tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רישום אלגברי הפיך תמציתי: דומה לרישום אלגברי הפיך, אך משמיט את העמודה או השורה אם אין צורך להבהיר את המהלך.
רישום תיאורי: היה נפוץ במדינות דוברות אנגלית עד סוף שנות ה-70. בשיטה זו, העמודות נקראות על שם הכלי שמתחיל בשורה האחורית, וכל משבצת מקבלת שני שמות בהתאם לזווית המבט – של הלבן או השחור.
רישום נומרי ICCF: בשחמט בהתכתבות בינלאומית משתמשים ברישום זה כדי למנוע בלבול שנובע מהשמות השונים לכלים בשפות שונות.
רישום סמית: שיטת רישום פשוטה שמיועדת להיות הפיכה ולתאר כל מהלך ללא עמימות.
רישום קואורדינטות: דומה לרישום אלגברי אך ללא סימון הכלי.
כוללת תמיד את המשבצת ממנה יצא הכלי ואת יעדו.
סימון אלגברי הוא השיטה המקובלת לרישום ותיאור מהלכים במשחק שחמט.
הוא מבוסס על מערכת קואורדינטות לזיהוי ייחודי של כל ערוגה על לוח השחמט (כנראה לעיל).
הוא משמש את רוב הספרים, המגזינים והעיתונים המקצועיים הקשורים לשחמט.
במדינות דוברות אנגלית, השיטה המקבילה, סימון תיאורי, שימשה בדרך כלל בפרסומי שחמט עד שנות ה-80. כמה שחקנים עדיין משתמשים בסימון תיאורי, אבל השיטה כבר לא מוכרת על ידי FIDE, גוף השחמט הבינלאומי.
המונח "סימן אלגברי" עשוי להיחשב ככינוי לא מדויק, מכיוון שהמערכת אינה קשורה לאלגברה.
סימון תיאורי היה רגיל בימי הביניים באירופה.
צורה של סימון שחמט אלגברי, שנראה שהושאל משחמט מוסלמי, הופיע באירופה ב-12. כתב היד של המאה המכונה "MS.
הקבצים פועלים מ-a עד h, בדיוק כפי שהם עושים בסימון האלגברי הסטנדרטי הנוכחי.
השורות, לעומת זאת, מסומנות גם באותיות, למעט השורה השמינית, שהיא נבדלת כי אין לה אות.
מערכת נוספת של תווים המשתמשת באותיות בלבד מופיעה בספר שחמט מימי הביניים של רכנמייסטר יעקב קובל משנת 1520.
אותיות לכלים הוצגו בשנות השמונים של המאה ה-17 על ידי משה הירשל, ויוהאן אלגייר עם אהרון אלכסנדר פיתחו את סימון ההצרחה המודרני בשנות ה-18 של המאה ה-19.
סימן אלגברי זכה לפופולריות באנגלית בשנת 1847 על ידי הווארד סטונטון בספרו "The Chess-Player's Handbook".
סטונטון זוקף את הרעיון לסופרים גרמנים, ובמיוחד לאלכסנדר, יאניש וה-"Handbuch".
בעוד שנעשה שימוש בסימון אלגברי בספרות השחמט הגרמנית והרוסית מאז המאה ה-19, המדינות דוברות האנגלית אימצה אותו, תוך שימוש בתווי תיאור במשך רוב המאה ה-20. החל משנות ה-70 של המאה ה-20, סימן אלגברי הפך נפוץ יותר בהדרגה בפרסומים בשפה האנגלית, ועד שנת 1980 הוא הפך לתווי הרווח.
ב-1981, ה-FIDE הפסיק לזהות תווים תיאוריים, ותווי אלגברי הפך לתקן הבינלאומי המקובל.
חתנו, הפרשן והמשורר ר' אברהם אבן עזרא, כתב עליו שירים ואף שיר-חידה:
קדומה מן ימי קדם נסוכה
ועל כל טור וטור בהם חקוקות
ושתי מחנות עומדים צפופים.כושים בגדוד פשטו ידיהם,
ועתים כי אדום יגבר לכושים,
ומלכם בקרב הם נחלשים.""ארץ בלי אדמה,
מלכיה ושריה הולכים בלי נשמה.
הרמב"ם בפירוש המשניות (סנהדרין ג) מפרש: "המשחק בקוביא – והוא משחק ידוע הנקרא בערבי שטרנג על תנאי שמשימין כספים למי שיעשה כך או כך..." והוא בין הפסולים לעדות בגלל משחק בהימורים.
ספרות השו"ת דנה בהיבטים הלכתיים שונים של המשחק כגון הימורים בשחמט, איסור עשיית פסל, איבוד הזמן בכלל, המשחק בשבת ועוד.
השכיחות של יהודים בקרב רבי האמנים היא חריגה, כ-20%, אף שהם כ-0.2% מאוכלוסיית העולם.
שחמטאים יהודים זכו בכ-54% מאליפויות העולם מאז 1886 (נכון ל-2025).
יהודים הצטיינו במשחק השחמט מזה שנים רבות ושחמטאים יהודים רבים הפכו לרבי אמנים (הדרגה העליונה בשחמט).
ביניהם ניתן לציין את אלופי העולם וילהלם שטייניץ, עמנואל לסקר, מיכאל בוטביניק, מיכאל טל, בובי פישר, וגם יהודים למחצה (הורה אחד יהודי) כמו בוריס ספאסקי וגארי קספרוב.
שחמטאים יהודים בולטים אחרים הם מיגל ניידורף, שהיה אלוף ארגנטינה שנים רבות, שמואל רשבסקי, אהרון נימצוביץ', מגדולי התאורטיקנים בשחמט, ריכרד רטי, דוד ברונשטיין, עקיבא רובינשטיין ורבים אחרים.
יהודית פולגאר היא שחקנית השחמט הטובה ביותר.
ישראל אבא ציטרון, רבה של פתח תקווה, נחשב לאחד ממצטייני השחמט בארץ.
בשנים 1923–1924 הופיע כתב העת "השחמט", שהיה הראשון בעברית שהוקדש למשחק.
באחד מגליונותיו הרחיב הלשונאי קדיש יהודה סילמן אודות מונחי המשחק בעברית:
משחק השחמט פופולרי מאוד בישראל, ומתקיימת ליגה שוקקת חיים בין המועדונים שבערים השונות.
האיגוד הישראלי לשחמט מאגד את השחמט בישראל, מארגן תחרויות ודואג לניהול מד הכושר של השחקנים בארץ.
לישראל הישגים רבים בתחום השחמט, אולי יותר מבכל ענף ספורט אחר.
ההישגים הבולטים של נבחרת השחמט הישראלית בשנים 1998–2008 היו הזכיות במקום השני באליפות אירופה באוקטובר שנת 2003, כשנבחרת רוסיה הזוכה בטורניר היא היחידה שלה הפסידה, ושוב במקום השני באליפות אירופה ב-2005 (הפעם הזוכה הייתה הולנד).
כמו כן, באולימפיאדת השחמט סיימה ישראל מספר פעמים בצמרת הגבוהה, כולל זכייה במדליית הכסף 2008 ופעמיים במקום הרביעי 1998, 2006.
בחודש מאי 2012 התמודד והפסיד רב-האמן הישראלי בוריס גלפנד שעלה מברית המועצות לשעבר, מול המחזיק בתואר העולמי רב-אמן ההודי וישוואנתן אנאנד.
הפוליטיקאים שמו לב לפופולריות של השחמט, לכן היו מי רצו לרתום אותו לקידום מטרות פוליטיות.
היסטוריונים של המשחק מקשרים בין שינויים מסוימים בחוקי המשחק ובין שינויים פוליטיים במעצמות אירופה של אותה תקופה.
השינוי החד ביותר בחוקי המשחק התרחש בתקופת גילוי אמריקה ושלטונה של איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה.
חוקי המשחק שונו כך שהמלכה זכתה ליכולות תמרון גדולות יותר והפכה לכלי החזק ביותר על הלוח.
התחזקות הנצרות ביבשת אירופה קיבלה ביטוי בהגדלת כושר התמרון של ה"רץ", המכונה בשפות אירופאיות "בישוף".
גם שינויים נוספים, כמו מתן אפשרות לרגלי המגיע לקו האחרון להפוך לכלי חזק יותר, אפילו מלכה, מקושר לשינויים שהתפתחו בחברה האירופאית בתקופת הנאורות".
שליטים רבי כוח שיחקו שחמט, בהם גם נפוליאון בונפרטה, שלא הצטיין, אך קיבל הזדמנות לשפר את משחקו בעת גלותו.
קרל מרקס, אבי הקומוניזם, היה שחמטאי נלהב, ששיחק עם וילהלם ליבקנכט הסוציאל-דמוקרטי.
לאור זאת לא מפליא שמנהיגי המהפכה הבולשביקית, לנין וטרוצקי היו גם הם חסידי משחק השחמט, משחק שקיבל מעמד מיוחד בברית המועצות, תמיכה רעיונית, תקציבית ותעמולתית.
תמיכה ממסדית זו גידלה דורות של שחמטאים סובייטים, שהיו לצמרת השחמט העולמי.
הפוליטיקה נדחפה לתוך עולם השחמט ולא בעדינות.
בעת מלחמת העולם השנייה היה אלכסנדר אלכין (רוסי שהתאזרח בצרפת) אלוף העולם בשחמט.
כשהיה אלכין בצרפת פורסמה בעיתון הגרמני "פאריזר צייטונג" סדרת מאמרים אנטישמיים בחתימתו.
אולם לאחר המלחמה הצהיר אלכין כי אף מילה במאמרים הנ"ל לא הייתה משלו.
אחרי מלחמת העולם השנייה התפתחה המלחמה הקרה בין שתי בנות הברית לשעבר, ארצות הברית וברית המועצות, הן התחרו בכל תחום, גם בהישגים הספורטיביים, כולל שחמט.
ישראל אירחה פעמיים את אולימפיאדות השחמט, ב-1964 בנתניה וב-1976 בחיפה.
באולימפיאדת 1964, אולימפיאדת השחמט הראשונה שנערכה ביבשת אסיה, הוחרמה על ידי מדינות ערב.
אולימפיאדת השחמט של 1976 הוחרמה גם על ידי הגוש הקומוניסטי.
בימי הביניים והרנסאנס היה השחמט חלק מתרבות האצולה; השתמשו בו כדי ללמד אסטרטגיה צבאית והוא כונה "משחק המלכים".
סופר הרנסאנס החשוב בלדסארה קסטיליונה כתב כי ג'נטלמנים רבים נראים משחקים שחמט, אך אין השחמט תשוקה ראויה עבור ג'נטלמן, שכן הוא עלול להשקיע מחשבה רבה מדי בו על חשבון תחומי ידע אחרים, ובסופו של דבר "ידעו מסתכם בלא יותר ממשחק".
רבים מאוספי כלי השחמט האנגלים המפוארים אבדו, אך אחרים שרדו, כדוגמת שחמט לואיס.
באותה התקופה, שחמט שימש לעיתים קרובות כבסיס לדרשות בנושא מוסר.
לדוגמה, Liber de moribus hominum et officiis nobilium sive super ludo scacchorum ("ספר מנהגי האנשים וחובות האצילים או ספר השחמט"), שנכתב בידי נזיר דומיניקני איטלקי ב-1300 לערך.
היה זה אחד הספרים הפופולריים ביותר מימי הביניים.
הספר תורגם לשפות רבות, ועליו התבסס חלקית ויליאם קקסטון בספרו "המשחק ועל המשחק בשחמט" (The Game and Playe of the Chesse, 1474), אחד הספרים הראשונים שהודפסו באנגליה.
כלי שחמט שונים שימשו כמטפורות לסוגי אנשים שונים, וחובות האדם נמשלו לחוקי המשחק או לאביזרים המאפיינים את הכלים.
בהיותו ידוע במעגלי הכמורה, הלמידה והמסחר, השחמט פרץ לתרבות הפופולרית בימי הביניים.
כך השיר ה-209 במספר מתוך אוסף כתבי היד בן המאה ה-13 "שירי בוראן" ("כרמינה בוראנה"), הידוע בין השאר בשל הטקסט שנלקח ממנו לקנטטה של קרל אורף כרמינה בוראנה, נפתח בשמות כלי השחמט.
באופן כללי, במהלך השנים הופיע השחמט יותר ויותר בציורים וביצירות ספרותיות.
דוגמה לשימוש בשחמט כמטפורה היא הסאטירה הקומית התיאטרלית "משחק שחמט" של תומאס מידלטון, שהועלתה לראשונה ב-1624 על במת תיאטרון הגלוב; בעוד שהיה מדובר בה לכאורה במשחק שחמט, למעשה הייתה זו אלגוריה המסמלת את יחסי ספרד (בשחור) עם בריטניה הגדולה (בלבן).
העיירה מרוסטיקה בצפון איטליה הפכה את השחמט לאירוע תרבותי מרכזי שלה, והיא מכונה "עיר השחמט".
הכיכר המרכזית של העיירה מרוצפת כלוח שחמט.
בכל שנה שנייה נערך בה משחק שחמט, שהכלים בו הם אנשים בשר ודם, הפרשים רוכבים על סוסים אמיתיים, והיתר מחופשים לכלים אותם הם מגלמים.
בכל פסטיבל המשחק נערך לפי מהלכי משחק של רבי אומנים מפורסמים, ששוחק בעבר.
מטרופולין השחמט הבלתי מעורער של המאה ה-18 היה "קפה דה לה Régence" בפריז.
בשנת 1740 החלה כאן עלייתו של פילידור בן ה-14. הוא היה מוזיקאי ושחמטאי.
בשנים מאוחרות יותר, פילידור נסע כשחקן מקצועי בין אנגליה לבין צרפת הלוך ושוב כדי להתפרנס.
אישים ידועים שיחקו בבית הקפה נגד פילידור: וולטר היה מפסידן רע עם התפרצויות זעם בלתי נשלטות.
ז'אן ז'אק רוסו התלונן בספרו "וידויים" מספר פעמים על התסכולים שחווה כשחמטאי חלש.
גם דידרו, האנציקלופדיסט הידוע, היה אורח קבוע וכך גם נפוליאון בונפרטה ובנג'מין פרנקלין ניסו כאן את כוחם.
בתקופת הנאורות הופיע השחמט בעיקר בהקשר לשיפור עצמי.
כך כתב בנג'מין פרנקלין במאמרו "ערכי המוסר שבשחמט" (1750):
כל משחק יכול לזמן הזדמנויות לפיתוח של כישורים שונים.
משחק השחמט נחשב כמשחק המפתח יכולות שכליות השימושיות לכל תחומי החיים.
זוהי פעילות בעלת פוטנציאל בלתי מוגבל עבור המוח האנושי ולכן הוא יכול להיות כלי אפקטיבי לפיתוח של מיומנויות חשיבה גבוהות.
כגון: יכולת פתרון בעיות, מיקוד, חשיבה ביקורתית, לוגיקה מופשטת, תכנון אסטרטגי, יכולת ניתוח, יצירתיות, הערכה וסינתזה.
הערכות דומות לגבי השחמט הביאו לכך ששחמט נלמד על ידי ילדים בבתי ספר רבים ברחבי העולם.
בתי ספר רבים מחזיקים מועדון שחמט וישנם טורנירים רבים מטעם בתי הספר הנועדים לילדים בלבד.
בעקבות מקומו ההולך וגדל בתרבות, שחמט זוכה להתייחסויות רבות באמנות המודרנית; ישנן יצירות חשובות לא מעטות בהן שחמט ממלא תפקיד מפתח.
הפנטזיה הקומית לילדים "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם" מאת לואיס קרול, שבה תזוזות הדמויות מעוצבות בהתאם למשחק שחמט והגיבורה אליס מתחילה כרגלי ומתקדמת אט אט עד להמלכתה, בדומה ליצירות רבות המדמות אנשים לכלי שחמט.
הנובלה הפסיכולוגית "משחק המלכים" מאת שטפן צווייג, בה מתואר משחק שחמט ודרכו פער אישיותי בין שתי דמויות.
"ההגנה של לוז'ין" מאת ולדימיר נבוקוב, על שחמטאי שפיתח אובססיה חסרת שליטה למשחק.
השחמט זכה למקום חשוב גם בצורות אמנות חדשות יותר, והיה לו חלק בעלילתם של סרטים רבים:
"החותם השביעי" של אינגמר ברגמן
"שחקני השחמט" של סטיאג'יט ריי
הסרט "שובר את הכלים" מבוסס על הדו-קרב על אליפות העולם בשחמט בין בובי פישר ובין בוריס ספאסקי.
"שח-קוסמים" בספר "הארי פוטר ואבן החכמים" של ג'יי קיי רולינג, וכן גם בסרט.
בספר ובסרט כלי השחמט חיים ונעים בעצמם.
במט המלך שומט את כתרו או את חרבו.
הסדרה "גמביט המלכה" של נטפליקס, המבוססת על ספרו של וולטר טוויס בעל אותו השם, עוסקת בילדת פלא במשחק.
זה לא מקרי שמשחק האלמוות בין אנדרסן נגד קיזריצקי משנת 1851 היה משחק בין מתמטיקאי ובין מורה למתמטיקה, הזיקה בין שני התחומים הייתה ברורה עוד בטרם נערכו מחקרים בנושא.
תלמידי שחמט לומדים איך לנתח, לתכנן ולהתנהג, הן על הלוח והן בחיים האמיתיים.
הלומדים רוכשים יכולות וכישורי חיים בעלי ערך יקר כאשר הם לומדים כיצד להתרכז, כיצד לחשוב קדימה, כיצד לפתור בעיות מורכבות ואיך לקבל החלטות קשות.
לומדים איך לנתח, לתכנן ולהתנהג, הן על הלוח והן בחיים האמיתיים.
מחקרים רבים הוכיחו כי ילדים הלומדים שחמט משפרים יכולות חשובות כמו ספורטיביות, כבוד, הוגנות, סבלנות, מנהיגות, ביטחון ותפיסה עצמית בריאה.
מחקרים רבים מרחבי העולם הראו קשר ישיר בין שיעורי שחמט לבין ביצועים אקדמיים ובמיוחד הישגים מתמטיים ולשוניים.
מחקר פסיכולוגי ורפואי על ההשפעות של למידת משחק השחמט מצא כי המשחק משפר את התפקוד הקוגניטיבי והאינטלקטואלי בקרב ילדים ובני נוער.
שחמט מסייע גם בשיפור השליטה העצמית, בפיתוח ההערכה העצמית, בהפחתת האלימות, ביכולות ניתוח ותכנון ומשפר את הריכוז.
שחמט נמצא כמועיל במיוחד לילדים עם הפרעות קשב וריכוז.
הפרלמנט האירופאי המליץ על הכנסת לימודי שחמט למערכות החינוך של המדינות השונות.
החל משנת הלימודים 2011 - 2012 לימודי שחמט הם מקצוע חובה בבתי הספר של ארמניה.
עם התפתחות הטכנולוגיה החלו תוכנות השחמט לאיים על יכולתם של השחמטאים.
מכונות המשחקות שחמט ברמה גבוהה אינן טריוויאליות, מכיוון שההערכות למספר המצבים החוקיים בשחמט נעות בין לבין , אך מכונות שונות הצליחו להגיע לרמות גבוהות יחסית.
קספרוב אמר כי ראה תובנה ויצירתיות במשחקי המחשב שאותם לא יכול היה להבין.
עם זאת, תחרות בת ארבעה משחקים שנערכה בנובמבר 2003 בין קספרוב ובין המחשב "פריץ X3D" הסתיימה בתיקו.
עם התחזקותם של מנועי השחמט המודרניים, תוכנות השחמט המובילות אינן ניתנות להבסה על ידי בן אנוש.
מנוע השחמט בעל הדירוג הגבוה ביותר כיום הוא Stockfish.
שרתי שחמט (נקראים באנגלית הם שרתים בהם ניתן לפגוש שחקני שח אחרים ולשחק מולם, כמו כן לבצע פעולות אחרות כגון משחקי שח מול המחשב, דיונים שונים, ניתוח המשחקים ועוד.
בין שרתי השחמט הפופולריים ביותר, ניתן למצוא את השרתים הבאים::
Lichess – שרת חינמי המבוסס על קוד פתוח, ניתן להשתמש הן במחשב והן כאפליקציה בסלולרי.
תכונות נוספות: חלק מהתפריטים מתורגמים לעברית, כל שחקן מקבל דירוג לטובת התאמה מיטבית מול שחקני שח אחרים, מגוון חידות שחמט עם קושי משתנה ועוד.
Chess.com – ניתן להשתמש הן במחשב והן כאפליקציה לסלולרי, חלק מהתפריטים מתורגם לעברית.
בישראל אתר השחמט הישראלי הוקם בשנת 2010.
עם השנים התפתחו לוחות ופורמטי שחמט שונים מהלוח הרגיל המשמש לשני שחקנים.
קיימות גרסאות עבור יותר משני שחקנים: 3 שחקנים (לוח עגול או משושה), 4 שחקנים, ואף יותר.
משחקי שח עם חוקים ששונו או נוספו.
אם עוורים רוצים לשחק שחמט, יש על הלוח סימני ברייל, לכל שחקן יש את הלוח שלו, ולאחר מסע הם אומרים ליריב את המהלך.
בשחמט עיוור השחקן לא רואה את לוח המשחק ורק שומע את ההכרזות על תנועות הכלים.
השחמט בישראל הוא בעל היסטוריה ארוכת שנים ובעל הישגים בינלאומיים.
האיגוד הישראלי לשחמט מוביל ומרכז חלק נכבד מפעילות השחמט במדינה.
אליפויות ארץ ישראל # שנה מקום מנצח 1 1936 תל אביב משה צ'רניאק 2 1937 ירושלים יוסף פורת 3 1938 תל אביב משה צ'רניאק 4 1940 תל אביב יוסף פורת 5 1945 תל אביב יצחק אלוני
בשנת 1919 ייסד מושל ירושלים מטעם המנדט הבריטי, רונלד סטורס, את "המועדון הבינלאומי" לשחמט, שהיה מועדון השחמט הראשון בארץ ישראל.
אולם עקב המתיחות בין יהודים לערבים בירושלים המועדון לא שרד.
בשנת 1922 נוסד בירושלים מועדון השחמט היהודי הראשון בארץ - "לסקר", על שם אלוף השחמט היהודי עמנואל לסקר.
בין מייסדיו היה ד"ר אריה מוהליבר, שניהל את מועדון ולאחר מכן שימש שנים רבות כנשיאו.
בשנות ה-20 הוציא מועדון "לסקר" את הירחון "השחמט" בעריכת מוהליבר.
מוהליבר גם ערך את מדור השחמט בעיתון "דואר היום", שהיה מדור השחמט הראשון בעיתון יומי בארץ ישראל.
בשנת 1924 נערך משחק "השחמט החי" הראשון בארץ ישראל.
בעלייה החמישית עלו לארץ ישראל מספר שחקני שחמט מקצועיים והם העלו דרמטית את רמת השחמט בארץ ישראל.
בימי המנדט הבריטי פעלה האגודה השחמטית הארץ ישראלית, שאיגדה את מועדוני השחמט בארץ.
באליפות העולם בשחמט לנשים, שנערכה ב-1937 בסטוקהולם, מונה מיי קארף שיחקה כנציגת ארץ ישראל המנדטורית והגיעה למקום השישי.
לאחר קום המדינה ושנות ה-50 של המאה ה-20
ב-1949 נוסד האיגוד הישראלי לשחמט, ממשיך דרכה של האגודה השחמטית הארץ ישראלית.
בעת הקמתו של האיגוד נכללו בו כ-20 מועדוני שחמט.
החל מ-1951 נערכת אליפות ישראל מדי שנתיים.
אליפות השחמט הראשונה של מדינת ישראל אורגנה על ידי האיגוד ונערכה בתל אביב.
טקס הסיום וחלוקת הפרסים של האליפות נערך במעמד ראש הממשלה דוד בן-גוריון.
בניגוד לאליפויות של ארץ ישראל לפני קום המדינה נערכו באליפות זו שלבים מוקדמים.
ב-1951 נערכה גם אליפות ישראל הראשונה לנוער בתל אביב.
באולימפיאדת השחמט העשירית, שנערכה בהלסינקי ב-1952, השתתפה נבחרת ישראל (שכללה את צ'רניאק, ד"ר מנחם אורן, פורת, אלוני ומנדלבאום) והגיעה למקום ה-11. באולימפיאדה הבאה אחריה, שנערכה באמסטרדם ב-1954, הגיעה ישראל למקום ה-7 עם 22 נקודות (הרכב הנבחרת היה: פורת, צ'רניאק, ד"ר אורן, אלוני וקניאז'ר).
באולימפיאדה זו הצליחה ישראל לסיים בתיקו 2:2 עם אלופת העולם - ברית המועצות.
בעקבות הישג זה של הנבחרת החלה תמיכה ממלכתית בענף השחמט.
ב-1958 אורגנה, במסגרת חגיגות העשור למדינה, תחרות השחמט הבינלאומית הראשונה, אשר נערכה מיד לאחר שהקבוצה האולימפית של ישראל שבה מאולימפיאדת השחמט ה-13 שנערכה במינכן.
בתחרות זו, שנערכה בחיפה ובתל אביב, נטלו חלק 14 שחמטאים, מהם 7 מחוץ לישראל, כולל רבי האמנים שמואל רשבסקי מארצות הברית ולאסלו סאבו מהונגריה.
ב-1959 אורגנה אליפות ישראל הראשונה לנשים.
החל מאותה שנה השתתפה ישראל גם באולימפיאדת הסטודנטים באופן כמעט קבוע.
ב-1965 הגיעה הנבחרת למקום השני באולימפיאדה זו, נקודה אחת פחות מנבחרת ברית המועצות.
ב-1967 ניצח שמעון כגן באליפות ישראל ה-14 שהתקיימה בתל אביב.
הייתה זו הפעם הראשונה בה זכה באליפות ישראל שחמטאי מהדור החדש.
כגן הצליח לשמור על תוארו גם באליפות ה-15 שהתקיימה ב-1969.
במהלך שנות השישים אורגנו מספר תחרויות שחמט בינלאומית בארץ.
ב-1961 נערכה תחרות בינלאומית בנתניה במסגרת הכינוס ה-7 של הפועל.
ב-1964 אורגנה תחרות בינלאומית במסגרת שח קיט נתניה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט.
בנובמבר אותה שנה נערכה האולימפיאדה ה-16 בתל אביב.
לאחר גמר האולימפיאדה נערכה בדצמבר תחרות בינלאומית בירושלים על ידי המועדון הירושלמי לשחמט על שם עקיבא רובינשטיין.
ב-1965 נערכה תחרות בינלאומית נוספת במסגרת שח קיט נתניה.
תחרות בינלאומית נוספת אורגנה במאי 1966 במלון דבורה בתל אביב על ידי האיגוד.
בתחרות זו, שנערכה במסגרת הכינוס ה-8 של הפועל, השתתפו 4 רבי אמנים ו-4 אמנים בינלאומיים.
ב-1967 תוכננה תחרות בינלאומית נוספת בארץ, אך זו בוטלה מחמת מחסור בתקציב ומחמת מלחמת ששת הימים.
באותה שנה נערכה בירושלים אליפות העולם ה-9 לנוער.
בתקופה זו התקיימו תחרויות בינלאומיות במסגרת שח קיט נתניה כמעט מדי שנה ובהן השתתפו כמה מן השחמטאים החזקים בעולם (בהם בובי פישר, שמואל רשבסקי, ברונו פרמה, לובומיר קאבאלק, דניאל ינופסקי ויאן טימן).
ב-1971 ניצח באליפות ישראל עוזי גלר מקיבוץ גבעת חיים מאוחד ובמקום השני התחלקו ארבעה: שמואל פרידמן, שמעון כגן, אבנר מרט ואברהם קלדור.
ב-1976 נערכה בחיפה אולימפיאדת השחמט ה-22. אולימפיאדה זו נערכה בארץ חרף התנגדותן של מדינות רבות ועקב כך נעדרו מדינות רבות מהגוש המזרחי וממדינות ערב.
היעדרותן של מדינות אלו סייעה לזכייתה בזהב של נבחרת ישראל באולימפיאדת הנשים.
באותה שנה זכתה ישראל להישג חשוב נוסף, כאשר ניר גרינברג היה אלוף העולם עד גיל 17, בהקדימו, בין השאר, את גארי קספרוב בן ה-13.
במסגרת העלייה מברית המועצות בשנות השבעים עלו לישראל שחמטאים רבים מברית המועצות, בהם מספר רבי אמנים ואמנים אשר חיזקו את ישראל, בין הבולטים שבהם נמנים ולדימיר ליברזון, רומן ג'ינג'יחשווילי ואלה קושניר.
נוסף אליהם עלו גם מספר מאמני שחמט, בהם אליהו לבנט, שאימן את קבוצת השחמט של באר שבע והקים בה פעילות ענפה, דבר שהוביל את באר שבע לצמרת הארצית.
עם זאת, במהלך שנות השמונים היגרו מישראל מספר שחמטאים חזקים וכתוצאה מכך התדרדרה ישראל בהישגיה באולימפיאדות וירדה לעשירייה השנייה.
מצבה של נבחרת הנשים היה עגום עוד יותר כאשר ב-1982 אף התדרדרה למקום ה-30.
ב-1980 זכתה נבחרת ישראל באליפות העולם הקבוצתית לפתרון בעיות שחמט.
אורי אבנר זכה במקום הראשון במחלקת מט לדעת, במקום השלישי במחלקת מט עזר והיה שותף לבעיה הזוכה במקום הראשון במחלקת בעיות אגדתיות באליפות העולמית השנייה שנערכה בין השנים 1980 ל-1983. באליפות העולם השלישית (1988-1984) זכה אבנר פעם נוספת במקום הראשון במחלקת מט לדעת.
ב-1985 נערכה בפתח תקווה אליפות העולם עד גיל 16. היה זה האירוע הבינלאומי היחיד שארגן האיגוד הישראלי לשחמט בשנות השמונים.
עם זאת, כמה מועדונים ערכו תחרויות בינלאומיות באופן קבוע, אך לארץ לא הגיעו בדרך כלל שחקנים מהצמרת העולמית (למעט ויקטור קורצ'נוי, ידידו של אליהו לבנט).
בשנה זו זכה עפר קומאי באליפות העולם לפתרון בעיות שחמט.
ב-1986 נערכה האולימפיאדה ה-27 בדובאי.
בשל סיבות פוליטיות נמנעה השתתפותה של ישראל באולימפיאדה.
כמה מדינות ממערב אירופה, בהן שוודיה, נורווגיה, דנמרק והולנד לא השתתפו אף הן, כאות הזדהות עם ישראל.
כתגובה על כך שישראל לא יכלה להשתתף באולימפיאדה זו אורגנה בירושלים תחרות בינלאומית חזקה שלא הוכרה על ידי הנהלת האיגוד.
דבר זה עורר מחלוקות וויכוחים.
ב-1988 זכה ערן ליס באליפות העולם עד גיל 14.
ב-1989 נערכה בחיפה אליפות אירופה לאומות, שבה זכתה ברית המועצות.
עם העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים הגיעו לארץ שחקני שחמט חזקים רבים, בהם לב פסחיס, ליאוניד יודסין, איליה סמירין, בוריס אלתרמן ואלכסנדר חוזמן.
יחד עמם הגיעו לארץ גם מאמני שחמט שפעלו בין היתר באימון הנוער, דבר שסייע להשגתם של הישגים חשובים בהמשך.
ב-1992 זכה באליפות העולם עד גיל 16 רונן הר צבי, ב-1994 זכה אליק גרשון באליפות העולם עד גיל 14. ב-1995 נערכה בחולון אליפות אירופה עד גיל 20, שבה זכו נציגי ישראל אמיל סוטובסקי וערן ליס בכסף ובארד תוך שוויון נקודות עם המנצח.
ב-1996 זכתה ישראל בשלוש אליפויות עולם לגילאים שונים.
בשנה זו זכתה ישראל גם באליפות אירופה לבתי ספר תיכוניים שנערכה בטורקיה.
באותה שנה זכה נועם אלקס באליפות העולם לפתרון בעיות.
ב-1999 זכה עפר קומאי פעם נוספת באליפות העולם לפתרון בעיות.
ב-2004 זכה מקסים רודשטיין באליפות העולם לנוער עד גיל 16.
ב-1996 זכתה נבחרת ישראל באליפות העולם הקבוצתית לפתרון בעיות שחמט.
ב-2002 זכתה תוכנת דיפ ג'וניור הישראלית שפותחה על ידי שי בושינסקי ואמיר באן באליפות העולם לתוכנת שחמט.
הישג זה חזר על עצמו באליפות העולם לתוכנות שחמט ב-2004 שנערכה באוניברסיטת בר-אילן ופעם נוספת ב-2006 באליפות העולם שהתקיימה בטורינו שבאיטליה.
באחד מהישגיה הגדולים זכתה נבחרת השחמט הישראלית במקום השני באליפות אירופה באוקטובר 2003, כשנבחרת רוסיה הזוכה בטורניר היא היחידה שלה הפסידה.
נבחרת ישראל הגיעה למקום השני באליפות אירופה פעם נוספת ב-2005 (הפעם הזוכה הייתה הולנד).
בסוף אוקטובר ובתחילת נובמבר 2005 נערך בישראל גמר הגביע העולמי בשחמט לנבחרות, "מונדיאל השחמט".
את התחרות אירחה העיר באר שבע.
ב-2007 זכה בוריס גלפנד בתואר סגן אלוף העולם בשחמט במקסיקו סיטי, ההישג הגדול ביותר של שחמטאי ישראלי.
ב-2008 זכתה נבחרת ישראל לגברים במדליית כסף באולימפיאדת השחמט 2008 שנערכה בדרזדן.
ביולי 2008 נערך פסטיבל השחמט הראשון בירושלים, בעיקר מול שער יפו.
הפסטיבל התקיים שלושה ימים, במהלכו הוקרנו משחקים און ליין על חומות העיר העתיקה.
בשנת 2010 זכתה נבחרת ישראל לגברים במדליית ארד באולימפיאדת השחמט 2010 שנערכה בחנטי-מנסייסק.
באוקטובר 2010 שבר רב-אמן אליק גרשון את שיא גינס במשחק סימולטני, כששיחק מול 525 שחמטאים בכיכר רבין וניצח 86% מהם.
בשנת 2011 ניצח בוריס גלפנד בטורניר המועמדים, והתמודד במאי 2012 בדו-קרב על אליפות העולם מול האלוף באותו זמן וישוואנתן אנאנד.
לאחר ששנים עשר המשחקים הראשונים הסתיימו בתיקו המשיך הדו-קרב לארבעה משחקי בזק.
שלושה משחקים מתוך הארבעה הסתיימו בתיקו ובאחד ניצח אנאנד, מה שהוביל לתוצאה סופית של ½7 - ½8 לטובת אנאנד, ששמר על תוארו.
באוקטובר 2013 זכתה אנסטסיה וולר במדליית הזהב באליפות אירופה לשחמט לילדות עד גיל 10, שנערכה במונטנגרו.
בין 23 בפברואר ל-8 במרץ 2015 אירחה ירושלים את אליפות אירופה בשחמט ליחידים, שכללה 250 שחמטאים מ-33 מדינות באירופה.
באוקטובר 2016, זכתה מיכל להב במדליית הארד אליפות העולם עד גיל 18 בסיביר.
ב-19 ביוני 2017, זכתה מישל קטקוב, בת 14 מרחובות, באליפות אירופה בשחמט לנערות עד גיל 15 שהתקיימה במונטנגרו.
ב-30 באפריל 2022, זכה נועם ששון, בן שמונה וחצי מגני תקווה, באליפות אירופה לתלמידי בתי ספר עד גיל 9 שנערכה ביוון.
ב-2 במאי 2022, זכה אלירן שילון רהב, בן 10 ממושב מאור, באליפות העולם בשחמט מהיר עד גיל 10 שנערכה ביוון.
המכביות, תחרויות ספורט בינלאומיות של העם היהודי, נערכות בקביעות בישראל, ומהמכביה העשירית נערכות גם תחרויות שחמט במסגרת משחקי המכביה.
בעיתונים הגדולים בישראל יש מדורי שחמט קבועים ובמהלך השנים הוצאו ספרים וכתבי עת רבים העוסקים בשחמט.
במהלך השנים שלפני קום המדינה נעשו מספר ניסיונות שונים ליצירתו של כתב עת בנושא השחמט.
כתבי עת אלו הופיעו בדרך כלל רק פעמים אחדות.
ירחון בשם "השחמט" הופיע בשנים 1923–1924 בירושלים בעריכתו של ד"ר א.
מוהילבר והוציא לאור 4 חוברות.
ניסיון נוסף ליצירת כתב עת בנושא שחמט היה "השחמט" - ירחון שיצא ב-1932 ושנערך על ידי מנדל מרמורוש.
כתב עת זה יצא לאור רק פעם אחת וכלל 20 עמודים.
ב-1936 יצא כתב העת "שחמט" בעריכת משה צ'רניאק שבמסגרתו יצאו לאור שתי חוברות.
ב-1946 יצא כתב העת "שחמט" שנערך על ידי שאול הון.
בכתב עת זה הונהג לראשונה רישום מסעים עברי, אולם גם כתב עת זה לא החזיק מעמד זמן רב והוציא רק שלוש חוברות.
בשנת 1956 נוסד כתב העת הראשון לשחמט במדינת ישראל, "64 משבצות" על ידי משה צ'רניאק שיצא עד 1958. כתב עת זה לא יצא במועדים קבועים.
ב-1962 נוסד כתב העת הרשמי של האיגוד הישראלי לשחמט "שחמט".
בתחילה לא עלתה תפוצתו של העיתון על 200 גיליונות, אולם בהמשך עלתה תפוצתו והגיעה לאלפים.
ב-2006 הפך כתב העת הרשמי להיות גיליון חודשי מקוון בשם "שחמט בישראל".
במהלך השנים קמו מספר עיתוני שחמט נוספים אך לא החזיקו מעמד זמן רב.
אלופי ישראל בשחמט הם האנשים שניצחו באליפות ישראל בשחמט אשר מאורגנת על ידי האיגוד הישראלי לשחמט.
אלופי ישראל אלופות ישראל לנשים אלופי ישראל לנוער עד גיל 20 אלופי ישראל לשחמט בכתב 1951 – מנחם אורן
2000 – בוריס אברוך ואליק גרשון
1957 – רבקה חוואלס ליכטנפלד
1988 – ערן סטפק והראל אליוסף
2002 – ליאוניד רייקין ואבי שץ
2006 – דמיטרי גושצ'ין ומשה גלזמן
2008 – אביר הר-אבן ואילן רוטמן
2016 – יצחק בר זיו ודניאל אליקים
2017 – הראל אליוסף, יצחק בר זיו ודניאל אליקים
2019 – הראל אליוסף, איתמר אורן ואהוד קיש
2020 – הראל אליוסף ואהוד קיש
דירוג השחמטאים והשחמטאיות הבכירים של ישראל
ב-1976, בהיעדר רוב המתחרות החזקות ממזרח אירופה, זכתה נבחרת ישראל לשחמט במקום הראשון בין נבחרות הנשים ונבחרת הגברים הגיעה למקום השישי..
הישגים גדולים נוספים של נבחרת הגברים הגיעו לקראת שנות ה-2000: ב-1998 זכתה ישראל במקום הרביעי באולימפיאדה שנערכה באליסטה.
ב-2006 זכתה ישראל במקום הרביעי באולימפיאדה שנערכה בטורינו, ב-2008 זכתה במדליית הכסף באולימפיאדה שנערכה בדרזדן, וב-2010 זכתה במדליית הארד באולימפיאדה שנערכה בחנטי-מנסייסק.
תחרויות שחמט בולטות שנערכו בישראל
אליפות העולם בשחמט לנבחרות 2022
אתר השחמט הישראלי הוקם בשנת 2010
שחמט בהתכתבות הוא שחמט המשוחק על ידי התכתבות בין שחקנים מרוחקים, בדרך כלל על פני תקופה ממושכת.
בעבר היה כל שחקן בתורו שולח בדואר את המהלך הבא במשחק ליריבו.
כיום נפוץ יותר השימוש בדואר אלקטרוני או בשרת משחק ייעודי, אך ידוע גם על משחקים ששוחקו בפקס ואפילו באמצעות יוני דואר.
ההבדל המהותי בין המשחק הסטנדרטי, המשוחק על ידי שניים היישובים ליד אותו לוח (ממשי או וירטואלי), למשחק בהתכתבות, הוא הזמן המוקצב לכל מהלך או למשחק כולו.
שני יריבים המשחקים בתחרות משני עברי הלוח יסיימו על פי רוב את משחקם לאחר מספר שעות בודדות.
אולם משחק בהתכתבות יאפשר לכל צד לשחק מהלך בודד בזמן של שעות עד ימים.
מאחר שגם לדואר לוקח זמן מה להגיע ליעדו, משחק באורך סביר של 40–50 מהלכים לכל צד, עשוי היה בעידן שלפני המחשב והטלפון לארוך שנים.
גם בעידן האינטרנט אורך משחק טיפוסי כשנה או שנתיים.
כללי המשחק מקציבים בדרך כלל בין 30 ל-60 יום לעשרה מהלכים.
על פי רוב מותר לשחקנים להיוועץ בתוכנות מחשב, ספרים ובסיסי נתונים במהלך המשחק, בניגוד גמור לכללים הנהוגים בשחמט רגיל.
כל שחקן רשאי לשחק יותר ממשחק אחד במקביל ולעיתים קרובות מנהלים שחקנים מומחים עשרות משחקים בו זמנית נגד יריבים שונים.
עקב כללים מיוחדים אלה קיים שוני עמוק בין הכישורים הדרושים משחקן בשחמט בהתכתבות לבין אלו של שחקן השחמט הרגיל; ורשימת אלופי העולם בהתכתבות כמעט זרה לרשימת האלופים בשחמט הרגיל.
בין השחקנים המעטים שהצטיינו בשני סוגי המשחק ניתן למנות את פאול קרס האסטוני (שככל הנראה הרבה לשחק בהתכתבות בהיעדר יריבים ראויים בקרבתו), ואת אלופי העולם אלכסנדר אלכין ומקס אויבה.
בימינו בולט רב-אמן אולף אנדרסון בהצטיינותו בשני סוגי השחמט.
ארוס ריצ'ו הוא שחקן מצליח בשחמט בהתכתבות ובשחמט מתקדם.
השחמטאית הישראלית לובה קריסטול היא רב-אמן בינלאומי בשחמט בהתכתבות, וזכתה פעמיים באליפות העולם בשחמט בהתכתבות , באליפות השלישית בין השנים 1984-1978 ובאליפות החמישית בין השנים 1998-1993.
הטבלה מטה מציגה את בכירי השחמטאים בכתב של ישראל.
מקור הנתונים הוא אתר ICCF.
שחמט לואיס הוא אוסף כלי שחמט מימי הביניים.
המומחים סבורים כי כלי השח נוצרו בנורווגיה, ככל הנראה בטרונדהיים (מקום בו נמצאו כלי שח דומים), במהלך המאה ה-12. באותה תקופה היו איי ההברידים החיצוניים וחלק גדול מאיי סקוטלנד בשליטת נורווגיה.
ההיסטוריונים סבורים כי מערכת כלי השחמט הוחבאה במהלך העברתם להתיישבות נורדית בחופה המזרחי של אירלנד.
מרבית כלי השחמט עשויים משנהב של ניבתן, ויתרתם עשויה משן לוויתן.
78 הכלים שנתגלו יוצרים יחד ארבע או חמש מערכות של כלי שחמט - שתי מערכות מהן מלאות.
סה"כ ישנם שמונה מלכים, שמונה מלכות, 16 רצים, 15 פרשים, 12 צריחים ו-19 רגליים.
כל כלי המשחק הם בדמות אנשים, למעט הרגליים.
הפרשים מפוסלים כדמויות אדם הרכובות על סוסים קטנים ומחזיקות בידיים חניתות ומגינים.
על חלק מכלי המשחק נמצאו כתמים אדומים - דבר המעיד כנראה שבאמצעות צבעים אדומים הבדילו בין הצדדים המשחקים (בניגוד לכלי המשחק המודרניים הצבועים שחור ולבן).
כלי המשחק התגלו בשנת 1831 על חוף חולי במפרץ איג על האי לואיס, בהברידים החיצוניים שבסקוטלנד.
אין תעוד מפורט באשר לאופן מציאת הכלים, אולם על פי עדויות שנשמרו הם נמצאו בתוך מבנה עשוי אבן שנקבר על ידי החולות.
כלי השחמט הוצגו בפגישה של האגודה לעתיקות של סקוטלנד ב-11 באפריל 1831. לאחר מכן נרכשו 10 מכלי המשחק על ידי קירקפטריק שארפ (Kirkpatrick Sharpe), והיתרה על ידי המוזיאון הבריטי.
שארפ רכש כלי נוסף ומכר את כלי השח שברשותו ללורד לונסבורו, אשר מכר את הכלים בשנת 1888 לאגודת העתיקות של סקוטלנד.
אגודת העתיקות תרמה את כלי השח למוזיאון המלכותי שבאדינבורו.
הסגנון הייחודי של כלי המשחק היווה השראה לסדרת ההנפשה "Noggin the Nog".
כלי המשחק היוו השראה לכלי משחק שחמט הקוסמים בסרט הקולנוע הארי פוטר ואבן החכמים משנת 2001.
דאגי מקלין כתב שיר בשם Marching Mystery המתבסס על כלי המשחק.
שחמט עיוור הוא משחק שחמט המשוחק כשאחד הצדדים או שניהם, לא רואה את לוח המשחק ורק שומע את ההכרזות על תנועות הכלים, כך שהמהלכים מבוצעים תוך הסתמכות על הזיכרון בלבד.
לעיתים, כאשר משחקים יריבים ברמות שונות, משולב משחק סימולטני במשחק עיוור.
ברמות הגבוהות של השחמט מתקיימות תחרויות בהן אף אחד מהשחקנים לא מתבונן בלוח עם כלים, אלא בלוח נטול כלים עליו מוצג רק המסע האחרון של היריב.
המפורסמת בין תחרויות אלו היא תחרות מלודי אמבר בה משחקים מיטב רבי האמנים בעולם.
המשחק נועד בעיקר לשחמטאים עם זיכרון טוב.
אם עיוורים רוצים לשחק שחמט רגיל, הם משתמשים בלוח שחמט עם סימני ברייל (שחמט לעיוורים ולקויי ראייה).
לכל שחקן יש את הלוח שלו, ולאחר מסע הם אומרים ליריב את המהלך.
השחמטאי הראשון שהתפרסם במשחק עיוור וסימולטני הוא פרנסואה אנדרה פילידור ששיחק נגד שלושה יריבים בו זמנית, ובהצלחה גדולה.
לדבריו התאמן במשחק עיוור בלילה, במיטתו, משום שסבל מנדודי שינה וכך העביר את זמנו.
בשנת 1858 הדהים פול מורפי את קהיליית השחמט כאשר שיחק משחק עיוור סימולטני מול שמונת השחקנים הטובים ביותר בפריז, ניצח שישה מהם וסיים שני משחקים בתוצאת תיקו.
בשנת 1900 הרי נלסון פילסברי שיחק משחק עיוור סימולטני מול עשרים שחקנים בפילדלפיה זמן קצר לאחר ששיחק משחק עיוור סימולטני מול 15 שחקני שחמט ו-15 שחקני דמקה (השיא של עיוור סימולטני למשחקי דמקה הוא 28 משחקים במקביל).
השחקן הצ'כי ריכרד רטי שבר את השיא העולמי והעמידו על 28 משחקים בו זמנית, יחד עם אלוף העולם אלכסנדר אלכין שבחודש פברואר 1925 זכה ב-22 משחקים, בשלושה משחקים הפסיד ושלושה משחקים הסתיימו בתיקו.
באותה שנה שיפר רטי שיא זה והעמידו על 29 משחקים בסאו פאולו.
לאחר המשחק התבדח על זכרונו החלש שכן שכח את המזוודה שלו בסוף המשחק.
בשנת 1930 אסרה ברית המועצות על קיום משחקים עיוורים בגלל הסברה כי הם פוגעים בבריאות.
איסור זה האט קמעה את התפתחות השיא של משחקים עיוורים סימולטניים.
בראשית 1935 שיחק ג'ורג' קולטנובסקי נגד 20 איש, זכה ב-10 משחקים והשיג תיקו בעוד 7. בשנת 1937 קבע קולטנובסקי שיא עולמי במשחק עיוור סימולטני כאשר שיחק בו זמנית ב-34 משחקים, אירוע שדווח בהרחבה בכל העולם.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נותרו שחקני שחמט רבים בארגנטינה (שם התקיימה אולימפיאדת השחמט של שנת 1939).
אחד משחקנים אלו היה רב-האמן היהודי פולני מיגל ניידורף אשר ב-1943 קיים משחק עיוור בעיר רוסריו, מול 40 יריבים, בתוצאה (+36, =1, -3), בתקווה ששיא עולמי זה יגיע לאוזניהם של קרובי משפחתו שלא שמעו אודותיו ארבע שנים, וכך יידעו כי עודנו חי.
נכון לשנת 2007 השיא העולמי במשחק מסוג זה הוא אירוע בו התמודד שחקן השחמט ההונגרי יאנוש פלש מול 52 מתמודדים, כשמול 30 היריבים הראשונים הוא שיחק בו זמנית, ולאחר מכן מול 22 נוספים.
השיא הארצי בישראל הוא התמודדות מול 8 יריבים בו זמנית, את שיא זה קבעו חנן בן-סיני ב-1933 ומאיר ראוך ב-1937.
שחמט מהיר הוא סוג של משחק שחמט, שבו לכל שחמטאי ניתן זמן מוקצב קצר יותר מאשר במשחק שחמט תחרותי רגיל.
שחמט מהיר מחולק, לפי הזמן המוקצב לשחקנים, לשחמט מהיר, שחמט בזק (בליץ) ושחמט קליע.
השמות השונים מבחינים בין המשך הכולל המקסימלי של המשחק.
באופן רגיל הזמנים הם כאלו:
קליע: דקה אחת לכל צד (ללא הארכת זמן על כל מסע שמשוחק)
בליץ מהיר: שלוש דקות לכל צד (ללא הארכת זמן על כל מסע שמשוחק)
בליץ: חמש דקות לכל צד בדרך כלל ללא הארכת זמן על כל מסע שמשוחק, לעיתים מוסיפים שנייה או שתי שניות לכל מסע שמשוחק.
באליפות העולם בשחמט בליץ של פיד"ה, לכל שחקן יש 3 דקות בתוספת 2 שניות נוספות לכל מהלך, החל מהמהלך הראשון.
משחק מהיר: בין 15 דקות ל-60 דקות לכל צד.
המקובל היום הוא 25 דקות לכל צד, לעיתים עם תוספת זמן קטנה לכל מסע.
באליפות העולם בשחמט מהיר של פיד"ה, לכל שחקן מוקצבות 15 דקות, בתוספת 10 שניות זמן נוסף לכל מהלך החל מהמהלך הראשון.
אַרְמָגֶדוֹן: וריאנט של משחק הבליץ שמשמש במקרים של תיקו כדי להביא להכרעה.
במשחק זה, אם ישנו תיקו, השחור מנצח.
כפיצוי, ללבן יש תוספת מסוימת של זמן על שעונו.
בתחרויות מסוימות הדירוג הסופי של משתתפים שסיימו באותו מספר נקודות נקבע על ידי סדרה של משחקים קצרים, שהזמנים בהם הולכים ומתקצרים עד לקביעת התוצאה הסופית.
בדרך כלל משחקים שני משחקים, כאשר היריבים מחליפים צבעים בין משחק למשחק, באותו משך זמן.
מובן ששחקן שכילה את זמנו מוכרז כמפסיד, בתנאי שליריבו יש מספיק חומר כדי לנצחו (לדוגמה, מלך בלבד, או מלך ורץ או פרש לא יכולים לגרום למט ולכן במקרה כזה יוכרז תיקו).
בשעה שבתחרויות רגילות נדיר יחסית ששחקן יפסיד על זמן, בשחמט מהיר ובתחרויות בליץ זה קורה לעיתים קרובות יותר.
בשחמט מהיר יש כלל שאם שחקן מבצע מסע בלתי חוקי יריבו יכול להצביע על כך ולדרוש ניצחון.
לדוגמה, אם שחקן משאיר את מלכו נתון לשח, ניתן לדרוש ניצחון.
שחמט קליע הוא עוד יותר מהיר וקדחתני מבליץ.
הקליע בשחמט קליע מתייחס למהירות הרבה של הקליע.
שחמט קליע הוא לעיתים קרובות כה מהיר שטקטיקה וכישרון משניים למסעים המהירים.
כמו בכל צורות השחמט עם בקרת זמן, ניתן לזכות על הלוח במשחק או לזכות בזמן - על השעון.
מדי שנה נערכת אליפות העולם בשחמט מהיר .
באליפות האחרונה שנערכה בדצמבר 2021, בוורשה, פולין ניצח נודירבק אבדוסאטורוב בגברים ואלכסנדרה קוסטניוק בנשים.
מדי שנה נערכת אליפות העולם בבליץ , באליפות האחרונה שנערכה ב-2022 זכו באליפות מגנוס קרלסן בגברים וביביסרה אסאובייבה בנשים.
נאקאמורה הוא גם השחקן הטוב ביותר בשרת Playchess.com שם כינויו הוא מלחמת הכוכבים.
עין הנץ ממליץ על שימוש בעכבר אופטי ועל לקיחת הפסקות כדי למנוע פגיעות ביד.
בתחרויות שפיד"ה עורכת החל מ-2012 יש שני סוגי מקצים באליפות העולם למשחקים מהירים :
משחק מהיר (Rapid) בו כל שחקן מקבל 15 דקות ותוספת 10 שניות למהלך החל מהצעד הראשון.
משחק בליץ (Blitz) בו כל שחקן מקבל 3 דקות ותוספת 2 שניות למהלך החל מהצעד הראשון.
מדי שנה מתקיימת תחרות בזק בהולנד, שם מגבלת הזמן היא 2 דקות לכל שחקן למשחק כולו.
זוהי התחרות הרשמית היחידה במשחקי קליע.
הזוכה בתחרות נקרא אלוף התחרות הפתוחה של הולנד בשחמט בזק.
קארל ואן דר ווידה זכה בשנת 2002, בשנים 2003–2004 זכה רב-האמן הגרמני שמאלץ שכינויו עין הנץ, בשנת 2005 זכה מאנואל בוסבום, אלוף 2006 הוא דניאל פרידמן ובשנת 2007 זכה פלוריס ואן אסנדלפט.
שחמט השתלות (Crazyhouse) הוא וריאציית שחמט שבה שחקן שמכה כלי יריב, יכול בתורו "להשתיל" אותו בלוח בצבע שלו במקום להזיז כלי.
המשחק קיים גם בגרסת זוגות (שם הוא נקרא שחמט זוגות) ודומה למשחק היפני שוגי.
המשחק מתקיים על פי חוקי השחמט הרגילים, בתוספת החוקים הבאים:
כאשר אחד הצדדים מכה כלי יריב, הוא מקבל לתוך ה"בנק" שלו את אותו כלי - אבל בצבע הנגדי (הצבע שלו).
בכל תור אפשר להזיז כלי או להשתיל את אחד מהכלים שבבנק בלוח.
מותר להשתיל כלי רק במשבצת פנויה.
אסור להשתיל רגלים בשורה הראשונה או השמינית.
אם רגלי מגיע לשורה השמינית הוא מוכתר כרגיל, אך כאשר מכים אותו הוא מושתל כרגלי.
לפי חלק מהגרסאות, אין להשתיל כלי במצב שגורם למט מיידי.
רגלי שמושתל בשורה השנייה יכול לזוז מסע כפול או להכות דרך הילוכו.
צריח שהושתל באחת הפינות וטרם זז יכול לבצע הצרחה.
מטרת המשחק, כמו בשחמט רגיל, היא הנחתת מט על מלך היריב.
המט תקף רק אם ליריב אין דרך להשתחרר ממנו כולל השתלת כלים.
כאשר רושמים את תנועות המשחק נהוג לציין השתלה בסימן @ (לדוגמה: ר@ה2 משמעותו שרץ הושתל במשבצת ה2)
תיקו בשחמט השתלות נדיר ביותר, מחסור הדדי בכלים למט אינו מצב אפשרי בשחמט השתלות מכיוון שגם אם לכל אחד מהשחקנים נשאר רק המלך על הלוח תמיד יהיו לאחד מהשחקנים ולרוב אף לשניהם כלים להשתלה, וחוק חמישים המסעים מאבד מערכו באופן משמעותי מכיוון שכל כלי שהוכה יכול לחזור ללוח.
עם זאת, חזרה על השתלה של רגלים והחלפתם היא סיבה נפוצה לתיקו בשחמט השתלות.
בשחמט השתלות לכל כלי שמוכה יש משמעות כפולה: גם חיסרון בחומר וגם יתרון ליריב, ולכן יש להיזהר שבעתיים מהכאות (הקרבות, לדוגמה, נפוצות הרבה פחות).
הפרש מתחזק בהרבה, כיוון שהשתלות לא משפיעות עליו.
גם הרגלים מתחזקים, כיוון שהם יכולים להיות מוצבים כמעט בכל משבצת ולתקוע טריז, או לשמש לביצורים.
כלי ה"טווח ארוך": מלכה, צריח ורץ מאבדים הרבה מכוחם כיוון שאפשר לחסום את דרכם באמצעות השתלה.
בנוסף, מוגנות המלך היא הדבר הכי חשוב בשחמט השתלות, לכן מלך הנגדי פתוח (רגלים לא מגנים עליו, ניתן לתת לו הרבה שחים וכו'..) הוא יתרון משמעותי, וכדאי לנסות לשמור על הרגלים שבדרך כלל שומרים על המלך (ו2, ז2..) ולמנוע הקרבות פוטנציאליות של היריב על חיילים אלו.
הכתרות לצריחים או רצים נדירות מאוד בשחמט השתלות מאחר שפט נדיר במיוחד, והכתרות לפרשים נפוצות יותר היות שהן יכולות לאיים בשח מעמדות שמהן הכתרה למלכה לא מאיימת בשח.
מט חנק ומט נגיעה בשחמט השתלות נפוצים הרבה יותר מבשחמט סטנדרטי מכיוון שאי אפשר להציל מהם את המלך באמצעות השתלה, בעוד שמט מדרגות ומט השורה האחורית נדירים יותר כי מהם אפשר להציל את המלך באמצעות השתלה של כלי בין המלך לבין הכלי המאיים.
שחמט זוגות (Bughouse, מכונה בישראל גם שחמט שוודי או זוגיות) הוא וריאציית שחמט שמשוחקת על ידי ארבעה שחקנים שמחולקים לשני זוגות, כאשר אחד מכל זוג משחק מול שחקן מהזוג היריב, כך שאחד בלבנים ואחד בשחורים.
ברגע שאחד מהשחקנים מכה כלי יריב, הוא מעביר את הכלי לחברו שיכול בתורו להשתיל את הכלי במקום להזיז את אחד הכלים שעל הלוח.
המשחק דומה לשחמט השתלות (שבו משחקים רק שני שחקנים).
שחמט זוגות משוחק על ידי ארבעה שחקנים: שניים בכל זוג, אשר כל אחד מהם יושב מול יריבו.
שני בני הזוג משחקים כל אחד מהם בצבע אחר.
המשחק דורש שני לוחות ושתי מערכות כלים, וכן שני שעוני שחמט (נהוג לקצוב 5 או 10 דקות כדי לקבל משחק מהיר, אך לעיתים מקציבים גם 15, 30 או 60 דקות).
כאשר יש רק לוח אחד, יש הנוהגים לשחק כאשר כל אחד מהשחקנים על חצי לוח (ואז המלכות משמשות כמלכים) אך אופן משחק זה מוריד דרסטית את מספר האפשרויות.
כל לוח מתנהל בקצב שלו, ואין הכרח שתהיה התאמה בקצב המסעים בין הלוחות (בשל כך חשוב במיוחד להשתמש בשעון שחמט כדי למנוע "משיכת זמן" והקפאת המשחק מצד הזוג המפסיד) חוקי השחמט הרגילים תקפים גם כאן, למעט החוקים הבאים:
כאשר אחד השחקנים מכה כלי יריב, הוא מעביר את הכלי הזה ל"בנק" של חברו.
חברו יכול בתורו, במקום להזיז כלי, להשתיל את אחד מהכלים שבבנק שלו במשבצת פנויה בלוח.
אין הכרח להשתיל מייד ואפשר להשאיר בבנק כמה כלים שרוצים.
אם רגלי מגיע לשורה השמינית הוא מוכתר כרגיל, אך כאשר מכים אותו הוא חוזר כרגלי.
הגרסה הנהוגה בישראל לא מאפשרת להשתיל כלי במצב שגורם למט מיידי, בעוד בגרסה המשוחקת ביתר העולם זה מותר.
ברגע שהונחת מט באחד הלוחות, שני בני הזוג ניצחו והמשחק נגמר.
גם אם אחד מהשחקנים נכנע או שנגמר לו הזמן שניהם מפסידים, ואם הוסכם תיקו באחד הלוחות הוא תקף לכולם.
מצב נוסף של תיקו (נדיר) הוא כאשר בשני הלוחות הונחת מט בו זמנית על ידי אנשים מזוגות שונים.
קיימים חוקים שונים לגבי התייעצויות בין בני הזוג: יש שאומרים שמותר לייעץ לשותף על מהלך ויש שלא, אך הכל מסכימים שמותר לבקש כלי.
אין להתערב פיזית בלוח השני בשום מצב.
בשל היכולת להשתיל כלים משחק זה הוא דינמי, חריף והפכפך במיוחד.
גם שחקן שנמצא בחיסרון משמעותי בחומר יכול לנצח או לאזן את המצב באמצעות קבלת פיצוי חומרי מבן-זוגו וביצוע סדרת השתלות.
הכלים החזקים ביותר מבחינת השתלות הם המלכה, הפרש והרגלי.
המלכה היא הכלי החזק ביותר בשחמט הרגיל והשתלתה מעניקה יתרון חומרי למשתיל.
הפרש ייחודי בשל יכולתו לדלג מעל כלים ולכן זוהי השתלה שהיריב איננו יכול לחסום, גם באמצעות השתלת כלי אחר.
מעבר לכך, הפרש הוא בעל יכולת לגיזה ומסכן כלים שלא הונחו כראוי.
הרגלי חזק דווקא בשל נחיתותו בשחמט הרגיל.
בשל כך ניתן להשתמש בהשתלת מספר רגלים בזה אחר זה כדי לתקוע טריז במחנה היריב או לבצר את המחנה שלך ולסתום חורים במערך ההגנתי.
יתרון נוסף הוא היכולת להשתיל רגלי בשורה השביעית ולאיים להכתירו לקצין.
העונש על נקיטה באסטרטגיה זו היא אובדן זמן על השעון שעלול להביא להפסד על זמן (כאשר הזמן בשעון של אחד השחקנים נגמר).
אחת הדרכים לנצח בשחמט זוגות היא באמצעות ניצחון בזמן, כאשר הזמן אוזל לאחד השחקנים היריבים.
כאשר שחקן נמצא במצב שבו ספיגת מט במסע הבא הוא בלתי נמנע (כולל על ידי השתלה) הוא יעדיף להפסיק לשחק ויקווה שיריבו ינצח לפני שייגמר לו הזמן (בכך למעשה בן-זוגו משחק גם נגד השעון).
במקרה כזה אומרים שהשחקן "עצור".
ייתכן מצב שבו שני השחקנים "עצורים": אם מדובר בבני אותו זוג הם מפסידים, אך אם מדובר במצב בו שחקן אחד מכל זוג עצור, מנצח הזוג שנשאר לו יותר זמן על השעון.
אם משחקים ללא שעון שחמט המשחק למעשה קופא ללא הגבלה ואפשר להסכים על תיקו.
רישום המסעים מתבצע כרגיל, כאשר השתלה מסומנת ב"@".
נהוג לסמן את אחד הזוגות ב-A ואת השני ב-B ואז 1A., לדוגמה, מציין את המהלך הראשון של הלבן בקבוצה A.
יש שתי דרכים לרשום את שני המשחקים: אחת לרשום את המסעים ששוחקו לפי הסדר.
החיסרון הוא שקשה לעקוב אחרי המהלכים של משחק אחד.
אפשר גם לרשום את שני המשחקים בנפרד, תוך ציון סדר הדברים.
שחמט אגרוף הוא ענף ספורט המשלב בין משחק שחמט ואגרוף.
ספורט זה, שמוסד בתחילת 2003, החל את דרכו כשאמן הולנדי בשם איפה רובינג ארגן תחרויות ממשיות בהשראת תיאורים בדיוניים של הספורט בכתביו של אנקי בילאל הצרפתי.
מאז הספורט צבר פופולריות רבה.
כדי להצליח, המתמודדים צריכים להיות מנוסים הן באגרוף והן בשחמט.
תחרות בין שני מתמודדים מורכבת מסבבי שחמט וסבבי אגרוף לסירוגין.
התחרות מתחילה בסבב של משחק שחמט בן ארבע דקות, שלאחריו סבב אגרוף בן שלוש דקות, וכך הלאה, עד מקסימום של 11 סבבים: 6 סבבי שחמט ו־5 סבבי אגרוף.
בין הסבבים השונים יש הפסקה בת דקה אחת, שבה המתמודדים חובשים או מסירים את כפפות האגרוף ומתכוננים לסבב הבא.
משחק השחמט מתנהל על פי כללי שחמט מהיר, שבו לכל שחקן יש סך של 12 דקות לכל המשחק.
אם מתמודד לא מבצע מסע בסבב השחמט, הוא יקבל נזיפה מהשופט, ואז הוא יחויב לבצע מסע תוך 10 שניות.
מתמודד יכול לנצח בתחרות במספר דרכים: נוקאאוט באגרוף, מט במשחק השחמט, החלטה של השופט, או אם נגמרו 12 דקות המשחק של היריב שלהם.
שַׁחֲלַיִם (שם מדעי: Lepidium) הוא סוג במשפחת המצליבים, המאופיין בפרחים זעירים ופרי מעוגל בעל זרעים בודדים.
בארץ ישראל גדלים בר שבעה מינים מסוג זה, ואחד מהם גם מגודל בתרבות - המין שחליים תרבותיים המוכר כ"רשאד".
זהו סוג גדול ורחב תפוצה ממשפחת המצליבים - תפוצתו משתרעת בכל יבשות העולם פרט לאנטארקטיקה.
מרכזי ההתמיינות העיקריים שלו הם אזורים בעלי אקלים ממוזג באירופה וצפון אמריקה.
רוב המינים הם עשבוניים, חד-שנתיים, אם כי קיימים צמחים בעלי צורת חיים שונות ומגוונות.
בניגוד לצמחים אחרים מהמשפחה, למיני סוג זה פרח צנוע, ולעיתים אף עלי כותרת חסרים.
צבע עלי הכותרת האופייני הוא לבן.
כאמור, בארץ ישראל קיימים שבעה מינים מהסוג, שגדלים בבתי גידול מגוונים: שני מינים גדלים בבתי גידול מופרים ובקרבת האדם, שני מינים גדלים בבתות ים-תיכוניות.
עונת הפריחה של רוב המינים היא אביבית.
מבין מיני השחליים הגדלים בארץ-ישראל, המין "שחליים גבוהים" פורח בעונת הקיץ, ושאר המינים פורחים באביב ובתחילת הקיץ.
סוג זה קרוב לסוג קרדריה, עליו נמנה המין "קרדריה מצויה" (Cardaria draba) שגדל במקומות שהופרעו על ידי האדם, לרוב בחבלים ההרריים של הארץ.
מין זה נמנה בעבר על הסוג שחליים, אך הופרד ממנו, ובמקורות שונים עדיין מובא בשמו המדעי הקודם - "Lepidium draba".
המין נזכר במשנה (מעשרות פ"ד) ובתוספתא יחד עם ה'גרגיר' (שיש אומרים שהוא גרגיר הנחלים ויש מזהים עם בן חרדל) הרמב"ם כתב שהוא המין הנקרא בערבית חב אל-רשאד.
רוב מיני סוג זה הם עשבוניים חד-שנתיים, רב-שנתיים, וכן כלולים במין זה בני-שיח, ובאופן נדיר גם שיחים ומטפסים.
רוב הצמחים קרחים או בעלי שערות פשוטות.
בארץ-ישראל, המין "שחליים גבוהים" הוא עשבוני רב-שנתי, ושאר המינים הם חד-שנתיים.
עלי הצמח לעיתים פשוטים ולעיתים מחולקים או מנוצים, כאשר מינים רבים מתאפיינים בשושנת עלים שיוצרים עליהם התחתונים.
הגבעולים מוארכים, ולעיתים רחוקות משתרעים.
פרחי השחליים קטנים יחסית לפרחי סוגים אחרים במשפחה.
צבע הכותרת הנפוץ ביותר בקרב מיני הסוג הוא לבן, וכן קיימים מינים שצבעיהם צהוב וסגול, וכן מינים שעלי הכותרת שלהם חסרים.
מבין מיני השחליים המצויים בארץ-ישראל, למינים כותרת לבנה.
פרט למין "שחליים דוקרניים" שצבע כותרתו ורוד.
מספר האבקנים בפרח הוא לרוב שניים, ולעיתים רחוקות 4 או 6. הפרחים ערוכים בתפרחת מטיפוס "אשכול".
פרי השחליים הוא מטיפוס "תרמילון".
הפרי הוא קטן, עגלגל, ובעל בליטה (שנץ) בראשו, שהיא שריד של השחלה.
מין זה (Lepidium sativum), מגודל בהיקף קטן, לצריכת עליו הטריים.
הוא נמכר בעיקר בשווקים מסורתיים כאגודת עלים, או באריזת נבטים מוכנים לאכילה.
העלים הצעירים מתאפיינים בטעם חריף וחרדלי, המוכר מצמחים רבים אחרים במשפחה.
עם זאת, ייחודו של ה"רשאד" בעלים קטנים שמראיהם עדין, ולכן הם משמשים גם לקישוט מאכלי דגים ובשר.
זרעי הרשאד משמשים גם הם כתבלין חריף, בדומה לזרעי החרדל.
ברפואה הטבעית והמסורתית מיוחסות סגולות רבות לצמח זה.
הרשאד הוא גידול חורפי מסורתי, שכן חום או יובש יביאו לפריחה מוקדמת.
זהו גידול קצר-חיים, שניתן ליהנות מעליו כבר שבועות ספורים לאחר הזריעה.
הצמחים מגיעים לגובה של חצי מטר ויותר.
מיני הסוג הגדלים בר בארץ-ישראל
שחליים גבוהים (Lepidium latifolium) - עשבוני רב-שנתי, הגדל בשולי נחלים בצפון ישראל ובעבר הירדן המזרחי.
שחליים עדינים (Lepidium ruderale) - צמח חד-שנתי הגדל באופן נדיר בצידי דרכים בחבלים הים-תיכוניים של ישראל.
השם העברי הקודם הוא "שחלי האשפות".
שחליים שרועים (Lepidium aucheri) - צמח חד-שנתי הגדל בצורה שרועה.
גדל בישראל באופן נדיר ביותר בעמק הערבה, וכן בעבר הירדן המזרחי.
מין זה נחשב למין אדום, כלומר- מין בסכנת הכחדה מיידית מישראל.
כמו כן האוכלוסייה בעמק הערבה נחשבת לגבול התפוצה המזרחי של מין זה.
שחליים דוקרניים (Lepidium spinescens) - צמח חד-שנתי זקוף, הגדל באדמות עמוקות ובקרקע בזלתית בחבלים הים-תיכוני.
צבע עלי הכותרת ורוד והפרי דוקרני.
שחליים קוצניים (Lepidium spinosum) - צמח חד-שנתי זקוף הגדל באדמות לחות ובקרקע בזלתית בצפון ארץ ישראל.
שחליים תרבותיים (Lepidium sativum) - צמח חד-שנתי זקוף, הגדל באופן נדיר כפליט תרבות בחבלים הים-תיכוניים של ישראל.
מין זה מגודל בתרבות לצריכת עליו הטריים לסלט, ומוכר בשם הערבי "רשאד" (ראה פרק העוסק במין זה).
שחליים שעירים (Lepidium hirtum) - צמח חד-שנתי נמוך קומה, הגדל באופן נדיר בחרמון.
עמדת פתיחה אפשרית לשחמט 960
שחמט 960 (או פישר-ראנדום, Fischer-Random ,FR) הוא וריאציית שחמט (גרסה אחרת לשחמט תקני), שפותחה על ידי אלוף העולם בשחמט בובי פישר.
פישר טען שאבד הכלח על השחמט, וש"ילד עם ידע בפתיחות יכול היום להשיג יתרון על קפבלנקה".
הוא גרס שבגרסה אשר לא תאפשר עמדה התחלתית קבועה - לא יהיו ספרי פתיחות, ולכן המשחק יהיה מבוסס על כישרון ויצירתיות, הרבה יותר מאשר על זכירת מהלכים.
עמדת הפתיחה של המשחק נקבעת באקראיות.
ישנן 960 עמדות פתיחה שונות, ומספר ההסתעפויות הנגזרות מהן הוא גדול עד כדי כך שלא מתאפשרת (באופן מעשי) הסתמכות על שינון מהלכי פתיחה מוכרים.
גרסת שחמט זו הופכת בהדרגה לפופולרית בעולם, ומתקיימות בה אליפויות עולם בהן משתתפים גם רבי אמנים מהשורה הראשונה, כגון מגנוס קרלסן, וישוואנתן אנאנד, היקארו נקמורה ולבון ארוניאן.
בשחמט 960 מסדרים את הכלים באקראי (למשל בעזרת קובייה) תחת הכללים הבאים:
הרגלים מסודרים כרגיל בשורות 2 ו-7. שאר הכלים מסודרים בשורות 1 ו-8, אבל בסדר אקראי.
המלך חייב להיות ממוקם כך שצריח אחד מימינו ואחד משמאלו (אך לאו דווקא בצמידות לו)
שני הרצים חייבים להיות ממוקמים על ערוגות בצבעים שונים, כיוון שהם אינם משנים את צבע הערוגה שלהם במשך כל המשחק.
הסידור סימטרי ביחס ללבן מול שחור (לדוגמה, אם יש ללבן מלכה ב-ח1 אז תהיה בהתאמה גם מלכה שחורה ב- ח8).
גם בשחמט 960 ניתן לבצע הצרחה.
כשמצריחים בשחמט 960, המלך והצריח מגיעים לערוגות היעד של הצרחה בשחמט רגיל.
כלומר אחרי ביצוע הצרחה קטנה יגיעו המלך לערוגה ז1, והצריח ל ו1, ואילו אחרי הצרחה גדולה יגיע המלך לערוגה ג1 והצריח לערוגה ד1 (וכנ"ל עבור השחור בשורה 8).
הצרחה קטנה מבוצעת באמצעות המלך והצריח שהיה מימינו (ללבן) והצרחה גדולה - עם הצריח שהיה משמאלו.
כדי לבצע הצרחה צריכים להתקיים התנאים הבאים:
המלך והצריח שאיתו מצריחים לא זזו ממקומם מתחילת המשחק.
אף אחת מהערוגות שבין עמדת המוצא של המלך לעמדת היעד שלו (כולל שתיהן) אינה מותקפת על ידי כלי יריב.
כל הערוגות שבין עמדת המוצא לעמדת היעד (כולל עמדת היעד) הן של הצריח והן של המלך, חייבות להיות פנויות מכל כלי אחר (מלבד הכלים שמצריחים איתם).
אם עמדת המוצא זהה לעמדת מוצא של שחמט רגיל, הכללים להצרחה הם בדיוק אותם כללים של שחמט רגיל.
שימו לב, שייתכן ובהצרחה אחד משני הכלים כלל לא יזוז (אולם לעולם לא שניהם, שכן תוך כדי ההצרחה מתחלף הסדר).
אין להצריח פעמיים באותו משחק
את ההצרחה רושמים כרגיל 0-0 עבור הצרחה קטנה ו-0-0-0 עבור הצרחה גדולה.
לבן ביצע הצרחה גדולה, שחור ביצע הצרחה קטנה
בשחמט תחרותי מתקיים חוק נגעת נסעת, הקובע שנגיעה בכלי מחייבת להסיע אותו.
לכן בשחמט רגיל, בביצוע הצרחה הכלי שנוסע ראשון הוא המלך שצועד שני צעדים ובכך מתחייב השחקן לביצוע הצרחה.
בשחמט 960 המצב בעייתי יותר, שכן ייתכן שהמלך יסע רק ערוגה אחת, ואז עלול השחקן להימלך בדעתו להחליט להצריח אף על פי שכוונתו המקורית הייתה להסיע את המלך בלבד (או להפך).
כמו כן, עלולות לצוץ בעיות נוספות, כגון שהמלך או הצריח לא זזים כלל, או שהמלך נוסע לתוך הערוגה שבה הצריח נמצא.
כדי להתגבר על בעיות אלו, קיימות כמה שיטות:
ניתן להסיר את המלך ואז את הצריח מהלוח, ולאחר מכן להחזיר אותם לעמדת ההצרחה.
ניתן לגעת בשניהם בו-זמנית ואז להציב כל אחד מהם בעמדה הסופית.
רצוי להכריז לפני ביצוע ההצרחה "אני עומד להצריח" ובכך להסיר את הספקות.
כאשר משחקים במחשב ישנם בדרך כלל כפתורים מיוחדים: "הצרחה גדולה" ו"הצרחה קטנה" (במשחק רגיל די להסיע את המלך שני צעדים).
במאה ה-20 התפתחה תורת הפתיחות בשחמט בקצב מהיר, והידע בפתיחות הפך חשוב יותר ויותר.
שחקנים החלו לבלות זמן רב בשינון בעל-פה של עשרות פתיחות.
ידע בפתיחה הפך ליתרון להמשך המשחק, יתרון שלא מתבסס על אסטרטגיה ומחשבה אלא על זיכרון בלבד.
"אני אוהב שחמט, ואני לא המצאתי את הפישרנדום שחמט כדי להשמיד את השחמט.
המצאתי את הפישרנדום שחמט כדי לשמור על השחמט.
כי אני חושב שהשחמט גוסס, או למעשה מת.
אנשים רבים מגיעים עם עוד חוקים לשחמט, לוח 8x10, כלים חדשים, וכל הדברים מהסוג הזה.
אני באמת לא מעוניין בכך.
אני רוצה לשמור על האופי של השחמט הישן.
אני רוצה לשמור על משחק השחמט הישן.
אבל כל מה שעשיתי זה לערבב את עמדת ההתחלה, כדי שהמשחק לא יתנוון לכדי שינון כפי שהוא היום." — בובי פישר, בריאיון לרדיו ב-27 ביוני 1999
בובי פישר העיד שהיה עליו לשנן פתיחות רבות לקראת המשחק שבו הוכתר כאלוף העולם בשנת 1972. לאחר המשחק בשנת 1992 (שהתקיים לאחר עשרים שנה שבהן כמעט ולא שיחק) הגיעו אליו ניתוחים רבים שהציגו בפניו פתיחות שמהן הוא התעלם.
דבר זה גרם לפישר להחליט שיש להמציא גרסה נוספת לשחמט שבה החשיבות לידע הפתיחות תרד ובמקומה ידרשו יצירתיות ומחשבה כבר מהמהלך הראשון.
על כן הוא המציא גרסה מיוחדת לשחמט שבה עמדת הפתיחה היא אקראית (אך עם חוקים מסוימים) דבר שלא יאפשר שינון כלשהו של פתיחה, שכן קיימות 960 עמדות פתיחה שונות ובלתי אפשרי לתכנן את כולן.
לאחר מכן הוא הוסיף את החוקים לגבי הסדר חוק ההצרחה וזאת במסגרת המאמצים לשמור על אופי השחמט המקורי.
ב-19 ביוני 1996 כינס פישר מסיבת עיתונאים בבואנוס איירס ובה הודיע על המצאת המשחק שנקרא בעת זאת "פישר רנדום".
באירוע זה טען, בין השאר, שבגרסה שלו השחמט ידרוש הרבה יותר כישרון מאשר שינון, והצהיר שלדעתו משחקים רבים מוכרעים רק על סמך הידע בפתיחות של השחקנים (כולל הדו-קרב המפורסם בין קספרוב לקרפוב).
עוד טען פישר שבשחמט המודרני נעשה שימוש רב מדי במחשב, והוסיף בסרקזם שבשל כך שחקני שחמט רבים (כגון וישוואנתן אנאנד) נאלצים להשתמש במשקפיים עבים.
הוא הזכיר גם שנדרשים כיום לימודים רבים על מנת לשחק שחמט באופן מוצלח, ולטענתו, שחמט 960 ייתר את הצורך בעבודה קשה זו.
למעשה, פישר לא הראשון שחשב על משחק זה.
גרסה דומה בשם "שחמט מעורבב" ("Shuffle chess") קיימת כבר לפחות 200 שנה, שבה הרגלים מסודרים בשורה השנייה והכלים בסדר כלשהו מאחור, כאשר הסידור נקבע על פי רצון השחקנים או גורם אחר.
לעיתים החוקים חייבו שהסידור יהיה סימטרי ולעיתים - לא.
המשחק של פישר היה שונה מגרסה זאת אך במעט, אולם הוא הפך את המשחק לפופולרי על ידי ארגון תחרויות.
וילר מפגש של מספר אנשים שפעילים בשחמט 960, בהם אריק וואן דאם והאנס וולטר סמית, שמטרתו הייתה קביעת חוקים ברורים להצרחה.
כולם החליטו פה אחד, שאין לבצע הצרחה אם יש כלי כלשהו בין המלך לבין הצריח.
כדי לקדם את המשחק היה אמור להתקיים ב-12 ביולי 1996 משחק ראווה בין רב-האמן הפיליפיני אוג'ן טור ורב-האמן הארגנטינאי פבלו ריקרדי.
בסופו של דבר המשחק בוטל עקב מחלוקת בין פישר למארגני המשחק.
במשך מספר שנים לא התקיימה כל תחרות רשמית, אך התקיימו תחרויות חובבים ברחבי אירופה.
תחרויות המשחק חודשו בשנת 2001, אז החליט האנס ולטר סמית שברצונו להפוך את שחמט 960 להיות פופולרי "לפחות כמו בליץ" במסגרת זאת ארגן סמית אליפויות עולם ברציפות משנת 2001 ועד שנת 2009. התחרות התקיימה כחלק מאליפות השחמט של מיינץ.
החל משנת 2001, מתקיימת בעולם אליפות שחמט 960, שבמסגרתה נקבע אלוף העולם.