tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נכון לשנת 2022, ד"ר אל-סאדר היא מנהלת ומייסדת ארגון ICAP, מנהלת את "פרויקטי עולם של קולומביה" (CWP – Columbia World Projects), פרופסורית באוניברסיטת קולומביה, וסגנית נשיא בכירה של מרכזי קולומביה גלובל (Columbia Global Centers).
אל-סאדר נולדה במצרים בשנת 1950 למשפחה העסקה ברפואה.
אביה עסק בביוכימיה ואמה בפתולוגיה פורנזית.
הוריה עבדו באוניברסיטת קהיר ושימשו שם כחוקרים.
אל-סאדר גדלה בקהיר עם הוריה ואחיה ועם התבגרותה, גם אל-סאדר, יחד עם אחיה, פנתה למקצוע הרפואה.
אל-סאדר למדה רפואה באוניברסיטת קהיר, שם קיבלה תואר (MD - Medical Doctor) ב-1974. בשנת 1976 עברה לארצות הברית.
שם למדה בבית הספר לבריאות הציבור מיילמן באוניברסיטת קולומביה.
בשנת 1991 קיבלה תואר MPH (Master of Public Health) באפידמיולוגיה.
לאחר מכן קיבלה תואר MPA (Master of Public Administration) במנהל הציבור מבית הספר לממשל על שם קנדי באוניברסיטת הרווארד בשנת 1996.
במהלך שנות השמונים עבדה ד"ר אל-סאדר בעיקר כרופאה וחוקרת של HIV ומחלת האיידס.
איידס היא מחלה הנגרמת עקב הידבקות בנגיף HIV וחוסר טיפול בו.
HIV הוא נגיף הפוגע במערכת החיסון ובכך מגדיל את הסיכון לחלות במחלות קשות הנגרמות מחיידקים או מווירוסים ואף לסרטן.
איידס גורם לזיהומים אופורטוניסטים ולגידולים מסכנים חיים.
ל-HIV, בניגוד לאיידס יש טיפול ולכן חשוב לאבחן ולטפל במחלה עוד בשלבי הנגיף.
בשנת 1988 מונתה אל-סאדר לראש מחלקת המחלות הזיהומיות בבית החולים הארלם ניו יורק.
באותו זמן היו בבית החולים מקרי שחפת ו-HIV בעיקר.
שחפת ו-HIV הן מחלות מידבקות ומסוכנות ולכן החולים בהן היו בדרך כלל מבודדים או מאושפזים.
רוב החולים היו חסרי בית ולרוב, בגלל מעמדם החברתי והמחסור בתמיכה, נפשית בעיקר, הם נטו להפסיק את הטיפול.
בכך, רמת התחלואה הייתה גבוהה.
אל-סאדר שינתה את גישת בית החולים.
היא הוסיפה למחלקה רהיטים כמו תמונות ושולחנות, ודאגה למלא את צורכיהם בכך שארגנה אירועים חברתיים כגון טיולים וסיורים קבוצתיים וארוחות חג על מנת ליצור אווירה משפחתית ותומכת.
התוצאות הראו כי שיעור האנשים שסיימו את הטיפול שלהם עלה מ-10% ל-90%.
זו הייתה פריצת דרך בטיפול במחלות זיהומיות.
לאחר מכן, בשנת 2003 ייסדה אל-סאדר את ICAP, ארגון בינלאומי השייך לאוניברסיטת קולומביה, ארגון העוסק במחקר, חינוך וטיפול במחלות הזיהומיות, HIV בפרט.
לארגון נוכחות ברחבי העולם, בעיקר באפריקה.
עמיתי מקארתור בשנת 2008, מלגה על סך חצי מיליון דולר.
בשנת 2009 הופיעה במגזין "Rolling Stone" תחת הכותרת "100 האנשים שמשנים את אמריקה".
באותו יום, ב-18 במרץ 2009, הופיעה גם במגזין "Scientific American" תחת הכותרת "הובלת המדע לאנושות".
בשנת 2013 קיבלה את התואר פרופסורית מאוניברסיטת קולומביה, הכבוד האקדמאי הגבוה ביותר.
בשנת 2015 מונתה אל-סאדר ליושבת ראש הבריאות העולמית (Dr.
בשנת 2021 מונתה למנהלת CWP (Columbia World Projects), יוזמה אשר מטרתה היא ליישם פרויקטים להתמודדות עם מגוון קשיים ברחבי העולם כגון, הקורונה.
באותה שנה נכתבה עליה כתבה בעיתון "The New York Times" שכותרתה "איך דוקטור ואפא אל-סאדר, פרופסור לאפידמיולוגיה, מבלה את השבתות שלה".
בשנת 2022 מונתה לסגנית נשיא בכירה במרכזי קולומביה גלובל (Columbia Global Centers), רשת מאחזי מחקר הפרושה ברחבי העולם השייכת לאוניברסיטת קולומביה.
בנוסף לתפקידה ולתאריה, ד"ר אל-סאדר היא גם חברה באקדמיה הלאומית לרפואה, במועצה ליחסי חוץ (Council on Foreign Relations), באקדמיה האפריקאית למדע (The African Academy of Science), ובמועצת האוכלוסין (Population Council).
ואצלב, מלך הונגריה (בהונגרית: Vencel magyar király; לעיתים קרובות ואצלב הצ'כי, שמו כשליט ההונגרי היה: ונצל, בצ'כית: Václav; בפולנית: Wacław; 6 באוקטובר 1289 – 4 באוגוסט 1306).
ואצלב היה הדוכס המלכותי הצ'כי והפולני משושלת פז'מיסל .
הוא בנם של מלך בוהמיה ואצלב השני ומלכת בוהמיה יודית הבסבורג .
במהלך האינטררגנום, כולל בין השנים 1301 עד 1305, היה מלך הונגריה, ולאחר מכן מ-1305 ועד מותו בשם ואצלב השלישי היה מלך בוהמיה ותחת השם Wenceslaus II היה מלך פולין.
יחסי הונגריה-בוהמיה בסוף המאה ה-13
גם אביו וגם אמו של ואצלב השני היו קשורים לבית ארפאד בצד הנשי ולכן ואצלב הופיע כטוען לכס המלכות ההונגרית כבר ב-1290. בניגוד לשאר אירופה, בהונגריה, מוצאו של אנדראש השלישי, מלך הונגריה הוכר כלגיטימי.
ואצלב היה קשור גם בסכסוכים האזרחיים הקשורים לאביו החורג, הלורד (ברון) הצ'כי זאוויס רוזנברג, כך שבאותה תקופה השליט משושלת פז'מיסל (Přemysl) עדיין לא עלה על כס המלכות ההונגרי.
לאחר הוצאתו להורג של זאוויס רוזנברג (24 באוגוסט 1290), ואצלב השני החל לשלוט באופן עצמאי בבוהמיה ומיקד את תשומת לבו בעיקר בפתרון הבעיות הפנימיות של המדינה ולכן לא היווה איום על המלך אנדראש השלישי.
תחת שלטונו של אנדראש הקשר הטוב בין שתי המדינות התבטא גם בכך שבפברואר 1298 ואצלב ובתו של אנדראש ארז'בט התארסו.
יחסי הונגריה-בוהמיה הועמו מעט מהעובדה שב-1297 ב-18 ביוני נפטרה אמו של ואצלב, יודית הבסבורג (Judith of Habsburg), שהצליחה ליישב את הניגודים בין אחיה אלברט הבסבורג לבין בעלה ואצלב השני.
בסכסוך החדש בית הבסבורג-שושלת פז'מיסל שהתהווה, מקומו של אנדראש השלישי סומן על ידי נישואיו לאגנס הבסבורג , אך לא התרחש עימות גלוי בחייו של אנדראש.
לאחר מותו הבלתי צפוי של אנדראש השלישי, כמה נסיכים הודיעו על תביעתם לכס המלוכה ההונגרי.
המועמד עם התמיכה הזרה הגדולה ביותר הייתה בקארוברטו (Caroberto), בהונגרית קארוי רוברט (שהיה נסיך ממוצא איטלקי-צרפתי-גרמני), שהגיע ממשפחת אנז'ו מנאפולי, ולימים הפך מלך הונגריה כקארוי הראשון, מלך הונגריה.
קארוי רוברט נהנה מתמיכת הכס הקדוש, בזמן מותו של אנדראש, הוא כבר שהה בהונגריה כטוען לכס המלכות.
הוא ניצל את ההזדמנות להכתיר את עצמו למלך באביב 1301 באסטרגום על ידי הארכיבישוף הנבחר גרגיי ביצ'קאי.
עם זאת, הלורדים (הברונים) ההונגרים פחדו מהתחזקות ההשפעה האפיפיורית, הם לא הכירו בהכתרה ההזדמנותית ובמאי 1301, באספה הלאומית (פרלמנט) שבחר את המלך בבודה, נבחר הנסיך ואצלב למלך.
יש גם דעה כי הכתר ההונגרי הוצע לראשונה לאביו, לוואצלב השני, אך הוא לא קיבל אותה בטוענו לגבי ידיעתו את השפה ההונגרית והמליץ על בנו במקום זאת.
התמיכה בוואצלב בתוך המדינה הייתה גדולה משמעותית מזו של קארוי רוברט, למעט כמה לורדים מאזור הספר הדרומי והארכיבישוף, כל האחרים תמכו בממלכתו של ואצלב.
ב-27 באוגוסט 1301, בסקשפהרוואר, הארכיבישוף יאנוש מקלוצ'ה הכתיר את ואצלב למלך בכתר הקדוש ההונגרי והוא, כמלך הונגריה לקח לעצמו את השם לאסלו שהיה פופולרי במדינה באותה תקופה.
בדומה להכתרת האביב של קארוי רוברט, גם הכתרת ואצלב לא עמד במנהגים המשפטיים המקומיים, משום שהיא לא בוצעה על ידי הארכיבישוף של אסטרגום.
במחצית השנייה של 1301, היו למדינה אפוא שני מלכים בעלי לגיטימציה מפוקפקת, אך אף אחד מהם לא הפעיל כוח ממשי.
המרוויחים היחידים מהמצב היו ברוני המחוזות, שניצלו היטב את המאבק (הסמוי בינתיים) בין שני המלכים.
בספטמבר 1301, הקרדינל ניקולו בוקאסיני, (לימים האפיפיור בנדיקטוס האחד עשר) שליח האפיפיור בוניפאציוס השמיני הצליח בדיפלומטיה מיומנת של קרדינל להשיג שרוב הכמורה הבכירה ההונגרית צידד בקארוי רוברט.
בינתיים, הצבא הפרו-אנג'ו בראשות מיקלוש ולרינץ צ'סנקי התקדם מטרנסדנוביה וצר על העיר בודה.
עם זאת, העיר נותרה בצד ואצלב ולאחר שצבאותיו של איבאן קסגי התקרבו לעיר, נאלץ קארוי רוברט לסגת ללא תוצאות.
בתגובה, השגריר האפיפיורי קילל את מושבו של ואצלב בקללה כנסייתית, אך אנשי בודה גירשו את הכמרים שהלכו בעקבות האיסור והמשיכו לערוך את כל הטקסים הדתיים בעידודו של פטורמן, הרקטור הפרו-ואצלבי שעמד בראש העיר.
השגריר עזב לבסוף את הונגריה בתחילת 1303 מבלי להשיג את מטרתו.
עם זאת, האפיפיור עדיין לא ויתר על עזרה לאנז'וס לעלות על כס המלכות של הונגריה.
הוא זימן את הצדדים לבית המשפט האפיפיורי, ולאחר מכן ב-1303 הוא הכריז שלא ניתן למלא את כס המלוכה ההונגרי בבחירות, אלא בירושה, וכי היורש החוקי הוא נכדה של המלכה מרי מנאפולי, קארוי רוברט.
האפיפיור אסר על המלך הצ'כי ובנו להשתמש בתואר המלוכה ההונגרי ותחת עול הנידוי קרא למנהיגים החילונים והכנסייתיים ההונגרים לשרת את האנז'ו.
לפני ההתנגשות הצפויה, רצה המלך הצ'כי לסדר את מצבו של בנו.
עד אז, התמיכה בוואצלב בהונגריה נחלשה משמעותית.
ואצלב השני הגיע להונגריה עם צבא גדול באוגוסט 1304, אך בסופו של דבר הוא קבע את מצבו של בנו כחסר סיכוי.
הוא הפקיד את ניהול המדינה בידי אדון המחוז, איבן קסגי, שעמד לצד בנו ולקח את בנו יחד עם תכשיטי ההכתרה לפראג.
הכחדת הענף המלכותי של שושלת פז'מיסל
ואצלב היה רק בן שש עשרה כאשר ויתר על הכתר ההונגרי.
הכישלונות שחווה כרסמו בכוחו של המלך הצעיר, בתקופה האחרונה לחייו ניהל אורח חיים מופקר, לא היה אכפת לו מתפקידיו המלכותיים, הוא הקיף את עצמו באצילים צ'כים צעירים וחילק תרומות עשירות.
הוא גם ביטל את אירוסיו עם הנסיכה ההונגרית ארז'בט, שחיכתה בווינה לנישואים המובטחים.
(היא הייתה הצאצא הידוע האחרון של בית ארפאד שסיימה את חייה ב-6 במאי 1338 במנזר הנזירות של טס, בשווייץ) הברונים הצ'כיים היו מודעים לסכנות של גוויעת השושלת ובאוקטובר 1305 הם שכנעו את ואצלב להינשא.
הוא נישא לנסיכה פיאסט ויולה מטשן, אך הנישואים נותרו ללא ילדים.
ואצלב השלישי נרצח ב-4 באוגוסט 1306 באולומואוץ.
המבצעים והמניע לרצח אינם ידועים.
הוא נקבר תחילה באולומואוץ, אך מאוחר יותר הונחה גופתו ליד אביו במנזר בזברסלב.
עם מותו נכחד הענף המלכותי הראשי של השושלת ששלטה בבוהמיה ללא הפרעה במשך יותר מארבע מאות שנה.
ואפינג'ר היא עיירה במחוז דאצ'ס , ניו יורק, ארצות הברית.
העיירה ממוקמת באזור עמק ההדסון, על הגדה המזרחית של נהר הדסון.
אוכלוסייתה מנתה 28,216 נפש במפקד האוכלוסין של 2020. השם נגזר משבט הוואפינגר הילידים האמריקאים שאכלסו את האזור.
העיירה ואפינג'ר כוללת שלושה רבעים מהכפר המאוגד ואפינג'רס פולס , ועוד מספר כפרים לא מאוגדים ומספר שכונות.
ואפינג'ר היא העיירה השנייה בגודלה באוכלוסייתה במחוז דאצ'ס, והיא נשלטת על ידי מועצת עיר בת חמישה חברים.
לעיירה ואפינג'ר יש מפקח עירוני נבחר, אשר מנהל את ישיבות מועצת העיר ומשמש כמנהל הכספים והתפעולי הראשי של העיר.
העיירה בנויה כמערכת רבעים, כאשר חברי מועצת העיר מייצגים כל אחד מארבעה רבעים.
גבולותיה של ואפינג'ר הם פישקיל בדרום, פישקיל מזרחית מעבר לנחל ספראוט במזרח, העיירה ניובורג מעבר לנהר ההדסון במערב, ואפינג'ר קריק בצפון-מערב, ולה גראנז' בצפון-מזרח.
העיירה ואפינג'ר מכילה חלק מכפר ואפינג'רס פולס, שחלקו השני נמצא מעבר לנחל ואפינג'ר בעיירה פוקיפסי.
הנקודה הגבוהה ביותר בוואפינגר נמצאת בגובה 166 מטר מעל גובה פני הים, על ראש גבעה בין דרך סמית'טאון לדרך סידר היל בחלק הדרומי של העיר, והנקודה הנמוכה ביותר היא בגובה פני הים, לאורך נהר ההדסון.
מיקומה המרכזי, רק 110 קמ' צפונית לניו יורק סיטי, וחוף בעל גישה נוחה לנהר ההדסון, תרמו לעברה החקלאי והתעשייתי המשמעותי של העיר.
עם פריחת האוכלוסייה של שנות ה-50 וה-60 קיבלה ואפינג'ר גל חדש של מתיישבים, שרובם הועסקו בחברות העסקים הבינלאומיות, או IBM, שמוקמה בפוקיפסי ובמזרח פישקיל.
חלק ניכר מאדמות החקלאות של ואפינג'ר פותחו לשכונות פרבריות, ושינו את נוף ואפינג'ר לנצח.
בסביבות 1970, כביש הדואר אולבני (כביש 9) הפך למרכז המסחרי הראשי של העיר והכפר, שם עסקים רבים בחרו לפתוח סניפים.
במהלך אולימפיאדת החורף 1980 בלייק פלאסיד, ניו יורק, הלפיד האולימפי עבר דרך ואפינג'ר במעלה כביש 9.
מוזיאון הספורט של מחוז דאצ'ס, השוכן בבניין מרכז התרבות של העיירה.
ואקיזאשי (מיפנית: 脇差; בתרגום מילולי: "חרב צדדית") היא חרב יפנית מסורתית עם להב שוטו שאורכו בין 30 ל-60 סנטימטר, באורך ממוצע של 50 סנטימטר.
היא דומה לקטאנה אך קצרה יותר.
היא המקבילה היפנית לחרב הקצרה האירופאית.
ואקיזאשי נחגרת בדרך כלל ביחד עם הקטאנה בידי הסמוראי או הלוחם ביפן הפיאודלית.
כאשר זוג החרבות נחגרו יחד הן נקראו דאישו, בתרגום מילולי "גדול וקטן".
"דאי" או גדול בשביל הקטאנה, ו"שו" בשביל הוואקיזשי.
בדרך כלל, הקטאנה נקראה החרב או החרב הארוכה, וואקיזאשי החרב המלווה.
הוואקיזאשי היו בדרך כלל דקות מהקטאנה.
לעיתים קרובות היה להן פחות ניקו (מילולית: בשר, המידה של קמירות הלהב) ולכן חתכה מטרות רכות יותר מאשר הקטאנה האגרסיבית.
בדרך כלל הנדן היה בצורה ריבועית אך לעיתים נדירות לא היה נדן כלל.
הוואקיזאשי שימשה את הסמוראי כנשק משני לקטאנה, ונשלפה בשדה הקרב לעיתים רחוקות, בעיקר אחרי אובדן של הקטאנה בשדה הקרב.
באומנויות השימוש בחרב, קנג'וטסו, קיימים מספר סגנונות שבהם טכניקות שימוש בקטאנה והואקיזשי בו זמנית בשתי הידיים, טכניקות אלו דרשו רמת שליטה גבוהה, ולכן לא נראו בשדה הקרב בידי הסמוראים הפשוטים.
הוואקיזאשי שימשה את הסמוראים גם כנשק למקומות סגורים כאשר לא היה מקום להניף את הקטאנה.
הסמוראים היו מניחים את הקטאנה בצד כדי שלא תכביד עליהם ונכנסים עם הוואקיזאשי לתוך הבניין.
בנוסף לשימושה כנשק קרב משני, לוואקיזשי היה מעמד של "חרב כבוד", בה השתמשו בשדה הקרב לוחמים לפני הפסד, שהעדיפו להתאבד במקום לתת לאויב להרגם, כמו כן נעשה שימוש בוואקיזשי בספוקו, ההתאבדות הטקסית של מעמד הסמוראים.
ואצלב קלאוס (בצ'כית: Václav Klaus; נולד ב-19 ביוני 1941) הוא פוליטיקאי צ'כי, שכיהן כנשיא צ'כיה בשנים 2003–2013. היה הנשיא השני של צ'כיה העצמאית וראש ממשלתה הראשון (1993–1997).
כתומך בכלכלת שוק חופשי, הוא נחשב לאחד הפוליטיקאים הצ'כים החשובים ביותר מאז נפילת המשטר הקומוניסטי.
קלאוס נולד בפרבר של פראג וסיים את לימודיו בפקולטה לכלכלה של פראג ב-1963. בתקופת האביב של פראג פרסם מספר מאמרים במגזין הרפורמי הלא-קומוניסטי Tvář.
את מסגרת לימודיו המשיך במכון לכלכלה של האקדמיה הצ'כוסלובקית למדעים, אותה עזב ב-1970 לטובת משרה בבנק הלאומי של צ'כוסלובקיה.
ביולי 1992 נבחר לראש הממשלה השני של הרפובליקה הצ'כית במסגרת הרפובליקה הפדרלית של צ'כיה וסלובקיה שהחליפה באפריל 1992 את ה"רפובליקה הצ'כו-סלובקית".
בסתיו 1992, עקב הלחץ מהצד הסלובקי להקים ישות מדינית עצמאית, הגיע להסכם עם ראש ממשלת הרפובליקה הסלובקית דאז, ולדימיר מצ'יאר, על מהלך של הפרדה בשלום בין שני המרכיבים של הפדרציה.
בעקבות ההפרדה, שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 1993, הפך וצלב קלאוס לראש הממשלה הראשון של צ'כיה העצמאית החל משנת 1993 ועד שנת 1997.
מאז 1990 הוא קיבל קרוב ל-50 תוארי דוקטור של כבוד, וב-1995, בעת שכיהן כראש ממשלה, זכה גם לתואר פרופסור לכלכלה, והמשיך ללמד קורסים שונים בכלכלה במקביל לכהונתו כנשיא.
הוא פרסם למעלה מ-20 ספרים בנושאי כלכלה, פוליטיקה, חברה, ותיעוד של פעילותו כנשיא.
ואצלב קלאוס נשוי לליביה רוזמונד קלאוסובה, כלכלנית סלובקית, ולהם שני בנים - ואצלב (מנהל תיכון) ויאן (כלכלן).
קלאוס שיחק בצעירותו כדורסל, והוא נוהג לשחק טניס.
עד לשנת 2002 הוא היה נשיא הפרלמנט ואז הוחלף על ידי לובומיר זאוראלק.
ב-4 במרץ 2013 הודח קלאוס על ידי הבית העליון בפרלמנט של צ'כיה והוא צפוי לעמוד לדין בגין "בגידה" בחוקת המדינה.
קלאוס נאשם שהעניק חנינות שנויות במחלוקת לכ-6,000 אסירים ועצר הליכים משפטיים בתיקים אחרים.
קלאוס סיים את כהונתו כנשיא ב-7 במרץ 2013, בתום עשר שנים בתפקיד.
ואצלב נוימן (בצ'כית: Václav Neumann; 29 באוקטובר 1920 – 2 בספטמבר 1995) היה מנצח, כנר וויולן צ'כי.
נוימן נולד בפראג ולמד בקונסרבטוריון בעירו.
הוא היה שותף להקמתה של רביעיית סמטאנה וניגן בה כינור ראשון.
בהמשך קיבל משרות ניצוח בקרלסבאד ובברנו.
בשנת 1956 התמנה למנצח האופרה הקומית של ברלין.
בשנת 1964 פרש מעבודתו שם כדי להיות למנצח הראשי של תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג.
שם נשאר עד 1968, כאשר התמנה למנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית, משרה בה החזיק עד 1990.
נוימן זכור בעיקר כלוחם למען המוזיקה הצ'כית והראשון שהקליט באולפן את האופרה של לאוש יאנאצ'ק
"מסעותיו של מר ברוצ'ק" בשנת 1962.
הוא היה מלמד בקונסרבטוריון של פראג ואוליבר פון דוהנאני נמנה עם תלמידיו.
ואצלב ניז'ינסקי היה רקדן בלט וכוריאוגרף רוסי ממוצא פולני.
ניז'ינסקי נחשב לגדול הרקדנים הגברים בראשית המאה ה-20, שעשה לו שם בווירטואוזיות של ריקודו, בעוצמה ובעומק של אופי הדמויות שיצר וביכולתו לבצע קפיצות, שהיו משוחררות לכאורה מכוח הכבידה.
ראשית היכרותו של ניז'ינסקי עם הבלט הייתה באמצעות הוריו, שהיו רקדנים בכירים בלהקת האופרה הנודדת סטוב.
שנות ילדותו הראשונות עברו עליו במסעות עם הלהקה.
בגיל 9 נכנס לבית הספר הקיסרי לבלט בסנקט פטרבורג, בית הספר הראשון במעלה לבלט בעולם.
בשנת 1907 סיים את בית הספר והיה לחבר בבלט הקיסרי, כרקדן סולו ולא כחבר בלהקה, כמקובל.
הכוריאוגרפית והרקדנית ברוניסלבה ניז'ינסקה הייתה אחותו ועבדה לצדו במשך חלק גדול מן הקריירה שלו.
הוא החל לרקוד בלהקת הבלט הקיסרי, בשנת 1909 הופיע בלהקת הבלטים הרוסיים של סרגיי דיאגילב, שתכננה להביא את הבלט הרוסי לפריז, אשר לא ידעה הפקות באיכות שהעלה הבלט הקיסרי.
ניז'ינסקי היה לכוכב הלהקה מבין הרקדנים הגברים.
הוא זכה בהצלחה רבה בבלטים "פטרושקה" של איגור סטרווינסקי, רוח הורד של קרל מריה פון ובר ושחרזאדה של רימסקי קורסקוב.
בשנת 1912 החל ליצור כוריאוגרפיה לבלטים משלו, בהם "אחר הצהריים של פאון" (1912) ו"משחקים" (1913) למוזיקה של דביסי, "טיל אוילנשפיגל" למוזיקה של ריכרד שטראוס (1916).
בהצגת "פולחן האביב", למוזיקה של סטרווינסקי (1913), פרצו תגרות באולם בין המתלהבים לבין השוללים בלהט את הסגנון החדש והפראי שהביאו סטרווינסקי וניז'ינסקי לבלט.
גם "אחר הצהריים של הפאון" חולל לא מעט סערות ומחלוקות בגלל אופייה המיני במרומז של התמונה האחרונה.
"משחקים" היה אמור, במקור, להציג יחסי-גומלין עוגבניים בין שלושה גברים, אך דיאגילב עמד על כך, שהבלט יבוצע על ידי רקדן ושתי רקדניות.
ב-1913 נשא ניז'ינסקי לאישה את רומולה דה פולסקי ההונגריה (בת של אמיליה מרקוש) בעת מסע הופעות עם הלהקה בדרום אמריקה.
היא ראתה הצגה של "הבלטים הרוסיים" ב-1912 ולאחר זאת עקבה בדבקות אחר הלהקה ואחר ניז'ינסקי.
על אף זאת, לא היה מופתע ממנה כשניז'ינסקי הציע לה להינשא לו, בצרפתית עילגת, כיוון שלשניהם לא הייתה שפה רהוטה משותפת.
הנישואים חוללו קרע מיידי עם דיאגילב, שפיטר את ניז'ינסקי מן הלהקה.
כיוון ששום מעסיק אחר לא היה בנמצא, ניסה ניז'ינסקי להקים לו להקה משלו, אבל היוזמה לא נחלה הצלחה.
הוא נעצר בהונגריה בזמן מלחמת העולם הראשונה והוחזק במעצר בית עד 1916, אז הותר לו לעזוב את המדינה לאחר התערבות של דיאגילב, שרצה שניז'ינסקי ישתתף בסיור בארצות הברית.
גם אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד ונשיא ארצות הברית וודרו וילסון תמכו בבקשה לשחררו, בהמרצתו של אוטו קאהן.
לאחר מספר שנות קריירה מזהירה עזב בשנת 1917 את הבמה והתיישב עם משפחתו בשווייץ.
מצבו הנפשי התערער בהדרגה, ותוך זמן קצר אושפז בגלל מחלת נפש לשארית חייו, עד למותו בלונדון בשל מחלת כליות.
בתו, קירה, הייתה נשואה למנצח איגור מרקביץ'.
אשתו רומולה ניז'ינסקי כתבה אודותיו את הספר "ניז'ינסקי, אשף המחול" (הוצאת זיו) שלפיו הופק הסרט "ניז'ינסקי" (1980).
ואקה דה לה לונה (בשילוב של קצ'ואה וספרדית: Huaca de la Luna; "ואקת הירח") הייתה ואקה עשויה לבני חימר שנבנתה על ידי בני תרבות המוצ'ה בצפון פרו.
במתחם שבינה לבין ואקת השמש הסמוכה (ואקה דל סול) שכנה עיר הבירה של המוצ'ה, המכונה בידי ארכאולוגים בני ימינו "סֶרוֹ בְּלאנְקוֹ" ("הגבעה הלבנה").
אף שהיא קטנה מוואקה דל סול, מספקת ואקה דה לה לונה יותר מידע לארכאולוגים, וזאת משום שוואקה דל סול סבלה מהרס ומביזה של הספרדים במאה ה-17.
על פי הערכות הארכאולוגים, שימשה ואקה דה לה לונה בעיקר למטרות טקסיות ודתיות.
אורכה של הוואקה כ-290 מ', רוחבה כ-210 מ', והיא בנויה מ-3 חלקים עיקריים.
חלקה הצפוני נהרס בידי בוזזים, ולכן תפקידו אינו ידוע לחוקרים.
ככל הנראה, נקברו במקום כהנים דתיים בכירים, משום שהקרמיקה שנמצאה בו היא באיכות גבוהה יותר מאשר מאתרי הקבורה שבוואקה דל סול.
החלק המזרחי שימש לטקסים של הקרבת קורבנות אדם.
במקום נמצאו ציורים המתארים טקסים אלה, וכן גולגולות רבות של הקורבנות, שהושלכו בסמוך לוואקה.
קירות הוואקה נצבעו בצבעים שונים - שחור, אדום, כחול, לבן וצהוב.
עקב פגעי מזג האוויר דהו רוב הצבעים, אך בקירות פנימיים וקדומים יותר, עדיין ניתן להתרשם מהציורים.
ברבים מהציורים מופיעה דמות האל של בני המוצ'ה, אָיָיפֶּק (Ayapec; "יודע כל").
ואקה דה לה לונה שוכנת כארבעה ק"מ מהעיר טרוחיו.
ואקה דל סול (Huaca del Sol, בשילוב של קצ'ואה וספרדית: "ואקת השמש") הייתה ואקה עשויה לבני חימר שנבנתה על ידי בני תרבות המוצ'ה בצפון פרו.
במתחם שבינה לבין ואקת הירח הסמוכה (ואקה דה לה לונה) שכנה עיר הבירה של המוצ'ה, המכונה בידי ארכאולוגים בני ימינו "סֶרוֹ בְּלאנְקוֹ" ("הגבעה הלבנה").
לפי הערכת הארכאולוגים, לשם בניית הוואקה השתמשו בלמעלה מ-100 מיליון לבנים, והיא הייתה המבנה הגדול ביותר באמריקה הפרה-קולומביאנית.
ההבדלים שנמצאו בין השכבות השונות של הלבנים מלמדים כי למעלה מ-100 קהילות שונות נטלו חלק בבנייה.
לפי הממצאים שנמצאו במקום, סבורים הארכאולוגים כי הוואקה שימשה למגורי משפחת המלוכה, למנהלה ולקבורה.
הקונקיסטאדורים הספרדים שהגיעו לוואקה דל סול בזזו אותה.
כדי להקל על כך, אף הוטו מי נהר המוצ'ה.
המים שזרמו קרוב יותר למבנה האיצו את הפגיעה בו.
על פי ההערכות, כשני שלישים מהמבנה נהרסו במהלך השנים כתוצאה מהביזה, סחיפת המים ופגעי מזג האוויר, וגובהו קטן מ-50 מטר ל-41 מטר.
על אף שוואקה דל סול גדולה מוואקה דה לה לונה, האחרונה סבלה פחות מהנזקים השונים, ומרבית הממצאים הארכאולוגיים נמצאו בה.
ואקה דל סול שוכנת כ-5 קילומטרים צפונית לטרוחיו של ימינו.
ואקה דל דרגון (Huaca del Dragón, בשילוב של קצ'ואה וספרדית: "ואקת הדרקון"), ידועה גם בשם ואקה דל ארקו איריס (Huaca del Arco Iris, "ואקת הקשת בענן"), הייתה ואקה של בני הצ'ימו, סמוך לבירתם צ'אן צ'אן שבצפון פרו.
מקור שמותיה של הוואקה בציורים דמויי הדרקונים והקשתות שעל קירותיה.
הדעות באשר למועד הקמתה של הוואקה חלוקות.
כמה מהחוקרים סבורים שהיא הוקמה בתקופת הצ'ימו, בין השנים 1450-1100, ואילו אחרים סבורים שהוקמה עוד קודם לכן, על ידי תרבות סיקן, בין השנים 800 ל-1000.
הוואקה, שבדומה לוואקות ולמבנים אחרים בסביבתו עשויה חימר, בנויה בצורת פירמידה בעלת שני מפלסים, והיא מוקפת בחומה שבה כניסה אחת.
המפלס העליון שימש לאחסנת מזון והתחתון למגורים.
ואקה דל דרגון שוכנת בסמוך לעיר טרוחיו של ימינו.
ואקה (בספרדית: Huaca, בקצ'ואה: Wak'a) הוא מונח שהיה קיים בתרבויות אנדיניות קדומות, המתאר מקום שמלבד קיומו הפיזי, הוא מהווה גם ישות אלוהית בעלת אישיות משל עצמה.
הוואקות שימשו כמרכזים דתיים, ונערכו בהן טקסים פולחניים שונים, שכללו הקרבת קורבנות ומתן מנחות, ולעיתים גם הקרבת קורבנות אדם.
ואקה יכולה להיות פרט גאוגרפי טבעי, כגון הר או אגם, ויכולה הייתה להיות יציר כפי אדם.
במקרה השני נבנו ואקות בפאר רב, וכללו אוצרות שונים, מה שהביא לביזתן של רבות מהן על ידי הספרדים.
כוואקות נחשבו גם זקני הקהילה שנפטרו ונחנטו, והוצאו ממקום משכבם להשתתף באירועים משפחתיים או של הקהילה שכיבדה אותם (איילו, שבט או המשפחה המלכותית, למשל), להיוועצויות רבות חשיבות וכדומה.
אתרים ארכאולוגיים במקומות בהם היו ואקות קיימים ליד לימה, ארקיפה, טרוחיו וצ'יקלאיו שבפרו וליד איקיקה שבצ'ילה.
ואצלב פראנצ'ישֶק שֶׁרְפִּינְסְקִי (בשם מלא בפולנית: ; 14 במרץ 1882 – 21 באוקטובר 1969) היה מתמטיקאי פולני שנודע בתרומתו הגדולה לתורת הקבוצות בחקר אקסיומת הבחירה והשערת הרצף.
היה חוקר פורה גם בתחומי תורת המספרים, תורת הפונקציות וטופולוגיה ופרסם בחייו מעל 700 מאמרים ו-50 ספרים.
שלושה פרקטלים נודעים קרויים על שמו: משולש שרפינסקי, שטיח שרפינסקי ועקום שרפינסקי, כמו גם מספרי שרפינסקי ובעיית שרפינסקי הקשורה אליהם.
הפרדוקס של שרפינסקי-מזורקביץ' קרוי אף הוא על שמו.
ואצלב שרפינסקי נולד בוורשה למשפחה יהודית קראית.
סביב שנת 1900 נשא לאישה את סופיה לבית פלוסקי.
שרפינסקי למד במחלקה למתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת ורשה החל משנת 1899. ב-1903 הוצע במחלקה פרס לסטודנט כותב המאמר הטוב ביותר על עבודתו של גאורגי וורונוי בתורת המספרים.
שרפינסקי זכה במדליית זהב על מאמרו, אך סירב לפרסמו ברוסית, ולכן פרסומו התעכב עד 1907, אז פורסם בכתב העת Prace Matematyczno-Fizyczne (פולנית: "כתבים במתמטיקה ובפיזיקה") בעריכתו של שמואל דיקשטיין.
לאחר שסיים לימודיו ב-1904, החל ללמד מתמטיקה ופיזיקה בתיכון בוורשה.
בית הספר נסגר בשל שביתה, ושרפינסקי החליט לעבור לקרקוב ולהשלים לימודי דוקטורט באוניברסיטה היגיילונית.
הוא קיבל תואר דוקטור ומשרה באוניברסיטת לבוב ב-1908.
בעת מלחמת העולם הראשונה שהה שרפינסקי יחד עם משפחתו ברוסיה.
על מנת לחמוק מאפליה, שהייתה מנת חלקם של מהגרים פולנים ברוסיה באותה עת, עבד שרפינסקי עם ניקולאי לוזין באוניברסיטת מוסקבה ויחד הם חקרו את הקבוצות האנליטיות.
ב-1916 נתן שרפינסקי את הדוגמה הראשונה של מספר נורמלי (ביחס לכל בסיס).
עם תום המלחמה חזר שרפינסקי ללבוב, אך שנה לאחר מכן הוצעה לו משרת פרופסור בוורשה, שאותה קיבל, ומאותה שנה ועד מותו חי בוורשה.
שרפינסקי שלט ביד רמה בלימודי המתמטיקה בוורשה והכווין את תחומי המחקר המתמטי בעיר.
ב-1907 החל שרפינסקי להתעניין בתורת הקבוצות, לאחר ששמע השערה כי נקודות במישור ניתנות להגדרה באמצעות פרמטר יחיד.
הוא כתב לתדאוש באנכייביץ' (אז באוניברסיטת גטינגן) ושאל אותו כיצד זה ייתכן, בתשובה קיבל מכתב ובו מילה יחידה: "קנטור".
שרפינסקי התעמק בתורת הקבוצות וב-1909 כבר נשא הרצאה שהוקדשה לתחום זה.
הבעיה הראשונה הולידה בסופו של דבר את עקום שרפינסקי.
שרפינסקי היה בעל הספק רב בתקופה זו, ובעודו מלמד באוניברסיטת לבוב פרסם מאמרים רבים ושלושה ספרים : "התאוריה של מספרים אירציונליים" (1910), "מבוא לתורת הקבוצות" (1912), ו"תורת המספרים" (1912).
במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית (1919–1921) סייע בפיצוח הצפנים הרוסיים עבור ביורו שיפרוב.
ב-1920 ייסד עם זיגמונט ינישבסקי ותלמידו סטפן מזורקביץ' כתב עת מתמטי חשוב בשם Fundamenta Mathematicae, שהתמקד בתורת הקבוצות, ושרפינסקי היה עורכו הראשון.
ספרים שלו תורגמו לאנגלית על ידי ססליה קריגר.
בשנת 1913 פרסם שרפינסקי מכתב גלוי בעיתונות בו ביקר את התנהגות היהודים בפולין.
בשנת 1964 חתם שרפינסקי על עצומה לממשלה הקומוניסטית של פולין שבקשה להגביר את החופש האינטלקטואלי בפולין.
בעקבות זאת, בוטל שידור שלו ברדיו של פולין.
ואקאמה (מיפנית, בקאנה: ワカメ/わかめ, בקאנג'י: 若布/和布) היא מאכל המיוצר מאצת הים "Undaria pinnatifida" שהוא מין של קלפ.
האצה שייכת לקבוצת אצות הים החומות.
היא בעלת יתרונות תזונתיים רבים ונפוצה בעיקר במטבחים היפני, הסיני והקוריאני.
עלי הוואקמה ירוקים, טעמם מתקתק והם חלקלקים למגע.
כאשר מבשלים את האצה יש לחתוך אותה לפיסות קטנות כי היא מתרחבת תוך כדי בישול.
השימוש הנפוץ באצה הוא במרק המיסו המסורתי היפני.
האצה ניתנת לאכילה כבר לאחר השריה קצרה ונהוג להוסיפה גם לסלטים, אורז, אטריות מוקפצות ועוד.
ביפן ובאירופה נעשה שימוש באצה בצורתה המומלחת או המיובשת, בעיקר במרקים ובסלטים.
התיבול העיקרי למאכלים הללו נעשה בעיקר בעזרת רוטב סויה וחומץ אורז.
גומה וואקמה, הידועה גם בשם סלט אצות, היא מנה פופולרית במסעדות סושי אמריקאיות ואירופאיות.
תרגומה המילולי של המנה הוא "אצת שומשום", שכן זרעי שומשום הם מרכיב עיקרי במנה.
חקלאים ימיים מיפן ומקוריאה מגדלים אצות וואקמה כבר דורות, עוד מימי תקופת נארה.
מ-1983 נעשה גידול מבוקר של האצה גם בצרפת.
בטזמניה האצה גדלה באופן טבעי ונמכרת למסעדות ברחבי אוסטרליה.
המילה "Wakame" הופיעה לראשונה ב-1867 במילון היפני-אנגלי מאת ג'יימס סי.
משנת 1960, החלו לעשות שימוש נרחב באצת הוואקמה בארצות הברית וניתן היה למצוא את האצה (טרייה או מיובשת) בחנויות טבע ובמרכולים אסייתיים ברחבי אמריקה.
השימוש גדל עוד יותר מ-1970 כשהמטבח האמריקאי החל לקחת מנות מהמטבח היפני, בפרט מאקיסושי.
מקורה של האצה הוא באזורים ימיים קרים ביפן, קוריאה וסין.
בעשורים האחרונים קיימים מקורות גם בניו זילנד, בארצות הברית, בצרפת, בריטניה, ספרד, איטליה, ארגנטינה ואוסטרליה.
האצה "Undaria pinnatifida" נמנית עם 100 המינים הפולשים האגרסיביים ביותר בעולם.
פלישתה של האצה התרחשה באופן לא מכוון, בעיקר בעקבות התגברות תנועת כלי השיט במאה העשרים.
כלי השיט מביאים עימם מי נטל שמסייעים להתפשטות מסיבית של האצה.
האצה פורייה מאוד ומתרבה במהירות, דבר המקשה מאוד על מיגורה.
בניו זילנד אצת הוואקמה הוכרזה כזן פולשני ולא רצוי.
היא התגלתה לראשונה בנמל ולינגטון ב-1987 וכנראה הגיעה לאזור בטעות בסוף שנות השבעים, ביחד עם מי נטל במשלוח ימי מאסיה.
הוואקמה נמצאת בריכוז גבוה בדרום מזרח ניו זילנד ובצפונה הרחוק.
היא מתפשטת בשני אופנים: באופן טבעי ההתפשטות נעשית על ידי מיליונים של נבגים פוריים המשייטים להם ברחבי הים וכן על ידי היצמדות לכלי שיט.
האצה פורייה מאוד, דבר ההופך אותה לפולשנית במיוחד.
השפעותיה של השתלטות האצה עדיין לא ברורות וידועות מבחינה אקולוגית.
למרות אופן השתלטותה האגרסיבי של אצת הוואקמה, ממשלת ניו זילנד אישרה לעשות בה שימוש חקלאי בוולינגטון ובגדות חצי האי מרלבורו.
האצה נמצאת במספר נמלים בדרום קליפורניה.
בחודש מאי 2009 היא התגלתה במפרץ סן פרנסיסקו ונעשו מאמצים רבים לבלום את התפשטותה.
ואצלב סמיל הוא פרופסור באוניברסיטת מניטובה בויניפג שבקנדה.
הוא כתב יותר משלושים ספרים בנושאים אינטרדיסיפלינריים הקשורים לאנרגיה, גלובליזציה, איכות סביבה, כלכלה, טכנולוגיה ואקולוגיה.
ואצלב נולד בפלזן שבבוהמיה בשנת 1943. הוא סיים את הדוקטורט (RDNr) שלו בתוכנית האינטרדיציפלינרית במדעי הטבע בשנת 1965 מאוניברסיטת קרוליניום (Carolinum) שבפראג.
בשנת 1966, לאחר הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, עבר לארצות הברית ושם מתגורר מאז.
הוא סיים תואר שלישי נוסף מאוניברסיטת מדינת פנסילבניה בשנת 1972. הוא כתב יותר משלושים ספרים בנושאים הקשורים לאנרגיה, גלובליזציה, איכות סביבה, כלכלה, טכנולוגיה ואקולוגיה.
סמיל היה הלא-אמריקאי הראשון אשר קיבל את פרס האגודה האמריקנית לקידום המדע לקידום ההבנה הציבורית של המדע והטכנולוגיה.
הוא חבר בחברה המלכותית הקנדית (האקדמיה הלאומית הקנדית).
הוא נשוי לאווה ואב לדייוויד.
ואקצוקי רייג'ירו (ביפנית: 若槻 禮次郎; 21 במרץ 1866 - 20 בנובמבר 1949) היה פוליטיקאי יפני וראש הממשלה היפנית ה-25 וה-28.
ואקצוקי נולד בעיר מצואואה שבנחלת איזומו (כיום מחוז שימאנה), למשפחת סמוראים בשם אוקמורה.
לאחר נישואיו אימצה אותו משפחת אשתו מכיוון שלא היה לו יורש זכר, ולפיכך קיבל על עצמו את השם ואקצוקי.
הוא החל ללמוד משפטים באוניברסיטת טוקיו ב-1892.
לאחר סיום הלימודים החל ואקצוקי לעבוד במשרד האוצר, ראשית בתפקיד מנהל אגף המיסים, ולאחר מכן בתפקיד סגן השר.
הוא נכנס לבית האצילים של הדיאט של יפן ב-1911, וכיהן בתפקיד שר האוצר בכהונתו השלישית של קאצורה טרו ובכהונתו השנייה של אוקומה שיגנובו בראשית העשור השני של המאה ה-20. באותה עת הפך גם למנהיג מפלגת ריקן דושיקאי, וממשיכת דרכה קנסייקאי ב-1914.
ואקצוקי התמנה לתפקיד שר הפנים ביוני 1924, בממשלתו של קאטו טקאקי, ופעל למען הרחבת זכות הבחירה ולמען חקיקת החוק לשמירה על הסדר ב-1925.
ואקצוקי התמנה לראשות ממשלת יפן ב-30 בינואר 1926, בעקבות מותו בתפקיד של קאטו.
כהונתו הראשונה נמשכה עד ה-20 באפריל 1927, אז נאלץ להתפטר בעקבות משבר פיננסי שפקד את המדינה.
ואקצוקי קיבל את עיטור מסדר פרחי הפאולוניה ב-10 בנובמבר 1928. לאחר שיצג את יפן בוועידה הימית בלונדון ב-1930, פעל ואקצוקי ליישום ההגבלות על החימוש שהתקבלו בוועידה, צעד שגרר מתיחות בינו לבין הממסד הצבאי וגורמים לאומניים.
לאחר התפטרות ראש הממשלה המאגוצ'י אוסאצ'י, בעקבות פציעתו בניסיון התנקשות, החליפו ואקצוקי בנשיאות מפלגת ריקן מינסייטו, ממשיכת דרכה של קנסייקאי.
באפריל 1931 קיבל את תואר הקזוקו דאנשאקו (ברון), ובאותו חודש הוא החליף את המגוצ'י בראשות הממשלה.
במהלך כהונתו השנייה התחזק צבא יפן והחל לפעול ללא אישור הממשלה האזרחית.
כך לא הצליח ואקצוקי למנוע את תקרית מוקדן, ואת הסלמת המצב בסין לאחר מכן.
אחרי פרישתו מראשות הממשלה התמנה ואקצוקי לנשיא מפלגת מינסייטו ביולי 1934. על אף העלייה במיליטריזם במדינה, הוא המשיך להשמיע התנגדות למלחמת סין–יפן השנייה, והתנגד לפתיחת מלחמה עם ארצות הברית והמעצמות המערביות.
אפילו לאחר ההתקפה על פרל הארבור, טען ואקצוקי שיש לסיים את המלחמה בהקדם האפשרי.
לאחר ששמע על כניעת גרמניה הנאצית במאי 1945, הוא ניסה לשכנע את ראש הממשלה דאז קנטרו סוזוקי לפתוח במשא ומתן עם ארצות הברית לסיום המלחמה.
באוגוסט של אותה שנה הוא השתתף בפאנל שהמליץ לקבל את החלטות ועידת פוטסדאם ללא תנאים.
לאחר כניעת יפן, קיבל ואקצוקי זימון מטעם המפקד העליון של כוחות הברית לשמש עד תביעה בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק.
ואקצוקי נפטר מתעוקת לב בבית הקיץ שלו בשיזואוקה, ב-20 בנובמבר 1949. הוא קבור בטוקיו.
ואצלב פילאר (נולד ב-13 באוקטובר 1988 בחלומץ נאד צידלינואו) הוא כדורגלן צ'כי בינלאומי, המשחק כקשר בהראדץ קראלובה.
לזכותו 22 הופעות במדי הנבחרת הצ'כית.
פילאר החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הראדץ קראלובה, קבוצת נעוריו, בה שיחק בין השנים 2009-2011. בקרלובה, הופיע ב-64 משחקים בהם כבש 12 שערים.
לקראת עונת 2011–2012, הושאל לקבוצת ויקטוריה פלזן, לאחר שבעונה שלפני כן זכה המועדון באליפות ראשונה בליגת העל הצ'כית.
אחרי שסירב לחתום רשמית במועדון בנובמבר 2011, פילאר דיווח לתקשורת על חתימתו בוולפסבורג הגרמנית.
בינואר 2012, בתום מחצית עונה מרשימה במדי האלופה הצ'כית היוצאת הוכרז רשמית בתקשורת המקומית, שפילאר יעבור לשחק בשורותיה של וולפסבורג עם סיום טורניר הגמר של יורו 2012, בו נוטלת חלק הנבחרת הצ'כית.
לאחר שנפצע ולא שיחק במהלך העונה, הושאל ב-2013 לקבוצת פרייבורג.
ואצת או ואצית הייתה אלה מצרית בצורת קוברה.
הייתה אלת העיר בותו, יותר מאוחר הייתה לאלה של הפפירוסים, פרעונים ושל כל מצרים התחתונה.
הוצגה בתור קוברה הכרוכה סביב צמח פפירוס.
על פי המיתוס ואצת עזרה לאיזיס להציל את בנה הורוס מדודו סת כשאיזיס הסתתרה בדלתא של הנילוס.
דמיון בין מיתוס זה למיתוס של לטו ואפולו הוביל לכך שבתקופה הלניסטית קישרו בין ואצת ללטו.
ואצת הייתה אחת משתי גבירות שייצגו את מצרים העליונה והתחתונה.
לכל חלק של הממלכה המצרית היה כתר שייצג אותה, לבן לעליונה ואדום לתחתונה ושניהם ייצגו את הממלכה המאוחדת.
נחבת בצורת נשר ייצגה את מצרים העליונה ואצת בצורת קוברה ייצגה את מצרים התחתונה.
מועדון הכדורגל ואקר אינסברוק הוא מועדון כדורגל אוסטרי, מהעיר אינסברוק שבאוסטריה.
המועדון משחק בליגה אזורית שלישית בחשיבותה באוסטריה.
המועדון נוסד ב-2002 בשם ואקר טירול, המועדון החליף 2 קבוצות שפעלו בתקופות קודמות והתפרקו: ואקר אינסברוק שפעלה משנת 1915 עד שנת 1999 וטירול אינסברוק שפעלה משנת 1993 עד שנת 2002.
בעונתו הראשונה 2002/2003 שיחק המועדון בליגה האוסטרית השלישית.
בסוף העונה עלה לליגה האוסטרית השנייה.
בעונת 2003/2004 הגיע לשלב שמינית גמר הגביע האוסטרי והפסיד לקבוצת גראצר א.ק..
בסוף העונה עלה לליגת העל האוסטרית.
המועדון שיחק בליגת העל האוסטרית 4 עונות ברציפות, מעונת 2004/2005 ועד עונת 2007/2008. בעונת 2004/2005 הפסיד בסיבוב הראשון של הגביע לקבוצת ראפיד וינה.
בעונת 2005/2006 הגיע לשלב שמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אוסטריה וינה.
בשנת 2007 המועדון שינה את שמו לווקר אינסברוק.
המועדון שיחק בליגה השנייה 2 עונות.
בעונת 2009/2010 הגיע לשלב שמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אוסטריה לוסטנאו ובסוף העונה עלה לליגת העל האוסטרית.
המועדון שיחק בליגת העל האוסטרית 4 עונות ברציפות מעונת 2010/2011 ועד עונת 2013/2014.
בעונות 2010/2011, 2011/2012 הגיע לשלב שמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות אוסטריה וינה וגרודיג בהתאמה.
בעונת 2012/2013 הגיע לשלב רבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת רד בול זלצבורג.
בעונת 2013/2014 הגיע לשלב 32 האחרונות בגביע והפסיד לקבוצת פאשינג.
בסוף העונה ירד לליגה האוסטרית השנייה.
בעונת 2014/2015 הקבוצה הגיעה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצת רד בול זלצבורג.
ואקיטה (שם מדעי: Phocoena sinus), או פוקנת המפרץ, היא מין נדיר של פוקנה.
הואקיטה הוא המין הקטן ביותר בסדרת הלווייתנאים.
הואקיטה היא אנדמית לחלקו הצפוני של מפרץ קליפורניה.
פירוש שמה הוא "פרה קטנה" בספרדית.
ואקיטה הוא המין הקטן ביותר בסדרת הלווייתנאים, הוא מצוי רק בקצהו הצפוני של מפרץ קליפורניה.
לוואקיטה יש טבעות כהות מסביב לעיניים, כתמים על השפתיים ופס ארוך מסנפירי הגב עד הפה.
צבע גבו אפור כהה, שהופך לכמעט לבן בבטנו.
צבעו של הוואקיטה מתבהר עם התבגרותו.
הנקבות גדולות מעט מהזכרים – אורכן מגיע לכ-140 ס"מ בעוד שאורכם של הזכרים הוא כ-134 ס"מ.
הואקיטה היא בעל החיים שמצוי בסכנת הכחדה חמורה.
משנת 2008 ועד 2023 נשארו רק 10 פריטים בטבע ועל כן היא הוגדרה כיונק הימי בעל סיכון ההכחדה הגבוה ביותר בעולם.
להלן תיאור מספר מאפינים עיקריים של הואקיטה:
תזונה: הואקיטה אינה אכלנית בררנית וניזונה ממגוון רחב של מזונות: תמנונים, סרטנים ודגים ממינים שונים.
נשימה: הואקיטה אינה יכולה לנשום מתחת למים והיא עולה על פני המים לצורך נשימה.
בשונה מדולפינים ולווייתנים, הואקיטה עולה בגיחה מהירה לפני השטח כמעט ללא יצירה של הפרעה בפני המים, ועל כן קשה מאוד להבחין בה.
מפגש עם בני אדם: הואקיטות הן חמקניות מאוד, חוששות מרעשים חזקים ולרוב נמנעות ממפגש עם סירות ובני אדם.
תקשורת: הוואקיטות משתמשות בצלילים בתדר גבוה כדי לתקשר ביניהן וכדי לנווט בים, בדומה לשאר מיני הלווייתנאים.
חברה: הן מתבודדות יחסית ללווייתנאים אחרים, ולרוב נמצאות לבד או בקבוצות של 2–3 פרטים; אם כי לעיתים ניתן היה לראות קבוצות של 8–10 פרטים.
לא ידוע הרבה על מחזור החיים של הוואקיטה, ובין השאר חסרים נתונים על גיל ההתבגרות המינית, תוחלת החיים והדינמיקה החברתית שלהן.
רוב ההערכות בנושא מבוססות על מינים אחרים של לווייתנאים הדומים לואקיטה.
הדעה הרווחת היא כי תוחלת חייהן היא כ-20 שנים בתנאים אידיאליים וכי ההתבגרות המינית שלהן נמשכת בין 3 ל-6 שנים.
ההזדווגות מתרחשת בסוף האביב או תחילת הקיץ, והריונן נמשך בין 10 ל-11 חודשים.
הנקבות מניקות את הולד במשך 6–8 חודשים.
הוואקיטה נמצאת בסכנת הכחדה חמורה יותר מכל בעל חיים אחר לפי הרשימה האדומה של ארגון IUCN.
בשנת 2019 היו רק 10 פרטים חיים, כאשר בשנת 2005 היו כ-300. מצב חמור זה הביא את ארגון אונסק"ו להכריז על אתר המורשת העולמית במפרץ מקסיקו כאתר בסיכון.
הסכנות העיקריות שלהם הם דיג לא חוקי של דג הטוטואבה באמצעות רשתות גדולות, בהן נתקעות הואקיטות.
מאמצי שימור מובלים על ידי ממשלות מקסיקו, ארצות הברית וקנדה.
ואקאנדה היא מדינה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס וממוקמת במזרח אפריקה.
המדינה, שהופיעה לראשונה בחוברת "Fantastic Four #52", נוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
השפה המדוברת ביותר בואקאנדה היא קוסה, אם כי רבים מתושביה הם גם דוברי אנגלית.
הממשל בוואקאנדה הוא מונרכי חוקתי, כך שהשליטה והמלוכה על ואקאנדה עוברות מאב לבן.
הדת הרשמית בוואקאנדה היא "כת הפנתר" , אשר מכבדת את החיה הפנתר השחור ואת קדושתה.
ידוע אומנם כי המדינה שוכנת באפריקה, אך המדינות השכנות לה משתנות בין חוברות הקומיקס השונות.
ביקום הקולנועי של מארוול, ואקאנדה הופיעה במפה בסרט "איירון מן 2", הוזכרה בסרטים "הנוקמים: עידן אולטרון" ו"קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים" והופיעה בסרטים "הפנתר השחור", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח".
בקומיקס ובקולנוע, ואקאנדה מתוארת כ"האומה הגדולה, החזקה והעשירה בעולם", היות שהיא היחידה שמחזיקה בוויברניום, אף על פי שמספר תושביה עומד על 6 מיליון.
שושלת ואקאנדה המלכותית החלה לפני כעשרת אלפים שנה עם באשנגה, הפנתר השחור הראשון.
מאז תואר הפנתר השחור עבר בשושלת, אך היה ניתן להשיגו גם על ידי ניצחון בקרב טקסי.
בעבר, מטאוריט העשוי מהמינרל ויברניום התרסק בוואקאנדה, אך נחשף רק במלכותו של טצ'אקה.
בידיעה כי בגילוי זה זרים ינסו להשתלט על ואקאנדה לטובתם האישית, טצ'אקה הסתיר את ואקאנדה משאר העולם אך מכר כמויות זעירות של ויברניום למטרות כלכליות, מה שהפך את ואקאנדה לאחת מהמדינות המתקדמות בעולם.
בסופו של דבר, יוליסס קלו הרג את טצ'אקה כדי להשתלט על הוויברניום.
בנו של טצ'אקה, טצ'אלה, כרת את ידו הימנית של קלו ואילץ אותו לסגת.
כך, טצ'אלה הפך לפנתר השחור ולמלך ואקאנדה.
קרינת הויברניום היא מעין מוטגן, ורוב המוטאנטים הואקאנדיים עבדו עבור אריק קילמונגר חוץ מיוצאי דופן, ביניהם חבר האקס-מן החדשים ג'נטל וגיבורת-העל ויברניה.
הקרינה השפיעה גם על החי והצומח בוואקאנדה.
דוגמה היא צמח מיוחד בצורת לב הנאכל על ידי זוכה תואר הפנתר השחור ומעניק לו את כוחותיו, והגורילות הלבנות המצויות בוואקאנדה.
במהלך אירוע "פלישה סודית", כוח סקרול פלש לוואקאנדה על מנת לכבוש אותה ולחצוב ויברניום.
צבא ואקאנדה, שתואר כאחד מהחזקים בכדור הארץ, נלחם בכוח הסקרול הפולש במסכות פנתר על מנת להגן על מנהיגם והרגו את כל הפולשים הסקרולים.
בעקבות תקיפה על ידי דוקטור דום, טצ'אלה נפל לתרדמת ומלכות ואקאנדה עברה לאחותו, שורי.
מאוחר יותר, טצ'אלה נלחם בדום באירוע המכונה מלחמת האבדון.
לאחר שהאוונג'רס חטפו את טראנסוניק באירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", נאמור החריב את ואקאנדה בגל ענק בהשפעת כוח הפניקס.
מאוחר יותר, טצ'אלה אמר לנאמור כי הוא יהרוג אותו, ובהמשך המלכה שורי הכריזה על מלחמה שגרמה לחורבן אטלנטיס.
נקרופוליס ואקאנדה שימש בידי קבוצת האילומינטי כמאגר וכלא עבור אויביהם, ואחסנו שם פצצות אנטי-חומר המיועדות להשמדת עולמות המתנקשים עם יקום מארוול.
באירועי "אינסופיות" של שנת 2013, נאמור מסר לתאנוס וחברי המסדר השחור מידע כוזב אודות הימצאות יהלומי האינסוף בוואקאנדה.
תאנוס וכוחותיו פולשים לוואקאנדה, ולאחר שהובסו, נכלאו במקום תאנוס וסגניתו, פרוקסימה מידנייט, האוחזת בלהבו של הסגן להב-עורב.
להב-עורב התגבש מחדש על להבו, ונותר כלוא בכלוב הענברי בו כלואים תאנוס ופרוקסימה מידנייט.
במהלך אירועי "הזמן אוזל", נאמור הופיע בנקרופוליס ואקאנדה ושחרר את תאנוס, פרוקסימה, להב-עורב ושני האסירים הנותרים - טראקס הנאור האמיתי וברבור שחור.
נאמור והאסירים חברו למקסימוס ויצרו את קבוצת "הקאבאל", שהתמקמה בנקרופוליס ואקאנדה והחלה להתקיף את תושבי האומה בשעה שטצ'אלה ירד למחתרת.
המלכה שורי נהרגה לכאורה בקרב נגד הקאבאל.
ואקאנדה הוחזרה למצבה הקודם בידי ריד ריצ'רדס, וטצ'אלה, שחזר לתפקידו כמלך ואקאנדה, גילה כי שורי כלואה במצב של "מוות חי" והצליח לגרום להחייאתה בסיועו של מניפולד.
בנוסף לפולחן הפנתר, בו האלה בסתת היא העיקרית, מתקיימים בוואקאנדה מספר פולחנים נוספים.
פולחן הגורילה הלבנה - הג'בארי - הלא-חוקי נפוץ ומרכזי גם הוא, שם נעבד אל הגורילה ג'קר.
דמות ידועה מפולחן הגורילה הלבנה הוא מ'באקו, שזכה בכוחותיו דרך אכילת בשר גורילה לבנה ורחצה בדמה.
פולחן נוסף הוא פולחן האריה לאלה סח'מת, אשר משתמשת באווטארים אנושיים.
פולחן נשכח ועתיק הוא פולחן התנין לאל סבכ.
ואצלב קאדלץ (בצ'כית: Václav Kadlec; נולד ב-20 במאי 1992) הוא כדורגלן צ'כי המשחק כחלוץ במועדון ספרטה פראג ונבחרת צ'כיה.
קאדלץ החל לשחק כדורגל באקדמיית הנוער של מועדון בוהמיינס 1905. הוא עבר לשחק בקבוצת ספרטה פראג, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של המועדון ב-25 באוקטובר 2008, במסגרת משחק ליגת הגמברינוס מול פריבראם.
הוא כבש את שערו הראשון בליגה כבר בגיל 16. בנובמבר 2012, קאדלץ סדק את גולגולתו בהתנגשות ראשים עם מרטין נשפור, במהלך משחק של ספרטה פראג מול מלאדה בולסלאב.
לאחר 5 עונות במועדונו הצ'כי, חתם קאדלץ ב-18 באוגוסט 2013, במועדון הבונדסליגה איינטרכט פרנקפורט, על חוזה ארבע-שנתי.
אחרי עונת בכורה בגרמניה, בה כבש 5 שערי ליגה, הושאל חזרה לקבוצתו הראשונה, ספרטה פראג.
אחרי תקופת השאלה קצרה, בה כבש 4 שערי ליגה ב-6 משחקים, שב למועדונו הגרמני.
ב-1 בינואר 2016 חתם במיטיולן הדנית.
בקיץ 2016 חזר קאדלץ לספרטה פראג.
ב-12 באוקטובר 2010 ערך קאדלץ את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת צ'כיה מול ליכטנשטיין.
בהופעת בכורה זו, הספיק קאדלץ לכבוש שער בינלאומי ראשון, ובכך להפוך לכובש הצעיר בכל הזמנים עבור הנבחרת הצ'כית.
ב-2010 זכה בתואר "הכישרון הצ'כי לשנה".
הוא ייצג גם את נבחרת צ'כיה עד גיל 21 במסגרת אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 21 2011.
ואקים היה שמו של שבט קלטי שחי בחצי האי האיברי בתקופה הקדם-רומית.
הוואקים חיו לאורכו של נהר הדורו, בספרד ופורטוגל של ימינו.
הם היו דוברי שפות קלטיות, ועסקו בעיקר בגידול דגנים.
המערכת החקלאית שלהם הייתה מפותחת בהרבה מזו של כל השבטים האחרים באזור, והם ייסדו מספר ערים חשובות ביניהם הרמאנדיקה.
המצביא הקרתגי המפורסם חניבעל ברקה הכריז עליהם מלחמה בשנת 220 לפנה"ס, והחריב עד הייסוד את עריהם הרמאנדיקה וארבאקלה.
לפיכך כרתו הוואקים ברית עם הקרפטנים והאולקאדים, ויצאו לקרב מכריע נגד חניבעל, שהביס אותם בקרב נהר הטחו.
בתקופת המלחמה הפונית השנייה בין קרתגו לרומאים, הוואקים נותרו נייטרלים.
אולם לאחר שהיספניה נכבשה לחלוטין בידי הרומאים, מרדו בהם מספר פעמים.
הם תמכו בנומנטיה (עיר לוסיטנית שמרדה ברומאים), במהלך המלחמה הקלטיברית השלישית.
ולאחר המלחמה סופחה ארצם לפרובינקיה הרומית היספניה קיטריור.
בשנת 27 סיפח אוגוסטוס את ארצם לפרובינקיה היספניה טארקוננסיס.
הם נטמעו בסופו של דבר בעמים הקלטים האחרים.
ואצלב נמצ'ק (בצ'כית: Václav Němeček; נולד ב-25 בינואר 1967 בהראדץ קראלובה) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת הקשר.
נמצ'ק היה משחקניה הבולטים של ספרטה פראג בסוף שנות ה-80, שזכתה בחמש אליפויות צ'כוסלובקיה ברציפות.
בהמשך הקריירה שיחק גם בצרפת, שווייץ וסין, שם זכה באליפות סין עם דליאן וונדה.
לנמצ'ק הייתה קריירה בינלאומית בשתי נבחרות שונות.
לפני פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993, ייצג נמצ'ק את נבחרת צ'כוסלובקיה, רשם במדיה ארבעים הופעות וחמישה שערים, והיה שותף לסגל הנבחרת בטורניר מונדיאל 1990. לאחר הפירוק נכלל בסגל נבחרת צ'כיה שסיימה כסגנית אלופת אירופה בטורניר יורו 1996, ובסך הכול לבש את מדיה עשרים פעמים.
נמצ'ק החל את קריירת המשחק בקבוצת הראדץ קראלובה מעיר הולדתו.
הוא החל את דרכו בקבוצת הילדים של המועדון כשהיה בן עשר, והתקדם עד לקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת בליגת המשנה בצ'כוסלובקיה.
לאחר עונה אחת בלבד בקבוצה הבוגרת, סומן נמצ'ק ככישרון מבטיח, כשעבר בגיל 18 בלבד לאחת הקבוצות המובילות במדינה, ספרטה פראג מהליגה הבכירה.
על אף גילו הצעיר, השתלב נמצ'ק היטב בקבוצה כבר בעונת הבכורה שלו, בה רשם 24 הופעות מתוך שלושים, וסייע לקבוצתו לסיים כסגנית האלופה.
בעונתו השנייה במועדון, עונת , זכה נמצ'ק באליפות הראשונה בקריירה שלו, שהייתה הראשונה מתוך חמש אליפויות רצופות בהן זכה עם הקבוצה.
נמצ'ק הגדיל לעשות עונה אחר כך, כששותף בכל שלושים משחקי הליגה של המועדון וסיים כמלך השערים של הקבוצה עם 12 כיבושים.
באותה עונה אף זכה עם קבוצתו לראשונה בגביע הצ'כוסלובקי לאחר ניצחון בגמר על אינטר ברטיסלאבה, ובכך השלימה ספרטה זכייה בדאבל ראשון מתוך שניים רצופים.
נמצ'ק שיחק בספרטה פראג עד לסיום עונת , בה הפסידה הקבוצה את האליפות לראשונה אחרי חמש זכיות רצופות, אך לא סיימה את העונה ללא תואר, לאחר שזכתה בגביע.
בנוסף, הייתה זה העונה המוצלחת ביותר של נמצ'ק בגביע אירופה לאלופות.
ספרטה פראג העפילה לשלב הבתים, ונמצ'ק כבש את שעריו הראשונים במפעל בשני משחקיה הראשונים בשלב זה - בהפסד 3-2 לברצלונה ובניצחון 2-1 על דינמו קייב.
בסך הכול, בשבע עונות במדי ספרטה זכה נמצ'ק בחמש אליפויות ושלושה גביעים, ערך 174 הופעות ליגה וכבש 26 שערים.
לקראת עונת גברה ההתעניינות בנמצ'ק מצד מספר מועדונים אירופים.
בסופו של דבר, חתם נמצ'ק בטולוז מהליגה הצרפתית, שם הפך באופן מיידי לשחקן הרכב משמעותי.
בסיום עונתו השנייה במועדון ירדה הקבוצה לליגת המשנה.
נמצ'ק נותר בקבוצה עונה נוספת על מנת לנסות ולהשיב אותה לליגה הבכירה, אך הקבוצה סיימה את עונת במקום הרביעי בלבד, שלוש נקודות מהמקום השלישי המוביל לליגה הראשונה.
נמצ'ק לא נותר לעונה נוספת בליגה השנייה, ועבר לסרבט ז'נבה מליגת העל השווייצרית, בה שיחק במשך שתי עונות.
נמצ'ק היה שחקן הרכב קבוע בסרבט, ובעונה הראשונה סיים עם הקבוצה את העונה הסדירה במקום השישי המוביל לפלייאוף האליפות.
את הפלייאוף סיימה הקבוצה במקום השביעי.
עונה אחר כך כשלה הקבוצה להעפיל פעם נוספת ונאלצה להתמודד נגד הירידה בפלייאוף התחתון.
לאחר שסייע לה לסיים ראשונה בפלייאוף התחתון (תשיעית בטבלה הסופית), עזב נמצ'ק את הקבוצה בתום שתי עונות בלבד.
לקראת עונת חזר נמצ'ק לספרטה פראג לאחר חמש שנים.
הפעם, לאחר פירוק צ'כוסלובקיה, שיחק עמה לראשונה בליגה הצ'כית שנוסדה ארבע שנים קודם לכן.
נמצ'ק שיחק בקבוצה חצי עונה בלבד, ותרם שני שערים ב-13 הופעות לזכייתה של הקבוצה באליפות באותה עונה, אך בחלון ההעברות בינואר 1998 עבר לליגה הסינית, כשחתם בקבוצת דליאן וונדה, האלופה המכהנת, לקראת עונת .
באותה עונה זכה נמצ'ק עם קבוצתו באליפות סין, ובתום עונת , עונתו השנייה בקבוצה, פרש ממשחק פעיל בגיל 32.
נמצ'ק החל את דרכו בנבחרת צ'כוסלובקיה במשחק ידידות מול ב-27 באפריל 1988 (1-1).
נמצ'ק היה שותף בכל משחקיה של צ'כוסלובקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990. בתום שמונה משחקים, הייתה צ'כוסלובקיה במקום השני בטבלת בית ז', עם מאזן נקודות זהה ל הראשונה, והעפילה לטורניר הגמר.
נמצ'ק זומן על ידי המאמן יוזף ונגלוש לסגל צ'כוסלובקיה לקראת מונדיאל 1990 באיטליה.
צ'כוסלובקיה פתחה את הטורניר בניצחון 5-1 על , בו נמצ'ק לא שותף.
נמצ'ק פתח בהרכב במשחק הבא של נבחרתו, בו גברה 1-0 על , וכן בהפסד 2-0 ל המארחת, בו הוחלף במחצית המשחק.
צ'כוסלובקיה העפילה לשמינית הגמר, ונמצ'ק ראה מהספסל את נבחרתו מביסה 4-1 את .
את הופעתו השלישית והאחרונה בטורניר רשם בהפסד 1-0 ל ברבע הגמר, בו נכנס כמחליף בתוך המחצית השנייה.
החלפתו של ונגלוש במילאן מצ'אלה לאחר הטורניר הביאה את נמצ'ק לשחק בעמדה התקפית יותר.
הוא כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת ב-4 בספטמבר 1991, כשהעלה את נבחרתו ליתרון 1-0 על במוקדמות יורו 1992, בדרך להפסד 2-1 בסיום.
נמצ'ק הוסיף שני שערים נוספים בשלושת משחקיה הבאים של הנבחרת.
על אף תרומתו, כשלה הנבחרת להעפיל לטורניר יורו 1992, כשסיימה שנייה בלבד בבית, אחרי צרפת.
הטורניר הרשמי האחרון של צ'כוסלובקיה היה מוקדמות מונדיאל 1994, בו סיימה שלישית בבית וכשלה להעפיל לטורניר הגמר.
נמצ'ק שותף בכל עשרת משחקיה של צ'כוסלובקיה במוקדמות.
עד לפירוק הנבחרת בעקבות פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993, הספיק נמצ'ק לערוך ארבעים הופעות במדיה, ולכבוש חמישה שערים.
הקריירה הבינלאומית של נמצ'ק נמשכה במדי .
הוא פתח בהרכב הנבחרת במשחקה הראשון כנבחרת עצמאית, ניצחון 4-1 על במשחק ידידות ב-23 בפברואר 1994. הוא שיחק בכל שמונה המשחקים של צ'כיה במוקדמות יורו 1996, וסייע לנבחרתו להעפיל מהמקום הראשון בבית.
הוא אף כבש שער אחד בניצחון 3-1 על במסגרת המוקדמות, שהיה מכריע להעפלתה של צ'כיה מהמקום הראשון בבית.
נמצ'ק זומן על ידי דושאן אוהרין לסגל הנבחרת לקראת יורו 1996 באנגליה.
צ'כיה הפכה עד מהרה לנבחרת המפתיעה והמלהיבה בטורניר.
היא פתחה אותו בהפסד 2-0 ל, בו נמצ'ק לא שותף.
הוא עלה כמחליף לשתי דקות בלבד בניצחון המפתיע של צ'כיה 2-1 על , ונכנס כמחליף בתוספת הזמן במשחקה האחרון של צ'כיה בשלב הבתים, 3-3 מול .
צ'כיה העפילה לרבע הגמר, ושם פתח נמצ'ק לראשונה בטורניר בהרכב הפותח.
הוא אף זכה לענוד את סרט הקפטן במשחק, בו גברה צ'כיה 1-0 על .
נמצ'ק שמר על מקומו בהרכב ועל סרט הקפטן גם בחצי הגמר, בו פגשה צ'כיה את צרפת.
הוא נותר על הדשא לכל אורך המשחק וההארכה, כשהנבחרות נפרדו בשוויון 0-0, אך לא נטל חלק בדו-קרב בעיטות עונשין שהכריע את המפגש עם 6-5 לצ'כים.
נמצ'ק לא שותף במשחק הגמר, בו נוצחה צ'כיה 2-1 על ידי גרמניה עם שער הזהב של אוליבר בירהוף בדקה ה-95.
המשחק מול צרפת בחצי הגמר היה האחרון בקריירה הבינלאומית של נמצ'ק.
הוא ערך בסך הכול עשרים הופעות במדי צ'כיה, בהן כבש שער בודד.
נמצ'ק סיים את הקריירה הבינלאומית כולה עם שישים הופעות בינלאומיות במדי שתי הנבחרות, בהן כבש שישה שערים.
אליפות אירופה: 1996 (מקום שני)
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםהראדץ קראלובההליגה הצ'כוסלובקית השנייה110ספרטה פראגליגת העל הצ'כוסלובקית2431953012281290171274טולוזליגת העל הצרפתית324301הליגה הצרפתית השנייה385סרבט ז'נבהליגת העל השווייצרית301302ספרטה פראגליגת העל הצ'כית132דליאן וונדהליגת העל הסינית495סך הכול בקריירה40746
ואקום אולטרה גבוה (UHV) הוא משטר הוואקום המאופיין בלחצים הנמוכים ממאה ננו-פסקל.
תנאי UHV נוצרים על ידי שאיבת הגז מתא ה-UHV.
בלחצים נמוכים אלה המהלך החופשי הממוצע של מולקולת גז גדול מכ־40 ק"מ, כך שמולקולות הגז יתנגשו בדפנות התא פעמים רבות לפני שיתנגשו זו בזו.
כמעט כל האינטראקציות המולקולריות מתרחשות על משטחים שונים בתא.
תנאי ה- UHV הם חלק בלתי נפרד ממחקר מדעי.
ניסויי מדע פני שטח דורשים לעיתים קרובות משטח נקי ללא ספיחות.
כלים לניתוח שטח כגון XPS דורשים תנאי UHV להעברת קרני אלקטרונים.
ואקום גבוה במיוחד נחוץ לטכניקות אנליטיות רבות כגון:
ספקטרומטריית מסת יונים משנית (SIMS)
טכניקות גידול והכנת שכבות דקות, כגון אפיטקסיה של קרן מולקולרית (MBE), CVD, וגידול שכבות אטומיות (ALD).
UHV נחוץ ליישומים אלה כדי להפחית את זיהום פני השטח, על ידי צמצום מספר המולקולות המגיעות לדגימה בפרק זמן נתון.
מאיצי חלקיקים במאגר הגדול של הדרון (LHC) יש שלוש מערכות ואקום מסוג UH.
הלחץ הנמוך ביותר נמצא בצינורות בהן קרן הפרוטונים עוברת.
הלחץ המרבי המותר הוא .
מצפה גלי כבידה כמו LIGO, VIRGO, GEO 600 ו-TAMA 300.
ניסויים בפיזיקה אטומית המשתמשים באטומים קרים, כגון לכידת יונים או יצירת עיבוי בוס – איינשטיין.
ועל אף שאינו הכרחי, יכול להוכיח מועיל ביישומים כגון:
אפיטקסיה של קרן מולקולרית, נידוף באמצעות קרן אלקטרונים, ניתוז, וטכניקות ציפוי אחרות.
ואקום גבוה מפחית חמצון וזיהום, ולכן מאפשר הדמיה והשגת רזולוציה אטומית על משטחים נקיים ומוליכים למחצה.
ואצלב יורצ'קה (בצ'כית: Václav Jurečka; נולד ב-26 ביוני 1994 בצ'כיה) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ריזספור ובנבחרת צ'כיה.
יורצ'קה החל את הקריירה המקצוענית שלו באופבה מהליגה הצ'כית השנייה.
ב-1 ביולי 2014 הושאל לקולין מהליגה הצ'כית השנייה למשך חצי עונה, בה ערך 11 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ולאחריה חזר לאופבה.
בתום עונת העפיל יורצ'קה עם אופבה לליגת העל הצ'כית.
בסך הכל ערך יורצ'קה 141 הופעות ליגה באופבה, בהן הבקיע 28 שערים.
ב-6 בינואר 2020 חתם יורצ'קה בסלובצקו מליגת העל הצ'כית.
בסיום העונה, ביוני 2022 חתם בסלביה פראג.
ב-29 במרץ 2022 ערך יורצ'קה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ויילס במשחק ידידות.
ואקר אינסברוק , המכונה גם פשוט אינסברוק, היה מועדון כדורגל מהעיר אינסברוק שבאוסטריה.
המועדון הוקם במקור בשנת 1915, והיה אחד ממועדוני הכדורגל הוותיקים באוסטריה, כאשר בשנות ה-70 היה אחד הבולטים בכדורגל האוסטרי כשזכה ב-5 אליפויות המדינה בין השנים 1970 ל-1977, וייצג את אוסטריה בתחרויות האירופאיות גביע אירופה למחזיקות גביע, גביע אירופה לאלופות, ובהמשך בגביע אופ"א.
בהמשך עבר המועדון מספר גלגולים בשמות "סברובסקי טירול" (על שם הספונסר חברת סברובסקי, שזכה ב-2 אליפויות וגביע), ו"טירול אינסברוק" (שזכה ב-3 אליפויות הליגה), עד שהתפרק סופית ב-2002
מועדון הכדורגל ואקר אינסברוק הוקם בשנת 1915 על ידי יעקב הנספטר, בנדיקט הוספ, יוזף לייטנר, יוזף אלברכט וחובבי כדורגל לא ידועים אחרים ואימץ צבעי מועדון של שחור וירוק.
לאחר מספר שנים במשחקי ידידות נגד קבוצות מקומיות אחרות של אינסברוק, המועדון חדל מלפעול עד 1918 בגלל מלחמת העולם הראשונה, ובהמשך הומשך והופסק לסירוגין בגלל אירועים גאו-פוליטיים אחרים במלחמת העולם השנייה.
האיחוד חל רק על הכדורגלנים המקצועיים - הצדדים הצעירים של שתי הקבוצות המשיכו כחלק מהמועדונים המקוריים שלהם.
SSW אינסברוק זכתה חמש פעמים באליפות אוסטריה והגיעה בשיאה לרבע הגמר בעונת 1977/1978 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל.
בשנת 1981 ירדה SSW אינסברוק לראשונה לליגת המשנה, ובשנת 1986 שונה שם המועדון חזרה ל- FC Wacker Insbruck לאחר שהמיזוג פורק.
המועדון החדש "סברובסקי טירול" (FC Swarovski Tirol) השתלט על הרישיון של המועדון, והמועדון המקורי ואקר אינסברוק נאלץ לשחק בליגה האוסטרית השמינית והתחיל את דרכו מההתחלה.
בתקופה זו זכתה סברובסקי טירול ב-2 אליפויות הליגה הבכירה ברציפות בעונות 1988/1989, וב-1989/1990, ובנוסף זכתה הקבוצה בגביע האוסטרי ב-1988/1989 והשלימה דאבל.
ב-1990/1991 התחרתה סברובסקי על האליפות וסיימה כסגנית בלבד לאחר שאוסטריה וינה הקדימה אותה בנקודה אחת בלבד.
מזה כבר המועדון לא התאושש, וב-1999 המועדון המקורי ואקר אינסברוק התפרק.
מאז הקמתה של טירול אינסברוק ב-1993, היא שיחקה בליגה הראשונה, וסיימה במקומות השישי ומעלה, אולם רק בעונת 1999/2000, הצליחה הקבוצה לאיים על התואר, וזכתה באליפות הליגה האוסטרית הבכירה.
בשנתיים שלאחר מכן זכתה הקבוצה עוד פעמיים באליפות בעונות 2000/2001, ו-2001/2002, כאשר היא מביסה את יריבותיה ראפיד וינה ושטורם גראץ.