tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יכולתו הגבוהה של סאנצ'ס במדי גודוי הביאה להתעניינות רבה בשחקן מצד מועדונים בכירים בארגנטינה.
ב-23 ביולי 2011 בחר סאנצ'ס לעבור לריבר פלייט, שירדה עונה קודם לכן לליגת המשנה, בה ראה צעד קדימה לקריירת המשחק.
הוא הפך באופן מיידי לשחקן מפתח בקבוצה, וסייע לה לעלות תוך עונה אחת בלבד בחזרה לליגה הבכירה.
לאחר שתי עונות מוצלחות בריבר, הושאל סאנצ'ס לעונה אחת לפואבלה מליגת העל המקסיקנית.
הוא לא הגיע להישגים משמעותיים עם הקבוצה, וסיים את העונה עם שישה שערי ליגה ב-27 הופעות.
סאנצ'ס לא זכה בתואר מקומי עם ריבר, אך זכה עמה להצלחה גדולה בטורנירים הבינלאומיים עם חזרתו לקבוצה.
בדצמבר 2014, תחת המאמן מרסלו גז'ארדו, הניף סאנצ'ס עם קבוצתו את גביע סודאמריקנה.
הוא פתח בצמד משחקי הגמר מול אתלטיקו נסיונל, שהסתיימו בניצחון 3-1 בסיכום שני המפגשים.
ריבר, סאנצ'ס כאחד משחקניה המובילים, זכתה בגביע ליברטדורס 2015, השלישי בתולדותיה.
סאנצ'ס עלה בהרכב קבוצתו בצמד משחקי הגמר מול טיגרס המקסיקנית.
לאחר שוויון 0-0 במשחק הראשון בחוץ, גברה ריבר 3-0 ביתי על טיגרס, כשסאנצ'ס כובש את השער השני בפנדל כרבע שעה לסיום.
היה זה שערו הרביעי של סאנצ'ס בטורניר באותה העונה, והוא היה לכובש המוביל של הקבוצה בטורניר באותה העונה יחד עם בן ארצו רודריגו מורה.
כשבוע אחר כך השלימה הקבוצה זכייה בגביע סורוגה בנק, לאחר שגברה 3-0 על גמבה אוסקה.
סאנצ'ס כבש את השער הראשון במשחק בפנדל לאחר שמונה דקות בלבד.
סאנצ'ס שב ליפן כדי לייצג את קבוצתו בגביע העולם למועדונים 2015, שם העפיל עמה לגמר בו נוצחה ריבר 3-0 על ידי ברצלונה הספרדית.
בזכות יכולתו הגבוהה והישגיו המרשימים עם ריבר, זכה סאנצ'ס בתואר כדורגלן השנה באמריקה הדרומית לשנת 2015.
בנובמבר 2015 עזב סאנצ'ס את ריבר והצטרף למונטריי המקסיקנית.
הוא סיים את דרכו בריבר עם מאה הופעות ליגה, בהן כבש 17 שערים.
הוא הצטרף לקבוצתו החדשה לקראת טורניר קלאוסורה 2016, והיה לשחקן מפתח בקבוצה שסיימה את העונה הסדירה במקום הראשון לאחר 17 מחזורים.
בפלייאוף האליפות פגשה מונטריי את טיגרס ברבע הגמר.
במשחק הראשון בחוץ כבש סאנצ'ס לאחר 16 דקות בדרך לניצחון החוץ של מונטריי 3-1. לאחר הפסד 2-1 ביתי, העפילה הקבוצה לחצי הגמר מול קלוב אמריקה.
מונטריי הפסידה בחוץ 1-0 אך ניצחה 4-2 ביתי, כשסאנצ'ס כובש את הרביעי של קבוצתו בדקה ה-77. בגמר הפלייאוף מול פצ'וקה.
גמר הטורניר שוחק פחות משבועיים לפני טורניר קופה אמריקה 2015, וסאנצ'ס, שזומן לייצג את נבחרתו, נאלץ להיעדר מצמד משחקי הגמר, וזאת בעקבות סירובו של מאמן הנבחרת אוסקר טבארס לאפשר לו לשחק בגמר.
מונטריי הפסידה את התואר לפצ'וקה, שניצחה 2-1 בסיכום צמד המפגשים.
יכולתו הגבוהה הקנתה לו מקום בנבחרת העונה של הליגה המקסיקנית לעונת .
סאנצ'ס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אורוגוואי תחת המאמן אוסקר טבארס ב-13 בנובמבר 2014, במשחק ידידות ביתי מול שהסתיים בשוויון 3-3. סאנצ'ס רשם בישול באותו משחק.
כחצי שנה אחר כך, זומן על ידי טבארס לסגל נבחרתו לקראת משחקי קופה אמריקה 2015 בצ'ילה.
סאנצ'ס פתח והוחלף לאחר 72 דקות בניצחון 1-0 על , עלה כמחליף בהפסד 1-0 ל, ושב להרכב ל-67 דקות בשוויון 1-1 מול .
אורוגוואי סיימה שלישית בבית, אך העפילה לשלב הבא כשהייתה לבעלת המאזן הטוב ביותר מבין הנבחרות שסיימו במקום השלישי.
כבר ברבע הגמר סיימה אורוגוואי את דרכה בטורניר, כשנוצחה 1-0 על ידי , המארחת והזוכה בתואר.
סאנצ'ס פתח בהרכב ושיחק 85 דקות.
במקביל להיותו שחקן קבוע בנבחרת בטורניר מוקדמות מונדיאל 2018, זומן סאנצ'ס לסגל אורוגוואי לקראת קופה אמריקה 2016. סאנצ'ס פתח והוחלף בכל שלושת משחקיה של אורוגוואי בשלב הבתים, שהסתיימו בהדחה מפתיעה מהמקום השלישי בבית.
אורוגוואי נוצחה 3-1 על ידי ו-1-0 מפתיע ל, וגם ניצחון 3-0 על ג'מייקה לא הספיק לה כדי לעלות שלב.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםליברפול מונטווידאו ליגת העל האורוגוואית1804016023041160130131גודוי קרוס ליגת העל הארגנטינאית162334ריבר פלייט ליגת המשנה הארגנטינאית344 ליגת העל הארגנטינאית34610פואבלה ליגת העל המקסיקנית276ריבר פלייט ליגת העל הארגנטינאית165152מונטריי ליגת העל המקסיקנית219סה"כ בקריירה30440
קרלוס מיגל גוטיירז הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שכיהן כמזכיר המסחר של ארצות הברית בשנים 2005–2009. קודם לכן כיהן כמנכ"ל ויו"ר מועצת המנהלים של חברת קלוגס, וכיום הוא מנכ"ל קבוצת אולברייט סטונברידג', חברת ייעוץ ואסטרטגיה עסקית.
הוא נולד בהוואנה בירת קובה, בנו של בעל מטע אננסים.
בשל היותו איש עסקים משגשג, נחשב אביו לאויב המדינה על ידי משטרו של פידל קסטרו.
בעקבות הפקעת רכושם ונכסיהם עם המהפכה הקובנית, עקרה משפחתו של גוטיירז אל ארצות הברית ב-1960 והתיישבו במיאמי שבפלורידה.
כאשר התברר שמשפחת גוטיירז לא תשוב לקובה, אביו של גוטיירז קיבל משרה בחברת היינץ במקסיקו ולאחר מכן ניהל עסק פרטי בבעלותו.
גוטיירז למד את מילותיו הראשונות באנגלית מהעובדים בבית המלון בו לן, וכעבור שנים אחדות, הוא ומשפחתו קיבלו אזרחות אמריקאית באורח רשמי.
גוטיירז למד מנהל עסקים במכון מונטריי לטכנולוגיה והשכלה גבוהה, אך מעולם לא השלים לימודי תואר ראשון, ובכך נהפך לחבר הראשון בקבינט של ארצות הברית ללא תואר אקדמי.
ב-1975 הצטרף גוטיירז לחברת קלוגס מקסיקו בגיל 22 כנציג מכירות.
אחת המטלות הראשוניות שלו בחברה הייתה לנסוע במשאית-משלוחים סביב חנויות מקומיות.
במרוצת הזמן התקדם גוטיירז בסולם הניהול.
בינואר 1990 הוא קודם לתפקיד סגן נשיא החברה לפיתוח מוצרים במטה החברה שבעיר "בטל קריק" (Battle Creek) במישיגן, וביולי באותה שנה הוא מונה לסגן נשיא בכיר בקלוגס ארצות הברית.
בינואר 1999 נבחר למועצת המנהלים של החברה.
באפריל הוא מונה לנשיא ומנכ"ל החברה, והפך למנכ"ל הראשון מאמריקה הלטינית של חברה מסוג Fortune 500. גוטיירז היה גם המנכ"ל הצעיר ביותר בהיסטוריה של החברה מזה 100 שנה.
ב-1999, ניצבה קלוגס בפני ירידה עולמית או קיפאון במכירות דגני בוקר.
האסטרטגיה של גוטיירז, שנודעה כ"העצמת הערך" (Volume to Value), הייתה להגדיל את שיעור המכירות של החברה באמצעות התמקדות במשאבים למוצרים בשולי מכירות גבוהים.
מוצרים אלה התמקדו יותר בשווקים ספציפיים וכללו מוצרים שהיו חפיסות במהדורות מיוחדות ומוגבלות.
ההכנסה מאסטרטגיה זו מימנה פרסום, קידום מכירות ומו"פ, מה שעודד צמיחה נוספת בהיקף המכירות של החברה.
בספטמבר 2004, כתב העת Fortune כינה את גוטיירז כ"איש שתיקן את קלוגס", וייחס את הצלחתו ל"לקיחת יכולת המכירות בפיקחות, המשמעת הפיננסית והידע השיווקי שלמד בנעוריו תוך מיזוג עם כריזמה שובה לב, וחוסר יומרה מוחלט שלא הייתם מצפים מאחד שכזה".
ב-29 בנובמבר 2004, אחרי שהנשיא ג'ורג' ווקר בוש ניצח בבחירות לנשיאות, בחר בוש בגוטיירז להחליף את מזכיר המסחר המכהן דונלד אוונס, שהודיע על כוונתו להתפטר אחרי הבחירות.
באותו יום קיבלה מועצת המנהלים של קלוגס את התפטרותו של גוטיירז מתפקידו כיושב ראש מועצת המנהלים ומנכ"ל החברה, על מנת שיוכל להיות כשיר להיכנס לתפקידו עם אישור מועמדותו בידח הסנאט.
ב-24 בינואר 2005 אושר מינויו של גוטיירז פה אחד על ידי הסנאט של ארצות הברית והוא הושבע לתפקיד ב-7 בפברואר 2005. כמזכיר המסחר שימש גוטיירז גם כיו"ר משותף של "הוועדה האמריקאית למען קובה חופשית" לצד מזכירת המדינה קונדוליזה רייס.
גוטיירז היה מעורב באופן פעיל במדיניות ארצות הברית כלפי קובה ובכל הנוגע אליה ביחד עם המזכירה רייס.
גוטיירז נמנה בין אנשי הנשיא שעבדו עם הקונגרס של ארצות הברית לשם העברת חקיקה מקיפה בנושא ההגירה לארצות הברית, נושא שנתפס בעיניי גוטיירז כאחד הנושאים החברתיים הגדולים ביותר של ארצות הברית כיום.
לדעתו, פתרון הגירה מוצלח חייב להתמקד תחילה באבטחת הגבולות האמריקאיים, אך עליו להתייחס גם לתרומת המהגרים לכלכלת ארצות הברית ולחשיבותה של האחדות האמריקאית.
גוטיירז מילא תפקיד מפתח בחתימת הסכם סחר חופשי עם חמש מדינות ממרכז אמריקה והרפובליקה הדומיניקנית (CAFTA), הסכם סחר בולט שהרחיב את יצוא הסחורות האמריקאיות ברחבי אמריקה הלטינית.
גוטיירז סייע בנוסף בקידום הסכם הסחר החופשי עם קולומביה.
חתימת ההסכם הייתה במרכזו של ויכוח נוקב סביב מדיניות המסחר של ארצות הברית.
הדמוקרטים התנגדו להסכם בתקיפות, בטענה כי יגרור הפחתה במספר מקומות העבודה בארצות הברית, וכי אינו דואג מספיק להגנה על העובדים במרכז אמריקה מפני ניצול.
מנגד, הרפובליקנים התנגדו להסכם בתואנה כי הוא יפגע בתעשיות הסוכר והטקסטיל במחוזותיהם.
הנשיא בוש ואנשי מחלקת המסחר של ארצות הברית טענו כי עליהם להעדיף אינטרסים של האומה על פני אינטרסים צרים, וההסכם אושרר בקונגרס.
בדצמבר 2007, קן סילברסטיין, עורך המדור לענייני וושינגטון הבירה במגזין הארפרז, דיווח כי גוטיירז הציג לראווה בפתח משרדו במחלקת המסחר, את "אטלס הבריאה" מאת המחבר הטורקי עדנאן אוקטר, ספר התומך בבריאתנות-מוסלמית ומאשים את צ'ארלס דרווין בטרור המודרני, כולל בפיגועי 11 בספטמבר.
משרדו של גוטיירז לא הגיב כשנשאל אם הספר נרכש באופן אישי על ידי גוטיירז או מי מטעמו או שמא נשלח בדואר למשרדו.
עם השבעתו של ברק אובמה לנשיאות ב-2009, סיים גוטיירז את כהונתו, והמשיך בפעילותו העסקית.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 התראיין גוטיירז ל-CNN וסלד ממועמד המפלגה הרפובליקנית דונלד טראמפ באומרו "לא רוצה לחזור למצב של מדינה שבה אם לילד יש שם משפחה לטיני, אז הנשיא נותן לאחרים רישיון להתנהג כלפיו בבריונות", ובאותו הריאיון הודיע על תמיכתו במועמדת המפלגה הדמוקרטית הילרי קלינטון.
קרלוס בורחס (בספרדית: Carlos Borges; 14 בינואר 1932 – 5 בפברואר 2014) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת החלוץ.
בפרק האחרון של הקריירה שלו חזר לשחק באורוגוואי, בהורקאן בוסאו, עד שפרש ב-1964 במדי פלטנסה מליגת המשנה הארגנטינאית.
בנבחרת אורוגוואי ערך 35 הופעות, בהן כבש 10 שערים בין השנים 1954–1959. במונדיאל 1954 היה חלק מסגל הנבחרת וכבש 4 שערים לכל אורך הטורניר, כולל שלושער נגד סקוטלנד.
הוא סיים עם אורוגוואי במקום הרביעי, ובסיום הטורניר סיים במקום השלישי במלכות השערים.
שנתיים לאחר המונדיאל זכה בקופה אמריקה 1956.
בורחס היה השחקן הראשון שכבש בטורניר הקופה ליברטדורס, וגם לאחד משחקני אורוגוואי הראשונים להבקיע שלושער במשחק במונדיאל, כאשר עשה זאת נגד סקוטלנד במונדיאל 1954.
קרלוס אלוסן אראונדו (בספרדית: Carlos Alocén Arrondo; נולד ב-20 בדצמבר 2000 בסרגוסה, ספרד) הוא כדורסלן ספרדי, המשחק בעמדות הרכז בריאל מדריד.
אלוסן גדל במחלקת הנוער של קבוצת סרגוסה באסקט, ערך את הופעת הבכורה שלו בגיל 15 שנים ו-10 חודשים במשחק ליגה מול ריאל מדריד, בסיום אותה עונה חתם אלוסן בריאל מדריד ומיד הושאל לעונה נוספת בקבוצת סרגוסה.
ב-15 ביולי 2020 הצטרף לריאל מדריד.
בשנת 2016 הוביל את נבחרת הנוער של ספרד לזכייה באליפות אירופה עד גיל 16 שנבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
בשנת 2019 השתתף באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2019 והוביל את נבחרתו למקום השני בטורניר לאחר הפסד במשחק הגמר לנבחרת נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל.
באותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של נבחרת ספרד בכדורסל.
קרלוס אנדרס אלברדו קסאדה (בספרדית: Carlos Andrés Alvarado Quesada; נולד ב-14 בינואר 1980) הוא פוליטיקאי קוסטה ריקאי שכיהן כנשיאה ה-48 של קוסטה ריקה, בין השנים 2018–2022.
אלברדו קסאדה נולד בנפת פאבאס שבמחוז סן חוסה, בנו של מהנדס.
הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החל להיות מעורב בפוליטיקה של קוסטה ריקה ובשנים 2014–2017 מילא מספר תפקידי שר בממשלה.
ב-1 באפריל 2018 קסאדה ניצח בסיבוב השני של הבחירות לנשיאות עם 61% מקולות הבוחרים, כשהוא גובר על פבריסיו אלברדו מוניוס (Fabricio Alvarado Muñoz).
נישואים של בני-זוג מאותו המין היו נושא מרכזי במערכת בחירות זו, לאחר שפסיקה של בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם חייבה את קוסטה ריקה להכיר בנישואים אלה.
אלברדו מוניוס יצא חוצץ נגד נישואים חד-מיניים, ואילו אלברדו קסאדה קרא לכבד את פסיקת בית הדין.
הוא נחל ניצחון סוחף, תוך שהוא מתריס נגד סקרים שניבאו בחירות צמודות.
הוא הושבע לתפקידו ב-8 במאי 2018.
כנשיא, קרלוס אלברדו קסאדה התמקד במאמציו להפחתת התלות של כלכלת קוסטה ריקה בפחמן, ומעבר ל"כלכלה דלת-פחמן".
הוא הציב מטרה עבור הכלכלה להגיע לאפס פליטות פחמן עד שנת 2050, ובאופן שיטתי פועל להבטחת מטרה זו.
מכיוון ש-40% מפליטת גזי החחמה בקוסטה ריקה הם תולדה של תחבורה מסיבית, בתחום זה ממקד קסאדה את מאמציו בבניית מערכת תחבורה ציבורית המבוססת על רכבת חשמלית בעיר הבירה סן חוסה.
ב-24 בפברואר 2019 השיק קסאדה מיזם לחיסול מלא את תלות הכלכלה בפחמן, בטקס לצד כריסטיאנה פיגרס, לשעבר מנהלת אמנת המסגרת של האו"ם בנושא שינויי אקלים בקוסטה ריקה.
באירוע זה הוא תיאר את הפחמן כ"אתגר הגדול של דורנו", והכריז כי "קוסטה ריקה חייבת להיות בין המדינות הראשונות להשיג זאת, אם לא הראשונה".
קרלוס ארתור נוזמן (נולד ב-17 במרץ 1942) הוא עורך דין יהודי ברזילאי, שחקן כדורעף לשעבר.
שיחק בשנים 1957–1972 וייצג את נבחרת ברזיל בכדורעף בין השנים 1962 ל־1968. היה חלק מנבחרת הכדורעף הברזילאית הראשונה באולימפיאדת טוקיו (1964), כשהספורט הופיע לראשונה במשחקים האולימפיים.
מאוחר יותר הפך למנהל התאחדות הכדורעף הברזילאית (CBV) והוועד האולימפי הבינלאומי (IOC).
נוזמן היה המוביל בהצעה לארח את המשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו, שאכן מומשה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), ולאחר מכן מונה לראש הוועדה המארגנת של המשחקים האולימפיים והפראלימפיים ריו 2016.
נוזמן נולד בשנת 1942 בריו דה ז'ניירו למשפחה יהודית.
הורי הוריו היו מהגרים יהודים-רוסיים.
נוזמן היה נשיא התאחדות הכדורעף הברזילאי (CBV) במשך עשרים שנה (1975–1995), תקופה שבה הנבחרות הלאומיות הצטיינו ברמה הבינלאומית.
מאז 1995, נוזמן נשיא הוועד האולימפי הברזילאי (COB) וחבר בוועד האולימפי הבינלאומי (IOC), ובארגון הספורט הפאן אמריקאי (PASO).
בשנת 2011 נוזמן קיבל אזרחות רוסית.
ב־5 באוקטובר 2017 נוזמן נעצר בגלל חקירה של תוכנית רכישת קולות להבאת האולימפיאדה לריו דה ז'ניירו.
כחבר כבוד בוועד האולימפי הבינלאומי, הוא הועבר לחקירה בספטמבר 2017 על ידי הרשויות הברזילאיות והצרפתיות, והם אומרים שהוא אישיות מרכזית בהעברת 2 מיליון דולר ללמין דיאק, חבר IOC לשעבר, מסנגל שעזר לאבטח קולות כאשר ריו נבחרה על ידי IOC בשנת 2009.
קרלוס אלקרס גרפיה (בספרדית: Carlos Alcaraz Garfia; נולד ב-5 במאי 2003) הוא טניסאי ספרדי מקצועני.
נכון לנובמבר 2025 מדורג במקום הראשון בעולם בסבב ה-ATP.
בספטמבר 2022 דורג ראשון בעולם, ובכך היה לטניסאי הצעיר ביותר בהיסטוריה שהגיע לפסגת הדירוג העולמי.
עד כה זכה ב-25 תארים בקריירה, ביניהם שבעה טורנירי גראנד סלאם ליחידים, באליפות אוסטרליה הפתוחה (2026), באליפות ארצות הברית הפתוחה (2022 ו-2025), באליפות וימבלדון (2023 ו-2024) ובאליפות צרפת הפתוחה (2024 ו-2025).
אלקרס נולד באל פלמר, כפר במורסיה שבספרד.
בגיל 17, אלקרס העפיל להגרלה המרכזית של אליפות אוסטרליה הפתוחה 2021, לאחר שגבר על ההולנדי בוטיק ואן דה זנדסחולפ בשלב המוקדמות, מה שהפך אותו למשתתף הצעיר ביותר בטורניר היחידים לגברים.
הוא גם הפך למנצח הצעיר ביותר בהיסטוריה של הטורניר, כשניצח בסיבוב הראשון את אדריאן מנרינו מצרפת, ושבר את שיאו של רפאל נדאל שעשה זאת בגיל 18 בשנת 2004. בסיבוב השני, שהתקיים ביום ההולדת ה-18 שלו, הפסיד אלקרס למיקאל יימר.
הוא נכנס לרשימת 100 השחקנים הטובים בעולם ב-24 במאי 2021, והיה לצעיר ביותר ברשימה.
באליפות צרפת הפתוחה 2021, העפיל אלקרס לראשונה בקריירה שלו לסיבוב השלישי בגראנד סלאם כשניצח את ניקולוז בסילאשווילי מגאורגיה.
ביולי 2021 הוא העפיל לגמר הראשון שלו, באליפות קרואטיה הפתוחה באומג.
אלקרס עשה זאת לאחר שניצח את אלברט ראמוס-ויניולס 6–2, 7–6 (7–3).
בגמר הוא ניצח את רישאר גאסקה וזכה בתואר הראשון שלו.
אלקרס הפך לאלוף ATP הצעיר ביותר מזה יותר מעשור, מאז קיי נישיקורי, שעשה זאת בגיל 18 בשנת 2008. אלקרס היה הספרדי הצעיר ביותר שזכה בתואר ב-ATP מאז רפאל נדאל בשנת 2004. נדאל היה צעיר ב-2004 בשמונה ימים לעומת אלקרס שזכה ב-25 ביולי 2021.
באליפות וינסטון-סיילם הפתוחה, אלקרס הגיע עד לשלב חצי הגמר, שם הפסיד למיקאל יימר השוודי.
באליפות ארצות הברית הפתוחה 2021 ניצח את סטפנוס ציציפס מיוון (4 בעולם) בשובר שוויון של המערכה החמישית והעפיל לסיבוב הרביעי.
זה היה אחד הניצחונות הגדולים בקריירה של אלקרס.
לאחר מכן העפיל גם לרבע הגמר כשגבר על את המוקדמות פטר גויובצ'יק מגרמניה.
אלקרס הוא הטניסאי הצעיר ביותר שהגיע לשלב רבע הגמר מאז תומאס קוך ב-1963, והצעיר ביותר שעושה זאת בטורניר גראנד סלאם מאז מייקל צ'אנג שעשה זאת באליפות צרפת הפתוחה ב-1990. ברבע הגמר הודח על ידי הקנדי פליקס אוז'ה-אליאסים לאחר שפרש באמצע המערכה השנייה עקב פציעה ברגלו.
באליפות אוסטרליה הפתוחה 2022 השתתף לראשונה כשחקן מדורג, כשדורג 31 באליפות.
הוא הגיע עד לסיבוב השלישי בטרם הפסיד בחמש מערכות למתאו ברטיני.
באליפות ריו הפתוחה גבר אלקרס על חאומה מונאר ועל פדריקו דלבוניס, כמו גם על מתאו ברטיני ופאביו פוניני המדורגים כדי להגיע לגמר ה-ATP 500 הראשון שלו.
הוא ניצח בגמר את דייגו שוורצמן וזכה בתואר.
כתוצאה מכך, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בין 20 הראשונים בדירוג שפורסם ב-21 בפברואר 2022. באליפות אינדיאן ולס הפתוחה העפיל לראשונה לרבע הגמר וחצי הגמר הראשונים שלו במאסטרס 1000 של סבב ה-ATP, כשהוא מדיח את קמרון נורי לפני שהפסיד בשלוש מערכות לבן ארצו רפאל נדאל.
כשהוא מדורג במיקום שיא, במקום ה-14 באליפות מיאמי הפתוחה, ניצח אלקרס את מרטון פוצ'וביץ', מרין צ'יליץ' וסטפנוס ציציפס המדורג רביעי, והעפיל לחצי הגמר לאחר שגבר גם על מיומיר קצמנוביץ', שם ניצח גם את הוברט הורקץ', והעפיל לגמר מאסטרס 1000 של סבב ה-ATP הראשון שלו.
הוא זכה בתואר לאחר שגבר במשחק הגמר על המדורג שישי קספר רוד, והפך לאלוף הגברים הצעיר ביותר בתולדות התחרות.
בברצלונה הפתוחה 2022 (מאסטרס 500), ניצח אלקרס ברבע הגמר את המדורג ראשון בתחרות סטפנוס ציציפס, בדרך לזכייה בטורניר.
בעקבות הזכייה דורג לראשונה בין עשרת הראשונים בעולם בחודש אפריל.
אלקרס הוא הראשון מתחת לגיל 20 שנכנס לעשירייה הראשונה בדירוג מאז אנדי מארי ב-2007. הוא גם השחקן הצעיר ביותר שנכנס לטופ 10 הכללי והצעיר ביותר מאז רפאל נדאל ב-2005.
באליפות מדריד שנערכה בתחילת מאי הוא זכה בתואר לאחר ניצחון ברבע הגמר על רפאל נדאל מספרד (4 בעולם) ב-3 מערכות (2-6, 6-1, 3-6), על נובאק ג'וקוביץ' מסרביה (1 בעולם) ב-3 מערכות (7-6(7-5), 5-7, 6-7(5-7)) ועל האלוף היוצא אלכסנדר זברב מגרמניה (3 בעולם) בשתי מערכות (3-6, 1-6).
באליפות צרפת הפתוחה 2022 אלקרס העפיל לרבע הגמר שם הפסיד לאלכסנדר זברב מגרמניה (3 בטורניר) ב-4 מערכות (4–6 4–6 6–4 6–7 (7–9)) בדרכו לרבע הגמר הוא ניצח את אלברט רומס-ווינלואס קארן קאצ'ונוב וסבסטיאן קורדה.
תואר גראנד סלאם ראשון והעפלה למקום ראשון בעולם.
באליפות ארצות הברית 2022 הוא זכה בתואר גראנד סלאם ראשון ליחידים לאחר שניצח במשחק הגמר את קספר רוד מנורווגיה (5 בטורניר) ב-4 מערכות (6–4, 2–6, 7–6(7–1), 6–3).
הניצחון על רוד העלה אותו למקום הראשון בדירוג העולמי בהיותו בן 19, ובכך היה לטניסאי הצעיר ביותר בהיסטוריה שהגיע לפסגת הדירוג.
בתחילת השנה הודיע אלקרס שלא יתמודד באליפות אוסטרליה הפתוחה 2023 עקב פציעת אימון בשריר הירך האחורי.
אלקרס פתח את העונה עם זכייה בטורניר ארגנטינה עם ניצחון בגמר על קמרון נורי ולאחר מכן העפלה לגמר טורניר ריו והפסד בגמר בו התמודד שוב מול נורי.
לאחר מכן הודיע שייעדר מטורניר אקפולקו בגלל פציעה.
אלקרס שב ושיחק באליפות אינדיאן ולס הפתוחה וזכה בטורניר לאחר שגבר בגמר על דניאיל מדבדב.
לאחר מכן השתתף באליפות מיאמי הפתוחה אך לא הצליח להגן על תוארו, והפסיד בחצי הגמר ליאניק סינר.
עם פתיחת עונת החימר, אלקרס הודיע שלא ישתתף במונטה קרלו מאסטרס בגלל דלקת בכף היד.
אלקרס הגן על תוארו בטורניר ברצלונה כשגבר בגמר על סטפנוס ציציפס.
לאחר מכן העפיל לגמר טורניר מדריד שם ניצח את הגרמני יאן-לנארד סטראפ.
בטורניר רומא, אליפות איטליה הפתוחה (טניס), הופתע בסיבוב השלישי כשנכנע להונגרי פביאן מרוזסאן.
עם זאת, לאחר ניצחונו בסיבוב השני הוא עלה שוב למקום הראשון בעולם.
לאליפות צרפת הפתוחה 2023 הגיע אלקרס כמדורג הבכיר, ופגש בחצי הגמר את נובאק ג'וקוביץ'.
אלקרס סבל מאמצע המערכה השלישית מהתכווצויות שרירים חמורות, אך השלים את המשחק עד סופו, והפסיד בארבע מערכות.
בעקבות זאת ירד שוב למקום השני בדירוג העולמי.
עם פתיחת עונת הדשא, זכה אלקרס בטורניר מועדון המלכה כשגבר בגמר על אלכס דה מינור האוסטרלי, וחזר שוב למקום הראשון בדירוג העולמי.
באליפות וימבלדון 2024 שנערכה ביולי זכה בתואר ליחידים בפעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על נובאק ג'וקוביץ' ב-3 מערכות (6–2, 6–2, 7–6(7–6)) ובכך זכה בגראנד סלאם הרביעי שלו, הטניסאי התשיעי בהיסטוריה שזוכה באליפות וימבלדון פעמיים ברציפות והשישי שזוכה ברולאן גארוס ו-וימבלדון באותה השנה.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט, זכה אלקרס במדליית הכסף לאחר הפסד במשחק הגמר בתחרות מול נובאק ג'וקוביץ' בשתי מערכות (7–6(7–3), 7–6(7–2)).
לאחר רצף הפסדים בסבבים מוקדמים של אליפות סינסינטי הפתוחה ושל אליפות ארצות הברית הפתוחה, השתתף באליפות סין הפתוחה.
בטורניר זה ניצח בגמר את יאניק סינר ב-3 מערכות.
בכך, הפך לשחקן הראשון בסבב ה-ATP שזוכה בתוארי טורניר מסדרת ה-500 יחידים בכל אחד מסוגי המשטחים (חימר, דשא ומגרש קשה).
באליפות אוסטרליה הפתוחה 2025 הפסיד ברבע הגמר לנובאק ג'וקוביץ' ב-4 מערכות.
באליפות רוטרדם הפתוחה, ניצח את אלכס דה מינור בגמר וזכה בתואר הראשון שלו לעונה זו.
זוהי גם זכייתו הראשונה בטורניר המתקיים באולם.
בטורניר מונטה קרלו, ניצח את לורנצו מוזטי בגמר וזכה בתואר השני שלו לעונה זו.
זוהי גם זכייתו הראשונה בטורניר מונטה קרלו.
בטורניר רומא, אליפות איטליה הפתוחה, ניצח בגמר את המדורג 1 בעולם יאניק סינר, וזכה בתואר השלישי שלו העונה.
באליפות צרפת הפתוחה 2025 זכה אלקרס בפעם השנייה ברציפות לאחר שגבר במשחק הגמר על יאניק סינר ב-5 מערכות לאחר שהיה בפיגור 2-0. היה זה משחק הרולאן גארוס הארוך אי פעם (כמעט 6 שעות).
באליפות ATP 500 ניצח בשתי מערכות את לצ'קה הצ'כי.
באליפות וימבלדון 2025 הפסיד בגמר ליאניק סינר 3-1.
באליפות ארצות הברית הפתוחה 2025 נפגש אלקרס עם יאניק סינר בגמר השלישי ברציפות בגראנד סלאם באותה השנה והפעם זכה אלקרס לאחר ניצחון ב-4 מערכות.
זכייה זו החזירה אותו למקום הראשון בעולם בדירוג ה-ATP העולמי.
היריבות בין קרלוס אלקרס ליאניק סינר נחשבת ליריבות הגדולה ביותר בין שני טניסאים בעידן שאחרי "שלושת הגדולים" (רוג'ר פדרר, רפאל נדאל ונובאק ג'וקוביץ').
אלקרס וסינר נפגשו 16 פעמים בטורנירים רשמיים, מתוכן אלקרס ניצח 10 משחקים, וסינר 6.
אלקרס הוא שחקן מהיר מאוד ובעל חבטת פורהנד עוצמתית המסוגל לגוון עם עליות לרשת, ובין חובטי הדרופשוט המוצלחים ביותר בסבב.
יכולת זו היא אחד מהכלים המשמעותיים ביותר ביכולת המשחק שלו.
הוא מסוגל לקחת סיכונים משמעותיים ונחשב לשחקן אמיץ.
המשטח המועדף עליו הוא חימר, אך בעל יכולות גבוהות גם על משטח הדשא והמשטח הקשה.
קרלוס אקאפו מרטינס (בספרדית: Carlos Akapo Martínez; נולד ב-12 במרץ 1993) הוא כדורגלן מגינאה המשוונית המשחק בעמדת הבלם בסן חוזה ארת'קווייקס ונבחרת גינאה המשוונית.
אקאפו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קלמה בה שיחק עד גיל 15. בהמשך שיחק גם במחלקות הנוער של הרקולס, קדיס והורקאן ולנסיה.
ב-22 בינואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הורקאן בניצחון 1-2 נגד מאיורקה ב'.
ב-11 ביולי 2013 אקאפו חתם לשנתיים בנומנסיה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-6 באוגוסט 2014 הצטרף לקבוצת המילואים של ולנסיה בה שיחק שנתיים.
ב-14 ביוני 2016 חתם לשלוש שנים בווסקה.
בעונת היה שותף לעלייה של המועדון לליגת העל הספרדית לראשונה בתולדותיו.
ב-25 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה בהפסד 3-0 לאתלטיקו מדריד.
ב-20 ביוני 2019 חתם לשלוש שנים בקדיס.
ב-21 במאי 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד לבאנטה.
אקאפו נולד בספרד להורים מהגרים מגינאה המשוונית ולכן היה זכאי לייצג את שתי המדינות.
באוגוסט אקאפו זומן לסגל נבחרת גינאה המשוונית.
ב-5 ביוני 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1-0 ל.
ב-4 בספטמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-4 נגד .
קרלוס ארמנדו גרואסו ארבולדה (בספרדית: Carlos Armando Gruezo Arboleda; נולד ב-19 באפריל 1995 בסנטו דומינגו שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת סנטוס לגונה ובנבחרת אקוודור.
גרואסו גדל במחלקות הנוער של אוניון דפורטיבה ז'ובניל, ליגה דה קיטו, דפנסור ספורטינג ואינדפנדיינטה דל ואיה.
הוא ערך ארבע הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של אינדפנדיינטה דל ואיה במסגרת ליגת העל האקוודורית, בהן ערך ארבע הופעות.
ב-31 בינואר 2012 חתם גרואסו בברצלונה ספורטינג קלוב מליגת העל האקוודורית.
הוא ערך 77 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-30 בינואר 2014 חתם גרואסו על חוזה לארבע עונות בשטוטגרט מהבונדסליגה.
ב-26 במרץ 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לנירנברג במסגרת המחזור ה-27 בליגה לעונת 2013/2014. בסך הכל ערך 18 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-23 בינואר 2016 חתם גרואסו בדאלאס מה-MLS.
הוא ערך 101 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-2 ביולי 2019 חתם גרואסו על חוזה לחמש עונות באאוסבורג מהבונדסליגה.
ב-17 במאי 2014 ערך גרואסו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בתיקו 1-1 נגד נבחרת הולנד במשחק ידידות.
ב-12 בנובמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-2 על נבחרת בוליביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 2014, בו ערך שתי הופעות, וכן בקופה אמריקה 2016 בקופה אמריקה 2019 ובקופה אמריקה 2021.
קרלוס אלברטו "צ'רלי" רודריגס גומס (בספרדית: Carlos Alberto "Charly" Rodríguez Gómez; נולד ב-3 בינואר 1997 בסן ניקולאס דה לוס גארסה שבנואבו לאון, מקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת קרוס אסול מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת מקסיקו.
רודריגס גדל במחלקת הנוער של מונטריי.
ב-1 בספטמבר 2017 הושאל רודריגס למשך עונה אחת לטולדו מהליגה הספרדית השלישית.
הוא ערך 30 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-6 בינואר 2022 חתם רודריגס בקרוס אסול מליגת העל המקסיקנית.
ב-22 במרץ 2019 ערך רודריגס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו, בניצחון 3-1 על נבחרת צ'ילה במשחק ידידות.
בשנת 2021 זכה רודריגס עם הנבחרת האולימפית של מקסיקו במדליית ארד בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו.
קרלוס חונאס אלקרס (בספרדית: Carlos Jonás Alcaraz; נולד ב-30 בנובמבר 2002 בלה פלאטה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר באברטון מהפרמייר ליג.
אלקרס הצטרף למחלקת הנוער של ראסינג קלוב בשנת 2017. ב-26 בינואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1-1 נגד אתלטיקו טוקומאן במסגרת המחזור ה-17 בליגת העל הארגנטינאית לעונת .
הוא ערך 66 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים.
ב-11 בינואר 2023 חתם אלקרס לארבע שנים וחצי בסאות'המפטון מהפרמייר ליג.
ב-31 בינואר 2024 הושאל אלקרס אל יובנטוס עד לסיום העונה.
ב-28 באוגוסט 2024 חתם בפלמנגו.
ב-4 בפברואר 2025 הושאל אלקרס אל אברטון מהפרמייר ליג.
גביע האלופות הארגנטינאי (1): 2022
אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל (1): 2025
קרלוס אוגוסטו זופולאטו נבס (בפורטוגזית: Carlos Augusto Zopolato Neves; נולד ב-7 בינואר 1999 בקמפינאס שבסאו פאולו, ברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אינטר מילאנו מהסרייה א'.
קרלוס גדל במחלקת הנוער של קורינתיאנס.
הוא ערך 34 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הברזילאית, בהן הבקיע שער אחד.
ב-28 באוגוסט 2020 חתם קרלוס במונצה, העולה החדשה לסרייה ב'.
ב-13 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בהפסד 1–2 לטורינו במסגרת המחזור הראשון לעונת 2022/2023. ב-9 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–2 על ספציה במסגרת המחזור התשיעי.
בעונתו הראשונה בסרייה א' ערך 35 הופעות ליגה, בהן הבקיע ששה שערים.
ב-15 באוגוסט 2023 הושאל לאינטר מילאנו לעונה אחת.
באנגלית: Carlos Almaraz 5 באוקטובר 1941 - 11 בדצמבר 1989) היה אמן מקסיקני-אמריקאי וחלוץ תנועת אמנות צ'יקאנו.
הוא היה ממייסדי (1977–1979), ארגון אמנויות של צ'יקאנו בהיילנד פארק, לוס אנג'לס.
אלמארז נולד ב-5 באוקטובר 1941 במקסיקו סיטי להורים רו ורודולף אלמארז.
משפחתו עברה כשהיה ילד צעיר, והתיישבה בשיקגו, אילינוי, שם היה אביו הבעלים של מסעדה במשך חמש שנים ועבד במפעלי פלדה של עוד ארבע שנים.
השכונה שבה גדלו אלמארז ואחיו רודולף וריקי הייתה רב-תרבותית, מה שהוביל אותו להעריך את כור ההיתוך של התרבות האמריקאית.
במהלך נעוריו בשיקגו, המשפחה נסעה לעיתים קרובות למקסיקו סיטי, משם אלמארז ציין את "הרושם הראשוני שלו מאמנות" ש"היה מפחיד וגם קסום לחלוטין", במילים אחרות "נשגב".
כשהיה אלמארז בן תשע, עברה משפחתו ללוס אנג'לס בהמלצת רופא שאביו יחפש אקלים חם כדי לשכך את השיגרון שלו, וגם כתוצאה מבעיות משפחתיות.
תחילה התיישבה המשפחה בווילמינגטון, ולאחר מכן עברה לאזור כפרי, שם הם גרו בדיור משותף עם מקסיקנים אחרים.
לאחר מכן עברה המשפחה לבוורלי הילס, ומאוחר יותר לבאריו במזרח לוס אנג'לס.
התעניינותו של אלמארז באמנויות, שהתפתחה בשיקגו, פרחה לאחר שמשפחתו עברה לקליפורניה, ותחושת הניידות התפתחה לאחר שכל כך הרבה מעברים אפשרו לו להתחבר למהגרים וילדיהם.
הוא סיים את לימודיו בתיכון גארפילד ב-1959 ולמד בקולג' העירוני של לוס אנג'לס, אצל דייוויד רמירז, ולקח שיעורי קיץ באוניברסיטת לויולה מרימאונט.
לויולה הציעה לו מלגה מלאה, אך הוא דחה אותה במחאה על תמיכת האוניברסיטה במלחמת וייטנאם והפסיק להאמין באמונה הקתולית.
הוא למד באוניברסיטת קליפורניה סטייט, שם התיידד עם פרנק רומרו.
הוא התייאש מהמבנה של המחלקת לאמנות באוניברסיטה.
אלמארז החל להשתתף בקורסי לילה במכללת אוטיס לאמנות ועיצוב ולמד אצל ג'ו מוגנייני.[8] בשנת 1974, הוא קיבל תואר MFA מהמכללה לאמנות ועיצוב אוטיס.
ב-1965 עבר אלמארז לניו יורק, עם דן גררו, בנו של לאלו גררו.
הוא עזב לאחר שישה חודשים כדי לנצל מלגה שהציע לו מכון אוטיס לאמנות.
הוא חזר לניו יורק והתגורר שם מ-1966 עד 1969, שם נאבק כצייר באמצע תנועות הגל החדש של התקופה.
בזמן שהותו בניו יורק, הוא גם כתב שירה ופילוסופיה.
שיריו והשקפותיו הפילוסופיות של אלמארז התפרסמו בחמישים ספרים.
בשנת 1973, הוא היה אחד מארבעה אמנים שהקימו את קולקטיב האמנים הידוע בשם Los Four.
בשנת 1974, ג'ודית הרננדס, שהייתה חברה לכיתה מבית הספר לתארים מתקדמים במכון לאמנות אוטיס הפכה לחברה החמישית ולאישה היחידה בלוס פור.
עם הצטרפותו של הרננדס, הקולקטיב הציג ויצר יחד אמנות ציבורית בעשור הבא וזכה להבאת אמנות צ'יקאנו לתשומת לבם של מוסדות אמנות אמריקאים מוסדיים.
הוא גם צייר עבור תיאטרון קמפסינו של לואיס ואלדז.
סדרת הציורים שלו "הד פארק", הנקראת על שם פארק באותו שם בלוס אנג'לס, התפרסמה ברחבי העולם והוצגה במוזיאונים רבים בעולם.
הציור ה-Echo Park שלו תואר כ"סינתזה של מונה, ואן גוך והשפעות שונות מקליפורניה...
מראים מגוון דינמי של צבע ואפקטים של תאורה, מחושך בעיקר מצד שמאל ועד בהיר בעיקר בצד ימין.
הפאנל השמאלי ביותר מדגים עד כמה הביצוע מרגש מבחינה ויזואלית לחדור לשדות כהים באור בהיר...
צורות יכולות להיות מומסות או מצטברות על ידי משיכות מכחול גסות ומרופטות.
ב-12 בנובמבר 1978, אלמארז כתב "מכיוון שלא מוצאים אהבה בהד פארק, אני אלך לאן שהיא נמצאת".
אמנם אלמארז אולי לא מצא אהבה בהד פארק, אבל הוא בהחלט מצא השראה להפיק שם ציורים: הוא גר קרוב לפארק, עם נוף ברור של הפארק מחלון דירתו.
שש יצירות של אלמארז נמצאות באוסף הקבוע של מוזיאון האמנות האמריקאית של סמיתסוניאן, כמה מהן נמצאות במרכז צ'יץ' מרין לאמנויות ותרבות בריברסייד, קליפורניה, ואחת נמצאת במוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית.
הצבע והסגנון הרופף של אלמארז השפיעו על אמנים רבים מקליפורניה, כמו גם על ציירים במדינות אחרות, כמו האמן אדן הרננדז, מסן אנטוניו.
הרננדז, למעשה, ניצל את מה שלמד מיצירותיו של אלמארז.
קרלוס חיימה אלזראקוי הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי.
בהופעותיו המצולמות, הוא מוכר בעיקר בזכות גילום דמותו של סגן ג'יימס גרסיה בסדרה "רינו 911".
אלזראקוי נולד ב-20 ביולי 1962 ביונקרס, ניו יורק, להורים ממוצא ארגנטינאי.
יש לו שורשים יהודיים ספרדיים מצד אביו, בעוד שאימו הייתה כומרית מתודיסטית.
משפחתו עברה לקונקורד, קליפורניה, כאשר היה צעיר.
אלזראקוי סיים את לימודיו בתיכון קונקורד ולמד באוניברסיטת קליפורניה סטייט בסקרמנטו בשנים 1982–1986, שם החל להתחרות בתחרויות מיקרופון פתוח.
לאחר זכייתו בתחרות בשנתו הרביעית, השתמש בכספי הפרס ועבר ללוס אנג'לס.
אלזראקוי החל את דרכו המקצועית כקומיקאי סטנד-אפ, ובשנת 1993 זכה בתחרות הקומדיה של סן פרנסיסקו, כשהוא גובר על קומיקאים כמו מארק מרון ופאטן אוזוולט.
אלזראקוי ידוע בהופעותיו החיות בסדרה "רינו 911", שם גילם את סגן ג'יימס גרסיה במשך חמש עונות (2003–2008).
הוא גילם את אותה הדמות גם בסרט הספין-אוף של הסדרה, "רינו 911: מיאמי" משנת 2007, ובסדרה שהחלה מחדש בשנת 2020 בשירות הסטרימינג קוויבי.
אלזראקוי הופיע גם בסרט "רינו 911: הציד אחר קאנון" ששודר בפרמאונט+ בשנת 2021, וכן בעונה השמינית של הסדרה, שכונתה "רינו 911!
Defunded) והוקרנה בערוץ רוקו ב-2022.
אלזראקוי תרם את קולו למספר דמויות באנימציות של ניקולודיאון, כולל רוקו בסדרה "החיים המודרניים של רוקו", כמו גם דנזל קרוקר וחואנדיסימו מגניפיקו ב"קסם של הורים", ולוב בסדרה "כלב וחתול".
כמו כן, סיפק קולות נוספים בסדרות של Cartoon Network כגון "פרה ותרנגול" ו"אני סמור".
הוא דיבב את דמותו של ספיירו בדרקון ספיירו, אך הוחלף על ידי טום קני במשחקי ההמשך.
בנוסף, דיבב את ריקושט בשתי העונות הראשונות של "!מוצ'ה לוצ'ה" ואת מר וויד ב"איש משפחה".
ג'וליוס נו במשחק הווידאו GoldenEye: Rogue Agent.
בשנת 2005, הוסיף את קולותיהם של מספר דמויות בסדרה "מחנה לזלו" וב-2006 הוסיף את דמותו של וולדן בסדרה "וואו וואו וובזי".
אלזראקוי דיבב גם דמויות רבות של האנה-ברברה כגון בבא לואי, מאדסי הפנטום הפאנקי ולופי דה לופ.
ב-2014, דיבב דמויות בסדרה "מיקסלס", וב-2023, הצטרף לקאסט של פודקאסט פרודיה מסוג נואר בשם The Case of the Greater Gatsby.
בשנת 2009, שיתף פעולה עם טד ניקולאו בפרויקט סדרת הרשת The Club, שיצא לאור בנובמבר 2010. בשנת 2013, הופיע בתפקיד סוחר סמים בפרק אחד של סדרת הרשת Romantic Encounters.
אלזראקוי מתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה, עם אשתו ושתי בנותיו.
אחת מבנותיו, ריילי, היא מדבבת בפני עצמה ודיבבה את הדמות "רוק-טאק" בסדרת האנימציה של פרמאונט+ "מסע בין כוכבים: פרודיג'י".
שנהפרסקטגוריהתוצאההפקה2012פרס אנניהופעת הדיבוב הטובה ביותר בהפקת טלוויזיהקסם של הורים2015פרס אנניהופעת הדיבוב הטובה ביותר בהפקת טלוויזיהקסם של הורים2016פרסי אמי לבידור בשעות היוםמבצע מצטיין בתוכנית מונפשתקסם של הורים2017פרס אנניהופעת הדיבוב הטובה ביותר בהפקת טלוויזיההמופע של מר פיבודי ושרמן2022פרס אמי לבידור בפריים טייםסרט הטלוויזיה המצטיין"רינו 911: הציד אחר קאנון"
קרלוס ד'אמברוזיו (באיטלקית: Carlos D'Ambrosio; נולד ב-5 בפברואר 2007) הוא שחיין איטלקי, זוכה מדליית ארד באליפות עולם בבריכת 25 מטר (בודפשט 2024) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
באליפות אירופה לנוער שנערכה בבלגרד שבסרביה ביולי זכה בשתי מדליות זהב: במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:17.87 דקות, ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:17.42 דקות.
בנוסף, זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.35 דקות.
באליפות העולם לנוער שנערכה בנתניה שבישראל בספטמבר זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות של המשחה.
בנוסף, זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 48.99 שניות.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום עשירי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:08.63 דקות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בבודפשט שבהונגריה בדצמבר זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא איטליה חדש של 6:47.51 דקות יחד עם פיליפו מגלי, מנואל פריגו ואלברטו ראצטי, אחרי ארצות הברית (6:40.51 דקות) ואוסטרליה (6:45.54 דקות).
בנוסף, סיים במקום 13 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:43.25 דקות.
קרלוס נאוול בנאבידס פרוסטוני (בספרדית: Carlos Nahuel Benavídez Protesoni; נולד ב-30 במרץ 1998 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר בדפורטיבו אלאבס מהלה ליגה.
בנאבידס גדל במחלקת הנוער של דפנסור ספורטינג מליגת העל האורוגוואית, בשנת 2016 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון ולאחר שנה התחיל לשחק בהרכב הפותח.
ב־2018 עבר בנאבידס לאינדפנדיינטה מליגת העל הארגנטינאית, שם שיחק 26 משחקים והבקיע 3 שערים.
ב-1 ביולי 2022 חתם בדפורטיבו אלבאס מספרד.
קרלוס סמפאיאן בולוסאן היה סופר, מסאי ומשורר אמריקאי, ילידי הפיליפינים, מהבולטים שכתבו על חוויות ההגירה והעבודה בארצות הברית בראשית המאה ה-20. יצירתו הידועה ביותר היא הרומן האוטוביוגרפי למחצה "אמריקה בלב" ("America Is in the Heart"), והוא נחשב לאחד הקולות החשובים הראשונים של מהגרים אסייתים בספרות האמריקאית.
הוא היגר לארצות הברית בשנת 1930 ולא שב עוד לפיליפינים.
בולוסאן נולד בעיירה בִּינָלוֹנָאן שבמחוז פנגאסינאן, באי לוזון שבפיליפינים, למשפחה ממוצא אילוקאנו.
תאריך לידתו המדויק נתון במחלוקת — ישנם מקורות המציינים את שנת 1911, בעוד אחרים טוענים ל-1913 או 1914. מרבית ילדותו עברה עליו בעוני, והוא עסק בעבודות כפיים לצד משפחתו.
החוויות הקשות באותם ימים עיצבו את השקפת עולמו והפכו למרכיב מרכזי בכתביו.
ב-22 ביולי 1930, בגיל 17, הפליג לארצות הברית בחיפוש אחר הזדמנויות כלכליות, בתקופה שבה הפיליפינים היו תחת שלטון קולוניאלי אמריקאי.
הוא הגיע לנמל סיאטל ונתקל במהרה באפליה גזעית ובתנאי עבודה קשים.
הוא עבד כפועל חקלאי בקליפורניה, קטף ענבים ואספרגוס, עסק בשטיפת כלים ואף עבד לצד אחיו לורנצו.
בשנת 1936 חלה בשחפת ואושפז בבית החולים המחוזי של לוס אנג'לס, שם עבר שלושה ניתוחים ושכב כשנתיים, במהלכן הקדיש את זמנו לקריאה וכתיבה.
בולוסאן היה פעיל בולט בתנועת הפועלים של מהגרים אסייתים בחוף המערבי של ארצות הברית.
הוא ערך את שנתון 1952 של איגוד עובדי בתי השימורים הפיליפינים (Local 37), שהיה חלק מהאיגוד הבינלאומי של סוורים ואחסנה (ILWU) שבסיסו בסיאטל.
בולוסאן נודע כקול ספרותי פורץ דרך של מהגר אסייתי בארצות הברית.
ספרו המרכזי, America Is in the Heart (1946), הוא רומן אוטוביוגרפי למחצה המגולל את סיפור חייו כמהגר פועל, והוא נחשב לאבן דרך בספרות הפיליפינית-אמריקאית.
בולוסאן שילב ביצירתו אלמנטים פוסט-קולוניאליים, תרבותיים וחברתיים, המתארים את מאבקם של מהגרים במציאות הגזענית של אמריקה בשנות ה-30 וה-40.
הוא כתב גם את קובץ הסיפורים The Laughter of My Father (1944) ואת The Cry and the Dedication, שפורסם לאחר מותו ומתאר את מרד ההוקים בפיליפינים.
בשנת 1943 פרסם את המאמר הידוע "חירות ממחסור", שנבחר על ידי The Saturday Evening Post ללוות את ציורו של נורמן רוקוול הנושא את אותו שם, במסגרת סדרת "ארבע החירויות" של הנשיא רוזוולט.
בשנות ה-50, בתקופת הרדיפה האנטי-קומוניסטית ("הבהלה האדומה השנייה"), בולוסאן הושם ברשימה השחורה בשל דעותיו הסוציאליסטיות, ואיבד את פרנסתו.
הוא סבל ממחסור, ממחלות ומאלכוהוליזם.
הוא נפטר ב-1956 בסיאטל כתוצאה מתת-תזונה ודלקת ריאות, ונקבר בבית הקברות מאונט פלזנט בסיאטל.
לאחר מותו נשכח ברובו למשך כעשרים שנה, אך בשנות ה-70 גילו מחדש צעירים מהגרים אמריקאים ממוצא אסייתי את כתביו, והובילו לפרסום מחודש של ספרו המרכזי.
בולוסאן מונצח כיום בתערוכה קבועה על שמו במלון Eastern ברובע הבינלאומי של סיאטל.
בשנת 2018 הוקם מרכז קרלוס בולוסאן לחקר הפיליפינים באוניברסיטת קליפורניה דייוויס, שמטרתו להמשיך את מורשתו באמצעות מחקר אקדמי ופעילות קהילתית.
קרלוס אלברס ריברה (בספרדית: Carlos Álvarez Rivera; נולד ב-6 באוגוסט 2003) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בלבאנטה מהלה ליגה.
אלברס נולד בסנלוקר לה מאיור שבאנדלוסיה, והצטרף למחלקת הנוער של סביליה בשנת 2011. הוא האריך את חוזהו עם המועדון ב-9 באוגוסט 2019, וערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים במדי קבוצת המילואים חמישה עשר ימים לאחר מכן, בגיל 16, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה בתיקו ביתי 0–0 נגד יקלנו דפורטיבו.
ב-13 בפברואר 2022 הוא כבש את שערו הראשון בבוגרים בהפסד 1–2 לאלקויאנו בפרימרה דיוויסיון RFEF.
ב-21 בדצמבר, הוא כבש בהופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 3–0 בגביע המלך הספרדי נגד חובנטוד דה טורמולינוס.
ב-8 בינואר 2023 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, כשהחליף את אוליבר טורס בניצחון ביתי 2–1 על חטאפה.
ב-12 באוגוסט 2023, חתם אלברס על חוזה לארבע שנים בלבאנטה.
אלברס שיחק בנבחרת ספרד עד גיל 16, נבחרת ספרד עד גיל 17 ונבחרת ספרד עד גיל 19.
קרלוס אֶסְפִּי אסקריוולה (בספרדית: Carlos Espí Escrihuela; נולד ב-24 ביולי 2005) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בלבאנטה מהלה ליגה.
אספי נולד בטאברנס דה לה ואלדיניה שבקהילה האוטונומית ולנסיה, והצטרף למחלקת הנוער של לבאנטה בשנת 2022. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים במדי קבוצת המילואים ב-19 בנובמבר 2023, כשנכנס כמחליף בתיקו ביתי 0–0 נגד ראיו איבנסה.
אספי כבש את שערו הראשון במדי קבוצת המילואים של לבאנטה ב-29 בנובמבר 2023, בניצחון ביתי 2–1 על אלסירה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ב-18 בפברואר שלאחר מכן, כשהחליף את מוחמד בולדיני בתיקו 0–0 בליגה הספרדית השנייה נגד ראסינג פרול.
ב-13 בפברואר 2024, אספי זומן לנבחרת ספרד עד גיל 19 לשני משחקי ידידות נגד נורווגיה.
הוא שיחק בשני המשחקים, וכבש פעמיים בראשון.
קרלוס נום קומה באלבה הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת הקשר בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג ובנבחרת קמרון.
ומוצאו האתני הוא באסה .
אביו הוא כדורגלן עבר מקצועי ששיחק בדרום אפריקה ובקמרון.
ב-14 בינואר 2022 הצטרף באלבה לליל מהליג 1. הוא החל את דרכו בקבוצת המילואים של המועדון ששיחקה בליגה הצרפתית החמישית.
ולמרות שנכלל בסגל הקבוצה הראשונה מספר פעמים לקראת סוף עונת 2021/2022, את הופעת הבכורהשלו בקבוצה הבכרה של המועדון הוא ערך רק ב-7 באוגוסט 2022 בניצחון 4–1 על אוסר, במסגרת מחזור הפתיחה של עונת 2022/2023 בליג 1. ובסך הכל הוא שותף בעונה זו ב-19 משחקי ליגה ועוד 2 משחקים בגביע הצרפתי.
ב-29 באוגוסט 2023, חתם באלבה על חוזה ל-5 שנים בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
ב-24 בספטמבר 2023 ערך באלבה את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 3–1 על בורנמות'.
ב-8 באוקטובר 2023, פתח באלבה לראשונה בהרכב ברייטון בתיקו 2–2 נגד ליברפול.
ב-26 באוקטובר ערך באלבה את הופעת הבכורה האירופית שלו בניצחון 2–0 על אייאקס במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
ואת עונת הבכורה שלו בקבוצה הוא סיים עם 37 הופעות בכל המסגרות וללא שערים.
ב-18 בספטמבר 2024, כבש באלבה את שער הבכורה שלו עבור המועדון בניצחון 3–2 על וולברהמפטון וונדררס במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הליגה.
קצת יותר משבוע לאחר מכן, ב-28 בספטמבר, כבש באלבה את שער הליגה הראשון שלו עבור ברייטון בהפסד 2–4 לצ'לסי.
ב-26 באפריל 2025, כבש באלבה את שער הניצחון בתוספת הזמן בניצחון 3–2 על ווסטהאם יונייטד, שער שנבחר מאוחר יותר לשער החודש של הפרמייר ליג.
ואת עונת 2024/2025 הוא סיים עם 4 שערים ב-40 הופעות בכל המסגרות.
ב-8 ביוני 2024 ערך באלבה הופעת בכורה בנבחרת קמרון בניצחון 4–1 על כף ורדה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
שער החודש בפרמייר ליג: אפריל 2025
קרלוס אריאס נבארו, המרקיז הראשון של אריאס נבארו (11 בדצמבר 1908 – 27 בנובמבר 1989), היה ראש ממשלת ספרד בשנותיה האחרונות של המדינה הספרדית ובתחילת הדמוקרטיזציה של ספרד.
נבארו היה מעורב ב, וחתם על אלפי גזרי מוות במהלך פירוק הרפובליקה הספרדית השנייה.
אריאס נבארו נולד במדריד ב-11 בדצמבר 1908. הוא שירת במשרד המשפטים מאז 1929 כעורך דין במלאגה ובמדריד.
הוא נישא למריה דה לה לוס דל ואלה אי מננדס, לבני הזוג לא היו ילדים.
אריאס הצטרף לצד הפרנקיסטי במהלך מלחמת האזרחים בספרד.
הוא שימש כתובע ציבורי במשפטים שערכו הפרנקיסטים במלאגה לאחר כיבוש העיר.
שם זכה לכינוי 'קצב מלאגה' (Carnicero de Málaga) על תפקידו בהטלת עונש מוות על תומכי הרפובליקנים.
לאחר שכיהן בתפקידים שונים, כולל ראש עיריית מדריד בין 1965 ליוני 1973, אריאס מונה לכהן כשר בממשלה (שר הפנים) ביוני 1973. לאחר רצח ראש הממשלה לואיס קאררו בלנקו, הוא מונה לכהן כיורשו ב-31 בדצמבר 1973, תפקיד בו המשיך להחזיק גם לאחר מותו של פרנקו.
על אף שהוא שמר על תפקידו במהלך המעבר לדמוקרטיה, במספר אירועים ניכרה נטייתו לסמכותנות.
יורשו של פרנקו כראש המדינה, המלך חואן קרלוס הראשון, המשיך במינויו, כך שממשלתו היא זו שהנהיגה את הרפורמות הראשונות, אם כי בכפייה.
הוא ניסה להמשיך את מדיניותו המאוחרת של פרנקו, תוך התנגדות לכל שינוי.
לאחר מאבק כוח ממושך, חואן קרלוס אילץ את התפטרותו ב-1 ביולי 1976. למחרת, המלך העניק לו את התואר הירושה מרקיז אריאס נבארו, יחד עם התואר Grande de España.
עם מותו, ירש את תואר המרקיז אחיינו מיגל אנחל אריאס-נבארו.
אריאס הוחלף על ידי אדולפו סוארס, שמונה למזכיר הכללי של המפלגה הרשמית הפרנקואיסטית בדצמבר 1975. ביוני 1977, במהלך הבחירות הכלליות החופשיות הראשונות מאז 1936, הצטרף אריאס למפלגה הימנית .
לאחר מכן הוביל את קבוצת הקיצוניים שהתנגדו לכל רפורמה.
עם זאת, אריאס לא מילא שוב תפקיד רלוונטי בממשל הספרדי.
בבחירות הדמוקרטיות הראשונות הצטרפה מפלגתו לברית העממית (AP), בראשות , והוא התמודד כמועמד לסנאט עבור מדריד, אך לא נבחר.
נבארו נפטר ב-27 בנובמבר 1989 בגיל 80 כתוצאה מאוטם שריר הלב, ונקבר בבית הקברות מינגורוביו.
לפי היומון הספרדי אל פאיס, קבצים שפורסמו על ידי הארכיון הלאומי של ארצות הברית מראים כי לאחר מהפכת הציפורנים השמאלנית בפורטוגל ב-25 באפריל 1974, אריאס נפגש עם סגן מזכיר המדינה של ארצות הברית במרץ 1975 והציע לפלוש לפורטוגל כדי לעצור את התפשטות הקומוניזם.
הדו"ח שהעביר אינגרסול לשר המדינה דאז, הנרי קיסינג'ר, ב-18 במרץ, ציין כי "צעדים מתאימים" ננקטים כדי להבטיח ש"האירועים בפורטוגל לא יחצו את הגבול לספרד".
אינגרסול הוסיף כי ספרד רצתה שוושינגטון תתמוך בה במקרה של מלחמה, בדיוק בזמן שארצות הברית ניהלה משא ומתן מחדש על מעמד בסיסיה הצבאיים במדינה, ואריאס רצה שוושינגטון תתמוך בחברותה העתידית של ספרד בנאט"ו.
קרלוס אלברטו ולדרמה פאלאסיו (בספרדית: Carlos Alberto Valderrama Palacio; נולד ב-2 בספטמבר 1961) הוא כדורגלן עבר קולומביאני, הנחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים הקולומביאנים בכל הזמנים.
ולדרמה הוא שיאן ההופעות בנבחרת הלאומית של קולומביה, ונבחר בשנת 2004 לאחד מ-125 הכדורגלנים החיים הטובים בעולם (פיפ"א 100).
סימן ההיכר הבולט שלו היה רעמת השיער הבלונדינית שלראשו והיה ידוע בכינויו "אל פיבה" (הילד).
הוא השתתף בטורנירי גביע העולם באיטליה 90', ארצות הברית 94' ו-צרפת 98'.
זכה פעמיים בתואר כדורגלן השנה באמריקה הדרומית בשנים 1987 ו-1993 וכן מוקם במקום ה-39 ברשימת הכדורגלנים הדרום אמריקאים הטובים ביותר של המאה ה-20. ולדרמה לא הרבה לבעוט לשער או לכבוש שערים, אך התאפיין ביכולת מסירה מדויקת, לעיתים גם במסירות לאורך חצי מגרש.
פסל ברונזה בדמותו הוצב בסמוך לאצטדיונה של אוניון מגדלנה בסנטה מרתה, עיר הולדתו.
ולדרמה מדורג במקום הרביעי בדירוג הבישולים בכל הזמנים ב-MLS עם 114 בישולים.
הוא נולד בסנטה מרתה לקרלוס ולדראמה, שהיה ידוע בכינויו "חאריצ'ו" ולחוסטה פלסיו.
אביו היה כדורגלן בנבחרת מחוז מגדלנה וכן השתייך לקבוצת אוניון מגדלנה.
משפחת ולדרמה כללה כדורגלנים נוספים כמו אחיו של "אל פיבה", רונאלד ואלן וכן בני דודיו, דידי אלכס ולדרמה ומיגל רודריגס פלסיו.
בילדותו נהג ולדרמה לשחק כדורגל אחרי השיעורים בבית ספר ובמגרש החול בשכונת "פסקאיטו" שבסנטה מרתה, שם גדלו ושיחקו כדורגלנים קולומביאנים מוכשרים רבים.
בילדותו נתן לו חבר ארגנטינאי של אביו את הכינוי "אל פיבה" (שמשמעותו ילד) ומאז הוא מוכר בעולם בעיקר בכינוי זה.
ולדרמה החל לשחק בקבוצה של בית ספרו, "ליסאו סלדון", אותה אימן אביו ושיחק שם בעיקר כחלוץ בכבש המון שערים, אך עם הזמן החליט לשנות את תפקודו לקשר יצירתי, פליימייקר.
בעידודו של אביו ובזכות מאמנה של אוניון מגדלנה, אדוארדו דאבילה, הצטרף ולדרמה לאוניון בשנת 1980.
בשנת 1984 עבר לשחק בקבוצת הפאר מיונאריוס, אך בעקבות מיעוט דקות משחק שקיבל מהמאמן חורחה לואיס פינטו, החליט לעזוב אחרי עונה אחת.
את ההכרה ככדורגלן מצטיין במדינתו קיבל ב-1985 כשעבר לדפורטיבו קאלי ושיתף פעולה בקבוצה זו עם שחקנים כגון סרחיו אנגולו וברנרדו רדין.
המאמן ולדימיר פופוביץ' נתן לו חופש לשחק במרכז המגרש ושיתוף הפעולה עם רדין יצר את אחד הצמדים הטובים בהיסטוריה של הכדורגל הקולומביאני.
עם דפורטיבו קאלי סיים ולדרמה פעמיים במקום השני בליגה הקולומביאנית, ב-1985 ו-1986.
כשאיימה ז'אקה החליף את מוסקה מצבו של ולדרמה השתפר מעט, אך עדיין היה מחליף בדקות האחרונות בדרך כלל.
ב-1991 הגיע לקבוצה המאמן מיצ'ל מסי ואיתו חזר ולדרמה להרכב הראשון וחזר להפגין את הכדורגל שנתן לו את ההכרה הבין לאומית.
בעונת 1990/91 עבר ולדרמה לריאל ואיאדוליד הספרדית, ושיחק בה יחד עם שניים מחבריו לנבחרת קולומביה, לאונל אלברס ורנה היגיטה וכן תחת המאמן הקולומביאני, פרנסיסקו מאטוראנה.
ולדרמה שיחק עונה אחת בלבד, שהייתה מאכזבת עבורו ועבור חבריו, במדי ויאדוליד.
האירוע הבולט ביותר בתקופתו בקבוצה היה באצטדיון סנטיאגו ברנבאו כאשר מיצ'ל מריאל מדריד החליט להתגרות בו ונגע באשכיו של ולדרמה, בעת בעיטת קרן שנפסקה לזכות קבוצתו.
לאחר מכן חזר ולדרמה לליגה הקולומביאנית, והצטרף ב-1992 לדפורטיבו אינדפנדיינטה מדיין תחת המאמן חוליו קומסניה.
אף על פי שמדיין לא העפילה לפלייאוף, ולדרמה היה השחקן המצטיין בליגה.
שנה לאחר מכן הוא עבר לקבוצת ג'וניור ברנקייה, במדיה נחל הצלחה לצידו של החלוץ המצטיין, איוון ולנסיאנו והקשרים ויקטור פאצ'קו ואוסוולדו מקנסי.
ב-1993 הוא זכה עם איתה באליפות קולומביה הראשונה שלו ואף נבחר בשנית לכדורגלן השנה באמריקה הדרומית, וב-1994 העפיל עם הקבוצה עד לחצי גמר גביע ליברטדורס, שם היא הודחה על ידי ולס סארספילד בדו-קרב בעיטות עונשין.
ב-1995 הוא זכה עם ג'וניור באליפות נוספת.
בשנת 1996 הצטרף ולדרמה לליגה החדשה שהוקמה בארצות הברית, ה-MLS, והיה מראשוני השחקנים בליגה זו.
הוא שיחק בקבוצת טמפה ביי מיוטיני בשנים 1996–1997, ונבחר לשחקן המצטיין של משחק האולסטאר פעמיים ברציפות.
ב-1998 שיחק בקבוצת מיאמי פיוז'ן החדשה, ובשנים 1999–2001 שיחק בשנית בטמפה ביי מיוטיני.
הוא סיים את קריירת המשחק שלו בקבוצת קולורדו ראפידס, בה שיחק משנת 2001 עד 2002. ולדרמה סיים את הקריירה שלו כשיאן הבישולים של כל הזמנים (114) בליגת ה-MLS.
ב-2005 נבחר לנבחרת העשור הראשון של הליגה האמריקאית.
בגיל 42 ולאחר 22 שנות קריירה, החליט ולדרמה לפרוש.
משחק הפרידה מולדרמה נערך ב-1 בפברואר 2004 באצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס בברנקייה, לעיני 56,000 צופים.
לכבוד ולדרמה הגיעו למשחק כוכבי כדורגל רבים מאמריקה הדרומית, ביניהן דייגו מראדונה, איוואן זמורנו, חוסה לואיס צ'ילברט, אלכס אגינאגה ואנצו פרנצ'סקולי.
גם חבריו לנבחרת הגיעו וביניהם רנה היגיטה, פאוסטינו אספרייה, אדולפו ולנסיה, ויקטור פאצ'קו, אוסוולדו מקנסי, אנטוני דה אבילה וגם הזמר המפורסם, קרלוס ויואס.
ולדרמה החל לשחק בנבחרת הלאומית של קולומביה בשנת 1985, כאשר זומן על ידי המאמן גבריאל אוצ'ואה אוריבה לשני משחקי הפלייאוף במוקדמות מונדיאל 1986 מול .
לאחר הפסד 0–3 במשחק באסונסיון, ניצחה קולומביה באצטדיון פסקואל גררו 1-2, אבל הודחה לאחר הפסד 2–4 בסיכום.
זה גם היה משחק הפרידה של וילינגטון אורטיס מהמדים הלאומיים.
הוא נחשב לכדורגלן הקולומביאני הטוב ביותר בכל הזמנים וולדרמה סומן כיורשו הטבעי.
הטורניר הבינלאומי החשוב הראשון של ולדרמה היה הקופה אמריקה 1987, ,תחת הדרכתו של המאמן פרנסיסקו מטוראנה.
הוא כבש במשחק הראשון מול בניצחון 0–2 ובלט בניצחון 0–3 מול .
קולומביה הגיעה לחצי הגמר אך הפסידה 1–2 ל.
הוא הוביל את נבחרתו למקום השלישי, לאחר ניצחון 1–2 על נבחרת ארגנטינה המארחת.
ולדרמה נבחר לשחקן המצטיין בטורניר ובחודש דצמבר של אותה שנה זכה בתואר כדורגלן השנה באמריקה הדרומית.
בקופה אמריקה 1989 בברזיל, קולומביה הודחה כבר בשלב הבתים.
באותה שנה שיחקה במוקדמות מונדיאל 1990 והעפילה למשחקי הפלייאוף מול .
לאחר ניצחון בבית 0–1, סיימה באצטדיון רמת גן בתיקו 0-0 והעפילה למונדיאל לאחר 28 שנים.
במשחק הראשון של , מול נבחרת איחוד האמירויות הערביות, כבש ולדרמה שער ממרחק של 18 מטר, בדרך לניצחון 0–2 של קולומביה.
לאחר הפסד 0–1 ליוגוסלביה במשחק השני, בישל ולדרמה בתוספת הזמן של המשחק לפרדי רינקון את שער השוויון במשחק האחרון מול גרמניה המערבית, שהעלה את נבחרתו לשמינית הגמר.
בשמינית הגמר הפסידה קולומביה לנבחרת קמרון לאחר הארכה.
ב-1991 תחת הדרכתו של המאמן לואיס אוגוסטו גרסיה, שוב זומן ולדרמה למשחקי הקופה אמריקה 1991 שנערכו בצ'ילה, ובו השיגה קולומביה את ניצחונה הרשמי הראשון אי פעם על בתוצאה 0–2 כשולדרמה מבשל את שני השערים לאנטוני דה אבילה וארנולדו איגוארן.
בסופו של דבר סיימה קולומביה במקום הרביעי בבית הגמר.
ב-1993 שוב תחת הדרכתו של המאמן מטוראנה, קולומביה סיימה במקום השלישי בטורניר הקופה שנערך באקוודור.
מספר חודשים מאוחר יותר, הפגין ולדרמה את יכולתו הגבוהה במדי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1994 שכללו גם את הניצחון המפורסם על 5-0. הניצחון הביא את הנבחרת להעפיל בפעם השנייה ברציפות למונדיאל.
כ-4 חודשים לפני תחילת הטורניר, נפצע ולדרמה בברכו והשתתפותו בטורניר הייתה בספק, אך הוא החלים ושיחק בטורניר עבור נבחרתו.
על אף שקולומביה הייתה מועמדת בכירה להעפלה לשלב גבוה, היא הודחה כבר בשלב הבתים של הטורניר לאחר הפסדים ל והמארחת .
הקופה אמריקה 1995 היה טורניר היבשת האחרון שבו שיחק ולדרמה וגם שם הוליך את קולומביה למקום השלישי, לאחר הפסד בחצי הגמר ל וניצחון 1–4 על במשחק שבו כבש את השער השני לזכות נבחרתו.
ולדרמה העפיל עם נבחרת קולומביה גם למונדיאל 1998, שהיה המונדיאל השלישי בקריירה שלו.
במהלך משחקי המוקדמות הוא כבש שלושה שערים.
בטורניר המונדיאל עצמו, קולומביה פתחה עם הפסד במשחק הראשון לנבחרת רומניה.
במשחק השני בישל ולדרמה לליידר פרסיאדו את שער הניצחון במשחק מול נבחרת תוניסיה.
עם זאת, קולומביה הודחה פעם נוספת בשלב הבתים של המונדיאל, לאחר הפסד לאנגליה במשחק האחרון בתוצאה 0–2. לאחר משחק זה הודיע ולדרמה על פרישתו מהנבחרת הלאומית.
בסך הכול שיחק ולדרמה 111 פעמים במדי הנבחרת (10 משחקים בגביע העולמי, 30 במוקדמות המונדיאל, 27 בטורניר הקופה אמריקה ו-44 משחקי ידידות) וכבש 11 שערים.
בשנת 2007 מונה ולדרמה יחד עם לואיס גראו למאמן אתלטיקו ג'וניור ברנקייה, שהייתה אחת מקבוצותיו של ולדרמה כשחקן.
הניסיון היה לא מוצלח, כאשר ג'וניור לא הצליחה להעפיל למשחקי הפלייאוף של הליגה הקולומביאנית.
לקראת סיום עונה זו היה ולדרמה מעורב בתקרית עם השופט אוסקר חוליאן רואיז.
לאחר שרואיז פסק על בעיטת עונשין לזכות אמריקה קאלי, התפרץ ולדרמה למגרש בצעקות וטען לקבלת שוחד של רואיז מאנשי אמריקה קאלי.
בעקבות המקרה הורחק ולדרמה על ידי רואיז מהמשחק, ונקנס על ידי ועדת המשמעת של הליגה.
הגביע הצרפתי עם מונפלייה בשנת 1990
אליפות עם ג'וניור ברנקייה בשנת 1993 ו-1995
כדורגלן השנה באמריקה הדרומית בשנת 1987
השחקן המצטיין בקופה אמריקה 1987
נבחר לנבחרת השנה באמריקה הדרומית בשנת 1987
שחקן השנה בקולומביה בשנת 1993
כדורגלן השנה באמריקה הדרומית בשנת 1993
נבחר לנבחרת השנה באמריקה הדרומית בשנת 1993
נבחרת לנבחרת השנה ב-MLS בשנת 1996
השחקן המצטיין ב-MLS בשנת 1996
השחקן המצטיין במשחק האולסטאר של ה-MLS בשנת 1996
נבחר לנבחרת השנה באמריקה הדרומית בשנת 1996
השחקן המצטיין במשחק האולסטאר של ה-MLS בשנת 1997
נבחרת לנבחרת השנה ב-MLS בשנת 1997
נבחר לרשימת 100 השחקנים החיים הטובים ביותר של פיפ"א בשנת 1998
נבחרת לנבחרת השנה ב-MLS בשנת 2000
מקום 39 ברשימת השחקנים הדרום אמריקאים הטובים ביותר במאה ה-120 בשנת 2004
נבחר לחמשת הכדורגלנים הקולומביאנים הטובים בכל הזמנים בשנת 2008
חבר מוזיאון היכל התהילה בשנת 2014
קרלוס אלברטו ולה גארידו (בספרדית: Carlos Alberto Vela Garrido; נולד ב-1 במרץ 1989 בקנקון שבמקסיקו) הוא כדורגלן עבר מקסיקני ששיחק בעמדת החלוץ.
הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של גוודלחרה ("צ'יבאס"), שם שיחק לצידו של אחיו אלחנדרו.
הוא זכה לפרסום ראשוני כאשר השתתף במונדיאל עד גיל 17 בשנת 2005, וסייע לנבחרתו לזכות בטורניר.
הוא שיחק בהרכב גם בניצחון 0-3 על ברזיל במשחק הגמר.
בתום המשחק הוא נשא את הגביע אל אביו, והקדיש לו את נעל הזהב כיוון שהבקיע חמישה שערים שהקנו לו את תואר מלך השערים של הטורניר.
לאחר המונדיאל החליט חורחה ורגארה, נשיא צ'יבאס, להחתים את ולה על חוזה חדש.