tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כבר במחקריו המוקדמים על האליטה הרבנית האלג'ירית בעידן הצרפתי לנוכח עתות מודרנה ואתגריה, עסק בשלושה מוקדים אשר מהווים את תחומי התמחותו המדעית: ארץ ישראל, אלג'יריה וצרפת, בעת החדשה.
במחקריו משלב שרביט עיון בספרות רבנית, בעיתונות עברית ומשכילית ובמקורות ערביים.
במחקר הדוקטורט עסק במעמד האליטה הרבנית האלג'ירית בזיקה לארץ ישראל ובארץ ישראל והתמודדויותיהם עם אתגרי המודרנה: המשפחה היהודית ושאלות מגדר.
האסכולה הפריזאית לחקר חוכמת ישראל
האסכולה הפריזאית התגבשה בין שלהי מלחמת העולם השנייה למלחמת ששת הימים ועם מוביליה מונה שרביט ארבעה אינטלקטואלים מרכזיים: פרופ' אליענה אמדו ולנסי, פרופ' עמנואל לוינס, פרופ' אנדרה נהר והרב אשכנזי (מניטו).
האסכולה הפריזאית גורסת כי יש לשוב אל היהדות האותנטית שסובבת סביב התנ"ך, ארץ ישראל ותקומת ישראל.
במסגרת התמחותו בתולדות יהודי צרפת ותולדות חוכמת ישראל בצרפת במאות ה-19 וה-20 וחקר האסכולה הפריזאית לחוכמת ישראל (1967-1946), שם דגש על דמותו ההיסטורית ודיוקנו האינטלקטואלי של הרב יהודה ליאון אשכנזי (מניטו).
ממחקריו עולה דמותו של מניטו כמקובל צפון אפריקאי וחניך האוניברסיטאות הצרפתיות באלג'יר ובפאריס, שגילם מנהיגות צפון אפריקאית לנוכח התמודדויות גורליות של העם היהודי לאחר השואה והתקומה, במרחב ים תיכוני שבציר צפון אפריקה-צרפת וישראל.
בשנת תשע"ט (2018) פרסם את ספרו "עבריות ומעבר לה – דיוקן אינטלקטואלי של הרב י.
אשכנזי (מניטו)", המלכד את ממצאי מחקריו על דמותו.
בספר מתחקה שרביט אחר מנהיגותו של הרב אשכנזי כהוגה דעות, מחנך, מנהיג רוחני ואיש מעשה.
דמותו של מניטו, כפי שעולה מהספר, היא של הוגה דעות מודרני המהלך על ציר דיאלקטי – בין משבר זהות בתרבות המערבית, התעוררות האסלאם הפונדמנטליסטי, הפיכת המזרח הרחוק לאבן שואבת והמעבר משואה לתקומה בעם היהודי – ומהווה מעין גשר בין מסורת ומודרנה, קודש וחול, מזרח למערב ובין הזהות האינדיבידואלית, הלאומית והאוניברסלית.
שרביט עוסק במחקר היסטורי והיסטוריוגרפי הדן בשורשי השואה והתקומה והתרחשותן בארצות הנצרות והאסלאם, תוך דיון משווה בין תפוצות ישראל (המאות הט"ז-כ').
במחקר זה מבקש שרביט למקד את המבט הן בהיבטים גאוגרפיים בפזורה הספרדית והאשכנזית והן בהיבטים כרונולוגיים מהמאה הט"ז עד המאה הכ'.
על ממצאי מחקריו דן בכנסים בינלאומיים שונים ופרסם חלק מעבודתו בספרים ובמאמרים ומתעתד לכתוב ספר שייקרא: "שואה ותקומה לראות את התמונה השלמה".
הנוער בעלייה, תולדות תנועת הנוער "שרל נטר" במרוקו (1956-1929), משרד הביטחון, תשס"ד
לשוח בשדה, שיחות עם הוגה הדעות, המחנך, הסופר, המשורר, המחזאי והדיפלומט יצחק מאיר, ראובן מס, תשס"ט
יהודי אלג'יריה בעידן הצרפתי, 1962-1830, אוניברסיטה המשודרת, משרד הביטחון, תש"ע
וכל גיא ינשא: נובלה היסטורית בהשראת סיפור חייו של הרב יוסף גנאסיא זצ"ל, ספרי צמרת, תשע"ד 2014
עבריות ומעבר לה – דיוקן אינטלקטואלי של הרב יהודה ליאון אשכנזי (מניטו), אדרא, תל אביב, תשע"ט
יוסף שניר (נולד ב-19 בספטמבר 1946) הוא מנהל ישראלי, שהיה קצין בכיר בחיל הים בדרגת אלוף-משנה.
למד בצי הצרפתי ועסק במודיעין הימי.
לאחר השרות הצבאי עסק בתפקידי ניהול בכירים בעירית ראשון לציון, בממשלה, וברכבת ישראל.
אביו, שאול לבית ויידן ואימו, גולדה לבית טרייפלר, ילידי פולין ניצולי שואה שברחו לרוסיה הסובייטית, עם כניסת הגרמנים, שם נדדו כ-6 שנים.
עם תום המלחמה עברו לאוסטריה שם ניהל האב מחנה עקורים, שהקים צבא ארצות הברית.
לאחר הקמת מדינת ישראל נסגר המחנה והמשפחה עלתה לישראל והשתקעה ברמלה אליה הובאו עולים ששוכנו בבתים שננטשו.
האב הפעיל חנות ארנקים בשוק של רמלה.
ברמלה עברה עליו ילדותו, למד בבית הספר הממלכתי דתי "סיני" והשלים לימודי תורה וגמרא ב"חיידר".
השתייך לתנועת הנוער "בני עקיבא".
הספר "שער הים" שקרא בילדותו: המתאר הרפתקאותיו של נער יתום חובב גאוגרפיה שנעשה לספן.
יצר אצלו משיכה לים וקבע את מהלך חייו.
על כן עבר ללימודי 4 שנים בבית הספר לקציני ים עכו, על שם כ"ג יורדי הסירה והמשיך לחיל הים.
עם גיוסו לצה"ל התנדב לקורס חובלים ועבר ללמוד, בשליחות חיל הים, שלוש שנים באקדמיה הימית הגבוהה בעיר ברסט שבצרפת.
שליחות זו חייבה אותו, כמנהג הימים ההם, לעברת את שם משפחתו מ"ויידן", והוא בחר ב"שניר".
השנה האחרונה באקדמיה הצרפתית כללה גם הפלגה מסביב לעולם על נושאת ההליקופטרים "זאן דארק" .
עם חזרתו לישראל הוצב בדרגת סגן בבית הספר לחובלים כמדריך ומפקד מספר קורסים - החל ממחזור י"ז ועד כ"א.
במהלך תקופה זו כתב מספר חוברות ניווט אסטרונומי ונווט חופי.
לאחר מכן שירת בשייטת הסטילים 3 עד לפציעתו בתאונת אימונים בים, שהביאה אותו למודיעין חיל הים.
במסגרת השירות במודיעין למד בבית הספר למודיעין ים של צי ארצות הברית בבסיס נורפוק במדינת וירגיניה.
במלחמת יום הכיפורים ניהל שניר את המדור הטכני - מודיעין אמל"ח אויב.
שהיה שותף לפיתוח אמצעי לחימה למניעת פגיעות בסטילים על ידי טילי ים-ים של ציי האויב.
בתקופת שירותו שהה שניר משך שלוש שנים בשליחות במדינה ידידה בה עסק בהנחת היסודות למודיעין ימי.
שכללו מערך איסוף מבצעי, מערך מחקר והדרכת יסודות המודיעין הימי.
עם חזרתו קיבל שניר את הפיקוד על מחלקת מחקר של המספן והועלה לדרגת אל"ם.
בתקופת כהונתו סייע המודיעין בבלימה המוחלטת של חדירת מחבלים מצד הים על ידי חיל הים.
לאחר שחרורו מחיל הים, זכה שניר במכרז לתפקיד מנכ"ל עיריית ראשון לציון.
בשבע השנים בהן כיהן כמנכ"ל, תחת ראש העיר מאיר ניצן, הקים ארגון עירייה מודרני שכלל: מוקד עירוני ויחידת פיקוח עירוני (שלימים הפכה לחברה עירונית).
הקים את החברה הכלכלית לפיתוח, את התיזמורת הסימפונית, יזם וניהל את חפירת האגם בחולות, הקים את המועדון הימי ואת שדה התעופה לאולטרהלייט.
בתקופת ניהולו נקלטו בעיר עשרות אלפי עולים ממדינות חבר העמים לשעבר, דבר שדרש בניית עיר חדשה בחולות ראשון לציון.
במהלך תקופה זו מונה ליו"ר הארצי של איגוד המנכ"לים ברשויות.
את שירותו לעיר מגוריו סגר מעגל עת מונה ב-2008 ליו"ר הדירקטוריון של החברה הכלכלית של העיר.
תפקיד בו כיהן שמונה שנים בהתנדבות.
החברה הגיעה בתקופה זו להישגים מרשימים ביניהם בניית מועדון קאנטרי, בתי ספר, שכונות חדשות ומתחם עסקי המשולב במגורים, "מתחם ה-1000", המתקדם בישראל.
לאחר תקופה זו מונה שניר על ידי שר המסחר והתעשייה מיכה חריש, למנכל משרד התמ"ס.
מדינת ישראל הייתה בתקופה זו לאחר הסכמי אוסלו, עם מאגר גדול של כח עבודה בלתי רגיל של עולים חדשים שתרם לחידוש הצמיחה במשק.
אלו הסיבות שהניעו את ישראל לחתום על הסכמי סחר עם מדינות מובילות בכלכלה העולמית כמו: סין, הודו, דרום קוריאה ועוד.
כמו גם, על הסכמי שיתוף פעולה טכנולוגיים עם קנדה ארצות הברית והשוק האירופאי.
שניר השתתף בוועידות הסחר העולמיות בקזבלנקה, עמאן ומרקש.
במהלך הדיונים לקראת חוזה השלום עם ירדן, עיצב את החלק הכלכלי, מסחרי ותעשייתי.
לאחר פרישתו ממשרד התעשייה והמסחר ב-1996. מונה על ידי סינדיקט היהלומים של לונדון וחברת דה בירס בבעלות משפחת אופנהיים, לעמוד בראש משרדם בישראל.
ניהל את פרויקט שרתון סיטי טאואר ברמת-גן, כנציגם של שלושת השותפים: יולי עופר, אורי דורי ויצחק תשובה.
פעילותו האזרחית נוהלה דרך שתי חברות פרטיות שהקים.
הראשונה, "פרושיא" שעסקה בניהול מיזמי בנייה.
השנייה, "סיירה יועצים ופיתוח" שעסקה במתן ייעוץ להקמת מיזמי בנייה ותעשייה חדשים.
בשנת 2001 מונה שניר על ידי שר התחבורה, אפרים סנה למנכ"ל רכבת ישראל, בה הוא כיהן עד 2004. שניר נחשב למנכ"ל שהתניע את המהפכה ברכבת ישראל, בעיקר עקב שתי התפתחויות חשובות ששינו את פני הרכבת ובעקבות כך את תפיסת "הסעת המונים" בתחבורה הציבורית.
הראשונה, פיתוח רב שנתי של מסילות הברזל על פי תוכנית אב שהוצגה על ידו לראש הממשלה אריק שרון שאישר את התוכנית במקביל לתקציב של 20 מיליארד ש"ח ל-5 שנים, מה שהיה תקדים להשקעות גדולות נוספות במסילות, קרונות וקטרים.
ההתפתחות השנייה, מעבר הרכבת, שהייתה יחידת סמך במשרד התחבורה, לסטטוס של חברה ממשלתית.
שינויים אלו איפשרו פיתוח מסילות חדשות לקישור הפריפריה עם המרכז (תל אביב-אשקלון-באר שבע, מסילת העמק, דימונה) תגבור צי הרכבות, חישמול המסילות ותחילת ביצוע הקו המהיר לירושלים.
ב-2007 הוענק לשניר, על ידי התאחדות התעשיינים, אות הוקרה ברמה הלאומית, על קידום רכש מחברות מקומיות ורכש גומלין על ידי חברות המוכרות לישראל, במטרה להקים תשתיות תעשייתיות בארץ לנושא בניית הרכבות.
לאחר שסיים שניר את כהונתו כמנכ"ל הרכבת, נחקר במסגרת חקירות של אי סדרים ברכבת.
התיק בעינינו נסגר על ידי הפרקליטות בסעיף "לא נמצאה אשמה פלילית", דבר המנקה לחלוטין אותו ואת תקופת כהונתו.
מיד לאחר עזיבתו את חברת הרכבת הצטרף שניר לקבוצת משקיעים ממקסיקו אשר נישבו בקיסמו של הנגב והחליטו להשקיע במיזם הפקת נחושת בתמנע.
מכרה הנחושת בתמנע הוא העתיק בעולם ופועל מאז התקופה הכלכותית.
הוא סיפק נחושת לצבאות הפרעונים במצרים.
מוכר בתקופות הרומית והנבטית וקיבל (אולי בטעות) את השם "מכרות שלמה".
מדינת ישראל זנחה את פעילותה בו מסיבות כלכליות בשנת 1984. שניר עובד עד היום - עם החברה המקסיקנית במיזם ומתאם את פעילותה מול מוסדות ממשלה וגופים שונים במשק הישראלי.
לאורך כול התקופה הנ"ל כיהן שניר כדירקטור בחברות הגדולות במשק הישראלי כגון: תדיראן, תעשייה אווירית, כיתן תעשיות, לורם, ב.
אר, מליסרון, האחים עופר ועוד.
בהנהלה של קרנות, ארגוני סיוע התנדבותיים כמו: יד שרה, קו לחיים, עמותת הדר-סיוע לילדים נזקקים ועוד.
שניר שולט בארבע שפות: עברית, אנגלית, צרפתית ויידיש.
שניר בעל תואר ראשון בהנדסת אוניות מאז 1969. תואר ב' במינהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב מאז 1981. המשיך ולמד באוניברסיטת תל אביב בה קיבל בשנת 2019 תואר דוקטור לפילוסופיה.
באוניברסיטת תל אביב עסק שניר בפילוסופיה כללית עם התמחות במחקר השפעות הפילוסופיות של מרכז ומערב אירופה על תהליכי מחשבה בציונות.
המחקר הניב את הדוקטורט: "מעל אדם לעם אדם".
תפיסת היהודי החדש והלאומיות הראויה על פי אהרן דוד גורדון ומקורותיה.
על רקע המקורות הפסיכולוגים והסוציולוגיים של סוף המאה התשע עשרה.
הדוקטורט הונחה על ידי הפרופסורים רון מרגולין ומשה צוקרמן מאוניברסיטת תל אביב וזכה לשבחים על ידי שופטיו, הפרופסורים אבי שגיא מאוניברסיטת בר-אילן ושלום רצבי מאוניברסיטת תל אביב, כ"הישג מופתי" ו"אבן פינה למחקר חדש".
המחקר עוסק בדמות "האדם החדש" שעיצב גורדון בארץ ישראל, על התשתיות האקזיסטנציאליסטיות והאנרכיסטיות שלו, והצבתה כאחד מהטיפוסים הראויים בגלריה הציונית.
כמו-כן, עוסק המחקר באידיאת המופת הגורדונית בדבר אומה שתהיה גם בחינת "עם-אדם", תוך השוואתה לתורות לאומיות מודרניות.
יוסי שניר נשוי לרבקה לבית עמירן (פוגצ'וב).
להם שלושה ילדים ושבעה נכדים.
מצד אחיו שלמה ויידן, שחזר בתשובה והתחרד, הקים משפחה ענפה המרוכזת בירושלים.
יוספינה סופיה איוואלו מתילדה, נסיכת דנמרק ורוזנת מונפזאט (בדנית: Josephine Sophia Ivalo Mathilda, prinsesse til Danmark, komtesse af Monpezat; נולדה ב-8 בינואר 2011) היא נסיכה דנית, בתם של פרדריק העשירי, מלך דנמרק ושל המלכה מארי (לשעבר: דונלדסון).
היא הרביעית בסדר הירושה לכתר הדני, אחרי אחיה הגדול נסיך הכתר הנסיך כריסטיאן, אחותה הגדולה הנסיכה איזבלה, ואחיה התאום הנסיך וינסנט.
הנסיכה יוספינה נולדה בקופנהגן ב-8 בינואר 2011 בשעה 10:56. היא בתם של פרדריק, מלך דנמרק, בנה הבכור של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ושל המלכה מארי (לשעבר: דונלדסון) ילידת אוסטרליה.
יש לה אח ואחות גדולים: כריסטיאן ואיזבלה.
26 דקות לפני לידתה, נולד אחיה התאום הנסיך וינסנט.
בין סנדקיה של יוספינה, היו דודתה הנסיכה מריה והנסיך קרלו, דוכס קסטרו.
בספטמבר 2023, יוספינה עברה ללמוד בבית הספר Kildegård Privatskole.
עם לידתה, קיבלה יוספינה את התואר: .
יועץ השקעות הוא אדם העוסק במתן ייעוץ בנוגע לכדאיות ההשקעה (קנייה ומכירה) בניירות ערך ובנכסים פיננסיים.
על מנת לעסוק בייעוץ השקעות בישראל, על פי החוק חייבים להוציא רישיון מטעם רשות ניירות ערך.
בישראל, עיקר הייעוץ בהשקעות ניתן על ידי הבנקים ובתי ההשקעות, כמו כן ישנו מספר מצומצם של יועצי השקעות העובדים באופן עצמאי.
החוק מחייב את יועץ ההשקעות לפעול לטובת הלקוח על פי צרכיו.
החל משנת 1997 חלה חובת רישוי על כל מי שמעוניין לעסוק בייעוץ השקעות או בניהול תיקי השקעות.
החובה מוסדרת בחוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות, והיא עוגנה בחוק בין היתר בעקבות המלצותיה של ועדת בייסקי והחלטות ועדת גבאי.
על בעלי רישיון חלות חובות רבות הנובעות ממספר רב של חוקים:
חוקים כלליים: חוק החוזים, פקודת הנזיקין, חוק השליחות, חוק העונשין, חוק הגנת הפרטיות וחוק איסור הלבנת הון.
חוקים ספציפיים: חוק ניירות ערך, תשכ"ח-1968 ו.
כמו כן רשות ניירות ערך מפרסמת הוראות אתיות משמעתיות המיוחדות לבעלי הרישיון.
ישנם שני חוקים מרכזיים הקובעים את היקף האחריות, הסמכות והכללים האתיים החלים על יועץ השקעות: חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות, התשנ"ה-1995, וכן חוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968.
כדי לעסוק בייעוץ השקעות חייב המבקש להיות אזרח או תושב ישראל בגיר (מעל גיל 18), עליו להשלים תקופת התמחות ולעבור בחינות מקצועיות.
בעל רישיון רשאי לעבוד באחד מהבאים:
כעובד בחברה בעלת רישיון יועץ או בחברה בעלת רישיון מנהל תיקים העוסקת גם בייעוץ
כעובד בשותפות שהיא בעלת רישיון מנהל תיקי השקעות
בעקבות ועדת בכר, התווסף סוג רישוי נוסף בתחום הנקרא - משווק השקעות.
משווק השקעות הוא יועץ השקעות עם זיקה לנכסים פיננסים ועליו חובת הדיווח בעניין זה.
לאור זאת, חברת השקעות המנהלת קרנות נאמנות אינה יכולה להעסיק יועץ השקעות עקב הזיקה שיש לחברת ההשקעות לקרנות הנאמנות של החברה בה הוא מועסק ולכן עליו להחליף את רישיונו (הליך רישומי ברשות לניירות ערך) מיועץ השקעות למשווק השקעות.
על פי החוק, ישנם מספר עיסוקים שאינם דורשים רישיון "יועץ השקעות" (או רישיון רשמי אחר).
ייעוץ השקעות (או ניהול תיקי השקעות) על ידי יחיד לחמישה לקוחות במהלך שנה קלנדרית אחת.
ייעוץ השקעות מכוח חברות אדם בוועדת השקעות או בדירקטוריון - לתאגיד בו אדם עובד - ורק לאותו תאגיד.
ייעוץ השקעות או ניהול תיקי השקעות עבור בן משפחה (בהתאם להגדרת "בן משפחה" בחוק ניירות ערך).
ייעוץ על ידי עורך דין, רואה חשבון או יועץ מס, בתנאי שמדובר בעיסוק נילווה לעיסוקו המרכזי ללקוחו.
ייעוץ ללקוחות כשירים בהתאם להגדרתם בחוק.
ההוראות בדבר העיסוקים שאינם מחייבים רישיון מופיעות בסעיף 3 לחוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות, השתנ"ה-1995.
יועץ השקעות מוסמך בישראל לא חייב להיות בעל תואר אקדמי.
על מנת לקבל רישיון על המועמד לעמוד בהצלחה בחמש בחינות.
מתוכן ניתן לקבל פטור משלוש בחינות לכל היותר על סמך תואר אקדמי רלוונטי.
דיני ניירות ערך ואתיקה מקצועית
מקצועית א' (לשעבר: ניתוח ניירות ערך ונכסים פיננסיים).
בתחילת אפריל 2009 פרסמה הרשות לניירות ערך תקנות חדשות שאמורות להיכנס לתוקף בתקופה הקרובה, לפיהן, על מנת לקבל רישיון יועץ השקעות, יהיה צורך לעמוד בשתי בחינות:
"דיני ניירות ערך ואתיקה מקצועית", כפי שהיה עד היום.
"מקצועית א'", בחינה זו תכלול את הבחינה "ניתוח ניירות ערך ומכשירים פיננסיים", ובנוסף תכלול בתוכה נושאים רלוונטיים מתוך בחינות היסוד המהווים אבני יסוד של המקצוע.
שלוש בחינות היסוד, חשבונאות, סטטיסטיקה ומימון, וכלכלה, יבוטלו עם כניסת התקנות לתוקף.
מהלך זה נעשה לפי דברי הרשות לניירות ערך על מנת למקד את הבחינות לנושאים שמהווים את ליבת הפרקטיקה של המקצוע.
עם זאת, המהלך עדיין לא הושלם והתקנות עדיין לא נכנסות לתוקפן.
מגבלות מסחר והשקעה לבעל רישיון
איסור החזקה ורכישה של ני"ע
החוק מגדיר את הפעילויות האסורות על בעל רישיון בעת המסחר השוטף בבורסה.
החוק אוסר על בעל רישיון, ובכלל זה יועץ השקעות, להחזיק ניירות ערך לחשבונו האישי, וזאת מפאת החשש שישפיע על נייר הערך או על החלטות לקוחותיו.
על אף האיסור, ישנם מספר ניירות ערך המותרים להחזקה בידי בעל רישיון וזאת מתוך ההנחה שאין יכולת להשפיע על שעריהם:
ניירות ערך של חברות פרטיות - הכוונה לניירות ערך שאינם נסחרים בבורסה בישראל או בחו"ל.
ניירות ערך של מדינת ישראל - הכוונה לאג"ח ממשלתיות ולמק"מים.
יחיד בעל רישיון רשאי להחזיק ולסחור בחשבונו בניירות ערך המונפקים על ידי המדינה.
ניירות ערך של התאגיד בו הוא עובד - מגבלות ספציפיות לגבי ניירות ערך של תאגיד (החוק מפרט יותר מאשר להלן):
יחיד בעל רישיון יכול להחזיק ב"נאמנות עיוורת" ניירות ערך שהנפיק התאגיד בו עובד בעל הרישיון או בן זוגו.
עליו להעביר ניירות ערך אלה לנאמנות עיוורת תוך 7 ימים מיום שנרכשו על ידו.
יחיד בעל רישיון יכול להחזיק ניירות ערך בתאגיד - אם החזיק בעל הרישון בניירות ערך אלה טרם קבלת הרישיון.
ניהול נייר הערך יועבר תוך 7 ימים ל-"נאמנות עיוורת" או שחובה על היחיד שלא לספק ייעוץ בנייר ערך זה ולא לבצע עסקאות בנייר ערך זה וכן להודיע ללקוחותיו באופן מיידי על היותו בעל עניין בתאגיד ושהוא מנוע מלייעץ או לבצע עסקאות בעבורם לאותו נייר ערך.
יחידות של קרן נאמנות פתוחה - בעל רישיון יכול להחזיק יחידות של קרן נאמנות פתוחה.
ישנה מגבלה על אחוזי ההחזקה ביחידות של קרן נאמנות פתוחה עבור בעל שליטה במנהל הקרן ועבור דירקטור, חבר ועדת השקעות או עובד של מנהל הקרן או של חברה שולטת במנהל הקרן או נשלטת בידי חברה כאמור.
יחידות של קרן נאמנות הרשומה מחוץ לישראל - מניות או יחידות של קרן הרשומה מחוץ לישראל.
קופ"ג - השקעות בקופות גמל.
ניירות ערך המוחזקים בנאמנות עיוורת - כל סוגי ניירות הערך רשאי יועץ השקעות להחזיק, ובלבד שיוחזקו בנאמנות עיוורת, כלומר, שהיועץ אינו רשאי לתת הוראות לגבי החזקתם, רכישתם או מכירתם.
ניירות ערך חוץ - ניירות-ערך של תאגיד שנוסד בחו"ל (ניירות ערך הרשומים למסחר בבורסה מחוץ לישראל או בשוק מוסדר מחוץ לישראל) שניירות הערך שלו אינם רשומים למסחר בבורסה בישראל ושהשווי למסחר של ניירות הערך שלו גבוה מסכום בשקלים חדשים השווה ל-200 מיליון דולר.
הכוונה לבעל רישיון העובד באופן עצמאי, להבדיל מבעלי רישיון העובדים במסגרת הבנקים או בתי ההשקעות.
יועץ השקעות פרטי הוא בעל רישיון מטעם רשות ניירות ערך, וכמו היועצים בבנקים, הוא מחויב להעניק שירותי ייעוץ אישיים, בלתי תלויים, ואובייקטיביים בתחום ההשקעות בניירות ערך ובנכסים פיננסיים בישראל ומחוצה לה.
הייעוץ נעשה לאחר ברור מעמיק של צורכי הלקוח, לרבות בחינת רמת הסיכון המתאימה ללקוח.
המשמעות של שכירת שירותי ייעוץ השקעות אישי היא: שירות מקצועי, אישי ואובייקטיבי וכן בלתי תלוי.
כמו כן, התאמה מלאה של מבנה חסכונותיו והשקעותיו של הלקוח לצרכיו האישיים כך שבדרך זו ניתן להגיע לאופטימיזציה מלאה ולתוצאות טובות יותר מכל דרך אחרת.
יועץ השקעות מול משווק השקעות
בחוק הישראלי יש התייחסות ליועץ השקעות ולמשווק השקעות.
מבחינת השגת הרישיון הדבר זהה, אך בעת תפקידם יש להבדיל בין יועץ השקעות ובין משווק השקעות.
יועץ השקעות אמור להיות אובייקטיבי בהמלצותיו ללקוח/למשקיע, בעוד שמשווק השקעות ינסה לשכנע את הלקוח להשקיע בהשקעה ספציפית שאליה הוא מקושר.
לדוגמה משווק השקעות יכול לנסות לשכנע את הלקוח להשקיע בקרן נאמנות מסוימת, בעוד שיועץ השקעות ימליץ ללקוח להשקיע בה כאחת מתוך מספר קרנות נאמנות אשר תואמות את הפרופיל שהלקוח מחפש, במידה והיא באמת עונה על קריטריונים אלו.
במידה ולא, לא ימליץ עליה יועץ ההשקעות.
יוענה ז'בוטינסקי (נקראת בציבור גם יוהנה; 1884 – 22 בדצמבר 1949) הייתה אגרונומית, אשתו של זאב ז'בוטינסקי ואמו של ערי ז'בוטינסקי.
נולדה בשם אנה (יוענה) מַרקובנה גלפרין (הלפרין) ב-1884 בעיר אודסה שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה).
בגיל 11 פגשה לראשונה בזאב ז'בוטינסקי, שהיה בן 15, במפגש מכרים משותפים.
בעלה זאב הרבה להיעדר מביתו במסעות רבים בעקבות עיסוקיו הפוליטיים והמדיניים, והמשפחה התיישבה במקומות שונים בעולם, בהם ירושלים (1928), פריז וניו יורק.
יוענה סייעה לבעלה בדרכו הפוליטית, ביסוד תנועת בית"ר, הצה"ר (ברית הציונים הרוויזיוניסטים), האצ"ל והייתה האחראית על ניהול ענייניהם הכספיים.
כיהנה כנשיאה העולמית של קרן תל חי.
נודעה בדאגתה לזאב בעלה, באצילותה ובנועם הליכותיה.
ז'בוטינסקי נפטרה ב-1949 בניו יורק ממיחוש בלבה, בגיל 65. נקברה לצד בעלה בקבר זמני.
ב-15 במרץ 1964 התיר ראש הממשלה לוי אשכול להעלות את עצמות בני הזוג ז'בוטינסקי למנוחת עולם במדינת ישראל, על פי בקשתו האחרונה של ז'בוטינסקי מ-1935 להעלות את עצמותיו לארץ ישראל רק בפקודה של ממשלה עברית.
ביולי 1964 נפתח קברו של ז'בוטינסקי בלונג איילנד, וארונותיהם של בני הזוג הועלו לישראל ונקברו זה לצד זה ב-9 ביולי בחלקת משפחת ז'בוטינסקי, סמוך לחלקת גדולי האומה בהר הרצל בירושלים, קרוב לקברו של בנימין זאב הרצל.
שמה העברי הייחודי "יוענה" נגזר מהביטוי "ה' ענה"; בחלק מהמקרים נכתב שמה יוהנה.
על שמה נקרא כפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי ורחובות במספר ערים.
יועד נבו (נולד ב-20 בדצמבר 1967) הוא מפיק מוזיקלי ישראלי, טכנאי מיקס ומאסטרינג ומפתח וממציא בתחום האודיו, מהמשפיעים והחשובים בתעשיית המוזיקה הישראלית ובתעשיית המוזיקה הבריטית.
הוא החל לנגן בגיטרה בגיל 10, ובגיל 14 הקים הרכב עם המתופף גדי סרי ואולפן מוזיקה ביתי עם טייפ סלילים בעל ארבעה ערוצים.
בגיל 16 החל ללמוד במכללת סאונד יואב גרא, והחל את דרכו כעוזר הטכנאי הצעיר ביותר באולפני טריטון.
בגיל 18 בשנת 1986 השתתף כנגן בהקלטות אלבום הבכורה של זאב טנא, שם פגש בנגן הקלידים תמיר קליסקי, ואחר כך שיתפו השניים פעולה כשהפיקו וניגנו באלבום הבכורה של להקת "מנגו" עם סאונד פופ-דאנס קליט, וב-1989 גם באלבום הבכורה של רחלי חיים, בו עיבדו והפיקו שני שירים.
בגיל 19 כבר היה חתום כטכנאי וכשותף בהפקה המוזיקלית של האלבום "אפר ואבק" של יהודה פוליקר ויעקב גלעד.
האלבום הצליח באופן יוצא דופן ונחשב עד היום לאחד מאלבומי הרוק המצליחים והמוערכים בישראל.
בגיל 20, בשנת 1988, הקים נבו עם זאב נחמה ותמיר קליסקי את להקת אתניX והפיק את אלבומם הראשון, בו שילב לראשונה בין מוזיקה עם השפעות מזרחיות לבין מוזיקת פופ מערבית ויצר את מה שהפך לימים לשילוב מוכר ומצליח.
האלבום הנפיק להיטים רבים וזכה בפרס אקו"ם על 'תרומה למוזיקה הישראלית'.
נבו פרש מההרכב לאחר הפקת האלבום הראשון, והתמקד בקריירה כמפיק מוזיקלי וטכנאי הקלטות.
ב-2017 חזר לעבוד עם "אתניX" והפיק את האלבום "בטוח".
ב-1997 הפיק את אלבום הבכורה של עברי לידר, "מלטף ומשקר" וב-1999 הפיק את האלבום השני של לידר, "יותר טוב כלום מכמעט".
שני האלבומים הגיעו למעמד פלטינה וביססו את מעמדו של לידר כאומן מצליח.
ב-2012 הפיק את האלבום "מישהו פעם" שהגיע למעמד של אלבום זהב, וב-2015 את האלבום "האהבה הזאת שלנו".
משנת 1998 מתגורר נבו בלונדון, שם הקים את Nevo Sound Studios, אולפני הקלטות, מיקסים ומאסטרינג מהגדולים בבריטניה.
בלב האולפן עומדת קונסולת Neve אנלוגית קלאסית, אחת היחידות מסוגה בעולם.
שם עובד נבו על סינגלים ואלבומים של אמנים בינלאומיים ומתפקד כאחד ממפיקי הפופ הבולטים בבריטניה.
בין השאר עבד עם סיה, מובי, בריאן אדמס, גולדפראפ, מורצ'יבה, דאנדי וורהולז, סופי אליס בקסטור, שוגבייבס, ג'ם, פט שופ בויז, גירלז אלאוד, דוראן דוראן, אייר, רונאן קיטינג, מארק אואן, דניאל בדינגפילד, מקפליי, הולי ג'ונסון ואחרים.
לבד מקריירה מצליחה בתחום עשיית המוזיקה מתפקד נבו כיועץ פיתוח בכיר בחברת "וויבס אודיאו", עבורם פיתח מספר פטנטים רשומים בתחום האודיו הדיגיטלי.
"וויבס אודיאו" זכתה ב-2011 בפרס גראמי על הישגיה הטכנולוגיים ותרומתה לתעשיית המוזיקה.
היה נשוי לשדרנית הספורט מירי נבו ואשת התקשורת והדי-ג'יי הלית קולט.
יועץ חינוכי הוא בעל תואר שני בייעוץ חינוכי ותעודת הוראה, שעוסק בייעוץ חינוכי במערכת החינוך, בבתי ספר או בגני ילדים.
היועץ החינוכי מסייע במסגרת עבודתו לתלמידים בתהליכי התפתחות נורמטיביים, כמו גם בקשיי הסתגלות ובמצבי דחק היוצרים בעיות שונות בתהליך הצמיחה האישית של הילד.
מטרתו היא לסייע לכל תלמיד למצות את מרב הפוטנציאל של התפתחותו בתחום האישי, החברתי, הלימודי והקריירה המקצועית.
בארצות הברית נקרא היועץ החינוכי לעיתים בשם "יועץ הדרכה" או "יועץ בית ספר".
אחד האיגודים המקצועיים המרכזיים של היועצים החינוכיים בארצות הברית הוא ASCA, האיגוד האמריקאי ליועצי בית הספר.
בעבר התמקדו היועצים החינוכיים בארצות הברית בסיוע לבתי ספר תיכוניים, בעיקר, אך בעשורים האחרונים הם עובדים גם בבתי ספר יסודיים.
בישראל כפוף היועץ החינוכי לשירות הפסיכולוגי הייעוצי (שפ"י) של משרד החינוך, ופעילותו נגזרת משילוב מטרות שפ"י והמערכת הבית ספרית בה הוא עובד, תוך ראייה בו זמנית של הפרט והמערכת.
היועץ עוסק בפיתוח צוות בית ספרי, פיתוח והטמעת תוכניות התערבות ומניעה, ייעוץ לתלמיד, להורים, למורים ולהנהלה, וכן סיוע בבית הספר במצבי משבר וחירום.
היועץ החינוכי משלב בדרך עבודתו בין ארבע מיומנויות יסוד:
ייעוץ – מבוסס על היחסים הבינאישיים המקצועיים שנוצרים עם הנועץ, ומאפשר שיחה על הבעיות המטרידות אותו ותכנון דרכי פעולה בשיתוף עם היועץ כאיש מקצוע מיומן.
היוועצות (קונסולטציה) – מבוסס על התחלקות בידע מקצועי עם גורמי מקצוע נוספים.
היועץ נפגש עם אנשי מקצוע כמו פסיכולוג חינוכי, מורים, הורים או מנהל בית הספר, ונעזר בידע מתחומי המומחיות שלהם במטרה למצוא פתרון לבעיה מסוימת.
תיאום – היועץ מתאם בין שירותים בקהילה לבין צרכים שאיתר בקרב תלמידים, מורים והורים.
הוא מתאם בין גורמים שונים בבית הספר, ובין גורמים במעטפת של בית הספר (למשל השירות הפסיכולוגי הייעוצי, שירותי הרווחה, שירותי בריאות הנפש, גורמים העוסקים בקליטת עלייה, ועוד) לבין צורכי הפרט.
ניהול תוכניות – היועץ מפעיל תוכניות התפתחותיות ומניעתיות, באמצעות הכשרת הצוות החינוכי ויישום התוכנית בקרב התלמידים.
בנוסף, היועץ דואג ליצור בקרה והערכה על התהליך.
מקצוע הייעוץ החינוכי עבר התפתחויות רבות לאורך השנים בישראל.
בראשית ימיה של המדינה יכל לעבוד במקצוע כל מי שהיה מורה ועבר הכשרה אקדמית של שנתיים בתחום הייעוץ; מורים אלו נקראו "מורה-יועץ".
בשנות ה-70 עלתה דרישת הסף לתפקיד הייעוץ, ולשם כך נדרש תואר ראשון בייעוץ.
ב-1980 הוקם האיגוד המקצועי של היועצים, "אגודת היועצים החינוכיים בישראל".
לאורך השנים עלתה דרישת הסף לתפקיד, וכיום נדרש תואר שני בייעוץ חינוכי וכן תעודת הוראה לשם עיסוק בייעוץ.
בשנת 2000 חוברה לראשונה טיוטה להצעת "חוק הייעוץ החינוכי"; ההצעה עברה גלגולים רבים ונמצאת כיום בשלבים סופיים לקראת הגשתה מחדש לכנסת.
במקביל, לאחר עשרות שנים של עיסוק רק בתחום החינוך היסודי והעל יסודי, החלה בשנת 2002 התרחבות של הייעוץ החינוכי לקידום הרווחה הנפשית גם לילדים בגיל הרך, בגני הילדים.
גם פרסומים מקצועיים בתחום הייעוץ עברו שינויים לאורך השנים, החל מעלון קצר שפרסמה אגודת היועצים החינוכיים מעת לעת מתחילת שנות ה-80, ועד לכתב העת המדעי של האגודה, "הייעוץ החינוכי", שיוצא לאור מדי שנה החל מ-1990. כיום עובדים במערכת החינוך כ-3500 יועצים חינוכיים.
בישראל, ניתן ללמוד לתואר ראשון בייעוץ חינוכי באוניברסיטאות ובמכללות שונות, לרוב במסגרת לימודים לתואר ראשון בחינוך.
רישיון והסמכה של משרד החינוך ניתנים רק לאדם שסיים תואר שני לפחות בייעוץ חינוכי, והוא בעל תעודת הוראה, וזאת לאחר שעבר הערכה מקצועית של הייעוץ הבכיר במשרד החינוך.
לעיתים מבלבלים בין תפקיד היועץ החינוכי לבין הפסיכולוג החינוכי.
לשניהם מספר מטרות ודרכי פעולה משותפות, כגון סיוע, ייעוץ והדרכה לתלמידים, הורים ומורים בבית הספר, קידום התפתחות התלמיד בתחומים שונים, וכן התפיסה המניעתית לפיה ניתן למנוע היווצרות קשיים באמצעות איתור מוקדם שלהם והקניית כלים רחבה לכלל התלמידים, גם לתלמידים בעלי הסתגלות נורמטיבית.
בישראל, פסיכולוגים ויועצים חינוכיים אף כפופים לגוף מקצועי אחד (שפ"י) של משרד החינוך.
ההבדלים ביניהם קשורים, בין השאר, בנקודת המבט - יועץ חינוכי מגיע מתוך בית הספר, כפוף למנהל בית הספר, וזווית ההסתכלות שלו היא פנים-ארגונית; לעומתו, פסיכולוג חינוכי מגיע לבית הספר מתוך השירות הפסיכולוגי החינוכי של העירייה או המועצה המקומית, וזווית ההסתכלות שלו היא חיצונית ונייטרלית יותר.
בנוסף, פסיכולוג חינוכי מוסמך כיום לערוך אבחונים פסיכולוגים לתלמידים הזקוקים לכך בבית הספר, ואילו יועץ חינוכי לא מוסמך לכך אך מוכשר יותר בכלי הוראה שונים, ולרוב אף מחויב במספר שעות הוראה בשבוע בכיתות בבית הספר (מומלץ בנושאים ייעוציים כגון "כישורי חיים").
יועץ חינוכי אינו יועץ פדגוגי או יועץ דידקטי.
יועץ חינוכי עובד עם תלמידים ומורים ומתייחס לתהליכים התפתחותיים של הלומדים, בעוד שיועץ פדגוגי עובד עם צוותי ההוראה על תוכני הוראה וגישות חינוך, ויועץ דידקטי עובד עם צוותי הוראה על תהליכי הוראה ואמצעי לימוד.
במילים אחרות, היועץ החינוכי מייעץ לגבי התלמידים; היועץ הפדגוגי מייעץ בנוגע לתכנים; והיועץ הדידקטי מייעץ בנוגע לשיטה ולכלים.
בממלכה המאוחדת, יועצי המדינה הם חברים בכירים במשפחת המלוכה הבריטית, שקיבלו מהמונרך (כיום צ'ארלס השלישי) את הסמכות לבצע תפקידים שלטוניים או להחזיק בסמכויות שלטוניות כאשר הוא נמצא מחוץ למדינה או חסר יכולת לבצע את תפקידו באופן זמני, כגון בתקופת מחלה.
כל שניים מיועצי המדינה רשאים להשתתף בפגישות המועצה המלכותית, לחתום על מסמכים ממשלתיים או לקבל כתבי האמנה משגרירים חדשים לממלכה המאוחדת.
יועצי המדינה והעוצרים פועלים תמיד בשמו ולטובתו של הריבון.
יועצי המדינה הראשונים מונו ב-1911 באמצעות צו במועצה של ג'ורג' החמישי, והליך זה בוצע כל פעם מחדש במקביל להיעדרותו של המלך או לחוסר יכולתו למלא את התפקיד.
בחוק העוצרות של 1937 נקבע כי רק בן/בת הזוג של המונרך וארבעת האנשים הראשונים בסדר הירושה לכתר הבריטי, העומדים בתנאי החוק, רשאים לכהן כיועצי המדינה.
תנאים אלה זהים לאלו הנדרשים מעוצר: גילם חייב להיות 21 שנים או יותר (למעט יורש עצר או יורש מותנה, שצריך להיות מעל גיל 18), מקום מגוריהם הוא בממלכה המאוחדת, והם חייבים להחזיק באזרחות בריטית.
חריג אחד לכללים נקבע עם מינויה של אליזבת בווס-ליון, המלכה האם.
לאחר מותו של ג'ורג' השישי חדלה אליזבת מלשמש כמלכה, ואיבדה גם את תפקידה כיועצת המדינה.
אולם, בחוק העוצרות של 1953 נקבע כלל חריג ולפיו היא המשיכה להיחשב כיועצת המדינה.
מאז קבלתו של חוק העוצרות ב-1937, האדם היחיד שמונה ליועץ המדינה ולא היה בן זוגו של המונרך או נסיך היה הרוזן מהארווד, אם כי הנסיכה מוד מפייף, שכיהנה בין 1942 ל-1945, כינתה את עצמה ליידי סאות'אסק.
קודם לכן מינה ג'ורג' החמישי לתפקיד יועץ המדינה את הלורד צ'נסלור, הלורד נשיא המועצה, ראש ממשלת בריטניה והארכיבישוף מקנטרברי.
קמילה, מלכת הממלכה המאוחדת (מאז 2022)
ויליאם, נסיך ויילס (מאז 2003)
הנסיך הארי, דוכס סאסקס (מאז 2005)
הנסיך אנדרו, דוכס יורק (מאז 1981)
הנסיך אדוארד, דוכס אדינבורו (מאז 2022)
אן, הנסיכה המלכותית (מאז 2022)
הנסיכה אלכסנדרה, דוכסית פייף השנייה
אלסטייר וינדזור, דוכס קונוט וסטראת'רן
ג'ורג' לסלס, הרוזן השביעי מהארווד
יועז הנדל (נולד ב-22 במאי 1975, י"ב בסיוון ה'תשל"ה) הוא יו"ר מפלגת המילואימניקים, כיהן כשר התקשורת וכחבר הכנסת.
הנדל משרת במילואים בתפקיד מג"ד "בארי", הגדוד אותו הקים במהלך מלחמת חרבות ברזל.
הוא יזם ושותף בקרן השקעות בתחום הדיפנס טק, דוקטור להיסטוריה, ובעבר שימש מרצה במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
לפני כניסתו לפוליטיקה היה איש מערכת הביטחון, פובליציסט, מגיש רדיו וטלוויזיה וראש המכון לאסטרטגיה ציונית.
הנדל נולד בפתח תקווה, למרים ויונה שעלה מרומניה בשנת 1961. הוא גדל והתחנך על ערכים דתיים-לאומיים בבית הוריו, באלקנה שבשומרון.
במהלך לימודיו התיכוניים יצא בשאלה והפך לחילוני.
בשנת 1993, הנדל התגייס לצה"ל והתנדב לשייטת 13. השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי ויצא לקורס קציני חי"ר.
עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש כמפקד צוות וכמפקד פלגה, בין היתר במבצע ענבי זעם.
הנדל השתחרר מצה"ל לאחר כשש שנים וחצי, אולם המשיך לשמש בתפקידים נוספים במערכת הביטחון הישראלית עד גיל 29; בין היתר בשב"כ במהלך האינתיפאדה השנייה.
הוא סגן-אלוף במילואים, ולחם במלחמת לבנון השנייה, במבצע עופרת יצוקה, במבצע צוק איתן ובמלחמת חרבות ברזל.
ב־2015 הקים את יחידת עומר – יחידה מטכ"לית מיוחדת במילואים שהורכבה מצוותים בשייטת, סיירת מטכ"ל ושלדג.
באוגוסט 2011 מונה לראש מערך ההסברה הלאומי במשרד ראש הממשלה.
בתחילת שנת 2012 מונה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו כחבר בצוות המשא ומתן עם הפלסטינים בירדן.
השיחות הסתיימו ב-26 בינואר 2012. בפברואר 2012 התפטר מתפקידו, עקב פרשת נתן אשל.
במהלך מלחמת חרבות ברזל גויס הנדל לשירות מילואים והשתתף בלחימה ברצועת עזה.
במהלך המלחמה הקים גדוד חדש, "מגן בארי", שבו משרתים חיילי מילואים מיחידות מיוחדות (שייטת, מגלן, אגוז, שלדג, לוט"ר, מטכ"ל וסיירות) שעברו את גיל הפטור משירות בצה"ל.
הנדל למד בחוג להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב, ושם גם סיים את עבודת הדוקטורט בהיסטוריה, בנושא "אמצעי המודיעין בעולם העתיק – ממרד החשמונאים ועד מרד בר כוכבא" אצל הפרופסורים אהרן אופנהיימר ובנימין איזק.
במהלך לימודיו שימש כעמית מחקר במרכז יפה למחקרים אסטרטגיים ופרסם מספר מחקרים בנוגע למודיעין הישראלי, מלחמת לבנון השנייה, ולוחמה זעירה.
מאז 2009 ועד 2013 שימש כמרצה באוניברסיטת בר-אילן קורסים בנושא טרור וגרילה במחלקה למדע המדינה.
בספטמבר 2010 יצא לאור ספרם של הנדל ושל פרופסור זכי שלום "תנו לצה"ל לנצח", בנושא האינתיפאדה השנייה והמאבק בארגוני טרור.
הספר זכה בפרס ראשון לספרות צבאית ע"ש מולדובן באותה שנה.
במרץ 2011 יצא לאור ספרם של הנדל ושל העיתונאי יעקב כץ "ישראל נגד איראן – מלחמת הצללים".
בספר נבחנים מהלכי המלחמה בין ישראל לאיראן ממלחמת לבנון השנייה, שיטות הפעולה החשאיות, האמצעים והכוונות העתידיות, תקיפת חיל האוויר הישראלי בסוריה, מבצע עופרת יצוקה, המרוץ אחר טכנולוגיה, הקרבות הקיברנטיים, ההתנקשויות ומלחמת הברחות הנשק דרך הים.
בדצמבר 2015 פרסם את ספרו הרביעי "בארץ לא זרועה – מסע ישראלי" שעסק בחברה הישראלית ושבטיה, באתגרים המדיניים והביטחוניים בגוף ראשון.
הספר הוגדר על ידי העיתונאי רענן שקד כגרסה מודרנית-ימנית של "פה ושם בארץ ישראל" מאת עמוס עוז.
כתב טורים קבועים ב"ידיעות אחרונות" וב"מקור ראשון", לתקופות קצרות גם הגיש והשתתף בתוכניות רדיו וטלוויזיה בנושאי אקטואליה.
בשנת 2016 השתתף בפרק בסדרה "והארץ הייתה תוהו ובוהו" בנושא מרד החשמונאים.
במרץ 2012 מונה הנדל לראש המכון לאסטרטגיה ציונית.
במקביל הנדל חזר לכתוב טור אקטואלי ב"ידיעות אחרונות".
באוקטובר 2012 זכה הנדל בתואר אביר איכות השלטון על טוהר מידות, מטעם התנועה למען איכות השלטון בישראל, בשל חשיפת פרשת נתן אשל בעת שהיה ראש מערך ההסברה בלשכת ראש הממשלה.
שנה לאחר מכן זכה בפרס מופת חברתי של תנועת אומ"ץ.
במרץ 2013 הודיע המכון לאסטרטגיה ציונית שבראשו עומד הנדל על הקמת ארגון זכויות אדם בשם "זכויות אדם כָּחוֹלָבָן".
הנדל טען בטוריו כי הזכות על ארץ ישראל מלווה בחוב מוסרי.
בכנס ההקמה טען הנדל שהציונות איננה מונופול של הימין וזכויות האדם אינן מונופול של השמאל.
בניגוד לארגוני זכויות אדם אחרים הפועלים בשטחים, מדיניות הארגון היא שלא להעביר מידע על הפרת זכויות לתקשורת אלא ל"גופי חקירה מוסמכים בצה"ל".
דרך זכויות האדם עוסק הארגון של הנדל בהסברה למען מדינת ישראל, ומציג לדבריו את "המאמצים והיתרון המוסרי הגדול" של התנועה הציונית.
ב-2013 זכה הנדל באות אומ"ץ לזכויות אדם על הקמת הארגון.
בנוסף, משמש הנדל כחבר במועצה הציבורית של ארגון רבני בית הלל, נט"ל, בחבר הנאמנים של עמותת "בשביל המחר", הוא בוועד המנהל של מכינת אחים ופעיל חברתי בעוד ארגונים אחרים.
בדצמבר 2017 הוביל מחאה בירושלים במקביל להפגנה בתל אביב נגד השחיתות.
בינואר 2019 הצטרף למפלגת תל"ם, בראשות משה יעלון.
בפברואר חברה מפלגת תל"ם לרשימת כחול לבן (ביחד עם מפלגות חוסן לישראל ויש עתיד), והתמודדה עמה בבחירות לכנסת העשרים ואחת.
הנדל מוקם במקום התשיעי ברשימה והוא נכנס לראשונה לכנסת.
ב-3 באוקטובר 2019 הושבע כחבר בכנסת ה-22.
בכנסת ה-23 במהלך הפילוג בסיעת כחול לבן שחל בעת בחירת ראש סיעתם בני גנץ לתפקיד יושב ראש הכנסת, הצביעו בעדו הנדל ועמיתו למפלגת תל"ם צבי האוזר, בעוד ששאר חברי מפלגת תל"ם ויש עתיד נעדרו מההצבעה כאות מחאה.
ב-29 במרץ 2020 אושרה בוועדה מסדרת התפצלותו יחד עם צבי האוזר מסיעת תל"ם לסיעה חדשה בשם "דרך ארץ".
הנדל שימש כיו"ר הסיעה בכנסת.
ב-17 במאי 2020 מונה במסגרת ממשלת ישראל השלושים וחמש לשר התקשורת.
הנדל הוביל את רפורמת הסיבים האופטיים.
העביר את ההחלטה בממשלה ובכנסת ובכך פתח את השוק הישראלי לכלל חברות התשתית.
בסיום כהונתו של הנדל הפכה ישראל למקום עם קצב הפריסה הגבוה בעולם והמחיר הנמוך בעולם.
ראש הממשלה בנט אף קרא בעקבות ההצלחה בטקס במעלות "תהיו הנדלים" בנאומו במקום.
הנדל שם דגש על פריסת תשתיות תקשורת מתקדמות בפריפריה ובכך לממש את הסיסמה שבחר לכהונתו "מחברים את ישראל".
בתחילת יוני, השר ומשרדו הודיעו על מהלך לפתרון בעיית המסרונים המזויפים – הגבלת האפשרות להשתמש במספרי טלפון של מנויים אחרים כדי להתחזות להם ולהפיץ מסרים מזויפים בשמם.
משרדו המשיך בביצוע של שינויים באסדרה של פריסת הסיבים האופטיים בשטחי ישראל.
כמו כן, הנדל אימץ את המלצות ועדת רוזן, ועדה שמטרתה ייעוץ ובחינת שירותי הדואר.
הוועדה, בראשות מנכ"ל משרד התקשורת לשעבר דניאל רוזן, מונתה בנובמבר 2018 על ידי שר התקשורת, איוב קרא, והגישה את המלצותיה בפברואר 2019, אך קרא נמנע מלעסוק בהן, וכך גם הבא אחריו, דודי אמסלם.
מתווה הסיבים האופטיים שהוא קידם אושר בממשלה.
בנובמבר 2020 ביקר הנדל ברואנדה, שם נפגש עם הנשיא פול קגאמה.
במהלך הפגישה חתמו השניים על הסכם שיתוף פעולה בין המדינות בתחום קידום תקשורת ויזמות טכנולוגית.
מלבד הנשיא פגש גם את שרת התקשורת הרואנדית.
ב-9 בדצמבר 2020 הודיע הנדל יחד עם שותפו צבי האוזר על הצטרפות סיעת "דרך ארץ" למפלגת "תקווה חדשה" אותה הקים יום קודם לכן השר לשעבר גדעון סער.
חמישה ימים לאחר מכן פוטר על ידי ראש הממשלה החלופי, בני גנץ.
למחרת, המליץ לאשר לחברת HOT להיכנס למיזם הסיבים IBC ופרסם שימוע להפחתת תעריפי הטלפון הקווי של בזק.
ב-6 באפריל 2021 נבחר הנדל לכנסת ה-24 בשותפות עם "תקווה חדשה".
ביוני 2021, עם השבעת ממשלת ישראל השלושים ושש, מונה בשנית לשר התקשורת.
יום לאחר השבעתו התפטר מהכנסת במסגרת "החוק הנורווגי".
ימים ספורים לאחר המינוי אישר את ביטול הפיצול בין התשתית לספק בשוק האינטרנט.
הרפורמה תביא לכך שלכל צרכן בישראל תהיה כתובת אחת לרכישת שירותי אינטרנט ולפתרון תקלות.
רפורמה זו קודמה על ידו בקדנציה הקודמת.
בדצמבר 2021, החליט שמחיר הטלפון הקווי יוזל ב-40%.
במרץ 2022 אושרה רפורמה בדואר.
לקראת הבחירות לכנסת בשנת 2022, חתם על הסכם איחוד עם סיעת "ימינה" בראשות איילת שקד, וקיבל את המקום השני ברשימת "הרוח הציונית".
ב-11 בספטמבר הודיעו שקד והנדל שהם החליטו על פירוק השותפות הפוליטית ו"הרוח הציונית" בעקבות חילוקי דעות.
יומיים לאחר מכן הודיע על לקיחת פסק זמן מהחיים הפוליטיים.
בספטמבר 2025 רשם את תנועת המילואימניקים ברשם המפלגות.
הנדל נשוי לשירי וינברג-הנדל, רופאת נשים, ולהם ארבעה ילדים.
מתגוררים במושב נס הרים שבהרי יהודה.
דודו הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם המפד"ל ולאחר מכן מטעם מפלגת תקומה, צבי הנדל.
הנדל התחנך בבית דתי-ציוני, אם כי במהלך נעוריו הפך לחילוני.
הנדל מגדיר עצמו כבעל תפיסה ימנית, ממלכתית, ליברלית.
במהלך מלחמת חרבות ברזל אמר הנדל שהפך ימני הרבה יותר.
בכנס הרצליה 2013 הוא הסביר שהוא תומך בהפרדה חלקית מהפלסטינים, צמצום הסכסוך ולא-רואה אפשרות ליישום הסכם שלום בדור הזה.
הנדל הציע לספח את גושי ההתיישבות ובקעת הירדן, לאזרח את הערבים שגרים שם ובתמורה להגדיל את שטחי הרשות מ-A ל-B, ליצור רצף פלסטיני ושדרוג של מעמדם המדיני ואת שאר השטח להשאיר שנוי במחלוקת.
הנדל קרא לזה מיצוי הקונצנזוס הישראלי וצמצום גבולות הסכסוך.
בריאיון לשרה העצני-כהן אמר הנדל כי "אין פתרון מוחלט לסכסוך" והציג הצעה למעין "תוכנית אלון מצומצמת".
הצעתו כוללת סיפוח גושי ההתיישבות ובקעת הירדן תוך מתן אזרחות ישראלית לתושבים הערבים וסיפוח של כ-30% מהשטח, שבהם חיים מרבית היהודים.
שאר שטח C, כ-30% משטחי יהודה ושומרון, יישארו לעת משא ומתן להסדר הקבע.
בלבנון הנדל ביקש לחזור ולשלוט ברכסים הגבוהים, ובעזה להשתלט על קו הפרימטר לצורכי חקלאות ולקחת את צפון הרצועה.
הנדל אומנם תומך בפונדקאות להומוסקסואלים והוא בעד חוק ברית הזוגיות לחסרי דת, ותחבורה ציבורית בשבת, אך מנגד – הוא מסתייג מנישואים חד-מיניים.
תנו לצה"ל לנצח, יחד עם פרופסור זכי שלום, הוצאת ידיעות ספרים בשנת 2010.
ישראל נגד איראן, מלחמת הצללים, יחד עם יעקב כץ, הוצאת כנרת זמורה-ביתן בשנת 2011
אבא הולך למילואים – ספר ילדים (איורים: אבי פרידמן), הוצאת ידיעות ספרים, 2012
בארץ לא זרועה – מסע ישראלי, יואב קרן עורך, הוצאת ידיעות ספרים, 2015
שיחות על תקווה ישראלית, יחד עם נשיא המדינה ראובן ריבלין, הוצאת ידיעות ספרים, 2018
יועץ הוא אדם בעל מומחיות וניסיון בתחום מסוים, העוסק במתן עצות למקבלי החלטות הנזקקים לידע בתחום התמחותו של היועץ.
בחלק מהמקרים ניתן הייעוץ לפרט, לצורך התנהלותו האישית, ולעיתים ניתן הייעוץ לארגון.
הקשר עם היועץ נעשה לעיתים על בסיס חד-פעמי או קצר טווח, לשם התמודדות עם החלטה נקודתית, ולעיתים זו התקשרות לטווח ארוך, לשם התמודדות עם צורך שוטף בקבלת החלטות.
בהתקשרות לטווח ארוך היועץ הוא לעיתים שכיר של הארגון, ולעיתים הוא אדם חיצוני לארגון, המקבל תשלום לפי השעות שהשקיע או תשלום חודשי קבוע (ריטיינר).
יועץ חיצוני פועל לעיתים כעצמאי, ולעיתים הוא חלק מחברת ייעוץ.
לעיתים תפקידו של היועץ אינו מסתיים במתן ייעוץ בלבד, אלא מתפרס לפעילות נרחבת יותר.
דוגמה: יועץ למכרז יתמוך בקבלת החלטה על הספק הזוכה, אך לעיתים יעסוק בהכנת מסמכי המכרז, שלפיהם יתקבל המידע המשמש בסיס לקבלת ההחלטה, ולאחר בחירת הספק הזוכה יפקח היועץ על עמידתו בהתחייבויותיו.
באחדים ממקצועות הייעוץ נדרש רישיון לעיסוק בייעוץ:
יועץ מס: עוסק במתן ייעוץ לנישומים בתחום המיסוי, ומטפל בקשר שבין הנישום לרשויות המס.
חייב ברישיון לפי חוק הסדרת העיסוק בייצוג על ידי יועצי מס, התשס"ה-2005.
יועץ משפטי: עורך דין העוסק במתן ייעוץ משפטי ושירותים משפטיים.
יועץ פנסיוני: מסייע לפרט בקבלת החלטה על בחירת מסלול ביטוח פנסיוני.
חייב ברישיון לפי חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ייעוץ, שיווק ומערכת סליקה פנסיוניים), התשס"ה-2005.
בחלק אחר של מקצועות הייעוץ לא נדרש רישיון.
יועץ ארגוני או יועץ אסטרטגי: יועץ לארגונים על התנהלותם, בתחומים של אסטרטגיה עסקית, מבנה ארגוני, תהליכי עבודה ועוד.
יועץ תקשורת: יועץ לפרט או לארגון בתחומי התנהלותם מול אמצעי התקשורת.
העיסוק בייעוץ החל כבר בעת העתיקה.
בתורה מסופר על יוסף שיעץ לפרעה כי עליו להתכונן לשנות הרעב, ועל יתרו שהעניק ייעוץ ארגוני למשה.
יועד בית-יוסף (נולד ב-2 בדצמבר 1987 בגבעתיים), הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדות הרכז בקבוצת הבת של מכבי עירוני רמת גן מליגה ב' גובהו 1.82 מטר.
בית-יוסף גדל במחלקת הנוער של הפועל גבעתיים אצל המאמנים יואב חריש ורן קוניק, ובעונתו האחרונה בנוער אף זכה בתואר שחקן העונה.
בעונת 2006-2007 החל בית-יוסף את דרכו בבוגרים במדי מכבי אשדוד, אז בליגה הלאומית, בה שיחק גם בעונת 2007-2008.
את הפריצה האמיתית הראשונה שלו עשה בית-יוסף בעונה שלאחר מכן, 2008-2009, בה שיחק באליצור רמלה, ושם קלע למעלה מ-10 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 2009-2010 הגיע יועד לקדנציה הראשונה שלו בקבוצת מכבי באר יעקב.
את עונת 2010-2011 החל בית-יוסף בקבוצת הפועל בארי, אך לאחר מספר מחזורים חזר לבאר יעקב, שם המשיך והשתפר עד שהגיע לממוצע של מעל 15 נקודות למשחק.
בקיץ של אותה עונה זומן בית יוסף לנבחרת האולימפית ששיחקה באוניברסיאדת שנג'ן (2011).
יועד קלע בטורניר יותר מ-8 נקודות למשחק.
בעונת 2011-2012 המשיך בית-יוסף להצטיין במדי באר יעקב, ואף הוביל אותה למשחקי הפלייאוף לעלייה לליגת העל.
בית-יוסף נבחר למצטיין העונה עם קרוב ל-20 נקודות בממוצע למשחק ועם יכולת נפלאה.
גם במהלך הפלייאוף המשיך בית יוסף להצטיין, אך הפסיד עם קבוצתו בסדרת הגמר להפועל תל אביב.
לאור היכולת שגילה זכה בית-יוסף לקידום משמעותי בקריירה ובתחילת עונת 2012/13 לראשונה חתם על חוזה לשנתיים בליגת העל בקבוצת הפועל גלבוע/גליל.
בעונת 2013/14 חתם בקבוצת ברק נתניה בה השיג ממוצעים של 4.6 נקודות ב-12.2 דקות למשחק.
בקיץ 2014 חתם בקבוצת הפועל חולון.
שנה מאוחר יותר חתם בית-יוסף בעולה החדשה לליגה הלאומית הפועל רמת גן.
בספטמבר 2016 חתם בבני הרצליה.
לאחר זמן קצר ביקש להשתחרר מהקבוצה, מכיוון שהתקשה להקדיש את הזמן לאימונים בליגת העל, וחתם בעירוני רמת גן מהליגה הלאומית.
במרץ 2017 עבר בית יוסף להפועל באר שבע/ב"ש
באוגוסט 2017 חתם באליצור עירוני נתניה מהליגה הארצית.
ב-2018 עבר למכבי רמת גן יהלום מליגה ב' (קבוצת הבת של מכבי עירוני רמת גן)
הרב יועזר אפרים אריאל (שטיגליץ במקור; נולד בכ"ט בכסלו תש"ג, 8 בדצמבר 1942) הוא דיין ישראלי.
שימש כדיין בבית הדין האזורי בטבריה וצפת.
נולד בירושלים, בנם של משה ואסתר שטיגליץ.
הוא בן המחזור הראשון בישיבת נחלים ובוגר ישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים.
כיהן כדיין בבית הדין האזורי בטבריה וצפת, בבית הדין לגיור בירושלים ובבית הדין לדיני ממונות בקרית ארבע.
כמו כן שימש כראש הכולל של ישיבת ניר בקריית ארבע.
הרב אריאל נחשב מומחה בדיני בוררות ופרסם מספר ספרים בנושא.
בשנות ה-90 ערך את קובצי פסקי דין של בית הדין האזורי לדיני ממונות של קריית ארבע.
הוא מפרסם מאמרי הלכה בנושאים אקטואליים בכתבי עת שונים, ובהם תחומין ואסיא.
מספר שבועות לאחר מכן ייצג רבנים ודיינים שנבצר מהם להשתתף בכנס בחירת מועמד מטעם הציונות הדתית לכהונת הרב הראשי לישראל.
אחיו הם הרב יעקב אריאל לשעבר רב העיר רמת גן, הרב ישראל אריאל מייסד מכון המקדש, והרב יגאל אריאל לשעבר רב המושב נוב.
הוא מתגורר במושב מירון, ומשמש כראש כולל בראש פינה.
לרב אריאל שלושה עשר ילדים.
בתו הבכורה, רבקה, נשואה לרב אוריה שחור, לשעבר ראש הגרעין התורני ברמלה.
תורת המשפט: דיני ממונות, אישות ומשפחה, 1997.לספרו מצורפת הסכמתו של הרב אברהם שפירא.
דיני בוררות: הדין, הפשרה ושטר הבוררות, 2005
הפסקת תהליכי הפריה חוץ-גופית, אסיא
טענת בתולים בזמן הזה, אסיא
שיניים תותבות - הכשרה לפסח, אסיא
כניסת כהנים למערת המכפלה, אתר מערת המכפלה
"יוסקה מאיור" הוא סיפור קומיקס בהמשכים שמורכב משני חלקים.
הקומיקס נכתב על ידי דב זיגלמן ואוייר על ידי גיורא רוטמן, התפרסם בשער האחורי של השבועון לילדים "הארץ שלנו" בשנים 1972–1973. הקומיקס מתרחש על רקע המאבק להקמת מדינת ישראל.
הוא מקיף 81 פרקים סך הכל, ובכך הוא סיפור הקומיקס הארוך ביותר שפורסם בעיתון ישראלי.
חלקו הראשון של הסיפור החל להתפרסם ב-24 בינואר 1972, והקיף 50 פרקים.
הוא מתאר את קורותיו של יוסקה מאיור, בחור צעיר שהיה פרטיזן בשואה והעפיל לארץ, התגייס לפלמ"ח (לאחר מבחני אומץ שערך לו מפקדו יצחק), ועסק בפעולות של העפלה לארץ ישראל.
לאחר מכן השתתף יוסקה בהברחת 150 ילדים יהודיים ממנזר בפולין שבו היו כלואים.
חלקו השני של הסיפור מתרחש על רקע מלחמת העצמאות ובו יוסקה נלחם בקרבות על גוש עציון ומשתתף בשיירות לירושלים הנצורה.
בסופו של הסיפור משתתף יוסקה בגילוי דרך בורמה.
בראיון מאוחר טענו רוטמן וזליגמן כי הסיפור נולד על רקע מחסור בידע על אודות תקופה זו בקרב בני הנוער.
השניים הקפידו על דיוק בפרטים ההיסטוריים בעלילת הסיפור ובאופן ציור הפרטים.
לשם כך, עסקו השניים במחקר היסטורי על אודות התקופה ויצרו גיבור בדיוני הפועל בתוך מרחב היסטורי ממשי.
יוסקה מאיור- גיבור הסיפור, מתואר בקומיקס כבחור צעיר, גבה- קומה, חסון, פטריוט, המתנהג באופן אצילי, בעל תושייה, אמיץ לב, נאמן "למוסדות הלאומיים", ומוכן להקריב את חייו למען העם ותקומתו.
יוסקה יוצא לפעולות ומבצעים רבים, ואף מקבל תשבחות ממפקדו.
ישנן דמויות משניות נוספות כמו: מפקדו- יצחק, חברתו (שבפרק האחרון הופכת לאשתו)- מירי, והלוחמים הרבים שלוחמים איתו - יאיר, יהושע, ינוש, מקס, סטפן, אברהם, בני, מנשה, אלי, ועוד רבים, אך הן דמויות שוליות יותר.
רוטמן מספר על אהדת הילדים לקומיקס: "הם רצו אחריי והציקו לי כל הזמן, בשאלות מה יהיה הלאה, מה יהיה בשבוע הבא".
אך חוץ מהתגובות החיוביות היו גם כמה ביקורות שליליות על כך שלגיבור הראשי אין חסרונות.
וכך כתבה קוראת אחת: "עוד לא פגשתי אדם כיוסקה מאיור, שמצליח בכל מעשיו ושיהיה נועז וגיבור ושום רגש של פחד אפילו לא צץ בו".
בתשובה, ענו לה קוראים אחרים ש "יוסקה מאיור הוא סיפור בלבד וסיפור יכול להיות דמיוני ".
יועז פנקס הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת תת-ניצב, בתפקידו האחרון כיהן כסגן מפקד מחוז חוף.
פנקס שירת כקצין אגף החקירות והמודיעין של מרחב ירקון, מפקד תחנת גלילות, ראש אגף חקירות במרחב ירקון, קצין אגף החקירות והמודיעין של מחוז הדרום וראש זרוע כללית (העוסקת בהונאת המוסד לביטוח לאומי) ביחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית.
ב-2012 מונה למפקד היחידה בדרגת תת-ניצב וב-2016 לסגן מפקד מחוז חוף.
פנקס בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
פנקס התאלמן לאחר שרעייתו מאלי, שוטרת במשטרת ישראל, נפטרה במהלך שירותה.
יוסף (יוסק'ה) הררי (26 בנובמבר 1926 - 4 בינואר 2017) היה לוחם פלמ"ח, סגן-אלוף בצה"ל, יו"ר אגד, יו"ר האגודה להשבת רון ארד וחבר הנהלת ארגון יד לבנים.
בשנת 1929 עברה משפחתו לכפר סבא וב-1932 נמנו עם מייסדי גני עם - חלק מהתיישבות האלף.
למד בכפר מלל ובגיל 13 פנה לארגון "ההגנה" וביקש להצטרף לשורותיו.
הררי שיקר אודות גילו משום שהארגון לא קיבל לשורותיו חברים שגילם מתחת ל-14.
בשנת 1941 סיים את לימודיו בכפר מל"ל ואחר כך נשלח אל הגמנסיה בה למד עד 1944.
ב-1944 עזב את הבית וגם את לימודי הגימנסיה ועד 1945 היה בחברת הנוער בניר דוד (תל עמל) לאחר שלא התאים למסגרת השומר הצעיר בקיבוץ.
השלים את מבחני הבגרות בצורה אקסטרנית וב-1946 התגייס לפלמ"ח.
בסוף שנת 1946 התגייס הררי לפלמ"ח ושובץ לחטיבת הנגב של הפלמ"ח, שם שירת כמ"מ תחת חיים בר-לב ובשלב אחר היה מפקדו הישיר נחום שריג.
עקב בעיות לוגיסטיקה ועיכובים בתיקוני כלי הרכב הציע הררי למשה דיין להקים יחידה עצמאית למטרה זו, יחידת החימוש.
על רקע זה, בהתגייסו מאוחר יותר לצה"ל, שובץ בחיל החימוש.
לאחר מכן שירת בנגב - מסוף 1947 עד 1949, כאשר במהלך 1948 עבר קורס מ"כים בג'וערה לאחר הקמת המדינה שובץ בחולית הפירוק של הפלמ"ח ולאחר מכן בחיל החימוש עד 1950 עת שוחרר משרות.
ב-1950 הצטרף לאגד כנהג וב-1955 מונה למנהל סניף נתניה, הסניף הראשון של אגד שאינו בעיר גדולה.
בשנת 1956 מונה למזכיר של מנהל אגף משק באגד וב-1958 ממונה למנהל משק דרום (זיכרון עד אילת) ב-1960 מונה הררי לדובר אגד.
בתקופה זו הוא הנהיג מסורת של קיום טקס עירוני כל אימת שהוקמה תחנה מרכזית חדשה.
במסגרת תפקידו כיושב ראש קידם הררי את הסדרת נסיעות חיילים ללא תשלום בקופארטיב אגד, וגם הנהיג תלבושת אחידה מחייבת לנהגים.
ב-1976 עזב הררי את ההנהלה וחוזר לתפקד כנהג מן המניין לתקופה של שנתיים.
ב-1978 מונה למנהל אגף הכספים של הקואופרטיב, ב-1980 שב לאגף החוץ וב-1982 מונה למנהל אגף התכנון והפיתוח.
בשנת 1984 פרש באופן פעיל מאגד והקים את חברת הבת ניצה טורס.
ב-1986 חזר לאגד וניהל את קרן הגמלאות של החברה, בסוף השנה פרש בשנית.
סניף יד לבנים בעמק חפר.
2007: חבר הוועדה הציבורית לבחינת האפליה בקבלת מענקי תמיכה במשפחות שכולות בין אוכלוסיות שונות אשר מונתה על ידי שר הביטחון, רא"ל (מיל') שאול מופז.
בין חברי הוועדה האחרים ישבו גם פרופסור יעקב נאמן וחברים בה גם פרופסור אסא כשר, פרופסור רמי פרידמן, פרופסור מאיר שליט, אלוף (במיל') יהודה שגב, והמלצתם כפי שהתקבלה פה-אחד הייתה לבטל את מבחן ההכנסה להורים שכולים.
חבר הנהלת סניף יד לבנים במושב ובכפר הסניף ארצי הורים שכולים של תנועת המושבים.
חבר הנהלת יד לבנים בהתיישבות העובדת.
הררי היה אב לשלוש בנות (ובן שנפל במלחמת יום הכיפורים, ) וסב לעשרה נכדים.
יוסרה מרדיני היא שחיינית עבר ופליטה סורית.
בשנת 2015, בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, עזבה יוסרה את סוריה יחד עם אחותה, שרה מרדיני, והשתיים הגיעו לברלין.
כפליטה, מרדיני השתתפה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) תחת משלחת הפליטים ובהמשך השתתפה גם באולימפיאדת טוקיו (2020).
בשנת 2023 נבחרה היא ושרה להיות ברשימת מאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם, ברשימת טיים 100 של מגזין החדשות האמריקאי טיים.
כיום יוסרה מתגוררת בארצות הברית ולומדת קולנוע באוניברסיטת דרום קליפורניה.
יוסרה נולדה למשפחה מוסלמית בדמשק שבסוריה, אביה, מוחמד עזאת, היה שחיין מקצועי בעברו ולימים אימן את יוסרה ושרה.
אמה של יוסרה היא פיזיותרפיסטית.
ליוסרה ישנן שתי אחיות, שרה הבכורה ושהד בת הזקונים.
בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, עזבה את סוריה יחד עם אחותה אל ברלין, כשיוסרה הייתה רק בת 17. יוסרה ושרה ברחו באוגוסט 2015, תחילה דרך טורקיה, בהמשך הגיעו ליוון ומשם לגרמניה.
יוסרה ושרה עלו על סירה ביחד עם עוד 18 פליטים במטרה להגיע ליוון, בדרך לשם מנוע הסירה הפסיק לעבוד.
יוסרה ושרה, עם עוד שני פליטים שהיו על הסירה, קפצו למים, שחו ודחפו את הסירה במשך שלוש שעות עד שהגיעו לאי היווני לסבוס.
מרדיני ייצגה את סוריה בשנת 2012 באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר).
כשהגיעה לגרמניה, החלה להתאמן עם מאמן מקומי במטרה להגיע לאולימפיאדה.
ביוני 2016 היא נבחרה לאחד משמונת הספורטאים שישתתפו באולימפיאדה תחת משלחת הפליטים בריו דה ז'ניירו והתחרתה במשחה מאה מטר חופשי ומאה מטר פרפר.
השתתפה בנוסף באולימפיאדת טוקיו במקצוע 100 מטר פרפר תחת משלחת הפליטים הבינלאומית, ובטקס הפתיחה של האולימפיאדה נשאה את דגל משלחת הפליטים יחד עם הרץ תחלואיני מלקה מאריתריאה השוהה בישראל.
ב-2017 מונתה מרדיני לשגרירה של רצון טוב מטעם נציבות האו"ם לפליטים.
בשנת 2023 הופיעה יחד עם אחותה, שרה מרדיני, ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.
ביוני 2023 הקימה יוסרה ארגון על שמה שנקרא Yusra Mardini Foundation, שמטרתו היא לקדם ספורט וחינוך בקרב פליטים בעולם.
בשנת 2022 יצא הסרט השחייניות בבימויה של סאלי אל-חוסייני המספר את סיפורה של מרדיני.
יועזר איש הבירה היה תנא מתלמידי בית שמאי, חי במאה הראשונה לספירה בארץ ישראל.
מוזכר פעם אחת במשנה במסכת ערלה ().
את "בירה", יש המפרשים כמקום סמוך לירושלים ("מלאכת שלמה"), ויש מפרשים כמקום בהר הבית או הר הבית עצמו.
תפארת ישראל - בחלק הפשט: "יכין", מסביר כי היה שר בכיר האחראי על בית המקדש: "איש הבירה.
ר"ל היה שר בבית המקדש לצוות ולפקד בכל העניינים דבית המקדש נקרא בירה" ().
הוא מוזכר במסכת ערלה בסדר זרעים בדיון על תערובות בהן מתערבבת "תרומה" (המותרת למאכל רק לכוהנים) במאכל,
זאת, במצב בו כל סוג שאור ("חולין" או "תרומה") שאין כמות מספקת לחמץ את העיסה, אך הכמות כוללת מחמיצה את העיסה.
בעדותו, שאל את דעתו של רבן גמליאל הזקן בסוגיה, כאשר פגש אותו בהר הבית (ב"שער המזרח"), והוא מאשר את דעת החכמים הקובעת שהעיסה מותרת, כל עוד לא היה בשאור של האיסור כמות המספיקה לחמץ את העיסה.
כיוון שיועזר היה מבית שמאי ורבן גמליאל הזקן מבית הילל (היה נכדו של הלל הזקן),
מעשה זה הובא לראיה "שאף מתלמידי בית שמאי קבלו מבית הלל"
על שמו קרוי רחוב ביפו.
יועץ ממלכתי הוא סרט דרמה רוסי שיצא לאקרנים בשנת 2005 ומבוסס על ספר פופולרי באותו שם מאת בוריס אקונין.
במאי הסרט היה פיליפ יאנקובסקי.
אולפני T3 של ניקיטה מיכאלקוב רכשו את הזכויות על הספר, וההפקה החלה בשנת 2004. הסרט צולם במוסקבה ובסנקט פטרבורג ויצא לאקרנים ברוסיה ובחבר המדינות באפריל 2005. הוא זכה לביקורות טובות בעיקר והניב הכנסות של 7 מיליון דולר במכירות בקופות לעומת תקציב של 4 מיליון דולר.
קונסטנטין חבנסקי וניקיטה מיכאלקוב זכו בפרסי נשר הזהב בקטגוריות השחקן הטוב ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר, בהתאמה.
ברוסיה של המאה ה-19, ארגון מהפכני זומם להתנקש בחייו של מושל מוסקבה כצעד ראשון להפלת שלטון הצאר.
היועץ הממלכתי אראסט פנדורין מתייצב להילחם נגדם, אך נאלץ להיאבק גם בעילוי מסנקט פטרבורג הבירה, הנסיך פוז'ארסקי.
האימפריה הרוסית, סוף המאה ה-19. השנה היא 1891. הרכבת מפטרבורג למוסקבה עוצרת בתחנת קלין, התחנה האחרונה לפני ההגעה למוסקבה.
בקרון המיוחד יושב שר הממשלה הגנרל-אדיוטאנט חראפּוֹב, שנפגש עם אדם המציג עצמו בתור היועץ הממלכתי אֶראסְט פֶּטְרוֹביץ' פַנְדוֹרין, האחראי על ביטחון השר במוסקבה והממונה למשימות מיוחדות מטעם המושל הכללי המוסקבאי.
אלא שעד מהרה האיש חושף עצמו כמתחזה; הוא דוקר את השר למוות בפגיון חד, ועל הידית ראשי התיבות "א.ל.".
בהמשך מתברר שהמתנקש הוא ראש ארגון הטרור "א.ל." ("הארגון הלוחם", בראשי תיבות).
אנשי הארגון הם רחמט, ימליה ופשוש, הקובעים את מושבם במוסקבה, ועוזרת להם מהפכנית המכנה עצמה "מחט".
המושל הכללי דוֹלְגוֹרוּצקי מבקש מפנדורין לחקור את רצח השר ולמצוא את המתנקש בהקדם.
פנדורין מוצא עצמו במרכזו של מאבק בין טרוריסטים רצחניים, פוליטיקאים תאבי כוח, אנשי חוק מושחתים ויפהפיות מסתוריות ובמאבק בין רוסיה הישנה, הקיסרית, לבין רוסיה החדשה, המהפכנית.
אולג מנשיקוב – אראסט פנדורין
ניקיטה מיכאלקוב – הנסיך גלב פוז'ארסקי
איגור יאסולוביץ' – ארונסון הכימאי
אלכסיי גורבונוב – ניקולאי סלזניוב / רחמט
ולדימיר משקוב – טיכון בוגויאבלנסקי
מסאמי אגאווה – המשרת מאסה
פיודור בונדרצ'וק – הקצין פיוטר בורצ'ינסקי