tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
2012 תערוכות: "קולות האדמה", מוזיאון וילפריד ישראל, הזורע • האמבטיה של שטרייכמן : עבודות קרמיקה של צייר, מוזיאון אשדוד לאמנות, אשדוד [קטלוג] | פרסים: מרסל קליין זוכה בפרס מוד פרידלנד לאמנות קרמית (חולק לראשונה) • טליה טוקטלי ושלומית באומן זוכות בפרס העיצוב מטעם משרד המדע התרבות והספורט
2013 פרסים: מיה מוצ'בסקי פרנס זוכה בפרס אנדי | תערוכות: מיה מוצ'בסקי פרנס: קרוב לקיר", מוזיאון תל אביב לאמנות [קטלוג]
2014 ערן ארליך נבחר לראש המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל | תערוכות: "ראקו / מקריות מכוונת", מוזיאון וילפריד ישראל, הזורע • הנערה והכד: דימוי מקומי ורב-תרבותי, מוזיאון ארץ-ישראל | פרסים: יעל עצמוני זוכה בפרס מוד פרידלנד לאמנות קרמית
2015 תערוכות: רינה קמחי - בין חימר לחרס, משכן לאמנות עין חרוד [קטלוג] • נעמן פורצלן ותעשיית ייצור החרסינה, מוזיאון העיר, חיפה • פורצלן: הזהב הלבן של אירופה, מוזיאון העיר, חיפה • "החומר הלבן: פיסול עכשווי בפורצלן", מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, הזורע [קטלוג] • מאיזניק לירושלים, יד ל.א.
מאיר, המוזיאון לאמנות האסלם, ירושלים • הקסם שביצירה הקרמית: קרמיקה אומנותית - אמנון ישראלי ותלמידים, מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן אשדות יעקב מאוחד [קטלוג]
2016 פרסים: עירית אבא זוכה בפרס העיצוב מטעם משרד המדע התרבות והספורט | תערוכות: "זהות, מקום – אוסף עיצוב קרמי של הכנסת", הכנסת, ירושלים
2017 אגודת אמני קרמיקה חונכת חלל תצוגה ומשרדים עצמאיים בתל אביב-יפו
2018 תערוכת 20 שנה לגלריה פריסקופ
פרס מוד פרידלנד לאמנות קרמית
2014 - מרסל קליין (ציון לשבח: טליה טוקטלי, יעל עצמוני)
2016 - יעל עצמוני (ציון לשבח: טליה טוקטלי, אפרת אייל; ציון הוקרה: רינה קמחי)
2018 - אבנר זינגר (ציון לשבח: ענת בראל, דורי שכטר זינגר)
2020 - טליה טוקטלי (ציון לשבח: שמאי גיבש, ענבר פרים)
1993 טלה זיו (פרס משרד החינוך והתרבות)
1996 רינה קמחי, טליה טוקטלי (פרס עידוד היצירה)
2003 הדס רוזנברג-ניר (פרס העיצוב מטעם משרד התרבות והספורט)
2004 דניאלה יניב ריכטר (פרס העיצוב מטעם משרד התרבות והספורט)
2012 שלומית באומן, טליה טוקטלי (פרס העיצוב מטעם משרד התרבות והספורט)
2013 ורדה יתום (פרס העיצוב מטעם משרד התרבות והספורט)
2015 עירית אבא (פרס העיצוב מטעם משרד התרבות והספורט)
2016 הדס רוזנברג-ניר (פרס העיצוב מטעם משרד התרבות והספורט)
נפת קרמונה (באיטלקית: Provincia di Cremona) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה.
בירתה של הנפה בעיר קרמונה.
נפת קרמונה גובלת ב נפת ברגמו וב נפת ברשה בצפון.
.במזרח היא גובלת בנפת מנטובה .
בדרום היא גובלת בנפת פארמה ובנפת פיאצ'נצה .במערב היא גובלת בנפת לודי ובנפת מילאנו.
נהרות בנפת קרמונה הם: נהר אוליו באורך כ-280 קילומטרים, נהר סריו (איטלקית Serio) שאורך כ-124 קילומטרים, נהר מלה (איטלקית Mella) באורך כ-96 קילומטרים, נהר אדה (איטלקית Adda) שאורך כ-313 קילומטרים ונהר הטורמו (איטלקית Tormo) באורך כ-34 קילומטרים.
הנהר אדה הוא נהר בנפת ברגמו שבמחוז לומברדיה שבצפון איטליה, ואחד מיובליו השמאליים של הפו.
אורכו של הנהר הוא 313 ק"מ והוא הראשון באורכו בין יובליו של הפו.
בדרכו הוא חוצה 8 נפות בצפון איטליה - נפת סונדריו, נפת קומו ונפת לקו נפת ברגמו, נפת מילאנו ונפת מונצה-בריאנצה נפת קרמונה, נפת לודי.
אוליו הוא נהר בנפת ברגמו והשני מיובליו השמאליים של הפו.
נהר הפּוֹ שאורכו 652 ק"מ, הוא הנהר הארוך ביותר בנפת ברגמו ונשפך אל הים האדריאטי.
נהרות נפת קרמונה אורך (ק"מ) תמונות הנהר אוליו באיטלקית: Oglio 280 הנהר סריו באיטלקית: Serio 124 הנהר מלה באיטלקית: Mella 96 הנהר אדה באיטלקית: Adda 313 הנהר טורמו באיטלקית: Tormo 34
קרמילה היא סדרת רשת קנדית, המהווה עיבוד מודרני של הנובלה הגותית בעלת אותו השם מאת הסופר האירי ג'.
שרידן לה פאנו, שפורסמה ב-1871. הסדרה התחילה את שידוריה ב-19 באוגוסט 2014, בערוץ היוטיוב של המגזין הקנדי 'ורבגירל' (שמיתג את עצמו מחדש כ-"KindaTV" בינואר 2016), והיא מופקת על ידי המותג U של קוטקס.
הסדרה מתרחשת באוניברסיטת סיילס הבדיונית שבשטיריה, אוסטריה, ומסופרת באמצעות ולוגים (בלוג וידאו, vlog) מנקודת המבט של לורה, סטודנטית שנה א', שמתמודדת עם ההעלמות הפתאומית של שותפתה לחדר, כאשר מוקצת לה שותפה חדשה ומסתורית בשם קרמילה.
הסדרה היא חוויית מדיה דיגיטלית מרובת פלטפורמות, עם אמצעי תקשורת רבים באתרי מדיה חברתית, בהם המעריצים יכולים לעקוב אחרי הדמויות כשהן לא על המסך.
עם מעל ל-10 מיליון צפיות, העונה הראשונה כוללת 36 פרקים שאורכם בין 3 ל-7 דקות, וכמו כן פרק מיוחד לחג המולד.
ב-9 בדצמבר 2014, הסדרה חודשה לעונה שנייה שעלתה לאוויר ב-2 ביוני 2015, וגם היא כללה 36 פרקים.
עונה מקוצרת בעלת 12 פרקים בשם "Season Zero" עלתה ב-22 באוקטובר 2015 והסתיימה ב-24 באוקטובר 2015. נכון לינואר 2016, קרמילה נצפתה מעל ל-35 מיליון פעמים באתר יוטיוב ולה יותר מ-150,000 מעריצים מסביב לעולם.
העונה השלישית והאחרונה עלתה ליוטיוב ב-15 בספטמבר 2016.
סרט המבוסס על סדרת הרשת, בהפקת החברה הקנדית שפטסברי, יצא בסתיו 2017.
הסדרה קיבלה שבחים על צוות השחקנים הנשי ברובו ועל הייצוג הנרחב של דמויות להט"ביות.
הסדרה מוצגת כבלוג וידאו, ולוג, המשודר על ידי לורה הוליס, סטודנטית לעיתונאות בשנתה הראשונה באוניברסיטה הבדיונית סיילס שבאוסטריה.
הוולוג משודר מחדר המעונות של לורה.
השותפה לחדר של לורה, בטי, נעלמת בפתאומיות, וביום שלמחרת מוקצת לה שותפה חדשה - קרמילה קרנשטיין שאותה היא מכנה "מהורהרת".
לורה לוקחת על עצמה לחקור את התעלומה, ומגלה שבאוניברסיטה קיימת היסטוריה של העלמות של בנות.
עם התקדמות העונה, קרמילה נחשפת כערפדית שתחת פיקודה של אמה - דיקנית הסטודנטים באוניברסיטה - נאלצת לספק לה קורבנות זה מאות שנים.
העונה עוקבת אחרי החקירה של לורה ומערכת היחסים שלה עם קרמילה הופכת מעוינת לרומנטית במהלך הסדרה.
בסוף העונה, קרמילה, שהופכת לחתול שחור, נלחמת באמה הערפדית - דיקנית הסטודנטים באוניברסיטה - ומצילה את לורה ואת חבריה.
בין סוף העונה הראשונה ולפני השנייה, אלן סימפסון, אחד מיוצרי הסדרה, פרסם תוכן נוסף.
משתמשי הדמויות באתר טוויטר הוסיפו לספר את מפגשיהם עם סכנות על-טבעיות בעודן מנסות לברוח מהקמפוס.
העונה השנייה מתחילה עם חזרתן של הדמויות לאוניברסיטת סיילס.
העונה מציגה תפאורה חדשה: לורה משדרת את הוולוג ממגוריה הקודמים של הדיקנית באוניברסיטה.
לורה מחליטה לחקור את הרצח של מספר מחברי צוות העיתון.
התחרשויות מוזרות אחרות בשטח המכללה מושכות את תשומת לבה של אחותה של קרמילה–ערפדית רבת כוח–וחברת הנאמנים של סיילס.
מטסקה "מטי" בלמונד (סופיה ווקר), אחותה המאמצת של קרמילה, ויו"ר חבר הנאמנים של סיילס.
קלארק), צאצא של צייד ערפדים שמשפחתו נרצחה על ידי קרמילה לפני 300 שנים.
מלאניפה "מל" קאליס, חברה בארגון הסטודנטיות "אגודת הקיץ".
תיאודור "תיאו" סטרקה, חבר במועדון הגברים "זיטה אומגה מו".
בעונה השלישית לורה, קרמילה ולה-פונטיין לכודות בספרית האוניברסיטה ממנה לורה ממשיכה לשדר את הוולוג.
הספרייה, כתפאורה דינמית, היא על-טבעית ומגיבה באופנים משונים להתנהגויות של השוהות בה.
בראשית העונה, לורה וקרמילה אינן ביחד ולורה מתכחשת למאורעות העונה הקודמת.
ניכר מתח מיני בין השתיים כשלבסוף הן נכנעות לרגשותיהן ושוב הופכות לבנות זוג.
בעונה זו מופיע גם אבא של לורה שבא כדי לחלץ את בתו מאוניברסיטת סיילס, אך לורה עומדת על דעתה בפניו ונשארת עם קרמילה וחבריה.
לורה, קרמילה ולה-פונטיין מנסות להציל את פרי עליה הדיקנית השתלטה כליל.
הדיקנית בגופה של פרי מאיימת לפתוח את שער הגיהנום שיביא לדיראון עולם.
בקרב האחרון נגד הדיקנית, לה-פונטיין מאבדת עין, הדיקנית עוקרת את ליבה של לורה, אך לורה מבינה שהתשובה היא אהבה: אובדן אהוב מילא את ליבה של הדיקנית במרירות ושנאה, לכן לורה מחבקת את הדיקנית ובכך משחררת אותה מאחיזתה בפרי ובקרמילה.
כדי להשיב לחיים את לורה, קרמילה מהמרת על חייה שלה תמורת חייה של לורה עם אלת המוות, בדמותה של מטי.
היא מנחשת את התשובה לחידת האלה, ובכך זוכה בחייה שלה ובחייה של לורה.
במקביל לשידור העונה השלישית, שודרו עשרה פודקאסטים מאת מל וקירש שבעקבות אירועי העונה השנייה, נלכדו במכרה על ידי הדיקנית.
כרונולוגית, עונה אפס ממוקמת בין העונה השנייה לשלישית.
בעוד קרמילה ולורה כלואות בספרייה, הן צופות בקלטות VHS.
הקלטות מתעדות אינטראקציות בין קרמילה, פרי ומל המתרחשות קודם לתחילת העונה הראשונה, בנובמבר 2012. הן לכודות בחדר חקירות דמוי צינוק באוניברסיטת סיילס בו מאוחסנים מותגים של קוטקס לצד כלי עינוי היסטוריים.
פרי מנסה לחלץ אותן על ידי לחשים וריטואלים שונים, ללא הצלחה.
לבסוף, הדיקנית מכשפת את הנשים: היא מורה על מל לחתור להיות מנהיגה ב"אגודה הקיץ", היא מייחלת לקרמילה שתפגוש אישה, בת זוג שתאתגר אותה ועל פרי היא מצווה להצטרף אליה, לזכות בכוח רב ולעצב את העולם כרצונן.
כך הן משתחררות מן הצינוק, ודברי הדיקנית מהווים רמז מטרים והסבר למאורעות העתידיים בסדרה.
בסוף קלטת הווידאו, לורה נצפית מבקרת בצינוק כחלק מהסיור שלה באוניברסיטת סיילס, מתלהבת מהכלים בו וטוענת שהאוניברסיטה הזו תהיה מדהימה.
לורה איילין הוליס (אליס באומן, באנגלית: Elise Bauman) הגיבורה והמספרת, היא סטודנטית בת 19 באוניברסיטת סיילס אשר מתמחה בעיתונאות.
אמה מתה כשהייתה צעירה והיא גדלה עם אב מגונן, שהרחיק לכת ובילדותה רשם אותה לשיעורי קרב מגע כדי שתלמד להגן על עצמה.
למרות חזותה הנאיבית והחנונית, לורה היא אמיצה, חדורת מוטיבציה ונאמנה בלא פשרות לחבריה.
לורה צורכת תרבות פופולרית, למשל היא קראה הארי פוטר וצפתה בבאפי ציידת הערפדים ובדוקטור הו, ומקבלת השראה מדמויות נשיות היסטוריות.
בעונה הראשונה, לורה מגלה רגשות רומנטיים כלפי המתרגלת שלה בקורס ספרות אנגלית, דני, ונראה כי הרגשות הללו הדדיים, כי בהמשך דני חרדה לבטיחותה של לורה ואינה מחבבת במיוחד את קרמילה.
לורה לא מסתירה את רתיעתה הראשונית מקרמילה, ואף מכנה אותה "השותפה מהגיהנום"; אולם ככל שלורה נחשפת לעברה של קרמילה ומטיבה להכירה, לורה מתאהבת בה ובתחילת העונה השנייה הן כבר בנות זוג.
נטייתה המינית של לורה אינה מוגדרת, עד העונה השלישית בה אביה משתמש במילה 'לסבית'.
מעט מאוד ידוע על העבר שלה ועל לורה עצמה מלבד עובדות בסיסיות שמתגלות במהלך העונות.
הרוזנת מירקלה "קרמילה" וון קרנשטיין (נטשה נגובנליס, באנגלית: Natasha Negovanlis) היא השותפה החדשה של לורה.
היא נולדה בשטיריה, אוסטריה ב-1680 כמירקלה (אנגרמה לקרמילה) קרנשטיין, בת לרוזן.
קרמילה נרצחה בנשף והוקמה לתחייה כערפדית, מה שהותיר אותה בת 18 לנצח.
היא הבת ה"מאומצת" של דיקנית אוניברסיטת סיילס, ליליטה מורגן, ערפדית גם היא, אשר מאלצת אותה להביא לה נערות שאותן תציע לקורבן בפולחן שלה.
במהלך 1800, קרמילה התאהבה באחת הקורבנות של אמה, נערה בשם אל.
היא ניסתה להגן על אל מאמה, אך כשזו חשפה בפניה שקרמילה היא ערפדית, אל דחתה אותה.
קרמילה נקברה ועונתה מתחת לאדמה במשך מספר עשורים בארון דם על כך שהמרתה את פי אמה.
הפצצות במלחמת העולם הראשונה חשפו את ארון הקבורה וכך היא השתחררה.
קרמילה נמצאה בסופו של דבר על ידי אמה ונאלצה לחזור לשעבוד פיתוי הנערות.
היא הובאה למכללת סיילס והפכה לשותפת החדר של לורה הוליס, המטרה הבאה של אמה.
אולם, קרמילה נקשרה ללורה ונדרה לא לתת לאמה לפגוע בה.
קרמילה היא סטודנטית לפילוסופיה, סרקסטית, מרוחקת, מושכת וחזקה.
היותה ערפדית מקנה לה כוח ומהירות על טבעיים.
דניאל "דני" לורנס (שרון בל, באנגלית: Sharon Belle) היא סטודנטית שנה שלישית ועוזרת הוראה בספרות אנגלית באוניברסיטה.
היא חברה ב"אגודת הקיץ" באוניברסיטה ובעלת רצון עז להגן על היקרים לה.
דני היא אתלטית ומצודדת לב, והיא מראה עניין רומנטי בלורה, אשר זו מחזירה, אך עם התקדמות העונה הראשונה לורה רואה את ההגנתיות של דני כחונקת ומזכירה לה את אביה.
דני לעיתים קרובות לא מסתדרת עם קרמילה, בשל גסות הרוח וחוסר האכפתיות שלה, אבל מנסה לשים את רגשות הסלידה שלה מאחוריה בשביל לורה.
בעונה השנייה, הידידות בינה ובין לורה משוקמת והשתיים חוזרות לעבוד ביחד.
היא הופכת לנציגת הסטודנטים בחבר הנאמנים של סיילס.
היא הופכת למנודה חברתית משאר חברות האגודה ב"אגודת הקיץ" כשהיא מגינה על קירש, חבר ב"זיטה אומגה מו", ומאוחר יותר היא מאחדת כוחות עם לורה.
לה-פונטיין (קייטלין אלכסנדר, באנגלית: Kaitlyn Alexander) היא סטודנטית ג'נדרקווירית וחברתה הטובה ביותר של פרי.
כג'נדרקוויר המאתגרת בינאריות מגדרית, כלומר הבחנה בין זכר ונקבה וגבר ואישה, היא מעדיפה את כינוי הגוף "they" באנגלית (הם/ן) שאינו נושא מין דקדוקי.
מסיבה זו היא מכונה "לה-פונטיין" כשם משפחתה.
היא סטודנטית לביולוגיה ואחת מהדמויות הבודדות שלא נרתעות מההיבטים העל טבעיים והמשונים שבאוניברסיטה.
היא ידועה בהיותה דוברת אמת ובהבחנתה בפרטים משמעותיים.
במהלך העונה הראשונה היא נחטפת על ידי הדיקנית כדי להעביר מסר ללורה.
היא ופרי חברות מאז בית הספר היסודי ובמהלך הסדרה נרמזים רבדים רומנטיים לקשר ביניהן.
לולה פרי (אנני בריגס, באנגלית: Annie M.
Briggs) היא סטודנטית לגרמנית בסיילס, שותפתה של לה פונטיין, ומשמשת כאחראית הקומה במעונות בה מתגוררות לורה וקרמילה.
היא אכפתית ואימהית, ועם זאת אובססיבית לסדר וניקיון, לחוצה וכתוצאה מכך דבקה בטבעי ובנורמלי ומתכחשת לתופעות העל-טבעיות המתחוללות באוניברסיטה היא תחילה מסרבת להאמין שקרמילה היא ערפדית וממציאה סיבות שונות כדי לתרץ את ההתנהגותה של קרמילה.
היא מציינת בפרק חג המולד שהיא חוגגת את חנוכה.
במהלך העונה השנייה הדיקנית משתלטת על גופה, כדי לרגל אחר קרמילה, לורה ושאר החברים הנחלצים לעזרתן, אך היא עדיין מעמידה פנים שהיא פרי.
בעונה השלישית פרי נמוגה לחלוטין וגופה משתמש את הדיקנית בלבד, בעוד לורה, קרמילה ולה-פונטיין מנסות להציל את פרי.
ליליטה מורגן (שרון בל, אליס באומן ובעיקר אנני בריגס) היא הדיקנית באוניברסיטה סיילס וגם האם המאמצת הערפדית של קרמילה.
היא מתגלה כאלה איננה במהלך העונה השלישית של הסדרה.
בתחילה היא משתמשת בקרמילה לפתות נערות צעירות להיות הקורבנות שלה.
בעונה השנייה היא משתלטת על הגוף של פרי משתמשת בה כדי לנסות לפתוח את שערי הגיהנום כדי להתאחד עם המאהב לשעבר שלה בעונה השלישית.
קרם עור וגידים הוא ביטוי לתיאור רעיון שהתגשם והיה למציאות.
מקור הביטוי בפסוק בספר יחזקאל בחזון העצמות היבשות: .
חזון זה שימש פעמים רבות את אנשי חיבת ציון, מחיי השפה העברית ותומכי הציונות, וממנו שאבו את הביטוי.
השימוש בפועל "קרם" על עור, גידים, בשר ועצמות
כבר בדברי רש"י במסכת סנהדרין: מופיע שימוש בפועל קרם לא רק על עור, כפי שמופיע בתנ"ך, אלא על בשר, גידים ועצמות: "שנקרם כולו בבשר וגידין ועצמות".
הביטוי "קרם עור" שימש למשמעויות שונות.
הוא ציין ריפוי של פצעים ובהשאלה, התאוששות מכישלון או הפסד או שכחת בעיות ישנות.
כן הוא ציין את חיות הכתיבה הנאה המנפישה דברים באופן הדומה למציאות, את החיות של עם ואת ההוצאה של רעיון אל הפועל, כפי הביטוי "קרם עור וגידים" בימינו.
במאה ה-19 נעשה שימוש בביטויים ארוכים, דוגמת "להתלבש בבשר וגידים ועצמות", "ולקרום עליה עור ולהעלות עליה בשר וגידים למען תצא מן האין אל היש", "העלה בשר וקרם עור", "יתלבש הרעיון הזה יתר ויתר בשר וגידים" או "נתעוררה ונתרקמה וקבלה עליה עור בשר וגידים" לבטא הוצאה לפועל של רעיון.
בשנת 1894 מופיע בהצפירה הביטוי: "יקרמו עליהם עור בשר וגידים", בו משמש הפועל "קרם" גם על הבשר והגידים.
בתחילת המאה ה-20 נעשה שימוש בביטוי "קרם עור ולבש בשר".
עם הזמן התקצר הביטוי למגוון של צירופים של שלוש מילים.
היו שהשתמשו בביטוי "קרם עור ובשר", "קרם בשר ועור", "קרם בשר ועצמות", "קרם עור ועצמות", "קרם בשר וגידים", "קרם גידים ובשר" ו"קרם גידים ועור".
כן הופיעו ביטויים עם פעלים אחרים, כמו "לבש עור וגידים" וכן צירוף קצר יותר של "קרם עור" וארוך יותר: "תקרום עור, בשר וגידים".
בשנות ה-30 של המאה ה-20 החל להופיע בעיתונות העברית גם הביטוי "קרם עור וגידים".
בפקודת יום בעת השבעת צה"ל נעשה שימוש בביטוי זה ובשנות ה-50 הוא גבר על שאר הביטויים.
במילון השפה העברית מוסבר "קרם עור וגידים" כ"לעטוף את העצמות בעור וגידים".
הביטוי אינו מוזכר במילון אבן שושן.
עוד מסוף המאה ה-19 מופיע לעיתים הפועל "רקם" במקום "קרם" המקראי, כך שאומרים "רקם עור וגידים".
האקדמיה ללשון העברית מסבירה שחילוף זה שגוי.
Cremonese) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר קרמונה שבאיטליה.
המועדון שיחק לראשונה בסרייה א' בעונת 1929/1930 ונשר ממנה כעבור עונה.
הוא שב אליה רק בעונת 1984/1985. עונתו האחרונה בליגה הבכירה הייתה 1995/1996. בעונת 2009/2010 הוא הפסיד במשחק מבחן עלייה לסרייה ב'.
לקראת עונת 2022/2023 שבה הקבוצה לסרייה א', לאחר שסיימה את עונת 2021/2022 במקום השני בליגה השנייה.
באותה עונה הגיעה גם לחצי גמר הגביע האיטלקי, בו הפסידה לפיורנטינה.
לאחר עונה אחת בלבד ירדה חזרה לליגה השנייה.
בסיום עונת 2024/2025 הבטיחה את חזרתה לסרייה א'.
קרם קוקוס הוא מוצר המיוצר מפרי הקוקוס.
הוא דומה מאוד לחלב קוקוס, אבל מכיל פחות מים.
ההבדל העיקרי הוא הצפיפות של שני המוצרים.
קרם הקוקוס הוא דחוס יותר, ומרקמו דומה למשחה, ואילו חלב קוקוס הוא בדרך כלל נוזלי.
קרם קוקוס משמש כמרכיב בבישול, והוא בעל טעם מתון לא מתוק.
לעיתים ממתיקים את קרם הקוקוס, לשימוש בקינוחים ובמשקאות כמו פינה קולדה.
הקרם המומתק הוא מרכיב מרכזי של קינוחים רבים שמקורם במדינות דרום-מזרח אסיה, בהן וייטנאם, קמבודיה, תאילנד, מלזיה, סינגפור ואינדונזיה.
זה הוא גם מרכיב חשוב במטבח הפולינזי.
קוקוס מוקרם הוא גוש "בשר" קוקוס דחוס אשר יובש מעט, ונמכר בגוש שעוותי.
קרמילה הוא סרט קנדי שיצא ב-26 באוקטובר 2017. הסרט הופק כהמשך לסדרת רשת באותו השם.
הסרט וסדרת הרשת קרמילה עובדו על בסיס הנובלה הגותית קרמילה מהמאה ה-19, העוסקת בערפדית לסבית.
הסרט זמין לצפייה באינטרנט בשיטת שלם וצפה.
עלילת הסרט מתרחשת כחמש שנים אחרי סיום עלילת הסדרה.
הסרט נפתח בהצגת האירועים שעברו על הדמויות במהלך הסדרה ובשנים אחריה, עם ההסתגלות לחיים שאחרי סיום הלימודים באוניברסיטת סיילוס.
קרמילה ולורה חיות בזוגיות בדירתן שבטורונטו, בעוד לורה מחפשת את דרכה כעיתונאית.
לה-פונטיין ופרי הקימו יחד חברת הזנק שעוסקת בעל-טבעי, ודני היא פעילה חברתית לזכויות ערפדים.
קרמילה מתקשה להסתגל לחיים כבת תמותה, דבר המטריד את לורה.
העניינים מסתבכים כשלורה מתחילה לחוות סיוטים הקשורים לעברה של קרמילה, ואלו מתערבבים עם מציאות חייהן.
קרמילה נבדקת, ומתברר שהיא מאבדת את האנושיות שלה וחוזרת להיות ערפדית.
כדי לפתור את העניין, לורה וקרמילה מחליטות לחזור לשטיריה שבאוסטריה, שם הכל החל.
אליהן מצטרפות חברותיהן להרפתקאות מימי האוניברסיטה – פרי, לה-פונטיין, מל וקירש.
ביחד, החבורה טסה אל הבית שבו חייתה אל, אהובתה של קרמילה, ומתמודדות עם רוחות העבר.
בבית הן מגלות שהרוחות שרודפות בסיוטים את לורה ואת קרמילה הן ממשיות.
אלו הן קורבנות העבר של קרמילה, ששבו לקיום שבין חיים ומוות בעקבות שובה של קרמילה לחיים.
כדי להשתחרר מהעבר ולהיחלץ מהבית רדוף-הרוחות, הגיבורות צריכות להתמודד עם הסיוטים הכי גדולים שלהן.
נטשה נגובנליס – קרמילה קרנשטיין
אליס באומן – לורה הוליס
דומיניק פרובוסט-צ'קלי – אל שרידן
אנני בריגס – לולה פרי
ניקול סטאמפ – מל קוליס
מאט אוקונור – וילסון קירש
גרייס לין קאנג – שרלוט ברונטה
קארה ג'י – אמילי ברונטה
הסרט קרמילה מבוסס על סדרת הרשת קרמילה, שהיא עיבוד לנובלה גותית באותו השם שפורסמה במאה ה-19. בסרט מופיעים ציטוטים רבים מתוך הנובלה עליה הוא מבוסס, בעיקר בקטעי הסיוטים והזיכרונות מתוך החיים הקודמים של קרמילה.
את התסריט כתבה ג'ורדן הול, שכתבה גם את התסריט לסדרה, יחד עם אלחנדרו אלקובה.
ספנסר מייבי, שביים גם את הסדרה ביים את הסרט.
מפיקות הסרט הן סטף אוקנין ומלאני ווינדל.
ג'סיקה קלייטון עיצבה את התלבושות.
כשליש מתקציב הסרט מומן מראש על ידי קהל המעריצים והמעריצות של הסדרה, שרכשו מראש חבילות הקרנה של הסרט ושל חומרים נוספים כגון סצנות שירדו בעריכה וקטעים שצולמו מאחורי הקלעים.
הצילומים ארכו 14 ימים, במהלך חודש יוני 2017, ונעשו כולם באזור העיר טורונטו שבקנדה.
הסרט נשאר נאמן לרוח הסדרה בהקפדה על ייצוגים מגוונים בהיבטים של מגדר, מיניות ומוצא אתני.
הן בייצוג הדמויות על המסך, והן בבחירת הצוות.
מערכת היחסים המרכזית בסרט היא מערכת יחסים לסבית בין לורה לבין קרמילה, והסרט מתייחס גם למערכת היחסים בין קרמילה לבין אל, אהובתה מהתקופה הוויקטוריאנית.
אליס באומן, המגלמת את לורה יצאה מהארון כביסקסואלית, ואילו נטשה נגובנליס, המגלמת את קרמילה, יצאה מהארון כפאנסקסואלית.
בין הדמויות התומכות יש ייצוג מגוון לדמויות לא לבנות, ממוצאים מגוונים.
השחקנית גרייס לין קאנג, המגלמת את שרלוט, אמרה בראיון שרק בסרט כמו קרמילה, שלא מגביל את עצמו לתכתיבי מגדר, מוצא או גיל, היא כאישה לא לבנה יכולה להשתתף בסרט תקופתי.
הדמות של לה-פונטיין היא ג'נדרקוויר, וגם השחקן המגלמת אותה, קייטלין אלכסנדר, יצא מהארון כג'נדרקוויר בעקבות שידור הסדרה.
בין לה-פונטיין לבין פרי ישנה מערכת יחסים א-מינית וככל הנראה א-רומנטית שמוצגת בתור מערכת היחסים המשמעותית שלהן.
גם בהיבטי ההפקה, בליהוק השחקניות לגילום הדמויות החדשות לסרט המפיקות דרשו ללהק רק נשים או ג'נדרקווירים, ובעדיפות לשחקניות לא לבנות.
בבחירת השירים לפסקול הסרט הושם דגש על יוצרות מקומיות קנדיות, על יוצרות להט"ביות ועל יוצרות ממוצא ילידי-קנדי.
הסרט יצא להקרנה בבתי קולנוע ברחבי קנדה לערב אחד בלבד, ב-26 באוקטובר 2017, בסמוך לליל כל הקדושים.
במקביל להקרנה, הסרט הופץ בדואר האלקטרוני למעריצים שהזמינו אותו בהזמנה המוקדמת.
בעקבות הביקוש הרב, נקבעו שתי הקרנות נוספות באולמות קולנוע נבחרים ברחבי קנדה.
כיום הסרט זמין לרכישה באתר הרשמי.
הסרט קרמילה הוקרן בפסטיבלי סרטים ברחבי העולם.
בין היתר השתתף בפסטיבלים הבאים:
באוגוסט 2018 השתתף בפסטיבל הקולנוע הקווירי הבינלאומי בטאיוואן.
ביולי 2018 השתתף בפסטיבל Outfest לקולנוע להט"בי בלוס אנג'לס.
באפריל 2018 השתתף בפסטיבל קלקסהקון.
בנובמבר אותה השנה השתתפו כוכבות הסרט נגובנליס (המגלמת את קרמילה), באומן (המגלמת את לורה) ובריגס (המגלמת את פרי) בכנס קלקסהקון לונדון.
במרץ 2018 השתתף בפסטיבל הקולנוע הגאה בלונדון, BFI Flare.
בפברואר 2018 השתתף בפסטיבל Canada Down Under לתרבות קנדה בסידני.
הסרט זכה במספר פרסים ומועמדויות:
פרס לתוכן דיגיטלי מקורי הטוב ביותר בתחרות Content Innovation Awards לשנת 2018.
נכלל ברשימה המצומצמת של פרסי מגזין דיווה לעלילה להט"בית לשנת 2018.
מועמד לפרס שורטי לשנת 2018 בקטגוריית מעורבות בקהילת הלהט"ב.
במרץ 2018 זכתה כוכבת הסרט אליס באומן, המגלמת את לורה הוליס, בפרס חביבת הקהל בטקס פרסי האקדמיה הקנדית.
"קרמוס" היה מפעל לקרמיקה אמנותית, שפעל בחולון כחלק מתעשיית הקרמיקה בישראל.
"קרמוס" הוקם בשנת 1953 על ידי ישראל טאוב.
טאוב הפעיל קודם לכן מפעל דומה בשם "ארנו", שפעל ברמת גן.
מאוחר יותר היה טאוב יועץ למפעל קרמיקה כפר מנחם.
המפעל ייצר כלי בית עם עיטורים, כגון קערות וכדים, בשיטה של יציקה.
סגנון הכלים היה מודרני וגאומטרי והם קושטו בדימויים מופשטים או בדימויים מן הפולקלור הישראלי.
בשנת 1979 פתח המפעל חנות למכירה ישירה של תוצרתו, לצד מוצרי יבוא.
קרמיט אלן וושינגטון הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1973–1982, ולתקופה קצרה בשנת 1987. בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן פורטלנד טרייל בלייזרס, ולאורך 10 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 9.2 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.
נודע בשל קטטה בה היה מעורב בדצמבר 1977, במהלך משחק בין קבוצתו לוס אנג'לס לייקרס לבין יוסטון רוקטס.
במהלך הקטטה הנחית וושינגטון חבטה בפניו של שחקן הרוקטס רודי טומג'נוביץ', אשר גרמה לשברים רבים והביאה לידי פגיעות ראש מסכנות חיים.
בסופו של דבר חזר טומג'נוביץ' לשחק לאחר עשרה חודשי אשפוז והחלמה, בעוד וושינגטון עצמו נקנס על ידי הליגה בסך 10,000 דולר, והושעה מ-26 משחקים.
וושינגטון נולד וגדל בוושינגטון די.
סי., ובין השנים 1969–1973 למד באמריקן יוניברסיטי.
לאורך שלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים כוללים של 20.1 נקודות ו-20.2 ריבאונדים למשחק, ובסיום עונתו האחרונה – 1972/1973 – נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American).
בדראפט ה-NBA 1973 נבחר וושינגטון בבחירה החמישית, על ידי לוס אנג'לס לייקרס.
ב-4 וחצי עונותיו עם הלייקרס שימש לרוב כשחקן ספסל, ותרם 6.3 נקודות ו-6.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונת העפיל עם הקבוצה לגמר האזור המערבי, אך לא שותף כלל לאורך הפלייאוף בשל דלקת גידים בברכו.
במשחק מול יוסטון רוקטס ב-9 בדצמבר 1977 חבט בפניו של שחקן הרוקטס רודי טומג'נוביץ', במהלך עימות בין מספר שחקנים.
המכה שספג טומג'נוביץ' גרמה לשברים בגולגולתו, באפו ובלסתו, והביאה לידי פגיעות ראש מסכנות חיים.
לאחר עשרה חודשי אשפוז והחלמה, חזר טומג'נוביץ' לשחק בתחילת עונת .
וושינגטון עצמו נקנס על ידי הליגה בסך 10,000 דולר, והושעה מ-26 המשחקים הבאים; באותה העת הייתה זו ההשעיה הארוכה ביותר בתולדות ה-NBA בגין עימות בין שחקנים.
כשבועיים לאחר התקרית הועבר וושינגטון בטרייד לבוסטון סלטיקס, יחד עם דון צ'ייני, בתמורה לצ'ארלי סקוט.
ב-32 משחקיו עם הסלטיקס עד לסיום עונת קלע 11.8 נקודות והוריד 10.5 ריבאונדים למשחק.
בקיץ 1978 הועבר עם סידני ויקס, פרימן ויליאמס וקווין קונרט בטרייד לסן דייגו קליפרס, בתמורה לנייט ארצ'יבלד, בילי נייט ומרווין בארנס.
לקראת עונת נשלח בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, במדיה שיחק ב-3 העונות הבאות.
בעונתו הראשונה בפורטלנד העמיד ממוצעים של 13.4 נקודות, 10.5 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק, ונבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA.
בחודשים הראשונים של עונת חש כאבים בגבו ובברכיו, אשר אילצו אותו להחמיץ 62 משחקים באותה עונה, בסיומה פרש ממשחק.
בנובמבר 1987, כחמש שנים מאז משחקו האחרון ב-NBA, חזר מפרישתו וחתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס.
לאחר שישה משחקים בלבד שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק באופן סופי, בגיל 36.
במאי 2016 הואשם וושינגטון במעילה בכספי ארגון צדקה המסייע לילדים באפריקה, בסך של כחצי מיליון דולר.
בדצמבר 2017 הודה וושינגטון באשמות גנבת זהות והלבנת הון, וביולי 2018 נשפט לשש שנות מאסר בגין מעילה בכספי צדקה.
קרמיין פלקונה הוא דמות בדיונית בחוברות הקומיקס של באטמן בהוצאת DC קומיקס.
הוא אויב של באטמן אבל חבר קרוב של משפחת ויין.
קרמיין פלקונה הופיע לראשונה בסיפור בן ארבעה חלקים באטמן: שנה ראשונה שנכתב על ידי פרנק מילר ודייוויד מאזוקצ'אלי ב-1987.
בקומיקס, פלקונה הוא ראש משפחת פשע רב עוצמה המכונה "הרומאי", כאשר אחיזת החנק שלו על הפשע המאורגן של גות'אם סיטי מכונה "האימפריה הרומית" לפחות פעם אחת.
ב"באטמן: שנה ראשונה" מעוצב הפנטהאוז שלו בסגנון אדריכלי רומי.
פלקונה הופיע במיני-סדרה "באטמן: ליל כל הקדושים הארוך", מאת ג'ף לוב וטים סייל.
לבסוף, הגירוש של בנו הבכור מריו לסיציליה, המראה הפיזי והרצון לתת לגיטימציה למשפחת פלקונה הם כולם תכונות משותפות עם מייקל קורליאונה.
בפלאשבק ב"ליל כל הקדושים הארוך" מביא הגנגסטר וינסנט פלקונה את בנו הגוסס, קרמיין (שנורה מספר פעמים על ידי יריבו, לואיג'י מרוני), אל תומאס ויין.
מחשש שמרוני יסיים את העבודה בבית חולים ציבורי, הוא מתחנן בפני ויין, אחד הרופאים הטובים בעיר, לבצע ניתוח באחוזת ויין.
ברוס ויין הצעיר צופה באביו מציל את חייו של פלקונה.
שנים מאוחר יותר בהלוויה של תומאס ומרתה וויין, קארמיין פלקונה, כהכרת תודה על כך שתומס הציל את חייו וכיום חלק ממשפחת הפשע של אביו, אומר לברוס שהוא תמיד יכול לבקש ממנו טובה אם יזדקק לכך.
ב-באטמן: שנה ראשונה, פלקונה מוצג כדמות החזקה ביותר בעיר גות'אם, עם ראש העיר הלא מזוהה, מועצת העיר, נציבת ה-GCPD ג'יליאן ב.
לוב, הבלש ארנולד פלאס, והרבה מכוח המשטרה של גות'אם בכיסו והכל.
מהתלבושות הפליליות של העיר שבשליטתו.
כוחו מותקף עם הגעתו של באטמן המשגיח המסתורי, שהוא למעשה ברוס עצמו.
בסצנה אחת, באטמן קורס בפומבי את מסיבת ארוחת הערב של פלקונה כדי להכריז שכל המשתתפים המושחתים יובאו לדין.
למרות ניסיונותיו הנואשים של לואב לעצור אותו, התקפותיו של באטמן על ארגונו של פלקונה הופכות גסות עוד יותר; בשלב מסוים, לאחר שהוא לקח את המכונית של הגנגסטר והשליך אותה לנהר, באטמן פולש לביתו של פלקונה, פושט אותו לתחתוניו ומשאיר אותו מרותק למיטתו.
מושפל, פלקונה מחליט להרוג את באטמן.
עם זאת, באטמן חומק בזמן, ומשפיל את פלקונה עוד יותר בכך שהוא מציל את קאטוומן כאשר המאפיונר ועוזריו תופסים אותה מנסה לשדוד אותם.
תוך כדי כך, קאטוומן משאירה את פלקונה מצולק לצמיתות כשהיא מגרדת אותו עם ציפורני המתכת של החליפה שלה.
לבסוף, פלקון מצווה על אחיינו ג'וני ויטי לחטוף את משפחתו של הבלש ג'ים גורדון, בעל בריתו של באטמן, אך הניסיון סוכל.
כאשר החקירות של גורדון והתובע המחוזי הארווי דנט מתחילות לאיים על כוחו, פלקון מורה על פגיעה לא מוצלחת בג'וני מחשש שהוא עלול לדבר.
הפגיעה הכושלת גורמת לכך שמשפחת פלקון מסתבכת במלחמת אספסוף עם הבוסית של ויטי, קרלה בשיקגו, שלמרות היותה אחותו של קרמיין זועמת על מעשיו של אחיה.
המלחמה משמשת רק כדי להפחית עוד יותר את השפעתו של פלקונה בגות'אם.
במהלך ליל כל הקדושים הארוך, משפחת פלקון המוחלשת ממוקדת על ידי רוצח סדרתי בשם הולידיי.
פלקונה מפגין את תכליתו באמצעות שילוב זהיר של רצח והשפעה כדי להגן על משפחתו מחקירת המשטרה.
המצב משתנה כאשר באטמן ודנט מגלים את אחד מהמחסנים של פלקון, המכיל מיליוני מזומנים מאוגרים.
הם שורפים את הכסף, פוגעים בפלקונה שהוא לא יכול להתעלם ממנו.
זה דוחף אותו לנקוט בצעדים נואשים, לשכור "פריקים" מחופשים בצורה של מה שהופך להיות גלריית הנוכלים של באטמן.
כועס על מאמציו של דנט לשבש את פעולותיו (ומשוכנע שדנט הוא חג בסתר) הוא משכנע את יריבו לשעבר סאל מרוני להרוג את דנט בעודו עומד למשפט על רצח.
פלקון מארגן למארוני להשיג בקבוקון חומצה, אותו הוא משליך על דנט במהלך הליך בבית המשפט ב-2 באוגוסט, יום הולדתו של פלקון.
החומצה מעוותת את הצד השמאלי של פניו של דנט, מה שמוביל לכך שהוא הופך לדו פרצוף.
בשיאו של הסיפור, Two-Face מוביל את שאר גלריית הנוכלים של באטמן (המורכבת מאשת חתול, ג'וקר, כובען מטורף, פינגווין, Poison Ivy, Scarecrow וסולומון גרונדי) על פשיטה על הפנטהאוז הפרטי של פלקונה.
דו פרצוף אז הורג את פלקונה באופן אישי בעקבות הטלת מטבע שנוחת על הצד המצולק.
בנו של פלקונה, אלברטו, מודה בסופו של דבר בכל הרציחות בחג בניסיון להתקבל לעסק המשפחתי.
ב-Batman: Dark Victory, מקום קברו של פלקון נשדד וגופתו נעלמת.
האצבע שלו נחתכת ונשלחת לבתו, סופיה ג'יגנטה, המנהיגה החדשה של משפחת פלקונה.
היא מזהה את זה כ"מסר בסגנון ישן", המסמל שמישהו מנסה לקחת הכל מהפלקונס.
אלברטו מופקד במעצר בית כדי לשמור עליו, והוא מתחיל לשמוע את קולו של אביו בבית.
בסופו של דבר, גופתה של התובעת המחוזית המושחתת ג'ניס פורטר, בת בריתה לשעבר של קרמיין, מגיעה למיטתו של אלברטו בזמן שהוא ישן.
אביו מופיע במראה, קורא לו כישלון, ומאיץ בו להתאבד.
כשהוא יודע שאביו סולד מהתאבדות, אלברטו מגלה שהקול הוא חלק מתחבולה, ויורה במראה: קולו של אביו מתגלה כאיש לוח השנה, שיורה בו כשהוא מנסה להימלט.
כאשר באטמן וגורדון חוקרים, הם מוצאים מעברים סודיים לאיש לוח השנה כדי לנוע בחופשיות בבית.
לאחר מכן הם למדים שדחליל שרך את הסיגריות של אלברטו ברעלן פחד.
רק עד הסוף מתגלה כי ל-Two-Face יש את גופתו של פלקונה ברשותו, לאחר שהקפיא אותה באמצעות הטכנולוגיה הקריוגנית של מיסטר פריז.
סלינה קייל מבקרת בקצרה את הקבר בסיום הסיפור, שם מתגלה שהיא מאמינה שפלקונה הוא אביה הביולוגי ונחושה ללמוד את האמת.
ב"לידה מחדש של די-סי", כחלק מקו העלילה של "מלחמת הבדיחות והחידות", המתרחשת לאחר אירועי שנת האפס, נוצר קשר בין פלקונה לג'וקר עם הוראות קפדניות להרוג את החידות תוך שעה.
אנשיו בסופו של דבר לא מצליחים להשלים את המשימה, מה שהוביל את הג'וקר להתנקש בחייו של פלקונה.
לאחר מכן הפינגווין משתלט על האינטרסים העסקיים שלו בשמו של ג'וקר.
בשנת 2011, "The New 52" הפעיל מחדש את ההמשכיות של היקום של DC Comics.
פלקונה מופיע בגיליון השני של "באטמן נצחי".
הוא מתואר כמאפיונר לשעבר שנחוש להחזיר לעצמו את האימפריה שלו לאחר שהנציב גורדון, האיש שלקח ממנו הכל, מופל לרצח המוני.
מזימתו של פלקונה להשתלט מחדש על גות'האם סיטי מתקדמת היטב, שכן נראה שהוא שולט בראש עיריית גות'אם, סבסטיאן הארדי (שהצליח להישאר בתפקיד חמש שנים הודות להשפעתו של פלקונה), תוך שהוא מנצל את נפילתו של גורדון כדי לשחד חברי ה-GCPD לעשות את העבודה המלוכלכת שלו.
בזמן שפלקונה וראש העיר האדי מורים למשטרה לצוד את באטמן, חיילי משפחת פלקונה מתחילים לתקוף מחסני נשק השייכים לאויב הגדול שלו - הפינגווין.
לאחר שג'ייסון בארד ו-ויקי וייל השיגו הוכחה לקשר של נציב המשטרה החדש של ג'ק פורבס עם פלקונה, הם סוחטים את האדי לוותר על פלקונה, וכתוצאה מכך שפורבס נעצר על פשעיו, זה גם מאפשר ל-GCPD לעצור גם את פלקונה.
בסיום הסיפור מתגלה שפלקונה לא היה מודע למזימה הגדולה יותר נגד באטמן, ופשוט הודיע לו שתהיה לו הזדמנות להכות במכתב אנונימי ששלח לו הקלומאסטר.
וינסנט פלקונה - אביו של קרמיין ומייסד משפחת הפשע פלקון.
קרלה ויטי - אחותו של קרמיין והבוס של משפחת הפשע ויטי בשיקגו.
לואיזה פלקונה - אשתו של קרמיין ואם שלושת ילדיו.
מקום הימצאה הנוכחי אינו ידוע.
ג'וני ויטי - בנה של קרלה ואחיין של קרמיין.
לוסי ויטי – בתה של קרלה ואחיינית של קרמיין.
סופיה פלקונה - בתו של קרמיין שמשתלטת על תפקיד הבוס של משפחת פלקונה.
מאוחר יותר מריו משנה באופן חוקי את שמה של אחותו לסופיה ג'יגנטה כדי שיוכל לנקות את שם המשפחה מפשעיה.
אלברטו פלקונה - בנו הבלתי כשיר של קרמיין, אשר נואש להתקבל למשפחה.
מריו פלקונה – בנו של קרמיין ואיש עסקים מצליח המבקש לתת לגיטימציה למשפחת פלקון, גם אם זה אומר לפנות לאחיו.
סלינה קייל - בתו לכאורה של קרמיין, אם כי אין לזה הוכחה ודאית.
קיטרינה פלקונה - נכדתו המנוכרת של קרמיין ואמנית בריחה מיומנת שהופכת להיות הצד והחניכה של קאטוומן.
הקרמיקה בארץ ישראל כוללת את כלי החרס שהיו בשימוש האוכלוסייה המקומית, מן התקופה הנאוליתית ועד התקופה המודרנית.
בכלל זה נכללים כלים מייצור מקומי, כלי ייבוא וחיקויים מקומיים של כלי היבוא.
הארכאולוגים עוקבים אחר שינויים בטיפולוגיה של הכלים המתגלים באתרים שונים ובשכבות שונות ומשייכים אותם לתקופות, לתרבויות, ולעיתים לקבוצות אתניות שונות.
לרוב, מחקר כלי החרס כולל בתוכו רק כלי קיבול ולא חפצים שונים העשויים מחרס, דוגמת צלמיות, רעפים ומשקולות, הנידונים בפני עצמם.
עוד בטרם החלו להופיע כלי החרס באופן נרחב, היו ניצנים לתופעה של שימוש בחומר פלסטי, דוגמת , גולגולות מכוירות וצלמיות עשויות טין.
כ־20 שברי חרס שנמצאו בכפר החורש מעידים על פיתוח של כלים, אך גילויָם באתר אחד בלבד מעידים שהתופעה נותרה מצומצמת.
כלי החרס בתקופה הנאוליתית הקרמית הם ברובם כלים פשוטים וגסים, שעוצבו על גבי מחצלאות ונצרפו בחום נמוך יחסית.
האוכלוסייה בארץ־ישראל התחלקה לשלוש קבוצות עיקריות, כשלכל אחת מהן, אם כי טיפוסי הכלים דומים ביותר, דגמי עיטור ייחודיים לכליה: כלי התרבות הירמוכית, ו.
העיטור המרכזי המופיע בכלי התרבות הירמוכית הוא דגם אדרה חרוט תחום בין שני קווים היוצר פסים אופקיים או משולשים (זיג-זג), לעיתים חלקי הכלי שאינם מעוטרים בדגם, מחופים בצבע.
כלי יריחו IX מעוטרים בצבע ובמירוק - הכלים המעוטרים חופו במרח לבן או ורוד בהיר, נצבעו בצבעים כהים בדמי זיג-זג או פסים אופקיים ולבסוף מורקו והוחלקו.
אנשי תרבות ניצנים נטו שלא לעטר את כליהם כלל.
מרקם הכלים גס ונוטה להתפורר.
הקערה ההמיספרית (חצי־כדורית) היא טיפוס הכלי הנפוץ ביותר בתקופה זו.
הקערה הייתה בעלת שפה פשוטה ולרוב בעלת מספר ידיות אוזן, זיז או נקב על דופנה או שפתה.
הקערות מעוטרות בעיטורים שתוארו לעיל.
בין כלי תרבות יריחו, אחד הכלים הנפוצים הוא הקערה העמוקה המעוטרת.
קערות אלו עוטרו בצביעה או בחיפוי אדום.
במספר מועט של קערות ניתן לראות דגם אידרה חרוט, מעין הדגם הנפוץ באתרי התרבות הירמוכית.
קערות V קיימות בתקופה זו במספרים מועטים ותתרבנה בתקופות הבאות
קנקנית המורכבת משתי קערות מחוברות שלהן נוסף צוואר.
קרמוטוס (שם מדעי: Qarmoutus) הוא סוג של דג גרם נכחד מסדרת השפמנונאים ומשפחת האריוסיים, אשר התקיים באפריקה של האאוקן לפני 37 מיליון שנה מזמננו.
דג זה תואר בשנת 2017 בידי החוקר El-Sayed וצוותו על סמך ממצאי מאובנים מואדי אל-חיתאן במצרים בתצורה "Birket Qarun Formation".
שפמנון זה היה גדול יחסית באורך של מעל 2 מטרים, כך שהיה יכול להיות גדול כמו שפמנון אירופי וייתכן שהיה טורף גדול כמותו.
עם זאת הוא עצמו שימש מזון לטורפים גדולים יותר כמו הבסילוזאורוס הענקי.
קרמיניאנו הוא יקב יינות איטלקי הנמצא באזור הטוסקנה ובמרכז העיר קרמיניאנו, ליד פראטו וכ-16 קילומטרים צפונית-מערבית לפירנצה.
בשנת 1975, האזור זכה למעמד של "ציון מקור מבוקר ומובטח" (Denominazione di origine controllata – DOC) ולאחר מכן הועלה למעמד של "" (DOCG) בשנת 1990. לקרמיניאנו יש כ־1,092 דונם נטועים, ומייצרים כמעט 71,500 גלונים של יין DOCG בשנה.
היין המיוצר באזור קרמיניאנו הוא מתקופת האימפריה הרומית.
במהלך ימי הביניים, זכה האזור למוניטין טוב בזכות איכות היינות שלו.
השלטון המקומי, בית מדיצ'י, היה התגאה בו גם מאות שנים לאחר מכן.
בשנת 1716, הדוכס הגדול של טוסקנה, קוזימו השלישי דה מדיצ'י הוציא רשימה של ארבעה אזורים בטוסקנה שהפיקו את היין האיכותי ביותר באזור.
קרמיניאנו היה אחד מהאזורים הללו וקיבל הגנה משפטית, שאסרה על אזורים אחרים להשתמש בשם "קרמיניאנו" עבור היינות שלהם.
המוניטין של קרמיניאנו המשיך לצמוח כאשר המלכה אן מהממלכה המאוחדת ביקשה משלוחים קבועים של היין.
היינות זכו לשבחים באופן דומה בכתבים של המאה ה-18 וה-19 של ג'ובאני קוזימו ויליפרנצ'י וקוזימו רידולפי.
בשנת 1932 קיבצה ועדת דלמאסו (ועידה שקדמה למערכת ה-Denominazione di origine controllata ) רשמית את קרמיניאנו יחד קיאנטי שהוא תת-אזור של קיאנטי מונטלבאנו, בגלל הקרבה של שני האזורים והדמיון בגבהים ובטמפרטורה השנתית השנתית.
אבל אזור קרמיניאנו הפיק יינות שונים באופן מובהק מקיאנטי, בין היתר, בשל המסורת של הכללת קברנה סוביניון בתערובת היין עם סנג'ובזה.
בעוד שכמה השערות טוענות שנוהג זה מתוארך לתקופת מדיצ'י (כאשר הגפנים המוקדמות הללו נמחקו לאחר מכן במהלך מגפת הפילוקסרה ), המנהג הפך נפוץ יותר במהלך המאה ה-20. ייחור גפני קברנה משאטו לאפיט רוטשילד בבורדו הובאו ועד שנת 1975 קרמיניאנו היה ה-DOC הראשון שקיבל הכשר רשמי על השימוש בקברנה בתערובת.
בעוד שה"סופר טוסקנים" המוקדמים של סוף המאה ה-20 שגם כן כללו תערובות סנג'ובזה-קברנה נאלצו לקבל את כינוי בעל המעמד הנמוך "וינו דה טאבולה" – "יין שולחן", יין קרמיניאנו DOC (ומאוחר יותר DOCG) הופק עם הרשאות משפטיות מלאות.
אזורי הקרמיניאנו DOCG מכסים בערך 1092 דונם של אדמה נטועה המייצרת כמעט 71,500 גלונים של יין DOCG בשנה.
תקנות ה-DOCG הנוכחיות מחייבות שסנג'ובזה חייב להוות לפחות 50% מהתערובת, מה שמאפשר עד כ־10-20% קברנה סוביניון או קברנה פרנק, עד 20% קנאיולו נירו, עד 5% ממולו וקולורינו וכן עד 10% זני ענבים לבנים כמו Trebbiano או Malvasia כדי להרכיב את שאר התערובת.
אם היין התיישן לפחות 3 שנים לפני השחרור, היין יכול מוכר כRiserva.
כינוי נפרד מ־DOC, המכונה Barco Reale, הוקם עבור יינות קרמיניאנו DOCG צעירים יותר או "לא מוגדרים".
קמיניאנו DOC עדיין קיים אך משומש ליינות Vin Santo ו־Rosato.
יין הקרמיניאנו DOC ייחודי אחד הוא rosé Vin Santo הידוע בשם Occhio di Pernice (או "עין החגלה ") בדומה ל- Oeil de Perdrix הצרפתי.
אזור הקרמיניאנו, הנמצא כ־16 ק"מ צפונית מערבית לפירנצה, ממוקם על רכס גבעות נמוכות בגבהים שבין 50 ל־200 מטר מעל גובה פני הים.
הגובה הנמוך של האזור נותן ליינות מבוססי הסנג'ובזה, חומציות נמוכה יותר וטאנינים בולטים יותר מאלה הקשורים לאזורי יין אחרים בטוסקנה כמו קיאנטי קלאסיקו.
בסוף המאה ה-20, יקבים החלו להתנסות בשימוש ביישון בחביות.
יינות קרמיניאנו הם בדרך כלל בעלי גוף בינוני כאשר מנת הקברנה של התערובת מעניקים ליינות מעט טעם המזכיר שוקולד לפרי ופוטנציאל להתיישנות.
קרמה הייתה עיר הבירה של תרבות קרמה ושכנה בשטחה של סודאן של ימינו לפני לפחות 5,500 שנה.
קרמה הוא אחד האתרים הארכאולוגיים הגדולים ביותר בנוביה העתיקה.
לאורך עשרות שנים התקיימו בה חפירות נרחבות ומחקר ענף, כולל מציאת אלפי גלופות, קברים וחשיפת רובעי המגורים של העיר המרכזית המקיפה את הדפופה המערבית, מקדש מלבני בוץ שבו נערכו טקסים.
ההתיישבות הראשונה במקום הייתה של ציידים-לקטים בתקופה המזוליתית, כ-10,000 שנים לפני זמננו.
בין 5150–5550 לפני הספירה, היה האתר נטוש ברובו, אולי בגלל ירידה בזרימת הנילוס במהלך תקופה זו.
הפסקה שנייה בהתיישבות התרחשה בין 3450–4050 לפני הספירה, ככל הנראה כתוצאה מזרימה מינימלית מהנילוס הלבן.
בסביבות שנת 3000 לפני הספירה התפתחה חקלאות והחלה מסורת תרבותית סביב קרמה.
קרמה התפתחה מאוחר יותר למרכז עירוני גדול שנבנה סביב מקדש טיט גדול הידוע בשם הדפופה המערבי, אשר נבנה לאחר 1750 לפני הספירה.
בין השנים 1550–2550 לפני הספירה הוקמה חברה ממלכתית, כאשר התיעוד הארכאולוגי מעיד על ירידה משמעותית בגידול הבקר בסביבות 1750 לפני הספירה.
עדויות לייצור ועיבוד נחושת מופיעות בין השנים 2200–2000 לפני הספירה בקירוב.
כעיר בירה וכמקום קבורה מלכותית, קרמה שופכת אור על המבנה החברתי המורכב שהתקיים בחברה זו.
טרום קרמה (בערך 3500–2500 לפני הספירה) ללא שלב תרבות קבוצה C.
קרמה המוקדמת (בערך 2500–2050 לפני הספירה) תרבות קבוצה C שלב Ia–Ib
קרמה התיכונה (בערך 2050–1750 לפני הספירה) תרבות קבוצה C שלב Ib–IIa
קרמה הקלאסית (בערך 1750–1580 לפני הספירה) תרבות קבוצה C שלב IIb–III
קרמה הסופית (בערך 1580–1500 לפני הספירה) תרבות קבוצה C שלב IIb–III
בשנת 1700 לפני הספירה, התקיימה בקרמה אוכלוסייה של לפחות 10,000 איש.
חפצי האמנות של קרמה שונים מאלו של מצרים העתיקה בנושא ובקומפוזיציה, ומאופיינים בכמויות נרחבות של פאיאנס כחול, שהקרמנים פיתחו טכניקות לעבודה איתם ללא תלות במצרים, ובעבודתם עם קוורציט מזוגג ושיבוצים אדריכליים.
בית הקברות של קרמה וקברי המלוכה
בקרמה ישנו בית קברות עם למעלה מ-30,000 קברים.
בית הקברות מראה תבנית כללית של קברים גדולים המוקפים בקברים קטנים יותר, דבר המצביע על ריבוד חברתי.
האתר כולל בגבולו הדרומי תלי קבורה, כאשר קוטרם של ארבעה מהם הוא עד 90 מטרים.
מאמינים כי אלו הם קבריהם של המלכים האחרונים של העיר, שחלקם מכילים מוטיבים ויצירות אמנות המשקפות אלוהויות מצריות כמו הורוס.
בדרך כלל, ניתן להבחין בהשפעה מצרית בקבורות רבות, במיוחד בכל הנוגע לראיות חומריות כגון כלי חרס וכלי קבר.
לדוגמה, קרמיקה מצרית מאווריס בתקופת ביניים השנייה, כגון כלי תל אל-יהודיה, שהתגלתה בתוך קברי קרמה.
בנוסף, חפצים כגון חותמות חרפושית וקמעות באופן נרחב, מה שמעיד על סחר רב עם מצרים העתיקה כמו גם חילופי רעיונות תרבותיים.
בית הקברות שימש גם לקבורת מלכי השושלת העשרים וחמש או "נפאטה" של ממלכת כוש מנוביה העליונה (הדרומית).
קרמורן הוא פרוור של סידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה.
הוא ממוקם כ-6 ק"מ צפון-מזרח ממרכז העסקים הראשי של סידני.
קרמורן הוא חלק מהאזור המוניציפלי של נורת' סידני (North Sydney Council) ונחשב לאחד הפרוורים המבוקשים בעיר בשל קרבתו למרכז, הנוף היפהפה של מפרץ סידני והאווירה הקהילתית השקטה שהוא מציע.
קרמורן נקרא על שם Cremorne Gardens בלונדון מהמאה ה-19, והשימוש בשם זה החל להתפשט באזור במהלך שנות ה-50 של המאה ה-19. האזור החל להתפתח במהירות עם בניית מעבורות ומאוחר יותר עם הרחבת רשת התחבורה הציבורית.
הפרוור משתרע על שטחים הרריים, וממנו נשקף נוף פנורמי של מפרץ סידני והאזור הסובב אותו.
קרמורן גובל בפרוורים מוסמן (Mosman), ניוטרל ביי (Neutral Bay) וקמריי (Cammeray).
קרמורן נהנית מנגישות תחבורתית גבוהה.
הפרוור מחובר לקווי האוטובוסים של סידני וממוקם בסמוך לכביש הראשי Military Road, המספק גישה נוחה למרכז העיר ולפרוורים הסובבים.
בקרמורן ישנם מספר פארקים, בהם פארק קרמורן פוינט (Cremorne Point), המספק טיילת נופית לאורך קו החוף ומציע תצפיות על בית האופרה של סידני וגשר הנמל.
בנוסף, נמצא בפרוור תיאטרון קרמורן אורפאום (Hayden Orpheum Picture Palace) – קולנוע ארט-דקו היסטורי הפועל מאז 1935.
קרמורן מציעה מגוון רחב של אפשרויות דיור – מדירות מודרניות ועד לבתים פרטיים יוקרתיים.
מחירי הנדל"ן באזור נוטים להיות גבוהים בשל הביקוש הגבוה ואיכות החיים הגבוהה שמציע האזור.
קרמורן נחשב לאחד הפרוורים היוקרתיים של סידני, וממשיך למשוך אליו משפחות ואנשי מקצוע המחפשים קרבה למרכז העיר יחד עם סביבה שלווה ונעימה.
קרמורן פוינט הוא פרוור חופי בצפון-מזרח סידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה, הנמצא שישה קילומטרים צפונית לרובע העסקים המרכזי של סידני, בשטח המועצה המקומית נורת' סידני.
הוא מיקום גאוגרפי באזור החופי של חוף המזרחי של אוסטרליה, הנמצא בצמוד לחופי עיר סידני.
מדובר בנקודה חצי-חצי של חוף, הממוקמת בין שני מפרצים גדולים, ומיועדת בעיקר לנופש ולתיירות.
קרמורן פוינט ידועה בנופים טבעיים מרהיבים, חופי ים נקיים, ושפע פעילויות מים כמו שייט, ספורט ימי וצלילה.
השם "קרמורן פוינט" נגזר משם הציפור קרמורן, שנפוצה באזור ומשמשת כאחד הסמלים הבולטים של האזור.
רבים מבקרים את המקום כדי להתרשם מהמגוון הביולוגי העשיר של החופים והמערכת האקולוגית הימית הסובבת את המקום.
הנקודה נחשבת לאחד המקומות המובילים לפיקניקים, טיולים רגליים, ושייט בסירה בסידני, ובזמן השנים האחרונות צברה פופולריות בקרב מבקרים מקומיים ותיירים בין-לאומיים.
קרמורן פוינט הוא חוף הממוקם בסידני, אוסטרליה.
האזור היה ידוע מאז ומתמיד בזכות הנוף המרהיב שלו והחיים הימיים המגוונים שבו.
במהלך השנים, קרמורן פוינט הפך ליעד פופולרי עבור תיירים ומקומיים כאחד, המגיעים ליהנות מהטבע ומהפעילויות השונות המוצעות במקום.
קרמורן פוינט ממוקם באזור החוף של סידני, ומשקיף על המפרץ והמים של האוקיינוס השקט.
החוף מאופיין בסלעים, חולות וצמחייה עשירה, מה שמקנה לו נוף מרהיב.
האזור סביב החוף כולל מסלולי הליכה המאפשרים למבקרים לחקור את הטבע המקומי.
החיים הימיים באזור קרמורן פוינט מגוונים מאוד, עם מינים שונים של דגים, ציפורים ימיות ויצורים ימיים אחרים.
הקרמורן, אשר נתן לחוף את שמו, הוא אחד מהציפורים הנפוצות באזור, והוא מהווה חלק חשוב מהמערכת האקולוגית המקומית.
קרמורן פוינט הוא יעד פופולרי עבור תיירים ומקומיים כאחד.
המבקרים יכולים ליהנות מפעילויות כמו דיג, טיולים רגליים, וצפייה בציפורים.
האזור מציע מסלולי הליכה עם נופים פנורמיים של המפרץ והעיר סידני, מה שהופך אותו למקום אידיאלי לפעילויות חוץ.
המאמצים לשימור הטבע באזור קרמורן פוינט הם חשובים מאוד, והם כוללים פעולות לשמירה על המגוון הביולוגי והסביבה הימית.
האזור מהווה מקום חשוב למחקר אקולוגי ולחינוך סביבתי, במטרה להעלות את המודעות לחשיבות השימור של מקומות טבעיים כמו קרמורן פוינט.
קרמורן פוינט הוא מקום ייחודי המשלב יופי טבעי עם חשיבות אקולוגית, והוא מהווה יעד מעניין עבור מבקרים המעוניינים לחקור את הטבע של סידני ואוסטרליה.
קְרֶמְלִין פירושו ברוסית "מצודה" או "טירה", ומתייחס לכל מתחם מבוצר וגדול הנמצא בערים רוסיות היסטוריות.
המונח מיוחס לרוב, בשפה יום-יומית, למתחם הקרמלין הידוע ביותר והוא הקרמלין של מוסקבה, או לחלופין, לממשל הרוסי הכללי הממוקם שם.
(היום ממוקמת הממשלה הרוסית בבית הלבן של מוסקבה, ובית הנבחרים התחתון הרוסי, הדומה, ממוקם בבניין המרוחק מספר מאות מטרים ממתחם הקרמלין).
הקמת קרמלינים ברוסיה הופסקה בשנת 1717 עם השלמת הקרמלין בעיר טובולסק בסיביר.
טעות נפוצה היא ייחוס המושג לכנסיית וסילי הקדוש, בשל סמיכותה לקרמלין והיותה המבנה המפורסם ביותר בכיכר האדומה.
הערים בעלות קרמלינים המוכרים כאתר מורשת עולמית הן מוסקבה, פראג, נובגורוד, קזאן וסוזדל.
הקרמלין של מוסקבה – הקרמלין המפורסם ביותר ברוסיה ומחוצה לה
הקרמיקה הפלשתית היא סוג של קדרות כנענית, המיוחסת לפלשתים.
הקרמיקה הפלשתית והמבנהּ שלה מעידים על עליונותה התרבותית של החברה הפלשתית על שאר עמי כנען, במיוחד בעת הפלישה הפלשתית לכנען.
הפלשתים יצרו מהטיט מינים רבים של כלים שנמצאו בתלים רבים ברחבי ארץ ישראל (תל קסילה, עקרון, אשדוד וכיוצא בכך), אולם ניתן לחלקם לשתי קבוצות עיקריות על סמך צורתם.
לקבוצה הראשונה נמנים הכלים שבחזותם ניכרות תכונות של תרבויות אגן הים האגאי, ובעיקר אלו של התרבות המיקנית, כדים אלו היו הכדים הקדומים יותר שייצרו הפלשתים.
בעוד שלקבוצה השנייה משתייכות דוגמאות קרמיקה בהן ניכרת השפעת המאפיינים הכנעניים.
ראשוני הכדים הפלשתיים בארץ ישראל היו כדי ה"מונוכרום הפלשתי" (mycIIIc), צבעיהם היו מאופקים בהרבה, ומבנם משוכלל פחות מה"ביכרום הפלשתי".
עם השנים, בעבור הזמן מהפלישה הפלשתית ארצה, החלו להתפתח ביישובים הפלשתיים כדי הביכרום, לראשונה היו בשימוש יחד עם המונוכרום, אולם לימים החליפו אותם.
סגנון הקדרות הפלשתית רבגוני למדי.
צבעי כדים פלשתיים בסיסיים היו אדום ושחור (ה"ביכרום הפלשתי" - הכדים הדו-גווניים), בדומה לכלי בית ירח העתיקים, אל הכלים נוספו מיני עיטורים צבעוניים, איורי בעלי חיים מפותחים (במיוחד ציפורים ודגים), צורות גאומטריות קוויות, נקודות, ועיגולים למיניהם.
האזורים המעוטרים היו לרוב גוף ומצח הכלי.
מכלול הכלים כולל גם כלים המצביעים על כך שהפלשתים הרבו לשתות משקאות אלכוהוליים, בהם בקבוקים וקנקני שתייה הדורים.
מרבית העיטורים הפלשתיים שאובים מחיי היום-יום של תרבויות רבות במזרח התיכון הקדום.
הפלשתים כנראה שלא "ייבאו" את מיני הכלים המיקניים ארצה, היות שצורתם חוקתה בידי קדרים מקומיים עוד מימי תקופת הברונזה המאוחרת.
לעיתים ניתן להבחין בדוגמאות כנעניות של קדרות פלשתית בטרם הגיעה ארצה, עם הפולשים מכרתים, אבל עיטור הדוגמאות הפלשתיות עילאי לזה של הכדים הכנעניים, שלקו בעיצובם.
ישנה חשיבות רבה לקדרות הפלשתית בזיהוי ותיארוך תקופות שלטון פלשתיות בתלים ארכאולוגיים בארץ ישראל, וקביעת תקופת הברזל המוקדמת באתרים דוגמת תל גזר.
אם כי בשנים האחרונות, בעיקר ברוח מחבר הספר "ראשית ישראל", ישראל פינקלשטיין, התפתח דיון בדבר תיארוך הקדרות.
לטענת פינקלשטיין, יש בהיעדר כדי המונוכרום במעוזים מצריים מובהקים דוגמת לכיש, בשנים 1175–1150 לפנה"ס כדי להעיד על אי המצאות הפלשתים באזור, ואי בואה של תקופת הברזל.
פינקלשטיין גרס כי יש להנמיך את התיארוך המקובל ל-1135–1100 לפנה"ס או מאוחר יותר כתאריך הנכון לבוא הפלשתים ותקופת הברזל, ונסיגת השושלת ה-20 המצרית.
האסכולה הנגדית, ובראשה ארכאולוגים דוגמת עמיחי מזר, טוענת כי משמעות העדר החרסים היא שהפלשתים היו גרים בלתי מקובלים ודחויים בידי חברות כנעניות ומצריות כאחד, ולכן חרסיהם לא הגיעו לשטחי כנען שנשלטו בידי מצרים, ללא כל קשר לתאריך הגירתם.
קרמל (בעברית: שֶׁזֶף סֻכָּר) הוא תוצר תהליך שבו סוכר עובר תהליך של פירוליזה וחמצון חלקי.
בתום התהליך מתקבל נוזל בגוון הנע בין כתום לחום כהה, בעל ריח עז וטעם מתוק עד מתוק-מריר.
ניתן לייצר קרמל מכל סוג של סוכר (שמקורו בסלק סוכר או קנה סוכר).
החימום הנדרש תלוי בכמות וסוג הסוכר, אולם לרוב מדובר בטמפרטורה של 170 מעלות צלזיוס.
בטמפרטורה זו, הקשרים הבין מולקולריים בסריג הגבישי של הסוכר מתפרקים, ונוצרות תרכובות נדיפות המקנות לקרמל את ריחו.
סוכרים (פרוקטוז וסוכרוז) מתחמצנים ויוצרים תרכובות בעלות טעם וצבע אופייניים.
במהלך הכנת הקרמל, הסוכר ניתך ומתחילות להופיע בועות בתחתית הסיר כמו בזמן הרתחת מים, על פי הגוון וגודל הבועות ניתן לדעת מהי "דרגת העשייה" של הקרמל.
להכנת קרמל משתמשים בדרך כלל בסיר בעל תחתית כבדה שמאפשר פיזור יעיל יותר של החום.
יש להימנע מבחישה של הסוכר במהלך התכתו, דבר שיעודד התגבשות חוזרת של גבישי הסוכר.
ניתן להכין קרמל גם באמצעות אש ישירה, למשל באמצעות מבער כמו בקרם ברולה.
הקרמל משמש בבישול להמתקה או הוספת טעם לממתקים (כגון פופקורן קרמל) ודברי מאפה, וגם לקישוט וצביעה שלהם.
ישנם גם קינוחים המבוססים עליו כמו קרם קרמל.
בתעשיית המזון משמש הקרמל בייצור ממתקים כמו טופי, תפוחים מסוכרים, טופיפה וכן כצבע מאכל טבעי המסומן כ-E-150, בעיקר במשקאות קלים כמו קוקה-קולה.
קרן-שמש מקבוצת עוגן בע"מ היא חברה לתועלת הציבור הפועלת מאז 2005 ועובדת עם יזמים ובעלי עסקים קטנים מהפריפריה במטרה להקים ולנהל עסקים המפרנסים אותם ואחרים.
קרן שמש היא חלק מ"קבוצת עוגן".
הקרן היא הנציגה בישראל של הארגון הבינלאומי "Youth Business International", ארגון שהקימה קרן הצדקה של הנסיך צ'ארלס בלונדון ופועל ב-38 מדינות.
מנכ"לית הקרן היא מוניקה לב-כהן.
החברה הוקמה ב-2005 על ידי שתי קרנות פילנתרופיות הפועלות בישראל, קרן אדמונד י' ספרא וקרן רש"י.
ב-2006 נרשמה בשם "קרן שמש לעידוד יזמים צעירים בע"מ".
בשנת 2009 פרשה קרן סאקט"א-רש"י מהשותפות וקרן אדמונד י' ספרא הפכה להיות בעלת המניות של החברה.
בתחילת דרכה קרן-שמש הציעה הלוואות בגובה 90 אלף ש"ח ליזמים צעירים (גילאי 20–35) שביקשו להקים עסקים.
ללווים הוצעו שירותי מעטפת, כגון שכללו מנטור מתנדב, ייעוץ מסובסד וקורסים.
ב-2011 חל שינוי ארגוני והחברה פתחה את תוכנית המנטורינג ליזמים שאינם מבקשים לקבל ממנה הלוואה, זאת לאור התפתחות אפשרויות מימון ליזמים בתחילת דרכם ממקורות נוספים.
ב-2019 הצטרפה קרן-שמש לקבוצת עוגן.
מניות החברה עברו מקרן אדמונד י' ספרא ל"עמותת עוגן - הקרן להלוואות ללא ריבית" (לשעבר איפל"א - האגודה הישראלית להלוואת ללא ריבית), וקרן אדמונד י' ספרא התחייבה להמשיך לתמוך בפעילות קרן-שמש בשנים הבאות.
בשנה זאת החליטו בעלי המניות על שינוי שם החברה ל"קרן-שמש מקבוצת עוגן".
ב-2020, בעקבות המשבר הכלכלי שהביאה מגפת הקורונה, הרחיבה הקרן את פעילותה והסירה את מגבלות הגיל והוותק.
באותה עת הוקם מיזם "מנט-אור", המעניק מנטור מתנדב למנכ"לים של מלכ"רים ועסקים חברתיים.
המיזם הוקם במקביל לקרן הלוואות שהקימו עוגן והסוכנות היהודית.
המיזם הוקם בשיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית, IVN וקרנות המוסד לביטוח לאומי.
לקרן שמש "תו מידות לאפקטיביות" ותו איכות לניהול התנדבות של הרשת להתנדבות ישראלית.
הקרן תומכת בבעלי עסקים המבקשים להתפרנס מהעסקים, ושהצורך שלהם הוא בסיוע ניהולי ולא בייעוץ ספציפי.
בעלי העסקים נדרשים להתחייב לתהליך ארוך טווח - עד שנתיים.
לתנאי הקבלה יש שיקולים חברתיים, כמו הרקע הסוציו-אקונומי, אזור גאוגרפי, אוכלוסיות מגוונות ותרומתם החברתית של העסקים.
קרן-שמש מסייעת בין היתר לחיילים משוחררים, עולים חדשים, נשים, אנשים עם מוגבלויות, חרדים והחברה הערבית.
מעל אלף עסקים פונים לקבלת סיוע מקרן שמש מדי שנה, ומתוכם מתקבלים בין 25% ל-30% לתוכנית המנטורינג.
למיזם מנט-אור מתקבלים מנכ"לים של מלכ"רים בעלי אישור ניהול תקין בתוקף ושמחזור הפעילות שלהם לפחות 500 אלף ש"ח.
קדימות ניתנת לארגונים מתחומי החינוך, רווחה, קידום תעסוקה, בריאות, חברה ותרבות.
כמו כן, מתקבלים מנכ"לים של עסקים חברתיים שהוקמו במטרה לצמצם פערים של אוכלוסיות מודרות בישראל, עסקים שמעסיקים בהעסקה ישירה עובדים מאוכלוסיות מודרות בהיקף ניכר, או עסקים שמספקים שירותים או מוצרים לאוכלוסיות מודרות.
נכון ל-2021, מעל ל-800 אנשי עסקים מתנדבים כמנטורים בפרויקט המנטורינג של קרן-שמש.
המנטורים מלווים עסקים במודל של אחד על אחד בתוכנית מותאמת אישית ומפגש שבועי למשך שנתיים.
במסגרת התוכנית, המנטורים מדריכים את בעל העסק לבחון את החלופות השונות.
כ־80% מבעלי העסקים שמלווים על ידי מנטור של קרן-שמש מקיימים איתו תהליך ארוך טווח שאורך עד שנתיים.
בניגוד ליועץ, המומחה בתחומו ועוסק בייעוץ נקודתי לפרק זמן קצר, המנטור מלווה את בעל העסק לאורך זמן.
הקרן מסייעת למנטורים להשיג את מטרתם על ידי פעילויות, כגון הכשרות, מפגשים מקצועיים, ויצירת קבוצות ברשתות החברתיות.
המנטורים של קרן-שמש חתומים על קוד אתי לפיו אסור להם להיות מעורבים עסקית.
קרן-שמש מפעילה שירותים נוספים לעסקים, ביניהם ליווי פיננסי ומומחים לתחומים שונים.
קרמס אן דר דונאו (או בקיצור קרמס; בגרמנית: Krems an der Donau, בתרגום חופשי: "קרמס שעל הדנובה") היא עיר במדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה.
העיר נמצאת בקצה עמק ואכאו על גדות נהר הדנובה, בוואלדפירטל.
העיר נחשבת בפני עצמה לאחד ממחוזות אוסטריה תחתית.
העיר היא אחד ממרכזי ייצור היין החשובים באוסטריה, בשל מיקומה בקצהו של עמק הוואכאו, שבו גדלים היינות הלבנים המשובחים של אוסטריה.
האתר החשוב בעיר הוא שטיינר טור, שער ובראשו מגדל מימי הביניים.
השער נבנה ב-1480 כחלק מחומת העיר, עוצב בהמשך בסגנון בארוק, ושופץ ב-2005.
במאה ה-14 חי ופעל בעיר הרב ישראל מקרמס, בעל הגהות אשרי.
קרן היא איבר מחודד (לרוב חלול) היוצא מעבר לעור של בעלי חיים שונים, בדרך כלל מהראש.
הקרן מורכבת בעיקר מקרטין וחלבונים, לעיתים הקרניים גדלות על עצם מחודדת ולעיתים רק על בליטות קצרות בקצות הגולגולת.
קרניים אמיתיות נמצאות כיום בקרב מכפילי פרסה מעלי גירה, במשפחות אנטילוקפריים ופריים (בקר, פרים, יעלים, ראמים, אנטילופות, צבאים וכו').
לחיות אלה יש זוג אחד (ולעיתים נדירות שניים) של קרניים, ולעיתים קרובות הן מסולסלות או מעוקלות.