tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא מתנגד לרדוקציוניזם של הנפש מכיוון שלטענתו ישנם מצבים מנטליים ברי מימוש וקיימת היררכיה של דרגות הסבר.
על כן, הכללות וחוקים של תאוריות מסדר גבוה, כמו פסיכולוגיה או בלשנות, לא יכולות לתפוס את מקומם של הסברים מסדר נמוך המבוססים על התנהגות נוירונים וסינפסות.
פודור מבקר גם את בסיס התאוריה הדרווניסטית והנאו-דרווניסטית של ברירה טבעית.
פודור נולד בשנת 1935 למשפחה יהודית.
ב-1956 סיים תואר ראשון בהצטיינות יתרה באוניברסיטת קולומביה, שם למד עם פילוסוף המדע סידני מורגנבסר.
ב-1960 סיים דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת פרינסטון בהנחיית הפילוסוף הילרי פטנאם.
בשנים 1959–1986 היה חבר סגל ב-MIT ובין השנים 1986–1988 היה פרופסור מן המניין באוניברסיטת העיר ניו יורק (CUNY).
החל מ-1988 הוא פרופסור לפילוסופיה ומדעים הקוגניטיביים באוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי.
פודור הוא חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
הוא זכה בפרסים רבים, היה עמית פולברייט באוניברסיטת אוקספורד וקיבל את מלגת גוגנהיים.
הוא ידוע כחובב אופרה וכותב ביקורות ב-London Review of Books.
פודור חי בניו יורק יחד עם אשתו, הבלשנית ג'נט דין פודור , ולהם שני ילדים.
מצבים מנטליים מוסברים על ידי שתי תאוריות מרכזיות.
האחת, רואה אותם כיחס דו-ערכי.
על פי קרנפ יחסים הם בין אינדיבידואלים ובין משפטים של שפה טבעית, ואילו על פי פרגה יחסים הם בין אינדיבידואלים ובין היגדים המבוטאים על ידי משפטים.
התאוריה השנייה, דוחה כלל את המאפיין היחסי של מצבים מנטליים.
בספר "גישות היגדיות" (1978 ,Propositional attitudes) מציע פודור כי מצבים מנטליים הם יחסים בין אינדיבידואלים ובין ייצוגים מנטליים.
לטענתו ייצוגים מנטליים, ובמיוחד משפטים בשפת המחשבה (LOT), הם הכרחיים להסבר יחסים במצבים מנטליים.
במקום זאת הציע יחס תלת-ערכי שהוא בין אינדיבידואלים, ייצוגים ותכנים היגדיים.
ייצוגים מנטליים אינם רק האובייקטים של האמנות ושל רציות, אלא גם התחום שבו פועלים תהליכים מנטליים.
ניתן לראותם כקשר אידיאלי בין משמעות סינטקטית של תוכן מנטלי ומשמעות חישובית של ארכיטקטורה פונקציונלית.
משמעויות אלו, על פי פודור, הן ההסברים הטובים ביותר לתהליכים מנטליים.
ישנן שתי תאוריות מרכזיות לארכיטקטורת הנפש:
"אופקית" - תהליכים נפשיים הם אינטראקציות בין כשרים שאינם במקום מסוים בנפש.
כך למשל, שיפוט נותר שיפוט בין אם הוא שיפוט על חוויה תפיסתית או שיפוט על הבנה של שפיטה.
"אנכית" - לכשרים מנטליים יש מקום מסוים בנפש אשר נקבע באופן גנטי ומזוהה עם מבנים נוירוביולוגיים.
תאוריה זו ממשיכה למעשה את הפרנולוגיה של המאה ה-19, אשר לטענת מייסדה, פרנץ יוזף גאל, כשרים מנטליים ניתנים לזיהוי על פי אזורים שונים במוח.
ניתן למשל לזהות רמת אינטליגנציה על ידי גודל בליטה מסוימת בגולגולת.
תיאור פשטני זה של מודולריות הופרך מאז.
בעקבות הבלשן נועם חומסקי, פיתח פודור תאוריה התומכת בפסיכולוגיה מולדת אשר בה פונקציות ומושגים קוגניטיביים הם פנימיים.
הוא ביקר את הביהביוריזם והאסוציאציזם וניסח השערה על מודולריות הנפש.
בשנות השמונים אימץ פודור את רעיון המודלריות ללא מיקום פיזי מסוים בנפש.
בספר "מודולריות של הנפש" (1984, Modularity of Mind) הציג שתי תכונות של מודולריות: כימוס מידע (Informational Encapsulation) ותחום ייחודיות (Domain Specificity).
תכונות אלו מאפשרות לשלב ארכיטקטורה פונקציונלית עם תכנים מנטליים.
מכאן מתקבלת יכולת להעריך מידע באופן בלתי תלוי בהאמנות אינדיבידואלים ומתאפשרת תפיסת תכנים מנטליים באופן אטומיסטי וסיבתי.
הרעיון המרכזי הוא שתכונות תכנים של מצבים מנטליים, יכולות להיות תלויות גם ביחסים סיבתיים עם העולם החיצוני, ולא רק ביחסים פנימיים של המערכת שלהם.
רעיון זה קיבל חיזוק בעבודתו של סטיבן פינקר ומדענים אחרים.
אולם פודור סבור שהוא הרחיק לכת.
לדעתו הנפש איננה מודולרית באופן מסיבי ולא ניתן להסבירה על ידי מודל חישובי.
בספר "תאוריה של תוכן ומאמרים אחרים" (1990, A Theory of Content and Other Essays) שילב פודור בין שאלות על מציאות ובין ייצוגים מנטליים.
לשם כך הראה כיצד ריאליזם ייצוגי מצדיק ביטוי של תוכני מצבים מנטליים במבנים סימבולים.
פודור מבקר את הריאליזם הסטנדרטי של דנט בשתי טענות נפרדות:
המבנה הפנימי של מצבים מנטליים - לטענתו מצבים אלו אינם קשורים זה לזה.
תאוריה סמנטית של תכנים מנטליים - לטענתו יש איזומורפיזם בין חוקים סיבתיים של תכנים לבין רשת היסקית של האמנות.
רוב הפילוסופים המודרניים של הנפש סבורים שהטענה הראשונה שקרית והשנייה אמיתית.
פודור סבור שהטענה הראשונה אמיתית והשנייה שקרית.
על פי האינסטרומנטליזם של דנט ניתן להיות ריאליסט ביחס למצבים אינטנציונלים מבלי להיות מחויב למציאות של ייצוגים מנטליים.
פודור טוען כי רמת ניתוח זו לא מאפשרת להסביר מדוע האסטרטגיה האינטנציונלית עובדת: "ישנה...התנגדות סטנדרטית לאינטנציונליזם...קשה להסביר מדוע הפסיכולוגיה של האמנות/רציות עובדת אם הפסיכולוגיה של האמנות/רציות היא למעשה שקרית...כמו שפטנאם, בויד ואחרים הדגישו, הצלחה ניבויית של תאוריה לאמת של אותה תאוריה כוללת הנחה מוסקת.
כן,...כאשר אנו עוסקים בתאוריה היחידה בנושא אשר מעוטרת בהצלחה ניבויית, לא ברור..מדוע הנחה כזו לא הייתה צריכה לגרום להעדפת מושג ריאליסטי....של פרשנויות האמנות/רציות".
לטענת פודור, אם שפה היא ביטוי של מחשבות ושפה היא שיטתית, אזי מחשבות צריכות להיות גם שיטתיות.
הוא משתמש בעבודתו של נועם חומסקי כדי לבנות מודל של התאוריה וגם כדי להפריך ארכיטקטורות חלופיות כמו קַשְׁרָנוּת (Connectionism).
חומסקי הסביר שיטתיות בשפות טבעיות באמצעות שני מושגים: יצרנות (פרודוקטיביות) וקומפוזיציונליות.
יצרנות מתייחסת ליכולת הבלתי מוגבלת של מערכת ייצוגית ליצור ייצוגים חדשים מקבוצה כלשהי של סמלים.
לדוגמה, הסמלים "יוסי", "אוהב" ו"שמעון" מאפשרים לייצר משפטים כמו "יוסי אוהב את שמעון" ו"שמעון אוהב את יוסי".
על פי פודור, ייצוגים ניתנים לפירוק לחלקים מרכיבים ואלו נבנים לתווים חדשים.
על פי השיטתיות בעל קוגניציה יכול להבין משפטים מסוימים באותה מידה שבה הוא מבין משפט אחר.
למשל, מי שמבין את "יוסי אוהב את שמעון" יבין גם את "שמעון אוהב את יוסי".
מי שיבין את "P ו-Q" יבין גם את "P".
רק לעיתים נדירות השיטתיות מאותגרת, כתכונה, בשפות טבעיות ולוגיקות, אולם המחשבה היא שיטתית באותה דרך בה שפה.
העובדה ששיטתיות ויצרנות תלויות במבנה היוצר של השפה משמעה כי לשפה יש סמנטיקה של צירופים.
אם גם למחשבה יש גם סמנטיקה של צירופים, אזי חייבת להיות LOT.
הטיעון השני של פודור להעדפת ריאליזם ייצוגי נוגע ביחס בין תאוריה ייצוגית של הנפש ומודלים של הארכיטקטורה שלה.
אם משפטים דורשים תהליך ייחודי של פירוט אזי הם דורשים מכניזם חישובי מסוג מסוים.
המובן התחבירי של ייצוגים מנטליים מחובר לרעיון שתהליך מנטלי הוא חישוב שפועל רק על צורת הסמלים שהם מפרטים.
זוהי תאוריה חישובית של הנפש.
כתוצאה מכך ההגנה על מודל ארכיטקטורה מתבססת על בינה מלאכותית קלאסית והגנה על מציאות הייצוגים המנטליים.
להשקפת פודור, תחביר ממלא תפקיד בתיווך בין חוק סיבתי של סמלים והתכנים שלהם.
היחסים הסמנטים בין סמלים יכולים להיות מועתקים על ידי היחסים התחביריים שלהם.
היחסים ההיסקיים שמחברים את התכנים של שני סמלים יכולים להיות מועתקים על ידי החוקים של התחביר הפורמלי שמסדיר את הגזירה של סמל אחד משני.
החל משנות השמונים דבק פודור במובן סיבתי של תוכן מנטלי ומשמעות, זאת בניגוד לעמדה בה החזיק בתחילת דרכו של חוקי סמנטיקה היקשיים (Inferential Role Semantics).
פודור דוחה את עמדתו הישנה בשל מחויבותה לצורה קיצונית של הוליזם אשר שוללת אפשרות לנטורליזציה של המנטלי.
נטורליזציה חייבת לכלול הסבר לתוכן במונחים סיבתיים ואטומיסטים.
פודור מזהה בעיה בהוליזם לצורותיו השונות.
על פי עמדה זו, הגורם הקובע בהערכה סמנטית הוא "קשר אפיסטמי" (Epistemic Bond).
P הוא קשר אפיסטמי של Q אם המובן של P נחשב על ידי מישהו כרלוונטי לקביעת המובן של Q.
זהות תוכן מצב מנטלי נקבעת, על פי העמדה ההוליסטית, רק על ידי השגת כל הקשרים האפיסטמים שלו.
דבר זה הופך את הריאליזם של מצבים מנטליים לבלתי אפשרי.
פודור דוחה את הרעיון שהערכה סמנטית דואגת רק לקשרים הפנימיים בין יחידות של מערכות סימבוליות.
בשל כך הוא מעדיף עמדה אקסטרנליסטית השומרת על תכנים מנטליים ומשמעות.
הנטורליזציה של המנטלי מהווה בעיה כאשר ניתנת אפשרות למונחים לא אינטנציונלים ולא סמנטים.
אם בעיה זו תיפטר בתאוריה ייצוגית (Representational Theory) של הנפש, יהיה צורך בתאוריה סיבתית שתפרש סמלים ראשוניים לא-לוגים ב-LOT.
פודור מציע כי מה שקובע שהסמל של "מים" מבטא את התכונה H20 הוא המופעים של סמל זה ביחסים סיבתיים מסוימים עם מים.
לגרסה אינטואיטיבית זו הוא קורא "תאוריה סיבתית גולמית" (Crude Casual Theory).
לפי תאוריה זו, מופעים של סמלים מבטאים את התכונות שהן הסיבות להופעתן.
למשל, המונח "סוס" אומר שסוס הוא סוס.
במטרה לעשות זאת, הכרחי ומספיק שתכונות מסוימות של מופע הסמל "סוס" יהיו כמו יחס בין תכונות שקובעות שמשהו הוא מופע של סוס.
תאוריה זו מובילה לייצוגים שגויים.
ראשית, לא כל הסוסים גורמים למופעים של סוס.
שנית, לא רק סוסים גורמים למופעים של סוס.
ייתכן למשל כי ראות גרועה תבלבל מישהו בין כבשה לבין סוס ואז סוס ייגרם למעשה על ידי כבשה.
במקרה כזה סמל זה לא יבטא רק את התכונה של סוס אלא גם את ההבחנה בין סוס לכבשה.
תאוריה סיבתית גולמית אינה מסוגלת להבחין בין מקרים אלו.
פודור מכנה זאת "בעיית ההבחנה".
פודור מציע "תאוריה סיבתית גולמית במקצת" (A Slightly Less Crude Causal Theory).
על פי תאוריה זו, הכרחי לשבור את הסימטריה בבסיס התאוריה הסיבתית הגולמית.
לשם כך, יש צורך בקריטריון שיבחין בין מופעים של A הנגרם על ידי A (נכון) לבין אלו הנגרמים על ידי B (שקר).
פודור טוען כי בעוד שמקרים שקריים תלויים אונטולוגית במקרים הנכונים, ההפך איננו נכון.
ישנה א-סימטריה בתלות בין מקרים נכונים (A = A) ומקרים לא-נכונים (A = A או B).
על פי פודור "מנקודת מבט סמנטית, טעויות חייבות להיות טעויות, אם בקיום "סוס" אין כבשים אזי לא ניתן לדרוש שבמובן "סוס" כבשים יקראו סוסים.
מצד שני, אם "סוס" איננו סוס ויש טעות ביחס לסוסים, לעולם לא יהיה אפשרי עבור כבשה להקרא "סוס".
אם נסתכל על שני דברים אלו יחד, נוכל לראות שהאפשרות לטעות באמירה "זהו סוס" מניחה את הקיום של בסיס סמנטי לומר זאת נכון, אבל לא להפך.
אם נשים זאת במונחים של תאוריה סיבתית גולמית, העובדה שכבשים גורמות למישהו לומר "סוס" תלויה בעובדה שסוסים גורמים למישהו לומר "סוס", אבל העובדה שסוסים גורמים למישהו לומר "סוס" לא תלויה בעובדה שכבשים גורמים למישהו לומר "סוס"."
במהלך שנות השישים מספר פילוסופים, כמו דונלד דווידסון, הילרי פטנאם ופודור ניסו לפתח ולשמר את היעילות של סיבתיות מנטלית יחד עם "פסיכולוגיה בגרוש".
המהלך אותו הם ניסו לבצע היה להיצמד להשקפה המטריאליסטית על העולם מבלי להפר את כלליות הפיזיקה.
הצעתם הייתה לדחות תאוריות דומיננטיות באותה תקופה על הנפש: ביהביוריזם ותאוריית זהות סוג (Type Identity Theory).
הבהביוריזם הלוגי נכשל במשימתו להסביר את הסיבתיות בין מצבים מנטליים.
סיבתיות זו נראתה הכרחית להסבר פסיכולוגי, במיוחד אם התנהגות איננה תוצאה של אירוע או סיבה מנטלית יחידה, אלא של שרשרת אירועים או סיבות.
מצד שני, תאוריית זהות טיפוסים נכשלת בהסבר שמערכות פיזיקליות שונות יכולות להיות באותו מצב זהות נפשי.
מלבד היותה של התאוריה אתנוצנטרית, היא נכשלת במתן ראיות ממדעי המוח שלפיהן כל מוח אנושי שונה מאחרים.
לפיכך, חוסר האפשרות להתייחס למצבים נפשיים משותפים במערכות פיזיקליות שונות היא לא רק בין מינים שונים אלא גם בין אורגניזמים מאותו מין.
בתרשים משמאל, M מציין מנטלי ו-P מציין פיזיקלי.
התרשים מראה שיותר מ-P אחד יכול לממש M אחד, אבל לא להפך.
יחסים סיבתיים בין מצבים מיוצגים על ידי החצים.
פודור סבור כי ניתן לפתור זאת על ידי פונקציונליזם.
הרעיון הוא שמה שחשוב הוא הפונקציה של מצב מנטלי מבלי להתחשב בתשתית הפיזיקלית המיושמת.
היסוד להשקפה זו טמון בעיקרון מימושים מרובים (Multiple realizability) לנפשי.
למשל, אני ומחשב יכולים לממש את אותו מצב פונקציונלי אף על פי שאנו בנויים מחומרים שונים.
על בסיס זאת פונקציונליזם יכול להיות צורה של מטריאליזם.
פודור כתב במשותף עם הפיזיקאי מסימו פיאטלי-פלמריני את הספר "במה דרווין טעה" (2010 ,What Darwin Got Wrong).
הספר מתאר את הנאו-דרווניזם כלא ביקורתי וטוען שתאוריית האבולוציה של דרווין מעריכה יתר על המידה את התרומה של הסביבה בעיצוב הפנוטיפ של מינים ובמקביל איננה מעריכה את ההשפעה של משתנים פנימיים.
הביולוג האבולוציוני ג'רי קווין תיאר ספר זה כביקורת מוטעית לגמרי של רעיון הברירה הטבעית אשר סובלת מחוסר ידע בביולוגיה.
פילוסופים רבים ביקרו את רעיונותיו של פודור במגוון תחומים.
על לשון המחשבה נטען שהיא נופלת לרגרסיה אינסופית או שהיא מיותרת.
סימון בלקבורן הציע במאמר מ-1984 שמאחר שפודור הסביר את הלמידה של שפות טבעיות כתהליך אשר מתהווה ומאושרר בלשון המחשבה, הוא משאיר פתח לשאלה מדוע לשון המחשבה עצמה איננה שפה לומדת הדורשת תשתית ייצוגים יסודיים בה יתהוו ויאושררו השערות.
אם שפה טבעית נלמדת דורשת תשתית ייצוגים אזי מדוע שלא יהיה הדבר נכון גם לגבי לשון המחשבה עצמה וממנה לתשתית הייצוגים של תשתית הייצוגים וכך הלאה עד אינסוף?
מצד שני, אם תשתית ייצוגים לא נדרשת ללשון מחשבה, מדוע היא נדרשת ללמידה של שפה טבעית?
במקרה זה, לשון המחשבה תהיה מיותרת.
פודור טען בתגובה שלשון מחשבה היא ייחודית מכיוון שהיא מולדת ואיננה צריכה להילמד דרך שפה קודמת.
דניאל דנט הציע ב-1981 ביקורת נוספת על פיה ייצוג מפורש איננו הכרחי להסבר של גישות היגדיות.
ביקורת זו מסתמכת על ראיות התנהגותיות ביחסנו למחשבים או התנהגות לא מודעת.
למשל, בזמן משחק שחמט עם תוכנת מחשב, אנו לעיתים מייחסים תכונות למחשב כאשר אנו אומרים "הוא חושב שהמלכה צריכה לנוע לשמאל".
אמירות אלו עוזרות לנו להסביר ולחזות את התנהגות המחשב במצבים שונים.
עדיין, אף אחד לא יציע שמחשב חושב בפועל על משהו כמו "אני מאמין שאוכל להכות את המתמודד".
דנט סבור שאותו דבר נכון לרבות מהתנהגויות היומיומיות האוטומטיות שלנו.
למשל, ההיגד "אני רוצה לשאוף אוויר נקי" בסביבה מזוהמת.
בלשנים ופילוסופים של השפה ביקרו את טענת הנטיביזם ה"קיצוני".
קנט באך מצביע על אי הבהירות בסמנטיקה הלקסיקלית ובפוליסמיה אצל פודור.
פודור טוען שאין מבנה לקסיקלי לפעלים "לשמור", "לקבל", "לעשות" ו"לשים".
הוא מציע ש"להחזיק" מבטא פשוט את המושג להחזיק (פודור מדגיש מושגים כדי להבחין אותם מתכונות, שמות וכדומה).
על פי התאוריה של פודור, ישנו מיפוי ישיר, אחד לאחד, בין אינדיבידואל, מילים ומושגים.
כך למשל, "תשמור את הקבלה" ו"תשמור על ידיך נקיות", משתפים את אותו מושג של לשמור.
מושג זה נועל את התכונה החיצונית הייחודית של לשמור.
אולם, אם כך, על פי קנט, להחזיק צריך להיות בעל תכונה שונה מאשר "להחזיק את הקבלה" ו"תחזיק את ידיך נקיות".
פודור טוען בתגובה ש"אנשים לפעמים רגילים לומר שקיים חייב להיות חסר-בהירות בגלל ההבדלים בין "כיסאות קיימים" ו"מספרים קיימים".
תגובה רווחת היא כי ההבדל בין קיום של כיסאות וקיום של מספרים, ברפלקסיה, הוא כמו ההבדל בין מספרים וכיסאות.
מאחר שצריך את ההבדל השני כדי להסביר את ההבדל הראשון, לא צריך להיות "קיים" כדי שתהיה פוליסמיה."
ביקורת נוספת היא שישנו מספר גדול מדי של מושגים ראשוניים ובלתי ניתנים להגדרה.
למשל, המושגים תוצאה, אי, טרפז ושבוע הם כולם ראשוניים, מולדים ובלתי ניתנים לניתוח מאחר שהם "מושגים לקסיקלים" (בעלי מילה יחידה בשפה שלנו).
קנט באך טוען בתגובה שישנם הלחמים שיוצרים מושגים ראשוניים.
ג'רי נלסון היה בובנאי אמריקאי שהפעיל דמויות רבות בסדרות "החבובות" ו"רחוב סומסום".
נלסון נולד בטלסה, אוקלהומה הוא גדל בוושינגטון די.
והחל ללמוד בובנאות עבור ביל ביירד.
הופעתו הראשונה הייתה בתוכנית המופע של ג'ימי דין ב-1965. כאשר פרנק אוז לקח חופשה מבובנאות, הוא החל לבבן את רולף הכלב.
החל מהעונה השנייה של "רחוב סומסום", הצטרף נלסון מחדש לחבורה של ג'ים הנסון, בתוכנית זו הוא הפעיל דמויות כמו: שרלוק המלוק (פרודיה על "שרלוק הולמס"), מאמפורד הקוסם המופלא (מלכוש), הארי המפלצת (שרגא) והדמות הכי מזוהה אצלו בסדרה, ערפד המספרים - מר סופר.
כמו כן הוא היה הבובנאי הראשון שהפעיל את סנאפלופוגס למשך 7 עונות.
בסדרת הטלוויזיה "החבובות" הפעיל נלסון את פלויד פפר (אחד הגיטריסטים של "הלהקה החשמלית"), ד"ר ג'וליוס סטרנג'פורק מהמערכון "מסע בין חזירים" (פרודיה על "מסע בין כוכבים") קמילה התרנגולת (החברה של גונזו הגדול), לו זילנד זורק דגי הבומרנג, ורובין הצפרדע (אחיינו של קרמיט הצפרדע).
כמו כן הוא הפעיל דמויות משנה, כמו: כתב הספורט לואיס קזגר, פופס הזקן, וג'יי פי גרוס (דודו של סקוטר).
בתוכנית "פראגל רוק", הפעיל נלסון את גובו פראגל, את פא גורג ואת מרג'ורי מלכת האשפה.
בנוסף להפעלת הבובות, דיבב נלסון דמויות בסדרות המצוירות ו"ההרפתקאות של בילי ומנדי".
בשנת 2004 החליט נלסון לפרוש מהפעלת הבובות עקב בעיות בריאות, אולם הוא המשיך להפעיל את מר סופר ב"רחוב סומסום".
ב-24 באוגוסט 2012, לא הצליח נלסון להתגבר על המחלה שלו ונפטר.
ג'רום "ג'רי" סיגל , היה קומיקסאי יהודי-אמריקאי הידוע כיוצרו של גיבור-העל סופרמן, יחד עם המאייר ג'ו שוסטר.
שמו הונצח בהיכל תהילת הקומיקס ע"ש ויל אייזנר בשנת 1992 ובהיכל התהילה ע"ש ג'ק קירבי כשנה לאחר מכן.
סיגל הוא הצעיר מבין שישה אחים, והוא בנם של מהגרים יהודים מליטא.
אביו מיטשל סיגל (שם נעורים מיקל סגלוביץ') היה צייר שלטים שפתח סדקית ועודד את נטיותיו האמנותיות של בנו.
כשסיגל הצעיר היה בבית ספר תיכון, מיטשל סיגל מת מהתקף לב לאחר שחנותו נשדדה.
סיגל היה חובב סרטי קולנוע, רצועות קומיקס, וכן מגזיני ספרות זולה מדע בדיוניים במיוחד.
הוא החל לפעול במה שידוע כיום כפנדום, והתכתב עם מעריצי מדע בדיוני נוספים, ביניהם הסופר לעתיד ג'ק ויליאמסון.
בשנת 1929 פרסם סיגל את מגזין המדע בדיוני הראשון שלו, "סיפורים קוסמיים", אותו הדפיס במכונת כתיבה ופרסם במודעות הדרושים של המגזין "סיפורי פלא בדיוניים".
סיגל למד בתיכון גלנוויל שבקליבלנד, אוהיו ועבד במערכת עיתון הסטודנטים "הלפיד".
הוא היה תלמיד ביישן ולא פופולרי, אך זכה במעט תהילה כאשר פרסם פרודיה על טרזן, Goober the Mighty.
בגיל 16 הוא חבר לג'ו שוסטר, שותפו לעתיד ביצירתו של גיבור-העל סופרמן.
הצוות פרץ לראשונה באוקטובר 1935 בסדרת החוברות More Fun Comics ביצירתן של הרפתקאות המוסקטר הנרי דובאל, וכן רצועת קומיקס על לוחם בפשע על-טבעי בשם דוקטור אוקולט (Doctor Occult).
ג'רי לין צימרמן נולדה במינכן, גרמניה המערבית, בתו של גרהרד פלוראיין "ג'רי" צימרמן, רס"ר בצבא ארצות הברית ואשתו שרון, עובדת סוציאלית.
יש לה אח אחד מבוגר, מארק.
ראיין גדלה בבסיסים צבאיים שונים, בקנזס, מרילנד, הוואי, ג'ורג'יה וטקסס.
כאשר הייתה בת 11, אביה פרש מהצבא והמשפחה התיישבה בפדוקה, קנטקי.
היא סיימה את לימודיה בית ספר תיכון Lone Oak בשנת 1986 (כבוגרת מצטיינת), ולאחר מכן למדה באוניברסיטת נורת'ווסטרן, שם הייתה חברה באחוות הסטודנטים "פי אלפא".
בשנת 1989 נבחרה ראיין למלכת היופי של אילינוי.
בשנת 1990 היא הייתה סגנית השלישית בתחרות מיס אמריקה, לאחר זכייה בתחרות בגדי-הים הראשונית.
באותה השנה סיימה את לימודיה באוניברסיטה; היא בוגרת אוניברסיטת נורת'ווסטרן עם תואר ראשון בתיאטרון.
לאחרי לימודיה בקולג', היא החלה בקריירת משחק במשרה מלאה בלוס אנג'לס.
הופעת הבכורה שלה הייתה בסדרה "מי הבוס?", ולאחר מכן היא הופיעה כשחקנית אורחת בתפקידים שונים במגוון סדרות טלוויזיה, כגון "מלרוז פלייס", "Matlock" ו-"The Sentinel", כמו גם בסרטי טלוויזיה כמו "Co-Ed Call Girl".
הפריצה הגדולה שלה הגיעה כאשר זכתה בתפקיד ראשי קבוע, כחוקרת החוצנים יוליה סטיוארט, בסדרת הטלוויזיה "Dark Skies".
הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת, אבל התפקיד משך את תשומת הלב של קהילת המדע בדיוני.
בשנת 1997, ראיין לוהקה לתפקיד ראשי קבוע בסדרת המדע בדיוני "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", כשבע מתשע, אישה צעירה אשר הוטמעה אל תוך הבורג בהיותה ילדה קטנה, אך לבסוף שוחררה מתוך מהתודעה הקולקטיבית שלהם.
כשהיא הצטרפה לצוות השחקנים בעונה 4, בלבוש אייקוני של חליפת-חתול כסופה הצמודה לגזרת גופה, הרייטינג של הסדרה עלה ב-60%.
היא הופיעה ב"דרקולה" של ווס קרייבן בשנת 2000. לאחר ש-"וויאג'ר" הסתיימה בשנת 2001, ראיין הצטרפה לצוות השחקנים של "בוסטון פאבליק", בדמותה של ורוניקה קוק, המכונה "רוני", עורכת-דין מתוסכלת שעוזבת את לשכת עורכי-הדין כדי להיות מורה בבית ספר תיכון.
מפיק הסדרה, דייוויד אי קלי, כתב את התפקיד במיוחד בשבילה.
ראיין הופיעה בסרט קומדיה רומנטית בשם "Down with Love" וכן בסרט עצמאי בשם "Men Cry Bullets".
תפקידה הראשי הראשון בסרט קולנוע היה בסרט קומדיה עצמאי בשם "The Last Man", כאישה האחרונה על כדור הארץ.
בשנת 2005, ראיין השתתפה בפיילוט בשם "Commuters", גרסת עיר גדולה פרברית של "עקרות בית נואשות".
CBS בטלה את השידור של הסדרה לאחר סיום עונתה השנייה, ב-20 במאי 2008.
היא הופיעה ככוכבת אורחת בדמותה של עורכת הדין פטריש לה רו ב-7 באפריל 2009, בפרק של "חוק וסדר: מדור מיוחד", תפקידה הראשון לאחר הולדת בתה ג'יזל.
לאחר מכן, ראיין הופיעה בשבעה פרקים של עונה 2 של הסדרה "Leverage" בהפקת רשת TNT, בדמותה של טארה קול, כדי למלא את מקומה של ג'ינה בלמן (סופי) אשר יצאה לחופשת לידה.
היא גילמה את דמותה של סוניה בלייד, בסרט קצר אותו ביים קווין טאנבכרואן בשם "Mortal Kombat: Rebirth".
אף על פי שבמקור היה מדובר בסרט, בסופו של דבר "Mortal Kombat: Rebirth" שווק כסדרת רשת, כאשר הפרק הראשון מתוכנן להיות משודר ביוני 2010. סדרת הרשת "Mortal Kombat: Legacy" הושקה רשמית במרץ 2011.
ראיין היא שחקנית קבועה בסדרת הדרמה הרפואית "בגוף ההוכחה", אשר הועלה לראשונה ב-29 במרץ 2011.
כמו כן, ראיין המשיכה להופיע בתפקידי אורח בסדרות ז'אנר בטלוויזיה, ולאחרונה הופיעה בסדרה של ערוץ SyFy "Warehouse 13", כמייג'ור חיל הנחתים האמריקני אמנדה אטימור, אשתו לשעבר של פיט אטימור, הדמות הגברית הראשית של הסדרה, בפרק "Queen for a Day" אשר שודר ב-1 באוגוסט 2011.
בינואר 2014 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת המדע הבדיוני "הליקס" בערוץ SyFy.
בינואר 2015 עלתה העונה השנייה של הסדרה.
בשנת 1990 פגשה את בנקאי ההשקעות ג'ק ראיין, לימים מועמד פוליטי רפובליקני.
השניים נישאו ב-15 ביוני 1991, ונולד להם בן, אלכס, ב-1994. במהלך נישואיהם הם התגוררו לסירוגין בלוס אנג'לס ובשיקגו, למען הקריירה שלהם, אולם בסופו של דבר התגרשו ב-1999. אף על פי שראיין ציינה בראיון כי הפרידות התכופות היו קשות לנישואין, הסיבות לגירושין נשארו חסויות לבקשתם ההדדית של שני בני הזוג.
ראיין, בשלב מסוים, יצאה עם מפיק "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" בראנון בראגה.
בין פברואר לנובמבר 2000, עקב אחריהם מרלון אסטאסיו פאגטאקאן, שהורשע על הטרדה ואיומים במאי 2001. על פי "Crime Stories", תוכנית ששודרה בערוץ הפשע בבריטניה בשנת 2009, היו ברשותו של המטריד מכתבים בהם טען כי הוא עומד לתקוף מינית את ראיין ולענות את בראגה.
כאשר מסע הפרסום של ג'ק ראיין במסגרת הקמפיין הפוליטי לבחירתו למושב בסנאט של ארצות הברית נפתח באילינוי בשנת 2003, העיתון שיקגו טריביון, יחד עם ערוץ הטלוויזיה WLS-TV ביקשו כי רשומותיו הציבוריות ישוחררו לציבור.
הן ג'רי והן ג'ק הסכימו לשחרר את מסמכי גירושיהם, אך לא את אלו הנוגעים למשמורת בנם, באומרם כי שחרורם עלולה לפגוע בילד.
ב-18 ביוני 2004, שופט בית המשפט העליון בלוס אנג'לס רוברט שניידר הסכים לשחרר את מסמכי המשמורת.
ההחלטה עוררה מחלוקת משום שהיא התקבלה נגד בקשתם הישירה של שני ההורים, וכי החלטה זו הפכה החלטה מוקדמת יותר שלא לחשוף את המסמכים לטובת הילד.
עם חשיפת המסמכים, נתגלה כי 6 שנים קודם לכן, ג'רי האשימה את ג'ק כי ביקש ממנה לבצע מעשים מיניים עמו בציבור ובמועדוני סקס בניו יורק, ניו אורלינס, ובפריז.
ג'רי ראיין תיארה אחד מהם כ-"מועדון ביזארי עם כלובים, שוטים ומכשירים אחרים תלויים מהתקרה".
ג'ק ראיין הכחיש את הטענות הללו.
אף על פי שג'רי ראיין יצאה בהצהרה קצרה בלבד, וסירבה להגיב על העניין במהלך הקמפיין, גילוי המסמך הובילו לכך שג'ק ראיין הסיר את מועמדותו; יריבו העיקרי, ברק אובמה, ניצח בבחירות לסנאט באילינוי ב-2004.
תחביב של ראיין הוא בישול גורמה.
בעודה מככבת ב"בוסטון פאבליק", היא חילטרה בסופי-שבוע במטבח של The House - מסעדה בלוס אנג'לס.
בשנת 2003, ראיין פגשה את השף הצרפתי כריסטוף אמה באירוע הצדקה של השף.
השניים בסופו של דבר החלו לנהל מערכת יחסים, ואמה עבר לגור עם ראיין ובנה אלכס בביתם שבעמק סן פרננדו.
בפברואר 2005, ראיין, "פרנקופילית לכל חיים", פתחה - בשותפות עם אמה - את מסעדת Ortolan.
במסעדה, הממוקמת בלוס אנג'לס מוגש אוכל צרפתי עם "פרשנות מודרנית".
השניים הופיעו ב-"Iron Chef America", בתוכנית בה אמה, ביחד עם סו-שף, קורא תיגר על "שף הברזל" מסהארו מורימוטו ושניים מהסו-שפים שלו.
המסעדה נראתה בפרק 26 של עונה 2 של "בוסטון ליגל", כאשר דני קריין (ויליאם שאטנר) ואלן שור (ג'יימס ספיידר) דנים בהגעתה של קורטני ריס (ג'רי ראיין) ב-"מסעדה האהובה עליה".
למרות ההצלחה שלה, המסעדה נסגרה בדצמבר 2010.
ראיין ואמה נישאו בעמק הלואר, צרפת, ב-16 ביוני 2007. ב-7 בספטמבר 2007, ראיין הודיע שהיא ואמה מצפים לילדה הראשונה שלהם יחד.
ב-2 במרץ 2008, ראיין ילדה את בתה ג'יזל אמה בלוס אנג'לס, קליפורניה.
+ שנה סרט תפקיד הערות 1999 Men Cry Bullets לידיי 2000 The Last Man שרה הילד אורחת של לארי קינג דרקולה 2000 ולרי שארפ 2003 לגמור עם האהבה גוונדולין2019Devil's RevengeסוזןTBAUnpluggedסי.ג'יי סקיידיבוב
+ שנה סדרה תפקיד הערות 1991 מי הבוס?
זוכת פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה (2024)2020מקגייוורגוונדוליין "גוון" הייז3 פרקים
"מסע בין כוכבים: וויאג'ר" - Elite Force Expansion Pack - שבע מתשע, 9 במאי 2001.
ג'רי מליץ (1933 – אוגוסט 2023) היה מעצב אופנה עילית ומעצב מוצר ישראלי.
בשנת 1949 עלתה משפחתו ארצה והתיישבה בירושלים.
מוריו נמנו על אסכולת ה"באוהאוס", ביניהם: ארדון, שטיינהרט, בן צבי ואשהיים.
כמו כן, השתתף בסדנה בהדרכת הצייר מארק שאגאל.
שנות לימודיו ב"בצלאל" הקנו לו דיסציפלינות שליוו אותו לאורך דרכו המקצועית.
עם סיום לימודיו התגייס לצה"ל ושירת כגרפיקאי וכבונה תערוכות ב"יחידה לעזרי אימון".
עבודתו ושפתו הייחודית סימנו את דור הביניים, שהושפע ממקורות אירופאים: זרמי אומנות, מחול, ארכיטקטורה ומוזיקה ששולבו בנופים ובצבעים של ארץ ישראל.
עם סיום שירותו הצבאי ב-1957, היה המעצב והבעלים של חברה לגרפיקה תלת־ממדית.
בין לקוחותיו נמנו חברת החשמל, חברות התעופה והבנקים המובילים בארץ ובעולם.
בנוסף עסק בהקמת תערוכות, עיצוב חלונות ראווה ובעיצוב טקסטיל.
ניסיונותיו בעיצוב אופנה זכו להצלחה רבה, והובילו אותו לעסוק בענף זה במשך שנים רבות.
הקולקציות הראשונות – "החברה לאמנויות" בבעלותה של בת שבע דה רוטשילד
ב-1964 בהמלצתה וביוזמתה של הרקדנית והכוריאוגרפית מרתה גרהם, שהתרשמה מניסיונות האופנה הראשונים של מליץ, ובמימונה של בת שבע דה רוטשילד, החל לעצב אופנה ב"חברה לאמנויות" בבעלותה של דה רוטשילד, בה שימש כמעצב הבית.
הדגמים הראשונים שעיצב בחברה לאמנויות, היוו בסיס לשתי תצוגות האופנה הראשונות שלו.
הראשונה שבהן, פתחה את מחלקת האופנה של "בת שבע" (1964) – רוב הבגדים בקולקציה זו היו מעוטרים בהדפסים בולטים וחזקים.
בשנייה, ניסיון ראשון כמעצב אופנה בגזרות מיוחדות וברעיונות אופנתיים קטנים.
את עקרונות העיצוב, שבאו לידי ביטוי בתצוגות, שאב מלימודיו ב"בצלאל": ניקיון בקו, פשטות ותכליתיות וחוש מידה ביצירתיות.
משום היותו גרפיקאי, שלטו בעבודתו הדפסים מקוריים ושילובי צבעים.
מליץ פיתח כבוד לאופי הבד, וסבר שאופנה צריכה לנצל את תכונות הבד, במקום להתבסס על מיומנות טכנית, כפי שנהוג בחייטות, הגורמת לבד לעבוד נגד טבעו.
תצוגות האופנה הראשונות כמעצב עצמאי
הסנונית הראשונה כמעצב עצמאי הייתה "התצוגה הכחולה", שהוצגה בשנת 1965 ב"החמאם".
הקולקציה התאפיינה במשחקים בגוונים של כחול בלבד, ללא הדפסים.
הבחירה ב"החמאם" נבעה מאהבתו של ג'רי לבמה.
אהבתו זו הובילה להציג את הקולקציות בעיצובו בלוקיישנים בלתי שגרתיים: גג "מגדל שלום", "החמאם", "מועדון הים התיכון" בקיסריה ונוספים.
כך גם נהג בצילומי הקולקציות במהלך השנים.
ב-1966 הוזמן לעצב אוסף בגדים מבדים שצוירו על ידי חברי קבוצת "עשר פלוס", שהתקיימה בביתן האמנים באלחריזי.
שמלה בעיצובו הופיעה בפוסטר של "שבוע האופנה" ובגד ים בעיצובו זכה בפרס ראשון בתחרות שהכריז מכון היצוא.
בנוסף, הוזמן מליץ באופן קבוע, להשתתף בתצוגות האופנה של "הבונדס" בארצות הברית.
תצוגות אלה זכו להצלחה רבה והובילו לקריירה עשירה וענפה.
מרכז הפעילות של מליץ היה הסטודיו הפרטי שלו, שפעל בין השנים 1964–2012 ובמסגרתו, השתתף בתצוגות ל"בונדס", תכנן תלבושות למחול, לתיאטרון ולקולנוע, שיתף פעולה עם אמנים בשטחים שונים, ועיצב לחברות אופנה כמו "רקמה", "אלד" ו"טררה".
כל זאת תוך שמירה על אופיו וסגנונו האישי.
עבודתו זכתה לחשיפה רבה בעיתונות ובטלוויזיה הישראלית והבינלאומית.
בנוסף טיפח מליץ את הסטודיו שמשך אליו לקוחות מרקעים שונים, מהארץ ומחו"ל.
ביניהן: גילה אלמגור, רבקה מיכאלי, נעמי שמר, לילי שרון, נינה קציר, מיכל מודעי, מרתה גרהם, אן בנקרופט, אן ג'קסון, סימון וייל, הברונית דה רוטשילד, ליא קניג, מרים זוהר, פנינה זלצמן והמתחרה-הידידה, תופרת העילית לולה בר.
וגם לקוחות רבות וטובות שאינן "סלבס".
מתוך ריאיון לנחום ברנע ב"כותרת ראשית":
"כשאני רואה אישה לבושה, אני קולט מיד מה היא רוצה לשדר.
הבגדים מבטאים את הרצון שלה ללבוש דמות מסוימת.
בגלל זה אני אוהב את הקשר עם הלקוחות".
יועץ מכון הייצוא לתעשיית הטקסטיל והאופנה
במקביל לעבודתו בסטודיו הפרטי, שימש ג'רי כיועץ מכון היצוא לתעשיית הטקסטיל והאופנה (1974–1976).
במסגרת התפקיד ביקר במפעלים השונים וסייע בשיפור הקולקציות.
בנוסף, עיצב קולקציות רבות למפעלים: "אלד סריגים", "רקמה", "אופנת ברוך", "משכית" ואחרים, בהם שימש כמעצב הבית.
עיצוב תלבושות לקולנוע, לתיאטרון ולמחול
במהלך השנים עסק ג'רי גם בעיצוב תלבושות לסרטי קולנוע: "מבצע קהיר" (1965 בימוי: מנחם גולן ורפאל נוסבאום); "לאן נעלם דניאל וקס" (עיצוב תלבושות לשחקנים הראשיים.
1972. בימוי: אברהם הפנר), להצגות תיאטרון: "תשוקה" (1983 בימוי: ננסי דוגיד) – תיאטרון הבימה", "המיזנתרופ" (1985 בימוי: סלביו פורקרטה) – תיאטרון באר שבע, להצגות המונים: "70 שנה לדגניה (1980), לבלט: הריקוד "כאבן המתגלגלת" (1981 כוריאוגרפיה: נעמי אלסקובסקי) – להקת "בת שבע" ותלבושות ל"מקהלת רינת".
שיתוף הפעולה עם חברת "הברלון"
ב-1968 קיבלה חברת "הברלון" זיכיון לייצר בארץ את בד ה"בן-לון" – בד העשוי ניילון שעיבוד מיוחד שלו מעניק איכויות של משי סרוג.
לכבוד פתיחת המפעל בישראל, הזמינה חברת "הברלון" ממליץ אוסף שלם מבד זה.
מנהלי חברת האם שנכחו בפתיחה, הציעו לו להשתתף בתוכנית אירופית לקידום מכירות "הבן-לון".
מליץ הצטרף לתוכנית יחד עם שלושה מעצבים נוספים: לואי פרו, קן סקוט וטצקלניס.
פרויקט זה הוביל את מליץ לייצר בגדים לייצוא.
בית הכלבו הניו יורקי, "בי אולטמן", הזמין דגמים שלו, שנחשפו בעיתונות הבינלאומית והוצגו בחלונות הראווה ב"פיפט אווניו" ובמיטב החנויות בבירות אירופה.
מליץ הוזמן על ידי המגזין "ווג" לביקור בניו יורק, במהלכו, הייתה הזדמנות לקהל ולתקשורת להיחשף לעבודותיו.
בשנת 1990, חש ג'רי רצון עז לחזור ולעסוק בחומרים שאינם קשורים בטקסטיל.
הצעה שקיבל ממנכ"ל "דובק", גב' הירש, לעצב עבורה מתנות מנכ"ל ללקוחות חשובים וידידי החברה, הניבה יצירת אובייקטים פיסוליים יצוקים בפליז.
ההצלחה במשימה זו, הובילה את מליץ לשוב ולטפל בחומרים הידועים לו מעבודותיו בעבר: עץ, ברזל, יציקות ממתכות שונות, תוך שימוש בהדפסים.
הצורה בעבודותיו, נעה בין קו גאומטרי ישר, נקי, ארכיטקטוני, כנגד קו מתעגל במגע יד חושני.
גישה קוטבית הנעה בין רצינות להומור, המובילה לתוצאה שלמה ונקייה, נאיבית וסגפנית.
כוחה בראשוניות המבט של היוצר.
בנוסף, עיצב מתנות מטעם החברות "מפעל הפיס", "אל על" ועוד.
עסק בעיצוב תלת־ממדי של אובייקטים אומנותיים עד למותו.
לכבוד עבודותיו החדשות, ערכה רות דיין, מבעלי הגלריה "טאמארו", את התערוכה "שעשועים בנימה פולקלוריסטית" (1991).
בתערוכה הציג ג'רי פריטים, בהם רהיטים ותכשיטים.
הרהיטים עוצבו משטחים המזמינים קישוט.
בעיצוב "שולחנות העכביש", לדוגמה, הנקראים כך בעקבות אופן בנייתם, הדפיס מליץ על העץ כאילו היה בד.
התכשיטים שעוצבו מכסף או כסף בציפוי זהב 24 קרט, עוטרו במוטיבים הלקוחים מגורמים שמימיים: מלאכים ועננים.
הרישום עליהם נעשה בדומה לכתב קדום בתבליט מצרי, על שעווה העוברת ישירות ליציקה.
המוצרים האחרים והטקסטילים לבית, עוצבו במחשבה דומה.
בשנת 1995 השתתף ג'רי בתערוכה הקבוצתית "עלילות מקומיות" שהתקיימה במוזיאון מגדל דוד.
בשנה זו, נטל חלק בתצוגת האופנה "לובשים שלום" בחסות משרד התיירות, שנערכה בתיאטרון קיסריה.
בתצוגה, שהופקה כמחווה לשלום המיוחל, השתתפו מיטב המעצבים מעולם האופנה הבינלאומי, לצד מעצבים ישראליים בודדים.
בשל ריבוי המשתתפים, הציג כל מעצב בגד אחד בלבד.
בשנת 1997, לקראת כנס שציין חמישים שנה לגילוי המגילות הגנוזות, עיצב מליץ פרויקט מיוחד שכלל חפצים מחומרים שונים שנועדו למכירה בחנויות מוזיאון ישראל.
באותה שנה, ביצע פרויקט דומה לחנות מוזיאון ישראל בהשראת תערוכת קרמיקה קפריסאית עתיקה.
ב-1997 נערכה תערוכה רטרוספקטיבית, "ג'רי מליץ – מעצב" במשכן האמנים בהרצליה.
התערוכה, שאצרה צופיה דקל, סיפקה טעימות מכל שטחי עיסוקו, כסיכום זמני של פועלו.
ג'רי צ'ארלס פררה הוא שחקן ומסעדן אמריקאי, המוכר בעיקר מגילום דמותו של טרטל בסדרה הקומית של HBO "הפמליה", והוא שב לגלם את דמותו גם בסרט ההמשך שלה.
פררה נולד בברוקלין, ניו יורק וגדל בשכונת בנסונהרסט שברובע, להורים ממוצא איטלקי.
אביו, גנארו פררה נולד וגדל בנאפולי, איטליה ועבר לברוקלין שהיה נער, ואימו, מריאנה לאוטאטו, נולדה וגדלה בברוקלין להורים איטלקיים מאיסקיה, איטליה.
אביו של ג'רי נפטר כשהיה בן 5 והוא גדל עם אמו ואביו החורג, מישל לאוטאטו.
יש לו אח אחד גדול בשם אנתוני, שעובד כמתווך בסטטן איילנד.
הוא סיים את בית הספר "תיכון ניו אוטרכט".
פרארה החל ללמוד תיאטרון בקולג', שם קיבל השראה ממורה להמשיך בקריירת משחק.
סוכן שפגש בתוכנית כישרונות עודד אותו לעבור ללוס אנג'לס, שם הוא קיבל במהרה את תפקידו הראשון בסדרה "מלך השכונה".
ועד מהרה קיבל תפקידים נוספים בטלוויזיה.
לאחר מכן לוהק ג'רי לסרט העצמאי "לחצות את הברונקס", שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בשנת 2004.
בשנת 2004 קיבל את הפריצה הגדולה שלו כאשר לוהק לאחד התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה-קומית "הפמליה" של רשת HBO, ששודרה במשך שמונה עונות, בין ה-18 ביולי 2004 לבין 11 בספטמבר 2011. בנוסף, הוא השתתף בפרסומת בדמותו מהסדרה "הפמליה", טרטל, עבור חברת הלווין DirecTV מקליפורניה.
בשנת 2007 שיחק בסרט "הגיבור מגן עדן" שביים חברו קווין קונולי, בתפקיד של ג'ורג היווני.
בשנת 2012 שיחק בסרט המדע בדיוני "באטלשיפ" בבימויו של פיטר ברג, בהשתתפות ריהאנה וליאם ניסן.
בשנת 2013 שיחק בסרט "אמפייר סטייט" לצד דוויין ג'ונסון, שיחק בסרט "סוף סוף וגאס" לצד רוברט דה נירו ומורגן פרימן, ושיחק בסרט המלחמה "השורד האחרון" שביים וכתב פיטר ברג על בסיס ספרם של מרקוס לוטרל ופטריק רובינסון.
בשנת 2015 הצטרף ג'רי לעונה השנייה של סדרת הדרמה פשע של רשת Starz "כוח" בתפקיד של ג'וזף "ג'ו" פרוקטור, עורך דין פלילי.
החל מהעונה השלישית נמנה פררה כחלק מצוות השחקנים הראשי עד לעונה השישית והאחרונה שהסתיימה בפברואר 2020.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד קטן בסרטו של קלינט איסטווד "סאלי: נס על ההדסון" על טיסה 1549 של יו אס איירווייז ועל הטייס צ'סלי סאלנברגר.
בשנת 2017 גילם את דמותו של קירק זנדר בעונה השנייה של הסדרה על הכוונת" ברשת הטלוויזיה USA.
בשנת 2010 ערך שינוי בולט בגופו לאחר שנים שבהן היה שרוי בעודף משקל, והשיל ממשקלו כמעט 30 קילוגרמים.
בשנה זו, הקים פררה מעדנייה במערב הוליווד, קליפורניה.
בשנת 2017 נישא לבת זוגו בשנים האחרונות, השחקנית בריאן רקאנו.
במאי 2019 נולד בנם הראשון של הזוג, ג'ייקוב מייקל.
בדצמבר 2020 פרסמו הזוג כי הם מצפים לילד שני.
+שנהסרטתפקידהערות2004לחצות את הברונקסויוו2007Where God Left His Shoesויניחוקי ברוקליןבובי קאנזונריהגיבור מגן עדןג'ורג' היווני2008לכודים ברשתשחקן פוקרללא קרדיט2011שבעה ימים באוטופיהג'ו באקנר2012לחשוב כמו גברג'רמי קרןבאטלשיפסמפסון סטרודל2013אמפייר סטייטג'ימיסוף סוף וגאסדיןהשורד האחרוןסמל האסלארט2014לחשוב כמו גבר 2ג'רמי קרןטיסה 7500 (אנ')ריק2015Club Lifeג'וני דיהפמליהסאל "טרטל" אסנטה2016סאלי: נס על ההדסוןמייקל דילייני2017Axisעצמודיבוב2021Dating in New Yorkקול
+שנהסדרהתפקידהערות2000מלך השכונהג'ואיפרק: "Strike Too"אלה החייםסטודנט #2פרק: "The Tutor"City Guysשליחפרק: "El-Brain"2001Maybe It's Meפרק: "The Magic CD Episode"2002-2001ככה זה בחייםדרו2 פרקים2002Leap of Faithילדפרק: "Pilot"2004NYPD Blueדני פאטי פגליסיפרק: Chatty Chatty Bang Bang"2011-2004הפמליהסאל "טרטל" אסנטהתפקיד ראשי (8 עונות); 96 פרקים2011וייטנאם: הסרטים האבודיםריימונד טורס6 פרקים2020-2015כוחג'ו פרוקטורתפקיד חוזר; (עונה 2)
תפקיד ראשי (עונות 6-3); 48 פרקים2017על הכוונתקירק זנדר4 פרקים2020-2019מיליון דברים קטניםטוד2 פרקים2020עצמופרק: "The Match"TBASecond Chancesג'פריסדרת טלוויזיה עתידית של USA
סר ג'רמיה "ג'רי" מטפארה הוא איש צבא ניו זילנדי שכיהן בין השנים 2011–2016 בתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד ה-20 והנציג ה-9 של המלכה בניואה.
מטפארה הוא השני מבין בני העם המאורי שכיהן כמושל הכללי (הקודם היה סר פול ריבס).
לפני כן הוא היה ראש המטות המשולבים של כוחות ההגנה של ניו זילנד משנת 2006 ועד 2011 וראש המשרד לניתוח נתוני מודיעין (Government Communications Security Bureau) מפברואר ועד יולי 2011. בחירתו של מטפארה לתפקיד המושל הכללי הוכרזה ב-8 במרץ 2011 והוא הושבע לתפקידו ב-31 באוגוסט 2011.
ג'רי מטפארה נולד בעיר והנגנאוי למשפחת אנדרוס.
הוא חונך על ידי דודו מצד אמו, מטפארה, על פי מסורת האימוץ המאורית הקרויה whāngai (מילולית: "להאכיל").
הן אביו הביולוגי והן אביו המאמץ היו שניהם כמרים בכנסייה המאורית רטאנה.
הוא גדל בפרבר קסטלקליף שבווהנגנאוי ולמד בבית הספר היסודי המקומי, בחטיבת הביניים רתרפורד ובבית הספר התיכון של והנגנאוי.
הוא אב לשלושה ילדים מאשתו הראשונה ראווין שנפטרה ב-1990 ולשני ילדים מאשתו השנייה, ג'אנין.
מטפארה התגייס כטוראי לכוחות הסדירים של צבא ניו זילנד ביוני 1972. בדצמבר 1976 הוא סיים את הכשרתו בבית הספר לקצינים בפורטסי שבאוסטרליה.
הוא שירת בשני הגדודים של רגימנט חיל הרגלים המלכותי של ניו זילנד וביחידת הכוחות המיוחדים האוויריים של צבא ניו זילנד.
ב-1979 הוא שימש כמפקד מחלקה בסינגפור.
מטפארה שימש בשני תפקידים מבצעיים במשימות שמירת שלום.
מדצמבר 1999 ועד יולי 2001 הוא היה מפקד הכוחות הניו זילנדים שסופחו לכוחות האו"ם במזרח טימור.
בפברואר 2002 קודם מטפארה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה להיות מפקד צבא ניו זילנד.
ב-1 במאי 2006 הוא קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה להיות ראש המטות המשולבים של כוחות ההגנה של ניו זילנד.
בכך הוא היה ללובש המדים הבכיר ביותר בניו זילנד.
מטפארה שימש בתפקיד זה עד ל-24 בינואר 2011.
ב-26 באוגוסט 2010 הודיע ראש ממשלת ניו זילנד, ג'ון קי על מינויו של מטפארה כראש המשרד לניתוח נתוני מודיעין (Government Communications Security Bureau).
כהונתו בתפקיד זה הייתה אמורה להמשך חמש שנים, אך הוא סיים אותה ביולי 2011 עקב מינויו לתפקיד המושל הכללי.
ב-8 במרץ 2011 הודיע ראש הממשלה ג'ון קי על המלצתו על מטפארה לתפקיד המושל הכללי הבא של ניו זילנד.
בהמשך אותו יום אישרה המלכה את המינוי.
ב-31 באוגוסט 2011 הושבע מטפארה כמושל הכללי של ניו זילנד לתקופת כהונה של חמש שנים.
ב-20 במאי 2011 מונה מטפארה להיות עמית נספח במסדר ההצטיינות של ניו זילנד.
עם כניסתו לתפקיד המושל הכללי הוא היה לנגיד והאביר הראשי של מסדר שירות המלכה, ותוארו המלא היה מאותו יום "הוד מעלתו, לוטננט גנרל, הנכבד (Right Honourable) סר ג'רמיה מטפארה".
ב-14 בנובמבר 2012 אירח מטפארה במסיבת יום הולדתו ה-64 את צ'ארלס, נסיך ויילס, בעת שזה עשה בביקור בניו זילנד.
ה-14 בנובמבר הוא גם יום הולדתו של הנסיך צ'ארלס והאירוע צוין בנוכחותם של 64 אזרחי ניו זילנד שחגגו את יום הולדתם בתאריך זה.
באפריל 2013 ביקר מטפארה באפגניסטן לרגל סיום הצבתם של חיילים כוחות ההגנה של ניו זילנד שם.
ביוני 2014 נכח מטפארה בטקסים לציון 70 שנה לפלישה לנורמנדי, יחד עם המלכה ועם מנהיגי מדינות אחרים ויחד עם וטרנים ניו זילנדים.
מטפארה הרחיב את המסורת שהחל קודמו, סר אננד סטינאנד, ב-2012, כאשר הוא שידר את ברכתו לשנה החדשה בפעם הראשונה בשידור טלוויזיני.
באוגוסט 2016 סיים מטפארה את תפקידו ותחתיו הושבעה דיים פטסי רדי, שהיא האישה השלישית בתולדות ניו זילנד בתפקיד זה.
ב-16 בדצמבר 2016 הוכרז כי מטפארה יכהן החל מראשית שנת 2017 בתפקיד הנציב העליון (שגריר) של ניו זילנד לממלכה המאוחדת ויחליף בתפקיד את סר לוקווד סמית' שכיהן בתפקיד מאז 2013.
ג'רי קולנג'לו הוא איש עסקים וטייקון ספורט אמריקאי.
בין השנים 1968–1994 החזיק בתפקיד הג'נרל מנג'ר של קבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA, ובין השנים 1987–2004 היה הבעלים של הקבוצה.
כמו כן היה בעבר הבעלים של פיניקס מרקורי מליגת ה-WNBA ושל אריזונה דיאמונדבקס מליגת ה-MLB.
בנו, בראיין קולנג'לו, כיהן כג'נרל מנג'ר של פיניקס בין השנים 1994–2006, בתקופה בה היה ג'רי נשיא הקבוצה.
כמו כן עבד ג'רי עם בנו בפילדלפיה 76', בה שימש בראיין כג'נרל מנג'ר בין השנים 2016–2018 בעת שג'רי היה "יועץ לענייני כדורסל".
בשנת 2002 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המדינה של אריזונה.
בשנת 2004 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל כתורם, והחל משנת 2009 הוא משמש גם כיושב ראש היכל התהילה.
מאז שנת 2005 מנהל קולנג'לו את ארגון USA Basketball, במסגרתו פועלת בין היתר נבחרת ארצות הברית בכדורסל.
בין השנים 1960–1962 למד קולנג'לו חינוך גופני באוניברסיטת אילינוי, ובמקביל שיחק עבור קבוצות הכדורסל והבייסבול של האוניברסיטה.
בשנת 1966 החל את קריירת הניהול שלו כשהתמנה לתפקידי הסקאוט, מנהל השיווק ועוזר הג'נרל מנג'ר בקבוצת שיקגו בולס מליגת ה-NBA.
בשנת 1968 עזב את הבולס ומונה לג'נרל מנג'ר הראשון של קבוצת ה-NBA החדשה פיניקס סאנס.
בהיותו בן 29 בלבד, היה המנהל הצעיר ביותר בארבע ליגות הספורט הבכירות של ארצות הברית (NBA, MLB, NHL ו-NFL).
בעונת אימן את פיניקס ב-44 משחקים ובעונת אימן אותה ב-75 משחקים, ובסך הכול רשמו הסאנס מאזן של 59 ניצחונות ו-60 הפסדים תחת הדרכתו.
בשנת 1987 הרכיב קולנג'לו קבוצת משקיעים אשר רכשה את מועדון הסאנס בכ-44.5 מיליון דולר.
בשנת 1994 פרש מתפקידו כג'נרל מנג'ר הקבוצה, ומינה במקומו את בנו בראיין קולנג'לו.
לאחר המהלך המשיך ג'רי קולנג'לו לכהן כנשיא הקבוצה, עד שנת 1999. בשנת 1997 הקימה קבוצת המשקיעים של קולנג'לו גם מועדון WNBA בפיניקס – פיניקס מרקורי, ובשנת 2004 מכר קולנג'לו את מועדוני הסאנס והמרקורי לחברת השקעות בראשותו של יליד אריזונה, רוברט סארבר, בסך של כ-400 מיליון דולר.
לאורך כהונתו כג'נרל מנג'ר של פיניקס זכה קולנג'לו ארבע פעמים בפרס מנהל השנה ב-NBA (, , ו-), יותר פעמים מכל זוכה אחר.
ב-4 באפריל 2004 נבחר קולנג'לו להיכל התהילה של הכדורסל, וב-4 בנובמבר 2007 הוצג כחבר ב"טבעת התהילה של פיניקס סאנס", כהוקרה על תרומתו למועדון.
כחודש לאחר פתיחת עונת , ב-7 בדצמבר 2015, מונה קולנג'לו לתפקיד יושב ראש קבוצת פילדלפיה 76'.
לקראת סיום אותה עונה, ב-7 באפריל 2016, התפטר ג'נרל מנג'ר ונשיא הקבוצה סם הינקי, ובמקומו מונה בנו של קולנג'לו, בראיין.
כחלק מהמהלך עזב ג'רי קולנג'לו את תפקידו כיושב ראש הקבוצה, ולקח על עצמו תפקיד קטן יותר במועדון כיועץ לענייני כדורסל.
ב-7 ביוני 2018 התפטר בראיין מתפקידיו במועדון לאחר שנחשד בתקיפת שחקנים ומנהלי קבוצות דרך חשבונות סודיים בטוויטר.
בדצמבר 2018 עזב קולנג'לו את הקבוצה.
בשנת 1995 כינס קולנג'לו קבוצת המשקיעים אשר הקימה בשנת 1998 את קבוצת אריזונה דיאמונדבקס מליגת ה-MLB.
בשנתיים הראשונות של הקבוצה צירפו הדיאמונדבקס את המגישים רנדי ג'ונסון וקורט שילינג, אשר הובילו את הקבוצה לזכייה באליפות ה-MLB בשנת 2001. הייתה זו הזכייה הראשונה של קבוצה מאזור פיניקס באליפות אחת הליגות הבכירות של ארצות הברית.
בשנת 2004 מכר קולנג'לו את גרעין השליטה שלו במועדון.
בשנת 1996 היה קולנג'לו אחראי על העברת מועדון ה-NHL "ויניפג ג'טס" לעיר פיניקס, כ"פיניקס קויוטיס" (אשר שינו את שמם בהמשך ל"אריזונה קויוטיס").
מרטינז הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, שירת כמפקד חיל האוויר החמישי של ארצות הברית ומפקד פיקוד כוחות ארצות הברית ביפן.
מרטינז סיים ב-1986 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
עבר קורס טיס בבסיס ואנס באוקלהומה והוכשר כטייס מטוסי תובלה.
שירת כטייס ומדריך טיסה על מטוסי בואינג KC-135 והשתתף במלחמת המפרץ.
לאחר מכן שירת כמוביל מבנה ומדריך טיסה על מטוסי לוקהיד C-141 סטארליפטר.
בתום לימודים במכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית שירת כקצין תכנון במטה חיל האוויר.
בשנים 1999–2001 שירת כמפקד טייסת התובלה הרביעית, בשנים 2001–2003 שירת כראש מחלקת מערכות ניידות אווירית וראש מרכז מבצעי תובלה משותפים בפיקוד התובלה של ארצות הברית.
ביוני 2004 מונה לסגן מפקד להק המבצעים 436 בחיל האוויר ה-18 ושנה אחר כן מונה לסגן מפקד כנף התדלוק האווירי 22. במרץ 2006 מונה למפקד כנף התובלה 62 המפעילה מטוסי בואינג C-17. בינואר 2008 מונה לעוזר מפקד פיקוד התובלה של חיל האוויר ובספטמבר אותה שנה מונה למפקח הכללי של הפיקוד.
בפברואר 2010 מונה לסגן מפקד המפקדה המאוחדת להעברת השליטה הביטחונית באפגניסטן לכוחות הממשלה המקומית.
בשנים 2011–2013 שירת כראש ענף לשילוב כוחות וסגן קצין אג"ם במפקדת חיל האוויר.
ביוני 2013 מונה לסגן ראש מטה מפקדת כוחות בעלות הברית בהולנד וקודם במהלך כהונתו לדרגת מייג'ור גנרל.
במאי 2015 מונה לקצין אג"ם פיקוד התובלה של חיל האוויר.
באוקטובר 2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר החמישי של ארצות הברית ולמפקד הכוחות האמריקאים ביפן.
שירת בתפקיד עד פברואר 2019.
במהלך שירותו צבר מרטינז למעלה מ-4,000 שעות טיסה, על מטוסי לוקהיד C-141 סטארליפטר, C-5 גלקסי, בואינג C-17 גלובמאסטר III ובואינג KC-135.
מרטינז בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת ובסטר בסנט לואיס, בוגר המכללה לפיקוד ומטה של הצבא, בוגר המכללה למלחמה של חיל האוויר, ובוגר המכללה למטה של הכוחות המשולבים.
ג'רמיה ישראל סנט ג'וסטה (בהולנדית: Jeremiah Israël St.
Juste; נולד ב-19 באוקטובר 1996 בחרונינגן שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ספורטינג ליסבון.
בהיותו ילד שיחק סנט ג'וסטה במחלקת הנוער של SV מארום.
בקיץ של שנת 2007 הצטרף סנט ג'וסטה למחלקת הנוער של הירנפיין.
ב-24 בינואר 2015 ערך סנט ג'וסטה את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-90 בניצחון 1–4 על ויטסה ארנהם במסגרת המחזור ה-19. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך סט.
יוסטה 13 הופעות ליגה ועזר לקבוצה לסיים במקום השביעי.
החל מעונת הפך סנט ג'וסטה לשחקן הרכב בלתי מעורער בקבוצה.
ב-16 בינואר 2016 הבקיע סנט ג'וסטה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-79 בהפסד 2–5 לזוולה במסגרת המחזור ה-18 בליגה.
סנט ג'וסטה שיחק ב-28 משחקי ליגה בעונה זו, בה סיימה הירנפיין במקום ה-12, כשב-27 מתוכם הוא פותח בהרכב.
בעונת , בה סיימה הירנפיין במקום השביעי בליגה, פתח סנט ג'וסטה בהרכב קבוצתו ב-28 משחקי ליגה.
בסיום העונה חתם על חוזה לארבע עונות בקבוצת פיינורד.
בקיץ 2019, לאחר שנתיים בפיינורד, חתם סנט ג'וסטה במיינץ 05 מהבונדסליגה.
בניצחון 1–2 על הרטה ברלין במחזור הרביעי של עונת 2019/20, הבקיע סנט ג'וסטה את שער הניצחון בדקה ה-88, שהיה שער הבכורה שלו בקבוצה.
סנט ג'וסטה נולד בחרונינגן שבהולנד לאם הולנדית ואב מסנט קיטס ונוויס.
הוא גדל עם שלושה אחים.
אחיו בנימין שיחק במחלקות הנוער של מועדוני הכדורגל הירנפיין וחרונינגן, וכיום משחק קטרגל בקבוצת VV פליקאן.
אחיו השני, יושוע, משחק קטרגל בנבחרת הולנד.
אחותו נעמי היא דוגמנית ושחקנית טלוויזיה בהולנד.
ג'רי אלן קוין (; נולד ב-30 בדצמבר 1949) הוא ביולוג יהודי אמריקאי הידוע בזכות עבודתו על היווצרות המינים ופרשנות התכנון התבוני.
הוא פרסם עשרות מאמרים על אבולוציה.
הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת שיקגו בתחום האקולוגיה והאבולוציה.
הוא מתמקד בהיווצרות המינים ובגנטיקה אקולוגית ואבולוציונית, ועוסק בחקר זבוב הפירות, דרוזופילה.
הוא מחבר הספר היווצרות המינים (Speciation) ביחד עם אלן אור וספר העיון "למה האבולוציה נכונה".
קוין מפעיל אתר אינטרנט בשם למה האבולוציה נכונה.
הוא דוגל באינקומפטיביליזם (Incompatibilism) – ההנחה שיש סתירה בין דטרמיניזם ורצון חופשי.
קוין הוא בעל תואר בביולוגיה מקולג' ויליאם ומרי, אותו סיים ב-1971. את התואר השני שלו עשה באוניברסיטת רוקפלר תחת תיאודוסיוס דובז'נסקי, אך לימודיו נקטעו עקב גיוסו.
לאחר מכן השלים תואר דוקטור בביולוגיה באוניברסיטת הרווארד ב-1978, בהנחיית ריצ'רד לוונטין, והמשיך לפוסט דוקטורט במלגה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס תחת טימותי פראוט.
הוא קיבל את מלגת גוגנהיים בשנת 1989, נבחר לחבר האקדמיה האמריקנית לאמנויות ומדעים בשנת 2007, וקיבל את פרס "המלך הוא עירום" מ"הקרן למען חופש מדת" ב-2011.
החל משנת 2015 הוא מלמד ביולוגיה אבולוציונית, היווצרות המינים, ניתוח גנטי, נושאים חברתיים וכתיבה מדעית.
עבודתו פורסמה בכתבי-עת מדעיים ובעיתונות הפופולרית כמו ניו יורק טיימס, מוסף הספרות של הטיימס, ו-The New Republic.
תחומי המחקר שלו כוללים אבולוציה של אוכלוסיות, גנטיקה, היווצרות המינים, אקולוגיה, גנטיקה כמותית, אבולוציה של כרומוזומים, ותחרות זרע .
קוין הוא מבקר של בריאתנות, אבולוציה תאיסטית ותכנון תבוני, זרם חשיבה אותו הוא מכנה "הגלגול הפסאודו-מדעי האחרון של בריאתנות, המתוכנן בחוכמה, לשם עיצוב קבוצה חדשה שמנסה לעקוף מגבלות חוקיות [על לימוד דת במוסדות חינוך]".
הוא מודאג מהנתק בין מה שהציבור מאמין על אבולוציה ובין מה שמדענים יודעים על אבולוציה.
הוא קובע כי הערך של לימוד האבולוציה הוא ידע מקורותינו האמיתיים והחזרת תחושת הפלא נוכח הקיום והיקום בקרב האדם.
בביקורת משנת 1996 על התאוריה של בריאתנות ותכנון תבוני, קוין כתב את מאמרו הגדול הראשון ב-The New Republic: "על פנדות ואנשים" (ביקורת ספר), אשר היה הראשון במאמרים רבים שלו על אבולוציה ובריאתנות.
קוין מפרט את הראיות הבאות לאבולוציה, בספרו ובמקומות אחרים:
רצף דמיון בין המינים שנצפה גם בשינויים תלויי זמן ב-DNA זבל
מאובני מעבר מספקים ראיות עשירות לאבולוציה.
צ'ארלס דרווין חזה קיומם של מאובנים אלה ב-1859, ואלה שאכן זוהו מאוחר יותר כוללים:
טיקטאליק (מעבר בין דגים ודו-חיים)
זוחלים הדומים ליונקים (חוסר הבהירות בדבר זהות המין היא ראיה להתפתחות הדרגתית)
ארכאופטריקס (מעבר בין זוחלים וציפורים)
אמבולוצטוס (מעבר בין יונקי יבשה ולווייתנים)
מאובני אנוש קדומים עם גולגולות דמויות קוף
סדרה של מאובנים יבשתיים בין חיות יבשה ולווייתנים
הראיות כוללות לא רק את מאובני מעבר, אלא גם את העובדה שהם מופיעים בתיעוד המאובנים בתקופות המתאימות – בין אבותיהם לבין קרובי משפחה מודרניים.
קוין נולד להורים יהודיים, ומחשיב עצמו יהודי חילוני.{{הערה|Stupid religious rule, at the blog why evolution is true}} קוין הוא אתאיסט ודוגל בנטורליזם מטאפיזי ובתזת הקונפליקט .
הוא טוען שדת ומדע הם בלתי מתיישבים זה עם זה, ושרק הערכה רציונלית של עדויות היא בעלת יכולת לגילוי אמין של עובדות על העולם ואופן פעולתו.
מדענים דתיים, טוען קוין, חיים בסתירה פנימית.
קוין טוען שאי היכולת ליישב בין מדע ודת נובע מהבדלים במתודולוגיה, פילוסופיה ותוצאות הנובעות מהניסיון להגיע לאמיתות אודות היקום.
הבלוג שלו, "למה האבולוציה נכונה", דן באתאיזם, אי ההתיישבות של מדע ודת זה עם זה, מדע ונושאים אחרים.
קוין משתתף רבות בוויכוחים בפורומים ציבוריים בנושאי דת, אמונה ומדע.
ספריובתרגום לעברית למה האבולוציה נכונה?''', תרגום: עדי מרקוזה-הס, הוצאת ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2013.
ג'רי לין נילסן הייתה רופאה אמריקאית, שהתמחתה כמנתחת בחדרי מיון.
היא שירתה כרופאה היחידה בתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט, שם איבחנה אצלה גוש סרטני בשד.
היא טיפלה בעצמה במשך מספר חודשים, עד להגעת מטוס חילוץ, במהלכם ביצעה ביופסיה, טיפול הורמונלי וכימותרפיה, בעזרת צוות קטן שהכשירה לסייע לה.
נולדה בשם ג'רי לין קייהיל בסאלם, פרוור של ינגסטאון, אוהיו.
הייתה בתם היחידה של פיליפ ולורין קהיל, וגדלה באזור כפרי מחוץ לסאלם.
סיימה לימודי קדם-רפואה ורפואה באוניברסיטת אוהיו.
במהלך לימודיה הכירה את ג'יי נילסן לו נישאה.
לזוג נולדו שלושה ילדים והם התגרשו בשנת 1998. עבדה כרופאה ובעיקר כמנתחת בחדר מיון.
בשנת 1998 חתמה נילסן על חוזה לשנה אחת, לשרת כרופאה באמונדסן סקוט, תחנת מחקר מדעי הנמצאת בקוטב הדרומי.
אזור זה מתאפיין בחשכה כמעט מוחלטת במשך ששת החודשים של החורף, ובטמפרטורה שנעה סביב C° 60−.
במהלך תקופה זו, התחנה הייתה מנותקת לחלוטין מן העולם מבחינה פיזית.
לא התאפשרה כלל תנועה אווירית באזור בין אמצע פברואר לסוף אוקטובר.
נילסן הייתה הרופאה היחידה בתחנה, וטיפלה לבדה ב-41 העובדים שבה.
ב-1999, במהלך עבודתה בתחנה, הבחינה נילסן בגוש באחד משדיה.
לאחר התייעצות מרחוק עם רופאים מארצות הברית, היא ביצעה ביופסיה בעצמה.
התוצאה לא הייתה חד משמעית, כיוון שהכלים שהשתמשה בהם היו ישנים ולא אפשרו לקבל תוצאות מדויקות.
הקרן הלאומית למדע שלחה מטוס מיוחד של חיל האוויר האמריקאי, על מנת להצניח אספקה ותרופות לטיפול לו נזקקה.
הצנחות כאלו אירעו פעם בשנה עד למספר שנים קודם לכן, כאשר התחנה נוהלה על ידי חיל-הים האמריקאי, אך הופסקו.
המטוס לא ניסה לנחות מחשש שהקרח יגרום לקפיאה של הדלק במטוס.
עובדי המקום הבעירו מדורות בתוך חביות ובכך סימנו את אזור ההצנחה.
בחשיכה של אמצע יולי הוצנחו שש חבילות של אספקה וציוד רפואי מתקדם יותר, מה שאפשר לנילסן לבחון שוב את הדגימות ולגלות שהגידול אכן היה סרטני.
בעזרת האספקה שהוצנחה, נילסן החלה את הטיפול בעצמה, בעודה עוקבת אחרי הנחיות רופאיה דרך הלווין.
היא החלה טיפול הורמונלי, והכשירה את עמיתיה בתחנה ליצירת צוות קטן שסייע לה במהלך הטיפול, בעזרתו ביצעה לעצמה כימותרפיה.
למרות הסיכונים הכרוכים בטיסה בטמפרטורות כל-כך נמוכות, מספר שבועות לפני המועד המתוכנן באוקטובר, נשלח מטוס הרקולס LC-130, כדי להשיב את נילסן הביתה בהקדם האפשרי.
המטוס המריא מהבסיס ב-15 באוקטובר, ואסף חבר צוות נוסף, אשר סבל מפציעה במפרק הירך.
כשחזרה לארצות הברית עברה מספר ניתוחים וכריתת שד, והסרטן נסוג.
נילסן המשיכה לעבוד כרופאה בחדרי מיון, ובמקביל הייתה לדוברת ונואמת, וסיפרה את סיפורה במקומות שונים.
היא נישאה בשנית לטום פיצ'גרלד.
בשנת 2005 הסרטן חזר, והופיעו גרורות במוח, בכבד ובעצמות.
למרות זאת, היא המשיכה לנאום ולטוס ברחבי העולם, וביקרה בהונג קונג, וייטנאם, אוסטרליה, אירלנד, אלסקה, פולין, ואף שבה לאנטארקטיקה מספר פעמים.
בשנת 2008, הודיעה כי הסרטן חזר בצורת גידול במוח.
היא המשיכה בפעילותה עד מרץ 2009, שלושה חודשים לפני מותה.
נילסן נפטרה בביתה בסאות' וויק, מסצ'וסטס ב-23 ביוני 2009 בגיל 57. במרץ באותה שנה חזרה לביתה לשהות עם בעלה, טום פיצג'רלד; הוריה, לורין ופיל קהיל; אחיה, סקוט קייהיל ואריק קהיל; וילדיה: ג'וליה, בן ואלכס.
בשנת 2001, נילסן הוכרזה כאשת השנה בעלת השורשים האירים על ידי כתב העת אמריקה האירית.
היא חיברה יחד עם סופרת הצללים מריאני פולרס ספר אוטוביוגרפי המתאר את סיפורה (Ice Bound: A Doctor's Incredible Story of Survival at the South).
הספר זכה להצלחה רבה והפך לרב מכר של ניו יורק טיימס.
ב-2003 עובד לסרט (Ice Bound: אישה שורדת בקוטב הדרומי), וב-2008 היווה השראה לפרק "Frozen" בסדרה האוס של רשת פוקס.
אוניברסיטת אוהיו מעניקה לתלמידי רפואה מלגה על שמה.
ג'רלד ווזלי מורן הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כסנאטור מטעם מדינת קנזס.
מורן גדל בפליינוויל שבקנזס, והוא בוגר בית הספר למשפטים של אוניברסיטת קנזס.
הוא התמחה במשפט פרטי ושימש כעוזר התובע הכללי של מדינת קנזס (1982 - 1985) וסגן פרקליט מחוז רוקס (1987 - 1995).
מורן היה חבר בסנאט של קנזס (1989 - 1997), והיה מנהיג הרוב בשנתיים האחרונות לכהונתו.
הוא נבחר לבית הנבחרים האמריקאי ב-1996 וכיהן שם בשש תקופות כהונה כשהוא זוכה להתנגדות אלקטורלית מועטה.
אל הסנאט האמריקאי נבחר ב-2010 ונבחר מחדש בבחירות 2016 לקונגרס.
ג'רלד רוברט מולן המכונה ג'רי מולן הוא מפיק קולנוע אמריקאי הידוע בעבודתו הצמודה עם הבמאי סטיבן ספילברג איתו הפיק 5 סרטים וביניהם רשימת שינדלר, עליה זכה בפרס אוסקר.
הוא גם הופיע בכמה מסרטיו כמו בסרט פארק היורה מ-1993.
הוא נולד בינואר 1935 בגרייט פולס, מונטנה לאדית לוריין ולג'ראלד ריצ'רד מולן ולו מספר אחים ואחיות.
המשפחה עברה בצעירותו לצפון הוליווד, קליפורניה.
מולן החל את עבודתו בעולם הקולנוע כמחליף של צמיגי משאיות סטודיו.
לאחר מכן החל לעבוד כמפיק של סרטים שונים ובחלקים הופיע כשחקן או בהופעת קמע.