tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גאנו (jano) - מדריך השלב "The Cave of Bad Dreams" יצור ירוק המשגר את ריימן אל השלב.
עכבישים (Spiders) - עוקבים אחרי ריימן ומנסים לתפוס אותו ואז לפגוע בו.
בעלי מספר גדול של חיים.
משחק זה קיבל ביקורות טובות מאוד גם מהמעריצים וגם מהמבקרים.
משחק זה השתבח בזכות הגרפיקה המחודשת, המוזיקה, הקולות והשליטה במשחק.
ריאנאייר היא חברה לטיסות חסך אירית.
החברה היא בעלת צי המטוסים הגדול ביותר באירופה, ושנייה רק לקבוצת לופטהנזה (הכוללת מספר חברות תעופה), במספר הנוסעים השנתי הכללי (לפיכך, בפועל היא החברה הגדולה ביותר גם בתחום זה).
החברה ידועה במחירי הטיסות הנמוכים במיוחד שהיא מציעה, אפילו בהשוואה לחברות לואו-קוסט אחרות.
מאפיינים נוספים שלה זה שהיא מפעילה מנמלי תעופה טיסות למספר רב יחסית של יעדים, אך בתדירות נמוכה יחסית, של טיסות מועטות בשבוע.
החברה נוסדה בשנת 1985 על ידי כריסטי ריאן, ליאם לונרגאן, ואיש העסקים טוני ריאן.
החברה החלה בטיסות בין ווטרפורד ללונדון גטוויק במטוס טורבופרופ של חברת אמבראר הברזילאית בעל 15 מושבים.
בעשור השני של המאה ה-21, ריאנאייר היא חברת התעופה הגדולה ביותר לטיסות בתוך אירופה.
היא מתמחה בטיסות לשדות תעופה משניים, שאינם עמוסים וששירותיהם זולים יותר.
יותר מ-90% מהזמנות הכרטיסים נעשות באינטרנט, והשאר במוקד הזמנות טלפוני.
ריאנאייר אינה עובדת עם סוכני נסיעות.
בשנת 2014, הוגדרה החברה כ"חברת התעופה הגרועה ביותר לשנת 2014" על פי מספר דירוגים בינלאומיים, אשר בוחנים את תפקודן של חברות תעופה.
איטליה – בארי, בולוניה, ברגמו - אוריו אל סריו, ברינדיזי, טרפאני, למציה טרמה, נמל התעופה מילאנו-מלפנסה, נמל התעופה נאפולי, נמל התעופה פיזה, נמל התעופה הבינלאומי של פלרמו, נמל התעופה קטניה-פונטנרוסה, נמל התעופה קליארי-אלמס, נמל התעופה רומא-צ'אמפינו, רומא - פיומיצ'ינו, נמל התעופה ורונה-וילפרנקה, נמל התעופה טורינו-קזלה.
אירלנד – נמל התעופה של דבלין, קורק, נמל התעופה שאנון
אנגליה – בורנמות', בריסטול, נמל התעופה ברמינגהאם, נמל התעופה ליברפול ג'ון לנון, לידס, נמל התעופה לונדון לוטון, נמל התעופה לונדון סאות'אנד, נמל התעופה לונדון סטנסטד, נמל התעופה מזרח המידלנדס, נמל התעופה מנצ'סטר, נמל התעופה ניוקאסל
בולגריה – נמל התעופה בורגס, נמל התעופה הבינלאומי סופיה
בלגיה – נמל התעופה של בריסל, נמל התעופה שרלרואה-בריסל דרום
גרמניה – נמל התעופה ברלין ברדנבורג, ברמן, דיסלדורף-ויצה, נמל התעופה המבורג פולסביטל, ממינגן, נמל התעופה נירנברג, נמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט, פרנקפורט-האן, נמל התעופה קלן/בון, נמל התעופה קרלסרוהה/באדן-באדן
הונגריה – נמל התעופה בודפשט פרנץ ליסט
יוון – נמל התעופה הבינלאומי אתונה-אלפתריוס וניזלוס, חאניה, נמל התעופה הבינלאומי סלוניקי מקדוניה, נמל התעופה הבינלאומי קורפו יואניס קפודיסטריאס
ליטא – נמל התעופה הבינלאומי וילנה, קובנה
מלטה – נמל התעופה הבינלאומי מלטה
מרוקו – אגאדיר, מרקש, פאס
סלובקיה – נמל התעופה ברטיסלאבה
סקוטלנד – נמל התעופה אדינבורו, נמל התעופה גלאזגו, גלאזגו-פרסטוויק
פורטוגל – ליסבון, נמל התעופה פארו, פונטה דלגדה, נמל התעופה פורטו
צ'כיה – נמל התעופה פראג ואצלב האוול
צרפת – נמל התעופה מרסיי-פרובאנס, בורדו
קפריסין – נמל התעופה הבינלאומי פאפוס
רומניה – נמל התעופה הבינלאומי בוקרשט אנרי קואנדה, טימישוארה
שוודיה – נמל התעופה גטבורג-לנדווטר, סטוקהולם-סקבסטה
צי המטוסים של קבוצת ריאנאייר נכון לאוגוסט 2023:
+ <font style="color:white;">כלי טיס <font style="color:white;">בצי <font style="color:white;">בהזמנה<font style="color:white;">נוסעים <font style="color:white;">הערותאיירבוס A320-20029–180מופעלים על ידי חברת הבת לאודה אירופהבואינג 737-7001–148משמש לטיסות מיוחדות ואימון טייסים.בואינג 737-800410–189המפעילה הגדולה ביותר של דגם זה.בואינג 737 MAX 10–150228הצפי לאספקה החל משנת 2027.בואינג 737-8200 MAX12387197המפעילה הגדולה ביותר של דגם זה.
החברה החלה לפעול בישראל בשנת 2015 כשפתחה שלושה קווים לנמל התעופה עובדה שליד אילת.
ב-2021 הייתה במקום הראשון מבין כל חברות התעופה הזרות שפועלות מישראל.
החברה הפעילה טיסות בתדירות של 2 טיסות שבועיות מהיעדים הבאים – בודפשט, ברטיסלאבה, בריסל (שרלרואה), ברגמו (מילאנו), ברמן, גדנסק, דיסלדורף, ורשה-מודלין, פוזנן, פראג, פרנקפורט, קובנה, קרלסרוהה/באדן-באדן וקרקוב.
הפעילות לנמל התעופה הופסקה ב-2020 עם פרוץ מגפת הקורונה.
בשנת 2017 החלה החברה לפעול גם מנמל התעופה בן-גוריון.
בספטמבר 2025 מנכ"ל ריאנאייר מייקל אולירי טען כי החברה לא תחזור לישראל בשל חילוקי דעות עם רשות שדות התעופה לגבי סלוטים ושימוש בטרמינל 1. באותו חודש הפסיקה למכור כרטיסים לטיסות לתל אביב.
+טיסות מנתב"ג נכון לאפריל 2025יעדטיסות שבועיות פאפוס17 וינה9 ברלין4 רומא3 שרלרואה3 בארי2 פוזנן2 בולוניה2 מילאנו ברגמו2 בוקרשט2 נאפולי2 ממינגן2 אתונה2 סלוניקי2 וילנה21 ונציה-טרוויזו1 סופיה1 קרלסרוהה/באדן-באדן1סה"כ60
ריימונדאס ז'וטאוטאס (בליטאית: Raimondas Žutautas; נולד ב-4 בספטמבר 1972) הוא כדורגלן עבר ליטאי וכיום מאמן.
ז'וטאוטאס שיחק בין היתר במכבי חיפה ופנאתינאיקוס, ונחשב לאחד הקשרים האחוריים הטובים ביותר ששיחקו אי פעם בישראל.
בשנים 1992–1997 שיחק ב-4 קבוצות ליטאיות שונות וזכה ב-2 אליפויות ליטא.
בשנת 1997 עבר למועדון הרוסי אלניה ולדיקווקז ושיחק שם שנתיים.
ב-1999 עבר ז'וטאטואס למכבי חיפה של אלי כהן.
במחצית השנייה של עונת נפצע והושבת ליתר העונה, דבר שהיה אחד מהגורמים לכך שחיפה לא זכתה באליפות באותה עונה אף שהציגה יכולת טובה מאוד.
ז'וטאטואס החלים רק באוקטובר 2000 והיה חלק מההרכב שזכה באליפות בעונת .
בעונה שלאחר מכן זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות.
בעונת בהדרכת יצחק שום העפילה מכבי לשלב הבתים של ליגת האלופות.
ז'וטאטואס השתתף במשחק שנערך בקפריסין מול מנצ'סטר יונייטד בו חיפה ניצחה 3–0. ז'וטאטואס כבש שער בבעיטה לחיבורים ממרחק של 30 מטר, השיג פנדל לקבוצתו וזכה בעיתונות הספורט לציון הנדיר 10, אולם נפצע והחמיץ את היישורת האחרונה של הליגה.
פציעתו של ז'וטאטואס פגעה ביכולת ההגנתית של חיפה והיא הפסידה את האליפות בגלל הפרש שערים נחות.
בסיום אותה עונה עבר עם יצחק שום לפנאתינאיקוס וזכה עמה בדאבל (אליפות וגביע).
לז'וטאוטאס הייתה פציעה חוזרת בברכו, ובשנת 2005 פרש ממשחק בגלל פציעה זו.
בשנים האחרונות מגיע ז'וטאוטאס לישראל מדי שנה כדי לשחק במדי מכבי חיפה בטורניר הוותיקים.
לאחר שפרש, מונה לעוזרו של יצחק שום, מאמן אלאניה ולדיקווקז.
בספטמבר 2005, פוטר מהמועדון יחד עם שום.
ב-9 בפברואר 2010 מונה ז'וטאוטאס למאמן נבחרת ליטא.
ז'וטאוטאס הוא המאמן הצעיר ביותר אי פעם שהתמנה למשרת מאמן ליטא, והוא עשה זאת כשהיה בן 37. ז'וטאוטאס התפטר מתפקידו, לאחר כישלונה של הנבחרת להעפיל ליורו 2012.
לקראת תום עונת הוגדר ז'וטאוטאס כמועמד לקבל את משרת המאמן במכבי חיפה, במקומו של אלישע לוי, אך לבסוף נבחר ראובן עטר לתפקיד.
ב-26 בינואר 2018 מונה למאמן הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית.
ב-15 במרץ 2018 סיים את תפקידו לאחר רצף כישלונות של הקבוצה.
הכדורגלן הליטאי של השנה - 2002
הריין התחתון הוא מחוז בצרפת בחבל אלזס, חבל המנהלי גראנד אסט, ובירתו היא העיר שטרסבורג.
הריין התחתון הוא אחד מ-83 המחוזות שהוגדרו ב-4 במרץ 1790 במהלך המהפכה הצרפתית.
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-18, בעקבות הכיבוש הצרפתי של כל הגדה השמאלית של הריין, הורחב הגבול הצפוני של המחוז צפונה אל מעבר ללאוטר אל נהר הקייך (Queich), כדי לכלול את האזורים הגרמניים באד ברגצברן, לנדאו אין דר פפאלץ, אנוויילר אם טריפלס וּורת אם ריין.
עם זאת, לאחר ההפסד הנפוליאוני בקרב ווטרלו בשנת 1815, הגדיר קונגרס וינה מחדש את שיוך האזורים שמצפון ללאוטר לממלכת בוואריה; שטחים אלו כיום ממוקמים בריינלנד-פפאלץ שבגרמניה.
המחוז סופח פעמיים לגרמניה: משנת 1871 עד סוף מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918, ושוב במהלך מלחמת העולם השנייה בין השנים 1940 עד 1945.
נהר הריין היה מאז ומתמיד בעל חשיבות לאזור, והוא מהווה את גבולו המזרחי של מחוז הריין התחתון.
ריימן 3: מהפכת המגה לומים הוא משחק ההרפתקאות השלישי בסדרת המשחקים ריימן.
המשחק מתרחש במספר מקומות שונים בעולמו של ריימן ומתרכז במסע של ריימן לעצירת לום אפל בשם אנדרה וצבא החיילים שלו הנקראים "מגה לומים".
המשחק שוחרר בכל העולם במרץ 2003 במספר גרסאות לפלטפורמות משחקים שונות, במספר שפות, ביניהן גם עברית.
ריימן 3 הוא בין משחקי המחשב הבודדים שתורגמו לעברית במלואו, הן בדיבוב והן בטקסט.
המשחק שווק בארץ על ידי חברת הד ארצי.
המשחק מתרחש בעולמו של ריימן, עולם קסום וחסר שם.
הלומים, נקודות אור מעופפות אדומות, חיו להם בשלווה, עד שיום אחד לום אדום הפך ליצור מעופף ושחור בעל פרווה, עיניים וידיים.
היצור נקרא לום שחור וכונה אנדרה.
אנדרה הפך לומים אדומים לשחורים ואסף לעצמו צבא.
הצבא הלומים השחורים פשט על יצור המזכיר דוב נמלים והבריח את הטינסים שהיו שם.
הלומים השחורים פשטו את עורו של דב הנמלים, ובעזרתו תפרו לאנדרה חליפה דמוית דחליל עם רובה.
צורה זו של הלום השחור נקראת מגה לום.
באותו הזמן, מרפי, אשר היה גם הוא עם הטינסים, הזעיק את גלובוקס וריימן שישנו להם בנחת.
גלובוקס התעורר במהרה אך ריימן עדיין לא התעורר.
גלובוקס משך בידיו של ריימן ומרפי ברגליו, ואז ידיו של ריימן ניתקו ממנו, גלובוקס ברח עם הידיים ומרפי ברח עם ריימן.
לראשונה במשחק ריימן יש מונה נקודות: תיבה בקצה המסך הסופרת נקודות הניתנות לשחקן על פעולות שונות שעושה.
הדרכים השונות להשיג נקודות הן הבסת אויבים, איסוף יהלומים (לעומת איסוף לומים במשחקים הקודמים) בצבעים וגדלים שונים, ועוד.
דרך נוספת להשיג נקודות היא בעזרת שני יצורים מיוחדים: אחד הוא יצור בשם הבו-פיפ (זיקית כחולה בעלת נקודות ירוקות) המסתתר בנקודות מסוימות במשחק ומצייץ.
ברגע שהשחקן מתמקד בהבו-פיפ הוא זוכה ב-250 נקודות.
היצור השני הוא היבי-ג'יבס, סוג של פיה אדומה (צורתה היא עלי כותרת אדומה ומתחתיהם זקנקן מוארך בעל עיניים בלבד.
על גופה יש מספר קווים זהובים).
היא ישנה, ועל השחקן להתקדם אליה באיטיות ולגעת בה, ואז הוא זוכה ב-250 נקודות.
כמו כן במקומות שונים במשחקים מצויים מספר כלובים בהם כלואים טינסים, אותם צריך ריימן לשחרר.
ברגע שריימן משחרר את הטינסים מהכלובים הם בדרך-כלל מודים לו בכך שהם מעניקים לו יהלומים או פחיות מיוחדות המעניקות כוחות חדשים לזמן מוגבל.
חוץ מהטינסים ניתן למצוא פחיות בסביבת המשחק וניתן לקחת פחיות שהופיעו לאחר הבסת מגה לומים שסימן של דולר ($) צהוב לראשם.
ניתן להשיג גם מספר בונוסים, ביניהם מיני-משחקים מבוססים על המשחק (ריימן 3 בעולם של ריימן 1, טניס בין מגה לומים, באחוזה של רייזוף, ועוד.) וסרטונים שונים, בהם מככב מגה לום טיפוסי המנסה ללמד כיצד להילחם בריימן.
יהלום צהוב - יהלום המזכה את ריימן ב-10 נקודות
יהלום אדום - יהלום המזכה את ריימן ב-30 נקודות
יהלום ירוק - יהלום מזכה את ריימן ב-1500 נקודות
במהלך המשחק ריימן מוצא פחיות שונות המעניקות לו יכולות מיוחדות לזמן מוגבל:
פחית ירוקה: מערבולת - אגרופיו של ריימן הופכים למערבולות צהובות המסוגלות לסובב פטריות ובכך להנמיך אותן (דבר המשמש את ריימן רבות במשחק), להקטין אויבים ולהמעיד קבי עץ דקים.
פחית אדומה: אגרוף מתכת - ידיו של ריימן הופכות לידי ברזל בעלות מספר קוצים עשוי ברזל.
היכולת משמשת את ריימן כדי לפרוץ דלתות ולהתקפות חזקות במיוחד.
פחית כחולה: לסת - ידיו של ריימן מסוגלות לזרוק שרשראות שבקצותיהן לסתות מתכת המסוגלות להיתפס בלולאות.
ברגע שהלסת ננעלת על אויב היא מסוגלת להעביר זרמי חשמל.
היכולת משמשת את ריימן בשביל לעבור מרחקים ארוכים ובשביל לתקוף אויבים.
פחית כתומה: טיל הלם - ידו של ריימן הופכת לטיל.
היכולת מאפשרת לריימן לתקוף עצמים מרוחקים או קרובים הנמצאים מחוץ להישג ידו.
פחית צהובה: הליקופטר - ריימן חובש קסדה בעלת פרופלור המאפשר לו לעוף באוויר למשך זמן קצר ביותר.
משמש את ריימן כדי לעבור מרחקים ארוכים.
נעל משוגעת: הקטנה - ריימן מתכווץ אך נעליו נשארות בגודל הטבעי שלהן.
ריימן נוחת בתוך נעל אחת וחייב להתקיף את הנעל השנייה שבורחת.
אם הנעל מתנגשת רגיל אז יורדים לנעל השנייה קצת חיים (החיים של הנעל השנייה הם כמו חיים של בוס).
אם לוחצים על רווח או C אז הנעל צוברת מהירות וכך מורידה שליש מהחיים של הנעל השנייה.
במשחק יש מדריך שאומר לריימן, בין השאר, כמה נקודות הוא צריך לקבל בשביל סרטון או משחק בונוס:
משחקים כגון שלב דו־ממדי, משחק כדורעף ועוד.
סרטון מצחיק אשר מראה את אנדרה מנסה בדרכים מטופשות להרוג את ריימן.
גלובוקס (מוֹגוּל בדיבוב בעברית) – מופיע מאז המשחק השני בסדרה, ריימן 2: הבריחה הגדולה.
גלובוקס הוא סוג של צפרדע כחולה המהלכת על שתיים.
גלובוקס מוצג במשחק כפחדן וכטמבל, והוא אלרגי למיץ שזיפים, אם כי אנדריי (לום שחור שנמצא בגופו) מכריח אותו לשתות את המיץ.
מרפי – מרפי מופיע גם הוא מאז המשחק השני בסדרה.
מרפי הוא סוג של פיה מוזרה ממין זכר, צבע עורו צהוב ושחור והוא רוב הזמן מחייך.
מרפי משמש כמדריך במשחק, בזכות העובדה שקרא את חוברת המדריך של המשחק.
במהלך המשחק ישנן מספר שיחות בין מרפי לחוברת המשחק שמאיימת בפיטוריו, מאחר שלא כמו בריימן 2, במשחק הזה הוא מוצג בתור אחד שנמאס לו מהעבודה שלו.
הוא מאוד ציני ומרבה להתלונן על דברים רבים שכתובים בחוברת ההדרכה (בעיקר דברים טריוויאליים כמו "נא ללחוץ על כפתור הקפיצה כדי לקפוץ").
טינסים – הטינסים הם גזע קסום, הממוקם בכל רחבי העולם.
צבע עורם של הטינסים הוא כחלחל ופניהם מוארכים.
הטינסים מופיעים במספר צורות: טינסים בעלי בגדים ירוקים ואחד מהם בעל כתר מוארך, טינסים בעלי בגדים אדומים כשאחד מהם בעל כובע ומקל הליכה, טינסים שבגדיהם עשויים מעלי כותרת של פרח, טינסים הלבושים כמו אינואיטים, רוחות טינסי, ושלושת הרופאים הטינסים.
מגה לומים טיפוסיים – האויבים המופיעים לכל אורך המשחק.
1.לומים בצבע אדום וירוק הם האויבים החלשים במשחק, ואפשר להרוג אותם בפגיעה אחת, כל אחד מאלו נמוך בצבעים אדום וירוק המתקיף בעזרת אגרוף אדום וגדול.
2.המגה לומים הצלפים לובש מדי שק רעועים בצבעי כתום וחום ובעל כובע, המסוגל להגן על עצמו מאגרופיו הרגילים של ריימן ותוקף בעזרת רובה מקנה-סוף.
3.מגה הלום הדומה למוזכר במספר 2 רק שצבעיו הם כחול ואדום, חובש כובע ויורה שלוש יריות בו-זמנית (וגם נדרשות יותר פגיעות על מנת להרוג אותם), הוא אחד מהקצינים.
4.מנהיג קבוצת המגה לומים הטיפוסיים.
צבעיו הם אדום וצהוב, בראשו יש סימן לקצוות שיער, צוחק רוב בזמן ולגופו קשורה חגורה עם בקבוקי מולוטוב מחוברים, כשהחגורה משמשת מעיין נדן.
תוקף בעזרת בקבוקי המולוטוב ולפעמים גם הולך על קביים גבוהים המונעים מריימן לתקוף אותו בעזרת אגרופיו הרגילים, אלא בעזרת אגרופי המערבולת שלו.
מגה לום מעופף(סופה לום/לומטריקס) – מגה לום קטן בצבע כחול, יושב על אסלה בעלת פרופלר, דבר המקנה לו יכולת תעופה.
המגה לום המעופף הוא חמקני והדרכים היחידות לתקוף אותו הן לתקוף אותו מקרוב, או לתקוף אותו באגרוף מהצד, או לתקוף אותו מרחוק, הכול מומלץ לבצע בנעילה.
למגה לום המעופף יש צורת בוס (לומטריקס) בה הוא נמצא בתוך מתקן עץ גדול בעל שני תותחים.
לצורת הבוס יש אפשרות לתקוף בעזרת התותחים הרגילים או לירות בועות כחולות כדי לכלוא את ריימן בתוכן ואז לפוצץ אותן בגובה רב.
מגה לום מסתובב(ספינרו) – מגה לום חסר פנים הובעל שריון גדול וזרועות ארוכות.
ספינרו בדרך-כלל חוסם מעברים ובכל פעם שריימן מתקרב אליו הוא מתחיל להסתובב במקום ולפגוע בו.
ריימן לא יכול לחסל אותו בעזרת אגרופיו הרגילים והדרכים היחידות לחסל אותו הן או בעזרת אגרופי מתכת, או לדחוף אותו אל קיר, או להפיל אותו.
ספינרו גם פרנואיד קצת, אז הוא גם מסתובב כדי לבדוק.
מגה לום הודו – מגה לום מוערך, על גופו בדים לבנים ובדים סגולים עם צורות כוכבים צהובים.
ההודו המגה לום אינו תוקף ואינו נראה.
המטרה של ההודו היא להגן על מגה לומים אחרים בעזרת כיפה ירוקה המופיעה בכל פעם שריימן מנסה לתקוף את האויב, ואז הוא גם מופיע, כך שאסטרטגית תקיפה נתונה.
מגה לום משוריין – מגה לום ענקי כשכל חלק בגופו משוריין ומשתמש בתותח ענק כדי לתקוף את ריימן.
הדרך היחידה לפגוע בו היא בעזרת באגרוף מתכת עוצמתי המעיף את השריון המקיף את רוב גופו, שריון מנופח שעשוי מקירות של תא שירותים כימיים, ואז כשגופו חשוף ריימן צריך לתקוף אותו.
אמא מגה לום – מגה לום גדול בעל שמלה אדומה ומגן עץ.
כל פרק זמן מסוים היא מוציא מתחת לשמלה מגה לום קטן המחזיק בקבוק מולוטוב ומתקדם במהירות אל עבר ריימן.
הדרך היחידה לפגוע בה היא בעזרת מכה מהצד.
קנרנים – יצורים גדולים ובלתי פגיעים בעלי צבע עור אפור החובשים בגדים צהובים.
הקנרנים ניזונים מבשר של יצורים אחרים והם האימה של כל טינסי.
בשלב בו ריימן נמצא בהיכל גדול ובו פסל של לפטיס, אל הקנרנים, נרמז שעבר הרחוק הקנרים היו רודפים אחר טינסים.
ריימן אינו מסוגל לתקוף את הקנרנים והדרך היחידה להרחיק אותם מעליו היא לפגוע בגונג, שמספק פעולת הסחה מצוינת, אליו רצים הקנרנים במהירות ברגע ומכים בו.
ביגפוט הלום – הבוס הסופי של יער קלירליף.
מגה לום המזכיר אחד מקבוצת המגה לומים הטיפוסיים, רק שהוא צבוע במספר צבעים שונים והוא קטן מהשאר.
המגה לום מהלך על קביים שקצותיהם גושי סלע ענקיים העוזרים לו למעוך אויבים.
רזוף – יצור בלתי מזוהה (ככל הנראה לטאה) הכולא יצורים שונים באחוזתו.
ריימן מגיע בטעות לאחוזה במחשבה שזהו בית הרופא, אך במהרה מגלה שרייזוף מנסה לשחק איתו משחק חתול ועכבר נוטף דם.
במהלך הסיור באחזותו של רייזוף פוגש ריימן יצורים דמויי עורבים הקשורים לקירות, אשר נותנים לו לומים ברגע שהוא משחרר אותם.
לאחר שריימן מביס את רייזוף, רייזוף מנסה לחסל את מוגול, אך הניסיון מסוכל על ידי הגעתה של בגוניה, מכשפה שריימן פגש באזור אשר מאוהבת ברייזוף.
עכביש תת-ימי – עכביש מתכת ענקי נגדו ריימן נאלץ להיאבק בקרב תת-ימי.
לעכשיו מספר יכולות כמו יריית טילים העוקבים אחר האויב, יריית כדורי לייזר ירוקים, ויריית קרן לייזר כתומה הנעה מצד לצד.
רפלוקס – קנרי רב עוצמה בעל מטה קסמים.
לאחר שהוא פוגש בריימן הוא מזמין אותו לדו-קרב.
לרפלוקס מספר יכולות: רפלוקס מסתובב באוויר במהירות כדי לפגוע בריימן, רפלוקס יורה כדורי צהובים המסתובבים ומנסים לפגוע בריימן, רפלוקס עומד במקום ומייצר קרני אנרגיה הנעות ומנסות לפגוע בריימן, גורם למפל מטאורים ותוקף בעזרת ידיו.
הדרך היחידה לפגוע בו היא לפגוע בראשו כשהוא תוקע את המטה שלו באדמה.
לאחר שריימן מביס את רפלוקס הוא נהיה דיכאוני ובעזרת אנדרה מנסה לנקום בריימן.
מכונת לחץ אוויר – מכונה גדולה במפקדה של המגה לומים.
המכונה מזמנת מספר לוחמי מגה לומים.
הדרך היחידה לפגוע בה היא לפגוע בנקודה מסומנת במכונה.
לאחר שריימן מפוצץ את המכונה כל המפקדה מתחילה לקרוס.
רפלוקס משופר – רפלוקס מבקש כוחות מיוחדים מלפטיס במגדל לפטיס ומתאחד עם אנדרה.
התוצאה היא רפלוקס גדול יותר שצבע עורו סגול וחלקים ממנו צהובים-בולטים.
לרפלוקס יש יכולת של יריית כדורי אנרגיה (במקרה וריימן משתמש ביכולת הלסת הנעולה) ויריית ברקים מהשמיים (במקרה וריימן משתמש ביכולת אגרוף המתכת).
לרפלוקס מגן שקוף המורכב ממספר פסים בצבעי סגול וכתום.
המשחק קיבל בעולם ביקורות מעורבות, מבקרי משחקים אהבו את ההומור והחדשנות.
לעומת שחקני ריימן ותיקים שטענו שהמשחק פחות מאתגר מהאחרים וחסר בו רגש ושימוש מוגזם בהומור.
ריימונדאס רומשאס (בליטאית: Raimondas Rumšas; נולד ב-14 בינואר 1972) בשילוטה (Šilutė) שבליטא.
הוא רוכב אופניים ליטאי (רוכב עבר).
הישגיו הבולטים היו ניצחונות במרוץ ג'ירו די לומברדיה ב-2000, במרוץ וואלטה אל פאיז ואסקו ב-2001 והמקום השלישי בדירוג הכללי בטור דה פראנס ב-2002. מיד אחרי סיום מרוץ זה, נקשר שמו בפרשיית סמים.
ב-1992, בעת שרכב עדיין במסגרת חובבנית, ניצח בקטע בטור של פולין וסיים במקום השני בדירוג הכללי באותו מרוץ.
ב-1996 חתם בקבוצה הפולנית החצי מקצוענית "מרוץ", שריכזה רוכבים כישרוניים מפולין ומארצות הגוש המזרחי ורכב בה עד 1999. במסגרתה זכה במספר ניצחונות בקטעים במרוצים מקצוענים.
במיוחד הצטיין בשנת 1999 בה ניצח, בין היתר, במרוץ קטעים איטלקי, "סטימנה ציקליסטה לומברדה".
ב-2000 עבר לקבוצת הצמרת האיטלקית "פאסה בורטולו".
בסיום שנתו הראשונה ניצח באחד המרוצים החד-יומיים היוקרתיים ביותר - הג'ירו די לומברדיה.
ב-2001 המשיך להשיג תוצאות טובות ששיאן היה ניצחון בקטע ובדירוג הכללי במרוץ הספרדי וואלטה אל פאיז ואסקו.
ב-2002 עבר לקבוצה האיטלקית "למפרה-דייקין" ורכב במדיה בטור דה פראנס באותה שנה.
הייתה זו הפעם הראשונה בה רכב רומשאס במרוץ זה.
הוא הפתיע רבים כשהצליח להיצמד לרוכבים המובילים בקטעים ההרריים ושמר על מיקומו בצמרת הדירוג הכללי.
בקטע ה-14 שהסתיים בפסגת המון וונטו, סיים בין הראשונים והתקדם למקום השלישי בדירוג הכללי, אחרי ארמסטרונג ובלוקי, עליו הצליח לשמור עד לסיום בפריז.
ביום סיום המרוץ בפריז עצרה המשטרה הצרפתית את אשתו, אדיטה, לאחר שבמכוניתה נתגלו קוקטיילים של חומרים ממריצים והורמון גדילה.
רומשאס כבר היה באותה עת מחוץ לגבולות צרפת אך אשתו נותרה במעצר בצרפת מעל לחודשיים.
בחקירתה היא טענה כי החומרים שנמצאו אצלה יועדו לטיפול בחמותה שסבלה ממחלה ולבסוף שוחררה.
ב-2006 נדונו בני הזוג בבית משפט צרפתי באשמת יבוא סמי ספורט אסורים לצרפת.
רומשאס נדון למאסר על תנאי ואשתו נדונה לקנס כספי.
מאחר שלא נמצאו כנגדו הוכחות לשימוש בחומרי אימרוץ, המשיך רומשאס לרכוב ב"למפרה-דייקין" ובסיום בג'ירו ד'איטליה של 2003 נכשל במבדקי הסמים והושעה לשנה על נטילת EPO.
בתום תקופת השעייתו עבר לקבוצה האיטלקית "אקווה א-ספונה" בה רכב עד 2008, אז פרש מרכיבה מקצוענית.
ריימס היא עיר בצפון-מזרח צרפת, כ-130 ק"מ צפונית-מזרחית לפריז.
העיר שוכנת במחוז מארן, שבחבל גראנד אסט, ונחשבת לעיר הגדולה והחשובה באזור שמפאן-ארדן.
בשנת 2008 מנתה אוכלוסיית העיר כ-188,000 נפש, ואוכלוסיית המטרופולין הגיעה לכדי 292,000 נפש.
ריימס נוסדה בעת העתיקה על ידי הגאלים, וחשיבותה גברה והלכה בתקופת האימפריה הרומית.
במהלך ההיסטוריה של צרפת נודעה לה חשיבות רבה, בעיקר בזכות קתדרלת נוטרדאם שנמצאת בה, ובה הוכתרו רובם המוחלט של מלכי צרפת למן המאה השביעית ועד המאה התשע-עשרה.
לפני ספירת הנוצרים התגוררו בגאליה בלגיקה שבטים גאלו-בלגים אחדים.
אחד מהם היה השבט רֶמי, שהתגורר בעיר המבצר דורוקורטום ("Durocortum"), בירתה של הפרובניקיה.
הרֶמים קיבלו על עצמם את השלטון הרומאי ללא קרב, נמנעו מהשתתפות במרידותיהם התכופות של השבטים הגאליים האחרים, וזכו עקב כך ליחס הוגן מהרומאים.
מאוחר יותר הוסב שמה של העיר לריימס, על שמו של השבט העתיק.
במחצית המאה השלישית לספירה קיבלו הגאלים את הנצרות, ובריימס הוקמה בישופות.
בשנת 336 הדפו תושבי העיר בהצלחה את פלישתם של הברברים, אך ב-406 נכבשה העיר על ידי הוואנדלים, שרצחו את הבישופ ניקאסיוס.
במחצית המאה החמישית כבשו אותה חילותיו של אטילה ההוני, החריבו את העיר ושרפוה.
בשנת 486 ניצח כלוביס הראשון, מלך הפרנקים הסאלים, את סיאגריוס, הדוכס הרומי האחרון ששלט בחלקה הצפוני של גאליה, בכל עמק הלואר, מסואסון ועד נהר הלואר.
כעשר שנים אחרי כן, החליט כלוביס להמיר את דתו לנצרות.
טבילתו בוצעה על ידי הבישוף רמיגיוס בריימס, ככל הנראה בחג המולד של שנת 496 או 497, כשעמו נטבלים חגיגית גם אחותו אלבופלדיס ושלושת אלפים מחייליו.
על פי האגדה נערך הטקס בעזרת קנקן של שמן מקודש, שנשלח מן השמים על ידי יונה צחורה, ונשמר בכנסיית סן רמי בריימס עד שנשבר במהפכה הצרפתית.
במשך מאות שנים שימשו אירועי ההכתרה של כלוביס את השושלת המרובינגית, בדרישתה להכרה בעליונותם הקדושה של השושלת ושל החוק הסאלי, ש"זכו להכרה והסכמה מן השמים".
במאה העשירית הפכה ריימס למרכז תרבותי ואינטלקטואלי.
הארכיבישוף של העיר - אדלברון - תמך במאמציו של הנזיר גרברט מאורילאק, לימים האפיפיור סילבסטר השני, להקים בעיר אוניברסיטה, שם למדו מתמטיקה, אסטרונומיה ומדעים.
הארכיבישוף אדלברון היה זה שהמליך את איג קאפה אבי השושלת הקאפטינגית, למלך צרפת, בהביאו בכך את קיצה של השושלת הקרולינגית.
בשנת 1360, במהלך מלחמת מאה השנים, הטילו האנגלים מצור על ריימס, אך מגיני העיר החזיקו מעמד בהצלחה.
הצלחתם של האנגלים הגיעה רק במאה החמש עשרה, כאשר הסכם טרואה העניק להם את העיר וסביבותיה.
ההסכם נשאר בתוקף שנים ספורות בלבד, ובשנת 1429, עקב פעולותיה של ז'אן ד'ארק, שוחררה העיר והוכתר בה שארל השביעי למלך צרפת.
בשנת 1461 פרץ בעיר מרד כנגד השלטונות.
הרקע למרד היה מס המלח הדרקוני, שהכביד על חיי התושבים.
המרד דוכא באכזריות על ידי לואי האחד עשר.
בשנת 1585, בעת מלחמות הדת בצרפת תמכה ריימס בליגה הקתולית, אך בעקבות קרב איברי נכנעה העיר לאנרי הרביעי, מלך צרפת.
בשנת 1814, בעת מלחמת צרפת בקואליציה השישית, נכבשה ריימס בידי חילות הקואליציה, אך חזרה ושוחררה על ידי הצרפתים.
פגיעה קשה יותר חוותה העיר בשנת 1870, בעת מלחמת צרפת–פרוסיה.
היא נכבשה על ידי הפרוסים, והפכה לבירת הממשל הצבאי, שהחרים נכסים רבים של תושבי העיר.
במלחמת העולם הראשונה נפגעה העיר קשות מהפצצות הכוחות הגרמנים.
הקתדרלה ניזוקה קשות, ותמונותיה העגומות, יחד עם תמונות הספרים שנשרפו על ידי הגרמנים באוניברסיטת לוון הבלגית ותמונות חורבותיו של אולם הבד באיפר, שימשו את מערכת התעמולה של הרפובליקה.
דובריה טענו, כי הגרמנים מנסים להשמיד את אוצרות התרבות של אירופה.
לאחר המלחמה שוקמה הקתדרלה בעזרתה של משפחת רוקפלר.
במלחמת העולם השנייה ספגה ריימס הפגזות רבות.
ב-7 במאי 1945, ב-2:41 לפנות בוקר, נחתם בעיר הסכם הכניעה ללא תנאי של גרמניה לבעלות הברית, על ידי מפקד הוורמאכט אלפרד יודל, בשמו של הקנצלר קרל דניץ.
ריימס שוכנת על רמה נמוכה על גדתו המזרחית של הנהר וסל, פלג של הנהר אן (Aisne), לצד תעלת אן-מארן, המחברת בין הנהר אן לנהר מארן.
שטח העיר הוא כ-47 קמ"ר וגובהה הממוצע הוא כ-108 מטרים.
האקלים בריימס הוא אקלים אוקייני למחצה.
החורפים והקיצים מתונים למדי, ועל פי רוב הטמפרטורות אינן חריגות.
מידות החום השכיחות בינואר נעות סביב 2 °C, וביולי סביבות 18.5 °C.
מספר ימי הגשם בשנה ממוצעת הוא 210. סופות ברקים מתחוללות בכ-22 יום בשנה.
ימי שלג - כ-21. ימי ערפל - כ-66. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 610 מ"מ.
כלכלת ריימס היא הכלכלה המפותחת ביותר בערי שמפאן-ארדן.
כלכלת העיר מבוססת על ענפי המסחר דלהלן: חקלאות ומזון, בריאות וקוסמטיקה, תעשיית רכב, שירותים ולוגיסטיקה, בנקאות, ביטוח ונדל"ן, בינוי ופיתוח, עבודה סוציאלית, הוראה ומחקר, מלונות ומסעדות, תעשיית מתכת וזכוכית ועוד.
כלכלת העיר קיבלה תנופה משמעותית בזכות הרכבת המהירה TGV העוברת בה.
זמן הנסיעה מפריז הוא כ-45 דקות, וכ-30 דקות מנמל התעופה שארל דה גול.
העיר הפכה למקום אידיאלי לאנשי עסקים פריזאיים, הממקמים בה את בתי המסחר שלהם בעלות תקורה פחותה ב-25% מאשר בפריז.
בשנת 2003 הוקמה בריימס סוכנות לפיתוח כלכלי, המקדמת השקעות ומסחר בעיר.
הסוכנות ממומנת על ידי העירייה ולשכת המסחר והתעשייה העירונית, המנהלת את נמל התעופה ואת הנמל של נהר המארן בריימס.
בריימס אתרי תיירות רבים, בהם שרידי העיר הרומית .
חלק מהאתרים נמנים עם אתרי המורשת העולמית הבולטים באירופה.
בנוסף, משמשת העיר כבירתו הלא מוכתרת של חבל שמפאן, וחלק גדול מכלכלתה נסוב סביב תיירות היין של החבל.
אלו הם אתרי התיירות הבולטים בריימס:
קתדרלת ריימס, או בשמה המלא קתדרלת נוטרדאם דה ריימס (Notre-Dame de Reims) היא קתדרלה גותית, עתיקת יומין.
הקתדרלה היא אחת הדוגמאות החשובות לאדריכלות הגותית בשיאה ולסגנון גותי קורן (Rayonnant).
היא נבנתה בשנים 1211–1427. ב-1991 הוכרזה כאתר מורשת עולמית בידי אונסק"ו.
כנסיית סן רמי היא בזיליקה של מנזר סן רמי.
הכנסייה מכילה את שרידי הקודש של סן רמי (רמיגיוס הקדוש), בישוף ריימס.
הספינה הראשית של הבזיליקה ובית הרוחב הם החלקים העתיקים ביותר שבה, ובנויים בסגנון רומנסקי, בעוד שחזיתות המבנה והאפסיס בנויים בסגנון גותי מוקדם.
ארמון טו היה ארמון הבישוף של ריימס.
המלך הולבש בבגדי ההכתרה בארמון, לפני שהלך אל הקתדקלה; אחרי ההכתרה נערך משתה בארמון.
הארמון נוסף לרשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1991. מבקרים בו כ-100,000 איש מדי שנה.
במועצה שהתכנסה בריימס בשנת 625 נאסר על יהודים להחזיק בעבדים נוצרים, ומכאן שהיו יהודים באזור זה כבר במאה השביעית.
קהילה יהודית של ממש התבססה ככל הנראה במהלך המאה האחת עשרה.
הם הקימו בית כנסת ומוסדות נוספים.
במהלך גירוש היהודים מצרפת ב-1306 ננטשה העיר מיהודיה.
לאחר המהפכה הצרפתית החלו יהודים לשוב ולהתגורר בריימס, אבל התבססות הקהילה והתרחבותה היו רק בשליש האחרון של המאה התשע עשרה, עקב בואם של פליטים יהודיים מאלזס ולורן (שהפכו לטריטוריה גרמנית כתוצאה ממלחמת צרפת–פרוסיה).
בשנת 1875 מנתה הקהילה כ-650 חברים, התמנה הרב הראשון של העיר, ובניית בית הכנסת הגדול של הקהילה החלה.
בית הכנסת של ריימס נבנה בשנת 1879. הוא נבנה בסגנון נאו-ביזנטי, ומשולבים בו קשתות ואלמנטים עיצוביים מיוחדים.
מעל דלת בית הכנסת מתנוססת הכתובת: "אין זה כי אם בית אלוהים וזה שער השמיים".
במהלך מלחמת העולם השנייה נהרס בית הכנסת, והריסותיו נותרו בשממונן זמן רב אחרי המלחמה.
רק כאשר הגיע לריימס זרם של פליטים יהודיים מאלג'יריה, החלה העירייה בשיקום ושיפוץ בית הכנסת.
מול בית הכנסת הוקמה אנדרטה לזכרם של 226 יהודים מריימס והאזור, שנרצחו על ידי הנאצים בשואה.
לריימס שמונה ערים תאומות ברחבי העולם:
ריימונדו, רוזן מונטקוקולי (21 בפברואר 1609 - 16 באוקטובר 1680) היה פילדמרשל בצבאות גרמניה ואוסטריה ממוצא איטלקי שנטל חלק במלחמת שלושים השנים.
הוא זכה לתארים נסיך האימפריה הרומית הקדושה ודוכס מלפי.
בנוסף היה הוגה צבאי חשוב שהייתה לו השפעה רבה על האסטרטגיה הצבאית של המאות ה-17 וה-18.
ריימונדו מונטקוקולי נולד בטירת מונטקוקולי, ליד מודנה בשנת 1609. הוא היה בן למשפחה ממוצא בורגונדי שהתיישבה באיטליה במאה ה-10 לספירה.
בגיל 16 התגייס כשכיר חרב ושירת תחת פיקוד דודו, ארנסט מונטקוקולי, שהיה גנרל חשוב בצבא האוסטרי ולאחר ארבע שנים של שירות פעיל הפך לקצין.
בשנת 1631 נפצע ומאוחר יותר באותה שנה נפל בשבי השוודי במהלך קרב בריינטנפלד במלחמת שלושים השנים.
בשנת 1632 נפצע שוב בקרב ליצן, ולאחר מכן התקדם בסולם הדרגות בשל הצטיינותו במספר קרבות כגון קרב נורדלינגן.
בהמשך נלחם מונטקוקולי כקצין פרשים בקרב ויסטוק ובקרב קמניץ ובשנת 1639 נלקח בשבי בו שהה כארבע שנים.
במהלך שהותו בכלא למד מונטקוקולי מתמטיקה, היסטוריה ואדריכלות וכן עסק אסטרטגיה צבאית.
בתקופה זו כתב את החיבור "מסה על המלחמה".
לאחר ששוחרר מהכלא, פיקד מונטקוקולי על צבא שכירים שהיה נאמן לדוכס מודנה, במהלך מלחמת קסטרו, באותה שנה הועלה בדרגה וזכה במושב במועצת המלחמה ההבסבורגית.
הוא הצטיין כמפקד במספר קרבות וזכה לתהילה בעקבות חלקו בקרב זוסמרשהאוזן.
לאחר שלום וסטפאליה שימש מונטקוקולי כנציג הקיסר פרדיננד השלישי והאפיפיור אינוקנטיוס העשירי בארצות זרות ובתפקיד זה ביקר באנגליה, ובשוודיה ופגש את המלכה כריסטיאנה.
בשנת 1657 נישא מונטקוקולי ונולדו לו בן ושתי בנות.
ב-1657 לקח חלק ב ושימש כמפקד המשלחת ההבסבורגית במלחמה זו.
ובהמשך, לאחר מינויו לפילמרשל של צבא האימפריה, לקח חלק במלחמה בדנמרק כנגד הפלישה השוודית.
בשנים 1661–1664 שימש מונטקוקולי כמפקד צבא האימפריה כנגד הפלישה הטורקית ובמסגרת זו זכה לניצחון הגדול ביותר לו זכה מימיו, בקרב סנט גוטהרד.
בהמשך פיקד על עוד כמה מסעי מלחמה.
מונטקוקולי פרש מהצבא בשנת 1674 אך לאחר פחות משנה חזר בעקבות מסע מלחמה נוסף שנמשך כשנה.
לאחר מסע זה, שבו ניצח מונטקוקולי, פרש סופית מהחיים הצבאיים.
את שארית חייו בילה מונטקוקולי בקריאה ויצירה ספרותית ומדעית בווינה.
הוא קיבל את התואר נסיך האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1679 וזמן קצר לאחר מכן את הדוכסות של מלפי ממלך ספרד.
מונטקוקולי מת בתאונה בלינץ בשנת 1680.
כמצביא, היה ידוע מונטקוקולי בטקטיקות של חסימת קווי מבצעים ובטכניקות של ביצורים.
הטקטיקה שלו שימשה כמקור השראה למצביאים ולהוגים צבאיים במאה ה-18.
מונטקוקולי הוציא שלושה ספרים בימי חייו, חיבורו הגדול ביותר הוא ה"מסה על המלחמה", שנכתב בהיותו בכלא השוודי בין השנים 1639–1643; "זיבלדונה", שנכתב לאחר מלחמת שלושים השנים, בין השנים 1639–1643; ו"על המלחמה נגד הטורקים בהונגריה" שנכתב ב-1670 והוא מבוסס על מסע המלחמה שבו שימש מונטקוקולי כמפקד.
ספריו של מונטקוקולי מתאפיינים בביבליוגרפיה רבה יחסית לספרים בני אותה תקופה, וניכר מכתביו שהוא היה אינטלקטואל.
בספריו נגע מונטקוקולי כמעט בכל הנקודות החשובות לניהול מלחמה ברמה הטקטית באותם ימים אך התמקד בעיקר באמנות המצור, ודן בו בדרך גאומטרית.
מוטקוקולי שאף לייסד את האסטרטגיה הצבאית בדרך מדעית בדומה למדעי הטבע והמדעים המדויקים.
גישתו המחקרית השפיעה רבות על ההוגים הצבאיים של המאה ה-18, שגם הם, בהשראת מונטקוקולי ראו במלחמה דיסיפלינה מדעית.
מונטקוקולי, בשונה מהוגים בני זמנו, הסתייג מצבאות שכירים, שהיו נפוצים מאוד באירופה באותה התקופה ובאו לידי ביטוי במידה רבה במלחמת שלושים השנים.
הוא היה מהמושכים ליצירת צבאות מקצועיים הבנויים על נאמנות ולא על רדיפת בצע.
בשנת 1934 השיק הצי המלכותי האיטלקי דגם של ספינת קרב שנקראה "ריימונדו מונטקוקולי" על שמו, הספינה השתתפה במלחמת העולם השנייה.
ריימסדורף הוא כפר השוכן בדרום-מערב שפלת לייפציג, במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה.
במלחמת העולם השנייה היה על יד הכפר מחנה הריכוז ריימסדורף, שהיה מחנה חוץ של מחנה הריכוז בוכנוואלד.
ריימונדו ביביאני "מומו" אורסי (בספרדית: Raimundo Bibiani "Mumo" Orsi; 2 בדצמבר 1901 – 6 באפריל 1986) היה כדורגלן ארגנטינאי-איטלקי ששיחק בעמדות הקיצוני השמאלי והחלוץ.
אורסי, יליד ארגנטינה, החל את הקריירה בקבוצת אינדפנדיינטה, ולאחר קדנציה מוצלחת במדי יובנטוס חזר לדרום אמריקה שם שיחק במספר קבוצות מארגנטינה, אורוגוואי, ברזיל וצ'ילה.
הוא החל את הקריירה הבינלאומית במדי , עמה זכה בקופה אמריקה, ובעקבות מעברו ליובנטוס ייצג גם את , עמה זכה במונדיאל 1934 ואף כבש במשחק הגמר.
בסך הכל במדי שתי הנבחרות, רשם 48 הופעות ו-16 שערים.
אורסי החל את קריירת המשחק בקבוצת אינדפנדיינטה, שם התבטא כישרונו באגף שמאל.
אורסי, שהיה שמאלי ברגלו, הפגין מהירות ודיוק.
אורסי ניחן בהגבהות מדויקות וכן ביכולת כיבוש שערים, שהפכו אותו למסוכן בשני האגפים וכן בעמדות התקפה מרכזיות.
הופעת הבכורה שלו הייתה ב-30 בנובמבר 1919, והוא המשיך לשחק בקבוצה עד לשנת 1928. אורסי זכה עם אינדפנדיינטה בשתי אליפויות ושלושה גביעים בארגנטינה, ויכולתו במדי נבחרת ארגנטינה באולימפיאדת אמסטרדם (1928) שכנעה את ראשי קבוצת יובנטוס האיטלקית להחתים את אורסי.
העברתו של אורסי ליובנטוס לוותה בלא מעט סיבוכים, בעיקר בשל המשא המתן המורכב עם אינדפנדיינטה, וחוקי המשחק באיטליה באותה תקופה שהגבילו שכר לכדורגלנים זרים.
בסופו של דבר, הוא עלה לשחק לראשונה בתחילת עונת .
אורסי השתלב מצוין בקבוצה, והיה מעמודי התווך של המועדון שזכה בחמש אליפויות איטליה רצופות, החל מעונת .
בהתאם לנוהלי המשטר הפאשיסטי באיטליה באותה תקופה, אורסי קיבל באופן מיידי אזרחות איטלקית, ואף זומן לנבחרת איטליה.
ב-1935 חזר אורסי לארגנטינה, שם חתם במדי קבוצתו הראשונה, אינדפנדיינטה, והמשיך לקדנציות קצרות בבוקה ג'וניורס, בפלטנסה ובקלוב אלמגרו, תחנתו האחרונה בארגנטינה.
ב-1938 עבר לשחק בפניארול מליגת העל האורוגוואית, וסייע לה לזכות באליפות המקומית.
משם עבר אורסי לברזיל, שם חתם במדי פלמנגו עמה זכה באליפות ריו דה ז'ניירו.
לאחר קדנציה שנייה בפניארול, וקדנציה קצרה בצ'ילה במדי סנטיאגו נסיונל, פרש אורסי ממשחק פעיל בשנת 1943, כשהיה בן 42.
הופעת הבכורה הבינלאומית של אורסי הייתה במדי נבחרת ארגנטינה ב-10 באוגוסט 1924, במשחק ידידות ביתי מול שהסתיים בשוויון 0-0. כל ארבעת משחקיו הראשונים במדי הנבחרת היו משחקי ידידות מול הנבחרת השכנה.
לאחר מכן, זכה אורסי עם נבחרתו בטורניר הקופה אמריקה בשנת 1927. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) שיחק אורסי תפקיד מרכזי בנבחרת.
הוא כבש את שערי הבכורה שלו בניצחון 11:2 על , שם כבש צמד, ומשחק אחר כך כבש את שערו השלישי והאחרון במדי ארגנטינה, בניצחון 6:3 על .
אורסי ונבחרתו העפילו עד לגמר האולימפי, שם פגשו את אורוגוואי.
לאחר שוויון 1:1 במשחק הגמר לאחר הארכה, נקבע משחק חוזר, ובו הפסידה ארגנטינה 2:1 והסתפקה במדליית הכסף.
בסך הכל, בקדנציה הראשונה שלו במדי ארגנטינה, כבש אורסי שלושה שערים ב-12 הופעות.
הופעותיו המשכנעות של אורסי באולימפיאדה, הובילה את ראשי יובנטוס להחתים אותו בקבוצה, ובעקבות נוהלי המשטר הפאשיסטי באיטליה, הוא קיבל עד מהרה אזרחות איטלקית וזומן לשחק בנבחרת איטליה.
הוא רשם את הופעת הבכורה שלו במדי איטליה ב-1 בדצמבר 1929, וכבר באותו משחק כבש צמד בניצחון 6:1 על במשחק ידידות.
הישג השיא של אורסי עם איטליה היה במסגרת מונדיאל 1934 הביתי.
לאחר שפתח את הטורניר עם צמד שערים בניצחון 7:1 על ארצות הברית, הוסיף אורסי לפתוח בכל משחקיה של איטליה, עד למשחק הגמר מול .
אורסי כבש בגמר את שער השוויון לזכות איטליה בדקה ה-81, שהביא את המשחק להארכה, בה ניצחה איטליה 2:1 וזכתה בתואר.
בזכות הופעותיו, זכה אורסי למקום בנבחרת הטורניר, לצד חמישה מחברי נבחרתו.
בנוסף לזכייה במונדיאל, זכה אורסי עם איטליה פעמיים בתואר הגביע הבינלאומי של מרכז אירופה.
משחקו האחרון של אורסי במדי איטליה היה במסגרת אותו הטורניר, ב-24 במרץ 1935, בניצחון 2:0 על .
בסך הכל רשם אורסי 35 הופעות במדי איטליה, וכבש 13 שערים.
אורסי היה למתאזרח בעל מספר ההופעות הגבוה ביותר במדי איטליה במשך למעלה מ-70 שנים, עד ששיאו נשבר על ידי מאורו קאמורנזי, בעצמו מתאזרח ארגנטינאי, בשנת 2008. אורסי חזר להופעה אחרונה במדי ארגנטינה ב-9 באוגוסט 1936, במשחק ידידות מול אורוגוואי, שחתם את קריירת המשחק הבינלאומית שלו.
בסך הכל, במדי שתי הנבחרות יחד, רשם אורסי 48 הופעות בינלאומיות, בהן כבש 16 שערים.
הגביע הבינלאומי של מרכז אירופה: – , –
נבחרת הטורניר של גביע העולם: 1934
ריינאך היא עיר במחוז ארלסהיים, שבקנטון בזל-לנדשאפט שבשווייץ.
האזכור הראשון אודות ריינאך הוא בין השנים 1168 – 1176 בשם Rinacho.
שטחה של ריינאך הוא 7 קמ"ר.
מתוכם 26.3% משמשים לחקלאות, 16.6% הם שטחים מיוערים, 55.3% הם שטחים בנויים, 0.9% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.6% הם שטחים בלתי מעובדים.
הכפר המקורי צמח לאורך נחל קטן.
בראשית המאה ה-21 היא מהווה חלק מבזל רבתי.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית ריינאך 18,810 תושבים.
ריימונדו ויאלה (באיטלקית: Raimondo Viale) (1907, לימונה פיאמונטה שבצפון-מערב איטליה - 1984) היה כומר איטלקי וחסיד אומות העולם.
ויאלה היה עוזר לכומר ולאחר מכן כומר בקהילת בורג'ו סן דלמצו שבנפת קונאו.
בשנת 1940 נדון ויאלה לארבע שנות מאסר עקב התנגדותו למשטר הפשיסטי באיטליה ובפרט לכיבוש דרום-מזרח צרפת על ידי איטליה, אך שוחרר כעבור 15 חודשים והורשה לחזור לתפקידיו.
לאחר כניעת איטליה לגרמנים בספטמבר 1943 החל צבא איטליה לסגת מאזור הכיבוש האיטלקי בדרום-מזרח צרפת.
מאות יהודים ברחו עם הצבא האיטלקי הנסוג, עקב חששם מפני הצרפתים והגרמנים, והגיעו לערים וליישובים בנפת קונאו.
ויאלה החל לעזור לעניים שבהם, בעיקר באזורים הכפריים.
ב-12 בספטמבר 1943 כבש הצבא הגרמני את האזור, תפס מאות יהודים וכלא אותם במחנה מעבר בבורג'ו סן דלמצו.
רובם גורשו לאושוויץ ב-21 בנובמבר 1943, ויתר היהודים, כ-25 במספר, גורשו בין דצמבר 1943 ופברואר 1944.
ויאלה ניסה לעזור ליהודים אחרים ששהו באזור, בסיוע תושבים מקומיים אחרים, בהם כמרים כגון פרנצ'סקו רפטו מג'נובה, שלימים הוענק גם לו התואר "חסיד אומות העולם".
הוא היה מבקר את היהודים שנזקקו לעזרה והיה מתנייד על אופניו ממקום למקום במחוז קונאו.
הוא החביא כשלושים יהודים בבית מגוריהם של הכמרים, בית ששכן בסמוך לכנסייתו.
הוא העביר מסמכים מזויפים, מזון ובגדים למשפחות שלמות שהסתתרו בסמוך.
כך עשה עד השחרור באביב 1945.
בשנת 1998 נחנכה בבורג'ו סן דלמצו כיכר על שמו של ויאלה ולכבוד שותפיו להצלת היהודים בנפה.
ב-2000 העניק יד ושם לוויאלה את התואר "חסיד אומות העולם".
ויאלה היווה את ההשראה לדמותו של הגיבור בספר "Il prete giusto" (הכומר הצדיק) מאת נוטו רבלי (Nuto Revelli) שיצא לאור ב-1998.
ריימונדס ויוניס (בלטבית: Raimonds Vējonis; נולד ב-15 ביוני 1966) הוא פוליטיקאי לטבי, חבר המפלגה הירוקה הלטבית.
ויוניס נולד במחוז פסקוב לאב לטבי ואם רוסייה, בזמן שאביו שירת שם בצבא הסובייטי.
הוא גדל במחוז מדונה בלטביה.
לדבריו החל להתעניין בנושאים הקשורים לאיכות הסביבה לאחר שסבו התעוור כתוצאה משימוש בכימיקלים בקולחוז בתקופת השלטון הקומוניסטי בלטביה.
סיים תואר ראשון ושני בביולוגיה באוניברסיטת לטביה, ועבד במהלך לימודיו כמורה לביולוגיה בעיר מדונה.
בשנת 1989 התמנה לסגן מנהל מחלקת הסביבה בעיר מדונה, ומ-1990 כיהן כחבר מועצת העיר.
משנת 1996 עד 2002 היה מנהל מחלקת הסביבה של ריגה.
ב-7 בנובמבר 2001 מונה לשר להגנת הסביבה ופיתוח אזורי.
ויוניס החזיק בתיק זה עד שנת 2011, חרף חילופי ממשלות בלטביה בשנים אלה.
לאחר מכן היה פעיל בוועדת החוץ והביטחון בפרלמנט.
בינואר 2014 מונה לשר ההגנה של לטביה.
במסגרת תפקידו נקט בגישה ניצית, גינה את התוקפנות של רוסיה וכינה את פעילות כוחות נאט"ו שפעלו במדינה "כיבוש".
לאחר פלישת רוסיה לחצי האי קרים, גינה ויוניס את הפלישה, והוביל מהלך שבו ביקשו המדינות הבלטיות סיוע צבאי מארצות הברית.
במהלך זה הוצבו כלי נשק כבדים ואלפי חיילים במזרח אירופה כדי להרתיע את רוסיה.
ב-6 בספטמבר נבחר ויוניס על ידי הפרלמנט לנשיא לטביה, לאחר מערכת בחירות סוערת.
בתחילת המערכה היו ארבעה מועמדים לתפקיד, ולאחר ארבעה סבבי בחירות נשארו שניים.
ויוניס זכה בתפקיד ברוב של 55 מול 42 שהצביעו נגדו.
ראש ממשלת לטביה, לאימדוטה סטראויומה, בירכה על בחירתו לתפקיד.
ויוניס החליף בתפקיד את אנדריס ברזינש.
ריימונדס ויוניס הוא בן לאם רוסית, ונולד במחוז פסקוב, בו שפת המחוז הייתה רוסית, וכיום הוא חלק מרוסיה.
במהלך מערכת הבחירות לנשיאות הוא אמר כי אין בכוונתו לוותר על השימוש בשפה הרוסית לאחר בחירתו, משום שהשימוש בה מהווה "גשר בין העם הלטבי למיעוט דובר הרוסית במדינה", המונה כ-35 אחוזים מהאוכלוסייה.
את הריאיון הראשון לאחר בחירתו העניק לערוץ טלוויזיה לטבי של דוברי רוסית.
אך ביולי 2015 קבע הפרלמנט הלטבי כי הנשיא לא יוכל לדבר רוסית במסיבות עיתונאים ובאירועים פומביים.
ראש "הוועדה לשמירה על השפה הלטבית" בפרלמנט אמר: "אנו סבורים שעל הנשיא לדבר עם התקשורת הלטבית בשפה הלטבית בלבד".
ויוניס נשוי ואב לשני ילדים.
השקפתו הדתית, על פי עמוד הפייסבוק שלו, היא פגנית.
בתחילת 2016 חלה ויוניס באנדוקרדיטיס זיהומית, כתוצאה מדלקת שקדים שלא טופלה.
הוא עבר ניתוח לב פתוח והושתל בו שסתום מלאכותי.
לאחר חודשיים של שיקום חזר לתפקידו כנשיא.
ריימונדו ספורטה נמיאס (בספרדית: Raimundo Saporta Namías; 16 בדצמבר 1926 בפריז שבצרפת – 2 בפברואר 1997 במדריד שבספרד) היה מנהל כדורסל ספרדי-יהודי.
נולד בפריז, בירת צרפת לחיימה ספורטה, ספרדי ממוצא יווני (מסלוניקי), ולסימון נחמיאס הצרפתייה.
לאחר כיבושה של צרפת במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי כוחות גרמניה הנאצית, ברחה המשפחה היהודית-ספרדית בשנת 1941 למדריד שבספרד.
הוא היה ראש מחלקת הכדורסל של ריאל מדריד - מועדון הכדורסל ריאל מדריד כדורסל - בשנים 1962-1978 ובשנים 1985-1991. נשא מספר עמדות בכירות בארגון פיב"א, כולל נשיא הנציבות לארגון בינלאומי (1960-), נשיא הנציבות לתחרויות בינלאומיות (1990-1997) וסגן הנשיא (1995-1997).
כן נשא מספר תפקידים בפדרציית הכדורסל הספרדית , הבכיר שבהם סגן הנשיא של הפדרציה (החל בשנת 1948).
לאחר פטירתו, פיב"א וריאל מדריד שינו את שמו של טורניר הכדורסל פיב"א יורוקאפ ל"גביע ספורטה" ואת שמו של היכל הכדורסל של ריאל לשעבר ל"פביליון ריימונדו ספורטה" לכבודו.
בשנת 2007 נכנס ספורטה כתורם להיכל התהילה של פיב"א.
הוא זכה ב"צלב הגדול של המסדר המלכותי להצטיינות אזרחית" (בספרדית Gran Cruz de la Real Orden del Mérito Civi, אות ההצטיינות הגדול ביותר לאזרחים בספרד, מוענק על ידי ממשלתה של המדינה); במדליית זהב עבור הצטיינות בספורט שהעניק משרד התרבות של ספרד והיה, ב-1997, לחבר במסדר ההצטיינות של פיב"א.
ריימונדה מורמוקייטה (בליטאית: Raimonda Murmokaitė; נולדה ב-17 ביולי 1950) היא דיפלומטית ליטאית.
מורמוקייטה נולדה בוילנה וב-1982 סיימה את לימודיה באוניברסיטת וילנה תוך התמחות בפילולוגיה.
בהמשך היא עברה השתלמויות בתחום יחסי חוץ וביטחון בארצות הברית ובאנגליה.
במשך כ-20 שנים היא עבדה במשרד החוץ הליטאי בווילנה.
בשנת 1998 היא נשלחה לרומא לשגרירות ליטא.
בשנת 2004 היא עברה לניו יורק והייתה סגנית נציג ליטא באומות המאוחדות, דליוס צ'קואוליס.
באוקטובר 2012 היא קודמה לנציגת ליטא בארגון.
ממאי 2014 עד אפריל 2015 היא כיהנה כיושבת ראש מועצת הביטחון של האו"ם.
בשנת 2017 היא חזרה לעבוד במטה משרד החוץ הליטאי.
ריינאלדו דוס סנטוס סילבה הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בדינמו בתומי.
ריינאלדו החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ספורט רסיפה עד שחתם בשנת 2007 בנאוטיקו.
הוא יצא לשחק לראשונה מחוץ לגבולות המדינה שנה לאחר מכן, כשחתם באנדרלכט, שבה שיחק עד שנת 2013, כשבטווח זמן זה היה מושאל לקבוצות במדינה כמו סרקל ברוז' ווסטרלו.
בפברואר 2013, הוא חתם בקרבאך האזרית.
לאחר ארבע עונות, שבהן רשם 43 שערים ב-87 משחקים, הוא חתם לשנתיים וחצי באדנספור מהליגה הטורקית.
לעומת זאת, החוזה שלו הותר לאחר כשנה, כאשר הוא חתם בשורות ספרטק טרנבה הסלובקית.
עם זאת, הוא לא רשם הופעות במדי קבוצה וכבר לאחר פחות מחודש שוחרר מהמועדון בהסכמה הדדית.
כבר באותו החודש, הוא הוחתם באקטובה הקזחית.
ב-19 בדצמבר 2018, הוא שב לקרבאך, כשחתם בקבוצה לשנתיים וחצי.
לעומת זאת, הוא שוחרר מחוזהו בהסכמה הדדית כבר ב-13 במאי 2019. ב-4 ביולי 2019, ריינאלדו שב לקזחסטן, הפעם לאירטיש פבלודר.
הוא רשם הופעה אחת בודדת במדי הקבוצה וכבר 23 ימים לאחר מכן, הוא עזב את המועדון, גם הפעם בהסכמה הדדית.
מאז שנת 2020, הוא משחק בקבוצת דינמו בתומי הגאורגית.
ריימונדס גראובה (בלטבית: Raimonds Graube; נולד ב-28 בפברואר 1957) הוא לוטננט גנרל לטבי בדימוס.
גראובה נולד בריגה ב-28 בפברואר 1957. ב-1976–1978 שירת שירות חובה בצבא האדום.
ב-1991 הוא התגייס למשמר הלאומי הלטבי.
ביוני 1998 הוא מונה למפקד המשמר.
ב-10 בדצמבר של אותה שנה, בעקבות התפטרותו הפתאומית של יוריס אייכמניס, מונה גראובה למפקד המטה המשותף (מקביל לרמטכ"ל).
הוא כיהן בתפקיד במשך קדנציה אחת, עד 31 בינואר 2003. לאחר מכן נשלח לבריסל כנציג לטביה בוועדות הצבאיות של נאט"ו והאיחוד האירופי.
ב-6 ביולי 2010 הוא חזר ללטביה ונקרא לשמש בקדנציה שנייה כמפקד המטה המשותף.
ב-2014 הוארכה הקדנציה שלו בארבע שנים נוספות.
ב-25 באוקטובר 2016 הודיע גראובה כי בכוונתו להתפטר שנתיים לפני סיום הקדנציה השלישית שלו.
החלטה זו גררה ספקולציות רבות בלטביה.
בתקשורת הלטבית נטען שהיא באה בעקבות אימונים צבאיים שנערכו ליד העיירה סלספילס.
תושבי העיירה לא קיבלו מידע על האימונים, ובעיירה התעוררה פאניקה המונית למראה אנשים חמושים וקולות של אש מקלעים.
גראובה דחה את הטענה וטען שהחלטתו לפרוש נובעת מרצונו להעביר את השרביט לדור הבא.
גראובה הוא מפקד המטה המשותף היחיד עד כה שכיהן יותר מקדנציה אחת, והיחיד שבא משורות המשמר הלאומי.
מלבד לטבית, הוא מדבר שוטף גם רוסית ואנגלית.
ריימונדס קרוליס (בלטבית: Raimonds Krollis; נולד ב-28 באוקטובר 2001 בריגה שבלטביה) הוא כדורגלן לטבי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סלובן ליברץ ובנבחרת לטביה.
קרוליס גדל במחלקת הנוער של מטה.
בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הלטבית, ובסך הכל ערך 49 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 16 שערים.
ב-28 בינואר 2021 חתם בוולמיירה מליגת העל הלטבית.
הוא ערך 59 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 37 שערים.
בעונת , בה זכתה ולמיירה באליפות לטביה, סיים כמלך השערים של הליגה, עם 25 שערים.
ב-20 בינואר 2023 חתם קרוליס על חוזה לשלוש שנים וחצי בספציה מהסרייה א'.
ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–3 לנאפולי במסגרת המחזור ה-21 בליגה לעונת 2022/2023.
ב-6 בספטמבר 2020 ערך קרוליס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת לטביה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת מלטה במסגרת ליגת האומות 2020/2021. ב-17 בנובמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–5 על נבחרת אנדורה, גם כן במסגרת ליגת האומות.
ריין פרסיוואל דיטריך וילסון הוא שחקן, קומיקאי, מנחה פודקאסט, מפיק, סופר ובמאי אמריקאי.
וילסון נודע בעיקר בזכות גילום הדמות דווייט שרוט בסיטקום של NBC "המשרד" בין השנים 2005 עד 2013 - תפקיד עליו קיבל שלוש מועמדויות לפרס אמי בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית.
וילסון נולד ב-1966 בסיאטל אשר בוושינגטון למדריכת היוגה והשחקנית שי קופר, ולסופר, האמן והיועץ העסקי רוברט ג'י ווילסון.
מגיל שלוש עד חמש וילסון גר יחד עם אביו ואמו החורגת בניקרגואה.
בהמשך עבר יחד עם משפחתו ליישוב העירוני וילמט אשר באילינוי, בקרבת בית התפילה הבהאי בוילמט.
אמו של וילסון חזרה לחייו כאשר הוא היה בן 15.
וילסון למד בהמשך באוניברסיטת טאפטס במדפורד שבמדינת מסצ'וסטס, ולאחר מכן למד באוניברסיטת וושינגטון שבסיאטל, שם סיים את לימודיו בשנת 1986 עם תואר ראשון בדרמה.
בהמשך וילסון למד משחק בבית הספר טיש לאמנויות אשר באוניברסיטת ניו יורק, שם סיים את הלימודים עם תואר MFA.
ווילסון החל את הקריירה שלו בניו יורק, ובשנים הראשונות הוא הופיע רבות בתיאטרון.
ההופעה הראשונה שלו בטלוויזיה הייתה בשנת 1997 כאשר הוא שיחק באופרת הסבון "One Life to Live".
בשנת 1999 הוא שיחק בתפקיד משנה בסרט הטלוויזיה "The Expendables".
הופעת הבכורה של וילסון בסרט קולנוע הייתה בסרט המדע בדיוני "כיבוש הגלקסיה" אשר יצא לאקרנים בשנת 1999. שנה לאחר מכן היה לו גם תפקיד משנה בסרטו של קמרון קרואו "כמעט מפורסמים" ובשנת 2002 היה לו גם תפקיד משנה בסרטו של סטיבן סודרברג "Full Frontal".
בשנת 2003 וילסון שיחק בתפקיד ראשי בסרט האימה של רוב זומבי "בית 1000 הגופות".
באותה השנה וילסון החל גם לשחק בסדרה של HBO "עמוק באדמה" בתפקיד הקברן המתמחה ארתור מרטין.
במהלך תקופה זו היו לו גם הופעות אורח רבות בסדרות טלוויזיה פופולריות כמו "חוק וסדר: מדור מיוחד", "CSI", "הפמליה", "מונק", "מספ7ים", "מכושפות", ו"רינו 911".
בשנת 2005 וילסון הופיע בסרט הקומדיה "סהרה" ובסרט המוקומנטרי העצמאי "The Life Coach".
באותה השנה וילסון זכה לראשונה להכרה נרחבת לאחר שהוא לוהק לתפקיד עובד המשרד האקסצנטרי והשאפתן דווייט שרוט בסיטקום של רשת NBC "המשרד".
ב-24 בפברואר 2007 וילסון הנחה את תוכנית המערכונים האמריקאית הפופולרית סאטרדיי נייט לייב.
באותה שנה וילסון גם שיחק בסרט "ג'ונו".
בשנת 2008 וילסון ייסד את חברת המדיה הדיגיטלית SoulPancake אשר מפיקה תכנים שבוחנים את השאלות הגדולות של החיים.
כמו כן, באותה שנה וילסון כיכב בסרט הקומדיה "The Rocker".
בשנת 2009 וילסון דיבב את דמותו של החוצן גלקסאר בסרט המדע הבדיוני המונפש "מפלצות נגד חייזרים".
באותה השנה וילסון גילם גם את פרופסור קולן בסרט "רובוטריקים 2: הנקמה".
בשנת 2010 גילם את דמותו של פרנק דרבו בסרט "Super".
ב-2014 וילסון כיכב בקומדיית האימה "זומבי קידס".
בשנת 2015 וילסון כיכב במותחן "The Boy".
באותה השנה הוא שיחק גם בתפקיד הראשי בסדרה "בקסטרום" של רשת פוקס אשר התבססה על סדרת הספרים באותו השם מאת הסופר השוודי לייף פרסון.
ב-2015 פרסם וילסון את ספרו האוטוביוגרפי "The Bassoon King".
בשנת 2017 וילסון דיבב את קולו של גרגמל בסרט האנימציה "דרדסים: הכפר האבוד".
שנה לאחר מכן הוא שיחק גם בסרט "אימה במצולות".
כמו כן, באותה שנה הוא לוהק גם לגלם את הדמות הארי מוד בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: דיסקברי" וביים את הפרק "אמן הבריחה" בסדרת האנתולוגיה "מסע בין כוכבים: מסעות קצרים".
לאורך השנים וילסון דובב גם את דמויותיהם של הנבל לקס לות'ר במספר סרטי אנימציה של DC קומיקס.
בין השנים 2018 עד 2021 וילסון כיכב בתפקיד טרבור בסיטקום של רשת CBS "ממי".
בשנת 2020 וילסון כיכב בסרט המתח "Don't Tell a Soul" ובסדרה "אוטופיה".
באותה השנה וילסון גם הפיק את הסרט התיעודי של נטפליקס "We Are the Champions".
בשנת 2022 גילם את הדמות ד"ר דמנטו בסרט הפרודיה הביוגרפי הסאטירי "וירד: סיפורו של אל ינקוביק".
וילסון התחתן עם הסופרת הולידיי ריינהורן בשנת 1995, אותה הוא הכיר בעת שלמד משחק באוניברסיטת וושינגטון.
לזוג יש בן משותף אשר נולד בשנת 2004. המשפחה נוהגת לחלק את זמנה בין שני הבתים שלהם באורגון ובלוס אנג'לס.
שנה שם המשחק דמותהערות 2009 Monsters vs.
רַיימוּנְדוּס מִפֶּנִיאפוֹרְט (בקטלאנית: Sant Ramon de Penyafort; ) היה נזיר דומיניקני קטלאני במאה ה-13, שחיבר את , אוסף של שנותרו חלק מרכזי בחוקי הכנסייה הקתולית עד ש החליף אותם.
הוא זוכה לכבוד כקדוש נוצרי בכנסייה הקתולית והוא הקדוש המגן של עורכי דין על פי הקאנון.
ריימונדוס מפניאפורט נולד ב, עיירה קטנה ליד ברצלונה בנסיכות קטלוניה, סביב שנת 1275. הוא היה צאצא ממשפחת אצולה בעלת קשרים לבית המלוכה של אראגון והתחנך בברצלונה ובאוניברסיטת בולוניה, שם קיבל דוקטורט הן משפט האזרחי והן במשפט הקאנוני.
בשנת 1210, הוא עבר לבולוניה, שם שהה עד 1222, כולל שלוש שנים בראש הקתדרה למשפט הקאנוני באוניברסיטה.
הוא למד להכיר שם את המסדר הדומיניקני שזה עתה הוקם.
ריימונדוס נמשך למסדר הדומיניקני על ידי הטפתו של רג'ינלד המבורך, ראש הדומיניקנים מבולוניה, והצטרף למסדר בגיל 47, במנזר הדומיניקני של ברצלונה, אליו חזר מאיטליה ב-1222.
ריימונדוס היה גורם מרכזי בהקמת מסדר ה.
כאשר פנה אליו , ריימונדוס עודד וסייע לו בקבלת הסכמתו של חיימה הראשון, מלך אראגון, להקמת המסדר.
הצורך ללמוד שפות שמיות אושר על ידי המועצה הכללית של המסדר הדומיניקני בפריז בשנת 1236. ריימונדוס הקים את בית הספר הראשון של "Studia Linguarum" בתוניס, שם זה היה ידוע בשם Studium arabicum.
מטרת בתי הספר הייתה לעזור לדומיניקנים לשחרר שבויים נוצרים בארצות האסלאם.
ריימונדוס כתב עבור כמרים מוודים ספר מקרים, Summa de casibus poenitentiae ("סיכום מקרי חרטה").
הספר הוא יותר מאשר רשימה של חטאים והצעות חרטה - הוא דן בדוקטרינות וחוקים רלוונטיים של הכנסייה הנוגעים לבעיה או למקרה שהובא לידיעת המוודה, ונחשב באופן נרחב ליצירה סמכותית בנושא.
ב-1229 ריימונדוס מונה לתאולוג ופוסק בנושא כפרה על חטאים של הקרדינל הארכיבישוף של סבינה, ז'אן אלגרן מאבוויל , והוא זומן לרומא ב-1230 על ידי האפיפיור גרגוריוס התשיעי, שמינה אותו כומר ופוסק גדול בנושא כפרה על חטאים.
בהכירו את המוניטין של ריימונדוס במדעי המשפט, ביקש ממנו גרגוריוס התשיעי לעזור בארגון מחדש ובקודיפיקציה של .
חוקים קאנוניים, שנמצאו בעבר מפוזרים בפרסומים רבים, היו אמורים להיות מאורגנים במקבץ אחד של מסמכים.
מכתבי צו האפיפיור שינו את החוק במהלך 100 השנים הקודמות מאז פרסום של גרטיאנוס.
בהיותו מרוצה מעבודתו של ריימונדוס, הכריז האפיפיור על הפרסום החדש בבולה אפיפיורית שהופנתה למורים ולסטודנטים של אוניברסיטאות פריז ובולוניה בספטמבר 1234, וציווה כי עבודתו של ריימונדוס בלבד צריכה להיחשב סמכותית, ויש להשתמש בה לבדה בבתי הספר.
אוסף החוקים הקאנוני שלו, המכונה , הפך לתקן במשך כמעט 700 שנה.
החוק הקאנוני תוקן מחדש ב-1917.
ריימונדוס מפניאפורט שימש ככומר מוודה של חיימה הראשון, מלך אראגון.
בהיותו באי מיורקה כדי ליזום מערכה שתעזור להמיר את דתם של המורים החיים שם, המלך הביא איתו את פילגשו.
ריימונדוס הוכיח את המלך וביקש ממנו שוב ושוב להיפטר מפילגשו.
לבסוף, ריימונדוס אמר למלך שהוא לא יכול להישאר איתו יותר ותכנן לעזוב לברצלונה.
אבל המלך אסר על ריימונדוס לעזוב את האי, ואיים בעונש על כל קפטן ספינה שהעז לקחת אותו.
ריימונדוס ובן לווייתו הדומיניקני ירדו לחוף הים, שם הסיר ריימונדוס את ה"קאפה" שלו (הגלימה השחורה הארוכה שלבשו הדומיניקנים על הטוניקה הלבנה ועצם השכמה), ופזר את קצהו האחד על המים תוך שהוא מחבר את הקצה השני למקל ההליכה שלו.
לאחר שיצר כך תורן מיניאטורי, הציע ריימונדוס לדומיניקני השני לקפוץ, אך בן לווייתו, שחסר את אמונתו של הקדוש, סירב לעשות זאת.
ואז ריימונדוס נפרד ממנו, ועם הצטלבות הוא התרחק מהחוף והפליג משם על גלימתו.
עוקף בדרכו את הספינות שאסרו עליו להפליג בהן, הקדוש נראה על ידי עשרות מלחים שצעקו בתדהמה והאיצו בו להמשיך.
ריימונדוס הפליג את 160 הקילומטרים לברצלונה תוך שש שעות, שם קהל צופים נדהם היה עד לנחיתתו.
מתוך יראת כבוד לנס הזה, המלך חיימה הראשון תיקן את דרכיו.
לאחר שהגיע לשנתו ה-60, ריימונדוס פרש לחיי בדידות בברצלונה.
אולם תוך השנה הוצע לריימונדוס תפקיד הארכיבישוף של טרגונה, מרכז הכנסייה של נסיכות קטלוניה וכתר אראגון, אך הוא סירב.
ריימונדוס חזר לברצלונה בשנת 1236. לא זמן רב יכול להישאר בבידוד, עם זאת, הוא נבחר לעמוד בראש מסדר הדומיניקנים על ידי המועצה הכללית של המסדר של 1238. הוא מיד יצא ברגל לבקר את כל המנזרים של האחים והנזירות של המסדר.
אפילו בעיצומו של מסע זה, הוא הצליח לנסח קובץ חדש של חוקות המסדר, שבהן הוא כלל סעיף התפטרות עבור העומד בראש המסדר.
כשהיא אומצה על ידי המועצה הכללית הבאה של 1240, הוא ניצל מיד את האופציה והתפטר תוך שנתיים.
אף על פי שלא היה אינקוויזיטור, הוא שימש יועץ למלך חיימה הראשון שהתייעץ עמו לעיתים קרובות בנוגע לשאלות משפטיות הנוגעות לשיטות האינקוויזיציה בתחומי הממלכה.