tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנים האחרונות הוא משמש כתב מיוחד לחדשות NBC, מחבר ספרים ועובד על תוכניות תעודה.
ב-22 בינואר 2021 הודיעה רשת NBC כי ברוקו יפרוש משירות פעיל ברשת לאחר 55 שנים ברציפות באותה רשת חדשות.
ברוקו טבע את המונח "הדור הגדול ביותר" (The Greatest Generation) כשהתייחס לדור של האנשים שנולד וגדל בתקופת השפל הגדול (1929-1939) בארצות הברית ולחם או לקח חלק אקטיבי במלחמת העולם השנייה (1945-1939).
תומאס גרגורי , המוכר בשם הבמה טום גרגורי , הוא זמר-יוצר אנגלי.
טום גרגורי נולד בבלקפול, אנגליה, הממלכה המאוחדת.
בילדותו הוא ציין שההשראות המוזיקליות שלו היו קין, The La's , ואן ריפאבליק ופיניקס .
הוא למד בבית הספר רוסאל.
ב-2013, הוא עשה אודישן בעונה השנייה של The Voice UK, אך לא העפיל לשלבים המתקדמים.
ב-2015, הוא הופיע בסדרה הטלוויזיה סוג א', בתפקיד של לוק טיילור, החבר של רבקה יוז ואח למחצה של הדמות הראשית, ג'ו יוז.
אחרי מספר שנים של עבודה במשרה חלקית וטיולים ברחבי הממלכה המאוחדת וגרמניה, הוא הוחתם אצל קונטור רקוקדס ב-2017. בהמשך השנה, הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו, "Run to You".
הוא הופיע מספר פעמים בגרמניה, והופיע כהופעת חימום בהופעה של להקת הפופ רוק הנורווגית, א-הא ב-2018.
ב-2020, הוא הוציא את הסינגל "Fingertips".
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-24 באוסטריה, למקום ה-72 בצרפת, למקום ה-33 בגרמניה ולמקום ה-49 בשווייץ.
בהמשך השנה, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם VIZE, את הסינגל "Never Let Me Down".
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום הרביעי באוסטריה, למקום ה-192 בצרפת, למקום השמיני בגרמניה, למקום הראשון בפולין, ולמקום ה-12 בשווייץ.
בהמשך השנה, הוא הוציא את הסינגל "Rather Be You".
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-49 בצרפת ולמקום ה-53 בשווייץ.
ב-18 בספטמבר 2020, הוא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Heaven in a World So Cold.
ב-2021, הוא הוציא את הסינגל "River".
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-52 באוסטריה, למקום ה-47 בגרמניה, ולמקום ה-65 בשווייץ.
ב-1 בספטמבר 2023 הוציא את הסינגל "Dive" עם Lost Frequencies.
2015: סוג א' בתפקיד לוק טיילור
תומאס גרנן , המוכר בשם הבמה טום גרנן (Tom Grennan), הוא זמר-יוצר וגיטריסט אנגלי.
ב-2022, הוא היה מועמד ב-2 קטגוריות בפרסי המוזיקה הבריטית (שיר בריטי ואמן רוק/אלטרנטיבי בריטי).
גרנן נולד למשפחה אירית ב-8 ביוני 1995 בבדפורד, הממלכה המאוחדת.
הוא למד בבית הספק הקתולי סנט תומאס מור.
בגיל 18, הוא הותקף ברחוב.
הוא התאמן ככדורגלן בקבוצות הכדורגל לוטון טאון, נורת'האמפטון טאון ואסטון וילה.
הוא עבד תקופה מסוימת בקפה קוסטה.
בעקבות ביצוע השיר "Seaside" של הקוקס במסיבה, הוא התחיל להופיע בתור מוזיקאי.
הוא למד משחק באוניברסיטת סנט מרי .
בגיל 18, הוא התחיל להופיע עם הגיטרה אקוסטית שלו בהופעות פאב קטנות למשך כ-3 שנים.
לאחר שהופיע בפאב פינסברי, הוצע לו חוזה הקלטות בחברת התקליטים אינסניטי רקורדס.
המיני-אלבום הראשון שלו, Something in the Water, יצא ב-28 באוקטובר 2016. הפריצה הגדולה שלה התרחשה לאחר שהתארח בסינגל "All Goes Wrong" של צ'ייז & סטטוס .
ב-2017, הוא היה מועמד לאמן פורץ הדרך של MTV לאחר שהופיע ב-Electric Ballroom, לונדון ב-2 בפברואר באותה שנה.
ב-10 במרץ 2017, הוא הוציא את המיני-אלבום השני שלו, Release the Brakes.
ב-21 ביוני 2017, הוא הקליט, לצד אמנים אחרים, בתקליט הצדקה, "Bridge over Troubled Water".
ב-26 ביולי 2017, הוא התארח, לצד אמנים אחרים, בווידאו קליפ של הסינגל "Boys" של צ'ארלי XCX.
ב-28 ביולי 2017, הוא הוציא את המיני-אלבום השלישי שלו, Found What I've Been Looking For.
בהמשך השנה, גרנן הופיע בכיכר טרפלגר במהלך תערוכת F1 Live בלונדון לתמיכה בנהגי פורמולה 1.
במרץ 2018, הוא יצא לסיבוב הופעות ברחבי הממלכה המאוחדת.
אלבום האולפן הראשון שלו, Lighting Matches, יצא ב-6 ביולי 2018.
ב-8 בינואר 2021, הוא הוציא את הסינגל "Little Bit of Love".
השיר הגיע, בשיאו, למקום השביעי במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-19 בפברואר 2021, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלה הנדרסון, את הסינגל "Let's Go Home Together".
ב-12 במרץ 2021, הוא הוציא את אלבום האולפן השני שלו, Evering Road.
ב-4 ביוני 2021, הוא התארח בסינגל "By Your Side" של קלווין האריס.
השיר הגיע, בשיאו, למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום השני במצעד הדאנס הבריטי.
ב-3 בספטמבר 2021, הוא הוציא את הסינגל "Don't Break the Heart".
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-49 במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-21 באוקטובר 2022, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם ג'ואל קורי, את הסינגל "Lionheart (Fearless)".
טום קיר בליית' הוא שחקן אנגלי, שמוכר בעיקר בשל תפקידו בתור הדמות הראשית בילי הנער בסדרת הדרמה "בילי הנער" משנת 2022 של רשת הטלוויזיה "MGM+" ומוכר גם בגילומו של קוריולאנוס סנואו בסרט "משחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שיר" משנת 2023.
בליית' נולד בעיר ברמינגהאם, אנגליה וגדל בוודת'ורפ , פרוור של העיר נוטינגהאם.
הוא בנו של מפיק הטלוויזיה גאווין בליית' , שנפטר כאשר טום היה בן 15. בלית' למד בתיכון אקדמיית ארנולד היל ולאחר מכן בקולג' בילבורו .
אמו שרלוט, יועצת קריירה, רשמה אותו לשיעורי דרמה בסדנת הטלוויזיה .
הוא גם הצטרף לתיאטרון הנוער הלאומי בלונדון.
הוא המשיך להתאמן בבית הספר ג'וליארד בניו יורק, כפי שהיה חלומו, וסיים את לימודיו ב-2020.
הופעת הבכורה של בליית' בקולנוע הייתה בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "רובין הוד", משנת 2010. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "Pelican Blood".
תפקידו הראשי הראשון בקולנוע היה בשנת 2018 בסרט הקולנוע "Scott and Sid".
בשנת 2021 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע הביוגרפי "Benediction".
בסרט גילם בליית' את דמותו של השחקן הבריטי גלן ביאם שו .
בשנת 2022 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה התקופתית "העידן המוזהב", שיצר ג'וליאן פלוז עבור רשת HBO.
בהמשך השנה לוהק בליית' לצד השחקנים דניאל ובר ודקוטה דולבי לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "בילי הנער".
בסדרה גילם בליית' את בילי הנער.
הסדרה הוקרנה במשך שלוש עונות בין 2022 ל-2025.
במאי 2022 לוהק בליית' לסרט "משחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שיר", המבוסס על הרומן באותו השם מאת סוזן קולינס, ומהווה פריקוול לאירועי "משחקי הרעב" משנת 2012, וכסרט חמישי בסדרת סרטי "משחקי הרעב".
הסרט יצא לאקרנים ב-17 בנובמבר 2023.
בשנת 2026, בליית' כיכב לצד אמילי ביידר בסרט הרומנטיקה של נטפליקס "אנשים שאנחנו פוגשים בחופשה" , המבוסס על רומן באותו שם מאת הסופרת אמילי הנרי.
+שנהסרטתפקידהערות2010רובין הודילד פראPelican Bloodניקו הצעיר2018Scott and Sidסיד2022Benedictionגלן ביאם שו 2023משחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שירקוריולאנוס סנואו2024Bull Runבובי סנדרס2025לבוש אזרחי לוקאסWastemanדיThe Fenceקאל2026אנשים שאנחנו פוגשים בחופשהאלכס נילסןTBAהקץ לנשקפרדריק הנריWatch DogsThe Cry of the Guards
+שנהסדרהתפקידהערות2022העידן המוזהבארצ'י בולדוויןפרק: "Charity Has Two Functions"2022–2025בילי הנער בילי הנערתפקיד ראשי , 3 עונות, 24 פרקים
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס סאטורן2025השחקן הטוב ביותר בסרטמשחקי הרעב: בלדה לנחשים וציפורי שירפרס הקולנוע הבריטי העצמאי2025הופעת המשנה הטובה ביותרWasteman
טום בראון הוא מעצב אופנה אמריקאי.
הוא המייסד וראש חטיבת העיצוב של מותג האופנה העילית "Thom Browne".
בראון נולד באלנטאון, פנסילבניה ב-27 בספטמבר 1965. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ולאחר מכן למד באוניברסיטת נוטרדאם, שם התחרה בקבוצת האתלטיקה הקלה וסיים עם תואר בכלכלה.
לאחר שניסה לפתח קריירת משחק בלוס אנג'לס, בראון עבר להתגורר בניו יורק בשנת 1997, שם החל לעבוד כמוכר בבית האופנה ארמני.
לאחר מכן עבר בחברת קלאב מונקו ואז בפולו ראלף לורן.
הוא לאחר מכן קודם להוביל את צוות הפיתוח היצירתי של החברה, שם עבר בצמוד למעצב האופנה ראלף לורן.
בראון הוביל את מחלקת העיצוב בקלאב מונקו במשך שנים, לפני שהשיק את החברה שלו - "Thom Browne".
בספטמבר 2006 חברת הקמאונאות האמריקאית ברוקס ברודרס הודיעה על שיתוף הפעולה שלה עם בראון כמעצב אורח בקולקציה בשם "Black Fleece" של 50 פריטי לבוש לנשים ולגברים.
הקולקציה נמכרה באופן בלעדי ב-30 סניפים של הרשת ברחבי העולם מספטמבר 2007. ביולי 2008 הודיעה החברה כי שיתוף הפעולה עם בראון נמשך.
הפרויקט המשותף נמשך כשלוש שנים ואף כלל אפילו פתיחת חנות ייעודית למותג בשכונת ווסט וילאג' בניו יורק.
בשנת 2008 בראון שיתף פעולה עם חברת האופנה האיטלקית מונקלר בקולקציית ביגוד גברים יוקרתית שהושקה בינואר 2009. הקולקציה הוצגה בשבוע האופנה במילאנו.
באוגוסט 2018 חברת האופנה העילית האיטלקית זניה רכשה 85% מהמותג של בראון תמורת 500 מיליון דולר.
בראון מחזיק את ה-15% הנותרים בחברה ומתפקד כמנהל קריאייטיב בכיר.
בספטמבר 2020 בראון עיצב צעיף כחלק מקולקציית האופנה של ג'ו ביידן, "Believe in Better" יחד עם עוד 18 מעצבי אופנה נוספים כחלק מהקמפיין הבחירות של ביידן לנשיאות ארצות הברית.
בשנת 2021 אדידס הגישה תביעה נגד בראון בטענה שדפוסי ארבעת הפסים שבהם השתמש בעיצוביו הפרו את זכויות החברה על הסימן המסחרי שלה.
בינואר 2023 נדחתה התביעה על ידי חבר מושבעים בניו יורק.
באוקטובר 2022 מונה בראון ליושב ראש מועצת מעצבי האפנה של אמריקה במקום טום פורד.
באפריל 2023 נכלל ברשימת טיים 100 השנתית.
2008: מעצב השנה של מגזין GQ
2012: פרס העיצוב של מוזיאון קופר יואיט לעיצוב
2006, 2013, 2019: פרס מעצב בגדי הגברים של השנה של מועצת מעצבי האופנה של אמריקה
בראון בזוגיות עם אנדרו בולטון, אוצר של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות ושל המוזיאון הבריטי.
אחיו הגדול, פט בראון, הוא חבר לשעבר בסנאט מדינת פנסילבניה.
טום ג'נטלמן היה צייר סקוטי ואמן מסחרי.
הוא היה אביו של האמן דייוויד ג'נטלמן.
ג'נטלמן נולד בקוטברידג', לנקשייר, בשנת 1892 לאן קואן (לבית מקנוטן) ולוויליאם ראסל ג'נטלמן, שהיה להם עסק לווילונות בעיירה.
באפריל 1901, כשהיה בן תשע, אביו מת.
בגיל 13, אף על פי שכבר למד עיצוב היה צפוי להיכנס לעסק המשפחתי, הוא החל לקחת שיעורי ערב בבית הספר לאמנות של גלאזגו, והפך ב-1911 לסטודנט מן המניין עד שב-1914 התגייס לצבא.
ג'נטלמן קיבל את התעודה שלו מבית הספר לאמנות בגלאזגו בשנת 1914. הוא זכה במלגת נסיעות אך פרוץ המלחמה באירופה גרם לכך שהיה צריך היה לדחות את הנסיעה לשנים 1920–1921 .
במהלך הנסיעה הוא ביקר בקורסיקה, איטליה, צרפת וספרד.
בשנת 1912, ג'נטלמן התנדב לצבא, וגויס לשירות באוגוסט 1914, עד לשחרורו בסופו של דבר ב-1918, ולאחר מכן חזר לבית הספר לאמנות של גלאזגו, והמשיך ללמוד שיעורי ציור ורישום.
הוא שירת גם עם הרובאים הסקוטיים וגם עם אנשי גלאזגו.
ג'נטלמן עבד כצייר, דפס, קריקטוריסט ומעצב גרפי עצמאי משנת 1921, והציג מעת לעת את ציוריו.
הוא היה לזמן קצר מורה במכללה הטכנית הראשונה בבריטניה, בית הספר הטכני בקוטברידג'.
בשנת 1928 עבר ללונדון, החל לעבוד בפרסום, והתחתן עם סטודנטית לשעבר מבית הספר לאמנות של גלאזגו, יוג'יני ויניפרד מורגאטרויד, ציירת שלימים הפכה לאורגת.
לאחר שעברו להרטפורד ב-1930 נולדו להם שני בנים, דייוויד (נולד ב-1930) ויו (יליד 1935).
ג'נטלמן עבד במספר משרדי פרסום ומשנת 1932, בסטודיו לעיצוב ב- Shell Mex.
במהלך מלחמת העולם השנייה 1939–1945 עבד במשרד ההסברה ולאחר מכן כעצמאי, במהלכן כתב ואייר ספר ילדים בשם Brae Farm, ספר זכרונות מילדותו הסקוטית, שיצא לאור ב-1945.
היצירות הידועות ביותר הן הליטוגרפיה שלו Grey Horses, שיצאה לאור על ידי School Prints ב-1946, ושני פוסטרים קודמים עבור Shell.
לאחר המלחמה חזר ל-Shell Mex כמנהל הסטודיו שלה.
הוא נבחר לעמית באגודת האמנים התעשייתיים ב-1947. ב-1952 פרש, וב-1956 עבר עם ויניפרד לאסקס, שם המשיך לצייר.
טום וויניפרד ג'נטלמן מתו ב-1966 בקולצ'סטר, אסקס.
תומאס מתיו ברי היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל דקוטה הדרומית ה-14 בשנים 1933–1937. ברי בלט בשל שני מקרים בהם הביס שני סנאטורים דמוקרטים מטעם מדינתו בבחירות המקדימות, ולאחר מכן נוצח על ידי מועמדי המפלגה הרפובליקנית בבחירות הכלליות.
טום ברי נולד בעיירה פאדוק שבנברסקה.
הוא התחנך בבית ספר ציבורי בעיירה אוניל הסמוכה.
ברי נשא לאישה את לורנה מקליין, ולשניים נולדו ארבעה ילדים.
ב-1897 עבר ברי להתגורר בדקוטה הדרומית.
הוא השתקע במחוז גרגורי, עבר למחוז טוד, ולבסוף התיישב במחוז מלט, מדרום לבלווידר.
הוא הקים חווה בשטח של 30,000 אקרים (120 קמ"ר), בה הוא גידל בקר מזן הרפורד וסוסי רכיבה.
ברי כיהן בבית הנבחרים של דקוטה הדרומית בשנים 1925–1931, והיה חבר מועצת הפארק המדינתי קאסטר.
ברי נבחר פעמיים למשרת מושל דקוטה הדרומית, ב-1932 וב-1934. הוא סייע לשיקומה של דקוטה הדרומית מהשפל הגדול.
כמושל, הוא היה פעיל כמנהל השיקום הפדרלי וסייע להבטחת סיוע פדרלי.
הוא כינס את בית המחוקקים למושב מיוחד כדי להפוך את הבירה בריכוז של 3.2 אחוזים לחוקית, ושוב כדי לחוקק חוק לביטוח אבטלה.
במהלך תקופת כהונתו בוטל מס הרכוש המדינתי, והוחלף במס הכנסה, שבהמשך הוחלף במס מכירות מדינתי.
ב-1936 התמודד ברי בבחירות לתקופת כהונה שלישית כמושל, אך נוצח על ידי לסלי ג'נסן.
ב-1938 הוא ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית את הסנאטור הזמני המכהן, הרברט היצ'קוק, אך נוצח בבחירות הכלליות על ידי הרפובליקני צ'ן גרני.
ב-1942 הוא שוב הביס בבחירות המקדימות של הדמוקרטים את הסנאטור המכהן והמושל לשעבר ויליאם בולו, אך נוצח שוב בבחירות הכלליות על ידי המושל היוצא, הרפובליקני הרלן בושפילד.
תבוסה זו סיימה את הקריירה הפוליטית של ברי.
בשנים 1942–1947 שימש ברי כראש מנהל האשראי לחוואים באומהה, נברסקה.
בערוב ימיו פרש ברי לעיר רפיד סיטי.
טום ברי נפטר ברפיד סיטי, ב-30 באוקטובר 1951. הוא נטמן בבית הקברות של בלווידר.
ב-1962 הוא הוכנס להיכל התהילה של אנשי המערב , על ידי מוזאון מורשת הבוקרים והמערב הלאומי .
תומאס האוגיי בראון ג'וניור היה נטורליסט, גשש, מומחה הישרדות וסופר אמריקאי מניו ג'רזי, שם ניהל את "Tom Brown Jr.
Tracker School", בית הספר שלו למיומנויות חיים קדומות.
בראון נולד בטומס ריבר, ניו ג'רזי ב-29 בינואר 1950. מגיל שבע, כפי שכתב בראון בספריו, הוא וחבר ילדותו ריק אומנו בגששות והישרדות בטבע הפראי על ידי סבו של ריק, "מתגנב לזאב" - Stalking Wolf אשר על פי בראון היה ממוצא ליפן אפאצ'י.
בראון כתב שמתגנב לזאב מת כשבראון היה בן 17, ושריק נהרג בתאונה באירופה זמן קצר לאחר מכן.
בראון בילה את עשר השנים הבאות בעבודות מזדמנות כדי לתמוך בהרפתקאותיו בטבע.
לאחר מכן הוא יצא לחפש בניו ג'רזי אנשים אחרים שהתעניינו בחוויותיו.
בתחילה בראון נחל הצלחה מועטה, אך בסופו של דבר נקרא לסייע באיתור חשוד בפשע.
למרות שהמקרה זכה לתשומת לב לאומית, הוא והרשויות באזור רמזי, ניו ג'רזי נתבעו לאחר מכן על סך 5 מיליון דולר בגין האשמת האדם הלא נכון.
למרות מחלוקת זו, הוא הצליח להתבסס על חשיפה זו כדי להתפתח כגשש במשרה מלאה, תוך פרסום שירותיו בסיוע לאיתור אנשים אבודים, חיות מסוכנות ונמלטים מהחוק.
לפי מגזין "פיפל", "הוא עוקב אחר אנשים ובעלי חיים, בעיקר בניו ג'רזי".
ה"ניו יורק טיימס" אמר שהוא "נחשב לסמכות הבכירה במדינה בנושא הישרדות בטבע הפראי".
בית הספר של טום בראון ג'וניור ממוקם ב־New Jersey Pine Barrens.
רוב השיעורים המוצעים על ידי בית הספר מתקיימים במחנה פרימיטיבי או במחנה הצופים ג'וזף סיטה, שניהם ממוקמים ליד Waretown, ניו ג'רזי.
עם זאת, שיעורים מוצעים גם בקליפורניה ובפלורידה.
הסדנאות כוללות את הגרסאות של בראון לטקסים של אינדיאנים של המישורים, כולל סווט לודג' ומסע חזון.
בראון היה יועץ ליוצרי הסרט "מאבק צמוד" העוסק בבן דמותו של טום, מומחה להישרדות המשוחק על ידי טומי לי ג'ונס.
עופר ישראלי, מייסד שותף של הארגון הישראלי שומרי הגן רכש חלק גדול מהשכלתו בתחום המיומנויות הקדומות בבית הספר של בראון.
ביולי 1977 בראון ג'וניור נישא לג'ודי דאק פורד, בת 33. באותה תקופה לג'ודי הייתה בת קרי, בת 15, ובן פול, בן 11, מנישואים קודמים.
לשניים נולד ילד אחד, טום בראון השלישי.
מאוחר יותר התחתן בראון עם דבי בראון ונולדו לו איתה שני ילדים, קוטי טרקר בראון וריבר סקאוט בראון.
מאוחר יותר, התחתן בראון עם אשתו השלישית, סלסט בראון.
ספרו הראשון דרכו של הגשש, ב-1978, תיעד את התבגרותו.
Reader's Digest הדפיס גרסה מרוכזת של הסיפור וסיפק מידע על בית הספר החדש בראון.
ספריו של טום בראון יצאו לאור בהוצאת פינגווין.
תומאס "טום" ויליאם בלואר היה שחיין בריטי וספורטאי ידוע בארצו בשנות ה-30 וה-40. הוא היה לאדם הראשון אשר צלח בשחייה את הים האירי.
הוא גם צלח שלוש פעמים את תעלת למאנש.
טום בלואר נולד בעיר נוטינגהאם שבאנגליה לאב כורה.
הוא היה נשוי ואב לבן ועבד כסוכן מכירות של חברת טבק.
התנשא לגובה של 1.85 מטר ושקל 114 קילוגרם.
בבית הספר שבו למד היה ידוע דווקא בשל שחייתו האיטית, אלא שכנגד זאת הצטיין בחוסן רב.
בשנות ה-30 הרבה התאמן בשחייה בנהר הטרנט שליד עירו.
הוא השתתף במרתון שחייה בן 30 שעות בבריכת שחייה בנוטינגהאם, שבו שחה לאורך הבריכה 2,664 פעמים.
ב-1935 צלח בשחייה את מפרץ מורקמב שבחוף המערבי של אנגליה, מרחק של 10 מייל (16 קילומטר).
מזג האוויר באותה תחרות היה כה גרוע עד שבלואר היה המתחרה היחיד שהשלים את השחייה לרוחב המפרץ.
גם בשנים הבאות עד 1938 שחה לרוחב המפרץ וזכה בתחרות בכל שנה.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בלואר בצי המלכותי הבריטי.
בזמן שירותו הציל אדם מטביעה, מעשה שבעקבותיו עוטר במדליית החברה ההומנית המלכותית (Royal Humane Society Medal).
ב-4 באוגוסט 1937 צלח בשחייה את תעלת למאנש מצרפת לאנגליה בזמן של 13:31 שעות, זמן שהיווה שיא עולמי בשעתו ושיפור של כ-20 דקות לשיא שקדם לו.
ב-1948 צלח את התעלה שנית, הפעם מאנגליה לצרפת, והצטרף לקבוצת האנשים הקטנה ששחו לרוחב התעלה לשני הכיוונים.
ב-1951 צלח שוב את התעלה והיה לאדם הראשון ששחה פעמיים לרוחבה מאנגליה לצרפת, אך ניסיונו באותו מועד לשחות לרוחב התעלה הלוך ושוב נכשל בשל מזג האוויר הגרוע.
ב-1947 ערך את הניסיון הראשון שלו לשחות לרוחב הים האירי, בגזרה הצרה שלו - 21 מייל (כ-33.6 קילומטר) בין צפון אירלנד לסקוטלנד, אך נכשל לאחר שאנשי סירת הליווי שלו לא הצליחו עוד לשלוט בה במי הים הסוערים.
ב-27 ביולי באותה שנה ניגש לניסיון השני.
הוא השלים אותו בהצלחה למרות סערה קשה בזמן של 15:26 שעות, והיה לאדם הראשון שהצליח לשחות לרוחב אותו ים.
האדם הבא שהצליח בכך עשה זאת בשנת 1970, לאחר שמספר ניסיונות אחרים לכך נכשלו.
בלואר עבר לגור בעיר דארטמות' לצורך עבודתו, ושם מת בשנת 1955 בעקבות התקף לב, בגיל 41. הובא לקבורה בנוטינגהאם.
בשנת 1964 הוכנס שמו של טום בלואר להיכל התהילה הבינלאומי של שחיית מרתון.
בשנת 2005 נקרא רחוב בנוטינגהאם על שמו של בלואר.
טום בישוף הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת באיירן מינכן מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה.
בישוף גדל במחלקות הנוער של TSV אמורבאך והופנהיים.
ב-19 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הופנהיים, בהפסד 3-0 להרטה ברלין במסגרת המחזור ה-27 בבונדסליגה לעונת 2021/2022.
בינואר 2025 חתם בישוף על חוזה לארבע עונות בבאיירן מינכן החל מעונת 2025/26, והמשיך לשחק בהופנהיים עד לתום עונת 2024/25. מעברו הרשמי של בישוף לקבוצה הוקדם לחודש יוני, על מנת שיוכל ליטול חלק בגביע העולם למועדונים 2025.
בישוף שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה.
את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה הבוגרת, ערך בישוף כשנכנס כמחליף של לאון גורצקה בהפסד 2-0 לצרפת במסגרת ליגת האומות 2024/2025.
נולד ב-28 באפריל 1947) הוא משקיע נדל"ן אמריקאי ממוצא לבנוני, מייסד ויו"ר בכיר של קולוני קפיטל , קרן השקעות נדל"ן (REIT) הנסחרת בבורסה.
ברק היה במשך עשרות שנים חבר קרוב של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ ומגייס כספים עבורו, וייצג אותו בהופעות חדשות בטלוויזיה.
הוא היה יועץ בכיר לקמפיין הנשיאותי של טראמפ ב-2016 וכיהן כיו"ר ועדת ההשבעה שלו.
בדצמבר 2024, ברק היה מועמד על ידי הנשיא הנבחר דונלד טראמפ, לשמש כשגריר ארצות הברית בטורקיה.
בדצמבר 2024 מינה הנשיא דונלד טראמפ את ברק לשגריר ארצות הברית החדש בטורקיה.
הסנאט אישר את המינוי ב־29 באפריל 2025. ברק הגיש את כתב האמנתו לנשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ב־14 במאי 2025.
השליח המיוחד של ארצות הברית לענייני סוריה ולבנון
לאחר הצגת כתב האמנה, מינה אותו טראמפ גם לשליח המיוחד של ארצות הברית לענייני סוריה ב־23 במאי 2025.
ביולי 2025 תיווך בהפסקת האש בין ישראל לסוריה במהלך העימותים בדרום סוריה, וקרא לפלגים סונים, בדואים ודרוזים להתפרק מנשקם, תוך קידום זהות סורית מאוחדת בסיוע אזורי מטורקיה וירדן.
ב-26 באוגוסט 2025, במהלך ביקור בביירות הציב אולטימטום שממשלת לבנון תציג ב-31 באוגוסט תוכנית שתשכנע את חזבאללה להסכים להתפרק מנשקו.
בסיומה של פגישה בביירות עם נשיא לבנון ג'וזף עאון אמר ברק כי התוכנית תועבר לבחינה של ישראל, שלאחר מכן תציג את עמדתה.
ברק ציין כי "הנשק של חזבאללה מהווה מכשול לשגשוגה של לבנון".
הוא הוסיף כי אחרי שחזבאללה יתפרק מנשקו, צה"ל ייסוג משטח לבנון אשר כבש במהלך התמרון הקרקעי בדרום לבנון.
תומאס ג'פרי "טום" הנקס הוא שחקן קולנוע, מפיק ובמאי אמריקאי.
זוכה שני פרסי אוסקר ברציפות על משחקו בסרט פילדלפיה ועל משחקו בסרט פורסט גאמפ, תשעה פרסי גלובוס הזהב, שישה פרסי אמי, פרס גילדת שחקני המסך ופרס סאטורן.
הנקס נולד בקונקורד, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה ממוצא אנגלי ופורטוגזי.
בנם של ג'נט מרילין (לבית פרייג'ר) עובדת בית חולים ואמוס מפורד הנקס, טבח.
הנקס הוא בן דוד רחוק של הנשיא אברהם לינקולן ושל מארח הילדים פרד רוג'רס, שאותו הוא גילם.
שלושת ילדיהם הגדולים ביותר, סנדרה, לארי, וטום, הלכו עם אביהם, ואילו הצעיר, ג'ים (שהפך גם לשחקן וקולנוען), נשאר עם אמם ברד בלוף, קליפורניה.
בילדותו, משפחתו של הנקס עברה דירה לעיתים קרובות; עד גיל עשר הוא התגורר בעשרה בתים שונים.
מבחינה דתית הייתה משפחתו של הנקס קתולית ומורמונית, עיתונאית אחת אפיינה את הנקס בשנות התבגרותו כ"אוונגליסט חובב תנ"ך" במשך כמה שנים.
בבית הספר, הוא לא היה פופולרי בקרב תלמידים ומורים כאחד, מאוחר יותר אמר למגזין הרולינג סטון" "הייתי חנון, חלשלוש.
באותו זמן, הייתי הבחור שצועק הערות מצחיקות במהלך סרטים.
תמיד הייתי ילד ממש טוב ודי אחראי." הנקס שיחק בהצגות בית ספר, כולל דרום פסיפיק, בזמן שלמד בתיכון סקייליין באוקלנד.
ניסיונו הראשון במשחק היה לאחר לימודיו באוניברסיטה, בהופעה במחזה לא מוכר.
ב-1980 שיחק בסרטו הראשון, "הוא יודע שאת לבד" ("He Knows You're Alone"), כשהוא בן 24. ב-1984, זכה לפריצה הקולנועית הראשונה שלו, כשלוהק לתפקיד הראשי בסרטו של רון הווארד, "ספלאש" לצד דריל האנה, שזכה להצלחה קופתית גדולה.
ב-1986 שיחק בתפקידו הדרמטי הראשון בסרטו של משה מזרחי "אהבה גנובה", שצולם בחלקו הגדול בירושלים.
בסרט הוא מגלם טייס אמריקני מתנדב בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, המתאהב בבחורה יהודייה ממשפחה ספרדית-ירושלמית.
ב-1988 שיחק בסרט "ביג" (שנתן זינוק גדול לקריירה שלו ופרסם אותו ברמה עולמית), עליו היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר" ועבורו גם זכה בפרס גלובוס הזהב כ-"שחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה" ובפרס סאטורן בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר".
ב-1992 שיחק ב"ליגה משלהן" לצד ג'ינה דייוויס ומדונה.
ב-1993 שיחק בקומדיה הרומנטית "נדודי שינה בסיאטל" לצד מג ראיין.
באותה שנה שיחק בסרטו של ג'ונתן דמי - "פילדלפיה", שם גילם את אנדרו בקט, הומוסקסואל חולה איידס, אשר יוצא למאבק משפטי נגד מעסיקו שפיטר אותו בשל מחלתו.
על תפקיד זה, זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
ב-1994 שיחק בתפקיד המזוהה איתו ביותר, בסרטו של רוברט זמקיס, "פורסט גאמפ", שבו גילם בחור רפה שכל, העובר בצמתים המרכזיים של ההיסטוריה האמריקאית משנות החמישים ועד שנות התשעים.
על תפקיד זה זכה לשבחי המבקרים ובפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר בסרט דרמה" ובפרס גילדת שחקני המסך.
באותה שנה הוא גם זכה בפרס האוסקר על "פורסט גאמפ" והפך לשחקן השני בתולדות האוסקר שזכה שנתיים ברציפות בפרס השחקן הטוב ביותר.
ב-1995 שיחק בסרטו של רון הווארד, "אפולו 13", לצד קווין בייקון וגארי סיניז.
ב-1998 שיחק בסרטו של סטיבן ספילברג, "להציל את טוראי ראיין", בעבורו היה מועמד לפרס האוסקר ולפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר" ובסרט "פאנץ' ליין" לצדה של סאלי פילד.
ב-1999, שיחק בסרטו של פרנק דרבונט, "גרין מייל", בתפקיד פול אדג'קומב, סוהר ראשי באגף הנידונים למוות.
על תפקיד זה, היה מועמד לפרס סאטורן (בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר בסרט מתח").
בשנת 2000 שיחק בסרטו של רוברט זמקיס, "להתחיל מחדש", עליו זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמה והיה מועמד פעם נוספת לפרס האוסקר בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר".
ב-2002 שיחק בסרט "תפוס אותי אם תוכל" לצידם של לאונרדו דיקפריו, כריסטופר ווקן, ג'ניפר גארנר ומרטין שין, ובאותה שנה שיחק גם בסרטו של סם מנדס, "הדרך לפרדישן" לצד פול ניומן, ג'וד לאו ודניאל קרייג.
ב-2004 שיחק בסרטו של סטיבן ספילברג, "טרמינל" לצד קתרין זיטה ג'ונס, סטנלי טוצ'י וזואי סלדנה.
באותה שנה שיחק גם בסרטם של האחים כהן, "לחסל את הליידי", שנכשל בקופות.
ב-2006 שיחק בסרט "צופן דה וינצ'י" לצד אודרי טוטו, איאן מקלן, ז'אן רנו ואלפרד מולינה.
ב-2007 שיחק בסרט "מלחמתו של צ'ארלי וילסון", לצד ג'וליה רוברטס ואיימי אדמס.
ב-2008 שיחק בדרמה הקומית "באק האוורד הגדול" לצד ג'ון מלקוביץ'.
ב-2009 שיחק בסרט "מלאכים ושדים" (סרט ההמשך ל-"צופן דה וינצ'י"), לצד איילת זורר ויואן מקגרגור.
ב-2011 הוא לקח על עצמו הפקה של סרט שאותו החליט לביים: "לארי קראון" לצד ג'וליה רוברטס, בו שימש גם כמפיק בפועל וגם כתסריטאי.
הסרט לא הצליח בקופות וזכה לביקורות פושרות.
ב-2012 שיחק בסרטם של האחיות וצ'אוסקי, "ענן אטלס" לצד האלי ברי.
ב-2013 הוא שיחק בשני סרטים; בסרטו של פול גרינגראס, "קפטן פיליפס" לצד ברקהאד עבדי ובסרטו של ג'ון לי הנקוק, "להציל את מיסטר בנקס", שם גילם את דמותו של וולט דיסני.
ב-2015 שיחק בסרטו המדובר של סטיבן ספילברג, "גשר המרגלים" לצד מארק ריילנס.
ב-2016 שיחק בסרט המתח של רון הווארד, "התופת" לצידם של פליסיטי ג'ונס, בן פוסטר, עומאר סי, ואירפאן קאן.
ב-2016 יצא סרט בכיכובו של הנקס "סאלי: נס על ההדסון" בבימויו של קלינט איסטווד.
הנקס מגלם את הטייס צ'סלי סלנברג שהנחית את המטוס לצידם של ארון אקהרט, אנה גאן ולורה ליני.
באותה שנה יצא לאקרנים סרט נוסף בהשתתפותו בשם "הולוגרמה למלך".
ב-2017 שיחק בסרט "המעגל" לצידה של אמה ווטסון.
בסוף אותה שנה עלה לאקרנים הסרט "העיתון" לצידה של מריל סטריפ בסרטו של סטיבן ספילברג, שעוסק בקונפליקט בין ממשל ניקסון לעיתונות בפרשת מסמכי הפנטגון הסודיים שעסקו במלחמת וייטנאם.
ב-2019 הוענק לו פרס גלובוס הזהב על שם ססיל ב.
במרץ 2021 החלו הצילומים לסרט "פינוקיו", בו הנקס מגלם את דמותו של ג'פטו.
הסרט צפוי לצאת בסוף שנת 2022 ב"דיסני+".
הנקס גם משמש כמפיק בפועל של סדרת המלחמה "אדוני האוויר" שתעלה גם במהלך שנה זו ברשת אפל TV פלוס.
ב-1982 הופיע בסדרה "Bosom Buddies" ובתפקיד אורח בסדרה "ימים מאושרים".
ב-1983 וב-1984 הופיע בתפקיד אורח בסדרה "קשרי משפחה".
בעקבות הצלחתו בקולנוע, הוא הפך לשחקן אורח בסדרות רבות וב-2015, השתתף בקליפ לשיר "I Really Like You" של קארלי ריי ג'פסן.
בשנת 2001, יצר יחד עם סטיבן ספילברג את המיני סדרה "אחים לנשק", שזכתה להצלחה רבה ולמספר פרסי אמי ושני פרסי גלובוס הזהב.
בשנת 2021 התארח בסדרת הטלוויזיה "1883" בתור הקצין והגנרל ג'ורג' מיד.
הנקס דיבב במספר סרטי אנימציה: ב-1995 נבחר לדבב את השריף וודי בסרט "צעצוע של סיפור" של פיקסאר.
ב-1999 הוא דיבב ב-"צעצוע של סיפור 2", ב-2004 דיבב בסרט "רכבת לקוטב" של האחים וורנר, ב-2007 דיבב בסרט "משפחת סימפסון" של פוקס המאה ה-20, ב-2010 הוא דיבב ב-"צעצוע של סיפור 3".
ב-2019 דיבב פעם נוספת את וודי ב"צעצוע של סיפור 4".
בתחילת דרכו שיחק בסרטים: "ביג" ב-1988 שזכה לביקורות מעורבות אך בעיקר חיוביות והצלחה גדולה בקופות, ובסרט טרנר והוץ' משנת 1989, שזכה להצלחה קופתית אך לביקורות שליליות יחסית.
מאז "פורסט גאמפ" כיכב הנקס בשרשרת של סרטים שוברי קופות, שהפכו אותו לאחד השחקנים הרווחיים בכל הזמנים, בהם "אפולו 13", "גרין מייל" ו"להציל את טוראי ראיין".
בעקבות הצלחתו של הסרט "להציל את טוראי ראיין", טום הנקס וסטיבן ספילברג שיתפו פעולה פעם נוספת ובשנת 2001, יצרו את מיני-סדרת הדרמה "אחים לנשק", אשר זכתה במספר פרסי אמי ובפרס גלובוס הזהב, ומספרת על פלוגה אמריקאית במלחמת העולם השנייה.
הנקס נחשב לשחקן שזכה לככב בסרטים קופתיים שהכניסו מעל 100 מיליון דולר בארצות הברית, יותר מכל שחקן אחר.
הוא כיכב במספר שוברי קופות (ובהם "אפולו 13", "פורסט גאמפ", "פילדלפיה", "טרמינל", "צופן דה וינצ'י" ו"מלאכים ושדים"), שהכניסו ביחד מעל לשני מיליארד דולר.
נישואיו הראשונים של הנקס היו לשחקנית/מפיקה סמנתה לואס (סוזן דילינגהאם) בשנת 1978. הם התגרשו בשנת 1987. יש להם בן - השחקן קולין הנקס (יליד 1977), ובת - אליזבת.
בשנת 1988 נישא בשנית לריטה וילסון, ולהם שני בנים משותפים, צ'ט וטרומן.
הוא המיר את דתו לכנסייה היוונית-אורתודוקסית כדי לשאת את וילסון (שהיא ממוצא בולגרי ויווני).
האסטרואיד 12818 Tomhanks שהתגלה בשנת 1996 נקרא על שמו, כהוקרה על תפקידו בסרט "אפולו 13" ועל היותו חובב חלל נלהב שתרם להעלאת המודעות לנושא.
באוקטובר 2013 סיפר כי הוא סובל מסוכרת סוג 2 כבר שני עשורים.
מבחינה פוליטית הנקס ידוע בתמיכתו ב, ובפרט בזכויות להט"ב וגורמים סביבתיים.
ב-2016 העניק לו ברק אובמה, נשיא ארצות הברית, את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד הגבוה במדינה.
טום וג'רי היא סדרת סרטי הנפשה קצרים קומיים שנוצרו על ידי חברת האנה-ברברה עבור מטרו גולדווין מאייר בשנות ה־40, ה־50 וה־60. במקור הייתה הסדרה אמורה להיות מוקרנת בקולנוע.
הסרטים הקצרים זכו להצלחה רבה, וכמה מהם אף זכו בפרס אוסקר ונוצרו תוכניות טלוויזיה על טום וג'רי המוקרנות עד היום.
הסרטונים עצמם מספרים על טום החתול שמנסה לרדוף ולתפוס את ג'רי העכבר בלי הצלחה, ונקלע לצרות (לעיתים עם הבולדוג ספייק).
טום וג'רי כיכבו גם בסרטים מצוירים באורך מלא.
ב-1953 הם שחו לצידה של אסתר ויליאמס בסרט "מסוכן כשרטוב".
ב-1992 יצא לאקרנים הסרט הראשון באורך מלא בכיכובן של הדמויות, טום וג'רי: הסרט.
טום וג'רי הוצגו גם כילדים בתוכנית "טום וג'רי: דור ההמשך" שבה הופיעו גם דמויות הכלב דרופי וספייק הבולדוג.
בשנת 2004 יצאו DVD הכוללים פרקים מהסדרה וקלטות וידאו.
תוכניות טלוויזיה בכיכובם של טום וג'רי שודרו בישראל בערוץ הילדים, הערוץ הראשון וCartoon Network, ומשודרות בערוץ ג'וניור.
בשנות השישים פרצה שרפה גדולה באולפני MGM אשר השמידה את כל העותקים המקוריים של סרטי טום וג'רי ושל שאר הסרטים של אולפני MGM.
עם זאת, כמה שנים קודם הוציא האולפן את הסרטונים של טום וג'רי מחדש עם קטעי פתיח מחודשים, העותקים האלה ניצלו ואלה העותקים אשר משודרים כיום בטלוויזיה.
חלק מהסרטונים זכו בפרסי אוסקר:
באוקטובר 2018 נודע כי סרט קולנוע של טום וג'רי נמצא בהפקתם של חברת האחים וורנר, הסרט משלב הנפשה עם שחקנים אמיתיים.
הסרט יצא לאקרנים בשנת 2021 תחת השם "טום וג'רי".
המופע של טום וג'רי הוא סדרת טלוויזיה מונפשת שהופקה עבור "Saturday-morning cartoon" על ידי הפקות האנה ברברה בשיתוף עם מטרו גולדווין מאייר ב-1975 לרשת ABC.
"המופע הקומי של טום וג'רי" היא סדרת הנפשה טלוויזיוניות שהופקה על ידי Filmation ל-MGM בשנת 1980. הסדרה נמשכה שתי עונות.
רוב הקולות דובבו בידי פרנק ולקר ולו שיימר.
"טום וג'רי ילדים, דור ההמשך" היא סדרת טלוויזיה מונפשת, שיתוף פעולה בין הפקות האנה ברברה וטרנר אנטרטיינמט, המציגה את טום וג'רי כילדים.
התוכנית הועלתה לראשונה ב-1990 ושודרה עד שנת 1994.
סדרת הטלוויזיה "טום וג'רי" הוא סדרת הנפשה אמריקאית שהופקה על ידי האחים וורנר ו-Renegade Animation, המבוססת על דמויותיהם של טום וג'רי ועל סדרה מצוירת אשר נוצרו על ידי ג'וזף ברברה וויליאם האנה ב-1940.
טום וג'רי הסרטים הקצרים מיוחדים (2021)
"טום וג'רי הסרטים הקצרים מיוחדים"
היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מונפשת קצרת מועד המבוססת על טום וג'רי שהוצגה והסתיימה ב-HBO Max ב-20 בפברואר 2021, מה שהופך אותה לטווח הקצר ביותר מבין כלהקשורות לטום וג'רי.
הסדרה פותחה על ידי פיטר בראונגרדט ומופקת על ידי האחים וורנר הנפשה.
הסרטים הקצרים כללו את הקולות הלא מזוהים בארכיון של וויליאם האנה לצד אנדרו דיקמן.
היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית שהועלתה בבכורה ב- HBO Max ב-1 ביולי 2021
היא מבוססת על דמויות טום וג'רי וסדרות מצוירות תיאטרליות שנוצרו על ידי ויליאם האנה וג'וזף ברברה ו.
משמשת כסדרת המשך עצמאית לסרט, טום וג'רי, שיצא לאקרנים בבתי הקולנוע וב-HBO Max ב-26 בפברואר 2021.
רשימת הסדרות של טום וג'רי
רשימת הסרטים של טום וג'רי
טום וג'רי: זינוק למאדים (2005)
טום וג'רי: המהירים והשעירים (2005)
טום וג'רי: אגדת מפצח האגוזים (2007)
טום וג'רי פוגשים את שרלוק הולמס (2010)
טום וג'רי והקוסם מארץ עוץ (2011)
טום וג'רי: רובין הוד והעכבר העליז (2012)
טום וג'רי: ההרפתקה הענקית (2013)
טום וג'רי והדרקון האבוד (2014)
טום וג'רי במשימת ריגול (2015)
טום וג'רי: וילי וונקה ומפעל השוקולד (2017)
טום וג'רי במערב הפרוע (2022)
(2025) טום וג'רי: המצפן האסור Tom and Jerry: Forbidden Compass בשיתוף סטודיו וו'ו ז'ו שבסין.
טום - חתול בית אפור גדול אנרגטי וחזק אבל טיפש מכדי לתפוס את ג'רי.
ג'רי - עכבר בית חום שליו וחכם המצליח כל פעם מחדש להתגבר על טום בתחבולות על אף גודלו וכוחו.
ספייק - בולדוג אפור שרירי עצלן ורכושני השונא את טום שנכנס לפעמים בין המריבות של טום וג'רי גם אם ללא רצונו.
ספייק הוא גם אביו של טייק.
טייק - בולדוג אפור צעיר ובנו של ספייק.
קוואקר - ברווז צעיר שמופיע מדי פעם בתוכניות וידידו של ג'רי.
ניבלס - עכבר בית אפור צעיר ויתום שג'רי אימץ.
בוטץ' - חתול רחוב שחור המשמש כראש כנופיית החתולים בשכונה, יחסו לטום ידידותי ולפעמים עוין.
מאמי שתי נעליים - היא הבעלים הראשון של טום שמוצג לצופים, שמה נובע מכך שרוב הזמן מוצגות לנו רק הרגליים שלה.
טום ווטסון (אפריל 1859 - מאי 1915) היה מאמן כדורגל שאימן את סנדרלנד ואת ליברפול.
ווטסון אימן את סנדרלנד במשך 6 עונות, משנת 1889 עד 1896. במהלך כהונתו כמאמן הקבוצה, הוליך את הקבוצה לליגת הפוטבול ליג, לאחר ניצחון על קבוצת החובבים סנדרלנד אלביון במשחק על ההעפלה לליגה הבכירה.
תחת הדרכתו, זכתה סנדרלנד ב-3 אליפויות, בעונות 1891-92, 1892-93 ו- 1894-95, שהפכו אותו למאמן המצליח בתולדות המועדון.
ווטסון עבר לאמן את ליברפול בשנת 1896 וזכה להצלחה יחסית עד מותו ב-1915. ליברפול בזמנו של ווטסון זכתה באליפות הליגה בעונות 1900-01 ו- 1905-06, וכן הגיעה לגמר גביע ההתאחדות הראשון שלה ב-1914, בו הפסידה 1-0 לברנלי.
תומאס אנתוני "טום" הוֹלַנדֶר , הוא שחקן בריטי ממוצא יהודי.
מוכר מתפקידיו בסרטים "אניגמה", "פארק גוספורד", "מרגלי קיימברידג'", "גאווה ודעה קדומה" ו"שודדי הקאריביים".
הולנדר נולד בבריסטול שבממלכה המאוחדת.
אביו הוא צאצא של יהודים מצ'כיה שהתנצרו לזרם הקתולי, ואימו ממשפחה נוצרית ממוצא אנגלי.
הוא התחנך בבתי הספר "דראגון סקול" ואחר כך ב"אבינגדון סקול".
למד בסלוויין קולג' שבקיימברידג' והרבה להשתתף מחוץ לתוכנית הלימודים בפעילויות התיאטרון באוניברסיטת קיימברידג'.
בעודו בקיימברידג' ביים חברו לספסל הלימודים, סם מנדס, הצגות אחדות בהשתתפותו בין השאר הפקה של "סיראנו דה ברז'ראק" שזכתה לשבחי הביקורת.
עם סיום לימודיו לא התקבל לבית ספר למשחק אך בכל זאת המשיך לעבוד בתיאטרון.
ב-1992 זכה הולנדר בפרס איאן צ'ארלסון על הופעתו בהצגה "The Way of the World" בתיאטרון ליריק האמרסמית' בלונדון.
ב-1997 היה מועמד לפרס בשנית על תפקידו במחזה "מבקר המדינה".
הולנדר הופיע בתפקידים רבים בקולנוע ובטלוויזיה.
בין היתר בסדרה הקומית "פשוט נהדרת", בסרט "מרתה, פרנק, דניאל ולורנס", סדרת הדרמה "רעיות ובנות" על פי ספרה של אליזבת גסקל, סרטו של רוברט אלטמן גוספורד פארק, ובסרט הטלוויזיה הנסיך האבוד בתפקיד המלך ג'ורג' החמישי.
על תפקידו בסרט גאווה ודעה קדומה בכיכובה של קירה נייטלי קבל את פרס המבקרים של לונדון ופרס הקולנוע של העיתון "איבנינג סטנדרד".
בסדרה "מרגלי קיימברידג'", העוסקת בחייהם של חברי רשת קיימברידג', גילם את דמותו של המרגל גאי ברג'ס.
הולנדר מרבה לעבוד עם השחקנים מייקל גמבון וביל ניי והוא חבר קרוב של ג'יימס פיורפוי.
אף על פי שהוא מרבה להופיע כשחקן אופי מוערך וזכה בפרסים, עדיין מלגלגים בסרטים על קומתו הנמוכה.
בשנים 2006 ו-2007 השתתף הולנדר בחלק השני והשלישי של סדרת סרטי שודדי הקריביים.
הופעתו האחרונה על הבמה הייתה במחזה " Landscape with Weapon" מאת ג'ו פנהול בתיאטרון המלכותי הלאומי.
כמו כן הופיע בסדרה "אנשי הצללים" של רשת TNT.
ב-2010 יצר הולנדר יחד עם התסריטאי ג'יימס ווד את הסדרה הקומית "כבוד הכומר" ().
בסדרה מגלם הולנדר את הדמות הראשית של הכומר אדם סמולבון, שעובר מקהילה כפרית לנהל כנסייה גדולה בלונדון.
ב-2011 הסדרה זכתה בפרס באפטה כסיטקום הטוב ביותר.
עונה שנייה של הסדרה שודרה ב-2011.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין, וכן שיחק בסרט "לנשום".
הולנדר חי בנוטינג היל שבלונדון.
מונטי בנקס The Thick of It קאל ריצ'רדס סדרת טלוויזיה (פרק 1) 2010 Legally Mad סטיבן פרל סרט טלוויזיה כבוד הכומר Rev הכומר אדם סמולבון סדרת טלוויזיה קומית (6 פרקים) הסדרה זכתה בפרס באפט"א כסיטקום הטוב ביותר לשנת 2011.הולנדר היה מועמד לפרס לשחקן הטוב ביותר בקומדיה.
The Swans טרומן קפוטה תפקיד ראשי; 8 פרקים
מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר במיני סדרה, סדרה מוגבלת או סרט קולנוע שנעשה לטלוויזיה (2025) 2025 מפלצת: סיפורו של אד גיין Monster: The Ed Gein Story אלפרד היצ'קוק TBA Iris קמרון מקינטייר סדרה עתידית של Sky Max
תומאס אנדרו "טום" הדלסטון הוא כדורגלן עבר אנגלי ומאמן בהווה.
הדלסטון החל את הקריירה המקצוענית שלו בדרבי קאונטי, וערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במחזור הפתיחה של עונת 2003–2004, בתבוסה הביתית 0–3 לסטוק סיטי.
למרות התבוסה, הדלסטון נבחר כשחקן המצטיין במשחק.
הוא חתם בטוטנהאם בינואר 2005, תמורת סכום של 2.5 מיליון פאונד, אבל בכל זאת נשאר בדרבי עד לסיום אותה העונה.
הדלסטון הושאל מספר חודשים מעונת 2005–2006 לקבוצת וולבס, בה כבש את שער הליגה הראשון שלו בקריירה, באופן אירוני זה היה במשחק חוץ בדרבי.
לאחר שחזר לטוטנהאם, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-31 בינואר 2006, בהפסד החוץ של קבוצתו 0–1 לפולהאם.
הוא פתח לראשונה בהרכב טוטנהאם, ב-14 בספטמבר 2006, במשחק חוץ נגד סלביה פראג במסגרת גביע אופ"א, בו ניצחה טוטנהאם 0–1. ב-8 בנובמבר 2006 כבש את שערו הראשון בקבוצה נגד פורט וייל במסגרת השלב הרביעי של גביע הליגה שבו כבש צמד, כששערו השני העלה את טוטנהאם לשלב רבע גמר הגביע.
ב-17 בדצמבר 2006 כבש את שער הבכורה שלו בליגה בטוטנהאם נגד מנצ'סטר סיטי.
הוא רכש לעצמו מעמד של אחד הכדורגלנים הקשרים הצעירים המבטיחים ביותר בפרמייר ליג במהלך עונת 2006–2007, ואפילו מאמנו בקבוצה, מרטין יול, השווה אותו לאגדת הכדורגל הגרמני פרנץ בקנבאואר.
ב-25 בדצמבר 2006 חתם הדלסטון על חוזה חדש בטוטנהאם לארבע שנים, עד שנת 2011. ב-30 ביוני 2008 חתם על הארכת חוזה משודרגת בטוטנהאם, הפעם לחמש שנים עד שנת 2013. באוגוסט 2013 עבר להאל סיטי.
ב-15 ביולי 2017 חזר לאחר 12 שנה לקבוצת נעוריו דרבי קאונטי וחתם לשנתיים.
ב-17 באוגוסט 2021 חתם לעונה אחת בהאל סיטי.
ב-2 באוגוסט 2022 חתם במנצ'סטר יונייטד בתור שחקן ומאמן קבוצת הנוער עד גיל 21.
הדלסטון הוא שחקן הרכב קבוע בנבחרת אנגליה עד גיל 21. שיחק פעמיים במהלך אליפות אירופה לנבחרות צעירות ב-2007, עד שקיבל כרטיס אדום שמנע ממנו לשחק בשלבי חצי הגמר וגמר הטורניר.
מאמן נבחרת אנגליה פאביו קאפלו זימן את הדלסטון לסגל הנבחרת הבכירה לקראת משחקי הידידות נגד ארצות הברית וטרינידד וטובגו, אך בשני המשחקים הוא לא שותף ונותר על ספסל המחליפים.
טום ואדל היה אתלט אמריקאי אולימפי, רופא ואקטיביסט.
מקום שישי באולימפיאדה (מקסיקו סיטי 1968) בקרב עשר ומייסד "המשחקים הגאים" שנערכו לראשונה בסן פרנסיסקו (1982).
ואדל נולד בפטרסון ניו ג'רזי ולמד בספרינגפילד קולג', מסצ'וסטס כשהוא נהנה ממלגת הצטיינות בספורט, הוא היה שחקן פוטבול, מתעמל, לאחר סיום לימודיו ב-1959 החל להתאמן בקרב עשר.
למד רפואה בשלוחה של אוניברסיטת סיטון הול וב-1966 גויס לצבא ושירת כקצין רפואה מונעת.
במהלך שירותו נשלח לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) באתלטיקה בקרב עשר וסיים במקום השישי עם 7719 נקודות.
בזמן שוודל עבד בסטנפורד בשנת 1970, הוא הכיר את לי בריאן, איתו ניהל מערכת יחסים של חמש שנים.
בתחרות שנערכה בהוואי בשנת 1972 הוא נפצע בברכו בתחרות קפיצה לגובה, שסיימה את הקריירה הספורטיבית שלו.
לאחר שירותו הצבאי, למד תחת מלגה באוניברסיטת סטנפורד, כרופא עבד בשנים 1974 עד 1981 במזרח התיכון, טיפל בבני משפחת המלוכה הסעודית ואף היה רופא המשלחת הסעודית לאולימפיאדת מונטריאול.
בשנת 1975 פגש וואדל את בן זוגו מעצב הנוף צ'ארלס דיטון, שהיה מבוגר ממנו ב-12 שנים.
הזוג הופיע בכתבת שער של המגזין פיפל ב-11 באוקטובר 1976 ובכך היו לזוג ההומואים הראשון בארצות הברית שהופיע על שער מגזין לאומי גדול.
לאחר שחזר לארצות הברית עבד במרפאה בסן פרנסיסקו.
באותה תקופה יזם את המשחקים הגאים.
בשנת 1981 החל לנהל מערכת יחסים חדשה עם איש יחסי הציבור וגיוס התרומות זוהן ארטמן.
באותה העת הוא הכיר את הספורטאית הלסבית, שרה לוינשטיין ואתה הוא הביא את בתם, ג'סיקה שנולדה בשנת 1983. כדי להגן על זכויותיהם החוקיות של ג'סיקה ואמה הם התחתנו בשנת 1985.
ב זכה ואדל במדליית זהב בהטלת כידון, על אף היותו חולה באיידס.
ואדל נפטר ממחלת האיידס ב-1 ביולי 1987.
הדיפת כדור ברזל: 14.45 מטר
תומאס ויליאם "טום" היינסון היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי, ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד.
היה מהשחקנים הבולטים של בוסטון סלטיקס בשנות ה-50 וה-60, והיה שותף לזכיית הקבוצה בשמונה אליפויות NBA.
לאחר פרישתו תפקד במשך שמונה שנים כמאמנה של בוסטון סלטיקס.
היינסון הוא האדם היחיד שהיה מעורב בתפקידים שונים בכל 17 אליפותיה הראשונות של בוסטון – כשחקן, כמאמן וכשדרן.
היינסון נולד בג'רזי סיטי שבניו ג'רזי, והתבלט ככדורסלן כשרוני במסגרת משחקיו ב"בית ספר תיכון סנט מייקל" שליד יוניון סיטי.
מאוחר יותר הוא קיבל מלגת כדורסל מאוניברסיטת הולי קרוס.
הוא שיחק בנבחרת האוניברסיטה עד שנת 1956 והפך לקולע המצטיין שלה בכל הזמנים עם 1,789 נקודות בסך הכול, ממוצע של 22.1 נקודות למשחק.
במהלך שנתו האחרונה בהולי קרוס קבע היינסון שיא של האוניברסיטה כאשר קלע 51 נקודות במשחק מול נבחרתה של בוסטון קולג'.
בשנת 1956 נבחר היינסון על ידי קבוצת בוסטון סלטיקס בדראפט ה-NBA, בתור בחירה טריטוריאלית.
כבר בעונתו הראשונה ב-NBA, עונת 1956/1957, נבחר היינסון להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה, ובנוסף זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA.
באותה עונה הוא סייע לבוסטון לזכות באליפות הליגה לאחר ניצחון על סנט לואיס הוקס בסדרת הגמר.
הוא סיים את הקריירה שלו עם ממוצעים של 18.6 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק, לאחר שקלע למעלה מ-12,000 נקודות בסך הכול.
מספר חולצתו (15) נתלה באולמה של בוסטון ב-1965, אותה שנה בה פרש ממשחק.
מחוץ למגרש היה היינסון מעורב באופן מרכזי בפעולות ארגון שחקני ה-NBA.
הוא היה השני שכיהן כנשיא הארגון, אחרי בוב קוזי, ולקח חלק מרכזי בקידום ההחלטה על אפשרות למעמד של שחקן חופשי, זאת לאחר שהמשתתפים במשחק האולסטאר של 1964, בהובלתו של היינסון, איימו לשבות אם לא תתקבל ההחלטה.
בשנת 1966 החל היינסון בקריירה הטלוויזיונית שלו כאשר שידר דיווחים חיים (play-by-play) ממשחקיה של בוסטון ברשת הטלוויזיה WLVI.
הוא שימש בתפקיד במשך שלוש שנים לפני שהפך למאמן.
ב-1969 מונה היינסון לתפקיד המאמן של בוסטון סלטיקס.
בעונת הוא הוביל את הקבוצה למאזן של 68 ניצחונות ו-14 הפסדים בעונה הסדירה, המאזן הטוב ביותר בליגה, וזכה בתואר מאמן השנה ב-NBA.
למרות זאת, הקבוצה הודחה בסיבוב הפלייאוף השני על ידי ניו יורק ניקס.
בעונה שלאחר מכן הוליך היינסון את הקבוצה לאליפותו הראשונה כמאמן, וזכה עמה באליפות נוספת ב-1976. ב-1978 הוא עזב את תפקיד מאמן הקבוצה, וסיים את קריירת האימון שלו עם מאזן של 427 ניצחונות ו-263 הפסדים.
ב-1981 הצטרף היינסון למייק גורמן כאחד מהשדרנים במשחקים ברשת הטלוויזיה של בוסטון.
השניים שימשו בתפקיד למעלה משלושים שנה, והם אחד מהצמדים ששיתפו פעולה בתקופה הארוכה ביותר בתולדות שידורי הספורט.
עד 1999 הם שידרו יחד רק במשחקי הבית של בוסטון, אך לאחר מכן עברו לשדר גם במשחקי החוץ.
בנוסף, בין השנים 1990 ו-1999 היינסון היה שדר play-by-play במשחקי חוץ של בוסטון במספר רשתות טלוויזיה שונות.
במהלך שנות ה-80 שימש היינסון כשדר של רשת CBS בסדרת הגמר של ה-NBA - הוא שידר ארבע סדרות גמר בין השנים 1984 ו-1987, אשר שלוש מהן הפגישו את בוסטון סלטיקס ואת לוס אנג'לס לייקרס במה שפתח יריבות ארוכת-שנים בין הקבוצות.
אדוארד תומאס "טום" הארדי הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי.
הארדי נולד בהאמרסמית' במערב לונדון שבאנגליה, בנם היחיד של האמנית והציירת אן בארט ושל הסופר והמחזאי צ'יפס הארדי (אנ').
הוא גדל והתחנך בשכונת איסט שין ברובע ריצ'מונד שעל התמזה, שם הוא למד ב"בית ספר מגדל השעות".
בשנת 1998 החל הארדי ללמוד בבית הספר למשחק דרמה סנטר לונדון, אך פרש ממנה זמן קצר לאחר מכן לאחר שקיבל תפקיד במיני-סדרה "אחים לנשק".
הקריירה המקצועית של טום הארדי החלה בשנת 1998, כאשר זכייתו בתחרות "Find Me a Supermodel" בגיל 21 הובילה לחוזה דוגמנות קצר בסכונות "Models 1".
עם זאת, פריצתו לתחום המשחק התרחשה בשנת 2001, תחילה בתפקיד אורח במיני-סדרה "אחים לנשק" של סטיבן ספילברג וטום הנקס בתור הטוראי ג'ון יאנובק.
באותה שנה זכה בחשיפה עולמית משמעותית בדרמת המלחמה "בלאק הוק דאון" של רידלי סקוט.
בשנת 2002 גילם את פרייטור שינזון ב"מסע בין כוכבים: נמסיס", ובאותה שנה קיבל תפקיד במותחן הפשע "לאייר קייק".
הכרה ביקורתית משמעותית הגיעה בשנת 2006 עם מועמדות לפרס באפט"א על תפקידו ב-"Stuart: A Life Backwards", ובהמשך עם השתתפותו בסרט "רוקנרולה" של גאי ריצ'י בשנת 2008.
בשנת 2009 שגילם את הית'קליף בעיבוד ל"אנקת גבהים" ואת דמותו המורכבת של האסיר מייקל פיטרסן בדרמה הביוגרפית "ברונסון".
שיתוף הפעולה הפורה שלו עם הבמאי כריסטופר נולאן החל ב-2010 בתפקיד איימס בסרט "התחלה", והמשיך ב-2012 כשגילם את הנבל האיקוני ביין בסרט "עלייתו של האביר האפל".
באוקטובר 2014 לוהק שנית על ידי DC קומיקס, פעם שנייה לאחר "עלייתו של האביר האפל".
הוא נועד לשחק את דמותו של ריק פלאג בסרט "יחידת המתאבדים" אך ויתר על התפקיד.
שנת 2015 סימנה שיא נוסף בקריירה שלו עם התפקיד הראשי ב"מקס הזועם: כביש הזעם" ומועמדות לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, על הופעתו בסרט "האיש שנולד מחדש".
בשנת 2016 הוא שב לעבוד עם נולאן בסרט "דנקרק" שיצא ב-2017, ובאותה שנה השיק את מיני-סדרת המתח "טאבו", אותה יצר וכתב יחד עם סטיבן נייט.
במקביל, נכנס לעולם גיבורי-העל של מארוול וסוני כשגילם את אדי ברוק בסרט "ונום" (2018) ו"ונום 2" (2021), דמות שהופיעה לראשונה בסדרת הקומיקס "ספיידרמן".
בשנת 2025, חזר לשתף פעולה עם גאי ריצ'י בסדרת הפשע "MobLand", בה הוא מגלם את הארי, "מתקן" בשירות משפחת פשע.
הארדי נישא למפיקה שרה וורד בשנת 1999, אולם השניים התגרשו בשנת 2004. בשנת 2005 החל לצאת עם עוזרת הבמאי רייצ'ל ספיד, אותה הכיר על הסט של המיני-סדרה "המלכה הבתולה".
לשניים נולד להם בן באפריל 2008 אך הם נפרדו בשנת 2009. באותה שנה החל הארדי לנהל מערכת יחסים עם השחקנית שרלוט ריילי, בעת שעבדו יחד על סט הצילומים של "אנקת גבהים".
השניים נישאו ביולי 2014 ונולדו להם שני ילדים: הראשון באוקטובר 2015 והשני בדצמבר 2018.
הארדי חובב כלבים, ואימץ שני כלבי הצלה, מקס ווודסטוק.
הוא אף הופיע עם וודסטוק בקמפיין של ארגון "PETA" לעידוד אימוץ חיות מחמד.
גם יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל2019מזמור חג המולדמפיק בפועל2020הכול או לא כלום: טוטנהאם הוטספרקריין9 פרקים2023טורפיםקריין5 פרקים
סדרת טבע מקורית של נטפליקס2025מובלנד (אנ')הארי דה סוזהתפקיד ראשי; 10 פרקים
תומאס אדוארד "טום" הולס הוא שחקן קולנוע ותיאטרון ומפיק אמריקאי זוכה פרס אמי, הולס היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בשנת 1984 על תפקידו בתור וולפגנג אמדאוס מוצרט בסרט "אמדאוס".
הולס נולד בדטרויט וגדל בפליימות', מישיגן, בנם הצעיר של ג'ואנה וריימונד אלברט הולס.
יש לו שתי אחיות ואח אחד מבוגרים ממנו.
הוא עזב את ביתו בגיל 15 ונסע ללמוד באקדמיה לאומנויות שבצפון קרוליינה.
בתחילת דרכו עבד הולס בתור שחקן תיאטרון, את הופעת הבכורה שלו על הבמה עשה בשנת 1975. הוא התפרסם לראשונה בקומדיית ההתבגרות "בית החיות" בדמותו של לורנס "פינטו" קרוגר, סטודנט ביישן בשנתו הראשונה בקולג' העורך את המגזין "סאטירה לאומית".
הולס נבחר בשנת 1984 לגלם את המלחין האוסטרי וולפגנג אמדאוס מוצרט בסרטו של מילוש פורמן "אמדאוס".
על הופעתו זו הועמד הולס לפרס גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
ב-1986 שיחק בסרט אקו פארק.
בשנת 1988 הועמד בפעם השנייה לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בתור יוג'ין הלוקה בפיגור שכלי במלודרמה "דומיניק ויוג'ין".
בשנה שלאחר מכן השתתף בדרמה הקומית של רון הווארד "הורים במשרה מלאה" בתור פרנק אחיו של גיל באקמן (סטיב מרטין).
ב-1990 שיחק בסרט הטלוויזיה של NBC "רצח במיסיסיפי" והיה מועמד על תפקידו זה לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי.
הוא הופיע בדרמה הספרותית של פיטר ויר "ללא פחד" בדמותו של סטיב ברילסטיין ובתור הנרי קלרבל חברו הטוב ביותר של ד"ר פרנקנשטיין (קנת בראנה) בדרמת האימה של קנת בראנה "פרנקנשטיין", בנוסף דיבב הולס את דמותו של קווזימודו בסרט האנימציה "הגיבן מנוטרדאם".
ב-1996 זכה הולס בפרס אמי והיה מועמד ברביעית לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בהפקת הטלוויזיה "יומנה של היידי".
ב-2008 שיחק במותחן האקשן הבדיוני "ג'אמפר" בתור מר בווקר.
הולס הפיק שני פרויקטים בימתיים "תקנות בית השיכר" ו"לדבר לראש" שזכה לביקורות אוהדות ובשישה פרסים במסגרת פרס אובי.
ב-2007 הפיק הולס את המחזמר "האביב מתעורר", על עבודתו הטכנית בהפקה זכה הולס בפרס הטוני.
ב-2004 הפיק הולס את הדרמה "בית בקצה העולם" המבוססת על הרומן של מייקל קנינגהם.
הולס מעולם לא נישא אולם הוליד ילדה יחד עם האמנית האיטלקייה ססיליה ארמני.
בראיון ב-2008 הוא יצא מהארון.
תומאס ויליאם "טום" הידלסטון הוא שחקן אנגלי.
זוכה פרס גלובוס הזהב על תפקידו במיני סדרה "מנהל הלילה".
נודע בזכות תפקידו בתור לוקי בסרטי היקום הקולנועי של מארוול.
הידלסטון נולד בשכונת וסטמינסטר, לונדון, אנגליה, שבממלכה המאוחדת, לדיאנה פטרישיה, מנהלת תיאטרון אנגליה, ולמדען הסקוטי ג'יימס נורמן הידלסטון.
למד בבית ספר הפרטי "בית ספר הדרקון" שבעיר אוקספורד וב"איטון קולג'".
למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, שם סיים את לימודיו בהצלחה יתרה בשנת 2005.
הידלסטון נחשף לראשונה בשנת 2002 בסדרה "The Gathering Storm", שם שיחק הידלסטון בתור רנדולף צ'רצ'יל בנו של ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל (אלברט פיני) והופיע לראשונה כשחקן קולנוע בסרט טלוויזיה משנת 2001 בשם "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבוי".
ב-2005 זכה בפרס התיאטרון לורנס אוליביה לשחקן החדש הטוב ביותר על הופעתו במחזה "סימבלין".
ב-2006 שיחק בסדרה הקומית הבריטית "Suburban Shootout".
ב-2010 שיחק בתפקיד הראשון שלו בסרט קולנוע בריטי, "ארכיפלג".
הידלסטון פרץ לתודעה בשנת 2011 בסרט גיבורי העל שובר הקופות "תור", בו שיחק בתפקיד נבל-העל, לוקי, אחיו המאומץ והמניפולטיבי של תור, אותו מגלם כריס המסוורת'.
הידלסטון המשיך לשחק את תפקידו של לוקי בסרטים "הנוקמים" ו"תור: העולם האפל".
בהמשך השנה השתתף גם בסרטו המצליח של וודי אלן "חצות בפריס", בתפקיד הסופר האמריקאי פרנסיס סקוט פיצג'רלד.
ב-2012 גילם את דמותו של הנרי החמישי, מלך אנגליה בסדרת ה-BBC, "הכתר החלול".
בשנת 2017 הופיע בתפקיד הראשי בסרט ההרפתקאות "קונג: אי הגולגולת", אשר מהווה אתחול לסדרת סרטי קינג קונג.
באותה שנה יצא לאקרנים סרט האקשן "תור: ראגנארוק" בכיכובו, אשר מהווה הסרט השלישי בסדרת סרטי "תור".
בשנת 2018 חזר לתפקידו כלוקי בסרט אנסמבל גיבורי-העל "הנוקמים: מלחמת האינסוף", הסרט השלישי בסדרת סרטי הנוקמים.
בשנת 2019 שיחק את לוקי בסרט "הנוקמים: סוף המשחק".
בשנת 2021 כיכב בסדרה "לוקי", כחלק משירות הסטרימינג דיסני+, אשר גוללת את המשך סיפורה של דמותו.
הידלסטון הוא אחד השחקנים הבולטים ביותר בתרבות הפופולרית הבריטית העכשווית, הידלסטון הופיע ברשימת האנשים המשפיעים ביותר בבריטניה בשנת 2017. בשנת 2015 נבחר לשגריר המייסדים הרשמי הראשון של מכון הסרטים הבריטי.
הוא נבחר לגבר הלבוש הכי טוב לפי המגזין גלמור.
קנת בראנה ציין כי בפעם הראשונה שהוא ראה את הידלסטון, משחק את קאסיו במחזה "אותלו", היה לו ברור למדי שהוא דובר נטורליסטי לחלוטין של שייקספיר.
מייקל בילינגטון, מבקר אמנות מהעיתון "הגרדיאן" כתב כי איכות המשחק המרכזית של הידלסטון היא יכולתו לשלב עצב מתוק עם זעם יוקד, מה שמרמז על אינטלקט עז שהתכרסם במלנכוליה עזה ועם זאת נתון להתקפי זעם לא מתונים".
צ'ארלס מקנולטי מהלוס אנג'לס טיימס תיאר את הידלסטון כ"שחקן בעל אינטליגנציה נדירה ויופי טרום רפאלי.
(Pre-Raphaelite beauty) הידלסטון בילה כמעט חמישה שבועות בהכנות לתפקיד האנק ויליאמס, וביצע שבעה משירי הפסקול של הסרט.
דומיניק קוונדיש מהטלגרף הציע כי להידלסטון "יש את כישרון המשחק התיאטרלי היכול להבטיח לו מקום בין הגדולים" (has got the theatrical acting chops to head up there among the greats), והעיתונאי פול טיילור מהעיתון אמר כי "הטווח שלו מתחיל להיראות די בלתי מוגבל".
דייוויד פיר מה"רולינג סטון" סבר כי יש שני צדדים להידלסטון, כוכב הקולנוע הישן של חצות בפריז, סוס מלחמה או מנהל הלילה, ו"גרסת המוזרות הבלתי צפויה והגבולית" שלו שנראית בדמויות כמו לוקי או בגורד שחקים, ומוסיף כי הידלסטון מסרב להסתפק בתפקיד אחד ספציפי.
אנטמן והצרעה: קוונטומאניה (2023) - סצנת אחרי הכתוביות
תומאס ג'ורג' "טום" הוּפר הוא במאי קולנוע וטלוויזיה אנגלי זוכה פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר לשנת 2010 על סרטו "נאום המלך" ופרס אמי לשנת 2006 על הסדרה שביים "אליזבת הראשונה".
הופר נולד בלונדון למרדית', סופרת אוסטרלית וריצ'רד הופר, איש עסקים אנגלי.
הופר הוא האמצעי מבין אחות המגישה תוכנית רדיו ברשת הBBC ואח משפטן.
בגיל 12 החליט להיות במאי לאחר שקרא ספר הדרכה לעשיית סרטים.
בגיל 13 צילם את סרטו החובבני הראשון לו קרא "בריחת הכלב" במצלמת בולקס אותה קיבל מדודו.
את הסרט צילם הופר ללא קולות רקע בשל העלויות שהיו כרוכות בכך.
בגיל 14 צילם את סרטו הקצר "ג'קט מפציץ", על מעיל הטייסים של סבו שהיה נווט של מפציץ ונהרג במלחמת העולם השנייה, הסרט הועמד לתחרות יוצרי הקולנוע הצעירים של רשת ה-BBC.
כאשר היה בן 16 הופר החל לכתוב את התסריט לסרטו המקצועני הראשון, הסרט הקצר "פנים צבועות".
במשך כשנתיים ניסה הופר לפרסם ולקדם את עשיית הסרט, כשלבסוף הבמאי פול ויילנד החליט להשקיע בפרויקט ולספק לו ציוד מתאים.
מאמציו של הופר השתלמו בשנת 1992 לאחר שהסרט נמכר לערוץ 4 הבריטי והוקרן בפסטיבל הקולנוע של לונדון.
לאחר שסיים לצלם את סרטו הראשון למד הופר ספרות אנגלית ב"אוניברסיטת אוקספורד", שם הצטרף אל קבוצת דרמה וביים את המחזות "מראה מעל הגשר" בכיכובה של קייט בקינסייל ו"המשפט" בכיכובה של אמילי מורטימר.
הופר עזב את הלימודים לפני בחינות הגמר כדי לביים פרסומת ל"סוניק".
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד ביים הופר פרסומות וקיווה לפרוץ לתעשיית הקולנוע.
את ההזדמנות הראשונה שלו בטלוויזיה הבריטית קיבל בסוף שנות ה-90 כאשר הבמאי מתיו רובינסון נתן לו לביים שני פרקי מפתח באופרת הסבון המפורסמת "איסטאנדרס" וארבעה פרקים באופרת הסבון "בייקר גרוב".
הופר גם זכה לביים שני פרקים בעונה השנייה של הדרמה הקומית "רגליים קרות".
ב-2001 ביים את המיני סדרת הדרמה "אהבה באקלים קר" בכיכובה של רוזמונד פייק, הפקה זו זכתה להערכה רבה מצד האקדמיה הבריטית.
ב-2003 זכתה מיני סדרת הדרמה התקופתית "דניאל דרונדה" בבימויו של הופר להצלחה רבה ולביקורות משבחות מצד האקדמיה הבריטית.
בשנת 2004 הועמד הופר לפרס אמי ולפרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה על עבודת הבימוי שלו במיני סדרת הדרמה המשטרתית "החשוד העיקרי 6".
לקראת סוף 2004 הוציא לאור הופר את סרטו המלא הראשון, דרמת הגזענות "אבק אדום" בכיכובם של זוכת שני פרסי האוסקר הילרי סוונק וצ'ואיטל אג'יופור.
הסרט לא זכה לחשיפה רחבה אך הוערך על ידי מבקרי הסרטים וזיכה את הופר בפרס בפסטיבל הקולנוע של הודו.
להצלחה הגדולה הראשונה שלו זכה הופר בשנת 2006 לאחר שזכה בפרס אמי על מיני סדרת המופת שביים "אליזבת הראשונה" אודות חייה האישיים והציבוריים של המלכה אליזבת הראשונה (הלן מירן).
ב-2007 זכתה מיני סדרת הדרמה שלו "לונגפורד" אודות סיפורו של משקם האסירים המושמץ לורד לונגפורד (ג'ים ברודבנט) בפעם השנייה ברציפות בפרס גלובוס הזהב למיני-סדרה הטובה ביותר.
בשנת 2008 זכה הופר לביים את הפקת הענק של טום הנקס "ג'ון אדמס" על חייו של נשיא ארצות הברית השני ג'ון אדמס (פול ג'יאמטי).