tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האיגוד החל לחלק תעודות על מכירות בשנת 2006. בארגון חברות ארבע חברות התקליטים הגדולות ביותר: יוניברסל מיוזיק גרופ, EMI, וורנר מיוזיק גרופ וסוני מיוזיק.
הארגון ממוקם ביוהנסבורג ואחראי גם על חלוקת פרסי המוזיקה הדרום אפריקאית.
האיגוד מפעיל מצעד של 20 האלבומים המובילים בדרום אפריקה.
המצעד משודר בכל יום שבת ברדיו סונדר גרנס ומתבסס על נתוני מכירות שמדווחים על ידי RISA.
איגוד תעשיית ההקלטות היווני הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות ביוון.
האיגוד הוקם בשנת 1989, על מנת להעניק תעודות על מכירות של סינגלים, אלבומים, אלבומי וידאו וכדומה.
נכון למאי 2020, האיגוד חדל להעניק תארים לסינגלים.
לפני יולי 2008 היו התארים שווי ערך ל-5,000 עותקים עבור זהב ו-10,000 עותקים עבור פלטינה.
לפני יוני 2007 היו התארים שווי ערך ל-7,500 עותקים עבור זהב ו-15,000 עותקים עבור פלטינה.
איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי (באינדונזית: Asosiasi Industri Rekaman Indonesia; ובקיצור: ASIRI) הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות באינדונזיה.
האיגוד הוקם בשנת 1978 ומונה כ-84 חברות תקליטים בתוכו, המייצגים 95% מתעשיית המוזיקה באינדונזיה.
איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי מעניק תעודות זהב ופלטינה על מכירות של אלבומים:
נכון לשנת 2016, איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי מעניק תוארי זהב ופלטינה בהתבסס על הסכום הכספי שהרוויח האלבום, הן פיזית והן דיגיטלית.
השלכות של הקלטה לא מורשית
לפני 1988, כל ההקלטות שנמכרו באינדונזיה אינן היו מורשות.
אולם בשנות התשעים המספר הצטמצם ל-20%, כאשר הערך הקמעונאי של הקלטות ללא רישיון בשנת 1995 נאמד בכ-15 מיליון דולר.
בתחילת שנות האלפיים, שיעור ההפרות הועלה בחזרה לרמות גבוהות יותר, שהיו על כ-55% בשנת 2001, וכ-85% בשנת 2003.
איגוד תעשיית ההקלטות הסינגפורי הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות בסינגפור.
האיגוד הוקם בשנת 1976, ופועל תחת הפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית, על מנת להעניק תעודות על מכירות של סינגלים ואלבומים במדינה.
האיגוד מעניק תעודות עבור סינגלים ואלבומים, על בסיס מכירותיהם במדינה.
עד שנת 2006 היה הרף שונה בין סינגלים ואלבומים; מאז שנת 2007, אותו הרף חל על סינגלים ואלבומים כאחד.
איגוד תעשיית ההקלטות הטורקי (בטורקית: Bağlantılı Hak Sahibi Fonogram Yapımcıları Meslek Birliği ובקיצור Mü-Yap) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של טורקיה.
האיגוד הוא גם חבר בפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית.
נכון למאי 2019, האיגוד כולל בתוכו כ-194 חברים, המהווים חלק של 80% מתעשיית המוזיקה הטורקית.
Mü-Yap הוקם בשנת 2000 עם כניסתי של חוק 5846 בחוקה הטורקית לתוקף.
בשנת 2010, Mü-Yap לקח חלק בסגירתו של Fizy, שירות סטרימינג מקוון פופולרי, בטענה שהוא מפר זכויות יוצרים.
בסוף 2012, לאחר שנפתחה חנות המוזיקה הדיגיטלית אייטונס, הופעל לחץ על האיגוד שיפעל בנושא זכויות היוצרים שם.
אותו המהלך, נחשב לסוף המונופול של Mü-Yap בעולם המוזיקה הדיגיטלי.
בישיבה כללית שערך בשנת 2013, הודיע האיגוד על נסיגתו מהשוק הדיגיטלי.
איגוד תעשיית ההקלטות הוונצואלי (בספרדית: Asociación de Productores Fonográficos de Venezuela; באנגלית: Association of Venezuelan Phonograph Producers; בראשי תיבות: APFV) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של ונצואלה.
בין פעילותיו של האיגוד ניתן למנות את התחומים הבאים: קידום מכירות מוזיקה, אכיפת חוקי זכויות היוצרים, וביצוע מחקרים הקשורים לתעשיית המוזיקה בוונצואלה.
האיגוד אחראי על הענקת דרגות הוקרה לאמנים על הישגים במכירות אלבומים בוונצואלה: זהב, פלטינה ויהלום.
איגוד תעשיית ההקלטות הלטבי (בלטבית: Latvijas Izpildītāju un producentu apvienība; באנגלית: Latvian Music Producers Association; בראשי תיבות: LaIPA או LaMPA) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של לטביה.
האיגוד הוא גם חבר בפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית.
האיגוד מעניק אלבומי זהב ופלטינה במדינה, ואחראי על מצעדי הפזמונים במדינה.
תעודות על סך מכירות וצפיות
דרגות הישגים (זהב ופלטינה) על מכירת אלבומים וצפיות בווידאו קליפים ניתנות לאמנים לפי רמות המינימום שלהלן:
איגוד תעשיית ההקלטות המלזי (במלאית: Persatuan Industri Rakaman Malaysia; באנגלית: Recording Industry Association of Malaysia; בראשי תיבות: RIM) הוא ארגון מוזיקה ללא כוונת רווח, שנוסד ב-12 בדצמבר 1978, כאיגוד המפיקים של מלזיה .
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, הארגון שינה את שמו ל-האיגוד המלזי של מפיקי הפונוגרמה והווידוגרמה .
השם הנוכחי של האיגוד אומץ ב-1996.
כיום, האיגוד מייצג למעלה מ-340 חברות הקלטה ועסקים אחרים שקשורים לתעשיית המוזיקה.
האיגוד מהווה כ-95% מכל ההקלטות הלגיטימיות הזמינות והמסחריות בשוק המוזיקה במלזיה.
תחת המשרד לענייני סחר פנים וצרכנים, האיגוד חבר בכוח המשימה המיוחד לזכויות יוצרים של המשרד.
האיגוד היה גם חבר בוועדת התיקון לחוקי זכויות היוצרים של היועץ המשפטי לממשלת מלזיה.
RIM מוכר על ידי הפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית.
RIM גם חבר באיגוד תעשיית המוזיקה אסיאן (AMIA).
בעבר, האיגוד היה אחראי על פרס תעשיית המוזיקה של מלזיה.
מאז 2017, RIM אחראית על מצעדי הפזמונים במלזיה.
RIM אחראית על הענקת דרגות הוקרה לאמנים על הישגים במכירות אלבומים במלזיה: זהב ופלטינה.
איגוד תעשיית ההקלטות הפיליפיני (בפיליפינית: Kapisanan ng Industriya ng Plaka ng Pilipinas; באנגלית: Philippine Association of the Record Industry; בראשי תיבות: PARI) הוא ארגון מוזיקה ללא כוונת רווח, המייצג את תעשיית ההקלטות בפיליפינים.
האיגוד חבר בפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית.
האיגוד הוקם ב-10 בפברואר 1972 והיום מורכב מ־14 חברי תאגיד ו- 13 חברים עמיתים.
מאז, העמותה עבדה עם הקונגרס הפיליפיני על עריכת חוקי זכויות יוצרים למוזיקה וסייעה בפשיטות על מפרי זכויות יוצרים מול לשכת החקירות הלאומית, המשטרה הלאומית הפיליפינית , קבוצות חקירה וגילוי פליליים ומועצת המדיה האופטית .
האיגוד גם אחראי על הענקת דרגות הוקרה לאמנים על הישגים בצפיות בווידאו קליפים ובמכירות אלבומים וסינגלים בפיליפינים.
מדי שנה, האיגוד מארגן מספר אירועי מוזיקה שונים, כאשר ביניהם נמצא פרסי אוויט .
איגוד תעשיית ההקלטות הבולגרי (בבולגרית: Българска асоциация на музикалните продуценти; באנגלית: Bulgarian Association of Music Producers; בראשי תיבות: BAMP) הוא ארגון ללא כוונת רווח, המייצג את תעשיית ההקלטות בבולגריה.
האיגוד נוסד ב-1996, והוא מגנה על זכויות יוצרים.
המוקד העיקרי של האיגוד הוא לסייע לרשויות המוסמכות בארגון ולתאם פעילויות הקשורות למאבק בפירטיות למוזיקה.
הפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית הכירה באיגוד ב-1999.
ב-2009–2015, האיגוד הרכיב 2 מצעדי פזמונים: אחד מקומי, ואחד בין-לאומי.
מאז 5 בינואר 2017, המצעדים מורכבים על ידי פרופון .
בראש האיגוד עומדת סטניסלבה ארמוטליבה.
איגוד תעשיית ההקלטות ההודי הוא ארגון ללא כוונת רווח, המייצג את תעשיית ההקלטות בהודו.
האיגוד נוסד ב-28 בפברואר 1936 בשם התעשייה הפונוגרפית ההודית .
האיגוד הוא האיגוד השני הוותיק ביותר בתעשיית המוזיקה בעולם, שהיה מעורב בהגנה על זכויות היוצרים של המפיקים המוזיקליים ושתמך בצמיחה של תעשיית הבידור המוזיקלית.
הם הנוכחי של האיגוד אומץ ב-1994. האיגוד חבר בפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית.
האיגוד מייצג למעלה מ-75% מכלל מכירות המוזיקה החוקיות בהודו.
לאיגוד יש משרד רישום בקולקטה ומשרד אדמיניסטרטיבי במומבאי.
לאיגוד, יש גם משרדים בניו דלהי, בצ'נאי, בבנגלורו, בהיידראבאד ובערים הודיות גדולות אחרות.
האיגוד אחראי, בשיתוף פעולה עם MTV, על השקת פרסי המוזיקה IMMIES.
איגוד תעשיית ההקלטות המרכז-אמריקאי (בספרדית: Certificación Fonográfica Centroamericana; בראשי תיבות: CFC) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של מדינות אמריקה המרכזית (בליז, קוסטה ריקה, אל סלוודור, גואטמלה, פנמה, הונדורס וניקרגואה).
האיגוד מעניק דרגות הישגים על סמך הזרמת מוזיקה בלבד:
איגוד תעשיית ההקלטות הטאיוואני (בסינית: 財團法人台灣唱片出版事業基金會), הידועה גם כ-RIT וכ-IFPI Taiwan, הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של טאיוואן.
הארגון חבר בפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית.
באוגוסט 1996, הארגון התחיל לפרסם מצעדי מוזיקה שבועיים, בין היתר מצעד 20 השירים המקומיים, מצעד 10 השירים הבין-לאומיים ומצעד 10 הסינגלים.
הדירוג התבסס על מדגם אקראי של 60 מקורות שדירגו את השירים הנמכרים ביותר שלהם.
מצעדי מוזיקה שנתיים פורסמו 3 פעמים: ב-1997, ב-1998 וב-1999. ב-26 באוגוסט 1999, הארגון הפסיק לפרסם מצעדי מוזיקה שבועיים מהטענה של פיראטיות.
RIT החלה לספק אישורי הקלטת מוזיקה באוגוסט 1996, במקביל להקמת מצעדי המוזיקה.
מאז 2011, אישורים אלו מבוססים על מספר היחידות הפיזיות שנמכרו או על הערך הכולל של המכירות, כולל מכירות דיגיטליות, כאשר לאלבומים וסינגלים נקבע הערך הסיטונאי שלהם (300 דולר טאיוואני חדש לאלבום ו-100 דולר טאיוואני חדש לסינגל).
לפני 2011, ההסמכה התבססה על יחידות פיזיות שנמכרו:
RIT מספקת ארכיון של כל אישורי העבר, אך מאז 2012 לא פרסמה אף אישור הקלטת מוזיקה.
האישור להקלטת מוזיקה האחרון שניתן היה עבור האלבום Second Round של מיידיי , שקיבל אישור הסמכה של 10× פלטינה על מכירות של 128,754 יחידות ו-56,158,622 דולר טאיוואני חדש.
האישור להקלטת מוזיקה הגבוה ביותר שניתן על ידי RIT היה אישור הסמכה של 21× פלטינה עבור האלבום Titanic: Music from the Motion Picture של ג'יימס הורנר.
פרסי מנגינת הזהב הוא טקס פרסים המוענק על ידי משרד התרבות של טאיוואן להכרה בהישגים יוצאי דופן בתעשיית המוזיקה הפופולרית והמסורתית.
הטקס מאורגן בשיתוף RIT מאז הקמתו ב-1990.
פסטיבל המוזיקה הפופ-אסייתי בהונג קונג
RIT הוא אחד מהמארגנים של פסטיבל המוזיקה הפופ-אסייתי בהונג קונג (HKAMF) מאז הקמתו ב-2011.
איגוד תעשיית ההקלטות הדרום קוריאני (בקוריאנית: 한국음악콘텐츠협회; בראשי תיבות: KMCA) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של קוריאה הדרומית.
האיגוד נוסד ב-2008 במטרה להגן על קניין רוחני של תוכן מוזיקלי על ידי מאבק בפיראטיות, להסדיר הזרמת מוזיקה, ולקדם את האינטרסים המקצועיים של חבריה.
ב-2010, הארגון השיק את הדירוג הארצי, Gaon, בשיתוף משרד התרבות, הספורט והתיירות בדרום קוריאה.
ב-2018, הארגון השיק את אישורי ההסמכה להקלטת מוזיקה בקוריאה הדרומית.
איגוד תעשיית ההקלטות הליטאי (בליטאית: Lietuvos gretutinių teisių asociacija), הידוע גם בשם AGATA, הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של ליטא.
מאז 2011, AGATA הוא הגוף האחראי על גביית פיצויים לסופרים, אמנים, שחקנים ומפיקים בליטא.
מאז ספטמבר 2018, AGATA מפרסם מדי שבוע את מצעד 100 הסינגלים המובילים ומצעד 100 האלבומים המובילים, על בסיס מכירות פיזיות והזרמות מדיה.
הארגון מפרסם מצעד שבועי של 20 השירים המובילים הן בקוסטה ריקה והן בכל אמריקה המרכזית, על בסיס הזרמת מוזיקה.
המצעדים השבועיים מתעדכנים מדי שבוע באתר האינטרנט של הארגון, וניתן למצוא את המצעדים השבועיים הקודמים ב-Wayback Machine.
איגוד תעשיית ההקלטות הנורווגי (בנורווגית: IFPI Norge; בשם הבין-לאומי: IFPI Norway) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של נורווגיה.
האיגוד, שהוקם ב-1939, אחראי על פרסום מצעדי מוזיקה והענקת אישורי הקלטת מוזיקה בנורווגיה.
האיגוד אחראי על הענקת אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה בנורווגיה על סמך מכירות אלבומים וסינגלים בלבד.
בעבר, היה אחראי גם על הענקת אישורי הקלטטת מוזיקה בנורווגיה על סמך מכירות ווידאו קליפים.
איגוד תעשיית ההקלטות האיסלנדי (באיסלנדית: Félag Hljómplötuframleiðenda; בראשי תיבות: FHF) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של איסלנד.
האיגוד אחראי על פרסום מצעד המוזיקה Tónlistinn.
האיגוד אחראי על הענקת אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה באיסלנד על סמך מכירות בלבד.
עד 2017, אישורים אלו הוענקו בהתאם לשנת פרסום האלבום/הסינגל.
מאז 2018, אישורים אלו ניתנים ללא קשר לתאריך היציאה של האלבום/סינגל.
איגוד תעשיית ההקלטות האורוגוואי (בספרדית: Cámara Uruguaya de Productores de Fonogramas y Videogramas; מוכר גם כ-Cámara Uruguaya del Disco; בראשי תיבות: CUD) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של אורוגוואי.
האיגוד, שהוקם ב-1960, חבר בפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית.
האיגוד מפרסם מדי חודש מצעדי מוזיקה.
האיגוד אחראי על הענקת אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה באורוגוואי על סמך מכירות בלבד:
איגוד תעשיית ההקלטות הניגרי הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של ניגריה.
ב-20 במרץ 2021, המגזין הנגירי טורן-טייבל והארגון הניגרי WeTalkSound הודיעו על הקמתו של האיגוד, תחת ראשי התיבות RCN, אשר יעניק אישורי הקלטות מוזיקה מסוג זהב, פלטינה ויהלום, כאשר הספים לקבלת תואר הקלטה היו 2,500, 5,000 ו-10,000 בהתאמה.
באוגוסט 2021, לאחר הענקה של 92 אישורי הקלטה, האיגוד הפסיק לפעול.
ב-19 בפברואר 2023, האיגוד הוקם מחדש על ידי איומאדה אוריואובו וסימולולואה אדגקוק, והחל לפעול ביום שלאחריו.
האיגוד אחראי על הענקת אישורי הקלטת מוזיקה בניגריה על סמך נתוני הזרמת מוזיקה והורדת מוזיקה בלבד:
איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרי (IFPI Austria) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של אוסטריה מאז 1968. האיגוד חבר בפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית.
האיגוד אחראי על נתוני מצעד המוזיקה Ö3 אוסטריה טופ 40 וכן על פרס המוזיקה אמדאוס האוסטרי .
האיגוד אחראי על הענקת אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה באוסטריה מאז 1986. להלן ספי אישורי ההסמכה לפי תאריך.
איגוד תעשיית ההקלטות בהונג קונג (IFPI Hong Kong; לשעבר Hong Kong Recording Industry Alliance ו-HKRIA) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של הונג קונג מאז 1967. האיגוד חבר בפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית.
האיגוד אחראי על הענקת אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה בהונג קונג על סמך מכירות בלבד:
איגוד תעשיית ההקלטות האוקראיני (באוקראינית: Асоціація Музичної Індустрії України; בראשי תיבות: UAMI או IFPI Ukraine) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של אוקראינה מאז 28 במרץ 2007. האיגוד היה חבר בפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית.
האיגוד אחראי על הענקת אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה באוקראינה.
איגור דוידוביץ' אויסטרך היה כנר יהודי-רוסי, יליד אוקראינה.
איגור אויסטרך נולד בשנת 1931 באודסה לכנר דוד אויסטרך ולפסנתרנית תמרה איוואנובנה רוטאריובה (1906–1976).
מגיל קטן עסק במוזיקה:בגיל שש כבר ניגן בכינור וקיבל שיעורים אצל המורה לכינור ולריה מרנבלום (1889–1969) ובגיל שמונה ניגן בפסנתר.
הוא היה בן 12 כאשר בימי המלחמה הגדולה להגנת המולדת אחרי פלישת הנאצים לברית המועצות, פונה עם אמו לעיר סברדלובסק (כיום – יקטרינבורג) וחזר ללימודי כינור בהדרכת פיוטר סטוליארסקי שלימד בזמנו את אביו.
אביו נשאר במוסקבה לכל אורך המלחמה, עבד ברדיו, הופיע בפני חיילים, ובלנינגרד הנצורה וכשהתאפשר הופיע גם בסברדלובסק ופגש את המשפחה.
כעבור מספר חדשים, אחרי מותו של סטוליארסקי איגור אויסטרך התקבל לבית הספר המרכזי למוזיקה במוסקבה בכיתה של ולריה מרנבלום שחזרה להיות מורתו עד 1949. הוא הופיע לראשונה בקונצרט פומבי בשנת 1947 כשניגן יחד עם אביו את הקונצ'רטו לשני כינורות של יוהאן סבסטיאן באך.
ב-1949 ניגן ברסיטל החשוב הראשון שלו בקייב .
השתלם אחר כך בשנים 1949–1955, בקונסרבטוריון של מוסקבה, בכיתה לכינור של אביו, דוד אויסטרך.
ב-1952 זכה במדליית הזהב בתחרות על שם הנריק וייניאבסקי בפוזנאן ובשנה הבאה ערך את סיור הקונצרטים הראשון שלו במערב אירופה.
ב-1958 עשה טרום-דוקטורט ("אספירנטורה") שוב תחת הדרכת אביו.
עוד כסטודנט זכה איגור אויסטרך בתחרויות בינלאומיות במזרח אירופה – בבודפשט ובפוזנאן.
הוא הצטרף לסגל מורי הקונסרבטוריון בשנת 1958 והתמנה למרצה בשנת 1965. לימד בקונסרבטוריון עד שנת 1975. החל מ-1958 היה גם לסולן של התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה.
ב-1962 ביקר לראשונה בארצות הברית והתוודע ליאשה חפץ
הרבה להופיע ברחבי העולם, הן כסולן והן ברסיטלים משותפים עם אביו, או בקונצרטים שאביו ניצח עליהם.
הופיע גם באירועי מוזיקה קאמרית.
ניגן סונטות יחד עם אשתו, הפסנתרנית נטליה זרצלובה, כמו כן הופיע לצידו של פבלו קזלס שהזמין אותו לפרסטיבל פראדס ועם מייצ'יסלב הורושקובסקי.
ניגן מספר פעמים יחד עם יהודי מנוחין ועם תזמורות חשובות בעולם תחת שרביטם של מנצחים כמו אוטו קלמפרר, יוג'ין אורמנדי, קרלו מריה ג'וליני, הרברט פון קאראיאן, גאורג שולטי, לורין מאזל, זובין מהטה, סייג'י אוזאווה, גנאדי רוז'דסטוונסקי ואחרים.
הופעת הבכורה שלו במערב התקיימה ברויאל אלברט הול בלונדון.
בהמשך סייר איגור אויסטרך בארצות הברית, באירופה (אוסטריה, דנמרק, צרפת, בריטניה, בגרמניה המזרחית, צ'כוסלובקיה), בקנדה, דרום אמריקה, יפן ואוסטרליה
משנת 1968 התחיל איגור אויסטרך גם קריירה של מנצח.
ניצח על התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה וסולניה.
בחוץ לארץ ניצח לראשונה בקופנהגן בפברואר 1968. הוא ניצח על תזמורות סימפוניות כמו התזמורת הפילהרמונית של לנינגרד, על תזמורות בלונדון, ברלין ובריסל.
הקליט, בין היתר, את הקונצ'רטו השני לכינור מאת בלה ברטוק, סונטות לכינור וצ'מבלו של יוהאן סבסטיאן באך (יחד עם אשתו, נ.
זרצלובה), את הפואמה של יבגני סבטלנוב לזכרו של דוד אויסטרך.
איגור אויסטרך היה חבר בחבר השופטים של תחרויות יוקרתיות לכינור כמו התחרות הבינלאומית ע"ש צ'ייקובסקי במוסקבה, התחרות על שם המלכה אליזבת בבלגיה, התחרות הבינלאומית ע"ש הנריק וייניאבסקו, התחרות הבינלאומית במוסקבה הנושאת את שם אביו, דוד אויסטרך.
אחרי 1996 חי עם משפחתו בבלגיה ובשנים 1996–2010 לימד בקונסרבטוריון המלכותי בבריסל.
את הקונצרט האחרון קיים ב-2008 בזלצבורג..
איגור אויסטרך נודע בפרשנויותיו המצומצמות והמודרניסטיות.
עם תלמידיו נמנו זכר ברון והכנרת הסלובקית-אוסטרית ילה שפיטקובה.
אויסטרך נפטר במוסקבה ממחלת לב ואחרי שריפת גופתו נקבר בבית הקברות נובודוויצ'יה במוסקבה.
איגור אויסטרך ניגן על כינור גוארניירי אותו קיבל מאביו.
משנת 1960 איגור אויסטרך היה נשוי לפסנתרנית נטליה ניקולאייבנה זרצלובה (2017-1930).
מעל 50 שנה היא נהגה לנגן מוזיקה קאמרית יחד עם בעלה.
בנם, ולרי אויסטרך (יליד 1961) גם הוא ויולן וכנר, המלמד החל מ-1996 בקונסרבטוריון המלכותי בבריסל.
הנכד רוברט אויסטרך נולד ב-2012.
1949 – פרס ראשון בתחרות הבינלאומית לכינור בפסטיבל העולמי לנוער ולסטודנטים בבודשפט
1952 – פרס ראשון בתחרות הבינלאומית לכינור על שם וייניאבסקי
1968 – אמן מצטיין של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית
1978 – אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית
1989 – אמן העם של ברית המועצות.
1990 – עיטור הידידות בין העמים - מטעם ברית המועצות
חבר לשם כבוד של אגודת בטהובן בבון.
חבר לשם כבוד של אגודת "אדם טדאוש וייניאבסקי" בפוזנאן.
חבר לשם כבוד של אגודת "אז'ן איזאי" בבריסל.
חבר לשם כבוד של האגודות "פליקס מנדלסון" וב"רוברט שומן" בלייפציג.
יושב ראש אגודת "סזאר פרנק" בליאז'.
1990 – רופסור לשם כבוד במכללה המלכותית למוזיקה בלונדון.
1981 – פרופסור באגודת "מוצרט" בווינה.
2003 - לזכרו ולזכר אביו נקרא על שמם האסטרואיד אויסטרך 42516
המשך נגינת היצירה על ידי דוד אויסטרך ואיגור אויסטרך
לפעמים נחשב הנסיך הראשון של קייב, כיוון שרואים בקודמו אולג, עוצר בלבד.
שמו ידוע גם ממקורות ביזנטיים, והוא הראשון משושלת רוריק, שמוזכר במקור היסטורי ודאי בן התקופה.
כמעט כל המידע עליו מקורו בכרוניקה הרוסית הראשונה ובכרוניקת נובגורוד הראשונה, שניהם מתבססים על מקור משותף, שנכתב לכל המוקדם כ-150 שנה אחרי מותו.
איגור היה בנו של רוריק, מייסד השושלת הקרויה על שמו, ששלט בנובגורוד וסמולנסק בצפון.
אביו מת בעודו צעיר ומינה באופן זמני את קרוב משפחתו, אולג, כמושל נובגורוד וכאפוטרופוס על בנו איגור.
תחת שלטונו של אולג נכבשה קייב מידי מושליה הקודמים, אסקולד ודיר.
לאחר מותו של אולג (912 או 922 לפי הכרוניקות השונות) קיבל לידיו איגור את השלטון על רוס של קייב.
הוא נלחם נגד הדרבליאנים וגבה מהם כופר.
מסופר גם שהוא כרת ברית עם הפצ'נגים שהגיעו לעיר מהאימפריה הביזנטית, אך היחסים ביניהם התערערו עד שפרצה מלחמה בין הצדדים, שהסתיימה בעבור תשלום כופר מצידם.
בין שנתו הראשונה לשנת 941 יש פער בכרוניקה, ולא ידוע מה עשה בשנים אלו.
יש היסטוריונים שטוענים כי זהו פער מלאכותי, ולמעשה שלטונו היה קצר הרבה יותר.
הטקסט של החוזה נשמר בכרוניקה הראשונה.מלחמה זו מתועדת גם במכתב שכטר מן הגניזה הקהירית, אך המסע הראשון ב-941 מיוחס שם דווקא לאולג (במכתב: הלגו, הצורה הסקנדינבית המקורית: הלגי).
לפי המכתב, הסכסוך התחיל כאשר הקיסר הביזנטי רומנוס לקפנוס שיחד את רוס של קייב, שהיו בני בריתו, כדי שיתקפו את ממלכת הכוזרים.
לאחר שהלגו הוביל פשיטה על שטחים כוזריים, שר הצבא פסח תקף ערים ביזנטיות ואחר כך התקדם לקייב וניצח את הלגו, שנכנע והסכים להוביל פשיטה נגד קונסטנטינופול, אך מובס מול האש היוונית, ובורח לכיוון פרס.
כאשר איגור חזר ממלחמתו נגד האימפריה הביזנטית, הוא הגיע עם יועציו להטיל על הדרבליאנים מיסים כפולים, והם מרדו ורצחו אותו.
מותו תואר על ידי הכרוניקן הביזנטי לאון הדיאקון, שחי בימי בנו של איגור, סביאטוסלב.
לאון כותב כי הרוצחים כופפו שני עצי שדר וקשרו את איגור לשניהם וכך כשהעצים יישרו את עצמם איגור נקרע לגזרים.
אלמנתו, אולגה מפסקוב, נקמה את מותו והענישה את הדרבליאנים, ובכרוניקה הראשונה מופיע סיפור מפורט על נקמתה האכזרית ורבת השלבים.
לאחר מותו אולגה שינתה את מערכת גביית המיסים במה שנחשב לאחת מרפורמות המס הראשונות במזרח אירופה.
עיקר המידע ההיסטורי המדויק על פעילותו של איגור כנסיך קייב, מגיע משנותיו האחרונות, לגביהם יש לנו עדויות בנות הזמן.
חייו לפני שנת 941 מעורפלים כמו חייהם של רוריק ואולג לפניו, שתוארו בכרוניקות מאוחרות בלבד.
כמה מרכיבים במידע שבכרוניקות מעוררים שאלות - ביניהם הפערים הגדול ללא מידע בין שנתו הראשונה של איגור לשנת 941, רישומים דומים שחוזרים על עצמם, ומספר השנים הטיפולוגי שהכרוניקה הרוסית הראשונה מציינת גם עבור אולג וגם עבור איגור: 33 שנים.
יש לציין גם שבנו היורש של איגור, סביאטוסלאב, נולד רק בשנת 942, בשעה שלפי הכרוניקות איגור צריך להיות כבן 65.
בעקבות המידע הכלול במכתב שכטר שהוזכר, לפיו מי שהוביל את הפשיטה על קונסטנטינופול ב-941 היה אולג ולא איגור (או לצידו), הציע קונסטנטין צוקרמן כי תקופת שלטונו הייתה קצרה הרבה יותר ממה שחשבו.
לדעתו מחבר הכרוניקה קובע את ראשית "רוס" בשנת 852, ולכן מתאמץ למלא את הזמן שבין שנה זו ועד למותו של איגור ב-945 בסיפוריהם של רוריק, אולג ואיגור.
אם מורידים את השנים הריקות, מוצאים שתקופת שלטונו העצמאית של איגור הייתה 3-4 שנים בלבד, עד שנרצח ב-945. הוא מסיק מכך כי אולג שימש כעוצר עד שנת 941, כאשר בעקבות הכישלון של המתקפה על קונסטנטינופול החל מאבק בין השנים, ואולג נאלץ לעזוב את קייב.
רוסים רבים נקראים בשמו עד היום.
על שמו נקרא שיר הגבורה "משא מלחמת איגור", וכן האופרה "הנסיך איגור" של בורודין ש"מחולות פולובציים" הוא הקטע הידוע ממנה.
איגוח הוא צורת גיוס הון מודרנית היוצרת, באמצעות מבנה משפטי מורכב, יתרונות הן למשקיע והן למנפיק.
בניגוד לשמו, האיגוח (Securitization) איננו הנפקת אג"ח גרידא אלא טכניקה קונקרטית ומסוימת מאוד למימון פעולות על ידי הסטת תזרים מזומנים והפיכתו להון זמין.
הישות המאגחת מוכרת לציבור המשקיעים תזרים מזומנים שתמורתו היא מקבלת הון זמין.
עם זאת, הישות המאגחת איננה חשופה להתחייבות שהנפקת אג"ח רגילה הייתה חושפת אותה.
כאשר ישות מאגחת תזרים מזומנים, המשקיע אינו יכול לרדת לנכסיה כדי להבטיח את החוב.
מהותית, מי שרוכש אג"ח במסגרת איגוח איננו רוכש חוב, כפי שמקובל ברכישת אג"ח רגיל.
המשקיע בהליך איגוח קונה מרכיב מתזרים מזומנים.
בשנים האחרונות מתחילה מהפכת איגוח בישראל.
כדי לאגח תזרים מזומנים, הישות המאגחת מקימה חברת בת המכונה "חברה למטרה מיוחדת" (באנגלית SPC - Special purpose company).
הקמת חברות בנות מסוג זה מקובל בתחומים רבים במשפט המסחרי (מכרזי תשתיות או שיטות תכנון מס).
חברת הבת רוכשת מהישות את תזרים המזומנים על ידי המחאה: הישות מסיטה את תקבולי תזרים המזומנים המסוים ממנה אל ה-SPC, וזאת תמורת ההון שהישות מבקשת לגייס.
המחאת הזכות מהישות ל-SPC יוצר מבנה משפטי שבו נושי ה-SPC לא יוכלו לרדת לנכסי הישות, וכי כל מהותה של ה-SPC הוא קבלת תקבולי תזרים המזומנים המדובר.
בשלב השני מנפיקה ה-SPC (ולא הישות המאגחת) איגרות חוב אותם היא מוכרת לציבור.
הישות המאגחת פטורה מההתחייבות שהנפקת אג"ח רגילה הייתה מטילה עליה (זאת בתמורה כמובן לוויתור על מקור הכנסה).
איגור ולדימירוביץ' אקינפייב הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת השוער בקבוצת צסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית, בה הוא גם משמש כקפטן.
מ-2004 עד 2018 כיהן כשוער בנבחרת רוסיה בכדורגל עמה העפיל לחצי גמר יורו 2008 ורבע גמר מונדיאל 2018. במדי צסק"א זכה שש פעמים באליפות ליגת העל הרוסית בכדורגל ובגביע אופ"א.
במישור האישי הוא זכה 11 פעמים בתואר שוער השנה ברוסיה.
אקינפייב נחשב לשוער כשרוני מאוד, המושווה לגדולי השוערים.
על פי הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל הוא השוער ה-15 בטיבו בעולם.
בנוסף, הוא שיאן ההופעות בליגת העל הרוסית בכדורגל עם 602 הופעות.
אקינפייב עלה לקבוצה הבוגרת של צסק"א מוסקבה בשנת 2003, בגיל 17 בלבד, ומאז נכלל בקביעות כשוער הראשון בהרכב הקבוצה.
במהלך השנים השתתף עימה בטורנירים שונים, ביניהם טורנירי אופ"א.
תוארו הראשון היה אליפות רוסיה בשנת 2003.
בעונת זכה אקינפייב עם צסק"א מוסקבה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון בגמר המפעל 1-3 על ספורטינג ליסבון.
היה זה הישג השיא בקריירה שלו.
מאוחר יותר בשנה זו הוא סיים בסגנות הסופר קאפ האירופי, לאחר הפסד קבוצתו לליברפול.
בשנה זו זכה גם באליפות רוסיה בפעם השנייה.
ב-2006 זכה אקינפייב בפעם השלישית באליפות רוסיה.
בדצמבר אותה שנה הוא היה מועמד לעבור לשורותיה של ארסנל האנגלית, בשל התקרבות השוער ינס להמן לעזיבת הקבוצה.
בתחילת 2007 זכה עם צסק"א בסופר קאפ הרוסי.
כיום אקינפייב משמש כקפטן הקבוצה.
ב-18 באוקטובר 2016, לאחר משחק בין צסק"א למונקו במסגרת ליגת האלופות שהסתיים בתוצאה 1-1, השלים אקינפייב 40 משחקים רצופים בליגת האלופות ללא שער נקי.
בסיכום עונת 2017/2018 נבחר על ידי מגזין "אוגוניוק" בפעם העשירית לתואר שוער השנה ברוסיה.
בדצמבר 2018 ערך את משחק ה-300 שלו ללא ספיגות במדי צסק"א.
אקינפייב מחזיק בשיא שלילי בתולדות ליגת האלופות: במשך 11 שנים ויום, מ-21 בנובמבר 2006 עד 22 בנובמבר 2017, הוא ספג שערים ב-43 משחקים בטורניר הראשי ברציפות (85 שערים).
ב-3 באוקטובר 2013 הוא עקף את "ההישג" של שוער פ.ס.וו ההולנדי, רונלד ווטרס, שבשנים 1997-2000 לא הצליח לשמור על שער נקי ב-16 משחקי ליגת האלופות ברציפות.
השיא השלילי של אקינפייב החל בעונת 2006/2007, כאשר השוער החמיץ בשני משחקים ברציפות (עד אז החזיק ברצף יבש של שישה משחקים של שער נקי, תוך חישוב סיבובי המוקדמות).
בעונה הבאה השתתפה צסק"א בשלב הבתים ואקינפייב שיחק בשלושה משחקים וספג בכל אחד מהם.
הסדרה נמשכה בעונת 2009/10, בה שיחקה צסק"א 10 משחקים והגיעה לרבע הגמר.
שישה משחקים נוספים בסדרה התקיימו בעונת 2013/2014 ושישה בעונת 2014/2015. עונת 2015/16 החלה גם עם שבעה שערים שהוא ספג בשני מחזורי מוקדמות והסדרה הסתיימה בתשעה שערים שהובקעו בכל ששת משחקי שלב הבתים.
הרצף נקטע במשחק הבית של המחזור החמישי בטורניר 2017/18 מול בנפיקה (2:0).
בהתחשב במשחקי מוקדמות, הוא גם ספג 43 משחקים ברציפות - 39 בטורניר הראשי ו-4 במוקדמות - 84 שערים.
רצף זה נקטע במשחק חוץ עם א.א.ק אתונה (2-0) ב-25 ביולי 2017 ונמשך 3,919 ימים (10 שנים ו-8 חודשים); אקינפייב שיחק את כל ארבעת המשחקים במוקדמות ליגת האלופות 2017/2018 עם אפס שערים שספג.
בשני משחקים עם טרבזונספור (3:0, 0:0) בעונת 2011/12, בהם צסק"א לא ספגה שערים, בשער עמד ולדימיר גאבולוב.
בנוסף, אקינפייב הפך לשוער הראשון בהיסטוריה שכבש שני שערים עצמיים במשחקי ליגת האלופות.
הכדורגלן כבש את שעריו בעצמו ב-25 בנובמבר 2015 במשחק נגד וולפסבורג וב-8 בדצמבר 2016 במשחק מול טוטנהאם.
אקינפייב החל את הקריירה שלו בנבחרת רוסיה בשנת 2004. אקינפייב נחשב לאחד השחקנים המובילים בנבחרת כבר בגילו הצעיר, והוא שימש כשוער הראשון שלה ביורו 2008. הוא העפיל עם הנבחרת ליורו מהמוקדמות על חשבון נבחרת אנגליה, לאחר שרוסיה ניצחה 0–1 את אנדורה ואנגליה הפסידה 2–3 לקרואטיה במחזור הסיום.
אקינפייב הפגין יכולת טובה בטורניר היורו וזכה עם הנבחרת הרוסית במדליית הארד.
ב-27 במרץ 2015, סמוך לתחילת משחק חוץ של נבחרת רוסיה נגד נבחרת מונטנגרו בכדורגל במסגרת מוקדמות יורו 2016, אקינפייב נפגע בראשו מחפץ בוער שהושלך מהיציע ופונה לבית חולים.
המשחק חודש לאחר כ-35 דקות אך פוצץ בהמשך.
במרץ 2017 מונה לקפטן הנבחרת.
ב-1 ביולי 2018 במהלך משחק שמינית גמר גביע העולם נגד נבחרת ספרד, הוכתר לגיבור לאומי כאשר עצר בקצה רגלו פנדל של הנבחרת הספרדית, שהעלה את נבחרתו לשלב רבע הגמר, שם הסתיים המסע לאחר הפסד בדו-קרב פנדלים בעקבות החמצות של מריו פרננדס ופיודור סמולוב.
באוקטובר 2018 הודיע על פרישתו מהנבחרת.
אביו הוא ולדימיר ואסילייביץ', אמו — אירינה ולדימירובנה.
הוא נשוי ליקטרינה גרון (ילידת קייב, 1 בנובמבר 1986).
גביע אופ"א (זכייה אחת): - עם צסק"א מוסקבה.
איגומניצה היא עיר נמל חשובה בצפון-מערב יוון, השוכנת לחופו של מצר קורפו בים היוני.
העיר משמשת כבירת היחידה האזורית תספרוטיה שבמחוז אפירוס, ובשנת 2001 התגוררו בה 14,710 תושבים.
נמלה של העיר הוא החשוב ביוון בים היוני ויוצאות ממנו מעבורות וספינות לקורפו ולאיים יונים אחרים, לעיר פטרס וכן למספר ערים באיטליה.
חשיבותה של איגומניצה כצומת תחבורתי נובעת גם מכך שבה מסתיים הכביש המהיר החדש אגנטיה אודוס (A2), החוצה את צפונה של יוון ואשר יגיע, לכשיושלם בשנת 2009, עד לגבול טורקיה במזרח.
בעת העתיקה שכן במקום יישוב שנודע בשם טיטאני, ואשר הוקף בחומה באורך של כ-2.4 ק"מ ובה ארבעה שערים.
במקום נחשפו שרידיהם של שני מקדשים ושל תיאטרון ובו כ-2,500 מושבים.
העיר נחרבה בידי הרומאים בשנת 167 לפנה"ס.
בשנת 1936 הייתה איגומניצה כפר דייגים קטן שבו התגוררו כ-500 תושבים.
כאשר הורמכט נסוג מהיישוב ב-1944 הוא הרס אותו לחלוטין, והעיר נבנתה מחדש.
המיעוט האלבני אשר נחשד בשיתוף פעולה עם הנאצים גורש.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הועמק הנמל, והעיר הפכה לשער הימי החשוב במדינה לספינות נוסעים היוצאות למערב אירופה.
כתוצאה מכך היא זכתה לתנופת פיתוח, והיא אחת הערים בעלות שיעור הצמיחה המהיר ביותר במדינה.
מדרום לעיר נבנה בשנות ה-90 נמל מעבורות חדש המקושר ישירות לאגנטיה אודוס, והכביש משמש ככביש עוקף לעיר מצידה הדרומי.
איגור אנדרייב הוא טניסאי עבר רוסי שנולד במוסקבה הידוע כמומחה על משטח החימר.
בשיאו דורג במקום ה-18 בעולם בדירוג הסבב ה-ATP.
זכה ב-3 תארים במשחקי יחידים ותואר אחד בזוגות.
אנדרייב הוא אחד מטניסאי רוסיה הבכירים, והוא משחק עם ציוד של חברת בבולט.
כבר במשחקו הראשון בסבב הצליח אדנרייב לנצח מדורג בכיר, כאשר הביס את בן ארצו ניקולאי דוידנקו בטורניר בוקרשט בשנת 2003. בטורניר הקרמלין קאפ באותה שנה הצליח לראשונה לעלות לרבע גמר טורניר, תוך ניצחון על המדורג הבכיר ביותר בסיבוב הראשון.
את השנה סיים במקום ה-88 בדירוג הטניסאים.
לראשונה סיים אנדרייב את השנה בין 50 הטניסאים הבכירים, תוך עלייה לשני גמרים בטורנירים, בטורניר גשטאט בו הפסיד לרוג'ר פדרר ובטורניר בוקרשט בו הפסיד לחוסה אקסוסו.
בנוסף לכך ערך אנדרייב את הופעתו הראשונה בגביע דייוויס בשנה זו, ואף הצליח לנצח את מקס מירני.
בשנת 2004 השתתף אנדרייב לראשונה בטורניר גראנד סלאם, כאשר הפסיד בסיבוב הראשון באליפות אוסטרליה הפתוחה.
את ניצחונו הראשון בטורניר גראנד סלאם השיג ברולאן גארוס באותה שנה כאשר העפיל לרבע הגמר.
בווימבלדון העפיל לסיבוב השני, ואילו באליפות ארצות הברית הפתוחה הפסיד כבר בסיבוב הראשון.
כמו כן, לראשונה זכה אנדרייב בטורניר זוגות, טורניר הקרמלין קאפ ביחד עם ניקולאי דוידנקו.
באולימפיאדת אתונה (2004) הפסיד אנדרייב בסיבוב השלישי לצ'יליאני ניקולס מאסו, שהמשיך וזכה במדליית הזהב באותה שנה.
באפריל 2005 זכה לראשונה אנדרייב בטורניר ATP, לאחר ניצחון בגמר טורניר ולנסיה על דוד פרר, והדחת המדורג הרביעי בעולם באותה עת, רפאל נדאל, ברבע הגמר.
במהלך השנה זכה אנדרייב בשני טורנירים נוספים, והגיע לגמר של טורניר נוסף.
את השנה סיים אנדרייב במקום ה-26 בדירוג הטניסאים.
בגביע דייוויס תרם אנדרייב להגעת נבחרת רוסיה לגמר הטורניר.
למרות העפלה לגמר נוסף, פציעת ברכיים שחווה אנדרייב אילצה אותו לפרוש מחציה השני של עונת החימר המועדפת עליו בסבב ה-ATP, ועל כן הפסיד אנדרייב נקודות דירוג רבות וסיים את השנה במקום 96 המאכזב, ולא השתתף בניצחון נבחרת רוסיה בגביע דייוויס.
בשנת 2007 הפך אנדרייב לשחקן היחידים הבולט של נבחרת רוסיה, ועזר לה להעפיל לגמר תוך ניצחונות על נבחרות צ'ילה, גרמניה, וצרפת, ושחקנים כגון טומי האס ופרננדו גונזלס.
חזרתו לסבב הורגשה והוא העפיל לרבע גמר הרולאן גארוס, תוך ניצחון על המדורג 1 בעבר אנדי רודיק.
זהו הישגו הטוב ביותר של אנדרייב בטורניר גראנד סלאם.
את השנה סיים אנדרייב במקום ה-33, לאחר שבמהלכה כבר היה מדורג במקום ה-235 לפני הקאמבק שעשה.
בשנת 2008 הצליח אנדרייב לשמור על יכולותיו הטובות משנים עברו, והגיע לשלבים הגבוהים במספר טורנירים רב.
אנדרייב הצליח להשוות את הישגו הטוב ביותר באליפות אוסטרליה כאשר העפיל לסיבוב השלישי, ולקבוע שיא אישי חדש באליפות ארצות הברית תוך העפלה לשמינית הגמר.
בנובמבר אותה שנה העפיל אנדרייב למקום ה-18 בדירוג הטניסאים, דירוג השיא שלו.
את השנה סיים אנדרייב במקום ה-19.
הישגו הבולט ביותר של אנדרייב בשנת 2009 היה העפלה לסיבוב השלישי באליפות אוסטרליה.
אולם שמו של אנדרייב ייקשר דווקא להפסדה המפתיע של נבחרת רוסיה ברבע גמר גביע דייוויס לנבחרת ישראל.
אנדרייב הפסיד לשחקן הישראלי הראל לוי שדורג במקום ה-210 בדירוג הטניסאים, 186 מקומות מתחת לאנדרייב.
תאריך טורניר שותף יריבים בגמר תוצאה 18 ביולי 2004 קרמלין קאפ ניקולאי דוידנקו ג'ונס ביורקמן מהאש בהופאטי 3–6, 6–3, 6–4
תאריך טורניר שותף יריבים בגמר תוצאה 17 באוקטובר 2005 מוסקבה ניקולאי דוידנקו מיכאל יוז'ני מקס מירני 6–1, 6–1
תחרות2009 2008 2007 2006 2005 2004 זכיותאליפות אוסטרליה הפתוחה סיבוב 3 סיבוב 3 סיבוב 1סיבוב 3סיבוב 2סיבוב 10אליפות צרפת הפתוחהסיבוב 3סיבוב 2רבע גמר-סיבוב 3סיבוב 40אליפות וימבלדוןסיבוב 4סיבוב 2סיבוב 1- סיבוב 3סיבוב 20אליפות ארצות הברית הפתוחהסיבוב 4סיבוב 2-סיבוב 2סיבוב 10
איגונאק (אינוקטיטוט: ᐃᒍᓇᖅ - IPA: [i.ɣu.'naq]) הוא מאכל, או שיטה להכנת מזון, הנחשב למעדן אינואיטי.
מאכל זה עשוי מבשר (לרוב מבשר ניבתן אך לעיתים גם מבשרם של יונקים ימיים אחרים).
הבשר אינו מבושל, אלא נחתך לאומצות גדולות ובחודשי הסתיו מוחזק באזור מוצל כשהוא מרקיב ותוסס.
בחודשי החורף הבשר קופא, ובאביב הבשר מוכן לאכילה.
ריקבון הבשר בתנאי קור מאפשר את פירוקו.
איגור אולשנסקי (נולד ב-3 במאי 1982) הוא שחקן פוטבול לשעבר יהודי-אמריקאי ב-NFL ששיחק בקבוצות דאלאס קאובויס, סן דייגו צ'רג'רס ומיאמי דולפינס.
אולשנסקי נולד בדניפרופטרובסק שבברית המועצות (כיום באוקראינה).
אביו היה איש הצבא האדום בשנות המלחמה הקרה, אך למרות זאת סבל מאנטישמיות.
לאחר שחרורו ניסה האב להתקבל למכללה ולעבודות שונות ונדחה בשל היותו יהודי.
מפאת מצבם הכלכלי הקשה החליטה משפחתו להגר לארצות הברית בשנת 1989, שם למד ושיחק באוניברסיטת אורגון.
ב-2004 נבחר בדראפט על ידי ה"סן דייגו צ'רג'רס" בסבב השני.
אולשנסקי הוא השחקן הראשון מברית המועצות ששיחק ב-NFL וחלק מקומץ שחקנים יהודים ששיחקו בליגה.
איגוקאה אלכסנדרובץ (בבוסנית: KK Igokea Aleksandrovac) היא קבוצת כדורסל בוסנית מהעיירה אלכסנדרובץ שבנפת לקטשי, המתמודדת בליגת העל הבוסנית, הליגה האדריאטית ובליגת האלופות בכדורסל.
הקבוצה הוקמה בשנת 1973 ונחשבת לקבוצת צמרת בליגה הבוסנית.
הקבוצה זכתה באליפות הראשונה שלה בעונת 2000/01. ובגביע אחד בעונת 2006/07 (לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת בוסנה סרייבו).
בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה בדאבל היסטורי, לאחר שזכתה בגביע הבוסני וניצחה בגמר הפלייאוף 2-3 את קבוצת שירוקי.
ההופעה האירופאית הראשונה של הקבוצה הייתה בעונת 2000/01 בגביע קוראץ' ובהמשך בגביע ספורטה ובמוקדמות היורוקאפ בעונת 2007/08. בנוסף השתתפה הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית בעונת 2010/11 ובעונת 2012/13.
את משחקיה הביתיים מארחת הקבוצה בהיכל ננאד בוסטינץ' הנמצא בעיר לקטשי, ומכיל 3,050 מקומות ישיבה.
איגור ולדימירוביץ' אילינסקי היה שחקן ובמאי תיאטרון וקולנוע סובייטי.
בשנת 1917 החל ללמוד משחק וכבר בשנת 1918 החל להופיע.
בשנת 1920 הוא התקבל לתיאטרון של וסבולוד מיירהולד ועבד בו עד לשנת 1935. בשנת 1938 הוא עבר לתיאטרון מאלי במוסקבה ועבד בו עד סוף חייו.
איליינסקי היה ידוע ביותר בשל הכישרון הקומי שלו.
הוא הצטלם בתפקידים קומיים בסרטים רבים.
הקריירה החלה עוד בתקופת הסרט האילם.
במחצית שנות ה-20 הבמאי יעקב פרוטזנוב עשה מספר סרטים אילמים שאילינסקי היה בתפקיד ראשי.
בשנת 1939 היה שיא נוסף בקריירה שלו - אילינסקי הצטלם בסרט וולגה וולגה של הבמאי גריגורי אלכסנדרוב שזכה בפופולריות רבה.
לאחר הצלחה זו הוא המשיך להופיע בסרטים אך ללא הצלחה מרובה.
בשנת 1956 הוא שיחק בסרט של אלדר ריאזנוב ליל הקרנבל והפופולריות רבה חזרה אליו.
במקביל לתפקידים קומיים בקולנוע, אילינסקי הופיע בתיאטרון מאלי בתפקידים טרגיים בהצגות קלסיות.
בשנת 1960 הוא החל לביים הצגות.
הוא נפטר בשנת 1987 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
איגוף אנכי או "נחיתת סער אווירית", היא טקטיקה צבאית אשר מנצלת את כוח השינוע והאש של כלי טיס כדי להנחית כוח צבאי, הכולל חיילים וציוד, בעומק שטח האויב, בין באמצעות צניחה ובין באמצעות דאונים או מסוקים.
בעת מלחמה נדרשים צבאות לצלוח מכשולים רבים ובהם מכשולים הנדסיים, ובהם שדות מוקשים, ומכשולים בדמות שטח קשה לחצייה דוגמת נהרות והרים.
מצבים אלו דורשים שימוש באמצעי תובלה מהיר ככל האפשר כדי להביא לוחמים לאזורי לחימה.
בעידן המודרני, נחיתת לוחמי חי"ר, כמו צנחנים וכוחות יבילי אוויר, כדי לכבוש ולבסס ראש גשר שכזה היא בין המורכבות בטכניקות הקרביות, בשל היכולת המוגבלת לתיאום ולתקשורת בין מאמצי הסיוע האווירי, הכולל שינוע ואש, הסיוע הימי במידת הצורך והלחימה הקרקעית.
אספקת כוחות אלו היא עניין מורכב.
במבצעים אלה משתמשים הכוחות במטוסי תובלה ומסוקי סער, ומסתייעים במטוסי קרב ומסוקי קרב.
במלחמת העולם השנייה נערכו מבצעי איגוף אנכי רבים ובהם מבצע מרקט גארדן והפלישה לנורמנדי.
במלחמת וייטנאם ביצע צבא ארצות הברית מבצעי איגוף אנכי מוסקים רבים כאשר המפורסם שבהם הוא קרב יה דראנג.
בצה"ל התבצעו מספר מבצעי איגוף אנכי לאורך השנים ובהם הצניחה במיתלה, מבצע קינוח ומבצע שינוי כיוון 11.
השיטה משמשת גם כוחות קומנדו וסיור המבצעים פשיטות לעומק האויב ובהן מבצע חנית נפטון, מבצע אנטבה, מבצע תרנגול 53 והפשיטה המוטסת על אבן אמאל.
סלבלאון דה איגוויי (בספרדית: Salvaleón de Higüey), או בקיצור איגוויי, היא בירת מחוז לה אלטגרסיה ברפובליקה הדומיניקנית.
העיר, שמכונה לעיתים בירת התיירות של המדינה, נמצאת במרחק של 145 קילומטרים מבירת הרפובליקה הדומיניקנית סנטו דומינגו.
בתחילת המאה ה-16 הספרדים רצחו את מרבית התושבים האינדיאנים בני הטאינו שהתגוררו באזור, והקימו במקום יישוב.
ב-1508 רשויות המסחר הספרדיות העניקו לאיגוויי ממשל עצמי מוגבל.
בתחילת המאה ה-19 האזור עבר משליטת ספרד לצרפת, וכעבור זמן מה לשלטון האיטי שהשתחררה משלטון צרפת, עד שלבסוף הפך לחלק מהרפובליקה הדומיניקנית עם הכרזת עצמאותה ב-1844.
כלכלת איגוויי מתבססת על גידולים טרופיים, כמו קנה מצוי, קפה, טבק, קקאו, אורז ותירס, גידול בקר וחזירים, דייג ותיירות.
האטרקציה המרכזית בעיר היא בזיליקת נואסטרה סניורה דה לה אלטגרסיה, בה מוצג הציור "בתולת לה אלטגרסיה", שהובא על ידי מיסיונרים ספרדים בעת הקמתה של איגוויי.
בכל שנה ב-21 בינואר נחגג יום בתולת לה אלטגרסיה.
יום זה נחשב ליום חופש לאומי ורבבות אנשים מגיעים לקתדרלה ביום זה.
שאר התיירות מרוכזת בעיר הקרובה פונטה קאנה, אשר רבים מתושבי איגוויי מועסקים במלונותיה.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי פונטה קנה, שנמצא בעיר פונטה קאנה.
זהו נמל התעופה העמוס ביותר ברפובליקה הדומיניקנית, גם יותר מנמל התעופה של סנטו דומינגו.
איגור איבנוביץ' (במונטנגרית: Игор Ивановић; נולד ב-9 בספטמבר 1990) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בבודוצ'נוסט פודגוריצה בעמדת החלוץ.
איבנוביץ' התחיל את הקריירה שלו בזורה.
לאחר שלא זכה לדקות משחק חתם בקום פודגוריצה.
בקיץ חתם באיסקרה דנילובגראד מהליגה השנייה.
בינואר חתם לליגת העל כאשר חתם ברודאר פלייבליה עימה זכה בגביע בסיום העונה הראשונה שלו.
ב-14 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בהפסד 3-0 נגד אוסטריה וינה.
ב-10 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-3 נגד מלאדוסט פודגוריצה.
בינואר עזב את מונטנגרו וחתם בOFK בלגרד הסרבית.
בעונת חזר לקדנציה שנייה ברודאר פלייבליה והיה בורג מרכזי באותה עונה אותה סיים עם 13 שערים ועם זכייה באליפות.
לזכותו של איבנוביץ' 3 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של מונטנגרו.
איגוף הוא טקטיקה צבאית במסגרתו כוח צבאי נע סביב האגף של האויב כדי לתקוף אותו שוב מאחוריו.
הצורה היעילה ביותר של איגוף היא הלפיתה הכפולה, הכוללת התקפות אגף בו זמנית משני צדדיו של האויב.
דוגמה קלאסית לכך היא ניצחונו של חניבעל על הצבא הרומי בקרב קאנאי.
המונח מתייחס בעיקר לקרבות יבשה, אם כי הוא גם בשימוש במסגרת לוחמה ימית.
דוגמה לכך היא קרב סלמיס.
אחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לשימוש בטקטיקת איגוף הוא קרב מרתון בין אתונה לפרס.
בקרב זה המצביא מילטיאדס הצעיר חיזק את האגפים שלו על חשבון המרכז, וכך הביס את הצבא הפרסי שביסס את עיקר כוחו במרכז והזניח את האגפים.
הפרסים עצמם השתמשו באיגוף נגד היוונים בקרב תרמופילאי כאשר איגפו באמצעות כוח מיוחד את מלך ספרטה לאונידס הראשון.
האיגוף היה מוטיב בסיס בלוחמה היוונית בעת העתיקה.
הצבא היווני באותה תקופה היה מורכב מפלנקס, שאגפו הימני מחוזק ואגפו השמאלי חלש.
בקרבות בהם נלחמו יוונים נגד יוונים, היה כל צד מנסה לאגף את האגף השמאלי החלש.
המצביא התבני אפמינונדס פעל בצורה לא שגרתית כאשר הפך את היוצרות וכך הביס את הצבא הספרטני בקרב לאוקטרה.
בעבר האיגוף נעשה בעיקר באמצעות חיל פרשים.
המצביא הקרתגי הידוע חניבעל ברקה, הרבה לעשות שימוש בטקטיקה זו תוך שהוא מנצל ביעילות רבה את חיל הפרשים שלו.
יעילותה של אסטרטגיה זו התבטאה בקרב קאנאי, שעד היום נחשב לסמל של מערכת השמדה כוללת.
הרומאים עצמם למדו לקח, ובקרב זאמה דאג המצביא הרומאי הצעיר סקיפיו אפריקנוס שיהיו לו יותר פרשים מאשר לקרתגים, וכך ביצע איגוף מושלם והנחיל להם מפלה צורבת שהכריחה אותם לחתום על תנאי שלום קרתגו.
במאה ה-20 עדיין הייתה שיטת האיגוף חביבה על צבאות שונים.
המצביא הגרמני אלפרד פון שליפן התעניין מאוד במערכות איגוף ובפרט בקרב קאנאי.
במאמר שפרסם בשם "מחקרי קאנאי" טען שליפן שלמעשה חניבעל הוכיח שבעזרת איגוף ניתן להכריע כל אויב בעל יתרון מספרי.
שליפן טען שכל המצביאים בהיסטוריה הסתמכו גם אם בלא יודעין על האסטרטגיה של חניבעל בקרב קאנאי.
שליפן טען כי אף על פי שאלפי שנים עברו מאז קאנאי, "לא השתנו תנאי היסוד למערכה ניתן לערוך היום את מערכת ההשמדה לפי אותה תוכנית שתכנן חניבעל בימי קדם".
על פי המודל של איגוף, בנה שליפן את "תוכנית שליפן" המפורסמת שלו שהייתה אמורה לדאוג לכך שגרמניה תוכל להביס את צרפת במהירות הבזק.
הסיבה לכישלונה של תוכנית זו הייתה נעוצה בכך שקציני המטכ"ל הגרמני לא הקשיבו לעצותיו של שליפן להשאיר את האגף הימני תמיד מחוזק, ובפועל החלישו אותו.
כמו כן שליפן בנה את התוכנית יותר מדי על פי מודל של איגוף, ושילב בה מעט מדי התקפה.
בהדרגה החליף השריון את הפרשים.
דוגמה בולטת לאיגוף שנעשה באמצעות שריון היא המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, במהלכה טורי השריון של הוורמאכט במסגרת תוכנית "אבחת מגל", ביצעו תמרון מבריק שבו כיתרו את צרפת וכבשו אותה.
איגור אולשנצקי (נולד ב-16 בפברואר 1986 בחארקוב, אוקראינה) הוא מרים משקולות ישראלי.
ייצג את ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
אולשנצקי עלה לישראל ב-2010 מאוקראינה.
בשנת 2014 השתתף אולשנצקי באליפות אירופה בהרמת משקולות שנערכה בתל אביב, בתחרות זו קבע שיא ישראלי חדש לאחר שדחק 214 ק"ג, שיא אותו שבר לאחר כשנה.
ב-2015 הגיע למקום ה-9 באליפות אירופה שנערכה בגיאורגיה ובשנת 2016 הגיע למקום ה-12 באליפות זו שנערכה בנורווגיה.
בעקבות הגעתו למקום ה-12 באליפות אירופה 2016 השיג אלושנצקי את הקריטריון הישראלי לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), אך נבחרת ישראל לא השיגה כרטיס למשחקים.
לאחר פסילת נבחרות רוסיה, בלארוס וקזחסטן קיבלה נבחרת ישראל את הכרטיס ואולשנצקי הצטרף למשלחת הישראלית כחודש לפני פתיחת המשחקים.
באולימפיאדה עצמה הניף אולשנצקי 165 ק"ג ודחק 207 ק"ג וסיים במקום ה-17 מתוך 21 מתחרים.
איגור סרגייביץ' איוואנוב הוא פוליטיקאי ודיפלומט רוסי שכיהן כשר החוץ הרוסי וכראש המועצה לביטחון לאומי של רוסיה.
איוואנוב נולד ב-23 בספטמבר 1945 במוסקבה שברוסיה הסובייטית שהיוותה חלק מברית המועצות.
אביו היה ממוצא רוסי ואמו, אלנה סגיראשווילי, הייתה ממוצא גאורגי.
בשנת 1969 סיים את לימודיו במכון לשפות זרות על שם מוריס תורז.
הצטרף למשרד החוץ הסובייטי בשנת 1973 והיה בשליחות במשך עשור בספרד.
בשנת 1991 הוא התמנה לשגריר רוסיה במדריד.
התמנה לשר החוץ ב-11 בספטמבר 1998 על ידי נשיא רוסיה בוריס ילצין, והושבע לתפקיד ב-30 בספטמבר אותה שנה.
כשר החוץ הרוסי, איוואנוב התנגד לכניסת נאט"ו ליוגוסלביה.
הוא גם התנגד למלחמת עיראק.
איבנוב שיחק תפקיד מרכזי בתיווך בין נשיא גאורגיה אדוארד שוורדנדזה ומפלגות האופוזיציה בעת מהפכת הוורדים ב-2003.
ביולי 2003 היה אמור איוואנוב לבקר בישראל ואף להיפגש עם ראש ממשלת ישראל אריק שרון.
לאחר שהודיע כי בכוונתו להפגש עם יושב ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת, ישראל דחתה את ביקורו.
לאחר הבחירות לנשיאות רוסיה 2004, מינה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין את סרגיי לברוב לתפקיד שר החוץ במקומו של איוואנוב.
לאחר שסרגיי לברוב מונה במקומו לתפקיד שר החוץ, החליט נשיא רוסיה פוטין למנות אותו לראש המועצה לביטחון לאומי של רוסיה.
כראש המועצה הוא ביקר בישראל לאחר חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון ונפגש עם משפחות החיילים החטופים ואמר כי מוסקבה גינתה את החטיפות.
בנוסף, הוא נועד עם שרת החוץ ציפי לבני בירושלים.
בעשור השני של המאה ה-21, משמש איוואנוב פרופסור במכון ליחסים בינלאומיים במוסקבה.
הוא חבר במועצה המפקחת על הפורום הבינלאומי בלוקסמבורג למניעת אסון גרעיני.
איגור ניקולאייביץ' אלבין (עד 2014, סליוניאייב) הוא מדינאי רוסי שלאחרונה כיהן כסגן מושל סנקט פטרבורג מאז נובמבר 2014 עד דצמבר 2018.
איגור ארמש (ברומנית: Igor Armaș; נולד ב-14 ביולי 1987) הוא כדורגלן עבר מולדובי ששיחק בעמדת הבלם.
ארמש התחיל את הקריירה שלו בזימברו-2 קישינב.
במהלך עונת ערך את הופעת הבכורה שלו בזימברו קישינב.
בקיץ חתם לארבע שנים בהאמרבי מליגת העל השוודית.
בתום העונה זכה בתואר "כדורגלן העונה של האמרבי", לפי סקר שנערך באתר הרשמי של המועדון.
בתום העונה האמרבי ירדה ל וארמש עזב את האמרבי.
בינואר חתם בקובאן קרסנודאר מליגת המשנה ברוסיה.
ארמש היה שותף לעלייה של הקבוצה לליגת העל הרוסית בסיום העונה.
ב-24 באוקטובר 2013 ארמש ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית בתיקו 1-1 נגד סוונסי סיטי.
ארמש בישל שני שערים בניצחון 0–4 נגד סנט גאלן.
בספטמבר עזב את רוסיה לראשונה מזה 8 שנים וחתם בולונטרי מליגת העל הרומנית.
ב-28 במאי 2008 ארמש ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מולדובה בתיקו 0-0 נגד .
ב-15 באוקטובר 2013 ארמש הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2–5 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
בתורת ההסתברות, איגודיות (Lumpability) היא תכונה של שרשרת מרקוב המאפשרת לצמצם את מרחב המצבים של השרשרת.
שיטת הצמצום פורסמה לראשונה על ידי קמני וסנל.
בהינתן שרשרת מרקוב שמרחב המצבים שלה ניתן לחלוקה על ידי תתי קבוצות זרות המסומנות ב ti, כך שמתקבלת החלוקה של מצבי השרשרת, השרשרת תיקרא ניתנת לאיגוד ביחס לחלוקה T אם ורק אם
כאשר היא ההסתברות לעבור ממצב למצב .
כלומר, עבור כל שני מצבים מאוגדים ו- (כולל האפשרות ), סכום ההסתברויות של המעברים מכל מצב מקורי בודד שהתאגד ל- אל כל המצבים שהתאגדו ל- זהה.
נבחין שמצבי המטריצה ניתנים לאיגוד על ידי החלוקה
אז נגדיר מטריצה חדשה Pt שתיקרא המטריצה המאוגדת של P על t:
החלוקה מאגדת את המצבים 1 ו-2 יחד ואת המצבים 3 ו-4 יחד.
ההסתברות לעבור ממצב מספר 1 לעצמו היא ולמצב 2 היא , ובסה"כ .
שתי ההסתברויות למעברים ממצב 2 למצב 1 וממצב 2 לעצמו הן ובסה"כ .
מכיוון ששני סכומי ההסתברויות שווים זה לזה, ההסתברות למעבר מהמצב שאוגד מהמצבים 1 ו-2 לעצמו תהיה .
ההסתברות לעבור ממצב מספר 3 לעצמו היא ולמצב 4 היא , ובסה"כ .
ההסתברות לעבור ממצב מספר 4 לעצמו היא ולמצב 3 היא , ובסה"כ .
מכיוון ששני סכומי ההסתברויות שווים זה לזה, ההסתברות למעבר מהמצב שאוגד מהמצבים 3 ו-4 לעצמו תהיה .
ההסתברות לעבור ממצב מספר 1 למצב מספר 3 או למצב מספר 4 היא .
ההסתברות לעבור ממצב מספר 2 למצב מספר 3 או למצב מספר 4 היא .
מכיוון שההסתברויות למעברים מהמצבים 1 ו-2 שאוגדו יחד אל מצבים 3 ו-4 שאוגדו יחד זהות, ההסתברות למעבר מהמצב שאוגד מהמצבים 1 ו-2 למצב שאוגד מהמצבים 3 ו-4 תהיה .
ההסתברות לעבור ממצב מספר 3 למצב מספר 1 או למצב מספר 2 היא .
ההסתברות לעבור ממצב מספר 4 למצב מספר 1 או למצב מספר 2 היא .
מכיוון שההסתברויות למעברים מהמצבים 3 ו-4 שאוגדו יחד אל מצבים 1 ו-2 שאוגדו יחד זהות, ההסתברות למעבר מהמצב שאוגד מהמצבים 3 ו-4 למצב שאוגד מהמצבים 1 ו-2 תהיה .
איגוד תעשיית ההקלטות השוודי (בשוודית: Grammofonleverantörernas förening) הידוע גם כ-GLF הוא ארגון המייצג את תעשיית הקלטות המוזיקה של שוודיה.
בין היתר, איגוד זה אחראי מאז שנת 1975, למצעדי הפזמונים הפועלים בשוודיה, וכך גם למצעדי האלבומים.
בנוסף לכך, מעניק הארגון תוארי זהב ופלטינה עבור אלבומים, ותוארי זהב, פלטינה ויהלום עבור שירים.
איגוד זה כולל בתוכו חברות תקליטים שונות כמו; סוני BMG שוודיה AB, יוניברסל מיוזיק שוודיה AB והאחים וורנר שוודיה AB.
מאז שנת 1986, מפעיל הארגון את "Grammotex".
איגור אסטרלואה אסקסיבר (בספרדית: Igor Astraloa Askasibar; נולד ב-29 במרץ 1976) הוא לשעבר רוכב אופני כביש ספרדי-בסקי.
אסטרלואה הוא אלוף העולם לשנת 2003. בנוסף לכך, הוא ניצח בלה פלש ואלון באותה שנה.
אסטרלואה הפך למקצוען בשנת 2000, כשהצטרף לקבוצת "מרקאטון אונו–אלבאקום" האיטלקית לצד מרקו פנטאני.
ב-2001 ניצח את גרנד פרי פרימאוורה וסיים שביעי ב-HEW Cyclassics.
באותה שנה השתתף לראשונה בגרנד טור כשנבחר לוואלטה אספנייה, אך נטש את המרוץ בקטע ה-10.
ב-2002 הצטרף לקבוצת "סייקו" האיטלקית.
הוא ניצח את טור בריקסיה, השתתף בג'ירו ד'איטליה וסיים במקום ה-53. אסטרלואה סיים שני ב-HEW Cyclassics ובקלאסיקה סן סבסטיאן, לאחר שהפסיד ללורן ז'אלאבר במאוץ אל קו הסיום בין חמישה רוכבים.
הוא השתתף בוואלטה אספנייה, סיים שביעי בפריז–טור ושני בגביע יפן.
ב-2003 אסטרלואה קבע את העונה הטובה בקריירה שלו בעיני רבים, זה התחיל עם ניצחון בקטע בוואלטה ולנסיה.
אסטרלואה ניצח את לה פלש ואלון, עם ניצחונו הפך אסטרלואה לרוכב הספרדי הראשון שמנצח במרוץ.
הוא סיים שלישי ברונד אום דן הנינגר ורביעי ב-HEW Cyclassics.
הוא השתתף בוואלטה אספנייה אבל פרש לפני הקטע ה-11. ב-12 באוקטובר, ניצח אסטרלואה ניצח את אליפות העולם בהמילטון (קנדה) בניצחון שנחשב למפתיע, אסטרלואה סיים בפער של חמש שניות מקבוצה של שלושה רוכבים, אלחנדרו ולוורדה, פטר ואן פטגם, ופאולו בטיני.
עד אפריל 2004 רכב בקבוצת קופידיס, וסיים רביעי במילאנו – סן רמו.
ממאי 2004 רכב בקבוצת למפרה.
הוא סיים שלישי ב-HEW Cyclassics והשתתף באולימפיאדת אתונה, אך לא סיים את המרוץ.
ב-2005 עבר לקבוצת ברלוורלד הבריטית, הוא ניצח קטע בוואלטה של בורגוס באותנה עונה, סיים חמישי בפריז–בריסל.
ב-2007 ו-2008 רכב בקבוצת "מילראם" האיטלקית/גרמנית.
בעונת 2009 רכב בקבוצת אמיקה–צ'יפס.
בדצמבר 2010, ה-UCI השעה את אסטרלואה לשנתיים ונענש בקנס של 35,000 אירו לפי בדיקות הדם שלו.
למרות ההשעייה, אף אחד מניצחונותיו לא בוטלו.
איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי הוא איגוד סחר ללא כוונת רווח של מפיקי תקליטים, מפיצים ומוזיקאים בקנדה.
בשנת 2006, שונה השם ל-Music Canada (בעברית: מיוזיק קנדה) בעקבות תלונות שונות.
איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי מעניק תעודות זהב, פלטינה ויהלום על מכירות של סינגלים, אלבומים, רינגטונים ואלבומי וידאו:
תעודות על מכירות לפני ספטמבר 2016
איגור אברונין (16 ביולי 1957 – 7 בינואר 2020) היה אתלט בלארוסי-ישראלי.
שיאו הישראלי בזריקת דיסקוס מחזיק מעמד משנת 1991, ושיאו הישראלי בהדיפת כדור ברזל החזיק מעמד כ-26 שנים וחצי.
אברונין נולד בגומל בבלארוס ועבר לליטא לאחר נישואיו.
בתחרות שנערכה בטשקנט, אוזבקיסטן ב-17 בספטמבר 1982 קבע אברונין בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 19.65 מטר.
בתחרות שנערכה בקייב, אוקראינה באוגוסט 1983 קבע אברונין בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 20.68 מטר (25 בעולם), ובזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 62.02 מטר.
בתחרות שנערכה בווילנה, ליטא ב-8 במאי 1984 הוא קבע בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 67.14 מטר (17 בעולם).
חודש לאחר מכן, ב-2 ביוני, בתחרות שנערכה בריגה, לטביה, הוא קבע בהדיפת כדור ברזל את תוצאת השנה שלו של 20.50 מטר.
בתחרות שנערכה בווילנה ב-31 ביולי 1990 הוא קבע בזריקת דיסקוס את תוצאת השנה שלו של 61.60 מטר.
אברונין עלה עם משפחתו מליטא בתחילת אוגוסט 1990.
באליפות העולם באולם שנערכה בסביליה, ספרד ב-8 במרץ 1991 סיים אברונין במקום ה-16 והאחרון, ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.54 מטר.
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-1 ביוני 1991 קבע אברונין בזריקת דיסקוס שיא ישראלי חדש של 62.24 מטר (השיא הנוכחי).
שלושה שבעות לאחר מכן, בתחרות שנערכה באתונה, יוון ב-22 ביוני אותה שנה הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 19.09 מטר, שיא זה החזיק מעמד כ-26 שנים וחצי, עד שנשבר על ידי איתמר לוי בתוצאה של 19.36 מטר.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן ב-26 באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום ה-30 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 56.74 מטר.
בתחרות שנערכה בארנהם, הולנד ב-11 ביולי 1992 קבע אברונין בזריקת דיסקוס את תוצאת השנה שלו של 61.72 מטר.
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-15 במאי 1993 קבע אברונין בהדיפת כדור ברזל את תוצאת השנה שלו של 18.92 מטר ובתחרות שנערכה בתל אביב ב-30 באפריל 1994 הוא קבע בזריקת דיסקוס את תוצאת השנה שלו של 59.24 מטר.
נפטר ב-7 בינואר 2020 כתוצאה ממחלה קשה.
בנו, ארתור אברונין הוא כדורסלן עבר ישראלי, שחקן נבחרת הנוער (2000) ונבחרת העתודה (2002), שיחק בעמדת סנטר בליגת העל הישראלית, ובתו אנג'לינה אברונין היא אלופת ישראל לנוער בזריקת דיסקוס וחברת נבחרת ישראל.
איגוד תעשיית ההקלטות הקולומביאני (בספרדית: Asociación Colombiana de Productores de Fonogramas; בקיצור: ASINCOL) היה ארגון אשר ייצג את תעשיית המוזיקה הקולומביאנית.
האיגוד היה אחראי על הענקת תעודות לסינגלים, אלבומים ואלבומי וידאו בקולומביה, ואף תיפקד גם כסוכנות הקלטת התקנים הבינלאומית (ISRC) של קולומביה.
מאז שנת 2019, אין לקולומביה דרך אחרת, תוך שהארגון הזה נסגר.
איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות בצרפת.
איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי מעניק תעודות זהב, פלטינה ויהלום על מכירות של סינגלים, אלבומים ואלבומי וידאו:
איגוד תעשיית ההקלטות הפיני (בפינית: Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajat ÄKT; ובקיצור: Musiikkituottajat; ידוע כ-IFPI Finland) הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות בפינלנד.
האיגוד הוקם בשנת 1994 והוא מעניק תעודות על מכירות של שירים, אלבומים ואלבומי וידאו במדינה.
ה-IFPI מכירים באיגוד, כאיגוד הרשמי המייצג את תעשיית המוזיקה של פינלנד.
איגודי העובדים הופיעו ביפן לאחר שנת 1890, במחצית השנייה של תקופת מייג'י, כחלק מתקופת התיעוש המהיר שעברה יפן.
עם זאת, עד לשנת 1945 תנועת העבודה המאורגנת נותרה חלשה, מעוכבת על ידי היעדר זכויות חוקיות והחקיקה נגד התאגדות.
בנוסף לכך, קיומם של ועדי עובדים בחסות הנהלות מפעלים, ומחלוקות פוליטיות בין תומכי העבודה המאוגדת, אלה שתמכו בשיתוף פעולה עם הממשלה לעומת המתנגדים לכך, פגעו במעמד האיגודים.
בפרק הזמן שלאחר מלחמת העולם השנייה נטו לתמוך שלטונות הכיבוש האמריקאים בהקמת איגודי עובדים עצמאיים ביפן.
החקיקה שהועברה קידשה את הזכות להתאגד, ובין השנים 1945–1947 מספר החברים באיגודי העובדים עלה במהירות לכחמישה מיליון.
השיא באחוזי החברות באיגודי העובדים הגיע בשנת 1949 ועמד על 55.8 אחוזים מתוך כלל העובדים ביפן, אך לאחר מכן נרשמו ירידות במספר החברים ובשנת 2010 מספר החברים באיגודים עמד על 18.5% מתוך כלל העובדים.
תנועת העבודה המאוגדת עברה תהליך של ארגון מחדש בין השנים 1987–1991. תוצאותיו של התהליך ניכרות בחלוקה הנוכחית לשלושה איגודי–על גדולים, או פדרציות, ולצידם איגודי עובדים קטנים יותר.
מתקופת מייג'י עד לשנת 1945