tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחרי שחזר לבריטניה השתתף בסדרת הטלוויזיה "בחזרה לאחוזת העמק" בתפקיד לורד קילווילי.
תפקידים בולטים נוספים שלו בטלוויזיה היו קלוד סיברוק בסדרת הדרמה עטורת השבחים של ה-BBC "ידידינו בצפון", והדוכס השני מריצ'מונד בסדרה נוספת של ה-BBC "האריסטוקרים".
ב-1991 שיחק בסרט טלוויזיה שביים דני בויל "For the Greater Good".
פעמיים גילם את דמותו של ג'ורג' הרביעי, ב-1981 בעיבוד לרומן "סקרלט פימפרנל" וב-1996 בסרט "Sharpe's Regiment" מסדרת סרטי "שארפ", על פי הרומנים של ברנרד קרונוול.
ב-2004 החל להציג ב-BBC סדרת סרטי מתח בשם "ג'וליאן פלוז חוקר" (Julian Fellowes Investigates: A Most Mysterious Murder) להם כתב גם את התסריט.
הוא היה מנחה של שעשועון הטלוויזיה "Never Mind the Full Stops" ששודר ב-2006 ו-2007.
הוא היוצר, מפיק ואחד הכותבים של סדרת הדרמה "אחוזת דאונטון" שזכתה לשבחי הביקורת ולהצלחה רבה בקרב הצופים.
ב-2012 כתב את התסריט למיני סדרה "טיטאניק" ששודרה ב-ITV1.
בשנת 2020 עלתה לאוויר הסדרה בלגרביה המבוססת על רומן של ג'וליאן פלוז באותו שם.
באותה שנה יצר את סדרת הטלוויזיה "המשחק האנגלי" לשירות הסטרימינג של נטפליקס.
בשנת 2022 שודרה לראשונה הסדרה העידן המוזהב, אותה יצר והפיק.
פלוז כתב את התסריט לסרט "פארק גוספורד" שזיכה אותו בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ב-2002. ב-2005 ביים את סרט הקולנוע הראשון שלו "שקרים נפרדים".
ב-2009 כתב את התסריט לסרט "ויקטוריה הצעירה" בכיכובה של אמילי בלאנט.
תסריטים נוספים שכתב הם: "יריד ההבלים" עיבוד משנת 2004 לרומן באותו שם של תאקרי, סרט המתח "התייר" מ-2010, ו-"From Time to Time" סרט הרפתקאות שאותו גם ביים.
בנוסף לכתיבה הוא המשיך בקריירת המשחק והשתתף בסרטים "בייבי: סוד האגדה האבודה", "משיכה גורלית", "פלאס ונדום" ובסרט ג'יימס בונד "מחר לנצח".
בשנת 2004 פרסם פלוז רומן בשם "Snobs" העוסק בחייהם של אנשי האצולה באנגליה המודרנית.
הספר היה לרב-מכר של הסאנדיי טיימס.
ב-2009 פרסם רומן נוסף שהיה לרב-מכר "Past Imperfect".
בשנות השבעים כתב ופרסם מספר רומנים בשם העט רבקה גרוויל (Rebecca Greville).
כשחקן הופיע פלוז בכמה הפקות של הווסט אנד כולל "A Touch of Spring" של סמואל טיילור, "Joking Apart" מאת אלן אייקבורן ובהעלאה מחודשת של "Present Laughter" מאת נואל קאוורד.
כמחבר, כתב את התסריט הנוכחי למחזמר "מרי פופינס" בהפקת סר קמרון מקינטוש וחברת דיסני שהועלה בברודוויי בדצמבר 2006.
ב-12 בינואר 2011 הוענק לפלוז תואר האצולה ברון פלוז מווסט סטאפורד במחוז דורסט, ולמחרת הוצג בבית הלורדים.
הוא מייצג את המפלגה השמרנית.
ב-28 באפריל 1990 פלוז נשא לאישה את אמה ג'וי קיצ'נר, לוטננט במסדר הוויקטוריאני המלכותי, ילידת 1963, משמשת בת לוויה לנסיכה מייקל מקנט.
היא בת משפחתו של הרוזן הוריישו הרברט קיצ'נר.
תואר הרוזנות של משפחתה בוטל עם מותו של דודה, הנרי הרברט קיצ'נר הרוזן השלישי קיצ'נר, בהיעדר בנים יורשים.
לבני הזוג יש בן, פרגרין צ'ארלס מורנט קיצ'נר-פלוז, שנולד ב-1991. מקום מגורי המשפחה בדורסט.
ב-15 באוקטובר 1998 שינו את שם המשפחה מפלוז לקיצ'נר-פלוז
בלגרביה, תרגם מאנגלית אילן פן, הוצאת פן וידיעות ספרים, 2016
פארק גוספורד (2001) Gosford Park
יריד ההבלים (2004) Vanity Fair
אחוזת דאונטון 2: עידן חדש (2022) 2 Downton Abbey
בייבי: סוד האגדה האבודה (1985) Baby: Secret of the Lost
ג'וליאן דאנה ויליאם מקמהון היה שחקן ודוגמן אוסטרלי.
נודע בשל גילום דמויות כדוגמת קול טרנר בסדרה "מכושפות", ויקטור וון דום/דוקטור דום בסרטי "ארבעת המופלאים", כריסטיאן טרוי בסדרה "ניפ/טאק" וג'ס לקרוי בסדרה "FBI: המבוקשים ביותר".
מקמהון נולד בסידני לויליאם מקמהון, חבר פרלמנט וראש ממשלת אוסטרליה לשעבר.
ולסוניה מקמהון, מרפאה בעיסוק לשעבר ואייקון אופנה.
מקמהון הוא הילד השני בין שתי אחיות.
מקמהון למד בבית ספר פרטי ואת לימודיו האקדמאיים למד באוניברסיטת סידני.
לאחר זמן קצר פרש מלימודיו והחל בקריירת דוגמנות מצליחה.
עד מהרה התפרסם כדוגמן מצליח בבירות אופנה מסביב לעולם כמו מילאנו, לונדון, ניו יורק, רומא ופריז.
בנוסף לקריירת הדוגמנות שלו שכללה פרסומת לחברת לוי שטראוס ושות', החל מקמהון לשחק באופרת הסבון האוסטרלית קרוב רחוק.
לאחר הצלחתו בסדרה עבר מקמהון לארצות הברית ושם החל ללמוד שיעורים קולים כדי להיפטר ממבטאו האוסטרלי.
לאחר מכן השתתף בקליפים לשירים "This Is It" ו"his Is The Way" של הזמרת דני מינוג, אשר לה יינשא מאוחר יותר.
תפקידו הראשון של מקמהון בטלוויזיה האמריקאית היה באופרת הסבון עולם אחר, שם שיחק בין השנים 1993–1995. בשנת 2000 שיחק בסרט מרדף החלומות לצידו של השחקן ג'ף דניאלס.
בשנים 1996 עד 2000 שיחק בסדרה "Profiler" של רשת NBC.
בעקבות הופעתו בסדרה הזו הצטרף מקמהון לצוות השחקנים בסדרה המצליחה מכושפות של רשת The WB.
בשנת 2003 החל מקמהון לשחק בתפקיד ראשי בסדרה ניפ/טאק.
בשנת 2005 היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על משחקו בסדרה.
באותה שנה גילם מקמהון את דמותו של דוקטור דום בסרט ארבעת המופלאים ובסרט ההמשך שיצא בשנת 2007 ונקרא ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף.
באותה שנה שיחק לצידה של השחקנית סנדרה בולוק בסרט תחושה מוקדמת.
בשנת 2010 יצא הסרט פנים בהמון בכיכובם של מקמהון והשחקנית מילה יובוביץ'.
בשנת 1994 נישא מקמהון לשחקנית והזמרת דני מינוג.
בשנת 1999 נישא לדוגמנית ברוק בארנס.
שנה לאחר מכן נולדה לזוג ילדה - מדיסון אליזבת' מקמהון.
שנה לאחר מכן השניים התגרשו.
נפטר לאחר מאבק במחלת הסרטן ב-2 ביולי 2025, בגיל 56, בקלירווטר, פלורידה.
ג'וליאן דה-פרייטס היה שופט בריטי שכיהן בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי.
ישב בדין בבית המשפט העליון המנדטורי, כאחד מהרכב שלושת השופטים שדנו בערעורו של אברהם סטבסקי, מנאשמי משפט רצח ארלוזורוב, על הרשעתו בבית המשפט לפשעים חמורים, שבגינה נגזר עליו עונש מוות.
ג'וליאן דה פרייטס נולד בשנת 1889 בעיר ברנטפורד בחבל מידלסקס באנגליה.
בשנים 1904–1909 למד באוניברסיטת קיימברידג'.
במלחמת העולם הראשונה שירת כסרן ברגימנט של גלוסטר.
ראשית הקריירה שלו בשירות הקולוניאלי הבריטי הייתה במשטרת גמביה.
לארץ ישראל הגיע בשנת 1928 ונתמנה לנשיא מחוזי מחליף.
בתפקידו כיהן בין השאר כשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים, ואף היה לתקופה קצרה במינוי כשופט בריטי שלישי בבית המשפט לערעורים.
במרץ 1930 מונה לנשיא בית המשפט המחוזי בחיפה.
באוקטובר 1931 הוא שב לכהן כנשיא המחוזי בירושלים.
בסוף 1933 הוא שב לארץ ישראל מחופשה כדי לכהן כנשיא המחוזי בשכם.
באוגוסט 1934 סיים השופט דה פרייטס את תפקידו בארץ ישראל ויצא למצרים על מנת לכהן כשופט בבתי המשפט המעורבים במצרים , טריבונלים מיוחדים ששפטו בהם שופטים מצרים וזרים, בעיקר בריטים.
על שירותו בשירות הקולוניאלי הבריטי זכה השופט דה פרייטס לתואר אביר במסדר האימפריה הבריטית, ה-OBE.
השופט דה פרייטס ישב בדין במשפטים חשובים שהסעירו את הציבור בארץ ישראל.
ב-23 באוגוסט 1929, במהלך מאורעות תרפ"ט, התנפלו פורעים על בית משפחת מקלף במוצא, ורצחו חמישה מבני המשפחה.
הילד מרדכי מקלף, מי שיהיה לימים רמטכ"ל צה"ל הוא אחד הניצולים היחידים.
הוריו ושלושה משמונת אחיו נרצחו.
הרצח זעזע את היישוב העברי.
החשודים הרצח הובאו לדין בדצמבר 1929 לדין.
הרכב השופטים כלל את נשיא בית המשפט העליון המנדטורי (כתוארו אז "זקן השופטים") ואת השופט דה פרייטס.
ב-26 בינואר 1930 החליט בית המשפט לזכות את הנאשמים בנימוק כי אשמתם לא הוכחה מעבר לספק סביר.
כאשר קהל הערבים שהתקהל מחוץ לבית המשפט, שבו היו גם בני משפחות הנאשמים, שמע את גזר הדין, פרצו מפיהם קריאות "תחי ממשלת פלסטין".
הציבור היהודי זעם על גזר הדין המזכה וראה בו משום עיוות הדין.
השופט דה פרייטס דן גם במשפטם של הפורעים שרצחו בעת הטבח בחברון ב-24 באוגוסט 1929 בני שתי משפחות של יהודים, משפחת אבושדיד ומשפחת גוזלן.
בפברואר 1930 הובאו שמונה מהמשתתפים בטבח לדין בפני השופטים אוון קורי ודה פרייטס.
ב-20 במרץ 1930 הוציאו השופטים את פסק דינם.
שלושה מן הנאשמים זוכו על ידם מחוסר ראיות ואילו את חמשת הנותרים הרשיעו וגזרו עליהם עונש מוות.
דה-פרייטס ישב בדין בבית המשפט לעניינים פליליים בשכם במשפטו של אבו ג'ילדה, שודד דרכים ערבי ששמו הפך למושג, שנדון עם שותפו למוות.
דה-פרייטס גם ישב בהרכב השופטים בערעור של אברהם סטבסקי על הרשעתו ברצח ארלוזורוב, בו זוכה סטבסקי ב-20 ביולי 1934.
ג'וליאן וסלי גרין הוא כדורגלן אמריקאי-גרמני המשחק בעמדת הקיצוני בגרויטר פירט.
ב-8 בנובמבר 2013 חתם גרין על חוזה מקצועני ראשון בקריירה, בקבוצת באיירן מינכן.
גרין ערך את הופעת הבכורה שלו ככדורגלן מקצועי ב-27 בנובמבר 2013, כאשר נכנס בדקה ה-88 כמחליף למריו גצה, במשחק ליגת האלופות נגד צסק"א מוסקבה.
הוא נכלל בסגל של באיירן לגביע העולם לקבוצות בשנת 2013, בעקבות פציעתו של אריין רובן.
ב-1 בספטמבר 2014, הושאל גרין לעונה אחת להמבורג, אך לא התאקלם.
בתום העונה חזר לבאיירן מינכן.
בדצמבר 2016 נמכר גרין לשטוטגרט מהבונדסליגה השנייה, במטרה לחזק את הקבוצה שמועמדת לשוב לבונדסליגה.
גרין ערך במהלך חצי עונה עשר הופעות בהן הבקיע שער אחד, והעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה.
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל גרין לעונה אחת לגרויטר פירט מהבונדסליגה השנייה.
ב-17 ביוני 2018 מימשה גרויטר פירט את אופציית הרכישה על גרין, וחתם לשנתיים בקבוצה.
גרין נולד בארצות הברית לאב אמריקאי ואם גרמנייה.
בגיל שנתיים, חזרה אמו יחד עם גרין לגרמניה.
גרין יכול היה לבחור לשחק גם בנבחרת ארצות הברית וגם בנבחרת גרמניה.
בשנת 2011 שיחק גרין בנבחרות גרמניה עד גיל 16 ועד גיל 17. למרות זאת, בשנת 2012 רשם הופעה יחידה בנבחרת ארצות הברית עד גיל 18, בה כבש שער אחד.
בשנת 2013 השתתף עם נבחרת גרמניה עד גיל 19 במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 19.
אף על פי שגרין דחה זימונים לנבחרת ארצות הברית במהלך 2013 ו-2014, הוא הופיע לראשונה בנבחרת ארצות הברית הבוגרת ב-2 באפריל 2014, כאשר נכנס כמחליף במשחק ידידות נגד , שנגמר בתוצאת שוויון 2-2.
גרין זומן על ידי מאמן נבחרת ארצות הברית יורגן קלינסמן לסגל הנבחרת למונדיאל 2014. גרין כבש שער בשלב שמינית הגמר, בדקה ה-107, בהפסד 1–2 ל.
ג'וליאן המלך היא סדרת טלוויזיה המהווה ספין אוף לסדרת סרטי "מדגסקר".
סדרה זו נוצרה על ידי חברת דרימוורקס אנימציות והיא משודרת בישראל בערוץ הילדים, בניגוד לסדרה "הפינגווינים ממדגסקר" המשודרת בערוץ ניקלודיאון.
המלך ג'וליאן הוא מלך מפונק ויהיר שאוהב לרקוד כל יום במדגסקר עם יועצו מוריס, מעריצו הנודניק מורט ועם למורה שמתפקדת כשומרת ראשו בשם קלובר.
הסדרה מספרת על מעלליו של המלך ג'וליאן וחבריו.
המלך ג'וליאן ה-13 (אביתר אדיר) - למור זנב-טבעת והמלך המפונק והיהיר של הלמורים, מלא שמחה וחיים ומאמין באלי השמיים.
אוהב לענות את מוריס, ותמיד בועט במורט.
משפחתו (דודו, הוריו וגם המלך הקדום דוק שוגרפוט שהוא כנראה אחד מאבותיו) לא מחבבים אותו במיוחד, וחלקם אויבים שלו.
אלרגי לחלב גקו באופן חריף מאוד כשהוא שותה חלב גקו הוא הופך למפלצת דמוית אדם זאב זה קרה כבר לכל מלך ג'וליאן לשעבר.
מוריס (מיכה אוזין סליאן) - איי איי שחור.
לעיתים נראה שהוא סובל מהיותו העוזר של ג'וליאן.
ריאליסט, וחכם יותר משאר הלמורים.
בסדרה המלך ג'וליאן המודח אנשי הפעמונים שהם בעצם חלזונות שמסתתרים מתחת האדמה מהצרפתים חושבים שהוא הנבחר שאמור לעזור להם לחזור אל פני השטח ולחיים שלווים.
קלובר (עדן גמליאל/אליענה מגון) - למורה חומה מפקדת משמר "זנב-הטבעת", פרנואידית.
אכפת לה מאוד מעבודתה והיא שומרת על המלך.
באחד הפרקים התגלה שיש לה אחות תאומה בשם קרימזון שהייתה אמורה להתחתן עם ג'וליאן, אבל הוא זרק אותה.
בפרק האחרון הופכת לאישה של סייג' ולמלכת למורי ההרים.
מורט "הפיראט האיום מורט" (שמחה ברבירו) - למור עכברי.
עוזרו של המלך ג'וליאן, ובעל אובססיה לרגליו של ג'וליאן (בפרק הראשון התגלה כי אובססיה זו נובעת מהעובדה שג'וליאן הציל את מורט מלהיאכל בעזרת רגליו).
טיפש וילדותי, אך חמוד לעיתים מורט פולט יציאות אשר מלחיצות את קרוביו.
מורט מבוגר מהלמורים שבסדרה ואף מתגלה באחד הפרקים שהוא בן הרבה יותר מ-50 בנוסף מורט חצי כוכב ים, מורט מעריץ את המלך ג'וליאן, אף על פי שמורט מבוגר מהמלך ג'וליאן.
היה פיראט בעברו בשם הפיראט האיום מורט.
יש לו כוח לשאוב נשמות של מורטים אחרים (הוא לא זכר את הכוח הזה ולא היה מודע לקיומו) ואלה ששאב כבר הפכו לחלק מהתת - מודע של מורט כמו: מורט החכם סבתו של מורט ועוד.
לפעמים בעקבות השפעות וגירוים חיצוניים חלק מהנשמות של המורטים מופיעים לדוגמה מורט החכם מופיע לאחר שמורט שותה קפאין.
בנוסף מורט הוא בעלה של זורה למורת ההרים.
מסיקורה (ענת ניב) - זיקית אשר מנבאת למשפחת המלוכה המון זמן ויכולה לתקשר עם אלי השמיים.
טימו (גילן שחף) - טנרק, מדען אשר בונה בשביל ג'וליאן דברים.
דוקטור נו"ן (ערן מור) - נחש.
הרופא של המלך ג'וליאן בעונות 1–3.
ווילי (גילן שחף) - למור כתום.
בדרך כלל צועק "כולנו עומדים למות!".
טד (דן קיזלר) - למור כתום.
יש לו אישיות מקבילה פרי דמיוני בשם נחש שהוא לוחם חסר מעצורים חסר פחד.
הסגן של קלובר במשמר זנב הטבעת.
דורותי (רונה בקרמן) - למורה אפורה.
סייג' - למור שרירי וחזק שלא מוכן להילחם.
בפרק האחרון הפך לבעל של קלובר.
רוב מקטוד - חברו הטוב ביותר של ג'וליאן.
בעבר היה אויב שלו מכיוון שנטש אותו.
טוד (שמחה ברבירו) - למור קטן.
עושה מה שאימו אומרת לו וכולם אוהבים אותו.
הורסט (שמחה ברבירו) - למור שמסתובב עם משקה.
פאנצ'ו - למור כתום, פושע וגם מתגלה באחד הפרקים כמכונה הרג שאמורה לחסל את ג'וליאן.
הקטור -למור שחור, זעפן ומתפקד בתור ראש ממשלת המנגוים בממלכה.
הדוד ג'וליאן ה-12 (אלי לולאי) - הדוד של המלך אשר ויתר על כס המלכות בגלל נבואה שבה מלך הלמורים יאכל על ידי הפוסות.
רשע, חזר בכמה פרקים כדי להיות מלך, אחרי שהבין שנבואתה של מסיקורה לא התממשה.
כמו האחיין שלו אלרגי באופן חריף לחלב גקו.
הנסיכה ג'ולי-אן (רונה בקרמן) - אחותו הקטנה של הדוד ג'וליאן, אשתו של הנסיך ברטי ואמו של המלך ג'וליאן.
נחשבה למתה במשך זמן רב.
אוהבת להתעלל באנשים שונים ולא מתייחס לאנשי חסרי מעמד אצולה.
לא אוהבת את ג'וליאן ומסכימה עם כמה מדרכיו האכזריות של אחיה.
הנסיך ברטי (ערן מור) - גיסו של הדוד ג'וליאן, בעלה של ג'ולי-אן ואביו של המלך ג'וליאן.
כמו אשתו נחשב למת במשך שנים.
אוהב להתעלל בפשוטי העם ואפילו נזכר פעם שמד את אחיו הקטן.
לא אוהב את המלך ג'וליאן.
המלך ג'וליאן הנוראי דוק שוגרפוט - מלך רשע שניסה להשתלט על הלמורים.
בפרק 17 היה פעם שבה כמעט הרג את כל הממלכה.
רשע אכזרי, ואוהב מוות (מת מפגיעת ברק לאחר שנבחר למלך בפרק 17).
המלך ג'וליאן ההגייני - המלך ג'וליאן ההגייני נאכל על ידי פוסה באמצע שהתקלח.
המלך ג'וליאן הראשון- הרא לנתיניו את ישבנו כמו ג'וליאן.
המלך ג'וליאן השני- התחתן עם פרה ואז אכל אותה.
ברודני - אי אי, אחיו הגדול של ג'וליאן אשר הוריו קנו לו.
קארל (אלי לולאי) - נמייה גאון מרושע שרוצה להשתלט על הממלכה, בעל ג'וק בשם צ'ונסי.
אויבו המושבע של המלך ג'וליאן ה-13. בסוף עונה 5 פרק 10 הוא וצ'ונסי עוברים לפלורידה.
אבנר ובקה (אלי לולאי וענת ניב) - למורים אשר מנסים להפיל את המלך ג'וליאן.
חברים בלהל"ה (בקושי עושים משהו).
קרימזון (עדן גמליאל) - אחותה התאומה של קלובר.
האקסית של המלך ג'וליאן, אשר מנסה להרוג אותו.
משתפת פעולה עם הדוד המלך ג'וליאן.
מרי-אן - פוסה, ובנוסף אשתו של למור בשמו הורסט.
שיתפה פעולה עם הדוד ג'וליאן ה-12.
הפיראטים - חבורת פיראטים אשר בסוף העונה השנייה חטפו את ג'וליאן.
בסופו של דבר ג'וליאן ביחד עם קלובר ומורט מביסים אותם.
לאחר מכן, הפך למפקד של הפיראטים וסירב להרוג את קלובר ומורט.
לאחר מכן שיתפו פעולה עם קארל והקפטן שלהם מת על ידי התפוצצות מיני הר געש של קארל אשר ניסו לתקוף את ג'וליאן והוריו.
לבסוף עוזרים לג'וליאן ובתמורה ג'וליאן נותן להם גביעים.
סטיב הקסום (סער בדישי) - קוסם שדומה באופן מדויק למלך ג'וליאן.
ניסה להשתלט על הממלכה מפני שג'וליאן כינה אותו "רוטב סויה".
קוטו (ערן מור) - אחיו של סייג ומלך למורי ההרים לשעבר השתלט על הממלכה והובס על ידי גוליאן בפרק "היום שלפני מחר".
נמחץ למוות על ידי הפסל של עצמו.
ג'וליאן ריצ'רד מורלי סנדס היה שחקן אנגלי, ששיחק בין השאר בסרטים "דמעות של שתיקה", "זיכרונות אהבה מפירנצה", "ארכנופוביה" ו"לעזוב את לאס וגאס".
סנדס נולד בעיר השוק אוטלי שבמחוז יורקשייר, האמצעי מתוך חמישה בנים.
למד בקולג' לורד ואנדסוורת' בלונג סאטון שבהמפשייר.
סנדס החל את הקריירה הקולנועית שלו בתפקידי משנה בסרטים כמו "Oxford Blues" (מ-1984) ו"דמעות של שתיקה" (1984).
עוד באותה שנה הופיע בתפקיד חייל יווני בעיבוד של ה-BBC לספר הילדים "The Box of Delights".
ב-1985 לוהק לתפקיד ראשי בסרט "זיכרונות אהבה מפירנצה".
בעקבות הצלחת הסרט "זיכרונות אהבה מפירנצה" והסרט "גותי" של קן ראסל עבר סנדס להוליווד כדי להמשיך את קריירת המשחק שלו בסרטים אמריקאיים.
ב-1989 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "וורלוק" וב-1993 הופיע בסרט ההמשך "וורלוק: ארמגדון".
ב-1991 גילם את דמותו של המלחין פרנץ ליסט בסרט "מנגינה שבלב".
ב-1998 הופיע בתפקיד אריק (הפנטום) בסרט האימה "פנטום האופרה".
ב-2003 כיכב לצדו של ג'קי צ'אן בסרט הפעולה הקומי "הקמע".
ב-2001 כיכב במיני-סדרה "רוז רד" מאת סטיבן קינג.
ב-2002 גילם את דמותו של השגריר האוסטרי קלמנס ונצל פון מטרניך במיני-סדרה "נפוליאון".
ב-2005 גילם את דמותו של לורד אוליבייה בדרמה "In Praise of Hardcore" של ערוץ BBC Four, העוסקת במבקר התיאטרון קנת' טינאן .
ב-2006 השתתף בסדרת הטלוויזיה "24" בתפקיד הטרוריסט ולדימיר ביירקו.
דיבב את ולמונט בעונה הראשונה ובעונה השנייה של הסדרה המצוירת "הרפתקאות ג'קי צ'אן".
גילם את דמותו של דוסי בשני פרקים של הסדרה "סטארגייט SG-1", בעונות התשיעית והעשירית, וחזר וגילם את אותה דמות בסרט "סטארגייט: תיבת האמת".
באוגוסט 2011 הופיע סנדס על במת התיאטרון בפסטיבל הפרינג' באדינבורו במחזה "A Celebration" מאת הרולד פינטר בבימויו של ג'ון מלקוביץ' בתיאטרון פלזנס קורטיארד.
ב-2013 היה סנדס מועמד לפרס דרמה דסק על "הופעת סולו מצוינת".
ב-2011 הופיע סנדס בסרט המתח "נערה עם קעקוע דרקון", עיבוד אמריקאי לסרט באותו שם מ-2009, בתפקיד הנריק ואנגר הצעיר.
ב-2012 דיבב את הדמות דה-פלקו במשחק הווידאו "Call of Duty: Black Ops 2".
בשנת 2013 השתתף סנדס בתפקיד איש העסקים מיילס קסטנר בעונה השמינית של הסדרה "דקסטר".
נישואיו הראשונים של סנדס היו לעיתונאית הבריטית שרה הארווי.
לבני הזוג נולד בן אחד, הנרי מורלי סנדס (יליד 1985).
השניים התגרשו ב-1987. ב-1990 התחתן סנדס עם אווג'ניה ציטקוביץ (ילידת 1964), בתם של הסופרת האנגליה-אירית ליידי קרוליין בלקווד ושל המלחין והפסנתרן האמריקאי ישראל ציטקוביץ.
לסנדס ולאשתו נולדו שתי בנות: נטליה (נולדה ב-14 באוגוסט 1996) ואימוג'ן (נולדה ב-31 בדצמבר 1999).
סנדס הוגדר כנעדר מאז 13 בינואר 2023, לאחר שיצא לטייל בסביבת הר בולדי שבמחוז סן ברנדינו בקליפורניה, באזור בו שררו תנאי מזג אוויר קשים.
ב-27 ביוני 2023 הודיעו הרשויות ששרידיו של סנדס זוהו בהרי קליפורניה, לאחר שנמצאו שלושה ימים קודם לכן.
נסיבות המוות עדיין נחקרות ולפי הצהרת משרד השריף של מחוז סן ברנרדינו, ממתינים כעת לתוצאות בדיקות נוספות.
ג'וליאן וודהאם הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
וודהאם נולד באנגליה בשם ג'וליאן ניל רוהן וודהאם.
בתיאטרון שיחק וודהאם בתפקיד ברקליי במחזה "Another Country" מאת ג'וליאן מיטשל בהפקה המקורית בווסט אנד בתיאטרון קווינס יחד עם רופרט אוורט וקנת בראנה.
ב-2014 גילם את ווהן קאנינגהם בהפקה מחודשת של המחזה בטרפלגר סטודיו.
עם הבמאי ג'רמי הרין עבד וודהאם על המחזה "That Face" מאת פולי סטנהאם, לצדם של לינדזי דאנקן, מאט סמית ופליסיטי ג'ונס, בתיאטרון רויאל קורט וגם בתיאטרון הדוכס מיורק.
הרין ביים אותו גם בהפקות של התיאטרון הלאומי במחזה "This House" מאת ג'יימס גרהאם בתפקיד המפרי אטקינס, בתיאטראות קוטסלו ואוליבייה, ובהפקה מחודשת בווסט אנד של המחזה "Another Country".
תפקידים נוספים שלו בתיאטרון הלאומי היו "טירופו של המלך ג'ורג'" בבימויו של ניקולס הייטנר בו גילם את דמותו של ראש הממשלה ויליאם פיט הבן לצדו של סר נייג'ל הות'ורן בתפקיד המלך ג'ורג'.
במחזה "הסערה" הופיע וודהאם בתפקיד אנטוניו שהוצג בתיאטרון היימרקט בבימויו של טרוור נאן ובהשתתפות רייף פיינס.
הוא שיחק בתפקיד הדוכס תזאוס במחזה "חלום ליל קיץ" בבימויו של פיטר הול לצדה של ג'ודי דנץ' שהועלה בתיאטרון רוז.
במחזה "The Prince of Homburg" שיחק בתפקיד מרשל דורפלינג בתיאטרון דונמאר ורהאוס, במחזה "Plenty" שיחק בתפקיד ריימוד ברוק יחד עם קייט בלאנשט בתיאטרון אלמיידה.
במחזה "Private Lives" גילם את אליוט בתיאטרון רויאל באת'.
עוד השתתף במחזה "השומרוני הטוב", "A Letter of Resignation" בתיאטרון הקומדיה (לצדם של אדוארד פוקס וקלייר היגינס), ובמחזה "When We Are Married" בתיאטרון וייטהול.
בטלוויזיה השתתף וודהאם בסדרות "כיסא פנוי", "הגלימה", "רציחות במידסומר", "לואיס", "מידלמארץ'", "The Trial of Lord Lucan" (בתפקיד לורד לוקאן), "רוזמרי ות'יים" ובפרק בסדרה "דיאל ופסקו".
בדצמבר 2014 הסתיימו צילומי הסרט "The 9th Life of Louis Drax" בהפקת מירמקס לתסריט של מקס מינגלה.
וודהאם היה נשוי לשירלי קאסידי ממנה התגרש ב-2004. לבני הזוג נולדו ארבעה בנים.
"Mountain Language", התיאטרון המלכותי הלאומי
"The Changeling", התיאטרון המלכותי הלאומי
"טירופו של המלך ג'ורג", התיאטרון המלכותי הלאומי
"אגדת חורף", התיאטרון המלכותי הלאומי
"Private Lives", תיאטרון רויאל באת'
"מהומה רבה על לא דבר", התיאטרון המלכותי הלאומי
"חלום ליל קיץ" תיאטרון רוז, קינגסטון
"The Prince of Homburg", תיאטרון דונמאר ורהאוס
"This House", התיאטרון המלכותי הלאומי
"Another Country", תיאטרון רויאל באת' / תיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר / טרפלגר סטודיו
ג'וליאן קארי היה שחקן אנגלי, שהיה מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד קלוד ארסקין-בראון בסדרת הדרמה של רשת ITV "רמפול".
קארי נולד במחוז דבון, בנם של ויליאם בורנלי קארי ומרג'ורי גרהאם קארי.
בטלוויזיה הופיע לראשונה בשנת 1965 בפרק בסדרה "למי צלצלו הפעמונים", עיבוד לספרו של ארנסט המינגוויי.
תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה היו ב-1967 בעיבוד לרומן "גאווה ודעה קדומה", ב-1968 בסדרת הדרמה "Softly, Softly", ב-1968 שיחק בעיבוד ל"ניקולס ניקלבי", בשנים 1965 ו-1975 הופיע בפרקים של הסדרה "Z-Cars", ב-1975 שיחק ב-"Floater", במחזה "דרכו של עולם", וב-"Brassneck".
ב-1976 שיחק בדרמה "The Glittering Prizes", ב-"Trilby" ובסדרת הדרמה "קו אונידין".
ב-1982 הופיע בסיטקום "A Fine Romance" ובמחזה "המלך ליר".
ב-1985 שיחק בסיטקום "Three Up, Two Down", בשנים 1985–1986 הופיע בסדרה "Lytton's Diary", ב-1989 שיחק ב-"Death of a Son" ובסרט הטלוויזיה "מסביב לעולם בשמונים יום" בכיכובו של פירס ברוסנן.
ב-1991 הופיע בסדרת הטלוויזיה "שרלוק הולמס" ובסרט "Thatcher: The Final Days".
ב-1993 שיחק בפרק בסדרה "המפקח מורס".
ב-1997 הופיע בסדרה "קוואנה QC", בשנת 2000 שיחק בסרט "The Wyvern Mystery", ב-2001 בסדרה "אדריאן מול" וב-"The Hunt".
ב-2002 שיחק בסרט הטלוויזיה "הנסיך ויליאם" ובעיבוד לספר "Stig of the Dump".
ב-2004 שיחק בפרק בסדרה "רציחות במידסומר", ב-2005 בפרק בסדרה "The Brief" ובסרט הטלוויזיה "The Queen's Sister".
הוא ערך סיבובי הופעות עם להקת תיאטרון אולד ויק, עם הלהקה השייקספירית המלכותית ועם להקת התיאטרון פרוספקט .
קארי עסק גם בתחום היין, הוא היה בעל תעודה מטעם "Wine and Spirit Education Trust", וחבר בחוג הכותבים על יין (Circle of Wine Writers).
הוא הופיע ברחבי העולם במופע יחיד בשם "Hic!
הוא כתב והקליט ספר בשם "A Guide to Wine" בהוצאת ספרי השמע של נקסוס.
עוד כתב קארי את הספר "Shakespeare on Stage", אוסף ראיונות עם 13 שחקנים בולטים המתמקדים בתפקידים שייקספיריים שונים.
קארי היה נשוי לשחקנית שילה ריד והם התגרשו.
הוא התחתן עם ג'וזפין אדמונדס ונולדו להם שני בנים, פין ופטריק.
נישואיו השלישיים היו לשחקנית והסופרת מרי צ'ייטר (Mary Chater), לה היה נשוי עד שנפטר ב-27 ביוני 2020.
ג'וליאן צ'ארלס ג'ון לנון הוא מוזיקאי וצלם בריטי.
הוא בנו הראשון של ג'ון לנון, סולן להקת הביטלס, ושל אשתו הראשונה של ג'ון, סינתיה.
לנון היה השראה עבור אביו ועבור פול מקרטני ביצירת שלושה משירי הביטלס: "לוסי ברקיע היהלומים", "היי ג'וד" ו"לילה טוב".
לנון נולד בליברפול, ונקרא על שם סבתו מצד אביו, ג'וליה לנון.
מנהל הביטלס, בריאן אפשטיין, היה הסנדק שלו.
הוריו התגרשו כשהיה בן 5. לאחר נישואיו השניים של אביו עם יוקו אונו, נולד אחיו למחצה, שון לנון.
בצעירותו התחנך לנון בפנימייה בעיירה רותין בדנבישייר שבצפון ויילס.
לאחר רצח אביו, הביע לנון כעס וטינה כלפיו, וטען בין השאר כי בילדותו אביו בילה עמו אף פחות מאשר עם חברו ללהקה פול מקרטני, וכי הוא מתקשה להבין איך אביו דיבר בציבור על אהבה ושלום עולמי בעוד בביתו לא שררו אהבה ושלום כלפי אשתו ובנו.
לנון לא נכלל בצוואת אביו, וקיבל רק חלק מקרן של 100 אלף ליש"ט שהקים האב עבור שני בניו.
לנון תבע בעלות על עיזבון אביו, והגיע להסדר משפטי בו קיבל חלק משווי העיזבון.
בריאיון ב-2009 ביטא לנון רגשות מרוככים יותר כלפי אביו, והזכיר רגעים חיוביים וכיפיים עם אביו באמצע שנות ה-70.
לנון החל את דרכו המוזיקלית בגיל 11, כאשר השתתף כמתופף בהקלטת שירו של אביו "יה-יה" באלבום "Walls and Bridges" שיצא ב-1974.
לנון נהנה מהצלחה מיידית עם צאת אלבום הבכורה שלו "Valotte" ב-1984. הוא קיבל מועמדות לפרס פרס גראמי עבור האמן החדש הטוב ביותר ב-1985. השירים "Valotte" ו-"Too Late for Goodbyes" מתוך האלבום דורגו בין עשרת הגדולים במצעדי המוזיקה.
אלבומו השני "The Secret Value of Daydreaming" יצא ב-1986 וספג ביקורות שליליות של המבקרים, אך הגיע למקום ה-32 בדירוג האלבומים של מגזין בילבורד.
מתוך האלבום זכה להצלחה השיר "Stick Around".
לנון לא זכה עוד להצלחה דומה לזו של אלבומו הראשון.
ב-1989 הגיע הסינגל שלו "Now You're In Heaven" למקום 5 באוסטרליה.
ב-1987 הופיע לנון לצד מוזיקאים ידועים רבים במחזמר למען לקויי השמיעה, "The Hunting of the Snark", ברויאל אלברט הול בלונדון.
ב-1991 יצא אלבומו של לנון "Help Yourself", בו ניגן גם ג'ורג' האריסון מהביטלס.
השיר "Saltwater" מהאלבום הגיע למקום 6 במצעדים בבריטניה ולמקום ראשון באוסטרליה.
בתקופה זו הקליט לנון גם גרסת כיסוי לשיר "Ruby Tuesday" של הרולינג סטונז ששימשה לפסקול סדרת הטלוויזיה "שנות הקסם".
בסוף אותה שנה הפסיק לנון לעסוק במוזיקה למשך מספר שנים.
הוא עסק בבישול, שיט ופיסול.
ב-1998 יצא אלבומו "Photograph Smile", שלא זכה להצלחה מסחרית, למרות שזכה לשבחי המבקרים.
ב-2002 הוא הקליט גרסה משלו לשירם של הביטלס "When I'm Sixty-Four", עבור פרסומת לחברת ביטוח.
ב-2006 נכנס לעסקי האינטרנט, והקים עם שותפים את האתרים MyStore.com ו-Bebo.
ב-2009 הקים עם שותפיו את חברת theRevolution, LLC והוציא גרסת מחווה לשיר "לוסי", לזכרה של הילדה לוסי שהייתה השראה לשיר "לוסי ברקיע היהלומים"; 50% מהכנסות השיר הוקדשו לקרן לחקר מחלת הלופוס.
באוקטובר 2011 יצא אלבומו "Everything Changes".
ב-2012 הוציא עם הבמאי דיק קארותרס סרט תיעודי על הוצאת אלבום זה, "Through The Picture Window".
לנון היה שותף לסרט שתיעד את מסע ההופעות הראשון שלו, "Stand By Me: A Portrait Of Julian Lennon", שבוים ב-1985 על ידי סם פקינפה, והושלם על ידי מרטין לואיס אחרי מותו של פקינפה.
לנון הופיע גם במספר סרטים אחרים, בהם קרקס הרוקנרול של הרולינג סטונז (1996, צולם ב-1968), "Cannes Man" (1996), "Imagine: John Lennon" (1988), "Hail!
הוא גם דיבב בסרטי האנימציה "דייוויד קופרפילד" (1993) ו-"he Real Story of I'm a Little Teapot" (1990).
לנון גם הפיק את הסרט התיעודי "WhaleDreamers" על האבוריג'ינים באוסטרליה ומערכת היחסים המיוחדת שלהם עם לווייתנים, סרט שעסק במגוון נושאים הקשורים לאיכות הסביבה.
הסרט זכה בפרסים רבים, והוצג ב-2007 בפסטיבל קאן.
לנון החל את קריירת הצילום ב-2007, כאשר תיעד את מסע ההופעות של אחיו למחצה שון לנון.
ב-2010 הוצגה תערוכה של 35 צילומים של לנון בגלריית מלון מוריסון, בסיועו של חברו הצלם טימותי ווייט.
התערוכה כללה צילומים של שון לנון, קייט האדסון ובונו.
ב-2015 הוצגה תערוכת צילומים של לנון ממסעו באפריקה, בשם "Horizons", בגלריית עמנואל פרמין בניו יורק.
לנון החל לאסוף מזכרות מתקופת הביטלס לאחר מות אביו.
לנון היה מאורס פעמיים, לאשת החברה לוסי בייליס ולשחקנית אוליביה ד'אבו, אך האירוסין בוטלו בשני המקרים.
לנון מתגורר כיום סמוך למונקו.
הוא פעיל בארגונים למען שימור מינים נדירים של בעלי חיים.
ג'וליאן אלכסנדרה האף היא רקדנית, שחקנית, זמרת ומנחת טלוויזיה אמריקאית.
האף נולדה באורם שביוטה שבארצות הברית למשפחה נוצרית-מורמונית, והיא האחות הצעירה במשפחה.
נולדה למריאן ולברוס האף, אחותו של הכוראוגרף דרק האף.
האימונים הפורמליים שלה החלו באולפני הבמה לאמנויות הבמה באורם, שם רקדה עם ג'וש מורילו, בין היתר, באולם הריקודים הלטיני; היא החלה לרקוד באופן תחרותי בגיל תשע.
האף השתתפה תוכנית "רוקדים עם כוכבים", ואף זכתה בה, וקיבלה מדליית זהב, דבר ההופך אותה לרקדנית המקצועית הצעירה ביותר שניצחה בתחרות.
ומיד לאחר מכן הפכה לשופטת התחרות.
בשנת 2001 שיחקה האף בתפקיד הבכורה שלה בסרט "הארי פוטר ואבן החכמים", שם הופיעה בתפקיד שולי.
ב-2010 הופיעה בדרמה המוזיקלית "בורלסק".
התפקיד הראשי הראשון שלה היה ב-2011 כאשר שיחקה בדרמה המוזיקלית "פוטלוס" לצד מיילס טלר.
ב-2012 נבחרה לככב בסרט "מקום מבטחים" לצד ג'וש דוהאמל, ובסרט המוזיקלי "רוק לנצח" לצד טום קרוז.
בשנת 2015 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט האימה "פנייה מסוכנת" (אנ').
בשנת 2016 גילמה את מרדית' בקומדיה "סבא בהפרעה" לצד זאק אפרון ורוברט דה נירו.
באותה שנה השתתפה במחזמר המבוסס על הסרט המצליח "גריז" לצד ונסה הדג'נס, והתארחה בסדרה "ללא מילים".
בשנת 2018 שיחקה בסרט הדרמה הביוגרפי "Bigger", לצדו של טיילר הקלין בגילומו של ג'ו וידר.
האף משמשת כשופטת בתוכנית הכישרונות אמריקן גוט טאלנט לאחר שינוי חלק משופטי התוכנית בעונת 2019. היא צפויה לחזור כמנחה לצד אלפונסו ריביירו במקום טיירה בנקס בעונה ה-32 של התוכנית רוקדים עם כוכבים.
הסינגל הראשון של האף יצא ב-2007 ונקרא "Will You Dance With Me".
מיד לאחר מכן חתמה חוזה עם יוניברסל מיוזיק גרופ.
כעבור שנה הוציאה את השיר "That Song In My Head" שזכה לאהדה גדולה בקרב המעריצים.
האף יצאה עם זמר הקאנטרי צ'אק ויקס (אנ') מאוגוסט 2008 עד נובמבר 2009; מה שהיווה השראה לשירה של האף, "Is That So Wrong".
האף יצא עם מגיש הטלוויזיה ראיין סיקרסט מאפריל 2010 עד מרץ 2013.
בפברואר 2014, נחשף כי היא החלה לצאת עם שחקן ה-NHL, ברוקס לייץ' (אנ'), אז מוושינגטון קפיטלס.
בני הזוג הודיעו על אירוסיהם ב-18 באוגוסט 2015 והם נישאו ב-8 ביולי 2017. הם נפרדו ב-2020, אך מאוחר יותר ניסו להתפייס.
האף הגישה תביעת גירושין ב-2 בנובמבר 2020; הגירושין הסתיימו ב-22 בפברואר 2022.
היא אובחנה כסובלת מאנדומטריוזיס בשנת 2008, ויצאה עמה לציבור כדי לסייע בביטול הסטיגמה של המחלה.
היא בעלת מותג יין יחד עם השחקנית נינה דוברב בשם "Fresh Vine Wine".
+שנהסרטתפקידהערות2001הארי פוטר ואבן החכמיםתלמידה2010בורלסקג'ורג'יה2011פוטלוס (אנ')אריאל מור2012רוק לנצחשרי כריסטיאן2013מקום מבטחיםארין טירני / קייטי פלדמןפרדייז (אנ')לאמב מנרהיים2015פנייה מסוכנת (אנ')מלורי ראטלדג'2016סבא בהפרעהמרדית' גולדשטיין2018The Steam Engines of OzלוקסטהדיבובBiggerבטי ברוזמר (אנ')2026הכלה!
+שנהסדרהתפקידהערות2006Show Me the Moneyרקדניתשעשועון ברשת ABC
2017, 2021שופטת אורחתעונות 17–18, 25, 302014–2017שופטתעונות 19–242023–הווהמנחהעונה 32–הווה2014נאשווילעצמהפרק: "I'm Coming Home to You"2016גריז: לייבסנדי יאנגספיישל של Foxללא מיליםמיס בלוםפרק: "C-h-o-Choir"2016–17, 2020–22Disney Parks Christmas Day Paradeמנחהספיישל של ABC לחג המולד2019דולי פרטון: מיתרי הלב ג'וליןפרק: "Jolene"America's Got Talentשופטתעונה 142020Royaltiesגבריאלה למבוניפרק: "Prizefighter"2022טקס פרסי הטוני ה-75 (אנ')מנחה2023טקס פרסי הטוני ה-76 (אנ')מנחה
ג'וליאן אהרון קוק היה קולונל אמריקאי שהתפרסם בתפקידו כמפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-504, הדיוויזיה המוטסת ה-82 במלחמת העולם השנייה.
קוק נולד וגדל בעיירה מאונט הולי, שבורמונט.
בשנת 1940 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והוסמך כקצין בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית.
בשנת 1942 התנדב לכוחות המוטסים ושובץ ברגימנט הרגלים המוצנח ה-504 של הדיוויזיה המוטסת ה-82 וצנח בסיציליה, בסלרנו ואנציו.
בשל האבדות הכבדות שספג הרגימנט לא השתתפו אנשיו, ובהם קוק, בפלישה לנורמנדי.
זמן קצר בטרם מבצע מארקט גארדן מונה קוק למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-504, והוביל את אנשיו בצניחה ובלחימה בהולנד.
במהלך המבצע (19 ו-20 בספטמבר 1944) ניסו כוחות החלוץ של הקורפוס ה-30 (מדיוויזיית המשמר המשוריינת) בסיוע יחידות מהדיוויזיה המוטסת ה-82 להשתלט על הקצה הדרומי של גשר ניימכן, אך נהדפו שוב ושוב על ידי המגינים הגרמניים.
קוק הוביל את הגדוד בצליחת סער באור היום של נהר הוואל ובקרב לכיבוש הקצה הצפוני של הגשר.
הגרמנים נסוגו מניימכן וכוחות בעלות הברית תפסו את הגשר (שאורכו היה כ-200 מטר) ללא פגע בשעות הערב של 20 בספטמבר.
על האופן שבו פיקד על גדודו בקרב הוענק לשקוק צלב השירות המצוין.
בהמשך פיקד על הגדוד במהלך המערכה בארדנים.
לאחר המלחמה הועלה לדרגת קולונל ושירת כקצין קישור לכוחות צבא צרפת במלחמת הודו-סין הראשונה.
דמותו של קוק הופיעה בסרט גשר אחד רחוק מדי וגולמה על ידי השחקן האמריקאי רוברט רדפורד.
ג'וליאן פירת' הוא שחקן אנגלי.
הוא מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד דייוויס בסרט הקולנוע "שפוטים" (Scum), ובדמות האח ג'רום בסדרת הטלוויזיה "קדפאל".
במהלך הקריירה שלו הופיע בתיאטרון ובהפקות טלוויזיה רבות, בהן "ג'יבס וווסטר", "The Bill", "אינדיאנה ג'ונס הצעיר" וסרט הטלוויזיה "מרגרט".
ב-1982 הופיע פירת' בווידאו קליפ של הסינגל "Pass the Dutchie" של להקת הרגאיי "Musical Youth" בדמות בריסטר נפוח מחשיבות עצמית.
ב-1984 לוהק להופיע לצדו של רוב לאו בסרט "אוקספורד בלוז" בדמות שותף לחדר של לאו ואיש סודו.
ב-2011 הופיע פירת' בסרט הטלוויזיה "החשדות של מר ויצ'ר" ברשת ITV.
ב-2006 גילם פירת' את עוזרו של בלייר בסרט הדרמה "המלכה".
ב-2017 הצטרף פירת' לצוות השחקנים של הסדרה "משחקי הכס" של HBO בעונה השביעית וגילם את הדמות המלומד סנדהו בפרק "Eastwatch".
ג'וליאן קוסטוב (בבולגרית: Юлиaн Костов; נולד ב-25 באוגוסט 1989) הוא שחקן, קולנוען ושחיין עבר בולגרי.
קוסטוב חי ויוצר בלונדון ולסירוגין בלוס אנג'לס.
אביו הוא בעל עסק לוגיסטי ואמו שופטת.
יש לו אחות צעירה, ליה קוסטובה.
קוסטוב למד אנגלית כשהוא צפה בטלוויזיה האמריקאית.
קוסטוב למד בבית ספר תיכון בורנה.
לאחר מכן החל ללמוד מנהל עסקים באוניברסיטת טילבורג, בהולנד.
לאחר שנתיים הוא החליט לעבור לבריטניה כדי לעסוק במשחק, בהשראת הופעתו של הית' לדג'ר בסרט האביר האפל.
הוא נרשם ללימודים באוניברסיטת ויילס בקרדיף (כיום אוניברסיטת קרדיף מטרופוליטן) וסיים תואר ראשון בלימודי מנהל עסקים בשנת 2011. באותה שנה התקבל לתיאטרון הנוער הלאומי באותה שנה.
קוסטוב מחזיק ביותר מ-60 מדליות כשחיין מקצועי, כולל מדליית ארד במשחקי הבלקן בשנת 2007. בגיל 12 היה קוסטוב לאלוף פנטאתלון בקבוצת הגיל שלו.
הוא היה אלוף ארצות הבלקן בשחייה בין השנים 2005–2009.
שנה כותרת תפקיד הערות 2016 Tom Clancy's The Division מספר / קצין JTF / בריון 2017 משחק הווידאו של לגו נינג'גו לויד גרמדון לגו מארוול גיבורי העל 2 Xenoblade Chronicles 2 גודפרי גרסה אנגלית 2018 צוות בראבו חייל מורד A Way Out קולות נוספים מתים מהלכים המשפחה
ג'וליאן דייוויד מוריס הוא שחקן אנגלי-יהודי.
התפרסם בסרטי האימה האמריקאים "זאב, זאב" (2005) ו"נקמה כפולה" (2009), והוא ידוע בשל תפקידו כוורן קינגסטון בסדרה "שקרניות קטנות" ברשת Freeform, כפול קרטיס בסדרת הדרמה "יד האלוהים" מבית פריים וידאו, ובתור ג'ון ברוק במיני-סדרה של ה-BBC "נשים קטנות".
מוריס נולד בקראוץ' אנד, צפון לונדון, וגדל במוסוול היל.
הוא בנם של גלן יליד דרום אפריקה ואנדריאה מוריס ילידת זימבבואה, ובילה זמן רב בשתי המדינות כשגדל.
יש לו אחות צעירה, איימי, והוא בן למשפחה יהודית.
סבו של מוריס נתפס על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה ונשלח למחנה ריכוז באיטליה למשך חודשיים.
מוריס החל לשחק בתיאטרון "אנה שר" בלונדון.
שם, כשהיה בן 13, הבחין בו במאי בסדרת הדרמה הבריטית "The Knock" וביקש ממנו לגלם ילד שנפל לסחר בסמים.
מוריס המשיך את הכשרתו האינטנסיבית בבית הספר למשחק "אנה שר" במשך שמונה השנים הבאות.
בתקופה זו צצו הזדמנויות נוספות, ולאחר שהופיע בכמה תוכניות טלוויזיה, סרטים ופרסומות, הוא המשיך לשחק בשלוש עונות בלהקה השייקספירית המלכותית, ועבד עם במאים כמו סטיבן פימלוט, טים אלברי ואליה מושינסקי, ולצד שחקנים כמו סיימון ראסל ביל, סמואל וסט ורוג'ר אלאם.
מוריס ערך את הופעת הבכורה שלו בארצות הברית בסרט האימה "Cry Wolf" בשנת 2005 כדמות הראשית אוון מתיוס, ואחריו בתפקיד של ג'יימס אדוארדס בסרט הדרמה "Whirlygirl" משנת 2006.
תפקידו הבא היה בסרט האימה העצמאי "דונקי פנץ" בתפקיד ג'וש, שזכה לביקורות טובות לאחר הקרנתו בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2008. הוא גם הופיע בסרט בכיכובו של טום קרוז "מבצע ואלקירי" ובסרטון הווידאו של שוגאבייבז.
לאחר מכן שיחק מוריס בתפקיד משנה בסרט הסלאשר "נקמה כפולה" בתפקיד אנדי.
בשנת 2010 שיחק בתפקיד חוזר של הסוכן אוון בסדרת הטלוויזיה "24", ובאותה שנה מוריס שיחק בתפקיד ראשי בסדרה המוקומנטרית האמריקאית "My Generation" של רשת ABC כשגילם את "הילד העשיר" אנדרס הולט.
מוריס החל גם לשחק בסדרת המסתורין לנוער "שקרניות קטנות" ברשת ABC Family, בתפקיד ד"ר וורן קינגסטון.
ביולי 2012 הצטרף מוריס לסדרה האמריקאית של רשת ABC, "עד עצם היום הזה" כשגילם את הנסיך פיליפ.
מוריס כיכב כוויקטור בסרט "קלי + ויקטור", שהוקרן בבכורה ב-16 באוקטובר 2012 בפסטיבל הסרטים של לונדון, ושהוקרן בבכורה בבתי הקולנוע בבריטניה ב־20 בספטמבר 2013. הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט הביכורים הטוב ביותר של תסריטאי, במאי או מפיק בריטי לשנת 2014.
במרץ 2014 לוהק מוריס לתפקיד הכומר פול קרטיס לפיילוט של אולפני אמזון "יד האלוהים".
באוקטובר 2014 הוזמנה סדרה שלמה בעקבות הפיילוט על ידי אולפני אמזון.
הסדרה עלתה בבכורה בפריים וידאו ב-4 בספטמבר 2015 והעונה הראשונה כללה 10 פרקים.
באוגוסט 2014 הוא זכה לתפקיד חוזר בקומדיית המצבים של רשת פוקס, "הבחורה החדשה", שגילם את ריאן גוזיניו.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "האיש שהפיל את הבית הלבן", בתפקיד בוב וודוורד, כתב הוושינגטון פוסט שחבר לקארל ברנסטין כשחשפו את פרשת ווטרגייט.
באותה שנה שיחק גם את ג'ון ברוק במיני-סדרה של ה-BBC "נשים קטנות" בת השלושה חלקים, המבוסס על הרומן באותו שם מאת לואיזה מיי אלקוט.
כמו כן, שיחק את אדם ברימן במיני-סדרה בת השני חלקים של רשת BBC One; "Man in an Orange Shirt", עם ונסה רדגרייב.
בשנת 2019 התארח בפרק מתוך הסדרה האמריקאית "תוכנית הבוקר" של אפל TV פלוס, כאשר גילם את אנדרו.
שנה לאחר מכן, התארח בפרק של הדרמה המשפטית "הטובות לקרב" מבית CBS.
מוריס מתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה.
ב-2 בדצמבר 2021 יצא מהארון בפוסט באינסטגרם ושהוא חוגג את יום השנה ה-18 שלו עם בן זוגו, לנדון רוס, מה שגרר תגובות רבות.
ג'וליאן פיליפס היא שחקנית ודוגמנית עבר אמריקאית.
פיליפס נולדה באוונסטון שבאילינוי וגדלה באורגון למשפחה קתולית שהיא הצעירה מתוך שישה ילדים.
בתחילת שנות השמונים היא החלה לעבוד כדוגמנית במנהטן, היא יוצגה על ידי סוכנות הדוגמנות עלית ותקופה מסוימת הרוויחה 2,000 דולר ליום עבודה.
לאחר מכן עברה ללוס אנג'לס והופיעה בקליפ לשיר "If I'd Been the One" של להקת .38 Special.
ב-1986 שיחקה בסרט הקומדייה "Odd Jobs" עם פול רייזר, ב-1988 שיחקה בסרט "Seven Hours to Judgment" בבימויו של בו ברידג'ס, ב-1989 שיחקה מתווכת נדל"ן בסרט "Fletch Lives", ב-1996 הופיעה בקומדייה השחורה "Big Bully".
מ-1991 ועד 1996 שיחקה את תפקיד פרנקי בסדרה "אחיות" מבית רשת "NBC".
היא זכתה לסיקור תקשורתי בשל היותה בת זוגו של ברוס ספרינגסטין, היא הופיעה בקליף לשירו "Glory Days", ב-1985 הם התחתנו וב-1989 הם התגרשו.
סקוט נולד בג'ונסון, ורמונט, ושימש מתופף של צבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, שם קיבל את עיטור הצבא הגבוה ביותר באמריקה על מעשיו.
הוא היה צייר אמריקאי ואמן מלחמת אזרחים.
ג'וליאן סקוט היה הילד הרביעי, מתוך שמונה ילדים, שנולדו לצ'ארלס סקוט, שען, ואשתו לוסי קלום (1821 - 26 באפריל 1855).
לוסי סקוט נפטרה בלידה וצ'ארלס סקוט התחתן בשנית, בשנת 1860, עם סוזן פולארד.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, אחיו הבכור של ג'וליאן, לוסיאן, שירת עם הגדוד הרביעי של הארטילריה האמריקאית, הוא נפצע בקרב ונפל בשבי בדצמבר 1864 וכמעט נפטר בכלא מרעב.
אחיו הצעיר של ג'וליאן, צ'ארלי, התגייס בגיל 13 והפך לחצוצרן.
לאחר המלחמה עבר צ'ארלי למיזורי, אחר כך לבוסטון, שם הפך לרופא.
אחיו, פרסי, הפך לעורך דין באילינוי.
סקוט התחתן ונולדה לו בת אחת, אך מאוחר יותר הוא ואשתו נפרדו.
סקוט קיבל את השכלתו המוקדמת באקדמיה למויל - קולג' ג'ונסון סטייט, שם נקראת הגלריה הראשית לזכרו.
כשהמלחמה הסתיימה הוא נסע לפריז ושטוטגרט כדי להמשיך את השכלתו בציור.
עבודת המופת של סקוט בשנת 1872, ממוקמת בבית מדינת ורמונט.
הציור ממחיש את תרומת מדינת מולדתו ורמונט במלחמת האזרחים האמריקאית והוא משמעותי בהיעדר האדרת המלחמה ובמקום זאת מראה את הסבל וההקרבה האנושית הקשורים למלחמה.
סקוט נסע מערבה כחלק ממשלחת סקר, וצייר את הילידים בניו מקסיקו, אריזונה ואוקלהומה.
רבות מיצירותיו ממשלחת זו תלויות כעת במוזיאון לאמנות של אוניברסיטת פנסילבניה.
סקוט נקבר בבית העלמין הילסייד הממוקם בסקוטש פליינס, ניו ג'רזי.
ג'וליאן גריי הוא שחקן אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקיד 'אייב', בנו הצעיר של אדם (דייוויד דוכובני) בסרט הקולנוע "הכישוף: הדור הבא" משנת 2020. באותה שנה גילם גם את פין, בנם של ויל פרל וג'וליה לואי-דרייפוס בקומדיה משנת 2020, "מדרון תלול".
בטלוויזיה הופיע גריי כוויליאם מק'נו מיני סדרה עטורת הפרסים של נטפליקס, "חסרי אלוהים" משנת 2017.
גריי נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, לאב גרמני ואם אמריקאית, ומחזיק באזרחות גרמנית ואמריקאית.
לגריי יש אחות תאומה, אח גדול ועוד אחות למחצה.
גריי ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו בגיל 10 בפרק של סדרת הטלוויזיה של רשת פוקס "Wayward Pines" לצד מליסה ליאו.
מאוחר יותר באותה שנה שיחק בתפקיד חוזר במיני-סדרה "חסרי אלוהים" משנת 2017.
בשנת 2017, גריי לוהק לפיילוט של הסדרה "Crash & Burn", המבוססת על ספר רבי המכר של מייקל חסן בעל אותו שם.
בינואר 2019, גריי החל בצילומי הקומדיה האפלה מדרון תלול , שצולמה באלפים האוסטרים.
בסרט גילם את פין, בנם של ויל פרל וג'וליה לואיס-דרייפוס.
הסרט בבימוים של נאט פקסון וג'ים ראש, הוקרן בבכורה בפסטיבל סנדאנס בינואר 2020.
באוקטובר 2019, גריי הצטלם לסרט הקולנוע "הכישוף: הדור הבא" בסרט מגלם גריי את "אייב".
הסרט נועד במקור להקרנה בבתי קולנוע, אך הוקרן לראשונה הן בבתי הקולנוע הבינלאומיים והן בשירותי וידאו על פי דרישה בארצות הברית ובקנדה, שם בתי הקולנוע נסגרו עקב מגפת הקורונה.
שנה סרטתפקיד הערות2019A World Awayדני 2020 מדרון תלול פין סטנטון הכישוף: הדור הבא אייב הריסון2021מטריקס: התחייהברנדון
שנה סדרה תפקיד הערות 2016 עיירה ללא מוצא (אנ') ג'ייסון הצעיר (בן 10) פרק: "Once Upon a Time in Wayward Pines" 2017 חסרי אלוהים (אנ') ויליאם מק'נו 6 פרקים 2020 ספיריט: לרכוב חופשי ילד גבוה דיבוב; פרק: "The Neighs Have It"2023אימת המתים המהלכיםקלאוס4 פרקים
ג'וליאן לואיס ג'ונס הוא שחקן וולשי.
במקור מאנגלסי, אך מתגורר בנאנטגרדיג.
הוא למד בקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה.
ג'ונס הופיע בהפקות שונות בערוץ S4C בשפה הוולשית.
בין היתר הגיש את תוכנית הדיג הפופולרית "Sgota" .
בשנת 2009, הוא כיכב בסרט הדרמה של קלינט איסטווד, אינוויקטוס, בתפקיד ראש צוות שומרי הראש של נלסון מנדלה.
בשנת 2010, הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה שושלת טיודור בתור מר רופר (שומר הפארק) בעונה הרביעית בפרק הראשון.
באותה שנה הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה הבריטית ספוקס בתור המרגל הרוסי ויקטור ברנשיק בעונה התשיעית בפרק השלישי.
מ-2012 ואילך הופיע בסדרת הדרמה-קומדיה Sky One "סטלה" בתור קארל מוריס, ובשנת 2012 בפרק של סדרת הדרמה-קומדיה של ערוץ "BBC Two", "שגרירים" .
ג'ונס גילם את אטלן, מלך אטלנטיס, בסרט גיבורי העל "ליגת הצדק" בשנת 2017 ובגרסת הבמאי "ליגת הצדק: גרסת סניידר" בשנת 2021.
בשנת 2022 הופיע בפרק הראשון בסדרת הטלוויזיה "בית הדרקון" בתפקיד לורד קץ-סופה וראש בית באראתיאון בתחילת שלטונו של המלך וייסריז הראשון.
ג'ונס הוא תומך בעצמאות וולס, והצטרף לארגון הא- פוליטי התומך בעצמאות וולס "YesCymru" ביוני 2020.
שנה שם הסרט דמות הערות 1999Solomon & Gaenorויין 2001Arthur's Dyke 2003אני אהיה שםפרמדיק 2008 הג'וב הבריטיסנואו 2009 אינוויקטוס אטיין פיידר 2011הנשר קסיוס 2012 כוננות עם שחר חייל במשמר בלקווטר 2016The Head Hunter ביל 2017 ליגת הצדקהמלך אטלאן – שליט אטלנטיס 2019Jungle Cry 2021ליגת הצדק: גרסת סניידרהמלך אטלאן – שליט אטלנטיס
סר ג'וליאן סטאפורד קורבט היה היסטוריון של הלוחמה הימית וגאו-אסטרטג בריטי שפעל בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. עבודותיו עזרו לעצב את הרפורמות של הצי המלכותי הבריטי של אותה תקופה.
אחת היצירות המפורסמות ביותר שלו היא "עקרונות מסוימים של אסטרטגיה ימית", שנחשבת לקלאסיקה בקרב תלמידי לוחמה ימית.
קורבט היה חבר טוב של אדמירל ג'ון פישר, הלורד הראשון של האדמירליות.
כתב את ההיסטוריה הרשמית של פעולות הצי הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה.
קורבט היה בנו של צ'ארלס ג'וזף קורבט, אדריכל ובעל נכסים לונדוני, שבבעלותו היו בין היתר הנכסים אימבר קורט בווסטון גרין ות'מז דיטון, שם היה בית המשפחה.
ג'וליאן קורבט התחנך במרלבורו קולג' (1869–1873) ולמד בטריניטי קולג', קיימברידג' (1873–1876), שם רכש תואר ראשון בהצטיינות במשפטים.
קורבט נעשה לעורך דין בשנת 1877 ועסק בכך עד 1882. לאחר מכן פנה לכתיבה כקריירה.
קורבט הוקסם מהתקופה האליזבתנית וכתב לראשונה רומנים היסטוריים על תקופה זו.
הוא הפך לכתב של The Pall Mall Gazette, ודיווח על הכיבוש האנגלו-מצרי של סודאן בשנת 1896. קורבט הגיע להיסטוריה הימית באמצע החיים ומתוך רקע אזרחי.
הוא היה אדם עצמאי, בעל אמצעים, שטייל רבות.
בשנת 1896 קיבל קורבט את בקשתו של ג'ון נוקס לאוטון לערוך כרך של מסמכים על מלחמת ספרד (1585–1587).
עבודה זאת הייתה תחילת הקריירה שלו כהיסטוריון ימי.
עד מהרה הוא נודע כאחד האינטלקטואלים המובילים של הצי המלכותי, ומ-1901 ועד 1922 כתב בקביעות על היסטוריה ואסטרטגיה ימית.
בשנת 1902 החל להרצות במכללה המלכותית הימית בגריניץ', שנוסדה בשנת 1900. בשנת 1903 העביר הרצאות בהיסטוריה אנגלית באוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1905 הפך קורבט ליועץ האסטרטגי הראשי הבלתי רשמי של האדמירליות הבריטית, ושימש כמזכיר המשרד ההיסטורי של הקבינט.
כמו בן דורו האמריקאי, תת-אדמירל אלפרד תייר מהן מצי ארצות הברית, קורבט ראה בלוחמה ימית חלק ממדיניות רחבה יותר של אומה.
מבחינה זו, ההוגה הצבאי הפרוסי קרל פון קלאוזביץ היה השפעה חשובה על עבודתו.
השפעה חשובה נוספת הייתה ג'ון נוקס לאוטון, ללא ספק ההיסטוריון הימי הראשון, ואשר קורבט תואר כ"בן חסותו" שלו.
Corbett שונה מ-Mahan, לעומת זאת, בכך שהוא שם פחות דגש על הצי הקרב.
עמדה זו הכעיסה קצינים רבים בצי המלכותי, שהאמינו שעמדה כזו חסרה את ההיבט ההרואי של האסטרטגיה של לורד נלסון במלחמות נפוליאון.
מטרתו העיקרית של קורבט הייתה למלא את החלל בדוקטרינת הצי הבריטי על ידי מיסוך התיאוריות והעקרונות של לוחמה ימית.
האסטרטגיות של לוחמה ימית מאת קורבט התמקדו באמנות הלוחמה הימית והגדירו את ההבדלים בין לוחמה יבשתית ללוחמה ימית.
הוא הציב את המוקד הראשוני לעבר השימוש בדוקטרינה מסוג תמרון.
העקרונות של קורבט של שליטה בים, התמקדות באויב ותמרון לטובת יתרון טקטי מהווים את הבסיס ללוחמת התמרון הימית של ימינו.
קורבט פעל מתוך הקהילה הימית וניסה להשפיע על הממסד הימי.
הוא האמין בלימוד ופיתוח תורת המלחמה למטרות חינוכיות, שלדעתו הקימה "כלי ביטוי משותף ומישור מחשבתי משותף...
למען סולידריות נפשית בין המפקד לפקודיו".
באמצעות הרצאותיו במכללת המלחמה הימית, ניסה קורבט להעביר לקציני הדגל הנוכחים את רעיונותיו לגבי מלחמה מוגבלת והגנה אסטרטגית שהיו שונים מאוד מהנורמות המקובלות של תורת הצי ואסטרטגיה ימית של אותה תקופה.
באמצעות הפרסום של "כמה עקרונות של אסטרטגיה ימית" (1911), ניסה קורבט להרחיב את הקהל עבור האסטרטגיות ותורותיו כך שיכללו את הציבור הרחב.
הקשר היסטורי של עבודתו של קורבט
בתחילת המאה הופיע קורבט כאחד הכותבים הראשונים בפיתוח הדוקטרינה הימית המודרנית.
הוא שואב מהשפעותיהם של הברון אנטואן-אנרי דה ז'ומיני ו-קרל פון קלאוזביץ, הוא סייע בניסיון ליישם את התיאוריות הקיימות של לוחמה יבשתית למלחמה בים.
"על המלחמה" של קלאוזביץ היה בסיס וגירוי רב ערך לעבודתו התאורטית של קורבט, אולם זה לא היה התוכנית שלו.
למשל, קורבט לא היסס להתווכח עם קלאוזביץ, ג'ומיני או אסטרטגים יבשתיים אחרים על חשיבות החיפוש אחר הקרב המכריע ועקרון הריכוז.
העובדה שקורבט האמין שהגורמים הללו הרבה פחות רלוונטיים בים הייתה סטייה נועזת מהחכמה המקובלת של זמנו.
בפיתוח התיאוריה שלו על מלחמה מוגבלת, קורבט השתמש שוב ב"על מלחמה" כנקודת המוצא שלו, אך סיים עם שיטה ייחודית משלו לנהל מלחמה מוגבלת בסביבה ימית.
הדעות של קורבט לגבי מלחמה
קורבט לא הציע שום תיאוריה כללית של לוחמה בים.
במקום זאת, הוא מיקד את מחשבותיו בטבעה של האסטרטגיה הימית ומה המשמעות של לוחמה ימית לכוחה של אומה.
בעוד שתאורטיקנים רבים של לוחמה ימית ניסו להתאים באופן מכני את תפיסות הלוחמה היבשתית לסביבה הימית, קורבט התנגד לכך שהאינטרסים והדרישות של לוחמה ימית שונים במובנים מהותיים מאלה של לוחמה יבשתית.
קורבט הרגיש שקשה הרבה יותר לאכוף הגנה על קווי תקשורת בים מאשר ביבשה.
קושי זה היה ההבדלים הגאוגרפיים הפיזיים של הים והיבשה.
בגלל ההבדלים הפיזיים הללו, קורבט ניתח את הלוחמה הימית במונחים שלה, בעלת מאפיינים ייחודיים משלה.
קורבט הצהיר שאתה לא יכול לכבוש את הים כי הוא אינו רגיש לבעלות.
זה הוביל לתרומתו החשובה ביותר של קורבט לתיאוריות המוקדמות של לוחמה ימית.
מה שהכי חשוב לא היה הרעיון של אלפרד תייר מהן של הרס פיזי של האויב, אלא פעולת המעבר על הים.
בעיני קורבט, השליטה בים הייתה קרובה ולא מוחלטת שניתן לסווג אותה ככללי או מקומי, זמני או קבוע.
קורבט הגדיר את שתי השיטות הבסיסיות להשגת שליטה בקווי התקשורת כהרס פיזי או לכידה בפועל של ספינות אויב ואוניות סוחר, או מצור ימי.
כיום, מושג זה מוגדר כפיקוח ימי.
קורבט לא היה מאוהב בחיפוש אחר הקרב המכריע או בצורך במתקפה האסטרטגית.
באופן כללי הוא העדיף את המגננה האסטרטגית, עם דגש על ההתקפה ברמה המבצעית.
ההגנה האסטרטגית של קורבט דגלה בצעדים כגון מתקפה מקומית אינטנסיבית, הקרנת כוחות יבשה, סוגים שונים של מצור ופשיטות על נתיבי סחר של האויב.
יתרה מכך, קורבט זיהה שברגע שהאויב נחלש מספיק בים וביבשה, אין לעכב את המעבר למתקפה האסטרטגית.
קורבט לא האמין שריכוז הכוחות הימיים בים הוא החוק הגבוה והפשוט ביותר של אסטרטגיה.
להפך, הוא הבחין שעקרון הריכוז הפך ל"סוג של שיבולת" שגרם יותר נזק מתועלת.
עקרון הריכוז הוא "נכון - אף אחד לא יחלוק עליו.
כקאנון של אסטרטגיה מעשית, זה לא נכון".
קורבט הרגיש שריכוז מעולה לא רק הרתיע את היריב החלש מלחפש קרב אלא הציג לו הזדמנות לתקוף את קווי התקשורת הלאומיים החשופים של אויבו.
קורבט הרגיש שריכוז מעולה של כוחות ימיים יצר עוד בעיה רצינית.
ככל שריכוזו של הצי גדול יותר, כך היה קשה יותר להסתיר את מקום הימצאו ותנועותיו.
בתהליך התאמת התיאוריה של קלאוזביץ לנסיבות הייחודיות של לוחמה ימית, פיתח קורבט תיאוריה חדשנית משלו על מלחמה מוגבלת באסטרטגיה ימית.
הראשון מבין שתי הנקודות העיקריות שלו היה שבתנאי מלחמה ביבשת, בניגוד לאלה שבסביבה הימית והאימפריאלית, מלחמות התנהלו בעיקר בין מדינות סמוכות.
הנקודה השנייה של קורבט הייתה שבמלחמות בין מדינות יבשתיות צמודות "לא יהיה מכשול אסטרטגי ליכולתו של האויב להשתמש בכל כוחו".
במילים אחרות, אופי המלחמה היבשתית מקשה על הגבלה של מטרות פוליטיות, משום שמדינה אחת או שתיהן מסוגלות להשתמש בכל האמצעים העומדים לרשותן כדי להגן על האינטרסים החיוניים המאוימים באופן בלתי נמנע.
כפי שהדגים קורבט, משמעות הדבר היא שהתנאים למלחמה המוגבלת האידיאלית קיימים רק בלוחמה ימית וניתן לנצלם רק על ידי המעצמה הימית השולטת: "...
מלחמה מוגבלת אפשרית לצמיתות רק למעצמות האי או בין מעצמות המופרדות בים, ואז רק כאשר המעצמה שרוצה מלחמה מוגבלת מסוגלת לפקד על הים במידה כזו שהיא מסוגלת לא רק לבודד את האובייקט המרוחק, אלא גם להפוך את הפלישה לטריטוריית הבית שלו לבלתי אפשרית."
כמו קלאוזביץ, קורבט היה שותף לאמונה בעדיפותה של הפוליטיקה במלחמה ובתכנון אסטרטגיה מתאימה להגנה על האינטרסים הלאומיים.
עם זאת, קורבט התעניין במערכות הברית הדיפלומטיות ובקואליציות שנוצרו לפני מלחמה ובמהלכה, והוא עסק בממדים הכלכליים והפיננסיים של ניהול מלחמה וכן בהיבטים הטכנולוגיים והחומריים של המלחמה, שלא היה לקלאוזביץ עניין בהם.
בשנת 1899 התחתן ג'וליאן עם אדית אלכסנדר, בתו של ג'ורג' אלכסנדר.
הערך של קורבט עבור איש המקצוע הצבאי של היום טמון בארבעה מהמושגים שלו:
שליטה בקווי תקשורת, התמקדות באויב ותמרון לטובת יתרון טקטי;
ההיבטים של הממדים הפוליטיים, הכלכליים והפיננסיים של ניהול מלחמה וכן עם ההיבטים הטכנולוגיים והחומריים של המלחמה;
ראשוניותה של הפוליטיקה במלחמה ובתכנון אסטרטגיה הולמת להגנה על האינטרסים הלאומיים וה
הדגש על יעילות בקרב תוך שמירה על נכסים יקרים.
עם זאת, תפיסתו של מלחמה מוגבלת במדינות מבודדות או מדינות לאום, ככל הנראה, תהיה קשה מאוד להשגה עם המורכבויות הפוליטיות והכלכליות של ימינו בין מדינות בשילוב עם הטכנולוגיות הנוכחיות בשדה קרב סימטרי.
עם זאת, הם עדיין יכולים להיות מיושמים בשדה קרב א-סימטרי בהצלחה.
עבודה נוספת על קורבט הופיעה עם חיבורו של ג'ון האטנדורף "סר ג'וליאן קורבט על המשמעות של ההיסטוריה הימית" 1971. וכן העבודה של גולדריק והאטנדורף, "מהן אינו מספיק", 1993. וכן הביוגרפיה המתוקנת על קורבט ב"מילון אוקספורד לביוגרפיות ימיות" 2004.
יצירות אלה הושלמה על ידי המהדורה המכובדת של אריק ג'יי גרוב של "כמה עקרונות של אסטרטגיה ימית" בסדרת Classics of Sea Power, U.S.
Naval Institute Press, 1988), שכללה עבודה על קורבט שלא פורסמה בעבר.
שורמן וג'ון האטנדורף ערכו וכתבו מבוא למחקר הרשמי של קורבט שלא פורסם בעבר "פעולות ימיות במלחמת רוסיה-יפן, 1904–1905" בהוצאת מכון הצי האמריקני, 1994.
"למען אלוהים וזהב", מקמילאן מוציאים לאור, 1887. לקרוא באינטרנט
"קופטואה ה-13" מקמילן מוציאים לאור, 1889. לקרוא באינטרנט
"עסק במים גדולים" הוצאת מאטהון, לונדון, 1895. לקרוא באינטרנט
"מונק", מקמילאן מוציאים לאור, 1889, סדרת אנשי פעולה באנגלית.
"פרנסיס דרייק", מקמילאן מוציאים לאור, 1890, סדרת אנשי פעולה באנגלית לקרוא באינטרנט
"ניירות המתייחסים לצי המלכותי הבריטי, במהלך מלחמת ספרד, 1585–1587", חברת הרשומות של הצי, 1898. לקרוא באינטרנט
"דרייק והצי של טיודור, היסטוריה של עלייתה של אנגליה כמעצמה ימית", לונגמן גרין, 1898. שיא/000269435 לקרוא באינטרנט
"הממשיכים של דרייק", לונגמן גרין, לקרוא באינטרנט
"אנגליה בים התיכון: מחקר על עלייתו והשפעתו של הכוח הבריטי בין המיצרים, 1603–1713" לונגמן גרין, 1904.
"אנגליה במלחמת שבע השנים לונגמן גרין, 1907 לקרוא באינטרנט
אלפרד תייר מהן, "כמה היבטים מוזנחים של מלחמה".
יחד עם "הכוח שעושה שלום", מאת הנרי ס.
פריצ'ט, ו"תפיסת הרכוש הפרטי בים", מאת ג'וליאן ס.
קורבט, הוצאת ליטל בראון, בוסטון, 1907. לקרוא באינטרנט
"אותות והוראות: 1776–1794", \לונדון: Navy Records Society, כרך 1909. לקרוא באינטרנט
"מערכת טרפלגר" הוצאת לונגמן, לונדון, 1910. לקרוא באינטרנט
"עקרונות של אסטרטגיה ימית" הוצאת לונגמן, לונדון, 1911 לקרוא באינטרנט
"מסמכים פרטיים של ג'ורג', הרוזן השני ספנסר, הלורד הראשון של האדמירליות, 1794–1801" (2 כרכים) (לונדון: אגודת מסמכי הצי, 1914. /stable/1835558?seq=1#page_scan_tab_contents סקירה באיטרנט
"חזון ביעות הציים", דרלינג ובניו, לונדון, 1915. לקרוא באינטרנט
"הליגה של שלום וים חופשי", הוצאת הודר וסטאוטון לונדון: 1917. לקרוא באינטרנט
"חבר הלאומים וחופש הימים", הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1918.
"היסטוריה של מבצעי הצי במלחמה הגדולה", מבוססת על מסמכים רשמיים, הוצאת לונגמן, לונדון, כרך א.
2 בנובמבר 1921, אך קורבט מת לפני שאישר תיקונים אחרונים לכרך.
3 יש כרך מפות נלווה.
"פעולות ימיות במלחמת רוסיה-יפן 1904–1905" (2 כרכים) היה מסווג סודי במקור, פורסם לראשונה בפומבי ב-1994.
"כמה עקרונות של אסטרטגיה ימית" סדרת קלאסית על עצמה ימית.