tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ואל ישיגו גבולי, באורח שיר נפל חבלי, התקוששו ואל תשמשו בנזר שיר, שפרה לי".
לפי האגדה באותו הזמן פרנסתו של המשורר הייתה מנדידה בעיירות להשמעת שיריו, כתוצאה מכך רווחה תופעה ששני אנשים שרו את אותו השיר והתגלע ויכוח בנוגע לזכות על כספי השומעים.
כדי לבטח את עצמו השאיר היוצר את האקרוסטיכון פגום והציג את השיר ללא הבית האחרון, וכאשר התאמת חששו ואדם אחר שר את שירו, הציע שהשלמת הבית האחרון תהווה הוכחה לכך שהמשלים הוא מחבר הפיוט.
אותנטיות – האקרוסטיכונים בפיוטים גם שמרו על האותנטיות של היצירה, כך שהשמטה של בתים או שינויים היו ניכרים, כמו בפיוט "אסדר לסעודתא" של האר"י שם נשמטו לפחות שני בתים בסוף.
טקטיקת זיכרון – את תפוצתו של האקרוסטיכון מייחסים גם לצורך החזנים בבתי הכנסיות לזכור בעל-פה את הפיוטים, טרם עלו אלה על הכתב.
האקרוסטיכון אפשר לחזן לזכור את תחילתה של כל שורה.
גם כאשר נכתבו הפיוטים המשיך השימוש באקרוסטיכון, שהפך כבר לקונבנציה.
אקראיות היא היעדר תכנון בהקשר למאורע נתון.
יש להבדיל בין אקראיות לאי-צפיוּת, שכן לא כל מידע שלא ניתן לחיזוי הוא אקראי .
בניסוח אחר אקראיות היא מצב כאוטי, שאינו מוּנָע או מכוון לתכלית כלשהי, נעשה או מתרחש ללא מגמה או בחירה מודעת.
בעולם הדיגיטלי התפיסה של אקראיות מתייחסת לחוסר סדר או אי-עקביות של רצף סמלים או צעדים, כך שלא קיימת בהן תבנית דטרמיניסטית או היעדר קורלציה.
יישומים מדעיים מעשיים במתמטיקה כסטטיסטיקה שמים דגש על תכונת אי-הצפיות של האקראיות, גם אם קיימת "סדירות" מועטה בתוצאות התרחשויות של אירועים אי-וודאיים.
למשל אם מטילים שתי קוביות וסוכמים את תוצאתן ניתן לומר שהסכום 7 יופיע בתדירות כפולה מהסכום 4. גישה זו של התייחסות לרמת הוודאות של התוצאה, משתמשת במושגים כמו "סיכויים", הסתברות ואנטרופיה.
כלומר האקראיות מהווה כלי מדידה של רמת אי הוודאות.
במקרה זה מבחינים בין אקראיות ל"מקריות", האחרונה אינה רלוונטית בהקשר זה.
בתחומי המתמטיקה, סטטיסטיקה ותורת ההסתברות מנסחים אקראיות באופן פורמלי בהיעדר חוקיות.
בסטטיסטיקה, משתנה מקרי הוא התאמת ערך נומרי לכל תוצאה אפשרית של מרחב ההסתברות.
גישה זו פותחת את הדלת לכלים מן האנליזה המתמטית המאפשרים לחשב תוחלת או מדדים אחרים.
תהליך סטוכסטי הוא תהליך שהתפתחותו תלויה ברצף של משתנים מקריים שתוצאתו אינה דטרמיניסטית – קרי קיימים מספר מצבים שונים אליהם יכולה המערכת להגיע.
כמו כן אקראיות משמשת לעיתים לציון תכונה סטטיסטית מוגדרת היטב; שיטת מונטה קרלו המסתמכת על קלט אקראי, היא טכניקה חשובה בתורת החישוביות המבטאת שימוש כזה לצורך פתרון בעיה מתמטית.
מדגם הוא שיטה לבחירת קבוצה של פרטים מתוך אוכלוסייה, שבה ההסתברות לבחירה של פרטים ספציפיים מהווה מודל מייצג לכלל האוכלוסייה.
למשל בקערה המכילה 100 גולות, עשר מהן אדומות זהות והיתר כחולות זהות, דגימה מייצגת תכלול גולות אדומות בהסתברות של עשירית.
לא ניתן להסיק כי בכל דגימה תהיינה גולה אחת אדומה ותשע כחולות.
הגרלה יכולה להכריע במקרים של תיקו בבחירות או בספורט.
הקדמונים השתמשו בהגרלות לצורך חיזוי, ניחוש או נבואה כדי "לגלות את רצון האל".
חלק משיטות אלו נשמרו עד ימינו, ביניהן קלפי טארוט, אי צ'ינג, ניחוש בקפה וגילוי עתידות באמצעות קטעי תנ"ך שנבחרו.
בעת העתיקה שימששו ההגרלות לצורך חלוקה הוגנת של אדמות או נכסים.
באתונה חולקו נחלות על פי הגרלה ולא בהצבעה.
כמו כן משחקי הימורים, הלוטו ושעשועוני טלוויזיה מסוימים, כדוגמת גלגל המזל אינם אקראיות אך בשל הסיבוך לחזות את התוצאות הם נחשבים בעיניי הציבור כהגרלה הוגנת בה לכולם יש סיכוי לזכות בפרס.
מאז ימי קדם התעניינו בני אדם בתהליכים אקראיים כמו פּוּר או הימור.
בתנ"ך מוזכרים מקרים בהם נעשה שימוש בהגרלה כדי להכריע בשתי סוגיות עיקריות, יישוב ומניעת סכסוכים ומריבות כאשר אין צורך בהתערבות אלוהית או בירור רצון האל רק במידה ויש הוכחה כי אלוהים התערב בהגרלה.
דוגמה מספר שופטים () "ועתה זה הדבר אשר נעשה לגבעה: עליה בגורל ולקחנו עשרה אנשים...".
ב "בחיק יוטל את הגורל, ומה' כל משפטו...".
שמואל הנביא () הפיל גורל כדי לברר מי האיש שה' בחר למלוך על ישראל ובספר יונה הפילו המלחים גורל כדי למצוא מי אשם בסערה הגדולה שפקדה אותם.
לפי אחד הפירושים הם ביצעו הרבה הגרלות (שנאמר "לכו ונפילה גורלות") והם השתכנעו ברצון האל רק לאחר שיונה הנביא נפל בגורל בכל הפעמים.
בספר ויקרא מתואר סדר עבודת הכהן הגדול במקדש וכחלק ממנו מטילים פור על השעירים מי ילך לעזאזל ומי לה' "וְנָתַן אַהֲרֹן עַל-שְׁנֵי הַשְּׂעִירִם גֹּרָלוֹת--גּוֹרָל אֶחָד לַה', וְגוֹרָל אֶחָד לַעֲזָאזֵל".
ביוון העתיקה הוקצו אדמות לבעליהן באמצעות הגרלה.
הימורים היו נפוצים בתרבויות שונות מאז ומתמיד, ג'ירולמו קרדאנו וגלילאו גליליי כתבו על משחקי הימורים.
הטיפול המתמטי הראשון בנושא אקראיות ככלי מדעי החל עם עבודתם של פסקל, פרמה וכריסטיאן הויגנס.
הגרסה המקורית של תורת ההסתברות שפיתחו הייתה מבוססת על ההנחה שתוצאת תהליכים אקראיים היא בעלת התפלגות אחידה.
הם היו הראשונים שהגדירו את המושג הסתברות סטטיסטית, מה שהתפתח לאחר מכן לאנטרופיה בתורת האינפורמציה.
בתחילת שנות השישים, פיתחו המתמטיקאים גרגורי צ'ייטין, קולמוגורוב וריי סולומונוף מושג חשוב בתורת ההסתברות "אקראיות אלגוריתמית", שבה אקראיות נמדדת באופן חישובי, כמו אקראיות רצף סיביות הנמדדת ברמת הדחיסות שלו.
תורת ההסתברות קמה מהצורך לנסח "סיכויים" באופן מתמטי, בתחילה בהקשר של הימורים ולאחר מכן בכל תחומי העניין.
סטטיסטיקה משמשת לניתוח התפלגות סטטיסטית, איסוף נתונים משורה של תצפיות אמפיריות לצורך ניתוח והסקת מסקנות.
כמו כן עולה הצורך לעיתים ביצירת מספרים אקראיים כדי לדמות אירועים טבעיים, לבצע סימולציה של מציאות מורכבת לשם בדיקה וחקירה או חיקוי התנהגות לצורכי למידה, הסבר או משחק.
תורת האינפורמציה עוסקת בין היתר גם בניסוח והגדרה פורמליים של מושג האקראיות.
ניתוח והגדרה של רצף אקראי בהקשר אלגוריתמי.
אחד הרעיונות המרכזיים הנובע מסיבוכיות קולמוגורוב הוא שמחרוזת סיביות היא אקראית רק אם היא קצרה יותר מכל תוכנת מחשב (דטרמיניסטית) המסוגלת לייצר אותה.
במילים אחרות, מחרוזת אקראית היא כזו שאינה ניתנת לדחיסה.
תחומי מדע רבים קשורים או עושים שימוש באקראיות.
ביניהם נמנים תורת הכאוס, קריפטוגרפיה, תורת המשחקים, תורת האינפורמציה, תורת ההסתברות, מכניקה קוונטית ומכניקה סטטיסטית.
במאה ה-19 ניסו פיזיקאים לנתח התנהגות צברים של חלקיקים תוך שימוש בכלים הסתברותיים בשל הקושי הרב בתיאור מדויק של המערכת באופן דטרמיניסטי.
מה שהוביל לפיתוח ענף חשוב בתרמודינמיקה, המכניקה הסטטיסטית בשני מישורים מקבילים, מכניקה קלאסית ומכניקה קוונטית.
על פי תורה זו, אירועים מיקרוסקופיים הם אקראיים במובן שלא ניתן לחזות תוצאתם אלא רק בהסתברות מסוימת גם בהינתן כל הפרמטרים הרלוונטיים.
למשל הקרינה הרדיואקטיבית הנפלטת מגרעין אטום בלתי יציב היא הסתברותית במובן שלא ניתן לדעת מתי בדיוק יתפרק חלקיק מסוים.
אפשר רק לחשב את ההסתברות שאירוע כזה יתרחש בטווח זמן מוגדר.
ההסבר המקובל לתופעה היה בסתירה לדעתם של מספר פיזיקאים ובראשם איינשטיין, שסברו כי המכניקה הקוונטית המושתתת על עקרונות הסתברותיים "אינה שלמה", הם האמינו כי אירועים פיזיקליים שנראים לכאורה כאקראיים חייבים להתרחש לפי תוואי דטרמיניסטי נסתר.
אלברט איינשטיין צוטט פעם: "אלוהים אינו משחק בקוביות עם העולם" (נילס בוהר השיב לו על כך: "איינשטיין, תפסיק לומר לאלוהים מה לעשות בקוביות שלו").
הוא ניסה לערער את יסודות המכניקה הקוונטית באמצעות פרדוקס איינשטיין-פודולסקי-רוזן.
שבעקבותיו התגלו גילויים חדשים שהובילו בין היתר לגילוי ההצפנה הקוונטית.
הצפנה קוונטית נשענת על תופעת אי הוודאות של פוטונים היכולים להימצא במצבים שונים בו זמנית, תופעה הנקראת סופרפוזיציה קוונטית .
מוטציה גנטית היא שכפול ושחלוף בין כרומוזומים בתהליך המיוזה.
תופעה בסיסית בביולוגיה בה בא לידי ביטוי ערבוב גנים בין כרומוזומים הומולוגיים.
המוטציות משנות את מאגר הגנים ויוצרות מגוון ביולוגי.
תורת האבולוציה מסבירה כיצד נוצרת מוטציה על ידי מנגנונים שונים כגון ברירה טבעית.
תופעה זו מנוצלת גם לשימושים מעשיים בשל הקושי לחזות במדויק את תהליך השחלוף, כגון, אלגוריתמים גנטיים.
תכונות של אורגניזמים מעוצבות במידה מסוימת גם עקב השפעת גנים.
צפיפות נמשים בפניו של אדם למשל, נקבעת על ידי גנים וחשיפה לאור, אולם מיקומם המדויק נוטה להיות קשה לחיזוי.
התנהגות בעלי חיים היא גם לעיתים כלי הישרדות.
לדוגמה, חרקים מעופפים בתוואי הנראה כאקראי כדי להקשות על טורפים לנחש את מסלול מעופם.
בתורת האינפורמציה מידע חסר משמעות או מידע "לא רלוונטי" הוא רצף של נתונים המכונים רעש.
רעש ביסודו הוא מספר חוזר של הפרעות זמניות בעלי תכונה סטטיסטית אקראית.
בתקשורת, אותות אקראיים הם אותות שלא ניתן לייחס להם משמעות בהקשר של מקור כלשהו.
תופעה הנקראת "הילוך אקראי" או "הילוך שיכור" היא היפותזה ידועה המסבירה אירועים מסוימים כמו התנהגות מחירי מניות, כתנועה בלתי צפויה דוגמת הילוכו המתנודד של אדם שתוי או תנועתן של נמלים מגששות.
תופעה השקולה במידת מה לתנועה הבראונית, תנועת חלקיקים האקראית בתרחיף, שנחקרה בתחילת המאה ה-19.
יש המאמינים בטענה פילוסופית שכל החלטה או מחשבה היא תוצאה דטרמיניסטית של רצף אירועים קודמים ולמעשה לא קיים מושג אקראיות כלל ביקום, אלא רק אי-צפיות (טענה זו נקראת דטרמיניזם קשה).
לפי טענה זו מאחר שרק תוצאה אחת אפשרית בכל אירוע נתון, אין דבר כזה אירוע בעל הסתברות, כלומר לגבי כל אירוע ייתכן רק אמת או שקר, אין מצב ביניים.
על אף שאקראיות היא תכונה אובייקטיבית, לעיתים מה שנראה כאקראי לעינו של אחד עשוי להראות רחוק מאקראי לעינו של אחר.
הדוגמה הטובה ביותר היא הצפנה.
מחרוזת סיביות של טקסט מוצפן כלשהו נראית כאקראית לכל דבר למתבונן מהצד, אולם אינה אקראית מנקודת ראותו של בעל מפתח ההצפנה המתאים.
לדידו לאחר פענוחה מקבלת המחרוזת 'האקראית' משמעות ברורה.
בהקשר זה המחרוזת אינה אקראית אלא "בלתי צפויה".
למעשה אחד ההיבטים החשובים של תכונת האקראיות הוא שקשה מאוד לקבוע האם מחרוזת סיביות היא אקראית אמיתית.
תמיד קיים חשש שהמחרוזת אינה אלא חלק מתבנית מסוימת שניתן להבחין בה באמצעות מידע נסתר כלשהו כמו מפתח הצפנה למשל.
זהו אחד המניעים לגילויים חדשים במתמטיקה שהתגלו כתוצאה מסקרנות ורצון להבין תופעות בלתי מוסברות.
ערכים מתמטיים ידועים כמו ערכו של פאי מקיימים תכונות הנראות לעין כאקראיות, אולם ברור שכיוון שנוצרו באופן דטרמיניסטי הם אינם אקראיים.
על כן הם נקראים "אקראיים מדומים" (פסאודו-אקראיים).
למתבונן מהצד שאינו מכיר את המערכת הם נראים כאקראיים.
רצף פסאודו-אקראי, נקרא בלתי צפוי בהקשר זה.
מערכות כאוטיות הן בלתי צפויות עקב התלות העדינה בתנאים התחלתיים רבים.
שאלת היותם בלתי צפויים מהיבט של חישוביות היא נושא פתוח.
יש הסבורים כי קיים קשר בין אקראיות לבין אי-צפיות חישובית.
תופעות אקראיות כשלעצמן אינן אקראיות לגמרי, במובן שניתן לחזות או להעריך את סיכויי התרחשותן.
ניתן לחשב את תוחלת חייהם של אטומים על אף שהתפרקותם אקראית.
או למשל על אף שלא ניתן לנחש צד מטבע בהטלה בודדת, אפשר להעריך באופן סטטיסטי כי לאחר מספר רב של הטלות כמחצית מהן יהיו עץ.
מקצת אירועים מאקרוסקופיים ניתנים לחיזוי מדויק על אף שברמה מיקרוסקופית הם בלתי צפויים.
על פי היהדות, המאמינה באל אחד, כל צעד ושעל בו צפוי בידי ההשגחה העליונה ובמקביל תתקיים בחירה חופשית.
כלומר האדם מסוגל לבצע החלטות לפי רצונו החופשי המוחלט ואינו נשלט בידי כח עליון ועם זאת החלטתו תהיה צפויה בפני האל היודע צפונות ליבו ומניעו הנסתרים.
ולכן אינה קיימת אקראיות בהחלטותיהם של בני האדם ובחירותיהם הם תוצר העבר והסביבה בה גדלו וחונכו, ובשל מורכבותם הרבה, קשה לצפות את התנהגותם.
רבי יוסף קארו ציין כבר ש"הטבע" בגימטריה שווה ל"אלהים".
כלומר בכל מה שקשור לטבע, אין אירועים אקראיים.
הכל גלוי וידוע לפני לבורא עולם.
תופעות טבע אינן רק פועל ידיו של אלוהים אלא חלק בלתי נפרד ממנו.
יוצא מן הכלל הוא בני אדם שלהם כושר החלטה וחופש בחירה לגבי מעשיהם וגורלם, לכאורה בסתירה לידיעה האלוהית האין סופית.
הרמב"ם מיישב סתירה זו באופן פשוט, הוא מבחין בין ידיעת בני אדם לידיעה אלוהית.
בני אדם מוגבלים בזמן ובמקום בעוד שידיעת אלוהים אינה מוגבלת, אין לפניו עבר הווה או עתיד.
ועל כן הבחירה החופשית אינה סותרת את האמונה כי הטבע מכוון בידי אלוהים.
גם בני דתות אחרים מודעים לסתירה לכאורה בין הידיעה האלוהית לבין מושג הבחירה החופשית.
תאולוגים נוצרים אחדים ניסו ליישב זאת באמצעות מושג אקראיות כבריאה אלוהית.
הפילוסופיה הבודהיסטית (קארמה) אינה מאמינה באקראיות ולפי אמונתה כל אירוע המתרחש הוא תוצאה של שרשרת אירועים קודמים.
מרטין לותר אבי הדת הפרוטסטנטית האמין על פי הבנתו את התנ"ך שלא קיימת אקראיות.
לפי הבנתו הבחירה החופשית מוגבלת לרמה נמוכה מאוד של קבלת החלטות.
הנצרות דגלה בעבר בהשקפת עולם דטרמיניסטית בעיקרה ולא האמינה באקראיות או בבחירה חופשית; זו אחת הסיבות להתנגדותה לתורת האבולוציה שלפיה התפתחות של אוכלוסיות מסוימות הייתה עקב וריאציה גנטית אקראית.
דונלד קנות', מדען מחשב ופרשן של הנצרות שחקר מספרים פסאודו-אקראיים, טוען שאלוהים ברא במכוון את האקראיות כדי לאפשר בחירה חופשית מוגבלת.
הוא מאמין שאלוהים מעוניין שתהיה בידי בני אנוש יכולת החלטה עד לרמה מסוימת.
בהתבסס על הבנתו בתחום המחשבים הקוונטיים, הוא סבור שאלוהים מפעיל שליטה דינאמית בעולם מבלי להפר את חוקי הפיזיקה.
לואיס, סופר ותאורטיקן נוצרי שחי במאה העשרים, התייחס רבות לנושא הבחירה החופשית.
הוא כתב שאלוהים רצה שתהיה בידי בני אדם בחירה חופשית למרות הידיעה כי הדבר בהכרח יוביל לרוע וסבל, אולם החופש שווה אפילו את המחיר הזה.
לדעתו, עולם ללא בחירה חופשית לא מאפשר את היכולת לאהוב.
אקראיות במתמטיקה, פוליטיקה או דת, מנוצלת בעיקר בשל התכונה המולדת של הגינות או העדר ההטיה שבה.
כמו השימוש שנעשה על ידי האתונאים באקראיות כדרך לחלוקה הוגנת של אדמות.
אקראיות משמשת כיום בפוליטיקה בעיקר כדרך בחירה הוגנת של מושבעים במערכת המשפט האנגלו-סכסונית או במערכת הגיוס לצבא ארצות הברית ומדינות אחרות.
כמו כן נעשה שימוש רב באקראיות בהימורים לסוגיהם באמצעות הטלת מטבע, קוביות, קלפי משחק ורולטות, הגרלות לוטו וכדומה.
היכולת לייצר מספרים אקראיים באופן הוגן אף היא חלק חשוב בתעשיית ההימורים האלקטרונית השיטות ליצירת המספרים בדרך כלל מפוקחות בידי רשויות החוק.
אקראיות משמשת גם למקרים בהם אין יכולת הכרעה, כמו ההחלטה באיזה צד או מי יתחיל ראשון במשחק כלשהו, או בבחירת אנשים למשימה לא רצויה.
אקראיות משמשת גם לצורך סקרי דעת קהל, משאלים ומדגמים.
במתמטיקה, בעיות מסוימות ניתנות לפתרון רק באמצעות מספרים אקראיים.
שיטת מונטה קרלו היא המפורסמת מבין השיטות המתמטיות שבהן משתמשים במספרים אקראיים כדי לפתור בעיות מתמטיות.
כמו כן אקראיות מסייעת בבדיקת ראשוניות ובאלגוריתמים גנטיים.
קיימות למעשה שלוש דרכים עיקריות ליצירת אקראיות:
אקראיות טבעית; אקראיות שמקורה בתופעות טבע ידועות כמו תנועה בראונית, התפרקות רדיואקטיבית.
אקראיות כאוטית; אקראיות שמקורה במצב התחלתי מורכב, אקראיות זו נלמדת בתורת הכאוס והיא אקראיות הנוצרת ממקור הרגיש מאוד לשינויים מינוריים במצבים התחלתיים עדינים.
כדור רולטה או קוביות משחק הם דוגמה טובה לאקראיות כזו.
אקראיות מדומה; אקראיות שנוצרת בדרך דטרמיניסטית, כגון במחשב.
קיימים מחוללי מספרים אקראיים רבים המבוססים על אריתמטיקה או אוטומט תאי.
התנהגות מערכת אקראית מסוג כזה ניתנת לחיזוי בהינתן הגרעין ההתחלתי והאלגוריתם.
מספרים פסאודו-אקראיים ניתנים להכנה בקלות ולרוב די בהם לצורך מעשי.
השימושים הרבים באקראיות הולידו שיטות רבות ומגוונות ליצירת מספרים אקראיים.
השיטות השונות נבדלות ברמת אקראיותן מבחינה סטטיסטית, ובקלות תפעולן.
לפני התפתחות המחוללים האקראיים החישוביים, נדרשה עבודה רבה בהכנת רצפים אקראיים ארוכים במידה מספקת ובאיכות הרצויה.
כיום המגוון הוא עצום, אולם לא כל אלגוריתם ליצירת מספרים אקראיים אכן עומד בדרישות מינימליות של אקראיות.
בדיקת אקראיות היא משימה קשה.
לא ניתן להוכיח מבחינה מתמטית כי רצף כלשהו הוא אקראי באמת, אולם ניתן לבדוק אקראיות מבחינה סטטיסטית חישובית.
ישנם כמה כלים מעשיים למדידת אקראיות סטטיסטית של רצפים בינאריים.
כולל מדידות המבוססות על מבחני תדירות, התמרה וסיבוכיות או שילוב ביניהם.
בין המבחנים הידועים נמנים אלו של קאק, פיליפס, יון, הופקינס, בת', דאי, זאמן ומרסגליה.
החומר המקיף ביותר אודות אקראיות הוא של דונלד קנות' בספרו The Art of Computer Programming כרך שני.
ראו: מחולל מספרים אקראיים: מבחנים סטטיסטיים.
לעיתים עולה טענה בפי מהמרים, שהיות שכל המספרים בסופו של דבר ייבחרו ברצף האקראי, אותם מספרים שלא הופיעו עדיין הם "הבאים בתור", במילים אחרות סיכוייהם גבוהים משל אלו שכבר הופיעו.
טענה זו נכונה רק אם מדובר בבחירת מספרים ללא חזרות, למשל כאשר מספרים שנבחרו מוסרים מהערימה, ואז הסיכויים של אלו שטרם נבחרו גדלים, כמו במשחקי קלפים מסוימים.
אולם כאשר מדובר במקרה הכללי של אקראיות הטענה אינה נכונה – אם מחזירים כל מספר שנבחר לערמה הרי שהסיכויים לבחירת כל מספר שווים, כמו במקרה של הטלת קוביות או בכל הגרלת לוטו נפוצה.
דרך נכונה להסתכל על זה היא שתהליך אקראי כמו הטלת מטבע אינו מכיל זיכרון, כך שלתוצאות קודמות אין כל השפעה על תוצאות עתידיות.
תכונה הסתברותית זו מכונה חוסר זיכרון.
תפיסה מוטעית אחרת היא האמונה שמספר מסוים הוא "מקולל" – אמונה טפלה שהיא כמעט היפוכה של הטענה הקודמת.
לא מעט מאמינים שמספרים שהופיעו בתדירות נמוכה בעבר, נוטים להדיר רגליהם גם בעתיד.
כמוה כטענה כי מספר מסוים "מבורך" שמושמעת מפי לא מעט מהמרים.
מבחינה מתמטית אמונות אלו מופרכות, למעט מקרים יוצאים מן הכלל שבהם המכשיר המייצר את המספרים האקראיים נוטה לצד כלשהו.
אמונות אילו לא לגמרי מופרכות כי באופן טבעי, אירועים בלתי צפויים או אי-ודאיים באופן מושלם אינם נפוצים, ותמיד קיימות הטיות מסוימות, דבר המאפשר ללמוד מהו האירוע בעל הסבירות הגבוהה ביותר שיתרחש.
אולם לא ניתן להשליך לוגיקה זו על מערכות שפותחו במיוחד על מנת לבטל הטיה סטטיסטית, כמו גלגל רולטה או קוביות משחק.
אקרומגליה (Acromegaly, בעברית: גידלון) היא מחלה נדירה אשר מוגדרת כגדילה גרמית מוגזמת עם נפיחות של הרקמות הרכות.
מקור המילה הוא ביוונית, ἄκρον – גפיים, μέγας – גדול.
המחלה גורמת לכך שעצמות כפות הידיים, כפות הרגליים והגולגולת ממשיכות לגדול באופן לא פרופורציונלי.
במחלה זו בלוטת יותרת המוח מפרישה כמויות גדולות מאוד של הורמון גדילה, סומטוטרופין, לרוב עקב גידול.
הגיל הממוצע להופעת המחלה הוא 32. סיכוי התמותה אצל חולים הוא פי 2 מאנשים בריאים, משום שהלב גם גדל ומפתח מחלות בשכבת שריר הלב כמו מיוקרדיטיס.
בשל התפתחותה האיטית של המחלה, קיים קושי באבחונה ולרוב האבחון מתרחש שנים לאחר התפרצותה.
אחת הבדיקות לאבחון המחלה היא העמסת סוכר: מתן 75 גרם סוכרוז אמור להוריד את רמת ה-GH (הורמון הגדילה) לאפס.
באדם חולה רמת ה-GH תישאר ללא שינוי.
באדם בריא דופמין מעלה את רמת ה-GH, ולעומת זאת באדם חולה הגידול מגיב לדופאמין אחרת ומוריד את רמת ה-GH.
ניתן לטפל בגידול בהקרנה או להסירו בניתוח.
כמו כן, ניתן להפריע לפעילות GH על ידי מתן פפטידים שיתחרו על קישורו לקולטן.
המחלה יכולה להיות גנטית, אך לרוב היא נגרמת עקב גידול ספציפי בבלוטת יותרת המוח: הגידול הוא אדנומה, לרוב בתאים הקרויים "סומאטוטרופים" (Somatotrophs).
הגידול מגביר את הפרשת הורמון הגדילה, שמגרה הפרשת IGF-1 - הגורם העיקרי בהופעת סימני המחלה.
אותה תופעה של הפרשה מוגברת של הורמון גדילה, מתבטאת אצל מבוגרים כאקרומגליה, ואצל ילדים כקומה גבוהה.
כשיש הפרשה מוגברת של הורמון הגדילה אצל ילדים, היא מתחילה לפני "סגירת לוחות האיפיזה" בתהליך התפתחות העצמות.
בעבר נודעה התופעה אצל ילדים כ'ענקיוּת', אך היום מתרכזים בזמן האבחנה בהיבט הפיזיולוגי – שיבוש בהורמון הגדילה, ונמנעים משימוש בשמות כמו "ענקיות" (או להפך, "גמדות").
כשילד מגיע ל"קומה גבוהה" , תיעשה אבחנה מבדלת, ותיבדק הסיבה לכך – האם זה אכן קורה בשל שיבוש בהורמון הגדילה, או מסיבות אחרות (הורים גבוהים, סינדרומים אחרים או מחלות מולדות אחרות).
מבחינה אפידמיולוגית, המחלה נחשבת לנדירה, בשכיחות של 40–70 חולים לכל מיליון איש.
בישראל כל שנה מתגלים כ-6 חולים חדשים.
שכיחות המחלה שווה בין נשים וגברים.
המחלה מאופיינת בהתפתחות אטית, לכן הגילוי נעשה בגילים 30 עד 50.
תיעוד רפואי ראשון של תופעת הגידלון נעשה על ידי הפיזיקאי הצרפתי פייר מארי (Pierre Marie) ב-1886, כאשר תיאר שני חולים עם תסמונת לא מולדת של הגדלת עצמות מוגזמת, וקבע את השם אקרומגליה לתופעה זו.
הורמון גדילה הוא הורמון חלבוני אשר מעודד גדילה, ייצור תאים, ויצירת מיני חלבונים ואנזימים בגוף.
הוא נוצר ונאגר בבלוטת יותרת המוח הקדמית.
הוא נחשב להורמון "לחץ", אשר גורם לעלייה בריכוזי גלוקוז וחומצות שומן בגוף, ומגרה ייצור של IGF-1 – חלבון שנקלט בכבד וגורם לאפקטי גדילה המתווכים על ידי הורמון הגדילה עצמו.
שימוש רפואי חוקי של ההורמון נעשה כדי לשפר גדילתם של ילדים שאינם גדלים באופן פרפורציוני לגילם.
דווחו מקרים רבים בהם ספורטאים עושים שימוש בהורמון זה, בניגוד לחוק, בשאיפה לשפר את תפקודם.
מחלת האקרומגליה מתפתחת באופן איטי וניתן להבחין בסימניה בגילים 30–40. החולה עצמו יכול להרגיש שינויים בגופו, כמו הזעת יתר וכאבי ראש.
כן הוא יכול לזהות גדילה בגפיו, באפו ובמצחו.
לעיתים קרובות נוצר צורך לקנות נעליים גדולות יותר, ויש קושי בענידה והסרה של טבעות מאצבעות הידיים.
בדיקה קלינית נעשית במדידת רמות מוגברות של הורמון הגדילה.
ואולם, בדיקה זו אינה אופיינית למחלת האקרומגליה, כי הפרשת הורמון זה נעשית באופן פולסטיבי (לא רציף) ובעיקר בלילה, בשעות השינה.
בנוסף לכך, טווח ערכי ההורמון בבדיקה זו יכול להכיל ערכים שמעידים הן על מצב פיזיולוגי תקין והן על מצב פתולוגי.
בדיקה אופיינית לאקרומגליה היא בדיקת העמסת סוכר: נותנים לחולה גלוקוז, המדכא את הפרשת ההורמון, ובודקים את רמת ההורמון לאחר 60 דקות, 90 דקות ו-120 דקות.
במצב נורמלי תהיה ירידה של 1 μg/L, במצב של מחלה תהיה ירידה יותר גדולה.
בדיקת רמות ה-IGF-1 טובה לסקירה ומעקב אחר המחלה, כי IGF-1 הוא האחראי בסופו של דבר להופעת התסמינים.
דרך נוספת לבדיקה ומעקב אחרי המחלה היא הערכת הורמוני בלוטת התריס: קורטיזול, פרולקטין, טסטוסטרון, גונאדוטרופין ושאר ההורמונים שבלוטת יותרת המוח מפקחת על הפרשתם.
בדיקת MRI של האוכף הטורקי במוח יכולה להיות יעילה בזיהוי גידולים באזור זה.
ב-90% ממקרי האקרומגליה ההפרשה המוגברת של הורמון הגדילה היא כתוצאה מגידול שפיר בבלוטת יותרת המוח הנקרא אדנומה.
גידול כזה מייצר בחלק מהמקרים לחץ פנים גולגולתי מוגבר, כמו בצומת עצבי הראייה, דבר הגורם לכאבי ראש והפרעות ראייה.
בנוסף, עקב גידול זה עלולים להופיע אצל האישה שינויים בווסת, ועקרות אצל גברים בשל ירידה בהפרשת הטסטוסטרון.
ישנה וריאציה ניכרת בתדירות ההפרשה של הורמון הגדילה וחומרת הגידול בבלוטה.
בדרך כלל, חולים יותר צעירים סובלים מגידולים יותר חמורים.
רוב הגידולים הם לא תורשתיים.
חלק ניכר מהם לא נגרם על ידי מוטציות מולדות, אלא על ידי שינוי בחומר הגנטי של תא מסוים.
באחוז קטן של חולים הגידול הוא לא בבלוטה, אלא בלבלב, בריאה או בבלוטת יותרת הכליה.
גידולים אלה יכולים לגרום להפרשה מוגברת של הורמון הגדילה, או להפרשה מוגברת של ההורמון האחראי על הפרשתו, ה-GHRH.
הטיפול היעיל והמוצלח ביותר הוא הסרה כירורגית של האדנומה ובכך הפחתת כמות הורמון הגדילה לרמה תקינה.
ניתוח זה מאפשר גם הקלה מהירה של נזק קיים לעצבי הראייה ויכול למנוע נזק תפקודי לבלוטת יותרת המוח.
ניתוחים אלה נעשים על ידי כניסה לבלוטת יותרת המוח דרך האף.
הטיפול התרופתי באקרומגליה מבוסס, ב-20 השנים האחרונות, על מקבילות של סומטוסטטין (סומטוסטטין אנלוגי).
סומטוסטטין הוא פפטיד מורכב מ-14 חומצות אמינו שמופרש באופן טבעי מהתת-רמה ובהגיעו ליותרת המוח הוא מדכא את רמת הורמון הגדילה באופן יעיל באמצעות היקשרותו לקולטנים לסומטוסטטין על פני התאים הסומטוטרופיים.
טיפול זה הניתן בזריקות ארוכות טווח ומפחית בהדרגה את התסמינים האופייניים לאקרומגליה ומסוגל בחלק ניכר מהחולים להקטין את גודל האדנומה.
לטיפול זה תופעות לוואי שכוללות שלשולים, כאבי בטן, אבני כיס מרה וגם היפרגליקמיה או היפוגליקמיה כתוצאה מיכולת הסומטוסטטין לדכא הפרשת אינסולין וגלוקגין בלבלב, אך בדרך כלל הטיפול נסבל היטב על ידי רוב החולים.
נעשה שימוש בטיפולים בקרינה כטיפול עיקרי או טיפול מלווה לניתוחים בבלוטת יותרת המוח.
בדרך כלל, פונים לטיפול זה כאשר חולים עוברים ניתוח אך שאריות של הגידול נמצאות בבלוטה.
מתן טיפול זה הוא בפרקי זמן של 4–6 שבועות.
הוא גורם לירידה של 50% ברמות הורמון הגדילה במשך תקופה של שנתיים עד חמש שנים.
הטיפול מלווה באיבוד של הפרשת עוד הורמונים מהבלוטה, כמו גונאדוטרופינים, אנדרוגנים ועוד.
ישנו תיעוד של איבוד ראייה, חבלות למוח, כתוצאה מטיפול רדיותרפי.
לאחר טיפול מוצלח, מאפייני המחלה כגון כאבי ראש, הפרעות ראייה, זיעת יתר וסוכרת, פוחתים במידה משמעותית או נעלמים לגמרי.
גדילה של רקמות רכות פוחתת באופן הדרגתי עד לחזרה לנפח וצורה נורמליים.
בנוסף לכך, עיוות תווי פנים המלווה את חולי האקרומגליה נעלם באופן הדרגתי במשך מספר שנים.
תוחלת החיים של המטופלים באופן מוצלח דומה לזו של אנשים נטולי מחלה.
סימני מחלת האקרומגליה נחלקים לשתי קבוצות עיקריות.
סימנים עקב גידול ביותר המוח:
חוסר הורמונים כמו הורמוני תריס, אדרוגנים וכו'
סימנם עקב הפרשה מיותרת של IGF-1:
ישנם תיעודים של סיבוכים רפואיים אצל אנשים הסובלים ממחלת אקרומגליה, בכך שהם עלולים לפתח מחלות קרדיווסקולריות, אי סבילות לסוכר ועד לסכרת, יתר לחץ דם וישנה גם נטייה לפתח גידולים שפירים וממאירים במערכת העיכול.
בשל כך, תוחלת החיים היא קצרה ב-10 שנים אם אינם מטופלים.
אקרוטירי ודקליה הם שני שטחים מנותקים וזעירים שנמצאים ברשות הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים באי קפריסין, במעמד של שטח בסיס ריבוני של הממלכה המאוחדת.
שני שטחים אלה משמשים גם כבסיסים של הצבא הבריטי, ועל כן נודעים גם בשם המאחד אזורי הבסיס הריבוניים של אקרוטירי ודקליה , המצוים באזור בעלי חשיבות אסטרטגית לחופי הים התיכון, נותרו שטח בריטי אוטונומי בעת (ולאחר) שהפכה קפריסין מקולוניה בריטית למדינה עצמאית באוגוסט 1960.
באמצע שנות ה-50, אל מול התרופפות האחיזה של הממלכה המאוחדת באזור תעלת סואץ, הוחל בהקמת מספר מחנות צבא בקפריסין.
אלו כללו את דקליה ואת בסיס אקרוטירי, שהיה שדה התעופה הגדול ביותר במזרח התיכון בשנות ה-50. הבסיסים היו ממוקמים באתרים בעלי חשיבות אסטרטגית - במזרח הים התיכון, בקרבת תעלת סואץ.
בחוזה האחריות (Treaty of Guarantee) משנת 1960, שנקבע בעת מתן העצמאות למושבה הבריטית קפריסין הבריטית, נקבעו אזור הבסיסים כבסיסים בריטיים ריבוניים, לאור חשיבותם האסטרטגית.
בשנים שבין 1960 - 1964 שילמו הבריטים דמי חכירה בגין השימוש בשטח, אולם בשל המחלוקת הקפריסאית של שנת 1964 הפסיקו הבריטים לשלם את דמי החכירה, וממשלת קפריסין ממשיכה לטעון שהם מגיעים לה.
באוקטובר 1964 קיימו קפריסאים יוונים מהשמאל הפגנות נגד קיום הבסיסים באי.
בשנת 1968 השתתפו מטוסים מאקרוטירי בחיפוש אחרי הצוללת אח"י דקר.
הבסיס גם שימש את מטוסי ארצות הברית במעקב אחר המצב בתעלת סואץ ובסיני.
ביולי 1974 קיבל מקאריוס השלישי, הנשיא שהודח בהפיכה, מקלט מדיני בשטח הבסיסים.
בלחימה שפרצה לאחר מכן, מצאו אזרחים שברחו מהקרבות מפלט בבסיסים ומהם הועברו לבריטניה במטוסים של חיל האוויר הבריטי.
פלישת טורקיה לקפריסין בשנת 1974 לא השפיעה על מעמדם של הבסיסים מאחר שבריטניה לא השתתפה בלחימה, והטורקים לא נכנסו לאזורים הבריטיים מחשש למלחמה עם בריטניה (בזכות זה נותרה איה נאפה בשליטה יוונית, מאחר שהבסיס ניצב בינה לבין הכוחות הטורקיים).
בסוף 1974 צמצמה בריטניה את כוחותיה בבסיסים באי, אך הותירה במקום נשק גרעיני.
שטח הבסיסים מנוהל על ידי "המנהלן של שטחי הבסיסים הריבוניים" (the Administrator of the Sovereign Base Areas) שהוא מפקד הכוחות הבריטיים בקפריסין.
המנהלן ממונה על ידי המונרך הבריטי בעצת שר ההגנה הבריטי.
הוא מהווה הן את הרשות המחוקקת והן את הרשות המבצעת, ומשמש למעשה כמושל השטח.
בבסיסים פועלת מערכת משפטית עצמאית הנפרדת מזו הקפריסאית וחלים בה חוקי מושבת קפריסין נכון לאוגוסט 1960 (בשינויים הנדרשים).
בשטחים מצויה הן מערכת בתי משפט אזרחיים והן מערכת בתי משפט צבאיים.
אקרוטירי ודקליה מהווים 3% משטחי היבשה של קפריסין (254 קמ"ר) מהם 122 קמ"ר באקרוטירי ו-132 קמ"ר בדקליה.
60% מהשטחים מצויים בבעלות פרטית (בין של אזרחים קפריסאים ובין של אזרחים בריטיים) ויתרת השטח מהווה שטח צבאי המצוי בחזקת הכתר הבריטי.
אקרוטירי ממוקמת בדרום מערב האי, בקרבת העיר לימסול.
דקליה ממוקמת בדרום מזרח האי, בקרבת לרנקה.
אקרוטירי גובלת בשטחי רפובליקת קפריסין ודקליה גובלת הן בשטחי רפובליקת קפריסין והן בשטחי האו"ם המפרידים בין רפובליקת קפריסין לבין הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין.
הכפרים קסילוטימוו ואורמידליה הם מובלעות קפריסאיות בשטח בסיס דקליה, גם תחנת הכוח בדקליה וישוב הפליטים שנמצא בבעלותה מהווים מובלעות בשטח הבסיס דקליה.
בעת שהוקם השטח העצמאי של הבסיסים נקבעו גבולות השטחים במטרה שמספר מועט של אזרחים יהיו בשטח.
כיום כ-14,000 תושבים מתגוררים בשטחים מהם כ-7,000 אזרחי קפריסין וכ-7,000 חיילים ובני משפחותיהם.
כל אזרח קפריסאי המתגורר בשטח זכאי לקבל אזרחות של מושבה בריטית (British Overseas Territories citizenship), אולם קפריסאים אלו אינם זכאים לאזרחות בריטית מלאה.
כלכלתם של התושבים המקומיים מתבססת על סיפוק צורכי הבסיסים הצבאיים ועל חקלאות.
רשת הכבישים הקפריסאית עוברת בתוך המובלעות.
מבחינה אווירית, קיימים בסיסים של חיל האוויר המלכותי בשתיהן.
אזורי הבסיס מהווים חלק מקידומת הטלפון של רפובליקת קפריסין, תוך שימוש בקידומת הבינלאומית 357+.
מספרים קוויים נמצאים באותו פורמט בן 8 ספרות, כאשר ארבע הספרות האחרונות הן מספרי ההרחבה.
המספרים בדקליה מתחילים עם הספרות 2474, ואילו אלה באקרוטירי מתחילים עם הספרות 2527.
שירותי הדואר מסופקים על ידי משרד הדואר של הצבא הבריטי.
הדואר אל אקרוטירי מופנה אל BFPO 57, בעת שהדואר אל דקליה ואל אייקוס ניקולאוס מופנה אל BFPO 58.
אקרה הארטס אוף אוק היא קבוצת כדורגל מהעיר אקרה, בירת גאנה.
הקבוצה, לצד קבוצת אסאנטה קוטוקו, הן הקבוצות המעוטרות ביותר בגאנה ולכל אחת מהן יש 19 אליפויות של הפרמייר ליג הגאנאי.
לקבוצה יש בנוסף 12 גביעים וכן תואר "ליגת האלופות האפריקאית בעונת 2000" כאשר בנוסף היא הגיעה עד חצי הגמר בעונת 1998. היריבה הגדולה ביותר של הקבוצה מאז הקמתה ועד היום היא אסאנטה קוטוקו שהייתה יריבתה הכמעט יחידה על תוארי האליפות השונים בגאנה לאורך השנים.
המועדון הוקם בשנת 1910 והיה למועדון הכדורגל השני באקרה אחרי "האינביסלבלס".
מועדון זה הוא המועדון הפעיל הוותיק ביותר בכדורגל הגאנאי כיוון שכל המועדונים שהוקמו לפניו התפרקו עם השנים.
המשחק הראשון של הארטס אוף אוק היה ב-11 בנובמבר 1911 נגד האינביסיבלס.
בשנת 1922 הוקמה "ליגת הכדורגל של אקרה" והארטס אוף אוק השתתפה בליגה זו וזכתה ב-6 מתוך 12 האליפויות בליגה זו.
בשנת 1956 הארטס אוף אוק הצטרפה לפרמייר ליג הגאנאי והפכה לאחד המועדונים המצליחים בליגה זו.
ב-9 במאי 2001, במהלך משחק בין הארטס אוף אוק לאסאנטה קוטוקו, שבמהלכו מחו אוהדי אסאנטה על גול לא חוקי לטענתם, החלה מהומה גדולה שגרמה להתקפה של כוחות המשטרה במגרש על אוהדי אסאנטה, אירועים שגרמו בסופו של דבר למותם של 126 מאוהדי אסאנטה, האירוע הקשה ביותר בתולדות הכדורגל האפריקאי כולו.
ב-20 בפברואר 2008 מונה אייל לחמן הישראלי למאמן הקבוצה.
הוא עזב את הקבוצה ב-13 ביוני אותה שנה.
בשנת 2021 לאחר הפסקה ארוכה הקבוצה זכתה באליפות הליגה, גביע ובסופר-קאפ.
בעונת 1999 הקבוצה חזרה לליגת האלופות האפריקאית, אז עברה בסיבוב הראשון את קבוצת אלה נגוואמה מגינאה המשוונית ועברה לסיבוב השני, בו גברה על קבוצת וילה SC מאוגנדה.
בשלב הבתים הוגרלה עם קבוצות אל-אהלי ממצרים, ראג'ה קאזאבלנקה המרוקאית ושוטינג סטארס הניגרית אך סיימה במקום השלישי ולכן הודחה.
העונה הגדולה של הארטס אוף אוק במפעלים האפריקאים הייתה בעונת 2000, אז זכתה בליגת האלופות האפריקאית כאשר היא עוברת בסיבוב הראשון את הקבוצה הגינאית אורויה אתלטיק קלאב ובסיבוב השני את הקבוצה מוטומה פמבה מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בשלב הבתים הוגרלה הקבוצה ביחד עם קבוצות אל-אהלי המצרית, לובי סטארס הניגרית וASC ג'אן ד'ארק מסנגל ולאחר ארבעה ניצחונות ושתי תוצאות תיקו דורגה במקום הראשון בבית והעפילה לגמר בו גברה על קבוצת אספרנס מתוניסיה בשני ניצחונות, הראשון בתוניסיה 2-1 והשני בגאנה 3-1 והוכתרה כאלופת אפריקה בעונת 2000.
בעונת 2001, עונה אחת אחרי ההישג ההיסטורי הקבוצה חזרה לליגת האלופות אך הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי קבוצת אטואיל דו קונגו מהרפובליקה של קונגו.
גם בעונת 2002 לא נחלה הקבוצה הישג כלשהו והודחה גם הפעם בסיבוב הראשון על ידי קבוצת סטאד מיאלן ממאלי.
בעונת 2003 ניצחה הפעם הקבוצה בסיבוב הראשון, הפעם את קבוצת AS דואנה מטוגו אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצה האנגולית אתלטיקו ספורט אביסאו.
בעונת 2004 הקבוצה עברה בסיבוב הראשון את קבוצת סטאד מיאלן ממאלי ועברה בסיבוב השני את קבוצת אתלטיקו ספורט אביסאו מאנגולה אך הפסידה בסיבוב השלישי לקבוצת אטואיל דו סאהל התוניסאית.
בעונת 2005 הקבוצה הפסידה כבר בסיבוב הראשון, הפעם לקבוצת דולפין אף.
(הקבוצה הגיעה עד חצי הגמר בעונת 1998)
(בנוסף סיימה כסגנית בעונת 2004)
אַקַקִי צֶרֶתֵּלִי (בגאורגית: აკაკი წერეთელი; ) היה משורר גאורגי בולט, ופעיל בתנועת השחרור הלאומית הגאורגית.
צרתלי נולד בכפר סחוויטורי בנפת סצ'חרה במחוז אימרתי שבגאורגיה (קרוב מאוד לכפר סצ'חרה), ב-9 ביוני 1840, בן למשפחת אריסטוקרטים בולטת.
שמו של אביו היה הנסיך "רוסטום צרתלי".
את ילדותו בילה בכפר "סוונה" בבית משפחת איכרים, על ידי אומנת כפרייה אף היא, כך שכל ילדותו ספג את אווירת חיי האיכרים הגאורגים.
את חוק לימודיו הוא סיים בגימנסיום בכותאיסי, בשנת 1852. בשנת 1863 סיים את לימודיו בפקולטה לשפות מזרחיות באוניברסיטת סנקט פטרבורג.
הנסיך צרתלי היה חבר קרוב של הנסיך איליה צ'בצ'בדזה, אינטלקטואל גאורגי מודרני, מנהיג הצעירים.
דור שנות ה-60 של המאה ה-19 שהונהג על ידי צ'בצ'בדזה וצרתלי מחה נגד המשטר הצארי, והטיף להתעוררות תרבותית ולהגדרה העצמית של הגאורגים.
צרתלי חיבר מאות פואמות פטריוטיות, היסטוריות, ליריות וסטיריות, וכן גם סיפורים הומוריסטיים ונובלה אוטוביוגרפית.
הוא היה מעורב באופן פעיל בפעילויות חינוכיות עיתונאיות ותיאטרליות.
השיר הפולקלוריסטי המפורסם, סוליקו, מבוסס על שיר לירי של צרתלי.
הוא נפטר ב-26 בינואר 1915, ונקבר בפנתאון המכובדים הגאורגיים בפנתאון מתאצמינדה שבטביליסי.
אקציה היא כינוי של סדרת פעולות אלימות של הכוחות הנאציים באזורי מגורים או ריכוז של יהודים, כגון הגטאות.
האקציה, נועדה לשם טרנספורט – איסוף ושילוח כפויים ממקומות הימצאם (מגוריהם הקבועים) אל מחנות ריכוז והשמדה, אשר נוהלה על ידי כוחות גרמניה הנאצית: הגסטאפו, האס אס ואחרים בסיוע כוחות שיטור מקומיים, בתקופת מלחמת העולם השנייה.
אקציה אופיינית כללה קריאה ליהודים, המלווה בצו של שלטונות האזור, להיאסף באתר מרכזי (כיכר העיר או צומת דרכים מרכזי) במועד מסוים.
לעיתים נאמר ליהודים או לנציגיהם, שביקשו לדעת לאן השילוח, כי יוסעו אל "מחנות עבודה" ב"מזרח אירופה", והם אף נתבקשו לשלוח איגרת על כך לקרובי משפחה אחרים.
נאמר ליהודים שיוכלו לקחת עמם כסף ודברי ערך במטלטליהם.
הגרמנים הקפידו על ניהול מפורט ומלא של האקציה.
יהודים שלא צייתו לצו המורה על איסופם ושילוחם, נרדפו על ידי השלטונות המקומיים ושלטונות הכיבוש הנאציים, שפיקחו עליהם.
בודדים ובעלי ממון או קשרים הצליחו להימלט מהאקציה ולהתחבא עד קץ השלטון הנאצי באזורם.
כאשר נאספו היהודים באתר השילוח, הם כותרו על ידי כוחות חמושים, הובלו והועלו לאמצעי תחבורה אל מחנה הריכוז וההשמדה המיועד.
באקציות נהגו השוטרים והתושבים המקומיים בדרך כלל באלימות רבה כלפי היהודים, ויהודים רבים נרצחו באכזריות עוד בטרם התבצע השילוח עצמו.
האקציות נוהלו בסדר ובארגון רב, ועד השלבים האחרונים של המלחמה (הגם שלקחו משאבים בכוח אדם, דלק, אמצעי הובלה וכדומה מגרמניה הנאצית).
שכן, ארגונן הצריך לוגיסטיקה מסועפת כדי לבצע את שילוחן למחנות של קהילות רבות, חלקן קטנות ונידחות, בכלי תחבורה שונים: רכבות, משאיות, אסדות וספינות.
אקצרה היא שיטת תיאור של אשליית מרחב בציור או בתבליט באמצעות דמויות ועצמים המוצבים בזווית למישור התמונה היוצרת אשליה שהם נסוגים במרחב.
הדמות או החפץ "מוקצר" על דרך האשליה באופן שייראה כמצוי במישור ה"חותך" את מישור התמונה.
אשליה זו נוצרת באמצעות הגדלת ממדיהם של החלקים הסמוכים לקדמת התמונה והקטנת ממדי החלקים הרחוקים ממנה, ובאמצעים פרספקטיביים נוספים.
אקרומיופלסטיה הוא טיפול ניתוחי לשינוי צורת שיא הכתף של עצם השכם (אקרומיון בלעז) הנערך לחולים עם קרע במסובבי הכתף.
סיכויי הצלחת הניתוח עולים ככל שמועד הניתוח קרוב למועד החבלה, גיל צעיר, קרע קטן וללא מחלות רקע כמו סוכרת ומחלות כלי דם או עישון.
ניתוח זה מטרתו לשפר את איכות החיים מבחינת כאבים ופעילות ביד מעל גובה הכתף, בעיקר כוח.
באדם פעיל וצעיר הניתוח יכול לתרום לפעילות הכתף.
ככל שהחולה מתרחק מזמן הקרע יורדים סיכויי התפירה.
כל עוד אין רטרקציה של הגיד (התרחקותו מאזור האחיזה בראש עצם הזרוע עקב משיכתו על ידי השריר) סיכויי הניתוח עולים.
ללא ניתוח הקרע עלול לגדול.
וזוהי אחת ממטרות הניתוח, למנוע את גדילתו מקרע קטן לקרע גדול.
ניתוח משייפים את שיא הכתף של עצם השכם כדי להקטין את הסיכוי לקרע נוסף בעתיד.
החלטה לגבי ניתוח תלויה במידת ההפרעה התפקודית והכאבים .
ההחלטה מתבצעת בין המטופל לבין האורתופד המנתח תוך התבססות על בדיקה גופנית, מצב בריאותי, מחלות רקע ובדיקות ההדמיה.
אין חיבור של הגיד ללא ניתוח.
לאחר הניתוח נערך שיקום הנמשך בין שלושה לשישה חודשים.
החזרה לפעילות יום יומית היא סביב 6 שבועות ולפעילות ספורטיבית כ-6 חודשים עד שנה.
הצלחת הניתוח תלויה בגורמים שצוינו למעלה.
כשבתנאים האופטימליים יש בין 80 ל-90% הצלחה.
לאחר הניתוח מופיעים כאבים למשך מספר שבועות עד מספר חודשים.
יש סיכונים בניתוח אך שכיחותם נמוכה, הסיכונים הם: פגיעה בכלי דם, בעצבים סיבוכים בהרדמה, כתף קפואה, וכישלון בהצלחת הניתוח.
נחיצות ההליך מוטלת בספק שכן נמצא שלניתוח לתיקון קרעים במסובבי הכתף ללא ביצוע של אקרומיופלסטיה תוצאות טובות מבחינת תפקוד והרגשה גם שנים לאחר הניתוח.
אקרוליין (Acrolein; שם מדעי: propenal) הוא האלדהיד הבלתי רווי הפשוט ביותר.
החומר הוא נוזל חסר-צבע, בעל ריח חזק ולא נעים.
ריח שמן שרוף (בעת הרתחת שמן בישול לנקודת העשן שלו) נגרם מהתפרקות גליצרול שבשמן לאקרוליין.
אקרוליין מיוצר באופן תעשייתי על ידי חמצון-חיזור של פרופן, כשהאוויר משמש כמקור לחמצן, ונדרש תחמוצת מתכות כזרז הטרוגני, כך שהניסוח הכימי הוא: CH2=CHCH3 + O2 → CH2=CHCHO + H2O.
אקרוליין בצורתו הטהורה הוא רעיל, ובמגע ישיר עם העור, העיניים וחללי האף הוא גורם לצריבה חזקה.
למרות שהאקרוליין נמצא במאכלים המטוגנים בשמן עמוק, נוכחתו היא רק כמה מיקרוגרמים ספורים לקילוגרם, בעוד שהכמות המזיקה היא כ-7.5 מיליגרם לק"ג אחד של מסת גוף.
אקרוסטיכון הוא מונח בתחום השירה והפרוזה, המבטא סידור מכוון של שורות, מילים או בתים, באופן שהאותיות שבראשן יוצרות רצף אלפביתי מוכר, שם, ביטוי או משפט.
מקור המילה אקרוסטיכון ביוונית, והיא שילוב של המילים Akros – קיצון, ו-Stichos – שורה.
במקרא נמצאים אקרוסטיכונים במספר מקומות.
האקרוסטיכונים הבולטים ביניהם מופיעים במגילת איכה, במשלי ובכמה ממזמורי תהלים.
המשותף לרוב האקרוסטיכונים שנמצאו במקרא הוא שהם מבוססים על סדר האלף בית (אף שנמצאו מספר מועט של אקרוסטיכונים המצטרפים למילים קצרות במקרא).
באכדית נמצאו שבעה אקרוסטיכונים היוצרים שמות או משפטים הנוגעים ליצירה או למחברה.
האקרוסטיכון הבבלי המוכר ביותר נמצא ביצירה "התיאודיציה הבבלית", המתוארכת ל-1000 לפנה"ס בקירוב וכתובה באכדית.
בשיר 27 בתים, היוצרים אקרוסטיכון בו נזכרים שמו ותאריו של מחבר היצירה.
ההבדל העיקרי בין האקרוסטיכונים הכתובים אכדית לאלו שבמקרא הוא שהם נושאים מסר מילולי בעל משמעות, ואילו מרבית האקרוסטיכונים במקרא בנויים על פי סדר האלפבית העברי ואינם יוצרים מילים או משפטים.
הבדל נוסף נובע מאופיו של הכתב האכדי.
הכתב האכדי מורכב מסימנים המסמלים הבהרות שלמות, בעוד שהכתב העברי הוא אלפביתי.
קיים קושי בפענוח האקרוסטיכונים באכדית הנובע מכך שאותו הסימן יכול לסמל מספר הבהרות שונות.
כך בחלק מהאקרוסטיכונים האכדיים סימן נקרא כהבהרה אחת בתוך השיר, וכהבהרה שונה לחלוטין במסר האקרוסטיכון.
באוצר השירה האוגריתית לא ידועים לנו אקרוסטיכונים של ממש, אולם ישנם טקסטים המכילים רצף של מספר שורות הפותחות כולן במילה או הבהרה זהה.
כמה חוקרים ביקשו לראות בטקסטים אלה "קוואזי-אקרוסטיכונים" (מעין אקרוסטיכונים).
ואולם, במקרים אלה לא מתקבל צירוף בעל משמעות כלשהי, ולכן קשה לראות הקבלה כלשהי בין "קוואזי אקרוסטיכונים" אלה לאקרוסטיכון המקראי.
במצרית נמצאו מספר שירים שעושים שימוש בתחבולה ספרותית הדומה במידת מה לאקרוסטיכון.
אחד מן השירים הללו נקרא "המנון לאמון" והוא חובר באלף השני לפנה"ס.
במזמור זה, המילה הראשונה בכל בית היא בעלת צליל הדומה למספרו של הבית.
אמצעי ספרותי זה מזכיר במידה מסוימת את רעיון האקרוסטיכון האלפביתי שמופיע במקרא, שכן בשני המקרים פתיחת הבית מבטאת את מספרו בשיר.
ביחס לכלל הספרות שנמצאה במזרח הקדום, התופעה של אקרוסטיכון אלפביתי היא ייחודית למקרא.
בספר תהלים יש שמונה אקרוסטיכונים אלפביתיים.
זהו המקור הגדול ביותר לאקרוסטיכונים במקרא.
בחלק מהמזמורים האקרוסטיכון הוא מלא, ובחלקם האקרוסטיכון חסר אותיות.
האקרוסטיכונים האלפביתיים נבדלים בתדירות החלפת האותיות.
בשלושה אקרוסטיכונים מופיעה אות האלפבית בראשית כל פסוק (תהילים כ"ה, ל"ד, קמ"ה), בשני אקרוסטיכונים מתחלפת אות לרוב כל שני פסוקים (תהילים ט', תהילים ל"ז), בשני מזמורים האות מתחלפת בכל צלע (תהילים קי"א, תהילים קי"ב) ובמזמור אחד מתחלפת האות כל שמונה פסוקים (תהילים קי"ט).
במזמור זה, "תהלה לדוד", מופיע אקרוסטיכון אלפביתי מלא, למעט האות נו"ן שחסרה בו.
הוצעו מספר הסברים מדוע לא נכללה נו"ן במזמור.
בתלמוד הבבלי מובא הסברו של רבי יוחנן שנאמר על דרך הדרש: "אמר רבי יוחנן מפני מה לא נאמר נו"ן באשרי מפני שיש בה מפלתן של שונאי ישראל" (בבלי ברכות, ד, ע"ב).
הנו"ן, המופיעה בפסוק "נָפְלָה לֹא תוֹסִיף קוּם בְּתוּלַת יִשְׂרָאֵל" (), מתקשרת לנפילת ישראל, ומאחר ודוד לא רצה לראות במפלת ישראל, נמנע מלכלול נו"ן במזמור חשוב זה.
במספר נוסחים אחרים כגון תרגום השבעים, הוולגטה ואחת מגרסאות תהלים שנמצאו בקומראן, נוסף פסוק במקום הנו"ן החסרה בנוסח המסורה.
בקומראן הפסוק שנוסף הוא: "נאמן אלוהים בדבריו וחסיד בכול מעשיו".
חוקרים משערים שזהי תוספת מאוחרת ולא חלק מהמזמור המקורי.
אחת הסיבות לכך היא שהצלע השנייה בפסוק חוזרת במדויק על המופיע בפסוק י"ז ("...וחסיד בכל מעשיו"), בעוד שבגרסה החסרה אין כלל כפילויות דומות.
בנוסף, הביטוי "נאמן אלוהים בדבריו" מזכיר את הברכה שנאמרת לאחר ההפטרה "האל הנאמן בכל דבריו" וזהי הוכחה אפשרית לכך שפסוק זה הוא תוספת מאוחרת.
מבחינה תוכנית השמטת הנו"ן לא פוגמת ברצף המזמור והיו אף שטענו שהחסרת הנו"ן תורמת למבנהו.
בנוסף לאקרוסטיכון האלפביתי הבולט במזמור זה, נטען שבאמצע מזמור זה מופיע אקרוסטיכון הפוך של המילה "מלך" בפסוקים י"א-י"ג:
כבוד מלכותך יאמרו וגבורתך ידברו
להודיע לבני האדם גבורתיו וכבוד הדר מלכותו
מלכותך מלכות כל עלמים וממשלתך בכל דור ודור
אמנם, כל אקרוסטיכון אלפביתי שלם כולל את הצירוף "מלך", שכן זהו היפוך רצף אותיות האלפבית הרגיל.
אך במזמור זה מופיעות דווקא בפסוקים אלו מילים משורש "מל"כ", ומשום כך אפשר שבמזמור קמ"ה אקרוסטיכון זה הוא מכוון.
במזמור כ"ה מופיע אקרוסטיכון החסר את האותיות וי"ו וקו"ף כאשר במקום הקו"ף מופיעה רי"ש פעמיים ובסופו נוספה האות פ"ה.
במזמור ל"ד מופיע אקרוסטיכון החסר את האות וי"ו בלבד.
בסופו מופיעה גם כן האות פ"ה.
ע"פ צ'רסקו, המטרה בהוספת האות פ"ה בסוף שני מזמורים אלו היא על מנת ליצור אקרוסטיכון של המילה "אל"ף" על פני התחלתו אמצעו וסופו של המזמור (פסוקים א', י"א וכ"ב בשני המזמורים).
אקרוסטיכון משוער זה מסייע להדגיש את אופיים האלפביתי של שני המזמורים והשמטת האות וי"ו שומרת על אורך של 22 פסוקים כמספר אותיות האלפבית.
חוקרים אחדים אף הציעו כי השמטתה של וי"ו דווקא מבוססת על שיטת האתב"ש, צופן החלפה שבו האות הראשונה באלפבית מוחלפת באחרונה, השנייה בזו שלפני האחרונה, וכן הלאה (א-ת, ב-ש, ג-ר, וכן הלאה): על פי שיטה זו, וי"ו היא בת זוגה של פ"ה, והשמטתה מפצה על הכפלת האות פ"ה באקרוסטיכונים אלה.
אברכה את ה' בכל עת תמיד תהלתו בפי
בה' תתהלל נפשי ישמעו ענוים וישמחו
גדלו לה' אתי ונרוממה שמו יחדו
לכו בנים שמעו לי יראת ה' אלמדכם
שֹמר כל עצמותיו אחת מהנה לא נשברה
תמותת רשע רעה ושנאי צדיק יאשמו
פודה ה' נפש עבדיו ולא יאשמו כל החסים בו ()
בשני מזמורים אלו מופיע אקרוסטיכון חלקי שתחילתו במזמור ט' וסופו בסוף מזמור י'.
בתרגום השבעים מופיעים שני מזמורים אלו כמזמור אחד.
גם רש"י התייחס לשני מזמורים אלו כמזמור אחד מאוחד.
במזמור ט' מופיעות מרבית האותיות שבחציו הראשון של האלפבית – מאל"ף עד כ"ף.
מזמור י' פותח בלמ"ד הממשיכה את האקרוסטיכון, ומסתיים באותיות קו"ף עד תי"ו בפסוקיו האחרונים.
מזמור ל"ז עוסק בהנחיות מוסריות.
אותיות האקרוסטיכון מופיעות על פי רוב במרחק של שני פסוקים זה מזה.
ברובו מורכב המזמור מבתים בעלי שני פסוקים.
בכל בית פסוק אחד שבו הנחיה מוסרית המתחילה באות האקרוסטיכון, ופסוק נוסף המעניק הסבר או חיזוק להנחיה זו.
האקרוסטיכון אינו שלם: חסרה בו האות עי"ן.
בנוסף, תבנית הבתים בני שני פסוקים איננה נשמרת לכל אורכו.
שני מזמורים אלו דומים מאוד זה לזה בסגנונם ובמבנם.
שניהם כוללים אקרוסטיכון במבנה זהה, בו בכל פסוק שתי צלעות, וכל צלע פותחת באות מהאקרוסטיכון.
זאת למעט שני הפסוקים האחרונים שבכל אחד מהם 3 צלעות ו-3 אותיות מהאקרוסטיכון.
מזמור קי"א מתמקד בגדלותו וצדקתו של האל, ואילו מזמור קי"ב מתאר את הצדיק ירא ה' ושכרו.
בנוסף למבנה האקרוסטיכוני הזהה, ישנם ביטויים דומים או זהים המופיעים בשני המזמורים, כמו "חנון ורחום" () ו"חנון ורחום וצדיק" או "(ו)צדקתו עמדת לעד" (; ; ).
קווי הדמיון הרבים בין שני המזמורים האלו מביאים את רוב החוקרים להסכים שהם נכתבו על ידי מחבר אחד.
מזמור קי"ט הוא הארוך מכל מזמורי תהלים וארכו 176 פסוקים.
הנושא המרכזי במזמור זה הוא שבח התורה.
הוא מחולק ל-22 בתים שכל אחד מהם מחזיק שמונה פסוקים המתחילים כולם באות האקרוסטיכון.
הדוגמה היחידה במקרא לאקרוסטיכון במבנה דומה שבו חזרה על האותיות נמצאת בפרק ג' באיכה, שבו בכל בית שלושה פסוקים המתחילים באות מהאקרוסטיכון.
לעומת זאת במרבית הטקסטים הבבליים הכתובים באקרוסטיכון ישנה חלוקה המזכירה את מזמור קי"ט, כלומר: השיר מחולק לבתים ובכל אחד מהם 'אות' מהאקרוסטיכון פותחת את כל שורות הבית.
משלי ל"א – "אשת חיל"
השיר "אשת חיל" מופיע בסוף ספר משלי והוא עוסק בשבח האישה האידיאלית וכלילת המעלות.
השיר בנוי כאקרוסטיכון אלפביתי שלם בו כל פסוק פותח באות מן האלפבית.
הפסוק האחרון, באות תי"ו, מסיים את "אשת חיל", ומסיים גם את ספר משלי כולו.
מגילת איכה מכילה קינות על חורבן בית המקדש הראשון.
ארבע הקינות הראשונות בנויות באקרוסטיכון אלפביתי שלם.
הפרק החמישי והאחרון אינו מכיל אקרוסטיכון, אך הוא באורך של 22 פסוקים, כמניין אותיות האלפבית.
חוקרים רבים סבורים כי מספר זה של פסוקים אינו מקרי, וכי פרק ה' משתמש ב'אקרוסטיכון ריק', כלומר, הוא מכיל 22 פסוקים בגלל הזיקה הכללית שלו למסגרת של אקרוסטיכון, אך סדר האותיות חופשי ואיננו עוקב אחר האלף-בית.
אם נקבל הנחה זו, הרי מגילת איכה כולה מעוצבת בצורה זו או אחרת סביב האלפבית העברי.
פרקים א', ב' וד' הם באורך 22 פסוקים כל אחד, והם כוללים אקרוסטיכונים בהם כל פסוק מתחיל באות מאותיות האלפבית.
בפרקים א' וב' יש בכל פסוק שלוש שורות-שיר ואילו בפרק ד' שתי שורות-שיר.
שלושת הפרקים האלו קשורים זה לזה גם מבחינות אחרות.
כך למשל, שלושתם פותחים במילה "איכה".
פרק ג', לעומת זאת, יוצא דופן במבנהו.
בכל בית שלושה פסוקים הפותחים כל אחד באות מהאקרוסטיכון, כך אורכו הוא 66 פסוקים – בשונה מכל הפרקים האחרים.
בפרק א' באיכה, האקרוסטיכון האלפביתי מתחלק לשני חלקים שווים באורכם: הראשון מאל"ף עד כ"ף, והשני מלמ"ד עד תי"ו.
במחצית הראשונה, המקונן מדבר בגוף שלישי על "בת ציון", היא ירושלים, שחרבה.
במחצית השנייה, לעומת זאת, "בת ציון" מבכה בגוף ראשון את מר גורלה.
במקרה זה, חציית האקרוסטיכון לשניים משמשת כאמצעי אמנותי להבלטת נקודות המבט השונות בקינה.
בשלושה מפרקי איכה (ב', ג' וד') סדר האלפבית שונה במקצת מן הסדר הידוע: האות פ"ה מופיעה לפני האות עי"ן.
מאחר שתופעה זו חוזרת שלוש פעמים סביר שאין מדובר בטעות, אלא בבחירה מכוונת.
חיזוק נוסף לכך הוא, שבית האות פ"ה נפתח באופן כמעט זהה בפרקים ב' וג': "פצו עליך פיהם" () ו"פצו עלינו פיהם" ().
בחפירות ארכאולוגיות נמצאו כמה כתובות אלפבית עתיקות בהן סדר האותיות פ"ה ועי"ן הפוך מן המוכר לנו, כמו בפרקים אלה באיכה.
פ"ה מקדימה את עי"ן גם בתרגום השבעים למזמור אשת חיל.
כמו כן, בגרסה של איכה פרק א' המופיעה באחת ממגילות קומראן פ"ה מקדימה את עי"ן, שלא כמו בנוסח המסורה שלפנינו.
ייתכן שעדויות אלו יכולות להצביע על סדר אחר שהיה מקובל לאלפבית.
היו חוקרים שהציעו שגם במזמור ל"ד בתהלים, הקדימה פ"ה את עי"ן בנוסחו המקורי, על אף שאין לכך כל עדות נוסח עתיקה.
זאת על פי ההקשר בלבד: הפסוק הפותח באות צד"י במזמור זה לא מתאים להיקרא כהמשכו של הפסוק הפותח באות פ"ה, אלא דווקא כהמשכו של הפסוק הפותח באות עי"ן.
רבי יוחנן ורבא נדרשו אף הם לסוגיית שינוי סדר האותיות באיכה.
הם סברו, על דרך הדרש, ששינוי סדר הפ"ה והעי"ן נועד לרמוז כי חטא המרגלים בהוצאת דיבתה של הארץ, הביא לחורבן המתואר במגילת איכה.
לשיטתם, המרגלים דיברו בפיהם רעה על הארץ ותיארו דברים שלא ראו בעיניהם, ולכן הוקדמה באיכה, האות פ"ה המתקשרת לפה, לאות עי"ן המתקשרת לעין: "בשביל מה הקדים פ"א לעי"ן בשביל מרגלים שאמרו בפיהם מה שלא ראו בעיניהם".
יש לציין שעל פי פשט הדברים, סיפור המרגלים אינו מוזכר כלל באיכה.
במדרש איכה רבה חוזרים דברים דומים, אך ללא אזכור המרגלים: "מפני מה הקדים פ"ה לעי"ן?
לפי שהן אומרים בפה מה שלא ראו בעין".
ייתכן שבאיכה ה', בחלקה האחרון של המגילה, ישנה התייחסות תמציתית לתבנית האקרוסטיכון האלפביתי המופיע בארבעת הפרקים הקודמים.
באיכה ה', י"ט-כ', המילים שבראש צלעות הפסוקים מתחילות באותיות אל"ף, כ"ף, למ"ד ותי"ו.
אותיות אלו הן בדיוק ההתחלה (א'), האמצע (כ', ל') והסוף (ת') של האלפבית העברי:
אקרוסטיכון מינימלי זה, אם אכן קיים, מהווה מעין סיכום למגילת איכה, הרצופה באקרוסטיכונים אלפביתיים.
לא ידוע מדוע דווקא מגילת איכה מתאפיינת בשימוש כה אינטנסיבי באקרוסטיכון.
חוקרים שהתייחסו לשאלה זו הציעו שהאקרוסטיכון, בהיותו מסגרת נוקשה ופורמלית באופיה, מתפקד כגורם המאזן את ההתפרצות הרגשית רבת העוצמה שבמגילה, ובכך הופך אותה מזעקה בלתי מרוסנת ליצירה ספרותית מאורגנת שמובנה בה מתח בין צורה לתוכן.
לפי כמה חוקרים, פרק א' בספר נחום מכיל אקרוסטיכון חלקי.
אקרוסטיכון זה, אם קיים, הוא מאוד חסר ולא עקבי.
הוא מגיע רק עד האות כ"ף וחסרות בו האותיות דל"ת, זי"ן ויו"ד.
בנוסף, הרווח בין אותיות האקרוסטיכון אינו זהה, ומיקומן אינו זהה בפסוקים השונים.
יש לציין כי כל האקרוסטיכונים האחרים שזוהו במקרא, נמצאים בפרקי שירה ומזמור.
זהו האקרוסטיכון היחיד שנמצא בטקסט נבואי.
חוקרים העלו כמה השערות לגבי תפקידו של האקרוסטיכון האלפביתי.
אפשר שמטרתו של האקרוסטיכון דידקטית, והוא נועד לסייע לקורא המזמור לזכור את תוכנו כדי שיוכל לחזור עליו בעל פה.
השערה זו עשויה להתאים למספר אקרוסטיכונים כגון אלה שבתהלים קי"א – קי"ב.
ואולם במקרים אחרים, כדוגמת מזמור קי"ט או איכה ג', אין צורת האקרוסטיכון מקלה על זיכרון היצירה.
על פי השערה אחרת, לאקרוסטיכון תפקיד ספרותי: הוא נועד להעניק תחושה של שלימות ליצירה, וליצור את הרושם שהנושא נדון עד תום, מאל"ף ועד תי"ו.
מזמור קי"ט משמש דוגמה נאה להצעה זו.
חוקרים אחדים שיערו כי מדובר בקישוט אומנותי משוכלל שנועד להקנות לשיר איכויות מיוחדות המבליטות את כישרונו הפואטי של מחבר השירה: אקרוסטיכון אלפביתי מהווה מסגרת מוגבלת ונוקשה, והיכולת לחבר יצירה מוצלחת במגבלות אלה נחשבת לביטוי של כישרון ספרותי מיוחד.
עוד הוצע כי עיקר תרומתו של האקרוסטיכון ליצירה היא במישור הוויזואלי, שכן הוא יוצר אפקט ויזואלי הרמוני עבור קורא המעיין בה כשהיא בצורתה הכתובה.
אקציית ארנטפסט הייתה אקציית ירי המוני שבוצעה על ידי אנשי האס אס במיידנק ובתת-מחנות של מיידנק.
מטרת המבצע הייתה חיסול יהודי לובלין, וכן חיסולם של כל עובדי הכפייה במחנות.
המבצע התרחש ב-3 בנובמבר 1943. קרוב ל-43,000 יהודים נרצחו בפקודתם של כריסטיאן וירט ויקוב שפורנברג במהלך האקציה.
המבצע נחשב לסופו של מבצע ריינהרד.
מבצע "חג הקציר" היה הטבח ההמוני הגדול ביותר של יהודים, והיחיד שבוצע רק על ידי גרמנים בזמן המלחמה.
מספר הקורבנות במבצע זה עמד על כ-43,000 יהודים, גבוה ב-10,000 ממספר הקורבנות בטבח של היהודים בבאבי יאר בספטמבר 1941.
תזמון המבצע בא ככל הנראה כתגובה למאמצי היהודים לשרוד ולמרוד בנאצים (למשל המרד בסוביבור ובטרבלינקה, וכן הפעילות המחתרתית בגטאות בוורשה, ביאליסטוק ווילנה).
אנשי האס אס חששו מהתקוממויות נוספות של היהודים בגנרלגוברנמן, בעת שמתקפת הנגד הסובייטית התקרבה לעברם.
כדי למנוע התנגדויות נוספות החליט האס אס להרוג את רוב היהודים שהועסקו כעובדי כפייה במחנות טרווניקי, פוניאטובה ומיידנק וכן בתתי-המחנות של מיידנק.
לאסירים ניתנה ההוראה לחפור שוחות "נגד טנקים", מבלי שידעו דבר על תכליתה האמיתית של ההוראה.
"חג הקציר" היה הטבח הגדול ביותר שהתרחש ביום אחד ובמחנה אחד על ידי הגרמנים בשואה, 43,000 נפשות נרצחו בשלושה אתרים סמוכים.
המבצע החל עם שחר ה-3 בנובמבר 1943. המחנה הראשי של מיידנק וכן תתי-המחנה טרווניקי ופוניטובה הוקפו על ידי אנשי אס אס, אנשי גדוד המילואים 101 של משטרת הסדר ומתנדבי טרווניקי.
היהודים הוצאו מן המחנות בקבוצות, נורו ונקברו בשוחות שחפרו ימים ספורים לפני המבצע.
במיידנק, היהודים הופרדו תחילה מיתר האסירים.
אז הם נלקחו בקבוצות לשוחות עמוקות וארוכות ונורו בזה אחר זה בפקודתו של אריך מוספלדט.
במחנה מיידנק הראשי נרצחו 18,400 יהודים ביום זה.
יהודים מתתי-מחנות אחרים של מיידנק הובאו אף הם למיידנק ונורו באותו האופן.
הרוצחים הציבו רמקולים גדולים ורועשים במיידנק ובטרווניקי על מנת להסוות את קולות הירי.
מבצע הטבח הסתיים ביום אחד במיידנק ובטרווניקי.
בפוניטובה הירי נמשך יומיים, מפני שבאחד מהצריפים קמה התמרדות.
כדי לדכא אותה הציתו אנשי האס האס את הצריף והרציחות נמשכו כמתוכנן.
אקרון היא בירת מחוז סאמיט במדינת אוהיו בארצות הברית.
העיר שוכנת על גדות נהר קויאהוגה הקטן (Little Cuyahoga River) בצפון-מזרח אוהיו.
בעיר התגוררו 190,469 בשנת 2020, והיא העיר החמישית בגודלה באוהיו.
במטרופולין שלה מתגוררים 702,219 תושבים (נכון ל-2020).
בנוסף היא גם עיר תאומה של קריית עקרון הישראלית עקב שמן הדומה.
ב-1811 התיישב באזור העיר של היום פול ויליאמס.
כעבור כמה שנים הוא הציע לגנרל סיימון פרקינס, שהיה הסוקר של השמורה המערבית של קונטיקט (Connecticut Western Reserve; כיום צפון-מזרח אוהיו), להקים ביחד איתו עיירה בנקודה הגבוהה ביותר של תעלת אוהיו ואירי (Ohio and Erie Canal) המתפתחת.
השניים יסדו את העיירה ב-1825. מקור שמה של העיר הוא במילה היוונית "אקרון" (ἄκρον) שמשמעותה היא "פסגה", והוא ניתן לה בשל מיקומה בפסגת התעלה.
ב-1833 נוסדה העיירה נורת' אקרון (מילולית: אקרון הצפונית) ושמה של אקרון שונה לסאות' אקרון (מילולית: אקרון הדרומית).
המצב נותר כך עד שתי העיירות התאחדו לאחת בשם אקרון ב-1836. ב-1840 נוסד מחוז סאמיט ואקרון הפכה לבירתו כעבור שנה.
ב-1865 קיבלה אקרון מעמד של עיר.
בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 נפתחו בעיר מספר חברות גדולות לעיבוד גומי וייצור צמיגים, בהן גודייר ופיירסטון, והעיר כונתה "בירת הגומי העולמית".
בהמשך החברות תרמו לגדילת העיר בכך שהקימו שכונות לעובדיהן.
תעשיית הגומי המשיכה לצמוח בעשורים שלאחר מכן וקידמה את התפתחות העיר.
מצב זה נמשך עד לשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, בהן החלה הצטמצמות של תעשיית הגומי.
למרות השקיעה של תעשיית הגומי, היא עדיין מהווה חלק חשוב בכלכלת העיר, כשהבסיס הראשי של חברת גודייר עדיין נמצא בעיר, וגם לחברת הצמיגים היפנית ברידג'סטון, שרכשה את חברת פיירסטון ב-1988, יש בסיס משני בעיר.
כמו כן, הכלכלה המקומית נשענת על מספר תעשיות נוספות.
משרדי ההנהלה של מספר חברות גדולות נמצאות בעיר, ביניהן GOJO, הבנק FirstMerit, רשת השיווק Acme ועוד.
אקרון שוכנת על גדות נהר קויאהוגה הקטן בצפון-מזרח אוהיו.
העיר נמצאת על רמת אלגייני (Allegheny Plateau) באזור הימות הגדולות, והיא נמצאת במרחק של כ-63 קילומטרים דרומית לימת אירי.
אקרון נמצאת באזור בו שורר אקלים יבשתי לח, האופייני למערב התיכון.