצרת, שאורגנה על ידי ארגון זכויות הלהט"ב הגאורגי אידנטובה , הייתה ההפגנה האנטי-הומופובית הראשונה שנערכה בגאורגיה.
יומיים לפני האירוע, קרא ראש הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית, איליה השני , לאסור את העצרת שתוכננה, ותיאר את ההומוסקסואליות .
יום לפני העצרת הצהיר ראש הממשלה, בידזינה איוואנישווילי כי ללהט"בים בגאורגיה.
עשרות פעילי זכויות להט"ב התכנסו במרכז טביליסי לעצרת.
על פי דיווחים, כ-20,000 חברי כנסייה גרוזינית אורתודוקסית הפגינו ממולם, בראשותם של כמרי הכנסייה, יחד עם התפתחות של התנגשות בפארק פושקין, ליד כיכר החירות.
כוחות המשטרה לא מנעו מהמפגינים ההומופוביים לרוץ לעבר משתתפי העצרת נגד ההומופוביה, כפי שביקשו הכמרים.
המפגינים נגד הומופוביה פונו על ידי המשטרה באוטובוסים שהותקפו על ידי מפגשי הנגד.
על פי מקורות שונים, 17 עד 28 אנשים נפצעו כתוצאה מההתנגשויות האלו.
האלימות גונתה באופן נרחב על ידי שגרירויות זרות, וארגונים לא-ממשלתיים, כולל Transparency Georgia, ארגון עורכי הדין הצעירים הגאורגים ואמנסטי אינטרנשיונל.
ראש הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית, איליה השני גינה כל אלימות, אך חזר על דעתו על הומוסקסואליות.
משרד הפנים פתח בחקירה והבטיח העמדה לדין של העבריינים.
פול רימפל ומארק מולן תיארו את האירועים כחלק ממאבק גדול יותר בין הכנסייה לשלטון החילוני.