tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גם מחיצת הקיר בין החלל הראשון לשני מצופה בפסלי אריות ותשליבי מקלעות, וקירות הצד הפנימיים בו מעוטרים בתבליטי מקלעות קצרים, כמעיין חלונות.
החלל השלישי הוא חלק אינטגרלי מהחלל השני, אולם הוא מוגבה כבמה וייתכן שבצדו כבש לעליה אליו.
באתר נמצא בשימוש משני אדן בזלת מעוטר בתבליטי אלי הרים, אנשי ציפור ואנשי ליש העומדים בשורה עם ידיים מורמות, כמחזיקים את הבמה.
חופרי האתר העריכו שהוא הוצב מסביב לבמת החלל השלישי וייתכן שתמך ב"חלל צף" ששימש כדביר, או בסמלי האלוהות בחלל זה.
המבנה המרכזי מוקף בקירות נוספים אשר יוצרים מסדרון היקפי מסביב למבנה.
בחזית המבנה שתי כניסות, משמאל ומימין למסדרונות.
המבנה מרוצף, כנראה באבני גיר ובזלת.
על אבני מרצפות אחדות (שנהפכו במקרה, על ידי החופרים) נמצאו חריטות בלתי ברורות.
רובן נראות כמספר קווים אנכיים וחריטות שחוקות שייתכן והיוו ציור כלשהו.
עד כה לא הצליחו החופרים לפענח את מהות החריטות הללו, אולם שללו אפשרות שמדובר בסימני הירוגליפים לווים (שהיו נפוצים בתקופה החתית והסורו-חתית).
פול זמנסקי שחפר באתר העלה אפשרות שאלו הם סימונים לצורכי הבניה או לוגו לסימון זהות הסתת/בנאי שעיצב את האבן.
אף שהמקדש בנוי על אדמה שטוחה, מבנהו בנוי למעשה על הגבהה מדורגת שניכרת בשלושת מדרגות הכניסה, שלושת מדרגות המעבר מהחלל הראשון לשני וממנו לבמה.
מרצפות הגיר לפני הכניסה הראשית מדרגות הכניסה הראשית מעוטרות בזוג טביעות רגל יחפות ענקיות.
מרצפת אבן הגיר בפתח, לאחר המדרגות, מעוטרת גם בטביעת רגל שמאל באותו גודל, ומרצפת אבן הגיר בכניסה לחלל השני מעוטרת בטביעה דומה, של רגל ימין.
בחזית הבניין, משני צידי הכניסה, שני עמודי בזלת, ככל הנראה לתמיכה בגג אכסדרת כניסה.
ליד המקדש נמצאו פסלי אריות מונומנטליים, אולם לא ברור היכן אלה היו ביחס למבנה, או בתוכו.
חלק מהארכאולוגים שחקרו אתה המבנה העריכו, כי יש אפשרות לקומה שנייה בו, אם כי לא נמצאו בפועל מדרגות לקומה כזו.
בניתוח מסכם של חפירותיו, הציג עלי אבו אסף שלושה שלבים בבניית המקדש:
שלב ראשון (1,300–1,000 לפנה"ס): בניית המבנה המרכזי עם שלושת החללים לאורכו.
שלב שני (1,000–900 לפנה"ס): הקמת שני העמודים בכניסה, התבליטים בקדמת המבנה וסביב החלל השלישי.
שלב שלישי (900–740 לפנה"ס): בניית הקיר ההיקפי השני והמסדרונות.
הקבלת המקדש באתר למקדש בירושלים
כאמור, המקדש הוא גולת הכותרת של ממצאי האתר ויש הרואים בו את הדגם הקרוב ביותר למבנה מקדש שלמה בירושלים.
מכיוון שבהר הבית מעולם לא נערכה חפירה ארכאולוגית מסודרת, כמעט כל הידוע אודות המקדש שאוב מן התיאור התנ"כי והפרשנויות לתיאורו המעשי נתונות למחלוקות בלתי פתורות.
יתרה מכך, חלק ניכר מהמושגים המצויים בתיאור המקראי על המקדש בירושלים אינם ברורים לחלוטין כיום וקיים קושי לתרגמם למושגים פיזיים.
לפיכך, חלק מהטיעונים המחקריים אודות הקשר בין שני המקדשים מתייחס, למעשה, לשימוש מחקרי שנעשה בשרידי המקדש בעין דארה לשם הבנת המושגים הבלתי מובנים במקרא.
המחלוקת בדבר השוואת המקדש בירושלים למקדשים אחרים, שנמצאו באתרים ארכאולוגיים במרחב הסורו-כנעני, מתייחסת הן למישור האדריכלי והן למישור הרעיוני.
במישור האדריכלי, עדיין טוענים חוקרים שמקדשים אחרים, ובעיקר המקדש בתל-תעינאט, כ-50 ק"מ דרום מזרחית לו, מתאימים יותר לתיאור המקראי, אך שמצב השתמרותם גרוע משל האתר בעין דארה.
במישור הרעיוני, עיקר הביקורת להשוואה מתייחסת למהות המקדש – משכן אל, או גן אלוהי.
הדמיון בין שני המקדשים מתבטא, כפי שהציג אותם ג'ון מונסון, בסוגיות הבאות:מבנה שלושה חללים אורכי: מתווה אדריכלי זה ברור מהתיאור המקראי, אולם הוא איננו חריג למקדשים במרחב הסורו-כנעני.
מבחינה זו, המקדש בעין דארה מתאים לתיאור המקראי, כמו מקדשים אחרים.הגבהת רצפת המקדש: כאמור, במקדש עין דארה קיימת הגבהה הדרגתית של הרצפה שבאה ליד ביטוי במדרגות בין החללים ובכבש לחלל השלישי.
תבליטי הספינקס בעלי ראש אשה, הם כנראה הכרובים המוזכרים במקרא.מבנה הדביר: תושבות וחריצים שנמצאו ברצפת החלל השלישי יכולות להצביע על תמיכה במבנה פנימי כלשהו שלא שרד (מעץ?), בדומה לפרשנות אפשרית של מבנה הדביר בתוך ההיכל.
כמו כן, הגבהתו של החלל השלישי יכול להסביר את הפער בגובה התקרה של המקדש (30 אמה) לבין גובה התקרה של הדביר (20 אמה).
הכבש לחלל השלישי מצד שמאל, מדגיש הגבהה זו.המסדרונות החיצוניים: במקרא מוזכרות "צלעות" שפורשו במחקר כחדרים צדדים.
ניתן להשוותם למסדרון ההיקפי החיצוני שנוסף בתקופת הברזל ב'.
ייתכן שאלה נבנו בכמה מפלסים ומאפשרים להסביר את "הלולים" בהם עולים, המוזכרים בהקשר ל"צלעות".
לולים אלה תורגמו בעבר למדרגות או סולמות ומתקשרים לאפשרות בניה דו מפלסית.
חלונות וירטואליים: באתר בעין דארה נמצאו על קירות החלל הראשון תבליטים של תשליבי מקלעות המעוצבים כחלונות וירטואליים אטומים.
ייתכן שאלה יכולים להסביר את המושג "חלוני שקופים אטומים".
טביעות הרגל במרצפות אבן הגיר במקדש, הן מאפיין ייחודי למדי באומנות הפולחן של המזרח הקדום בכלל, ובתקופת הברזל בפרט.
אמנם, נמצאו טביעות רגל טבועות במקדשים אחרים, כגון:
מקדש Khonsu בעיר קרנק (סוריה).
אלה היו בגודל טבעי של אדם וכנראה דימו את הכוהנים בקרבת האלוהות.
בעיר אמר (סוריה) נמצאו טביעות רגל של תינוק, ומוערך שאלה שימשו בתהליך העברת אפוטרופוסות של הילד.
טביעות רגל בגדלים שונים במקדשים במצרים (Qser Ibrim), שכנראה דימו עולי רגל נוצריים.
טביעות רגל המקדשים הלניסטיים ורומיים, יחפות ונעולות סנדלים, שחלקן היו גדולות ממדים ודימו עקבות של אלים.
טביעות הרגל של בודהה (בודהפאדה) ושיווה בתת-היבשת ההודית מהמאה הראשונה לפנה"ס.
ממדי טביעות הרגל בעין דארה מצביעים בבירור שמדובר בעקבותיו של אל/אלה, אולם לא ברורה המשמעות הסמלית של העקבות ומדוע הן מופיעות יחפות (שכן, לרוב אלים מופיעים באומנות הפולחנית, הן של המרחב הסורו-כנעני והן של המרחב החתי, נעולות סנדלים או נעליים).
בהקשר זה הועלו מספר אפשרויות:
הופעה של אל יחף מסמלת את כניסתו אל המשכן שהוא ביתו.
שימת דגש על היותו של המקדש, משכן האל.
לדוגמה, סימון מקומות בהם כוהנים או עולי לרגל אמורים לקיים מחווה פולחנית כלשהי (השתחוות וכדומה).
הדגשת קדושת המקום, בהתאם למוטיב המקראי של "שַׁל-נְעָלֶיךָ, מֵעַל רַגְלֶיךָ.
סימון אירוע מיתולוגי של כניסה האל/אלה למקדש בעבר.
עין זיו הוא מעיין הנמצא בגליל העליון המערבי, בין מעיליא לאבירים.
המעיין הוא מעיין איתן המהווה את מקור המים העיקרי של נחל כזיב.
ליד המעיין נמצאת תחנת השאיבה עין זיו, תחנת שאיבה פעילה לשעבר, שפעילותה הופסקה בשל זיהום מי הנחל בשפכים של יישובי הסביבה.
השם עין זיו ניתן למעיין באופן רשמי על ידי ועדת השמות הממשלתית ב-16 באוגוסט 1953. קודם לכן נהגו לקרוא לו "ראש המבוע".
עין זיו הוא מעיין איתן המהווה את מקור המים העיקרי של נחל כזיב, יחד עם עין חרדלית.
תפוקתו היא כ-700 מטר מעוקב לשעה בחורף ו-275 מ"ק לשעה בקיץ.
לאחר שנה שחונה ירדה תפוקת המעיין ל-250 ממ"ק לשעה, כבר ביוני, בעת שבשנה רגילה הייתה התפוקה 600 מ"ק לשעה.
הצמחייה באזור המעיין, ובנחל כזיב בכלל היא צמחיית חורש ים-תיכוני ובנוסף גם עצי קטלב, צמחיית נחלים כגון פטל קדוש והרדוף, עצי דולב ושרכים.
הדגה כוללת צפרדעים וחפף ישראלי.
בשנת 1953 הוחל בהזרמת מי המעיין למושב חוסן ובמקביל בוצעו עבודות להקמת תחנת שאיבה גדולה ובריכת אגירה לצידה.
ב-25 באפריל 1954 נחנך מכון המים של המעיין, שכלל שלוש יחידות שאיבה.
בספטמבר 1956 נחנך מפעל השקיה במעיליא שקיבל את מימין מתחנת השאיבה בעין זיו.
בשנת 1959 הונח צינור שחיבר את תחנת השאיבה למפעל הקישון ולמפעל המים הארצי.
עֵין הַסְּעָרָה הוא אזור שקט יחסית במרכז סופות טרופיות חזקות.
הוא בקירוב עגול, וקוטרו 65-30 ק"מ.
הוא מוקף בחומת העין (eyewall), טבעת גבוהה של סופות רעמים בה עוצמת הסופה היא החזקה ביותר.
הלחץ הברומטרי הנמוך ביותר נמצא בעין, ויכול להיות כ-15% נמוך יותר מאשר הלחץ מחוץ לסערה.
טעות נפוצה, במיוחד באזורים שבהם הוריקנים הם נדירים, היא של תושבים היוצאים מבתיהם כדי לבדוק את הנזק בזמן שהעין חולפת על פניהם, כי נדמה שחלפה הסערה פתאום, אולם, בכך הם מסתכנים את הסיכון הרב ביותר מפני שהם עלולים תוך זמן קצרצר להיתפס במזג האוויר האלים ביותר בחומת העין הנגדית.
עין המסייעת 7020 הוא מעיין שכבה בנחל כסלון שבהרי ירושלים, כחצי קילומטר מזרחית למושב בית נקופה.
הוא שוכן בצד המזרחי של בית נקובא, כפר ערבי שבטרם כבשו חיילי הפלמ"ח וההגנה את הכפר במהלך מבצע נחשון ב-11 באפריל 1948, חיו בו כ-300 ערבים.
תושביו עזבו אותו ולא הורשו לחזור אליו.
המעיין שימש מקור מים מרכזי לכפר.
במקום בריכת בטון קטנה ורבועה הממוקמת בתוך חציבה בגודל 10X9 מטרים, שהיוותה ככל הנראה את הבריכה בימי קדם.
הבריכה מקבלת את מימיה דרך נִקבה באורך של כ-25 מטרים המובילה אליה את מי הנביעה מכמה כיוונים.
על פי רשות העתיקות, תיארוך הנִקבה והבריכה הוא מן התקופה הרומית בארץ ישראל והיא שימשה בעיקר את הלגיון העשירי שחנה במקום וצר על ירושלים בימי בית שני.
ניתן להבחין בטרסות הרוסות ששימשו לחקלאות של תושבי בית נקובא, ובתעלת מים היוצאת מהבריכה לכיוון דרום, שנראה ששימשה להשקיית שדות בשיטת חקלאות שלחין.
בסמוך לנביעה נמצאו ממצאים ארכאולוגיים אשר טופלו לפני מספר שנים על ידי רשות העתיקות.
לטענת חלק מאנשי הרשות, לפני כ-2,000 שנה חנה הלגיון העשירי פרטנסיס שצר על ירושלים בימי המרד הגדול, בסמוך למעיין.
בשנת 2012 נערכה חפירת הצלה במקום כחלק מהרחבת כביש מספר 1 (כביש תל אביב - ירושלים).
החפירה נוהלה על ידי רשות העתיקות במימון חברת "נתיבי ישראל - החברה הלאומית לתשתיות תחבורה" בע"מ.
בחפירה זו נחשפה מערכת המים במקום ששימשה את הלגיון הרומי שחנה בארץ.
בצמוד לבריכת המים ישנם כמה מתקני מים קדומים ששימושם אינו ברור.
כמו כן, קיימת נביעה נוספת הזורמת לתוך הבריכה.
למעיין מספר שמות על בסיס גרסאות שונות.
ותיקי מושב בית נקופה שחלקם לקחו חלק בהקמת המושב בשנת 1949, מיד לאחר תום מלחמת העצמאות, מכנים אותו בשם "המעיין המסתובב" על שם הנקבה המתפצלת החצובה בתוך ההר המובילה את מי הנביעה לתוך הבריכה ממספר מקומות והיא באורך כללי של כ-80 מטרים.
שמות אחרים הנזכרים במקומות שונים הם: "עין נקעה", "עין דילאב" (שמות שניתנו לו על ידי תושבי בית נקובא), "עין ארז", "המערה המסתובבת" ועוד.
המקום ידוע היום בשם "עין המסייעת 7020", על שם 13 לוחמי הפלוגה המסייעת 7020 של גדוד נחשון.
אשר נפלו ביום 9/4/2002 בקרב בג'נין במהלך מבצע חומת מגן.
הרקע לפרויקט הנצחת חללי הפלוגה
בסוף מרץ 2002 יצא צה"ל למבצע חומת מגן.
גדוד נחשון (7020) של חטיבה 5, המורכב מחיילי מילואים, נקרא בתחילת אפריל יחד עם כל החטיבה לכבוש את מחנה הפליטים בג'נין.
ב-9 באפריל 2002 במהלך הקרב במחנה הפליטים ג'נין, נקלעה הפלוגה המסייעת של הגדוד למארב, ובקרב פנים מול פנים בשטח צפוף, נהרגו 13 לוחמים ונפצעו רבים.
לאחר הקרב, הוענק לפלוגה צל"ש אלוף הפיקוד על גילוי מעשי גבורה בניסיון לחלץ את הנפגעים תחת אש.
בנוסף הוענק צל"ש אישי לשני לוחמים שנהרגו, וצל"ש נוסף ללוחם שחילץ נפגעים תחת אש.
המקום היה מוזנח במשך שנים רבות לאחר שהבריכה נסתמה במכוון על ידי גורמים שונים בעקבות עבודות שנעשו באזור.
הטבע השתלט על המעיין, טרסות קרסו והעתיקות במקום כוסו באדמה.
לאחר עשרות שנים של הזנחה, המתחם כולו שופץ ושוקם על ידי לוחמים בעבר ובהווה של פלוגת המסייעת של גדוד המילואים 7020, לוחמים נוספים מחטיבה 5 של המילואים, תושבי בית נקופה, מתנדבי השומר החדש וחברים מהסביבה.
המעיין הוכרז כאתר הנצחה לזכרם של 13 לוחמי הפלוגה שנהרגו ב-9 באפריל 2002 בקרב בג'נין, במהלך מבצע חומת מגן.
בתמיכתה של המועצה האזורית מטה יהודה ובמספר ימים מרוכזים של עבודה מאומצת, פעלו הלוחמים של הפלוגה בעבר ובהווה ביחד עם תושבי מושב בית נקופה והחלו לשקם את הנביעה וסביבתה שהייתה מוזנחת במשך שנים רבות ונקראה בפי ותיק המושב "המעיין המסתובב", בשל נִקבת המים החצובה בסלע המסתעפת בתוך ההר.
האגודה השיתופית של מושב בית נקופה, תושבי המושב ואנשי הפלוגה, ממשיכים לפתח ולטפל במתחם באופן קבוע לשימוש כלל ציבור המטיילים באזור.
אנשי רשות העתיקות תרמו רבות לשיקום המקום.
המקום מתוחזק על ידי מתנדבים ועל ידי "עמותת הפלוגה המסייעת 7020 (ע"ר)".
לאחר תחילתן של עבודות השיקום, החלו המים להאגר בתוך בריכת האיגום, הן מהנִקבה והן ממתקני המים הקדומים.
עין הילד הוא ארגון לא ממשלתי העוסק בשמירה על זכויות הילד והגנה משפטית במלאווי ובאזור אפריקה הדרומית.
הארגון הוקם ב-28 בפברואר 1995 כמענה לתופעות התעללות, ניצול ואלימות כלפי ילדים המתמודדים עם עוני וחולי קשה.
הארגון נודע בשל מעורבותו הפעילה בקידום זכויות ילדים במלאווי ומאבקו בתופעת אימוצי החסד הבלתי חוקיים של ידוענים מהוליווד.
הארגון מנוהל כיום בידי מקסוול מאטוורא (Maxwell Matewere).
מאחר שהחקלאות מהווה את עיקר כלכלת האזור, ילדים מנוצלים בגיל צעיר לצורכי עבודה בתנאים קשים ובשכר נמוך.
מחקרים מצביעים על כך ששעות עבודה מרובות באיסוף משאבים מאלצות את מרבית הילדים במלאווי להיעדר מבתי הספר.
בנוסף על כך, נכון לשנת 2018 חיים במלאווי כמיליון תושבים עם נגיף HIV (מקום 9 בעולם) ועל פי הערכות קיימים כ-670 אלף ילדים יתומים כתוצאה מכך.
כמו כן, תוחלת החיים במלאווי, הניצבת במקום ה-163 במדד איכות החיים של האו"ם, היא 37 שנים.
זאת משום שבנוסף למגפת האיידס ישנם מקורות מים מזוהמים, מחסור קבוע בתרופות ובטיפול רפואי הולם ושיעור התמותה השנתי הוא 140 תינוקות מתוך 1,000. יתומים, בהיותם אוכלוסיית ילדים פגיעה לניצול, מוגנים כיום בחוק הלאומי במלאווי על בסיס עקרון "האינטרס הטוב ביותר".
לעיקרון זה 3 מאפייני מפתח:
טובת הילד מעל כל שיקול פוליטי, דתי וסוציאלי
יחס אינדיבידואלי לכל ילד ושמיעת קולו
התייחסות לצרכים ההתפתחותיים של הילד
בין מאפיינים אלו ייתכנו שיקולים סותרים.
קיים צורך בניהול השיקולים הללו מבחינה משפטית כאשר הדיון עוסק בנושאים כמו אימוץ בין-יבשתי אשר עלול להרחיק את הילד מסביבתו הטבעית.
הארגון הוקם כשנתיים לאחר הפיכתה של מלאווי ממשטר חד-מפלגתי למשטר דמוקרטי כאשר באותה העת התפתחה במלאווי התודעה המערבית לזכויות האדם והילד.
משנת 1995 נאבקים פעילי ארגון Eye of the Child) EYC) בחטיפת ילדים לצורכי עבדות ותעשיית המין, התעללות מינית, סחר בבני אדם ומסורות אלימות נוספות כמו נישואי קטינים בכפייה.
פעילי הארגון פועלים על מנת שחוקי המדינה ידאגו שילדים שעברו התעללות וניצול יקבלו טיפול, שיקום והגנה בפני האנשים שהפרו את זכויותיהם.
בנוסף, דואגים הפעילים שהחוקים במלוואי הנוגעים לאימוץ והגנת הילד מתוקננים ומיושמים, זאת כדי להגן על יתומי האומה וילדיה הפגיעים.
הארגון עובד במגוון מישורים המשלבים הגנה משפטית של זכויות אדם יחד עם סיפוק שירותים חברתיים לקורבנות.
הם מציעים הכשרה לקהילות ולתלמידים בנוגע לשמירה על זכויות ילדים, ביצוע עבודות משפטיות בשם ילדים מנוצלים ועבודה ישירה לשיקום ילדים שעברו התעללות.
ב-2007, EYC ארגנו אסיפות ב-26 מקומות ציבוריים שונים ברחבי המדינה בהן לימדו על הסכנה בעבדות בקרב ילדים.
בנוסף, הם הכשירו כ-30 ארגונים מקומיים ויצרו ועדות שמירה קהילתיות כדי לפקח על אותם ילדים בקהילות המקומיות.
בעזרת ועדות השמירה הללו, עד 2010, הצילו כמעט 300 ילדים שזוהו כקטינים בעבדות.
ועדות השמירה דאגו להרחיק את הילדים ממסגרות העבודה המסוכנות והמנצלות ולהחזירם למסגרות מגינות ומקדמות.
123 ילדים הוחזרו לבתי הספר ו-164 ילדים בוגרים יותר החלו הכשרות מקצועיות במקצועות כמו נגרות, חייטות ועבודות מתכת על מנת להקל את השתלבותם בשוק העבודה מאוחר יותר.
במעקב אחרי אותם ילדים 3 שנים לאחר תחילת הפרויקט, נמצא כי הישגים אלו נשמרו גם לאורך זמן – 90 אחוז מהילדים שהורחקו מהעבודות המנצלות נותרו בבתי הספר ושליש מהנערים בהכשרה המקצועית מצאו עבודה בתחומי ההכשרה שלהם.
בנוסף, ב-2010 התחיל הארגון בקמפיין שנועד למנוע מילדות צעירות לעזוב את בתי הספר וקידם חוק חדש שנועד להגביל את גיל הנישואין בקטינים, כדי למנוע מהורים למכור את בנותיהם עבור תשלומי נדוניה.
ב-2015 הציג מנהל הארגון תוכנית דו-שנתית שנועדה לעצור את הסחר בילדים במדינה.
מתוך נתונים כי קטינות רבות מובאות מאזורים כפריים לערים כדי לעבוד בפאבים, הצוות המוביל של הארגון נפגש עם מנהיגים רוחניים במחוזות שונים כדי להעלות את המודעות והרגישות של אותם מנהיגים לסחר בקטינות ובכך לנסות ולמגר את התופעה.
ב-2018 פרסם הארגון אסטרטגיית סיוע לאומי לשנים 2018–2022 שמטרתה למנוע מגורים ועבודה של ילדים ברחוב.
בעיית מגורי ילדים ברחוב נותרה אחת הבעיות החברתיות הקריטיות במלאווי, ולכן התוכנית שמה דגש על התערבות מכוונת הגנה, דאגה ושילוב של ילדי הרחוב בחברות שלהם.
התוכנית מציגה פלטפורמות וחלופות שונות ליצירת הרתעה שתמנע מילדים לחזור לרחובות.
בנוסף, ראש הארגון, מקסוול מטוור, נבחר על ידי הממשלה להיות חלק מוועדה לאומית האחראית על פיתוח חקיקה נגד סחר בבני אדם.
כיום, ניתן לראות פעילות רבה של הארגון בדף הפייסבוק של הארגון בו הם מבקרים את הממשלה על פועלה בנושא קידום הזכויות של הילדים במלאווי ומפרסמים כתבות בנושא זכויות ילדים: חוקים שנחקקים, הצהרות פוליטיות, נתונים סטטיסטים, הצהרות והפגנות של פעילים מהארגון ועוד.
התערבות הארגון מובילה לשינויים מהותיים ברשויות האכיפה הנוגעות לענייני זכויות הילד במלאווי.
הפרסומים והכתבות שמפיץ הארגון מעלות לסדר היום של ממשלת מלאווי את הנושא ומפעילות לחץ כדי לעודד אכיפה ותשומת לב לאומית.
הארגון עוקב בצורה אדוקה אחרי התפתחויות משפטיות ומדיניות בנושא של זכויות ילדים וכמו כן גם בפעילויות של ארגונים לא ממשלתיים נוספים שמתמקדים בשיפור חינוך, צמצום אלימות, הדרכות והעלאת מודעות הציבור במלאווי.
תופעת האימוץ הבין-לאומי נעשתה רחבה יותר לאחר מלחמת העולם השנייה.
אמצעי התקשורת נעשו מתקדמים יותר ותמונות של ילדים מורעבים ונטושים מאזורי מלחמה הופצו באופן נרחב יותר מבעבר.
תמונות אלו ביססו תהליך של תמיכה באימוץ רב לאומי.
מלחמת קוריאה היוותה השראה לעידוד האימוץ וראייתו כעבודת סיוע.
קוריאה היוותה את האתר הראשון ובמשך זמן מה גם לאתר הגדול ביותר לאימוץ רב לאומי.
אימוץ מאזורי קונפליקט אחרים באסיה כמו קמבודיה, וייטנאם וסין נתפס כהצלה בעיני רבים.
כמו כן גם במקומות בהן שיעור העוני ומקרי האלימות הוא גבוה כמו אמריקה הלטינית ואפריקה.
מדינות רבות מטיפות מגבלות חדשות ונוקשות יותר לגבי אימוץ בינלאומי.
המתנגדים לאימוץ זה טוענים כי הוא שולל את זכויות הילדים לחיות תחת המורשת שלהם ולעיתים כרוך בפעולות פוגעניות כגון הזנחה או התעללות.
מדינות רבות טוענות לזכויות להחזיק בילדים בגבולות המדינה בה נולדו ואחרות תומכות בזכויות הילד לגדול במשפחות קבע שלעיתים יימצאו רק באמצעות אימוץ בינלאומי.
בשנת 1993 ועידת האג בנושא אימוץ בינלאומי הכריעה כי אימוץ מסוג זה עדיף על פני אומנה ומוסדות פנים ארציים, ובעקבות כך מספר האימוצים הבינלאומיים עלה והגיע לכדי 45,000 בשנה.
עם זאת, בשנים האחרונות חלה מגמה הפוכה ומספר האימוצים צנח בצורה דרמטית.
מדינות רבות סגרו או הגבילו את תוכניות האימוץ.
מומחים לרווחת ילדים ומחקרים בנושא התפתחות הילד מראים כי החזקת תינוקות בטיפול מוסדי למשך יותר מכמה חודשים מציבה אותם בסיכון לנזק לכל החיים, גם אם הם מאומצים בסופו של דבר, כאשר הסיכון מוגבר באופן יחסי לאורך משך השהות.
פסיכולוגים התפתחותיים מסבירים עד כמה חיוני טיפוח האינטראקציה האנושית עבור תינוקות להתפתחות תקינה.
נתונים מדעיים חדשים בנוגע להתפתחות מוחית מוקדמת מדגימים עד כמה שונה המוח של ילדים שגדלו במשך שנתיים בבית יתומים לעומת מוחם של ילדים שגדלו עם הורים.
ארגוני זכויות אדם, וארגוני ילדים מקדמים את הרעיון כי יש לשמור על ילדים חסרי הורים כמעט בכל מחיר במדינת מוצאם.
ארגונים אלה פועלים לתמיכה בהורים עניים, אומנה ואימוץ ביתי בתוך המדינה.
מלחמתם של ארגונים אלו התעוררה בעקבות קנייה, הונאה וחטיפה של תינוקות.
בנוסף הם טוענים כי אימוץ בינלאומי מהווה פגיעה בזכויות האדם ושולל מאותם ילדים מאומצים את המורשת שלהם.
בשירות למען הילד ביוהנסבורג טענו כי בעבר היו יתומים כאלו נקלטים במשפחה המורחבת אך כיום, בגלל היקף הפגיעה של מחלת האיידס ביבשת, אין מי שיספק את התמיכה המסורתית הזו והיתומים מוצאים עצמם ברחובות ובבתי יתומים.
עוד הם מוסיפים כי בשל מספרם המועט יחסית של תינוקות בריאים לאימוץ בעולם המערבי, והפיכת האִמהוּת החד-הורית לנפוצה יותר ויותר, הביקוש לתינוקות ממדינות מתפתחות גדל.
מדונה ובעלה לשעבר גאי ריצ'י אימצו בשנת 2006 ילד בשם דייוויד בנדה ממלאווי שבאפריקה, בהמשך היו עוד שני אימוצים.
הילד זכה לכינוי "תינוק המריבה" משום שאימוצו עורר את התנגדותם של ארגוני זכויות האדם.
עשרות ארגונים למען זכויות אדם, ובהם ארגון "עין הילד", התנגדו לשני האימוצים הראשונים של מדונה ממלאווי.
67 ארגונים הגישו תלונות בבית המשפט בנוגע לאימוץ הראשון.
ועדה מייעצת לזכויות אדם, המייצגת 85 ארגוני זכויות אדם, התנגדה לאימוץ השני וטענה כי יש עדיפות לטיפול מוסדי על פני אימוץ בינלאומי.
ארגון UNICEF לזכויות אדם הציג את עמדתו הרשמית כי יש לשקול אימוץ בינלאומי רק לאחר בחינת אימוץ פנים-ארצי וכאשר משפחה 'קבועה' או 'אומנה' אינן זמינות.
במלאווי, חולים באיידס כ-9.2% מכלל האוכלוסייה, ארגון הבריאות הבינלאומי (בשנת 1995) מצא כי אוגנדה ומלאווי הן המדינות בעל שיעור האיידס הגבוה ביותר.
נתונים אלו מובילים לכך שמשלחות הומניטריות רבות מגיעות לאזור.
"תינוק המריבה" אותו מדונה אימצה במהלך שליחות הומניטרית במלאווי מוכת האיידס, התייתם מאמו זמן קצר לאחר לידתו וכשמלא לו חודש הועבר לבית יתומים.
דייוויד, אותו אימצה מדונה, הוטס ב-16 באוקטובר 2006 ללונדון מלווה בשומרי ראש ואומנת.
מדונה הצהירה שתגדלו בלונדון יחד עם שני ילדיה הביולוגיים עד שהאימוץ יאושר סופית שנה וחצי לאחר מכן.
פעילי "עיני הילד" שלחו מכתב למדונה בו הם מעודדים אותה למצוא דרכים חלופיות לסייע לילדים במצוקה במלאווי, זאת כחלק משאיפתן של קהילות מתפתחות לחנך את ילדיהם בסביבתם המקורית.
הארגון שיבח את מאמציה ותמיכתה בהקמת מרכז טיפול ביתומים, אך עם זאת החל בתהליך משפטי לעצירת תהליך האימוץ והתקומם נגד השלטונות שכבר אישרו זמנית את האימוץ.
התביעה עוררה הדים של תגובות לגבי הקלות בה סלבריטאים מאמצים ילדים לעומת התהליך הקשה והממושך אותו עוברים אנשים 'רגילים'.
ארגון "עיני הילד" טען כי הציבור עשוי לראות באימוץ המקוצר הליך זמין ומהיר, בעוד שבפועל זהו תהליך מורכב ומסועף.
מנכ"ל האגודה הבריטית לאימוץ ואומנה הצטרף אל ההתנגדות והעלה חשש לגבי "אופנת" האימוץ הבינלאומי, בנוסף עלה חשש כי הסלבריטאים לא מאמצים מהסיבות הנכונות.
בית המשפט הגבוה במלאווי, שאישר את אימוצה הראשון של מדונה על אף דרישות מצד ארגונים רבים, הסתמך על חוק זכויות האדם הבינלאומי ועל אמנת אפריקה לזכויות ורווחת הילדים.
בית המשפט אפשר למדונה לאמץ את דייוויד בנדה בהתבסס על התחייבותה לתת בית קבוע שלא היה זמין במלאווי.
האימוץ השני התרחש בשנת 2009: מדונה אימצה את מרסי ג'יימס בת ה-4, תוך כדי תהליך גירושים מבעלה, דבר אשר הקשה על האימוץ אף יותר.
סבתה של הילדה התנגדה לאימוץ, היא טענה כי מדונה פועלת בניגוד להסכם בו הוחלט שהילדה תעבור אליה מבית היתומים בגיל 6 והחליטה לנהל מאבק בבית המשפט.
ארגוני זכויות האדם טענו כי המקום הטוב ביותר לילדה הוא בקרב משפחתה וקהילתה.
למרבית הילדים בבתי יתומים יש הורה אחד בחיים, או משפחה מורחבת שיכולה לטפל בהם בהיעדר הורים או אם ההורה אינו יכול לגדל את הילד בעצמו.
על פי הארגון, אימוץ בינלאומי צריך לבוא בחשבון רק אם הילד יתום משני הוריו, וכל שאר האלטרנטיבות לטיפול בילד בארץ מולדתו מוצו.
בית המשפט העליון לערעורים במלאווי שניהל את האימוץ השני של מדונה הכיר באינטראקציה בין שני האימוצים לבין מיליוני הדולרים שתרמה מדונה כדי לשפר את התנאים לילדים עניים אחרים במלאווי.
ע"פ פסיקת בית המשפט מדונה אמנם אינה תושבת המדינה אך היא בעלת נוכחות ממוקדת לטווח ארוך ומטרתה היא להקל על חייהם של ילדים מוחלשים במלאווי.
מטרתה העיקרית על פי הפסיקה היא לא אימוץ הילדים אלא יישום רעיונותיה לטווח ארוך והשקעה נרחבת בשיפור חיי ילדים רבים ברחבי המדינה.
צוין כי לפי כך מילאה מדונה את דרישת המגורים במלאווי לכן יכולה לאמץ את הילדה.
בשנת 2017 אימצה מדונה בפעם השלישית שתי תאומות בנות 4 מאותו בית יתומים במלאווי.
מדונה הגיעה בליווי עורך דינה ופגשה במקום את אביהן ודודן של הילדות, שהיו עדים לאימוץ.
אמן של הבנות מתה בשנת 2012, שבוע אחד בלבד אחרי שילדה אותן.
מדונה הצטרפה למספר סלבריטאים שאימצו תינוקות ממדינות עולם שלישי, בהם השחקניות אנג'לינה ג'ולי, מג ראיין ומיה פארו.
פרשה זו הביאה לדיון מחודש לגבי נושא האימוץ הבין-מדינתי – תהליך ממושך וסבוך, ברוב המקרים, בו מאמצים זוגות ממדינות המערב ילדים ממדינות עניות המאפשרות זאת.
בראש הרשימה של מדינות המקור לאימוץ עומדות סין ורוסיה, שהעמידו לאימוץ יותר מ-14 אלף ילדים במהלך השנים.
גם גואטמלה, דרום קוריאה ומדינות מזרח אירופה מאפשרות את התהליך בניגוד לדעותיהם של ארגוני זכויות אדם כדוגמת ארגון "עין הילד".
על פי הערכות האו"ם חיים כיום 143 מיליון יתומים.
היו שקיוו כי אימוצו של התינוק דייוויד יפרוץ את הדרך ויוביל להקלה בחוקי האימוץ הבינלאומי ויאפשר לאימוץ הכרעה כסיוע הומניטרי.
אולם התפיסה הרווחת בדבר טובת הילד עדיין מקשה על אימוצים מסוג זה.
עין דובאי הוא גלגל ענק באי המלאכותי בלו ווטרס , שבסמוך למרינה של דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות.
הוא נפתח ב-21 באוקטובר 2021 ובכך הפך לגלגל הענק הגבוה בעולם המתנשא לגובה של כ-250 מטרים
עין דובאי, גבוה בכ-82 מטרים יותר מהגלגל הקודם שנשא במשך שבע שנים את תואר "גלגל הענק הגבוה בעולם" שהוא גלגל הענק היי רולר הממוקם בלאס וגאס ומתנשא לגובה של כ-167 מטרים.
הגלגל יכול לשאת עד 1,750 נוסעים בכ-48 הכמוסות (התאים) שלו וממנו ניתן לצפות בנקודות ציון חשובות בדובאי, כגון בורג' אל-ערב, בורג' ח'ליפה והמרינה של דובאי.
עלות הפרויקט של הגלגל עצמו היא 270 מיליון דולר.
באוגוסט 2020 הותקנה במקום הכמוסה (תא הנוסעים של הגלגל) הראשונה.
עין דובאי נסגר לציבור במרץ 2022 לצורך "שיפורים תקופתיים".
באפריל 2023, הודיעו המפעילים כי המתקן יישאר "סגור לזמן בלתי מוגבל", ללא הסבר נוסף.
ציר הגלגל היה מוקף באותה עת בפיגומים, וארגון TÜV הגרמני, שהיה מעורב בבנייתו, ביטל את אישור הבטיחות למבנה.
למרות זאת, מאז יולי 2023 תצוגות הלד על המבנה המשיכו להיות מוארות בלילה ונראות ממרחקים גדולים.
באפריל 2024, נצפה עין דובאי בפעולה, אך עדיין היה סגור לציבור הרחב.
עין דובאי נפתח מחדש למבקרים ב-26 בדצמבר 2024.
עין דבשה הוא מעיין שנמצא בגבול עמק החולה עם הגולן, דרומית לקיבוץ גונן.
המעיין נקרא בערבית עין א-דרבשיה.
זהו שמם של כפר סופי ומוצב של הצבא הסורי ששכנו במקום עד מלחמת ששת הימים.
מימיו של המעיין, יורדים בתעלה לכיוון עמק חולה, שסביבם צמחיית סבך של שיחי קנה ועבקנה.
מימיו של המעיין ממשיכים וזורמים לאורך כביש 918 המוביל מקיבוץ גונן לקיבוץ גדות.
המים מתפזרים בין תעלות המשמשות את הקרקעות החקלאיות של עמק חולה.
באזור המעיין מתקיימים בתי גידול של צומח וחי ייחודיים למקום, וניתן לחזות במיני חיים הנמצאים בסכנת הכחדה.
ליד תעלת המים נמצאת טחנת קמח (טאחונת א-דרבשיה).
הטחנה שופצה ושוקמה בידי בן קיבוץ גונן שנרתם לכך.
הטחנה הופעלה אך הוזנחה שוב.
מסלול ההליכה מוביל דרך אתר הנצחה לזכרו של רב-סרן שנפל במבצע צוק איתן.
מי המעיין שמשמשים להשקיית שטחים חקלאיים של קיבוץ כפר סאלד, הם רקע למאבק סביבתי.
באזור החלו עבודות להחלפת הצנרת הישנה המובילה מים לשטחים החקלאיים.
החברה להגנת הטבע ביקשה לעצור את העבודות ודרשה שמי המעיין לא ישמשו למטרות חקלאיות.
עין ההשגחה (או עינו הרואה כל של אלוהים) הוא סמל המתאר עין, פקוחה לרוב, במשולש המוקף בקרני אור או עננה קדושה, המסמל את ההשגחה האלוהית, לפיה עין אלוהים צופה באנושות.
דוגמה ידועה של עין ההשגחה מופיעה בצד האחורי של סמל ארצות הברית, המופיע בשטר הדולר האחד של ארצות הברית.
עינו הרואה כל של אלוהים מופיעה במספר מיתולוגיות ודתות עתיקות כסמל להשגחה, אור, תבונה ונפש.
על פי המיתולוגיה המצרית, האל סת רצח את אחיו אוסיריס בכדי למנוע ממנו צאצאים ובכך לשמור בחיקו את כס האצולה.
למרות זאת, איזיס, אשת אוסיריס, ילדה בסתר את הורוס ושמרה עליו בסתר במטרה להגן עליו מפני דודו.
עם גדילתו של הורוס, הוא אתגר את דודו סת בחיפוש אחר נקמה על רצח אביו, הקרב נגמר עם התערבות האלים ומסירת כס האצולה להורוס, שאיבד בקרב את עינו.
באותה עת, על סת הוטלה המשימה להחליף את עינו הפגועה של הורוס.
בגרסה אחרת, העין הוחזרה להורוס על ידי האל תחות בכך שירק לתוך תעלת העין שלו.
הורוס החליט להעניק כבוד אחרון לאביו בכך שהאכיל אותו בעינו החדשה, בכך אוסיריס חזר לחיים בטקס אותו ניהלו הורוס, תחות ואנוביס.
שימוש על ידי ממשלות וקונפדרציות
בשנת 1782, עין ההשגחה אומצה כחלק מהסמליות המופיעה בצדו האחורי של החותם הגדול של ארצות הברית.
היא הוצעה לראשונה כמרכיב של החותם הגדול על ידי הראשונה מבין שלוש ועדות עיצוב ב-1776. הצעה זו משויכת ליועץ האמנותי, פייר יוג'ין דו סימיטייר, באותה העת, היה זה סמל נפוץ להשגחתו המיטיבה של אלוהים.
בהצעתו המקורית לוועדה, דו סימיטייר הציב את העין מעל מגנים כדי לסמל כל אחת משלוש עשרה המושבות המקוריות של האיחוד.
בגרסה של החותם שאושרה בסופו של דבר, העין ממוקמת מעל פירמידה בלתי גמורה בת שלוש עשרה מדרגות (המסמלות את המושבות המקוריות, אך גם מסמלת את הפוטנציאל של האומה לצמיחה עתידית).
סמליות זו מוסברת באמצעות המוטו המופיע מעל העין, annuit cœptis, כלומר "הוא מאשר את ההתחייבויות [שלנו]" (או "אישר").
ככל הנראה בגלל השימוש בעיצוב בחותם הגדול, עין ההשגחה עשתה את דרכה לתוך חותמות וסמלים אמריקאיים אחרים, כמו למשל:
משרד המודעות למידע של DARPA
עין ההשגחה שימש בין צורות שונות של מטבעות לאורך ההיסטוריה של ארצות הברית, כולל:
שטר הדולר האחד של ארצות הברית, כחלק מסמל ארצות הברית
מטבע נחושת השומש ברפובליקת ורמונט
מטבעות נובה קונסטלטיו , סדרת המטבעות הראשונה שהונפקה בארצות הברית, מ-1783
מטבעות נחושת מסדרת נובה קונסטלטיו בשנים 1783 ו-1785
מספר הנפקות מסדת נובה קונסטלטיו השומשו בקולומביה
עין ההשגחה מופיעה במספר סמלים ליטאיים, כולל:
עין ההשגחה מופיעה בסמלים של ברסלב שבבלארוס, העיר נמן ברוסיה ווילאמוביץ בפולין.
העין הייתה גם חלק מהדגל והסמל שאומץ על ידי הקונפדרציה של קו המשווה, מרד התנתקות קצר שהתרחש בשנת 1824 במחוזות הצפון-מזרחיים של ברזיל.
בממלכה המאוחדת, העין הייתה חלק מסמל דיוויזיית המשמר, שנוצרה ב-1915.
באסטוניה, שטר ה-50 קרוני מציג את העין כחלק מתיאור של עוגב הצינורות של כנסיית קיינה.
כמו כן, העין מוצגת גם בשטר הישן של 500 הריבניה אוקראיני.
העין נכללה בפרסום המקורי של הצהרת זכויות האדם והאזרח הצרפתית, ששאלה בנוסף איקונוגרפיה מעשרת הדיברות.
באופן דומה, הסמל מופיע בעמוד הראשון של חוקת סרביה משנת 1835. בניגריה, עין ההשגחה היא חלק מסמליל שירות המכס של ניגריה.
זהו גם הסמליל של תוכנית הריאליטי הפופולרית של DSTV, האח הגדול ניגריה.
כיום, עין ההשגחה מזוהה לעיתים קרובות עם הבונים החופשיים, והופיעה לראשונה כחלק מהאיקונוגרפיה הסטנדרטית של הבונים החופשיים בשנת 1797 עם פרסום הספר "המוניטור של פרימן" מאת תומאס סמית' ווב.
בשימוש זה, העין, המייצגת את עינו הרואת-כל של אלוהים, משמשת תזכורת לכך שמחשבותיה ומעשיה של האנושות נצפו תמיד על ידי אלוהים - אשר מכונה אצל הבונים החופשיים כאדריכל הגדול של היקום.
בדרך כלל, תחת עין ההשגחה של הבונים החופשיים יש עננה קדושה חצי עגולה, ולעיתים היא מוקפת במשולש.
תאוריות הקשר רבות נרקמו סביב עין ההשגחה המוצגת על גבי הפירמידה הלא גמורה על סמל ארצות הברית הטוענות כי ייצוג זה מעיד על השפעתה של תנועת הבונים החופשיים בהקמת ארצות הברית.
עם זאת, השימוש הנפוץ של הבונים החופשיים בעין מתוארך כ-14 שנים לאחר יצירת סמל ארצות הברית.
יתר על כן, הבונה החופשי היחיד מבין חברי ועדות העיצוב השונות של הסמל היה בנג'מין פרנקלין, שרעיונותיו לחותם לא אומצו.
כמו כן, ארגוני הבונים החופשיים השונים הכחישו במפורש כל קשר ליצירת החותם.
מקורו של קשר העין עם מושג ההשגחה האלוהית מגיע מהנצרות.
באיקונוגרפיה האירופית של סוף הרנסאנס, העין, המוקפת במשולש, הייתה סמל מפורש לשילוש הקדוש הנוצרי.
ב-1525 צייר פונטורמו את עין ההשגחה מעל שלושה פרצופים בציורו "הסעודה באמאוס".
ציורי העין מהמאה ה-17 מראים אותה לעיתים מוקפת בעננים או בקרני שמש.
עין אלוהים במשולש עדיין משמשת באדריכלות כנסיות ובאמנות נוצרית כדי לסמל את השילוש הקדוש, השגחתו של האל והימצאותו בכל מקום.
עין ההשגחה מופיעה בעיקר במבנים אורתודוקסים מזרחיים, מורמונים וקתולים, ביניהם:
קתדרלת קאזאן, סנקט פטרבורג, רוסיה
מקדש סולט לייק, סולט לייק סיטי, יוטה
עין ההשגחה מופיעה רבות בתרבות הפופולרית בדרך כלל בהקשר של התייחסות לאילומינטי, במשחקי וידאו רבים, תוכניות טלוויזיה, סרטים, ספרים ואתרי אינטרנט המכילים תיאורים של העין.
סמלים של אוניברסיטה/מכללה ולוגו של ארגונים
מספר אוניברסיטאות ואחוות אקדמיות משתמשות בעין ההשגחה בסמלים, חותמות או תגים, ביניהם:
דלתא טאו דלתא, שבסיסה בבת'אני, וירג'יניה המערבית
פי קאפה פסי, שבסיסה בקנונסבורג, פנסילבניה
פי דלתא תטא, שבסיסה באוקספורד, אוהיו
דלתא קאפה אפסילון, שבסיסה באן ארבור, מישיגן
(בון) עין הסערה הוא ספר קומיקס שיצא באנגלית בשנת 1996 ובעברית בשנת 2009, אשר נכתב ואויר על ידי המחבר ג'ף סמית'.
זהו הכותר השלישי בסדרת ספרי בון.
בעברית תרגמה אותו אורנה כץ והספר בעל 174 עמודים, מה שהופך אותו לספר הארוך ביותר בעברית בסדרה.
בתחילת הספר בון מספר לת'ורן על הספר מובי דיק בהגזמה.
גברת פוסום מגיעה ומשוחחת איתם, ולאחר מכן בון ות'ורן פוגשים את סמיילי ובלופר, שמנסים לסיים את החוב לפונדק "כף הקלע".
שני העכבראשים הראשים של הסיפור מתחבאים בתוך בור בגלל סכנת מרוץ הפרות.
קינגדוק מוצא אותם ואומר שהוא לא יהרוג אותם הפעם.
ת'ורן חולמת עוד חלום מוזר על הדרקונים ואז מכוסה ראש בצורת ראשו של בון.
שקמה, רואה שבון גם חולם אז נותנת לו לישון.
בון חולם על מובי דיק ושהוא הדמות "ישמעאל" שם, ובסוף החלום הדרקון מגיע.
הוא קם ורואה שכבר צהריים, ושיוצא מהחווה פוגש את טד החרק שמשמיץ אותו בנוגע לשיר האבה שכתב לת'ורן.
טד הולך ובון עובד, ושהדרקון מגיע ליד בון הוא אומר שבון הוא ישמעאל.
בון אומר זאת לת'ורן ושניהם לא מבינים מה קורה עם חלומותיהם, ואיך הדרקון מעורב בשניהם.
לוציוס מעיר את רוז, ת'ורן ושלושת הבונים כדי שהם יצאו חזרה לכפר, לפונדק "כף הקלע".
כולם קמים ובלופר וסמיילי יוצאים עם לוציוס ובון נשאר עם סבתא-בן ועם ת'ורן.
הסערה מתחילה ובון ות'ורן נכנסים לאסם ות'ורן אומרת שכדאי שיתחילו לדבר על החלומות.
בינתיים, בדרך, סמיילי מעצבן את לוציוס בשאלות, שבסופם לוציוס מדבר על חיוו במלחמה הגדולה, עם רוז.
אז, עץ נופל באמצע הדרך וחוסם את המשך הדרך לכפר.
העכבראשים חוסמים את דרכם של לוציוס, בלופר וסמיילי.
לוציוס אומר לסמיילי שיעשה משהו, ואז סמיילי דוחף את העגלה והם נופלים מהצוק היישר לנהר.
באותו הזמן באסם, בון ות'ורן מדברים על סבתא-בן, על הדרקון ועל החלומות, ולבסוף, סבתא-בן נכנסת לאסם ואומרת שהיא שמעה את כל מה שהם דיברו, והיא בורחת ליער, בזמן שיש גשם, רעמים, ברקים וסופות, ושורץ עכבראשים.
בדרך לכפר, לוציוס ובלופר מתעצבנים אחד על השני, ובלופר אומר שיעשו התערבות: הוא וסמיילי נגד לוציוס, מי מוכר הכי הרבה בירות.
אם בלופר וסמיילי מנצחים, לוציוס מוותר על החוב, ואם לוציוס מנצח, אז בלופר וסמיילי עובדים בפונדק עד שימותו.
לוציוס ובלופר מסכימים ולבסוף, שמגיעים ל"כף הקלע", בלופר יודע שזה הולך להיות קשה.
ת'ורן ובון יוצאים ליער ומוצאים את סבתא-בן, שם בון פותח בשיחה קצרה מאוד, שם לא מקבל שום תשובה למה שרצה לקבל.
ת'ורן ובון מתחבאים ביער וסבתא-בן יוצאת לראות אם העכבראשים שם.
שהיא חוזרת, היא אומרת כי יש שם יותר עכבראשים ממה שחשבה שיהיו.
לבסוף, העכבראשים מקיפים אותם, ובון קורא לדרקון.
הדרקון מגיע ומבריח את העכבראשים, ולבסוף כולם חוזרים לחווה.
סבתא-בן מתקנת גדרות כדי שהעכבראשים לא יכנסו לחווה, והעכבראשים מצותתים להם.
ת'ורן רוצה שבון יראה לסבתא-בן את המפה שמתי שבלופר, סמיילי ובני בון נתקעו במדבר, מצאו.
בון בטעות מראה לסבתא-בן את שיר האהבה שלו אך לאחר שסבתא-בן רואה את המפה היא אומרת לת'ורן ולבון שיכנסו פנימה.
סבתא-בן מספרת לת'ורן ששם משפחתה האמיתי הוא "הרוואסטאר", מה שהופך את ת'ורן לבת מלוכה: יורשת הכתר (גם סבתא-בן הייתה בת מלוכה), ושהוריה של ת'ורן מתו במלחמה הגדולה בידי העכבראשים, ושסבתא-בן מאז גידלה אותה, ובאמת קיימים דרקונים.
באותו הזמן שר הארבה מדבר עם מנהיגו שאומר לו להשיג את ת'ורן הנסיכה.
שר הארבה מסכים והולך להשיג אותה.
ת'ורן אומרת לבון על חלומותיה ואז רצה לאסם וישנה שם ולא רוצה לדבר עם אף אחד.
בפונדק "כף הקלע" לוציוס מספר לכולם על ההתערבות, וכולם קונים אצל לוציוס, וסמיילי מחלק כוסות בחינם, ושבלופר לוקח לכולם את הכוסות הוא אומר שצריך שהדרקון של בני בון יבוא להציל אותו, מה שמלהיט את תושבי הפונדק.
לוציוס כועס מאוד על בלופר, ועוד שוב כולם מאמינים לבלופר בלבד.
בלופר אומר שהדרקונים רעים ושהוא יצליח להציל את כולם מהם, והוא קורא לעצמו "קוטל הדרקונים".
כולם קונים אצל בלופר וסמיילי ולוציוס מנסה להשתיק את כולם עד שאורח מסתורי בשם אכלן-מקל מגיע, עם מדליון חשוב וסודי.
לוציוס מכניס אותו לפונדק ונותן לו מה שהוא רוצה, בעוד כולם שמחים עם ועל בלופר וסמיילי.
באותו הזמן, בחווה, סבתא-בן קוראת לבון ושניהם הולכים לאסם, ולוקחים את החפצים האישיים שלהם ושל ת'ורן.
סבתא-בן אומרת שעכבראשים רבים מתקדמים לחווה וכנראה, כמו מה שקרה כבר, הם יתקיפו את החווה, וכדאי לעזוב.
בון, ת'ורן וסבתא-בן עוזבים את החווה והולכים למסע כדי להגיע ל"כף הקלע".
מאוהב בת'ורן ואף ממשיך לכתוב עליה שירי-אהבה.
מהספר הזה גם מתחיל לחלום חלומות מוזרים.
בון - בן דודם התחמן והחמדן של סמיילי ובני בון.
מנסה לשלם את החוב לפונדק "כף הקלע".
תמיד מחזיק סיגריה בפה ונגרר אחרי מעשיו של בלופר.
ת'ורן הרוואסטאר - בת מלוכה (גילתה זאת מהספר הזה).
רוז הרוואסטאר (סבתא-בן) - בת מלוכה גם.
לא מפחדת משום דבר ויש לה אומץ רב.
לוציוס דאון - ראש פונדק "כף הקלע".
שונא את סמיילי ובלופר בון אך לא עושה להם כלום כי הם חייבים לו חוב גדול.
מהספר הזה עושה התערבות עם בלופר.
הדרקון האדום הגדול - דרקון בצבע אדום העוזר לבון.
נכנס לחלומות של בון ות'ורן מהספר הזה.
העכבראשים - קבוצת שעירים המונהגים בידי קינגדוק.
מנסים לתפוס את שלושת הבונים ומצותתים לסבתא-בן, ללוציוס ולת'ורן.
קינגדוק - ראש העכבראשים ומנהיג אותם.
שר הארבה - מנהיג קינגדוק והעכבראשים.
מנסה לתפוס את שלושת הבונים.
עין הנץ בספורט, היא מערכת ראייה ממוחשבת המשמשת למעקב חזותי אחר מסלול התנועה של כדור, ולהצגת פרופיל של מסלולו הסביר ביותר מבחינה סטטיסטית כתמונה נעה.
המערכת נמצאת בשימוש ביותר מ-20 ענפי ספורט עיקריים, בהם קריקט, טניס, פוטבול גאלי , בדמינטון, הרלינג, רוגבי יוניון , כדורגל וכדורעף.
מערכת Hawk-Eye, השייכת לחברת סוני, פותחה בממלכה המאוחדת על ידי פול הוקינס.
המערכת יושמה לראשונה בשנת 2000 לצורכי שידור טלוויזיוני בענף הקריקט.
היא פועלת באמצעות עד עשר מצלמות באיכות גבוהה, הממוקמות לרוב מתחת לגג האצטדיון, ועוקבות אחר הכדור מזוויות שונות.
הצילומים מהמצלמות משולבים ומעובדים באמצעות טכנולוגיית טריאנגולציה (שילוש), ליצירת ייצוג תלת-ממדי של מסלול הכדור.
אף שהמערכת אינה חסינה מטעויות, היא מוצגת כבעלת דיוק של עד 2.6 מילימטרים.
מערכת עין הנץ משמשת יותר ויותר ככלי בדיקה אובייקטיבי בענפי ספורט שונים, לאחר שאושרה על ידי הגופים המנהלים של טניס, קריקט וכדורגל כאמצעי לפסיקה שיפוטית.
בטניס נעשה שימוש במערכת במסגרת "מערכת האתגר" מאז 2006, ובקריקט במסגרת "מערכת בדיקת ההחלטות" מאז 2009. בנוסף, המערכת משמשת לקביעה אם הכדור חצה את קו השער בכדורגל, במסגרת טכנולוגיית קו השער.
טכנולוגיה זו יושמה לראשונה בעונת הפרמייר ליג 2013/2014, והיא קיימת בליגות מקומיות רבות ובתחרויות בינלאומיות.
כל מערכות Hawk-Eye מבוססות על עקרונות הטריאנגולציה, תוך שימוש בדימויים חזותיים ובנתוני תזמון שמסופקים על ידי מספר מצלמות וידאו מהירות המוצבות במיקומים ובזוויות שונות סביב מגרש המשחק.
בטניס, למשל, נעשה שימוש בעשר מצלמות.
המערכת מעבדת במהירות את הצילומים המתקבלים מהמצלמות ומהמעקב אחר הכדור.
מאגר הנתונים של המערכת כולל מודל מוגדר מראש של שטח המשחק, וכן מידע על חוקי המשחק.
בכל פריים (תמונה) שנשלח מכל מצלמה, המערכת מזהה את קבוצת הפיקסלים המתאימה לדמות הכדור.
לאחר מכן היא מחשבת בכל פריים את מיקום הכדור, באמצעות השוואת מיקומו לפחות בשתי מצלמות נפרדות פיזית באותו רגע זמן.
רצף הפריימים בונה תיעוד של המסלול שבו נע הכדור.
המערכת גם חוזה את מסלול התעופה העתידי של הכדור ואת נקודת המפגש הצפויה שלו עם אלמנטים במגרש המשחק, כפי שהם מוגדרים מראש במסד הנתונים.
בנוסף, המערכת יכולה לפרש את האינטראקציות הללו כדי לקבוע אם הייתה הפרה של חוקי המשחק.
המערכת יוצרת הדמיה גרפית של מסלול הכדור ושל שטח המשחק, כך שניתן להעביר מידע זה לשופטים, לצופי הטלוויזיה או לצוותי האימון כמעט בזמן אמת.
מערכת המעקב משולבת עם מסד נתונים ותכונות ארכוב, כך שניתן לשלוף ולנתח מגמות וסטטיסטיקות שונות על שחקנים בודדים, משחקים, השוואות בין כדורים וכדומה.
מערכת Hawk-Eye פותחה בשנת 2000 על ידי מהנדסים במכון המחקר Roke Manor Research Limited, שהיה אז חברת בת של סימנס ברומזי, אנגליה.
פול הוקינס ודייוויד שרי הגישו בקשה לרישום פטנט בממלכה המאוחדת עבור הטכנולוגיה, אך הבקשה נמשכה בשלב מאוחר יותר.
כל הטכנולוגיה וזכויות הקניין הרוחני הועברו לחברה נפרדת בשם עין הנץ Innovations Ltd, שממוקמת בוינצ'סטר שבמחוז המפשייר.
החברה נוסדה בתחילה כמיזם משותף בין Roke Manor Research לבין חברת ההפקות Sunset + Vine.
באותה תקופה הפיקה Sunset + Vine את שידורי הקריקט של ערוץ 4 הבריטי, שבהם נעשה שימוש ראשון במערכת עין הנץ.
ב־14 ביוני 2006 רכשה קבוצת משקיעים — בהובלת קבוצת ויסדן (Wisden Group) וכללה גם את מארק גטי, חבר למשפחת גטי האמריקאית העשירה ובעלת ההשפעה העסקית — את החברה תמורת 4.4 מיליון ליש"ט.
הרכישה נועדה לחזק את נוכחות ויסדן בתחום הקריקט ולאפשר לה להיכנס גם לענפי ספורט נוספים כמו טניס וספורט בינלאומי אחר, כאשר עין הנץ פיתחה באותה תקופה מערכת גם עבור כדורסל.
לפי אתר האינטרנט של עין הנץ, המערכת מפיקה נתונים רבים בהרבה מאלה המוצגים לצופים בטלוויזיה.
בספטמבר 2010 הועמדה החברה למכירה, ובמרץ 2011 נמכרה בשלמותה לתאגיד האלקטרוניקה היפני סוני בעסקה שהערכת השווי שלה נעה בין 15 ל-20 מיליון ליש"ט.
הטכנולוגיה הופעלה לראשונה על ידי ערוץ 4 הבריטי במהלך משחק מבחן בין נבחרת אנגליה לנבחרת פקיסטן באצטדיון הקריקט לורד'ס בלונדון, ב־21 במאי 2001. בעשור השני של המאה ה-21 היא משמשת את רוב רשתות הטלוויזיה למעקב אחר מסלול הכדור בזמן תנועה.
השימוש המרכזי שלה בשידורי קריקט הוא בניתוח החלטות של "רגל לפני הוויקט" (LBW), כאשר ניתן להקרין קדימה את המסלול הצפוי של הכדור דרך רגלי החובט ולבדוק אם היה פוגע בעמודי הוויקט.
בעונת החורף 2008/2009 ניסתה המועצה הבין-לאומית לקריקט (ICC) מערכת הפניות חדשה, שבה השתמשו בטכנולוגיית Hawk-Eye לשם הפניית החלטות לשופט השלישי במקרה שקבוצה ערערה על החלטת LBW ("רגל לפני הוויקט").
בתחילה הותר לשופט השלישי לבחון רק את מסלול הכדור עד לנקודת הפגיעה בחובט, אך לא את המשך מסלולו הצפוי לאחר מכן.
החל מהעשור השני של המאה ה-21 השופט השלישי יכול גם לראות את המסלול החזוי של הכדור לאחר הפגיעה, והמערכת מאושרת לשימוש בקריקט בין-לאומי, אף שעדיין קיימים ספקות מסוימים לגבי דיוקה.
כאשר החלטת LBW ("רגל לפני הוויקט") מועברת לבדיקה באמצעות מערכת Hawk-Eye, היא מסייעת בהערכת שלושה קריטריונים עיקריים:
היכן פגע הכדור בקרקע (ובעיקר ביחס לוויקט)
מיקום הפגיעה ברגלו של החובט (ובעיקר ביחס לוויקט)
המסלול הצפוי של הכדור לאחר שעבר את החובט
בכל שלושת המקרים, כאשר מדובר בהחלטות גבוליות, נשמרת ההחלטה המקורית של השופט במגרש.
בזכות היכולת לספק נתוני מהירות בזמן אמת, המערכת משמשת גם להמחשת דפוסי ההגשה של מגישים, כגון קו ואורך, וכן מידע על סבסוב או סטייה של הכדור.
בסיום כל מערכה, מוצגות לעיתים כל שש ההגשות יחד, כדי להמחיש את הווריאציות של המגיש, כגון הגשות איטיות, קפיצות גבוהות ו"חיתוכים" לכיוון הרגל.
ניתן גם להציג תיעוד מלא של ביצועי המגיש לאורך כל המשחק.
גם החובטים מרוויחים מהניתוח של מערכת עין הנץ, מאחר שניתן להציג תיעוד של ההגשות מהן צבר החובט נקודות.
תיעוד זה מוצג לעיתים כדמות דו-ממדית של חובט, ולצדה נקודות בצבעים שונים, המייצגות את הכדורים שהחובט התמודד מולם.
מידע נוסף, כגון המקום המדויק שבו הכדור פגע בקרקע או מהירות הכדור מיד עם שחרורו מידי המגיש (כדי להעריך את זמן התגובה של החובט), יכול לסייע גם בניתוח לאחר המשחק.
בהפסד של סרינה ויליאמס ברבע הגמר לג'ניפר קפריאטי באליפות ארצות הברית הפתוחה 2004, שלוש קריאות קו שגויות התקבלו לרעתה במערכה האחרונה (במהלך המשחק נבחן מערכת Auto-Ref).
אף שההחלטות לא בוטלו, הייתה פסילה אחת בידי השופטת הראשית מריאנה אלווס לאחר בדיקת וידאו שהראתה כי הכדור היה בתוך המגרש.
טעויות אלו עוררו דיון רחב על הצורך בשיפוט אלקטרוני, במיוחד כשהמערכת הנבחנת הראתה דיוק גבוה.
בסוף 2006 נבדקה מערכת Hawk-Eye בידי פדרציית הטניס הבינלאומית בניו יורק ואושרה לשימוש מקצועי.
לפי דיווח החברה, במהלך המבחן נמדדו 80 חבטות באמצעות מצלמה מהירה של ה-ITF.
במהלך מבחן מוקדם באוסטרליה, נרשמה טעות בהצגת גרפית של הכדור כעיגול ולא כאֶליפסה — טעות זו תוקנה מיד.
המערכת שימשה בשידורי טלוויזיה של טורנירים מרכזיים כמו אליפות וימבלדון, טורניר קווינס, אליפות אוסטרליה הפתוחה, גביע דייוויס וגמר הסבב העולמי.
באליפות ארצות הברית הפתוחה 2006 הוכרז על שימוש רשמי במערכת, וכל שחקן הורשה לשתי קריאות ערעור לכל מערכה.
המערכת משולבת גם במערכת הסימולציה PointTracker של IBM.
בטורניר גביע הופמן 2006 בפרת', אוסטרליה, הותר לראשונה לשחקנים לערער על קריאות קו שסיימו נקודה.
ג'מאה ג'קסון הייתה השחקנית הראשונה שהשתמשה במערכת לערעור.
במרץ 2006, בטורניר Nasdaq-100 באי קי ביסקיין, פלורידה, השתמשו לראשונה במערכת בטורניר בסבב ה-ATP.
בהמשך השנה, הפכה אליפות ארצות הברית הפתוחה 2006 לטורניר הגרנד סלאם הראשון שהשתמש במערכת לערעורי קו.
אליפות אוסטרליה הפתוחה 2007 הייתה הבאה שהשתמשה במערכת.
השחקנים הורשו לשתי קריאות שגויות לכל מערכה, ועוד קריאה אם המערכה הגיעה לשובר שוויון.
אם המערכה הסופית הוכרעה במשחקון יתרון, מספר הערעורים אופס בכל 12 משחקונים.
בשנת 2008 מספר הערעורים השגויים הוגדל לשלוש לכל מערכה.
אם נשארו קריאות שלא נוצלו, הן לא הועברו למערכה הבאה.
בטורניר דובאי 2007, רפאל נדאל טען שהמערכת שגתה כשאישרה כדור שנראה היה מחוץ לקו.
מיכאיל יוז'ני טען שגם הוא סבר שהכדור היה בחוץ, אך ציין שטעויות קורות גם לשופטים אנושיים.
אליפות וימבלדון 2007 יישמה את המערכת במגרש המרכזי ובמגרש מספר 1, עם שלוש קריאות שגויות לכל מערכה.
במקרה של שובר שוויון או מערכה סופית ללא שובר שוויון, מספר הערעורים אופס ב-6:6 וב-12:12.
במשחק סיבוב רביעי באליפות אוסטרליה הפתוחה 2009, טומאש ברדיך ערער אך המערכת לא הייתה זמינה, ככל הנראה עקב צל כבד על המגרש, והחלטת השופט נשארה בעינה.
בטורניר אינדיאן ולס 2009, המערכת טעתה כשתיעדה קפיצה שנייה במקום הראשונה.
למערכת גרפיקה בשם Shot Spot, שמראה את נקודת הנחיתה של הכדור.
לפי אתר Hawk-Eye, שגיאת המערכת הממוצעת היא כ-3.6 מ"מ, שהם כ-5% מקוטר כדור טניס.
פותחה גם מערכת "Hawk-Eye Live", שבה מצלמות מודיעות בזמן אמת על החלטת "חוץ" באמצעות רמקול.
מערכת זו הופעלה לראשונה באליפות אוסטרליה הפתוחה 2021 בכל המשחקים, במטרה לצמצם צוותים עקב מגפת הקורונה.
בטורנירי חימר כמו רולאן גארוס, נהוג שלא להשתמש במערכת, מאחר שהכדור משאיר סימן על המגרש והשופט בודק אותו ידנית.
ב-2021, טורניר מדריד היה הראשון להשתמש במערכת אלקטרונית על חימר באצטדיונים המרכזיים.
המערכת פותחה על ידי FoxTenn הספרדית ומבוססת על 40 מצלמות בגובה הקרקע עם לייזרים.
עד מרץ 2008, פדרציית הטניס הבינלאומית (ITF), איגוד הטניסאים המקצוענים (ATP), איגוד הטניס הנשים (WTA), ועדת הגרנד סלאם וכמה טורנירים נוספים הפעילו כללים שונים לשימוש במערכת Hawk-Eye.
דוגמה מרכזית לכך הייתה מספר הערעורים שהותר לשחקן בכל מערכה, שהשתנה בין טורנירים שונים.
בחלק מהטורנירים, השחקנים יכלו לערער מספר בלתי מוגבל של פעמים במהלך משחק שלם.
בטורנירים אחרים הוגבלו לשתי ערעורים או שלוש בכל מערכה.
ב-19 במרץ 2008, הודיעו הגופים המארגנים על אחידות הכללים: שלושה ערעורים כושלים מותרים לכל מערכה, עם ערעור נוסף במקרה של שובר שוויון.
במערכה ללא שובר שוויון (advantage set), השחקנים מורשים לשלושה ערעורים כושלים כל 12 משחקונים.
הטורניר הראשון שהחיל את הכללים האחידים היה טורניר Sony Ericsson Open 2008, שהתקיים מיד לאחר ההכרזה בלוח התחרויות של הגברים והנשים.
מאז שנת 2021, אליפות אוסטרליה הפתוחה עושה שימוש במערכת Hawk-Eye לקריאת קווי המגרש בכל המשחקים.
אליפות ארצות הברית הפתוחה החליפה את שופטי הקווים במערכת קריאות קווים אלקטרונית מלאה בשנת 2022.
ב-9 באוקטובר 2024 הודיע מועדון אול אינגלנד כי החל מאליפות ווימבלדון של 2025, תוחלף מערכת שופטי הקווים האנושיים בקריאה אלקטרונית באופן קבוע.
המערכת Hawk-Eye היא אחת ממערכות טכנולוגיית קו השער (GLT) המאושרות על ידי פיפ"א.
מערכת עין הנץ עוקבת אחרי הכדור ומודיעה לשופט אם הכדור עבר את קו השער במלואו ונכנס אל תוך השער.
מטרת המערכת היא למנוע טעויות בשיפוט לגבי קיומו של שער.
מערכת עין הנץ הייתה בין המערכות שנוסו על ידי גופי ניהול הענף לפני שינוי חוקי המשחק ב-2012, שהפך את טכנולוגיית קו השער לחלק קבוע מהמשחק.
מאז, נעשה בה שימוש במספר תחרויות.
טכנולוגיית קו השער אינה חובה, ובשל עלויות המערכת עין הנץ ומתחרותיה, היא מותקנת רק בחלק מהליגות הגבוהות.
נכון ליולי 2017, מערכות Hawk-Eye מורשות הותקנו ב-96 אצטדיונים.
מבחינת מספר ההתקנות, Hawk-Eye היא מערכת טכנולוגיית קו השער הנפוצה ביותר.
מערכת Hawk-Eye משמשת בין היתר בליגת העל האנגלית (הפרמייר ליג), סרייה א', ובונדסליגה בין יתר הליגות.
באליפות העולם בסנוקר בשנת 2007, השתמשה רשת ה-BBC לראשונה במערכת Hawk-Eye בסיקור הטלוויזיוני שלה, כדי להציג את נקודת המבט של השחקן, במיוחד במצבי "סנוקר" (מצב שבו שחקן לא יכול לראות ישירות את כל הכדור שהוא אמור לפגוע בו).
המערכת שימשה גם להדגמת כוונת המכה של השחקן כאשר הכדור לא פגע במטרה כמתוכנן.
בעשור השני של המאה ה-21 נעשה שימוש ב־Hawk-Eye על ידי ה-BBC בכל אליפות העולם, וכן במספר תחרויות מרכזיות נוספות.
בעבר השתמש ה-BBC במערכת באופן ספורדי, לדוגמה בטורניר המאסטרס בוומבלי בשנת 2009 נעשה בה שימוש לעיתים רחוקות, לעיתים פעם או פעמיים בלבד בכל מסגרת משחק.
השימוש במערכת ירד באופן משמעותי, והיא משמשת בעיקר באליפות העולם ולעיתים נדירות מאוד בתחרויות נוספות בסבב הסנוקר.
בניגוד לטניס, בסנוקר המערכת אינה מסייעת לשופטים בקבלת החלטות, אלא משמשת בעיקר להמחשה עבור הצופים כדי להראות את זווית הראייה של השחקן.
באירלנד, מערכת Hawk-Eye הוכנסה לכל משחקי האליפות באצטדיון קרוק פארק שבדבלין בשנת 2013. זאת לאחר דיון מצד ההתאחדות האתלטית הגיילית (GAA) בשימוש בטכנולוגיה זו בכדורגל גיילי והרלינג.
ניסוי התקיים בקרוק פארק ב-2 באפריל 2011, במהלך מפגש כפול שכלל משחק כדורגל בין דבלין לדאון ומשחק הרלינג בין דבלין לקילקני.
בשתי העונות הקודמות היו קריאות רבות לאימוץ הטכנולוגיה, בעיקר מצד אוהדי קילדייר, בעקבות שתי החלטות בלתי מקובלות נגד קבוצתם במשחקים חשובים.
ה-GAA הודיעה כי תבחן את הנושא לאחר חלוקת גביע סם מגווייר ב-2013.
שימוש ב־Hawk-Eye נועד למנוע נקודות של חוסר הסכמה.
השימוש הראשון בטכנולוגיה באליפות התקיים ב-1 ביוני 2013, במשחק בין קילדייר לאופלי, כחלק ממפגש כפול עם המשחק בין דבלין לווסטמית'.
במהלך המשחק נקבע כי ניסיון בעיטה של פיטר קנינגהם (שחקן מחליף באופלי) לא עבר בין הקורות ונחשב להחטאה.
ב-18 באוגוסט 2013 הושעתה המערכת במהלך חצאי גמר אליפות אירלנד בהרלינג, בעקבות טעות אנוש במשחק נוער בין לימריק לגלוויי.
במהלך המשחק נפסק כדור כנקודה מוצלחת ללימריק, אך הגרפיקה הראתה בבירור שהכדור עבר בין הקורות; השופט סימן בסוף שהכדור החטיא, מה שגרם לזעם בקרב האוהדים והפרשנים.
בעקבות זאת, המערכת הושעתה גם מהמשחק שהתקיים אחריו, עקב "אי-עקביות ביצירת הגרפיקה".
לימריק, שהפסידה לאחר הארכה, הודיעה כי תערער על התוצאה.
Hawk-Eye התנצל על התקרית והודה כי מדובר בטעות אנוש.
ב-2016 הותקנה המערכת גם באצטדיון סמפל סטדיום בתורלס.
באצטדיון זה אין מסך טלוויזיה, ולכן מוצג במקום שלט אלקטרוני עם "Tá" (כן) בירוק אם נקבעה נקודה, או "Níl" (לא) באדום אם הכדור הוחטא.
ביולי 2017 נעשה שימוש במערכת גם באצטדיון פארק או'קייו שבקורק, במשחקי רבע הגמר בין קלייר לטיפררי, ובין וקספורד לווטפורד.
במהלך חצי הגמר הראשון של אליפות אירלנד 2022, בין דרי לגאלוויי, נרשמו מספר החלטות, שהובילו להשעיית המערכת במחצית השנייה ובמשחק הבא בין דבלין לקרי.
ב-15 ביולי אישרה ה-GAA כי המערכת תחזור לשימוש בגמר אליפות ההרלינג, לאחר בדיקות מקיפות ובחינה חוזרת של הטכנולוגיה.
במהלך רבע הגמר של אליפות אירלנד 2023, בין ארמה למונאהן, חלה תקלה נוספת כשהמערכת החזירה הודעת "מידע לא זמין".
ה-GAA ביקשה הסבר, ונמצא כי התקלה נגרמה מטעות תפעולית.
למחרת הוחלט להשבית את המערכת שוב.
אין מונח רשמי במועצה לשפה האירית למערכת Hawk-Eye, אם כי בכמה פרסומים נעשה שימוש בתרגום הישיר "Súil an tSeabhaic" ("עין הנץ").
ב-4 ביולי 2013 הודיעה ליגת הפוטבול האוסטרלית (AFL) כי תבחן את טכנולוגיית Hawk-Eye לצורך שימוש בתהליך סקירת נקודות (Score Review).
במהלך המחזור ה-15 של עונת 2013 ב-AFL, נעשה שימוש ב־Hawk-Eye בכל המשחקים שנערכו באצטדיון MCG.
עם זאת, ה-AFL הודיעה כי המערכת נמצאת בשלב ניסוי בלבד, ולא תשמש בפועל בבדיקות הנקודות במהלך אותו מחזור.
ב-2014 הציגה הפדרציה העולמית לבדמינטון (BWF) את טכנולוגיית Hawk-Eye לאחר שבחנה טכנולוגיות סקירה מיידית נוספות לצורך קבלת החלטות בקו במשחקים גדולים של הפדרציה.
המצלמות של Hawk-Eye משמשות גם למדידת מהירות הנוצה ולמתן נתונים נוספים במהלך משחקי בדמינטון.
Hawk-Eye הוצגה באופן רשמי בטורניר סופר סיריס הודו 2014.
מערכת Hawk-Eye מוכרת לאוהדי ספורט ברחבי העולם בשל התצוגות שהיא מספקת בענפים כמו קריקט וטניס.
אף על פי שהטכנולוגיה החדשה התקבלה ברובה בחיוב, היא ספגה גם ביקורת במקומות מסוימים.
באליפות וימבלדון 2007 נקראה חבטה שנראתה כיצאה מחוץ לקווים כ"פנימית" על ידי Hawk-Eye, בהפרש של מילימטר אחד בלבד — קטן מהשגיאה הממוצעת המוצהרת של .
חלק מהפרשנים ביקרו את טווח השגיאה הסטטיסטית של , וטענו כי הוא גדול מדי.
אחרים ציינו כי אף שהדיוק של הוא יוצא דופן, טווח השגיאה מתייחס רק למסלול הכדור כפי שנצפה בפועל.
ב-2008 פורסם מאמר בכתב עת שפיט שסיכם רבות מהספקות הללו.
מחברי המאמר הכירו בערך של המערכת, אך ציינו כי ככל הנראה יש לה פגיעות מסוימת לטעויות, וכי העובדה שאין בהצגה שלה טווח שגיאה יוצרת תיאור מטעה של האירועים.
השחקנים, השופטים, הפרשנים או הצופים אינם מכירים את מגבלות הדיוק האפשריות של המערכת.
החוקרים שיערו כי Hawk-Eye עלולה להתקשות לחזות את מסלול הכדור בקריקט לאחר נגיעתו בקרקע, מאחר שפרק הזמן שבין פגיעת הכדור בקרקע ועד לפגיעתו במחבט קצר מדי ליצירת שלושה פריימים לפחות הדרושים לתכנון מדויק של המסלול.
השימוש בשם המותג והסימולציה של Hawk-Eye ניתן ברישיון לחברת Codemasters לשימוש במשחק הווידאו Brian Lara International Cricket 2005, במטרה להעניק למשחק מראה דומה לשידורי טלוויזיה.
גרסה דומה של המערכת שולבה בגרסת ה-Xbox 360 של המשחק Smash Court Tennis 3, אך לא קיימת בגרסת ה-PSP של אותו משחק — אם כי שם ישנה אפשרות לערער על החלטת הכדור, שאינה מבוססת על Hawk-Eye.
מערכת Cyclops היא מערכת מחשב ששימשה בתור שופט קווים אלקטרוני בסבבי הטניס המקצועיים של ה-ATP ושל ה-WTA מאז 1980, אך הוחלפה בהדרגה על ידי Hawk-Eye בטורנירי הגרנד סלאם.
FoxTenn היא מערכת מתחרה נוספת לקריאות שיפוט אלקטרוניות, המשתמשת בנתוני אמת כדי לשחזר את מסלול הכדור והסימן שלו על המשטח, כולל במגרשי חימר.
עֵין חֲרוֹד (מְאוחד) הוא קיבוץ שהוקם לאחר הפילוג בקיבוץ המאוחד (1952) על ידי קבוצת הצעירים בקיבוץ עין חרוד, שהוקם בי"ח באלול תרפ"א (1921) על ידי אנשי גדוד העבודה.
קיבוץ עין חרוד ההיסטורי הוא הקיבוץ הראשון בישראל שהתבסס על עקרון "הקיבוץ הגדול".
הקיבוץ נמצא בעמק חרוד שבעמק יזרעאל המזרחי השייך למועצה אזורית הגלבוע וממוקם ליד מעין חרוד ומכאן שמו.
קיבוץ עין חרוד מאוחד משתרע על חלק משטחו המקורי של קיבוץ עין חרוד טרם הפילוג.
עין חרוד הוא היישוב הראשון שכונה קיבוץ בארץ ישראל.
ההתארגנות הראשונה במתכונת זאת הייתה דגניה א שחבריה קראו להתארגנות קבוצה.
ראשוני הקיבוץ היו אנשי העלייה השנייה והעלייה השלישית אשר היו חלוצים וחלוצות חברי גדוד העבודה.
העלייה לקרקע בסמוך לפתחו של מעין חרוד הייתה בי"ח באלול תרפ"א 1921; תחילה באו לאתר כ-35 חברים מהקבוצה שעבדה בראס אל עין ליד פתח תקווה.