tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למעשה הצבא שהקופים שיערו שחובר לקולונל הוא צבא שמגיע על מנת לחסל אותו ואת הנאמנים לו.
הקולונל התמקם בבסיס זה, שבו כל המחילות שבהר מלאות בתחמושת, על מנת להילחם בשאר הצבא.
סיזר מנסה להמריד את הקופים מול בני האדם אך נכשל.
בינתיים מוצאים מוריס ורוקט, שעקבו אחרי סיזר והבינו מה המצב, דרך פנימה למכלאת הקופים על ידי הסתננות במנהרות תת-קרקעיות.
בעודם מבריחים את כל הקופים החוצה מתקיפים כוחות הצבא מבחוץ את המיליציה של הקולונל.
סיזר פונה למגורי הקולונל כדי להרוג אותו, אך כשמוצא אותו מבין שגם הוא חולה במוטציה וכבר איבד את יכולתו לדבר.
הקולונל הנואש מבקש מסיזר לירות בו אך סיזר מסרב ובסופו של דבר הקולונל מתאבד.
בעודו בורח החוצה כדי לחבור לשאר הקופים נפצע סיזר על ידי אחד מהחיילים הנאמנים לקולונל.
על אף הפציעה הקשה הוא מצליח באמצעות רימון יד שגנב לפוצץ מכלית דלק שיוצרת תגובת שרשרת המפוצצת את כל הבסיס על מחסני הנשק הענקיים החבויים בתוך ההר.
בעודו בורח החוצה רואה סיזר את החיילים שהתקיפו את המיליציה חוגגים את ניצחונם.
הם מבחינים בו ועומדים לירות בו אך ממש לפני שהם יורים בו הם שומעים רעם ומבינים שהפיצוצים הענקיים יצרו מפולת שלגים עצומה שצונחת על צלע ההר לכיוונם.
במנוסתם הם נקברים תחתיה יחד עם כל מתקן הכליאה.
סיזר ושאר הקופים ניצלים ממפולת השלגים בכך שהם מטפסים על העצים שבקרבת מקום.
הקופים ממשיכים במסע במדבר ובסופו של דבר מגיעים לנווה מדבר שהוא המקום שאיתר עבורם ריבר.
עם הגעתם לשם מבין מוריס שסיזר פצוע אנושות ובעודו גוסס מולו הוא מבטיח לסיזר שבנו הצעיר קורנליוס ידע מי הוא היה ומה הוא עשה עבור הקופים.
הסרט מסתיים במותו של סיזר.
אנדי סירקיס – סיזר, מנהיג הקופים.
ג'ודי גריר – קורנליה, רעייתו של סיזר.
רוקט – ידידו של סיזר.
קארין קונובאל – מוריס, קוף מסוג אורנגאוטן, ידידו של סיזר.
סטיב זאן - קוף רע (Bad-ape)
וודי הרלסון – הקולונל, מנהיג בני האדם.
אמיה מילר - ילדה אילמת (ממחלת הקופים) שסיזר, מוריס, רוקט ולוקה מצאו בדרך ומוריס לוקח אותה תחת חסותו ונותן לה לקראת סוף הסרט את השם "נובה."
ב-7 בינואר 2014 פורסם כי סרט ההמשך (השלישי בסדרה) ל"כוכב הקופים: השחר", צפוי לצאת בשלהי 2016, ומאט ריבס נשכר לביים גם אותו.
במאי 2015 פורסם שהסרט ייקרא "War of the Planet of the Apes", אולם השם עודכן מאוחר יותר ל-"War for the Planet of the Apes" ("המלחמה על כוכב הקופים").
בספטמבר 2015 פורסם כי אל צוות השחקנים מצטרף וודי הארלסון בתפקיד של איש צבא בכיר לצד אנדי סירקיס, המגלם את מנהיג הקופים סיזר וגבריאל צ'וואריה.
בנובמבר 2015 פורסם ביוטיוב סרטון שבו מאט וסירקיס מזמינים גם את קהל הצופים להשתתף בצילומי הסרט.
הם הכריזו על תחרות שבה כל מי שמעוניין להופיע בסרט יכול לצלם את עצמו מבצע תנועות משכנעות של קוף, ולשלוח להם את הסרטון.
המנצח יזכה לשחק במלחמה האחרונה בסרט.
צילומי הסרט החלו ב-14 באוקטובר 2015, בוונקובר שבקולומביה הבריטית (קנדה) תחת שם הכיסוי "מבצר חבוי".
הצילומים נמשכו עד מרץ 2016. בינואר ובפברואר 2016, הצילומים נערכו בשמורת קנאנסקיס בקלגרי, אלברטה, קנדה.
לדברי התסריטאי ריק ג'פה, גרסה של החללית מכוכב הקופים משנת 1968 בשם "איקרוס" הופיעה ב"כוכב הקופים: השחר" כרמז מכוון להמשך אפשרי ועיבוד מחודש של אירועי הסרט המקורי, מאחר שגם הסרט "כוכב הקופים: המלחמה" מכיל גרסה צעירה יותר של הדמות נובה.
במהלך ראיון של אנדי סירקיס ל-MTV באמצע נובמבר 2014, דיבר סרקיס על סרטי המשך אפשריים: "זה יכול להיות שלושה סרטים, זה יכול להיות ארבעה.
המסע יימשך." באוקטובר 2016 דווח כי סרט רביעי של כוכב הקופים היה בדיונים.
זמן קצר לפני הפצת "כוכב הקופים: המלחמה" ביולי 2017, אמר ריבס כי הביע עניין ביצירת סרטי קופים נוספים וכי סטיב זאהן, שגילם את הקוף הרע בסרט, יצר סיפור המשך.
התסריטאי מארק בומבק רמז כי יתאפשרו סרטים נוספים ואמר, "האמת, לא היו לנו שיחות מסוג זה.
אני עובד על הסרטים האלה כבר כשבע שנים.
אני מוכן לקחת נשימה ולתת לדברים לנוח מעט." באפריל 2019, לאחר רכישת פוקס המאה ה-21 על ידי דיסני, הודיעה האחרונה כי סרטים עתידיים של כוכב הקופים נמצאים בפיתוח.
כמו כן, אושר באוגוסט 2019 כי כל הסרטים העתידיים יתקיימו באותו היקום שנוצר לראשונה ב"כוכב הקופים: השחר".
ב-3 בדצמבר 2019 דווח כי ווס בול נשכר לכתוב ולביים סרט כוכב הקופים ללא שם.
ב-17 בפברואר 2020 דווח כי הסרט יופק על ידי ג'ו הרטוויק ג'וניור ודייוויד סטארק.
מאוחר יותר באותו יום, אישר בול כי יביים את הסרט וכי הוא יתרחש לאחר אירועי "המלחמה", בעקבות "מורשת סיזר".
ב-26 במאי 2020 חשף בול כי ג'וש פרידמן יכתוב את התסריט ואילו ג'פה וסילבר יחזרו כמפיקים.
הוא גם אמר שבעוד שהסרט יתרחש באותו יקום כמו הסרטים האחרים, הסרט לא יהיה המשך ישיר לסרט "המלחמה" והסרט "ירגיש" כמו המשך אחר לטרילוגיה, אך עם זאת, יוצרי הסרט "יעשו דברים חדשים ומגניבים באמת" לסרט.
בול אמר גם כי הסרט יכול להתחיל בהפקה וירטואלית למרות מגפת COVID-19 בשל היותו סרט CGI בעיקרו.
כוכב הבזק הוא כוכב משתנה שבהירותו הנראית עולה בפתאומיות לפרק זמן קצר של מספר דקות ואז חוזרת לקדמותה.
כוכבים מסוג זה הם כמעט תמיד ננסים אדומים וההשערה המקובלת היא שהסיבה לשינוי החד בבהירות היא התפרצות סולרית שנוצרת כתוצאה מפעילות מגנטית חזקה, שמאיצה את החומר המיונן בשכבות החיצוניות של הכוכב, וגורמת להעפת חומר חם מפני הכוכב ולקרינת בלימה.
השינוי בעוצמת ההארה של הכוכב הוא בדרך כלל של דרגת בהירות או שתיים השקולות לעליה של פי 2.5 עד פי 6 בעוצמת ההארה של הכוכב, אך נצפו גם התפרצויות שהעלו את הבהירות ב-5 דרגות.
השינוי בבהירות מתרחש בכל הספקטרום מגלי רדיו ועד לקרינת X ומכיוון שרוב הכוכבים מסוג זה הם ננסים אדומים שרוב קרינתם היא בתחום התת-אדום, השינוי באור נראה ובאורכי גל קצרים יותר הוא דרמטי במיוחד.
תנועת הפלזמה בכוכבים יוצרת על פי תאוריית הדינמו שדות מגנטיים חזקים.
חוזק השדות תלוי במהירות הסיבוב של הכוכב על צירו ועם הזדקנות הכוכב מהירות הסיבוב יורדת והפעילות המגנטית שלו נחלשת.
בכוכבים בעלי פעילות מגנטית חזקה, השדות המגנטיים משתנים במהירות ושינויים אלו יוצרים, כפי שקובע חוק פאראדיי, שדות חשמליים חזקים שמאיצים את האלקטרונים והיונים של הפלזמה למהירויות גבוהות ויוצרים התפרצויות סולריות.
בכוכבים קטנים עם מסה נמוכה ומהירות סיבוב גבוהה נוצרות התפרצויות סולריות חזקות במיוחד שעשויות להתפרש על אחוזים גדולים משטח פניו של הכוכב.
ההאצה החזקה של החומר הטעון יוצרת קרינת בלימה ומחממת את החומר לטמפרטורות גבוהות שגורמות לפליטת קרינה בטווח רחב מאוד של אורכי גל.
בעוד שבכוכבים דמויי שמש ההתפרצויות קטנות ביחס לגודל הכוכב והעלייה בקרינה היא קטנה ביחס לעוצמת ההארה של הכוכב, בכוכבים קטנים וקרים ההתפרצויות גדולות ביחס לגודל הכוכב והשינוי בקרינה ובעוצמת ההארה משמעותי הרבה יותר.
בכוכבים זוגיים שהמרחק בין בני הזוג קטן והשדות המגנטיים של בני הזוג משפיעים זה על זה, נוצרת תופעה דומה של התפרצויות סולריות בכוכבים גדולים יותר ומסיביים יותר.
כוכבים משתנים אלה מסווגים כמשתני RS בכלבי ציד, אך בשל גודלם ועוצמת הארתם השינוי הוא קטן בהרבה.
ישנם גם כוכבים דמויי שמש שנצפו בהם התפרצויות שמש חזקות פי 1,000 מאשר ההתפרצויות שעל פני השמש.
המנגנון שיוצר התפרצויות מסוג זה אינו ידוע והועלתה השערה שבמקום בן זוג יש לכוכבים אלה כוכב לכת דמוי צדק שמקיף אותם במרחק קטן והמגנטוספירה שלו משפיעה על השדות המגנטיים של הכוכב.
תצפיות של טלסקופ החלל קפלר בכוכבים אלה לא מצאו ראיות לקיומו של כוכב לכת כזה.
חלק מהננסים האדומים הקרובים למערכת השמש הם כוכבי הבזק.
כוכב דובאי הוא גורד שחקים אשר נמצא תחת בנייה וממוקם בעיר דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות.
המגדל עתיד להתנשא לגובה של 191 מטרים (627 רגל) ולכלול כ-46 קומות (קיימות גם 3 קומות תת-קרקעיות).
בניית המגדל החלה בשנת 2007 והייתה אמורה להסתיים בשנת 2015 אך נעצרה לפני שהושלמה, והסתיימה בשנת 2018. אדריכל המגדל הוא אדנאן ז.
המגדל הוא מגדל מגורים ומשרדים אשר יכלול 226 דירות בנוסף לחדרי משרדים.
הוא ממוקם ב - (JLT) Jumeirah Lake Towers אזור המוכר בזכות גורדי שחקים רבים סביב אגמים מלאכותיים.
מסדר "כוכב הבוקר" , היה מסדר כשפים שהתפצל מהשחר המוזהב.
החברים בו עברו טקסי חניכה, בכל פעם שעלו בדרגה והקדישו את עצמם להפצתו של חומר העיון המסורתי הקודם שנלמד בשחר המוזהב.
במקור, חברי האגודה נודעו בשם המקוצר "הוורד המסתורי" או בשמו המלא "המסדר החיצוני של הוורד המסתורי".
עובדה ראויה לציון היא, כשחוקר המיסטיקה ישראל רגארדי, פרסם לראשונה בציבור הרחב את מסמכי השחר המוזהב, אלה היו למעשה מסמכי הלימוד של מסדר "כוכב הבוקר".
מסדר זה היה רק אחד מכמה מסדרי בת אשר אליהם מסדר השחר המוזהב התפרק, ביניהם ניתן למנות את מסדר "אלפא אי אומגה", בראשו עמדו ג'ון ויליאם ברודי-אינס וסמואל לידל מקגרגור מת'רס ו"מקדש איזיס-אורניה" בראשו עמד ארתור אדוארד ווייט, כולל ארגונים אחרים.
לאחר מרידתם בתחילת 1900, של "אשפי לונדון" כנגד סמואל לידל מקרגור מת'רס, מי שעמד באותה שנה בראש השחר המוזהב, התחלק המסדר לשתי קבוצות.
אלה שנשארו נאמנים למת'רס אימצו לעצמם את השם "אלפא אי אומגה", בעוד שהחבורה שפעלה בלונדון, אימצה לעצמה את השם "האגודה ההרמטית של הבוקר האדום" (Hermetic Society of the Morgenroth).
בקבוצה זו נשארו חברים כגון רוברט פלקין (רופא בריטי), ג'ון ויליאם ברודי-אינס, ארתור אדוארד ווייט, הכומר אייטון, ויליאם בטלר ייטס ואחרים.
ל"בוקר האדום" היה זמן קיום מאוד קצר, לא לפני שגם הוא התפלג לשני מסדרים חדשים.
אלה שהתעניינו בעיקר במיסטיקה נוצרית (בראשם עמד ארתור אדוארד ווייט) השתלטו על שרידי "איזיס-אורניה" וייסדו את "המסדר הפולחני העצמאי והמתוקן של השחר המוזהב" (Independent and Rectified Rite of the Golden Dawn), שיותר מאוחר נקרא בשם "אחוות צלב הוורד" (Fellowship of the Rosy Cross).
אלה שהתעניינו במיסטיקה בצורה כללית יותר (בהנהגת דוקטור פלקין) ייסדו את מסדר "כוכב הבוקר" - תוך שהם קוראים למקדש האם שלהם "אמון" (Amoun).
מעגל החברים במסדר הצדדי הזה שונה קמעה על ידי דוקטור פלקין וחברי שחר מוזהב אחרים שמושבם היה בלונדון.
בין האישים הנוספים שניתן למנות, אשר תרמו להקמת "כוכב הבוקר", הוא ג'ון ויליאם ברודי-אינס, אולם עד מהרה הוא התפייס עם מת'רס ועזב לטובת מסדר "אלפא אי אומגה".
הסימן הראשון שהעיד על פעילותם העצמאית של חברי המסדר התבטא במינוי ועדה של 12 איש אשר תנהל לשנה תמימה אחת את ענייני המסדר.
אולם התפתחויות שליליות נוספות, אילצו אותם להבין שפעילות הוועדה הייתה רחוקה מלהיות מספקת ומעשית.
כשהם מגלים זה כלפי זה יחס קטנוני ונכנסים לוויכוחים מיותרים נוספים, הם זנחו כל רפורמה במבנה המסדר אותה הם התכוונו ליישם.
כיוון שכך, הם חזרו למתכונת המקורית של מינוי ועדה בת שלושה איש בלבד אשר תנהל את ענייניהם.
במהלך ביקורו בניו זילנד, בשנת 1912, פרסם דוקטור פלקין צו הקמה המורה על ייסודו של מקדש "סמאראגדום ת'אלאסס" מס' 49 (אשר היה ידוע בשמו הנוסף "ווארה רא", Whare Ra, "בית השמש" ב-מאורית).
פעילות זו התקיימה בקומת המרתף של ביתו, שיועדה לשמש באופן ספציפי למטרה זו ואשר שכן בהאבלוק נורת' (Havelock North), אזור הוקס ביי (Hawke's Bay).
ביקורו של פלקין היה קשור בקשר הדוק לפעילות הארגון "סניף המחוז הניו זילנדי של אגודת צלב הוורד" (New Zealand Province of the Societas Rosicruciana).
הביקור היה אמור להיות שהיה באורח קבע, אולם האדון מיקין (Mr Meakin), אשר היה אמור לעמוד בראשו של מקדש "אמון" (Amoun), נפטר בסתיו
1912. פלקין שב לאנגליה, אולם השתקע לבסוף בניו זילנד ב-1916 והפעם לצמיתות.
במהלך השנים הבאות, לאחר פרק זמן קצר יחסית, פלקין גם ייסד את מקדש הרמס, בריסטול ואת הקולג' הסודי וסניף מרלין, כאשר מקום מושבם של שני האחרונים היה בלונדון.
ב-1919, מקדש "אמון" (Amoun Temple), סניף "כוכב הבוקר" שבלונדון, סגר את שעריו עקב העובדה ששניים מפעיליו חלו בסכיזופרניה, כאשר אחד מן השניים הללו, שהיה איש כמורה, נפטר מאוחר יותר בבית חולים לנפגעי נפש.
כוכב הס (נולד ב-18 בפברואר 1937) הוא טייס מסוק בחיל האוויר, שקיבל את צל"ש הרמטכ"ל על חלקו במבצע כחל ואת עיטור העוז על פעילותו בחילוץ טייס שהופל בשטח הירדני במלחמת ששת הימים.
הס למד בבסמ"ת בחיפה, במגמת מכונאות כלי רכב.
הוא רצה לשרת בצה"ל כמכונאי מטוסים, בהמשך ללימודיו בתיכון, ומכיוון ששמע שמודחי קורס טיס מועברים לתפקידי מכונאות בחיל, התנדב לקורס בשנת 1960. בניגוד לכוונותיו, סיים את הקורס בהצלחה.
את קורס האימון המתקדם עשה על מטוסי אוראגן ולאחר מכן הוצב בטייסת 109 ("העמק") שבבסיס רמת דוד, שהפעילה אז מטוסי מיסטר IV.
בהמשך תקופת השירות שלו בקבע שימש במשך שלוש שנים כמדריך בבית הספר לטיסה.
עם סיום תקופת שירות הקבע הראשונה שלו החליט הס לחדש את שירות הקבע שלו, בתנאי שיוסב לטייס מסוקים.
הוא נשלח יחד עם עוד שני טייסים לארצות הברית כדי לבצע את ההסבה, ועם סיומה שובץ בטייסת 124 ("החרב המתהפכת"), שהפעילה אז מסוקי סיקורסקי S-58. לאחר כשנה הוכשר כקברניט.
בשנת 1965 קיבל את צל"ש הרמטכ"ל על חלקו במבצע כחל, מבצע משולב של סיירת מטכ"ל וחיל האוויר בחצי האי סיני.
בשנת 1967 יצא הס ללימודים בבית הספר לפיקוד ומטה, אך לאחר מספר חודשים, עקב ההיערכות למלחמה, שוחררו החיילים בבית הספר ופוזרו בין הטייסות.
במלחמת ששת הימים הוצב עם הטייסת בשדה תימן משם יצאו לחילוצים.
יומיים אחר תחילת המלחמה מונה על ידי מפקד הטייסת, אלוף-משנה אליעזר (צ'יטה) כהן לפקד על שישה מסוקים בשדה תימן.
לאחר מכן נשלח למטה פיקוד הצפון כדי לתכנן הנחתת כוחות במסוקים ברמת הגולן, תכנון שהתממש בסופו של דבר בהנחתת כוחות בדרום הרמה.
לאחר המלחמה המשיך בפעילות חילוץ ואיתור טייסים נעדרים מאבו עגילה.
ב-13 ביוני 1967, ערב חג השבועות, הטיס את הרב הצבאי הראשי, האלוף הרב שלמה גורן, ואת כתב קול ישראל, ירון לונדון, אל פסגת הר סיני, שם קרא הרב גורן את עשרת הדיברות ותקע בשופר.
בשנת 1970 השתחרר הס מחיל האוויר בדרגת סא"ל.
הוא המשיך לשרת במילואים בתפקידי הדרכה.
כאזרח שימש כראש מחלקת חקירות תאונות תעופה במנהל התעופה האזרחית וכטייס בחברת תעופה קטנה.
ב-17 במרס 2008 קיבל הס את "כנפי הזהב" המוענקות לוותיקי חיל האוויר, מידי מפקד חיל האוויר האלוף אליעזר שקדי.
ב-7 ביוני 1967, יומה השלישי של מלחמת ששת הימים, נקרא לחלץ את סגן (לימים סא"ל) יעקב זיק, טייס אוראגן, שהופל מאש נ"מ במהלך תקיפת שריון ירדני ליד העיירה כראמה.
הטייס הצליח לנטוש וצנח באזור גשר אלנבי בשטח הירדני, שם רדף אחריו המון חמוש ממחנה הפליטים כראמה תוך כדי ירי לעברו.
בהמשך הצטרפה למרדף גם שריונית ירדנית.
רס"ן הס המריא משדה תימן לכיון צפון-מזרח ואיתו טייס משנה, רופא מוטס וטכנאי.
כאשר חצה את ים המלח נפגע המסוק מאש נ"מ ממקלע בקוטר 0.5 שפגע במכל הדלק.
דלק רב החל לזרום, אך המנועים וההגאים תפקדו כשורה והס החליט להמשיך במשימתו, גם מכיוון שידע שהטייס הנוטש אינו רחוק ושאין מסוק אחר שיוכל לחלץ אותו.
שני טייסי האוראגן האחרים שהשתתפו בתקיפה כיוונו את המסוק, והס הצליח לזהות את הטייס ולחלץ אותו.
הס נסק לגובה רב, יחסית למסוק, ובחיפוי שני מטוסי האוראגן הטיס את המסוק לנמל התעופה לוד.
לאחר הנחיתה התברר שהמסוק כה פגוע עד שלא ניתן להמשיך לטוס בו, והצוות נאלץ לחזור ברכב לבסיסם בתל נוף.
באפריל 1973 העניק הרמטכ"ל, רב-אלוף דוד אלעזר, את העיטור העוז לרס"ו כוכב הס, על פעולת החילוץ.
כוכב האנושות הוא לוויין, ספירה גאודזית הדומה לכדור דיסקו בקוטר של כ-90 סנטימטרים.
שוגר ב-21 בינואר 2018 למסלול נמוך-ארץ קוטבי על ידי המשגר אלקטרון של חברת רוקט לאב.
הלוויין תוכנן ופותח על ידי מייסד ומנכ"ל רוקט לאב, פיטר בק.
נועד להיראות בעין בלתי מזוינת מרחבי כדור הארץ ולשמש כ"סמל בהיר ותזכורת לכל מי שבכדור הארץ, על המקום העדין שלנו בחלל".
הלווין דעך במסלולו לתוך האטמוספירה ב-22 במרץ 2018. שיגורו גרם לביקורת רבה מצד הקהילה האסטרונומית, שחששה שהלוויין יפריע לתצפיות אסטרונומיות מפני הקרקע.
כוכב האנושות שוגר ב-21 בינואר 2018 בשעה 01:43 (זמן UTC) מאתר השיגור הפרטי של חברת רוקט לאב, בחצי האי מאהיה שבאי הצפוני של ניו זילנד.
הוא שוגר לחלל במסגרת טיסת המבחן השנייה של משגר הלוויינים הקטנים שפיתחה רוקט לאב, אלקטרון.
טיסת המבחן הייתה הראשונה בה המשגר הצליח להיכנס למסלול סביב כדור הארץ.
שיגור הלוויין נשמר בסוד ונחשף רק לאחר כניסתו למסלול.
הלוויין הקיף את כדור הארץ במסלול לווייני נמוך ואליפטי בגובה של 288 על 510 ק"מ מעל פני הקרקע, והשלים הקפה אחת בכל כ-90 דקות במסלול קוטבי, עם נטיית מסלול בת 82.9 מעלות.
בתכנון המקורי, הלוויין היה אמור לדעוך לאחר כתשעה חודשים, לחדור לאטמוספירה ולהישרף בה.
עקב העובדה שהלוויין אינו דחוס והמסה שלו קטנה יחסית לשטח החתך, הלווין דעך לתוך האסטמופירה ב-22 במרץ 2018, 13:15 UTC.
כוכב האנושות היה עטוף ב-65 לוחות משולשים בעלי יכולת החזרת אור גבוהה, ולפי חברת רוקט לאב היה ניתן לצפות בו בעין בלתי מזוינת.
לטענת החברה, מסלולו הקוטבי של הלוויין העביר אותו מעל כל נקודה בכדור הארץ.
זמן הצפייה המיטבי בלוויין, בעוברו מעל נקודה מסוימת, היה בשקיעה או בזריחה.
בזמן חשיפת שיגורו, מספר דיווחים בכלי תקשורת ברחבי העולם ציינו כי הלוויין יהיה "העצם הבהיר ביותר בשמי הלילה", אך מנכ"ל ומייסד רוקט לאב, פיטר בק, אמר כי הלוויין לא יהיה "בהיר הרבה יותר מכוכבים ולוויינים אחרים".
אתר ניטור הלוויינים Heavens-Above העריך שהוא יהיה 7 בסקאלת בהירות גרמי השמיים, עם בהירות מקסימלית של 1.6.
אסטרונומים רבים ביקרו את שיגור הלוויין הבהיר, מחשש שיפריע לתצפיות אסטרונומיות מפני הקרקע.
שיגור הלוויין כונה בשמות גנאי שונים כגון "פעולת ונדליזם של שמי הלילה", "גרפיטי חלל", "זבל חלל" ו"תעלול יח"צני".
קיילב שארפ מאוניברסיטת קולומביה, השווה את הלוויין להצבת סלוגן של חברה על מרומי הר האוורסט.
עם זאת, מספר אסטרונומים הבהירו כי לוויין אחד לא עשוי לגרום להפרעה משמעותית לתצפיות אסטרונומיות.
פיטר בק אמר שהלוויין לא צפוי להפריע "לטייסים ולתצפיתני שמיים".
רבים העריכו כי הלווין יכול לעודד אנשים לצפייה בשמיים.
"כוכב מים" הוא אוסף של שלושה רומנים מאת הסופר הרוסי בוריס אקונין מתוך סדרת "הבילוש החדש".
תת-הכותרת של הספר הוא "הרפתקאותיו של אראסט פנדורין במאה העשרים.
הספר תורגם לעברית על ידי יגאל ליברנט ויציאתו לאור מתוכננת לשנת 2026.
"כוכב המים", 1903 (פרשה טכנוקרטית).
אראסט פטרוביץ ' פנדורין קוטע משלחת תת-ימית שיצאה למצוא ספינת גלאון ששקעה עם מטען הזהב שלה, זאת כדי להשתתף בחיפוש אחר פושע, שמסתתר על אי באוקיינוס האטלנטי.
לדברי המחבר, הסיפור הזה הוא "כמעט מדע בדיוני, כמעט ה.
וולס, אם כי ככל הנראה יותר ז'ול ורן".
בזמן חקירת רצח אכזרי של אישה שהוא פעם אהב, פנדורין מגיע למחוז עבר הוולגה.
אראסט פטרוביץ' חוקר שוד רכבת נועז, שעקבותיו מובילים כנראה אל המהפכנים.
מבקרת הספרות הרוסייה גלינה יוזפוביץ' אמרה על הספר:[אלה] שלושה רומנים בינוניים, מקושרים יחד על ידי מוטיב המים ומספרים את הרפתקאותיו של אראסט פטרוביץ' בשנים שונות.
הראשון — למעשה "כדור מים" — מתייחס ליצירתו הרברט וולס, מכיל את כל המוטיבים של וולס לרבות כמה קלישאות שהושאלו מספרי מתח על מטורפים.
ידידו הנאמן של פנדורין מאסה לא מופיע בחלק גדול מהרפתקאות הרומן השני והשלישי.
בבלוג שלו בוריס אקונין קרא לאוסף "כוכב המים" ספר על בדידות.
אירועי האוסף מתרחשים לפני האירועים המתוארים ב"עיר השחורה".
לפיכך, לא ניתן לדעת את גורלו של פנדורין לאחר אירועי "העיר השחורה".
כוכב הדינוזאורים היא תוכנית טלוויזיה מוקומנטרית על דינוזאורים בת 4 פרקים באורך 48 דקות, ששודרה בערוץ דיסקברי בדצמבר 2003. התוכנית התבססה על התוכנית כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה ונעשתה בעזרת תוכנת Computer-generated Imagery ליצירת הדינוזאורים השונים.
תוכנית זו מלווה מיני דינוזאורים שחיו בתקופת הקרטיקון העליון ואת חייהם של כמה מהם בהסתמך על מחקרי מאובנים (לרבות הצגה של דינוזאורים מנוצים) ובליווי הסבריו של הפלאונטולוג סקוט סאמפסון (Scott D.
קריין הסדרה הוא השחקן כריסטיאן סלייטר.
המסע של לבנת-טופר: הפרק הראשון נפתח במונגוליה שלפני 80 מיליון שנה (צולם בדרום קליפורניה).
נקבת ולוצירפטור בשם "לבנת-טופר" נודדת במדבר בחיפוש מזון בתקופת בצורת, לאחר שלהקתה נהרגה במתקפה של רפטורים אחרים.
היא נודדת במדבר ומנסה לתפוס לטאות, לצוד פרנוצפלים או פרוטוצרטופסים אך נכשלת.
כששני פרוטוצרטופסים נאבקים בקרב קשה ואחד הזכרים פוצע קשה את יריבו ומדיח אותו, היא מתקרבת אליו ומחכה שייחלש ואז טורפת אותו.
כשהיא סועדת עליו היא מגלה חבורת ולוצירפטורים מתקרבת אליה.
החבורה מצליחה להניס אותה אך היא מנסה ליצור קשר עם אחד הזכרים.
כשמנהיג הלהקה מגלה הוא נאבק מולו אך הזכר השני מדיח ומגלה אותו ומקבל את "לבנת-טופר" ללהקה.
הלהקה החדשה מצליחה לגנוב ביצים של פרוטוצרטופסים ומנסים לטרוף דינוזאור מסוג שובוויה אך הוא נתפס בידי אובירפטורים רעבים.
"לבנת-טופר" הופכת לאמא הדוגרת על ביצים אך כמה מהם נטרפות בידי נקבות מלהקתה.
בהמשך העונה הבצורת מתגברת ולהקת הרפטורים פושטת על צעירי אובירפטורים ומסיחים את דעת ההורים.
הם צריכים לאכול מזון גדול יותר ובן זוגה של "לבנת-טופר" מתקיף פרט של פרוטוצרטופס שנלחם בו חזק ונושך את זרועותיו.
בעוד פורצת סופה גדולה, דיונה גדולה מתמוטטת עליהם וקוברת את שניהם בחול.
בהמשך הם התגלו באותה תנוחה כמאובנים.
הצייד של דאס הקטן: הפרק מתרחש לפני 75 מיליון שנה במונטנה (צולם בניו מקסיקו וביער הלאומי סקוויה).
נראים בו עדר של אורודרומיאוסים הרועים בערבות למורדות הרי געש פעילים.
חבורת טרודונים מתקרבת לעברם אך העדר בורח מהם והם מוותרים, עקב שברי סלעים באזור ההררי.
הטרודונים נמצאים מעל שדה גייזרים ואחד מהם מתפוצץ ממטח שפורץ מתחתיו.
נמוך יותר באזור ישנם עדרי מאיזאורים ואייניוזאורוס הרועים יחדיו ומותקפים בידי דספלטוזאורוסים.
דספלטוזאורוס צעיר בשם "דאס הקטן" אורב לשני מאיזאורים צעירים לצד אחיו ומובילים אותם למארב של אמם מאחורי העצים.
בעוד "דאס" ואחיו מבריחים אליה את שני הצעירים האמא מצליחה לתפוס אחד מהם ברגלו.
כשהוא מגיע לעברה הוא מפספס את הטרף ופוגע במקום באמו, מה שעוזר למאיזאורה הצעיר להימלט אך נפצע ברגלו.
בזמן זה הר הגעש פולט זרם פירוקלסטי אשר מתחיל לפגוע ביצורים סביבו כמו הפטרוזאורים העצומים קוואצלקואטלוסים.
הללו נפגעים מהאדים הרעילים ומוטחים לאדמה.
הדספלטוזאורוסים רואים אותם אך מעדיפים להתמקד בעדר הצמחונים הנודדים דרומה.
בעודם עסוקים בציד אייניוזאורוסים שביניהם גם המאיזאורה הצעיר שנפצע, הוא בורח החוצה והדספלטוזאורוסים רודפים אחריו.
ואולם אז הר הגעש מתפרץ והורג את כל היצורים באזור.
לאחר 7 מיליון שנה, נראים אותם ערבות בהם חיים עדרי אדמונטוזאורוס שהחליפו את המאיזאורים ואחריהם נעים טירנוזאורוסים שהחליפו את הדספלטוזאורוסים.
ביצי האלפא: הפרק מתרחש לפני 80 מיליון שנה בפטגוניה (צולם בפארק הלאומי קינגס קניון וביער הלאומי סקוויה).
בפרק עדר נע של סלטזאורוסים גדולים המסתמכים על גודלם להגנה, מופרע בידי אוקזאורוסים.
הם מוצאים נבלה של סלטזאורוס וניזונים ממנה אך נאלצים לוותר עליה כשמתקרבים אליהם זוג קרכרודונטוזאורוסים רעבים.
להקת הסלטזאורוסים נעה לעבר מישור נהר, בו הם מקננים ומטילים ביצים.
נקבת האלפא של העדר אוספת עלים ויוצרת מהם קן, בו היא מטילה ביצים.
התוכנית מציגה איך שנקבת האלפא שרדה מבקיעתה לפני 15 שנה, יחד עם קבוצת סלטזאורוסים אשר רבים מהם נחטפו בידי תניני נוטוסוכוס ואלברזאורוסים ורק בודדים ברחו ליער, ניצלו והצליחו להגיע לגודל מרשים.
בזמן זה זוג אוקזאורוסים מגדלים צאצא אוקזאורוס צעיר בשם "שפירית".
בעודו קטן הוא רק רודף אחרי שפיריות וחיות קטנות אחרות אך הוא יהפוך לאויב העיקרי של האלפא.
הוא מתבגר והופך לצייד של זאורופודים אשר על עם להקתו על אחת הנקבות שמועדת על ענף, מוטלת לארץ ונטרפת במהירות.
נקבת האלפא נלחמת ביריבה לעדר בדומה לקרב של ג'ירפות עם צווארם.
היא מדיחה את היריב וממשיכים לנוע ביער, תוך שקרכרודונטוזאורוסים הורגים פרט שפיגר מאחור.
העדר מגיע לגדת הנהר בה הביצים הוטלו, אך הביצים הוצפו מעליית הנהר ומתו.
נקבת האלפא מתרחקת מלהקתה וזוג אוקזאורוסים וביניהם "שפירית" צדים אותה.
"שפירית" נועץ את שיניו בכפתיה הקדמיות ומטפס עליה כדי שתיפול.
היא נופלת אך פוגעת בו ומרסקת את גולגולתו, מה שמבריח את חברו משם.
היא שורדת ונרפאת מהמכה שלה.
מסעותיו של פוד: הפרק נפתח לפני 80 מיליון שנה בדרום אירופה ליד רומניה (צולם בקוסטה ריקה).
נראית להקת הפירורפטורים של "פוד" ואחיו שמחפשים מזון כשאמפלוזאורוסים רועים לצידם באזור שמתחיל לרעוד.
הם מוצאים נבלה נרקבת של רבדודון אך נסוגים כמתקרבים אליהם טאראסקוזאורוסים.
בינתיים רעידת אדמה חזקה משתוללת והורגת יצורים רבים.
הנותרים נמלטים לחופים ושם צונאמי ענק שמתרחש מציף את כל היבשת.
"פוד" מצליח לשרוד על בול עץ עם נקבה נוספת אך היא נטרפת בידי אלאסמוזאורוס.
הוא עצמו שורד ונע במים עד לאי הקדום האצג כשהוא רדום.
איכתיאורניס מתקרב אליו אך מגלה שהוא בחיים ונמלט.
"פוד" המותש נפלט לחוף ושם הטורפים המקומיים כמו הבאלאור והאלודפוסוכוסים מתקרבים אליו, אך בורחים כשמתברר שהוא חי.
הוא מתעורר, מוצא מקווה מים לשתות ומגלה שבאי ישנם יצורים מיניאטוריים הקרובים למיני היבשת.
כשזוג רבדודונים נלחמים ואחד מהם נפצע קשה, להקת תניני אלודפוסוכוסים הורגת אותו.
"פוד" מתקרב אליהם הוא מבריח אותם ומשתלט על הפגר.
באי הוא מוצא מגיארוזאורוסים גמדיים שמותקפים בידי טאראסקוזאורוסים קטנים.
הללו הורגים זאורופוד אחד ו"פוד" נלחם עם הזכר השליט על הפגר והורג אותו בעזרת שריטה לגרונו.
כשהוא שומע קול של רפטור אחר הוא מתקרב אך מגלה שאת הקול יוצרים אלופטריקסים.
הוא מתחבר איתם ונעשה למנהיגם ואז שואג כמנהיג הגדול של האי.
כוכב הדינוזאורים הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי אשר יצא ב-18 בנובמבר 1977 ובוים בידי ג'יימס שיי.
הסרט עוסק בחבורת מגלים בפיקוד קפטן לי אשר נעו בחללית בחיפוש חיים מחוץ לכדור הארץ והם מוצאים כוכב רחוק שנות אור מכדור הארץ, אך בדרכם הם נוחתים נחיתת אונס והחללית שלהם מתרסקת לתוך עולם שומם, בו חיים יצורים פרהיסטוריים נכחדים ודינוזאורים טורפים והם נאלצים לשרוד לצידם.
סרט זה צולם בחלקת מדבר סלעית במחוז לוס אנג'לס, קליפורניה והשתמשו בו באפקטי הנפשה מיוחדים ויקרים.
הוא זכה בביקורות מאוד שליליות למרות הפיתוח של הדינוזאורים שנראו.
למרות זאת הוא זכה בפרס סאטורן לשנת 1980 על "הסרט הטוב ביותר שהופק בפחות ממיליון דולר".
בעוד החללית של קפטן לי וצוותו, בה 9 אנשים: הקפטן לי נורסווית', מייק, ג'ים, נילה, הארווי ביילור, שארלוט, צ'אק, דרנה לי וסינדי, מוצאת כוכב חדש רחוק שנות אור מכדור הארץ היא מתנגשת בקרקע במהירות וקורסת וצוותו של קפטן לי נאלץ לחיות בכדור החדש ללא יכולת לחזור.
בעוד הרדיו שלהם תקוע בחללית שטבעה באגם מקומי 2 מבני הצוות שוחים אליה אך אחת הבחורות בספינה, סינדי, נטרפת בידי טורף מיימי גדול והחבר הנותר שוחה ליבשה ללא הרדיו.
החבורה מתיישבת בקרבת כמה עצים ומגלה שכוכב זה הוא צעיר יותר מכדור הארץ ובעל מיני יצורים נכחדים כמו דינוזאורים.
הם נתקלים בבוקר בברונטוזאורוס עצום המלחך צמחייה והם מגלים שהצומח רעיל ומיני דינוזאורים טורפים משוטטים באזור והדרך היחידה לברוח מהם הוא לעלות לרמה גבוהה.
בעודם מטפסים, דרנה לי מחליקה כמעט ושומטת את המזון הארוז של בני החבורה ולמורת רוחם הקפטן מסרב לרדת כדי להחזיר אותו, אך קובע מחנה לא רחוק משם.
באזור זה ישנם עכבישי ענק וגם כמה דינוזאורים מיוחדים כמו סטגוזאורוס, אורניתומימוסים זריזים וגם נקבת מקננת על ביצים של נקבת צנטרוזאורוס אשר הארווי גונב ממנה ביצים אך נתפס ונהרג בידיה.
בעוד קפטן לי חושב להתנחל באזור הרמה עד שיגיעו להציל אותם, ג'ים לא מאמי שיגיעו אליהם ובמקום זה רוצה להקים ציוויליזציה מחדש בכוכב לצד הדינוזאורים.
הם בונים חומה כדי להתגונן מהיצור המסוכן ביותר באזור - הטירנוזאורוס הקטלני אשר חי במאורה על הרמה וניזון מדינוזאורים תושבי המקום.
כשהטירנוזאורוס מוצא את החבורה הוא תוקף אותם וטורף את דרנה, כמו גם הורס את החומות שבנו.
הגברים הכעוסים על מותה של דרנה חושבים איך להרוג את הטירנוזאורוס ומתכננים להרעיל אותו בפירות רעילים.
הם הורגים סטגוזאורוס איטי, מורחים על הפגר מיצי פירות רעילים, קושרים אותו בחבלים ובולי עץ ומביאים אותם למערה של הטורף.
עם זאת מייק לא מצליח לברוח בעוד שאר החבורה מסתתרת והטירנוזאורוס לוכד אותו בקלות, הורג אותו ומשאיר את הפגר נקי.
כתוכנית ב' הם מקימים בסיס של חניתות עץ מופנות קדימה שלתוכם הם מנסים לפתות את הטירנוזאורוס להגיע והם אכן מצליחים לפתות אותו לרדוף אחריהם ובלי לשים לב להיתקע בחניתות הגדולות ולהיפגע למוות.
במותו הוא כמעט מוחץ את ג'ים אך הוא מצליח להשתחרר.
כשהטירנוזאורוס מת החבורה מחליטה להישאר על הרמה המבודדת מטורפים נוספים.
לאחר שנים באי הם פיתחי יישוב עם חקלאות מקומית ולצ'אק ושרלוט נולד ילד.
בעוד שרלוט עוד מקווה שיום אחד יצילו אותם לנילה זה כבר לא משנה.
לואי לאולס - קפטן לי נורסווית'
הארווי שיין - הארווי ביילור
דרנה ווילד - דרנה לי
כוכב הלכת המופלא היא סדרת טבע תיעודית שהופקה עבור נטפליקס ויצאה ב-5 באפריל 2019, על כל 8 פרקיה.
אף על פי שהיא לא הופקה עבור ה-BBC, הסדרה היא מהיוצרים של סדרות הטבע עולם מופלא והכוכב הכחול, מבית ה-BBC והקריין בה הוא דייוויד אטנבורו, אשר קריין גם סדרות אלה.
שיר הנושא של הסדרה נעשה בידי הזמרת הבריטית אלי גולדינג.
סדרה זו עוסקת בכדור הארץ ובחיות הבר ואזורי הטבע שלו, וכן בדרכים שבהן נוכל לשמור עליו ולמה שימור הטבע בכל אזור חשוב כל כך.
ב-14 ביוני 2023, יצאה ישירות לנטפליקס עונה שנייה תחת הכותרת "כוכב הלכת המופלא 2" עם ארבעה פרקים העוסקים בנדידת בעלי חיים.
עולמות קפואים: פרק זה מציג את השינויים הקיצוניים שעוברים הקטבים עקב הפגיעה בקרחוני הענק שבהם.
באנטארקטיקה להקת פינגווינים לבני-אוזן מקננים בקרבת החופים, לווייתנים גדולי-סנפיר בולעים קריל אנטארקטי בלהקות, אורקות צדים פינגווינים בים הפתוח, אלבטרוס נודד מפליג מהאוקיינוס כדי לקנן באיי אנטארקטיקה ועל החוף בג'ורג'יה הדרומית פינגווינים מלכותיים נאלצים לחמוק מכלבי ים נמריים האורבים להם ומפילי ים זועמים ואגרסיביים.
חלק מהניבתנים מטפסים לצוקים נישאים כדי למצוא מנוחה אך נופלים למותם בהמשך ומשמשים מאכל לדובי קוטב.
בסוף הפרק נראה דוב לבן חוזר לדרוך על קרח מוצק עם שוב החורף.
ג'ונגלים: יערות הגשם של העולם מצויים בסכנה, והם מכילים מעל למחצית מהמינים החיים בו, חלקם מסתוריים כמו נמר ערפילי המגיח מבין העצים והסבכים.
בסומטרה נראים אם אורנגאוטנית המלמדת את גורה לשרוד אך נראה שהיערות בהם הם חיים ייכרתו לטובת גידול מטעים של דקל השמן .
מימי החופים: מימי החופים מילים כמויות ענק של דגים ויצורים דומים הנאספים יחדיו, כמו בשוניות בהם עפייניים נרדפים בידי צניניות ענק וכנפתנים.
ממדבריות לערבות: מדבריות העולם יכולים להיות יבשים כמו מדבר אטקמה שבחלק ממנו לא היו גשמים מעולם אך באחרים כמו במדבר הערבי להקות של קורמורני סוקוטרה מקננות בסמוך לים השופע, בהרי דופאר בעומאן יעלים מגדלים צאצאים ונמרי מדבר נדירים מזדווגים על הצוקים.
צפונה יותר במדבר רוב אל חאלי של ערב הסעודית שוחררו לטבע ראמים שכמעט ונכחדו מהעולם, במדבר נמיב פילי מדבר נודדים ומסתמכים על זכרים גדולים שיפילו עלי שיטים ואריות מדבר נודדים בחיפוש מזון, במדבר קליפורניה גשמים גורמים לפריחה של מאות פרחי מדבר - תהליך שיכול להפוך לבסוף את המדבר לערבה.
בעוד זכר אחד מתאחד עם נקבה על העץ יריבים רבים מחכים על הקרקע לאורך הלילה, אז יוצאים למורים עכבריים לחפש טל דבש מכנימות עלים.
בסוף הפרק נראית העיר צ'רנוביל אשר לאחר האסון מ-1986 השתלטו על אזורים רבים בה עצים ובעלי חיים לרבות אייל כרמל, סוסי בר וזאבים והפכו אותה פראית.
פרק בונוס שמופיע מיד לאחר הפרק השמיני עוסק על מאחורי הקלעים ביצירת הסדרה.
עונה זו מציגה נדידת בעלי חיים לאורך העולם:
לבסוף מסיים אטנבורו שלמרות שבמהלך הנדידה חלק נטרפים רבים יותר שורדים, אך אתגרי העולם המודרני מסכנים את חיי הנודדים בעוצמה רבה אם לא תינתן להם עזרה אנושית.
שנהפרסקטגוריהעבורתוצאהמקור2024פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טייםהצילום הטוב ביותר בתוכנית עיוןבראד בסטלינק וקייל מקברני
חברת כוכב הבוקר היא חברת עיבוד מזון וחקלאות אמריקאית, שמרכזה בקליפורניה.
החברה אחראית על כ-25% מייצור העגבניות המעובדות בקליפורניה, וכ-40% מהאספקה התעשייתית של רסק עגבניות ועגבניות חתוכות.
לחברה כ-400 עובדים, והכנסות של כ-700 מיליון דולר.
החברה מפורסמת בעיקר בשל הפילוסופיה הליברטראנית שלה, המטיפה למספר קטן ככל האפשר של מנהלים.
העובדים מעודדים לחשוב באופן עצמאי, להגדיר את האחריות לעבודה בעצמם ואף לקבל החלטות על רכישת ציוד בהתייעצות עם מומחים.
כוכב האושר שובה הלב היא דרמה היסטורית סובייטית משנת 1975 בבימויו של ולדימיר מוטיל.
שם הסרט הוא רמז לשורה מתוך שיר מאת אלכסנדר פושקין.
זוהי דרמה המוקדשת "לנשות רוסיה" והוא העיבוד הקולנועי הראשון לאירועי מרד הדקבריסטים.
הסיפור מתרחש לאחר מרד הדבריסטים נגד הצאר ניקולאי הראשון בשנת 1825. המרד מדוכא וקצינים צבאיים המעורבים מתוודים בזה אחר זה.
הם נידונים לגלות בסיביר ונשותיהם עומדות בפני ההחלטה האם ללכת אחריהם או לא.
אחרי שביים את הסרט משנת 1970 "שמש המדבר הלבנה", מוטיל לא קיבל פרויקטים לבימוי במשך חמש שנים.
כשמוטיל קיבל את האור הירוק מוועדת הקולנוע הממשלתית כדי לעשות סרט על הדקבריסטים, הוא עדיין סבל מבעיות ונאלץ לעשות שכתובים רבים מכיוון שהרשויות סברו כי לסרט יש יותר מדי הקבלות למשטר הסובייטי ורמיזות על מתנגדים למשטר ודיסידנטים.
אז מוטיל הלך ללנינגרד, אל ועד המפלגה האזורי.
הוא העביר את התסריט למזכירת אידאולוגיה; האישה לא הספיקה לקרוא אותו ובמקום זאת העבירה את הטקסט לבתה שבסופו של דבר אהבה אותו.
האם התקשרה לפיליפ ארמש, ראש מחלקת הקולנוע של מוסקבה והכריזה כי "הוועדה האזורית של לנינגרד מעוניינת בסרט על הדקבריסטים!" כך הגיע התסריט ללנפילם, אך התקציב קוצץ ל-1.5 מיליון רובל 3.5 מיליון שהוקצו מלכתחילה.
מיקומי הסרט כללו את מתחם הארמונות בפטרהוף וארמון החורף.
"כוכב הצפון" הוא שיר משנת 1963 של להקת פיקוד הצפון עם הסולן דני בן ישראל, מתוך המופע של הלהקה "ידיים למעלה".
את מילות השיר כתב העיתונאי והפזמונאי דידי מנוסי, ואת הלחן כתב המלחין יוחנן זראי.
בשנת 2024, הפיקה להקת פיקוד הצפון וידאו קליפ בערוץ יוטיוב עם ביצוע מחודש לשיר, בעיבודו של נועם זלטין.
בשנת 1963, להקת פיקוד הצפון כללה בין השאר את האמנים גדי יגיל, נירה רבינוביץ', קובי אשרת והסולן דני בן ישראל.
התוכנית האחת-עשרה של הלהקה נקראה בשם "ידיים למעלה", וסימנה כיוון מוזיקלי חדש של הלהקה, בכך ששילבה בשיריה כלי נגינה חדשים, כגון גיטרה, חצוצרה, סקסופון ותופים.
בין שירי התוכנית, ניתן למנות את "לוס פיקודוס צפונס" (יחיאל מוהר/יוחנן זראי),"זהירות בונים" (נעמי שמר), "שיר לחיילת" (דידי מנוסי/נורית הירש) והלהיט "כוכב הצפון" (דידי מנוסי/יוחנן זראי) עם סולו של דני בן ישראל.
בן ישראל התפרסם בעקבות הצלחת השיר, ולאחר שהשתחרר מהצבא, הוציא את האלבום "דני בן ישראל" בהוצאת NMC, שכלל את השיר "כוכב הצפון" כרצועה הראשונה באלבום.
כּוֹכַב לֶכֶת או פלנטה (מיוונית: Πλανήτης, "נע ונד") הוא גרם שמיים שאינו כוכב, המוגדר על פי האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי באופן הבא:
נמצא במסלול קבוע סביב השמש;
בעל מסה גדולה דיה כדי שכוח המשיכה שלו יצור צורה הקרובה לצורה כדורית;
הוא מפנה את מסלולו מעצמים אחרים שגודלם קרוב לשלו.
נמצא במסלול קבוע סביב כוכב או שאריות של כוכב;
המסה שלו מתחת למסה הדרושה להיתוך תרמו-גרעיני של דאוטריום;
בעל דרישות מסה/גודל למעמד פלנטרי במערכת השמש שלנו; כוכב לכת מקיף את השמש.
לעומת השמש, שהיא כוכב הפולט קרינה אלקטרומגנטית – כוכבי הלכת המקיפים את השמש אינם מקרינים אור: המסה שלהם קטנה בהרבה ממסתם של הכוכבים הכי קלים, והלחץ במרכזם אינו מאפשר תגובות גרעיניות מספיק משמעותיות בשביל לפלוט כמות ניכרת של אנרגיה.
לפיכך אין להם אור משל עצמם, אך הם עדיין מאירים בעזרת אור השמש הפוגע בהם.
הגדרת כוכב לכת במערכת השמש הוכרזה על ידי האיגוד האסטרונומי ב־2006, בעוד ההגדרה של כוכב לכת חוץ־שמשי הוצגה ב־2003. הכרזות אלו נועדו להסדיר הגדרות פורמליות בתחום, לאחר עשורים של תגליות.
בהתאם, מכילה מערכת השמש שלושה סוגי גופים:
גופים קטנים במערכת השמש (אסטרואידים, קנטאורים, שביטים, גופים טרנס־נפטוניים, כוכבי לכת מינורים ואחרים).
על פי אותן הגדרות במערכת השמש ישנם שמונה כוכבי לכת – ארבעת כוכבי הלכת הארציים כוכב חמה, נוגה, כדור הארץ, מאדים, וארבעת ענקי הגז צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון.
בעבר פלוטו נחשב אף הוא לכוכב לכת, אך מעמדו שונה לכוכב לכת ננסי.
מבחינה פיזיקלית לא קיים הבדל משמעותי בין כוכבי לכת במערכת השמש לבין כוכבי לכת חוץ שמשיים, כך שלעיתים מכנים את שתי הקבוצות בשם "כוכבי לכת".
הענף המדעי שחוקר כוכבי לכת נקרא מדעים פלנטריים והוא משלב בתוכו מדעי החלל עם מדעי כדור הארץ.
לאורך ההיסטוריה האנושית, ניסו רבים לחקור את גרמי השמיים, וכך נולד מדע האסטרונומיה.
תת-ענף של מדע זה, אסטרונומיה פלנטרית, חקר את הגופים, ובעיקר את הפלנטות, שבמערכת השמש.
בעת העתיקה, לא היה מקובל לראות את כדור הארץ ככוכב לכת.
במקום זאת, רווחה הסברה שכוכבי הלכת אותם ניתן לראות בעין בלתי מזוינת (כוכב חמה, נוגה, מאדים, צדק ושבתאי) – סובבים את כדור הארץ, שעומד במקומו .
כיום, הפך המודל ההליוצנטרי למקובל בקרב הקהילה המדעית לצורך חיזוי מיקומם של כוכבי הלכת בשמיים.
עם פיתוח הטלסקופ חוקרי גרמי שמיים גילו כוכבי לכת חדשים, כך שמספר כוכבי הלכת במערכת השמש שונה מספר פעמים:
1543 – 6 כוכבי לכת (כוכב חמה, נוגה, כדור הארץ, מאדים, צדק ושבתאי)
1851 – 23 כוכבי לכת (עם הבה, איריס, פלורה, מטיס, היגיאה, פרטנופה, ויקטוריה, איגריה, איירנה ואבנומיה)
1852 – 8 כוכבי לכת (ללא האסטרואידים)
כאשר גילו את הגופים החדשים קרס, פאלאס, יונו ווסטה במסלול סביב השמש באזור שבין מאדים לצדק הם הוגדרו ככוכבי לכת ונותרו כאלה במשך 5 עשורים.
אך בהמשך, כשהתגלו גופים נוספים באזור זה הוחלט לשלול מהם את מעמדם ככוכבי לכת ולהגדירם כאסטרואידים.
המתנגדים הרבים טענו כי קרס הוא גדול מכדי להחשב אסטרואיד פשוט אך קול המתנגדים לא היה חזק מספיק ומעמדו כאסטרואיד לא השתנה.
דבר דומה התרחש כאשר בשנת 1930 התגלה בקצה מערכת השמש גוף חדש, פלוטו, אשר מיד נחשב ככוכב הלכת החדש – התשיעי במספר.
מעמדו ככוכב לכת נשאר במשך 7 עשורים אך מעמד זה עורער כאשר בשנת 2003 התגלה גוף נוסף, מרוחק יותר, וגדול מפלוטו ב-5% – בשם אריס.
תחילה רצו להגדיר את אריס ככוכב לכת העשירי אולם הדבר חייב להגדיל את מספר כוכבי הלכת ל-13 היות שגופים מרוחקים נוספים שהתגלו התאימו להגדרה.
בשנת 2006 כונסו האסטרונומים מרחבי העולם תחת האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי, הגוף העולמי הרשמי האחראי על מדע האסטרונומיה, כדי להחליט האם להגדיל שוב את מספר כוכבי הלכת או לשלול את מעמדו של פלוטו.
לאחר דיונים, ויכוחים והצעות שונות הוחלט לשנות שוב את הגדרת כוכב לכת ולהוסיף קטגוריה חדשה – כוכב לכת ננסי, שתתאים לגופים קטנים יותר כדוגמת האסטרואיד קרס, וכן הגופים הטרנס-נפטוניים פלוטו ואריס.
ב-2016 פורסמה היפותזה על קיום כוכב לכת תשיעי.
ביולי 2025 פורסם כי צוות של אסטרונומים הצליח לתעד בפעם הראשונה את השלבים המוקדמים בהיווצרות כוכבי לכת סביב שמש צעירה ולזהות את תחילת התגבשותם של כוכבי הלכת.
התצפית במחקר נעשתה סביב הכוכב HOPS-315, ששוכן כ-1,300 שנות אור מכדור הארץ ונחשב דומה לשמש בראשית התפתחותה, לפני כ-4.5 מיליארד שנים.
בעולם המערבי שמות כוכבי הלכת במערכת השמש מבוססים על שמות האלים מהמיתולוגיה היוונית והמיתולוגיה הרומית.
באירופה היו אלה היוונים שנתנו שמות לכוכבי הלכת הראשונים שהתגלו, אבל בשלב מאוחר יותר, בשל השפעתה של האימפריה הרומית, ולאחר מכן בהשפעת הכנסייה הקתולית, כוכבי הלכת היו ידועים בשם הרומי (לטיני) ולא בשמם היווני.
הרומאים העריכו את היוונים וחלקו איתם את התרבות, המנהגים והאלים – אך בשמות שונים.
רק בתקופה המאוחרת של הרפובליקה הרומית המשכתבים הרומאים שאלו את מרבית העלילות של האלים היווניים ויישמו אותן על האלים שלהם.
מאוחר יותר כאשר הרומאים למדו את האסטרונומיה היוונית הם נתנו לשבעת כוכבי הלכת את השמות של האלים שלהם:
כוכב חמה נקרא אצל הרומאים מרקוריוס ואצל היוונים הרמס;
נוגה נקרא אצל הרומאים ונוס ואצל היוונים אפרודיטה;
מאדים נקרא אצל הרומאים מרס ואצל היוונים ארס
צדק נקרא אצל הרומאים יופיטר ואצל היוונים זאוס;
שבתאי נקרא אצל הרומאים סטורנוס ואצל היוונים קרונוס.
כאשר התגלו כוכבי הלכת העוקבים במאה ה-18 ובמאה ה-19 מנהג השמות לא השתנה:
אורון נקרא אצל היוונים אורנוס;
רהב נקרא אצל הרומאים נפטון ואצל היוונים פוסידון.
על פי האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי, מערכת השמש מכילה 8 כוכבי לכת:
() כוכב חמה – מרקורי
כוכבי הלכת במערכת השמש סווגו על פי הרכבם לשלוש קטגוריות:
כוכבי לכת ארציים – אלו הם כוכבי לכת (וכנראה גם כוכבי לכת ננסים) הדומים בהרכבם לכדור הארץ.
הם מורכבים בעיקר מסלעים מאחר שרוח השמש העיפה את מרבית החומר הנדיף שלהם.
קטגוריה זו כוללת את חמה, נוגה, כדור הארץ ומאדים, ואם מתחשבים בכוכבי הלכת הננסיים, גם קרס ייכלל בקטגוריה זו, יחד עם אסטרואידים רבים הנמצאים בחגורת האסטרואידים.
ענקי הגזים – אלו הם כוכבי לכת המורכבים בעיקר מגזים והם הרבה יותר מסיביים מכוכבי הלכת הארציים.
קטגוריה זו כוללת את צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון.
גופים טרנס נפטוניים – אלו הם גופים שנמצאים מעבר למסלולו הנוכחי של כוכב הלכת נפטון.
קטגוריה זו כוללת את כוכבי הלכת הננסיים פלוטו, אריס, האומיה, מאקה-מאקה ועוד.
חלק מהקטגוריות מתחלקות לקטגוריות משניות:
ענק גז – תת-קטגוריה של ענקי הגזים, שהם מסיביים יותר משאר ענקי הגזים ובעלי כמות גדולה של מימן והליום.
לקבוצה זו משתייכים כוכבי הלכת הענקים צדק ושבתאי.
ענק קרח – תת-קטגוריה של ענקי הגזים, שהם פחות מסיביים משאר ענקי הגזים ובעלי מחסור של מימן והליום.
לקבוצה זו משתייכים כוכבי הלכת הענקים אורנוס ונפטון.
פלוטינו – תת-קטגוריה של גופים טרנס נפטוניים בתהודה מסלולית של 2:3 עם נפטון.
לקבוצה זו משתייכים פלוטו, אורקוס ואיקסיון.
תת-קטגוריות של גופים מאותו סוג ואותה קטגוריה
גמד קרח – תת-קטגוריה של כוכבי לכת ננסיים קפואים ושל גופים טרנס נפטוניים.
לקבוצה זו משתייכים כוכבי הלכת הננסיים פלוטו, האומיה, מאקה-מאקה ואריס.
פלוטואיד – תת-קטגוריה של כוכבי לכת ננסיים ושל גופים טרנס נפטוניים.
כל כוכבי הלכת הסובבים את השמש נמצאים במסלול הפוך לכיוון השעון אם מסתכלים על המערכת כולה מעל הקוטב הצפוני של השמש.
משך סיבוב שלם סביב השמש נקרא שנה.
שנה של כל כוכב לכת תלויה במרחק שלו מהשמש.
ככל שהמרחק מהשמש גדול יותר, מסלול כוכב הלכת ארוך יותר ומהירותו איטית יותר היות שהוא מושפע פחות מכוח הכבידה של השמש, ולכן אורך השנה גדל.
יתרה מכך, כוכבי הלכת סובבים סביב עצמם על ציר מרכזי.
משך סיבוב שלם של כוכב לכת סביב עצמו נקרא יום.
כל כוכבי הלכת סובבים על ציר בכיוון הפוך לכיוון השעון (אותו כיוון בו הם סובבים סביב השמש) מלבד נוגה ואורנוס אשר סובבים סביב עצמם עם כיוון השעון.
"יום" של כוכבי הלכת השונים אינו תלוי במרחקם מהשמש או במאפיינים אחרים שלהם; בנוגה אורכו של היום הוא 243 ימי ארץ, ואורכו של יום על ענקי הגז קטן מיום ארץ אחד.
מאפיין חשוב נוסף של כוכבי הלכת הוא שיפוע ציר (Axial Tilt) אשר קובע את הזווית של כוכב הלכת ביחס לקו המשווה של השמש.
מאפיין זה משפיע ישירות על כמות האור שמקבל כל קוטב של כוכב הלכת, וכך נוצרות העונות של כוכבי הלכת ושינויי אקלים לאורך השנה.
בצדק שיפוע הציר מאוד נמוך ולכן התנודות העונתיות שלו מינימליות.
אורנוס לעומת זאת, בעל שיפוע ציר כה קיצוני עד שהוא נמצא כמעט על צידו.
כוכבי הלכת, כמו השמש ושאר גרמי השמיים, נראים "זורחים" במזרח ו"עורבים" במערב (בגלל סיבוב כדור הארץ סביב עצמו).
אבל, אם משווים את המיקום של כוכב לכת יחסית לכוכבי השבת לילה אחרי לילה ניתן להבחין שכוכבי הלכת "גולשים" לאט לכוון מזרח של מפת השמיים.
גלישה זאת (הנקראת תנועה קדומנית) היא איטית ביותר ואי אפשר להבחין בה במהלך לילה אחד.
מאדים, למשל, ישלים סיבוב שלם מזרחה על פני מפת השמיים במשך כמעט שנתיים.
תופעה זאת נובעת מכך שכוכבי הלכת נעים כל לילה עוד קצת "מזרחה" במסלולם סביב השמש.
פעם בזמן מה (במחזור שאורכו כאורך המחזור הסינודי של כוכב הלכת) כוכב הלכת מאט את תנועתו מזרחה על פני מפת השמיים, נעצר, ומתחיל לנוע בכיוון ההפוך – כלומר מערבה על פני מפת השמיים.
זאת היא התנועה האחורית (או הנסיגה) של כוכב הלכת.
התנועה האחורית (כמו הקדומנית) היא איטית וניתן להבחין בה רק על ידי השוואת מיקום כוכב הלכת לשאר מפת השמיים מלילה ללילה.
הנסיגה ממשיכה במשך כמה שבועות (בין 41 יום אצל מאדים ועד 158 יום אצל נפטון) ואז כוכב הלכת מאט שוב את תנועתו אחורנית, עומד שוב, וחוזר לתנועתו הרגילה מזרחה על פני מפת השמיים.
לפני שנת 2006 מרבית הגופים הגדולים שהתגלו סווגו ככוכבי לכת, ואולם בשנה זו חלק מגופים אלה סווגו מחדש ככוכבי לכת ננסיים היות שהמסה והרכב שלהם היו שונים מכוכבי הלכת המקובלים.
נכון להיום חמישה גופים סווגו ככוכבי לכת ננסים:
כוכב לכת חוץ-שמשי הוא כוכב לכת שלא נמצא בתחומה של מערכת השמש, ומקיף כוכב שאינו השמש.
נכון לינואר 2016, אושר הגילוי של 2,049 כוכבי לכת כאלה וזוהו עוד אלפי מועמדים.
ב-18 בינואר 2007 שוגר הלוויין COROT של סוכנות החלל האירופאית שמטרתו לגלות כוכבי לכת חוץ-שמשיים נוספים.
ב-6 במרץ 2009 שוגר טלסקופ החלל קפלר שמיועד גם הוא למצוא כוכבי לכת חוץ-שמשיים.
נכון ל-2011 התפלגות המועמדים לכוכבי לכת (כולל אלה שעדיין לא אושרו) שקפלר מצא היא כ-50% דמויי נפטון ואורנוס כ-40% כוכבי לכת סלעיים וכ-10% דמויי צדק או גדולים מצדק.
בנוסף ישנם גם סוג של כוכבי לכת הנקראים כוכבי לכת ארציים, שהראשון ביניהם שנתגלה הוא קפלר 10B.
כוכב־חמה (בלועזית: Mercury, מרקורי) הוא כוכב הלכת הקרוב ביותר ל.
מרחקו הממוצע מהשמש הוא כ־58,000,000 קילומטרים, שהם כ־0.387 יחידות אסטרונומיות.
מבחינת מסתו, הוא כוכב הלכת השמיני והקטן ביותר במערכת השמש, ואין לו ירחים.
בממוצע, הוא כוכב הלכת הקרוב ביותר רוב הזמן לכל אחד מכוכבי הלכת האחרים במערכת השמש.
כוכב־חמה קטן בהרבה מכדור הארץ, ודומה בגודלו לירח.
כוח המשיכה על פניו קטן פי 2.5 מאשר על־פני כדור הארץ.
אסטרונומים מעריכים שבמכתשים המצויים בקטבים של כוכב־חמה יש מים בצורה של קרח.
משך היום של כוכב־חמה מושפע במידה רבה מקרבתו לשמש.
סחרורו העצמי (יום סידרי) של כוכב־חמה נמשך 58.65 יממות ארץ ומשך הקפתו את השמש (שנה סידרית) 87.97 יממות ארץ - יחס קרוב מאוד ל־2/3. בשל תהודה מסלולית זו יראה צופה על פני מרקורי זריחת שמש יחידה פעם בשנתיים (של מרקורי) - תופעה ייחודית במערכת השמש, שהיום הסולרי ארוך מהשנה.
סחרור איטי זה, והיעדר אטמוספירה ממשית לכוכב־חמה יוצרים על פניו הבדלי טמפרטורה גדולים מאוד בין שני צדדיו.
בחלקו הפונה לשמש הטמפרטורה שלו מגיעה לכ-430 מעלות צלזיוס ואילו בצידו האחר (שאינו חשוף לאור השמש) היא יורדת עד כ-180 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
נכון ל-2021, הגיעו לכוכב־חמה שלושה רכבי מחקר מכדור הארץ: הגשושית מארינר 10, שביקרה בו מספר פעמים החל משנת 1974, הגשושית מסנג'ר בין השנים 2008–2015, והגשושית בֶּפִּיקולומבו, שביצעה יעף ליד כוכב חמה באוקטובר 2021.
את כוכב־חמה ניתן לראות לעיתים בעין בלתי־מצוידת, אך מכיוון שהוא נותר בסביבת השמש, מקשים דמדומי הערב או הבוקר להבחין בו, זאת לעומת ארבעת כוכבי־הלכת האחרים שהיו ידועים לקדמונים - נוגה, מאדים, צדק ושבתאי.
השם המסורתי של כוכב זה היה פשוט כוכב.
השם "כוכב־חמה" מופיע במקורות עתיקים, ואין פירושו שמדובר בכוכב ששמו חמה.
בעברית מוזכר כוכב־חמה לראשונה בתלמוד הבבלי, בשמו המקורי "כוכב", בטרם נודעה ההבחנה בין גרמי השמיים השונים - כוכבים וכוכבי־לכת.
הוספת המילה "חמה" לשם כוכב־הלכת היא מאוחרת, וכנראה נועדה להדגיש שאינו גרם שמיים רגיל, על־סמך היותו הקרוב ביותר לשמש.
אפיפניוס, שנולד להורים יהודים באזור בית גוברין בתחילת המאה ה־4 לספירה, תיעד את שמות כוכבי מערכת השמש לפי הפרושים, ולדבריו כוכב חמה נקרא (chocheb ochomod) – המלה הראשונה היא המלה העברית "כוכב", אך משמעות המלה השנייה לא ברורה.
שמו בלועזית הוא מרקורי, על שמו של האל הרומי מרקוריוס.
מכיוון שכוכב־חמה מופיע לסירוגין משני צדי השמש, חשבו הקדמונים בטעות שמדובר בשני כוכבים שונים ואף כינו אותו בשני שמות: "הרמס" כשהופיע בערב מצד אחד של השמש, ו"אפולו" כשהופיע בבוקר מצדה השני.
בגלגל המזלות מרקורי מזוהה עם מזל תאומים.
יום רביעי נקשר באסטרולוגיה העתיקה בכוכב־חמה ובאל מרקוריוס המזוהה עמו.
כתוצאה מכך בשפות רומאניות ו של יום רביעי נגזר ישירות משמו בלטינית - Dies Mercurii (יום מרקורי), וכך בצרפתית השם הוא Mercredi, באיטלקית Mercoledì ובספרדית Miércoles.
קרבתו היחסית של כוכב-חמה לשמש ודלילות (יש האומרים היעדר) האטמוספירה, הופכים את התנאים לבלתי־נסבלים לאדם.
הטמפרטורה הממוצעת על־פני כוכב־חמה מגיעה ל־C° 179 (452 קלווין).
בקטבים של כוכב הלכת - פער הטמפרטורות קטן יותר.
אור השמש על פני כוכב־חמה חזק פי 8.9 מאשר על כדור הארץ, ועוצמת הקרינה המגיעה אל פניו היא 9,126.6 וואט למ"ר.
פני השטח של כוכב־חמה מכוסים מכתשים רבים בדומה לירח המקיף את כדור הארץ, וכן שברים ארוכים ועמוקים.
אחד ממאפייניו הבולטים ביותר של פני כוכב־חמה הוא המכתש הענקי קאלוריס , שקוטרו כ־1,350 ק"מ, אשר נוצר מפגיעת אסטרואיד בקוטר כמה מאות ק"מ בסמוך למועד היווצרות הפלנטה.
בצידו השני של כוכב חמה ישנו אזור של שברים עמוקים שאורכם מגיע למאות ק"מ, אשר נוצרו מגל ההדף של אותה פגיעה.
סביב מכתש קאלוריס מתנשאים הרים לגובה של כ-2 ק"מ, ועל פניהם ובסביבתם ניתן לראות עוד מכתשים קטנים רבים.
אטמוספירת כוכב־חמה היא דקה מאוד; למעשה, מתנגשות מולקולות גז שבאטמוספירה בפני השטח של כוכב הלכת לעיתים קרובות יותר מאשר שהן מתנגשות אחת בשנייה; לרוב מתייחסים אל כוכב־חמה כחסר אטמוספירה.
ה"אטמוספירה" של כוכב־חמה מורכבת ממגנזיום, מימן, סידן, הליום, אשלגן, נתרן וחמצן.
האטמוספירה שאובדת כל העת מתחדשת במספר אמצעים: רוח השמש שנתפשת על ידי השדה המגנטי של כוכב הלכת, אדים הנוצרים על ידי התנגשויות מיקרומטאורים והתאיידות תרמית של קוטבי הקרח.
לכוכב־חמה ליבת ברזל גדולה באופן יחסי (אף בהשוואה לכדור הארץ).
הרכבו של כוכב־חמה הוא בקירוב 70% מתכתי ו־30% סיליקט.
הצפיפות הממוצעת 5,430 kg/m3, קטנה במקצת מצפיפות כדור הארץ.
מסת כוכב־חמה היא רק 5.5% ממסת כדור־הארץ.
ליבת המתכת תופסת 42% מנפחו של כוכב־הלכת (לשם השוואה, ליבת כדור־הארץ תופסת 17% בלבד).
את הליבה מקיפה מעטפת שעוביה 600 ק"מ.
מסלולו של כוכב־חמה הוא אליפטי מאוד.
בנקודתו הקרובה ביותר אל השמש (פריהליון) הוא מרוחק ממנה רק 46 מיליון קילומטרים ואילו בנקודתו הרחוקה ביותר (אפהליון) הוא מרוחק ממנה 70 מיליון קילומטרים.
בשל קרבת כוכב־חמה לשמש פועל עליו כוח כבידה חזק יחסית ולכן התגלו במסלולו בסוף המאה ה־19 חריגות ממסלולו הצפוי לפי תורת הכבידה של ניוטון.
התצפיות מראות שהפריהליון של כוכב חמה משנה את מקומו בשיעור ממוצע של כ-1.5 מעלות קשת לכל מאה שנים, בעוד שתורת הכבידה של ניוטון מנבאת שיעור קטן מכך ב-43 שניות קשת לכל מאה שנים.
לאחר פיתוח תורת היחסות הכללית אישש אלברט איינשטיין את נכונות התורה על ידי חישוב הסטייה היחסית מהמסלול הניוטוני והשוואתה למסלול הנצפה.
התקבלה התאמה מצוינת בין המסלול שחזתה תורת היחסות לבין המסלול שנצפה בפועל.
סחרורו הצירי איטי מאוד: סחרור אחד שלו אורך 58.65 ימי ארץ ואילו מהירות הקפתו את השמש היא גדולה: שנה על פניו שווה באורכה ל־87.97 ימי ארץ.
כך יוצא שכוכב־חמה משלים רק 1.5 סחרורים סביב עצמו בזמן הקפתו את השמש, ולכן היממה השמשית בו היא 176 יממות ארץ.
למרות סחרורו הצירי האיטי, לכוכב־חמה יש מגנטוספירה חזקה באופן יחסי, 1% מחוזק השדה המגנטי הנוצר על ידי כדור הארץ.
ייתכן כי שדה מגנטי זה נוצר באופן דומה לזה של כדור הארץ, על ידי דינמו של תנועה חופשית של נוזל הליבה; הערכות עכשוויות רומזות כי ליבת כוכב־חמה אינה חמה מספיק כדי להתיך תערובת ניקל־ברזל, אולם יכול להיות שחומרים עם נקודת היתוך נמוכה יותר, כגפרית, אחראיים לתופעה.
כמו כן, אפשרי כי שדהו המגנטי הוא שריד של אפקט דינמו קדום שפסק, והשדה המגנטי "קפא" בחומרים מגנטיים ממוצקים.
כוכב־חמה היה ידוע לפחות מאז התקופה השומרית (האלף השלישי לפנה"ס).
התצפיות המתועדות המפורטות הקדומות ביותר נעשו על ידי הבבלים.
לכוכב־חמה ניתנו שני שמות על ידי היוונים הקדמונים, אפולו, כאשר נראה בבקרים והרמס, כאשר נראה בערבים.
בסביבות המאה ה־4 לפנה"ס התברר כי שני השמות מתייחסים בעצם לגוף אחד.
הרקליטוס אף האמין כי כוכב־חמה ונוגה מקיפים את השמש ולא את כדור הארץ.
עקב קרבתו לשמש ניתן לערוך תצפיות בכוכב־חמה רק כאשר הוא נמצא בסביבת מרבי מהשמש, על מנת שלא יאבד מתחום הראייה בשל סינוור השמש.
לכן ניתן לצפות בו רק לזמן קצר בדמדומי הערב או הבוקר.
כמו כן, עקב קרבתו של כוכב־חמה לאופק, גם כשהוא נמצא במרחק זוויתי מקסימלי עובר האור ממנו דרך שכבה עבה ורוטטת של אטמוספירת כדור הארץ ולכן איכות התצפיות נפגמת.
בדומה לנוגה, נראה כוכב־חמה בשלבים דמויי ירח: "מולד" כשהוא בין הארץ לשמש ו"מלא" כשהוא מעבר לשמש והוא אינו נראה בשני המצבים האלו.
שלב "חצי הירח" מתרחש כאשר המרחק הזוויתי בין השמש לכוכב־חמה הוא הגדול ביותר – כשהוא במרחק הזוויתי הגדול ביותר מערבה וזורח מוקדם לפני השמש, או כשהוא במרחק הזוויתי הגדול ביותר מזרחה ושוקע מאוחר אחרי השמש, (מרחקו מהשמש נע מ־18.5° בפריהליון ועד 28.3° באפהליון).
בשונה מנוגה, כוכב־חמה בהיר ביותר כאשר הוא נראה מכדור הארץ במצב "מקומר" – כלומר בין מצב "חצי מלא" ל"מלא".
כוכב־חמה נמצא בין כדור הארץ לשמש כל 116 יום בממוצע, ושהות זו עשויה לנוע מ־111 ימים ל־121 ימים בגלל מסלולו האקסצנטרי.
בשל נטיית מסלולו יחסית למישור המילקה עובר כוכב־חמה על־פני השמש רק אחת ל־7 שנים בממוצע.
הפרש השנים בין מעברים סמוכים הוא בין 3 ל־13 שנים.
הגשושית הראשונה שביקרה את כוכב־חמה הייתה מארינר 10 של נאס"א, אשר במהלך שלושה יעפים קרובים בשנים 1974 ו־1975, סקרה כ־45% מפניו.
מארינר 10 תמרנה בזריזות כדי לצלם חלק מחצי הכדור המואר במהלך כל יעף, חלפה מאחורי כוכב הלכת והמשיכה לצלם את הצד הפונה אל השמש בשעה שהחללית התרחקה.
תמונותיה בעלות הרזולוציה הגבוהה ביותר צילמו עצמים שגודלם כק"מ וחצי.
כמו ירח כדור־הארץ, פני השטח של כוכב־חמה זרועי צלקות שנוצרו על ידי התנגשויות.
הגשושית MESSENGER שוגרה ב־3 באוגוסט 2004 וביצעה יעף ראשון סביב כוכב־חמה ב־14 בינואר 2008 בו צולמו כ־20% מהכוכב.
יעף שני באוקטובר 2008 ויעף נוסף בספטמבר 2009. ביעפים אלו יצולמו מרבית פני השטח שלא מופו על ידי מארינר 10. ב־18 במרץ 2011 נכנסה המסנג'ר למסלול אליפטי סביב כוכב־חמה והחלה בחקר כוכב הלכת במסלול.
בדרכה הארוכה למסלול קבוע סביב כוכב־חמה ביצעה המסנג'ר מספר מעברים קרובים לכדור הארץ ולנוגה על מנת לחסוך בכמות הדלק בעת השיגור.
המסנג'ר תוכננה לחקור שש סוגיות עיקריות הקשורות בכוכב הלכת חמה:
סיבת צפיפותו הגבוהה של כוכב־חמה
מקור השדה המגנטי של כוכב־חמה
האם יש קרח בקטבי כוכב־חמה
מה מקור האטמוספירה הדלילה בכוכב־חמה
למסנג'ר מכשור שיאפשר צילום תמונות ברזולוציה גבוהה בהרבה מזה של מארינר 10 ויצולמו שטחים נרחבים יותר.
הגשושית גם מצוידת במכשור מגוון יותר כגון ספקטרומטר אשר יברר פיזור חומרים שונים על פני כוכב־חמה, מגנטומטר ומכשור נוסף למדידת מהירות חלקיקים טעונים.
שינויים זעירים במסלול הגשושית יאפשרו להסיק מה הוא המבנה הפנימי של כוכב־חמה.
סוכנות החלל היפנית JAXA, יחד עם סוכנות החלל האירופית, שיגרו ב־20 באוקטובר 2018 את הגשושית בפיקולומבו שצפויה להיכנס בשלהי דצמבר 2025 למסלול סביב כוכב־חמה, עם שתי מקפות מחקר.
באוקטובר 2021 שלחה הגשושית תמונות ראשונות של כוכב חמה, לאחר שביצעה לידו תמרון שתוכנן מראש.
המקפת של סוכנות החלל האירופית, Mercury Planetary Orbiter - MPO, תתנתק מן החללית כאשר זו תגיע לכוכב־חמה והיא תירש את השם בפיקולומבו.
בנוסף תתנתק המקפת היפנית MIO, שמשמעותו ביפנית "ניווט בטוח".
החלק שנשאר מבפיקולומבו המקורית ישמש כתחנת ממסר עבור שתי המקפות.
שתי המקפות תחקורנה במקביל את השדה המגנטי של חמה, וכן בנפרד את פני השטח באמצעות מגוון מצלמות וכלים אחרים.
הנתונים עשויים לעזור להבין את ההיסטוריה הגאולוגית של כוכב־חמה.
השם של החללית ושל המשימה בכלל, נקראים על שמו של , שהציע לראשונה לבצע טיסות מעבר של חלליות ליד כוכבי לכת כדי להאיץ את מהירותן.
אותה שיטה תביא את החללית לביצוע תמרונים אליפטיים סביב לכדור הארץ (פעם אחת), וסביב לנוגה (פעמיים).
בשלב מסוים יופעל מנוע היינון אשר יאט את החללית, עד לכניסה למסלול סביב לכוכב־חמה, לאחר שישה תמרונים אליפטיים.
כחלק ממסלולה אל עבר השמש, תבצע הגשושית Parker Solar Probe, אשר שוגרה ב־12 באוגוסט 2018, מספר יעפים סביב כוכב־חמה.
כּוֹכַב יָאִיר צוּר יִגְאָל היא מועצה מקומית במזרח השרון שבמחוז המרכז בישראל.
המועצה הוקמה באוקטובר 2003 כאיחוד של היישובים "כוכב יאיר" ו"צור יגאל", שהוקמו בראשיתם כישובים נפרדים בתחום מועצה אזורית דרום השרון.
המועצה שוכנת למרגלותיו המערביים של השומרון, מדרום לצור יצחק, מצפון לאייל וקלקיליה וממזרח לטירה.
בשנת 1998 התקבלה ההחלטה לאחד את שני היישובים.