tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זהו האלבום השלישי של לאמאר שמגיע למקום הראשון באוסטרליה, לאחר To Pimp a Butterfly ו-Mr.
ארבעה שירים מתוך האלבום – "Luther", "Squabble Up", "TV Off" ו-"Wacced Out Murals" – נכנסו לעשירייה השנייה של מצעד הסינגלים של ARIA, ועשרה שירים נוספים נכנסו ל-50 המקומות הראשונים.
פרסשנהקטגוריהתוצאהמקורפרס המוזיקה האמריקאית26 במאי 2025אלבום השנהאלבום היפ-הופ אהובפרס ה-BET9 ביוני 2025אלבום השנהפרס בחירת הילדים של ניקלודיאון21 ביוני 2025אלבום מועדףפרס הווידאו קליפים של MTV6 בספטמבר 2025האלבום הטוב ביותרפרס המוזיקה של ARIA19 בנובמבר 2025האמן הבינלאומי הטוב ביותר
מערכת איכּוּן עולמית (שמות מקובלים נוספים: מערכת מיקום גלובלית (ממ"ג) או מערכת מיקום חובקת-עולם (ממח"ע); באנגלית: Global Positioning System ובקיצור – GPS – גִ'י פִּי אֶס.
בעברית מכונה: נַוְטָן) היא מערכת ניווט לוויינית המתבססת על כמה עשרות לוויינים (בתצורה של מערך לוויינים) ייעודיים ששיגרה מחלקת ההגנה של ארצות הברית.
הלוויינים סובבים סביב כדור הארץ ומשדרים אותות זמן מדויקים המבוססים על שעונים אטומיים שהם נושאים.
אותות אלה נקלטים על ידי מכשירים שונים רבים מספור, ומשמשים בדרך-כלל לקביעת המיקום המדויק של המכשיר לצורכי ניווט.
השם GPS משמש גם כשם כללי למערכת ניווט (נווטן) שמספקת מעבר למיקום גם מפות והכוונה לנקודות יעד.
פרויקט ה-GPS יצא לדרך בארצות הברית בשנת 1973 על מנת להתגבר על המגבלות של מערכות הניווט הקודמות, תוך כדי שילוב רעיונות מהמערכות הקודמות, כולל מספר מחקרים הנדסיים מסווגים משנות השישים.
מחלקת ההגנה של ארצות הברית פיתחה את המערכת, שהשתמשה במקור ב-24 לוויינים.
תחילה המערכת פותחה עבור צבא ארצות הברית ובשנת 1995 החלה לפעול באופן מלא.
המערכת הותרה לשימוש אזרחי כבר בשנות השמונים.
פיתוח ה־GPS והמצאתו מיוחסים לרוג'ר ל' איסטון ממעבדת המחקר של צי ארצות הברית, לאיוואן א' גטינג מהתאגיד (The Aerospace Corporation) ולברדפורד פרקינסון ממעבדת הפיזיקה על שם ג'ון הופקינס.
תכנון ה-GPS מבוסס חלקית על מערכות ניווט-רדיו קרקעיות, כגון LORAN ומערכת הניווט "דֵקָה" , אשר פותחו בשנות הארבעים המוקדמות והיו בשימוש הצי המלכותי הבריטי במלחמת העולם השנייה.
הפיזיקאי הגרמני-אמריקאי פרידוורט וינטרברג, הציע לבחון את תורת היחסות הכללית ולבדוק האם זמן אכן מאט בשדה כבידתי חזק.
בניסוי הוא השתמש בשעונים אטומיים מדויקים אשר הוכנסו לתוך לוויינים שחגו סביב כדור הארץ.
תורת היחסות הכללית והפרטית מנבאת כי למתבוננים בכדור הארץ, שעונים בלוויינים יזוזו 7 מיקרו-שניות יותר מהר כל יום וחישובי מיקום ה-GPS יטעו בשגיאה מצטברת של כ-10 ק"מ בכל יום.
בדצמבר 2024 שיגרה ארצות הברית לוויין GPS מתקדם – והוכיחה ליריבותיה שהיא יכולה להחליף לוויינים בזמן שיא.
המשימה נועדה להראות לכל אויבותיה של ארצות הברית, שבמקרה של שיבוש או יירוט מערך ה-GPS, ארצות הברית תדע לשגר לוויינים חלופיים בתוך זמן קצר.
התכנון המקורי של המערכת התבסס על 24 לוויינים שיקיפו את כדור הארץ בשלושה מסלולים שונים, אך לבסוף אומץ מודל של שישה מסלולים שונים שבכל אחד ארבעה לוויינים.
בשנות האלפיים, מספר הלוויינים גדול יותר.
בשנת 2008 פעלו כבר 31 לוויינים, כך שעל-פי-רוב, ניתן לראות כתשעה לוויינים מכל נקודה בקרקע בכל רגע נתון, מה שמשפר את דיוק האיכון.
הלוויינים חגים בגובה של כ-20,200 קילומטר, ומשלימים הקפה כל 11 שעות ו-58 דקות.
המסלול של כל הלוויינים במערכת מפורסם, ומאוחסן בכל מקלט ברשימה שנקראת "אלמנך GPS".
כיוון שידיעת המיקום של כל לוויין חיונית לתהליך האיכון, משרד ההגנה האמריקאי עוקב אחר הלוויינים בדיוק רב בעזרת מערכת תחנות עקיבה.
תחנות העקיבה כוללות מקלטי GPS מדויקים הפועלים בשני תדרי הקליטה (L1 ו-L2, למטה), וממוקמות כך שכל לוויין ייראה על ידי שתי תחנות עקיבה לפחות.
מיקומם המדויק של הלוויינים מחושב, והאלמנך המעודכן מופץ ללוויינים (ודרכם – למקלטים) דרך ארבעה מוקדי שידור.
עדכון כזה מתבצע בדרך כלל לפחות פעם ביום.
כל לוויין משדר אות זמן, המקודד בסדרה פסאודו אקראית המשמשת לזיהוי הלוויין.
הנתונים נשלחים בקצב של 50 סל"ש, בטכניקת CDMA.
המיקום המסלולי (האורביטלי, orbital) של הלוויין.
קביעת המיקום של מקלט ה-GPS נעשית על ידי חישוב מרחקו של המקלט מכל אחד מלווייני ה-GPS שבקו הראייה.
החישוב מתבסס על הזמן שלקח לאות להגיע מהלוויין למקלט, המחושב לפי שעת קליטת האות הלוויני במקלט ה-GPS, לפי השעון שבמקלט, פחות שעת שידור האות בלוויין, לפי השעון האטומי של הלוויין (כלול כאמור במידע המשודר), כפול מהירות אות הרדיו (מהירות האור).
בעבר האות שהיה זמין לניווט לווייני בשימושים אזרחיים הוגבל בדיוקו, במכוון.
אות בדיוק משופר היה זמין לצבא ארצות הברית ולשימושים מיוחדים של ממשל ארצות הברית.
ב-1 במאי 2000 הודיע נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, שהדיוק הסלקטיבי יבוטל עד 2006 כך שכל משתמשי המערכת יזכו לדיוק הגבוה יותר.
הביטול בוצע בפועל ב-2 במאי 2000. ב-2007 הודיע נשיא ארצות הברית דאז, ג'ורג' בוש, כי הדור החדש של לווייני GPS כלל לא יכלול את האפשרות לשיבוש בררני של האות לשימוש אזרחי.
דיוק קביעת המיקום על ידי מקלטי ה-GPS
לווייני ה-GPS שבפעולה, (נכון לשנת 2012), לוויינים מסוג "בלוק 2" (בשילוב עם מקלט איכותי), מבטיחים דיוק מיקום של 5 מטרים בציר האנכי ו-3 מטרים בשימוש באות האזרחי ב-95% מהזמן – לפני חישוב השגיאה הנובעת (בעיקר) מהיונוספרה.
מעשית, דיוק העולה על כ-10 מטרים דורש תיקון השפעות היונוספרה.
מקלטי GPS בשימוש הצבא האמריקאי יכולים לפרש את שני תדרי השידור של הלוויינים, ולנטרל את השפעת היונוספרה בהסתמך על ההבדלים בין שני האותות.
מכיוון שבתדר L2 אין (כרגע) אות המובן למקלטי GPS אזרחיים, מקלטים אזרחיים בדיוק גבוה מסתמכים על מערכות DGPS או על הפקת מידע חלקי מהאות הצבאי בתדר L2 לשם שיפור הדיוק.
תחנות קרקעיות – ממחע"ד (DGPS)
ישנן תחנות קרקעיות שמיקומן הגאוגרפי בעולם ידוע בדיוק גבוה מאוד.
התחנה הקרקעית מקבלת מהלוויינים את המיקום המשוער של אותה תחנה והיות שמיקום התחנה ידוע בדיוק רב יותר, ניתן לדעת מה הסטייה שתתקבל על ידי מערכת הממח"ע (GPS) הרגילה.
אותה תחנה קרקעית משדרת "תיקון" למכשיר הממח"ע (GPS) בהתאם לסטייה ובכך מאפשרת הגברת דיוק הלוויינים.
בהסתמך על תחנות אלו אפשר להגיע לדיוק גבוה של כ-1–2 ס"מ, הדרוש למודדים מקצועיים.
בישראל מפוזרות 23 תחנות כאלו שניתן להתעדכן במדידות שלהן דרך האינטרנט.
בעתיד מתוכנן שתחנות אלה תספקנה מידע בזמן אמת, ובכך תאפשרנה להגיע לחישובים מדויקים ובכך לוותר על נקודות שילוש (הטריאנגולציה) הקיימות בשטח.
כמו כן, קיימות בעולם מספר מערכות של רשתות תחנות קרקע המשדרות את נתוני הסטייה למספר לוויינים גאוסינכרוניים, שבתורם משדרים נתונים אלו למקלטי ה-GPS רגילים המאופשרים DGPS, ובכך מעלים את רמת הדיוק האופקי והאנכי של אותות ה-GPS לטווח שבין מטר לשלושה בהתאם למערכת.
קיימות היום ארבע מערכות גלובליות עיקריות: WAAS הפועלת בצפון אמריקה, EGNOS הפועלת באירופה, MSAS היפנית הפועלת במזרח אסיה, ו-GAGAN ההודית הפועלת במרכז אסיה.
מערכות אלו משמשות כמערכות עזר להנחתת מטוסים.
AGPS היא מערכת עזר המשמשת להשגת מיקום ראשוני מהיר יותר, באמצעות תקשורת עם שרת-עזר, בנוסף ל-24 הלוויינים המשמשים את שירות ה-GPS הרגיל.
קביעת המיקום על סמך אותות הלוויין
חישוב באמצעות שלושה לוויינים ושעון מדויק
נניח שניתן למדוד את השעה בדיוק.
במקרה כזה, די לקלוט אותות משלושה לוויינים – B, A ו-C – על מנת לקבוע את המיקום של נקודה כלשהי.
התהליך יתואר בשלבים – בכל שלב נוסף מידע המצמצם את מרחב אפשרויות המיקום.
מכיוון שיודעים מתי שודר האות מלוויין A ומתי הוא נקלט, יודעים מה משך הזמן שלקח לאות להגיע מהלוויין אל הנקודה, ומכיוון שהאות נע במהירות האור ניתן לחשב את המרחק בין הנקודה לבין הלוויין A.
אוסף כל הנקודות שהן במרחק זה מ-A הוא ספירה שמרכזה A.
המיקום הוא נקודה כלשהי על ספירה זו.
באופן דומה, ניתן לחשב את המרחק בין הנקודה לבין הלוויין השני, B.
גם מרחק זה מגדיר ספירה נוספת, שמרכזה B.
חיתוך שתי הספירות הוא מעגל, ויודעים שמיקום הנקודה הוא נקודה כלשהי על מעגל זה.
המרחק מהלוויין השלישי, מגדיר ספירה שלישית, שמרכזה C.
ספירה זו נחתכת עם המעגל (כלומר, עם זוג הכדורים הקודמים) בזוג נקודות.
בדרך-כלל, רק אחת מהנקודות הללו מייצגת פתרון הגיוני (למשל, ייתכן שהנקודה האחרת נמצאת הרחק בחלל או במעבי האדמה) – וזהו מיקום הנקודה.
כל אות נותן משוואה אחת לגבי מיקום הנקודה.
בדרך-כלל, כל משוואה מורידה את ממד מרחב הפתרונות (כלומר, המיקומים האפשריים) באחד.
ואכן, ללא שום מידע אי אפשר לשלול שהנקודה נמצאת בנקודה כלשהי במרחב התלת-ממדי.
אות אחד מצמצם את המיקומים האפשריים למעטפת כדור, שהיא דו-ממדית; האות השני מצמצם את המיקומים האפשריים למעגל חד-ממדי; והאות השלישי מצמצם את מרחב הפתרונות לזוג נקודות, שהיא קבוצה מממד אפס.
מהירות האור היא כ-300,000 קילומטר בשנייה.
לפיכך, אפילו טעות של מיליונית השנייה בקביעת השעה יוצרת שגיאות של כ-300 מטר בחישוב המרחקים מהלוויינים, שמִתרגמת לשגיאה בסדר גודל של קילומטר בקביעת המיקום.
שעונים רגילים צוברים שגיאה גדולה פי כמה מזאת בכל שנייה, מה שהופך את השיטה המתוארת לעיל ללא ישימה.
משוואה עבור לוויין מסוים בהזנחת כל מקורות השגיאה (כולל שגיאות שעון):
– זמן המערכת בו עזב האות את הלוויין (ידוע מאחר שהוא משודר כחלק מביטי הניווט של האות)
– זמן המערכת בו הגיע האות למקלט של המשתמש (ידוע מאחר שהוא מחושב על ידי פונקציית עיבוד האות של המקלט)
– מהירות האור בריק (קבוע פיזיקלי ידוע)
– מיקום הלוויין בעת עזיבת האות את הלוויין (ידוע מאחר שניתן לחשב אותו על ידי נתוני אפמריס וזמן השידור שמשודרים כחלק מביטי הניווט של האות)
– מיקום המקלט בעת בו הגיע האות למקלט (אינו ידוע, זהו הנעלם שיש למצוא, למעשה 3 נעלמים של מיקום תלת־ממדי)
במשוואה זו יש 3 נעלמים, והם מיקום המקלט.
כך שעבור 3 לוויינים ניתן לקבל 3 משוואות כנ"ל ולפתור את מיקום המקלט:
נהוג לפתור את המשוואות על ידי ליניאריזציה של המשוואות (קירוב מסדר ראשון) כך שמתקבלת מערכת של 3 משוואות ליניאריות עם 3 משתנים הניתנת לפתרון בקלות.
חישוב באמצעות ארבעה לוויינים וללא שעון מדויק
הדרך להתמודד עם בעיה זו היא להתייחס לזמן המדויק כנעלם נוסף בבעיה.
הבעיה הופכת לארבע-ממדית, מה שמצריך הוספת משוואה למציאת הפתרון.
משוואה כזו יכולה להתקבל ממידע נוסף על המסלול (נניח, אם ידוע שהגובה הוא גובה פני הים) או באמצעות אות מלוויין נוסף.
דרך אחת להשתמש באות מלוויין רביעי היא כדלהלן: משתמשים בשלושה לוויינים ובמדידת הזמן המקורבת של השעון הפנימי של המקלט כדי לחשב את המיקום, כפי שמתואר לעיל.
הלוויין הרביעי מגדיר כדור נוסף, רביעי.
אלמלא שגיאות המדידה, המיקום שחושב היה על הכדור הזה.
בפועל, ניתן להשתמש במרחק של המיקום שחושב מהכדור כדי לאמוד את השגיאה של השעון הפנימי מהזמן האמיתי ולכוון אותו מחדש בכל מדידה .
כך שהמקלט לא רק מחשב את המיקום אלא גם את השעה, בדיוק קרוב לזה של השעונים האטומיים על הלוויינים עצמם.
בפועל, כיוון שבכל רגע ניתן לקלוט כתשעה אותות לוויין כדאי לנצל את המידע מכל האותות.
כל אות מגדיר משוואה; בדרך כלל אין דרך לפתור במדויק את כל המשוואות (גם אם מתייחסים לזמן כנעלם נוסף, בשל שגיאות אחרות) אבל ניתן למצוא את ערכי המיקום והזמן שיגרמו למשוואות להתקיים עם שגיאות קטנות ככל האפשר.
כאשר משתמשים ביותר מארבע לוויינים עבור הפתרון, יש אפשרות לבצע שפיות מסוימת על פתרון המיקום.
כאשר בפתרון משתמשים בשישה לוויינים, ומזהים שהפתרון לא שפוי, אזי יש אפשרות מסוימת למצוא את הלוויין שהמדידה שלו לא תקינה ולפתור שוב ללא המדידה מהלוויין הזה (אם יש רק לוויין אחד עם מדידה לא תקינה).
כל לוויין נוסף שמשתתף בפתרון מאפשר זיהוי של לוויין נוסף עם מדידה לא תקינה.
בקביעת המיקום הנחנו שהאות נע בקו ישר מהלוויין למקלט ואורכו כמרחק בין המקלט ללוויין.
הנחה זו אינה נכונה בשל השפעות אטמוספיריות וקרקעיות, היכולות לגרום לאות לנוע במסלול עקום או שבור, ואף בכמה מסלולים שונים שלכל אחד אורך משלו.
ככל שזווית ההגבהה (יחסית לאופק) של הלוויין הנקלט יותר נמוכה, כך השגיאה כתוצאה מההשפעות האטמוספיריות יותר גדולה.
מקורות נוספים לשגיאה הם: אי-דיוקים במדידת מיקום הלוויינים, שגיאות במדידת זמן ההגעה של האותות, ושגיאות נומריות.
ככל שיחס האות לרעש של הלוויין הנקלט יותר גדול, כך שגיאות מדידת זמן ההגעה יותר קטנות.
השגיאה בקביעת המיקום מושפעת גם מהגאומטריה של הלוויינים הנקלטים, ה-GDOP.
נתוני האלמנך וחישובי המיקום מבוצעים במערכת צירים קרטזית, מערכת ECEF, שראשיתה במרכז הכובד של כדור הארץ והצירים שלה הם ציר הסיבוב של כדור הארץ והקווים המחברים את מרכז כדור הארץ לקו המשווה בקווי האורך אפס (גריניץ') ותשעים.
לצורך תצוגה מתורגמים הנתונים לקואורדינטות כדוריות המוכרות של קו אורך, קו רוחב וגובה מעל פני הים.
מכיוון שכדור הארץ אינו בדיוק כדור המערכת משתמשת במערכת ייחוס הקרויה WGS84, שבחישוביה קרובה למשטח הגיאואיד (פני הים) ברוב פני כדור הארץ.
כדי להתאים מקלט GPS למערכת הייחוס של רשת ישראל צריך לבצע התמרה בין דאטומים, שבה מזינים למכשיר פרמטרים להתאמה בין שתי מערכות הייחוס הללו.
במדינת ישראל אחראי המרכז למיפוי ישראל על חלוקת הפרמטרים הללו.
קביעת המהירות על סמך אותות הלוויין
בנוסף למיקום, ניתן גם לחשב את מהירות המקלט בהתבסס על השפעת תוצא דופלר על אותות הלוויין.
אם למקלט יש שעון מדויק, אזי מספיקים 3 לוויינים.
במקלט סטנדרטי, בו אין שעון מדויק, מספיקים 4 לוויינים לחישוב המהירות.
בעבר היה מחירם של מקלטי הממח"ע (GPS) גבוה, והם שימשו לצרכים צבאיים בלבד כניווט טילים והנחייתם.
משרד ההגנה האמריקאי גם מנע שימוש אזרחי בניווט מונחה לוויינים בעל דיוק רב על ידי הצפנת האותות הדרושים לכך.
בשנות התשעים הוזלו מחירי המקלטים, וכיום זמינים מעגלים מודפסים המאפשרים ניווט בדיוק של מטרים בודדים ופחות מכך.
בעקבות זאת נוספו לניווט מונחה הלוויינים שימושים אזרחיים כמערכות ניווט והתמצאות למכוניות פרטיות, מכשירי ניווט ניידים למטיילים בשטח ושירותים מבוססי מיקום.
מכשירי GPS צבאיים כוללים מודול SAASM שמגדיל דיוק השרות.
GNU GRUB (או: גראב) היא תוכנה חופשית המשמשת כמנהל אתחול (תוכנה שעולה לפני מערכת ההפעלה ומאפשרת בחירה בין מספר מערכות הפעלה הקיימות במחשב).
התוכנה מכילה מידע על שמות מערכות ההפעלה המותקנות במחשב ומיקומן בדיסקים הקשיחים ובמחיצות השונות, ומאפשרת לו לבחור עם איזו מערכת לעבוד ואיזו מערכת תעלה אחרי זמן מסוים כברירת מחדל.
GRUB נכתבה כחלק מפרויקט גנו ומופצת תחת רישיון GPL (גרסה 3 ומעלה).
היא מאפשרת לבחור בין מספר רב של מערכות הפעלה שונות.
על אותו מחשב (ואף על אותו הדיסק הקשיח) יכולות להיות מותקנות למשל מערכת הפעלה Windows, מספר הפצות לינוקס מערכת BSD וה-GRUB יאפשר בחירה בין כולן כאפשרויות למערכת שתופעל על ידי המחשב.
GRUB משמשת בברירת מחדל כמנהל האתחול המותקן עם מגוון הפצות לינוקס כדוגמת רד-הט, סוזה, מנדריבה ואובונטו.
עם אתחולו, קורא המחשב את הסקטור הראשון בדיסק הקשיח, המכונה MBR, שם כתובות הפעולות הדרושות לטעינת מערכת ההפעלה.
GRUB משתמש בסקטור זה של הדיסק הקשיח על מנת לפנות למקום בו נמצאת התוכנית המאפשרת לבחור בין מערכות ההפעלה השונות, והפקודות הנדרשות לטעינתן.
GRUB לוקח שליטה על הקושחה.
זה אומר שהוא צריך להתמודד עם UEFI כמו גם עם ה-BIOS.
GRUB 2 על מערכות מבוססות BIOS
GRUB 2 במערכת מבוססת BIOS שומר את כל הקבצים שלו בשלושה מיקומים שונים./boot/grub2/
/etc/grub.d/במקרה של אובונטו, מספר הגרסה אינה מופיעה בשם GRUB, אז היא תהיה /boot/grub/וכן בשאר המקומות בהם מופיעה מספר הגרסה.
זהו המיקום בו יותקן GRUB 2. הספרייה מכילה את קובצי הליבה של טוען האתחול.
את הקבצים ניתן למצוא בעזרת הפקודה הבאה:ls /boot/grub2/ -lהקבצים הללו הם:
GRUB אינו מבין בשמות דיסקים כמו sda או vda, מכיוון שהמוסכמות הללו למתן שמות לדיסק נוצרו על ידי מנהלי ההתקן של SCSI של מערכות ההפעלה.
כאשר GRUB פועל מערכת ההפעלה אינה קיימת, ולכן יש לה מוסכמה משלה לשמות דיסקים.
להלן מוסכמות שמות הדיסקים של GRUB:
+גרסת GRUBמוסכמת שמות לדיסקמַשְׁמָעוּת1hd0, 0דיסק קשיח מספר 0 ומחיצה מספר 12hd0, msdos1דיסק קשיח מספר 0 ומחיצה מספר 1, שיש לה טבלת מחיצות MS-DOS2hd0, msdos1דיסק קשיח מספר 2 ומחיצה מספר 3, שיש לה טבלת מחיצות MS-DOS2hd2, gpt1דיסק קשיח מספר 3 ומחיצה מספר 1, שיש לה טבלת מחיצות GPT
ב-GRUB, הדיסק הקשיח מתחיל ב-0, ומספרי המחיצות מתחילים ב-1, בעוד שמוסכמות השמות של הדיסקים והמחיצות של מערכת ההפעלה מתחילות ב-1. מכיוון שמוסכמות השמות של הדיסקים של OS ו-GRUB שונות, חייבת להיות מיפוי עבור משתמשים, וזו הסיבה שהקובץ device.map נוצר.cat /boot/grub2/device.map
(hd0) /dev/sdaהקובץ device.map ישמש את הפקודות כמו grub2-install כדי להבין באיזה דיסק מותקנים קובצי הליבה של GRUB.
read(3, "# this device map was generated "..., 4096) = 64הפקודה grub2-install תקבל קלט בצורה של מוסכמות שמות הדיסקים של מערכת ההפעלה מאחר שהמשתמשים אינם מודעים למוסכמות השמות של הדיסק GRUB.
במהלך הביצוע, grub2 install תמיר את מוסכמות מתן השמות של דיסק SCSI למוסכמות שמות הדיסק GRUB על ידי קריאת קובץ device.map.
זהו קובץ התצורה הראשי של GRUB.
זה קובץ סקריפט ענק שנוצר על ידי הפניה לכמה קובצי סקריפט אחרים.
זה הקובץ שממנו GRUB part-3 לוקח הוראות על מיקום הליבה וה-initramfs, פרמטרים של שורת הפקודה של הליבה, שם מערכת הקבצים השורש ומיקומה.
ספרייה זו כוללת את כל מודולי מערכת הקבצים (מנהלי התקנים) הנתמכים ב-GRUB.
כל קובצי mod.* הם המודולים.
על ידי שימוש במודולים אלה, GRUB יכול לטעון את קובצי ה-קרנל ו-initramfs בזיכרון.
לדוגמה, ל-boot של מערכת זו יש מערכת קבצים ext4, וכאשר מעלים קובצי vmlinuz ו-initramfs מ-boot, GRUB זקוק למודול ext4, שהוא מקבל מהקובץ ext4.mod.
זה דומה ל-boot במערכת הקבצים XFS או UFS; לפיכך, הקבצים xfs.mod ו-ufs.mod קיימים ב-boot/grub2/i386-pc/.
במקביל, ניתן למצוא מודולים כמו http.mod ו-pxe.mod.
המשמעות היא שחלק 3 של GRUB 2 יכול לטעון את קובצי הקרנל וה-initramfs מהתקני http ו-pxe.
באופן כללי, קובצי mod.* מוסיפים תכונות, לא רק התקנים.
התכונות עשויות לכלול תמיכה במכשיר, תמיכה במערכת קבצים או תמיכה בפרוטוקול.
קובץ חשוב נוסף הוא etc/default/grub/.
קובץ זה משמש את GRUB כדי לקבל מהמשתמש את השינויים הקוסמטיים והליבתיים בשורת הפקודה.cat /etc/default/grub
GRUB_ENABLE_BLSCFG=trueבקובץ זה ניתן לשנות את פסק הזמן המוגדר כברירת מחדל של מסך הפתיחה של GRUB, הגופן, תפריטי המשנה ופרמטרי שורת הפקודה של ליבת ברירת המחדל כמו שם מכשיר השורש, שם מכשיר ההחלפה וכן הלאה.
שם הפקודה מרמז שהיא תיצור את קובץ התצורה של GRUB שנקרא grub.cfg, אשר יופנה על ידי חלק 3 של GRUB כדי להציג את מסך הפתיחה.
הפקודה grub2-mkconfig ייקח תחילה את הקלטות הפרמטרים הקוסמטיים והקרנל של שורת הפקודה מ-etc/default/grub/ ויריץ את קובצי הסקריפט מהספרייה /etc/grub.d/.
GSLV - Geosynchronous Satellite Launch Vehicle ,משגר לוויינים מפיתוח וייצור הודי, מופעל על ידי הארגון ההודי לחקר החלל (ISRO).
המשגר מיועד לשגר לוויינים למסלול גאוסטציונרי, בגובה 36,000 ק"מ מעל קו המשווה של כדור הארץ.
הדגם "Mark II", המצוי בשירות מסוגל לשגר מטע"ד בעל מסה של 2,450 ק"ג למסלול זה.
דור שלישי של המשגר נמצא בשימוש בשם LVM-3.
GSLV הוא משגר לוויינים תלת שלבי, בעל ארבעה מאיצים המונעים בדלק נוזלי.
שיפור ניכר בביצועי המשגר על פני המשגר ההודי PSLV מושג על ידי שימוש במנוע קריוגני (השורף מימן נוזלי וחמצן נוזלי) לשלב השלישי.
השלב הראשון מכיל דלק במשקל של 129 טון.
בנוסף, ארבעה מאיצים ניתקים המונעים בדלק נוזלי היפרגולי (ניצת במגע) מקיפים את השלב הראשון.
השלב השני מופעל על ידי דלק נוזלי במשקל של 37.5 טון.
הדחף המיוצר על ידי שלב זה הוא כ־720 קילו-ניוטון.
השלב השלישי מונע על ידי מנוע קריוגני השורף מימן נוזלי וחמצן נוזלי.
המשגרים ראשונים עשו שימוש במנועים מפיתוח רוסי, אולם הארגון ההודי לחקר החלל מקדיש מאמץ ניכר לרכישת יכולת ייצור עצמית של מנועים קריוגניים, שישולבו בשיגורים הבאים של המשגר.
הדור הראשון GSLV Mark I ניצל מרכיבים תוצרת רוסיה.
במקור הוא היה יכול להביא למסלול מטען של 1,500 ק"ג.
לאחר ביצוע שיפורים המטען גדל ל-1,800 ק"ג.
הדור השני GSLV Mark II ניצל מרכיבים תוצרת הודו.
הוא היה יכול להביא למסלול מטען של 2,500 ק"ג כבר בגרסה הראשונה.
נכון ל־12 באוגוסט 2021, משגרים ממשפחת ה־GSLV (Mk I ו־Mk II) ביצעו 16 שיגורים, והביאו ל־10 הצלחות, ארבעה כישלונות ושני כישלונות חלקיים.
כל השיגורים התרחשו ממרכז החלל סאטיש דאוון (SDSC) בסריהריקוטה.
מהשגר מדגם "Mk I" סיים את פעילותו.
משימהתאריך שיגור (UTC)משגראתר שיגורמטעןמשקל (ק"ג)מסלולתוצאה D118 באפריל 2001 10:13Mk Iכן שיגור 1 GSAT-11540GTO כישלון חלקי טיסת ניסוי.
מטען שהונח במסלול נמוך מהמתוכנן, ולא היה מספיק דלק כדי להגיע למסלול הנדרש.
F0210 ביולי 2006 12:08Mk Iכן שיגור 2 INSAT-4C2168GTO כישלון כשל באחד המנועים בשיגור.
היה צורך להשמיד את המשגר והלוויין מעל מפרץ בנגל לאחר שמסלולם סטה מחוץ לטווח הגבולות המותרים.
F042 בספטמבר 2007 12:51Mk Iכן שיגור 2 INSAT-4CR2160GTO כישלון חלקי הצלחה, בהכנסת 2160 ק"ג של מטען במסלול.
משימהתאריך שיגור (UTC)משגראתר שיגורמטעןמשקל (ק"ג)מסלולתוצאה D315 באפריל 2010 10:57Mk IIכן שיגור 2 GSAT-42220GTO כישלון מבחן טיסה ראשון של ה־ISRO.
לא הצליח להגיע למסלול עקב תקלה של משאבת הטורבו של מגבר הדלק בשלב העליון.
המעטפת האחורית של תא המנוע בשלב העליון התפרקה עקב עומסים אווירודינמיים.
הרכב הושמד על ידי קצין בטיחות טווח לאחר אובדן שליטה על המאיצים.
D55 בינואר 2014 10:48Mk IIכן שיגור 2 GSAT-141980GTO הצלחה השיגור השני של GSLV עם מנוע קריוגני בשלב העליון (CUS) שפותח על ידי המרכז למערכות הנעה נוזלית (LPSC) של הארגון ההודי לחקר החלל (ISRO).
זה היה השיגור המוצלח הראשון של השלב הקריוגני שפותח באופן מקומי בהודו.
D627 באוגוסט 2015 11:22Mk IIכן שיגור 2 GSAT-62117GTO הצלחה משגר GSLV Mk II עם מנוע קריוגני מקומי (ICE) העלה בהצלחה את המטען GSAT-6 למסלול גיאוסטציונרי (GTO).
F058 בספטמבר 2016 11:20Mk IIכן שיגור 2 INSAT-3DR2211GTO הצלחה שיגור מבצעי ראשון של המשגר GSLV Mk II.
INSAT-3DR הוא לוויין מזג אוויר אטמוספירי מתקדם, כמו גם הלוויין השני הכבד ביותר שהוצב במסלול על ידי מנוע מקומי של המשגר GSLV.
F095 במאי 2017 11:27Mk IIכן שיגור 2 GSAT-9 / South Asia Satellite2230GTO הצלחה לוויין דרום אסיה נקרא בעבר לוויין הארגון הדרום-אסיאתי לשיתוף פעולה אזורי (SAARC).
משימהתאריך שיגור (UTC)משגראתר שיגורמטעןמשקל (ק"ג)מסלולתוצאה F1012 באוגוסט 2021 00:13Mk IIכן שיגור 2 GISAT-1 / EOS-032268GTO כישלון נשא את EOS-03, לוויין דימות גיאוסטציונרי רב־ספקטרלי.
השלב השלישי לא הצליח להדלק, מה שהוביל לאובדן המשימה.
הגורם לכשל נמצא בירידה של 50 מיליבר בלחץ במכל המימן הנוזלי של השלב העליון.
שיגורים מתוכננים עתידיים תאריך שיגור (UTC)משגראתר שיגורמטעןמסלול 2022Mk IIכן שיגור 2 NVS-01 / IRNSS-1JGTO הדור הבא של לוויין NaVic.
2022Mk IIכן שיגור 2 GSAT-7CGTO - 2022Mk IIכן שיגור 2 GSAT-7RGTO לוויין חלופי עבור GSAT-7 של חיל הים ההודי.
2022Mk IIכן שיגור 2 GSAT-32GTO - 2022Mk IIכן שיגור 2 IDRSS-2GTO - 29 בינואר 2023Mk IIכן שיגור 2 / NISARGTO שיתוף פעולה של נאס"א / ISRO.
דצמבר 2024Mk IIכן שיגור 2 Shukrayaan-1GTO משימת ונוס ההודית הראשונה.
GQ (או בשמו המלא לשעבר: Gentelman's Quarterly) הוא מגזין גברים אמריקאי המתמקד בסטייל, באופנה ובתרבות לגברים, כמו גם בנושאים שונים כדוגמת: מזון, קולנוע, כושר גופני, סקס ויחסים, תיירות, ספורט, טכנולוגיה וספרים.
המגזין הושק לראשונה בשנת 1957 בארצות הברית תחת השם "Apperal Arts", כרבעון לגברים בנושאי אופנה.
בשנת 1958 המילה Apperal הוסרה מהלוגו.
בשנת 1983 השתלט בית ההוצאה קונדה נאסט על המגזין, והעורך ארט קופר החליט לשנות את אופי המגזין ולהוסיף כתבות תוכן גם בנושאים שאינם אופנה.
במקביל, עורכים מרחבי העולם הביעו עניין במגזין במתכונתו החדשה והחלו לאמץ את הנוסחה.
משנת 2003 מכהן כעורך ג'ים נלסון.
בשנת 2013 עמדה תפוצת המגזין על כ-940 אלף עותקים.
GPGPU (ראשי תיבות באנגלית של: General-purpose computing on graphics processing unit), הוא תחום בעולם המחשבים, שבו יש שימוש במעבדים גרפיים (GPU) לצורכי עיבוד/חישוב כלליים.
השימוש ב-GPGPU התפתח תחילה לצורך חישובים מדעיים.
הרעיון המרכזי הוא לנצל את היכולות הגבוהות של GPU כדי להתמודד עם משימות מורכבות.
בעוד ש-GPU משמש בעיקר לעיבוד גרפי, כמו רינדור תמונות, אנימציות ותלת-ממד לצורך משחקי מחשב וגרפיקה מתקדמת, GPGPU מנצל את הארכיטקטורה של המעבד הגרפי לצורך חישובים כלליים שאינם גרפיים.
GPGPU משמש בתחומים כמו בינה מלאכותית, חישובים מדעיים, ניתוח נתונים גדולים ולמידת מכונה.
הסביבות העיקריות המשמשות לתכנות מקבילי העושה שימוש ב-GPU הן CUDA של חברת אנבידיה ו-OpenCL (קיצור של Open Computing Language) של קבוצת Khronos Group.
מעבדים גרפיים, הנמצאים בכרטיס המסך, משמשים בין היתר להרצת משחקים, או תצוגה ויזואלית בתלת-ממד של סרטים ואחרים.
בין המעבדים הגרפיים המוכרים ביותר הם אנבידיה טסלה אשר מיוצרים במסגרת Nvidia DGX, מעבדי AMD מסדרת AMD Instinct ומעבדי Intel Gaudi.
יכולות וביצועים של מעבדים גרפיים
למעבדים הגרפיים יכולות עיבוד חזקות ביותר.
בין היתר, הם מסוגלים לבצע חישובים על וקטורים, מטריצות ואריתמטיקה בסיסית על מספרים שלמים ונקודה צפה.
ביצועיהם יכולים להגיע עד לפי 1000 ואפילו יותר משל מעבד רגיל בביצוע חישובים מתמטיים מכל סוג.
הכרטיסים מתוצרת שתי החברות הגדולות בתחום, אנבידיה ו-AMD, מסוגלים לספק ביצועים של עד 9.67 TFlops (9.67 טריליון חישובים בשנייה) לעומת מעבד רגיל המסוגל להגיע לביצועים של עד 10 GFlops (10 מיליארד חישובים בשנייה).
גם קצב הגישה לזיכרון זוכה לטיפול מיוחד.
מעבד גרפי מסוגל לגשת לזיכרון הפנימי שלו (הזיכרון המובנה בו) בקצבים של עד 512 GB לשנייה, וזאת לעומת 10.8 GB לשנייה בקצב הגישה של מעבד רגיל ל-RAM.
GPGPU (General Purpose Computing on Graphics Processing Units) הפך בשנים האחרונות לכלי מרכזי במגוון רחב של תחומים בזכות יכולתו לבצע חישובים מקבילים באופן יעיל במיוחד.
להלן מספר תחומים שבהם נעשה שימוש נרחב בטכנולוגיה זו:
מעבדי GPU משמשים לאימון רשתות נוירונים עמוקות בזכות יכולתם לעבד כמויות עצומות של נתונים במהירות.
מסגרות תכנות כמו TensorFlow ו-PyTorch מותאמות לניצול תשתיות GPU, מה שמאפשר ביצועי עיבוד משופרים בהשוואה למעבדים רגילים (CPU).
לדוגמה, טכנולוגיות לזיהוי תמונות, עיבוד שפה טבעית ואלגוריתמים של נהיגה אוטונומית מסתמכים על GPGPU להאצת האימון וההרצה.
במדעי הטבע וההנדסה, GPGPU משמש לסימולציות פיזיקליות מורכבות כמו חישובי דינמיקה מולקולרית, סימולציות אקלים, וחקר מבנים באווירודינמיקה.
כוח העיבוד המקבילי מאפשר חישוב בזמן אמת של מודלים מורכבים מאוד, דבר שבעבר היה דורש זמן רב יותר.
בתחום הרפואה, נעשה שימוש ב-GPGPU בניתוח נתונים ביולוגיים, כמו ריצוף גנום ובדיקות דינמיות של תרופות.
מודלים של GPGPU משמשים גם לניתוח תמונות רפואיות ולהאצת אלגוריתמים לזיהוי מחלות.
בכריית מטבעות קריפטוגרפיים (כגון ביטקוין), GPU מספקים ביצועים גבוהים בהרצת אלגוריתמי הוכחת עבודה (Proof of Work).
יעילותם בחישובים מקבילים הופכת אותם לכלי המועדף על כורים רבים.
למרות שמקורו של ה-GPGPU הוא בתעשיית המשחקים, יכולתו להאיץ הדמיות פיזיקליות ותצוגה גרפית הופכת אותו גם לכלי חשוב ליישומים שאינם משחקים, כמו יצירת אנימציות ואפקטים ויזואליים בתעשיית הקולנוע.
ניתוח נתונים גדולים (Big Data)
בתחום ניתוח נתונים, GPGPU משמש לטיפול במאגרי מידע גדולים באמצעות ביצוע חישובים מתקדמים ומורכבים.
אלגוריתמים לניתוח נתונים סטטיסטיים וניהול בסיסי נתונים גדולים (כמו Spark ו-Dask) תומכים בניצול יכולות GPU.
GP - GP Industries Limited - היא חברה מהונג קונג המייצרת סוללות ושאר אמצעים אלקטרונים.
החברה שייכת לקבוצת Gold Peak Industries (Holdings) Limited שנוסדה בשנת 1964 ונסחרת בבורסה לניירות ערך בהונג קונג משנת 1984. החברה החלה דרכה בייצור סוללות ליתיום.
עם השנים התרחבה פעילותה של החברה וכיום היא מייצרת, בין השאר, מצברים לרכבים, וסוללות.
החברה מעסיקה כ-8,100 איש ונסחרת בבורסה לניירות ערך של סינגפור משנת 1995.
נכון לשנת 2014 הייתה לחברה המובילה בשוק הסוללות בישראל, עם נתח שוק של כ-40%
ב-2016 היו הכנסות החברה כ-1 מיליארד דולר הונג קונגי עם רווח נקי של כ-30 מיליון דולר הונג קונגי.
עובדים במפעלי GP נחשפו באופן שגרתי לאבק קדמיום, מתכת רעילה ביותר המשמשת בייצור סוללות ניקל-קדמיום שעלולות לגרום לאי ספיקת כליות, סרטן ריאות ומחלות עצמות.
ב-2006 יותר מ-100 עובדות במפעל בדרום סין ניסו לתבוע את מעסיקיהן לשעבר (GP) על חשד להרעלת קדמיום.
ב-24 באוגוסט 2010, למעלה ממאה עובדים הפגינו מחוץ למפעל של GP בחוויג'ואו.
GP הבטיחה פיצוי לעובדים שנפגעו מהרעלה, אך הפחיתה בצורה חמורה את הסכום שנקבע, והציעה מצב של "קח או עזוב".
הסרט התיעודי Red Dust של קארין מק עוקב אחר עובדות שנלחמות על טיפול רפואי מהמעסיק הקודם שלהן, מפעל GP Batteres בסין, לאחר שנים של הרעלת קדמיום.
GOOD Music או G.O.O.D Music היא חברת תקליטים והפקה מוזיקלית, שנוסדה על ידי אמן ההיפ הופ האמריקאי, קניה וסט, בשנת 2004. ראשי התיבות של "GOOD" בחברה הוא "Getting Out Our Dreams".
החברה ממוקמת בניו יורק סיטי, ניו יורק.
הראשונים שחתמו להיות בניהול והפקת החברה היו זמר ה-R&B, ג'ון לג'נד, ואמן ההיפ הופ קומון.
האלבומים שלהם, Get Lifted ו-"Be", בהתאמה (את שניהם הפיק וסט), זכו לשבחים וביקורות טובות, וביחד היו מועמדים ל-7 פרסי גראמי.
Get Lifted (ג'ון לג'נד) היה מועמד 3 פעמים לפרס גראמי, ו-Be (קומון) היה מועמד 4 פעמים.
כיום נשיא החברה הוא נו איי.די..
יחידת משמר הגבול מס' 9 של המשטרה הפדרלית של גרמניה היא יחידה GSG-9 - היחידה למלחמה בטרור ולמבצעים מיוחדים של המשטרה הפדרלית של גרמניה.
היחידה הוקמה בעקבות טבח הספורטאים הישראלים במינכן באולימפיאדת מינכן 1972 וחוסר יכולתה של מערכת הביטחון במערב גרמניה להיאבק נגד מתקפות טרור ואירועי חטיפה ובני ערובה המוניים כגון זה.
היחידה הוקמה רשמית ב-17 באפריל 1973 כחלק ממשמר הגבול הפדרלי הגרמני (Bundesgrenzschutz), שהוכפף למשטרה הפדרלית ב-2005. שם היחידה נובע מהיותה היחידה התשיעית של משמר הגבול, לאחר ששמונה היחידות האחרות לא היו ברמת מוכנות גבוהה, ולכן הוקמה היחידה התשיעית.
היחידה מתנהלת על פי מודל האימונים של סיירת מטכ"ל ומשתפת פעולה עם הימ"מ הישראלי בתרגילים משותפים ללוחמה בטרור.
GSG-9 מתערבת במקרים של לקיחת בני ערובה, חטיפה, טרור ואיומי סחיטה.
היחידה משמשת לעיתים גם כיחידה לאבטחת מתקנים, נטרול מטרות, איתור נמלטים ולעיתים ניהול פעולות חשאיות בהוראת ראש המשטרה הפדרלית.
יתר על כן, היחידה פעילה מאוד בפיתוח שיטות וטקטיקות לביצוע משימות אלה.
לבסוף, היחידה עשויה לספק ייעוץ למשרדים שונים ולמקבילותיה בעולם.
היחידה מסייעת למשטרה הפדרלית (Bundespolizei) ולסוכנויות פדרליות ומקומיות אחרות לפי דרישתן במבצעים הדורשים את התערבותה.
ב-1977, מפקד משמר הגבול הישראלי צבי בר זיכה את GSG-9 בתואר "היחידה ללוחמה בטרור הטובה בעולם".
באותה שנה הצליחה היחידה להכריע באופן מיטבי את משבר חטיפת טיסה 181 של לופטהאנזה.
היחידה זכתה פעמיים ברציפות בשנים 2005-2006 בתחרות SWAT World Challenge, כאשר ב-2005 היא זכתה בכל 7 האירועים בתחרות.
בין השאר, גרמניה הציעה לסייע להודו בעקבות פיגועי נובמבר 2008 במומבאי.
היחידה סייעה לאמן ולשדרג את המשמרות לביטחון לאומי - היחידה העיקרית ההודית ללוחמה בטרור.
היחידה גם סייעה לצוותי המשא ומתן של משטרת מומבאי.
היחידה היא חלק מהמשטרה הפדרלית של גרמניה, ולכן יש ללוחמיה סמכויות של שוטרים מהשורה, כגון הזכות לעצור אנשים.
היחידה והמשטרה הפדרלית נמצאים תחת אחריותו של משרד הפנים הפדרלי.
בסיס האם של היחידה הוא סנקט אוגוסטין-האנגלר (Sankt Augustin-Hangelar) שליד בון.
היחידה מורכבת מ-3 פלגות מבצעיות ומספר פלגות תמיכה:
פלגה זו של ה-GSG-9 משמשת לפעולות ומבצעים ביבשה, בהם: לוחמה בטרור, פיגוע מיקוח, בני ערובה, חטיפה ואיומי סחיטה.
היא משמשת גם לאבטחת מתקנים, נטרול מטרות, צליפה ואיתור נמלטים.
פלגה זו מבצעת פעולות בים, בעיקר כנגד פיראטים, חטיפות של כלי שיט ואסדות נפט או גז.
פלגה זו מבצעת פעולות מהאוויר, בהן צניחה ושימוש במסוקים.
יחידה זו תומכת בפלגות המבצעות בכניסה לאזורי היעד, ואחראית לפיתוח, ניסוי ורכישת ציוד שאיננו אמצעי לחימה.
יחידה זו אחראית גם לסילוק פצצות, אבטחת וניקוי זירה, וטיפול במטעני חבלה.
כמו כן אחראית על ניסוי, תיקון ורכישת אמצעי לחימה, תחמושת וחומרי נפץ.
אחראית על תקשורת, כולל ניסוי, תיקון ורכישת ציוד תקשורת ומעקב.
אחראי לניהול האדמיניסטרטיבי של ה-GSG-9
אחראית על אימון לוחמי היחידה, וכן על מיונים וגיוסים של לוחמים חדשים והכשרתם.
תת מקלע MP5 של הקלר וקוך.
תת-מקלע MP7A1 של הקלר וקוך.
רובה סער הקלר וקוך G36.
רובי קרבין קומנדו 416 ו-417 של הקלר וקוך.
רובה סער זיג זאואר SG550
רובה סער בולפאפ שטייר AUG A3.
אקדח USP של הקלר וקוך.
מטול רימונים MZP-1 של הקלר וקוך.
Gravity Recovery and Interior Laboratory (בראשי תיבות: GRAIL) הייתה משימה לחקר הירח, חלק מתוכנית דיסקברי של נאס"א.
המשימה כוללת שתי מקפות המקיפות את הירח וממפות את שדה הכבידה שלו באיכות גבוהה כדי שניתן יהיה לקבוע את הרכבו הפנימי של הירח.
שתי חלליות ה-GRAIL שוגרו ב-10 בספטמבר 2011 על גבי משגר דלתא II מנמל החלל קייפ קנוורל.
GRAIL-A נכנסה למסלול סביב הירח ב-31 בדצמבר 2011 ו-GRAIL-B נכנסה למסלול יום לאחר מכן, ב-1 בינואר 2012. ב-17 בינואר 2012 נבחרו שני שמות לשתי חלליות ה-GRAIL שהוצעו על ידי תלמידי כיתה ד' מבית הספר היסודי אמילי דיקנסון מבוזמן, מונטנה.
השמות שנבחרו לחלליות הם Ebb (אֶבּ) ו-Flow (פְֿלוֹּ) ל-GRAIL A ו-B בהתאמה.
השלב המדעי של המשימה נמשך 88 יום, מ-7 במרץ 2012 עד 29 במאי 2012. מחקר מדעי נוסף החל ב-8 באוגוסט.
לאחר סיום המשימה, החל תהליך פירוק של המקפות שנמשך 5 ימים, וב-17 בדצמבר שתי החלליות התרסקו על פני הירח.
טכניקת סריקת שדה הכבידה של הירח דומה לזו ששימשה את החללית GRACE ומבנה החלליות מבוסס על מבנה החללית XSS-11.
בשונה ממשימות תוכנית אפולו ומשימות בלתי מאוישות אחרות, להן ארכו כשלושה ימים להגיע אל הירח, משימת GRAIL משתמשת במסלול נקודת לגראנז' L1 טרנס-ירחי שנמשך שלושה עד ארבעה חודשים.
מסלול זה נבחר כדי לחסוך בדלק, להגן על הכלים שעל החללית וכדי להאט את החלליות בהגעה לירח כך שיכנסו למסלול נמוך מאוד של 50 ק"מ מעל פני הקרקע ושהמרחק בין שתי החלליות (שיגיעו לירח בהפרש של 24 שעות אחת מהשנייה) יהיה בין 175 ל-225 ק"מ.
הקפדנות הלחוצה בקשר לתוכנית הטיסה של החלליות השאירה זמן מועט מאוד לתיקון שגיאות שהובילו לחלון שיגור שנמשך שנייה אחת פעמיים ביום.
החוקרת הראשית במשימת GRAIL היא מריה זובר מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
התוכנית מנוהלת עבור נאס"א על ידי המעבדה להנעה סילונית (JPL) עלות התוכנית נכון לאוגוסט 2011 הייתה 496 מיליון דולרים.
חלליות ה-GRAIL משדרות אחת לשנייה ולכדור הארץ.
על ידי מדידת המרחק בין שתי החלליות, ניתן יהיה למדוד את שדה הכבידה של הירח ואת מבנהו הגאולוגי.
שדה הכבידה של הירח צפוי להיות ממופה בצורה חסרת תקדים.
הבנת האבולוציה התרמית האסימטרית של הירח.
קביעת המבנה התת-קרקעי של מכתשי פגיעה ומקור ריכוזיות המסה שלה.
קביעת האבולוציה הנוכחית של הברסיה והמגמאטיזם של קרום הירח.
קביעת מבנהו הפנימי של הירח.
קביעת גבולות לגודלו של גלעין הירח.
שלב איסוף המידע של החלליות יימשך 90 יום שלאחריהם יחל שלב ניתוח המידע שיארך כ-12 חודשים.
תוצאות ראשונות יחלו להגיע כ-30 יום לאחר סיום שלב איסוף המידע.
המידע שיושג ממשימת GRAIL יסייע להבנת ההיסטוריה האבולוציונית של כוכבי הלכת הארציים.
KBR - מערכת מיפוי טווח Ka band.
RSB - אלומה לחקר רדיו.
MoonKam - מערכת וידאו דיגיטלית בעלת ארבעה ראשי מצלמות.
GParted היא תכנה פופולרית לעריכת מחיצות, בעיקר בשולחן העבודה GNOME.
התוכנה כוללת את פעולות המחיצות הבאות: יצירה, מחיקה, שינוי גודל, הזזה, סריקת כשלים והעתקת מחיצות יחד עם מערכות הקבצים שעליהם.
התוכנה שימושית במיוחד ליצירת מחיצות חדשות לשם התקנת מערכות הפעלה נוספות, ארגון שטח דיסק קשיח מחדש ויצירת מחיצות גיבוי המכילות נתונים רגילים או תמונות מערכת מלאות.
התוכנה משתמשת ב־libparted כדי לזהות ולתפעל התקנים ומערכות קבצים.
ישנם כלים נוספים בתוכנה הנוגעים למערכות קבצים אשר אינן כלולות ב־libparted ונוספו בנפרד ל־GParted.
התוכנה מבוססת GTK+ ונכתבה בשפת C++.
GRB 090423 הייתה התפרצות גמא שנצפתה ב־23 באפריל 2009 בשעה 07:55:19 UTC על ידי טלסקופ החלל סוויפט.
תוצאות ההתפרצות נצפו מאוחר יותר בתחום התת־אדום ואפשרו לאסטרונומים לקבוע כי העצם שיצר את התפרצות הגמא הוא בעל הסחה לאדום של 8.2 ולפיכך הוא העצם המרוחק ביותר שנתגלה אי פעם, מרחק של 13.035 מיליארד שנות אור מכדור הארץ.
התפרצות גמא היא אירוע קוסמולוגי של התפרצות קרינת גמא.
אלה הם האירועים האנרגטיים ביותר הידועים כיום באסטרונומיה.
הן קורות בתדירות של כ־1–2 ליום בפיזור אקראי במרחב הקוסמולוגי, כשמשך ההתפרצות הוא בין שברירי שנייה לדקות ספורות ולכן קשה לבצע מדידות שונות בזמן ההתפרצות.
ואולם לעיתים קרובות משאירה ההתפרצות קרינת המשך (Afterglow או הבזק משנה) בגלים אלקטרומגנטי ארוכים יותר שאפשר לצפות בהם שעות רבות ולעיתים ימים אחר כך.
גלים אלה, ובהם קרינת רנטגן, קרינה על סגולה, אור נראה, קרינה תת־אדומה וקרינת רדיו מאפשרים את מחקר האירוע.
היקום היה רק בן 630 מיליון שנים כאשר GRB 090423 התפרץ, והתפרצות זו מוכיחה כי כוכבים מסיביים ביותר נולדו ומתו כבר בשלב כה מוקדם של היקום.
התפרצות זו, ודומות לה, נותנות לנו הזדמנות ייחודית ללמוד את היקום הקדמון משום שיש מעט מאוד עצמים בוהקים דיים מתקופה זו שאורם חזק מספיק להגיע אלינו ולהיצפות בטלסקופ או טלסקופ חלל.
סדרת הלוויינים GPS Block IIIA או GPS III (מכונה בעברית: ג'י פי אס שלוש או בלוק שלוש) היא הדור הבא של לווייני מערכת האיכון העולמית - GPS.
קבלן התכנון הפיתוח והייצור של שכבת הניסוי (GPS III Non-Flight Satellite Testbed או GNST) וכן של שמונת הלוויינים הראשונים של בלוק שלוש, היא חברת לוקהיד מרטין.
הם אמורים בהדרה להחליף את הלוונים מהדור הקודם לרבות GPS Block IIF.
חיל האוויר האמריקאי מתעתד לרכוש עד 32 לווייני בלוק שלוש.
הלוויין הראשון תוכנן במקור להיות משוגר בשנת 2014 אך לאור עיכובים כבדים שוגר בשנת 2018. הלווין אחרון בסדרה מתוכנן לשיגור בשנת 2023.
מערכת הלוויינים האמריקאית GPS, הגיעה לבשלות מבצעית ביולי 1995, לאחר שהשלימה את כל היעדים הראשוניים שלה.
אולם התקדמות טכנולוגית ושינויים ודרישות חדשות הובילו למאמץ שיפור מערכת הלוויינים.
בשנת 1998 הכריז סגן הנשיא על המאמץ באופן רשמי.
בשנת 2000 אישר הקונגרס את המאמץ והוא קיבל את הכינוי GPS III.
הפרויקט כולל תחנות קרקעיות ולוויינים חדשים.
בנוסף הוא כולל אותות חדשים, הן לשימוש אזרחי והן לצבאי ומטרתו לשפר את הדיוק והזמינות עבור כל המשתמשים.
חברת לוקהיד מרטין קיבלה את החוזה לביצוע GPS III במאי 2008.
GOST הוא שם כולל של רשימת תקנים טכניים המנוהלת ידי "המועצה האירואסיאתית לתקנים, מטרולוגיה והסמכה" (בקיצור EASC), גוף אזורי הפועל בחסות חבר המדינות לפיקוח והסמכה על מגוון תקנים החל מתכנון הנדסי ועד ערכים תזונתיים של מוצרי מזון.
ביניהם יצרנים מהתקופה הסובייטית שכיום הפכו גנריים ועדיין נושאים תו תקן בשמם המקורי.
הסמל GOST קיבל הכרה במיוחד במדינות דוברות רוסית אך גם ברחבי העולם.
הסוכנות הממשלתית הרוסית לתקנים Rosstandart מנהלת אתר בשם GOST.RU המספק מידע כללי בנושא התקן.
GOST נוסד במקור על ידי ברית המועצות כחלק מתוכנית לאומית.
המילה ГОСТ היא ראשי תיבות של государственный стандарт (בתירגום חופשי: תקן לאומי).
בשנת 1925 הוקמה הסוכנות הממשלתית ששמה שונה לאחר מכן ל-Gosstandart והיא הייתה אחראית על רישום, עדכון והפצה של תקנים.
אחרי מלחמת העולם השנייה התוכנית עברה שינוי מהותי והתקן הראשון GOST 1 פורסם ב-1968. לאחר התפרקות ברית המועצות ניהול התקנים עבר לאחריות המועצה הארואסיאתית של חבר המדינות.
כיום התקן מכיל למעלה מ-20,000 נושאים הנמצאים בשימוש נרחב ב-12 מדינות כבסיס רגולטורי להסמכה ורישוי עבור הממשל והסקטור הפרטי.
התקן מכסה בין היתר אנרגיה, נפט וגז, איכות הסביבה, בנייה, תעבורה, תקשורת, כרייה, עיבוד מזון ותעשייה.
המדינות שאמצו את התקן בשלמותו או בחלקו כוללות את רוסיה, בלארוס, מולדובה, קזחסטן, אזרבייג'ן, ארמניה, קירגיזסטן, אוזבקיסטן, טג'יקיסטן, גאורגיה וטורקמניסטן.
אף על פי ש-GOST החל דרכו כתקן לאומי של רוסיה הוא אינו כזה כיום.
מאז שעבר לניהול EASC הוא מוכר על ידי ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) כתקן אזורי.
נכון ל-2015 אוקראינה היא המדינה היחידה שנטשה את GOST.
מקורו של התקן GOST הוא מהתקופה הסובייטית ופירושו הוא תקן לאומי.
רוב התקנים של הפדרציה הרוסית כיום עברו בירושה מהתקופה הסובייטית.
התקן GOST החל דרכו קצת לאחר פרסום המערכת הבינלאומית למידות ומשקלים בשנת 1918. הגוף הראשון שהוקם היה של מועצת הביטחון והעבודה בשנת 1925 ונקרא הוועדה לתקנון שעסקה בעיקר במתכות.
עד 1940 מיניסטריון של ברית המועצות הנקרא народных комиссариатов (נרקומטס או בתירגום חופשי קומיסר עממי) אישר את התקנים.
ב-1968 הוקם התקן הלאומי (SSS) שהיה הראשון בעולם והוא כלל את התקנים הבאים:
GOST - תקן לאומי של ברית המועצות
בנוסף קיימים תת-תקנים רבים שמוספרו כל אחד לפי שייכותו.
SSS קיבל את האינדקס 1.
USCD - השייך לענף הבנייה קיבל את האינדקס 2
USTD - התקן הטכנולוגי קיבל את האינדקס 3
SIBD - תקן ביבליוגרפי, אינדקס 7
SSM - תקן למידות ומשקלים, אינדקס 8
SSLS - תקן בטיחות, אינדקס 12
USPD - תקן תכנון (פרוגרמה), אינדקס 19
SSERTE - תקן ארגונומי ואסתטיקה טכנית, אינדקס 29.
ב-1990 במהלך המעבר לכלכלת שוק, החלה מועצת השרים של השלטון הסובייטי בניסיון לאחד ולתאם בין כל תקנים הלאומיים לבין GOST וניסו לשוות לו אופי בינלאומי.
הם דנו בהחלת חלקים מהתקן המחייבים מבחינה חוקית כמו בנושאי בטיחות וגיהות וחלקים אחרים שהם בגדר המלצה בלבד.
כמו כן הותר להחיל את התקן במדינות מחוץ לברית המועצות.
בימינו קיימים תקנים רבים תחת המטריה של GOST והם בתהליך של רביזיה להתאמתם לתקן הבינלאומי ISO.
למשל, הוקמו תקנים בינלאומיים כמו GOST ISO 9001 או GOST ISO 14001 שהם שילוב של מיטב הפיתוחים הבינלאומיים העדכניים תוך התחשבות בצרכים הספציפיים של הפדרציה הרוסית.
GOST 7.67 תקן קודי מדינות הכוללים קידומת טלפון בינלאומית.
GOST 7396: תקן שקעים וכבלים
GOST 10859: מאפייני מחשבים משנת 1964 כולל סט תווים שאינם ASCII עבור שפות התכנות ALGOL.
GOST 16876-71: תקן תרגום אלפבית קירילי לאלפבית לטיני.
GOST 28147-89: תקן לצופן בלוקים שנודע גם בשם GOST בלבד בתחום הקריפטוגרפיה
GOST 11828-86: תקן מכונות רוטציה חשמליים
GOST 32569-2013: תקן חומרי נפץ וחומרים כימיים מסוכנים
GOST 32410-2013: תקן מערכות חירום ורכבות
GOST 15150-69: תקן שמירת איכות הסביבה
GOST R 51273-99 הוחלף בתקן GOST 34283-2017 תקן מדידת חוזק תחת השפעת רוחות, פעילות סייסמית או אחרת
מבחינה היסטורית GOST R הוא למעשה תקן ותיק שנגזר מ-GOST שפותח בתחילה על ידי ברית המועצות ואומץ לאחר מכן על ידי חבר המדינות.
תקן GOST הוחל על כל המדינות הנמנות עם החבר בעוד שתקן GOST R נותר תקף רק בגבולות הפדרציה הרוסית.
תקן GOST R נועד להבטיח בטיחות ואיכות של מוצרים ושירותים ברחבי רוסיה ומחייב על פי החוק הרוסי כל יצרן כולל יצרנים חיצוניים שמוכרים את מוצריהם בשטחי הפדרציה.
רשימת המוצרים הכלולים בפיקוח התקן מופיעה באתר www.gost.ru.
כחלק מהשאיפה הרוסית להיכנס לארגון הסחר העולמי אימץ הממשל חוקים חדשים על מנת להתאים את התקן הרוסי לחקיקה האירופאית בתחום הטכני.
בקריפטוגרפיה, GOST הוא צופן בלוקים שפותח על ידי ממשלת ברית המועצות תחת מעטה סודיות בשנות השבעים של המאה ה-20, כחלק מתקן לאומי להצפנה סימטרית תחת תקן כללי הקרוי GOST.
ב-1989 פורסמה לציבור הרחב גרסה שלו 89–28147 והיא נכללת בטיוטה .
בתחילה לא ניתן לצופן כינוי כלשהו והוא נקרא רק בשם GOST, אך בגרסת GOST R 34.12-2015 של התקן ניתן לו הכינוי "מאגמה" (Магма) כדי להבדילו מצפנים אחרים הנתמכים על ידי התקן.
פונקציית הגיבוב GOST מבוססת על צופן זה.
צופן הבלוקים GOST קיים במספר גרסאות ונחשב לצופן מיושן יחסית אך עדיין נתמך בפרוטוקולי אבטחה כמו SSL.
תקן GOST החדש כולל בנוסף אליו צופן בלוקים מודרני יותר הנקרא בשם קוזנייצ'יק (Кузнечик).
צופן GOST סווג עם צאתו בדרגת סודי ביותר אך שונה ב-1990 לדרגת סודיות רגילה.
מיד לאחר התפרקות ברית המועצות הוסר הסיווג הביטחוני שלו והוא התקבל כתקן רשמי.
יש הסבורים שהוא נחשף בטעות מאחר שמעולם לא הסירה מדינה סיווג ביטחוני של צופן לאומי.
יש כאלו שטוענים ש-GOST נחשב לאלטרנטיבה הסובייטית לתקן DES ושניהם דומים למדי, כאשר GOST יעיל יותר בתוכנה ובטוח יותר.
יש לציין ש-DES מעולם לא נועד לרמת סיווג סודית אלא רק לשימוש אזרחי, בעוד ש-GOST משתמש במפתח ארוך ברמה צבאית, אמור היה להתאים לשימוש למאתיים שנה ונועד במקור להצפנת מידע בדרגת סודיות גבוהה.
GOST הוא צופן בלוקים איטרטיבי בסגנון רשת פייסטל עם 32 סבבים.
הוא מקבל בלוק טקסט קריא באורך 64 סיביות (8 בתים) ומפתח הצפנה באורך 256 סיביות (32 בתים) ומחזיר בלוק מוצפן באורך 64 סיביות.
תחילה בלוק הקלט מחולק לשני חצאים ו- בהתאמה, המפתח עבור הסבב ה- הוא באורך 32 סיביות (תיאור הכנת תת-המפתחות בהמשך) ובכל סבב מבצעים:
בכל סבב הפונקציה הפנימית משפיעה רק על המחצית והיא מבצעת שלוש פעולות פשוטות:
מחברת את עם המפתח הסודי מודולו .
מחלקת את התוצאה לשמונה מקטעים באורך 4 סיביות, כל אחד מהם הופך לקלט לתיבת החלפה אחרת לפי סדר.
את הפלט מתיבות ההחלפה מאחדת למילה באורך 32 סיביות ומבצעת הזזה מעגלית 11 סיביות שמאלה.
המפתחות עבור כל סבבי הצופן נבחרים בדרך הבאה: מחלקים את המפתח הסודי של המשתמש לשמונה תת-מפתחות באורך 32 סיביות כל אחד וכל אחד מהם משמש ארבע פעמים במהלך ההצפנה, כאשר ב-24 הסבבים הראשונים משתמשים במפתחות לפי סדר ואילו בשמונה הסבבים האחרונים משתמשים במפתחות בסדר הפוך.
ב-GOST דרושות שמונה תיבות ההחלפה בגודל , כל אחת מקבלת קלט באורך 4 סיביות ומחזירה פלט באורך 4 סיביות, בסך הכול 16 ערכים אפשריים בכל תיבה.
תיבות ההחלפה מכילות בסך הכול 354 סיביות () של נתונים ויכולות להיות סודיות.
אם כוללים את סיביות תיבות ההחלפה הסודיות, אפקטיבית מגדילים את המפתח הסודי ל-610 סיביות.
אולם הוכח אפשר לנחש את תכולת תיבות ההחלפה באמצעות הצפנות בקירוב.
ערכי תיבות ההחלפה נקבעות בנפרד מהצופן ונתונות לשינוי, למעשה התקן המקורי לא סיפק תיבות החלפה כלל ולא הסבר כיצד להכין אותן, מה שהוליד שמועות על כך שהממשל הרוסי מחזיק בשני סטים של תיבות החלפה, תיבות החלפה "טובות" לשימוש רגיל ותיבות החלפה "מוחלשות" לארגונים שהוא מעוניין לרגל אחריהם.
ברוס שנייר מציין בספרו שייתכן אמנם שזה נכון, אבל ישנה שמועה אחרת שגורסת כי יצרני שבבים ברוסיה השתמשו במחולל פסאודו אקראי כדי להכין את תיבות ההחלפה בעצמם.
להלן תיבות החלפה שהיו בשימוש הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית בגרסה של הצופן הנקראת GOST-FB.
אותם ערכים שימשו גם בפונקציית הגיבוב GOST.
בשנת 2015 הוסר הלוט מעל תיבות ההחלפה האלמוניות והן נכללות כעת בתקן בגרסה האחרונה ביותר:
קיימת גרסה נוספת של הצופן הנקראת GOST-PS שמשתמשת בתיבות ההחלפה מצופן PRESENT והיא נחשבת לגרסה קלת משקל המתאימה לשימוש בחומרה מוגבלת משאבים.
DES משתמש בפרוצדורה מורכבת להכנת תת-מפתחות.
הכנת המפתחות ב-GOST פשוטה מדי (כמעט אינה קיימת), מעבר לעובדה שקיימים "מפתחות חלשים", זוהי נקודת תורפה שבתנאים מסוימים מאפשרת התקפה יעילה נגד הצופן.
DES מכיל מפתח באורך 56 סיביות.
GOST לעומתו משתמש במפתח באורך 256 סיביות.
אם מחשיבים גם את תיבות ההחלפה מקבלים 610 סיביות סודיות.
ב-DES תיבות ההחלפה מקבלות 6 סיביות ומחזירות 4 סיביות (אפקטיבית הן מכווצות את הקלט) לעומת זאת ב-GOST התיבות מקבלות 4 סיביות ומחזירות 4 סיביות.
אף על פי שבשני הצפנים ישנן שמונה תיבות החלפה, תיבות ההחלפה של DES גדולות פי ארבעה משל GOST.
DES משתמש בתמורה בלתי סדירה על סיביות הנקראת P-box בעוד GOST משתמש בהזזה מעגלית קבועה המופעלת על האוגר במלואו.
ל-DES יש 16 סבבים לעומת GOST שלו 32 סבבים.
הצופן GOST מציג ביטחון חזק יותר מ-DES נגד כוח גס במיוחד אם מחשיבים את תיבות ההחלפה כחלק מהמפתח.
ייתכן ש-GOST חזק יותר מ-DES גם נגד קריפטואנליזה ליניארית ודיפרנציאלית בגלל המספר הכפול של הסבבים 32 לעומת 16 והמפתח הענק, אבל קיים בו חסרון לעומת DES, ב-GOST בגרסה המקורית תיבות ההחלפה לא הוגדרו.
אם תיבות ההחלפה נבחרות באקראי הדבר מהווה חולשה מסוימת שמאפשרת לתקוף את הצופן בתנאים מסוימים.
ידוע שמפתחי DES בחרו בקפידה את ערכי תיבות ההחלפה כך שיהיו עמידים במיוחד נגד התקפות אילו.
מצד שני ידוע שבחירה עיוורת של ערכי תיבות ההחלפה עלולה להחליש את הצופן מאוד.
היתרונות של DES על GOST הם, שלב הפיזור שמבוצע על ידי טבלת תמורה אי-רגולרית ולא על ידי הזזה מעגלית קבועה וכן העובדה שהצופן מרחיב ומכווץ את הקלט בכל סבב, מה שמספק לדעת מספר מומחים אפקט מפולת חזק יותר ומגביר את רמת הפיזור של הצופן מאוד.
ב-GOST דרושים שמונה סבבים לפחות כדי שסיבית אחת שונה תשפיע על כל סיביות הפלט במידה שווה (לעומת רק 5 של DES).
מצד שני מספר הסבבים הגבוה מפצה על כך.
מפתחי GOST התבססו על DES וניסו לפשט אותו כך שיהיה מותאם יותר לתוכנה.
אך אם בגלל גישה קונסרבטיבית או בגלל העדר ביטחון ניסו לפצות על כך עם מפתח ארוך מאוד, הכפלת מספר הסבבים והסתרת תיבות ההחלפה.
קריפטואנליזה מתקדמת של צופן GOST מראה שהוא אינו בטוח לשימוש מהיבט תאורטי בעיקר לפי מודל "מפתחות קשורים" (Related keys) שזה סוג של קריפטואנליזה דיפרנציאלית המניחה שיש קשר או יחס כלשהו בין מפתחות הצפנה בהם נעשה שימוש להצפנת קלט נתון.
אולם בקריפטואנליזה עם מפתח יחיד (בהנחה שכל המידע שבידי המתקיף הוצפן עם מפתח יחיד), כמות המידע וסיבוכיות המקום של התקפות נגד הצופן כמעט מעשיים אך סיבוכיות הזמן היא בסדר גודל של שזה מעבר ליכולת הטכנולוגית הנוכחית.
ההתקפות הראשונות שפורסמו נגד הצופן היו בעיקר נגד גרסאות של GOST עם מספר סבבים קטן יותר אך לא היו יעילות נגד הצופן בגרסה המלאה שלו.
לאור העובדה שהצופן הוצע לארגון התקינה הבינלאומי גבר העניין בצופן מצד הקהילה האקדמית וההתקפות הקריפטוגרפיות הלכו והשתפרו.
מאז 2007 פורסמו מספר התקפות נגד גרסאות מופחתות סבבים של GOST.
ב-2009 פורסמה קריפטואנליזה דיפנרציאלית מסוג מפתחות קשורים שמסוגלת לפצח את GOST בזמן שולי.
התקפה זו מניחה שלמתקיף יכולת להשפיע על חומר המפתח, מה שלא תמיד מעשי.
בדצמבר 2012 פורסמה התקפה עם מפתח יחיד נגד GOST בסיבוכיות סבבים של GOST.
Orhun Kara פיתח קריפטואנליזה תאורטית חדשה נגד GOST ו-DES שנקראת "reflection attack" המבוססת על נקודות שבת של פונקציית הסבב הפנימית של הצופן, בדומה להתקפת גלישה והתקפת מפתחות קשורים.
אך התקפה זו לא יעילה מבחינה מעשית.
Takanori Isobe שיפר את ההתקפה של Orhun Kara על גרסה מלאה של הצופן במודל מפתח יחיד בסיבוכיות זמן ברמה של .
איתי דינור, אור דונקלמן ועדי שמיר שיפרו עוד את ההתקפה על הצופן בזמן של עם נתונים ו- זיכרון.
ניקולס קורטואה כינה את GOST "צופן פגום מאוד" ועקב הקריפטואנליזה אלגברית שפורסמה תיקנון הצופן נדחה על ידי ארגון התקינה הבינלאומי.
ב-2017 פורסמה קריפטואנליזה ליניארית של GOST בסיבוכיות של עם טקסטים גלויים ידועים (בהתקפת גלוי-נבחר).
בעיקרון ההתקפות המתוארות מחלישות את הצופן עד רמה של בקירוב לעומת (הנובע מאורך המפתח) לכן אפשר לומר שהצופן נחשב לפרוץ.
גם אם מהיבט מעשי התקפות אילו אינן נחשבות ברות ביצוע בגלל סיבוכיותן ובגלל כמות הזיכרון העצומה הדרושה להן.
ישנם מומחים שסבורים, הגם שההתקפות המתוארות אינן מעשיות, עצם קיומן מוכיח שיש פגם מהותי בצופן שייתכן ויתגלה בעתיד וינוצל בדרך טובה יותר לפיצוח הצופן ביעילות.
ב-2015 ניסתה הוועדה הטכנית הרוסית לנושא התקן לשפר את הצופן GOST והציעה מספר שינויים (כפי שיתואר בהמשך), שמו עודכן ל-GOST2. אך הסתבר שגם בגרסה המעודכנת של הצופן התקפות קריפטוגרפיות אחדות עדיין ישימות.
GOST2 הוא גרסה מעודכנת וקלת משקל של GOST, בה נעשו שינויים בשני היבטים: תהליך הכנת מפתח שונה כדי לסכל התקפות הקשורות בתהליך ההכנה הפשוט של התקן המקורי וכן נקבע סט של תיבות החלפה המבוססות על שתי תמורות קבועות ולא כפי שהיה בתקן הקודם.
השינוי בתהליך הכנת המפתח אינו משמעותי.
כמו ב-GOST המפתח מחולק לשמונה תת-מפתחות באורך 32 סיביות כל אחד, ההבדל היחיד הוא בסדר השימוש במפתח.
ב-GOST2 המפתח מחובר לבלוק הנתונים לפי הסדר המופיע בטבלה הבאה:
השינוי הנוסף מתייחס לערכי תיבות ההחלפה.
כידוע בתקן המקורי לא ניתן כל הסבר כיצד להכין את תיבות ההחלפה ואילו ערכים בטוחים לשימוש.
ב-GOST2 תיבות ההחלפה מתבססות על שתי תמורות ו- המופיעות בטבלה הבאה (בערכים הקסדצימליים).
כך שארבע תיבות ההחלפה הראשונות משתמשות בתמורה הראשונה ואילו ארבע התיבות האחרונות משתמשות בתמורה השנייה .
לדעת המפתחים, התמורות נבחרו כך שיהיה להן מאפיין דיפרנציאלי וליניארי המינימלי ביותר האפשרי והן נחשבות אופטימליות.
מעבר לכך GOST2 זהה לתיאור מופיע לעיל.
קיימת קריפטואנליזה של GOST2 שמצביעה על בעיות תאורטיות בצופן, בעיקר התקפות מסוג self-symmetry דוגמת התקפת שיקוף או שימוש בנקודות שבת.
GOD TV היא רשת נוצרית אוונגליסטית שהחלה בבריטניה והתרחבה לרחבי העולם.
משרדיה העיקריים ממוקמים בפלימות' בבריטניה, ובאורלנדו, פלורידה, ארצות הברית.
משרדים אזוריים ממוקמים בהודו, סרי לנקה, דרום אפריקה, קניה, גאנה ואוסטרליה.
הרשת משדרת תוכניות שלא מבוססות על זרם דתי מסוים, בהתאם לבסיס האמונה של הברית האוונגלית של בריטניה.
לוח השידורים השוטף של 24 שעות ביממה משדר מנהיגים נוצרים מזרמים שונים - מאנגליקני לפנטקוסטל, Full Gospel ויהדות משיחית.
ההפקות המקוריות של GOD TV זכו בפרסים מטעם מועצת השידור הנוצרית של בריטניה.
לוח השידורים כולל חמש גרסאות אזוריות: ארצות הברית; בריטניה ואירופה; אפריקה; אסיה ואוסטרליה, שכל אחת כוללת תוכניות מקומיות.
GOD TV מעסיקה 200 עובדים, כשוורד סימפסון משמש כנשיא ומנכ"ל.
סימפסון מנחה את התוכנית "היום עם וורד" ב-GOD TV.
הטלוויזיה של GOD TV משדרת לכ-200 מדינות וטריטוריות, 24 שעות ביממה, וטוענת לצפייה פוטנציאלית של עד חצי מיליארד איש.
בעיתון הפלימות' הראלד נטען כי GOD TV יכולה להגיע ל-262 מיליון בתים ברחבי העולם כולל 92.6 מיליון בתים בהודו.
TechPowerUp GPU-Z (או GPU-Z) היא תוכנת שירות קטנה, אשר מטרתה לספק מידע לגבי כרטיסים ומעבדים גרפיים.
התוכנה מציגה את מפרט המעבד הגרפי ואת מפרט הזיכרון ובנוסף לנתונים כמו טמפרטורה ותדר הליבה, תדר הזיכרון, עומס על הליבה, מהירות המאווררים וכו'.
התוכנה יצאה לאור ב-4 באוקטובר 2007.
התוכנה מאפשרת צפייה במידע הבא אודות הכרטיס הגרפי:
שם הכרטיס כפי שהוא משווק לצרכן
שם הקוד של הליבה וגרסתה
שטח הליבה כולה במילימטר רבוע
מידע מחיישנים הנמצאים על גבי הכרטיס עצמו ובליבה
תמיכה בפיצ'רים שונים: OpenCL, CUDA, DirectCompute, DirectML, Vulkan, ניתוב קרניים בזמן אמת, PhysX, OpenGL ומידע טכני עליהם
GPT-3 (ראשי תיבות של: Generative Pre-trained Transformer 3, מילולית בעברית, טרנספורמר מאומן מראש בעל יכולת יצירה הוא מודל שפה אוטורגרסיבי, המשתמש בלמידה עמוקה כדי לייצר טקסט דמוי אנושי (כפי שאדם מוכשר היה מייצר).
GPT-3 הוא מודל חיזוי השפה מהדור השלישי בסדרת GPT-n (והיורש ל-GPT-2) שנוצר על ידי OpenAI, מעבדת מחקר לבינה מלאכותית בסן פרנסיסקו שנוסדה על ידי אילון מאסק וסם אלטמן.
לגרסה המלאה של GPT-3 קיבולת של 175 מיליארד פרמטרים של למידת מכונה.
GPT-3, שהוצג במאי 2020, והיה בבדיקת בטא החל מיולי 2020, הוא חלק ממגמה במערכות עיבוד שפות טבעיות (NLP) של ייצוגי שפה שהוכשרו מראש.
לפני שחרורו של GPT-3, מודל השפה הגדול ביותר היה Turing NLG של מיקרוסופט, שהוצג בפברואר 2020, עם קיבולת של 17 מיליארד פרמטרים, פחות מעשירית מאשר של GPT-3.
איכות הטקסט שנוצר על ידי GPT-3 כה גבוהה עד שקשה להבדילה מזו שכתב אדם אמיתי.
שלושים ואחד חוקרי ומהנדסי OpenAI הציגו את המאמר המקורי ב-28 במאי 2020 שחשף את GPT-3. במאמרם הם הזהירו מפני הסכנות הפוטנציאליות של GPT-3 וקראו למחקר כדי להפחית את הסיכון.
דייוויד צ'אלמרס, פילוסוף אוסטרלי, תיאר את GPT-3 כ"אחת ממערכות ה-AI המעניינות והחשובות ביותר שיוצרו אי פעם."
מיקרוסופט הודיעה ב-22 בספטמבר 2020 כי היא רכשה זכויות שימוש בלעדיות בקוד של GPT-3; אחרים עדיין יכולים להשתמש ב-API הציבורי לקבלת פלט, אך רק למיקרוסופט יש גישה לקוד הבסיסי של GPT-3.
מנוע חיפוש Perplexity מבוסס על גרסה זו.