tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ניהול העדר - השימוש במערכת שליטה ממוחשבת מאפשרת לחקלאים טווח רב יותר של נתונים לניהול הרפת.
בעזרת הנתונים הללו יכול החקלאי לשפר את ניהול הרפת על ידי ניתוח של נטיות מסוימות בעדר, למשל כיצד משפיע מזון מסוים על יצור החלב של העדר.
החקלאי יכול גם לעבור על ההיסטוריה של כל חיה וקיימת גם מערכת התראות אשר מתריעה על שינויים לא שגרתיים, סימני מחלה או פגיעה.
איסוף המידע ברפת הרובוטית אמנם מקנה למערכת ערך מוסף, אך הפקת המיטב מן המידע אשר המערכת צוברת תלוי במידה רבה במיומנויותיו של המשתמש.
שבת - ההתנהלות השבתית ברפת רובוטית פשוטה יותר.
מחיר התחלתי גבוה - עלות הרפת הרובוטית יקרה מאוד ורק מעטים מסוגלים להחזיק אותה.
עלות ההשקעה אינה משתווה לעלות התחזוקה של רפתות רגילות, בהן ניתן להשיג אף תנובת חלב גבוהה יותר במחיר דומה או נמוך יותר.
החזר נמוך של ההשקעה - לרפתות רובוטיות קיבולת נמוכה יחסית, ולכן אינן מחזירות את עלות ההשקעה הגבוהה בהן.
על אף שקיימות גם רפתות רובוטיות אשר מסוגלות לטפל בכמות גדולה יותר של חיות, השימוש ברפתות רובוטיות בעדרים בהם מעל 300 בעלי חיים הוא נדיר.
בעיה נוספת המובעת ממערכת מורכבת היא ההסתמכות הבלעדית על תגובה מצד היצרן במקרה שהמערכת חדלה מלפעול או במקרה שצצות בעיות כלשהן.
אם השירות הטכני לא ניתן באופן מיידי, החקלאי חייב למצוא דרכים חלופיות לחלוב את כל העדר.
באופן מעשי הוכיחו הרפתות הרובוטיות את עמידותן וטכנאי המערכת מספקים לרוב שירות מהיר וטוב, עם זאת הסיכון עודנו קיים.
מפגש מינימלי בין החקלאי לעדר - ניהול אפקטיבי של רפת החולבות דורש שהחקלאי יהיה מודע באופן מוחלט למצב העדר.
בחליבות הקונבנציונליות, החקלאי רואה את הפרות לפני שהוא מתקין את ציוד החליבה ומסוגל לשים לב במידה ואחת הפרות פגועה או חולה.
ברפתות הרובוטיות תדירות המפגש של החקלאי עם בעלי החיים בעדר יורדת - דבר אשר מגדיל את הסיכוי כי החקלאי יחמיץ מחלה ממושכת של אחת החיות.
באופן מעשי, קיימים בכל יחידה חיישנים אשר בודקים את איכות החלב ומשתדלים לגלות שינויים באיכות החלב אשר נגרמו כתוצאה מזיהומים, ובנוסף על כך מפקחים החקלאים על העדר לעיתים קרובות.
אף על פי כן, משום שהחקלאים צריכים לפקח על כל בעלי החיים על בסיס יומי, החקלאים עדיין מחויבים להיות נוכחים ברפת שבעה ימים בשבוע.
בשנת 2008 הופעל מכון חליבה, החולב 48 עזים בעת ובעונה אחת, ב"מחלבת סוסיא" בישראל שבה 500 עזים.
עד אז היה מקובל להפעיל מכוני חליבה קטנים יותר ברוב דירי העזים בארץ לאחר שכמעט פסקה החליבה הידנית.
מערכת המחשוב של המכון מסייעת גם להגדרת המועד המתאים ביותר לארוחה, לחליבה וגם לכניסה להריון כדי לקבל את התפוקה הטובה ביותר של חלב.
בעת הכניסה והיציאה המסודרת של העזים קוראת מערכת המחשבים את תגים שעל העז וכך ניתן להשיג שליטה וניהול על מהלך חייהם.
ח'ליל-סלים ג'בארה היה איש ציבור ערבי-ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם אחדות העבודה - פועלי ציון בכנסת החמישית.
ג'בארה נולד בשנת 1913 בטייבה ולמד בקולג' הערבי בירושלים.
בשנים 1932–1948 עבד ג'בארה במחלקת המדידות של ממשלת המנדט הבריטי.
לאחר קום המדינה החזיק בתפקידים ציבוריים שונים, בהם מנהל אגף מס הכנסה במשולש (1951–1955) ומנהל סניף קופת חולים בטייבה (1955–1958).
היה פעיל במחלקה הערבית של מפלגת "אחדות העבודה - פועלי ציון", מטעמה התמודד לכנסת.
לאחר התפטרותו של יצחק בן-אהרן, בשנת 1964, נכנס ל ופעל בוועדת השירותים הציבוריים.
רחל (חלי) גולדנברג (נולדה ב-25 במאי 1954 בתל אביב) היא שחקנית קולנוע, דוגמנית, בלוגרית, צלמת ומחברת ספרי ילדים ישראלית.
גולדנברג נולדה וגדלה ברמת החייל, בתל אביב, היא האמצעית מבין שלושה ילדים.
בשנת 1973 התגייסה לצה"ל ושירתה בחיל האוויר.
לאחר מכן נסעה לניו יורק ולמדה משחק בבית הספר למשחק של סטלה אדלר שבניו יורק ולאחר מכן במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע.
בתחילת שנות השבעים החלה בקריירת דוגמנות, הפכה לאחת מדוגמניות הצילום המובילות בישראל בשנות השבעים והשמונים ונחשבה דוגמנית-על.
בין מסעות הפרסום היו לקוחות כמו בנק הפועלים, בנק דיסקונט, משכית, אלסקה, מרי קוונט, הלנה רובינשטיין, ניבה, דורין פרנקפורט, המשביר לצרכן, תלמה, שטראוס, עלית, גדעון אוברזון ורבים נוספים.
במהלך שנות השמונים ושנות התשעים הופיעה בסרטי פרסומות שונים בישראל, בהן סדרת הפרסומות למעדן החלב "מילקי", לעוגת עלית (פרסומת שטבעה את המושג "גם יפה גם אופה"), ל"תלמה", לחברת הסלולר "פלאפון" בקמפיין הזכור "עד שנגמרות לי המילים" ולרבים נוספים.
גולדנברג שיחקה ב"מבצע יונתן" (1977) בבימוי של מנחם גולן ובאותה שנה בסרט "בוא נפוצץ מיליון" של שמואל אימברמן.
את פריצתה כשחקנית קולנוע עשתה בסרטיו של אבי נשר, "הלהקה" שיצא לאקרנים בשנת 1978,
גולדנברג שיחקה בסרט "השגריר" (1984) בבימויו של לי ריצ'רדס,
בסרט "בנות" (1985) בבימויו של נדב לויתן,
"מחץ הדלתא" (1986) בבימויו של מנחם גולן,
"אבא גנוב 3" (1991) בבימויה של איילת מנחמי
ובסרט הטלוויזיה "חתולות הרעם" (1998) בבימויה של עירית לינור.
ב-2003 השתתפה בסרט "צעד קטן" בבימויו של שחר סגל.
2022 "היורשת" סרט נשים חרדי
2023 - "הבריכה" בבימויו של עמיחי גרינברג.
"בית" 2024 סרט בבימוי אור סיני
"השיר שלנו" (2004) – תפקיד אורח אמא של דנה שניר
גולדנברג הנחתה תוכנית סגנון-חיים בקשת – "החיים שלנו" (2004).
החל מינואר 2017 מנחה תוכנית רדיו אישית בשם "גלי חום" ברדיו 103fm.
לאורך השנים, השתתפה גולדנברג בקמפיינים רבים, בהם: "הקרב על המילקי", "פלאפון" ועוד.
בשנת 2021 השתתפה בקליפ "את ואני נוסעים לבד" שביצע אסף אמדורסקי.
גולדנברג הוציאה שני ספרי ילדים - ספרה הראשון "חיוכים", ראה אור באמצע שנות התשעים בהוצאת מעריב.
לאחריו הוציאה, בשנת 2004, את ספרה השני, "הנקודות הצבעוניות של פיתי החיפושית" בהוצאת ידיעות אחרונות.
כמו כן פרסמה סיפורים קצרים בכמה אנתולוגיות, כגון "פטל", "עכשיו אני כאן" ועוד.
החל משנת 2006 כותבת גולדנברג בלוג באתר "רשימות" ואף כתבה טור אישי ב"ידיעות אחרונות".
מעבירה הרצאות בנושא "הפרעת קשב ורכוז עדות אישית" מנקודת מבט אישית ווהרצאה בשם "גיל ובגדים".
עוסקת גם בצילום, השתתפה בכמה תערוכות קבוצתיות כמו גם בתערוכת יחיד בשנת 2015 בגלריית "הלובי".
גולדנברג הייתה חברת הוועד המנהל של שח"ם - ארגון השחקנים בישראל.
ביוני 2015 התפטרה מתפקידה, עשרה ימים לפני תום הקדנציה, במחאה על התנהלות הוועד המנהל - והעומד בראשו, כלפי מה שהיא מכנה "הדה-לגיטימציה לתרבות בישראל, שמובילה באגרסיביות פוליטית חסרת תקדים שרת התרבות".
גולדנברג היא חברת הנהלת האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.
בבחירות לכנסת ה-22 הוצבה במקום ה-95, הלא-ריאלי ברשימת המחנה הדמוקרטי.
גולדנברג הייתה נשואה לאברי גלעד, ולהם בת אחת.
"הנקודות הצבעוניות של פיתי החיפושית" (הוצאת ידיעות אחרונות, 2004)
בוא נפוצץ מיליון - 1977
דלתות סוגרים בשקט - 1994
חליבה היא פעולה האסורה בשבת, מכיוון שהיא מוגדרת כתולדה של מלאכת מפרק.
בחציה הראשון של המאה ה-20, עם ראשית התפתחות החקלאות היהודית-דתית בארץ ישראל, הפך נושא זה לסלע מחלוקת הלכתי ואידאולוגי.
בתלמוד במסכת שבת מצוטטת ברייתא, לפיה יש מחלוקת בין רבי אליעזר לבין חכמים:
איסור חליבה מדאורייתא או מדרבנן
רבי אליעזר סבור כי בסיס האיסור לחלוב בשבת הוא מכיוון שחליבה היא פעולה של פירוק, המהווה תולדה של מלאכה, ועל כן מדובר באיסור דאורייתא.
באשר לדעת חכמים ישנה מחלוקת בקרב הפרשנים: יש מהפרשנים שמסבירים כי חכמים חלוקים על רבי אליעזר וסבורים שחליבה אסורה רק מדין שבות, כך שמדובר באיסור דרבנן בלבד.
עם זאת, רבנו חננאל והרמב"ם, סבורים כי חכמים כלל לא חלוקים על רבי אליעזר לעניין חליבה, אלא רק לעניין מלאכות "המכבד והמרבץ והרודה חלות דבש", שהן החלק השני שבדברי רבי אליעזר, ועל כן שוררת הסכמה בין רבי אליעזר לחכמים כי חליבה אסורה מדאורייתא.
למסקנה נראה מסוגיה זו בתלמוד, כי גם לשיטות שחכמים חלוקים על רבי אליעזר, ההלכה היא כרבי אליעזר שהאיסור הוא מדאורייתא, על בסיס האיסור לפרק בשבת.
לעומת שיטות הראשונים הללו הגורסות להלכה כרבי אליעזר שחליבה בשבת אסורה מדאורייתא, הרמב"ן סבור כי רק רבי אליעזר סבור שחליבה בשבת אסורה מדאורייתא.
ולמעשה (לדעת חכמים) האיסור לחלוב בשבת הוא גזירה שמא יעבור על איסור סחיטה.
תולדת איזה אב היא החליבה
בקרב הראשונים מועלות כמה אפשרויות לבסס את איסור החליבה: מלאכת דש, מלאכת קוצר, מלאכת ממחק, מלאכת גוזז, מלאכת טוחן או מלאכת בורר.
רש"י והרמב"ם מסבירים, שאיסור פירוק הוא תולדה של מלאכת דש; כלומר, הדישה היא פעולה של מיצוי האוכל מתוך דבר המכסה אותו, וחליבה היא פעולה מקבילה לכך.
אפשרות נוספת שמובאת בתלמוד הירושלמי היא, שפעולת הפירוק במקרה זה אסורה מכיוון שהיא תולדה של מלאכת קוצר, בכך שכשם שבקצירה מפרידים את הגידולים ממקום גידולם, האדמה, כך גם בחליבה מפרידים את החלב ממקום גידולו, הפרה.
רש"י גם הוא מעלה אפשרות זו, אך דוחה אותה; לדבריו מלאכת קוצר אסורה רק בדברים המחוברים לקרקע ולא בחליבה.
רבנו תם חלוק על רש"י, וטוען שמכיוון שמלאכת דש עוסקת בדברים המחוברים לקרקע בלבד, לא ייתכן כי מדובר בחליבה, ולכן הוא קובע כי איסור הפירוק במקרה של חליבה נובע ממלאכת ממחק, מכיוון שהאדם החולב מחליק את עטין הפרה בעת החליבה.
ר"י הזקן חלוק על פירושו של רבינו תם שתולה זאת במלאכת ממחק, ומעדיף את פירושו של רש"י שתולה זאת במלאכת דש.
הוכחתו היא, שכן להלכה איסור החליבה הוא כאשר החלב נחלב לתוך קערה ריקה, אבל אם החליבה מתבצעת לתוך סיר ובו מאכלים, והחלב נספג ומתערבב במאכלים - אין איסור.
אך אם רבנו תם צודק כי מדובר במלאכת ממחק, מדוע יש הבדל בין מצב בו החלב נחלב לקערה ריקה לבין מצב בו הוא נחלב לתוך מאכלים?!
אפשרות פרשנית נוספת שמעלה רבי בצלאל אשכנזי בספרו שיטה מקובצת, גורסת כי פירוק אסור מכיוון שהוא תולדה של מלאכת גוזז.
גם במלאכה זו, בדומה לחליבה, מתבצעת הפרדה בין תוצר מסוים למצע גידולו הטבעי.
רבי אליעזר ממיץ סבור שמדובר בתולדה של מלאכת טוחן.
הרשב"א כותב בחידושיו על מסכת שבת, שפירוק אסור כתולדה של מלאכת בורר.
בגמרא מובאים דברי רב חסדא, לפיהם מותרת החליבה לקדרה ורק חליבה לקערה נאסרה.
והראשונים הסבירו את דבריו בכמה הסברים:
מדברי רש"י נראה שהחליבה נחשבת פירוק רק כשהחלב יוצא מתוך מאכל לכלי, אך כשחוזר החלב לתוך מאכל אין זה נחשב פירוק.
לדעת תוספות ההיתר הוא רק ביום טוב, ומשום שביום טוב נחשבת הבהמה כאוכל, כיוון שהשחיטה מותרת.
לעומת זאת בשבת אסור לחלוב גם לקדרה כי נחשב למלאכת דש, שמוציא את האוכל (החלב) מתוך הפסולת (הבהמה).
הרמב"ן הביא את תשובת הרי"ף, לפיה ההיתר לחלוב לקדרה נאמר רק ביום טוב ומשום שאוכל נפש הותר ביום טוב.
ואף על פי שמלאכת אוכל נפש הותרה ביום טוב לא הותר לחלוב לקערה כי מלאכת משקין לא הותרה.
הרמב"ן עצמו כתב שגם בשבת לא נחשבת החליבה לתוך קדרה כפירוק, משום שהבהמה גם בשבת נחשבת כאוכל, ואיסור השחיטה אינו פוגע בכך, שנחשב הוא כ.
גם איסור מוקצה אין בחלב לדעת בעל המאור כי מערב שבת תכנן לחלוב.
הרמב"ם לא הזכיר את ההיתר לחלוב לקדרה, אך כתב שהחולב לתוך אוכל בשבת פטור, והחולב לכלי ריק חייב.
איסור זה על חליבה בשבת עורר בעייתיות רבה ליהודים שהחזיקו פרות חולבות, שכן חליבה נחוצה לבריאות הפרה.
לעיתים לא ניתן לדלג על יום חליבה, ומדובר בצער בעלי חיים שהוא איסור מדאורייתא (לחלק מהדעות).
במהלך ההיסטוריה נהוג היה להתיר חליבה בשבת באחת משתי דרכים: דרך ראשונה הייתה על ידי גוי של שבת, שכן איסור אמירה לנוכרי בשבת הוא רק מדרבנן, ואילו איסור צער בעלי חיים הוא מדאורייתא, ולכן ראוי לעבור על איסור דרבנן כדי שלא לעבור על איסור דאורייתא.
הגאונים התנו היתר זה בכך שיסוכם על כך עם הגוי עוד מלפני השבת, אך להלכה נדרש רק התנאי של המהר"ם מרוטנבורג, לפיו הגוי יקבל את החלב במתנה, ולאחר השבת היהודי ייקנה את החלב במחיר סמלי.
יש שהחמירו וכתבו שכדאי לחלוב לתוך אוכל אפילו כשזה על ידי נוכרי, שכן כך הפעולה תהפוך לשבות דשבות שהיא קלה יותר מאשר שבות.
דרך נוספת באמצעותה הותרה החליבה בשבת, היא "חליבה לאיבוד"; כלומר - לא להשתמש בחלב אלא לשפוך אותו.
בארץ ישראל בחציה הראשון של המאה ה-20 בעיה זו התעצמה מכמה סיבות: ראשית, יהודי ארץ ישראל התנגדו להעסיק גויים כ"גוי של שבת" כדי שיחלבו בשבילם, מתוך אידאולוגיה ציונית, ומאוחר יותר גם בהתאם לאיסור המנדטורי על העסקת תושבי כמה כפרים ערביים, בהם התגלו מחלות זיהומיות.
סיבה נוספת היא, שברפתות מודרניות לא ניתן להשתמש בפתרון של "חליבה לאיבוד", שכן הפסד כמות כזו של חלב יביא לפשיטת רגל.
בנוסף, בחציה הראשון של המאה ה-20 יובאו פרות הולנדיות שתנובת החלב שלהן הייתה רבה יחסית לפרות שבתקופת חז"ל; תפוקת החלב הרבה של פרות אלה דרשה חליבה יומיומית על מנת שלא לגרום סבל רב ואף פגיעה פיזית.
מצוקה זו הובילה חלק מהחקלאים הדתיים לחלוב בשבת למרות האיסור, אולם שאלה זו עלתה לפתחם של הפוסקים החשובים של אותה תקופה - הרב קוק, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, רבי חיים עוזר גרודזנסקי, רבי אברהם חיים נאה, והחזון איש ואחרים.
השיטה המקלה ביותר הייתה של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, שפסק להקל ולהתיר את החליבה גם על ידי יהודים, מכיוון שלדעתו ניתן לסמוך על הדעה כי האיסור אינו מדאורייתא אלא רק מדרבנן, וכי לא תמיד ניתן למצוא גוי של שבת.
הרב עוזיאל התנה את היתר החליבה בשבת על ידי יהודים רק בהתמלא ארבעה תנאים: כאשר אין גוי שיכול לעשות זאת במקום היהודי, שהחליבה תיעשה בשינוי; כלומר - על ידי כלי ולא ישירות בידיים, שתיעשה בחשאי ולא בפרהסיה, ושתיעשה באיטיות.
לפסק הלכה זה של הרב עוזיאל הצטרפו גם הרב יעקב מאיר, הרב יחיאל יעקב וינברג, והרב יצחק יעקב וכטפויגל, ראש ישיבת מאה שערים.
הלכה למעשה שיטתו של הרב עוזיאל לא התקבלה, ורוב הפוסקים הבולטים אסרו לחלוטין חליבה בשבת על ידי יהודי, ואף יצאו בחריפות נגד היתר זה.
בעקבות התנגדות זו הרב עוזיאל הסתייג מהיתר זה, ולבסוף אף כתב כי דבריו הם "להלכה ולא למעשה".
בין הפוסקים שחלקו על הרב עוזיאל ניתן למצוא את הרב קוק, רבי חיים עוזר גרודזנסקי, החזון איש והרב אליעזר יהודה וולדינברג.
היו פוסקים שהקלו באופן מתון, ופישרו בין שתי הגישות הקיצוניות; זו של הרב עוזיאל, מחד, שהתירה חליבה על ידי יהודי, וזו של הפוסקים החולקים, מאידך, שאסרה לחלוטין חליבה על ידי יהודי.
כך לדוגמה הרב חיים הירשנזון והרב שאול ישראלי התירו "חליבה לאיבוד", כלומר שלא ייעשה כל שימוש בחלב, או "חליבה לתוך אוכל", כלומר שהחלב יעורבב ישירות מעטיני הפרה לתוך אוכל.
גם הרב צבי פסח פרנק התיר לבסוף חליבה לתוך אוכל.
בעיית החליבה בשבת המשיכה להעסיק את ציבור החקלאים שומרי המצוות עד סמוך לקום המדינה, אז החל שימוש בפתרונות מודרניים לחליבה, שפתרו את בעיית החליבה בשבת.
למעשה פולמוס הלכתי זה ייצג הבדלי עמדות אידאולוגיים בין הזרם החרדי המחמיר יותר לבין הזרם הציוני דתי.
המאבק חידד את הבדלי ההשקפות בין שתי הקבוצות הללו, ותרם לריחוק שחל ביחסיהן, בייחוד לאור העובדה שאנשי הציונות הדתית לא צייתו באופן מלא לפסקי ההלכה המחמירים של הפוסקים הבולטים, כדוגמת הרב קוק והחזון איש.
פתרון שנכנס לשימוש סמוך לקום המדינה או מעט לאחר מכן, הוא השימוש במכונת חליבה חשמלית המופעלת באמצעות שעון שבת.
החזון איש התיר את השימוש במכונה זו, בתנאי שהצינור יוצמד לעטיני הפרה לפני שהמכונה תתחיל לפעול.
כיום קיים פתרון הלכתי המותאם לרפתות מודרניות משוכללות, המבוסס על פסק הלכה של החזון איש והרב יצחק הרצוג.
העיקרון של פתרון זה הוא, שבזמן שהרפתן מצמיד את גביעי השאיבה אל העטינים, החלב נשפך לכד המכיל חומר שפוסל אותו לשימוש (למשל: סבון או מעט נפט), ולאחר שהחלב החל לזרום מעטיני הפרה מעצמו, הרפתן משנה את כיוון הזרימה מהכד שבו החלב נפסל לשימוש למכל נקי.
יש הכשרי מהדרין שאינם מקבלים את ההיתרים הללו, וניתן לרכוש "חלב מהדרין" לגביו מובטח שהחליבה נעשתה ביום חול או על ידי לא-יהודים בלבד.
חִלחול (או פרקולציה) היא תאוריה במכניקה סטטיסטית ומתמטיקה העוסקת בהיווצרות אשכולות בגרפים מקריים ובסריגים.
במהלך חמשת העשורים האחרונים, מודל מתמטי נרחב של תהליך החלחול, הביא לתובנות וטכניקות חדשות במגוון תחומים רחב ביניהם: פיזיקה, הנדסת חומרים, רשתות מורכבות, אפידמיולוגיה וכן בגאוגרפיה.
אחד מהגורמים להתפתחות תאוריית החלחול בעשורים האחרונים הוא שהרבה מודלים של חלחול טרם נפתרו אנליטית, אולם השימוש במחשבים בפיזיקה ומתמטיקה ובפרט השימוש באנליזה נומרית וסימולציות הוביל לקבלת תוצאות חדשות שדחפו את התחום קדימה.
ייחוד התיאוריה היא בפשטות הגדרתה ובמגוון היישומים שלה בתחומים שונים.
הסיבה לפשטותה בין היתר היא שתופעות כמו מעברי פאזה (שבירת סימטריה) מתגלות באופן טבעי וללא פיתוח רב.
נהוג להבחין בין שני סוגים של פרקולציה: פרקולציית קשר בה מייחסים להיווצרות הקשר בין שני אתרים הסתברות , ופרקולציית אתר בה מייחסים לאכלוס האתר עצמו הסתברות .
בנוסף, נמצא שהגדלים המרכזיים בתאוריית הפרקולציה הם אוניברסליים במובן שהם אמנם תלויים בממד של הסריג אבל אינם תלויים בסוג הסריג, תכונה חשובה המעידה על עקביות התיאוריה.
מודל פרקולצית אתר בממד אחד
מודל הפרקולציה בממד אחד פשטני ביותר, אך מדגים באופן יחסית פשוט מושגים בסיסיים שמופיעים גם בממדים גבוהים יותר.
במודל זה מסתכלים על סריג חד־ממדי, סופי או אינסופי כך שלכל אתר בסריג יש הסתברות להיות מאוכלס והסתברות לא להיות מאוכלס.
בנוסף, אכלוס האתרים בלתי תלוי אחד בשני.
אשכול מוגדר להיות קבוצה של אתרים מאוכלסים שסמוכים זה לזה כאשר גודל האשכול הוא מספר האתרים בתוך אשכול.
על פי ההגדרה אתר מאוכלס הוא בהכרח חלק מאשכול (שגודלו 1 לפחות).
בעזרת ההגדרות לעיל ניתן לחשב את ההסתברות שמעליה ייווצר בפעם הראשונה אשכול שעובר מצד אחד של הסריג לצד שני (ומכאן מקור השם חלחול).
הסתברות זו נקראת הסתברות קריטית (או סף פרקולציה) שמסומנת ב- (נשים לב ש- לא מוגדר היטב עבור סריג סופי כי גם עבור הסתברות שקרובה מאוד ל-1 יכול להיות אתר לא מאוכלס).
בממד אחד כדי שייווצר "אשכול מחלחל" הוא חייב להיפרס מ- עד ל-.
אם נסמן את ההסתברות שייווצר אשכול מחלחל בסריג באורך עם הסתברות אכלוס
ב- אז יתקיים לפי הגדרה ש:
מצד שני, בסריג באורך אינסופי :
כאמור תוצאה זו התקבלה כי המודל מאוד פשטני, ובממדים גבוהים יותר יתאפשר לבחון את תכונות הסריגים בתחום .
הגדרה חשובה נוספת היא מספר האשכול (Cluster number density) המתארת את ההסתברות שאתר כלשהו מהסריג כולו יהיה אתר מסוים מתוך האתרים שמרכיבים אשכול בגודל s.
מכאן נובע שההסתברות שאתר יהיה שייך לאשכול בגודל היא: (מכפילים ב-s כי יש s אפשרויות להיות אתר באשכול בגודל s).
בשימוש נוסחת ההסתברות השלמה ניתן גם להגיע לתוצאה: .
הביטוי למספר האשכול בסריג בממד אחד הוא :
כאשר נוספה הגדרה חדשה - cutoff cluster: .
נשים לב שגודל זה מתבדר כש- וכדי לראות את "עוצמת ההתבדרות" נהוג לרשום את התוצאה כקירוב בפיתוח טיילור כאשר :.
בממד אחד האקספוננט של הוא אך לא כך הדבר בממדים אחרים, ולכן מגדירים את האקספוננט הקריטי :
לרוב נרצה לעשות סקאלינג לגדלים חדשים שנמצא, כלומר לתאר אותם כחוק חזקה כמו ש- תואר.
מודל הפרקולציה בסריג בתה שימושי לתיאור פרקולציה בממד אינסופי בגלל שתי התכונות הבאות:
בסריג קובייתי אוקלידי בממד אינסופי, היחס בין מספר האתרים במעטפת למספר האתרים הכולל שואף למספר קבוע.
בסריג בתה, אם קוראים לקבוצת האתרים שבאותו מרחק מהראשית "דור" אז ניתן להראות שכשהדור שואף לאינסוף היחס בין האתרים על המעטפת למספר האתרים הכולל גם הוא שואף למספר קבוע.
בסריג קובייתי אוקלידי בממד אינסופי, ההסתברות ללולאות סגורות שואף לאפס ובסריג בתה זה מתקיים באופן ישיר עקב מבנה העץ שלו.
בנוסף ניתן לראות כי פרקולציה בסריג חד־ממדי שקולה לפרקולציה בסריג בתה עם .
כעת נשאלת השאלה מהי ההסתברות הקריטית בה ייווצר לראשונה אשכול מחלחל?
אם נתחיל מהאתר המרכזי וננוע החוצה בכל צעד ניתקל בעוד שכנים חדשים.
תנאי הכרחי לקבלת אשכול מחלחל הוא שבממוצע לפחות אחד מ- האתרים השכנים בכל צעד יהיה מאוכלס כלומר , ולכן סף הפרקולציה יתקבל כאשר יש שוויון: .
מיד ניתן לשים לב שבמקרה החד־ממדי כש מקבלים כפי שהוכחנו, ולדוגמה במקרה ש-Z=3 מקבלים .
יתר על כן, במודל זה הטווח קיים בניגוד למודל החד־ממדי.
מעבר פאזה בסריג בתה עם Z=3
ישנם מספר גדלים שמתאימים לתיאור של מעבר פאזה בסריג.
אחד מהם הוא הגודל שנקרא החוזק של אשכול אינסופי (או פרמטר סדר), והוא ההסתברות שאתר מסוים שייך לאשכול אינסופי.
נסמן ב- את ההסתברות שאתר לא מחובר לאינסוף בכיוון כלשהו ומכאן שההסתברות שהוא לא מחובר לאינסוף משום כיוון היא כאשר הוא מספר השכנים בסריג.
מכאן ברור שההסתברות שהוא כן מחובר לאינסוף היא .
לבסוף מתייחסים להסתברות שגם הוא עצמו מאוכלס, ואם כך מתקבל שההסתברות שאתר מסוים שייך לאשכול אינסופי היא: .
נניח שהתקדמנו מהמרכז לאורך ענף מסוים והגענו לאתר כלשהו.
ההסתברות שהענף הזה אינו מגיע לאינסוף היא: או שהאתר לא מאוכלס בהסתברות או שהוא מאוכלס אבל כל הענפים שלו (בגלל שהוא לא האתר המרכזי אז יש לו ענפים) לא מובילים לאינסוף בהסתברות ובסך הכל .
הפתרון של משוואה זו הוא: .
נשים לב שתוצאה זו מאוששת ש- כש-Z=3.
כעת כשנציב את הגודל חזרה אל נקבל ש-.
נשים לב שמתחת לערך של תכונת החוזק נעלמת לגמרי בעוד שמעל היא שונה מאפס.
כמו כן אפשר לראות ש-, ולמעבר פאזה כזה קוראים מעבר פאזה מסדר ראשון.
לבסוף כש- האיבר המוביל מתכונתי ל- כאשר הוא אקספוננט קריטי נוסף שבמקרה זה ערכו הוא 1.
אפשר להשתמש בפרקולציה במודל בתה כאנלוגיה למעבר פאזה שרואים בחומרים מגנטיים.
בחומר מגנטי, פרמטר הסדר הוא המגנטיזציה הספונטנית ליחידת ספין המסומנת ב-m שעבור הוא אפס ועבור שונה מאפס כאשר הטמפרטורה הקריטית היא טמפרטורת קירי.
האנלוגיה לא שלמה במקרה זה כי האקספוננט הקריטי בפרומגנטים איננו 1.
פיתוח יותר מדויק ניתן לעשות עם פרקולציה במודל פוטס (Potts).
ניתן להקנות לסריג תכונות אלסטיות כך שכל חיבור בין שני אתרים (שנקרא קשר) ייצג אלמנט אלסטי באופן לוקאלי, ובכך לתאר גדלים כמו מודל יאנג.
אם נסתכל על סריג דו־ממדי עם שטח חתך הנמצא במישור ואורך בציר Z, על פי מודל יאנג יתקיים הקשר:
כאשר הכללנו את המשוואה ל-d ממדים.
כעת ניתן להגדיר את הגודל בתור מקדם ההעברה (באנ' compliance).
כאשר אין מסלול שמחבר צד אחד עם צד שני של הגביש (אין רצף אלסטי בין הצדדים), ולכן ניתן למתוח את הסריג ללא השקעת כוח כלומר
כאשר יהיה לפחות אשכול מחלחל אחד ולכן הגודל לא יהיה אפסי.
בנוסף במצב זה ניתן להגיע גם לחוק חזקה עבור E כך שמקבלים:
נשים לב שזה מזכיר מעבר פאזה בין מוצק לנוזל בו עבור מצב נוזל מודל יאנג הוא אפס, ועבור מוצק מקבל ערך חיובי.
את האקספוננט הקריטי מחשבים בעזרת חישוב נומרי ולמשל בדו-ממד סריג ריבועי אפשר להגיע להערכה .
הגדרת האנטרופיה והחוק השני של התרמודינמיקה
על מנת להשתמש בתאוריית הפרקולציה לתיאור תופעות תרמודינמיות, עולה הצורך להגדיר את מקביליהם של הגדלים הבסיסיים בתרמודינמיקה כמו טמפרטורה ואנטרופיה.
מוטיבציה נוספת להגדרת האנטרופיה היא שפרמטר הסדר, מתאפס בכל התחום , ומתבקש למצוא גודל שיתאר את רמת "אי-הסדר" בתחום בו .
במקרה של פרקולציה, הגדרה מתאימה תהיה אנטרופיית שאנון כאשר הגודל הוא ההסתברות שאתר יהיה שייך לאשכול באינדקס i.
קרי, אם עבור הסתברות אכלוס יש אשכולות שונים בגדלים בהתאמה אז (כאשר נזכור שגם אתר בודד נחשב אשכול בגודל 1).
נשים לב למספר תכונות ומסקנות חשובות שנובעות ההגדרת האנטרופיה:
עבור כל האשכולות הם אתרים בודדים, לכן כאשר N הוא מספר האתרים, ועבור הסתברות זו האנטרופיה מקסימלית.
עבור כל האתרים שייכים לאשכול יחיד, לפיכך , וזה גורר שהאנטרופיה מינימלית.
משתי התכונות הקודמות טבעי להגדיר את הטמפרטורה כ , ואכן נמצא שאם הטמפרטורה גדלה אז האנטרופיה גדלה כלומר הגדרת האנטרופיה בפרקולציה עקבית עם החוק השני של התרמודינמיקה.
זו תוצאה נחוצה לתיאור תרמודינמי נכון.
שימוש בפרקולציה לתיאור התרמודינמיקה הוא נושא מודרני שמתפתח בשנים האחרונות, ועדיין ישנם חוקים בסיסיים בתרמודינמיקה שלא הוצגו בתיאור של פרקולציה.
החליל כלי נגינה ממשפחת כלי הנשיפה מעץ, בצורת קנה צינורי, המפיק צליל שריקה כאשר האוויר עובר דרכו, וגובה הצליל המושמע נשלט על ידי אטימת חורים בקנה ופתיחתם.
קיימים סוגי חליל שונים, חלקם עם פיית נשיפה הנבלעת בשפתיים, ואחרים, כמו חליל הצד וחליל הרועים עם חור נשיפה, אליה מכוונים את הנשיפה, לעיתים ללא מגע כלשהו של חלקי הפה עם הכלי.
ישנם חלילי צד, וחלילים "ישרים".
צליל השריקה ברוב סוגי החלילים מופק על ידי יציאת האוויר מחור יציאה בעל שפה ישרה, סמוך למקום כניסת האוויר.
משערים ששמו של כלי הנגינה נגזר מהשורש חלל, בגלל היותו כלי חלול או בגלל הנקבים שבו, אך יש הסוברים שמדובר בצליל הנובע ממנו, שהוא יללה, הוללות, או צליל יבבה.
ייתכן גם שהיה כלי הקשה קלידי והחליל מזכיר את צליל הצלצול שהושמע ממנו.
החליל הוא כלי עתיק, המופיע באיורים קדומים חרותים בסלע וקבועים בטין, מימי תחילת הכתב, בכתב חרטומים ובכתב יתדות.
ב נמצאו חלילים של האדם הקדמון עשויים עצם ומתוארכים כבני עשרות אלפי שנים החליל מופיע בתנ"ך, ובמסורת התנאית.
הוא שימש הן לשמחות וטקסים, והן במעמדים עצובים כמו לוויות מתים ובתי אבלים .
הפשוט ביותר הוא חליל הרועים, העשוי קנה חתוך ובו חורים.
חליל פאן בנוי ממספר חלילים (למעשה - צינורות חלולים) ללא חורים וסתומים בקציהם, בעלי אורכים שונים, שנשיפה לתוך כל אחד מהם מפיק גובה צליל אחר.
נדרשת מומחיות על מנת להפיק את צליל השריקה מחליל זה.
החלילית היא חליל, אשר מנגנים בה על ידי הצמדת השפתיים לפיה ונשיפה עדינה לתוכה.
כמו ברוב החלילים, גובה הצליל נשלט בסגירת ופתיחת החורים לאורך החליל.
החלילית נפוצה מאוד, ובארץ, עד שנות השבעים של המאה העשרים, היו מלמדים חלילית בכיתות הנמוכות של בית הספר היסודי, כחלק מתוכנית הלימודים.
כלי משוכלל יותר הדומה לחליל, ונראה שאף התפתח מן החליל, הוא האבוב ודומיו.
על כלי זה מנגנים על ידי נשיפה לתוך פיה עם לשונית (בדרך כלל קפיסה חתוכה מצמח הקנה).
הלשונית הרועדת מייצרת את הצליל.
כלי נגינה מסוג זה, נקראים אווירופוניים.
כלי תזמורת ממשפחה זו הם האבוב, הבסון, הקלרינט והסקסופון.
כיום קיים גם חליל ממוחשב ("ספרתי" או "חשמלי") המופעל באמצעות 'שלט נשיפה' (או: אֶוּוִי EWI).
ברחבי העולם יש סוגים שונים של חלילים, הייחודיים לתרבויות השונות.
חליל דיזי - חליל הבמבוק הסיני המסורתי.
חליל רועים - חליל עשוי קנה חלול, או במבוק.
חליל צד - חליל תזמורתי, בדרך כלל עשוי כסף או מצופה כסף.
מנגנים בו בנשיפה לתוך חור כניסה ללא פיה לסגירת השפתיים.
סדרת מנופים עוזרים לפתוח ולסגור חורים הרחוקים מן האצבעות.
פלוטה ד'אמור - חליל המכונה "חליל הטנור"
חליל פאן - אסופת חלילים ללא חורים, כל אחד באורך שונה, ולכן מפיק גובה צליל שונה.
פיקולו - חליל בעל צליל גבוה במיוחד
חליל אירי או סקוטי - חליל צד קצר עשוי עץ, בדרך כלל עם סולם פנטטוני.
מקורו למעשה בגרמניה ומרכז אירופה.
קאוואל - חליל רועים משוכלל משמש במזרח התיכון ובמצרים.
וואשינט - חליל אתיופי עשוי עץ (קובץ השמעה בקישורים חיצוניים)
קראנטיק - חליל צד הודי עשוי במבוק (קובץ השמעה בקישורים חיצוניים)
סודינה - חליל אפריקני עשוי קנה דק, וכיום ממתכת.
חֵמֶת חלילים - כלי בעל מפוח המפעיל למעשה אבובים.
חליל אף - הוא חליל שהנשיפה לתוכו לשם הפקת צליל מתבצעת דרך האף ולא דרך הפה.
אוֹקַרִינָה - כלי דמוי חליל, עשוי חרס, מתרבות ילידי מרכז אמריקה, דומה ל"חאן" מתרבות סין ומזרח אסיה.
ספר מפורסם על חלילן - נגן חליל, הוא החלילן מהמלין, המוביל מן הכפר, אחר נגינתו היפה, את כל העכברים אך גם את הילדים המכושפים.
סיפור זה גם הולחן לאופרה בחליל הקסם של מוצרט.
החליל (או אבוב) גם משמש לכשף נחשים בהודו.
בציורים וסרטים מצוירים ורגילים משמשים החלילן והנחש מוטיב מרכזי.
בסיפור החסידי יש מספר סיפורים ובהן חליל, המפורסם בהן סיפורו של הבעש"ט והנער היהודי הכפרי, שעובד ופורסם בידי י"ל פרץ.
בסיפור, הנער, שאינו יודע קרוא וכתוב, בא ביום כיפור (בו אסור על פי המסורת לנגן, או אף לשאת חפצים מחוץ למבנה) עם חלילו לבית הכנסת, ומתחיל לנגן.
כל המתפללים צוחקים, ורק הבעש"ט מבין ומסביר שצליל החליל הוא היחיד מכל התפילות שהבקיע את השמים.
השיר "בלדה על סוס עם כתם על המצח" נכתב בחלקו, בהשראת סיפור זה.
החליל מופיע בנבואת שמואל לשאול, המספר לו איך יפגוש קבוצת נביאים ויצטרף אליהם:
ישעיהו מזכירו בין כלי הנגינה של בית המשתה, שבעטיו "שוכחים את ה'" אך גם ככלי שיוביל את הגאולה כאשר יעלו לציון:
ירמיהו מתאר את צליל קולו ההומה, בדומה לקול היונה, בקינתו על חורבן מואב:
לפי חכמי התלמוד החליל והאבוב המוזכרים במשנה הם אותו הכלי, והוא כלי עשוי קנה, המשמיע קול יבבה ובעל פיה שנושפים בה.
יש הסוברים כי החליל המקראי ואולי גם זה המוזכר במקורות מתקופת בית שני הוא דווקא כלי נגינה דומה יותר לאבוב, (כלי אווירופוני), ומקור שמו בצליל המאנפף הנובע ממנו, הדומה יותר ליללה או הוללות שמחה.
המשנה מספרת שהחליל שימש במקדש בימי מועד, כאשר נדרשת לפי התורה "שירה".
כמו כן, החליל שימש בראש התהלוכה שהובילה את הביכורים לירושלים:
(ביכורים, פרק ג משנה ג)
יש הסבורים, בעקבות הנאמר במשנה ובמדרש "החליל מכה לפניהם", והלשון "מכה בחליל" שמדובר בכלי הקשה.
המדרש מספר על חליל עתיק שהיה במקדש מ"ימי משה":
בשירה העברית החדשה, בייחוד עם תחיית הלשון העברית החליל תפס מקום כבוד, כשהיהודי הוצג כאדם החוזר לרעות עדרי צאן בארץ ישראל.
בשיר "על גבע רם" (המהפך את השיר חד גדיא לחיובי כולו, חליל הרועים הוא מרכזי בשיר, פותח את השיר, ומוביל בפי הרועה את כל החיות הצמחים וכוחות הטבע אל ראש התל.
ב'שיר השומר', שהופץ רק ב-1939 (מספר שנים אחרי כתיבתו ואף הלחנתו), המילים "חליל רועים ירון, רועים עדרי הצאן" היו לאחד מלהיטי תקופת חומה ומגדל וסימלו את היציאה הפעילה אל המרעה, למרות השמירה במגדלים.
ערבותו לאוזן של צליל החליל מוזכר בשירה של לאה גולדברג "החליל":
עם היעלמות נופי הרעיה במישור החוף, והמעבר של האוכלוסייה היהודית לאופי חיים עירוני, נותרו החליל (והרועה) כסימן לנוסטלגיה.
חלזון פלך ענקי (שם מדעי: Triplofusus giganteus) הוא מין של חלזונות ים ממחלקת החלזונות המצוי בים הקריבי מחופי ארצות הברית עד לחצי האי יוקטן ולמפרץ מקסיקו, והוא אחד מהחלזונות הגדולים ביותר בעולם, והגדול ביותר מחלזונות אמריקה.
אורכו יכול להגיע ל-60 ס"מ יחד עם הקונכייה.
צורתה צורת ספירלה עם גליל אחורי גדול.
צבע הקונכייה אפור כהה-כחול והקצוות כתומים.
מתחתיה רגל כתומה גדולה ולידה פה ענק.
חלזון זה הוא טורף גדול של מיני רכיכות אחרות ביניהם חלזונות ים אחרים, חשופיות, צדפות וסרטנים איטיים.
החלזון מהיר הרבה יותר משאר הרכיכות בזכות רגלו העצומה והוא משיג מהר מאוד את טרפו ואז משתמש בחדק הגדול שלו כדי לקדוח בהם ולמצוץ את החומרים המזינים שלהם.
הפה מצוי בקצה הרגל והוא מעכל את טרפו באיטיות.
לעיתים משתמשים סרטני נזיר בחלזון שטרף חלזון אחר כדי לאכלס להם בית מחודש עם קונכייה עמידה יותר לטורפים.
חלזונות עילאיים (שם מדעי: Caenogastropoda) הוא ענף פילוגנטי של חלזונות הכולל את מרבית החלזונות הימיים שמאופיינים בזימים ומכסה קונכייה (גולל, אופרקולום), וכן מספר קטן של חלזונות מים מתוקים וחלזונות יבשה.
ענף זה נטבע ב-1960. פירוש השם הוא "חלזונות חדשים" או "חלזונות עדכניים" (recent), אך כדי לא לבלבל עם הענף Neogastropoda, ומאחר שהוא כולל גם מינים מתקופת הקרבון (לפני כ-350 מיליון שנה), הוחלט לתרגמו כ"חלזונות עילאיים".
החלזונות בענף זה מאופיינים בפיתול של מערכת העצבים והזימים, וכוללים מינים רבים שהיו בתת-מחלקה קדם-זימאים (Prosobranchia), שהתגלתה כלא מונופילטית.
עוד מאפיינים הם עלייה יחידה בלב וזוג יחיד של עלעלי זימים.
נכון ל-2005, ענף זה כולל את הענפים הבאים:
ענף Sorbeoconcha, הכולל את רוב המינים של החלזונות המפותחים
המיון לפי יוסף הלר, 2011:
המינים עצמם מופיעים בכתב נטוי.
סולמית יקרה ו סולמית סתומה
טורית מקדחית ו טורית מקלונית
חצוצרה אצילה ו חצוצרת הים
סגולית מבהיקה ו סגולית דו-גונית
חלזונות גבוהים (שם מדעי: Hypsogastropoda) הוא ענף של חלזונות הכולל חלזונות ימיים רבים שמאופיינים בזימים ומכסה קונכייה (אופרקולום).
הענף הוגדר ב-1997. פירוש השם הוא "חלזונות גבוהים", והכוונה היא מבחינת התפתחות ולאו דווקא מבחינת גובה פיזי.
חלזונות עתיקים או זיפניות (שם מדעי: Vetigastropoda) הוא ענף של חלזונות, שלעיתים מסווג כתת-מחלקה ולעיתים כעל-סדרה.
ענף זה כולל כ-3,700 מיני חלזונות ימיים שחיים כיום ועוד מינים רבים שנכחדו.
החלזונות בענף זה הם החלזונות העתיקים והפרימיטיביים ביותר, ובעלי היסטוריה אבולוציונית ארוכה שראשיתה עוד בתקופת הדבון (כ-400 מיליון שנה לפני זמננו).
המינים בענף זה נמצאים בכל האוקיינוסים בעולם ובסביבות רבות: מאזור התהומות עד לאזור הכרית (גאות ושפל).
מינים רבים שנכללו בעבר בסדרה חלזונות קדומים (Archaeogastropoda), שבוטלה בשל היותה פרפילטית (לא ענף), שויכו לענף זה.
המאפיין העיקרי של ענף זה הוא מבנה מוצלב של לוחות הקונכייה.
רבים מהם בעלי קונכייה עם חריצים או פתחים נוספים ומבנה פנימי מוצלב של לוחות הקונכייה.
צורת הקונכייה נעה מקונכיות מגדליות גבוהות לקונכיות כדוריות.
המרקם על הקונכיות גם הוא מגוון ונע מקונכייה יחסית חלקה דרך קונכיות שבהם רואים בקושי את קווי הגדילה לקונכיות בעלות צלעות בולטות.
פתח הקונכייה הוא בדרך כלל אליפטי ולעיתים קרובות משיק לציר הפיתול.
לרוב המינים יש אופרקולום, מכסה קשיח על הרגל שסוגר את הקונכייה כאשר החילזון מתכנס לתוכה.
גודלם של החלזונות העתיקים נע בין 2 מילימטר ל-300 מילימטר (30 סנטימטר).
רוב המינים בענף זה הם בעלי צבעים דהויים ואפרוריים, אך במספר קבוצות, כגון ה-Tricolioidea וה-Pleurotomarioidea, המינים מאופיינים בצבעים בהירים ומגוונים וקונכיות בוהקות.
לחלזונות יש זו משושי ראש וחוטם בולט המכיל את הפה.
בצידי הגוף יש איברי חישה.
בנוסף, יש להם חוסר סימטריה בחלק מאיבריהם הפנימיים.
חליל היא יצירה לחליל צד ותזמורת קאמרית מאת המלחין האמריקאי לאונרד ברנשטיין, אשר נכתבה בשנת 1981. אורך ביצוע ממוצע של היצירה הוא כ-16 דקות.
הרקע לכתיבת היצירה וההקדשה של ברנשטיין
"חליל" נכתבה לזכרו של סמל ידין טננבוים (1954–1973), שנהרג כתותחן-טנק במהלך מלחמת יום הכיפורים כשהיה בן 19 בלבד, וקיבל לאחר מותו את עיטור המופת על תפקודו בקרב.
טננבוים למד אצל אורי טפליץ, זכה במלגות ובתחרויות מטעם קרן שרת והקונסבטוריון הישראלי למוסיקה, והשתתף כחלילן ראשון בתזמורת הגדנ"ע ובתזמורת הנוער של עיריית תל אביב.
בחייו הקליט יצירות רבות, בהן פסקול הסרט "לאן נעלם דניאל וקס?", הסוויטה התזמורתית השנייה בסי מינור של באך ועוד.
הקלטותיו יצאו לאור בתקליט "החליל שלא נדם – קטעים לחליל בביצוע ידין טננבוים" (הד ארצי, 1975).
ברנשטיין, ששמר כל חייו על קשרים חמים עם מדינת ישראל והתזמורת הפילהרמונית הישראלית, התרגש מסיפור חייו של ידין טננבוים, הקשיב להקלטותיו והחליט לכתוב יצירה לחליל ותזמורת לזכרו.
בכתב היד של "חליל", כתב ברנשטיין:
הרכב התזמורת הדרוש לביצוע היצירה הוא איננו סטנדרטי, וכולל סקציית כלי הקשה מורחבת:
בעוד שבסימפוניית "קדיש" ובבלט דיבוק עושה ברנשטיין ניסיונות בשיטה הדודקפונית, הרי שב"חליל" השימוש בטכניקה זו הוא מורחב בהרבה.
"חליל" התקבל בחיוב על ידי מבקרי המוזיקה; מבקר המוזיקה של הוושינגטון טריביון ציין, כי "היצירה מצליחה לתאר בעזרת המוזיקה את האימה במהלך המלחמה על ידי דימוי לחישות מסויטות וזוועות חסרות שם".
עוד צוינו בביקורת הדואט בין תפקיד חליל האלט והויולה, כלי ההקשה אשר מדמים את קולות המלחמה, וכן הדעיכה האיטית של תפקיד הסולו לקראת סיום היצירה, המסמלת את מותו הטרגי של ידין.
בכורות של היצירה וביצועים נוספים
הבכורה נערכה בבריכת הסולטן שבירושלים, ישראל בתאריך 27.05.1981.
המבצעים היו לאונרד ברנשטיין שניצח על יצירתו, החלילן ז'אן-פייר רמפל והתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
הבכורה נערכה בטנגלווד שבמסצ'וסטס, ארצות הברית במהלך יום העצמאות האמריקאי - 04.07.1981.
המבצעים היו לאונרד ברנשטיין שניצח על יצירתו, החלילנית דורייט אנת'וני דוייר והתזמורת הסימפונית של בוסטון.
בחודש מרץ 2021 היצירה בוצעה על ידי גי אשד והתזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח להב שני.
ההקלטה של הביצוע הועלתה לאתר היוטיוב של התזמורת
בעקבות ביצוע היצירה נערך ראיון בין גי אשד, החלילן הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ואחותו של ידין, אלה קורן-טננבוים.
חלי ממן בע"מ היא חברה פרטית ישראלית, בניהולה של חלי ממן, לקבוצות הרזיה, ירידה במשקל, קידום אורח חיים בריא, תזונה וחינוך תזונתי.
בשנת 2016 החברה הפעילה כ־400 קבוצות תמיכה לאורח חיים בריא ברחבי ישראל ובהן כ-20 אלף לקוחות.
ממן אינה תזונאית ואין לה הכשרה בתחום.
חלי ממן החלה פעילותה בתחום ההרזיה בשנת 2000. את הקבוצה הראשונה פתחה בסלון של הוריה, ולאחר מספר חודשים החלה להדריך כ-15 קבוצות.
לאחר שנה מתחילת הפעילות, נפתח קורס ההנחיה הראשון עם שש מנחות.
בסוף 2003 הקימה ממן את חברת חלי ממן בע"מ.
החברה תומכת בקבוצות ההרזיה באמצעות תפריטים לדיאטת הרזיה המפורסמים באתר החברה.
בשנת 2012 נוסדה החברה האחות "חלי ממן שיווק והפצה בע"מ" שמשווקת תחת מותג פרטי מגוון מוצרים.
חלי ממן (נולדה ב-1973) היא מייסדת חברת "חלי ממן - רשת קבוצות תמיכה לאורח חיים בריא".
לממן יש גם מותג מוצרי בריאות על שמה.
חלי ממן לבית קשנטובסקי, נולדה ב-1973. בגיל 14 עברה עם משפחתה מקריית מוצקין ללוס אנג'לס.
בגיל 17 הכירה שם את מיקו (מיכאל) ממן מעכו, שהיה קבלן בנין.
חזרה ארצה יחד עם מיקו.
כשהייתה בת 19 הם התחתנו וגרו 25 שנה בעכו.
ממן הנחתה את התוכנית "מהיום דיאטה" עם ד"ר אולגה רז בערוץ 10 והייתה בעלת טור קבוע בנושא תזונה בעיתון "לאשה".
ממן נבחרה ל"אשת השיווק" של איגוד השיווק הישראלי בספטמבר 2014.
בשנת 2013 הופיעה חלי ממן בספרם של רפי אדרי ויואל סולם "להתחיל בקטן ולהצליח בגדול".
בשנת 2019 הוציאה לאור חלי ממן את "ספר הבישול של חלי ממן" - ספר בישול המאגד בתוכו מתכונים וטיפים לגיוון בתפריט הארוחה המשפחתית.
זהו ספרה הראשון של ממן.
מעל ל-20,000 עותקים מהספר נמכרו (נכון ליוני 2019) והוא היה בראש רשימת רבי המכר של סטימצקי, בקטגוריית ספרי הפנאי, כ-22 שבועות ברציפות.
בשבוע הספר בשנת 2019, הגיע למעמד "ספר זהב" ברשת סטימצקי.
היא גרה עם משפחתה בבוסתן הגליל.
החליטה בהלכה נאמרה בהקשר של הכשרת בשר לאכילה.
מן התורה ניתן לאכול את הבשר תיכף אחר השחיטה אם הדיח את הדם שעל גביו, זאת משום שדם הבלוע באיברים, כל זמן שלא פירש מהם, מותר.
אך הבא לבשל את הבשר חייב להכשירו על מנת שלא יצא הדם הבלוע מן האיברים ויאסר.
בהלכה הוצגו שתי דרכים להכשיר את הבשר: האחת היא להרחיק את הדם על ידי מליחת הבשר או צלייתו, והדרך השנייה היא לצומתו במקומו שלא ייצא עוד.
הפעולה שבמסגרתה נצמת הבשר נקראת בלשון התלמוד "חליטה".
החליטה נעשית באמצעות השריית הבשר במים רותחים או בחומץ שמחמת חריפותו הוא צומת את הבשר ומונע מן הדם לצאת.
מתקופת הגאונים אין סומכים על פעולת החליטה בפני עצמה להתיר את בישול הבשר, כיוון ש"אין אנו בקיאין בחליטה".
מאידך לדעת הרמב"ם מלבד תהליך המליחה הרגיל של הבשר, יש חיוב נוסף לחלוט את הבשר במים רותחים בסיום התהליך, ובעקבותיו נוהגים כך יהודי תימן.
בשאר העדות לא נהוג לחלוט כדברי הראב"ד בהשגותיו: "לא שמענו ולא ראינו מימינו", וכך פסק הרמ"א.
רבי יוסף קארו מביא את שתי השיטות בשולחן ערוך, ולפי פרשנות הש"ך, יש להשתדל לנהוג כך.
לפי המשנה בצק שנחלט ברותחים, שוב לא מחמיץ וכשר לאכילה בפסח, אולם מתקופת הגאונים נוהגים לאסור פעולה זו.
חְלַח הוא יישוב אשורי קדום המוזכר בתנ"ך כאחת מן הערים אליהן הוגלו בגלות אשור שבט ראובן, שבט גד וחצי שבט המנשה על ידי שלמנאסר החמישי.
חלח מוזכרת בתנ"ך בספר מלכים לאחר שמרד הושע בן אלה מלך ישראל במלך אשור שלמנאסר החמישי בשנת 724 לפנה"ס, עלה שלמנאסר לשומרון והחריבה סופית בשנת 722 לפנה"ס.
(), ובספר דברי הימים: .
יש המזהים את חלח עם כלח (כיום תל נמרוד) שהייתה עיר אשורית חשובה.
המונח חלחול כולל מושגים בפיזיקה, בכימיה והנדסת חומרים, חלחול (מהמילה הלטינית percolare 'לסנן", "לטפטף דרך') וגם זליגה infiltration מתייחסים לחדירה, התפשטות וסינון של נוזלים דרך תווך מוצק.
שם הפועל חלחול מתייחס לתהליכים פיזיקליים שונים, אף כי כולם מבוססים על אותו תהליך בסיסי של חדירה של נוזל בתווך מוצק.
פיתוח מתמטי של המושגים נעשה כבר ב-1885 ונקרא חוק דרסי.(
infiltration - חלחול חדירה של נוזל ממקור חיצוני דרך תווך מוצק.
למשל מי - גשם לתוך הקרקע.) (במונח זה משתמשים גם להסתננות)
percolation- בעברית משתמשים במילה חלחול אף כי התהליך שונה.
בתהליך זה מתקיימת התפשטות הנוזל בתוך התווך המוצק והוא מרכב מתהליכים המתוארים בהמשך.
(המודלים המפורטים בערך קשורים למושג בתחום הפיזיקה והמתמטיקה מוצגים במקביל בערך חלחול (תהליך))
diffusion - פעפוע פיזור חלקיקים (גז, נוזל או מוצק) בתווך נוזלי או מוצק בהתאם למפל הריכוזים.
filtration - סינון של חלקיקי מוצק דרך תווך (מסנן, ממברנה) לפי גודל החלקיקים, כאשר הנוזל עובר את התהליך וממשיך לזרום.
סינון נעשה גם בעמודות ספיחה, כאשר התווך סופח אליו יונים או מולקלות בהתאם לתכונות העמודה.
adsorption - ספיחה: בתהליך החלחול נוצר קשר בין חלקיקי המוצק לנוזל, לתרחיף או למומס שבנוזל.
הספיחה נגרמת בעיקר בגלל הקשר שבין פני השטח של המוצק והנוזל (אדהזיה) וגם בגלל קשר הנובע ממטענים חשמליים במוצק ותכונות הנוזל (כמו מים), כאשר למולקולת שלהם יש שדה חשמלילמשל לחלקיקים קולואידליים הנמצאים בקרקע.
קשירת הנוזל או הגז לחללים במוצק.
קשור לכוחות האדהזיה והקוהזיה לגודל החללים ולצפיפותם המשפיעים על קצב החלחול.
שני התהליכים: ספיגה וספיחה מרכיבים למשל את כושר ספיגת המים של האדמה (קיבול שדה).
כוח הנימיות: שטח הפנים של חלל צינור דק (נימי) מושך אליו את הנוזל בכוח האדהזיה כאשר מולקולות הנוזל נקשרות זו לזו בכוח הקוהזיה.
שני הכוחות יחד גורמים לזרימה איטית (חלחול) במעלה הצינור האנכי, בניגוד לגרויטציה וללחץ האטמוספירי שבצינור (עליה נימית).
גובה עמוד המים בצינורית תלוי בקוטר הצינור (שטח הפנים של הצינור נמצא ביחס הפוך לקוטרו) סוג החומר, משקל המסה של הנוזל, ולתכונות הנוזל.
osmosis - אוסמוזה: חדירת נוזל דרך ממברנה סלקטיבית המונעת מעבר של חלקיקים או יונים בתמיסה לפי גודל החלקיק.
הלחץ הנוצר כתוצאה ממעבר זה הוא הלחץ האוסמוטי.
עיקרון זה מאפשר הפרדת מלחים בתהליך חלחול המים דרך עמודות המכילות ממברנות, (אוסמוזה הפוכה)
כרומטוגרפיה: הפרדה של מומסים מתוך תמיסה בהתאם למהירות הפעפוע שלהם דרך תווך ספוגי כמו ממברנה או נייר.
התווך מאט מעבר מולקולות גדולות ביחס למהירות החלחול של הנוזל.
תכונות המצע מאפשרות הפרדה מדויקת של מומס או תרחיף.
שיטה זו מקובלת באנליזה כימית, ברפואה בערכות בדיקה מהירות בעיקר בתחום האימונולוגיה כמו זיהוי וירוסים, בדיקות הריון ועוד.אלקטרופורזה: הפרדה של מומס או תרחיף על ידי העברת זרם חשמלי דרך התמיסה במצב ג'ל או על ממברנה.
בתהליך זה המומס מחלחל בתוך בתמיסה בהתאם למטען החשמלי שלו (לדוגמה: הפרדה של חלבונים לצורך זיהויים)
שימוש המונח חלחול בשפה העברית
המילה "חלחול" היא מילה רב-תכליתית בשפה העברית, המתארת תהליך של מעבר וחדירה הדרגתית, פיזית וגם מופשטת.
חלחול מידע/רעיון: תהליך הדרגתי של הפנמה והתפשטות של מידע או רעיון.
לדוגמה: "המידע חלחל לאט - לאט לתודעת הציבור" או "החששות חלחלו לתוך הלבבות".
חלחול השפעה: תהליך של התפשטות השפעה או סמכות.
לדוגמה, "ההחלטה חלחלה במהירות לכל המשרדים".
"מדיניות השר חלחלה עד אחרון העובדים"
חלחול של רגש/תחושה: תהליך של תחושת רגש או תחושה בצורה הדרגתית.
לדוגמה: "האכזבה חלחלה לתוכו לאט לאט".
חלחול בתנועה (אינפילטרציה) "המסתננים מחלחלים דרך פתחים בגדר".
"התנועה מחלחלת לאיטה בכביש החסום."
במהלך העשורים האחרונים, ביסוס הרקע המתמטי והפיזיקלי של תורת החלחול אפשרו יישום של טכניקות חדשות למגוון רחב של נושאים בפיזיקה, בהנדסת חומרים, בשימוש ברשתות מורכבות, באפידמיולוגיה ותחומים נוספים כמו גאולוגיה, ביוכימיה, חקלאות ועוד.
חלחול מאפשר סינון מים דרך שכבות קרקע וסלעים אל מי התהום במפלס המים המהווה אקוויפר.
במקומות שבהם מתוכננים אגני חלחול או שדות ניקוז או ספיגה כדי להיפטר מכמויות עודפות של מים.
הטכניקות החדשות מאפשרות אומדן חלחול מראש כדי לקבוע את נתוני המיזם.
חלחול בדרך כלל מפגין אוניברסליות.
מושגי פיזיקה סטטיסטית כגון תאוריית קנה המידה, רנורמליזציה, מעבר פאזה, תופעות קריטיות ופרקטלים משמשים לאפיון תכונות החלחול.
קומבינטוריקה משמשת בדרך כלל ללימוד ספי חלחול.
בשל המורכבות הכרוכה בהשגת תוצאות מדויקות ממודלים אנליטיים של חלחול, בדרך כלל נעשה שימוש בסימולציות ממוחשבות.
האלגוריתם המהיר ביותר הנוכחי לחלחול פורסם בשנת 2000 על ידי מארק ניומן ורוברט זיף.
שיטות למדידת חלחול במערכות נוזלים
חלחול (פרקולציה) של מים לסביבה מגדילה את המוליכות החשמלית של התווך (אדמה, קיר בטון).
מאפשרת איתור ראשוני של מקור החלחול.
בדיקת לחץ הידרוסטטי - השיטה הנפוצה ביותר לאיתור דליפות בצנרת.
מזרימים מים למערכת תחת לחץ גבוה מהרגיל (בדרך כלל פי 1.5 מלחץ העבודה) ובודקים אם הלחץ יורד לאורך זמן.
ירידה בלחץ מעידה על דליפה.
בדיקת לחץ אוויר - דומה לבדיקת המים אך עם אוויר דחוס.
יעילה במיוחד למערכות יבשות או מערכות דלק או כאשר רוצים למנוע נזק ממים.
אולטרא-סאונד - תהודה של קול בתדרים שונים.
שיטה המקובלת לאיתור דליפות וחלחול במערכת ביולוגית,(למשל איתור שטפי דם פנימיים) ובתעשייה.
מכשירי האזנה אלקטרוניים - מזהים את הקול שנוצר כאשר מים בלחץ מחלחלים מדרך סדק או חור.
בהמשך לבדיקת מוליכות חשמלית מאזינים באזור החלחול לאיתור מדויק יותר של סדקים בצנרת תת-קרקעית או בקירות.
קורלציה אקוסטית - שני חיישנים ממוקמים בנקודות שונות מעל צנרת תת-קרקעית או בתוך קירות ומודדים את זמן הגעת הקול מהדליפה לכל חיישן, כך ניתן לחשב את מיקומה המדויק.
בדיקה חזותית - חיפוש אחר סימני לחות, כתמים, שקיעה באדמה או צמחייה ירוקה יותר מהרגיל.
בדיקת טמפרטורה - שיטה מהירה לגילוי חלחול ופגיעה בצנרת בעיקר בחקלאות ומערכות ביוב, מאפשרת שימוש ברחפנים לסריקת שטחים נרחבים.
מצלמות תרמיות מזהות הבדלי טמפרטורה שנוצרים בגלל חלחול המים.
בדיקת גז טרייסר - הזרקת גז בטוח (כמו הליום) למערכת ושימוש בגלאי הגז לאיתור נקודות היציאה.
בדיקות אולטראסוניות של צנרת - מדידת עובי הצינור ואיתור פגמים פנימיים שעלולים להוביל לדליפות.
משמש בעיקר בתעשייה ובבדיקת תקינות מערכות.
חלחול קפה (ראה איור 1), כאשר הממס הוא מים והתווך הוא הקפה הטחון.
המרכיבים המסיסים הם התרכובות הכימיות שנותנות לקפה את צבעו, טעמו ואת הארומה שלו.
שימוש בנוסחאות של תורת הפרקולציה לחקר מבנה של וירוסים.
בחקלאות, חישוב כמויות המים הנדרשות להשקיה להרוויה ללא הצפה (קיבול שדה) ואיבוד מים בנידוף מאדמה ומהצומח.
תכנון מערכות הובלה המתאימים לדרישות לפי חישוב כוחות הנימיות, האדהזיה והקוהזיה.
בדיקת חלחול בשיניים, המדגימה את קצב החדירה של חיידקים פתוגניים ורקבון השן באמצעות בדיקת רנטגן.
איתור אתרים פוטנציאליים למערכות העשרה של מי תהום על ידי "Percolation test".
אם פני המים יורדים במהירות, כפי שרואים בדרך כלל בחולות אז המקום יכול להיות טוב לחלחול מי נגר לאקויפר לעומת קרקעות חימר וחרסית, שאינן מתאימות.
נהר חאלח (נכתב גם בתור נהר חאלחה או נהר חלהה, במונגולית: Халх гол, בסינית: 哈拉哈, בתעתוק סיני: הא-לה-הא, הא-לו-הסין הו) הוא נהר במזרח מונגוליה ובאזור מונגוליה הפנימית של צפון סין.
הנהר ידוע בשמו עם סיומת הגניטיב המונגולית -iin בתור Khalkhin Gol, בתרגום "חלחין גול" או "נהר חלחין".
מקור הנהר במדרונות המערביים של רכס הרי החינגאן הגדולים שבמונגוליה הפנימית.
בקטע הזרימה התחתון שלו, הוא יוצר את הגבול בין הרפובליקה העממית של סין (מונגוליה הפנימית) לבין מונגוליה.
בסביבות הנהר מתפצל לשני דלתי משנה.
הזרוע השמאלית (הנהר חאלח עצמו) זורמת אל אגם בויאר (Buir Lake) בנקודה , ופלג היציאה מהאגם ב- מכונה אורשון גול (במונגולית: , בסינית: , בפין-יין: Wūěrxùn Hé).
הזרוע הימנית, המכונה שארילג'ין גול (במונגולית: ), זורמת ישירות אל נהר אורשון גול בנקודה .
נהר אורשון מחבר את אגם בויאר עם אגם חולון.
גבול סין-מונגוליה עוקב אחר נהר שארילג'ין גול לאורך מרחק דומה.
בין מאי לספטמבר 1939, הנהר היה זירת קרב חלחין גול, הקרב המכריע במסגרת סכסוכי הגבול הסובייטים-יפניים.
במהלך הקרב, הביסו הכוחות של ברית המועצות והרפובליקה העממית המונגולית את צבא קוואנטונג היפני.
חלזונות ים הם רכיכות גסטרופודיות ימיות הנעות לאט, בדרך כלל עם קונכיות חיצוניות גלויות.
חלזונות ים חולקים את המחלקה הטקסונומית חלזונות (Gastropoda) עם שבלולים, הנבדלים מחלזונות בעיקר בהיעדר קונכייה נראית לעין.
לא תמיד קל לקבוע אם חלק מהגסטרופודים צריכים להיקרא חלזונות ים.
חלק מהמינים שחיים במים מליחים (כגון נריטידים מסוימים) יכולים להיות מוגדרים כחלזונות מים מתוקים או חלזונות ימיים, וחלק מהמינים שחיים בגובה הגאות או מעט מעליה (לדוגמה, מינים בסוג Truncatella ) נחשבים לעיתים כחלזונות ים ולעיתים כחלזונות יבשתיים.
חלזונות ים הם קבוצה גדולה ומגוונת מאוד של בעלי חיים.
רוב החלזונות שחיים במים מלוחים נושמים באמצעות זימים.
עם זאת, לכמה מינים יש ריאה, והם פעילים רק בשפל, כאשר הם יכולים לנוע מחוץ למים.
עם מינים נושמי אוויר אלו נמנים חלזונות ממשפחת Siphonariidae וחלזונות ממשפחת Trimusculidae .
לרבים מחלזונות הים, אך לא לכולם, יש מבנה אנטומי קרני או גירני, בשם אופרקולום (מלטינית "Opercula" שפירושה "כיסוי"), המשמש כמעין "דלת מלכודת" לסגירה חלקית או מלאה של פתח הקונכייה.
סגירת הפתח מונעת מהחלזון להתייבש במהלך השפל, ויכולה אף להגן עליו מפני טורפים.
הקונכיות של רוב מיני חלזונות הים מפותלות בצורה ספירלית.
עם זאת, לחלקם יש קונכיות חרוטיות, ואלה מכונים לעיתים קרובות בשם limpets.
במשפחה יוצאת דופן אחת, בשם Juliidae , קונכיית החילזון הפכה לשתי לוחות צמודים, בדומה לאלו של צדפות.
ניתן למצוא קונכיות של חלזונות ים במגוון צורות וגדלים, אך בדרך כלל הן קטנות מאוד.
החל מהקונכייה הגדולה ביותר של המין חצוצרה חקיינית (כ-91 ס"מ), ועד למינים זעירים שקונכייתם קטנה מ-1 מ"מ בגודל בוגר.
קונכיות החלזונות מורכבות בצורתן וצומחות במהירויות שונות.
מהירות הצמיחה מושפעת מכמה משתנים כמו טמפרטורת המים, עומק המים, המזון הקיים לחלזון, כמו גם רמות החמצן האיזוטופיות.
על ידי התבוננות בהרכב הארגוניט בשכבות הגידול של רכיכות, ניתן לחזות את הגודל שאליו יכולה להגיע הקונכייה שלו.
מספר מינים של חלזונות ימיים נקצרים בחקלאות ימית ומשמשים למאכל, כגון המין אבלון (Abalone).
קונכיות של חלזונות ים נשטפות לעיתים קרובות אל החופים.
הן משמשות לייצור שרשראות ותכשיטים אחרים מאז התקופה הפרהיסטורית.
הקונכיות של חלזונות הים משמשות להגנה על ידי סוגים רבים של סרטנים נזירים.
סרטן נזיר נושא את הקונכייה על ידי אחיזת הציר המרכזי של הקונכייה (הקולומלה) באמצעות מבנה מיוחד בקצה בטנו.
חלי"ל האור היא העמותה הגדולה ביותר בישראל לחולים במחלות סרטן הדם הכוללות את כל סוגי הלוקמיות הכרוניות והחריפות, כל סוגי הלימפומות, ומחלות מיילופרוליפרטיביות.
משמעות השם חלי"ל האור, היא אור ותקוה לחולי לימפומה ולויקמיה.
העמותה נועדה לייעץ ולהכווין חולים במגוון רחב של מחלות המטולוגיות ובעשרות תת-סוגי סרטני הדם, וגם לבני משפחותיהם.
העמותה פועלת בהנגשת מידע, תמיכה וליווי, מיצוי זכויות, הסברה וקידום מודעות למחלות דם ממאירות ולאפשרויות הטיפול בהן והעצמת חולים לנהל את מחלתם, כמו גם מידע עדכני על טיפולים ומחקרים והתמודדות עם תופעות לוואי של הטיפולים.
בעמותה רשומים למעלה מ-3600 חברים מכל רחבי הארץ ועוד למעלה מ-6000 חברים בקבוצות הפייסבוק והווטסאפ.
בשנת 2025 הצטרפו 700 חברים חדשים לעמותה.
העמותה חברה בארגוני הגג הבינלאומיים למחלות השונות ובנוסף פועלת בשיתופי פעולה עם האיגוד הישראלי להמטולוגיה ולרפואת עירויים ועם קבוצות רופאים המתמחים בכל אחת מהמחלות.
העמותה חברה בקואליציה למחלות סרטן הדם בישראל, שהוקמה בשנה האחרונה, לקידום זכויות ושיתופי הפעולה בין המוסדות הרפואיים לבין עמותות החולים.
העמותה הוקמה בשנת 2014 ביוזמת גיורא שרף, הממשיך לעמוד בראשה.
ב-2004 הוא הקים את העמותה לחולי CML (לוקמיה מיאלואידית כרונית)לאחר שהוא חלה במחלה ולא הצליח למצוא מידע מהימן בנושאי איבחון, מחקרים קליניים, תמיכה ועוד.
מתוך הבנת הצורך בתמיכה ובהנגשת מידע לחולים רבים במחלות סרטן דם נוספות, הוקמה גם עמותת חלי"ל האור.
העמותה מספקת תמיכה כוללת לחולים בסוגים השונים של סרטן הדם, בתוך כך תמיכה נפשית, העצמת החולה באמצעות מידע כסיוע בקבלת החלטות, וייעוץ למיטוב ומיצוי זכויות.
בראיונות שמפורסמים באתר העמותה עם רופאים המטולוגים בכירים בישראל, טוענים האחרונים שיש להם קושי לספק אלמנטים שונים בתמיכה לחולים ומכאן חשיבות עמותות כדוגמת חלי"ל האור, בהשלמת התמיכה והטיפול בחולים.
הנגשת מידע באמצעות חוברות מידע, תכנים מקוונים, וובינרים וכנסים, בשיתוף פעולה מלא עם הגורמים הרפואיים הרלוונטיים.
תמיכה וליווי באמצעות מנטורים (מטופלים ותיקים או מחלימים) וקהילות תמיכה אונליין למטופלים ולבני משפחה.
שירותי תמיכה נוספים כגון תמיכה נפשית, קואוצ'ינג רפואי ורפואה משלימה (באמצעות הפנייה לגורמים מתאימים).
מיצוי זכויות באמצעות הכוונה וייעוץ בתחומים כגון מס הכנסה, המוסד לביטוח לאומי וביטוחי בריאות פרטיים.
קידום מדיניות - מעורבות בתהליכים ציבוריים הקשורים לזכויות מטופלים וקידום נגישות לטיפולים, לדוגמה סל התרופות, בריאות בקהילה ועוד.
אחת מגישות הפעולה המרכזיות היא העצמת מטופלים, מתוך תפיסה שהמטופל הוא שותף פעיל בניהול המחלה ובקבלת החלטות, יחד עם הצוות המטפל.
במחקר הרפואי והסיעודי נבחן המושג "הפעלת מטופל" (Patient activation) ונמצא קשר בינו לבין מדדי איכות חיים ותפקוד ותוארה תרומה אפשרית של התערבויות העצמה דיגיטליות וממוקדות מטופל לתוצאים כגון איכות חיים ומדדים פסיכולוגיים מותאמות לאוכלוסייה ולסוג ההתערבות.
העמותה מקיימת קשרים מקצועיים ושיתופי פעולה עם גורמים רפואיים ועמותות נוספות בישראל, ומשתתפת ברשתות בינלאומיות של ארגוני חולים.
ברשימת ארגוני החברות של Lymphoma Coalition מופיעה העמותה כחברת ארגון.
בשנים האחרונות מתקיימת פעילות משותפת בין עמותות חולים שונות במטרה לחזק את הנגשת המידע ומיצוי הזכויות ולמנף את פעילות העמותות בממשק מול מערכת הבריאות, לקיצור תורים והכנסת תרופות לסל התרופות.
חליל צד הוא כלי נגינה וחליל תזמורתי.
חליל הצד יוצא דופן משאר סוגי החלילים.
כי למרות שהוא חליל, מדובר למעשה בכלי נשיפה שעשוי ממתכת, יחד עם הכלים: סקסופון, חצוצרה, קרן יער, טרומבון, בריטון וטובה.
החליל הוא כלי הנפוץ בכל תרבות המוזיקה בעולם.
הוא קיים בשני אופנים עיקריים: חליל שהוא צינור הפתוח רק בקצהו האחד, המוחזק אופקית, ובו האוויר ננשף אל תוך פיה מחוץ לפה, ונשבר על אחת הדפנות – בעברית כלי זה ידוע בתור חליל צד, או פשוט בתור חליל.
קיים גם חליל שהוא צינור הפתוח משני הכיוונים, כאשר צד אחד הוא הפיה אשר מוכנסת אל תוך הפה, והאוויר שננשף נשבר על החור הראשון ובו משטח המתחדד לקראת קצהו – זהו כלי שמוכר בעולם המערבי בתור חלילית.
לחלילית קיימות גרסאות נוספות בדמות אורגני-פה, שלהם כמה צינורות, והם יכולים להפיק יותר מצליל אחד בו זמנית.
כלי נוסף הנפוץ כיום בעיקר בבלקן ובדרום אמריקה הוא כלי המכונה חליל פאן, ולו כמה וכמה צינורות סתומים בקצה אחד, והאופן שבו נושפים לתוכם זהה לאופן הנשיפה בחליל הצד.
כלי נוסף הפתוח בשני קצותיו הוא נאי, אך בשונה מחלילית ומחליל צד גם יחד, אין לו פיה, מה שיוצר צורך לנשוף בזווית אלכסונית תוך שהאוויר נחתך בקצה דופן הצינור.
חליל הצד נפוץ בעיקר במוזיקה קלאסית, החל מראשית המאה ה-17 (בצורתו העתיקה) ועד ימינו, והוא משמש כחוליה חשובה בתזמורת סימפונית.
חליל הצד נפוץ גם בג'אז, ברוק מתקדם ובמוזיקה אירית מסורתית.
חליל הצד המתכתי בצורתו המוכרת הוצג באופן רשמי רק בשנת 1851, בלונדון, על ידי החלילן ובונה החלילים הידוע תאובלד בהם.
לחליל המודרני קדם החליל הרומנטי, החליל הקלאסי (בדגמים מוקדמים עם 4 מפתחות, ומאוחרים יותר עם 6 עד 9 מפתחות), וחליל הבארוק, שידוע גם כטרברסו.
החליל המודרני החל להיות פופולרי ראשית כל באנגליה ובצרפת, ולקראת סוף המאה ה-19 הוא היה הדגם הנפוץ היחיד שהיה בשימוש במוזיקה הקלאסית (פרט לאנגליה ובמיוחד לגרמניה, אשר בהן נעשה בו שימוש בלעדי רק החל מראשית המאה שעברה).
לחליל הצד יש צליל רב-גוני.
צליליו הנמוכים יכולים להיות רכים וחלשים, האמצעיים נעימים ועדינים, ואילו הגבוהים חזקים, חדים ומבריקים.
חלילן מקצועי יכול אף לשנות את אופיים של הצלילים כך שלמשל הצלילים הנמוכים יהיו חדים וחזקים יותר, והצלילים הגבוהים יהיו חרישיים ועדינים.
בתזמורת מנגן החליל לרוב ברגיסטר הגבוה, מפני שהוא אחד הכלים הבודדים המגיעים לגובה זה בקלות, ובצליל שאינו צווחני.
אצל אנשים רבים יוצר צלילו של החליל תחושה "קסומה" ו"מרחפת", ואחת היצירות המפורסמות בה מנוצלות תכונות אלו של החליל היא "מנוחת אחר-הצהריים של פאון" מאת קלוד דביסי.
כן רבים מדמים את צלילו לצליל ציוץ הציפורים, ואכן ביצירות תוכניתיות רבות מבוצע תפקיד הציפורים בידי החליל (לדוגמה: "קרנבל החיות" מאת קמיל סן-סאנס, "פטר והזאב" מאת סרגיי פרוקופייב).
חליל צד מודרני בנוי מצינור צר (בקוטר של כ-2 ס"מ) וארוך (66 ס"מ), העשוי בדרך כלל ממתכת, ולאורכו ישנם חורים הנסגרים ונפתחים על ידי מנגנון מורכב של לחצנים (המכונים "קלפות") ומנופים, אשר קרוי על שם ממציאו, מנגנון תאובלד בהם.