tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בין שרידי העיר הייתה חומה בגובה מטר וחצי ובעובי ארבעה מטרים.
לפי העדויות הייתה במקום, ככל הנראה, חפיר מלא במים.
בתוך העיר התגלו 12 קברים.
מערך הנפגעים הוא גוף בחיל משאבי האנוש בצה"ל האחראי על הטיפול הלא רפואי בנפגעים בצה"ל.
המערך אחראי על ליווי נפגעי צה"ל ובני משפחותיהם, ליווי משפחות מקל"ן ואיתור נעדרים.
הוא גם נושא באחריות המקצועית לקביעת מדיניות ותורת עבודה בכל תחום הנפגעים, הדרכות ובניין הכוח בתחום עיסוקו.
בראש המערך עומדת קצינה בדרגת אלוף־משנה, בסיס המפקדה נמצא במפקדת קצין משאבי האנוש הראשי במחנה מקלף ברמת גן.
החל מקום המדינה עסק צה"ל בתחום הנפגעים וליווי הנפגעים ובני משפחותיהם.
עם קום צה"ל, בשנת 1948, הוקמה מחלקת נפגעים בצורה מצומצמת.
במהלך מלחמת יום הכיפורים ב-1973 הובן שיש צורך בגוף שירכז את הטיפול בנושא הנפגעים וילווה את הנפגעים ומשפחות ההרוגים.
לאחר המלחמה ובעקבות ועדת אגרנט, הוחלט על הקמת מערך נפגעים סדור בחילות ובחטיבות.
כך, החלו קצינות הנפגעים ללוות את המשפחות השכולות ואת הפצועים.
ב-2006, לאחר מלחמת לבנון השנייה, הובן כי קיימים פערים בתחום ניהול מצבי חירום בצה"ל, על כן הוסדרו נהלים ופקודות חדשים במערך הנפגעים.
בשנת 2007 הוכפפו קציני הערים למערך הנפגעים, ובשנת 2016 נסגרו כלל קציני הערים והוקמו זירות הנפגעים אשר מחולקות לאזורים גאוגרפיים.
זירות וחמ"ל הנפגעים אשר שוכנים במטה מערך הנפגעים אמונים על ניהול הודעות הנפגעים באמצעות מודיעי נפגעים.
בשנת 2017 הוכפף מערך הנפגעים לחיל משאבי האנוש, ובשנת 2019 שונה שמו מ"מחלקת נפגעים" ל-"מערך הנפגעים".
במסגרת תפקידו משמר מערך הנפגעים את כבוד החללים, מלווה את הפצועים ומקיים קשר עם הנפגעים ובני משפחותיהם – הפצועים, הנכים ומשפחות החללים.
כמו כן, הוא מוביל את תחום איתור נעדרי צה"ל.
סגלי המערך עונדים שרוך בצבעי צהוב-ותכלת.
בעבר ענדו את השרוך מש"קי וקציני הנפגעים בלבד, אך החל ממאי 2011 עונדים אותו כלל בוגרי הכשרות המערך.
על הסיכה מופיע סמל המערך המייצג את המגע, הקשר, התקווה והיציבות שמעניק המערך.
בתחתית סמל המערך מופיע המשפט "עומק המחשבה, רוחב הלב", אשר מנחה את סגלי הנפגעים בשירותם ומבטא את העובדה שקציני וקצינות הנפגעים פועלים באחריות מקצועית, בתחושת שליחות, בגמישות ותוך כדי התאמת אופן הליווי לצורך שעולה, לשמש שופר לאוכלוסיית הנפגעים ולייצג את צה"ל באורח ממלכתי וערכי.
את ההמנון של מערך הנפגעים, "גשר לאדם", כתב איזי מן והלחין דרור אלכסנדר.
ייעוד מערך הנפגעים הוא להוות סמכות מקצועית המתווה ומטמיעה מדיניות בצה"ל בכל הנוגע לקשר עם נפגעים ובני משפחותיהם.
בנוסף, מערך הנפגעים מסייע למפקדים וליחידות ליזום ולחזק את הקשר עם הנפגעים ומשפחותיהם.
כל זאת, על מנת לממש את מחויבות צה"ל לנפגע, למשפחתו ולחברה הישראלית.
מערך הנפגעים נמצא בתווך שבין חברה לצבא, ועל כן על מערך הנפגעים לפעול ברגישות יתרה בעבודתם, ולדאוג לטוות חוטי אמון בין שני הצדדים.
סגל מערך הנפגעים שואב את כוחו מתוך ערכי השליחות ואהבת הארץ, אהבת האדם, מתוך כמיהה לאחדות, ערבות הדדית ואחריות.
תפקיד סגל מערך הנפגעים הוא ללוות, לייצג, לסייע ולתווך לאוכלוסיית הנפגעים ובני משפחותיהם.
מערך הנפגעים מחולק לשלושה גופים – מחלקת נפגעים, מחלקת פצועים שבויים ונעדרים (הוקם במהלך מלחמת חרבות ברזל) והדרג הנפרס:
מחלקת נפגעים מורכבת מארבעה ענפים:
הענף עוסק בקשר עם המשפחות השכולות בטיפול במאושפזים ובנכים ובמשפחתם, ובהדרכה ומהווה גורם מקצועי לסגלי הנפגעים בשטח.
הענף מחולק למדורי מטה שכל אחד מהם תחומי עיסוק עיקריים:
מדור פרט – המדור מרכז את הליווי באוכלוסיית בני המשפחות השכולות ונפגעי פעולות האיבה המועמדים לשירות בצה"ל והמשרתים בסדיר ובמילואים.
כמו כן, המדור אחראי על ארגון אירועים לבני המשפחות השכולות, המתקיימים מדי שנה.
מדור קשר למשפחות – המדור אמון על נושא הטיפול במשפחות השכולות, מנחה את כל הגורמים העובדים מולן ומהווה סמכות מקצועית בתחום עבור הדרג הנפרס.
הוא אחראי על ליווי נציגי המשפחות השכולות במשלחות "עדים במדים", מסירת תיקי חקירה וחומרים ארכיונים למשפחות.
המדור עונה על שאילתות הקשורות למשפחות השכולות המגיעות מגורמים בצבא, גורמים חיצוניים או גורמי התקשורת.
מדור חוסן והדרכה – אחראי על ההכשרות הקורסים, והמיונים למחלקת נפגעים ועל איתור וטיפוח סגלי הנפגעים.
המדור מבצע מיונים למלש"בים, חוגרים וקצינים המבקשים להתקבל לתפקידים במערך, אחראי להכשרות היסוד והקצונה של מש"קי וקציני הנפגעים בבה"ד 11, עוסק בהטמעת תורת הנפגעים בצה"ל ושומר על הרמה המקצועית והחוסן של המשרתים.
מדור מאושפזים ונכים – אחראי על הטיפול במאושפזים (פצועים) ונכי צה"ל.
מדורי מטה אלה עובדים מול הדרג הנפרס (מדורי הנפגעים החיליים או החטיבתיים), מנחים אותם מקצועית בתחומם, מקבלים מהם את בקשות המשפחות ופועלים מול גורמים חיצוניים על מנת להשיב עליהם.
מלבד מדורים אלה כולל ענף קשר למשפחות גם מדורים נוספים האחראים על התחום הניהולי והארגוני של מחלקת נפגעים, כגון: מדור כוח אדם ומדור ארגון וחירום.
ענף אית"ן (ראשי תיבות של "איתור נעדרים") אחראי על איתור הנעדרים בצה"ל ושומר על קשר עם משפחות השבויים והנעדרים לאורך השנים.
תחת הענף קיימים שני תחומי עיסוק:
איתור נעדרים (אית"ן) – המדור מתכלל את תחום איתור הנעדרים לרבות טיפול בכל אירוע שבו חייל נעדר משירות ומנהל חיפושים אחר חללים שמקום קבורתם לא נודע.
כמו כן, אחראי המדור על הכשרת ציוותי איתור הנעדרים ותרגולם לאורך השנה.
שבויים ונעדרים (שו"ן) – המדור מתכלל את הקשר עם משפחות השבויים והנעדרים לרבות מעקב אחר חקירות הנעדרים, מתן מענה לשאילתות הקשורות לתחום המגיעות מגורמים צבאיים ומהתקשורת.
ענף הנפגעים אחראי על הטיפול הראשוני בנפגע בצה"ל לרבות הודעות הנפגעים ותמיכה בבני המשפחה בשלבי ההודעה הראשונים.
בענף נמצא חמ"ל הנפגעים אשר פועל 24 שעות ביממה ואחראי על קבלת המידע על הנפגעים והטיפול בו, כולל עדכון הגורמים הנוגעים בדבר, לרבות גורמי הפיקוד הבכיר והנחיה מקצועית לטיפול בהודעה על הנפגע למשפחתו.
בשגרה אחראי הענף גם על רישומת, תעודות ומתן מענה טכני למערך כולו.
בנוסף אחראי הענף על תאום והפעלת מודיעי הנפגעים באמצעות זירות הנפגעים:
זירת צפון – אחראית על הודעות הנפגעים באזור הצפון.
זירת מרכז – אחראית על הודעות הנפגעים באזור המרכז.
זירת ירושלים ושפלה – אחראית על הודעות הנפגעים באזור ירושלים והשפלה.
זירת דרום – אחראית על הודעות הנפגעים באזור הדרום.
ענף ליווי פצועי ונכי צה"ל
לאור עבודת מטה שהתקיימה בצה"ל בשנים האחרונות וכחלק מרפורמת "בנפש אחת", הוקם בשנת 2021 ענף לליווי נכים בצה"ל תחת מערך הנפגעים.
הענף עוסק במספר נושאים שתכליתם טיוב המענה שמעניק צה"ל לנכי ופצועי צה"ל, ואלו הם מדוריו:
מדור ליווי נכים: המדור עוסק בשני תחומים עיקריים:
מרכז 'קשר עד'- המרכז אמון על מתן מענה רחב ליקירי מערך הנפגעים ובני משפחותיהם, אזרחים, מפקדי צה"ל וגורמי מקצוע משלימים בצבא ומחוץ לו בנושאי הנפגעים.
המרכז מסייע בין היתר בהגשת בקשות הכרה למשרד הביטחון, סיוע מול מחוזות אגף השיקום, איתור חומרים לבקשת הכרה, סיוע לאנשי קבע מול ביטוח לאומי בעת פגיעה, סיוע בחיבור לקצינת נפגעים למשפחות שכולות ונכי צה"ל, טיפול בבקשות מיוחדות ועוד.
מדור מאושפזים: המדור מהווה סמכות מקצועית עבור מדורי הנפגעים בחילות השונים בתחום המאושפזים במהלך שירות צבאי, אחראי על אישור תהליכים ובקשות חריגות בתחום המאושפזים והנכים בשירות קבע.
מטרתו לסייע, לתת מענה, כלים וידע מקצועי לסגלי הנפגעים.
מדור מקשר למשרד הביטחון ולביטוח הלאומי: גוף צה"לי אשר מהווה כגורם המקשר בין צה"ל לבין אגף שיקום נכים בממרד הביטחון ובין צה"ל לביטול לאומי וזאת על מנת לסייע לנכים ובני משפחותיהם בתהליכים הקשורים בצה"ל.
משרתי המערך פרוסים בכל החילות וחטיבות צה"ל לרבות מדורים המרכזים את הטיפול בחטיבות המילואים השונות ומלווים את המשפחות השכולות, הפצועים והנכים לאורך השנים.
תחת המערך ארבעה ענפים עיקריים המחולקים למדורים ובראש כל אחד מהם עומד קצין בדרגת סגן-אלוף:
ענף נפגעים חי"ר ואט"ל – אמון על ליווי המשפחות, הנכים והפצועים בחטיבות החי"ר הסדירות (גולני, גבעתי, נח"ל, צנחנים, כפיר וחטיבת הקומנדו), יחידות יתר חי"ר (מקחצ"ר), חטיבות חי"ר במילואים ובאגף הטכנולוגיה והאחזקה (לוגיסטיקה, טנ"א ורפואה).
ענף נפגעים שריון וזרוע היבשה (ז"י) – אמון על ליווי המשפחות, הנכים והפצועים בחטיבות השריון הסדירות, בית הספר לשריון, חטיבות השריון במילואים ובזרוע היבשה (תותחנים, הנדסה ואיסוף קרבי).
ענף נפגעים חיל האוויר – אמון על ליווי המשפחות, הנכים והפצועים בחיל האוויר.
ענף המרכז את כלל יחידות אכ"א והזרועות– אמון על ליווי המשפחות, הנכים והפצועים של אגף כוח האדם (המשטרה הצבאית, חינוך, משאבי האנוש ומנהל אוכלוסיות) והזרועות (אגף המודיעין, קשר והתקשוב וחיל הים).
בשעת חירום חטיבת הנפגעים תומכת את רציפות המאמץ המבצעי תוך קביעת מדיניות, שליטה בנתוני כוח אדם נפגע, ביצוע הודעות נפגעים, קבורה, איתור נעדרים וליווי המשפחות השכולות, משפחות השבויים והנעדרים והפצועים.
מערך הנפגעים ובחירום חטיבת הנפגעים, מונה אנשי מילואים ומורכבת מארבעה מרכזים עיקריים: מרכז נפגעים, מרכז אית"ן, מרכז שו"ן, ומרכז קשר.
החטיבה מבצעת אימונים ותרגילים בשיתוף אנשי המילואים ובכך מתחזקת כשירות חטיבת הנפגעים בשעת חירום.
מנהלת התרגילים והבקרה של מערך הנפגעים מלווה את אימונים אלו ומבצע בהם בקרה וחניכה.
בשעת חירום נפרסות תשע גזרות וארבע זירות בבסיסים השונים ברחבי הארץ, משם יוצאות הודעות הנפגעים למשפחות.
חטיבת הנפגעים מתרחבת בהיבטי סדר כוח ויכולות בשעת חירום על פי ארבע מדרגות גיוס ובהתאם לתרחישי הנפגעים.
קבלת ההודעה היא ההתחלה של ליווי סגלי הנפגעים, החל מהמודיעים ועד לקצינות הנפגעים ואנשי הקשר למשפחות אשר מלווים את המשפחה לאחר השבעה.
מערך חכות היא שיטת דיג מסחרי שבה מאות ואף אלפי קרסים ועליהם פתיונות, מחוברים בעזרת חוטים קצרים במרחקים שווים לחוט מרכזי ארוך.
שיטת דיג זו נפוצה במיוחד לדיג דגי חרב, טונה, פוטית, ומיני דגים רבים נוספים.
באזורי דיג שבהם קיימת הידלדלות בדגה המקומית, יש והרשויות מגבילות את מספר הקרסים אותם ניתן לחבר לחוט המרכזי.
מנגד, באזורים עשירים בדגה, כך למשל בים ברינג ובצפון האוקיינוס השקט, פורסות ספינות דיג מערכי חכות המכילים יותר מ-2,500 קרסים על חוט בודד שאורכו קילומטרים רבים.
ניתן לשלוט על עומקו של מערך החכות בעזרת מצופים ומשקולות.
מערכי חכות אשר נועדים לדיג דגים הנמצאים קרוב לפני הים (כגון טונה, או דג חרב) יהיו רדודים מאוד ואילו מערכים לדיג דגי קרקעית (כגון, פוטית, או בקלה), נחים על קרקע הים, לעיתים אף בעומק העולה על 600 פאתום (כ-1,100 מטרים).
שיטת הדיג במערך חכות היא שיטה מעוררת מחלוקת, כיוון שלעיתים קרובות היא כרוכה בשלל לוואי, דהיינו לכידת בעלי חיים שאינם מטרת הדיג והריגתם.
באזורים בהם חיים עופות ימיים רבים, עטים אלה על הפתיונות במערך החכות ולעיתים קרובות בולעים את הקרס יחד עם הפתיון, דבר המביא למותם.
באזורים שונים פותחו שיטות יעילות לצמצום שלל הלוואי, אולם אלה כרוכות בהשקעת משאבים נוספים.
בחודש מרץ 2006 הוכרז על הפסקת עונת הדיג במערכי חכות בהוואי, לאחר חודשים ספורים בלבד, לאחר שצבי ים חומים רבים נלכדו ומתו.
מערך הספריות והמידע של אוניברסיטת בר-אילן הוא מערך של ספריות ואוספים נוספים המרכיבים את הספרייה האקדמית של האוניברסיטה.
המערך מורכב מכ-20 ספריות בסדרי גודל שונים (ספריות פקולטטיביות, ספריות מחלקתיות וספריות של מכוני מחקר).
באוסף המערך כמיליון ספרים, אלפי כתבי עת, כתבי יד וחומרים נוספים.
מערך הספריות חבר בקונסורטיום מלמ"ד המשותף לאוניברסיטאות, המכללות האקדמיות בישראל ומספר מכוני מחקר נוספים.
מטה: מנהלה, שירותי קהל (כולל מדור השאלה בין-ספרייתית ומדור הפקדת עבודות לתארים מתקדמים), מחלקת רכש, מחלקת קיטלוג ומיון ומחלקת מחשוב.
הספרייה להיסטוריה כללית ומזרח תיכון
הספרייה למדעי היהדות, כולל אוסף ספרים נדירים
הספרייה למוזיקה, (הספרייה הגדולה בתחומה בישראל)
תחילתו של מערך הספריות והמידע הוא בספרייה אחת אשר הכילה שני אוספים קטנים, האחד בתחום מדעי היהדות והרוח והשני בתחום המתמטיקה ומדעי הטבע.
אוספים אשר נבנו בעיקר מתרומות של אוספי ספרים.
עם הזמן, ועם גדילתה של האוניברסיטה ותחומי המחקר, גדל גם אוסף הספרים, אם מתרומות ואם מרכישה.
בניין הספרייה המרכזית ע"ש וורצוילר באוניברסיטת בר-אילן, בתכנונו של האדריכל אריה אלחנני בשיתוף ניסן כנען, נחנך בשנת 1967.
הבניין בן חמש הקומות מכיל את אוסף הספרים המרכזי של האוניברסיטה.
מפלס הכניסה הראשי מצוי באמצע הבניין (קומה 3) ומוביל אליו גשר מהכיכר שבחזית הבניין (גשר זה עבר מעל לבריכת מים, שבוטלה במהלך השנים בשל בעיות אחזקה).
במפלס זה מצויים מרבית משרדי הספרייה ואולם שירותי קהל.
מבואת הכניסה (לובי) שופצה ומשמשת להצגת תערוכות אומנות ואירועי תרבות שונים כמו השקות ספרים.
בשתי הקומות העליונות בבניין נמצא אולם הקריאה למדעי היהדות והספרייה ללימודי מידע, כשבמרכז חלל גבוה המואר בתאורה טבעית כפולה - החודר מבעד ל-16 פירמידות זכוכית, בדומה לתאורה באולמות הקריאה.
בקומות התחתונות מצויים אולמות נוספים, ובהם "אוסף המדף הפתוח" הכוללת למעלה מחצי מיליון ספרים בעיקר בנושאי מדעי היהדות ונושאים קרובים נוספים, ו"מדף כתבי העת", ספריית מרכז רנה קוסטה ללימודי יידיש, הארכיון לחקר הציונות הדתית ע"ש יונה קירשנבאום, משרדי מחלקת הרכש ומאגרי המידע וחדר הספרים הנדירים.
בניין הספרייה תוכנן על בסיס מודולרי של 1.40 מטר.
עמודי הבניין ניצבים במיפתחים של חמישה מודולים, שהם 7 מטר.
בשנים 2009–2010 נבנתה לבניין מעלית נוסעים חיצונית.
ב-2019 הוכרז המבנה כמבנה לשימור בדרגה ב'.
קיטלוג הפריטים נעשה בעבר באמצעות תוכנת אל"ף 500 ומאז 2019 באמצעות עלמא כאשר הפריטים בכל הספריות, רשומים יחד בקטלוג המאוחד ("פרימו").
הקיטלוג נעשה בהתאם לכללי הקיטלוג האנגלו-אמריקאים (תחילה לפי המהדורה הראשונה ובהמשך לפי כללי המהדורה השנייה AACR2) והחל מיולי 2014 לפי כללי תיאור משאב וגישה (RDA).
פעולות הקיטלוג והמיון של כל הספריות, מלבד הספרייה למשפטים, נעשות במרוכז במחלקת הקיטלוג והמיון במטה המערך.
מיון הספרים נעשה לפי מספר שיטות מיון שונות, בהתאם לצרכיה של כל ספריית משנה.
עיקר המיון נעשה בשיטת דיואי, ומדעי היהדות ותחומים קרובים (כמו ארץ ישראל ועברית) ממוינים לפי גרסה מקומית של שיטת שלום.
בספרייה למוזיקה נעשה שימוש בשיטת ספריית הקונגרס, בספרייה למשפטים נעשה שימוש בשיטה שהייתה מקובלת בספרייה למשפטים של אוניברסיטת הרווארד בעת הקמת הספרייה, בספרייה לפיזיקה נעשה שימוש בשיטה שפותחה באופן מקומי ובספרייה למתמטיקה ומדעי המחשב נעשה שימוש בשיטות נוספות.
בשנים 1985-2005 עסקה יחידת המיפתוח של הספרייה המרכזית ביצירת מפתח למוספים ספרותיים בעברית במסגרת המפתח למאמרים בעברית ("מפתח חיפה").
כיום כל המפתוח מתבסס על המפתח האחיד של הספרייה הלאומית בירושלים.
מערך מוליכי גל הוא התקן אופטי (בדרך כלל מבוסס סיב) המשמש לסינון (פילוג- DeMux) או ריבוב של אותות אופטיים לפי אורך גל, על ידי התאבכות.
בעזרת AWG ניתן לדחוס, על ידי ריבוב, מספר רב של אורכי גל לתוך סיב אופטי בודד, ועל ידי כך להעלות את נפח השידור.
אלומת אור נכנסת להתקן דרך סיב אופטי.
כאשר היא מגיעה לאזור התקדמות חופשית, הקרן מתפזרת, עקב דיספרסיה, ופוגעת במערך של מוליכי גל המרוחקים זה מזה מרחק קבוע.
ההתקן מתוכנן כך שלכל מוליך-גל שכזה יש אורך אופטי שונה מזה של המוליך השכן, כך שכל מוליך-גל ארוך מחברו במידה קבועה השווה לכפולה שלמה של-.
עבור אורך גל מסוים, האלומות מכל מוליכי הגל יגיעו למוצא כאשר יש להן את אותה הפאזה (עד כדי ) והתפלגות השדה בכניסה תשוחזר ביציאה.
בצורה זו, אורך-גל מסוים יגיע למוליך גל מסוים ביציאה, כאשר השינוי הליניארי באורך מוליכי-הגל גורם לדיספרסיה, בעטיה יגרם שינוי ליניארי במיקום פגיעת כל אורך גל במישור היציאה.
על ידי מערך נוסף של מוליכי גל, המסודרים בצורה מושכלת במישור היציאה, נוכל ליצור הפרדה מרחבית בין אורכי הגל השונים.
בצורה שכזאת ניתן ליצור, לפחות תאורטית, מספר אינסופי של מישורי כניסה ויציאה ולייצר מרבב N×N.
כיום, ישנה דרישה להפרדת אורכי גל ברזולוציה גבוהה, עקב עלית הדיוק של הלייזרים.
למשל לייזר מסוג DFB מסוגל להפיק רוחב פס צר מאוד ולכן דרוש כושר הפרדה גבוה.
הדבר דורש דיוק רב בייצור מוליכי הגל, וכך ניתן להגיע לכושר הפרדה של 1nm.
כאמור, הפרש האורכים בין שני מוליכי גל סמוכים, , גורם להפרש מופע קבוע של כך שהאור הנפלט ממוליכי הגל מוסט באזור ההתקדמות החופשית בזווית לפי המשואה הבאה:
כאשר ו- הם מקדמי השבירה של מוליך הגל ושל אזור ההתקדמות החופשית, בהתאמה, הוא המרחק בין מוליכי הגל (ביציאה לאזור ההתקדמות החופשית),
הנפיצה מוגדרת כ- כאשר הוא מיקום התכנסות הקרן במישור היציאה, וניתן לבטאה כ-:
כאשר הוא מוקד ההתכנסות (כאשר משתמשים בעדשה הממוקמת במישור היציאה).
רוחב הקרן (בחצי הגובה) מוגבל על ידי מגבלת העקיפה ל-, כאשר הוא המספר של מוליך הגל.
מכיוון שהייצור נעשה בדרך-כלל באמצעות ליתוגרפיה אופטית, הדיוק הוא מסדר גודל של עשרות ננו-מטרים, לכן יש הבדלים בין הרכיבים כך שאינם זהים.
ניתן לבחון כל רכיב בנפרד ולהחליט האם הוא מתאים להיות מרבב (Mux) או מפלג (DeMux) לפי התנאים הבאים:
מרבב: עבור מרבב נדרוש שההפסדים יהיו אחידים עבור אורכי הגל השונים.
מפלג: עבור מפלג נדרוש הפרדה מקסימלית בין אורכי הגל השונים.
(יש לזכור שתמיד קיימת זליגה בין הערוצים השונים ולכן דרישה זו לעולם לא תתקיים במלואה).
ההתקן עצמו מיוצר בדרך-כלל על מוליך למחצה ולכן נוצר צורך לצמד את הכניסה/יציאה לסיב אופטי.
לשם כך דרוש דיוק מקסימלי כדי לא לאבד עוצמה.
בעזרת פוטוליתוגרפיה ואיכול יוצרים חריצים בצורת V על גבי גביש סיליקון, כך שעומק החריץ ממקם את ליבת הסיב בגובה פני השטח.
קיבוע הסיבים נעשה על ידי הדבקה או הצמדת מערך חריצים זהה מלמעלה.
את מערך הסיבים מצמדים לרכיב.
בארכיטקטורת מחשב, מערך יתיר של זיכרון עצמאי היא שיטה לשמירת רציפות הפעולה של זיכרון המחשב גם במקרי כשל של רכיבי זיכרון פיזיים (DIMM) ומכלולים נוספים במערכת הזיכרון.
בשיטה זו, בדומה לשיטת RAID המשמשת במערכות אחסון משני, רכיבי הזיכרון הפיזיים מאוגדים ליחידות לוגיות יתירות, ומיקום המידע נקבע באמצעות אלגוריתמי ריצוע (Striping) מתאימים.
מערך המבצעים המיוחדים (מ"מ) הוא מערך באגף המודיעין של צה"ל, העוסק במבצעים לאיסוף מודיעין.
בראשו עומד קצין בדרגת תת-אלוף.
תפקיד היחידה, לפי מפקד המערך לשעבר, לפתור את ה"בעיות הגדולות, הביטחוניות, של מדינת ישראל".
עוד לדבריו: "המ"מ לא מקבל פקודות ספציפיות, המ"מ מקבל בעיות.
אנחנו לומדים את הבעיה, מפרקים אותה לגורמיה ומביאים את הפתרון.
זה יכול לקחת שבוע, חודש או שנתיים".
שםתפקיד מרכז המודיעין עוסק בגיבוש תמונת המצב המודיעינית הייעודית למבצעי איכות מיוחדים.
א', מפקד המערך לשעבר, כינה אותה: "מנוע הבעירה שמריץ את כל המ"מ קדימה ועובד על משימות האב.
הם בעצם מסמנים את הדרך למטרה".
היחידה הטכנולוגית 81 עוסקת בפיתוח אמצעים לשימושן של היחידות המבצעות.
היחידות המבצעות כוחות מיוחדים המבצעים את המבצעים המיוחדים, שהם בעיקר מבצעי סיור מיוחד לאיסוף מודיעין.
אחת היחידות המבצעות היא סיירת מטכ"ל.מחלקת שבויים ונעדריםאחראית על התיאום מטעם צה"ל וכן מטעם ראש הממשלה לטיפול בנושא השבויים והנעדרים והערכת המצב המודיעינית למשא ומתן.
לאחר מלחמת ששת הימים, שהביאה לשינוי מהותי בדרישות המוצבות בפני סיירת מטכ"ל, הוקם במחלקת האיסוף באמ"ן ענף המבצעים המיוחדים, שבהמשך הפך למחלקת המבצעים המיוחדים ולאחר מכן למערך המבצעים המיוחדים, שכפופות לו היחידות המבצעות, היחידה המודיעינית והיחידה הטכנולוגית.
היחידה נחשפה בעקבות פרסומו של מסמך הרפז, שהוביל לחקירת התנהלותו של מזייף המסמך, בועז הרפז, שהיה קצין אג"ם של המערך.
בספרם "הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל" מציינים העיתונאים דן מרגלית ורונן ברגמן שביחידה זו התאפשרה, מסיבות מבצעיות, הוצאת כספים ללא בקרה תקציבית מדוקדקת.
הם טענו שמצב זה אפשר מעשי שחיתות רבים, של הוצאת כספים שלא למטרות מבצעיות, אלא למטרות אישיות של חיילי המערך, כגון מימון ימי כיף, רכישת מעדנים, רכישת ציוד מפואר וכדומה.
בשנת 2012, תחת פיקודו של ראש אמ"ן אביב כוכבי, הוקם במבנה חדש מערך המבצעים המיוחדים (מ"מ) ובפיקודו הוצב קצין בדרגת תא"ל, ובכך הועברה האחריות הישירה של ראש אמ"ן על היחידות המהוות את המערך.
עד אז עמד בראש מערך המ"מ ראש מחלקה בדרגת אל"ם, שהיה מתאם את "משולש הביצוע" של הכוחות המיוחדים: הצלע הטכנולוגית, הצלע המודיעינית והצלע המבצעית; אך הפיקוד עצמו של היחידות היה ישירות מול ראש אמ"ן, הן במהלך פעילויות מבצעיות והן במהלך תרגילים וכו'.
למפקדה הראשון במתכונת החדשה מונה תא"ל ליאור כרמלי.
בנובמבר 2016 קיבלו המערך ויחידותיו תעודות הערכה מהרמטכ"ל גדי איזנקוט, שאמר במהלך הטקס כי "החיבור בין מודיעין, טכנולוגיה ויכולת מבצעית תורם תרומה גדולה וימשיך לתרום".
במרץ 2018 העניק הרמטכ"ל גדי איזנקוט את עיטור המופת ללוחם במערך המבצעים המיוחדים על "פעילות מבצעית תוך הפגנת אומץ לב, נחישות, תושייה ודבקות במטרה תוך סיכון חיים".
בספטמבר 2019 הוענק צל"ש הרמטכ"ל לסא"ל מחמוד ח'יר א-דין שנהרג בנובמבר 2018 במהלך פעולת צה"ל בח'אן יונס.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, מערך המבצעים המיוחדים הוביל את המאמץ הצה"לי בנושא החטופים, השבויים והנעדרים, במטרה להשיבם הביתה.
מפקדו הראשון של מערך המבצעים המיוחדים היה יוסי לנגוצקי, שנקרא למשימה זו על ידי מפקד מחלקת האיסוף באמ"ן, אברהם ארנן.
מערך טורי או שדרת קרב הוא מונח בלוחמה ימית, המתאר את היערכותן של אוניות מלחמה בטור, זו אחרי זו, כך שנוצרת שדרה ארוכה, קו של אוניות.
הטקטיקה של המערך הטורי נוצרה עם התפתחות הטקטיקה הימית במהלך המאה ה-17. עד אמצע המאה התנהלו קרבות ימיים ללא סדר כלשהו.
כל אונייה מצאה לעצמה אונייה יריבה, והתמודדה מולה בדו-קרב אחד מול אחד.
ואולם, במהלך המאה ה-17 החלו הציים, בעיקר הצי הבריטי והצי ההולנדי, לסדר את כל אוניות המלחמה בשדרה, כלומר בטור עורפי.
הלוחמה הימית בימי הביניים הייתה בעיקר באמצעות השתלטות פיזית על אוניית האויב (Boarding).
אוניות המלחמה שאפו להתקרב עד לאונייה היריבה עד למגע ממש, ואז היו עוברים חיילים מסיפון לסיפון ומשתלטים על היריב.
ואולם, החל מן המאה ה-16 החלו התותחים להיות הנשק העיקרי בקרבות ימיים.
התותחים הלכו והשתכללו, קצב האש שלהם עלה ויכולת ההרס שלהם עלתה גם היא.
במאה ה-16 החלו להופיע גם אוניות מטיפוס חדש, הגליאון.
ספינות אלה היו בעלות גוף ארוך יותר ו נמוך יותר, וכן חתך צר יותר.
המבנה החדש של הגליאון גם איפשר נשיאת תותחים רבים יותר לאורך צדי האונייה.
הקרב בין הצי הבריטי לארמדה הספרדית ב-1588 הוא דוגמה למעבר הטכנולוגי האמור.
האוניות הספרדיות נשאו תותחים כבדים מאוד, במשקל 23 ליטראות, אך מטרתם של אלו הייתה סיוע להשתלטות הפיזית על אוניות האויב.
האוניות עצמן היו יחסית מגושמות ואיטיות.
לעומתן, האוניות האנגליות נשאו תותחים קלים בהרבה, בני 8 ליטראות, והיו בעלות יכולת תמרון רבה בהרבה.
האנגלים שאפו להכריע את הקרב בעזרת תותחיהם בלבד, ולחמוק מניסיונות ההשתלטות הפיזית של הספרדים.
שני הצדדים לא הצליחו להגיע לידי הכרעה, ורצף של טעויות ואסונות הוא שהכריע את הארמדה הספרדית.
עם השנים, כאמור, השתפרו התותחים והחלו להיות בעלי כוח הרס רב יותר ויותר.
הקרבות הימיים החלו להתבסס בעיקר על אש התותחים; כאשר הציים היריבים התנגשו בחרה כל אונייה לעצמה יריב, והחלה בדו-קרב משלה.
חוסר הסדר הקשה על ניצול מלא של כוח האש של הצי, גם מחשש לפגיעה באוניות ידידותיות, שהיו עלולות להיות בקו האש.
בשל כך התגבשה במהלך המאה ה-17 תפיסת המערך הטורי.
המערך הטורי השליט סדר בתנועת הצי, ואיפשר לכל האוניות בשדרת הקרב לנצל את מלוא כוח האש שלה, במטח דופן מלא.
כמו כן, סידור האוניות במערך טורי איפשר לכל הצי לירות, ומנע מצב שבו חלק מהאוניות מוגבלות בירי בשל תנועת חברותיהן.
יצירת המערך הטורי דרשה שינויים טכנולוגיים: כדי שאוניית מלחמה תוכל להיות חלק משדרת הקרב, היה עליה לשאת תותחים רבים, בעלי יכולת לירות קליעים כבדים יחסית.
אונייה בעלת כוח אש נמוך לא הייתה יעילה ולא היה טעם לשלבה במערך.
מעבר ליכולת הירי, היה על האונייה המשולבת בשדרת הקרב להיות מסוגלת לשאת פגיעות משמעותיות מצד האויב.
דרישות אלה הולידו את אוניית הקו - אונייה המסוגלת להיות חלק מהקו, שדרת הקרב .
באמצע המאה ה-17 היו אוניות בעלות שני סיפונים שנשאו 50 עד 60 תותחים עיקר שדרת הקרב, אך במאה ה-18 תפסו את מקומן אוניות גדולות יותר בעלות 74 תותחים ויותר, ואף אוניות בעלות 100 תותחים ומעלה.
הפעלת שדרת הקרב דרשה גם שינוי ארגוני מהותי.
כדי לארגן את הצי בשדרת קרב היה צורך בפיקוד מרכזי יעיל, באימונים רבים ובמשמעת גבוהה, הנשענים על תורת לחימה שנבנתה בדייקנות מתמטית.
היה צורך בגוף של קצינים מקצועיים מנוסים, ובממשלה שתממן בצורה מסודרת את בניית האוניות המתאימות.
זו הייתה הדרך לבניית ציים לאומיים גדולים יותר ויותר; עבר זמנם של היזמים הפרטיים שבנו אוניות והפעילו אותן כחלק מהצי הלאומי.
המערך הטורי היה יעיל כאשר צי האויב לא היה ערוך במערך דומה.
כאשר שני הציים היו ערוכים במערך טורי, הפכו הקרבות להיות חסרי הכרעה: כל צד ניסה להישאר מחוץ לטווח צי האויב, ולירות אש תותחים בטווח ארוך בתקווה לפגוע ב וב וכך להוציא את אוניות האויב מכלל פעולה.
הצי הצרפתי נקט טקטיקה כזו: אוניותיו היו נערכות ב, ומשם יורות בטווח ארוך אל הצי הבריטי שבדרך כלל נערך ב.
האוניות הבריטיות היו סופגות נזקים ונאלצות לפרוש מן הקרב, והצי הצרפתי היה יכול לנתק מגע ללא נפגעים רבים.
הוראות האדמירליות הבריטית היו נוקשות מאוד ואסרו את שבירת שדרת הקרב, ובשל כך עד 1782 לא ניצח הצי הבריטי בשום קרב נגד צי בגודל דומה.
רק בקרב איי לה סנט, 9 - 12 באפריל 1782, שבר האדמירל הבריטי ג'ורג' ברידג'ס רודני את המערך הטורי והביס את הצי הצרפתי שעמד מולו.
גם בקרב טרפלגר (21 באוקטובר 1805) הצליח אדמירל הוריישו נלסון לשבור את המערך הטורי של הצי הספרדי-צרפתי המשולב על ידי יצירת שני טורים שהתקדמו בניצב לטור האויב.
החל מאמצע המאה ה-19 השתנו לגמרי פניה של הלוחמה הימית עם השינויים המהפכניים שחלו בהנעת אוניות המלחמה, בחימושן ובמיגונן.
אוניות הקו העשויות מעץ, המונעות בכוח הרוח והחמושות בתותחים נטעני לוע שהיוו את עיקרם של ציי המלחמה בתחילת המאה ה-19 פינו את מקומן לאוניות מונעות קיטור עשויות ממתכת, מוגנות בשריון ברזל ופלדה כבד, וחמושות בתותחים נטעני מכנס.
השינויים הטכנולוגיים העצומים דרשו התאמות של הטקטיקות הימיות, ובמשך רוב המאה לא היה ברור כלל אם עידן המערך הטורי חלף מן העולם.
ואולם, בתחילת המאה ה-20 הסתבר כי שדרת הקרב עדיין יעילה, אם כי בדרכים שונות.
סידור הצי במערך טורי כדי לחצות את ה-T של צי האויב נחשב לתמרון מכריע, והצלחתו של הצי הקיסרי היפני לחצות את ה-T של הצי הרוסי הקיסרי בקרב צושימה (27 - 28 במאי 1905) הייתה המפתח לניצחונו בקרב.
גם בקרב יוטלנד, הקרב הימי הגדול ביותר במלחמת העולם הראשונה (31 במאי - 1 ביוני 1916), הצליח הצי הבריטי הערוך בשדרת קרב לחצות את ה-T של הצי הגרמני הקיסרי, אך בשונה מקרב צושימה, במקרה זה הצליחו הגרמנים לחמוק מן הבריטים.
למרות חשיבותו של המערך הטורי גם בקרבות ימיים מודרניים, הופעתם של נושאת המטוסים ומאוחר יותר של הטילים המונחים עיקרה את חשיבות המערך ואת יתרונותיו.
המערך שבו מפליגות כיום אוניות מלחמה מודרניות הוא מערך של קבוצת קרב (battle Group), שבהן האוניות החשובות ביותר (בדרך כלל נושאות המטוסים) מפליגות במרכז, מוקפות באוניות קטנות יותר המגינות עליהן מפני איומים אוויריים ותת-ימיים.
מערך לונדון הוא חוות טורבינות רוח ימית, הממוקמת בים הצפוני, מול שפך נהר התמזה, במרחק של 20 קילומטרים מחוף בריטניה.
החווה מכילה 175 טורבינות רוח, המותקנות על פני שטח של 90 קילומטרים רבועים ומפיקות עד 630 מגה ואט חשמל.
בשנת 2001 הראו מחקרים את התאמת אתר החווה להקמת חוות טורבינות רוח.
בשנת 2005 החלו הליכי התכנון והרישוי של החווה.
עבודות הקמת החווה החלו במרץ 2011. בשלהי 2012 החלה החווה לייצר חשמל ובאפריל 2013 הסתיים השלב הראשון שתוכנן להקמתה וכל טורבינות הרוח בה הפכו לפעילות.
החווה נחנכה על ידי ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, ב-4 ביולי 2013.
החווה תכיל גם שלוש תחנות ביניים ימיות לניתוב החשמל, אשר טרם הושלמו.
הטורבינות והתחנות יקושרו אלו לאלו ואל חוף קנט שבבריטניה באמצעות 430 קילומטרים של כבלי חשמל תת-ימיים.
תוכנן שלב שני של בניית התחנה, שבעקבותיו היא הייתה אמורה להכיל 341 טורבינות רוח על פני שטח של 245 קילומטרים רבועים, אשר יפיקו עד 1,000 מגה ואט חשמל, ולהיות חוות טורבינות הרוח הימית הגדולה בעולם.
בשנת 2014 הוכרז על ביטול השלב השני של המיזם, עקב חשש שהוא יזיק לאוכלוסיית ציפורי הים באזורו.
החווה תוכננה ונמצאת בבעלות קונסורציום של שלוש חברות פרטיות – DONG Energy, E.ON UK Renewables ו-MASDAR.
חברת בת של תאגיד רויאל דאטש של הייתה שותפה לקונסורציום אך פרשה ממנו ב-2008.
עלות הקמת החווה הגיעה ל-1.8 מיליארד לירות שטרלינג.
מערך השליטה הימית בחיל הים הישראלי אחראי על יצירת התמונה הימית הכוללת את כל כלי השיט הנמצאים במרחב הימי של
מדינת ישראל וסביבתה ושליטה על הכוחות הנמצאים בים.
המערך ממונה על פיקוח על התנועה בכל המרחב הימי של ישראל, וכן על גילוי וזיהוי ניסיונות חדירה למרחב הימי של מדינת ישראל, והכוונת פלגות הבט"ש של החיל אל עבר מטרות ימיות חשודות.
הכוח המפעיל את המערך הוא בקריות השליטה הימית וקציני השליטה ימית.
המערך מחולק למוצבי שליטה זירתיים (מש"ז) בבסיס חיפה, בסיס אשדוד ובסיס אילת ובעבר גם במוצבי שליטה אזוריים (מש"א) בכגון במעבר ארז, גבעת אולגה, סטלה מאריס וראש הנקרה, שהועברו לתוך המש"זים, אשר מספקים כיסוי של המרחב הימי של מדינת ישראל וסביבתה באמצעות מכמ"ים ואמצעי גילוי נוספים.
על כל מש"ז מפקד קצין בדרגת רב-סרן או סרן.
בראש יחידת השליטה הימית (יש"י), המרכזת את המידע מכלל הזירות, עומד קצין בדרגת אלוף-משנה.
ליחידת השליטה קיימים גם כשני מוצבים משלה, אשר מתפקדים בשיתוף עם שאר המוצבים בארץ.
על-פי חוקי השיט הבינלאומיים, חייב כל כלי שיט שמתקרב למרחק מסוים מגבולות ישראל, על-פי סוגו, להזדהות מול מערך השליטה הימית.
במקרה שכלי שיט לא מזדהה מול מערך השליטה, לא תאושר כניסתו למים הטריטוריאליים של מדינת ישראל.
במידה ועולים חשדות לחדירה, מוזנקים לכיוונו כלי בט"ש, שמתקרבים, ובודקים כי לא מדובר באיום.
קשל"טית/קשל"ט- קצינת השליטה הימית היא הגורם הסמכותי הגבוה ביותר במוצבי השליטה של זרוע הים.
התפקיד כולל פיקוד על משמרת מבצעית באחד ממוצבי השליטה האמונים על הגנת הגבולות הימיים של המדינה, והפעלת כוחות לסיכול פח"ע ימי, פיקוח ובקרה על שיט אזרחי ואירועי הצלה ימיים.
פיקוד על צוות אישי שכולל 15-25 בק"שיות.
תהליך ההכשרה לקצונת שליטה כולל את פרק הכשרת היסוד בבה"ד 1 שנמשך כחודשיים וחצי, ואת קורס קשל"טים (ההשלמה החיילית) שנמשך כ-5 חודשים ומתקיים בבה"ד זרוע הים.
אחמ"שית - אחראית משמרת היא חלק מסגל הפיקוד הזוטר במוצבי השליטה.
האחמ"שית היא מפקדת משמרת ומהווה מפקדת ישירה של צוות הבק"שיות, בכפוף לקצינת השליטה.
האחמ"שיות לוקחות חלק פעיל ומשמעותי בהסמכת בק"שיות חדשות שנקלטות ביחידה.
סמב"צית שליטה- מנהלת אירועים ימיים ומעבירה דיווחים לגורמי הפיקוד בזירה.
הסמב"צית אחראית על ניהול הפעילות השוטפת בזירה, הכוללת אימונים, מודלים, ניסויים, תרגילים וכיוצא בזה.
סמכית/אחראית בניית תמונה ימית- במשמרת, החיילות עוסקות בבניית תמונת השליטה והבקרה, קשר עם כלי השיט של צי הסוחר וכלי שיט אזרחיים, תיעוד אירועים ימיים מתפתחים, העברת דיווחים וניהול מסמכי המשמרת.
מפקדת בקורס אחמ"שיות-מפקדות צוות של בק"שיות שנמצאות בתהליך ההכשרה לתפקיד האחמ"שית.
מפקדות אלה עוסקות בבניית הזהות הפיקודית של חניכות הקורס, ובהכנתן במישור המקצועי לפיקוד על משמרת במוצבי השליטה.
מפקדת בקורס בק"שיות- חיילת זו מפקדת על צוות בק"שיות בשלב הטירונות וההכשרה הראשונית.
חיילת זו בונה את היסודות המקצועיים והערכיים של הבק"שיות העתידות להגיע למוצבי השליטה.
מערך הסייבר הלאומי הוא גוף טכנולוגי-מבצעי, האחראי על אבטחת מידע והגנת מרחב הסייבר הלאומי האזרחי של מדינת ישראל, על המדיניות של ישראל במרחב זה, על בניין הכוח הלאומי בסייבר ועל קידום וביסוס עצמתה של ישראל בתחום.
המערך הוקם בפברואר 2015 במסגרת החלטת ממשלת ישראל מס' 2444 כישות המכילה שתי יחידות סמך - מטה הסייבר הלאומי, שהוקם שלוש שנים קודם לכן, והרשות הלאומית להגנת הסייבר, שהוקמה גם כן באותה החלטת ממשלה.
לראש המערך הראשון מונה ראש מטה הסייבר הלאומי, ד"ר אביתר מתניה.
במרץ 2025 מונה תא"ל (במיל') יוסי כראדי לתפקיד ראש מערך הסייבר הלאומי.
מערך הסייבר שייך למשרד ראש הממשלה וכפוף אליו ישירות.
ראש המערך משמש גם כיועץ הממשלה לסייבר.
המערך הוא הגוף הממלכתי המופקד על הגנת מרחב הסייבר הלאומי של מדינת ישראל מפני איומי סייבר, ועל קידום וביסוס עוצמתה בתחום.
הגנה - להוביל את מאמצי ההגנה על מרחב הסייבר הלאומי ובראשו הנכסים הקריטיים, זאת באמצעות גילוי, זיהוי וסילוק תקיפות סייבר ומניעתן, ברמת המדינה.
חוסן המשק - לקדם את יכולתם של הציבור ושל המשק הישראלי להיערך לקראת איומי סייבר ולהתגונן מפניהם באמצעות הטמעת טכנולוגיות מתקדמות, הכוונה, פיתוח כוח אדם מיומן והגברת המודעות לנושא.
מובילות וחדשנות - לבסס ולחזק את בניין הכוח המדעי-טכנולוגי בתחום הסייבר באמצעות הרחבת ההון האנושי האיכותי בתחום ופיתוחו, עידוד מחקר אקדמי מתקדם, קידום מו"פ טכנולוגי חדשני ותעשייה חזקה ומובילה, במסגרת סביבה מפרה המשלבת בין כלל הגורמים והמגזרים במדינה.
עוצמה בין-לאומית - לקדם את מדינת ישראל למובילות עולמית בתחום הסייבר במטרה לחזק את הגנתה, את חוסנה הכלכלי ואת מעמדה הבין-לאומי, באמצעות שיתופי פעולה בין-לאומיים, סיוע למדינות והובלת תהליכים גלובליים.
אסטרטגיה ומדיניות - לקדם אסטרטגיה ומדיניות בתחום הסייבר בזירות הלאומית והבין-לאומית, וכן להוות מוקד ידע, סמכות מקצועית מרכזית בתחום וגוף מייעץ לראש הממשלה ולממשלה כולה.
מערך הסייבר מורכב ממספר מכלולים, המשקפים את האסטרטגיה הלאומית להגנת הסייבר, שפורסמה על ידי המערך ב-2017, ואת החלטות הממשלה השונות בהקשר המערך.
מכלול העמידות אחראי לכל הקשור בהנחיית המשק האזרחי לעמידות בפני תקיפות סייבר.
בכלל זה מנחה המכלול באופן פרטני וישיר את התשתיות הקריטיות של ישראל על-פי תורה ייעודית להגנתן, ב"תפירת חליפה" ייעודית לכל אחת מהן.
אחריות הנחייתית זו עברה במהלך 2017 משירות הביטחון הכללי לרשות הלאומית להגנת הסייבר והיא מעוגנת בחקיקה.
בנוסף מנחה מכלול זה את כלל המאסדרים הממשלתיים ומשרדי הממשלה בעבודתם למול המשק האזרחי בכל הקשור לבניית הידע והמתודה המקצועית להגנת הגופים השונים המאוסדרים על-ידם.
במסגרת זו מפרסם המכלול מסמכים תורתיים עיתיים למשק, על בסיס התורה הארגונית שפותחה ופורסמה על ידי הרשות עוד ב-2017, ומאז משתדרגת באופן תדיר.
מכלול העמידות עוסק גם בהסדרת מקצועות הגנת הסייבר בישראל ובהקמת תוכניות להכשרות בתחום.
המכלול המבצעי אחראי להגנת המשק כאשר מתרחשות תקיפות משמעותיות ברמה הלאומית עליו.
מכלול זה עובד בצמוד עם מכלול העמידות במערך ועם גופי הביטחון והמשטרה של ישראל לזיהוי ולאיתור תקיפות משמעותיות על המשק האזרחי, מניעתן וסילוקן.
המרכז הארצי לניהול אירועים, ה-CERT הלאומי, שהוקם על ידי המערך בבאר-שבע, שייך גם הוא למכלול זה, ועוסק בכל הדרוש לעזרה לארגונים השונים במשק בשיתוף מידע על תקיפות סייבר ותמיכה בזמן אמת בהתמודדות הארגונים עם תקיפות.
המכלול הטכנולוגי הוא היחידה לטכנולוגיות סייבר, שהוקמה כחלק ממטה הסייבר הלאומי ב-2017, והיא אחראית למחקר ולפיתוח של טכנולוגיות וכלים לניהול המגננה הכוללת בממד הסייבר ברמה הלאומית.
במסגרת זו פותחה רשת הסייבר-נט ומובצעה ב-2016 לקישור חסוי של המרכז הלאומי לניהול אירועי סייבר עם המרכזים המגזריים ועם מובילי ההגנה בארגונים השונים במשק.
הרשת הולכת ומתרחבת ובשנים האחרונות הפכה למעין "רשת חברתית" של מגיני סייבר בישראל לשיתוף מידע, טכניקות וידע להגנה.
כלים נוספים לאיתור פרצות באתרים (מעין מכ"ם פגעויות סייבר) ועוד מפותחים וממובצעים על ידי המכלול באופן תדיר.
לצד שלושת המכלולים יש במערך מספר אגפי מטה, שהיו חלק ממטה הסייבר הלאומי, כפופים ישירות לראש המערך, ועוסקים באסטרטגיית הסייבר של ישראל, בקשרים הבינלאומיים, בבניין הכוח הלאומי, בכלים למדיניות ציבורית, ובכל הכרוך בניהול התקציב, ההון האנושי והלוגיסטיקה של המערך.
המרכז הארצי לניהול אירועי סייבר (CERT)
המרכז הארצי לניהול אירועי סייבר (CERT) מטפל באירועי סייבר במרחב האזרחי של מדינת ישראל.
אל המרכז, שמקום מושבו בפארק ההיי-טק בבאר שבע, מתנקזים מדי יום מאות דיווחים ומידע על ניסיונות או על חשדות למתקפות סייבר מהארץ ומהעולם, אשר נבדקים ומטופלים.
המרכז הוא חלק מהזרוע המבצעית של מערך הסייבר הלאומי.
במרכז פועלים מסביב לשעון חמישה תתי-מרכזים ייעודים לענפים ולקהלי יעד שונים.
המידע שמגיע מהם, מאפשר להרכיב תמונה רחבה על מפת איומי הסייבר והתקיפות בישראל ולהעניק מענה ייחודי לכל ענף.
הראשון והמרכזי הוא המרכז המבצעי לדיווח על אירועי סייבר: אל המרכז, הפועל 7/24 ,מגיעים באופן שוטף דיווחים אודות מתקפות סייבר, חשדות וניסיונות, חולשות ופרצות אבטחה שמזוהות במשק, ועוד.
המרכז, המאויש באנליסטים בוגרי יחידות טכנולוגיות ואוניברסיטאות, מקיים קשר רציף עם הציבור, עם ארגונים וחברות במשק במטרה לשתף ולקבל מידע אודות חשד לתקיפות סייבר.
המרכז מתכלל אירועים, מתחקרם, וכן מעניק סיוע ראשוני והמלצות לטיפול ולהגנה.
ניתן לפנות אל המרכז בחיוג חירום חינם 119 – יוזמה ראשונה מסוגה בעולם המאפשרת לכל אזרח לדווח על אירוע סייבר ולקבל סיוע ראשוני.
ארבעת תתי-מרכזים נוספים הם מרכזי שליטה ייעודיים שהקים מערך הסייבר הלאומי בשיתוף משרדי הממשלה הרלוונטיים, המעניקים מענה לאיומי סייבר ייחודיים למגזרים: המגזר הפיננסי; המגזר הממשלתי; גופי ביטחון פנים; ומגזר האנרגיה, החשמל והמים.
בשנתיים הקרובות מתוכננים לקום גם מרכזי שליטה בתחומי תקשורת, תחבורה והגנת הסביבה.
המרכז המבצעי לדיווח על אירועי סייבר 119
המרכז, הראשון מסוגו בעולם, חלק מה-CERT, מקבל דיווחים מאזרחים ומארגונים במשק אודות תקיפות סייבר, ניסיונות או חשדות ולבדוק אותם.
המרכז מאויש 24 שעות ביממה באנליסטים שתפקידם לקבל דיווחים, לזהות את סוג האיום, לאמוד את היקף הנזק הנשקף ממנו, ולספק את המענה המתאים.
האנליסטים במרכז מעניקים מענה ראשוני לאזרח ולארגון בהתאם לרמת החומרה, מעניקים הכוונה וכלים לטיפול באירוע והנחיות להעלאת רמות ההגנה של הנכסים הדיגיטליים.כל אזרח או ארגון יכול לפנות למרכז ללא תשלום באמצעות דוא"ל או באמצעות חיוג מקוצר חינם 119 בכל שעות היממה.
פרטי הפנייה וזהות הפונים והגופים הנתקפים נשמרים בסודיות.
מערך הסייבר הלאומי הוקם בהחלטת ממשלה 2444 ב-15 בפברואר 2015, על-מנת ליצור מסגרת גג לשני גופים: הראשון - מטה הסייבר הלאומי, שהוקם 3 שנים קודם לכן ב-1 בינואר 2012 כגוף המטה של הממשלה לפיתוח מדיניות ואסטרטגיית סייבר לישראל ולבניין הכוח הלאומי בתחום.
השני - הרשות הלאומית להגנת הסייבר, שהוקמה באותה החלטת ממשלה 2444, כגוף האופרטיבי המרכזי להגנת הסייבר בישראל, שיפעל לצד מטה הסייבר הלאומי כחלק ממערך סייבר לאומי, אך תוך חלוקת אחריות ביניהם.
ההחלטה לפעול במסגרת מערך אחד אך בשתי יחידות נפרדות, התקבלה בזמנו מתוך הצורך לבנות ולחזק את שתי הזרועות של המערך – מדיניות ובניין הכוח (עליו מופקד המטה) ו"הפעלת הכוח" (עליה מופקדת הרשות).
לכן, מונה לכל אחת מהיחידות מנכ"ל נפרד והן התנהלו כגופים עצמאיים, כאשר ראש המטה דאז - ד"ר אביתר מתניה - מונה גם לתפקיד ראש המערך והיה ממונה על אישור תוכניות העבודה של הרשות ותקציב המערך.
במקביל, עם סיום תפקידו של ד"ר מתניה כראש המערך לאחר הקדנציה שנקבעה ל-6 שנים, מונה לתפקיד ראש המערך האחוד יגאל אונא, ששימש קודם לכן כראש היחידה לטכנולוגיות סייבר במערך, וזאת לאחר שירות רב שנים בתחום הסיגינט-סייבר בשירות הביטחון הכללי.
מערך הסייבר הוא יחידת סמך במשרד ראש הממשלה, "האמונה על קידום ויישום מדיניות לאומית בתחומי הסייבר.
במסגרת תפקידיו אחראי מערך הסייבר הלאומי על הגנת מרחב הסייבר האזרחי, על קידום היכולות הלאומיות בתחום ועל שיפור אופני ההתמודדות עם האתגרים הנוכחיים והעתידיים בעולמות הסייבר.
כמו כן אחראי על קידום מובילותה של ישראל כמרכז לפיתוח ידע וטכנולוגיות סייבר".
מערך הסייבר הוא הגוף האופרטיבי להגנת הסייבר בישראל.
החלטת ממשלה מספר 3611 בנושא "קידום היכולת הלאומית במרחב הקיברנטי" מיום 7 באוגוסט 2011 - הוחלט על הקמת המטה הקיברנטי הלאומי במשרד ראש הממשלה.
על מטה הסייבר הוטל לקדם היערכות לאומית להגנת הסייבר ובכלל זה לגבש תפיסת הגנה לאומית במרחב הסייבר.
החלטה על הקמת הרשות הלאומית להגנת הסייבר התקבלה על ידי ממשלת ישראל השלושים ושלוש בפברואר 2015, על בסיס אסטרטגיית הסייבר הלאומי שגיבש מטה הסייבר הלאומי ואשר המליצה על הקמת הרשות כגוף האופרטיבי המרכזי להגנת מרחב הסייבר האזרחי.
בין היתר, הרשות הובילה את מאמצי ההגנה בשטח כנגד תקיפות סייבר על המשק האזרחי, הנחתה את גופי תשתיות המדינה הקריטיות, את המגזרים החיוניים במשק ופעלה לקידום העלאת העמידות בכלל המרחב האזרחי.
כאמור, בפברואר 2015 התקבלו במסגרת ממשלת ישראל ה-33 שתי החלטות ממשלה שעניין הגנת מרחב הסייבר הישראלי, ובראשן החלטת הממשלה 2444 – שנושאה "קידום ההיערכות הלאומית להגנת הסייבר".
במסגרת החלטה זו קבעה הממשלה כי ההגנה על תפקודו התקין והבטוח של מרחב הסייבר מהווה יעד ביטחוני לאומי חיוני של המדינה ואינטרס ממלכתי חיוני לביטחונה הלאומי.
בהתאם, נקבע כי ייעוד הרשות הלאומית להגנת הסייבר הוא הגנת מרחב הסייבר ובמכלול תפקידיה העיקריים נמנים:
לנהל, להפעיל ולבצע בהתאם לצורך את כלל מאמצי ההגנה האופרטיביים ברמה הלאומית במרחב הסייבר, בתפיסה מערכתית, לטובת מענה הגנתי שלם ורציף למול תקיפות סייבר.
להפעיל מרכז לסיוע בהתמודדות עם איומי סייבר (ה-CERT הלאומי) עבור כלל המשק, ובכלל זה לפעול לשיפור החוסן ההגנתי בסייבר, לסייע בטיפול באיומי סייבר ואירועי סייבר.
לבנות ולחזק את החוסן של כלל המשק בסייבר באמצעות היערכות, כשירות ואסדרה, ובכלל זה העלאת הכשירות של מגזרים וגופים במשק, הנחיית המשק בתחום הגנת הסייבר, אסדרת שוק שירותי הגנת הסייבר, רישוי, תקינה, עריכת תרגילים ואימונים, מתן תמריצים וכלים נדרשים נוספים.
לעצב, ליישם ולהטמיע תורה לאומית להגנת הסייבר.
לבצע כל תפקיד אחר שיקבע ראש הממשלה, בהתאם לייעוד הרשות.
ישראל הייתה מהמדינות הראשונות בעולם שהכירו בחשיבות ההגנה על מערכות ממוחשבות חיוניות.
בשנת 2002 החליטה הממשלה (החלטה ב/84) על קביעת האחריות להגנה על מערכות ממוחשבות בישראל, הגדרת תשתית ממוחשבת קריטית, והקמת הרשות הממלכתית לאבטחת מידע, שעוסקת בהנחיית גופים אזרחיים שבאחריותם תשתיות קריטיות לתפקוד ברמה המדינתית.
כינון הוועדה ופעולות ההגנה של רא"מ היו מאמץ ממשלתי פורץ דרך ברמה העולמית בתחום הגנת הסייבר, והייתה להם תרומה ניכרת לביסוס ההגנה על התשתיות החיוניות ולפיתוח הידע והיכולות בישראל.
עם התפתחות המרחב והאיומים הקיברנטיים, הנחה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בנובמבר 2010 להקים צוות מיוחד שיעסוק בגיבוש תוכנית לאומית להצבת ישראל בין חמש המדינות המובילות במרחב הקיברנטי.
העבודה בנושא, אשר כונתה "המיזם הקיברנטי הלאומי", הובלה על ידי הוועדה העליונה למדע וטכנולוגיה, בראשות יו"ר המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח הפרופ' אלוף (מיל.) יצחק בן ישראל, ועבודת הצוות רוכזה על ידי רם לוי.
הצוות שהוקם כלל את נציגי הגופים המרכזיים העוסקים בתחום הקיברנטי במדינת ישראל (מחקר, פיתוח, הגנה ועוד) והורכב ממספר תתי-צוותים שבחנו את המרכיבים החיוניים להתמודדות של מדינת ישראל במרחב הקיברנטי, וכן ניתחו את התועלות הלאומיות בהיבטי כלכלה, אקדמיה וביטחון לאומי
על בסיס מסקנות המיזם הקיברנטי הלאומי, קיבלה ממשלת ישראל את החלטה מס' 3611 מיום 7 באוגוסט 2011, לקידום היכולות הלאומיות בסייבר.
במרכז ההחלטה עמדה הקמתו של מטה הסייבר הלאומי, בכפיפות לראש ממשלת ישראל.
על המטה הוטלה, בין היתר, האחריות לגיבוש המדיניות והאסטרטגיה הלאומית בתחום הסייבר, לקידום תהליכי הגנה לאומיים ולהסדרתם, לפיתוח היכולות הלאומיות בתחום הסייבר ולביסוס שיתופי פעולה בין-לאומיים ומעמדה של מדינת ישראל כמדינה מובילה בתחום.
לראש מטה הסייבר הראשון מונה ד"ר אביתר מתניה, אשר נכנס לתפקידו בתחילת 2012.
על בסיס האסטרטגיה שגיבש המטה עם כלל הגופים הרלוונטיים קיבלה ממשלת ישראל ב-15 בפברואר 2015 שתי החלטות.
הרשות הלאומית להגנת הסייבר - 2016–2018
הרשות החלה לפעול להגנת כלל המשק האזרחי ב-1 באפריל 2016, 90 יום לאחר מינויו של בוקי כרמלי לראש הרשות.
בפרט, בהתאם להוראת שעה בחוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים מאוגוסט 2016, הועברה האחריות לכלל גופי תשתיות המדינה הקריטיות (למעט גופי התקשורת) מרא"מ לרשות בתהליך שארך כשנה.
כרמלי הגיע לתפקיד לאחר ששירת מעל 20 שנה ביחידה 8200 ובמערכת הביטחון.
בתפקידו האחרון שימש כראש היחידה הטכנולוגית של המלמ"ב, במסגרתה הוביל את הגנת הסייבר בכלל גופי מערכת הביטחון והתעשיות הביטחוניות.
הרשות הוקמה מתוך משרד ראש הממשלה כגוף המשלב מאפיינים ביטחוניים-אופרטיביים לצד מאפיינים אזרחיים, המוביל בסינרגיה עם יתר גופי הביטחון את מאמצי ההגנה כנגד תקיפות סייבר על המשק האזרחי.
בין היתר, הרשות התחייבה שלא לחשוף את פרטי הארגונים הנתקפים.
דיווחי הציבור אליה אפשרו לא רק לסייע לארגונים הנתקפים עצמם, אלא לזהות תקיפות מבעוד מועד ולבלום את התפשטותן של מתקפות גם לעבר ארגונים אחרים.
אחת ממשימות הליבה של הרשות הייתה סיוע לציבור ולארגונים בהתמודדות עם איומי הסייבר – וזאת ללא קשר לשאלה מי עומד מאחוריהן.
סיוע זה התממש באמצעות המרכז לניהול אירועי סייבר ברשות – ה-CERT הלאומי, הממוקם בבאר שבע.
לצד מרכז הסיוע הוקמו ברשות מרכזים מגזריים, המסייעים למשרדי הממשלה ולמגזר הפיננסי, שבפרק זמן קצר כבר הוכיחו את הערך ביצירת מומחיות מגזרית.
ה-CERT הלאומי, המאויש 24/7 באנליסטים מומחים בהגנת סייבר, מספק מענה ראשוני לטיפול בתקיפות ובאירועי סייבר במרחב האזרחי.
הרשות פעלה לסייע לארגוני המשק בהתמודדות עם איומי הסייבר, ומאז תחילת פעילותה האופרטיבית טיפלה במאות רבות של איומים ואירועים במרחב בדרגות חומרה משתנות.
הרשות פעלה לא רק בסילוק מתקפות שכבר חדרו לארגונים, אלא סייעה גם בהתמודדות מול איומים בטרם הגיעו לפתחי הארגונים.
כך, הרשות הובילה את ההתמודדות הלאומית עם עשרות רבות של איומי סייבר, בהם: Wannacry, NotPetya, CCleaner ו-Bad Rabbit.
ב-Wannacry לדוגמה, עקב העצימות הגבוהה של המתקפה, הרשות ריכזה מאמץ מול כללי מגזרי המשק, הוציאה הנחיות הגנה מפורטות לארגונים ולמשקי בית ושיתפה מידע רלוונטי עם שותפויותיה בחו"ל.
הודות למאמצים אלה, בין היתר, נצפו רק פגיעות מזעריות במשק הישראלי, ללא פגיעה בתשתיות הקריטיות או במגזרים החיוניים.
פעילות נוספת של הרשות מיום הקמתה הייתה פעילותה להעצמת חוסן המרחב האזרחי.
פעילות זו נעשית בהסכמה, על ידי העלאת מודעות הארגונים לאיומי הסייבר, ובהנחיה, אם האינטרס הציבורי מחייב זאת.
החל ממרץ 2017 ובעקבות תיקון החוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים בקיץ 2016, הרשות הייתה אחראית מתוקף חוק להנחיית גופי תשתיות המדינה הקריטיות, כגון חברת החשמל לישראל ורכבת ישראל, כיצד להתמודד עם סיכוני סייבר שעלולים להשבית מערכות קריטיות שבאחריותם.
זו הייתה הנחיה ייעודית ישירה של הרשות שהעניקה "חליפת הגנה" מותאמת לכל גוף.
קודם למועד זה והחל מ-2002, היה שירות הביטחון הכללי אחראי למשימה לאומית זו, באמצעות הרשות הממלכתית לאבטחת מידע.
במקביל להנחיית עשרות גופים אלה, הרשות החלה בעבודה מול הרגולטורים המגזריים, כגון המשרד להגנת הסביבה, על מנת להחיל נורמות מתחום הגנת הסייבר על מושאי ההגנה השונים.
יחידות אלו, שאוישו על ידי הרשות ומשרדי הממשלה בתוך הרשויות הרגולטוריות, כבר החלו להפיק תוצרים, כגון סקרי סיכונים למיפוי פערים וגיבוש "נספחי סייבר" במסגרת הסמכות הרגולטורית של המשרד.
בנוסף, הרשות פעלה גם להגנה על פרויקטים מיוחדים הדורשים תשומת לב מדינתית, ובין היתר פורסם כי על רקע ניסיונות התערבות במערכות בחירות במערב, הרשות גיבשה תוכנית להגנה מפני התערבות זרה בבחירות בישראל.
לפי הפרסומים, הרשות בתוכניתה התרכזה בהגנה על אתרי אינטרנט ומערכות טכנולוגיות רלוונטיות (לדוגמה של ועדת הבחירות המרכזית ושל מפלגות) אך לא נגד לוחמה פסיכולוגית או חדשות מזויפות.
זאת, מתוך תפיסה כי הרשות היא גוף שעוסק בהגנה על מערכות, להבדיל מאשרור תכנים לפרסום או בקרה עליהם.
עם זאת, בזמן מלחמת חרבות ברזל חרג המשרד ממדיניותו הקודמת, והודיע על כוונתו לבנות קבוצת עבודה לסיוע עם בחינה של חדשות מופרכות ("פייק ניוז") במרשתת, הנוגעים לתקופת הלחימה.
על מנת לסייע למשק הרחב להתמודד עם האיומים השונים, פרסמה הרשות בראשית 2017 את "תורת ההגנה בסייבר לארגון", שעבודה לפיה מספקת לכל ארגון בישראל, קטן כגדול, כלים לניהול ולטיוב ההגנה מפני הסיכונים הנגזרים מאיומי הסייבר, ומסייעת לו לבנות תוכנית עבודה סדורה.
אלפי ארגונים בישראל פועלים על פי תורה זו, הנגישה כשירות חינמי לכלל ארגוני המשק ומסונכרנת לתקנים קיימים בעולם, דוגמת אלה של ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) ושל המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה האמריקאי (NIST).
במהלך שנת 2017 הוקמה רשת "סייבר-נט" על ידי הארגון.
בהיבטי שיתוף פעולה בינלאומי, הרשות פעלה מיום הקמתה לביסוסה בקהילת גופי הגנת הסייבר העולמית, והייתה בקשרים מבצעיים עם גופים רבים ממדינות שונות על פני הגלובוס.
קשר זה הוליד לא רק תובנות משותפות ותהליכי עבודה סדורים, אלא גם נושא פירות ממשיים.
בזכות קשר זה, עשרות מדינות סייעו במקרים רבים במאמץ הרשות לבלום תקיפות בינלאומיות על ארגונים בישראל.
בין היתר, פורסם בעיתונות על כך שהרשות יצרה מסגרת לשיתוף פעולה עם הגוף הגנת הסייבר של ה-DHS האמריקאי.
במקביל, הרשות פעלה לקידום כח האדם המקצועי בתחום הסייבר.
פעילות זו נעשתה במספר רבדים: על ידי התנעת תוכנית אסטרטגית משותפת עם משרד החינוך להסמכת בני נוער בתחום, על ידי עידוד שוק התעסוקה בהסבה למקצועות ההגנה, ולבסוף, באמצעות קביעת רף מקצועי של העוסקים בתחום במשרדי הממשלה.
בהקשר זה, הרשות פעלה לשילוב אוכלוסיות מגוונות בתעשייה ובגופי הממשלה.
כך, במהלך 2017, נפתחו קורסים לציבור החרדי, נשים וגברים, במימון משרד העבודה והרווחה.
חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל מפעיל מערך נרחב של ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) הפועל הן בשגרה והן בעת מלחמה, הן בעורף והן בחזית.
מערך הצמ"ה מורכב מיחידות צמ"ה לוחמות (אותן מפעיל חיל ההנדסה), יחידות צמ"ה עורפיות, מערך הכשרה (קורס צמ"ה בבית הספר להנדסה צבאית), ומערך אחזקה וחימוש (כאצ"ה של חיל החימוש).
יחידות הצמ"ה מפעילות כלים הנדסיים רבים: דחפורים ממוגנים (העיקרי שבהם הוא ה-D9 המשוריין), מחפרים ממוגנים, מעמיסים אופניים ממוגנים, מקדחי-בורות, מעמיסים קומפקטיים, מחפרונים, מפלסות, עגורנים ניידים, טנקי גישור, משאיות עפר, וציוד בנייה.
בצה"ל פועלים אף מספר כלי צמ"ה הנשלטים מרחוק.
למרות שמאז מלחמת לבנון הראשונה הוגדרו מפעילי הצמ"ה כלוחמים, רק בעקבות האינתיפאדה השנייה הפך מערך הצמ"ה בתפישת הפיקוד הצה"לי ממערך קרבי מסייע למערך לוחם הנמצא בחזית.
כלי הצמ"ה המשוריינים התגלו כחיוניים ללוחמה בטרור וללוחמה בשטח בנוי, ואף הדגימו את יכולתם להכריע את האויב, כפי שקרה בקרב בג'נין במבצע חומת מגן (2002).
מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה ומבצע צוק איתן הראו אף הם את חשיבות מערך הצמ"ה להכרעת המערכה ותרמו להכרה בחשיבות מערך הצמ"ה וכתוצאה מכך להתעצמותו.
במלחמת חרבות ברזל התנהלו לוחמי הצמ"ה באופן יוצא מן הכלל והובילו את הכוחות בתמרון הקרקעי ברצועת עזה ובלבנון תוך סיכון אישי רב, והיו חיוניים גם בלחימה בזירת יהודה ושומרון עקב ריבוי מטעני הגחון שם.
לחימתם בכל הגזרות זכתה להכרה ושבחים רבים, וצה"ל החל בתהליך התעצמות במערך הצמ"ה - הן בלוחמים והן בכלים.
בנוסף ליחידות הצמ"ה הקרביות של חיל ההנדסה פועלות בצה"ל גם יחידות צמ"ה עורפיות חוץ-חיליות, שעוסקות רק בבנייה ובעבודות עפר בעורף, כגון יחידת צמ"ה מטכ"לי של מרכז הובלה ויחידות הצמ"ה של מערך הבינוי של חיל האוויר הישראלי.
חיל ההנדסה הקרבית הוא היחיד המפעיל יחידות צמ"ה קרביות.
יחידות אלו מצוידות בכלים הנדסיים ממוגנים ומפעילי הכלים מוכשרים ומוגדרים כלוחמים ברמת רובאי 05, פלס 05 ולוחם צמ"ה (שלב 07 ומעלה).
לכל גדוד הנדסה קרבית יש פלוגת צמ"ה קרבית, אשר חונה בדרך כלל בנפרד מהגדוד, במצב כוננות.
ייעודן הוא פעילות הנדסית בחזית, בשדה הקרב ובאזורים מסוכנים.
משימותיהן כוללות פריצת צירים, הנדסה קרבית, ניקוי זירות מטעני חבלה, פריצת נתיבים דרך שדות מוקשים, בנייה והריסה תחת אש, חילוץ רכב קרבי משוריין ועוד.
בשל האיום על המפעילים, מפעילות יחידות הצמ"ה הקרבית כלים ממוגנים, הכבד שבהם הוא דחפור ה-D9 הכולל שריון כבד נגד ירי ופיצוצים.
יחידות צמ"ה קרביות פועלות כפלוגות תחת גדודי הנדסה סדירים ובמילואים או לחלופין תחת חטיבה או אוגדה מרחבית.
בנוסף קיימות יחידות צמ"ה השייכות מפקדות הנדסה פיקודיות (מהנ"פיה) ואף כגדודים (גדודי מילואים בלבד).
מאז שנות ה-2000, ובפרט עקב הלוחמה בטרור, חלה תמורה במוניטין של יחידות הצמ"ה הקרביות מיחידות אפורות שרק תומכות בלחימה ליחידות קרביות המובילות את הפעילות המבצעית ונמצאות בחוד הלחימה.
כדי להיות מפעיל צה"ל קרבי יש צורך בפרופיל 82–97 (קרבי).
כמו כן פלוגות צמ"ה המרחביות יושבות בבסיס קבע, אותו דואגים הלוחמים עצמם לשפץ ולטפח על מנת להעניק לעצמם תנאי שירות, מגורים ופנאי ברמה גבוהה - דבר שנהפך למסורת ולחלק מהווי השירות בצמ"ה.
רוב מפעילי הצמ"ה מסופחים בשגרה ליחידות חיל השריון או חיל הרגלים ישל צה"ל, המשתמשות בדחפורי ה-D9 הממוגנים בפעולות הבט"ש ביהודה, שומרון ועזה.
במסגרת פעילותם באינתיפאדה השנייה, עלה מעמדם של מפעילי הצמ"ה והם נהפכו לחלק חשוב בפעילות הצבאית נגד הטרור.
במלחמת חרבות ברזל, כוחות הצמ"ה היו מבין הכוחות מבוקשים ביותר בשטח על ידי היחידות הלוחמות והיוו מכפיל כוח אסטרטגי בתמרון הקרקעי ברצועת עזה.
במסגרת פעילות זו מצורפים ליחידות הצמ"ה לוחמי הנדסה שעברו הכשרה על הפעלת טנקי גישור והפעלת טנקי הנדסה המצוידים באמצעים לפריצת שדות מוקשים כגון מגוב נוכרי, רקטות ריצוף או צפע שריון.
בעקבות האינתיפאדה השנייה הוקמו בנוסף לפלוגות הצמ"ה הגדודיות שלוש יחידות צמ"ה אזוריות מיוחדות - ביהודה ושומרון צמ"ה איו"ש ("חתולי הבר") ובגזרת עזה צמ"ה עזה-דרום ("אבירי הפלדה") וצמ"ה עזה-צפון ("חתולי הפלדה") - שהתמקצעו בלוחמה בשטח בנוי ומלחמה בטרור בשטחים הללו ומובילות שם את הפעילות המבצעית והלוחמה בטרור.
צוות המנהרות של פיקוד הדרום פעל כחלק מפלוגת אבירי הפלדה לפני שפוצל ליחידה עצמאית, ואחרי אסון הנגמ"שים הפך לחלק מפלגת סמו"ר שהוקמה ביהל"ם - יחידת העילית של חיל ההנדסה הקרבית.
בנוסף לפלוגות אלה קיים מדור צמ"ה בבהל"ץ שכולל פלוגת צמ"ה סדירה (שמכונה צמ"ה סדירה ו"חתולי הצוקים" על שם צוקי עובדה) שתפקידה לספק את צורכי הצמ"ה של בהל"ץ (בית הספר להנדסה צבאית) כגון הקמת מטווחים וסוללות עפר, חפירת תעלות ושוחות כדי לאפשר לפלסים להתאמן בגישור עליהן.
בנוסף, במדור צמ"ה מכשירים את החיילים בקורסי הצמ"ה השונים.
לעיתים, פלוגת הצמ"ה של בהל"ץ מתגברת בפעילות מבצעית את פלוגות הצמ"ה של הגדודים בגזרות השונות ומשתתפת בפעילות המבצעית.
מדור הצמ"ה כולל הן כלים ממוגנים והן כלים לא ממוגנים, בהם דחפורי קטרפילר די-9 וקטרפילר די-7, שופלים מדגמי קטרפילר 966 וקטרפילר 988 (שופל ענק), מחפרים שונים ובהם קטרפילר 349E, יעה זחלי מדגם קטרפילר 963, מפלסות, מחפרונים ועוד.
להלן פלוגות הצמ"ה הקרביות הסדירות:
להלן פלוגות צמ"ה בגדודי הנדסה במילואים:
+סמלמספרכינויכפוף ל-עוצבהצמ"ה 271חתולי סיניצמ"ה 710צמ"ה 749 חטיבת ביסלמ"ח צמ"ה 924 חתולי המדבר צמ"ה 5280צמ"ה 5832תמסחי הצפוןצמ"ה 7071חתולי המפץצמ"ה 7086צמ"ה אלוןצמ"ה 7107צמ"ה רזצמ"ה 8170צמ"ה גבעתיצמ"ה 8219צמ"ה מוצנחצמ"ה 5067חתולי הנחל
בנוסף לפלוגות הצמ"ה בגדודי ההנדסה בסדיר ובמילואים, קיימים בחיל ההנדסה הקרבית מספר גדודי צמ"ה פיקודיים קרביים במילואים ועוסקים בעיקר בעבודות ביצורים כגון: סלילת כבישים, הכנת מגננים ועבודות חישופים.
גדודים אלו מורכבים מלוחמים ומפעילים ותיקים ומנוסים ומפעילים לצד דחפורי ה-D9 המשוריינים גם כלי צמ"ה נוספים הדורשים התמחות נוספת ועבודה מדויקת במיוחד כגון מחפרים, משאיות עפר, מפלסות ומקדחי-בורות.
בנוסף לתעסוקה מבצעית במשימות הנדסה וביטחון שוטף משתתפים גדודי הצמ"ה הקרביים גם במבצעים צבאיים ומלחמות.
להלן רשימת גדודי הצמ"ה הפיקודיים (מילואים):
סמל/תג שם מספר פיקוד עיטורים וצל"שים גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד מרכז"מבקיעי המרכז" גדוד 7058 (2014) (2022) גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד דרום גדוד 8163 (2005) גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד צפון גדוד 7064 יחידת ציוד מכני הנדסי אוגדה 80 "עוצמת הפלדה" יחידה 8128 (80)
צמ"ה ביצורים – פלוגות צמ"ה השייכות לענף ביצורים הקיים בכל מהנ"פ - מפקדת הנדסה פיקודית.
הפלוגות אמנם שייכות לחיל ההנדסה אך המפעילים אינם נחשבים לוחמים והם עוסקים בעיקר בעבודות ביצורים מנהלתיות כגון: פריצת דרכים, הקמת מגננים, הקמת מטווחים, הקמת גדרות ופילבוקסים ועבודות ביצורים שונות.