tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כחלק מתאגיד התקשורת של חזבאללה, אתר חדשות אל-עהד מושפע מסדר היום הפוליטי והאידאולוגי של התנועה.
אשר על כן, מופנית כלפיו ביקורת ככזה המשמש כלי תעמולה לטובת חזבאללה ומציג פרספקטיבה חד-צדדית על המתרחש באזור.
חדשיניים (שם מדעי: Monodontidae), משפחת של לווייתני שיניים הכוללת שני מינים, שניהם יחידים בסוגם:
שני המינים החיים ייחודיים במראה החיצוני שלהם: הלבנתן לבן כולו, ולזכרי החדשן יש חט מסולסל היוצא מפיהם.
אורכם נע בין שלושה לחמישה מטרים.
הם חסרי סנפיר גב, אולם במקומו יש להם גבשושית קטנה לאורך גבם.
הם מפיקים מגוון של קולות, ובדומה ללווייתנאים אחרים - הם משתמשים באקולוקציה על-מנת לנווט.
החדשיניים ניזונים מדגים, מרכיכות ומסרטנאים קטנים.
ההיריון נמשך בין 14 ל-15 חודשים, ובסופו ממליטה הנקבה על-פי רוב גור יחיד.
הגורים נגמלים מיניקה רק בגיל שנתיים, ומגיעים לבגרות מינית רק בגיל חמש עד שמונה שנים.
הם חברתיים, ונעים בקבוצות שמונות מספר פרטים, ושעשויות להגיע לגודל של מאות פרטים.
מבין משפחות לווייתני השיניים, החדשיניים מקורבים ביותר לדולפיניים ולפוקניים.
לפי מחקרים מולקולריים, נראה כי הפוקניים והחדשיניים התפצלו מהענף המרכזי לפני כ-11 עד 15 מיליוני שנים.
חַדְשֵׁן (שם מדעי: Monodon monoceros; באנגלית Narwhal) הוא מין יונק מסדרת הלווייתנאים המצוי באזור הארקטי, אחד משני מינים ממשפחת החדשיניים (השני הוא לבנתן לבן) ומין יחיד בסוג חדשן.
המאפיין הבולט ביותר של הזכרים הוא החט הבורגי, אשר יוצא מצדה השמאלי של הלסת העליונה, החט עשוי להגיע לאורך של (לעומת אורך גוף של שבעה עד שמונה מטר) ולשקול עד 10 קילוגרם.
בערך לאחד מתוך 500 זכרים ישנם שני חטים, הדבר קורה כאשר השן הימנית, הקטנה בדרך כלל, גדלה אף היא.
לעיתים נדירות גם לנקבה יש חט, וישנו מקרה אחד מתועד של נקבה בעלת שני חטים.
ישנם חילוקי דעות באשר למטרת החט.
בעבר שיערו שהחט מיועד לשבירת מעטה הקרח או שהוא חלק ממערכת האקולוקציה.
לפי השערות מאוחרות יותר, החט נועד למשוך נקבות, בשל הנוהג של זכרים לשפשף את חטיהם אחד בשני.
בסוף שנת 2005 העלה מחקר של צוות בפקולטה לרפואת שיניים מאוניברסיטת הרווארד בראשות מרטין נוויאה (Martin Nweeia) השערה שהחט משמש למעשה כסוג של איבר חישה.
אולם בקנדה פורסם שלפי הממצאים הלווייתנים משתמשים בחט שלהם כדי לצוד - הם נותנים בעזרתם מכות מהירות ומהממים את דגי הבקלה המשמשים להם מזון.
אורך גוף החדשן הוא הזכרים שוקלים עד והנקבות בסביבות 1,000 קילוגרם.
צבע הגחון בהיר עם כתמים חומים, אך הגב, הצוואר, הראש והסנפירים כהים, כמעט שחורים.
חדשנים ניזונים בעיקר מדגי בקלה המצויים מתחת למעטה הקרח.
באזורים מסוימים תזונתם יכולה לכלול דיונונים, חסילונים וסוגים אחרים של דגים.
חוקרים גילו שכאשר ישנו מחסור במזון הם אפילו טורפים גורי כלבי ים.
הם משתמשים בחט הארוך שלהם כדי להמם את הטרף.
הם בדרך כלל חיים בלהקות של כ-5 עד 10 פרטים, לעיתים כמה להקות מתאחדות בעיקר בקיץ כאשר הם מתקבצים ליד אותו החוף.
הזכרים לעיתים משפשפים את חטיהם זה בזה, ממצאים גילו שקיימים כ-10 מיליון עצבים זעירים אשר משמשים לחישה וייתכן שפעולת השפשוף היא למעשה דרך לנקות את התעלות הקטנות, פעולה המקבילה לצחצוח שיניים.
חדשן צולל במהירות של 2 מטר לשנייה למשך 8 עד 10 דקות עד לעומק של 1,500 מטר ושוהה בעומק זה במשך מספר דקות לפני שהוא עולה חזרה לפני המים כדי לנשום.
אוכלוסיית חדשן מוערכת בין 20,000 עד 50,000. הם נמצאים בעיקר בחלק הצפוני של האוקיינוס האטלנטי והצד הרוסי של האזור הארקטי.
פרטים נצפים באופן תדיר במפרצים שלאורך החוף המזרחי של גרינלנד וברצועה מתמשכת בין צפון גרינלנד מזרחה לרוסיה.
הנקודה הצפונית ביותר שבה נצפה חדשן הוא קו הרוחב 85° צפון.
בחודשי הקיץ הם מתקרבים לחופים ובחורף כשהים מתחיל לקפוא הם מתרחקים מהחופים ושורדים בעזרת בקעים וחורים הפעורים במעטה הקרח.
באביב כשהקרח מתחיל להמס הם שבים למפרצים קרוב לחוף.
הטורפים העיקריים של חדשן הם דובי הקוטב וקטלנים.
לאינואיטים מותר לצוד מין זה באופן חוקי כיוון שהם מקור חשוב לוויטמינים באקלים הצפוני.
בטקס מסורתי לאחר הציד, חבורת הציידים אוכלת את הכבד חי מתוך כבוד לבעל החיים.
ארגוני זכויות בעלי חיים רבים (כגון PETA) מוחים מזה זמן רב-נגד הציד.
באגדות האסקימואים חדשן נוצר כאשר אישה האוחזת צלצל נמשכה לאוקיינוס, התלפפה מסביב לצלצל והתאחדה עם לבנתן לבן וכך נוצר חדשן.
בימי הביניים באירופה האמינו שהחטים של החדשן מקורם מהחדקרן האגדי והם בעלי כוחות קסומים, הויקינגים וסוחרים צפוניים אחרים מכרו חטים אלו במחיר רב.
מהחטים היו יוצרים ספלים, שלפי האמונה, היו יכולים לסתור את השפעתו של כל רעל אשר היה נמסך במשקה שבתוכם.
במאה ה-16 קיבלה המלכה אליזבת הראשונה חט בשווי 10,000 לירה שטרלינג (מחירה של טירה דאז) שבו השתמשה בתור שרביט.
האמת על מקורם של החטים התגלתה כאשר חוקרי טבע ומגלי ארצות ביקרו באזור הארקטי.
ב-1555 אולאס מגנוס (Olaus Magnus) פרסם איור המתאר יצור דמוי-דג עם קרן על מצחו, וב-1577 תיאר מרטין פרובישר את הקרן צומחת ישר.
האגדות לגבי מקור החטים באו לסיומם באופן רשמי כאשר ב-1638 הזואולוג הדני אולה וורם (Ole Worm) נתן הרצאה פומבית על החט של חדשן.
בספרו של ז'ול ורן 20,000 מיל מתחת למים, מאמינים האנשים בתחילה שהצוללת של קפטן נמו, הנאוטילוס, היא סוג של חדשן.
בסרט הטלוויזיה מבוסס הסדרה פיוצ'רמה, Bender's Big Score, חלק נכבד מן העלילה מלווה את גידולה של נקבת חדשן ושחרורה לחופשי, כסמל של הקרבה למען האחר מצד הדמות הראשית פיליפ ג'יי פריי.
חדשנים מופיעים גם בסרט עידן הקרח 4: יבשת בתנועה כמלוויו של הנבל הראשי, קפטן גאס.
בנוסף חדשני מופיעים בסדרת האנימציה סטאר נגד כוחות הרשע.
חה פנגשאן (בכתב סיני מסורתי: 何鳳山, בכתב סיני מפושט: 何凤山, לעיתים מתועתק: פנג שאן הו; 10 בספטמבר 1901, בייאנג (Yiyang) שבמחוז חונאן – 28 בספטמבר 1997, סן פרנסיסקו) היה דיפלומט סיני, שבהיותו הקונסול הכללי של הרפובליקה הסינית בווינה בין השנים 1938–1940 הציל מאות ואולי אף אלפי יהודים מציפורני הנאצים.
חה פנגשאן נולד למשפחה ענייה והתייתם מאביו בגיל שבע.
בזכות חריצותו והצטיינותו התקבל לבית הספר התיכון ייאנג בצ'אנגשה, בירת הפרובינציה, ומאוחר יותר לאוניברסיטת ייל-בסין.
בשנת 1926 התקבל לאוניברסיטת מינכן, בה סיים בהצטיינות דוקטורט בכלכלה מדינית בשנת 1932.
ב-1935 החל את הקריירה הדיפלומטית שלו במשרד החוץ של הרפובליקה הסינית.
ב-1937 הוצב כמזכיר ראשון במשלחת הסינית בווינה.
לאחר האנשלוס ב-1938, כשאוסטריה סופחה לרייך השלישי, המשלחת הייתה לקונסוליה וחה פנגשאן קיבל את משרת הקונסול הכללי.
בשל אופיו החם והמוחצן היה חה מעורה בחברה הווינאית הגבוהה, ובין ידידיו היו יהודים רבים.
מצבם של 200,000 יהודי אוסטריה החמיר במהירות לאחר ליל הבדולח (בלילה שבין 9 - 10 בנובמבר 1938), אך על מנת לעזוב את המדינה נדרשו להציג הוכחה להגירה, בדרך כלל אשרה למדינה זרה או כרטיס אנייה בעל תוקף.
הוכחה כזו הייתה קשה להשגה, והפכה קשה אף יותר לאחר כישלונה של ועידת אוויאן (ב-6 ביולי 1938) שהמחישה את חוסר נכונותן של 32 המדינות שהשתתפו בה להתמודד עם בעיית הפליטים היהודים.
חה פנגשאן החל להנפיק ליהודים אשרות לשאנגחאי, בפועלו מסיבות הומניטריות, תוך שהוא מפר בכך הוראה מפורשת של הממונה עליו, צ'ן ג'י, שגריר סין בברלין, אשר היה מעוניין להימנע ממתן אשרות רבות כל כך כדי לא לפגוע בהידוק הקשרים בין סין לגרמניה הנאצית.
צ'ן ג'י אף שלח נציג לווינה לבדוק שמועה שקרית כי חה "מוכר" אשרות.
למרות הסיכון למשרתו ולמשפחתו שחיה עמו בווינה תחת השלטון הנאצי, חה הנפיק אשרות לכל דורש.
באותה עת לא הייתה נחוצה אשרה כדי להיכנס לשאנגחאי, אך אשרה כזו אפשרה ליהודים לצאת מאוסטריה.
משפחות יהודיות רבות עזבו כך לשאנגחאי, ומאוחר יותר עברו רובן להונג קונג ולאוסטרליה.
חלק מהעוזבים השתמשו באשרות כדי לצאת מאוסטריה למדינות אחרות ללא כל כוונה להגיע לשאנגחאי; חה היה מודע לכך.
אריק גולדשטאוב, אחד מניצוליו, סיפר כי נדחה על ידי 50 קונסוליות אחרות לפני שקיבל מחה פנגשאן אשרות לו ולכ-20 מבני משפחתו.
ניצולה אחרת, לילית-סילביה דורון, העידה כי האשרה אפשרה את הוצאתו של אחיה קרל ממחנה הריכוז דכאו.
בין מי שזכו להיחלץ מאוסטריה הנאצית ולהגיע לסין נמנה ד"ר יעקב רוזנפלד, שהצטרף ב-1941 לצבא השחרור העממי כרופא ושירת בו תחילה במלחמת סין יפן השנייה ולאחר מכן, בדרגת גנרל, לצד הכוחות הקומוניסטים עד להקמת הרפובליקה העממית של סין ב-1949.
לאחר שהנאצים הלאימו את בניין הקונסוליה שהיה בבעלות יהודית, וממשלת סין סירבה לפתוח את הקונסוליה מחדש במיקום חלופי (בתואנה של חוסר מימון), חה פנגשאן מימן מכספו שכירת משרד אחר והמשיך בהנפקת האשרות.
חה פנגשאן המשיך להנפיק אשרות אלו עד שאולץ לחזור לסין במאי 1940. הערה באשר לאי-הציות להוראות נרשמה בתיקו האישי במשרד החוץ ב-1939 והייתה כנראה על רקע זה.
לא ידוע כמה יהודים ניצלו מהשואה כך, אך כיוון שידוע כי במהלך מחצית השנה הראשונה בתפקידו הנפיק 2,000 אשרות, יש להניח כי מדובר באלפים.
לאחר שובו לסין ועד תום מלחמת העולם השנייה היה מעורב במאמץ המלחמתי של סין כנגד יפן במסגרת מלחמת סין–יפן השנייה.
החל מ-1947 ולמשך תשע שנים היה שגריר במצרים ובמדינות מזרח-תיכוניות נוספות.
בשנת 1949 הסתיימה מלחמת האזרחים הסינית בניצחונם של הקומוניסטים אשר השתלטו על סין היבשתית.
חה בחר להישאר נאמן למנהיגי המפלגה הלאומית הסינית אשר נסו לאי טאיוואן וקבעו בו את משכנה הגולה של הרפובליקה הסינית.
בהמשך הקריירה שלו שירת כשגריר טאיוואן ("הרפובליקה הסינית") במדינות רבות, בהן מקסיקו, בוליביה וקולומביה.
לאחר פרישתו ב-1973 התיישב בסן פרנסיסקו וכתב את זכרונותיו.
לאחר פרישתו, מנעה ממנו טאיוואן את הפנסיה שלו בתואנה כי "לא נתן דין וחשבון כראוי" על שווה ערך של 300 דולר מהוצאות השגרירות.
סבורים כי להאשמות אלו היו מניע פוליטי.
למרות פניות חוזרות ונשנות, ממשלת טאיוואן לא ניקתה אותו מהאשמות אלו.
בשנות ה-80 חזר מספר פעמים לסין העממית ואף ביקר ב-1986 בבית הספר בו למד בצ'אנגשה לרגל יובל השמונים של המוסד.
ב-1985 הואשם, ייתכן שהאשמת שווא, על ידי הממשל הטאיוואני במעילה שביצע לכאורה ב-1970.
הספר שלו "40 שנות חיי כדיפלומט" (外交生涯四十年) פורסם ב-1990.
חה פנגשאן נפטר בגיל 96 בסן פרנסיסקו.
חה פנגשאן לא זכה להוקרה רשמית בחייו על פועלו למען יהודי אוסטריה.
רק לאחר מותו התקבלו ב"יד ושם" עדויות של ניצולים שניצלו בזכותו, ובעקבותיהן הוכר בשנת 2000 כחסיד אומות העולם.
הוא השני מבין שני סינים שזכו להכרה כזו.
הוא תואר כאדם שרגש חם ואינטלקט שכנו בו זה לצד זה, אדם שהונחה על ידי עקרונות הקונפוציאניזם וליבו היה מלא חמלה.
לדבריו: "זה דבר טבעי לחוש חמלה ולרצות לעזור.
מנקודת מבט הומנית, כך צריך להיות."
חדשות ישראל היה עיתון יומי ישראלי בשפה הגרמנית.
מערכת העיתון שכנה בתל אביב.
העיתון יצא לאור החל מ-1 בינואר 1974 לאחר סגירת העיתון היומי "ידיעות חדשות" בגרמנית, שפעל בין השנים 1935 ועד 31 בדצמבר 1973. שהחל מ-1969
היה בבעלות "החברה המאוחדת לפרסומים והדפסה" - חברה בשליטת מפא"י וממשיכתה מפלגת העבודה, שהוציאה לאור עיתונים בשלל שפות.
בהמשך נמכר העיתון לג'ורג' אדרי, שסיפר:
"ב'חדשות ישראל' הגרמני עזר לי סטף ורטהיימר, שכל שבוע קנה מודעה ב–7,000 שקל".
מפעם לפעם בעיתון פורסמו גם סיפורים קצרים של סופרים הכותבים בגרמנית.
בשנת 1982 פורסם סיפור של קלאוס אבנר אל יהודי וינאי.
בין השנים 1975 ו-2007 ערכה את העיתון אליס שוורץ-גרדוש.
במותה בגיל 91 בשנת 2007 הייתה גרדוס עורכת העיתון המבוגרת ביותר בעולם.
החל מ-2007 ערכה את העיתון הלגה מילר-גנצמאווה.
בשל הזדקנות אוכלוסיית העולים מגרמניה והתחרות עם אתרי האינטרנט בשפה הגרמנית, מספר המנויים ב-2007 הצטמצם ל-1,500 בלבד.
בעקבות קשיים פיננסיים העיתון נסגר בינואר 2011 ופועל מאז במתכונת אינטרנטית בלבד.
חה קשין (בסינית: 何可欣, בפיין-יין: Hé Kěxīn; נולדה ב-1 בינואר 1992) היא מתעמלת סינית.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008 זכתה חה במדליית זהב על המקבילים המדורגים וכחלק מנבחרת התעמלות המכשירים הסינית.
חה היא אחת מהמתעמלות היחידות שהשיגו תוצאה של מעל ל-17 נקודות על המקבילים.
חה וחלק מחברותיה לנבחרת הסינית עוררו מחלוקת בנוגע לגילן האמיתי, שנחשד כנמוך יותר מהגיל המותר להשתתפות באולימפיאדה.
אולם שתי חקירות ניקו את המשלחת הסינית ומתעמלותיה מכל האשמה.
היא החלה להתחרות כמתעמלת אומנותית במשחקים הלאומיים בשנת 2006, לאחר שהתאמנה בבית הספר "שיצ'אחאי" שבבייג'ינג.
בשנת 2007, לאחר ניצחונה בקטגוריית המקבילים המדורגים במשחקים הבין עירוניים הסיניים, חה משכה את תשומת לבם של מאמני הנבחרת הסינית.
בשנת 2008 החלה חה להתחרות בסבב העולמי של התעמלות המכשירים.
כבר בתחרותה הראשונה, בדוחא, הצליחה חה לזכות במדליית הזהב ולהשיג 16.550 נקודות במקבלים המדורגים.
בתחרותה השנייה, שברה חה את שיא הנקודות תחת שיטת הניקוד החדשה, כשהשיגה תוצאה של 16.800 במקבלים המדורגים.
בתחרות העיר טינג'ין אשר בסין, שברה חה שני שיאי עולם, ועברה בפעם הראשונה את מחסום 17 הנקודות, ובכך העפילה על תוצאה מהתחרות הקודמת.
אולם פרשה לאחר המוקדמות בטענת תשישות.
באולימפיאדת בייג'ינג זכתה חה בשתי מדליות זהב.
הראשונה בתחרות הקבוצתית, ביחד עם נבחרת סין לאחר ניצחון על הנבחרת האמריקאית.
השנייה במקצה המקבילים המדורגים, לאחר גמר מותח וצמוד מול מתחרתה האמריקנית.
חה המשיכה ביכולתה המרשימה מתחילת השנה וזכתה בתחרות נוספת באיטליה ובגמר הסבב העולמי במדריד במקצה המקבילים המדורגים, תוך שחזור תוצאת 17 הנקודות פעם נוספת.
גילה האמיתי של חה עורר מחלוקת במהלך האולימפיאדה כאשר זה נחשד כנמוך יותר מגילה המצוין.
בדרכונה משנת 2008, וברשימות הוועד האולימפי הסיני והוועד האולימפי העולמי מצוין תאריך לידתה של חה כאחד בינואר 1992. במידה וגיל זה נכון, היה גילה של חה במהלך טקס פתיחת האולימפיאדה 16 ו-220 ימים, ועל כן הייתה רשאית חה להשתתף באולימפיאדה.
אולם, לפני האולימפיאדה דווח ברשתות סיניות, וביניהן גם בשינחואה כי גילה של חה בשנת 2007 היה 13 ולכן בשנת 2008 היה 14. דיווחים אלו ירדו מן האוויר ומהרשת לאחר מכן.
גם במספר רשימות, ביניהן רשימת של סוכנות הספורט הלאומית הסינית סומן תאריך לידתה של חה כ"1994-1-1" (1 בינואר 1994).
בנוסף לכך בכינוס ספורט שהתרחש בשנת 2007 הוצגה חה על ידי נציג סיני רשמי במחוז וואהן כבת 13.
בכירים סיניים דחו את ההאשמות מכל תוקף, בטענה שהשינחואה לא בדקה את גילה של חה לפני שפרסמה אותו, ושטעות הקלדה במעברה של חה מבייגין לחוביי גרמה לבלבול.
בראיונות עמה טענה קשין שגילה הוא 16 וצוטטה אומרת "לא אכפת לי מה אנשים אחרים יגידו.
אני רוצה שכולם יידעו כי 16 הוא הגיל האמיתי שלי".
כשנשאלה כיצד חגגה את יום הולדתה ה-15, השיבה קשין "זה היה יום רגיל.
אנחנו לא חוזרות הביתה כשיש לנו יום הולדת, אלא נשארות באימונים עם הנבחרת".
ב-2 באוגוסט 2008, הוועד האולימפי הבינלאומי הצהיר שלא תתקיים חקירה על גילה של הי, משום שהפרטים שהועברו לידיהם על ידי "פדרציית ההתעמלות הבינלאומית(FIG)" מספיקים.
FIG הצהירו שלא יבקשו מהמשלחת הסינית הבהרות נוספות בנוגע לגיל המתעמלות מלבד הגיל המצוין בדרכון.
אולם המקרה המשיך לעורר תרעומות בתקשורת העולמית.
הטיימס דיווח, שמומחה מחשבים ששכרו הצליח לאתר את אחד המסמכים שנמחקו דרך זיכרון מטמון של מנוע החיפוש ביידו.
במסמך זה תאריך לידתה של חה הוא 1.1.1994. ב-22 באוגוסט הורה הוועד האולימפי הבינלאומי(IOC) ל-FIG לפתוח בחקירה לגילה של חה ופתח בחקירה משלו, וביום למחרת הודיע שלא גילה אף הוכחה לזיוף עד כה.
בנוסף לכך, FIG ערכה ישיבת חירום ותבעה מהוועד הסיני הוכחת גיל נוספת לכל אחת מהמתעמלות הסיניות, מלבד קפטנית נבחרת ההתעמלות.
ב-24 באוגוסט הגיבו בכירים סיניים על המסמך שנמצא בזיכרון המטמון וטענו שמדובר בטעות הקלדה שהתרחשה בעת ששיחקה חה במשחקים הבין עירוניים.
ב-1 באוקטובר 2008, הודיעה FIG שגם בחקירתם השנייה זוכו המתעמלות הסיניות מכל ההאשמה, אולם כלי תקשורת מסוימים הביעו תרעומת על תוצאות החקירה.
חדשות מטוגנות הוא סרט קומדיה שנכתב על ידי עורכי העיתון הסאטירי "The Onion", רוברט ד.
סיגל וטוד הנסון בשיתוף עם צוות הכותבים של העיתון.
הסרט מתמקד סביב מגיש ערוץ החדשות, נורם ארצ'ר, שנאבק בהשתלטות ההנהלה בעבודתו.
העלילה מתפצלת למערכונים קצרים ברוח ההומור האופייני לעיתון, הכולל פארודיות בתרבות הפופ, סטראוטיפים גזעניים וקריירת המשחק של אמן הלחימה סטיבן סיגל.
במרכזה מגיש חדשות מתוסכל שרוצה להגיש חדשות רציניות על מלחמה במזרח התיכון בזמן ששובר קופות חדש בכיכובו של
אומן הלחימה סטיבן סיגל מגיע לקולנוע וצוות השידור ירצה לפרסם אותו בכל מחיר
בשנת 2003 פורסם כי אולפני Fox Searchlight מפיקים סרט שנכתב על ידי כותבי "The Onion" שנקרא אז "The Untiteled Onion Movie" שייבוים על ידי הבמאי טום קונטץ.
אחרי דחיות רבות והקרנות ניסיון לקהל, הסרט נגנז והפצתו לקולנוע בוטלה על ידי Fox Searchlight, אך New Regency Productions המשיכו בהפקת הסרט.
בנובמבר 2007 הודיעו אולפני Fox Searchlight כי יפיצו את הסרט על גבי DVD.
קדימון לסרט הופיע במארזי ה-DVD של היטמן, הנוסע השמיני נגד הטורף: רקוויאם ועוד.
ביוני 2008 חברת פוקס המאה ה-20 הפיצו את "חדשות מטוגנות" ב-DVD.
בישראל הסרט לא הופץ מסחרית ב-DVD אך הוקרן בערוץ HOT Fun בחברת הכבלים HOT, תחת השם "חדשות מטוגנות" החל מ-2009.
חדשנות (Innovation) היא תהליך של תכנון, יצירה, פיתוח או יישום של רעיונות, מוצרים, שירותים, תהליכים או שיטות עבודה חדשות, המשפרים את המצב הקיים או יוצרים ערך מוסף.
חדשנות יכולה להתבטא בהמצאה טכנולוגית, בשינוי ארגוני, במודל עסקי חדש, בגישה חינוכית מתקדמת, או בכל תחום שבו יש פיתוח של רעיון מקורי הניתן ליישום מעשי.
חדשנות נבדלת מהמצאה בכך שאיננה מותנית בגילוי או המצאה של טכנולוגיה או הנדסת מוצר, אלא על יישום שיפור בתהליכים הקיימים.
חדשנות טכנולוגית –שימוש בידע קיים, או בהמצאה חדשה לפיתוח טכנולוגיות חדשות.
חדשנות תהליכית – שיפור שיטות ייצור או ניהול.
מדיניות של חדשנות מאתרת שיפורים בתהליכי העבודה בארגון, על-ידי שיתוף העובדים מרצפת הייצור ועד להנהלה בחיפוש מתמיד אחרי נקודות תורפה בתחום אחריותם.
חדשנות חברתית – פתרונות חדשים לבעיות חברתיות.
חדשנות חברתית יכולה להיות מקומית, כצורת התאגדות, אחריות הדדית, או משימתיות או ממלכתית, המושרית לציבור משלטון.
חדשנות עסקית –שימוש מודלים כלכליים או ארגוניים חדשנים.
לעיתים יישום של מודלים קיימים שאינם בשימוש, או פיתוח מודלים ופעילות עסקית מקוריים.
חדשנות לאומית וממשלתית – רפורמות בשירותים ציבוריים כדי למטב אותם.
חדשנות לאומית כוללת שיקולים חדשים ביחסים בינלאומיים העשויים להביא לפתרונות חדשניים גם ביחסים בינלאומיים.
יחסים בין הפרט לממשל, שלעיתים אינם עונים לצורכי החברה או הממשל, מחייבים לעיתים יצירתיות וחדשנות במציאת פתרונות חדשים, כמו הקמת מנהלות לפתרון בעיות נפגעי מלחמה, שינוים בעדיפות התקצוב, תיעדוף משימות ויעדים לפי סולם ערכים וכדומה.
חדשנות באמנות: שימוש בטכניקות חדשות, סגנון כתיבה או ציור ושימוש בחומרים חדשים.
מוצרי אמנות חדשניים נחשבים לנכס כלכלי ומוגנים כמו המצאה, על-ידי זכויות היוצרים.
מטרת החדשנות היא שיפור מתמיד של תהליכים, מוצרים ושירותים, תוך התאמה לשינויים בצרכים, בטכנולוגיה ובסביבה האנושית.
הגברת יעילות ופריון – הגשמת פתרון טכני המונע שיבוש או חוסר יעילות ברצפת הייצור.
לדוגמה: שיפור אריזה, ייעול המלאי, מעקב ממוחשב של מכונות או אוטומציה של תהליכי ייצור או ניהול.
שיפור תקשורת בין תחנות עבודה, קווי יצור, הדרכת עובדים ומידע שוטף תוך עמידה בתקנים הנדרשים.
הרחבת גבולות הידע – ניצול מידע טכני הקיים במקורות גלויים בעולם על ידי הנחלתו לכל בעלי התפקידים הרלוונטיים לידע זה.
אבטחת הידע והנכס שאיננו גשמי (פטנטים, ידע אישי, תכתובות ותוכניות ועוד) של הארגון.
ניהול שגרה של עדכון בקבוצות עבודה וסיעור מוחות.
יצירת יתרון תחרותי – יתרון תחרותי מושג כאשר קיים יידע רלוונטי ומעודכן על המוצרים המתחרים, הלקוחות וכיוון ההתפתחות של השוק בתחום.
לפעמים שיפורים באריזה, בשיטות המכירה, בקשרים עסקיים ועוד ניתנים למימוש על ידי חדשנות ולא רק על ידי המצאות חדשות.
יצירת אווירת חדשנות בארגון – הצלחה של אסטרטגיית החדשנות מחייבת שיתוף כל עובדי הארגון, כל אחד בתחומו, בחיפוש דרכים לייעל את עבודתו.
החלת האסטרטגיה בארגון היא השקעה בזמן ובאמצעים, בהדרכת העובדים, בניית צוותים ייעודיים, החלפת מידע כולל דיווח על כשלים קיימים, בעיות אישיות של עובדים, ותקשורת טובה במורד הניהול.
כולל תקשורת ישירה בין עובד למנכ"ל.
הגשמת מטרה זו לאורך זמן מחזקת את האמון והמסירות של העובדים והמנהלים וליצירת " גאוות יחידה" ותחרות בריאה בין מערכות הארגון.
חדשנות היא אסטרטגיה של ארגון לשיפור יעילות, תועלת ורווחיות בארגון.
מדיניות הכוללת את כל מרכיבי ארגון (מפעל תעשייתי, בית-חולים ועד לארגון חברתי): השיטה: רתימת כל העובדים (חלחול התודעה מההנהלה עד לעובדי הייצור) מרצפת הייצור (בסיס התהליך) ועד ההנהלה לחיפוש מתמיד של פעולות ושינויים בתהליכים הקיימים בכוונה לקדם את מטרות הארגון, בשיתוף עם אבטחת האיכות של הארגון.
התהליך כולל, סיעור מוחות, החלת שירותים, טכנולוגיות ונוהלי עבודה יעילים יותר או על ידי השמת רעיונות לשיפור הגישה ללקוחות ולשיטות השיווק.
חדשנות כוללת גם שימוש בתוצרי ערכים מקבילים, המאפשרים לקדם את היעילות והפרודוקטיביות של הארגון.
המצאתיות Inventiveness: היכולת להעלות רעיונות מקוריים לפתרון בעיות או לפיתוח מכשירים, שיטות או תהליכים חדשים שטרם התקיימו.
המצאה היא אירוע חד פעמי, שמקנה לממציא זכויות על השימוש המסחרי, באמצעות פטנט או זכויות יוצרים.
המצאה יכולה להיות אלמנט טכני, מכשיר, יצירת אמנות, קוד או אלגוריתם בתוכנה ועוד.
יצירת פתרונות חדשים ומקוריים מבחינה טכנית או רעיונית, גם אם טרם נוסו או יושמו.
יצירתיות Creativity: היכולת לחשוב באופן מקורי, גמיש ובלתי שגרתי ולהפיק רעיונות, קשרים או ביטויים חדשים בכל תחום: אמנותי, מדעי, חברתי או טכנולוגי.
יצירתיות משלבת מקוריות מחשבתית ודמיון, ללא תלות ביישום מעשי מיידי.
לא בהכרח המצאה חדשה, לעיתים שימוש בידע קיים למטרות חדשות.
דוגמה: רעיון אמנותי חדש, ניסוח שונה של בעיה מדעית, או סיפור מקורי.
חיקוי Immitation : שימוש בידע, דגם או מוצר של מתחרים, יוצרים וממציאים אחרים.
לעיתים תוך פגיעה בזכויות המקור.
אך בדרך כלל ניתן לנצל חדשנות והמצאתיות שהם נחלת הכלל.
חדשנות כוללת לא פעם גם חיקוי כדי לקדם את מטרות הארגון.
יזמות entrepreneuship: הליך ההוצאה לפועל של מכלול הפעולות הדרושות להקמתו וניהולו של מיזם חדש, עסק או של תחום פעילות חדש בארגון קיים.
בעוד שלעיתים קרובות נוטים לקשור יזמות לסטרטאפים חדשים, קטנים ורווחיים, ניתן גם לראות התנהגות יזמית בחברות קטנות, בינוניות וגדולות, חברות חדשות ומבוססות וארגונים למטרות רווח ולא למטרות רווח כולל מלכ"רים, ארגוני צדקה וממשל.
לפעמים יזמות היא גם חדשנות.
אבטחת איכות Quality Assurance: היא תהליך מתוכנן ושיטתי למכלול הפעילויות הנדרשות, כדי שמוצר או שירות יעמדו בדרישות האיכות ולתקן הלאומי המקובל שהוצבו להם ויענו על צורכי המשתמש במלואם.
תהליך אבטחת האיכות מודד את האיכות הנוכחית (באמצעות בקרת איכות), מאתר תחומי איכות בעייתיים (גם עתידיים) ומסייע בתיקון או במזעור הנזק.
חדשנות משבשת (disruptive innovation) חדשנות פורצת דרך ומייצרת קטגוריות חדשות אשר משנות את הסביבה העסקית בכללותה, ומגדירה צרכים חדשים ודרכי פעולה חדשות להתמודדות עמם.
ובכך היא שונה מחדשנות תוספתית (אינקרמנטלית).
המתייחסת לייעול וליצירת מענים חדשים מתוך הידע הקיים.
ראשי תיבות: של תכנון-ביצוע-בדיקה-פעולה (PDCA).
נושא משותף לאבטחת איכות ולחדשנות
מעגל האיכות מדגים שיטה של חדשנות מתמשכת, שחוזרת וממשיכה בתהליך כל זמן שהארגון (או ייצור) ממשיך.
מדגים את חשיבות המדיניות של מיטוב ביצועים על-ידי חדשנות.
בחינת ישימות וקבלת החלטה – בתהליך החדשנות מתקבלות הצעות רבות מכל אגפי הארגון, צוות ייעודי סוקר את ההצעות, בוחן את ישימותן במערכת וקובע סדרי עדיפות ולוח זמנים.
תכנון – איסוף נתונים, בדיקת השערות, גיבוש תוכניות פעולה ושיפור הקיים.
מבוסס על הבנת התהליך הנדון.
זה נעשה באמצעות לימוד התהליך, הבנת המצב הקיים בו ומידע הנאסף מהלקוח (כגון: צרכים, ציפיות ושימושים).
בשלב זה נדרש לזהות את הבעיות והקשיים ולתכנן את שיטת איסוף הנתונים.
כמו כן, נדרש להגדיר מראש את הקריטריונים לפיהם ניתן יהיה לאמוד את מידת ההצלחה של יישום התוכנית.
הנחיות מקובלות לשימוש במעגל האיכות
עשה ובצע – את מה שתכננת.
יישם את תוכנית השיפור שלך (אפילו על בסיס ניסויי) ואסוף נתונים כדי שתוכל להעריך את מידת ההצלחה.
תיעד את הנתונים בצורה ברורה, כפי שתכננת כדי שתוכל לנתח אותם בהמשך.
בחן, בדוק ולמד – זהו שלב הלמידה.
בדוק והערך על פי התוצאות, באיזו מידה הצפיות עמדו במבחן התכנון.
הסק מסקנות ועדכן את השערותיך.
ייתכן שתצטרך לעשות כמה סבבים משניים בין שלבי הביצוע לשלבי הלימוד על-מנת לבחון רעיונות אחרים וללמוד את מידת הצלחתם.
לבסוף, גבש תוכנית פעולה לשיפור.
פעל – כעת, לאחר שהוכחת שהתוכנית פועלת ומשפרת את התהליך, יישום את מה שלמדת ושפר את התהליך כולו.
בשלב הזה השיפור הוטמע בתהליך והלולאה חוזרת לשלב התכנון לשיפור נוסף.
חדשנות בעת העתיקה החלה כבר עם פיתוח כלי צור בתקופת האבן הקדומה.
במחקר התפתחות כלי צור (אבן יד) התברר שכבר לפני 700000 שנה התקיימה תחרות בייצור כלי אבן משוכללים יותר, בחירת חומר גלם מתאים, עיצוב התואם לשימוש, ושימוש בכלים חדשים להתזה ושיברור.
החדשנות בייצור כלי צור נמשכה עד התקופה הכלקוליטית (תחילת השימוש במתכת- נחושת לפני 6500 שנה), ,החלפת הנחושת במוצרי סגסוגת של בדיל ונחושת (ברונזה), שהיא קשה יותר ועמידה יותר מהנחושת בתקופת הברונזה (לפני 5500 שנה), ומעבר למתכת קשה יותר – הברזל בתקופת הברזל (לפני 3200 שנה).
השליטה בטכנולוגיות וחומרי הגלם החדשים הביאה להשתלטות תרבויות חדשות, יצירת ממלכות ואימפריות המבוססות על צבא משוכלל יותר.
חדשנות במובנה המודרני כמדיניות, החלה עם ביסוס כלכלה הטרוגנית והתמחות טכנולוגית בכל תחום.
מחברה כפרית הומוגנית לחברה עירונית מעמדית, מכפרים לממלכות ולערי- ממלכה, המתחרים ביצירת ממסד ושליטה, במסחר, חקלאות וצבא.
המושג "חדשנות" במובנו המודרני התפתח כבר לפני 6000 שנה בעיקר על ידי האשורים, המצרים, היוונים והרומאים בעיקר בייצור כלי נשק.
למשל מעבר משימוש בקשת, לקטפולטה (המבוססת על אותו עקרון אבל מאפשר טווח ומשקל גדולים.).
בתקופת המהפכה התעשייתית (המאות ה־18–19) התרחשה פריצת דרך בהמצאות טכנולוגיות (מנוע הקיטור, הטלגרף, הרכבת) ששינו את החברה והכלכלה.
החדשנות התאפיינה בכך, שהמצאה טכנולוגית ענתה על צורך מובהק, כך שגם יחידים, יצירתיים וממציאים כמו תומס אלווה אדיסון (1847-1931), השכילו לכוון את המצאותיהם לפתרון בעיות, ולא עסקו במחקר לשמו.
במאה ה־20, הכלכלן ג'וזף שומפטר (Schumpeter) (1883-1950) היה הראשון שהגדיר חדשנות כתהליך מרכזי בכלכלה הקפיטליסטית, המניע את ה"הרס יצירתי" – כלומר, החלפת טכנולוגיות ישנות בחדשות.
החדשנות והיצירתיות של פרטים מאפיינת תקופה זו.
מאז, החדשנות הפכה לגורם מפתח בהתפתחות עולמית: ממנהיגות של פרטים למדיניות של ארגונים.
מהפכת המידע, טכנולוגיות תקשורת, אינטרנט, בינה מלאכותית, אנרגיה ירוקה ועוד.
התפתחות היסטורית של החדשנות כמדיניות
ראשית המושג – מהמאה ה־18 עד ראשית המאה ה־20
החדשנות, במובנה המודרני, קשורה קשר הדוק להתפתחות המהפכה התעשייתית (המאה ה־18–19).
בתקופה זו החלו מדינות אירופה להבין כי פיתוח טכנולוגי וידע מדעי תורם ישירות לעוצמה כלכלית ולעליונות לאומית.
ממשלות החלו להעניק פטנטים (הגנה חוקית על המצאות), כדי לעודד ממציאים להשקיע ביצירת חידושים.
נוצרו מוסדות הנדסיים ומדעים לאומיים (כגון Royal Society בבריטניה ו-École Polytechnique בצרפת), ששימשו מוקדים ראשונים לחדשנות מאורגנת.
עם התפתחות הכלכלה הקפיטליסטית, ההוגה ג'וזף שומפטר (Joseph Schumpeter), בתחילת המאה ה־20 הגדיר את החדשנות ככוח המניע של "הרס יצירתי" (Creative Destruction) — תהליך שבו המצאות וטכנולוגיות חדשות מחליפות ישנות ומקדמות את הצמיחה הכלכלית.
לאחר מלחמת העולם השנייה – הולדת מדיניות החדשנות המודרנית
לאחר מלחמת העולם השנייה נוצרה הבנה כי השקעה שיטתית במדע ובטכנולוגיה היא מפתח לשיקום כלכלי ולביטחון לאומי.
ארצות הברית הקימה מוסדות מרכזיים למחקר ולפיתוח (כגון DARPA ו-NASA), והחלה לתמוך באופן ישיר בפרויקטים טכנולוגיים בעלי פוטנציאל אזרחי וצבאי.
באירופה, במיוחד בצרפת, גרמניה ובריטניה, ננקטה מדיניות של "תכנון טכנולוגי" – השקעות ממשלתיות גדולות בתעשיות מתקדמות כגון תעופה, אנרגיה ואלקטרוניקה.
באותה תקופה נולד המושג "מו"פ" (מחקר ופיתוח) כתשתית לחדשנות מאורגנת: תהליך שבו המדינה מממנת מדענים ומהנדסים ליצירת ידע חדש.
השפעה משמעותית לקידום החדשנות הייתה עם שיגור הלווין הראשון הספוטניק ששוגר לחלל ב-4 באוקטובר 1957על ידי הרוסים.
כאשר הסתבר לאמריקאים והאירופיים שהם מפגרים אחרי הרוסים בפיתוח טכנולוגיות.
המרוץ לטכנולוגיות צבאיות וטכנולוגיות חלל, היווה את הבסיס לתפישה הכוללת של חדשנות כיעד לאומי, ופיתוח תאוריית החדשנות המודרנית.
שנות ה־1970–1980 – מעבר למדיניות חדשנות מבוססת שוק
בשנות ה־70 חל מעבר מחשיבה ממשלתית ריכוזית לחשיבה מבוזרת ותחרותית: חברות פרטיות גדולות, בעיקר בארצות הברית ויפן, החלו להקים יחידות מחקר ופיתוח פנימיות, ובכך הפכו למנועי חדשנות עיקריים.
ממשלות עברו לעודד חדשנות באמצעות תמריצים כלכליים, כגון הקלות מס, מענקי השקעה ותמיכה בסטרטאפים.
בשנים אלו התפתח גם מושג "מערכת החדשנות הלאומית" (National Innovation System) רעיון שחדשנות נובעת משיתוף פעולה בין שלושה גורמים: האקדמיה, התעשייה והממשלה ("משולש הידע").
שנות ה־1990–2000 – עידן הדיגיטלי והגלובליזציה
בעידן זה הפכה החדשנות למדיניות מרכזית כמעט בכל מדינה מפותחת: ממשלות אימצו את הגישה של "כלכלת הידע" (Knowledge Economy), שבה ידע וחדשנות נחשבים לנכסים העיקריים של חברה מודרנית.
נוסדו מוסדות וקרנות ייעודיות לעידוד חדשנות, כמו European Innovation Council באיחוד האירופי.
מדינות החלו למדוד את רמת החדשנות שלהן באמצעות מדדים רשמיים, כגון מדד החדשנות העולמי (Global Innovation Index).
תופעת עמק הסיליקון בארצות הברית שימשה דגם למדיניות חדשנות: שילוב של הון סיכון, אקדמיה יזמית ותרבות ניסיונית.
המאה ה־21 – חדשנות כשיקול גלובלי וחברתי
בעשורים האחרונים התרחב מושג החדשנות מעבר לכלכלה, אל תחומים חברתיים, סביבתיים וממשלתיים:
מדינות רבות אימצו מדיניות של חדשנות פתוחה (Open Innovation) – שיתופי פעולה חוצי ארגונים ומדינות.
התפתחה חדשנות חברתית – שימוש בגישות חדשניות לפתרון בעיות חברתיות, סביבתיות וחינוכיות.
החדשנות הפכה לחלק אינטגרלי מיעדי הקיימות של האו"ם (SDGs), במיוחד בתחומי אנרגיה נקייה, חינוך ובריאות.
ממשלות רבות הקימו משרדי חדשנות לאומיים (כמו בישראל, פינלנד, דרום קוריאה וסינגפור), הפועלים לקידום יזמות, טכנולוגיה וחינוך חדשני.
ישראל – "ישראל כאומת הזנק"
בישראל, החל משנות ה־90, נבנתה מדיניות חדשנות ייחודית הכוללת:
השקעה ממשלתית במו"פ באמצעות הרשות לחדשנות (לשעבר לשכת המדען הראשי).
שיתופי פעולה בין תעשייה לאקדמיה.
עידוד יזמות צעירה וחממות טכנולוגיות שנוסדו בתחילת שנות ה־90 עם קליטת העלייה האיכותית מרוסיה, כדי לאפשר למדענים וטכנאים שעלו להתקדם במקצועם.
היוזמה הלאומית שבסיסה היה תמיכה מלאה בשנתיים של יזמות חדשנית, שתוחזר אם היזמות תתפתח למוצר רווחי.
מודל ייחודי זה זכה להצלחה קידם את תודעת החדשנות והיזמות בארץ.
בעשור האחרון, עברו החממות לשיטה של הפרטה ובעלות של קרנות השקעה פרטיות, בשיתוף המדינה.
השקעות הון סיכון פרטיות וזרות.
אופק להשקעות בסיכון גבוה וסכומים נמוכים (pre-seed), שמאפשר גם למשקיעים בסכומים קטנים להיכנס למסלול השקעות, ועם ההצלחה גם לבורסה.
המודל הישראלי נחשב בין המובילים בעולם ומשמש השראה למדינות רבות.
חדשנות משבשת היא תהליך שבו טכנולוגיות, מוצרים או שירותים חדשים מערערים את המודלים העסקיים הקיימים בשוק וכך מובילים ליצירת שוק חדש עד להפיכת הקטגוריה החדשה לדומיננטית תוך דחיקתה והחלפתה של הקטגוריה המסורתית.
קלייטון כריסטנסן, שטבע את המונח, כתב כי "חדשנות משבשת אינה מנסה להציע מוצרים טובים יותר ללקוחות קיימים בשווקים מבוססים.
במקום זאת היא מטרידה ומשבשת, ומגדירה מחדש את השוק על-ידי הכנסת מוצרים ושירותים שאינם טובים כמו המוצרים הקיימים, אבל יש בהם תועלת אחרת – בדרך כלל אלו מוצרים פשוטים, נוחים וזולים יותר, שקורצים ללקוחות חדשים או ללקוחות תובעניים פחות".
חדשנות משבשת אינה רק תהליך טכנולוגי, אלא גם תהליך חברתי, כלכלי ותרבותי.
היא יכולה לשנות את הדרך שבה אנשים חיים, עובדים, צורכים מידע ומתקשרים.
מנקודת מבט כלכלית, חדשנות משבשת יכולה להוביל לשינויים בדינמיקת השוק, הקצאת משאבים וחלוקת השכר.
זה יכול ליצור שווקים חדשים, להרוס שווקים קיימים ולעצב מחדש תעשיות וארגונים.
בתהליכי ההתהוות שלה, חדשנות משבשת נוצרת לא פעם תוך מתן מענה לפלח שוק קטן או לא משמעותי אשר לא קיבל מענה באמצעות החדשנות הדומיננטית עד כה.
בשל כך, מאופיינת בשלביה הראשונים בביצועים נחותים ביחס למה שהצרכנים של השוק המסורתי דורש, אך ביתרונות אחרים שלקוחות אחרים מעריכים.
יתרונות אלו יכולים להיות בתחום המחיר, הנוחות, האפשרויות החדשות שהיא מאפשרת וכיוצא בזה.
פעמים רבות הטכנולוגיה המשבשת מתפתחת ומשתפרת מבלי שהשחקנים הקיימים מגיבים לקיומה, עד למצב (שיכול לקחת שנים ואף עשרות שנים) שהיא כבר אינה נחותה בביצועים שלקוחות המסורתיים מעריכים (כמו איכות קול בטלפון או איכות תמונה במצלמה או במדפסת).
על כן, המושג חדשנות משבשת מתאר חידושים אשר משפרים את המוצר או השירות באופן שהשוק הקיים לא צפה, תחילה על ידי פניה לקבוצת צרכנים חדשה ואחר-כך על ידי הורדת מחירים בשוק הקיים.
ביצועים נחותים מאפשרת קפיצת מדרגה בשימוש (נוחות, מחירים) התקדמות טכנולוגית חדשנות שהלקוחות הקיימים לא רוצים היום בשל ביצועים נחותים היום אבל יש להם תכונות אחרות, אשר מוערכות על ידי לקוחות אחרים, בדרך כלל בשווקים קטנים או מתעוררים ולכן הטכנולוגיה מתקדמת ומתפתחת בפלחי שוק מחוץ לרדאר של החברה המובילה היום.
השיבוש הוא תהליך ולא מוצר או שירות.
הוא מתרחש בשוליים ועובר אל המיינסטרים.
השיבוש נובע מהקצה התחתון (לקוחות פחות תובעניים), או משוק חדש (שלא היה קיים קודם לכן) שמאפשר דריסת רגל.
לקוחות המיינסטרים עוברים למוצר או לשירות החדש רק בשלב מאוחר יותר, כאשר האיכות שלו משתפרת מספיק כדי לענות על דרישותיהם.
חברה אינה חייבת להיות מצליחה כדי להיחשב כמשבשת.
המודל העסקי של החברות החדשות שונה משמעותית משל החברות הקיימות.
המונח טכנולוגיה משבשת נטבע בשנות התשעים על ידי פרופסור קלייטון כריסטנסן מאוניברסיטת הרווארד, שאחר כך החליף אותו במונח חדשנות משבשת, מאחר שהוא הכיר בכך שהאסטרטגיה או המודל העסקי שהטכנולוגיה מאפשרת הם אלו שיוצרים את ההשפעה או השינוי המשבש.
ספרו הראשון של כריסטנסן, דילמת החדשן (1997), הציג את המונח טכנולוגיה משבשת כדי לתאר תהליך שבו מוצר או שירות מתחיל בשימושים פשוטים ב"תחתית" השוק, ולאחר מכן עולה בהתמדה לשוק הרחב, ובסופו של דבר מחליף מתחרים ותיקים.
סוג זה של חדשנות מציג לעיתים קרובות גישה או טכנולוגיה חדשה שמשנה באופן יסודי שוק קיים או יוצרת שוק חדש.
כותרת המשנה של הספר נקראה "כשטכנולוגיות חדשות גורמות לחברות אדירות ליפול".
הסיבה לנפילתן של החברות הגדולות היא שלמעט מקרים יוצאי דופן, החברות המובילות בשוק המסורתי אינן אלו השולטות בשוק החדש שנוצר ולעיתים הן בסופו של דבר נופלות כאשר הטכנולוגיה המשבשת מחליפה את הטכנולוגיה הקיימת.
כריסטנסן החליף את המונח "טכנולוגיה משבשת" ב"חדשנות משבשת" מכיוון שהוא הכיר בכך שרוב הטכנולוגיות אינן משבשות או מקיימות באופן טבוע.
למעשה, המודל העסקי הוא שמזהה את הרעיון הקריטי שמוביל להצלחה רבה בשוק ומשמש בהמשך כווקטור המשבש.
הבנת המודל העסקי של כריסטנסן, שלוקח את הווקטור המשבש מהרעיון שנולד ממוחו של החדשן למוצר בר-שיווק, היא המפתח להבנה כיצד טכנולוגיה חדשה מאפשרת את ההרס המהיר של טכנולוגיות ושווקים קיימים על ידי המשבש.
המונח "טכנולוגיה משבשת" ממשיך מסורת ארוכה של זיהוי שינויי טכנולוגיה רדיקליים בחקר החדשנות על ידי כלכלנים, ויישום וביצוע התאמות על ידי הנהלה ברמה הארגונית או ברמת המדיניות.
בתחום הטכנולוגיה, חדשנות משבשת מתבטאת לעיתים קרובות בהכנסת טכנולוגיות או גישות חדשות המאתגרות את בעלי התפקידים ואת השיטות המסורתיות.
טכנולוגיה משבשת מתעוררת ושולטת בשוק שכבר קיים או על ידי מילוי תפקיד שהטכנולוגיה המסורתית לא יכלה למלא עבור יישום מסוים.
דוגמה בולטת היא טכנולוגיית הצילום הדיגיטלי שחולל מהפכה בטווח רחב מאוד של תחומים ושווקים (וראו להלן השפעתה על תחום האמנות והתקשורת).
מנוע הבעירה הפנימית, למשל, לא היה טכנולוגיה משבשת, מכיוון שלא העמיד מוצרים לשימוש הציבור הרחב: המכוניות, בזמן שהומצאו, היו מוצרי יוקרה שלא החליפו את הסוסים כאמצעי תחבורה עיקרי.
אמצעי התחבורה נשארו פחות או יותר זהים עד להופעתה בשנת 1908 של הפורד מודל T, המכונית הראשונה בעלות נמוכה.
מכונית זו, שיוצרה בייצור המוני, הייתה טכנולוגיה פורצת דרך מכיוון שהיא אכן שינתה את השוק ואת דרכי התחבורה.
טכנולוגיות כמו בינה מלאכותית, בלוקצ'יין והדפסה תלת-ממדית טומנות בחובן פוטנציאל לשבש תעשיות מרובות על ידי הצעת פתרונות חדשניים, ומאתגרות מודלים עסקיים קיימים.
מנהיגי שוק נמצאים בתחרות מתמדת כדי לשפר את המוצרים שלהם.
טכנולוגיות המשכיות יכולות להיות "בלתי רציפות" (טרנספורמטיביות) או "רציפות" (אבולוציוניות).
טכנולוגיות לא רציפות הן לא תמיד טכנולוגיות משבשות.
חדשנות משבשת קשה לזיהוי בתחילה: היא אינה "מציגה את עצמה" ככזו לצרכן, ולוקח הרבה זמן עד שיצרנים מבינים כי התרחשה.
כפי שמציין כריסטנסן, זה הגיוני לחלוטין שחברות מבוססות יתעלמו תחילה מטכנולוגיות משבשות, מכיוון שהן אינן תואמות לטכנולוגיות קודמות ואין להן ביטחון ויציבות.
גם כשהן מוּכּרות ככאלה, נרתעות חברות מלאמץ אותן כי הן מתחרות בטכנולוגיות מסורתיות, עובדות ורווחיות.
טכנולוגיות משבשות מביאות לתהליכי התנגדות הן בקרב צרכנים, דבר שמסביר את שיעור הכישלון הגבוה בהשקת החידושים, והן בקרב שחקני שוק נוספים, החשים באיום על המודל הכלכלי שלהם.
התנגדות לחדשנות משבשת היא תהליך לא מודע שיכול להגיע עד כדי דחייה מוחלטת של החדשנות.
מנקודת מבט כלכלית, חדשנות משבשת יכולה להוביל לשינויים בדינמיקת השוק, בהקצאת משאבים ובחלוקת השכר.
היא יכולה ליצור שווקים חדשים, להרוס שווקים קיימים ולעצב מחדש תעשיות וארגונים.
כלכלנים חוקרים את השפעת החדשנות המשבשת על הפרודוקטיביות, על התחרות ועל הצמיחה הכלכלית.
בתחום האומנות יכולה חדשנות משבשת לאתגר פרקטיקות אמנותיות מסורתיות, דרכי ביטוי וערוצי הפצה.
פלטפורמות אמנות דיגיטליות וטכנולוגיית כבלוקצ'יין שיבשו את שוקי האמנות המסורתיים בכך שאפשרו לאמנים ליצור קשר ישיר עם אספנים וקונים, תוך עקיפת גלריות מסורתיות ומתווכים.
באופן מסורתי, הסתמכו אמנים על גלריות ותערוכות כדי להציג את האומנות שלהם, מה שהגביל את ההיקף הציבורי אליו יכלה האומנות להגיע.
עם עלייתן של פלטפורמות דיגיטליות ושווקים מקוונים כמו Etsy, Redbubble ,Society6, ורשתות חברתיות נוספות, התאפשר לאמנים להגיע ישירות לקהלים גלובליים תוך עקיפת "שומרי הסף" והמתווכים המסורתיים.
פלטפורמות אלו מאפשרות לאמנים למכור את עבודתם ברשת, להציע הורדות דיגיטליות וגם לממן במימון המונים את המיזמים שלהם, מה שמדייק את הגישה לאמנות ומאפשר לאמנים לבנות קריירה יציבה לפי התנאים שלהם.
בתחום האמנות הופיעו מודלים עסקיים חדשים שמאתגרים את תזרימי ההכנסות ואת ערוצי ההפצה המסורתיים לדוגמה, פלטפורמות המבוססות על מנויים מאפשרות לאמנים לייצר הכנסה חוזרת על ידי הצעת תוכן ותגמולים בלעדיים לפטרונים שלהם.
באופן דומה, שוקי אמנות כמו Etsy מבטלים את הצורך בעמלות גלריה יקרות ובהוצאות נלוות.
מודלים עסקיים חדשים אלו לא רק מעצימים אמנים בודדים אלא גם תורמים לצמיחת הכלכלה היצירתית על ידי עידוד חדשנות ויזמות.
האמנים עצמם משמשים לעיתים קרובות כחדשנים, פורצים את גבולות היצירתיות והניסויים, ומובילים לתנועות וסגנונות אומנותיים חדשים המאתגרים נורמות ומוסכמות מבוססות.
טכנולוגיות מציאות מדומה (AR) ומציאות רבודה (VR) משבשות גם את האופן שבו אמנות נחווית, וטשטשו את הגבולות בין צורות אמנות פיזיות ודיגיטליות.
דוגמה מוכרת היא קריסתן של חברת קודאק וחברת פולארויד, אשר הגישו בקשה לפשיטת רגל ב-2012 ו-2001 בהתאמה.
טלפון סלולרי, מצלמה דיגיטלית, אנדרואיד (מערכת הפעלה), וכן ויקיפדיה עצמה, כולם מהווים דוגמאות לחדשנויות משבשות אשר הובילו לקריסה של תעשיות מסורתיות שונות.
המצלמה הדיגיטלית הובילה לדעיכת שוק הצילום האנלוגי על רבדיו השונים.
עלייתה של ויקיפדיה כאנציקלופדיה שנכתבת על ידי הציבור בהתנדבות ולא על ידי מומחים, הובילה להיעלמות מוסד אנציקלופדיות המומחים המסחריות – מודפסות או דיגיטליות – ששלטו בשוק מאות שנים; אנציקלופדיה בריטניקה הפסיקה ב-2012 את הדפסת האנציקלופדיה, אחרי 244 שנים האנציקלופדיה הדיגיטלית אנקרטה של מיקרוסופט הפסיקה את פעילותה ב-2009.
לחדשנות משבשת הייתה השפעה משמעותית על ענף הדפוס, בעיקר על עיתונים וכתבי עת.
עם התפתחות הטכנולוגיה הדיגיטלית מחד, ומקורות החדשות המקוונים מאידך, נאלצו פרסומים מודפסים מסורתיים להתמודד עם ירידה במספר הקוראים ובהכנסות מפרסום.
צרכנים העדיפו יותר ויותר לגשת לחדשות ולמידע באופן מקוון, שם התוכן לעיתים קרובות זמין בחינם או במחיר נמוך יותר ממנויי דפוס.
כתוצאה מכך, נאלצו עיתונים וכתבי עת מודפסים רבים לצמצם פעילות, להתמזג, או להעתיק את המיקוד שלהם לפלטפורמות דיגיטליות כדי לשרוד בנוף התקשורת המשתנה במהירות.
יתרה מכך, הטכנולוגיה הדיגיטלית שינתה את הדרך שבה אנשים צורכים מידע באופן כללי.
עם התפשטות הטלפונים החכמים, המדיה החברתית ושירותי הזרמת מדיה נוצרה לאנשים גישה למגוון רחב של תכנים בכל זמן ובכל מקום.
זה הוביל לשינויים בהרגלי הצריכה, כאשר אנשים רבים מעדיפים תכנים קצרים, לפי דרישה, על פני העיתונות המסורתית הארוכה או פרסומים מודפסים.
בניגוד לחדשנות משבשת, חדשנות תומכת אינה יוצרת שוק חדש, אלא תומכת בשוק הקיים בכך שהיא מספקת חדשנויות המשפרות את הביצועים של המוצרים בשוק זה באופן שמוערך על ידי מגזר הלקוחות של שווקים אלו.
שיפורים אלו יכולים להיות שיפורים "לא רציפים" (רדיקלים/קיצוניים או מהפכניים) או שיפורים "רציפים" (אבולוציוניים).
בעוד שהחברות המובילות בשוק הקיים בדרך כלל מצטיינות בהובלת חדשנות תומכת לא כך הדבר הוא לגבי חדשנות משבשת.
הסיבה לכך היא שחדשנות משבשת גדלה תחילה בשווקים קטנים ומתעוררים שהחברה המובילה לא רואה בהם שווקים אטרקטיביים להיכנס אליהם וכך הם מיוצרים ומפותחים על ידי שחקנים אחרים ומתחת לרדאר של השחקנים המובלים עד שכבר מאוחר מדי.
ביצועים שוק מטרה חברות מובילות חדשנות משבשת ביצועים נחותים שוק חדש – קטן כמעט תמיד חברות חדשות חדשנות תומכת ביצועים משופרים שוק קיים חברות קיימות
חדשות מהארץ הקדושה – The Palestine News, היה שבועון שהוקם על ידי המנדט הבריטי בראשית קיומו בארץ ישראל, ובהמשך הופרט והפך לעיתון "הארץ".
האימפריה הבריטית, ששלטה בראשית המאה העשרים באזורים רבים בעולם, הבינה את הערך העצום שיש לעיתון ככלי ליצירת מכנה משותף רחב וחיבור לאומה השלטת.
מיד עם כיבוש ארץ ישראל מידי האימפריה העות'מאנית, הקים המנדט הבריטי את העיתון.
מטרתו המוצהרת של העיתון הייתה לאחד ולפנות לשלושת הקהלים הבולטים שנמצאו בתקופה זו בארץ ישראל - החיילים הבריטים, האוכלוסייה הערבית, והיישוב העברי בנוסף לכך, עבור הבריטים מטרות העיתון היו לאחד את תושבי האזור תחת הנהגה אחידה.
העיתון הוא סמל לשלטון יציב.
טענה זו הוכחה כנכונה, וככל שהעיתון צבר יותר קוראים, הוא השפיע ועיצב את השקפתם בייחס לשלטון הבריטי.
הממשל הבריטי, שראה בתקשורת דרך מקשרת ומחברת בין האוכלוסיות במקומות אשר בשליטתו ובין הממשל, שאף להגיע לאוכלוסייה גדולה ורחבה ככל הניתן.
על כן העיתון פנה בשפות שונות לקהלים הבולטים בארץ ישראל בתקופה זו.
למרות הפנייה בשפות שונות, לא ניתן ייצוג לאוכלוסיות המקומיות.
מערכת העיתון מומנה, הופעלה ונכתבה על ידי נציגי השלטון הבריטים, כאשר ליישוב היהודי ולאוכלוסייה הערבית היושבת בארץ לא ניתנו ייצוג או זכות לביטוי עצמי.
הסיבה העיקרית לכך הייתה החשש הבריטי מפני סחיפת דעת הקהל לכיוון עוין לממשל, וחוסר רצונו של הממשל לתת במה לקולות שאינם עולים בקנה אחד עם המסר המאחד.
ב-4 באפריל 1918 ראתה אור בירושלים גרסתו העברית של שבועון הצבא הבריטי בארץ ישראל, "חדשות מהארץ הקדושה – The Palestine News", שנשא את כותרת המשנה "ההוצאה העברית של שבועון המשלחת הצבאית אשר למחנה הבריטי בארץ האויב הנכבשה".
בהמשך פרסומו הצטרפה ההסתדרות הציונית אל הצבא הבריטי למימון הוצאת השבועון.
בימיו הראשונים חולק העיתון חינם לחיילים היהודים בצבא הבריטי, ובמקביל הוצע למכירה לקהל הרחב ביפו ובירושלים.
החל מגליונו השני קוצר שמו העברי, בהוראת הצנזורה הבריטית, ל"חדשות מהארץ".
חרף מקורות המימון הממסדיים שלו, כבר מראשיתו סבל העיתון מקשיים כלכליים, ולאחר חמישה גליונות הועברה המערכת לקהיר, שם יצא לאור הגיליון השישי ב-16 במאי 1918.
כיוון שהמניע להקמת עיתון היה תעמולתי, הבריטים הבינו כי ככל שמעמדם יתבסס ויתחזק בשלטון על ארץ ישראל, כך ילך ויקטן הצורך בעיתון.
בשנת 1918 הבין הממשל המנדטורי כי מעמדו ושליטתו על הארץ הם ללא עוררין, ועל כן בחר להעמיד את השבועון למכירה, ולהפסיק את פרסומו, כמו גם את פרסום גרסאותיו בערבית ובאנגלית.
היישוב היהודי, שכמו האימפריה הבריטית נואש לעיצוב דעת קהל ולתקשורת אוהדת ראה בקניית השבועון נכס לאומי.
הסוכנות היהודית הבינה כי הצעה כספית גבוהה חייבת להגיע בהקדם, וחששה מפני הצעה כספית גבוהה של האוכלוסייה הערבית.
איש העסקים י"ל גולדברג, שגויס לרכישת העיתון, טען כי "זהו עניין בעל חשיבות לאומית, וכישלון ברכישת העיתון תתגלה כבכייה לדורות".
ההבנה כי הממשל הבריטי יאסור על הקמת עיתון נוסף, הניעה את הסוכנות היהודית להשקיע את מרב האמצעים הנדרשים לרכישת העיתון.
בעידוד הסוכנות היהודית קנה גולדברג את השבועון, וכחודשיים וחצי לאחר שנפסקה הופעתו, ב-18 ביוני 1919, החל לצאת לאור היומון "חדשות הארץ".
בכך פתח גולדברג את השער לעיתונות מסחרית, בבעלות פרטית, הכתובה בעברית.
מטרתו המוצהרת של העיתון המשיכה להיות מטרה שיווקית, וקבעה כי "העיתון ישמש להפצת מסרים לאומיים".
"הארץ" היה עיתון בוקר, היחיד שמראשית קיומו לא השתייך למפלגה פוליטית, אם כי היה מזוהה עם החוגים ה"אזרחיים".
מאוחר יותר נאמר בהלצה על השתייכותו האידאולוגית של העיתון כי "הממשלה היחידה ש'הארץ' תמך בה הייתה ממשלת המנדט הבריטי".
חשיבותו של העיתון, על אף שתקופת פעילותו במתכונתו המקורית הייתה קצרה, רבה.
העיתון החל את הסחף והמעבר מעיתונות מפלגתית, בעלת סממנים פוליטיים מובהקים, לעיתונות מסחרית, בעלת גוף מממן פרטי.
עיתונות זו, הנפוצה כל-כך בימינו, הייתה כמעט נטע זר בחברה הקולקטיביסטית של ימי המנדט.
המעבר של העיתון לידיים יהודיות, והפיכתו למה שלימים יוודע כעיתון "הארץ", מהווים נקודת ציון היסטורית בתחילת המעבר מתקשורת מאוחדת, הסובבת סביב עולם ערכים הומוגני, לדה-מסיפיקציה, קיטוע ורב גווניות הניכרים בעיתונות בימינו.
חדשות עם שיניים היא תוכנית טלוויזיה סאטירית שבועית בהנחיית דרור טייכנר וליאור פאוקר שעונה ראשונה שלה שודרה החל מספטמבר 2016 ועד דצמבר 2016 בקומדי סנטרל.
התוכנית היא תוכנית סאטירה לילית למבוגרים אשר שודרה בכל יום חמישי בשעה 22:45 המבוססת על פורמט מקובל ברחבי העולם שבו המנחים קוראים מהדורת חדשות פיקטיבית על נושאים רלוונטיים וידיעות מעיתונים.
בהמשך התוכנית היו כמה פינות, העוסקות במגוון נושאים קומיים.
באחת הפינות הופיע באופן קבוע הקומיקאי אדם שרון ובפינה אחרת הופיע מדי פעם דניאל כהן.
התוכנית בולטת בפרובוקציות הרבות שביצעו המנחים ובהם התייחסות רבה לסמים, הימורים וזנות.
פן מקורי של התוכנית הוא השתתפות בני המשפחה וחיות המחמד של הכותבים בביטים קומיים וכן הצילום בביתם האמיתי של המשתתפים על גבי מסך ירוק.
התוכנית סיימה את העונה הראשונה וירדה התוכנית מהמסך לאחר כשלושה חודשים.
מעט לאחר מכן שודרה התוכנית בשידורים חוזרים בערוץ קומדי סנטרל.
חדשנות תוספתית או חדשנות אינקרמנטלית היא חדשנות אשר מוסיפה ומשפרת את הקיים, על ידי מציאת פתרונות מתוך הידע שישנו.
חדשנות זו מייצרת פתרונות לבעיות על ידי פיתוחים נוספים מעבר למה שכבר הומצא, להבדיל מחדשנות משבשת אשר מחוללת שינוי מהותי ורדיקלי.
חדשנות תוספתית תומכת בשוק הקיים בכך שהיא משפרת את הביצועים של המוצרים בשוק, כלומר באמצעותה ניתן לגבש רעיונות ותהליכים כדי להגיע לתוצרים מחודשים.
יש דוגמאות רבות לחדשנות תוספתית, למשל מודלים חדשים של כלי רכב מאותן חברות ייצור.
תעשיית הסמארטפונים מאופיינת בחדשנות תוספתית מפני שכל היצרניות מוסיפות ומחדשות ללא הפסקה על מנת לעמוד בתחרות.
גם פיתוח כמו פייסבוק, אשר על פניו נראה כפורץ דרך, הוא למעשה דוגמה לחדשנות תוספתית, משום שהיו כבר רשתות חברתיות קיימות (למשל, מקושרים).
ארגונים, מדינות ועסקים החלו לעשות שימוש בחדשנות בכל תחום אפשרי על מנת להוביל בתחרות של הסביבה המשתנה.
מוצרים עוברים תהליכי שינוי והשתפרות, כך שהתחרות בשוק היא זו שמכתיבה את קצב השינויים שלהם.
שוק תחרותי יותר יוביל לשינויים רבים יותר של המוצרים.
מעבר לשוק התחרותי, גם תגובות הלקוחות וטכנולוגיות חדשות יובילו לשינויים ושיפורים.
יחד עם החדשנות באה היצירתיות - יכולת מחשבתית אשר מובילה את האדם למחשבה על תוצר מקורי.
יצירתיות מקורה בגמישות מחשבתית אשר תוביל לרעיונות חדשים וקידומם של רעיונות קיימים.
יצירתיות מהווה בסיס מהותי לקידום החדשנות התוספתית.
חדשנות תוספתית בעולם העסקים מתייחסת למוצרים חדשניים ומפותחים יותר, כמו עיצובים מיוחדים שנותנים ללקוח יתרונות בעת השימוש במוצר על פני מוצר אחר/ישן יותר.
ואף יכניסו רווח כלכלי לעסק, המהווה תפקיד חשוב ביותר מבחינת ההתפתחות של התעשייה על חברה מסוימת.
בעולם העסקים, חדשנות תוספתית הפכה הכרחית, זאת על מנת להיות במקום של חדשנות מתמדת.
חדשנות זו מדרבנת את העסק לשגשג בשוק וליצור יתרונות תחרותיים.
שימוש בחדשנות תוספתית מאפשר סיכויים גבוהים יותר לשגשוג העסק ושמירת נתח השוק שהושג.
חדשנות זו בעולם העסקים נובעת פעמים רבות מבפנים, בזמן שעסקים בוחנים את הסביבה שלהם, את התחרות העומדת בפניהם בשוק.
הם מסתכלים על הקיים ומחליטים לתקן ולשפר את עצמם.
חדשנות בעולם הטכנולוגיה יכולה להתייחס למסחר במדיה החברתית ובאינטרנט ברמה הגלובלית.
חדשנות תוספתית מגיעה מתוך נקודת מבטו של הצרכן, הביקורות והבקשות שלו על מוצרים קיימים, מכוונת בעיקר לשינויים ולמהירות יציאת המוצר לשוק.
חברות כמו גוגל, פייסבוק, אמזון ואפל משתמשות בחדשנות תוספתית העוסקת בחיבור מתמיד ללקוחות.
את החדשנות הטכנולוגית ניתן לחלק לרמות שונות ולהשפעה הפוטנציאלית שהיא מגלמת בתוכה.
בחדשנות הטכנולוגית נמצא גם את החדשנות התוספתית הטכנולוגית - שיפור בביצועי מוצר או טכנולוגיה באמצעות רכיבים או חומרים משופרי ביצועים.
מהצד השני נמצאת החדשנות המשבשת המתייחסת למוצרים או טכנולוגיות השונות במהותם מהקיימים.
שינוי תפיסתי בהקשר של חדשנות תוספתית בעולם
מחקר שנעשה באוניברסיטה של טורונטו מצביע על כך שמדינות הנחשבות למדינות של שכר עבודה נמוך, כמו סין והודו, מעורבות בחדשנות תוספתית בכך שהן אחראיות על מציאת פתרון לתקלות בפס ייצור והצעת שיפורים למוצרים.
השינוי התפיסתי המוצע הוא מעבר מסחר ישן של מחזור-מוצר, שבו רוב החדשנות מגיעה ממדינות עשירות ורק הייצור נמצא במדינות שכר-נמוך, לסחר אשר מערב חדשנות תוספתית המגיעה ממדינות שכר-נמוך.
החדשנות מגיעה ממדינות השכר-נמוך אשר משתמשות במידע ממקור ראשון, היישר מפס הייצור.
משום שלכלכלה יש מקום מרכזי בכל הקשור ליצירתיות וחדשנות, חדשנות משגשגת בזמנים כלכליים טובים, כלומר כאשר הכלכלה מספקת לאזרחים חיים עשירים.
השגשוג והפריחה אשר התפשטו בקרב מדינות עם כלכלה דינמית הולידו חדשנות פורצת דרך.
במדינות בהן הכלכלה נמצאת בשפל, הצמיחה פסקה, הפעילות היצירתית נעלמה כמעט לחלוטין והפחיתה איתה את החדשנות.
(א) חדשנות תוספתית העצימה ביותר בזמן השלבים הראשונים של ייצור מוצרים חדשים, כאשר יש צורך בתיקון התקלות במוצרים ובתהליכי ייצור אופטימליים.
לכן, עקומת הלמידה התלולה ביותר היא בשלבים הראשונים של הייצור.
כדי לזהות חדשנות זו, יש לזהות היכן מוצרים חדשים מיוצרים.
(ב) כאשר חדשנות תוספתית מתוכננת ליצירת שיפורים למוצרים ותהליכים, היא לעיתים גם תוביל להמצאת פטנטים.
לכן, מעקב אחר פטנטים המפותחים על ידי תושבים במדינות שכר-נמוך עבור תאגידים של מדינות עשירות, מהווה דרך נוספת לאתר חדשנות זו.
חדשות מהעבר היא תוכנית טלוויזיה לילדים, אשר עוסקת באירועים ובאישים היסטוריים, ומציגה אותם בצורה עדכנית.
את התוכנית מגישים מירי נבו ועידן אלתרמן.
פורמט התוכנית פותח על ידי חברת ההפקות "קודה תקשורת", ומטרתו היא להביא לצופים מידע אודות האירועים והאישים אשר מוצגים בתוכנית, בפורמט של מהדורת חדשות עדכנית ומעניינת.
כמו כן במהלך התוכנית חל שימוש ברשתות החברתיות (פייסבוק לרוב) על מנת להציג ציטוטים או תמונות.
בדומה לרוב התוכניות ששודרו בחינוכית בשנים האחרונות, גם זו הועלתה קודם ליוטיוב עוד טרם שידור הבכורה בטלוויזיה.
חדשות משומקום הוא ספר המציג סוציאליזם אוטופי ומדע בדיוני רך, שנכתב על ידי האמן, המעצב והחלוץ הסוציאליסטי ויליאם מוריס.
הסיפור הופיע כסדרה בהמשכים בכתב העת "קומונוויל", החל בינואר 1890. ברומן, נרדם הגיבור ויליאם גאסט כשחזר מפגישת הליגה הסוציאליסטית, והתעורר בחברה עתידית בשנת 2102, 150 שנה לאחר התפרצותה של מהפכה סוציאליסטית, שבנתה חברה חדשה באנגליה.
החברה החדשה מבוססת על בעלות משותפת ושליטה דמוקרטית על אמצעי הייצור.
במדינה הזאת, אין רכוש פרטי, אין ערים גדולות, אין סמכות, אין מערכת כספית, אין גירושין, אין בתי משפט, אין בתי סוהר, ואין מערכת מעמדות.
החברה האגררית פועלת רק משום שאנשים נהנים מהטבע ומעבודתם.
מחבר הספר ויליאם מוריס היה איש רב פעלים בימיו - אמן, סופר, מעצב טקסטיל, מתרגם, והוגה דעות סוציאליסטי אנגלי.
ספרו "חדשות משומקום" היה חלק מפעילותו הפוליטית, בתקופה סוערת של התגבשות הרעיונות והתנועה הסוציאליסטית שבמרכזה עומדים, באותה העת, אנשים כקרל מרקס.
בדצמבר 1884, מוריס ייסד את "הליגה הסוציאליסטית" (SL) שהתפלגה מהמפלגה הסוציאליסטית דמוקרטית.
הוא חיבר את המניפסט של המפלגה החדשה, ותיאר את עמדתם כ"סוציאליזם בינלאומי מהפכני ", שדוגל במהפכה עולמית, תוך דחיית הרעיון של סוציאליזם במדינה אחת.
הוא קיווה שסוציאליסטים ישתתפו במהפכה פרולטרית ויעזרו להקים חברה סוציאליסטית.
מוריס התוודע לפרידריך אנגלס (שותפו של קארל מארקס) שחשב שמוריס ישר אך חסר כישורים מעשיים כדי לסייע למהפכת הפרולטריון.
אף על פי שהגדיר עצמו כמרקסיסט, הוא התיידד גם עם פעילי האנרכיסטים בולטים כסטפניאק ופיוטר קרופוטקין.
וילאם מוריס היה דמות מובילה בליגה הסוציאליסטית ונאם ברחבי אנגליה וסקוטלנד.
הוא גם ביקר בדבלין, שם הציע את תמיכתו בלאומיות האירית.
עד לכנס הראשון שלהם ביולי 1885, היו לליגה שמונה סניפים ברחבי אנגליה והיה לה קשרים עם כמה קבוצות סוציאליסטיות בסקוטלנד.
עם זאת, ככל שהתנועה הסוציאליסטית הבריטית גברה, היא נתקלה בהתנגדות גוברת מצד הממסד, כאשר שוטרים עצרו לעיתים קרובות פעילות מאיימת שלהם.
"המהומות של יום שני השחור" בפברואר 1886 הובילו לדיכוי פוליטי מוגבר נגד התועמלנים השמאלניים, וביולי אותה שנה, מוריס נעצר ונקנס בגין הפרעה לתנועה כשהטיף לסוציאליזם ברחובות העיר.
ב-1885, וילאם מוריס ייסד ומימן את העיתון השבועי, קומונוויל שהיה במה לכתביהם של סוציאליסטים בולטים כמו אנגלס.
שם מוריס גם פרסם מאמרים ושירים.
מוריס טען כי - העסק שלנו [...] הוא יצירתם של סוציאליסטים חדשים, כלומר לשכנע אנשים שהסוציאליזם הוא טוב עבורם והדבר אפשרי.
כאשר יהיו לנו מספיק אנשים שחושבים כך, והם יגלו מהן הפעולות הכרחיות כדי לממש את עקרונותיהם.
מוריס עמד בראש העיתון עד 1890, ועזב את עריכתו ועבר לנהל עיתון סוציאליסטי נוסף.
באותה העת, התפרסם בבוסטון, ארצות הברית, ספרו של אדוארד בלאמי - "מבט לאחור", שהרגיז את ויליאם מוריס שכתב את תשובתו בצורת סיפור בהמשכים החל מינואר עד אוקטובר 1890. הרומן בהמשכים של מוריס פורסם ב"קומונוול", כתוצאה מכך חל שיפור בהפצת העיתון.
היצירה פורסמה שנית, במרץ 1891 בצורת ספר, לפני שתורגמה לצרפתית, איטלקית וגרמנית עד 1898, הספר הפך לספר קלאסי בקרב הקהילה הסוציאליסטית של אירופה.
הרומן, שמחברו כינה אותו "פרקים מרומנסה אוטופית", בוחן מספר היבטים של החברה הסוציאליסטית, כולל הארגון שלה והיחסים שהיא יוצרת בין אנשים.
מוריס השתלב במרקסיזם ובמסורת הרומנטית, כאשר הוא הציג את עצמו כדמות קסומה בזמן ובמקום, השונה מהדמויות של אנגליה הוויקטוריאנית.
הספר מציג אידיאל של העידן הטרום תעשייתי של ימי הביניים - נופים כפריים, צפיפות נמוכה, חקלאות ויחסים ישירים בין האדם והטבע.
אידיאל זה מנוגד ללונדון העירונית שמושפעת מהמהפכה התעשייתית וסובלת ממחלותיה: צפיפות, עוני, פשע, קיטוב כלכלי, זיהום אוויר ומים, מחלות, זוהמה ועשן.
גיבור הספר, ויליאם גסט, חוזר עייף לביתו אך לא יכול היה לעצום עין, אחרי אספה פוליטית של "הליגה" שהשתתף בה.