tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במישורי החינוך, הנוער והחקלאות, נוסדו מרכזי הכשרה על ידי צוות בן עשרה קציני נוער חלוצי לוחם וגדודי נוער ומדריכים חקלאיים.
אישים ישראלים רבים ביקרו בקמרון, ובכלל זה שרת החוץ מאיר, ראש הממשלה לוי אשכול ושר החקלאות משה דיין.
ניתוק היחסים בצל מלחמת יום הכיפורים
ב-1970 הקימו חברת סולל-בונה וקבוצת פרדמן את בית המלון המודרני הראשון ביאונדה הבירה.
במהלך ועידת הפסגה של האיחוד האפריקאי ב-1971 הביע נשיא זמביה דאז, קנת קאונדה, את חששות ארצו שאם לא תתקבל החלטה ברורה נגד הכיבוש הישראלי ביהודה שומרון ועזה, "זמביה עלולה למצוא עצמה באותו המצב".
קאונדה הציע כי על מדינות אפריקה להיות מעורבות יותר בסכסוך ישראלי-ערבי, וקרא לנשיא התורן של האיחוד להתייעץ עם מדינאים אפריקאים ותיקים במגמה לאלץ את ישראל לחתור להסכם שלום.
ב-28 ביוני 1971 הודיעה מזכירות האיחוד על הקמת ועדה מיוחדת בשם "עשרת החכמים" (Ten Wise Men) בה היו חברים עשרה מנשיאי מדינות אפריקה, ובהם אחמדו אהידג'ו, נשיא קמרון.
בכינוס הראשון של עשרת החכמים בקינשאסה (23-25 באוגוסט) הוחלט כי ארבעה מחברי הוועדה ובהם אהידג'ו יבקרו במצרים ובישראל.
הארבעה התקבלו בישראל על ידי יושב ראש הכנסת ראובן ברקת ב-3 בנובמבר 1971. אהידג'ו ערך (ביחד עם שלושת הנשיאים האחרים: מובוטו, סנגור וגואון) פגישות עם נשיא המדינה זלמן שזר, ראש הממשלה גולדה מאיר, שר החוץ אבא אבן ושר הביטחון משה דיין.
ב-13 באוקטובר 1973 ניתקה קמרון באורח רשמי את יחסיה עם ישראל בעקבות לחצים ערביים להפגנת סולידריות חברתית עם מצרים, שלחמה נגד ישראל במלחמת יום הכיפורים.
אולם גם בשנות הניתוק, בהיעדר יחסי מסחר רשמיים, התנהלה פעילות ענפה בתחום הכלכלי ובסיוע הצבאי.
בכלל זה פעילותן של החברות סולל-בונה ומוטורולה, שהמשיכו את פעילותן בקמרון בחסות חברות אמריקאיות וצרפתיות זרות.
גם לאחר ניתוק היחסים המשיך אהידג'ו את קשריו המעשיים עם ישראל במישור הכלכלי והמסחרי, אף כי בצורה מצומצמת ובצדודיות נמוכה.
בין השאר המשיכה חברת סולל-בונה לפעול בקמרון בחסות חברה אמריקאית בשם "ריינולדס" ועסקה בבניית שיכונים, וחברת מוטורולה הישראלית פעלה בקמרון באותה תקופה בחסות חברה צרפתית.
היחסים הדיפלומטיים בין ישראל וקמרון חודשו ב-26 באוגוסט 1986. יממה לאחר הביקור, ערך ראש ממשלת ישראל דאז שמעון פרס ביקור בקמרון ונועד עם נשיא קמרון פול בייה ובתומו חתם על הסכם, דמוי הסכם שלום, עם ההנהגה הקמרונאית.
ב-7 באוקטובר אותה שנה, ראש הממשלה פרס הודיע במליאת הכנסת כי ישראל חידשה את יחסיה עם קמרון.
קמרון הייתה המדינה הרביעית שחידשה את יחסיה עם ישראל, כשנה לאחר חוף השנהב.
בעוד שבמשרד החוץ הביעו אכזבה מחוף השנהב על כך שלא הקדימה לחדש את יחסיה קודם לכן, לגבי קמרון הייתה הפתעה לטובה בשירות החוץ הישראלי כיוון שהמוסלמים מהווים כ-30% מהאוכלוסיית המדינה והייתה להם השפעה פוליטית ניכרת.
יתר על כן, קמרון הייתה חברת הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי וקיבלה סיוע גם מהבנק האסלאמי לפיתוח (שמרכזו בערב הסעודית), הנותן הלוואות ומענקים למדינות החברות בארגון בלבד.
ההתחייבויות הכספיות של מדינות ערב לקמרון בשנים 1974-1981 היו גדולות: 213.3 מיליון דולר אמריקני ניתנו כהלוואות בתנאים נוחים ו-48.8 מיליון דולר בתנאים רגילים.
בין הגורמים שהניעו את ממשלת קמרון להיות בין המדינות הראשונות שחידשו את יחסיהן הדיפלומטיים והבילטרליים עם ישראל היה שינוי שיטת הממשל.
ב-1983 התפטר הנשיא אהידג'ו בשל בריאות רופפת, ובמקומו נבחר מי שכיהן תחתיו כראש הממשלה, פול בייה הנוצרי.
ב-1984, לאחר שני ניסיונות הפיכה שנועדו להפיל את ממשלו של בייה (הראשון על ידי תומכי אהידג'ו והשני על ידי חיילי משמר הנשיא), פנה בייה לישראל בבקשה לשקם את שירותי המודיעין ההרוסים שלו וכן לאמן ולצייד יחידה עילית בכוחותיה המזוינים של ארצו ואת המשמר הנשיאותי, שהורכב ברובו מנוצרים.
פניותיו של בייה לישראל נעשו בעידודו של איש העסקים הישראלי מאיר מיוחס, שפעל רבות לקידום יחסי ישראל עם קמרון במישורים הביטחוניים והאזרחיים (ושהוסיף לחתור למען חידוש יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו-ישראל הודות לקשריו עם הנשיא מובוטו).
קמרון גילתה עניין רב בחידשו היחסים עם ישראל כיוון שנהנתה מהסיוע הביטחוני שהעניקה לה ישראל בתקופת היעדר היחסים.
דוגמה לכך הייתה היעתרותה של ישראל לבקשתה של בייה לשלוח לארצו קציני צה"ל אחדים.
בד בבד אישר בייה הקמת משרד אינטרסים ישראלי בראשות ממונה על היחסים, שפעל בחסות שגרירות בלגיה ביאונדה.
ב-1986 נפתחה השגרירות הישראלית ביאונדה מחדש.
לנשיא בייה, כמו לרבים מהאוכלוסייה הנוצרית בקמרון, ישנו יחס מיוחד ליהדות ולארץ הקודש, ואף קיבל שיעורים בתורה ובקבלה מהרב יהודה ליאון אשכנזי (מניטו) שהגיע מישראל.
ב-1987 ביקר בקמרון ראש הממשלה דאז יצחק שמיר.
בשלהי דצמבר 2014 הפעילה שגרירות ישראל ביאונדה מיזם ספורט, ביחד עם תוכנית הפיתוח של האו"ם ונציבות האו"ם לפליטים, במסגרתו אומנו כ-3,000 ילדים על ידי מאמנים ישראליים לצד מאמנים מקומיים אחדים.
ב-13 ביולי 2016 שלחו המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי ומשרד החקלאות ופיתוח הכפר 200 ערכות מלאות של חליפות מגן במסגרת הענק סיוע הומניטרי לממשלת קמרון המתמודדת עם שפעת העופות.
בשנים האחרונות קמרון היא אחת המדינות שהכי פחות תומכות בהחלטות אנטי-ישראליות המתקבלות באו"ם, ונוהגת לרוב להימנע בהן.
לפי מקורות זרים ישראל אימנה את יחידת הBIR או Bataillon d'Intervention Rapide אשר מואשמת בהפרת זכויות אדם ,ענויים ושריפת כפרים.
שגרירה הנוכחי של ישראל בקמרון הוא רן גידור, שמונה לתפקידו ב-17 בינואר 2016. שגרירה של קמרון בישראל הוא הנרי אטונדי אסומבה, המשמש כזקן הסגל הדיפלומטי בישראל.
אסומבה הגיע לישראל תחילה כממונה על היחסים בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20. בתוך זמן קצר הועלה בדרגו הדיפלומטי והתמנה לשגרירה הראשון של קמרון בישראל, תפקיד בו הוא מכהן מאז ועד היום (2018).
העשייה הכלכלית של ישראל בקמרון הייתה ועודנה רחבה ומשמעותית.
בניית שיכונים בכלל ובתי מגורים בפרט על ידי חברת סולל-בונה, פעילות ביטחונית מצד חברות כתעש מערכות והתעשייה האווירית לישראל ופעילות חברות אחרות כדוגמת תעשיות רכב נצרת עילית, תדיראן ומוטורולה ישראל סיפקו ציוד לכוחות המזוינים של קמרון.
חברת תה"ל הקימה חוות גידול עופות, גידול תירס ובוטנים.
נוסף על כך, בקמרון פעלו חברת נטפים בתחום ההשקיה וחברת "דגם" בתחום שירותית הדואר.
ב-2008, היצוא הישראלי לקמרון ב-18 מיליון דולר אמריקני וייבאה ממנה בהיקף של חצי מיליון דולר.
ב-2009, השנה בה המשבר הכלכלי העולמי גאה, עלה באופן מפתיע היקף הייצוא הישראלי ל-24.3 מיליון דולר ואילו הייבוא ירד למאה אלף דולר בלבד.
קמרון, ביחס לשאר שכנותיה באפריקה, מצליחה לשמור על איזון ושקט פוליטי, ובעקבות זאת פיתחה את אחת הכלכלות החיוביות באפריקה.
הדבר אפשר את פיתוח את פיתוח החקלאות, התחבורה ותעשיית הנפט, אך הבירוקרטיה הלא-יעילה דוחה משקיעים רבים מישראל בפרט ומהעולם בכלל.
משרד החוץ מפעיל, באמצעות המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי, קורסים מקומיים וכן שליחת משתלמים כמפורט דלהלן:
יחסי ישראל–קמבודיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין ממלכת קמבודיה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בפברואר 1959, אם כי לשתי המדינות היו קשרים לא רשמיים עוד באמצע שנות ה-50. קמבודיה ניתקה את קשריה עם ישראל באפריל 1975, בעקבות עלייתה לשלטון של הקמר רוז', תנועה קומוניסטית ששלטה בקמבודיה בין 1975 ל-1979. הקשרים בין המדינות חודשו ב-1993.
על אף הקשרים הדיפלומטיים הקיימים בין המדינות, לישראל אין שגרירות בקמבודיה, ואין לקמבודיה שגרירות בישראל.
אי לכך, שגרירות ישראל בתאילנד היא השגרירות האמונה על קמבודיה.
קמבודיה קיבלה עצמאות מצרפת ב-9 בנובמבר 1953. את המהלך הוביל נורודום סיהאנוק שהיה מלך קמבודיה שמינו הצרפתים.
ב-13 בפברואר 1955 הכירה ישראל בקמבודיה.
כעבור חודש, במרץ, התפטר סיהאנוק מתפקיד המלך, אותו העביר לאביו, כדי להתמודד בבחירות על ראשות הממשלה בהם זכה.
ב-15 ביוני 1956, יצר שר החוץ משה שרת קשר עם סיהאנוק, ששימש באותה עת גם כשר החוץ, באמצעות מכתב והציע לו לכונן יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
שרת ערך ביקור רשמי בבירת קמבודיה פנום פן, במסגרת מסעו לאסיה, ונפגש עם סיהאנוק.
במהלך 1958 ביקרו בישראל נציגים קמבודיים בדרג נמוך.
בינואר 1959 הגיעה לישראל משלחת רשמית מטעם משרדי ממשלה שונים של ממשלת קמבודיה.
עם סיום הביקור הוכרז כי קמבודיה וישראל הסכימו לכונן יחסים דיפלומטיים.
כחודש לאחר מכן, התקבלה איגרת משגרירות קמבודיה בצרפת לשגרירות ישראל בפריז, בה נכתב כי לאחר סיורה של המשלחת הקמבודית בישראל חודש לפני כך הוחלט לכונן יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות בדרג של צירות.
ישראל מצידה הנפיקה מכתב דומה.
זמן קצר לאחר כינון היחסים, ביקשה ישראל את הסכמת קמבודיה למנות את מרדכי קדרון, שגריר ישראל בתאילנד לציר שאינו תושב בפנום פן.
ביוני 1960 הסכימה הממשלה הקמבודית להצעה זו.
נוסף על כך, קמבודיה העלתה את דרג היחסים לדרגת שגרירויות, במקום צירות.
קדרון הגיש את כתב האמנתו לרשויות בקמבודיה בשלהי חודש אוגוסט 1960 כשגריר שאינו תושב בעוד קמבודיה לא מינתה מטעמה נציג רשמי בישראל.
עקב סכסוך גבול בין תאילנד לקמבודיה, הוחלט להעביר את נציגות ישראל בקמבודיה מידי קדרון, שגריר ישראל בתאילנד לידי שגריר ישראל ברנגון (מיאנמר).
בשנת 1962 ביקשה קמבודיה מישראל שתמכור לה חמישה מטוסי סילון מסוג CM.170 פוגה מגיסטר.
עסקה זו אושרה לאחר שהתברר כי העסקה לא נועדה לפגוע ביחסי ישראל–תאילנד.
בינואר 1962 ביקרה שרת החוץ גולדה מאיר בקמבודיה.
במהלך הביקור נפגשה עם ראש הממשלה נורודום סיהאנוק.
באוקטובר 1964, הגיעה לישראל משלחת מקמבודיה ללימודים בתחום הקואופרציה.
ביוני 1965 ערכה ישראל תערוכה בפנום פן, בה נאם ראש הממשלה הנסיך סיהאנוק.
באפריל 1966 ביקר בקמבודיה הרמטכ"ל יצחק רבין וראש הממשלה סיהאנוק ערך לכבודו סעודה חגיגית.
בנובמבר 1966 מונה רפאל בנשלום כשגריר ישראל בקמבודיה.
הוא הגיש את כתב האמנתו בפברואר 1967.
במרץ 1967 ביקר שר החוץ אבא אבן בקמבודיה.
במסגרת הביקור קמבודיה וישראל הסכימו על הרחבת שיתוף הפעולה, במיוחד בתחומי החקלאות והקואופרציה.
בספטמבר 1967 ראש ממשלת קמבודיה סיהאנוק העניק עיטור הצטיינות, הגבוה ביותר בקמבודיה, "אביר המסדר המלכותי של קמבודיה", לחבר קיבוץ משמר־הנגב אפרים כרמי, בשל פעילותו לקידום החקלאות בקמבודיה.
כרמי, ששהה בקמבודיה כמסגרת סיוע חוץ של ישראל למדינה בתחום החקלאות.
באוקטובר 1969 מונה עמנואל גלבר כשגריר ישראל בקמבודיה.
במרץ 1969 ריצ'רד ניקסון, נשיאה החדש של ארצות הברית שנכנס לתפקיד חודשיים קודם, הורה על הרחבת מלחמת וייטנאם ופלישה לשטח קמבודיה על מנת לחסום את נתיב הו צ'י מין (ציר לוגיסטי שחלקו עבר בשטחה של קמבודיה).
בסיוע ארצות הברית הוביל ראש הממשלה לון נול להפיכה הקמבודית במרץ 1970 נגד הנסיך נורודום סיהאנוק והפך את עצמו לנשיא של הרפובליקה הקמארית.
סיהאנוק הקים ממשלה גולה בבייג'ינג והודיעה על ניתוק היחסים עם ישראל.
מדינת ישראל הודיעה מצידה כי היא מכירה בממשלה החדשה של לון נול.
ביולי 1972 ממשלת קמבודיה הודיעה לישראל על כוונתה למנות שגריר תושב ראשון בירושלים, ובחודש אוגוסט מונה שמעון אבימור לשגריר.
בדצמבר הוביל אבימור מהלך לכינון יחסים דיפלומטיים עם דרום וייטנאם, בהסכם שנחתם בבירת קמבודיה.
במרץ 1974 ממשלת ישראל אשררה הסכם תרבות שנחתם עם קמבודיה באוקטובר 1973, שהיה להסכם התרבות הראשון שנחתם בין ישראל עם מדינה ביבשת אסיה.
בספטמבר 1974 הועברה השגרירות הקמבודית בישראל מירושלים לתל אביב-יפו.
באוקטובר 1974 פעלה ישראל נגד סילוק קמבודיה מהאו"ם, לאחר שגוש המדינות הבלתי-מזדהות ביקש לסלק את נציגי קמבודיה, בטענה שממשלתם אינה מייצגת את רוב העם הקמבודי ותפסה את השלטון בכוח.
ב-2 במרץ 1975, עם התקדמות כוחות הקמר רוז' לכיוון הבירה הקמבודית פנום פן, פינתה ישראל את אנשיה מקמבודיה לבנגקוק, ושבוע לאחר מכן החזירה את סגל שגרירות ישראל בקמבודיה לישראל.
עם סגירת השגרירות הישראלית בקמבודיה והחזרת נציגי ישראל לארצם, הנוכחות הישראלית בקמבודיה פסקה.
לאחר השתלטות הקמר רוז' על קמבודיה באפריל 1975, נותק הקשר של נציגי קמבודיה בישראל עם ארצם.
ביוני 1975 הם עברו לפריז, שם התרכזו גולים מקמבודיה שתמכו במשטר הקודם, שלא רצו לשוב לקמבודיה.
משטר הקמר רוז' שהשתלט על פנום פן ב-17 באפריל 1975 ניתק את הקשרים הדיפלומטיים בין ישראל לקמבודיה, ובכך, היחסים בין שתי המדינות הוקפאו עד לשנת 1993.
בנובמבר 1979 שיגרה ישראל סיוע רפואי לגבול תאילנד-קמבודיה, שם התקבצו עשרות אלפי פליטים, בעקבות פלישת וייטנאם והפלת משטר הקמר רוז'
במהלך 1992, עם סיום מלחמת האזרחים בקמבודיה, הותר לעיתונאים ישראלים לבקר במדינה.
יחסי ישראל-קמבודיה חודשו ב-4 באוקטובר 1993, בעקבות החתימה על הסכמי אוסלו ושיפור המצב המדיני בקמבודיה, זאת לאחר מפגש של שר החוץ שמעון פרס עם נציגי קמבודיה במטה האומות המאוחדות בניו יורק.
ביקור ראשון של נציג קמבודי מאז 1975 היה של שר החוץ של קמבודיה ב-1994. משלחת צבאית של קמבודיה שהגיעה לישראל כאורחת של משרד הביטחון ב-28 במאי 1994 גילתה עניין ברכישת ספינות מחיל הים הישראלי לצורך הגנת חופיה ובשיתוף פעולה בנושאים חקלאיים.
בשנת 1997 דווח כי התעשייה האווירית לישראל ביצעה תוכנית השבחה למטוסי קרב מדגם מיג-21 של קמבודיה.
בספטמבר 2003, ערך מלך קמבודיה נורודום סיהאנוק תפילת תמיכה ביאסר ערפאת וגינה את "הסבל האינסופי שנגרם לעם הפלסטיני".
בשנת 2008 רכשה החברה הישראלית קווינקו קרקע בקמבודיה במטרה להקים במקום אתר נופש בו בתי מלון וקזינו.
ב-2010 חתמה על הסכם להקמת הפרויקט עם שותף מקומי, ואתר הנופש החל לפעול בינואר 2012.
בשנת 2010 הוקמה לשכת המסחר ישראל-קמבודיה, המורכבת מאנשי עסקים מקומיים בתחומים שונים וכן מאנשי עסקים ישראלים הפועלים באזור.
ב-29 בנובמבר 2012, תמכה קמבודיה בהחלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם, על שדרוג מעמדה של הרשות הפלסטינית באו"ם – מישות משקיפה שאינה מדינה, למדינה משקיפה שאינה חברה..
ב-21 בדצמבר 2017, תמכה קמבודיה בהחלטה של העצרת הכללית בגנות הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל.
בשנת 2014 הגיעו לראשונה לישראל מאז שכוננו לפני שני עשורים יחסים דיפלומטיים עם קמבודיה נציגיו של מלך קמבודיה החדש, נורודום סיהאמוני.
אחיו של המלך, סאמדה פרה-מוהסארה ונציגים נוספים בני משפחת המלוכה הקמבודית הגיעו לארץ לביקור היסטורי.
בשנת 2016 ביקרו בישראל שלושה עובדי מרכז לנטרול מוקשים מפנום פן ובדקו אפשרות להשתתף בפרויקט לסיוע בפינוי שדות מוקשים ישנים ברחבי ישראל.
בשנת 2017 חתמו ממשלת ישראל והמרכז על חוזה לארבעה חודשים, במסגרתו יגיעו לישראל 23 חבלנים ו-12 כלבי חיפוש לעבודה בפרויקט רחב היקף לפינוי שדות מוקשים ישנים ברמת הגולן, יהודה ושומרון ובמדבר הערבה.
בספטמבר 2016 הפך שר החקלאות הקמבודי וונג סחון לחבר הממשלה הראשון שערך ביקור רשמי בישראל.
במהלכו, השתתף בטקס סיום של סטודנטים קמבודים שסיימו קורס חקלאות בתוכנית "AgroStudies" בישראל.
בתחילת ספטמבר 2017 חתמו ישראל וקמבודיה על מזכר הבנות ליצירת קווי טיסות ישירות בין שתי המדינות.
החתימה על המסמך נבעה ממדיניות השמיים הפתוחים שננקטו על ידי שלטונות קמבודיה, וכן בעלייה בזרימת התיירים למדינה זו מישראל ל-7,900 איש במחצית הראשונה של 2017, בניגוד לאותה תקופה בשנת 2016 (עלייה של 36%).
יחסי ישראל–סמואה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין מדינת סמואה העצמאית אשר נכונו לראשונה באופן רשמי בשנת 1977.
לישראל אין נציגות דיפלומטית קבועה בסמואה לכן שגרירות ישראל בניו זילנד אמונה על ענייניה.
יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות נכונו בשנת 1977 (על פי משרד החוץ של סמואה היחסים נכונו ב-30 במאי 1972).
מאז כינון היחסים, שתי המדינות משתפות פעולה בתחומי הפיתוח, זכויות האדם, מאבק נגד העוני, טרור, ארגוני פשיעה חוצי גבולות, שינויי האקלים ועליית מפלס הים.
בעיית עליית מפלס הים היא רלוונטית במיוחד עבור מדינות האיים באוקיינוס השקט.
בשנת 1991, סמואה נמנתה בין המדינות אשר יזמו את החלטה 4686 של העצרת הכללית של האו"ם, אשר ביטלה את החלטה 3379, שקבעה כי ציונות היא צורה של גזענות.
בספטמבר 2014, ביקר באפיה בירת סמואה סגן שר החוץ צחי הנגבי בליווי שגריר ישראל בוולינגטון יוסף ליבנה.
הביקור נערך במסגרת ועידה בהשתתפות משלחות מעשרות מדינות, במטרה לסייע לתושבי האיים הקטנים בקריביים ובאזור אוקיאניה.
בשנת 2016, שגריר ישראל בניו זילנד יצחק גרברג הגיש את כתב האמנתו לנשיא סמואה טופוגה אפי.
בתחילת 2017 חבר הפרלמנט הסמואי אלאיסה ספולנה מואנאנו קרא לממשלת ארצו "תמיד לעמוד לצד ישראל, לא משנה מה".
דוגמה נוספת לשיתוף פעולה בין שתי המדינות היא ההסכם שנחתם ופוטר את אזרחי שתי המדינות מצורך באשרות שהייה.
במרץ 2019 ביצע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו פגישה עם ראש ממשלת סמואה טואילאפה איונו סאיללה מליילגאוי אשר במהלכה נחתם הסכם פטור מאשרות כניסה לתיירים.
בסוף אותה שנה יצאה משלחת של רופאים מבית החולים שיבא בעקבות התפרצות נגיף החצבת.
בפברואר 2020, טואילאפה איונו סאיללה מליילגאוי קיים פגישה עם נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין במהלכה השתתפו בוועידה של מדינות האוקיינוס השקט בפיג'י לצד מנהיגים מדינים נוספים מרחבי האזור.
במאי 2023 שגריר ישראל בניו זילנד, רן יעקובי, הגיש כתב האמנתו וקיים ביקור רשמי ראשון בסמואה.
בינואר 2026 ראש ממשלת סמואה לאאולי לאואטאה שמידט הודיע כי מדינתו תפתח שגרירות בירושלים.
ישראל אינה מיוצגת בסמואה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
ישראל האמינה את שגרירותה שבוולינגטון, בירת ניו זילנד הסמוכה, על סמואה.
סמואה אינה מיוצגת בישראל בדרג השגרירות.
סמואה מיוצגת בישראל בדרג הקונסולרי באמצעות קונסול כבוד, אשר מקום מושבו בחיפה.
יחסי ישראל–קירגיזסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה הקירגיזית.
היחסים בין שתי המדינות נכונו במרץ 1992, לאחר שקירגיזסטן קיבלה עצמאות מברית המועצות.
ישראל מיוצגת במדינה על ידי שגריר לא-תושב, העובד מאסטנה, בירת קזחסטן.
קירגיזיסטן מיוצגת בישראל על ידי שגריר לא-תושב, המשמש גם כשגריר קירגיזיסטן בטורקיה.
בינואר 1993 דיווח משרד החוץ הישראלי כי קירגיזסטן מתכוונת לפתוח את שגרירותה בירושלים.
הודעה זו נמסרה במהלך ביקורו הרשמי של נשיא הרפובליקה אסקר אקייב בישראל, שם התקבל על ידי ראש הממשלה, יצחק רבין.
בשנת 2002 שיגרה קירגיזסטן 29 משתלמים בקורסים בישראל.
באותה השנה נרשמו שמונה שליחויות קצרות של מומחים ישראלים לקירגיזסטן.
בחודש נובמבר 2008, בסיוע המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי (מש"ב), הוקם מפעל חליבה במחוז צ'וי בקירגיזסטן וכן ניתן מתן הספקה להפעלתו.
הודות לכך, הוכשרו בישראל כ-380 חקלאים קירגיזים.
בחודש יולי 2010, שלחה ממשלת ישראל משלוח סיוע הומניטרי הכולל תרופות ומוצרי היגיינה לנזקקים בדרום קירגיזסטן.
המשלוח כלל בין היתר 30 קופסאות של תרופות, שמפו, חיתולים, משחות שיניים, נייר טואלט, כביסה וסבון.
בחודש אוגוסט של אותה שנה, בפגישה של שר החקלאות של קירגיזסטן עם שגריר ישראל בקזחסטן ישראל מי-עמי, דנו השניים באפשרות של הכשרת חקלאים קירגיזים בישראל, כמו גם אספקת זרעי חיטה ועגבניות, חיפוש משקיעים ופתיחת לשכת מסחר ישראלית-קירגיזית.
ביוני 2014 נחתם מזכר שיתוף פעולה בין משרד החקלאות של קירגיזסטן לבין החברה הישראלית "Emi Technologies & Financing" שקבע מימון של מרכזים לוגיסטיים בקירגיזסטן להגדלת היקף מוצרים חקלאיים מיוצאים.
בספטמבר 2014 נפגש מנהל מחלקת "אירואסיה 2" (מרכז אסיה והקווקז) של משרד החוץ הישראלי עם גורמים ממשרד הכלכלה של קירגיזסטן.
בפגישה הושגה הסכמה על סיועה של ישראל בתחום הבריאות, החקלאות וטכנולוגיית המידע לקירגיזסטן.
באוגוסט 2015, קבוצה של רופאי עיניים ישראלים ביקרה בקירגיזסטן עבור ביצוע מספר ניתוחים ללא תשלום.
ראש משרד הבריאות של הרפובליקה נפגש עם מומחים ישראלים ודן בהכשרה לרופאים קירגיזים בישראל.
במרץ 2016, שגריר ישראל בקירגיזסטן מיכאל ברודסקי העניק את כתב האמנתו לנשיא אלמאזבק אטמבייב.
הנשיא אטמבייב, בנאומו בתגובה, ציין כי היחסים בין שתי המדינות "מתפתחים בעקביות" והביע רצון ללמוד מהישראלים כיצד "להאיר את ארצו" וכן לשפר את מצבה האקולוגי.
ביוני 2016 התקיימה פגישה בין ראש עיריית הבירה הקירגיזית בישקק לשגריר ישראל, בה נדון שיתוף פעולה דו-צדדי בין ישראל וקירגיזסטן.
באותו חודש התנהל משא ומתן דו-צדדי בין משרדי החוץ של שתי המדינות, בהתמקדות על שיתוף פעולה בתחומי מסחר, כלכלה והשקעות.
ב-2 בנובמבר 2016 התקיימה בבישקק פתיחת פסטיבל הסרטים הישראלי, בהשתתפות השגריר הישראלי ונציגי גופים ממלכתיים ואנשי תרבות ואמנות קירגיזים.
באותו חודש השתתף סגן יו"ר בית המשפט העליון של קירגיזסטן קצ'יקה אסנקנוב בסמינר בינלאומי בנושא תפקידי מערכת המשפט במאבק בסחר בבני אדם שנערך בעיר חיפה.
אחת ממארגני הסמינר הייתה סוכנות מש"ב.
ביולי 2021 החליטה קירגיזסטן על ביטול הצורך בוויזה לתיירים ישראליים.
יחסי ישראל–פנמה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין רפובליקת פנמה.
לישראל יש שגרירות בפנמה סיטי, ולפנמה יש שגרירות בתל אביב.
בין שתי המדינות שוררת כבר שנים ידידות רבה.
בשכונת קריית מנחם בירושלים נקרא רחוב מסוים על שם מדינת פנמה, ואילו בפנמה ישנם רחובות מסוימים, הנקראים על שם מדינת ישראל, וזאת בבירה פנמה סיטי ובצ'יטרה .
נכון למרץ 2025, פנמה היא המדינה היחידה באמריקה המרכזית ובאמריקה הלטינית שאינה מכירה בקיומה של מדינה פלסטינית.
במהלך ההצבעה בנושא תוכנית החלוקה של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947 על חלוקת המנדט הבריטי למדינה יהודית וערבית, פנמה, יחד עם 32 מדינות נוספות, הצביעה בעד התוכנית.
לאחר הכרזת עצמאותה, פנמה הייתה לאחת מהמדינות הראשונות שהכירו במדינת ישראל.
לאחר מכן קבעה את שגרירותה בירושלים.
פנמה סייעה במשלוח נשק לישראל במהלך מלחמת העצמאות על ידי הנפת דגל המדינה הנייטרלית (ולכן הייתה נקייה מכל חשד) על אוניות שהבריחו נשק לארץ תוך הפרת האמברגו שהוטל עליה.
צעד זה נעשה בעקבות בקשה של שליח ההגנה, ראובן דפני, מהגנסטר היהודי במיאמי, סמי קיי (אנ') שהיה מיודד עם נשיא פנמה הודות לקשרים עסקיים.ביוני 1961 העלתה ישראל את ייצוגה בפנמה למעמד של שגרירות והשגריר יהושע נ.
שי הגיש את כתב האמנה לנשיא פנמה.
שנתיים לאחר מכן, ישראל ופנמה חתמו על הסכם שיתוף פעולה בנושאי תרבות ותיירות.
מאז 1968, ראש מחלקת המבצעים המיוחדים של אגף קיסריה בארגון המוסד, מיכאל הררי, יצר קשרי ידידות עם מנואל נורייגה, שלימים הפך למנהיג המדינה בפועל.
ב-11 באוקטובר 1968 עלה לשלטון עומר טוריג'וס כתוצאה מהפיכה צבאית, ונורייגה הפך לראש שירות הביון של פנמה.
ממשלת ישראל והמוסד העניקו לטוריג'וס את הטיפול הרפואי הטוב ביותר שניתן היה להשיג באותן שנים, וכן סייעו למצוא את אביה של אשתו רחל, שהייתה יהודייה.
לאחר מותו של טוריג'וס ביולי 1981, נורייגה נכנס לתפקיד ראש המדינה ושמר על יחסים חמים עם הררי ואנשיו.
באותן שנים הפכה פנמה למוקד השפעה ישראלית חשוב והמדינות שיתפו פעולה בנושאים ביטחוניים באופן חשאי, והיחסים עם פנמה הוגדרו בזמן ראש הממשלה מנחם בגין כנכס אסטרטגי למדינת ישראל ובעלי חשיבות דרמטית לביטחון ישראל.
ב-1980 ביקר נורייגה בישראל, בתקופה בה הררי פרש מתפקידו, אם כי ראש הממשלה בגין שכנע אותו להישאר בתפקיד "במילואים".
באמצע שנות ה-80, לפני שנשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש החליט לפלוש לפנמה ולכבוש את תעלת פנמה, פנתה ממשלת ארצות הברית לראש הממשלה יצחק שמיר והררי לתווך במשא ומתן בין האמריקאים לפנמים.
בשנת 1992, בעקבות מתקפת טרור בבירת ארגנטינה בואנוס איירס, מחבל מתאבד מארגון חזבאללה פוצץ מטען בעיר קולון, ליד החוף האטלנטי של תעלת פנמה.
לאחר המתקפה דווח כי 21 בני אדם נהרגו, בהם 12 אנשי עסקים יהודים וישראלים ו-3 אזרחים אמריקאים.
האירוע קירב את שתי המדינות זו לזו וחיזק את היחסים ביניהן.
ביולי 2002 פורסם על כך, שייסגרו שמונה נציגויות של ישראל במדינות שונות, כולל פנמה, עקב בעיות תקציביות.
שנתיים לאחר מכן, בספטמבר 2004 פתחה ישראל מחדש את השגרירויות שלה בקרואטיה ופנמה.
במרץ 2010 ביקר בישראל נשיא פנמה ריקרדו מרטינלי.
במהלך ביקורו לווה בסגן הנשיא, שר החוץ, סגן שר החוץ ושר התיירות, ונפגש עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו והנשיא שמעון פרס.
בשיחות בין שני הנשיאים נדונו סוגיות של ביטחון, פיתוח חקלאי וחידושים בתחומי טכנולוגיות.
בפגישת מרטינלי עם נתניהו נדון חיזוק שיתוף הפעולה הביטחוני בין שתי המדינות, אפשרות חתימה על הסכם סחר חופשי ואמנה למניעת כפל מס, שיתוף פעולה במגזר החקלאי, פתיחת טיסות ישירות ואפשרות לקיים ישיבת ממשלות משותפת.
בשנת 2011 הוציאה שגרירות ישראל בפנמה כתב עת בשם "ישראל: 63 שנים של התקדמות מתמדת", המוקדש לציון 63 שנים לעצמאות המדינה.
לאחר מכן שירות הדואר הישראלי הוציא בולים במהדורה מיוחדת לכבוד הנשיא מרטינלי.
בנובמבר 2012 בעת ההצבעה בעצרת הכללית של האו"ם על שדרוג מעמדה של הרשות הפלסטינית מישות משקיפה שאינה מדינה, למדינה משקיפה שאינה חברה (החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם), נכללה פנמה בין 9 המדינות לצד איי מרשל, ארצות הברית, ישראל, מיקרונזיה, נאורו, פלאו, צ'כיה וקנדה שהצביעו נגד ההחלטה.
בדצמבר 2012, ביצע בשנית הנשיא מרטינלי ביקור בישראל.
במהלכו, נפגש עם הנשיא פרס והצהיר באומרו כי "גודלה הקטן של פנמה לא מונע ממנה להיות בעלת לב גדול עבור ישראל".
בהמשך דן עם ראש הממשלה נתניהו בסוגיות של חתימת הסכם סחר חופשי והיבטים נוספים של יחסים בילטרליים.
במאי 2014 ביקר מרטינלי שוב בישראל ובירך על השקת קו הטיסה הישירה מתל אביב לפנמה על ידי חברת אל על ואף הביע נכונות לסבסד את הטיסות אם "העמסת ספינות לא תהיה רווחית".
פרס כינה בעת ביקורו של מרטינלי את פנמה "הידידה הגדולה ביותר של ישראל בעולם".
בנובמבר 2015 נחתם הסכם סחר חופשי בין שתי המדינות שכולל הסכם מס, הסכם שירותים והשקעות, הסכם הגנה על קניין רוחני ועוד.
ההסכם אושרר ועודכן בשנת 2018.
באפריל 2016 נסעו לפנמה בעלי תפקידים שונים בהם רופאים ופרמדיקים ישראליים מארגון איחוד הצלה, על מנת להכשיר את מקביליהם בפנמה.
במאי 2018, נשיאה החדש של פנמה, חואן קרלוס וארלה הגיע לביקור ממלכתי בישראל.
הוא לווה על ידי סגנית הנשיא איזבל סן מאלו, שר המסחר והתעשייה אוגוסטו ארוסמנה, השר לפיתוח חקלאי אנריקה צ'ארלס ומשלחת של אנשי עסקים.
במהלכו, נחתם הסכם סחר חופשי דו-צדדי בין המדינות המרחיב את ההסכם של 2015. בכך, הפך להסכם הראשון מסוגו בין ישראל למדינה באמריקה הלטינית בכל הזמנים.
בעת ביקורו של הנשיא וארלה אורגן פורום כלכלי מיוחד שהתקיים בתל אביב שעסק בנושאים שונים בהם: אבטחת סייבר, תיירות, ציוד רפואי, טכנולוגיות סביבתיות ומשאבי מים.
בסיומו, נחתם מזכר הבנות, לפיו ישראל תקים בפנמה מרכז הדרכה, יחיד מסוגו באמריקה הלטינית, לפיתוח ויישום טכנולוגיות ופיתוחים חקלאיים משלה.
ב-19 ביולי 1994 התפוצץ מטוס נוסעים בנתיב האוויר שבין קולון לבין פנמה סיטי, מה שגרם להתרסקותו.
בעקבות זאת, כל 21 הנוסעים נהרגו, ביניהם 12 יהודים, ומתוכם ארבעה אזרחי ישראל.
אירוע זה התרחש יום לאחר הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה.
בינואר 2017 נעצרו שני פעילי חזבאללה בחשד שתכננו בין היתר לפגוע בשגרירות ישראל בפנמה, וזאת לאחר שבמחשבו של אחד מהם התגלה תיעוד מעקב אחר אבטחת השגרירות.
יחסי ישראל–פיג'י הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה של איי פיג'י.
שגריר ישראל באוסטרליה משמש כשגריר לא-תושב לפיג'י, וכיום ממלא תפקיד זה אמיר מימון.
שגרירות פיג'י בישראל, שוכנת בירושלים.
היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לפיג'י נכונו ב-1970. ב-1978 נערך ביקור ראשון מדרג גבוה, של סגן ראש ממשלת פיג'י, באטו סיר פינאלה גאגילאו.
בנובמבר 1986 ביקר נשיא ישראל חיים הרצוג בפיג'י.
במרץ 2009 הגיש שגריר פיג'י בישראל, פיו בוסקו טיקוישובה, כתב האמנה לנשיא המדינה שמעון פרס.
במהלך טקס הגשת כתב ההאמנה, ערך טיקוישובה את הטקס המסורתי הנהוג במדינתו; כרע ברך בפני הנשיא בעת הגשת כתב האמנה ומחא כף שלוש פעמים על פי המסורת העתיקה.
בראשית נובמבר 2016, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, קיבל את עמיתו הפיג'יאני, פרנק ביינימארמה בירושלים, והודה לו על תמיכתה של פיג'י בישראל בארגונים בינלאומיים שונים.
במהלך הביקור בן שלושת הימים נדונו גם נושאים שונים ביחסים, בהם כוחות שמירת השלום של פיג'י הפועלים באזור, שיתוף פעולה הבילטרלי, במיוחד בתחום הפיתוח החקלאי.
ביינימארמה הודה לישראל על עזרתה בבנייה מחדש של תשתית האי אובלאו לאחר ציקלון וינסטון , שאותה סיפקה במסגרת פעולותיהן המתואמת של שגרירות ישראל באוסטרליה וארגון ישראייד.
לאחר הפגישה נחתם מזכר הבנות בין שתי המדינות.
ביינימארמה הזמין באורח רשמי את נתניהו לבקר בפיג'י.
בסוף אותו חודש הודיע נתניהו כי הוא עומד לצאת לביקור רשמי בפיג'י.
הביקור הראשון אי פעם של ראש ממשלת ישראל למדינה זו.
עם זאת, הביקור לא התקיים בעקבות החיכוך ביחסים, לאחר שהנציג הפיג'יאני בעצרת הכללית של האו"ם הביא את דגל פלסטין לעצרת.
על אף מקרה זה הכריז נתניהו על רצונו לפתח ולחזק את הקשרים בין שתי המדינות.
ביולי 2017 הגיעה משלחת רופאים ואחיות ישראלים לפיג'י במסגרת סיוע הומניטרי.
כמו כן נחתם מזכר הבנות הדדיות בתחום החקלאות בין שתי המדינות.
בדצמבר 2018 ביקר ראש ממשלת פיג'י פרנק ביינימאראמה בישראל.
במסגרת הביקור המדיני, נפגש עם ראש הממשלה נתניהו בלשכתו בירושלים שעדכן אותו בחשיפת מנהרות הטרור בצפון, כחלק ממבצע מגן צפוני.
ב-20 בפברואר 2020 ערך הנשיא ראובן ריבלין ביקור רשמי באי, אליו הצטרפו מנהיגים אזוריים אחרים מאזור האוקיינוס השקט.
באוגוסט 2022, הגיע נשיא פיג'י ויליאמה קטוניוורה לביקור רשמי בישראל במסגרתו פגש את נשיא המדינה יצחק הרצוג.
ביוני 2023 הודיעה ממשלת פיג'י כי בכוונתה לפתוח שגרירות בישראל.
בפברואר 2025, הודיע ראש ממשלת פיג'י סיטיבני רבוקה, כי פיג'י תפתח שגרירות בירושלים, זאת לאחר שנפגש עם שר החוץ גדעון סער בוועידת מינכן.
ב-17 בספטמבר 2025, ראש ממשלת פיג'י ושר החוץ סיטיבני רבוקה ביצע ביקור בלשכת ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
מאוחר יותר באותו היום נפתחה שגרירות פיג'י בירושלים.
בדצמבר 2025 הודיע שר החוץ גדעון סער כי בכוונת ישראל לפתוח שגרירות בפיג'י במהלך שנת 2026.
בין ישראל וצ'אד מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
יחסים רשמיים התקיימו עד לשנת 1972, אך נותקו, כנראה עקב לחץ שהפעילה לוב בראשות מועמר קדאפי, וחודשו ב-20 בינואר 2019, בביקורו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בצ'אד.
יחסי ישראל–צ'אד החלו עוד לפני שצ'אד קיבלה את עצמאותה מצרפת.
ב-1959 ביקר בישראל ראש ממשלת הטרטוריה פרנסואה טומבלבאי, לימים נשיא המדינה הראשון.
ישראל כוננה יחסים דיפלומטיים עם צ'אד במהלך שנות ה-60, במסגרת ניסיונותיה הכלליים להתקרב ליתר מדינות אפריקה.
כינון היחסים עם צ'אד, שבה רוב מוסלמי ברור, נתפס כאלמנט שיביא לכך שהסכסוך המדיני בין ישראל לערבים לא יהפוך לסכסוך בעל אופי דתי עם העולם המוסלמי כולו.
עיקר פעילותה של ישראל בצ'אד, כמו במדינות אפריקניות רבות, התרכז בהכשרת כוחות הביטחון והמשטרה במדינה, לרבות הדרכת תנועות נוער, נח"ל וגדנ"ע.
באוקטובר 1965 ביקר נשיא צ'אד פרנסואה טומבלבי בישראל כאורחו של לוי אשכול ראש הממשלה.
צ'אד הייתה אחת משלושים המדינות האפריקניות אשר ניתקו את יחסיהן עם ישראל בראשית שנות השבעים.
למעשה, עוד לפני מלחמת יום הכיפורים (אוקטובר 1973), בעקבות ביקורו של המלך הסעודי פייסל, פיתוייו הכספיים של נשיא לוב מועמר קדאפי ולחץ הרוב המוסלמי, הביאה צ'אד לקץ יחסיה עם ישראל.
על אף ניתוק היחסים הרשמי, הוסיפו מומחים ישראליים לסייע לממשלת צ'אד בענייני צבא וביטחון גם במהלך שנות ה-80, על רקע מלחמת האזרחים שזעזעה את המדינה.
האלוף אברהם טמיר אף ערך ביקור בצ'אד בתקופה זו.
עסקאות נשק שונות נערכו בין שתי המדינות.
בשנת 2005 פורסם כי צ'אד שוקלת לחדש את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל, אך מהלך זה לא יצא לפועל.
בשנת 2008 הונפקו בצ'אד גיליונות זיכרון לציון שישים שנות עצמאות לישראל.
בינואר 2011 אמר נשיא צ'אד, שלכבוד יום העצמאות ה-50 של צ'אד "אנחנו שוקלים לחדש את היחסים עם ישראל".
בחודש יולי 2016 נפגש מנכ"ל משרד החוץ הישראלי עם נשיא צ'אד אידריס דבי בצפון צ'אד, והיה זה המפגש הרשמי הראשון בין נציגי שתי המדינות מאז ניתוק היחסים.
באוקטובר 2018 דווח על כך, שצ'אד עתידה להכריז על חידוש כינונם של היחסים הרשמיים בין המדינות.
בהמשך לכך, ב-25 בנובמבר 2018 הגיע נשיא צ'אד, אידריס דבי, לביקור ראשון בישראל, והיה לנשיא צ'אד השני שעורך ביקור מסוג זה.
לפי דברי אידריס דבי, מטרת הביקור היא להביא לשדרוג היחסים בין המדינות.
במהלך הביקור נפגש דבי עם ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו ועם נשיא המדינה, ראובן ריבלין וכן ביקר במוזיאון יד ושם.
בנוסף, ב-26 בנובמבר הצהיר דבי כי מדינתו תחדש את היחסים עם ישראל ב"זמן הקרוב".
בתום הפגישה השלישית הודיע בנימין נתניהו, כי יגיע בשבועות הקרובים לצ'אד, וכן יהיה שיתוף פעולה עתידי במלחמה בטרור.
ב-20 בינואר 2019 יצא ראש הממשלה בנימין נתניהו לביקור בצ'אד, ולפגישה עם הנשיא, כאשר אחת המטרות היא לאפשר קיצור הטיסות בין נמל התעופה בן-גוריון ליעדים באמריקה הדרומית.
במהלך פגישה זו חודשו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות.
באותו יום, עשרה חיילים צ'אדיים מהכוח הבינלאומי במאלי , נהרגו בעת התקפה על ידי זרוע של אל-קאעידה באגלהוק במה שתואר כ"תגובה לביקור נתניהו ולחידוש היחסים".
בשנת 2019 הוצא לאור בצ'אד גיליון זיכרון, הכולל ארבעה בולים, וביניהם שני בולים הנושאים את תמונתה של נטע ברזילי, שזכתה בתחרות האירוויזיון 2018.
באוגוסט 2019 ביקרה בצ'אד משלחת ישראלית לבקשת הנשיא דבי, כחלק מהסיוע הישראלי הכלכלי לצ'אד, וביולי 2020 הכריזו שתי המדינות על שיתוף פעולה בריגול אחרי פעילות חזבאללה ואיראן באפריקה.
ב-8 בספטמבר 2020 ביקר בישראל יו"ר הקבינט של צ'אד, עבדל כרים דאבי.
במהלך הפגישה התחייב דאבי לנתניהו לפתוח נציגות רשמית בירושלים.
בכך הפכה צ'אד למדינה דוברת הערבית הראשונה שהבטיחה לפתוח נציגות בירושלים.
משרד החוץ של צ'אד הכחיש את ההבטחה.
ב-17 בספטמבר 2020 נחת בישראל מטוס תובלה מסוג לוקהיד C-130 הרקולס של חיל האוויר של צ'אד, כחלק מסיוע הומניטרי שישראל העניקה למדינה עקב מגפת הקורונה וכחלק מסיוע לטיפול במשבר השיטפונות במדינה.
אחרי שהנשיא אידריס דבי נהרג באפריל 2021, היחסים בין המדינות התקררו שוב.
מחמוד דבי איטנו, בנו ויורשו בתפקיד, נקט גישה זהירה יותר בנוגע ליחסים עם ישראל.
בקיץ 2021 אחיו של הנשיא, עבד אל-כרים דבי, ביקר בחשאי בירושלים, ונפגש עם ראש הממשלה נפתלי בנט ועם שר החוץ יאיר לפיד.
ב-17 במאי 2022 הגיש שגריר ישראל בסנגל בן בורגל את כתב האמנתו לנשיא צ'אד.
ביולי 2022 יצאה משלחת בינלאומית של קק"ל לסייע לצ'אד בשדרוג החקלאות והמים.
ב-1 בפברואר 2023 נפגש נשיא צ'אד מחמוד דבי איטנו עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ונשיא המדינה יצחק הרצוג בירושלים, שם הכריז על פתיחת שגרירות ברמת גן.
ב-5 בנובמבר 2023 הודיעה צ'אד כי היא מחזירה להתייעצות את הממונה על היחסים בשגרירות בישראל בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
יחסי ישראל–סורינאם הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין רפובליקת סורינאם.
היחסים בין שתי המדינות כוננו בפברואר 1976.
בנובמבר 2014 נפגש שגריר ישראל שאינו תושב בסורינאם, מגיד עמירם, עם שר החוץ של סורינאם, וינסטון לקין.
במהלך הפגישה הצהיר השגריר על הסיוע שהעניקה ישראל לסורינאם במסגרת תוכנית מש"ב.
ביולי 2017 התקיימה מהדורתה ה-20 של תחרות הספורט המכביה עם 10,000 ספורטאים באצטדיון טדי בירושלים בה השתתף הג'ודוקא יגאל קופינסקי, הנציג היחיד של סורינאם.
בנובמבר 2020, שר החוץ של סורינאם אלברט רמדין נפגש עם הנשיא צ'אן סנטוהי, וכן עם נציגים שונים של מדינות זרות בסורינאם, כולל קונסול הכבוד הישראלי יוסף חיים הרוש.
כתוצאה מהפגישה אמר רמדין כי ארצו רוצה להגביר את רמת היחסים הדיפלומטיים ולמנות שגריר שאינו תושב בישראל.
ישראל סייעה לסורינאם בבניית אודיטוריום באוניברסיטת אנטון דה קום, פארק תעשייה וחממות.
החל מסוף 2020, שתי המדינות משתפות פעולה בחקלאות ובחינוך.
בסוף נובמבר 2020 קיים ראש משרד החוץ של סורינאם שיחות עם ראשי משרד החינוך, המדע והתרבות בסורינאם ומשרד החקלאות והסביבה במטרה לבחון את הפוטנציאל לשיתוף פעולה בין סורינאם לבין ישראל.
ישראל מחזיקה קונסוליה בבירת סורינאם פרמריבו, ואילו סורינאם מחזיקה בישראל קונסוליה בתל אביב.
ב-30 במאי 2022 התקיים הביקור הראשון בישראל של שר חוץ סורינאמי, אלברט רמדין.
בפגישה עם מקבילו הישראלי יאיר לפיד הודיע רמדין כי מדינתו מתכננת להעביר את שגרירות סורינאם בישראל בירושלים "בעתיד הקרוב".
לפיד הכריז בתגובה על נכונותה של ישראל לשלוח מטען של סיוע הומניטרי לסורינאם עבור מאבק בתוצאות של שיטפונות במדינה.
אולם, חודש לאחר מכן ב-24 ביוני, אמר נשיא סורינאם צ'אן סנטוקי לאספה הלאומית כי פתיחת השגרירות לא תתקיים לאור מחסור בתקציב.
עם זאת, לא שלל אפשרות שהשגרירות תפתח בעיר בעתיד.
בעבר התגוררה בסורינאם קהילה יהודית גדולה, אשר אף קלטה פליטים יהודים מגרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
אולם, לאחר המלחמה היגרו יהודים רבים, חלקם לישראל וחלקם למדינות אחרות, וכיום הקהילה מונה רק כמה עשרות משפחות.
החל משנת 2017 פועל בפרמריבו בית הכנסת נווה שלום.
יחסי ישראל–סיישל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת ישראל לבין הרפובליקה של סיישל.
היחסים שבין הרפובליקה של סיישל לבין מדינת ישראל כוננו לראשונה בשנת 1992 כאשר החרם של מדינות אפריקה שמדרום לסהרה על ישראל שהחל כעשרים וחמש שנים קודם לכן הוסר.
היחסים הכלכליים בין ישראל לסיישל הם יחסים זניחים ביותר כאשר התיירות היא גורם שיתוף הפעולה החשוב ביותר שבין המדינות, שכן, סיישל ידועה כמדינת תיירות יוקרתית.
על רקע מגפת הקורונה הודיעה ממשלת סיישל כי היא תפתח את המדינה לתיירות לאזרחים ישראלים בלבד מכיוון שבישראל היה אחוז התחלואה נמוך בהרבה מהממוצע וישראל נחשבה למדינה בטוחה בזמן המגפה.
ישראל אינה מיוצגת בסיישל הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי, אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בניירובי, בירת קניה.
סיישל אינה מיוצגת בישראל בדרג השגרירות.
סיישל מיוצגת בישראל בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בתל אביב.
קונסול הכבוד של סיישל בישראל הוא אריה גולדשטיין.
יחסי ישראל–קומורו הם יחסי החוץ שבין מדינת ישראל לבין האיחוד של איי קומורו.
קומורו היא מדינה ערבית ואף חברה בארגון הליגה הערבית.
קומורו לא מכירה במדינת ישראל.
בעקבות חתימת הסכמי אוסלו ב-1993, פנה נשיא איי קומורו, סעיד מוחמד ג'והר , לישראל בבקשה לסיוע כלכלי, בתמורה ליצירת קשרים דיפלומטיים והכרה בישראל.
בעקבות מגעים בין מכריו של ג'והר לבין גורמים במשרד החוץ הישראלי נחתם ב-10 בנובמבר 1994, בין נשיא איי קומורו ויהודה לנקרי, שגריר ישראל בצרפת ומיופה הכוח מטעם משרד החוץ הישראלי, הסכם עקרוני לכינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
ההסכם נחתם בפריז, בבית שבבעלותו של הנשיא ג'והר.
ג'והר קיווה, בעקבות חתימת ההסכם, לתרומה חד פעמית מממשלת ישראל בסך של 200 מיליון דולרים.
שר החוץ אז, שמעון פרס, התחייב במכתב שנמסר לנשיא, שמשרד החוץ יפעל לסייע לקומורו באמצעות המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי.
בעקבות הפרסום בכלי התקשורת על חתימת ההסכם, חלק ממדינות ערב, בעיקר לוב ואיראן, גינו את יוזמת הנשיא ולחצו עליו לחזור בו מיוזמתו, תמורת סיוע כלכלי נדיב.
מכיוון שישראל לא נענתה לבקשת הנשיא לסיוע, הממשל של איי קומורו חזר בו וההסכם הפך להצהרה משותפת המודיעה על כינון יחסים בלבד.
שגרירות ישראלית לא נפתחה בקומורו.
ב־14 במאי 2013 העבירה ממשלת איי קומורו למשרד התובעת הכללית בבית הדין הבינלאומי לצדק תביעה נגד ישראל בעניין המשט לעזה ב-2010. חצי שנה לאחר מכן הודיעה התובעת שבדיקת המידע שהוגש לה אינה מצדיקה פתיחת חקירה מצדה.
נציגי איי קומורו, בהנחיית טורקיה, לא ויתרו והגישו ערעור על החלטת התובעת ב־29 בינואר 2015. הערעור התקבל בשתי ערכאות של בית הדין הבינלאומי.
עקב כך חויבה התובעת לבחון מחדש את עמדתה בהקדם האפשרי.
היחסים שבין ישראל לקומורו הוקפאו, על פי משרד החוץ הישראלי.
בין שתי המדינות לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים וקומורו מצידה השעתה את כל קשריה עם ישראל.
באוקטובר 2021 פורסם כי החלו שיחות נורמליזציה בין ישראל לקומורו לכינון יחסים דיפלומטיים וזאת בתיווך של ארצות הברית, ברוח הסכמי אברהם.
יחסי ישראל–קיריבטי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין הרפובליקה של קיריבטי.
בנובמבר 2012 בעת ההצבעה בעצרת הכללית של האו"ם על שדרוג מעמדה של הרשות הפלסטינית מישות משקיפה שאינה מדינה, למדינה משקיפה שאינה חברה (החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם) נציג קיריבטי נעדר מן ההצבעה.
קיריבטי היא אחת מ-48 מדינות העולם (בהן ישראל) שלא מכירות במדינה פלסטינית.
יחסי ישראל–רוסיה ידעו עליות ומורדות רבות.
מאז הקמתה של מדינת ישראל ועד 1991, עת התפרקה ברית המועצות, נודעו יחסי ישראל-רוסיה כיחסי ברית המועצות–ישראל.
בסוף 1991, עם התפרקות ברית המועצות, הפך שגריר ברית המועצות בישראל, אלכסנדר בובין, לשגריר רוסיה בישראל, וכוננו יחסי ישראל–רוסיה.
במאה ה-21 ידעו יחסי המדינות טלטלות, לצד שיתוף פעולה נרחב ששיאו בביטול הוויזות בספטמבר 2009 ובהסכם מ-2023 לפתיחת שלוחת שגרירות רוסיה בירושלים.
היחסים בין מדינת ישראל וברית המועצות נותקו בשנת 1967 בעקבות מלחמת ששת הימים וחודשו רק כעבור 24 שנים, באוקטובר 1991, כחודשיים לפני התפרקותה.
כשבועיים לאחר מכן, התפרקה ברית המועצות.
בובין הפך לשגריר הראשון של הפדרציה הרוסית בישראל ונפתחה שגרירות ישראל במוסקבה.
ישראל הכירה בעצמאותן של כל מדינות ברית המועצות לשעבר וכוננה עמן יחסים דיפלומטיים.
החשובה מבין כל המדינות הללו, מבחינה דיפלומטית, צבאית וכלכלית הייתה רוסיה, אשר גם ירשה את מקומה של ברית המועצות כחברה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם.
השינוי ביחסים בין המדינות בתקופה שלאחר התפרקות ברית המועצות לא איחר לבוא.
בין הפעולות הראשונות של המשלחת הרוסית באו"ם הייתה תמיכה בהחלטה 4686, ביטול החלטה 3379 משנת 1975 אשר השוותה את הציונות לגזענות.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 רווחה בישראל תחושה חיובית מאוד לגבי חידוש היחסים עם רוסיה.
הורגשה אף שמחה לגבי הפרספקטיבה של יחסים טובים עם המעצמה אשר ממנה הגיעו רוב מייסדיה.
לאחר התפרקות ברית המועצות חיפשה רוסיה הזדמנות לחזור לעמדת השפעה ברמה הבינלאומית.
לפיכך, מיד עם חידוש היחסים הדיפלומטיים בשנת 1991, החלה רוסיה בהידוק היחסים עם ישראל על מנת להפוך לשותף אסטרטגי של ארצות הברית בחיפוש אחר פתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני.
כחלק מפעילות זו, בשנת 2002 הוקם "הקווארטט" במסגרתו הוסיפה רוסיה לפעול בנושא ולנסות להשפיע על הצדדים.
אך גם במסגרת זו היו יכולותיה של רוסיה מוגבלות למדי בהשוואה לשותפות האחרות.
רוסיה ניסתה לתווך בין ישראל לערפאת בניסיון לעצור את האינתיפאדה השנייה, אך ללא הועיל.
במסגרת זו ציינה רוסיה כי היא רואה בחיוב את התפתחות היחסים בין שתי המדינות, וכי האופן בו התפתחו היחסים בתקופה כה קצרה מבחינה היסטורית, והגיעו לרמה כה גבוהה, מראה על נכונות שני הצדדים להמשך בשיתוף הפעולה הפורה.
במסר שהעבירה ישראל לרוסיה לרגל האירוע, צוין כי היחסים בין המדינות הגיעו לרמה דיפלומטית גבוהה ביותר והם מתאפיינים בשיתוף פעולה בתחומים רבים ומגוונים.
נקודה חשובה ביחסיה של רוסיה עם ישראל היא העובדה שבישראל חיים יותר ממיליון אזרחי ברית המועצות לשעבר.
חלק גדול מהם הגיעו מרוסיה עצמה.
מדובר בפזורה דוברת הרוסית הגדולה ביותר מחוץ לגבולות ברית המועצות לשעבר.
בתחילת שנות ה-90 ראו שלטונות רוסיה באותם עולים גשר תרבותי, אשר יכול לשמש להידוק הקשרים בין המדינות מבחינה תרבותית וכלכלית.
ואכן, בתקופת הנשיא ילצין, הורגשה התקרבות גדולה בין המדינות.
אינטרס נוסף של רוסיה ביחסיה עם ישראל הוא הניסיון הרב שצברה ישראל בלחימה מול ארגוני טרור אסלאמיים.
לאחר פרוץ מלחמת צ'צ'ניה השנייה פנתה רוסיה לישראל בבקשה לחלוק עמה מידע וניסיון בתחום זה.
בשנת 2000 ביקר חבר הכנסת נתן שרנסקי ברוסיה והביע את תמיכתה של ממשלת ישראל בפעילותה של רוסיה נגד הטרור הצ'צ'ני.
מאז התפרקות ברית המועצות חווה רוסיה הידלדלות אוכלוסין.
רוסיה רואה בפזורה הרוסית ברחבי העולם בכלל (כ-24 מיליון מהגרים) מקור חשוב להגדלת אוכלוסייתה באנשים משכילים ובעלי כושר עבודה.
נכון להיום, אזרחי ישראל אשר עלו מרוסיה רשאים להחזיק באזרחות כפולה, זאת בניגוד לתקופה שבה ברית המועצות חייבה את האזרחים העוזבים אותה לוותר על אזרחותם.
אכן, רבים מיוצאי רוסיה מחזיקים באזרחות כפולה, ומשתמשים בה על מנת לשמור על יחסים עם קרוביהם ברוסיה, ואף על מנת לקיים קשרי מסחר חוצי גבולות תוך ניצול קשריהם בשתי המדינות.
תמיכת רוסיה במדינות ערב ובאיראן
כמעצמת-על, ברית המועצות הייתה בעלת אינטרסים במזרח התיכון.
במלחמה הקרה היא תמכה צבאית, כלכלית ופוליטית במדינות ערב העוינות את ישראל.
רוסיה, כיורשת העיקרית של ברית המועצות, לא שינתה לגמרי דפוסי פעולה אלה.
לדעת הסוציולוג אלק אפשטיין , מאז בחירתו הפכה רוסיה לאחת המדינות אשר תורמות רבות לחוסר היציבות במזרח התיכון.
זאת על ידי תמיכה צבאית ופוליטית בארצות ערב ובארגוני טרור.
רוסיה המדינה הראשונה אשר הכירה בשלטון חמאס ברצועת עזה ונציגי הארגון אף הוזמנו למוסקבה לביקור רשמי.
זהו שינוי של המדיניות הרוסית משנת 2000, כאשר סרגיי איוואנוב, יו"ר המועצה לביטחון לאומי של רוסיה הכריז: "המצב מולו מתמודדת ישראל באינתיפאדה השנייה, המונהגת על ידי חמאס, לא שונה במאומה מהמצב מולו מתמודדת רוסיה בצ'צ'ניה".
בסופו של דבר זכו נציגי חמאס לשני ביקורים בבירה הרוסית (במרץ 2006 וכעבור שנה, במרץ 2007).
בעוד שבביקור הראשון עוד תלו הרוסים (וגם שאר העולם) תקוות ביכולתם להשפיע על עמדות חמאס לשנות את מדיניותם ולהכיר בזכות הקיום של מדינת ישראל, בביקור השני כבר היה ברור לכול כי נציגי התנועה לא מתכוונים לשנות את דעתם.
רוסיה תמכה בפתרון שתי המדינות של הסכסוך הישראלי-פלסטיני ויש לה יחסים עם כמה מפלגות פוליטיות פלסטיניות.
רוסיה אינה רואה בחמאס ארגון טרור וממשיכה לנהל עמם יחסים.
רוסיה ממשיכה לחפש יחסים רב-צדדיים במזרח התיכון הן עם בעלות הברית והן עם יריבותיה של ישראל.
בחסות ממשלת רוסיה, חברות רוסיות הפכו לקבלנים העיקריים בבניית הכור הגרעיני בבושהר.
רוסיה היא המדינה החשובה ביותר אשר תומכת בתוכנית הגרעין האיראנית.
כמו כן לרוסיה תפקיד עיקרי בחסימת ניסיונותיה של ארצות הברית להביא לגינויה של טהראן במועצת הביטחון של האו"ם ולהטלת סנקציות כלכליות עליה.
הדבר מזכיר את יחסה של רוסיה כלפי עיראק של סדאם חוסיין: כאשר הוטל החרם העולמי על עיראק, רוסיה המשיכה ביחסי מסחר וברכישת נפט ממנה.
בנוסף, רוסיה ממשיכה את היחסים הטובים שהיו לברית המועצות עם סוריה.
אלה טוענים כי הנשק אשר מוכרת רוסיה לסוריה עושה את דרכו לידי חזבאללה ומשמש אותו בעימותים מול ישראל.
הטילים אשר שימשו את חזבאללה במלחמת לבנון השנייה היו מתוצרת רוסיה.
מנגד, מאשים הצד הרוסי במכירת נשק לגאורגיה, ששימש נגד רוסים במלחמת גאורגיה–רוסיה באוגוסט 2008. עוד טענו אנשי צבא רוסים שישראל הגדילה לעשות ואף אימנה את כוחות הביטחון הגאורגיים טרם מלחמת רוסיה-גאורגיה.
ב-28 בפברואר 2012 הדליף האתר ויקיליקס מסמך של חברת ביון אמריקנית לפיו ישראל סיפקה לרוסיה צפנים של מל"טים שמכרה לגאורגיה, ובתמורה סיפקה מוסקבה צפנים של מערכת הגנה המשמשת את איראן.
שגריר רוסיה בישראל אנטולי ויקטורוב, הודיע כי "הבעיה במזרח התיכון היא לא איראן, אלא ישראל".
רוסיה השקיעה רבות בהגנה על משטר בשאר אל-אסד במלחמת האזרחים בסוריה.
זאת במקביל קיימים ניסיונות להתבססות איראנית בסוריה.
ישראל בתגובה תקפה בסיסים וציוד צבאי איראני.
על רקע זה מתרחשים חיכוכי אינטרסים בין ישראל ורוסיה, ועל מנת ליישב אותם התקיימו מספר פגישות בין נציגי המדינות בדרגים בכירים, לרבות פגישות של ראש ממשלת ישראל ונשיא רוסיה.
על רקע העימות האווירי בין ישראל לסוריה ואיראן בפברואר 2018 קראה רוסיה "לכבד את ריבונות סוריה" והצהירה כי "כל איום על אנשינו בלתי מקובל".
באפריל ייחסה רוסיה לישראל את תקיפת שדה התעופה T-4 בסוריה, ושר החוץ הרוסי כינה את הפעולה "התפתחות מסוכנת".
ב-17 בספטמבר 2018 תקף חיל האוויר הישראלי בלטקיה.
ירי נ"מ של צבא סוריה הפיל בטעות מטוס ביון רוסי מסוג ר-איליושין Il-20M ו-15 החיילים הרוסים שהיו עליו נהרגו.
רוסיה הטילה את האחריות לתקרית על ישראל ובתגובה העבירה לסוריה טילי S-300.
בכלי תקשורת דווח על נכונותה של רוסיה להשתמש בשנת 2016 בזכות הטלת ווטו למען מניעה של הקמת מדינה פלסטינית בקווי ה-1948.
ב-4 באפריל 2019, הוחזרו חפצים של חלל צה"ל זכריה באומל.
לאחר המפגש בין נתניהו לפוטין, נערך טקס שבמהלכו מסר רמטכ"ל צבא רוסיה ולרי גרסימוב לנתניהו, ארון עטוף בדגל ישראל ובתוכו שרידי חפציו של באומל – סרבל ונעליים.
ב-23 בינואר 2020 הגיע פוטין לישראל כדי להשתתף בפורום השואה העולמי החמישי, הנערך ביד ושם, ולחנוך אנדרטה בירושלים לזכר המצור על לנינגרד, ונפגש עם נתניהו ועם נשיא המדינה, ראובן ריבלין.
בין אפריל 2019 לינואר 2020, התקיימה פרשת נעמה יששכר ובמהלכה נעצרה ברוסיה אזרחית ישראלית-אמריקאית, בשם נעמה יששכר, בגין אחזקת 9.5 גרם חשיש, ובית המשפט הרוסי הרשיעה בעבירת הברחת סמים וגזר עליה שבע וחצי שנות מאסר.
מדינת ישראל פעלה לשחרורה המוקדם.
ב-29 בינואר 2020 הוענקה לה חנינה והיא שבה לישראל.
מחוות כלפי רוסיה נקשרו סביב הפרשה והוכחשו.
אחד מהם היה מעורבות ישראלית במחלוקת בין גופים רוסיים על מעמד חצר אליזבטה וחצר אלכסנדר (ירושלים).
רוסיה רצתה שהצד הישראלי יסייע בהעברת המתחם לרוסיה.
הנושא אף הוגדר בשנת 2022 כנושא ש"בראש סדר היום של יחסי רוסיה–ישראל כבר תקופה ארוכה".
ב-5 במרץ 2022 נפגש ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט במוסקבה עם פוטין, על מנת לדון על הפלישה הרוסית לאוקראינה.
מהקרמלין נמסר כי השיחה הייתה ביוזמת ישראל ובנט הציע לתווך במגעים מול נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי.
בהמשך היום המריא בנט לברלין, בירת גרמניה, לפגישה עם קנצלר גרמניה, אולף שולץ.
לפני הפלישה ואחריה, מצד אחד ישראל הביעה עמדה עקרונית זהה לזו של מדינות המערב בנושא הסכסוך האוקראיני-רוסי והתנגדה לפלישה, אך מצד שני בישראל נזהרו שלא להתעמת עם הרוסים.
זאת בשל הנוכחות הרוסית בסוריה, שם נאבקה ישראל בהתבססות איראן בסוריה.
באפריל 2022 לאחר הטבח בבוצ'ה, גינה שר החוץ יאיר לפיד בחריפות את רוסיה על הטבח ואף כינה אותו פשע מלחמה.
במאי 2022 נרשם משבר יחסים בין המדינות, לאחר ששר החוץ הרוסי, סרגיי לברוב טען שאדולף היטלר היה ממוצא יהודי והשווה אותו לנשיא אוקראינה זלנסקי.
בישראל גינו את התבטאותו והזמינו את השגריר הרוסי לשיחת הבהרה.
מאוחר יותר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין התנצל על דבריו.
לאחר מכן ביום העצמאות נשיא רוסיה ולדימיר פוטין שלח איגרת ברכה שבו הוא איחל שגשוג למדינת ישראל וקיווה כי היחסים בין רוסיה לישראל ימשיכו להתפתח.
ביולי 2022 נרשם משבר חמור נוסף ביחסים בין המדינות כאשר רוסיה איימה כי תסגור את פעילות משרדי הסוכנות היהודית ברוסיה בעקבות עמדתה של ישראל לטובת אוקראינה במהלך המלחמה.
על אף טענות הרוסים שהבעיה היא משפטית ולא מדינית, דוברת משרד החוץ במוסקבה תקפה את "המנהיגות הישראלית והמדיניות הפרו-אוקראינית שבה ישראל דוגלת".
ישראל בתגובה ביקשה הבהרות מרוסיה לגבי ההליך המשפטי נגד הסוכנות היהודית ואף הכינה סל תגובות נגד רוסיה כגון: עיכוב נוסף מצד ישראל של העברת הבעלות על חצר אלכסנדר בירושלים, הטלת סנקציות קלות על רוסיה ועל סיוע צבאי לאוקראינה.
בספטמבר 2022, בעת הגיוס ההמוני של רוסיה לפלישה לאוקראינה, משרד החוץ הישראלי אמר כי ישראל לא תכיר במשאלי העם שרוסיה עורכת על סיפוח מחוזות באוקראינה.
בריאיון לתקשורת האיטלקית במרץ 2023 נשאל ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו מדוע ישראל בהנהגתו "נייטרלית במלחמה המתחוללת בין רוסיה לאוקראינה", והשיב כי "ישראל היא המדינה היחידה שטייסיה טסים מעל רמת הגולן קרוב מאוד למטוסים הרוסיים בסוריה...
מערכת היחסים שלנו עם רוסיה מורכבת מאוד...".
ב־16 ביוני 2023 פורסם על הסכם שנחתם בין ישראל לרוסיה, במסגרתו תפתח רוסיה בירושלים שלוחה של שגרירות.
ביולי 2023 נודע כי קבוצת השפעה, שככל הנראה פעלה בשליחות או בהשראת רוסיה ושירותי הביון שלה, הפיצה בטלגרם ובטוויטר כתבות מזויפות שמטרתן לייצר דיסאינפורמציה ובלבול בקרב הקוראים, או לשנות דעות, לסכסך ולהשחיר.
הוערך כי היה מדובר בקמפיין אנטי-אוקראיני של רוסיה שמטרתו הייתה להשפיע על מקבלי ההחלטות בישראל.
בחודשים שלאחר מכן ארגון רוסי בשם "הפלטפורמה לתקשורת בין רוסיה לאיחוד האירופי" מימן כתבות בעברית שעוסקות ברוסיה ואוקראינה.
השגריר לשעבר ארקדי מיל-מן העריך כי הארגון הוא "ארגון קש" לצורכי תעמולה, ובאתר ביקורת התקשורת "העין השביעית" הוצגו מקרים בהם הובלטו בכתבות שמציגים את רוסיה באור מחמיא.
לאחר טבח שבעה באוקטובר, רוסיה לא גינתה את מעשי הטבח של חמאס ותמכה לרוב בנרטיב הפלסטיני, בנוסף משלחת של בכירי ארגון הטרור חמאס הגיע למוסקבה.
שגריר רוסיה באו"ם, וסילי נבנזיה, טען שלישראל אין זכות להגנה עצמית מכיוון שהיא "מעצמה כובשת".
ישראל הפסיקה לעדכן את רוסיה על תקיפותיה בסוריה, מה שהיה נהוג בשאיפה למנוע חיכוכים בין הצבא הישראלי והרוסי.
ב-30 ביולי 2024 גינתה רוסיה את ההתנקשות בפואד שוכר שבאה בעקבות הטבח במג'דל שמס וטענה כי מדובר ב"הפרה בוטה של הדין הבינלאומי".
ב-31 ביולי גינתה רוסיה גם את חיסולו של אסמאעיל הנייה והודיעה כי "הריגתו של המנהיג הפוליטי של חמאס היא רצח פוליטי בלתי קביל לחלוטין".
ב-19 בנובמבר 2024 דווח שצה"ל תפס מצבורי נשק רוסי מתקדם במהלך התמרון הקרקעי בדרום לבנון.
הנשק הרוסי הוגדר כבעל משמעות אסטרטגית עבור חזבאללה.
צוין כי הנשק הועבר לחזבאללה ממצבורי נשק רוסיים בסוריה.
בפברואר 2025, הצביעה ישראל בעצרת הכללית של האו"ם לצד רוסיה, נגד החלטה המגנה את הפלישה הרוסית לאוקראינה.
רוסיה היא הכלכלה ה-11 בגודלה בעולם.
ישנו גידול מתמיד בהיקף המסחר בין ישראל לרוסיה.
בשנת 2008 נרשם גידול של 28% בייצוא סחורות לרוסיה, לעומת זאת נרשמה ירידה בהיקף הייבוא ממנה בכ-4% לעומת שנת 2007. סה"כ היקף המסחר הסתכם בכ-1.5 מיליארד דולר.
מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות כלכלית במוסקבה.
בין תפקידיה: סיוע לתעשייה הישראלית מול השוק הרוסי ומשיכת השקעות והרחבת שיתוף פעולה אסטרטגי.
הנספח הכלכלי ברוסיה הוא מארק קנר.
רוסיה מייבאת גרעיני חמנייה וודקה לישראל.
בשנת 2010 בזמן אסון הכרמל ובשנת 2016 בזמן גל שרפות שהתרחש אז, שלחה רוסיה מטוסי ענק לישראל על מנת לעזור לה בכיבוי שריפות.
שיתוף פעולה בתחום התרבות, המדע והחינוך
היחסים בתחום התרבות והחינוך בין ישראל לרוסיה קיבלו מעמד רשמי בעקבות חתימה על "ההסכם לשיתוף פעולה בתחום התרבות והחינוך" (1994).
כמו כן, באותה השנה נחתם הסכם המסדיר את שיתוף הפעולה בין המדינות בתחום המדע והמחקר.
העובדה שבישראל חיים מעל למיליון אזרחים דוברי השפה הרוסית, הופכת את ישראל ליעד טבעי לשיתופי פעולה עם רוסיה בתחומי החיים השונים.
בשנת 2008 בעת ביקורו בישראל, הצהיר לאוניד מלמד, מנכ"ל חברת "רוס-נאנו" המתמחה בפיתוח נאנו-טכנולוגיות: "ישראל היא מהמובילות בעולם בתחום ההיי-טק בכלל ובתחום נאנו-טכנולוגיות בפרט, והעובדה שמחצית מהמומחים הישראלים בתחומים אלו הם דוברי השפה הרוסית, הרי שישראל הופכת מבחינתינו לשותף טבעי...".
בשנת 2006 ביקרו בישראל יותר ממאה הרכבים ואומנים המייצגים זרמים שונים של אומנויות הבמה הרוסית.
תרומה נוספת לתחום התרבות בין המדינות באה מכיוונו של "הארגון הבין-פרלמנטרי לידידות רוסיה-ישראל" אשר מטרתו לקדם את השפה והתרבות הרוסית בקרב הציבור הישראלי.
מאז שנת 2000, ומדי שנה, מתקיים בפארק הירקון פסטיבל "מרוסיה באהבה".
הפסטיבל נחשב לאירוע המוזיקה המרכזי בקרב דוברי השפה הרוסית בישראל, מתקיים בהשתתפות רבים מהאומנים המובילים של רוסיה.
כמו כן, זוכה הפסטיבל לחסות כלכלית של החברות הגדולות במשק הישראלי.
העובדה שהכניסה למופע היא בחינם, גורמת לאירוע ליהנות מכמות גדולה מאוד של מבקרים מדי שנה.
באפריל 2021 חתמו שר ביטחון הפנים, אמיר אוחנה, ושר הפנים של רוסיה והמפקד הכללי של משטרת הפדרציה הרוסית, ולדימיר קולוקולצב, על הסכמי שיתוף פעולה בין המדינות בתחום ביטחון הפנים.
בפרט, בתחומי מלחמה בטרור, מאבק במימון טרור, ומאבק בסחר בלתי חוקי בנשק.
בין ישראל לרוסיה אין אמנה לאכיפת פסקי דין.
לישראל ורוסיה אין הסכם הסגרה ישיר ביניהם, אולם עם הצטרפות רוסיה להסכם ההסגרה האירופי במרץ 2000, קיימים יחסי הסגרה בין המדינות מכח האמנה, עליה חתומה ישראל מאז 1967. בהתאם לכך הכריזה ישראל על אנשים שונים כברי הסגרה לרוסיה.
ב-2019 פורסם כי ישראל דחתה בקשה של רוסיה להסגיר לידיה את ההאקר הרוסי אלכסיי בורקוב, ולקיים עסקת חילופי אסירים בינו לבין נעמה יששכר.
לבסוף, רוסיה קיבלה מישראל את הבעלות על חצר אלכסנדר ועל חצר אליזבטה.
אנטולי ויקטורוב (5 באפריל 2018–הווה)
אריה לוין (1991–1992) השגריר הראשון עם חידוש היחסים
לישראל ולתימן אין קשרים דיפלומטיים רשמיים.
תימן אינה מכירה בישראל ואנשים בעלי דרכון ישראלי, או דרכון אחר עם חותמת ישראלית מנועים באופן עקרוני מלהיכנס למדינה.
על פי החוק הישראלי תימן נחשבת למדינת אויב של ישראל.
יש המזהים את אופיר המקראית, אשר המקרא מתאר כארץ הזהב אליה שלחו מספר מלכי יהודה אוניות להביא זהב ומוצרי מותרות אחרים עם תימן.
המקרא מספר גם על מלכת שבא שבאה לירושלים בימי שלמה.