tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כיום נעשה שימוש באמצעים אלקטרוניים כדי לשדר את נגינת התזמורת בזמן אמת לאוזניות נסתרות שעונדים זמרים באופרה, והמופע משודר עבור המנצח והנגנים באמצעות טלוויזיה במעגל סגור, כך שיוכלו לשמור על קשר עם המתרחש על הבמה הנסתרת מעיניהם.
בתיאטרון מוזיקלי ובמחזות זמר, השימוש בבור תזמורת השתנה לאור השנים.
בעבר הפקות דרשו תזמורת סימפונית מוקטנת המכילה כ-30 נגנים, אולם החל משנות ה-2000 גודל התזמורות התכווץ לכדי 10 נגנים, המנגנים בכמה כלי נגינה במקביל, זאת לצד החלפת נגנים בפלייבק חלקי או מלא.
כמו כן, באולמות תיאטרון חדשים כבר אין בור תזמורת, והתזמורת מנגנת מאחורי הקלעים ונגינתה מועברת באמצעות הגברה.
בוראץ באניה לוקה ובעבר בוראץ נקטר (בבוסנית: KK Borac Nektar) היא קבוצת כדורסל בוסנית מהעיר באניה לוקה, המתמודדת בליגת העל הבוסנית.
הקבוצה הוקמה בשנת 1947 ונחשבת לוותיקה בקבוצות הליגה הבוסנית.
הקבוצה השתתפה בעבר בליגה היוגוסלבית.
מחזיקה באליפות בוסניה אחת בעונת 1999/00.
ההופעה האירופאית הראשונה של הקבוצה הייתה בעונת 1998/99 בגביע קוראץ' ובהמשך בגביע ספורטה (2000/01 הפסד לקראבנוס בשמינית הגמר), והפסידה לקבוצת אולדנבורג מבונדסליגה במוקדמות היורוצ'לנג' בעונת 2008/09. בנוסף השתתפה הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית בעונות 2002/03, 2003/04, והגיעה עד למקום החמישי.
את משחקיה הביתיים מארחת הקבוצה בהיכל בוריק בעיר, המכיל 5,000 מקומות ישיבה.
בוראק יילמאז (בטורקית: Burak Yılmaz, נולד ב-15 ביולי 1985) הוא כדורגלן עבר טורקי, אשר שיחק בעמדת החלוץ וכיום מאמן.
יילמאז התחיל את הקריירה המקצועית שלו באנטליהספור ששיחקה אז בליגה השנייה בעמדת הקשר האחורי.
בגיל 17 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת וכעבור שנתיים הפך לשחקן הרכב בה ועזר לה להישאר בליגה.
בעונה שלאחר מכן היה שותף לעלייה של הקבוצה לליגת העל.
ב-70 הופעות ליגה ששיחק עבור המועדון הוא הבקיע 17 שערים.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 באוגוסט 2006 נגד מאניסאספור והבקיע את השער הראשון שלו נגד קוניאספור בניצחון 1–3. בעונתו הראשונה כבש חמישה שערים ב-30 הופעות ליגה ובשיקטאש סיימה את הליגה במקום השני.
בינואר עזב למאניסאספור במדיה כבש תשעה שערים ב-16 משחקי ליגה.
ב-29 ביוני 2008 חתם בפנרבחצ'ה אך מיעט לקבל דקות משחק ובתום העונה הושאל לאסקישהירספור עד ינואר.
ב-15 בפברואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 נגד בורסאספור.
ב-26 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו נגד אנטליהספור.
הוא סיים את עונת כמלך שערי המועדון בליגה עם 19 שערים וביולי האריך את חוזהו בארבע שנים נוספות.
בעונה שלאחר מכן סיים כמלך שערי הליגה עם 33 שערים ב-34 הופעות ובכך שבר שיא מועדון בו החזיק פטיח טקה שכבש 31 שערים בעונת .
ב-13 ביולי 2012 חתם לארבע שנים בגלאטסראיי תמורת חמישה מיליון אירו.
ב-2 בספטמבר 2012 הבקיע את שערו הראשון עבור גלאטסראיי, בניצחון 2–3 נגד בורסאספור, שהיה גם הניצחון ה-1,000 של המועדון בליגה.
ב-19 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגת האלופות ובכך הפך לכדורגלן הראשון בהיסטוריה שמשחק בליגת האלופות עם ארבעה מועדונים טורקים לאחר שעשה זאת עם בשיקטש, פנרבחצ'ה וטרבזונספור.
ב-28 באוקטובר הוא הבקיע את שער ה-100 בקריירה שלו, בניצחון 0–3 נגד קייסריספור.
ב-7 בנובמבר 2012 כבש שלושער בניצחון 1–3 נגד קלוז'.
הוא סיים כמלך השערים של שלב הבתים בליגת האלופות באותה עונה ביחד עם כריסטיאנו רונאלדו (שישה שערים כ"א).
ב-23 בנובמבר 2013 כבש את שער ה-100 שלו בליגה הטורקית בניצחון 1–2 נגד סיוואספור.
ב-5 בפברואר 2016 חתם בבייג'ינג גואואן מליגת העל הסינית תמורת 10 מיליון אירו (שני מיליון מתוכם עברו לטרבזונספור כחלק מעסקת העברתו לגלאטסראיי).
ב-2 באוגוסט 2017 חזר לטרבזונספור.
ב-4 בינואר 2019 חזר לאחר 11 שנה לבשיקטש תמורת 1.4 מיליון אירו לעונה וחצי.
ב-1 באוגוסט 2020 חתם לשנתיים בליל הצרפתית.
ב-21 ביוני 2022 חתם בפורטונה סיטארד ההולנדית.
ב-6 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה וגם כבש שער בהפסד 3-1 לאייאקס.
בסיום העונה הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
ב-1 ביולי 2023 מונה לעוזר מאמן בבשיקטש.
ב-28 בינואר 2024 מונה למאמנה של קייסריספור.
ב-30 בספטמבר באותה השנה פוטר מתפקידו.
ב-30 בינואר 2025 מונה למאמנה של קסימפאשה.
יילמאז ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה בשנת ובאותה עונה ערך עוד ארבע הופעות במדי הנבחרת, אך לאחר שסבל מירידה ביכולתו נשאר מחוץ לסגל הנבחרת.
ב-17 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו בנבחרת.
ב-3 ביוני 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012.
ב-24 במרץ 2022 החמיץ פנדל בדקות הסיום נגד פורטוגל בפלייאוף מונדיאל 2022. למחרת הוא הודיע על פרישה מהמדים הלאומיים.
בוראט מרגרט סאגדייב (בקזחית: Борат Маргарет Сағдиев) הוא דמות בדיונית סאטירית של עיתונאי ואיש טלוויזיה קזחי אשר נוצרה ומגולמת על ידי הקומיקאי הבריטי סשה ברון כהן.
הדמות מככבת בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע המוקומנטרי "בוראט: רוצה לומד תרבות אמריקה בשביל נהדרת קזחסטן" (2006), ובסרט ההמשך שלו "סרט המשך בוראט: העברת שוחד עצום לשלטון אמריקני לרווחת קזחסטן בעבר אומה מופלאה" (2020), וכמו כן בסדרה הקומית "המופע של עלי ג'י".
הדמות מאופיינת במיוחד בהתנהגות וולגרית בסיטואציות בהן התנהגות זו לא הולמת, ולעיתים רבות בהתנהגות פוגענית, פרובוקטיבית או אבסורדית, כאשר באופן זה ברון כהן עושה סאטירה על סטריאוטיפים שונים, על קְסֵנוֹפוביה ועל הטיות חברתיות - במיוחד בחברה האמריקאית.
באמצעות הדמות ברון כהן מצליח לעיתים לגרום לאנשים עימם היא מקיימת אינטראקציה לחשוף הטיות ודעות קדומות שרוב האנשים היו נרתעים מלחלוק בפומבי.
הדמות הפכה לאורך השנים לאחת מהדמויות המוכרות והפופולריות ביותר של ברון כהן.
ברון כהן פיתח במקור את הדמות עבור מערכונים קצרים בסדרת הטלוויזיה הבריטית "F2F" ובה היא הופיעה במקור בשנת 1997. באותה העת השם של הדמות היה אלקסי קריקלר והוא היה מולדובי.
לאורך השנים ברון כהן פיתח מספר דמויות שתפקידן העיקרי במסגרת הראיונות שלהם עם אנשים אמיתיים שלא מודעים בתחילה לכך שמדובר בשחקן, הוא בין היתר לחשוף דעות קדומות הקיימות בחברה.
בעת הפיתוח של הדמות ברון כהן החליט שהדמות של בוראט תהיה ייצוג סאטירי לאדם טיפש מתרבות זרה אשר מנסה ללמוד על אורחות החיים בחברה מערבית.
הדמות, אשר מוצגת בפני האנשים שפוגשים אותה לראשונה היא לכאורה עיתונאי אמיתי נלהב מקזחסטן, אשר מתנהג בצורה מיזוגינית, הומופובית ואנטישמית בצורה מחרידה, וכתוצאה מכך ברון כה מצליח בפעמים רבות לגרום לאנשים שונים עימם הוא מראיין להגיב באופן אשר חושף הטיות שרוב האנשים היו נרתעים מלחלוק בפומבי.
בוראט נולד וגדל בכפר קוצ'ק אשר ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית.
אמו, מריאם טוליאקבאי, ילדה אותו כאשר היא הייתה בת עשר, ואביו, בולטוק "האנס" הוא לא רק אביו אלא גם סבו, דודו, וחותנו לשעבר עד מועד פטירתה של אשתו אוקסנה.
בסרטו משנת 2006 בוראט מציין בתחילת הסרט שאמו היא בת 43, בעוד שבמהלך הסצנה בה הוא מסייר ברחבי הכפר בו הוא גדל הוא מציג גם את אמו אשר נראית כמו אישה קשישה זקנה במיוחד.
לבוראט צאצאים רבים במיוחד הכוללים את בנו יואילואיס (נקרא לכאורה על שם הזמר יואי לואיס), התאומים בילאק וביראם, ו-17 נכדים.
לבוראט יש אחות בשם נטליה, אותה הוא תיאר בסרטו משנת 2006 כ"זונה מספר ארבע בכל קזחסטן", ואחות נוספת צעירה בהרבה שמוצגת בתחילת הסרט "Borat's Guide to Britain".
באחד מהראיונות אותם הוא ערך בוראט מציין שהוא נדבק בעגבת מאחותו במהלך החגיגות של פסטיבל קזחי עממי.
יש לו גם אח צעיר יותר, בילו, הסובל ממוגבלות שכלית אשר מוחזק תמיד בכלוב.
בסרט "Borat's Guide to Britain" מצוין שבעבר בילו היה נער ממוצע בגיל העשרה, אך בשלב מסוים נגרם לו נזק מוחי בעת תהליך גירוש שדים אשר במסגרתו אח אחר של בוראט ניסה לשחרר מבילו שד באמצעות "תרופה קזחית עממית מסורתית" כאשר בפועל מדובר בהליך הכרוך בהחדרת שן של אישה ג'ינג'ית למוחו.
שכניו של בוראט הם נורסולטן טויאקבאי, אותו בוראט מתעב במיוחד, והמדען ד"ר יאמק אשר הצליח להוכיח שלנשים יש "מוח בגודל של סנאי".
בסרט "Borat's Guide to Britain" בוראט וד"ר יאמק מיישבים מחלוקת ב"דרך הקזחית המסורתית" הכרוכה בכך שהם מכים זה את זה באיברי המין עם כפפת עור עד שאחד מהם נכנע (בסגנון המשחק ידיים אדומות).
לא מצוין כמה פעמים בוראט היה נשוי, אך מוזכר שהיו לו לפחות חמש נשים.
בסרט "Borat's Guide to Britain" בוראט מודה שהוא פוליגמי ושיש לו שלושה מאהבות נוספות (שתים מאותן הנשים הוא תיאר כפילגשות, בעוד שעל השלישית הוא ציין שהוא "צריך לשלם כסף").
אשתו לשעבר לודמילה נורתה למוות בטעות על ידי צייד בעת שהיא חרשה את השדות משום שהצייד חשב שמדובר בדובה.
בסרטו של בוראט מ-2006 מצוין שאשתו של בוראט אוקסנה (שהייתה גם אחותו למחצה משום שבולטוק "האנס" הוא האב הבילוגי של בוראט ושל אוקסנה) נהרגה על ידי דוב, לשמחתו של בוראט, משום שמותה אפשר לו להתחתן עם כוכבת הסדרה "משמר המפרץ" פמלה אנדרסון בה הוא התאהב.
בסוף סרטו מ-2006 בוראט מתחתן עם הזונה האפרו-אמריקנית לונל אותה הוא פגש לראשונה במהלך הסרט.
בסרט ההמשך מ-2020 לונל איננה מוזכרת.
סשה ברון כהן ציין בעבר בראיונות עימו שבוראט למד באוניברסיטת אסטנה, ובמהלך לימודיו הוא למד אנגלית, עיתונאות וחקר מגפות, וכי באותה התקופה הוא היה אחראי להיווצרות של חמש מגפות חדשות ש"הרגו מעל לחמישה מיליון עזים" באוזבקיסטן - מדינה אותה הוא מתעב במיוחד.
לפני תקופת הלימודים באוניברסיטה בוראט עבד במספר רב של עבודות יוצאות דופן, כולל בייצור קרח, ב"לכידת צוענים", בהוצאת נוזל זרע מבעלי חיים, ובנוסף לכך הוא היה "מהנדס תחזוקת מחשבים" (במסגרת עבודה זו הוא הסיר ציפורים מתות שקיננו בפתחי האוורור של מארזי מחשבים").
בהווה הוא עובד כעיתונאי וכקריין בטלוויזיה הקזחית.
בוראט מדבר בעיקר באנגלית בסרטים הדוקמנטרים שלו.
השפה הקזחית אותה הוא לכאורה מדבר בסצנות מסוימות בסרטים היא למעשה שילוב של עברית ופולנית (סשה ברון כהן דובר את שתי השפות הללו).
בוראט נוהג לומר לאנשים אותם הוא פוגש ("מה שלומך?" בפולנית) וכאשר הוא נפרד מאנשים הוא נוהג לומר "Dziękuję" ("תודה" בפולנית).
הוא מרבה להשתמש בביטוי "וואה וואה ווי ווה!" כאשר הוא מופתע לטובה ממשהו, ביטוי שמקורו במערכונים של דב גליקמן בתוכנית הבידור הישראלית הפופולרית "זהו זה!".
למרות שבוראט היה במשך רוב חייו פגאני, במהלך הביקור שלו בארצות הברית בסרטו מ-2006 בוראט לוקח חלק בטקס של הכנסייה הפנטקוסטלית ובהמשך ממיר את כל הכפר שלו לנצרות.
בוראט הוא מעריץ נלהב של יוסיף סטלין, מתנגד נחרצות לזכויות נשים, ומוטרד לגלות שבבריטניה ובארצות הברית מותר לנשים להצביע.
הוא ציין בסרט מספר פעמים שכאשר מאפשרים לנשים להצביע זה כמו "לאפשר לקוף לנהוג במכונית".
בזמנו החופשי בוראט נוהג לשחק טניס שולחן, להשתזף כאשר הוא לבוש במנקיני בצבע ירוק, לרקוד ריקודי דיסקו, לירוק, לירות בכלבים, ולנסוע לעיר בסופי השבוע על מנת לצלם בחשאי נשים בשירותים ציבוריים.
הוא אוהב גם לצוד יהודים, ובנוסף לכך הוא גם מכור לסקס.
האשמות בדבר הכפשתה של קזחסטן
במקור הועלתה ביקורת על האופן בו דמותו של בוראט מתארת את קזחסטן ועל כך שהדמות מפיצה סטריאוטיפים שליליים שיקריים אשר מיוחסים על ידי רבים כעת לקזחסטן.
ב-19 באוקטובר 2006 צוין ב-BBC שסגן שר החוץ של קזחסטן, ראחאת אלייב, הזמין את ברון כהן לבקר בקזחסטן על מנת לראות עד כמה תיאוריו אינם מדויקים.
בראיון עימו טען אלייב שאם ברון כהן יבקר בקזחסטן הוא יוכל לגלות שלא רק שנשים נוסעות באוטובוסים הן אפילו נוסעות בעצמן במכוניות, ושהאוכלוסייה היהודית יכולה להתפלל בבתי הכנסת בקזחסטן בבטחה.
כאשר סרטו של בוראט מ-2006 יצא לאקרנים הועלתה ביקורת על כך שהסרט מקדם שנאת צוענים.
הסרט ספג במיוחד ביקורת על מספר סצנות בהן מוצג הכפר הבדיוני ה"קזחי" של בוראט, אשר צולמו למעשה בכפר הצועני העני גלוד ברומניה.
לפי הדיווח ביומון האמריקני USA Today תושבי הכפר העניים שהשתתפו בסרט קיבלו בין 3.30 ל-5.50 דולרים בתמורה לכך שהוכנסו לבתיהם בעלי חיים, וכמו גם עבור סצנות מסוימות אשר הוגדרו על ידי חלק מהצופים כמשפילות.
לטענת ההפקה המשתתפים בסרט קיבלו תשלום כפול מהתעריף שהומלץ על ידי משרד הקולנוע הרומני.
בנוסף, ברון כהן תרם באופן אישי 5,000 דולרים לכפר, וכמו גם מחשבים וציוד לבית הספר של הכפר.
לאחר היציאה של הסרט לאקרנים שנים מתושבי הכפר שכרו את עורך דין אד פייגן, שמתמחה בתביעות פיצויים, אשר סייע להם לתבוע את יוצרי הסרט ב-30 מיליון דולר על הפרות זכויות אדם.
פייגן התכוון להגיש תביעות בבתי המשפט של מדינת ניו יורק ופלורידה, וכמו גם בפרנקפורט שבגרמניה.
פייגן ציין שהוא קיווה "ללמד את הוליווד לקח יקר מאוד".
התביעה נדחתה לבסוף על ידי השופטת לורטה פרסקה בדצמבר 2006 בטענה שהאישומים היו מעורפלים מכדי שניתן יהיה לקיים על כך משפט.
הדמות הואשמה בין היתר באנטישמיות למרות שברון כהן הוא בעצמו יהודי.
בראיון למגזין רולינג סטון ברון כהן ציין שהסצנות הללו הם "הדגמה דרמטית לאופן שבו גזענות ניזונה מקונפורמיות מטומטמת, ומדעות קדומות מטורפות".
בנוסף, ברון כהן ציין בראיון גם שדמותו של בוראט פועלת בעצם ככלי, וכי על ידי העמדת פנים שהוא בעצמו אנטישמי, הוא גורם לאנשים להסיר את המסכה ולחשוף את הדעות הקדומות שלהם.
ברון כהן הוא נכדו של ניצול שואה, והוא ציין בעבר שהוא מעוניין במיוחד לחשוף את ההשפעות הניכרות של האדישות.
לטענתו, כאשר הוא למד באוניברסיטה נחשף לכתביו של ההיסטוריון הבריטי איאן קרשו, אשר התמחה בתקופת הרייך השלישי, וציין כי לאדישות שהייתה נפוצה בגרמניה היה תפקיד מכריע בזוועות השואה, ולטענתו האדישות הנרחבת בקרב האוכלוסייה הגרמנית, ולא האנטישמיות לבדה, היא שאפשרה לכך שהזוועות הללו בוצעו על ידי הנאצים.
הפזמון של השיר הוא: "זרוק את היהודי לבאר / על מנת שהמדינה שלי תהיה חופשית / אתה חייב לתפוס אותו בקרניו / ואז תהיה לנו מסיבה גדולה".
לגבי התגובה הנלהבת לשיר בסרטו מ-2020 ברון כה ציין, "האם זה גילה שהם אנטישמיים?
או שאולי זה רק גילה שהם היו אדישים לאנטישמיות."
בסצנה אחרת בסרט בוראט מבקר בחוות "Serengeti Range" בטקסס, בה הבעלים של החווה, ג'ין גורדון, מודה כי הוא מאמין שהשואה הייתה הכרחית עבור גרמניה.
עוד הוא רומז שלא יהיו לו נקיפות מצפון בניהול חווה בה אנשים יוכלו לצוד, במילותיו של בוראט, "צבאים...
בנוסף, בסרט מ-2006 בסרט מציין שהחליט להימנע מלטוס בתחומי ארצות הברית מתוך חשש שהיהודים יבצעו שוב מתקפה דומה למתקפת ה-11 בספטמבר אשר לטענתו בוצעה על ידי יהודים.
בסצנה אחרת בסרט בוראט שוהה בצימר המנוהל על ידי זוג יהודים קשישים אדיבים.
הוא מנסה "לברוח" בהמשך מהצימר ומשליך כסף על שתי מקקים שזחלו לחדרו, אשר לטענתו הם המארחים היהודים ששינו את צורתם לצורת המקקים.
בהמשך בוראט מציין שהוא נדהם מכך שהם נראו מאוד אנושיים, וקבע ש"בקושי ראו את הקרניים שלהם".
הסרט זכה להצלחה ניכרת בישראל, בין היתר משום שהצופים בישראל הבינו מה בוראט באמת אומר בסצנות בהן הוא מדבר לכאורה בקזחית - כמעט בכל החלקים הללו בוראט מדבר בעברית, עם כמה מילים בפולנית, בעוד שהעוזר שלו דיבר איתו בארמנית.
בוראלוזאורוס (שם מדעי: Borealosaurus) הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הזאורופודים הענקיים שחי בסוף תור הקרטיקון לפני 90–95 מיליון שנה.
מאובניו נמצאו בליאונינג שבצפון סין.
הבוראלוזאורוס היה שייך לקבוצת הטיטאנוזאוריה בעלת המינים הענקיים כמו הארגנטינוזאורוס והפוארטזאורוס מאמריקה הדרומית, אך היה קטן יחסית אליהם.
הוא הגיע על פי הערכות לאורך של 12 מטרים ושקל מעל 10 טונות.
על חלק מהחוליות שנמצאו יש מחלוקת אם הן שייכות לסוג אופיסטוקוליקאודיה ממרכז אסיה.
בעבר חלק מהמינים היו משויכים לסוג טיטאנוזאורוס שהרבה ממיניו עברו לסוגים אחרים.
הבוראלוזאורוס מופיע בפרק השלישי בסדרה פארק פרהיסטורי של נייג'ל מארוון, בה הוא נחשב כטיטנוזאורוס.
בפרק נראית להקה גדולה שלו שצועדת לעולם המודרני יחד עם נייג'ל.
בוראוגדוס סיידה (שם מדעי: Boreogadus saida) הוא מין של דג קרח יחיד בסוגו ממשפחת השיבוטיים ומצוי רק במימי האזור הארקטי, לצד קרובו מהמין בקלה ארקטית.
מין דג זה קרוב לשיבוט אך קטן יותר ומגיע בממוצע לאורך 40 ס"מ.
הוא בעל גוף דק, סנפירים גבוהים וראש בעל עיניים גדולות ושפתיים רחבות בעלות זיפי חישה קטנים.
צבעו כסוף-זהוב עם סנפירים מעט כהים יותר.
דג זה מצוי צפונה יותר מכל דג אחר, עקב חלבון נוגד קיפאון המצוי בדמו ומאפשר לו לשרוד עד לטמפרטורה של 0–4 מעלות.
דג זה נפוץ קרוב לפני המים בלהקות, הרחק מקרחונים אך הוא יכול לשרוד גם עד לעומק 900 מ' ובטווח של קרחונים קפואים והוא נפוץ עד לקו 84 מעלות, בצפון רוסיה, גרינלנד, אלסקה וקנדה.
דגים קטנים אלה ניזונים מפלנקטון וסרטנונים ונאכלים בתורם בידי עופות ימיים, חדשנים, לבתנים וכלבי ים וכן נידוגים כדגי מאכל בעיקר ברוסיה.
בוראק בקדיל (בטורקית: Burak Bekdil; 1966 – 21 באוקטובר 2023) היה עיתונאי טורקי, פובליציסט ובעל טור, מתנגד ארדואן ותומך ישראל.
כתב במשך 29 שנים בהורייט, העיתון הנפוץ ביותר בטורקיה, עד סילוקו משם בדצמבר 2016, עקב עמדותיו נגד ארדואן, נגד חמאס ונגד חוקים אסלאמיים מסוימים, כמו התרת נישואי ילדות.
טורו הופיע רק בעיתונים ובאתרים מערביים, מחוץ לטורקיה, בנוסף לאתר מרכז החשיבה הטורקי "Sigma", שהוא היה בין מייסדיו וכיהן כאחד מעורכיו.
בקדיל נולד באנקרה ב-1966. סבו היה מהגר גאורגי ואמו ילידת איסטנבול.
המשפחה עברה לאחר לידת בוראק, לאיזמיר, עקב משרה שקיבל האב ברשות השידור הטורקית הממלכתית TRT.
בעקבות פיטוריו של האב ממשרתו שבה המשפחה לאנקרה, כשהיה בוראק בן 11.
האב פוטר בנסיבות פוליטיות - הוא בחר לשדר ב-TRT שיר אהבה מסוים שמישהו בצמרת הממשלתית הגדיר כ"שיר קומוניסטי"..
הוא התגורר באנקרה ושם גם סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת METU.
בעזרת מלגה מה-"British Council" למד גם לתואר שני בכלכלה באוניברסיטת סארי, בריטניה.
במקביל לכתיבה בעיתון הנפוץ ביותר בטורקיה היה בשנים 1996–1999 גם ראש הדסק הטורקי של חברת ההוצאה לאור האמריקאית דאו ג'ונס וב-2000 ראש הדסק הטורקי של ערוץ הטלוויזיה הכלכלי של CNBC-e, השלוחה האירופית של CNBC האמריקאית.
באוגוסט 2001 כתב כנגד השחיתות במערכת המשפט הטורקית ובעקבות זאת, במאי 2002 נידון לשנה וחצי מאסר על תנאי.
מאמריו הופיעו בעיתונים, כתבי עת ורשתות בכל רחבי תבל: וול סטריט ג'ורנל, אקונומיסט, בלומברג, BBC, הגארדיאן, רויטרס, אסושייטד פרס, לוס אנג'לס טיימס, אל פאיס, הניו יורק טיימס, הארץ, פייננשל טיימס, לה פיגארו, ABC, ג'רוזלם פוסט, שטרן ובעיתונים מערביים רבים אחרים.
בעקבות טוריו העוקצניים כנגד ארדואן, חמאס ועקרונות איסלאמיסטיים ברבריים כמו נישואי ילדות וכתיבה ברורה בעד ישראל הפך בקדיל החל מקיץ 2014 למטרה עיקרית להתקפות בעיתונות האיסלאמיסטית הטורקית.
תמונתו הופיעה בעמודו הראשון של העיתון האיסלאמיסטי הקיצוני "Yeni Akit", כ"חייל ציוני" הפועל כנגד תעשיית הנשק הטורקית וכתריסר עיתונים אחרים בטורקיה הצטרפו למתקפה המתואמת.
ההתקפות התקשורתיות הללו על בקדיל, לרבות במדיה החברתית ומעל במות ממשלתיות לסוגיהן הפכו נרחבות כל כך ופרועות כל כך, שהוא נאלץ להפסיק לכתוב על הסכסוך הישראלי–ערבי ב"הורייט" .
הוא עדיין המשיך לכתוב על נושא זה והשלכותיו, אבל רק בפורום המזרח התיכון, מכון גייטסטון ובעיתונות חוץ אחרת.
ב"הורייט" הוא המשיך לכתוב רק על נושאים אחרים.
לא הותר לו יותר להזכיר בטוריו ולו מילה אחת מבין המלים: "יהודי", "ישראל", "פלסטין", "חמאס", "טרור" וכו'.
בדצמבר 2016 הופיע ב"הורייט" טור של בקדיל, בו תקף תוכנית של ממשל ארדואן להקים קבוצות נוער שיחוברו לכ-45,000 מסגדים ברחבי טורקיה.
זה היה הקש ששבר את גב הגמל מבחינת המשטר וטור זה הפך לטורו האחרון של בקדיל ב"הורייט".
הוא כתב טור קבוע במגזין ובאתר "Defense News" והיה גם עמית ובעל טור בפורום המזרח התיכון.
מאמריו הופיעו רק בעיתונות ובאתרים מערביים, בעוד בטורקיה התפרסם טור שלו רק באתר מרכז החשיבה הטורקי "Sigma", שהוא היה בין מייסדיו וכיהן כאחד מעורכיו.
בוראק בקדיל הלך לעולמו בעקבות התקף לב, לאחר שנפצע בתאונת דרכים ב-21 באוקטובר.
נטמן בבית העלמין בעיר אייוואליק.
באתר מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים, אוניברסיטת בר-אילן
בוראואאותריה (שם מדעי: Boreoeutheria; מילולית: "Boreas" - האלה היוונית של רוח הצפון, "eu" - נכון/ישר, "thēríon" - חיה/בהמה.
כלומר: "חיות אמיתיות צפוניות") הוא ענף של יונקי שליה ממחלקת היונקים.
בתוכו ישנם 2 קבוצות גדולות: אאוארכונטוגליריים ולאורסיאתריה, מהם התפתחו רוב מיני השלייתנים וכל המינים הקיימים כיום, למעט בני קבוצת האפרותריה, מהמוצא האפרוטרופי והדלשינאים, ממוצא נאוטרופי.
הדלשינאים נחשבים לקרובים יותר לקבוצה, ושתי הקבוצות שייכות לקבוצת השלייתנים Exafroplacentalia (אם כי לא כל החוקרים מסכימים על כך).
החוקרים קובעים את הקרבה של המינים באמצעות ריצוף DNA וגורמי רטרוטרנספוזון דומים בבני הקבוצה.
בני הקבוצה התפתחו כבר בתחילת הפלאוקן לפני 65 מיליון שנה וכמה מהחוקרים סוברים שהם עוד יותר קדומים, כך שהם חיו כבר בקרטיקון ושרדו את ההכחדה הגדולה בסופו.
קבוצה זו היא על כן אחת מהעתיקות ביותר מבין היונקים והיא התפתחה למגוון של צורות חיים מיונקים ימיים ענקיים, עד עטלפים מעופפים וחדפיים קטנים.
גם הפרימטים ובכללם האדם שייכים לקבוצה זו.
סדרה: פלסיאדפאים (Plesiadapiformes) - נכחדה
סדרה: קונדילרסים (Condylarthra) - נכחדה
סדרה: דינוצרטים (Dinocerata) - נכחדה
סדרה: מזוניכידים (Mesonychia) - נכחדה
בוראטה (באיטלקית: Burrata) היא גבינה איטלקית מחלב פרה (לעיתים מחלב תאו), העשויה ממוצרלה ושמנת.
המעטה החיצוני הוא גבינת מוצרלה מוצקה ואילו החלק הפנימי עשוי מ (שבבי מוצרלה) ושמנת, שמעניקה לה מרקם רך וייחודי.
מקור השם במילה האיטלקית Burro ("בורו"), שמשמעותה חמאה וזאת בגלל המרקם הרך של הגבינה.
הגבינה הומצאה באמצע המאה ה-20 בחווה בעיר אנדריה שבחבל פוליה שבאיטליה.
ב-2016 קיבלה גבינת Burrata di Andria מעמד גאוגרפי מוגן.
תהליך ההכנה דומה להכנת גבינת מוצרלה, אך כאשר נוצר גוש הגבינה יוצרים בתוכו מעין כיס ולתוכו מכניסים את חתיכות השמנת שנוצרו בתהליך יצירת הגבינה.
בסוף התהליך מתקבלת מעין צורת שק שאותה קושרים בעזרת חוט.
בעבר היו קושרים באמצעות עלי עירית טריים אשר היו מעידים על מידת הטריות של הגבינה כל עוד לא הצהיבו.
לגבינה חיי מדף קצרים של בין 24 שעות ל-72 שעות.
בוראוגומפודון (שם מדעי: Boreogomphodon) הוא סוג נכחד של זוחל דמוי-יונק ממשפחת הטרוורסודונטיים שהתקיים באמריקה הצפונית של הטריאס העליון.
הסוג תואר בידי החוקר הגרמני הנס דיטר סואס והכיל מין אחד - Boreogomphodon jeffersoni.
הממצאים המאובנים הידועים שלו התגלו בתצורות דוסוול שבוירג'יניה ותוארו ב-1990.
קיינודונט זה היה קטן יחסית בהתבסס על הממצאים ממנו (אם כי ייתכן שהיה פרט צעיר יחסית), אשר נמצאו כמאובנים מאזור וירג'יניה.
מבנה הלסתות שלהם דמה מעט לכלב עם חוטם רחב ששימש לרחרוח טרף, שיניים דמויות-ניבים בעלות 3 בליטות קודקודיות ברכס השן וחותכות גדולות שהתפתחו בתחילת הלסת וחלקם אף בלטו החוצה ממנה.
בור שומן או מפריד שומנים הוא מתקן תברואתי המיועד להפרדת עודפי שומן המיוצרים בהליכים תעשייתיים שונים, במטרה למנוע פגיעה במערכת ביוב עירונית וזיהום סביבתי.
השימוש בבור שומן נדרש עקב התאמתה של מערכת הביוב המקובלת להולכת מי שופכין בלבד וכניסת שומנים יוצרת סתימות ותקלות נוספות, מה שמחייב הפרדת השומנים מיתר השופכין.
בור שומן נמצא בדרך כלל בתוך מכל בגודל המותאם לכמות הנוזלים הנכנסים אל תוכו, בהתאם לנוסחאות המוגדרות בתקנות, וממוקם בסמוך למערכת הניקוז, לרוב כשהוא טמון בקרקע.
אל תוך המכל מתנקזים נוזלים עודפים מתהליכי ייצור שונים ובהם מעורבים מים ושומנים זה בזה.
בתוך המכל שוקעים הנוזלים ובשל ההבדל במשקלם הסגולי השמן צף מעל פני המים.
אל תחתית הבור מחובר צינור עודפים המנקז את המים חזרה אל רשת הביוב ומותיר את השמן כשהוא צף מעל.
מידי תקופה או על פי התראת חיישן אלקטרוני מתבצעת שאיבה יזומה באמצעות ביובית של עודפי השומן הצפים ושטיפה של הבור משומן הנדבק בדפנותיו.
השימוש בבור שומן מחויב על פי החוק בכל עסק שמשתמש בשומנים בתהליכי הייצור שלו ושעשוי לפלוט אותם לתוך מערכת הביוב או לקרקע ובכלל זה: מפעלים, מוסכים ומסעדות.
גם פינוי השומן נדרש לעשות בהתאם לתקנות לאתר סילוק מורשה.
המשרד להגנת הסביבה והרשויות המקומיות מבצעים אכיפה כנגד עסקים המפירים חובה חוקית זו.
בורא עד אנה או אבי אבי אבי היא קינה שנכתבה כנראה בעקבות גירוש ספרד ומקוננת על מאורעות הגירוש.
מחבר היצירה עלום, ומשערים את שמו הפרטי, בנימין, מהאקרוסטיכון המופיע בראשי הבתים.
בעבר, נהגו לומר קינה זו בנוסח הספרדים בשבת איכה כרשות ל'אתה הראת', לפני פתיחת הארון.
כיום, הקינה נאמרת בין הקינות לתשעה באב בליל תשעה באב.
בנוסף, יש שנהגו להוסיף אותה בין הקינות בתיקון חצות.
הקינה ייחודית בכך שאינה מבכה, כמו רוב הקינות, את אירועי העבר, אלא מצביעה על מצבו העגום של עם ישראל, הנמשל במקרא ובמדרשים ליונה.
בפיוט, היונה ניצבת בדד בלי אב ובן אל מול הצרות הרבות הפוקדות אותה.
הקינה מספרת בגוף שלישי על מצבה האנוש של היונה ומבקשת, מנקודת מבט חיצונית, ישועה מהקב"ה.
בפיוט הרמזים רבים מפסוקי המקרא.
ייתכן שהבית החמישי בנוסחו הנדפס הוא נוסח מצונזר, כי בכמה כתבי יד הוא מופיע בנוסח אחר, המתייחס בפירוש לנצרות ולאמונת השילוש:
בהשפעת הפיוט, חיברה מיכל הלד שיר (בעברית ובלאדינו) בעקבות ביקורה במחנות ההשמדה בפולין.
כמו כן, על משקל וחריזת הקינה, חיבר יחייא אדהאן פיוט קינה (המתחיל במילים "אָן דודו ברח") בעקבות הריגת דוד אבוחצירא
"בורא עולם" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר הישראלי קובי פרץ.
את האלבום הוציאה בשנת 1997 לאור חברת התקליטים הליקון.
כולל את השירים "בגדה באהבה", "חביבי" (גרסת כיסוי עברית לשירו של עמר דיאב) ו"אין לי עוד אביב בלעדייך", כולם בליווי של תזמורת טורקית.
הוא עובד על ידי מומין ססלר.
מועדון הכדורסל בוראץ צ'אצ'אק (בסרבית: Košarkaški klub Borac Čačak) הוא מועדון כדורסל מצ'אצ'אק, סרביה, המשחק ב ובליגת העל הסרבית.
בוראץ שיחקה בליגה היוגוסלבית מאז 1952. במועדון גדלו ראדמילו מישוביץ' (מלך הסלים בליגה בשנות ה-70), דראגן קיצ'נוביץ', ז'ליקו אובראדוביץ' ושחקנים רבים נוספים שהטביעו חותם משמעותי בכדורסל האירופי, היוגוסלבי והסרבי.
בעונת 1972/73 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בעונה הסדירה, מה שנחשב אז להצלחה גדולה למועדון מהעיר הקטנה.
בעונה הבאה השתתפה הקבוצה בגביע קוראץ'.
בעונת 1978/79 סיימה הקבוצה במקום החמישי וקבוצת הנוער של המועדון זכתה באליפות יוגוסלביה.
בתקופת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, לאחר התפרקות יוגוסלביה, השתתפה בוראץ בקביעות בליגת העל של סרביה ומונטנגרו בכדורסל.
בעונת 1992/93 הגיע המועדון לחצי גמר הגביע היוגוסלבי, ולאחר עצמאות מונטנגרו ב-2006 השתתף בליגת העל הסרבית.
בעונת 2009/10 סיימה הקבוצה במקום הראשון בעונה הסדירה, אך הודחה מאוחר יותר בשלב הסופרליג, בו השתתפו קבוצות הליגה האדריאטית הסרביות.
בעונות 2015/16 ו-2016/17 סיימה הקבוצה במקום השני בעונה הסדירה, אך בשתי העונות הודחה בשלב הסופרליג.
החל מעונת 2017/18 שיחק המועדון, מלבד בליגה הסרבית, גם בליגה האזורית החדשה, הליגה האדריאטית השנייה.
בעונתה הראשונה סיימה בוראץ ראשונה בעונה הסדירה, אך הודחה בפלייאוף.
גם בשלוש העונות הבאות בליגה הסרבית סיימה הקבוצה במקום הראשון בתום העונה הסדירה.
בעונת 2019/20, אשר נקטעה עקב השפעת מגפת הקורונה על הספורט, עלה המועדון, שסיים במקום הראשון בעונה הסדירה לפני שהופסקה, ל הראשונה.
בוראץ סיימה את הופעת הבכורה שלה בעונת במקום ה-11 עם מאזן 8–18. בעונה שלאחר מכן שיפרה את מאזנה ל-9–17, אך נאלצה לשחק בפלייאוף הירידה בשל תקנות הליגה לקבוצות סרביות.
עם זאת, היא ניצחה את אלופת הליגה השנייה זלטיבור בסדרת הטוב מ-3 ונשארה בליגה.
בעונתה השלישית ברציפות בליגה האדריאטית סיימה בוראץ במקום ה-13 ונמנעה מהדחה ישירה עם ניצחון חוץ על בודוצ'נוסט העדיפה במחזור האחרון.
בפלייאוף הירידה גברה הקבוצה על הליוס דומז'אלה 2–1 בסדרה ונשארה בליגה.
הליגה השנייה של סרביה ומונטנגרו
עונהשלבהערותגביע קוראץ'שמינית הגמר''' מקום 3 בבית ג' עם הפועל תל אביב, אנטוניני סיינה וטור (3–3)סיבוב שני הודחה על ידי פנרבחצ'ה 171–172 (1–1)סיבוב ראשון הודחה על ידי אינוצ'נטי מילאנו 155–176 (0–2)
בורג' ח'ליפה הוא גורד שחקים מגה גבוה, הבניין והמבנה הגבוה בעולם, אשר שוכן בעיר דובאי שבאמירות דובאי, איחוד האמירויות הערביות.
הבניין מתנשא לגובה של , והוא מכיל 163 קומות.
עלות הקמתו מוערכת בכ-1.5 מיליארד דולר.
יוזמת הפרויקט היא חברת הנדל"ן אמאאר פרופרטיסט מדובאי, האדריכל הראשי הוא האמריקני אדריאן סמית' והוא נבנה על ידי חברת סמסונג הנדסה ובנייה מקוריאה הדרומית.
המגדל נקרא במקור "בורג' דובאי", אך שמו שונה ל"בורג' ח'ליפה" על שם נשיא איחוד האמירויות הערביות ושליט אבו דאבי, ש'ייח' ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן, בשל הכספים הרבים שהזרים לדובאי בעקבות המיתון הגדול שבגינו נקלע האיחוד לחובות של מיליארדי דולרים.
בורג' ח'ליפה הגיע לגובהו המרבי ב-17 בינואר 2009, ועם חנוכתו ב-4 בינואר 2010 הוא החליף את בניין טאיפיי 101 (509 מטר) בתור הבניין הגבוה ביותר בעולם.
בורג' ח'ליפה הפך גם למבנה הגבוה בעולם מכל סוג, והחליף את אנטנת הרדיו של ורשה, שגובהה היה 646 מטר לפני שקרסה ב־1991.
המבנה עומד במרכזו של פרויקט לעירוב שימושים המשלב אזורי מסחר, מגורים ובידור.
עלות בנייתו של הבניין הייתה כ-1.5 מיליארד דולר, ועלותו של הפרויקט בשלמותו היא 8 מיליארד דולר.
את המבנה משרתות 57 מעליות ושמונה דרגנועים.
תכנון המגדל מבוסס על ליבה מרכזית הנמתחת מן הקרקע עד לגובהו המרבי, ומסביבה אלמנטים הבנויים לגבהים שונים ויוצרים יחד מבנה ספירלי.
תכנון זה מסייע להתמודד עם רוחות חזקות בראש המגדל ואף מקל על תכנון התשתיות המיועדות לקומות גבוהות, כגון צינורות ומעליות.
את 37 הקומות התחתונות של הבניין מאכלס בית מלון, בעיצובו של ג'ורג'ו ארמני, הכולל 160 סוויטות, ואת הקומות 45 עד 108 מאכלסות כ-700 דירות.
בקומות 124–125 ו-148 ממוקמים מצפים (מרפסת תצפית אחת נמצאת בקומה 124 ונקראת The Top ומרפסת תצפית גבוהה אף יותר נמצאת בקומה 148, בגובה 555 מטר, ונקראת Burj Khalifa SKY), בקומה ה-76 נבנתה בריכת שחייה חיצונית, ושאר קומות הבניין משמשות למשרדים.
מסביב למגדל הוקם פארק בן 110 דונם, הכולל בריכות נוי ומזרקות.
"המזרקה של דובאי", הממוקמת בבורג' פארק, היא אחת המזרקות הגדולות בעולם.
רוחבה 275 מטרים, וסילוני המים שלה מגיעים לגובה של כ-150 מטרים.
במזרקה משולבת תאורה מתחלפת של 6,600 נורות, נעימות מוזיקליות נשמעות ברקע, והיא מציגה מופעים בשעות קבועות.
המגדל נבנה בשטח חולי, ללא מצע אדמה סלעי או יציב עליו ניתן לבנות ללא תנועת המצע.
על כן, יצקו מבטון 194 כלונסאות עבור הבניין, כל כלונס בקוטר של 1.5 מטר ובאורך של 45 מטרים.
מערך זה של כלונסאות נסמך על החיכוך הרב שהם יוצרים יחד עם החול, ובכך מהווים ביסוס יציב למגדל.
בסרט "משימה בלתי אפשרית 4" מתרחשות מספר סצנות בבורג' ח'ליפה.
המגדל משמש כמוטיב עלילה בולט בסרט "מהיר ועצבני 7".
בסדרה סופר סטרייקה מתקיים פרק שלם בבורג' חליפה.
בּוּרבּיסטה (Burebista) היה גדול מלכי דאקיה והנהיג אותה בין 70 לפני הספירה ועד 44 לפני הספירה.
בורביסטה איחד את השבטים התראקיים (הדאקים הם תראקים צפוניים) שבין הרצ'יניקה (Hercinica בחבל מורבייה בימינו) במערב, נהר הבוג הדרומי במזרח, הרי הקרפטים הצפוניים ודיוניסופוליסין (Dionysopolisin) בדרום.
הוא בחר לו כבירה ישוב בשם ארג'דאבה (Argedava) או סארג'דאבה (Sargedava) שנמצא באזור קוסטשטי בהרי אורשטיה (Orastie).
המקום הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
שמו האמיתי של המלך אבד במהלך ההיסטוריה והוא מוזכר על ידי סופרים יווניים בשם Bu-ere-bu-ist-as שמשמעותו היא: זה שאיננו.
המרכז הרוחני של הממלכה נקרא על ידי סטראבון בשם קאגאיון (Kagaion) (ההר הקדוש) ומקומו היה כנראה אי שם באזור הרי בוצ'ג'י (Bucegi).
הפרוקונסול של הפרובינקיה מקדוניה, וארו לוקולוס כבש, במהלך מלחמת מיתרדטס השנייה, ערים יוניות בחוף המערבי של הים השחור עד אפולוניה ועד הדלתה של הדנובה.
תושביהן היוונים של הערים הכבושות ביקשו את עזרתו של בורביסטה.
הוא ניצח חיל רומאי בהנהגתו של אנטוניוס היברידה (Antonius Hybrida), והערים היוניות טומיס (Tomis), קאלאטיס (Calatis), דיוניסופוליס (Dionysopolis) ואפולוניה (Apolonia) הסכימו להסתפח לממלכתו של בורביסטה, כדי לזכות בהגנתו.
בורביסטה המשיך במסעותיו הצבאיים באזור, כבש את אליובריקס (Aliobrix) (בדרום בסרביה, היום באוקראינה), טיראס (Tyras) ואודסה (Odessas).
בשנת 58 יוליוס קיסר לטש עיניים אל ממלכתו, אך יצא בסוף למלחמה בגאלים.
בשנת 48 לפני הספירה, התערב בורביסטה בפוליטיקה הפנימית של האימפריה הרומית והתייצב כבן ברית של פומפיוס, כנגד יוליוס קיסר.
לאחר שלוש שנים ניצח קיסר את יריבו ושלח לגיונות להעניש את בורביסטה.
ב-15 במרץ 44 לפנה"ס, לפני הקרב המכריע, נרצח קיסר בסנאט.
זמן לא רב לאחר מכן מת גם בורביסטה בנסיבות לא ידועות.
בורבון (Bourbon whiskey) הוא סוג של ויסקי המיוצר בארצות הברית ונקרא על שם מחוז בורבון שבמדינת קנטקי.
הבורבון הוא ויסקי העשוי מתירס.
לפי החוק, בבורבון חייב להיות לפחות 51 אחוז של תירס ואחוז האלכוהול בתום תהליך הזיקוק הסופי לא יעלה על 80 אחוז.
תהליך היישון שלו מתבצע בתוך חביות עץ אלון חדשות שעברו הפחמה (שרפת החבית מבפנים), ובכך מזורז תהליך היישון ומתווסף טעם מעושן לוויסקי.
לפי החוק האמריקאי בורבון חייב להיות מיושן, אך לא מצוין כמה זמן.
לכן ישנם בקבוקי בורבון שרק "נגעו בעץ", כלומר יושנו דקות בודדות, וישנם בקבוקי בורבון שיושנו שנים ואפילו עשרות שנים.
טנסי ויסקי הוא סוג של בורבון.
בורג' אל-ערב הוא מלון פאר בדובאי, איחוד האמירויות הערביות.
הוא בין בתי המלון הגבוהים בעולם ומתנשא לגובה של 321 מטרים.
הוא ניצב על אי מלאכותי בים במרחק של 280 מטר מהחוף במפרץ הפרסי, מחובר ליבשה רק דרך גשר מעבר פרטי.
כשנחנך ב-1999 הוא היה המלון הגבוה בעולם עד 2009.
עבודות בניית הבניין החלו בשנת 1994, ודלתות המלון נפתחו לאורחים ב-1 בדצמבר 1999. עלות הבנייה של המלון הייתה כמיליארד דולר.
הוא נבנה בצורת מפרש של דאו, מין כלי שיט ערבי.
קרוב לקצה הבניין ישנו מנחת מסוקים ובצדו השני של הבניין, ממש מעל הים, ישנה מסעדה שנקראת "אל-מונתהא" , הנתמכת על ידי קורה.
בורג' אל-ערב הוא גורד שחקים סופר גבוה הכולל את חלל האטריום הגבוה בעולם (180 מטר), שהוא לבדו יכול להכיל בקרבו את מרכז הסחר העולמי של דובאי, שהיה הבניין הגבוה בדובאי משנות ה-70 של המאה ה-20 המאוחרות ועד שנות ה-80 המאוחרות.
הקיר החיצוני של האטריום צופה לים, ועשוי כולו אריג של טפלון ופיברגלס.
עיצוב הפנים עוצב על ידי המעצבת קאון-צ'ו.
המלון עוצב בסגנון ערבי מלכותי הכולל קשתות, וילונות כבדים, זהב ונברשות קריסטל.
בניית הבניין הונצחה על ידי סרט של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
במלון אין חדרים רגילים כלל; תחת זאת הוא מחולק ל-202 יחידות דו-מפלסיות.
היחידה הקטנה ביותר שניתן לשכור במלון מכסה שטח של 169 מטר רבוע, והגדולה ביותר מכסה שטח של 780 מטר רבוע.
זהו אחד מהמלונות היקרים ביותר בעולם.
עלות השהייה בו מתחילה בכ-1,000 דולר ללילה ומגיעה עד יותר מ-15,000 דולר ללילה; הסוויטה המלכותית היא היקרה ביותר, כ-28,000 דולר ללילה.
לפי אתר האינטרנט של המלון, הבורג' אל-ערב הוא "מלון 5 כוכבים דה-לוקס".
מסעדת "אל-מונתהא" ממוקמת 200 מטרים מעל המפרץ הפרסי ומציעה תצפית על דובאי.
מגיעים אליה דרך מעלית פנורמית.
אל מסעדה אחרת במלון, "אל-מחארה" ("הצדפה" בערבית), מגיעים דרך סימולציה של צוללת שעוברת דרך אקווריום שממולא בכ-35,000 מטר מעוקב של מי ים.
עוביו של המכל, העשוי מפלקסיגלס כדי לחקות את אפקט ההגדלה, כ-18 סנטימטרים.
המסעדה דורגה גם בין 10 הטובות בעולם על ידי מגזין ה-Conde Nast Traveler.
התאורה החיצונית של הבניין משתנה מלבן ועד לרבגוני כל שלושים שניות.
מדי פעם יש מופע אורות, שבו הצבעים מתחלפים במהירות גבוהה.
במהלך עונת האבל על השיח' מוחמד בן ראשד אאל מכתום, האורות וקישוטי המים מכובים.
ארכיטקטורת והנדסת הבניין מתבססים על שיטה רב-תחומית בריטית.
המלון נבנה על ידי חברת בנייה דרום-אפריקאית.
בניית האי המלאכותי נמשכה שלוש שנים, וקצת פחות משלוש שנים נדרשו עבור הקמת הבניין עצמו.
הוא המבנה הגבוה ביותר בעולם עם חזית מעוגלת.
במרץ 2004, זכה המלון לפרסום רב כאשר שחקן הגולף המקצועי טייגר וודס חבט בכמה כדורים ממנחת המסוקים של המלון אל המפרץ הפרסי.
בפברואר 2005, שחקני הטניס המקצועיים רוג'ר פדרר ואנדרה אגאסי שיחקו משחק ידידות על מנחת המסוקים של המלון, שכוסה באופן חד-פעמי בדשא למשחקי טניס, בגובה של 211 מטר.
למנחת המסוקים לא היו גבולות או גדרות בקצוות.
בוראקס (Borax) הוא מלח של חומצה בורית המצוי כמינרל טבעי במשקעים של אגמים מלוחים.
ייתכנו הרכבים שבהם יש פחות מי גביש, כמו Borax pentahydrate שנוסחתו כNa_2B_4O_7. 5H_2O כתיבה מדויקת יותר של הנוסחה היא Na_2[B_4O_5(OH)_4].
8H2O משום שהבוראקס מכיל את האניון המורכב משני טטראדרים של BO_3OH ושתי יחידות של BO_2OH (משולשים מישוריים) כמודגם באיור.
תוסף מזון שסימונו E285, אסור בשימוש במדינות אחדות ובהן ארצות הברית.
ייצור סליים מדבק פלסטי ותמיסת בוראקס.
משרד הבריאות והמכון הארצי למידע בהרעלות מזהירים להימנע משימוש זה.
בורג הוא אביזר חיבור והרכבה עם תבריג חיצוני.
בדומה למסמר, שימושו העיקרי הוא הידוק פריטים על ידי החדרתו לנקב קיים או נקב שנוצר עקב החדרת הבורג.
בורג הוא אחת משש המכונות הפשוטות ומכפיל את הכוח המופעל עליו כדי לחדור את החומר, באמצעות עיקרון של יתרון מכני.
קיימות שתי משפחות ברגים: ברגים עם תבריג גלילי להידוק עם אום, המתאימים לכל סוגי החומרים, וברגים קוניים המיועדים להחדרה בעיקר לעץ או לחומרים אחרים.
לעיתים קרובות בחומרים כמו עץ נעשה קדח מקדים על מנת להקל את החדרת הבורג.
החומרים מהם ברגים עשויים לרוב הם פלדה, פלדת אל-חלד, פליז, ארד, טיטניום, עץ ופלסטיק.
כיוון התבריג חשוב בהרכבה, ובעיקר לשחרור של ברגים.
על מנת לחסוך בעבודה, בשחיקה של התבריג, ובהפעלה של מכונות אוטומטיות, יש לדעת את כיוון התבריג.
ידיעה כזו חשובה במיוחד במקרים שנדרש כוח לשחרור הבורג, כדי לא להפעיל כוח שיחזק את הבורג, ואולי ישבור את ההברגה.
בתכנון חלקים נעים, יש להביא בחשבון שהכוחות הפועלים עלולים לגרום לבורג להשתחרר, במקרה של כיוון תבריג לא נכון.
את רוב הברגים, יש להבריג, בעזרת מברג, בכיוון השעון אל תוך קדח שעובד בו תבריג מתאים, באמצעות כלי ייעודי הקרוי מברג.
או בעזרת סכין חריטה על מחרטה.
בורג ימני מבריגים על פי כלל יד ימין.
ומשחררים לפי הכלל המשלים, כלל יד שמאל.
וגם ההפך נכון: כאשר מבריגים בורג לפי כלל יד ימין, או שהשחרור לפי כלל יד שמאל, מדובר בבורג ימני.
קיימים גם ברגים המוברגים נגד כיוון השעון - ברגים המחזקים גלגלים ימניים של משאיות, למשל, הם בעלי תבריג הפוך, על מנת שתנועת הגלגלים לא תשחרר את הברגים מהתבריג.
בורג שמאלי מבריגים על פי כלל יד שמאל: כאשר אגודל יד שמאל מצביע לתוך ההברגה, אז ההברגה של בורג שמאלי תעשה לפי הכיוון בו מצביעות אצבעות יד שמאל, כאשר הן מכופפות.
ומשחררים לפי הכלל המשלים, כלל יד ימין.
וגם כאן, אם האצבעות המכופפות של יד שמאל מצביעות על כיוון הסיבוב בעת חיזוק הבורג, ואגודל יד שמאל מצביע על כיוון התקדמות הבורג, זהו בורג שמאלי.
הידוק הבורג למקומו נעשה לרוב באמצעות מברג או ביט המורכב על מקדחה או מברגה המתאים בצורתו לחריץ על ראש הבורג.
ראשים חרוצים בדוגמת צלב ("פיליפס")
ראשים חרוצים בדוגמת צלב משופר ("פוזידרייב")
ברגים אחרים הם בעלי ראשים בצורת משושה בולט בגודל מסוים.
ברגים אלו מהדקים באמצעות מפתח ברגים ביט תואם או "בוקסה" בגודל מתאים המורכבת על ראש הבורג.
על מנת להגביר את החיכוך בתוך התבריג כדי למנוע את שחרור הבורג, ניתן להרכיב דיסקה קפיצית בין ראש הבורג למשטח.
כדי שהבורג או הדיסקה הקפיצית לא יפגעו בפני החומר לתוכו הוברג, ניתן להוסיף דיסקת מתכת שטוחה ומחוררת ביניהם.
כאמור, מידע מוקדם על כיוון התבריג מסייע בהרכבה, ובעיקר בפירוק.
בשחרור ברגים שהוברגו בכוח רב או שהיו מהודקים במשך שנים והצטברה בהם חלודה ניתן להיעזר בזרוע מגבירת מומנט או ב"אימפקט דרייבר"/מברג דפיקה" שהוא מכשיר הממיר כוח של מכת פטיש לתנועה סיבובית המשחררת את הבורג.
אימפקט דרייבר מאולתר קרוי בעגה "מברג רוסי" ועיקרו הכאה באיזמל ופטיש על היקף ראש הבורג לשם שחרורו.
לעיתים הדרך היחידה להוצאת בורג היא קדיחתו - דבר שלרוב נעשה עקב שחיקת ראש הבורג.
במקרים בהם ההברגה היא בתוך חומר מתכתי הנוטה לחלודה, נעשה שימוש בתרסיס שמן המקטין את החיכוך וממיס את החלודה ובכך מסייע לשחרור הבורג.
בעוד שהשערה מהשנים האחרונות מייחסת את יצירת בורג ארכימדס לסנחריב, מלך אשור, ממצאים ארכאולוגיים וציורים המעידים על שימוש במבנה דמוי בורג מופיעים רק בתקופה ההלניסטית.
ההשקפה המקובלת גורסת שהמכשיר הוא המצאה יוונית, שככל הנראה הומצאה על ידי איש האשכולות ארכימדס, שחי במאה ה-3 לפנה"ס.
על אף שבורג ארכימדס דומה במבנהו לבורג מודרני, הוא לא שימש כאביזר חיבור, אלא שימש לשאיבת מים.
עוד קודם לכן, במאה ה-4 לפנה"ס, תואר הבורג על ידי המתמטיקאי היווני ארכיטס.
עד למאה הראשונה לפני הספירה, בירגי עץ כבר נפוצו ברחבי העולם הים תיכוני כרכיב במכבשי ברגים ששימשו לכבישת שמן זית ולכבישת מיץ ענבים בתהליך ייצור יין.
השימוש בבירגי מתכת לחיבור שני רכיבים, החל באירופה רק במאה ה-15 לספירה.
מברגי כף יד קיימים מאז ימי הביניים (לכל המאוחר משנת 1580), אך ככל הנראה הפכו למוצר נפוץ רק לאחר שנת 1800, כאשר החלו להשתמש בחיבורי הברגה באופן תדיר.
לפני שברגים החלו לשמש לחיבור, רוב החיבורים בוצעו בעבודות נגרות ועיבוד.
מרבית החיבורים נעשו באמצעות סיכות, יתדות, שגמים ומגרעות, מסמרים, ריתוך וסוגים רבים של קשרים.
לפני אמצע המאה ה-19, נעשה שימוש בפין פציל, ובמסמרות לבניית ספינות.
לעיתים השתמשו גם בדבק, אך השימוש בו לא היה מאוד נפוץ.
לקראת סוף המאה ה-18 התאפשר השימוש בברגים כמרכיב לצורכי חיבור בעקבות הופעת מכונות שאפשרו ייצור המוני שלהם.
שיפורים נוספים באפשרויות לייצור המוני של ברגים, הובילו לירידה גדולה במחירי הברגים לאורך המאה ה-19.
בשנת 1821 נבנה מפעל הברגים הראשון בארצות הברית על ידי הארדמן פיליפס.
תומאס לוור, מומחה לייצור ברגים, הובא מאנגליה כדי לנהל את המפעל.
הברגים יוצרו באמצעות ליפוף חוט ברזל.
מפעל הברגים לא זכה להצלחה מסחרית ונכשל, בסופו של דבר, עקב העלות הנמוכה יותר בייצור ברגים מחודדים.
הוא הפסיק לפעול בשנת 1836.
לאורך המאה ה-19, הצורות הנפוצות ביותר של ראש הבורג היו חריצים ישרים פשוטים.
הצורות הללו קלות לעיבוד שבבי ושירתו את רוב השימושים בצורה סבירה.
בשנת 1908, פיטר רוברטסון הקנדי רשם פטנט על הראש בעל השקע המרובע.
בשנת 1911 החל השימוש בראש המשושה שמוברג באמצעות מפתח אלן.
בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, המציא איש העסקים האמריקאי הנרי פיליפס את בורג פיליפס, שזכה לפופולריות רבה.
בשנות ה-40 ארגון התקינה הבין-לאומי הגדיר סטנדרטיזציה של צורת הבורג, ששיפרה את תהליך הייצור ואת השימוש בו.
ניתוח מתמטי של הבורג כמכונה פשוטה
מבין שש המכונות הפשוטות, הבורג הוא המורכב ביותר לניתוח מתמטי.
אחד המאפיינים של הברגה נתונה הוא מומנט ההברגה, שהוא המומנט המינימלי הנדרש כדי להבריג את הבורג לנקב מסוים עבור כוח לחיצה נתון, מומנט אשר מתחתיו הבורג לא יוכל להסתובב.
מומנט מינימלי זה תלוי במקדם החיכוך הסטטי בין הבורג לתבריג, ברדיוס הבורג , בזווית התבריג (שמכונה גם זווית פסיעה) ובכוח הלחיצה המופעל אשר מדביק את הבורג לנקב.
כדי לפתח ביטוי עבור , נוח להמשיג את הבורג עצמו למישור משופע המלופף סביב ציר מרכזי בזווית פסיעה , ואת האינטראקציה המכנית בין הבורג לתבריג למשקולת המונחת על מישור משופע שעליה פועל כוח אנכי וכוח אופקי שעומד ביחס לישר למומנט הסיבוב המופעל על הבורג.
כוח זה נתון בקשר: .
על מנת שהבורג יסתובב, צריכה להתפתח החלקה של המשקולת על המישור המשופע, כלומר שקול הכוחות במקביל למישור צריך לגבור על החיכוך הסטטי.
ולכן מומנט ההברגה המינימלי הוא:
בורג' אל-מאלח או "מבצר המלח" היא מצודה ממלוכית הנמצאת בצפון מדבר שומרון, ממערב לחמאם אל-מליח.
המצודה נמצאת כ-200 מטר מעל פני הים ו-100 מטר מעל סביבתה.
היא בנויה על כתף טופוגרפית בקצה שלוחה הררית, אשר למרגלותיה עובר כביש 5799.
המצודה בנויה מאבני גזית במתאר של ספינה או אליפסה.
ישנו שער עם שתי מזוזות אבן מעובדות ובהן פותות לנעילה, בית שער, ששרידי משקוף שער מוטלים על ריצפתו ושרידי חדרים מלבניים, בעלי תקרה קמורה.
בפינה הצפונית של המבצר יש תעלה גדולה עמוקה, כנראה חפיר.
החרסים שנמצאו במקום הם מימי הביניים.
המצודה שלטה על דרך עתיקה שקישרה בין שכם לצפון בקעת הירדן ולעמק בית שאן.
מיקומה של המצודה נקבע לפי המעבר הצר שבו עוברת הדרך בצמוד לוואדי אל-מליח.
ניתן לזהות במצודה זאת את שיטת התקשורת הצלבנית: במבט דרומה ניתן לראות את פסגת הסרטבה שבה הייתה מצודה צלבנית, ומצפון את כוכב הירדן – מצודה נוספת; כך ניתן היה לשמור על קשר עין על פני עשרות קילומטרים ולהעביר הודעות מהירות.
הארכאולוג הבריטי דניס פרינגל, שהתמחה באתרים מהתקופה הצלבנית, ערך בתחילת שנות ה-80 סקר מחודש באתר ויצר תרשים שהתבסס בעיקרו על זה שנערך במסגרת סקר ארץ ישראל המערבית ופורסם ב-1882.
המבצר ממוקם בשיאם של העתקים גאולוגיים: העתק רוחבי, ממזרח למערב, שמקורו בתזוזות של בקעת הירדן והעתק אורכי, מצפון לדרום, בעקבות תנודות בשבר הסורי-אפריקני.
כתוצאה מכך מופיעים על פני השטח סלעים מתקופות גאולוגיות קדומות, ובהמשך הוואדי מופיעות נביעות של מים חמים.
הגבעה בנויה מסלעי אבן גיר שניכרת בהם השפעה של בלייה וסחיפה.
הצורות של פני המסלע ממוסברות בתכונה המיוחדת של אבן הגיר מתקופת היורה בבורג' אל-מאלח.
מנחם מרקוס כותב בספרו כי מבנה דומה של סלעים, המכונה טרשונים (Lapiés), מצוי באזור רמתא – כפר שובא – הר דב, במורדות החרמון, אף הוא מתקופת היורה.
מצפון-מערב למצודה מתנשא רכס ראס-אל-רמאלי (הר החול) המורכב מאבן חול צבעונית, המוכרת בכינויה "אבן חול נובית".
למרגלות הגבעה מחשופים של סלעי בזלת וטוף געשיים מתצורת תיאסיר שגווניהם סגול, אדום וצהוב.
מקורם בהתפרצויות געשיות, ככל הנראה, תת-ימיות בתקופות קרטיקון, קנומן וטורון.
עוביה המשוער של התצורה, המהווה שלב מעבר מסלעי תקופת היורה לסלעי הקרטיקון התחתון, הוא כ-230 מטר.
מרקוס מציין כי מחשוף יפה במיוחד של תצורה זו בולט במורדות הדרומיים של ראס אבו שושה – כ-800 מטר מצפון לכתף בורג' אל-מאלח.
בדרום-מערב השומרון התגלו כשלושים ריכוזים של מחשופים וולקניים דומים.
בראש הגבעה "ראס רמלי" (נקודת גובה 419 מטר), מצוי גלעד הבנוי מסלעים כבדים ושברי מטוס סיור קל.
על לוח האבן מצוין כי במקום זה נפלו חלל שני קציני צה"ל, דורון גביש ודוד גבעון, ב-11 באוקטובר 1970 בפעולה לבלימת חדירת חוליות המחבלים.
בורג' חמוד הוא פרוור ממזרח לביירות בנפת מתן שבלבנון.
בפרוור מתגוררים ארמנים רבים, צאצאי פליטים מרצח העם הארמני.
הפרוור הוא אזור תעשייתי ואחד היישובים הצפופים ביותר במזרח התיכון.
בורג' חמוד הוקם על ידי ניצולי רצח העם הארמני בשנת 1915, כאשר ניתנה לניצולי צעדות המוות בדיר א-זור, שהגיעו לביירות לאחר התמוטטות האימפריה העות'מאנית, הזכות להתיישב ממזרח לעיר, באזור שהיה ביצתי באותה תקופה.
הפרבר התפתח רבות בעיקר בשנות ה-30 של המאה ה-20 ובשנת 1952 הוא הפך לרשות מקומית.
בתקופת הקמתו וההתיישבות המוקדמת, היה בורג' חמוד במוקד היריבות בין שתי מפלגות פוליטיות ארמניות, הפדרציה המהפכנית הארמנית ומפלגת החונכאיאן הסוציאל-דמוקרטית, אשר ביקשו לעצמן את ההגמוניה ביישוב החדש.
היריבות הובילה לקטטות ולחיסולים בעדה הארמנית, ואף החריפה במהלך מלחמת האזרחים הראשונה בשנת 1958, בתקופה שבה הקהילה פולגה במאבק דתי, שבו הקתולים ביקשו להנהיג את הכנסייה האפוסטולית הארמנית.
בשלהי הפילוג העדתי בסוף שנות ה-60' ותחילת שנות ה-70', הייתה הקהילה הארמנית של לבנון דווקא בתהליך של איחוד, ובשנת 1972 מפלגת החונכאיאן אף רצה במשותף עם ה"דשנקים" (אנשי הפדרציה המהפכנית הארמנית).
מלחמת האזרחים השנייה איימה על קיומה של הקהילה הארמנית בביירות.
כמו כל העדות בביירות, גם הארמנים התקבצו באזורים השולטים שלהם, הווה אומר, בורג' חמוד.
בשנות המלחמה, אחזו צעירים ארמנים רבים בנשק להגנה עצמית.
הפדרציה המהפכנית הארמנית, המפלגה שמייצגת את רוב הפזורה הארמנית, נשארה על פי רוב נייטרלית.
בשל מדיניות זו, החזיקו המיליציות המרוניות את תושבי בורג' חמוד בלחץ מתמיד, ואף התקיפו מספר פעמים את היישוב.
בשנת 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, התקבלו פליטים מדרום לבנון בבורג' חמוד והתארחו בכנסיות, בתי ספר ומוסדות אחרים, בהם קיבלו אוכל ומחסה.
לאחר המלחמה, הציעה טורקיה לשלוח כוחות ללבנון כחלק מיוניפי"ל, אך רוב הארמנים התנגדו בחריפות להתערבות שכזו, ובפרבר התקיימו הפגנות כנגדה.
נכון לשנת 2009, עיריית בורג' חמוד חברה בקבוצת העיריות מתן-צפון.
בבורג' חמוד מתגוררים כ-150,000 תושבים בשטח של 2.5 קמ"ר, וצפיפות האוכלוסין בו (60,000 נפש לקמ"ר) גבוהה פי 5 מאשר בביירות והיא מהגבוהות ביישובי המזרח התיכון.
ביישוב ישנו רוב ארמני, אך חי בו גם מיעוט פלסטיני משמעותי וכן מוסלמים שיעים.
הארמנים בלבנון דוברים ארמנית בדיאלקט מערבי, כמו רוב הארמנים במזרח התיכון.
קיימות שלוש מפלגות פוליטיות בולטות בבורג' חמוד: הפדרציה המהפכנית הארמנית, אליה משתייכים רוב הארמנים בבורג' חמוד, מפלגת הרנגבר ומפלגת החונכאיאן.
הזרמים הארמניים הנוצריים הקיימים הם נצרות אפוסטולית שמאמיניה מהווים את הרוב, וכן ארמנים קתולים ואוונגליסטים.
מפלגות פוליטיות אלו ומסדרים דתיים אלה הם בעלי מוסדות ומרכזים בתוך בורג' חמוד.
הנשיא הנוכחי של בורג' חמוד הוא אנטאריק מסרליאן.
רוב הרחובות בבורג' חמוד נקראים על שם ערים ארמניות כגון ירבאן, ונהרות כגון אראס.
כמו כן רחובות רבים נקראים על שמם של יישובים ואזורים בטורקיה, שבהם ישבו בעבר ארמנים, סיס, אדנה, ארגאטס וקיליקיה.
שמות הרחובות מזכירים לתושבים את ארמניה ההיסטורית, ואת קיליקיה בייחוד, ממנה הגיעו רוב הארמנים הלבנונים.
בורג' א-סלאם (מבצר השלום, נקרא גם בורג' אבו סלאם, ובקיצור הבורג' או אל בורג') הייתה מצודה שנבנתה על ידי דאהר אל-עומר בשנת 1762 כמצודת מגן על העיר החדשה שנבנתה על ידו בחיפה.
בשנת 1761 הרס אל עומר את חיפה העתיקה ששכנה על יד שכונת בת גלים של היום.
הוא העביר את העיר דרומה (בעיר התחתית אזור קריית הממשלה של היום) וקרא לה "אל-עמארה אל-ג'דידה" שפירושו היישוב החדש.
להגנת העיר בנה סביבה חומה ועל רכס שנישא מעל העיר והשקיף עליה, בנה מצודה בת שתי קומות.
בסיס המצודה היה בעל צורה של מלבן.
מקום המבצר היה מדרום לעיר החדשה, בקצהו הצפוני של "גן הזיכרון" של היום הנמצא מצפון לרחוב חסן שוקרי, מול בניין עיריית חיפה.
כדי להגיע אל המצודה נסללה אליה דרך מהעיר.
הדרך נקראה במשך שנים "הבורג" עד ששמה שונה ל"רחוב מעלה השחרור".
ב-20 במרץ 1799 כבש צבא נפוליאון את חיפה בדרכו לכבוש את עכו.
באמצע מרץ 1799 לפני כיבוש העיר, הורה אחמד אל-ג'זאר, מושל צפון ארץ ישראל, להוציא את התותחים מהמצודה ולהעבירם לעכו.
נוכח התקדמותו המהירה של צבא נפוליאון, לא הספיקו העות'מאנים להוציא מהמצודה כ-20,000 מנות צנימים ומנות אורז שהוחזקו בה ושימשו את הצבא הצרפתי.
התותחים לא הוחזרו לבורג' לאחר כישלון המצור על עכו.
בסוף שנת 1831 נכבשה חיפה על ידי אבראהים פאשא.
הוא כונן בה את מפקדתו במסגרת הכנותיו לכיבוש עכו.
הכנותיו כללו שיפוץ ביצורי העיר במסגרתם הוצבו מחדש תותחים בבורג'.
איברהים פשה שלט בעיר עד שנת 1840. ב-16 בספטמבר 1840 הופגזה חיפה על ידי פריגטות בריטיות ועות'מאניות.
בעקבות ההפגזה נטשו החיילים המצרים את עמדותיהם על החוף.
ב-18 בספטמבר נחתה על החוף יחידה צבאית בריטית.
במהלך הקרב על העיר נפגע הבורג' כתוצאה מההפגזות, שהוציאו אותו ואת חמשת תותחיו מכלל שימוש, והמבנה חדל מלשמש כמצודה המגינה על העיר.
שרידי הפגזים מהתקפת הבריטים נותרו באזור הבורג' ובחיפה במשך שנים רבות.
בשנת 1862 בנו אנשי הקהילה היוונית-קתולית בחיפה את כנסיית א-סיידה.
על פי המסופר, הכנסייה נבנתה מאבני הבורג'.
בסוף התקופה העות'מאנית הוחזרו תותחים אל שרידי מצודת הבורג' כדי שישמשו להודיע על תחילת חג הרמדאן.
המצודה נתנה את שמה לאזור.
במשך שנים רבות נקרא אזור המצודה "אזור הבורג'" או "אדמת הבורג'" וכך הוא הופיע גם בכתבות עיתונאיות.
ממערב לבניין עיריית חיפה התפתחה עם השנים שכונה שנקראה "שכונת אל-בורג'" שתושביה היו ערבים אמידים נוצרים ומוסלמים.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 עדיין ניתן היה לראות את שרידי הבורג' במקומם.
בחודש פברואר 1950 החליטה עיריית חיפה לבנות מצבת זיכרון וגן בשטח הבורג'.
בעת הכשרת השטח להקמת גן הזיכרון בשנות ה-50 נעלמו שרידי המצודה.
"גן הזיכרון" נפתח בחודש מאי 1953.
אנדרה רמבורג , שנקרא בפי כל בשם בורביל, אך שמו המקורי המלא היה אנדרה רובר רמבורג (André Robert Raimbourg), היה זמר ושחקן צרפתי.
אביו של בורביל מת במלחמת העולם הראשונה לפני שבנו נולד.
בורביל בילה את ילדותו ביישוב קטן בצרפת (כ-300 תושבים) בשם "בורביל", וממנו לקח את שם הבמה שלו.
בן דוד שלו התפרסם כשחקן עם שם המשפחה זהה לשלו, ולכן היה מוכר כשחקן בשם בורביל.
בשנת 2005, דורג בורביל במקום השביעי ברשימת הצרפתים הדגולים ביותר, בערוץ France 2.
1946 לא כל כך טיפש Pas si bête
1950 שיח הוורדים של מאדאם הוסון Le Rosier de madame Husson
1962 היום הארוך ביותר The Longest Day
1964 התמים Le Corniaud בבימויו של ז'ראר אורי
1965 הקדילאק הלבן (הפראייר) THE SUCKER בבימויו של ז'ראר אורי
1966 האנגלים באים, האנגלים באים La Grande Vadrouille בבימויו של ז'ראר אורי
1968 המוח Le Cerveau בבימויו של ז'ראר אורי
1970 המעגל האדום Le Cercle rouge בבימויו של ז'אן-פייר מלוויל
1970 החומה האטלנטית Le Mur de l'Atlantique בבימויו של מרסל קאמי
"טקטיקה של ז'נדרם" "La Tactique du gendarme" (מהסרט המלך פנדור)
בורג' ביתין הוא מבצר צלבני בבנימין.
הוא משתרע על 28X30 מטר בראש גבעה בגובה כ-877 מטר מעל פני הים.
הוא נמצא מדרום מזרח לכפר הפלסטיני ביתין.
לצד המבצר מתחם ביזנטי ענק, שכנראה נועד להגן על הדרך העתיקה - דרך האבות.
במבנה המבצר משולבות אבנים עם עיטורים, באחת האבנים ניתן להבחין במגן דוד שחוק ודקלים.
לחלק מן האבנים שפה מסותתת בסגנון תקופת החשמונאים.
על פי מסורות באתר זה התרחש חלום יעקב ונדרו, ועל כן המקום מקודש לדתות היהדות, הנצרות והאסלאם.
במקום שרידי כנסייה המכונים אל-מוקָאטֵר או חירבת אל כֶּנִיסֵה.
הכנסייה נבנתה בשנת 380 וחרבה בכיבוש הערבי.
הצלבנים בנו במקום כנסייה חדשה, ששרדה עד הכיבוש האיובי.
במאה ה-20 הוצע לזהות באתר את לוז או בית אל המוזכרים במקרא.
בורג' בנימינה הוא ח'אן היסטורי הממוקם בחלק הדרום מערבי של המושבה בנימינה.
בחפירות הצלה שנערכו במקום ב-2009 נמצאו מעט חרסים שתוארכו לתקופות הביזנטית והעות'מאנית.
בחפירות הצלה נוספות שנערכו ב 2018, נחפרו מדרום למבנה הקשתות הדרומי, נמצאו וזוהו שני שלבי בנייה שתוארכו לתקופה הביזנטית המאוחרת: לשלב הקדום יוחס בית מרחץ שנחשף בחלקו, ולשלב מאוחר מערך של רצפות ובריכות מטויחות.
בשנת 1900 נקנו אדמות הבורג' על ידי הברון רוטשילד כדי להרחיב את המשקים של החקלאים בזכרון יעקב.
האדמות בסביבה הוקצו ל-27 משפחות ממיסדי זכרון יעקב.
באדמות הבורג' גידלו בעיקר תבואה, ולאחר מכן גם ענבי יין, שקדים, והדרים.
בתקופות עיבוד האדמות, האיכרים מזכרון יעקב היו לנים בימות השבוע בחאן הגדול של הבורג' שהיום רואים רק שרידים מעטים ממנו.
בשנות התשעים המקום החל לפעול כגן אירועים, כאשר משפחת גולדשטיין שימרה את החלק הדרומי של החאן.
בשנת 2018 בוצעו במקום עבודות שימור נוספות בחלקו הדרומי ומשמש מתחם אירוח להופעות ואירועים.
בשנת 2020 מספר קשתות במתחם הצפוני התמוטטו ככל הנראה מרעידת אדמה קלה.
בבורג' פועלת מסעדה בשעות הבוקר, בורג' בוהריים.
תפריט המסעדה מתבסס על חומרי גלם מובחרים מייצור מקומי, הקשר לחקלאות המקומית והמנות מייצגות את השלטון שהתחלף במהלך השנים, העות'מאני, האנגלי והעברי.
בורג' אל-פיסליה הוא גורד שחקים ברובע העסקים של ריאד, בירת ערב הסעודית.
נכון לשנת 2025, זה הבניין החמישי בגובהו בריאד, השמיני בגובהו בערב הסעודית וה-77 בגובהו במזרח התיגון.
בניית המבנה הושלמה ב-14 במאי 2000. גובהו 267 מטר, הוא כולל 44 קומות (מהם רק 30 מעל הקרקע), והוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים הבריטי פוסטר אנד פרטנרס ומשרד המהנדסים בורו האפולד.
עיצובו של המבנה מבוסס על צורתו של עט כדורי.
במפלס הקרקע, ישנו מרכז קניות בן שלוש קומות.
ארבע הקורות שבפינות המבנה מצטרפות בחלק העליון לכדי כדור זהב, שבתוכו מסעדה.
מתחת לכדור נקודת תצפית על סביבתו ועל העיר ריאד.
בין השאר ניתן לראות ממנו גורד שחקים נוסף, בורג' ממלכה.
זה הוא חלק מקומפלקס פייסליה, אשר מורכב מבית מלון, המגדל, ושני בניינים אחרים.
המגדל כולל מספר מסעדות כמו 11a ו-The Globe, וכולל גם מרכז כנסים ודירות יוקרה.
בורג' קטר הוא גורד שחקים ברובע וסט ביי אשר בדוחה, שבקטר.
בניין המשרדים, שעלות בנייתו הייתה 125 מיליון דולר, תוכנן על ידי האדריכל הצרפתי ז'אן נובל.
הבניין מתנשא לגובה של 238 מטרים.
עיצובו של הבניין גלילי ועליו דפוסים קדומים שהיו אופייניים מאוד לאסלאם הקדום.
רצפת הבניין מורכבת מאריחים עשויים מסידן גופרתי שגודלן הוא 500X500 מילימטר.