tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בינואר 1992 פוטר אנטיץ' מריאל מדריד, והוחלף על ידי לאו ביינהאקר, אף על פי שהוביל את הקבוצה למקום הראשון בליגה בפער של 7 נקודות מהמקום השני, ולרבע-גמר גביע אופ"א.
בסיום אותה העונה הפסיד בינהקר את האליפות לברצלונה במחזור האחרון.
באמצע עונת 1992/1993 מונה למאמנה של ריאל אוביידו בדרך להישארות בליגה.
בעונה שלאחר מכן הוביל את הקבוצה עד למקום התשיעי בליגה.
בעקבות הצלחתו עם אוביידו, מונה אנטיץ' למאמן קבוצת אתלטיקו מדריד, איתה זכה בדאבל היסטורי כבר בעונתו הראשונה.
בעונה שלאחר מכן סיים עם הקבוצה במקום החמישי בליגה, והודח מליגת האלופות בשלב רבע הגמר מול אייאקס אמסטרדם.
לקראת עונת 1997/1998 רכשה הקבוצה את כרטיסו של כריסטיאן ויירי אשר זכה עם קבוצת יובנטוס בסרייה א'.
הקבוצה רכשה בנוסף את כרטיסו של ז'וניניו מקבוצת מידלסברו תמורת 18 מיליון ליש"ט.
באותה העונה סיימה אתלטיקו במקום השביעי בליגה, והודחה בשלב חצי גמר גביע אופ"א מול קבוצת לאציו האיטלקית.
בסיום אותה העונה פוטר אנטיץ', ואריגו סאקי החליפו.
לאחר פיטוריו של סאקי מהקבוצה באמצע עונת 1998/1999, חזר אנטיץ' לאמן את הקבוצה ל-11 המשחקים האחרונים של העונה.
הוא הצליח להעפיל עם הקבוצה עד לגמר גביע המלך הספרדי, אך הובס 0–3 מול ולנסיה.
בסיום העונה הוא פוטר שנית מן הקבוצה, והוחלף על ידי קלאודיו ראניירי.
בפברואר 2000, מונה אנטיץ' למאמן אתלטיקו מדריד בשלישית, לאחר שגם ראניירי פוטר.
באתה העונה הודחה הקבוצה מגביע אופ"א בשלב שמינית הגמר על ידי לאנס, ואף נשרה לליגת המשנה.
אנטיץ' הצליח גם בעונה זו להעפיל לגמר גביע המלך, אך הפסיד שנית, הפעם לאספניול.
במחזור ה-37, משחק אחד לפני שהסתיימה העונה פוטר אנטיץ' מהקבוצה.
לקראת עונת 2000/2001 חתם אנטיץ' בקבוצת ריאל אוביידו, אותה אימן בעבר, אך בתום העונה עזב את הקבוצה לאחר שלא הצליח להשאירה בליגה.
לאחר שנה וחצי בהן לא אימן אף קבוצה, חתם אנטיץ' בברצלונה בינואר 2003 בעקבות פיטוריו של לואי ואן חאל, ובכך הפך למאמן היחיד בהיסטוריה שאימן את שלוש הקבוצות הגדולות בכדורגל הספרדי – ברצלונה, ריאל מדריד ואתלטיקו מדריד.
הקבוצה הייתה ממוקמת במקום ה-15 בליגה כאשר צברה רק 23 נקודות ב-20 משחקים, והמשימה אשר לשמה הוא הובא הייתה להשאיר את הקבוצה בליגה.
מחויב לסגל שחקנים אשר ירש מקודמו, חיפש אנטיץ' לרענן את השורות.
לצורך כך הביא בהשאלה את חואן פאבלו סורין מלאציו ונתן דקות משחק רבות לשני שחקנים צעירים, ויקטור ואלדס ואנדרס אינייסטה.
ברצלונה סיימה את העונה במקום השישי בליגה, אשר הבטיח לה מקום בגביע אופ"א בעונה שלאחר מכן, ובליגת האלופות הודחה ברצלונה בשלב רבע הגמר על ידי יובנטוס האיטלקית של מרצ'לו ליפי בהארכה.
על אף ההצלחה בברצלונה הוחלף אנטיץ' בסיום העונה על ידי פרנק רייקארד.
לאחר בעונה המוצלחת בברצלונה, יצר לעצמו אנטיץ' מוניטין כמאמן למצבי משבר.
באמצע עונת 2003/2004 מונה אנטיץ' למאמן סלטה ויגו בנסיבות דומות לאלו אשר הובילו למינויו בברצלונה.
לאחר מינויו הקבוצה אמנם הופיעה בצורה מכובדת בליגת האלופות, כאשר הודחה בשלב שמינית הגמר נגד ארסנל, אך נשרה לליגה השנייה, דבר אשר הוביל לפיטוריו של אנטיץ'.
ב-19 באוגוסט 2008 פורסם כי אנטיץ' מונה למאמן נבחרת סרביה.
משחק הבכורה שלו על הקווים היה נגד איי פארו.
אנטיץ' הצליח להעפיל עם נבחרתו למונדיאל 2010, אשר זו לה ההעפלה הראשונה למונדיאל בשמה הנוכחי.
בדצמבר 2012 חתם לשנתיים בשאנדונג לואנג הסינית.
בינואר 2015 מונה למאמנה של צ'אינה פורטון מהליגה הראשונה בסין.
באפריל 2020 אנטיץ' נפטר נסיבות המוות עדין לא ברורות.
רדגונדיס (Radegundis וגם Rhadegund ,Radegonde או Radegund; 520 - 13 באוגוסט 586) הייתה נסיכה פרנקית ומלכה מרובינגית, אחת מנשותיו של כלותאר הראשון.
היא ייסדה את המנזר של פואטייה והוכרזה במאה ה-9 כקדושה.
קיימים מספר מקורות על רדגונדיס, כתבו עליה ונאנטיוס פורטונאטוס וגרגוריוס מטור.
שלושתם היו מקורבים ונראה כי ונאנטיוס ורדגונדיס היו מיודדים.
מקור נוסף הם כתביה ההגיוגרפיים של הנזירה בודוביניה .
רדגונדיס נולדה בערך ב-520 לברטאריוס, אחד משלושת מלכי תורינגיה, ברתאריוס, כמו שני אחיו היו בניהם של בזינוס מתורינגיה ובזינה, זו שעזבה את בעלה ונישאה לכילדריך הראשון, ומכאן שהיו אחיו למחצה של כלוביס הראשון, חמיה של רדגונדיס.
ברטאריוס ושני אחיו ירשו במשותף את המלוכה אחרי מות אביהם, מה שהוביל למלחמת אחים.
דודה, הרמנפריד הרג את ברתאריוס בקרב ולקח את רדגונדיס בת ה-3 לביתו, לאחר שכרת ברית עם המלך הפרנקי תיאודריך הראשון.
הרמנפריד הביס והרג ב-529 את אחיו הנותר, בדריך (Baderic).
הרמנפריד הפר את הברית שכרת עם תיאודריך ולא חלק איתו בריבונות על תורינגיה.
עקב הפרת ההסכם, ב-531 או 532 תיאודריך, ובנו תיאודברט הראשון יחד עם כלותאר הראשון, תקפו את תורניגיה.
הם ניצחו בקרב, הרמנפריד הצליח להימלט אולם הפרנקים תפשו את אחייניתו רדגונדיס ואת אחייניו.
הרמנפריד הגיע לעירו של תיאודריך אחרי שהובטח לו שיהיה בטוח שם, אולם הוא נדחף מעל חומת העיר ומת.
רדגוניס חונכה חינוך דתי נוצרי קפדן וב-538 אולצה להנשא לכלותאר הראשון (הרביעית משש נשותיו).
כבר בסעודת הנישואין הפגינה את צניעותה הנוצרית וסירבה ללבוש בגדי יוקרה בהתאם למעמדה.
מנישואים אלה, כמו מנישואיו הראשונים, לא היו לו כל ילדים.
היא למדה קרוא וכתוב, וקראה סיפורי מרטירים שגרמו לה לפנות לחיי סיגוף.
וננטיוס פורטונטוס מספר כי בעזרת כומר בשם שמואל, היא אספה ילדים עניים, האכילה אותם על שולחנה ורחצה את ידיהם ואת שערם.
לאחר מכן יצאה תהלוכה בדרכה לכנסייה, ורדגונדיס רחצה את מרצפות הכנסייה בבגדיה והסירה בצעיפה את האבק מן המזבח.
רדגונדיס הקפידה על תזונה טבעונית, היא אכלה רק קטניות וירקות ירוקים, וסירבה לאכול מזון מן החי.
כמו כן, היא מיעטה בצריכת לחם, נמנעה מיין, מבירה ומפירות.
כלותאר התלונן על כך שנשא לאישה נזירה, אך סירב להתיר לה לעזוב את ארמונו.
לאחר שנודע לה שכלותאר הורה לרצוח את אחיה, היא פנתה לבישוף העיר נויון כדי שיקדיש אותה לנזירה ובכך ישחרר אותה מחובתה לבעלה.
הבישוף הסכים ובסופו של דבר כלותאר שחרר אותה ואף העניק לה את האמצעים לייסד מנזר של נשים בפואטייה.
על פי גרגוריוס מטור, היא אימצה למנזר שהקימה את הרגולה (תקנון) של קיסריוס מארל .
רדגונדיס סירבה לעמוד בראש הקהילה שייסדה.
היא מינתה אם מנזר, שירתה תחתיה כנזירה, ועסקה בכל המלאכות המוטלות על הנזירות.
לימים נקרא המנזר שייסדה, מנזר "הצלב הקדוש" .
רדולפוס גלאבר (Raoul Glaber או Rodulfus Glaber 985–1047) היה נזיר במסדר קלוני וכרוניקן שתיעד את מפנה המילניום הראשון ואחד מהמקורות ההיסטוריים החשובים של ההיסטוריה של צרפת בימי הביניים (כמו גם של ההיסטוריה של מדינות אחרות באירופה, אותן הזכיר בכתביו).
בהיותו בן 12 לערך, הצליח דודו, שהיה נזיר, להכניס אותו כחניך למנזר סן-לז'ר-דה-שאמפו כשלושים ק"מ מן העיר דיז'ון, אבל הוא סולק משם בשל התנהגות לא נאותה.
באחד מספריו הוא טוען כי הסיבה הייתה שלא ציית להוראות של הממונים עליו והתווכח עם חבריו הנזירים.
ב־1010 הצטרף למנזר סן-ז'אן-דה ראום, סמוך לדיז'ון, שם פגש את וילהלם מדיז'ון (גיום מוולפיאנו).
משם עבר למנזר קלוני וב־1039 עבר למנזר סן-ז'רמן בעיר אוקסר (Auxerre), שם נשאר עד מותו.
עבודתו כוללת הגיוגרפיה של וילהלם מוולפיאנו (גיום מדיז'ון) וכן כתבים היסטוריים "היסטוריה בחמישה כרכים מ-900 ל-1044" (entitled the Historiarum libri quinque ab anno incarnationis DCCCC usque ad annum MXLIV) שבגללם התפרסם.
גלאבר הוא אחד המקורות החשובים לאווירת הפחד ששררה באירופה במפנה המילניום הראשון, חשש מפני סוף העולם.
כמו כן הוא מקור לתנועות ההתחדשות הדתית, בהן פאקס דאי ושביתת הנשק של אלוהים.
הוא כיסה את המאורעות שקרו במרכז צרפת ושילב אותם במעשיות ובהזיות בעלות אופי של התרוממות הנפש.
אם כי דבריו מלאים אמונות תפלות הם מהווים עדות ברורה על אודות המאורעות שקרו במחצית הראשונה של המאה האחת עשרה, ומאפשרים לנו לקבל מושג על המנטליות של התקופה.
הוא כתב כי ב-1033 הייתה בצורת קשה בדוכסות בורגונדיה, שגרמה לרעב המוני ואף כתב על קצב בטורנה שהואשם כי הגיש ילדים.
שיפור היבול והקציר בסוף השנה סיימו את הבצורת והרעב.
באותה שנה השיגה לדבריו הכנסייה הקתולית הישג במניעת אלימות, כאשר במסגרת שביתת הנשק של אלוהים הגבילה את הימים בהם מותר לנקוט באלימות כלפי מי שאינו נושא נשק.
סר רדוורס הנרי בולר VC, GCB ,
GCMG היה איש צבא בריטי.
בולר מוכר במיוחד על פיקודו של הכוחות בדרום אפריקה במהלך שלבי הפתיחה של מלחמת הבורים השנייה, פרישתו מהצבא לוותה בקלון מסוים משום הכישלון הבריטי בתחילת המלחמה, כישלון שיוחס בין היתר לו.
מלבד השירות במלחמת הבורים, שירת בולר במספר מערכות במהלך שירותו הצבאי; מלחמת האופיום השנייה, מלחמת אשאנטי, מלחמת הזולו ומלחמת הבורים הראשונה.
במהלך מלחמת הזולו, פיקד בולר על כוח של חיל רגלים רכוב בטור הצפוני (במהלך הפלישה הראשונה).
על חלקו במהלך הלחימה בקרב הלובאין העונק לו צלב ויקטוריה, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בבריטניה.
נאדיר אלח'יאט , הידוע בעיקר בשם הבמה שלו רד וואן (RedOne), הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי מרוקאי.
רד וואן הועמד לפרס הגראמי כ-10 פעמים שמתוכן זכה בפרס 3 פעמים במהלך הקריירה שלו.
אלח'יאט נולד במרוקו ובגיל 19 עבר לשוודיה כדי להתחיל בקריירה במוזיקה.
הוא בחד במדינה הזו בגלל שרוב השפעותיו המוזיקליות באו משם כגון: אבבא, יורופ ורוקסט.
בהתחלה היה מופיע בברים מקומיים ומנגן בגיטרה אך לאחר מכן שינה כיוון והחל לכתוב ולהתעניין בצד ההפקה המוזיקלית.
רד וואן החל לעבוד עם מפיק בשם רמי יעקב אשר עבד בעבר עם בקסטריט בויז, בריטני ספירס, וסטלייף וסלין דיון.
השניים עבדו יחד מעל שנה עד שהתפצלו.
לאחר הצלחתו במונדיאל החליט רד וואן לעבור לניו יורק ולפתח את הקריירה שלו באמריקה.
לאחר כמה ניסיונות כושלים לפרוץ הוא שקל לוותר ולחזור לשוודיה אך הוא משך את תשומת לבו של מנכ"ל חברת אפיק רקורדס שנתן לו להפיק מספר רמיקסים לשיריה של ג'ניפר לופז.
עבודתו הגדולה לאחר מכן הייתה הפקת אלבום הבכורה של הזמרת קאט דלונה.
לאחר מכן החל רד וואן לעבוד עם הזמרת והשחקנית ליידי גאגא והפיק עבורה את להיטיה הראשונים "Just Dance" ו-"Poker Face" מאלבומה הראשון "The Fame".
האלבום הועמד לשישה פרסי הגראמי ו-Poker Face זכה בפרס בקטגוריית "הקלטת הדאנס הטובה ביותר" והאלבום בקטגוריית "אלבום הדאנס הטוב ביותר".
בנוסף לכך ששני השירים הגיע למקום הראשון במדינות אוסטרליה, ארצות הברית, אירופה, בריטניה, קנדה, ועוד.
הוא המשיך לעבוד עם גאגא ובמקביל החל לעבוד עם אומנים כגון: שון קינגסטון, ניו קידס און דה בלוק, מיקה, אייקון, אנריקה איגלסיאס, ליונל ריצ'י, פיטבול, פאולינה רוביו, מידנייט רד ושר.
בשנת 2009 עבד רד וואן עם מייקל ג'קסון על מה שיתברר מאוחר יותר כאלבומו האחרון.
בשנת 2010 הקים רד וואן את חברת התקליטים 2101 Records שהיא שלוחה של חברת יוניברסל מיוזיק גרופ.
ב-2011 החל רד וואן לעבוד עם הזמר הרוסי אלכסיי וורוביוב.
בין האומנים הבולטים בחברתו של רד וואן הוא מוהמבי.
בשנת 2010 הוא כתב שיר Bumpy Ride שהגיע למקום ראשון במצער הפזמונים בהולנד ולמקומות גבוהים במספר מדינות אירופה.
בתחילת 2011 רד וואן הפיק לג'ניפר לופז את הלהיט הענק On The Floor שזכה להצלחה מסחררת.
ב-2012 הפיק רד וואן את הסינגל "In My City" עבור הזמרת פריאנקה צ'ופרה.
בנוסף עבד רד וואן עם הזמרת ניקי מינאז' על אלבומה "Pink Friday: Roman Reloaded".
בין השירים שכתב עבורה נמנים "Starships" ו"Pound the Alarm".
בנוסף כתב גם שיר עבור להקת הבנים ואן דיירקשן - Kiss You.
ב-2013 החל לעבוד על אלבומה הבא של הזמרת ג'ניפר לופז.
רדווילישקיס (בליטאית: Radviliškio rajono savivaldybė, ) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, הוא ממוקם בצפון המדינה, ובחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז שאולאי.
מחוז-המשנה גובל במחוזות משנה של מחוזות אחרים: במזרח הוא גובל במחוז-משנה פוניבז' שבמחוז פוניבז'; ובדרום הוא גובל במחוזות-המשנה ראסייני וקדאייני שבמחוז קובנה.
מחוז-משנה רדווילישקיס משתרע על פני 1,635 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, קרוב ל-40,000 תושבים.
העיירה רדווילישקיס היא היישוב הגדול ביותר במחוז-המשנה, ומשמשת כמרכז המנהלי שלו.
רדובן הרומאדקו (בצ'כית: Radovan Hromádko; נולד ב-16 במאי 1969) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת הקשר.
הרומאדקו החל את קריירת המשחק בקבוצות קטנות שנעו ונדו בין הליגה הראשונה בצ'כיה לליגות המשנה.
בתחילת הקריירה שיחק בקבוצת נאחוד-דשטנה, עבר לקבוצת בוהמיאס פראג ולאחר שנשרה לליגה השלישית שב לקבוצתו הקודמת, שהייתה תחנה בדרך למשכן הקבע בקבוצת יבלונץ שבה שיחק בין השנים 1991–1998. במדי יבלונץ היה שותף להעפלה לליגה הבכירה ולזכייה בגביע הצ'כי.
את אחת העונות אף סיים כמלך השערים של הקבוצה.
בשנת 1995 זומן לראשונה לנבחרת צ'כיה על ידי המאמן דושאן אוהרין ורשם במדיה שתי הופעות.
לקראת עונת מונה אוהרין, שהגיע שנתיים קודם לכן עם נבחרת צ'כיה לגמר היורו למאמנה של מכבי חיפה, והרומאדקו, בן ארצו, היה אחד משחקני הרכש הזרים שהגיעו עמו לקבוצה שהייתה מבוססת ברובה על שחקנים ישראלים צעירים.
בזירה המקומית נחלה חיפה אכזבה כשסיימה את העונה במקום השלישי בליגה הלאומית, אז הליגה הראשונה.
אולם, כמחזיקת גביע המדינה, השתתפה חיפה בגביע אירופה למחזיקות גביע ורשמה קמפיין מוצלח - חיפה הודחה רק בשלב רבע הגמר לאחר שניצחה בשלבים הקודמים את גלנטורן, ס.ו.
ריד ופריס סן ז'רמן כשהרומאדקו שותף בכל המשחקים.
בישראל שובש שמו והוא נקרא בטעות בפי האוהדים והתקשורת רדובן רומטקו.
לאחר שעזב את חיפה שב לצ'כיה ושוב נע בין הליגה הראשונה לליגות המשנה; תחילה שיחק בוויקטוריה ז'יז'קוב ובהמשך בפרדוביצה, בסמילי ובדוברוביצה, שם סיים את הקריירה.
רדווילישקיס (בליטאית: Radviliškis; בפולנית: Radziwiliszki; ביידיש: ראדווילישאָק) היא העיר הגדולה במחוז המשנה רדווילישקיס שבמחוז שאולאי שבליטא.
העיר ממוקמת על צומת מסילות ברזל, והתקיימה בה עד השואה קהילה יהודית.
העיר נוסדה בסוף המאה ה-15, ובשנת 1687 הוענקה לה זכות לקיים בה שווקים.
בין המאות ה-17 וה-19 נפגעה העיר מקרבות שונים, ובייחוד בעת המלחמה הצפונית הגדולה.
עם חיבור העיר לקו מסילת הברזל בתחילות שנות ה-70 של המאה ה-19 הואץ פיתוחה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-250 משפחות יהודיות, והתקיימה בה פעילות ציונית, תוך קיום בית ספר עברי.
ב-26 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, תוך סימון בתי היהודים וגיוס היהודים לעבודות כפייה משפילות, שלוו במעשי התעללות.
ב-8 ביולי 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו מגודר שהוקם בכמה צריפים בה, אשר נשמר בידי שוטרים ליטאים וגרמנים, ובו נצטוו בענידת טלאי צהוב ובביצוע עבודות כפייה.
ב-12 ביולי 1941 רצחו הגרמנים את רובם המוחלט של הגברים היהודים מהגטו בחורשה ליד בית העלמין היהודי המקומי.
בהמשך אותו חודש הועברו כ-500 יושבי הגטו, בעיקר נשים וילדים, למחנה לשבויי מלחמה סובייטים, וב-26 באוגוסט 1941 שולחו כ-400 מהם לגטו זאגר, בו נרצחו כעבור זמן מה.
יתר יהודי הגטו שבעיר הועברו לגטו שאולאי, כאשר חלקם נרצחו בדרך, והיתר נרצחו בעת השמדת גטו זה.
רדגסט הוא דמות בדיונית של מכשף בעולם "הארץ התיכונה" מתוך עולם הפנטזיה של ג'ון רונלד רעואל טולקין.
רדגסט הוא אחד מחברי מסדר ה"איסטרי", הידועים גם כקוסמים, שנשלחו על ידי הולאר כדי לסייע לאלפים ולבני האדם בארץ התיכונה במלחמתם כנגד שר האופל סאורון.
רדגסט מופיע בקצרה בשר הטבעות, בסיפורים שלא נשלמו ומוזכר בההוביט, והסילמריליון.
רדגסט הוא המוכר פחות מבין המיאר שבולינור.
הוא היה ידוע כאיוונדיל בטרם החליטו הולאר לשלוח מסדר של קוסמים לארץ התיכונה.
על פי הפרק "האיסטרי" בסיפורים שלא נשלמו, השם רדגסט משמעותו "הלוחש לחיות", בשפת האדונאיי.
כריסטופר טולקין העיר כי אביו ביקש להשוות את רדגסט כשווה בעוצמתו אל האיסטרי האחרים כדוגמת סארומן וגנדלף.
הכינוי "חום", נובע מלבושו; כל אחד מהאיסטרי התעטף בגלימה ייחודית לו ובצבע שונה, ובזמן שגנדלף עטה גלימה אפורה (ולאחר שובו מהמאבק מול הבלרוג החליף גלימתו לצבע לבן) וסרומן עטה גלימה צחורה, רדגסט עטה גלימה חומה.
טולקין שאב את ההשראה לשם רדגסט כנראה מהמילה רודוגאסט או רדגאייסוס, שמו של שר המלחמה הגותי בעת הפלישה לאיטליה בשנת 401 לספירה.
רדגסט הוא גם שמו של אל מן המיתולוגיה הסלבית.
מאחר שהיה לבוש בגלימה חומה, היה כינויו בקרב בני האדם "רדגסט החום" (בין הקוסמים מתחלקים השמות לפי צבע גלימתם וחשיבותם במסדר כאשר "לבן" היא הדרגה הגבוה ביותר).
כינויים נוספים לרדגסט הם - "הנווד החום" או "הצליין החום" בשפת האלפים.
רדגסט היה ידוע כאיוונדיל כאשר הולאר החליטו לשלוח מסדר של קוסמים לארץ התיכונה רדגסט הוצע כדי ליעץ ולסייע ליושבי הארץ התיכונה במאבקם נגד סאורון.
בסיפורים שלא נשלמו, מוסבר כי רדגסט, כמו האיסטרי האחרים, הגיע לארץ התיכונה מוואלינור, בערך בשנת האלף לעידן השלישי והיה אחד מהמיאר.
שמו המקורי היה אייוונדיל, שמשמעותו ידיד הציפורים בשפת קווניה.
הוליה יבנה אילצה את המכשף סרומן לקבל את רדגסט כבן לוויה וזו הייתה אחת הסיבות לעוינותו של סארומן כלפי רדגסט, שגם נהג לכנותו "שוטה".
רדגסט היה בן ברית נאמן לגנדלף שבספר "ההוביט", מכנה אותו כבן דוד.
רדגסט היה גם ידיד למשנה-העור באורן.
רדגסט חי ברוסגובל בעמקי האנדוין, על המורדות המערביים של יער-אופל, בין צוק קארוק לדרך היער העתיק, סמוך לשדו הסיפנים, כשהכינוי רדגסט "החום" נובע מהכינוי בשפת סינדארין לרוסגובל - "הכפר החום".
רדגסט התחבר מאוד לבעלי החיים וידע לדבר את שפתן ושפת הצמחים.
בספרות טולקין תואר רדגסט כדובר שפות רבות של ציפורים.
רדגסט מופיע בסילמריליון כשהוא נוטל חלק בסיוע לסרומן, חבר המועצה הלבנה, ומתייצב כנגד סאורון.
הוזכר כי כמה ציפורים מבין מרגלי סרומן לא חשבו כי רדגסט מודע לתוכניותיו של סרומן מתוך מחשבה כי הוא ממוקד בצפייה באויב סאורון.
ב"שר הטבעות" רדגסט הוטעה על ידי סארומן שהשתמש בו כדי להוביל את גנדלף אל מבצר אורתנק על מנת ללכדו.
בכל מקרה, רדגסט גם מסייע לחלץ את גנדלף כשהוא שולח את העיט גווייהיר לאורתנק עם ידיעות על תנועותיהם של כוחות סאורון.
כאשר גווייהיר רואה כי גנדלף נכלא בראש המבצר, הוא נושא אותו משם לפני שסארומן מבחין כי גנדלף נעלם.
רדגסט מתואר כאיש בעל גלימה חומה, כובע משלוש, וצעיף.
רדגסט נחמד לחיות ולכל הבריות: לבני האדם, לגמדים, לאלפים, להוביטים ולשאר אחרים.
את דמותו של רדגסט החום בסדרת סרטי ההוביט מאת פיטר ג'קסון, מגלם סילבסטר מקוי.
תפקידו של רדגסט בעלילה הורחב מאוד בניגוד להופעתו הקצרה למדי בספר ההוביט.
בסרט "ההוביט: מסע בלתי צפוי" רדגסט הוא הראשון לגלות את תחייתו של בעל האוב, כשהוא מגיע למבצר דול גולדור ונמלט בעור שיניו מפני המלך המכשף של אנגמר.
כמו כן הוא מסייע לגמדים להימלט מפני הווארגים והאורקים הרודפים אותם בהוראת אזוג.
סצנת חילוצו של גנדלף עובדה לקולנוע בסרט "אחוות הטבעת".
אזכור נוסף לרדגסט החום מתואר בשר הטבעות, לאחר כינוס מועצת אלרונד כשהוחלט כי תוקם ברית כנגד סאורון, או-אז נשלחו סיירים אל כל קצוות הארץ התיכונה, ורדגסט לא היה בביתו ברוסגובל ולא נמצא.
טולקין עצמו לא הזכיר מה אירע לרדגסט ודמותו לא שיחקה כל תפקיד באירועי מלחמת הטבעת.
כריסטופר טולקין העיר ב"סיפורים שלא נשלמו" כי משימתו של רדגסט בבלימת סאורון לא הייתה כישלון מאחר שנשלח בידי יבנה, וכי היא הפקידה אותו לשמור על החי והצומח, משימה שלא הושלמה גם עם תבוסת סאורון וסיומה של מלחמת הטבעת.
רדגייט תוכנה היא חברת תוכנה עם משרדים ראשיים בקיימברידג', אנגליה.
היא מפתחת כלים עבור מפתחי אפליקציות ומסדי נתונים ולאנשי ניהול טכנולוגי בתחומי ה-IT וה DBA.
החברה מנהלת ומתחזקת אתרי קהילות מפתחים ומומחים, המפורסמים שבהם SQL Server Central ו-Simple Talk.
היא מארגנת אירועים כגון SQL בעיר.
מוצרי רדגייט מתמחים בניהול מסדי נתונים, כלים עבור SQL Server, Oracle, MySQL ו-Azure של מיקרוסופט.
היא גם מייצרת כלי למפתחים מתקדמים בטכנולוגיית NET Framework.
"רדומים" היא סדרת דרמה רוסית מז'אנר המותחן, אשר שודרה לראשונה ב-9 באוקטובר 2017 בערוץ הראשון ברוסיה.
מככבים בה איגור פטרנקו ונטליה רוגוז'קינה.
העונה השנייה עלתה לשידור ב-5 במרץ 2018.
העונה הראשונה מתרחשת בשנת 2013 בתקופה של החמרה במצב המדיני במדינות המזרח התיכון ובצפון אפריקה, על רקע התדרדרות יחסי החוץ באירופה.
הסדרה מכסה אירועים של מספר שבועות, במהלכם השירותים החשאיים הרוסיים חושפים מבצע מורכב ומסוכן של סוכנויות ביון יריבות.
"הרדומים" הוא שם תוכנית של שירותי המודיעין הזרים, הכוללת שימוש בסוכנים מושתלים ואנשי עסקים שנשלחו לרגל ברוסיה ולהמתין ליום פקודה וליום שבו תחל פעולתם.
על התוכנית יודעים רק כמה מוותיקי המודיעין המערביים שיצרו את רשת הריגול.
על רקע המשבר המדיני בעולם התוכנית ה"ישנה" מתחדשת.
קולונל שירות הביטחון הפדרלי אנדריי רודיונוב חוזר למוסקבה לאחר חמש עשרה שנים של שירות בשגרירות רוסיה במדינות כמו לוב ועיראק.
הוא המום מהשינויים שקרו במהלך הזמן הזה ברוסיה ומנסה להסתגל למציאות החדשה.
במהלך חקירתו, הקולונל מבין שאירועים אלה אינם מקריים, אלא הם שלבים במבצע רחב היקף של שירותי המודיעין הזרים.
במקביל, מתפתחת גם עלילת משנה: יחסיו האישיים של רודיונוב וניסיונות השתלבותו בשירות המודיעין, בעוד כמה מחבריו מתבררים כסוכנים כפולים.
ינואר 2015. בבסיסי המחבלים בתוניסיה ובלוב נערכות ההכנות להוצאתו לפועל של פיגוע רב נפגעים במוסקבה.
איש האו"ם ג'פאר ספראדי אחראי לפקח על תנאי המחיה במחנה פליטים שבו מסתתרים המחבלים ומוצא עצמו עד להכנות אלה ומדווח על כך למוסקבה.
אנדריי רודיונוב, שמכיר את ג'פאר מימי שירותו בלוב, מקבל לידיו את הממצאים ונשלח על ידי מפקדיו חזרה לשטח.
עבור אנדריי זו הזדמנות לחזור לשטח המוכר לו.
איגור פטרנקו – אנדריי רודיונוב, קולונל שירות הביטחון הפדרלי
דמיטרי אוליאנוב – איוואן ז'וראבליוב, עיתונאי בעיתון "המראה", סוכן סוכנות הביון המרכזית
נטליה רוגוז'קינה – קירה ז'וראבליובה, עובדת גלריה לאמנות
פאולינה אנדרייבה – אוקסנה טרויצקאיה, מנחת טלוויזיה
יורי בליאייב – אלכסנדר נפיודוב, גנרל-לויטננט בשירות הביטחון הפדרלי
פיודור בונדרצ'וק – ולדימיר איגנאטייב, סגן ראש ממשלת רוסיה
אלכסנדר רפופורט – פול ברדפילד, סוכן CIA, מומחה לארגון תנועות מחאה
אולג מורוזוב – ג'ק הוליפילד, סוכן סוכנות הביון המרכזית
סרגיי נסיבוב – מייקל מליגן, שגריר ארצות הברית ברוסיה (בן דמותו של מייקל מקפול)
גרנט קרגמניאן – רובן גזריאן, קולונל משטרה
קרינה רזומובסקאיה – לנה, המתנקשת אלי, בשירות CIA
סמיון שקאליקוב – דניס בויארינוב, קפטן שירות הביטחון הפדרלי, ראש המחלקה המבצעית
ניקיטה פאבלנקו – אנטון קוליקוב, איש שירות הביטחון
קונסטנטין סטרלניקוב – אולג סוקולוב, קולונל שירות הביטחון, ראש מחלקת המחקר
ויאצ'סלב צ'פורצ'נקו – סשה טרחוב, בלוגר
ארטיום סמאקין – קוסטיה מישין, פעיל אופוזיציה
אירינה לוקובסקאיה – ורה טירשיצקאיה, עיתונאית פעילה בתנועה האופוזיציונית (בת דמותה של אנה פוליטקובסקיה)
גלב פודגורודינסקי – פיוטר אסמולוב, עורך דין ופעיל זכויות אדם (בן דמותו של אלכסיי נבלני)
איגור קלימוב – דמיטרי אורוסוב, יועץ למשרד החום והאנרגיה, סוכן CIA בכינוי "שבב"
ואסילי מיצ'קוב – ויטאלי דרובישב, מנכ"ל חברת "דינמיקה 13", סוכן CIA
אלכסנדר טראנג'ין – ולדימיר רוז'ייניקוב, מנהל מחלקת המזרח התיכון וצפון אפריקה במשרד החוץ, סוכן CIA בכינוי "לב"
סרגיי חולמוגורוב – מצפין השגרירות הרוסית
אנאטולי דזיוואייב – זלימחאן איברגימוביץ
במאי הסדרה, יורי ביקוב, ספג ביקורת רבה על הפקת הסדרה שמתארת כיצד המערב, לכאורה, מנסה להוביל למהפכה ברוסיה, בנוסח מהפכות הצבע שהתרחשו בקירגיזסטן, גאורגיה ואוקראינה ועל כך שהעם הרוסי לכאורה אינו דורש מיוזמתו שינויים מהשלטון ואינו מוחה כנגדו.
ב-13 באוקטובר 2017, יורי ביקוב יצא בהצהרה ציבורית בכל הנוגע לעבודתו על הסדרה.
בפנייתו ברשת החברתית "VK", הוא אמר שהוא "בגד בכל הדור המתקדם הזה שרצה לשנות משהו".
את הצעד הזה הוא הסביר כדלקמן:אני לא יכול להגיד שלא הבנתי לאן אני נכנס, אבל כנראה שלא לגמרי הבנתי איך זה בלתי נסלח להיות לא מספיק מדויק, ישר ומסודר עם הנושא כמו בסדרה "רדומים".
מאות אנשים ישרים סבלו מהמשטר והכוח השרירותי, שניסיתי להגן בסדרה הזו.
הרצון לתרום להשאיר משהו נגד המהפכה הכתומה בארץ, מבוסס על פטריוטיות – המטרה היא ראויה לשבח, אבל לגמרי ארכאית.
אנשים עדיין צריכים למחות ולדרוש צדק, אחרת לא יהיה שום שינוי.כותב הסדרה סרגיי מינאייב והמפיק פיודור בונדרצ'וק תיארו את הלחץ על ביקוב מצד החברה הליברלית כהטרדה.
לדברי בונדרצ'וק, עצם זה שהסדרה עוררה דיון ציבורי נרחב ברשתות החברתיות הוא סימן חיובי וכי הוא עצמו היה מוכן לכך, בניגוד לביקוב.
נשיא הקרן "האקדמיה הרוסית לטלוויזיה" אלכסנדר אקופוב אמר שזמן רב לא ראה מתקפות שכאלה כנגד במאים ומפיקים וכי מתקפות שכאלה מצביעות למעשה על הנחיצות והאקטואליה של הנושאים שהועלו בסדרה.
על פי פורטל "Mediascope" הסדרה שעלתה לאוויר בערוץ הראשון זכתה לדירוג רייטינג של 4,2% ונתח של 14.6% בלבד.
למרות זאת, לדברי סרגיי מינאייב, הסדרה חודשה לעונה השנייה, וצולמה בתוך פחות מחודשיים בתחילת 2018 לפני עריכת הבחירות לנשיאות.
רדואן אל־חביב (ערבית: رضوان الحبيب; נולד ב-1962) הוא פוליטיקאי סורי שכיהן כשר העבודה משנת 2011 עד 2012.
רדואן אל חביב נודל במחוז חלב בשנת 1962. בשנת 1986 הוא השלים לימודי משפטים באוניברסיטה המקומית.
בהמשך הוא עשה דוקטורט בצרפת בתחום מנהל עסקים.
הוא נבחר למועצת העם הסורית בשנת 2003 ולאחר בחידות של 2009 היה סגן יושב ראש המועצה.
במקביל הוא מרצה באוניברסיטת חלב בה למד.
בשנת 2011 ממשלת סוריה התפטרה ובוצע ארגון מחדש של הממשלה.
בממשלה החדשה רדואן אל חביב מונה לשר העבודה במקום דיאלא אל-חאג' עארף.
רדויז'ן בע"מ הייתה חברה ישראלית שעסקה בפיתוח פרוטוקולים ומוצרים לתחום ועידת הווידאו על גבי תשתיות האינטרנט.
רדויז'ן הייתה אחת מהחברות הראשונות בעולם שפיתחו טכנולוגיה להעברת שיחת ווידאו על גבי תשתיות האינטרנט.
רדויז'ן נוסדה ב-1992 על ידי עמי אמיר, שהיה המנכ"ל הראשון ואלי דורון שהיה סמנכ"ל טכנולוגיות ואחר כך נשיא החברה.
אמיר עבד כמהנדס בתעשיות הביטחוניות, בחברות אלביט, אלישרא ותדיראן.
באמצע שנות ה-80 עבר לחברת רד תקשורת מחשבים של האחים יהודה וזהר זיסאפל ובמשך 6 שנים ניהל את השיווק של מוצרי החברה בארצות הברית.
לאחר שחזר לארץ הקים את רדויז'ן יחד עם אלי דורון בהשקעה של כמיליון דולר מהאחים זיסאפל.
החברה החלה לפתח רעיון ומוצר לניהול שיחת ועידת בווידאו.
תחילה התמקדה בפיתוח מוצר שיעבוד על המחשב האישי של המשתמשים באמצעות רשת תקשורת של הארגון.
החברה פיתחה את הפתרון הראשון בעולם של מעבר וידאו וקול על גבי רשת תקשורת המחשבים, אך באותה עת לא היה ביקוש למוצר.
לכן החלה למכור גם תוכנות המיועדות למפתחים, שבונים ציוד ומערכות של VoIP.
במרץ 2000 הונפקה בנאסד"ק וגייסה 76 מיליון דולר לפי שווי שוק של 380 מיליון דולר רדוויז'ן הייתה החברה השישית שהנפיקה קבוצת רד-בינת של האחים זיסאפל בבורסה אחרי לננט, ריט, רדקום, סיליקום ורדוור.
ומיד לאחר ההנפקה היא נסחרה לפי שווי שהתקרב למיליארד דולר.
בתחילת 2001 השיקה חברת הענק למוצרי תקשורת סיסקו, קו מוצרים לשיחות ועידה בווידאו שהיו מבוססים על טכנולוגיה של רדויז'ן.
מאז ובמשך כעשור סיסקו הייתה לקוח משמעותי של החברה.
באוקטובר 2009, רכשה סיסקו את חברת "טנדברג", המתחרה של רדויז'ן תמורת כ-3 מיליארד דולר.
באותה עת היו ההכנסות מסיסקו כ-40% מהכנסות רדויז'ן.
בסוף 2001 החליף גדי תמרי את מיסד החברה עמי אמיר, בתפקיד המנכ"ל.
בועז רביב החליף את גדי תמרי כמנכ"ל החל מינואר 2006. בתקופה זו בוצעו מספר רכישותת מיזוגים ושיתופי פעולה עם כמה מחברות הטכנולוגיה הגדולות בעולם, והשלמת הפורטפוליו ליצירת היצע שלם של מותג הדגל תוך הרחבת פעילות החברה.
בין העסקאות ניתן למנות את רכישת Visionex הסינית ומוצר לניהול תשתית שיחות ועידה, את חברת First Visual Communication האמריקאית ומוצר תוכנה לשיחות וידאו במחשב האישי שנקרא Click to Meet ואת Aethra האיטלקית עם ציוד קצה לחדרי ישיבות.
בשנת 2012 רכשה אוויה את רדוז'ין תמורת 230 מיליון דולר וזאת על מנת להתחרות בסיסקו שרכשה כאמור את טנדברג הנורווגית, להיכנס לשוק הווידאו קונפרנסינג ולשלב את הטכנולוגיה וקוי מוצר בפתרון לתקשורת אחודה- Aura UC של אוויה.
ב-2014 מכרה חברת אוויה את היחידה הטכנולוגית של "רדויז'ן" לחברת ספיירנט הבריטית תמורת 25 מיליון דולר.
בין השנים 2002–2012 נסחרה החברה גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב כמניה דואלית, ואף נכללה במדד ת"א 100.
רדויז'ן פעלה בשתי חטיבות וקווי מוצרים:
חטיבת הטכנולוגיה - שפתחה ומכרה רישיונות לקוד המקור עבור מהנדסים שמפתחים טכנולוגיית קול ברשתות נתונים (VoIP).
חטיבת מוצרי הרשת - שפתחה ומכרה מרכזיות תקשורת התומכות בשיחות ועידה בווידאו על גבי רשתות IP עבור ארגונים עסקיים.
בהמשך גם פיתחה ומכרה ציוד קצה לשיחות ועידה בווידאו.
רדוויו תוכנה בע"מ היא חברה ישראלית, העוסקת בפיתוח תוכנה לבדיקה וניהול עומסים של אתרי אינטרנט.
רדוויו נוסדה בשנת 1993 על ידי אילן קינרייך, ששימש קודם כמהנדס פיתוח בחברת "דייזי מערכות" ואחר כך היה שותף ב-1989 לייסוד חברת "חברת מרקורי" יחד עם אריה פיינגולד, על פי רעיון שהגה.
קינרייך עזב את "מרקורי"במטרה לשכפל את ההצלחה שלה בפיתוח פתרונות בדיקות תוכנה ממוכנות.
בהמשך הדרך הסב את פעילות החברה והיא פיתחה חבילת תוכנה לבדיקת עומסים על אתרי אינטרנט.
תחום שצבר תאוצה בעקבות התפתחות התעבורה והמסחר האלקטרוני באינטרנט.
בין המשקיעים בחברה היו יהודה וזהר זיסאפל שהחזיקו יחד כ-30% ממניות החברה, כחלק מפעילות קבוצת רד-בינת שבבעלותם, קרן הון הסיכון "שדות מו"פ" שהחזיקה כ-8%, קרן "פורמולה ונצ'רס" של קבוצת פורמולה מערכות שהחזיקה כ-8%, קרן הון הסיכון האמריקאית "ניו ברידג'" שהחזיקה כ-9%, וחברת התוכנה "CA טכנולוגיות".
בנובמבר 1999 הודיעה החברה שהיא מתכננת להנפיק את מניותיה בבורסת הנאסד"ק בניו יורק, לפי שווי שוק של כ-300 מיליון דולר, ולגייס סכום של כ-60 מיליון דולר במסגרת ההנפקה.
לבסוף, לאחר מספר עיכובים, הנפיקה החברה באוגוסט 2000 את מניותיה לפי שווי של כ-170 מיליון דולר וגייסה רק 40 מיליון דולר.
לאחר ההנפקה ירד מחיר מנית החברה 50% מתחת למחיר ההנפקה.
לאחר התפוצצות בועת הדוט-קום נפגעו עסקי החברה והיא צברה הפסדים.
בשנת 2004 ביצעה חברת התוכנה האמריקאית וריטאס בדיקת נאותות לרכישת החברה בשווי 15–25 מיליון דולר; בסיומה החליטה כי מוצרי רדוויו אינם מתאימים לה ולא רכשה אותה.
בתגובה תבעה את רדוויו את חברת וריטאס בטענה שניצלה משא ומתן עסקי לגזילת סודות מסחריים.
באוגוסט 2004 משכה את תביעתה נגד וריטאס לאחר שהושג הסכם הפשרה התקבל.
בסוף שנת 2005 כמעט לא נותרו כספים בקופת החברה לאחר שהחזירה חוב לבנק בארצות הברית והחברה החלה לחפש רוכש שיספק מימון להמשך פעילות החברה.
בינואר 2006 רכשה קרן פורטיסימו קפיטל את החברה.
ביוני 2006 עזב אילן קינרייך תפקידיו כמנכ"ל ונשיא החברה.
במרץ 2007, הזרימו משקיעים מוסדיים 2 מיליון דולר לחברה תמורת מניות ואופציות, ובהמשך נמחקו מניות החברה מהמסחר בנאסד"ק.
באפריל 2021 רדוויו רכשה חברת Test Automation מבוססת בינה מלאכותית ובכך הוסיפה Radview TestAutomation לפורטפוליו של מוצריה.
מוצר הדגל שפיתחה רדוויו, Radview , מבצע סימולציה על אתרי אינטרנט עמוסים, בוחן את ביצועיהם ומאתר את צווארי הבקבוק.
המוצר מדמה כניסה של משתמשים רבים לאתר האינטרנט ובודק, את התגובה של מערכות האתר מול הגולשים, לדוגמה איך יגיב אתר מסחר אלקטרוני בזמני עומס וביצוע של מספר של עסקאות מקוונות בו זמנית.
באפריל 2007, הכריזה החברה שהמוצר הפך לקוד פתוח והגרסה הבסיסית שלו זמינה להורדה בחינם.
WebLOAD מתחרה בתוכנת LoadRunner שגם פותחה בישראל, במקור על ידי חברת מרקורי.
ב 2021 הוסיפה החברה את Radview TestAutomation לפורטפוליה של המוצרים שלה, דרך הרכישה של Shield34, חברת Test Automation מבוססת בינה מלאכותית.
הנהר רדווד קריק הוא נהר באורך 99.5 קילומטרים במחוז המבולדט בחלק העליון של בארצות הברית.
מוצא הנחל ברכסי החוף של קליפורניה בגובה של כ-1,300 מטרים והוא זורם בערך לכיוון צפון-מערב עד שהוא נשפך לאוקיינוס השקט ליד העיירה הקטנה , המקום המיושב היחיד באגן הניקוז בן 720 קילומטרים רבועים של הנהר.
רדווד קריק מתחיל ליד הר בורד קאמפ (Board Camp Mountain) ברכסי החוף ליד דינסמורס (Dinsmores).
מוצא של הנחל שוכן בגובה של כ-1,300 מטרים מעל גובה פני הים, ברשת של נחלים קטנים ללא שם לאורך מדרונותיו הצפוניים של רכס שבצדו הדרומי זורם הנהר מד.
הוא זורם צפונה דרך עמק מיוער עמוק, ומקבל את מימיהם של יובלים קטנים רבים כולל הנחלים מינור קריק (Minor creek) ולאקס קריק (Lacks creek) מימינו.
כ-24 קילומטרים במורד הנחל מהמקור חוצה אותו של קליפורניה.
כ-30 קילומטרים מהשפך, הנהר חוצה את הגבול הדרומי של מערכת הפארקים רדווד.
לאחר מכן הוא מקבל את מימיו של ברידג' קריק (Bridge Creek) משמאל, לפני שהוא מתפתל דרך כמה חורשות של סקוויה נאה, הידוע יותר בשם "עץ אדום" (redwood, רדווד), שמהם קיבל הנחל את שמו.
כמה מיערות הסקוויה הגבוהים בעולם נמצאים ליד גדות הנחלים.
ליד העיירה הקטנה הוא מתעקל מערבה, ומקבל את מימיו של פריירה קריק (Prairie Creek), יובלו הגדול ביותר, מימין.
הוא נשפך לאוקיינוס השקט כ-50 קילומטרים צפונית ל ו-43 קילומטרים דרומית לקרסנט סיטי.
אגן הניקוז הארוך והצר של רדווד קריק משתרע על 720 קילומטרים רבועים על המדרונות המערביים של רכסי החוף של קליפורניה, כולו בתוך מחוז המבולדט.
הוא משתרע על פני כ-56 קילומטרים מצפון לדרום ורוחבו נע בין 7.2 עד 11.3 קילומטרים.
רוב הנחל זורם בעמק רחב, בעומק 460 מטרים הדחוס בין אגן הניקוז של הנהר מד ממערב, ואגן הניקוז של הנהר קלאמת ממזרח.
הפרש הגבהים נע בין למעלה מ-1,500 מטרים בפסגות גבוהות יותר של ההרים ליד מוצא הנהר ועד לגובה פני הים בשפך הנחל לאוקיינוס השקט.
העיירה הקטנה אוריק והרצועה הצרה של אדמות חקלאיות שמסביבה הן הפיתוח האנושי המשמעותי היחיד באגן כולו.
הנהר זורם חופשי ואין בו סכרים, רק כמה תעלות הטיה חקלאיות ב-5 הקילומטרים האחרונים מעל השפך.
הנהר משמש לפעילויות נופש ואספקת מים לחקלאות ולתעשייה לקהילת .
החלק התחתון של הנחל וחלק מהשפך שלו נמצאים במערכת הפארקים רדווד, אבל החלק העליון שלו הוא בעיקר בבעלות פרטית.
הפארק מהווה 41 אחוז מאגן הניקוז ולשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית ושירות היערות של ארצות הברית מחזיקים ב-3 אחוזים.
אדמות פרטיות במורד הפארקים מהוות רק אחוז אחד.
אדמות פרטיות במעלה הזרם מהוות 55%, 90% מהן בבעלות שמונה בעלי קרקעות, כאשר חברת גרין דאימונד (Green Diamond Company) היא הגדולה ביותר.
מאז המאה ה-19 בוצעה כריתת עצים בחלקים משמעותיים מהיערות באגן הניקוז, שחלקם היו בירוא יערות עד לשנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר פעולות כריתת וניסור העצים התגברו בניסיון לחטוב כמה שיותר עצים ערב הרחבת מערכת הפארקים רדווד.
הנהר מהווה בית גידול לחיות בר לשימור מינים נדירים ובסכנת הכחדה כולל בית גידול מים מתוקים קרים לנדידת דגים והשרצה.
הבעיה הגדולה ביותר של הנהר ויובליו היא סחיפה, שמובילה להצטברות יתר של משקעים בקרקעית הנחל.
הסחיפה המוגברת נגרמת מכריתת עצים נרחבת בחלק העליון של אגן הניקוז, שהחלה בשנות החמישים וממשיכה כיום כשימוש העיקרי בקרקע.
בעשורים האחרונים של המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 בלבד, נכרתו העצים ב-65% מכלל הקרקעות וב-75% מהקרקע המיוערת באגן.
גם סלילת דרכי גישה לחוטבי העצים הגבירה את הסחיפה באגן הניקוז.
המשקעים התמלאו בבריכות ובבתי הגידול להטלה המשמשים את הסטילהד והאלתית הכסופה, מה שגרם לירידה גדולה בכמות הדגים בנהר.
בית הגידול בחלק התחתון של הנהר הידרדר עקב פעולות שננקטו לאחר השיטפונות של 1955 ו-1964. חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית תיעל את 5.5 הקילומטרים האחרונים של הנהר באמצעות דלייה ובניית סוללות.
פעולות אלו שינו את ההידרולוגיה ואת דפוסי שקיעת הסחף של הנהר, וכתוצאה מכך ירידה בספיקה.
בנוסף, הם כרתו את צמחיית הגדות, שסייעה בהגנה מפני סחיפה והורידה את טמפרטורת המים לרמה המתאימה לדגי המים הקרים של הנהר.
רדווא עאשור הייתה סופרת מצרית.
רדווא עאשור נולדה בשכונת אל-מניאל בקהיר.
אביה, מוסטפא עאשור, היה עורך דין ואיש תרבות, ואמה, מאי עזאם, הייתה משוררת ואמנית.
סיימה תואר ראשון בספרות באוניברסיטת קהיר בשנת 1967, ובשנת 1972 קיבלה תואר שני ועברה ללימודי דוקטורט בארצות הברית.
בשנת 1975 קיבלה עאשור תואר דוקטור מאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט עם התמחות בספרות ושירה אפריקאית-אמריקאית.
עאשור הייתה האדם הראשון שקיבל תואר שלישי בסוגה זו.
לאחר שובה למצרים לימדה באוניברסיטת עין שמס בקהיר, משנת 1969 עד 1980. בתקופה זו הייתה גם פעילה פוליטית.
בשנת 1970 נישאה למשורר הפלסטיני מוריד ברגותי.
ב-1977 נולד בנם תמים אל-ברגותי, לימים משורר ומומחה למדעי המדינה.
באותה שנה פרסמה עאשור את ספרה הראשון, "הדרך אל האוהל האחר", ביקורת ספרותית על יצירתו של ע'סאן כנפאני.
לאחר לידת בנם גורש מוריד ברגותי להונגריה, בניסיון של אנואר סאדאת לעצור את פעילותם של האחים המוסלמים במצרים.
רדווא עאשור ובנה נאלצו לנסוע לעיתים קרובות להונגריה לבקרו.
בשנת 1996 עבר לגור ברמאללה ולאחר מכן בעמאן.
בשנת 2008 ראה אור אוסף שירים של מוריד ברגותי שתורגם על ידי רדווא עאשור לאנגלית.
בין השנים 1990 ל-1993 הייתה ראש המחלקה לשפה וספרות אנגלית בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת עין שמס.
לאחר מכן התמסרה לכתיבה, ופרסמה את הטרילוגיה "גרנדה", יצירתה המפורסמת ביותר.
הטרילוגיה עוסקת באירועים שהתרחשו בשנותיה האחרונות של ממלכת גרנדה, מונרכיה מוסלמית בדרום חצי האי האיברי, ונפילתו של המלך המוסלמי בואבדיל, שהודח מכסאו על ידי המלכים הקתולים ב-1492. היא נבחרה לאחת מ-100 היצירות הספרותיות המובילות על ידי איגוד הסופרים הערבי.
עאשור הייתה חברה בוועד הלאומי להתנגדות לציונות של אוניברסיטאות מצרים.
בשנץ 1995 כתבה: "אם הפרויקט הציוני הקולוניאלי, הגזעני והפשיסטי יוסיף להתקיים, הרי שצפויה לנו פורענות אמיתית." בספרה "אל-טנטוריה" היא מספרת על אנשי הכפר טנטורה, שחלקם גורשו ללבנון ומאוחר יותר נהרגו בטבח סברה ושתילה.
בשנת 2013 פרסמה עאשור אוטוביוגרפיה, בה סיפרה על מאבקה במחלת הסרטן, ושזרה את תחנות חייה באירועים בהיסטוריה של מצרים.
רדווא עאשור מתה ב-30 בנובמבר 2014 לאחר כשנה של מאבק במחלת הסרטן.
ב-26 במאי 2018 צוין יום הולדתה ה-72 של עאשור בגוגל באמצעות שרבוט גוגל.
חלק מספריה של עאשור תורגמו לאנגלית ולשפות נוספות.
היא זכתה במספר פרסים ספרותיים, בהם פרס בינלאומי לספרות על שם קונסטנדינוס קוואפיס.
המסע: זיכרונותיה של סטודנטית מצרית באמריקה, 1983
ראיתי את כפות התמרים, סיפורים קצרים, 1989
אנציקלופדיה של נשים בספרות הערבית (עורכת), 1873–1999, בהוצאת האוניברסיטה האמריקאית בקהיר, 2004
בשנת 1994 זכתה הטרילוגיה "גרנדה" בפרס השנה של יריד הספרים הבין-לאומי של קהיר.
בשנת 1995 זכתה הטרילוגיה "גרנדה" בפרס היריד לנשים סופרות בעולם הערבי.
בשנת 2007 זכתה עאשור בפרס לספרות על שם קונסטנדינוס קוואפיס.
בשנת 2011 זכתה עאשור בפרס אל-אוויס .
רדוגה הייתה סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות.
השיגורים בוצעו בשנים 1975–2013. החלליות נוצלו בעיקר לצרכים צבאיים.
החל משנת 1979 הם היו חלק של מערכת קשר לוויינית של צבא ברית המועצות.
כמן כן הם נוצלו לצורכי המשק הסובייטי.
השיגורים בוצעו בעיקר מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם "פרוטון K".
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 בברית המועצות הוחלט לפתח רשת תקשורת לוויינית על בסיס לוויינים במסלול גאוסטציונרי במקום לווייני תקשורת מדגם "מולניה" שפעלו במסלול מולניה.
תכנון הלוויינים הועבר ל"מערכות המידע הלווייניות רשטניוב".
התכנון הסתיים בשנת 1975. במקביל פותח משגר מדגם "פרוטון K".
במרץ 1974 שוגרה חללית "קוסומוס 637" שהייתה דגם של לוויין תקשורת החדש.
הלוויין המבצעי הראשון שוגר ב-22 בדצמבר 1975.
מערכת תקשורת הופעלה לראשונה בשנת 1979 על בסיס שני לווייני "רדוגה".
בשנת 1982 הוחלט לעבור למערכת מתקדמת שכוללת 4 לווייני מדגם מולניה 3 ו-4 לווייני "רדוגה".
הלוויין היה במשקל כ-1950 ק"ג וצויד בפאנלים סולאריים בשטח 25 מ"ר.
על הלוויין היו מותקנים ממסרים שפעלו ב-C band.
אורך חיים של הלוויין היה 3 שנים.
דגמים אלו היו במשקל 2420 ק"ג.
על הלוויין היו מתוקנים ממסרים שפעלו ב-C band, X band ו-L band.
הלוויין הראשון שוגר בשנת 1989 והשמיני ואחרון בשנת 2009. אורך חיים של הלוויין היה 3 שנים.
בשנת 2007 שוגר לראשונה לוויין מדגם "רדוגה 1M".
על הלוויין היו מתוקנים ממסרים שפעלו ב-C band, X band, L band ו-Ka-band.
הלוויין השלישי ואחרון בשנת 2013. אורך חיים של הלוויין היה 10-12 שנים.
על בסיס לווייני הסדרה פותחו לווייני "גוריזונט" ו-"אקרן" לצרכים אזרחיים.
כיום לווייני הסדרה מוחלפים על ידי לוויינים מסדרה "מרידיאן".
רדגאסט (בצ'כית: Radegast) היא בירה צ'כית שנרקחה בנושוביצה (Nošovice), מחוז מורביה-שלזיה, בצ'כיה מאז 1970. הבירה נקראת על שם האל הסלאבי רדגאסט.
מהשם של הבירה נובעת הסיסמה: "Život je hořký: Bohudík", ביטוי צ'כי שמתורגם לעברית כ"החיים מרים: תודה לאל" (בהתייחסות לטעם ה"מריר" של הבירה).
המבשלה נמצאת בבעלות פילזנר אורקוול (מאז 1999), שהיא נמצאת בבעלות אסהי (Asahi Breweries).
רדגאסט היא הבירה הפופולרית ביותר במורביה.
החברה מבשלת את הסוגים הבאים של בירה:
רדואן חלחל הוא כדורגלן צרפתי-מרוקאי המשחק בעמדת הבלם במכלן.
חלחל גדל במחלקת הנוער של מונפלייה.
ב-26 בדצמבר 2023 חתם באתלטיקו מדריד מלה ליגה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-14 באוגוסט 2024 חתם במכלן הבלגית ואז הושאל להלמונד ספורט ההולנדית.
חלחל נכלל בסגל נבחרת מרוקו עד גיל 23 לטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2023, וערך שתי הופעות בטורניר, בו זכה נבחרתו.
רדולה גאידה (בצ'כית: Radola Gajda; 14 בפברואר 1892 – 15 באפריל 1948) היה איש צבא, אשר שירת בחמש צבאות שונים.
היה מפקד בכיר בצבא הלבן האנטי קומוניסטי ברוסיה, בשנות ה-20 היה ראש המטה הכללי של צבא צ'כוסלובקיה.
לאחר השירות הצבאי פעל בזירה הפוליטית של צ'כוסלובקיה, עד לכיבושה בידי גרמניה הנאצית.
נולד בשם רודולף גיידל (Rudolf Geidl) בעיר קוטור (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית וכיום במונטנגרו).
אביו היה אוסטרי, מש"ק בשירות קבע בצבא האוסטרו הונגרי, ואמו - אשת אצולה מונטנגרית.
בילדותו עבר עם משפחתו להתגורר במוראביה.
לאחר סיום בית הספר, עבד כעוזר רוקח.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס שוב לצבא האוסטרו-הונגרי ולחם בחזית הבלקן.
בשנת 1915 ערק מהצבא ונכנע לחיילי צבא מונטנגרו.
במונטנגרו התחזה לרופא והצטרף לצבא מונטנגרו כקצין רפואה.
שינה את שמו הפרטי מרודולף לשם סלאבי -ראדיסלב.
בשנת 1916, כאשר כל שטחה של המדינה נכבש בידי צבא האוסטרו הונגרי, נמלט ממנה והצליח להגיע לרוסיה.
ברוסיה הצטרף אל גדוד סרבי, שלחם במסגרת צבא האימפריה הרוסית.
בהמשך עבר לשרת בלגיונות הצ'כוסלובקיים שלחמו לצד הרוסים למען שחרור ארצם.
הוא מונה למפקד פלוגה ביחידות אלו.
עם הצטרפותו אימץ לעצמו שם בעל צליל סלאבי - "רדולה גאידה".
הוא לחם בגבורה, עוטר בעיטור גאורגי הקדוש וקודם לתפקיד מפקד גדוד.
בשנת 1918 היה בין מנהיגי מרד הלגיון הצ'כוסלובקי נגד שלטון קומוניסטי.
גאידה ארגן והוביל את מרד היחידות הצ'כוסלובקיות בנובוסיבירסק.
בהמשך הוביל את כוחות הלגיון (אשר לחמו לצד הצבא הלבן) להשתלטות על אומסק ויקטרינבורג.
ביולי 1918 עבר באופן רשמי (ובאישורו של מפקד הקורפוס הצ'כוסלובקי) לשרת בצבא הלבן, בדרגת גנרל.
בנובמבר 1918 תמך בהפיכה של אלכסנדר קולצ'ק.
באביב 1919 הוביל את מתקפת צבאו של קולצ'ק על פרם.
ביולי 1919, בשל חילוקי הדעות עם קולצ'ק על ניהול הלחימה, הודח מתפקידו וסולק מן הצבא.
הוא הגיע לעיר ולדיבוסטוק, שם ביחד עם עמנואל מורבץ ניסה להמריד את חיילי חיל המצב נגד שלטונו של אדמירל קולצ'ק.
הניסיון כשל, גאידה נעצר ושוחרר רק בהתערבותו של הקונסול הצרפתי, תוך הבטחה לעזוב מיד את רוסיה.
בפברואר 1920 שב גאידה לצ'כוסלובקיה שבינתיים זכתה בעצמאותה, והתגייס לצבא הצ'כוסלובקי.
הוא קיבל דרגת גנרל בצבא החדש.
בשנת 1922 מונה למפקד דיוויזיה, אשר הוצבה בעיר קושיצה.
בדצמבר 1924 מונה לסגן ראש המטה הכללי.
במרץ 1926 מונה לממלא מקום ראש המטה הכללי.
ביולי 1926 הוצא לחופשה כפויה מן הצבא, בהוראתו של נשיא צ'כוסלובקיה טומאש מסריק.
מסריק חשש, כי גאידה, כבעל דעות ימניות, ינסה לבצע הפיכה צבאית במדינה.
בדצמבר 1926 בית דין צבאי הדיח את גאידה משירות צבאי, בטענה שב-1920, כשביקר בצרפת, הוא העביר מסמכים סודיים לנציגי רוסיה הסובייטית.
בשנת 1927 הגיש גאידה בבית דין אזרחי תביעת לשון הרע נגד שני העדים, אשר העידו נגדו בבית דין צבאי.
בעקבות ניצחונו במשפט, ממשלת צ'כוסלובקיה יזמה משפט חדש, בו הוא שוב הואשם בקשרים עם ברית המועצות, לכך הצטרף אישום חדש - תכנון הפיכה צבאית יחד עם גנרל יוזף שניידרק.
בבית הדין הוצגו מברקים, אשר לכאורה שלחו שני הגנרלים בשנת 1921, בהם הם העבירו אחד לשני הוראות לתכנון המרד.
בית דין צבאי שוב קבע כי גאידה אשם בפעילות אנטי ממסדית.
היסטוריונים של ימינו טוענים כי המשפט היה מפוברק והיה זה למעשה ניסיון להשתיק ביקורת (במיוחד בחוגי הימין) של התנהגות הממסד כלפי גאידה
לאחר שסולק מן הצבא הקים גאידה מפלגה ימנית קיצונית בשם "הוועד הפאשיסטי הלאומי" בהשראתו של בניטו מוסוליני.
גאידה קרא סילוק ה"לא סלבים" (הכוונה הייתה לנציגי המיעוטים: גרמנים, הונגרים ויהודים) מהפוליטיקה והכלכלה הצ'כוסלובקית.
בבחירות 1929 נבחר מטעם המפלגה לפרלמנט.
בשנת 1931 נעצר לפרק זמן קצר על ידי המשטרה.
בשנת 1933 התרחש ניסיון הפיכה של קבוצת וותיקי הצבא בעיר ברנו.
הניסיון דוכא מיד, שמו של גאידה הועלה במהלך חקירת אחד המשתתפים.
הוא נעצר, נשפט ונידון לחצי שנת מאסר ולהורדה לדרגת טוראי (עד אז נשא בדרגת גנרל במילואים).
לאחר שחרור מן הכלא, שב להנהיג את מפלגתו.
בבחירות של 1935 שוב נבחר לפרלמנט.
גאידה היה אחד המתנגדים הבולטים בפוליטיקה הצ'כוסלובקית להסכם מינכן.
כאשר נחתם ההסכם - כמחאה על כך החזיר לראשי ממשלות בריטניה וצרפת את העיטורים הבריטים והצרפתים שקיבל בעת שירותו.
בתקופת המשבר הפוליטי בצ'כוסלובקיה בתחילת 1939 ניסה גאידה להתמנות לראש המדינה, אך נכשל.
לאחר כיבוש צ'כוסלובקיה על ידי גרמניה הנאצית במרץ 1939 הפסיק כל פעילות פוליטית.
בשנות הכיבוש הנאצי שמר גאידה על פרופיל נמוך.
הוא סייע למחתרת הצכ'ית האנטי-נאצית (במיוחד לאור העובדה, כי אחד מבניו היה חבר המחתרת).
בתום מלחמת העולם השנייה נעצר גאידה על ידי משטרת צ'כוסלובקיה והוחזק בכלא ללא משפט במשך כשנתיים.
רק במאי 1947 נפתח משפטו, הוא הואשם בניהול "תעמולה פאשיסטית" ובשיתוף פעולה עם הכובש הנאצי.
התביעה דרשה עבורו מאסר עולם.
במהלך המשפט לא הוצגו ראיות לגבי שיתוף הפעולה שלו עם הנאצים, לכן הוא הורשע בניהול תעמולה פאשיסטית בלבד.
נידון לשנתיים מאסר (שאותם ריצה כבר למעשה) ושוחרר מן הכלא בתום המשפט.
כמה חודשים אחרי זה, מת בפראג, חסר כל.
רדואן סעיד סולימאן אל-אח'רס הוא רופא פלסטיני שכיהן כשר הבריאות בממשלת הנייה השנייה.
רדואן נולד ביוני 1945 בכפר ואדי חנין שננטש במהלך מלחמת העצמאות.
ב-1966 החל ללמוד רפואה באוניברסיטת אל-אזהר במצרים ובמקביל הצטרף לשורות פת"ח.
שנתיים לאחר מכן הפך לחבר בזרוע הצבאית של הארגון.
ב-1969 עצרה ישראל כמה מאחיו ובני משפחתו.
עם סיום לימודיו וקבלת תואר דוקטור, עבד עבור הסהר האדום הפלסטיני בסוריה ובלבנון.
ב-1995 חזר לישראל והתגורר ברפיח.
הוא כיהן כחבר המועצה הלאומית הפלסטינית, חבר הוועידה הכללית של פת"ח, וחבר המועצה המחוקקת הפלסטינית לאחר שנבחר במהלך הבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית (2006).
בנוסף, כיהן כמנכ"ל תחום רפואה פרטית במשרד הבריאות הפלסטיני.
עם הקמת ממשלת הנייה השנייה, מונה לכהן כשר הבריאות מטעם פת"ח תחת ראש הממשלה אסמאעיל הנייה, וספג ביקורת מארגון הטרור חמאס על התנהלותו בתוך המשרד.
מנגד, בפת"ח התגייסו להגן על כבודו של רדואן, ולהזים שמועות שהופצו על חולשתו ועל פיטוריו.
בהמשך נטען נגדו גם כי מינה מקורבים ובני משפחה לתפקידים במשרד הבריאות.
במהלך כהונתו, בנאום בפני כינוס של ארגון הבריאות העולמי בז'נבה, תקף את ישראל והאשים אותה בפגיעה בבריאותם של הפלסטינים.
בעקבות כך, התקבלה החלטה אנטי ישראלית.
רדון (או ראדון; Radon) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי ממשפחת הגזים האציליים שסמלו הכימי Rn ומספרו האטומי 86. הוא נוצר כתוצאה מדעיכה רדיואקטיבית של היסוד רדיום, המצוי בכל סוגי הקרקעות בריכוזים שונים.
לרדון ישנם 38 איזוטופים מוכרים, כולם רדיואקטיביים.
היציב שבהם הוא ^222Rn, בעל זמן מחצית חיים של 3.8235 ימים.
הגז רדון התגלה על ידי ארנסט רתרפורד ורוברט ב' אוונס באוניברסיטת מק'גיל בשנת 1899. איזוטופ של רדון, רדון-220, היה הראשון עבורו חושב זמן מחצית חיים, על ידי הארייט ברוקס, ובעקבות ניסויים איתו הונחו היסודות למדע הפיזיקה הגרעינית.
גז הרדון הוא גז רדיואקטיבי חסר צבע, טעם וריח.
רדון הוא גז אציל, כך שהוא אינו מתרכב עם אטומים אחרים הנמצאים בריאות, ומרבית האטומים של רדון הנשאפים לריאות ננשפים מהן לפני שהם דועכים רדיואקטיבית.
עם זאת, אותו חלק מאטומי הרדון שכן דועך בתוך גוף האדם מותיר בו אטומים רדיואקטיביים אחרים, יותר פעילים כימית, שעשויים להיוותר בגוף למשך תקופה ארוכה ולהמשיך לפלוט קרינה רדיואקטיבית לעבר תאים סמוכים.
לכן, שאיפת הגז עשויה להוביל להתפתחות סרטן.
רדון מוגדר על ידי הסוכנות הבין לאומית לחקר הסרטן (IARC) כחומר מסרטן באופן ודאי.
הגז מופיע בשרשראות הדעיכה של מספר יסודות רדיואקטיביים המצויים בקרקע, כגון רדיום ואורניום.
עם ההתפרקות הרדיואקטיבית של יסודות אלו נוצר הגז, שיכול להתנדף מהקרקע דרך חריצים ולהצטבר במרתפים לא מאווררים.
יסודות רדיואקטיביים אלו נמצאים גם בחומרי בנייה המופקים מהקרקע (ובמיוחד מלט), לכן הגז יכול להיפלט גם מקירות מבנים ובעיקר מקירות המכילים כמות גדולה של בטון.
עם זאת, פליטת הרדון מהקירות היא איטית והכמות הנפלטת קטנה.
בתנאים של אוורור נורמלי כמות זו אינה מהווה סכנה לבריאות.
הרדון כגז, או כאטומים בודדים הנספחים לחלקיקי האבק באוויר, חודר למערכת הנשימה ומקרין על רקמות הריאה.
ככל שעולה ריכוז הרדון, גדל הסיכוי לחלות בסרטן הריאה.
האוכלוסיות הרגישות במיוחד לחשיפה לרדון הם ילדים ומעשנים.
הרדון אחראי לכמחצית מהחשיפה לקרינה רדיואקטיבית טבעית.
חשיפה זו אחראית לעשירית ממקרי סרטן הריאות במדינות המפותחות.
מסיבה זו ישנם מספר מומחים הממליצים לאוורר מקומות סגורים כגון מרחבים מוגנים ומרתפים, ותמיד להשאיר את החלונות פתוחים.
בישראל, בדיקות רדון מתבצעות, בין היתר, על ידי חברות פרטיות.
רוב מקרי גז הרדון נמצאים בחדרים מוגנים.
פרקטיקה נפוצה לאיתור גז רדון בחדר מסוים כוללת התקנת מכשיר הבודק את רמת גז הרדון במשך תקופה של כחודש, במהלכה אין לפתוח את החדר.
רדוקטיו אד היטלרום (מלטינית: Reductio ad Hitlerum) או ארגומנטום אד היטלרום (מלטינית: argumentum ad Hitlerum) הוא כשל לוגי שעיקרו דחיית או קביעת טיעון אך ורק על יסוד העובדה שאדולף היטלר או המפלגה הנאצית תמכו ברעיון או בטיעון זה.
לדוגמה: "היטלר האמין באיגניקה, פלוני מאמין באיגניקה, ולכן פלוני הוא נאצי".
זהו כשל לוגי מטיפוס אשמה בגלל קרבה.
כשל זה נוצר על רקע נטייתם של רבים לפסול כל רעיון המזוהה עם היטלר או המפלגה הנאצית, על אף שעובדה זו לבדה עדיין אינה הופכת את הרעיון לפסול או שגוי.
המונח נטבע לראשונה על ידי הפילוסוף לאו שטראוס, מאוניברסיטת שיקגו.
רדוקטיו אד היטלרום מבוסס על הטיעון הלוגי המוכר "רדוקטיו אד אבסורדום", שפירושו הוכחה בדרך השלילה, אשר אומר כי הניסיון להוכיח את הטענה הנדחית מוביל בהכרח לסתירה.
במקרה הזה הסתירה היא הייחוס של הרעיון להיטלר.
שטראוס מנסח את הכלל בספרו "הזכות הטבעית וההיסטוריה" משנת 1953 כך:
רדוקציוניזם, כמונח בפילוסופיה, מתאר מספר תאוריות הגורסות, כי טבעם של דברים מורכבים יכול תמיד להצטמצם (או להיות מוסבר) לרעיונות בסיסיים או פשוטים יותר.
הדבר אמור לגבי עצמים, תופעות, הסברים, תאוריות ומשמעויות.
רדוקציוניזם אונטולוגי: לפיו כל דבר אשר קיים מורכב ממספר קטן של תכנים בסיסיים אשר התנהגותם סדירה.
התפיסה של רדוקציוניזם אונטולוגי מיושמת בתיאוריות של מנהל עסקים והנדסת תוכנה.
רדוקציוניזם אונטולוגי מוצג לעיתים כמונח שאין עליו עוררין ומובן מראש על ידי חברי הקבוצות האלו.
רדוקציוניזם מתודולוגי: לפיו הסברי כל הדברים, כגון הסברים מדעיים, צריכים להיות מופחתים באופן מתמיד לא לישות פשוטה יותר, כי אם לישויות הפשוטות ביותר בתכלית.
תערו של אוקאם מהווה את הבסיס לסוג זה של רדוקציוניזם.
רדוקציוניזם תאורטי: הרעיון כי תאוריות או הסברים ישנים אינם מוחלפים בידי חדשים מהם, אלא מצומצמות או מעודנות מפרטיהם הרבים.
רדוקציוניזם מדעי: מתאר את כל הרעיונות לעיל בהקשר מדעי, אך לרוב משמש לתאר רעיון כי כל תופעה ניתנת לתיאור מצומצם של הסבר מדעי.
רדוקציוניזם בלשני: הרעיון כי הכול יכול להיות מתואר בשפה שבה יש ליבה בעלת מספר מוגבל של מושגים, תוך שילובם של המושגים האלה.
המונח רדוקציוניזם חמדני: נטבע בידי דניאל דנט כגינוי לצורות הרדוקציוניזם אשר מנסות להסביר יותר מדי באמצעות מעט מדי.
רדוקציוניזם אנליטי כדוגמת משנתו של קאנט הוא בסיס אפריורי לרדוקציוניזם אונטולוגי.
הניגוד לרעיונות הרדוקציוניזם הוא ההוליזם.
במדעי המחשב, רדוקציה היא שיטה אלגוריתמית המאפשרת להמיר בעיה נתונה לבעיה אחרת שבעזרתה ניתן לפתור את הבעיה המקורית.
לדוגמה, נניח שנתונה סדרת מספרים כלשהי, ונניח שקל לפתור את הבעיה "מהו המספר הראשון בסדרה".
את הבעיה "מהו המספר הקטן ביותר בסדרה" נוכל לפתור באופן הבא: ראשית נמיין את סדרת המספרים, ואז נפעיל את האלגוריתם שפותר את בעיית "מהו המספר הראשון בסדרה" התוצאה תהיה המספר הקטן ביותר בסדר (מדובר כמובן בדוגמה בה נתון שהסדרה אינה סדרה יורדת או קבועה).
באופן פורמלי ניתן לומר כי רדוקציה מפונקציה A לפונקציה B היא פונקציה f מלאה וחשיבה מקבוצת הקלטים האפשריים של A לקבוצת הקלטים האפשריים של B, כך שלכל x מתקיים: , והיא תסומן .
שני סוגים של רדוקציה הם רדוקציית מיפוי, אשר נסמנה , ורדוקציה פולינומית, אשר נסמנה והיא מהווה מקרה פרטי של רדוקציית מיפוי.
על מנת לפתור בעיה אלגוריתמית, ניתן לחפש רדוקציה מהבעיה הנתונה לבעיה אחרת, אשר ידוע אלגוריתם הפותר אותה; על כן, ניתן יהיה להשתמש בפתרון של הבעיה אליה נעשתה הרדוקציה על מנת לפתור את הבעיה המקורית.
במובנה הכללי ביותר, משמשת הרדוקציה על מנת להוכיח כי בעיות מסוימות הן כריעות (בעלות אלגוריתם המכריע אותן) במודל חישובי כלשהו באמצעות ביצוע רדוקציה מהן, לבעיות אחרות, שידועות ככריעות במודל זה.
ולהוכיח שבעיות אחרות לא כריעות באמצעות ביצוע רדוקציה מבעיות אחרות, שידועות כלא כריעות, אליהן.
בתחום זה לא מניחים דבר ביחס לרדוקציה פרט לכך שהיא מלאה, חשיבה ולכל x מתקיים: .
כך למשל משפט רייס מוכיח שהבעיה של זיהוי תכונה לא טריוויאלית של פונקציה היא בלתי כריעה על ידי רדוקציה מבעיית העצירה (שאינה כריעה) אליה.
חשיבות מיוחדת קיימת למושג הרדוקציה בתחום הסיבוכיות.
בתחום זה, אין מסתפקים בכריעות הבעיה, אלא מעוניינים לעסוק במשאבים (בעיקר - סיבוכיות זמן וסיבוכיות מקום) אשר יידרשו לפתרון.
נעשה שימוש ברדוקציה מהבעיה המקורית, לבעיה אחרת שסיבוכיותה ידועה, על מנת לחשב את סיבוכיות הבעיה המקורית.
הפונקציה המשמשת לרדוקציה צורכת גם היא משאבים ולכן כמות המשאבים תהיה גדולה מהכמות הנדרשת בבעיה הידועה.
לכן יש לדאוג שכמות המשאבים שהפונקציה הנוספת דורשת, זניחה, כלומר קטנה בסדר גודל מסיבוכיות הבעיה הידועה.
בחישובי סיבוכיות מתמקדים בסדר הגודל של הסיבוכיות ומזניחים את צריכות המשאבים שקצב גידולן קטן יחסית מבין חלקי האלגוריתם.
מקרה פרטי נפוץ במיוחד של רדוקציות אלה הוא רדוקציות הניתנות לחישוב בזמן פולינומי.
כלומר, הקשר בין אורך הקלט ובין כמות הזמן של הפונקציה המתווכת בין הבעיות, הוא מסדר גודל של פונקציית פולינום.
העניין בהן נובע מהקונבנציה לפיה זמן ריצה פולינומי נחשב יעיל, ורדוקציה מאפשרת הסקת קיום פתרון יעיל לבעיה אחת מקיום פתרון כזה לבעיה אחרת.
בדומה לכך ניתן להוכיח אי קיום פתרון יעיל באמצעות רדוקציה מבעיה שידוע לנו כי אין לה פתרון יעיל לבעיה הנוכחית.
במקרה כזה טוענים שגם לבעיה הנוכחית לא יכול להיות פתרון יעיל, שכן פתרון לבעיה הנוכחית היה גורר פתרון גם לבעיה הידועה וזה הרי לא ייתכן כי הוכח מתמטית שלבעיה הידועה אין פתרון יעיל.
קיימות גם בעיות שאפשרות פתרונן בסיבוכיות פולינומית מוטלת בספק, בפרט בעיות ממחלקת NP.
באמצעות רדוקציה פולינומית מוכיחים על בעיות כי פתרון יעיל שלהן יגרור פתרון יעיל של כל המחלקה.
בעיה: בהינתן G גרף מכוון וממושקל, עם קודקוד התחלה וקודקוד סיום, אשר חלק מקודקודיו צבועים בצבע כחול והשאר באדום, עלינו למצוא את המסלול הקצר ביותר אשר עובר בלכל היותר קודקוד אדום אחד.
פתרון: כדי לפתור את הבעיה הנ"ל, נבצע רדוקציה לגרף אחר, אשר בו נוכל לחפש אחר המסלול הקצר ביותר (תוך שימוש באלגוריתם קיים שכבר ידוע לנו), ומהמסלול שנקבל בגרף החדש נוכל להסיק על מסלול בגרף המקורי, המהווה פתרון לבעיה המקורית.
את הגרף החדש ניצור באופן הבא: ניצור גרף חדש 'G, אשר זהה לחלוטין לגרף G.
כעת, נוריד מגרף G כל צלע אשר יוצאת מקודקוד אדום, ונוריד מגרף 'G כל צלע הנכנסת לקודקוד אדום.