tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר תקופת אימון ראשונית נשלחת המחלקה לאימון צניחה בבסיס צבאי בפיקודו של קולונל בריד (רוברט ראיין).
רייזמן ומחלקתו משתמשים בתחבולות שונות ובסופו של דבר מצליחים בתרגיל ומקבלים אישור מגנרל וורדן לצאת למשימה.
רייזמן, בוארן וחיילי המחלקה מוטסים לצרפת וצונחים בקרבת הטירה.
במהלך הצניחה נהרג חימנז (טריני לופז) ושאר החיילים מקיפים את הטירה ונערכים להתקפה עליה.
תוכנית ההתקפה משתבשת כשמאגוט (טלי סוואלס) משתגע, תוקף ורוצח את אחת מאורחות המלון ומתחיל לירות לכל עבר ובלית ברירה יורה בו ג'פרסון למוות.
על פי תרגולת מתכנסים הקצינים הגרמנים הבכירים במרתף הטירה וחיילי המשמר נערכים להגן עליהם.
אנשי המחלקה מפלסים דרכם בתוך הטירה ונועלים את דלתות המקלט כדי למנוע את בריחתם של הקצינים.
לאחר מכן הם שופכים דלק וזורקים רימונים לפתחי האוורור של המקלט וגורמים לפיצוצו ולהריגת השוהים בו.
במהלך הקרבות בטירה ובדרך ההמלטות ממנה נהרגים עוד 8 מחיילי המחלקה ובחיים נותרים רק רייזמן, בוארן וולדיסלואו (צ'ארלס ברונסון) שזוכה למחילה על פשעו.
שאר חברי המחלקה זוכים גם הם למחילה ומוגדרים כחיילים שנהרגו בעת שירותם הצבאי.
12 הוא סרט נעורים אמריקאי-צרפתי מסוגת דרמה משנת 2010 בבימויו של ג'ואל שומאכר.
הסרט נכתב על ידי ג'ורדן מלמד ומבוסס על רומן בעל אותו שם מאת ניל מקדונל.
הסרט עוסק בהתמכרות לסמים, אלימות ומין בקרב בני נוער עשירים מאפר איסט סייד, מנהטן.
הוא יצא לאקרנים ב-6 באוגוסט 2010. הסרט קיבל ביקורות גרועות ונכשל מסחרית.
הסרט נפתח במהלך חופשת הקיץ אצל בני המעמד הגבוה בניו יורק.
וייט מייק, לשעבר נער עשיר וחסר דאגות כעת עכשיו מנסה להשיג כסף על ידי עבודה כסוחר סמים.
מולי נורטון ידידתו הטובה מהצד העני של העיר אינה יודעת על עבודתו.
במהלך מסיבה מוצגים גם הדוגמן טוביאס ושרה לודלוי, הנערה היפה והפופולרית ביותר בבית הספר.
צ'ייס קרופורד - מייקל "וויט מייק"
אמה רוברטס - מולי נורטון
50 סנט (קרטיס ג'קסון) - ליונל
בילי מגנוסן - קלאוד קנטון
אסתי גינזבורג - שרה לודלוב
12 כללים לחיים: תרופת נגד לכאוס הוא רב-מכר מאת ג'ורדן פיטרסון שיצא בשנת 2018. הספר שחיבר פיטרסון, פסיכולוג קליני ומרצה לפסיכולוגיה קנדי, מספק עצות מעשיות לחיים על בסיס עקרונות אתיים מופשטים המוצגים בתחומים שונים כמו פסיכולוגיה, מיתולוגיות, דתות וספרות.
הספר טיפס לראש רשימות רבי המכר בקנדה, בארצות הברית ובבריטניה, ונמכר בלמעלה משלושה מיליון עותקים.
פיטרסון יצא למסע הופעות עולמי כדי לקדם את הספר, עם ריאיון בתוכנית חדשות בריטית שקיבל תשומת לב רבה, ריאיון שאף תורגם לעברית.
המבקרים שיבחו את עצות הספר לאנשים ואת סגנונו הלא טיפוסי.
בשנים האחרונות עמל פיטרסון על כתיבת ספר המשך, מעבר לסדר: 12 כללים נוספים לחיים, שיצא לאור בתחילת מרץ 2021.
הספר צמח מתוך תחביב של פיטרסון לענות על שאלות שפורסמו באתר קוורה, אחת מהשאלות הייתה "מה הם הדברים בעלי הערך הרב ביותר שכל אחד צריך לדעת?".
התשובה המקורית שלו כללה 40 כללים.
פיטרסון ציין שזה "לא נכתב רק עבור אנשים אחרים.
הספר כתוב בסגנון נגיש יותר מאשר ספרו האקדמי הקודם מפות של משמעות: הארכיטקטורה של האמונה (2009).
הספר מחולק לפרקים, וכל כותרת מייצגת כלל ספציפי לחיים המוסבר במסה.
רעיון היסוד של הספר הוא "הסבל בנוי בתוך מבנה הקיום", אבל למרות שהוא יכול להיות סבל איום, קיימת בחירה האם לסגת, שהיא לדברי פיטרסון "מחווה אובדנית", או להתייצב מול הסבל ולגבור עליו.
עם זאת, בחיים בעולם לא מושלם, לכל אדם יש "אפלה" שיכולה "להפוך אותו למפלצת שהוא עלול להיות" כדי לספק את הדחפים האפלים במצבים הנכונים.
ניסויים מדעיים כמו הגורילה הבלתי נראית מראים שהתפיסה מותאמת לפי המטרה ועדיף לחפש משמעות במקום אושר.
פיטרסון ציין כי "תמיד נחמד לחשוב שמשמעות החיים היא אושר, אבל אז מה קורה כשאתה עצוב?
האושר הוא אפקט צד נהדר.
כשהוא מגיע, קבל אותו בברכה.
אבל הוא זמני ולא צפוי.
זה לא משהו שיש לשאוף אליו, מכיוון שזו לא מטרה.
ואם אושר הוא מטרת החיים, מה קורה כשאתה עצוב?
הספר מקדם את הרעיון שאנשים נולדים עם חוש מוסרי וחתירה למשמעות, וצריכים לקחת אחריות לחפש אחר משמעות מעל האינטרסים האישיים שלהם (פרק שמיני, כלל שבע, "רדוף את המשמעותי, לא את מה שרצוי כרגע").
חשיבה כזו באה לידי ביטוי בסיפורים מודרניים כגון "פינוקיו", "מלך האריות" ו"הארי פוטר", וכן בסיפורים עתיקים מהתנ"ך.
המשמעות של "עמוד ישר עם כתפיך לאחור" (הכותרת של הפרק הראשון) היא "לקבל את האחריות הנוראה של החיים", ליצור הקרבה עצמית, מכיוון שהפרט חייב להתעלות על תחושת הקורבן, ולנהוג בחייו או בחייה בדרך שדורשת דחיית סיפוקים מידיים, טבעיים ומעוותים כאחד.
בפרק הראשון, עורך פיטרסון השוואה למבנים נוירולוגיים והתנהגות של לובסטרים, התנהגות המשמשת כדוגמה טבעית להיווצרותן של היררכיות חברתיות.
החלקים האחרים בספר סוקרים ומבקרים את מצבם של הצעירים, את החינוך המתעלם מהבדלי מין בין בנים לבנות (ביקורת על הגנת יתר והמודל של טאבולה ראסה ממדעי החברה), יחסים בין אישיים של זכר-נקבה, אירועי ירי בבתי-ספר, דת, ניהיליזם מוסרי, רלטיביזם, וחוסר כבוד לערכי היסוד של החברה המערבית.
בפרק האחרון, פיטרסון מתאר דרכים בהן אדם יכול להתמודד עם האירועים הטרגיים ביותר בחייו, אירועים שלעיתים קרובות נמצאים מחוץ לשליטתו של הפרט.
בנוסף, הוא מתאר בו מאבק אישי שלו, כשהתגלה שלבתו מיכאלה הייתה מחלת עצם נדירה.
הפרק הוא מדיטציה על איך לשמור על עין פקוחה ולהוקיר את הדברים הקטנים הזמינים (למשל, "כשאתם פוגשים חתול ברחוב - לטפו אותו").
הוא גם מתווה דרך מעשית כדי להתמודד עם המצוקה: לקצר לאדם את היקף זמן האחריות (למשל, להתמקד בדקה הבאה במקום בשלושת החודשים הבאים).
טפלו בעצמכם כבזולת שעליכם לטפל בו
התיידדו עם אנשים הרוצים בטובתכם
השוו את עצמכם למי שהייתם אתמול ולא למישהו אחר היום
אל תיתנו לילדיכם לעשות דברים שיגרמו לכם לא לחבב אותם
לפני שאתם מבקרים את העולם, ודאו שהסדר שורר בביתכם
אמרו אמת, או לפחות אל תשקרו
כשאתם מקשיבים למישהו, הניחו שהוא יודע משהו שאתם אינכם יודעים
הניחו לילדים לגלוש על הסקייטבורד שלהם
כשאתם פוגשים חתול ברחוב - לטפו אותו
הספר יצא לאור על ידי פינגווין רנדום האוס ב-23 בינואר 2018, בקנדה, ועל ידי פינגווין אלן ליין ב-16 בינואר בממלכה המאוחדת.
רנדום האוס קנדה מכסה את האנגלית במדינות צפון אמריקה, ואילו פינגווין פרס את הממלכה המאוחדת וחבר העמים הבריטי.
לפי האתר של פיטרסון, נכון לספטמבר הספר הועמד לתרגום ל-50 שפות.
גרסת השמע של הספר שהתה במקום הראשון בטבלת המכירות של חנות Audible הקנדית, ובמקום השלישי ב-Audible ארצות הברית.
בקנדה, מאז הופעת הבכורה הוא נסק ברשימות רבי המכר בקטגוריית ספרי העיון של The Globe And Mail ו-Toronto Star.
בארצות הברית, הספר נהיה מספר אחד בספרי העיון וספרים דיגיטליים ברשימת רבי המכר של "וול סטריט ג'ורנל", כך גם ברשימות של "וושינגטון פוסט", ורויטרס ארצות הברית,.
היה מספר 2 ברשימה המקיפה של USA Today, וכן ב-Publishers Weekly הגיעה לפסגת הרשימה של כריכה קשה ולעשרת הטובים בקטגוריה הכללית, במכירות של מעל 559,000 עותקים עד 24 בספטמבר 2018. בקטגוריה הוא החליף את Fire and Fury של מייקל וולף.
מנכ"ל רנדום האוס מרקוס דוהל בסוף מרץ ציין שהספר מכר מעל 700,000 עותקים בארצות הברית.
ב-6 באוגוסט הודיע ג'ורדן פיטרסון שהספר מכר מעל 2 מיליון עותקים.
הספר לא נרשם ברשימות רבי המכר של "ניו יורק טיימס", "לוס אנג'לס טיימס" ו-IndieBound.
על פי דבורה דונדס, עורכת ספרים מ-Toronto Star, "ניו יורק טיימס" ציין שהספר לא נספר מכיוון שהוא יצא על ידי חברה קנדית.
לפי רנדום האוס קנדה, הספר טופל כנדרש עבור השוק האמריקאי.
כדי לקדם את הספר, פיטרסון יצאו למסע הרצאות עולמי, בשלושה סבבים.
הסבב הראשון היה בין 14 בינואר 2018 ל-17 בפברואר 2018, כולל אירועים באנגליה, בקנדה ובארצות הברית.
הכרטיסים, שאזלו כולם, כללו 1,000 מושבים באולם הכנסים עמנואל סנטר בלונדון, ו-2,000 מושבים בתיאטרון אורפיאום בלוס אנג'לס.
אירוע ה-11 בפברואר ליד קולנוע סיטדל באדמונטון בוטל על ידי דירקטוריון התיאטרון והנהלתו, שמאוחר יותר התנצלו על כך, ובמקום נערך במלון הייאט פלייס.
הסבב השני התקיים במרץ של אותה שנה בשלושה אירועים באוסטרליה, שגם בהם אזלו המקומות.
הסבב השלישי נערך בתחילת מאי עד ליוני, ונפתח ב-10 אירועים בארצות הברית וקנדה, ואחד בבריטניה.
לפי הדיווחים, עד יוני המסע של פיטרסון ביקר בסך הכל ב-45 ערים בצפון אמריקה, אירופה, אוסטרליה, והגיע לקהל של מעל 100,000 אנשים.
על פי פיטרסון, כמעט 200,000 אנשים השתתפו באירועים עד סוף יולי.
כחלק מהסיור, קיים פיטרסון ראיון בתוכנית חדשות בריטית (Channel 4 News) שנעשה ויראלי, וקיבל תשומת לב משמעותית עם יותר משמונה-עשר מיליון צפיות ביוטיוב.
פיטרסון הופיע בעוד תוכניות רבות נוספות, בארצות הברית, קנדה, אנגליה ואוסטרליה.
בספטמבר 2018, איים פיטרסון לתבוע את קייט מאן, פילוסופית מאוניברסיטת קורנל, בגין לשון הרע על כך שתיארה את הספר כמיזוגני במהלך ראיון באתר "ווקס".
מאן תיארה זאת כניסיון לפגיעה בחופש הביטוי.
האתר ווקס החשיב את האיום לחסר בסיס, והתעלם ממנו.
בדצמבר 2018 יצא הספר בתרגום לעברית בהוצאת סלע מאיר בשיתוף ספריית שיבולת.
(בעברית: "12 סופר להיטים") הוא אלבום להיטים של הזמרת המקסיקנית-אמריקאית סלינה, אשר יצא ב-18 באוקטובר 1994 על ידי EMI לטין.
זהו גם היה האלבום האחרון שיצא שהייתה בחיים.
האלבום כולל אוסף של שירים בולטים בקריירה של הזמרת.
עלילת המשחק מוצגת לשחקן מנקודת מבט מלמעלה כלפי מטה אל דירת מגורים השייכת לגבר ואשתו, כולל אזור הסלון והמטבח הראשי, חדר השינה שלהם וחדר הרחצה.
השחקן שולט בבעל במהלך האירועים המתרחשים בדירה בסגנון משחק הרפתקאות ממונע עכבר, במהלכם הוא חופשי לבצע פעולות שונות.
עם תחילת המשחק, במהלך 12 הדקות המקוריות, הבעל לומד שאשתו בהיריון, אך שוטר מגיע לדירה, מאשים את אשתו ברצח אביו שאירע לפני מספר שנים, ובניסיון לעצור אותה, הוא מעלף את הבעל ותוקף והורג את האישה ואת ילדה שטרם נולד.
לאחר מכן, המשחק מתאפס מחדש, ובשלב זה השחקן יכול כעת לנסות לבצע פעולות במטרה למצוא ראיות להיותה של האישה חשודה ברצח, לחפש דרכים למנוע את מעצרה או פעולות אחרות על מנת למצוא את התוצאה "הטובה ביותר" במהלך 12 הדקות הקרובות, אחרת 12 הדקות יאופסו מחדש.
עם זאת, השחקן לא מקבל מידע מדויק על מטרתו, ובידו נותרת האפשרות לבחון כיצד לפתור את המצב.
הבעל הוא הדמות היחידה ששומרת על זיכרונותיו מלולאות הזמן הקודמות, כולל זיכרון מעצרה הממשמש וקרב של אשתו, וביכולתו להשתמש במידע זה לביצוע פעולות אחרות בלולאות זמן עתידיות.
לולאת הזמן המוצגת במשחק הושוותה לאלו המוצגות במשחק "The Legend of Zelda: Majora's Mask".
לולאת הזמן הראשית נמשכת 12 דקות בלבד בזמן אמת, אך המשחק צפוי לקחת כבין 6 ל-8 שעות.
לואיס אנטוניו הוא מפתח לשעבר בחברות "Rockstar Games" ו"יוביסופט", שעזב את החברות הללו על מנת לעסוק בפיתוח משחקים עצמאיים.
בתחילה, אנטוניו עבד על פיתוח משחק שהתרחש בשכונה קטנה במשך 24 שעות, אך לאחר שהעבודה על הקונספט ועל ההתרחשות העלילתית הייתה קשה, אנטוניו שינה את מיקום העלילה לדירת מגורים בודדת וצימצם את פרק זמן בהרבה.
חלק ניכר מעיצוב המשחק נעשה בהשראת במאי הקולנוע סטנלי קובריק, וכאחד המחוות שנעשו לקובריק, אזור הלובי של הדירה כולל את תבנית השטיח האייקונית של קובריק, בה נעשה שימוש עבור מלון האוברלוק בסרט "הניצוץ".
השראות נוספות מגיעות מהסרטים "לקום אתמול בבוקר", "ממנטו" ו"חלון אחורי".
בנוסף, אנטוניו לקח השראה גם מ"פילת", סרט בכיכובו של מקאבוי, בו הדמות הראשית ממשיכה להגיע למצבים הגרועים ביותר תוך ניסיון לתקן את בעיותיהם של אנשים אחרים.
במאי סרטים אחרים שעזרו לעצב את סוגת המותחן פסיכולוגי לצד קובריק, כמו אלפרד היצ'קוק ודייוויד פינצ'ר השפיעו גם הם על עיצוב המשחק, ואנטוניו, יחד עם חברת הפרסום "mOcean", עיצב את כרזת המשחק הרשמית כמחווה לסרטים של במאים אלו.
אנטוניו הציג לראשונה את המשחק באירוע "PAX East 2015".
המשחק זכה לציון מכובד ובפרס "סיומאס מקנאלי גרנד" בפסטיבל "אידפנדנט גיימס" בשנת 2016. אנטוניו תכנן את הפצת המשחק לשוק בשנת 2016. עם זאת, בשנים שחלפו, הביא אנטוניו צוות של חמישה אנשים שיסייע ללטש את המשחק, וכן קיבל תמיכת מחברת "Annapurna Interactive".
המשחק הוצג מחדש במהלך מסיבת העיתונאים במהלך כנס "E3 2019", ונמסר כי המשחק עתיד לצאת לשוק בשנת 2020. בין האלמנטים הסופיים עליהן נעשתה עבודה נוספת נכללו הקלטת שורות הדיאלוגים עבור הדמויות הראשיות, והנפשת דמויות משופרת באמצעות לכידת תנועה.
כאשר סיים את העבודה על תוכן המשחק, אנטוניו נקט בגישת הצמצום, והסיר אלמנטים במשחק על מנת להתמקד בדברים החשובים יותר.
לדוגמה, המשחק כלל במקור שעונים באמצעותם השחקן יוכל לצפות להתרחשויותם של אירועים מסוימים, אך מאוחר יותר, אנטוניו החליט להסיר אותם על מנת לדרבן את השחקן לעקוב אחר הסתעפויות השיחות השונות וסימנים אחרים על מנת לדעת לדעת מתי יתרחשו אירועים ולהתכונן אליהם.
עבודת הדיבוב למשחק נעשתה על ידי ג'יימס מק'אבוי, דייזי רידלי ווילם דפו, שמדבבים את דמויותיהם של הבעל, אשתו והשוטר, בהתאמה.
"Annapurna Interactive" סייעה בליהוקם ולאחר מכן, גם במציאת חללי עבודה בטוחים עבורם שם יוכלו להקליט את שורותיהם, בדיוק כשהתחיל הסגר העולמי בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית.
אנטוניו הצהיר כי המשחק עתיד לצאת לשוק עד סוף שנת 2020, עבור "Windows" ו-Xbox, עם הפצה לפלטפורמות אחרות בשלב מאוחר יותר.
בנובמבר 2020, חברת "Annapurna Interactive" אישרה כי המשחק יופץ במהלך שנת 2021, ובהמשך נמסר כי הוא עתיד לצאת לשוק באופן רשמי ב-19 באוגוסט 2021.
המשחק הוצג בפסטיבל הסרטים טרייבקה בשנת 2021, שם התחרה על "פרס המשחקים טרייבקה" הראשון.
12 בלילה הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-14 בנובמבר 2018. זהו השיר השני מתוך אלבומה הרביעי שטרם יצא.
השיר נכתב בידי רוני דלומי והולחן בידי דלומי ואורי אבני, והופק על ידי אבני, והוא בסגנון הפופ האלקטרוני.
השיר עוסק במערכת יחסים רעילה בין אישה לגבר שתלטן המתעלל רגשית בבת-זוגו ומנסה להגביל אותה.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו חמישה כוכבי זהב מתוך חמישה.
12 במחיר אחד 2 הוא סרט קומדיה משפחתית אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2005 בבימויו של אדם שנקמן ותסריט מאת סם הרפר.
בסרט מככבים סטיב מרטין, בוני האנט, פייפר פראבו וטום ולינג, והוא מהווה המשך לסרט "12 במחיר אחד" משנת 2003. העלילה עוקבת אחר משפחת בייקר שיצאה לנופש משפחתי באגם ווימאק, שם הם מוצאים עצמם בתחרות עם משפחה יריבה.
הסרט הכניס כ-135 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 60 מיליון דולר.
משפחת בייקר יוצאת לקמפינג משפחתי באגם במטרה לבלות זמן איכות לפני שהילדים מתבגרים ונפרדים מהבית.
כשמגיעים לשם, הם נתקלים במשפחת מירטלס, משפחה תחרותית אשר מתחרה מול הבייקרים בכל הזדמנות אפשרית.
התחרות בין המשפחות מעמידה במבחן את הערכים המשפחתיים של הבייקרים, אך בסופו של דבר, בעקבות סדרה של אירועים מצחיקים ומשמעותיים, כולם לומדים משהו חדש על חשיבות המשפחה והאהבה שהיא מחזיקה.
סטיב מרטין בתפקיד טום בייקר - אב המשפחה ומאמן כדורגל לשעבר
בוני האנט בתפקיד קייט גילברט-בייקר - אם המשפחה וחוקרת טלוויזיונית
פייפר פראבו בתפקיד נורה בייקר-מנולטי - בתם הבכורה של טום וקייט
טום ולינג בתפקיד צ'ארלי בייקר - בנם הבכור של טום וקייט
הילרי דאף בתפקיד לוריין בייקר - בת שנייה במשפחה, מתכננת לעבור לניו יורק
הסרט קיבל ביקורות שליליות ממבקרים, שהתרכזו בעיקר בזווית היחידה שלו ובעלילות המשפחתיות הלא מפורטות מספיק.
באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 6% בהתבסס על 80 ביקורות.
הקונצנזוס באתר: "קומדיה לא כל כך מרתקת שמתקשה לשחזר את הקסם של הסרט הראשון.".
יתר על כן, באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 34 מתוך 100, בהתבסס על 24 ביקורות.
כסף מפירנצה, איטליה, נעשה מטבע בינלאומי
המלך פיליפ הרביעי מצרפת מנסה לספח את פלנדריה
מפקד אוכלוסין בסין מסתכם ב-60 מיליון איש.
20 מיליון פחות מהמפקד הקודם כתוצאה מפלישת המונגולים.
הגיבור הגרמני טיל אוילנשפיגל נולד לפי הסיפור
טיל אוילנשפיגל - הגיבור הגרמני.
ז'אן בורידן - פילוסוף צרפתי.
גבידו קבלקנטי - משורר איטלקי.
המונגולים מנסים לשוב ולפלוש לסוריה, אך מובסים על ידי הממלוכים ליד דמשק.
מאז לא חזרו המונגולים לאזור.
7 במרץ או 8 במרץ - ברתולומאו דלה סקלה, לורד של העיר ורונה באיטליה בין השנים 1301-1304
אדוארד השני עולה על כס המלכות
יולי - מסדר הוספיטלרים מתחיל בכיבוש רודוס
4 ביולי - רודולף השני, מלך בוהמיה
7 ביולי - אדוארד הראשון, מלך אנגליה
אוגוסט – לואי העשירי, מלך צרפת – הוכתר בריימס
יהודי גרנדה נדרשים לענוד את הטלאי הצהוב
מתחיל הרעב הגדול של 1315–1317 באירופה
אורדת הזהב מקבלת את האסלאם.
קרב אירפן - הקרב בין כוחות נסיכות ליטא ונסיכות קייב.
כתוצאה מהתבוסה הרוסית, שטחים נרחבים עוברים לשליטה של ליטא ובהמשך פולין.
סטפן דקנסקי - מלך סרביה
רלב"ג כותב את ספרו מעשה חושב
גורשו שוב מרבית היהודים על ידי שארל הרביעי, מלך צרפת, שלא היה מרוצה מן ההכנסות שקיבל מן הקהילות היהודיות.
13 בפברואר – אנדרוניקוס פלאולוג – קיסר האימפריית ביזנטיה
אדוארד הראשון, מלך אנגליה כובש את סקוטלנד מחדש.
דנייל מוסקובסקי - שליט מוסקבה.
אווארדיפואה - שיטת משקלות המבוססת על פאונד ואונקיה נכנסת לשימוש באנגליה.
השלמת בנייתו של מקדש זאוס האולימפי שבאתונה
תחילת בנייתו של קבר הדריאנוס ברומא, הידוע כיום כטירת סנטאנג'לו
הסייסמוגרף מומצא על ידי הסיני ז'אנג הנג
הואן, קיסר סין משושלת האן (מת ב-168)
פארסמן השני, מלך איבריה הקווקזית (נולד ב-116)
מגנוס הרביעי, מלך שוודיה הוכתר מלך, איחוד עם נורווגיה.
ממלכת גרנדה הצליחה להדוף את המתקפה של קסטיליה.
מורט הראשון - מושל אימפריה העות'מאנית
מאי - מסע הצלב השני של הרועים במטרה לשחרר את ספרד, מגיעה לפריז במטרה לקבל את תמיכת המלך שנמנע מהם.
תחילת גזירות הרועים - במסע צלב 'צעדת הרועים' צפונה לקראת מלחמה במוסלמים שבספרד.
הותקפו בעיקר היהודים, אך גם כמרים, אנשי אצולה ומצורעים.
הפרעות נמשכו שנתיים ובהם חרבו 120 קהילות יהודיות בצרפת ובספרד
מסע הצלב של הרועים צפונה לחבל אקיטן, וטבח ביהודי סנט, ורדן-סיר-גארון, קאור וב-12 ביוני ה' בתמוז - טבח יהודי טולוז.
הדוכסות הגדולה של ליטא כובשת אזורים במזרח פולין ובלארוס, הכוללים את ז'יטומיר, פינסק וויטבסק.
ביאליסטוק נוסדה על ידי נסיך ליטא.
האמיר הממלוכי תנכז א-נאצרי בונה על הר הבית את "הכוס" המשמש את המוסלמים לרחיצת רגליהם לפני התפילה.
אדוארד השלישי מלך אנגליה מקבל מאביו את אקוויטניה.
8 באפריל - פתר הראשון, מלך פורטוגל.
ג'ון הקווד - איש עסקים ואיש צבא אנגלי.
ר"ן - רבי נסים בן ראובן.
מיכאל פנרטוס - היסטוריון וויזנטי.
ברטרן דו גשלין - מצביא צרפתי.
אל פריסי - מתמטיקאי פרסי.
"12 קופים" הוא סרט מדע בדיוני אפוקליפטי, שביים טרי גיליאם לפי תסריט מאת דייוויד וג'נט פיפלס.
בסרט מככבים ברוס ויליס, מדלין סטו ובראד פיט (שהיה מועמד לפרס אוסקר על משחקו בסרט זה), והוא יצא לאקרנים בארצות הברית בסוף שנת 1995.
עלילת הסרט מתמקדת באדם הנשלח אל ההווה מעתיד דיסטופי, שבו בני האדם כלואים מתחת לפני האדמה מאימת נגיף קטלני שהשמיד את רוב בני האדם על כדור הארץ.
מטרת שיגורו אל העבר היא להביא מידע שיאפשר להתגונן מפני הנגיף.
הסרט שואב השראה מהסרט הקצר "המזח" (La Jetée, צרפת, 1962, כריס מרקר).
ג'יימס קול (ברוס ויליס) הוא אחד ממעט האנשים ששרדו מגפה, שהמיתה את רוב בני־האדם בשנים 1996–1997 וכמו שאר השורדים הוא גר מתחת לאדמה.
קול הוא אסיר אלים בכלא בו שולטים מדענים, המשתמשים באסירים כדי לחקור את הנגיף הקטלני המצוי באוויר.
קול רדוף על ידי חלום בלהות חוזר, שעלילתו מתרחשת לפני פרוץ המגפה, ובו נראה גבר הנורה בנמל תעופה ואישה המנסה לשווא למנוע את הריגתו.
קול נשלח על ידי המדענים חזרה בזמן כדי ללמוד על "צבא 12 הקופים", שלהערכתם הפיץ את הנגיף מתוך תקווה שיביא מידע שיאפשר להתגונן מפני הנגיף.
טעות בשיגור מביאה את קול לשנת 1990, במקום לשנה שבה הופץ הנגיף - 1996. קול מגיע עירום, מתעמת באלימות עם שוטרים ונעצר.
הפסיכיאטרית קת'רין ריילי (מדלין סטו) מאשפזת אותו במתקן פסיכיאטרי, משום שהוא טוען שבא מהעתיד.
במהלך אשפוזו מתרשמת ריילי מכנותו של קול, אף כי אינה מאמינה לסיפורו על קורות חייו.
קול מכיר בבית החולים מאושפז בשם ג'פרי גוינס (בראד פיט), בעל דעות רדיקליות-אנרכיסטיות.
גוינס מסביר לקול שהמושג "חולה נפש" מיוחס פעמים רבות לאנשים בעלי דעות לא מקובלות.
גוינס מסייע לקול להימלט מבית החולים, אך קול נלכד, ננעל בבידוד, נכפת והכרתו מטושטשת בתרופות.
מהבידוד מוחזר קול אל העתיד, והצוות הפסיכיאטרי תוהה כיצד נעלם מהחדר הנעול.
בהיעדרו של קול, ריילי מתוודה בפני שאר הפסיכיאטרים על איבוד אמונתה במושג השפיות.
בבית הכלא העתידי, אליו הוחזר קול, המדענים מציגים בפניו תצלומי אנשים, שעשויים להיות קשורים לצבא 12 הקופים.
קול מזהה ביניהם את גוינס, אך המדענים וקול אינם מייחסים לכך חשיבות, שכן הם סבורים שגוינס הוא מתויג פסיכיאטרי ולכן לא יכול היה להשתתף במבצע הפצת הנגיף.
קול משוגר לשנת 1996, זמן קצר לפני פרוץ המגפה, אך בדרך שוהה זמן מה בקְרַב במלחמת העולם הראשונה ונורה ברגלו.
בהגיעו לשנת 1996 הוא מאתר את ריילי, המרצה בפני קהל אקדמי על ספרה, "שגעון וחזון אפוקליפטי", העוסק במחקרה שנקודת המוצא שלו הייתה החוויה שעברה עם קול.
אחרי ההרצאה חוטף קול את ריילי.
השניים מאתרים, לאחר מאמצים, את "צבא 12 הקופים", ומגלים כי מנהיגו הוא ג'פרי גוינס.
עוד הם למדים כי אביו של גוינס (כריסטופר פלאמר) עומד בראש מעבדה ממנה ניתן לגנוב את הנגיף הקטלני.
במהלך ויכוח בין קול לבין גוינס, משתכנע קול כי הוא היה זה, שנטע בראשו של גוינס את רעיון השמדת האנושות בנגיף קטלני, כאשר השניים היו מאושפזים יחדיו.
אחוז רגשות אשם על חלקו באסון, מוצא קול מפלט ברעיון, לפיו הוא אכן איבד את שפיות דעתו וכי יש לאשפזו.
אשפוז כזה ישאיר גם אותו בסביבת ריילי שבה הוא התאהב.
אך אז הוא מוחזר שוב אל העתיד.
בעת היעדרו של קול, מגלה ריילי כי הקליע ששלפה מרגלו היה מתקופת מלחמת העולם הראשונה ומאתרת צילום של רגע פציעתו במלחמה זו.
מידע זה מצטרף ליכולתו של קול, בזמן שהותם המשותפת, לחזות התפתחות אירוע חדשותי ומשכנע את ריילי באמיתות סיפורו של קול.
בחזרה בבית הכלא העתידי, המדענים מרוצים מהמידע שסיפק להם קול על מוצאו של הנגיף ועל "צבא 12 הקופים" ומזכים אותו בחנינה.
למרות חששם כי שפיותו מתערערת, הוא מצליח לשכנעם לשגר אותו שוב אל שנת 1996 כדי להמשיך בחקירה.
העובדה שקול הוא הנוסע בזמן היחידי ששב עם מידע בעל ערך, מסייעת לו לשכנעם.
עם שובו מן העתיד, אוחזים קול וריילי בדעות הפוכות לדעותיהם במפגשים הקודמים; קול סבור כי העתיד האפוקליפטי שעליו דיבר הוא הזיה, ואילו ריילי משוכנעת שקול אכן שוגר מהעתיד.
השניים ממשיכים בחקירתם ומגלים שצבא 12 הקופים אינו קשור להפצת הנגיף.
קול מעביר למדעני העתיד מידע זה, בצירוף הודעת התפטרות, במשיבון שהקלטותיו מגיעות אליהם.
הוא גם עוקר מפיו את השן המכילה את מתקן-האיתור של מכונת הזמן, כך שלא ניתן יהיה יותר להשיבו לעתיד.
קול וריילי עוטים פאות נוכריות ומנסים להימלט בטיסה מן המשטרה, החוקרת את חטיפת ריילי.
ריילי נראית לקול מוכרת מחלומותיו כשהיא חובשת פאה נוכרית, על רקע נמל התעופה.
בדוכן הכרטיסים ריילי מזהה את ד"ר פיטרס (דייוויד מורס) - אחד ממעריצי ספרה שהוא בעל שאיפות אפוקליפטיות ועובד במעבדתו של אביו של גוינס.
פיטרס אוחז בכרטיסי טיסה רבים ומסלול טיסתו זהה למסלול בו עתיד הנגיף להתפשט.
קול מנסה באופן אלים למנוע מפיטרס לעלות למטוס, אך נורה על ידי איש ביטחון.
ריילי, המנסה לשווא למנוע את מותו של קול, מבחינה בילד קטן הצופה באירוע.
אותו ילד הוא ג'יימס קול הצעיר - חלומו החוזר היה למעשה זיכרון של תקרית האש, שהייתה גם רגע מותו העתידי.
בסצנה האחרונה שבסרט, מתיישבת חברה בצוות מדעני העתיד, שולחיו של קול, במושב המטוס הסמוך לד"ר פיטרס.
היא מציגה עצמה כמי ש"עוסקת בתחום הביטוח".
מבקר הקולנוע רוג'ר איברט גורס כי עיקרו של הסרט הוא שחייו של הגיבור לכודים בין עבר לעתיד, והוא מוצא עצמו שב וחוזר בעבר על הלקחים שלמד בעתיד, ולהפך, אך אינו מצליח לנצח את גזירת הגורל או, לפי מבקר אחר, את הפרדוקס של מסע בזמן.
נושא זה בסרט נרמז גם בסצנה בה שני גיבורי הסרט שוהים בבית קולנוע בו מוצג הסרט ורטיגו של אלפרד היצ'קוק, שגם גיבורו, כך לפי ג'נט מזלין, מבקרת הניו־יורק טיימס, לכוד באובססיה לגבי אירוע בעברו, שלמרות כל מאמציו הוא נדון לשוב ולחוותו.
פרדוקס המסע בזמן מבוסס רבות על הסרט הקצר המזח.
גיליאם שיתף פעולה בסרט זה עם הצלם רוג'ר פראט, עמו שיתף פעולה קודם לכן גם בסרט "ברזיל", ועם התסריטאי דייוויד פיפלס, שחזונו הקודר ביחס לעתיד, בדומה לזה שבסרט "ברזיל", השתקף בתסריט שכתב לסרט בלייד ראנר.
לדעת מבקרת הניו־יורק טיימס, ג'נט מזלין, הייתה לתסריט של פיפלס השפעה מיטיבה על גיליאם, בכפותו עליו חזון קודר, המוותר על מקצת מהעיטורים הבארוקיים המאפיינים את סגנונו.
מקור השפעה נוסף, במיוחד בסצנות המתרחשות במתקן הפסיכיאטרי, הוא קן הקוקייה של מילוש פורמן, ודמות המטורף אותה מגלם בראד פיט, גורס המבקר ג'יימס ברארדינלי, מהדהדת את זו שגילם בסרט ג'ק ניקולסון.
המבקר סקוט רוזנברג גורס כי אף שהסרט עוסק במסע בזמן, הוא נמנע מהתלבטות נדושה בפרדוקסים של מסע הזמן ובמקום מקדיש את עיקר תשומת הלב למצבו הפסיכולוגי של הנוסע בזמן, ג'יימס קול, המתחיל את דרכו כאסיר אלים ובהדרגה לובש דמות גיבור.
פיטר קנבזי, לעומתו, סבור כי מוקד העניין בסרט הוא דווקא בשאלה מהו טירוף ומהי שפיות, במיוחד בהתייחס לחילופי התפישות והתפקידים בין קול לריילי.
בית דונאטי (גוולפים שחורים) גוברים על בית צ'רקי (גוולפים לבנים) בפירנצה, ומגרשים ממנה את הגוולפים הלבנים.
בין מגורשים היה דנטה אליגיירי.
ברתולומאו דלה סקלה נהפך ללורד של ורונה.
על יהודי ירושלים מוטלות גזירות על הלבוש על ידי השליטים הממלוכים.
25 באוקטובר – שביט היילי מגיע לפריהליון.
אנדרו השלישי – מלך הונגריה.
64 חברי מסדר אבירי היכל שלמה נשרפו באשמת כפירה.
בניית מעונות ראשונות לסטודנטים באוקספורד.
ר' מנחם בן בנימין רקנאטי - מקובל ופוסק איטלקי.
רשב"א, מגדולי חכמי התורה בספרד בתקופת הראשונים, וראש חכמי ספרד בדורו.
נערכה תפילה משותפת של מוסלמים, יהודים ונוצרים בירושלים להקלת המצוקה.
ביום השלישי לתפילה החל לרדת גשם (מ' איש שלום, מסעי נוצרים לארץ-ישראל, תל אביב תשכ"ה, עמוד 265).
"12 שעות של קולנוע/מושג" היה ערב הקרנת סרטי קולנוע ניסיוניים שהתקיים בסינמטק תל אביב ב-17 בדצמבר 1974. הערב, שאורגן על ידי רפי לביא, היה אחד מהקרנות הוידאו ארט המסודרות הראשונות בישראל.
ההקרנה לוותה בחוברת משוכפלת ובה הוקדש דף לכל אמן.
בערב, שהיה אחד מן האירועים המרכזיים בהתפתחות מדיום הוידאו ארט בישראל השתתפו כ-16 אמנים.
רבים מאמנים אלו היו קשורים לרפי לביא והיוו חלק מרכזי מ"דלות החומר".
סרטים אלו מציגים פן מושגי, חריף שחלק מן האמנים הפלאסטיים נטשו במהלך שנות השמונים של המאה ה-20 לטובת חזרה לציור מסורתי יותר.
אברהם אילת: "Chance"; "Run"; "Oxfamh"; "מסגרות".
אמנים נוספים שהשתתפו: ג'ורג פרברוץ, דוד גרינברג, דוד ריף, הנרי שלזניאק, ז'ק קתמור,
מיכאל רורברגר, מישל אופטובסקי ומשה סולסקי.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים בקולורדו ב-30 באוגוסט 2013, שם זכה לביקורות מהללות.
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב, בקטגוריית סרט הדרמה הטוב ביותר, בשני פרסי באפט"א ופרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית שחקנית המשנה.
בשנת 1841 סולומון נורת'אפ הוא אדם חופשי אפרו-אמריקאי המתגורר עם אשתו ושני ילדיו בסרטוגה ספרינגס שבמדינת ניו-יורק, בתקופה בה העבדות התקיימה עדיין במדינות הדרום.
הוא מתפרנס מעבודות נגרות ומנגינה על כינור.
יום אחד הוא מוזמן על ידי שני נוכלים, להופיע בקרקס אולם השניים מסממים אותו ולאחר מספר ימים הוא מוצא את עצמו כבול במכלאה סגורה, לאחר שנמכר לעבדות.
סולומון נשלח לניו אורלינס, שם הוא מאמץ בעל כורחו את השם "פלאט".
בתחילה הוא מנסה לומר שאינו עבד אלא אדם חופשי שנחטף, אולם הוא מוכה קשות, מאוים שאם ימשיך לדבר כך יומת ומשלים עם גורלו.
היחס אליו ואל שאר העבדים הוא כאל בהמות וכמוהם הוא נכפת באזיקים במעבר ממקום למקום, אבל מצליח לשרוד, בזכות יחסו ההוגן יחסית, של ויליאם פורד, בעל חווה, שקנה אותו כרכוש לכל דבר, לעבודת קטיף הכותנה ברוב שעות היממה.
אלא שהנגר הגזען המועסק בחווה כשכיר, מתחיל להציק לסולומון, מכה אותו בטענה שזנח את עבודתו והתחצף אליו.
בין השניים מתפתחת תגרה, שבה הוא מנסה להרוג את סולומון בתלייתו על עץ.
למזלו של סולומון, מנהל העבודה במטע מונע זאת, אך מותיר שעות את העבד התלוי למחצה, לפות בחבל סביב צווארו כשרגליו נוגעות רק בקושי בקרקע הבוצית.
העבדים האחרים לא מעזים לעזור לו מפחד על חייהם ורק אחת מהם משקה אותו עד שפורד מגיע ומציל אותו.
בהמשך מוכר פורד את סולומון לאדווין אפס (Epps) רק כדי להרחיקו מהגזען המתנכל.
לפני העברתו מגלה סולומון לפורד את סוד חטיפתו מהצפון, אך זה נמנע ליידע בכך את הרשויות ולסייע לחילוצו.
אפס מציב לעבדיו רף של 200 פאונד כותנה ביום, בעוד שאחת מהנשים, פטסי, מצליחה לעקוף בהספק עבודתה את כל הגברים.
אשתו של אפס, מארי, מקנאה על היחס המועדף שנותן בעלה לפטסי, ומורה לו להיפטר ממנה, אך הוא מסרב, ובהמשך מתברר שאפס אונס את פטסי כמעט מדי לילה לעיני שאר העבדים.
עקב מכת תולעים בגידולי הכותנה, אפס משכיר את עבדיו זמנית לשופט המקומי, פארקר, המתייחס אליהם כראוי.
במהלך עבודתו, מקבל ממנו סולומון הצעה, לנגן בכינור במסיבה כלשהי, ואף מקבל על כך תשלום.
כשהעבדים חוזרים לחווה, לעונת הכותנה הבאה, מטמין סולומון את הכסף בגזע עץ, מאחר שהחזקתו (או כל רכוש אחר) אסורה לעבדים, הנחשבים כרכוש בעצמם, ועלולה להביא לענישה מחמירה.
האדון אפס ממשיך לאנוס את פטסי, ובאחד הימים היא פונה לסולומון בעיניים דומעות, ומתחננת שייקח אותה לנהר ויטביע אותה שם, כיוון שאינה יכולה להמשיך ולסבול, אלא שסולומון מסרב וטוען שזהו חטא כלפי אלוהים, ושהוא חושש שייענש על כך בחומרה.
עם הזמן מצטרף לחווה פועל שכיר לבן, שעבד בעבר כמנהל עבודה במטעים, והפך לקוטף כותנה בעצמו, בעקבות התמכרותו לאלכוהול.
הוא חושף את ליבו בפני סולומון על מצבו הכלכלי הקשה, עקב התמכרותו.
סולומון נותן בו אמון, מציע לו את הכסף שקיבל מהשופט פארקר, כדי לשלוח למשפחתו בצפון הוראות להעביר אליו מסמכים על היותו אדם חופשי שיש לשחררו.
אלא שהפועל רק רצה בכספו, גילה את תוכניתו לאפס, שסלומון בקושי הצליח לשכנעו כי הפועל השתיין שיקר, וכך ניצל.
השנים חולפות ושיגרת הקטיף המפרכת ממשיכה, כולל הצלפות על מה שנחשב מבחינת האדון כ"אי-ציות" להוראותיו.
באחד הימים נעלמת פטסי למספר שעות, אפס מחפש אותה, ייתכן שכדי לאנוס אותה, ומאבד את שלוותו כאשר אינה נמצאת.
כאשר היא חוזרת מהחווה הסמוכה, אליה יצאה ללא רשותו, הוא רותח מזעם.
פטסי מתחננת על חייה, מסבירה שהיא בסך הכל הלכה לקבל שם סבון שמארי מונעת ממנה, אלא שאפס מורה לעובדיו להפשיט את פטסי ולקשור אותה ערומה לעץ, ומורה לסולומון להצליף בה.
סולומון החושש לחייו מכה אותה אך נמנע מלעשות זאת במלוא כוחו.
אפס מאיים כי אם לא יצליף בה סלומון כנדרש, יהרוג את כל העבדים שבטווח ראייתו, אך לבסוף מתייאש אפס, לוקח את השוט מידיו של סולומון וממשיך להצליף בפטסי, עד שעורה נבקע ומדמם.
כעבור כעשר שנים מאז חטיפתו של סלומון מגיע לחווה של אפס עובד לבן שכיר, חדש, בשם סמואל באס.
סולומון עובד עמו על בניית מתקנים חדשים במקום.
באחת הסצנות פונה אפס לסמואל באס, ומפציר בו לנוח ולשתות מים עקב החום הלוהט.
סמואל מוחה על שהדבר הוצע לו, בעוד העבדים ממשיכים לעבוד בצמא.
אפס כועס על ההשוואה בין אדם לבן לבין העבדים חסרי הזכויות שהם רכושו, ובתגובה, מוחה סמואל כנגד אפס על התנהגותו המשפילה עם עבדיו.
תעוזתו של סמואל, שהגיע מקנדה, שבה העבדות אינה חוקית, מביאה את סלומון לחשוף גם בפניו את נסיבות חטיפתו ולבקש שוב לכתוב לידידיו בצפון, כדי שייפנו לרשויות החוק עם המסמכים המעידים על מעמדו כאדם חופשי.
הפעם הדבר מצליח, סמואל שולח את המכתב, ולאחר שעזב כבר את החווה, מגיע השריף, ועמו השופט פארקר, כשברשותם המסמכים המוכיחים כי סולומון נורת'אפ מוחזק כעבד בניגוד לחוק.
חרף התנגדותו של אפס, משוחרר סולומון, וחוזר למשפחתו.
בסצנת הסיום, סולומון נורת'אפ, לבוש כבר בחליפה, נכנס בליווי המשטרה לביתו, ופוגש לראשונה מזה 12 שנים את אשתו, ואת ילדיו שגדלו ובגרו בלעדיו.
ספרו של סולומון נורת'אפ, שנכתב כאוטוביוגרפיה על 12 שנות עבדותו, אינו מציין את קורות אשתו וילדיו באותן שנים של ציפייה מבלי שידעו על גורלו.
בשנים הבאות הביא למשפט את חוטפיו ועוזריהם, אך לרוע מזלו, באותה תקופה מנע עדיין החוק עדות של שחורים נגד לבנים, וכך הפסיד במערכה המשפטית הממושכת שניהל בוושינגטון ובניו-יורק נגד חוטפיו ובעל המכלאה שחמקו לבסוף מעונש.
סולומון הפך גם לפעיל מרכזי במלחמה נגד העבדות, עבר בכל רחבי צפון מזרח ארצות הברית, נאם בנושא וסייע גם למחתרת שהבריחה עבדים מהדרום לצפון המדינה או לקנדה.
בכתוביות שבסוף הסרט מוסבר שנורת'אפ היה רק אחד משחורים רבים שחיו חופשיים לאחר בריחתם למדינות הצפון וחלקם נחטפו והוברחו בחזרה לעבדות בדרום, אבל היה מהיחידים שהצליחו להשתחרר ולחזור לביתם.
נסיבות מותו ומקום קבורתו של נורת'אפ נותרו עלומים עד היום.
צ'ואיטל אג'יופור – סולומון נורת'אפ
מייקל פסבנדר – אדווין אפס
שרה פולסון – מארי אפס
בנדיקט קמברבאץ' – ויליאם פורד
בראד פיט – סמואל באס
פול דנו – ג'ון טיביס
פול ג'יאמטי – תאופיליוס פרימן
אלפרה וודארד – האריט שו
קוובנז'ניי ווליס – מרגרט נורת'אפ
בשבוע הראשון להפצתו הוא הכניס 923,715 דולר ב-19 אולמות קולנוע.
במשך השבועיים הבאים הסרט שיפר את ביצועיו עם הכנסות של כ-6.5 מיליון דולר.
הפצתו של הסרט הורחבה ל-1,100 אולמות קולנוע ב-8 בנובמבר 2013.
הסרט זכה, הן מהקהל והן מהמבקרים, לביקורות מהללות ובפרט על משחקם של צ'ואיטל אג'יופור, מייקל פסבנדר ולופיטה ניונגו, על עבודת הבימוי של סטיב מקווין, על הפקת הסרט ועל התסריט המעובד.
הסרט זכה לציון של 95% מהאתר "Rotten Tomatoes" על סמך 377 ביקורות וציון של 97 מתוך 100 מאתר "Metacritic" בהתבסס על 46 ביקורות.
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1309 - 1300 לפני הספירה
1307 לפנה"ס - אדד-ניררי הראשון הופך למלך אשור.
1304 לפנה"ס - רעמסס השני הפך לפרעה של מצרים העתיקה בהיותו בן 25.
1300 לפנה"ס - קקרופס השני מלך אתונה העתיקה מת לאחר כ-40 שנות שלטון.
1300 לפנה"ס - פן גנג העביר את בירת שושלת שאנג ליין שו.
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1319 - 1310 לפני הספירה
1319 לפנה"ס - חרמחב הפך לפרעה של מצרים העתיקה.
1317 לפנה"ס - אנליל-ניררי הופך למלך אשור.
1313 לפנה"ס - מעמד הר סיני (לפי סדר עולם רבה).
24 ביוני 1312 לפנה"ס - מלך החתים מורשיליש השני משיק מתקפה נגד ממלכת חיסה-עזי .
בהגווד גיטא, אחד מכתבי הקודש ההינדיים הנודעים ביותר, נכתב במהלך העשור.
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1329 - 1320 לפני הספירה
1323 לפנה"ס - פרעה תות ענח' אמון נפטר בגיל תשע-עשרה בלבד.
הוא מת לכאורה מזיהום בברך בשילוב עם מחלת המלריה.
1323 לפנה"ס - איי הפך לפרעה של מצרים העתיקה.
1321 לפנה"ס - מורשיליש השני הופך למלך החתים.
12 קופים היא סדרת דרמת מסתורין-מדע בדיוני אמריקאית, ששודרה בערוץ "Syfy".
הסדרה נוצרה על ידי טרי מטאלס וטרוויס פיקֶט, ומבוססת באופן רופף על סרט הקולנוע "12 קופים" משנת 1995, שנכתב על ידי דייוויד וג'נט פיפלס ובוים על ידי טרי גיליאם.
הסרט עצמו התבסס על הסרט הקצר "המזח" של כריס מרקר משנת 1962. קרדיט ליצירות המקור ניתן למרקר ולבני הזוג פיפלס.
במרכז העלילה ניצבים ג'יימס קול וד"ר קסנדרה "קאסי" ריילי, בגילומם של ארון סטנפורד ואמנדה שול, שני זרים המאוחדים בידי הגורל במשימה לעצור באמצעות מסע בזמן את תוכניותיה ההרסניות של "צבא 12 הקופים", ארגון מסתורי וחידתי.
בעונתה הראשונה של הסדרה כיכבו גם קירק אסוודו ונואה בין.
מהעונה השנייה הפך בין לשחקן אורח, בעוד שטוד סטשוויק, אמילי המפשייר וברברה סוקובה קודמו לצוות השחקנים הראשי.
בעונתה הרביעית, עבר אסוודו מתפקיד ראשי להופעות אורח.
דמויותיהם של קול, ריילי ודמות נוספת בגילומה של המפשייר הן גרסאות מחודשות לדמויות שגולמו בסרט המקורי על ידי ברוס ויליס, מדלין סטו ובראד פיט, בהתאמה.
סטו עצמה התארחה בעונה השנייה של הסדרה בתפקיד קטן אך משמעותי.
נטלי צ'יידז שימשה כשואוראנרית של העונה הראשונה, בשיתוף פעולה צמוד עם יוצרי הסדרה, מטאלס ופיקט.
בעונה השנייה עזבה צ'יידז את תפקידה והפכה ליועצת, ומטאלס ופיקט לקחו לידיהם את ניהול הסדרה.
בעונות השלישית והרביעית שימש פיקט כיועץ בלבד, בעוד מטאלס הפך למפיק הראשי היחיד.
הסדרה הופקה על ידי "Atlas Entertainment" – חברת ההפקה שעמדה גם מאחורי הסרט המקורי – בשיתוף עם "Universal Cable Productions".
צ'ארלס רובן, מפיק הסרט המקורי, שימש כאחד מהמפיקים בפועל של הסדרה.
הסדרה עלתה לשידור לראשונה ב-16 בינואר 2015, עם עונה ראשונה בת 13 פרקים שקיבלה ביקורות מעורבות.
היא הסתיימה לאחר ארבע עונות, ב-6 ביולי 2018. החל מעונתה השנייה, זכתה הסדרה לביקורות חיוביות ועקביות יותר.
הסדרה זכתה בשני פרסים על צילום – אחד מהאגודה האמריקאית לצלמים והשני מהאגודה הקנדית – והייתה מועמדת לארבעה פרסים נוספים.
בשנת 2043, שורד בשם ג'יימס קול (ארון סטנפורד) מגויס על ידי קבוצת מדענים בפרויקט "ספלינטר", בראשות הפיזיקאית קתרינה ג'ונס (ברברה סוקובה), במטרה לשוב בזמן אל שנת 2015 ולמנוע את הפצתו של וירוס קטלני בידי ארגון מסתורי המכונה "צבא 12 הקופים".
בקו הזמן המקורי של קול, הווירוס – שכונה "קלווירוס" – גרם למגפה עולמית שהביאה למותם של שבעה מיליארד בני אדם בשנת 2017, והתפתחויותיו המוטציוניות מאיימות על עצם המשך קיומה של האנושות.
בשנת 2015, פוגש קול את ד"ר קסנדרה "קאסי" ריילי (אמנדה שול), וירולוגית מבריקה שנעזרת בו בחקירת התפרצות המגפה.
השניים נאלצים לשתף פעולה לאחר שקתרינה ג'ונס מוצאת בעתיד הקלטה של קאסי מהתקופה שלאחר ההתפרצות, שבה מוזכר שמו של קול – דבר שמוביל לבחירתו למשימה.
במהלך משימתו פוגש קול גם את ג'ניפר גוינס (אמילי המפשייר), מתמטיקאית מבריקה אך בלתי יציבה נפשית, שאת אביה הוטל עליו לחסל; את ארון מרקר (נואה בין), בן זוגה לשעבר של קאסי; ואת אנשי "צבא 12 הקופים", בהם הדמות המאיימת "האיש החיוור" (טום נונאן) ואוליביה (אליסן דאון).
בעתיד, נדרש קול להתמודד גם עם חברו הטוב ביותר, חוזה ראמזי (קירק אסוודו), ועם תיאודור "דיקון" (טוד סטשוויק), מנהיג כנופיה אכזרית של שורדים ממנה נמלטו קול וראמזי בעבר.
קול וקאסי יוצאים לחשוף את זהותו של מנהיג "צבא 12 הקופים" – דמות מסתורית הידועה רק בכינוי "העד" – שנראה כי הוא מקדים אותם תמיד בצעד אחד.
ארון סטנפורד – ג'יימס קול, שורד מהעתיד שנשלח אחורה בזמן במטרה למנוע את התפרצות המגפה ולכפר על עברו.
אמנדה שול – ד"ר קסנדרה "קאסי" ריילי, וירולוגית שמשאירה מסר על מקור המגפה, שמתגלה בעתיד על ידי מדענים.
קירק אסוודו – חוזה ראמזי , חברו הטוב ביותר של קול.
נואה בין – ארון מרקר , בן זוגה לשעבר של קאסי ובעל קשרים פוליטיים.
טוד סטשוויק – תיאודור "דיקון" , מנהיג קבוצה אכזרית של שורדים המכונה "West VII".
אמילי המפשייר – ג'ניפר גוינס , בתו של לילנד גוינס וגאונה מתמטית שנפגשת עם קול במחלקה פסיכיאטרית.
ברברה סוקובה – ד"ר קתרינה ג'ונס (לבית ורנר) , ממציאת מכונת הזמן והמפעילה הראשית שלה.
טום נונאן – "האיש הגבוה", מכונה גם "האיש החיוור".
דמות מרכזית ב"צבא 12 הקופים".
רומינה ד'אוגו – מקס , שורדת מקבוצת "West VII" ואהובתו לשעבר של קול.
דמור בארנס – מרקוס ויטלי, אחד מחיילי צבא ארצות הברית האחרונים ששרדו.
רמון דה אוקמפו – אוליבר פיטרס , חוקר רפואי בחברת "מרקרידג' גרופ".
אליסן דאון – אוליביה קירשנר, הידועה גם בתור "האישה המרשימה".
איימי סלואן – אלנה , אם בנו של ראמזי.
אנדרו גיליס – ג'וליאן אדלר, מדען בפרויקט ספלינטר.
מייקל הוגאן – דייוויד אקלנד , מדען כריזמטי ואינטליגנטי מהעתיד, בן זוגה של ג'ונס במציאות אלטרנטיבית.
סקוטי תומפסון – "מנטיס" , נוסעת בזמן קרת-רוח ואכזרית, אמם של "האיש החיוור" ואוליביה.
ג'יי קארנס – רוברט גייל , סוכן FBI משנות ה-40 של המאה ה-20, החושד שקול אינו שייך לזמנו.
ברוק ויליאמס – האנה ג'ונס , המכונה "צייט", בתם הביולוגית של קתרינה ואליוט ג'ונס, שמותה היווה את המניע האישי של ג'ונס לפיתוח מסע בזמן.
מרי פרו – ד"ר לסקי, מדענית בפרויקט ספלינטר.
האנה ואדינגהאם – מגדלנה , חברה ב"צבא 12 הקופים" האחראית להגנת "העד", ונחשבת לאכזרית ויעילה במיוחד.
פארן טאהיר – מליק , פעיל מסור ואימתני ב"צבא 12 הקופים".
ג'יימס קליס – אתן קול , בנם של קול וריילי, שגודל על ידי "צבא 12 הקופים" במטרה להפוך למנהיגם – "העד".
ג'וליאן ריצ'ינגס – יועץ של אוליביה .
אביגייל הארדינגהם – אמה/מריון וודס , בתה של אוליביה.
טרי מטאלס וטרוויס פיקט, שכתבו יחד את הסדרות "ניקיטה" ו"טרה נובה", כתבו תסריט מקורי לפרק פיילוט בשם "Splinter", שהתבסס על מסע בזמן.
לבסוף, התסריט הגיע למשרדי חברת "Atlas Entertainment", שהפיקה את הסרט "12 קופים" והייתה מעוניינת זמן רב בהפקת עיבוד טלוויזיוני לסרט.
לאחר דיונים, הגיעו מטאלס ופיקט להסכמה עם "Atlas" על התאמת Splinter לגרסה טלוויזיונית של "12 קופים".
לדברי מטאלס, מרבית תכניו של התסריט שונו, למעט מספר רכיבים מרכזיים: מבנה העלילה הכללי שבמרכזו ניסיון למנוע פעולה כלשהי בעבר, השעון שמופיע בשתי נקודות זמן שונות, השימוש במונח "ספלינטרינג" עבור מסע בזמן, ודמות נשית ראשית בשם "קאסי".
ב-22 ביולי 2013 חשף ה"הוליווד ריפורטר" כי ערוץ "Syfy" מפתח גרסה טלוויזיונית של "12 קופים", שתתחיל כפיילוט באורך 90 דקות שישמש כבסיס להזמנת סדרה מלאה, בדומה לאופן שבו פותחה "בטלסטאר גלקטיקה".
את רעיון הפיילוט, שעתידים היו לכתוב מטאלס ופיקט, הגישו נציגי "Atlas Entertainment" – צ'ארלס רובן וריצ'רד סאקל – לרשת "Syfy"; רובן היה אחד ממפיקי הסרט המקורי.
עוד נמסר כי הבמאי ג'ון קסר אמור לביים את הפיילוט.
חודש לאחר מכן, דווח כי "Syfy" אישרה הפקת פיילוט באורך שעה, בהפקתם של רובן וסאקל, וכי הצילומים נקבעו לתחילת נובמבר.
מאחר שהפרויקט הוגדר כ"תלוי ליהוק", ההפקה לא יכלה להתחיל עד שלוהקו דמויותיהם הראשיות של קול וגוינס.
ב-4 באפריל 2014 אישרה "Syfy" את הפקת העונה הראשונה, שהורכבה מ-13 פרקים – כולל הפיילוט שצולם כבר בשנת 2013. הפיילוט בוים והופק בפועל על ידי ג'פרי ריינר; מטאלס ופיקט, שכתבו את הפרק, מונו כמפיקים-שותפים לעונה, ונטלי צ'יידז שימשה כשואוראנרית.
צ'יידז ייחסה את ניסיונה בכתיבה לעונה הראשונה של "גיבורים" ולשתי עונותיה של "שליחות קטלנית: יומני שרה קונור" – שתיהן סדרות מדע בדיוני עם קווי עלילה העוסקים במסע בזמן – כגורם מרכזי שהכשיר אותה לקראת תפקיד זה.
מטאלס תיאר את הסדרה כ"עיבוד מחודש מלא" ולא רק כרימייק, וציין כי קיבל השראה מהסרט "לופר" ביצירת האפקטים הוויזואליים של המסע בזמן.
למעשה, על פי דבריו, הסיפור של הסרט תואם למעשה את המערכה הראשונה של הפיילוט, ולאחר מכן ממשיכה הסדרה בקו עלילה מקורי – אם כי היא ממשיכה לשלב מחוות לסרט ולמקורו, "המזח".
מדלין סטו, שגילמה את דמותה של קאסי בסרט המקורי, קריינה את פתיחת פרק הבכורה של העונה השנייה והופיעה בפרק הסיום שלה.
שני הבדלים עיקריים בין הסדרה לסרט הם שהגרסה הטלוויזיונית מאפשרת לשינויים בעבר להשפיע על העתיד, וכי "צבא 12 הקופים" הוא ארגון ממשי ולא הרינג אדום.
יוצרי הסדרה תכננו מראש עלילה שתתחלק לשלוש עונות, אך ציינו כי הסדרה עשויה להתמשך מעבר לכך.
במהלך העונה השנייה, הבהירו היוצרים כי דרושות ארבע עונות על מנת להשלים את הסיפור במלואו.
לדבריהם, סיום הסדרה היה ידוע להם כבר בתחילת הדרך.
מטאלס אמר: צ'יידז הוסיפה שהסיום "נועד להשלים את הסדרה בצורה מעגלית".
הסדרה עלתה לשידור ב-16 בינואר 2015, וחודשה לעונה שנייה ב-12 במרץ 2015, שעלתה לשידור ב-18 באפריל 2016. מטאלס ופיקט, שבחרו בצ'יידז לשמש כשואוראנרית לעונה הראשונה בשל ניסיונה, החליפו אותה בעונה השנייה לאחר שפרשה לעמוד בראש סדרה משלה.
צ'יידז קיבלה קרדיט כיועצת בעונה זו.
העונה השלישית הוכרזה ב-29 ביוני 2016, ועלתה לשידור לראשונה ב-19 במאי 2017. הפרק הראשון בעונה זו סימן את הופעת בכורתו של מטאלס כבמאי.
פיקט עזב את תפקידו כמפיק בפועל והמשיך לשמש כיועץ בלבד, בעוד מטאלס נותר שואוראנר יחיד.
עם זאת, פיקט כתב את סיפור הפרק הרביעי של העונה, "Brothers", והשתתף בכתיבת התסריט.
בשונה מצורת שידור הסדרה עד לעונה זו, "Syfy" שידרה את כל פרקי העונה השלישית בשלושה ערבים רצופים.
העונה הרביעית והאחרונה הוכרזה ב-16 במרץ 2017, וכללה 11 פרקים שעלו לשידור ב-15 ביוני 2018, והסתיימו ב-6 ביולי 2018.
פרק הפיילוט של הסדרה צולם בדטרויט.
החל מהפרק השני, רוב הצילומים לסדרה התקיימו בטורונטו, הן בלוקיישנים ברחבי העיר והן באולפני "Cinespace Film Studios", שם נבנו סטים קבועים כמו החדר שבו ממוקמת מכונת הזמן.
צילומים נוספים לעונה הראשונה נערכו גם ברפובליקת מקדוניה הצפונית, ששימשה כתפאורה לצ'צ'ניה, וברפובליקה הדומיניקנית, ששימשה כתפאורה להאיטי.
במהלך העונה השנייה, התקיימו צילומים בבודפשט שנמשכו כעשרה ימים.
בעונה השלישית התקיימו צילומים בפראג שנמשכו כשלושה שבועות.
מטרת המעבר לאירופה הייתה להיעזר באווירה השונה ובארכיטקטורה העתיקה במטרה לייצג תקופות כמו שנות ה-50 של המאה ה-20. ההפקה שבה לצלם בפראג גם עבור העונה הרביעית.
הסטים הקבועים של הסדרה שונו תכופות על מנת לשקף גרסאות ישנות וחדשות של אותם אתרים – וכן שינויים באותם אתרים שנגרמו בעקבות מסעות בזמן של הדמויות.
טוד מק'מאלן שימש כצלם הראשי של פרק הפיילוט, אך עם הזמנת הסדרה לעונה מלאה, הוחלף בתפקיד על ידי דייוויד גרין.
לאחר שצילם את חמשת הפרקים הראשונים, פנה גרין להפקה וביקש לצרף צלם נוסף, על מנת שיוכלו להחליף ביניהם.
טיקו פולאקאקיס הצטרף וצילם שלושה פרקים בעונה הראשונה.
בעונה השנייה הצטרף הצלם השלישי – בוריס מויסובסקי – שהפך לשותפו הקבוע של גרין לצילומים עד לסיום הסדרה.
על מנת למקסם את ימי הצילום, נעשה שימוש בשתי יחידות צילום שפעלו במקביל, דבר שגרם לכך שפרקים רבים כללו עבודה של שני צלמים – גרין ומויסובסקי יחד.
מויסובסקי תיאר את שיתוף הפעולה ביניהם כך:
מבחינה סגנונית, הסצנות המתרחשות בקו הזמן העתידי צולמו בפלטת צבעים קרירה של גוני כחול וירוק, תוך שימוש בעשן ואווירה סמיכה במטרה לבדל אותן מהסצנות המתרחשות בהווה, שם נעשה שימוש רחב יותר בטווח צבעים מגוון.
גרין בחר שלא לאמץ את הסגנון הוויזואלי של הסרט המקורי, בטענה שהסדרה מספרת סיפור שונה.
לעומת זאת, הוא ציין כי ההשפעה הסגנונית המרכזית בעיצוב מראה הסדרה בעונתה הראשונה הייתה הסרט "ילדי האדם", ממנו שאב השראה במיוחד בעיצוב העתיד.
הצילומים לסדרה בוצעו באופן דיגיטלי באיכות 1080p.
בעונה הראשונה נעשה שימוש במצלמת Arri Alexa Classic EV.
החל מהעונה השנייה, התקיימו הצילומים במצלמת Alexa Mini.
העדשות ששימשו בעונות הראשונות היו מדגם Cooke 5/i ו־S4, ובהמשך גם Leica Summilux-C.
גרין ציין כי נעשה גם שימוש בעדשות Panavision Primo.
בעונה השלישית נעשה שימוש ב-MoVi – מייצב מצלמה ייחודי, ובסצנה שבה קול פוגש את עצמו בעתיד – נעשה שימוש במערכת Motion Control מסוג Technodolly.
אגודת הצלמים האמריקאית (ASC) העניקה לסדרה פרס אחד ומועמדויות לשני פרסים נוספים בקטגוריות הישגים בצילום טלוויזיוני.
גם אגודת הצלמים הקנדית הכירה במצוינות הצילום של הסדרה, והעניקה לה פרס אחד ומועמדות נוספת בקטגוריית צילום לסדרת טלוויזיה.
בעונתה הראשונה של הסדרה, הופקו האפקטים החזותיים של הסדרה על ידי חברת "Stargate Studios".
עבודת האפקטים כללה, בין היתר, את אפקט "הפיצול" המשמש למסע בזמן, הציורים של מאט המציגים את קו הזמן הפוסט־אפוקליפטי, ושיפור של התפאורות.
החל מהעונה השנייה, חברת "Folks VFX" נטלה על עצמה את הפקת האפקטים החזותיים.
לדברי סבסטיאן ברז'רון, מייסד החברה והמפקח על האפקטים, כל פרק כלל בממוצע בין 60 ל-75 שוטים עם אפקטים חזותיים, אך המספרים נעים בין 30 ל-125 שוטים לפרק.
לדבריו, עיקר העבודה היה ביצירת "סביבות בלתי נראות", אך כלל גם סביבות עתידניות, ערים עתידיות מורכבות, עיר נודדת בזמן, שיבוט של דמויות הנפגשות עם עצמן בעבר, הרס, פיצוצים, חלקיקים ואפקטים מגוונים.
כמו כן, ציין כי היו סצנות בהן הזמן "קופא", ודמות אחת ממשיכה לנוע בתוך הסצנה.
טרבור רבין ועוזרו הוותיק, פול לינפורד, הלחינו את הפסקול של שתי העונות הראשונות של הסדרה.
חברת "Varèse Sarabande" הוציאה את פסקול העונה הראשונה – הכולל 23 רצועות – במהדורה דיגיטלית ועל גבי תקליטור, ב-31 ביולי 2015. רבין תיאר את הפסקול כ"פסקול היברידי המשלב צלילים אתניים, תזמורת ואלקטרוניקה, עם בסיס מלודי חזק".
נעימת הנושא של הסרט המקורי – עיבוד של "Suite Punta del Este" מאת אסטור פיאצולה שבוצע על ידי פול בקמסטר – מושמעת בפרק התשיעי של העונה השנייה, "Hyena".
רבין ולינפורד לא חזרו לעונות המאוחרות.
את המוזיקה למספר פרקים ראשונים בעונה השלישית הלחין ברייס ג'ייקובס.
המלחין סטיבן ברטון הלחין מוזיקה נוספת לפרקים אלה, ובהמשך לקח על עצמו את ההלחנה של שאר פרקי העונה וכן של העונה הרביעית.
פסקול העונה השלישית הופץ על ידי "Varèse Sarabande" ב-15 בדצמבר 2017 בתקליטור, ובהמשך גם במהדורה דיגיטלית, וכלל 27 רצועות.
פסקול העונה הרביעית הופץ במהדורה דיגיטלית ב-15 ביוני 2018 על ידי חברת "Lakeshore Records", וכלל 31 רצועות מאת סטיבן ברטון.
ערוץ Syfy UK רכש את זכויות השידור האזוריות של הסדרה, שעלתה לשידור בבריטניה ב-27 בפברואר 2015. העונה השנייה עלתה לשידור ב-27 באפריל 2016, והעונה השלישית ב-26 במאי 2017. ערוץ Syfy UK בחר שלא לרכוש את העונה הרביעית והאחרונה של הסדרה.
חברת Universal Pictures Home Entertainment הוציאה את העונה הראשונה של הסדרה בפורמטי DVD ובלו-ריי ב-19 בינואר 2016, ואת העונה השנייה ב-17 בינואר 2017. בין התוספות שנכללו בדיסקים של שתי העונות הראשונות ניתן למצוא פרקי רשת, סצנות שנמחקו ופספוסים מצולמים.
העונות השלישית והרביעית יצאו פורמט בלו-ריי ב-14 באוגוסט 2018. בשונה מהעונות הקודמות, דיסקים אלו מיוצרים לפי דרישה, אינם כוללים כתוביות, והתוספות היחידות הם קדימונים לעונות וסצנות שנמחקו.
באוסטרליה, חברת Via Vision Entertainment הוציאה את העונה השלישית בפורמטי DVD ובלו-ריי ב-23 במאי 2018 ואת העונה הרביעית ב-2 בינואר 2019. שתי ההוצאות האוסטרליות אינן כוללות כתוביות, כאשר סט העונה השלישית אף אינו כולל תוספות כלשהן.
כל ארבע העונות זמינות לרכישה דיגיטלית דרך "פריים וידאו" ו-iTunes.
תגובת המבקרים לעונתה הראשונה של הסדרה הייתה מעורבת.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" קיבלה העונה את הציון 60%, עם דירוג ממוצע של 6 מתוך 10 בהתבסס על 42 ביקורות.
בקונצנזוס המבקרים של האתר נכתב: באתר "Metacritic", שמחשב ממוצע משוקלל, קיבלה העונה ציון של 57/100 בהתבסס על 25 ביקורות, דבר המלמד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
כריסטין סגרס נתנה לעונה ציון של 8.8 מתוך 10 באתר IGN וכתבה: לקראת סיום העונה הראשונה, התקבלו הפרקים המאוחרים יותר בחיוב גדול יותר.
פרק הסיום של העונה, "Arms of Mine", זכה לשבחים רבים, כולל ציון 9.4 מתוך 10 באתר IGN וציון 4.5 מתוך 5 באתר Den of Geek.
גם הפרק השנים־עשר, "Paradox", זכה לביקורות מהללות, כולל ציון 9.3 מתוך 10 ב־IGN ודירוג A− מהאתר The A.V.
העונה השנייה התקבלה באהדה רבה יותר.
באתר "Rotten Tomatoes" נאספו 12 ביקורות, והיא קיבלה את הציון 92%, עם דירוג ממוצע של 8.1 מתוך 10. בקונצנזוס המבקרים של האתר נכתב: סגרס העניקה לעונה זו ציון של 9.0 מתוך 10 וכתבה ב־IGN: הפרקים "Lullaby" ו־"Memory of Tomorrow" נחשבים בעיני רבים לשיאי העונה.
"Lullaby" זכה לציון של 9.4 מתוך 10 ב־IGN ודירוג מושלם של 5 מתוך 5 ב־Den of Geek.
בעונה השלישית, אסף "Rotten Tomatoes" עשר ביקורות חיוביות, ופרסם את הציון 100%, עם דירוג ממוצע של 9.1 מתוך 10. בקונצנזוס המבקרים של האתר נכתב:
גם העונה הרביעית זכתה לציון 100% באתר "Rotten Tomatoes", בהתבסס על 12 ביקורות חיוביות, עם דירוג ממוצע של 9.3 מתוך 10. בקונצנזוס המבקרים של האתר נכתב:
הם אף זוכים לקרדיט בכתוביות הפתיחה והסיום של כל פרק על תרומתם ליצירה המקורית.
השחקנית מדלין סטו, שגילמה את דמותה של קאסי בסרט המקורי, הביעה תמיכה ביצירת הסדרה לאחר שצפתה בפרק הפיילוט, והעריכה את ההבדלים בין דמותה המקורית לבין הגרסה המחודשת שגולמה על ידי אמנדה שול.
בהמשך אף השתתפה בעונה השנייה של הסדרה בתפקיד קטן אך חשוב.
12 שעות באוקטובר הוא סרט דרמה ישראלי-אמריקאי, המבוסס על סיפורים אמיתיים שאירעו במתקפת הטרור של חמאס בשבעה באוקטובר 2023.
הסרט הוא הפקה משותפת של גורמים אמריקאיים וישראלים.
המפיקים הם יואב גרוס ודני איי והתסריט נכתב על ידי קוסטה קונדילופולוס.
באוקטובר 2024 הודיעה חברת ההפצה וההפקה הבינלאומית סרטי ליונסגייט כי רכשה זכויות הפצה בלעדיות לסרט שנכתב בהשראת אירועי השבעה באוקטובר.
בינואר 2025 פורסם שהבמאי והשחקן הישראלי-אמריקאי דני איי נמצא בעיצומן של העבודה על סרט דרמה בשם "12 שעות באוקטובר", אשר מציג סיפורים שונים של אנשים במהלך השבת השחורה.
עלילת הסרט מתרחשת בטווח השעות 6:29 עד 18:29 של השבת השחורה, אך אינו נשען ישירות על סיפורים אמיתיים מסוימים.
העלילה מוצגת מארבע זוויות שונות של:
אמא מקיבוץ באזור עוטף עזה
נוסדה במינכן מבשלת הבירה אוגוסטינר
ג'ון ויקליף, כומר אנגלי מנושאי דגל המהפכה הדתית שמרדה בכנסייה הקתולית (נפטר ב-1382).
בולגרים מובסים בקרב וולבוז'ד על ידי הסרבים.
חלקים מבולגריה עוברים לשלטון סרבי.
הונגרים מובסים בקרב פוסאדה על ידי הוולאכים.
פטר פארלר – אדריכל צ'כי-גרמני (נפטר ב-1399)
עמנואל הרומי – משורר יהודי-איטלקי.
מקסימוס פלנודס – ידען ביזנטי.
1331 היא שנה פלינדרומית, היחידה במאה ה-14. השנה הפלינדרומית הקודמת לה היא 1221, והבאה אחריה היא 1441.
קולוצ'ין סלוטתי – פוליטיקאי איטלקי בזמן הרנסאנס בפירנצה.
מאי – התפרצות המוות השחור באירלנד.
היה מראשוני הנומינליזם, ויש המחשיבים אותו כאבי האפיסטמולוגיה המודרנית והפילוסופיה המודרנית ככלל.
מלחמת מאה השנים - לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תומך באנגלים.
פיליפ השישי, מלך צרפת, מתחיל התקפה בצפון-מערב צרפת ותוקף את פורטסמות' מהים.
ניקומדיה נכבשת על ידי האימפריה העות'מאנית.
סיום בניית כנסיית פררי - אחד הכנסיות החשובות בוונציה.
חידוש מלחמת מאה השנים - פלישת אנגליה לצרפת.
יהודה קראסוס - קרטוגרף קטלאני-יהודי, (נפטר ב-1427?)
מנואל השני, (נפטר ב-1425), קיסר האימפריה הביזנטית
הולנד, זיילנד ו-חינאוט (חלק של בלגיה), עוברים להיות חלק של האימפריה הרומית הקדושה.
סיום בניית קתדרלת יורק בצפון אנגליה.
נרבה, אסטוניה, מקבלת זכויות עיר.
סיום בניית קתדרלת נוטרדאם (פריז).
הקמת Corpus Christi College באוניברסיטת קיימברידג'
צבא עות'מאני חוצה את בוספורוס ופולש לאירופה
ויטאוטס הגדול, (נפטר ב-1430) דוכס ליטא.
מאתיאס מאראס, ארכיטקט צרפתי בונה את קתדרלת ויטוס הקדוש בפראג.
הקמת אימפריה וייאנגרה בדרום הודו.
אלברכט הראשון, דוכס בוואריה (נפטר ב-1404)
גרגוריוס האחד עשר, אפיפיור (נפטר ב-1378).
אינוקנטיוס השביעי, אפיפיור (נפטר ב-1406).
אוכלוסיית אירופה כוללת כ-74 מיליון איש.
ניצחון של הצבא המשותף של קסטיליה ופורטוגל על ממלכת גרנדה בקרב ריו סלדו.
הקמת Pembroke College באוניברסיטת קיימברידג'.
דנים מוכרים את צפון-אסטוניה להמסדר הטבטוני.
פיליפ הראשון, דוכס בורגונדיה, (נפטר ב-1361).
ג'ון הראשון, דוכס לוטרינגיה, (נפטר ב-1390).
הקמת The Queen's College באוניברסיטת אוקספורד.
פטררקה מקבל תואר לאוריאט, פעם ראשונה מאז רומה עתיקה.
תחילת מלחמת "ירושת ברטן" על השליטה בדוכסות ברטאן כחלק של מלחמת מאה השנים.
אוזבג חן, חן של אורדת הזהב.
גדימינאס, דוכס גדול של ליטא
מרד בר כוכבא: יוליוס סוורוס, מושל פרובינקיית בריטניה, נשלח אל יהודה (שבשנת 136 שונה שמה לסוריה פלשתינה) כדי לדכא את המרד.
מורדים יהודים בהובלת שמעון בר כוכבא ורבי אלעזר המודעי ניתקו את קווי האספקה החיוניים של הרומיים לארץ ישראל, ולמרות תגבורת רומאית מסוריה וממצרים, הם הקימו מדינה עצמאית ביהודה.
סיום כהונת "אמדאו - 5 " לבית סבויה.
תחילת כהונת " אמדאו - 6" לבית סבויה.
ג'פרי צ'וסר - סופר ומשורר אנגלי, פילוסוף, פקיד ודיפלומט, (נפטר ב-1400).
ליטא הופכת את וילנה לעיר בירתה.
המגדלור באלכסנדריה נהרס עקב סדרת רעידות אדמה.
סיום סדרת מלחמות שנמשכו כ-50 שנים בין הממלוכים לבין השושלת האילח'אנית המונגולית השולטת באיראן.
7 בינואר - אפונסו הרביעי מוכתר למלך פורטוגל
מלחמת הדלי מתרחשת בין הערים מודנה ובולוניה
פרנצ'סקו לאנדיני משורר, מלחין וזמר איטלקי (מת ב-1397).
ניקול אורזם - פילוסוף צרפתי.
אורהן הראשון מקבל את המנהיגות של האימפריה העות'מאנית מעות'מאן הראשון.
מקום מושבו של ראש הכנסייה הרוסית ארכיבישוף מטרופוליטני עובר מקייב למוסקבה.
לאיוש הראשון מלך הונגריה (מת ב-1382).
עות'מאן הראשון מייסד האימפריה העות'מאנית (נולד ב-1258)
10 - 11 בנובמבר: קרב דופלין מור, בין הקרבות החשובים במלחמת העצמאות של סקוטלנד.
ויליאם לנגלנד, (נולד ב-1400) משורר אנגלי.
אנדרוניקוס השני, אימפרטור ביזנטי (נולד ב-1282)
בנדיקטוס השנים עשר מתחיל לתקן את הנזירים ציסטרסיאניים.
לאחר מותו של אבו סאיד נפסקת השושלת האילח'אנית.