tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פעם היה גם סמוש רוכב, אך החל לסחור בסמים כדי לחסוך כסף לרכישת חווה במערב.
לילה אחד בו משתחרר והרוכבים מוצאים אותו בשדה.
הם מקיפים אותו, אבל הארפ אומר לקול שהוא היחיד שיכול להרגיעו.
קול מתקרב בהיסוס ומצליח להשליך את המושכות מעליו ולהעלות אותו.
סמוש וקול הקימו עסקת סמים שהסתבכה וסוחר אחר מנסה לחטוף את סמוש.
שוטרים מופיעים, רודפים אחרי סמוש וקול, אך הם בורחים.
סמוש אומר שכמעט יש להם מספיק כסף כדי להגיע למערב, אבל קול אומר שהוא מסיים עם החיים האלה.
אל האורוות הגיעה בקרת בעלי חיים לתפוס את כל הסוסים עקב תלונות מהשכנים.
הארפ אומר שאין שום דבר שהם יכולים לעשות, וקול מכנה אותו פחדן.
קול מוצא את סמוש, והם יוצאים לעסקת סמים נוספת.
הארפ מחפש את קול, ובסופו של דבר מוצא אותו מתחבא באורווה.
כשהוא שוטף את הדם מידיו של קול, הוא אומר לו שסמוש זקוק לאנדרטה ראויה.
באותו לילה הם פורצים לאורוות העירוניות ומשחררים את הסוסים.
כולם רוכבים על סוסיהם באטיות דרך השכונה לבית הקברות, שם קול מניח את מגפי הבוקרים של סמוש על קברו, ואז עומד על גב סוסו בפעם הראשונה.
זמן לא רב אחר כך, כולם צופים בהריסת האורוות, אך הארפ אומר שהם ימשיכו לרכוב גם ללא האורוות שלהם.
אמו של קול חוזרת לפילדלפיה והארפ מודה לה ששלחה את קול לגור איתו.
קליפורד "מת'וד מן" סמית' בתפקיד לירוי
קאובוי ביבופ היא סדרת מדע בדיוני-מערבון-אופרת חלל אמריקאית, המהווה עיבוד לייב אקשן לסדרת האנימה וסרט האנימה באותו השם.
הסדרה נוצרה על ידי אנדרה נמק , נכתבה על ידי כריסטופר יוסט, ומככבים בה ג'ון צ'ו, מוסטפא שאקיר, דניאלה פינדה, אלנה סאטין ואלכס האסל.
הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס ב-19 בנובמבר 2021 ובוטלה לאחר עונה אחת.
עלילת הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם של שלושה "קאובויז" – ציידי ראשים – השונים זה מזה: ספייק שפיגל, ג'ט בלאק ופיי ולנטיין, שיוצאים בעקבותיהם של הפושעים המסוכנים ביותר במערכת השמש תמורת מחיר הולם, אך עד מהרה, השלושה מגלים שעברם רודף אותם.
ג'ון צ'ו – ספייק שפיגל, צייד ראשים שנולד במאדים ולו היסטוריה של פעילות בכנופיות אלימות, שסגנון הלחימה המועדף עליו הוא לחימה באגרוף.
עבור התפקיד, צ'ו נמנע מלהסתפר על מנת לחקות את מראהו של ספייק מסדרת האנימה.
מוסטפא שאקיר – ג'ט בלאק, שותפו לשעבר לציד ראשים של ספייק, שלו זרוע קיברנטית כתוצאה מחקירה שכשלה.
דניאלה פינדה – פיי ולנטיין, ציידת ראשים ונוכלת השקועה בחובות בגין עמלות הימורים מופרזות.
אלנה סאטין – ג'וליה, פאם פטאל פיקחת ויפהפייה, שלה עבר מורכב עם ספייק ווישס, להם היא משמשת כמושא אהבה.
אלכס האסל – וישס, אויבו של ספייק, גנגסטר וקאפו תאב כוח מסינדיקט הפשע "הדרקון האדום", שהיה שותפו של ספייק לפני שנפרדו דרכיהם.
תמרה טוני – אנה, בעלת של מועדון ג'אז מחתרתי במאדים המשמשת כאם פונדקאית לספייק.
מייסון אלכסנדר פארק – גרן, מוזיקאי/ת ג'אז א-בינארי/ת שעובד/ת עבור אנה ומשמש/ת כיד ימינה.
יאן אודין ולידיה פקהאם – אסימוב וקתרינה, זוג הנמלט מהחוק בתקווה להבטיח את עתידם.
אדריאן ברבו – מריה מרדוק, טרוריסטית אקולוגית שנוטה לקיצוניות במשימתה להגן על הטבע.
רודני קוק – טדי בומבר , טרוריסט שמשתמש בדובוני נפץ על מנת למרוד בממשלה.
אירה מון ולוסי קארי – פאנץ' וג'ודי, צמד המנחה את "Big Shot", תוכנית ציבורית העוסקת בציד ראשים.
ג'וש רנדל – פיירו לה פו, אדם ששפיותו נפגעה כתוצאה מניסויים מדעיים אינטנסיביים.
ג'וף סטולט – צ'אלמרס, בלש במשטרת מערכת השמש (ISSP) ובן זוגה לשעבר של ג'ט.
רייצ'ל האוס – מאו, בוסית פשע המוביל את סינדיקט "הנמרים הלבנים".
אן טרונג והואה שואנה – שין ולין, אחים תאומים המועסקים כשומרי ראשו של וישס.
קאלי נלה – עבדול חכים, גנב שדרכו מצטלבת עם ספייק בזמן שהוא מנסה ללכוד את איין.
שני כלבי הוולש קורגי, צ'ארלי והארי, מגלמים את דמותו של איין.
בנוסף, בלסינג מוקגולואה מגלמת את דמותה של סנטיאגו, מולי מוריארטי מגלמת את דמותה של קימי בלאק, בתו של ג'ט בלאק, ג'יימס הירויוקי ליאו לוהק לדמותו של טנקה, ואידן פרקינס לוהקה לדמותה של אד.
ב-6 ביוני 2017, הוכרז כי עיבוד לייב אקשן אמריקאי לסדרת האנימה "קאובוי ביבופ" נמצאת בפיתוח לטלוויזיה על ידי חברות ההפקה "Tomorrow Studios" ו-"", שהפיקו גם את האנימה המקורית.
עוד נמסר כי עלילת הסדרה תיכתב על ידי כריסטופר יוסט.
ב-27 בנובמבר 2018, נמסר רשמית על ידי נטפליקס כי היא רכשה את זכויות ההפצה של הסדרה.
אחד המפיקים מ-"Tomorrow Studios", אנדרה נמק, מונה למפיק הסדרה בפועל, וחשף כי הוא גילה בעבר את האנימה דרך אחיו בסביבות שנת 2011.
ב-4 באפריל 2019, נמסר על ידי "וראייטי" כי ג'ון צ'ו, מוסטפא שאקיר, דניאלה פינדה ואלכס האסל לוהקו לצוות השחקנים הראשי של הסדרה.
ב-22 באוגוסט 2019, נמסר כי אלנה סאטין לוהקה לצוות השחקנים הראשי.
ב-19 בנובמבר 2020, נמסר על ידי "דדליין הוליווד" כי ג'ף סטולטס, תמרה טוני, מייסון אלכסנדר פארק, רייצ'ל האוס, אן טרונג והואה שואנדה לוהקו לצוות השחקנים המשני.
באוגוסט 2021, נמסר כי ג'יימס הירויוקי ליאו לוהק לתפקיד שטרם פורסם, יחד עם בלסינג מוקגולואה ומולי מוריארטי.
ב-25 בספטמבר 2021, יאן אודין ולידיה פקהאם, אדריאן ברבו, ג'וש רנדל, רודני קוק ואיירה מון ולוסי קורי לוהקו רשמית לצוות השחקנים המשני.
בנוסף, אושר ליהוקו של קאלי נלה.
ב-27 באוקטובר 2021, בראיון ל-"SyFy Wire", הסביר נימק נמק שהוא ליהק בכוונה שחקנים מבוגרים יותר והגן על בחירתו בטענה שבחירת הליהוק הזו תאפשר לתסריטאים לכתוב סיפורים עשירים ומורכבים יותר לדמויות.
בנוסף, מספר מהמדובבים היפניים מהסדרה המקורית שבו לדובב את דמויותיהם אותם דיבבו בסדרת האנימה בעיבוד הלייב אקשן, לצורך הדיבוב היפני.
באוקטובר 2019, נמסר כי צ'ו סובל מפציעה בברך, דבר שעיכב את צילומי העונה הראשונה בכ-8 חודשים.
ב-17 באפריל 2020, מדיווחים נוספים שנמסרו על עיבוד הלייב אקשן עלה כי כל פרק בסדרה יהיה באורך של כשעה, מה שיאפשר לתסריטאים לספר סיפורים בצורה מעמיקה יותר, וכי קיימת אפשרות לכתיבת התסריט עבור העונה השנייה.
ב-19 במאי 2020, במהלך ריאיון עם "SyFy Wire", אדלשטיין חשף כי צילומי והפקת שלושה פרקים תמו וכי לפחות שישה פרקים צולמו לפני הדיווח על פציעתו של צ'ו.
במהלך אותו ריאיון, נחשף כי שיניקירו וואטנאבי, במאי סדרת האנימה, יהיה מעורב בהפקת הסדרה כיועץ יצירתי.
עם זאת, בנובמבר 2019 הצהיר וואטנאבי, "קראתי את הרעיון הראשוני וסיפקתי את דעותיי, אבל אני לא בטוח אם הן יבואו לידי ביטוי במוצר הסופי.
אין לי ברירה אלא להתפלל ולקוות שזה ייצא טוב.
כמו כן, עבור 'קאובוי ביבופ', אין לי שום זכות לעצור את זה.
הזכויות הללו נמצאות בידי סאן רייז, אז אם יש לך תלונה, אנא שלח אותה אליהם".
ב-12 באוקטובר 2021, דווח רשמית על ידי "אנטרטיינמנט ויקלי" על כך שוואטנאבי ישמש כיועץ יצירתי עבור הסדרה.
על הלחנת הפסקול של הסדרה אמונה המלחינה יוקו קאנו, בעוד נעימת השיר "" מושמע במהלך כתוביות הפתיחה של הסדרה.
בריאיון למגזין Vulture שנערך באוגוסט 2021, צ'ו דיבר על תהליך ליהוקו ועל מעורבותה של קאנו בסדרה, וחשף כי הסכים לתפקיד רק לאחר שווידא כי קאנו מעורבת בהפקת הסדרה.
בריאיון ל"פוליגון", הצהיר אנדרה נמק כי מעורבותה של קאנו בסדרה חשובה מבחינתו כמו כל אספקט אחר בה.
הצצה ראשונה על הסדרה הופצה על ידי נטפליקס באוקטובר 2019 כשהיא מועברת מנקודת מבטו של הכלב איין, ומציגה סטים ואת צוות השחקנים הראשי.
במהלך ההצצה נעשה במוזיקה מהסדרה המקורית ובמשפט המסחרי "".
במהלך אירוע TUDUM שנערך על ידי נטפליקס, נחשפו כתוביות הפתיחה של הסדרה, אשר לקח השראה מכתוביות הפתיחה המקוריות ואף עיבד נחדש מספר סצנות מתוכו.
טיזר עצמאי מיוחד בשם "The Lost Session", שצולם בנפרד ולא כולל קטעים מהסדרה בפועל, הופץ על ידי נטפליקס ב-19 באוקטובר 2021 לקראת יציאת הטריילר.
הטיזר הקצר, בבימויו של גרג ג'רדין, הציג את צ'ו, שאקיר ופינדה בדמויותיהם.
הטיזר זכה לביקורות חיוביות וקטעים מתוכו הושוו לסדרת הטלוויזיה "קונג פו" ולסרט "האקסים של החברה שלי" במספר מכלי התקשורת.
הקדימון הרשמי הראשון הופץ על ידי נטפליקס ב-26 באוקטובר 2021, וזכה לביקורות חיוביות בדגש על הסגנון הוויזואלי שלו.
מנגד, הובעה דאגה מההתייחסויות הרבות במהלך הקדימון לפרק "Balad of Fallen Angels" מסדרת האנימה המקורית, בטענה כי "ההתמקדות הגדולה בנוסטלגיה ובשחזור מה שהקהל כבר צפה בו לפני 20 שנה היא יותר מקצת מדאיגה".
במקור, הסדרה התעתדה לעלות לשידור במהלך שנת 2020, אך נדחתה עקב פציעתו של צ'ו ובעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית.
כמו כן, נמסר כי "Titan Books" תפרסם מיני-סדרת קומיקס בת ארבע גיליונות המבוססת על הסדרה, כאשר הגיליון הראשון שלה עתיד לצאת לאור בדצמבר 2021, ואוגדן מסחרי שיאגוד בתוכו את כל ארבעת הגיליונות עתיד לצאת לאור במאי 2022. מיני-סדרת הקומיקס נכתבה על ידי דן ווטרס, והיא אוירה על ידי למאר מאתורין.
קאווין תאמסצ'נאן (בתאית: กวินทร์ ธรรมสัจจานันท์; נולד ב-25 בינואר 1990) הוא כדורגלן עבר תאילנדי ששיחק בעמדת השוער.
כיום משמש כמאמן השוערים של נבחרת תאילנד בכדורגל עד גיל 23.
קאווין התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של מכללת אסומפטיבן ת'ומברי ובשנת הצטרף לראג'פראצ'ה.
שנה לאחר מכן חתם במואנת'ונג יונייטד מהליגה התאילנדית השנייה עמה עלה לליגת העל התאילנדית בסיום העונה ועונה לאחר מכן אף זכה עמה באליפות תאילנד, תואר עליו שמרה גם עונה לאחר מכן.
באוקטובר מאמן נבחרת תאילנד בריאן רובסון המליץ עליו למנצ'סטר יונייטד שזימנה אותו למבחנים.
אולם כעבור זמן קצר פרק את הכף היד שלו נעדר חודשיים מהמגרשים ובשל כך גם לא יצא למבחנים.
בתחילת עונת נפצע בשוק ונעדר כ-7 חודשים מהמגרשים.
זמן קצר לאחר חזרתו למגרשים פרק את הכתף וסיים את העונה.
ב-2 בפברואר 2016 עצר שלושה פנדלים בחצי גמר מוקדמות ליגת האלופות האסיאתית.
ב-10 בינואר 2017 קאווין חתם לחמש שנים בלוון מליגת הבלגית השנייה.
עד מהרה הפך לשוער הראשון של המועדון עד שבאוקטובר 2018 נפצע בכף הרגל ונעדר כחודשיים מהמגרשים, דבר שהוביל לכך שהפסיד את מקומו בהרכב.
ב-4 בפברואר 2020 הושאל לעונה לקונסאדולה סאפורו מליגת העל היפנית, במדיה לא רשם דקות משחק.
ב-4 בינואר 2022 חזר לתאילנד והושאל לפורט.
ב-9 באוגוסט 2022 חזר לקדנציה שנייה במאונת'ונג יונייטד.
ב-20 במאי 2008 קאווין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תאילנד בניצחון 0-7 נגד .
השתתף עם הנבחרת במשחקי אסיה ובאותה שנה זכה עמה בגביע מזרח אסיה בכדורגל.
בדצמבר זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע אסיה בכדורגל 2019 אך שוחרר ממנו עקב פציעה.
גביע מזרח אסיה בכדורגל: , ,
קוואי הארט המינגס היא סופרת אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בזכות הרומן שלה "היורשים" משנת 2007, שעובד לסרט עטור פרסים בכיכובו של ג'ורג' קלוני.
הארט המינגס נולדה וגדלה בהוואי.
בתיכון היא למדה בבית הספר פונהאו וסיימה את לימודיה ב-1994. היא למדה בקולג' קולורדו וסיימה את לימודיה בשנת 1998. היא קיבלה את התואר השני שלה בשרה לורנס קולג' בשנת 2002. היא הייתה עשתה התמחות באוניברסיטת סטנפורד ב-2002.
ב-2007 היא פרסמה את רומן הביכורים שלה, "היורשים" (The Descendants), פורסם ב-22 מדינות והיה לרב מכר של הניו יורק טיימס.
הוא עובד לסרט "היורשים" משנת 2011, בכיכובו של ג'ורג' קלוני עם תסריט שנכתב על ידי אלכסנדר פיין, נט פקסון וג'ים ראש.
המינגס פרסמה בעבר אוסף סיפורים, "בית הגנבים".
היא כתבה שני רומנים נוספים למבוגרים, "האפשרויות"(2014) ו"איך לחגוג עם תינוק" (2016), ואחד לקוראים צעירים, "ג'וניורס" (2015).
ב-2019 היא פרסמה את הרומן שלה "עדות מהילדה המושלמת שלך".
היורשים (2007) - יצא בעברית בהוצאת מעריב, תרגום: אורית ירדן.
האפשרויות (2014) - יצא בעברית בהוצאת כתר.
איך לחגוג עם תינוק (2016)
עדות מהילדה המושלמת שלך (2019)
קאובוי ביבופ: הסרט (ביפנית: カウボーイビバップ 天国の扉) הוא סרט פעולה-מדע בדיוני בסגנון אנימה משנת 2001 המבוסס על סדרת האנימה הפופולרית "קאובוי ביבופ" אותה יצר האג'ימה יאטאטה.
הסרט הופק על ידי אולפני סאן רייז אשר פיתחו בעבר את הסדרה המקורית, וכמו גם אולפני בונז, ואולפני באנדאי ויז'ואל.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-1 בספטמבר 2001. הסרט הרוויח מעל ל-3 מיליון דולרים ברחבי העולם.
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 2071, חמישים שנה לאחר שאסון שאירע בירח הוביל לכך שחלק גדול מהאנושות נטש את כדור הארץ והתיישב בכוכבי לכת וירחים אחרים.
גיבורי הסרט הם צוות ציידי ראשים מיומן שיוצאים בעקבותיהם של הפושעים המסוכנים ביותר במערכת השמש.
הצוות, אשר מונהג על ידי ספייק שפיגל הכריזמטי, כולל גם את החברים ג'ט בלק שלו זרוע קיברנטית, אישה מסתורית ששמה פיי ולנטיין, האקרית המחשבים אד, וכלב הולש קורגי האינטליגנטי ששמו איין (קיצור של איינשטיין).
הצוות מסתבך לאחר שטרוריסט מסתורי המכונה וינסנט וולאג'ו מנסה להשמיד את האוכלוסייה האנושית במאדים באמצעות נשק ביולוגי קטלני.
בעקבות כך ספייק והצוות שלו נדרשים כעת ללכוד את וולאג'ו ולסכל את הפיגוע.
פסקול הסרט הולחן על ידי המלחינה יוקו קאנו ובוצע על ידיה יחד עם להקתה Seatbelts.
קאהים אנתוני פאריס הוא ג'מייקני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת סבאך מליגת העל האזרית, בהשאלה מדינמו קייב, ובנבחרת ג'מייקה.
פאריס החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת קבליר מליגת העל הג'מייקנית.
הוא הושאל מהקבוצה לדומז'אלה מליגת העל הסלובנית, ובהמשך לנ.ק.
ב-10 ביולי 2021 חתם פאריס בקופר מליגת העל הסלובנית.
הוא ערך 41 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 11 שערים.
ב-2 בספטמבר 2022 חתם פאריס על חוזה לארבע שנים בדינמו קייב מליגת העל האוקראינית.
ב-2 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על מינאי במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2022/2023. בסך הכל ערך 13 הופעות ליגה בעונה זו.
ב-6 בספטמבר 2023 הושאל פאריס למשך עונת לסבאך מליגת העל האזרית.
ב-25 באוגוסט 2017 ערך פאריס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ג'מייקה, בניצחון 2-1 על נבחרת טרינידד וטובגו במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת ג'מייקה לטורניר גביע הזהב 2023, וערך הופעה אחת בטורניר.
קאובויז הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2020, שנכתב ובוים על ידי אנה קריגן.
הסרט עוסק בסיפורו של גבר הנאבק בבעיותיו האישיות בעודו מנסה לתמוך בבנו הטרנסג'נדר, שחווה קשיים בקבלת זהותו בתוך משפחתו השמרנית.
במרכז העלילה עומד ג'ו (בגילומו של סשה נייט), ילד טרנסג'נדר החי עם אמו הקשוחה שלא מקבלת את בחירותיו, סאלי (ג'יליאן בל).
אביו, טרוי (סטיב זאן), אדם הנאבק במאניה-דפרסיה, חוטף את ג'ו ויוצא עמו למסע הרפתקני בהרים של מונטנה, מתוך אמונה שהוא מציל את בנו מחיים שלא מאפשרים לו להיות מי שהוא באמת.
בעקבות הבריחה, האם מדווחת על חטיפה, והבלשית פיית' (אן דאוד) יוצאת למרדף אחריהם, תוך כדי שהיא מגלה רבדים עמוקים יותר במערכת היחסים של המשפחה.
הסרט מציג את הדינמיקה המשפחתית המורכבת, הקונפליקט בין קבלה ודחייה, והקשרים הבלתי ניתנים לניתוק בין הורים לילדיהם.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הקולנוע Outfest, ב-22 באוגוסט 2020, וזכה לשבחי המבקרים על המשחק והטיפול המורכב בנושאים הרגישים.
הוא יצא להפצה רשמית בארצות הברית ב-12 בפברואר 2021, באמצעות חברת Samuel Goldwyn Films.
"קאובויז" זכה להערכה על האופן שבו הוא מציג דמויות פגומות אך אוהבות, תוך שילוב נופים עוצמתיים ותחושת מסע אינטימי.
הסרט מציף שאלות על זהות, הורות וקבלה, ומותיר חותם רגשי עמוק על הצופים.
קאווה אליאס נוגיירה (בפורטוגזית: Kauã Elias Nogueira; נולד ב-28 במרץ 2006 באוברלנדיה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית.
אליאס גדל במחלקת הנוער של פלומיננסה, ושיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הברזילאית.
ב-8 בפברואר 2025 חתם בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית.
ב-24 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ליביי ברג קייב במסגרת המחזור ה-18 בליגה לעונת .
ב-14 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון על דינמו קייב בגמר הגביע האוקראיני.
קאונים (או מזוני-K) הם קבוצת מזונים הנושאים את המספר הקואנטי מוזרות.
לפי מודל הקווארקים של פיזיקת החלקיקים, כל קאון מכיל קווארק מוזר או אנטיקווארק מוזר אחד.
הקאונים הטעונים הם מזונים עם צירוף קווארקים של למעלה ואנטי-מוזר, במקרה של קאון חיובי, או אנטי-למעלה ומוזר, במקרה של קאון שלילי.
המסה שלהם היא והם בעלי אורך חיים של כ- שניות.
אורך חיים זה, שהוא גדול למדי בהשוואה לחלקיקים לא-יציבים אחרים, מעיד כי החלקיק דועך דרך הכוח החלש.
עקב חולשתו של הכוח החלש, לעומת הכוח החזק, הוא מאפשר לחלקיקים הדועכים דרכו להתקיים למשכי זמן ארוכים יותר.
מכיוון שאף אחד מתוצרי דעיכת הקאון אינו מכיל קווארק מוזר, דעיכה זו מפירה את שימור המוזרות ולא יכולה להתרחש דרך הכוח החזק, שהרי רק הכוח החלש מסוגל לשנות את הטעם של חלקיקים.
הקאונים הנייטרליים הם חלקיקים בעלי תכונות מורכבות, המייחדות אותם לעומת שאר החלקיקים המוכרים.
קיימים שני סוגים של קאונים נייטרליים: (K-אפס-קצר) ו- (K-אפס-ארוך).
שני הסוגים נושאים קווארקי ערכיות מסוג למטה ואנטי-מוזר או אנטי-למטה ומוזר.
לשני החלקיקים יש מסה זהה, 497.614 מגה אלקטרונוולט, אך אורכי החיים שלהם שונים מאוד.
ל-K-אפס-ארוך נדרשות כ- שניות כדי לדעוך, זמן גדול פי כ-571 מאורך החיים של K-אפס-קצר.
ההבדל בין השניים הוא ש-K-אפס-קצר הוא סופרפוזיציה קוונטית סימטרית של המצבים d ו-s; לעומת זאת, K-אפס-ארוך הוא סופרפוזיציה אנטיסימטרית שלהם.
תכונה קואנטית ייחודית זו מעכבת את פעולת הכוח החלש על החלקיק.
כתוצאה מכך, K-אפס-ארוך הוא בעל אורך החיים הגבוה ביותר מבין כל המזונים.
ג'ורג' רוצ'סטר (George Rochester) וקליפורד צ'ארלס באטלר (Clifford Charles Butler) גילו את החלקיק באוקטובר 1946, תוך תצפית על דעיכת קרניים קוסמיות בתא ערפל.
לאחר שהחלקיק נצפה לראשונה, הוא נחשב בטעות לשני חלקיקים שונים, אשר כונו מזוני טאו וטתא (τ meson, θ meson).
דעיכתם נחשבה לתעלומה וכונתה "חידת τ–θ": אף שלשני החלקיקים היו מסה, אורך חיים ומספרים קואנטיים זהים, הם דעכו לשני הרכבים נפרדים של תוצרי דעיכה, שלכל אחד מהם זוגיות (parity) שונה.
כאשר חלקיקים דועכים דרך הכוח החזק או האלקטרומגנטי, הזוגיות תמיד נשמרת גם אחרי הדעיכה.
ב-1956, צונג-דאו לי וצ'ן-נינג יאנג הציעו את ההשערה שזוגיות אינה נשמרת בתהליכים של הכוח החלש.
ב-1957, צ'ין-שיונג וו אימתה באופן ניסויי את ההשערה, במסגרת מחקר על דעיכת בטא של קובלט.
על עבודתם זכו לי ויאנג בפרס נובל לפיזיקה ב-1957.
גם לאחר שהתגלתה הפרת הזוגיות, המשיכו לסבור כי הצירוף של מטען חשמלי וזוגיות, הידוע כ-charge-parity או CP, אינו יכול להיות מופר.
אולם, ניסוי שערכו ג'יימס קרונין וואל פיץ' ב-1964 הראה, על בסיס דעיכת קאונים, כי גם שבירת סימטריית CP קיימת.
על תגליתם זו קיבלו קרונין ופיץ' את פרס נובל לפיזיקה ב-1980.
נחל קאונטרס הוא אחד הנהרות התת-קרקעיים של לונדון, אנגליה.
מוצאו של הנהר בקנסאל גרין, והוא זורם דרך אולימפיה, ארלס קורט ונשפך אל נהר התמזה.
כיום, הנהר זורם לכל אורכו מתחת לאדמה.
קאונטר סטרייק הוא משחק מחשב מסוג פעולה ויריות בגוף ראשון (First Person Shooter - FPS).
לרוב משוחק המשחק מול שחקנים נוספים דרך רשת האינטרנט או דרך רשת מחשבים מקומית.
המשחק פותח על ידי מינך לי וג'ס קליף ב־1999 כמוד למשחק Half-Life אשר פותח על ידי חברת Valve בשנת 1998.
במשחק נחלקים השחקנים לשתי קבוצות, קבוצת טרוריסטים (Terrorist) ויחידת לוחמה בטרור (Counter Terrorist).
שתי הקבוצות נלחמות זו בזו על מנת להשיג את המטרה הספציפית בה מתרחש המשחק.
לדוגמה, במפות מסוימות מטרת קבוצת הטרוריסטים להציב פצצה באזור מוגדר ולדאוג לפיצוצה, בעוד שקבוצת הלוחמה בטרור תנסה למנוע מהם לעשות זאת.
במפות אחרות קבוצת הלוחמה בטרור תנסה לשחרר בני ערובה מידי הטרוריסטים, והאחרונים ינסו למנוע מהם לבצע זאת.
הריגה של כל חברי הקבוצה השנייה מבטיחה ניצחון באותו הסיבוב, אלא אם הותקנה פצצה ויהיה צורך לנטרל אותה.
במשחקים תחרותיים וטורנירים רשמיים, המשחק יהיה במוד נטרול פצצה בלבד, כשבכל קבוצה 5 שחקנים.
הקבוצה המנצחת במשחק היא הקבוצה הראשונה שתנצח 13 סיבובים, אלא במקרים של הארכה.
המשחק עצמו החל כגרסה (מוד) כשחברת Valve רכשה למשחק Half-Life (כלומר מצב חדש למשחק שבו טרוריסטים ילחמו בלוחמים מיחידות ללוחמה בטרור), אך בשל הצלחתו והתייחסותו על ידי השחקנים למשחק ולא למוד, הוא נחשב למשחק.
לאחר 4 שנים, בשנת 2004 הוציאה חברת Valve גרסה חדשה למשחק בשם Counter-Strike: Source, ללא שינויים משמעותיים אלא רק תחליף בגרפיקה של מנוע ה-Source, אף על פי שהמשחק הראשון הצליח יותר מגרסת ה-Source.
לבסוף, Valve קבעו שהמשחק לא יהיה קשור למשחק Half-Life.
בשנת 2012 הוציאה החברה את הכותר האחרון והמצליח ביותר שלה עד היום, Counter-Strike: Global Offensive.
"פרמייר" (Premier) - במצב משחק זה בתחילת המשחק שתי הקבוצות המכילות 5 אנשים מכל צד, יבחרו בקולות רוב במפה שבהם הן ישחקו ואחת מהקבוצות תבחר את הצד ההתחלתי שהיא תיקח (Counter-Terrorist/Terrorist).
לאחר מכן המשחק ימשיך כמצב "תחרותי" לכל דבר.
הדירוג שונה מהמצב התחרותי ואף מבוסס על מספרים במקום על השיטה הקלאסית של דרגות.
"תחרותי" (Competitive) - במצב זה תוצאת המשחק ורמת השחקן משפיעה על הדרגה (rank) שהוא יקבל, דרגה זו נחשבת לבכירה והחשובה ביותר מבין סוגי הדרגות השונות.
במצב זה מתחרות שתי קבוצות של 5 משתתפים אחת בשנייה על מפה שנבחרה על ידי הקבוצות.
(באופן בלעדי או בבחירה של המערכת מתוך המפות שמארחי הקבוצות סימנו כאופציונליות) קבוצה אחת מקבלת את תפקיד הטרוריסטים, והשנייה את תפקיד הלוחמה בטרור, כאשר לאחר 15 סיבובים הקבוצות מתחלפות בתפקידים והתוצאה נשמרת בצד של הקבוצה.
בכל מפה יש שני אזורים מסומנים (sites) המסומנים באותיות A ו-B אשר עליהן נלחמים.
"בני ערובה" - במצב זה על יחידת הלוחמה בטרור לחלץ את כלל בני הערובה, כאשר על הטרוריסטים למנוע זאת.
"נטרול פצצה" - במצב זה על הטרוריסטים לשתול פצצה באחת משתי נקודות על המפה, ועל יחידת הלוחמה בטרור לנטרל אותה, או לחסל את נושא הפצצה בטרם ישתול את הפצצה.
"VIP" - במצב זה אחד השחקנים מקבוצת היחידה ללוחמה בטרור מוכרז כאח"מ ועליו להגיע לנקודה מסוימת בעזרת אקדח וסכין בלבד.
למשחק קיימת רק מפה רשמית אחת ממצב משחק זה.
במשחק יש ארבע דמויות בכל קבוצה, שהן הדמויות הראשיות.
ארבע דמויות אלו קיימות בגרסאות שונות בכל המשחקים.
בעדכון זה תוקנו מספר דברים, ביניהם, פריצות ניצול לרעה, "פלאש-באנג", תיקוני אייקונים של הסטטוס (אזור הטמנת פצצה, אזור קנייה וכו') ועוד מספר באגים.
נחסם סקריפט "באני הופ" שניצל באג מגרסה 1.3 של המנוע (מבוסס Quake engine) שבו היה ניתן לקפוץ בלי הפסקה.
עדכון זה יצא ב-21 בפברואר 2013. עדכון זה הוא אחד מהעדכונים החשובים ביותר במשחק.
העדכון יצא ב-11 ביולי 2017. בעדכון זה התמקדו בתיקון שגיאות ובאגים שנבעו מהעדכון בשנת 2013.
הצלחת משחקי קאונטר סטרייק הובילה לאורך השנים גם לפיתוח של מספר משחקי ספין-אוף, בעיקר לשוק המשחקים האסייתי.
משחק הספין-אוף הראשון, Counter-Strike Neo, היה משחק ארקייד שפותח על ידי Namco ויצא לשווקים ביפן בשנת 2003. בשנת 2008 חברת Nexon הוציא לשווקים את המשחק Counter-Strike Online.
בשנת 2013 החברה הוציאה לשווקים את המשחק Counter-Strike Online 2. בשנת 2014 חברת Nexon הוציאה לשווקים את המשחק "Counter-Strike Nexon: Zombies".
קאוליניט הוא מינרל חרסית (מינרל פילוסיליקטי, סיליקטים במבנה של לוחיות).
שכבה אחת בנויה מטטרהדרונים של סיליקה (SiO4).
אטום החמצן הרביעי בסיליקה המהווה את הקודקוד הרביעי של הטטרהדרון מתקשר עם השכבה השנייה.
השכבה השנייה בנויה מאוקטהדרונים (גופים בעלי שמונה פאות) שבמרכזם אלומיניום, המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH).
השכבות הכפולות נייטרליות מבחינה חשמלית וקשורות לשכבות הכפולות השכנות רק באמצעות קשרי ואן דר ואלס חלשים.
המרחק בין השכבות הכפולות הוא 0.2 אנגסטרם.
סלעים עשירים בקאוליניט ידועים כ"חרסית סינית" או קַאוֹלִין על שם אזור גאוֹלינג (בסינית 高岭土, "אדמת רמה גבוהה") בג'יאנגשי שבסין.
הקאוליניט תואר לראשונה כסוג של מינרל ב-1867 עת נתגלו מרבצים שלו באגן נהר ז'ארי בברזיל.
הקאוליניט הוא מינרל רך, אדמתי, שצבעו בדרך כלל לבן, שנוצר עקב בליה כימית של מינרלים אלומו־סיליקטיים הכוללים אלומיניום דוגמת פצלת השדה.
במקומות רבים בעולם צבעו ורוד-כתום-אדום עקב תחמוצות ברזל הנותנים לו גוון של חלודה.
ריכוזים נמוכים של ברזל יוצרים גוונים של לבן, צהוב או כתום בהיר.
לעיתים מתגלות שכבות בגוונים שונים כמו בפארק קניון פרובידנס בג'ורג'יה שבארצות הברית.
קאוליניט הוא אחד המינרלים הנפוצים ביותר.
את הקאוליניט כורים (כקאולין) בברזיל, צרפת, בריטניה, גרמניה, הודו, אוסטרליה, יפן, סין ובמדינות דרום מזרח ארצות הברית.
בישראל מצויות שכבות ועדשות של קאוליניט באבני חול הנוביות מתור היורה והקרטיקון התחתון במכתשים בנגב והן מנוצלות לצורכי התעשייה הקרמית.
קאולין באיכות מסחרית משווק כאבקה יבשה, כאטריות יבשות למחצה וכתרחיף נוזלי.
תכונותיו של הקאולין, היכולת לספוח מים בקלות ולהפוך עקב כך לחומר אלסטי כמו גם היכולת לאבד מים אלה בחום ולהפוך לחומר בעל קשיות ניכרת הופכות את הקאולין לחומר אידיאלי לקרמיקה.
כמו כן משתמשים בקאולין בייצור תרופות, לבנים, נייר מצופה, כתוסף מזון, במשחת שיניים, כחומר מפזר אור בנורת ליבון ובקוסמטיקה.
ברפואה העממית נעשה שימוש בקאולין להרגיע כאבי בטן, בדומה לדרך בה נוהגים תוכים (ובעקבותיהם בני האדם) בדרום אמריקה לעשות זאת.
השימוש הרחב ביותר הוא בייצור נייר שכן הוא מרכיב חיוני ביצירת נייר כרומו (אם כי פחמת הסידן, חומר תחליפי, מתחרה בתחום זה).
קאוליניט יכול להכיל כמויות זעירות ביותר של אורניום ותוריום ולכן שימושי בתיארוך רדיואקטיבי.
בעוד שכתב-עת בודד שנוצר תוך שימוש בקאולין אינו מכיל מספיק חומר רדיואקטיבי כדי שיזוהה על ידי מתקני בקרה, משאית המכילה נייר כרומו ברמה מעולה יכולה לעורר אזעקה במעבר דרך מתקני בקרת קרינה רגישים במיוחד.
הקריסטלוגרפיה של הקאוליניט שיחקה תפקיד בעבודתו של לינוס פאולינג על טבע הקשר הכימי.
ב-2025 התפרסם כי צוות חוקרים גילה קאוליניט על מאדים באמצעות מצלמת ה-SuperCam של הרובר "התמדה".
קאוס (באיטלקית: Kaos) הוא סרטם של האחים ויטוריו ופאולו טביאני על פי סיפורים קצרים מאת לואיג'י פיראנדלו, מתוך הקובץ Novelle per un Anno (סיפורים לשנה אחת).
הסרט נוצר באיטליה בשנת 1984. הצלם היה ג'וזפה לאנצ'י ואת המוזיקה הנפלאה לסרט כתב ניקולא פיובאני, שחיבר גם את המוזיקה לסרט "הלילה של סן לורנצו", גם הוא של האחים טביאני, וכן לסרטים של פדריקו פליני ולסרטו של רוברטו בניני "החיים יפים".
הסגנון המוזיקלי שלו קשה מאוד לסיווג או לאפיון: יש בו שילוב יפהפה של מוזיקה עממית סיציליאנית "מחוספסת" עם מוזיקה כעין-קלאסית, לעיתים בעלת אופי דמיוני מרחף, המזכיר מעט את המוזיקה האימפרסיוניסטית.
הסרט נקרא "קאוס" על שם כפר הולדתו של פירנדלו (שהיום כבר נקרא Villaggio Pirandello, "כפר פירנדלו"), ושמו קשור לאל התוהו היווני כאוס.
אזור האגריג'נטו, שבו נמצא הכפר, מצולם בקטעי הקישור שבין הפרקים, בתמונות נוף עוצרות נשימה, הכוללות צוקים פראיים, עמקים, הרים, שדות, חופים ושרידי עתיקות.
קטע הצילום הארוך ביותר הוא זה שבפתיחה, מיד לאחר הפתיח המילולי הקצר, שם השילוב בין הנופים למוזיקה הייחודית מביא לעוצמה מהפנטת כמעט.
כל הסיפורים מתרחשים בסיציליה במחצית השנייה של המאה ה-19 או בראשית המאה ה-20. בין הסיפורים השונים מקשר עורב, שאיכרים לוכדים בקטע הפתיח הקצרצר שבראשית הסרט, קושרים פעמון לצווארו ומשחררים אותו, והוא מתעופף מעל ראשיהם ומצלצל כמבשר, אם רעות ואם טובות, בלוויית מוטיב מוזיקלי חוזר (לייטמוטיב).
העורב גם מסמל את החריג והדחוי בחברה, שכן באותו קטע פתיח הוא נתפס כשהוא דוגר על ביצים, למרות היותו זכר, ולכן בתחילה האיכרים מתעללים בו ורק לאחר מכן משלחים אותו לחופשי עם הפעמון לצווארו.
אנשים דחויים (או חריגים או מודרים) עומדים ביסוד שלושת הסיפורים הראשונים של הסרט.
בסוף הסיפור הראשון ישנה השלמה כאובה של האדם הדחוי עם מצבו, בסוף הסיפור השני הוא כבר זוכה לעדנה ולנחמה, ובסוף הסיפור השלישי הוא יוצא גיבור מנצח.
הסיפור הרביעי איננו עוסק בדחוי או בחריג, אך הוא סוגר את המעגל משום שדמויות האיכרים מקטע הפתיח מופיעות בו שוב.
הסרט הוא בעיקרו ריאליסטי אך בכל אחד מן הפרקים משולב כמעט תמיד קטע סוריאליסטי קצר, עדין ומפתיע.
כמו כן, במרבית הקטעים יש רמזים דקים לפרקים אחרים, רמזים, שאליהם אפשר לשים לב בעיקר לאחר צפייה שנייה או שלישית בסרט.
חלק מן המימד הסוריאליסטי הדק שבסרט מתבטא בקטעים שבהם מכניסים הבמאים שקט מוזר ומאופק אל תוך העלילה הדינמית, לעיתים דווקא במקומות שבדרך כלל בני אדם נוטים להיות קולניים.
סצנות כאלה מופיעות בכל הסיפורים שבסרט.
כך, למשל, במשחק האכזרי של כנופיית רוקו טרופייה (בסיפור הראשון), בסצנת הריקוד סביב הכד (בסיפור השלישי) ובסצנת פיזור ההפגנה (בסיפור הרביעי).
עלילות הסיפורים המרכיבים את הסרט
הסיפור מתחיל בדמותה של אישה זקנה המכתיבה לנערה מקומית מכתב לבניה, בו היא מגוללת את רצונה העז לקבל מהם מכתב, ארבע עשרה שנה לאחר שהיגרו וניתקו כל קשר.
האשה היא אלמנה כפרית בודדה, שבניה היגרו זה כבר לאמריקה והותירוה לבדה בכפר הנידח בסיציליה.
שוב ושוב היא שולחת להם מכתבים, אך הם אינם עונים לה.
בני הכפר חושבים אותה למשוגעת.
כאשר עוד קבוצת צעירים מבני הכפר מכינה עצמה לנסיעה, באה הזקנה אל מקום ההתכנסות כדי למסור להם מכתב אל בניה הרחוקים.
היא מגלה שבשנים האחרונות הנערה הכותבת כביכול את מכתביה משטה בה ומשרבטת קווים חסרי פשר, לאחר שכל המכתבים האמיתיים שכתבה ממילא לא נענו.
בהזדמנות זו מתוודע אליה הרופא, המשכיל היחיד במקום.
האיש, ששמע כי היא בודדה לאחר שכל בניה עזבוה, תמה לגלות שהגבר הצעיר השומר את צעדיה מרחוק ומגלה כלפיה מסירות ודאגה - גם הוא בנה, אך היא מסרבת להכיר בו ומגרשת אותו מעל פניה.
הרופא חוקר אותה בעדינות ושומע את סיפורה הטרגי.
בנה זה נולד לה כתוצאה מיחסים שכפה עליה ראש כנופיה בשם רוקו טרופייה (Rocco Trupia), שרצח את בעלה בברוטליות בתקופת מאבקי העצמאות של ג'וזפה גריבלדי ושיחק בגולגולתו.
עקב דמיונו הבולט לאביו, האם איננה יכולה לשאת את קרבתו ומרחיקה אותו מעליה בתקיפות עיקשת, אך זו אינה מפחיתה את מסירותו המתמשכת אליה.
הבן, השומע את הסיפור, מבין כי ניסיונו לבנות את הקשר עם אמו אבוד.
הוא פונה ללכת לדרכו, ומשאיר לאמו כמה פירות כמחוות פרידה.
האם הדומעת מגלגלת לעברו דלעת, במה שנראה גם כדחיית המחווה של הבן אך אולי גם כניסיון אחרון להתגבר על המחסומים הנפשיים וליצור עמו תקשורת כלשהי, אך קולה של הדלעת המתגלגלת מזכיר לה (ולצופים) את קולות הגולגולת שבה שיחקו הפורעים.
היא מצטמררת ונסוגה, והבן, המבין זאת, ממשיך בדרכו.
האם והבן מתייסרים בבדידותם, כבולים בזכרונות העבר המחרידים שאין להם מרפא ואין להם פתרון.
בסוף הסיפור, האם מתחילה שוב להכתיב את המכתב בעל פה, אותו מכתב שהיא מנסה להכתיב כבר ארבע עשרה שנה.
הפעם היא מכתיבה אותו לרופא, בתקווה שיגיע ליעדו, ממשיכה להעדיף את הקשר חסר התוחלת שבדמיונה על פני הקשר הבלתי-אפשרי שבמציאות.
בפרק זה מופיע בטא (Batà), איכר צעיר שזה עתה נשא לו לאישה נערה מכפר סמוך בשם סידורה (Sidora) והביאה אל ביתו המבודד.
הנערה, שנישאה לו משום שאמהּ העדיפה אותו על פני בן דודה, סארו (Saro), הולכת אחריו, אך אינה יודעת, שבעלה מוכה ירח.
מדי חודש, בליל ירח מלא, הוא נתקף טירוף שאין לו שליטה עליו.
כאשר מתקרב הלילה הגורלי בפעם הראשונה מאז נישואיהם, בטא מורה לסידורה להסתגר בבית ולא להניח לו להיכנס ויהי מה, אך עדיין אינו מגלה לה את הסיבה לדרישתו.
רק כאשר היא שומעת את יללותיו ודפיקותיו הפראיות בדלת הבית, ולאחר שבטא בטירופו מנפץ את החלון ומושך בשערה, היא מבינה למה נכנסה בבלי דעת.
בבוקר היא נמלטת אל בית אמהּ.
בטא בא לשם, מתייצב ברחוב ועומד שם זמן רב עד שסידורה, שרחמיה נכמרים עליו, מוציאה לו כיסא.
הוא מגולל לראשונה את סיפורו באוזני בני הכפר.
הוא מספר, כי כאשר היה תינוק נאלצה אמו לעבוד בשדות בליל ירח מלא, והניחה אותו בעריסה אל מול הירח, שכישף אותו.
מאז נעשה מוכה ירח, ומחלתו משתלטת עליו כל אימת שהירח מגיע למילואו.
הוא מתנצל על כך שלא סיפר על מחלתו לפני כן אך מסביר, כי אילו עשה כך אף בחורה לא הייתה רוצה אותו.
הוא מציע, שאשתו תשוב עמו הביתה וכשיתחדש ליל ירח מלא בחודש הבא, תבוא אמה לשהות אתה בבית.
סידורה משתכנעת לחזור רק לאחר שהאם מבטיחה לבוא עם בן-דודה האהוב, כשבסתר לבה היא מקווה לממש עמו את אהבת נעוריה, שאותה לא זכתה להגשים.
ואולם סארו, שבתחילה היה גם הוא נלהב לבלות עם סידורה לילה לוהט, רואה את בטא בשעת ההתקף, ולבו נכמר אליו.
בן הדוד הצעיר והמתולתל, שעד לשלב זה נראה כבעל רוח קלילה ו'זורמת', מגלה רגישות ואמפתיה כלפי הבעל המתעוות אל מול הירח, ומאבד את החשק לבילוי הלילי.
לסידורה ההמומה הוא מסביר: 'אני לא יכול...
(ברגע זה מתרחש מהפך גם בגישת הצופה כלפי בטא, מאדם חביב אך בעיקר מפחיד לסובייקט מיוסר ומעורר הזדהות).
סידורה עושה ניסיון אחרון לפתות את אהוב נעוריה, אך סארו עומד על צו מצפונו.
הוא מצליח להתגבר על אימת מוכה הירח, ניגש אל בטא, עוצר את עויתותיו ומסייע לסידורה להתגבר על פחדיה ולהתקרב מחדש אל בעלה.
דון לולו (Don Lolo), בעל אדמות עשיר, אכזר ורודני, מזמין כד חרס ענק לאצור בו את השמן מיבול הזיתים המבורך שזכה לו.
הג'ארה (כד ענק) מגיעה בשלום ליעדה ומוצבת על במה במרכז החצר לגאוותו הגלויה של דון לולו.
ואולם, בלילה קורה אסון - הכד החדש וכביר המידות נשבר לשניים בדרך בלתי נודעת.
דון לולו המום וחסר אונים, אך אשתו ועובדיו מזמינים את מתקן הכדים הטוב ביותר בסיציליה - רב-אמן גיבן, יחיד במינו, שבידו דבק פלאים סודי שהמציא ואת סודו אינו מגלה.
האמן אמנם מתקן את הכד השבור, אך לדרישת דון לולו הוא נאלץ לחזק אותו גם בתפרים, נוסף לדבק הפלאים שלו, ולצורך התיקון עליו להיכנס אל תוך הכד לפני חיבורו ואין הוא לוקח בחשבון, שהגבנון ימנע ממנו לעבור בפי הכד לאחר שיתוקן.
בעלי הכד מסרב לשבור אותו כדי לשחרר את המתקן אם זה לא יסכים לפצותו על שבירת הכד, והאומן הגיבן נשאר כלוא וחסר אונים.
ואולם, במשך הלילה הוא מקהיל סביבו את אנשי דון לולו, הששים להזדמנות למרוד באדוניהם הנוגש.
הם מביאים מזון ומשקה לאמן הכלוא ומקיפים אותו בשירה ובריקודים פראיים, ההופכים לחיזיון סוריאליסטי פגאני-למחצה, בעוד הדון מסתגר עם אשתו בביתם המפואר וחושש לצאת.
הסיפור מסתיים כאשר דון לולו הרתחן והמושפל בועט בג'ארה, מגלגל אותה עד שהיא נשברת ללא תקנה והאומן הגיבן משתחרר ללא תנאי והולך לדרכו, גא, מנצח ומסתורי כלעומת שבא.
אנשי מרגרי (Margari), כפר זעיר ונידח בהרים, באים לדרוש בית קברות משלהם.
הזקן שייסד את הכפר נוטה למות ומסרב להיקבר, כמו קודמיו, בבית הקברות של עיירת המחוז לרגלי ההרים, שם יושב הברון, בעל האדמות שעליהן הוקם הכפר מרגרי.
לטענת הברון, הזקן ואנשיו השתלטו על אדמותיו ללא רשותו, ואם כי הוא איננו מונע מהם את הישיבה עליהן בחייהם, הוא מסרב בתוקף להתיר למתים להשתלט על אדמותיו מתחת לפני הקרקע.
שוטרים מלווים את משלחת הכפריים בדרכם בהרים, אך בהגיעם אל הכפר הם מוצאים, שכל אנשיו מכונסים סביב הקבר, שנכרה לזקן הגוסס, היושב לפניו בכורסתו וממתין למותו.
לפי צו הברון מתחילים השוטרים להרוס את ראשית בית הקברות הנבנה והולך, אך הזקן מערים עליהם כשהוא מתחזה למת.
אל מול המוות נכנעים השוטרים ועוזבים את המקום.
אחר לכתם, מוציאים הכפריים את הזקן מארונו ומושיבים אותו אחר כבוד בכורסתו, להמתין עם כל בני הכפר למותו האמיתי אל מול קברו הפתוח.
בתמונה המוזרה של ההמתנה השקטה והמאופקת למוות מסתיים הקטע.
אפילוג - שיחה עם אמא
בפרק המסיים את הרצף מופיע לואיג'י פיראנדלו עצמו, החוזר אל כפר הולדתו הסיציליאני לראשונה מאז מות אמו.
החיים ברומא היו עליו למעמסה והוא חש שמשהו קורא לו ודוחק בו לחזור אל בית ילדותו.
הוא יורד בתחנת הרכבת של הכפר (כנראה קאוס, על שמו נקרא הסרט), ורואה מראות דמיוניים של ילדים, שעתידים להתגלות לאחר מכן כדמויות אמו ודודיו בימי ילדותם.
כל תחילתו של קטע זה רצופה בתמונות הלקוחות מארבעת הסיפורים הקודמים ובשלל רמזים המתייחסים אליהם, באופן המרמז על טשטוש הגבולות שבין דמיון למציאות (הבולט ביותר, אך לא היחיד: נהג הכרכרה הלוקח אותו אל בית משפחתו אינו אלא סארו, גיבור הסיפור השני).
גם המוזיקה המלווה את ירידתו מן הרכבת בכפר הולדתו נעשית שונה, כמעט מפחידה, ומשווה לדמויות ולשאר המראות מימד חלומי משהו.
בבית אמו המנוחה מדמה פירנדלו לראותה יושבת ומשוחחת עמו, בדמות שנראית לרגע כאילו היא חלק מן המציאות.
פירנדלו מבקש מאמו שתחזור על סיפור שסיפרה לו שנים קודם לכן; לדבריו, משום שזה כבר הוא רוצה להיזכר בו ולהעלותו על הכתב, אך קטע מסוים בו נשכח ממנו.
(המוזיקה הנשמעת כעת ברקע היא מתוך האריה - "L'ho perduta, me meschina" ("איבדתי את זה, מסכנה שכמותי!") מן האופרה נישואי פיגרו מאת מוצרט, קטע שאמו נהגה לשיר, כפי שהוא נזכר).
האם מתחילה לספר את הסיפור, והמצלמה עוברת לפרק מן העבר, כשקולה של האם מלווה אותו.
הילדים מטפסים בצהלה על הסלעים התלולים וגולשים מהם אל ים הטורקיז באחת התמונות היפות ביותר בקולנוע.
לאחר מכן הם חוזרים לסירה וממשיכים לחתור לכיוון מלטה.
כאן נקטע הסיפור, קולה של האם מפסיק להישמע ברקע והמצלמה חוזרת אל ביתו של פירנדלו בסיציליה, אלא שכעת נמצא שם הסופר לבדו, ודמות אמו נעלמה כלא הייתה.
היו שסברו כי עיקרו של סיפור זה איננו בעלילתו אלא באווירה, במוזיקה ובצילום, אך לא כך הדבר.
למעשה יש כאן משחק מתוחכם בין דמיון למציאות מן הסוג החביב על פירנדלו בכל יצירתו.
דמותה של האם, הממשית כל כך, כבר מתחילה לשכנע את הצופה כאילו היא חלק מן המציאות, אך העובדה שהסיפור נקטע רומזת לכך שזוהי כנראה הנקודה שממנה שכח פירנדלו את ההמשך.
בכך מתחוור לו - ולצופה - כי הסיפור איננו מושמע באמת מפי האם, אלא מזכרונו הקטוע של הסופר, והוא זה שדמיין את אמו משוחחת עמו.
הסצנה הקצרה של החזרה אל הבית הריק, שבה האם כבר נעדרת, מחדדת את ההבנה, כי הוא שב והבהיר לעצמו את הגבול שבין דמיון למציאות.
הוא נעשה מודע לכך שאת הדברים האבודים אין להשיב - מסר המקרין הארה נוספת על סיפורי "קאוס".
'קאוס' זכה בשעתו לתשומת לב מסוימת ולשבחים מאת המבקרים, וכן זכה לפרסי דוד די דונטלו וסרט הכסף האיטלקיים, אך לא עורר הדים נרחבים בציבור, ותוך כמה שנים נשכח במידה רבה.
למרות זאת, יש הסבורים עד היום כי זהו אחד הסרטים הטובים, המיוחדים, המרגשים, העדינים והמתוחכמים ביותר שנוצרו אי פעם בתולדות הקולנוע.
קַאוּלוּן (בסינית: 九龍) הוא מחוז ותחום מנהלי בהונג קונג, הרפובליקה העממית של סין.
המחוז ממוקם בכל שטח חצי האי קאולון וקאולון החדשה.
קאלון ממוקמת מצפון לאי הונג קונג, ומדרום לטריטוריות החדשות.
שטחו הכולל של חצי האי הוא 47 קמ"ר.
חצי האי קאולון מחובר לטריטוריות החדשות בצפון, המתחברות לשטח סין גופא מעבר לנהר סאם צ'אן.
אחד מפקודיו אמר "אני רואה תשעה דרקונים" כשכוונתו הייתה לקיסר העומד לפניו.
מאז, כך לפי האגדה, נקרא המקום גַאו (תשע) לוּן (דרקון).
חלקה הדרומי של קאולון והאי סטונקאטרס, הועברו לבריטניה מידי שושלת צ'ינג כחלק מההסכם שנחתם בוועידת פקין.
במשך שנים רבות נודע חצי האי כאזור בלתי מפותח, אשר שימש את הבריטים בעיקר כאזור ציד-נמרים.
החלק הצפוני המכונה קאולון החדשה, הוחכר לבריטים בשנת 1898 כחלק מהטריטוריות החדשות למשך 99 שנה.
עם זאת, במהלך השנים הפכה קאולון החדשה למזוהה עם קאולון, ולא כחלק מהטריטוריות החדשות, למעט רשויות המס שעדיין מחשיבות את קאולון החדשה כחלק מהטריטוריות החדשות.
פיתוחה של קאולון החל בתחילת המאה ה-20, עם הקמתה של רכבת קאולון-קנטון, נמל קאולון ונמל התעופה קאי טאק.
בניינים גבוהים רבים החלו להבנות בקאולון, וקאולון נודעה כאזור דחוס, בעיקר אחרי מלחמת העולם השנייה, כאשר נבנו משכנות עוני לפליטים שברחו מסין.
ב-1 ביולי 1997 הוחזרה קאולון לרפובליקה העממית של סין, יחד עם הטריטוריות החדשות והאי הונג קונג.
שם שו פווונג טאי סיןיאו צים מונג'''
קַאוּלוּן סיטי (בסינית: 九龍城區) הוא תחום מנהלי בחצי האי קאולון שבהונג קונג.
שטחו הוא כ-10 קילומטר רבוע.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2021 אוכלוסייתו מנתה 410,634 תושבים.
התחום מיועד ברובו למגורים, והאוכלוסייה בו בעלת השכלה והכנסה גבוהות יחסית לאזורים אחרים בהונג קונג.
בתחום זה שוכנות האוניברסיטה הפתוחה של הונג קונג ואוניברסיטת המטביל.
כן שוכן בו נמל התעופה קאי טאק, ששימש בעבר את הונג קונג לטיסות בינלאומיות, עד 1998.
האזור כולל בתוכו את השכונות:
ויליאם ג'יימס "קאונט" ("הרוזן") בייסי היה מוזיקאי אמריקאי, פסנתרן, נגן אורגן חשמלי, מוביל הרכב ומלחין.
הוא נחשב לאחד ממובילי ההרכבים החשובים ביותר בג'אז של זמנו.
הוא הוביל ביג בנד בשם תזמורת קאונט בייסי במשך כמעט 50 שנה.
תזמורת זו היא אחד מהרכבי הביג בנד המשפיעים ביותר בהיסטוריה של הג'אז.
מוזיקאים ידועים רבים נתפרסמו בזכות השתתפותם בתזמורת, בהם נגני הסקסופון לסטר יאנג והרשל אוונס, החצוצרנים באק קלייטון והארי אדיסון והזמרים ג'ימי ראשינג וג'ו ויליאמס.
ויליאם בייסי נולד בניו ג'רזי להרווי לי בייסי וליליאן אן צ'יילדס.
אביו היה רכב של שופט עשיר.
לאחר שהמכוניות החליפו את הסוסים, הוא עבד באחזקת הבית והחצר אצל כמה משפחות בסביבה.
אמו עבדה בבית ככובסת ואפתה עוגות למכירה.
אמו הייתה משלמת 25 סנט לכל שיעור פסנתר שלמד.
בייסי לא היה תלמיד טוב וחלם על מסעות.
הוא למד רק עד גיל חטיבת הביניים.
הוא ביצע עבודות שונות עבור התיאטרון המקומי וקיבל כניסה חינם למופעים.
כמו כן הוא למד להפעיל את התאורה.
באחד הימים בהם לא הגיע הפסנתרן, בייסי החליף אותו, ולמד מהר לאלתר מוזיקה המתאימה לסרט האילם.
למרות ניסיונו בנגינה בפסנתר, בייסי הצעיר העדיף את התופים, אך חזר לפסנתר בגיל 15 לאחר שראה את כישרונו המיוחד של שכנו, סוני גריר, שלימים היה המתופף של דיוק אלינגטון (מ-1919 עד 1951).
ב-1924 הוא נסע להארלם, חידש קשר עם סוני גריר, יצר קשרים עם מוזיקאים אחרים וניגן במופעים שונים.
ב-1928 הוא הגיע לקנזס סיטי, ניגן בהרכבים שונים של התזמורת של בני מוטן, עד שב-1935, לאחר מותו של מוטן, הקים את התזמורת שלו בחלקה מנגניו של מוטן.
ב-1936 בייסי ולהקתו, שנקראה אז "קאונט בייסי וברוני הקצב", עזבו את קנזס סיטי ועברו לנגן באופן קבוע באולם ריקודים בשיקגו.
להקתו של בייסי הייתה ידועה בין השאר בזכות מחלקת הקצב שלה.
זאת ועוד, בייסי היה הראשון ששילב בתזמורתו שני נגני סקסופון טנור באותו הזמן.
ב-1937 ניגנו בהרכב מוזיקאים כמו לסטר יאנג (סקסופון טנור), פרדי גרין (גיטרה), ג'ו ג'ונס (תופים), ולטר פייג' (קונטרבס).
באותה עת שמע את ההרכב מגלה הכישרונות ג'ון האמונד, שהקליט את ההקלטות הראשונות של ההרכב ובהן הקלטתו המוקדמת ביותר של לסטר יאנג.
ההרכב עבר לניו יורק, שם החל להופיע בהצלחה הולכת וגוברת.
הזמרת בילי הולידיי הופיעה עם ההרכב, למרות ההעדפה שלה להופיע בקבוצות קטנות (מסיבה זו, ואחרות, הולידיי לא הקליטה עם בייסי).
בתחילת 1938 התנהל בין התזמורת של בייסי לתזמורת של צ'יק וב מה שנקרא "קרב הלהקות".
בייסי צירף להרכב את בילי הולידיי לצורך הקרב, ומולה הייתה אלה פיצג'ראלד אצל וב.
המגזין "מטרונום" הכריז למחרת על ניצחונו המוחץ של בייסי, ופירט בעין אוהדת את היתרונות השונים של ההרכב.
הקרב הביא יוקרה ופרסום להרכב, ומאז נחשבה תזמורתו של בייסי לאחת התזמורות המצליחות בזירה.
לאחר מלחמת העולם השנייה נראה שחלף עידן הביג בנדים, ועל כן פירק בייסי את התזמורת שלו.
הוא ניגן בכמה הרכבים, רובם קטנים, חלקם בגודל של תזמורת, עד שלבסוף, ב-1952, הוא הרכיב מחדש את התזמורת כביג בנד המונה 16 נגנים.
ההרכב החל להופיע במועדון בירדלנד, אותו חלק עם מוזיקאי בופ מהשורה הראשונה, כמו צ'ארלי פארקר, דיזי גילספי ומיילס דייוויס.
בייסי מצד אחד הפחית את מספר קטעי הסולו, והתבסס יותר על המוזיקה הכתובה, ומהצד השני אפשר אלמנטים של בי בופ במוזיקה.
למרות שבאמת החלו להופיע קטעי סולו "בופיים", בייסי דרש שמחלקת הקצב תמשיך לתת קצב מאוד ברור ומאוד קבוע, כך שלא משנה מה מנגן הסולו בחזית, הקהל ימשיך להרגיש את פעימות הקצב.
ב-1954 עשתה התזמורת את גיחתה הראשונה לאירופה.
אירופה החלה להיות מעצמת ג'אז, כאשר מוזיקאים רבים נדדו מארצות הברית לכיוונה מסיבות שונות (אחת העיקריות הייתה גזענות באמריקה).
בשנות החמישים הגיע ההרכב מספר פעמים לאירופה והצליח בה במידה רבה.
המסעות הללו לאירופה הולידו, בין השאר, את הסטנדרט המפורסם "אפריל בפריז", אשר בייסי מזוהה איתו מאוד.
ב-1964 הופיע עם תזמרתו בקומדיה "סקס והנערה הרווקה".
בייסי נפטר ב-26 באפריל 1984 בהוליווד שבפלורידה בגיל 79.
כוכב הלכת המינורי 35394 Countbasie נקרא על שמו.
קאונט בייסי חינך כמה דורות של מאזינים על צליל הביג בנד.
הרבה מאלה שעבדו איתו זוכרים אותו כמי שמתחשב בדעת אחרים, צנוע, רגוע, אוהב חיים, בעל הומור יבש ותמיד מתלהב מהמוזיקה.
קאוסטנטין או קאוסטנטין מק פרגוסה היה מלך הפיקטים (מלך פורטריו), משנת 789 ועד מותו.
עד התקופה הוויקטוריאנית כונה קונסטנטין בכינוי "קונסטנטין הראשון, מלך סקוטלנד" אולם כיום, בעקבות מחקרים היסטוריים, ניתן כינוי זה לקונסטנטין, בנו של קנת מק אלפין.
קונסטנטין ייסד את הכנסייה בדנקלד בה מוחזקים שרידיו של קולומבה הקדוש שהובאו מאיונה.
ישנה סברה לפיה קאוסטנטין היה אחיו של אואנגוס, שמלך אחריו, וכי שניהם היו בניו של פרגוס מק אכדאך, מלך דאל ריאטה.
כיום סבורים החוקרים כי שניהם היו נכדים או נינים של אואנגוס מק פרגוסה - מלך הפיקטים ולא של מלך דאל ריאטה.
ביחס לתקופת שלטונו של קאוסטנטין יש הערות מועטות בדברי הימים האירים - וככל הנראה ספרי דברי הימים שהוחזקו באיונה באותה עת לא שרדו עד ימינו.
מסיבה זו, האזכורים של תקופת שלטונו מועטים.
מהאזכורים המועטים ניתן ללמוד כי בתקופה זו פשטו הויקינגים על חופיה המערביים של סקוטלנד ושל אירלנד, וכי איונה הותקפה בשנת 789 וראש המנזר נוח מקינגראת' נהרג בהתקפה זו (כאמור ב"דברי ימי אלסטר").
על פי דברי ימי אלסטר נערך בשנת 789 קרב בין קאוסטנטין לבין קונאל מק טאיג - קרב שהוביל ככל הנראה לתבוסתו של קונאל ולעלייתו לשלטון של קאוסטנטין בעקבות ניצחונו.
אזכורו השני של קאוסטנטין בדברי הימים הוא אזכור מותו בשנת 820.
ג'ון מפרדון מציין כי קאוסטנטן הקים את מנזר דאנקלד, ואנדרו מוייטאון מתארך את הקמת המנזר לשנת 815 אולם בהמשך מציין כי המנזר נוסד לאחר מותם של קרל הגדול והאפיפיור לאו השלישי.
קאוסטנטין היה אחד מתומכי המנזרים בנורת'מבריה וברשימות המנזר (שנכתבו בשנת 840 לערך) מצוין כי נאמרו לזכרו תפילות.
לאחר מותו של קאוסטנטין עלה לשלטון אחיו, אואנגוס, ולאחר מותו של אואנגוס עלה לשלטון דרסט, בנו של קאוסטנטין.
ככל הנראה דומנל, בנו השני של קאוסטנטין, היה מלך דאל ריאטה בין השנים 811–835.
צלב דאפלין אשר בעבר סברו שבא להנציח את ניצחונו של קנת מק אלפין על הפיקטים והפיכתו למלך סקוטלנד (בדומה לאבן סואנו) הוא למעשה צלב המנציח את קאוסטנטין - ושמו מוזכר על הצלב.
ככל הנראה צלב אבן זה הוזמן על ידו או הוזמן לזכרו.
על הצלב מוזכר השם "קוסטנטין פיליוס פירקוס" בלטינית: Custantin filius Fircus - "קוסטנטין בנו של פירקוס".
ישנה סברה לפיה סרקופג אנדרו הקדוש הוכן אף הוא עבור קונסטנטין, אבל מרבית החוקרים אינם מקבלים סברה זו.
קאוס אוסטרליס או ε בקשת הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים קשת והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים.
למרות היותו הבהיר ביותר בקבוצה הוא קיבל את ציון באייר ε.
מקור שמו הוא ערבוב של ערבית (قوس - קאווס - קשת) ולטינית (Australis - אוסטרליס - דרומי) ופרוש השם הוא החלק הדרומי של הקשת.
כוכב זה יחד עם הכוכבים קאוס מדיה (δ בקשת - החלק המרכזי של הקשת) וקאוס בוראליס (λ בקשת - החלק הצפוני של הקשת) יוצרים את הקשת שמחזיק הקנטאור המיוצג בקבוצת כוכבים זו.
קאוס אוסטרליס הוא ענק כחול - לבן מסוג ספקטרלי B9.5 III במרחק של כ-145 שנות אור ובהירות נראית נראית מדרגה 1.79. מסתו כ-5 מסות שמש ורדיוסו גדול פי 7 מרדיוס השמש.
עוצמת ההארה שלו היא קצת יותר מפי 300 משל השמש בתחום הנראה ופי 375 בתוספת הקרינה בתחום העל-סגול.
ככל הנראה הכוכב נמצא בשלב התפתחות מתקדם והוא כבר כילה את המימן שבליבתו והוא מתיך מימן בשכבות חיצוניות יותר.
ניתוח ספקרוסקופי של אור הכוכב מראה על שכיחות נמוכה מהרגיל של יסודות כבדים מהליום.
ככל הנראה הסיבה לכך היא מהירות הסיבוב הגבוהה של קאוס אוסטרליס סביב צירו שמעיפה מפניו יסודות קלים ויוצרת מסביבו ענן של מימן והליום שמסתיר את הרכבו הכימי האמיתי.
לקאוס אוסטרליס בן זוג עמום במרחק של 32 שניות קשת עם בהירות נראית מדרגה 14, שנקרא קאוס אוסטרליס B.
שםפרוטו-גרמניתאנגלית עתיקהנורדית עתיקהקאונןקןקאון לפיד "לפיד" "כיב קיבה"צורהפות'רק קדוםפות'ורקפות'רק מאוחריוניקוד U+16B2 U+16B3 U+16B4תעתיק k c kIPA מספר הרונה6
קאונן היא הרונה ᚲ באלפבית הרונות פות'רק קדום, ᚴ באלפבית פות'רק מאוחר והרונה ᚳ באלפבית פות'ורק אנגלו סקסי.
ככל הנראה משמעות שמה של הרונה היא כיב קיבה או מחלה אף שיש סבורים שמקור שמה במילה "קנאז" שמשמעה "לפיד" באנגלית עתיקה.
צורת הרונה בפות'רק קדום התפתחה ישירות מהאות האטרוסקית .
צורתה בפו'תרק מאוחר התפתחה מהאות האטרוסקית או ישירות מהאות הלטינית: "K".
אות זו מקבילה לאות הגותית "קוסמה".
קאוטו (Cauto) הוא הנהר הארוך בקובה.
ראשיתו בסיירה מאסטרה שבדרום-מזרח המדינה, והוא זורם צפון-מערבה, לכיוון מפרץ גואקניאבו שבים הקריבי, אליו הוא נשפך לאחר 343 ק"מ, צפונית לעיר מנסניו.
הנהר הוא אחד משני הנהרות היחידים בקובה המתאימים לשיט, יחד עם סגואה לה גראנדה שבצפון המדינה, ב-110 הק"מ הקרובים לשפך.
אף שהוא הנהר הארוך בקובה, בנהר אחר, נהר טואה, זורמים יותר מים.
אגן הניקוז שלו משתרע על פני כ-8,900 קמ"ר, שהם כ-8% משטחה של קובה.
לאורך השנים סבל הנהר מזיהום וממפגעים סביבתיים, וממשלת קובה החלה במאמצים לשיקומו.
קאוליפלורה או פריחת גזע היא תופעה של צמחים המגדלים פרחים על גבי הגזע או על ענפים מעוצים, כלומר מרקמה שעברה התעבות משנית.
מצב זה שונה מרוב הצמחים בעלי הפרחים, שם הפרחים מתפתחים מניצנים בחיקי עלים או מהניצן הקודקודי.
התופעה נפוצה בעיקר ביערות גשם טרופיים ויש כמאה סוגים שונים של צמחים בהם מתפתחים כך הפרחים והפירות.
קיימת השערה שהתופעה קשורה מבחינה אבולוציונית להתפתחות פירות כבדים, אשר ענפים דקים לא יכלו לשאת.
השערה אחרת היא שהתופעה היא תוצאה של התאמה אבולוציונית הקשורה להפריה או פיזור זרעים על ידי בעלי חיים גדולים, אשר לא יכלו לעלות לצמרות העצים ולעמוד על הענפים הדקים.
דוגמה ניתן למצוא בגינאה החדשה, שם יונים גדולות ניזונות מפירות גדולים, המתפתחים על גזעים עבים.
רק גזעים אלה מסוגלים לשאת את משקל הפרי והיונה גם יחד.
נגישותם של הפרחים והפירות מושכת מאביקים ואוכלי פירות שונים.
בעלי חיים המבקרים בצמחים השייכים לקבוצה זו הם:
חיות כיס ויונקים, המטפסים על גזעים וענפים קשיחים עבור צוף ופירות
עטלפים, במיוחד בעצים של תאנים טרופיות
חרקים קטנים, הפעילים בשכבה שמתחת לצמרות, ביערות הגשם
בחלק מהצמחים הקאוליפלוריים יש תלות בין פעילות בעלי החיים לבין השרדות הצמח.
לדוגמה, בעץ הקקאו (Theobroma cacao), התרמילים הבשלים אינם נושרים לקרקע.
פיזור הזרעים מתבצע על ידי יונקים קטנים וקופים.
הם לועסים את החלק העסיסי של התרמיל ומפזרים את הזרעים, שהם בלתי אכילים.
דוגמה נוספת משמש המנגו (Mangifera indica).
מקורו של עץ זה הוא ביערות הגשם של הודו.
שם פירותיו נאכלים על ידי עטלפים, אשר גם לוקחים פירות ממקום למקום ועוזרים להפיץ את זרעיו של העץ.
מאחר שבצמחים קאוליפלוריים נמצאים הפירות על הגזע, בגובה נמוך יחסית, גם יונקים החיים על הקרקע ניזונים מהפירות ומפיצים את הזרעים.
פירותיו של הדוריאן (Durio zibethinus) הצומח ביערות הגשם בדרום מזרח אסיה, נאכלים על ידי חזירים, פילים ונמרים
דוגמאות נוספות לצמחים מקבוצת הקאוליפלורים: פפאיה, עץ הלחם, דרויאן, פיקוס מגוון, עץ הקפה, קרמבולה.
בישראל, הצמח המוכר ביותר מקבוצה זו הוא כליל החורש.
קאונקאקאי הוא יישוב במחוז מאווי, במדינת הוואי שבארצות הברית.
זו העיר הגדולה ביותר באי מולוקאי (חלק מאיי הוואי).
נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2010, אוכלוסיית העיר מנתה 3,425 תושבים.
בשנות ה-30 העיר הפכה לפופולרית בעקבות השיר "The Cockeyed Mayor of Kaunakakai", אשר החל מסורת מתמשכת של בחירת ראש עיר לשם כבוד והערכה.
בתחילת המאה ה-19 המלך קמהאמהה החמישי העביר את עונות הקיץ באי מולוקאי שבהוואי בבית שבקאונקאקאי.
הרחוב הראשי של קאונקאקאי, שדרת אלא-מלמא, נקראה על שם בית הקיץ של המלך.
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, השטח הכולל של העיר הוא 42.6 קמ"ר אשר מתוכם 33.2 קמ"ר הם אדמה ו-9.4 קמ"ר (שהם 22% משטח העיר) מים.
צפיפות האוכלוסייה הייתה 518.5 נפש לקמ"ר.
בעיר היו 962 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 183.0 דירות לקמ"ר.28.8% מכלל התושבים בעיר הם ממוצא אסיאתי.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה 34,492 דולרים לשנה, ההכנסה החציונית למשפחה הייתה 39,348 דולרים לשנה.
ההכנסה החציונית של הגברים לשנה היא 30,543 לעומת 22,337 דולרים של הנשים.
בערך 15.5% מהמשפחות ו-20.6% מהאוכלוסייה נמצאו מתחת לקו העוני.
קאומוג'י הוא הגרסה היפנית של הרגשון, המשמש להבעת רגשות בעת שיחה בכתב.
משמעות השם היא "סימן של פנים".
הקאומוג'י נכתב ונקרא באופן מאונך, הוא מדגיש את העיניים באופן דומה לסגנון הציור של המאנגה.
קטן - הסתתרות, דיסקרטי, מאוים $_$ חושב על כסף x_x מת או חסר הכרה @_@ סחרחר T_T בוכה או לא משועשע !_!
ברוב המקרים ניתן לייצג את הפה גם בנקודה (^.^) או להשמיט אותו בכלל (^^)
קאונטרפאנץ' הוא כתב עת מקוון היוצא לאור בארצות הברית, העוסק בענייני פוליטיקה מתוך גישה שמאלית-רדיקלית.
עורכו של קאונטרפאנץ' היה אלכסנדר קוקבורן, עד למותו בשנת 2012. כיום עורכי העיתון הם ג'פרי סנט קלייר וג'ושוע פרנק.
מתפרסמים בו מאמרי ביקורת על המפלגה הדמוקרטית ועל המפלגה הרפובליקנית כאחד.
הנושאים העיקריים בהם עוסקים מאמרי קאונטרפאנץ' הם איכות הסביבה, זכויות העובדים, יחסי החוץ של ארצות הברית והסכסוך הישראלי-ערבי.
קאונטרפאנץ' נוסד כניוזלטר בוושינגטון בשנת 1994 על ידי התחקירן קן סילברסטיין.
זמן קצר לאחר מכן הצטרפו אליו אלכסנדר קוקבורן וג'פרי סנט קלייר.
סילברסטיין פרש בשנת 1996. המייסדים שאבו השראה מתחקירנים אמריקאים כדוגמת אדוארד אבי, שכתבו על נושאים סביבתיים וחברתיים.
סיקורי קאונטרפאנץ' עוסקים לעיתים קרובות בנושאים שלא זוכים לפרסום בעיתונות המיינסטרים.
לדוגמה, בשנת 1997 זכה הירחון בפרסים על מאמרים בנושאים כמו הקשר בין סחר בטונה לסחר בקוקאין, מערכת יחסי הציבור של סין בארצות הברית, ואופן הטיפול בפסולת רדיואקטיבית.
קאונטרפאנץ' מפרסם תחקירים של מגוון תורמים, בדרך כלל בעלי גישה שמאלית-רדיקלית.
גישה זו בולטת במיוחד במאמרים על הסכסוך הישראלי-ערבי, שבהם לעיתים קרובות מובעת ביקורת על פעולותיה של ממשלת ישראל.
בין המשתתפים ניתן למצוא דמויות שנויות במחלוקת, כמו האנטי-ציונים גלעד עצמון, נורמן פינקלשטיין, רון ג'ייקובס וישראל שמיר, וכן אנשי שמאל ישראלים, ביניהם אורי אבנרי וג'ונתן קוק.
קבוצות יהודיות ואנטי-גזעניות מביעות לעיתים קרובות ביקורת על גישה זו.
קאונטרפאנץ' מפרסם באופן קבוע מאמרי ביקורת על מדיניות החוץ האמריקנית ועל מדיניותה של ארצות הברית בתחום הפיננסי והכלכלי, וכן מסקר נושאים סביבתיים.
חלק מהתורמים הקבועים מכסים מגוון רחב של נושאים נוספים.
רוב כותבי המאמרים בעיתון הם אנשי שמאל ושמאל רדיקלי, וכותבים בו גם פעילים והוגי דעות אנטישמיים כגון ישראל שמיר וגלעד עצמון.
בין הכותבים לקאונטרפאנץ' נמנו רוברט פיסק, אדוארד סעיד, ראלף ניידר, טארק עלי, טניה ריינהרט ונועם חומסקי.
אחד הכותבים הקבועים הוא ישראל שמיר, שכתב בשנים 2010-2011 סדרת מאמרים המסקרים את המידע שפורסם בוויקיליקס בזמן פרשת קייבלגייט.
פידל קסטרו פרסם בו מספר מאמרי אורח.
בעיתון כותבים גם מספר קטן של שמרנים ואנשי ימין.
באופן טבעי מבקריו של קאונטרפאנץ' מציינים את נטייתו הפוליטית.
יחד עם זאת, במאמר בעיתון האובזרבר משנת 2003 נאמר שהוא פופולרי בקרב פוליטיקאים אמריקאים.
בשנת 2004 פורסם מאמר פרובוקטיבי המשווה בין ג'ורג' ווקר בוש להיטלר.
המאמר עורר סערה בארצות הברית.
הליגה נגד השמצה תיארה בשנת 2007 את קאונטרפאנץ' כ"ידיעון שמאלני-רדיקלי אנטי-ציוני."
העיתון ספג ביקורת על כך שהוא נותן במה לכותבים אנטישמיים ולדעות אנטישמיות אנטי-יהודיות בפרסומיו.
לקאונטרפאנץ' הוצאת ספרים, המוציאה לאור ספרים ואסופות מאמרים של התורמים הקבועים.
בין הספרים שיצאו לאור נמנים שני ספרים על הסכסוך הישראלי-ערבי:
"הפוליטיקה של האנטישמיות", מאת עורכי העיתון אלכסנדר קוקבורן וג'פרי סנט קלייר.
"ישראל – כתב אישום", מאת מייקל ניומן, מענה לספר "ישראל – כתב הגנה" של אלן דרשוביץ.
כמו כו יצאו לאור ספרים רבים בתחומי איכות הסביבה, פוליטיקה אמריקאית, כלכלה, וכן סיקורים של המלחמות בעיראק, אפגניסטן ויוגוסלביה.
קאוס מדיה הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K2.5 III, עם מסה של מעט יותר מ-3 מסות שמש ורדיוס של כ-66 רדיוסי שמש - כארבע חמישיות של רדיוס המסלול של כוכב חמה סביב השמש.
טמפרטורת פניו כ-4,200 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 830 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה חלק ניכר של קרינתו היא בתחום התת-אדום ועוצמת הארתו הכוללת היא כפולה מכך.
למרות מרחקו, לקאוס אוסטרליס תנועה עצמית של כ-38 אלפיות של שניית קשת בשנה ששקולה למהירות משיקה של כ-20 קילומטרים בשנייה.