tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1806 הפך מקסימיליאן יוזף למלך בוואריה, בתור מקסימיליאן הראשון יוזף, ותפקיד הנסיך הבוחר חדל להתקיים.
לאחר קונגרס וינה ב-1815, חלקים מסוימים מהרוזנות לשעבר הוחזרו למקסימיליאן יוזף, מלך בוואריה, יחד עם חלקים מנסיכות הבוחר לשעבר ושטחים שהיו בעבר בבעלות משפחות שונות.
מקסימיליאן יוזף מיזג את השטחים הגדה השמאלית הללו כדי ליצור את , שהיה ידוע לאחר 1837 פשוט בשם פפאלץ ולפעמים נקרא .
אזור זה מתכתב במידה רבה עם אזור פפאלץ המודרני ומחוז סארפפאלץ.
דוכסות תורינגיה הייתה מרקיזות במזרח הממלכה המרובינגית של אוסטרזיה, שהוקמה בערך בשנת 631 על ידי המלך דגוברט הראשון לאחר שחייליו הובסו על ידי כוחות הקונפדרציה הסלאבית של סאמו בקרב ווגסטיסבורג.
היא הוקמה מחדש באימפריה הקרולינגית ודוכסיה מונו על ידי המלך עד שנפלה בידי הדוכסים הסקסונים ב-908. משנת 1111/12 לערך נשלט השטח על ידי רוזני תורינגיה כנסיכי האימפריה הרומית הקדושה.
ממלכת התורינגים קמה בתקופת נדידת העמים לאחר שקיעתה של האימפריה ההונית במרכז אירופה באמצע המאה ה-5, והגיעה לשיאה בתבוסתם בקרב נדאו ב-454. עם ביסינוס המלך התורינגי המתועד הראשון בסביבות שנת 500, ששלט באחוזות מורחבות יתר על המידה שהשתרעו מעבר לנהר מיין בדרום.
בנו ויורשו הרמנאפריד התחתן עם אמלברגה, אחייניתו של המלך האוסטרוגותי תאודריק הגדול, ובכך הגנה על איום הפלישות של הפרנקים המרובינגים במערב.
עם זאת, כאשר המלך תיאודריק מת בשנת 526, הם ניצלו את ההזדמנות לפלוש לאדמות תורינגיה ולבסוף נשאו את הניצחון בקרב 531 על נהר אונסטרוט.
המלך תיאודריך הראשון מריימס לכד את הרמנאפריד ב-Zülpich (טולביאקום) שם נהרג המלך התורינגי האחרון.
אחייניתו הנסיכה רדגונדיס נחטפה על ידי המלך כלותאר הראשון ומתה בגלות ב-586.
הממלכה התורינגית התפרקה: השטח שמצפון לרכס הרי ההארץ יושב על ידי שבטים סקסונים, בעוד שהפרנקים עברו לחלקים הדרומיים על נהר המיין.
האחוזות ממזרח לנהר זאלה היו מעבר לשליטה פרנקית והשתלטו עליהם סלאבים פולאבים.
הדוכס המתועד הראשון של תורינגיה שנותרה היה אציל מקומי בשם ראדולף, שמונה על ידי המלך דגוברט בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-7. ראדולף הצליח לאבטח את הגבול הפרנקי לאורך נהר זאלה במזרח מפני פלישות סלאביות.
עם זאת, על פי הכרוניקה של פרדגריוס, בשנת 641/2 ניצחונותיו "הפנו את ראשו" (כלומר, גרמו לו להתגאות) והוא התחבר עם סמו ומרד ביורשו של דגוברט, המלך סיגברט השלישי, ואף הרחיק לכת והכריז על עצמו כמלך של תורינגיה.
משלחת ענישה בראשות ראש העיר הפרנקי של ארמון גרימואלד נכשלה בסופו של דבר וראדולף הצליח לשמור על מעמדו האוטונומי למחצה.
ממשיכיו של השושלת הדוכסית המקומית, ה-Hedenen, תמכו בפעילות מיסיונרית בתוך הדוכסות, אך נראה כי איבדו את אחיזתם בתורינגיה לאחר עליית הפפינים בתחילת המאה השמינית.
סכסוך עם שארל מרטל בסביבות 717–719 הביא לקץ לאוטונומיה.
בשנת 849, חלקה המזרחי של תורינגיה אורגן בתור "limes Sorabicus", או מרקיזות הסורבים, והוצבה תחת דוכס בשם תאצ'ולף.
בדברי הימים של פולדה תוארו הוא "dux Sorabici limitis", "דוכס הגבול הסורבי", אך הוא וממשיכיו היו ידועים כדוכס ת'ורינגורום, "דוכסי התורינגים", כשהם החלו לבסס את כוחם על הדוכסות הישנה.
לאחר מותו של תאצ'ולף בשנת 873, הסורבים קמו במרד והוא הוחלף על ידי בנו ראדולף.
בשנת 880, המלך לודוויג הצעיר החליף את ראדולף בפופו, שהיה כנראה בן משפחתו.
פופו פתח במלחמה עם סקסוניה בשנת 882 ובשנת 883 הוא ואחיו אגינו נלחמו במלחמת אזרחים על השליטה בתורינגיה, בה ניצח האחרון.
אגינו מת בשנת 886 ופופו תפס שוב את השלטון.
בשנת 892, המלך ארנולף מקרינתיה החליף את פופו בקונרד.
זה היה אקט של תמיכה של המלך, שכן ביתו של קונרד, הקונרדינים, הסתכסכו עד מהרה עם משפחת פופו, בית באבנברג.
אבל שלטונו של קונרד היה קצר, אולי בשל חוסר תמיכה מקומית.
הוא הוחלף על ידי בורכרד, שתוארו בשנת 903 היה marchio Thuringionum, "מרקיד התורינגים".
בורכרד נאלץ להגן על תורינגיה מפני פלישות המדיארים והובס ונהרג בקרב, יחד עם הדוכס לשעבר אגינו, ב-3 באוגוסט 908. הוא היה הדוכס האחרון המתועד של תורינגיה.
הדוכסות הייתה הקטנה ביותר מבין מה שנקרא "דוכסויות הגזע הצעירות", ונקלטה על ידי סקסוניה לאחר מותו של בורכרד, כאשר בניו של בורכרד גורשו לבסוף על ידי הדוכס היינריך הצייד ב-913. התורינגים נותרו עם מובהק, ובימי הביניים ארצם אורגנה כרוזנות.
דוכסות גזע תורינגית נפרדת לא הייתה קיימת במהלך הופעתה של הממלכה הגרמנית פרנקיה המזרחית במאה ה-10. חלקים גדולים מאחוזות תורינגיה נשלטו על ידי רוזני ויימאר והמרקיזים של מייסן.
לפי הכרוניקן מימי הביניים תיטמר ממרסבורג, המרקיז אקארד הראשון (נפטר ב-1002) מונה לדוכס תורינגיה.
לאחר הירצחו בשנת 1002, פעל הרוזן וילהלם השני מווימאר כמרקיז תורינגיה עם היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1111/1112 הרוזן הרמן הראשון מווינצנבורג מתועד כרוזן תורינגיה, האזכור הראשון של היפרדות מסקסוניה, אולם מאוחר יותר הוא נאלץ להיכנע כשהוא צידד באפיפיור במהלך מאבק האינווסטיטורה.
בינתיים, האריסטוקרט הפרנקוני לודוויג הקפצן (1042–1123) הניח את היסודות להקמת טירת וארטבורג, שהפכה למגורים של צאצאיו, שהחל מבנו לודוויג הראשון, שימשו כרוזני תורינגיה.
לודוויג הראשון התחתן עם הרוזנת הפרנקונית הריינית הדוויג מגודנסברג והפך ליורש של אחוזות מורחבות בתורינגיה ובהסן.
בן ברית קרוב של לותאר השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה נגד שושלת הוהנשטאופן העולה, הוא מונה כרוזן תורינגיה ב-1131. השושלת שמרה על הנחלה לאורך המאבק העז של משפחות המלוכה הוהנשטאופן ו-ולף, ומדי פעם החליפה צד בהתאם לנסיבות.
לצד הוורטבורג הוקמו לרוזנים הלודוווינגיאנים בתי מגורים מפוארים נוספים, כמו טירת נוינבורג ("טירה חדשה") ליד פרייבורג וטירת מרבורג באחוזותיהם ההסיאנות.
ב"תור הזהב" תחת שלטון הוהנשטאופן, תורינגיה הפכה למרכז של התרבות הגרמנית-גבוהה התיכונה, שהתגלמה במלחמת הזמרים האגדית בוורטבורג, או משרדה של אליזבת הקדושה, בתו של אנדראש השני, מלך הונגריה.
כאשר לודוויג הרביעי, רוזן תורינגיה התחתן איתה בשנת 1221, השושלת הלודוינגית השיגה את ההתקדמות להיות אחת משושלות הנסיכויות האדירות של האימפריה הרומית הקדושה.
תחת שלטונם של המרקיזות הוקנו הרשאות עיירה למילהאוזן ולנורדהאוזן שהפכו לערים קיסריות חופשיות, בעוד שהעיר הגדולה ביותר ארפורט נותרה נחלתם של הנסיכים-ארכיבישופים של מיינץ.
המרקיזים שמרו על קשרים הדוקים עם האבירים הטבטונים, המסדר כונן כמה מפקדים ממזרח לזאלה, כמו אלטנבורג ושלייץ, עם המושב האדמיניסטרטיבי של השלטון התורינגי בזוואצן ליד ינה.
המרקיז האחרון של תורינגיה היינריך ראספה השיג את מינויו כמושל גרמניה על ידי פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-1242. עם זאת, כאשר הוכרז פרידריך כמודח על ידי האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי ב-1246, הוא הבטיח את תמיכת הארכיבישופים זיגפריד השלישי ממיינץ וקונרד מקלן, ובעצמו נבחר כאנטי-מלך.
הוא נלעג כ-rex clericorum ושלטונו נותר שנוי במחלוקת.
למרות שהוא הצליח להביס את חייליו של בנו של פרידריך, קונראד הרביעי, מלך גרמניה, הוא מת שנה לאחר מכן.
מורשתו נתבעה הן על ידי היינריך השלישי, מרקיז מייסן מבית וטין, בנה של יודית מתורינגיה, והן הדוכסית סופיה מבראבנט, בתו של הרוזן לודוויג הרביעי המנוח - סכסוך שהוביל למלחמת הירושה של תורינגיה.
כתוצאה מכך, היינריך ממיסן זכה לחלק הארי של תורינגיה ב-1264, בעוד שהרכוש ההסיאני של קברי הארץ הופרד כרוזנות הסן תחת שלטונו של בנה של סופיה, היינריך הראשון, רוזן הסן.
מרקיזי מייסן של שושלת וטין שמרו על התואר מרקיז.
עם מותו של פרידריך השלישי, רוזן תורינגיה אחיו הצעירים חילקו את מורשתם בחלוקת קמניץ משנת 1382, לפיה עברה תורינגיה לבלתזר.
עם מותו של הרוזן פרידריך הרביעי בשנת 1440, נפלה תורינגיה בידי אחיינו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה.
סכסוך הירושה עם אחיו וילהלם השלישי, רוזן תורינגיה הוביל לחלוקת אלטנבורג ב-1445 ולמלחמת האחים הסקסונית על אדמות וטין.
אדמות תורינגיה נפלו בידי וילהלם השלישי כאשר מת ללא ילדים ב-1482. ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה ירש את הרוזנות, ואיחד את אדמות וטין תחת שלטונו.
לאחר הסכם לייפציג משנת 1485, התפצלה תורינגיה לדוכסות ארנסטין ואלברטין הסקסונית.
1247–1265 היינריך השלישי, מרקיז מייסן
1298–1323 פרידריך הראשון, מרקיז מייסן, ביחד עם אחיו
1298–1307 תאודוריך הרביעי, מרקיז לוסאטיה
1323–1349 פרידריך השני, מרקיז מייסן
1349–1381 פרידריך השלישי, רוזן תורינגיה, יחד עם אחיו
דוכסות רומא הייתה מדינה בתוך האקסרכיה של רוונה הביזנטית.
כמו מדינות ביזנטיות אחרות באיטליה, היא נשלטה על ידי פקיד אימפריאלי בעל התואר "דוקס".
הדוכסות נקלעה לעיתים קרובות לעימות עם האפיפיורות על העליונות בתוך רומא.
לאחר ייסוד מדינות האפיפיור ב-756, דוכסות רומא חדלה להיות יחידה מנהלית ו'דוכסי רומא', שמונו על ידי האפיפיורים ולא על ידי הקיסרים, הופיעו רק לעיתים נדירות.
לא ברור מתי בדיוק הוקמה דוכסות רומא, אך ככל הנראה זה היה בסוף המאה ה-7, לאור היעדר התייחסויות מוקדמות יותר לטריטוריה כזו.
ה"דוקס" מרומא היה כפוף לאקסרך של רוונה, שהחזיק בסמכות האימפריאלית הגבוהה ביותר באיטליה.
במסגרת האקסרכיה, שני המחוזות הראשיים היו האקסרכיה של רוונה, שבה האקסרך היה מרכז ההתנגדות הביזנטית ללומברדים, ודוכסות רומא, שחיבקה את אדמות דרום אטרוריה מצפון לטיבר ולאטיום מדרום עד לגריליאנו (למעט קזינום ואקווינום).
שם הוביל האפיפיור את האופוזיציה ללומברדים.
חשיבותה של רומא לאיטליה הביזנטית
החשיבות האסטרטגית של דוכסות הפנטפוליס (רימיני, פסארו, פאנו, סיניגליה, אנקונה) ושל דוכסות פרוג'ה טמונה ביכולתן לשמור על השליטה במחוזות שבין רוונה לרומא, ואיתם תקשורת מעל הרי האפנינים.
אם הקשר האסטרטגי הזה נשבר, היה ברור שרומא ורוונה לא יכלו לשמור על עצמאותן לבד לאורך זמן.
זה הוכר גם על ידי הלומברדים.
אותה רצועת אדמה צרה ניתקה את הקשר בין דוכסויות ספולטו ובנוונטו שלהם לבין החלק העיקרי של שטחי המלך בצפון.
הלומברדים ביצעו התקפות מרובות נגד חזית זו כדי להעביר את השליטה בחצי האי מהביזנטים.
הלומברדים תוקפים והגברת אחריות האפיפיור
בשנת 728 המלך הלומברדי ליותפראנד כבש את טירת סוטרי, ששלטה על הכביש המהיר בנפי על הכביש לפרוג'ה.
עם זאת, ליותפראנד, שהתרכך על ידי הפצרותיו של האפיפיור גרגוריוס השני, שיקם את סוטרי "כמתנה לשליחים המבורכים פטרוס ופאולוס".
ביטוי זה של ה-Liber pontificalis פורש בטעות כמשמעותו שבמתנה זו יש להכיר בראשיתן של מדינות הכנסייה.
זה לא נכון מכיוון שהאפיפיורים המשיכו להכיר בממשלה הקיסרית, ופקידים ביזנטים הופיעו ברומא עוד זמן מה.
ואולם, כאן מתקיים לראשונה האסוציאציה של הרעיונות שעליהם היו אמורות להיבנות מדינות הכנסייה.
האפיפיור ביקש מהלומברדים את החזרת סוטרי למען נסיכי השליחים ואיים בעונש על ידי המגינים הקדושים הללו.
ליותפראנד האדוק היה ללא ספק רגיש לתחנונים כאלה, אך מעולם לא התחשב בביזנטים.
מסיבה זו הוא העניק את סוטרי לפטרוס ולפאולוס, כדי שלא יחשוף את עצמו לעונשם.
מה שהאפיפיור עשה איתו אז לא יהיה חשוב לו.
האמונה שהטריטוריה הרומית (בתחילה במובן המצומצם יותר, אך לאחר מכן גם במובן הרחב יותר) מוגנת על ידי נסיך השליחים הלכה וגברה.
בשנת 738 כבש הדוכס הלומברדי טרנסאמונד השני מספולטו את טירת גאלזה, שהגנה על הדרך לפרוג'ה מצפון לנפי.
האפיפיור גרגוריוס השלישי שילם לדוכס תשלום גדול כדי להחזיר לו את הטירה.
האפיפיור חיפש ברית עם הדוכס טרנסאמונד כדי להגן על עצמו מפני ליותפראנד.
עם זאת, ליותפראנד כבש את ספולטו, כיתר את רומא, השמיד את דוכסות רומא ותפס ארבעה מבצרי גבול חשובים (בלרה, אורטה, בומרזו ואמיליה), ובכך ניתק את הקשר עם פרוג'ה ורוונה.
הדבר גרם לאפיפיור בשנת 739 לפנות לראשונה לממלכה הפרנקית החזקה, שבחסותה החל בוניפציוס את פועלו המוצלח כמיסיונר בגרמניה.
הוא שלח לקרל מרטל, "המאיורדומוס החזק של הארמון" של המלוכה הפרנקית ומפקד הפרנקים בקרב טור המפורסם, ללא ספק בהסכמת הדוקס היווני, ופנה אליו בבקשה להגן על קברו של שליח.
קרל מרטל השיב לשגריר והודה במתנות, אך לא היה מוכן להציע עזרה נגד הלומברדים, שעזרו לו נגד הסרצנים.
בהתאם לכך, יורשו של גרגוריוס השלישי, האפיפיור זכריה, שינה את המדיניות שננקטה בעבר כלפי הלומברדים.
הוא כרת ברית עם ליותפראנד נגד טרנסאמונד, ובשנת 741 קיבל בתמורה את ארבע הטירות כתוצאה מביקור אישי במחנה המלך בטרני.
ליותפראנד גם החזיר מספר נחלות אבות שנתפסו על ידי הלומברדים, ובנוסף חתם על שלום של עשרים שנה עם האפיפיור.
לדוכסות הייתה כעת הפוגה מהתקפות לומברדיות.
הלומברדים הסתערו על רוונה, שבה כבר החזיקו מ-731 עד 735. לאוטיצ'יוס לא היה מנוס מלבד לבקש את עזרתו של האפיפיור.
ליותפראנד למעשה הושפע על ידי זכריה למסור את רוב הכיבושים שלו.
גם המחוזות האלה לא היו חייבים פעם את הצלתם לאפיפיור.
זמן קצר בלבד לאחר מותו של ליותפראנד בשנת 744, הצליח זכריה לדחות עוד יותר את האסון.
נפילת האקסרכיה - תרומת פפין
בשנת 751 נפלה האקסרכיה של רוונה לידי הלומברדים תחת המלך אייסטולף.
רומא, תחת האפיפיור סטפנוס השני, ניסתה משא ומתן דיפלומטי עם אייסטולף, ולאחר כישלון המשא ומתן הזה, הפצירה במלך הפרנקים, פפין הגוץ להתערב בשמה.
פפין הביס את הלומברדים עד שנת 756 והעניק את אדמות דוכסות רומא וכן חלק מהנחלה הלומברדית לשעבר הקשורה לאקסרכיה של רוונה לאפיפיורות במה שמכונה מתת פפין, המציינת את ההתחלה האמיתית של מדינות האפיפיור.
הדוכסים היו בתחילה מינויו של האקסרך, אך באמצע המאה הם מונו על ידי האפיפיור.
התפקיד של דוכס רומא נעלם בסביבות השנים 778–781, אך ישנן התייחסויות מפוזרות לדוכסים בקרב הקצינים האפיפיורים, שעשויים להיות ממשיכי דרכו של דוכסי רומא:
דֹּלֶב היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי במערב בנימין, המשתייך למועצה אזורית מטה בנימין.
היישוב שוכן כ-3 קילומטרים צפונית־מערבית לרמאללה, ובסמוך מדרום ליישוב טלמון, בגובה של כ-620 מטר מעל פני הים.
מהיישוב תצפית צפונה להרי מערב בנימין, מערבה לשפלה ומישור החוף ודרומה להרי ירושלים.
שמה של דולב כשם הנחל הסמוך - ואדי דילב בשמורת דלבים, בו צומחים עצי הדולב המזרחי – אוכלוסיית הדלבים הטבעית היחידה ביהודה ושומרון, והדרומית ביותר בעולם.
בכ"ב באב ה'תשמ"ג, 1 באוגוסט 1983, הוקמה במקום היאחזות נח"ל צבאית בשם נח"ל דולב.
בי"ט תשרי ה'תשמ"ד, 26 בספטמבר 1983, אוזרחה ההיאחזות על ידי אמנה.
חמש משפחות עלו למקום בסוכות של אותה שנה, ואחריהן הצטרפו עוד 12 משפחות שהיוו את הגרעין המייסד של היישוב.
היישוב הוא הראשון בגוש דולב-טלמונים (גוש טלמונים) והדרומי ביותר בגוש זה.
דולב הוא יישוב קהילתי דתי ובו כ-320 משפחות.
משפחות בוגרות וצעירות, בהן בוגרי ישיבות הסדר וישיבות גבוהות, בוגרות אולפנות ומכללות, עולים חדשים לצד ותיקים, בעלי מקצועות חופשיים, מקצועות טכניים ואנשי חינוך.
בעשור האחרון הוקמו שכונות חדשות ביישוב - כרמי דולב וגופנא, ובהן שילוב של דיור זמני ובתי קבע למשפחות צעירות.
דולב שוכנת במערב בנימין, בראש הר מיוער הצופה על שמורת הטבע נחל דולב מצפון, ונחל מז'ור מדרום ליישוב.
היישוב שוכן מערבית לרמאללה וצפונית מזרחית למודיעין.
במרחק נסיעה של 20 דקות ממודיעין וכ-45 דקות מירושלים ותל אביב.
גובה כ-620 מטרים מעל פני הים.
דולב משקיפה על שפלת החוף, גוש דן והרי ירושלים.
היישוב דולב שייך לשרשרת המזרחית של יישובי מערב בנימין, צפונית לנחל דולב ממוקמים היישובים טלמון, נריה, חרשה, כרם רעים, נחליאל, נווה צוף (חלמיש) ועטרת.
מאז ייסוד דולב מצאו רבים מהתושבים את פרנסתם בירושלים.
היישוב שגשג הודות לדרך הראשית הסמוכה אליו (כביש 443), שחיברה את ירושלים עם מישור החוף.
לאחר הסכמי אוסלו וחסימת כביש ביתוניא לנסיעת יהודים, נפרץ ונסלל כביש עוקף ביתוניא המחבר לכביש 443. בשנת 2000 עם התפרצות האינתיפאדה השנייה נחסמה הגישה מהיישוב לכביש 443. עדי מינץ, אז מנכ"ל מועצת יש"ע ותושב דולב, עתר לבג"ץ לחייב את המדינה לסלול "כביש מרקם חיים" עבור תושבי גוש דולב-טלמונים.
בג"ץ קבע כי המדינה חייבת לספק חלופה תחבורתית סבירה לכבישים הכולל כביש עוקף ליישוב שהיא מונעת מאזרחיה לנסוע בהם.
פתיחת כביש 443 לתנועה פלסטינית אפשר מחדש לחבר את יישובי האזור לכביש 443.
בתוך היישוב נתגלתה גת עתיקה, הכוללת משטח דריכה, בור שיקוע ובור איגום אשר שימשה את תושביו היהודים של אזור גופנה הסמוכה, בתקופת בית המקדש השני להכנת יין.
סביב היישוב נובעים מעיינות רבים שהמוכרים שבהם עין בובין ועין מזור.
בקיץ 2016 נחנכה על ידי נוער דולב בריכה המכונה מעין דולב.
את היישוב מקיפים שבילים רבים, חלקם מתאימים ל4×4, וחלקם לאופניים, אשר עוברים בין נקודות עניין ואתרי טבע, חלקם דרך החורש היפה שבאזור.
בצפון היישוב, קיים צניר מרשים במיוחד.
בו הוקם מצפה אלישיב, לזכרו של אלישיב טיימנס שנהרג מול מקום זה בתאונת אופנוע.
ממזרח ליישוב הוקם על גבעה קטנה מצפה לזכרה של רינה שנרב שנרצחה בעין דני הסמוך, אשר צופה על כל המרחב.
באוקטובר 2005 נכרתו עצי הדולב שבוואדי בידי פלסטינים לצורכי הסקה.
בפברואר 2006 ניטעו עצים חדשים תחתיהם על ידי תושבי היישוב.
ביישוב הוקם בית ספר יסודי אזורי הקולט ילדים מכל גוש טלמונים.
במשך הזמן פוצל בית הספר לבית ספר בנות "דרך יהודית" בדולב, ע"ש יהודית (אידה) אוסטרןאשר נרצחה בדרך מדולב בליל הושענא רבה תשנ"ג, ובית ספר בנים "אריאל" בטלמון.
חלק מהבנים לומדים בתלמוד תורה בנריה.
בדולב קיימת גם אולפנת דולב - אולפנה לבנות - חלקן ממשפחות במצוקה וחלקן בעלות בעיות קשב והתנהגות.
הבנות מתארחות אצל משפחות ביישוב והתושבים שותפים בעבודה ובליווי חינוכי של הבנות.
בשנת 2014 זכתה האולפנה בפרס יושב ראש הכנסת על פועלה בתחום "מניעת אלימות, שכרות ושימוש בסמים, בקרב ילדים ובני נוער".
מכולת, ספרייה, שירותי בריאות במסגרת קופ"ח לאומית וטיפת חלב, מרפאת שיניים, אולם שמחות, חדר כושר, מגרש כדורסל ואולם ספורט, בריכת שחייה חצי אולימפית (שעות נפרדות לגברים ונשים), סניף של תנועת-הנוער בני עקיבא.
את הנוער מלווים רכזי נוער ורכזי נוער צעיר.
ביישוב חוות סוסים לרכיבה מערבית וטיפולית.
מפעל לייצור נייר טואלט, מסגריה, מפעל ליצור ומילוי טונרים למדפסות וכרם ענבים.
שני בתי-כנסת (בית-כנסת מרכזי בלב היישוב, בית-כנסת נוסף בשכונת כרמי דולב), מקווה, בית-מדרש עם ספרייה תורנית ובית חב"ד.
ביישוב מתקיים אחת לחודש בית מדרש יישובי.
רב היישוב הוא הרב יעקב ידידיה לוי.
ב-26 במרץ 1991 נרצח על ידי מחבלים יאיר מנדלסון, תושב היישוב, בדרכו לביתו.
לזכרו הקימו התושבים מאחז כ-3 ק"מ ממזרח ליישוב, בדרך הישנה לרמאללה.
במקום הוקמה אנדרטה לזכרו של יאיר, וכן הוקם פארק, בית כנסת ומאחז צבאי.
בשנת 2003, הוחלט על ידי צה"ל להעתיק את המוצב הצבאי אל ההר ממול, ובשנת 2004, לאחר מאבקים משפטיים רבים מצד המתיישבים, פינה צה"ל את חייליו מהמקום, אך עדיין המשיכו להתפלל בבית הכנסת.
לאחר הפינוי בית הכנסת הושחת ואף הוצת מספר פעמים על ידי פלסטינים, ואף האנדרטה הושחתה.
על אף ההצתות וההשחתות, דאגו התושבים לנוכחות קבועה במקום, ובעיקר לתפילות בבית הכנסת.
ב-10 בספטמבר 2008 הגיע כח צה"ל למאחז על מנת לפנות גנרטורים.
על פי גרסת "מטה המאבק בבנימין" החיילים הכו תושבים.
על פי מקורות בצה"ל עשרות מתנחלים הגיעו למוצב סמוך, דחפו קצין שידו נשברה, וכלב של המתנחלים תקף קצין אחר.
ב-18 בספטמבר 2008 עלו דחפורי המנהל האזרחי והרסו את רוב המאחז ואת האנדרטה.
מכיוון שצה"ל הרס את המאחז בניגוד לצו בג"ץ, הוגשו ביולי 2009 תביעות נזיקין אזרחיות כנגד שלושת הקצינים שהורו על הפינוי, על סך של 432 אלף ש"ח.
בינואר 2010 נקנסו כל אחד מהקצינים שנתבעו ב-1,500 ש"ח על ידי בית המשפט לאחר שנקטו בסחבת ולא הגישו כתב הגנה, ובנוסף בית משפט השלום הורה לצבא לשלם 432 אלף ש"ח לתושבי "יד יאיר" כפיצוי.
דולומיט הוא סוג של סלע משקע קרבונטי (פחמתי), המושקע בסביבה מימית.
בדומה לאבן גיר הדולומיט הוא סלע קרבונטי, אך בעוד הגיר בנוי בעיקר מהמינרל קלציט, הדולומיט בנוי בעיקר מהמינרל דולומיט 2(CaMg(CO3 המהווה מעל ל-50% מהרכבו.
הסלע קרוי על שמו של החוקר הצרפתי דאודה דה דולומייה (1801-1750) שזיהה את הסלע לראשונה בשנת 1791, באלפים של טירול.
על שם חוקר זה נקראים גם הרי הדולומיטים, שרשרת הרים בצפון איטליה, סמוך לגבול אוסטריה, הבנויה ברובה מדולומיט.
המילה דולומיט מציינת הן את הסלע והן את המינרל ויש בכך אפשרות לטעות, לכן נוהגים בארצות דוברות האנגלית לקרוא לסלע בשם דולוסטון (Dolostone), אלא שכינוי זה לא התקבל בספרות הגאולוגית.
סלע הדולומיט דומה לאבן גיר, אך בשונה מאבן הגיר המורכבת בעיקר מהמינרל הקרבונטי (פחמתי, כלומר כולל את הקבוצה CO3) קלציט (CaCO3), בנוי סלע הדולומיט בעיקר מהמינרל הקרבונטי דולומיט (2(CaMg(CO3).
עם זאת, קיימים בסלע יחסי תערובת שונים בין קלציט לדולומיט, ולפיכך נקרא הסלע בשם שונה בהתאם לשיעורי המינרלים המצויים בו.
השרטוט המצורף מראה את השמות המקובלים לסלע בהתאם ליחסים אלה, בין אבן גיר נקייה (100% קלציט) לדולומיט נקי (100% דולומיט).
לעיתים מחליף ברזל את המגנזיום בדולומיט בשורה האיזומורפית שבין המינרל דולומיט למינרל אנקריט (2(CaFe(CO3).
מנגן עשוי אף הוא להחליף את המגנזיום, אך בדרך כלל באחוזים נמוכים ולרוב יחד עם ברזל.
חילופים נוספים הקיימים בדולומיט אם כי בכמויות זעירות, באריום ועופרת במקום הסידן ואבץ וקובלט במקום המגנזיום.
כמעט כל היסודות הקיימים נתגלו (גם אם בכמויות זעירות) בסלע הדולומיט.
עם זאת, לא ברור מי מהם משתתף במינרל הדולומיט ומי במינרלים אחרים בסלע.
בוודאות ידוע רק על מעט מהם המשתתפים בגביש הדולומיט, סטרונציום, רובידיום, בורון ואורניום.
הדולומיט דומה בתכונותיו לאבן גיר, אולם קיימים כמה הבדלים בין שני סוגי הסלע.
דרגת הקושי של הקלציט המרכיב את אבן הגיר היא 3 על פי סולם מוס בעוד שדרגת הקושי של המינרל דולומיט היא 4-3.5.
הגוון של הדולומיט לרוב כהה יותר מהגוון של אבן הגיר.
אבן הגיר תוססת בחומצת מלח, גם כשהחומצה קרה וריכוזה נמוך.
דולומיט יתסוס רק בחומצה מחוממת או כשהסלע כתוש.
המרקם הגבישי של הדולומיט גס יותר מזה של אבן הגיר.
מרקם זה גורם לגבישי הדולומיט לנצנץ בשמש, ויש המכנים אותו בשל כך "סוכרי".
יש הסוברים כי הנקבוביות קשורה לעובדה שהמולקולה הראשית של הדולומיט (MgCO3) קטנה ב-12% מהמולקולה של קלציט (CaCO3) אותה היא מחליפה בתהליך הקרוי דולומיטיזציה , ויש הסוברים שהסיבה נעוצה בהחלפת הקליפה של המאובנים בסלע, שיצרה חללים.
הדולומיט עמיד לבלייה באקלים יבש.
באקלים לח מתפתחות על פני השטח של סלעי הדולומיט תצורות קרסט ושפע של מערות תת-קרקעיות.
הדולומיט נפוץ למדי בקרום כדור הארץ, אך אין ודאות לגבי אופן יצירתו.
המחקרים מעלים שלוש אפשרויות להיווצרות סלע הדולומיט.
דולומיט סינגנטי – סלע הנוצר מהשקעה של 2(CaMg(CO3 במי־הים.
על פי מחקר שנערך במפרץ הפרסי התברר כי תנאי היסוד הנדרשים להשקעה מסוג זה הם אזורים רדודים, שהקשר שלהם לים הפתוח אינו סדיר ולכן בשל התאדות נוצרת תמלחת רוויה שבעטייה מתרחשת השקעה של דולומיט.
דולומיט דיאגנטי (קרוי גם דולומיט סטרטיגרפי או S-doloimite) – זהו סלע שהתרחשה בו החלפה של המינרל קלציט במינרל דולומיט (כלומר ביסוד מגנזיום), תהליך הקרוי דולומיטיזציה.
ההחלפה מתבצעת בזמן שבין שקיעת הבוץ הגירי בים לבין כיסויו על ידי משקעים אחרים.
בתוך דולומיט זה מצויים מאובנים שקליפתם המקורית הייתה עשויה מקלציט, ובעקבות תהליך ההחלפה היא עשויה דולומיט.
דולומיט אֶפּיגנטי (קרוי גם דולומיט טקטוני או T-dolomite) – סלע בו התרחשה החלפת המינרל קלציט במינרל דולומיט (כלומר ביסוד מגנזיום) אחרי שהתגבש סלע הגיר.
תהליך זה מתרחש באזורי הפרעה טקטוניים.
משערים כי תמיסות מי תהום עשירות במגנזיום שוטפות את סלע הגיר ובתהליך זה מתבצעת ההחלפה.
לעיתים מתרחשת תופעה הפוכה לדולומיטיזציה, בה מחליף קלציט את הדולומיט.
תופעה זו קרויה דֶדולומיטיזציה, והיא נגלית בעיקר בפטרוגרפיה מיקרוסקופית, בה רואים גרעין דולומיט מוקף בגבישי קלציט המוקפים בגבישי דולומיט, דבר המעיד שהקלציט שבמרכז הוא מאוחר יותר.
הדולומיט הוא סלע נפוץ בארץ ישראל, בעיקר בשכבות מתקופת הקרטיקון.
רוב הסלעים מתקופת הקנומן (בנגב, ביהודה ובגליל) הם דולומיטים.
הדולומיט הקדום ביותר בארץ הוא מהקמבריון בתמנע.
הדולומיט ה"צעיר" ביותר בישראל, הוא מתקופת המיוקן ונמצא ליד אופקים.
סלע הדולומיט משמש בישראל בתעשיית הבניין כמקור לחצץ וכאבן־בניין.
במבנים בירושלים נעשה שימוש באבן דולומיטית אפורה, קשה לחציבה ולסיתות, שהערבים כינוה בלעג "מיזי יָהוּדי" (בערבית "אבן היהודים"), כמשל לקשיות ערפם של היהודים.
דולומיט בגוון אדמדם מכונה בפי החוצבים "מיזי אחמר" (בערבית "אבן אדומה").
אבן זו הייתה בשימוש בשכונות הוותיקות של ירושלים, כגון רחביה ורוממה.
הדולומיט משמש גם כמקור למתכת מגנזיום ולמגנזיה (MgO), שהיא מרכיב ביצירת לבנים חסינות אש.
דולוס מיקל אי אבליה (בקטלאנית: Dolors Miquel i Abellà; נולדה ב-18 ביולי 1960) היא משוררת קטלאנית.
נולדה בעיר ליידה שבנפת סגריה (צפון-מערב קטלוניה).
מיקל עוסקת בכתיבה עיתונאית ובהוראה, סגנונה הייחודי מצטיין במיוחד בישירותו ובתפוצה הנרחבת של צורות לשוניות דיאלקטליות בשימוש הלשון.
על ספר הביכורים שלה, "הרוח והבית הסגור", שראה אור בשנת 1990, זכתה היוצרת בפרס ע"ש רוזה לוורוני מטעם עיריית קאדאקס.
בין ספריה האחרים: "ספר הגברים" (1998), "שירי הייקו של נהג המשאית" (1999), "צוענייה רוק" (2002) ו"רוחות האדמה" (2004), שעליו זכתה בפרס עיריית ברצלונה.
בשנת 1992 פרסמה את קובץ סיפוריה היחיד.
דולבי דיגיטל הוא סימן מסחר של מעבדות דולבי לאלגוריתם דחיסה מאבדת נתונים הממומש בדחיסה ופריסה בתקן AC-3, לשימוש בצליל רב ערוצי בסרטי קולנוע, בהקרנה באולמות או בהקרנה בבית, מ-DVD.
הגרסה הנפוצה של דולבי דיגיטל, המכונה "5.1 ערוצים" כוללת שישה ערוצי קול, חמישה מתוכם (קדמי ימני, קדמי שמאלי, קדמי מרכזי, אחורי ימני ואחורי שמאלי) בכל תחום השמע המקובל וערוץ אחד (סאב וופר) לתדרים נמוכים - 10 עד 120 הרץ.
תקן דולבי דיגיטל תומך גם בצליל מונו וסטריאו.
דולבי דיגיטל EX הוא תקן דומה לפורמט פרו לוג'יק הישן, שבו עובד פסקול סטריאו (כלומר דו ערוצי) ליצירת של שני ערוצים נוספים - ערוץ מרכזי קדמי וערוץ מונו אחורי.
EX מרחיב את תקן דולבי דיגיטל הבסיסי ליצירת צליל דמוי 6.1 או 7.1 ערוצים, אך אין בו תמיכה לערוץ שישי נפרד, אמיתי, כפי שישנה בתקן DTS-ES המתחרה.
דולבי דיגיטל סראונד EX מוסיף תמיכה בערוץ שישי, ולעיתים שביעי, לפסקול שקודד בדולבי דיגיטל (רגיל, לא EX 5.1).
דולבי דיגיטל פלוס הוא תקן קידוד מתקדם מבוסס על AC-3 שמסוגל לתמוך ב-13.1 ערוצים ותומך אחורה בחומרה קיימת.
דולבי TrueHD הוא פורמט הדור הבא של דולבי, התומך בדחיסה ללא איבוד נתונים.
זהו תקן שתוכנן במיוחד לפסקול סרטים ברזולוציה גבוהה על דיסקים, ומסוגל להעביר עד שמונה ערוצי קול בקצב 96 קילוהרץ ועומק דגימה של 24 ביט - עד 18 מגה-ביט לשנייה, בהתאם ליכולות הדור הבא של DVD.
פורמט זה נבחר כתקן מחייב ל-DVD בהפרדה גבוהה, ותקן אופציונלי לתקן Blu ray
דולבי דיגיטל - השם הנפוץ בציבור
AC-3 - התקן המגדיר את פורמט התקשורת הדיגיטלי לדולבי דיגיטל
פסקולים של סרטי קולנוע מכילים פסקול דולבי דיגיטל שמוקלט אופטית על סרט הצילום ברוחב 35 מילימטר.
הביטים השונים מודפסים בקבוצות על הסרט, בין החורים שמנגנון הנעת הסרט נאחז בהם.
חיישן CCD במכונת ההקרנה סורק את תמונת הביטים השונים ומעבד מחלץ מהתמונה את הנתונים הדיגיטליים, כרצף טורי של אותות בינאריים בתקן AC-3. רצף זה מוזן למפענח 5.1 ערוצים.
פסקול דולבי דיגיטל נמצא גם על סרטי DVD ומדיות דיגיטליות נוספות.
בפורמטים אלה רצף AC-3 שזור יחד עם אות הווידאו ואותות בקרה וסינכרון.
השיטה נמצאת בשימוש ביישומים רבים שבהם יש מגבלה על רוחב הפס, כגון טלוויזיה דיגיטלית.
על פי תקן AC-3, קצב המידע המקודד המקסימלי הוא 640 קילו-ביט לשנייה.
נגני DVD ביתיים בדרך כלל אינם מסוגלים לקרוא יותר מ-448 קילו-ביט לשנייה, בגלל מגבלות שמטילים היצרנים השונים.
זו גם מגבלת רוחב הפס שמוגדרת לתקן AC-3 בטלוויזיה בכבלים (דיגיטלית).
קונסולת המשחקים XBOX מוציאה את הקצב המקסימלי המוגדר בתקן - 640 קילו-ביט לשנייה.
חברת דולבי שותפה לפיתוח AAC, התקן העתיד להחליף את AC-3 בשימושי MPEG, שביצועיו טובים יותר אך הוא מורכב יותר.
דֹּלֶב (שם מדעי: Platanus) הוא עץ נשיר גדול, סוג יחיד במשפחת הַדָּלְבִּיִּים (Platanaceae).
הדולב המזרחי צומח בארץ ישראל על גדות נחלים זורמים בגליל ובעמק החולה.
הדולב המזרחי ניכר גדולים שצורתם כעין כף יד ובפירות אגוזיים שעירים מאוד.
השם "דֹּלֶב" נזכר בתלמוד ירושלמי ובתלמוד הבבלי, ויש לו מקבילה דומה גם בשפה הערבית (دلب – דילב).
יש חוקרים הטוענים כי העץ המקראי "ערמון" הוא העץ הקרוי כיום "דולב", וכפי שזוהה בתלמוד בבלי.
וכן אונקלוס תרגם "ערמון" המופיע בבראשית ל"דלוב".
עץ הערמון מוזכר לצד הברוש והארז ביחזקאל כדוגמה לעץ יפה ואדיר שענפיו יפים וארוכים, כדוגמת הדולב.
לפי דעה אחת בתלמוד, הדולב נכלל בתוך עשרת מיני הארזים, כלומר עצי סרק שהאדם מחשיב רבות את השימוש בענפיהם או גזעיהם, כארז.
נדיר למצוא דולב בר, גדל בעיקר בנחלי איתן בגליל בפרט בנחל כזיב ובנחל בצת.
הדולב נמצא גם במקורות הירדן ובנחלי הגולן הנשפכים לכנרת.
בוואדי דילב בשמורת דלבים שבהרי בנימין ניתן למצוא עצי דולב מעטים שנותרו, אך בעבר גדל גם באזור ירושלים והר חברון.
בשנת 2005 נכרתו עצי הדולב הבודדים שבנחל דולב בשומרון.
עצי דולב צעירים ניטעו על ידי תושבי היישוב דולב (השוכן על גדות ואדי דילב) במסגרת נטיעות ט"ו בשבט על מנת להחזיר את עצי הדולב לנוף הנחל.
נפוץ בארצות הים התיכון ופרס.
הדולב המזרחי הוא אחד העצים האופייניים ביותר לאזור הים-תיכוני ונמצא בשדרות רבות של ערים בעולם.
פורח בחודשי האביב, אפריל–מאי, נוטה להקדים באזורים נמוכים ולאחר בגבוהים.
הלבלוב מגיע בדרך כלל מיד לאחר הפריחה.
פירותיו הירוקים נמצאים עליו בכל ימות השנה ומבשילים בסתיו.
נמצאו שרידי גזעים מהתקופה הרומית ובחפירות יריחו מלפני כ-3000 שנה.
מהזרדים ומהקליפה ניתן להפיק דיו המשמש לצביעה של בדים.
דולומיט הוא מינרל נפוץ הבנוי מפחמה (קרבונט) של סידן ומגנזיום והוא גם שמו של סוג סלע המשקע (דולומיט) הבנוי בעיקר ממינרל זה.
הדולומיט דומה פיזית לקלציט אך קיימים בין המינרלים כמה הבדלים
דרגת הקושי של הקלציט היא 3 על פי סולם מוס בעוד שדרגת הקושי של המינרל דולומיט היא 4-3.5.
הגוון של הדולומיט לרוב כהה יותר מהגוון של קלציט.
קלציט תוסס בחומצת מלח, גם כשהחומצה קרה וריכוזה נמוך.
דולומיט יתסוס רק אם נחמם את החומצה או נכתוש את הסלע.
המרקם הגבישי של הדולומיט גס יותר מזה של הקלציט.
עקב כך, גבישי הדולומיט מנצנצים בשמש.
(יש הנוהגים לקרוא בשל כך לסלע הדולומיט, דולומיט סוכרי).
המינרל והסלע קרויים על שמו של החוקר הצרפתי דאודה דה דולומייה (1801-1750) שבשנת 1791 זיהה את הסלע לראשונה באלפים של טירול.
קיימת אי־ודאות משמעותית לגבי הסיבה להיווצרות הדולומיט.
מרבצים עבים של דולומיט, לעיתים של מאות מטרים מצויים בחתכים גאולוגיים, אך המינרל נדיר למדי בשכבות מודרניות.
לעובדה זו מתייחסים כאל "בעיית הדולומיט".
דולומיט מהווה כ-10% מכל סלעי המשקע, כולל כאלו שנוצרו במקור על פני השטח.
במעבדה הצליחו ליצור דולומיט רק בטמפרטורה העולה על 100 מעלות, ועם זאת נראה כי רוב הדולומיט המופיע בחתכים של סלעים נוצר דווקא בטמפרטורות נמוכות.
נראה כי הטמפרטורה הגבוהה מזרזת את תנועת היונים של הסידן והמגנזיום כך שהם מוצאים את מקומם במבנה המסודר של סריג הגביש בתוך זמן סביר.
עובדה זו מרמזת כי ייתכן שהעדר הדולומיט מסלעים הנוצרים כיום נובע מגורמים קינטיים.
עם זאת, תחת תנאים מיוחדים, נוצר דולומיט גם כיום.
דולומיט בתהליכי היווצרות אותר בימות המלוחות של אזור קורנוג שבאוסטרליה הדרומית, במפרץ הפרסי ובאזור ריו דה ז'ניירו בלגונות רדודות שהקשר שלהם לים הפתוח רופף ולכן נוצרת תמלחת מרוכזת בשל ההתאדות.
דולומיט מסוג זה קרוי דולומיט סינגנטי.
גבישי דולומיט נוצרים גם במשקעים על קרקעית אזורים עמוקים בים מקום בו תכולת החומר האורגני גבוהה.
דולומיט מסוג זה מכונה דולומיט אורגנוגני.
אחד ההסברים המקובלים לבעיית הדולומיט היא שהמינרל מתחיל כקלציט או ארגוניט היוצרים אבן גיר ואז כשתמיסות עשירות במגנזיום שוטפות את הסלע מוחלף הקלציט בדולומיט, תהליך הקרוי דולומיטיזציה.
הדולומיט משמשת כאבן לקישוט וכחומר גלם לייצור מלט, כחצץ לבניין וללבנים חסינות אש.
לעיתים משתמשים בדולומיט כתחליף לקלציט בתהליך יצור ברזל ופלדה לשם סילוק זיהומים.
דולורס איברורי גומס (בספרדית: Dolores Ibárruri Gómez; 9 בדצמבר 1895 – 12 בנובמבר 1989), הידועה גם בכינוי "לה פסיונרייה" (La Pasionaria), הייתה מנהיגה קומוניסטית ספרדייה, דמות בולטת במלחמת האזרחים של ספרד, המזכירה הכללית של המפלגה הקומוניסטית הספרדית בשנים 1944–1960, וחברת בית המחוקקים הספרדי.
דולורס נולדה בגאלארטה , עיירה בביסקאיה שבחבל הבסקים, בספרד.
היא הייתה הילדה השמינית מתוך 11 ילדים במשפחה קתולית ענייה.
למרות היותה תלמידה מצטיינת לא המשיכה בלימודיה בגלל עונייה.
כבר בצעירותה הייתה מעורבת בפעילות פוליטית.
בשנת 1916 התחתנה עם פועל מכרות ופעיל פוליטי בשם Julián Ruiz.
לזוג היו שישה ילדים, אך ארבעה מתו בצעירותם בגלל עוני המשפחה.
בנה נהרג בגיל 22 בקרב על סטלינגרד ורק בת אחת, אמיה, שרדה אחריה.
בשנת 1917 השתתף Julián Ruiz בשביתה כללית ונכלא.
איברורי החלה לקרוא בכתבי מרקס ואחרים וכתבה את המאמר הראשון שלה ב-1918 בעיתון הכורים המקומי.
המאמר עסק בצביעות דתית וכדי להצניע את זהותה חתמה בשם עט שהפך לכינוי שלה: la pasionaria (ה"פסיפלורה", פרח הייסורים).
ב-1920 הצטרפה עם אחרים למפלגה הקומוניסטית של ספרד.
אחרי עשר שנים של פעילות מקומית נבחרה לוועדה הארצית של המפלגה ב-1930. בין השנים 1931 ו-1936 חיה במדריד.
נעצרה מספר פעמים ובכל פעם יזמה פעולות לחיזוק האסירים ולהעלאת המודעות הפוליטית שלהם.
כתבה עוד שני מאמרים בבית הסוהר.
ב-1932 נבחרה למועצה המרכזית של המפלגה בקונגרס הרביעי שנערך בסביליה.
ב-1933 יסדה ארגון נשים המתנגד לפאשיזם ולמלחמה ובסוף אותה שנה נסעה למוסקבה, כנציגת המפלגה, לכנס היסוד של האינטרנציונל הקומוניסטי, שם דנו בסכנה הנשקפת מן הפאשיזם ובאיום המלחמה.
הוקסמה ממוסקבה ולא חזרה לספרד.
ב-1934 נכחה בכנס הראשון של נשים כנגד המלחמה והפשיזם שנערך בפריז וחזרה לספרד.
ב-1936 נאסרה שוב ועברה התעללות בכלא.
מיד עם שחרורה התגייסה לפעילות למען הבחירות ומפלגתה הצליחה לצבור די קולות למושב אחד בפרלמנט שאותו היא איישה.
בשנים 1936–1939 התרחשה מלחמת האזרחים בספרד.
איברורי הייתה פעילה בעידוד הכוחות המורדים בסדרת נאומים, אך הבינה כי ללא עזרה מבחוץ לא יוכלו לנצח, וקראה למתנדבים מכל העולם הדוגלים בחופש וקידמה לבוא לספרד ולסייע.
דולורס איברורי הייתה נשואה לחוליאן ראויז גבינה (Julián Ruiz Gabiña) פעיל בארגון עובדים.
בני הזוג נפרדו בסוף שנות ה-30. לזוג נולדו 6 ילדים, אך ארבעה מהם מתו בגיל צעיר מאוד ממחלות.
בנם, רובן ראויז איברורי לחם במלחמת האזרחים בספרד.
לאחר המלחמה הוא ברח עם אביו דרך צרפת לברית המועצות.
בברית המועצות למד בבית הספר לקצינים ושירת בצבא האדום.
הוא נפל בקרב סטלינגרד, על גבורתו בקרב הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות לאחר מותו.
הבת אמייה איברורי הייתה נשואה לארטיום סרגייב, גנרל בצבא האדום ובנו המאומץ של יוסיף סטלין.
בשנת 1975 חזרה אמייה יחד עם אמה דולורס ושלושת ילדיה לספרד.
היא מתה במדריד בשנת 2018.
דולב מזרחי (שם מדעי: Platanus orientalis) הוא מין של דולב, עץ גדול ממדים המצוי לרוב לצד מקווי מים.
הוא נציג יחיד של משפחתו בישראל.
העץ גבוה, קליפתו מתקלפת ולכן צבע קליפת הגזע משתנה.
תכונה זו מקנה לעץ מראה ותיק, אולם אין אפשרות לאמוד את גילו של העץ לפי קריטריונים חיצוניים כדוגמת מראה ועובי הגזע.
משום מראה העלה המפורץ שלו, שלכת החורף המרשימה וכן הלאה, יש הנוטים לבלבל סוג זה עם הסוג אדר- 'acer', המוכר לנו מדגל קנדה ומסירופ מייפל.
אדר סורי ואדר קטן-עלים מייצגים סוג זה בארץ.
משום יופיו, קורתו הישרה וצילו הרב בקיץ, עץ זה ניטע גם כעץ נוי.
העלה שסוע לכ-5 אונות, שפתו משוננת.
קיימים שני עלי לוואי, הקטנים מן העלה.
ניתן לזהות מרחוק את פלג המים של הנחלים שהעץ שוכן בהם: בעונת הסתיו העלים מצהיבים; בעונת החורף רוב העלים נושרים; בעונת האביב העץ מלבלב, והוא ניכר בצבע ירוק בהיר ו"חי" על פני שאר צמחי החורש, במשך כל הקיץ.
הפרי הוא אגוזית עגולה, ניכרת בעוקצים הארוכים ובציצת שערות ארוכות.
העץ מלווה פלגי מים ומעיינות, במיוחד בצפון הארץ.
ככזה הוא נחשב לנדיר, אולם אין הוא נחשב בסכנת הכחדה, משום שבית גידולו לא מאוים באופן יחסי.
נוכל לפגוש אותו במערכת יובלי הירדן, נחל דליות שבגולן, ובנחלי הגליל האיתנים כדוגמת נחל עמוד, כזיב ובצת.
דולב מזרחי הוא ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
עצי הדלב המרשימים הסמוכים לעין זיו שבנחל כזיב סמלו את זכות הטבע למים, כאשר המעיין השופע הזה נתפס על מנת לשמש כמי שתייה עבור אזור הצפון.
בעקבות הדלדלות המים באפיק, היה חשש למגוון היצורים החבים את חייהם למי המעיין.
ויותר מכל, הדולב המרשים גילה סימני עקה.
כך הושגה פשרה, ובשעות הבוקר מזרימה חברת 'מקורות' מים, מהם נהנים שוכני השמורה- מגוון צמחייה ובעלי החיים, וכמובן המטיילים.
והדולבים האיתנים- עדות לפשרה זו.
מין זה נמצא גם במספר מעיינות באזור יהודה ושומרון.
שמו אף השתמר בשמות מקומות באזור:
ואדי דילב שבהרי בנימין שם עד היום נותרה קבוצת עצים.
האתר נמצא בשמורת טבע 'דולבים'.
זהו מקור שם ההתנחלות הסמוכה דולב.
נחל דולב, הוא יובל של נחל שורק בהרי יהודה, שנתן את שמו לשמורת נחל דולב, הכוללת מסלולי טיול פופולריים כדוגמת נחל המערה ובו מערת התאומים.
לא ברור האם פרטים אלו של הדולב המזרחי הם צמחי בר מקומיים, או שהובאו על ידי האדם.
ישראל מהווה את גבול תפוצתו הדרומי של עץ זה.
דולוקסטין , היא תרופה נוגדת דיכאון מקבוצת SNRI (חוסמי קליטה חוזרת של סרוטונין ונוראדרנלין).
דולוקסטין משווקת על ידי חברת התרופות אלי לילי בשמה המסחרי סימבאלטה (Cymbalta, לעיתים נכתב סימבלתה).
בארץ משווקת גם על ידי חברת התרופות טבע בשם המסחרי דולוקסטין (DR טבע).
התרופה מאושרת לטיפול בדיכאון חמור וכן לטיפול בכאב כרוני שמקורו במערכת העצבים (כולל בחולי סוכרת הסובלים מפגיעה עצבית).
דולוקסטין משמשת גם לשיכוך כאבים הנובעים מדאבת (פִיבְּרוֹמיַאלְגִיָה) אצל נשים.
התרופה קיבלה ב-2007 אישור על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי גם לטיפול בחרדה כללית (GAD).
חברת 'אלי לילי' משווקת בישראל את התרופה גם במינון מופחת (20 מ"ג), בשם המסחרי יינטריב, כטיפול נגד דליפת שתן במאמץ בנשים.
דולוקסטין פועלת על שני מוליכים עצביים (נוירוטרנסמיטרים) בשם סרוטונין ונוראדרנלין.
היא מעכבת את הקליטה החוזרת (Reuptake, סילוק מאזור הפעולה) של שני הנוירוטרנסמיטרים הללו בסינפסות.
כך נגרמת עליה של רמות סרוטונין ונוראדרנלין ועליה בהשפעתם.
לסרוטונין ולנוראדרנלין קשר הדוק עם דיכאון ושינוי במצב הרוח.
הם קשורים גם בוויסות לחץ דם, דופק, ערנות, תחושת כאב, הפרשת רוק ועוד.
תופעות הלוואי השכיחות של הדולוקסטין (דווחו אצל יותר מ-10% מהמטופלים) הן בחילה, נמנום, כאב ראש ויובש בפה.
השימוש בתרופה זו עלול לפגום בערנות ועל כן מחייב זהירות בנהיגה ברכב, בהפעלת מכונות מסוכנות ובכל פעילות המחייבת ערנות.
תופעת לוואי מסוכנות של התרופה כוללות אלרגיה, תסמונת הסרוטונין, דלקת כבד ונפילת-לחץ-דם בעמידה (עלפון אורתוסטטי).
דולומיטי סופרסקי (Dolomiti SuperSki) הוא סקי פס (Skipass) משותף לשנים-עשר אתרי סקי בהרי הדולומיטים שבצפון איטליה.
זהו הסקי פס המשותף השני בגודלו בעולם (אחרי זלצבורג סופר סקי Salzburg Super Ski).
הוא מאפשר גלישה על מסלולים באורך של 1,200 קילומטרים ושימוש ב-450 מעליות סקי שונות, בגבהים שבין 3,200-1,500 מטרים.
חלק משנים-עשר האתרים הכלולים בסקי פס המשותף- מקושרים זה לזה על ידי מעליות סקי ומסלולי סקי, ואילו חלקם האחר אינו מקושר.
אזור הסקי המפורסם ביותר הכלול בדולומיטי סופרסקי הוא טבעת המסלולים של סלה רונדה, המקיפה את קבוצת סלה, והכוללת מסלולים מארבעה אזורי סקי שונים.
אתר הסקי של קורטינה ד'אמפצו (Cortina d'Ampezzo) ארח את אולימפיאדת החורף של שנת 1956, והוא ממשיך לארח טורנירים בינלאומיים מדי שנה.
אזורי הסקי השייכים לדולומיטי סופרסקי:
דולדנהורן (Doldenhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,638 מטר, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ.
ההר ממוקם באזור רמת ברן מערבית להר הבלימליזאלפהורן וצופה על העיירה קנדסטג (Kandersteg).
בצדו הצפוני של ההר שוכן אגם אושינן (Lake Oeschinen).
הראשונים לטפס על ההר ב-30 ביוני 1862 היו יוהאן בישוף (Johann Bischoff), קספר בלטר (Kaspar Blatter), כריסטיאן לאונר (Christian Lauener), גילגיאן רייכן (Gilgian Reichen), אברהם רוט (Abraham Roth), ואדמונד פון פלנברג (Edmund von Fellenberg).
דולב מסיקה (נולד ב-26 ביוני 1994) הוא שחקן ישראלי.
בתיכון למד בבית הספר ממלכתי דתי "שפירא".
מסיקה הוא בוגר בית הספר למשחק "יצירתי".
במאי 2020 מסיקה יצא מהארון כהומוסקסואל.
הופעתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 2012, כאשר לוהק לשחק בסדרת הדרמה "תא גורדין".
לאחר מכן לוהק לגלם את אחת הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה "אופוריה", בה גילם את דמותו של דקר אלדר, המכונה צהובון.
בשנת 2013 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה הקומית "פרופיל 64" ששודרה בערוץ 10, בה גילם את דמותו של רותם צוקרבקר.
בין השנים 2013–2014 שיחק בטלנובלה "אניגמה", ששודרה ב-Yes.
בשנת 2014 לוהק לתפקיד ראשי בעונה הראשונה של סדרת הנעורים "שוברי גלים" בערוץ הילדים ב-yes, בדמותו של נער בשם מקסים.
בשנת 2015 שיחק בתפקידי אורח בסדרה "רון" בתור פיני.
שיחק גם בסדרה "כפולים", בה גילם את מאריק, אחיה הקטן של אסיה ברינדץ' שגילמה אניה בוקשטיין.
משנת 2016 החל לשחק בסדרת הנעורים "נעלמים", המשודרת בערוץ ניקלודיאון בהוט.
בשנת 2017 החל לשחק באחד התפקידים הראשיים בסדרה "כיפת ברזל", שם הוא מגלם חסיד ויז'ניץ בשם יעקב, שהתגייס לצבא בניגוד לעמדת משפחתו, ותפקיד אורח בעונה השנייה של "נעלמים" המשודרת בערוץ טין ניק בהוט.
בשנת 2018 שיחק בסדרה "המנצח" בכיכובו של ליאור אשכנזי, שעלתה לשידור ב-Yes.
בשנת 2020 החל לגלם בסדרת הנעורים "פלמ"ח" את יחיאל "חיליק" אזולאי - מדריך קבוצת הכשרת נוער למחתרת הפלמ"ח.
בשנת 2022 הצטרף לעונה השנייה של הסדרה "שקשוקה" המשודרת בכאן חינוכית וגילם את דמותו של שגיא המורה החדש למתמטיקה ומדע.
בשנת 2023 הוציא ביחד עם חן אהרוני את שיר הגאווה "פיפי ברמות", שלווה בווידאו קליפ.
את השיר הקליט בשם עינת מהיח"צ.
דולב קליפורני (שם מדעי: Platanus racemosa) הוא מין של עץ, יליד מדינת קליפורניה שבארצות הברית, בה הוא גדל במספר סוגים של בתי גידול: בקניונים, על גדות מעיינות, ולאורך נחלים ונהרות.
עץ זה מגיע לגובה של 35 מטרים ולקוטר גזע של עד מטר אחד.
הגזע בדרך כלל מתחלק לשניים או יותר גזעים גדולים ולסניפים רבים.
הקליפה עשויה טלאים בצבעי בז', לבן, צהבהב, אפור, ורדרד, וחום בהיר.
קליפה מבוגרת הופכת כהה יותר ומתקלפת.
עלה גדול עשוי להגיע עד לרוחב של 25 סנטימטר ולו שלוש או חמש אונות.
עלים חדשים הם בצבע ירוק שקוף בהיר וצמרי במקצת.
בסתיו, העץ משיר כמויות עצומות של עלים יבשים בגוון זהוב אדמדם.
התפרחת מורכבת מכמה ראשי פרחים כדוריים.
נקבת הפרח מתפתחת לאשכולות פרי כדוריים שכל אחד מהם הוא פרי יבש בעל זרע בודד בצבע חום-אדום-צמריו שעיר.
העץ הקשה גס ומחוספס, וקשה לפיסול ועבודה.
העץ ניטע כעץ נוף בנופי גינות ציבוריים ופרטיים, במטרה להצל על המבנים ולקררם, כחלק מבנייה ירוקה.
האבקה והשערות על עלים ופרחים יכולה לגרום לתגובות אלרגניות .
דולוגל הסוואנה (שם מדעי: Dologale dybowskii) היא מין של טורף ממשפחת הנמייתיים, החיה בערבות מרכז אפריקה ומהווה מין יחידי בסוגו.
תפוצתה בטבע היא במדינות: צפון קונגו, מערב אוגנדה, דרום סודאן והרפובליקה המרכז-אפריקאית בסוואנות.
היא חיה במאורות וחיה ביחידות נשמרת מטורפים גדולים יותר כמו עופות דורסים, נמרים ונחשים.
היא טורפת שניזונה מיצורים קטנים כמו עכברים וחרקים שונים וגם מפירות.
מצב השימור של הנמייה בעייתי ולא ברור מה מצב השימור שלה.
בשנת 2015 נמצאה מחדש הנמייה לאחר 20 שנה שלא נראתה, בפארקים ברפובליקה המרכז אפריקאית.
דולהינוב (בבלארוסית: Даўгінава, דאוהינבה; בפולנית: Dołhinów; ברוסית: Долгиново, דולגינובו; ביידיש: דאלהינאוו) הוא כפר במחוז מינסק שבבלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
האזכור הראשון לדולהינוב הוא מהמאה ה-15, ובמאה ה-16 נבנתה בו כנסייה.
לאחר חלוקת פולין בשנת 1793, נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ומשנת 1921 נכלל במחוז וילנה של הרפובליקה הפולנית השנייה.
בשנת 1940, תחת שלטון הסובייטים, קיבל היישוב מעמד עירוני, ובשנת 1954 הוחזר למעמד של כפר.
בשנת 1667 נמנו בדולהינוב 485 יהודים, בשנת 1847 נמנו 1,194 יהודים, ובשנת 1897 נמנו בו 2,559 יהודים, כשלושה רבעים מאוכלוסייתו.
בין מלחמות העולם חיו ביישוב כ-3,000 יהודים, כמחצית מאוכלוסייתו.
בשנים אלה פעלו בכפר מפלגות ותנועות נוער ציוניות, וכן אגודת ישראל והבונד.
כמו כן, פעל בכפר בית ספר מרשת תרבות.
עם כניסת הסובייטים לכפר בספטמבר 1939 הולאמו בו עסקים פרטיים, ושפת הלימוד בבתי הספר הייתה יידיש.
עם פרוץ מבצע ברברוסה הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים.
ב-7 ביולי 1941 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד במעשי שוד ורצח של יהודים בו.
ב-20 ביולי 1941 נלקחו כ-1,000 גברים יהודים מהכפר לעבודות כפייה, וכעבור חמישה ימים הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן חובת ענידת אות מזהה, הגבלות תנועה וחובת תשלום סכומי כופר, תוך לקיחת ילדים כבני ערובה.
ב-1 באפריל 1942 נורו ונשרפו כ-800 יהודים בכפר.
לאחר מכן רוכזו יהודי היישוב בגטו קטן שהוקם בו.
ב-27 עד 29 באפריל 1942 נרצחו כ-1,200 מיושבי הגטו מחוץ לעיר, וב-22 במאי 1942 נרצחו גם כ-300 היהודים בעלי המקצועות שהושארו בו.
לאחר אקציה זו הוכרז היישוב רשמית כ"נקי מיהודים", והגרמנים ביצעו מצוד אחר יהודים שנמלטו ממנו ליערות.
מספר יהודים מהכפר שנמלטו ליערות הצטרפו ליחידות פרטיזנים, ובמקרה אחד נכנסו ליישוב, ולקחו ממנו נשק וציוד.
רבי יעקב קמנצקי גדל בדולהינוב.
דולורס מארי איילין או'רירדן (6 בספטמבר 1971 - 15 בינואר 2018) הייתה זמרת-יוצרת וגיטריסטית אירית וסולנית להקת הרוק הקרנבריז.
או'רירדן הובילה את הקרנבריז להצלחה עולמית במשך 13 שנים, עד להפסקה ב-2003 והאיחוד ב-2009. או'רירדן פצחה בקריירת סולו ושחררה שני אלבומים ב-2007 ו-2009.
או'רירדן בלטה בשל שירת ה-lilting שלה והמבטא הלימריקי הכבד שלה.
היא שימשה כשופטת בתוכנית הטלוויזיה The Voice of Ireland בערוץ הטלוויזיה Raidió Teilifís Éireann בין השנים 2013–2014. או'רירדן הייתה גם חברה בלהקת Jetlag.
דולורס או'רירדן נולדה וגדלה בבאליבריקן שבלימריק, אירלנד.
להוריה, טרנס ואיילין או'רירדן, שבעה ילדים ודולורס הייתה הצעירה שבהם.
ב-1990 השתתפה במבחן בד ללהקת "The Cranberry Saw Us" (שם הלהקה שונה אחר כך ל-"The Cranberries") והתקבלה.
הלהקה הוציאה כחמישה אלבומים כשאו'רירדן משמשת כסולנית, קלידנית גיטריסטית ואף כתבה את רוב שירי הלהקה.
או'רירדן הוציאה שני אלבומי סולו וערכה שיתופי פעולה רבים עם זמרים ברחבי העולם.
כמו כן היא ביצעה הופעה קצרה בסרט "קליק" בכיכובו של אדם סנדלר כזמרת חתונות ששרה את השיר Linger.
ב-2008 זכתה או'רירדן בפרס EBBA.
באפריל 2014 הצטרפה להרכב Jetlag, עמם הקליטה חומרים חדשים.
או'רירדן נישאה למנהל של להקת דוראן דוראן דון ברטון ולהם שלושה ילדים.
הזוג נפרד בשנת 2014 לאחר 20 שנות נישואין.
בשנת 2006 פורסם כי או'רירדן היא אחת מ-10 הנשים העשירות ביותר באירלנד.
בהמשך נודע כי או'רירדן סבלה בילדותה מהתעללות מינית מאחד האנשים הקרובים אליה במשך ארבע שנים ברציפות.
במהלך חייה סבלה או'רירדן מדיכאונות רבים, אנורקסיה, אלכוהוליזם ואף ניסתה להתאבד באמצעות כדורים מספר פעמים.
ב-15 בינואר 2018 או'רירדן נמצאה מתה לבדה במלון בלונדון.
מותה נגרם כתוצאה מטביעה באמבטיה, בעת שהייתה שיכורה.
נהר דולורס הוא אחד משבעת היובלים העיקריים של נהר קולורדו.
הנהר זורם לאורך של כ-400 קילומטר ואגן הניקוז שלו הוא כ-11,850 קילומטרים רבועים.
ביוטה מקבל נהר הקולורדו את מימיו של הנהר וכך הוא מגדיר את הגבול הדרומי של הפארק הלאומי ארצ'ס לפני שהוא עובר מצפון לעיירה מואב.
הנהר נקרא על שם העיר דולורס שנמצאת לאורך מסלולו של הנהר.
מקורו של נהר דולורס הוא ביער הלאומי סן חואן שבקולורדו.
לאורך הנהר מתקיים מיזם דולורס שהוא חלק ממיזם אגירת מי נהר הקולורדו שמטרתו היא לבצע בקרת שיטפונות ולאגור מים עבור המדינות השותפות למיזם בחלקו העליון של נהר הקולורדו ויובליו הראשיים.
ב-1891 השלימה חברה לכריית זהב בניית תעלה באורך של כ-20 ק"מ על הצוקים שבדפנות הנהר כדי להוביל מים למכרה זהב שם חצבו זהב בשיטת כרייה הידראולית (שטיפה במים בלחץ גבוה).
כ-10 ק"מ מהתעלה נתלו על המצוקים.
הכרייה בעזרת המים שהובלו בתעלה נמשכה כ-3 שנים עד נטישת המכרה.
התעלה הנטושה שהתפרקה עם השנים הפכה אתר תיירותי ונכנסה בשנים האחרונות לרשימת אתרי המורשת של ארצות הברית שנמצאים בסכנת כליון.
צוות מומחים בוחן אפשרויות לשיקום התעלה.
דולאפו אדלקה , הידועה גם בשם לוואלה די היא במאית קולנוע ניגרית ומייסדת חברת ההפקות הניגרית: Doreen Media Africa.
אדלקה נולדה ב-6 בספטמבר 1990 במדינת קאנו.
היא החלה לכתוב בגיל מוקדם, והוציאה לאור שני ספרים טרם לימודיה באוניברסיטה.
היא למדה והתחנכה בעיר לאגוס, וסיימה תואר ראשון בלימודי תקשורת המונים מאוניברסיטת Covenant ב-2011.
אדלקה ייסדה את חברת Doreen Media Africa ב-2014. ב-2016, היא הקימה את ערוץ הטלוויזיה LowlaDee TV.
בריאיון לעיתון ThisDay עם העיתונאי בוסאיו אדיוקה הצהירה לראשונה בעיתון כי היא החלה לביים סרטים בגיל 21. ב-2016, הפיקה את סדרת הטלוויזיה המצליחה This is It אשר זכתה ליותר מ-300,000 צפיות, וקיבלה ביקורות נלהבות ושבחים רבים.
ב-2012, היא נכללה ברשימת האוונגרד של היוצרים הניגרים הצעירים והמצליחים ביותר בתעשייה.
שרה חסן ששיחקה בסרט Plan B קיבלה פרס קולנוע קניאתי כשחקנית הטובה ביותר.
דולב יצחק חזיזה (נולד ב-5 ביולי 1995) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדות הקשר ההתקפי והקיצוני במכבי חיפה מליגת העל, בה הוא גם משמש כקפטן, ובנבחרת ישראל.
חזיזה נולד בנתניה וגדל בלוד, להוריו סיגלית ודניאל חזיזה.
החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל לוד.
לאחר מכן עבר למכבי פתח תקווה, בגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של סקציה נס ציונה, עם מעברה של משפחתו לקריית עקרון הסמוכה.
ב-21 בפברואר 2014 ערך חזיזה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של סקציה נס ציונה, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–4 להפועל מחנה יהודה בליגה א'.
ב-7 במרץ 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–1 על מכבי באר יעקב, ואת העונה הוא סיים עם שלושה שערים ב-11 הופעות ליגה.
לקראת עונת 2014/2015 חתם לארבע שנים בבני יהודה תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית.
ב-1 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–0 על מכבי יבנה בגביע הטוטו של הליגה הלאומית.
את שערו הראשון במדי בני יהודה תל אביב כבש חזיזה ב-2 בפברואר 2015, בניצחון 6–1 על מכבי אחי נצרת.
בסך הכל בעונתו הראשונה בקבוצה כבש חזיזה ארבעה שערים ב-26 הופעות בליגה הלאומית – וסייע לקבוצתו להעפיל בחזרה לליגת העל, מהמקום הראשון בטבלה.
במחזור הראשון של עונת 2015/2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של ליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון החוץ 3–0 על מכבי חיפה.
בעונתו הראשונה בליגה שותף ב-16 משחקים, רובם כמחליף, וב-9 באפריל כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במצב של 0–0 מול הפועל כפר סבא, ובדקה ה-89 כבש את שער הניצחון.
ב-7 ביולי 2016 פורסם כי חזיזה קרע את הרצועה הצולבת, והוא סיים את העונה עוד בטרם החלה.
ב-5 בספטמבר 2017 האריך את חוזהו בבני יהודה תל אביב בשנתיים, והושאל להפועל רמת גן מהליגה הלאומית, במדיה ערך 31 הופעות בעונת 2017/2018.
חזרה לבני יהודה תל אביב
לקראת עונת 2018/2019 חזר לבני יהודה תל אביב מליגת העל, והפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, עמה אף העפיל לפלייאוף העליון וזכה עמה בגביע המדינה לעונת 2018/2019. הוא פתח בהרכב במשחק הגמר בגביע המדינה מול מכבי נתניה, ואף כבש בדו-קרב בעיטות ההכרעה.
בליגה ערך חזיזה 34 הופעות בעונה זו, בהן כבש שלושה שערים.
ב-20 ביוני 2019 חתם במכבי חיפה מליגת העל.
ב-11 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–2 על מורה הסלובנית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
ב-25 בספטמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–3 על מכבי נתניה.
ב-21 בדצמבר 2019, במסגרת הסיבוב השמיני של גביע המדינה, כבש צמד שערים בתוספת הזמן, בניצחון 1–3 על סקציה נס ציונה.
בעונת 2020/2021 היה אחד הגורמים המשמעותיים בזכייה בתואר אליפות ליגת העל של מכבי חיפה, כשחזיזה מסיים את העונה עם שמונה שערים ושישה בישולים.
ב-20 ביולי 2022 כבש בדקה ה-92 את שער הבכורה שלו לעונה, בשלב המוקדמות השני של עונת 2022/2023 בליגת האלופות של אופ"א, במשחקה הראשון של מכבי חיפה מול אולימפיאקוס היוונית, שהסתיים בתיקו ביתי לקבוצתו 1–1. ב-27 ביוני בישל שער בניצחון 0–4 במשחק הגומלין מול אולימפיאקוס במגרשה הביתי.
ב-3 באוגוסט חזיזה בישל שער נוסף בשלב המוקדמות השלישי בניצחון 4–0 מול אפולון לימסול.
ב-14 בספטמבר 2022 בישל בפעם השישית בסך הכול בעונת 2022/2023 בליגת האלופות של אופ"א, הפעם במשחק בשלב הבתים מול פ.ס.ז' הצרפתית, בהפסד הביתי של מכבי חיפה 1–3.
ב-9 באוגוסט 2023 עלה למשחק נגד סלובן ברטיסלבה במסגרת סיבוב המוקדמות השלישי בליגת האלופות, לראשונה אי פעם עם סרט הקפטן זאת לאחר שקפטן הקבוצה צ'רון שרי נעדר עקב הולדת בנו.
ב-22 באוגוסט 2023 האריך חזיזה את חוזהו במכבי חיפה ל-3 עונות נוספות.
ב-2015 לזכותו של חזיזה שתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21.
ב-2 באוקטובר 2019 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, וב-16 בנובמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת ישראל, כשנכנס כמחליף בדקה ה-42 במשחק מול במסגרת מוקדמות יורו 2020, שהסתיים בהפסד ביתי לישראל 2–1.
ב-1 ביוני 2021 הושעה זמנית מנבחרת ישראל לשני משחקי מוקדמות יורו 2020, לאחר שהצטרף לשירה של שירי אוהדים שכללו בין השאר גם מילים גזעניות לעבר מכבי תל אביב, במהלך חגיגות אליפות ליגת העל של קבוצתו מכבי חיפה.
ב-2021 נישא לבת זוגו הישראלית אילנה מאיליאן.
ב-15 ביולי 2023 נולד בנם הראשון ים דניאל.
ב-1 באפריל 2025 נולד בנם השני ריף אור.
כרים דולה היל הוא שחקן אמריקאי, הידוע בתפקידו כצ'רלי יאנג, בסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן", עליו קיבל מועמדות לפרס אמי לשחקן משנה בסדרת דרמה, ובשל תפקידו כגאס בסדרת הטלוויזיה "בניחוש חוקר".
היל הוא חבר במועצת המנהלים של גילדת שחקני המסך בהוליווד.
היל נולד באורנג', ניו ג'רזי להורים ג'מייקנים וגדל בסיירוויל, ניו ג'רזי.
הוא למד בלט בגיל צעיר, והופיע במחזמר " "The Tap Dance Kid" בברודוויי, תפקיד אותו שיחק לאחר מכן בסיבוב ההופעות הלאומי של התוכנית.
היל סיים את לימודיו בשנת 1993 ולמד מימון עסקים באוניברסיטת Seton Hall ומשחק בסטודיו ויליאם אספר.
בהיותו באוניברסיטה לוהק לתפקיד בסרט "CityKids" של ג'ים הנסון.
תפקידו הקולנועי הראשון היה בסרט "שוגר היל" בשנת 1993 במהלך שנת הלימודים האחרונה שלו בתיכון.
במהלך לימודיו בקולג', הוא לוהק לתפקיד ראשי במחזמר Bring in' da" Noise, Bring in 'da Funk" בברודוויי.
בשנת 1999 לוהק היל לתפקיד בסדרה "הבית הלבן" בתפקיד צ'רלי יאנג, עוזרו האישי של הנשיא ג'וזיה ברטלט, אותו גילם מרטין שין.
במהלך העונה השישית של הסדרה, צ'רלי הפך לעוזר מיוחד לראש מטה הבית הלבן.
היל שיחק בסרט יש לה את זה, משנת 1999 בכיכובם של פרדי פרינז ג'וניור וריי'צל לי קוק.
היל הופיע גם בברודוויי במחזה "Stick Fly" מדצמבר 2011 עד פברואר 2012 ו"אחרי חצות" בנובמבר 2013.
היל שיחק גם בתפקידים מינוריים בסרטים, ותפקיד חוזר בבולרז.
בשנת 2018 פורסם כי היל יצטרף לצוות השחקנים הקבוע בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "Suits" לעונה השמינית, לאחר תפקיד קצר בעונה השביעית.
היל התחתן עם השחקנית ניקול לין בשנת 2004. היל הגיש בקשה לגירושין מלין בשנת 2012, תוך שהוא מציין הבדלים בלתי ניתנים לגישור.
ב-14 באפריל 2017, היל התארס עם חברתו ג'זמין סיימון שכיכבה לצידו בבולרז.
בתחילת 2018 התחתן היל עם סיימון.
שנה כותרת תפקיד הערות 1996 Brindg in da' Noise
2001, אנסמבל מצטיין בסדרת דרמה - הבית הלבן (זכה)
2002, אנסמבל מצטיין בסדרת דרמה - הבית הלבן (זכה)
2002, שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה - הבית הלבן (מועמד)
2003, אנסמבל מצטיין בסדרת דרמה - הבית הלבן (מועמד)
2004, אנסמבל מצטיין בסדרת דרמה - הבית הלבן (מועמד)
2005, אנסמבל מצטיין בסדרת דרמה - הבית הלבן (מועמד)
2005, שחקן מצטיין בסרט טלוויזיה, מיני סדרה או ספיישל דרמטי - 10.5 (מועמד)
2006, אנסמבל מצטיין בסדרת דרמה - הבית הלבן (מועמד)
2008, שחקן מצטיין בסדרה קומית - בניחוש חוקר (מועמד)
2009, שחקן משנה מצטיין בסדרה קומית - בניחוש חוקר (מועמד)
דולב אזולאי (נולד ב-9 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בהפועל נוף הגליל.
אזולאי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל נוף הגליל.
ב-2 בנובמבר 2015, אזולאי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בתיקו 1-1 נגד הפועל עפולה.
ב-12 בינואר 2018, אזולאי הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 2–4 נגד הפועל חדרה.
ב-23 ביולי 2018, חתם במכבי נתניה מליגת העל.