tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אם קו עקום או עקום סגור משמש כנקודת התחלה עבור מערכת של קווי זרם מתמשכים התוצאה היא משטח זרם.
במקרה של עקום סגור בזרימה תמידית, נוזל אשר נמצא בתוך משטח הזרם יישאר בתוך משטח הזרם לנצח, זאת מכיוון וקווי הזרם משיקים למהירות.
פונקציה סקלרית אשר קווי המתאר שלה מגדירים את קווי הזרם ידועה בתור "פונקציית הזרם".
קווי זרם מוגדרים על ידי:
כאשר "" היא מכפלה וקטורית ו- הוא הייצוג הפרמטרי של קו זרם יחיד בזמן כלשהו.
אם רכיבי המהירות מוגדרים על ידי הווקטור ורכיבי קווי הזרם מוגדרים על ידי הווקטור , המשוואה הנ"ל מצטמצמת ל:
צינור זרימה מורכב ממספר קווי זרם, בדומה לכבל תקשורת, מה שמראה שקווי הזרם משיקים למהירות.כאן s הוא משתנה המתאר את העקום: .
קווי הזרם מחושבים רגעית, כלומר ברגע מסוים הם מחושבים עבור שדה זרימה נתון מווקטור מהירות הזרימה הרגעי.
קווי מסלול מוגדרים על ידי:
האינדקס מציין שאנו עוקבים אחר תנועת חלקיק זרימה.
נשים לב שבנקודה העקום מקביל לווקטור המהירות , אשר מחושב בנקודה בזמן .
קווי סימון מתוארים על ידי:
כאשר היא מהירות החלקיק במיקום בזמן .
המשתנה מתאר את קו הסימון ו - כאשר הוא הזמן בו אנו מעוניינים.
בזרימה תמידית (כאשר וקטור המהירות איננו תלוי בזמן) קווי הזרם, המסלול והסימון מתלכדים.
זאת מכיוון שכאשר חלקיק הנמצא על קו זרם מגיע לנקודה , בהמשך המשוואות השולטות בשדה בזרימה ישלחו אותו בכיוון מסוים.
כאשר המשוואות השולטות לא משתנות בזמן, חלקיק נוסף אשר יגיע לנקודה יישלח אף הוא באותו כיוון .
כאשר הזרימה איננה תמידית, חלקיק נוסף אשר יגיע לנקודה ישלח בכיוון אחר.
ידיעה של קווי הזרם יכולה להיות שימושית בדינמיקת הזרימה.
למשל, משוואת ברנולי המגדירה את הקשר בין הלחץ למהירות מתוארת לאורך קו זרם.
עקמומיות של קו זרם קשורה לגרדיאנט הלחץ הפועל בניצב אליו.
מרכז העקמומיות של קו הזרם נמצא בכיוון ירידת הלחץ הרדיאלי.
גודל גרדיאנט הלחץ הרדיאלי יכול להיות מחושב ישירות מצפיפות הזורם, עקמומיות קו הזרם והמהירות המקומית.
מהנדסים משתמשים בהזרקת צבע בתוך מים או עשן באוויר על מנת לראות קווי סימון אשר מהם ניתן לחשב קווי מסלול.
התבניות המתקבלות משמשות כדי ליצור עיצוב אשר יפחית את כוח הגרר.
קוויטאו (באיסלנדית: Hvítá) הוא נהר בדרום-מערב איסלנד, במחוז ההיסטורי אאורנסיסלה (Árnessýsla).
אורכו 185 קילומטרים (יחד עם הנהר יולפוסאו, המהווה את המשכו של קוויטאו, אחרי התמזגותו עם הנהר סוג).
קוויטאו מנקז שטח של 1,644 קמ"ר.
ספיקתו הממוצעת של הנהר היא 180-100 מ"ק לשנייה בקיץ, 110-50 מ"ק לשנייה בחורף.
מוצא הנהר הוא בקצה הדרומי של האגם קוויטאורוואטן (Hvítárvatn), בסמוך להר בלאופל (Bláfell) ולקרחון השני בגודלו באיסלנד — לאנגיוקול (Langjökull).
המוצא נמצא במערבהּ של רמת איסלנד, שמכסה את רוב פנים הארץ.
הנהר זורם ברמה לכיוון דרום, ואחרי 40 קילומטרים נופל אל קניון צר שבדום-מערב הרמה — במפל גולפוס (Gullfoss).
ספיקת המים הגבוהה ביותר, שנמדדה אי-פעם במורד המפל, היא 2,000 מ"ק לשנייה.
גם אחרי הירידה במפל, קוויטאו ממשיך לזרום ברמת איסלנד, שם נשפכים בו יובליו — תחילה הגדולים ביותר — טונגופליוט (Tungufljót) וברואראו (Brúará), ואילו בהמשך גם סטורה-לאכסאו (Stóra-Laxá).
אחרי שפיכתם של שלושת היובלים הללו אל קוויטאו, כמות המים בו כפולה מאשר כמותם במפל גולפוס שבמעלה זרם הנהר.
לאחר התחזקותו ביובליו, קוויטאו יוצא מרמת איסלנד אל השפלה בשטח המועצה האזורית גרימסנס אוג גראפנינגור (Grímsnes og Grafningur).
אחרי שהוא חולף ממזרח להר אינגולפספיאל (Ingólfsfjall), אל קוויטאו נשפך הנהר סוג (Sog).
לאחר התמזגותו עם סוג, קוויטאו נקרא יולפוסאו (Ölfusá).
בהמשך, בשטח העיירה סלפוס שבמועצה האזורית אאורבורג (Árborg), הנהר פונה מערבה וזורם 25 קילומטרים עד שפיכתו אל האוקיינוס האטלנטי.
קוויטאו נחשב לנהר המסוכן ביותר באיסלנד — בגלל עלייתו על גדותיו באביב ומפליו השוצפים.
קווי יסוד לפילוסופיה של המשפט, או מתווה למשפט הטבע ולמדע המדינה הוא ספר מאת הפילוסוף גאורג וילהלם פרידריך הגל שפורסם בשנת 1821, אף על פי שכותרתו המקורית של הספר מתארכת את יציאתו לשנת 1820. את המושג "משפט", אשר שזור לכל אורך הספר, יש להבין גם כ"זכות", "צדק", "ראוי", נכון" .
ספר זה של הגל הוא התורה הבשלה ביותר שלו במשפט, באתיקה, בפילוסופיה החברתית והפוליטית ובהרחבת המושגים שבהם עסק רק בקצרה בספרו האנציקלופדיה של המדעים הפילוסופיים, אשר ראה אור בשנת 1817 (ופעמים נוספות ב-1827 ו-1830).
על פי שיטתו על של הגל, מהווה המשפט את אבן-הפינה של המדינה המודרנית, ובאותו האופן מאפיין היעדר החוק את הדספוטיזם, בין אם מונרכי ובין אם אוכלוקרטי.
הפילוסופיה של המשפט (כך נקרא הספר בקיצור) עוסק בתחילתו בדיון על מושג הרצון החופשי.
הגל טוען שהרצון החופשי יכול להתממש רק בהקשר חברתי מורכב של זכויות רכוש, יחסים, חוזים, התחייבויות מוסריות, חיי משפחה, כלכלה, מערכת החוק ומערכת הממשל.
במילים אחרות, אנו לא יכולים להיות בעלי רצון חופשי מבלי להיות שותפים לכל ההיבטים הללו של החיים והמדינה.
קווי יסוד לפילוסופיה של המשפט או מתווה למשפט הטבע ולמדע המדינה, עורך פיני איפרגן, תרגום גדי גולדברג, הוצאת שלם, ירושלים, התשע"א 2011
משנתו המדינית של היגל עריכה, מבוא, הערות: אברהם יסעור, תל אביב : הקיבוץ המאוחד ואוניברסיטת חיפה, תשל"ו 1975. [כולל תרגום חלקי]
שלמה אבינרי, תורת המדינה של הגל.
תל אביב: ספרית פועלים, 1973.
שלמה אבינרי, סוגיות בפרשנות "הפילוסופיה של המשפט" של היגל; מתוך עיון ל"ג, תשמ"ד, ע' 30–43.
קוויאר בלוגה הוא קוויאר העשוי מביצי דג הבלוגה.
דג הבלוגה נפוץ בעיקר באזור הים הכספי, אגם המים המלוחים הגדול בעולם, שגובל באיראן ובארצות חבר המדינות אזרבייג'ן, קזחסטן, רוסיה וטורקמניסטן.
דג הבלוגה נפוץ גם בשטחי הים השחור וכן גם בים האדריאטי.
קוויאר בלוגה הוא סוג הקוויאר היקר ביותר, בתחילת המיליניום מחיר קילו אחד של קוויאר זה נע בין 7,000 ל-10,000 דולרים אמריקאים.
דג הבלוגה נחשב למין בסכנת הכחדה, נתון שהוביל את ארגון שימור חי הבר והדגה האמריקאי לאסור בשנת 2005 על יבוא של קוויאר אם מקורו באגני הים הכספי או הים השחור.
בשנת 2006 נקבע באמנת וושינגטון איסור על סחר במיני קוויאר מהים השחור ומהים הכספי עם המדינות אזרבייג'ן, בולגריה, סין, איראן, קזחסטן, רומניה, רוסיה, סרביה, מונטנגרו, טורקמניסטן ואוקראינה.
זאת, לאחר שמדינות אלו לא עמדות בתקנות ולא אכפו את חוקי השימור הבין-לאומיים.
האיסור על המסחר עם איראן הוסר מן האמנה.
לפי דו"חות מעודכנים איראן מפקחת על דיג לא חוקי של הדגה בשטחיה.
בשנת 2007, כאשר התחדש המסחר על ביצי הבלוגה מאיראן באופן חלקי, איראן מכרה 96 טונות של המאכל, 15 אחוזים פחות מאשר הכמות שנסחרה בשנת 2005.
חדקן הבלוגה מגיע לבגרות מינית לאחר 20 שנים.
הדגים שנאספים עבור ביציהם לרוב שוקלים 900 קילוגרמים.
עיקר קוויאר הבלוגה מכיל את ביצי הדגים, צבעם נע מאפור כהה (כמעט שחור) עד לאפור בהיר, כאשר הצבעים הבהירים יותר הם של דגי בלוגה מבוגרים יותר והקוויאר המופק מהם יוקרתי יותר.
עם זאת, קוויאר הבלוגה היקר ביותר אינו בצבעי אפור-שחור אלא לבן, הוא מכונה "אלמאס" והוא עשוי מביצי דגי בלוגה לבקנים אשר נדירים למדי בטבע.
קילוגרם אחד בלבד של "זהב לבן" זה נמכר כיום במחיר של כ-34,500 דולרים.
האלמאס מופק מביצי דגי בלוגה לבנים לבקנים מדגים שגילם נע בין 60 ל-100 שנים, דגים אלה נפוצים יותר בדרום הים הכספי היכן שישנו פחות זיהום.
כל תוספת כלשהי לקוויאר פוגמת בערך הקוויאר, ולרוב קוויאר הבלוגה מגיע לשווקים מבלי שעבר עיבוד כלשהו.
בדומה למנות קוויאר אחרות, קוויאר בלוגה מוגש על כפית העשויה מדר, מעצם או מחומר אחר שאינו מתכתי.
כלי מתכת פוגע בטעם המנה ומוסיף לה טעם לוואי לא רצוי.
קוויאר בלוגה מוגש לרוב בנפרד מעל טוסט, שלא כמו מנות קוויאר זולות יותר אותן מגישים במספר דרכים, למשל בתוך בליני, מצופים בשמנת חמוצה, קרם פרש או מעורבבים בתוך סלט ביצים או לצד ביצים פרוסות.
קוויבי היה שירות הזרמת מדיה אמריקאי, שמושבה בלוס אנג'לס, קליפורניה.
קוויבי הוקמה באוגוסט 2018 על ידי ג'פרי קצנברג.
השירות היה פעיל מאפריל עד אוקטובר 2020.
השירות פעל כספק שירותי הזרמת מדיה לטלפון חכם והתמקד בהפקת סדרות טלוויזיה שאורך כל פרק לא עולה על רבע שעה, אלא שתזמון השקת השירות, בזמן מגפת הקורונה, פגעה בו מאוד, כאשר מרבית אוכלוסיית העולם נאלצה להסתגר בבתים והשימוש במחשבים הביתיים עלה על חשבון השימוש בנייד ובכך ירדה כדאיות השימוש בקוויבי.
לאור זאת, באוקטובר 2020 הוכרז על סגירת השירות.
קווִיטְלֶעך (מיידיש: פתקים, נקרא לעיתים גם קוויטלוק או קוויטלי) הוא משחק קלפים הדומה לעשרים ואחת ובלאק ג'ק שמקורו בגליציה, שמשחקים בקרב חלק מהבתים היהודיים־אשכנזיים (בעיקר באלה שמקורם מאזור הונגריה ואוסטריה) בחג החנוכה ובפורים.
המשחק והחפיסה הייחודית נוצרו על ידי יהודים חסידים שחיו בגליציה בסוף המאה ה-18 או ה-19.
רוב החבילות המשמשות למשחק כוללות 24 קלפים עם זוגות זהים שמספרם בין 1 ל-12. מקורה של החבילה הוא מחפיסות הֶקסנְשפִיל על ידי הורדת התמונות שברוב חפיסות הקלפים כדי להימנע מעבודה זרה.
יהודים לא השתמשו בחפיסות הקלפים הפופולריות בגלל הצלבים וסמלים נוצריים אחרים אשר נמצאים עליהם, ובמקומם השתמשו בקלפים שנקראו "קוויטלעך" (בעבודת יד ברבים מהמקרים).
הקלפים עוטרו באותיות עבריות ובחפצים נפוצים כמו קומקומים, נוצות ולעיתים דיוקנאות של גיבורי מקרא.
חברת "פיאטניק ובניו" (אנ') המפורסמת מווינה הייתה היצרנית הגדולה ביותר של קלפים אלו במאות ה-19 וה-20, מה שעזר להפיץ את המשחק בקרב יהודים באוסטרו־הונגריה ובאמריקה הצפונית.
רוב השחקנים האירופיים נספו במהלך השואה, ומספר השחקנים באמריקה הצפונית פחת.
קוויטֶייה (בנורווגית: Kvitøya, "אי לבן") הוא אי בארכיפלג סבאלברד באוקיינוס הארקטי, בשטח של .
זהו החלק המזרחי ביותר של ממלכת נורווגיה.
הנחלה הארקטית הרוסית הקרובה ביותר, האי ויקטוריה, נמצאת במרחק מזרחה .
האי מכוסה כמעט לחלוטין על ידי קוויטייקולן, כיפת קרח בשטח של עם כיפה קלאסית בצורת שעון חול, שהעניקה לו את שמו.
שטחי היבשה המעטים נטולי הקרח כוללים כל אחד מהם רק כמה קילומטרים רבועים גדולים ועקרים מאוד וסלעיים, הגדול ביותר הוא Andréeneset בפינה הדרום־מערבית של האי.
קוויטֶייה הוא חלק משמורת הטבע נורדאוסט-סבאלברד.
השם הנוכחי ניתן על ידי צייד הלווייתנים יוהאן קילסן מטרומסה ב-1876. האיות המקורי של השם משנת 1876 היה Hvidøen (דנית-נורווגית).
כמו שמות אחרים באיים ובאזורים הארקטיים והאנטארקטיים הנורווגיים, הצורה הנינורסקית של נורווגית נורווגית ספרותית הייתה Hvitøyen או Hvitøya .
האי קוויטֶייה התגלה על ידי ההולנדי קורנליס גילס בשנת 1707, ונקראה בתחילה 'ארץ גילס' או 'ארץ גיליס' במפות בצורות, בגדלים ובמיקומים שונים לאורך מאות השנים.
משלחת הבלונים הארקטית של אנדרה
האי היה מקום המנוחה של משלחת הבלונים הארקטית של אנדרה משנת 1897, שאורגנה על ידי סלומון אוגוסט אנדרה.
המשלחת ניסתה לטוס מעל הקוטב הצפוני בכדור פורח, אך נאלצה לרדת על הקרח כ- מצפון לקוויטֶייה ב-14 ביולי, פחות משלושה ימים לאחר שיגורם.
הם הגיעו לאי ברגל ב-6 באוקטובר והתיישבו בחלק נטול הקרח היחיד באי, במה שנקרא כיום Andréeneset.
גורל המשלחת במשך שנים רבות היה אחת התעלומות הגדולות של הקוטב הצפוני, עד ששרידיה התגלו על ידי הספינה ברטוואג ב-1930, למעלה משלושים שנה לאחר מכן, ויומנים, יומנים של תצפיות מדעיות ותצלומים - לוחות שליליים מזכוכית, אשר הוקפאו עמוק וניתן היה לפתח אותם - נמצאו באתר.
חוקרים מודרניים גורסים ששלושת חברי המשלחת מתו תוך שבועיים מהגעתם לאי, ככל הנראה על ידי דב קוטב.
אנדרטה לזכר שלושת הגברים, נילס סטנדברג, סלומון אוגוסט אנדרה וקנוט פרנקל הוקמה על האי.
אנדרטה נוספת, שהוצבה שם על ידי "משלחת סטוקהולם" ב-1997 לציון 100 שנים לאירוע הטראגי, נהרסה מאוחר יותר בכוונה על ידי רשות סבאלברד, בטענה שהוקמה באופן בלתי חוקי.
קווי מתאר אשלייתיים או קווי מתאר סובייקטיביים הם אשליות אופטיות המעוררות תפיסה של קצה מבלי שיהיה שינוי בבהירות או בצבע על פני אותו קצה.
בהירות אשלייתית וסידור עומק מלווים לעיתים קרובות קווי מתאר אשלייתיים.
לרוב, גילוי קווי המתאר האשלייתיים מיוחס לפרידריך שומאן ומתוארך לתחילת המאה ה-20, אך למעשה קווים כאלו נוכחים כבר באמנות המתוארכת לימי הביניים.
בשנת 1976 פרסם גאטנו קניצה (Gaetano Kanizsa) מאמר על אשליות אופטיות ב-Scientific American, אשר היווה אבן דרך בהתעוררות העניין בקווי מתאר אשלייתיים בקרב חוקרי תפיסה חזותית.
סוגים נפוצים של קווי מתאר אשלייתיים
ייתכן והדוגמה המפורסמת ביותר לקו מתאר אשלייתי היא תצורת הפק-מן שהוצגה והופצה על ידי גאטנו קניצה.
גופי קניצה מעוררים תפיסה של קו מתאר אשלייתי על ידי יישור דימויים בצורת פק-מן בשדה הראייה כך שהקצוות שלהם יוצרים יחד צורה.
למרות שהם אינם חלק מפורש מהצורה הנתפסת, גופי קניצה מעוררים את התפיסה של צורה, המוגדרת על ידי קו מתאר אשליה חד.
בדרך כלל, הצורה נראית בהירה יותר מהרקע שלה, למרות שבפועל אין הבדל ברמת הבהירות ביניהם.
בנוסף, הצורה האשלייתית נחווית על ידי הצופה כקרובה יותר מאשר הצורות הממשיות הנמצאות סביבה, הצורות מעוררות האשליה.
גופי קניצה כוללים השלמה מודאלית של הצורה האשלייתית והשלמה אמודאלית של הצורות מעוררות האשליה.
אשליה קרובה לגופי קניצה, היא אשליית ארנשטיין (Ehrenstein illusion).
במקום להשתמש במעוררי אשליה דמויי פק-מן, אשליית ארנשטיין מעוררת תפיסה של קווי מתאר אשלייתיים באמצעות מקטעי קוים רדיאלים.
התגלית של ארנשטיין הוגדרה במקור כשינוי של רשת הרמן.קווי מתאר אשלייתיים נוצרים בקו הגבול בין שתי רשתות סורגים שאינן מיושרות זו עם זו.
באשליות מסוג זה, קו המתאר האשלייתי שנוצר הוא מאונך לגופים המעוררים שיצרו אותו.
הסמלים האולימפיים מ-1972, 1984, 1988 ו-1994 כוללים קווי מתאר אשליתייים, וכך גם סדרת שנות ה-50 של אלסוורת' קלי.
יעקב גסטמן גראדטס (אנ') השתמש לעיתים קרובות באשליית קניצה בהדפסי המשי שלו, למשל בעבודתו פורמולה 1 (1991).
הדיעה הרווחת היא שאזורי ראייה קורטיקלים מוקדמים, כמו V1 ו-V2, הם האחראים ליצירת קווי מתאר אשלייתיים.
מחקרים שבהם נעשה שימוש בטכניקות של הדמיה עצבית בבני אדם, מצאו שקווי מתאר אשלייתיים קשורים לפעילות בשכבות העמוקות של קורטקס הראייה הראשוני.
אשליות אופטיות הן גירויים שימושיים לחקר הבסיס העצבי של התפיסה, מכיוון שהן "חוטפות" את המנגנונים המולדים המובנים במערכת הראייה לצורך פירוש העולם החזותי בתנאים רגילים.
לדוגמה, פעמים רבות אובייקטים בטבע גלויים בצורה חלקית בלבד, ולא ניתן לראות את הגוף השלם.
קווי מתאר אשלייתיים מספקים רמזים לאופן שבו מערכת הראייה בונה ייצוגים שלמים כאשר חלקים מקצה האובייקט הממשי אינם נראים לעין.
הקידוד של משטחים נחשב לחלק הכרחי מהתפיסה החזותית, המהווה שלב ביניים קריטי של עיבוד חזותי בין הניתוח הראשוני של התכונות החזותיות לבין היכולת לזהות גירויים מורכבים כמו פרצופים וסצנות.
קווי חופשה בע"מ היא קבוצת תיירות בישראל בבעלות ארנון אנגלנדר ועמי כהן, המשווקת חבילות נופש לחו"ל ומפעילה טיסות ליעדי נופש באגן הים התיכון ובאירופה.
חברות התעופה שבבעלות הקבוצה מפעילות קווים מישראל לקפריסין, ליוון וליעדים קרובים באירופה כמו סופיה, וינה, ברצלונה, פראג, בודפשט ועוד.
בשנת 1969, יוסי אנגלנדר, אביו של ארנון אנגלנדר, החל לעסוק בתיירות.
בין היתר, הוא החל את טיסות הצ'רטר לאנטליה והיה ממייסדי ענף התיירות בישראל.
הבן ארנון הצטרף לאביו בשנות ה-80 כשהיה בן 25, והמשיך את דרכו עם הקמת קווי חופשה בשנת 1998. קווי חופשה התחילה את פעילותה באפריל 1999. בשנת 2001 רכשה חברת התעופה אל על 20% ממניותיה.
בשנת 2005 הצטרף עמי כהן עם רכישת 35% ממניות החברה, ובשנת 2011 החליף את ארנון אנגלנדר בתפקיד המנכ"ל, בעוד אנגלנדר המשיך לכהן כיו"ר.
כיום החברה נמצאת בבעלות משותפת של עמי כהן וארנון אנגלנדר.
בשנת 2016 נרכשה חברת התעופה היוונית בלו בירד איירווייז, בשנת 2019 נרכשה חברת התיירות הדקה ה-90 ובתחילת 2025 נרכשה במלואה חברת התעופה הקפריסאית טוס איירווייז.
בשנת 2024, שבה חברות תעופה רבות חדלו לטוס לישראל עקב מלחמת חרבות ברזל, בלו בירד הייתה במקום השישי מכל תנועת הנוסעים בנתב"ג וטוס הייתה במקום השמיני.
ובסך הכול חלקן של שתי החברות התעופה שבבעלות הקבוצה מתנועת הנוסעים הכללית בנתב"ג עמד על כ-5.5% בשנת 2024, שהציב את כל קבוצת קווי חופשה במקום הרביעי בתנועת הנוסעים בנתב"ג.
בינואר 2025 הייתה קבוצת קווי חופשה החמישית בתנועת הנוסעים בנתב"ג.
חברות התעופה של הקבוצה, טוס ובלו בירד, הן חברות אירופיות ולכן, על פי הרישיון, הן יכולות לטוס מישראל ליעדים באירופה בלבד.
על מנת לתת מענה לביקוש לטיסות ליעדים הקרובים שהם לא באירופה, כמו דובאי וגאורגיה, מקדמת קבוצת קווי חופשה הקמת חברת תעופה חדשה עם רישיון ישראלי.
לפי התכנון, החברה החדשה תבצע טיסות מנתב"ג ובתחילת הדרך, יהיו ברשותה שני מטוסים צרי גוף.
ביוני 2025 קיבלה חברת התעופה הישראלית החדשה שבבעלות קבוצת קווי חופשה רישיון הפעלה מסחרי ממשרד התחבורה, ופורסם כי תיקרא "טוס IL".
הרישיון ניתן לאחר עמידה בדרישות רשות התעופה האזרחית, וכן במטרה לספק מענה תעופתי עצמאי בעתות חירום בישראל.
החברה צפויה להשלים את הרישוי המבצעי-תפעולי ולהתחיל להפעיל טיסות סדירות במהלך שנת 2026.
חברת תעופה יוונית בלו בירד איירווייז
חברת תעופה קפריסאית טוס איירווייז
חברת תעופה ישראלית בהקמה טוס IL
טיטוס פולוויוס יוניוס קוויאטוס היה אוזורפטור רומי נגד הקיסר הרומי גליאנוס.
קוויאטוס היה בנו של פולוויוס מקריאנוס ואשת אצולה, ששמה כנראה יוניה.
על פי ה"היסטוריה אוגוסטה", הוא היה טריבון צבאי תחת שלטון הקיסר ולריאנוס, אך היסטוריונים שוללים את אמיתותו של פרט המידע הזה.
הוא השיג את משרת הקיסרות יחד עם אחיו מקריאנוס הצעיר, לאחר נפילתו בשבי של הקיסר ולריאנוס במערכה הסאסאנית בשנת 260. מכיוון שהיורש החוקי, גליאנוס, היה רחוק במערב, החיילים בחרו את שני הקיסרים.
תמיכתו של אביו, הממונה על אוצר הקיסרות, והשפעתו של בליסטה, מפקד המשמר הפרייטוריאני של הקיסר ולריאנוס המנוח, הוכיחו את עצמם כגורם מרכזי בקידומו.
תוארו של קוויאטוס כשליט היה: "אימפרטור קיסר טיטוס פולוויוס יוניוס קוויאטוס אוגוסטוס".
קוויאטוס ומקריאנוס הצעיר, קונסולים נבחרים, נאלצו להתמודד עם הקיסר גליאנוס, שהיה באותה תקופה במערב.
מקריאנוס האב והבן צעדו עם צבאם לאירופה כדי להשתלט על האימפריה הרומית, בעוד קוויאטוס ובליסטה נשארו בפרובינקיות המזרחיות.
לפני צאתו, השאיר מקריאנוס את קוויאטוס כשליט על המזרח, בעוד בליסטה נאמנם פעל תחת הנהגתו הרשמית של קוויאטוס.
קוויאטוס נאלץ לברוח לעיר אמסה, שם הטיל עליו אודינת מצור, שבמהלכו הוא נהרג על ידי תושבי העיר, שייתכן שהוסתו לכך על ידי בליסטה (יואנס זונאראס, יב, 24).
קוויאטוס נזכר בין "שלושים הטיראנים" שמונה ההיסטוריה אוגוסטה.
קווין היא להקת רוק בריטית, שפעלה בשנות ה-70, ה-80 וה-90 של המאה ה-20, אשר הייתה מורכבת מפרדי מרקיורי כסולן ופסנתרן, מבריאן מיי כגיטריסט הראשי, ג'ון דיקון כבסיסט ורוג'ר טיילור כמתופף.
מאז הקמתה ועד היום, נחשבת לאחת הלהקות המגוונות, המשפיעות והמצליחות בהיסטוריה ולחלוצה בסגנון הגלאם רוק.
קווין דורגה במקום ה-52 בקטגוריית "האמנים הגדולים בכל הזמנים" במגזין הרולינג סטון.
מאז 2005 מובילים בריאן מיי ורוג'ר טיילור את הלהקה בסיבובי הופעות בשם "קווין+פול רודג'רס" עם פול רוג'רס כסולן, אותו החליף בהמשך אדם למברט.
ערוץ המוזיקה VH1 דירג את קווין במקום ה-17 ברשימת "100 האמנים הגדולים בכל הזמנים".
גרעין הלהקה החל להיבנות בשנת 1968, כאשר הגיטריסט בריאן מיי וחברו לספסל הלימודים באימפריאל קולג' שבלונדון, הבסיסט והזמר טים סטאפל, החליטו להקים הרכב חדש לאחר שניגנו יחדיו בהרכב אחר שנקרא 1984. השניים פרסמו מודעה בלוח הסטודנטים שהודיעה כי הם מחפשים חבר נוסף שינגן בתופים בסגנון של ג'ינג'ר בייקר מלהקת קרים.
למודעה נענה רוג'ר טיילור, סטודנט לרפואת שיניים והוא צורף ללהקה, שנקראה סמייל.
השלישייה הקליטה כמה שירים, אך רק שניים מתוכם יצאו באותה התקופה כסינגלים לשדרי רדיו, בארצות הברית בלבד.
רוב פעילות הלהקה הייתה בביצוע מופעי חימום לג'ימי הנדריקס, פינק פלויד, יס וג'נסיס.
פארוק בולסרה, שהיה שותף לחדר של סטאפל במכללה וחברו מלימודי האמנות, עקב אחר ההתפתחות המוזיקלית של חברי הלהקה לאורך כל תקופת פעילותה, ואף נהג לייעץ להם, במיוחד בנוגע לתדמית החיצונית שלהם.
באביב 1970 נטש סטאפל את הלהקה לטובת להקה אחרת, האמפי בונג, וסמייל התפרקה.
לאור המצב החדש, החליט בולסרה לשכנע את מיי וטיילור להקים עמו להקה שבה הוא יהיה הסולן.
מכיוון שסטאפל היה גם הבסיסט של הלהקה, החלו חברי ההרכב החדש לחפש בסיסט חדש.
ב-27 ביוני 1970 הופיעה הלהקה לראשונה עם הבסיסט מייק גרוס אך בסופו של דבר החליטה שהוא אינו מתאים להרכב.
לאחר מכן בחנה עוד שלושה נגני בס: ברי מיטשל, דאג בוגי ולבסוף ג'ון דיקון, שצורף ללהקה בשנת 1971. לאחר שנוצר ההרכב הסופי החל בולסרה בגיבוש רעיונות לתדמית הלהקה, שלפי רוחו רצה שתהיה ססגונית ותאטרלית באופן יוצא דופן, עם תלבושות אקסטרווגנטיות ועם הופעות דרמטיות במיוחד.
כיוון אמנותי זה זכה לביטוי כאשר הלהקה החלה בחיפושים אחר שם והצעתו הפרובוקטיבית של בולסרה התקבלה; השם הנבחר ללהקה היה Queen.
באותה תקופה החליט בולסרה לשנות את שם משפחתו מבולסרה למרקיורי ומאז נודע לכל בשם פרדי מרקיורי.
ב-1972 לאחר כמה שנים בהן הופיעה הלהקה במועדונים ובמכללות באזור לונדון, קיבלה קווין הזדמנות להקליט קלטת ניסיונית של מספר שירים באולפני De Lane Lea, במטרה לנסות את הציוד החדש במקום.
לאחר ניסיונות רבים למצוא חברת הפקות, הסכימו אולפני טריידנט בבעלות האחים נורמן וברי שפילד, להקליט באולפנם כשהתנאי היה שהלהקה תוכל להקליט ללא תשלום אך ורק מחוץ לשעות העבודה באולפן שהיו בדרך כלל בשעות הלילה המאוחרות ועד הבוקר.
בתנאים אלה ובעבודה דחוקה בת מספר חודשים, מיוני עד נובמבר, הקליטה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, Queen.
האלבום, שהושפע מסגנונות הרוק הכבד והרוק המתקדם, יצא לחנויות שמונה חודשים לאחר סיום ההפקה, ביוני 1973, מאחר שאף חברת תקליטים לא הסכימה להחתים את הלהקה חסרת הניסיון.
כשלבסוף הוציאו אולפני טריידנט את האלבום תחת שמם ובהפצת חברת התקליטים EMI.
האלבום הגיע למקום ה-24 במצעד הבריטי ואף זכה לביקורות טובות כאשר מבקר מגזין הרולינג סטון, גורדון פלטצ'ר, כתב: "אלבום הבכורה שלהם, Queen, הוא נפלא".
האלבום לא זכה להצלחה רבה או היווה פריצת דרך בשביל הלהקה וגם הסינגל שיצא מהאלבום, "Keep Yourself Alive", זכה להתעניינות דלה.
למרות זאת, הלהקה המשיכה בהופעותיה ובאותה שנה יצאה לסיבוב ההופעות העולמי הראשון שלה.
שנה לאחר מכן, במרץ 1974, הוציאה הלהקה את אלבומה השני, Queen II.
האלבום הגיע למקום החמישי במצעדים הבריטיים, והסינגל שנכתב בידי פרדי מרקיורי, "Seven Seas of Rhye", הגיע למקום העשירי והפך ללהיט הראשון של הלהקה.
האלבום עצמו היווה סוג של אלבום קונספט אפל, עם קטעים אינסטרומנטליים ארוכים, שימוש ברבדים מוזיקליים רבים וכן גם שאב השראה ממיתולוגיה ואגדות.
לאחר יציאת האלבום יצאה הלהקה לסיבוב הופעות נוסף, הפעם בבריטניה ובארצות הברית, לצד הלהקה מוט דה הופל.
בסיבוב הופעות זה זכתה הלהקה להכרת הציבור בשל הופעותיה הווירטואוזיות והאנרגטיות, אך במהלכו חלה מיי בצהבת והסיבוב הופסק באמצעו.
בנוסף לכך, מכירות האלבום בארצות הברית היו חלשות במיוחד, בדומה לקודמו.
באותה שנה החלה הלהקה לעבוד על אלבומה השלישי, כאשר מיי הצטרף אליהם בהמשך בעקבות שיפור במצבו הבריאותי.
לקראת סוף השנה הוציאה הלהקה את האלבום Sheer Heart Attack.
בניגוד לקודמיו, האלבום זכה להצלחה אדירה והגיע לראש המצעדים בבריטניה, נמכר היטב באירופה והגיע למעמד של אלבום זהב בארצות הברית.
האלבום כלל שילוב של סגנונות מוזיקליים שונים, כמו תזמורות, רוק כבד, בלדות, וודוויל ורגטיים.
באלבום זה החלה הלהקה להתרחק מהסגנון של אלבומי קונספט ונושאים מיתולוגיים כמו בשני האלבומים הקודמים, ופנתה לכיוון של שירים המתאימים יותר לרדיו.
הסינגל שיצא מהאלבום, "Killer Queen", הגיע למקום השני במצעדים בבריטניה והפך ללהיט הראשון של הלהקה בארצות הברית, כאשר הגיע למקום ה-12 במצעדי הבילבורד.
הסינגל השני שיצא מהאלבום, "Now I'm Here", הגיע למקום ה-11 במצעדים בבריטניה.
לקראת סוף השנה, הלהקה יצאה למסע ההופעות העולמי הראשון שלה כלהקה עצמאית, כאשר כל אחד מחברי הלהקה מצויד במגוון תלבושות ססגוניות שעוצבו על ידי המעצבת זנדרה רודז.
בהופעות נעשה שימוש רב בסטים של תאורה מסיבית ואפקטים ויזואליים מרהיבים.
הלהקה הופיעה בארצות הברית וכן בפעם הראשונה בקנדה.
בסיבוב הופעות זה הביקוש לכרטיסים היה עצום והלהקה הוסיפה הופעות לא מתוכננות רבות.
העומס שנוצר הוביל לדלקות גרון שפקדו את מרקיורי תכופות.
הסיבוב כלל לראשונה גם הופעות ביפן, שם הגיע האלבום השלישי למקום הראשון במצעדים.
באותה תקופה, האמרגן של הלהקה, ג'ים ביץ', ניהל משא ומתן עם הבעלים של אולפני טריידנט האחים שפילד, במטרה להוציא את הלהקה מהחוזה שחתמו עם החברה.
חברי הלהקה רצו להשתחרר מהחוזה לאור העובדה שבמהלך ארבע השנים בהן היו חתומים תחת החברה הם כמעט ולא הרוויחו כסף.
כתוצאה מכך נותרו חברי הלהקה ללא אמרגן.
ההצעה הראשונה שקיבלו היה פיטר גרנט, האמרגן של לד זפלין, שרצה להחתים אותם יחד עם לד זפלין בחברת התקליטים החדשה שלהם, סוואן סונגס.
ההצעה לא התאימה לקווין וחברי הלהקה החליטו לשכור את האמרגן של אלטון ג'ון, ג'ון ריד.
בשנת 1975 לאחר הפרידה מהנהלתם של אולפני טריידנט, הלהקה זכתה לתקציב גדול יותר, וכך הקליטה שיר פרי עטו של מרקיורי במשך שלושה שבועות.
השיר, "Bohemian Rhapsody", שילב בלדת רוק ביחד עם קטע אופראי ונמשך כמעט שש דקות.
אף על פי שרבים המליצו ללהקה לא לפרסם את השיר בטענה שמדובר בכישלון חרוץ, שלח מרקיורי עותק לחברו, שדרן הרדיו קני אוורט, וביקש את חוות דעתו על השיר ושלא ישדר אותו.
אוורט גילה התלהבות רבה מהשיר ושידר אותו ארבע עשרה פעמים בתוך יומיים, למרות הבקשה של מרקיורי.
במהרה השיר הפך ללהיט המשודר ביותר בכל תחנות הרדיו.
הלהקה אף יצרה סרט אמנותי שהוקלט לקידום השיר, מה שנחשב לאחד הקליפים הראשונים שיצאו בטלוויזיה על מנת לקדם סינגל.
השיר התווסף לאלבום הרביעי של הלהקה, A Night at the Opera, שזכה למעמד של אלבום פלטינה משולש בארצות הברית.
האלבום החדש אופיין בשילוב ייחודי בין מספר רב של סגנונות שהמשיך את המסורת של קודמו, כשמעל כולם בלט במיוחד השילוב בין מוזיקת רוק למוזיקה קלאסית.
שאר הסגנונות כללו גם נגיעות במוזיקת קאנטרי בשיר "'39" ורוק כבד בשיר "I'm in Love with My Car".
השיר הראשון באלבום, "Death on Two Legs (Dedicated to...)" אופיין באגרסיות רבות, הן בלחנים והן במלל העוקצני, והוקדש לנורמן שפילד בעקבות יחסו ללהקה בזמן בו הייתה חתומה על החוזה עמו.
הצלחת האלבום בבריטניה הובילה להצלחה עולמית והביאה את הלהקה למעמד של אחת הלהקות המצליחות ביותר בתקופה.
האלבום נחשב לאלבום המצליח והמשובח ביותר של הלהקה בעיני רבים, ובשנת 2003 מגזין הרולינג סטון דרג אותו במקום ה-231 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים".
בעקבות הצלחת האלבום עלו גם המכירות של שלושת האלבומים הקודמים והם שבו לרשימות המצעדים וכל אחד מהם זכה במעמד של אלבום זהב.
כשיצא השיר "Bohemian Rhapsody" כסינגל, הוא זינק מיד לראש המצעדים בבריטניה ולמקום התשיעי בארצות הברית, ונכון ל-2008 הוא האלבום השלישי הנמכר ביותר בבריטניה.
הסינגל השני שיצא מהאלבום, "You're My Best Friend", שנכתב בידי דיקון, הגיע למקום ה-16 במצעדים בארצות הברית.
בשנת 1976 לאחר שזכתה להכרה כלהקה מצליחה ומוערכת, קיימה סיבוב הופעות קצר, במסגרתו ביצעה את אחת ההופעות המפורסמות ביותר שלה בהייד פארק, הופעה ללא תשלום אליה הגיעו כ-180,000 איש, הקהל הרב ביותר שפקד את הפארק עד אז.
בסוף אותה שנה יצא האלבום A Day at the Races.
כמו קודמו, האלבום נקרא על שם סרט של האחים מרקס ועטיפת האלבום הציגה גרסה נגטיבית של העטיפה מהאלבום הקודם.
האלבום זכה להצלחה אדירה ולשבחים בקרב המעריצים והמבקרים כאחד והגיע לראש המצעדים בבריטניה.
הלהיט שיצא מהאלבום, Somebody to Love (שנכתב בהשראת ארת'ה פרנקלין), כלל הכפלת קולות של מיי, טיילור ומרקיורי, מה שיצר מקהלת גוספל של מאה קולות וכאשר יצא כסינגל הוא הגיע למקום השני בבריטניה ולמקום ה-13 בארצות הברית.
באותה תקופה, הצלחת הלהקה הייתה בקנה מידה עולמי, שיריה הושמעו בתחנות הרדיו ברחבי העולם ואף הביקורות העוקצניות של עיתוני המוזיקה על התדמית של הלהקה (ובמיוחד של מרקיורי) לא פגעו בהצלחתה.
על אף שבתקופה בה יצא נמתחו עליו ביקורות רבות בעיתונות, עם חלוף הזמן האלבום זכה להכרה כאחד האלבומים המשפיעים ביותר על מוזיקת הרוק של סוף שנות השבעים, וכן כאחד המשפיעים ביותר על רוק האצטדיונים.
שני שירים ממנו, "We Will Rock You" ו-"We Are the Champions", יצאו יחד כסינגלים שהפכו ללהיטים גדולים ואף הגיעו למקום הרביעי בארצות הברית, ובמהרה הגיעו למעמד של המנונים באירועי ספורט ובאצטדיונים.
באותה שנה, הוציא טיילור את פרויקט הסולו הראשון שלו בפורמט של סינגל.
הצד הראשון היה גרסת כיסוי לשיר "I Wanna Testify" של הפרלמנטס, והצד השני היה שיר מקורי של טיילור, "Turn On The TV".
עם יציאת האלבום Jazz (ג'אז) ב-1978 התעוררה סערה תקשורתית גדולה בעקבות כרזה שיצאה לקידום מכירות האלבום במצורף אליו.
בכרזה נראו עשרות נשים עירומות רוכבות על אופניים – המחזה שערורייתית של שני שירים מהאלבום- "Bicycle Race" ("מרוץ אופניים") ושיר בעל שם שערורייתי נוסף, "Fat Bottomed Girls" ("בחורות עם ישבן שמן").
עטיפת האלבום עוצבה בהשראת ציור על חומת ברלין שטיילור ראה במהלך סיור במקום.
האלבום ספג ביקורות לא מחמיאות וטענות כי עם כל שילוב הסגנונות שבאלבום, לא קיימת בו מוזיקת ג'אז כלל.
הביקורות הבלתי מחמיאות נמשכו והשיא הגיע כשמגזין הרולינג סטון, ששיבח רבות את הלהקה בעבר, כתב: "לקווין אין את הדמיון המספיק כדי לנגן ג'אז, ובאותו עניין גם אין לה את הדמיון לנגן מוזיקת רוק בכלל...".
תגובות המעריצים היו צוננות והלהקה הפסיקה באופן זמני לעבוד על אלבומי אולפן.
למרות הכישלון היחסי, האלבום הניב להיט ענק אחד: "Don't Stop Me Now".
ב-1979 הוציאה הלהקה את אלבום ההופעה הראשון שלה, Live Killers.
האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה כפול בארצות הברית.
הלהקה הוציאה באותה שנה את הסינגל המצליח במיוחד "Crazy Little Thing Called Love", בסגנון רוקבילי של אלביס פרסלי, כשמרקיורי מנגן לראשונה בגיטרה.
הסינגל הגיע לעשרת הראשונים במצעדים במדינות רבות וכן היה לסינגל הראשון של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעדים בארצות הברית.
הסאונד החדש וההיכרות עם הסינתיסייזר (1980–1989)
בתחילת שנות השמונים החלה להסתמן תפנית בכיוון היצירתי של קווין.
אלבומם השמיני, The Game, שיצא ביוני 1980, היה הראשון בו השתמשה הלהקה בסינתיסייזר, בניגוד למדיניותה בעבר.
הסגנון הישן של הלהקה, שהיה ידוע בעיקר במאפיינים הקלאסיים וה"גלאמיים", הוחלף במאפיינים אלקטרוניים יותר, בהתאם לטרנד של תחילת שנות השמונים.
על אף השינוי, האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה וכלל את הלהיטים "Crazy Little Thing Called Love" שיצא שנה לפני כן כסינגל ו-"Another One Bites the Dust" שהפך לשיר המצליח ביותר של הלהקה בארצות הברית.
האלבום הוא גם היחיד של הלהקה שהגיע לראש המצעדים בארצות הברית והוא אף נשאר שם במשך ארבעה שבועות, ועם הזמן הגיע למעמד של אלבום פלטינה מרובע בארצות הברית.
במקביל לשינוי בסגנון המוזיקלי של הלהקה, חל גם שינוי בהופעתו החיצונית של מרקיורי: את השיער הארוך ובגדי הטייטס הצמודים של שנות השבעים החליף למאצ'ואיסטי יותר, עם שיער קצוץ ושפם שהפך בהמשך לסמל המאפיין אותו בעיני רבים.
השינוי הדרסטי לא עורר חיבה יתרה בקרב המעריצים, ורבים אף שלחו לו בדואר סכיני גילוח, או זרקו אותם על הבמה במהלך ההופעות.
בסוף שנת 1980 החלה הלהקה לאבד מעט מהצלחתה כשהפסקול שהוציאה לסרט המדע הבדיוני פלאש גורדון לא זכה להצלחה גדולה, אך בשנת 1981, התגברה על הנסיגה הקלה בהצלחה, כאשר הפכה ללהקת הרוק הראשונה שהופיעה באצטדיונים בדרום אמריקה.
הלהקה שברה את השיא הנוכחי לאותה תקופה, עם 131,000 צופים בהופעה יחידה באצטדיון מורומבי בברזיל, ועם קהל של כ-251,000 צופים בהופעות שחלו ביומיים שלאחר מכן.
בארבע ההופעות הנוספות בארגנטינה, הלהקה הופיעה מול 479,000 איש.
במהלך עוד שלושה ימים באוקטובר של אותה שנה, הלהקה הופיעה מול קהל של 150,000 איש במקסיקו, בערים מונטריי ופואבלה.
בנוסף למסעי ההופעות המצליחים, הלהקה שיתפה פעולה לראשונה עם אמן אחר, דייוויד בואי, בסינגל "Under Pressure".
שיתוף הפעולה היה ספונטני לחלוטין, כאשר בואי הגיע במקרה לאולפנים בזמן הקלטות הלהקה.
קווין החלה להופיע עם השיר מיד לאחר תום ההקלטות, בעוד שבואי החל להופיע איתו רק מספר שנים מאוחר יותר.
עם יציאתו זכה השיר להצלחה רבה והוא הגיע לראש המצעדים בבריטניה.
בריף הבס שבשיר נעשה שימוש בלהיט "Ice Ice Baby" של ונילה אייס בשנת 1990, מה שהוביל לתביעה משפטית בעקבות השימוש ללא רשות מהלהקה.
באותה שנה הלהקה הוציאה גם את אלבום האוסף הראשון שלה, שנקרא Greatest Hits, שכלל בתוכו את מיטב הלהיטים של הלהקה בין השנים 1974–1981. האוסף זכה להצלחה רבה, ובשנת 2007 היה לאלבום הנמכר ביותר בבריטניה בכל הזמנים.
באותה תקופה רוג'ר טיילור היה הראשון מחברי הלהקה שהוציא אלבום סולו, שנקרא Fun In Space.
באפריל 1982 הוציאה הלהקה את האלבום Hot Space, שהיווה תפנית נוספת, הפעם לכיוון הפאנק, הדיסקו ומוזיקת הגל החדש, דבר שלא התקבל באהדה רבה בקרב חלק מהמעריצים ופגע בהצלחה של הלהקה.
כתוצאה מכך היא הפסיקה להופיע בארצות הברית, שם ירדה הצלחתה בצורה משמעותית, על אף העובדה שהופיעה בטלוויזיה האמריקנית בפעם הראשונה בתוכנית סאטרדיי נייט לייב.
באותה תקופה עזבה הלהקה את חברת התקליטים אלקטרה רקורדס שייצגה אותה בארצות הברית, קנדה, יפן, אוסטרליה וניו זילנד, וחתמה עם חברת קפיטול רקורדס לייצוג מחוץ לאירופה.
לאחר פעילות אינטנסיבית לאורך עשר שנות קריירה, החליטה הלהקה לא לצאת להופעות בשנת 1983. בזמן זה, החלו חברי הלהקה לעבוד על פרויקטים צדדיים.
בריאן מיי הוציא מיני-אלבום שנקרא Star Fleet Project, בשיתוף פעולה עם אדי ואן היילן.
מרקיורי עצמו החל לעבוד גם על פרויקט סולו, אך חילוקי דעות עם שותפו לעשייה, מלחין המוזיקה האלקטרונית קווין צ'מברלין, קטעו את העבודה.
בפברואר 1984, לאחר ניסיונות רבים לשחזר את הצלחות העבר, יצא האלבום The Works שהניב שלושה להיטים: "Radio Ga Ga", "I Want to Break Free" ו-"It's a Hard Life", שהקטע הפותח שלו מבוסס על האריה מהאופרה "פאליאצ'י".
האלבום כולל את סגנונות הרוק הכבד, פופ רוק וסינת'-פופ.
על אף ההצלחה היחסית, האלבום לא התקבל יפה בארצות הברית.
שערוריות נוספות אירעו באותה תקופה, כאשר באותה שנה הופיעה הלהקה בסאן סיטי שבדרום אפריקה במסגרת סיבוב הופעות שערכה לקידום האלבום, ובשובה לאנגליה התעוררה מהומה לאור העובדה שהופיעה במקום ששרר בו שלטון האפרטהייד.
להגנתם, טענו חברי הלהקה שהם הופיעו מול קהל מעורב.
בנוסף לשערוריות הללו, יציאת הווידאו קליפ לקידום השיר "I Want to Break Free", בו נראו חברי הלהקה מחופשים בבגדי נשים, פגעה קשות בהצלחת הלהקה, כאשר במקומות רבים בעולם, לרבות ארצות הברית, נמתחה ביקורת על הקליפ הגרוטסקי.
השיא הגיע שנה מאוחר יותר כאשר בהופעה של הלהקה בברזיל, עלה מרקיורי לבמה לבוש בתחפושת מהקליפ, מה שגרם לתגובות זועמות בקרב הקהל ולמהומות.
האירועים הללו פגעו רבות במוניטין של הלהקה ובמשך זמן רב היא התקשתה לשקם אותו.
בשנת 1985 הופיעה הלהקה בהופעה קצרה, בת עשרים וחמש דקות בלבד, במסגרת מופע הלייב אייד באצטדיון ומבלי שבלונדון, שמטרתו הייתה גיוס כספי צדקה למען הרעבים באתיופיה.
מכל הלהקות שהופיעו על אותה במה, קווין זכורה בתור הלהקה שנתנה את ההופעה הטובה ביותר, ויתרה מזאת – הופעתה של להקת קווין בלייב אייד נבחרה על ידי ה-BBC להופעה החיה הטובה ביותר בכל הזמנים ב-2005. באותה שנה הוציא מרקיורי את אלבום הסולו הראשון שלו – Mr.
קווין עצמה הוציאה רק שיר אחד ב-1985, הלהיט "One Vision", שנכתב על ידי כל חברי הלהקה.
במאי 1986 יצא האלבום A Kind of Magic, ששלושה משיריו מופיעים בפסקול הסרט איש הנצח שיצא באותה שנה.
במאי הסרט ראסל מלקהי, הזמין את חברי הלהקה לראות מספר סצנות גמורות מהסרט העתידי בתקווה לעניין אותם לתרום שיר אחד לפסקול, אולם החברים התלהבו כל כך ששלושה מחברי הלהקה כתבו שיר לסרט.
אף על פי שהאלבום הגיע רק למקום ה-46 בארצות הברית, הוא הגיע למקום הראשון בבריטניה ונשאר במצעד במשך 63 שבועות רצופים.
באותה שנה יצאה הלהקה למסע הופעות נוסף לקידום האלבום, שזכה להצלחה מסחרית ורווחית במיוחד, ששיאו בשתי ההופעות האחרונות באצטדיון ומבלי.
להופעות המוקדמות באצטדיון ומבלי הגיעו כ-72,000 צופים והכרטיסים להופעה השלישית שנוספה נמכרו תוך כשעה ולבסוף היא הועברה לפארק נבוורת'.
כ-150,000 איש הגיעו להופעה זו, מה שמאוחר יותר הסתברה להיות ההופעה האחרונה של קווין בהרכב המלא שלה.
בשנת 1989 לאחר הפסקה של 3 שנים בה הקליטו חברי הלהקה אלבומי סולו ועבדו על פרויקטים עצמאיים, חזרה קווין לאולפן והקליטה אלבום שהיווה המשך ישיר לאלבומם הקודם משנת 1986. האלבום נקרא The Miracle, שהיווה יצירת פופ רוק מלוטשת וכולל גם מוזיקה אלקטרונית.
האלבום היה תפנית בתפיסת הכתיבה של הלהקה.
מאז תחילת הקריירה שלה, כל אחד משירי הלהקה נכתב בידי חבר אחד כשהשלושה האחרים מספקים לו עזרה.
בעבודה על האלבום האחרון כתיבת השירים הייתה יותר שיתופית, ומספר רב של שירים צוינו כעבודה משותפת של כל חברי הלהקה ונכתבו בקרדיט על שם קווין, גם אם מדובר היה ביצירה של חבר להקה בודד.
כשהביקוש למסע הופעות לקידום האלבום עלה, הלהקה הודיעה כי אין היא מתכוונת לצאת להופעות ופרדי מרקיורי הודיע כי הסיבה הוא האשם וכי אין לו הכוחות למסע הופעות נרחב כמו הקודם.
השערות החלו לצוץ בנוגע לאפשרות שהלהקה על סף פירוק ואף השערות מרחיקות לכת עוד יותר בנוגע למצבו הבריאותי של מרקיורי (שהתבררו בדיעבד כנכונות).
מותו של מרקיורי והמשך פעילות (1991–1997)
לקראת סוף שנות השמונים החלו להופיע בצהובונים ובתקשורת שמועות על כך שפרדי מרקיורי חלה במחלת האיידס.
השמועות בוטלו על ידיו פעם אחר פעם והלהקה המשיכה לעבוד כרגיל.
בתחילת שנות התשעים העיתונות הצהובה חשפה פעמים רבות את מרקיורי כאדם כחוש, עייף ומאופר בכבדות ולבסוף הוא הסתגר בביתו שבקנזינגטון, לא מותיר לעיתונות אפשרות להמשיך ולעקוב אחר מצבו.
בפברואר 1991 הוציאה הלהקה את האלבום Innuendo.
על אף שנראה היה שמצבו הבריאותי של מרקיורי מתדרדר, הוא המשיך לעבוד ולתרום ללהקה באותו אופן כמו בעבר.
בכל הזדמנות בה הרגיש טוב הוא יידע את שאר חברי הלהקה להגיע לאולפנים בשביל להספיק לעבוד בזמן בו הוא עוד עומד על רגליו.
וידאו קליפים שצולמו לשירים מאלבום זה השתדלו להסתיר את מצבו המדרדר של מרקיורי – חלקם צולמו בשחור לבן כאשר מרקיורי לבוש בשכבות רבות של בגדים ומאופר בכבדות כדי לטשטש את מצבו וחלקם עשו שימוש באנימציה ובקטעים מהקליפים הקודמים.
לבסוף, לאחר שלא היה יכול עוד להסתיר את מצבו, הוציא מרקיורי ב-23 בנובמבר הצהרה לעיתונות ובה אישר שהוא אכן חולה במחלת האיידס.
פחות מיממה לאחר שחרור ההצהרה, ב-24 בנובמבר 1991, נפטר פרדי מרקיורי בביתו כשהוא בן 45, כתוצאה מסיבוכים של דלקת ריאות שנגרמו עקב מחלת האיידס.
הלווייתו התקיימה שלושה ימים מאוחר יותר ללא קהל רב והועברה בידי כומר זרתוסטראי.
גופתו נשרפה ואפרו ניתן למרי אוסטין.
אוסטין הודיעה כי לעולם לא תגלה מה היא עשתה עם האפר.
זמן קצר לאחר מותו, יצא השיר "Bohemian Rhapsody" כסינגל בהוצאה מחודשת.
1,000,000 פאונד מרווחי הסינגל נתרמו לעמותה למלחמה באיידס ע"ש טרנס היגינס.
ב-20 באפריל 1992, כחצי שנה לאחר מותו של מרקיורי, קיימו חברי הלהקה הנותרים הופעה לזכרו באצטדיון ומבלי.
מטרות ההופעה היו הנצחת חייו של מרקיורי והגברת המודעות העולמית לאיידס, כאשר מיליונים ברחבי העולם צפו בחברי הלהקה מבצעים את שיריהם לצד אמנים שונים, ביניהם: רוברט פלאנט, דייוויד בואי, אלטון ג'ון, רוג'ר דלטרי, גאנז נ' רוזס, מטאליקה, אנני לנוקס, ג'ורג' מייקל, פול יאנג ואחרים.
הכנסות המופע הגיעו ל-2,000,000 פאונד ונתרמו לקרן על שם מרקיורי למען חקר מחלת האיידס.
בעקבות הכימיה המיוחדת שנוצרה בין טיילור, דיקון ומיי לבין ג'ורג' מייקל אשר ביצע באותה הופעה את השיר "Somebody to Love", התעורר גל שמועות שלפיו יירש מייקל את מקומו של מרקיורי כסולן הלהקה.
נוכח שמועות אלה הודיעו שני הצדדים כי אין כוונה כזו.
הפופולריות של הלהקה גדלה באותה שנה גם עקב ההשמעה של Bohemian Rhapsody בסרט עולמו של ויין, והשיר עצמו חזר למצעדים ונותר במשך חמישה שבועות במקום השני במצעדים של ארצות הברית.
על אף מותו של מרקיורי שהשפיע רבות על חברי הלהקה, קווין מעולם לא התפרקה באופן רשמי, והאלבום האחרון שלהם שכלל חומרים מקוריים יחד עם מרקיורי יצא רק ב-1995, ארבע שנים לאחר מותו.
האלבום, Made in Heaven, כלל הקלטות אחרונות של הלהקה משנת 1991 וכן הקלטות שלא זכו להיכנס לאלבומים קודמים.
בנוסף נכללו באלבום שירים מעובדים מאלבומי הסולו של מרקיורי, מיי ולהקה בה היה חבר טיילור בשנים 1987-1993 ו-2013, הקרוס.
בנוסף לקריירה המוזיקלית, החלו מיי וטיילור לגלות מעורבות בפרויקטים לאיסוף כספי צדקה למען המלחמה באיידס וקידום המודעות של הנושא בחברה.
בשנת 1997, פעלו שלושת חברי הלהקה הנותרים יחד בפעם האחרונה בהקלטות לשיר "No-One But You (Only the Good Die Young)", אשר נוסף לאלבום האוסף Queen Rocks.
לאחר מכן, עזב דיקון את ההרכב ואת הקריירה המוזיקלית.
בעקבות זאת, הלהקה התפרקה רשמית.
משנת 1998 פעלו מיי וטיילור יחד בפרויקטים שונים בשם קווין +, שחלקם היו רמיקסים ללא כל עשייה או מעורבות אמנותית מצד הלהקה.
מיי וטיילור הופיעו יחדיו בשם קווין באירועים שונים, כמו טקסים והופעות צדקה, כאשר הם שרים לצד אמנים שונים.
ואף הקליטו מספר גרסאות כיסוי ללהיטים של קווין, ביניהן ל-"We Will Rock You" ו-"We Are The Champions" בשיתוף עם אמנים אחרים.
בשנת 2003 פורסמו ארבעה שירים חדשים על ידי קווין בשביל הקמפיין של נלסון מנדלה למען המלחמה האיידס - "Say It's Not True", אשר הוציאה לאור יחד עם פול רודג'רס מספר שנים מאוחר יותר, לצד "The Call", "Invincible Hope", "Amandla", אשר נגנזו ולא הוציאה לאור מעולם.
ב-13 באוקטובר 2022 הוציאה לאור הלהקה את הסינגל "Face It Alone", שיר גנוז שהוקלט במקור עבור האלבום The Miracle, למעלה מ-30 שנה קודם לכן, אך לא פורסם מעולם.
השיר הושמע בבכורה בתחנת הרדיו BBC Radio 2.
בשנת 2005 יצאו מיי וטיילור לסיבוב הופעות עם פול רודג'רס, לשעבר סולן להקות פרי ובד קומפני.
דיקון לא השתתף במסע ההופעות, ונגן הבס מלהקת בלו אויסטר קאלט, דני מירנדה, החליף אותו.
מוזיקאים נוספים שנכללו במסע ההופעות היו הקלידן ספייק אדני, שניגן על קלידים וגיטרה לצד הלהקה משנת 1984, וכן גיטריסט נוסף, ג'יימי מוזס, שעבד יחד עם מיי על עבודות הסולו שלו מתחילת שנות התשעים.
ב-19 בספטמבר 2005 אלבום הופעה כפול יצא בשם Return of the Champions, שהוקלט בהופעה של קווין ורודג'רס בשפילד ארנה שבאנגליה.
מספר שבועות מאוחר יותר ההופעה יצאה בפורמט DVD.
במרץ 2006, קווין ורודג'רס יצאו למסע הופעות בארצות הברית וקנדה.
מסע ההופעות זה היה לראשון של הלהקה בארצות הברית מאז 1982. ההרכב החדש הופיע עם השיר "Take Love" (שיר חדש שנגנז מתוך אלבום האולפן שהוציאה לאור ב-2008, אך זה נכלל מאוחר יותר באלבומו השביעי של רודג'רס משנת 2023, Midnight Rose) במהלך מסע ההופעות.
ב-28 באפריל 2006 הוציאו קווין ורוג'רס DVD חדש של הופעה ביפן.
ב-15 באוגוסט 2006 בריאן מיי אישר באתר הבית שלו שקווין ורודג'רס יתחילו בעבודות על אלבום אולפן חדש באוקטובר שיוקלט במקום לא ידוע.
ב-13 באוגוסט 2006 צוטט טכנאי התאורה של הלהקה במהלך הופעה באטלנטה שבג'ורג'יה, שההרכב ייצא לסיבוב הופעות נוסף בתחילת שנת 2008. ב-19 במרץ 2008 פורסמו באתר הרשמי של הלהקה תאריכי ההופעות לסיבוב ההופעות באירופה לקראת סוף 2008. הלהקה אכן הופיעה בבודפשט בסוף אוקטובר, ואמורה להופיע בפראג בתחילת נובמבר אותה שנה.
בספטמבר 2008 יצא אלבום האולפן The Cosmos Rocks.
קווין הופיעה במשך חמש עשרה שנים, מ-1971 ועד 1986. במשך התקופה הזו הופיעה הלהקה כ-700 פעמים.
עם הזמן השתנו מאפיינים שונים של ההופעות: התאורה, התלבושות וסגנונות השירים.
עם זאת, החוויה האנרגטית והמאפיינים ההומוריסטיים והדרמטיים, שהיו לסימני ההיכר של הלהקה בהופעות, לא השתנו לאורך כל התקופה.
בתחילת דרכה, הלהקה הופיעה במועדונים ואזורים שונים בלונדון.
עם הזמן, עברה הלהקה להיכלים גדולים יותר, לאחר שיצאה לסבבי הופעות לקידום שני האלבומים הראשונים שלה, Queen I Tour ו-Queen II Tour.
פריצת הדרך האמיתית של הלהקה בהקשר להופעותיה הגיעה בשנת 1974, כאשר הוזמנה להופיע כלהקת חימום של להקת מוט דה הופל במסע ההופעות שלה בבריטניה.
על אף העובדה שהייתה הלהקה צעירה וחסרת ניסיון, קווין זכתה לתשבחות ולתגובות נלהבות מהקהל, ומוט דה הופל הזמינו את חברי הלהקה להופיע עמם במסע הופעות בארצות הברית.
בשלב זה הגיעה הלהקה למעמד בו הופעותיה על הבמות היו למאורע פחות משני, כאשר הופיעה מול קהל רב יותר, ביצעה שירים חדשים וזכתה להתנסות ראשונה עם תאורה מסיבית.
הקהל החל להכיר את המאפיינים של הלהקה על הבמות, כמו התלבושות הראוותניות בצבעי שחור לבן של המעצבת זנדרה רודז, שהתאים לסגנון של חברי הלהקה ובמיוחד של פרדי מרקיורי, וכן לאלתורים של מיי וטיילור בקטעי המעבר של השירים, בעוד מרקיורי מלהיב את הקהל בקריאות עידוד להצטרף לשירה.
סימני היכר נוספים בהופעות היו הגיטרה המיוחדת שמיי בנה בעצמו שבאפקטים רבים יצרה רבדים מוזיקליים שונים, פסנתר הכנף עליו נהג מרקיורי לנגן בחלק מההופעה.
מאפיין נוסף שזכה להכרה באותה תקופה היה המיקרופון של מרקיורי, שהורכב רק על החלק העליון של המעמד, ללא הבסיס התחתון.
לאחר שזכתה להכרה כלהקה רצינית, יצאה קווין למסע הופעות עצמאי לקידום האלבום Sheer Heart Attack.
מסע הופעות זה היווה את הפריצה האמיתית של הלהקה לתודעה העולמית בעקבות ההתלהבות הרבה של המעריצים בהופעות, במיוחד ביפן.
במסע הופעות זה הלהקה החלה להשתמש בגרסה שלהם להמנון הבריטי "God Save the Queen" כחותם ההופעות ובתאורה מסיבית וצבעונית במיוחד עם אפקטים שהפכו את חוויית ההופעה לאירוע אקסטרווגנטי מלא דרמה בנוסף למאפיינים הקודמים.
בנוסף לדרמה, נהגו חברי הלהקה להשתמש במאפיינים הומוריסטיים, כאשר במעברים בין השירים, ג'ון דיקון ניגן תו אחד על משולש, ומרקיורי הרים כוסות שמפניה עם הקהל, בעוד מיי ניגן על יוקuלילי.
בעקבות ההערצה של הלהקה ביפן, נהג מרקיורי ללבוש בהדרנים קימונו וכן בחלק זה שסיים את ההופעה, נהגו חברי הלהקה לבצע מחרוזות שירי רוק ישנים, כמו "Jailhouse Rock" ו-"Big Spender", במקום שירים מקוריים שלהם.
מחרוזת שירים זו המשיכה להיות חלק בלתי נפרד מההופעות של הלהקה במשך כמעט כל העשור.
בשנים 1975–1976 יצאה קווין למסע ההופעות לקידום האלבום A Night at the Opera.
כמו בהופעות הקודמות הלהקה שמרה על המאפיינים ההומוריסטיים והדרמטיים, התלבושות והתאורה, אך בהופעות אלו, נוסף השיר Bohemian Rhapsody שחולק לשלושה חלקים שבוצעו בנפרד.
בתחילת הופעה, הושמע הקטע האופראי של השיר, בטרם עלו חברי הלהקה לבמה.
בהמשך, הפתיח של השיר החל את מחרוזת השירים של ההופעות, ובחלק בו אמור היה להתחיל הקטע האופראי, בוצעו השירים "Killer Queen", "The March of the Black Queen" ולפעמים גם "You're My Best Friend", כשאחריו בוצע קטע הסיום של השיר.
באופן זה נמנעו חברי הלהקה מהביצוע המתיש של השיר בשלמותו, כולל הקטע האופראי המסובך שללא האפקטים והכפלות הקולות, היה מאבד מקסמו.
בהופעות אלו אימץ מרקיורי מנהג חדש, כאשר בהדרנים השליך לקהל פרחי ורדים או ציפורן.
במהלך ההקלטות לאלבום A Day at the Races בשנת 1976, קיימה סיבוב הופעות קצר בשם Summer Gigs 1976, במסגרתו ביצעה הלהקה הופעה לקהל הרחב בהייד פארק.
ההופעה זכורה בעיקר בזכות הקהל העצום שנכח בפארק, שכלל כ-180,000 איש.
בהופעה זו ביצעה הלהקה חלק אקוסטי, כאשר כל חברי הלהקה עמדו בקדמת הבמה וביצעו את השיר "'39".
ביצוע זה של השיר נעשה בהופעות של הלהקה גם בשנים הבאות.
תקרית נוספת מההופעה התרחשה במהלך השיר "The Prophet's Song", כאשר המכשיר שהיה אחראי להכפלת הקולות בחלק האמצעי של השיר התקלקל, ומרקיורי נאלץ לאלתר על הבמה וביצע לבדו באופן כמעט בלתי אפשרי את הקטע המיוחד של השיר.
מתחילת שנת 1977 ועד אמצעה, יצאה הלהקה למסע הופעות לקידום A Day at the Races שהציג שינויים בוויזואליות המאפיינים השונים בהופעות הלהקה.
ערכת התאורה המפורסמת של הלהקה הוחלפה בחדשה ומסיבית יותר שכונתה "הכתר", וחזותו של מרקיורי השתנתה כאשר קיצר במקצת את שערו והחל להופיע בבגדי טייטס צמודים וצבעוניים.
בהופעות אלו החלה הלהקה לבצע את "Bohemian Rhapsody" באופן הנוח ביותר בשבילם, כאשר ביצעו את השיר בכל חלקיו: את החלק הראשון ביצעו בעצמם, בהגיעם לחלק האופראי הופעלה ההקלטה והאורות הוחשכו, ובסיום הקטע האורות חזרו לפעול והלהקה נגנה את המשך השיר, לבושה בבגדים שונים, ובסיומו החלה בחלק של הרוק הכבד בהופעות.
בהופעות אלו, החלה קווין להתנסות בסוג אחר של תאורה בהופעות, עם סוללה של גופי תאורה נטויים שיוצרים צורות דינמיות במעברים בשינוי עוצמת התאורה של כל אחד מהם.
במסע ההופעות הזה הופיעה הלהקה בארצות הברית לצד ת'ין ליזי.
היה זה מסע ההופעות האחרון בו ביצעה הלהקה את מחרוזת הרוקנ'רול כהדרן.
מסע ההופעות לקידום האלבום הבא News of The World, נמשך מסוף שנת 1977 ועד תחילת 1978. בהופעות אלו בוצעו לראשונה השירים המוכרים של הלהקה, "We Will Rock You" ו-"We Are the Champions".
כתגובה לזרם הפאנק שצמח באותה תקופה, אימץ לעצמו מרקיורי דימוי הרסני בביצוע לשיר "Sheer Heart Attack".
במסע ההופעות הזה נוסף לראשונה השיר "I'm in Love with My Car", כשרוג'ר טיילור מחליף את מרקיורי בשירה.
במקביל להתווספות של שירים חדשים רבים, ירדו מרשימת השירים בהופעות השירים משני האלבומים הראשונים, כולל הרבה שירים שהיוו אבני דרך בהופעות של הלהקה.
במסע ההופעות הזה גם בוצע לראשונה השיר "Love of My Life", על גיטרה אקוסטית במקום על פסנתר, כמו בגרסת האלבום.
ביצוע זה הפך לסמל בהופעות של הלהקה, כאשר פעם אחר פעם הקהל כולו הצטרף לשירה יחד עם מרקיורי, שלפעמים הותיר להם לשיר במקומו.
במסע ההופעות לקידום האלבום Jazz בארצות הברית, אירופה ויפן, בשנים 1978–1979, רוב ההופעות מאירופה הוקלטו ונוספו לאלבום ההופעה הראשון של הלהקה, Live Killers.
בהופעות אלו החל מרקיורי להופיע בבגדי עור או ויניל, במקום בגדי הטייטס ה"גלאמיים".
במהלך ההופעות של הלהקה ביפן, ביצעו חברי הלהקה את השיר "Teo Torriatte (Let Us Cling Together)", שהוקדש למעריצים היפניים, כאשר בריאן מיי מנגן על הפסנתר.
בסוף שנת 1979 ערכה הלהקה את מסע ההופעות הקצר שענה על השם Crazy Tour (מסע ההופעות המטורף).
מסע ההופעות הזה התקיים בסמוך ליציאת סינגל מצליח וזאת בניגוד לסיבובים הקודמים שנועדו לקידום אלבומים שלמים.
מרקיורי עלה לבמה לראשונה בשיער קצר, ולראשונה ניגן בגיטרה את השיר "Crazy Little Thing Called Love".
במסע הופעות זה הורידה הלהקה מרשימת השירים בהופעות את "Brighton Rock" שנודע בסולו הגיטרה הארוך והמאולתר של מיי.
בסיום כל הופעה, נהג לעלות מרקיורי לבמה רכוב על כתפי אדם המחופש לסופרמן או דארת' ויידר, אם כי הדבר גרם למספר בעיות משפטיות.
עשור שנות השמונים אופיין במוזיקת הפופ שהייתה אז הבולטת ביותר ובעלייתו של ערוץ המוזיקה MTV.
הלהקה החלה לשנות את סגנונה המוזיקלי בהתאם לשינוי בתקופה, וכן הדבר בא גם לידי ביטוי בהופעות.
בשנת 1980 יצאה הלהקה למסע ההופעות לקידום אלבומם הראשון בעשור החדש The Game.
בתקופה זו ההצלחה הגיעה לשיא, כאשר האלבום הגיע לראש המצעדים ברחבי העולם.
התלבושות של מרקיורי על הבמות החלו להראות יותר ממוצעות ופחות ראוותניות מבעבר, כמו חולצות קצרות פשוטות.
בנוסף הלהקה החלה בתפנית לסאונד של מוזיקת הפאנק, עם ביצועים תואמים בהופעות לשירים "Another One Bites The Dust" ו-"Dragon Attack".
מסע ההופעות לדרום אמריקה בשנת 1981 אשר נקרא Gluttons For Punishment היה קצר אך תזזיתי במיוחד וכלל הופעות בחלק מהאצטדיונים הגדולים ביותר בעולם.
בסקירה כללית, קווין הופיעה במהלך 13 הופעות מול חצי מיליון צופים בהופעות, כאשר ההופעה בברזיל קבעה שיא חדש, עם 131,000 צופים בהופעה בודדה.
מסע ההופעות של שנת 1982 יצא לדרך לאחר יציאתו של אלבום שיצר עניין ועם זאת היה שנוי במחלוקת, Hot Space.
שיאו של מסע ההופעות הייתה ההופעה באוויר הפתוח במילטון קייל שליד לונדון.
במסע הופעות זה החלה הלהקה להיעזר בקלידנים אחרים בחלק מהשירים בהופעות.
השימוש בקלידים אלקטרוניים וסינתיסייזר החל לקחת חלק ניכר בהופעות של הלהקה, אם כי מרקיורי המשיך לנגן בפסנתר על הבמה.
לאחר מסע ההופעות, השיר היחידי מהאלבום שהמשיכה הלהקה לבצע היה "Under Pressure", בעקבות חוסר הפופולריות של האלבום.
מסע ההופעות לקידום האלבום The Works בשנים 1984–1985 הפך לאחד ממסעי ההופעות הגדולים ביותר של הלהקה, כולל הופעה בפסטיבל בריו דה ז'ניירו, ברזיל, שם עלתה לבמה בשתיים לפנות בוקר.
לקידום השיר I Want to Break Free מתוך האלבום, נהג מרקיורי לעלות לבמה במהלך ביצוע השיר עם התלבושת מהקליפ שלו, בו נראים חברי הלהקה לבושים בבגדי נשים.
עם פאה שחורה ונפוחה, אפודה ורודה, חצאית מיני מוויניל ושדיים תותבים, גרם מרקיורי לתגובות לא נלהבות ולעיתים אף זועמות בקרב הקהל.
במהלך מסע הופעות זה ביצעה הלהקה גם מחרוזת שירים משלושת האלבומים הקודמים שלה.
ההופעה של הלהקה בסאן סיטי שבדרום אפריקה גרמה לשערורייה.
על אף העובדה שלהקות רבות הופיעו באזור המדברי, על קווין נמתחה ביקורת על עצם הופעתה שם, זאת מאחר ששלטון האפרטהייד הגיע לשיאו בדרום אפריקה בסמוך להגעת הלהקה.
עמותות וארגונים שונים כולל "התאחדות האמנים כנגד האפרטהייד", ביקרו קשות את הלהקה על הופעתם באזור כה טעון.
במטרה לצנן את הביקורות כנגדם, הוציאו חברי הלהקה הצהרה לעיתונות בה נאמר כי הם מתעבים כל סוג של גזענות, וכן שאין בכוונתם לקדם שום תעמולה גזענית.
בשנת 1985 הופיעה הלהקה במסגרת אירוע הלייב אייד באצטדיון ומבלי, ונבחרה ללהקה שנתנה את ההופעה הטובה ביותר על הבמה.
בהמשך, עלו מרקיורי ומיי לבמה לביצוע של השיר "?...Is This the World We Created", כשתגובת הקהל הייתה יוצאת מגדר הרגיל.
בשנת 1986 קווין יצאה למסע ההופעות האחרון שלה, שענה על השם The Magic Tour (מסע ההופעות הקסום) בדומה לשם האלבום אותו קידם, A Kind of Magic.
מסע ההופעות התקיים רק באירופה, וכלל שתי הופעות חותם באצטדיון ומבלי, וכן הופעה נוספת בבודפשט שבהונגריה, שרק ירד מעליה מסך הברזל.
כך, למעשה, הייתה ההופעה מבין הראשונות של אמן מערבי בהונגריה.
במהלך מסע ההופעות הכחיש מרקיורי מעל הבמה את השמועות שהלהקה נמצאת על סף פירוק.
בביצוע הגרסה של הלהקה להמנון הבריטי בכל הופעה, עלה מרקיורי לבמה לבוש בגלימה וכתר התואם לזה של משפחת המלוכה.
במסע הופעות זה הייתה קווין לאחת מהלהקות הראשונות שבהופעותיהם הוצב מסך ענק שהקרין את הנעשה על הבמה אל הקהל.
הופעה אחרונה שנוספה עקב הביקוש באצטדיון ומבלי, הועברה לבסוף לפסטיבל המוזיקה בנבוורת', שם כ-150,000 צופים זכו לראות הופעתה האחרונה של קווין על הבמה.
ב-7 באוקטובר 2011 הופיעה להקת קווין בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה (EMA), יחד עם אדם למברט, הזוכה במקום השני בתוכנית הריאליטי אמריקן איידול.
למברט שימש כסולן הלהקה בביצוע, במקום סולנה המנוח של הלהקה, פרדי מרקיורי.
באותו ערב זכתה קווין גם בפרס "האייקון העולמי" של MTV, אשר ניתן כאות הוקרה לאמנים ולהקות שהשפיעו על התפתחות המוזיקה בעולם.
בשנת 2012 הופיעה הלהקה בטקס הסיום של אולימפיאדת לונדון בליווי הזמרת ג'סי ג'יי.
ב-19 ביוני 2014 קווין ואדם למברט יצאו לסיבוב הופעות בדרום ארצות הברית, קנדה, יפן ובפעם הראשונה אחרי 30 שנה באוסטרליה ובניו זילנד.
ב-12 בספטמבר 2016 הופיעו הלהקה ואדם למברט בפארק הירקון בתל אביב, בפני כ-58,000 צופים.
ב-1 במאי 2020 הוציאו קווין ואדם למברט סינגל בשם "You Are the Champions".
הסינגל, שהוא למעשה השיר "We Are the Champions", הוקלט מבתיהם של חברי ההרכב כחלק מקמפיין לגיוס כספים למאבק בנגיף הקורונה.
סגנון מוזיקלי ותיאטרלי של הלהקה
הסגנון הייחודי של קווין היה אחד המרכיבים החשובים בהצלחתה.
לאורך שני עשורים, הלהקה שילבה סגנונות מוזיקליים שונים ושינתה אותם בהתאם להתפתחות המוזיקלית שלה.
במקביל לשינויים המוזיקליים התקיימו גם שינויים בתדמית ובמאפיינים שלה בהופעות.
קווין החלה לפעול בתחילת שנות השבעים, תקופה בה חברי הלהקה הושפעו בעיקר ממוזיקת הרוק כבד, ובמיוחד מלד זפלין, והדבר בא לידי ביטוי בשני האלבומים הראשונים שלה: Queen ו-Queen II.
בנוסף לסגנון הרוק הכבד, הביאו פרדי מרקיורי, עם נגינת הפסנתר והמנעד הווקאלי הרחב שלו, את מוטיבי המוזיקה הקלאסית, ובריאן מיי, את נטייתו השאפתנית לכתיבה סימפונית, והלהקה יצרה לעצמה סגנון שטישטש את הגבולות בין סגנונות מוזיקליים שונים.
בנוסף להשפעות המוזיקליות, הלהקה שמה דגש גם על המראה החיצוני, ואימצה לעצמה תדמית ראוותנית עם תלבושות ססגוניות ומחוות תיאטרליות, במיוחד מצד מרקיורי שבתור סולן שלהב את הקהל בהופעות, מה שהוסיף לקסם האישי של הלהקה.
מאפיינים חזותיים אלו באו כהשראה מכוכב רוק אחר שצמח באותה תקופה בזכות מאפיינים אלו, דייוויד בואי בדמותו כזיגי סטארדסט.