tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אמבר - נסיכה, אחותה החדשה של סופיה, ביתו של רולנד ואחותו התאומה של ג'יימס.
ג'יימס - נסיך, אחיה החדש של סופיה, בנו של רונלד ואחיה התאום של אמבר, עוזר לסופיה.
רונלד - מלך אינצ'נסיה, אביהם של אמבר וג'יימס ואביה החורג של סופיה.
פלורה - פיה מהסרט "היפהפייה הנרדמת".
מורה בבית ספר לנסיכות ולנסיכים.
מיגס - ג'קווין, שמתעצבן ממש מהר.
לונה - ג'קווינית רועשת וחצופה.
היא מרדנית וזה גורם לצרות גדולות לפעמים.
סקיילר - ג'קווין שמת על כיף.
הוא אוהב לשחק ולא לוקח שום דבר ברצינות.
איזבל - היא אחותה של הנסיכה אלנה.
איזבל חכמה מאוד וגם אמיצה מאוד.
פרנסיסקו - הסבא מצד האמא של אלנה, איזבל ואסטבן.
לואיזה - הסבתא מצד האמא של אלנה, איזבל ואסטבן.
אסטבן - בן דודם של אלנה ואיזבל מצד האמא.
נעמי - החברה הכי טובה של אלנה.
מתיאו - הוא הקוסם המלכותי ונכדו של אלאקאזאר, ואחד מחבריה הקרובים ביותר של אלנה.
ראפה - אמא של מתיאו והבת של אלאקזאר.
זוזו - החיה הרוחנית של אלאקאזאר.
הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק, והופק על ידי מעיין שניידר-משה
שם הדמותמדבב/ת במקורמדבב/ת בעבריתסופיהאריאל וינטרמייה קדושאלנהאיימי קאררומשי קלינשטייןשאריקיג'יין פונדהרונה בקרמןלונהיווט ניקול בראוןלואיזהחוליה ורהמירנדהשרה רמירזטליה ברקאירולנדטרביס וילינגהאםמולי שולמןאמברדארסי רוז ביירנסלורן סבירג'יימסטיילר מרנהנדב ירושלמימתיאוג'וזף הרויהונתן מגוןסקיילרקרלוס אלזרקוויערן מורמיגסכריס פרנלגלעד קלטרזוזוקית' פרגוסוןאורי זלצמןאיזבלג'נה אורטגהאליענה מגוןפרנסיסקואמיליאנו דיאזאלי לולאיארמנדוג'ו נונזדן קיזלראסטבןכריסטיאן לנזגדי לויאלאקאזאראנדרה סוגילוזופלורהברברה דיריקסוןהדר שחף-מעייןנעמיג'יליאן רוז רידעינת אזולאיראפהאנה אורטיזתמי ברק
בנוסף, השתתפו בדיבוב העברי גם: שחר קדוש, דולב סלע ולירון לב.
אלן תומאס היא שחקנית בריטית במקור מסיירה לאון.
היא שיחקה בתפקידים רבים בקולנוע ובטלוויזיה, והיא מוכרת בעיקר מהופעתה בסדרה הקומית "מורים" של ערוץ 4, ובתפקיד קלודט הוברד באופרת הסבון "איסטאנדרס".
בסדרה הקומית "מורים" שיחקה תומאס בתפקיד ליז ובה, המזכירה של בית הספר, והיא הייתה בין הדמויות הבודדות שהופיעו בכל ארבע העונות מ-2001 עד 2004. תומאס הופיעה בתפקיד קבוע בתוכנית הרדיו "Clare in the Community" של רדיו 4, ובסיטקום "Coming of Age" של ערוץ BBC Three.
היא כיכבה בתפקיד אורח בפרקים בסדרות "דוקטור הו", "חדר מיון", "הולבי סיטי", "ויליאם ומרי" וב-"The Bill".
כמו כן שיחקה בסרטי קולנוע כגון "אינסטינקט בסיסי 2", "South West 9", "וונדרלנד", וב-"The Secret Laughter of Women".
על תפקידה בסדרה הקומית "כבוד הכומר" הייתה תומאס מועמדת לפרס ההופעה הקומית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע השחור הבינלאומי.
תומאס ידועה בעיקר מהופעתה בתפקידים שונים באופרת הסבון של ה-BBC "איסטאנדרס".
ב-1990 גילמה את פרל צ'דוויק, ב-2002 שיחקה בתפקיד אסטלה הולטון, ב-2010 ו-2011 הופיעה בדמות גרייס אולובונמי, ובשנים 2015–2016 גילמה את קולדט הוברד.
אלנה לוונטל (באיטלקית: Elena Loewenthal; נולדה בטורינו, ב-22 בינואר 1960) היא סופרת, מתרגמת מעברית לאיטלקית, מרצה באוניברסיטה, פובליציסטית ודיפלומטית יהודיה איטלקייה.
לוונטל היא בוגרת אוניברסיטת טורינו ב-1983, שם למדה ספרות עברית ותרגום.
לוונטל כתבה ספרים, תרגמה טקסטים רבים מעברית, פרסמה מאמרים בעיתון לה סטמפה מטורינו, העבירה קורס של תרבות יהודית במכון האוניברסיטאי ללימודים גבוהים בפאביה ובשנים 2015 - 2017 הייתה נספחת תרבות בשגרירות איטליה בישראל.
התרגומים מעברית ממוקדים בסופרים ישראלים בולטים ובהם: עמוס עוז (13 תרגומים), דויד גרוסמן (6 תרגומים), מאיר שלו (9 תרגומים), יורם קניוק (4 תרגומים), אהרן אפלפלד (4 תרגומים), יעקב שבתאי (3 תרגומים), יהושע קנז (3 תרגומים) ועוד.
ספריה של לוונטל מרוכזים סביב היהדות, ישראל והתרבות היהודית וכוללים גם ספרי בישול.
2000 Cucina ebraica (המטבח העברי) יחד עם רוברטה אנאו.
2002 Il bar-mitzvà (הבר מצווה) יחד עם ג'וספה לאראס ומוני עובדיה.
2008 התרגום לאיטלקית בשם La vita fa rima con la morte זכה בפרס "פרוצ'ידה - האי של ארתורו - אלזה מורנטה".
אלנה לוקאוסקיינה (בליטאית: Elena Lukauskienė; 1 בינואר 1909 – 17 במרץ 1959) לבית סטנקביצ'יוטה (Stankevičiūtė) והייתה ידועה גם כאלנה רקלאוסקיינה-לוקאוסקיינה (Raclauskienė-Lukauskienė), הייתה אמנית שחמט ליטאית.
היא הייתה פעמיים אלופת ליטא לנשים בשחמט (בשנים 1938 ו-1949) והשתתפה באליפות העולם לנשים בשחמט (1939).
היא הצילה שני ילדים יהודים במהלך השואה בליטא והוכרה בתור חסידת אומות העולם ב-2006.
משנות ה-1930 עד שנות ה-1950 המוקדמות הייתה ידועה בתור אחת החזקות שבין שחקניות השחמט בליטא.
לפני המלחמה השתתפה בתחרויות שחמט תחת שם משפחתו של בעלה הראשון.
ב-1938 זכתה באליפות השחמט הליטאית לנשים.
בשנת 1939 השתתפה באליפות העולם בשחמט לנשים בבואנוס איירס וזכתה במקום ה-18 (בטורניר ניצחה ורה מנצ'יק).
אחרי מלחמת העולם השנייה המשיכה להשתתף בתחרויות שחמט.
ב-1948 ייצגה את ליטא בנבחרת ברית המועצות בשחמט.
ב-1949 זכתה שוב באליפות ליטא לנשים בשחמט.
לאחר מכן הייתה שלוש שנים ברציפות הזוכה במדליית הארד בטורניר זה (1950, 1951, 1952).
באביב 1944, אלנה ובעלה השני מיקאס לוקאוסקאס (1911-1996) הצילו שני ילדים יהודים.
לפני המלחמה, אביהם של הילדים היה הבעלים של בית הדפוס שבו עבד מיקאס.
האב, שמעון יוסלביץ, נספה בעת חיסולו של גטו קובנה, ואמם לאה נכלאה במחנה שטוטהוף.
בסוף המלחמה שבו שני הילדים ששרדו אל אמם, ששרדה אף היא.
ב-2006, הוכרו אלנה ובעלה מיקאס לוקאוסקאס על ידי יד ושם בתור חסידי אומות העולם.
אלנה בססקו (ברומנית: Elena Băsescu; נולדה ב-24 באפריל 1980) היא פוליטיקאית רומנייה וחברת הפרלמנט האירופי בשנים 2009 - 2014.
בססקו נולדה בקונסטנצה שברומניה, למריה וטראיאן בססקו, נשיא רומניה בשנים 2004–2014. בססקו היא בוגרת תואר בכלכלה ודוגמנית בעברה.
בתחילת דרכה הפוליטית, כיהנה בססקו בתפקיד מזכירת אגף הצעירים במפלגה הליברל-דמוקרטית.
בבחירות לפרלמנט האירופי מטעם ממשלת רומניה, היא החליטה להתמודד מטעם המפלגה הדמוקרטית ליברלית, בה חבר אביה, אך היא נדחתה על ידי המפלגה, עקב כך החלה להתמודד כמתמודדת עצמאית, במהלך התמודדותה היא צברה פופולריות במדינתה על פי סקר דעת קהל.
במהלך מסע הבחירות שלה התעוררה מחלוקת, כאשר הביעה את תמיכתה בחוקיות של מריחואנה.
למרות זאת, היא נבחרה ובאותה שנה החלה לכהן כחברה בפרלמנט.
בעקבות בחירתה הואשמה בנפוטיזם על ידי גורמים שונים.
היא זכתה לסיקור נרחב על ידי אמצעי התקשורת במדינה וביחס מזלזל, העיתונאית אואנה לונג'סקו תיארה אותה כ"ידוענית סקסית", המתעניינית יותר במסיבות, (parties) מאשר במפלגות פוליטיות (party politics), אליסון מטלר, כתבת ה-Associated Press תיארה אותה כ"בובת ברבי מנופחת".
בשנת 2020 החלה להשתתף בתוכנית המציאות הזמר במסכה רומניה בתור החד קרן והודחה חמישית.
אלנה וסיליבנה גלינסקיה אשתו השנייה של וסילי השלישי הנסיך הגדול של מוסקבה ואימו של הצאר איוואן האיום.
הייתה הנסיכה הגדולה של נסיכות מוסקבה ובהמשך השליטה בפועל של הנסיכות כעוצרת.
וסיליבנה גלינסקיה נולדה באזור פרוז'ני.
אביה היה הנסיך וסילי לבוביץ גלינסקי (רוסית: Васи́лий Льво́вич Гли́нский) מהדוכסות הגדולה של ליטא.
אימה אנא יקשיטש (קרואטית: Ana Jakšić) הייתה ממוצא סרבי מאזור יקשיטש
וסיליבנה גלינסקיה נישאה לווסילי, לאחר שזה התגרש מאשתו הראשונה שהייתה עקרה, ב-21 בינואר 1526. היא ילדה את איוואן ב-25 באוגוסט 1530, ואת יורי ב-30 באוקטובר 1532.
וסילי השלישי מת בדצמבר 1533, כשאיוואן יורש העצר היה קטין בן שלוש, ואלנה הפכה לשליטה של הנסיכות כעוצרת, תפקיד אותו מילאה במשך חמש שנים עד מותה ב-1538.
כעוצרת הייתה פעילה מאוד בהבטחת שלומה של הנסיכות.
חתמה הסכם שביתת נשק עם הדוכסות הגדולה של ליטא, ובמקביל ניטרלה את כוחה של שוודיה.
פדתה שבויים רוסיים וגם בנתה חומה חדשה סביב מוסקבה.
וסיליבנה גלינסקיה נפטרה ב-4 באפריל 1538. קיימות סברות שהורעלה בידי בני משפחת שויסקי (רוסית:Шуйские), שהשתלטו על העוצרות לאחר מותה.
וסיליבנה גלינסקיה נקברה בקתדרלה של מנזר העלייה לשמים בקרמלין.
אלנה הייקובה (בצ'כית: Alena Hajkova; 11 באוקטובר 1924 – 2 באוגוסט 2012) הייתה חברה במספר ארגוני מחתרת אנטי-פשיסטיים צ'כים והיסטוריונית צ'כית, אשר עזרה ליהודים בגטו במלחמת העולם השנייה.
אלנה דיבישובה נולדה בפראג בשנת 1924 למשפחה ממעמד הפועלים בוורשוביצה.
בגיל 14 עזבה את בית הספר והלכה ללמוד תפירה.
בעבודתה פגשה חבר יהודי, דרכו הוצגה בפני חוג יהודי של "השומר הצעיר".
ביניהם פגשה אלנה את יאני ליבוביץ' ממזרח צ'כוסלובקיה ושניהם התאהבו.
כבר בשנת 1940 סייעה אלנה בת השש עשרה ליהודים בשליחויות שונות, כמו קניות, בתקופה בה אסור היה ליהודים להיכנס לחנויות או במשלוחים למכבסות.
כאשר היהודים נדרשו לענוד טלאי צהוב, הדרישה לשירותיה של אלנה גדלה בהתמדה.
היא מסרה מכתבים וכסף וחיזקה קשרים שהיהודים כבר לא יכלו לקיים ללא סיכון ניכר.
כאשר החלו הטרנספורטים לטרזיינשטט בסתיו 1941, עזרה אלנה למגורשים לקבל פריטים חיוניים עבורם, ולהסתיר חפצים.
חייקובה ומשפחתה עזרו למגורשים במזון ובהכנות לטרנספורט.
בהמשך, היא תמכה בחברים היהודים שהתחמקו מטרנספורט בעזרת זהות בדויה ולא יהודית.
בין השאר היא השיגה מסמכי זהות עבור היהודים בכך, שנהגה לשלוף אותם מבגדי עובדים שהיו תלויים במלתחות במפעל של אביה.
בין אלה שהסתתרו היה גם יאני ליבוביץ'.
אלנה השתתפה ב"עזרה לחברים יהודיים" ובהתנגדויות אחרות: בחודשים הראשונים של גטו טרזינשטט היא ביקרה כמה פעמים והביאה אוכל לחבריה.
במרץ 1944 היא נעצרה ונשלחה למבצר הקטן בטרזינשטט וביולי 1944 למחנה הריכוז ראוונסבריק.
לפני שחרורה באפריל 1945 היא נאלצה לעבוד בעבודות כפייה עבור תעשיית החימוש הגרמנית, חברת חסאג, במחנות הלוויין שליבן ואלטנבורג של בוכנוואלד.
אלנה ברחה באפריל 1945 ממצעד המוות במהלך הפצצה בצוויקאו.
עם חזרתה לפראג גילתה אלנה כי ארוסה יאני נעצר יחד עם מרבית חברי "השומר הצעיר" באוגוסט 1944 ונרצח באושוויץ.
מאוחר יותר היא נישאה למילוש האייק ונולדו להם שני בנים.
היא החלה ללמוד בשנת 1945 באוניברסיטה לעניינים פוליטיים וחברתיים, אך לימודיה הופסקו כאשר ילדיה נולדו.
אלנה למדה היסטוריה באוניברסיטת צ'ארלס ובשנת 1960 סיימה את הדוקטורט שלה.
באותה שנה החלה לעבוד במשרה מלאה כהיסטוריונית.
עבודתה המדעית נחשבה שמאלנית ואנטי-קומוניסטית.
היא התמקדה באנשים מסוימים וכתבה על יהודים לוחמי קומוניזם, שלא היו פופולריים מבחינה פוליטית.
נישואיה למילוש הסתיימו בגירושים בשנת 1971.
בשנת 1989 התאחדה אלנה הייקובה עם חבריה היהודים הוותיקים, שהיגרו לישראל וארצות הברית.
אלנה המשיכה לכתוב עד שנות ה-80 לחייה ונפטרה בפראג בשנת 2012. המסמכים שלה נמצאים בארכיון הלאומי של צ'כיה.
ב-5 בנובמבר 1991 יד ושם הכיר באלנה הייקובה כחסידת אומות עולם.
אלנה גאורגה (ברומנית: Elena Gheorghe; נולדה ב-30 ביולי 1985) היא זמרת רומנייה.
גאורגה נולדה בבוקרשט, מהילדות המוקדמת החלה לעסוק במוזיקה וב-2001 השתתפה בפסטיבל מאמאיה.
ב-2002 החלה לשיר כסולנית להקת "מנדינגה", ביחד עימם היא גם הוציאה אלבום.
ב-2005 הלהקה השתתפה בסלקציה נציונלה, התחרות לבחירת נציגות רומניה באירוויזיון והם היו במקום הרביעי, ב-2006 עזבה את הלהקה והחלה בקריירת סולו.
אלבומה הראשון נקרא "Your Voice", ב-2007 יצא אלבומה השני "Te Ador".
ב-2009 ייצגה את רומניה באירוויזיון שנערך ברוסיה עם השיר "The Balkan Girls", היא עלתה לגמר בו סיימה במקום ה-19.
ב-2010 הסינגל שלה "Midnight Sun" זכה להצלחה ברומניה ובהולנד, ב-2011 יצאה לסיבוב הופעות במספר מדינות באירופה.
היא שרה את שיר הנושא בגרסת הדיבוב הרומנית של הסדרה אלנה מאוולור.
אלנה יונצ'בה (בבולגרית: Елена Николова Йончева; נולדה ב-27 במאי 1964, סופיה) היא עיתונאית ופוליטיקאית בולגרייה.
לאחר סיום בית הספר היא למדה באוניברסיטת מוסקבה.
בחזרתה לבולגריה היא התחילה בקריירה עיתונאית.
בשנים 1994–2009 היו לה קשרים עם סרגיי סטאנישב שאותו הכירה עוד בתקופת הלימודים במוסקבה.
יונצ'בה הכינה כתבות מאזורי סכסוך רבים לרבות קוסובו, ישראל, סומליה, אפגניסטן ועוד.
בשנת 2003 בעיראק היא נעצרה על ידי מורדים חמושים ושוחררה רק בהתערבות השלטונות.
בשנת 2013 היא נפצעה במהלך מהומות בטורקיה.
יונצ'בה עשתה סרט תעודה על תחנת מחקר בולגרית באנטארקטיקה ועל קהילה של צוענים בבולגריה.
בשנת 2008 היא השתתפה בתוכנית טלוויזיה "רוקדים עם כוכבים" בטלוויזיה הבולגרית.
החל באוקטובר 2013 היא הנחה תוכנית "The Original" בערוץ TV7. באותה תקופה היא הייתה בצוות הפקה של סרט "The Border" על הגבול הדרומי של בולגריה ותנועת מהגרים לא-חוקיים דרכו.
יונצ'בה עשתה סדרת סרטים על אירועי יורומאידאן באוקראינה והשלכותיו.
בשנת 2015 פטרו פורושנקו אסר עליה להגיע לאוקראינה.
בעקבות הלחץ הבין-לאומי איסור זה בוטל.
בסך כל לזכותה כ-25 סרטי תעודה.
בשנת 2015 יונצ'בה הייתה בצוות שקידם בחירת רומן ראדב לנשיא המדינה.
בעקבות בחירתו היא קיבלה משרה בסגל הנשיא.
בשנת 2017 יונצ'בה נבחרה לפרלמנט הבולגרי.
בהיותה בפרלמנט היא חשפה מספר פרשיות שחיתות שלטונית שבוצעו על ידי נציגי המפלגה השולטת שהיא הייתה חברה בה.
בין הפוליטיקאים שנפגעו היה בויקו בוריסוב שכיהן בתפקיד ראש הממשלה.
לאחר מספר דיונים משפטיים יונצ'בה זכתה ובוריסוב חויב לשלם קנס.
החל משנת 2019 היא חברה בפרלמנט האירופי.
היא חברה בוועדת ביטחון והגנה של המוסד.
אלנאז רכאבי (בפרסית: الناز رکابی; נולדה ב-20 באוגוסט 1989) היא מטפסת איראנית מקצועית.
זכתה במדליית ארד בטיפוס משולב בסבב אליפות העולם (IFSC Climbing Worldcup) בשנת 2021, ובשלוש מדליות (כסף ושתי ארד) באליפות אסיה בטיפוס בשנים 2013, 2014 ו-2016.
באוקטובר 2022 השתתפה באליפות אסיה בטיפוס שנערכה בסיאול, והתחרתה ללא חג'אב על ראשה, כפי שמחייב השלטון האיראני את הספורטאים הרשמיים המייצגים את איראן.
ב-18 באוקטובר, יומיים לאחר התחרות, הודיעו בני משפחתה של רכאבי כי אינם מצליחים ליצור עימה קשר.
שגרירות איראן בסיאול הודיעה כי היא דוחה את כל חדשות הכזב בעניינה של רכאבי, וכי היא שבה לאיראן יחד עם כל חברי משלחת הטיפוס.
באותו יום פרסמה רכאבי סטורי בו היא מתנצלת על כך שגרמה חששות והוסיפה כי היא לא עטתה את החג'אב במהלך התחרות מפני שנקראה לעלות במהירות ולא הספיקה לעשות זאת, וכי היא בדרכה לאיראן על פי הלו"ז שנקבע עבור המשלחת מראש.
בתקשורת העולמית העלו חששות כי מדובר בסטורי שרכאבי אולצה לכתוב על ידי השלטונות האיראנים, ודיווחים אחרים טענו כי היא נעצרה בהגיעה לאיראן.
אלנה דה לה גרזה היא שחקנית אמריקאית.
היא ידועה בתפקידיה בתור קוני רובירוזה בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר" של NBC בארבע העונות האחרונות שלה עד 2010, חוק וסדר: לוס אנג'לס עד סיום התוכנית ב-2011, וב"חוק וסדר: מדור מיוחד".
היא גם גילמה את מריסול דלקו-קין ב"CSI: מיאמי".
ב-2014 וב-2015, היא כיכבה בתור הבלשית ג'ו מרטינז בסדרה "Forever".
מ-2016 עד 2017, היא שיחקה בסדרה "מחשבות פליליות: מעבר לגבולות" בתור הסוכנת המיוחדת קלרה סגר.
בשנת 2019, היא החלה לככב בתור איזבל קסטילו בסדרה "FBI", תפקיד אותו מבצעת גם בסדרת הספין-אוף "FBI: המבוקשים ביותר".
דה לה גרזה נולדה בקולומבוס, אוהיו, לאב ממוצא מקסיקני-אמריקאי ולאם אירית-אמריקאית.
היא גדלה באל פאסו, טקסס, ארצות הברית.
היא זכתה בתואר "מיס פוטוגנית" בתחרות מלכת היופי המקומית של מיס אל פאסו, ארצות הברית.
בהמשך היא הפכה למורה לתלמידים עם צרכים מיוחדים ונרשמה לאוניברסיטת טקסס באל פאסו, היא למדה פיזיותרפיה ועבודה סוציאלית.
לאחר סיום הלימודים, היא קיבלה כמה תפקידים קטנים כשגרה באורלנדו, פלורידה, ולאחר מכן עברה לניו יורק.
בשנת 2001, היא הופיעה בקליפ לשיר "Ain't Nothing 'bout You" של ברוקס אנד דאן.
היא הופיעה גם בקליפ "All or Nothing" שיצא על ידי להקת הבנים O-Town ב-2001.
בהמשך החלה לשחק כרוזה סנטוס באופרת הסבון "כל ילדיי", תפקידי אורח ב"שני גברים וחצי", "מכושפות", "ג'אג", ו"לאס וגאס".
היא כיכבה בתור מריה בסדרת הטלוויזיה קצרת המועד "ההר".
Fix-It" בכיכובו של דייוויד בוריאנז.
היא גם שיחקה כקריפטונית מרושעת (אתיר) בפרק הבכורה של עונה 5 של "סמולוויל" וגילמה את התפקיד החוזר של מריסול דלקו קיין בסדרת הטלוויזיה "CSI: מיאמי".
היא הופיעה פעמיים בגלריה המקוונת של כתב העת מקסים.
בשנת 2006, היא הצטרפה לצוות השחקנים של "חוק וסדר" של NBC במהלך הפרק הראשון של עונה 17, בתפקיד עוזרת התובעת המחוזי קוני רובירוזה.
הופעתה בתוכנית זכתה לשבחים רבים על ידי המבקרים.
בשנת 2007, היא זכתה במועמדות ל"שחקנית המשנה הטובה ביותר - טלוויזיה" על ידי פרסי אימג'ן.
לאחר מכן בשנת 2008, היא הייתה מועמדת לפרס ALMA כ"שחקנית משנה מצטיינת בסדרת טלוויזיה דרמה".
מאוחר יותר באותה שנה, היא גרפה "פרס אימפקט" על "ביצועים יוצאי דופן בסדרת טלוויזיה דרמטית" על ידי קואליציית המדיה ההיספנית הלאומית.
דה לה גרזה גילמה את עוזרת התובע המחוזי (לימים התובעת המחוזית) רובירוזה בארבע העונות האחרונות של חוק וסדר, תפקיד ששיחקה גם בספין-אוף קצר המועד חוק וסדר: לוס אנג'לס (2011).
ב-2014 היא התארחה בפרק של "חוק וסדר: מדור מיוחד" בתור קוני רובירוזה.
רובירוזה, שעזבה לאחרונה את משרד התובע המחוזי בלוס אנג'לס, היא כעת תובעת פדרלית, העומדת בראש כוח משימה משותף לסחר במין של קטינים.
הופעת האורח שלה שודרה לראשונה ב-22 בינואר 2014. זוהי, עד היום, הופעתה האחרונה בזכיינית.
ביולי 2011, דה לה גרזה שחזרה את תפקידה כמריסול דלקו קיין, בבכורה של עונה 10 של "CSI: מיאמי".
בפברואר 2012, היא לוהקה לתפקיד ראשי בפיילוט הדרמה הרפואית "Do No Harm" בה היא גילמה את ד"ר לנה סוליס, נוירולוגית.
ביוני 2012, דה לה גרזה צורפה לצוות השחקנים של "Are You Here", סרט הבכורה של היוצר של מתיו ויינר.
בשנים 2014–2015 היא כיכבה כבלשית המשטרה ג'ו מרטינז בסדרת הטלוויזיה "Forever".
בספטמבר 2015, היא החלה בתפקיד חוזר כראש חדש לביטחון המולדת בסדרה "סקורפיון".
היא הופיעה ב"מחשבות פליליות: מעבר לגבולות" יחד עם גארי סיניז.
בשנת 2019 היא לוהקה לעונה השנייה של הסדרה "FBI" בתור איזבל קסטיל.
דה לה גרזה התחתנה עם החבר שלה משכבר הימים, מייקל רוברטס, סופר, ב-31 במאי 2008, באורלנדו, פלורידה.
שנה שם הסרט תפקיד הערות 2002 כיפוף את כל הכללים אישה מזמינה זריקות 2004 אל סגונדו דליציה 2005 מר דרמטי גברת דרמטי סרט קצר 2006 מר תקן את זה סופיה 2013 האם את כאן ויקטוריה ריולובוס
תפקיד ראשי (עונה 2–הווה) 2020–2024 FBI: המבוקשים ביותר 14 פרקים 2020–הווה ה-FBI ללא הסיווג עצמהמספרת 2021 FBI: אינטרנשיונל איזבל קסטיל תפקיד חוזר
אלנה אחוולדיאני (בגאורגית: ელენე ახვლედიანი; 5 באפריל 1898 – 30 בדצמבר 1975) הייתה ציירת ומעצבת תיאטרון גאורגית.
אחוולדיאני מפורסמת בתיאוריה את עיירות גאורגיה, בשל איוריה ליצירותיהם של איליה צ'בצ'בדזה ווז'ה פשבלה, ובעיצוב להצגות בתיאטרון מרג'נישווילי בטביליסי, גאורגיה.
היא קיבלה את השכלתה בטיבליסי, ולאחר מכן נסעה למוסקבה והתרשמה מציוריו של ורובל.
בשנת 1919 השתתפה בתערוכת אמנים גאורגים.
בשנת 1921 המשיכה ללמוד באקדמיה לאמנות בטביליסי אצל גיאורגי גבשווילי.
בשנת 1922 עזבה לאיטליה ללימודים נוספים ברומא, מילאנו, פירנצה וונציה למשך 6 חודשים.
בשנת 1924 החלה אחוולדיאני ללמוד באקדמיה קולרוסי בפריז, שם התפתח תחום עיסוקה העיקרי - נופים עירוניים.
בשלב זה היא עשתה את כל סדרת התמונות הפריזאיות.
שם נוצרת סדרה גרפית גדולה שלה.
ציורי העירום שלה פחות מוכרים.
היא מעולם לא חזרה אל גאורגיה הסובייטית.
כמו עמיתה האוונגרד לאדו גודיאשווילי, אחוולדיאני התמודדה עם רדיפה על ידי סטלין, אך התפרסמה בהרחבה בשנות ה-70. נופיה של טביליסי העתיקה, אומצו במהלך התחדשות העניין של סוף התקופה הסובייטית בתרבות העממית העירונית.
אחוולדיאני מופיעה כעצמה (לצד לאדו גודיאשווילי) בסרטו של Temur Palavandishvili משנת 1973, Mze Shemodgomisa (שמש סתיו), בו אמן חנוק עובר לאורטצ'לה מדירתו הסטרילית לאחר המלחמה ומוצא השראה בארכיטקטורה ההיסטורית של העיר.
עד היום, ציירים רבים של בנייני טביליסי הישנים מחקים ביודעין או בלי משים את סגנונה של אחוולדיאני.
אלנה, נסיכת רומניה (נולדה ב-15 בנובמבר 1950) היא נסיכה רומנייה.
אלנה היא השנייה מחמשת בנותיהם של מיכאי הראשון, מלך רומניה ואנה, מלכת רומניה, היא בילתה את ילדותה בבית משפחתה בלוזאן שבשווייץ ובהרטפורדשייר שבאנגליה, היא ואחיותיה העבירו את החגים ביחד עם סבתם אלנה, נסיכת יוון ודנמרק בפירנצה ובדנמרק לצד סביהם מרגרט, נסיכת דנמרק ורנאטו, נסיך בורבון-פארמה.
בשנות השבעים עסקה בלונדון בהוראה של ילדים בעלי מוגבלויות, לאחר מכן למדה שחזור אמנות ועבדה בלונדון בחברה שעוסקת בנושא.
במהלך שנות השמונים החלה לעסוק בפרויקט להכשרת פליטים אתיופים בעלי מוגבלות בדפוס, כריכת ספרים ועבודת יצירה עם עור, ב-1982 ייסדה בית ספר בינלאומי בסודאן, ב-1990 נמנתה בין המייסדים של קרן העוסקת בסיוע לקורבנות שלטונו של צ'אושסקו.
ב-1983 נישאה לרובין מדפורת'-מילס, פרופסור לגאוגרפיה בריטי ונולדו להם שני ילדים, ב-1991 הם התגרשו, ב-1998 נישאה בשנית.
אלנה ולורטיגארה (באיטלקית: Elena Vallortigara; נולדה ב-21 בספטמבר 1991) היא אתלטית איטלקייה, זוכת מדליית ארד באליפות עולם (יוג'ין 2022) בקפיצה לגובה.
מדליית ארד באליפות עולם עד גיל 18
באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה באוסטרבה שבצ'כיה ביולי זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.81 מטר.
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה במונקטון שבניו ברנזוויק, קנדה, ביולי זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בברלין שבגרמניה באוגוסט סיימה במקום 15 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.86 מטר.
באליפות אירופה באולם שגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיימה במקום 17 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר באוקטובר סיימה במקום 17 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.90 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בטורון שבפולין סיימה במקום 14 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.87 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום 16 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.93 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה במרץ סיימה במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.92 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר, אחרי אלינור פטרסון מאוסטרליה (2.02 מטר) וירוסלבה מהוצ'יך (2.02 מטר).
באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ סיימה במקום 15 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.82 מטר.
אלנה בראמובה (בבולגרית: Елена Баръмова) היא סופרן אופרה ילידת בולגריה.
ילידת בולגריה, אלנה ברמובה למדה שירת אופרה באקדמיה הלאומית למוזיקה (בולגריה), סופיה, בהדרכתה של פרופסור קונסטנצה ואצ'קובה, מאוחר יותר באקדמיית בוריס כריסטוף ברומא, בהדרכת מירלה פארוטו, ומשנת 2001, בהדרכתה של גנה דימיטרובה.
בשנים 2001–2002 שרה בקונצרטים עם גנה דימיטרובה בבולגריה, וינה, פראג ובודפשט.
בראמובה זכתה בפרסים בתחרות בתחרות האופרה הבינלאומית של ג'וליאן גאיארה, פמפלונה, בהפקת חוסה קאררס, ובתחרות האופרה הבינלאומית של רייקה בלקנטו בקרואטיה.
היא זכתה בפרס בתחרות הבינלאומית Hristo Brambarov, וזכתה בפרס הראשון עבור הביצוע הטוב ביותר לשירים הונגריים ובולגריים במכון התרבות ההונגרית, סופיה.
ברמובה שרה את ליידי מקבת ב"מקבת" של ורדי ב-Grosses Festspielhaus, זלצבורג, בתיאטרון באליקנטה, ספרד, ובלודז', אביגיל ב"נבוקו" ב-Teatr Wielki, פולין, האופרה הממלכתית של פראג, האופרה הלאומית של אסטוניה, Vorst Nationaal, בריסל, Stadsschouwburg, אמסטרדם, וה-Grenslandhallen, Hasselt, בלגיה.
עם טורנדוט היא הופיעה באופרה דה מאסי, פריז, האופרה הממלכתית של פראג, טוקיו בונקה קאיקאן, מרכז איצ'י לאמנויות, נגויה, היכל הזיכרון הלאומי Sun Yat-sen, טייפה, אנדרטת צ'יאנג קאי שק, טאיפיי, ופסטיבל ליריקה, Massa Marittima, Teatro delle Fonti, Ripatransone, ו-Teatro D'Annunzio, פסקארה באיטליה.
היא בצעה את אלווירה ב"דון ג'ובאני" ב-Classic Openair Solothurn, שווייץ, "טוסקה" ב-Teatr Wielki, לודז', אלוירה ב"ארנני" בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי של וארנה, בולגריה, ואמליה ב"נשף המסכות" בבית האופרה של קהיר.
בראמובה היא סולנית אורח עם אנסמבל התזמורת קאנאזווה, יפן, ותזמורת הקונסרבטוריון של ברן בארנס ד'אוונש.
"Fiordiligi" - כך עושות כולן
"דונה אלווירה" - דון ג'ובאני
אלנה איגורבנה בונינה (נולדה ב-12 במאי 1976) היא מתמטיקאית ואשת ניהול ישראלית ילידת רוסיה.
בונינה נולדה ב-12 במאי 1976 במוסקבה, רוסיה הסובייטית, אביה ד"ר איגור בונין היה היסטוריון וחוקר פוליטי.
בונינה למדה בבית הספר הממלכתי במוסקבה 57, שם לימדה מאוחר יותר ניתוח מתמטי.
סיימה את לימודיה האקדמיים בפקולטה למכניקה ומתמטיקה באוניברסיטת מוסקבה בשנת 1998.
את הדוקטורט שלה, תחת הנחייתו של פרופ' אלכסנדר מיכאלב, הגישה באוניברסיטת מוסקבה.
נושא החיבור היה "שקילות אלמנטרית של קבוצות ליניאריות ואלגבריות".
בשנת 2001 החלה ללמד תכנות בפקולטה למכניקה ומתמטיקה של אוניברסיטת מוסקבה.
מאז 2005 עבדה במחלקה לאלגברה גבוהה של אוניברסיטת מוסקבה, שם לימדה אלגברה עד 2022. כמו כן, עמדה בראש המחלקה לניתוח נתונים ב-FPMI במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה עד 2022.
ב-2010 היא הגישה עבודת דוקטורט נוספת בנושא "אוטומורפיזמים ושקילות אלמנטרית של חבורות שבאלי ומבנים נגזרים אחרים" והגנה עליה בהצלחה לקבלת תואר דוקטור למדעים.
כיהנה כמנכ"לית יאנדקס מ-2017 עד 2022 אז התפטרה מתפקידה, לאחר התפטרותה, עלתה לישראל בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, כחלק ממגמה אצל עמיתיה בתעשייה ובחברה.
מאז 2023, בונינה מכהנת כפרופסור במחלקה למתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן, כדירקטוריות בקבוצת נביוס שבראשו עומד ארקדי וולוז' מייסד יאנדקס, ובשלל תפקידים נוספים.
היא מחברת ועורכת שותפה של יותר מ-50 מאמרים מדעיים על תכונות יסודיות של מבנים אלגבריים ונושאים אחרים של אלגברה ולוגיקה מתמטית.
בונינה נשואה, ואם לארבעה ילדים.
אלנבי היא התנחלות מתוכננת, אשר עתידה לקום בבקעת יריחו.
שם היישוב זמני, ועשוי להשתנות.
האתר אושר להתיישבות על ידי הקבינט המדיני-ביטחוני ב-11 בדצמבר 2025, יחד עם עוד 18 נקודות נוספות ביהודה ובשומרון, על פי תכנונה של מנהלת ההתיישבות.
שם היישוב הזמני הוא "אלנבי", על שם מיקומו המתוכנן בסמוך לגשר אלנבי.
אלנין (Alanine) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע.
היא אלנין בּוּדדה לראשונה בשנת 1879.
זוהי חומצת האמינו הפשוטה והקטנה ביותר, אחרי גליצין.
השייר שלה הוא קבוצת מתיל (CH3).
קבוצה זו אינה קוטבית; לפיכך אלנין אינה מסוגלת ליצור קשרי מימן עם מים והיא חומצת אמינו הידרופובית.
חומצת האמינו פנילאלנין היא נגזרת של אלנין, והרכבה זהה כמעט לזה של אלנין, מלבד קיומה של טבעת בנזן (קבוצת פניל, C6H5).
שמה הכימי של אלנין, לפי מונחון IUPAC, הוא 2-חומצה אמינופרופנואית.
השם משקף את היותה של אלנין חומצה קרבוקסילית פשוטה, בעלת קבוצת אמינו הקשורה לפחמן השני בשרשרת.
אלנין היא מהשכיחות שבחומצות האמינו, והיא מרכיבה בממוצע כמעט 8% מכלל החלבונים.
אלנין מסונתזת על ידי תאי גוף האדם ולפיכך אינה שייכת לקבוצת חומצות האמינו החיוניות.
אלנין נוצרת בגוף החי בעיקר מחומצת אמינו אחרת - חומצה גלוטמית ומפירובט - תרכובת חשובה בתהליכי הפקת האנרגיה בתאים - בתגובת טרנסאמינציה (העברת קבוצת אמין).
בדיקת ALT, אחת מבדיקות הדם הנפוצות לבחינת תפקוד הכבד, בודקת את רמת האנזים אלנין טרנסאמינאז, אשר מזרז תגובה כימית זו.
במסגרת מעגל האלנין, אלנין בכבד הופך לפירובט, שוב בעזרת אנזים אלנין-טרנסאמינאז.
נגזרת נוספת של אלנין היא חומצה לקטית (חומצת חלב, חומצה הידרוקסיפרופנואית), המתקבלת כשמחליפים את קבוצת האמינו בקבוצת הידרוקסיל.
אלניה (בטורקית: Alanya) היא עיר נופש בנפת אנטליה במחוז הים התיכון שבדרום-מערב טורקיה.
העיר ממוקמת במפרץ אנטליה במישור החופי של פמפיליה וגובלת בהרי הטאורוס המקיפים אותה מצפון.
אלניה נחשבת לחלק של הריביירה הטורקית שלחופי הים התיכון ונמצאת במרחק כ-120 קילומטר מזרחה ממרכז העיר אנטליה.
העיר מחולקת לאזור הנמל ולחוף הרחצה של קלאופטרה.
לפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 359,891 תושבים, אך בעונת התיירות מבקרים בעיר ובסביבותיה למעלה ממיליון תיירים.
התיירות היא מקור ההכנסה העיקרי של העיר, אך היא נודעת גם בשל גידולי החקלאות שלה ובהם לימונים, תפוזים, עגבניות ומלפפונים.
העיר נוסדה על ידי היוונים העתיקים שכינו אותה קלונורוס (כלומר: הר יפה).
מספר היסטוריונים טוענים כי במאה השנייה לפנה"ס שודדי ים מקיליקיה הפכו את המקום לבסיס שממנו יצאו לשדוד את חופי פמפיליה.
על פי ההיסטוריון סטראבון, דיודוטוס טריפון יזם ועודד את פעילות שודדי הים במקום על מנת להחליש את כוחו של דמטריוס השני (ניקטור), יריבו לשלטון הסלאוקי, אשר החזיק בכל רצועת החוף הסורי מ- Seleucia ועד ללבנון.
הוא הפך את המבצר החזק ששכן על רצועת החוף לבסיס לפשיטות פיראטיות כנגד החוף הסורי.
ההיסטוריון אומרד מסתייג מהקביעה של היזמות אולם גם הוא תומך בטענה כי היה זה טריפון אשר עודד את פעילות שודדי הים.
היסטוריונים אחרים חולקים על קביעה זו ונוטים לראות את תחילת הפיראטיות בתקופה מאוחרת יותר.
הרומאים החליטו להשתלט על המקום ושלחו את פומפיוס שהדביר את שודדי הים ב-67 לפנה"ס.
מרקוס אנטוניוס נתן את העיר במתנה לקלאופטרה השביעית, מלכת מצרים ב-37 לפנה"ס.
ב- 1221 לספירה נפלה העיר בידי הסולטאן הסלג'וקי אלאדין קייקובאד שנתן לה את השם אלניה.
רוב הבניינים ההיסטוריים שבעיר נבנו בתקופה זו.
ב- 1427 נמכרה אלניה לשושלת הממלוכית וב-1471 התאחדה עם האימפריה העות'מאנית.
החל ב-1571 הייתה חלק של הפרובינציה של קפריסין, ומ-1868 היא שייכת לפרובינציה של אנטליה.
אלני קאראינדרו היא מלחינה יוונית.
נודעת בהלחנת פסקולים לסרטיו של הבמאי היווני תיאו אנגלופולוס, בין השאר לסרטו עטור הפרסים "מגדל הדבורים".
היא נולדה בכפר טיכו שמרכז יוון וגדלה באתונה, שם גם למדה הלחנה ופסנתר.
כמו כן למדה ארכאולוגיה באוניברסיטת אתונה.
בין השנים 1969 ל-1974 למדה אתנומוזיקולוגיה בפריז.
אלנילם (בכתיב לועזי: Alnilam) או ε באוריון הוא הכוכב הרביעי בבהירותו בקבוצת הכוכבים אוריון והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים.
זהו הכוכב האמצעי בחגורה של "אוריון", ממערב לאלניטק וממזרח למינטקה.
מקור שמו של הכוכב הוא שיבוש של השם בערבית (النظام - אנ-ניזאם) שפרושו "מחרוזת הפנינים" - שם שמתייחס לצורת החגורה של אוריון.
הכוכב נמצא בתוך ענן גז שמחזיר את אורו ויוצר סביבו ערפילית החזרה (NGC 1990).
אלנילם הוא כוכב התקן המגדיר את המחלקה הספקטרלית B0Ia.
אלנילם הוא על-ענק כחול, מטיפוס ספקטרלי B0 Iab, המאיר בעוצמה של פי 31,000 מעוצמת ההארה של השמש בתחום האור הנראה ופי 375,000 אם כוללים את הקרינה העל-סגולה הנפלטת ממנו כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה במיוחד - כ-25,000 קלווין.
הוא אחד מהכוכבים הבהירים הרחוקים ביותר - כ-1,300 שנות אור.
מסתו העצומה כ-40 מסות שמש גורמת לקצב היתוך מימן גבוה במיוחד, כך שלמרות גילו הצעיר במונחים אסטרונומיים - כ-4 מיליון שנים בלבד, הוא כבר כילה למעשה את כל המימן שבליבתו של ויצא מן הסדרה הראשית בדרך להפוך לעל-ענק אדום ולאחר מכן לסיים את חייו בסופרנובה שאחריה יישאר ממנו חור שחור.
ספקטרום הפליטה של אלנילם פשוט יחסית ולכן מדידתו מאפשרת את ניתוח הרכב החומר הבין-כוכבי.
בדומה לעל-ענקים אחרים, אלנילם מעיף גז לחלל מסביבו בקצב גבוה פי 20 מיליון מהשמש ובמהירות שמגיעה ל-2,000 ק"מ לשנייה.
אלניטק (בכתיב לועזי: Alnitak) או ζ באוריון הוא הכוכב החמישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים אוריון והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים.
אלניטק הוא הכוכב המזרחי ב"חגורת אוריון", ממזרח לאלנילם.
פרוש שמו של הכוכב בערבית (النطاق אנ-ניטאק) הוא "החגורה" בהתאמה למיקומו בחגורה של אוריון.
הכוכב נמצא בין שתי ערפיליות - מצפון מזרח לו נמצאת ערפילית הפליטה NGC 2024 (נקראת גם ערפילית הלהבה) ומדרום לו נמצאת ערפילית ראש הסוס (IC 434).
בקרבה לשלושת הכוכבים ניתן להבחין באמצעות טלסקופ בכוכב רביעי עם בהירות מדרגה 9. ככל הנראה כוכב זה אינו קשור לשלושת כוכבי המערכת.
אלניטק Aa הוא על-ענק כחול מסיווג ספקטרלי O9.5 Iab והוא הכוכב הבהיר ביותר מטיפוס O, בהירות נראיתו הנראית היא מדרגה 1.74. מסתו כ-28 מסות שמש ורדיוסו פי 20 מרדיוס השמש.
עוצמת הארתו גדולה פי יותר מ-10,000 מזו של השמש באור נראה ויותר מפי 100,000 אם כוללים את הקרינה העל-סגולה הנפלטת ממנו כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה במיוחד - כ-31,000 קלווין.
בנוסף לקרינה זו, פולט אלניטק גם קרינת X, אך מקור קרינה זו לא יכול להיות תרמי.
ייתכן שהמקור הוא ענני גז לוהט הנפלטים מאלניטק במהירות שמגיעה ל-2,000 ק"מ בשנייה, שכן התנגשויות של עננים כאלו זה בזה יכולות ליצור קרינת X.
גילו של הכוכב כ-6 מיליון שנים והוא כבר יצא מן הסדרה הראשית לאחר שכילה את המימן שבליבתו והוא בדרך להפוך לעל-ענק אדום ולאחר מכן להתפוצץ בסופרנובה ולסיים את חייו ככוכב נייטרונים.
אלניטק Ab התגלה רק בשנת 1998 שכן בהירותו הנראית היא רק מדרגה 4 וקרבתו לאלניטק Aa הבהיר בהרבה מקשה על הצפייה בו.
זהו כוכב מסיווג ספקטרלי O8 או קרוב לו.
רדיוסו אינו ידוע בוודאות, אך ככל הנראה מדובר בכוכב הסדרה הראשית עם מסה של כ-23 מסות שמש ורדיוס פי 5–6 מרדיוס השמש.
ככל הנראה הוא קורן פי 1,300 מהשמש בתחום הנראה ופי יותר מ-20,000 מהשמש בתוספת התחום העל-סגול.
אלניטק B הוא ענק כחול מסיווג ספקטרלי B2 III הנמצא כ-3 שניות קשת מהזוג אלניטק Aa \ Ab.
מסתו כ-14 מסות שמש ורדיוסו פי 8 מהשמש.
אלניטק B פחות חם משני שכניו - כ-24,000 קלווין בלבד, כך שאף על פי שקרינתו בתחום הנראה דומה לשל אלניטק Ab - פי 1,100 מהשמש, בתחום העל-סגול הוא פולט רק כמחצית הקרינה ועוצמת הארתו הכוללת היא פי 10,000 משל השמש.
הכוכב נמצא בשלבי יציאה מהסדרה הראשית תוך התנפחות והתקררות בתהליך דומה לשל אלניטק Aa, אך בשל המסה הנמוכה יותר תהליך זה איטי בהרבה.
אֶלֶנָה פֶרַנטֶה (באיטלקית: Elena Ferrante) הוא שם העט של סופרת איטלקייה ידועה, שאיננה מוכנה לחשוף את זהותה או תמונתה בפומבי.
ספריה נכתבו באיטלקית, ותורגמו לשפות רבות.
בשנת 2016 נבחרה כאחת ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם על-ידי המגזין "טיים".
בשנת 1991 הגיע למערכת הוצאת הספרים האיטלקית E/O ספר ביכורים של מחברת אלמונית בשם "אהבה מטרידה".
המו"ל, שהיה נלהב, החליט לפרסם את הספר ופנה אל המחברת, אך זו הודיעה כי היא איננה מוכנה להתראיין, להתפרסם או להיחשף בכל דרך שהיא, ומבחינתה מכירות הספר יתקדמו מעצמן.
"אהבה מטרידה" הפך פופולרי למדי באיטליה ובעולם, תורגם לעשר שפות, והמבקרים האיטלקים העניקו לו את "פרס אלזה מורנטה" לשנת 1992.
בטקס קבלת הפרס בחרה פרנטה שלא להיחשף, וביקשה מאנשי ההוצאה לאור לייצגה בו.
פרנטה כתבה למו"ל טקסט שאת תוכנו ביקשה שיקריאו בטקס קבלת הפרס.
דבריה עסקו בקשר שבין ספרה ליצירותיה הספרותיות השונות של אלזה מורנטה – אחת הסופרות האיטלקיות הבולטות של המאה ה-20. פרנטה סיפרה במכתבה כי היא איננה מוצאת קשר בין יצירתה ליצירת מורנטה, למעט יחסן המשותף לחוויית האימהות.
בשנת 1995 ביקש הבמאי מריו מרטונה לעבד את ספרה "אהבה מטרידה" לסרט קולנוע, ולשם כך ביקש להיפגש עמה.
פרנטה סירבה להיפגש, אך הציעה שידונו על התסריט במכתבים.
התכתובת קיבלה הד ציבורי, ולבסוף, כשיצא הסרט לאקרנים, כתבה פרנטה כי היא אינה רוצה לצפות בהקרנה פומבית, ומעדיפה לצפות בסרט ביחידות ולהגיב בכתב לאחר מכן.
בשנת 2002 פרסמה את "ימי הנטישה", ספר שעורר הדים רבים בספרות העולמית ותורגם ל-14 שפות (בהן לעברית, בשנת 2007, בידי אלון אלטרס).
"ימי הנטישה" מספר את סיפורה של אולגה, אישה נשואה הנעזבת על ידי בעלה באחר הצהריים אחד באופן בלתי צפוי.
הספר מתאר את המשבר שהיא חווה לאחר הנטישה ואת כאבה שמוביל אותה להתנתק אט אט מעולמה הישן ולנסות לבנות את חייה מחדש.
הספר בולט בסגנונו הישיר, הרזה והענייני, ונפתח במשפטים:
מבקרים התייחסו ליצירתה זו השנייה כאל יצירה אנטי-פמיניסטית המבטאת את התלות הנשית בבן הזוג והמשבר והריקנות המתחוללים בעוזבו.
בתגובה לטענה ציטט מתרגם הספר, אלון אלטרס, דברים שאמרה פרנטה בריאיון למבקר הספרות גופרדו פופי:
פרנטה לא מגדירה את כתיבתה כנשית, וכאמור, על אף חיבתה לפמיניזם, הוא אינו קשור ישירות לכתיבתה.
בשנת 2006 פרסמה פרנטה את הרומן "הבת האפלה", שתורגם אף הוא לעברית בשנת 2011. ב-2021 עובד הספר לסרט קולנוע בבימויה של מגי ג'ילנהול ובכיכובה של אוליביה קולמן.
בעשור השני של המאה ה-21 החלה פרנטה לכתוב סדרה של רומנים תחת הכותרת "L'amica geniale" ("החברה הגאונה"), כשם הספר הראשון בסדרה, ובתרגומים תחת הכותרת "הרומנים הנפוליטניים".
הספר הראשון בסדרה תורגם לעברית בשנת 2015, ובהמשך תורגמו הבאים אחריו.
הכרך הראשון עובד למיני-סדרה ברשת HBO בשנת 2018. בשנת 2019 ראה אור באיטלקית הרומן שלה 'חיי השקר של המבוגרים', ובספטמבר 2020 הושקו תרגומיו בעולם (ובישראל) באירוע השקה בינלאומי.
ביולי 2024, דירג העיתון "ניו יורק טיימס" את "החברה הגאונה" במקום הראשון ברשימת 100 הספרים הטובים ביותר של המאה ה-21. פרנטה היא הסופרת עם הכי הרבה ייצוגים ברשימה זו, שכללה גם את "הסיפור של הילדה האבודה" ו"ימי הנטישה".
בשנת 2018 עלתה ברשת HBO העונה הראשונה של העיבוד הטלוויזיוני לסדרת הרומנים הנפוליטניים, ובשנת 2024 עלתה העונה הרביעית, כאשר כל עונה מבוססת על כל אחד מהכרכים.
בשנת 2024 עלה עיבוד של הרומן האחרון של פרנטה, "חיי השקר של המבוגרים", כמיני סדרה ברשת נטפליקס.
העיבוד זכה לביקורות שליליות בישראל ונטען כי היה עדיף שישאר על המדף.
סרטה של מגי ג'ילנהול (2021), המבוסס על ספרה של פרנטה, זכה להצלחה כבירה כולל פרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל ונציה ומועמדויות לפרס האוסקר.
הסיפור סביבה מכונה בעיתונות האיטלקית "תעלומת אלנה פרנטה".
לפי השערות שונות, היא ילידת 1950 בערך, חיה ומלמדת פילולוגיה קלאסית בטורינו.
ההערצה הציבורית כלפיה רבה, והעיתון האיטלקי "קוֹרִייֶרֶה דֶלָה סֶרָה" כתב עליה שהיא "הסופרת האיטלקייה הגדולה ביותר מאז אלזה מורנטה".
אלון אלטרס, מתרגם ספריה לעברית, אומר עליה:
לפי תחקיר של קלאודיו גאטי שפורסם בצרפת, מאחורי שם העט מסתתרת אניטה ראיה (Anita Raja), יהודייה איטלקית העובדת כעורכת ומתרגמת מגרמנית בהוצאת הספרים שפרסמה את ספריה של פרנטה.
תחקירו של גאטי התקבל בביקורת נוקבת על הניסיון להפר את הזכות לפרטיות של הסופרת, ויש שתיארו אותו כסוג של דוקסינג.
לפי תחקיר של אליזה סוטג'וּ מהעיתון LitHub שפורסם באפריל 2021, מאחורי שם העט מסתתר הסופר דומניקו סטרנונה , בעלה של אניטה ראיה.
הן פרנטה והן סטרנונה הכחישו אפשרות זו.
|רומן, חלק ראשון בסדרת "הרומאנים הנפוליטניים"
|החברה הגאונה: ילדות, נערות, מאיטלקית: אלון אלטרס, הספריה החדשה, הקיבוץ המאוחד - ספרי סימן קריאה, 2015
|רומן, חלק שני בסדרת "הרומאנים הנפוליטניים"
|הסיפור של שם-המשפחה החדש, מאיטלקית: אלון אלטרס, הספריה החדשה, הקיבוץ המאוחד - ספרי סימן קריאה, יוני 2016
|רומן, חלק שלישי בסדרת "הרומאנים הנפוליטניים"
|הסיפור של מי שברחו ומי שנשארו, מאיטלקית: אלון אלטרס, הספריה החדשה, הקיבוץ המאוחד - ספרי סימן קריאה, 2017
|רומן, חלק רביעי בסדרת "הרומאנים הנפוליטניים"
|הסיפור של הילדה האבודה, מאיטלקית: אלון אלטרס, הספריה החדשה, הקיבוץ המאוחד - ספרי סימן קריאה, 2018
|המצאות מזדמנות, מאיטלקית: רמה איילון, הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד - ספרי סימן קריאה, 2020
|חיי השקר של המבוגרים, מאיטלקית: אלון אלטרס, הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד - ספרי סימן קריאה, 2020
אלניט הוא מינרל סורוסיליקטי (סורו ביוונית ערימה - סיליקט במבנה טטרהדרונים כפולים) השייך לקבוצת האפידוט, והמכיל כמות משמעותית של עפרות נדירות.
נוסחת המבנה הכימי של האלניט היא (Ca (Ce,La,Y,Ca)Al2(Fe2+,Fe3+)(SiO4)(Si2O7)O (OH.
האגודה הבינלאומית למינרלוגיה מכירה בשלושה סוגים של אלניט, אלניט-(Ce), אלניט-(Y) ואלניט-(La), תלוי איזה עפרה נדירה דומיננטית בהרכב.
צריום באלניט-(Ce), איטריום באלניט-(Y) ולנתן באלניט-(La).
ההבדלים בין השלושה קטנים וניתן להבדיל ביניהם במעבדה בלבד.
אלניט-(Ce) הוא הנפוץ מבין השלושה והנתונים המספריים שבהמשך הערך מתייחסים אליו, אם כי כאמור ההבדלים בין שלושת סוגי האלניט קטנים ובמרבית המקרים נתונים אלו תואמים לכולם.
אלניט מכיל עד כ-20% של עפרות נדירות.
כמו כן יכול האלניט להכיל תוריום שהוא יסוד רדיואקטיבי.
האחת, מטאמיקטיזציה - הרס הדרגתי עד מוחלט של המבנה הגבישי של המינרל.
תוך כדי השארת המבנה החיצוני ללא שינוי.
הרס מוחלט של מבנה האלניט יכול ליצור חומר ממוים (תופעה המתרחשת בשל המטאמיקטיזציה) בעל ברק זגוגי.
השנייה - תופעת ההילה הכהה סביב תכלילים של אלניט המצויים במינרל אחר.
האלניט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" , וחבורת סימטריות מרחבית P21/m.
האלניט מופיע בטבע בדרך כלל כגרגרים משובצים בסלעי יסוד.
הגבישים פריזמתיים, מחטיים או לווחיים ארוכים דקים המסתיימים בפירמידה חתוכה באורך של עד 90 סנטימטרים.
לאלניט יש פצילות גרועה בכיוון אחד (לאורך), והוא נשבר בצורת קונכייה.
הקשיות של המינרל בינונית, 6-5.5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.75.
אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי, איזוטרופי כשהוא מטאמיקטי.
מקדמי השבירה של האלניט הם: nα=1.715-1.791, nβ=1.718-1.815 ו-nγ=1.733-1.822. גבישי האלניט אטומים עד שקופים למחצה, וצבעם הוא בדרך כלל שחור, אבל גם חום עד חום-סגול כשהם שקופים למחצה.
שקף מנוסר דק של אלניט הוא בדרך כלל חום עד ירוק.
האלניט ניחן בנפיצה חזקה ובפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש.
הוא נראה ירוק-זית חיוור, חום אדמדם מזווית אחת, חום כהה, צהוב שחום מזווית שנייה וחום אדמדם כהה, חום ירקרק מזווית שלישית.
המינרל אלניט-(Ce) נתגלה לראשונה ב-1810 באי אלוק (Aluk) שבמפרץ הנסיך כריסטיאן (Prins Christian) שבמערב גרינלנד.
המינרל קרוי על שמו של תומאס אלן (Thomas Allan; 1833-1777), מינרלוג סקוטי שגילה את המינרל לראשונה.
המינרל המקורי שמור כיום באוניברסיטת קופנהגן.
המינרל היה ידוע פעם גם בשם אורתיט.
אלניט-(Y) נתגלה ב-1949 ואלניט-(La), נתגלה במכרה בוקה דלה ונה (Buca della Vena) ליד העיירה סטצמה (Stazzema) נפת לוקה במחוז טוסקנה שבאיטליה והתקבל כמינרל נפרד על ידי האגודה הבינלאומית למינרלוגיה ב-2003.
אלניט מכיל עד כ-20% של עפרות נדירות והוא מקור חשוב להפקתם.
שימוש נוסף הוא כמינרל במכירה לאספנים.
האלניט הוא מינרל משני נפוץ בסלעי יסוד רבים, בייחוד סלעים פלסיים כדוגמת גרניט, סיאניט ודיוריט ובפגמטיטים שלהם, ובסלעי יסוד שעברו התמרה.
כמו כן בסלעי סקארן, וטקטיטים.
האלניט הוא מינרל נפוץ למדי.
אלנה קגן (בהגייה אמריקאית: קייגן; באנגלית: Elena Kagan; נולדה ב-28 באפריל 1960) היא משפטנית יהודייה-אמריקאית, המכהנת מאז אוגוסט 2010 כשופטת בית המשפט העליון של ארצות הברית.
היא מונתה על ידי הנשיא ברק אובמה.
קודם לכן הייתה פרקליטת המדינה של ארצות הברית, ולפני כן פרופסור ודיקנית בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
קגן נולדה למשפחה יהודית ממוצא רוסי באפר וסט סייד בניו יורק, ארצות הברית, כבת השנייה מבין שלושת ילדיהם של רוברט קגן, עורך דין, וגלוריה גיטלמן-קגן, מורה בבית ספר יסודי.
בגיל 12 רצתה לחגוג בת מצווה כמו הבנים – בקריאה מהתורה בתוך בית הכנסת בבוקר יום שבת, אולם הדבר לא התאפשר אז בבית הכנסת לינקולן סקוור האורתודוקסי-מודרני שאליו השתייכה משפחתה.
עקב העקשנות שלה, התקיים לבסוף הטקס במתכונת דומה אך שונה מבר מצווה (בתוך בית הכנסת, אך בערב שישי וקריאה ממגילת רות), וסלל את הדרך לבנות אחרות בעקבותיה.
כיום היא מזוהה עם היהדות הקונסרבטיבית.
למדה בבית הספר התיכון שליד מכללת הנטר.
בהמשך למדה באוניברסיטת פרינסטון, שם קיבלה תואר ראשון בהיסטוריה ב-1981. עבודת הגמר שלה הייתה בנושא התנועה הסוציאליסטית בניו יורק.
בתקופת לימודיה ערכה את עמוד מאמרי הדעה בעיתון הסטודנטים ה"דיילי פרינסטוניאן".
קגן סיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה וקיבלה פרס - מלגה ללימודים באוניברסיטת אוקספורד, שם הוענק לה תואר מוסמך בפילוסופיה ב-1983. לאחר מכן למדה משפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד וסיימה בהצטיינות יתרה ב-1986.
קגן החלה את חייה המקצועיים בהתמחות כמזכירה לשופט אבנר מיקבה בוושינגטון ולשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, ת'ורגוד מרשל.
לאחר מכן עבדה במשרד עורכי דין בוושינגטון.
ב-1991 עברה לעבוד כמרצה למשפטים באוניברסיטת שיקגו.
ב-1995 כיהנה כסגנית היועץ המשפטי של הבית הלבן בימי הנשיא ביל קלינטון וכן כסגנית ראש המועצה למדיניות הפנים.
בשנת 1999 חזרה לאקדמיה כמרצה באוניברסיטת הרווארד, ובשנת 2001 מונתה לפרופסור מן המניין.
בשנת 2003 מונתה למשרת דיקנית בית הספר למשפטים של האוניברסיטה, על ידי נשיא האוניברסיטה לורנס סאמרס, לימים היועץ הכלכלי הראשי של אובמה.
בכך הייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה.
בהיותה בתפקיד פעלה למנוע מנציגי צבא ארצות הברית גישה מלאה למתקני האוניברסיטה בירידי תעסוקה, בשל מדיניות הצבא שלא לגייס הומוסקסואלים מוצהרים.
במרץ 2009 מינה אותה ברק אובמה לפרקליטת המדינה של ארצות הברית (Solicitor general).
מועמדותה אושרה על ידי הסנאט ברוב של 31–61, ובכך הייתה לאישה הראשונה הנושאת בתפקיד זה, הנחשב השלישי בחשיבותו במשרד המשפטים האמריקאי.
ב-10 במאי 2010 מונתה על ידי אובמה להחליף את השופט ג'ון פול סטיבנס בבית המשפט העליון, מינוי שאושר בסנאט ב-5 באוגוסט אותה שנה ברוב של 37–63. קגן נכנסה לתפקידה ב-7 באוגוסט.
מתחילת כהונתה ועד ספטמבר 2020 (מועד פטירתה של השופטת רות ביידר גינסבורג), קגן הייתה אחת משלושה שופטים יהודים שכיהנו במקביל בבית המשפט העליון.
קגן אינה נשואה, ואין לה ילדים.
קגן נחשבת לבעלת זיקה למפלגה הדמוקרטית ולבעלת סדר יום ליברלי.
עם זאת, לאורך הקריירה עשתה מאמץ שלא להיתפס כחסידת אידאולוגיה מסוימת, ובתקופת ממשל ג'ורג' ו' בוש נמנעה מלמתוח ביקורת על מדיניות "המלחמה נגד הטרור".
תמיכתה בשופטים הדוגלים באקטיביזם שיפוטי, כמו גם העדר ניסיונה כשופטת, עמדו במרכז הביקורת כלפיה מצד רפובליקאים.
במהלך טקס הענקת "פרס גרובר למשפט" לנשיא בית המשפט העליון של ישראל לשעבר אהרן ברק כינתה קגן את ברק "הגיבור המשפטי שלי, השופט שקידם הכי הרבה את הדמוקרטיה, זכויות האדם, תפקיד החוק, והצדק".
במהלך השימועים שלה בוועדת המשפט של הסנאט הצהיר הסנאטור ג'ף סשנס כי "קגן הייתה מתמחה של השופטים מיקבה ומרשל, וגם כינתה את השופט הישראלי אהרן ברק שהוגדר כשופט הכי אקטיביסט בעולם כגיבור שלה.
אלו שופטים שאינם מתכחשים לאקטיביות שלהם, ומבקרים בגלוי את הרעיון ששופט אינו יותר מבורר נייטרלי"
מועדון הכדורגל אלניה ולדיקווקז הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר ולדיקווקז (אורדז'וניקידזה לשעבר) שבצפון אוסטיה.
זו הקבוצה הלא מוסקבאית הראשונה שזכתה באליפות הפדרציה הרוסית, זה קרה בעונת 1995. בנוסף לזכייה באליפות רוסיה בעונת 1995, הקבוצה סיימה כסגנית אלופה בשנים 1996–1997 ובעונת 2011/2012 העפילה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל.
בעקבות משבר פיננסי הקבוצה הפסיקה להתקיים ב-10 בפברואר 2014, אך לקראת עונת 2014/2015 שונה שמה של קבוצת המילואים של המועדון לאלניה ולדיקווקז והיא החלה לשחק בליגה השלישית ברוסיה.
ב-2016 שוב הקבוצה הכריזה על פירוק, אך הקבוצה הוקמה מחדש בשם "ספרטק ולדיקווקז".
ביולי 2019 אורגנה מחדש כמועדון כדורגל פרטי בשם "אלניה ולדיקווקז".
כאשר את השם "ספרטק" נטלה קבוצת כדורגל חדשה בשם ספרטק-ולדיקווקז, שהוקמה בתמיכת ממשלת צפון אוסטיה, שהפכה בהמשך לקבוצת מילואים של אלניה בשם "אלניה-2 ולדיקווקז".
במרבית שנות קיומה נתמכה הקבוצה על ידי ממשלת צפון אוסטיה.
מאז 2019, ספונסר הקבוצה הוא דנייל גורייב וולדימיר גורייב, ראשי חברת NOK Group.
מועדון הפועלים המאוחד ע"ש לנין
הקבוצה הוקמה על ידי קומוניסטים בריטיים ב-1921 ונודעה בשם יוניטאס (Unitas).
הישגה הגדול ביותר של הקבוצה הייתה הזכייה באליפות הרוסית ב-1995 ושבירת המונופול של ספרטק מוסקבה על הליגה.
בעונת 1992 וב-1996 הקבוצה סיימה כסגנית אלופה.
עם זאת, בשלב המוקדמות של ליגת האלופות הקבוצה הובסה 3–10 על ידי גלאזגו ריינג'רס.
מאמנה בתקופה המוצלחת היה ואלרי גזאייב ש"נחטף" אחר כך על ידי צסק"א מוסקבה יחד עם מספר שחקנים, מה שדרדר קשות את הקבוצה למחצית התחתונה של הטבלה במהלך השנים הבאות ובעונת 2005 נשרה לליגת המשנה.
בעונה שלאחר מכן הקבוצה הייתה בסכנת הדחה נוספת, אולם לבסוף שבה לליגת המשנה ועד עונת 2009 הקבוצה התמקמה בליגה הרוסית הראשונה.
ב-2010 הקבוצה נטלה את מקומה של מועדון הכדורגל מוסקבה בליגה הבכירה, לאחר שהאחרונה הכריזה על פשיטת רגל, אולם נשרה אף היא עם סיום העונה.
במאי 2011 הקבוצה גברה על רוסטוב והעפילה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל, שם הפסידה 1–2 לצסק"א מוסקבה, אך הבטיחה למעשה את מקומה בליגה האירופית בעונת 2011/2012, שהיה להישגה הגדול ביותר ב-15 השנים האחרונות.
בעונת 2012/2013 הקבוצה חזרה לליגה העליונה אך נשרה ממנה בתום העונה.
ב-2016 הקבוצה פורקה והוקמה מחדש בשם "ספרטק ולדיקווקז".
בשנת 2019 אורגנה מחדש בשם "אלניה", במשחק הקבוצה נגד לגיון דינמו מחצ'קלה במסגרת ליגת הכדורגל המקצוענית, ביולי 2019, נשבר שיא צופים של 15,000 איש שהגיעו לתמוך בקבוצה באצטדיון ספרטק.
בתום עונת 2019/2020 סיימה כסגנית אליפות דרום של הליגה המקצוענית, עם רצף של 14 ניצחונות.
בתום העונה קיבלה את הזכות להתמודד בליגה הלאומית בעונת 2020/21, במה שמהווה חזרה לליגת המשנה לאחר 6 שנות היעדרות.
בעונת 2021/2022 העפילה לשלב חצי גמר הגביע הרוסי בכדורגל, אחרי שגברה במפתיע על זניט סנקט פטרבורג.
בתום עונת 2022/2023 סיימה שלישית, אך לא אושר לה להשתתף בטורניר העפלה לליגת העל, בשל אי עמידה בכמה תנאים והיא נותרה בליגת המשנה.
בתום עונת 2024/2025 סיימה במקום האחרון בליגה הראשונה וירדה לליגה השנייה.
מגרש הבית של הקבוצה הוא האצטדיון הרפובליקני "ספרטק" הנחשב לאחד מאצטדיוני הכדורגל הגדולים ביותר בדרום רוסיה שנבנה בשנת 1962 ובו תכולה של 32,464 מושבים.
בינואר 2020 הנהלת הקבוצה הכריזה על תחילת שיפוץ מתקן האימונים של המועדון ושיפוץ האצטדיון, עבודות שהחלו במאי 2020. לאחר שיפוץ האצטדיון תכולת המושבים תצומצם ל-17,000 מושבים.
ביוני 2020 עברה לארח זמנית את משחקיה באצטדיון סולטן בלימחאנוב (10,300 מושבים) שבבירת צ'צ'ניה, גרוזני.
מועדון הספורט לחירשים "אלניה ולדיקווקז" הוא אחד ממועדוני הספורט המוצלחים ברוסיה ולרשותו שישה זכיות רצופות באליפות רוסיה בכדורגל חירשים (2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019).
הישג השיא שלו הוא הגעה למקום השלישי בליגת האלופות לחירשים באירופה בעונת 2013.
ליגת המשנה הסובייטית / ליגת הכדורגל הלאומית
אלנוס או אלמון (שם מדעי Alnus; נקרא לעיתים בשמו האנגלי אלדר - Alder) הוא סוג של צמחים בעלי פרחים ממשפחת השדריים, הכוללת גם את עץ השדר.
לסוג זה משתייכים כ-30 מינים של עצים ושיחים שחלקם מגיעים לגודל רב.
פרטים מהסוג אלנוס נפוצים בעיקר באקלים ממוזג וביבשת אמריקה לאורך האנדים.
האלנוס נשיר ופרחיו מסודרים בעגילים ומואבקים בעיקר באמצעות הרוח אם כי גם באמצעות דבורים.
המינים הנפוצים מסוג זה הם:
אלנוס מאדים (Alnus Rubra), הגדל בחוף המערבי של אמריקה
אלנוס לבן (Alnus incana), גדל במרכז וצפון אירופה ובצפון אמריקה הצפונית.
אלנוס נפאלי (Alnus nepalensis) גדל ברחבי ההימלאיה, מפקיסטן דרך נפאל, צפון הודו, בהוטן, צפון מיאנמר למחוז יונאן בדרום-מערב הרפובליקה העממית של סין.
אלנוס שחור (Alnus glutinosa) הנפוץ באירופה.
קליפת העץ מכילה סליצין אשר ככל הנראה הופך בגוף לחומצה סליצילית.
האינדיאנים נהגו להשתמש בקליפת אלנוס מאדים לטיפול בבעיות בריאותיות שונות כגון: עקיצות חרקים וגירודים בעור וכן לטיפול בשחפת.
מחקרים קליניים בני זמננו מאששים את הסברה שהאלנוס המאדים יעיל נגד מגוון של גידולים.
עץ האלנוס משמש לעיתים לבניית רהיטים וידוע בשל השימוש בו בייצור גיטרות חשמליות כשהידועות בהן הסטראטוקסטר והטלקסטר של פנדר.
אלניה איירמאקי M-346 מאסטר (איטלקית: Alenia Aermacchi M-346 Master) הוא מטוס אימון סילוני על קולי.
טיסתו הראשונה התקיימה ב-2004. המטוס מופעל ב-2023 על ידי חילות האוויר של איטליה, ישראל, סינגפור, יוון ופולין.
בחיל האוויר הישראלי מכונה המטוס לביא.
בשנת 1993 חתמה חברת איירמאקי הסכם לשיתוף פעולה עם חברת יאקובלב.
על פי ההסכם הייתה אמורה איירמאקי לספק לחברה הרוסית סיוע פיננסי וטכני לייצור מטוס אימון חדש אשר היה בפיתוח מאז שנת 1991 עבור חיל האוויר הרוסי.
המטוס שהיה בשלבי פיתוח נועד להתחרות במטוס האימון מיקויאן מיג AT.
בנוסף, ההסכם איפשר לחברת איירמאקי לבצע שינויים ושיפורים במטוס החדש, ולהתאים אותו לשוק המערבי.
המטוס החדש, יאק 130, טס לראשונה ב-1996 והובא לאיטליה בשנת 1997 כדי להחליף את מטוס האימון האיטלקי המתיישן איירמאקי MB-339. שמו של המטוס באותו שלב היה Yak/AEM-130. בפברואר 1996 הודיעה ממשלת רוסיה כי תספק מימון בסיסי לתוכנית והתחייבה לרכוש עד 200 מטוסים עבור חיל האוויר הרוסי.
באוקטובר 1998 דווח כי המיזם המשותף הופך בהדרגה להיות בהובלה איטלקית, בשל היעדר בסיוע פיננסי מצידה של רוסיה.
ביולי 2000 דווח כי המטוס יסומל מחדש כאיירמאקי 346, וכי חלקה של החברה האיטלקית מגיע ל-50% ממניות המטוס, לעומת 25% בידי כל אחת מהחברות הרוסיות יאקובלב וסוקול.
חודש לאחר מכן פורסם כי השותפות פורקה, בשל "לוחות זמן שונים במימון המטוס" וכל אחת מן השותפות המשיכה בפיתוח מטוס אימון משלה.
בהסכם פירוק השותפות קיבלה חברת יאקובלב את הזכות לשווק את המטוס בחבר המדינות, באלג'יריה, הודו וסלובקיה וחברת איירמאקי קיבלה את הזכות לשווק את המטוס במדינות נאט"ו, בין השאר.
הדגם שיוצר בסופו של דבר על ידי חברת אלניה איירמאקי, M-346, עבר שינויים רבים מהדגם שפותח לכתחילה במיזם המשותף.
כל הציוד שבמטוס הוא מתוצרת מדינות מערביות, כמו מערכת בקרת טיסה דיגיטלית שפותחה בשיתוף פעולה בין BAE סיסטמס, מרקוני וטלהאוויו (Teleavio).
איירמאקי בחרה במנוע טורבומניפה מתוצרת חברת הניוול, דגם F124 במקום המנוע שתוכנן במקור למטוס המשותף, שהיה אמור להיות מתוצרת סלובקיה.
נבחנה גם אפשרות לעשות שימוש במנוע מתוצרת רולס-רויס-טורבומקה.
ב-7 ביוני 2003 הושלם האבטיפוס הראשון של המטוס, וטיסת הבכורה התקיימה ב-15 ביולי 2004. באפריל 2008 זכתה חברת CAE הקנדית במכרז לפיתוח סימולטור טיסה למטוס.
בחודש ינואר 2005 חתם משרד הביטחון היווני על מזכר הבנות, על פיו תהיינה תעשיות ביוון שותפות ביוזמת בניית המטוס.
בשנת 2006 חתמה חברת איירמאקי על הסכם שיתוף פעולה תעשייתי עם התעשייה האווירית היוונית.
ביולי 2007 טס M-346 לאיחוד האמירויות הערביות לצורך ניסויים במזג אוויר חם והערכה מבצעית על ידי חיל האוויר של איחוד האמירויות.
במרץ 2008 חתמה חברת ENAER הצ'יליאנית על הסכם הבנות עם איירמאקי.
ב-10 באפריל 2008 הושק אבטיפוס נוסף, שכונה בחברה "דור חדש".
לטענת החברה, זו הייתה הפעם הראשונה בה חצה מטוס מתוצרת איטלקית את מחסום הקול.
במאי 2008 חתמה חברת בואינג על הסכם הבנות עם איירמאקי לשיתוף פעולה בשיווק המטוס, מכירות ואימון טייסים.
ב-20 ביוני 2011 ניתן לחברת אלניה איירמאקי רישוי למטוס על ידי המינהל הכללי לחימוש אווירי של משרד הביטחון האיטלקי.
לצורך עמידה בתקני משרד הביטחון האיטלקי ביצע המטוס 180 טיסות מבחן.
ה-M-346 תוכנן לכתחילה כמטוס אימון סילוני לא חמוש, אך בנובמבר 2015 נמסר כי חברת אלניה איירמאקי קרובה להשלמת גרסה בעלת יכולת מבצעית.
זאת לאחר ניסויי חימוש שנערכו בסוף 2014, ובכללם ירי טילי אוויר-אוויר איריס-טי, מתוצרת גרמניה.
גרסה חמושה של המטוס שנקראה M-346 LCA (ראשי תיבות של Light Combat Aircraft, מטוס קרבי קל) הוצעה ב-2015 לפולין.
על פי דיווחים הייתה לגרסה זו יכולת לשגר טילי אוויר-קרקע מדגם ברימסטון ואף טילי אוויר אוויר, לשימוש כנגד מטרות קטנות כמו מסוקים, מטוסים קלים וכלי טיס בלתי מאוישים.
תאגיד לאונרדו פינמכניקה, שנוצר בתחילת 2016, מקדם את ה-M-346 כמטוס לשתי משימות: מטוס אימונים סילוני מתקדם ומטוס לתרגול קרב אוויר לא זהה.
כדי לדמות ביצועים ומאפייני טיסה של מטוסי אויב מסוימים ניתן לאפיין בהתאם את מערכת בקרת הטיסה, וכך להפעיל את המטוס במשימות ביום אויב.
M-346 מאסטר נועד להוות מטוס אימון מתקדם, שנועד לשלב האחרון בקורס טיס צבאי, ומטרתו להכשיר טייסי קרב במטוסי קרב מתקדמים.
למטוס שני מנועי טורבו-מניפה F124 מתוצרת האניוול, המאפשרים לו טיסה במהירות מעל מהירות הקול ללא שימוש במבער אחורי, וזאת לצורך הוזלת מחיר המטוס והוצאות התפעול.
לטענת חברת אלניה-איירמאקי ביצועי הטיסה של המטוס נופלים רק מאלו של מטוסים בעלי מבער אחורי.
במהלך תכנון המטוס נשמרו עקרונות של "תכנון מול מחיר" ו"תכנון מול תחזוקה", וזאת כדי להפחית את עלויות הרכישה והתחזוקה.
על פי דיווחים, עלות שעת טיסה של המטוס היא כעשירית מעלות שעת טיסה של מטוס הקרב המתקדם יורופייטר טייפון.
מעבר לתפקידו כמטוס אימון, פותחו במטוס מלכתחילה יכולות נוספות כמו סיוע אווירי קרוב ושיטור אווירי.
למטוס מערכת בקרת טיסה דיגיטלית מתקדמת מסוג טוס-על-חוט מתוצרת חברת מרקוני האיטלקית בשיתוף פעולה עם חברת התעשייה האווירית BAE הבריטית, עם ארבע מערכות גיבוי.