tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אלמדה היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו 2020 בשנת 2021, וערך שתי הופעות בטורניר.
ב-23 בספטמבר 2022 ערך אלמדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, בניצחון 3-0 על נבחרת הונדורס במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה לטורניר מונדיאל 2022 לאחר פציעתו של חואקין קוריאה.
ב-2022 זכה בגביע העולם לכדורגל עם נבחרת ארגנטינה.
טיאגו באריירוש דה מלו טומאש (בפורטוגזית: Tiago Barreiros de Melo Tomás; נולד ב-16 ביוני 2002 בליסבון שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שטוטגרט.
טומאש הגיע אל מחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון לאחר ששיחק במשך עונה במחלקת הנוער של אשטוריל.
ב-25 ביוני 2020 חתם על חוזה מקצועני לחמש שנים במועדון.
ב-1 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על ז'יל ויסנטה במסגרת המחזור ה-29 בליגה לעונת .
ב-24 בספטמבר 2020 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על אברדין במסגרת סיבוב ההעפלה השלישי של הליגה האירופית לעונת 2020/2021. ב-28 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1–3 על ז'יל ויסנטה במסגרת המחזור הראשון לעונת .
בעונה זו הוא ערך 30 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים, וזכה עם ספורטינג ליסבון באליפות פורטוגל ובגביע הליגה הפורטוגלית.
ב-31 ביולי 2021 נכנס כמחליף בדקה ה-69 בניצחון 1–2 על ספורטינג בראגה במסגרת הסופר קאפ הפורטוגלי.
ב-15 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בדקה ה-60 בהפסד 1–5 לאייאקס במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022.
ב-30 בינואר 2022 הושאל לשטוטגרט מהבונדסליגה לעונה וחצי.
שישה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה בהפסד 2–3 לאיינטרכט פרנקפורט.
את שעריו הראשונים כבש ב-12 בפברואר כשכבש צמד בהפסד 2–4 לבאייר לברקוזן.
טומאש ושטוטגרט סיימו גם בעונת 2021/22 וגם בעונת 2022/23 בתחתית הטבלה, כשבעונת 2022/23 נזקקו למבחני הישרדות מול המבורג כדי להישאר בבונדסליגה.
טומאש הבקיע שבעה שערי ליגה בעונה וחצי בהן שיחק בשטוטגרט.
בתום תקופת ההשאלה לשטוטגרט, נמכר טיאגו טומאש מספורטינג ליסבון לוולפסבורג תמורת 8.8 מיליון אירו ובונוסים נוספים.
את שני שערי הבכורה שלו הבקיע טומאש בניצחון 6-0 של וולפסבורג על מכבי ברלין במסגרת הגביע הגרמני.
בעונת הבכורה שלו בוולפסבורג, 2023/24, סיימו טומאש והקבוצה במקום ה-12, כשהוא מבקיע שער ליגה אחד.
ב-16 באוגוסט 2025 חזר לשטוטגרט אשר רכשה אותו חזרה ב-14 מיליון אירו.
טומאש היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת , וערך ארבע הופעות בטורניר.
טיאניולונג (שם מדעי: Tianyulong; משמעות שמו: מהמילה "tiānyǔlóng", שמו של מוזיאון הטבע של שאנדונג טיאניו, בו נמצאים הממצאים של הדינוזאור) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת ההטרודונטוזאוריים, אשר התקיים במשך היורה העליון שלפני 158.5 מיליון שנה מזמננו בסין.
דינוזאור זה התגלה בתצורות טיאג'ישאן בליאונינג שבצפון סין בשלד כמעט שלם שאורכו הגיע ל-70 ס"מ.
המבנה שלו הזכיר מעט את ההטרודונטוזאורוס מדרום אפריקה אך הוא היה שונה במספר מאפיינים, ביניהם בראשו הגדול וזנבו וגפיו האחוריות הארוכים, בעוד הצוואר והגפיים הקדמיות היו קצרות ביחס למשפחתו.
עקב מבנה שיניו שכללו ניבים מגודלים ושיניים אחוריות חדות, משערים שהיה אוכל כל.
דינוזאור זה היה בעל זקיקים בולטים מהעור של גבו, צווארו וזנבו מה שמעיד כנראה על כך שכוסה בנוצות.
גידול נוצות או זקיקי שיער אלה נדירים יחסית אצל בעלי אגן דמוי עוף ונפוצים יותר אצל התרופודים הקטנים, שגם הם נמצאו לאורך חפירות בסין.
עם זאת כמה חוקרים סוברים שהגידול היה של שיער כשל כמה פטרוזאורים או אף בקשקשים שצמחו על עורם של כמה זאורופודים.
טיאגו ניקולאס בורבס סילבה (בספרדית: Thiago Nicolás Borbas Silva; נולד ב-7 באפריל 2002 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ריאל אוביידו מהלה ליגה בהשאלה מרד בול ברגנטינו מליגת העל הברזילאית.
בורבס גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט מונטווידאו.
ב-5 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-0 על מונטווידאו וונדררס במסגרת ליגת העל האורוגוואית.
ב-10 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על פרוגרסו במסגרת הליגה.
בנובמבר 2022 חתם ברד בול ברגנטינו הברזילאית לחמש שנים.
ב-2 בינואר 2026 הושאל אל ריאל אוביידו מהלה ליגה.
טיאגו עמנואל אמבאלו ג'אלו (בפורטוגזית: Tiago Emanuel Embaló Djaló; נולד ב-9 באפריל 2000 באמדורה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הבלם בבשיקטש.
ג'אלו גדל במחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון.
בעונת שיחק בקבוצת המילואים של המועדון במסגרת הליגה הפורטוגלית השנייה.
בחודש ינואר 2019 חתם ג'אלו במילאן מהסרייה א' לקראת תום חוזהו בספורטינג ליסבון.
ב-1 באוגוסט 2019, מבלי שערך הופעה אחת במילאן, חתם ג'אלו על חוזה לחמש עונות בליל מליגת העל הצרפתית.
ב-11 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על נאנט במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2019/2020. הוא זכה עם ליל באליפות צרפת בעונת 2020/2021.
ב-22 בינואר 2024 חתם ג'אלו על חוזה לשנתיים וחצי ביובנטוס מהסרייה א'.
ב-25 במאי 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-74 בניצחון 2-0 על מונצה.
ב-3 בספטמבר 2024 הושאל לפורטו.
טיאן הוא כלי חרס של פרובנס מציין כלי בישול והגשה, רחב ורדוד, בטרקוטה מזוגגת, כלי מסורתי.
טיאן משמש הן לבישול והן להגשה.
זהו גם שם התבשיל שמוכן בו ונאפה בתנור.
טיאן מקורה במילה הפרובנסלית העתיקה (שמקורה ביוונית העתיקה בה פירוש המילה "מחבת") שמציינת את המנה (וגם את הכלי), וכיום בהרחבה נותנת שמות למה שמתבשל בו.
טיאן הוא למעשה כלי הטרקוטה המשמשת לבישול.
הכלי הקלאסי הוא חרוט קטום, שטוח בבסיסו ומתרחב החוצה לשפה רחבה.
הוא מזוגג באופן מסורתי מבפנים, ולא מזוגג מבחוץ.
הוא רדוד יותר מהקדרה, כלי החרס האופייני לקאמארג ולנגדוק.
הצורה שלה הפכה פחות מוגדרת, אם כי גוף החרס נותר המאפיין.
המילון ההיסטורי של מילון השפה הצרפתית, מילון לה רובר מאת אלן ריי מציין שהמילים טיאן וטאג'ין הן שאולות מהצרפתית, אחת מפרובנסלית (אוקסיטנית) העתיקה, השנייה מהשפה הברברית.
פול פייר, בלשן ואטימולוג מפרובנס, מדגיש את השורש המשותף של טיאן, מילה ממקור פרובנס, עם טאג'ין, מילה ממקור ברברי, המציינים גם את המנה והאוכל.
גם המנה שנקראת טיאן השתנתה עם הזמן.
מילון מהמאה ה-18 מתאר אותה כ"נזיד רזה".
הטיאן המודרני מתואר כמשהו שאין לו תוספת נוזלים, המרכיבים מתבשלים עד שהנוזלים או הלחות הטבעית שלהם מתאדים.
בפרובאנס, ניתן להכין את המנה עם ירקות בלבד, אך גם עם תוספת של כבש, דג או ביצה לירקות.
גבינת עיזים היא מרכיב נפוץ.
ניתן לתאר את טיאן כגרטן בסגנון פרובאנס.
מרכיבים טיפוסיים בטיאן קשורים יותר לפרובנס מאשר לאזורים אחרים בצרפת.
טיאגו ז'ואאו לואיש פריירה (בפורטוגזית: Tiago João Luís Pereira; נולד ב-19 בספטמבר 1993) הוא אתלט פורטוגזי, זוכה מדליית ארד באליפות עולם באולם (גלאזגו 2024) בקפיצה משולשת.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט בטוקיו שביפן סיים במקום 16 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.71 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה סיים במקום תשיעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.46 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיים במקום עשירי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.69 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה סיים במקום שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.60 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ באיסטנבול שבטורקיה סיים במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.51 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיים במקום 11 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.26 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 17.08 מטר, אחרי הוגו פבריס זנגו מבורקינה פאסו (17.53 מטר) ויאסר תריכי מאלג'יריה (17.35 מטר).
באליפות אירופה שנערכה ביוני ברומא שבאיטליה סיים במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.08 מטר.
באולימפיאדת פריז סיים במקום 25 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.36 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ באפלדורן שבהולנד סיים במקום חמישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.45 מטר.
באליפות העולם שנערכה בספטמבר בטוקיו שביפן פסל שלוש פעמים בקפיצה משולשת ולא רשם תוצאה.
טיאנלונג-3 (בסינית: 天龙三号; בפיניין: Tiānlóng sānhào), או TL-3, הוא משגר לוויינים וחלליות בעל הרמה בינונית בפיתוח על ידי חברת האירוספייס הסינית ספייס פיוניר.
הוא תוכנן לשימוש חוזר חלקי, כאשר השלב הראשון מסוגל לבצע נחיתה אנכית אוטונומית לטובת שימוש חוזר עד 10 פעמים.
TL-3 הוא חלק מהמאמצים של ספייס פיוניר לפתח רכבי שיגור בעלות נמוכה לשימוש חוזר כדי להתחרות בשוק השיגור המסחרי הצומח.
היא שואפת לספק שירותי שיגור עבור מטענים בינוניים למסלול לווייני נמוך (LEO) ומסלול מסונכרן-שמש (SSO).
בשנת 2024 בוצע ניסיון שיגור שנכשל.
ניסיון נוסף מתוכנן לשנת 2025.
השלב הראשון של TL-3 מצויד ב-9 מנועי Tianhuo-12 (TH-12) חמצן/קרוסין נוזלי.
לכל מנוע יש דחף ואקום של 1,350kN, דחף וואקום של 335 שניות, דחף בגובה פני הים של 1,090kN, דחף בגובה פני הים של 285 שניות, טווח מצערת של 40%~110% ויחס דחף למשקל של 163. המנועים משתמשים במחזור גז-גנרטור וכוללים גימבלינג מוזנת משאבה.
למכלי ההנעה בשלב ראשון יש קוטר של 3.8 מטר ומשתמשים באותו מבנה מעטפת משולשת מוקשחת כמו המכלים בקוטר 3.35 מטר של השלב הראשון TL-2.
השלב השני של TL-3 מצויד בגרסה יחידה מותאמת לוואקום של מנוע ה-TH-12, המוגדרת כ-TH-12V.
יחידת המטען הסטנדרטית של TL-3 היא בקוטר של 4.2 מ', גובה של 12 מ' ויכולה להכיל מטענים בקוטר של עד 3.8 מ' וגובה של עד 10 מ'.
זמינה גם גרסה משופרת של הפיירינג, בקוטר של 5.2 מ' וגובה של 14 מ'.
TL-3 נועד להשיג דיוק החדרה מסלולי גבוה, עם סטיית ציר חצי עיקרית של ≤ 5 ק"מ, סטיית נטיית המסלול של ≤ 0.07°, סטיית אקסצנטריות של ≤ 0.003, סטיית זווית הגישה של ≤ 0.5°, וסטיית מהירות זוויתית של ≤ 0.5°/s.
טיאנפטין (באנגלית Tianeptine) היא תרופה פסיכיאטרית ממשפחת נוגדי דיכאון טריציקליים אטיפית.
התרופה משמשת בעיקר לטיפול בדיכאון, חרדה ותסמונת המעי הרגיז.
התרופה משווקת תחת השמות המסחריים קואקסיל (Coaxil), סטבלון (Stablon), וטטינול (Tatinol).
התרופה פותחה בצרפת ומשווקת במדינות רבות, אך מעמדה החוקי משתנה ממדינה למדינה.
טיאנפטין היא תרופה נוגדת דיכאון המשמשת באופן מרכזי לטיפול בדיכאון.
היא מייצגת קו טיפול אטיפי לאור מנגנון הפעולה הייחודי שלה, שמבדיל אותה מתרופות נוגדות דיכאון אחרות, כגון SSRI (מעכבי קליטה חוזרת בררניים של סרוטונין).
מעבר לדיכאון, טיאנפטין הראתה השפעה בהפרעות חרדה, במיוחד הפרעת חרדה כללית (GAD), הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD) ובכאב כרוני.
ישנם גם מחקרים המצביעים על פוטנציאל השימוש שלה לטיפול בתסמונת המעי הרגיז (IBS), שבהם התרופה הראתה השפעה במתן הקלה על כאבים והפחתת דלקת במערכת העיכול.
טיאנפטין היא אגוניסט לחלק מקולטני μ-אופיאטים, פעולה שאחראית, בין היתר, על תכונותיה נוגדות הדיכאון והחרדה.
בניגוד לתרופות אופיאטיות אחרות, השפעתה על קולטני µ אינה גורמת לתגובה חריפה של התמכרות, ודיכוי נשימתי במינונים נורמליים.
כמו כן, טיאנפטין פועלת בוויסות המערכת הסרוטונרגית והגלוטמטרגית.
היא מעכבת את פעולתה של מערכת הגלוטמטרגית, אשר נמצאת קשורה למצבים של דיכאון וחרדה, ומשפיעה על נוירופלסטיות, היכולת של המוח להסתגל לשינויים ולהתמודד עם לחצים.
הזמינות ביולוגית של טיאנפטין דרך הפה היא 99%, וניתנן במתן פומי.
התרופה מתפנה בכבד, בו היא עוברת תהליך מטבוליזם באמצעות β-אוקסידציה.
זמן מחצית חיים של טיאנפטין הוא בין 2.5 ל-3 שעות, ובקרב קשישים, עשוי להיות מעט ארוך יותר (בין 4 ל-9 שעות).
ברוב המקרים, טיאנפטין מופרשת דרך מערכת השתן (65%) והצואה (15%).
כמו כל תרופה, טיאנפטין עשויה לגרום לתופעות לוואי.
תופעות הלוואי הנפוצות ביותר כוללות פה יבש, עייפות, בחילה, וסחרחורת.
בשימוש ממושך או במינונים גבוהים, טיאנפטין עשויה לגרום לפיתוח תלות תרופתית, ולהתפתחות תסמיני גמילה עם הפסקת טיפול.
תופעות לוואי נוספות עשויות לכלול חוסר יציבות במצב רוח, כאב ראש, והפחתה במיקוד ובתשומת לב.
לא מומלץ להשתמש בטיאנפטין במטופלים עם רגישות לחומר הפעיל.
יש לנקוט בזהירות מיוחדת כאשר מדובר במטופלים עם היסטוריה של התמכרות לתרופות או סמים אחרים.
בשל הפוטנציאל של טיאנפטין לגרום להתמכרות בשימוש לא מבוקר, יש לוודא שהשימוש בה נעשה תחת פיקוח רפואי הדוק.
שימוש במקביל לתרופות מדכאות מערכת העצבים המרכזית עלול להעצים תופעות לוואי.
מחקרים קליניים ומעבדתיים מצביעים על הפוטנציאל של טיאנפטין לטיפול במגוון הפרעות נפשיות ופסיכולוגיות נוספות מעבר לדיכאון.
ישנם מחקרים שמצביעים על יכולת התרופה לסייע במצבים של חרדה כרונית, PTSD, ואף טיפול בכאבים נוירופתיים.
התעניינות נוספת נוגעת לפוטנציאל השפעתה על תהליכים נוירופלסטיים במוח, דבר שיכול להוות פריצת דרך עבור טיפולים עתידיים בהפרעות קוגניטיביות.
לגבי השימוש בטיאנפטין במהלך הריון והנקה, אין מספק מידע להמליץ על שימוש בטוח.
מאחר שהתרופה מפורקת דרך המערכת הכבדית והשתן, היא עשויה להשפיע גם על תהליכים פיזיולוגיים בקרב נשים בהריון.
לכן, השימוש בה בהריון או בזמן הנקה נעשה רק בהתייעצות רפואית.
הסטטוס החוקי של טיאנפטין משתנה ממדינה למדינה.
במדינות רבות היא נתפסת כתרופת מרשם בלבד, בעוד שבחלק ממדינות אחרות הוחמרה רגולציית השימוש בה בעקבות דיווחים על שימוש לרעה.
במדינות כמו ארצות הברית, קיימת אזהרה רשמית של ה-FDA בעקבות דיווחים על מקרים של מנת יתר ושימוש לא מבוקר שהוביל לפגיעות חמורות.
טיאגו פיטארץ' פינאר (בספרדית: Thiago Pitarch Pinar; נולד ב-3 באוגוסט 2007 בפואנלברדה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד.
פיטארץ' גדל במחלקות הנוער של אתלטיקו מדריד, חטאפה, לגנס וריאל מדריד.
בשנת 2025 החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד.
פיטארץ' נכלל בסגל נבחרת ספרד עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2025, וערך ארבע הופעות בטורניר, בו הודחה נבחרתו בשלב רבע הגמר.
פיטארץ' מחזיק באזרחות כפולה בשל מוצאו של סבו ממרוקו.
טיאו (בפורטוגזית: Tião, ) היה דולפינן מצוי זכר בודד, שהתפרסם בשנות ה-90 של המאה ה-20 בשל קשריו יוצאי הדופן עם בני אדם בעיירה סאו סבסטיאו שבברזיל.
המקרה של טיאו נחשב לאירוע בוחן בתחום האתולוגיה והאינטראקציה בין אדם לחיית בר, שכן הוא החל כסיפור ידידות, ונגמר בתקיפות אלימות ובמותו של אדם, מה שזיכה אותו מאוחר יותר בכינוי "דולפין קטלני".
הדולפין נצפה לראשונה במרץ 1994 סמוך לרציף המעבורת בסאו סבסטיאו, שם זכה לשמו "טיאו", כקיצור לשם "סבסטיאו".
תוך זמן קצר הוא החל לבקר בחופים מקומיים וליצור מגע ישיר עם מתרחצים, תוך הצגת העדפה בולטת לאינטראקציה עם נשים.
הפופולריות שלו הגיעה לשיאה כאשר עשרות אנשים שהו במים במחיצתו בו-זמנית, לעיתים תוך שהם נאחזים בסנפיריו לצורך רכיבה.
ההידרדרות במערכת היחסים בין הדולפין לציבור נבעה מהטרדות חוזרות ונשנות מצד המתרחצים.
דיווחים מהתקופה מתארים ניסיונות של אנשים לרכוב עליו, החדרת חפצים ושאריות מזון לפתח הנשימה שלו, ומזיגת משקאות אלכוהוליים לפיו.
בתגובה להתעללות זו, החל טיאו לגלות תוקפנות הגנתית.
עד נובמבר 1994, נפצעו כ-28 בני אדם כתוצאה ממגע איתו, מה שהוביל לכינויו בתקשורת כ"דולפין קטלני".
האירוע החמור ביותר התרחש בדצמבר 1994 בחוף קרגואטטובה.
שני גברים, וילסון רייס פדרוסו וז'ואאו פאולו מוריירה, הטרידו את הדולפין וניסו לרסן את תנועתו.
בתגובה, חבט בהם טיאו בעוצמה; פדרוסו נפצע קשה עם שברים בצלעות, ומוריירה נהרג כתוצאה מהחבטה.
בהמשך התברר שהאחרון היה נתון תחת השפעת אלכוהול.
בעקבות המקרה הוקם קמפיין הסברה להגנת הדולפין מפני פעולות נקם מצד הציבור ולהסברת הסכנות שבמגע עם חיות בר.
טיאו נראה לאחרונה באזור בקיץ 1995, ואז נעלמו עקבותיו.
ההשערות המרכזיות הן כי הצטרף ללהקת דולפינים או שנפל קורבן לנקמת בני אדם.
טיבולי (באיטלקית: Tivoli) היא עיירה בעיר מטרופוליטנית רומא הבירה (לשעבר נפת רומא) במחוז לאציו שבאיטליה, על מדרונות הרי הסבינים שממזרח לרומא ולמרגלות שפך נהר האניין.
יש הרואים בה פרבר של העיר רומא.
היא מרוחקת מרומא מרחק של כ-30 קילומטר.
התעשייה בטיבולי כוללת כמה מפעלים, ובסביבתה יש מקורות מים רבים, המשמשים גם למרפא, נוי ותיירות.
בעבר נקראה העיר טיבור (Tibur).
טיבולי השתתפה בברית קאסיוס, ובברית הערים הלטיניות, הייתה חלק מהמרד והשתתפה במלחמה הלטינית.
לבסוף הוכנעה ונחשבה לבעלת ברית של רומא.
לאחר מכן, היא הפכה למעין פרבר גנים רומאי.
בעיר מספר אתרים היסטוריים בהם מקדשים, אורקולום וחווילות למיניהם, אשר המפורסמת הייתה וילה אדריאנה בבעלותו של הקיסר הרומאי אדריאנוס.
בשנת 547 במהלך מלחמת הגותים הקיסר הביזנטי בליסאריוס ביצר את העיר.
אף על פי כן היא נהרסה מאוחר יותר בקרבות על ידי צבאו של טוטילה.
אחרי המלחמה חזרה העיר לשליטה ביזנטית.
בימי הביניים, החל מהמאה ה-10 טיבולי העצמאית התחזקה והפכה ליריבה העיקרית של רומא בתחרות על השליטה במרכזו של מחוז לאציו.
בשנת 1001 הקיסר אוטו ה-3 כבש אותה והיא סופחה למדינת האפיפיור.
במאה ה-13 רומא פרשה את חסותה על טיבולי ובהחלטת הסנאט הרומאי מונה רוזן ששלט על האזור במקביל לשלטון המקומי.
בתקופת הרנסאנס נלקחה העיר על ידי האצילים לטובת הכנסייה.
גם אז, כמו בתקופת הרומאים, התפתחה העיר מאוד.
בטיבולי נמצאים "גני טיבולי" הקרויים גם וילה ד'אסטה, גנים אלו מעוטרים במזרקות מים ופסלים שונים.
וילה אדריאנה ווילה ד'אסטה הן אתרי מורשת עולמית.
מגדל הפעמונים בטיבולי שימש כהשראה לעיצוב מגדל הפעמונים בכנסיית הגואל ברובע הנוצרי בירושלים (זאת על פי עדותו של האדריכל של כנסית הגואל פרידריך אדלר).
במלחמת העולם השנייה טיבולי נפגעה בהפצצות כבדות של בעלות הברית בשנת 1944. בהפצצה זו נהרסה כליל הכנסייה שנקראה "הכנסייה הישועית של ישו".
בעקבות המוניטין שצברה העיירה כמקום נופש איכותי אתרים רבים בעולם נקראו על שמה.
בימי הביניים הייתה גם קהילה יהודית.
טיב טעם רשתות בע"מ, המוכרת במותג "טיב טעם", היא רשת שיווק מזון ישראלית שפעילה משנת 1990. הרשת עוסקת בייצור, יבוא ושיווק של מגוון מוצרי מזון.
הרשת מוכרת גם מזון לא כשר, ומרבית סניפיה פתוחים במשך כל ימות השבוע, כולל שבתות וחגים (למעט יום הכיפורים).
נכון לינואר 2024 מחזיקה הרשת ב-46 סניפים ברחבי ישראל, ובבעלותה ארבעה מפעלים המספקים לסניפים מוצרי בשר ומאכלי ים שאינם מיוצרים בדרך כלל בישראל.
לפי מספר סניפיה, "טיב טעם" היא רשת המרכולים השביעית בגודלה בישראל.
הסניף הראשון של "טיב טעם" נפתח בשוק הכרמל (הכרמל 50) בדצמבר 1989 על ידי קובי טרייביטש וצחי ליפקה, ולאחריו נפתח הסניף באזור התעשייה של ראשון לציון בשנת 1993. תוך שנים מעטות פתחה הרשת סניפים נוספים, והפכה לרשת כלל-ארצית.
ביוני 2007 התקיימו מגעים מתקדמים בין בעלי השליטה ברשת ואיש העסקים ארקדי גאידמק לגבי רכישת הרשת.
גאידמק הכריז כי בכוונתו להפסיק את מכירת בשר החזיר ברשת.
כעבור כמה ימים התפוצצה העסקה בשל דרישת גאידמק להורדת מחיר הרכישה בכ-10 מיליון דולרים והקושי בהפיכת הרשת לכשרה.
באוקטובר 2009 רכשה חברת "הארגז השקעות" שבשליטת שלום חגי את השליטה ברשת המרכולים.
רשת המרכולים נמצאת בשליטתה של החברה הבורסאית טיב טעם הולדינגס 1 בע"מ.
לחברת טיב טעם זרוע יצרנית בשם "טיב טעם תעשיות".
כחלק משינוי ארגוני במהלך שנת 2002 הוקם מטה בראשות מנכ"ל (אל"ם במיל.
החברה ניהלה את מפעל היצור בפארק תעשיות עמק חפר, את פעילות משחטת "עוף העמק" ובהמשך גם רכשה את מפעל "מזרע".
בשנה זו, מונה אהרון מידן ליו"ר לא פעיל של הרשת.
ב-2005 השיקה טיב טעם תת-רשת בשם "טיב טעם In The City" - המאופיינת בסניפים קטנים יותר הממוקמים בתוך שכונות המגורים.
ב-2015 רכשה הרשת שבבעלות שלום חגי את רשת "עדן טבע מרקט" - רשת הסופרמרקטים המתמחה במזון אורגני, מזון טבעי, מוצרים אקולוגים ותוספי תזונה, על שמונת סניפיה תמורת כ-29 מיליון ש"ח.
בשנים לאחר מכן הסבו הסניפים של "עדן טבע מרקט" הפסדים כבדים לרשת טיב טעם, ולכן כל סניפיה, למעט סניף אחד בתל אביב, נסגרו.
במקומם, פתחה "טיב טעם" מחלקות ויטמינים ומוצרי הטבע תחת המותג "עדן טבע" בתוך סניפי "טיב טעם".
ב-12 בספטמבר 2019 החלה הרשת בקמפיין "זה כולה סופרמרקט" בעקבות החלטה על סגירת הסניף של הרשת ברמת החייל בתל אביב בשבת, עם תשדיר פרסומי ביוטיוב שזכה לכ-400 אלף צפיות ושודר גם ברשתות הטלוויזיה.
הסרטון זכה לתשבחות מצד אחד וביקורות מהצד השני כיוון שיצא סמוך מאוד לבחירות ספטמבר 2019.
בדצמבר 2024 הודיעה "טיב טעם" על רכישת חברת "מזרח ומערב", המשווקת מזון ומשקאות מהמטבח האסיאתי, בכ-121 מיליון ש"ח.
ב-2006 שודר בתוכנית הטלוויזיה "כלבוטק" תחקיר שבו נחשף, באמצעות מצלמה נסתרת, חשד למכירת בשר לאחר תאריך התפוגה שלו.
בתוכנית שומעים מנהל מחלקה מנחה את עובדיו לתבל היטב חלקי עוף (שנמכרו מתובלים), כך שלא יורגש ריח הריקבון.
בעקבות התוכנית נערכה גם בדיקה של משרד הבריאות שאסר על הרשת למכור עוף מתובל.
כיום מוכרת "טיב טעם" עוף טרי וקפוא בלבד, ללא תיבול.
הפרשה גרמה לטיב טעם נזקים ישירים ועקיפים הנאמדים בכ-60 מיליון שקלים.
באוקטובר 2007 נערך תחקיר אחר של "כלבוטק" ובו נטען כי תנאי ההיגיינה במחסני הבשר של הרשת ירודים, ואף מסתובבים בהם חתולים.
"טיב טעם" ניסתה למנוע את שידורי הפרומו לתוכנית, אך ללא הצלחה.
לטענת החברה, מדובר בצילומים שבוימו על ידי עובדים ממורמרים של החברה, שהיו מועמדים לפיטורין.
לעומתה טוען עורך "כלבוטק" כי החומר אמין ונמצא אצלו מזה זמן רב.
טיבוע היא שיטת מחקר בזואולוגיה, בה מוצמדת טבעת קטנה, בעלת סימון ייחודי, לגוף בעל חיים.
השיטה משמשת בעיקר במחקר על עופות ועטלפים.
הטיבוע מאפשר מחקר שיטתי על היבטים שונים של חיי בעל החיים על ידי איתורו של בשלב מאוחר יותר.
בין פרטי המידע אותם יכולים החוקרים ללמוד נמצאים: דפוסי נדידה, תוחלת חיים, תמותה, גודל האוכלוסייה והתנהגות טריטוריאלית.
במדינות רבות בעולם על מנת לטבע יש צורך ברישיון טיבוע.
בישראל מונפק הרישיון על ידי רשות הטבע והגנים.
כדי לתפוס ציפור לצורך טיבוע יש מספר שיטות שבהן משתמשים חוקרי חיות בר.
מדובר בתהליך עדין, שבו נדרשים אמצעים מקצועיים כדי לא להעמיד את בעלי החיים בסיכון.
1. מלכודות רשת: אחת השיטות הנפוצות היא שימוש במלכודות רשת שנפרסות על קרקע או על עץ.
אלה רשתות רגישות שמכוונות לכך שציפור תיתפס בהן כאשר תימשך לתוך מלכודת.
לאחר שהציפור נלכדה, החוקרים יכולים לגשת אליה בזהירות, לשים עליה תג או סמן - טיבוע - ולהחזיר אותה במהרה לטבע.
2. שימוש במזון - פיתיון: לעיתים, החוקרים ממקמים פיתיון כגון בשר או אוכל אחר במקום בו ידוע שעופות דורסים מבקרים.
הפיתיון מונח בתוך מלכודת מתפרקת או בתוך שטח שבו החוקרים יכולים לעקוב אחרי התנהגות הציפור.
כאשר הציפור מגיעה לפיתיון, היא נתפס במלכודת בצורה מבוקרת, והחוקרים יכולים לגשת אליה ולבצע את הטיבוע.
3. מלכודות מקפצות או מדויקות: מלכודות המופעלות כאשר הציפור נוגעת במנגנון של המתקן, כגון פתח או חיישן, וגורמות לסגירת המלכודת במהירות, תוך מניעת פציעה לבעל החיים.
זוהי שיטה שיכולה להיות מאוד מדויקת, במיוחד כשמדובר בציפורים גדולים.
4. הדמיה או צילום: בחלק מהמקרים, חוקרים עושים שימוש בציוד מעקב, למשל מצלמת חיות, כדי לעקוב אחרי תנועת הציפורים מבלי להתקרב אליהן פיזית.
אם הם מזהים את תנועת הציפור, הם יכולים להניח פיתיון או מלכודת במיקום אופטימלי.
5. שימוש במפצלי רשתות או ציידים מנוסים: במקרים של ציפורים נודדות או כאלה הנמצאות בגבהים או במצבים שאינם מאפשרים גישה ישירה, ייתכן שחוקרים יעזרו בציידים מנוסים או מטוסים כדי לגשת אליהן.
טיבו ניקולא מארק קוּרְטוּאָה הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת השוער בריאל מדריד מהלה ליגה ובנבחרת בלגיה.
בגיל 7 הצטרף למחלקת הנוער של ראסינג גנק.
בגיל 17 בשנת 2009 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון.
ב-17 באפריל 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כששיחק נגד גנט.
היה זה משחקו היחיד באותה עונה.
בעונה שלאחר מכן, בעונת 2009/2010 לא זכה כלל לדקות משחק.
בעונה שלאחר מכן קודם לעמדת השוער הראשון של הקבוצה ושותף ב-40 משחקים.
בעונה זו זכה להערכה רבה ובסיומה הועבר לצ'לסי תמורת 7.9 מיליון פאונד.
לאחר חתימתו בצ'לסי, הושאל לאתלטיקו מדריד במשך שלוש עונות, וזכה עמה בליגה האירופית (לאחר ניצחון 3–0 במשחק הגמר על אתלטיק בילבאו), בליגה הספרדית ובסגנות ליגת האלופות.
לאחר שלוש עונות חזר לצ'לסי, וערך את הבכורה שלו נגד ברנלי במשחק הליגה הראשון של העונה.
בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה באליפות אנגליה ובגביע הליגה.
בסיום עונת 2016/2017 זכה בפרס כפפת הזהב בפרמייר ליג.
ב-8 באוגוסט 2018 חתם קורטואה בקבוצת הכדורגל הספרדית ריאל מדריד לשש שנים.
ב-24 בספטמבר 2018 זכה בפרס שוער השנה בעולם עקב יכולתו במונדיאל 2018.
בגמר ליגת האלופות 2022 נבחר לשחקן המצטיין בניצחון קבוצתו 1–0 על ליברפול כשהוא קובע שני שיאים (מאז החלה מדידת הנתונים ב-2003/2004) – תשע הצלות במשחק הגמר וסך הכול 59 הצלות בקמפיין אחד.
ב-10 באוגוסט 2023, יומיים לפני המשחק הראשון של ריאל בעונת 2024\2023, נפצע קורטואה וקרע את הרצועה הצולבת וכתוצאה מכך נעדר רוב העונה.
ב-1 ביוני 2024 פתח במשחק גמר ליגת האלופות שהסתיים בניצחון 0–2 על בורוסיה דורטמונד ובזכייה בפעם ה-15 בתולדות המועדון.
בשנים 2009–2010 שיחק גם בנבחרת הנוער של בלגיה עד גיל 18.
באוקטובר 2011 קורטואה זומן לראשונה לסגל נבחרת בלגיה הבוגרת.
חודש לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של בלגיה במשחק הידידות נגד נבחרת צרפת שהסתיים בתיקו 0–0, מה שהפך אותו לשוער הצעיר ביותר באותה עת ששיחק בנבחרת בלגיה.
במוקדמות מונדיאל 2014 שיחק בכל המשחקים, ובמהלכם לא ספג שער בשישה מתוך עשרת המשחקים.
במונדיאל 2014 שיחק בחמשת המשחקים של נבחרתו, שנעצרה ברבע הגמר.
קורטואה עזר לנבחרתו להעפיל ליורו אחרי 16 שנה.
ביורו 2016 נבחרת בלגיה הגיעה שוב עד לרבע הגמר שם הפסידה לנבחרת ויילס.
לאחר המשחק האשים את מאמן הנבחרת, מארק וילמוטס בהפסד.
במונדיאל 2018 שיחק קורטואה בכל משחקי נבחרתו, שהעפילה לחצי הגמר לראשונה מאז מונדיאל 1986. בשלב רבע הגמר הצטיין בניצחון 1–2 על נבחרת ברזיל.
אחרי הפסד בחצי הגמר לנבחרת צרפת.
בלגיה ניצחה את נבחרת אנגליה וסיימה במקום השלישי לראשונה בתולדותיה.
במהלך המונדיאל רשם קורטואה 27 הצלות, יותר מכל שוער אחר וזכה בכפפת הזהב בתור השוער הטוב במונדיאל.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022. לא נכלל בסגל הנבחרת ביורו 2024.
קורטואה נולד בברי, פלנדריה שבבלגיה, למשפחה נוצרית.
אביו ממוצא ולוני, ואילו אמו ממוצא פלמי.
הוא דובר הולנדית וצרפתית (שפות אמו ואביו), בנוסף לספרדית ולאנגלית.
לקורטואה בת ובן מבת זוגו לשעבר, הספרדייה מרטה דומינגז.
השניים נפרדו ב-2017. מאז יולי 2021 הוא בזוגיות עם הדוגמנית הישראלית מישל גרציג, הם התארסו ב-4 ביוני 2022 והתחתנו ב-26 ביוני 2023. ב-30 במרץ 2024 נולדה להם בת משותפת בשם אלי.
בעקבות טבח שבעה באוקטובר יצא קורטואה להגנת ישראל והתבטא בעדה.
טיבוע בני אדם הוא התהליך בו סימן, לרוב סמל או תבנית קישוטית, נצרב על העור של בן אדם מתוך כוונה
שהצלקת תתקבע על העור ולא תמחה.
הפעולה מבוצעת לרוב על ידי ברזל לוהט במיוחד או ברזל המצונן לטמפרטורה נמוכה במיוחד.
הטכניקה מבוצעת בדומה לטכניקת הטיבוע המבוצעת על בעלי חיים.
הפעולה יכולה להתבצע הן כשלב בטקס מעבר והן כהכרזת בעלות על עבד או כענישה.
סגנון נוסף אשר התקבע בשנים האחרונות הוא טיבוע וצריבת העור כאלמנט קישוטי בדומה לקעקועים.
לעיתים הפעולה מעידה על שייכותו לכנופיה מסוימת.
המקור ההיסטורי לטיבוע בני אדם הוא ככל הנראה היחס העתיק אשר ניתן בעבר לעבדים כרכוש אשר מחזיק האדון בנוסף למקנה שלו.
אירופאים, אמריקאים קולוניאלים ובעלי עבדים אחרים נהגו לצרוב מיליוני עבדים בזמן סחר העבדים הטרנס אטלנטי.
לעיתים, היו העבדים נצרבים יותר מפעם אחת כך למשל ידועים מקרים אשר בהם היה העבד נצרב פעם אחת תחת חותמת אדונו ופעם נוספת תחת חותמת המלך.
לעיתים היו העבדים מקבלים צריבות נוספות אחרי תהליך הטבלתם לנצרות או כסימן של סוחר העבדים.
לבעל העבד היה הגיוני להטביע את עבדו כמו את שאר רכושו על מנת שיהיה להם קשה להימלט.
ברומא העתיקה נהגו לצרוב עבדים נמלטים עם FUG אשר ייצגו את שלוש האותיות הראשונות במילה הלטינית לנמלט.
מקרה ביניים בין עבדות לבין הענשת פורעי חוק היה המקרה אשר בו מורשע במשפט נצרב ומעמדו הפך למצב של עבד למחצה כעונש.
במקרים אלה נהגו לדוגמה בצרפת לצרוב על המורשע את האותיות TF אשר ייצגו את הצרוף travaux forcés כוח עבודה.
המורשעים נשאו את האות במושבות העונשין אשר בהן ריצו את עונשן או במכירות הפומביות אשר בהן נמכרו לאדוניהם.
במשפט פלילי, צריבת מתכת מלובנת הייתה צורת ענישה שהראתה שהפושע הופחת במעמדו למעמד של חיה מתוייגת ובאופן כללי על הפחתה במעמדו של הנצרב.
סימני צריבה שימשו גם כענישה לפושעים מורשעים, ענישה אשר שילבה עונש פיזי של כאב וכן השפלה ציבורית אם הצריבה נעשית במקום חשוף ונראה לעין.
הצריבה היא גם רישום פלילי שלא ניתן למוחקו.
שודדים כמו גם עבדים נמלטים סומנו על ידי הרומאים באות F בשעה שפושעים אשר נידונו לעבודות פרך במכרות ומורשעים אשר נידונו להילחם כלודרים סומנו על מצחם כסימן זיהוי.
תחת שלטונו של קונסטנטין הראשון אסור היה להשחית את הפנים עד שיהיו מעוותים כל כך ולכן הצריבה בוצעה על גב כף היד, הזרוע או על אחורי הקרסול.
בראשית ימי הנצרות, מתועדים מקרים אשר בהם הנוצרים הראשונים קיבלו צריבה של צלב בין עיניהם ועל לחיים.
העינויים מתועדים לתקופתו של טראיאנוס ונערכו בשטחי האימפריה הפרתית.
עינוי זה היה אחד מני רבים וניתן לנוצרים בשל סירובם להקריב קורבנות ביחד עם עובדי האלילים.
במאה השש עשרה אנבפטיסטים גרמנים נצרבו על מצחם בשל סרובם לדחות את אמונתם ולהצטרף לכנסייה הקתולית.
בתקופת התיישבות הפוריטנים בצפון אמריקה במאה השבע עשרה, נשים וגברים נשפטו על בגידה בהטבעת האות A על גופם כקיצור למילה האנגלית Adultery.
בשעה שהאות הוטבע בגברים על חזם, על הנשים הוטבע האות על האגן.
בתקופות מאוחרות יותר, הצריבה גם סימנה את מהות הפשע של הנושא אותה.
כך לדוגמה, בכלא של הצבא הקנדי, D סימן עריקה ו-BC סימן אופי רע.
רוב הנצרבים נשלחו גם למושבות עונשין.
לתקופה מסוימת שימשה הצריבה גם בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית.
המנתח והמילונאי ויליאם מיינור, (מכותבי מילון אוקספורד) נדרש לצרוב עריקים בתקופת קרב Wilderness לערך.
המשפט הקאנוני עודד את הפעולה ובצרפת לדוגמה, בתקופת המלוכה, מפירי חוק רבים נשאו על גופם את הצריבה בצורה של פלר דה ליס.
בנוסף, עבדים אשר נידונו לעבודות פרך על ספינות משוטים סומנו ב-GAL שלוש האותיות הראשונות במילה galley ספינת משוטים בצרפתית.
בשעה שהוחלפו העונשים של עבודות פרך על הספינות במושבות עונשין הוחלפה צריבת העור ב-TF ראשי התיבות בצרפתית לכח עבודה.
או לעיתים ב-TFP כח עבודה לחיים.
עונש זה יושם בצרפת עד 1832. בגרמניה, ענישה זו נאסרה.
במשך הזמן נאסרה הפעולה במקביל לאיסור על הטלת מומים אחרים במסגרת החוק (בניגוד למשל לחוק השריעה אשר מיושם בחלק מארצות האסלאם ומאפשר כריתת איברים והטלת מום).
בניגוד לעונשים פיזיים כגון הצלפה בשוט או בקנה, עונשים אשר נועדו לחנך את הפושע בלבד מבלי להשאיר לו מום גופני, נזנחה הצריבה כצורת ענישה בשלב מוקדם יחסית.
העונש אומץ על ידי האנגלו-סקסים והחוק העתיק בבריטניה התיר את השימוש בו.
בתקופת המלך אדוארד השישי, הוטל על נוודים וצוענים להיצרב עם האות V בגדול על חזם כאשר אזרחים עם נטייה להסתבך בקטטות, נצרבו עם האות F אשר ייצגה את המילה "fraymaker".
עבדים אשר נמלטו משביים נצרבו באות S על לחיים או על מצחם.
טיבוע המשחתת אילת אירע כתוצאה ממתקפת טילי ים-ים SS-N-2 סטיקס, שערך חיל הים המצרי על המשחתת הישראלית אח"י אילת בי"ז בתשרי תשכ"ח -21 באוקטובר 1967, בעת שביצעה סיור במים בינלאומיים בקרבת פורט סעיד.
כתוצאה מהמתקפה טובעה המשחתת, 47 מאנשי צוותה נהרגו (מתוכם 15 נעדרים), ו-91 נפצעו.
זו הפעם היחידה שבה הוטבע כלי שיט של חיל הים הישראלי על ידי כוחות אויב.
הייתה זו מתקפת טילי ים-ים הראשונה בעולם, אשר לקחיה נלמדו והשפיעו על חילות ים רבים.
בתגובה לאירוע יצא צה"ל ב-24 באוקטובר למבצע אבוקה, שבו החריב באמצעות הפגזה ארטילרית את בתי הזיקוק ומפעלי הדשנים בעיר סואץ.
לאחר המלחמה נפרסו כוחות צה"ל לאורך הגדה המזרחית של תעלת סואץ, אך הגזרה הצפונית שמול פורט סעיד לא נכבשה במלחמה וקו הפסקת האש בים יצא מרומני ועבר בקו האורך 32:30 מזרח.
לאחר המלחמה קיים חיל הים הישראלי שגרה של סיורי ביטחון שוטף מול חופי עזה וסיני וסיורי 'הפגנת ריבונות' מול פורט סעיד.
הסיורים נערכו באמצעות טרפדות, הקורבטה אח"י נגה (ק-22) ושתי המשחתות אח"י יפו (ק-42) ואח"י אילת.
סיורי הפגנת הנוכחות בסמוך לפורט סעיד הגיעו עד טווח המים הטריטוריאליים - 12 מיל ימי מהחוף המצרי (כדי להצדיק את הירי העלו המצרים טענה שהמשחתת התקרבה עד 10 ק"מ מהחוף).
ב-11 ביולי 1967 התרחש בסמוך לרומני קרב רומני בין כוח של חיל הים הישראלי, ובו משחתת ושתי טרפדות, לבין שתי טרפדות של חיל הים המצרי.
הקרב נמשך 25 דקות ובסופו התפוצצו הטרפדות המצריות מהטורפדו שנשאו על סיפונן.
מרבית אנשי הצוות המצרים נהרגו ולכוחות ישראל לא נגרם נזק.
אף על פי שתוצאות קרב רומני היוו הצלחה והפגנת נוכחות מרשימה, נדרשו המשחתות להמשיך במשימה של "הפגנת ריבונות" בצורה של נוכחות גלויה למצרים.
בלא שהיו להן אמצעי הגנה נגד טילי ה-SS-N-2 סטיקס, הן קיימו את הסיורים בתחום טווח הירי גלויות לתחנת המכ"ם החופית.
תעלת סואץ הייתה חסומה ותנועת אוניות סוחר לנמל פורט סעיד הייתה מועטת.
למצרים לא הייתה בעיית זיהוי למטרה המתגלית במכ"ם.
הרצון של המצרים לנקמה על אובדן הטרפדות באותו אזור והקלות היחסית לניצול היתרון הקרבי בנשק הטילים החדיש גברו על החשש ממכה ישראלית חוזרת, שאכן הגיעה.
ב-20 באוקטובר 1967 הפליגה המשחתת אח"י אילת, בפיקוד סא"ל יצחק שושן, לסיור "הפגנת ריבונות" באזור פורט סעיד, כשעל סיפונה 199 אנשי צוות וחניכי קורס קציני .
המשחתת שמרה על מרחק מהחוף ולא נכנסה למים טריטוריאליים.
בשעות הערב אותרה המשחתת באמצעות מכ"ם גילוי כשהיא במרחק 17 מייל ימי (כ-31 קילומטר) מפורט סעיד על ידי ספינת משמר חופים מצרית, שדיווחה לבסיס הימי בפורט סעיד על "מטרה גדולה", והמשיכה לדווח על תנועותיה.
למחרת, יום שבת 21 באוקטובר בשעה 5:30 בבוקר, דיווחה ספינת המשמר שהמטרה התקרבה למרחק 13 מייל.
בשעה 7:10 הודיע מפקד פורט סעיד על המטרה הבלתי מזוהה למפקדה המרכזית של חיל הים המצרי באלכסנדריה וביקש הנחיות.
במקביל העלה את הכוננות בבסיס פורט סעיד.
בתגובה לדיווח על המטרה הבלתי מזוהה כינס מפקד חיל הים המצרי, הגנרל פואד אבו זיכרי, ישיבת חירום כדי לקבוע הנחיות לכוחות בפורט סעיד.
במקביל הועברה הידיעה למפקדת הכוחות המזוינים בקהיר.
בשעה 11:05 הודיע מפקד בסיס פורט סעיד לשני סטי"לים מדגם קומאר להיות במצב כוננות מרבי.
בשעה 11:25 דיווחו מפעילי המכ"ם שעקבו אחר המטרה כי היא חדרה למים הטריטוריאליים המצריים וזיהו אותה כמשחתת ישראלית מדגם Z.
בשעה 12:10 התקבלה החלטה של נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, והממשלה המצרית להשמיד את הספינה הישראלית והפקודה הועברה למפקדת חיל הים המצרי.
בשעה 12:55 התקבלה בבסיס פורט סעיד הפקודה להטביע את המשחתת הישראלית באמצעות סטי"ל, כאשר סטי"ל נוסף ישמש לחיפוי ויפתח באש רק אם המשחתת לא תטבע מהירי של הסטי"ל הראשון.
בפקודה נמסר שארטילריית החוף תפתח גם היא באש במידת הצורך.
בשעה 13:15 ערכו המצרים תרגיל הטעיה כדי לפתות את המשחתת הישראלית להתקרב לנמל פורט סעיד: המפקדה באלכסנדריה שידרה במכשיר קשר פקודה פיקטיבית לבסיס פורט סעיד להימנע מקרב עם מטרות באזור.
במקביל יצרה קשר בקו תקשורת פיזי והבהירה שהפקודה פיקטיבית ונועדה להטעות את המודיעין הישראלי.
לתרגיל ההטעיה לא היה משמעות.
חולית המצותתים שהייתה אמורה להאזין לתשדורות המצריות לא נמצאה במשחתת בהפלגה הזאת.
לפי גרסה אחרת שקל הפיקוד המצרי את התגובה הישראלית ומברק ביטול הפעולה היה אמיתי, אך מפקד זוג הקומארים, סרן אחמד שאכר עבד אל-ואחד אל-קארח, התעלם מהמברק ופעל על דעת עצמו.
תקיפה ראשונה - בשעה 17:25, כאשר המשחתת הייתה מחוץ למים הטריטוריאליים המצריים במרחק של 13.5 מייל מפורט סעיד, ולפי דיווחים אחרים במרחק 12 מייל ימי, יצא קומאר 504 מפתח נמל פורט סעיד, כיוון את חרטומו אל המטרה, הפליג שלוש דקות כדי לייצב את מערכות הניהוג וירה שני טילי סטיקס.
הפיצוצים - חצי טון חומר נפץ כל אחד - שיתקו לחלוטין את מערכות ההנעה והקשר.
בבסיס התורן פרצה שרפה והמשחתת נעמדה נוטה על צדה השמאלי.
בשעה 18:30 הודיע מפקד הסטי"ל המצרי, שאכר, כי המשחתת טובעה ואין צורך במכת אש שנייה.
תקיפה שנייה - אחרי כשעה וחצי עדיין הסתמנה מטרה על צגי המכ"ם בחדר הלחימה בפורט סעיד.
סרן אבו שאקר העלה את הסברה שזו משחתת אח"י יפו (ק-42), כשלמעשה הייתה זו אח"י אילת שטרם שקעה, והורה לסרן לטפי ג'אד-אללה, מפקד קומאר 501, לתקוף אותה.
בשעה 19:44 יצא הקומאר 501 מפתח נמל פורט סעיד, ירה שני טילי סטיקס לעבר המטרה ונחפז בכל המהירות לכיוון דמיאט.
באח"י אילת היו שתי התפוצצויות.
טיל שפגע בירכתי האונייה באזור תותח מס' 3 לא התפוצץ, אך גרם להתלקחות שרפה מעל מחסני התחמושת.
ארגזי תחמושת שהיו על הסיפון החלו מתפוצצים וסיכנו את חייהם של 36 הניצולים שנלכדו בירכתיים.
בשלב זה הודיע מפקד האונייה על נטישת המשחתת.
התפוצצות הטיל הרביעי ארעה במים במרחק כ-30 מטר מירכתי המשחתת הטובעת.
הניצולים שכבר היו במים מתארים מכת הדף עצומה, שיתוק בכל חלקי הגוף הרטובים למשך מספר דקות ובתום השיתוק כאבים חזקים במפשעה.
פיצוץ הטיל האחרון גרם לפציעות פנימיות קשות ואנשים שנראו כלפי חוץ שלמים היו למעשה במצב אנוש.
מפגיעת הטילים במרכז האנייה נהרסו שני חדרי המכונות ובבסיס התורן והגשר האחורי פרצה דליקה.
נוצרה הפרדה בין חלק מהצוות בירכתיים לקבוצת הפיקוד ומרבית הצוות בחרטום שהיה שלם יחסית.
סג"ם אריה מרמרי מצא עצמו כאחראי על הירכתיים, איתר חבל קשר בירכתיים, שחה וקשר את קצהו השני ליד מדרגות העלייה לחרטום.
כך שאנשים יוכלו לעבור בשני הכיוונים במים בביטחון יחסי.
מפקד האנייה יצחק שושן המשיך בשליטה על האנייה.
איתור לכודים וחילוצם נעשה בקבוצות קטנות.
הפצועים פונו לחדר החרטום בטיפולו של רופא האנייה, ד"ר זיסמן.
שחבש את הפצועים ואנשי הצוות סייעו להשקותם במי שתייה.
קצין הגנ"ק נסים משיח והמוכ"ם משה לוי חילצו שלושה אנשי צוות שנתקעו בחדר ההגה.
חידוש הקשר - כבר בטיל הראשון שפגע נכבו מערכות החשמל ומשדרי המשחתת לא פעלו.
קצין הגנ"ק נסים משיח הצליח לתקן את מכשיר הקשר הרזרבי עם חלקים ממכשיר אחר.
לאחר ניסיונות רבים נוצר קשר עם יחידת צה"ל המוצבת בסיני.
הצוות במים - כבר בפגיעה הראשונה נשרפו שתי סירות המשחתת בעודן על הסיפון.
מתוך 13 רפסודות ההצלה הקשיחות נותרו לאחר הפיצוצים והשריפות רק שלוש תקינות ועליהן הועמסו הפצועים.
מרבית צוות האנייה נשאר במים בזכות חגורות ההצלה האישיות והשאיפה הייתה להישאר יחד.
לפי ההוראות המקדימות הם התרחקו מהמשחתת למניעת היסחפות.
עומק הים במקום לא היה רב ושקיעת המשחתת יצרה מערבולת קטנה שמיד שככה.
במכלי המשחתת בעת הפגיעה היו כ-300 טון דלק.
חלק מהדלק שהיה מסוג 'פיול שחור' עלה לפני המים וכל השוחים נצבעו בשמנוניות שחורה.
הים היה שקט יחסית וטמפרטורת המים הייתה בסביבות 25 מעלות קצב ההיפותרמיה נמוך.
בשלב זה ארעה ההתפוצצות האחרונה.
ההדף גרם לחלק מבין הניצולים ששהו במים פגיעות פנימיות קשות.
הם הרגישו כאבי בטן אך לא ידעו את פשרם.
תאורה ורפסודות הצלה - לאחר כשעה הגיעו מטוסי ווטור של חיל האוויר הישראלי שהאירו את האזור ומטוסי נורד שהטילו רפסודות הצלה מתנפחות.
על רפסודה אחת שנתפסה עלו כעשרים ניצולים.
חילוץ אווירי - במהלך הלילה התנהל מבצע לחילוץ שהחל עם הגעתו של מסוק סיקורסקי S-58 בפיקודו של הקברניט גרישה גפן.
לאחר כשעה הצטרפו מסוקי S-58 נוספים ומסוק סופר פרלון.
החילוץ האווירי הופעל מבסיס אל עריש בפיקוד רב"ט ברכה ליכטנברג סמלת המבצעים התורנית שיזמה וניהלה את ההצלה והחילוץ מהים והפינוי מחוף רומני ישירות או דרך אל עריש במשך שעות רבות מרגע קבלת ההודעה ועד שאחרון הניצולים עזב את האזור, והקימה מכל הבא ליד בית חולים שדה מאולתר במוסך המטוסים.
מאוחר יותר הועבר בית החולים על ציודו ואנשיו לאזור רומני.
מסוק ראשון נחת למים והעלה קבוצת ניצולים בפיקוד סגן קלמן כץ.
כץ הוטס לתל אביב והובא לדווח לרמטכ"ל יצחק רבין על האירוע.
טייסי המסוקים משו את הניצולים מהמים והעבירו אותם לנקודת טיפול רפואי ראשונית בפיקודו של ד"ר יהודה דנון על חוף רומני.
בחוף עמד סג"ם אריה מרמרי מצוות המשחתת שזיהה את המגיעים ורשם את פרטיהם כך הצטברה תמונת המצב האנושית.
חוליית שייטת 13 בפיקודו של יצחק שמיר, שכללה לוחמים וסירות גומי, הועברה במסוק מבסיס עתלית.
בעת התדלוק באל עריש פרצה שרפה והמסוק התהפך.
שמיר והסירות הועברו במסוק אחר לחוף רומני ומשם בסירות לנקודת הטביעה.
חילוץ ימי - בשעה 23:50 לערך הגיעה טרפדת חיל הים ט-206 בפיקוד רפי אפל ואספה אליה ניצולים וגופות.
ב-05:30 לפנות בוקר לערך הסתיים פינוי הניצולים מהים.
האחרונים להתפנות מהמים לטרפדת היו הטבח רב"ט יאיר שרעבי וקצין הגנ"ק סרן נסים משיח.
למעשה הסירה הגיעה ליד משיח אך הוא סירב לעלות עליה ודרש שיאספו קודם את שרעבי.
כל הניצולים שהועלו לטרפדת התפנו ממנה במסוקים לחוף רומני.
הניצולים וההרוגים רוכזו בחוף רומני תחילה ולאחר מכן באל עריש שם המתין גם אוטובוס לניצולים שלא נפצעו.
פעילות הפינוי האווירי מחוף רומני ומבסיס חיל האוויר באל-עריש, לבתי החולים סורוקה בבאר שבע, אסף הרופא בצריפין ובית החולים תל השומר נמשך עוד מחצית היממה וכלל מסוקים ומטוסי דקוטה שהפעיל חיל האוויר ואוטובוס שהפעיל חיל הרפואה.
חוסר התודעה לפגיעות הפנימיות גרם לכך שנפגעים אשר דיממו פנימית פציעתם לא אובחנה הובלו ביוזמת חיל הרפואה באוטובוס.
הדרך לקחה כ-6 שעות, והאיחור בהגעתם לבית חולים השפיע לרעה על מצבם.
למחרת הגיעו למקום זוג טרפדות של חיל הים (בפיקוד רב-סרן אלי רהב).
אותר שבר של המשחתת לפי כתם דלק שסימן את מקומן.
צוללים מיחידה 707 עברו בשבר וחילצו גופות מתוך החללים הפנימיים.
המשחתת אח"י יפו (ק-42) (בפיקוד סא"ל יצחק קט) הופעלה, אך שמרה מרחק ביטחון מזרחה.
הטרפדות נקשרו בעגינה אל השבר ונשארו מספר ימים עד שנראה שאין יותר גופות.
למרות הסריקות התברר כי שש גופות נסחפו הרחק ממקום הטביעה והגיעו לאחר מספר ימים לחוף פורט פואד.
לאחר עשרה ימים של סריקות תת-מימיות וחיפושים באזור הטיבוע, לא נמצאו כל הגופות.
על מנת למנוע מהמצרים לחטט בשברי המשחתת ולהפוך את מקום הטביעה בעומק 19 מטר בקרבת פורט סעיד לאטרקציה לתיירים, החליט מפקד חיל הים, אלוף שלמה אראל, לפוצץ את גוף המשחתת ולשטח אותו לקרקע.
ב-27 באוקטובר התקינו החבלנים הימיים את חומרי הנפץ.
הרב הצבאי הראשי, שלמה גורן, הגיע במסוק והורד אל הטרפדת.
הוא קיבל סקירת מצב ממפקד הטרפדות אלי רהב ומפקד יחידה 707 שאול סלע.
הביקור במקום שכנע את הרב להכריז על הנעדרים כחללים ושבר המשחתת פוצץ.
לאחר הפיצוץ השתחררו וצפו שתי גופות וחלקי גופות שנאספו על ידי הטרפדות.
ב-2 בנובמבר הגיעו צוללי יחידה 707 עם זוג טרפדות וביצעו סיור ביקורת אחרון באתר הטביעה.
המצרים היללו את הקרב וראו בו צעד ראשון בהחזרת הכבוד הערבי הפגוע.
21 באוקטובר נקבע כיום חג של חיל הים המצרי.
העיתונות הערבית עסקה בתוצאות הקרב וראתה בו התנפצות התדמית - הבלתי מתקבלת על הדעת מבחינתם - של ישראל המנצחת.
במוזיאון הצבאי בקהיר הוצב לוח לציון המתקפה המוצלחת.
נקיב (סרן) ימי אחמד שאכר הוכרז כגיבור הקרב בו הוטבעה המשחתת אילת על ידי פלגת הסטי"לים שבפיקודו.
על שמו נקראה כיכר בכניסה לעיר אל-מנוף שבמחוז אל-מנופיה, שבה הוצבה אנדרטה לזכרו.
בטקס הסרת הלוט מהאנדרטה, שנערך בינואר 2011, נכחו בכירים מהשלטון, מושל המחוז ואחרים, וכן בכירים מהצבא ומהצי המצרי, ובני משפחתו הגרים במחוז.
ישראל הופתעה מתקיפת המשחתת וראתה בה הפרת הפסקת האש כלומר מעשה של מלחמה בתקופה של רגיעה.
כתגובה על טיבוע המשחתת יצא צה"ל ב-24 באוקטובר למבצע אבוקה, שבו החריב באמצעות הפגזה ארטילרית את בתי הזיקוק ומפעלי הדשנים בעיר סואץ.
כתוצאה מכך הושמדו 96 אלף טון נפט גולמי, 11 אלף טון בנזין, ו-300 אלף טון אספלט.
הנזק למשק המצרי נאמד בכ-60 מיליון לירות מצריות.
בנוסף נהרגו בהפגזה 11 מצרים ו-92 נפצעו.
לאחר המתקפה הישראלית לא שוקמו בתי הזיקוק בסואץ אלא הוקמו מחדש בעומק מצרים.
נעשה תחקיר לבירור נסיבות התקרית, והאם ניתן היה למנוע את התוצאות הקשות בדרכים מודיעיניות.
נמצא ששעות אחדות קודם לטיבוע "אילת" הגיע ליחידת ההאזנה של אמ"ן מידע לפיו מתכננים המצרים פעולה התקפית באזור פורט סעיד.
לא ידוע האם מידע זה, שהיה עשוי לשנות את המצב, הועבר מאמ"ן למודיעין חיל הים, אך אין ספק שהוא לא הגיע למפקדה של אח"י אילת.
סגן הרמטכ"ל, אלוף חיים בר-לב, שמונה לברר היכן אבד המידע החיוני, לא הצליח להכריע בין העדויות הסותרות, והסתפק בהמלצה להעמיד לדין משמעתי את קציני אמ"ן המעורבים באירוע, על שלא וידאו שהמידע שבידיהם הגיע ליעדו.
על סיבת היווצרות המצב אין תמימות דעים.
דרישת המטה הכללי בפתיחת מלחמת ששת הימים שלא לחשוף את המשחתות בקרבת ספינות טילים מצריות קיבלה חשיבות מועטת.
למעשה התחלפה בדרישה ל'הפגנת נוכחות'.
לאחר שבמהלך המלחמה כולל קרב רומני לא נעשה שימוש בטילי סטיקס, הגיעו מפקדי המשחתות ופיקוד חיל הים למסקנה לקביעה זאת לא היו שותפים אנשי הטרפדות שראו בטילים המצריים איום, והיא נסתרת על ידי בנימין תלם הכותב בזכרונותיו .
מפקד המשחתת יצחק שושן כותב שהתריע ודרש לא לקיים את הסיורים.
מצב כוננות המשחתת בקרבת הנמל המצרי מעיד על חוסר זהירות קיצוני.
על נסיבות טיבועה של אח"י אילת אמר אברהם בוצר, ראש מחלקת הים בעת טיבוע הספינה, בריאיון ליוסי מלמן:
את מפקד המשחתת סא"ל יצחק שושן לא סיפקו התחקירים.
ממידע שאסף התברר כאילו לאמ"ן היה מידע על ההכנות לירי, אך לא היה מידע שהמשחתת בסיור באזור על כן הידיעות לא הובנו ולא הועברה התרעה לחיל הים.
שושן איבד את תחושת השייכות לחיל הים והשתחרר מצבא הקבע.
חיל האוויר לא פרסם תחקיר.
רב-אלוף יצחק רבין כינס את קציני חיל הים בבסיס חיפה לשיחת עידוד וסיכום.
המסר העיקרי שלו היה תקווה שתוכנית בניית כח ספינות הסער שהייתה בשלבים התחלתיים תניב את התוצאות המקוות של יכולת התמודדות בזירה הימית.
בעת טיבוע אח"י אילת היה חיל הים הישראלי בתהליך שינוי תורת הלחימה הימית, שכבר היה בעיצומו במשך מספר שנים.
במקום הפעלת מעט יחידות לחימה גדולות ורב-תכליתיות בטכנולוגיה של מלחמת העולם השנייה, אשר נמצאה בנחיתות מודגשת מול אויב מתחדש בזירה הימית, החל בשנת 1965 חיל הים בתהליך הצטיידות בהרבה ספינות מהירות נושאות נשק קטלני בכמות ואיכות שתאפשר עדיפות קרבית ביזמה התקפית.
האיום של טילי ים–ים היה ידוע ולא היה לו מענה.
המשחתות כבר לא היו ראויות לשמש כיחידות לחימה.
עצם קיומן בסדר הכוחות היה מכשלה.
לא היה צורך להמתין להטבעת המשחתת כדי לתת חשיבות להקניית יכולת התגוננות מפני טילי ים-ים מונחי מכ"ם.
מבנה הכוח הימי החדש התבסס על ספינות סער ונבנה בתפישה המבצעית שליחידת הלחימה הבודדת תהיה עדיפות לפגוע ולא להיפגע מכלי שיט האויב ולהסתפק בכלי שיט הקטן ביותר האפשרי, כדי לרכוש הרבה יחידות לחימה.
התפיסה הוכיחה את נכונותה כאשר במלחמת יום הכיפורים נחל חיל הים הצלחה מלאה בכל קרבות הטילים בים התיכון.
במלחמת יום הכיפורים, במבצע מגבית 16 הוטבעה הספינה ששיגרה את הטיל אל אח"י אילת.
כחלק מלקחי טיבוע המשחתת הוקמה בחיל הים יחידה 663, לאיסוף מודיעין אותות.
שישה מאנשי הצוות, שגילו אומץ יוצא דופן במהלך החילוץ, צוינו לשבח על ידי הרמטכ"ל ומפקד חיל הים.
אריה שוורץ ואלכסנדר ניסטור נפטרו מפציעותיהם ומשפחותיהם קיבלו את הציון לשבח.
לאחר מלחמת יום הכיפורים הומרו הציונים לשבח בעיטור המופת, שהעניק הרמטכ"ל מרדכי גור.
סרן נסים משיח, קצין הגנ"ק, הומלץ גם הוא על ידי מפקד השייטת אל"ם נפתלי רוזן לציון לשבח.
משיח חילץ ימאים לכודים בחדר ההגה, אלתר מכשיר קשר וחזר על ההודעה עד שהצליח להעביר את ההודעה על הפגיעה ליחידת צה"ל בסיני, וכך הוכנסה מערכת ההצלה לפעולה.
במים שמר על ערנותו של חייל פגוע לידו וכאשר הגיעה סירת החילוץ כיוון אותה לניצול אחר ששמע את קולו.
משיח היה כנראה הניצול האחרון שנאסף מהמים.
בחודש יולי 2018 הוענקה למשיח תעודת הערכה ממפקד זרוע הים, אלוף אלי שרביט.
ברכה ליכטנברג אטינגר, סמלת תורנית בדרגת רב"ט מבסיס אל עריש, יזמה ופיקדה על הפינוי האווירי במבצע ההצלה הנועז במשך למעלה מ-13 שעות.
חיל האוויר הכיר פומבית במעשה הגבורה שלה לאחר 51 שנה, ובאוגוסט 2020 הוענקו לה צל"ש אלוף - אות הוקרה ממפקד חיל האוויר אלוף עמיקם נורקין וכן מדליית "מעל ומעבר".
מצבם של חלק מהימאים הישראלים שנפצעו ואושפזו בבתי חולים בישראל, הלך והדרדר על אף שפציעותיהם טופלו.
בהמשך הטיפול בפצועים נתברר כי חלק מהפציעות היו קריעות באיברים פנימיים שנבעו מהדף הפיצוץ של הטיל הרביעי או של תחמושת האניה בעת שאנשי הצוות צפו במים.
פציעות פנימיות כאלה לא היו מוכרות ולא אובחנו.
בעת פעולות החילוץ ובימים שלאחר מכן נאספו מזירת טביעת המשחתת 28 גופות.
אחת הגופות לא זוהתה בשל מצבה.
ב-1 בנובמבר 1967, עשרה ימים אחרי הטבעת המשחתת, העבירו המצרים לידי ישראל באמצעות הצלב האדום שש גופות נוספות, מתוכן זוהו בוודאות רק ארבע.
שלוש הגופות הלא מזוהות נקברו ב-5 בנובמבר 1967 בבית העלמין הצבאי בחיפה, בהלוויה המונית בהשתתפות כל שש עשרה משפחות ההרוגים שלא זוהו.
על הקבר הרחב הונחו כריות מצבה הנושאות את שמותיהם של שישה עשר החללים שלא זוהו.
מיד לאחר פיצוץ הגוף השקוע צפו על פני הים שתי גופות שלא ניתן היה לזהותן, ואף הן נטמנו בקבר האחים.
בסך הכל הובאו לקבורה ברחבי הארץ 34 גופות מאירוע טביעת המשחתת, מהן זוהו טרם הקבורה 31 גופות בלבד.
שישה עשר מההרוגים בטביעת אח"י אילת הוכרזו חללים אף שגופותיהם לא נמצאו או לא זוהו.
זהו המספר הגדול ביותר של חללי צה"ל באירוע יחיד שמקום קבורתם לא נודע.
במשך 37 שנה נחשב גם כחלל שמקום קבורתו לא נודע, אולם בעקבות עתירה לבג"ץ שהגישו בני משפחתו, הצהיר צה"ל ב-2004 כי הוא קבור בחיפה.
ובכך עלה מספר ההרוגים המזוהים ל-32 ונותרו 15 חללים שמקום קבורתם לא נודע.
ב-27 באוקטובר 1971, במלאת ארבע שנים לטיבוע "אילת", נחנכה באשדוד אנדרטה לזכר 47 חללי המשחתת.
לאחר זמן הפכה לאנדרטה לכל חללי חיל הים.
אנדרטה נוספת, מעשה ידי הפסל יגאל תומרקין, הוקמה על שובר הגלים הראשי בנמל חיפה.
לא הייתה גישה לאנדרטה והמקום לא התאים לעריכת אזכרות.
בשנת 2010 הועברה האנדרטה לשדרות ההגנה, בקרבת מוזיאון ההעפלה וחיל הים והמוזיאון הימי הלאומי.
במספר ערים ומושבות נקראו רחובות בשם אח"י אילת בהם אילת, אשדוד, נתניה, קריית חיים, קריית מוצקין, כפר סבא וכפר יונה.
שמות 47 אנשי הצוות שנהרגו בטיבוע תפקידיהם ומקום מצבתם דרגה ושם תפקידמקום קבורהסמל מכונאי קיטורנתניהסמל מכונאי קיטור, בוגר מבואות ים.
חיפה חלקת קבר האחיםסמל מכונאי קיטור, בשירות מילואים חיפה חלקת קבר האחיםסמל , מצופי ים טבריה.חיפהטר"ש בקר אש נצרת עיליתסמל אריה שוורץ, עיטור המופת.
טיפול ראשוני ופינוי.23:00אלעריש שייטת 13חוליה עם סירות גומימועברת לאזור הנטישה23:30באזור הפגיעהטרפדת ט-206מורידה סירת גומי ומתחילה לאסוף ניצולים מעבירה למסוקים.
22/10 02:00 באזור הפגיעהטרפדת ט-203הטרפדת בפיקוד רפי רז שהוזנקה מחיפה מגיעה לאזור הטביעהאוספת ניצולים וגופות.
א' 22/10 03:00 באזור הפגיעהמסוקים מדווחיםאין יותר ניצולים חיים במים.
טיבולי הול (סלובנית: Hala Tivoli) הוא שמו של מתחם המכיל שני אולמות ספורט רב תכליתיים הממוקם סמוך ל"פארק טיבולי" בעיר ליובליאנה, בירת סלובניה.
האולם הגדול בקומפלקס מכיל 7,000 מקומות, שופץ לאחרונה בשנת 2000 ומשמש את קבוצת ההוקי קרח אולימפיה ליובליאנה.
כשמשטח הקרח מוחלף במשטח פרקט תקני לכדורסל ההיכל מכיל 6,000 מקומות.
האולם הקטן במתחם משמש לרוב כאולם כדורסל, שופץ לאחרונה ב־1995 ומכיל 4,500 מקומות.
עד 2011 הוא שימש כביתה של קבוצת הכדורסל אולימפיה ליובליאנה שבאותה שנה עברה לשחק בסטוז'יצה ארנה.
האולם הוותיק אירח אירועי ספורט בינלאומיים רבים בענפי כדורסל, הוקי קרח וענפי ספורט נוספים (למשל משחקים באליפות אירופה בכדוריד ב־2004), ומלבדם גם אירח מופעי מוזיקה רבים.
שיא הצופים באירוע ספורט באולם היה כשאירח ב־1970 את אליפות העולם בכדורסל.
במשחק שהתקיים ב־23 במאי בין נבחרות הכדורסל של ארצות הברית ויוגוסלביה (וסלובניה הייתה אז חלק מיוגוסלביה) נכחו כ־14,000 איש בקהל.
יוגוסלביה הגיעה בגמר אותו טורניר למקום הראשון.
האולם הגדול בקומפלקס אירח את משחקי בית א' בשלב הבתים הראשון של אליפות אירופה בכדורסל 2013.
אורית הייתה ספינת דיג ישראלית שטובעה ב-13 במאי 1970 במהלך האירועים בזירה הימית במלחמת ההתשה בטילי "סטיקס", על ידי חיל הים המצרי.
שניים מאנשי צוותה נהרגו ושניים ניצלו והגיעו בשחיה לחוף.
"אורית" הייתה ספינת מכמורת עשויה עץ, אורכה 20 מטרים ומשקלה 75 טון.
הספינה, ועליה צוות של ארבעה אנשים, בראשות רב-חובל אדם ישר, עסקה בדיג באזור ימת ברדוויל.
ב-13 במאי 1970, סמוך לשעה 22:30 שעון ישראל (שעה 2330 שעון מצרים, עקב קיום שעון קיץ במצרים), בעת ש"אורית" הייתה במרחק של כ-20 ק"מ מהחוף, ירתה ספינת טילים מצרית מדגם אוסה על "אורית" ארבעה טילים מדגם "סטיקס".
שניים מהטילים פגעו בקרבתה והספינה התפרקה.
רב החובל, אדם ישר, נהרג במקום.
המכונאי סגל אקרמן נפצע ומת למחרת.
שני הימאים הנותרים, עודד קופלניק ובועז יצחקי, שחו במשך יותר מיממה עד שהגיעו לחוף.
באותו לילה אח"י סער בפיקודו של אברהם בכר ביצעה סיור ביטחון שוטף "מקסיקו" בצפון סיני מצפון לאל עריש, גילתה בסביבות 21:00, (שעה 22:00 שעון קיץ מצרים), מכ"ם של ספינת טילים מצרית ממערב לה ודיווחה זאת למפקדת חיל הים.
אח"י חיפה בפיקוד יעקב אלון, שביצעה הפלגת ניסוי אמל"ח עם רפא"ל באזור חיפה, האזינה לתקשורת הת"ג וגילתה אף היא את מכ"ם האוסה המצרית, וזאת במרחק מעל 160 מייל.
הספינות החליפו מידע ביניהן והמסקנה הייתה שהאויב נמצא מזרחית לפורט סעיד ובטווח כ 60 מייל מאח"י סער, הרבה מעבר לטווח המקסימלי של טיל הסטיקס שהוא 25 מייל.
בסמוך לשעה 22:30 גילתה "סער" אף את מכ"ם טיל "סטיקס" לזמן קצר בלבד.
הספינה ביצעה פעולות מאולתרות בהתגוננות נגד טיל ("נט"ל) וירי הטעיה של שתי רקטות מוץ ליצירת הד מכ"ם.
קודם לטיבוע "אורית" הניח חיל הים הישראלי שטילי ים-ים הסובייטיים תוכננו נגד אניות גדולות ולא יצליחו לפגוע במטרות קטנות, אך טיבוע "אורית" בירי טילי "סטיקס" הוכיח שהטיל אפקטיבי גם נגד ספינות קטנות.
עקב כך גובש מענה טקטי רחב של אמצעים להתגוננות ספינות חיל הים הישראלי מפני טילים ובהם לוחמה אלקטרונית, פיזור מוץ ותמרוני התחמקות שהוכחו כיעילים במלחמת יום הכיפורים.
חיפוש שני הנעדרים באזור טיבוע "אורית" - לאחר האירוע הובאו לאזור צוללים של יחידה 707 ושל שייטת 13 כדי לחלץ את הגופות של שני הנעדרים.
גופת נעדר אחד נמצאה בתוך הספינה הטבועה והשנייה נסחפה לחוף.
לצורכי המודיעין הימי חיפשו הצוללים את שרידי טילי הסטיקס שטיבעו את "אורית", אולם לא היה נתון מדויק על מקום הנפילה וחרף ביצוע סריקות ארוכות לא נמצא דבר.
ישראל הגיבה על התקיפה ב"מבצע קשת אווירי".
הטיאקה (שם מדעי: Caldcluvia paniculata), הוא מין של עץ ירוק עד ממשפחת הקונוניים המצוי באמריקה הדרומית, ואחד מתוך 11 המינים בסוג קאלדקלוויה (Caldcluvia).
הטיאקה הוא אחד מהעצים הייחודיים לאזור האקולוגי של יערות הגשם הממוזגים בדרום אמריקה, והוא מצוי בעיקר בצ'ילה (ממחוז ביוביו עד למחוז אייסן) ובמידה פחותה בארגנטינה; העץ הובא גם לאירלנד.
הטיאקה מצוי בעיקר במקומות לחים ומוצלים בגבהים של עד 1,100 מטר מעל פני הים.
האטימולוגיה של הטיאקה היא כדלהלן: השם המדעי של הסוג - Caldcluvia, הוא לזכרו של הבוטנאי הסקוטי אלכסנדר קאלקלוג'ה שאסף צמחים בדרום אמריקה עבור הגנים המלכותיים הבוטנאים באנגליה בין 1819 ל-1825; השם המדעי של המין - paniculata, מתייחס לתפרחת של הצמח.
הכינוי "טיאקה" הוא משפתם של המפוצ'ה - הילידים האינדיאנים בדרום אמריקה.
הטיאקה מתנשא עד לגובה של 30 מטר, והקוטר המרבי שלו הוא 60 ס"מ.
העלים הירוקים מסודרים בצורה הפוכה, והשפה של העלה משוננת ומלבנית בצורת אזמל.
העלה מגיע לאורף של 7–15 ס"מ, ורוחבו הממוצע 2–4 ס"מ.
הפטוטורות של העלה מחורצות ושעירות, ואורכן הוא 1–7 ס"מ.
הפרחים של הטיאקה בצבע לבן-צהבהב, והם צומחים בתפרחות צפופות.
בכל פרח יש 8–10 אבקנים.
הפרי של הטיאקה הוא הלקט המכיל בתוכו זרעים כהים חומים באורך של מילימטר אחד.
הטיאקה פורח בין דצמבר לפברואר, והפירות מבשילים בין פברואר למרץ.
העץ לא נמצא בסכנה בטבע, אך דגימות גדולות שלו נדירות יחסית.
הוא מוגן בשמורות טבע ופארקים לאומיים רבים בצ'ילה וארגנטינה.
החליטה של עלי הטיאקה שימושית נגד דלקת מעיים והצטננות, ומשמשת גם לטיפול בסוכרת.
בקליפה של העץ משתמשים לצביעה, והעץ מגודל לעיתים כצמח נוי.
בתקופה הקולוניאלית השתמשו בטיאקה לצביעת חומרים מעץ, והאינדיאנים השתמשו בעלים על מנת לרפד סירות קטנות מעץ וכלים אחרים.
הפרחים של הטיאקה משמשים כמקור צוף עבור הדבורים.
טיאצ'יב (באוקראינית: Тячів; בהונגרית: Técső; ברוסית: Тячево; ברומנית: Teceu Mare; בסלובקית: Tačovo; ביידיש: טעֶטש; בגרמנית: Großteutschenau) היא עיר היושבת על גדות נהר טיסה במחוז זקרפטיה שבמערב אוקראינה.