tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך תקופתה בסדרה, זכתה האווינס במועמדות לפרס אמי לבידור בשעות ביום לשחקנית צעירה מצטיינת בסדרת דרמה ובפרס אופרת הסבון לשחקנית צעירה מצטיינת.
בנוסף, בשנת 2006, האווינס כיכבה בתפקיד אורח בסדרה "תציל אותי", וכן כיכבה בתפקיד אורח בפרק הפיילוט של "On and Off", אך סדרה זו מעולם לא שודרה.
על הבמה, האווינס קיבלה קרדיט בהפקה של "ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס, שם גילמה את לורה, הנערה הביישנית שיש לה מערכת יחסים בעייתית עם אימה המזדקנת.
היא גם גילמה את התפקיד הראשי של הטומבוי בן ה-12, פרנקי אדמס, בגרסה הבימתית של הרומן "חבר החתונה" של קרסון מקולרס משנת 1946.
בשנת 2007, האווינס שיחקה בסרט "חוקי ברוקלין" – סרט דרמה קולנוע מאת מייקל קורנטה.
ב-4 בספטמבר 2007, אושר כי האווינס תעזוב את הסדרה "כל ילדיי".
ב-2008 הופיעה האווינס בסרט "27 שמלות", בכיכובה של קתרין הייגל.
שנה לאחר מכן, האווינס הופיעה בסרט "כלבים ישנים".
בשנת 2011, האווינס הצטרפה לג'ון בארומן, איב מיילס ומכי פיפר כחלק מהקאסט הראשי לעונה הרביעית של "טורצ'ווד", המשודרת ברשת BBC וברשת הטלוויזיה האמריקאית Starz.
בסדרה היא מגלמת את הדמות אסתר דראמונד.
היא גם צילמה תפקידים אורחים ב-CSI: ניו יורק וב-"האנטומיה של גריי".
ביולי 2011 אושר כי האווינס תחזור למספר פרקים של "כל ילדיי" ששודרו באותה שנה.
בספטמבר 2024, דווח כי האווינס הצטרפה לצוות השחקנים של "בית חולים כללי" בתפקיד לולו ספנסר.
ב-5 ביוני 2005, האווינס נישאה לכוכבה לשעבר של "כל ילדיי", ג'סטין ברונינג.
לאחר ששניהם עזבו את הסדרה, הם עברו ללוס אנג'לס.
יחד יש להם ארבעה ילדים: שלוש בנות ובן אחד.
שנהפרויקטתפקידהערות2004ג'ו קיליונרמעריצה מרואיינתאחים בנק בעלת חנותסרטון2005נשיקה ראשונהסמנתהסרט קצר2006ג'ושועטריש אנגרילדות שמנותטינה2007חוקי ברוקלין בלונדינית200827 שמלותכלת סירההנקוקמעריצה חמה2009איך לפתות נשים קשותמוריןכלבים ישנים מלצרית חמה 2שועל המדברדייזי2010להתאהב ברומאלייסי2011עושים צדקג'יל דניאלססרט קצר2013פרוקסי מלאני מייקלס2018פרופסור מרסטון ונשות הפלא מולי סטיואראחופשה רוצחתלינדזי האריסון
שנהפרויקטתפקידהערות2003חיים סודייםGeorgia Duranteפרק: "Mafia Model"רינו 911ילדה גותיתפרק: "Halloween"2003–2005חיים אחד לחיות בייב קארי תפקיד חוזר2003–2007, 2011כל ילדייתפקיד קבוע (2003–2007)
תפקיד אורח (2011)2006תציל אותי מדברתפרק: "Discovery"2008–2009דייטים של טורבושרהתפקיד ראשי (8 פרקים)2009פשע מן העברJoannie Pogue (1967)פרק: "The Brush Man"חוק וסדר: כוונה פליליתElaine Beulissפרק: "In Treatment"CSI: מיאמיKim Hewittפרק: "Dude, Where's My Groom?"2011CSI: ניו יורקג'סיקה תומפסוןפרק: "Party Down"האנטומיה של גריידניאלפרק: "P.Y.T.
(Pretty Young Thing)"טורצ'וודאסתר דראמונד תפקיד ראשי (10 פרקים)2012קאסלאל דניאלספרק: "Probable Cause"2015קונסטנטיןלינדהפרק: "Angels and Ministers of Grace"מועדון נשות האסטרונאוטים Pat Whiteפרק: "In the Blind"2019באריקייטפרק: "Past = Present x Future Over Yesterday"2023מגנוליות מופלאותויקיפרק: "Angels and Ministers of Grace"2024בית חולים כללי לולו ספנסר תפקיד קבוע
+ שנה מסגרת קטגוריה עבודה מועמדת תוצאה הפניות 2005 פרסי לבידור אמי בשעות היום שחקנית צעירה הטובה ביותר בסדרת דרמה כל ילדיי פרסי אופרת הסבון השחקנית הצעירה הטובה ביותר בתפקיד מוביל
אלכסנדר קרקובסקי (באוקראינית: Олександр Краковський; נולד ב-28 בפברואר 1982) הוא ארכיונאי, פעיל וגנאלוג יהודי-אוקראיני.
הוא מוביל בקהילה הגנאלוגית היהודית במאמצים ללגליזציה של דיגיטציה של רשומות יהודיות מארכיוני הממשלה ההיסטוריים של אוקראינה.
קרקובסקי החל לעשות מחקר גנאלוגי בשנת 2011, ולאחר שביקש העתקים של מסמכים מקוריים מארכיונים בלבוב, נאמר לו שהוא יידרש לשלם 116,000 גריבנה (4,600 דולר ארצות הברית) כדי להשיג אותם.
נסער מהמצב, קראקובסקי החל לתבוע את הארכיונים על גישה שוויונית יותר למסמכים היסטוריים.
ב-2019 הוא תבע את משרד המשפטים לאחר שזה אסר על העתקת מסמכים על ידי אנשים פרטיים אם היו גדולים מגודל מכתב או נכללו בספרים שעוביים עולה על 1 וחצי אינץ', וכן מנע מאזרחים פרטיים לשלם עבור עותקים דיגיטליים.
ב-3 באוקטובר 2019, קבע בית המשפט לעניינים מנהליים של מחוז קייב כי החוק שעל פיו נתבע קרקובסקי אינו חוקי בהתאם לחוק האוקראיני.
הוא גם תבע את הארכיון האזורי של מחוז ז'יטומיר בשל היעדר גישה עקבית למסמכים, וקבע "אם מנהל [הארכיון] לא יאהב אותך, אסור לתת לך גישה בכל תירוץ: המסמך במצב גרוע, אתה תפגע בו, לאייפון [למצלמה], אפילו בלי פלאש, יצליח לעבור אותו ועוד סיבות אבסורדיות רבות".
הוא תבע בהצלחה מעל תריסר חטיבות ארכיון ממשלתיות באוקראינה בבית המשפט במסגרת חוקי חופש המידע בשל מדיניות מגבילה שמונעת גישה הוגנת לארכיונאים ולחוקרים.
לטענתו, גישה חופשית לארכיונים היסטוריים נופלת תחת סעיף 10 של האמנה האירופית לזכויות אדם והיא תקדימית לפי קנדי נגד הונגריה.
מלבד גישה בלתי הוגנת, קראקובסקי התבטא בפה מלא בכל הנוגע להתנהלות עובדים כלפי מבקרים בארכיון, וטען כי בארכיון ההיסטורי של המדינה המרכזית של אוקראינה בקייב עובד בחדר הקריאה, בדל דונבאס, יהפוך לתוקפני כלפי הקוראים והפגין "בוז" גלוי לשפה האוקראינית.
הוא גם טען כי ישנה יחס מועדף כלפי חוקרים רוסים בארכיונים של קייב וכי לאוקראינים לא ניתנה גישה לאותם משאבים שקיבלו הרוסים.
ב-2017 הוא נאם בכנס שאורגן על ידי משרד ועדת הפרלמנט האוקראיני לזכויות אדם והמרכז לדמוקרטיה ושלטון החוק על היעדר שקיפות ארכיונית באוקראינה.
מאז 2017, קראקובסקי הוביל מאמץ בארכיון של אלפים רבים של ספרי מדדים יהודיים, רשימות גרסאות ורישומים היסטוריים אחרים הכלולים בארכיונים אוקראינים על ידי סריקה דיגיטלית שלהם והעלאתם למסד נתונים פתוח ב־Wikisource האוקראיני.
בשנת 2020, GoFundMe החלה למסור תרומות לרכישת ציוד סריקה כדי לזרז את סריקת מסמכי ארכיון.
בנוסף לארכיון רשומות אוקראיניות, קרקובסקי מרבה להעביר הרצאות ומצגות על איך להתחיל לחקור אילן יוחסין וכיצד להשתמש ברשומות שהוא עזר לסרוק.
JewishGen, ארגון גנאלוגי מקוון ללא מטרות רווח, אינדקס למעלה ממיליון רשומות בודדות הכלולות בספרים שנשמרו בארכיון על ידי קרקובסקי, המאפשרים גישה חופשית לחוקרים.
קרקובסקי הוא סגן יו"ר מועצת המנהלים של מרכז קייב לחקר גנאלוגי.
אמו נולדה בכפר סבסטיאניבקה שבמחוז צ'רקאסי.
אלכסה פייץ' (בסרבית: Алекса Пејић; נולד ב-9 ביולי 1999 בבלגרד שברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקשר האחורי.
פייץ' גדל במחלקת הנוער של ברודראץ, ובשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הליגות הנמוכות בסרביה.
בהמשך שיחק בפרולטר נובי סאד מליגת העל הסרבית, ובשחטיור סליהורסק מליגת העל הבלארוסית, עמה זכה פעמיים באליפות בלארוס.
בחודש יוני 2022 חתם בראפיד וינה מהבונדסליגה האוסטרית, במדיה ערך 26 הופעות ליגה.
ב-9 בפברואר 2024 חתם ב-TSC באצ'קה טופולה מליגת העל הסרבית, במדיה ערך 37 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-16 ביולי 2025 חתם במכבי בני ריינה מליגת העל הישראלית.
ב-25 בינואר 2021 ערך פייץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת הרפובליקה הדומיניקנית במשחק ידידות.
פטריק קנת' מרטין הידוע יותר בשם הבמה שלו, אלכס שלי הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA), שבו היה פעם אחת אלוף העולם במשקל כבד של TNA ופעם אחת אלוף ה-X דיוויז'ן של TNA.
עם זאת, הוא מוכר בעיקר בשל עבודתו במחלקת הזוגות עם כריס סייבן בצמד הנודע בשם מוטור סיטי מאשין גאנס, עימו זכה שלוש פעמים באליפות הזוגות של TNA.
הוא נחשב לאלוף הטריפל קראון העשירי ב-TNA, לאחר שהשלים זכיות באליפות העולם, באליפות ה-X דיוויז'ן ובאליפות הזוגות.
מרטין פרץ לראשונה לתודעה בסצנה העצמאית וזכה להצלחה משמעותית כשהופיע בארגון ההיאבקות Ring of Honor (ROH), שבו זכה באליפות הזוגות של ROH יחד עם כריס סייבן.
הוא ידוע גם מתקופותיו ביפן בארגוני ההיאבקות Pro Wrestling Zero1-Max ו-New Japan Pro-Wrestling (NJPW), כאשר באחרון הוא היה שלוש פעמים אלוף הזוגות במשקל קל של IWGP לצד קושידה כחצי מצמד הטיים ספליטרס, וכן היה אלוף הזוגות במשקל פתוח של Strong כחצי מצמד המוטור סיטי מאשין גאנס.
מרטין התחתן בשנת 2015, אך התגרש לאחר שלוש שנים.
מרטין הוא הסולן של להקה בשם The High Crusade, הכוללת גם את המתאבקים כריס סייבן ופיטי ויליאמס.
בהכנה ליום של אחרי הפרישה מענף ההיאבקות המקצועית, מרטין עובד כקלינאי פיזיותרפיה.
הוא ציין שבחר במסלול זה בשל מחסור כללי בפיזיותרפיסטים בעולם ההיאבקות המקצועית ורצונו לעזור לאנשים.
לאחר שהחוזה שלו בארגון ההיאבקות ROH פג תוקף בשנת 2018, מרטין החל התמחות קלינית שנמשכה כשנה כדי לקבל הסמכה.
הקריירה שלו כקלינאי אילצה אותו להיעדר מהאירוע Hard to Kill של TNA בשל מגפת הקורונה ועל מנת להתמקד בעבודתו העיקרית.
הישגים בארגון ההיאבקות ACTION Wrestling
אליפות הזוגות של AAW (פעם אחת) - עם כריס סייבן
אליפות הטלוויזיה Cam-Am של BCW (פעם אחת)
אליפות מידווסט של BLP (פעם אחת)
אליפות הזוגות של CCW (פעם אחת) - עם כריס סייבן
הישגים בארגון ההיאבקות Combat 1 Pro Wrestling
אליפות קראש של Combat 1 (פעם אחת)
אליפות גרנד פרי של CMLL (2008)
אליפות זוגות העולמות של DPW (פעם אחת) - עם כריס סייבן
אליפות הזוגות של GCW (פעם אחת) - עם כריס סייבן
אליפות במשקל קל של GLW (פעם אחת)
אליפות העולם העצמאית של IWTV (פעם אחת)
אליפות במשקל קל של IWF (פעם אחת)
אליפות במשקל קל של MCW (פעם אחת)
אליפות ג'וניור זוגות במשקל כבד של IWGP (3 פעמים) - עם כריס סייבן (1) וקושידה (2)
אליפות הזוגות סטרונג במשקל פתוח (פעם אחת) - עם כריס סייבן
טורניר הזוגות סופר ג'וניור (2012) - עם קושידה
הישגים בארגון ההיאבקות NWA Midwest
אליפות מידווסט X דיוויז'ן של NWA (פעם אחת)
אליפות הזוגות של OCW (פעם אחת) - עם RC קרוס
הישגים בארגון ההיאבקות Prestige Wrestling
PWI דירג אותו במקום ה-23 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2024
הישגים בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Zero1-Max
אליפות הזוגות הבין-לאומית במשקל קל של NWA (פעם אחת) - עם כריס סייבן
אליפות ארצות הברית במשקל פתוח של Zero1-Max (פעם אחת)
אליפות הזוגות של ROH (פעם אחת) - עם כריס סייבן
טורניר הטריוס (2006) - עם אביס וג'ימי רייב
אליפות טראש זון של SFC (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות The Wrestling Revolver
אליפות PWR Remix (פעם אחת)
אליפות העולם במשקל כבד של TNA (פעם אחת)
אליפות הזוגות העולמית של TNA/אימפקט (3 פעמים) - עם כריס סייבן
גביע הזוגות לזכר כריס קנדידו - עם שון וולטמן
גונטלט עבור הזהב (2008 – זוגות) - עם כריס סייבן
טורניר אליפות ה-X דיוויז'ן של TNA (2009)
טורניר גביע העולם X של TNA (2006) - עם כריס סייבן, ג'יי לית'ל וסנג'יי דאט
פרסי סוף השנה של TNA / אימפקט (4 פעמים)
הרגע הזכור של השנה (2003) - קרב האולטימייט X הראשון
רגע השנה (2020) - החזרה של המוטור סיטי מאשין גאנס לאימפקט בסלאמיברסרי, במשותף עם החזרות האחרות והבכורות באותו הערב
צמד השנה של הגברים (2022) - עם כריס סייבן
הישגים בארגון ההיאבקות UWA Hardcore Wrestling
אליפות במשקל קל של UWA (פעמיים)
אליפות הזוגות של ה-WWE (פעם אחת) - עם כריס סייבן
טורניר מועמדות מספר אחת לאליפות הזוגות של ה-WWE (2024) - עם כריס סייבן
טורניר מועמדות מספר אחת לאליפות הזוגות של ה-WWE (2025) - עם כריס סייבן
אליפות העולם במשקל קל של wXw (פעמיים)
אליפות במשקל קל של XICW (פעם אחת)
אליפות מידווסט במשקל כבד של XICW (פעם אחת)
אליפות הזוגות של XICW (3 פעמים) - עם ג'יימי קוקס
רוז נולד בארצות הברית, ומחזיק גם באזרחות סמואית, מכיוון שאביו נולד בסמואה והיגר לארצות הברית בגיל 19.
אלוף אוקיאניה בזריקת דיסקוס וביידוי פטיש
באליפות אוקיאניה שנערכה בקיירנס שבאוסטרליה ביוני זכה בשתי מדליות זהב: בזריקת דיסקוס בתוצאה של 56.29 מטר, וביידוי פטיש בתוצאה של 51.10 מטר.
אלוף אוקיאניה בזריקת דיסקוס, ביידוי פטיש ובהדיפת כדור ברזל
באליפות אוקיאניה שנערכה בפפאטה שבפולינזיה הצרפתית ביוני זכה בשלוש מדליות זהב: בזריקת דיסקוס בתוצאה של 56.05 מטר, ביידוי פטיש בתוצאה של 55.49 מטר, ובהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 17.22 מטר.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט סיים במקום 29 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 56.19 מטר.
אלוף אוקיאניה בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל, וסגן אלוף אוקיאניה ביידוי פטיש
באליפות אוקיאניה שנערכה בקיירנס במאי זכה בשתי מדליות זהב: בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 60.95 מטר, ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.89 מטר.
בנוסף, זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 53.29 מטר.
אלוף המשחקים הפסיפיים בזריקת דיסקוס, וסגן אלוף המשחקים הפסיפיים ביידוי פטיש ובהדיפת כדור ברזל
במשחקים הפסיפיים שנערכו בפורט מורסבי שבפפואה גינאה החדשה ביולי זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 56.40 מטר.
בנוסף, זכה בשתי מדליות כסף: ביידוי פטיש בשיא סמואה חדש של 58.66 מטר, ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.58 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין באוגוסט סיים במקום 25 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 59.07 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיים במקום 29 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 57.24 מטר.
באליפות אוקיאניה שנערכה בסובה שבפיג'י ביוני-יולי זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 61.12 מטר.
באליפות העולם שנערכה בלונדון שבממלכה המאוחדת באוגוסט סיים במקום 19 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 61.62 מטר.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט שבאוסטרליה באפריל סיים במקום שמיני בזריקת דיסקוס בתוצאה של 59.56 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בספטמבר-אוקטובר סיים במקום 21 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 61.80 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום 18 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 61.72 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיים במקום שמיני בזריקת דיסקוס בוצאה של 65.57 מטר.
במשחקי חבר העמים שנערכו בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת באוגוסט סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.56 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיים במקום 12 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 61.69 מטר.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט סיים במקום 12 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 61.89 מטר.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן בספטמבר זכה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.96 מטר, אחרי דניאל סטול משוודיה (70.47 מטר) ומיקולאס אלקנה מליטא (67.84 מטר).
מדליה זו הייתה המדליה הראשונה בהיסטוריה של סמואה במסגרת אליפות העולם.
אלכס שניידר (20 באוגוסט 1952 – 3 בפברואר 2026) היה איש חינוך, וקודם לכן היה אלוף-משנה בחיל הקשר.
שימש כמנהל כפר הנוער דוד רזיאל (1992–1995) עם פרישתו מצה"ל, וכן כמנהל בית הספר התשע שנתי ולאחר מכן היסודי המשותף כפר שמריהו, חוף השרון, וגליל ים (1996–2016).
אלכס שניידר נולד במושב חוסן שבגליל המערבי, בן לאפרים יפים (רם) שניידר, יליד אוקראינה שגדל והתחנך בטינסין שבסין, ולרות שניידר לבית אוליצקי ילידת הארץ, לוחמת ומפקדת באצ"ל, וב-1956 מונתה להקים ולנהל את בית הספר של כפר הנוער דוד רזיאל בהרצליה, בו אלכס גדל.
לו אחות, אביטל בוקלמן, העוסקת בחינוך.
ב-1970 התגייס לצה"ל, עבר קורס קציני קשר, שירת כקצין ניהול בענף המפקדים בבה"ד 7, רל"ש סגן קשר"ר, קצין קשר בחטיבת הבקעה, סמג"ד קשר באוגדה 49 וסגן מקשא"פ צפון.
בשנים 1981–1985, לרבות במהלך מלחמת לבנון הראשונה, שירת כמפקד יחידת הקישור לאו"ם (יחקל"ם) צפון ובשנים 1986–1987 שירת כסגן מפקד בה"ד 7. בתפקידו האחרון בשירות הקבע, בשנים 1987–1992, עמד בראש מיזם "יקינתון" במחלקה לתכנון אסטרטגי באגף התכנון כאחראי לשיתוף הפעולה האסטרטגי בין ישראל לארצות הברית.
בשנים 1994–2006, במסגרת שירות המילואים, פיקד על יחידת הקישור האסטרטגית "גבעון" במסגרת אג"ם, בדרגת אלוף-משנה.
בשנים 1976–1978 השלים תואר ראשון בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה עם חטיבה בעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1986–1989 השלים תואר שני בחוג לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה, גם כן באוניברסיטת תל אביב.
עבודת הגמר נשאה את הכותרת "גזענות מינית כמרכיב ביחסי יהודים ערבים במדינת ישראל" ונכתבה בהנחיית פרופ' יוחנן פרס ופרופ' אליעזר בן-רפאל.
בשנים 1989–1991 השלים לימודי תעודת הוראה באוניברסיטת תל אביב ובשנים 1995–1996 סיים קורס מנהלי בתי ספר בבית ברל.
בשנים 1999–2004 כתב דוקטורט באוניברסיטת לסטר, לסטר, אנגליה, בנושא "הסבת קציני צבא פורשים למנהלי בתי ספר".
ב-1992 החל לנהל את כפר הנוער דוד רזיאל, ב-1995 ניהל גם את חטיבת הביניים בכפר הנוער.
בתשע"ה (2015) זכה בית הספר בפרס החינוך הגופני הארצי מטעם משרד החינוך, התרבות והספורט.
בתשע"ו (2016) זכה בית הספר בפרס הסתדרות המורים.
שניידר הנחה מנהלי בתי ספר במסגרת מכון "אבני ראשה", ושימש שותף בצוותי כתיבה לחומרי רקע בפיתוח מנהלים.
בשנים 1997–2004 שימש כמרכז קורסי הכשרת המנהלים בבית הספר לחינוך של המכללה האקדמית בית ברל וכמרצה בקורס וכן כמרכז פרויקט הנחיה למנהלים ותיקים במסגרת שיתוף פעולה בין בית ברל למחוז תל אביב במשרד החינוך.
הוא היה גם עמית מחקר ביחידה למחקר בית ברל בתחומי אוריינות רגשית בעבודת המנהל החינוכי ושדרת המנהיגות.
ב-2017 יזם וניסח הסכם לשיתוף פעולה חינוכי וחילופי ידע בין הסתדרות המורים לבין ארגון המנהלים התיכוניים המחודש של אוקראינה.
בשנת 2018 יצא לגמלאות ממשרד החינוך.
ייסד את אגודת הידידים ישראל-נפאל ועמד בראשה.
היה שותף בעריכת אסופת המאמרים "חינוך חוץ ביתי ופנימייתי", לצד עמנואל גרופר ומרים גילת, שראה אור בהוצאת עמותת אפשר, בשנת 2021. ב-2022 מונה לראש כוח המשימה של הארגון הבינלאומי לחינוך פנימייתי (FICE International) לסיוע לילדים ובני נוער באוקראינה בעת המלחמה בתחומי הרווחה והחינוך.
נפטר ב-3 בפברואר 2026 והובא לקבורה בבית הקברות כפר נחמן ברעננה.
אלכס שניידר התגורר ברעננה, והיה נשוי עד לפטירתו לחנה לבית ריפס, בעבר אחראית המחלקה לשיקום אורתופדי במרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין ואב לארבעה בנים, אחד מהם הוא המשורר רועי שניידר.
חינוך חוץ ביתי ופנימייתי (אסופת מאמרים), עורכים: אלכס שניידר, עמנואל גרופר ומרים גילת, הוצאת עמותת אפשר, 2021.
אלכסנדר שניידר ועינת יצחק מונסונגו, אוריינות רגשית – תבונה ותובנה ביחסי אנוש, נדבך מהותי בתפיסת הניהול הבית ספרית (דו"ח מחקר), המכללה האקדמית בית ברל, יולי 2010.
מאמרים מתורגמים בטכנולוגיה חינוכית: עורך אלכס שניידר, לקט 9, ארכיון לחינוך יהודי בישראל ובגולה ע"ש אביעזר ילין מיסודה של הסתדרות המורים, אוניברסיטת תל אביב משמורת; תשנ"ה.
אלכסה וילדינג הייתה דוגמנית ומודלית אנגלייה, שנודעה כמוזה מרכזית של האמן הפרה-רפאליטי דנטה גבריאל רוזטי.
היא מופיעה בכמה מיצירותיו החשובות ביותר משנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19, ודגמנה ליותר ציורים גמורים מכל אחת מהמוזות הידועות האחרות שלו, בהן אליזבת סידל, ג'יין מוריס ופאני קורנפורת'.
למרות תפקידה המרכזי בעבודתו של רוזטי, מידע מועט יחסית נשמר על חייה האישיים.
בניגוד למוזות האחרות של רוזטי שזכו לחשיפה מחקרית וביוגרפית נרחבת, וילדינג נותרה דמות פחות מתועדת.
אחת הסיבות לכך היא ככל הנראה היעדר קשר רומנטי או מיני בינה לבין רוזטי - בניגוד למערכות היחסים שיצר עם סידל, מוריס וקורנפורת'.
יחסיהם של וילדינג ורוזטי נותרו מקצועיים, והתבססו על שיתוף פעולה אמנותי בלבד.
וילדינג נולדה בסביבות שנת 1845 במחוז סארי שבאנגליה, בת יחידה למשפחה ממעמד הפועלים שמקורה בשרווסברי שבמחוז שרופשייר.
אביה היה יצרן פסנתרים, ואילו דודיה מצד אב היו קצבים.
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1861, כשהייתה בת 14, התגוררה וילדינג ברחוב ווריק 23 סמוך לשוק ניוגייט בלונדון, יחד עם סבתה בת ה-59, שניים מדודיה ובת דודתה.
באותה תקופה עבדה לפרנסתה, אך נראה כי רמת חייה לא הייתה ירודה ביחס לתקופה.
היא ידעה קרוא וכתוב – דבר שלא היה מובן מאליו בקרב נשים ממעמדה החברתי באותה עת.
בזמן תחילת הקשר שלה עם האמן דנטה גבריאל רוזטי, התגוררה וילדינג עם דודתה ועבדה כתופרת.
במקביל טיפחה שאיפות להשתלב בעולם התיאטרון כשחקנית.
וילדינג נראתה לראשונה על ידי דנטה גבריאל רוזטי בשנת 1865, כאשר פסעה לעת ערב לאורך רחוב הסטרנד בלונדון.
רוזטי התרשם מיד מיופייה יוצא הדופן, והציע לה לשמש לו דוגמנית לציור שתכנן, "Aspecta Medusa".
היא הסכימה להגיע לסטודיו שלו למחרת, אך לא הופיעה כמתוכנן – ייתכן שהרתיעה אותה התדמית המוסרית המפוקפקת שדבקה בדוגמניות באותה תקופה.
חלפו שבועות אחדים, ורוזטי כבר זנח את הרעיון המקורי לציור.
אולם כאשר נתקל בה שוב ברחוב, מיהר לקפוץ מהכרכרה שבה נסע ושכנע אותה לשוב עמו מיידית אל הסטודיו.
מחשש שאמנים אחרים ינסו להעסיק אותה, החל לשלם לה שכר שבועי עבור עבודה בלעדית עמו כדוגמנית.
בין השניים נרקם קשר קרוב ועמיד לאורך זמן.
לאחר מותו של רוזטי בשנת 1882, דווח כי וילדינג - אף שלא הייתה בעלת אמצעים רבים - נסעה בעצמה להניח זר פרחים על קברו בעיירת הנופש בירצ'ינגטון-און-סי.
על פי מפקד האוכלוסין הבריטי משנת 1881, אליס וילדינג, בת 34, התגוררה ברחוב רדקליף 33 שבקנסינגטון, לונדון, יחד עם שני ילדיה הצעירים – צ'ארלס ונלי וילדינג.
צ'ארלס ג'יימס ארנסט וילדינג נולד בהמרסמית' ב־23 ביוני 1876, ואילו אלינור וילדינג נולדה באותו אזור ב־3 בספטמבר 1877. זהות אביהם של הילדים אינה ידועה.
בשנים אלו החזיקה וילדינג במעמד של בעלת נכסים ומשכירה – הישג לא מבוטל עבור אישה ממעמד הפועלים באותה תקופה.
עם זאת, מצבה הכלכלי לא היה יציב.
במכתביו של דאנטה גבריאל רוזטי לעוזרו פרדריק דאן משנת 1873, הוא מתלונן על מצבה הבעייתי של וילדינג בתחום הדיור, שכן לעיתים קרובות נדרש להלוות לה כסף.
באחד המכתבים כתב: "אין ספק ש-א"ו תיפטר סוף-סוף מהבית המשוגע הזה שלה.""
תעודת הפטירה של וילדינג מתעדת את מותה ב־25 באפריל 1884, בגיל 39. סיבת המוות שנרשמה הייתה דלקת הצפק (פריטוניטיס) שנמשכה שישה ימים, והובילה לקריסת מערכות כללית.
כ־16 חודשים קודם לכן אובחנה אצלה גידול בטחול, ייתכן שזהו הגורם שהוביל בהמשך להתדרדרות במצבה הרפואי.
מחלה זו ככל הנראה השפיעה על בריאותה עוד קודם לכן, והיא עשויה להיות הסיבה לכך שדנטה גבריאל רוזטי סבר לעיתים שהיא חולה - תופעה שגרמה לה מדי פעם לבטל פגישות דוגמנות עמו.
אלכסה וילדינג נקברה בבית העלמין ברומפטון (Brompton Cemetery) שבלונדון, לצד סבתה מרי אן ואחייניתה מארי.
על אף שתעודת הפטירה שלה מציינת את תאריך מותה כיום 25 באפריל 1884, האבן שעל קברה נושאת את התאריך 24 באפריל 1884 - הבדל של יום, שאינו מוסבר באופן חד-משמעי.
ביצירותיו של דאנטה גבריאל רוזטי, שימשה אלכסה וילדינג מודל ליופי מעודן, אלגנטי ואוורירי, שעמד בניגוד מובהק לדמותה החושנית והארצית של מוזה אחרת של רוזטי - פאני קורנפורת'.
יופייה המעודן של וילדינג אף שימש להחלפת דמותה של קורנפורת' בציור "ליידי לילית", בעקבות בקשתו של פטרונו של רוזטי ובעל היצירה, פרדריק ליילנד, שסבר כי הגרסה המקורית הייתה בוטה ו"גשמית" מדי.
בציור "ונוס ורטיקורדיה", שבמקור דוגמנה עבורו טבחית גבוהה במיוחד (כמעט שני מטרים), שינה רוזטי את פני הדמות בינואר 1868 והחליף אותן בפניה של וילדינג.
נראה כי רוזטי ראה בתווי פניה של וילדינג ביטוי רב-גוני - מסוגלים לייצג הן סגולה וטוהר, כפי שנראה בציור Sibylla Palmifera, והן פיתוי וחטא, כפי שמודגם ביצירות שהוזכרו לעיל, תפקידים שבתחילה יועדו לקורנפורת'.
בני זמנם של רוזטי ווילדינג לא הסכימו ביניהם לגבי כושר ההבעה שלה.
העוזר האישי של רוזטי, הנרי טרפרי דאן, טען כי "לא הייתה בה כל גיוון של הבעה.
היא ישבה כמו ספינקס, ממתינה לשאלה, ותמיד ענתה בתגובה מעורפלת...
אך מתחת לחזותה השלווה הסתתר מעיין עמוק של חיבה." מנגד, אחיו של רוזטי, ויליאם מייקל רוזטי, סבר כי וילדינג "הייתה בעלת יכולת רבה להבעת רגשות מגוונים."
דאן תיאר אותה כמי ש"פניה יפהפיות, חטובות בתבנית מושלמת, מלאות שלווה מיסטית שקטה שהתאימה להפליא לחזיונותיו של רוזטי...
הוא הוכה ביופייה ובשערה הגלי בצבע בלונד-אדמדם.
זה היה בדיוק טיפוס הפנים שחיפש זמן כה רב."
את תווי פניה של וילדינג ניתן לזהות בקלות ביצירותיו של רוזטי: שיער אדמוני, צוואר ארוך, שפתיים משורטטות היטב בצורת "קשת קופידון", ועיניים רכות - בניגוד לעיניה המכוסות-כבדות של אליזבת סידל, רעייתו של רוזטי.
עם זאת, בציור "העלמה המבורכת" (The Blessed Damozel) תווי פניה של וילדינג פחות ניכרים, שכן רוזטי שילב בו את עיניה של אשתו המנוחה.
שני ציורים נוספים בהם מופיעה וילדינג - "רג'ינה קורדיום" (Regina Cordium) ו-"העלמה של הגביע הקדוש" (Damsel of the Sanct Grael) - מזכירים בהרכבם ובאופיים עבודות קודמות שדוגמנו על ידי סידל.
לדברי חברו הקרוב של רוזטי, מבקר האמנות פרדריק ג'ורג' סטיבנס, "שום דבר שהוא צייר ממנה, גם כאשר ההבעות היו שונות ומגוונות, לא נראה כפחות מדיוקן מדויק."
מבחר יצירות מאת רוזטי בהן הופיעה
אלכסה קרואו: בלשית פרטית היא סדרת טלוויזיה אוסטרלית-ניו זילנדית.
העונה הראשונה עלתה לאוויר ב-17 ביולי 2019. בארצות הברית, הסדרה החלה להיות משודרת ב-Acorn TV ב-5 באוגוסט 2019 ובבריטניה, ב-Alibi ב-24 בספטמבר 2019. בישראל, ניתן לצפות בכל 5 עונות הסדרה ביס.
עד סוף אוקטובר 2020, הסדרה חודשה לעונה שנייה בת 10 פרקים.
העונה השנייה עלתה לראשונה ב-9 באוגוסט 2021. בפברואר 2022, הסדרה חודשה לעונה שלישית בת 10 פרקים, ששודרה מאוחר יותר באותה שנה.
בדצמבר 2023, AMC Networks הודיעה כי תהיה לסדרה עונה רביעית בת שמונה פרקים.
בפברואר 2025, הוכרזה עונה חמישית בת שמונה פרקים על ידי רשת AMC.
הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיה של הבלשית לשעבר, כיום חוקרת פרטית, אלכסה קרואו, המסייעת לבלש קירן האסי (עונה 1) ולבלש הארי הנאר (עונה 2) בפתרון מגוון מקרי רצח מורכבים בעזרת העוזרת הטכנולוגית מדיסון, אחיה המורשע ויל, ובעל בית הקפה ראובן וולף.
לוסי לולס – אלכסה קרואו, בלשית לשעבר במשטרת ויקטוריה (CIB).
החל מהעונה השנייה, היא עוברת לאוקלנד כדי להיות קרובה יותר לאחיה, ויל.
אבוני וגולנס – מדיסון פליסיאנו, העוזרת של אלכסה.
האקרית לשעבר שנרשמה למשטרה המדעית כדי להימנע ממעצר.
ברנרד קארי – הבלש קירן האסי (עונה 1; אורח בעונה 2), בלש ב-CIB.
ראווירי ג'וב – הבלש הארי הנארה (עונה 2), חבר של קירן שנותן תיקים לקרואו.
אלכס אנדראס – ג'ורג' סטתופולוס (עונה 1), הבעלים של בית הקפה "בריסטה".
ג'ו נאופהו – ראובן וולף (עונות 2 – הווה), הבעלים של בית הקפה "ראובנ'ס".
דילרוק ג'איאסינה – ד"ר שורש (עונה 1)
קייט מקרטני – דון מייסון (עונה 1), בעלת הבית והשכנה של אלכסה
מרטין הנדרסון – ויל קרואו (עונות 2), אחיה של אלכסה
טוד ריבר – קפטן ת'אנדרבולט, חתול המחמד של אלכסה (עונה 1)
זפלין – צ'אודר, חתול המחמד של אלכסה (עונות 2)
טאטום וורן-נגטה – בת', קריפטולוגית בחיל הים וחברתה של מדיסון.
סטפן שוויצר – גרהרדט (עונה 1)
לורה דניאל – איסלה (עונה 2)
נל פישר – אוליב קרואו (עונה 3), אחייניתה של אלכסה ובתו של ויל.
אלכסיוס הראשון קומננוס קיסר האימפריה הביזנטית מבית קומננוס.
שלט בקיסרות הביזנטית מ-1081 ועד מותו ב-1118. יותר מכל אחד אחר היה הוא האחראי לעיצובה של האימפריה הביזנטית כפי שפגשו בה הצלבנים בדרכם מזרחה.
הוא הגיע לשלטון בזמן שהממלכה הביזנטית הייתה נתונה לאיומים ולמתקפות קשות מצד הטורקים הסלג'וקים, ומצד הנורמנים בפיקודו של רובר גיסקאר.
בלחץ האיום הסלג'וקי פנה אלכסיוס לאפיפיורים שבמערב אירופה בבקשה שיבואו לעזרתו.
האפיפיור אורבנוס השני נענה לקריאה, ובעקבות נאומו בוועידת קלרמון יצא מסע הצלב הראשון.
אלכסיוס ביצע עסקה עם חלק ממנהיגי צבאות הצלבנים, ובה הם סיכמו שכל עיר שהצלבנים כובשים תועבר לאימפריה הביזנטית, ובתמורה, אלכסיוס יספק תמיכה צבאית לצלבנים.
בכיבוש העיר ניקאה, בזמן שהצלבנים תקפו את חומות העיר, כוחות ביזנטים בספינות קטעו את ההספקה שניקאה קיבלה מהים, וניקאה נכנעה.
אלכסיוס חשש שאם העיר תועבר לשליטה צלבנית יבזזו אותה ואולי היא אפילו לא תוחזר אליו, ולכן הוא פנה אל כוחות הסלג'וקים הכנועים והציע להם שאם הם יתנו לכוחותיו להיכנס ולכבוש את העיר, אלכסיוס ישחרר את כוחות הסלג'וקים בעיר, ויחזיר לסולטאן את משפחתו אשר שהתה בעיר באותו הזמן.
הסלג'וקים הסכימו לעסקה, והעיר נכבשה.
במהלך מסע הצלב רבים מהערים שהצלבנים כבשו אכן הועברו לשליטה ביזנטית, אבל לקראת סוף מסע הצלב, בגלל שהכוחות הביזנטים נכשלו בלעזור לצלבנים בזמן כיבוש העיר אנטיוכיה, לאחר שהעיר נכבשה, היא הועברה לשליטת הנסיך בוהמון, למרות שסיכם עם אלכסיוס להחזיר לו את הערים שכבש מהסלג'וקים.
למשך זמן קצר בוהמון לחם נגד אלכסיוס, אך ב-1108, לאחר מצור ביזנטי, נאלץ בוהמון לקבל את חסות הביזנטים באנטיוכיה.
לאחר מחלה, אלכסיוס מת ב-1118. במותו של אלכסיוס אמנם לא שבה הממלכה הביזנטית לעוצמה שהייתה לה בעבר, אבל היא חזרה לעמוד על קרקע יציבה ולהוות כח משמעותי במזרח.
במהלך שיקום הממלכה הנהיג אלכסיוס שינויים בסדרי הממשל, שהביזנטים המשיכו לנהוג על פיהם גם לאחר מותו.
בנו יוחנן השני קומננוס ירש את תפקיד אביו.
מקור חשוב של מידע אודות הקיסרות הביזנטית בימיו היא האלכסיאדה, חיבור היסטורי מאת בתו אנה קומננה.
אלכסי " Wildchild" לייהו (בפינית: Alexi Laiho; 8 באפריל 1979 – דצמבר 2020) היה סולן וגיטריסט בלהקות צ'ילדרן אוף בודום וקילהולוט.
נוסף על כך, היה הגיטריסט הראשי בלהקת סינרג'י.
לייהו נולד בשם מארקו וולה אלקסי לייהו באספו שבפינלנד.
בגיל 7 הוא החל לנגן בכינור ובגיל 11 החל לקחת שיעורי גיטרה בקונסרבטוריון הפיני של פופ וג'אז.
בנוסף, הוא למד שם לנגן בפסנתר.
הוא הושפע ממוזיקת ההבי מטאל ששמעה אחותו.
לייהו היה חבר בלהקת "T.O.L.K", וב-1993 הקים את להקת המטאל נאו-קלאסי, " IneartheD".
מאוחר יותר שינתה הלהקה את שמה ל"צ'ילדרן אוף בודום.
באותה שנה, עברו חברי הלהקה לגור בהלסינקי.
בגיל 16, עזב לייהו את בית הספר, כדי להשקיע במוזיקה יחד עם צ'ילדרן אוף בודום.
ב-1997, הוא הצטרף ללהקת "Thy Serpent", אך עזב אותה לאחר תקופה קצרה.
במהלך קונצרט של צ'ילדרן אוף בודום ברוסיה עם להקת " Impaled Nazarene", הזמינו חברי הלהקה השנייה את לייהו להיות הגיטריסט הראשי שלהם.
הוא הצטרף ללהקה, והיה חבר בה עד 2001, אך מעולם לא הביע עניין בלהקה.
ב-1999, הזמינה קימברלי גווס את לייהו להצטרף ללהקתה, סינרג'י, בתור גיטריסט ראשי.
ב-2001, הצטרף גיטריסט נוסף ללהקה בשם רופה, דבר שיצר מתח בין הגיטריסטים, ותחרויות של מי יבצע סולואים בשירים.
בפברואר 2002, נישא לייהו לסולנית הלהקה, קימברלי גווס, והתגרש ממנה ב-2004, אך הם נשארו חברים טובים.
ב-2004, הקים לייהו פרויקט צד בשם Kylähullut, אשר הוקם עם חברו ללהקה טומי לילמן ווסה ג'וקינן מלהקת Klamydia.
התחביב העיקרי של לייהו היה מכוניות.
אביו לימד אותו לנהוג כשהיה בן 10.
הכינוי שלו Wildchild (בתרגום לעברית:ילד פרא) בא מאחד השירים המפורסמים של W.A.S.P.
אלכסיוס הקדוש (סורית: ܐܠܟܣܝܘܣ ܪܘܡܝܐ (אלכסיס רומיא); יוונית: Ἀλέξιος; מת 430 לערך) הוא קדוש נוצרי.
על פי המסורת הנוצרית, אלכסיוס חי כקבצן אשר חילק את הנדבות שקיבל לעניים אחרים.
הוא מת בבית חולים באדסה בשנת 430 לערך.
לאחר מותו, נודע כי למעשה היה בנו של אציל רומאי, שעזב את כלתו ערב נישואיהם על מנת לחיות חיי פרישות ועוני.
ההגיוגרפיה של אלכסיוס הקדוש התפשטה מאזור סוריה וטוענת כי הוא חי במהלך המאה ה-5. פולחן אלכסיוס הקדוש התרחב בסוריה ולאחר מכן ברחבי האימפריה הרומית המזרחית.
רק במהלך המאה ה-10 אוזכר אלכסיוס גם במקורות מערביים.
לחייו הוקדשו מספר יצירות מוזקליות - אופרה מאת סטפאנו לאנדי ואורטוריה מאת קמילה דה רוסי.
אלכסיי אלכסייביץ' אבריקוסוב היה פיזיקאי יהודי רוסי-סובייטי ואמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה בשנת 2003 על תרומה חלוצית לתאוריה של מוליכי על ונוזלי על, יחד עם ויטאלי גינזבורג ואנטוני לגט.
אלכסיי אבריקוסוב נולד במוסקבה למשפחת רופאים.
אימו, פאינה וולף, היא יהודייה.
סיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת מוסקבה בשנת 1948. בשנים 1948-1965 עבד במכון לפיזיקה באקדמיה הסובייטית למדעים.
שם גם השלים את לימודי הדוקטורט, בשנת 1951, בהם עסק בתאוריה של פעפוע תרמי בפלזמה.
אחרי השלמת לימודים אלו, הוא עבר להנחייתו של פיזיקאי אחר באותו מוסד ובשנת 1955 הוציא עמו עבודת תזה נוספת, ברמת דוקטורט, בפיזיקה ובמתמטיקה, בתחום האלקטרודינמיקה של האנרגיות הגבוהות.
בשנים 1965-1988 עבד במכון לנדאו לפיזיקה תאורטית וכן כפרופסור באוניברסיטת מוסקבה.
בנוסף היה חבר באקדמיה הסובייטית למדעים בשנים 1987-1991, ולאחר מכן חבר באקדמיה הרוסית למדעים.
מאז 1991 עבד אבריסוקוב במעבדה הלאומית בארגון (Argonne), אילינוי שבארצות הברית.
בנוסף לפרס נובל לפיזיקה בו זכה בשנת 2003, ב-1952 גילה כי שטף מגנטי יכול לחדור לחומר מוליך על.
התופעה ידועה כיום כמוליכות-על מסוג שני, והסידור התואם של קווי השטף המגנטי נקרא על שמו של אבריקוסוב.
תחומים מדעיים נוספים בהם עסק וחקר: חקר מימן כמתכת בכוכבי לכת מימן, מחקר אנרגיות גבוהות, חקר מוליכי על בשדה מגנטי חזק, חקר זרימת על של הליום ומחקר מוליכי על בטמפרטורות גבוהות.
פרסים בהם זכה, בנוסף לפרס נובל: פרס לנין (1966) ופרס ברדין (1991).
אלכסי סלזנייב Selezniev; 1888, טמבוב, רוסיה – יוני 1967, בורדו) היה שחמטאי סובייטי.
סלזנייב נולד למשפחת סוחרים עשירה וסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת מוסקבה.
הוא שיחק במספר תחרויות לפני המהפכה במועדון השחמט של מוסקבה.
חלק מקום 8-10 בתחרות וילנה בשנת 1912 (ניצח: קארל הרומאדקה).
בשנת 1913 חלק מקום 1-2 בתחרות במוסקבה, בתחרות אחרת במוסקבה חלק מקום 4–5.
בחודשים יולי ואוגוסט בשנת 1914 שיחק בתחרות מאנהיים, וחלק מקום 6–10 בתחרות שהופסקה (הוא שיחק בדרג ב') .
(בקישור טבלה נכונה לעת הפסקת התחרות ותמונות מעניינות).
לאחר הכרזת המלחמה נגד רוסיה, שלמעשה התחילה את מלחמת העולם הראשונה נכלאו בגרמניה סלזנייב ביחד עם עשרה שחקנים רוסים נוספים שהשתתפו בתחרות מנהיים.
יתר השחקנים (אלכסנדר פלמברג, יפים בוגוליובוב, מליוטין, איליה רבינוביץ, פטר רומנובסקי, אלכסי סלזנייב ווינשטיין) נשארו ביחד כארבע שנים וקיימו שמונה תחרויות שחמט ביניהם.
בתחרות הראשונה שהתקיימה בבאדן-באדן ניצח פלמברג.
יתר התחרויות התקיימו בטריברג אים שוורצוואלד: בחמש מהתחרויות ניצח בוגוליובוב, באחת ניצח רבינוביץ' ובאחרונה חלקו רבינוביץ' וסלזנייב את המקום הראשון.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1919, ניצח סלזנייב בתחרות ברלין.
בתחרות אחרת הגיע שני, אחרי בוגוליובוב.
בשנת 1920 ניצח שוב בתחרות ברלין, והגיע למקום ה-14 בתחרות גטבורג (ניצח: ריכרד רטי).
בשנת 1921 חלק מקום 3-4 בתחרות בה ניצח אלכסנדר אלכין, והגיע למקום הרביעי בתחרות טריברג בה ניצח עקיבא רובינשטיין.
בשנת 1922 חלק מקום 14-15 בתחרות פיסטיאן בה ניצח בוגוליובוב.
בשנת 1923 הגיע למקום הרביעי בתחרות אוסטרבה בה ניצח עמנואל לסקר.
בשנת 1924 חלק מקום 4–5 בתחרות מרן (ניצח: ארנסט גרינפלד).
לסלזנייב ולבוגוליובוב היו קריירות שהתפתחו באופן דומה.
שניהם נכלאו בגרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה, ושניהם החליטו להישאר בגרמניה עד לשנת 1924. בשנה זו שניהם קיבלו הזמנות להשתתף באליפות השלישית של ברית המועצות ובדרך כלשהי הצליח ניקולאי קרילנקו לשכנעם לשחק ולהישאר בברית המועצות.
סלזנייב השתתף באליפות השלישית, הרביעית והחמישית של ברית המועצות (בשנים 1924, 1925 ו-1929) אך התוצאות שהשיג היו בינוניות.
סלזנייב הודח ברבע הגמר של האליפות השישית של ברית המועצות.
חלק מקום 4–6 בחצי הגמר של האליפות השביעית של ברית המועצות בשנת 1931. הגיע למקום העשירי בתחרות לנינגרד 1935 (ניצח: וסילי פאנוב).
לאחר תחרות זו למעשה חדל סלזנייב מפעילות תחרותית פעילה.
הוא חי באוקראינה כאשר הנאצים השתלטו עליה וידידו בוגוליובוב סייע לו לעבור לטריברג, ומשם הצליח להגיע לצרפת.
לאחר מלחמת העולם השנייה הגיע למקום הרביעי בתחרות אולדנבורג (ניצח: פובילאס טאוטואיסאס).
אטיוד משנת 1914, הלבן מתחיל וזוכה
אטיוד משנת 1933, הלבן מתחיל וזוכה
אלכסיי אורלוב (בכתב רוסי: Алексей Григорьевич Орлов; 5 באוקטובר 1737 – 5 בינואר 1808) היה מדינאי רוסי בתקופת יקטרינה הגדולה ואחיו של גריגורי אורלוב.
הוא נולד בכפר במחוז טבר במשפחת אציל שבהמשך מונה למושל נובגורוד.
החל את שרותו הצבאי ונפצע בקרבות מלחמת שבע השנים.
בהפיכת החצר של 1762 היה תפקידו אף חשוב משל אחיו גריגורי.
הוא היה זה שהעביר את פיוטר השלישי אל אחוזת רופשה (Ропша) ושם, בהתאם לגרסה המקובלת, רצח אותו.
לכך אין שום עדות והמכתב שלו עם תיאור האירוע נחשב כיום כזיוף.
כמו יתר האחים קיבל תואר רוזן עם עליית יקטרינה הגדולה לשלטון.
ב-1770 מונה למפקד הצי שנשלח להילחם בטורקים.
הוא הצית את מרד המניאטים, היוונים יושבי חצי האי מאני, נגד הטורקים, התקוממות שזכתה לשם מרד אורלוב, וניצח את הצי הטורקי העדיף בקרב צ'סמה.
על הישגיו אלה קיבל בשנת 1774 את התוספת לשם המשפחה "צ'סמנסקי" ואת הזכות להוסיף את הסמלים הקיסריים לשלט האצולה שלו.
בשנת 1772 השתתף במשא ומתן עם הטורקים.
כמו אחיו עזב את השיחות ללא רשות והסכמת הקיסרית.
בשנה 1775 לבקשת יקטרינה, יצא אורלוב אל ליבורנו כדי לשכנע ולהביא לרוסיה את מי שכינתה עצמה הנסיכה טרקנובה וטענה כי היא בתה של יליזבטה, קיסרית רוסיה ואלכסיי רזומובסקי.
לאחר שהצליח במשימה בלתי רגילה זו פרש והשתקע במוסקבה.
אורלוב נישא בשנת 1782, ובשנת 1785 נולדה לו בת.
בשנת 1786 נפטרה אשתו במהלך לידת בן (אשר גם הוא נפטר כעבור שנה).
בנוסף לילדים אלו היה לאלכסיי אורלוב גם בן שנולד מחוץ לנישואין - אלכסנדר צ'סמנסקי (לימים גנרל בצבא הרוסי).
עם פטירת יקטרינה הגדולה, החליט פאבל הראשון, קיסר רוסיה לארגן מחדש את טקס אשכבת אביו - פיוטר השלישי.
בהתאם לפקודת הקיסר, חויב אלכסיי אורלוב להשתתף בטקס ואף נשא את הכתר הקיסרי בראש פמליית הטקס.
בהתאם לעדויות, כמעט התמוטט אורלוב במהלך הטקס ועזב את רוסיה מיד לאחר מכן ביחד עם בתו.
אורלוב הקדיש את זמנו לגידול סוסים, וייצר את המשובח בגזעי סוסי המרוץ הידועים אז הנקרא על שמו (Orlov trotter).
בשנים 1806–1807, במהלך המלחמה בנפוליון, פיקד אורלוב על המיליציה של המחוז החמישי, שכמעט כל ציודה המלחמתי נרכש מכיסו.
הוא הותיר אחריו אחוזה שערכה חמישה מיליוני רובלים ובה 30,000 איכרים-צמיתים.
אלכסיי (לוליק) זיידלין (נולד ב-1 באוגוסט 1986) הוא ספורטאי ישראלי בתחום הרמת כוח ופיתוח גוף.
כיום מרצה בבתי ספר להכשרת מאמני כושר.
כמו כן, מעביר סדנאות מעשיות וליווי מתאמנים במסלולי חיטוב ותזונה.
החל משנת 2010 לוליק מאמנה של אריאלה אמיתי, בכירת הפאוורליפטריות בישראל, אותה הביא להישגים רבים ובולטים בהם אליפויות עולם ואירופה ושיאי עולם.
לוליק נולד, גדל והתחנך באוקראינה, עלה לישראל בגיל 9. למד בישיבה תיכונית בישיבת נחלים.
כבר בגיל צעיר החל להתאמן בחדר הכושר ולהתמקד בענפי בכוח וכבר בגיל 17 השתתף לראשונה בתחרות הרמות כוח (פאוור ליפטינג) וזכה במקום שלישי באליפות בינלאומית בגרמניה.
לאחר מכן השתתף בתחרויות נוספות בענפי הכוח, כגון "סטרונגמן" ומשיכת משאיות, והשתתף בתוכניות טלוויזיה כגון "בלתי נתפס" ו"הראשון בבידור".
תארים ותחרויות בישראל, שיא ישראל
2006- אליפות ישראל WPC מקום 2 אבסולוטי
2006- GPC אליפות ישראל OPEN מקום 1
2009- אליפות ישראל בלחיצת מקום 1
2009- אליפות ישראל בדדליפט מקום 1
2010- WPC אליפות ישראל מקום 1
2010- צ'כיה WORLD CHAMPIONSHIP קרב שלוש בפאוורליפטינג ולחיצת חזה- מקום 1
2011- לטביה, ריגה WORLD CHAMPIONSHIP פאוורליפטינג מקום 2
2011- אליפות ישראל IFBB, מר ישראל, מקום 1 במשקל כבד
2013- אליפות ישראל מקום 1 ואלוף האלופים
2013- UNIVERSE מקום 2 מר יוניברס
2015- UNIVERSE מקום 3 מר יוניברס
אלכסיי ולנטינוביץ' אוליוקאייב הוא כלכלן ומדינאי רוסי, השר לפיתוח כלכלי מה-24 ביוני 2013 ועד 14 בנובמבר 2016. הואשם והורשע בנטילת שוחד בגובה 2 מיליון דולר מנשיא חברת רוסנפט איגור סצ'ין.
נולד בשנת 1956 במשפחתו של מרצה במכון המוסקבאי למהנדסי קרקעות, ולנטין חוסאינוביץ' אוליוקאייב.
השלים לימודיו בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה (1979), קיבל את התואר שלו בשנת 1982. למד באוניברסיטת Pierre-Mendes France בגרנובל שבצרפת.
בשנת 1991 היה הפרשן הפוליטי של עיתון "חדשות מוסקבה" (Московские новости), עד 1992 כיהן כיועץ כלכלי לממשלת רוסיה בראשות ייגור גאידר ועד 1994 היה עוזרו של סגן ראש ממשלת רוסיה.
בשנים 2000–2006 היה פרופסור המכון המוסקבאי לטכנולוגיה ופיזיקה.
בשנים 2000–2004 כיהן כסגנו של שר האוצר, אלכסיי קודרין ומאפריל 2004 ועד יוני 2013 היה לסגנו של נגיד הבנק המרכזי, סרגיי איגנאטייב.
בשנים 2007–2010 היה מרצה לכלכלה בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה.
מיוני 2013 ועד נובמבר 2016 כיהן כשר הכלכלה.
אוליוקאייב השתייך למחנה הדמוקרטי והיה חבר תנועת "הבחירה הדמוקרטית של רוסיה" («Демократический выбор России») ועמד בראש הסניף המוסקבאי של המפלגה.
בשנים 1996–1998 היה חבר הדומה העירונית של מוסקבה וחלש על תחום ההשקעות.
זמן-מה היה חבר מפלגת "ברית כוחות הימין".
באוקטובר 2015 היה ליושב ראש דירקטוריון התאגיד הפדרלי לפיתוח עסקים קטנים ובינוניים (Федеральной корпорации по развитию малого и среднего предпринимательства).
מונה לשר לפיתוח כלכלי ביוני 2013.
בנובמבר 2016 נעצר על ידי ועדת החקירות של רוסיה ושירות הביטחון הפדרלי בחשד לנטילת שוחד בתמורה לסיוע בעסקת רכישה של חברת הנפט רוסנפט.
ב-14 בנובמבר 2016 ועדת החקירות של רוסיה בסיוע אנשי המחלקה לביטחון פנים של פס"ב עצרו אותו בחשד ללקיחת שוחד - 2 מיליון דולרים שניתנו למשרד הפיתוח הכלכלי מטעם נציגי חברת "רוסנפט" מתוך תקווה לקבלת הקלות בעת רכישת 50.08% ממניות חברת "בשנפט".
ב-15 בנובמבר בית המשפט המחוזי של בסמאן במוסקבה שלח אותו למעצר בית למשך חודשיים והוא שוחרר מתפקידו.
בדצמבר 2017 הורשע על ידי בית המשפט של מוסקבה ונידון ל-8 שנות מאסר.
במאי 2022 שוחרר ממאסר בשל התנהגות טובה.
אוליוקאייב אוהב לכתוב שירים והוא פרסם מספר פעמים כתבים פרי עטו.
אשתו הראשונה הייתה תמרה איוואנובנה אוסיק, כלכלנית.
בנו דמיטרי אוליוקאייב הוא מפיק טלוויזיה ומפיק קולנוע.
אשתו השנייה היא יוליה חריאפינה מחצי האי קרים.
אלכסיה יוליאנה מרסלה לאוריטאן (בהולנדית: Alexia Juliana Marcela Laurentien; נולדה ב-26 ביוני 2005) היא נסיכת הולנד.
בתם השנייה של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד, והשנייה בסדר הירושה לכתר ממלכת ארצות השפלה.
הנסיכה אלכסיה נולדה ב-26 ביוני 2005 בשעה 14:41 (שעון מקומי), בבית החולים ברונובו שבהאג, הולנד.
אביה רשם את לידתה ב-28 ביוני בבניין העירייה הישן בהאג.
הנסיכה אלכסיה היא בת של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד.
מצד אביה היא נצר לשושלת אורנג'-נסאו ונכדה לביאטריקס, מלכת הולנד.
מוצאה של אמה הוא מארגנטינה.
ב-19 בנובמבר הוטבלה לנצרות בכנסייה בעיר ואסנאר, תוך שימוש במי נהר הירדן מארץ ישראל.
בין סנדקיה נמנים יוהאן-פריסו, נסיך אוראניה-נסאו ומתילדה, מלכת בלגיה.
אלכסיה היא בתם השנייה של המלך והמלכה.
אחותה הגדולה קתרינה אמליה היא יורשת הכתר הנוכחית.
אחותה הקטנה הנסיכה אריאנה נולדה ב-2007. אלכסיה מתגוררת בטירה מלכותית הממוקמת בעיירה במערב הולנד ביחד עם הוריה ואחיותיה.
הנסיכה דוברת הולנדית, אנגלית וספרדית ומתעניינת בנגינה בפסנתר, רכיבה, הוקי קרח, טניס ובלט.
בפברואר 2016 שברה הנסיכה את עצם הירך הימנית שלה במהלך חופשת סקי באוסטריה.
היא נאלצה להשתמש בקביים במשך זמן מה.
על פי עדותו של המלך, השם "אלכסיה" הוא על שמו, ונבחר בגלל התעקשותה של אשתו.
המלך הדגיש שבתו אינה קרויה על שם אלכסיה גרינדה, בתו הבלתי-חוקית של ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד.
היא קרויה גם "יוליאנה" - על שם סבתא רבה שלה יוליאנה, מלכת הולנד, "מרסלה" - על שם אחת מדודותיה של אמה המשמשת גם כסנדקית שלה, ו"לאוריטיאן" על שם לאוריטיאן, נסיכת אוראניה-נסאו, אשת דודה קונסטנטין, נסיך אוראניה-נסאו.
אלכסיי ארמולוביץ' אברט (; 4 במרץ 1857 - 10 במאי 1926) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על ארמיות במלחמת העולם הראשונה.
אברט נולד במוסקבה ב-4 במרץ 1857 כבן למשפחת אצולה.
ב-1874 סיים את בית הספר הצבאי במוסקבה, וב-1876 את המכללה הצבאית אלכסנדרוב.
הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית והוצב ברגימנט וולינסקי של המשמר הקיסרי.
הוא השתתף במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), וב-1882 סיים את לימודיו באקדמיה של המטה הכללי.
הוא הוצב במטה המחוז הצבאי מוסקבה, ובהמשך במטה הדיוויזיה ה-3. ב-1886 הועבר למחוז הצבאי ורשה, בין השנים 1899-1890 שימש כמפקד גדוד קוליבנסקי של רגימנט החי"ר ה-40, וב-1888 מונה לקצין מטה למבצעים מיוחדים של המחוז הצבאי ורשה.
בעקבות תבוסת הצבא הרוסי בקרב קרשניק מול הצבא האוסטרו-הונגרי, הודח מתפקידו מפקד הארמייה הרביעית אנטון פון זלצה, ואברט מונה במקומו למפקד הארמייה.
אברט הביס את האוסטרים בקרב גליציה, ולאחר מכן את הגרמנים בקרב על הוויסלה.
הוא פיקד על הארמייה גם בשלביה הראשונים של הנסיגה הגדולה.
ב-18 באוגוסט 1915 הוא הועבר לפקד על החזית המערבית, והוביל אותה במהלך הקרבות האחרונים של הנסיגה הגדולה.
במרץ 1916 פתחה החזית במתקפה כושלת אשר נודעה כמתקפת אגם נארוץ', ונועדה בעיקר להפחית את הלחץ על בעלי בריתה של רוסיה הצרפתים.
במהלך מתקפת ברוסילוב, הוא לא הגיש בזמן סיוע לחזית הדרום-מערבית, ובכך תרם לבלימת המתקפה.
באופן כללי הוא העדיף מלחמת התשה במקום לצאת למתקפות כנגד הגרמנים והאוסטרים, והיו שטענו בזמנו שהוא משתף פעולה עמם.
ב-11 במרץ 1917, הוא פרש מהצבא בעקבות מהפכת פברואר.
ב-1918 הוא נעצר, כמו מלוכנים רבים אחרים, בידי הצ'קה.
על פי הגרסה הרשמית של האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה, הוא שוחרר ונפטר בעיר וירייה ב-10 במאי 1926 בגיל 69. על פי גרסאות אחרות לעומת זאת, הוא נורה בו במקום.
אלכסורניס (שם מדעי: Alexornis) הוא סוג של עוף נכחד מהקבוצה אננטיאורניתס שחי בקרטיקון העליון, לפני 73 מיליון שנה.
מאובניו נתגלו בבאחה קליפורניה, מקסיקו.
שמו ניתן לו על שם החוקר אלכסנדר וטמור (מילולית "Alex" - אלכסנדר וטמור , "Ornis" - עוף, העוף של אלכסנדר).
האלכסורניס הוא עוף קדום בעל שיניים שהיה בגודל של דרור, ממנו נמצאו עצמות כתף, כנפיים ורגליים, אך ללא גולגולת.
רוב עופות הקרטיקון היו עופות ימיים למעט האלכסורניס והגוביפטריקס (Gobipteryx).
תחילה נחשב האלכסורניס לדמוי עוף מודרני, שהיה קשור לכחלאים או לנקראים, אך מבנה עצמות השכם דמה לעופות קרטיקוניים, והוא סווג מחדש.
האלכסורניס חי ביבשה, בסוף הקרטיקון, וככל הנראה היה אוכל חרקים או אוכל כל.
האלכסורניס מופיע בסרט מבית ה-BBC, "ללכת בין דינוזאורים", בתור העוף אלכס, המקביל הקרטיקוני לעורב מההווה.
אלכס הוא דמות המספר בסרט ושם רוכב על גבו של פכירינוזאורוס.
עלילת הסרט מתוארת בקנדה של הקרטיקון, אף שהאלכסורניס נמצא בחפירות במקסיקו ולכן ניתן לו מבטא מקסיקני.
יוצרי הסדרה יצרו את מראהו על פי מיני עופות דומים מתקופתו.
בנוסף הוא מופיע במשחק ללכת עם דינוזאורים.
אלכסיי יפימוביץ' אוצ'יטל (נולד ב-31 באוגוסט 1951 בלנינגרד) הוא במאי קולנוע יהודי רוסי.
אמן העם של רוסיה משנת 2002.
אלכסיי אוצ'יטל נולד ב-31 באוגוסט 1951 בלנינגרד למשפחתו של הקולנוען היהודי מולדובני יפים אוצ'יטל, שיצר סרטי תעודה.
בשנת 1975 סיים את לימודיו ב-VGIK, עבד באולפן הסרטים הדוקומנטריים של לנינגרד.
בשנת 1990 הקים את אולפן הקולנוע שלו "Rock Films".
סרט הביכורים של אוצ'יטל היה הסרט השגעון של ז'יזל.
בשנת 2000 הוא קיבל את פרס ניקה, את הפרס הגדול של קינוטאבר והיה מועמד לפרס גלובוס הבדולח על הסרט יומנה של אשתו.
הסרט עסק ברומן האהבה האחרון של איוואן בונין.
סרטו הטיול משנת 2003 התחרה בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-25 במוסקבה.
סרטו חולמים על החלל משנת 2005 זכה בפרס גאורגי המוזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של מוסקבה ה-27. בשנת 2006 היה חבר בחבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-28 במוסקבה.
סרטו הקצה משנת 2010 נבחר מטעם רוסיה כמועמד לסרט הטוב ביותר בשפה זרה בטקס פרסי האוסקר ה-83 אך הוא לא נכנס לרשימה הסופית.
סרטו השמונה נבחר להקרנה בקטע של הקולנוע העולמי העכשווי במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2013.
הדרמה הרומנטית מטילדה בבימויו של אוצ'יטל על מערכת היחסים בין הבלרינה מטילדה קשסינסקאיה לניקולאי השני יצאה לאור ב-23 באוקטובר 2017. הסרט נחשב לשנוי במחלוקת ועורר דיונים נרחבים לאחר שצירת הדומה נטליה פוקלונסקאיה הובילה קמפיין לאיסור והחרמת הסרט על רקע דתי.
בשנת 2014 תמך בפומבי בפלישה וסיפוח רוסי של חצי האי קרים האוקראיני על ידי חתימה על מכתב של "פעילי תרבות רוסית - תומכים בעמדת הנשיא פוטין ביחס לקרים ואוקראינה".
בשנת 2020 השלים הפקת סרט קולנוע אודות ויקטור צוי.
פנאיוטיס אלכסנדר "אלכסי" לאלאס הוא כדורגלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הבלם.
לאלאס, בוגר קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת ראטגרס, החל את הקריירה המקצועית שלו כאמריקאי הראשון בסרייה א', במדיה של פדובה.
לאלאס שיחק בקרוב למאה משחקים במדי נבחרת ארצות הברית.
הוא נכלל בסגל הנבחרת לשתי אולימפיאדות, שני טורנירי מונדיאל, שני טורנירי קופה אמריקה ושלושה טורנירי גביע הזהב, וכבש בסך הכול תשעה שערים במדי הנבחרת.
לאחר פרישתו שימש כמנהל מקצועי בארבע קבוצות שונות ב-MLS, ובהמשך כפרשן כדורגל.
במקביל לקריירה הספורטיבית, מנהל לאלאס גם קריירה מוזיקלית, ואף הוציא מספר אלבומי סולו לאורך השנים.
לאלאס החל את קריירת המשחק בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת ראטגרס בשנת 1988, כשהיה בן 18. בארבע עונות במדי הקבוצה העפיל עמה לאלאס לפיינל פור המכללות ב-1989, ולגמר המכללות שנה לאחר מכן, שם הפסידה ל-UCLA בדו-קרב בעיטות עונשין.
לאלאס הצטיין בתקופתו בקבוצה, ובשנת 1991 אף זכה בפרס הרמן לשחקן העונה במכללות, ונכלל בנבחרת העונה של כדורגל המכללות, לצד שחקנים אמריקאים בכירים בתחילת דרכם כגון בראד פרידל וקלאודיו ריינה.
במקביל, שיחק בתקופה זו גם הוקי קרח במסגרת הקבוצה האוניברסיטאית, אותה הוביל בטבלת המבקיעים בשנת 1989.
לאחר הצטיינותו בשנת 1991, עזב לאלאס את האוניברסיטה על מנת להתמקד בכדורגל בינלאומי במסגרת נבחרת ארצות הברית, במדיה עשה את צעדיו הראשונים באותה השנה.
שנה לאחר מכן השתתף בטורניר הכדורגל באולימפיאדת ברצלונה.
בתום הטורניר האולימפי, התאמן לאלאס תחת שחקנה לשעבר של ארסנל האנגלית, בוב מקנאב, בקליפורניה.
בחורף 1992 הובילו האימונים תחת מקנאב למבחנים במועדון האנגלי, שלא צלחו לכדי החתמה.
הוא שב לביתו בדטרויט, ולאחר כחודש זומן על ידי בורה מילוטינוביץ', מאמן הנבחרת, למבחנים עבור הנבחרת הבוגרת.
לאחר טורניר מונדיאל 1994, בו היה ממצטייני נבחרתו, החל למעשה לאלאס את קריירת הבוגרים שלו כשחתם בפדובה לקראת עונת 1994/1995 בסרייה א'.
לאלאס, שהיה לאמריקאי הראשון בליגה האיטלקית, פתח בהרכב בכל משחקי הליגה למעט אחד, ובכולם שיחק תשעים דקות.
הוא אף כבש שני שערי ליגה באותה העונה, כאשר את שער הבכורה שלו כבש בניצחונה המפתיע של פדובה, 2-0 על מילאן במסגרת המחזור השישי.
פדובה סיימה את העונה במקום ה-14 בטבלה, ונשארה בליגה רק בזכות ניצחון על גנואה, שסיימה עם מאזן נקודות זהה לפדובה, בדו-קרב פנדלים במשחק המבחן.
ב-25 ביוני 1995, הוחתם לאלאס על ידי ליגת ה-MLS, כדי לשחק באחד מהמועדונים בליגה האמריקאית החדשה.
הקשיים בפתיחת הליגה הביאו לעיכוב במועד פתיחתה, ולאלאס הושאל בחזרה לפדובה כדי לשמור על כושר משחק.
הוא הוסיף 11 הופעות ליגה בחציה הראשון של עונת 1995/1996, בטרם שב לארצות הברית לקראת פתיחת הליגה.
היכולת הגבוהה שהפגין, בקבוצה ובנבחרת, זיכתה אותו בתואר כדורגלן השנה בארצות הברית לשנת 1995, וכן בפרס הונדה לשחקן השנה בנבחרת.
עוד בטרם הדראפט שנערך בפברואר 1996, הציבה הליגה שחקנים בכירים בכל קבוצה מקבוצות הליגה.
לאלאס הוצב בניו אינגלנד רבולושן.
בעונת רשם לאלאס 25 הופעות ליגה וכבש שער בודד, אך קבוצתו כשלה להעפיל לפלייאוף כשסיימה חמישית ואחרונה במחוז מזרח.
עונה לאחר מכן שוב היה משחקני המפתח של קבוצתו עם שלושים הופעות ושני שערים בעונה הסדירה, שסייעו לקבוצתו להעפיל לחצי גמר מחוז מזרח.
לאלאס פתח בהרכב בשני משחקי חצי הגמר, בהם הפסידה קבוצתו פעמיים לדי.
יונייטד (בסדרת הטוב משלוש) והודחה.
לאחר כחודש הושאל לאלאס לאמלק האקוודורית לתקופה קצרה, וכששב, הועבר בטרייד למטרוסטארס מניו יורק.
הוא שיחק בקבוצה במשך עונה אחת, בה רשם 25 הופעות ליגה ושני שערים בעונה הסדירה, בה סיימה קבוצתו שלישית במחוז מזרח והעפילה לחצי גמר המחוזי.
לאלאס פתח בצמד ההפסדים לקולומבוס קרו שסיימו את דרכה של קבוצתו בפלייאוף.
לאחר עונה בלבד, הועבר לאלאס בטרייד לקנזס סיטי וויזרדס.
הוא שיחק בקבוצה בעונת , בה סיימה אחרונה במחוז מערב, עם שמונה ניצחונות בלבד ב-32 משחקים.
לאלאס כבש ארבעה שערים בשלושים הופעות במדי הקבוצה.
כמו כן, השתתף באותה העונה בפעם הרביעית ברציפות במשחק האולסטאר של ה-MLS, ולמעשה השתתף עד לאותה העונה בכל משחקי האולסטאר של הליגה.
ב-10 באוקטובר 1999, לאחר תום העונה, הודיע לאלאס על פרישה ממשחק פעיל בגיל 29 בלבד.
בינואר 2001, לאחר כ-15 חודשים, שב לאלאס מפרישתו וחתם בלוס אנג'לס גלאקסי.
לאחר מספר ימים כבר שותף במשחקי גביע CONCACAF לאלופות 2000 שנערכו בלוס אנג'לס, ונמשכו כחמישה ימים.
הוא העפיל עם קבוצתו לגמר הטורניר, שם פתח בהרכב בניצחון 2–3 על אולימפיה מהונדורס, וזכה עמה בתואר.
בנוסף, כבר בעונה הראשונה שלו העפיל עם קבוצתו לגמר הפלייאוף (גביע ה-MLS), שם לא שותף בהפסד 1–2 לסן חוזה ארת'קווייקס.
את העונה סיים עם שני שערים ב-11 הופעות בעונה הסדירה, ועוד חמש הופעות בפלייאוף.
במהלך העונה זכה בתואר נוסף עם קבוצתו, גביע ארצות הברית הפתוח, בו זכתה הקבוצה עם ניצחון 1–2 בגמר על ניו אינגלנד רבולושן.
במשחק הגמר עלה לאלאס כמחליף עם פתיחת ההארכה, שהסתיימה דקה מאוחר יותר, כאשר לוס אנג'לס כבשה את שער הזהב שהעניק לה את הזכייה בגביע.
בעונת המשיכו לאלאס והגלאקסי להצליח ולזכות בתארים.
לאלאס היה שחקן מפתח בחלק האחורי של הקבוצה, עם 26 הופעות בהרכב מתוך 28 משחקי הליגה הסדירה, בהם כבש ארבעה שערים וסייע לקבוצתו לזכות במגן האוהדים, הניתן לקבוצה עם מאזן הליגה הטוב ביותר בעונה הסדירה.
לאלאס שותף בחמישה משחקים במהלך הפלייאוף, ופתח בהרכב בגמר הפלייאוף (גביע ה-MLS), בו ניצחה לוס אנג'לס 0–1 את ניו אינגלנד, משער זהב בדקה ה-113. בכך, זכה לאלאס באליפות הראשונה בקריירת המשחק שלו.
יכולתו הגבוהה במהלך העונה זיכתה אותו, בפעם היחידה בקריירה, במקום בהרכב העונה ב-MLS, וכן בהופעה חמישית ואחרונה בקריירה במשחק האולסטאר.
עונה לאחר מכן, בעונת , התקשתה הקבוצה לשחזר את ההצלחה והצליחה להשתחל מהמקום הרביעי במחוז מערב לפלייאוף, שם הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי סן חוזה.
לאלאס ערך 22 הופעות ליגה באותה העונה, ולא שותף בצמד ההפסדים בפלייאוף.
כחודשיים לאחר תום העונה, הודיע על פרישה סופית ממשחק פעיל בגיל 33.
לאלאס החל את הקריירה הבינלאומית שלו בנבחרת ארצות הברית ב-12 במרץ 1991, בשוויון 2-2 מול בגביע צפון אמריקה לאומות, תחת המאמן הזמני ג'ון קוואלסקי, ובסך הכול שותף בשני משחקיה של ארצות הברית בטורניר.
מאז צמד הופעות הבכורה שלו לא שב לאלאס לנבחרת במשך קרוב לשנתיים, אך כן זומן לסגל הנבחרת האמריקאית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת ברצלונה (1992), שם כשלו האמריקאים לעבור את שלב הבתים.
לאלאס חזר לנבחרת בינואר 1993, תחת המאמן בורה מילוטינוביץ'.
ב-8 במאי, בהופעתו השביעית בנבחרת, כבש את שער הבכורה שלו, בהפסד 1–2 ל במשחק ידידות, וחודש לאחר מכן כבש לרשתה של בניצחונה המפתיע של ארצות הברית, 2-0 במסגרת טורניר הידידות המקומי, גביע ארצות הברית.
באותו החודש השתתף בטורניר קופה אמריקה 1993, שם שותף בכל שלושת משחקיה של נבחרתו, שהסתיימו בהדחה מהמקום האחרון בבית.
כחודש לאחר מכן, שותף בכל חמשת משחקיה של נבחרתו בגביע הזהב 1993, ואף כבש את השער היחיד בניצחון על במשחק שנעל את שלב הבתים.
ארצות הברית ולאלאס העפילו עד לגמר, שם הובסו 0–4 על ידי מקסיקו.
אחת מנקודות השיא בקריירה של לאלאס הייתה זימונו למונדיאל 1994 הביתי על ידי המאמן מילוטינוביץ'.
בשמינית הגמר נעצרה ארצות הברית על ידי , עם הפסד מינימלי, 1-0. ברזיל המשיכה לזכייה בטורניר.
שנה לאחר מכן, נכלל לאלאס בסגל לקופה אמריקה 1995 תחת מאמן חדש, סטיב סמפסון.
הוא פתח ושיחק לאורך כל שש משחקיה של ארצות הברית בטורניר.
ארצות הברית סיימה במקום הראשון בבית, ולאלאס אף כבש את השער השני בניצחון המרשים, 3-0 על , במשחק שנעל את שלב הבתים.
ברבע הגמר עברה ארצות הברית בפנדלים את מקסיקו, אך שוב נוצחה 0–1 על ידי ברזיל, הפעם בחצי גמר הקופה.
במשחק על המקום השלישי הובסה ארצות הברית על ידי קולומביה בתוצאה 1–4, וסיימה את הטורניר במקום הרביעי.
שנה לאחר מכן סייע לארצות הברית לסיים במקום השלישי בגביע הזהב 1996. ב-17 ביוני 1997 כבש את שערו הבינלאומי התשיעי והאחרון, בניצחון 1–2 על במשחק ידידות.
שנה לאחר מכן, בגביע הזהב 1998, סייע לארצות הברית להעפיל עד לגמר הטורניר, שם פתח בהרכב בהפסד 0–1 למקסיקו.
לאלאס נטל חלק פעיל במשחקי מוקדמות מונדיאל 1998, עם 12 הופעות, וסייע לארצות הברית להעפיל לטורניר הגמר בצרפת.
הוא זומן לסגל הנבחרת לטורניר, אך לא שותף כלל במהלכו, כאשר ארצות הברית סיימה את הטורניר עם שלושה הפסדים ושער זכות בודד, ובמקום האחרון בבית.