tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר מכן, העביר את מוקד פעילותו לפוליטיקה וסביבה והקים את נקסטג'ן אמריקה, ארגון ללא מטרות רווח התומך בעמדות פרוגרסיביות בנושאי שינוי אקלים, הגירה, בריאות וחינוך.
סטייר התמודד על המועמדות הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית ב־2020, אך פרש מהמירוץ לאחר ארבע המדינות הראשונות, לאחר שהשקיע יותר מ-191 מיליון דולר בפרסום קמפיין, אך לא הצליח להשיג צירים מחויבים.
בשנת 2021, הקים סטייר יחד עם קייטי הול, חברתו ושותפתו העסקית הוותיקה, את Galvanize Climate Solutions, חברת השקעות ממוקדת אקלים.
אמו הייתה מורה לקריאה מתקנת במתקן המעצר של ברוקלין, ואביו היה שותף במשרד עורכי הדין בניו יורק ושימש כתובע במשפטי נירנברג.
סטייר גדל באפר איסט סייד שבמנהטן, ולמד בבית הספר באקלי ובאקדמיית פיליפס אקסטר, שם סיים בהצטיינות.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל בהצטיינות יתרה בכלכלה ובמדע המדינה, והתקבל לפי בטא קפא.
הוא שימש כקפטן של קבוצת הכדורגל של ייל.
בייל, היה סטייר חבר בחברת וולפס הד.
סטייר קיבל תואר MBA מבית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד, שם היה חוקר אריי מילר.
הוא כיהן במועצת הנאמנים של אוניברסיטת סטנפורד.
לאחר סיום לימודיו בייל, החל סטייר את קריירתו המקצועית במורגן סטנלי ב-1979. לאחר שנתיים במורגן סטנלי, למד בבית הספר לעסקים של סטנפורד.
בין השנים 1983 ל-1985 כשותף במחלקת הארביטראז' לסיכונים, שם עסק במיזוגים ורכישות.
לאחר מכן הפך לשותף וחבר בוועדה המנהלת של הלמן אנד פרידמן, חברת השקעות פרטיות שבסיסה בסן פרנסיסקו.
בינואר 1986, הקים סטייר את קרן פארלון קפיטל, קרן גידור שבסיסה בסן פרנסיסקו.
סטייר בנה את הונו כמנהל הקרן, שהגיעה לניהול הון של 20 מיליארד דולר עד שפרש ממנה.
סטייר היה ידוע בנטילת סיכונים גבוהים בנכסים במצוקה בשווקים תנודתיים.
באוקטובר 2012, פרש סטייר מתפקידו בקרן פארלון כדי להתמקד בקידום אנרגיה חלופית.
לפני עזיבתו את פארלון, קבוצת פעילים סטודנטיאלית בשם UnFarallon ביקרה את החברה על השקעות בחברות עם מדיניות אנטי-סביבתית.
ב-2016, כמה מבקרים ציינו כי פארלון השקיעה גם בכלאות פרטיים בזמן שסטייר ניהל את הקרן.
על פי מסמכי רשות ניירות ערך, סטייר עמד בראש הקרן כאשר רכשה כמעט 90 מיליון דולר במניות של תאגיד התיקונים של אמריקה (5.5% מהמניות הזמינות של החברה).
לאחר עזיבתו את פארלון, אירח סטייר מפגש חשיבה בן יומיים בשם 'Big Think Climate Meeting' לדון כיצד להתמודד עם שינוי האקלים.
ב-17 באפריל 2020, הודיע מושל קליפורניה גאווין ניוסם כי בחר בסטייר לעמוד בראש צוות משימה
שהתמקד בהתאוששות הכלכלית של המדינה לאחר גל הקורונה בקליפורניה של 2020. שותפתו של סטייר לניהול הצוות הייתה היועצת הפוליטית אן אולירי.
הספר הפך לרב-מכר של הניו יורק טיימס.
בשנת 2006, הקימו סטייר ואשתו, קת טיילור, את OneRoof, Inc., תאגיד B ומיזם חברתי שנועד לספק קישוריות לאינטרנט בפס רחב, אוריינות מחשבים וכישורי תעסוקה באמצעות מרכזי אינטרנט של OneRoof בעיירות כפריות קטנות בהודו ובמקסיקו.
כיום, לא סטייר ולא טיילור מעורבים בארגון.
בשנת 2007, הקימו סטייר וטיילור את בנק בנפישיאל סטייט, בנק לפיתוח קהילתי, במטרה לספק שירותי בנקאות מסחרית לעסקים, ארגונים ללא מטרות רווח ואנשים פרטיים באזור מפרץ סן פרנסיסקו, עם פעילות כיום בקליפורניה, אורגון ווושינגטון.
הבעלות על מניות הבנק מוחזקת כולה על ידי קרן, כך שכל הרווחים מושקעים מחדש בקהילות המקומיות.
סטייר וטיילור השקיעו 22.5 מיליון דולר להקמת הבנק ולהקמת קרן One PacificCoast, שמטרתה לעסוק בפעילויות צדקה וחינוך, לספק תמיכה בהלוואות, השקעות ושירותים אחרים לקהילות מוחלשות וארגוני שירות קהילתיים בקליפורניה.
באוגוסט 2010, הצטרפו סטייר ואשתו להתחייבות הנתינה, יוזמה של ביל גייטס ווורן באפט.
ב-2011 הקים סטייר את כלכלת אנרגיה מתקדמת, קבוצת מחקר ולובי בתחום האנרגיה יחד עם המן טנג'ה, משקיע הון סיכון אמריקאי ממוצא הודי.
כיום, לא סטייר ולא טנג'ה מעורבים בארגון.
סטייר וטיילור הקימו את חוות טום-קאט בפסקדרו, קליפורניה, בסמוך למפרץ האף מון.
החווה נועדה לחקור ולהדגים דרך בת-קיימא לעסוק בחקלאות.
פעילויות החווה כוללות תמיכה בתוכניות מזון בריא ושותפות בהפקת הסרט העצמאי המשימה, בכיכובו של בנג'מין בראט, העוסק בשכונת המישן בסן פרנסיסקו.
בסביבות 2011, הצטרף סטייר למועצת המנהלים של Next Generation, ארגון ללא מטרות רווח שמטרתו לטפל בנושאי ילדים וסביבה.
ב-2013, הקים סטייר את נקסטג'ן קליימייט, ארגון סביבתי ללא מטרות רווח וועד פעולה פוליטית.
באוגוסט 2015, השיק סטייר את ועדת Fair Shake בנושא אי-שוויון בהכנסות והזדמנויות למעמד הביניים, שמטרתה לקדם מדיניות לשוויון בהכנסות.
בשנת 1983, עבד סטייר בקמפיין הנשיאותי של וולטר מונדייל.
הוא גייס כספים עבור ביל בראדלי ב-2000 ועבור ג'ון קרי ב-2004. כתומך מוקדם של הילרי קלינטון ב-2008, הפך סטייר לאחד המגייסים הבולטים של ברק אובמה.
הוא שימש כציר בוועידות הלאומיות הדמוקרטיות ב-2004 וב-2008. סטייר היה חבר בפרויקט המילטון והיה מעורב בברית הדמוקרטיה, רשת של תורמים פרוגרסיביים שחברות בה דורשת תרומה של לפחות 200,000 דולר בשנה לארגונים מומלצים.
לאחר ניצחונו של אובמה ב-2008, נשקל סטייר למינוי כמזכיר האוצר של ארצות הברית.
אחיו של טום, ג'ים סטייר, אמר למנס ג'ורנל כי אובמה ויועציו יצטערו על בחירת מועמד אחר, בשל מומחיותו של סטייר.
בינואר 2013, עלו שמועות קצרות כי סטייר עשוי להיות מועמד להחליף את מזכיר האנרגיה סטיבן צ'ו.
כשנשאל אם יקבל מינוי כזה, השיב סטייר בחיוב.
בשנת 2010, הצטרף סטייר לשר החוץ לשעבר, ג'ורג' שולץ מסן פרנסיסקו, כיו"ר משותף של קמפיין לא להצעה 23, הצעה שהופיעה במשאל בנובמבר 2010 בנוגע לחקיקה הסביבתית של קליפורניה, AB32. הוא תרם 5 מיליון דולר לקמפיין, שהביס את ההצעה.
בשנת 2012, היה סטייר התומך המוביל של הצעה 39 במשאל בקליפורניה.
מטרת ההצעה הייתה לסגור פרצה שאפשרה לתאגידים רב-מדינתיים לשלם מיסים מחוץ לקליפורניה, תוך חיובם בתשלום במדינה.
סטייר תרם 29.6 מיליון דולר, ואמר כי לא יכול לחכות עוד לשינוי.
תומכי מאמציו של סטייר טענו כי ההצעה "תסייע לשבור את הקיפאון המפלגתי בסקרמנטו", בעוד המבקרים התנגדו לכך ש"המעורבות הגוברת של אנשים עשירים מעוותת את הכוונה המקורית של יוזמות".
קים אלכסנדר, נשיאת קרן המצביעים של קליפורניה, אמרה כי רמת התרומה של תורם יחיד הייתה חסרת תקדים.
חלק מהמבקרים כינו את היוזמה גירוי תעסוקתי לא יעיל, בעוד סטייר תיאר אותה כהצלחה בסגירת פרצת תאגידים.
סטייר שקל להתמודד למושל קליפורניה ב-2018 אך בינואר 2018 הכריז כי לא יתמודד.
טום לנגי (נולד ב-22 בנובמבר 2006) הוא אתלט ישראלי, אלוף ישראל (2025) ושיאן ישראל עד גיל 20 בקפיצה במוט.
לנגי הוא בנה של קרן לנגי-וקסלר, לשעבר אלופת ישראל בקפיצה לרוחק (1992) וכיום שופטת אתלטיקה.
הוא מתאמן בקפיצה במוט באגודת מכבי תל אביב תחת המאמן רומן קוגן.
באליפות ישראל שנערכה ביוני סיים במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.60 מטר.
בתחרות שנערכה בתחילת חודש יולי קבע שיא ישראל עד גיל 20 חדש של 5.23 מטר.
באליפות ישראל לנוער 2025 זכה במדליית זהב בשיא ישראל עד גיל 20 חדש של 5.30 מטר.
באליפות ישראל שנערכה בהמשך החודש זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.15 מטר, לפני רועי אפשטיין (4.90 מטר) וגפן גושיו (4.90 מטר).
תומאס ג'יילס רובינסון הוא מוזיקאי בריטי, שהתפרסם בשנת 1978, בעיקר בשל הסינגל יוצא הדופן לאותה תקופה "Glad to be Gay".
את ההופעות המוזיקליות הראשונות שלו עשה כנער מקהלה בכנסייה.
בגיל 16 מצא את עצמו לאימתו מאוהב בנער בן גילו.
ההומוסקסואליות הייתה אסורה באותה תקופה בבריטניה, וטום ניסה להתאבד.
זאת הייתה נקודת השפל בחייו, אך גם האירוע המשמעותי ביותר שעיצב את כל דרכו בהמשך.
חלק ניכר מפועלו ומהקריירה שלו הוקדש למניעת מקרי התאבדות נוספים על רקע דומה.
כיום הוא נשוי לאישה ואב לבן ובת.
בקהילה הטיפולית פינצ'דן מנור שנשלח אליה לאחר ניסיון ההתאבדות, הקים את להקתו הראשונה, Café Society, טריו אקוסטי ששר שירים בסגנון שנות השבעים.
ריי דייוויס מלהקת הקינקס התרשם והפיק ללהקה אלבום שמכר 600 עותקים בלבד.
כיום הם נחשבים לנדירים למדי.
Café Society התפרקה וטום, שגילה את לונדון, את סצנת הפאנק מחד ואת סצנת ההומוסקסואלים מאידך, הקים את להקתו הידועה ביותר, טום רובינסון בנד (TRB), שהשתלבה במועדונים של לונדון לצד להקות כמו הסקס פיסטולס.
הלהיט הראשון של TRB שהגיע לרשימת 20 הראשונים במצעד הבריטי היה "2-4-6-8 Motorway", המנון פאנק משנת 1977. האלבום הראשון של הלהקה הגיע למעמד של אלבום זהב - הצלחה שהלהקה לא הצליחה לשחזר מאז.
בתחילת שנות השמונים הקים את להקת Sector 27, שהקליטה עם המפיק סטיב לילווייט והופיעה במדיסון סקוור גארדן עם להקת פוליס.
ב-1983 פתח בקריירת סולו, והגיע למספר להיטים בצמרת המצעד הבריטי, ביניהם "War Baby".
באותה תקופה התחיל גם בקריירה נוספת כשדר בבי.בי.סי - רדיו 1, רדיו 4 ומאז 2002 הוא אחד השדרים המובילים בתחנת המוזיקה החדשה, רדיו 6, עם תוכנית מוערכת, שבה מתארחים מוזיקאים חדשים וותיקים.
באוקטובר 2015 הוציא לאור בעזרת מימון המונים את האלבום "Only the Now".
בהקלטת האלבום שיתפו פעולה בין השאר הזמר בילי בראג והשחקן איאן מקלן.
תומאס קרוז מייפות'ר הרביעי , הידוע בתור טום קרוז, הוא שחקן קולנוע ומפיק אמריקאי.
זוכה פרס אוסקר לשם כבוד לשנת 2025. הוא היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר וזכה בשלושה פרסי גלובוס הזהב לאותם הסרטים: "נולד בארבעה ביולי" (1989), "ג'רי מגווייר" (1996) ו"מגנוליה" (1999).
קרוז נולד בעיר סירקיוז שבמדינת ניו יורק, למשפחה נוצרית-קתולית.
בנם של מרי לי (לבית פייפר), מורה לחינוך מיוחד, ותומס קרוז מייפות'ר השלישי (נפטר ב-1984), מהנדס חשמל.
שם המשפחה של קרוז מקורו מאבי סבו, תומאס קרוז או'מרה, אשר אומץ על ידי ולשים מהגרים ושונה ל"תומאס קרוז מייפות'ר".
הוא גדל בעוני במשפחה שנשלטה על ידי אב מתעלל שקרוז תיאר בתור "סוחר של כאוס".
הוא הוכה על ידי אביו, שאותו קרוז תיאר כבריון ופחדן.
משפחתו של קרוז שהתה במשך חלק מילדותו בקנדה.
קרוז למד בבית הספר הציבורי רוברט הופקינס באוטווה, אונטריו, מכיתה ג' עד ה'.
לאחר מכן עברה המשפחה לפרבר של ביקון היל, כדי שאביו של קרוז יוכל למלא תפקיד של יועץ ההגנה של צבא קנדה.
שם, סיים קרוז כיתה ו' בתיכון הנרי מונרו, בו היה פעיל באתלטיקה, ושיחק הוקי רצפה כמעט כל לילה.
הנרי מונרו היה גם המקום בו קרוז עסק בדרמה, בהדרכתו של ג'ורג' סטיינבורג.
המחזה הראשון שבו השתתף נקרא "IT", וקרוז זכה בו בתפקיד ראשי יחד עם מייקל דה ואל, האחד משחק את ה"רע", והשני משחק את ה"טוב".
ההצגה זכתה להצלחה רבה, וסיירה עם חמישה חברים לכיתה אחרים לבתי ספר שונים ברחבי האזור אוטווה, וגם צולמה בתחנת הטלוויזיה המקומית של אוטווה.
קרוז נתקל בהצקות באופן קבוע ב-15 בתי ספר שונים בהם למד ב-12 שנים.
כאשר קרוז היה בן 12, אמו עזבה את אביו, ולקחה את קרוז ואחותו לי אן איתה.
הוא השתתף לזמן קצר בסמינר לכמרים פרנציסקני בסינסינטי (על מלגת כנסייה) ושאף להיות כומר קתולי.
בשנת הלימודים האחרונה שלו, הוא שיחק פוטבול בנבחרת בתור ליינבקר, אבל נופה מהקבוצה לאחר שנתפס שותה בירה לפני המשחק.
את דרכו אל המסך הגדול החל קרוז בתפקיד קטן בסרטו של פרנקו זפירלי, "אהבת בוסר" (1981) ובהמשך הופיע לצד ג'ורג' סי.
סקוט ושון פן בסרט "כיבוי אורות".
הפריצה שלו הגיעה כשכיכב בתפקיד הראשי בסרט נעורים בשם "שעשועים מסוכנים" (1983) לצד רבקה דה מורניי.
הוא התפרסם בין השאר בזכות סצנת הריקוד בתחתונים.
הכריזמה והמראה האטרקטיבי של קרוז עשו את העבודה, והוא קיבל על תפקידו מועמדות ראשונה ל"פרס גלובוס הזהב".
הסרט הכניס בקופות בארצות הברית פי 10 מתקציבו, דבר שסלל לקרוז קריירה עשירה ומצליחה מאוד כשחקן קולנוע.
בניסיון לשחזר את ההצלחה של "שעשועים מסוכנים", כיכב קרוז בעוד סרט נעורים אחד, "כל הצעדים הנכונים", אך הסרט נכשל בקופות.
גם סרטו האקסטרווגנטי של רידלי סקוט, "אגדה" (1985), בו שיחק קרוז, לא הצליח בקופות.
אך שנה אחר כך, כשכיכב בסרטו של האח טוני סקוט, "אהבה בשחקים", הצליח.
הסרט, שנעשה בתקציב של 15 מיליון דולרים, הכניס ברחבי העולם 353 מיליון דולרים והפך את קרוז לסמל מין ולכוכב קולנוע בינלאומי.
ב-1989 הופיע קרוז בסרטו של אוליבר סטון, "נולד בארבעה ביולי", שבו גילם את רון קוביק, פטריוט נלהב שהתנדב לנחתים בצבא ארצות הברית ונפצע במלחמת וייטנאם, ובעקבות זאת עבר מהפך רגשי ואידאולוגי ונעשה לאחד המנהיגים הפעילים בתנועת המחאה נגד המלחמה.
טום קרוז הציג ברגישות ובתבונה את דמותו המורכבת של קוביק, כשבחציו השני של הסרט גילם את הדמות אך ורק בישיבה על כיסא גלגלים.
מספר מבקרי קולנוע קבעו שזהו תפקיד חייו.
קרוז קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידיו ב"נולד בארבעה ביולי" (1989) וב"ג'רי מגווייר" (1996); ולשחקן המשנה הטוב ביותר עבור תפקידו ב"מגנוליה" (1999).
על שלושת הסרטים הללו זכה קרוז בפרס גלובוס הזהב.
קרוז כיכב ב-13 סרטים שהכניסו מעל 100 מיליון דולר בארצות הברית ובכך הוא השחקן שכיכב במספר שוברי קופות הרב ביותר, פרט לטום הנקס.
קרוז הופיע בחמישה שוברי קופות רצופים: "בחורים טובים", "הפירמה", "ריאיון עם ערפד", "משימה בלתי אפשרית" ו"ג'רי מגווייר".
בשנות ה-2000 הצליח קרוז לשחזר הישג זה כאשר כיכב ב-6 שוברי קופות רצופים, מאז "משימה בלתי אפשרית 2" ועד לקיץ 2006.
בשנת 2016 שיחק בסרט הפעולה "ג'ק ריצ'ר: אין דרך חזרה", המשך לסרט ג'ק ריצ'ר משנת 2012, בכיכובו.
ב-2017 הופיע בתפקיד הראשי בסרטים "המומיה" ו"תוצרת אמריקה".
הסרט האחרון סיבך את קרוז בהאשמות קשות מצד משפחות של טייסים שהשתתפו בצילומי הסרט וקיפחו את חייהם כאשר ניסו לבצע פעלולים מסוכנים מדי לפי דרישותיו של קרוז והבמאי דאג לימן.
ב-2019 נודע שחתם על חוזה להמשך השתתפות בסרטי ההמשך ל"משימה בלתי אפשרית": משימה בלתי אפשרית 7 ו-8.
ב-2022 חזר קרוז לגלם את דמותו של פיט "מאווריק" מיטצ'ל בסרט ההמשך לאהבה בשחקים - "אהבה בשחקים: מאווריק".
ב-1996 הקים קרוז חברת הפקה משלו, והחל לקבל כוח רב יותר בסרטים בהם כיכב.
הסרט הראשון אותו הפיק, "משימה בלתי אפשרית", היה להצלחה חובקת עולם, כשחלק ניכר מרווחי הסרט הגיעו היישר לכיסו.
בדצמבר 2024, הוענק לקרוז עיטור השירות הציבורי של הצי האמריקאי, שהוא אות הכבוד הגבוה ביותר שהצי יכול להעניק לאזרח.
הטקס נערך באולפני לונגקרוס ליד לונדון, ואת העיטור העניק לו מזכיר הצי האמריקאי, קארלוס דל טורו.
העיטור ניתן לקרוז על תרומתו המתמשכת בהעלאת המודעות לתפקידם של הצי וחיל הנחתים, במיוחד דרך סרטיו כמו "טופ גאן" ו"טופ גאן: מאווריק", שעוררו גלי התעניינות בשירות הצבאי בארצות הברית.
קרוז, שכיכב במספר סרטים עם דמויות צבאיות, כבר זכה בעבר לתואר "טייס ימי של כבוד" ב-2020 יחד עם המפיק ג'רי ברוקהיימר, בזכות עבודתם על הסרט "טופ גאן" המקורי.
בתגובה לקבלת העיטור, קרוז הביע גאווה על כך שהיווה השראה למשרתי הצי והנחתים לאורך השנים.
קרוז התחתן עם השחקנית האמריקאית מימי רוג'רס ב-1987. הם התגרשו ב-1990. באותה שנה כיכב בסרט מרוצי המכוניות "ימי הרעם" לצד שחקנית אוסטרלית צעירה בשם ניקול קידמן.
בין השניים התפתח רומן מתוקשר, שהוביל כעבור זמן קצר לנישואיהם.
אחרי 11 שנות נישואים, הכריזו בני הזוג בפברואר 2001 באופן רשמי על פרידתם.
קרוז וקידמן אימצו שני ילדים בזמן נישואיהם.
באפריל 2005 החל קרוז לצאת עם השחקנית האמריקאית קייטי הולמס, הצעירה ממנו ב-16 שנים.
באפריל 2006 נולדה לזוג ילדה.
באותה שנה הם התחתנו ולאחר חמש שנות נישואים, התגרשו.
מאז 1990 קרוז חבר פעיל בכנסיית הסיינטולוגיה.
תומאס ליאו (טום) קלנסי, ג'וניור היה סופר אמריקאי.
קלנסי נחשב למייסד סוגת המותחן הטכנולוגי בספרות בשנות ה-80 של המאה ה-20, וכיום היא די נפוצה.
רוב ספריו של קלנסי עוסקים ביחסים בינלאומיים, בריגול ובתרחישים גלובליים דמיוניים שהושפעו מהמלחמה הקרה.
כמה מהתרחישים שכתב התבררו כמנבאים את המציאות: פיגועי 11 בספטמבר 2001 דומים לתיאורים בספריו "חוב של כבוד" (1994) ו"צו נשיאותי" (1996), ומשחק המחשב Ghost Recon 1 שיצא בשנת 2001, מתאר מתיחות צבאית בין גאורגיה לארצות הברית ורוסיה, הדומה למלחמה בדרום אוסטיה שהייתה ב-2008.
בין ספריו המפורסמים "המרדף אחר אוקטובר האדום", "סכנה ברורה ומיידית", "כל הפחדים כולם", "הקרדינאל מהקרמלין", "קשת שש" ,"חוב של כבוד" וסדרת "כוח הרשת".
מספר דמויות חוזרות ומופיעות בספריו של קלנסי, אך סדר הוצאת הספרים אינו לפי הכרונולוגיה של העלילה.
חלק מספריו שימשו כבסיס לסרטי קולנוע מצליחים, כגון "המרדף אחר אוקטובר האדום" בכיכובו של שון קונרי, "כל הפחדים כולם" בכיכובו של בן אפלק ו"משחקים פטריוטיים" בכיכובו של האריסון פורד.
בשנת 2014 יצא הסרט "ג'ק ראיין: גיוס הצללים", שבניגוד לסרטים אחרים המבוססים על ספריו, התבסס אך ורק על הדמויות שיצר, בכיכובו של כריס פיין כג'ק ראיין.
בשנת 2018 יצאה הסדרה ג'ק ראיין בכיכובו של ג'ון קרסינסקי כג'ק ראיין, וגם היא התבססה אך ורק על הדמויות שיצר קלנסי ולא על ספר ספציפי.
כיום חברת משחקי המחשב Ubisoft מפתחת משחקים על שמו (שמבוססים בין היתר על ספרים שכתב כמו סדרת "Splinter Cell" ,"Rainbow Six" ,"Ghost Recon" ו-"The Division").
חלק מספריו של קלנסי נכתבו בשיתוף עם סופרים אחרים.
תומאס ליאו קלנסי ג'וניור נולד בבולטימור שבמרילנד.
הוא למד בבית ספר קתולי בטוסון ולמד ספרות אנגלית באוניברסיטת לויולה שם סיים ב-1969.
לפני שהוא פנה לדרכו הספרותית, ניסה להתקבל לצבא ארצות הברית, אך נכשל בבדיקות הראייה.
דבר זה מנע ממנו מלהשתתף במלחמת וייטנאם.
במקום זאת הוא עבד בחברת ביטוח עצמאית.
קלנסי עזב את חברת הביטוח כאשר זו נקנתה על ידי קבוצת משקיעים.
הוא התחתן עם אשתו הראשונה וונדה בשנת 1969. הם התגרשו בשנת 1999. בשנה זו הוא התחתן בשנית עם העיתונאית אלכסנדרה מארי לוולין.
בשנת 1998 הצטרף לקבוצת משקיעים בראשות פטר אנג'לוס ויחד הם רכשו את קבוצת הבייסבול בולטימור אוריולס הוא גם רצה לרכוש קבוצת פוטבול (מינסוטה ויקינגס) אולם נאלץ לוותר בעקבות עלות הסכם הגירושים שלו.
בשנת 1996 ייסד את חברת Red Storm Entertainment לייצור ושיווק של משחקי מחשב המבוססים על ספריו.
המשחק הראשון שהחברה הוציאה היה Politika שיצא בשנת 1997. החברה נקנתה בשנת 2000 על ידי החברה הצרפתית Ubisoft.
המרדף אחר אוקטובר האדום (1984) – ספרו הראשון של קלנסי.
מספר על מרדף בן 18 ימים אחרי צוללת סובייטית חדישה שמפקדה, תת-אדמירל/אמ"ב (אלוף-משנה-בכיר) מרקו אלכסנדרוביץ' רמיוס, מנסה לערוק למערב.
בספר מופיעה לראשונה דמותו המוכרת ביותר בספריו של קלנסי, ג'ק ראיין, היסטוריון ומנתח מודיעין של ה-CIA.
הספר עובד לסרט בכיכובו של שון קונרי כמרקו, וסם ניל כקצין רוסי אחר, קמארוב.
משחקים פטריוטיים (1987) – ספר שני (אם כי ראשון כרונולוגית).
בספר מעורב ג'ק ראיין במלחמה שמנהל ה-IRA נגד בריטניה, וזאת בעקבות סיכול ניסיון התנקשות בנסיך מווילס.
הספר עובד לסרט, בו מגלם האריסון פורד את ג'ק ראיין.
הקרדינאל מהקרמלין (1988) – המשך ישיר לספר "המרדף אחרי אוקטובר האדום".
סיפורו של הקרדינל (קולונל מיכאל "מישה" פיליטוב), המרגל הבכיר ביותר שהפעילה ארצות הברית במשרד ההגנה הסובייטי.
הספר מתרחש על רקע מרוץ חימוש שמנהלות ארצות הברית וברית המועצות להשגת נשק נגד טילים בליסטיים, על רקע המלחמה באפגניסטן ואחרי איבוד הצוללת הגרעינית.
סכנה ברורה ומיידית (1989) – מלחמה חשאית שמנהל ה-CIA נגד קרטלי הסמים הקולומביאנים.
הספר עובד לסרט בכיכובו של האריסון פורד.
כל הפחדים כולם (1991) – טרוריסטים פלסטינים שמאוכזבים מהתמוטטותה של ברית המועצות, משיגים נשק גרעיני ומפוצצים אותו על אדמת ארצות הברית.
חוב של כבוד (1994) – ג'ק ראיין מוזעק לתפקיד היועץ לביטחון לאומי של הנשיא, שנתיים אחרי התפטרותו מהחיים הציבוריים כתוצאה מסירוב הפקודה שלו ב"כל הפחדים כולם" לנשיא.
הוא מעורב במלחמה שפורצת בין יפן לארצות הברית.
בסוף הספר מתרסק מטוס נוסעים יפני על גבעת הקפיטול בארצות הברית.
צו נשיאותי (1996) – המשך ישיר ל"חוב של כבוד".
ג'ק ראיין מושבע לנשיא בעל כורחו ומגוון אויבים צצים ומנסים לנצל את המצב.
האויב הראשי בספר הוא האייתולה של איראן.
הדוב והדרקון (2000) – מתאר מתיחות בין סין לרוסיה שמסתיימת בפלישה סינית לסיביר כדי להשתלט על אזור עשיר בנפט וזהב שהתגלה.
בעקבות זאת, ארצות הברית מחליטה מספר החלטות אנטי-סיניות כמו הכרה בעצמאות טאיוואן ויציאה לעזרת רוסיה לשם מניעת כיבוש סיביר על ידי צבא סין העממית.
ארנב אדום (2002) – הספר חוזר לשנות השמונים והוא מתאר ניסיון של ראש הקג"ב הרוסי להתנקש באפיפיור.
יצא ב-2002 אבל כרונולוגית הוא ממוקם לפני "הקרדינאל מהקרמלין", ומיד לאחר אירועי "משחקים פטריוטיים".
"The Teeth of the Tiger" (2003) – הספר הראשון בו מופיע בנו של ראיין כדמות אקטיבית.
הספר מתאר את פעילותו של ג'ק ראיין הבן בסוכנות ביון בדיונית בשם "הקמפוס" אשר פועלת בחשאי בשם ביטחון המולדת.
חי או מת (2010) – ספר ההמשך ל-The Teeth of the Tiger עוסק בפעולתו של ארגון הקמפוס, אשר בו חבר ג'ק ראיין הצעיר יחד עם ג'ון קלארק ודומינגו שאבז, כדי ללכוד את האמיר, הטרוריסט המסוכן בעולם (המבוסס על דמותו של אוסאמה בן לאדן).
במהלך הספר מחליט ג'ק ראיין האב לשוב ולהתמודד בשנית על משרת נשיא ארצות הברית.
הספר עוסק בניסיונותיו של ארגון הקמפוס למנוע מקצין צבא פקיסטני מלפתוח במלחמה גרעינית בין הודו לפקיסטן.
כמו כן מתוארת מערכת הבחירות לנשיאות והמאבק בין ג'ק ראיין האב לנשיא קילטי הרץ לכהונה נוספת, כאשר במהלכה פועלים אנשיו של קילטי להפללת ידידו הוותיק של ראיין, ג'ון קלארק, בעקבות מעלליו הישנים במסגרת סוכנות הביון המרכזית.
הספר עוסק בניסיונותיה של הרפובליקה העממית של סין להשיג שליטה על אזור ים סין הדרומי, מה שמוביל להתנגשות ישירה בינה לבין ארצות הברית בראשות הנשיא ג'ק ראיין, אשר זכה בנשיאות מחדש בסוף הספר הקודם.
ג'ון פטריק ראיין, המכונה "ג'ק", הוא הדמות המפורסמת ביותר שיצר קלנסי.
בנם של אמט ראיין, שוטר ובלש במחלק רצח במשטרת בולטימור, אשר שירת במלחמת העולם השנייה בדיוויזיית הצנחנים ה-101, וקתרין, אשר עבדה כאחות.
הוא גדל כנוצרי קתולי ודעותיו הפוליטיות הן כנראה רפובליקניות, אף שהדבר לא מוזכר במפורש.
עם סיום לימודיו בבוסטון קולג' התגייס לחיל הנחתים, עבר קורס קציני חי"ר וסיים אותו בהצטיינות.
ראיין הספיק לשרת כמפקד מחלקה מספר חודשים, עד שנפצע פציעה חמורה בגבו, לאחר התרסקות מסוק במהלך תרגיל צבאי של הנחתים בים התיכון, בגלל התאונה סובל ראיין מפחד טיסה.
לאחר שחרורו משירות צבאי השלים דוקטורט בהיסטוריה מטעם אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
לאחר מכן שימש כמרצה חוקר וגם כסופר להיסטוריה צבאית ימית.
ראיין נשוי לקרוליין (קתי), רופאת עיניים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אב לשלושה וגר בבולטימור, מרילנד.
לראשונה מופיע ראיין בספר "המרדף אחרי אוקטובר האדום", שם הוא משמש כמנתח מודיעין זוטר ב-CIA, המוצא עצמו מתפקד כסוכן חשאי במבצע סיוע לעריקת קציני צוללת טילים רוסית.
במהלך המבצע פעל ראיין באומץ ובהצלחה ובין היתר הרג סוכן חשאי רוסי, בקרב יריות ומנע ממנו לפוצץ את הצוללת.
על פעולתו קיבל את כוכב המודיעין, העיטור הגבוה ביותר שסוכנות הביון המרכזית מחלקת לאנשיה.
לאור פעולותיו המתוארות בספר "הקרדינאל מהקרמלין" הוענק לראיין עיטור כוכב מודיעין נוסף.
ובעבור מעורבותו בחילוץ צוותי חיל הרגלים שפעלו במבצע מיוחד בקולומביה ("סכנה ברורה ומיידית") הוענק לו כוכב מודיעין נוסף שעצם דבר הענקתו סווג כסודי ביותר.
לאורך ספריו מתאר קלנסי את התקדמותו בקריירה של ראיין, לעיתים בגלל מעורבותו בפרשיות הביטחוניות שמופיעות בספרים: בספר "כל הפחדים כולם" הוא כבר סגן ראש ה-CIA; ב"חוב של כבוד" הוא מתמנה ליועץ לביטחון לאומי של הנשיא; לאחר שמטוס שמתרסק על בית הנבחרים בסוף הספר, ראיין מתמנה לנשיא ארצות הברית.
בספר "צו נשיאותי", מנהל ראיין את מלחמתה של ארצות הברית באיראן, לאחר שזו האחרונה מתקיפה אותה בנשק ביולוגי, ואף מורה על חיסולו של האייתוללה של איראן.
בהמשך, לאחר סיום כהונתו כנשיא ארצות הברית, ובעקבות הירצחו של ידידו הטוב רובי ג'קסון במהלך הבחירות לנשיאות וכתוצאה מכך בחירתו של יריבו הפוליטי המושבע קילטי לתפקיד נשיא ארצות הברית, מחליט ראיין לרוץ פעם נוספת בבחירות לנשיאות ארצות הברית, ונבחר פעם נוספת לכהונה הרמה.
בסדרת הטלוויזיה נראים על מדיו האותות הבאים: מדליית המלחמה העולמית בטרור ואות מלחמת אפגניסטן.
כמו כן גם העיטורים הבאים: מדליית שירות הומניטרי, מדליית ציון הישג של הנחתים והצי, צל"ש הצי ומדליית הביטחון הלאומי, אותות הקלע ברובה ובאקדח.
לפי תיקו האישי הוא נולד ב-17/5/1982 ושירת בגדוד החמישי של חיל הנחתים בין השנים 2000-2008 (עד הפציעה כמובן שלקוחה מהספר והותאמה לתקופת הסדרה).
בסיום העונה השלישית, אחרי מניעת המלחמה עם רוסיה, הוא וגריר קבלנו את כוכב המודיעין, כמו בספרים.
ג'ון קלארק , המוכר גם כ"קלי" או "מר קלארק", נולד בשם ג'ון טרנס קלי, והוא אמריקני ממוצא אירי.
קלארק התגייס לצי האמריקני והתנדב לקומנדו הימי.
הוא לחם ב"קבוצת הכוחות המיוחדים ה-3" במלחמת וייטנאם.
במהלך המלחמה חילץ קלי את בנו הטייס של אדמירל מקסוול.
לאחר שהשתחרר מן השירות הצבאי, עבר למרילנד, שם ניהל מבצע חיסול פרטי כנגד מספר סוחרי סמים בעיר, והביא בו לידי שימוש את מיומנותיו כלוחם שרכש בקומנדו הימי, לאחר שאלו רצחו את אהובתו, זונה לשעבר.
במקביל גייסו אדמירל מקסוול ואדמירל גריר את קלי לסייע לסיירת חיל הנחתים ול-CIA לתכנן מבצע מיוחד בווייטנאם לחילוץ עשרים שבויי מלחמה אמריקנים, טייסים ברובם, שנחשבו למתים והוסתרו על ידי צבא צפון וייטנאם.
קלי ביצע חדירה ראשונית וסיור בקרבת המחנה, ומהמודיעין שאסף המליץ לבטל את הפשיטה לחילוץ השבויים.
לפני שחולץ מן השטח לכד קלי קצין חיל אוויר רוסי.
לכידתו סייעה ל-CIA להשלים עסקת חילופי שבויים, ובכך אפשר קלי את חזרתם לארצות הברית.
לאחר המבצע נאלץ קלי לביים תאונה שבה לכאורה נהרג, על מנת שלא להיעצר בידי אביו של ג'ק ראיין, ונוצרה עבורו זהות חדשה בשם "ג'ון טרנס קלארק".
קלארק החל לעבוד עבור ה-CIA, כאיש האגף לפעולות מיוחדות, ונודע כאיש המבצעים הטוב ביותר באגף.
ברוב ספריו של קלנסי, מר קלארק משמש כמדריך ב"חווה" (בית הספר של ה-CIA), וסוכן למשימות "שחורות", חצי צבאיות, של ה-CIA.
בין היתר שימש כקצין המבצעים בפעולות החשאיות בקולומביה שתוארו בספר "סכנה ברורה ומיידית".
בספר "קשת שש" הוא מקים יחידה ללוחמה בטרור באירופה, שמורכבת מלוחמים ממדינות נאט"ו ומישראל.
על המבצע לחילוץ בנו הטייס של אדמירל מקסוול הוענק לקלי צלב הצי, ובהמשך שודרג העיטור על ידי הנשיא ראיין למדליית הכבוד.
בסרט סכנה ברורה ומיידית הוא מגולם על ידי וילם דפו.
דומינגו שאבז, המכונה "דינג", הוא אמריקאי ממוצא היספני אשר גדל בלוס אנג'לס.
דינג שירת כמפקד כיתה בדרגת סמל בחיל הרגלים בצבא ארצות הברית, בין השאר באוגדת חיל הרגלים השביעית הקלה.
בין היתר הוכשר דינג בפורט בנינג בבית הספר לסיירים.
לאחר מבצע בקולומביה (המתואר בספר "סכנה ברורה ומיידית") גייס קלארק את שאבז לשורות ה-CIA.
הוא הוצב באגף לפעולות מיוחדות, שם הפך לשותפו ותלמידו של קלארק.
בהמשך נשא לאישה את בתו של קלארק.
לפי סדרת הטלוזיה נולד ב-12 בינואר 1976.
ג'יימס גריר – גריר הוא אדמירל לשעבר בצי האמריקני אשר שירת כמפקד צוללת ועבר למודיעין הצבאי.
לאורך הספרים הראשונים שכתב קלנסי הוא משמש כסגן המנהל לביון (סמ"ב) ב-CIA.
גריר נפטר ממחלת הסרטן במהלך עלילת הספר "סכנה ברורה ומיידית".
ידוע כאביו הרוחני של ג'ק ראיין וכידידו הטוב, אשר היה הגורם המרכזי מאחורי גיוסו של ראיין לסוכנות המודיעין המרכזית.
בשלושת הסרטים הראשונים הוא משוחק על ידי השחקן ג'יימס ארל ג'ונס, היחיד ששיחק בשלושה סרטים בסדרה.
בסדרת הטלוויזיה אדמירל ג'יימס הוא נוצרי לשעבר שהתאסלם כדי להתחתן אבל לאחר גירושיו נשאר מוסלמי.
הוא הפך לבוס של ג'ק בעונה הראשונה, כמו במקור, אבל לאחר שהרג "נכס מודיעיני" וסולק מהשטח.
בעונה השנייה קודם לתפקיד סגן-ראש תחנת רוסיה ב-CIA ועבר למוסקבה.
אברהם בן יעקב – בן יעקב, המכונה "אבי", הוא אלוף לשעבר בצה"ל המשמש כסגן ראש המוסד, וכמקבילו של ראיין בעת שהלה שימש כסגן מנהל ה-CIA לביון בספר "כל הפחדים כולם".
עם גיוסו לצה"ל התנדב בן יעקב לחטיבת הצנחנים.
בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר, ולקח חלק במבצעים מיוחדים רבים.
בן יעקב התקדם בתפקידי הפיקוד בחטיבה עד שגויס למוסד בידי רפי איתן בשנת 1968. בין היתר לחם בן יעקב ברבות ממלחמות ישראל, ואף שימש כמפקד גדוד בצנחנים.
בינו לבין ראיין ישנם יחסי ידידות והערכה הדדית.
בין היתר סייע בן יעקב בשיתוף פעולה מודיעיני ומבצעי בפרשות שתוארו בספרים "כל הפחדים כולם", "צו נשיאותי" ו"קשת שש".
דן מוראי – איש ה-FBI וחברו הטוב של ראיין.
מונה על ידי הנשיא ראיין לתפקיד ראש ה-FBI ("צו נשיאותי").
הזוג פולי – אדוארד ומרי פאט פולי.
זוג מרגלים, שג'ק ראיין הכיר כשהיה ב-CIA.
מופיעים לראשונה מבחינה כרונולוגית בספר "ארנב אדום".
שימשו בתפקידים רבים ב-CIA ואף מונו לראשיה.
רוברט אנדרו ג'קסון – ג'קסון, המכונה "רובי", הוא קצין בצי האמריקני וטייס קרב המתמחה בהטסת מטוסי F14. הוא חברו הקרוב ביותר של ראיין.
ג'קסון מופיע או מוזכר לאורך כל סדרת הספרים.
בספר "הדוב והדרקון" מינה ראיין את רובי לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית.
בהמשך העלילה, כפי שתוארה בספרי ההמשך, תמך ראיין במועמדותו של רובי לתפקיד הנשיא, אולם במהלך הקמפיין גזען מדרום ארצות הברית מתנקש בחייו.
בסרט משחקים פטריוטים רובי מגולם על ידי סמואל ל.
אדוארד קילטי- היה סגן נשיא ארצות הברית עד שאולץ להתפטר בגלל שערויריית מין בסוף הספר "חוב של כבוד", וגרם למינויו של ג'ק לסגן-נשיא ולבסוף לנשיא.
בעקבות רצח רובי ג'קסון אד נבחר לנשיא מטעם המפלגה הדמוקרטית (לא נאמר מי התמודד מולו) וכיהן 4 שנים שערורייתיות.
בשלהי כהונתו, כשג'ק החליט להתמודד מולו והוביל כצפוי, אד שיתף פעולה עם סוכנים רוסים כדי להכתים את שם ג'ון קלארק, מקורבו של ג'ק.
ספרים בכיכובם של דמויות משניות מהסדרה
ללא חרטה (1993) – הספר מתרחש בשנות השבעים, במהלך מלחמת וייטנאם.
סיפור מלחמתו הפרטית של ג'ון טרנס קלי (ג'ון קלארק) בסוחרי סמים שרצחו את חברתו.
במקביל עוזר קלי לבצע מבצע לשחרור שבויים אמריקאים מהשבי בווייטנאם.
במהלך הספר מופיעה לרגע קט דמותו של ג'ק ראיין אשר הוא בנו של אמט ראיין, בלש המשטרה החוקר את נסיבות מותם של סוחרי סמים שהרג קלארק.
קשת שש (1998) – סיפורה של יחידת הקומנדו ללוחמה בטרור של נאט"ו, שמקים ג'ון קלארק.
כרונולוגית, עלילת הספר מתרחשת לאחר הספר "צו נשיאותי", אם כי ג'ק ראיין לא מוזכר כנשיא אלא רק במרומז.
סערה אדומה עולה (1986) – ספר שבו מתאר קלנסי כיצד תיראה מלחמת העולם השלישית בגרסתה הקונבנציונלית בין ברית נאט"ו לברית המועצות.
הספר נכתב על בסיס משחק המלחמה "הארפון 3" ביחד עם לארי בונד.
SSN (1996) – הספר מספר על מלחמת צוללות בין ארצות הברית לסין בעקבות פלישה סינית לאיי ספרטלי (איים הממוקמים בדרום הים הסיני).
כנגד כל האויבים (2010) – הספר מתאר מלחמה של רשויות ארצות הברית נגד סוחרי סמים במקסיקו וקשר בין סוחרי הסמים לקבוצות טרור מפקיסטן ואפגניסטן.
נכתבה בשיתוף עם סטיב פייצ'ניק וג'ף רובין
פול הוד – הוד הוא ראש עיריית לוס אנג'לס לשעבר המשמש כמנהל החמ"ל.
למרות היותו אזרח, חסר כל רקע צבאי או מודיעיני, הוד מתגלה כמנהל שקול, מתוחכם הבקי בדיפלומטיה ובמגבלות הכוח.
מייקל "מייק" רוג'רס – רוג'רס, המכונה "מייק", הוא מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית המשמש כסגנו של הוד בחמ"ל, האחראי על הצד הצבאי והפעלת צוות המחץ – יחידת העילית של החמ"ל.
יוצא הכוחות המיוחדים שלחם בווייטנאם ופיקד על חטיבת חי"ר ממוכנת במלחמת המפרץ.
רוג'רס הוא בעל תואר דוקטור בהיסטוריה צבאית מטעם אוניברסיטת טמפל.
לאורך הסדרה בולט רוג'רס בנטייתו לצאת לשדה ולפעול עם הכוחות המיוחדים.
הרעיון נוצר על ידי טום קלנסי וסטיב פייצ'ניק והסדרה נכתבה על ידי סטיב פרי.
הסדרה מתארת את המרחב הקיברנטי העתידי בו פשעים יכולים להתבצע ללא צורך לצאת מהבית וכן על ידי מספר אנשים שאינם קרובים פיזית אחד לשני.
בעולם כזה, ה-FBI מקים כוח המתמחה בפשעים וירטואליים כאלו.
הכוח מורכב מלוחמים וממומחים למרחב הקיברנטי.
הסדרה מתרחשת בשנת 2010 ונכתבה כספרים למבוגרים.
נכתבה בשיתוף עם סטיב פייצ'ניק.
הסדרה מתארת את העולם הדיגיטלי העתידי (שנת 2025) שבו האינטרנט היא בעצם רשת של מציאות מדומה (המרחב הקיברנטי).
בכלל הספרים בסדרה מתוארים טרוריסטים וירטואליים אשר פוגעים ברשת או מנצלים את הרשת לפשעים.
בסדרה זו שהיא מעיין המשך לסדרת כוח הרשת, הכוח שהוקם על ידי ה-FBI אינו מספיק והם נדרשים להיעזר באנשים אשר מסיירים ברשת הרבה זמן.
סיירים אלו שחלקם ילדים, באים לעזרת ה-FBI לפענוח הפשעים.
אחד הוא המספר הכי בודד
שלושת הספרים הראשונים בסדרה נכתב שיתוף עם מרטין גרינברג.
האחרונים נכתבו על ידי ג'רום פרייסלר.
צוללת: סיור בתוך צוללת גרעינית (1993).
Armored Cav: סיור בגדוד טנקים (1994).
כנף קרב: סיור בכנף קרב של חיל האוויר של ארצות הברית (1995).
נחתים: סיור ביחידת משלוח של הנחתים (1996).
מטוס תובלה: סיור הכנף תובלה אווירי (1997).
נושאת מטוסים: סיור בנושאת מטוסים (1999).
כוחות מיוחדים: סיור בכוחות המיוחדים של ארצות הברית (2001).
צנחנים: סיור בכוח משימה מוצנח (1997).
טום קלנסי היה אחד משני סופרים (השני היה ג'ון גרישם) שמכר יותר משני מיליון עותקים מההדפסה הראשונה בשנות ה-90 של המאה ה-20.
ספרו סכנה ברורה ומיידית מכר 1,625,544 עותקים והיה לספר הנמכר ביותר בשנות ה-80 של המאה ה-20.
ב-1992 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהמוסד הפוליטכני רנסילאר.
קיבל את התואר יומן וורדר (Yeoman Warder) של מצודת לונדון.
תומאס ארל "טום" פטי היה זמר, כותב שירים, מוזיקאי וגיטריסט אמריקאי שזכה להצלחה והכרה אדירות בזכות שיריו המשלבים פולק רוק עם רוקנרול, העוסקים בחלום האמריקאי, בזכות להיטו הגדול ביותר "Free Fallin'", וכן עם הלהקה שלו "שוברי הלבבות".
הוא נחשב לאחד ממוזיקאי וזמרי הרוק הגדולים בכל הזמנים ודורג במקום ה-91 בקטגוריית "האומנים הגדולים בכל הזמנים" במגזין הרולינג סטון.
טום פטי, הידוע כ"טומי", נולד וגדל בפלורידה.
המוזיקה של פטי משלבת פולק רוק עם רוקנרול בסיסי בהשראת הרולינג סטונז והבירדס.
הטקסטים של פטי מדברים בעיקר על אנשים שלא הצליחו בהגשמת החלום האמריקאי.
מוכר בעיקר מהלהקה "טום פטי ושוברי הלבבות".
בין השנים 1970–1975 ניגן על גיטרה בס בהרכב ה-"Mudcrutch", שהיה פעיל בפלורידה וכלל גם את מייק קאמפבל (גיטרה) ובנמונט טנץ' (קלידים), שלאחר מכן המשיכו עמו להרכב "טום פטי ושוברי הלבבות" (Tom Petty and the Heartbreakers).
בתקופה מסוימת בשנות השמונים הוא השתייך ללהקת "הטרוולינג וילבריס" – הרכב צמרת בו היו חברים גם רוי אורביסון, ג'ורג' האריסון, ג'ף לין ובוב דילן.
כינויו בהרכב היה .Charlie T.
פטי החל להתעניין ברוקנרול כשהיה בן 11 ופגש את אלביס בסט הצילומים Follow That Dream, והבין שהוא רוצה להיות חלק מלהקה בעקבות הביטלס.
נישואיו הראשונים לאהובתו מהתיכון, ג'ן ביניו, נמשכו 22 שנה.
יש לו שתי בנות מנישואים אלה.
ב-2001 נישא לדנה יורק לה היה נשוי עד יום מותו.
בפברואר 2008 הופיעו פטי והלבבות השבורים במופע המחצית של סופרבול XLII.
ב-2 באוקטובר 2017 נפטר פטי מדום לב.
ב-20 באוקטובר (יום הולדתו של טום פטי) 2021 יצא על טום פטי סרט תיעודי בבימויה של מרי וורטון.
תומאס 'טום' מייקל פלטצ'ר הוא זמר וגיטריסט בלהקת הפופ רוק הבריטית מקפליי (לצדם של דני ג'ונס, דאגי פוינטר והארי ג'אד), וכותב מרבית השירים של הלהקה.
פלטצ'ר נולד בהארו, לונדון, אנגליה, למשפחה ממעמד הפועלים.
אביו, בוב פלטצ'ר עבד בחברת קודאק וניגן בלהקות מקומיות.
אמו, דבי פלטצ'ר עבדה כמורה לילדים בעלי צרכים מיוחדים, ומגיל קטן תמכה ועודדה את אהבתו של טום למוזיקה.
יש לו אחות קטנה בשם קארי הופ פלטצ'ר שהפיקה בלוגי וידאו למען יוטיוב והתחילה קריירת מוזיקה לאחרונה.
כשהיה בן עשר, כיכב פלטצ'ר בתפקיד הראשי ב'אוליבר!' בפלדיום בלונדון לצד ג'ים דייל ששיחק את פייגן .
ב-2001 חתם טום על חוזה עם חברת התקליטים של באסטד: יוניברסל, יחד עם דני ג'ונס (גיטרה/קולות), לאחר שלא התקבל אל באסטד.
המפיקים ערכו אודישנים למתופף ונגן בס, ודאגי פוינטר (בס/קולות רקע) והארי ג'אד (תופים) הצטרפו לטום ולדני והשלימו את הלהקה ב-2003. בנוסף הוא גם כתב את רוב המוזיקה של מקפליי, ביחד עם שאר חברי הלהקה.
ג'יימס בורן (חבר להקת באסטד), חבר טוב של טום, מסייע לעיתים בכתיבת השירים ללהקה.
פלטצ'ר כותב שירים גם לבאסטד.
תשעה מבין הסינגלים שכתב הגיעו למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי (7 מהם של מקפליי ושניים של באסטד).
בנוסף הוא כתב 8 שירים מתוך האלבום השני של באסטד A Present for Everyone, ואת כל השירים (חוץ מאחד) באלבום הראשון של מקפליי Room on the 3rd floor, אלבום זה הגיע ישר למקום הראשון במצעדי אנגליה, כמו גם האלבום השני Wonderland.
טום עזר לכתוב מחדש את שיר הנושא לסרט Thunderbirds יחד עם ג'יימס בורן, אשר הגיע למקום הראשון במצעדים.
השפעותיו של פלטצ'ר הם: הביטלס, הביץ' בויז, ג'ון ויליאמס, The Who ואמנים חדשים כמו גרין דיי ובלינק-182.
בנוסף לפעילותו בתחום המוזיקה, החל פלטצ'ר גם בפיתוח קריירת משחק.
הוא למד בבית הספר לתיאטרון של סילביה יאנג, במסגרתו גילם את דמותו של אוליבר טוויסט במחזמר "אוליבר!".
הוא הופיע בסרט קצר על המודעות לאיידס, השתתף במספר תשדירי פרסומת, וכן גילם את עצמו, עם יתר חברי הלהקה, בסרט "אני והמזל שלי".
טום רובינס היה סופר אמריקאי.
בספריו היו עלילות מורכבות ופראיות וכן ריבוי תתי-עלילות.
ספרו "גם לבוקרות יש רגעים קודרים" ("Even cowgirls get the blues") עובד בשנת 1993 לסרט בכיכובה של אומה תורמן.
רובינס נולד בבלואווינג רוק שבקרוליינה הצפונית.
למד בשנת 1954 עיתונאות באוניברסיטת וושינגטון בלקסינגטון אך עזב בשל בעיות משמעת.
עבר לניו יורק וניסה כוחו בכתיבת שירה.
התגייס לחיל האוויר ושירת שלוש שנים בקוריאה.
הוא חזר לווירג'יניה בשנת 1960, שם למד בבית ספר לאומנות.
עבר לסיאטל ללימודי מאסטר בבית הספר ללימודי המזרח הרחוק.
ב-1970 עבר ללה קונר, גם היא במדינת וושינגטון, ומאז ועד למותו התגורר בה.
רובינס היה חבר קרוב של טרנס מקנה, שהשפעתו עליו ניכרת בחלק מספריו, והוא העריץ את אושו, המיסטיקן ההודי.
Still life with woodpecker, יצא לאור בשנת 1980. תרגם לעברית: ברוך גפן, "איך גורמים לאהבה להישאר", הוצאת מודן, 2004
Fierce invalids home from hot climate, יצא לאור בשנת 2000. תרגם לעברית: בועז וייס, "נכים פראיים ששבו הביתה מארצות החום", הוצאת מודן, 2007
Villa incognito, יצא לאור בשנת 2003. תרגם לעברית: ברוך גפן, "וילה אינקוגניטו", הוצאת מודן, 2004.
Wild ducks flying backward, יצא לאור בשנת 2005, אסופה של סיפורים קצרים
B is for Beer, יצא לאור בשנת 2009
תומאס אנדרו "טום" פלטון הוא שחקן ומוזיקאי אנגלי.
התפרסם בתפקיד דראקו מאלפוי בסדרת "סרטי הארי פוטר" המבוססים על סדרת הספרים המצליחה של ג'יי קיי רולינג.
תומאס אנדרו פלטון נולד ב-22 בספטמבר 1987 בעיירה אפסום (אנ'), מחוז סארי בדרום-מזרח אנגליה, הצעיר מבין ארבעה בנים, ג'ונתן, כריס ואשלי, שנולדו לפיטר פלטון ושרון אנסטי.
סבו מצד אמו הוא הגיאופיזיקאי נייג'ל אנסטי (אנ').
פלטון התחנך בבית הספר קראנמור בעיירה ווסט הורסלי (אנ') עד גיל 13, ולאחר מכן למד בבית הספר הווארד אפינגהם (אנ') לצורך השכלתו התיכונית.
פלטון פיתח עניין בשירה בילדותו ולאחר מכן הצטרף למקהלות בית הספר; הוא היה חבר גם במקהלה של קתדרלת גילפורד (אנ').
פלטון ידוע בעיקר על תפקידו בשמונת סרטי סדרת הארי פוטר ושקוע בדמותו של דראקו מאלפוי
פלטון החל את קריירת המשחק שלו כאשר התקבל לקמפיין פרסום.
הוא נבחר מתוך 400 מועמדים.
תפקידו הראשון בקולנוע היה ב-1997, בסרט "קטנים עליו" , ואחריו הופיע בסרט "אנה והמלך" ובסרט הטלוויזיה "מבט שני" .
בשנת 2000, נבחר פלטון לשחק את דמותו של דראקו מאלפוי, אויבו של הארי פוטר בסרט "הארי פוטר ואבן החכמים".
לפני שנבחר לתפקיד זה, פלטון נבחן גם לתפקידים של הארי פוטר ורון וויזלי.
מבין ארבעת השחקנים הצעירים שהצליחו להשיג את התפקידים הראשיים, היה לפלטון הניסיון הרב ביותר בתעשייה.
פלטון הופיע בכל שמונת סרטי הארי פוטר.
כאשר נשאל פלטון על ידי מעריץ מה ילדים צריכים לעשות אם מישהו כמו הדמות שהוא משחק מציק להם, אמר: "לספר למישהו.
אתה לא רוצה לשמור את זה לעצמך".
בנובמבר 2010, הסרט "White Other", בו טום משחק את הדמות הראשית, ריי מרסדן, יצא לאור.
לצד פלטון משחקת השחקנית אימלדה סטאונטון, ששיחקה את פרופסור דולורס אמברידג' בסדרת סרטי הארי פוטר.
לפלטון היה תפקיד בסרט "Get Him to the Greek", שיצא ב-4 ביוני 2010. בשנת 2010 זכה בטקס פרסי הסרטים של MTV על תפקידו בהארי פוטר והנסיך חצוי-הדם בקטגוריה "הנבל הטוב ביותר".
באוגוסט 2011 טום הצטלם לקמפיין של מותג האופנה "Band of Outsiders" ביחד עם חברו מהארי פוטר, רופרט גרינט בלוס אנג'לס.
בשנת 2011 שיחק בתפקיד דודג' לנדון בסרט "כוכב הקופים: המרד".
באותה שנה, הוציא שיר מקורי בשם "הוואי".
בשנת 2012 שיחק בסרט האימה "ההתגלות" בכיכובה של אשלי גרין, בשנת 2013 השתתף בסרט "בסתר", ובסרט "בל" בכיכובה של גוגו אמבתה-רו.
ובאותה שנה התארח במיני-סדרה "מעגל שלם".
בשנת 2014, בסרט "נגד השמש" המבוסס על סיפור אמיתי של שלושה אנשי צוות אוויר במלחמת העולם השנייה שמטוסם התרסק.
בשנת 2016, שיחק בסרט "תחייה" לצידו של ג'וזף פיינס.
עוד באותה השנה, שיחק בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "הפלאש" בתפקיד ג'וליאן אלברט/דוקטור אלכימיה, שותפו למשרד של ברי אלן (הפלאש).
בשנת 2017 שיחק בסרט "מייגן לוי" .
בשנת 2018 שיחק לצד נעמי ווטס וקלייב אוון ברומן ההיסטורי "אופליה", את דמותו של לארטס.
בנוסף, השתתפו בקליפ לשיר "Empty Space" של ג'יימס ארתור.
בשנת 2020 שיחק בסרט "מדריך הבייביסיטר לציד מפלצות" וגילם את דמותו של הבוגימן.
בשנת 2022 הופיע בקליפ לשיר "Are You Entertained" של אמן היפי הופ ראס שמארח את אד שירן.
בקליפ מופיע גם השחקן ראף לאו.
בנובמבר 2024, פורסם כי פלטון הצטרף לקאסט של הקומדיה הבריטית התקופתית "Fackham Hall".
ביוני 2025, פורסם כי פלטון יגלם את דמותו של דראקו מאלפוי במחזה "הארי פוטר והילד המקולל" בברודוויי בניו יורק, ושיתחיל זאת ב11 בנובמבר 2025, למשך 11 שבועות.
בכך הפך פלטון לשחקן הראשון מהקאסט המקורי של סרטי הארי פוטר ששיחק במחזה בתפקידו המקורי.
התחביב האהוב על פלטון הוא דיג.
מלבד דיג, פלטון משחק גם כדורסל, קריקט, כדורגל, גולף וטניס, ורוכב על סוסים.
מ-2008 עד 2016 קיים פלטון זוגיות עם הפעלולנית ג'ייד אוליביה גורדון.
היא גילמה את אשתו בסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2".
שנהסרטתפקידהערות1997קטנים עליו (אנ')פיגרין קלוק1999 אנה והמלך (אנ')לואיס טי.
+שנהסדרהתפקידהערות1998Bugs ג'יימספרק: "Pandoras' Box"1999Second Sightתומאס אינגהאםסרט טלוויזיה של BBC One2000Second Sight 2: Hide and Seek2012המבוךריימונד רוג'רמיני-סדרה2013Full Circleטים אבוט2 פרקים2014רצח מדרגה ראשונה אריק בלאנטתפקיד ראשי (עונה ראשונה); 10 פרקים2016–2017הפלאשדוקטור אלכימיה / ג'וליאן אלברט17 פרקים2018Origin לוגן מייןתפקיד ראשי; 10 פרקים2022הארי פוטר: בחזרה להוגוורטסעצמוספיישל איחוד של HBO Max
+שנהמחזהתפקידהערות20222:22 A Ghost Storyסאםוסט אנד
תומאס דואן צ'יימברס הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA ובישראל, בקבוצת מכבי תל אביב.
צ'יימברס שיחק בעמדת הפורוורד/סנטר ומתנשא לגובה של 208 סנטימטרים.
צ'יימברס החל לשחק כדורסל במסגרת הבית ספרית ולאחר סיום לימודיו, שיחק באוניברסיטת יוטה במשך שלוש עונות.
בסיום קריירת המכללות, צ'יימברס נרשם לדראפט ה-NBA שנערך בשנת 1981 ונבחר בסיבוב הראשון, במקום השמיני, על ידי הסן דייגו קליפרס במדיה שיחק בשתי עונות.
אחרי כן, שיחק צ'יימברס במדי סיאטל סופרסוניקס, במשך כחמש עונות, במדיה נבחר כ-MVP של משחק האולסטאר בשנת 1987. לאחר מכן שיחק עבור פיניקס סאנס, והתבלט בשורותיה כאחד הסקוררים הטובים ב-NBA, לצד חברו לקבוצה קווין ג'ונסון, כאשר רשם בעונת 1989/90 27.2 נקודות בממוצע למשחק.
צ'יימברס שיחק עוד שתי עונות ביוטה ג'אז והוביל אותה פעמיים רצופות לפלייאוף.
בעונת 1995/96 עזב את ה-NBA כדי לשחק בישראל, במדי מכבי תל אביב.
הגעתו של צ'יימברס לקבוצה ישראלית עוררה עניין רב וסיקורים תקשורתיים רבים, היות שהיה השחקן בעל הרקורד המרשים ביותר ב-NBA שהגיע לישראל.
למרות זאת, צ'יימברס לא הרשים בעונה זאת, ונחקק בתודעת הציבור בעיקר לאחר משחק נגד ברצלונה שבו החטיא את כל 14 זריקותיו מהשדה.
צ'יימברס העמיד במהלך העונה ממוצעים של כ-8 נקודות, 3.5 ריבאונדים בנוסף ל-0.5 איבודי כדור למשחק.
באותה עונה, מכבי וצ'יימברס זכו באליפות אך הפסידו את הגביע להפועל ירושלים, לאחר שפעל בניגוד להוראת מאמנו צביקה שרף ולא ביצע עבירה על עדי גורדון שקלע מעליו את סל הניצחון.
צ'יימברס עזב את ישראל וחזר לארצות הברית, ושיחק במשך שתי עונות במדי השארלוט הורנטס והפילדלפיה 76', לפני שפרש ממשחק פעיל באוגוסט, 1998.
בעת הפרישה, צ'יימברס דורג במקום ה-28 ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA עם 20,049 נקודות, בנוסף ל-6,703 ריבאונדים ו-2,283 אסיסטים ב-1,107 משחקים.
נכון לתחילת שנות האלפיים, צ'יימברס עובד כמנהל התקשורת של הפיניקס סאנס.
סר תומאס דניאל "טום" קורטני הוא שחקן אנגלי שבלט בתחילת שנות ה-60 בשורה של סרטי קולנוע שזכו לשבחי הביקורת כגון "בדידותו של הרץ למרחקים ארוכים" (1962), "בילי בדאי" (1963) ו"דוקטור ז'יוואגו" (1965).
מאז אמצע שנות השישים נודע יותר בזכות תפקידיו בתיאטרון.
ב-2001 קיבל קורטני תואר אבירות על תרומתו לקולנוע ולתיאטרון.
קורטני הוא ראש מועדון האוהדים הרשמי של קבוצת הכדורגל האל סיטי.
ב-1999 קבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת האל.
קורטני נולד בעיר האל שבאנגליה, בנם של אן אלייזה ותומס הנרי קורטני.
למד בבית הספר התיכון קינגסטון בהאל, ולמד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) בלונדון.
הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הייתה בשנת 1960 עם להקת התיאטרון "אולד ויק" באדינבורו.
ב-1961 החליף את אלברט פיני בהצגה "בילי בדאי" בתיאטרון קיימברידג'.
שנתיים אחר כך גילם שוב את אותה דמות בעיבוד הקולנועי ל"בילי בדאי" שביים ג'ון שלזינגר.
סרט הקולנוע הראשון שלו היה "Private Potter" מ-1962, בבימויו של קספר ורדה שהבחין בקורטני עוד בימי לימודיו ב-RADA.
הסרטים הבאים שלו היו "בדידותו של הרץ למרחקים ארוכים" שביים טוני ריצ'רדסון ו"בילי בדאי", בהם זכה לשבחים רבים על הופעתו.
סרטים אלה היו בין המובילים את הגל החדש הבריטי בתחילת שנות השישים.
קורטני היה מועמד לפרס באפטה כשחקן המבטיח ביותר לשנת 1962, ופרס באפטה לשחקן הטוב ביותר ב-1963. על תפקידו בסרט דוקטור ז'יוואגו כפאשה אנטיפוב המהפכן המסור, היה מועמד ב-1965 לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, אך הפסיד למרטין בלסם.
בין סרטיו הידועים האחרים נמנים "King & Country" שביים ג'וזף לוסי בו שיחק לצידו של דירק בוגרד, והסרט "ליל הגנרלים" שביים אנטולי ליטבק.
למרות ההצלחה הרבה בתפקידיו בסרטים, קורטני אמר שהוא לא נהנה במיוחד לשחק בקולנוע, ומאמצע שנות השישים התרכז יותר בהופעות בתיאטרון.
ב-1966 החל קורטני להופיע בתיאטרון "רויאל אקסצ'נג'" שנוסד באותה תקופה במנצ'סטר בניהולו של קספר ורדה.
התפקידים הראשונים שלו היו פוקלנד במחזה "The Rivals" מאת שרידן וגיבור סיפורו של היינריך פון קלייסט "הנסיך מהומבורג".
במשך השנים הופיע במגוון רחב של תפקידים, ב-1999 גילם את התפקיד הראשי ב"המלך ליר" וב-2001 הופיע ב"הדוד וניה".
קורטני חזר לעבוד עם ורדה ב-1970 כשהופיע בתפקיד הראשי בסרט "יום בחייו של איבן דניסביץ'".
תפקידו הידוע ביותר מאז הוא בסרט "המלביש", עיבוד למחזה באותו שם מאת רונלד הארווד ולצידו של אלברט פיני.
שני השחקנים היו מועמדים לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידיהם בסרט הזה, והפסידו לרוברט דובאל.
ב-1991 הופיע כאביו של דרק בנטלי (כריסטופר אקלסטון) בסרט "תן לו את זה".
הופעותיו של קורטני בטלוויזיה היו מועטות יחסית.
ב-1971 הופיע ב"She Stoops to Conquer" בהפקת ה-BBC, ובמספר מחזות מאת המחזאי אלן אייקבורן.
ב-1973 הופיע בטלוויזיה האמריקאית ב"I Heard the Owl Call My Name", וב-1994 כיכב לצידו של פיטר יוסטינוב בעיבוד טלוויזיוני לספרו של צ'ארלס דיקנס "בית ממכר עתיקות" בו גילם את דמותו של קווילפ.
היה לו תפקיד קטן בסרט הטלוויזיה "הרפתקאות אינדיאנה ג'ונס הצעיר", בתפקיד האנתרופולוג ברוניסלב מלינובסקי.
ב-1998 שיחק שוב לצידו של אלברט פיני בדרמה "A Rather English Marriage" של ה-BBC.
ב-2002 החל קורטני להופיע בהצגת יחיד "Pretending To Be Me", המבוססת על יצירתו ומכתביו של המשורר פיליפ לארקין.
בתחילה הופיע ב"וסט יורקשייר פלייהאוס" שבלידס ואחר כך ב"קומדי תיאטר" בווסט אנד שבלונדון.
ב-2007 הופיע קורטני בשני סרטים, האחד "הצפה", סרט אסונות על לונדון המוצפת, והשני "מצפן הזהב" על פי רומן מאת פיליפ פולמן בו הוא מגלם את פארדר קוראם.
ב-2008 הופיע בסדרת הדרמה הטלוויזיונית, עיבוד לספר "דוריט הקטנה" של דיקנס, בתפקיד ויליאם דוריט, ובתוכנית חג המולד של הסדרה הקומית "משפחת רויאל".
בין השנים 1973 עד 1982 היה קורטני נשוי לשחקנית שריל קנדי.
ב-1988 נשא לאישה את איזבל קרוסלי, מנהלת במה ב"רויאל אקסצ'נג' תיאטר".
לבני הזוג יש בתים במנצ'סטר ובפאטני שבלונדון.
בשנת 2000 יצא לאור ספר זכרונות של קורטני "טום היקר: מכתבים מהבית", שזכה לשבחי הביקורות.
הספר כולל מבחר מכתבים מהתכתבות עם אימו, ומשובץ בזכרונותיו כסטודנט צעיר למשחק בלונדון של תחילת שנות השישים.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1960 Inside Story ברט בפרק "A Present for Penny" 1970 Solo ד.
תומאס קונטי הוא שחקן קולנוע, במאי תיאטרון וסופר סקוטי זוכה פרס הטוני.
קונטי נולד בעיירה פייזלי שבמערב סקוטלנד לאב ממוצא איטלקי ואם שנולדה להורים ממוצא אירי.
את השכלתו רכש קונטי ב"מכללת סנט אלויסיוס" וב"אקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה" שבמרכז גלאזגו.
את עבודתו בתחום התיאטרון החל קונטי בתיאטרון אומנויות מקומי בעיר דאנדי.
ב-1979 הופיע קונטי לראשונה בברודוויי במחזה "של מי החיים האלה לעזאזל?", הופעה אשר זיכתה את קונטי בפרס טוני.
במקביל להיותו שחקן תיאטרון, קונטי פיתח לעצמו קריירת קולנוע שהחלה בהופעות בסרטים "הדואליסטים" (סרטו הראשון של רידלי סקוט) ובדרמת המלחמה "חג שמח, מיסטר לורנס", סרט בו פרץ קונטי מבחינה קולנועית בדמותו של הקולונל הבריטי ג'ון לורנס.
קונטי היה מועמד לזכייה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב עבור תפקידו בסרט "ראובן, ראובן".
בסרט אשר על תסריטו חתום התסריטאי היהודי ג'וליוס אפשטיין גילם קונטי משורר שיכור ואובדני בשם גאוון מק'גלאנד.
ב-1986 היה קונטי מועמד לפרס גלובוס הזהב על הופעתו בסרט "ביאטה קלרספלד ציידת הנאצים".
תפקיד נוסף בו התפרסם קונטי היה בדרמה הקומית "שירלי ולנטיין", בסרט גילם קונטי את קוסטאס קאלדס, מאהבה היווני של גיבורת העלילה שירלי ולנטיין.
בשנים האחרונות בחר קונטי להקדיש את מיטב זמנו לכתיבה ובימוי, הופעותיו האחרונות עד כה היו בתפקידים משניים בסרטים "ירושלים, ירושלים" ו "מחיר הבגידה".
קונטי פרסם בשנת 2004 את ספרו "הדוקטור", אודות סיפורו הביוגרפי של טייס בשירות הביטחון החשאי.
קונטי נשוי לשחקנית הסקוטית קארה וילסון משנת 1967, בתם נינה גם היא שחקנית.
אמריקה של מישהו אחר (1995)
עלייתו של האביר האפל (2012)
טוֹם רוֹבּ סמית הוא סופר ותסריטאי אנגלי, המתגורר כיום בלונדון.
טום הוא בוגר אוניברסיטת קיימברידג' לאחר שסיים את לימודיו בשנת 2001, למד במשך שנה כתיבה יוצרת.
ספרו הראשון המבוסס על סיפורו של הרוצח הסדרתי, הקניבל והפדופיל האוקראיני אנדריי צ'יקטילו; ילד 44 פורסם בתחילת 2008, ותורגם ל-26 שפות.
בשנת 2009 קיבל על ספר זה מספר פרסים יוקרתיים בהם: פרס אנתוני, פרס בארי, פרס דיליס, ופגיון הזהב.
כמו כן היה מועמד לקבלת פרס מאן בוקר.
ב-2015 צפוי לצאת לאקרנים סרט קולנוע המבוסס על הספר, בכיכובם של טום הארדי, גארי אולדמן וונסן קאסל.
באפריל 2009 פורסם ספרו השני; הנאום הסודי, המהווה ספר המשך לילד 44, ומבוסס על המהפכה שבאה בעקבות הנאום הסודי שנשא ניקיטה חרושצ'וב בליל ה-24 - 25 בפברואר 1956. ספרו השני תורגם אף הוא לעברית בהוצאת כתר.
ביולי 2011 פורסם ספרו השלישי והאחרון בטרילוגיה; סוכן מספר 6 .
הספר תורגם לעברית בשנת 2012, ויצא לאור בהוצאת כתר.
ספרו הרביעי, "החווה", ראה אור בתרגום לעברית בתחילת 2014. ב-2014 נטל חלק בכתיבת התסריט למיני סדרה של ה-BBC, "מרגל לונדון".
ילד 44 – המותחן הראשון לסמית, העוסק ברוצח סדרתי הפועל בברית המועצות בעידן סטלין, ומתאר את השפעות האידאולוגיה המרקסיסטית על חקירת הפשע, שגורמת לרשויות לטייח אותו ולתלותו בחסרי ישע שונים.
הספר זכה בפרס "דוקרן הפלדה" למותחן הטוב ביותר של שנת 2008.
הנאום הסודי – הספר עוסק בנאומו של ניקיטה חרושצ'וב ב-25 בפברואר 1956 בפני קונגרס המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, בו חשף חרושצ'וב את פשעי משטרו הרצחני של סטלין והוקיע את מבצעיהם.
הנאום זכה לכינוי "הנאום הסודי".
ימים אחדים לאחר שנישא הנאום הסודי נשלחים עותקים מודפסים שלו, לכמה סוכנים של השירות החשאי.
אחד העותקים נשלח ללב סטפנוביץ' דמידוב, הגיבור הראשי ב"ילד 44", המכהן כראש מחלק הרצח במשטרת מוסקבה.
כאשר עמיתיו לשעבר בקג"ב נרצחים בזה אחר זה, הוא מבין שמישהו מבקש לנקום ומתחיל לחקור.
כשבתו נחטפת, הוא מבין שהנוקמים מתכוונים להגיע גם אליו.
סוכן מספר 6 – כעשור לאחר מות סטלין, לב דמידוב כבר איננו סוכן השירות החשאי.
לב מנסה להשאיר מאחוריו את זוועות המשטר שלהן היה שותף ולבנות חיים חדשים במוסקבה עם אשתו ראיסה ובנותיו המאומצות זויה ואלנה.
אבל כאשר ראיסה והבנות נוסעות לניו יורק, בעיצומה של המלחמה הקרה, עולמו שוב מתהפך עליו.
הטרגדיה שמתרחשת שם מפרידה את לב ממשפחתו ומכריחה אותו לצאת למסע ממושך, רב-תהפוכות ומזעזע, שיסתיים רק שנים רבות לאחר מכן, באפגניסטן.
והוא איננו לבדו במסע הזה.
בכל מקום שהוא יגיע אליו הוא יגלה את "סוכן מספר 6".
הספר עוסק בדניאל, המוצא את עצמו בין אביו המספר לו שאמו עברה התקף פסיכוטי ואושפזה בבית חולים פסיכיאטרי, לבין אמו המספרת על חבורה של גברים תאבי כוח ומושחתים, על הפשע המחריד שהם ביצעו, על הניסיונות להסתירו, ועל חלקו של אביו בפרשה.
"החווה" יצא לאור שנת 2014 וזכה לשבחים רבים.
טום קאסידי השחור הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה תחת מעטה צללים בחוברת Uncanny X-Men #99 מיוני 1976 ובהופעה מלאה כשני גליונות לאחר מכן, והיא נוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר דייב קוקראם.
טום קאסידי השחור הוא האלטר אגו של תומאס סמואל אימון קאסידי, מוטאנט אירי המסוגל לתמרן ולהקרין אנרגיה דרך עולם הצומח.
בתחילת שנות ה-2000, קאסידי החל לפתח מוטציה משנית, והפיזיולוגיה והמורפולוגיה שלו השתנו באופן קיצוני.
הוא הפך לצמח דמוי אנוש המסוגל להשפיע על גופים וחיי הצומח כחלק ממנו.
בן דודו של סוכן האינטרפול וחבר אקס פקטור לשעבר שון קאסידי.
טום גידל בחשאי את בתו של שון, תרזה, וצירף אותה לכנופייתו.
זאת ועוד, טום קאסידי השחור היה שותפו לפשע של ג'אגרנוט למשך הרבה שנים, עד אשר זה האחרון כיפר על עוונותיו והצטרף לאקס-מן.
פרט ללחימתו השוטפת בקבוצת האקס-מן, הוא התעמת מספר פעמים עם דדפול, ספיידרמן ומספר גיבורי על נוספים.
בסדרה המצוירת על האקס מן, הוא וג'אגרנוט מנסים לחטוף את ג'ין גריי, ומובסים בידי באנשי.
את דמותו של טום קאסידי השחור בסרט הלייב אקשן "דדפול 2" מגלם השחקן ג'ק קסי.
טום קאסידי נולד בדבלין, והוא בן דודו של שון קאסידי, ולשעבר חברו היחיד של ג'אגרנוט.
בשלב מה מחייו, פרץ ריב בינו לבין שון לגבי בעלות אחוזת קאסידי, ובעקבות ניצחונו של שון טום נוטר לו טינה רבה.
לאחר מכן, הוא מנסה להרוג אותו, וכך נאסר.
בשהותו בכלא, הוא מתידד עם האסיר קיין מרקו, והשניים בורחים מהכלא.
כעבור כמה ניסיונות כושלים להרוג את שון, שבאותה העת אימץ את השם באנשי, ג'אגרנוט וטום מחליטים לנסות להרוג את האקס-מן, ניסיון שנכשל.
בניסיון הברחת ויברניום, טום, ג'אגרנוט ותרזה (שכעת נקראת סיירין) מתעמתים נגד האקס-מן וספיידרוומן, ומפסידים בקרב נגדם.
השלושה נלקחים למעצר, אך סיירין משתחררת חרף גילה, ואילו ג'אגרנוט וטום בורחים.
הם נראים אחר כך מנסים לחטוף את מאדאם ווב, מוטאנטית בעלת כוחות חזקים, אך אינם מצליחים בעקבות התערבותו של ספיידרמן.
טום חוטף לאחר מכן את המוטאנט סאן-ספוט ואת אביו, אך הוא מובס על ידי סאן ספוט.
בחיפושו אחר ג'אגרנוט, הוא נתקל בסיירין ובקבוצת אקס פורס, ונאבק נגדם.
כשהוא מובס, טום נחטף על ידי דדפול אל יצרן הנשק טוליבר.
לאחר שנורה בידי קייבל, טום עובר ניתוח שבמהלכו משתילים חומר דמוי עץ בגופו, ובשל יכולתו הוא מסוגל להטיח אגרופי עץ באויביו, אך בעקבות וירוס גנטי, חומר העץ מתפשט על גופו והופך אותו למוטציית צמח.
הוא פונה אל המנתחים, עובר ניתוח לקבלת יכולת ריפוי דומה לזו של דדפול אך הם אינם מסוגלים להסיר את החומר הצמחי מעליו, וכתוצאה מכך כל גופו מורכב כעת מאותו חומר, ובגלל השינוי כוחותיו יוצאים משליטה, הוא משתגע ומגלה כי ביכולתו ליצור כפילי צמח של עצמו.
הוא נהיה חבר באחוות המוטאנטים, ושולח את ג'אגרנוט להסתנן אל האקס-מן ולדלות מהם מידע, אך ג'אגרנוט שוכח מטרה זו ומצטרף אל האקס-מן בכוונתו בלבד.
טום, זועם, נלחם בג'אגרנוט ומפסיד, וכתוצאה מכך מסולק מאחוות המוטאנטים.
לאחר אירועי בית אם, טום מאבד את יכולת הריפוי שלו ואת צורת הצמח שלו.