tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2016 חשפה ליסטר דגם שוא העתק של המכונית בה התחרה בשנת 1950. הדגם העשוי כולו ממגנזיום עלה כ-1 מיליון ליש"ט.
יום הולדתו ה-80 יצא בדיוק ביום פתיחת אירוע הגודווד ריוויוול (Goodwood Revival).
בכל אחד משלושת ימי האירוע נערכה שיירה של 80 מכוניות שבראשה נסע מוס, בכל יום בדגם היסטורי אחר.
במהלך הקריירה נחשב מוס לאחת מדמויות הידוענים הבולטות בבריטניה והופיע במספר רב של תוכניות טלוויזיה וסרטים.
במרץ 1958 השתתף בפאנל התוכנית "מה השורה שלי?" (What's My Line?).
שנה לאחר מכן התארח בגרסה הבריטית לתוכנית "חיים שכאלה".
בשנת 1964 השתתף בסרט "The Beauty Jungle" ובשנת 1967 הופיע, יחד עם ידוענים נוספים, בסרט "קאזינו רויאל" מסדרת "ג'יימס בונד".
הביטוי "מי אתה חושב שאתה, סטרלינג מוס?" היה לביטוי שגור בקרב שוטרי תנועה בבריטניה כשעצרו נהגים על נהיגה במהירות מופרזת.
מוס עצמו סיפר בראיון שגם הוא נעצר על ידי שוטר ונשאל את השאלה.
לדבריו, השוטר התקשה להאמין לו שזה אכן הוא.
בשנת 1963 פרסם קן פארדי את הספר "All But My Life" העוסק בחייו של מוס ומבוסס על ראיונות שונים שהעניק במהלך השנים.
בשנת 2015 פרסם את האוטוביוגרפיה "My Racing Life" שנכתבה בסיוע כתב הספורט סימון טיילור.
מוס נולד בלונדון, אביו, אלפרד, היה רופא שיניים ונהג מרוצים חובב.
אחותו, פאט, הייתה גם היא נהגת מרוצי ראלי.
למד בבתי ספר פרטיים והיה רוכב סוסים מצליח.
מוס מת ב-12 באפריל 2020 לאחר חולי ממושך.
סְטְרֶלְצוֹב הוא סרט ביוגרפי עלילתי, דרמת ספורט המבוססת על אירועים אמיתיים ומתמקדת בסיפור חייו של אדוארד סטרלצוב, חלוצה של טורפדו מוסקבה ונבחרת ברית המועצות בכדורגל בשנות החמישים והששים של המאה העשרים.
את סטרלצוב גילם אלכסנדר פטרוב.
הסרט הופק בשיתוף פעולה עם מועדון הכדורגל טורפדו מוסקבה, התאחדות הכדורגל הרוסית במימון קרן הקולנוע הרוסי.
צילומי הסרט נערכו בשנת 2018 ובכורת הסרט תוכננה ל-16 באפריל 2020 ברם, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, הבכורה נדחתה לספטמבר 2020. הסרט שנעשה בתקציב של 330 מיליון רובל הכניס 353 מיליון רובל (5 מיליון דולר).
אדוארד סטרלצוב הוא כדורגלן סובייטי מוכשר, בגיל 18 הוכתר למלך השערים של הליגה בעונת 1955 ובגיל 19 זכה במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת מלבורן עם הנבחרת ורבים תלו בו תקוות לקראת גביע העולם בכדורגל שהיה אמור להיערך בשוודיה.
הוא קיבל הצעה לעבור לקבוצת דינמו מוסקבה שזוכה לתמיכת המשטרה ולצסק"א מוסקבה שזוכה לתמיכת הצבא, אך סירב.
חרף חוסר בראיות ממשיות בתיק הוא הגיע לבית המשפט ונשפט ל-12 שנות מאסר, עונש שקוצר בהמשך ל-7 שנות מאסר.
ברם את גביע העולם הוא פספס ולא נטל בו חלק בשל היותו במאסר.
זה היה טורניר הבכורה של נבחרתו, שהודחה בשלב רבע הגמר אחרי הפסד למארחת השוודית.
בפברואר 1963 הוחלט לשחררו, אך נאסר עליו לחזור לשחק כדורגל במשך שנתיים והוא עבד במפעל.
ב-1965 חזר לטורפדו מוסקבה וסייע לה לזכות באליפות ליגת העל הסובייטית בכדורגל ושלוש שנים לאחר מכן זכה עמה גם בגביע המדינה.
במפעל פרייזר לכלי חיתוך במוסקבה, כדורגלן צעיר ומבטיח בשם אדוארד סטרלצוב משחק בקבוצת המפעל "פרייזר".
בדרך למשחק ידידות עם טורפדו מוסקבה, סטרלצוב מציץ אל בית המרחץ, שם עובדת חברתו מרינה במזנון, כדי להתקשר אליה.
אבל מרינה לא יכולה לעזוב מכיוון ששלושה מבקרים מסרבים לשלם.
סטרלצוב מהמר עם המבקרים: הם ישלמו אם הוא יקפיץ את הכדור אלף פעמים.
סטרלצוב מנצח בהימור, אך מאחר לפתיחת המשחק ופרייזר סופגת שלושה שערים בלעדיו.
סטרלצוב עוזר לקבוצה לחזור לעצמה, המשחק מסתיים בתיקו.
מאמן טורפדו, ויקטור מסלוב וחלוץ טורפדו ארטיומוב שמים לב לכדורגלן.
בביתו מספר סטרלצוב לאמו שהוזמן ל"טורפדו" ומצהיר בחצי בדיחה שהוא לא להוט במיוחד, מכיוון שכאן יש לו חברה וכל חברי ילדותו.
האם מסתכסכת עם בנה, אך סטרלצוב דווקא מרוצה מהסיכוי לפתוח בקריירת כדורגל מקצוענית.
במקביל להגעת קבוצתו של סטרלצוב, מופיע עובד חדש בהנהלת טורפדו: בראש המחלקה האידאולוגית עומד כעת יורי דמיטרייביץ' פוסטניקוב.
באחת הפגישות מפנה פוסטניקוב את תשומת הלב לעובדה שסטרלצוב אינו מצטרף לגינוי הציבורי על השוער השיכור של הקבוצה ואינו מצביע על הרחקתו מהקבוצה.
במשחק ליגה מול ספרטק מוסקבה, סטרלצוב מחליף את ארטיומוב ומבקיע את השער המכריע.
ארטיומוב, השומר לו טינה משכר אותו ומרסק את חדר המלון שלו.
אבל הקבוצה ניצבת לצדו של סטרלצוב בדיון בפני מסלוב והוא מגרש את ארטיומוב מהקבוצה.
סטרלצוב הופך לשחקן מפתח בטורפדו.
לאחר שהשיג תהילה והצלחה, הוא מנהל אורח חיים סוער עם מרינה וחברי ילדותו.
פוסטניקוב לא אוהב את זה והוא מונע מסטרלצוב להתקבל לנבחרת ברית המועצות.
פוסטניקוב מביא את עובדו אלה לאחד מאימוני טורפדו כדי להכין את סטרלצוב להצטרפות לקומסומול.
מתפתח רומן בין סטרלצוב לאלה, אך סטרלצוב לא מצליח לעבור את הבחינה על הצטרפות לקומסומול בפעם הראשונה.
במשחק בין "טורפדו" ו"דינמו" סטרלצוב נפגש שוב עם אויבו הוותיק ארטיומוב.
לאחר שנכנע לפרובוקציה שלו, סטרלצוב פוצע קשה את ארטיומוב.
פוסטניקוב מעלה את שאלת גירושו של סטרלצוב מ"טורפדו", אך מסלוב לוקח את כל האשמה עליו ומתפטר.
כהכרת תודה למאמן, סטרלצוב מתכונן ברצינות לבדיקה מחודשת, מצטרף לקומסומול בפעם השנייה ומתקבל לנבחרת.
בחצי הגמר של אולימפיאדת 1956 במלבורן, ברית המועצות פוגשת את .
במחצית השנייה הבולגרים מבקיעים את השער הראשון, אך בזכות סטרלצוב ברית המועצות זוכה בניצחון במיעוט ובסופו של דבר זוכה באולימפיאדה.
בשובו הביתה, סטרלצוב מארגן לאלה ארוחת ערב רומנטית ממש על מגרש הכדורגל ומציע לה נישואין.
עד מהרה נודע לפוסטניקוב על כך, שגם מאוהב באלה.
שנה לאחר מכן יוצאת ללייפציג למשחקי שלב המוקדמות למונדיאל 1958. סטרלצוב מאחר לרכבת בגלל שינה מוגזמת ומנסה להדביק את הרכבת ברכב.
שר הרכבות, בוריס בשצ'ב, מורה לעצור את הרכבת המהירה במוז'איסקי, אך סטרלצוב מאחר גם שם (או שהרכבת לא עוצרת, בניגוד לצו).
ואז סטרלצוב פונה לנהג משאית בבקשה לעזרה.
הוא לא מאמין לכדורגלן עד שסטרלצוב, כהוכחה, בועט בראשו של כרוב ופוגע בעמוד גבוה של חיזוי מזג האוויר.
הנהג משיג את הרכבת וסטרלצוב קופץ לקרון מאחור תוך כדי נסיעה.
עם סטרלצוב, נבחרת ברית המועצות בפעם הראשונה בהיסטוריה מעפילה למונדיאל.
לסטרלצוב הוענק באופן אישי מסדר אות הכבוד.
בסימן יציאתו מהקבוצה, סטרלצוב מסתכסך עם פוסטניקוב בגלל אלה ומכה אותו בפניו לעיני עיתונאי בריטי.
יום לפני שהנבחרת יוצאת למחנה האימונים, סטרלצוב נישא בדחיפות לאלה, ומרינה מגיעה לפוסטניקוב ומתלוננת שעובדת שלו גנבה את החבר שלה.
פוסטניקוב ומרינה בונים תוכנית בוגדנית נגד סטרלצוב.
בלילה, ואסיה, חבר ותיק של סטרלצוב, מגיע לבסיס הנבחרת.
הוא מזמין אותו לדאצ'ה אי שם בקרבת מקום: לחגוג את נישואיו ולהיפרד מחברי נעוריו.
שם מרינה משכרת את סטרלצוב, לוקחת אותו לחדרה וצועקת מהחלון שהיא נאנסת.
עוזריו של פוסטניקוב, שהגיעו במיוחד וחיכו במכונית עם פוסטניקוב, נכנסים בריצה למקום.
פוסטניקוב משכנע את חרושצ'וב שהמדינה אינה זקוקה לכדורגלן כזה.
יתר על כן, העיתונאי בעיתון אנגלי תיאר את המאבק שראה.
ברז'נייב מנסה להתערב, אך חרושצ'וב קורא את העיתון ומאמין לפוסטניקוב.
סטרלצוב נידון ל-12 שנות מאסר.
אלה, שמאמינה באשמת בעלה, מתגרשת ממנו.
מאוחר יותר מתברר שהיא בהריון ממנו.
פוסטניקוב מגיע לאללה בבית החולים ומציע לה להינשא, אך היא מסרבת.
חמש שנים אחר כך חרושצ'וב מתפטר, וסטרלצוב משתחרר.
מסלוב פוגש אותו ביציאה מהכלא.
הוא שוב עובד עם סטרלצוב: עוזר לו לחזור לכושר ולחזור לטורפדו ולנבחרת ברית המועצות, שצוות המאמנים שלהם כולל כעת את ארטיומוב.
סטרלצוב פוגש את בתו מילה, אך אינו אומר לה את האמת.
אלה, שלא סלחה לבעלה לשעבר, מבהירה שהיא לא רוצה לראות אותו.
ואז סטרלצוב מגיע למרינה ומבקש ממנה לומר לאלה את האמת.
מרינה מסכימה, מכיוון שלמעשה לא איחלה לסטרלצוב כל רע - פוסטניקוב שכנע לפני חמש שנים את מרינה שסטרלצוב יזוכה.
משחק ידידות בין נבחרות ברית המועצות ו מגיע, אליו מגיע פלה.
סטרלצוב מוכרז כחלק מההרכב למשחק זה, מכיוון שחרושצ'וב הוחלף על ידי ברז'נייב, שהיה נאמן לסטרלצוב וכעת הוא המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
האצטדיון כולו ממתין בקוצר רוח לחזרתו של הכדורגלן למגרש, אך ממש במהלך הצגת הקבוצות, פוסטניקוב נכנס לחדר ההלבשה ואומר שהוא הגיש באופן אישי עתירה להוצאת סטרלצוב מהמשחק.
לשופט נותר רק לציית וסטרלצוב מוחלף על ידי באנישבסקי.
ההחלטה הזאת מעוררת מהומה אצל האוהדים: הם קוראים את שמו של סטרלצוב ושורפים עיתונים.
תחילת המשחק מתעכבת בגלל אי שקט ביציעים.
המשחק נמצא בסכנת ביטול, אך קריאתו של ברז'נייב מרגיעה את הרוחות.
פוסטניקוב מודח מתפקידו וסטרלצוב נכנס למגרש.
הוא רואה את אלה ומילה ביציע ופוגש את פלה.
המשחק מתחיל, הבעיטה הראשונה של סטרלצוב בכדור מסיימת את הסרט.
במהלך כתוביות הסיום מתנגן השיר "קבוצת נעורינו" בביצוע לודמילה גורצ'נקו ומוצגים קטעי ארכיון בהשתתפות אדוארד סטרלצוב האמיתי.
אלכסנדר פטרוב — אדוארד סטרלצוב
ויקטור דוברונראבוב — ארטיומוב, חברו לקבוצה ולנבחרת של אדוארד
נאדז'דה מרקינה - סופיה סטרלצובה, אמו של אדוארד
יפים פטרונין - ולנטין איוואנוב, חברו של אדוארד
ויטלי חאייב - ויקטור מסלוב, מאמן טורפדו מוסקבה
ולדימיר בולשוב - גבריל קצ'אלין
וסילי מישצנקו - ניקיטה חרושצ'וב, מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
אלכסיי קולגן - לאוניד ברז'נייב, מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
דניאל ברנס - עיתונאי זר
סטסיה מילוסלאבסקאיה - אלה סטרלצובה
צילומי הסרט נערכו במוסקבה והופק בשיתוף פעולה עם מועדון הכדורגל טורפדו מוסקבה, שאפשרה לערוך צילומים במתקני הקבוצה ובאצטדיון אדוארד סטרלצוב.
חברת KIT חתמה על הסכם הפצה עם חברות אירופיות, במסגרתו הסרט יעלה לאקרנים ב-4 באוקטובר 2020 בבתי הקולנוע בגרמניה, אוסטריה, שווייץ, הולנד, בלגיה ולוקסמבורג, באמצעות חברת Kinostar Filmverlei הגרמנית בשותפות עם המפיץ KinoKartina.Tv.
למרות ההקלות במגבלות שהוטלו על בתי הקולנוע האירופיים, במסגרת המאבק במגפת הקורונה, תפוסת אולמות נותרה ברמה נמוכה למדי: כ-25% בהשוואה לשנת 2019 (לפי נתוני KinostarFilmverleih GmbH).
במקביל לרוסיה, הסרט יופץ גם בליטא, לטביה ואסטוניה.
אירוע הקרנת הבכורה של הסרט נערך ב-24 בספטמבר 2020, בבית הקולנוע "אוקטובר" במוסקבה.
סטרנולה (שם מדעי: Sternula) היא סוג של עופות ימיים ממשפחת השחפיתיים הקרוב לסוג שחפית.
שחפיות אלו חיות לאורך החופים הטרופיים ומעופפות בקבוצות בחיפוש אחרי דגים בים.
בסוג יש 7 מינים שחלקם לעיתים נמצאים בתת-מינים אחרים.
אלו שחפיות קטנות שמזכירות את בני הסוג שחפית, אך בעלות מקור צהוב וארוך יחסית והן נמוכות וקטנות בהרבה.
הן חיות רק בדרום אסיה ובאפריקה ומגיעות גם לישראל.
סטרנופיגיים הידועים גם כדגי חשמל זכוכיתיים (שם מדעי: Sternopygidae) היא משפחה של דגי חשמל מהסדרה דגי-חשמל טרופיים החיים במימי אמריקה הדרומית ובפנמה באזורים טרופיים.
רוב המינים הם שוכני נהרות עמוקים מעל 20 מטרים כמו האמזונאס ויובליו בהם הם שוחים בצורה אנכית, בעוד כמה חיים במים יותר עמוקים והסוג Sternopygus חי גם בנהרות קטנים ובנחלים.
לסטרנופיגיים זנב ארוך המזכיר "זנב-עכבר" וגוף רך ומוארך עם מעט סנפירים.
רוב המינים שקופים או בעלי צבעים דהויים ועיניהם גדולות יחסית לבני שאר סדרתם אך עדיין קטנות באופן כללי.
הם משתמשים בחישה חשמלית מאיברים החשים בשדה מגנטי וכך קולטים את סביבתם.
הפיות שלהם קצרים ובעלי שורות שיניים המזכירות מברשת משני צידי הלסת.
הם ניזונים מדגים אחרים וחסרי חוליות שהם מוצאים.
אלו דגים נפוצים כדגי נוי באקווריומים שונים.
במשפחה זו 50 מינים הכלולים בתוך 6 סוגים, כשסוג נוסף חי בתחילת המיוקן:
סטריסורס (שם מדעי: Strisores) הוא ענף של עופות בתראים, המכילים את הסדרות הקרובות לסיסים ולתחמסים המודרניים וכן הקוליברים יונקי הצוף.
בני הקבוצה כוללים מינים קטנים יחסית.
הקטן מביניהם הוא קוליברי הדבורה, הקטן בעופות, והם פרימיטיביים יותר משאר בני הקבוצה עופות מפותחים חסרי שיניים.
המקורות המוקדמים ביותר שלהם התגלו בפלאוקן שלפני 60 מיליון שנה.
מינים אלה מיונו לראשונה ב-1847 לפי בדיקות מאפיינים סינפומורפים ומטבוליים משותפים.
מספר מאפיינים משותפים ביניהם: גולגולת עגלגלה ולסתות מקוצרות יחסית.
חלקם כמו התחמסים בעלי זיפים מסביב למקורם, וחלקם מותאמים לתנאי חשיכה כמו לחיים במערות או שהם פעילי לילה.
רובם בעלי התמחות בתעופה, אך לא בהליכה, והם נעים לאיטם על הקרקע או במקרה של הסיסים בכלל אינם נוחתים.
חלק מהתחמסים הותאמו לתנוחה זקופה על ענפי עצים, איתה הם יכולים להסתוות.
הקבוצה השתייכה לשבט "Macrochires", בתוך אותה קבוצה ולצד השבט "Amphibolae" (אליו שויכו ההואצינאים, הקוליוסאים והטוראקואים) וקובצו אליו גם הכחלאים.
לעומתם בני המשפחה פודרגיים נחשבו למינים של דורסי לילה, אשר כיום אינם נחשבים לקרובים לסדרה.
משפחה תחמסונים אוסטרליים (Aegothelidae) - ייתכן ששייכת לסדרה נפרדת
סטריפטוספונדילוס (שם מדעי: Streptospondylus; מילולית: "חוליה הפוכה") הוא סוג דינוזאור טורף הקרוב למשפחת המגלוזאוריים (בעבר היה שייך למשפחה) והשתייך לקבוצה מגלוזאורים.
הוא התקיים במשך סוף היורה שלפני 161 מיליון שנה ומאובניו התגלו לחופי צרפת במשך המאה ה-18. דינוזאור זה הוא אחד מראשוני הדינוזאורים שהתגלו (אך לא מאלה שתוארו), בידי החוקר הגרמני .
ממצאים אפשריים של הסוג התגלו גם באוקספורד, אך קשה להגדירם.
דינוזאור זה היה ידוע כבר מ-1778, שם נחשפו כמה מהעצמותיו בשטחי "Marnes de Dives" שבנורמנדי, צפון-מערב צרפת.
באזור התגלו מספר יצורים פרהיסטוריים כמו אמוניטים, דגים ודמויי-תנינאים ימיים ומאובניו נחשבו על פי חוקרים כמו ז'ורז' קיוויה לממצאים של הסוג Steneosaurus, מהמשפחה טלאוזאוריים.
רק ב-1832 העריך פון מייר שהוא סוג תרופוד בשל מבנה החוליות ההפוכות מאלה של התנינים.
הוא נתן לו את שם התרופוד הראשון שתואר.
הדינוזאור היה טורף באורך 6 מטרים ומשקל של 500 ק"ג בקירוב והוא היה דומה למגלוזאורוס או לאאוסטרפטוספונדילוס (שבעבר היה מין בסוגו).
מספר חוקרים רואים בסוג זה, שהוא בעל ממצאים חלקיים, מין בתוך הסוג מגנוזאורוס (Magnosaurus), כך שהוא מוטל בספק.
סטרלינג הייטס היא העיר הרביעית בגודלה במישיגן שבארצות הברית המהווה למעשה פרבר של העיר דטרויט.
נכון לשנת 2022, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-134,000 תושבים.
מבחינה פוליטית סטרלינג הייטס מנוהלת על ידי מועצה בת שבעה חברים הנבחרים ישירות על ידי תושבי העיר.
ההתיישבות באזור החלה עוד במאה ה-19 והייתה בתחילה בעיקר חקלאית.
ההתיישבות הוכרזה כעיר בשנת 1968. בשנות ה-90 החלה הגירה משמעותית של יוצאי מזרח אירופה, בעיקר מהמדינות אלבניה, יוגוסלביה המתפרקת ופולין.
מהגרים אלו השתלבו בתעשיית הרכב ועבדו בעיקר במפעלי קרייזלר ופורד.
לאחר מלחמת עיראק הגיעו לסטרלינג הייטס מהגרים רבים מעיראק, ולשכוניהם ניתן הכינוי "בגדאד הקטנה".
סטריפה (באוקראינית: Стрипа) הוא נהר הזורם דרומה לאורך 147 ק"מ במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה ומתחבר אל הדניסטר.
רוחב הנהר הוא כשלושים מטר.
אגן הניקוז הנהר משתרע על 1,610 קמ"ר, שהם כ-12% משטחו של מחוז טרנופול.
מי הנהר משמשים לתעשייה ולחקלאות.
היישובים העיקריים לאורך הנהר הם זבורוב ובוצ'אץ'.
בין שני יישובים אלה זורם הנהר בערוץ עמוק שבו מפלים רבים.
הנהר מוזכר באחדים מסיפוריו של ש"י עגנון העוסקים בעיר הולדתו בוצ'אץ'.
בשנים 1915–1916 הנהר היה קו החזית בין צבא האימפריה הרוסית לבין הצבא האוסטרו-הונגרי.
החורבן שהמיטה לחימה זו על בוצ'אץ' מתואר ברומן "אורח נטה ללון".
בספרו "עיר ומלואה" מתאר עגנון את הסטריפה וגשריו שבבוצ'אץ':
בין הפידור ולעיר מהלך לו הנהר סטריפא ועליו גשר של עץ מעשה ידי אומן.
גשר זה דבר חידוש יש בו, תלוי הוא למעלה מן הנהר בלא שסומכות סומכות אותו, לא כרוב הגשרים שנשענים על עמודי עץ וברזל שתקועים בקרקע הנהר.
יש קורין לו הגשר הארוך ויש קורין לו גשר הנחשים.
ולשון אחרון עיקר, שהרי הגשר שבתוך העיר ארוך ממנו ועל שום צורתו יפה לו שמו, שדומה הוא מרחוק כנחש שפושט את ראשו מכאן ואת זנבו מכאן.
סטרלינג דמרקו בראון הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת פרטיזן בלגרד מהליגה האדריאטית בכדורסל, וביורוליג, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
אחיו הצעיר של כדורסלן העבר שאנון בראון.
בראון נולד וגדל בעיר מייווד שבאילינוי, ובשנת 2013 החל ללמוד באוניברסיטת סאות'רן מתודיסט שבטקסס.
לאורך תקופתו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הציג שיפור הדרגתי, עד שבעונת 2016/2017 הפך לאחד משחקניה הבולטים, לצד שמי אוג'ליי ושייק מילטון, ורשם ממוצעים של 13.4 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק.
בדראפט ה-NBA 2017 נבחר בראון בבחירה ה-46 על ידי פילדלפיה 76', ומיד הועבר בטרייד למילווקי באקס.
ב-3 עונותיו במילווקי שימש כשחקן ספסל, וקלע 5.2 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת העפיל עם הבאקס למעמד גמר האזור המזרחי בפלייאוף, בו הפסידו לטורונטו ראפטורס.
בעונתו היחידה בקבוצה קלע שיא קריירה של 8.2 נקודות בממוצע למשחק.
באוגוסט 2021 חתם בראון על חוזה בדאלאס מאבריקס.
סטרלינג מרטין בומון הוא שחקן אמריקאי.
בומון נולד ב-2 ביוני 1995 בסן דייגו, קליפורניה.
בשנת 2005 בומון החל להופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה בהן "הרקיע השביעי", בדרמה הרפואית "ER" המשודרת ברשת NBC, "בונז", "סקראבס" ובסדרת המתח "פשע מן העבר".
בין השנים 2007–2009 שיחק בתפקיד חוזר בסדרה "אבודים".
בשנת 2009 דיבב את סלאדג' בסרט הקולנוע "אסטרו בוי".
בשנת 2012 שיחק לצד אמילי בלאנט וקולין פירת' בסרט הקולנוע "ארתור ניומן".
בשנת 2013 שיחק במיני סדרה "האלמנה האדומה".
שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "ההריגה" של רשת AMC.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר: פשע אמיתי".
בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע "איש הפכפך" לצד פירס ברוסנן.
בשנת 2021 לוהק לתפקיד בסרט הקולנוע, "Your Lucky Day" לצד אנגוס קלאוד.
+שנהסרטתפקידהערות2007Loadedילד קטן2008Mostly Ghostly: Who Let the Ghosts Out?מקס דוילמת לחגוגילד2009אסטרו בויסלאדג'דיבוב2010Shelteredג'ואי הצעיר2012ארתור ניומןגרנט וולס2013Crawlspace שיין גייטסהאחות היפההאנטר2014Senior Project ספנסר גרייס2018איש הפכפךמאט2022Confessionרנדלגם מפיק-שותףPlay Deadפארמר2023Your Lucky Dayקודי2025Shattered Iceדני קמפבלTBADon't Log Offג'סטיןגם מפיקThe Love HuntרויסFor the Gameבמאי ומפיק; סרט דוקומנטרי קצרLA Boundמפיק
+שנהסדרהתפקידהערות2005הרקיע השביעיילד עם אקדחפרק: "Home Run"האוסקוסם צעירפרק: "The Mistake"Gun X Swordקארוסהדיבוב; 7 פרקים2006Hellsing Ultimateמארקדיבוב; פרק: "Hellsing Ultimate, Vol.
נקרא גם הפרדת קרומים) הוא הליך רפואי שבו מבוצעת פעולה של הפרדת קרומי שק מי השפיר מצוואר הרחם ודופן הרחם של אישה הרה הנצרכת להשראת לידה.
פעולת הסטריפינג מבוצעת בדרך כלל כאשר האישה ההרה או הצוות הרפואי מעוניינים לבצע פעולה שתהווה השראת לידה.
למשל בהגיע ההרה לשבוע 42, או כשיש צורך לבצע את הלידה באופן יזום.
לעיתים אין אפשרות לעשות סטריפינג, כמו במקרה של שליית פתח או מצג עכוז.
כמו כן תנאי הכרחי לביצוע הסטריפינג הוא פתיחה של אצבע לפחות בצוואר הרחם.
הסטריפינג מבוצע על ידי רופא או מיילדת, באמצעות הפרדה ידנית של קרומי שק ההיריון מדופן הרחם בתנועה סיבובית של 360 מעלות.
פעולה זו גורמת לשחרור פרוסטגלנדינים המרככים את צוואר הרחם ובכך מכינים אותו ללידה.
מלבד ריכוך הצוואר, פעמים רבות פעולה זו גם גורמת לצירים שיופיעו בתוך כ-24 שעות ויובילו לקידום תהליך הלידה.
לעיתים יש לחזור על הפעולה מדי כמה ימים כדי לעורר את צירי לידה.
פעמים רבות פרוצדורה זו גורמת לדימום קל כתוצאה מהפרדת הקרום.
מכיוון שפעמים רבות הסטריפינג מלווה בדימום קל, יש סוברים שדם זה מחיל על האישה טומאת נידה.
מנגד יש אומרים שדם שמופיע לאחר פעולה זו אינו מטמא, משום שהוא נחשב לדם מכה.
סטרלה היא סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות.
השיגורים החלו בשנת 1964 ונמשכים עד היום.
כל לווייני הסדרה קיבלו שם "קוסמוס" בהתאם למדיניות של ברית המועצות ובהמשך רוסיה.
כול הלוויינים שוגרו למסלול לווייני נמוך.
בשנת 1961 בברית המועצות הוחלט לפתח רשת תקשורת על בסיס לוויינים לצורכי משרד ההגנה של ברית המועצות.
התכנון הועבר למשרד תכנון "יוז'ני" בראשות מיכאיל יאנגל.
בשנת 1962 התכנון עבר ל"מערכות המידע הלווייניות רשטניוב".
לווייני ניסוי ראשונים שוגרו ב-18 באוגוסט 1964.
לווייני הסדרה שוגרו לחלל החל משנת 1965 בקבוצות של חמש לוויינים.
השיגורים בוצעו בעיקר מקוסמודרום בייקונור.
משקל הלוויין היה כ-50 ק"ג והוא היה מתוכנן לפעול במשך 5 חודשים.
מדגם זה שוגרו 29 לוויינים, כאשר בפעולה היה לא יותר מ-24 לוויינים בו זמנית.
לווייני מדגם זה היו במשקל של כ-800 ק"ג ולכן שוגרו כלוויין בודד.
הלוויין הראשון שוגר ב-28 בדצמבר 1965. מ-5 שיגורים רק 3 הגיעו למסלול המתוכנן.
על בסיס הניסיון שנרכש פותח דגם מתקדם.
השיגור הראשון בוצע ב-25 באפריל 1970 כאשר שוגרו 8 לוויינים.
הלוויינים פעלו במסלול בגובה 1500 ק"מ.
עקב אורך חיים של כ-6 חודשים היה צורך לשגר שמיניית לוויינים חדשה כל חצי שנה.
במקביל לדגם "סטרלה 1M" שוגרו לוויינים מדגם "סטרלה 2M" שהיו מיועדים להעברת מידע מוצפן.
לווייני הדגם היו צריכים להחליף לווייני מדגם "סטרלה 2".
השיגורים החלו בשנת 1985 ונמשכו עד לשנת 2015. בסך הכול שוגרו 173 לוויינים מדגם זה.
המערכת הפעילה הייתה צריכה לכלול 12 לוויינים.
הלוויין היה במשקל 225 ק"ג והיה מתוכן לפעול במשך שנה.
הלוויינים שוגרו תחילה בקבוצות של 6 ובהמשך בקבוצות קטנות יותר, בהתאם למשגר שנבחר לשיגור.
במקביל בשנת 1996 החלו שיגורים לווייני רשת אזרחית "גונץ" שפותחה על בסיס דגם זה.
בשנת 2005 החלו שיגורים דגם חדש של לווייני הסדרה.
זה לוויין במשקל 225 ק"ג עם אורך חיים מתוכנן של 5 שנים.
הוא פועל במסלול בגובה 1400 ק"מ.
רשימת שיגורים (דגם סטרלה 3M בלבד)
כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת רוקוט
סטרלינג פרייס היה פוליטיקאי ומצביא אמריקאי, ששירת כקצין בכיר בצבא הקונפדרציה ולחם הן בזירה המערבית והן בזירת עבר המיסיסיפי במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.
הוא עלה לגדולה במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו וכיהן כמושל מיזורי בין השנים 1853–1857. בהווה הוא זכור בעיקר בשל שירותו בארקנסו (1862–1865) ותבוסתו בקרב וסטפורט ב-23 באוקטובר 1864.
פרייס נולד ליד פארמוויל, במחוז פרינס אדוארד שבווירג'יניה, למשפחה ממוצא ולשי.
הוריו, פיו ואליזבת' פרייס, החזיקו בבעלותם 12 עבדים.
אביו ואחיו הבכור לחמו שניהם במלחמת 1812, בשעה שפרייס הצעיר למד בבית ספר יסודי ועבד בעסק הטבק של אביו.
הוא החל ללמוד בקולג' המפדן-סידני בסתיו 1826, שם למד משפטים ועבד בבית המשפט הסמוך לביתו.
הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה ופתח משרד עורכי דין.
שנות ה-20 של המאה ה-19 היו תקופה של קשיים כלכליים בווירג'יניה.
לאחר עלייה חדה במחירי הטבק באמצע העשור הראשון של המאה ה-19, חלה קריסה במחירים שהובילה לפשיטות רגל של סוחרים ומשלחים רבים.
המצב הכלכלי הקשה נמשך לאורך שנות ה-20, ובשל כך החליט פיו פרייס להעביר את משפחתו למדינת מיזורי, בה ייצור הטבק התחרה בזה של וירג'יניה והעבדות הייתה חוקית.
משפחת פרייס הגיעה למיזורי ב-1830 או ב-1831, והתיישבה זמנית ליד פאייט.
מעט לאחר הגעתו למיזורי נישא פרייס למרתה הד, בתו של שופט מקומי, ונעשה מעורב בפוליטיקה המדינתית.
ב-1835 קיבל פרייס מאביו את רוב האדמות שהחזיק בבעלותו, ונעשה לאחד מבעלי הקרקעות הגדולים ביותר במחוז צ'ריטון.
ב-1836 נבחר אל בית הנבחרים של מיזורי.
במהלך מלחמת המורמונים של 1838, שירת פרייס כחבר במשלחת שנשלחה ממחוז צ'ריטון כדי לחקור את העימותים בין אנשי כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים לבין אספסוף אנטי-מורמוני במערב המדינה.
הוא דיווח כי המורמונים לא אשמים בעבירות כלשהן וכי האישומים נגדם כוזבים.
לאחר כניעת המורמונים בנובמבר 1838, שלח מושל מיזורי לילברן בוגס את פרייס עם כוח חיילים כדי להגן עליהם.
ב-1842 נבחר מחדש לאספה הכללית של מיזורי.
בשנת 1844 ניהל פרייס מסע בחירות למען בחירתו מחדש של תומאס הארט בנטון לסנאט של ארצות הברית, ולאחר מכן עמד בראש הוועידה של המפלגה הדמוקרטית במיזורי למינוי מועמדים למשרות בכירות.
פרייס והגוש הפוליטי המזוהה עמו הצליחו לשלוט בהליכי הוועידה, שהביע בסופו של דבר תמיכה בעקרונות של מטבע קשיח.
פרייס והגוש המזוהה עמו הצליחו להשפיע על השליטה בוועידה, שתמכה בסופו של דבר בעיקרון של מטבע קשיח.
סיעת בונזליק (Boonslick) שבמפלגה הגיעה לפשרה בסוגיית הבחירות: היא תמכה בעריכתן תוך חלוקה למחוזות במקום שימוש ברשימה כללית, בכך שתמכה בהעמדתו של ג'ון ק.
עם זאת, הדמוקרטים שתמכו במדיניות מטבע רך הריצו בהמשך מועמדים משלהם כדמוקרטים עצמאיים, מחוץ לבחירות שנקבעו בוועידה.
בסופו של דבר, בנטון נבחר מחדש, ופרייס נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית.
פרייס הגיע לוושינגטון הבירה בנובמבר 1845, וב-1 בדצמבר התכנס הקונגרס ה-29 של ארצות הברית, כאשר פרייס נוכח במושב הפתיחה.
אחד מהצבעותיו הראשונות היה תמיכה בניסיון כושל להחזיר לתוקף את "החלטת הגאג" (gag resolution), תקנה שאסרה לדון בעצומות נגד העבדות.
הוא גם הצביע נגד הצעת חוק שהייתה אוסרת על קיום עבדות במחוז קולומביה, והיה חלק מהרוב שתמך בצירופה של רפובליקת טקסס לארצות הברית.
בראשית 1846 הצביע פרייס נגד "חוק הנהרות והנמלים", חוק רחב-היקף לפיתוח תשתיות תחבורה.
אף שהסכים עם חלק מסעיפיו, הוא סבר שהחוק מיטיב יתר על המידה עם בעלי אינטרסים מיוחדים.
עמדתו הראשונית של פרייס בסוגיית הגבול של אורגון הייתה כי גבול ארצות הברית באזור אורגון צריך להימתח עד קו הרוחב 54 מעלות ו-40 דקות צפון ("54-40 או מלחמה!"), עמדה שהייתה פופולרית במיזורי.
עם זאת, בנטון שכנע אותו לתמוך בהסכם שיקבע את הגבול על קו הרוחב 49, דבר שפגע במעמדו של פרייס במיזורי.
לאחר צירוף טקסס לארצות הברית, המתיחות בין ארצות הברית למקסיקו גברה והובילה לעימותים צבאיים קטנים.
ב-11 במאי 1846 פנה נשיא ארצות הברית ג'יימס פולק לקונגרס בהודעה שהציעה הכרזת מלחמה על מקסיקו.
פרייס הצביע כחלק מהרוב שתמך בכך.
באותו זמן, בוועידת המפלגה הדמוקרטית במיזורי נבחר ג'יימס ס.
גרין כמועמד הדמוקרטי החדש לבית הנבחרים, במקום להעניק לפרייס כהונה נוספת.
התנגדותו של פרייס לחוק הנהרות והנמלים ועמדתו בנוגע לגבול אורגון פגעו בסיכוייו להיבחר מחדש.
מאוכזב מאי-מועמדותו, פרייס התפטר מתפקידו באוגוסט, ומונה לקולונל באחד הרגימנטים של מיזורי שגויסו למלחמה נגד מקסיקו, לאחר שהומלץ לתפקיד על ידי בנטון.
במהלך כהונתו בקונגרס הגיש פרייס רק שני חוקים: אחד לבדיקת האפשרות להקים מסלול דואר, והשני שדרש לפצות חיילים ממיזורי על סוסים שאיבדו במהלך שירותם במלחמות הסמינול .
פרייס הקים את רגימנט הפרשים הרכובים השני של מיזורי, ומונה לקולונל שלו ב-12 באוגוסט 1846. מפקדו היה בריגדיר גנרל סטיבן קירני , שרצה שיחידתו של פרייס תהא רגלית, בעוד פרייס התעקש שתבוסס על חיל פרשים.
הוא צעד עם רגימנט זה תחת פיקודו של אלכסנדר דוניפן לעבר סנטה פה, שם קיבל את הפיקוד על השטחים בניו מקסיקו שננטשו בידי קירני בדרכו לקליפורניה.
במסגרת תפקידו כמושל הצבאי של ניו מקסיקו, דיכא פרייס את מרד טאוס – התקוממות של מקסיקנים וילידים אמריקאים בינואר 1847.
הנשיא פולק קידם את פרייס לדרגת בריגדיר גנרל כמפקד של כוחות המתנדבים במיזורי ב-20 ביולי 1847. באותו חודש הוא מונה למושל הצבאי של מדינת צ'יוואווה.
ב-16 במרץ 1848, בקרב סנטה קרוס דה רוסאלס, פיקד על 300 חיילים וניצח כוח מקסיקני שעלה עליו פי שלושה במספר.
היה זה הקרב האחרון במלחמה, והוא התרחש ימים אחדים לאחר שהסכם גואדלופה אידלגו אושרר על ידי הקונגרס של ארצות הברית ב-10 במרץ.
על אף שננזף על ידי מזכיר המלחמה של ארצות הברית ויליאם מרסי וקיבל הוראה לסגת עם צבאו לניו מקסיקו, פרייס לא נענש.
הוא שוחרר בכבוד מהצבא ב-25 בנובמבר 1848 ושב למיזורי כגיבור מלחמה.
פרייס הפך לבעל מטעים ולבעל עבדים, וגידל טבק באזור באולינג גרין .
בזכות הפופולריות שלו שצבר בשירותו הצבאי, הוא נבחר בקלות למושל מיזורי בשנת 1852 וכיהן בתפקיד בין 1853 ל-1857. במהלך כהונתו הוקמה אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, מערכת בתי הספר הציבוריים במדינה עברה רפורמה, נוסדה התאחדות המורים של מיזורי, רשת מסילות הרכבת של המדינה הורחבה, ונערך סקר גאולוגי מדינתי.
אף על פי שהאספה הכללית של מיזורי העבירה חוק להעלאת שכר המושל, פרייס מיאן לקבל יותר מהשכר שנקבע בעת היבחרו.
כאשר פרצה מלחמת האזרחים האמריקנית, פרייס התנגד לפרישת מיזורי מהאיחוד.
ב-28 בפברואר 1861 הוא נבחר לעמוד בראש ועידת המדינה של מיזורי, שהצביעה נגד עזיבת האיחוד.
עם זאת, המצב השתנה באופן דרמטי כאשר פרנסיס בלייר והגנרל נת'ניאל ליון השתלטו על בסיס קמפ ג'קסון של המיליציה המדינתית בסנט לואיס.
פרייס זעם על האירוע והצטרף לתומכי הפרישה.
במאי 1861 מינה אותו מושל מיזורי תומך הקונפדרציה, קלייבורן פוקס ג'קסון, למפקד המשמר המדינתי של מיזורי, אשר אורגן מחדש.
פרייס הוביל את חייליו הצעירים (שכינו אותו "אולד פאפ" - "Old Pap") במסע לחימה שנועד לשמור על מיזורי בצד הקונפדרציה.
הקרב המפורסם ביותר במהלך העימות היה קרב וילסון קריק, שהתרחש ב-10 באוגוסט 1861. המשמר המדינתי של מיזורי, יחד עם כוחות קונפדרציה בפיקודו של בריגדיר גנרל בנג'מין מקולוק , הביסו את כוחות האיחוד של צבא המערב בפיקודו של גנרל ליון, אשר נהרג בקרב.
לאחר הניצחון, כוחותיו של פרייס יצאו למתקפה בצפון מיזורי וניצחו את כוחות האיחוד בפיקודו של קולונל ג'יימס מליגאן בקרב הראשון על לקסינגטון.
עם זאת, תגבורות של צבא האיחוד אילצו את כוחותיו של פרייס ואת אנשי ג'קסון לסגת, ובכך נותר רוב שטחה של המדינה בשליטת האיחוד.
פרייס המשיך לפעול כגנרל במיליציה של מיזורי (ולא כקצין בצבא הקונפדרציה) ולא הצליח להגיע להסכמה עם עמיתו מקרב וילסון קריק, בריגדיר גנרל בנג'מין מקולוק, בנוגע להמשך הפעולה לאחר הקרב.
מחלוקת זו הובילה לפיצול בכוח שעשוי היה להיות נוכחות משמעותית של הקונפדרציה במערב ארצות הברית.
פרייס ומקולוק הפכו ליריבים מרים, מה שהוביל למינויו של מייג'ור גנרל ארל ואן דורן (Earl Van Dorn) למפקד העליון של מחוז עבר למיסיסיפי.
ואן דורן איחד מחדש את הכוחות של פרייס ומקולוק לכוח שכינה "צבא המערב", ויצא להתעמת עם חיילי האיחוד במיזורי תחת פיקודו של בריגדיר גנרל סמואל ר.
כעת, תחת פיקודו של ואן דורן, קיבל פרייס ב-6 במרץ 1862 דרגת מייג'ור גנרל בצבא הקונפדרציה.
ואן דורן, אשר כוחותיו עלו במספרם על כוחותיו של קרטיס, תקף את צבא האיחוד בקרב פי רידג' (Pea Ridge) מ-7 עד 8 במרץ.
אף על פי שנפצע במהלך הקרב, הצליח פרייס להדוף את כוחותיו של קרטיס דרך המבנה אלקהורן טברן ב-7 במרץ, אך למחרת היום נחל צבא הקונפדרציה תבוסה בעקבות מתקפת-נגד עזה של האיחוד.
לאחר מכן, חצה פרייס את נהר המיסיסיפי כדי לתגבר את צבאו של גנרל פ.ג.ט.
פרייס הצליח להשתלט על מחסן האספקה של האיחוד באיוקה הסמוכה, אך נהדף על ידי מייג'ור גנרל ויליאם רוזקרנס בקרב איוקה ב-19 בספטמבר 1862. שבועות אחדים לאחר מכן, ב-3–4 באוקטובר, שוב הובס פרייס, הפעם לצד ואן דורן, בקרב קורינת' השני.
לאחר התבוסה הוחלף ואן דורן במייג'ור גנרל ג'ון ק' פמברטון, בעוד פרייס, שהפך מתוסכל לחלוטין מוואן דורן והשתוקק לשוב למיזורי, ביקש חופשה כדי לבקר בריצ'מונד, בירת הקונפדרציה.
הוא נועד שם עם נשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס במטרה להביע את טרוניותיו, אך הופתע לגלות כי דייוויס מטיל ספק בנאמנותו לקונפדרציה.
בקושי רב הצליח פרייס לקבל את אישורו של דייוויס לשוב למיזורי.
דייוויס, שלא התרשם כלל מהגנרל ממיזורי, לימים יכנה אותו בכתביו כ"האדם הכי יהיר שפגשתי אי-פעם".
חרף סדרת כישלונותיו הצבאיים, פרייס לא סיים את תפקידו כמפקד בצבא הקונפדרציה.
בקיץ 1863 הוא ניסה לערער את השליטה של כוחות האיחוד בארקנסו, ועל אף שרשם ניצחונות מסוימים, כשל בלהסיג את כוחות האיחוד מהמדינה.
בראשית 1864, הגנרל אדמונד קירבי סמית', שפיקד על המערכה במערב לואיזיאנה, הורה לפרייס בארקנסו לשלוח את כל חיל הרגלים שלו לשריבפורט.
כוחות קונפדרציה מהטריטוריה האינדיאנית נדרשו להצטרף אליו במבצע.
מגרודר מטקסס קיבל פקודה לשלוח כוחות רגלים לעבר מרשל שבטקסס, מערבית לשריבפורט, מתוך כוונה לתגבר את מבצעו של פרייס.
פרייס הגיע לשריבפורט ב-24 במרץ עם כוח של 5,000 לוחמים.
עם זאת, קירבי סמית' עיכב את האוגדה של פרייס ופיצל אותה לשתי יחידות קטנות יותר.
הוא היסס לשלוח את חייליו שלו דרומה ללחימה מול גנרל צבא האיחוד נת'ניאל בנקס , שאותו העריך כבעל יתרון מספרי משמעותי על כוחות הקונפדרציה.
החלטה זו נתקלה בהתנגדות מצד הגנרל ריצ'רד טיילור, אך המערכה במערב התקרבה לקצה.
חרף האכזבות שספג בארקנסו ובלואיזיאנה, הצליח פרייס לשכנע את מפקדיו להתיר לו לפשוט על מיזורי בסתיו 1864. מטרתו הייתה לספח את המדינה אל קונפדרציית המדינות של אמריקה או לפחות לצמצם את סיכוייו של אברהם לינקולן להיבחר מחדש לנשיאות ארצות הברית בבחירות של אותה שנה.
גנרל הקונפדרציה קירבי סמית' נעתר לבקשת פרייס, אך נאלץ להקצות מחדש את חטיבות החי"ר שתוכננו להצטרף לכוח של פרייס ולשלוח אותן למקומות אחרים.
שינוי זה הפך את המערכה המתוכננת של פרייס מפלישה רחבת היקף על מיזורי לפשיטה נרחבת של פרשים.
הוא גייס 12 אלף פרשים לצבאו ו-14 תותחים.
הקרב המשמעותי הראשון במהלך הפשיטה של פרייס התרחש בפיילוט נוב, שם הצליח לכבוש את מבצר דייווידסון שהוחזק על ידי האיחוד, אך במחיר טבח מיותר של רבים מחייליו.
הרווח מהקרב התברר כחסר ערך ממשי.
לאחר מכן פנה מערבה, הרחק מסנט לואיס (שהייתה יעדו הראשוני), לעבר קנזס סיטי ומבצר לוונוורת' הסמוך בקנזס.
הוא נאלץ לעקוף את יעדו המשני, ג'פרסון סיטי, שהייתה מבוצרת היטב, וזרע הרס ברחבי מדינת הולדתו.
במקביל, צבאו הלך והצטצמם עקב אבדות בקרב, מחלות ועריקוֹת.
פרייס הביס כוחות פדרליים נחותים בגלאזגו, בבונוויל, בלקסינגטון, בנהר ליטל בלו ובאינדפנדנס.
אולם, בסופו של דבר הוא נלכד בין שני צבאות צפוניים בווסטפורט (קנזס סיטי דהיום), ונאלץ להתמודד מול כוח צבאי של האיחוד שהיה גדול ממנו בהרבה מבחינה מספרית.
הקרב, שכונה לימים "הגטיסברג של המערב", לא הסתיים לטובתו – והוא נאלץ לסגת לתוך קנזס העוינת.
סדרת תבוסות נוספות באו בעקבותיו, כשהצבא המרוסק של פרייס נדחק דרומה לארקנסו, ולאחר מכן הלאה לטקסס, שם נשאר עד לסיום המלחמה.
הפשיטה של פרייס הייתה למבצע הצבאי המשמעותי האחרון שלו, ולמערכה הגדולה האחרונה של קונפדרציית המדינות ממערב לנהר המיסיסיפי.
במקום להיכנע, פרייס היגר אל מקסיקו, שם הוא וכמה מחבריו לשעבר ניסו להקים מושבה של דרומיים גולים.
הוא התיישב במושבת הגולים של הקונפדרציה "ניו וירג'יניה" בווראקרוס, וניסה ללא הצלחה להצטרף לשירותו מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו.
לאחר כישלון המושבה, שב למיזורי.
בעת שהותו במקסיקו החל פרייס לסבול מבעיות מעיים חמורות, שהחמירו באוגוסט 1866 כאשר חלה בטיפוס הבטן.
במצב בריאותי ירוד וללא אמצעים, נפטר פרייס מכולרה (או מתסמינים דמויי כולרה) בסנט לואיס.
תעודת הפטירה ציינה את סיבת המוות כ"שלשול כרוני".
הלווייתו התקיימה ב-3 באוקטובר 1867 בסנט לואיס, ב"כנסייה המתודיסטית האפיסקופלית הראשונה".
ארונו הובל בכרכרה שחורה רתומה לשישה סוסים שחורים תואמים, ותהלוכת הלוויה הייתה הגדולה ביותר שהתקיימה עד אז בסנט לואיס.
הוא נטמן בבית העלמין בלפונטיין.
סטרלינג היא עיר במרכז סקוטלנד, 42 קילומטרים צפונית-מזרחית לגלאזגו ו-60 קילומטרים צפונית-מערבית לאדינבורו.
עיירת השוק, המוקפת באדמות חקלאיות עשירות, צמחה וחיברה בין טירת סטרלינג, העיר העתיקה מימי הביניים, והנמל.
סטרלינג, הממוקמת על נהר פורת', היא המרכז האדמיניסטרטיבי של , והיא בירת המחוז ההיסטורי של .
מיקומה המרכזי של סטרלינג כנקודת הגישור הנמוכה ביותר (כלומר הגשר הקרוב ביותר לים) של נהר פורת' לפני שהוא מתרחב לכיוון לשון הים של פורת' הפך אותה למוקד נסיעה צפונה או דרומה.
מיקומה של העיר העניק לה גם חשיבות אסטרטגית רבה מבחינה היסטורית, לרוברט הראשון, מלך סקוטלנד, מייחסים את האמרה ולפיה "מי שמחזיק בסטרלינג, מחזיק בסקוטלנד".
כאשר סטרלינג הייתה זמנית תחת שליטה אנגלו-סקסית, על פי אגדה מהמאה ה-9 היא הותקפה על ידי פולשים דנים.
זאב השמיע זעקה שהעירה זקיף, והוא הזעיק את חיל המצב שאילץ את הוויקינגים לסגת.
זה הוביל לכך שהזאב אומץ כסמל של העיירה כפי שמוצג בכד סטרלינג משנת 1511. במקום יש גם את בניין וולפרייג.
הזאב גם מופיע על סמל המועצה עם המוטו שנבחר לאחרונה: "איתן כמו סלע".
סטרלינג, שהייתה בעבר בירת סקוטלנד, נשלטת מבחינה ויזואלית על ידי טירת סטרלינג.
בסטרלינג יש גם כנסייה קהילתית מימי הביניים, שבה, ב-29 ביולי 1567, נמשח ג'יימס השישי התינוק למלך סקוטלנד על ידי , הבישוף של אורקני, והטקס הסתיים לאחר דרשה של ג'ון נוקס.
סטרלינג המודרנית היא מרכז לממשל מקומי, השכלה גבוהה, תיירות, קמעונאות ותעשייה.
אומדן מפקד האוכלוסין של אמצע 2012 של אוכלוסיית העיר הוא 36,440. באזור הרחב יותר של מועצת סטרלינג נרשמה ב-2016 אוכלוסייה של כ-93,750 איש.
בשנת 2002, כחלק מחגיגות , הוענק לסטרלינג מעמד של עיר.
ארון קבורה מאבן, שנמצא ב-1879, הוא החפץ המקוטלג העתיק ביותר של סטרלינג.
העצמות בארגז תוארכו בפחמן ונמצאו בנות למעלה מ-4,000 שנה.
ממצאים אחרים מתקופת הברונזה בקרבת העיר מגיעים מהאזור סביב .
המבנים הקדומים ביותר הידועים בסטרלינג נהרסו כיום, אך הם כללו שני מתחמים מהתקופה הנאוליתית בבאנוקבורן.
מדרום לסטרלינג נמצאת גבעת גיליס המכילה סדרה של ביצורים פרהיסטוריים שנבנו על ידי עמים מתקופת הברזל.
מדרום לעיר, עדיין ניתן למצוא את הגילופים הפרהיסטוריים בפארק המלך, המתוארכים לסביבות 3000 לפני הספירה.
סטרלינג הוכרזה לראשונה כבורג מלכותי על ידי דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד במאה ה-12, עם צ'רטרים שאושרו מחדש על ידי מלכים נוספים.
מעבורת, ומאוחר יותר גשר, על נהר פורת', הביאה עושר והשפעה אסטרטגית לעיר, וכך גם נמל הגאות שלה בריברסייד.
עם צמיחת כלכלת סטרלינג, הוקם פארק מלכותי מצפון לטירה במאה ה-12. קרבות גדולים במהלך התרחשו בגשר סטרלינג הישן ב-1297 ובכפר הסמוך באנוקבורן ב-1314, בהם היו מעורבים , וויליאם וולאס ורוברט הראשון בהתאמה.
לאחר קרב גשר סטרלינג, כתבו מוריי וולאס למנהיגי ברית ערי הנזה בליבק ובהמבורג כדי לעודד את הסחר בין הנמלים הסקוטיים והגרמניים.
במהלך ההיסטוריה נקלעה גם טירת סטרלינג מספר פעמים למצור, בעיקר ב-1304.
אתר היסטורי חשוב נוסף באזור הוא חורבות , מקום מנוחתם של ג'יימס השלישי, מלך סקוטלנד ומלכתו, מרגרט מדנמרק.
המלך נהרג בקרב סוצ'יברן על ידי כוחות בפיקודו של בנו ויורשו ג'יימס הרביעי.
במהלך מלחמות שלוש הממלכות התרחש במרכז סטרלינג ב-12 בספטמבר 1648. הביצורים המשיכו למלא תפקיד צבאי אסטרטגי במהלך ההתקוממויות היעקוביטיות במאה ה-18. במהלך המרד היעקוביטי של 1715 לא הצליח להשתלט על הטירה.
בינואר 1746, במסגרת המרד היעקוביטי של 1745, השתלט צבאו של הנסיך צ'ארלס אדוארד סטיוארט על העיר, אך לא הצליח לכבוש את הטירה.
בסמוך לטירה, ניצבת והיא אחד המבנים החשובים ביותר בעיר מבחינה היסטורית.
היא נוסדה בשנת 1129 ומהווה הבניין השני העתיק ביותר בעיר אחרי הטירה.
היא נבנתה מחדש במאה ה-15 לאחר שסטרלינג סבלה משריפה ב-1405, ונחשבת לכנסייה היחידה ששרדה בממלכה המאוחדת מלבד מנזר וסטמינסטר שגם קיימה טקס הכתרה.
בתקופת הנרי השמיני, מלך אנגליה נבנתה חומה מדרום לעיר, שהיא בין השמורות ביותר בסקוטלנד.
ב-29 ביולי 1567 נמשח בנה התינוק של מרי, מלכת הסקוטים, לג'יימס השישי, מלך סקוטלנד בכנסייה.
כלתו, אן מדנמרק, הוכתרה בכנסייה בארמון הולירוד באדינבורו.
סימני ירי מוסקט שהיו עשויים להיווצר על ידי חייליו של קרומוול במהלך מלחמות שלוש הממלכות נראים בבירור על המגדל והאפסיס של הכנסייה.
יש גם צלקות של ירי מוסקט על מצבה בבית הקברות המעידות על תנועת החיילים לטירה.
מבחינה כלכלית, הנמל של העיר היה פעיל בסחר חוץ, ובאופן היסטורי ניהל יחסי מסחר עם ארצות השפלה, במיוחד עם ברוז' בבלגיה ווירה בהולנד.
במאה ה-16 היו סקוטים רבים בדנציג בפרוסיה והמסחר עם העיר מוזכר בפרוטוקול של מועצת סטרלינג משנת 1560. כמו כן, התנהל סחר עם ערים לחוף הים הבלטי, כגון סחר עצים עם נורווגיה.
בתחילת המאה ה-19 הונהג שירות ספינות קיטור "זול במיוחד" בין סטרלינג לנקודות נוספות בסקוטלנד.
הגעת מסילות הברזל ב-1848 צמצמה את התנועה בנהר.
המתקן הצבאי ברחוב פרינסס הושלם ב-1908 ובנייני העירייה, שהיוו את המטה של מועצת סטרלינג במשך רוב המאה ה-20, הושלמו ב-1918.
לאחר מלחמות העולם חלה עלייה מסוימת בשימוש בנמל, כולל סחר תה עם הודו.
עם פתיחת נתיבי השיט הרגילים.
עם זאת, צמיחתן של מסילות הברזל, כולל גשר פורת', הפכה את הפעילות בנמל לא רווחית ובאמצע המאה ה-20 הוא הפסיק את פעילותו.
מבחינת ממשל מקומי, העיר סטרלינג היא חלק ממחוז סטרלינג הרחב יותר.
מבחינת הפרלמנט הסקוטי, סטרלינג מהווה חלק ממחוז הבחירה של סטרלינג של הפרלמנט הסקוטי שהוקם ב-1999, ומהווה אחד מתשעה מחוזות באזור הבחירה של מרכז סקוטלנד ופייף.
כל מחוז בחירה בוחר חבר אחד לפרלמנט הסקוטי, והאזור כולו בוחר שבעה חברים נוספים כדי לייצר צורה של ייצוג יחסי.
חברת הפרלמנט הסקוטי של המחוז היא מהמפלגה הלאומית הסקוטית (SNP).
מבחינת הממשל הלאומי, העיר סטרלינג מהווה חלק ממחוז הבחירה של , והיא בוחרת חבר פרלמנט אחד לבית הנבחרים הבריטי.
ממפלגת הלייבור היה חבר הפרלמנט של סטרלינג וסטרת'לן מאז הבחירות הכלליות של 2024.
סטרלינג ידועה כשער הכניסה להיילנדס ונחשבת בדרך כלל כמי שתופסת עמדה אסטרטגית בנקודה שבה השפלה הסקוטית השטוחה והגלית ברובה פוגשת את המדרונות הסלעיים של ההיילנדס.
האדמה מסביב לעיר הושפעה בעיקר מסחף קרחונים ויצירת משקעים גאולוגיים.
העיר עצמה התפתחה סביב הטירה הניצבת על סיל עתיק, הידוע בשם .
סטרלינג ניצבת על הפורת' בנקודה שבה הנהר מתרחב.
ממזרח לעיר שולטות על קו הרקיע.
כמו רוב הממלכה המאוחדת, לסטרלינג יש אקלים ימי עם קיץ מתון וחורף קריר ורטוב.
בסטרלינג מתרחשים כמה מהקיצים החמים ביותר בכל סקוטלנד, בהיותה רחוקה יחסית מהשפעות הקירור של הים הצפוני ו.
אוכלוסיית היישוב סטרלינג במפקד האוכלוסין של 2022 מנתה 49,928 איש, דומה מאוד לנתון בשנת 2011 שעמד על 49,950 איש.
בשנת 2022, אוכלוסייתמחוז סטרלינג מנתה 92,600 תושבים, נתון המשקף עלייה של 2.6% ממפקד האוכלוסין של 2011. מתוך האוכלוסייה בשנת 2022, 51.9% מהאוכלוסייה היו נשים, בעוד ש-48.1% היו גברים.
התפלגות הגילאים בסטרלינג הראתה כי 16.7% מהאוכלוסייה היו מתחת לגיל 15, מעט גבוה מהממוצע בסקוטלנד העומד על 15%.
בנוסף, בסטרלינג היה שיעור גדול יותר של תושבים בגיל פנסיה, כאשר 20.41% מהאוכלוסייה היו בני 65 ומעלה, בהשוואה לממוצע הסקוטי של 20.1%.
צעדת הגבול היא מנהג שהחל ככל הנראה במאה ה-12. הדרך היחידה להגן על גבולות העיירה הייתה להסתובב ולבדוק אותם מדי שנה ולאחר הצעדה התקיימה ארוחת ערב.
בשנת 2014 המסורת חזרה לחיים לאחר הפסקה רשמית של מספר שנים.
המצעד מתקיים בשבת האחרונה של חודש מאי ופתוח לכולם להשתתף בו.
יש כ-16 ספריות ושתי ספריות ניידות בסטרלינג.
הגלריה והמוזיאון לאמנות סמית' זמינים בחינם לתיירים ולתושבים כאחד.
מרכז האמנויות מקרוברט מציע מגוון תערוכות ומופעים.
כיום יש כ-20 כנסיות בעיר, 7 מהן של הכנסייה הסקוטית, ארבע כנסיות קתוליות, והשאר של קהילות נוספות כמו מתודיסטים, בפטיסטים ואחרים.
כמו כן קיים בעיר המרכז האיסלאמי של מרכז סקוטלנד.
בעקבות התפתחותה של סטרלינג כעיר שוק ומיקומה כמוקד התחבורה והתקשורת באזור, היא פיתחה מגזר קמעונאי משמעותי המשרת מגוון רחב של קהילות מסביב, וכמו גם את העיר עצמה.
במגזר השירותים, השירותים הפיננסיים, חברות הביטוח ועסקים בתחום התיירות הם המעסיקים הגדולים ביותר.
חברת השירותים הפיננסיים והביטוח הקימה בסיס גדול בפאתי סטרלינג בשנות ה-70.
מבחינה תיירותית, נוכחותם של מונומנטים היסטוריים כמו טירת סטרלינג ואנדרטת וולאס ואטרקציות סמוכות כמו חיזקה את מעמדה של סטרלינג כיעד תיירותי משמעותי בסקוטלנד.
ומועצת סטרלינג הן שתיים מהמעסיקות הגדולות ביותר באזור.
תעשיות הקשורות לידע, מחקר ופיתוח, כמו גם מדעי החיים, התקבצו סביב האוניברסיטה בפארק החדשנות של אוניברסיטת סטרלינג, קרוב לקמפוס הראשי שלה.
סקר של ב-2009 מצא כי העובדים בסטרלינג היו בעלי ההכנסה הממוצעת הגבוהה ביותר של 716 ליש"ט בשבוע.
כמחצית מאוכלוסיית סקוטלנד מתגוררת במרחק של שעה נסיעה מסטרלינג.
בעיר עצמה יש שירות אוטובוסים נרחב וכך גם לעיירות שסביבה ולערים רבות בסקוטלנד.
ישנה גם תנועת רכבות מתחנת הרכבת סטרלינג, כולל שירותי רכבת בין-עירוניים לאברדין, דנדי, אדינבורו וייברלי, אינוורנס, גלאזגו ולונדון קינגס קרוס.
ערים המחוברות לכביש המהיר לסטרלינג כוללות את גלאזגו, דרך הכביש המהיר M80 על פני קמברנולד, ואדינבורו, דרך הכביש המהיר M9 על פני פלקירק.
מצפון, ה-M9 מספק גישה לדאנבליין עם קישורים נוחים לפרת' ומעבר לחגורה המרכזית.
לסטרלינג היו בעבר ספינות קיטור שנשאו מאות נוסעים ביום.
כיום אין נמל פעיל בסטרלינג, אך ישנן תוכניות לפיתוח הנהר והנמל שעשויים לכלול קשרים עם עיירות בלשון הים של פורת'.
סטרלינג היא ביתן של קבוצות ליגה מקצועניות בכדורגל, רוגבי וקריקט.
המרתון הסקוטי הראשון של סטרלינג נערך ב-21 במאי 2017. האקדמיה הלאומית לקרלינג ממוקמת בכפר הספורט סטרלינג.
קבוצת הכדורגל הבוגרת, סטרלינג אלביון, משחקת בליגה הסקוטית השנייה במגרשה הביתי ב.
אוניברסיטת סטרלינג היא קבוצת כדורגל הנשים המובילה.
באוניברסיטה גם מתאמנת קבוצת האתלטיקה סנטרל אתלטיק קלאב.
אוניברסיטת סטרלינג הוכרזה כאוניברסיטה של סקוטלנד למצוינות ספורטיבית בשנת 2008. באוניברסיטה נמצאת האקדמיה הלאומית לשחייה של סקוטלנד, שבה התאמן המדליסט האולימפי ותלמיד האוניברסיטה דנקן סקוט.
מרכז הטניס הלאומי גאנושי, היה המקום שבו אנדי מארי ואחיו ג'יימי התאמנו כצעירים.
קבוצות הגולף של הגברים והנשים של האוניברסיטאות מדורגות באופן עקבי בין הטובות באירופה.
לאוניברסיטה מחלקה ייעודית ללימודי ספורט, הנמצאת בפקולטה למדעי הבריאות והספורט, והיא מדורגת בין הטובות בבריטניה באספקת מתקני ספורט, עם דירוג 5 כוכבים.
אוניברסיטת סטרלינג מארחת כיום גם את אלופי הלקרוס הסקוטיים לגברים.
בסטרלינג וסביבתה יש מספר מגרשי גולף בני 9 ו-18 גומות, הגדול שבהם הוא מסלול הגולף סטרלינג, הממוקם באזור קינגס פארק בעיר.
הפסגה, כפר ספורט חדש, נפתח באפריל 2009 כדי לספק מגוון פעילויות ספורט.
ביוני 2014, סטרלינג הפכה לביתו של הקריקט הסקוטי.
אוניברסיטת סטרלינג נפתחה ב-1967 מחוץ לעיר.
בשנת 2025 היו באוניברסיטה 18,500 סטודנטים ברחבי העולם, מתוכם למעלה מ-11,000 סטודנטים לתואר ראשון ולמעלה מ-6,000 לתארים מתקדמים.
ישנם למעלה מ-140 לאומים בקמפוס האוניברסיטה, ויותר מ-30% מהסטודנטים הם בין-לאומיים.
האוניברסיטה התפתחה למרכז מחקר גדול, עם פארק חדשנות שנוסד ב-1993 בסמוך לקמפוס הראשי שלה, המהווה בית ל-40 חברות מחקר ופיתוח.
סטרלינג היא גם ביתם של חלק מ שהוקמה ב-1 באוגוסט 2005 ממיזוג של מכללות פלקירק, סטרלינג וקלקמנן.
סטרלצים היו יחידות חי"ר קבועות בצבא רוסיה הצארית שהוקמו ב-1550 על ידי איוואן הרביעי (איוואן האיום), והיוו את הצבא הקבוע הראשון ברוסיה.
הסטרלצים שירתו עד 1698, אז פורקו על ידי פיוטר הגדול בעקבות מרד כושל.
הסטרלצים הוקמו בשנת 1550 על ידי איוון הרביעי, במסגרת רפורמות צבאיות נרחבות.
הצבא הרוסי הקודם התבסס על אצילים (בויארים) וכוחות מיליציה זמניים, שלא היו אמינים ולא מקצועיים מספיק.
איוון הרביעי החליט ליצור כוח קבוע ומקצועי לראשונה בהיסטוריה הרוסית.
בתחילה הוקמו 3,000 סטרלצים, שאורגנו בשישה גדודים (פריקזים) של 500 איש כל אחד.
כל גדוד נשא שם לפי צבע הדגל והמדים שלו.
הסטרלצים היו חדשניים מכמה בחינות:
צבא קבוע מקצועי - בניגוד למיליציות זמניות שהיו נפוצות באירופה באותה תקופה
שכר קבוע - הסטרלצים קיבלו משכורת, קרקעות ופטור ממיסים
אחידות - כל גדוד לבש מדים אחידים בצבע מסוים
נשק חם - הסטרלצים היו מזוינים בארקבוזים ומאוחר יותר במוסקטים
הסטרלצים אורגנו בהיררכיה צבאית ברורה:
סוטניה (сотня) - פלוגה של 100 איש
דסייטוק (десяток) - כיתה של 10 איש
בראש כל גדוד עמד גולובה (голова - "ראש"), בדרג דומה לקולונל.
מתחתיו שירתו קצינים בדרגים שונים: פולקובניקים (סגנים), סוטניקים (מפקדי פלוגות) ודסייטניקים (מפקדי כיתות).
הסטרלצים גויסו מכל שכבות האוכלוסייה, אך בעיקר מבני איכרים חופשיים ובני ערים.
השירות היה תורשתי - בניהם של סטרלצים היו אמורים לשרת אף הם.
עם הזמן, הסטרלצים הפכו למעמד חברתי נפרד, עם זכויות וחובות מיוחדות.
מוסקט או ארקבוז - נשק החימוש העיקרי של הסטרלצים
ברדיש - גרזן קרב גדול ייחודי עם להב רחב, ששימש גם כמשען לירי
חניות וכידונים - בעיקר בשורות הקדמיות
כל גדוד סטרלצים לבש מדים בצבע שונה:
הצבעים השונים עזרו לזהות את הגדודים בקרב ושימשו למורל היחידה.
הסטרלצים השתתפו בכל המסעות הצבאיים הגדולים של רוסיה במאות ה-16 וה-17:
כיבוש קאזאן (1552) - הסטרלצים השתתפו במצור ובכיבוש חאנות קאזאן
מלחמת ליבוניה (1558–1583) - מלחמה ארוכה נגד ליטא, פולין ושוודיה
מלחמות נגד האימפריה העות'מאנית וחאנות קרים
מלבד לחימה, הסטרלצים מילאו תפקידים שונים:
משמר מלכותי - שמירה על הצאר והארמון
משטרה - שמירת הסדר בערים
כיבוי אש - הסטרלצים שימשו ככבאים בימי שלום
שומרי גבול - שמירה על עיירות גבול
גביית מיסים - לעיתים נדרשו לסייע בגביית מיסים
שכר קבוע - תשלום במזומן וברווח
קרקע - קיבלו חלקות אדמה לעיבוד
פטור ממיסים - היו פטורים ממרבית המיסים
זכות מסחר - הורשו לעסוק במסחר ובמלאכה בזמן שלום
אוטונומיה - ניהלו בתי משפט משלהם לעניינים פנימיים
זכויות אלה הפכו את הסטרלצים למעמד חזק כלכלית, אך גם יצרו קונפליקטים עם סוחרים ובעלי מלאכה אחרים.
במהלך המאה ה-17 החלו להתעורר בעיות:
מקצועיות יורדת - השירות התורשתי הוביל לירידה באיכות
עיסוקים צדדיים - רבים עסקו יותר במסחר ובחקלאות מאשר באימונים
רפורמות מתחרות - פיוטר הראשון החל להקים יחידות חדשות בהשראה מערבית
שחיתות - קצינים ניצלו את מעמדם למטרות כלכליות
זמן הטרדות (1598–1613) - תקופת כאוס ומלחמת אזרחים
מרד 1682 - לאחר מות הצאר פיודור השלישי, תמכו בסופיה אלכסייבנה
מרד הסטרלצים 1698 - המרד הגדול האחרון נגד פיוטר הראשון
המרד ב-1698 היה הגורלי ביותר.
כאשר פטר שהה בחוץ לארץ, ניסו הסטרלצים להפיל אותו ולהחזיר את אחותו סופיה לשלטון.
המרד דוכא באכזריות על ידי כוחותיו של פטר.
לאחר מרד 1698, פיוטר הראשון החליט לפרק את הסטרלצים:
הוצאות להורג המוניות - למעלה מ-1,000 סטרלצים הוצאו להורג בפומבי
גלות - אלפים נשלחו לסיביר ולערים מרוחקות
פירוק גדודים - רוב הגדודים פורקו מיד
העברה ליחידות אחרות - חלקם גויסו מחדש ליחידות רגילות
מספר גדודי סטרלצים המשיכו להתקיים עד 1720, בעיקר בערי גבול רחוקות, אך כבר ללא ההשפעה והחשיבות המקוריות שלהם.
פטר הגדול הקים תחתם צבא חדש על בסיס מערבי:
גדודי רגלים מודרניים בהשראת הצבא הפרוסי
משמר פרבז'נסקי - משמר מלכותי חדש
גדודי סמנובסקי - יחידת משמר נוספת
יחידות אלה היו מאומנות בטקטיקות מערביות והפכו לבסיס הצבא הרוסי המודרני.
למרות סופם הטרגי, הסטרלצים השאירו חותם משמעותי:
צבא קבוע ראשון - היו חלוצי הצבא הקבוע ברוסיה
מסורת צבאית - הניחו את היסודות לצבא המודרני הרוסי
זהות רוסית - הפכו לסמל של רוסיה הישנה והמסורתית
ספרות - מופיעים ברומנים היסטוריים רבים
אומנות - ציורים מפורסמים כמו "בוקר של הוצאת הסטרלצים להורג" של וסילי סוריקוב
אופרה - האופרה "חובנשצ'ינה" של מודסט מוסורגסקי מתארת את גורלם
סמליקה - דמות הסטרלץ הפכה לסמול של רוסיה המסורתית
התו סי הוא תו בסולם התווים, שמסומן גם באות B.
בארצות דוברות גרמנית האות B מסמלת את הצליל סי במול, והאות H את הצליל סי (בקר).
תדירותו באוקטבה הראשונה היא 495 הרץ.
במספור עממי הוא השביעי בסולם התווים.
התו סי על המפתחות השונים:
סי הוא המתבסס על הצליל סי.
רצף התווים בסולם הם: סי, דו דיאז, רה דיאז, מי, פה דיאז, סול דיאז, לה דיאז וסי.
סולם סי מינור הוא הסולם המינורי המתבסס על הצליל סי.
רצף התווים בסולם הם: סי, דו דיאז, רה, מי, פה דיאז, סול, לה וסי.
תומאס דיקרלו קאלווי הנודע בשם הבמה שלו, סי-לו גרין (CeeLo Green), הוא ראפר, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אמריקאי, חבר בלהקות גודי מוב ונארלס בארקלי.
להיטו הגדול ביותר כזמר סולו הוא "Fuck You!".
נולד באטלנטה, ג'ורג'יה למשפחה של כמרים בפטיסטים.
ב-1994 הקים עם שלושה מחבריו את להקת הראפ "גודי מוב".
הופעתם הראשונה הייתה בתקליט הראשון של הצמד אאוטקאסט וב-1995 הוציאו הרביעייה את תקליטם הראשון.
סי-לו המשיך עם הלהקה להקליט עוד 2 אלבומים נוספים.
ב-2002 עזב סי-לו את הלהקה לטובת קריירת סולו, וב-2006 חבר למפיק המוזיקלי דיינג'ר מאוס והשניים יצרו את הרכב ההיפ-הופ המצליח "נארלס בארקלי".
בנוסף, באותה שנה חבר סי-לו לחבריו מהגודי-מוב ולראפר ג'אזה פה על מנת להקליט שני אלבומים חדשים.
בתחילת 2011 הצטרף סי-לו כמנטור בתוכנית המצליחה The Voice בגרסה האמריקאית.
ב-5 בפברואר 2012 הופיע גרין במופע המחצית של סופרבול XLVI, כאורח של הזמרת מדונה.
בהמשך שנת 2012, ביצע הופעת משחק קצרה בסרט המוזיקלי "ספארקל"; אודות להקת הבנות "הסופרימס".
בשנת 2020 הופיע בתור "המפלצת" בעונתה הראשונה של תוכנית המציאות הבריטית "הזמר במסכה" והיה למקום הרביעי.
סטרפסילס הוא שם המותג של סדרת תרופות ללא מרשם בצורת לכסניות מציצה לטיפול בכאבי גרון המיוצרת בנוטינגהאם, אנגליה, על ידי תאגיד רקיט בנקיזר הבריטי.
היא שייכת לקו המוצרים של בוטס (boots health-care international) שרקיט בנקיסר רכשה ב-2006.
סטרפסילס מיוצרת מאז 1958, ומכילה שני רכיבים פעילים: אמילמטקרסול ו2–4 דיכלורובנזיל אלכוהול.
לחומרים אלו פעילות חיטוי קלה.
הכמות המומלצת היא סוכרייה אחת כל שעתיים או שלוש שעות למבוגר.
לסטרפסילס ויטמין סי 100 מתווסף גם ויטמין C.
כל סוכרייה מכילה 1.2 מ"ג של דיכלורובנזיל, 0.6 מ"ג של אמילמטקרסול ו-100 מ"ג של ויטמין C.
השם סטרפסילס מגיע מהמילים הלטיניות strepitus שפירושה 'רעש' או 'המולה' ו-sine שמשמעותה 'ללא'.
שיווק "סטרפסילס" בישראל החל בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, ותוך זמן קצר תפסה התרופה את המקום השלישי ברשימת התרופות ללא מרשם הנמכרות ביותר בישראל.
היא שווקה על ידי חברת "אביק" שמוזגה אחר כך לתוך חברת טבע תעשיות פרמצבטיות, וזו העבירה בסוף 1992 את הפצת מוצרי אביק לחברת ההפצה שלה, ס.ל.א.
במאי 2005 נכללה "סטרפסילס" ברשימה של תרופות ללא מרשם שאושרה מכירתם לראשונה בישראל, בלא ייעוץ רוקחי, מחוץ לבתי המרקחת במרכולים, קיוסקים, תחנות דלק, ומקומות נוספים.
ב-2006 החל תאגיד רקיט בנקיזר לשווק אותה ישירות בישראל, על ידי חברת הבת "רקיט ישראל".
התאגיד השקיע 2 מיליון דולר בפרסום התרופה באותה שנה בישראל ו-2.5 מיליון דולר ב-2007.
סטשוב (או סטאשוב; בפולנית: Staszów), היא עיירה בפולין, לשעבר עיירה יהודית (שטעטל), אשר תחת הכיבוש הנאצי בוצע בה רצח המוני.
העיירה ממוקמת בפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה, כ-54 ק"מ דרום-מזרח מהעיר קיילצה, ומשמשת, למעשה, כבירה של מחוז סטשוב.
האזכור הראשון של העיירה היה ב-1241, כאשר במהלך הפלישה המונגולית לאירופה הכפר סטשוב נשרף יחד עם הכנסייה הקהילתית שלו שהייתה עשויה מעץ.
בשנת 1345 נבנתה כנסיית אבן חדשה ע"ש סנט ברתולומאוס , ובשנות הארבעים של המאה ה-14 הוזכר הכפר סטשוב ב-"Liber Beneficiorum Dioecesis Cracoviensis" של יאן דלוגוש.
בתחילת המאה ה-16 הייתה לסטאשוב כיכר שוק עם בית עירייה, מוקפת בתי מגורים.
ראשוני היהודים התיישבו בסטשוב עם הכרזתה לעיר ב-1526, וכעבור זמן קצר קמה במקום קהילה מאורגנת.
בשנת 1580 הייתה העיירה לאחד המרכזים של הרפורמציה הפרוטסטנטית בפולין קטן, עם "האחים הפולנים" (Bracia Polscy) שפעלו שם.
העיירה השתייכה לכמה משפחות אצולה, כולל אופלינסקי וטנצ'ינסקי (Tęczyński).
ב-1610 העלילו על היהודים עלילת דם בתואנה לרצח פולחני.
נערך משפט נגדם, שלאחריו גורשו מן העיר.
גם לאחר הגירוש, נותרו כמה יהודים, שגם כן סבלו מעלילות דם.
רשמית בוטל האיסור על ישיבת יהודים בסטשוב רק 80 שנה לאחר גירוש היהודים, ב-1690. מספר היהודים אז גדל במהרה והקהילה היהודית חידשה את פעילותה.
בשנת 1709, כמה שנים לאחר פרוץ המגפה השחורה, סטאשוב נכבשה והושמדה על ידי השוודים (ראה: המלחמה הצפונית הגדולה).
ב-2 במאי 1718, מי שהייתה אז הבעלים של סטשוב, אלזבייטה שיניאוסקה, שיחקה תפקיד חשוב בהתפתחותו של היישוב היהודי בסטשוב, כשאר העניקה ליהודים כתב זכויות, שכלל היתר לבנות בית כנסת ולהקים בית קברות.
ב-1731 סטשוב הייתה שייכת למשפחת האצולה צ'רטוריסקי, ומיד לאחר מכן אוגוסט צ'רטוריסקי בנה בניין עירייה חדש עם מגדל שעון.
בשנת 1795 סטשוב סופחה בידי אוסטריה למחוז מערב גליציה, ולאחר מכן, במהלך המלחמות הנפוליאוניות, הייתה לחלק מדוכסות ורשה, שמאוחר יותר נשלט על ידי הרוסים כפולין הקונגרסאית.
בשנת 1815, בפעם הראשונה אי פעם סטשוב הפכה למושב המחוז.
תושביה השתתפו גם ב"מרד נובמבר" וגם ב"מרד ינואר", ולכן ממשלת רוסיה החליטה כי חיל המצב הרוסי הקיסרי של 800 חיילים יוצב שם.
ב-1900 סטשוב הייתה למרכז סחר מקומי, עם מבשלת בירה, כמה טחנות ומפעלים אחרים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, סטשוב הייתה אזור לחימה כבד בין הרוסים לבין האוסטרו-הונגרים.
העיירה החליפה ידיים מספר פעמים, עד שבנובמבר 1918 הייתה חופשייה.
זמן קצר לאחר מכן, היא הפכה לחלק ממחוז של סנדומייז' בפרובינציית קיילצה, וב-1930, האוכלוסייה שלה מנתה 10,000 איש, כשמחצית מהם היה יהודים.