tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מבחינת טלגרם, מכיוון שאינה ממליצה למשתמשיה על תוכן, אין לה אחריות לגבי התכנים המופיעים בפלטפורמה.
עקרונות אלו הובילו לכך שטלגרם מאופיינת בשיעור גבוה יחסית של תכנים פוגעניים או לא חוקיים.
מגמה זו התעצמה בעקבות המאמצים של הרשתות החברתיות הפופולריות של שנות ה־2010 למנוע פרסומים פוגעניים בפלטפורמות שלהן.
הקשיים להכניס תכנים אלו לרשתות החברתיות המובילות באותה עת, דחפו גורמים שונים, שעוסקים בהפצה שיטתית של תכנים שנחשבים פסולים מסיבות של הסתה או תמיכה בטרור, עברו בהדרגה לפעול בטלגרם תחת האנונימיות של הפלטפורמה.
באופן זה הפכה טלגרם בהדרגה להיות אחת הפלטפורמות הדומיננטיות לסוג זה של תכנים (לפחות במספר מדינות, ביניהן ישראל).
חלק מהגורמים שידוע שמקדמים תכנים מסוג זה בטלגרם, הם ארגונים לא חוקיים, דוגמת ארגוני טרור.
סוגיות אלו, של אחריות הנהלת טלגרם על תוכן שמופיע באפליקציה ועוסק בפעילות פלילית, עמדו במוקד המעצר של מנכ"ל ומייסד טלגרם, פאבל דורוב, בשנת 2024 בצרפת.
לאחר המעצר, שיפרה טלגרם את פעילותה לגבי סוגי תוכן ספציפיים, דוגמת סחר בנשים ופדופיליה, אך היא איננה מטפלת בנושאים אחרים דוגמת טרור, מכירת סחורה גנובה או פייק ניוז.
בשנת 2017 נפתחה בישראל רשת טלגראס, רשת הפצה ומכירה של סמים דרך ערוץ בטלגרם, שניצלה את האנונימיות היחסית שבשימוש ביישום.
בינואר 2018, בעקבות פנייה של חברת זיר"ה, ספקית האינטרנט נטוויז'ן חסמה באמצעות הרעלת DNS את הגישה לטלגרם, אך לאחר פחות משעה הסירה את החסימה.
בפברואר 2018 פתח בנימין נתניהו ערוץ בטלגרם, ובהמשך הצטרפו גם פוליטיקאים, כלי תקשורת ועיתונאים ישראלים נוספים.
במרץ 2018 טלגרם הגיעה למיליון משתמשים ישראלים.
טלגרם המשיכה לצבור התעניינות לאחר מספר מקרים מתוקשרים של שימושים מפרי־חוק בפלטפורמה.
בשנת 2020, בתקופת מגפת הקורונה בישראל, ערוץ המידע של משרד הבריאות בטלגרם צבר פופולריות כמקור מידע אמין ורשמי בנוגע למגפה, להנחיות ולצעדי הגבלתה.
הערוץ הגיע בשיאו לכ-180,500 מנויים, ואף קיבל תו אימות רשמי מטלגרם, כפי שקיבלו הערוצים המקבילים של משרדי הבריאות בגרמניה, קובה, הודו, איטליה, רוסיה ומדינות נוספות.
ערוץ אבו עלי אקספרס הוא הראשון בכמות הצפיות לפוסט (נכון לאוקטובר 2024).
מאז תחילת מלחמת חרבות ברזל הפך הטלגרם למקור מידע מרכזי עבור אזרחי ישראל.
ארגוני טרור כמו חמאס וחזבאללה השתמשו בטלגרם להפצת מסריהם במהלך המלחמה.
בנובמבר 2024 דיווחי אזרחים בישראל הובילו לחשיפת מתקפת סייבר נרחבת "טלגרם - תא קולי" החשיפה הובילה לסדרת המלצות בנוגע לזהירות הנדרשת בהקשר לאבטחת התא הקולי וחשבון הטלגרם.
בכל השאר – מבוסס על פרוטוקול קריפטוגרפי מתוצרת עצמית בשם MTProto.
כן, הצפנה מקצה לקצה מופעלת כברירת מחדל בכל צורות ההתקשרות (אלא אם כן מגבים את ההודעות לגוגל דרייב בהגדרות).
בנוסף יש אופציה לשיחות קוליות קבוצתיות עם עד אלפי משתתפים כן עד 32 משתתפים אפשרות לעריכת הודעה לאחר השליחה ללא הגבלה אך עם הערה שנערך אפשרות לעריכה בזמן מוגבל אך עם הערה שנערך גיבוי גיבוי ענן לשיחות רגילות.
אין גיבוי לשיחות סודיות קיימת אופציה לגיבוי ענן (הגיבוי אינו מוצפן בברירת מחדל מקצה לקצה אלא בהצפנה רגילה אך ניתן לגבות בהצפנה מקצה לקצה)עריכת סקריםכן (הצבעות, סקרים אנונימיים ובוחן)כן קוד פתוח רק צד לקוח קוד פתוח אך בעבר היה קוד סגורחשש לזליגת קוד לתא קוליכןכן אך בעבר לא היה
טלג'ו (באיטלקית: Taleggio) היא גבינה איטלקית חצי-רכה, הקרויה על שם ואל טלג'ו.
לגבינה קרום דק וארומה חזקה, אבל טעמה עדין יחסית, עם ריח פירותי חריף יוצא דופן.
טלג'ו וגבינות דומות הופיעו כבר בסביבות התקופה הרומית; קיקרו, קאטו הזקן, ופליניוס הזקן מזכירים אותה בכתביהם.
הגבינה יוצרה באופן בלעדי בוואל טלג'ו עד סוף המאה ה-19, אז עבר חלק מהייצור למישור לומברדיה בדרום.
הייצור מתרחש כל סתיו וחורף.
ראשית, חלב עגלים מוחמץ מובא למעבדה.
עורכים את הגבינה על מדפי עץ בתאים, לפעמים במערות בהתאם למסורת, והיא מבשילה בתוך שישה עד עשרה שבועות.
היא נשטפת פעם בשבוע עם ספוג מי ים כדי למנוע צמיחת עובש וכדי ליצור קרום כתום או ורוד.
כיום, הגבינה מיוצרת גם מחלב מפוסטר וגם מחלב גולמי במפעלים.
גבינות מתוצרת מפעל הן בהירות יותר, ועדינות בטעמן.
את הגבינה מוסיפים כשהיא מגוררת לסלטים כגון צנוניות או בן-חרדל מצוי (רוקט, ארוגולה), עם תבלינים ועגבניות על ברוסקטה.
היא נמסה היטב, ויכולה לשמש בריזוטו או על פולנטה.
+ טלג'ו שומן 48%ערכים תזונתיים
טֵלֶגְרַאס הייתה קהילת רשת להפצה ומכירה בישראל של צמח הקנאביס, וסם הקנאביס שמופק ממנו, ועוד מגוון סמים קלים אחרים.
זאת באמצעות שימוש באפליקציית "טלגרם" בה המסרים מוצפנים מקצה עד הקצה.
הסוחרים ברשת מציעים משלוחי קנאביס מהירים עם אפשרות למתן ביקורות על איכות החומר והסוחרים.
על פי הערכות מחזור הכספים בטלגראס עמד על כ-60 מיליון שקל בחודש והשתמשו בה למעלה מ-200 אלף ישראלים.
להערכת גורמים במשטרה, עד 70% מהסחר בסמים בישראל בוצע באמצעות טלגראס.
משטרת ישראל מנסה להיאבק נגד סחר בקנאביס ברשת טלגראס בדרכים שונות, לרבות הפעלת סוכנים סמויים.
ב-12 במרץ 2019, לאחר חקירה סמויה שנמשכה כשנה וחצי, עצרה המשטרה 42 בכירי הארגון, בהם מייסד הארגון ששהה באותה עת באוקראינה ושוחרר למעצר בית לאחר ארבעה חודשים.
הוא הוסגר לישראל בעקבות החלטת בית המשפט באוקראינה.
במרץ 2020 בית המשפט המחוזי מרכז קבע כי טלגראס יכול להיחשב לארגון פשיעה ומייסד הארגון, עמוס דב סילבר, הואשם בניהול ארגון פשיעה.
טלגרס חדלה מפעילות ב-23 ביולי 2023.
את טלגראס ייסד עמוס דב סילבר לאחר סיום ריצוי מספר תקופות מאסר על רקע סחר בסמים קלים.
שם הרשת נובע מהלחם בסיסים של המילים טלגרם וגראס.
כשהשתחרר מהכלא, עבר סילבר לארצות הברית שם הוא פתח דף פייסבוק למסחר במריחואנה.
הדף אפשר לסוחרי קנאביס להשתמש בקיר הפייסבוק שלו תחת שם בדוי כדי לפרסם את מרכולתם.
הם תיקשרו עם לקוחות באמצעות תיוג הפרופיל שלו ואף העלו תמונות של החומר המוצע למכירה.
בדף הפייסבוק נמכרו כ-2 קילוגרם קנאביס מדי יום בעוד סילבר לא לקח חלק במסחר או קיבל תשלום עבורו.
עם גדילת השירות לכ–30 סוחרי קנאביס בעמוד, החליט סילבר במרץ 2017 להעביר את המסחר לאפליקציית הטלגרם בשם טלגראס.
תוך שבוע מהקמתה, אלפים הצטרפו לשירות טלגראס.
תחת סילבר עומדים מנהלים נוספים:
יוסי משי - גזבר הארגון, במקור מירושלים.
בגיל 19 הורשע בעבירות סמים קלים.
בראל לוי - סמנכ"ל תפעול בארגון, במקור מראש פינה יוצא יחידת 8200.
אופיר מישל - שימש בארגון כמנהל בענף קהילות וכן בקרת סחר, לאחר מכן קודם לסמנכ"ל משאבי אנוש.
רק בספטמבר 2018 בלשים גרמנים הצליחו לתעד את שלושת ראשי טלגראס יחדיו בעיר ברלין.
מאז הקמתה, גדל השירות לכ-4,500 סוחרים פעילים ולמעלה מ-200 אלף לקוחות, כ־15 אלף משתמשים בתל אביב לבדה.
לטלגראס יש 70 מנהלים ועוד עשרה ראשי ענפים שמנהלים בהתנדבות את הפעילויות השונות של הקהילה.
כמו כן היא מפעילה אנשי תוכנה אשר עובדים על שדרוג הפלטפורמה.
חלקם בעלי ידע בשפת התכנות פייתון, רקע בבסיסי נתונים והיכרות עם ממשק תכנות היישומים של טלגרם.
אחד השדרוגים העיקריים של המתכנתים הללו הוא בוט המאפשר מענה אוטומטי לשאלות של חברים בקבוצות השונות.
עם התרחבות הרשת, טלגראס אף החלה להציע מתן שירות בשבע שפות שונות.
היקף הפעילות הגבוה והתחרותיות שעוררה הפלטפורמה הביאו לצניחה של עשרות אחוזים במחירי הקנאביס.
בנוסף מציע השירות קבוצות לרכישת סמים פסיכדליים, קבוצה לדיונים על לגליזציה וקבוצת ביקורות על איכות החומר וחוויית השירות מכל סוחר.
לדברי המייסד סילבר הוא איננו מתפרנס מהשירות, אם כי יש סוחרים המשלמים לו מרצונם כסוג של עמלה.
בספטמבר 2017 יצאה טלגראס במבצע "חפש את המטמון" במהלכו הוטמנו ברחבי העיר תל אביב 23 שקיות גראס אחריהן חיפשו מאות חובבי מריחואנה.
בפברואר 2018 דלף לרשת מאגר סוחרים חלקי של טלגראס.
מדובר במאגר של כ-3,500 סוחרים שכולל פרטים מזהים וסרטונים מפלילים שלהם.
מטלגראס הגיבו שמתכנת באתר הצליח לגנוב 1,500 משתמשים של מתפקדים, אך המערכת לא נפרצה.
סוחרים של הרשת המשיכו לעבוד במסגרות חיצוניות גם מגפת הקורונה בישראל.
בעקבות הגבלות התנועה הם השתמשו בשליחים של חברות חוקיות כגון וולט ותן ביס, ואף התחפשו לשליחים בעצמם ואת העסקאות ביצעו באמצעות אריזות סטריליות עם מסכות וכפפות מיגון.
בנובמבר 2018 עמוד הפייסבוק של טלגראס נסגר עקב "עידוד לשימוש בסמים שמנוגד לכללי הקהילה של פייסבוק".
בנוסף העמוד של עמוס סילבר נחסם לתקופה של 30 ימים.
בינואר 2019, בעקבות חסימת עמוד הפייסבוק, השיקה טלגראס אתר תוכן לציבור הרחב.
האתר מאפשר חשיפה למידע על "עולם הקנאביס" בתחומים שונים, כולל פרסומי אקטואליה ומחקרים מדעיים בתחום.
כמו כן האתר משמש כפלטפורמה להפצת אירועי תרבות, חברה וקהילה וכן הנעה לפעילות אקטיביסטית בקידום המעמד החוקי של הקנאביס בישראל.
ב-12 במרץ 2019, יחד עם מעצר בכירי הארגון, האתר הוסר על ידי משטרת ישראל.
פקודת הסמים המסוכנים אוסרת שימוש או סחר בקנאביס ללא אישור משרד הבריאות.
בשל כך, הקמת הרשת טלגראס מהווה עברה על החוק בישראל ונחשבת לעבירה פלילית.
למרות הכרזת השר לביטחון פנים גלעד ארדן על שינוי האכיפה הפלילית הנהוגה והחלפתה במדיניות של אי הפללת הצרכנים, לא אושרה הצעת החוק בנושא.
לדעת סילבר, טלגראס הוא פרויקט אידאולוגי שמהווה עליית מדרגה במאבק ללגליזציה של סמים קלים.
לטענת משטרת ישראל מנגד, מדובר בארגון פשע ועל סילבר, אשר מתגורר בארצות הברית, הוטל צו מעצר בינלאומי.
המשטרה אף חתמה על הסכם מיוחד עם עבריין שהואשם בסחר בסמים קשים, במהלכו תמחק שישה תיקים שעומדים תלויים נגדו והוא יקבל מענק של 80 אלף שקל, תמורת הפללה של סוחרי מריחואנה בטלגראס.
למרות טענת עמוס דב סילבר כי למשטרה אין יכולת אכיפה משמעותית נגד טלגראס, סוחרי סמים נעצרו ואף הוגשו נגדם כתבי אישום.
מנגד, אנשי טלגראס חשפו ברשת את תמונותיהם של עשרות שוטרים סמויים.
לצורך זיהוי שוטרים סמויים הם דרשו מכל אדם שרוצה לסחור ברשת להציג את תעודת הזהות שלו.
הם השתמשו במערכת אגרון כדי לאמת שזהותו אמיתית ותואמת לפרטים.
לאחר מכן ניצלו פרצה באתר "קרנות השוטרים", דרכה ניתן היה לזהות לפי תעודת זהות אם אותו אדם הוא שוטר או לא כל השוטרים שנחשפו בדרך זו פורסמו בקבוצת "בלשים נגד האנושות" שהוקמה על ידי שוטרת לשעבר שהחלה לסחור בטלגראס.
הפרצה נחשפה על ידי ההאקר הלבן רן בר-זיק אשר דיווח עליה למשטרה.
ב-12 במרץ 2019, לאחר חקירה סמויה מאומצת שנמשכה כשנה וחצי, עצרה המשטרה 42 בכירי הארגון, בהם מנהל הארגון.
פרקליטות המדינה הגישה כתבי אישום נגד 27 נאשמים במסגרת חקירת הפרשה.
במאי 2024 נדון סילבר לשמונה שנות מאסר.
באוגוסט 2021 פורסם כי עד המדינה בתיק טלגראס נתפס במבצע סייבר ללכידת עברייני מין ברשת, כשהזמין קטינים לביתו על מנת לקיים עימם יחסי מין בתשלום והוגש נגדו כתב אישום.
בספטמבר 2021 נחשף עוד כי עד המדינה גנב ממשטרת ישראל כ-400 אלף שקלים וסחר בסמים ובנשק בזמן היותו עד מדינה, בניגוד לחוק ולהסכמים עם משטרת ישראל, עדותו נפסלה.
טלגראס ספגה ביקורת רבה לא רק מצד המשטרה.
ארגון הפצת הקנאביס 'המחתרת' פרסם הודעה לפיה הוא מתנגד למכירת סמים לבני נוער.
ביקורת רבה הגיעה גם מדובר צה"ל לאחר שפורסם כי הרשת משמשת חיילים להזמנת סמים לבסיסים צבאיים.
טלגראס נסגרה ב-23 ביוני 2023 אחרי 6 שנים של פעילות.
סיבת הסגירה לא פורסמה, אך במגזין קנאביס העריכו שהדבר קרה כתוצאה מפעילות האקרים של מתחרים, שגרמה לסגירות חוזרות ונשנות של ערוצי הטלגרם של הקבוצה.
ב-20 לפברואר 2020 הוקדש פרק שלם של הסדרה עובדה עם אילנה דיין על סיפורו של טלגראס ושלישיית מייסדיה.
הטלגראס גם הוזכר בסרט הקומדיה של שלישיית מה קשור, לשחרר את שולי, וכן גם במספר פרקים של ארץ נהדרת.
טלה סנטנה דה סילבה (בפורטוגזית: Telê Santana da Silva; 26 ביולי 1931 – 21 באפריל 2006) היה מאמן וכדורגלן ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר הימני.
ככדורגלן, היה סנטנה מסמליה של קבוצת פלומיננסה, בה שיחק לאורך רוב הקריירה.
הוא ממוקם שלישי בטבלת ההופעות במדי הקבוצה בכל הזמנים, וחמישי בטבלת מלך השערים בכל הזמנים.
סנטנה נחשב לאחר מבכירי המאמנים הברזילאים בהיסטוריה.
הוא הוביל את נבחרת ברזיל בטורנירי מונדיאל 1982 ומונדיאל 1986, והסגל אותו בחר לטורניר ב-1982 שכלל את זיקו, סוקרטס ואחרים, נחשב לאחד מהאיכותיים בתולדות הנבחרת, על אף שלא זכה בתואר.
הוא הוביל כמאמן מספר קבוצות ברזילאיות.
הבולטות שבהן ביו סאו פאולו, אותה הוביל בין היתר לשתי זכיות רצופות בגביע ליברטדורס ובגביע הביניבשתי, ואתלטיקו מיניירו עמה זכה בין היתר באליפות ברזיל הראשונה בקריירה שלו.
סנטנה, שנאלץ לפרוש מאימון בשנת 1996 מסיבות בריאותיות, נפטר בשנת 2006 בגיל 74, כתוצאה מזיהום בבטנו.
סנטנה החל את קריירת המשחק במדיה של פלומיננסה בשנת 1951. בימיו כשחקן נוער החל סנטנה את דרכו כשוער, אך שינה את עמדתו לשחקן התקפה בשלב מוקדם יחסית ובקריירה הבוגרת שיחק בתפקידי הקישור וההתקפה.
הוא היה לאחד מסמליו של המועדון, בו שיחק עד לשנת 1960, ובו היה לשלישי בטבלת ההופעות במדי הקבוצה בכל הזמנים עם 557 הופעות, ולחמישי בטבלת מלך השערים של המועדון עם 162 שערים.
בין היתר זכה סנטנה עם פלומיננסה פעמיים באליפות ריו דה ז'ניירו, פעמיים בטורניר ריו-סאו פאולו (בשנים אלו, בהן לא התקיים טורניר אליפות מרכזי, שימש הטורניר כמעין אליפות ברזיל), ופעם אחת בקופה ריו.
לאחר שעזב את פלומיננסה, המשיך סנטנה לתקופה קצרה בגוארני ואחריה שיחק תקופה קצרה בקבוצת ואסקו דה גאמה.
ב-1963 פרש ממשחק פעיל בגיל 32. על אף שנכלל לעיתים בסגל המורחב של נבחרת ברזיל, לא זכה סנטנה להופעה בינלאומית במהלך הקריירה.
סנטנה החל את דרכו המפוארת כמאמן בקבוצה בה הפך לסמל, פלומיננסה, בה היה למאמן נוער ב-1967. הוא קודם לתפקיד הראשון כמאמן ראשי בקריירה כשהתמנה למאמן פלומיננסה ב-1960, וזכה עמה להצלחה מיידית כשהוביל אותה לזכייה באליפות ריו דה ז'ניירו ובגביע גואנברה.
ב-1970 התמנה לתפקיד מאמן אתלטיקו מיניירו, אותה הוביל לזכייה הראשונה בתולדותיה באליפות ברזיל ב-1971, שנה לאחר זכייה באליפות המקומית, אליפות מינאס ז'ראיס.
סנטנה סיים את תפקידו בקבוצה ב-1972, וארבע השנים הבאות המשיך לקדנציות קצרות ונטולות תארים בסאו פאולו, אתלטיקו מיניירו (קדנציה שנייה) ובוטפוגו.
בין השנים 1976 ל-1978 אימן סנטנה את גרמיו, ושב לקצור הצלחות בברזיל כשהוביל את קבוצתו לזכייה באליפות ריו גראנדה דו סול, לראשונה מזה קרוב לעשור.
ב-1980 אימן את פלמיירס למשך תקופה קצרה ולא מוצלחת, במה שהייתה לתחנה האחרונה שלו בליגה הברזילאית בשבע השנים הבאות.
בשנת 1980 קיבל סנטנה לראשונה את תפקיד מאמן נבחרת ברזיל.
סנטנה הוביל את ברזיל בטורניר מוקדמות מונדיאל 1982. בטורניר זה חולקו הנבחרות לבתים בני שלוש נבחרות כל אחד, כאשר הנבחרות בבית נפגשות פעמיים (בית-חוץ).
ברזיל של סנטנה, שפגשה את ואת החלשות, סיימה את הבית עם מאזן מושלם של ארבעה ניצחונות ופער שערים של 2–11 בדרך למונדיאל 1982 בספרד.
סנטנה איגד סגל מרשים של שחקנים בולטים ובהם זיקו, סוקרטס, פלקאו, ז'וניור וטוניניו סרזו.
ברזיל נחשבה באותו הזמן לנבחרת המלהיבה והטובה בעולם, וצברה לה קהל אוהדים רב שדחף לזכייתה בגביע העולם.
בשלב הבתים הראשון הציגה ברזיל את מגוון היכולות שלה, כשהשלימה מהפך מאוחר וגברה 1–2 על החזקה, ומשם המשיכה לניצחונות 1–4 על ו-0–4 על .
בשלב הבתים השני הוגרלה ברזיל לבית קשה במיוחד, עם שהייתה אלופת העולם המכהנת, ועם החזקה.
לאחר שסיימה את דרכה של ארגנטינה בטורניר עם ניצחון 1–3, פגשה ברזיל את איטליה למשחק מכריע על הכרטיס לחצי הגמר.
פאולו רוסי העלה את איטליה פעמיים ליתרון ממנו הצליחה ברזיל לחזור, אך שערו השלישי של רוסי במשחק היה לשער המכריע.
איטליה גברה 2–3 על ברזיל וסיימה את דרכה בטורניר, ובעיני רבים ברזיל של אותו הטורניר הייתה לנבחרת הטובה בתולדות הטורניר שלא זכתה לבסוף בתואר.
סנטנה סיים את דרכו בנבחרת בתום הטורניר.
ב-1983 עזב סנטנה לראשונה בקריירה את ברזיל, כשהחל לאמן את אל-אהלי ג'דה הסעודית.
סנטנה היה המאמן הברזילאי הרביעי ברציפות של הקבוצה, ורשם עמה הצלחה גדולה.
בשלוש שנים בקבוצה הוביל אותה לזכייה בשלושה תארים שונים: גביע המלך הסעודי (1983), אליפות ערב הסעודית (1984) וגביע אלופות המפרץ (1985).
סנטנה חזר לקדנציה שנייה בנבחרת ברזיל ב-1985. הוא הוביל את הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1986, ופעם נוספת העפיל עמה מראש הבית לטורניר הגמר.
ברזיל שיחקה בבית עם בוליביה ועם , וסיימה במאזן של שני ניצחונות (שניהם בחוץ) ושתי תוצאות תיקו.
סנטנה אימן את ברזיל במונדיאל 1986 במקסיקו, שהיה השני ברציפות שלו כמאמן הנבחרת.
בשלב הבתים הראשון הרשימה ברזיל עם מאזן מושלם של שלושה ניצחונות וללא ספיגה, לאחר שגברה 0–1 על , 1-0 על , וסיימה עם 0–3 על .
הנבחרת של סנטנה המשיכה להרשים גם בשמינית הגמר, לאחר 0–4 על .
ברבע הגמר פגשה ברזיל את אלופת אירופה המכהנת, נבחרת צרפת עם כוכבה הגדול מישל פלאטיני.
קארקה הבריזלאי כבש ראשון, אך פלטיני השווה עוד במחצית הראשונה, מה שהיה שער החובה היחיד של ברזיל בטורניר.
התוצאה נשמרה עד לדו-קרב בעיטות עונשין, בו נוצחה ברזיל 3–4 והודחה.
סנטנה סיים את הקדנציה השנייה בברזיל בתום הטורניר, לאחר שהוביל אותה ליכולת גבוהה ומרשימה אך לא הצליח לזכות עמה בגביע העולם.
לאחר הקדנציה השנייה בנבחרת שב סנטנה לאמן בליגה הברזילאית, כאשר התמנה לקדנציה שנייה באתלטיקו מיניירו.
בשנת 1988 זכה עמה באליפות מינאס ז'ראיס, 18 שנים לאחר שזכה עמה באותו התואר.
באותה שנה עבר לאמן את פלמנגו, עמה זכה בגביע גואנברה, וממנה המשיך לקדנציות קצרות ולא מוצלחות בפלומיננסה ובפלמיירס.
בשנת 1990 הגיע סנטנה לתחנה האחרונה, הארוכה והמוצלחת ביותר בקריירת האימון שלו, כששב לקדנציה שנייה בסאו פאולו.
בניגוד לקדנציה הקצרה הראשונה 17 שנים קודם לכן, סנטנה בנה בסאו פאולו קבוצה משופעת כישרונות, בהם זטי, קאפו, ראיי ולאונרדו, שהיו מכוכבי הנבחרת במונדיאלים ב-1990 וב-1994. שיאה של ההצלחה המקומית של סאו פאולו התרחשה כבר בשנותיו הראשונות של סנטנה בקבוצה.
סאו פאולו זכתה באליפות ברזיל ב-1991 ובשתי אליפויות סאו פאולו באותה השנה ובשנה שאחריה.
בשנת 1992 הוביל את סאו פאולו לזכייה ראשונה בתולדותיה בגביע ליברטדורס.
סאו פאולו הייתה לקבוצה הברזילאית הראשונה שזוכה בתואר מזה קרוב לעשור, לאחר שגברה בגמר הכפול על ניואל'ס אולד בויס בסופו של דו-קרב פנדלים.
הזכייה בתואר הביאה את סאו פאולו למפגש הגביע הביניבשתי מול ברצלונה של יוהאן קרויף.
במשחק הפתיעה סאו פאולו לאחר שגברה 1–2 על הספרדים, וזכתה בתואר לראשונה בתולדותיה.
על הישגיו באותה השנה זכה סנטנה בתואר מאמן השנה בדרום אמריקה.
שנה אחר כך הוביל סנטנה את סאו פאולו לזכייה שנייה ברצף בגביע ליברטדורס, עם ניצחון בגמר הכפול על אוניברסידד קאתוליקה מצ'ילה, שכלל ניצחון 1–5 מרשים במשחק הראשון.
סאו פאולו הפתיעה פעם נוספת את אלופת אירופה, הפעם הייתה זו מילאן של פאביו קאפלו, עם ניצחון 2–3 בגביע הביניבשתי וזכייה שנייה ברציפות בתואר.
באותה השנה זכתה סאו פאולו בשני תארים יבשתיים נוספים - סופרקופה סודאמריקנה (ניצחון בפנדלים על פלמנגו) ובגביע רקופה סודאמריקנה (ניצחון בפנדלים על קרוזיירו).
ב-1994 התקרבה סאו פאולו לזכייה שלישית ברציפות בליברטדורס, אך נכנעה בסיומו של גמר כפול ודו-קרב פנדלים לוולס סארספילד.
באותה השנה זכתה בפעם השנייה ברציפות בגביע רקופה סודאמריקנה, עם ניצחון על בוטפוגו, וזכתה גם בגביע קונמבול עם ניצחון בגמר כפול מול פניארול.
היה זה התואר האחרון בו זכה עם סאו פאולו.
בשנת 1996 נאלץ סנטנה לפרוש מאימון, לאחר שלקה בשבץ.
ב-2003 נאלץ לעבור קטיעה של חלק מרגלו השמאלית, בשל איסכמיה בכף רגלו, בבית החולים בבלו הוריזונטה.
סנטנה נפטר בשנת 2006, בגיל 74, כתוצאה מזיהום בבטנו.
הוא נחשב בעיני רבים כממציא מחדש של ה"ז'וגו בוניטו" (בפורטוגזית: Jogo Bonito, המשחק היפה), בשל שיטותיו ההתקפיות וההתמקדות בחלק ההתקפי של המשחק, ולאחד מגדולי המאמנים הברזילאים בכל הזמנים.
טורניר ריו-סאו פאולו (2): ,
אליפות ריו דה ז'ניירו (2): ,
אליפות מינאס ז'ראיס (2): ,
אליפות ריו גראנדה דו סול:
אליפות סאו פאולו (2): ,
גביע רקופה סודאמריקנה (2): ,
טלדור כבלים ומערכות בע"מ היא חברה ישראלית המייצרת כבלים (כבלי נחושת וכבלי סיבים אופטיים) לחשמל, אלקטרוניקה ותקשורת.
מנכ"ל החברה משנת 2020 הוא ירון קלדר.
החברה נוסדה בשנת 1966 בקיבוץ עין דור, שבו נמצא מפעלה הראשי.
בשנת 1985 הקימה החברה מפעל נוסף בקיבוץ גשור, ובשנת 2008 רכשה את המפעל של חטיבת התקשורת של חברת סינרג'י כבלים בע"מ בבית שאן.
בחברת טלדור מועסקים כ 430 עובדים, מהם 45 מהנדסים וטכנאים.
החברה מייצרת כבלים בתחומים הבאים: טלקום, תעשייה והביטחון.
טלדור מייצרת בעיקר כבלי תקשורת ביניהם כבלי מכשור, כבלים קואקסיאליים, כבלי אודיו ואלקטרוניקה, פיקוד, כבלי תקשורת נתונים, כבלים אופטיים וכבלים היברידיים.
כ 60 אחוז מתוצרת החברה מופנית לייצוא ונמכרת ב-25 מדינות.
כמו כן טלדור עוסקת בפיתוח מוצרים חדשים בתחום הכבילה ומתכננת מוצרים בהתאם לדרישות לקוחותיה ברחבי העולם.
החברה היא בבעלות משותפת של הקיבוצים עין דור וגשור (50%) ושל קיבוץ יזרעאל, שרכש בשנת 2022 50% מהבעלות בחברה מידי קרן טנא.
טלבו לאגו ספורט (בצרפתית : Talbot Lago Sport, קרויה גם : Talbot-Lago T14 LS, Talbot-Lago America), היא מכונית ספורט בתצורה קופה מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Automobiles Talbot S.A אשר יוצרה בין השנים 1959–1955.
מפעל היצרן מוקם ב-סירן, קומונה בפרבריה המערביים של פריז, צרפת.
במכונית הראשונה היו עבודות גוף עשויות אלומיניום, אך בהמשך ייצור המכוניות השתמשו יותר בפלדה
טלה זיו (נולדה ב-14 באפריל 1944 בכפר בלום) היא פסלת, ציירת וקרמיקאית ישראלית.
זיו עבדה למעלה מ-30 שנה באגף הנוער של מוזיאון ישראל לאומנות בירושלים, במהלכן הציגה תערוכות רבות בישראל ומחוצה לה.
ביצירותיה המוקדמות, משנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, יצרה זיו פסלים קרמיים שאופיינו בשימוש בצינורות ובגופים גאומטריים.
עוד נהגה לפסל דמויות של בובות מקרמיקה בגדלים שונים ללא תווי פנים.
בשנות ה-90 הקימה זיו סדנאות אמנות בשם "כפר אדמה", בתחילה באיילת השחר ואחר כך ביער נחשונים.
עבודותיה המאוחרות יותר עוסקות בביטוי הטבע וביחס שבין טבע לתרבות.
טלה זיו נולדה בקיבוץ כפר בלום בארץ ישראל בשנת 1944, לאמה חוה (היינריך) ואביה איש הציבור והחוקר אריה זיו.
היא הבכורה ולה אח צעיר אחד.
בצבא שרתה כאחות בבית חולים רמב"ם בחיפה.
מיד לאחר שרותה הצבאי עזבה את הקיבוץ ועברה לגור בירושלים שם החלה ללמוד בבצלאל.
ב-1968 היא סיימה תואר ראשון באמנות פלסטית, בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים.
עוד במהלך לימודיה ב-1966 החלה לעבוד באגף הנוער של מוזיאון ישראל בירושלים כמורה ומאוחר יותר מורה בכירה לקרמיקה באגף הנוער.
במקביל בין השנים 1968 ל-1970 עבדה במחנות קיץ בארצות הברית מטעם הסוכנות היהודית, חטיבת הנוער והחלוץ כמדריכה ראשית לאומנויות.
ב-1977 יצרה תערוכת קרמיקה המוקדשת לביוב.
תערוכת היחיד "מקום בצנרת" הוצגה בגלריה דבל בירושלים.
(תואר שני) באמנות, באוניברסיטה העברית.
אחת מהיצירות המפורסמות של האמנית הייתה קיר קרמיקה, שהוצג במשך שנים רבות באגף הנוער של מוזיאון ישראל.
הקיר מתאר את תולדות אמנות הקרמיקה מימי קדם, החל מארם נהריים, פרס ויוון ועד התקופה המודרנית.
החל מ-1985 החלה לפסל בקתות מאדמה ומקש במוזיאון ישראל.ב-1988 סיימה את עבודתה במוזיאון ישראל.
בין השנים 1990 ל-1991 עבדה במוזיאון "עין יעל" בירושלים כיועצת בהקמת המוזיאון.
לאחר מכן עזבה את ירושלים ועברה לגור בקיבוץ איילת השחר.
ב-1992 הקימה את "הכפר הגלילי", בקיבוץ איילת השחר.
הכפר הגלילי היה מוזיאון חוץ פעיל שכלל בתי חומר ובוץ.
זיו עסקה בניהול מקצועי להפעלת נופש פעיל, לימודי העשרה לבתי ספר וקורסי העשרה למורים הכפר נסגר ב-1998 אך מבני החימר שלו קיימים עד היום.
הכפר השתמש בידע של עולים חדשים מאתיופיה ששהו במרכז הקליטה איילת השחר.
במקביל בשנת 1996 הקימה את "כפר אדמה" ביער נחשונים.
היה זה מיזם פרטי של מוזאון חוץ פעיל, עם הדגשים סביבתיים, אמנותיים, חינוכיים, ואקולוגיים.
ב-1997 עסקה בהדרכה וייעוץ מקצועי בבנייה מאדמה ל-20 אמנים בינלאומיים לשם ביצוע פארק בגן רמז בבאר שבע, כחלק מהביאנלה לקרמיקה בעיר באותה שנה.
מאז שנת 2000 חיה ועובדת בתל אביב.
היא עוסקת ברישום וציור של מפות חלום הכוללות מוטיבים מהטבע, האדמה ובעלי החיים.
1965 – משרד המסחר והתעשייה – פרס עיצוב חנוכייה
1965–1968 – משרד החינוך והתרבות – מלגת לימודים בבצלאל
1968 – פרס, תחרות עיצוב, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
1968 – משרד המסחר והתעשייה – שלושה פרסי עיצוב ללבנת קישוט לבנין
1969 – קרן באונומור – מלגת לימודים בברקלי, קליפורניה
1969 – משרד המסחר והתעשייה – מוצר לתיירות בובות קטנות
1993 – משרד החינוך והתרבות- מלגת שהייה "סיטה"-פריז, צרפת.
1973 – גלריה לאמנות הגרפיקה גורדון, תל אביב: תערוכת יחיד "בובות"
1974 – שטוטגרט, גרמניה: תערוכת עיצוב ישראלי
1975 – קלגרי, קנדה: תערוכה בינ"ל לקרמיקה לכבוד פתיחת מוזיאון לקרמיקה
1976 – עיריית ירושלים, ירושלים: רכישת קיר בבית ספר אורוגוואי
1977 – גלריה דבל, ירושלים: תערוכת יחיד "מקום בצנרת"
1978 – מוזיאון ישראל (אגף הנוער), ירושלים: רכישת קיר "תולדות הקרמיקה"
1981 – מוזיאון ישראל, ירושלים: "אנשים בחומר"
1982 – מוזיאון ישראל, תל אביב: תערוכת יחיד "גוש וחלקה"
1984 – עיריית ירושלים, ירושלים: רכישת קיר בגן ילדים עירוני, קריית צאנז (ירושלים)
1985 – מוזיאון ישראל, ירושלים: "בתים בקש וחומר"-תערוכת יחיד-פסל סביבתי.
1986 – מוזיאון ישראל, ירושלים: תערוכת "גדול קטן"
1988 – אמנות לעם, משרד החינוך והתרבות: "דומם ונושם"
1992–1994 – איילת השחר "הכפר הגלילי": פסל סביבתי פעיל
1993 – "סיטה" פריז, צרפת: תערוכת רישומים גרפיט על נייר
1997 – באר שבע הביאנלה לקרמיקה: פסל "ספסל שלט" בגן רמז באר- שבע.
1998 – "גוש וחלקה בבוץ": בית כהנא רמת גן: תערוכת 50 שנות קרמיקה.
1998 – "יונתי בחגבי הסלע" – מוזיאון ארץ ישראל: שובך יונים (העתק רוח)
1998 – "אדמה" מוזיאון ישראל אגף הנוער: טיוח בית, ובניית תנור ב "אדובה".
2000 – "אדם אינו אלא תבנית נוף מולדתו" מוזיאון ארץ ישראל.
2024 " מפות נפש" בתערוכה קבוצתית "לך לך", גלריית ארטורה.
טלהאצ'י הוא נהר באורך 370 קילומטר בשטח מיסיסיפי הזורם ממחוז טיפפה, דרך מחוז טלהאצ'י, אל מחוז לפלור, שם, נפגש עם נהר יאלובושה ויוצר את נהר יאזו.
ניתן לשייט לאורך כ-160 קילומטר מהנהר.
פירוש השם "טלהאצ'י" הוא "סלע מים" בשפתם של השבט הילידי צ'וקטו.
כחלק מחוק בקרת השיטפונות הפדרלי משנת 1936, הממשלה הפדרלית של ארצות הברית בנתה סכר בקרת שיטפונות על הטלהאצ'י, בקרבת העיר סרדיס, מיסיסיפי, ובכך נוצר אגם סארדיס.
טלגט מוסאבייב (בקזחית: Талғат Аманкелдіұлы Мұсабаев; 7 בינואר 1951 – 4 באוגוסט 2025) היה קוסמונאוט רוסי ממוצא קזחי שטס ב-3 משימות חלל כמפקד צוות לתחנת החלל מיר ולתחנת החלל הבין-לאומית.
טלגט מוסאבייב נולד בכפר באזור אלמטי למשפחת בעלי השכלה אקדמאית.
בשנת 1968 סיים את לימודיו בבית הספר ורצה להיות טייס.
מוסאבייב החל לימודים במכון למהנדסי תעופה אזרחית בריגה (אז בתחומי ברית המועצות).
עד מהרה התברר לו שהלימודים לא כוללים לימודי טייס, אך בלחץ הוריו סיים את הלימודים עם תואר בהנדסת אלקטרוניקה.
הוא חזר לקזחסטן הסובייטית ולאחר תקופה קצרה בה עבד במקצוע, השתלב במנגנון הקומסומול ובהמשך במנגנון של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בחברת "אארופלוט".
בגיל 36 הוא הצליח לעבור קורס טיס והתחיל לעבוד כטייס משנה במטוס מדגם "אנטונוב An-2".
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 שלטונות קזחסטן הסובייטית חיפשו יליד הרפובליקה שיכול להיכלל ביחידת הקוסמונאוטים של ברית המועצות.
טלגט מוסאבייב היה מועמד מתאים, אך חוסר ניסיון מקצועי לא אפשר לו להיות מועמד ליחידת קוסמונאוטים אזרחית.
בסופו של דבר הוחלט לגייס אותו לשירות פעיל בחיל האוויר הסובייטי ולהעניק לו דרגת רב-סרן.
הוא נכלל בצוות של "סויוז TM-19" שטס לחלל בשנת 1994. יורי מלנצ'נקו היה מפקד הצוות.
החללית התחברה לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 15 בפיקוד ויקטור אפנסייב.
לאחר ביצוע חפיפה משלחת מס' 16 החלה את פעילותה.
המשלחת חזרה לכדור הארץ לאחר 125 ימים בחלל וביצוע פעילות חוץ רכבית במשך כולל של 11 שעות.
בשנת 1998 מוסאבייב טס כמפקד צוות של סויוז TM-27 ומשלחת מס' 25. במהלך השהייה בתחנת החלל בוצעו עבודות תחזוקה רבות שכללו 6 פעילויות חוץ רכביות במשך כולל של כ-33 שעות.
חברי המשלחת חזרו לכדור הארץ לאחר 208 ימים בחלל.
בשנת 2001 מוסאבייב טס כמפקד צוות של סויוז TM-31. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית עם חברי צוות חדשים והביאה אספקה חדשה.
היא חזרה לאחר 7 ימים בחלל.
בשנת 2003 מוסאבייב עזב את יחידת הקוסמונאוטים ומונה לסגן מפקד אקדמיה של חיל האוויר.
הוא קודם לדרגת מייג'ור גנרל.
בשנת 2005 מוסאבייב עזב את הצבא, עבר לקזחסטן ובשנת 2007 קיבל אזרחות.
במרץ 2007 הוא הועמד בראש "סוכנות החלל של קזחסטן".
בשנת 2017 הוא מונה לחבר פרלמנט.
טלדיקורגן (; ברוסית: Талдыкорган) היא עיר בדרום-מזרח קזחסטן ובירת מחוז ז'טיסו.
על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023, התגוררו בעיר 201,651 בני אדם.
העיירה נוסדה ב ככפר קטן והתפתחה לעיר הנוכחית שבאותו מקום.
העיירה גדלה לאט בשנותיה הראשונות.
לאחר השלמת חיבור הרכבת עברו חקלאים רוסים רבים לאזור העיירה.
הרוסים הם הקבוצה האתנית השנייה בגודלה אחרי הקזחים מבין 70 הלאומים המתגוררים בטלדיקורגן.
טֶלָה (באמהרית ጠላ; באורומו: farsoo, בתיגרינית: siwa) היא בירה מסורתית מאתיופיה.
הבירה מבושלת מתערובת של דגנים שונים, המשתנים בהתאם לאזור, אך לרוב אלו כוללים שעורה וטף.
דגנים נוספים המשמשים בייצור הטלה הם חיטה, דורה או תירס.
מקובל גם להוסיף למשקה תבלינים.
להתססת הבירה נעשה שימוש בעלי אשחר (Rhamnus prinoides) מיובשים וטחונים.
המשקה מותסס בסיר חרס, הנשטף בצמח המכונה גראווה (Vernonia amygdalina).
לאחר השטיפה הכלי עובר עישון של ענפי זית או ורד חבשי (Otostegia integrifolia).
תכולת האלכוהול בטלה היא בדרך כלל בסביבות 2–4 אחוזי כוהל בנפח.
הטלה מבושלת לרוב בבישול ביתי.
הבירה המוכנה מוגשת בבתי טלה ("טלה-בית") או בבית.
באזורים עירוניים, משמש המשקה באירועים מיוחדים כמו חגים או חתונות.
טלה שימשה בדרך כלל לקידוש על ידי ביתא ישראל (יהודי אתיופיה), אשר השתמשו בטלה מכיוון שלעיתים קרובות לא היה יין זמין.
בישראל, בה היין זמין, התמעט השימוש בקרב יוצאי אתיופיה בטלה לקידוש.
פרובינציית טלגנטה (בספרדית: Provincia de Talagante) היא אחת משש הפרובינציות באזור המטרופולין של סנטיאגו במרכז צ'ילה.
הפרובינציות הן: טלגנטה, מאיפו, מליפייה, סנטיאגו, צ'קאבוקו, קורדיירה.
בירת הפרובינציה היא העיר טלגנטה, הממוקמת כ-35 קילומטרים דרום-מערבית לעיר הבירה הלאומית סנטיאגו דה צ'ילה.
כפרובינציה, טלגנטה היא מחוז מנהלי ברמה השנייה של צ'ילה, המנוהל על ידי נציג מחוזי הממונה על ידי נשיא צ'ילה ונשאר בתפקיד כל עוד הוא נהנה מאמונו.
הפרובינציה מורכבת מחמש קומונות (בספרדית: comunas), כל אחת מהן מנוהלת על ידי עירייה המורכבת מאלקלדה ומועצה עירונית:
+קומונהמספר תושביםאיסלה דה מאיפו (Isla de Maipo)37,965אל מונטה (El Monte)37,901פדרה אורטדו (Padre Hurtado)67,299פניאפלור (Peñaflor)87,325טלגנטה (Talagante)77,899
הפרובינציה ממוקמת דרום-מערבית למרכז האזור המטרופוליני, השוכן בלב העמקים הנמשכים לאורך רכס ההרים החופי לכיוון החוף המרכזי.
הפרובינציה משתרעת על שטח של 582.3 קילומטרים, הפרובינציה הקטנה ביותר בשטחה באזור המטרופולין סנטיאגו.
על פי מפקד האוכלוסין של 2017, טלגנטה הייתה הפרובינציה הרביעית בגודלה באוכלוסייתה באזור, עם אוכלוסייה כוללת של 316,484 תושבים.
התעסוקה העיקרית היא בתחום החקלאות-תעשייתית.
טלגרם – תא קולי הוא כינוי לגל מתקפות סייבר, המנצל חולשת אבטחה בשירותי תא קולי, בכדי להשתלט על חשבונות טלגרם או ליצור כאלו בהתחזות.
התופעה זוהתה בישראל באוקטובר 2024 בזכות דיווח אזרחי.
והגיעה לשיא תקשורתי בנובמבר 2024 עם פרסום אזהרות והנחיות ייעודיות לציבור על ידי מערך הסייבר הלאומי.
"טלגרם" היא אפליקציית מסרים מידיים פופולרית, המאפשרת פתיחת חשבון על בסיס מספר טלפון נייד וקבלת קוד אימות חד־פעמי (OTP) באמצעות מסרון (SMS) או שיחה קולית אוטומטית.
לצדו של מנגנון האימות, מרבית חברות הסלולר בישראל המשיכו לספק שירות תא קולי עם סיסמת ברירת מחדל פשוטה, שלעיתים לא שונתה על ידי המשתמשים במשך שנים.
שילוב זה יצר וקטור תקיפה – קבלת קוד האימות לתוך התא הקולי, והאזנה לו מרחוק באמצעות סיסמת ברירת המחדל.
במהלך מלחמת חרבות ברזל עלה היקף השימוש בטלגרם בישראל, בין היתר לצורכי חדשות, תיעוד מלחמה ותקשורת קבוצתית, והאפליקציה זכתה גם לתשומת לב רגולטורית ציבורית סביב תכנים פוגעניים ופעילות פלילית על גבה.
ב-14 אוקטובר 2024 החלו להגיע לרשויות דיווחים אודות שימוש במספרי טלפון לפתיחת חשבון טלגרם ללא ידיעת המשתמש.
וב-10 בנובמבר 2024 מערך הסייבר הלאומי פרסם כתבה על הנושא והכין סדרת המלצות כיצד להתמודד עם הבעיה.
ב־1 באפריל 2025 פרסמו כלי תקשורת מרכזיים בישראל כתבות אזהרה על "מתקפת סייבר חדשה בטלגרם", שתוארה כקמפיין סייבר מתמשך שמקורו, לפי בדיקות עיתונאיות ומידע מאיגוד האינטרנט, בבנגלדש ובאינדונזיה.
התוקפים השתלטו על חשבונות קיימים, ולעיתים החליפו את תמונות הפרופיל לתמונות נשים, ככל הנראה לצורך הונאות עתידיות, פישינג או סחיטה.
הדיון בתופעה התרחב גם לקהילות רשת סגורות ומגזריות, במיוחד בקרב משתמשי מכשירי סלולר כשרים, שבהם בעלי המכשירים לא התקינו טלגרם כלל, אך מספרי הטלפון שלהם נוצלו לפתיחת חשבונות חדשים.
על פי תיאורי איגוד האינטרנט הישראלי וכתבות תחקיר בעיתונות, שיטת התקיפה מבוססת על השילוב בין מנגנון האימות של טלגרם לבין התא הקולי הסלולרי:
התוקפים מבצעים ניסיון התחברות לחשבון טלגרם הקשור למספר הטלפון של הקורבן, או פותחים חשבון חדש על בסיס מספר זה.
טלגרם שולחת קוד אימות חד־פעמי, כאשר התוקפים בוחרים באפשרות "שיחה קולית" במקום מסרון.
אם הקורבן אינו עונה לשיחה (למשל כאשר המכשיר כבוי, בשבת או בשעות לילה), ההודעה הקולית עם קוד האימות נשמרת בתא הקולי.
התוקפים, שנערכו מראש, מבצעים חיוג מרחוק לתא הקולי של הקורבן באמצעות שירות הגישה מרחוק של חברת הסלולר, ובמקרים רבים מצליחים להיכנס באמצעות סיסמת ברירת המחדל – שכיחה בישראל ואינה מוחלפת על ידי משתמשים רבים.
לאחר האזנה לקוד האימות בתא הקולי, התוקף מזין אותו באפליקציה, משתלט על החשבון, ולעיתים מנתק את בעל החשבון המקורי מכל המכשירים המחוברים.
לקמפיין יוחסו גם שימוש במספרים בין-לאומיים, ביצוע "שיחות סרק" לפני השיחה מטלגרם כדי לבלבל את הקורבן, ופתיחת חשבונות על מספרים "כשרים" שאינם משמשים כלל לשירותי אינטרנט.
לפי איגוד האינטרנט, באביב 2025 נרשם "רצף הולך וגובר" של פניות על השתלטות זדונית על חשבונות טלגרם, הן של משתמשים פעילים והן של הורים שגילו שנפתחו חשבונות על שמם או על שם ילדיהם ללא ידיעתם.
בעקבות פרסומים בעיתונות ובמדיה החברתית דווח על מקרים נוספים של השתלטות על חשבונות של דמויות ציבוריות בישראל.
במקביל עלו חששות כי חשבונות ישראליים שנחטפו עשויים לשמש להפצת תעמולה, דיסאינפורמציה, תוכן לא חוקי או הונאות פיננסיות.
התופעה חיזקה את הדיון הציבורי בישראל סביב השאלה האם שירות התא הקולי – שנחשב לטכנולוגיה ותיקה – ממשיך להיות נחוץ בעידן אפליקציות המסרים, או שמא הוא מהווה בעיקר גורם סיכון אבטחתי.
מערך הסייבר הלאומי פרסם בסוף 2024 הנחיות ייעודיות להגנה על חשבונות טלגרם, ובין היתר הדגיש את הצורך להחליף את סיסמת ברירת המחדל של התא הקולי ולהפעיל אימות דו־שלבי באפליקציה.
ההנחיות הופצו באתר הרשמי של המערך וברשתות החברתיות.
איגוד האינטרנט הישראלי קרא לציבור "לבטל מיידית את שירות התא הקולי, או לפחות לשנות את סיסמת ברירת המחדל לסיסמה חזקה וייחודית", והפיץ מדריכים מפורטים לצעדי מניעה, כולל ביטול השירות מול חברות הסלולר ובחינת אפשרויות ההגנה בטלגרם עצמה.
גופי תקשורת ואתרי אבטחת מידע ישראליים פרסמו שורה של כתבות הסברה, מדריכים ושאלות ותשובות לציבור, שהסבירו את דפוס התקיפה ואת הקשר בין התא הקולי לבין השתלטות על חשבונות טלגרם, לעיתים בשילוב דוגמאות ממקרים שדווחו בפורומים וברשתות חברתיות.
בהתאם להמלצות איגוד האינטרנט ומערך הסייבר הלאומי, האמצעים המרכזיים לצמצום הסיכון כוללים: ביטול שירות התא הקולי או החלפת סיסמת ברירת המחדל לסיסמה חזקה; הפעלת אימות דו־שלבי בטלגרם; ערנות להודעות ושיחות לא מוכרות המבקשות להזין קודי אימות; ובקרה תקופתית על המכשירים המחוברים לחשבון.
צעדים אלה הוצגו כחלק ממדיניות ההסברה הלאומית להגנת הסייבר ביחס לאפליקציות מסרים.
תופעת השתלטות על חשבונות מסרים מידיים באמצעות ניצול התא הקולי תועדה במספר מדינות עוד לפני הגל הישראלי.
בשנת 2018 דיווחו כלי תקשורת וגופי אבטחה על מתקפות רחבות נגד משתמשי וואטסאפ, שבהן תוקפים גרמו לשליחת קוד האימות בשיחה קולית, ניצלו את העובדה שהשיחה הועברה לתא הקולי, והשתמשו בסיסמאות ברירת מחדל פשוטות (כגון 0000 או 1234) כדי להאזין לקוד ולהשתלט על החשבון.
תקריות מסוג זה נרשמו בין היתר בישראל, באירופה ובהודו, וזכו לאזהרות מצד מומחי אבטחה ורגולטורים לאומיים.
בשנת 2019 פרסם גוף האבטחה Sophos תיעוד של מתקפה דומה נגד משתמשי טלגרם במספר מדינות, שבה נעשה שימוש ב"תא קולי כגיבוי" להעברת קוד האימות בטלפון, באופן שאפשר לתוקפים לעקוף את שכבת ההגנה הסלולרית.
הדוח הדגיש כי כל שירות המאפשר קבלת קוד אימות באמצעות שיחה קולית – ולא רק טלגרם – חשוף עקרונית לתרחיש זה.
בשנות ה־2020 דיווחו רשויות סייבר לאומיות, בהן מרכזי CERT באירופה ובאסיה, על אירועי חטיפת חשבונות וואטסאפ נוספים שניצלו תיבות דואר קולי עם סיסמאות ברירת מחדל או שירותי ניתוב שיחות, וכן פרסמו אזהרות לציבור והמלצות להחלפת סיסמת התא הקולי ולהפעלת אימות דו־שלבי באפליקציות המסרים.
טלוויזיה (מאנגלית: Television, קיצור מקובל באנגלית: TV (TeleVision)) היא אמצעי תקשורת טלקומוניקטיבי המשמש לשידור וקליטה של תמונות וצלילים.
המונח "טלוויזיה" מקבל את משמעותו בהתאם למיקומו התחבירי והסמנטי, ויכול לשמש לציון שם המכשיר או שם הטכנולוגיה, כתיאור התוכן הטלוויזיוני וכתיאור הטלוויזיה כמדיום תקשורת המונים.
הטכנולוגיה עליה מבוססים שידורי הטלוויזיה הייתה קיימת כבר מראשית המאה העשרים, אך רק לאחר מלחמת העולם השנייה החל אמצעי התקשורת החדש לצבור תאוצה בקרב הציבור.
בבסיסו, היה התהליך הטכנולוגי מבוסס על משדר טלוויזיה המשדר אותות רדיו (RF) הנושאים מידע חזותי וקולי, ועל מקלט טלוויזיה הקולט את האותות, מפענחם ומציגם בפני הצופה.
במשך השנים, בעקבות חידושים ופיתוחים בתחום, נכנסו לשימוש רחב היקף גם טכנולוגיות נוספות כמו שידור הטלוויזיה בכבלים, שידורי הלוויין והטלוויזיה הדיגיטלית.
כבר מראשיתה של הטלוויזיה כאמצעי תקשורת ניתן היה להפיץ את שידוריה למרחק רב.
בזכות מאפיינים אלו הפכה הטלוויזיה לאמצעי תקשורת פופולרי המאפשר צפייה המונית ומשותפת של קהל רחב ומגוון גאוגרפית – תכונה שהייתה באותה עת ייחודית רק לשידורי הרדיו.
המדיום הטלוויזיוני אפשר לראשונה שידור של אירועים שונים בשידור חי, גם במראה וגם בצליל.
השם "טלוויזיה" הוא צירוף המילה היוונית "Τηλε" – רחוק, והמילה הלטינית "Vision" – ראייה, ויחד: "לראות למרחוק".
המקור העברי של השם "טלוויזיה" הוא מהאקדמיה ללשון העברית שחיברה את המילה מאנגלית עם סיומת "יה" על מנת לציין כי מדובר בשם עצם.
ב-1884 הציע פבליק גוטליב ניפקו את גלגל ניפקו, מודל לטלוויזיה המבוססת על רעיון הדיסקה המסתובבת (spinning disk) אך מודל זה הפך לישים טכנולוגית רק ב-1907. בין 1907 ל-1910 בנו בוריס רוזינג וולדימיר זבוריקין את המודל הראשון של טלוויזיה אלקטרומכנית.
זבוריקין הגה את הרעיון להשתמש בשפופרת קרן קתודית והוא המציא את מצלמת הטלוויזיה הראשונה והכבלים, בעוד רוזינג המציא את צורתה של הטלוויזיה.
הטלוויזיה האנלוגית הראשונה הוצגה בלונדון ב-1924 על ידי ג'ון לוגי ביירד, ותוכנית הטלוויזיה הראשונה שהוצגה באמצעותו הייתה סרט אנימציה של פליקס החתול ב-30 באוקטובר 1925. הטכנולוגיה של ביירד אומצה על ידי ה-BBC ונשארה בשימוש עד שהוחלפה ב-1937 בטכנולוגיה אלקטרונית לחלוטין.
הטלוויזיה האלקטרונית הראשונה הוצגה והומצאה על ידי פילו פארנסוורת' בשנת 1927.
שידור הטלוויזיה הראשון לטווח רחוק התרחש ב-7 באפריל 1927 בין וושינגטון לניו יורק.
ב-1930 גייס מנכ"ל RCA, דייוויד סארנוף, את ולדימיר זבוריקין, שהיה עד אז עובד ווסטינגהאוז על מנת להוביל את פיתוח תחום הטלוויזיה של RCA.
עם זאת, פרנסוורת', שהציג פתרון לטלוויזיה אלקטרונית ב-1928, קיבל מסארנוף ב-1931 הצעה למכור את הפטנט שלו ל-RCA תמורת 100,000 דולר, ולהפוך לעובד RCA.
גרמניה הנאצית הייתה חלוצה בשימוש רחב היקף בשידורי טלוויזיה (תחנת הטלוויזיה הממשלתית הייתה למעשה תחנת הטלוויזיה הראשונה בעולם ששידרה על בסיס קבוע עם לוח שידורים מתוכנן מראש) ועודדה מפעלים לייצר מקלטי טלוויזיה במחיר שווה לכל נפש.
בשידורי טלוויזיה אנלוגיים חלוקת התמונה לאזורים מתבצעת באופן של חלוקת המידה האנכית של התמונה לכמה מאות קווים אשר כל אחד מהם נסרק ברצף אחד לכל אורכו, על ידי מצלמת הטלוויזיה.
מכל קו כזה מפיקה מצלמת הטלוויזיה אות חשמלי משתנה אשר השינויים בעוצמתו מבטאים את שינויי הבהירות לאורך קו התמונה המצולמת המיוצג באמצעותו.
רצף של כמה מאות קווים כאלה מייצגים את התמונה כולה, ומצלמת הטלוויזיה חוזרת על פעולת הסריקה הזו כ-25 פעמים בכל שנייה.
כאשר מסתפקים בשידור התמונה בשחור-לבן, יש להמיר לאות חשמלי רק את מידת הבהירות הכללית של כל אזור.
בשידור בצבע, יש להמיר בנפרד את הבהירות היחסית של כל אחד משלושת צבעי היסוד (אדום, ירוק, כחול) לשלושה אותות חשמליים נפרדים.
איכות התמונה נקבעת על ידי שלושה גורמים:
בהירות – זוהי עוצמת ההארה הממוצעת של התמונה
ניגודיות (קונטרסט) – זהו היחס בין הבהירות המרבית לבהירות המזערית של רכיבי התמונה
רזולוציה – זהו מספר הרכיבים המרכיבים את התמונה על המסך
מידת ההבחנה של תמונה בכיוון האנכי היא המספר המרבי של רכיבי התמונה, בהם ניתן להבחין לאורך קו אנכי של המסך.
מידת ההבחנה של התמונה בכיוון האופקי, היא המספר המרבי של רכיבי התמונה בהם ניתן להבחין לאורך קו אופקי של המסך.
ב-1963 פיתח מהנדס חברת טלפונקן, ולטר ברוש (Walter Bruch), את שיטת שידור הטלוויזיה PAL, הנפוצה ברוב מדינות העולם.
המהפכה הדיגיטלית בשידורי הטלוויזיה הביאה לכך שכל התהליך מהצילום, אל האחסון, ההפצה ועד לצפייה מבוצע באופן דיגיטלי.
השידור הקרקעי, הלווייני, ההפצה בכבלים או באינטרנט מבוצעות בתקנים דיגיטליים שונים ומפוענחת על ידי הממיר.
מסכי ה-CRT האנלוגיים הוחלפו במסכי LCD מתקדמים, ופלזמה דיגיטליים ושטוחים.
למסכים אלה ממשקים כמו HDMI שמתאימים להצגת מדיה דיגיטלית, תכנים מהמחשב וגם תצוגה של תמונה בהבחנה גבוהה (HDTV).
במקביל, נכנסים לסלון מחשבים וקופסאות הצגת מדיה כמו HTPC כמוצרים משלימים והטלוויזיה הופכת למרכז בידורי שבאמצעותו ניתן להפעיל גם משחקי מחשב ותכני וידאו באתרים כדוגמה יוטיוב.
כחלק ממהפכת התלכדות המדיה ניתן לצפות בשידורי הטלוויזיה גם בטלפונים חכמים ואילו טלוויזיות חכמות מציגות תכנים מהאינטרנט.
יכולת המוח להבחין בשינויים קטנים בין תמונות המתחלפות במהירות היא מוגבלת, ולמעשה תאי הראייה בעין ממשיכים להעביר למוח תמונה מסוימת זמן מה לאחר שהתמונה השתנתה.
לכן, אדם הצופה ברצף של תמונות נייחות יתפוס אותם כתמונה נעה, בדומה למתרחש בסרט קולנוע.
אשליית התנועה מתחילה בדרך כלל בקצב החלפת תמונות של 16–18 פעמים בשנייה.
בשיטות השידור השונות משתמשים בקצב החלפת תמונות גבוה יותר מיכולתה של העין, על מנת להבטיח שידור איכותי.
כל תמונה מורכבת מפרטים רבים הנבדלים זה מזה בצורתם, בצבעם ובמידת בהירותם.
על מנת שניתן יהיה להעביר את המידע שבתמונה ולשדרו, מבטאים את פרטי התמונה באמצעות אותות חשמליים.
על מנת לעשות זאת באופן שיטתי ורציף, מחלקים את שטח התמונה לאזורים קטנים והופכים את המידע שבכל אזור לאות חשמלי שעוצמתו מבטאת את נתוני אותו אזור.
ככל שמחלקים את התמונה לאזורים קטנים יותר כן ניתן לדייק יותר בהמרת כל פרטיה אל האותות החשמליים המייצגים אותה.
לדוגמה, אם שני פרטים סמוכים בתמונה השונים בבהירותם ייכללו באותו אזור, הם יבוטאו באמצעות אות חשמלי משותף לשניהם, ולא ניתן יהיה לבטא את הייחוד שבכל אחד מהם.
לעומת זאת אם השטח הכולל אותם יחולק לשני אזורים, כל אחד מהפרטים יוצג באמצעות אות חשמלי נפרד המבטא את הייחוד שבו.
למעשה, אין צורך בחלוקה לאזורים רבים מאוד, שכן גם כאן האיכות מוגבלת על ידי כושר ההפרדה של העין האנושית.
בתחנת השידור מצלמת הטלוויזיה מצלמת את התוכנית, ומפיקה אות חשמלי היחסי לעוצמת התאורה של כל אחד מאזורי התמונה.
רשם הקול מקליט את הקולות.
אותות התמונה והקול מועברים אל חדר הבקרה וניתוב התמונה.
המשדר מבצע אפנון של אות הטלוויזיה.
מכוון שתדר זרם החילופין ברשת החשמל בישראל (ובאירופה) הוא 50 הרץ, שידורי הטלוויזיה בשיטה האנלוגית משתמשים ב-25 מסגרות בשנייה.
שיטת שידור זו נקראת PAL.
כדי למנוע ריצוד הגורם להתעייפות מהירה של העין, מעבירים כל תמונה לשני שדות ומשדרים 50 שדות בשנייה, דבר המבטיח צפייה נוחה וחלקה יותר ללא ריצוד.
שיטת השידור האנלוגית בארצות הברית משדרת 60 שדות בשנייה שהם למעשה 30 מסגרות בשנייה, משום שתדר זרם החשמל שם הוא 60 הרץ.
שיטת שידור זו נקראת NTSC.
בנוסף, קיימת שיטת שידור נוספת הנקראת SECAM.
אחד מהמרכיבים של שיטות השידור האנלוגיות הוא האפנון.
זהו תהליך בו מרכיבים את אות הטלוויזיה על גבי גל נושא בעל תדירות המיוחדת לערוץ המשדר.
תדר הגל הנושא גבוה בהרבה מקצב השינוי המרבי של אות הטלוויזיה הבסיסי, והוא מאפשר שידור לטווחים ארוכים והבחנה בין ערוצי שידור שונים המשדרים בו זמנית.
שידורי הטלוויזיה מועברים באמצעות ערוצי תקשורת שונים, המוצגים כאן לפי סדר התפתחותם:
שידורי טלוויזיה בתחנות ממסר: השידורים מועברים מתחנת השידור ומתחנות הממסר באוויר, באמצעות אותות רדיו, ואנטנה ביתית קולטת את השידורים.
טלוויזיה בכבלים: שידורי הטלוויזיה מועברים באמצעות כבלים, בדרך כלל תת-קרקעיים.
שידורי טלוויזיה בלוויין: שידורי הטלוויזיה מועברים ממרכז השידור אל לוויין בחלל וצלחת קליטת לוויין קולטת את שידוריה.
אם בתחילת דרכה, הטלוויזיה שודרה בשיטות שידור אנלוגיות, הרי שכיום יש נטייה לעבור לשיטות שידור דיגיטליות (כגון DTT ו-DVB על צורותיו).
בעקבות תפוצת השידור הדיגיטלי, מדינות וגופי שידור רבים מבצעים תהליכים של הפסקת השידור בשיטות האנלוגיות.
כמו כן, יחד עם השידור הדיגיטלי חלו גם שיפורים באיכות האות המשודר, וכיום נפוץ השימוש באותות באיכות HDTV, ונבחן השימוש באיכות Ultra HDTV.
טלוויזיות כוללות בדרך כלל רכיבים גם לקליטת השידור וגם להצגתו, ומכאן השם מקלט הטלוויזיה (מקלט – מכשיר הקולט אותות רדיו הנושאים מידע ומפענחם).
עם זאת, עקב רצונן של חברות ההפצה של השידורים לגבות מנוי חודשי, הן משכירות מכשיר נוסף שנקרא ממיר ובו מבוצע פענוח של שידור מוצפן.
מקלט הטלוויזיה עבר התפתחויות ושינויים במשך השנים.
המקלט המודרני מורכב מהחלקים הבאים:
בורר ערוצים (מכוון או טיונר) או ממיר (אנלוגי או דיגיטלי).
מנורת מסך, או שפופרת קרן קתודית-CRT, או מסך גבישי LCD, או מסך בעל תצוגת פלזמה או מסך בטכנולוגית דיודה פולטת אור (LED display) (נפוץ בעיקר במסכי ענק לפרסום, להופעות חיות או לאצטדיונים) או מסך חומר אורגני (OLED).
התוכן המשודר, עיצוב הדימויים, סוגות התוכניות, תיווך אירועים שונים "בזמן אמת" לציבור, ואף יצירת אירועים חברתיים ותרבותיים יש מאין ("אירועי מדיה") – הניחו את התשתית לחוקרי תקשורת וחברה לעסוק בהשפעתה של הטלוויזיה על החברה והתרבות.
הטלוויזיה כאמצעי תקשורת המונים וויזואלי, חד כיווני, דומיננטי ופופולרי (בייחוד בחברות המערביות) נחשבת לבעלת תפקיד משמעותי בתהליכי חיברות או בהבניית המציאות.
האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים ממליצה להגביל את צפיית הילדים בטלוויזיה לפחות משעתיים ביום.
מחקר שבדק את ההשפעה ארוכת הטווח של צפייה בטלוויזיה בגיל צעיר, מצא מתאם הפוך בין כמות הצפייה בטלוויזיה בגיל שנתיים, להצלחה בחשבון, מקובלות חברתית בכיתה, פעילות גופנית ומשקל גוף נכון, בגיל 10.
מחקרים רבים מצאו כי ישנו מתאם גבוה בין צפייה בטלוויזיה לבין עלייה באלימות בקרב בני הנוער.
יתר על כן, נמצא כי לא כל בני הנוער מושפעים באותה מידה מצפייה בתשדירים אלימים ויש מי שלא מושפעים בכלל.
תוכניות ריאליטי מסוימות כגון האח הגדול, המירוץ למיליון ועוד מובילות ומעודדות תחרותיות בין הצופים בהן.
ההשפעות של צפייה בתכנים אלימים נמשכות לאורך זמן.
צפייה בתכנים אלימים אינה הגורם המרכזי לעלייה באלימות.
ישנם עוד גורמים אחרים המסייעים להתנהגות אלימה עקב הצפייה בתכנים אלימים; רקע כלכלי קשה, מצב חברתי מסובך, דימוי עצמי נמוך וחשיפה לאלימות במשפחה, הן פיזית והן רגשית.
השפעה חברתית משמעותית המיוחסת לטלוויזיה היא שינוי התרבות הפוליטית, בייחוד לאחר עימות הבחירות הטלוויזיוני הראשון בין המועמדים לנשיאות ארצות הברית, ג'ון קנדי וריצ'רד ניקסון, בשנת 1960. ארגון האומות המאוחדות קבע את תאריך ה-21 בנובמבר כיום הטלוויזיה העולמי, לציון השפעתה של הטלוויזיה.
טבעה המהיר של הטלוויזיה דורש מפוליטיקאים בעידן "התקשורת החדשה" לתמצת את נאומיהם ל"סאונד בייטס" – משפטים שיתאימו לפיסות מידע קצרות וקצובות של מהדורות החדשות.
הפוליטיקאים נדרשים לספק לתקשורת משפטים אשר מושכים את תשומת הלב, מעבירים מסר מעניין ומשקפים את האג'נדה שלהם.
מידת הסיקור שפוליטיקאי יזכה בה תלויה בעמידתו בדרישות התקשורת.
התמונה המוצגת בתקשורת מעצבת את התייחסותם של המצביעים למועמדים ואת ההחלטות הפוליטיות שלהם.
כיום, הטלוויזיה דורשת מפוליטיקאים רבים ל"עבור מסך", טרם יהגו את דעותיהם, ויציגו עמדתם כלפי מפלגה זו או אחרת.
כאשר ניתנת לציבור המצביעים גישה ישירה למועמדים, מצמצמת הטלוויזיה את תפקיד המפלגה בתהליך בחירתם של מועמדים מרכזיים.
בתוך המגמה הכוללת של התמקדות הפוליטיקה באישיות המועמד המתעצמת בשנים האחרונות, מאיצה הטלוויזיה את המיקוד של הגוף הבוחר באישים העומדים לבחירה, הרבה יותר מאשר בסוגיות המפלגתיות הקשורות במדיניות ובמצע.
המיומנות התקשורתית לה נדרשים הפוליטיקאים מסייעת להם להיבחר, להגשים את מדיניותם, ולשרוד בשלטון.
ניצול נכון של הטלוויזיה ובניית הופעות טלוויזיוניות שבהן תדמיתם, המסר שלהם והסיטואציה, יועברו כך שיפעלו לטובתם מהווים יתרון.
הטלוויזיה שינתה גם את אופני התקשורת הפוליטית בזמן בחירות.
המסרים קצרים הרבה יותר מבעבר.
נאום בחירות של שעה או שעתיים שאפיין את השיח הפוליטי של המאה ה-19 פינה את מקומו לתשדירים של 30 שניות ולסאונד בייטס של 10 שניות בתקשורת המשודרת.
באופן גדל והולך הקהל העומד מול הפוליטיקאי אינו אלא הצופה המתבונן ושומע קטע קצרצר של הנאום בחדשות.
הזמר והיוצר מאיר אריאל ביקר בחריפות את המכשיר וטען שהוא בעל השפעה הרסנית על האדם, במובן של אובדן השיפוט והביקורתיות:
טלוויזיה בכבלים היא טכנולוגיית תקשורת בה נעשה שימוש בתשתית כבלי תקשורת להעברת אותות אל מקלט טלוויזיה וממנו.
בתחילה, הועברו שידורי הטלוויזיה באמצעות גלי רדיו, שלקליטתם נדרשו אנטנות.
עם ריבוי ערוצי השידור, נוצר צורך בכמות הולכת וגדלה של אנטנות.
טכנולוגיית הטלוויזיה בכבלים ביטלה את הצורך בהתקנת אנטנות ייחודיות ובמקומן הועברו אותות השידור ממרכז קליטה בכבלי תקשורת (לרוב תת-קרקעיים).
בשלביה הראשונים, הייתה הטלוויזיה בכבלים מבוססת על מערך של כבלים קואקסיאליים.
בשלב מאוחר יותר פותחה טכנולוגית סיבים וקואקס משולבת - HFC.
כיום, השימוש בכבלים מאפשר מגוון רחב של ערוצי טלוויזיה.
עם תחילת שידורי טלוויזיה באינטרנט החלה להתפתח תופעה של Cord-cutting.
תשתית מודרנית של טלוויזיה בכבלים מאפשרת שירותים חדישים ובהם אינטרנט בכבלים, ממירים דיגיטליים, טלוויזיה אינטראקטיבית, טלפוניה בכבלים ושידור וידאו דיגיטלי.
עד לאמצע שנות ה-80, התקיימו בישראל ערוצי כבלים פיראטיים מקומיים בהם שודר תוכן שכלל בעיקר סרטי קולנוע ופרסומות לעסקים מקומיים.
ערוצים אלו, שפעלו בניגוד לחוק רשות השידור, דוכאו באמצעות פשיטות משטרה על הגורמים המשדרים.
זיכיונות אזוריים ראשונים לשידור טלוויזיה בכבלים ניתנו בשנת 1986 למספר חברות.
ב-1988 החלה הקמת תשתית לשידורי הכבלים ברחבי הארץ.
בשנת 2003 התאחדו חברות הכבלים הנותרות לכדי תאגיד אחד הנקרא "HOT", אשר אמור היה להתחרות בחברת הלוויין YES, השייכת מאז 2009 לחברת בזק.
במקביל לאיחוד חברות הכבלים, אוחדה מועצת הכבלים עם מועצת הלוויין בסוף שנות ה-90 למועצה ציבורית הנקראת "המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין".
בשנת 2009 החלו שידורי הניסיון של עידן+, מערך השידורים הדיגיטליים מטעם הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, כאשר נקלטו בו 2 ערוצי הטלוויזיה האנלוגיים (ערוץ 1 וערוץ 2), ערוץ 10, ערוץ 33 וערוץ הכנסת.
בשנת 2011 נסגרו בהדרגה השידורים האנלוגיים בישראל, לטובת השידורים הדיגיטליים בעידן+.
במהלך השנים נוספו גם ערוץ 23, ערוץ 1 ב-HD, ערוץ 20 וערוץ 24. ערוץ 9 וערוץ הלא TV ביצעו שידורי ניסיון בעידן+, אך לא המשיכו הלאה.
בנובמבר 2017 נכנס לתוקפו פיצול ערוץ 2, וכן נכנסו לעידן+ הערוצים קשת 12 ורשת 13.
טלהסי היא עיר הבירה של מדינת פלורידה בארצות הברית.
העיר היא גם בירת מחוז לאון שבפלורידה.
טלהסי היא מילה אינדיאנית שמשמעותה שדות ישנים או עיר ישנה.
טלהסי נבחרה לבירת פלורידה עוד לפני שפלורידה הפכה להיות אחת ממדינות ארצות הברית.
באותו זמן הייתה הטריטוריה לא מיושבת למעט שתי ערים: פנסקולה וסיינט אוגוסטין.
טלהסי נבחרה בשל היותה באמצע הדרך בין שתי ערים אלה.
שלא כשאר פלורידה שהיא מישורית ברובה, טלהסי בנויה באזור הררי יחסית לשאר חלקי המדינה.
בטלהסי יש אקלים סובטרופי לח עם קיצים ארוכים וחורפים קצרים וקלים.
זו אחת הערים הבודדות במדינה שנרשמות בה למעלה מ-38 מעלות צלזיוס, בממוצע 2.4 יום בשנה.
שיא הטמפרטורה שנמדדה בעיר היה 41 מעלות צלזיוס ב-15 ביוני 2011.
הטמפרטורה הממוצעת ביולי, החודש החם ביותר, היא 27 מעלות צלזיוס.
לעומת זאת, העיר קרירה יותר באופן משמעותי בחורף, כשהטמפרטורה הממוצעת בינואר, החודש הקר בשנה, היא 10.5 מעלות צלזיוס.
בעיר ישנם במוצע כ-32 לילות בשנה בה הטמפרטורות יורדות אל מתחת ל-0 בעיקר בין נובמבר למרץ.
בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת מדינת פלורידה (כ-40,000 תלמידים) ואוניברסיטת איי ו-אם של פלורידה (כ-13,000 תלמידים.
מוסד השכלה גבוהה זה היה במקורו מיועד לשחורים ועדיין מרבית אוכלוסיית התלמידים בו שחורים).
בעיר נמצאת גם המכללה הקהילתית טלהסי (כ-12,000 תלמידים) שהיא המכללה האזורית המשרתת את אזור טלהסי.
בעיר נמצא שדה התעופה האזורי טלהסי ועוברת בה אוטוסטרדה מספר 10, כביש מהיר שחוצה את כל ארצות הברית מחוף לחוף בחלקה הדרומי של ארצות הברית.
34.1% ממשקי הבית היו מורכבים מיחידים שגרים לבד ו-6.7% היו אנשים שגרים לבד בגיל 65 ומעלה.
גודל משק הבית הממוצע היה 2.23 וגודל המשפחה הממוצע היה 2.88. ילדים מתחת לגיל 5 היו 5.5% מהאוכלוסייה, אנשים מתחת לגיל 18 היו 17.2%, ואילו בני 65 ומעלה 8.1%.
הגיל הממוצע היה 26 שנים.
אחוז האנשים מתחת לרמת העוני הוערך בכ-30.2%.
לטלהסי חמש "ערים תאומות" (נכון ל-6 ביולי 2011):
טלוויסה (בספרדית: Televisa) היא חברת המדיה הגדולה ביותר במקסיקו, בשפה ספרדית וגם אמריקה הלטינית, שנוצרה בשנת 1973 לאחר מיזוג של Televisión Vía Satélite שנוסדה בשנת 1955 ו-Televisión Independiente de México שנוסדה בשנת 1968.
חברה זו מהווה תאגיד בידור שברשותו בתי קולנוע, אולפני הקלטות, מגזינים והוצאות ספרים אך בעיקר יצרן אופרות סבון (טלנובלות) (לדוגמה: המתחזה), אירועים מיוחדים, תוכניות אירוח וסרטים.
ערוץ הספורט של החברה משדר קרבות אגרוף והיאבקות אך בעיקר משחקי כדורגל.
המתחרה העיקרי של טלוויסה הוא ערוץ TV Azteca.
טלוויסה נסחרת בבורסה המקסיקנית ובוול סטריט.
האם יהיה לנו אי פעם כנפיים (1997)
אמי - הילדה עם הילקוט הכחול (2004)
כנגד כל הסיכויים (טלנובלה) (2005)
יפה היא לא (גרסה מקסיקנית של "אני בטי המכוערת": 2006-2007)
קהל היעד של טלוויסה נחשב עממי יחסית ובהופעתו הפומבית האחרונה (3 במרץ 1997) אמר נשיא החברה, אמיליו אסקרגה, כי "אנחנו לא יכולים להתחמק מהשכבה העשירה, אבל באמת, הם לא מעניינים אותנו מאוד.
השידורים שלנו תמיד היו ותמיד יהיו להמונים".
טלוויז'ן היא להקת רוק מניו יורק, שפעלה מ-1973 ועד 1978. טלוויז'ן היא אחת הלהקות החשובות בסצנת הפאנק הניו יורקית, ובעלת השפעה על הפוסט פאנק והאינדי החל משנות ה-80.
הקריירה המוזיקלית של טלוויז'ן החלה ב-1975, עם הוצאת סינגל הבכורה של הלהקה, "Little Johnny Jewel".
הסינגל הפך ללהיט מחתרתי, והוביל לחתימת חוזה עם חברת התקליטים "אלקטרה" שנה אחר-כך.
ב-1977 יצא אלבום הבכורה, Marquee Moon, שנחשב לקלאסיקה על זמנית, ומשמש חבר קבוע במצעד האלבומים הגדולים בכל הזמנים ורשימת האלבומים המצטיינים בשנות השבעים.
האלבום כלל כמה משיריה הבולטים של הלהקה, כמו See No Evil, Elevation ושיר הנושא.
את האלבום מלווים טקסטים אישיים-אורבניים באופיים של הלהקה, לצד עבודת גיטרות מרשימה.
בחוברת הפנימית שמצורפת לאלבום אף ניתן להבחין מי מהגיטריסטים ניגן כל סולו.
שנה אחר-כך יצא האלבום השני, Adventure, שזכה אף הוא לשבחי המבקרים, אף נשכח בתודעה ביחס לאלבום הבכורה.
אלבום זה כלל צליל מגוון יותר, עם קלידים דומיננטיים יותר מבאלבום הראשון.