tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-10 בדצמבר הפך לשחקן הצעיר ביותר שכובש בליגת האלופות, כשכבש את שער הניצחון נגד אינטר בסן סירו, במשחק שהסתיים בתוצאה 2–1.
בניצחון הביתי 2–5 על ולנסיה הוא כבש ובישל בתוך שבע דקות, והפך לכדורגלן הצעיר ביותר שעשה זאת בליגה הספרדית.
במשחק הליגה הביתי נגד לבאנטה באותה עונה כבש צמד משני בישולים של ליונל מסי ובכך היה לכדורגלן הצעיר ביותר לעשות זאת בהיסטוריית הליגה.
ב-5 ביולי עלה מהספסל וכבש את השער הרביעי במשחק נגד ויאריאל, השער ה-9,000 בהיסטוריה של מועדון הכדורגל ברצלונה.
בסך הכל הוא רשם בעונת בליגה שבעה שערים ובישול אחד ב-24 הופעות.
ב-24 באוקטובר 2020, בהפסד 1–3 לריאל מדריד, כבש את השער של ברצלונה ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שכובש שער בהיסטוריית משחקי הקלאסיקו.
ב-7 בנובמבר אותה שנה, במשחק מול ריאל בטיס, ספג קרע במניסקוס ועל אף שהיה מתוכנן להיעדר ארבעה חודשים בלבד בסופו של דבר הוא נעדר לעשרה חודשים, וחזר להתאמן רק ב-24 באוגוסט 2021.
ב-1 בספטמבר 2021, לאחר עזיבתו של ליונל מסי, קיבל את החולצה מספר 10. הוא ערך את הופעתו הראשונה מאז הפציעה ב-26 בספטמבר 2021, במשחק בית מול לבאנטה.
הוא שיחק עשר דקות, ובתוספת הזמן כבש את השער השלישי בניצחון 3–0. למרות זאת, פאטי סבל מפציעות נוספות, וב-20 בינואר נפצע בירך שמאל בהפסד 2–3 לאתלטיק בילבאו במסגרת גביע המלך, והושבת שוב לשלושה חודשים.
הוא חזר רק ב-1 במאי 2022, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על מיורקה במסגרת הליגה.
ב-7 במאי נכנס שוב כמחליף במשחק הליגה נגד ריאל בטיס בחוץ, ופחות מדקה לאחר מכן כבש את שערו הראשון בקבוצה מאז ינואר.
ב-20 באוגוסט 2022, במסגרת המחזור השני של עונת , היה מעורב בשלושה שערים לראשונה בקריירה שלו, כשכבש שער ובישל פעמיים בדרך לניצחון על 1–4 על ריאל סוסיאדד.
בעונה לאחר מכן הושאל לברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
גם בעונה זו הוא מיעט לשחק בשל בעיות רפואיות.
בסך הכל ערך 27 הופעות במדי ברייטון, כשלרוב עלה מהספסל וכבש ארבעה שערים בלבד לאורך לכל התקופה.
לאחר תום ההשאלה הוא שב לברצלונה.
את עונת 2024/2025 בלה ליגה החל עם פציעה, אך המאמן האנזי פליק היה מעוניין לשלב אותו והוא נרשם בסגל הקבוצה.
ב-1 ביולי 2025 הושאל למונקו.
פאטי הוזמן לשחק בנבחרות ו, ובחר בספרד.
ב-15 באוקטובר 2019 ערך את הופעת הבכורה מול מונטנגרו, והיה בכך לכדורגלן השני הצעיר ביותר המופיע בנבחרת ספרד עד גיל 21.
פאטי זומן לראשונה לסגל נבחרת ספרד הבוגרת ב-20 באוגוסט 2020, לשני המשחקים הראשונים בליגת האומות 2020/2021. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-3 בספטמבר כשעלה כמחליף בדקה ה-45' בתיקו 1–1 עם והפך לשחקן הצעיר ביותר מאז אנחל סובייטה ב-1936 שמשחק במדי הנבחרת.
שלושה ימים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בניצחון 4–0 על , והפך פאטי לכובש הצעיר ביותר בתולדות נבחרת ספרד, בגיל 17 ו-311 ימים.
לדעת מספר מבקרים נחשב אנסו פאטי לאחד הכישרונות הצעירים המבטיחים בעולם וסגנון המשחק שלו הושווה רבות לזה של שחקן ברצלונה לשעבר ליונל מסי.
כחלוץ רב תכליתי, פאטי מסוגל לשחק בכל עמדת התקפה; הוא החל את הקריירה שלו כחלוץ מרכזי, אך עבר מאוחר יותר לשחק בעמדת הקיצוני השמאלי.
עקב היותו מיומן בכל אחת מהרגליים, אף על פי שרגלו הימנית היא הדומיננטית, הוא מסוגל לשחק גם באגף הימני, וכן במרכז כחלוץ 9 מזויף, כחלוץ שני, או בתפקיד חופשי כפליימייקר.
בשנת 2019 הוא תואר על ידי מגזין FourFourTwo: "מתגאה במבנה גוף עוצמתי ומעניק פן פיזי למשחק שלעיתים קרובות חסר לברצלונה בעלת הכישורים הטכניים.
עם זאת, למרות מבנה גופו החזק, בוגר הלה מאסיה מחזיק בכישורי כדרור יוצאי דופן, אשר בשילוב עם המהירות שלו, מקשים עליו להפליא להכשל במצבים של אחד על אחד".
בנוסף הדגיש המגזין את החוש שלו לשערים ולכדורי גובה, כמו גם את ראיית המשחק שלו ואת היכולת שלו לשלוט במשחק מאמצע המגרש.
פאטי מתואר כ"כישרון של פעם בדור", ומוחמא רבות על מהירותו, יכולת התאוצה שלו, היותו אמבידקסטרי ברגליו, מרכז הכובד הנמוך שלו וכישוריו הטכניים שמקשים על ההתמודדות של שחקני ההתקפה איתו, וכן על האינטליגנציה שלו.
תנועות חכמות, עבודות הגנה טובות והצטרפויות לקישור נחשבים גם הם כחלק מהיתרונות העיקריים שלו.
אנסון אדמס הרביעי מאונט הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
מאונט נולד במאונט פרוספקט, אילינוי, וגדל בווייט בלאף, טנסי.
אמו, ננסי סמית', היא שחקנית גולף מקצוענית לשעבר.
אביו, אנסון אדמס מאונט השני, היה עורך במגזין פלייבוי.
לאנסון יש אח מבוגר, אנסון אדמס השלישי, ושתי אחיות מנישואיו הראשונים של אביו.
אחד מאבותיו של מאונט היה קולונל פרשים בקונפדרציית המדינות של אמריקה במלחמת האזרחים האמריקנית.
מאונט למד בבית הספר התיכון במחוז דיקסון בדיקסון, טנסי, סואני: אוניברסיטת הדרום ואוניברסיטת קולומביה.
בשנת 1998 שיחק אנסון מאונט במחזה קורפוס כריסטי של טרנס מקנאלי.
בשנת 2008 עלה מאונט לרשימה הסופית של ועידת המחזאים האמריקאים במרכז אוניל בשנת 2008 על מחזהו באורך מלא, "אטומיק סיטי", וזכה בפרס המחזה החדש על המחזה היחיד שלו "Love Liza?" בשנת 2010 הופיע במחזה "שלוש אחיות" של אנטון צ'כוב בתיאטרון הבמה הקלאסית.
בשנת 2018 הוא הופיע במחזה "האנושות" של רוברט או'הרה.
בשנת 2000 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט "טולי".
הוא זכה לשבחי הביקורת על ההופעה והסרט זכה במספר פרסי פסטיבל הקולנוע ובמועמדויות רבות ובפרס אינדפנדנט ספיריט.
ב-2002 כיכב לצד בריטני ספירס בסרט הקולנוע הראשון בהשתתפותה, קרוסרודס.
בשנת 2009 הוא הפיק וכיכב בסרט עצמאי בשם "מחוז קוק", שזכה בפרסים בכמה פסטיבלי קולנוע גדולים, ביניהם הוליווד, AFI דאלאס, נאשוויל, ואחרים.
מאונט ידוע בתפקידו כקולן בוהאנן בסדרת הטלוויזיה "גיהנום על גלגלים", בה שימש גם כמפיק בין השנים 2014–2016.
בשנת 2018 לוהק מאונט כקפטן כריסטופר פייק בסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי".
על הופעתו זו זכה בשבחי הביקורת והמעריצים.
בשנת 2019 הוא חזר על תפקידו בכמה פרקים של הסדרה "מסע בין כוכבים: מסעות קצרים".
במאי 2020 פורסם כי בין השאר בשל קבלת הפנים החיובית מצד המעריצים, הוא משחק בתפקיד ראשי בתור פייק בסדרה החדשה של מסע בין כוכבים, "מסע בין כוכבים: עולמות חדשים ומשונים".
אנסון מאונט משמש כעוזר לפרופסור באוניברסיטת קולומביה, הוא מלמד טכניקת משחק באודישנים לשחקנים בוגרים.
ב־8 ביולי 2017, אנסון הודיע על אירוסיו עם חברתו, הצלמת דרה טראנג.
הם נישאו ב־20 בפברואר 2018. החל משנת 2019 הוא ואשתו גרים בקונטיקט.
שניםסדרהתפקידערות2000–2001משמרת שלישיתד"ר מונטוויל5 פרקים2003Line of Fireרוי ראוולתפקיד ראשי; 13 פרקים2004–2005The Mountainויל קארוור13 פרקים2011–2016גיהנום על גלגליםקולן בוהאנון55 פרקים2013Red Widowאיוון ולרייבן3 פרקים2017הבלתי אנושייםחזיז שחור8 פרקים2019מסע בין כוכבים דיסקבריקפטן כריסטופר פייק14 פרקיםמסע בין כוכבים מסעות קצרים3 פרקים2021Dota: דם הדרקון2 פרקים2022מסע בין כוכבים עולמות חדשים ומשונים
כמפיק / במאי / תסריטאי
שנה הפקה סוג מפיק / במאי / סופר פרסים 2008 מחוז קוק סרט צילום מפיק / מככב פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של דאלאס 2008
פרס תגלית הוליווד - הסרט העלילתי הטוב ביותר
פסטיבל הסרטים של נאשוויל 2008
פרס פרס הפסטיבל הטוב ביותר - אזכור מכובד
הסרט העלילתי הטוב ביותר עיר אטומית תיאטרון דרמטורג / מחזאי 2009 בסטריאו קצר מפיק 2011 אוהבים את ליזה?
תיאטרון מחזאי פרס המחזה החדש של מקסים מזומדר 2013 בפעם האחרונה שבדקנו קצר מפיק בכיר / במאי / סופר 2015–2016 גיהנום על גלגליםטלוויזיהמפיק פרסי הקולנוע והטלוויזיה של אלברטה 2015פרסי רוזי: הסדרה הדרמטית הטובה ביותרפרסי הקולנוע והטלוויזיה של אלברטה 2016פרסי רוזי: הסדרה הדרמטית הטובה ביותר
אנסון כותב, מפיק ומארח את הפודקאסט "The Well" עם חברו ברנאן אדגנס.
הוא שימש כמספר בפודקאסט של פסאודופוד, וקרא את סיפורו של תומאס ליגוטי "מנהל העיר".
שנה כותרת דמותתפקיד הערות 2014 הרוע שבפנים סבסטיאן קסטלנוסמדבב 2015 המשימה הופעת קמע
אנסון בון הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, מוכר בשל השתתפותו בסרט "מלתעות האימה", בסרט המלחמה של סם מנדס "1917" ובסדרה של נטפליקס "המובסים".
אנסון בון נולד ב קיימברידג'שייר.
בתחילה שיחק בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה כגון "All at Sea", "המפקח מורס" ובתפקידי משנה בסרט האימה מלתעות האימה, ו1917 שבוים על ידי סם מנדס, שיצאו בשנת 2019. בגיל 19 ערך בון את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הלאומי המלכותי בלונדון בתפקיד מאסטר הרולד בהצגה "מאסטר הרולד ...
והבנים", בבימויו של רוי אלכסנדר וייס.
הוא קיבל את התפקיד לאחר אודישן ללא הכשרת תיאטרון או משחק קודם.
בדרמה הקולנועית של ג'וליאן ג'ראולד "Sulphur And White", שיצאה בתחילת מרץ 2020, גילם את הגיבור דייוויד טייט כנער.
באותה שנה שיחק גם בסרט "The Winter Lake".
המגזין Screen International, בחר בבון כאחד מ"כוכבי המחר "בבריטניה ובאירלנד לשנת 2019.
בשנת 2020 שיחק בסדרת הטלוויזיה "המובסים", בהפקת נטפליקס.
בון גילם את מוריץ הצעיר, אותו מגלם בבגרותו לוגאן מרשל-גרין.
בשנת 2021 לוהק לתפקיד ג'וני רוטן סולן להקת סקס פיסטולס לשעבר, במיני סדרה העתידית פיסטול.
+שנהסרטתפקידהערות2019מלתעות האימהסטןלב שקטג'ונתן1917טוראי קוק2020Sulphur And Whiteדייוויד טייט הצעירThe Winter Lakeטום2023השמפניה של גברת קליקו (אנ')אדוארד וורל
+שנה סדרה תפקיד הערות 2014 All at Sea טרוי פרק: "Wreath" 2018 אנדוור ברט נרו פרק: "Icarus"רצח אופי ילד באולם שני פרקים2019Living the Dreamלואיספרק: "Visa Tambien"The Feedאנטון גארין4 פרקים2020המובסיםמוריץ מקלפלין הצעיר6 פרקים2022פיסטולג'וני רוטןמיני-סדרה2025מובלנד (אנ')אדי האריגןתפקיד ראשי; 10 פרקים
אנסגר קנאוף הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.
קנאוף גדל עם אמו בגטינגן שבגרמניה, וגדל באקדמיה של הקבוצה המקומית, עד שבשנת 2015 עבר למחלקת הנוער של הנובר 96. עונה לאחר מכן הצטרף לקבוצת הנוער של בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה, עמה שיחק בליגת האלופות לנוער לעונת .
קלן במסגרת המחזור ה-26 בליגה לעונת 2020/2021. ב-10 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, השער המכריע בניצחון 2–3 על שטוטגרט במסגרת המחזור ה-28 בליגה.
בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך קנאוף ארבע הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
אנס סאלי (ברומנית: Enes Sali; נולד ב-23 בפברואר 2006) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בדאלאס.
הוריו של סאלי הם ממוצא טורקי.
הם נפגשו בקונסטנצה שברומניה, התחתנו שם ולאחר מכן עברו לקנדה.
סאלי נולד בטורונטו שבקנדה, והחל לשחק במחלקת הנוער של המועדון החצי-מקצועי וודברידג' סטרייקרס.
בשנת 2017 סקאוטים של ברצלונה איתרו אותו במהלך טורניר נוער בינלאומי והוא שיחק בלה מאסיה במשך שנתיים, עד ששוחרר בשל הסתבכותו של מועדון הכדורגל עם התקנות של פיפ"א.
בשנת 2019 שכנע כדורגלן העבר גאורגה חאג'י את אביו של סאלי לשוב לרומניה על מנת להצטרף למחלקת הנוער של פארול קונסטנצה, אותה ניהל חאג'י.
ב-9 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של פארול קונסטנצה בליגת העל הרומנית, בניצחון 1–0 על שפשי ספנטו גאורגה.
ב-13 בספטמבר 2021 כבש את השער האחרון בניצחון קבוצתו 5–0 על אקדמיקה קלינצ'ן, והפך למבקיע הצעיר בהיסטוריה של הליגה, בגיל 15 שנים, שישה חודשים ו-21 ימים.
סאלי שיחק עבור נבחרות הנוער הצעירות של רומניה, ואף על פי שנקרא לייצג את , בחר לייצג את , וב-3 בנובמבר 2021 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחקים נגד ו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
ב-14 בנובמבר נכנס כמחליף בדקה ה-82 בניצחון נבחרתו 2–0 על ליכטנשטיין, והפך לשחקן האירופי הצעיר ביותר בהיסטוריית כדורגל הנבחרות, בגיל 15 שנים ו-264 ימים.
אנסו חרמיאס פרננדס (בספרדית: Enzo Jeremías Fernández; נולד ב-17 בינואר 2001 בסן מרטין שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר בצ'לסי ובנבחרת ארגנטינה.
פרננדס, שנולד למשפחה של אוהדי ריבר פלייט, קרוי של שמו של כוכב הקבוצה אנסו פרנצ'סקולי (כמו אנסו פרס).
פרננדס גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט.
ב-5 במרץ 2020 ערך פרננדס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ריבר פלייט, בהפסד 0–3 לליגה דה קיטו במסגרת גביע ליברטדורס לעונת 2020.
ב-22 באוגוסט 2020 הושאל פרננדס לדפנסה וחוסטיסיה מליגת העל הארגנטינאית.
הוא ערך 14 הופעות ליגה במדי המועדון, ובחודש יוני 2021 חזר לריבר פלייט.
ב-24 ביוני 2022 חתם בבנפיקה ליסבון תמורת עשרה מיליון אירו.
ב-5 באוגוסט ערך הופעת בכורה בה כבש שער בניצחון 0–4 על ארוקה.
ב-30 בינואר 2023 נקנה פרננדס על ידי קבוצת בצ'לסי בתמורה ל-121 מיליון אירו, בקנייה היקרה ביותר בתולדות הפריימיר ליג באותה התקופה.
ב-23 בספטמבר 2022 ערך פרננדס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, בניצחון 0–3 על נבחרת הונדורס במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר מונדיאל 2022. ב-26 בנובמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–2 על נבחרת מקסיקו במסגרת המחזור השני בשלב הבתים של הטורניר.
קשר החודש בליגה הפורטוגלית: אוגוסט 2022, אוקטובר 2022, נובמבר 2022
השחקן הצעיר של גביע העולם בכדורגל: 2022
אנסאנה קלודליון אטיין סימון הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת נ.ק.
סימון גדל במחלקות הנוער של סרז'י-פונטוז ולאנס.
בשנת 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של לאנס.
ב-30 בינואר 2021 חתם סימון בסנט גאלן מליגת העל השווייצרית.
ב-20 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-3 ללוזאן במסגרת המחזור ה-26 בליגה לעונת .
אנסו דוד גונסאלס מדינה (בספרדית: Enso David González Medina; נולד ב-20 בינואר 2005), הוא כדורגלן פרגוואי המשחק כקיצוני בקבוצת וולברהמפטון וונדררס.
גונסאלס נולד באסונסיון, בירת פרגוואי.
הוא החל את הקריירה המקצועית שלו בליברטד, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-4 בספטמבר 2022, כשנכנס כמחליף מאוחר בהפסד 0–1 לסרו פורטניו בליגה הפרגוואית.
הוא הבקיע את שער הבכורה שלו עבור המועדון בעונה שלאחר מכן, הראשון בניצחון 0–4 על רסיסטנסיה ב-17 באפריל 2023. לאחר המשחק, מאמן ליברטד דניאל גרנרו השווה אותו לבן ארצו חוליו אנקיסו, ואמר "חוליטו הוא התכשיט, ואנסו הוא היהלום".
שערו השני במועדון הגיע באותו חודש, נגד נסיונל.
ב-29 באפריל, לאחר שפתח בהרכב, הוא קיבל כדור מקטור ויאלבה בקצה הרחבה, חדר פנימה מימין תוך כדי עקיפת שני מגינים, ובעט פנימה לפינה הימנית העליונה.
ביולי 2023 דורג על ידי המרכז הבינלאומי ללימודי ספורט כקיצוני הצעיר הרביעי המנוסה בעולם.
ב-31 באוגוסט 2023 חתם בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של פרגוואי לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
אנס דמירוביץ' (בבוסנית: Enes Demirović; נולד ב-13 ביוני 1972) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת הקשר.
דמירוביץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של טריגלאב קראן מהליגה השלישית בסלובניה.
שנה לאחר חתם בגוריצה מליגת העל הסלובנית ואף זכה עמה באליפות בסיום העונה.
בינואר חתם בהיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית בה שיחק חצי עונה.
בקיץ חתם באדנאספור מליגת העל הטורקית ובמהלך העונה חתם באיסטנבולספור במדיה שיחק עונה וחצי.
בקיץ חתם בהפועל פתח תקווה מליגת העל.
ב-13 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 3-1 לבית"ר ירושלים.
ב-16 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד הפועל תל אביב.
שבוע לאחר מכן כבש ובישל בניצחון 0-3 נגד צפרירים חולון.
בקיץ חתם בהפועל כפר סבא במדיה שיחק עונה ולאחר מכן חתם בעירוני קריית שמונה מהליגה הלאומית.
בשנת חזר לקדנציה שנייה גוריצה במדיה שיחק 6 עונות ואף זכה עמה באליפות בעונה הראשונה לאחר שחזר.
בהמשך הקריירה שיחק בברדה ואדריה עד שפרש מכדורגל בגיל 42.
דמירוביץ' לקח חלק במשחק הרשמי הראשון אי פעם של בנבחרת בוסניה והרצגובינה בהפסד 2-0 ל.
לזכותו של דמירוביץ' 13 הופעות עבור הנבחרת.
אנסו דניאל קבררה (בספרדית: Enzo Daniel Cabrera; נולד ב-20 בנובמבר 1999 בקאסילדה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת א.א.ק.
ביולי 2021 עזב לראשונה את ארגנטינה וחתם בקבוצת אינטרסיטי מהליגה הרביעית בספרד לשנה אחת בהשאלה.
אחר כך חתם גם בבירקירקארה המלטזית לחוזה לשנה אחת ואיתה זכה בגביע המלטזי לעונת 2022/23.
נכון לעונת 2023/24 משחק קבררה באתניקוס אחנס שמשחקת בליגת העל הקפריסאית.
אנסגיזל (Ansegisel; בערך 602 או 610 – נרצח לפני 679 או 662) היה בנו הצעיר של ארנולף, הבישוף של מץ.
הוא שירת את סיגברט השלישי מלך אוסטרזיה (634–656) כ"דומסטיקוס" (domesticus).
בזמן כלשהו לפני שנת 679, הוא נהרג בריב על ידי אויבו גונדווין (Gundewin).
באמצעות בנו פפין (האמצעי), הפכו צאצאיו של אנסגיזל למלכים פרנקים ושלטו על האימפריה הקרולינגית.
אנסגיזל היה נשוי לבגה, בתו של פפין הזקן, מתישהו לאחר שנת 639. נולדו להם הילדים הבאים:
פפין האמצעי (635 או 640 – 16 בדצמבר 714), שלימים יהיה המאיורדומוס של אוסטרזיה.
קלוטילדה מהרסטל (650–699), נישאה למלך תיאודריך השלישי מלך נויסטריה.
אנסו אלן תומאס ברנצ'אה (בספרדית: Enzo Alan Tomás Barrenechea; נולד ב-22 במאי 2001 בוויז'ה מריה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת בנפיקה ליסבון, בהשאלה מאסטון וילה.
ברנצ'אה גדל במחלקות הנוער של ניואל'ס אולד בויס ופ.צ.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של פ.צ.
בחורף 2020 עבר ליובנטוס מהסרייה א' והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-2 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 1–2 לפריז סן-ז'רמן במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות לעונת 2022/2023. ב-28 בפברואר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 2–4 על טורינו במסגרת המחזור ה-24 לעונת 2022/2023. בסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-15 באוגוסט 2023 הושאל ברנצ'אה לפרוזינונה מהסרייה א' למשך עונת 2023/2024. ב-19 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–3 לנאפולי במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-19 בדצמבר הבקיע את שערו היחיד במדי המועדון, בניצחון 0–4 על נאפולי במסגרת שלב שמינית הגמר של קופה איטליה.
בסך הכל ערך 36 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
ב-1 ביולי 2024 חתם ברנצ'אה באסטון וילה מהפרמייר ליג.
ב-30 באוגוסט הושאל למשך עונת 2024/2025 לוולנסיה מלה ליגה.
ב-15 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-0 לאתלטיקו מדריד במסגרת המחזור החמישי בליגה.
ב-27 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד חטאפה במסגרת המחזור ה-11 בליגה.
ב-18 ביולי 2025 הושאל לבנפיקה ליסבון.
אנה "אנס" ואן דייק (Anna "Ans" van Dijk; 24 בדצמבר 1905 – 14 בינואר 1948) הייתה משתפת פעולה הולנדית עם הנאצים, אשר בגדה ביהודים ומסרה אותם לידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
היא נחשבת לאחראית למותם של לפחות 84 אנשים.
ואן דייק הייתה האישה ההולנדית היחידה שהוצאה להורג לאחר המלחמה על חלקה בשיתוף פעולה עם הנאצים.
ואן דייק נולדה באמסטרדם להורים יהודים בשם אהרון ואן דייק וקאטיה בין.
בשנת 1927 נישאה לבראם קרידו, אך השניים נפרדו ב-1935. לאחר הפרידה, פתחה ואן דייק במערכת יחסים עם אישה בשם מיפ סטודל, והשניים ניהלו יחד חנות כובעים בשם "Maison Evany" באמסטרדם.
בשנת 1941 נסגרה החנות בצו גרמני, כחלק מהגבלות שהוטלו על יהודים, ביניהן איסור על החזקת רכוש או ניהול עסקים.
סטודל נמלטה לשווייץ בשנת 1942.
ואן דייק נעצרה על ידי האס דה באמסטרדם במהלך חג הפסחא של שנת 1943, על ידי החוקר פיטר סחאפ ממשרד העניינים היהודיים של משטרת אמסטרדם.
לאחר שהסכימה לשתף פעולה עם הנאצים, שוחררה ממעצר.
בהמשך הציגה עצמה כחברת מחתרת והציעה ליהודים סיוע בהשגת מסמכים מזויפים ומקומות מסתור, אך בפועל הסגירה אותם לידי הגרמנים.
בדרך זו בגדה לפחות ב-145 אנשים, כולל אחיה ובני משפחתו.
לפחות 84 מהם נספו במחנות ריכוז.
לפי הערכות אחרות, היא הייתה אחראית למותם של עד 700 איש.
הועלתה גם ההשערה שהיא הייתה זו שבגדה באנה פרנק ומשפחתה, אך לא נמצאו לכך ראיות חד-משמעיות.
לאחר המלחמה, נעצרה ואן דייק בבית חברה ברוטרדם ב-20 ביוני 1945. היא הואשמה ב-23 סעיפי בגידה.
במשפטה שנערך בבית הדין המיוחד באמסטרדם ב-24 בפברואר 1947, הודתה בכל הסעיפים, וטענה שפעלה מתוך רצון לשרוד.
עם זאת, מפקדה הנאצי, וילי לאגס, העיד שהיא ביצעה את תפקידה בהתלהבות, וקיבלה תשלום על כל יהודי שגילתה את מיקומו.
בקשת פרקליטה לבדיקה פסיכיאטרית נדחתה.
היא נידונה לעונש מוות, וערעורה נדחה בספטמבר 1947. בקשת חנינה מווילהלמינה, מלכת הולנד, נדחתה אף היא.
ב-14 בינואר 1948 הוצאה ואן דייק להורג בירי במבצר ביילמר שבווספרקרספל (חלק משכונת ביאלמרמיר באמסטרדם).
בלילה שלפני מותה הוטבלה לנצרות והצטרפה לכנסייה הקתולית בהולנד.
היא הייתה האישה היחידה שהוצאה להורג בהולנד בעקבות פשעים שביצעה בתקופת הכיבוש הגרמני.
אנס סלאח א-דין (בהולנדית: Anass Salah-Eddine; נולד ב-18 בינואר 2001 באמסטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת פ.ס.וו.
איינדהובן מליגת העל ההולנדית, בהשאלה מרומא, ובנבחרת מרוקו.
סלאח א-דין גדל במחלקות הנוער של בלאו-ויט אמסטרדם, RKSV פנקרטיוס, אמסטרדמשה FC וא.ז.
אלקמאר, ובשנת 2018 הצטרף למחלקת הנוער של אייאקס.
בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של אייאקס.
ב-15 במאי 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 2-2 נגד ויטסה ארנהם במסגרת המחזור ה-34 והאחרון בליגת העל ההולנדית לעונת 2021/2022, ובסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-1 באוגוסט 2022 האריך את חוזהו באייאקס עד לתום עונת , והושאל לטוונטה מליגת העל ההולנדית.
בתום העונה חזר לאייאקס, וב-2 בפברואר 2024 חתם על חוזה קבוע לשלוש שנים וחצי בטוונטה.
בסך הכל ערך 38 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-3 בפברואר 2025 חתם ברומא מהסרייה א'.
ב-16 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על פארמה במסגרת המחזור ה-25 בליגה לעונת 2024/2025, ובסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה עד לתום העונה.
איינדהובן מליגת העל ההולנדית למשך עונת 2025/2026. ב-13 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו המועדון, בניצחון 3–5 על אן.אה.סיי.
ניימכן במסגרת המחזור החמישי בליגה.
ב-16 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 1–3 לרויאל אוניון סן-ז'ילואז במסגרת שלב הבתים לעונת 2025/2026.
סלאח א-דין נולד באמסטרדם שבהולנד להורים ממוצא מרוקאי.
הוא שיחק בנבחרות הצעירות של הולנד.
אנסון פיסלי מוריל היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-24 של מדינת מיין בין השנים 1855–1856. לאחר כהונתו כמושל כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מיין בשנים 1861–1863.
לוט מוריל נולד בבלגרד (אז בתחומי מסצ'וסטס, כיום בתחומי מיין) להוריו פילסי וננסי (לבית מקומבר) מוריל.
משפחתו מכל צדדיה הייתה ממוצא אנגלי.
אבי המשפחה שהיגר לצפון אמריקה מאנגליה ב-1632, אברהם מוריל, היה חלק מההגירה הפוריטנית הגדולה.
אחיו הצעיר היה לוט מיריק מוריל, לימים מזכיר האוצר של ארצות הברית ומושל מיין גם הוא.
בצעירותו עבד מוריל כמנהל הדואר של דירבורן וניהל חנות כלבו.
בשנת 1833 נבחר לבית הנבחרים של מיין מטעם העיר בלגרד.
בשנת 1839 כיהן כשריף מחוז קמברלנד, ובהמשך נבחר שוב לבית הנבחרים המדינתי, הפעם מטעם מדיסון, בשנת 1844. בשנת 1850 מונה לסוכן הקרקעות של המדינה וכיהן בתפקיד עד 1854.
אף שמוריל היה דמוקרט רוב ימיו חייו, ב-1853 התמודד מוריל לתפקיד מושל מיין מטעם המפלגה הרפובליקנית כתומך של חוקי היובש במיין.
באותן בחירות גרף 13% מהקולות, לעומת 44% שגרף המועמד הדמוקרטי אלברט פילסברי ו-32% שגרף המושל המכהן מטעם המפלגה הוויגית, ויליאם קרוסבי.
משאף מועמד לא זכה ברוב מוחלט, עברה ההכרעה לבית המחוקקים.
על אף שהקואליציה השלטת של הוויגים, חברי מפלגת הקרקע החופשית, ודמוקרטים מתנגדי חוק היובש הסכימה תחילה לבחור במוריל למושל, הוויגים נסוגו מההסכם ובחרו מחדש בקרוסבי.
בשנת 1854 התמודד מוריל בשנית, הפעם כמועמד התנועה שאינם יודעים דבר, וזכה ב-49% מהקולות לעומת 31% שקיבל אלביון פריס ו-15% של אייזק ריד.
גם הפעם לא הושג רוב מוחלט, אך בית המחוקקים בחר במוריל למושל.
בשנת 1855 התמודד לכהונה נוספת כמועמד המפלגה הרפובליקנית החדשה, וזכה ב-47% מהקולות לעומת 44% שקיבל הדמוקרט סמואל ולס — אך בית המחוקקים העדיף את ולס על פניו.
קיימת מחלוקת בנוגע להשתייכותו המפלגתית.
דבלין וג'וזף ארנסט קאלנבך הגדירו את ולס כ"מתנגד לחוקי היובש של מיין" וכחבר תנועת שאינם יודעים דבר; ההיסטוריון רוי ר.
גלשאן מסווג אותו כרפובליקני שהשתייך ל"ברית מתנגדי חוק נברסקה קנזס"; בעוד החוקר רוברט סובל תיאר אותו בפשטות כ"רפובליקני".
בשנת 1860 נבחר מוריל לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מיין.
ג'יימס בליין, שתכנן תחילה להתמודד על המושב, ויתר על כך לטובתו.
בשנת 1862 החליט מוריל שלא להתמודד מחדש, כדי לפנות את הדרך לבליין.
לאחר שפרש מהקונגרס שימש נשיא חברת הרכבות המרכזית של מיין.
הוא כיהן תקופת כהונה נוספת בבית הנבחרים של מיין בין השנים 1881–1882. בשנת 1882 פנה מוריל לידידו הוותיק בליין וביקש ממנו להתמודד שוב לקונגרס, אך בליין מיאן.
מוריל נפטר בשנת 1887 בבירת מיין, אוגוסטה, ונקבר בבית העלמין פורסט גרוב שבעיר.
אנסטטיט הוא מינרל השייך לקבוצת הפירוקסן, קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת שרשרות) בעלי שרשרת בודדת.
האנסטטיט (MgSiO3) המכיל בעיקר מגנזיום מצוי בתחילתה של שורת המינרלים האיזומורפית (כלומר שורה של תרכובות אנלוגיות בהרכבן) הקרויה "קבוצת האנסטטיט" שנוסחתה הכללית Mg,Fe)SiO3), המסתיימת בפרוסיליט המכיל בעיקר ברזל (FeSiO3).
המינרלים שבקבוצת האנסטטיט מכונים גם אורתופירוקסנים משום שהם שייכים לקבוצת הפירוקסן והמבנה שלהם אורתורומבי.
והם מינרלים בוני סלעים נפוצים המצויים בסלעי יסוד, סלעים מותמרים ומטאוריטים.
אנסטטיט המכיל מעט ברזל והעובר בליה מקבל ברק תת-מתכתי וצבע דמוי ארד (ברונזה), ולכן יש המכנים חומר זה ברונזיט, אם כי השם הנכון יותר הוא אנסטטיט שעבר שינוי.
רוב הגבישים הטבעיים הם אורתורומביים, למרות שידועים שלושה פולימורפים.
הפולימורף של טמפרטורה גבוהה ולחץ נמוך מכונה פרוטואנסטטיט ואף הוא אורתורומבי.
הפולימורף של טמפרטורה נמוכה מכונה קלינואנסטטיט והוא מונוקליני.
הברונזיט וההיפרסתן היו מוכרים זמן רב לפני שנתגלה האנסטטיט לראשונה.
המינרל תואר לראשונה על ידי ג.
Kenngott) ב-1855. מקור השם מיוונית - "אנסטטס" – יריב, בשל עמידות המינרל לחום ולחץ.
נוהגים לחתוך את סוג האנסטטיט שלו גוון ירוק אזמרגד, המכונה אנסטטיט-כרום, לשימוש כאבן חן.
הצבע הירוק נגרם בשל כמויות זעירות של כרום, ומכאן שם הסוג.
גם בברונזיט עושים לעיתים שימוש כאבן חן.
ניתן למצוא אנסטטיט בסלעי תהום כדוגמת גברו ודיוריט.
אנסטטיט יכול ליצור פנוקריסטים קטנים בעלי צורה ייחודית כמו גם את הגרגרים של מסת האם בסלעי פרץ כדוגמת בזלת, אנדזיט ודקיט
אנסטטיט המכיל מעט ברזל (En90Fs10) הוא מינרל משמעותי בסלעי פרידוטיט ופירוקסניט המצויים במעטפת כדור הארץ.
קסנוליתים של פרידוטיט נפוצים בקימברליט ולעיתים בבזלת.
מדידות של תכולת הסידן, האלומיניום והכרום באנסטטיט בקסנוליתים אלו היו הגורם המכריע בקביעת העומקים מהם נלקחו קסנוליתים אלו על ידי המגמה העולה.
ניתן למצוא אנסטטיט טהור או אנסטטיט המכיל מעט ברזל בחלק מהסרפנטינים שעברו התמרה.
גבישים גדולים באורך של 30 סנטימטר שרובם עברו שינוי לסטיאטיט נמצאו ב-1874 בעורקים של אפטיט כשהם חוצים שיסט-נציצי ושיסט-הורנבלנדה במכרה האפטיט של קיורסטד (Kjorrestad) בקרבת ברוויג בדרום נורווגיה.
אנסטטיט הוא מינרל נפוץ במטאוריטים.
גבישים של אנסטיט נמצאו במטאוריטים סלעיים או מטאוריטים של ברזל, כולל במטאוריט שנפל בברייטנהאך שליד ארזגבירג', בוהמיה.
בחלק מהמטאוריטים מהווה האנסטטיט, יחד עם אוליבין את רוב החומר.
האנסטטיט יכול להיווצר בגושים כדוריים קטנים שהמבנה הפנימי הוא של קרניים מהמרכז כלפי חוץ.
אנסטייז'ה ליין ניוקרק המוכרת בשמה הפרטי בלבד, היא זמרת פופ ויוצרת אמריקאית.
אנסטייז'ה זכתה להצלחה באירופה, אוקיאניה ובדרום אפריקה, אך בארץ מולדתה, ארצות הברית, לא פיתחה קריירה משמעותית.
אנסטייז'ה מכרה מעל 30 מיליון עותקים מאלבומיה בכל העולם.
היא ידועה בעיקר בשל קולה הייחודי ויכולתה לשיר בצלילים גבוהים.
אנסטייז'ה נולדה בשיקגו, אילינוי לתוך משפחה מתחום הבידור: אביה, רוברט ניוקירק, היה זמר ואמה, דיאן הורלאי, היא שחקנית במחזות זמר בברודוויי.
לאנסטייז'ה שתי אחיות גדולות ממנה ואח שקטן ממנה בשנה ולוקה באוטיזם.
לאחר שאביה עזב את המשפחה, הם עברו לניו יורק כאשר הייתה נערה, והחלה ללמוד בבית ספר פרטי במנהטן.
אנסטייז'ה החלה להתעניין בריקוד בגיל 13, אף על פי שאובחנה אצלה מחלת קרוהן.
אנסטייז'ה השתתפה במספר פרויקטים בטלוויזיה, עד שתפסה את תשומת לבם של אנשי חברת התקליטים "Daylight Records" במרץ 1999, שם היא הוחתמה והחלה לעבוד על אלבום הבכורה שלה.
אלבומה הראשון Not That Kind, ראה אור בשנת 2000. אנסטייז'ה כתבה 75 אחוזים מתוכו ובשל קולה הייחודי האלבום נשען על מוזיקת R&B.
סינגל הבכורה של אנסטייז'ה "I'm Outta Love" הפך ללהיט עולמי, והגיע לעשירייה הפותחת במדינות רבות, ולמקום הראשון בבלגיה, ניו זילנד, ואוסטרליה.
בארצות הברית לעומת זאת, הסינגל זכה להצלחה בינונית בלבד.
האלבום זכה להצלחה גדולה, והגיע לעשירייה הפותחת במצעדי המכירות באירופה, אסיה ובאוקיאניה.
האלבום קיבל מעמד פלטינה משולשת באוסטרליה וסינגל הבכורה שלה, "I'm Outta Love" היה לסינגל הפופולרי ביותר לשנת 2000 באוסטרליה.
הסינגל השני היה שיר הנושא של האלבום "Not That Kind" הגיע למקומות גבוהים באנגליה, איטליה, צרפת ושווייץ.
"Cowboys & Kisses" היה הסינגל השלישי מתוך האלבום, ונכנס ל-40 העליונים בארצות אירופה.
הסינגל האחרון היה "Made for Lovin' You", אך הופץ רק באנגליה (27) ובצרפת (72).
בנוסף לכך, בשנת 2001, ביצעה מחדש את השיר "What More Can I Give", בשתי גרסאות; האחת בשפה הספרדית, והשנייה בשפה האנגלית.
אלבומה השני Freak of Nature, השיג מכירות מכובדות, אף על פי שלא הצליח להגיע להצלחה של אלבומה הקודם, Not That Kind.
הסינגל השני, "One Day in Your Life", הגיע למקום ה-28 בארצות הברית והיה ללהיט הגדול של האלבום כאשר הגיע לעשירייה הפותחת במספר מדינות והיה ללהיט במצעדי הריקודים.
כאשר האלבום יצא לאור בארצות הברית, במאי 2002, הוא הוקדש לזמרת ליסה לופז, אשר נהרגה בתאונת דרכים חודש לפני יציאתו והייתה אחראית להצלחתה של אנסטייז'ה.
אנסטייז'ה הצטרפה לשאקירה, שר וסלין דיון והשתתפה ב-VH1's Divas Live בשנת 2002. שירה "Love Is a Crime" נכנס לפסקול הסרט "שיקגו".
היא גם נבחרה לשיר את שיר הנושא של משחק המחשב פיפ"א 2002, "Boom".
2003-2005: עמותת אנסטייז'ה, Pieces of a Dream וסרטן השד
בינואר 2003, גילתה אנסטייז'ה שהיא לוקה בסרטן השד, והחלה בטיפול.
על פי ריאיון שנערך בשנת 2005, אנסטייז'ה איבדה את יכולת השירה שלה ולא יכלה לכתוב לאורך תקופה, ולא מצאה צליל שהרגישה טוב איתו.
אנסטייז'ה רצתה לעצב קולות עבור הקלטת אלבומה החדש, אך הרגישה שמשהו לא נראה כמו עבודות קודמות שלה.
לכן, הומצא סגנון מוזיקה חדש – "Sprock", שילוב של נשמה, פופ ורוק.
ההצלחה של הצליל גרמה לאמנים רבים להשתמש בו, כמו פינק באלבומה I'm Not Dead, קלי קלרקסון ואשלי סימפסון.
אנסטייז'ה החלה להקליט את האלבום בספטמבר 2003, ועבדה עם המפיקים גלן באלרד, דאלס אוסטין ודייב סטוורט על מנת להוציא את האלבום בשנת 2004. הסינגל הראשון מתוך האלבום, היה "Left Outside Alone", אשר הראה שינוי ניכר בכיוון המוזיקה של אנסטייז'ה.
הסינגל היה ללהיט ענק אשר הכניס את האלבום למקום הראשון במצעדי המכירות באנגליה, הולנד, אוסטרליה, יוון ואיטליה ולמקום השני בפורטוגל וספרד.
הסינגל עצמו, נכנס למקום הראשון במצעדי אוסטרליה, ספרדף איטליה, אוסטריה, שווייץ ואנגליה, ובמקום השני בהולנד ובגרמניה, ובמקום החמישי במצעד המכירות האירופאי.
השיר נכנס למקום ה-40 במצעד המושמעים ביותר בתחנות הרדיו באירופה.
הסינגלים הבאים היו "Sick and Tired" (מקום ראשון בספרד ובאנגליה), "Welcome to My Truth" (הסינגל הנמכר ביותר שלה בספרד), "Heavy on My Heart", בלדה אשר כל הכנסותיה ניתנו לאגודה למלחמה בסרטן שפיתחה אנסטייז'ה, "Anastacia Fund".
בסוף שנת 2005, הוציאה אנסטייז'ה את אלבום האוסף הראשון שלה, אשר נקרא Pieces of a Dream.
האלבום כולל את השירים "Pieces of a Dream" ו-"I Belong to You", דואט עם הזמר האיטלקי ארוס רמאצוטי, שהיו ללהיטים באירופה ומוקמו בעשירייה הפותחת במצעדי המכירות ברוב מדינות אירופה.
לא הרבה לאחר הפצת הסינגל "I Belong to You", הוציאה אנסטייז'ה את אלבום הווידאו הראשון שלה, Live at Last מתוך הופעה חיה באירופה.
האלבום כלל תמונות, עשייתו והקליפים שנכללו בו.
אלבומה הרביעי של אנסטייז'ה, Heavy Rotation, יצא לאור ב-27 באוקטובר 2008 באירופה, והוא יצא לאור בשנת 2009 באמריקה.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "I Can Feel You" יצא ב-10 באוקטובר באירופה.
האלבום הניב שני סינגלים נוספים וזכה להצלחה בינונית.
ב-2012 הוציאה את It's a Man's World – אלבום קאברים לקלאסיקות גבריות.
מסע ההופעות של האלבום בוטל משום שחלתה בסרטן השד בשנית בשנת 2013.
2013-היום: אלבום קאמבק ואלבומים נוספים
לאחר שהחלימה מסרטן השד בשנית, הוציאה לאור במאי 2014 אלבום קאמבק בשם Resurrection, שמדבר על הרצון לחיות והדברים הקשים שעברה.
האלבום זכה להצלחה בקרב המבקרים והקהל כאחד, והחזיר את אנסטייז'ה למקומות בעשירייה הפותחת באנגליה ואיטליה, והחמישייה הפותחת בשווייץ, גרמניה ודנמרק.
בנובמבר אותה שנה יצאה למסע הופעות באירופה שליווה את האלבום.
ב-2015 הוציאה לאור את אלבום האוסף Ultimate Collection.
ב-2017 הוציאה את האלבום Evolution שזכה להצלחה בינונית, ואת אלבום ההופעה A 4 App.
באוקטובר 2021 התחרתה אנסטייז'ה בתוכנית "הזמר במסכה" האוסטרלית בתור ערפדה, וזכתה במקום הראשון בתחרות.
בשנת 2023 הוציאה את אלבום גרסאות הכיסוי Our Songs במסגרתו הקליטה שירים שנוצרו והוקלטו במקור בידי אמנים גרמניים.
בין השירים נמנו "Supergirl" ו-"Now or Never", שזכו להצלחה במצעדים.
ביום יציאתו של האלבום, הוציאה את השיר "Just You" כסינגל הרביעי מתוכו.
הוא הוקלט במקור בידי פיטר מאפי שהשתתף גם בהקלטה השנייה שנכללה באלבום.
לאורך חייה אנסטייז'ה נאבקת בבעיות רפואיות רבות.
בגיל 13 אובחנה כחולת קרוהן.
בשנת 2003, בגיל 34, אובחן אצל אנסטייז'ה סרטן השד, היא עברה טיפולים כימותרפיים לטיפול במחלה והחלימה ממנה בהצלחה ב-2005. בגיל 39 התגלתה אצל הזמרת טכיקרדיה על-חדרית.
בפברואר 2013, חלתה בסרטן השד בפעם השנייה, בצורה אגרסיבית יותר מהראשונה, ועברה מסטקטומיה כפולה.
ב-21 באפריל 2007, נישאה אנסטייז'ה לשומר הראש שלה, ויין ניוטון, במקסיקו.
בראיון ב-2018 שיתפה כי בחרה לא להביא ילדים בעקבות מצבה הרפואי ובעקבות רצונה להתמקד בקריירה שלה.
אנסטאס איוואנוביץ' מיקויאן (בארמנית: Անաստաս Հովհաննեսի Միկոյան – אנסטאס חובנסי מיקויאן, ברוסית: Анастас Иванович Микоян – אנסטאס איבנוביץ' מיקויאן; 1978 – 1895) היה מנהיג קומוניסטי ופוליטיקאי סובייטי ממוצא ארמני.
בסוף הקריירה הפוליטית שלו כיהן כיושב ראש הפרזידיום של הסובייט העליון של ברית המועצות.
אחיו של מהנדס המטוסים הסובייטי ארטיום מיקויאן.
נולד בעיירה סאנאהין בארמניה ב-25 בנובמבר 1895. בצעירותו למד מיקויאן בסמינר נרסיסיאן לכמרים בטביליסי ולאחר מכן בסמינר התאולוגי גבורקיאן שבאצ'מיאדזין.
בשנת 1915 הצטרף למפלגה הבולשיביקית.
בין השנים 1915–1917 היה קומיסר בחוגי המפלגה בקווקז.
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה לחם נגד הצבא הבריטי שכבש את באקו.
לאחר המלחמה אמצו מיקויאן ואשתו את בניו של סרגיי שאומיאן שנרצח ביחד עם יתר ראשי קומונת באקו.
לאחר מלחמת האזרחים היה פעיל במפלגה הקומוניסטית הרוסית ובמהרה עלה לצמרת המפלגה.
הוא שימש שנים רבות כשר המסחר של ברית המועצות (בשנים 1926–1955, השר לסחר חוץ).
כמו כן היה חבר הפוליטבירו הסובייטי משנת 1926, תחילה כמועמד לחברות ומשנת 1935 כחבר.
תמך בסטלין כל חייו והיה מהאנשים הנאמנים ביותר בחוגו של סטלין.
ההיסטוריון סיימון סבאג מונטיפיורי שכתב ביוגרפיה על סטלין מספר כי בתקופת הטיהורים שעשה סטלין בקרב חברי מפלגה בסוף שנות השלושים נחשב מיקויאן לאיש טוב לב שניתן לפנות אליו לעת צרה.
עם זאת כוחו של מיקויאן להציל אנשים בתקופת הטיהורים היה מוגבל מאוד.
ייתכן שהדבר גרם לכך שהחלה התדרדרות ביחסו של סטלין כלפי מיקויאן.
בסוף שנת 1937 נשלח מיקויאן לארמניה עם רשימה של כשלוש מאות אנשים המיועדים לטיהור והוא נאלץ לעצור אנשים רבים.
לפי מונטיפיורי, רק לאחר שמלא מיקויאן שליחות אכזרית זאת שב והתחמם יחסו של סטלין אליו.
במלחמת העולם השנייה שירתו שלושה מבניו של מיקויאן, סטפן, אלכסיי וולדימיר, כטייסים בחיל האוויר של הצבא האדום.
בנו סטפן נפצע במהלך המלחמה ובמערכה על סטלינגרד נהרג בנו ולדימיר והוא רק בן שמונה עשרה.
בסוף ימיו של סטלין סומן מיקויאן על ידו כמועמד לחיסול וייתכן כי רק מותו של סטלין מנע זאת.
בוועידת המפלגה הקומוניסטית באוקטובר 1952 תקף סטלין את מיקויאן בחריפות רבה.
מיקויאן ניסה להתווכח ולטהר עצמו מאשמה.
צעד זה, העשוי להראות טבעי לקורא המערבי, היה שקול בברית המועצות של סטלין להתאבדות.
לימים סיפר מיקויאן לאנוור הוג'ה כי עלתה האפשרות לחסל את סטלין אך הוא התנגד לכך שכן חשש שהעם לא יבין זאת.
לאחר מותו של סטלין המשיך להיות חלק מהנהגת ברית המועצות והיה מהתומכים בדה-סטאליניזציה של ברית המועצות.
בשנת 1957 סירב לקחת חלק בפוטש נגד חרושצ'וב ומונה לסגן ראשון לראש הממשלה הסובייטי ומלא שליחויות דיפלומטיות שונות.
לאחר הדחת חרושצ'וב מונה ליושב ראש הפרזידיום של הסובייט העליון של ברית המועצות וכיהן בתפקיד זה בשנים 1964–1965.
1923 - חבר הוועד המרכזי
1942 - אחראי על האספקה לצבא בתקופת מלחמת העולם השנייה
1946 - סגן ראש ממשלת ברית המועצות
1957 - סגן ראשון לראש ממשלת ברית המועצות
1964 - יושב ראש הפרזידיום של הסובייט העליון של ברית המועצות
אֶנְסְחֶדֶה () היא עיר ורשות מקומית בהולנד, על גבול גרמניה, באזור טוונטה שהוא החלק הדרום-מזרחי של מחוז אווראייסל.
אנסחדה היא העיר הגדולה ביותר במזרח ומונה כ-131,500 תושבים, נכון ל-2008. הרשות המקומית מונה כ-158,000 תושבים, נכון ל-2011.
השם אנסחדה מקורו במילה הסקסונית העתיקה scheed שפרושה גבול, מאחר שהיישוב גובל בשטחי ביצות נרחבים.
גם היום שם זה מתאים לאור העובדה שהעיר גובלת בגרמניה.
במקום בו נמצאת היום העיר אנסחדה, יש עדויות לכך שהייתה התיישבות עוד מימי הביניים.
בשנת 1325 הוכרזה אנסחדה רשמית כעיר על ידי הבישוף של אוטרכט (Utrecht) דבר שהקנה לה את הזכות לבנות חומה להגנתה.
מאחר שחומות אבן היו יקרות מידי נבנו במקום חפירים תעלות וגדרות הגנה.
העיר עצמה הייתה בנויה ברובה מבתי עץ ונשרפה מספר רב של פעמים עד שלתושבים הודבק הכינוי של פירומנים.
השרפה האחרונה ארעה ב-1862 והרסה את כל מרכז העיר.
בתחילת המאה ה-20 החלה אנסחדה לגדול ולהתפתח בעקבות הקמת מפעלי טקסטיל במקום ועד מהרה הפכה למרכז תעשיית טקסטיל חשוב.
בעיקר התפרסמה בבד ה Bombazijn, בד כבד ועמיד ביותר עשוי מתערובת של כותנה ופשתן.
במקום הוקמה מכללה ללימודי מקצועות הטקסטיל ורוב תושבי המקום עבדו במפעלי הטקסטיל.
בשנים אלה הוקמו במקום מערכת פסי רכבת ענפה, נמל מסחרי גדול על תעלות המים הזורמות ליד העיר וכן שדה תעופה מסחרי.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 עברה רוב תעשיית הטקסטיל למזרח הרחוק ומפעלי הטקסטיל בעיר נסגרו בזה אחר זה, אוכלוסיית המקום נותרה ללא פרנסה והעיר פשטה את הרגל.
בסיוע הממשלה ההולנדית נבנה מחדש כל מרכז העיר והפך לאזור קניות ענק (הגדול ביותר במזרח הולנד) ללא תנועות מכוניות ברחובות ("רחובות הולנדיים") וכך הפכה אנסחדה למרכז מסחר תוסס לתושבי מזרח הולנד ומערב גרמניה.
בראשית המאה ה-21, נהנתה העיר משגשוג כלכלי הודות למרכז המסחרי הגדול ומוסדות החינוך המעולים שבה אליהם מגיעים סטודנטים מכל העולם.
העיר מהווה מרכז תרבות בו נערכים אירועים שונים ומגוונים כולל פסטיבלים.
הסובלנות של בני המקום אפשרה לקהילה הגאה לחיות בקרבה ובאנסחדה אוכלוסיית הלהט"ב הגדולה ביותר במזרח הולנד ויש המכנים את העיר, ברלין של הולנד.
ב-13 במאי 2000 פרצה אש במחסן זיקוקים ששכן בלב שכונת מגורים של אנסחדה.
מאגרי הזיקוקים שבתחומו התפוצצו וגרמו לנזק עצום: 23 הרוגים, כ-1000 פצועים וכל רובע המגורים רומבייק (Roombeek) נמחה כליל.
כיום, מסתיימות פעולות השיקום והבינוי של המקום.
לעיר שפה משלה "טוונס" (Twens) ועד היום תושבי המקום הוותיקים דוברים בה.
באנסחדה יש כ-15,500 סטודנטים הודות למוסדות חינוך מעולים בעלי שם עולמי:
אוניברסיטה למקצועות טכנולוגיים המהווה אחת משלוש אוניברסיטאות טכנולוגיות בהולנד, במוסד ניתן ללמוד לתואר ראשון ושני בהנדסה, הנדסת חשמל, הנדסה כימית, תקשורת, פסיכולוגיה, כלכלה, מנהל עסקים, ביוטכנולוגיה.
במקום לומדים סטודנטים מכל העולם בתוכניות חילופי סטודנטים.
(International Instituet for Sience and Earth Observation) המכון ללימודי גאוגרפיה וקרטוגרפיה המאפשר לימודים לתואר ראשון ושני של מקצועות אלה לסטודנטים מארצות מתפתחות.
קמפוס של אוניברסיטת Saxion בה לומדים את מקצועות ההנדסה, כלכלה וסיעוד.
האקדמיה לאומנות ועיצוב בה ניתן ללמוד עיצוב גרפי, צילום, קולנוע, אנימציה, פיסול ועיצוב אופנה.
באנסחדה היו מוזיאון עירוני לאומנות ומוזיאון טקסטיל, בדצמבר 2007 יפתח מוזיאון חדש שישלב את שני המוזאונים האלה.
המוזאון החדש הוקם על חורבות מפעלי הטקסטיל שהיו קיימים במקום.
FC Twente אנסחדה מפורסמת בקבוצת הכדורגל המעולה שלה שרכשה לעצמה שם עולמי.
מרתון מאז 1947 התקיים מדי שנתיים מרוץ מרתון בעיר, בחודש אפריל.
משנת 1991 מתקיים המרוץ מדי שנה והוא מרוץ המרתון הוותיק ביותר בהולנד.
ב-1667 מופיע הרישום הראשון של יהודי באנסחאדה, וולף לוי [Wolf Levi] שהיה כנראה בעל בית עבוט.
ב-1701 מוזכרת היהודיה תנחמה [Tangema] כעדה במשפט.
ב-1712 חיות שתי משפחות יהודיות בעיר, אחת מהן היא משפחתו של איזק היהודי [Izak de Jood ].
בשנת 1834 נחנך בית הכנסת הראשון בעיר, שבנייתו מומנה בחלקה על ידי תושבי העיר הלא יהודים.
בשרפה הגדולה ב-1862 נשרף בית כנסת זה.
באותה שנה הוקם בית כנסת חדש ששירת את הקהילה עד תחילת המאה ה-20.
בסוף המאה ה-19, תחילת המאה ה-20 גדלה הקהילה היהודית באנסחדה הודות לזרם פליטים ממזרח אירופה.
בית הכנסת הישן היה קטן מלהכיל את הקהילה ובשנת 1928 נחנך בית כנסת מפואר עם כיפות נחושת, רצפת שיש ואולם שמחות גדול המשרת את הקהילה היהודית עד עצם היום הזה.
ב-1998 הוכרז בית הכנסת כאתר לאומי וזכה לשיפוץ נרחב.
באפריל 2002 נפתח בית הכנסת מחדש בטקס ממלכתי חגיגי והיום הוא משמש את היהודים האורתודוקסים של אנסחדה והסביבה, כ-100 איש ובמקום מונה גם רב ומתקיימות פעילויות חברתיות שונות.
כיום נערכים סיורים מודרכים (בתאום מראש) בבית הכנסת הנחשב לבית הכנסת היפה ביותר בהולנד.
בחנות של "ויצו" הנמצאת בבית הכנסת מוכרות מתנדבות מוצרים מישראל וכן מצות "הולנדיה" כשרות,
המיוצרות משנת 1933 בבית החרושת הנמצא כ-500 מטר מבית הכנסת.
בתחילת המאה ה-20 החל בעיר שגשוג כלכלי הודות לתעשיית הטקסטיל, ב-1924 היו 16 מפעלי ביגוד, מתוך 19 המפעלים המקומיים בידי יהודים, נוסף על כך היו 5 מפעלי אריגה, ו-10 מפעלי טקסטיל שהיו בידי משפחות יהודיות.
בפעילות הזאת נטלו חלק מספר משפחות יהודיות (Menko, Menco, Frankenhuis, van Dam) משפחות אלו מימנו חלק ניכר מפעילות מוסדות הקהילה ודאגו לצרכיהם של הפליטים היהודים הרבים שנהרו לעיר ערב מלחמת העולם השנייה.
בין שתי מלחמות העולם, התפתחה באנסחדה וסביבתה, פעילות ציונית.
תנועת הנוער 'חובבי ציון' [שהייתה חלק מהפדרציה של תנועות הנוער הציוניות בהולנד], מנתה ב-1940 46 חברים.
במלחמת העולם השנייה קמה באנסחדה תנועת התנגדות גדולה ויעילה לכיבוש הגרמני.
הכומר לינדרט אוברדוין (Leendert Overduin) הקים באנסחדה וסביבתה ארגון מחתרת גדול ויעיל שנתמך על ידי רוב התושבים, הכנסייה הפרוטסטנטית, ראש העיר והמשטרה.
הודות למחתרת זו הצליחו כמחצית מיהודי אנסחדה למצוא מקום מחבוא ונצלו הודות לכך (בשאר הולנד ניצלו רק 20% מהיהודים).
בערך 800 יהודים מהעיר נשלחו למחנות ורק מעטים מהם ניצלו.
חוסן סיגר בוס והני זאבלה אליזבת (ואן דר הייד) בוס פעלו בעיר להצלת יהודים וקיבלו על כך הכרה כחסידי אומות העולם.
תושבי אנסחדה אף הקימו עבור מאות פליטים צעירים יהודים תוכנית בשם ההכשרה לקראת עלייתם לארץ ישראל וסייעו להחביא אותם בזמן השואה.
כיום רשומים בקהילה האורתודוקסית של אנסחדה 75 יהודים ובקהילה הליברלית כ-50.
כן נמצאים באנסחדה וסביבותיה עוד כמה מאות יהודים שמעדיפים לא להיות רשומים במרשמי הקהילה (לקח מהשואה).
עקב מיעוט החברים הוחלט על שיתוף פעולה בין הקהילות של אנסחדה, אלמלו (Almelo), האקסברכן (Haaksbergen) ובורנה (Borne).
עם זאת אין מניין משך השבוע אך בראש השנה ויום כיפור עדיין משתמשים באולם בית הכנסת המרכזי, באנסחדה, שיכול להכיל כ-600 מתפללים.
אנסטסיה גלושקוב-לבנטל (נולדה ב-24 במאי 1985) היא שחיינית אמנותית ישראלית בעבר.
התחרתה הן בתחרויות ליחידות (שאינן אולימפיות) והן בתחרויות הזוגות, עם אינה יופה, אסתר לוי ויבגניה טטלבאום.
היא הייתה לספורטאית הישראלית הראשונה שהתחרתה בארבע אולימפיאדות (אתונה 2004, בייג'ינג 2008, לונדון 2012, וריו דה ז'ניירו 2016).
גלושקוב היא ילידת מוסקבה שברוסיה הסובייטית.
בגיל 9 עלתה לישראל, ומתגוררת במושב שורש.
התאמנה במועדון מכבי קריית היובל.
מגיל צעיר החלה לאמן אותה אמה, טטיאנה צים, שאימנה אותה גם לתחרויות הבוגרות בארץ ובעולם.
למדה בחוות הנוער הציוני בירושלים, והתאמנה בבריכת החווה.
תחילה התחרתה בתחרות היחידות, כשבשנת 2001 זכתה במקום התשיעי באליפות העולם לנערות שנערכה בסיאטל, ודורגה באליפות העולם בשחייה אמנותית בפוקואוקה, יפן במקום ה-15 מתוך 30 משתתפות.
הישג הטוב ביותר של ישראל בשחייה אמנותית עד אז.
שנה אחר כך סיימה במקום השמיני באליפות אירופה לבוגרות שנערכה בברלין.
בשנת 2004 סיימה במקום התשיעי באליפות אירופה במדריד, והתקדמה עוד יותר באליפות שנערכה בבודפשט ב-2006, בה סיימה במקום השישי.
היא שחזרה הישג זה גם באליפות אירופה שנערכה בשנת 2008 באיינדהובן.
באליפות העולם שנערכה במלבורן ב-2007 סיימה במקום ה-11.
יחד עם יופה, הגיעה למקום ה-15 באליפות העולם שנערכה בברצלונה ב-2003 ולמקום השישי באליפות אירופה לנערות שנערכה באותה שנה באנדורה.
באליפות אירופה ב-2004 הגיעו למקום העשירי, ובאולימפיאדת אתונה למקום ה-17. באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן ב-2008, סיימו השתיים במקום השביעי, והבטיחו את השתתפותן באולימפיאדת בייג'ינג.
בנוסף הגיעה גלושקוב לגמר תרגילי הסולו.
עם זאת, באולימפיאדה הצליחו פחות, וסיימו במקום ה-15.
באליפות העולם שנערכה ברומא ב-2009 התחרתה לצדה של אסתר לוי.
השתיים סיימו במקום ה-16. באליפות אירופה שנערכה ב-2010 בבודפשט הגיעה להישג הטוב בקריירה שלה, לאחר שסיימה במקום הרביעי.
בתחרות הזוגות התחרתה לצדה של אינה יופה, והשתיים סיימו במקום השביעי.
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי ב-2011 סיימו גלושקוב ויופה במקום ה-14, וגלושקוב סיימה עשירית בגמר הסולו.
גלושקוב הייתה שותפה גם להישג השיא של נבחרת ישראל בשחייה צורנית (קבוצה של 8 שחייניות) - המקום העשירי באליפות אירופה במדריד (2004).
באפריל 2012 השיגה, יחד עם יופה, את הקריטריון הבינלאומי בתחרות המיון המקדימה לאולימפיאדת לונדון, לאחר שאת הקריטריון הישראלי השיגו באליפות העולם בשאנגחאי שנה קודם, ובכך עמדה בקריטריון לשלוש אולימפיאדות עוקבות.
בלונדון גלושקוב ויופה סיימו במקום ה-17. לאחר אולימפיאדת לונדון הודיעה על פרישה, התחתנה ונולד לה בן.
שנה וחצי לאחר פרישתה חזרה להתאמן ולהתחרות.
ביולי 2015, באליפות העולם שנערכה בקאזאן סיימה במקום ה-11 בגמר הסולו.
במאי 2016 קבעה גלושקוב ביחד עם יבגניה טטלבאום את הקריטריון הישראלי לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), לאחר שסיימו באליפות אירופה במקום העשירי וזאת לאחר שכבר קבעו את הקריטריון האולימפי ובכך הייתה לספורטאית הישראלית הראשונה שהתחרתה בארבע אולימפיאדות.
את האולימפיאדה הן סיימו במקום ה-20.
בפברואר 2017, לאחר 4 משחקים אולימפיים פרשה גלושקוב.
ב-2017 מונתה למנהלת תחום קידום תשתיות צעירות בספורט ההישגי בעיריית ירושלים.
ב-2022 מונתה למדריכה ראשית במרכז המבקרים של הוועד האולימפי.
נשואה לסיון לבנטל, ולהם שלושה ילדים מהם שניים משותפים.
אנסטסיה יהודית מיכאלי היא פוליטיקאית, מנחת טלוויזיה ודוגמנית-עבר ישראלית.
כיהנה כחברת כנסת בכנסת ה-18 מטעם "ישראל ביתנו".
קודם לכן הייתה מנחת טלוויזיה בערוץ "ישראל פלוס".
נולדה בשם אנסטסיה ולדימירובנה מיכאלבסקיה (Анастасия Владимировна Михалевская) בלנינגרד שבברית המועצות (בשנות האלפיים, סנקט פטרבורג, רוסיה) למשפחה נוצרית.
היא בתם של ולדימיר, ימאי שנעדר רבות מביתו ולידיה, מורה לספרות רוסית, ולה אח אחד.
היא למדה בבית ספר שהתמקד בשפה האנגלית, דבר שאפשר לה כבר מגיל צעיר לסייע לפרנסת משפחתה, שמצבה הכלכלי לא היה טוב, על ידי מתן שיעורים פרטיים באנגלית לילדים.
באותה תקופה ניהלה בבית ספרה 'מועדון חברות בינלאומית', שמטרתו הייתה לארח משלחות מחו"ל, לייצג את העיר ולחזק את הקשרים עם הקהילה הבינלאומית.
בנוסף עסקה בפעילויות ספורטיביות שונות, התמקדה בסקי במישור והגיעה להישגים גבוהים ברמה הלאומית.
לאחר סיום התיכון למדה במשך שנה במכינה באוניברסיטה למדעי הרוח, ולאחר מכן החלה בלימודי הנדסת מערכות תקשורת באוניברסיטה לטֶלֶקוֹמוּנִיקַצְיָה על-שם בונצ'-ברויביץ' שבסנקט פטרבורג.
בגיל 19 השתתפה במספר תחרויות יופי אזוריות ובינלאומיות, זכתה בתארים וקיבלה חוזה דוגמנות בפריז.
לשם כך, ב-1995 לקחה שנת הפסקה מהאקדמיה ועברה לצרפת.
לאחר שובה השלימה תואר שני בהנדסת תקשורת חשמלית רב-ערוצית.
במהלך תערוכת EXPO בסנקט פטרסבורג פגשה את יוסף סמואלסון, ישראלי יליד לטביה הסובייטית, מבוגר ממנה ב-15 שנים.
סמואלסון היה מהנדס אלקטרוניקה ואיש עסקים, מתאגרף תחרותי בעברו.
ב-1997 נישאו ועברו לגור בישראל.
מיכאלי החלה בגיור אורתודוקסי ממושך בן שלוש שנים וחצי, שלאחריו שוב נישאו כהלכה.
לימים הפכה מיכאלי לגיורת הראשונה בכנסת.
לאחר שהשלימה את לימודיה באולפן עברית, סיימה לימודי תעודה במנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן.
במקביל השתתפה בקורסים בתחומי הייטק, מדיה ויזמות.
ב-1998 החלה בקריירת משחק ודוגמנות בישראל.
ב-2002 הצטרפה לערוץ 9 'ישראל פלוס' החדש, ערוץ ייעודי בשפה הרוסית, כמגישה של תוכנית הטלוויזיה היומית "תענוגות החיים" לצדו של מיכאל טפליצקי.
תוכניתם זכתה לפופולריות רבה, אך גם ספגה ביקורת על כך שהיא מציגה אורח חיים עשיר שרוב הישראלים בכלל והעולים החדשים בפרט אינם יכולים להרשות לעצמם.
בהמשך נבחרה להגיש את תוכנית הבוקר היומית 'יום חדש' עם ולד זרניצקי.
היא גם השתתפה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "מילואים" בערוץ 2 ובסרט קולנוע דובר רוסית.
לאחר שקיבלה פניות רבות להיכנס לפוליטיקה, מיכאלי החליטה להצטרף למפלגת "קדימה", שהייתה אז בימיה הראשונים.
היא התמודדה לכנסת השבע עשרה ושובצה במקום ה-44 הלא-ריאלי.
לאחר פנייתו של אביגדור ליברמן, יו"ר מפלגת "ישראל ביתנו", הצטרפה בדצמבר 2008 למפלגתו, שובצה במקום התשיעי ונבחרה לכהן בכנסת השמונה העשרה.
בנוסף פעלה בזירה הבינלאומית כיושבת הראש של אגודות הידידות עם אוסטריה, אסטוניה ושווייץ ויצאה כנציגה של הכנסת במשלחות רשמיות אל האיחוד האירופי, צרפת, בריטניה וטאיוואן.
בכהונתה מיכאלי השתתפה בייזום של כשבעים הצעות חוק, מהן נכנסו לספר החוקים של מדינת ישראל ההצעות הבאות:
איסור מכירת ספרי לימוד במארז.
מניעת אלימות נגד מטפלים במוסדות רפואיים.
מאסר מינימום בשל הפקרת אדם שנפגע בתאונות פגע וברח ואיסור עריכת הסדר טיעון עם הנאשם בעבירה.
הפסקת תשלום שכר, גמלה ותשלומים אחרים לחבר הכנסת ולחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה.
ביטול התניית מזונות ביציאה לחו"ל.
ב-4 בדצמבר 2012, לקראת סיום הרכבת רשימת ישראל ביתנו לכנסת ה-19, הודיעה מיכאלי על פרישתה מהחיים הפוליטיים.
הנושאים המרכזיים בהם טיפלה מיכאלי במסגרת פעילותה בכנסת היו: מערכת החינוך, מעמד האישה והמשפחה, טיפוח תחומי המדע והספורט וקידום יחסי החוץ של ישראל.
מערכת החינוך: מיכאלי פעלה להגברת השוויון בחינוך הן בפן הכלכלי והן בפן הפדגוגי.
ב-2009 הגישה הצעת חוק חינוך ממלכתי האוסר על מכירת ספרי לימוד במארז, חוק שאושר ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל בדצמבר 2011. בראשית 2010 גיבשה והציגה תוכנית לאומית בנושא ספרי הלימוד בבתי הספר.
התוכנית כוללת דרישה לתכנון רב-שנתי, אחידות ספרי לימוד בכל שנתון ברחבי המדינה, חובת פסילתו של ספר בטרם אישור מהדורה חדשה, וכן הטלת אחריות אישית על הנהלת בית הספר ליישום התקנות השונות הקובעות כי לא יוחלף ספר לימוד אלא אחת לחמש שנים.
במסגרת פעילות להגברת הפיקוח על מוסדות חינוך וחינוך בלתי-פורמלי, הגישה הצעת חוק חובת פיקוח עד גיל 18 ופועלת לקידום רפורמה בתחום החינוך לגיל הרך.
השדולה לקידום זכויות ומעמד המשפחה בראשות מיכאלי עקבה אחר יישום החלטת הממשלה בדבר עידוד תעסוקת אמהות לילדים עד גיל חמש.
מעמד האישה והמשפחה: מיכאלי הקימה בכנסת שדולה לקידום זכויות ומעמד המשפחה.
כיושבת ראש השדולה היא פעלה להפחתת הוצאות המשפחה והתקציב הביתי, סבסוד מעונות יום לילדים בגיל הרך והרחבת האפשרויות של נשים לצאת לשוק העבודה.
כחברה פעילה בוועדה לקידום מעמד האישה, מיכאלי יזמה דיונים בעניין שיעורי הפיטורין של נשים בהיריון, פערי שכר בין נשים וגברים והצורך בסיוע תקציבי לחולות דלקת מפרקים שגרונית.
טיפוח תחום המדע: מיכאלי הרבתה לעסוק בתחום הטכנולוגיה בדגש על התמודדות מול אתגרי עידן המידע.
היא העלתה לסדר יומה של הכנסת את נושא סכנות עידן האינטרנט ואת אפיקי האלימות החדשים המתרחשים ברשתות החברתיות המקוונות.
כמו כן, טיפחה את נושא החינוך למדעים, קידום ענפי טכנולוגיה נמוכה (Low Tech) וקידום נשים במדע.
טיפוח תחום הספורט: מיכאלי קיימה פעילות להבטחת תנאים מקצועיים נאותים למאמנים ולספורטאים, קידום ענפי הספורט ההישגי, מעקב אחר תחום מניעת אלימות בספורט, יצירת תשתית רב-שנתית לפיתוח ענפי ספורט נשים, וכן העצמת ספורט נכים.
פעילות זו לוותה במפגשים ובהתייעצות עם איגודי ספורט, מאמנים וספורטאים.
יחסי חוץ ומעמדה של ישראל בעולם: מיכאלי קיימה פעילות הסברתית ענפה ועמדה בראש אגודות הידידות של הכנסת עם הפרלמנטים של אוסטריה, שווייץ ואסטוניה.
מיכאלי יצאה בשליחות הכנסת לפרלמנט הבריטי, לבתי המחוקקים של צרפת, לדיונים משותפים עם נציגי האיחוד האירופי בבריסל והייתה יושבת ראש משלחת הכנסת לטייוואן.
כיהנה כחברת ההנהלה הישראלית של הקונגרס היהודי העולמי וחברה בשדולות הכנסת לקידום היחסים עם אירופה ולקידום היחסים עם הקהילות הנוצריות בעולם.
מיכאלי התבטאה רבות כנגד חברי כנסת ערבים שלטענתה עושים שימוש בתפקידם לערעור יסודות המדינה.
ביוני 2010, בעת דיון בכנסת בעקבות המשט לעזה, ניסתה להוריד בכוח מדוכן הנואמים את ח"כ חנין זועבי, שהשתתפה במשט.
בעקבות זאת קיבלה נזיפה מוועדת האתיקה.
בינואר 2012 התרחש עימות מילולי בוועדת החינוך, התרבות והספורט עם ראלב מג'אדלה שבסיומו שפכה כוס מים על חבר הכנסת.
מיכאלי פרסמה הודעת התנצלות על המעשה, אך ועדת הכנסת החליטה להרחיקה למשך חודש מפעילות שוטפת, למעט הצבעות במליאה.
במסגרת ניסיונותיה לפעול לסיווג שידורים בעלי תכנים מזיקים, אלימים ומיניים בטלוויזיה הגישה הצעת חוק בנושא והציגה תוכנית שעיקרה הגברת הרגולציה על רשויות השידור.
בנושא זה הביעה התנגדות לחשיפה תקשורתית של תכנים הומוסקסואליים בוטים ולא מאוזנים, לדבריה, בנימוק שחשיפה זאת משפיעה על נטייתם המינית של צעירים.
מיכאלי טענה אף כי רוב ההומוסקסואלים הופכים לכאלה לאחר שהם עוברים הטרדות מיניות בגיל צעיר, ובסופו של דבר הם אלו ש"מתאבדים בגיל 40".
בהזדמנות נוספת אמרה כי נטייה מינית הומו-לסבית מתפתחת בשל חסרון הסברה לערכי משפחה נורמטיביים.
לדבריה אחד הגורמים להפיכת צעירות ללסביות הוא הפלה הפוגעת בסיכוייהן ללדת ילדים.
מיכאלי הייתה נשואה ליוסף סאמואלסון עד לפטירתו ביולי 2022, בגיל 61. לשניים שמונה ילדים, אותם מיכאלי מגדלת באורח חיים דתי.
ילדה השמיני נולד בעת היותה חברת כנסת, מאורע שלא התרחש מאז ילדה אסתר וילנסקה במהלך הכנסת השנייה.
אנסטסיה אנדרייבנה מיסקינה היא טניסאית מקצוענית מרוסיה.
מיסקינה היא הטניסאית הרוסייה הראשונה שזכתה בתואר גראנד סלאם, באליפות צרפת הפתוחה 2004 והראשונה שדורגה במקום שני בעולם.
מיסקינה לא שיחקה טניס מקצועני מאז אליפות צרפת הפתוחה של שנת 2007 עקב פציעות אולם מעולם לא פרשה באופן רשמי.
מיסקינה זכתה עד היום ב-13 תוארי יחידות (10 WTA ו-3 ITF) וב-8 תוארי זוגות (5 WTA ו-3 ITF).
מיסקינה שיחקה בנבחרת רוסיה בין השנים 1998 ו-2005. מאזנה בגביע הפדרציה עומד על 18 ניצחונות (14 במשחקי יחידות ו-4 במשחקי זוגות) ו-6 הפסדים (5 במשחקי יחידות ואחד במשחק זוגות).
אנסטסיה הוא סרט הנפשה אמריקאי, אשר הופק על ידי Fox Family Films ואולפני ההנפשה של פוקס, שבבעלות פוקס המאה ה-20. הסרט בוים והופק על ידי דון בלות' וגארי גולדמן.
הרעיון ביצירת סרט זה בא מסרט אחר בעל אותו שם משנת 1956. הסרט זכה להצלחה גדולה מאז סרט אחר של דון בלות', "גן עדן לכלבים", והרוויח כ-139 מיליון דולר.
ביום השנה ה-300 לשלטון בית רומנוב, ניקולאי השני, צאר רוסיה עורך נשף מלכותי בארמונו.
במהלך החגיגה, אימו, הקיסרית מריה פיודורובנה נותנת לנכדתה האהובה בת ה-8, אנסטסיה, תיבת נגינה ושרשרת שכתוב עליה "יחד בפריז", אשר משמשת כמפתח לפתיחת תיבת הנגינה.
הנשף נקטע לנוכח הגעתו של רספוטין, נזיר אשר מכר את נשמתו כדי לקבל כוחות כישוף.