tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אלכסנדר קונסטנטינוביץ' שרוואשידזה (בגאורגית: ალექსანდრე კონსტანტინის ძე შარვაშიძე, באבחזית: Алеқсандр Константин-иҧа Шарвашиӡе, 1867–1968) היה צייר מן האימפריה הרוסית ובן לשושלת הנסיכותית של אבחזיה של בית שרוואשידזה.
הוא היה נכדו של מושל גאורגיה ספר עלי-ביי.
אביו, קונסטנטין, היה שותף לקשר של אצולת גאורגיה מ-1832 נגד השלטון הרוסי.
לאחר מות דודנו ב-1918, היה לממלא מקום היורש לכתר האבחזי.
משנת 1907 עד 1918 עבד שרוואשידזה כצייר תפאורות בתיאטרון מריאינסקי ובתיאטרון אלכסנדרינסקי בסנקט פטרבורג.
הוא עבד בשיתוף פעולה עם אלכסנדר בנואה, אלכסנדר גולובין (צייר), ולנטין סרוב ופבלו פיקאסו.
ציווה לאת כל יצירתו לגאורגיה.
לאחר המהפכה הרוסית, יצא שרוואשידזה לגלות בצרפת.
הוא מת ב-17 באוגוסט 1968 בגיל 101, בהוסטל לזקנים במונקו, ונקבר בבית הקברות הרוסי בניס.
ב-12 במאי 1985 נקבר שרוואשידזה בשנית לפי כללי הטקס במרכז בירת אבחזיה סוחומי.
ב-24 בדצמבר 2013 הוסר הלוט מעל המצבה שהוקמה על קברו.
אלכסנדר אנטולייביץ' שירווינדט היה שחקן קולנוע ותיאטרון, במאי תיאטרון, סופר סובייטי ורוסי, ממוצא יהודי.
בשנת 1989 הוענק לו תואר האמן העממי של הפדרציה הרוסית.
אלכסנדר שירווינדט נולד ב-19 ביולי 1934 במוסקבה למשפחה יהודית.
אביו ניגן בתזמורת של תיאטרון בולשוי ואמו הייתה שחקנית תיאטרון.
שירוונדט סיים לימודי בית ספר במוסקבה והתקבל ללימודים בבית ספר לאמנות הבמה על שם שצ'וקין.
הוא סיים את הלימודים בשנת 1956 והתקבל לתיאטרון במוסקבה.
בנו מיכאיל נולד בשנת 1958. הוא שחקן ואיש טלוויזיה.
בשנת 1957 שירווינדט התקבל לצוות של תיאטרון לנקום ופעל שם עד לשנת 1967 כאשר עבר ל"תיאטרון על מאלי ברוני".
משנת 1946 הוא התחבר עם מיכאיל דרז'אבין, גם הוא שחקן תיאטרון.
בהמלצתו בשנת 1970 שירווינדט עבר ל"תיאטרון סאטירה" בו עבד עד סוף הקריירה.
בשנת 1970 הוא ביים מחזה "תתעורר ותשיר" ביחד עם מארק זכארוב.
בשנת 1973 ביחד עם אנדריי מירונוב הוא ביים הצגה על פי מחזה של גריגורי גורין וארקדי ארקנוב "הקומדיות הקטנות של בית גדול".
בשנת 2000 שירווינדט מונה למנהל אמנותי של התיאטרון בו עבד וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2021.
בשנת 1957 שירווינדט החל ללמד בבית ספר לתיאטרון בו למד, מונה לפרופסור בשנת 1995. בין תלמידיו היו אלכסנדר אולשקו ושחקנים ידועים נוספים.
בנוסף לעבודה בתיאטרון שירווינדט הצטלם בסרטי קולנוע שיבת המוסקטרים, או אוצר הקרדינל מאזארן, צחוק הגורל, צחוק הגורל 2 ועוד.
בטלוויזיה הוא הנחה מספר תוכניות.
בשנת 1989 על פעילותו תחום אמנות הבמה שירווינדט קיבל תואר האמן העממי של הפדרציה הרוסית.
הוא בעל כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת.
הוא גם קיבל מספר פרסים רוסים בתחום תיאטרון, לרבות פרס של הקהילה היהודית על מפעל חיים בשנת 2018 ופרס מסכת הזהב בשנת 2019. בשנת 2023 הוענק לו פרס ניקה על מפעל חיים.
בשנת 1983 נקרא על שמו אסטרואיד (6767) Shirvindt.
אלכסנדר שירווינדט נפטר ב-15 במרץ 2024 בגיל 89 מאי-ספיקת לב.
אלכסנדר שיינדלין היה פיזיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי.
אחיו בוריס שיינדלין היה פעיל נ.ק.ו.ד, השתתף בטיהורים הגדולים ופרופסור למשפטים.
אלכסנדר שיינדלין נולד בשנת 1916 בסמרה למשפחה יהודית עם שורשים מרצ'יצה.
שיינדלין החל לימודי בית ספר בגיל 9 והצטרף לתלמידי השנה השלישית.
לאחר שבע שנות לימוד הוא למד חרטות.
לאחר סיום בית ספר מקצועי שיינדלין החל ללמוד אך תוך זמן קצר עבר ללימודי אנרגיה.
כאשר אביו הועבר לעבודה במוסקבה, שיינדלין הועבר ללימודים במכון הנדסת אנרגיה של מוסקבה.
בשנת 1937 שיינדלין סיים את הלימודים בהצטיינות עם הסכמה למהנדס כוח וחום.
זמן קצר הוא עבד במפעל לייצור תרופות ובאוגוסט 1937 עבר למפעל ייצור מערכות אנרגיה לצורכי הצי הסובייטי.
בשנת 1939 שיינדלין החל לימודי תואר שלישי.
במקביל הוא חקר התנהגות גזים בתנאי לחץ וטמפרטורה גבוהים והחל ללמד.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה שיינדלין התנדב לשורות הצבא האדום.
בפברואר 1942 הוא הועבר לאקדמיה של חיל האוויר והיה חבר סגל.
באותה שנה הוא עבר ליחידת של חיל אוויר בה שירת כמהנדס.
בדצמבר 1945 שיינדלין השתחרר מהצבא וחזר למכון האנרגיה במוסקבה.
בשנת 1954 הוא היה שותף להקמת קתדרה לפיזיקה טמפרטורות גבוהות במכון.
בשנת 1966 על בסיסה הוקם מכון של אקדמיה למדעים של ברית המועצות ושיינדלין מונה למנהל המכון החדש.
בשנת 1967 שיינדלין הקים קתדרה לתהליכים בטמפרטורות גבוהות במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה והיה ראש קתדרה ופרופסור.
בהתאם לעדות של שיינדלין רוב הפרויקטים שמכון היו בעלי אופי ביטחוני.
על פעילותו בתחום פיתוח טכנולוגיה בטמפרטורות גבוהות לצורכי תחנות כוח לייצור חשמל לשיינדלין הוענקו מספר עיטורים.
בשנת 1959 הוא קיבל פרס לנין.
בשנת 1986 הוא קיבל תואר גיבור העמל הסוציאליסטי.
בשנת 1974 הוא התקבל לאקדמיה למדעים של ברית המועצות כחבר בהתכתבות ובשנת 1991 קודם למעמד חבר בפועל.
שיינדלין כתב מספר ספרים בתחום התמחותו (חלקם ביחד עם אוולד שפילריין).
הוא היה עורך ראשי של כתב עת רוסי וחבר מערכת של כתב עת בין-לאומי.
שיינדלין נפטר בשנת 2017 במוסקבה ונטמן בכפר במחוז סמרה.
אלכסנדר שלניקוב היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי.
הוא היה מומחה בפיזיקה ניסויית.
אלכסנדר שלניקוב נולד בשנת 1905 בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית.
אביו יוסיף היה יליד דאוגבפילס, בוגר אוניברסיטה טכנית של ריגה עבד בחשבונאות.
אימו צירלה, ילידת רזקנה הייתה רופאת שיניים.
בשנת 1914 שלניקוב הצליח להתקבל לבית הספר הריאלי לאחר שעבר בחינות ונכנס ל"גבול אחוזי" של יהודים בבית ספר זה.
בשנת 1922 הוא סיים לימודי בית ספר ועד לשנת 1924 עבד בה במעבדה.
בשנת 1923 שלניקוב החל לימודים במכון הפוליטכני וסיים אותו בשנת 1928 עם תואר מהנדס-פיזיקאי.
עד לשנת 1935 הוא עבד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה.
בתקופה זו הוא תכנן מתקנים שונים לביצוע ניסויים.
בשנת 1935 בהזמנת פיוטר קאפיצה הוא עבר למוסקבה והחל לעבוד במכון לבעיות פיזיקליות שהוקם.
בשנת 1937 הוא קיבל תואר "דוקטור למדעים" (שווה ערך לפוסט דוקטורט.
הוא עבד בתחום חקר טמפרטורות נמוכות ומוליכות על.
בשנת 1946 שלניקוב התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בשנים 1947–1955 שלניקוב השתתף בפרויקטים קשורים ליצירה פצצה גרעינית סובייטית.
על פעילות זו הוא קיבל מספר עיטורים ופרס ברית המועצות (3 פעמים).
בשנת 1955 שלניקוב חתם על "מכתב 300" בגנות פעילות של טרופים ליסנקו.
בשנת 1956 שלניקוב יזם הקמת כתב עת מדעי שמוקדש לפיזיקה ניסויית.
הוא היה עורך שנים רבות ואחרי פטירתו תפקיד זה עבר לחניכו מויסיי חייקין.
במקביל לעבודה מחקרית שלניקוב היה מלמד באוניברסיטת מוסקבה בה כיהן בדרגת פרופסור (משנת 1938) וסגן מנהל קתדרה תחת פיוטר קאפיצה.
בשנת 1972 הוא קיבל מדליית זהב על שם לבדב של האקדמיה.
בשנת 1979 מעמדו באקדמיה שונה לחבר בפועל.
שלניקוב נפטר בשנת 1990 במוסקבה ונטמן בבית העלמין קונצבסקויה.
אלכסנדר (סשה) שוורצמן (15 בנובמבר 1982 – 26 ביולי 2006) היה חייל צה"ל שעוטר בצל"ש הרמטכ"ל לאחר נפילתו במלחמת לבנון השנייה.
שוורצמן נולד בוויניצה, שהייתה אז תחת שלטון ברית המועצות, כבן הזקונים של פרימה ומשה.
הוא מצאצאיו של הבעל שם טוב, אבי תנועת החסידות.
תחילה התחנך במדינת מגוריו (אוקראינה), ולאחר שעלה לישראל עם משפחתו, ב-1993, המשיך את לימודיו בבית ספר אורט שבעכו, שם התגוררה המשפחה.
לאחר מות האב משה, ב-1995, סייע אלכסנדר הצעיר לפרנס את משפחתו.
את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר להנדסאי תעופה.
בינואר 2001 גויס לצה"ל והחל קורס טיס, אולם פרש ממנו לאחר שמונה חודשים.
אחר כך גויס ליחידת אגוז.
ב-26 ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, לחם שוורצמן בקרב בינת ג'בייל.
הוא נהרג בעת הקרב ולאחר נפילתו עוטר בצל"ש הרמטכ"ל על חלקו בקרב:
שוורצמן נקבר בבית הקברות הצבאי בנהריה.
אלכסנדרה החשמונאית (המאה ה-1 לפנה"ס) הייתה אצילה מבית המלוכה החשמונאי של יהודה.
אלכסנדרה הייתה נצר למשפחת החשמונאים.
היא הייתה בתו של הכהן הגדול ומלך יהודה הורקנוס השני, ונכדתם של אלכסנדר ינאי ושלומציון המלכה.
אביה ואחיו אריסטובולוס השני היו במאבק מתמיד על השלטון בממלכת יהודה.
לצורך ברית שלום בין האחים, הושאה אלכסנדרה לבן דודה אלכסנדר השני, בנו של אריסטובולוס השני.
הסכם השלום בין האחים נכשל, אולם הנישואים שרדו.
לאלכסנדר ואלכסנדרה נולדו מרים החשמונאית ואריסטובולוס השלישי.
בשנת 40 לפנה"ס, כשגיסה של אלכסנדרה, מתתיהו אנטיגונוס השני, כבש את יהודה בעזרתם של הפרתים, נמלט הורדוס יחד עם בני ביתו, ואיתם גם אלכסנדרה ובתה מרים, שהייתה מאורסת להורדוס.
לאחר כיבוש הארץ על ידי הורדוס בשנת 37 לפנה"ס חזרה אלכסנדרה ליהודה, וחתונת בתה באותה שנה עם הורדוס נתנה לה מקום בחצר המלוכה.
פעילותה העיקרית של אלכסנדרה הייתה ניסיונה לקדם את בנה אריסטובולוס, היורש החוקי של הממלכה.
כשנודע לה שהורדוס מינה את חננאל הבבלי למשרת הכהן הגדול מתוך כוונה להרוס את כוחה הפוליטי של המשרה ולהכפיף אותה לשליטתו, ראתה בכך פגיעה בזכויותיו של בנה.
אלכסנדרה ניצלה את ידידותה עם קלאופטרה השביעית מלכת מצרים כדי לארגן לאריסטובולוס ראיון עם מרקוס אנטוניוס, שליט המזרח מבין הטריומווירט השני, שהיה אדונו של הורדוס.
אלכסנדרה ביקשה מקלאופטרה שתדרוש מאנטוניוס להכריח את הורדוס למנות את בנה בן ה-16 למשרת הכהונה הגדולה.
אלכסנדרה גם קיבלה את הצעת ידידו של אנטוניוס ושלחה לאנטוניוס את דיוקנותיהם של בנה ובתה, בהנחה שכשיראה אותם, ייענה לבקשותיה.
הידיד, שהתפעל מיופיים של אריסטובולוס ומרים, ביקש "למשוך את אנטוניוס לתוך תענוגות" ואנטוניוס אכן הזמין אליו את הנער, אולם "נזהר מפני התרסותיה של קלאופטרה" ולכן נמנע מלהזמין גם את אחותו - אשתו של הורדוס.
הורדוס חשש לשלוח את הנער לאנטוניוס וטען בפני מקורביו שאלכסנדרה פועלת בעזרת קלאופטרה שהמלוכה תילקח ממנו לטובת בנה.
הוא הבין כי מפגש בין אנטוניוס לבין היורש הלגיטימי של מלכות בית חשמונאי יהווה סכנה לשלטונו, והיה נחוש בדעתו למנוע את הדבר.
לפיכך, נאלץ להדיח את חננאל ולמנות תחתיו את אריסטובולוס לכהן גדול.
כאשר הודיע על כך לאלכסנדרה, הסבירה את מעשיה בדמעות, שנבעו מהתרגשות ושמחה, אך גם מתוך פחד שיחשוד בה.
היא טענה שהשתדלותה לטובת כהונתו הגדולה של בנה נבעה מתוך דאגה לכבודו ולא מתוך שאיפתה למלכות.
היא הבטיחה להורדוס שתסור למרותו בכל עניין, וביקשה את סליחתו במידה ועשתה "מעשה נמהר מדי" בשל אהבתה למשפחתה ובשל "התקיפות הטבועה בה".
נדמה היה שהריב הסתיים: אלכסנדרה והורדוס "הושיטו זה לזה יד ביתר חיבה מאשר לפני-כן והשלימו".
אך למרות זאת, חשדותיו של הורדוס באלכסנדרה לא פסקו.
הוא גזר עליה לשבת בארמונו תחת פיקוח על כל מעשיה.
פיקוח זה הרגיז אותה וטיפח בה שנאה.
היא שלחה מכתב לקלאופטרה, בו קבלה על מצבה "והתחננה אליה לבוא לעזרתה כפי יכולתה".
קלאופטרה הציעה לה לברוח עם בנה אליה למצרים, ואלכסנדרה אכן ניסתה לברוח.
היא הכינה שני ארונות, כביכול להוצאת מתים, בשבילה ובשביל בנה, וציוותה על עבדיה להוציא אותם בלילה.
אז היו אמורים להגיע אל הים, אל ספינה שהייתה מוכנה להפליג למצרים.
אולם תוכניתה נחשפה, כאשר איסופוס, העבד שלה, דיבר על כך עם סאביון, אחד מידידיה, במחשבה שגם הוא יודע על התוכנית.
סאביון סיפר על כך להורדוס וזה תפס אותה בשעת מעשה, אלא שלא העז להעניש אותה, כי סבור היה שקלאופטרה, בגלל שנאתה אליו, לא תסכים לכך.
תחת זאת, העמיד פנים שהוא סולח לה ולבנה.
רצח בנה ונסיעת הורדוס אל מרקוס אנטוניוס
אולם כהונתו של בנה לא האריכה ימים.
שנה אחת בלבד לאחר מינויו לכהן גדול, בשנת 36 לפנה"ס, נרצח אריסטובולוס השלישי בהוראת הורדוס.
הוא הוטבע בבריכה בארמון ביריחו, שם אירחה אלכסנדרה את הורדוס ומשפחתה לסעודה.
אלכסנדרה נתמלאה מחשבות אובדניות, אך גם רגשות נקם, ולכן כתבה לקלאופטרה על כך שהייתה זו מזימה של הורדוס.
קלאופטרה, שעוד קודם "הייתה מצרה באסונותיה" של חברתה והשתדלה לספק את רצונה, "עשתה את העניין כולו לשלה" והחלה "להסית את אנטוניוס לנקום את רצח הנער".
אנטוניוס זימן את הורדוס להתנצל על פשעו, והורדוס, שפחד מפני שנאתה של קלאופטרה - "שלא פסקה מלהשתדל שאנטוניוס ינהג בו מנהג של אויב" - נאלץ לציית.
לאחר שנסע, דיבר יוסף ה"משגיח על ענייני המלכות" עם מרים על אהבתו הגדולה של הורדוס אליה, אולם אלכסנדרה לגלגה על הדברים.
בזמן שנפגש הורדוס עם אנטוניוס, פשטה בירושלים שמועה שאנטוניוס הוציא אותו להורג.
אלכסנדרה שכנעה את יוסף לברוח מהארמון אל הלגיון הרומאי שחנה ליד העיר, בנימוק שחייהם בטוחים יותר שם במקרה ותהיה הפיכה.
מלבד זאת, קיוותה שאנטוניוס יחזיר להן את השלטון על יהודה לאחר שיראה את תמונתה של מרים.
כאשר חזר הורדוס והשמועה התבררה כלא נכונה, סיפרו לו אחותו ואמו על תוכניתה של אלכסנדרה והוא אסר אותה.
רצח אביה ונסיעת הורדוס אל אוגוסטוס
יוסף בן מתתיהו מספר כי "אלכסנדרה הייתה אוהבת מדנים" ולא פסקה מלנסות להביא לשינוי השלטון.
הוא מספר שעל פי זיכרונותיו של הורדוס, היא הפצירה באביה, הורקנוס השני, שיפעל להפסקת פעולותיו של הורדוס כנגד שארית בית חשמונאי.
חילופי השלטון ברומא אחרי קרב אקטיום (31 לפנה"ס) העמידו בסכנה את שלטון הורדוס, שהיה נאמנו של אנטוניוס, ואלכסנדרה דרשה מאביה שיבקש מקלט ממלכוס, השליט הערבי, במקרה שהמנצח אוגוסטוס ייקח מהורדוס את השלטון ויחזיר אותו למשפחתם.
הורקנוס סירב בתחילה, אולם לאחר שאלכסנדרה לא הרפתה מהעניין, שלח מכתב לידידו דוסיתאוס, ובו סוכם שמלכוס הערבי ישלח לו פרשים שייקחו אותו אל ים המלח.
הורקנוס נתן את אמונו בדוסיתאוס, "שהחניף גם לו וגם לאלכסנדרה", אלא שהידיד בחר להעביר את המכתב להורדוס, וזה הוציא להורג את הורקנוס (30 לפנה"ס).
יוספוס מדגיש כי להבדיל מהכתוב בזיכרונותיו של הורדוס, אחרים גורסים כי הורדוס האשים את הורקנוס האשמת שוא, והוא מעולם לא תכנן הפיכה והיה זה רק תירוץ להוציא אותו להורג, לפני הופעתו בפני אוגוסטוס.
הורדוס יצא לרודוס להתייצב בפני אוגוסטוס, והשאיר את אימו, אחותו וכל משפחתו במצדה, ואילו את מרים ואלכסנדרה, שבגלל מריבותיה של מרים עם שלומית וקיפרוס לא יכלו לגור באותו מקום, השאיר באלכסנדריון.
הורדוס חשד באלכסנדרה שתנצל את ההזדמנות ותמריד את העם ולכן הפקיד עליה ועל מרים את יוסף סוכן הבית ואת סואמוס היטורי, כביכול כדי לשמור על כבודן, אך פקד עליהם כי אם לא ישוב בשלום, יהרגו מיד את שתיהן ויעשו הכל כדי לשמור את המלוכה בידי בית הורדוס.
בזמן נסיעתו, החניפו מרים ואלכסנדרה לסואמוס במילים ובמתנות עד שזה גילה להן את פקודותיו של הורדוס, בתקוה שהורדוס יחזור ללא אישור להמשך שלטונו והוא עצמו יזכה להכרת טובה מהנשים שעשויות למלוך בעצמן.
כאשר חזר הורדוס ליהודה, מצא את מרים ואלכסנדרה "שרויות ברוגז", מאחר שהבינו כי הושמו תחת שמירה, לא כדי להגן עליהן, אלא כדי לכלוא אותן.
מרים לא חששה לומר להורדוס את אשר על לבה והייתה תוקפת אותו בפניו על כך שהרג את סבה ואחיה.
אחותו ואמו של הורדוס ניצלו את כעסו על מרים בשל יחסה המריר אליו.
הן הסיתו אותו נגדה ועוררו את קנאתו אליה.
במשך שנה מאז שחזר הורדוס מפגישתו עם אוגוסטוס, סיפרו הנשים על מרים עלילות כדי להחשיד אותה בעיניו.
כשנקרתה לה ההזדמנות, שלחה שלומית את שר המשקים לספר להורדוס שמרים פיתתה אותו להכין איתה "שיקוי אהבה" בשביל הורדוס ובעצם התכוונה להרעיל אותו.
הורדוס ערך לה "משפט" בו הוחלט להוציאה להורג.
ההוצאות להורג של בתה ושלה
בשנת 29 לפנה"ס, הוצאה מרים להורג.
כשראתה אלכסנדרה את בתה מובלת אל מותה, הבינה כי גורלה שלה יהיה דומה ונתקפה תבהלה.
כדי להראות שאין לה חלק בדברים שהאשימו בהם את מרים, העמידה פנים כמוכיחה אותה:
אלכסנדרה "קפצה וגידפה את בתה וצעקה באוזני כול, שאשה רעה הייתה וכפויית־טובה לבעלה...
ובשעה שהעמידה פנים כאלה באופן מגונה, והעזה אפילו לתפוש בשערותיה של מרים, גדול היה, כמסתבר, הבוז שבזו לה גם האחרים על העמדת־פנים בלתי־נאה זו.
וביותר השתקף הבוז בפניה של ההולכת למות גופה.
שכן מלכתחילה לא הוציאה דבר מפיה והביטה בלא התרגשות על הכיעור שבזו, וניכר היה בה שהצטערה בעיקר...על חטאה של זו, ועל שנהגה בה בגלוי מנהג לא נאה".
לאחר רצח בתה, הייתה אלכסנדרה מבודדת בחצר המלוכה, אולם בזמן שהורדוס חלה מאוד, היא ניסתה להשתלט על שני הביצורים השולטים על ירושלים.
היא דרשה מהממונים עליהם למסור אותם לידיה ולבניו הקטנים של הורדוס, כדי שאם ימות, לא יוכל מישהו אחר לתפוס את השלטון לפני שבניו של הורדוס יירשו אותו.
הממונים על הביצורים לא קיבלו את דרישתה והודיעו מיד להורדוס על כוונתה, וזה ציווה מיד להוציאה להורג.
על פי ההיסטוריון יוסף קלוזנר, אלכסנדרה הוצאה להורג בסוף שנת 29 או בתחילת שנת 28 לפנה"ס.
אלכסנדרה סטאן (ברומנית: Alexandra Stan; נולדה ב-10 ביוני 1989) היא זמרת רומנייה מצליחה שהוציאה את אחד השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, "Mr.
Saxobeat" שזכה להצלחה עולמית והצליח בשיאו להגיע למקום ה-21 במצעד הבילבורד הוט 100, ולמכור למעלה מ-1,000,000 עותקים בארצות הברית בלבד.
סטאן הצליחה לזכות בפרס המוזיקה של MTV אירופה בקטגוריית "האמן הרומני הטוב ביותר" וזכתה בפרסים רבים אחרים.
אלכסנדרה סטאן, נולדה בקונסטנצה שברומניה ב-10 ביוני 1989. עוד כשהייתה רק ילדה, התעסקה במוזיקה ואהבה לשיר בעיקר שירי פופ רגילים.
כשהייתה בת 15 הוזמנה לתוכנית טלוויזיה, וכבר אז ידעו שהיא כשרונית.
כשהייתה בת 20 החלה את הקריירה המוזיקלית שלה; היא הוציאה סינגל שלא זכה להצלחה אך אחריו הוציאה את אחד הסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, שביסס את מעמדה כאחת מהזמרות הרומניות המצליחות ביותר בכל הזמנים.
סטאן זכתה להצלחה בינונית גם בארצות הברית.
תחילה, הופיעה בתוכניות טלוויזיה רבות וביצעה שירי פופ.
לאחר מכן, החליטה שהיא רוצה להתחיל בקריירת סולו וכך היה; היא הוציאה את סינגל הבכורה שלה, והוא זכה להצלחה מתונה ברחבי העולם.
אחריו, הוציאה את הלהיט הגדול ביותר שלה והפכה לאחת מהזמרות הרומניות המצליחות ביותר בכל הזמנים.
בשנת 2009 הוציאה לאור את סינגל הבכורה שלה, "".
הוא זכה להצלחה נמוכה בעולם אך בכל זאת הצליח להגיע למקום ה-18 במצעד ברומניה.
שנה לאחר מכן הוציאה לאור את הסינגל השני שלה "Mr.
במהרה זכה השיר להצלחה רבה כאשר הפך לאחד מהסינגלים הנמכרים ביותר בשנת 2011, ולנמכר ביותר בכל הקריירה של הזמרת.
הוא נכנס למצעדים רבים והצליח להעפיל לצמרת במצעדי מדינות שונות כגון: רומניה, פולין, סלובקיה, גרמניה, ישראל, דנמרק, איטליה ואוסטריה.
ב-18 במרץ 2011, הוציאה סטאן את הסינגל השלישי מהאלבום הנקרא, "".
הוא זכה להצלחה פחותה מקודמו אך בכל זאת הצליח להיכנס למצעדים רבים ואף לזכות בסלובקיה ולהגיע למקום השני בפולין.
לאחר הוצאת שלושת הסינגלים הראשונים מהאלבום, ב-29 באוגוסט 2011, יצא אלבום הבכורה שלה, Saxobeats.
לבסוף ב-20 בינואר 2012, יצא הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום הנקרא "1.000.000".
הוא זכה להצלחה רבה ורבים כינו אותו כאחד מהשירים הטובים ביותר של הזמרת.
לאחר הצלחת אלבום הבכורה שלה, הוציאה סטאן ב-3 ביוני 2012, סינגל חדש בשם, "Lemonade" מתוך ההוצאה מחודשת הראשונה שלה, .
הוא זכה להצלחה רבה והפך לסינגל השני המצליח ביותר שלה, כאשר ביוטיוב צבר הווידאו קליפ שלו קרוב ל-100 מיליון צפיות והוא השני הנצפה ביותר בקריירה המוזיקלית של סטאן.
בהמשך להצלחת הסינגל הראשון, יצא לאור ב-27 בספטמבר 2012, הסינגל השני הנקרא, "" כשם ההוצאה המחודשת.
הוא זכה להצלחה בינונית ברחבי העולם והוקלטו לו מספר גרסאות כיסוי.
לאחר הוצאת שני הסינגלים, יצא השלישי והאחרון ב-7 במאי 2013, "All My People".
הוא לא זכה להצלחה רבה ונכנס למצעדים מועטים.
בהתחלה, טען הצוות שלה שהייתה מעורבת בתאונה; היא האשימה מאוחר יותר את מנהלה האישי, שהכה אותה.
לאחר המאורעות שקרו לסטאן, ב-10 באוקטובר 2013, יצאה לאור ההוצאה המחודשת הראשונה שלה, .
ב-28 באפריל 2014, יצא הסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השני שלה, "Thanks for Leaving".
הוא זכה להצלחה מועטה ברחבי העולם, ולא הצליח להיכנס למצעדים רבים ולמכור כמויות רבות של עותקים.
לאחר מכן הוכרז כי האלבום יקרא Unlocked.
הוא זכה להצלחה ברומניה ונכנס למספר מצעדים.
ביוטיוב, הקליפ שלו צבר כמות נכבדת של צפיות.
ב-18 ביולי 2014, יצא הסינגל השלישי מהאלבום הנקרא, "Dance".
הוא זכה להצלחה מתונה ברחבי העולם, אך הקליפ שלו זכה לכמות צפיות מכובדת.
ב-20 באוגוסט 2014, יצא הסינגל הרביעי מהאלבום הנקרא, "Give Me Your Everything".
הוא היה הסינגל הפחות מצליח מכל חמשת הסינגלים.
לבסוף ב-24 בדצמבר 2014, יצא הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום, "Vanilla Chocolat".
הוא זכה להצלחה נאה ברחבי העולם והצליח להיכנס למצעדים אחדים ולמכור כמויות נכבדות של עותקים.
לאחר הוצאת כל חמשת הסינגלים, ב-27 באוגוסט 2014, יצא לאור אלבום האולפן השני של סטאן, Unlocked.
ב-9 במרץ 2016, הוציאה סטאן את אלבום האולפן השלישי שלה הנקרא על שמה בקיצור, Alesta.
מהאלבום יצאו שישה סינגלים שונים והשלושה המצליחים ביותר מתוכו הם "Écoute", "" ו-"We Wanna".
שלושת הסינגלים האחרים זכו להצלחה בינונית כאשר הצליחו להיכנס למצעדים אך ברוב המצעדים לא הצליחו להגיע למקום הראשון.
האלבום זכה להצלחה נאה, כאשר הצליח להיכנס למקום ה-34 במצעד האלבומים היפני.
בשנת 2018 יצא אלבום האולפן החמישי שלה, Mami.
הסינגל המוביל מתוכו, "Boy Oh Boy", זכה להצלחה נאה ברחבי העולם.
הסינגל העוקב, "Noi doi" פורסם באוגוסט 2017. במרץ 2018 הוציאה שיתוף פעולה עם המפיק המוזיקלי הרומני מנואל ריבה בשם, "Miami".
השיר הפך ללהיט ברומניה ודורג בכל המצעדים השבועיים, כמו גם במצעד השנתי של המדינה.
באפריל 2018, יצא הסינגל האחרון מהאלבום החמישי של סטאן, "Mami".
באמצע שנת 2019 הוציאה את הסינגל "I Think I Love It".
יצא לו קליפ נלווה שזכה להצלחה נאה ביוטיוב.
בשנת 2020 החלה להשתתף בתוכנית המציאות "הזמר במסכה רומנייה" בתור הארנבת, והודחה שביעית.
באותה השנה, הוציאה את הסינגל "Obsesii" שזכה להצלחה ברומניה ודורג במקום ה-46 במצעד השנתי של המדינה.
באפריל הוציאה את אלבום האולפן השישי שלה, Rainbows.
מתוך האלבום יצאו אחד-עשר סינגלים בסך הכול והוא האלבום עם מספר הסינגלים הגבוה ביותר שסטאן הוציאה במהלך הקריירה המוזיקלית שלה.
ב-2 ביולי 2021 הוציאה את הסינגל "Come Into My World" שהצליח לזכות להצלחה בין-לאומית והחזיר את סטאן לסצנת הפופ.
אלכסנדרה מריה לרה היא שחקנית קולנוע גרמנייה ילידת-רומניה.
נולדה בשם אלכסנדרה מריה פלטריאנו (ברומנית: Alexandra Maria Plătăreanu) בבוקרשט שברפובליקה הסוציאליסטית רומניה (כיום ברומניה), למשפחה נוצרית.
הוריה הם ולנטין פלטריאנו, במאי ושחקן רומני, ודוינה.
בשנת 1983 בהיותה בגיל 4 היגרה משפחתה לגרמניה המערבית (כיום חלק מגרמניה), תוך שהם נמלטים משלטונו הנוקשה של הרודן ניקולאה צ'אושסקו ששלט ברומניה הקומוניסטית של אותה תקופה.
על אף שמשפחתה התכוונה בתחילה להגר לקנדה, התיישבו למשך זמן מה בעיר פרייבורג לפני שעברו לברלין באופן קבוע.
בשנת 1997 לאחר שסיימה את לימודיה בגימנסיה הצרפתית שבברלין, עברה לרה ללימודי משחק עד שנת 2000 אצל אביה, שהיה מייסד ה"תאטרוורקשטט שרלוטנבורג".
כבר בגיל 16 שיחקה לרה בכמה תפקידים בסדרות טלוויזיה שונות, ומאז פרחה קריירת המשחק שלה והיא נעשתה שחקנית קולנוע מוערכת.
תפקידה הידוע ביותר היה בסרט "הנפילה" משנת 2004, בו שיחקה את טראודל יונגה, שהייתה מזכירתו האישית של מנהיג גרמניה הנאצית אדולף היטלר.
לאחר משחקה המשכנע ב"הנפילה", קיבלה לרה מכתב מהבמאי פרנסיס פורד קופולה, שהעניק לה בשנת 2007 תפקיד ראשי בסרטו "נעורים ללא נעורים".
בשנת 2007 שיחקה לרה בתפקיד עיתונאית בסרט "שליטה", אודות קורות חייו של איאן קרטיס, סולן להקת ג'וי דיוויז'ן, ובסרט הקומדיה הבריטי "אני באמת שונאת את העבודה שלי" בבימויו של אוליבר פארקר.
בשנת 2008 שימשה לרה כחלק מחבר המושבעים בפסטיבל הקולנוע בקאן.
תפקיד מוביל נוסף קיבלה בשנת 2008 בסרט "אבק הזמן" של הבמאי היווני תיאו אנגלופולוס, בכיכובם של השחקנית אירנה ז'אקוב והשחקן ברונו גנץ.
עוד בשנת 2008 שיחקה לרה בסרט "נער קריאה".
ב-2013 שיחקה בסרט "Rush" בתפקיד אשתו של נהג המרוצים ניקי לאודה (השחקן דניאל בריהל).
ב-2015 שיחקה בסרט "סוויטה צרפתית".
ב-2017 השתתפה בסרט האסונות האמריקאי "הסערה" בכיכובו של ג'רארד באטלר, והחלה לשחק בסדרת הדרמה הגרמנית של רשת פריים וידאו "אתה מבוקש" בתפקיד של האנה פרנקי, אשתו של לוקאס, מנהל מלון.
ב-2018 שבה לגלם את דמות זו גם בעונה השנייה.
בשנת 2019 שיחקה בסרט הדרמה הגרמני "תיק קוליני" בדמותה של יוהנה מאייר.
בשנת 2020 שיחקה בסרט הפעולה הנורווגי "חורכים את המסלול 3" אשר עלילתו מתרחשת בגרמניה.
בשנת 2021 שיחקה בסרט הפעולה הבריטי-אמריקאי "קינגס מן: ההתחלה", מהווה פריקוול והפרק השלישי בסדרת סרטי "קינגסמן".
בשנת 2022 שיחקה בסרט המותחן הצרפתי "מטרה קלה" (אנ') של הבמאי ז'אן פול סלומה (אנ').
בשנת 2007 עת שיחקה בסרט "שליטה", הכירה את בעלה לעתיד, השחקן והזמר האנגלי סם ריילי, ולאחר כשנתיים נישאו ב-2009. לזוג יש בן שנולד בינואר 2014.
אלכסנדרה אימלדה סיסיליה אוון בֶּרק היא זמרת-יוצרת אנגלייה.
התפרסמה עקב זכייתה בעונה החמישית של תוכנית המציאות "The X Factor".
ברק חתומה על חוזה הקלטות עם חברת אפיק רקורדס ועם תקליטי RCA.
ברק נולדה באיזלינגטון בשנת 1988. אמה היא מליסה בל שהייתה זמרת בעברה וחברה בלהקה הנקראה "Soul II Soul".
לברק אחות בשם צ'נסי ושני אחים בשם דייוויד וארון.
הוריה התגרשו בשנת 1992. ברק למדה שיעורי ריקוד מגיל חמש.
בגיל 12 נכנסה לתחרות כישרונות שנקראה "Star for a Night".
ברק נבחנה לעונה השנייה של האקס פקטור אך נפסלה במהלך שלבי המיון ובאותה עונה ניצח בסוף הזמר שיין וורד.
לאחר מכן לקחה ברק שיעורי פיתוח קול ושירה מקצועית והתקבלה לעונה החמישית והודרכה על ידי השופטת שריל קול.
ב-13 בדצמבר 2008 נערך הגמר של התוכנית ובו זכתה ברק במקום הראשון עם למעלה משמונה מיליון קולות.
בגמר שרה ברק את השיר "Hallelujah" של הזמר לאונרד כהן.
לאחר מכן השיר יצא לאור כסינגל הראשון שלה והגיע לראש המצעדים.
בפברואר 2009 חתמה ברק על חוזה הקלטות עם חברת אפיק רקורדס.
ב-12 באוקטובר 2009 הופץ הסינגל השני מהאלבום, שיתוף פעולה עם הזמר פלו ריידה שנקרא "Bad Boys".
השיר הגיע למקום הראשון בממלכה המאוחדת.
שבוע לאחר יציאת הסינגל השני, בתאריך ה-19 באוקטובר יצא אלבום הבכורה של ברק שנקרא Overcome האלבום זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון בממלכה המאוחדת ונמכר בלמעלה ממיליון וחצי עותקים ברחבי העולם.
הסינגל השלישי מהאלבום היה "Broken Heels" שהופץ ב-18 בינואר 2010. ב-3 במאי שוחרר הסינגל הרביעי מהאלבום שהיה דואט עם הזמר פיטבול ונקרא "All Night Long".
הסינגל החמישי שהופץ מהאלבום היה "Start Without You" שהופץ ב-31 באוגוסט 2010 והגיע למקום הראשון במצעד השירים בממלכה המאוחדת.
בדצמבר 2010 הוציאה ברק את האלבום שלה בעריכה מחודשת עם רצועות חדשות אשר לא נכללו בראשון והסינגל הבא שהיא הפיצה ממנו היה החמישי והאחרון שנקרא "The Silence".
ב-14 בינואר 2011, יצאה ברק לסיבוב ההופעות של האלבום הראשון שלה שנקרא "All Night Long Tour".
המסע כלל 35 הופעות והסתיים ב-14 באוגוסט.
לאחר סיום מסע ההופעות שלה ברק החלה לעבוד על אלבומה השני יחד עם אמנים כמו ני-יו וברונו מארס.
ב-9 במרץ 2012 שחררה ברק את הסינגל הראשון מאלבומה בחדש שנקרא "Elephant".
הסינגל השני מהאלבום נקרא "Let It Go" יצא לאור ב-27 במאי.
אלבומה השני של ברק יצא לאור ב-4 ביוני 2012 ונקרא Heartbreak on Hold.
בסוף שנת 2012 החלה ברק לעבוד על חומרים לאלבום חדש.
ב-23 בדצמבר הוציאה ברק מיני אלבום המכיל שירים של חג המולד בשם Christmas Gift.
ב-1 בספטמבר 2013, יצא המיני אלבום השני של ברוק שנקרא: NewRules#.
בשנת 2024 שיחקה בסדרת דרמת הפשע "עוצר לילי" (אנ') בתור הלן ג'ונס.
סדרת הטלוויזיה המבוססת על הספר באותו שם עלתה בבכורה בפרמאונט+.
בשנת 2009 החלה ברק לצאת עם חבר ילדות שלה אך השניים נפרדו ב-2011. בסוף שנת 2011 החלה ברק לצאת עם ג'רמיין דפו שחקן ב-טוטנהאם הוטספר אך השניים נפרדו לאחר כמה חודשים.
אלכסנדרה זאבלינה הייתה סייפת סובייטית.
אלופה אולימפית (רומא 1960, מקסיקו 1968 ומינכן 1972), בעלת 9 מדליות זהב באליפות העולם.
תחילה היא התאמנה בהתעמלות אך עקב הפציעה לא יכלה להמשיך במקצוע זה.
בשנת 1951 היא הגיעה לאימוני סיף.
במהלך כל הקריירה היא התאמנה לצד גלינה גורוחובה, גם היא אלופה אולימפית.
בשנת 1957 זאבלינה הייתה הסייפת הסובייטית הראשונה שזכתה בתואר אלוף עולם במקצוע אישי.
זאבלינה הייתה חברה בנבחרת ברית המועצות עד לשנת 1972 וזכתה ב-3 אולימפיאדות.
היא לא השתתפה באולימפיאדת שנת 1964 עקב לידת בן.
בנוסף לכך זאבלינה זכתה כמה פעמים בתחרויות אירופאיות ו-22 פעמים הייתה אלופת ברית המועצות.
בשנת 1972 היא עזבה את הקריירה הספורטיבית והחלה לאמן.
היא הייתה המאמנת של מריה מזינה, אלופה אולימפית בשנת 2000.
אלכסנדרה לוּקָש (נולדה ב-27 בפברואר 1987) היא קריינית, מנחת טלוויזיה וכתבת ישראלית ילידת-מולדובה הסובייטית.
לוקש נולדה בקישינב שבמולדובה הסובייטית שבברית המועצות לשעבר.
בהיותה בת שלוש, בשנת 1990, משפחתה עלתה עמה לישראל.
התחנכה בבית ספר תיכון מקיף ג' שבאשדוד.
שירתה בגלי צה"ל כקריינית חדשות וכן כשדרנית בגלגלצ.
ב-2013 החלה להגיש את הפינה "בלוגוס" של אתר ynet (מבית "קבוצת ידיעות אחרונות").
ב-2014 החלה לשמש גם ככתבת שטח במגזין האוכל של ynet, וב-2015 החלה להגיש את הפינה הכלכלית "כסף עולמי".
בשנים 2014–2015 הגישה את תוכנית האקטואליה "בשמונה" של ערוץ 20.
לוקש היא בוגרת האוניברסיטה העברית מהתוכנית המשולבת: פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה (פכ"מ).
אלכסנדרה וסטר היא אתלטית גרמנייה המתחרה בקפיצה לרוחק.
וסטר נולדה בגמביה, בתם של אב גרמני ואם מגאנה.
בגיל שלוש עברה עם משפחתה לגרמניה ובגיל שש החלה להתאמן באתלטיקה.
ב-2008 הצטרפה למועדון האתלטיקה מיינץ וב-2009 שברה את שיא גרמניה לנערות בקרב שבע.
בגיל 16 סיימה שנייה בקפיצה לרוחק באליפות גרמניה עד גיל 18. היא עמדה לייצג את גרמניה באליפות העולם לנוער ב-2011 בקרב שבע אך סמוך לפני התחרות נפצעה בעת ריצת משוכות וסבלה מקרע במניסקוס ומקרע ברצועה הצולבת בברכה.
היא נאלצה לעבור מספר ניתוחים ותקופת שיקום ממושכת של למעלה משנה, לפני שיכלה לחזור ולהתחרות.
ב-2014 עברה לארצות הברית והחלה ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת מיאמי.
לאחר שנה חזרה לגרמניה ולמועדון מיינץ.
במהלך 2015 עברה למועדון האתלטיקה בקלן והחלה להתאמן אצל צ'ארלס פריידק, אלוף העולם בקפיצה משולשת ב-1999. היא השילה ממשקלה והתמקדה בשיפור מהירותה.
באוגוסט 2015 קבעה שיא אישי של 6.59 מטר בתחרות באצטדיון בקאסל.
בתחרות שהתקיימה בפברואר 2016 באולם בברלין קבעה שיא אישי של 6.95 מטר, תוצאה שרק שתי קופצות גרמניות השיגו טובה ממנה בעבר באולם, הייקה דרקסלר (7.37) והלגה רדקי (7.09).
שבועיים לאחר מכן זכתה באליפות גרמניה באולם כשקבעה תוצאה של 6.75 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2016 סיימה במקום השישי בתוצאה של 6.67 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה במקום ה-34 במוקדמות.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום ה-27 במוקדמות.
מלבד העיסוק באתלטיקה עובדת וסטר גם כדוגמנית.
אלכסנדרה אנה דדריו היא שחקנית אמריקאית.
התפרסמה בשל תפקידה כאנבת' צ'ייס בסדרת סרטי "פרסי ג'קסון", ולאחר מכן כיכבה בסרטים "המנסרים מטקסס תלת מימד", "סן אנדראס", בסרט האתחול של "משמר המפרץ", ובסדרות הטלוויזיה "צווארון לבן" בתפקיד קייט מוראו, ו"הלוטוס הלבן".
נולדה בניו יורק, ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא איטלקי, בריטי, צ'כוסלובקי והונגרי.
בתם של כריסטינה, עורכת דין, וריצ'רד דדריו, תובע ביחידה נגד טרור לשעבר במשטרת העיר ניו יורק.
גם אחיה, מת'יו דדאריו, הוא שחקן.
יש לה אחות נוספת בשם קת'רין.
סבה מצד אביה היה אמיליו ק' דדריו, נציג דמוקרט בבית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת קונטיקט בין השנים 1959–1971.
גדלה באפר איסט סייד של מנהטן.
היא בוגרת בית הספר הפרטי לבנות ברירלי ובית ספר מקצועי לילדים, בו לומדים ילדים שכבר עובדים או שואפים לעבוד כשחקנים.
דדריו מספרת שהחליטה להיות שחקנית כבר בגיל 11. היא למדה במרימאונט מנהטן קולג'.
לדבריה, במשך שנים למדה את טכניקת מייזנר .
בשנת 2002, בגיל 16, עשתה את הופעת הבכורה הטלוויזיונית שלה, באופרת הסבון "כל ילדיי", בה גילמה את הנערה הפגועה לורי לואיס.
ב-2007 שיחקה בסרט האימה של מרי למברט "עליית הגג" לצד ג'ייסון לואיס.
תפקידה הגדול הראשון היה גילום דמותה של אנבת' צ'ייס בסרט הפנטזיה-הרפתקאות "פרסי ג'קסון וגנב הברק" (2010).
על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס בחירת הנוער 2010 בקטגוריית פריצת השנה.
בתקופה זו שיחקה את קייט מוראו, מושא אהבתו של ניל קפרי (מאט בומר) בסדרה "צווארון לבן".
בשנת 2011 שיחקה בסרט הקומדיה "רווקים לשבוע".
היה לה גם תפקיד חוזר בסדרה "הורות".
בשנת 2012 היא כיכבה בווידאו-קליפ לשיר "Radioactive" של להקת Imagine Dragons, והיה לה תפקיד אורח בסדרה הקומית "פילדלפיה זורחת".
תפקיד הכוכב הראשון שלה בסרט מאז "פרסי ג'קסון" היה כהת'ר מילר בסרט האימה "המנסרים מטקסס תלת מימד", שיצא בשנת 2013 אף על פי שהצילומים נערכו כמעט שנתיים קודם לכן.
על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס הקולנוע של MTV 2013 בקטגוריית "Best Scared-As-Shit Performance" .
בשלהי 2013 חזרה לתפקיד אנבת' צ'ייס בסרט "פרסי ג'קסון וים המפלצות".
בשנת 2014 משכה את תשומת לב התקשורת בתפקידה בעונה הראשונה של הסדרה "בלש אמיתי" של HBO.
היא הופיעה בארבעה פרקים בתור ליסה טראגנטי, אחת המאהבות של דמותו של וודי הרלסון.
לאחר מכן הופיעה בקומדיה "איך להיפטר מהאקסית" לצד אנטון ילצ'ין.
בשנת 2015 היה לה תפקיד ראשי בסרט "סן אנדראס", על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס בחירת הנוער 2015 בקטגוריית שחקנית בסרט פעולה.
כמו כן, הייתה מועמדת לפרס Golden Schmoes לשנת 2015 על תפקידה זה בקטגוריית Best T&A of the Year.
באותה שנה שיחקה בהופעת קמע בפרק הפיילוט של הסדרה הקומית של ויל פורטה, "האיש האחרון בעולם", והייתה לה הופעת אורח בסדרה "אימה אמריקאית: המלון", בה שיחקה גרסה בדיונית של המעצבת נטאשה רמבובה .
בשנת 2016 שיחקה בתפקיד משנה (מוניקה) בסרטו של ניקולס ספארקס, "הבחירה" .
מדבבת את הדמות הצרעה במשחק הווידאו "Marvel Avengers Academy" (2016), על פי סדרת הקומיקס האוונג'רס.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הקומי "טיסה לשלושה" (The Layover) של ויליאם ה.
באותה השנה לוהקה לתפקיד הנשי הראשי בסרט "משמר המפרץ", עיבוד קולנועי לסדרה באותו השם משנות ה-90, ושיחקה בתפקיד סאמר קווין, שגולמה בסדרה על ידי ניקול אגרט.
ושיחקה בתפקיד קטן בקומדיה "הבית תמיד זוכה" לצד איימי פולר וויל פרל.
בשנת 2018 כיכבה בסרט "תמיד גרנו בטירה" לצד טאיסה פרמיגה וסבסטיאן סטן, הסרט אשר מבוסס על ספר באותו שם משנת 1962 שנכתב על ידי שירלי ג'קסון.
כמו כן, כיכבה בסרט הקומי "כאשר נפגשנו לראשונה" לצד אדם דווין, והשתתפה בווידאו-קליפ של מארון 5 לשיר "Wait".
בשנת 2019 כיכבה לצד טיילר הקלין בסרט "אפשר לגלות לך סוד?", וגילמה את ג'ייד, מושא אהבתה של טיילור בסדרת הטלוויזיה "למה נשים רוצחות" ברשת CBS.
מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2022)2023קואלה מןמקיילהדיבוב; פרק: "Bin Day"2023 - הווהמכשפות מייפיירד"ר רואן פילדינגתפקיד ראשי; 8 פרקים
אלכסנדרה בלו הייתה מתמטיקאית אמריקאית ילידת רומניה, פרופסורית וחוקרת באוניברסיטת נורת'ווסטרן של התורה הארגודית, תורת ההסתברות בכלל ומרטינגל בפרט, וכן תורת ההרמה (Lifting).
בלו קיבלה מספר פרסים על עבודתה, בהם פרס המבולט והרצאת נתר.
אלכסנדרה בלו נולדה בבוקרשט, רומניה, ב-30 באוגוסט 1935. שני הוריה היו רופאים-אביה, דומיטרו בגדאסאר, ייסד את מרפאת הנוירוכירורגיה הראשונה ברומניה, ואמה, פלוריקה בגדאסאר, הייתה נוירופסיכיאטרית ילדים שכיהנה כשרת הבריאות בין 1946 ל-1948. אביה של בלו מת כשהייתה בת 10.
בלו למדה באוניברסיטת בוקרשט עד שנת 1957, כשקיבלה תואר שני במתמטיקה.
במהלך הלימודים היא פגשה והתחתנה עם קסיוס יונסקו טולצ'ה, גם הוא מתמטיקאי.
הם עברו לארצות הברית באותה שנה, ושם בלו החלה לימודי דוקטורט באוניברסיטת ייל.
מנחה הדוקטורט שלה היה שיזואו קקוטני, שעסק גם הוא בתורה הארגודית אותה המשיכה חקרה בהמשך הקריירה האקדמית.
לאחר שסיימה את הדוקטורט שלה, עבדה כעמיתת מחקר באוניברסיטת ייל שנתיים, עד 1961. לאחר מכן עבדה כפרופסורית עוזרת באוניברסיטת פנסילבניה, 1962-1964, וכפרופסורית חברה באוניברסיטת אילינוי, 1964-1967. בין השנים 1967 ו-1996, בלו עבדה כפרופסורית למתמטיקה באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
אחר כך פרשה ונהייתה לפרופסורית אמריטוס.
בתחילת הקריירה שלה כחוקרת, ב-1963, בלו עבדה עם המתמטיקאי קסיוס יונסקו טולצ'ה על ערכי מרטינגלים (סוג של תהליכים סטוכסטיים) במרחב בנך.
לאחר מחקר זה נערכו מחקרים רבים על מרטינגלים בעלי ערכים וקטוריים .
בהמשך הרחיבה בלו את הרעיונות לכדי תאוריית Uniform amarts, במחקר ב-1977–1978.
לאחר מכן ב-1968 בלו עסקה בתורת ההרמה (Lifting), ובהשלכות שלה על תהליכים סטוכסטים (תהליך אקראי שהתפתחותו תלויה בגורמים מקריים).
כשבלו ויונסקו טולצ'ה השתמשו בהרמה על תהליך סטוכסטי במחקר ב-1968, הם קיבלו תהליך "שניתן להפרדה", מה שמוכיח את התאוריה של ג'.
דוב (Doob) שקיים תהליך כזה.
בנוסף לכך בלו חקרה בנושא התורה הארגודית- ענף מתמטי החוקר מערכות דינמיות עם מידה בלתי משתנה, ובייחוד את ההתנהגות של מערכות אלה לאחר שהן עובדות זמן רב.
באחד ממחקריה, ב-1965, בלו הראתה שטרנספורמציות בלתי-סינגולריות במרחב הסתברותי רגיל, שהתגלו בעבר ונחשבו לנידחות, הן המקרה הנפוץ.
הרצאת נתר 1991, סן פרנסיסקו, ארצות הברית
פרס החוקר המצטיין שרמן פירצ'יילד, המכון הטכנולוגי של קליפורניה 1980, סמסטר חורף.
ניתן אחרי שעברה את סמסטר החורף במכון
הכנס הבינלאומי לכבוד אלכסנדרה בלו, אוניברסיטת נורת'ווסטרן - נערך לכבודה כשיצאה לפנסיה, 23–26 באוקטובר 1997
אלכסנדרה החשמונאית (מכונה השלישית כדי להבדילה מן האחרות; ?
– 31 לפנה"ס?) הייתה מנהיגה מבית חשמונאי.
היא הנהיגה מובלעת מורדת קטנה סביב מבצר הורקניה, שעמדה בפני חילות הורדוס קרוב לשש שנים.
אלכסנדרה הייתה בתו של אריסטובולוס השני, ואחותם של אלכסנדר השני והמלך החשמונאי האחרון ביהודה, מתתיהו אנטיגונוס השני.
יוסף בן מתתיהו מזכיר אותה פעמיים בחיבורו "מלחמת היהודים".
הוא מספר כי לאחר שאלכסנדר הוצא להורג, שלח תלמי בן מנאיוס , שליט כלקיס, את בנו פיליפיון לאשקלון להביא את אחיו של אלכסנדר – אנטיגונוס, אלכסנדרה ואחות נוספת, כדי שיהיו תחת חסותו.
פיליפיון חטף אותם מאמם, הביאם לאביו ולאחר שחשק באלכסנדרה נשא אותה לאישה.
אביו המית אותו בשל כך ונשא את אלכסנדרה לאישה בעצמו.
יוסף בן מתתיהו מדווח בקיצור רב על התבצרותה של "אחות אנטיגנוס", אך אינו מציין את שמה ולא ברור במי משתי האחיות מדובר.
ישראל שצמן מציין כי "שם אחותו של אנטיגונוס אינו ידוע", בעוד קנת אטקינסון סבור כי מדובר באלכסנדרה.
היא גייסה את תומכיו של אחיה אנטיגונוס - שהודח על ידי הורדוס, נלקח בשבי, והוצא להורג באנטיוכיה בפקודת מרקוס אנטוניוס - והשתלטה על הורקניה המרוחקת במדבר.
קנת אטקינסון העריך כי הדבר אירע ב-37 לפנה"ס, שנת הוצאתו להורג של אנטיגונוס.
היא משלה במקום עד סמוך לקרב אקטיום ב-31 לפנה"ס; באותה עת, נדרש הורדוס לשלוח את צבאו לעזרתם של מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה נגד אוקטביאנוס, אך נאלץ לצאת להורקניה במקום, כדי לדכא את המורדת.
סביר להניח שאלכסנדרה הוצאה להורג לאחר תבוסתה.
כרוב מוחלט של ההיסטוריונים, העריך אטקינסון כי היה מדובר באמתלה בלבד מצד הורדוס, כדי לא להשתתף בעימות ולהסתכן בבחירת צד מפסיד.
אך הוא כתב שאם הדבר בכל זאת נכון, הרי שאלכסנדרה אולי שינתה את ההיסטוריה, שכן הורדוס היה עשוי להטות את הכף נגד אוקטביאנוס באקטיום.
לא ידוע עליה דבר מלבד פרטים אלה, ויוסף בן מתתיהו לא כתב דבר אודותיה בחיבורו "קדמוניות היהודים".
על אף שלמרותה סרה נחלה קטנה בלבד, הייתה אלכסנדרה המנהיגה העצמאית האחרונה מבין החשמונאים.
אלכסנדרה מואן היא שחקנית אנגלייה.
מואן ידועה מהופעותיה בתפקיד אמילי ג'יימס בסדרת הדרמה "מלון בבילון", טמזין בדרמה "Tripping Over" ובדמות לוסי סקסון בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
מואן נולדה באיטליה, בתם של אוקיינוגרף ומורה.
היא חיה זמן קצר בקנדה ובברמודה יחד עם שני אחיה הצעירים.
ב-1991 עברה המשפחה לממלכה המאוחדת.
מואן למדה אנגלית באוניברסיטת לידס, ואחר כך למדה משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).
מואן שיחקה בתפקיד לוסי סקסון בשלושה פרקים בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
ב-2008 ו-2009 גילמה את אמילי ג'יימס בסדרת הדרמה "מלון בבילון".
ב-2015 השתתפה בסדרת המתח "רצח בדם קר", ובסדרת הדרמה "עלילות דיקנס" בתפקיד פרנסס ברברי.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2005 .357 מל סרט קצר 2005 Falling דפני סרט טלוויזיה 2011 לא לבד Not Alone קלואי 2012 ברט ודיקי Bert and Dickie רוזלינד בורנל
"The Hinge of the World" בתיאטרון איבון ארנו, גילדפורד (2003) – מריה סלסט
"הבט אחורה בזעם" בתיאטרון רויאל ליסאום, אדינבורו (2005) – הלנה
"פדרה מאוהבת" בתיאטרון בריסטול אולד ויק (2005) סטרופי
"Shoreditch Madonna" בתיאטרון סוהו, לונדון (2005) – כריסטינה
"האישה מן הים" בתיאטרון רוז, קינגסטון (2012) – הילדה
אלכסנדרה גוריאצ'קינה היא שחמטאית רוסייה בדרגת רב-אמן.
לשעבר סגנית אלופת העולם לנשים.
נחשבה לילדת פלא כשבגיל 13, הפכה לרב-אמן לנשים והייתה השחמטאית הצעירה ביותר להשיג את הדרגה הזו, לאחר חואו ייפאן.
בשנת 2013, בגיל 15, זכתה במקום ראשון באליפות העולם לבנות עד גיל 20, הישג אותה שחזרה גם שנה לאחר מכן.
בסך הכל, זכתה חמש פעמים באליפות העולם לנערות ושלוש פעמים באליפות אירופה לנערות (בשכבות גיל שונות).
גוריאצ'קינה היא אלופת רוסיה לנשים בשנים 2015 (בטרם מלאו לה 17 שנים) ו-2017 וסגנית אלופת אירופה לנשים לשנת 2017.
אביה של אלכסנדרה גוריאצ'קינה, יורי, הוא אמן פיד"ה והיה מאמנה הראשון.
המשפחה עברה להתגורר מאורסק למעלה מ-2,000 ק"מ צפונה, עד קצה החוג הארקטי על מנת שאלכסנדרה תוכל ללמוד בבית ספר לשחמט אנטולי קרפוב בסלחרד, שברוסיה.
מאמנה הוא רב-אמן ולדימיר בלוב .
2007 - זכתה במדליית כסף בתחרות לבנות עד גיל 9 באליפות העולם לבתי ספר שנערכה ביוון, לאחר שצברה 7 נקודות מ-9 אפשריות
2008 - זכתה במדליית זהב באליפות העולם לילדות עד גיל 10, שנערכה בווייטנאם, לאחר שצברה 9 נקודות מ-11 אפשריות
2009 - זכתה במדליית כסף באליפות אירופה לנערות עד גיל 12, שנערכה בפרמו שבאיטליה, לאחר שצברה 7 נקודות מ-9 אפשריות
2009 - זכתה במדליית ארד באליפות העולם לנערות עד גיל 12, שנערכה בטורקיה, לאחר שצברה 8.5 נקודות מ-11 אפשריות
2010 - זכתה במדליית זהב באליפות אירופה לנערות עד גיל 12, שנערכה בבאטומי שבגאורגיה, לאחר שצברה 8 נקודות מ-9 אפשריות
2011 - זכתה במקום ראשון בתחרות לזכר אלופת העולם השנייה, לודמילה רודנקו, שנערכה בסנט פטרבורג שברוסיה לאחר שצברה 7.5 נקודות מ-9 אפשריות ומד הכושר הביצועי (פרפורמנס) שלה היה 2441 נקודות
2011 - זכתה במדליית זהב באליפות אירופה לנערות עד גיל 14, שנערכה בבולגריה, לאחר שצברה 7.5 נקודות מ-9 אפשריות
2011 - זכתה במדליית זהב באליפות העולם לנערות עד גיל 14, שנערכה בגויאס שבברזיל, לאחר שניצחה בכל תשעת משחקיה
2012 - זכתה במקום ראשון בתחרות בחרקוב שבאוקראינה, לאחר שצברה 7 נקודות מ-9 אפשריות
2012 - זכתה במדליית זהב באליפות אירופה לנערות עד גיל 18, שנערכה בפראג שבצ'כיה, לאחר שצברה 7.5 נקודות מ-9 אפשריות
2012 - זכתה במדליית זהב באליפות העולם לנערות עד גיל 18, שנערכה במריבור שבסלובניה, לאחר שצברה 9.5 נקודות מ-11 אפשריות ומד הכושר הביצועי שלה היה 2486
2012 - זכתה בגמר גביע רוסיה לנשים
2012 - זכתה במדליית ארד באליפות רוסיה עד גיל 20 המשותפת לנערים ונערות
2013 - זכתה במדליית זהב באליפות העולם לנערות עד גיל 20, לאחר שצברה 10.5 נקודות מ-13 אפשריות
2014 - זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב באליפות העולם לנערות עד גיל 20, שנערכה בפונה שבהודו, לאחר שצברה 11 נקודות מ-13 אפשריות
2015 - הצטיינה באליפות אירופה, שנערכה בירושלים, והשיגה ציון לדרגת אמן בינלאומי.
בין היתר, ניצחה שני רבי אמנים ומד הכושר הביצועי שלה היה 2554 נקודות
2015 - זכתה בשנית בגמר גביע רוסיה לנשים
2015 - זכתה באליפות רוסיה לנשים שנערכה בסיביר, לאחר שצברה 8 נקודות מ-11 אפשריות
2015 - סיימה במקום שלישי באליפות רוסיה לנשים בשחמט מהיר, לאחר שצברה 8 נקודות מ-11 אפשריות
2016 - סיימה במקום שני באליפות רוסיה לנשים בשחמט מהיר, לאחר שצברה 8 נקודות מ-10 אפשריות
2017 - זכתה במדליית כסף באליפות אירופה לנשים (לאחר ננה דזאגנידזה), לאחר שצברה 8 נקודות מ-11 אפשריות ומד הכושר הביצועי שלה היה 2576 נקודות
2017 - זכתה בפעם השנייה באליפות רוסיה לנשים שנערכה בסנט פטרבורג, לאחר שצברה 7 נקודות מ-11 אפשריות וניצחה בגמר בשובר שוויון את נטליה פוגונינה
2018 - סיימה במקום השלישי באליפות העולם לנשים, שנערכה בסנט פטרסבורג, שברוסיה.
2019 - זכתה בתחרות המועמדות והעפילה לדו-קרב על אליפות העולם לנשים.
2020 - הפכה לסגנית אלופת העולם לנשים, לאחר ששלב המשחקים בקצב רגיל בדו-קרב מול אלופת העולם המכהנת, יו ונג'ון, הסתיים בשוויון 6:6 ניצחה הסינית בדו-קרב במשחקים בקצב מהיר.
2022 - מקום שני בגראן פרי (אחרי קטרינה לגנו ולפני ג'ו ג'ין-אר)
2013 - הייתה חברה בנבחרת רוסיה, שזכתה במדליית כסף באליפות אירופה לנבחרות נשים, שנערכה בוורשה שבפולין.
גוריאצ'קינה צברה 2.5 נקודות מ-5 אפשריות
2015 - הייתה חברה בנבחרת רוסיה, שזכתה במדליית כסף באליפות העולם לנבחרות נשים, שנערכה בצ'נגדו שבסין.
גוריאצ'קינה צברה 5 נקודות מ-9 אפשריות
2015 - באליפות אירופה לנבחרות נשים, שנערכה ברייקיאוויק שבאיסלנד, הייתה לאחת ממצטיינות התחרות, ושותפה לזכיית רוסיה במדליית זהב.
צברה 7 נקודות מ-8 אפשריות, ניצחה בין היתר את אלופת העולם לשעבר, אנה אושנינה, והביצוע התחרותי שלה היה 2668
2015 - הייתה שותפה לזכיית נבחרת רוסיה במדליית כסף באליפות העולם לנבחרות נשים, שנערכה בצ'נגדו, שברפובליקה העממית של סין.
2017 - הייתה חברה בנבחרת רוסיה, שזכתה במדליית כסף באליפות אירופה לנבחרות נשים, שנערכה ביוון.
גוריאצ'קינה צברה 3 נקודות מ-5 אפשריות.
2017 - הייתה שותפה לזכיית נבחרת רוסיה במדליית כסף באליפות העולם לנבחרות נשים, שנערכה בחנטי-מנסיסק, שברוסיה.
התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2025 (בחרה להשתתף בתחרות הפתוחה, החזקה יותר, ולא בזאת של הנשים)
אלכסנדרה גוריאצ'קינה ייצגה את רוסיה בשתי אולימפיאדות שחמט.
אלכסנדרה ברושטיין (23 באוגוסט 1884 וילנה - 20 בספטמבר 1968 מוסקבה) הייתה סופרת ומחזאית יהודייה-רוסייה, אשר כתבה בברית המועצות, וזכתה שם לפרסום רב.
נולדה בווילנה בשם אלכסנדרה ויגודסקי.
אביה, יעקב ויגודסקי היה רופא גינקולוג, סופר יידיש, ואיש ציבור, שר לענייני יהודים בליטא המרכזית, ציר לסיים של הרפובליקה הפולנית השנייה (1922–1927), וממנהיגי קהילת וילנה ערב חורבנהּ.
הוריה נרצחו על ידי הנאצים.
ברושטיין סיימה את לימודיה בבסטוז'ב, מוסד ללימודים גבוהים לנשים בסנקט-פטרבורג.
בין השנים 1906–1917 היא עבדה עם הצלב האדום הפוליטי, ארגון שעסק במתן סיוע לאסירים פוליטיים באימפריה הרוסית ויותר מאוחר בברית המועצות.
הארגון הפסיק את פעילותו ב-15 ביולי 1938. לאחר מהפכת אוקטובר היא פעלה לחיסול הבערות בברית המועצות, הקימה מספר בתי ספר בפטרוגראד למבוגרים וכתבה לילדים ומתבגרים.
ב-1922 יצא המחזה הראשון של ברושטיין: "מאי".
היא פרסמה כ-60 מחזות, רובם ככולם לנוער, אך התפרסמה בעיקר בזכות טרילוגיה אוטוביוגרפית שיצאה לאור בסוף שנות החמישים ותחילת שנות הששים, וכללה את "הדרך יוצאת למרחקים", "שעת שחר" ו"אביב".
ספרה "הדרך יוצאת למרחקים" תורגם לעברית על ידי דוידה קרול ויצא לאור בספריית הפועלים ב-1988.
הספר הוא חלק מטרילוגיה אוטוביוגרפית של ברוּשטיין, שיצאה ברוסיה במהדורות רבות של עשרות אלפי עותקים כל אחת, וזכתה למעמד של ספר פולחן.
הספר הוא מעין שילוב של רומן חניכה, רומן היסטורי ופוליטי וספר זיכרונות והרפתקאות.
בהומור מרגש מספרת ברושטיין על ילדותה ונעוריה בווילנה על גבול המאות ה–19 וה–20. זהו סיפור אמין ומרתק, שאינו סוטה מהנרטיב הסוציאליסטי של ברית המועצות בתקופה זו של סוף שנות ה–50 ותחילת ה–60, שבהן התפרסמה הטרילוגיה.
בין היתר בספר תואר אסון יקוטסק.
קיימת ברוסיה התעניינות מחודשת בספר, והחל מ–2005 יצאה כמעט מדי שנתיים מהדורה חדשה שלו.
אלכסנדרה ברושטיין הייתה נשואה לסרגיי ברושטיין שהיה רופא ידוע, ולהם שני ילדים: בן בשם מיכאיל בורשטיין, שהיה מהנדס מזון ועבד במפעל אוקטובר האדום, אחד ממפעלי ממתקים הגדולים במדינה; ובת בשם נדז'דה נדז'דינה, שהייתה כוריאוגרפית שהקימה את להקת בריוזקה.
אלכסנדרה ויקטוריה אוגוסטה לאופולדינה שרלוטה אמליה וילהלמינה, שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג (גרמנית: Alexandra Viktoria Auguste Leopoldine Charlotte Amalie Wilhelmine von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg; 21 באפריל 1887 - 15 באפריל 1957) הייתה כלתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה.
אלכסנדרה ויקטוריה נולדה ב-21 באפריל 1887 בגרינהולץ בפרובינציית שלזוויג-הולשטיין אשר השתייכה אז לממלכת פרוסיה.
היא הייתה בתם הבכורה של פרידריך פרדיננד, דוכס שלזוויג-הולשטיין ושל קרולינה מתילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג.
היא הייתה אחייניתה של אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה, אשתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה.
ב-22 באוקטובר 1908 נישאה אלכסנדרה ויקטוריה בברלינר שטאטשלוס לבן דודה אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה.
חרף העובדה שהנישואים אורגנו על ידי הקיסר והקיסרית, הזוג הסתדר יחד.
אלכסנדרה השתלבה היטב בחצר המלוכה בברלין, והתחבבה על חמותה.
נולד להם בן אחד: אלכסנדר פרדיננד, נסיך פרוסיה (1912-1985).
הזוג היה אמור להתגורר בארמון שונהאוזן בברלין, אולם בסופו של דבר שינה הקיסר את דעתו והעניק להם וילה בגני ארמון סנסוסי בפוטסדאם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, נעכרו היחסים בין אלכסנדרה ויקטוריה לאוגוסט וילהלם, אולם הקיסר סירב לתת להם אישור להתגרש.
בעקבות המהפכה הגרמנית ב-1918, איבד אוגוסט וילהלם את כל זכויות היתר שלו.
הוא ואלכסנדרה התגרשו ב-16 במרץ 1920. ב-7 בינואר 1922 נישאה אלכסנדרה מחדש לארנולד רימן.
ב-1926 היא עברה לזמן מה לניו יורק ועבדה שם כציירת.
היא ורימן התגרשו בשנת 1933. לאחר מלחמת העולם השנייה היא התגוררה בקרוואן פשוט ליד ויסבאדן, והתפרנסה כציירת דיוקנאות ונוף.
היא נפטרה בבית מלון בעיר ליון שבצרפת ב-15 באפריל 1957 בגיל 69.
אלכסנדרה ויאצ'סלבובנה טרוסובה (איגנטוב) היא מחליקה אמנותית רוסייה.
היא מחליקת הקרח השנייה בהיסטוריה שביצעה בהצלחה שתי קפיצות מרובעות (בנות ארבעה סיבובים) בתרגיל חופשי.
על פי דירוג איגוד ההחלקה הבינלאומי היא מדורגת במקום 15, נכון ל-30 בספטמבר 2019.
אלכסנדרה טרוסובה נולדה ביוני 2004 בעיר ריאזאן, שבמחוז הפדרלי המרכזי ברוסיה.
היא מתחרה בהחלקה על הקרח מאז 2008. בשנת 2011 התאמנה אצל אולגה שבצובה ומאוחר יותר עברה עם משפחתה למוסקבה והחלה להתאמן עם אלכסנדר וולקוב.
בשנת 2016 התקבלה למועדון ההחלקה "סמבו 70", שבו התאמנו גם יבגניה מדבדבה ואלינה זגיטובה והחלה להתאמן אצל אטרי טוטברידזה.
מאז 2017 טרוסובה היא חברה בנבחרת רוסיה להחלקה על הקרח.
טרוסובה היא המחליקה על הקרח השנייה שקפצה קפיצה מרובעת (בת ארבעה סיבובים) בתחרות של איגוד ההחלקה הבינלאומי (הראשונה היא מיקי אנדו היפנית).
היא המחליקה הראשונה אשר ביצעה שתי קפיצות מרובעות שונות (טו וסלכוב) בתרגיל החופשי.
כמו כן, היא המחליקה הראשונה אשר ביצעה בהצלחה קפיצת טו מרובעת.
טרוסובה השתתפה באליפות העולם לנוער בהחלקה על הקרח בשלב הגראן פרי שנערך באוסטרליה וסיימה במקום הראשון.
לאחר מכן גם בתחרות בבלארוס סיימה במקום הראשון והעפילה לגמר גראן פרי לנוער, שנערך בנגויה, יפן בו ניצחה.
בינואר 2018 זכתה גם באליפות רוסיה לנערות ובמרץ אותה שנה נשלחה לייצג את רוסיה באליפות העולם לנערות בתחרות הקצרה ובתחרות המעורבת ביצעה ארבע קפיצות "סלכוב" וקפיצה בת ארבעה סיבובים שהעניקה לה שיא ניקוד על טכניקה של 92,35 נקודות.
בספטמבר 2018 החלה להופיע בתחרות בגראנד פרי, בקרב נערות שהתקיימה בליטא וניצחה שם כאשר במסגרת התוכנית המשולבת ביצעה קפיצת "לוטץ" מרובעת ושחזרה את קפיצת ארבעת הסיבובים שלה והיא בת 14. בדצמבר 2018 העפילה לגמר אליפות רוסיה בהחלקה על הקרח וסיימה במקום השני.
במאי 2020 נודע שעזבה את טוטברידזה ועברה להתאמן תחת יבגני פלושנקו כמאמנה.
Memoriál Ondreja Nepelu 1 תחרויות לאומיות אליפות רוסיה 2 32גביע רוסטלקום.
גראן פרי 1 אליפות רוסיה לנערות 4 1 1 תחרויות בינלאומיות לנערות אליפות העולם לנערות 1 1 גמר גראן פרי לנערות 1 שלבי גראן פרי לנערות.
בלארוס 1 שלבי גראן פרי לנערות.
אוסטרליה 1 שלבי גראן פרי לנערות.
ליטא 1 שלבי גראן פרי לנערות.
אלכסנדרה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה , הייתה בתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, ואשתו של פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל.
אלכסנדרה נולדה בסנקט פטרבורג ב-24 ביוני 1825, לניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ולשרלוטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה, נסיכת מקלנבורג-שטרליץ.
אלכסנדרה ירשה את המבט הפרוסי של אמה, והייתה דומה לסבתה לואיזה, מלכת פרוסיה.
אלכסנדרה התחנכה בחברת אחיותיה מריה ואולגה, החדרים שלהם, שהיו ממוקמים בקומת הקרקע של ארמון החורף, היו עם אוויר צח בכל עונות השנה, ורופאים שלטו בתזונת הבנות.
אלכסנדרה ואחיותיה קיבלו שיעורי ריקוד, מוזיקה וציור, והיא הייתה המוזיקאית במשפחה ואף מוכשרת מספיק כדי להעפיל לשיעורים של הסופרן הנודעת הנרייטה זונטאג.
כמו כן היא הייתה מפורסמת בקרב החברה הגבובב בסנקט פטרבורג, בשל שנינותה ואישיותה התוססת.
בשנת 1843 ביקר פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל ברוסיה והתאהב באלכסנדרה, על אף שמלכתחילה הציעו לו את אחותה אולגה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, וב-28 בינואר 1844 התחתנו השניים בסנקט פטרבורג.
זמן קצר לאחר הנישואים חלתה אלכסנדרה בשחפת, וכתוצאה מכך הסתבך ההריון שלה, והיא ילדה את בנה 3 חודשים לפני הזמן, וזמן קצר לאחר מכן מתו שניהם.
בשנת 1853 התחתן בעלה פרידריך וילהלם בשנית עם אנה, נסיכת פרוסיה, בתם של קרל, נסיך פרוסיה ומריה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, אך הוא לא נקשר אף פעם רגשית לאשתו השנייה, עקב צערו על מות אלכסנדרה, שמכך לא התאושש עד מותו.
אלכסנדרה מיוון, מלכת יוגוסלביה (בסרבית: Александра Карађорђевић; 25 במרץ 1921 – 30 בינואר 1993) הייתה בתו של אלכסנדרוס הראשון, מלך יוון, ואשתו של פטר השני, מלך יוגוסלביה.
אלכסנדרה נולדה באתונה ב-25 במרץ 1921. אביה היה אלכסנדרוס הראשון, מלך יוון.
היא הייתה נינה של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה.
אמה הייתה אספסיה מנוס, אשר נישאה לאביה בנישואים מורגנטיים.
חמישה חודשים לפני לידתה, מת אביה לאחר שננשך בידי קופים.
בשל מותו רצתה ממשלת יוון בראשות אלפתריוס וניזלוס להחזיר לשלטון את אביו של אלכסנדרוס, קונסטנטינוס הראשון.
אולם הריונה של אספאסיה גרם לפחד, שכן אם היא הייתה יולדת בן זכר (שהיה אמור להיקרא פיליפוס), הוא היה צפוי להיות מתחרה לקונסטנטינוס ולגרום למשבר ירושה ביוון.
לידתה של אלכסנדרה יצרה הקלה, והמלך קונסטנטינוס ואמו אולגה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה הסכימו לשמש כסנדקיה.
למרות זאת, מכיוון שנישואי הוריה נחשבו לנישואים מורגנטיים, הם לא זכו להכרה בידי משפחת המלוכה היוונית, ואלכסנדרה ואמה אספסיה לא נחשבו לחלק ממשפחת המלוכה זכו להטבות מעטות בלבד.
המצב השתנה ביולי 1922 בהתערבות סבתה המלכה סופיה, הוכרו הנישואים בדיעבד, ואלכסנדרה קיבלה את התואר "נסיכת יוון ודנמרק".
אולם עדיין זכויותיה היו קטנות במעט מזכויותיהם של שאר בני משפחת המלוכה.
מאוחר יותר באותה שנה ניתנו זכויות דומות גם לאמה.
אולם מצבן של אלכסנדרה ואמן לא השתפר בפועל.
תבוסות יווניות במלחמת טורקיה-יוון אילצו את סבה של אלכסנדרה, המלך קונסטנטינוס, להתפטר לטובת בנו גאורגיוס השני.
מאוחר יותר נאלץ גם גאורגיוס להתפטר, המלוכה היוונית בוטלה והוקמה הרפובליקה ההלנית השנייה.
כל חברי משפחת המלוכה אולצו לעזוב את הארץ, אולם מעמדן הנחות יחסית של אספסיה ואלכסנדרה גרם לכך שהן היו היחידות שהורשו להישאר.
אולם בתחילת שנת 1924 החליטה אספסיה לצאת לגלות גם כן, והצטרפה אל המלכה סופיה בווילה שלה בפירנצה.
סופיה אהבה מאוד את אלכסנדרה, אולם מצבן הכלכלי הלך והורע.
ב-1927 אלכסנדרה ואמה עקרו לברקשייר שבבריטניה.
הן התגוררו בטירתו של סר ג'יימס הורליק, הברונט הרביעי.
אמה ניסתה לשלוח אותה לבית ספר עם פנימייה, אולם הריחוק מאמה היה קשה מאוד עבור אלכסנדרה והיא הפסיקה לאכול ונעשתה חולה.
בשל כך, עברו השתיים לפריז, שם השלימה אלכסנדרה את השכלתה בבית ספר שהיה צמוד למלון בו התארחה אמה.
אספסיה אספה את כל חסכונותיה, וכן כסף שקיבלה מהורליק, ורכשה וילה על האי ג'ודקה שבוונציה.
האזור ידוע כ"גן אידן", על שם בעליו הקודמים קרוליין אידן, דודתו של ראש ממשלת בריטניה אנתוני אידן.
ב-1935 בוטלה הרפובליקה, ודודה של אלכסנדרה, גאורגיוס השני חזר לשלטון.
אלכסנדרה קיבלה אישור לחזור ליוון, אולם אמה עדיין נחשבה למנודה ונאסר עליה לחזור.
לפיכך, אלכסנדרה נותרה עם אמה באיטליה, אולם נסעה ליוון לעיתים קרובות והשתתפה באירועים שונים של משפחת המלוכה היוונית.
ב-1936 היא השתתפה בטקס העברת עצמותיהם של סבה קונסטנטינוס, סבתה סופיה וסבתא רבתא שלה אולגה, שמתו שלושתם בגלות באיטליה, לטאטוי שביוון.
שנתיים לאחר מכן היא השתתפה בחתונת דודה פבלוס עם פרדריקה, נסיכת הנובר.