tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שנים לאחר המלצת ועדת אדם להקים גוף אחוד לבטיחות בתעסוקה, הנושא לא התקדם במילימטר.
זה הצעד הראשון והחשוב בדרך לפתרון אמיתי לטרגדיית התאונות במקומות העבודה".
ציונות: כסיף מגדיר את עצמו כאנטי־ציוני, וטוען: "אני מתנגד לאידאולוגיה ולפרקטיקה הציונית.
אני טוען כמו חבריי, שזו פרקטיקה ואידאולוגיה גזענית, שדוגלת בעליונות יהודית".
הוא הביע תמיכה בביטול חוק השבות והגדיר אותו גזעני.
פשיעה בחברה הערבית בישראל: כסיף השתתף במחאות נגד הפשיעה בחברה הערבית, כמו ב"צעדת האמהות".
הוא רואה במחאה נגד הפשיעה מחאה גם נגד הגזענות כלפי האזרחים הערבים וההזנחה ארוכת השנים של החברה הערבית.
כסיף גורס כי מדובר בתוצאה של מדיניות אפרטהייד ישראלית, שרוצה בהשתוללות הפשיעה בחברה הערבית ככלי של שליטה עליה.
הוא רואה את שורש בעיית הפשיעה ביחס אל האזרחים הערבים "כאל אויבים במקרה הרע או אורחים במקרה הטוב", ואומר שלא יהיה פתרון אמיתי בלי שוויון מהותי.
מגפת הקורונה: כסיף תמך בחיסונים נגד מחלת הקורונה וקרא לציבור להתחסן.
בנוגע להחלטות הממשלה בנושא - הוא דרש לחשוף את דיוני קבינט הקורונה בשקיפות מלאה בנימוק שהסתרת הדיונים מאזרחי ישראל למשך 30 שנה ערערה את הסולידריות החברתית ויצרה מוטיבציה לא להתחסן.
בדצמבר 2015, בתגובה לתיקון לחוק חובת גילוי לגבי מי שנתמך על ידי ישות מדינית זרה, כתב בפוסט בפייסבוק על שרת המשפטים, איילת שקד: "החלאה הנאו-נאצית הזו לא רק אחראית שותפה לפשיזציה של ישראל אלא גם שותפה עקיפה לרצח עם באפריקה ולפשעים נגד האנושות".
בתגובה הגישה שקד תלונה במשטרה, ואמרה ש"היום נחצה הקו העדין בין חופש הביטוי לחופש השיסוי, אשר מזהם את השיח הציבורי".
כסיף סירב להתנצל על הפוסט.
באוגוסט 2017 כתב על היהודים העולים להר הבית: "המשיחיים המחליאים האלה לא שונים בכלום מקנאי מרד בר כוזיבא, סרטן עם גרורות שצריך לחסל ביד חזקה ובזרוע נטויה".
בעקבות התבטאויות בסגנון בוטה, ב-5 במרץ 2023 פסקה ועדת האתיקה להרחיק את חבר הכנסת עופר כסיף מוועדות הכנסת עד תום מושב הקיץ.
ב-10 באוקטובר 2023 התראיין כסיף לערוץ תקשורת אמריקני, סביב מתקפת הפתע של חמאס על ישראל ומלחמת חרבות ברזל שפרצה בעקבותיה.
הוא התבטא נגד מתקפת הפתע של ארגוני הטרור, ואמר כי מדינת ישראל מנצלת את האלימות הפלסטינית כתירוץ לתקיפה בעזה ולפשעים שהיא מבצעת בעם הפלסטיני והיא שרצתה באלימות הזאת.
בתגובה לדבריו חבר הכנסת אלמוג כהן הגיש קובלנה נגדו לוועדת האתיקה, שהחליטה להרחיק את כסיף מפעילות בכנסת לחודש וחצי ולשלול ממנו שכר של שבועיים.
במהלך השנים, ובעיקר במהלך הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, טען כסיף כי צה"ל מבצע פשעי מלחמה כנגד פלסטינים.
עופר מרין (נולד בשנת 1961) הוא כירורג לב-חזה, פרופסור לרפואה ומרצה לכירורגית לב בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ניהל את מערך הטראומה של המרכז הרפואי שערי צדק (2007–2019), והחל מ-6 במרץ 2019 מכהן כמנכ"ל המרכז הרפואי שערי צדק.
מרין נולד בירושלים לרחל ולפרופ' שאול מרין, בוגר התיכון ליד האוניברסיטה במחזור מ' בשנת 1978. שירת כרופא צבאי.
הוא סיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים.
משנת 1992 התמחה בניתוחי לב-חזה במרכז הרפואי שערי צדק.
בהמשך השתלם בניתוחי לב בטורונטו, קנדה, וכן התמחה בטראומה ובהערכות לשעת חירום.
הוא מוסמך למנהל רפואי מהאוניברסיטה העברית.
בין השנים 2007–2019 ניהל את מערך הטראומה של "שערי צדק", בנוסף לעבודתו בכירורגיית לב-חזה.
תחת ידו עברו מאות פצועים מהטרור פלסטיני בשנים האחרונות באזור ירושלים.
כיהן סמנכ"ל רפואה של בית החולים.
בשנת 2015 עמד בראש צוות איכות ובטיחות המטופל (אקרדיטציה) בבית החולים שערי צדק שהוביל לקבלת תו התקן בינלאומי לבית החולים, והקים את פורום החירום לבקרת איכות ולמידה.
מרין מתנדב בארגון הבריאות העולמי, ומשמש כמנטור מטעמם לבתי חולים שדה ברחבי העולם.
בין היתר הוא משמש כחבר בצוות בינלאומי מצומצם האחראי לכתיבת הקווים המנחים של צוותי חירום רפואיים באזורי אסון, וחבר פעיל באיגוד הישראלי לטראומה ובוועדות טראומה בינלאומיות.
החל משנת 2005 משרת מרין במילואים, כמפקד בית חולים שדה של צה"ל.
בתפקידו שימש כמנהל הרפואי של בית החולים הצבאי באזורים מוכי אסונות טבע שאירעו ברחבי העולם – בשנת 2010 בהאיטי לאחר רעידת האדמה, בשנת 2011 ביפן לאחר הצונאמי, ב-2013 בפיליפינים לאחר הטייפון וברעידת האדמה בנפאל בשנת 2015. הגיע לדרגת אלוף-משנה.
ב-2015 פרסם פרק בספר "האבולוציה של משימות הומניטריות כירורגיות", העוסק בהתמודדות עם סוגיות אתיות ברפואת חירום.
ב-2019 פורסם מאמרו של מרין בכתב העת לרפואת חירום על לקחי אינתיפאדת הסכינים שהחלה ב-2016.
מרין נשוי לאורה ואב לארבעה, תושב מבשרת ציון.
עופר השקעות בע"מ (לשעבר: אחים עופר נכסים) היא חברת החזקות ישראלית שנוסדה בשנת 1957 על ידי האחים יולי עופר וסמי עופר.
החברה, שהיא בעלת השליטה בחברת הנדל"ן הציבורית מליסרון, פעילה בתחומי הנדל"ן וההשקעות בישראל ומחוצה לה.
מנכ"לית החברה היא רונה אנג'ל ויושבת ראש דירקטוריון החברה היא סמדר ברבר-צדיק.
משרדיה הראשיים של החברה שוכנים בהרצליה.
"עופר השקעות" הוקמה בשנת 1957 על ידי האחים יולי וסמי עופר שעלו מרומניה בשנת 1924. לאורך השנים הם פעלו יחדיו בתחומי הנדל"ן, הספנות, הפיננסים וההשקעות.
החזקותיה הציבוריות של החברה כללו בין היתר את החברה לישראל (בין 1999 לנובמבר 2002), בנק מזרחי טפחות (1994-2019) ומליסרון (נוסדה ועודנה מוחזקת על ידי הקבוצה).
בשנת 2002, כהכנה להעברת נכסיהם לדור ההמשך, החליטו השניים לבצע הפרדה בנכסים המשותפים.
במסגרת החלוקה נותר יולי עופר בעל השליטה היחיד בעופר השקעות, אשר החזקותיה כללו בעיקר נכסים בתחומי הנדל"ן והפיננסים.
לאחר פטירתו בשנת 2011 הועברה ההחזקה בחברה לליאורה עופר (52%) ודורון עופר (15%), בנוסף להחזקתו של אייל עופר, בנו של סמי עופר (33%).
בשנת 2019 הגדילה ליאורה עופר את החזקתה בעופר השקעות.
בעסקה שבוצעה בעקבות הוראות החוק לעידוד תחרות וצמצום הריכוזיות, מכרה החברה את החזקותיה בבנק "מזרחי טפחות" לחברת "לין אחזקות" שבשליטת אייל עופר מחד, והגדילה את החזקתה בחברת הנדל"ן מליסרון מאידך.
לאחר השלמת העסקה, החזיקה ליאורה עופר ב-85% מהון המניות של עופר השקעות, ואחיה דורון עופר החזיק ב-15% הנותרים.
בשנת 2021, לאחר מכירת גרעין השליטה בבנק, החליטה החברה לממש אסטרטגיה חדשה הכוללת התרחבות של פעילות הנדל"ן הפרטי לחו"ל וכניסה לתחום הפרייבט אקוויטי בישראל, כחלק מהרצון לגוון את תיק ההשקעות של הקבוצה.
החזקת השליטה בחברת הנדל"ן הציבורית מליסרון (47.1%) - הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב ונכללת במדד תל אביב 35. מליסרון היא חברת הנדל"ן השנייה בגודלה בישראל, והיא מחזיקה ב-18 קניונים הפועלים תחת המותג "קניוני עופר" וביניהם קניון רמת אביב.
בנוסף, לחברה פארקים למשרדים במיקומים מרכזיים והחזקה של 50% בחברת היזום למגורים אביב יזום.
פעילות ייזום מגורים - החברה פועלת בתחום ההתחדשות העירונית בערים ירושלים ותל אביב במספר פרויקטים.
בנוסף, לחברה צבר קרקעות היסטוריות עליהן היא מתעתדת להקים פרויקטי מגורים בשנים הקרובות.
בין הפרויקטים שהחברה ביצעה בעבר נמנים: הרצליה הילס, פיתוח על הים, הרברט סמואל תל אביב, מרינה הרצליה ועוד.
פעילות נדל"ן מניב (משרדים ומסחר) – לחברה פורטפוליו של נכסי נדל"ן מניב (משרדים ומסחר) במיקומים מרכזיים בהרצליה, תל אביב, ירושלים וחיפה.
בראייה אסטרטגית לטווח ארוך החברה פועלת להשבחת הנכסים הקיימים, לפיתוח, השבחה והתאמה לצרכים נוכחיים ועתידיים.
פעילות נדל"ן חו"ל - החברה פועלת באמצעות חברות בנות לרכישת נדל"ן מניב ויזום נדל"ן למגורים, בדגש על הולנד ומערב אירופה.
מלונאות ונופש - לחברה ניסיון רב שנים בעולם המלונאות, במסגרתו יזמה, הקימה והחזיקה בתי מלון בישראל ומחוצה לה לרבות מרידיאן אילת (כיום יו סויט אילת), קלאב מד אילת (כיום קורל ביץ' אילת) ומרידיאן בודפשט (כיום ריץ קרלטון בודפשט).
פעילות פרייבט אקוויטי דרך עופר קפיטל - החברה משקיעה בחברות ישראליות בוגרות, בעלות מודל עסקי יציב ורווחי, עם הנהלות מנוסות בתחומן הנמצאות בנקודת שינוי.
אופי ההשקעה הוא Permanent Capital (החזקה לטווח ארוך), תוך שמירת התרבות הארגונית של החברה ויצירת ערך לטווח ארוך.
בסוף שנת 2021 החברה ביצעה השקעה בחברת סלע מסחר ולוגיסטיקה ונכנסה לשותפות עם המשפחה המייסדת.
בשנת 2022 הצטרף לפעילות רו"ח שלמה זהר כיושב ראש פעיל.
הפרשה מתייחסת לפעילות מסחר בין ה-26 בנובמבר 2009 ל-1 בדצמבר על ידי חברת עופר, שנועדה לתמוך בשער איגרת החוב של מליסרון לקראת הרחבת סדרת איגרות חוב.
יולי עופר, אביה של ליאורה, נפטר בספטמבר 2011 והוריש לה בצוואה האחרונה משנת 2008 את מניותיו בחברת "עופר השקעות" - 36% מהון מניות החברה.
לאחר מות האב, ערער דורון עופר על הצוואה וטען שהאב לא היה כשיר בעת החתימה על הצוואה האחרונה.
בינואר 2014 דורון ערער על החלטה זו בפני בית המשפט המחוזי.
בנובמבר 2015 בית המשפט דחה את ערעורו ובכך העניק לליאורה את השליטה בחברה המשפחתית.
בשנת 2022 רכשה ליאורה עופר מאחיה את חלקו בהון המניות של עופר השקעות, ובכך עלתה להחזקה של 100% בחברה.
עופר מלכה (נולד ב-1963) הוא איש ניהול ישראלי.
מנכ"ל החברה הכלכלית חדרה ולשעבר מנכ"ל משרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
עופר מלכה נולד בשכונת גבעת אולגה וגדל בחדרה.
למד בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי העברי בחיפה בוגר מחזור כ"ז, פלוגת רשף (1978–1981).
בשנת 1981 התגייס לצה"ל לשייטת 13 ונפצע.
בעקבות פציעתו עבר לחטיבת גולני ושובץ בגדוד 12. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
עם סיום הקורס שב לגדוד 12 ומונה למ"מ בפלוגה הרובאית.
במבצע שלום הגליל לחם בקרבות כיבוש נמל התעופה הבינלאומי בביירות וכיבוש מערב ביירות.
בהמשך היה קמב"ץ הגדוד ומ"פ הפלוגה הרובאית.
הוא פיקד על פלנ"ט "עורב" גולני.
לאחר מכן שימש כקצין אג"ם בעוצבת קלע דוד.
בגיל 28 קיבל דרגת סא"ל.
בין השנים 1991–1992 פיקד על גדוד חי"ר סדיר גרניט בחטיבת הנח"ל.
במסגרת שירותו הצבאי יצא להשתלמות של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית - הכומתות הירוקות (Green Barets) שבפורט בראג.
מלכה סיים בהצטיינות קורס זה והוסמך לפיקוד A-Team .
בשנת 1993 התגייס ל"מוסד" ובמשך שירותו שנמשך 18 שנים מילא מגוון תפקידים מבצעיים.
בשנים 2008–2011 כיהן מלכה כראש נציגות בשגרירות ישראל באיטליה.
לאחר פרישתו בשנת 2012 שימש במשך כשנה כשותף להובלת פרויקטי יזמות וחדשנות בקרן ההון סיכון JVP.
בשנת 2014 נבחר על ידי ועדת איתור לשמש כמנכ"ל החברה הכלכלית חדרה, כדי לשקם את החברה שנקלעה לקשיים והייתה תחת חקירת משטרה.
מלכה צמצם את מספר עובדי החברה לשישה, והפך אותה לחברה יעילה ומצליחה.
בסוף שנת 2017 סיים מלכה את תפקידו בחברה.
מלכה הצטרף בשנת 2018 לחברת הגנת הסייבר CYE, וניהל את תחום הפיתוח העסקי.
כמו כן שימש כבכיר בחברת "נביוס" שהוקמה בישראל על ידי יאנדקס.
ביוני 2020 מונה על ידי שרת התחבורה, מירי רגב, למנכ"ל משרד התחבורה.
בתפקיד זה כיהן כשנה עד להתפטרותו ביוני 2021 על רקע חילופי שרות במשרד וכוונתה של שרת התחבורה הנכנסת מרב מיכאלי למנות מנכ"לית חדשה למשרד.
בשנת 2024 לאחר ששרת התחבורה מירי רגב המליצה עליו למנכ"ל רשות שדות התעופה, פסלה הוועדה למינוי בכירים בחברות הממשלתיות את מינויו בנימוק של אי עמידה בתנאי הסף.
מלכה הביע בשיחות פנימיות של עובדי משרד התחבורה את עמדתו שהטייסים שהודיעו על הפסקת התנדבותם וכן אנשי ארגון אחים ואחיות לנשק סייעו לחמאס.
הוא גם טען שכדי לנצח את החמאס יש להתעלם מנוכחות חטופים ישראליים בשטח רצועת עזה.
במקביל לפעילותו העסקית משמש מלכה משנת 2011 חבר עמותת ידידי גדס"ר גולני ומשנת 2014 כחבר בחבר הנאמנים של המסלול האקדמי המכללה למינהל.
מלכה בעל תואר ראשון בכלכלה, תואר שני במינהל ציבורי, תואר ראשון ושני במשפטים.
בוגר קורס דירקטורים של אוניברסיטת בר-אילן.
עופר ישראלי (20 באוגוסט 1939 – 3 באפריל 2025) הוא איש חינוך, ממייסדי "גרעין עודד".
כיהן כיועץ לראש הממשלה גולדה מאיר ולסגן שר החינוך אהרון ידלין בנושא טיפול בילדים ונוער במצוקה.
ישראלי נולד בכפר ויתקין לעדה ויונה ישראלי ממייסדי תל חי וכפר גלעדי.
אמו עדה שעלתה מרוסיה שם למדה רוקחות, הייתה מהאחיות הראשונות בארץ, בין השאר טיפלה ברחל המשוררת.
רחל המשוררת אף הקדישה לה את השיר "אין בליבי עלייך".
ישראלי הושפע רבות מהוריו ואימץ את ערכיהם החלוציים ציוניים.
מגיל צעיר עסק בחקלאות ולאחר מכן בטיפול בנוער מנותק בשכונות מצוקה.
בגיל 15 התנדב ישראלי להדריך ולסייע בקליטת עולים חדשים ביישובי עמק חפר המזרחית, שם נחשף עופר לעולם חדש של תרבויות שונות.
חינוך - בית ברל, סוציולוגיה ופסיכולוגיה - אוניברסיטת בר-אילן, קרימינולוגיה – אוניברסיטת תל אביב.
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 עסק עופר בטיפול ושיקום חבורות רחוב באמצעות מודל שפיתח ביחד עם אריה לייסנר.
אריה עמד בראש פרויקט ניסוי חדשני, בתחום הטיפול בחבורות רחוב, ביוזמת משרד הסעד ובמימון אמריקאי.
בנוסף, עופר ביצע תוכנית מחקר בנושא עבודה עם חבורות נוער וטיפול בנוער עזוב בשכונות ובפרברי ת"א.
ב-1964 עופר ייעץ בנושא לעיריית תל אביב וב-1967 לסגן שר החינוך, אהרן ידלין, שמינה את עופר לנהל את היחידה לטיפול בחבורות נוער בכל רחבי הארץ.
ב-1969 השתתף בייסוד, הקמה וניהול של "גרעין עודד": קבוצות מתנדבים מהקיבוץ, מהמושב ומהעיר לפעולה התנדבותית קהילתית - הדרכתית בעיירות פיתוח, שכונות ופרברי ערים וכן במושבים.
המתנדבים פועלים במסגרת שנת שרות מוקדמת, אחרי הלימודים בעל-יסודי ולפני השירות הצבאי.
היוזמה המקורית הייתה "הקמת מסגרת התנדבותית לפעולה בישובי "ישראל השנייה" בעקבות התגברות הניכור בין קיבוצים וישובי הפיתוח שבשכנותם ומטרתה להביא לקרוב בין שתי האוכלוסיות".
בנוסף הייתה ביוזמה זו הענות לצורך אישי של צעירים למימוש עצמי ולמתן ביטוי מקורי וחדשני למאווים אידיאליסטיים.
בשנים 1971–1973 מונה עופר ליועץ בנושא ילדים ונוער במצוקה עבור ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר.
ב-1975 הקים עופר במועצה האזורית עמק חפר את מערכת החינוך וניהל בה את אגף המחלקה לחינוך במשך 13 שנים.
בין הפעולות שיזם והוביל: אינטגרציה במערכת החינוך בין יישובים ותיקים לבין יישובי עולים וכן הכנסת 4 יישובים ערביים (ימה, ביר א-סיכה, מרג'ה ואיבתאן) לתוך מערכת החינוך של עמק חפר, פעולה שהגדילה מאוד את התקציבים שקיבלו עבור מוסדות החינוך שלהם.
לימים הפכו ארבעת היישובים למועצה מקומית זמר.
בשנת 1988 עבר עופר לנהל את פארק תעשיות עמק חפר, בראשו עמד כ-10 שנים.
במהלך תקופה זו צמח פארק התעשייה מ-14 מפעלים ל כ-100 מפעלים.
בשנים 1990–2005 כיהן עופר כיושב ראש ועד עובדי מועצה אזורית עמק חפר.
עופר התגורר בכפר ויתקין, נשוי לעדי, אב לארבעה בנים וסבא ל־16 נכדים.
הוא נפטר בכפר ויתקין ב־3 באפריל 2025, ה' ניסן תשפ"ה.
1973 – מכתב הוקרה מראש ממשלת ישראל גולדה מאיר
1982 – פרס האגודה הבינלאומית למדיטציה בישראל
2006 – תעודת הוקרה מיושב ראש הסתדרות המעו"ף
להיות עצמי: שירים, תל אביב: טרקלין, תשע"ג 2013, 78 עמודים,
בן ממשיך, חקלאי ומחנך, עריכה: משה נישרי, כפר ויתקין: עופר ישראלי, 2018, 119 עמודים
חשבון נפש, עריכה: אביבית חזק, גני תקוה: ארגמן מיטב הוצאה לאור, 2015, 86 עמודים
עופר ירמינובסקי (נולד ב-26 ביולי 1973) הוא סופר ומשורר ישראלי, בן טיפוחה של המשוררת, הסופרת והעורכת, ציפי שחרור, אשר ערכה את כל ספריו.
נולד בתל אביב לאלן וליוסף וגדל ברמת גן.
הוא התחנך תחילה בבית הספר אחווה ומשם עבר לבית הספר הלל והמשיך והתחנך במוסדות החינוך הממלכתי בעירו.
אל הכתיבה ואל כישרונו התוודע בגיל 12 עת נהג להגות סיפורים בראשו ואחר כך להעלותם על הכתב.
בשנת 2010 נחשף לסדנת הכתיבה היוצרת של ציפי שחרור בבית דורון ברמת גן ובמקביל לסדנה זו, הוסיף ולמד בסדנאות נוספות: בבית הספר מנשר - סדנת כתיבה יוצרת בהנחיית הגר ינאי וקורס יסודות השירה בהנחיית ענת זכריה ובבית הספר רימון, בתוכנית עמיתים - קורס כתיבת טקסטים למוזיקה בהנחיית ארי גורלי.
עופר ניגש לתחרויות סיפורים קצרים של הוצאת כתב והסיפורים הראשונים פרי עטו שפורסמו, יצאו לאור בשלוש אנתולוגיות סיפורת של הוצאה זו, בשנים 2012, 2015 ו-2016, כמפורט בהמשך הערך.
ברשת הפייסבוק פורסם פוסט שכותרתו 'מספר 3698540' המספר על ניצול שואה המגיע לחרפת רעב שקצבתו דלה בעוד ראש הממשלה אינו מתערב לעזרתו ולעזרת הקשישים בכללם וניצולי שואה בפרט.
רחמיהם של הגולשים נגעו לתוכן השיר, אף לא אחד העמיק ושאל מי בעצם כתב את השיר הנהדר והחריף הזה.
השיר אגב, ממשיך לעלות בחיפוש ברשת הפייסבוק, ועדיין ללא שמו של המשורר.
שירו של עופר ירמנובסקי שפורסם בספר השירה הראשון שלו "אושר חמקמק מדי" (הוצאת גוונים, 2016) שותף עשרות אלפי פעמים ברשת החברתית פייסבוק, החל מפברואר 2018. השיר שב וחוזר ומופיע בתודעת הגולשים, כשהטיפול בניצולי השואה חוזר ועולה לכותרות.
שירים וסיפורים פרי עטו, שפורסמו באנתולוגיות
הסיפור "פגישה מחודשת" באנתולוגיה "ציקלון הזיכרונות" (הוצאת כתב, 2012)
הסיפור "המסע האחרון של אושרי" באנתולוגיה "סיפורי מסע" (הוצאת כתב, 2015)
השירים "אהבה" ו- " מן הבערה" באנתולוגיה "הוליווד כבר גרה כאן" בעריכת ציפי שחרור (הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2015)
הסיפור "פורמת החלומות של מתי" באנתולוגיה "סיפורי חלום" (הוצאת כתב, 2016)
הסיפור "נפשות אבודות" והשירים: "אושר חמקמק מדי", "בבואה", "חלוף הזמן" באנתולוגיה "שירים וסיפורים לאור ירח" בעריכת ציפי שחרור (הוצאת Contento Now, 2016)
השיר "משורר מול משורר" מתוך הקפסולה מספר 1 בסימן יום ההשראה הבינלאומי (אסופת שירים בהפקה דיגיטלית בעריכת ציפי שחרור)
השיר "חיים נגפים" מתוך הקפסולה מספר 2 בסימן טרנפורמציה מתמדת (אסופת שירים בהפקה דיגיטלית בעריכת ציפי שחרור)
השיר "ימים כמו נהר" לחן: גלי אבינועם
השיר "כדורים מכהים בחושיי" לחן: דוד ברבי
ספר שירה (הוצאת גוונים, 2016)
קובץ סיפורים (הוצאת מטר - שולחן כתיבה, 2017)
ארץ השמש - העולם על פי קיונו.
ספר שירה (הוצאת ספרא- סדרת דלת, 2020)
עופר ללוש (נולד ב-19 באפריל 1947) הוא צייר, פסל ואמן תחריט ישראלי.
עבודותיו מוצגות בישראל ומחוצה לה, בין היתר במוזיאון גולבנקיאן לאמנות עכשווית בליסבון, במוזיאון תל אביב לאמנות, במוזיאון ישראל בירושלים, במוזיאון פתח תקווה ובמוזיאון אלברטינה בווינה.
ללוש נולד ב-19 באפריל 1947 בתוניסיה.
ב-1960 היגר עם משפחתו לצרפת.
בשנים 1963–1966 למד מתמטיקה ופיזיקה בפריז, וב-1966 עלה לישראל והתיישב בקיבוץ יחיעם.
בשנת 1968, בעת שירותו הצבאי, חלה בצהבת.
עקב כך הוגבלה פעילותו למשך מספר חדשים ובתקופה זו התחיל לצייר.
החל משנת 1969 למד ציור אצל הצייר יחזקאל שטרייכמן במכון אבני שבתל אביב, במקביל למד באוניברסיטת תל אביב ספרות צרפתית.
בשנת 1971 שב לפריז ולמד 4 שנים אצל הפסל סזאר באקדמיה לאמנויות היפות ("בוזאר").
במקביל המשיך והשלים באוניברסיטת פריז את התואר בספרות.
בשנת 1976 שב לישראל והקים סטודיו ביפו ובהמשך גם בבית ינאי ובאזור.
כיום מתגורר בתל אביב-יפו, ופועל בסטודיו בחולון ובפריז.
ללוש נשוי בשנית ואב ל-4 ילדים.
ב-1975 הציג את יצירתו הגדולה הראשונה "'מצבה לנרקיס".
העבודה כללה שני חלקים: סלע שנבחר באופן אקראי ופסל מחימר שהיה דיוקן של אותו סלע.
החימר אמור היה להתפורר עם חלוף הזמן ואילו הסלע נשאר במצבו הטבעי.
בסוף שנות ה-70 עסק בעיקר בדיוקן העצמי.
הוא השתמש בטכניקות גרפיות של רישום והדפס בסדרות פתוחות, בהן ניסה להדגיש את הפוטנציאל לכישלונו של הייצוג שמקורו במגבלות החומר.
היצירה "דיוקן עצמי על מראה שקופה" בשנת 1979 כוללת עבודות וידאו הקשורות לנושא המראה.
עבודה זו הוצגה לראשונה במוזיאון תל חי בשנת 1980. בסרט נראה ללוש כשהוא מצייר את דיוקנו על זכוכית.
העבודה, בה הדיוקן הולך ומתכהה עד שנעלם לגמרי, מתייחסת להיעלמות הדימוי האנושי.
במהלך השנים הבאות ללוש בעיקר צייר וחרט דיוקנאות עצמיים, חלקם באופן אקספרסיוניסטי ובחלקם מערך קלסי יותר.
בשנת 1980 הציג לראשונה תערוכת יחיד בישראל.
בתערוכה בגלריה גורדון הציג דיוקנאות עצמיים - נושא מרכזי ביצירתו לאורך השנים.
היצירה "דיוקן עצמי גדול |, ||" 1980-1981 כוללת שני דיוקנאות עצמיים שנוצרו כהדפסים בטכניקה של אקווטינטת סוכר ותחריט יבש.
שני ההדפסים הכילו דיוקן עצמי חזיתי גדול ממדים.
הם נוצרו מאותה פלטת תצריב מפלדה עליה עבד ללוש ויצר עשרה מצבים שונים.
סגנון הרישום של "דיוקן עצמי גדול" | ריאליסטי, כולל רשת של קווי עזר על הדיוקן המדגישים את תלת-הממדיות של הדמות.
ב"דיוקן עצמי גדול || סגנון הרישום אקספרסיבי יותר ויוצר טשטוש בין הדיוקן לבין הרקע הכהה של העבודה.
תצריב "טבע דומם" (1984) - היצירה הורכבה משלוש פלטות תחריט שונות.
העציצים מונחים ללא סדר מסוים ומופיעים במצבים של בין לבלוב ושפע לקמילה.
"נס הרים" "נוף בסביבות ירושלים" 1994, הוא הדפס המתאר נוף הררי באזור נס הרים, סמוך לירושלים.
נופי ירושלים שכיחים ביצירתו של ללוש.
היצירה הודפסה בטכניקה של גיר אקווטינטה וחומצה של שישה עותקים.
הנוף ההררי מחולק לשלושה במתכונת של טריפטיכון.
העבודה מאופיינת באקספרסיביות של הרישום שנוצרה על ידי השימוש בטכניקת האקווטינטה ובהוספת כתמי החומצה על פלטות התצריב העשויות נחושת.
לדברי מוטי עומר, שהיה מנכ"ל ואוצר ראשי של מוזיאון תל אביב, הניגודים בין תנועות מכווצות ומתרחבות בין אורות וצללים המצליחים לתעתע ולכבוש זה את זה לבין התמזגותו לפירוקו של המבנה הסימטרי, מחדירים ליצירתו של ללוש דרמה עזה.
באמצע שנות ה-80 יצר ללוש סדרת ציורים בפורמט גדול של דמות אחת או שתיים בנוף.
בראשית שנות ה-90 ללוש יוצר מעל 600 תחריטים.
הנופים שהיו רקע לדמויות הפכו אטומים יותר ויותר עד שהתפתחו למשטחים שחורים ורחבים..
"שניים" 2006 – זוג פסלי ראשים גדולים, מוצב במוזיאון ישראל לאמנות, ירושלים.
בעבודה זו בוחן ללוש את קיומו של האחד: האחד המונח אל מול שניים, השניים הכפולים.
פסל לזכר טבח יהודים במיינה, צפון איטליה ב-2010. ללוש הוזמן ליצור אנדרטה לזכר טבח היהודים בעיירה מיינה בשנת 1943. ללוש יצר פסל בדמות ראש בגודל 5 מטר, המביט באגם מאג'ורה אליו הושלכו הקורבנות.
בסרטו של איתי וינוגרד אומר ללוש: "..כשעמדתי מול הנוף המרהיב של לגו מג'ורה, שמסתיר במעמקיו את סוד הרשע הזה, הרגשתי צורך להציב שם אבן על גדת האגם, כמקובל באתרי קברים ואז התבהר לי הראש..
אינני יודע אם היה זה ראשו של גבר או אישה.
לא הביע או אמר דבר.
היה זה בדיוק שם מתחת לעצים, בוהה באגם כאילו אומר "אני כאן" זה הכל".
פסל דומה שיצר הוצב בגן הפסלים ע"ש רבקה זיו במוזיאון תל אביב.
בשנים 2008–2014 החל לצייר את הפסלים בחלל הסטודיו שלו, ויצר סדרה של ציורי שמן ורישומים קטנים.
כדי ליצור חוויה מלאה הוא בנה דגם קטן של סטודיו דמיוני בו ארגן את הפסלים ויצר סדרת צילומים תוך שליטה מוחלטת בחלל, האדריכלות, התאורה וממדי הפסלים.
סדרות אלה הוצגו במוזיאון האמנות בבייג'ינג (2012) ובמוזיאון ההימאלאס בשנחאי (2014).
בראשית 2011 חרט ללוש 25 חיתוכי עץ, שחלקם מוצגים במוזיאון אלברטינה בווינה.
בשנת 2023 הוצגה תערוכה רטרוספקטיבית גדולה לאמן במוזיאון אלברטינה בווינה.
1963–1966 מתמטיקה ופיזיקה, אוניברסיטת סן לואי, פריז צרפת
1969–1971 תואר ראשון, ספרות צרפתית, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב יפו
1971–1975 בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות יפות, הבוז'אר, פריז צרפת
1971–1975 תואר שני, ספרות צרפתית, אוניברסיטת פריז, הרובע השביעי פריז צרפת
פרס נחום גוטמן מטעם ההסתדרות הכללית, 1987.
2023 - "עבודות חדשות והשקת ספר", גלריה גורדון תל אביב
2023 - רטרוספקטיבה, מוזיאון אלברטינה, וינה
2021 - "עבודות חדשות", גלריה גורדון ירושלים
2020 - "פסלים חדשים", גלריה גורדון תל אביב
2018 - "Atelier", גלריה גורדון תל אביב
2017 – גלריה גורדון תל אביב
2014 – תערוכה במוזיאון ההימלאיה בשנחאי
2012 – מוזיאון CAFA בייג'ינג
2012 – Atelier, גלריה זימאק תל אביב
2005 – "עופר ללוש: בין תחריט לפיסול" המוזיאון הפתוח תפן
1994 – הגלריה האוניברסיטאית בתל אביב
1994 – "חותם הדפס: עשרים שנה לסדנת ההדפס, ירושלים" מוזיאון ישראל, ירושלים
תערוכת "ראש למיינה" הוצגה עי מוזיאון תא לאמנות בנמל יפו
1987 - הגלריה לאמנות החדשה של "המכון הצרפתי" של שגרירות צרפת, תל אביב
2025 - "לו הייתי גוף", מוזיאון פתח תקווה לאמנות
2016 - כנס עולמי להדפס, The Forbidden city Museum, בייג'ינג, סין
2014 – "מיתוס הסדנא" סדנת ההדפס ירושלים
2006 – "תחריט" מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע
ספרים, קטלוגים ומאמרים בולטים על יצירתו
עופר ללוש, דיוקן עצמי, גלריה גורדון, תל אביב, 1980.
מרדכי עומר, "עופר ללוש: בת קול ממסע אחר, אובייקטים שבויים במים עכורים", עופר ללוש: תחריטים 1975–1987, המכון הצרפתי, תל אביב, 1987.
עופר ללוש: "פרקים על נרקיסיזם: עירום יורד במדרגות", סטודיו, גיליון 53, מאי–יוני 1994, עמ' 61–63.
מרדכי עומר, עופר ללוש: דיוקן עצמי 1977–2001, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2001.
מישל גד וולקוביץ, ורדה שטיינלאוף, מארק שפס, עופר ללוש: ראש II, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2012.
רון ברטוש, עופר ללוש: תשעה, גלריה זימאק, תל אביב, 2013.
קטלוג התערוכה הרטרוספקטיבית, מוזיאון אלברטינה, וינה, 2023.
העוגן, עופר ללוש, קטלוג, 2023.
צבעי המוזיקה, שיחות עם אמנים, אהוד בן ש"ך, 2024.
עופר ינאי (נולד ב-2 בפברואר 1975) הוא יושב הראש, המייסד ובעל השליטה ב"נופר אנרגיה", חברה ציבורית העוסקת בייזום, הקמה והפעלה של מתקנים לייצור חשמל ממקורות אנרגיה מתחדשת.
הוא גם נמנה עם בעלי מועדון הכדורסל הפועל תל אביב.
ינאי נולד וגדל ביבנה למשפחה דתית־לאומית, השני מבין שמונה ילדים.
אביו, מוטי, עלה עם הוריו מתוניס למעברה ביבנאל, ואימו, טוני, עלתה מטריפולי שבלוב לחצור הגלילית.
אחותו הגדולה היא עורכת הדין פנינת ינאי.
ינאי למד בתיכון בישיבת בני עקיבא נחלים, למד כמה חודשים בישיבת מרכז הרב והמשיך בישיבת ההסדר הר עציון, שאת הלימודים סיים בה.
בצה"ל הוא שירת בחיל השריון.
ינאי בוגר תואר ראשון משולב של פיזיקה, מתמטיקה ומדעי המחשב מהאוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת תוכנית אמירים למצטיינים במדעי הטבע ותואר שני מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב בתוכנית למצטיינים HMBA במנהל עסקים.
בראשית דרכו עבד כמתכנת בחברת NDS, שעסקה בקריפטוגרפיה לטלוויזיה.
אחר-כך הקים חברה בשם גו4איט שעסקה בהזמנת אוכל דרך האינטרנט ונסגרה.
ב-2010 עבד במשך שנה בשתי חברות היוזמות פרויקטים של פאנלים סולאריים – סופרגז וגדות, שבה היה מנהל פיתוח עסקי לשוק האיטלקי.
נופר אנרגיה ב-2011 ייסד את נופר אנרגיה.
הפרויקט הראשון שיזם היה התקנת מערכות סולאריות במשקים פרטיים של מושבים.
הפרויקט כשל מטעמים בירוקרטיים וינאי הפסיד מאות אלפי שקלים שהשקיע מכיסו.
הוא ניסה שנית ליישם את אותו רעיון והפעם בקיבוצים, שהם מחלקי חשמל, תחום שהיה בראשיתו.
ינאי נכנס לשותפות עם קיבוצים להנחת לוחות סולאריים על גגותיהם; ברוב הפרויקטים הבעלות התחלקה 75% לקיבוץ ו-25% לנופר.
בפרויקטים השונים נופר היא היזם, המפתח, הקבלן שבונה והחברה שמתפעלת.
במרוצת השנים נכנסה נופר ל-131 מיזמים בקיבוצים ובהם כאלף גגות שמייצרים חשמל לקיבוצים ואת השאר מוכרים.
ב-2014 הסתכמו הכנסות נופר ב-30 מיליון ש"ח.
ברבעון הראשון של שנת 2021 הגיעו הכנסות החברה ל-78 מיליון שקל.
רשת 13 בספטמבר 2024 נתן ינאי הלוואה של שישה מיליון דולר לערוץ הטלוויזיה רשת 13, כצעד ראשון לקראת רכישת 10% מהערוץ, אך המשך העסקה לא התממש.
אחרי שלוש שנים שבהן תמך בקבוצת הכדורסל הפועל גליל עליון כספונסר, בקיץ 2023 רכש 51% ממניות מועדון הכדורסל הפועל תל אביב.
המהלך הגיע לאחר שנתיים שבהן עשה מהלכים משמעותיים מאחורי הקלעים שהחזירו את הקבוצה לקדמת הבמה בכדורסל הישראלי, עם החתמתם של השחקנים תומר גינת וצ'ינאנו אונואקו והגעה למעמדי גמר.
את כניסתו לקבוצה אישרה עמותת האוהדים הפועל אוסישקין ת"א, שהצביעה בעדה ברוב של 87%, לצד איש העסקים אבי זיידנברג, שרכש 30% ממניות הקבוצה.
ביולי 2024 רכש ינאי את חלקו של זיידנברג במועדון ומאז הוא מחזיק ב-81% מהבעלות על הפועל תל אביב.
עמותת האוהדים מחזיקה ב-19% הנותרים.
קבוצת הפועל תל אביב תחת הנהלתו של ינאי, זכתה בגביע היורוקאפ בעונת 2024/25.
ינאי הוא תורם בולט של אתר האינטרנט "מידה", וכן למרכז סיוע לחיילים במלחמת חרבות ברזל, באמצעות קרן ינאי.
בהיותו סטודנט למנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון, ינאי זכה ב-70 אלף שקל בשעשועון הטלוויזיוני "1 נגד 100".
ב-2006 השתתף בסרטה התיעודי של חלי רוזנברג "המודרניים", על חייו כרווק דתי-לאומי בשכונת קטמון בירושלים.
לינאי בת בהורות משותפת עם העיתונאית טלי לאור (אביגדורוב), אותה הוא מגדל לבדו מאז פטירתה של לאור ב-2018 ממחלת הסרטן.
בשנת 2021 ו-2025 נבחר לאחד ממאה המשפיעים של העיתון כלכליסט.
בשנת 2023 נבחר על אחד מ-50 היהודים המשפיעים בעולם על ידי הג'רוזלם פוסט.
"נסיכה עם לב זהב", הוצאת "סגול", 2015. מבוסס על סיפור שסיפר לבתו.
"חדש תחת השמש: כך תהפוך ישראל למעצמת אנרגיה עולמית", הוצאת סלע מאיר, ינואר 2023
עופר ברוש ירושלמי (נולד ב-26 באוגוסט 1991) הוא מחזאי, שחקן, במאי תיאטרון ומוזיקאי ישראלי.
זוכה פרס קיפוד הזהב 2021 למחזאי השנה ולמלחין השנה ומועמד לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי ביצירה שמיים הפוכים.
עופר ירושלמי נולד וגדל בירושלים.
הוא בוגר הסטודיו למשחק של ניסן נתיב בירושלים (2016).
כנער למד במרכז התיאטרון "נורית קציר" בירושלים והופיע בפסטיבלים בינלאומיים בהולנד וברוסיה.
בשנים 2011–2013, במסגרת שירות לאומי, לימד תיאטרון ויצר הצגות תיאטרון קהילתי בשדרות ובישובי עוטף עזה.
מאז המשיך לפעול במסגרות לנוער בסיכון בבימוי, כתיבת מחזות מקוריים והוראת תיאטרון.
כמו כן התנדב במרכז נא לגעת ביפו כשחקן ומתורגמן שפת הסימנים.
בשנת 2012 יצא במסגרת מרכז נא לגעת לסיבוב הופעות בניו יורק עם הצגה "לא על הלחם לבדו", כשהוא מלווה שחקן חרש-עיוור על הבמה ומחוצה לה.
בגיל 24, בשנה השלישית ללימודיו, יצר יחד עם בני כיתתו מני גרוס ואליעזר שדיאל את הפארסה "שלושת המפתחות איך להיות מאושר כל הזמן", מופע תיאטרון תלוי מקום שהציג בבארים במרכז העיר ירושלים בתמיכת עיריית ירושלים.
בסיום לימודיו החל לשחק בתיאטרון מיקרו בתפקיד הראשי בהצגה שמשון בבימוי יפים ריננברג, ע"פ הרומן מאת זאב ז'בוטינסקי.
במקביל התקבל כיוצר למסגרת "חממת הביכורים" בתיאטרון הבית, בניהולם האומנותי של ג'ייסון דנינו הולט ומרינה בלטוב.
במסגרת זו יצר את המופע "איזהו" (2017), מופע תיאטרון תנועה בעקבות חוויית הגיוס וההיפלטות מהמערכת הצבאית.
את חוויית הצבא הקצרה שלו תיאר "מורכבת, כואבת ומשונה, השאירה בי סימן שאלה גדול לגבי היחסים של החברה שלנו עם מושג הגבריות".
לצד היצירה העצמאית שיחק בתפקיד אורח בעונה השנייה בסדרה מתים לרגע, והשתתף בתפקיד ראשי בסרט הקצר "Clearance" מאת ובבימוי אלירן פלד.
בשנת 2018 היה שותף לתהליך יצירת ההצגה "הרצלמאניה" בתיאטרון מיקרו, וכן שחקן ושותף לכתיבת המופע "יאללה מהפכה!" מאת עודד כרמלי וטינו מושקוביץ' בבית אריאלה.
בנוסף החל ללמוד בקורס למשחק מול מצלמה של רותי דייכס, שיחק במגוון הצגות בתיאטרון מיקרו, בית אבי-חי, צוותא, וכן השתתף בסרט הטלוויזיה חטיפה: קו 300 בבימוי רותם שמיר בתפקיד דב גזית.
בשנה זו החל לשחק בהצגה עטורת השבחים "אבנים" של תיאטרון אורתו-דה.
בשנת 2019 יצר את מופע היחיד המוזיקלי "MOONING" שעלה בבר "בסראביה" בירושלים, והחל לשחק בהפקות שונות בבית מזי"א לתיאטרון, תיאטרון המדיטק ותיאטרון השעה הישראלי.
בשנת 2021 יצר את ההצגה זוכת הפרסים "שמיים הפוכים - מותחן רוק פסיכולוגי".
כמו כן סיים לימודי תסריטאות בהוראת אסף ציפור, והחל לנהל אומנותית את מרכז "מוזה" לאומנויות בירושלים לנוער בסיכון.
בשנת 2022 זכה במלגת פיתוח מטעם עמותת קבוצת עבודה לפיתוח מחזאות ישראלית.
במסגרת זו יצר את "אבא טוב", קומדיה שחורה העוסקת בהעברה בין דורית של אלימות במשפחה, ובאיחוי תא משפחתי שמתמודד עם עבר אלים.
בשנת 2024 יצר עם בת זוגו השחקנית אביה ברוש את "RoboLove", סדרת הצגות בשיתוף קהל המופיעה בבתי חולים ומרכזי שיקום לילדים ברחבי הארץ, במסגרת הזרוע הישראלית של עמותת Gilat Theatre הפועלת בהולנד.
בשנת 2025 כתב וביים את המונודרמה "תחיה" בכיכובה של חנה אזולאי הספרי במסגרת פסטיבל תיאטרונטו ה-34, שזכתה לביקורות חיוביות.
בנוסף ביים במסגרת הסטודיו למשחק של ניסן נתיב בירושלים את המחזה "אליס" מאת רועי חן, והשתתף כשחקן, זמן ומוזיקאי בהצגה "רוח או המקום שממנו אי אפשר ליפול", קופרודוקציה של תיאטרון באר שבע לילדים ונוער ושל הסיפרייה הלאומית, בבימויו של חנוך רעים ובניהולו המוזיקלי של נדב ויקינסקי.
ביים לצד אביה ברוש ירושלמי את הקומדיה לילדים פרי יצירתה "דודה עלמה: מבצע קרינג'" במסגרת תיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער, בליווי יפעת ית"ח רון, דפנה אנגל ונמרוד פינדלינג.
היצירה עלתה בפסטיבל "משלוש יוצאת אחת" על שם הצנחן ירון ירושלמי, בו אביה זכתה בפרס היוצרת המצטיינת.
בשנת 2021 עלתה בבכורה יצירתו "שמיים הפוכים" במרכז ענב לתרבות תל אביב, העוסקת באלימות נגד נשים.
ההצגה נבחרה ל-6 מועמדויות בפרס קיפוד הזהב לשנת 2021 - הצגת השנה, מחזה השנה, השחקן הראשי הטוב ביותר (לתפקידו של ירושלמי), מלחין השנה, עבודת האנסמבל הטובה ביותר, ועיצוב התאורה הטוב ביותר למעצב יניר ליברמן.
ירושלמי זכה בפרס קיפוד הזהב למחזה השנה, וכן בפרס מלחין השנה לצד יונתן בלומנפלד, המפיק והמעבד המוזיקלי של המופע.
את ההצגה ביים לצד סיון קרצ'נר, ומשחק בה לצד השחקנית תמר עמית יוסף וצוות שחקנים-מוזיקאים הכולל את רן כהן, סער שני ודניאל מיוני.
ירושלמי הוביל מסע גיוס משאבים להפקה שארך כשנה, בו זכו לתמיכה מצד המועצה לתרבות ואומנות של מפעל הפיס, הקרן ליוצרים עצמאיים של משרד התרבות, קרן יהושע רבינוביץ' בשיתוף קרן רקנאטי, מרכז ענב לתרבות ועיריית תל אביב-יפו.
מתגורר ברמת גן עם שותפתו לחיים, השחקנית אביה ברוש ירושלמי.
בוגר לימודי טיפול הוליסטי בשיטתו של הכוראוגרף ירון מרגולין.
עופר לינצ'בסקי (נולד ב-4 ביוני 1968) הוא מנהל ואיש עסקים ישראלי.
לינצ'בסקי נולד בירושלים בשכונת קריית היובל, הבן הבכור (אח: ניר לינצבסקי, אחות: ענבל לינצבסקי עמדי).
אימו ליאורה היא פרופסור לחינוך ומתמטיקה ואביו צביקה איש מחשבים.
לינצ'בסקי עו"ד בהכשרתו, בעל תואר ראשון בכלכלה ומשפטים ותואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1995 נישא לעפרה ברטוב ולשניים נולדו ארבעה ילדים - נדב, אורי, ארז ורוני.
המשפחה עברה להתגורר בעיר מודיעין בשנת 1998. הם התגרשו בשנת 2014. לינצ'בסקי נמצא בזוגיות עם ליליאן פרימן והם מתגוררים בתל אביב.
לינצבסקי החל את הקריירה בהתמחות במשפטים בפרקליטות המדינה ובפרקליטות מחוז ירושלים ולאחר מכן, במשרד עורכי הדין יגאל ארנון ושות'.
בתקופתו התרחשה תאונת הרכבת בבית יהושע ולאחריה החליטה הפרקליטות להגיש כתב אישום נגד לינצ'בסקי ובכירים נוספים ברכבת.
עם זאת בהמשך בוטל כתב האישום על ידי הפרקליטות.
בתקופת כהונתו נחנך קו הרכבת למודיעין, דימונה והחלה העבודה על הקמת הקו המהיר לירושלים.
בשנת 2007 פרש מתפקידו, ועבר לכהן כמנכ"ל אפ"י אירופה מקבוצת אפריקה ישראל, עד לשנת 2010.
בהמשך כיהן כמנכ"ל קבוצת ממן בין 2010 ל-2018. ובשנת 2018 מונה למנכ"ל קבוצת גדות, בתקופת כהונתו נחתם לראשונה הסכם קיבוצי לעובדי התובלה בחברה, נרכשה פעילות פי גלילות, ובשנת 2022 חברה גדות לקבוצת אדני ההודית וביחד רכשו את נמל חיפה בתום תהליך הפרטתו על ידי הממשלה.
עופר לוי (נולד ב-19 ביולי 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי המכהן כיום כסגן ראש עיריית הרצליה ויו"ר מרצ הרצליה.
התחיל את הקריירה שלו בגיל תשע בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב ובגיל 16 עבר למחלקת הנוער של קבוצת בני יהודה תל אביב.
בעונת 1992–1993 הועלה על ידי המאמנים אמציה לבקוביץ' ורמי לוי לסגל הקבוצה הבוגרת.
לוי היה ממצטייני הקבוצה ואף נבחר לתפקיד הקפטן.
בהמשך אף זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו.
בתחילת עונת 1997–1998 נרכש על ידי מכבי תל אביב, אולם הוא לא הביא לידי ביטוי את יכולתו הטובה מבני יהודה ומכבי תל אביב השאילה אותו בחזרה לבני יהודה כדי לסייע לה במאבקי התחתית.
לוי שיחק בבני יהודה 7 עונות, במסגרתן לבש את מדי הקבוצה ב-149 משחקי ליגה וכבש 8 שערים.
בשנים הבאות שיחק לוי במספר קבוצות מהליגות הנמוכות (הפועל ירושלים, הפועל רעננה, הפועל אורנית, הפועל הוד השרון), עד שפרש סופית ממשחק פעיל בגיל 32.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל מונה לוי למאמן במחלקת הנוער של הפועל רעננה, ובמקביל ניהל את מרכז הספורט ראשונים בהוד השרון והיה פעיל חברתי באזור מגוריו בהרצליה, בעיקר במסגרת ועדי הורים בבתי הספר בהם למדו ילדיו.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו באוקטובר 2018 החליט לוי להצטרף לפוליטיקה המקומית, התמודד בבחירות המקדימות במפלגת מרצ ונבחר כיושב ראש הסניף.
בבחירות עצמן זכתה סיעתו של לוי בשלושה מושבים במועצת העיר ולוי הצטרף לקואליציה שהקים ראש העירייה משה פדלון ומונה לסגן ראש העיר ולמחזיק תיק הספורט ותיק הגאווה והסובלנות בעירייה, לוי דרש את הקמת התיק החדש בכפוף להסכמים הקואליציוניים.
במקביל מכהן לוי כיושב ראש עמותת הספורט בני הרצליה.
לוי מתגורר בשכונת הרצליה הירוקה בהרצליה.
אחותו היא סגנית ראש עיריית תל אביב-יפו מיטל להבי.
עופר מנדלבוים (נולד ב-12 בפברואר 1963) הוא פרופסור מן המניין לאימונולוגיה מולקולרית בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, מבכירי חוקרי מערכת החיסון (אימונולוגיה) בישראל.
מחקרו מתמקד בתאי ההרג הטבעיים ובתגובת מערכת החיסון לאיומים פנימיים כגון סרטן, ואיומים חיצוניים כגון נגיפים, חיידקים ופטריות.
מנדלבוים קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן.
את התואר השני והדוקטורט השלים במכון ויצמן למדע בהנחייתה של פרופסור לאה אייזנבך.
ערך מחקר פוסט-דוקטורט בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד, במעבדתו של פרופסור ג'ק לאונרד סטרומינג'ר והחל להתעניין בחקר תאי ההרג הטבעיים.
בשנת 1999 חזר לישראל ופתח את מעבדתו במרכז לאוטנברג לאימונולוגיה וחקר הסרטן שבפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
מחקרו מתמקד בצדדים שונים של הביולוגיה של תאי הרג טבעיים, כגון בקרה על פעילותם, השפעתם על היריון ופוריות, החלבונים בהם הם משתמשים לשם זיהוי מטרותיהם, והדרכים בהן פתוגנים שונים מתחמקים מהם.
נכון ל-2023 מנדלבוים פרסם מעל ל-250 פרסומים מדעיים.
מחקריו הבולטים זיהו בין השאר:
כיצד מזהים תאי ההרג הטבעיים תאים שהודבקו בנגיף השפעת.
מה תפקידם של אוכלוסיית תאי ההרג המיוחדים השוכנים בשלייה במהלך ההריון וכיצד הם לומדים ומשתפרים מהריון להריון.
כיצד זיהוי החיידק Fusobacterium nucleatum על-ידי תאי ההרג הטבעיים תורם להתפתחות סרטן.
כיצד תאי ההרג הטבעיים מזהים והורגים זיהומים פטרייתיים.
כיצד מולקולות miRNA של נגיף ה-HCMV מאפשרות לנגיף לחמוק מזיהוי על ידי תאי ההרג הטבעיים.
בנוסף לפעילותו המחקרית מנדלבוים הכשיר עשרות סטודנטים ומדענים ורבים מתלמידיו פתחו מעבדות מחקר עצמאיות בישראל ובעולם ותרמו לתחומים רבים הכוללים אימונולוגיה, וירולוגיה וביולוגיה התפתחותית.
מנדלבוים זכה במספר פרסים, כאשר המרכזיים בהם הם פרס קיי (2015) ופרס רפפורט (2020).
מנדלבוים הוא חבר המועצה המדעית המייעצת של חברת הביוטכנולוגיה נקטין תרפיוטיקס, המפתחת טיפולי אימונותרפיה לטיפול בחולי סרטן.
עופר לפידות (נולד ב-1950) הוא טייס וקצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף.
שירת כמפקד בית הספר לטיסה, מפקד בסיס רמון וראש מחלקת תכנון וארגון בחיל האוויר.
לפידות נולד בקיבוץ גזית, בנם של אברי וחוה.
ב-1969 התגייס לצה"ל וסיים קורס טיס במגמת קרב.
הוא שירת כטייס סקייהוק בטייסת 110 וכטייס פנטום.
הדריך בבית הספר לטיסה, פיקד על קורס מכין ושימש סמ"ט ב' בטייסת פנטום.
עבר הסבה למטוסי F-15 ושירת כסמ"ט א' בטייסת 133. במלחמת לבנון הראשונה רשם שתי הפלות של מטוסי חיל האוויר הסורי, הראשונה בהן של מטוס מיג 23 ב-7 ביוני והשנייה של מיג 21 ב-11 ביוני 1982. בשנים 1985-1983 פיקד על טייסת 116 (מטוסי סקייהוק) והופקד על העברתה לבסיס נבטים.
עבר הסבה למטוסי F-16 "נץ" ובשנים 1987-1985 פיקד על טייסת 110. בשנים 1989–1991 פיקד על בית הספר לטיסה ולאחר מכן שירת כמפקד בסיס רמון וכראש מחלקת תכנון וארגון במטה חיל האוויר עד שחרורו ב-1995.
לאחר שירות הקבע עבד כעוזר למנכ"ל ומנהל חברת בת של המשביר לצרכן.
בהמשך שירת כקברניט בחברת אל על ומנהל תחום בטיחות ואיכות.
לפידות בעל תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בניהול מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים.
הוא פעיל במחאה נגד הרפורמה המשפטית.
עופר טסלפפה (נולד ב-9 ביוני 1971) הוא מאמן כדורגל ישראלי ומאמן מכבי יבנה.
טסלפפה התחיל את קריירת האימון שלו בשנת כאשר מונה למאמנה של הפועל נחלת יהודה.
בקיץ מונה לאימון הפועל קטמון ירושלים עמה רשם עליה לליגה הלאומית ובכך הפך המועדון למועדון האוהדים הראשון בליגה מקצוענית, אולם כעבור שנה חזרה קטמון לליגה א' לאחר שהפסידה במשחקי המבחן לעירוני טבריה.
ב-17 בספטמבר 2014 חזר לקדנציה שנייה בשיכון המזרח אותה אימן עד לסיום העונה.
ב-14 בנובמבר 2016 מונה למאמנה של סקציה נס ציונה.
עונה לאחר מכן עלה עם המועדון לליגה הלאומית וכעבור שנה לליגת העל אחרי 51 שנות היעדרות.
למרות ההצלחה, טסלפפה לא המשיך לאמן את המועדון בליגת העל בגלל שלא החזיק בתעודת מאמן-פרו.
ב-20 ביוני 2019 חתם בהפועל ראשון לציון אותה אימן כחצי עונה.
כעבור חודש וחצי מונה למאמנה של הפועל רמת גן.
ב-17 בפברואר 2021 סיים את תפקידו.
בקיץ מונה למאמן הפועל פתח תקווה עמה עלה לליגת העל בעונתו השנייה.
לאחר המחזור ה-21 הייתה הקבוצה במקום האחרון בטבלה עם רצף של חמישה משחקים ללא ניצחון.
בעקבות כך פוטר מאימון הקבוצה.
ב-1 במרץ 2024 חזר לקדנציה שנייה כמאמן הפועל ראשון לציון אך ב-7 במאי פוטר מתפקידו, אך ב-7 ביוני חזר למשרת מאמן הקבוצה לקראת העונה הבאה.
ב-30 באוקטובר פוטר מתפקידו וכעבור יממה מונה למאמן מכבי יפו.
ב-7 בפברואר 2025 פוטר מתפקידו, עקב רצף כישלונות עם הקבוצה.
ב-5 באוקטובר 2025 חתם כמאמן מכבי יבנה.
עפר סקר (נולד ב-6 במאי 1986) הוא שחקן, יוצר, תסריטאי ומבקר מוזיקה ישראלי.
סקר הוא בוגר בית הספר הדמוקרטי בחדרה, לשנת 2004. הוא אחיו הגדול של השחקן גורי סקר.
את שירותו הצבאי עשה בשנים 2005–2008 בתיאטרון צה"ל.
הוא זמר, מלחין, ותמלילן בלהקת הרוק הפשרות, שהוציאה אלבום, "ריקוד ריקוד מהפכה", בשנת 2012.
נשוי לרותם ואב לאיתמר, ים ושחר.
בשנת 1990 השתתף בתור ילד בתוכנית הילדים "מסיבת גן" ששודרה בערוץ הראשון.
בשנת 1995 שיחק בסרט "לילסדה" בתפקיד מיקי לצד גילה אלמגור, ויוסף שילוח.
באותה השתתף בתוכנית המערכונים הקומית "החמישייה הקאמרית" ששודרה בערוץ 2 גילם את עמית.
בשנת 1997 השתתף בתוכנית הטלוויזיה "אדום ירוק" ששודרה בטלוויזיה החינוכית, הסדרה היא סדרה מוזיקלית העוסקת בלימוד זהירות בדרכים בכיכובם של אנשי הרמזור אדום וירוק, סדרה קצרה באורך של כ-5 דקות, גילם את יוני.
בשנת 1998 שיחק בסדרה "סיבת המוות - רצח" גילם את תומר מויאל.
באותה השנה קריין בסדרה "רחוב סומסום - שארע סימסים" ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 2001 השתתף בתוכנית הילדים "בחדר של חני" שהנחתה חני נחמיאס ושודרה בחינוכית.
בשנת 2002 השתתף בסרט "אבא שחור לבן" גילם את דרור חבר של מיכל.
באותה השנה שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקלאסיקה והדרמטי של ערוץ הילדים "אח שלי הגדול" גילם את אסף, בן 13 מתקשה להתמודד עם הכאב והגעגועים לאחיו הגדול אורי (טל מוסרי) שנהרג במהלך שירותו הצבאי ומנהל איתו שיחות בדמיונו, עם השנים הסרט הפך לסמל ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
בשנת 2004 השתתף בסרט "מדורת השבט" בתפקיד יאיר שיחק לצד מיכאלה עשת.
באותה שנה גילם את יותם בסדרה "כל שבת שנייה" ששודרה בערוץ הילדים גילם את יותם.
בשנת 2005 שיחק בסדרה "לתפוס את השמיים" ששודרה בערוץ 2 שיחק את עודד אבירם שיחק לצד יורם חטב, צחי גראד ואחרים.
בשנת 2007 השתתף בסדרה "אגדת דשא" ששודרה בערוץ 10 גילם את יואב.
בשנת 2009 שיחק בסדרה "היועצת" גילם את יניב אברמסון.
בשנים 2009–2010 השתתף ב-2 העונות של סדרת הדרמה "תיכון השיר שלנו" ששודרה בYes גילם את יניב אברמסון שיחק לצד יהודה נהרי, תמר שם אור, וענבר דנון.
בשנת 2010 שיחק בסדרה "קרטושקס" בתפקיד יוני שיחק לצד תומר שרון.
בשנת 2011 התארח בסדרה "פולישוק" ששודרה בערוץ 2 גילם מוחה צעיר.
בשנת 2016 הופיע בסדרה הקומית "נשואים פלוס" ששודרה בערוץ 2 שיחק את מנחם שפירא.
בשנת 2017 שיחק בסדרת הדרמה של הוט 3 "אורי ואלה" אותה גם יצר וכתב, גילם את החבר.
בשנת 2023 השתתף בסדרה של HOT "חאנשי".
באותה השנה שיחק בסרט "שושנה".
בשנת 2001 היה מבקר קולנוע, טלוויזיה וספרות בפורטל האינטרנט וואלה!
באותה שנה כתב "סיפור שהוא חלק מעצמו", סיפור פרי עטי, פורסם באנתולוגיה "רצח ליד הבית" של הוצאת כתר.
בשנים 2003–2005 היה בעל טור שבועי בנושא מוזיקה ישראלית במקומון כל העיר.
בשנים 2004–2006 היה מבקר מוזיקה ישראלית ולועזית בפורטל האינטרנט וואלה!
בשנת 2005 כתב ומבקר מוזיקה ישראלית במקומון העיר.
בשנת 2007 כתב את "קומנטרי", מחזה קצר פרי עטי, עלה במסגרת פרויקט בתי-ספר ליליים.
בשנת 2011 כתב את מבקר וכתב בנושאי תרבות במוסף ז'ורנל של עיתון מעריב.
באותה שנה היה מבקר וכתב בנושאי תרבות במוסף ז'ורנל של עיתון מעריב.
בשנים 2011–2012 כתב מגזין במקומון עכבר העיר.
כתבות צבע, כתבות מגזין/ראיונות וכתיבה ביקורתית.
בשנת 2012 כתב ועורך קופי באתר האינטרנט השיווקי גרופון.
בשנים 2012–2014 עורך המשנה ולאחר מכן עורך ראשי בפועל של מדור וואלה!
בשנים 2015–2016 כתב עלילות (ביחד עם שירה אלון) של הדרמה היומית "פול מון", שיצרה שירה אלון.
בשנת 2016 כתב ויצר את סדרת האינטרנט הבין-לאומית "Raising Hitler", שעלת לשידור בהפקת Blackpills.
בשנים 2016–2017 כתב ויצר ביחד עם דינה סנדרסון ויובל שפרמן את הדרמה הקומית "אורי ואלה".
בשנת 2000 השתתף בהצגה "קדיש לנעמי" בתפקיד אלן גינסברג הילד.
בשנת 2001 הופיע בתיאטרון בית ליסין בהצגה "מכתב לנועה", שבה גילם טל מוסרי חייל והוא גילם את אחיו.
בעקבות השתתפותם בהצגה לוהקו השניים לסרט "אח שלי הגדול" שיצא בשנת 2002. גם שם שיחק מוסרי חייל וסקר את אחיו.
על תפקידו בהצגה זכה בפרס השחקן המבטיח בטקס פרסי התיאטרון.
שיחק בהצגה "החייל הזה הוא אני", הצגה שנכתבה יחד עם אורי אוריין במסגרת שירותם הצבאי, ההצגה הועלתה על ידי תיאטרון צה"ל בבימויו של אלון אופיר, והוצגה במאות בסיסים בכל רחבי המדינה.
בשנת 2023 כתב את המחזה "איך הפכתי לאבא שלי".
עופר זקס (נולד ב-1972) הוא דיפלומט ומנכ"ל ישראלי שכיהן כשגריר ישראל באיטליה ובסן מרינו.
זקס קיבל תואר ראשון במדעי הטבע ותואר שני בכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
הוא כיהן כמנכ"ל מכון היצוא הישראלי במשך ארבע שנים.
זקס כיהן כשגריר ישראל באיטליה משנת 2016 והוחלף ב-2 בספטמבר 2019 על ידי דרור אידר.
זקס מכהן כמנכ"ל הרצוג אסטרטגיה מאז אוקטובר 2019.
עופר ויצמן (נולד ב-1965) הוא במאי ישראלי.
ויצמן למד קולנוע במסגרת חוגי העשרה של הצבא במהלך שירותו.
לאחר שירותו הצבאי למד בבית צבי.
בשנת 1989 שימש כעוזר עריכה וכעוזר הפקה בסרט "שדות ירוקים".
בשנת 1991 מילא תפקיד עוזר במאי בסדרת הטלוויזיה "דגי דיגיטלי".
עופרה הרנוי (Ofra Harnoy; נולדה ב-31 בינואר 1965) היא צ'לנית קנדית ילידת ישראל.
הרנוי נולדה בחדרה ועברה עם משפחתה לטורונטו בשנת 1971. באותה שנה גם החלה ללמוד נגינה בצ'לו אצל אביה, יעקב הרנוי.
עם מוריה נמנו ולדימיר אולוף, ויליאם פלית', פייר פורנייה, ז'קלין די פרה ומסטיסלב רוסטרופוביץ'.
הופעת הבכורה המקצועית של הרנוי כסולנית עם תזמורת הייתה בגיל עשר.
הופעותיה כסולנית תזמורת והרסיטלים הראשונים שלה בקרנגי הול שבניו יורק בשנת 1982 קצרו שבחים הן מצד המבקרים והן מקהל המאזינים.
הרנוי ביצעה והקליטה בהופעת בכורה עולמית את הקונצ'רטו לצ'לו של אופנבך בשנת 1983 ואת הקונצ'רטו לצ'לו של ארתור בליס בהופעת בכורה בצפון אמריקה.
כמו כן הקליטה בפעם הראשונה כמה קונצ'רטי של ויוואלדי.
הרנוי ידועה בדימוי הזוהר שלה ובהופעה המזכירה דוגמנית אופנה, תכונות שהובלטו לא פעם כדי לקדם את המוזיקה שלה.
במובן זה היא נחשבת לחלוצת הסגנון הזוהר, שהופיע בשנות ה-90 אצל נגני מוזיקה קלאסית דוגמת הכנרת ונסה-מיי ורביעיית המיתרים בונד.
זוכת כמה תחרויות קנדיות חשובות.
פרס אגודת אמנים קונצרטנטיים בניו יורק לשנת 1982.
פרס המוזיקאית הצעירה לשנת 1983 ממגזין מוזיקה אמריקאי.
פרס ג'ונו לשנים 1987 ו-1988 על האלבום הקלאסי הטוב ביותר.
פרסים אחדים של "מצטיינת השנה" ו"נבחרת הביקורת" על הקלטותיה מהמגזינים "גרמופון", "היי פידליטי" ו"תשואות".
עופר רגב (נולד ב-8 בנובמבר 1964) הוא סופר ומוציא לאור ישראלי, חוקר תולדות ארץ ישראל ומדריך סיורים.
רגב נולד בשם אפרים ג'רבי בכפר סבא.
הוא גדל בראשון לציון והתחנך במדרשית נעם בפרדס חנה.
את שירותו הצבאי עשה כלוחם בחיל התותחנים, ולאחריו שינה את שמו מג'רבי לרגב.
רגב למד בישיבת מרכז הרב בירושלים, ובחוג ללימודי ארץ ישראל בבית ברל ובאוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1990 התחתן עם הסופרת הדס רגב ירקוני
בשנת 1989 החל רגב לעבוד עבור החברה להגנת הטבע ועסק עבורה במחקר, בהדרכת טיולים ובפעילות ציבורית במסגרת המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות בה שימש כרכז הפעילות במחוז תל אביב ובהמשך כדובר המועצה.
במסגרת תפקידו הוביל רגב את מסע ההסברה לשימור אתרי מורשת בשדרות רוטשילד בתל אביב, ובשנת 1994 יזם את הפעילות הציבורית לשימור המושבה שרונה שנועדה באותה עת להריסה.
בשיתוף האדריכל יורם רז ניהל רגב מסע הסברה לשימור אתרי המורשת בחצי האי הירקוני ובכללם מגרש המכביות הראשונות (1932–1935), יריד המזרח (1934) והאולם בו התקיים הקונצרט הראשון של התזמורת הפילהרמונית הישראלית (1936).
רז ורגב כתבו את החוברת "יריד החלומות" שכללה מידע רב וחדשני שהגביר את העניין הציבורי באזור שהיה עד אז נידח, מוזנח ומיועד להריסה.
מסע ההסברה הוביל לשינוי ההתייחסות מצד מנהל ההנדסה בעיריית תל אביב וכעבור שנים, שומרו אתרי חצי האי הירקוני.
בשיתוף האדריכל שמואל גילר וראש מועצת גוש עציון שילה גל, הוביל רגב את שימור החורשה שניטעה בדרום יפו בשכונה אליה הועברו בשנת 1948 היתומים והאלמנות מקיבוץ כפר עציון שיקיריהן נפלו בקרב שהתחולל בגוש עציון ערב הכרזת המדינה.
בשנת 2005 הקימו הדס ועופר רגב את אתר האינטרנט החלוצי "מדריך המדריכים והמרצים", שכלל מידע על אודות פעילותם של מדריכים ומרצים בנושאי טיולים וידיעת הארץ.
משנת 2020 מנהלים השניים (עם סיניה פישר ועדנה נמדר) את קבוצת הפייסבוק "שיר, הוא לא רק מילים" העוסקת בתרבות עברית מכל הזמנים והסגנונות.
בקבוצה 15,000 משתתפים ובהם ד"ר יואל רפל, יוסי אלפי, זמירה חן, רמי דנוך, מירי אלוני ועוד.
כמדריך טיולים, פיתח רגב סוגה ייחודית של סיורים ספרותיים במחוזות שהיוו השראה לסופרים ידועים כגון ש"י עגנון, עמוס עוז, נתן אלתרמן, זאב ז'בוטינסקי, מאיר אריאל אהוד בנאי ויוצרים עבריים נוספים.
רגב חקר לעומק פרשיות רצח מפורסמות שאירעו בישראל כמו פרשת רצח ארלוזורוב.
יעקב ישראל דה האן רצח ישראל קסטנר וההתנקשות לח"י ברוזן פולקה ברנדוט.
בשנת 2018 יצר, בשיתוף מכון ז'בוטינסקי, את הסיור "מלכות על ים ערפלי" אשר עוסק בדמותו של המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי כמשורר, מתרגם והוגה דעות.
במסגרת מחקריו על תולדות הזמר העברי מוביל רגב סיור בתל אביב על שירי מירי אלוני (בהשתתפותה), יצירות מאיר אריאל ושלום חנוך בקיבוץ משמרות, יצירתו של אהוד בנאי וסיור הנערך בשיתוף המוזיקאית דפנה זהבי על יצירות המלחין דוד זהבי בקיבוץ נען.
משנת 2020 עורך רגב סיורים בנושא "מבצע סוזנה", לכידת תאי המודיעין הישראלי במצרים בשנת 1954 ועלייתם לגרדום של סא"ל ד"ר משה מרזוק וסא"ל שמואל עזר.
עופר רגב מדריך ומרצה במסגרות אקדמיות רבות.
הוא נמנה עם צוות המדריכים לקציני צה"ל במסגרת המכללה לפיקוד ומטה (פו"ם) ומרצה בקורסים וביחידות צה"ל.
בשנת 1994 כתב עבור החברה להגנת הטבע את ספרו הראשון "ארבעים שנות פריחה", המגולל את סיפורה של החברה להגנת הטבע כאחד מסמליה של החברה הישראלית.
הספר נכתב בסיוע וייעוץ של עזריה אלון ממייסדי החברה להגנת הטבע.
בשנת 1995 כתב עבור משרד הביטחון – ההוצאה לאור את הספר "טיול קטן בעיר גדולה", שהפך לרב-מכר.
הספר מתאר מסלולי טיול בעיר תל אביב ופורש בפני הקורא המטייל את נופיה ותולדותיה.
בשנת 1996 ערך רגב, לבקשת המשפחה, מחקר על קורות משפחתו של הבנקאי הציוני והחרדי ג'ורג' שמשון מרקס.
משפחת מרקס התגוררה בעיר קניגסברג (אז בשטח גרמניה) ונמנה עם ראשי דויטשה בנק.
בתו רבקה נישאה לרופא ד"ר זאב ברין, שנמנה עם מייסדי חדרה, ובתו אסתר נישאה לסופר ש"י עגנון.
באותה שנה כתב עבור מושב מזור את הספר "מזור - חמישים שנה ועוד", ספר המגולל את תולדות המושב שקם על ידי עולים מהונגריה ובהם שורדי שואה.
בשנת 1998 השתתף רגב ביצירת תוכנית הטלוויזיה החינוכית "הכל אנשים" ובשנת 1999 הצטרף להוצאת הספרים "פורת", שהוקמה על ידי רעייתו, הסופרת הדס רגב ירקוני ומתמחה בספרים העוסקים בתולדות ארץ ישראל והעולם היהודי.
במסגרת זו נחשף רגב לסיפורים רבים, וראיין אנשים רבים הקשורים בתולדות ישראל.
חלק מסיפורים אלו כונס בספר "להתאהב בארץ ישראל", שיצא בהוצאת "כנרת" בשנת 2005 וכעבור שנה הוענק לו אות ספר פלטינה לאחר שמכר מעל 40,000 עותקים.
בשנת 2006 הוציא רגב לאור את ספרו "נסיך ירושלים", העוסק בהתנקשות של איש לח"י יהושע כהן בחיי הרוזן פולקה ברנדוט, שהיה המתווך מטעם האו"ם בין היהודים והערבים במהלך מלחמת העצמאות, וזאת תוך אפיונן של שלוש דמויות - הרוזן ברנדוט, יהושע זטלר ודוד בן-גוריון.
הספר עורר מחלוקת ציבורית ודיון בפרשה.
בשנת 2007 כתבו וערכו הדס ועופר רגב את זיכרונותיו וצילומיו של ברוך רביב, ממייסדי קיבוץ נחל עוז.
הספר, "אלומת אור עזה", שוזר בין סיפור חייו של ברוך רביב וראשיתו של הקיבוץ החלוצי.
באותה שנה כתב עופר רגב את הספר "פלוגה עלי בהר" שגולל את תולדות פלוגה ח' של הפלמ"ח שהייתה מוצבת בהרי ירושלים משנת 1944 ועד מיזוגה בחטיבת הראל.
לוחמי הפלוגה, עליה פיקדו עמוס חורב ובהמשך אליהו סלע (רעננה) היו מוצבים ביישובים קריית ענבים, מעלה החמישה, רמת רחל, כפר עציון ובית הערבה.
חלק מלוחמי פלוגה זו נמנו עם שיירת הל"ה.
לשם כתיבת הספר ראיין רגב עשרות מלוחמי הפלוגה, במסגרת "בית הפלמ"ח".
בשנת 2010 יצא לאור ספרם של הדס ועופר רגב "סמטת מזל אריה".
הספר מגולל את פרשת חייו הסוערים של אריה שפק לוחם ומנהיג ציבור.
הספר התבסס על מחקר שארך שלוש שנים של ראיונות ועיון במסמכים רבים.
במלאת מאה שנה לייסוד מכללת דוד ילין כתבו הדס ועופר רגב מחקר מקיף שראה אור כספר אלבומי ששמו "מורים את הדרך".
הספר שהתבסס על מסמכים רבים וראיונות עם דמויות בחיי המכללה זכה לשבחים רבים.
לקראת ראש השנה תשס"ח יצא לאור הספר האלבומי "בת קול ברוח", המחבר בין התפילה היהודית לשירה הישראלית.
בני הזוג רגב ערכו ספרים רבים ובהם מחקריו של ד"ר עמוס שיפריס על תולדות קיבוץ נען ואת ספרו של אמוץ פלג על תולדות קבוצת גורדוניה בחולדה (קיבוץ).
בשנת 2009 הפיקו הדס ועופר רגב עבור גדוד הצנחנים 890 את הספר 'לא חוזרים עד שמבצעים', הסוקר את תולדות הגדוד מהקמתו ועד מבצע עופרת יצוקה.
בהמשך כתבו הדס ועופר רגב ספרי מורשת עבור יחידות צבאיות רבות ובהן גדוד 101, עוצבת ברעם, חטיבת הנח"ל, חטיבת הצנחנים, חטיבת הגפן ויחידת מגלן.
הספר "חצי הדרך לקהיר" מגולל את מסעו של גדוד 106 במלחמת יום הכיפורים אשר לחם בקרבות העזים במעבר הגידי, חצה את תעלת הסואץ והגיע עם תום המלחמה לנקודת הקילומטר ה-101 מקהיר.
לקראת ראש השנה תשע"א ראה אור ספרו של רגב "מעוז צור".
ספר זה מביא תיאור מלא של קרב המעוזים במלחמת יום הכיפורים.
הספר "מעוז צור" מושתת על מאות ראיונות שנערכו עם לוחמים ובני משפחותיהם.
הספר מתאר בפירוט את מהלכי הקרב ואף את ההתמודדות של הלוחמים, המשפחות השכולות ופדויי השבי בשנים שאחרי המלחמה.
בחנוכה תשע"ט התפרסם ספרם של הדס ועופר רגב על תולדות חטיבת השריון 179, מהקמתה ערב מבצע קדש ועד ימינו.
עיקרו של הספר עוסק בקרבות הבלימה מול הצבא הסורי במלחמת יום הכיפורים.
רגב נשוי לסופרת ומורת הדרך הדס רגב ירקוני.
המשפחה מתגוררת ביישוב כוכב יאיר.
אחיו הבכור של עופר רגב הוא פרופ אלי ג'רבי מאוניברסיטת תל אביב.
אחותו היא עורכת הדין והפעילה החברתית רונית עמיאל, שהייתה פרקליטת מחוז מרכז.
שבין השאר, הובילה את התביעה במשפט משה קצב.
ארבעים שנות פריחה, 1993.תולדות החברה להגנת הטבע.
יריד החלומות (בשיתוף אדריכל יורם רז) מפעלי חצי האי הירקוני 1932–1936.
טיול קטן בעיר גדולה - מסלולי טיול בתל אביב, הוצאת משרד הביטחון, 1997.
בולוואר - שדרות רוטשילד בתל אביב, (עם שולמית וידריך) הוצאת רמות, 1998.
אנשי שורשים - משפחת רוטמן, מחתרת ניל"י ורכישת אדמות השרון,(בשיתוף עם הדס רגב) 2003.
כזוהר הרקיע, חיי הטייסת זהרה לביטוב, (בשיתוף עם הדס רגב),הוצאת פורת, 2003.
הגשר אל ההר - תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים,(בשיתוף עם הדס רגב-ירקוני), הוצאת פורת, 2003.
להתאהב בארץ ישראל - טיולים בעקבות סיפורי אהבה בארץ ישראל, הוצאת כנרת, 2005.
נסיך ירושלים - פרשת ההתנקשות ברוזן פולקה ברנדוט, הוצאת פורת, 2006.
לוחם חירות ירושלים - סיפור חייו של יהושע זטלר, (ערכה הדס רגב) 2007.
פלוגה, עלי בהר - פלוגה ח' של הפלמ"ח בשיתוף מירה שחם גולןבת קול ברוח - תפילה ישראלית, (בשיתוף עם הדס רגב-ירקוני) הוצאת פורת 2007
(בשיתוף הדס רגב)אחרי - מורשת חטיבת הצנחנים.להתאהב בירושלים - טיולים בעקבות סיפורי אהבה בירושלים.סמטת מזל אריה - סיפור חייו הסוערים של אריה שפק, ראש מינהל יפו בשנות החמישים.סיפור מולדת - אתרי מורשת בארץ ישראל, הוצאת כנרת, זמורה ביתן, 2012.חצי הדרך לקהיר - מסעו של גדוד 106 במהלך מלחמת יום הכיפורים.
איל דורון, הדס ועופר רגב, בהשקט ובבטחה - מורשת יחידת מגלן, פורת הוצאה לאור, 2012.