tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תנועות אלה התבססו על חזון משיחי המופיע ב"חזון יוחנן", הספר האחרון בברית החדשה.
על פי הכתוב בחזון יוחנן, ייסד ישו בחייו את מלכות אלף השנים, שהיא האנושות כפי שהיא כיום.
לאחר 1,000 שנים, בסופה של מלכות זו, יגיע יום הדין, שבמהלכו תפרוץ מלחמה אכזרית בין הרשעים, המסרבים להכיר באמת הנוצרית, לבין הצדיקים.
הרשעים יונהגו על ידי ה"אנטיכריסט" – דמות המסמלת את כוחות הרוע המתנגדים לנצרות.
מלחמה זו מכונה בנצרות "מלחמת גוג ומגוג", והקרב המכריע בה יערך במקום המכונה "ארמגדון", כפי הנראה עיוות שמו העברי של תל מגידו המכונה "הר מגידו".
במלחמת יום הדין, ייהרג האנטי כרייסט על ידי ישו, והרשעים יישרפו באש שתרד מן השמים.
לאחר ניצחונו של ישו על האנטי כרייסט, תתקיים תחיית המתים לפי האמונה הנוצרית.
בשנים שחלפו מאז שנת 1000 לספירת הנוצרים, מאז שהתברר ש"מלכות אלף השנים" לא הסתיימה, נשמעו בתאולוגיה הנוצרית קולות המפרשים באופן שונה את הנבואה.
כיום יש בין המאמינים הנוצרים גם כאלה המפרשים את חזון יוחנן בעניין יום הדין כמשל, כמסר רוחני לרשעים ולצדיקים, ולא כנבואה גשמית שעתידה להתממש כלשונה.
נוצרים אחרים, כמו חלק מן הנוצרים האוונגליסטים מאמינים כי ארמגדון ולאחריו יום הדין צפויים בשנים הקרובות.
לדוגמה המטיף והמנהיג האוונגליסטי ג'ון הייגי טוען כי צפויה בקרוב פלישה של מדינות האסלאם ורוסיה בהובלת פוטין, אל מדינת ישראל, ולאחר מכן תתרחש מלחמה בין אירופה (האנטי-כרייסט) לסין בתל מגידו ולאחריה התערבות של צבאות השמיים בהובלת ישו.
באסלאם, יום הדין נקרא "יַוּם אלקיאמה" (يوم القيامة, "יום התחייה").
ביום זה יקומו המתים מקברותיהם, הכופרים יכירו בכפירתם ויעמדו למשפט האל.
במשפט זה ייפתח ספר המכיל את כל מעשי האדם מלידתו, האל ידון את האדם ברחמים.
לאחר הדין יצעדו בני האדם מעל תהום אש הגיהנום על גשר דקיק, רק אלו המאמינים והתמימים יגיעו אל העבר השני, שם גן העדן; כל החוטאים והכופרים יפלו מהגשר אל להבות הגיהנום.
יום הדין הוא נושא רווח באמנות הדתית של ימי הביניים והרנסאנס.
ברקוויאם של ג'וזפה ורדי מתאר המלחין את יום הדין, "דיאס אירה" (Dies Irae, יום עֶבְרָה), בתִזמור עז וססגוני, באמצעות כלי נשיפה ממתכת, תזמורת מלאה ומקהלה מעורבת גדולה, היוצרים כולם אפקט דרמטי ומבעית.
ורדי כתב את ה"דיאס אירה" בהשפעת הפרסקו של מיכלאנג'לו.
המלחין הקטור ברליוז השתמש במוטיב העתיק של "דיאס אירה" ביצירתו הסימפוניה הפנטסטית.
יום הדין הוא מוטיב חוזר בסדרת סרטי הפעולה "שליחות קטלנית", שבו המכונות מקבלות תודעה ותוקפות את בני האדם במטרה להביא להכחדת האנושות.
בעיה לוגית ברעיון של יום הדין מוצגת בספר "איוב: קומדיה של חוק וצדק" מאת רוברט היינליין המתאר פרידה בין נאהבים שאחד מהם נחשב חוטא.
בעוד הגיבור, אלכס, הוא קדוש לפי הנצרות ולכן זוכה להיכנס לגן העדן ממש לצידו של האל, אהובתו היא פאגאנית ונידונה לגיהנום.
אלכס סובל מגורלה של אהובתו, מתקומם נוכח חוסר הצדק האלוהי ומבקש לצאת מגן העדן ולחבור אליה.
יום הגרזנים (בהולנדית: bijltjesdag) הוא ביטוי הולנדי שמשמעותו חופפת במידה רבה את הביטוי המקראי "יום נקם ושילם", וכיום הוא משמש בעיקר לציון מסע הנקם הספונטני שערכו ההולנדים במשתפי הפעולה עם הנאצים, מיד לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה כבשו הגרמנים את הולנד.
הולנדים רבים ששו לשתף פעולה עם הכובש הגרמני, והזדהו עם תפיסת העולם שלו בדבר עליונות הגזע הארי.
המפלגה הנאצית ההולנדית, ה-NSB, שילשה את מספר חבריה במהלך השנה הראשונה לכיבוש.
הולנדים לא מעטים הצטרפו ליחידת המתנדבים של האס.אס.
(ה"נורדלאנד") ולחמו שכם אל שכם עם הגרמנים בחזית המזרחית.
במהלך הכיבוש התפתחה בחברה ההולנדית איבה עזה כלפי משתפי הפעולה, ולאחר תום המלחמה פרצו רגשות אלו בדמות מעשי נקם.
חברים במפלגת ה-NSB, וכן מלשינים ובוגדים, הוכו או נכלאו במבנים ריקים.
כך למשל בחרונינגן נכלאו משתפי פעולה במבנה ציבורי ליד שוק הדגים, ומדי יום הוצאו לשוק והוכו.
נשים וילדות שנודעו (או נחשדו) בניהול יחסים אינטימיים עם גרמנים נתפסו ושער ראשן גולח.
מספר ההולנדים שסבלו מפעולות אלו מוערך בכ-100,000, בהם כאלו שהחשדות כלפיהם לא היו מבוססים.
על מנת למנוע את התפשטות עשיית הדין העצמית הקימו השלטונות ההולנדיים בתי דין מיוחדים שמטרתם הייתה לשפוט את משתפי הפעולה.
כ-40 הולנדים נידונו למוות על ידי בתי דין אלו, ורבים אחרים נידונו לעונשי מאסר.
יום הבחירות בארצות הברית הוא היום הקבוע בחוק לעריכת בחירות בארצות הברית.
בניגוד למדינות רבות אחרות בהן אין נוסחה קבועה לתאריך יום הבחירות, הבחירות בארצות הברית מתקיימות תמיד ביום שלישי הראשון בנובמבר בתנאי שאינו חל ב-1 בנובמבר (או כלשון החוק – יום שלישי החל אחרי יום שני הראשון בחודש נובמבר).
לפיכך, נערכות הבחירות באחד מן הימים שבין 2 ו-8 בנובמבר.
הבחירות הפדרליות בארצות הברית נערכות אחת לשנתיים.
בבחירות אלה נבחרים כל חברי בית הנבחרים לתקופה של שנתיים, וכשליש מחברי הסנאט נבחרים לתקופה של שש שנים.
הבחירות הנשיאותיות נערכות אחת לארבע שנים, בדרך כלל בשנים המתחלקות בארבע.
כינוס חבר האלקטורים נקבע ליום רביעי הראשון של דצמבר משום שהוא חל מספיק זמן לאחר תקופת הקציר, ומאפשר לחקלאים להספיק לאסוף את התבואה, אך לפני תקופת החורף הסוערת, שיקול חשוב במדינה הצעירה שהייתה חקלאית באופייה.
הדבר יצר בעיה, כיוון שבבחירות הנשיאותיות בפרט היה קיים סיכוי להשפעה של תוצאות הבחירות במדינות שהקדימו לבחור, על התוצאות במדינות אחרות.
אי לכך החליט הקונגרס ב-1845 לקיים יום אחיד לבחירות הנשיאותיות – יום שלישי הראשון של נובמבר, בשנים המתחלקות בארבע (1848, 1852 וכן הלאה).
התאריך התגלה כבעייתי בשנים שבהן חל יום שלישי ב-1 בנובמבר, מאחר שהפער בין יום הבחירות ליום כינוס חבר האלקטורים היה גדול מ-34 ימים, בניגוד לחוק.
לכן הוצא 1 בנובמבר מכלל הימים שבהם חל יום הבחירות.
יום שלישי נבחר כיום הבחירות כדי להימנע מקיומן ביום ראשון, שהוא יום שבתון בארצות הברית, או ביום שני הסמוך אליו.
"הצבעת נפקדים" (Absentee ballot) שמתורגמת לעיתים גם ל"הצבעת נעדר" או ל"הצבעת נעדרים", היא הליך בו אנשים שלא יכולים להצביע בקלפי אליו הם רשומים מצביעים באופן אחר.
הצבעת נפקדים מיועדת לאזרחים שאינם יכולים להגיע לקלפי אליו הם רשומים, כגון חיילים בשירות פעיל, סגל דיפלומטי, ימאים, אזרחים החיים מחוץ לארצם ואסירים, ולאזרחים שמתקשים להגיע לקלפי אליו הם רשומים, כגון פצועים, חולים ונכים.
חלק ממדינות ארצות הברית הנהיגו הצבעה מוקדמת, והבולטת בהן היא אורגון, בה כל ההצבעה מתנהלת באמצעות הדואר.
יום הבסטיליה , הוא החג הלאומי ויום העצמאות הרשמי של צרפת, אשר נחוג ב-14 ביולי, היום בו התרחשה נפילת הבסטיליה (1789), אירוע מכונן במהפכה הצרפתית.
חגיגות יום הבסטיליה נערכות בעיקר בשדרות השאנז אליזה, אך בשנים 1919 ו-1974 הועתק המצעד הצבאי לכיכר הבסטיליה.
בדרך-כלל מתקיימות תהלוכות, בראשן עומדים שוחרים מאקול פוליטקניק ומגראן אקולים אחרים, אחריהם כוחות מחיל הרגלים, אחריהם קבוצת מכוניות, ולסיום טסים מטוסים ממשמרות צרפת.
בשנים האחרונות, נהוג להזמין קבוצות אנשים מבעלות הברית של צרפת לתהלוכות יום הבסטיליה; ב-2004, לציון מאה שנים לחתימת ההסכמה הלבבית, הכוחות המזוינים של בריטניה הובילו את התהלוכה בפריז בפעם הראשונה, בליווי מטוסי חץ אדום.
נשיא צרפת מתראיין בדרך-כלל לכלי התקשורת ונוהג לערוך מסיבה בארמון האליזה.
ניקולא סרקוזי, נשיא צרפת השישי, בחר לחרוג ממנהג זה.
סעיף 17 בחוקה של צרפת, נותן סמכות לנשיא צרפת לחון עבריינים בעלי עבירות קלות ביום זה, והחל מ-1991 הפכה החנינה למנהג, והנשיאים שחררו מספר עצירים, בעיקר כאלה בעלי עבירות תנועה בלבד.
ניקולא סרקוזי החליט לחרוג גם ממנהג זה.
יום הבסטיליה נחוג באופן סדיר מאז 1879, 90 שנים לאחר המהפכה הצרפתית, אז הוא נקבע באופן רשמי כחג לאומי.
14 ביולי גבר ב"קרב" זה על 4 באוגוסט, בו בוטלה השיטה הפיאודלית.
הפעם הראשונה בה נחוג החג הייתה ב-30 ביוני 1878, כשנערכה בפריס חגיגה רשמית לכבוד הרפובליקה.
שנה מאוחר יותר, ב-14 ביולי 1879, נערכה חגיגית רשמית-למחצה, שכללה תצוגה צבאית בלונגשמפ, קבלת פנים שאורגנה בידי לאון גמבטה ב-Chambre des députés, אספת הפרלמנטים של הרפובליקה, ומשתה רפובליקני במלון הפרה-קטלן, עם ויקטור הוגו ולואי בלאנק.
בכל רחבי צרפת, כפי שכתב לה פיגארו יומיים מאוחר יותר, "אנשים חגגו לרוב לכבוד הבסטיליה".
ב-21 במאי 1880, בנז'מין רספייל הציע לחוקק חוק שיגדיר את 14 ביולי כחג לאומי שנתי.
האספה הלאומית אישרה את החוק ב-21 במאי וב-8 ביוני, והסנאט אישר אותו ב-27 ביוני וב-29 ביוני (הנציגים העדיפו הצעה זו על פני ההצעה לחגוג ב-4 באוגוסט, יום תומה של המערכת הפיאודלית).
החוק הפך לרשמי ב-6 ביולי 1880, ומשרד הפנים המליץ לחגוג את היום "בכל הברק שהמשאבים מאפשרים".
ואכן, חגיגות יום הבסטיליה ב-1880 היו מרהיבות.
בדיון שקדם לאימוץ החג, אנרי מרטין, יושב ראש הסנאט, פנה אל היושבים באולם ואמר: "אל תשכחו שמאחורי 14 ביולי, היכן שניצחון העידן החדש על המשטר הישן נקנה בחרב, אל תשכחו שאחרי 14 ביולי 1789, הגיע 14 ביולי 1790. ...
אי אפשר להאשים את היום ההוא בשפיכות דמים, בחלוקת הארץ.
היה זה יום חנוכת האחדות של צרפת.
אם לחלק מכם נקיפות מצפון בנוגע ל-14 ביולי הראשון, הם בהחלט לא חשים כאלה כלפי האחרון.
כל הבדל שעשוי להפריד בינינו, משהו מרחף מעליו, והוא האחדות הלאומית שכולנו חושקים בה, שכולנו נחתור אליה, ונמות בעבורה."
יום הברית הוא היום שבו הבהאים חוגגים את מינויו של עבד אל-בהאא' כממשיך דרכו של מייסד הדת ונביאה, בהאא אללה.
יום הברית נחגג כל שנה ב-25 או ב-26 בנובמבר, תלוי מתי הנורוז חל באותה השנה.
עבד אל-בהאא' הורה כי אין לחוג את יום הולדתו שחל ב-23 במאי שכן ביום זה התרחשה גם הכרזת הבאב.
עם זאת, לאור בקשת מאמיניו כי יורה על יום בו ינציחו את זכרו, הוא קבע את יום הברית החל 180 ימים לאחר עלייתו השמיימה של הבהאא אללה.
יום הברית הוא אחד מאחד עשר החגים בדת הבהאית, ואחד משני הימים הקדושים בדת הבהאית, שבו אין המאמינים צריכים לשבות ממלאכה.
יום הדגל הלאומי של קנדה (להבדיל מיום קנדה) נחוג בקנדה בכל שנה ב-15 בפברואר.
בתאריך זה בשנת 1965 חנך המושל הכללי של קנדה, ז'ורז' ואניה, את דגל קנדה המוכר כיום.
היום נחגג בקנדה על ידי הנפת הדגל, טקסים ציבוריים ושיעורים בבתי הספר על ההיסטוריה של קנדה והדגל שלה.
בשנת 2005, כאשר מלאו 40 שנה לדגל, נערכו חגיגות גדולות.
היום אינו מוגדר כחג לאומי, למרות שהפרלמנט הקנדי דן באפשרות זו.
דגל קנדה הנוכחי החליף את הנס האדום שהונף, בגרסאות שונות, משנת 1868. הדגל הנוכחי, אושר על ידי בית הנבחרים של קנדה ב-15 בדצמבר 1964 ואושרר על ידי אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, המשמשת גם כמלכת קנדה.
יום הדגל נוסד בהחלטת דבר המלך במועצה של המושל הכללי של קנדה, לפי יוזמתו של ראש ממשלת קנדה בשנת 1996.
קנדים רבים חשים כי יש צורך להפוך את יום הדגל ליום שבתון, כיוון שיש פרק זמן ארוך בין תחילת השנה ליום שישי הטוב (למעט במניטובה, אונטריו, ססקצואן ואלברטה, בהן מתקיים יום משפחה) וב-2007 הוגשה הצעת חוק להפיכת יום הדגל ליום שבתון.
יום הביצות הבין-לאומי, או יום רמסר מצוין מדי שנה ב-2 בפברואר.
יום זה מציין את התאריך של חתימת "אמנת בתי הגידול הלחים", הידועה כאמנת ראמסאר ב-2 בפברואר 1971, בעיר האיראנית ראמסאר, שלחופי הים הכספי.
יום רמסר נחגג לראשונה בשנת 1997.
מדי שנה, סוכנויות ממשלתיות, ארגונים לא-ממשלתיים ואזרחים בכל רמות החברה מארגנים פעילויות שמטרתן להעלות את המודעות הציבורית לערכם של בתי הגידול הלחים.
פעילויות ברחבי העולם כוללות הרצאות, סמינרים, טיולים, תחרויות אומנות לילדים, תחרויות סירות מפרש, ימי ניקיון ושידורים בטלוויזיה וברדיו.
ב-12 במרץ 1977 הצטרפה גם מדינת ישראל לאמנה זו.
יום האסיר הפלסטיני הוא יום לאומי פלסטיני הנערך כל שנה ב-17 באפריל החל משנת 1974, ובו מביעים הפלסטינים הזדהות עם אסירים פלסטינים הכלואים בישראל ובני משפחותיהם.
התאריך 17 באפריל נבחר מפני שבו שוחרר לראשונה אסיר פלסטיני, מחמוד בכר חג'אזי, תמורת שמואל רוזנווסר, בשנת 1971. במהלך היום נערכות בערי יהודה ושומרון ובעזה תהלוכות, טקסים, הפגנות מחאה, תערוכות ועצרות להזדהות עם אסירים פלסטינים הנמצאים בישראל בהשתתפות פוליטיקאים אנשי ציבור פלסטינים וכן קונסולים ושגרירים של מדינות ערב.
בנוסף מתקיימות פעילויות לזכר אסירים פלסטינים שנהרגו על ידי ישראל ומשמרות מחאה מול בתי סוהר ישראליים.
בנוסף מפרסם משרד האסירים ברשות הפלסטינית כל שנה ביום זה, דו"ח שנתי אודות האסירים הפלסטיניים הכלואים בישראל.
פעילויות מתקיימות גם בתוך ישראל, לדוגמה בתהלוכת לפידים בכפר עראבה בשנת 2010. בשנים האחרונות, נוהגים האסירים הפלסטינים לשבות שביתת רעב ביום זה.
מדי שנה מתקיים ביום זה טקס הדלקת "לפיד החופש" בביתו של אסיר פלסטיני.
בשנת 2010 נערך הטקס בביתו של האסיר נאיל ברגותי בכפר כובאר, בהשתתפות שר האסירים הפלסטיני, ובשנת 2011 התקיים הטקס בהשתתפות ראש הממשלה הפלסטיני סלאם פיאד בביתו של אכרם מנסור, אסיר שמשפחתו מתגוררת בקלקיליה.
יום הארווי מילק הוא יום זיכרון רשמי במדינת קליפורניה שבארצות הברית, המצוין מדי שנה ב-22 במאי, בפעולות הסברה בעד סובלנות, קבלת השונה וערכים דומים אחרים.
היום מציין את זכרו של פעיל זכויות הלהט"בים הארווי מילק אשר נרצח בשנת 1978.
יום זה נקבע בחקיקה בעקבות יוזמה של קרן הארווי מילק.
החוק הוצע לראשונה במושב בית המחוקקים של מדינת קליפורניה בשנת 2008, ב-22 בפברואר 2008, ביוזמת חבר האספה המחוקקת מארק לנו.
ההצעה התקבלה באספה המחוקקת של המדינה ברוב של 45 תומכים למול 23 מתנגדים, ובסנאט המדינה ברוב של 22 תומכים למול 13 מתנגדים, אולם מושל מדינת קליפורניה הטיל וטו על החוק ב-30 בספטמבר 2008.
החוק הוצע בשנית במושב בית המחוקקים של מדינת קליפורניה בשנת 2009, ב-27 בפברואר 2009 ביוזמת חבר הסנאט מארק לנו.
ההצעה התקבלה באספה המחוקקקת של המדינה ברוב של 45 תומכים למול 27מתנגדים, ובסנאט המדינה ברוב של 25 תומכים למול 12 מתנגדים.
מושל מדינת קליפורניה, ארנולד שוורצנגר, חתם על החוק ב-11 באוקטובר 2009.
יום הגעת ההודים הוא יום חג המצוין בארצות האיים הקריביים ובאי מאוריציוס, בדרך כלל לציון הגעתם של אנשים מתת-היבשת ההודית לאותה ארץ כעובדים בחוזה שהובאו על ידי השלטונות הקולוניאליים הבריטים והגופים מטעמם.
עובדים אלו כונו בשם קולים.
במאוריציוס נחגג החג ב-2 בנובמבר לציון הגעתם של העובדים ההודים.
בגיאנה החג נחגג ב-5 במאי לזכר הגעתם לארץ של העובדים הראשונים בחוזה מהודו ב-8 במאי 1838. העובדים הובאו לעבודה במטעי קנה הסוכר.
כיום מונים צאצאיהם של העובדים הללו מעל 750,000 תושבים, שהם 44% מאוכלוסיית גיאנה.
בסורינאם נחגג החג ב-5 ביוני.
החל משנות התשעים של המאה ה-20 נחגג יום הגעת העובדים בטרינידד וטובגו ב-30 במאי.
יום זה מציין את הגעתם של תושבים תת-היבשת ההודית הראשונים שהגיעו לטרינידד ב-30 במאי 1845 על סיפונה של הספינה "פאטל ראזק".
מאז תחילת ציון יום זה בטרינידד וטובגו, מתקיימות חגיגות דומות בג'מייקה, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית, קנדה ואוסטרליה.
עם זאת, בארצות כמו פיג'י, מלזיה, סינגפור, דרום אפריקה וקניה, שבהן גם קיימות אוכלוסיות גדולות ממוצא הודי, לא מצוין יום זה.
יום הגבר הבין-לאומי הוא מועד בין-לאומי המצוין ב-19 בנובמבר ברחבי מדינות רבות בעולם.
הרעיון עלה לראשונה ב-7 בפברואר 1992, ביוזמתו של תומאס אוסטר, כתגובה ליום האישה הבין־לאומי – אך לא זכה להכרה רחבה או המשכיות.
בשנת 1999, ד"ר ג'רום טילוקסינג חידש את היוזמה עם חזון שונה וגלובלי לציון יום הגבר בתאריך 19 בנובמבר – יום הולדתו של אביו – מתוך מטרה לעודד שיח חיובי על גבריות, לקדם שוויון מגדרי, ולעורר מודעות לאתגרים הייחודיים לגברים בתחומי הבריאות, החינוך והמשפחה.
יום הגבר הבין־לאומי נועד, בין היתר, להעלות מודעות לאתגרים הייחודיים שניצבים בפני גברים בחברות רבות, כגון שיעורי תמותה גבוהים יותר, לחצים חברתיים להתנהגות כוחנית או רגשית־מאופקת, והתמודדות עם תפקידי מגדר מסורתיים.
גברים מהווים את רוב הקורבנות של פשעים אלימים ברחבי העולם – על פי נתוני האו"ם, כ-78.8% מקורבנות הרצח העולמיים הם גברים.
חוקרים בתחום המגדר מדגישים כי נתונים אלה משקפים לא אפליה מוסדית אלא לחצים תרבותיים ותפיסות סטריאוטיפיות של גבריות, שיכולות להוביל לסיכון גבוה יותר, להימנעות מבקשת עזרה, ולתחושות של ניתוק או בדידות.
בישראל צוין יום הגבר הבין־לאומי בשנת 2018, ביוזמת עמותת "דרך גבר", המרכז להתפתחות גברית, וקבוצת "גברים נפגשים לשם שינוי".
במסגרת האירועים התקיימו כ־100 מעגלי שיח לגברים ברחבי הארץ.
מעגלי גברים הם מפגשים קבוצתיים שבהם משתתפים דנים בנושאים הקשורים לחייהם האישיים והחברתיים.
יוזמות מסוג זה מבקשות לעודד גברים לעסוק בזהותם האישית והרגשית, ולעיתים מוצגות כתגובה לנורמות מגדריות מסורתיות.
יום הגבר הבינ"ל מצוין ונחגג בלמעלה מ-70 מדינות בעולם.
ב-19 בנובמבר, התמיכה הגלובלית לציון היום רחבה.
כאשר מיד לאחריו נחגג יום הילד הבינלאומי ב-20 בנובמבר.
מטרות ציון יום הגבר הבין-לאומי
המטרות הרשמיות של יום הגבר הבין־לאומי, כפי שהוגדרו על ידי יוזמיו וגורמים שונים ברחבי העולם, כוללות:
הכרה בתרומתם החיובית של גברים לחברה, לקהילה ולמשפחה.
עידוד מודלים חיוביים של גבריות מגוונת, שאינה מוגבלת לסטריאוטיפים תרבותיים או ייצוגים במדיה הפופולרית.
העלאת מודעות לבריאות הגברים — פיזית, נפשית וחברתית — ולטיפוח איכות חיים בקרב בנים וגברים בכל גיל.
קידום דיאלוג פתוח על נורמות מגדריות, תפקידי מגדר מסורתיים והשפעתם על רווחת גברים ונשים כאחד.
חיזוק מערכות היחסים בין המינים, עידוד שוויון מגדרי, והעמקת ערכים של כבוד הדדי, סולידריות והכלה.
שאיפה לעולם הוגן ומכיל יותר, שבו אנשים מכל המגדרים יוכלו לממש את הפוטנציאל האישי והחברתי שלהם.
בעשורים האחרונים התקיים בישראל דיון ציבורי ומשפטי סביב סוגיות של חוסר סימטריה מגדרית, בעיקר בתחומי השירות הצבאי, דיני המשפחה, מיסוי וזכויות סוציאליות.
בעוד שלרוב תחומים אלו נתפסו בעבר כבעיות של חוסר שוויון כלפי נשים, ישנם חוקרים ופעילים חברתיים הסבורים כי במקרים מסוימים הסדרים משפטיים וחברתיים עלולים ליצור הטיה גם כלפי גברים.
שירות החובה בצה"ל מחייב לרוב גברים לתקופה ארוכה יותר, ולשיבוץ בתפקידים קרביים.
קיימת ביקורת על חזקת הגיל הרך, אשר מעניקה עדיפות לאמהות במשמורת על ילדים בגילאים צעירים.
בתחום המיסוי והפנסיה קיימים הסדרים כגון נקודת זיכוי ייחודית לנשים, ופרישת גיל מוקדמת לנשים – שהוצגו במקור כמדיניות מתקנת אך נתונים כיום לבחינה מחודשת.
גופים שונים התריעו על פערים בתקצוב ומודעות בנוגע לבריאות גברים, למשל בנוגע לסרטן הערמונית לעומת סרטן השד.
עם זאת, מרבית המחקרים בתחום המגדר מדגישים כי מצבים אלו נובעים לרוב מהבנייה מגדרית היסטורית של תפקידי נשים וגברים – ולא מאפליה ממוסדת שיטתית נגד גברים.
כמו כן, נשים בישראל עדיין מהוות רוב בקרב העניים, נפגעות האלימות, ומיעוט בתפקידי הנהגה ובכנסת.
יום הבירה הבין-לאומי הוא חגיגה שמתרחשת ביום שישי הראשון של חודש אוגוסט.
החגיגה נוסדה ב-2007, סנטה קרוז (Santa Cruz), קליפורניה.
יום הבירה הבינלאומי הפך מאירוע מקומי קטן במערב ארצות הברית לחגיגה עולמית המתפרשת על 207 ערים, 50 מדינות ו-6 יבשות.
להתאסף עם חברים וליהנות מהטעם של הבירה.
לחגוג ולשמוח יחד עם האנשים שעוסקים בבישול והגשה של בירה.
להשתמש בבירה כדי לאחד את העולם, על ידי חגיגה משותפת של כל הבירות של כל העמים ביום אחד.
ביום הבירה הבינלאומי מעודדים את המשתתפים לתת אחד לשני את "מתנת הבירה" על ידי הזמנת הזולת למשקה, לבטא את הכרת התודה שלהם כלפי אנשים שמכינים בירה, ברמנים, ואנשי מקצוע אחרים בתחום.
ברוח החג הבינלאומית, מעודדים את המשתתפים לצאת מאזור הנוחות שלהם ולנסות בירות מתרבויות אחרות.
יום הבירה הבינלאומי התחיל כחגיגה בבר המקומי של המייסדים, אך מאז התרחב לאירוע עולמי.
צורות פופולריות של יום הבירה הבינלאומי כוללות: שתיית בירות חדשות או נדירות, Happy hour שנמשך לאורך כל היום, טיסות בירה, לילות טריוויה, משחקי שתייה כמו בירה-פונג, חלוקת ציוד בירה כמתנה ועוד.
מ-2007 עד 2012, יום הבירה הבינלאומי נערך ב-5 באוגוסט.
אחרי יום הבירה הבינלאומי של שנת 2012, המייסדים התחשבו בדעת הקהל של המשתתפים ובחרו להעביר את החג ליום שישי הראשון באוגוסט.
יום הגנת הפרטיות הבינלאומי חל ב-28 בינואר מדי שנה.
זהו מועד בינלאומי המצוין במדינות רבות בעולם ובהן, ארצות הברית, קנדה, ישראל, הודו ו-47 מדינות באירופה.
מטרת היום היא העלאת המודעות וקידום ההגנה על הזכות לפרטיות ועל המידע האישי במרחב הדיגיטלי.
יום הגנת הפרטיות הבינלאומי נועד להעלות את המודעות של ארגונים, חברות, עסקים ואזרחים לזכות לפרטיות ולהגנה על מאגרי מידע אישי, לחשיבותה של הזכות וההגנה עליה, וכן לחובות ולזכויות החלות ביחס לגורמים השונים במשק.
במסגרת זו, ביום זה נערכות פעילויות הסברה שונות, מתפרסמים מדריכים והמלצות, ונערכים אירועים ודיונים בפורומים שונים במטרה להעלות את מודעות הנושא לסדר היום הציבורי ולקדם את תחום הגנת הפרטיות.
הפעילות הבינלאומית מהווה פוטנציאל והזדמנות לשיתופי פעולה בקרב מגזרים שונים, ממשלה, תעשייה, אקדמיה, ארגוני מגזר שלישי, אנשי מקצוע בתחום הפרטיות ואנשי חינוך.
היום צוין לראשונה בשנת 2007 על ידי מועצת אירופה, לציון יום החתימה על אמנת שטרסבורג (שנת 1981) שמסדירה היבטים שונים של עיבוד אוטומטי של מידע אישי.
ארגונים ורשויות המציינים את יום הגנת הפרטיות הבינלאומי
בין הארגונים והרשויות הזרות המציינים יום זה נמנים נציבות המידע הבריטית, נציבות הגנת הפרטיות של קנדה, הרשות להגנת הפרטיות של קליפורניה, אוניברסיטת קרנגי מלון, אוניברסיטת ג'ורג'טאון, נציבות הסחר הפדרלית (FTC), רשות התקשורת הפדרלית (FCC), לשכת החקירות הפדרלית (FBI), פרקליטות מדינת ניו יורק, מועצת ביטחון המידע של הודו ועוד.
בישראל מצוין היום בדרכים שונות, ביניהן במסגרת פעילויות הסברה שמקיימת הרשות להגנת הפרטיות.
במסגרת זו, מפרסמת הרשות ביום זה מידע ומדריכים לציבור למען הגברת המודעות וההיכרות עם הזכות לפרטיות והזכויות המעוגנות בהוראות הדין הישראלי, וכן המלצות שונות לשמירה על הפרטיות במרחב הדיגיטלי.
יום הארי פוטר הבין-לאומי הוא יום המצוין מדי שנה ב-2 במאי לזכר הקרב על הוגוורטס.
סדרת ספרי "הארי פוטר", היא סדרת ספרי פנטזיה אפית, מאת ג'יי קיי רולינג.
הסדרה מכילה שבעה ספרים, הראשון מביניהם ("הארי פוטר ואבן החכמים") פורסם בשנת 1997, ואחרון ("הארי פוטר ואוצרות המוות") פורסם בשנת 2007. הסדרה גרפה הצלחה רבה ברחבי העולם, ומכרה במצטבר כ-500 מיליון עותקים.
התאריך 2 במאי נבחר מכיוון שביום זה הסתיים הקרב על הוגוורטס, שבו נספו דמויות רבות, ביניהן סוורוס סנייפ, פרד ויזלי, נימפדורה טונקס, רמוס לופין, קולין קריווי, ובסרטים אף לבנדר בראון.
ומהצד ה"אפל": וולדמורט, בלטריקס לסטריינג', וינסנט קראב ונגיני.
ביום הזה הובס לורד וולדמורט, שנחשב למכשף הרשע והגדול בכל הזמנים.
התאריך מוזכר בספר השביעי, הארי פוטר ואוצרות המוות, שבו נערך הקרב.
היום נחגג בשל הניצחון בקרב, אך נחשב גם ליום אבל וזיכרון לדמויות שנספו במלחמה.
היום מצוין בקרב מעריצי סדרת הספרים בכל רחבי העולם, בעיקר ברשתות החברתיות.
ב-2015, ג'יי קיי רולינג, כותבת הספרים, החלה מנהג שבו היא מפרסמת ברשת החברתית "טוויטר" התנצלות על מות אחת הדמויות שנספו בקרב, התנצלה על כך ש"הרגה" את פרד ויזלי (בן למשפחת ויזלי, משפחת קוסמים), והדגישה שהיא מבינה ומצדיקה את כעס קהל הקוראים.
יום הבריאות הבין-לאומי הוא מועד בין-לאומי שמצוין מדי שנה ב-7 באפריל, לאחר שהוכר על ידי האו"ם וארגון הבריאות העולמי.
בשנת 1950 יזם ארגון הבריאות העולמי את יום הבריאות העולמי במהלך האספה הכללית.
התאריך 7 באפריל נבחר כדי לציין את הקמת ארגון הבריאות העולמי.
מאותו היום בכל שנה מקדישים יום זה לפעילויות בנושא העלאת המודעות לבריאות.
כל שנה פעולות שונות לדוגמה:
בשנת 2018 הוציאו בולים להנצחת יום הבריאות העולמי ואת יום השנה השבעים לארגון הבריאות העולמי
בשנת 2017 ארגון הבריאות הלאומי פרסם נתונים על התופעה של דיכאון בגילאים צעירים ובכך העלה את המודעות לנושא..
כמו כן הוא סייע בהקמת מקומות שניתן לפנות אליהם אם מרגישים צורך.
יום הבריאות העולמי נחגג בכינוס אירועים אזוריים, מקומיים ובין-לאומיים שקשורים לנושא הנבחר.
יום הדבורים העולמי הוא מועד בינלאומי שהוכר על ידי האו"ם ומצוין כל שנה ב-20 במאי.
התאריך הנבחר הוא יום הולדתו של אנטון יאנסה , מחלוצי ענף דבוראות שעוסק בגידול דבורים וייצור דבש.
יאנסה נולד בסלובניה במאה ה-18, והיה המורה הראשון בעולם לגידול דבורים.
בסוף שנת 2017 הוחלט בעצרת הכללית של האו"ם כי יום הדבורים העולמי יתקיים ב-20 במאי.
היום צוין לראשונה בשנת 2018. הוא מצוין על מנת להעלות את המודעות להכחדת הדבורים אשר הולכת ונהיית חמורה יותר ויותר, ולהגביר את המודעות לחשיבותם של המאביקים (ובייחוד דבורים), לאתגרים אשר איתם הם מתמודדים ולתרומתם הרבה לפיתוח בר-קיימא..
דבורים, כמו כן בעלי חיים מאביקים אחרים (לדוגמה פרפרים, עטלפים ויונקי הדבש), נמצאים תחת איום בעקבות פעילויות האדם.
המאביקים עוזרים לצמחים, לגידולי מזון רבים, להתרבות ולהתפתח.
המאביקים עוזרים לשמור על המגוון הביולוגי - מטרתם של הרבה מיזמים בני-קיימא.
בנוסף, הם גם משמשים כמתריעים כאשר ישנם סיכונים סביבתיים, וכאשר מערכת אקולוגית מקומית לא מתפקדת בצורה מיטבית.
חרקים פולשניים, חומרי הדברה וניצול הקרקע לשימושים שונים, עלולים להפחית את חומרי ההזנה הקיימים ולהוות איום על מושבות דבורים.
בדרך זו בני האדם פוגעים במערכות אקולוגיות רבות ומוציאים את הטבע מאיזון, דבר שעלול לפגוע גם בבני האדם.
כיצד מציינים את היום ברחבי העולם
שותלים זרעי פרחי בר (מהם הדבורים מפיקות צוף), ומגדלים צמחים בגינה אשר לא זקוקים להרבה מים או לכימיקלים מיוחדים כדי לגדול.
מכירים את הדבוראים המקומיים ולומדים מהם על מלאכת עשיית הדבש.
קונים/מכינים/אוכלים דבש או מאכלים המכילים דבש.
קוראים ולומדים על דבורים ועל מאביקים אחרים, ועל כיצד אנו יכולים להפסיק את הכחדת הדבורים.
יום האפילפסיה הבין-לאומי הוא מועד בינלאומי המצוין מדי שנה ב-26 במרץ.
יום זה נועד להעלות את המודעות למחלת האפילפסיה, להפריך מיתוסים על המחלה ולתת לאנשים חולי אפילפסיה ביטחון ותחושת שייכות שאינם לבד בעולם.
הרעיון של יום האפילפסיה הבינלאומי הוגה בשנת 2008 על ידי קאסידי מייגן ואימה.
שני הארגונים The Epilepsy Association of Nova Scotia ו-Anita Kaufmann Foundation תמכו ברעיון שלהן, ובאו יחד כדי להפיץ את היום הזה כיום בינלאומי.
לאור מאמציהם המשותפים של הארגונים, בתי ספר, עסקים ופוליטיקאים הביעו את תמיכתם, וב-26 במרץ 2009 הפך יום זה למועד בינלאומי.
מטרת יום האפילפסיה, המכונה גם "היום הסגול", היא להעלות את המודעות למחלת האפילפסיה.
יוזֶמת "היום הסגול", קאסידי מייגן, שסובלת בעצמה מאפילפסיה, יצרה את היום הזה במטרה לגרום לאנשים לדבר על המחלה, להפריך מיתוסים בנוגע למחלה ובנוסף להעלות את המודעות אליה באופן כללי.
יתר על כן, היא יצרה את היום הזה כדי שאנשים הסובלים מאפילפסיה לא ירגישו בדידות, ויבינו שהם לא לבד בעולם.
סמל היום הזה הוא הצבע הסגול, מכיוון שחולי האפילפסיה רואים את הצבע הזה בזמן התקף האפילפסיה.
בסקר שנערך על ידי חולי אפילפסיה, עלה כי הצבע הסגול הוא הצבע ש"מרגישים" המותקפים בהתקף אפילפסיה.
אפילפסיה (בעברית: כִּפְיוֹן) הנקראת גם מחלת הנפילה, היא קבוצה של הפרעות נוירולוגיות ארוכות טווח הבאות לידי ביטוי בפרכוסים אפילפטיים תופעות לוואי נוספות היכולות להיגרם משלל סיבות בהתאם לאדם.
הפרכוסים הללו הם אירועים משתנים.
אלה אירועים שיכולים להיות קצרים ולרוב קשה להבחין בהם או יכולים להיות אירועים ארוכים של רעידות חזקות וארוכות טווח.
לפרכוסים הבאים לידי ביטוי באפילפסיה אין סיבה מיידית, אך פרכוסים המופיעים מסיבה כלשהי אינם נחשבים לפרכוסים אפילפטיים.
יום האסתמה העולמי הוא מועד בינלאומי המצוין מדי שנה ביום שלישי הראשון של חודש מאי.
יום האסתמה העולמי הראשון התקיים בשנת 1998.
היום נקבע משום שנראתה מגמת עלייה עולמית בתחלואה באסתמה.
עלייה זו ניכרת בפרט במדינות בהם התפתחה תעשייה גבוהה.
שכיחות מחלת האסתמה בקרב ילדי ישראל נעה בין 8% ל-10%.
היום מאורגן על ידי היוזמה הגלובלית לאסתמה , לשיפור המודעות לאסתמה ולטיפול בה ברחבי העולם.
בכל שנה יש ליום זה נושא מיוחד, כשבשנת 2012, לדוגמה, הנושא היה "אתה יכול לשלוט על האסתמה שלך", ומטרתו לעודד התייחסות אופטימית ואקטיבית כדי להתמודד עם מחלה זו ולשלוט בה.
כמו כן, יום זה מנוצל על מנת לנפץ מיתוסים הקשורים למחלה זו, כמו: "חולי האסתמה צריכים לנוח ולהימנע מפעילות גופנית", מכיוון שלהפך, פעילות גופנית רצויה ואף חשובה בקרב חולי האסתמה ולחולים במחלות נשימה אחרות.
היא עוזרת לחולים לתפקד, מקילה את הקושי בנשימה, מפחיתה התקפים ומשפרת את תפקודיו של הריאות.
מחקרים מראים שחוסר בפעילות גופנית מעלה את הסיכון להתקף אסתמה.
מיתוס נוסף שהארגון מבקש לנפץ הוא שמחלת האסתמההיא מחלה פסיכוסומטית הנובעת ממצבים נפשיים.
למעשה, הוכח סטרס יכול להיות אחד מהגורמים הרבים (עשן, פיח באוויר, וירוסים, אלרגיות) להתקפי אסתמה אבל הוא לא אחד מגורמי המחלה.
האסתמה היא קודם כל מחלה דלקתית כרונית בדרכי הנשימה המובילים אוויר אל הריאות.
יום הדואר העולמי הוא מועד בינלאומי המצוין מדי שנה ב-9 באוקטובר, יום השנה לאיגוד הדואר העולמי.
היום מציין את חשיבות הדואר לתקשורת בינלאומית בין אזרחים ברחבי העולם.
ב-9 באוקטובר 1874 נוסד איגוד הדואר העולמי בברן שבשווייץ.
יום הדואר העולמי צוין לראשונה ב-9 באוקטובר 1969 בקונגרס איגוד הדואר העולמי שנערך בטוקיו שביפן.
את ההצעה הגישו חברי המשלחת ההודית.
ביום הדואר העולמי מוצגות תערוכות של בולים, סדנאות ותחרויות ייעודיות ברחבי העולם.
מאמצע שנות ה-80 עורך איגוד הדואר העולמי בשיתוף אונסק"ו תחרות עולמית לצעירים של כתיבת מכתבים.
יום הג'אז הבין-לאומי הוא פרויקט של אונסק"ו שהחל ביוזמה של הפסנתרן האמריקאי הנודע הרבי הנקוק.
החל משנת 2011, מדינות החברות באו"ם מציינות את יום הג'אז הבינלאומי בסדרת מופעים, דיונים ושידורים המוקדשים לתרבות הג'אז, ככוח מקדם שלום, סובלנות ופתיחות תרבותית.
האירועים תועדו באתר שהקים jazztlv.wordpress.com ובאתר הבינלאומי jazzday.com.
בשנת 2015 הפסנתרן גלעד חצב יזם סדרת הופעות, איתר וכן פנה לתקשורת בעניין יום הג'אז בישראל.
כתוצאה מכך הופקו מספר הפקות מקור לצד מופעי ג'אז של אמנים ישראלים בערים: יפו, חיפה, תל אביב וירושלים, וכן התקיימו מספר שידורי רדיו שהוקדשו לנושא.
בשנת 2015 זכה החצוצרן הישראלי אבישי כהן, לנגן בבמה המרכזית בפריז, לצד הרבי.
יחסי הגומלין ההיסטוריים בין ההשפעות הקובניות והאפריקאיות-אמריקאיות נחקרות על מנגינות כמו "ציפור" של פרדי האברד, שמציעות את החצוצרן הקובני חוליו פדרון ואת כוכבת הבס האמריקנית בן ויליאמס.
בשנת 2015 זכה החצוצרן הישראלי אבישי כהן, לנגן בבמה המרכזית בפריז, לצד הרבי הנקוק ואמנים מפורסמים נוספים בתעשיית הג'אז.
סדרת ההופעות נחשבת למוצלחת מאוד והתפרסמה ברחבי הארץ בפסטיבלים יוקרתיים למיניהם.
ביום הג'אז הבינלאומי, מעריצי ג'אז מרחבי העולם מתאספים יחדיו בפסטיבלים רבים על מנת לחגוג את היום, המסורות המלוות ליום זה הן שתיית בירה- ביום הג'אז הבינלאומי ישנו מנהג שמקורו מאירלנד והוא שתיית בירה מהחבית ביחד לצלילי הג'אז
אזכרות לאמני ג'אז גדולים ביום הג'אז הבינלאומי קהילות רבות מרחבי העולם מתאספות ביחד לזכר אמניי ג'אז גדולים שנפלו, כגון: לואי ארמסטרונג ודיוק אלינגטון עם זאת, אמני ג'אז עכשוויים רבים מנגנים קלאסיקות ידועות של אמני ג'אז שהלכו לעולמם.
מדי שנה מתקיימים גם אירועים רשמיים במספר ערים בעולם.
בניו יורק נוהגים לציין את יום הג'אז הבינלאומי באירוע רשמי ומיוחד מסוגו בכיכר ה-"טיימס סקוור".
אירוע רשמי זה הוא אירוע המנוהל על ידי עיריית ניו יורק ואמני ג'אז רבים מרחבי ארצות הברית מגיעים לכיכר בשביל לצפות ולהאזין למוזיקה של אמני הג'אז העכשוויים ביותר.
בפריז מתקיים אירוע רשמי גם כן, אירוע הממומן על ידי אונסק"ו בהנחיית אירינה בוקובה, בכירה באונסק"ו.
יום הדודים הגאים או יום הדודים ההומוסקסואלים הוא מועד בינלאומי המצוין כל שנה ביום ראשון השני בחודש אוגוסט.
מועד זה נחגג לראשונה בארצות הברית בקנה מידה רחב ביום ראשון 14 באוגוסט 2016.
אנשים חוגגים את מועד זה על ידי פרסום תמונות של אנשים גאים עם אחיינים ואחייניות באמצעות ההאשטאג , או .
היום מדגיש את הגיוון של הדודים הגאים המטפלים באחיינים, אחייניות וקרובי משפחה אחרים, את ההגדרה מה המשמעות של להיות 'משפחה', ואת ההשלמה ההולכת וגוברת עם תפקידם בחברה של ימינו.
יום הדודים הגאים התחיל כקמפיין האשטאג של המדיה החברתית באוגוסט 2016. הרעיון הגיע ממשתמש פייסבוק מפלורידה, סי.
היום נתמך על ידי מפורסמים כמו אנדרסון קופר וסיימון דאן , ומגזינים להט"בים כמו Attitude ואדבוקט.
יום הדין (2004) הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובו של אנדרטייקר מידע ארגון WWE מותג(ים) סמאקדאון תאריך 16 במאי 2004 עיר לוס אנג'לס, קליפורניה אולם סטייפלס סנטר מספר צופים 18,722סיסמה פרסומית .Souls will cry סדרת אירועי שלם וצפה של ה-WWEבאקלאשיום הדין(2004)באד בלוד סדרת אירועי יום הדין2003יום הדין(2004)2005
יום הדין (2004) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE.
האירוע היה בלעדי למותג סמאקדאון ונערך ב-16 במאי 2004, בסטייפלס סנטר שבלוס אנג'לס, קליפורניה.
האירוע היה האירוע השישי בסדרת אירועי יום הדין.
תשעה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהוקלט לתוכנית Sunday Night Heat.
בקרב המרכזי, ג'ון "בראדשו" לייפילד (JBL) ניצח את אדי גררו בפסילה בקרב על אליפות ה-WWE לאחר שגררו הכה את JBL בעזרת חגורת האליפות; לעומת זאת, גררו שמר על התואר, מכיוון שחגורת אליפות לא יכולה להחליף ידיים כתוצאה מפסילה.
עוד ברשימת הקרבות, אנדרטייקר ניצח את בוקר טי, ג'ון סינה ניצח את רנה דופרי ושמר על אליפות ארצות הברית, וצ'אבו גררו ניצח את ג'קלין וזכה באליפות ה-WWE במשקל קל.
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מהתוכנית השבועית סמאקדאון.
הפיוד המרכזי של האירוע היה בין אדי גררו לג'ון "בראדשו" לייפילד (JBL) על אליפות ה-WWE.
ב-25 במרץ בתוכנית !SmackDown, בוקר טי הועבר מ-Raw לסמאקדאון כחלק מהדראפט של שנת 2004 ואף לעג למתאבקי המותג.
הג'נרל מנג'ר החדש של סמאקדאון, קורט אנגל, העניק לבוקר טי הזדמנות להתחרות נגד גררו על אליפות ה-WWE.
חבר הצמד APA שהתפרק, ג'ון "בראדשו" לייפילד, התערב בקרב זה, כשתקף את גררו עם מהלך הקלוזליין מהגיהנום, וכתוצאה ממעשה זה הפך לדמות הרעה.
ב-8 באפריל בתוכנית !SmackDown, אנגל הכריז שהמנצח של פרס The Great American יהפוך לטוען לכתר לאליפות ה-WWE.
הוא העניק ל-JBL את פרס זה.
לעומת זאת, גררו הגיע, גנב את הגביע ואף שבר אותו.
ב-22 באפריל בתוכנית !SmackDown, גררו הפסיד לדי-בון דאדלי בקרב שאינו היה על התואר לאחר הפרעה נוספת מצד JBL.
שבוע לאחר מכן בתוכנית, JBL העליב את השושלת של גררו בטענה שהם מהגרים לא חוקיים.
ב-6 במאי בתוכנית !SmackDown, נודע ש-JBL גרם לאימו של גררו לחטוף התקף לב במהלך אירוע שלא שודר לטלוויזיה ארבעה ימים קודם לכן, כשהוא איים עליה ותפס אותה בכתפה לעיני משפחתו של גררו.
שבוע לאחר מכן בתוכנית, גררו נעצר לאחר שהרס את הלימוזינה של JBL.
כמו כן, באותה התוכנית JBL ניצח את חברו של גררו, ריי מיסטריו.
הקרב המרכזי האחר ברשימת הקרבות היה בין בוקר טי לאנדרטייקר.
ב-22 באפריל בתוכנית !SmackDown, בוקר טי ניצח את רוב ואן דאם ולאחר מכן התרברב על כך שהוא הכוכב הגדול ביותר במותג, אך ברח לאחר ששמע את מוזיקת הכניסה של אנדרטייקר.
שבוע לאחר מכן, בוקר טי ניסה לתקוף את אנדרטייקר, אך ללא הצלחה, מה שגרם לג'נרל מנג'ר של התוכנית, קורט אנגל, לקבוע קרב ביניהם באירוע יום הדין.
ב-6 במאי בתוכנית !SmackDown, בוקר טי הגיע למכשפת וודו כדי לנסות ולהתגבר על אנדרטייקר.
בתגובה, המכשפת אמרה לו להשתמש בעפר מקבר בלתי מסומן נגד יריבו.
שבוע לאחר מכן, בוקר טי ניצח את FBI ולאחר מכן נקלע לקרב מבטים נגד אנדרטייקר.
יריבות נוספת שהתנהלה לקראת האירוע הייתה בין ג'ון סינה לרנה דופרי על אליפות ארצות הברית.
הפיוד ביניהם החל לאחר שדופריי הועבר למותג סמאקדאון.
ב-22 באפריל בתוכנית !SmackDown, דופריי חנך את פינה חדשה בשם "Cafe de René", כשטורי וילסון הייתה האורחת שלו.
דופרי העליב את האחרונה ואף ניסה לתקוף אותה, וסינה נחלץ לעזרתה.
שבוע לאחר מכן, סינה הפריע בקרב של דופרי נגד וילסון, וכתוצאה מכך קורט אנגל קבע קרב בין סינה לדופרי באירוע יום הדין.
ב-6 במאי בתוכנית !SmackDown, סינה ודופרי תקפו אחד את השני במהלך הקרב בין דון מארי לטורי וילסון.
שבוע לאחר מכן, דופרי הצהיר שהוא יהיה המתאבק הצרפתי הראשון שזוכה באליפות ארצות הברית.
+ אישיויות אחרות על המסך תפקיד: שם:צוות השידור באנגליתמייקל קולטאזצוות השידור בספרדיתקרלוס קבררההוגו סבינוביץ'מראייןג'וש מתיוזכרוזטוני צ'ימלשופטיםצ'ארלס רובינסוןניק פטריקג'ים קורדראס
לפני שהאירוע שודר בשיטת ה"שלם וצפה", התקיים קרב, שהוקלט במסגרת התוכנית Sunday Night Heat ובו מארק ג'ינדראק התחרה נגד פונאקי.
ג'ינדראק ביצע על פונאקי את מהלך ה-Mark of Excellence כדי לנצח בקרב.
האירוע עצמו נפתח בקרב זוגות בין ריי מיסטריו ורוב ואן דאם לדאדלי בויז (באבא ריי דאדלי ודי-בון דאדלי).
טורי וילסון התמודדה מול דון מארי וניצחה אותה לאחר שביצעה את מהלך הבאקסלייד.
בקרב שבא לאחר מכן, מרדכי התחרה נגד סקוטי 2 הוטי.
מרדכי ביצע על סקוטי את מהלך הקרוסיפיקס כדי לנצח בקרב.
בקרב הרביעי, צ'ארלי האס וריקו הגנו על אליפות הזוגות של ה-WWE נגד בילי גאן והארדקור הולי.
האס הצמיד את הולי לניצחון לאחר שביצע עליו את מהלך הסאנסט סאנרייס, ניצחון שהקנה לזוג הגנה מוצלחת על התואר.
בקרב נוסף, ג'קלין הגנה על אליפות ה-WWE במשקל קל נגד צ'אבו גאררו.
האחרון ביצע על ג'קלין את מהלך הגורי בומב כדי לזכות בתואר.
לאחר מכן, ג'ון סינה הגן על אליפות ארצות הברית נגד רנה דופרי.
סינה ניצח בקרב ושמר על התואר לאחר שביצע על דופרי את מהלך הסיום שלו, ה-FU.
בקרב הלפני אחרון, אנדרטייקר התחרה נגד בוקר טי.
אנדרטייקר ביצע על בוקר טי את מהלך הטומבסטון פיילדרייבר ולאחר מכן הצמיד אותו לניצחון.
בקרב המרכזי, אדי גררו הגן על אליפות ה-WWE נגד ג'ון "בראדשו" לייפילד.
JBL ביצע על גררו את מהלך הבק באדי דרופ על שולחן השדרנים.
לאחר שגררו התנגש בשופט, JBL הכה את גררו בעזרת כיסא, מה שגרם לו לדמם רבות.
אז, JBL ביצע על גררו את מהלך הסיום שלו, קלוזליין מהגיהנום, כשהאחרון הצליח לצאת מניסיון ההצמדה שבא לאחר מכן בספירת שתיים.
JBL ניסה לבצע פעם נוספת את מהלך הקלוזליין מהגיהנום, אך גררו התחמק מכך והתנגש בשופט.
JBL ביצע על גררו את מהלך ה-JBL בומב, כשהשופט המקורי בקרב ביצע ספירת שתיים.
גררו ניסה לבצע על JBL את מהלך הפרוג ספלאש, אך האחרון התחמק, השיג כיסא ובזמן שדעתו של השופט הוסחה, הוא השיג את חגורת האליפות.
לאחר מכן, גררו תקף את JBL בעזרת מכה מתחת לחגורה ואז תקף אותו עם חגורת האליפות, מה שגרם ל-JBL לנצח בקרב כתוצאה מפסילה.
לעומת זאת, גררו שמר על התואר, מכיוון שחגורת אליפות לא יכולה להחליף ידיים כתוצאה מפסילה.
לאחר הקרב, גררו תקף את JBL בעזרת כיסא עד ששופטים הגיעו להפריד בין השניים.
היום העולמי לגיוון תרבותי ולדיאלוג ופיתוח נקבע על ידי האו"ם לקידום סוגיות המגוון.
היום הבין-לאומי מתקיים ב-21 במאי, בעקבות הכרזה של האספה הכללית של האו"ם שהכריזה על ציון יום זה כחלק מההצהרה האוניברסלית של אונסק"ו בנושא גיוון תרבותי בנובמבר 2001. מתוקף זאת היום הוכרז בהחלטת האו"ם 57/249.
יום הגיוון, המכונה רשמית "היום העולמי לגיוון תרבותי לדיאלוג ופיתוח", הוא הזדמנות לעזור לקהילות להבין את ערכו של המגוון התרבותי וללמוד כיצד לחיות יחד בהרמוניה.
יום זה נוצר כתוצאה מהחרבת פסלי הבודהא של במיאן באפגניסטן בשנת 2001.
יום הגאווה האיראני (בפרסית: روز افتخار ایران; נקרא גם "היום הלאומי של המיעוטים המיניים" או "היום הלאומי של הלהט"בים האיראנים") הוא אירוע גאווה שנתי של קהילת הלהט"ב באיראן מאז 2010. יום זה מתקיים ביום שישי הרביעי של חודש יולי, או ביום השישי הראשון בחודש מורדאד בלוח השנה הפרסי.
באיראן, פעילות מינית להט"בית אינה חוקית ועלולה להיות כרוכה בעונש מוות.
לדברי עומאר קודוס, פעיל לזכויות הומוסקסואלים בממלכה המאוחדת, ממשלת איראן עושה בין היתר שימוש באישומים מפוברקים ובמשפטי ראווה כדי להוציא להורג הומוסקסואלים איראנים, וכדי לרדוף אותם תוך הסוואת פעולות אלה מהקהילה הבינלאומית.
בשנת 2007, בעת פורום שנערך באוניברסיטת קולומביה, אמר נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד לנשיא האוניברסיטה לי בולינגר: אף על פי כן, קבוצה קטנה בת 20 עד 30 פעילי להט"ב, המכנים עצמם "אנשי הקשת בענן" (رنگینکمانیها), מציינים את יום הגאווה האיראני מאז 2010.
היום הוכרז לראשונה על ידי קבוצת פעילי להט"ב איראניים בבלוג בחודש יולי 2010. מדי שנה התאספו פעילי להט"ב איראניים ברחבי הבירה טהראן, ובחשאי צילמו עצמם מניפים את דגל הגאווה ואוחזים בכרזות עם סיסמות.
הם נאלצו להסתיר את פניהם כדי למנוע אלימות משטרתית והעמדה לדין.
פעילים קיימו את האירוע גם בערים אחרות, בהן כרמאן.
בשנת 2017, לראשונה, החליטו המארגנים לקיים את האירוע בשטח פתוח כאשר הוצע להם קרון התצוגה הראשונה בתהלוכת מצעד הגאווה באמסטרדם, אם כי היה עליהם לכסות את פניהם על מנת להימנע מהעמדה לדין עם שובם לאיראן.
על אירוע 2017 אמרו המארגנים: "צערנו אינו עמום, אך אנו, קשתות הענן של איראן, זועקים את האושר שלנו כצורה של התנגדות ואנו שומרים על האופוריה שלנו בחיים כלפיד הצדק".
יום הדגל של האיטי הוא חג בהאיטי הנחגג ב-18 במאי.
ב-18 במאי 1803 נוצר הדגל הראשון של האיטי על ידי ז'אן-ז'אק דסאלין, לקראת סוף מרד העבדים בהאיטי.
בשנת 2020, חגיגות יום הדגל של האיטי בוטלו עקב מגפת הקורונה, ובמקומות רבים בעולם, במקום פסטיבלים ומצעדים, רק הונף דגל האיטי.
החג נחגג בערים רבות בארצות הברית המונות תושבים מהאיטי.
ביום ראשון האחרון של חודש מאי, נערך מצעד לאורך שדרות נוסטרנד בניו יורק, לכבוד יום הדגל של האיטי.
המצעד התחיל על ידי איגוד הקרנבל אמריקני-האיטי בשנת 2002.
חודש מאי בעיר בוסטון, הוא חודש מורשת האיטי, בו מנציחים את מרד העבדים בהאיטי ואת עצמאות האיטי.
יום הדין נקרא גם בשמות: הדין, יום הדין האחרון, המלאך, ההתחדשות, ההתעוררות, העידן, התהילה ותחיית המתים, הוא קלף מספר 20 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט, והוא מזוהה עם האדס.
הקלף מתאר לרוב מלאך שתוקע בחצוצרה בעלת דגל עם צלב באמצע שמספר מתים (לרוב שלושה) קמים לתחייה.
זה קלף המדבר על התעוררות רוחנית.
מצב בו למישהו יש תובנה פתאומית לגבי דברים והוא מגלה דברים חדשים.
הקלף מייצג מצב של שינוי, התעוררות ומודעות.
בקלף מחבילת ויסקונטה ספורצה, מופיעים זוג מלאכים תוקעים בחצוצרות מתחת לאלוהים-האב הנושא את חרב הצדק, כדרך להעביר את המסר שיום הדין משלב את התקומה לחיים עם עשיית צדק אלוהי.
בחבילת המינקיאטה המלאך עם החצוצרות מייצג את התהילה, או את השם – הטוב או הרע – שיצר לעצמו אדם בחייו.
העיר ברקע היא פירנצה, ועל הדגל מופיע הסמל של משפחת מדיצ'י, והקלף מסמל את תהילת הנצח שמשפחת מדיצ'י זכתה בה בזכות מעשיה.
בחבילת הטארוט של השחר המוזהב, הותאם הקלף לאות ש', וליסוד האש.
יום הדין הוא סרט דרמה בריטי משנת 1968 בבימויו של גון פרנקנהיימר, עם אלן בייטס, דירק בוגרד ואיאן הולם בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "יום הדין" (The Fixer) של ברנרד מלמוד משנת 1966 שזיכה אותו בפרס פוליצר.
הספר נכתב בהשפעת פרשת משפט בייליס - יהודי נאסר באשמת רצח נער נוצרי כדי להשתמש בדמו לאפיית מצות.
אלן בייטס היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.
יו גריפית היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
דלטון טרמבו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר.
יקוב בוק (אלן בייטס) עוזב את השטעטל שלו לאחר שאשתו רייזל (קרול רייז) נפרדה ממנו.
הוא מגיע לקייב ונכנס לגטו היהודי בדיוק כאשר נערך שם פוגרום על ידי פרשי המאות השחורות.
הם מסתערים על יהודים, הורגים ופוצעים ומשאירים הרס ברחוב.
יקוב מוצא מקלט בדירתו הצנועה של החייט לאטקה (דוד אופטושו).
יקוב הוא אמן ואיש תחזוקה ולאטקה מציע לו להתלבש ולהיראות כגוי ולמצוא עבודה בעיר.
באחד הלילות המושלגים מוצא יקוב אדם שוכב בשלג ועומד לקפוא לאחר שתייה אלכוהול.
הוא רואה על בגדו את סמל המאות השחורות ורוצה לעזוב אותו אבל לפתע מגיעה ביתו הנכה זינאידה (אליזבת הרטמן) ומתחננת שיעזור לה ושניהם גוררים אתו לביתו.
מתברר שמדובר באדם עשיר בשם לבדב (יו גריפית) שמודה ליקוב על הצלתו.
זינאידה מנסה לעגוב אחריו והוא נכנס למיטתה אך מסרב לקיים אתה יחסים.
לבדב ממנה אותו למנהל חשבונות ומפקח במפעל שלו ללבנים.
יקוב מגלה שהפועל הראשי פרוסקוב מרמה ולכן מפחית את משכורתו ופרוסקוב מבטיח להתנקם בו.
יום אחד הוא מטפל ביהודי שהותקף על ידי גויים והוא מדמם.
הוא מטפל בו ומציע לו אוכל אבל היהודי מעדיף לאכול מצות.
בקרבת מקום גרה מרפה גולוב (ג'ורג'יה בראון) עם בנה ומאהבה.
הבן נמצא הרוג במפעל ופרוסקו שגילה שיקוב יהודי, מאשים את יקוב שרצח את הנער למטרה פולחנית של אפיית מצות עם דם של ילד נוצרי.
האם השכולה צועקת בפומבי שיקוב הוא הרוצח ואכן נתגלו בחדרו מצות עם דם.
יקוב נעצר ומואשם ברצח וגם זינאידה מאשימה אותו בתקיפה מינית.
חוקר המשטרה האנטישמי גרובשוב (איאן הולם) לוחץ עליו שיודה ברצח לעומת זאת התובע המחוזי ביביקוב (דירק בוגרד) מבין שמדובר כאן באדם משכיל שקורא בכתבי שפינוזה ואין הוא הרוצח.
הוא סבור שהרוצח הוא מאהבה של מרפה.
ביביקוב נפגש עם שר המשפטים הרוזן אודונסקי (דייוויד וורנר), מעלה את טענותיו ומבקש להיפגש עם הצאר אך אודונסקי עוצר אותו ומודיע כי יש להאשים את יקוב בגלל ששנאת היהודים זה נושא שמאחד חלקים נרחבים בעם ומטה את הזעם שלהם מחצר הצאר.
ביביקוב נמצא אחר כך תלוי בבית הסוהר וההודעה הרשמית היא שהוא "התאבד".
הלחץ על יקוב להודות גובר, נשלחים אליו כומר וכן אשתו רייזל אך הוא מסרב.
לבסוף מגיע אודונסקי ומציע לו כי יודה באשמה ואחר כך יקבל חנינה מהצאר אך יקוב מסרב.
העינויים נמשכים שלוש שנים ויקוב מאבד צלם אדם ורואה חזיונות כאילו הוא נפגש עם הצאר.
לבסוף לאחר לחץ בינלאומי נקבע תאריך למשפט.
לתאו מגיע עורך הדין אוסטרובסקי (מייקל גוטליף) ומודיע לו כי יש לו הוכחות ברורות מי הרוצח וכי השלטונות ינסו לרצוח אותו לפני המשפט.
לפני היציאה למשפט מנסה מפקד בית הסוהר לירות בו אך מפקד האבטחה מונע ממנו.
יקוב מובל לבית המשפט בקייב שם מחכים לו אלפי אנשים רובם יהודים ומריעים לו והוא עולה במדרגות לקראת פתיחת משפטו.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותאלן בייטסיקוב בוקדירק בוגרדבוריס ביביקובחוקראיאן הולםגרובשובחוקריו גריפיתלבדבאליזבת הרטמןזינאידהבתו של לבדובדייוויד וורנרהרוזן אודונסקישר המשפטיםדוד אופטושולאטקהחייט יהודיקרול רייזרייזל בוקגרושתו של יקובמייקל גוטליףאוסטרובסקיעו"ד של בוקתומאס הית'קוףפרוסקופועלג'ורג'יה בראוןמרפה גולובאם שכולה
יום הדין הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1974 מסוגת דרמה רומנטית בבימויו של ג'ורג' עובדיה, עם יוסי וירז'נסקי, דליה פרידלנד ונסים סרוסי בתפקידים הראשיים.
זה הסרט הישראלי הראשון שהופק מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים, והוא עוסק בהשפעתה על חיי הלוחמים ומכיל גם קטעים תיעודיים על מלחמה זו.
נסים סרוסי הלחין את השירים בסרט (רובם למילים של יוסי בכר), שר וגם משחק בו בתפקיד ראשי.
את הפסקול המוזיקלי עיבד בני נגרי.
בסרט משתתפת הילדה טובה קצב שגילמה ב-1972 את דמותה של נורית בסרט נורית, וכן השחקנית דליה פרידלנד, ששיחקה בסרט שרית, שצולם כמה חודשים אחרי סרט זה.
שני סרטים אלו גם הם בבימויו של ג'ורג' עובדיה.
מבקרי הקולנוע קטלו את הסרט, כמו את רוב סרטיו של עובדיה, אך כמו מרבית סרטיו הקהל "הצביע ברגליים", והסרט הצליח שיצא לאקרנים.
הסרט יצא באיכות צפייה משופרת ב-DVD.
דוד חן (יוסי וירז'נסקי) הוא מנהל בית מלון בתל אביב.
הוא נשוי לשושנה (דליה פרידלנד) ולהם בת אחת, ורד (טובה קצב).
דוד בוגד בה עם תיירות המתארחות בבית המלון, ושושנה עוברת על כך בשתיקה.
המשבר קורה בעוד ורד שרה בטקס הסיום בבית הספר ונתקפת בכאבים שמקורם בדלקת התוספתן.
בבית החולים מבקשים לנתחה באופן דחוף, ושושנה מגיעה למלון כדי להזעיק את דוד ומוצאת אותו במיטה עם תיירת.
שושנה מחליטה באותו רגע לסיים את יחסיה עם דוד.
התיירת מארצות הברית היא הלן (רחל יוסיפון), ודוד מנהל איתה רומן לוהט ומכיר לה את חברו הזמר, נסים (נסים סרוסי).
שושנה פונה לעורך הדין נאמן (מנשה ורשבסקי) שייצג אותה במשפט הגירושין.
לורד היא אינה מגלה זאת.
דוד מסכים לגירושין, ומשאיר לה את הכסף והדירה, ועובר עם הלן לארצות הברית.
בינתיים מעבירה שושנה את ורד לבית הוריה (יצחק חביס וג'טה לוקה) בירושלים.
האב הדתי מתנגד לגירושין, אבל האם תומכת בשושנה.
ורד מאזינה לכל הוויכוחים, ובורחת משם באוטובוס לתל אביב, שם היא מסתובבת ברחוב ונתקלת בנסים, שמביא אותה לדירתו ותומך בה.
הוא רואה שיש לה כשרון זימרה ומטפח אותו בהסכמתה של שושנה.
לאחר עשר שנים ורד כבר מבוגרת ומקבלת חוזה להופעה במועדון לילה למרות התנגדותה של שושנה.
יחסיה עם נסים מתהדקים והם נישאים.
הקשר בין דוד וורד מתרחש באמצעות מכתבים, אבל עם השנים הוא מפסיק לכתוב לה.
שושנה עובדת כפקידה בלופטהנזה ולא נישאה בשנית.
בהמשך, פורצת מלחמת יום הכיפורים ודוד ממהר להגיע לישראל.
בשדה התעופה הוא נתקל במש"ק גיוס עסוק ובמתנדב יהודי מהונגריה הממהר להתגייס כדי להציל את ישראל (יוסי סגל).
דוד מגויס לשריון, נפצע קשה בקרב ומפונה לבית חולים בישראל.
ורד מתנדבת לעבוד בחדר המיון הקולט חיילים פצועים.
ד"ר שפירו (יעקב שפירא) מטפל בדוד הפצוע, ומתכונן לנתחו לאחר שיקבל מנת דם.
הבעיה היא שסוג דמו של דוד הוא -AB, וסוג דם זה חסר בבנק הדם.
ורד שומעת שזקוקים לתורם מסוג הדם-AB ומתנדבת לתרום.
כאשר היא מבררת מי הוא הפצוע מתברר ששמו דוד חן והוא אביה.
הוא מזהה אותה בקושי והיא מזעיקה למקום את שושנה ונסים.
שושנה מתרככת למראהו ומאחלת לו החלמה לטובת כולם.
יוסי עובר את הניתוח בהצלחה, מחלים, וכולם עוזבים את בית החולים בשמחה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותיוסי וירז'נסקידוד חןדליה פרידלנדשושנהנסים סרוסינסיםזמרטובה קצבורד הילדהפנינה מנקיןורדרחל יוסיפוןהלןג'טה לוקהסבתאיצחק חביססבאמנשה ורשבסקיעו"ד נאמןיעקב שפיראד"ר שפירומנתחראובן דייןמש"ק שלישותיוסי סגלמתנדב מהונגריה
יום הבריאות המינית העולמי מצוין ב־4 בספטמבר הוכרז ב־2010 במטרה לקדם את המודעות העולמית לחשיבות הנושא של בריאות מינית.
יום זה, שנקבע על ידי האגודה העולמית לבריאות מינית , מצוין בכ-60 מדינות בעולם וגם בישראל קיימות התארגנויות של הרצאות לקידום הבריאות המינית.
ארגון הבריאות העולמי הכריז כי בריאות מינית היא:
מצב בו לפרט יש מידע וחופש הולמים המאפשרים לו/לה לשאוף למיניות בטוחה ומספקת.
מצב של רווחה פיזית נפשית וחברתית בהקשר של מיניות, לא רק העדר מחלה מינית או בעיות בתפקוד מיני.
בריאות מינית כוללת יחס חיובי ומכבד למיניות וליחסים מיניים כולל האפשרות לחוויות מיניות מהנות ובטוחות, ללא כפייה, אפילה או אלימות.
כדי להשיג ולשמור על בריאות מינית עלינו לכבד ולשמור על הזכויות המיניות של כל האנשים.
יום הדין (באנגלית The Fixer; המתקן) הוא רומן מאת ברנרד מלמוד שפורסם ב-1966 על ידי Farrar, Straus & Giroux.
הוא זכה בפרס הספר הלאומי האמריקאי לספרות (השני של מלמוד) ובפרס פוליצר לספרות.
יום הדין מספק גרסה בדיונית של "משפט בייליס".
מנחם מנדל בייליס היה יהודי שהואשם ונכלא שלא בצדק ברוסיה הצארית.
"משפט בייליס" ב-1913 עורר סערה בינלאומית ובייליס זוכה על ידי חבר מושבעים.
הספר עובד לסרט מ-1968 באותו שם בכיכובו של אלן בייטס (יעקב בוק) שהועמד לאוסקר.
צאצאיו של מנדל בייליס טוענים זה מכבר שבכתיבת "יום הדין", מלמוד העתיק חומר מהמהדורה האנגלית משנת 1926 של ספר הזיכרונות של בייליס, "The Story of My Sufferings".
אחד מבניו של בייליס העלה טענות אלה בהתכתבות עם מלמוד כאשר "יום הדין" פורסם לראשונה.
מהדורה משנת 2011 של ספר הזיכרונות של בייליס, בעריכה משותפת של אחד מנכדיו, מזהה 35 מקרים של פלגיאט על ידי מלמוד.
בתגובה להאשמות על פלגיאט שהועלו על ידי צאצאיו של בייליס, הביוגרף של מלמוד פיליפ דייוויס הכיר ב"כמה הקבלות מילוליות קרובות" בין ספר הזיכרונות של בייליס לרומן של מלמוד.
דייוויס טען, עם זאת, "כשזה היה חשוב ביותר, המשפטים [של מלמוד] הציעו מימד אחר ורגש עמוק יותר".
חוקר מדעי היהדות, מיכאל טריט, אפיין את היחסים בין "יום הדין" של מלמוד לבין הזיכרונות של בייליס כקשר של "חובות וחדשנות".
הספר היה אחד מתוך כמה שהוסרו מספריות בתי הספר על ידי מועצת החינוך של מחוז בתי הספר Island Trees בניו יורק, שנדון בבית המשפט העליון של ארצות הברית ב-1982.
בפרק 7 של מד מן עונה 5, דון דרייפר קורא את הרומן במיטה וממליץ עליו לאשתו מייגן.
יום הדין הוא טְרִיפְּטִיכוֹן בצבעי שמן על לוחות עץ מאת הצייר ההולנדי הירונימוס בוש, שנוצר לאחר שנת 1482. היצירה מוצגת כיום באקדמיה לאמנויות יפות בווינה, אוסטריה.
לוחות הצד החיצוניים צוירו בגריזיי, ואילו הלוחות הפנימיים והלוח המרכזי צוירו בשמן.
היצירה אינה זהה לשבר טריפטיכון באותו שם במינכן או לציור שלם המיוחס לבוש או לסדנתו.
הטריפטיכון מורכב משלושה לוחות: הלוח המרכזי ממדיו 164×127 ס"מ, ולוחות הצד ממדיהם 167.7×60 ס"מ.
היצירה מתארת את סיפור יום הדין התנ"כי, עם דגש על גן העדן, שיפוט הנשמות וגיהנום, בסגנון הפנטסטי האופייני לבוש.
הלוחות החיצוניים, כמקובל ב מאותה תקופה, צוירו בגריזיי ומתארים שני קדושים.
בלוח השמאלי מופיע יעקב הקדוש כצליין בנוף מרושע, עם אדם תלוי ברקע, אולי רמז לאירוע מתוך אגדת הזהב.
בלוח הימני מופיע באוו הקדוש, פטרון פלנדריה, כשהוא תורם לעניים עם נץ על זרועו השמאלית.
אחת הדמויות בלוח זה, אישה זקנה עם ילד, מופיעה גם בציור המיוחס לבוש באוסף פרטי בסן פרנסיסקו.
הלוח השמאלי מתאר את גן העדן התנ"כי כנוף ירוק בשלושת-רבעי החלק התחתון.
בחלק העליון, אלוהים יושב על כסאו, מוקף בהילה זוהרת, בעוד מלאכים מורדים מושלכים מגן עדן והופכים לחרקים.
מתחת, מוצגות סצנות בריאת חוה מצלעו של אדם, כשאדם ישן לרגליה; פיתוי חוה על ידי הנחש ליד עץ הדעת טוב ורע; ולבסוף, גירוש אדם וחוה מגן העדן על ידי מלאך חמוש בחרב אל יער חשוך.
הלוח המרכזי מתאר את יום הדין, בהשראת ספר ההתגלות של יוחנן.
בחלק העליון, ישו שופט את הנשמות, מוקף במרים הקדושה, יוחנן המטביל והשליחים.
האזור השמימי, בצבע כחול בהיר, מנוגד לשאר הלוח, המלא בעונשים כהים וחומים של המקוללים.
המבורכים תופסים חלק קטן בלבד.
העונשים כוללים שרפה, דקירה, תלייה על ווי קצבים, אכילת מזון טמא (לגרגרנים) והפעלת מכונות מוזרות על ידי יצורים מפלצתיים מהגיהנום.
סצנה זו דומה ללוח הימני בגן התענוגות הארציים של בוש במוזיאון הפראדו.
הלוח הימני מתאר גיהנום בנוף חשוך מלא להבות ודמויות שטניות.
שטן, במרכז, מקבל את נשמות המקוללים.
סצנות העינויים ממשיכות, כולל עונשים פיזיים ונפשיים המוטלים על החוטאים.
מבחינה נושאית, הגיהנום אינו שונה מיום הדין בלוח המרכזי.
האזכור המוקדם ביותר של היצירה מופיע במלאי משנת 1659 של אוסף לאופולד וילהלם, ארכידוכס אוסטריה, כיצירה של "הירונימו בוס".
בסוף המאה ה-18 נרכשה היצירה על ידי הרוזן למברט-שפרינצנשטיין, וממנו עברה למיקומה הנוכחי.
במאות ה-17 וה-18 עבר הטריפטיכון צביעה מחדש נרחבת, ואיבד חלק מצבעיו המקוריים.
חלק מההיסטוריונים מזהים את היצירה כזו שנרכשה על ידי פליפה הראשון, מלך קסטיליה ב-1504, אך אחרים חולקים על כך.
ניתוח דנדרוכרונולוגי קבע כי הציור נוצר לא לפני 1482. עותק של היצירה, המיוחס ללוקאס קראנאך האב, נמצא בגמלדה-גאלרי, ברלין.
הקומפוזיציה של הטריפטיכון דומה לזו של "עגלת השחת" ו"גן התענוגות הארציים" של בוש, שגם בהן מופיע גן העדן בלוח השמאלי והגיהנום בלוח הימני.
עם זאת, האווירה בלוח המרכזי של יום הדין מעורפלת יותר מזו של הגיהנום.
יום הגישה למידע הבין-לאומי הוכרז ב-15 באוקטובר 2019 במהלך העצרת הכללית ה-74 של האומות המאוחדות וצוין שיתקיים ב-28 בספטמבר.
בתחילה, היום (המכונה לעיתים יום הגישה למידע) נקבע על ידי הוועידה הכללית של אונסק"ו.
הוא נחנך בנובמבר 2015 וצוין לראשונה ב-28 בספטמבר 2016.
היום הוכר בתור יום הזכות לדעת הבינלאומי מאז 2002 ופותח על ידי פעילי חברה אזרחית בינלאומיים החל מ-2012. החלטת אונסק"ו להקמת היום נדחפה על ידי קבוצות חברה אזרחית אפריקאיות ששאפו לשקיפות מידע גבוהה יותר.
רק 17 מדינות חברות באיחוד האפריקאי אימצו חוקים לאומיים של הזכות לדעת.
קבוצות כמו השותפות לממשל פתוח (Open Government Partnership) מקוות שההכרה בזכות למידע "תספק פלטפורמה חשובה לכל בעלי העניין ברמה הלאומית לדון באימוץ ויישום אפקטיבי של חוקי זכות למידע לאומיים בהתאם לסטנדרטים והתחייבויות קונטיננטליות ובינלאומיות".
עם זאת, קבוצות חברה אזרחית אפריקאיות כמו MISA זימבבואה ציינו כי מדינות כמו זימבבואה, שבהן קיימים חוקי זכות למידע, עדיין צריכות לעבור דרך ארוכה כדי להבטיח שיפור בממשל.
ב-2016, MISA זימבבואה ניצלה את יום הגישה למידע כדי לבקר את הוראות השקיפות הלקויות של זימבבואה, וציינה כי "בעוד זימבבואה הייתה אחת המדינות האפריקאיות הראשונות שאימצו חוק חופש המידע בצורת חוק הגישה למידע והגנת הפרטיות (AIPPA), החוק המדובר רחוק מאוד מהמשמעות וההשפעה המיועדות שלו."