tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1997 שלחה האומנית האפרו-אמריקאית בטי סאאר מכתב בדוא"ל ל-200 אמנים ופוליטיקאים בו מובעת דאגתה לגבי השימוש של ווקר בדימויים גזעניים ומיניים, וקבלתם החיובית בעולם האומנות, תשומת הלב הזו הובילה לכנס באוניברסיטת הרווארד שבו נידונו יצירותיה בשנת 1998.
קארוזו הגדול הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1951 בבימויו של ריצ'רד ת'ורפ, עם מריו לנצה ואן בליית' בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב בהשראת הביוגרפיה של זמר הטנור הידוע אנריקו קארוזו מאת אשתו דורותי אבל ברובו הוא בדיוני.
לנצה שר בסרט שירים איטלקיים וכן אריות מאופרות של ג'וזפה ורדי, פוצ'יני, דוניצטי, ליאונקוואלו, רוסיני, דוניצטי, פון פלוטו, מסקאני ועוד.
הסרט זכה בפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר ולפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
כן היה מועמד לרשימת הסרטים המוזיקליים הגדולים ביותר.
הסרט היה הצלחה מסחרית ואמנותית גדולה והיה שיא בקריירה של לנצה.
25 בפברואר 1873, יום רגיל בעיר נפולי כשהווזוב נשקף מרחוק.
ביום זה נולד ילד למשפחת קארוזו שנקרא אנריקו.
כבר בהיותו ילד גילה כישרון זמרה במקהלת הכנסייה.
אמו טיפחה אותו וגם כאשר הייתה על ערש דוויי היא בקשה ממנו לא להיות לידה אלא להשתתף בתהלוכת הכנסייה.
עברו שנים, אנריקו מתפרנס משירה בבתי קפה וקיבוץ מטבעות.
הוא רוצה להתחתן עם חברתו מוזט אבל אביה סוחר הקמח מכריח אותו לעבוד בעסק שלו.
פעם אחת הוא נפגש חבר במועדון ומתחיל לשיר את "לה דנצה" של רוסיני לקול תשואות הקהל.
אלפרדו, זמר בתיאטרון סן קרלו מתרשם מקולו ומשיג לו משרת זמר במהלה, ומשם מתפתח אנריקו עד שהגיע לתפקידים ראשיים והתפרסם.
משם הוא מגיע ללה סקאלה.
כעת הוא רוצה לשאת את חברתו, אך מתברר שהיא כבר נשואה.
אנריקו חותם חוזה עם קובנט גארדן ומופיע בתפקיד ראשי בריגולטו עם זמרת הסופרן מריה סלקה (ג'רמינה נובוטנה) שלא סובלת אותו.
הוא נפגש עם אלפרדו שאיבד את קולו והוא מובטל, וממנה אותו לאמרגנו.
הם מקבלים הזמנה ל מטרופוליטן בניו יורק שם נפגש קארוזו עם זמרת הסופרן לואיז הגאר (דורותי קירסטן), והם מתקבלים בתשואות בשירתם באופרה אאידה.
פארק בנג'מין (קרל בנטון ריד) הוא הפטרון הראשי של בית האופרה, והוא מתעב את קארוזו בגלל מוצאו ונימוסיו המחוספסים.
קארוזו בן ה-45 מתאהב בדורותי בנג'מין אן בליית'), בתו הצעירה של פארק בנג'מין למורת רוחו של אביה.
בינתיים יוצא קארוזו למסע ברחבי אירופה ואמריקה.
כשהוא חוזר, עדיין מחכה לו דורותי (דורה) בת ה-25. הוא קובע אתה פגישה אך אלפרדו אומר לו שהוא צריך לשיר בקתדרלה.
קארוזו אומר כי לא הוא שולט בקול אלא הקול שולט בו, והולך לשיר עם ילדי הכנסייה את אווה מריה לפי מנגינה של גונו - באך.
לבסוף הם מתחתנים למרות שאביה אוסר עליה.
בעת ביצוע לוצ'יה די למרמור מגיעה ידיעת שנולדה לו בת ומתפשטת במהירות לזמרים מקהלה והקהל וכולם מריעים לו בסוף.
הוא חש במחנק בגרונו ומטפל בעצמו בספריי של אתר.
בסוף הופעה באופרה "מרתה" של פלוטו הוא מתמוטט.
בסוף רואים אנשים שחולקים לו כבוד ליד פסלו, במבואה של המטרופוליטן אופרה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותמריו לנצהאנריקו קארוזואן בליית'דורה בנג'מין/קארוזואשתו של קארוזוג'רמילה נובוטנהמריה סלקהזמרת סופרןלודוויג דונטאלפרדו בראציזמרדורותי קירסטןלואיז הגארזמרת סופרןקרל בנטון ריידפארק בנג'מין
קארו היא רשת בתי קולנוע הנחשבת לאחת הגדולות ברוסיה.
הרשת מפעילה 36 בתי קולנוע מודרניים (250 מסכים) במוסקבה ובמחוז מוסקבה, סנקט פטרבורג, יקטרינבורג, סמרה, קאזאן, קלינינגרד וסורגוט.
הרשת הציבה סטנדרטים חדשים לעיצוב בתי קולנוע ברוסיה.
בבתי הקולנוע של הרשת מבקרים מדי שנה כמעט 12 מיליון איש בממוצע.
רשת בתי הקולנוע קארו נוסדה בשנת 1997.
הרשת נמצאת בבעלות חברת UFG Private Equity, הקרן הרוסית להשקעות ישירות ואיש העסקים פול הט, שהוא יו"ר דירקטוריון החברה.
החברה מתפעלת את קולנוע אוקטובר במוסקבה — בית הקולנוע הראשי של המדינה, שמקיים מדי שנה יותר מ-50 אירועי פרמיירה בהשתתפות כוכבים הוליוודיים ורוסים, והוא גם באופן מסורתי מארח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה.
בקיץ 2014 הרשת פתחה את אחד ממתחמי הקולנוע הגדולים בעולם: KARO Vegas 22. במרץ 2015 במרכז המסחרי הגדול באירופה "אוויה פארק" נפתח מתחם הקולנוע Karo Sky 17 עם 17 אולמות.
הרשת הוכתרה כרשת הקולנוע של השנה בכנס הקולנוע CineEurope.
בכך הפכה לרשת בתי הקולנוע הראשונה ברוסיה לזכות בפרס זה.
Karoprokat הוא שמה של חטיבת הפצת הסרטים, שנוסדה בשנת 2005.
קארה קנינגהם היא ידוענית אינטרנט, בלוגרית, פזמונאית, מוזיקאית, שחקנית פורנוגרפיה לשעבר ויוטיוברית אמריקאית.
קנינגהם זכתה לפרסום רב בספטמבר 2007, אז פרסמה את הסרטון הוויראלי שלה "" ("עזבו את בריטני במנוחה!"), בו הגנה בבכי על זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס לאחר הופעת הקאמבק שלה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV.
הסרטון זכה ללמעלה מ-4 מיליון צפיות תוך יומיים, ומשך סיקור נרחב בתקשורת הבינלאומית, מאות פרודיות, וביקורת על קנינגהם.
קנינגהם, המפיקה את סרטוניה ומשחקת בהם, מתארת את עצמה כבדרנית חינוכית.
כמעט בכל תכניה של קנינגהם מתקופת נעוריה, היא מציגה את עצמה כאדם נון-קונפורמי מבחינה מגדרית בגלוי וכבן-דרום נשי ב"עיירה צרת-אופקים" בחגורת התנ"ך.
על-ידי שימוש בשם הבמה "קרוקר" (Crocker) במקום שם משפחתה, שמרה קנינגהם על מקום מגוריה המדויק חסוי עקב חששות לביטחונה האישי ואיומי מוות שקיבלה בתגובות ביוטיוב ובמייספייס, עד שכבר לא הייתה נערה.
תכניה של קנינגהם כוללים בעיקר מונולוגים קצרים בבימויה שצילמה בבית של סבה וסבתה.
אחרים טענו כנגד קנינגהם כי הסרטון "" הוא מבוים, אולם קנינגהם התעקשה שהוא אותנטי, בהופעתה בספטמבר 2007 בתוכנית האירוח "Maury" של מורי פוביץ'.
בשנת 2014 כתב מגזין "Queerty" כי עם אלפי עוקבים בפייסבוק ובטוויטר, קנינגהם היא "אחת מאותם אייקוני מדיה שהמציאו את עצמם".
קנינגהם נולדה ככריסטופר קרוקר במזרח טנסי שבארצות הברית, לזוג צעיר בגיל העשרה, וגדלה אצל סבה וסבתה.
קנינגהם סיפרה כי בילדותה גרמה ל"הרמת גבות" כשהביאה בובות ברבי למופע "הצג וספר" בגן הילדים, במקום צעצועים של בנים (אקשן פיגר) שמקובל לשייכם מגדרית לילדים זכרים.
קנינגהם המשיכה להתגורר בטנסי לאורך כל תקופת נעוריה, ולמדה בחינוך ביתי בעקבות "איומי מוות, בריונות ומבטים ביקורתיים שקיבלה על בגדיה ואיפורה" באופן קבוע ובמיוחד לאחר שלכאורה "הוטרדה על ידי מאמן כושר הומופוב בתיכון".
קנינגהם חיה עם סבה וסבתה הפנטקוסטלים הפונדמנטליסטים, שהמשיכו לגדל אותה כאשר הוריה הצעירים לא היו מסוגלים.
בעוד שסבא שלה לא ידע כמעט על תהילת האינטרנט שלה, סבתה הופיעה בחוסר רצון בכמה מסרטוניה.
הוולוגים הלא-מצונזרים של קנינגהם מיוחסים לבידוד שחוותה בנעוריה כ"הומו מצועצע ונשי מהדרום" ב"עיירה צרת-אופקים בחגורת התנ"ך" האמריקאית.
הנטייה המינית והפתיחות שלה תוארו כ"סאבטקסט...
שנדיר שמופנה באופן ישיר ומעולם לא היה מקובל לחלוטין" בעיר הולדתה.
לדברי קנינגהם, כשסבתה גילתה על נטייתה המינית, היא בתחילה "אמרה ש[הוא] זקוק לגירוש שדים".
קנינגהם כתבה גם על היעדר התרבות הלהט"בית בעיירה שלהי, ואמרה: "מצעד הגאווה היחיד שמתקיים במקום מגוריי הוא בחדר השינה שלי".
היא הוסיפה, "אין לנו כאן גאווה וקשת בענן.
אין לנו סאונה, יש לנו שירותים כימיים".
הניסיון המוקדם ביותר של קנינגהם עם עבודה ברשת היה כעורכת של מגזין מקוון, שם הכירה את החבר הראשון שלה, איתו הצליחה ליצור קשר רק באינטרנט ובטלפון.
מאוחר יותר מצאה קנינגהם פורום מקוון אחר, שבו כישורי המשחק שלה סייעו לה להשתלב בקו טלפון חינמי של מסיבות מלוס אנג'לס "מלא גברים שחורים לוהטים, מלכות דראג שחורות ו[טרנסג'נדרים] מקומפטון", שם היא נחשפה כאדם לבן וקיבלה את הכינוי "קראקר" .
ביוני 2006 החלה קנינגהאם להעלות סרטונים משלה, שאופיינו ב"התייחסות המוזרה להפליא והזועמת שלה לחיי ההומואים ולעיירה הלא-סובלנית [שלה]".
אף על פי שהסרטון שלה בו היא מגינה על בריטני ספירס משך את תשומת לבו של הציבור הרחב, קנינגהם כבר הייתה לאחת ממפיקות הווידאו הנצפות ביותר במייספייס וביוטיוב, לאחר שאספה את מה ש-MSNBC תיאר כ"כת מעריצים".
לפני סרטון ההגנה על ספירס של קנינגהם, בערך מעל לשישים הסרטונים שפרסמה בשתי הרשתות החברתיות כבר נצפו מעל למיליון פעמים כל אחד, וערוץ היוטיוב שלה הופיע בדירוג הערוצים המובילים.
חלק מהסרטונים שלה פורסמו רק באחד מן האתרים, בעוד רבים מהם הפכו לוויראליים.
במאי 2007, קנינגהם הייתה הנושא של כתבה ארוכה בעיתון "The Stranger" , שדנה בתהילת האינטרנט שלה לפני הסרטון "", והמצוקות איתן התמודדה.
דייב שלנקר מהעיתון החשיב את סרטוני הווידאו שלה לנועזים וגועשים "להבות שנשלחות על ידי צעיר הומו שננטש בים של רד נקס" שתקוע בעיר קטנה ש"אינה יכולה לסבול הומוסקסואליות ומענישה על ראוותנות".
הוא ציין כי הסרטונים של קנינגהם כוללים "וידויים מיניים" ו"מונולוגים פראיים" המדברים "על כל דבר, החל מאיידס ועד שיער ערווה".
ברבים מהסרטונים, קנינגהם מגלמת דמויות, כמו למשל אישה מבוגרת ודתייה מאוד בסדרת הסרטונים "The Earl Annie Edna show" ואפיונים קומיים מוגזמים של סטריאוטיפים דרומיים.
בחלק הראשון, קנינגהם מציינת בסערת רגשות כי היא לא רוצה ש"חברתה הדרומית" בריטני ספירס תצא מכלל שליטה כמו אנה ניקול סמית', שמתה בפברואר 2007. נכון לנובמבר 2010, הסרטון זכה למעל ל-35 מיליון צפיות וצבר בסך הכול למעלה מ-500,000 תגובות.
הוא קצר בכמה שניות מהחלק השני, וקנינגהם, למרות רגשנותה, נשארת רגועה ושלווה יחסית לאורך הסרטון, ומתחילה לדמוע רק בסוף.
בסרטונים, קנינגהם מגנה את כתבי הרכילות דוגמת פרז הילטון וכוכב הריאליטי סיימון קאוול, שמתחו ביקורת על הופעתה של בריטני ספירס על הבמה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2007, שהתקיים בלאס וגאס.
בתוך 24 השעות הראשונות לפרסום הסרטון צבר מעל 2 מיליון צפיות.
נכון לינואר 2009, הוא צבר 24 מיליון צפיות, והיה הסרטון השני בעל מספר התגובות הרב ביותר בכל הזמנים באתר, עם למעלה מ-350,000 תגובות.
בנוסף, הסרטון היה אחד הסרטונים ש"טיפסו" הכי מהר אל יעד 7 מיליון הצפיות המינימלי הדרוש (נכון לספטמבר 2007) על מנת להיכלל ברשימת "100 המובילים" ביוטיוב.
הסרטון היה מועמד בקטגוריית "פרשנות" בטקס פרסי יוטיוב לשנת 2007. הסרטון זכה לתשומת לב עולמית ובעקבותיו קנינגהם הוזמנה לראיונות ב-CNN, פוקס ניוז, MSNBC, "The Today Show", "Maury", "המופע של הווארד סטרן", "ג'ימי קימל לייב!" ותוכנית הבוקר של KIIS-FM בהנחיית ראיין סיקרסט.
כמו כן, קנינגהם והסרטון שלה צוינו בתקשורת בתוכניות כדוגמת "The View" ו-"The Tonight Show עם ג'יי לנו".
יוטיוב מסרה כי "הקליפ המלודרמטי בן-שתי-הדקות הפך את קנינגהאם לכוכב יוטיוב מיידי" וראתה בו אחד הסרטונים המובילים לשנת 2007. המגזין Wired בחר אותו כסרטון הטוב ביותר לשנת 2007.
אף על פי שלפעמים הוא מוצג בשילוב צילומי חדשות מההופעה של ספירס, הסרטון הפך לסיפור משלו, כאשר התקשורת ותעשיית הרכילות מציעות דעות על התופעה, ומתבדחות על כך שקנינגהם יכולה להיות "גאונה סאטירית חתרנית" ומשוות אותה לאנדי קאופמן.
בסרטון, קנינגהם מצהירה, "אכפת לכם רק מהקוראים ומלעשות כסף על חשבונה.
הסרטון "" הפך ליעד לסאטירה, עם סרטוני פרודיה, חיקויים ואזכורים בסדרות טלוויזיה ובסרטים.
בפרודיה של השחקן סת' גרין, בה הוא מרח אייליינר מספר פעמים וקידם את תוכניתו "רובוט צ'יקן", הוא קרא לאנשים "לעזוב את כריס קרוקר במנוחה!" חלק מהתגובות לסרטון התייחסו לקנינגהם כ"דרמה קווין", ומגזין Wired הצהיר כי הסרטון "שלח רמות עולמיות של שמחה לאיד שהתקרבו לגבהים שלא נראו מאז שערוריית ארבקל השמן".
הסרט "פגוש את הספרטנים" משנת 2008, השתמש באזכורים לתרבות הפופ וקיבל בעיקר ביקורות שליליות, כשבביקורת באתר "Electronic Urban Report" הופעת הקמאו של קנינגהם כונתה "הרגע הכי מצחיק בסרט".
בתוכנית האנימציה "סאות' פארק" יצרו פרודיה על קנינגהם ועל הסרטון, בפרק "Canada on Strike", ובו דמותה המצוירת של קונינגהם מסתובבת בקרב בין ממים שונים באינטרנט, ואומרת לו "לעזוב את האחרים במנוחה".
במרץ 2008 יצא לאור סינגל "רמיקס טראנס" בשם "Leave Britney Alone" באייטונס ובאתרים אחרים על ידי "Double J", ובו ציטוטים מהסרטון של קנינגהם.
בעוד אמצעי תקשורת רבים דיווחו על הסרטון הוויראלי, בתוכנית הבוקר של ערוץ פוקס ניוז, "Fox & Friends", הפרשנים פקפקו במגדר של קאנינגהם והשוו בין הבד שבתפאורת הרקע בסרטון לבין סרטונים של אוסאמה בן לאדן.
קנינגהם העלתה שני סרטוני תגובה – "" ו-"" (פורסם במקור בשם "") – בהם התייחסה למה שאפיינה כיחס מוטה וכינתה את פוקס ניוז "הערוץ הרפובליקני, השמרני וההומופובי".
הבעיות של קנינגהם כפי שציינה היו שהפרשנים קראו לה "היא/הוא" וכן מה שהרגישה שהיה תשאול מיותר של המגדר שלה במקום לדון בתוכן הסרטון.
לאחר פרסום הסרט התיעודי "לשחרר את בריטני" של הניו יורק טיימס בפברואר 2021, שהוביל לדיון מחודש בקרב הציבור הרחב על האופן בו התייחסה התקשורת לספירס בשנת 2007, קנינגהם פרסמה הצהרה באינסטגרם הממסגרת את החוויה שלה כרגע חינוכי.
היא תיארה את תגובת הנגד אשר התמודדה איתה, כנערה מעורפלת-מגדרית באופן גלוי, על כך שהביעה את אותה דעה שהייתה אז לא-פופולרית כמו שעשו גם מבקרים סטרייטים כדוגמת מייקל מור, כטרנספובית.
בנוסף, היא אמרה כי היא הותקפה מילולית ופיזית על ידי חברי הקהילה הגאה בטענה שהיא גורמת להם להיראות רע בתקשורת.
קנינגהם סיפרה כי תגובת הנגד גרמה לה לפחד על חייה כ[נער] הומוסקסואל בלי הרבה כסף שגר בדרום.
מייקל סטריינג'לאב, מרצה לתקשורת, תיאר את קנינגהם כפורצת דרך עבור ולוגרים, בפרט ולוגרים להט"בים, בהיותה אותנטית וקאמפית תוך מתיחת ביקורת על התרבות הפופולרית.
קנינגהם הייתה מעורבת בפרויקטים שונים.
ברצועת קומיקס אוטוביוגרפית שהתפרסמה ביוני 2007, בה היא דנה בתוכניות לעתיד, היא אומרת: "אני הולכת לעשות את הקפיצה מחיים עם סבי וסבתי הפנטקוסטלים לחיים עם שותפות מלכות דראג.
אני הולכת לככב בתוכנית טלוויזיה משלי.
אני הולכת לעשות את הקפיצה משירותים כימיים לסאונה ...
באוקטובר 2007, קנינגהם פתח את טקס פרסי Reality Remix של ערוץ פוקס ריאליטי.
קנינגהאם הייתה אחת מכתבי האינטרנט של לילי אלן בפרק הבכורה של התוכנית "לילי אלן וחברים" ברשת BBC ששודר בפברואר 2008, שם הציגה שאלות למפורסמים האורחים, דייוויד מיטשל וקובה גודינג ג'וניור.
ב-23 במאי 2008 הוציאה להקת הרוק ויזר וידאו קליפ ויראלי לשירם "Pork and Beans", שהוא "המנון טבעי לביטוי העצמי שהלך ומתעצב ביוטיוב", הכולל מאש-אפים של סרטונים ויראליים ויוטיוברים מפורסמים, וביניהם קנינגהם, שהשתתפו בקליפ עצמו.
ב-22 במאי 2009, קנינגהם פרסמה סרטון בו נראית לוחית גראמי שקיבלה על תרומתה לסרטון הלהקה.
ב-9 ביולי 2009 הופיעה קנינגהם בתוכנית "Tosh.0" של ערוץ קומדי סנטרל.
בשנת 2016 קנינגהם השביתה את ערוץ היוטיוב שלה.
בפברואר 2021 קנינגהם פתחה חשבון OnlyFans.
לפני שהתפרסמה בזכות הסרטון "", קנינגהם נתפסה כסנסציית סרטונים ויראליים והתבקשה על ידי מאט סנבולי, ולוגר וחבר צוות ב-MTV, לצלם סרטון עבור אתר MTV.
קנינגהם ציינה כי היא מקווה לפתח את קריירת המשחק שלה; היא הסכימה לפתח רעיונות לתוכנית טלוויזיה עם המפיק גלן מיהאן מלוס אנג'לס ונפגשה עם נציגים מערוץ לוגו.
על פי מגזין וראייטי, קנינגהם חתמה על עסקת פיתוח עם חברת ההפקה ליצור תוכנית ריאליטי "דוקו-סבון", בשם "Chris Crocker's 15 Minutes More".
ראשה דרקוביץ', מייסדת חברת ההפקה, אמרה, "זו תהיה פחות או יותר החוויה של כריס קרוקר.
אנו רואים [בה] דמות מרדנית שתהיה מעניינת בעיני אנשים.
[היא] הולכת להיות כוכבת טלוויזיה".
באוקטובר 2007, אתר TMZ דיווח כי קנינגהם נתבעה על ידי תכשיטי Onch Movement במיליון דולר בגין הונאה והפרת חוזה, ומסרה עותק של התלונה האזרחית שהוגשה בלוס אנג'לס.
מעצב התכשיטים נלסון צ'ונג, הידוע מקצועית בשם אונץ', מעריץ של קנינגהם, שכר אותה כפרזנטורית במשך יותר מיומיים של מסע פרסום, וכן הופעה בתערוכת האומנות "Just Britney" של חברת World of Wonder בתמורה לכרטיס טיסה.
על פי השערות DMW Media, לקונינגהם לא היה נציג משפטי מכיוון שההסכם נראה לא מאוזן.
קנינגהאם אכן הופיעה, בין היתר במועדון ההומואים "רייג'" ובתערוכת האמנות שבה התראיינה ל-MTV כשהציגה יצירות אומנות שלה במחווה לספירס.
סרטונים מההופעות פורסמו בערוץ היוטיוב של אונץ', אך הוסרו מאוחר יותר.
בשנת 2008 קנינגהם הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "Mind in the Gutter".
ב-19 במרץ 2011 היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, The First Bite, באופן דיגיטלי באייטונס.
מתוך האלבום יצא אז הסינגל השני שלה, "I Want Your Bite".
מאוחר יותר באותה שנה הוציאה קנינגהאם את השירים "Second to None", "Tug of War" ו-"Taking My Life Back".
בשנת 2012 הוציאה קנינגהם את השירים "Locked Up Lovers" ו-"Lucky Tonight".
המיני-אלבום השני של קנינגהם, Walls Down, יצא לאור ב-14 במרץ 2013 תחת שם הבמה החדש שלה, כריס קנינגהם-קרוקר.
המיני-אלבום הוא עזיבה של סגנון הדאנס הקודם שלה, והוא מורכב בעיקר מבלדות וכולל דואט עם אמה.
הסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום, "Breaking Up", יצא לאור ב-24 בינואר 2013.
באוגוסט 2011 קנינגהם הודיעה כי סרט המתעד את חייה בשנים האחרונות, בשם "Me in the Zoo" , עתיד לצאת לאקרנים.
הסרט בוחן בנוסף כיצד שיתוף וידאו ומדיה חברתית עיצבו את הדרך בה אנשים משתפים את סיפוריהם וממשיכים בחייהם.
ב-17 בינואר 2012 רכשו HBO Documentary Films את זכויות השידור האמריקאיות לסרט.
הוא הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2012 ב-21 בינואר 2012 וב-HBO ב-25 ביוני 2012.
ביולי 2011 נודע כי קנינגהם הוחתמה על ידי הבמאי צ'י צ'י לארו להופיע בסרט פורנוגרפי.
את הופעת הבכורה שלה בקולנוע למבוגרים עשתה באוקטובר 2012 עבור Maverick Men.
בשנת 2014, אולפן הסרטים לוקאס אנטרטיינמנט (שבראשו עומד מייקל לוקאס) הוציא באופן דיגיטלי את הסרט "Chris Crocker's Raw Love", בו מופיעה קנינגהם בסצנה עם בן זוגה לשעבר ג'סטין דין.
קנינגהם מאמינה כי הסרטון "" והופעותיה בסרטי פורנוגרפיה פגעו בסיכוייה במרדף אחר קריירת משחק: "הרבה אנשים חושבים שהסרטון של בריטני הוא זה שהפך אותי למפורסמת ומה שנתן לי את כל ההזדמנויות האלה, אבל אם הייתי נוסעת ללוס אנג'לס כשחקנית לא ידועה – כנראה שהייתי יכולה להשיג הרבה יותר עבודה".
היא אמרה, "אני לא בהכרח מצטערת על זה; אני חושבת שזה פשוט נותן לי עוד מכשולים להתגבר עליהם...
וברור שהעשייה בפורנו לא בהכרח עזרה לי".
קנינגהם תיארה את היבט הפורנו ככזה שהכתים את העניינים, אך אמרה שזה תלוי בה "לבצע את המהלכים הקטנים והמחושבים האלה".
"זה די יצר קופסה אחרת לגמרי שעליי להתגבר עליה", אמרה.
"אבל כשאתה מוכר בתור 'בריטני-בוי', או כשאתה נמצא בתוך תיבת '15 דקות של תהילה', זה מאוד מעניין, כי ההצעות מתחילות לבוא אליך ממש מהר.
וכשהן הולכות ומתמעטות, אתה לא יודע מה לעשות".
קנינגהם אמרה שמשחק בסרטי פורנוגרפיה יהיה יותר מאירוע חד-פעמי; "זה יהיה הפורנו ואז אתר אינטרנט עם אותן חברות".
לדבריה, היא הייתה ממוקדת במחשבה על העתיד עם החבר שלה דאז ובקניית בית ומשכנתה.
"אמרתי, 'טוב, אם אני הולכת לעשות את זה, אז בואו נעשה שזה שווה את זה'.
אז נפרדנו שבוע לפני שיצא הפורנו.
אז כן, זה קצת נגמר".
היא הוסיפה, "צריך על פי החוזה לקדם את הפורנו.
אז אני מצטערת שעשיתי את זה עם האקס שלי יותר מאשר שאני מצטערת שעשיתי את זה באופן כללי".
היא אמרה שהיא תוכל לעשות פורנו שוב, אך תהתה כיצד תוכל להרחיב זאת לקריירה ממשית.
ואיפה האנשים שראו עד כמה החיים שלי מעניינים?
לא שהרבה אנשים היו הראשונים מסוגם להיות ידועני אינטרנט – מה קורה אחרי זה?" אמרה.
"מה קורה אחרי שאת מרחיבה את 15 דקות התהילה שלך ל-30 דקות של תהילה, וזה שש, שבע שנים מאוחר יותר, ואת עדיין גרה בבית בטנסי?
אני חושבת שזה סיפור מעניין, קצת יותר מ'האני בו בו'".
היא הרגישה שאנשים צריכים לקבל את כולם במקום את הצד הגברי בלבד, ושיציאה לדייטים היא קשה כי "[הבנים] לא תמיד יכולים לקבל את זה ש[היא] נהגה להתחפש או שזה עדיין חלק [ממנה] וש[היא עדיין מתחפשת]".
היא מזדהה עם ההסכמה שקיבלה מסבתה, שתמיד רצתה שתציג את עצמה כגברית, אך היא גם מרגישה שזה מעצבן כיוון שהיא לא קיבלה את הדרך שבה קנינגהם הייתה קודם לכן.
קנינגהאם אמרה בעבר כי המגדר שלה אינו זכר או נקבה, אלא שילוב של שניהם, למרות שמדובר לעיתים במגדר אחר ושזה לא היה מאמץ מודע עבורה להפוך לגברית יותר.
התאפרתי פחות ואספתי את השיער לאחור וסידרתי אותו בקוקו במקום לסלסל אותו או להשאיר אותו ארוך".
היא ציינה כי היא "לעולם לא מבינה את השינויים שמתרחשים.
הם באמת פשוט קורים" וכי "תוספות השיער [שלה] התקצרו והתקצרו ו[היא] עברה מתוספות בגודל 26 אינץ' לתוספות באורך הכתפיים".
לדבריה, התהליך היה זהה ביחס ל"התלבשות כמו ילדה", והוסיפה: "זה קורה לאט לאט".
מבחינת המגדר היה לה נוח יותר, כפי שאמרה קנינגהם, "אני בהחלט מרגישה הכי מחוברת לעצמי מאשר אי פעם.
אולי זה בגלל שלפני שהתחלתי לחקור את התכונות היותר גבריות שלי, חשבתי שאני עומדת לעבור ניתוח חזה".
קנינגהם אמרה שכעת "חקרה את שני הצדדים" והרגישה שהיא מכירה את עצמה היטב.
קנינגהאם אמרה שהיא לא מרוצה מכך שהקהילה הגאה לא מבינה את הכיפוף המגדרי שלה יחד עם הביטוי המגדרי שלה או זהותה המגדרית: "אני יכולה להבין אנשים סטרייטים שמבולבלים, אבל בתוך הקהילה הגאה?
השנאה בין הומואים או האפליה בין הומואים זה דבר שמאוד תמוה בעיניי".
היא אמרה "כשאנשים קווירים אחרים אומרים, 'אם באמת היית טרנסקסואלית...' – כי חייתי כילדה שלוש שנים, ואנשים שואלים 'זה היה הצגה?'.
זה הדבר שאני הכי נגעלת ממנו".
קנינגהם אמרה שאם כל זה היה הצגה, היא לא הייתה עוברת את כל הצרות במשך שלוש שנים; למשל, כשנתקלה בבעיות בעת שימוש בשירותי נשים בשדות תעופה.
קנינגהם אמרה שהיא חושבת שכל העניין בלהיות טרנסג'נדר הוא להיות מה שמרגישים מבפנים.
"מבחינתי, אני תוהה מדוע את צריכה להרגיש כמו אישה שכלואה בגוף של גבר?
מדוע אינך יכולה להזדהות עם שני המינים ולהתחבר אליהם מבלי שיאשימו אותך שהתחפשת לנערה כדי לקבל תשומת לב?".
קנינגהאם מרגישה שהיא "מממשת כל אווירה [שהיא רוצה] ללכת איתה באותו זמן".
היא "מנסה לחסום את הקולות של האנשים בראשה ופשוט ללכת עם איך [שהיא מרגישה]".
עם זאת, היא הודתה כי העובדה שהמראה הגברי שלה "קל יותר למשפחה ולחברה [שלה]" הייתה גורם בהצגה של עצמה כגברית.
בריאיון למגזין קווירטי בפברואר 2014, קנינגהם אמרה כי היא שוקלת מחדש האם לעשות מעבר לזהות מגדרית נשית או לא.
"אני חושבת שנמאס לי מאורח החיים בסגנון-זיקית הזה", אמרה.
"כמו שאמרתי, אני יודעת שאהיה מאושרת במאה אחוז כילדה.
אבל זו הרבה עבודה, ויש הרבה טיפולים שאת צריכה לעבור.
ואני מוכנה להשקיע את העבודה הזו".
היא הוסיפה, "יש אנשים שעושים תספורת.
אני משנה את המין או את האסתטיקה המגדרית.
אני לא יודעת אם אי פעם ארגיש סיפוק רק בדרך זו או אחרת".
קנינגהם אמרה שהיא נמצאת במסע בבחינת החלק הזה בחייה, וכי היא לא תתנגד לעשות את המעבר לגמרי.
היא אמרה שבעוד שהיא חיה כ"בחור רגיל", היא רצתה לבדוק אם היא אוהבת את החוויה, אך היא אינה מאושרת לחיות כך וזה לא עבד כי זה לא מי שהיא.
באוגוסט 2021 יצאה קנינגהם מהארון כטרנסג'נדרית ושינתה את שמה הפרטי לקארה.
היא אמרה בנוסף שהיא עתידה להתחיל טיפול הורמונלי נשי.
קארוי הוגו, (במקור קארוי הוגו ברנשטיין; בהונגרית: Hugó Károly; פשט, 1 בספטמבר 1808 – מילאנו, 13 בנובמבר 1877) היה סופר ומחזאי יהודי-הונגרי.
ישנם תאריכים שונים ללידתו, ככל הנראה הנכון הוא שנת 1808. מספר לקסיקונים ביוגרפיים מתארכים את לידתו בסביבות 1806.
הוגו נולד במשפחה יהודית מהעיר בודה.
אביו התכוון שיהיה סוחר, אך הוא התעניין במשחק.
סיים את לימודיו בתיכון בפשט ובסגד ולאחר מכן למד תחילה פילוסופיה בפשט, ולאחר מכן סיים את לימודיו ברפואה באוניברסיטת וינה והשיג תואר ברפואה והתמחות בכירורגיה.
בסיום לימודיו התגייס לצבא הקיסרי כרופא צבאי.
כך הוא הגיע בהצבתו לפולין, שם בדיוק פרצה מלחמת העצמאות הפולנית.
קארוי הוגו הצטרף לצבא הפולני ונלחם כרופא במלחמה נגד צבא הצאר הרוסי.
הוא קיבל עיטור בצבא הפולני על אומץ ליבו והתמדתו.
בסוף המלחמה נפל בשבי הרוסי לאחר כישלון מלחמת העצמאות הפולנית.
משנת 1832 עבד בעיר כרופא מנתח, ובתקופת מגפת הכולרה הגדולה כהומאופת.
בשנת 1839, על פי הזמנתו של סמואל האנמן (Hahnemann), נסע לפריז, שם אהבת ילדותו, משחק ותיאטרון, הפכה במהירה ליותר חזקה ממקצועו כרופא.
מכיוון שהרפורמות שהציע נדחו בהמבורג, הוא התיישב בווינה בשנת 1844. מהכנסותיו כרופא הדפיס כמה מהדרמות שלו:
כיוון שמחזותיו נדחו גם על ידי תיאטראות ווינה הוא חזר לפשט בשנת 1846 ושיפר את ההונגרית שלו.
בשל השתתפותו במלחמת העצמאות הפולנית זכה ליוקרה רבה וחבריו כללו אז כמה שחקנים מפורסמים, כמו גם גאבור אגרשי, מיקשה פלק, אדה סיגליגטי, שגילו ברופא גם את הפן הספרותי, והושפעו רבות מהידע הפילוסופי שלו.
הם גם קראו את הדרמה שלו שנכתבה בגרמנית עוד בהיותו סטודנט לרפואה בווינה, "מלך הונגרי" (Ein Ungarkönig) על המלך מתיאש הראשון, מלך הונגריה, וגם את הדרמה האחרת שלו נגד העריצות בשם "ברוטוס ולוקרציה" והוא נחשב בעיניהם מוכשר כמחזאי.
גאבור אגרשי ומיקשה פלק תרגמו את יצירותיו להונגרית.
עוד באותה השנה פרסם גם כרך שירים ששמו היה "Psalmen eines armen Poeten".
מוקדם יותר באותה השנה הציג התיאטרון הלאומי את הדרמה שלו "Ein Ungarkönig" שהוצגה בהונגרית בשם "מלך הונגרי" שהפכה להצלחה, ובכך הפך שמו של ד"ר ברנשטיין ל"קארוי הוגו" כשם הבמה שבחר (למעשה השתמש בשני שמותיו הפרטיים).
ההצלחה נמשכה ובשנת 1847 הופיעה הדרמה שלו "ברוטוס ולוקרציה" בפשט.
התרגום של המחזה להונגרית עבר עיצב וסיגנוּן, שוב על ידי גאבור אגרשי ומיקשה פלק.
בשנת 1847, רוחות של מהפכות נשבו באירופה, והאווירה נגעה גם בקארוי הוגו.
ז'ול ג'נין (גבריאל ז'ול ג'נין - סנט אטיין, לואר, 16 בפברואר 1804 - פריז, 19 ביוני 1874 היה סופר, עיתונאי ומבקר תיאטרון רומנטי צרפתי) לקח את הוגו תחת חסותו והכיר בכישרון הכתיבה שלו.
הוגו גם נפגש והתיידד אז עם פרנץ ליסט.
הוגו קרא באותה התקופה סיפור קצר של הסופר הצרפתי בזנקורט (César Lecat de Bazancourt), שעל בסיסו החל לכתוב את הדרמה "בנקאי וברון", אותו השלים רק במהלך שהותו בגרמניה.
הוא כתב את הדרמה בגרמנית.
לימים תורגמה היצירה להונגרית על ידי מיקשה פלק.
הוגו פרסם שתי דרמות שנכתבו על ידו בצרפתית (La comédie infernale, L'IIiado finie).
הוא רצה לביים בפריז את "ברוטוס ולוקרציה", שבוצע בהצלחה בהונגריה, אך בינתיים המהפכה פרצה בצרפת בפברואר 1848. הוא הצטרף בהתלהבות לאירועים, הלך עם דגל הונגריה והכריז על עצמו כנציג העם ההונגרי.
כאשר פרצה מהפכת 1848 בהונגריה הוא טען לטובת המהפיכה ביחד עם פרנץ ליסט.
בשנת 1848 ביקר בהונגריה לזמן קצר.
אחרי נפילת המהפכה הצרפתית ב-1848 נאלץ לעזוב את צרפת.
כיוון שהמהפכה נכשלה גם בהונגריה, הוא נסע לברלין, גרמניה.
אז סיים את מחזהו בשלוש מערכות "בנקאי וברון".
הוא חזר להונגריה לאחר פרסום צו החנינה, אז תרגם את הדרמה, הטקסט הסופי של ההצגה זכה לצורתו הסופית על ידי גאבור אגרשי.
הוגו היה מספר שובה לב, שנון, ואמירותיו היו מפתיעות או מגוחכות, כך שהקהל שמח להיכנס לתיאטרון להופעותיו.
בשנים האחרונות לחייו נשא הרצאות במדינות שונות באירופה, ומשנת 1874 הופיע עם מה שהוא כינה קנטומימה (הוא ביצע קטעי אופרה בביצוע יחיד).
הוגו התכונן להופעה במילאנו בתחפושת שתכנן בעצמו, רצה לתת הרצאה פילוסופית, אך לקה בהתקף לב ומת במקום מיד.
כתב בשלוש שפות, אך תמיד הכריז על עצמו כסופר הונגרי.
קארוי גונדה (במקור גולדשטיין, בהונגרית: Gonda Károly; באנגלית: Charles Henry Gonda; במנדרינית: 卡罗里·鸿达 פין-יין: Kǎ-Luo-lǐ Hong dá; ג'נג'ש, 22 ביוני 1889 – לייקווד, ניו ג'רזי, 1 באפריל 1969) היה אדריכל יהודי-הונגרי, שתכנן בניינים רבים בשאנגחאי בסין.
הסינים כינו אותו בשם "אדריכל אולטרה מודרני".
לשמו קשורים, בין היתר בניין Bank of Communications, חנות הכלבו סאן סאן, בית הקולנוע קפיטול והבניין לשעבר של Bank of East Asia.
הוא היה אדריכל פרוגרסיבי שנאחז ברעיונות האמנתיות שלו, תכנן בסגנון האר דקו.
קארוי גולדשטיין נולד במשפחה יהודית כבנם של רוז'ה בלקני, עקרת בית ושל הנריק גולדשטיין, סוחר.
בשנת 1902 שינתה המשפחה את שם משפחתה לגונדה.
קארוי גונדה החל ככל הנראה את לימודיו בעיר הולדתו או בעיר סיקסו ולאחר מכן השלים את השכלתו בגימנסיה ריאלית בווינה כשהמשפחה עברה לשם.
בשנת 1908 התחיל ללמוד באוניברסיטה הטכנית של וינה (TUW - Technische Universität Wien) בפקולטה להנדסה אזרחית, אך לימודיו נקטעו בשנת 1914 ואת התואר באדריכלות קיבל בבית הספר לאמנויות יפות בפריז.
לאחר מכן, הוא כנראה עבד זמן מה בלונדון.
גונדה גויס במלחמת העולם הראשונה והיה בחיל הרגלים בגדוד מס' 309, אך נפל בשבי באוסוריסק ונכלא במחנה שבויים.
שם הכיר את בתו של האדריכל ניקולאי דמיטרייב, יבדוקיה, שהפכה לאשתו בולדיווסטוק ב-1919. יבדוקיה הייתה אם גרושה עם שני ילדים, גונדה דיבר כמה שפות ולמד גם רוסית.
הוא הפליג לשאנגחאי עם משפחתו החדשה על אונייה שהגיעה לעיר ב-15 בספטמבר 1920, דירתם הייתה בדרך דיקסוול (Dixwell, כיום Lijang - ליאנג).
הוא עבד תחילה במשרד האדריכלים הבריטי Probst, Hanbury & Co, שם קודם עד מהרה והמשפחה עברה לבית עם גינה בדרך Ferry (כיום Xikang) וחיה ברווחה ברמת חיים מערבית.
היה להם אפילו מגרש טניס משלהם.
גונדה הפך לאדריכל מאוד מוכר ומכובד וקיבל את התואר אדריכל כבוד של אוניברסיטת, Xiamen.
בשנת 1928 הקים משרד משלו ותכנן בעיקר חנויות כלבו.
הוא אהב לרכב על סוסים והיה חלק מחוג החברים של טייקון התעשייה היהודי ויקטור אליאס ששון (1881–1961).
ב-1938 עבר גם אחיו אאורל לשאנגחאי עם משפחתו מפני מלחמת העולם השנייה שעמדה לפרוץ, אך המלחמה הגיעה גם לסין.
הם שרדו את המלחמה בשאנחאי, אך בתום המלחמה נאלצו לעזוב את סין שהפכה לקומוניסטית ועברו לארצות הברית ב-1949. הם הגיעו חסרי כל, חיו תחילה בצניעות בניו יורק ואחר כך בלייקווד, ניו ג'רזי.
גונדה כבר לא תכנן שם מבנים, שמר על התחביב שלו, ציור וצייר נופים.
שנה לאחר מות אשתו, גם הוא נפטר ב-1 באפריל 1969.
בנייני האר דקו של שאנגחאי כוללים ריהוט ועיצוב מודרניים.
קולנוע קפיטול, שנבנה בין 1926 לבין 1928, עוקב אחר עיקול הרחוב, זה היה בית הקולנוע הממוזג הראשון של העיר, אבל ראוי לציון שגונדה תכנן משרדים ודירות מעל הקולנוע.
ניתן לראות את הפסלים של הפסל ההונגרי ג'רג' קופאן בלובי.
תיאטרון הקולנוע קתאי (Cathay), שעוצב גם הוא על ידו, שוחזר ב-2014 לחזיתו המקורית.
גם בניין Bank of Communications תוכנן על ידי גונדה, אך נבנה רק בתום מלחמת העולם השנייה.
חנות הכלבו Sun Sun הפך גם לאחד הבניינים האייקוניים ביותר של שאנגחאי, עם תחנת רדיו מודרנית בקומה העליונה מאחורי קיר זכוכית.
שהושלמה ב-1930, שלא נבנתה כחדשה, אלא שופצה באר דקו על פי התוכניות של גונדה, נהרסה בשתי שריפות, כך שחלק ניכר מהעיטור המקורי נהרס.
העיתונות הסינית עסקה בגונדה מספר פעמים, רבים מיצירותיו ושרטוטיו פורסמו ונכתבו עליו דיוקנאות, אך תהילתו הגיעה גם לעיתונות ההונגרית בת זמנו.
בית הספר היהודי בדרך Seymour
קארוי אנגל (בהונגרית: Engel Károly; 22 בינואר 1879, ראקופריבוץ – 4 בפברואר 1968, בודפשט) היה רופא ופרופסור באוניברסיטה יהודי-הונגרי.
הסופר ז'יגמונד אנגל היה אחיו.
קארוי אנגל נולד במשפחה יהודית כבנם של בנימין אנגל ושל צציליה ברגר בכפר ראקופריבוץ שכיום נמצא בשטח סלובקיה ואז היה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.
הוא החל ללמוד באוניברסיטת וינה ובשנת 1902 קיבל את התואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד).
לאחר סיום לימודיו החל לעסוק ברפואה בבית חולים ובמקביל תוך זמן קצר החל ללמד באוניברסיטה בה סיים את התואר.
בשנת 1919 חקר את הסיבות למגפת השפעת הספרדית וגילה את סיבותיה.
בשנים 1922–1944 היה מנהל המחלקה הפנימית בבית חולים.
במשך כל התקופה הוא היה מרצה באוניברסיטה במקביל לעבודה בבית חולים.
על פעילותו באוניברסיטה הוא קיבל מספר פרסי הצטיינות.
קארוי אנגל כתב מספר ספרים בתחום הרפואה, הראשון כבר בשנת 1914 ואחרון בשנת 1935.
נשיא האגודה של רופאי בתי החולים הציבוריים,
נשיא המייסד של החברה ההונגרית לרפואה פנימית
מספר אגודות בחו"ל צירפו אותו לשורותיהם
קרוי אנגל התחתן עם מריה סאנטו בשנת 1913, בתם של פרידייש סאנטו, מנהל בנק ושל וילמה ויינברגר.
המיר את דתו לקתוליות בשנת 1914.
צלב האבירים של מסדר פרנץ יוזף
קארוי באומגרטן (בהונגרית: Baumgarten Károly; פשט, 21 בספטמבר 1853 – בודפשט, 27 בינואר 1913) היה עורך דין, שופט בית המשפט העליון בהונגריה.
קארוי באומגרטן נולד במשפחה יהודית כבנם של הסיטונאי נאנדור באומגרטן (1817–1864) ושל צציליה בראואר (1823–1909).
בסיום לימודי המשפטים שלו בתואר דוקטור במשפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), בסיום ההתמחות ובחינות לשכת עורכי הדין, עבד כעורך דין עד 1892 ובמקביל ערך את כתב העת "חקיקה אזרחית" (Polgári Törvénykezés).
ב-1892 התמנה לשופט בתחום המסחרי, מ-1898 היה שופט בארכאה שיפוטית שאינה קיימת בישראל, ארכאה בין בית המשפט המחוזי (Törvényszék - יש 20 בתי משפט כאלה בהונגריה.
אחד בכל מחוז+הבירה), לבין בית המשפט העליון (Kúria), משנת 1909 היה שופט של הקוריה, כלומר שופט בית המשפט העליון ההונגרי וככזה מ-1910 מילא את תפקיד נשיא בתי המשפט של הארכאה השלישית (יש חמישה בתי משפט כאלה בחמש הערים הגדולות).
חמש ועדות השיפוט בארכאה זו מייצגות את הרמה בין בתי המשפט המחוזי, שנוצרה כדי לפטור את בית המשפט העליון מהנטל השיפוטי הרב.
ערעורים על החלטות בתי המשפט המחוזיים נידונים בהרכבים.
בית משפט קמא פועל כערכאה שלישית בתיקים פליליים בהם פעל בית המשפט בערכאה השנייה.
ישנן מועצות, לשכות פליליות, אזרחיות ועבודה בצוות השופטים בראשות נשיא בית משפט זה שהוא שופט בבית המשפט העליון.
ועדות שיפוט אלה אינן פועלות בקשר לתביעה מנהלית.
אוסף המאמרים הנבחרים שלו פורסם בבודפשט ב-1916 לאחר מותו (בגיל צעיר יחסית).
קארוי באומגרטן הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני בבודפשט.
אשתו הייתה מריה שלזינגר (1861–1901), בתם של יוז'ף שלזינגר, סוחר, ושל פאני מולר, אותה נשא לאישה בבודפשט ב-2 בדצמבר 1884.
בעלה הראשון היה לאו לוראנט (1873–?), בעל אחוזות גדול (התגרשו), והשני הוא אמיל אופלר (1874 – זימבבואה, 1958).
נאנדור איגנץ באומגרטן (1887–1933) היה בנקאי.
אשתו הייתה אידה באש (1895–?), בתו של הצייר דיולה באש.
בעלה היה וילמוש לאצקו (1883–?), בנקאי.
קארו רומא () היה שם העט של קארי נורת'י (; 1866–1937), מלחינה, פזמונאית וזמרת אמריקאית.
נורת'י נולדה בקליפורניה בתקופת הבהלה לזהב, והחלה להופיע בפני קהל בגיל שלוש.
היא למדה בבוסטון ב, ולאחר מכן התלוותה להופעותיה של להקת אופרה צרפתית, שבסיסה בקנדה, כמנצחת.
הפכה אט אט לסולנית להקת האופרה של הנרי וילסון סבאג', והופיעה ברחבי ארצות הברית ואירופה, ואף מול בני המלוכה.
נורת'י כתבה מספר שירים ומחרוזות.
בתקופה בה עסקה בתחום הכתיבה והיצירה, שנחשב לעיסוק "גברי", נאלצה להשתמש בשם עט שיסתיר את מינה.
היא בחרה את השם "קארו רומא", ואיתו פרסמה את כל יצירותיה המוזיקליות.
בשנת 1932, בגיל 66, ביצעה תשעה עשר משיריה בהופעה מיוחדת בלוס אנג'לס.
The Wandering One, מחרוזת, מילים: קלמנט סקוט
קארה קילמר היא שחקנית טלוויזיה אמריקאית, המפורסמת בעיקר בדמותה של סילבי ברט בסדרת הדרמה של NBC, "שיקגו FIRE".
קילמר נולדה בקראולי, טקסס, ארצות הברית, היא בוגרת תואר באמנות ותיאטרון מאוניברסיטת ביילור בטקסס לשנת 2010.
בשנת 2010 כיכבה קילמר בסדרת המציאות האינטראקטיבית של סיימון פולר ששודרה בהולו "אם הייתי יכול/ה לחלום" אשר הראתה חמישה צעירים וצעירות אשר גרו יחד בבית אחד בהוליווד, קליפורניה, וניסו להגשים את חלומם ולהפוך לשחקנים.
קילמר בת ה-21 השתתפה בסדרה, עם סיום האוניברסיטה, בדמות עצמה וניסתה למצוא עבודה ולהגשים את חלומה להיות שחקנית.
לצד קילמר שיחקו בסדרה ג'סטין גסטון, בן אליוט, ג'יגליאן בראגה ואמנדה פיליפס.
בשנת 2014 קילמר הצטרפה לסדרת הדרמה של ה-NBC "שיקגו FIRE" החל מעונתה השלישית בתפקיד סילבי בראט, פרמדיקית אשר החליפה את לסלי שיי שנהרגה.
קילמר משחקת גם כיום בסדרה בעונתה ה-11. קילמר שיחקה בתפקידי אורחת בדמותה של סילבי בראט בסדרות האחיות של הסדרה "שיקגו MED" ו"שיקגו PD".
היא עזבה את הסדרה בעונתה ה-12 בשנת 2024.
בשנת 2015 השתתפה בסרט הקולנוע "מאחורי המסיכה", מותחן פעולה המתרחש במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית.
הבכורה בארצות הברית התקיימה ב-6 באפריל 2015.
בשנת 2018 השתתפה בסרט הטלוויזיה "החיים הסודיים של בעלי".
בשנת 2016 נישאה קילמר לשחקן אנדרו צ'ייני, אותו הכירה בשנת 2012 על סט הסרט "מאחורי המסיכה".
שנהסרטתפקידהערות2012Remnantסרט קצרPrankבת'2015מאחורי המסיכה שרלוט הולוואי2019The Followerמריסרט קצר
קארוי זידאן לאבבורן אנדרסון הוא כדורגלן ג'מייקני-אנגלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת צ'רלטון את'לטיק ובנבחרת ג'מייקה.
אנדרסון גדל במחלקת הנוער של צ'רלטון את'לטיק.
ב-22 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3-2 לפלימות' ארגייל במסגרת הסיבוב השני של פרס הפוטבול ליג לעונת .
בשנת 2023 הושאל אנדרסון לאלדרשוט טאון מהנשיונל ליג, וערך חמש הופעות ליגה במדי המועדון.
בעונת החל לשחק בצ'רלטון את'לטיק במסגרת הפוטבול ליג הראשונה.
ב-12 באוקטובר 2023 ערך אנדרסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ג'מייקה, בניצחון 4-1 על נבחרת גרנדה במסגרת ליגת האומות של CONCACAF .
קארוי באל (בהונגרית: Baál Károly; ניול, 7 בספטמבר 1894 – בודפשט, 17 בספטמבר 1947) היה דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי, רופא פנימי ורופא ילדים, רופא ראשי בסנטוריום, יועץ שר הבריאות, רופא פורץ דרך בתחום הטיפול המתמשך בילדים חולים בסנטוריום הראשון בהונגריה לילדים שפתח בבעלותו ובניהולו.
הוא סיים את בחינות הבגרות בבית הספר המלכותי הממלכתי הריאלי בשופרון (1912), ולאחר מכן למד בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד).
הוא שירת כלוחם במלחמת העולם הראשונה וקיבל מספר עיטורים.
ביולי 1914 הצטרף לגדוד חיל הרגלים ה-18 של צבא היבשה, משם הועבר לגדוד הרגלים ה-29, באוקטובר אותה שנה וסיים את בית הספר לקצינים.
עם גדוד 306 נשלח לחזית המזרחית הרוסית בינואר 1915. ב-15 בדצמבר אותה השנה הוא סבל מפגיעת ראש קשה ונאלץ לקבל טיפול בבית חולים צבאי במשך שנה.
מינואר 1917 היה מפקד בית ההבראה וחנופש לקצינים בקובלנץ.
בינתיים, בפברואר 1917, קיבל את התואר שלו.
בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, הוא ברח לווינה, לאחר חזרתו עבד בבית החולים סנט אישטוואן ובבית החולים סנט לאסלו.
ב-1929 ייסד את בית ההבראה לילדים היבשוולג', שזכה לתהילה לאומית בניהולו.
במאי 1937 העביר את המוסד לשוואבהג' (Svábhegy), שמאז ואילך נשא את השם "הסנטוריום לילדים בשוואבהג' על שם ד"ר באל" (Dr.
הוא ערך סיורי לימודים ארוכים מחוץ למולדתו, באוסטריה, אנגליה וצרפת.
הוא פרסם מספר רב של מאמרים, בעיקר בתחום רפואת הילדים, בכתבי עת רפואיים.
מותו נגרם כתוצאה מפקקת בעורקים הכליליים.
אשתו הייתה אילונה קומור, בתם של מיקשה קראוס ושל פאולינה שיצר, עמה התחתן ב-1926 בסקשפהרוואר.
בתו הייתה ד"ר יהודית באל.
קארה אן סווישר היא עיתונאית אמריקאית אקטיביסטית.
היא סיקרה את עסקי האינטרנט מאז 1994. החל משנת 2023, סווישר היא עורכת תורמת בניו יורק מגזין, מנחה את הפודקאסט On with Kara Swisher, ומנחה שותפה של הפודקאסט Pivot.
ב-2014 ייסדה סווישר את האתר Recode של Vox Media.
מ-2018 עד 2022, היא הייתה כותבת דעה ב"ניו יורק טיימס", לפני שהצטרפה מחדש ל-Vox Media.
היא גם כתבה עבור הוול סטריט ג'ורנל, הוושינגטון פוסט, ועידת All Things Digital והפרסום המקוון All Things D.
ב-2016 היא תיארה את עצמה כ"דונלד טראמפ הליברלית, הלסבית מסן פרנסיסקו", והביעה עניין בריצה לתפקיד פוליטי בסן פרנסיסקו.
סווישר נולדה וגדלה ברוסלין הארבור, ניו יורק, עד שאביה מת כשהייתה בת חמש.
לאחר מכן עברה משפחתה לפרינסטון, ניו ג'רזי, שם היא גדלה.
בראיון משנת 2021 עם בריאן אליוט עבור Behind The Brand של המגזין ".Inc", סווישר הצהירה, שכילדה היא תמיד רצתה לעבוד או בצבא, במודיעין צבאי, או עם ה-CIA.
היא כתבה ב-The Hoya, עיתון בית הספר המקורי של ג'ורג'טאון, עד שעזבה לכתוב ב-The Georgetown Voice, העיתון האלטרנטיבי הצעיר, המרושל יותר והליברלי של האוניברסיטה.
סווישר למדה תעמולה וקיבלה תואר ראשון בספרות ועיתונאות מבית הספר לשירות החוץ של אדמונד א.
וולש (SFS) באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון די.סי.
בשנת 1984. בשנת 1985, היא קיבלה את התואר השני שלה בעיתונאות מבית הספר ללימודי עיתונות של אוניברסיטת קולומביה.
היא גם "בילתה זמן מה" באוניברסיטת דיוק בלימוד מידע כוזב ותעמולה, לגביהם סווישר הצהירה כי הם "תמיד תחום הלימוד שלי".
לאחר נפילת חומת ברלין, קיבלה סווישר מלגה שאפשרה לה לחיות כמעט שנה בקרויצברג, ברלין.
בהכנה לתעסוקה עתידית ב"מנגנון הביטחון", היא ניסתה ללמוד גרמנית, אך מעולם לא שלטה בשפה.
בתחילת הקריירה שלה, סווישר עבדה בעיתון וושינגטון סיטי בוושינגטון הבירה.
היא התמחתה ב"וושינגטון פוסט" ב-1986 ולאחר מכן התקבלה שם לעבודה במשרה מלאה.
סווישר הצטרפה ל"וול סטריט ג'ורנל" ב-1997, כשעבדה מהמשרד שלו בסן פרנסיסקו.
היא יצרה וכתבה את Boom Town, טור המוקדש לחברות, לאישים ולתרבות של עמק הסיליקון שהופיע בעמוד הראשון של מדור השוק של הוול סטריט ג'ורנל וגם באינטרנט.
במהלך אותה תקופה, היא צוטטה על ידי המגזין Industry Standard ככתבת המשפיעה ביותר שסיקרה את האינטרנט.
ב-2003, ביחד עם עמיתה וולט מוסברג, היא השיקה את כנס All Things Digital ומאוחר יותר הרחיבה אותו לבלוג יומי בשם AllThingsD.com.
הוועידה כללה ראיונות של סווישר ומוסברג עם בכירי הטכנולוגיה, כמו ביל גייטס, סטיב ג'ובס ולארי אליסון.
ב-1 בינואר 2014, סווישר ומוסברג הצליחו בכוחות עצמם עם אתר האינטרנט Recode, שבסיסו בסן פרנסיסקו.
באביב 2014 הם ערכו את כנס הקוד הראשון ליד לוס אנג'לס.
Vox Media רכשה את האתר במאי 2015. חודש לאחר מכן ביוני 2015, הם השיקו את Recode Decode, פודקאסט שבועי שבו סווישר מראיינת דמויות בולטות בתחום הטכנולוגיה, כאשר סטיוארט באטרפילד היה האורח הראשון.
בספטמבר 2018, Recode ו-Vox Media השיקו את Pivot, פודקאסט פרשנות חדשות חצי שבועי בהנחיית סווישר וסקוט גאלוויי.
באפריל 2020, ניו יורק מגזין הודיע כי Pivot תצטרף לנכסי המגזין, ובעקבות זאת תבטל את מיתוג Recode, וסווישר תצטרף למגזין גם כעורכת כללית.
במאי 2020, סווישר כתבה בטוויטר שהיא לא הייתה מעורבת בעריכה או הקצאת סיפורים ב-Recode במשך שנים רבות.
סווישר הפכה לכותבת תורמת למדור הדעות של הניו יורק טיימס באוגוסט 2018, תוך התמקדות בטכנולוגיה.
היא כתבה על נושאים כמו אילון מאסק, עזיבתו של קווין סיסטרום מאינסטגרם, גוגל וצנזורה, ומגילת זכויות באינטרנט.
בספטמבר 2020, הטיימס הציג לראשונה את Sway, פודקאסט חצי שבועי בהנחיית סווישר שהתמקד בנושא הכוח ובעלי הכוח, כאשר ננסי פלוסי הוצגה כאורחת הראשונה שלה.
ביוני 2022, סווישר הודיעה שהיא תעזוב את הניו יורק טיימס כדי להמשיך בפרויקט חדש במגזין ניו יורק של ווקס מדיה.
סווישר הפכה לעורכת כללית ב-New York Magazine ולמארחת של On with Kara Swisher בספטמבר 2022. הפרק הראשון של 'On' שודר בבכורה ב-26 בספטמבר.
סווישר שימשה גם כשופטת בתחרות BigApps של ראש העיר ניו יורק מייקל בלומברג.
היא הופיעה בתור עצמה בפרק משנת 2015 של תוכנית עמק הסיליקון של רשת HBO.
ב-2016 הודיעה סווישר שהיא מתכננת להתמודד על ראשות עיריית סן פרנסיסקו כנציגת המפלגה הדמוקרטית ב-2023. לאחר מכן היא תוארה ככזו שעשויה לרוץ בפלטפורמה "מאוד פרוגרסיבית".
סווישר כתבה על חוויותיה בעבודה עבור קבוצת מקלפלין במאמר במגזין סלייט משנת 2018, שבו טענה שהמארח ג'ון מקלפלין התעלל בצוות והטריד מינית נשים.
כשהרהרה על מותו מסרטן הערמונית ב-2016, היא כתבה, "אני כל כך שמחה שהוא מת.
ברצינות, אני שמחה שהוא מת.
בשנים 2021 ו-2023, סווישר הנחתה את הפודקאסט הנלווה הרשמי לעונות השלישית והרביעית של סדרת הטלוויזיה יורשים של HBO.
ב-24 באוגוסט 2023, סווישר דחקה בקהל הטוויטר שלה להמציא כינויים לויווק רמאסוואמי והציעה את שלה, "RamaSMARMY".
כמה פרשנים הודיים-אמריקאים הביעו הסתייגות חריפה מהתקפותיה, שנתפסו כבעלות כוונות גזעניות.
סווישר התחתנה עם המהנדסת ומנהלת הטכנולוגיה מייגן סמית' במחוז מרין ב-1999 בתקופה שבה נישואים חד מיניים לא היו חוקיים בקליפורניה.
הן ערכו טקסי חתונה חוקיים נוספים ב-2003 במפלי הניאגרה בקנדה, ב-2004 כחלק מהחתונות החד-מיניות בסן פרנסיסקו 2004, ושוב בסן פרנסיסקו, קליפורניה בנובמבר 2008, לקראת הצעה 8 של קליפורניה, שהכריזה על נישואים חד מיניים כנישואים פסולים בקליפורניה.
לסווישר וסמית יש שני בנים, לואי ואלכסנדר.
הן נפרדו ב-2014, והתגרשו ב-2017. סווישר נישאה לאמנדה כץ ב-3 באוקטובר 2020, ויש לה איתה שני ילדים.
בשנת 2011, סווישר לקתה ב"שבץ חולף" בעת טיסה להונג קונג, שם אושפזה לאחר מכן וקיבלה תרופות נוגדות קרישה.
היא כתבה על החוויה באזכרה של לוק פרי, לאחר ששבץ מוחי הוביל למותו בשנת 2019.
סווישר ידועה בכך שהיא מרכיבה משקפי שמש כהים של טייסים אפילו בתוך הבית, והסבירה "יש לי רגישות קלה לאור; אני פשוט לא אוהבת אורות בהירים".
סווישר, שגדלה כקתולית, מזדהה כאגנוסטית.
2021 - נבחרה לחברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים
קארה אסטל וינגר (לשעבר פטרסון, באנגלית: Kara Estelle Patterson-Winger; נולדה ב-10 באפריל 1986) היא אתלטית אמריקאית.
וינגר נולדה וגדלה בסיאטל, וושינגטון, בתם של רונה וברוס פטרסון.
היא למדה תזונה, כושר ובריאות באוניברסיטת פרדו וסיימה את לימודיה ב-2009. משנצ 2014 היא נשואה לראסל וינגר.
באולימפיאדת בייג'ינג היא סיימה במקום 41 בהטלת כידון בתוצאה של 54.39 מטר.
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה ב-16 באוגוסט היא סיימה במקום 28 בתוצאה של 52.71 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדאיגו, קוריאה הדרומית ב-1 בספטמבר היא סיימה במקום 20 בתוצאה של 57.14 מטר.
באולימפיאדת לונדון היא סיימה במקום 31 בהטלת כידון בתוצאה של 56.23 מטר.
ב שנערכו בטורונטו, קנדה ב-21 ביולי 2015 היא זכתה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 61.44 מטר.
חודש וחצי לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין ב-30 באוגוסט היא סיימה במקום שמיני בתוצאה של 60.88 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו היא סיימה במקום 13 בהטלת כידון בתוצאה של 61.02 מטר.
באליפות העולם שנערכה בלונדון, הממלכה המאוחדת ב-6 באוגוסט היא סיימה במקום 15 בתוצאה של 61.27 מטר.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו ב-9 באוגוסט היא זכתה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 64.92 מטר.
חודש וחצי לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-30 בספטמבר היא סיימה במקום חמישי בתוצאה של 63.23 מטר.
באולימפיאדת טוקיו היא סיימה במקום 17 בהטלת כידון בתוצאה של 59.71 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי 2022 היא זכתה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 64.05 מטר, אחרי קלסי לי ברבר מאוסטרליה (66.91 מטר) והארוקה קיטגוצ'י מיפן (63.27 מטר).
בתחרות שנערכה בבריסל, בלגיה ב-2 בספטמבר אותה שנה קבעה שיא צפון אמריקה חדש של 68.11 מטר.
קארו דיינה דוז לבית בליימייר הייתה אשתו של סגן הנשיא צ'ארלס דוז, ולפיכך הגברת השנייה של ארצות הברית בין השנים 1925 עד 1929, בתקופת נשיאותו של קלווין קולידג'.
היא גם הייתה פילנתרופית, ועבדה עם ארגוני אומנה ואימוץ באילינוי.
דוז נולדה בשם קארו בלימייר בסינסינטי, אוהיו ב-6 בינואר 1865.
קארו בליימייר נישאה לצ'ארלס דוז ב-24 בינואר 1889. נולדו להם שני ילדים ביולוגיים ב-1890 וב-1892 והם אימצו שניים נוספים ב-1912 וב-1914. לאחר מותו של בנם רופוס ב-1912, בני הזוג דוז נסוגו מחיי החברה ובמקום זאת הקדישו חלק ניכר ממרצם לעבודת צדקה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, דוז הייתה מעורב במאמצים לספק בגדים לרגימנט ה-17 של חיל ההנדסה, מה שהוביל עיתון אחד להתייחס אליה כ"אם הרגימנט".
בשנת 1907, דוז נבחרה לסגנית נשיא מועצת המנהלים של בית וסיוע חברתי לילדי אילינוי (ICAHS), רשת של בתי אומנה לילדים באילינוי.
בשנת 1909 הפכה לעוזרת גזבר הארגון, תפקיד בו כיהנה במשך עשרים שנה.
ב-1915, דוז ייסדה את "עריסה אוונסטון", שתיאמה אימוץ של ילדים יתומים.
בבחירות לנשיאות 1924 רץ בעלה לצד קלווין קולידג', ומונה לסגן נשיא ארצות הברית, מה שהפך אותה לגברת השנייה של ארצות הברית, תפקיד בו כיהנה עד 1929. בזמן ששימשה כגברת השנייה, דוז אכזבה חלק מהאליטה החברתית של וושינגטון הבירה מכיוון שהיא דחתה הזמנות חברתיות רבות.
על פי דיווח משנת 1928 ב-"Morning Free Press", אף על פי כן, נצפה כי "ההתנהגות שלה הייתה מתוקה ועדינה, שיחתה תרבותית, וכבודה בלתי ניתן לפגיעה".
דוז מתה באוונסטון, אילינוי ב-3 באוקטובר 1957, בגיל 92. היא נקברה עם בעלה בבית הקברות רוזהייל.
קארוויל דיקינסון בנסון היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית שייצג את מחוז הקונגרס השני של מרילנד בין השנים 1918 ל-1921.
קארוויל בנסון נולד ב-24 באוגוסט 1872 ליד הולת'ורפ במחוז בולטימור, מרילנד, ולמד בשנת 1890 במכינה קדם אקדמית ובאוניברסיטת ליהיי של בית לחם, פנסילבניה.
ב-1893 השלים את לימודיו במחלקה למשפטים של אוניברסיטת בולטימור, והתקבל ללשכת עורכי הדין באותה שנה.
בנסון כיהן כחבר בבית הנבחרים של מרילנד בין השנים 1904 – 1910 ושוב ב-1918, וכיהן כיושב ראש הבית ב-1906. מ-1912 עד 1914 כיהן כחבר הסנאט של מרילנד.
בשנת 1918 נבחר בנסון כמועמד המפלגה הדמוקרטית לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס ה-65 כדי למלא את המושב שהתפנה בעקבות מותו של ג'ושוע פרדריק קוקי טלבוט.
הוא נבחר מחדש לקונגרס ה-66, וכיהן מ-5 בנובמבר 1918 עד 3 במרץ 1921. הוא נכשל בניסיונו להיבחר מחדש ב-1920 לקונגרס ה-67.
לאחר כהונתו בקונגרס, חידש בנסון את עבודתו בעריכת דין בבולטימור, והתגורר בהלתורפ.
הוא מונה לממונה על ביטוח המדינה של מרילנד ב-1924 וכיהן בתפקיד זה עד מותו.
בנסון מת ב-8 בפברואר 1929 בבולטימור שבמרילנד.
ונקבר בבית הקברות סידר היל בברוקלין, מרילנד.
קרוליין אזמרלדה ואן דר ליו הידועה בשם הבמה קארו אמרלד (בהולנדית: Caroline Esmeralda van der Leeuw; נולדה ב-26 באפריל 1981) היא זמרת פופ וג'אז הולנדית.
היא פעילה מאז 2007, וזכתה לפרסום בשנת 2009 עם סינגל הבכורה שלה, "Back It Up".
הסינגל הבא "A Night Like This" הגיע לראש המצעדים בהולנד.
אלבום הבכורה של קארו אמרלד, "Deleted Scenes from the Cutting Room Floor", יצא לאור ב-29 בינואר 2010. באוגוסט 2010, האלבום צעד במשך 30 שבועות במקום הראשון במצעד האלבומים ההולנדי, ובכך קבע שיא של כל הזמנים, אשר גבוה בשבוע אחד מהשיא של האלבום Thriller של מייקל ג'קסון.
ב-3 באוקטובר 2010 זכתה אמרלד בפרס אדיסון למוזיקה הולנדית לאמנית הטובה ביותר.
בשנת 2013 יצא אלבום האולפן השני שלה, בשם "The Shocking Miss Emerald".
האלבום נכנס למקום הראשון במצעדי האלבומים ההולנדי והבריטי ומכר מעל 600,000 עותקים.
קרוליין אזמרלדה ואן דר ליו נולדה ב-26 באפריל 1981 באמסטרדם, הולנד, לאב הולנדי ולאם ילידת ארובה.
היא החלה ללמוד שירה בגיל 12 אצל ג'יימס גילופו באמסטרדם והצטרפה ללהקת בנות ווקאלית, Les Elles, תחת הדרכתו.
לאחר התיכון, היא הוכשרה כזמרת ג'אז בקונסרבטוריון של אמסטרדם, וסיימה את לימודיה בשנת 2005.
במרץ 2014 ילדה אמרלד את בתה הראשונה, ובאוגוסט 2017 את בתה השנייה.
בתחילת 2007, המפיק ההולנדי יאן ואן וירינגן הזמין את ואן דר ליו לבצע שיר שהפיק עם המפיק-כותב השירים דייוויד שרורס.
השיר, "Back It Up", נכתב על ידי שרורס והפזמונאי הקנדי וינס דג'ורג'יו והתבסס על ביט היפ הופ שנוצר על ידי רובין ולדמן ויאן ואן וירינגן (Jan van Wieringen).
השירה הג'אזית של ואן דר ליו נחשבה ל"התאמה מושלמת" לשיר החדש.
הדמו הוצג בפני חברות תקליטים שונות, אך ללא תוצאה.
לאחר מכן הגיע הדמו לידיעת הציבור ברחבי העולם באינטרנט ותחנות רדיו החלו להשמיע את השיר.
דג'ורג'יו, שרורס, ואן וירינגן ואן דר ליו הבינו שלסאונד שלהם יש פוטנציאל והחלו לעבוד על אלבום אולפן קונספטואלי עם ואן דר ליו.
הכתיבה החלה בקיץ 2008 תוך שימוש במיקס של "Back It Up", ג'אז משנות ה-40 וה-50, מוזיקה קלה, ומוזיקה לטינית.
הם השתמשו בדגימות מוזיקליות של כלי נגינה, ושאבו ממגוון רחב של השפעות, כולל נגן העוגב ג'קי דייוויס, המלחין מרטין דני, מלך הממבו פרז פראדו, מוזיקת הג'אז של שנות העשרים עד שנות ה-30 של המאה ה-20, וההשראות הקוליות של ואן דר ליו עצמה לאחיות אנדרוז, בילי הולידיי ושרה ווהן.
ואן דר ליו הייתה שותפה לכתיבת מספר שירים באלבום, ואן וירינגן היה שותף ליצירת השירים "The Other Woman" ו-"Dr Wanna Do".
לאחר שנדחו ביד מסקפ חברות תקליטים, הקים שרורס חברת תקליטים עצמאית בשם Grandmono.
הסינגל "Back It Up" יצא לאור ב-6 ביולי 2009. השיר זכה להשמעות ולפופולריות בן-לילה ונכנס לטופ 40 ההולנדי במשך 12 שבועות, בשיאו הגיע למקום ה-12.
הוא נכנס למקום הראשון במצעד האלבומים ונשאר שם במשך שבועות.
באוגוסט 2010, האלבום היה במקום הראשון במשך 27 שבועות, ובכך שבר את שיא המצעד של מייקל ג'קסון עבור Thriller (26 שבועות משנת 1983).
האלבום חזר למקום הראשון, ושהה בסך הכל 30 שבועות לא רצופים במקום הראשון במצעד האלבומים ההולנדי.
עם כניסתו מחדש, האלבום טיפס בחזרה למקום השמיני.
הסינגל השני מהאלבום, "A Night Like This", יצא בדצמבר 2009. השיר היה רשום במצעד ההולנדי במשך 26 שבועות, והגיע לשיאו במקום הראשון בינואר 2010. זה היה השיר המושמע ביותר בהולנד בשנת 2010.
בשנת 2011, "Deleted Scenes from the Cutting Room Floor" שוחרר ברחבי אירופה וזכה להצלחה מסחרית גדולה.
בבריטניה, כל ששת הסינגלים והאלבום כולו היו ברשימה A של BBC Radio 2. מעל 1,400,000 אלבומים נמכרו באירופה.
בשל הצלחתו יוצאת הדופן, האלבום נכלל בפרק של הגרסה ההולנדית של Classic Albums באפריל 2012.
בינואר 2011 זכתה אמרלד בפרס "Popprijs 2010" עבור מופע הפופ ההולנדי הטוב ביותר לשנת 2010. בתחילת 2012 זכתה אמרלד בפרס "מצלמת הזהב" למוזיקה הבינלאומית הטובה ביותר ובפרס אקו לשחקן הבינלאומי החדש הטוב ביותר.
באפריל 2013 יצא אלבום האולפן השני של קארו אמרלד," The Shocking Miss Emerald".
היא הופיעה בבריטניה בתיאטרון הרדיו של ה-BBC; הסדרה שודרה ברדיו 2 של ה-BBC וב-BBC Red Button.
ב-29 ביוני 2014 ניגנה את מוזיקת הפתיחה על במת הפירמידה בפסטיבל גלסטונברי 2014.
באפריל 2015 הוציאה אמרלד סינגל בשם "Quicksand".
במרץ 2017 הוציאה אמרלד מיני-אלבום בהשראת אקזוטיקה, "Emerald Island".
הוא שוחרר כדי ללוות את סיבוב ההופעות של אי האזמרגד.
ביוני 2020 הוציאה אמרלד את "Wake Up Romeo", הסינגל הראשון שלה מזה שלוש שנים.
ב-23 באוגוסט 2022, קארו נחשפה כקול מאחורי המופע החדש "The Jordan".
קארה בלאק טניסאית עבר ילידת זימבבואה.
היא זכתה להצלחות בתחרויות זוגות נשים וזוגות מעורבים בהם זכתה 10 פעמים בתחרויות גראנד סלאם.
בתחרויות זוגות מעורבים היא זכתה "גראנד סלאם".
קארה בלאק נולדה בשנת 1979 בסולסברי.
בבעלות המשפחה הייתה חווה חקלאית בה אביה שהיה חובב טניס בנה מגרש.
אחיה ויין זכה באליפות ארצות הברית הפתוחה 2001, ואח נוסף ביירון זכה באליפות צרפת הפתוחה 1994.
קארה בלאק החלה לשחק בתחרויות לצעירות בשנת 1992. היא הגיעה ל-3 גמרים בתחרויות "גראנד סלאם" וניצחה פעמיים.
בסוף 1997 היא הייתה מדורגת מס' 1 בדירוג לצעירות.
בעקבות ההצלחות החלה בלאק לשחק בתחרויות לבוגרות החל משנת 1998. אומנם בתחרויות אלו היא לא הצליחה לשחזר את ההצלחות של תחרויות לצעירים.
משנת 2000 החלה להתמחות בתחרויות זוגות.
באליפות ארצות הברית הפתוחה 2000 היא הגיעה לגמר, ובתחרות אליפות וימבלדון 2004 ניצחה.
בסך הכול היא הגיעה ל-9 גמרים בתחרויות גראנד סלאם וניצחה 4 פעמים, בעיקר לצד ליזל הובר.
במקביל לתחרויות זוגות נשים שיחקה בתחרויות זוגות מעורבים לצד אחיה ויין בלאק ולאנדר פאיס.
היא הגיעה ל-8 גמרים בתחרויות גראנד סלאם מהם ניצחה 5 פעמים.
בתחרויות אלו היא הגיעה לקבלת "גראנד סלאם".
קארה בלאק הייתה חברה בנבחרת גביע בילי ג'ין קינג של זימבבואה.
כמו כן היא השתתפה ב-3 אולימפיאדות.
בשנת 2005 התחתנה בלאק ובשנת 2012 לזוג נולד ילד.
סקוט תומפסון הידוע באופן מקצועי בשם קארוט טופ, הוא סטנדאפיסט ושחקן אמריקאי.
הוא ידוע ברבים בזכות השימוש שלו בקומדיית אביזרים.
תומפסון נולד ברוקלדג', פלורידה, וגדל בקוקו.
הוא הצעיר מבין שני בנים, ואביו הוא מהנדס בנאס"א.
הוא למד בתיכון קוקו, שם ניגן בתופים בתזמורת המצעדים והקונצרטים, וסיים את לימודיו ב-1983. את הכינוי "קארוט טופ" קיבל ממאמן שחייה מקומי, בהתייחס לשערו האדום, שהפך לאחד מסימני ההיכר שלו בשלב מאוחר יותר בחייו.
בסוף שנות ה-80 עבד תומפסון כשליח בחברת משכנתאות.
לאחר התיכון, הוא נרשם לאוניברסיטת פלורידה אטלנטיק בבוקה רטון.
כסטודנט בשנה הראשונה, ביצע את מופע הסטנד-אפ הראשון שלו.
הפריצה הגדולה של גזר טופ הייתה ב-1991 כשהופיע ב־Comic Strip Live .
בערך בזמן הזה, הוא גם הופיע בתוכנית הטלוויזיה Star Search.
הוא הופיע בלארי איש הכבלים וסקראבס.
תפקידיו הקולנועיים כוללים יו"ר מועצת המנהלים, והוא גם שימש כדובר בפרסומות עבור 1-800-CALL-ATT .
בשנת 2002, הוא הקליט רצועת פרשנות עבור חוקי המשיכה.