tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רייס נסעה רבות ויזמה מאמצים דיפלומטים רבים תחת שלטונו של בוש.
במסגרת נסיעות אלה רייס מחזיקה בשיא של מספר הקילומטרים הרב ביותר שבו נסע בעל תפקיד מזכיר המדינה.
הדיפלומטיה אותה הובילה רייס נשענה במידה רבה על תמיכה נשיאותית ונחשבת להיות המשך של הסגנון אשר אותו הגדירו קודמיה בתפקיד הנרי קיסינג'ר וג'יימס בייקר.
רייס ביקרה בישראל מספר פעמים והביעה תמיכה בתוכנית ההתנתקות, שאותה כינתה "צעד אמיץ".
עוד כשכיהנה כיועצת לביטחון לאומי הייתה לה השפעה גדולה על אריאל שרון.
כאשר פעל צה"ל מול הטרור באינתיפאדה השנייה הייתה ההערכה שפעולות הממשלה לא יחרגו מהמסגרת שתתיר רייס.
הפרשן נחום ברנע כתב בנימת סרקזם: "עבור שרון אין אלוהים מבלעדי בוש, וקונדוליזה נביאתו" (על משקל השהאדה).
היחסים בין רייס לבין משפחת בוש חורגים מיחסים מקצועיים.
רייס מבלה את חופשותיה עם הנשיא ורעייתו וקשורה איתם בידידות אמיצה.
רייס שימשה בעבר כחברת מועצת המנהלים של חברת הנפט האמריקאית "שברון".
לאחר שמונתה כיועצת לביטחון לאומי, הוענק השם "קונדוליזה" לאחת ממכליות הנפט של החברה.
השם הוחלף, לאחר שהבית הלבן ספג ביקורת על קשריו עם החברה, ובעקבות טענות שהשם חושף את המכלית לסכנת פיגועי טרור.
לאחר סיום כהונתו של בוש, רייס שבה לאקדמיה והצטרפה למכון המחקר Council on Foreign Relations.
ב-2011 היא השתתפה בפרק בעונה החמישית של הסיטקום רוק 30 כאשר היא מגלמת את עצמה.
בפרק היא משתתפת בקרב מוזיקלי עם ג'ק דונאגיי, המגולם על ידי אלק בולדווין.
על פי העלילה לדונאגיי הייתה מערכת יחסים עם רייס בנקודה לא ידועה בעבר.
הוועדה לבחירת פלייאוף של פוטבול אמריקאי למכללות
באוקטובר 2013, רייס נבחרה להיות אחת מ-13 חברים קבועים של הוועדה לבחירת הפלייאוף של פוטבול אמריקאי למכללות.
באוקטובר 2014, רייס חשפה כי היא צופה ב-"14 או 15 משחקים כל שבוע בטלוויזיה בימי שבת וכן במשחקים מוקלטים בימי ראשון."
ספקולציות בנוגע למרוץ לנשיאות ב-2008 ודעותיה על יורש
היו ספקולציות בעבר כי רייס תשאף לקבל את המינוי למועמדת המפלגה הרפובליקאית בפריימריז ב-2008. רייס שללה את השמועות האלה כאשר הופיעה בתוכנית "פגוש את העיתונות".
ב-22 בפברואר 2008 רייס השקיטה שמועות נוספות כי היא עשויה להיות המועמדת הרפובליקאית לסגנית הנשיאה באומרה "תמיד אמרתי שהדבר האחד שאני לא רואה את עצמי עושה הוא להתמודד על תפקיד שאליו יש להיבחר בבחירות בארצות הברית".
במהלך ריאיון עם צוות העריכה של הוושינגטון טיימז ב-27 במרץ 2008 רייס הוזכרה על ידי שמונה אחוזים מהמשיבים הרפובליקאים להיות הבחירה הראשונה שלהם להיות השותפה של הסנאטור ג'ון מקיין, זאת מעט מאחור מייק האקבי ומיט רומני.
באוגוסט 2008 ספקולציות בנוגע לאפשרות שרייס תתמודד יחד עם ג'ון מקיין לא התממשו, לאחר שמושלת אלסקה, שרה פיילין, נבחרה להיות שותפתו של מקיין במרוץ לנשיאות.
בדצמבר 2008 שיבחה רייס את הנשיא הנבחר ברק אובמה, על בחירתו בהילרי קלינטון להיות המחליפה של רייס בתפקיד מזכירת המדינה.
רייס שיבחרה את קלינטון, ומאז בחירתה שוחחה עמה ואמרה עליה בנוסף כי היא "אינטליגנטית מאוד ותעשה עבודה מצוינת".
מדיניותה של רייס בתור מזכירת המדינה הסתכלה על לוחמה בטרור כעל עניין של מניעה ולא רק של ענישה.
בראיון ב-18 בדצמבר 2005 רייס אמרה כי "אנחנו צריכים לזכור כי במלחמה בטרור, אנחנו לא מדברים על פעילות פלילית אשר ניתן לתת למישהו לבצע את הפשע ואז אפשר לאחר מעשה לעצור אותם ולתחקר אותם.
אם הם מצליחים לבצע את הפשע, אז מאות או אפילו אלפי אנשים ימות.
לכן חייבים למנוע זאת ומודיעין הוא עמוד התווך במניעת המתקפות."
רייס הייתה גם מבקרת תכופה של חוסר יכולתה של קהילת המודיעין לשתף פעולה ולחלוק מידע.
היא האמינה כי שיתוף פעולה וחלוקת מידע הם חלק אינטגרלי במניעת טרור.
בשנת 2000, כשנה לאחר שאוסאמה בן לאדן אמר לטיים מגזין "תוקפנות כלפי אמריקה היא חובה דתית" ושנה לפני המתקפה של ה-11 בספטמבר, רייס הזהירה בריאיון לרדיו בדטרויט כי:"חייבים לשפר את הארגון של סוכנויות הביון כדי להתמודד עם איום הטרור על ארצות הברית.
אחת הבעיות היא חלוקת האחריות בין ה-CIA וביון חוץ לבין ה-FBI וביון פנים".
היא הוסיפה על זה כי "יש צורך בשיתוף פעולה טוב יותר מכיוון שאנחנו לא רוצים להתעורר בוקר אחד ולמצוא כי אוסמה בן לאדן הצליח לפגוע בנו על אדמתנו".
רייס קידמה את הרעיון שלוחמה בטרור צריכה להכיל לא רק עימות עם ממשלות וארגונים אשר מקדמים ומגנים טרור, אלא גם עם אידאולוגיות אשר מחזקות טרור.
בנאום אשר נתנה ב-29 ביולי 2005, רייס הדגישה כי "הביטחון של אמריקה מהתקפות טרור הוא יותר מאשר עניין של שמירת חוק.
אנחנו חייבים להתעמת עם האידאולוגיה של שנאה בחברות זרות על ידי תמיכה בתקוה האוניברסלית לחופש ובקסם המובהק של דמוקרטיה."
בינואר 2005, במהלך טקסי ההשבעה לקדנציה השנייה של בוש, רייס השתמשה לראשונה במושג "מעוזים של עריצות" כדי להתייחס למדינות אשר היא תופסת כמאיימות על השלום וזכויות האדם בעולם.
מושג זה כונה בעתיד כצאצא של המושג אותו טבע בוש, "ציר הרשע", אשר תיאר את עיראק, איראן וקוריאה הצפונית.
היא זיהתה שישה מעוזים כאלה כאלה שעליהם היא טענה כי על ארצות הברית מוטלת החובה לפתח בהם חופש: קובה, זימבבואה, בורמה ובלארוס כמו גם איראן וקוריאה הצפונית.
בראיון ב-2005 רייס אמרה "אם חוזרים לשנת 2000 כאשר עזרתי לנשיא בקמפיין שלו.
אמרתי שאני, למעשה, סוג של ליברטריאנית בסוגיה זאת.
ובכך הכוונה היא שהייתי מודאגת מפעילות ממשלתית בסוגיה זאת.
אני תומכת חזקה בבחירה של הורים – בהודעה של הורים.
אני תומכת חזקה באיסור על הפלה בשלב מאוחר.
אני חושבת שהדברים האלה הם הדברים שמאחדים אנשים ואני חושבת שזה המקום שאנחנו צריכים להיות בו.
לעיתים כיניתי את עצמי תומכת מתונה בבחירה של נשים בנוגע להפלה." בראיון אחר באותה שנה היא הוסיפה כי היא לא רוצה שהממשלה הפדרלית "תדחוף את תפיסותיה לכאן או לכאן."
רייס אמרה כי היא חושבת שהנשיא בוש "היה בדיוק במקום הנכון" בנוגע להפלות", וביארה כי "אנחנו חייבים לכבד את התרבות של החיים ואנחנו צריכים לנסות להביא אנשים לכבד זאת ולהפוך את זה לאירוע נדיר ככל הניתן".
לעומת זאת, היא הוסיפה שהיא הייתה "מודאגת מתפקיד הממשלה" אבל "נטתה להסכים עם אלה אשר לא רצו במימון ממשלתי של הפלות, מכיוון שאני מאמינה שאין לחייב את אלה אשר מחזיקים בדעה מוסרית בצד השני לממן" את ההליך.
במרץ 2014 רייס הופיעה בפרסומות וידאו עבור קמפיין Ban Bossy.
הקמפיין הופיע ברשתות חברתיות עם המטרה להסיר את המילה Bossy מהשימוש הנרחב שלה בעקבות התפיסה כיא היא פוגענית בנשים וילדות.
מספר סרטונים עם דוברים מפורסמים כמו ביונסה, ג'ניפר גארנר לצד אתר אינטרנט אשר מספק חומרי לימוד, עצות מנהיגות ועצומה אינטרנטית אשר מאפשרת למבקרים להבטיח כי לא ישתמשו במילה.
רייס חוותה על בשרה את האפליה בבירמינגהם, אלבמה.
היא הונחתה לשאת את ראשה בגאווה ולעשות שימוש בשירותים בבית מאשר להכפיף את עצמה לחוסר הכבוד שבשימוש בשירותים של "השחורים" בעיר.
רייס משחזרת כיצד הוריה וחבריהם "סירבו להתיר למגבלות ולחוסר הצדק של זמנם להגביל את אופקינו".
לעומת זאת רייס גם אמרה על מספר פעמים כי בהן סבלה מאפליה על בסיס הגזע שלה.
מבין אירועים אלה רייס משחזרת כי הם כללו הורדה שלה בדרגה לעבודה במחסן בחנות במקום בחדר הלבשה רגיל, איסור ללכת לקרקס או לפארק שעשועים המקומי, איסור על כניסה לחדרי מלון ואפילו הגשה של אוכל רע במסעדות.
כמו כן, בזמן שהוריה של רייס שמרו כי היא תימנע ממקומות בהם היא תיחשף לאפליה, היא הייתה מודעת למאבק לזכויות אזרח ולבעיות בחוקיו של ג'ים קרואו.
שכנתה של רייס מספרת כי "[קונדוליזה] הייתה נוהגת לקרוא ולומר דברים כמו 'ראית מה בול קונור עשה היום?' היא הייתה רק ילדה קטנה והיא הייתה עושה את זאת כל הזמן.
אני הייתי צריכה לקרוא את העיתון באופן נרחב מכיוון שלא הייתי יודעת על מה היא עומדת לדבר איתי".
בול קונור היה האחראי לביטחון מטעם עיריית בירמינגהם במהלך המאבק לזכויות אזרח בארצות הברית והיה הסמל למדיניות הגזענית של הממשל וכן לשימוש באלימות ממשלתית כנגד פעילי זכויות האזרח.
רייס בעצמה אמרה על התקופה שבה ערכו הפרדה בין גזעים "האירועים הנוראים הללו נצרבו לי בתודעה.
פיספסתי ימים רבים בבית הספר המופרד שלי בגלל האיומים התדירים לפיגוע".
במהלך התקופה האלימה במהלך מאבקה של התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית אביה של רייס התחמש ושמר על הבית בזמן שקונדוליזה התאמנה בפסנתר.
לפי פעילים בתנועה לזכויות האזרח, אביה של רייס כינה מנהיגים בתנועה "כושים בורים וחסרי דרך".
אביה של רייס גם הטיף לביתו ולתלמידיו כי על השחורים להוכיח את עצמם ראויים לקדמה ובפשטות יאלצו להיות "טובים כפליים" כדי להתגבר על תופעות של אי צדק שמובנות במערכת.
רייס אמרה כי "ההורים שלי היו אסטרטגיים מאוד.
הם תכננו שאני אהיה מוכנה מאוד, שאני אהיה כל מה שמעורר כבוד בחברה הלבנה, כך שאהיה מוגנת מגזענות.
הם תכננו שאני אוכל להתמודד עם החברה הלבנה בתנאים שלי".
בזמן שמשפחת רייס תמכה במטרות של המאבק לזכויות האזרח, הם לא הסכימו עם הרעיון של השמת ביתם בסכנה.
רייס הייתה בת שמונה כאשר חברתה לכיתה דניס מקנייר, שהייתה בת 11, נהרגה בפיגוע בכנסייה הבפטיסטית ברחוב 16. הפיגוע בוצע על ידי גזענים לבנים ב-15 בספטמבר 1963. רייס העירה על נקודה זאת בחייה כי:
רייס העירה כי העובדה שגדלה בתקופה של הפרדה גזעית הנחילה בה נחישות כנגד מצוקה ואת הצורך להיות "טובים כפליים" כנגד אנשים שאינם במיעוט.
הפרדה גזעית גם הקשיחה את עמדתה בנוגע לזכות לשאת נשק; רייס אמרה בראיונות כי אם רישום של כלי נשק היה מחויב בחוק, הנשק של אביה היה מוחרם ומשאיר אותם ללא הגנה נגד פושטים של הקו קלוקס קלאן.
רייס הופיעה ארבע פעמים ברשימת טיים 100, רשימת מאה האנשים הכי משפיעים בעולם של טיים מגזין.
רייס היא רק אחת מתוך תשעה אנשים בעולם שההשפעה שלהם הייתה רבה מספיק כדי להופיע ברשימה באופן כה תדיר.
אומנם הרשימה כוללת אנשים שיש להם פוטנציאל לשנות, לטובה ולרעה, את העולם.
טיים מגזין האשים את רייס בכך שביזבזה את ההשפעה שלה כאשר ב-1 בפברואר 2007 אמר כי "ההישגים שלה כמזכירת המדינה היו צנועים, ואפילו אלה שהשיגה כבר החלו להתפוגג", כמו כן "היא הייתה איטית בזיהוי הרמה שבה היוקרה של ארצות הברית התדרדרה".
ב-2004 ו-2005 היא דורגה כאישה הכי חזקה בעולם על ידי מגזין פורבס וכאישה השנייה הכי חזקה בעולם בשנת 2006 (לאחר אנגלה מרקל, קנצלרית גרמניה).
רייס ספגה ביקורת הן בארצות הברית והן מחוצה לה על מעורבותה בממשלו של ג'ורג' ווקר בוש.
בפרט הביקורות התמקדו באישור שלה לשימוש בטכניקות עינוי של אסירים במים.
כאשר באה לתת הרצאת אורח באוניברסיטת פרינסטון המתינו לה מפגינים.
כאשר באה לתת הרצאת אורח בבוסטון קולג' הדבר גרר את התפטרותו של חבר סגל.
בעקבות מחאה מקומית רייס ויתרה על הזכות לנאום בטקס סיום הלימודים באוניברסיטת ראטגרס.
רייס פגשה במפגינים גם כאשר נסעה לביקור בליברפול שבאנגליה.
ברברה בוקסר, סנאטורית דמוקרטית מקליפורניה ביקרה את רייס פעמים רבות על פעילותה הציבורית סביב המלחמה בעיראק.
במהלך הופעתה של רייס בפני הקונגרס בטרם התמנתה לתפקיד מזכירת המדינה בינואר 2005 בוקסר אמרה לרייס כי "אני מאמינה, וזאת מנקודת מבטי האישית, שהנאמנות שלך למשימה שנתנו לך, לשווק את המלחמה, התגברה על הכבוד שנתת לאמת."
ב-11 בינואר 2007 במהלך דיבייט על מלחמת עיראק אמרה בוקסר כי "העניין כאן הוא מי משלם את המחיר, מי משלם את המחיר?
אני לא עומדת לשלם מחיר אישי.
הילדים שלי מבוגרים מדי והנכד שלי צעיר מדי.
את לא עומדת לשלם מחיר אישי, כפי שאני מבינה, בתוך משפחתך המיידית.
אז מי עומד לשלם מחיר?
הצבא האמריקאי ומשפחותיהם, ואני רק רוצה להחזיר אותנו לנקודה הזאת".
אני אומר, שהיא כמוני, לשתינו יש משפחות שאינן בצבא."
לפי הוושינגטון פוסט בסוף יולי 2008 ג'ון בולטון, מזכיר המדינה ושגריר ארצות הברית באומות המאוחדות לשעבר, התייחס לרייס ולבעלי בריתה בממשלו של בוש ואמר "ברגע שהקריסה מתחילה, למתנגדים יש הזדמנות אמיתית לזכות ביתרון.
במושגים של נשיאותו של בוש כל כך הרבה מופעים של הסתייגות כל כך קרוב לסוף הורסים את האמינות...נדמה שאין שפל עמוק מספיק שהממשל הזה לא ישקע אליו בסוף ימיו." לדעתו של בולטון, רייס ובעלי בריתה ויתרו על ערכי יסוד שמרניים אשר החזיקו בהם בעבר.
דונלד רמספלד, מזכיר ההגנה תחת ממשלו של בוש בשנים 2001–2006, ביקר את רייס מספר פעמים לאחר שתקופת כהונתם הסתיימה.
בספרו אודות חייו הוא תיאר אותה כאקדמאית צעירה וחסרת ניסיון אשר לא ידעה את מקומה.
דיק צ'ייני, סגן נשיא ארצות הברית, הציע בספרו כי רייס הוליכה את הנשיא שולל בנוגע לדיפלומטיה גרעינית עם קוריאה הצפונית.
צ'ייני כתב בספר שלו כי "היא נכנסה למשרד שלי, ישבה בכיסא ליד השולחן שלי, ובדמעות הודתה כי אני צדקתי".
רייס הגיבה כי "התיאור הזה לא נשמע כמוני" ואמרה שהיא רואה בספר "מתקפה על האמינות שלי."
נקודות מבט מתוך הקהילה השחורה
הפופולריות של רייס צנחה בעקבות המאבק לאשרר אותה לתפקיד מזכירת המדינה לאחר הוריקן קתרינה באוגוסט 2005. צמיחתה של רייס בממשלו של בוש בתחילה משכה גלי אהדה בתוך הקהילה השחורה.
בסקר שנערך ב-2002 היועצת לביטחון לאומי רייס קיבלה אחוזי אהדה של 41% בקרב משיבים שחורים אבל 40% נוספים לא הכירו את רייס מספיק טוב כדי לדרג אותה והדמות הציבורית שלה נותרה אנונימית יחסית.
ככל שהחשיבות בתפקידה התגברה כך מבקרים בקרב הקהילה השחורה החלו להביע את חששם בנוגע לעמדותיה של רייס.
ב-2005 בטור דעה בוושינגטון פוסט נשאלה השאלה "כיצד יש לרייס דעות בפוליטיקה עולמית אשר שונות באופן כל כך קיצוני מאלה של רוב השחורים האמריקאים?"
באוגוסט 2005, התייחס הארי בלפונטה, מוזיקאי, שחקן ופעיל חברתי, לשחורים אשר עבדו בממשל של בוש בתור "עריצים שחורים".
התגובות לאמירה הזאת היו מגוונות באופיין.
רייס ביטלה את הביקורות האלה בראיון שנתנה ב-14 בספטמבר 2005 באומרה "למה שאדאג בנוגע למשהו כזה?
המציאות היא שהייתי שחורה כל חיי.
אף אחד לא צריך לומר לי כיצד להיות שחורה."
מספר דמויות בכירות בקהילה השחורה בארצות הברית התבטאו בפומבי והגנו על רייס.
ביקורת על מינויה לדירקטוריון של דרופבוקס
ב-9 באפריל 2014, Dropbox, שירות אינטרנטי חינמי, המאפשר למשתמשים לאחסן קבצים ולשתפם עם משתמשים אחרים ברשת ועם כל המחשבים שברשותם באמצעות מחשוב ענן, הודיע כי הוא ממנה את רייס לדירקטוריון שלה.
המייסד ומהמנכ"ל של דרופבוקס דרו יוסטון אמר כי הצטרפותה של רייס תסייע לחברה "להגדיל את טביעת הרגל העולמית שלה".
לעומת זאת, המינוי של רייס גרר תגובות כועסות מאקטיביסטים אינטרנטיים אשר ציטטו את תמיכתה של היועצת לביטחון לאומי לשעבר, בהאזנות סתר של הסוכנות לביטחון לאומי במהלך כהונתו של ג'ורג' בוש.
פעילים אלה קראו לחרם על Dropbox ובפוסט בבלוג אשר הוביל את הקריאות לחרם בשם Drop-Dropbox.com כתבו "זה מטריד באופן עמוק, וכל אחד, וכל עסק, אשר מעריך אתיקה צריך להיות מוטרד".
הפוסט המשיך ואמר "בהינתן כל מה שאנו יודעים כיום על תוכנית האזנות הסתר של הממשל, ותפקידה של רייס בתוכנית זאת, למה שנרצה מישהי כמוה מעורבת ב-Dropbox, ארגון שאנו סומכים עליו עם המידע האישי והעסקי החשוב לנו ביותר?"
רייס מעולם לא נישאה ואין לה ילדים.
בשנות ה-70 היא יצאה והייתה מאורסת לתקופה קצרה לריק אפצ'רץ', שחקן פוטבול אמריקאי.
היא עזבה אותו, לפי הביוגרפיה שלה מכיוון ש-"היא ידעה שמערכת היחסים לא תעבוד".
אימה של רייס, אנג'לה רייס, מתה מסרטן השד באוגוסט 1985 בגיל 61. ביולי 1989, אביה ג'ון וסלי רייס, התחתן עם קלרה ביילי, והוא נשאר נשוי לה עד מותו בדצמבר 2000 בגיל 77.
ב-20 באוגוסט 2012, יצאה ההודעה כי רייס תהיה אחת משתי הנשים הראשונות שתתקבלנה בתור חברות במועדון הגולף הלאומי אוגוסטה (האישה השנייה היא דרלה מור, אשת עסקים אמריקאית).
מועדון הגולף נחשב לאחד הטובים בעולם והוא מארח את טורניר המאסטרס בקביעות מאז 1934. הוא המגרש היחיד שמארח את המאסטרס בקביעות באותו מגרש.
ב-2014, רייס זכתה להיות אחת מ-25 מהנשים המשפיעות ביותר בספורט לפי הדירוג של ESPN.
רייס ניגנה בפסנתר בפני קהלים מאז שהייתה ילדה צעירה.
בגיל 15 היא ניגנה יצירות של מוצרט בתזמורת הסימפונית של דנוור.
בעת שהייתה מזכירת המדינה של ארצות הברית ניגנה באופן קבוע עם תזמורת קאמרית בוושינגטון.
רייס איננה מנגנת באופן מקצועי אך הופיעה באירועים דיפלומטיים בשגרירויות, וביניהם בהופעה מול המלכה אליזבת השנייה.
כמו כן רייס הופיעה יחד עם נגן הצ'לו הידוע יו-יו מה וכן עם הזמרת אריתה פרנקלין.
רייס ביצעה הופעת קמע בסדרה רוק 30 בפרק בעונה החמישית בתור עצמה.
רייס אמרה שהמלחין האהוב עליה הוא יוהאן בראהמס, וזאת מכיוון שהיא חושבת שהמוזיקה שלו היא "מלאת תשוקה אך איננה רגשנית".
באופן משלים, ב-10 באפריל 2009 ב-The Tonight Show עם ג'יי לנו רייס אמרה כי הלהקה האהובה עליה היא לד זפלין.
מתוקף תפקידה כמזכירת המדינה רייס כיהנה בתור חברת הדירקטוריון של מרכז ג'ון פ.
לקראת סיום כהונתו בינואר 2009, מינה ג'ורג' ווקר בוש בתור נשיא ארצות הברית את רייס לחברה קבועה בדירקטוריון.
קונדור האנדים (שם מדעי: Vultur gryphus) הוא עוף גדול ממדים ממשפחת הקונדוריים.
הוא נקרא על שם הרי האנדים שבאמריקה הדרומית, שם הוא חי.
קונדור האנדים הוא אוכל שיירים, שניזון בעיקר מפגרים (מועדפים עליו פגרים גדולים, לדוגמה של איילים או פרים).
תחום תפוצתו מתמשך על פני הרי האנדים בדרום אמריקה, מוונצואלה וקולומביה בצפון (אזורים בהם מין זה נדיר במיוחד), ודרומה דרך אקוודור, פרו, צ'ילה, בוליביה ומערב ארגנטינה עד ארץ האש.
תחום תפוצתו הלך וקטן החל מהמאה ה-19 בשל פעילויות אנוש.
למרות שאורכו קטן בכ-8 ס"מ משל הקונדור הקליפורני, מוטת כנפיו גדולה יותר.
רק עופות ים והנשר המקראי משתווים לקונדור האנדים במוטת כנפיו העצומה.
ראשו וצווארו האדומים-שחרחרים של הקונדור קירחים ולזכר כרבולת אפורה (לנקבה אין כרבולת).
רוב הגוף שחור, מסביב לצוואר ישנה פלומה של נוצות לבנות, שבולטת במיוחד אצל הזכרים.
על הכנפיים ישנם כתמים לבנים, הבולטים במיוחד אצל הזכרים.
קונדור האנדים מגיע לבגרות מינית בגיל 5-6 שנים.
הזכר והנקבה דואגים לגוזל עד גיל שנה.
הקונדור מקנן על הקרקע בצוקים גבוהים, ברום של עד 5,000 מטרים מעל גובה פני הים.
מין זה עלול להימצא בקרוב בסכנת הכחדה עקב ציד בלתי חוקי וזיהום סביבתי.
נוצותיו של קונדור בוגר שחורות, מלבד רצועה של נוצות לבנות על הצוואר ופסים לבנים על נוצות הכנפיים של הזכרים הבוגרים, שמופיעות אחרי נשירת הנוצות הראשונה שלהם.
הקונדור נחשב למייצג של עולם השמיים ויוחס לו התפקיד של העברת המתים לעולם הבא.
כיום הקונדור משמש כסמל מדינות האנדים.
במדינות קולומביה, צ'ילה, בוליביה ואקוודור, הקונדור נמצא על הסמל הלאומי.
הקונגרס הציוני בפוֹקְשָׁאן (ברומנית: Congresul Sionist de la Focșani) היה הקונגרס הראשון של תנועת "חובבי ציון" באירופה.
התכנס בעיר הרומנית פוקשאן (Focşani) ביום כ' בטבת תרמ"ב, 11 בינואר 1882.
ביהדות רומניה, בגבולות הרגאט, התאכזבו מכך ששלטונות רומניה דחו את דרישות קונגרס ברלין למתן זכויות ליהודים ואפילו הגבירו את הדיכוי והקיפוח.
בין שתי אפשרויות ההגירה שהיו פתוחות בפני יהודי מזרח אירופה, ההגירה לאמריקה וההגירה לארץ ישראל, רבים ביהדות רומניה העדיפו את השנייה מתוך שיקול שגם באמריקה עלולה להתפתח אנטישמיות.
מרבית יהודי רומניה, 70,000, היו מאורגנים באגודות ששמו להן למטרה עלייה ומעבר לעבודה חקלאית בארץ ישראל.
לקראת סוף שנת 1881, "הוועד המרכזי הזמני" של פוקשאן, פרסם קול קורא-מזמין לוויעוד של כל החברות ליישוב ארץ ישראל.
הכרוז היה קודם כל קריאה לידידות (היו מתחים בין קהילות שונות ומתחים בין אישיים ובעיקר בין קהילת בוקרשט ובין קהילות גאלאץ ופוקשאן).
הכינוס הראשון בוטל יומיים לפני מועדו באמצעות מברקי ביטול שנשלחו לקרואים וזאת כדי להספיק ולקבל את אישור השלטונות לפני הכינוס בפועל.
הרוח החיה בארגון הכינוס היה שמואל פינלס שנבחר למזכיר הוועד המרכזי.
יושב ראש הוועד המקומי, דויד רינצלר, שלח את ההזמנות לקונגרס, הזמנות שהודפסו בעברית והוטבע בהן, באמצעות חותמת מיוחדת, התאריך העברי (כ"ג בכסלו תרמ"ב 1881).
הכינוס התפרסם בעולם היהודי ועשה רושם רב ויהודים רבים ברחבי העולם הגיבו בעיתונות היהודית.
ביום כ' בטבת תרמ"ב התכנס בפוקשאן הקונגרס תחת השם: "קונגרס אגודות יישוב א"י על ידי עבודת-אדמה".
הנהלת הקונגרס הורכבה משמואל פינלס (נשיא הקונגרס), מאיר וינברג מבוקרשט ונפתלי זוננבליך מבוטושאן (סגני נשיא), דויד רינצלר (מזכיר), י.
לקונגרס הגיעו גם אורחים מחוץ לרומניה וביניהם לורנס אוליפנט ואליעזר רוקח שנאמו בפני המתכנסים ותיארו להם את נופי ארץ ישראל.
השבועון "המגיד" בגיליונו מ-8 בפברואר 1882 מדווח: "ליישוב ארץ ישראל.
האולם היה ערוך ומתוקן וטוב ויפה עם כל הכלים הדרושים: שלחנות וכיסאות עמדו במשטר וסדר נכון בעבור מושבות הנבחרים.
מנורות רבות האירו את האולם המקושט בתבניות גדולי ישראל." (הועתק לפי המקור פרט להערת הגימטריה)
להלן רשימת הצירים שהשתתפו בקונגרס (לפי סדר אלף בית של יישובי המקור בלטינית):
ספטר (J.Sefter), ישראל טלר, י.
קונדואה (Kondoa) הוא אתר המשתרע על פני 2,336 קמ"ר בצפון מרכז טנזניה, בין הערים ארושה ודודומה.
האתר כולל כ-200 עד 450 מערות, מסתורי סלע וצוקים, שבחלקם התגלו ציורי סלע שהמוקדמים שבהם מוערכים כבני למעלה מ-1,500 שנים.
הציורים שנחקרו לראשונה בשנות ה-30 של המאה ה-20 בידי החוקר הבריטי לואיס ליקי, מתארים אנשים, בעלי חיים, סצנות ציד ודוגמאות גאומטריות.
בשנת 2006 הכריז ארגון אונסק"ו על האתר כאתר מורשת עולמית.
האתר זכה לפרסום בספר שיצא לאור בשנת 1983, והמחקרים האחרונים נערכו בו בשנים 1981-1979.
קונדואה שוכנת באזור ערבות המסאי והצוקים שבצידו המזרחי של השבר הסורי-אפריקני, והיא משתרעת על פני גבעות סלעיות.
הציורים שוכנים על פסגות הגבעות, וייתכן שאתרים אלה שימשו כמקומות מסתור או פרישה בעת התקפות המסאי.
חלק מהמערות שימשו עד לאחרונה כמקומות מסתור לבני אדם, אשר נטשו את המישורים בעת העונות הגשומות.
חלק ניכר מהאתרים פונים לכיוון מזרח, וצופים אל השמש הזורחת.
נכון לשנת 2006 תועדו 193 אתרים בהם התגלו ציורי סלע, ואלה ערוכים בשישה צברים.
לחלק מהאתרים נודעת גם כיום משמעות מסורתית וטקסית בקרב האוכלוסייה המקומית, ונערכים בהם טקסי חניכה, רפואה, טקסים להורדת גשם ועוד.
עם זאת, אין קשר הכרחי בין ציורי הסלע לאתרים אלה - בחלק מהאתרים הטקסיים אין ציורים כלל, וייתכן שציורים נוספו לאתרים דתיים קיימים.
הציורים האדומים בקונדואה שוכנים בקצה ההתפשטות הצפוני של הציידים-לקטים באפריקה הדרומית.
הם מתארים בני אדם שלהם דמויות מוארכות ובעלי חיים, חלקם בקווי מתאר בלבד ואחרים אגב צביעת הדמויות.
קיימות גם דמויות בשני גוונים או יותר, אך אלה נדירות.
חלק מהדמויות האנושיות עוטות מסיכה שייתכן ושימשה ציידים, ולעיתים קרובות בלווית חץ וקשת או בעלי חיים, במה שנראה כסצנות ציד.
בעלי החיים הנפוצים ביותר בציורים הם אנטילופות אך גם פילים וג'ירפות מתועדים.
בין הציורים דוגמאות גאומטריות של מעגלים הערוכים זה בתוך זה, עם קווים הקורנים מהם.
הציורים צוירו זה על גבי זה ומייצגים תרבות מתמשכת שייתכן ונהגה משך אלפי שנים.
ליקי תיארך את הציורים בשנת 1951 למועד מוקדם שלא זכה להסכמה בקרב חלק מעמיתיו, ונכון לשנת 2006, סוגיית תיארוך הממצאים נותרה פתוחה.
ציורים בשחור ובלבן מאוחרים לציורים האדומים והם מתארים קווים, מעגלים, ריבועים, נקודות וסימנים נוספים.
הציורים מתארים גם חיות בית וסצנות ציד שוב אינן מופיעות בהם.
ככלל, ציורים אלה פחות מתוחכמים מהציורים האדומים וחלקם צוירו על גבי האחרונים.
ציורים אלה מיוחסים לרועים חקלאים שהגיעו לאזור לפני כ-1,500 שנים, וגרמו לעקירתם של חלק מהציידים-לקטים ששכנו בו, אך גם לגביהם קיימת חוסר ודאות באשר לתיארוכם, וייתכן ששני הסגנונות התקיימו זה לצד זה.
קונדאטיס (Condatis - "מפגש מים") היה אל מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ בעיקר בצפון בריטניה הרומית ובגאליה.
קונדאטיס היה אל מפגשי הנהרות, ומרכזו הפולחני היה בסמוך למפגש הנהרות טיין וטיס.
עם המפגש בין התרבות הקלטית ותרבות האימפריה הרומית, זוהה קונדאטיס עם האל מרס מהמיתולוגיה הרומית.
שתי ערים בשם קונדאט (כיום רן שבברטאן, וכן העיר נורת'וויץ' שבצ'שייר) נקראו על שמו של האל.
קונדוקטוס הוא מושג במוזיקה של ימי הביניים, סוג של יצירת קודש ווקאלית שאינה ליטורגית, לקול אחד או יותר.
מקור המילה במילה הלטינית conducere (ללוות), וסביר להניח, שהקונדוקטוס הושר בשעת העברתו של ספר ליקוטי התפילות (lectionary) מן המקום שם נשמר באופן קבוע אל עמוד הקריאה לפני עדת המתפללים.
הקונדוקטוס היה מן היצירות הווקאליות העיקריות בתקופת הארס אנטיקווה
מקור הצורה, קרוב לוודאי, בדרום צרפת, בסביבות 1150 ולשיא פיתוחה הגיעה בתקופת פעילותה של אסכולת נוטרדאם בראשית המאה ה-13. רוב חיבורי הקונדוקטוס בקובץ הגדול של כתבי יד מנוטרדאם כתובים לשניים או שלושה קולות.
ייחודם של הקונדוקטוס ברפרטואר של נוטרדאם הוא בהכנסת מלודיות חילוניות כחומר מקור, אף כי השימוש במלודיות קודש נפוץ גם הוא.
נושאים מקובלים לשירים היו חיי הקדושים, חגיגות האדון (ישו), חזיון לידת ישו, כמו גם נושאים שוטפים כגון התנהגות מופתית של עדי האמונה בני התקופה, כמו תומאס בקט.
רפרטואר חשוב ומעניין של קונדוקטוס משלהי התקופה מורכב משירים, המותחים ביקורות על מעשי התעללות והשפלה מצד אנשי כמורה, שחלקם שערורייתיים ממש.
קשה אומנם לשער ששרו אותם בכנסייה, אבל ייתכן שלרפטואר היה קיום מעבר לשימוש הליטורגי המתועד שלו.
אחדים מן השירים, שכולם כתובים בלטינית, מיוחסים למשוררים כמו פיליפ יועץ הבישוף וג'ון מהאודן.
סגנון הקונדוקטוס היה קצבי, בדרך כלל, כיאה למוזיקה המלווה תהלוכה, וכמעט תמיד צליל-מול-צליל.
מבחינה סגנונית היה שונה לחלוטין מן הצורה הפוליפונית הליטורגית העיקרית של התקופה, האורגנום, שבה נעו הקולות בדרך כלל במהירויות שונות; בקונדוקטוס, הקולות זימרו יחדיו, בסגנון הידוע גם כ"דיסקנט".
תאורטיקאים של המוזיקה כוללים בכתביהם על קונדוקטוס גם את פרנקו מקולון, שהמליץ להכניס מלודיה יפה בטנור, יוהנס דה גרלנדיה, ואנונימוס IV.
התאורטיקאי מראשית המאה ה-14 ז'אק מליאז', מליץ יושר נלהב לסגנון הארס אנטיקווה כנגד סגנון הארס נובה החדש, "הלא-מוסרי והתאוותני", קונן על אדישותם לקונדוקטוס של המלחינים בני זמנו.
הקונדוקטוס האריך ימים ביותר בגרמניה, שם תועד במאה ה-14.
קונדוקטוס אנגליים מסוף המאה ה-13 וראשית ה-14 משתמשים במקרים רבים בטכניקת הרונדו.
קונדור קליפורני (Gymnogyps californianus) הוא עוף היבשה הגדול בצפון אמריקה.
צבעו שחור עם טלאים לבנים תחת כנפיו, ראשו קירח וצבע עורו צהוב עד אדום בהיר.
מוטת הכנף שלו הנה הגדולה ביותר בין העופות של צפון אמריקה.
כיום חי הקונדור הקליפורני רק בגרנד קניון, בפארק הלאומי ציון והרי החוף המערביים של קליפורניה וצפון באחה קליפורניה.
מין זה הוא היחיד ששרד בסוג Gymnogyps.
הקונדור הקליפורני הוא אוכל נבלות ונזון מכמות נכבדת של נבלות.
תוחלת חייו היא כ-50 שנה, ולפיכך הוא אחד העופות בעלי תוחלת החיים הארוכה ביותר.
במהלך המאה ה-19 ירד מספרם של הקונדורים הקליפורנים באופן דרמטי בעקבות הרעלת עופרת, ציד, והרס בית הגידול.
תוכנית שימור שקידמה ממשלת ארצות הברית הביאה לתפיסתם של 22 פרטים שנותרו בטבע עד 1987, וגידולם בשבייה בפארק סן דייגו ובגן החיות לוס אנג'לס.
הם הורבו בשבי, ומ-1991 החלו להחזיר קונדורים לטבע.
תוכנית שימור זו היא התוכנית היקרה ביותר לשימור מינים שנעשתה בארצות הברית.
הקונדור הקליפורני הוא אחד העופות הנדירים בעולם, ונכון ל-2017 חיים 463 פרטים ממין זה.
הקונדור הקליפורני תואר על ידי חוקר הטבע ג'ורג' שאו ב-1797 כ-Vultur californianus.
בתחילה סווג הקונדור הקליפורני באותו הסוג עם קונדור האנדים (V.
gryphus), אולם עקב שוני במראם, באורך הכנפיים, ונטייתו של קונדור האנדים להרוג חיות קטנות כמזון, מסווג כיום הקונדור הקליפורני בסוג נפרד, Gymnogyps.
סיווגו המדויק של הקונדור הקליפורני, כיתר הקונדוריים (המכונים לעיתים "נשרי העולם החדש"), איננו ברור.
אף על פי שנשרי העולם החדש ונשרי העולם הישן בעלי מראה ונישות אקולוגיות דומות, שתי קבוצות אלו התפתחו מאבות קדמונים אחרים בחלקים שונים של העולם.
במהלך תקופת הפליסטוקן היה סוג זה נפוץ באמריקה.
על סמך ממצאים ממאובנים תוארו מינים נוספים בסוג זה: Gymnogyps kofordi שהתקיים בפלורידה בפליסטוקן התחתון ו-Gymnogyps howardae שהתקיים בפרו בפליסטוקן העליון.
שרידי קונדור שנמצא בשכבה מהפליסטוקן העליון בקובה תואר כ-Antillovultur varonai; אולם בהמשך התברר כמין נוסף בסוג Gymnogyps, או אולי אף כתת-מין של הקונדור הקליפורני.
הקונדור הקליפורני הוא המין היחיד בסוג Gymnogyps החי כיום.
בפליסטוקן העליון התקיים Gymnogyps californianus amplus, שתחום תפוצתו חפף את מרבית תחום התפוצה ההיסטורי של מין זה ואף הגיע עד פלורידה, אך הוא היה גדול יותר ומשקלו היה דומה לזה של קונדור האנדים.
בעבר למין זה היה מקור רחב יותר, אולם עם השתנות האקלים במהלך עידן הקרח האחרון, הפכה אוכלוסייתו לקטנה יותר והתפתחה לתת המין המוכר כיום - Gymnogyps californianus californianus.
קונדור קליפורני בוגר הוא בעל צבע שחור אחיד, למעט פסים או כתמים משולשים לבנים גדולים על החלק התחתון של כנפיו, בפרט בזכרים.
רגליו אפורות, מקורו בצבע לבן צהבהב ועיניו אדומות.
ציצית נוצות שחורות מקיפה את בסיס הצוואר.
קונדורים צעירים הם ברובם בעלי כתמים חומים כהים, ראשם בצבע שחור, וצבע הכתמים תחת נוצות התעופה הוא אפור ולא לבן.
כאדפטציה הגיינית, על ראשו וצווארו של הקונדור הקליפורני יש נוצות מעטות, וכך העור מתייבש ונחשף לקרינת על-סגול מהשמש בגובה רב, אלו תורמים לסטריליות.
הראש והצוואר יכולים להאדים בתגובה למצב רגשי, יכולת העשויה לשמש לתקשורת בין פרטים.
צבע העור משתנה בין צהוב לאדום כתמתם.
בשונה מרוב העופות הדורסים הנקבה קטנה מן הזכר.
הגודל הכולל יכול לנוע בטווח של 109–140 ס"מ, ומוטת הכנפיים 2.49–3 מטר.
המשקל יכול לנוע בין 7 ל-14 ק"ג, כשהמשקל הממוצע הוא כ-8-9 ק"ג.
רוב המדידות מקורן מעופות שגודלו בשבייה, ולכן קביעה אם יש הבדלים משמעותיים בין עופות שגודלו בשבייה לעופות שחיים בטבע קשה.
מוטת הכנפיים של הקונדור הקליפורני היא הגדולה מבין העופות של צפון אמריקה.
מבחינת משקל ואורך הגוף הם שניים רק לברבור המחצצר (Cygnus buccinator) ולברבור המצוי (Cygnus olor) שהובא לאמריקה על ידי האדם.
מבחינת אורך הגוף הוא קטן גם מהשקנאי האמריקאי (Pelecanus erythrorhynchos) ומהעגור האמריקאי (Grus americana).
ב-2021 דווח על רבייה א-זוויגית של נקבה בגן חיות בארהב.
הנקבה הטילה 2 ביצים אשר הגוזלים שבקעו מהן אינם קשורים גנטית לאף אחד מהזכרים בגן החיות.
קונדה נאסט טראבלר הוא כתב עת אמריקאי שמתפרסם בידי Condé Nast Publications.
מקורו בדיוור שנשלח בידי מועדון דיינרס (Diners Club).
מועדון שראשיתו ב-1953, שערך רשימות של בתי עסק שמשתמשים בכרטיס.
הוא החל לכלול בתוכו פרסומות ב-1955. על מנת למשוך יותר מפרסמים, הוא נעשה כתב עת שלם, The Diners Club Magazine, ב-1960. מאוחר יותר הוא קרא לעצמו Signature.
קונדה נאסט רכשו את Signature ב-1986, והשיקו אותו מחדש תחת שמו הנוכחי שנה אחרי כן.
כעת המגזין מתמחה בתיירות יוקרה וסוקר מלונות, מוצרים ושירותים יקרים.
חלק גדול ממנו מיועד לתיירים עסקיים.
בנוסף לכתיבה אודות אתרים אקזוטיים שונים כך שהקוראים יוכלו לטייל אליהם, הוא גם מדרג מתקנים כמו בתי-מלון ושדות-תעופה.
כותרת המשנה של כתב-העת היא "האמת בנסיעות".
כתב העת היוקרתי מפרסם סקירות רק של בתי המלון הטובים ביותר בעולם, והפרסומות בו הן של מותגי יוקרה, בכללם שאנל, בולגארי, יגואר, מרצדס ודולצ'ה וגבאנה.
מדי אוגוסט קונדה נאסט טראבלר מציגים תקציר של אתרי התיירות המועדפים עליהם וכוללים גם סקירה כוללנית וגם מידע ייעודי על ארצות ואזורים מסוימים.
קונדה נאסט טראבלר יוצא לאור במטה Condé Nast Publications ארצות הברית בכיכר טיימס 4, ניו יורק.
יש גם מהדורה בריטית, היוצאת לאור בידי משרדי קונדה נאסט בבית ווג בלונדון.
ההבדל העיקרי בין שתי המהדורות הוא שהמהדורה הבריטית משתמשת בכתיב אנגלי עבור הכותרת: Condé Nast Traveller.
המתכונת והתוכן הם דומים מאוד לאלו של המהדורה האמריקאית.
קונדור איירליינס היא חברת תעופה שבסיסה בגרמניה.
החברה מפעילה טיסות למדינות הים התיכון, אסיה, אפריקה, צפון אמריקה והאיים הקריביים.
בסיסי הפעולה הראשיים של החברה נמצאים בנמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט ובנמל התעופה מינכן פרנץ יוזף שטראוס, ובקאריביים בנמל התעופה של סנטו דומינגו ברפובליקה הדומיניקנית.
עד שנת 2005 הייתה החברה בבעלות של חברת לופטהנזה ולאחר מכן נקנתה על ידי קבוצת תומאס קוק.
כעת נמצאת בשליטה של לוט הפולנית.
החברה הוקמה ב-21 בדצמבר 1955 בשם "שירותי טייס גרמניים בע"מ" (Deutsche Flugdienst GmbH), והחלה לפעול ב-28 במרץ 1956. בעקבות משבר ב-1960 נמכרה החברה ללופטהנזה ששינתה את שמה לקונדור איירליינס.
ב-25 בספטמבר 2019 סיפקה ממשלת גרמניה הלוואה כדי להציל את החברה, לאחר שחברת האם "קבוצת תומאס קוק" פשטה את הרגל.
ב 25 בינואר 2020 הודיעה חברת התעופה הפולנית לוט, על רכישת החברה.
קונדואיט הייתה חברת טכנולוגיה ישראלית שפיתחה סרגלי כלים מותאמים אישית הניתנים להתאמה לאתר אינטרנט או כאפליקציה לסמארטפון.
הסרגל הותקן במחשב ובדפדפן על פי רוב ללא ידיעתו של המשתמש, דרך הורדות של תוכנות מאתרי תוכן (על פי רוב זדוניים כדוגמת Cnet download, Softpedia, Softonic ועוד), ונחשב לחוטף דפדפן (browser hijacker) שהוא סוג של תוכנה זדונית (malware) וכקשה להסרה.
מטה קונדואיט היה ממוקם בפארק המדע קריית ויצמן שבנס ציונה, ומשרדים נוספים היו ממוקמים בפוסטר סיטי, קליפורניה.
עיקר הפעילות של החברה מוזג עם חברת פריון נטוורק בסוף 2013. הפעילות שנותרה מקונדואיט לאחר המיזוג המשיכה לפעול תחת השם קומו (Como), אך צוצמצה בהדרגה עד שנת 2019. ב-2020 עברה פעילות זאת לחברה חדשה.
החברה הוקמה בשנת 2005 על ידי דרור ארז, גבי בילצ'יק, ורונן שילה, ששימש כמנכ"ל.
הפלטפורמה שפיתחה אפשרה לספקי תוכן לייצר סרגל כלים לדפדפן עבור גלישה במחשב ובמובייל, ולשלב בו כלים נוספים ותוכן דוגמת חדשות, דיווחי מזג אוויר, ספורט וכו'.
בניית הסרגל הייתה ללא תשלום, אך החברה הרוויחה ממודל של חלוקת רווחים על כל הכנסה שנוצרת באמצעות הסרגל (בעיקר הכנסות מפרסום באינטרנט).
מקור הכנסות נוסף היה הסכם שחתמה עם חברת גוגל להפניית גולשים למנוע החיפוש שלה תמורת תשלום.
בין המותגים שאימצו את הפתרונות של קונדואיט היו: גרופון, ליגת הבייסבול האמריקאית, פוקס ניוז, ערוץ מזג האוויר, מאקו, וואלה ועוד.
קרן הון הסיכון יוזמה השקיעה בחברה עם הקמתה 1.5 מיליון דולר והחזיקה 8.5% ממניותיה קרן בנצ'מרק קפיטל השקיעה בחברה 8.5 מיליון דולר ב-2008 וחזיקה ב-17.5% מהמניות.
בשלב זה שלושת היזמים, החזיקו בכ-40% ממניות החברה, יו"ר החברה, זאק רינת, החזיק ב-12.5% ממניות החברה ו-22% ממניות החברה היו מוחזקים על ידי עובדיה.
לפי רשם החברות רשמה קונדואיט הכנסות של 18 מיליון דולר ב-2008, וב-2009 ההכנסות היה מעל 100 מיליון דולר והחברה הייתה רווחית.
בדצמבר 2010 חתמה החברה על הסכם לשיתוף פעולה עם חברת מיקרוסופט, במסגרתו החליף מנוע החיפוש הבינג את גוגל בסרגל הכלים.
שיתוף פעולה זה יצר מקור הכנסות נוסף לחברה שמיקרוסופט שילמה לקונדואיט עבור כל חיפוש שמקורו בסרגל.
במאי 2011 נחשף כי קונדואיט אחראית ל-10%-11% מההקלקות על קישורים פרסומיים ב-Bing.
ב-23 במאי 2011 רכשה קונדואיט את חברת וויביה (Wibiya) הישראלית תמורת כ-45 מיליון דולר.
חברה שפיתחה סרגל כלים שמאפשר לבלוגרים לשתף תכנים ברשתות חברתיות.
נסיקת שווי החברה ומיזוג פעילות עם פריון
בספטמבר 2011 חילקה החברה דיבידנד של מעל ל-200 מיליון שקל למייסדים ולמשקיעים (כך שהם החזירו את השקעתם ללא מכירת מניות).
החברה גם נהגה לשלם בונוס שנתי במזומן לעובדים והחליטה להעסיק ישירות את עובדי הניקיון שלה.
שנה אחר כך פורסם כי החברה תחלק דיבידנד נוסף של כ-280 מיליון דולר.
ב-9 בפברואר 2012 פורסם כי חלק מהחברה יימכר בסכום המשקף לחברה שווי של כ-2.5 מיליארד דולר, וכי יש לחברה כ-260,000 ספקי תוכן שותפים וכ-250 מיליון משתמשים והיא העסיקה כ-300 עובדים.
באפריל 2012 רכש בנק ההשקעות ג'יי פי מורגן צ'ייס 7% ממניותיה של קונדואיט מקבוצת יוזמה תמורת 100 מיליון דולר, לפי שווי של כ-1.3 מיליארד דולר, מה שהפך את קונדואיט לחברת האינטרנט הישראלית הראשונה שחצתה את שווי מיליארד הדולר.
בספטמבר 2013 הכריזה קונדואיט על פיצולה של חטיבת סרגלי הכלים ומיזוגה אל חברת פריון נטוורק, חברה ציבורית שמניותיה נסחרת בנאסד"ק ובבורסת תל אביב, לפי שווי שוק של כ-840 מיליון דולר לאחר המיזוג .
סכום שהיה נמוך בחצי מהערכת השווי שקיבלה החברה שנה קודם.
בעקבות המיזוג נחשף שהחטיבה רשמה בשנה שהסתיימה ביוני 2013 הכנסות של 277.5 מיליון דולר ורווח נקי של 73 מיליון דולר.
עסקת המיזוג בוצעה במניות בלבד שחלוקת הבעלות על החברה הממוזגת הייתה 81% לבעלי המניות של קונדואיט ו-19% לבעלי המניות של פריון.
בינואר 2014 הושלמה עסקת המיזיוג.
לאחר פיצול חטיבת סרגלי הכלים נותרה קונדואיט עם מספר תחומי פעילות, שהיו בשלבי פיתוח ראשוני ולא יצרו הכנסות משמעותיות.
בהן דפדפן בשם U שפיתחה, Conduit Mobile – פלטפורמה ליצירה עצמאית של יישומי מובייל, חטיבת שפיתחה מוצר שמחליף את מסכי הפתיחה (lock screen) למכשירי אנדרואיד (המוצר שאפשר לאתרי חדשות, משחקים ואחרים להפיץ את התוכן שלהם למסך הנעילה של המשתמש) ופעילות חברת Wibya הישראלית אותה רכשה.
פעילות Wibya נסגרה זמן קצר לאחר פיצול חטיבת סרגלי הכלים.
פיתוח הדפדפן U ופעילות מסך הנעילה הופסקו בדצמבר 2014 ועשרות עובדים פוטרו בחטיבות שלו פוטרו.
חברה נותרה אחר כך עם פעילות המובייל בלבד והיא מותגה מחדש תחת השם קומו (Como).
החברה המשיכה לחלק דיבידנדים מכספים שנותרו בקופתה וממכירת מניות פריון.
את הדיבידנדים קיבלו גם 100 עובדי קומו, ועוד 300 עובדים בעבר ובהווה בפעילויות של קונדואיט.
ביולי 2015 הודיעה קומו על רכישת חברת הסטארט אפ הישראלית קיפרז (Keeprz), תמורת כ-50 מיליון דולר במזומן ומניות.
קיפרז פיתחה פלטפורמה ליצירת נאמנות ואינטראקציה בין עסקים קטנים ובינוניים ללקוחות שלהם באמצעות מערכת ניהול ואפליקציה שדרכה הם יכולים לקיים קשר אינטראקטיבי עם הלקוחות.
עם זאת חודש אחר כך הודיעה על פיטורי 30 עובדים.
הפעילות בתחום המובייל והפעילות של קיפרז לא יצרו הכנסות משמעותיות וגררו הפסדים, ב-2019 הוחלט לפצל אותן לחברה חדשה ולחלק את כל המזומנים שנותרו בקופת החברה כדיבידנד.
בנוסף בוצע סבב פיטורים נוסף ונותרו בחברה החדשה כ-70 עובדים, מתוכם 40 בישראל.
קונדואיט מאפשרת למפרסמים ליצור ולהפיץ סרגלי כלים משלהם עבור דפדפני רשת.
דפדפנים שתמכו בסרגלי הכלים מלכתחילה היו האקספלורר, פיירפוקס וספארי.
גוגל כרום נוסף כדפדפן תומך ב-2011. דוגמאות לסרגלי כלים בולטים הם סרגל הכלים של חברת המשחקים זינגה, שאפשר לשחקני פארמוויל להתעדכן בנוגע לסטטוס המשחקים שלהם, סרגל הכלים של Ebay, שמספק עדכונים על מכירות פומביות.
תוכן הסרגל מותאם לכל סרגל בנפרד והוא יכול לשמש גם ככלי להפצת מידע וחברות רבות משתמשות בו לטובת קמפיינים שיווקיים.
חברות נוספות שמשתמשות בסרגל הכלים של קונדואיט הן ליגת הבייסבול האמריקנית, גרינפיס ולופטהנזה.
משתמשות נוספות בפלטפורמה של קונדואיט הן טיים וורנר, פוקס ניוז, מועדון הכדורגל צ'לסי, גרופון ועוד.
בשל דרך הפצתו הנסתרת של הסרגל על ידי הורדות מאתרי תוכן, שרובם מפוקפקים או זדוניים כדוגמת Cnet Download, Softonic, Softpedia ועוד אתרי הורדות, וכן הקושי להסירו וכן השתלטותו על הדפדפן, הוא נחשב לתוכנה זדונית.
על אף שקונדואיט התמקדה במקור ביצירת קשר עם משתמשים בעזרת הדפדפן, בפברואר 2011 השיקה החברה פלטפורמה ייעודית לפיתוח וליצירת אפליקציות אינטרנט לכל הסמארטפונים המובילים ולאייפד.
נכון לדצמבר 2011 קונדואיט הוסיפה מספר תכונות נוספות למוצר המובייל שלה המיועדות למוזיקאים וכוללות אינטגרציה עם אפליקציית SoundCloud.
בתחילה, סיפקה קונדואיט את האפליקציות והפלטפורמה בחינם, בתמורה לאחוז מסוים מהכנסות הפרסום שמקורו בתוכנה שלהם.
כעת מספקת קונדואיט את הפלטפורמה במודל של מנוי בתשלום.
קונדואיט פיתחה גם את שירות QuickLaunch, המאפשר למשתמשים לעצב אישית את מסך הנעילה במכשירים הניידים שלהם, ומאפשר גישה בלחיצה בודדת לתוכן, שיחות ואתרים נבחרים.
קונדיאבה (Kundiawa) היא עיירה בפפואה גינאה החדשה, בירת מחוז סימבו (Simbu).
אוכלוסיית העיר מנתה 11,455 תושבים בשנת 2011. העירה שוכנת על הכביש הראשי של רמות גינאה החדשה, בערך במחצית הדרך בין גורוקה ומאונט האגן, בירות מחוז הרמה המזרחי ומחוז הרמה המערבי, בהתאמה.
קונידאבה היא עיירה קטנה יחסית ובה פועלים בנק, תחנת משטרה, אחד משדות התעופה היחידים במחוז, כמה חנויות, בית חולים, סניף דואר, שוק לחפצים משומשים, שני שווקים למזון וכמה כנסיות.
הכביש הראשי העובר דרכה הוא הכביש הסלול היחידי בה ובנוסף מובילים ממנה כמה כבישים בלתי סלולים, כולל זה המוליך להר וילהלם (Mount Wilhelm), הגבוה ביותר בהרי פפואה גינאה החדשה.
קונידאבה היא המרכז התעסוקתי, המסחרי והתחבורתי של האזור.
משני צדדיה של העיירה זורמים שתי נהרות.
האדמה סביב העיירה מאוד הררית ותלולה ועקב כך הגישה לכפרים באזור קשה ולא נגישה לכלי רכב.
הדבר מקשה על שיווק התוצרת החקלאית.
עם זאת ידועים תושבי האזור בחקלאות המדרגות שלהם.
הגידולים העיקריים הם בטטה, טארו, בננה וקנה סוכר.
קפה הוא היבול המכניס ביותר.
קונדוטיירי (באיטלקית: Condottieri, נהגה: ; לשון רבים.
ביחיד: קונדוטיירוֹ או קונדוטיירֶה) היו מנהיגיהם של ארגונים צבאיים, קבוצות מתנדבים או כנופיות שכירי חרב, ששימשו בקבלנות כצבאות בערי המדינה האיטלקיות בתקופת ימי הביניים המאוחרים ובעידן הרנסאנס.
רבים מפקודיהם השכירים של הקונדוטיירי לא היו איטלקים וערי המדינה נזקקו לשירותיהם בהיעדר נכונות של אזרחי המדינות לשירות צבאי.
צבאות הקונדוטיירי היו מורכבים בעיקרם מלוחמים רכובים וחמושים בנשק קר.
הנשק החם שעמד לרשותם הסתכם בכמות זעומה של תותחים ורובי ארקבוז פרימיטיביים.
בשנים האחרונות של תפקודם של צבאות הקונדוטיירי ברחבי איטליה יצא להם שם רע של אנשים בעלי נאמנות בעייתית למעסיקיהם.
כמו כן, יוחס להם סגנון לחימה לא-יעיל שנועד במכוון להפחית את האפשרות לאבדות בנפש משני הצדדים.
ניהול המלחמות האפקטיבי התנהל למעשה שלא בשדה הקרב אלא במזימות ותככים שקדמו לקרבות.
כניסתו של צבא יעיל יחסית למרחב האיטלקי, צבא צרפת של שרל השמיני בראשית המלחמות האיטלקיות, שם קץ לעידן הקונדוטיירי כאשר מחץ את הגנותיהן של כל ערי המדינה שעמדו בדרכו בכוח הארטילריה המהירה והיעילה יחסית שהציג.
קרנם של הקונדוטיירי ירדה, אך המסורת של משמר שכירי חרב נשארה באיטליה עוד זמן רב, דוגמה לה הוא המשמר השווייצרי שפעל עד המאה ה-19 וחלק ממנו פעיל עד היום בהגנה על ארמון האפיפיור בקריית הוותיקן ברומא.
קונדואקן (בספרדית: Cunduacán; ידועה גם כנטיבידד דה קונדואקן, בספרדית: Natividad de Cunduacán) היא עיר במדינת טבסקו אשר במקסיקו.
אוכלוסיית העיר מנתה בשנת 2010 19,923 תושבים, וראש העיר הוא טיטו קמפוס פיידרה.
מחוז קוּנדוּז (בדארי: کندز ופשטו: کندوز) הוא אחד מ-34 מחוזותיה של אפגניסטן, הממוקם בצפון-מזרח המדינה, בגבול עם טג'יקיסטן.
מספר תושביה הוא כ-953,800, המשתייכים לקבוצות אתניות רבות, בעיקר פשטונים, אחר כך אוזבקים וטג'יקים, עם מסורות של חברה שבטית.
בירת המחוז היא העיר קונדוז.
בסמוך לבירת המחוז שוכן שדה התעופה קונדוז.
רוב שטח המחוז הוא מישורי פרט ל 12% המכוסים הרים וגבעות.
המחוז נשלט על ידי עמק הנהר קונדוז.
הנהר זורם בהיקף בלתי סדיר מדרום צפונה ונשפך אל נהר אמו דריה המהווה גבול בין אפגניסטן לטג'יקיסטן השכנה.
בשר ח'אן בנדר נבנה גשר חדש מעל אמו דריה.
מי הנהר על יובליו מספק השקיה לשדות החקלאיים של האזור המוכה בצורת.
ישנם גם שדות המושקים על ידי גשמים וכן כרי מרעה.
אף על פי שלא התקיים מפקד אוכלוסין מהיימן, בשנת 2012 מעריכים כי אוכלוסיית המחוז היא בערך 953,000 תושבים.
הקבוצות האתניות העיקריות באזור הן הפשטונים (34%) והאוזבקים (27%), אחר כך הטג'יקים (20%), הטורקמנים, (9.4%),הזארה (3.5%) ערבים דוברי פרסית (4.6%), 3.5% חזארה וקבוצות אתניות אחרות - בלוצ'ים, פשאים, נוריסטנים וכו'.
כ-94% מהתושבים הם מוסלמים סונים, ו 6% מוסלמים שיעים.
השפות העיקריות במדוברות במחוז הן דארי, פאשטו ואוזבקית.
בימי קדם שטחי המחוז קונדוז היו חלק מחבל הארץ הידוע ביוונית בשם באקטריה.
במחוז קונדוז נמצאה בזמנו העיר אלכסנדריה על נהר אוקסוס שהוקמה על ידי אלכסנדר מוקדון ואשר פרחה בימי הממלכה היוונית-באקטרית ונודעה בשם "אי-חאנום" (המאה ה-4-המאה ה-2 לפנה"ס)
במקום העיר קונדוז של ימינו עמדה העיר העתיקה דרפסאקה שהיה במאה השלישית מרכז חשוב ללימודים בודהיסטים ויישוב משגשג.
הפתאלים, סאמאנים, ע'זנווים, גורים, ח'ווארזמים,
השם קונדוז אינו מוזכר בספרי הגאוגרפים המוסלמים בכל תקופת ימי הביניים.
בשטח המחוז קונדוז של ימינו היה קיים מחוז ההיסטוריה טוחארה או מאוחר יותר, טוחאריסטן.
הוא נשלט על ידי האימפריה ההפתאלית יד לפלישת הערבים בשלהי המאה ה-6-תחילת המאה ה-7. דרפסאקה הייתה לבירת ההפתאלים בשם ואלואליג' או בדיאן.
בשנת 1221 האזור נכבש על ידי המונגולים ונכלל באולוס של צ'אגאטאי חאן.
לא ברור אם במאה ה-13 נכבש המחוז קונדוז על ידי השושלת קארט מהראט
שם העיר קונדוז (קוהנדיז) הוזכר לראשונה בימי מסעות הכיבוש של טימור לנג.
קונדוז והאזור מסביב סופחו לאימפריה של שושלת הטימורית.
בסוף המאה ה-15 האזור נשלט על ידי אחד הסולטנים משושלת טימור, סולטן מחמוד מרזה אבן אבו סעיד.
בשנים 1495-1494 כבש אותו סולטן חוסיין מרזה בייקארא ששלט בו עד יום מותו בשנת 1506. באותה שנה נפל בידי האוזבקים
ב-2 בדצמבר 1510 האוזבקים הובסו בקרב מרב על ידי שאה אסמעיל הראשון, מנהיג פרס הספווית ובני בריתו, ביניהם באבור, גם הוא מצאצאי טימור לנק, שהפך למייסד האימפריה המוגולית בהודו וסביבתה.
החל משנת 1511 קונדוז נכנסה לתחום שליטתו של באבור.
עד 1514 השתמש בה באבור במסעות הצבאיים שלו מעבר לאמו דריה לכיוון העיר חיסור והמחוז ואחש, מסעות שנכשלו בעקבות הנסיגה ההפרסית בשנת 1512.באבור סיפח את קונדוז לאמירות בדחשאן בת חסות של ממלכתו.
בשנים 1520–1524 האוזבקים וגם הספווים חידשו את הקרבות אך באבור הצליח לשמור את האזור עבור האמירים בני חסותו והחל משנת 1526 הוא נכלל באימפריה המוגולית בהנהגתו.
בשנת 1546 באביב הגיע לאזור הומאיון, בנו של באבור, שנאלץ באותה תקופה להימלט מהודו.
הוא נחל ניצחון בקונדוז והשתלט על חבל בדחשאן שאת ניהולו מסר לאחיו מרזה חינדל.
בשנת 1584 האוזבקים בראשות עבדאללה חאן כבשו את בדחשאן.
הם הקימו מספר חאנויות, ביניהם החאנות של בדחשאן שכללה גם את קונדוז, החאנות בלך והחאנות חולם.
בשנים 1645–1649 חזרו המוגולים מהודו לזמן קצר לבלך ולבדחשאן, לרבות בקונדוז, אך גורשו סופית על ידי האוזבקים.
בבדחשאן שלטה במאות הקרובות שושלת אוזבקית שהקימה את העיר פאיזאבד.
שושלת זו טענה עוד במאה ה-18 שנציגיה הם צאצאים של אלכסנדר הגדול.
בקונדוז קבע את מושבו מושל של ה"מיר" האוזבקי.
בשנת 1698 הומלך החאן הראשון של קונדוז, מחמוד ביי.
החאן של קונדוז קיבל בשנת 1751 את חסותו של אחמד שאה דוראני אך חסות זאת לא ארכה זמן רב.
בשנת 1767 מרדו האוזבקים נגד האפגנים וב-1768 הפכה חאנות קונדוז לעצמאית.
בתחילת המאה ה-19 ביקר הבריטי מונטסטוארט אלפיסטון בקונדוז ומצא כי המקום נצא בשליטת חאן אוזבקי עצמאי בשם חולדאודו חאן שהיה לו צבא של 15,000 חיילים.
בשנים בערך 1815–1842 שלט בקונדוז החאן מיר מוחמד מורד בג, בן השבט קטגאן, שהרחיב את שטחי החאנות.
בשנת 1838 נאלץ לשלם מס לשליט האפגני דוסט מוחמד.
בימי שלטונו קיבל העיר ביקור של הבריטי ג'ון ווד שמצא בו 500–600 בתים רעועים.
בשנת 1859 החאנות קונדוז הפכה סופית לבת חסות של שליט קאבול, דוסט מוחמד, יחד עם עוד אזור שמצפון להרי הינדו קוש והידוע כ"טורקסטן האפגני".
האפגנים היו בדרך לכבוש את בדחשאן כשהאמיר בקונדוז הסכים לשלם מס ולהכיר את דוסט מוחמד כאדונו.
בשנת 1888 חאנות קונדוז סופחה לאפגניסטן.
העיר קונדוז נחשבה למקום לא בריא בגלל מכת המלריה.
תחת השלטון המקומי של שר חאן נאשר מחוז קונדוז הפך לאחד העשירים באפגניסטן בגלל הקמת חברת ספינצאר לפשתן שהתנהלה עד אחרי מלחמת העולם הראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-20. בשנות ה-1920 המוקדמות קלט האזור מהגרים רבים מהטורקסטן הרוסי שנמלטו מפני השלטון הקומוניסטי.
בין מאה אלף למאתיים אלף פליטים טג'יקים ואוזבקים התיישבו בצפון אפגניסטן.
בשנות ה-1930 האזור היווה בסיס לפעילות צבאית של הבסמ'צים, מתנגדים לשלטון הסובייטי ברפובליקות הסובייטיות שהקימו הקומוניסטים במרכז אסיה.
תחת השלטון האפגני אזור קונדוז היה עד שנת 1964 חלק ממחוז קטגאן.
ב-1964 הוחלט על הקמת מחוז קונדוז.
מלחמות אפגניסטן בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21
בשנת 1980 בעת התערבות ברית המועצות באפגניסטן הגיע לאזור כוח צבאי סובייטי:הדיוויזיה 201 הממונעת של רובאים.
באותה תקופה פעלו במחוז כוחות מזוינים של שתי מפלגות איסלאמיסטיות עיקריות:מחד - המפלגה האסלמית של אפגניסטן בראשות גולבדין חכמתיאר שבסיסה בנפת אימאם סאהיב.
תחת דגלה התאחדו קבוצות רבות של מוג'חידין - של חולמרוד, טימור שאה, ד"ר שאמס, סופי פיאנד, מוללה עוסמן, סאמיוללה ואחרים, ומאידך - "החברה האסלאמית של אפגניסטן" בראשות בורחנודין רבאני שמקורה היה בנפה השכנה פאיזאבאד שבבדחשן ושכללה קבוצות בראשותם של אריף חאן, רחמטוללה, ביסמוללה, ארבוב חיידר, ג'אבר ואחרים.
מאוחר יותר בשנות ה-1990 האזור הפך בסיס לתנועת התנגדות אסלאמיסטית טג'יקית נגד המשטר הטג'יקי הפרו-רוסי בדושנבה ושהיווה איום על הסדר הפוסט-סובייטי במרכז אסיה.
בשנת 1997 נכנס האזור לשליטה של הטליבאן.
בשנת 2000 מושל המחוז, אריף חאן, האיש החזק של האזור, נרצח בפשאוור בפקיסטן.
הוא הוחלף בתפקיד, עד שנת 2001, על ידי אחיו, חאג' עומר חאן.
בהמשך הפך חאג' עומר חאן לנציג המחוז קונדוז בבית התחתון - וולאסי ג'ירגה ולזמן מסוים שימש כיועץ של הנשיא חאמיד כרזאי.
בנובמבר 2001 בימי מלחמת אפגניסטן השנייה נגד שלטון הטליבאן המקום נכבש על ידי כוחות נאט"ו בעיקר מאמריקאים.
במסגרת זו גרמניה שלחה לכאן 4000 חיילים כדי להבטיח שיקום המחוז.
בשנת 2009 התחילו לוחמי טליבאן להסתנן באזור.
ב-4 בספטמבר 2009 כששתי משאיות דלק של נאט"ו הותקפו על ידי מורדים, מפקד מן הכוח הגרמני הזעיק עזרה.
מטוס קרב אמריקאי הפציץ את המקום והרג מעל 90 אנשים, לפחות 40 אזרחים שבאו לאסוף את הדלק.
באותו חודש חברי טליבאן והארגון אל-קאעידה יחד אוהדיהם ועם צוותים צבאיים פקיסטנים הוטסו ברכבת אווירית לפקיסטן כדי לא ליפול בשבי בידי כוחות נאט"ו.
חיילי נאט"ו נשארו באזור עד לשנת 2010.
ב-8 באוקטובר 2010 מושל המחוז, מוחמד עומר, נהרג על ידי מטען.
ב-10 בפברואר 2011 מחבל מתאבד רצח את המוזל האפגני הבא ועוד שישה אנשים בנפת צ'רדארה, שבה התעצם המרד נגד השלטון המרכזי.
באפריל-אוקטובר 2015 התנהל קרב על השליטה בעיר קונדוז בין מורדים של טאליבאן לכוחות הביטחון של הממשלה בקאבול.
ב-28 בספטמבר הטליבאנים הצליחו להשתלט על בירת המחוז, קונדוז.
זו הייתה בפעם הראשונה מאז 2001 שהטליבאן הצליחו להשיג שליטה על עיר חשובה במדינה.
ב-3 באוקטובר באותה שנה הפצצות אוויריות ממושכות של ארצות הברית על מרכז הטראומה בקונדוז גרמה למותם של 12 אנשי צוות של הארגון "רופאים ללא גבולות" ושל 10 מטופלים, כולל שלושה ילדים.
נספרו 37 פצועים, כולל 19 אנשי צוות רפואי.
ב-13 באוקטובר לוחמי טליבאן נסוגו מן העיראחרי לחימה קשה עם הכוחות האפגנים, הנתמכים על ידי כוחות מיוחדים והפגזות אוויריות של כוחות ארצות הברית.
במאי 2017 הטליבאן כבשו את המחוז קאלא-אי-זאל.
בשנת 2021 בנסיבות נסיגת הצבא האמריקני מאפגניסטן כוחות הטליבאן יצאו למתקפה וכבשו את המחוז.
האזור היה אחד העשירים באפגניסטן עד לפלישה הסובייטית.
עדיין מפותחת בו החקלאות - גידולי אורז, תירס, חיטה, מלונים ופירות אחרים, ירקות, שומשום.
קיימים גם מטעי כותנה שהוקמו בתחילת המאה -ה-20 על ידי חברת Spinzar Cotton Company מיסודו של שר ח'אן נאשר.
תושבי המחוז מגדלים גם בעלי חיים.
קיימת גם תעשייה מקומית הכוללת בתי חרושת לטקסטיל, לעיבוד מתכות, נגריות
הנמל שיר חאן בנדר מספק מוצא לייצוא של תוצרת המחוז ולייבוא מוצרים משאר ארצות אסיה, לרבות מן המפרץ הפרסי.
נמל התעופה קונדוז היה מחובר בשנת 2014 בטיסות ישירות עם בירת המדינה, קאבול.
הגשר בפנג'י פויון מחבר את המחוז עם טג'יקיסטן.
אחוז המשקים יש להם מים נקיים לשתייה צנח מ-25% בשנת 2005 ל-16% בשנת 2011. אחוז הלידות המטופלות במיילדות או בכוח עזר מיומן עלה באותה תקופה מ-6% בשנת 2005 ל - 22% ב-2011.
למחוז קונדוז יש נבחרת לקריקט.
שחקן הקריקט האפגני מרווייס אשרף ח'אן, שמקורו במחוז קונדוז, ידוע כמשתתף בתחרויות קריקט בינלאומיות.
קונדוז (בפשטו: کندز, תעתיק מדויק: כנדז; בפרסית ובדארי: قندوز, תעתיק מדויק: קנדוז) היא עיר בצפון-מזרח אפגניסטן ובירת המחוז הקרוי על שמה.
קונדוז מחוברת באמצעות כבישים עם מזאר-י שריף במערב, עם קאבול בדרום ועם בצפון.
היא שוכנת בגובה 391 מ'.
שטחי העיר משמשים במידה רבה לחקלאות (65.8% מהשטח).
אזורי המגורים כוללים כמעט מחצית השטח הבנוי (48.3%) עם 29,877 מבני מגורים.
מוסדות ומפעלים תופסים 17.9% מהשטח הבנוי, כולל שדה התעופה.
לגבי שם העיר קיימות כמה השערות.
לפי אחת מהן מקור השם קונדוז בשפה הפרסית - בשתי המלים "קוהן (או כוהן) דיז" שמשמעותן "מבצר ישן (עתיק)".
לפי השערה אחרת מקור השם הוא טוראני (טורקי) - מהמילים "קונאק" konak או "קונוט" konut, שמשמעותן - מגורים, ארמון, דיור או שכונה, יישוב, עיר, כפר, מן השורש הקדם טורקי "קון" kun - "להתיישב".
לפי תאוריה נוספת "קונדוז" נגזרת מהמילה ממקור טורקי kündüz- כינדיז, שמובנה "יום, אור היום" מהמילה הקדם טורקית kün = יום, שמש.
עד שנת 1964 הייתה קונדוז בירת המחוז "כטגן", שמשמעות שמה הייתה "עיר עתיקה" או "עיר ישנה" - מהמילה ממקור טורקי "קאטא" kata = עתיק, ישן, והמילה מזרח איראנית (בסוגדיאנית) "קאנד" או המילה הטורקית "קנט" kent= מבצר, עיר.
במאה ה-3 לפנה"ס האזור נמצא בחבל באקטריה.
בשטח העיר קונדוז של ימינו במקום הנקרא באלא חיסאר נמצאה, לדעת היסטוריונים בני זמננו, העיר דרפסאקה (ששמה נגזר אולי ממילה איראנית עתיקה ל"דגל"- "דראפשה").
דרפסאקה הייתה העיר הראשונה שביקר אלכסנדר הגדול אחרי שחצה את הרי הינדו-כוש ב-329 לפנה"ס.
צבאו של אלכסנדר סבל באותם ימים ממחסור רב באספקה.
אצל סטרבון מוזכר השם דאראפסה או אראפסה, אצל קלאודיוס תלמי דרפסה) אמיאנוס מרקלינוס גם כן דרפסה ("דרפסה המטרופולין")
לפי היסטוריונים אחרים, דרפסאקה שכנה במקום אחר, בנפת אנדראב, כיום במחוז השכן בגלאן.
עם השנים המירו השליטים של המקום את דתם לבודהיזם והעיר הייתה במאה ה-3 ליישוב משגשג ולמרכז חשוב של לימודים בודהיסטים.
האזור נקרא מאוחר יותר טוחריסטן ושם העיר עצמה הייתה ואלוואליג' או וארווארליז.
בימי השושלת הטימורית הייתה ידועה בשם כוהנדיז.
בשנים 1496–1495 הייתה העיר זירת קרבות עבור מרזה חוסיין בייקרא (1506-1469), צאצא של טימור לנג וסולטן חוראסאן שבירתו הייתה בהראט.
עד 1495 שלט בעיר הסולטן מרזה מחמוד אבן אבו סעיד (1495-1453), גם כן מן השושלת הטימורית.
הוא שלט גם בבדחשן ומאוחר יותר, חצי שנה לפני מותו שלט בסמרקנד.
אחר כך הייתה הקונדוז מקלט לבנו, סולטן מרזה בייסונגור.
הוא נרצח שם בסופו של דבר על ידי אנשי האיש החזק שתמך בו קודם, אמיר ח'וסרו שאה.
בשנת 1502 נכבשה העיר על ידי המנהיג האוזבקי מוחמד שייבאני והייתה לזמן קצר חלק מהח'אנות בוכרה.
כעבור מספר שנים בשנת 1510 היא נפלה בידי הספווים ואחר כך, ב-1511 סופחה זמנית על ידי בעל בריתם, באבור (1530-1483) הגיבור הלאומי של האוזבקים שכבש את סמרקנד וייסד בהמשך את האימפריה המוגולית.
בקונדוז פגש בבור את משלחת השאה הפרסי אסמאעיל הראשון שהחזירה את אחותו ח'אנזאדה בגום מן השבי.
בבור השתמש בקונדוז כבסיס למסעות צבאיים מצפון לאמו דריה בניסיון כושל לכבוש מחדש את סמרקנד.
בשנים 1520–1524 עמדה העיר בתווך בין המחנות היריבים של האוזבקים והספאווים מפרס.
בהמשך הייתה קונדוז חלק מהאימפריה המוגולית של באבור, יחד עם קאבול, קנדהר וחבל בדחשן.
אחרי מותו של באבור, פרצות מלחמות בין יורשיו, אך בסופו של דבר בשנת 1546 בנו של באבור, הומאיון, שנמלט מהודו, ניצח את יריביו בקונדוז, השתלט על בדחשן ואת ניהולם של שטחים אלה מסר לאחיו הנאמן מרזה חינדל.
אולם העיר נפלה בשנת 1606 שוב לידי האוזבקים בפיקודו של ואלי ומוחמד ח'אן שהקים מחדש את הח'אנות בוכרה.
קונדוז הפכה חלק מהמחוז באלח של ח'אנות בוכרה.
בשנת 1645 נכבשו באלח ובדחשן כולל קונדוז, על ידי בני השושלת טימורית, אולם ב-1649 הם גורשו סופית משם על ידי האוזבקים.
על בדחשאן השתלטה שושלת אוזבקית בשם קטגן, שמנהיגה אימץ את התואר "מיר" - כלומר "אמיר".
נציג שלה נשלח גם לקונדוז.
בשנת 1698 מחמוד ביי היה לח'אן הראשון של ח'אנות קונדוז העצמאית, ישות מדינית אוזבקית-טג'יקית שהתנתקה מבדחשן.
בשנת 1751 נכנע שליט קונדוז הזארה ביי בפני המנהיג האפגני אחמד שאה דוראני.
אולם השלטון של הדוראנים נמשך רק עד 1767–1768 כשמרדו האוזבקים בקונדוז תחת פיקודו של מזרב ביי והשיגו מחדש את עצמאותם.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 השתרעה ח'אנות קונדוז מחולם ועד להרי פמיר.
היא עמדה בתווך ב"משחק הגדול" שבין רוסיה לבריטניה.
בתחילת המאה ה-19 ביקר בעיר מאונסטוארט אלפינסטון וסיפר שבעיר שלט ח'אן בשם חולדוד שברשותו עמד צבא של 15,000 לוחמים.