tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסרט מתמקד בהתפתחות הפסיכואנליזה בראשית המאה ה-20, ובקונפליקטים האישיים והמקצועיים בין הדמויות המרכזיות.
הפקת הסרט הייתה משותפת בין חברות הפקה בריטיות, קנדיות וגרמניות, הסרט מסמן את שיתוף הפעולה השלישי ברציפות בין קרוננברג וויגו מורטנסן (אחרי היסטוריה של אלימות וסימנים של כבוד).
זהו גם הסרט השלישי של קרוננברג שנעשה עם מפיק הסרטים הבריטי ג'רמי תומאס, לאחר שהם שיתפו פעולה בעיבוד של וויליאם בורוז, "ארוחה עירומה".
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים ה-68 של ונציה והוצג גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2011 .
בסך הכל הכניס 30 מיליון דולר ברחבי העולם אל מול תקציב של 14 מיליון דולר וקיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים, רבים שיבחו את הביצועים של מורטנסן ופאסבנדר וקרוננברג.
הוא הופיע בכמה רשימות סוף שנה של מבקרים.
בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-69, מורטנסן היה מועמד לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
הסרט מתרחש בתחילת המאה ה-20, כאשר סבינה שפילריין (קירה נייטלי), צעירה רוסייה הסובלת מהתקפי היסטריה, מתאשפזת במרפאתו של הפסיכיאטר השווייצרי קרל יונג (מייקל פסבנדר).
יונג, המושפע מתיאוריות הפסיכואנליזה של זיגמונד פרויד (ויגו מורטנסן), מחליט לטפל בה באמצעות שיטת הטיפול בדיבור.
במהלך הטיפול, מתגלה כי סבינה חוותה טראומות ילדות הקשורות למיניות, ויונג מתחיל לפתח כלפיה רגשות אישיים.
במקביל, נרקמת מערכת יחסים מקצועית בין יונג לפרויד, אך חילוקי דעות תאורטיים ואישיים מובילים לקרע ביניהם.
סבינה, שהופכת לפסיכואנליטיקאית בעצמה, משפיעה על חייהם של שני הגברים ומאתגרת את תפיסותיהם המקצועיות והאישיות.
ויגו מורטנסן – זיגמונד פרויד, אבי הפסיכואנליזה.
מייקל פסבנדר – קרל יונג, פסיכיאטר שווייצרי ותלמידו של פרויד.
קירה נייטלי – סבינה שפילריין, מטופלת שהופכת לפסיכואנליטיקאית.
שרה גאדון – אמה יונג, אשתו של קרל יונג.
ונסן קאסל – אוטו גרוס, פסיכיאטר ואנרכיסט.
אורי קליין מהעיתון "הארץ" כתב: "סרטו של קרוננברג, שמבחינה סגנונית נדמה שמרני יותר מסרטיו עד כה, פועל בשלושה מישורים...
חלק מהעניין שסרטו של קרוננברג מעורר נובע מהעובדה שהוא לוכד את תולדות הפסיכואנליזה בתחילתה."
אור סיגולי מאתר "סריטה" כתב: "סרטו החדש של דייוויד קרוננברג לימד אותי לקח חשוב שאולי כבר ידעתי, אבל בכל זאת מבאס להיזכר בו כל פעם מחדש: שום דבר לא בטוח, זה הסרט ה-13 במספר של קרוננברג בו צפיתי, ובקלות החלש מכולם."
המבקר יאיר הוכנר כתב " שיטה מסוכנת הוא סרט בורגני שיתחבב על קהל מבוגר.
מעריציו המסורים של קרוננברג בעיקר עשויים להזדעזע מהעובדה שהוא הבמאי שעומד מאחורי היצירה השגרתית הנ"ל"
שיטוח שלג הוא תהליך בו מנותבים ומעוצבים מצבורי שלג על פני הקרקע על מנת להתאימם לפעילויות פנאי באמצעות טרקטור, אופנוע שלג, זחל לעיצוב מסלולי סקי, משאית או חתול שלג אליו מחוברים נגררים עם ציוד ייעודי.
התהליך משמש לתחזוקת מסלולי סקי ואופנועי שלג על ידי שינוע, שיטוח, הפיכה או דחיסה של השלג.
קיימת וריאציה נוספת של טכניקה זו המשמשת ליצירת מסלולי נחיתה באנטארקטיקה.
משטח שלג לרוב משמש כדי לדחוס את השלג ולשפר את תנאי הקרקע באתרי סקי וסנובורד ומסלולי אופנועי שלג.
הדוגמה הנוצרת על פני השלג לאחר התהליך מכונה גם קורדורוי, ונחשבת בעיני רבים כמשטח האידיאלי לסקי או רכיבה על כלי שלג.
ניתן להשתמש במשטחי שלג גם על מנת לשנע מצבורי שלג שנוצרו על ידי מכונות שלג כחלק מתהליך המכונה "גידול שלג" (Snow Farming).
משטח שלג הוא מזקו"ם המצויד מלפנים באת (או להב בולדוזר) ומאחור בחותך (או גלגלת).
כלי זה לרוב מונע על ידי מנוע דיזל.
כאשר הוא נוסע על פני שדות שלג, היא דוחפת לפניה שלג ובו זמנית מחליקה את פני השטח לכדי משטח אחיד.
משטחי שלג המיועדים למדרונות סקי עושים לרוב שימוש בלהבים קדמיים המתופעלים הידראולית, גלגלות וציוד עיצוב שלג ייחודי המשמש לא רק לתחזוקת מדרונות סקי, אלא גם לבניית חצאי צינורות, פארקי שלג ומסלולי גלישה באבובים בשלג.
מסלולים חוצי מדינות משוטחים גם הם באופן דומה.
לרוב, מעוצב בהם משטח "קורדורוי" רחב ידיים המאפשר גלישה במגלשיים, לצד מסלולי סקי קלאסיים, בהם משולבים אמצעי הכוונה ייחודיים לסקי.
היצרנים המובילים בתעשייה זו כוללים בין השאר את Kässbohrer Geländefahrzeug (גרמניה), Prinoth (איטליה), Tucker Sno-Cat (ארצות הברית), תאגיד אוהרה (יפן), Zaugg (שווייץ), Favero Snow Tech (איטליה) ואצטק/CM Dupon (צרפת).
משטחי שלג יכולים להתמודד עם מדרונות תלולים במיוחד הודות למרכז הכובד הנמוך ושטח המגע הנרחב שלהם עם הקרקע.
עם זאת, חלקם נעזרים גם בכננות למטרה זו, המצוידות בכבלים שאורכם מגיע עד 1,200 מ' ובעלות כוח משיכה של עד 4.8 טון.
כמו כן, מצוידים משטחי השלג באמצעי התראה חזותיים ומבוססי צליל המתריעים בפני גולשי סקי וסנובורד כי הם מתקרבים לעברם.
עם זאת, לרוב נשלחים משטחי השלג בשעות הלילה לאחר סגירת אתר הסקי כדי לא להפריע לפעילות.
בשל יכולת הניידות הגבוהה שלהם והלחץ הנמוך יחסית שהם מפעילים על הקרקע (כ-0.040 עד 0.060 ק"ג/סמ"ק), נעשה לעיתים שימוש במשטחי שלג גם למטרת חקלאיות, לשינוע סחורות בתפזורות ועבודות קרקע בביצות כבול או באתרי ביוגז.
ניתן להשתמש בציוד שיטוח שלג הנגרר על ידי רכב קטן יותר, כמו אופנוע שלג, למשל, על מנת לתחזק שבילים צרים, יצירת מסלולי סקי חוצי מדינות נורדיים, או Fatbike.
ציוד קומפקטי זה מייצר מסלולי קורדרוי שאליהם מטפח שלג גדול אינו יכול לגשת.
גידול שלג היא פרקטיקה בה נעשה שימוש במכשולים, ציוד וידע בתחום הטיפול בשלג על מנת לתמרן באופן אסטרטגי את מערומי השלג.
פעילות זו מתבצעת לעיתים קרובות באתרי סקי או על מנת למנוע סחף שלג בקרבה לכבישים ואזורים רגישים אחרים.
המכשול הפופולרי ביותר הוא גדר השלג, המשמשת ליצירת סחף ולאיסוף כמות רבה יותר של שלג באזור נתון מז שהייתה נערמת באופן טבעי.
ניתן להעביר את השלג לאזורים אחרים ולשטחם באמצעות משטח שלג.
לעיתים גדר השלג ניתנת להזזה בקלות, מה שמאפשר למטבח את כמות השלג הנאספת, על אף שינויים במשטר הרוחות.
במורה, מינסוטה, מרוץ הסקי קרוס קאנטרי השנתי Vasaloppet ארצות הברית יעמוד בסיכון משמעותי לא להתקיים אם לא ייעשה שימוש בגידול שלג, בשל המחסור בשלג טבעי בשנים האחרונות.
שיטוח השלג משמש גם להקמת ותחזוקת מסלולי נחיתה בקרבה לתחנות מחקר באנטארקטיקה.
חוקרי מעבדת המחקר וההנדסה באזורים קרים של צבא ארצות הברית (CRREL) התוו את הפרמטרים ההנדסיים הנדרשים לביצוע שיפורים בשלג טבעי לשימוש כמסלולי נחיתה.
רמת השיפור הבסיסית מספקת מענה לנחיתה באמצעות מטוסים עם מגלשיים.
בשנת 2016, חוקרי CRREL שיכללו את שיטות עיבוד הקרקע באופן המאפשר שימוש בכלי תחבורה צבאיים כבדים וכלי טיס אחרים עם גלגלים על מסלולי שלג באנטארקטיקה.
במהלך סקרי היתכנות, נעשה שימוש במטוסי C-17 .
בתחנת מקמרדו של ארצות הברית ומטוסים עם מגלשיים נוחתים כדרך קבע בתחנת דייוויס האוסטרלית.
השיטור העירוני בישראל מהווה מודל ייחודי של שיתוף פעולה בין משטרת ישראל לרשויות המקומיות, המשלב סמכויות אכיפה משטרתיות עם צרכים עירוניים מקומיים.
מודל זה החל באוגוסט 2011 עם חקיקת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות, שהוסדר תחילה כהוראת שעה במספר רשויות מקומיות, ובמהלך השנים התרחב באופן משמעותי.
המטרה המרכזית היא חיזוק הביטחון האישי והקהילתי, הגברת יכולת האכיפה וההרתעה ברמה המוניציפלית, והפחתת רמת האלימות והעבריינות, תוך דגש ברור על עבירות איכות החיים.
נכון לשנת 2023, השיטור העירוני פועל בעשרות רשויות מקומיות ברחבי הארץ, כולל ערים גדולות כמו תל אביב, ירושלים, חיפה, באר שבע, רהט, אשקלון, נתניה, פתח תקווה, ראשון לציון ועוד.
בשנת 2025 התקבל בוועדה לביטחון לאומי חוק "שיטור עירוני" שמסדיר ומרחיב את הכלים של הרשויות המקומיות במאבק בפשיעה, ומעגן לראשונה הסדר קבוע ומקיף למערכי השיטור העירוני.
החוק מאפשר לכל רשות מקומית, ללא הגבלת גודל, להקים מערך אכיפה רשותי.
מערך השיטור העירוני מורכב מכוח שיטור ייעודי של שוטרים ומיחידת פיקוח עירונית ייעודית של פקחים.
השוטרים העירוניים מועסקים על ידי הרשות המקומית אך פועלים תחת פיקוד והנחיות משטרת ישראל, ועוברים הכשרה משטרתית מלאה במכללת השיטור.
הכשרת השוטרים כוללת קורס בסיסי, קורס סייר מתקדם וקורס ייעודי לשוטרי שיטור עירוני.
לעומת זאת, הפקחים המסייעים עוברים הכשרה קצרה יותר ומקבלים סמכויות מוגבלות יותר.
החוק קובע אמות מידה מקצועיות ותנאים להפעלה, כולל רמת פשיעה, גודל אוכלוסייה, מרחק מתחנת משטרה ומדד ביטחון אישי.
בנוסף, קיימת חובת הכשרה מקצועית וריענון שנתי לפקחי השיטור המקומי.
הכללת רשויות בתוכנית נעשית על פי תבחינים הקבועים בהחלטות הממשלה ובהתאם לתקציבים המוקצים.
ככלל, רשויות מקומיות שאוכלוסייתן מונה מעל 16,000 תושבים זכאיות להצטרף לתוכנית, אך ברשויות ערביות תנאי הסף הוא 10,000 תושבים בלבד.
הפעלת התוכנית מתבצעת בשיטת מימון מותאם: המשרד לביטחון לאומי משתתף במימון שכרם של פקחים מסייעים בשיעור של 25%-35% מתוך שכר כלל הפקחים.
ברשויות ערביות ההשתתפות גבוהה יותר ומגיעה ל-70%.
נוסף על כך, הרשות המקומית מחויבת להעמיד משאבים לתפעול השיטור העירוני, כולל הקצאת רכבים וניידות, מבנה לתפעול וגיוס והכשרה של פקחים מסייעים.
השוטרים העירוניים מוסמכים לבצע מגוון רחב של פעולות אכיפה: מעצרים, חקירות, אכיפת תעבורה, טיפול באלימות במשפחה וטיפול בעבירות רכוש.
עם זאת, קיימות מגבלות משמעותיות על פעילותם – השוטרים מוגבלים לפעול בתחום השיפוט הטריטוריאלי של הרשות המקומית המעסיקה אותם, למעט מצבי חירום או במסגרת סיוע לכוחות אחרים.
פקחי השיטור המקומיים יכונו "פקח שיטור מקומי" ויקבלו סמכויות שטרם היו להם, כולל סיוע למשטרת ישראל בפעולות למניעת אלימות, גנבה, נזק חמור לרכוש ומעשה מסכן חיים באמצעות רכב המתבצעים במרחב הציבורי.
פקחים אלה יפעילו את סמכויותיהם רק בנוכחות שוטר או בהתאם להנחיות מפקד תחנת המשטרה, כשהם לבושים מדים ייעודיים ועונדים תג מזהה.
החוק דורש תיעוד מלא של כל פעולות הפקחים, והתיעוד מועבר למפקד יחידת השיטור המקומית.
בנוסף, קצין משטרה בכיר מעביר דיווח חודשי על הפעלת סמכויות פקחי השיטור המקומיים.
מחקרים מצביעים על מספר אתגרים מרכזיים בהפעלת השיטור העירוני.
האתגר הראשון נוגע לתיאום בין הרשויות המקומיות למשטרת ישראל - יש מקרים של חוסר בהירות בשרשרת הפיקוד, במיוחד בסיטואציות דינמיות.
מתח נוסף נובע מהציפיות השונות: הרשות המקומית מצפה לשירות ממוקד בצרכי העיר והקהילה המקומית, בעוד שמשטרת ישראל רואה ביחידות העירוניות חלק מהמערך המשטרתי הכולל ומצפה להם להיענות לפריוריטטים ארציים.
האגודה לזכויות האזרח בישראל הביעה ביקורת על התיקונים המוצעים לחוק, וטענה כי הם מרחיבים יתר על המידה את הנסיבות שבהן מוסמכים הפקחים להפעיל סמכויות אכיפה, באופן היוצר פגיעה בלתי מידתית בזכויות אדם.
כמו כן, התיקונים מבטלים את הפיקוח והדיווח הפרלמנטריים ומעניקים לשר לביטחון לאומי שיקול דעת כמעט בלתי מוגבל בקביעת אמות המידה להחלטה בדבר הקמת מערך שיטור עירוני ברשות מקומית.
אתגר נוסף נוגע לפערי הכשרה בין פקחים מסייעים לשוטרים.
בעוד שוטרים עוברים הכשרה של מספר שבועות, פקחים מסייעים עוברים הכשרה של ימים ספורים בלבד.
מחקרים העלו כי הכשרת הפקחים המסייעים אינה מספקת להתמודדות עם מצבי אלימות, והפערים בהכשרה משפיעים על האמון ההדדי ועל ביצוע משימות משותפות.
מקרי בוחן – רשויות מובילות
מספר רשויות מקומיות בולטות בהפעלת השיטור העירוני.
אור יהודה, שבה יחידת השיטור העירוני החלה לפעול ב-2015, נחשבת למובילה בתחומה.
מאז הקמת השיטור העירוני נרשמה בעיר ירידה של עשרות אחוזים בהפרות המנוחה, הסדר והפשיעה הסטנדרטית.
היחידה מטפלת במניעת ונדליזם, שמירה על השקט והשלווה, מניעת מכירת אלכוהול לקטינים ואבטחת אירועים עירוניים.
בהרצליה, מחלקת השיטור העירוני הוקמה גם היא ב-2015 כחלק מתוכנית משותפת של משרד לביטחון פנים, העירייה ומשטרת ישראל.
המחלקה עובדת 24/7 ומתגברת את פעילותה בהתאם לימים ולשעות בהן יש ריבוי אירועים.
היא בעלת יכולת גמישות וזמינות לביצוע משימות ונותנת מענה מהיר לכלל תושבי העיר.
גם עיריית אופקים הקימה מחלקה לשיטור עירוני על מנת לחזק את יכולת האכיפה וההרתעה ולהפחית באופן ניכר את רמת האלימות, עבריינות והתנהגות אנטי חברתית.
השיטור העירוני בישראל הפך לחלק בלתי נפרד ממערך אכיפת החוק במדינה.
החוק שאושר ב-2025 אמור להביא להגדלה דרמטית של מספר הפקחים ברשויות המקומיות, תוך התאמת כללי המימון ליכולות הכלכליות של כל רשות, כך שגם רשויות מוחלשות יוכלו להצטרף למערך.
החוק מאפשר לכל רשות מקומית להקים מערך אכיפה רשותי המשלב פקחי שיטור מקומי ושוטרי משטרה, שיפעלו יחד לשמירה על הסדר והביטחון במרחב הציבורי.
עם זאת, נדרשת המשך חשיבה מעמיקה על האיזון הנכון בין אוטונומיה מקומית לפיקוח ארצי, ועל הדרכים להבטיח שהשיטור העירוני ימשיך לשרת את האינטרסים של הקהילה המקומית תוך שמירה על סטנדרטים מקצועיים גבוהים ועל זכויות האדם.
האתגרים העיקריים שעומדים בפני המערך הם גיוס ושימור כוח אדם איכותי, צמצום פערי הכשרה, שיפור התיאום בין הגורמים השונים, והבטחת פיקוח ואחריות ציבורית על פעילות המערך.
מושגי יסוד בחקירה המדעית בסדר האלף-בית
אובייקטיביות (objectivity) – "החשיבה המדעית חייבת להיות אובייקטיבית במובן זה שהיא משוחררת משיפוטים ערכיים ומהעדפות סובייקטיביות מצד החוקר, כך שאין תלות בין תהליך המחקר ומסקנותיו לבין זהותו האישית של המדען"
(גם אופרציונליזציה, מ-Operationalization) – תהליך בו מתרגמים מושגים מופשטים למושגים מדידים.
המטרה היא להגיע למונחים פשוטים אשר יהיה ניתן למדוד או לתפעל
הגדרה אופרציונלית נמדדת – מודדים את המשתנה כפי שהוא נתון במציאות.
הגדרה אופרציונלית ניסויית – יוצרים שינוי במשתנה כלשהו כך שקובעים לו ערך
הגדרה נומינלית – הגדרה מילולית/מילונית למונחים המופשטים
הגדרה אופרציונלית – כוללת את הפעולות שיש לבצע כדי למדוד את המשתנים.
קריטריונים להערכת איכותה של הגדרה אופרציונלית:
מיצוי – היכולת לזהות את כל מה שכלול בהגדרה (כל מרכיבי המשתנה).
בלבדיות – היכולת לזהות רק את מה שכלול בהגדרה (רק מרכיבי המשתנה, ללא תוספות).
אמפיריות (empirical) – הדרך לבדוק טעונים או השערות באשר למציאות היא באמצעות איסוף נתונים בכל דרך שיטתית.
אֵתִיקָה – היא ענף בפילוסופיה העוסק בהנהגה מוסרית, כמידות טובות ומעשים ראוים שחובה לעשותם ומסייע בהבחנה בין טוב לשאינו כך.
התנדבות – אין להכריח פרטים להשתתף במחקר.
הסכמה מדעת – בטרם משתתף אדם במחקר עליו למלא טופס שהוא מסכים להשתתף במחקר ומודע לזכויותיו.
צמצום פגיעה – השאיפה שמשתתפי המחקר לא ייפגעו.
אנונימיות – החוקרים אינם מודעים לזהותם של המשתתפים.
סודיות – שמירה על פרטיות המשתתפים ומידע שהתקבל מהם.
איכות מקסימלית – הבטחה כי המחקר נעשה בצורה מקצועית.
בעיית מחקר (research problem) – שאלה עליה רוצה להשיב חוקר
גורמים התלויים במבחן: שאלון עם הוראות בלתי ברורות, שאלון ארוך.
גורמים התלויים בבוחן: הקראת השאלון מהר.לקריאה נוספת
גישת מחקר (או: פרדיגמת מחקר, ולעיתים גם גישה מחקרית או גישה מדעית בהקשר של מחקר; באנגלית: Research paradigm, Research approach) היא ענף בפילוסופיה של המדע.
העוסק באופן בה משפיעים מצבים, תנאים, והנחות מוקדמות.
על תכנון מחקר אמפירי, בחירת שיטות מחקר, והסקת מסקנות בעולם המדע.
שיטת הדבֵקות (method of tenacity) האדם דבק בעמדותיו מבלי להטיל בהם ספק ולאסוף מידע רלוונטי;
שיטת הסמכות (method of authority)בקשה אחר הידע נעשית על ידי הסתמכות על אנשים המוגדרים חברתית או פוליטית כבעלי ידע;
השיטה האינטואיטיבית (method of intuition) קבלת הידע נעשית באמצעות ברירת האמיתות הנראות למחפש התשובה כמתקבלות על הדעת ומתאימות לשכל הישר;
טכניקות, המאפשרות להכריע בין רעיונות, השערות ותפיסות שונות, כוללות הן אמצעים ושיטות מדידה והן כלים מחשבתיים של היקש לוגי.
שיטת מחקר (באנגלית – research method).
פרוצדורה מובנת וסדורה לאיסוף מידע באופן שיטתי ולהסקת מסקנות מהמידע שנאסף
מחר שמטרתו הסקת מסקנות תקפות, אינו תלוי בתחום המחקר המדעי הספציפי.
מסיבה זו, בעיקרון, המונחים הקשורים לשיטות מחקר הם ברובם משותפים לתחומי מחקר שונים, גם אם לעיתים יש שינויים בשם.
דגימה – בחינת פרטים בודדים מתוך האוכלוסייה לצורך הסקת מסקנה.:
אוכלוסיית המחקר – המעגל עליו החוקר רוצה להכליל מתוך המדגם.
מסגרת הדגימה – רשימת הפרטים מתוכה נלקח המדגם.
קבוצת בקרה - קבוצה עליה לא מפעילים מניפולציה לבדיקת ההשערה ללא התערבות ישירה.
מדגם – האנשים שבפועל השתתפו במחקר.
דגימה מקרית פשוטה – בחירת אנשים למדגם מתוך רשימה באופן רנדומלי.
שיטה זו מאפשרת ייצוגיות גבוהה ודורשת מסגרת דגימה מפורטת.
דגימה שיטתית – כל אדם X נכנס לדגימה.
כמו כן, עלולה להיפגע הייצוגיות עקב סידור מסגרת הדגימה באופן מסוים (למשל, מסגרת דגימה המסודרת לפי הא"ב העברי תיצור ייצוגיות יתר לכוהנים באות כ').
דגימת שכבות – דגימה הנעשית לרוב בסקרים פוליטיים ומאפשרת ייצוג הן לכלל האוכלוסייה והן לתת הקבוצות (שכבות) באוכלוסייה - כבדיקת השערה מהפרט לכלל (הכללה כאינדוקציה) ומהכלל לפרט (הסקה דדוקטיבית).
דגימה זו מתאימה לאוכלוסיית מחקר הטרוגנית המורכבת מתתי קבוצות הומוגניות.
דגימת אשכולות – דגימה המתאימה לאוכלוסיית מחקר הומוגנית המורכבת מתתי קבוצות הטרוגניות.
דגימה מזדמנת/נוחות – בחירת האנשים מתבצעת לפי נוחות החוקר (שאילת עמיתים או אנשים המצויים תחת סמכותו של החוקר).
שיטה זו אינה מבטיחה ייצוגיות.
דגימת מכסה – החוקר בוחר אשכולות מסוימים ובכל אשכול הוא מבצע דגימת נוחות עד שמתמלאת לו מכסה קבועה.
בשיטה זו מובטחת ייצוגיות בכל אשכול, אך לא מובטחת ייצוגיות כללית.
דגימת כדור שלג / חבר מביא חבר – החוקר מבצע דגימה של אנשים מסוימים אשר הוא מבקש מהם להביא את החברים שלהם למדגם.
דגימה זו מתאימה למחקר על אוכלוסייה שאינה בת השגה, כמו כן, אף שיטה זו אינה מבטיחה ייצוגיות.
דרישת הבחינות (testability requirment) אחת משתי הדרישות לכך שחוק כללי יהווה הסבר מדעי, על פי הפילוסוף קארל המפל.
על פי דרישה זו על מנת שחוק כללי יהווה הסבר מדעי הכרחי שאפשר לבחון את הטענה באופן אמפירי, כלומר, באמצעות איסוף נתונים.
דרישה זו קשורה למושג האמפיריות.
דרישת הרלוונטיות (relevancy requirment) אחת משתי הדרישות לכך שחוק כללי יהווה הסבר מדעי, על פי הפילוסוף קארל המפל.
על פי דרישה זו על מנת שחוק כללי יהווה הסבר מדעי החוק צריך לטעון לקיומו של מתאם, כלומר קשר בין המשתנים או התופעות שהחוק מתייחס אליהם.
למעשה, חוק כללי יהווה הסבר מדעי גם אם איננו טוען לקשר סיבתי.
במילים מספיק שהחוק ינוסח כך שמשתנה אחד בו קשור לשני גם אם אינו גורם לו.
הגדרה – ההגדרה של המושג להבדילו ממושגים אחרים.
הגדרה נומינלית (nominal definition) – הגדרה המפרטת במעט את משמעות המונח התאורטי אך המונח נשאר עדיין מעורפל.
למשל המונח אנרגיה יכול להיות מוגדר כ"היכולת לבצע עבודה או לגרום לשינוי" או המונח חשיפה למסכים "מצב שבו אדם מתבונן או משתמש באופן פעיל במסכים אלקטרוניים למטרות שונות".
אומנם ההגדרה מבהירה יותר את המושגים אבל הם עדיין נשארים מעורפלים.
אין קביעה חד משמעית מיהו נחשב לחשדן ומי לא, מי נחשב למשתמש פעיל במסך אלקטרוני ומי לא, מהי שינה טובה ומהי שינה לא טובה.
הגדרה אופרציונלית (operatinal definition) – הגדרה הכוללת את הפעולות (האופרציות) הנדרשות על מנת להפוך את המונח (המשתנה) התאורטי, למונח תצפיתי.
ליתר פרוט ההדגרה מפרטת את כל הפעולות שננקטו במחקר ספציפי על מנת למדוד או לתפעל את המונח (המשתנה) התאורטי.
מבחינים בין הגדרה אופרציונלית ניסויית לבין הגדרה אופרציונלית נמדדת.
הגדרה אופרציונלית ניסויית (experimental operational definition) – הגדרה אופרציונלית המפרטת את הפעולות שמבצע החוקר בניסוי.
ליתר פרוט, זו הגדרה המפרטת את האופן שבו החוקר מתפעל או יוצר את ערכי המשתנה הבלתי-תלוי.
למשל, חוקר המעוניין לבחון את ההשערה כי שתית משקה אנרגיה (משתנה בלתי תלוי) מסייעת להצלחה במבחני אינטליגנציה (משתנה תלוי), עשוי לתפעל או ליצור את ערכי המשתנה הבלתי תלוי באמצעות לקיחה של קבוצת מתנדבים, מחציתם (קבוצת הניסוי) תשתה פחית של משקה אנרגיה ומחיצתם ישתו מים (קבוצת בקורת).
בהגדרה אופרציונלית זו החוקר הוא זה שיוצר את הערכים השונים של המשתנה הבלתי-תלוי והוא זה שקובע איזה ערך של משתנה יקבל איזה נחקר (מי יישתה משקה אנרגיה ומי ישתה מים).
יש לציין כי רק את המשתנה הבלתי-תלוי אפשר להגדיר בהגדרה אופרציונלית ניסויית.
הגדרה אופרציונלית נמדדת (measured operational definition) – הגדרה של מונחים (משתנים) תאורטיים, שהם בבסיסם משתני יחוס (assigned variables).
הגדרה אופרציונלית נמדדת מפרטת את הדרך שבה יימדד המשתנה, למשל באמצעות שאלון מבחן תצפית, כדי לגלות את ערכו של כל נבדק במשתנה מסוים.
למשל על מנת למדוד מידת ריכוז יכול החוקר לתת לכל הנחקרים גם כאלה ששתו משקה אנרגיה וגם לאלה ששתו מים לענות על מבחן אינטליגנציה כמו מבחן השטיחים של רייבן .
הסתברות – מידת הסבירות שמאורע מסוים יתרחש
הפרכה (falcification) – מושג שהוצג על ידי הפילוסוף קארל פופר, כקריטריון שמבחין בין מה שהוא מדעי ולמה שהוא פסאודו מדעי (מדעי לכאורה).
לפיו צריך לבדוק השערות דרך ניסיון להפריכן ולא דרך ניסיון לאוששן.
הַשְׁעָרָה או הִיפּוֹתֵזָה – היא הסבר אפשרי לתופעה בטבע או בחברה שטרם ניתן לה אישוש מספק.
נוגע לשאיפה לגבש טעונים לגבי קיום קשר או קשרים בין אובייקטים או משתנים שונים תוך פירוט אופנות הקשר או הקשרים.
חוק זה מגובש לאחר חקירה מדעית שיטתית.
החוק הוא כללי כיוון שהוא חל על מגוון של מצבים ואובייקטים.
חוק כללי מאפשר להבין להסביר ולשלוט.
למשל, חוק הכבידה הוא חוק כללי לפיו כל שני גופים בעלי מסה מפעילים זה על זה כוח משיכה.
חוק כללי מתחום מדעי החברה יהיה למשל כי חוסר אונים מוביל לדיכאון.
חקירה (inquiry) – דרך לרכישת ידע הפילוסוף האמריקני צ'ארלס פירס, מנה ארבע דרכים או שיטות כלליות לרכישת ידע:
טעויות – קבלת תוצאה שונה מהצפוי
טעות שיטתית – טעות שהשונות שלה שווה לאפס, כלומר, בכל מדידה תמיד מתקיימת אותה הטעות.
טעות מקרית – טעות שהשונות שלה שונה מאפס.
כלומר, בכל מדידה הטעות נראית קצת אחרת.
ידע - הוא מידע צבור אשר מצוי ברשותה של ישות בעלת תודעה.
פוזיטיביזם – פרדיגמה הטוענת לקיומה של מציאות אחת הניתנת לתפיסה על ידי החושים וקיומה של אובייקטיביות.
במסגרת הפרדיגמה אוספים מידע כמותי.
מערכי ניסוי = כאשר מקיימים ניסוי לצורך מחקר עם קבוצת ביקורת.
פוסט-פוזיטיביזם – פרדיגמה הטוענת כי קיימת מציאות אחת אותה החושים קולטים באופן חלקי, יחסי הלומד והנלמד מתקרבים לאובייקטיביות ונכונות הממצאים היא הסתברותית (קיימת סבירות אך לא וודאות לנכונות הממצאים).
קונסטרוקטיביזם – פרדיגמה הטוענת שאין אמת אחת, המציאות היא מדומה וסובייקטיבית.
שיטות המתודולוגיה בפרדיגמה זו הן נרטיביות: למשל, עריכת ראיונות עומק.
ביקורתיות – פרדיגמה הטוענת כי המציאות מתגבשת על פי ערכי החברה.
לא קיימת אמת אחת, אלא מגוון אמיתות בהתאם לתרבות ולמגדר.
במחקר הפועל לפי פרדיגמה זו החוקר מושפע מהנחקר והמתודולוגיה מטרתה ליצור שינוי בחברה.
ייצוגיות – המידה שבה המדגם דומה בתוצאותיו לאוכלוסיית המחקר.
במדעים המדויקים, מדידה היא מציאת גודלו של מאפיין הניתן לתצפית של עצם נתון, והבעת גודל זה ביחידות המידה המתאימות.
יש גם תחומים שבהם חלק מהמדידות דומות לאלה שבמדעים המדויקים ואחרות לאלה שבמדעי החברה או שהמדידות בהן בעלות מאפיינים חלקיים של המדידות מהמדעים המדויקים.
מילה או ביטוי מתחום ידע מיוחד
ביטוי או תיאור המתאר קטגוריה רחבה של רעיונות, דברים, או תופעות שונות שיש להם דמיון או קשר מסוים
מונח תאורטי (theoretical concept) הוא מושג כללי שיכול להיות מעורפל ובדרך כלל אינו מאפשר תצפית ישירה באמצעות החושים.
כמו כן המשמעות של מונחים תאורטיים שונים אינה בהכרח מוסכמת על כלל החוקרים בתחום.
דוגמאות למונחים תאורטיים: אנרגיה, מתח חשמלי, שדה מגנטי, חשדנות, חרדה חברתית, רמת החשיפה למסכים, איכות השינה.
מונח תצפיתי (observational concept) המונח שמתקבל לאחר ההגדרה האופרציונלית.
פעילות שיטתית לאיסוף ידע, פרשנותו וניתוחו.
מחקר ניסויי: מחקר בו יש השערה סיבתית לגבי המשתנה הבלתי תלוי והמשתנה התלוי.
מחקר אורך: מחקר מסוג תצפית מדעית, העוקב אחר קבוצת נבדקים במשך תקופה מסוימת, החל מכמה חודשים ועד מספר שנים.
נועד לבחון שינויים והתפתחות בגילאים שונים.
מחקר מתאמי: מחקר מסוג תצפית מדעית הבוחן האם יש קשר בין מספר משתנים באמצעות איסוף נתונים על כל תופעה ובחינת המתאם ביניהם.
מחקר רוחב: מחקר מסוג תצפית מדעית, שבו משווים החוקרים בין קבוצות של אנשים בני גילאים שונים בנקודת זמן אחת.
ההבדל העיקרי בין מחקר מתאמי לבין מחקר ניסויי הוא בכך שמחקר מתאמי מנסה להבין תהליכים באמצעות צפייה בהם, ואילו מחקר ניסויי מנסה לתפעל תהליכים ולשלוט בהם בכדי להבין את השפעתם.
היתרון המרכזי במחקר ניסויי הוא שניתן לשלול הסברים חילופיים וכן לבסס קשר של סיבה ותוצאה באמצעות שליטה במשתנים המעורבים במחקר.
אולם, היתרון שבשליטה במשתנים מהווה גם חיסרון משום שהדבר פוגע בתוקף החיצוני של המסקנות שניתן להסיק מהמחקר, היות שהתנאים במציאות שונים מאוד מהתנאים המבוקרים במעבדה - מבחינה זאת, מחקר מתאמי מהווה יתרון משום שהוא מתמקד בתופעה כפי שהיא במציאות מבלי להתערב ולהטות אותה.
מחקר כמותי – חקירה מדעית שיטתית של תכונות כמותיות (מספריות), בודק משתנים וקשר ביניהם.
ראיונות סגורים – ראיונות המתאפיינים בשאילת שאלות סגורות שהתשובות עליהן הן דיכוטומיות.
ניתוח כמותי של טקסטים – כימות הטקסט למספר שיטות לניתוח נתונים במחקר כמותי:
סטטיסטיקה תיאורית – רשימת הנתונים ללא הסקת מסקנות.
סטטיסטיקה היסקית – ביצוע מבחנים סטטיסטיים (מבחן t, מתאם פירסון) שמהם ניתן להסיק מסקנות.
מחקר איכותני – מחקר המגיע אל ממצאיו שלא באמצעות פרוצדורות סטטיסטיות או אמצעי כימות אחרים, אלא באמצעות נרטיבים.
ראיונות עומק – ראיונות ארוכים המאופיינים בשאילת שאלות פתוחות.
קבוצות מיקוד – קבוצה של אנשים בעלי מאפיינים דומים המרואיינים במקביל.
תצפיות משתתפות – החוקר נטמע באוכלוסיית המחקר לשם איסוף הנתונים (משמש באנתרופולוגיה).
מחקרים אתנוגרפיים – תצפית לא משתתפת.
ביצוע סקירת ספרות על מאמרים מחקריים קיימים והגעה למסקנה כוללת.
טכניקות השלכתיות – משתתפי המחקר מבצעים משימות והמחקר מתמקד בתגובותיהם בעת ביצוע המשימות.
השערות במחקר לפי קליר סטליץ
מחקר גישוש (formative or exploratory study) שיטת חקירה גמישה מאפשרת להתבונן בו זמנית במספר רב של תופעות וגורמים.
מחקר זה אינו מחקר מדעי שכן אינו בוחן השערות אלא לרוב רק מאתרן.
נועד לבדוק תחום שעדיין לא נחקר לעומק, לזהות תופעות, תובנות או מגמות – בלי בהכרח לבדוק השערות מוגדרות מראש.
לרוב, מחקר גישוש משמש כשלב ראשוני לבניית מחקר המשך.
מחקר תיאורי (descriptive study) מטרתו לבחון ולתאר קבוצה (למשל, אחוז הבנים והבנות בבית ספר רימונים, ממוצע ההישגים בהבנת הנקרא לפי מין), מצב (למשל: התפלגות הבוחרים למפלגות השונות, אחוז העלייה לארץ לפי שנים) או תופעה (רמת האנטישמיות בעולם).
או לתאר קשר בין משתנים, למשל, רמת האנטישמיות בעולם עלתה מאז פרוץ המלחמה, האם יש קשר בין רמת הצפיפות בעיר לבין הביטחון האישי, האם אנשים שמאליים הם אינטליגנטיים יותר.
במחקר תיאורי הבוחן קשרים בין תופעות אין הטענה שמשתנה אחד (היות שמאלי או ימני) גורם לאדם להיות יותר או פחות אינטליגנטי.
פשוט שיש קשר בין המשתנים.
מחקר הבוחן השערות על סיבתיות (a study testing causal hypotheses) מחקר הבוחן קשר בין משתנים שלגביהם נטען כי היחסים בניהם הם של גרימה.
כלומר, משתנה אחד הוא הסיבה להתרחשות המשתנה השני.
למשל, כמות העצים ברחוב משפיעה על רמת הטמפרטורה ברחוב.
עבודה מהבית גורמת להגדלת השחיקה בעבודה בהשוואה לעבודה מהמשרד.
משתנה (variable) תופעה לה שני מופעים לפחות.
המופעים השונים מכונים ערכים (values) או רמות (levels).
לדוגמה, המשתנה רוחות השמיים כולל ארבעה ערכים/רמות: צפון, דרום, מזרח ומערב.
משתנה בדיד/ קטגוריאלי (categorical variable) משתנה בעל מספר סופי וקבוע של ערכים למשל שמות הרחובות בירושלים, יבשות העולם, עמדה פוליטית.
משתנה רציף (countinious variable) משתנה שיש לו מספר ערכים אינסופי למשל משקל, רמת הסוכר בדם, מרחק.
משתנה בלתי תלוי (independent variable) בכל טעון על קשר בין משתנים, הגורם או משתנה לגביו נטען שהוא המשתנה המשפיע (המסביר) הוא המשתנה הבלתי תלוי.
למשל, בטיעון "כמות שעות השינה בלילה קשורה לרמת הריכוז במהלך היום".
המשתנה הבלתי תלוי הוא כמות שעות השינה בלילה, והוא המשתנה המסביר או הקובע את ההבדלים במשתנה התלוי (המוסבר) – רמת הריכוז במהלך היום.
משתנה תלוי (dependent variable) בכל טעון על קשר בין משתנים, הגורם או משתנה לגביו נטען שהוא המשתנה המושפע (המוסבר) הוא המשתנה התלוי.
למשל, בטעון "כמות שעות השינה בלילה משפיעה על רמת הריכוז במהלך היום".
המשתנה התלוי (המוסבר) – רמת הריכוז במהלך היום, מנובא באמצעות המשתנה הבלתי תלוי (המסביר) – כמות שעות השינה בלילה.
משתנה יחוס (assigned variable) משתנה שערכיו הם נתונים ולא ניתן עקרונית לשנותם.
למשל משתנים ביולוגים של האדם (מין), משתני אישיות (רמת חשדנות), צורת משטר במדינה, שפת דיבור בחברה, טמפרטורה.
משתנה מופעל (active variable) משתנה שניתן להחליט עבורם איזה ערך יינתן לכל פריט.
למשל, סוג התרופה שתינתן, סוג הטיפול הפסיכולוגי שיינתן.
משתנה תלוי: משתנה אשר נעשה חיפוש בניסוי אחר המשתנים שמשפיעים עליו.
בגרף מיוצג על ידי ציר ה-y.
משתנה מסביר: אחד המשתנים שחוקרים חושבים שיוכל להסביר את השינויים במשתנה המוסבר בתצפית מדעית.
בגרף מיוצג על ידי ציר ה-x.
משתנה מוסבר: משתנה אשר נעשה חיפוש בתצפית מדעית אחר המשתנים שמשפיעים עליו.
מתאם – מציין קשר בין משתנים, לעיתים נקרא גם קורלציה
מודל מחקר – משמש כאשר קיימים יותר משני משתנים במחקר, לרוב מתואר באופן גרפי או באמצעות מודל ציורי.
מתאם אקראי – כאשר נראה לכאורה שקיים קשר בין שני משתנים, אך בפועל הקשר מוסבר על יד גורם שלישי.
משתנה מתווך – משתנה שלישי אשר מסביר את הקשר שקיים בין שני משתנים
משתנה ממתן – משתנה שלישי אשר משפיע על הקשר שקיים בין שני משתנים (מחזק/מחליש את הקשר), אך לא מסביר אותו לחלוטין
ניסוי – בדיקת השערה בדבר קשר סיבה ומסובב בין הגורמים הנחקרים, על ידי השוואה בין מצבים.
ניסוי טבעי: שיטת תצפית הננקטת כאשר אי אפשר לבצע מחקר מעבדה, ובה משווים החוקרים קבוצות בני אדם שנסיבות חייהם שונות מטבע הדברים בממדים המכריעים.
ניסוי מדעי: שיטת מחקר מדעית לבדיקת השערה בדבר קשר שבין סיבה למסובב, על ידי השוואת מצב שבו מחוללים שינוי משמעותי ויזום במערכת הנחקרת או במודל שלה למצב שללא עריכת השינוי.
קבוצת ניסוי: ניסוי מבוקר משווה בין שתי קבוצות.
זו הקבוצה שבה מחולל המדען שינוי יזום ומשמעותי.
הקבוצה השנייה היא קבוצת הביקורת.
בקבוצה זו המדען לא עורך שינוי.
סקר – מדידה של תכונה במדגם
קשר בין המשתנים – כדי לקבוע שקיימת סיבתיות יש צורך בקשר בין המשתנים, קשר שאינו חזק דיו אינו מספיק לקביעת סיבתיות
קדימות בזמן – נדרש להראות שהמשתנה המסביר התרחש כרונולוגית לפני המשתנה המוסבר
גורם שלישי אינו מסביר את הקשר בין שני המשתנים
תורת המחקר המדעי או מתודולוגיה – התורה המדעית העוסקת בדרכים לחקירה ומשתמשת בעקרונות חשיבה לוגיות אינדוקטיביות וסיבתיות.
תורה זו כוללת פרוצדורות מובנות וסדורות לאיסוף מידע באופן שיטתי ולהסקת מסקנות תקפות מהמידע שנאסף.
מטרת קיומן של פרוצדורות סדורות אלה הוא בדיקת השערות ספציפיות בפרט ופיתוח תאוריות בתחומים שונים של המדע, בכלל.
תיאוריה (theory) – מערכת הכוללת מונחים הגדרות, וטעונים הנוגעים לתופעות במציאות תוך הצגת היחסים בניהם.
מערכת כזו בדרך כלל כוללת חוקים כלליים הנוגעים לאותם משתנים, ומפרטת את דפוס הקשרים בניהם.
דפוסים אלה יכולים להיות מגוונים ושונים ויכולים לכלול דפוסים שונים של קשרים סיבתיים.
תצפית – תצפית בתנאים טבעיים: שיטת מחקר מסוג ובה צופים החוקרים ורושמים בקפידה על התנהגות המתרחשת בטבעיות בסביבות יום-יומיות.
שיטות מחקר כמותיות הן שיטות מחקר בהן הדגש הוא על הצד המדיד והמספרי של החקירה.
הנחת יסוד אחת לשיטות המחקר הכמותיות היא שהעולם הוא אובייקטיבי, כלומר ניתן למדידה ללא תלות בחוקר המבצע את אותה המדידה.
כמו כן, העמדה הבסיסית של החוקר היא פוזיטיביסטית ואמפיריציסטית, כלומר החוקר פועל על בסיס נתונים מספריים, עובדות וראיות שונות הניתנות לצפייה ולאיסוף.
נתונים אלו התקבלו בניסוי או בתצפית מדעית עם מדידות מדויקות וניתוחים על פי שיטות כמותיות, שלרוב כוללות:
ניתוחים מתחומי הסטטיסטיות וההסתברות של קיבוץ ידע כמותי וניתוחו לשם מיפוי ואף חיזוי של תהליכים, תופעות ודפוסים,
מודלים מתחום החשבון האינטגרלי והדיפרנציאלי.
בתחומי מדע שונים, יש יחס שונה בין כמות המחקרים הכמותיים לבין כמות המחקרים שאינם כאלה, דהיינו הם מחקר איכותני.
בפיזיקה, למשל, כמעט כל המחקר הוא כמותי ואילו בהיסטוריה, חלק ניכר מהמחקר איכותני.
ברבים ממדעי החברה, קיימת כמות דומה של מחקרים כמותניים ואיכותניים.
מסיבה זו, על אנשי מדע החברה להבין לעומק את עקרונות המחקר הכמותני ולהבדילו משיטות המחקר האחרות שלהם.
ראשית, מחקר כמותי אפשר להפעיל רק על תחום ידע, שהצטברו בו מספיק ידיעות, כדי להפיק מהן מודלים כמותיים.
לדוגמה, בראשית ימיה של האסטרונומיה המודרנית ובראשית ימיה של המיקרוביולוגיה, מיד עם המצאות הטלסקופ והמיקרוסקופ, הידיעות בתחומים אלו היו כה דלות, עד שכל המחקר היה דוחות תצפית - הסוג הפשוט ביותר של מחקר איכותני.
בהמשך, משהצטברו ידיעות, ניתן היה לשער השערות כמותיות ולבדוק אותן בתצפיות, כגון השערות על תכונותיהם של גופים שמימיים מלבד אלו הנראים בבירור בעין בלתי מזוינת והשערות על מחזור חייהם של מיקרואורגניזמים.
שנית, מחקר כמותני-סטטיסטי דורש, הרבה פעמים, די ממצאים או אוכלוסייה מספיק גדולה, עבור הפעלת שיטות סטטיסטיות.
מחקר על הסיבות של חולי מחלה נדירה לנטוש את מגוריהם בקיבוצים, למשל, לא יכול להיות מחקר כמותי, כי לא יהיה לו לעולם מדגם מייצג.
דוגמה אחרת לכך היא מתחום הארכביולוגיה.
תחילה המחקר עסק בדוחות תצפית על מציאת שלדים ובהמשך, משנמצאו וסווגו שלדים רבים, ניתן היה להפעיל על הממצאים מחקרים סטטיסטיים.
כך הוסק, ממספרם של הדינוזאורים הטורפים ביחס לדינוזאורים הצמחוניים, כי לדינוזאורים היה דם חם ולא דם קר.
אילו היה להם דם קר, היו מוצאים פי עשרה טורפים לכול מאה צמחונים.
עוד גורם הוא יכולת מדידה מספרית.
לא כל דבר קל למדוד במספרים.
בהידרולוגיה, למשל, קל בהרבה למדוד את כמות המים באגם מאשר למדוד את כמות המים במאגר מי תהום.
לכן, קשה יותר לחקור באופן כמותי את מי התהום.
בפסיכולוגיה, למשל, בדיקת מנת משכל, לדוגמה, היא בדיקה מסובכת מאוד, קשה לעריכה ושנוייה במחלוקת.
לכן, מחקרים שעוסקים במנת משכל יהיו קשים לעריכה.
כימות של רמות פחד, רמות תסכול, רמות אושר וכיוצא בזה, הן אפילו מסובכות יותר.
אולם, יש גם מחקרים כמותיים קלים לעריכה בפסיכולוגיה - ניתן לחקור הליכי חשיבה על ידי בדיקת כמות וסוג השגיאות שיש לאנשים, כשהם עונים על חידות; תיעוד מענה של אנשים לחידות הוא מן הפשוטים שבסוגי התיעוד המדעי בכלל.
עוד גורם, שיכול להקל את השימוש במחקר כמותי הוא היכולת לערוך מניפולציה בחומר הנחקר ובמקרה קיצוני, אפילו ניסויי מעבדה.
ישנם הרבה מחקרים, שלא מוסרי או לא אפשרי בכלל, לעשות בהם מניפולציה.
יכולת המניפולציה מוגבלת, לדוגמה, בתחום החינוך.
במחקר חינוכי אפשר, לדוגמה, להשוות שתי כיתות משני בתי ספר, הלומדות בשיטות הוראה שונות.
אולם, ניסוי זה רחוק מלהיות מדויק כמו ניסוי מעבדה, משום, שמלבד שיטות ההוראה השונות, תמיד יהיו עוד שינויים בין הקבוצות.
מעבר לזאת, לא אתי וספר אם אפשרי מבחינה טכנית, במחקר חינוכי, ליצור קבוצת ביקורת שבה יש רק תלמידים, שבית הספר אינו מלמד אותם דבר אלא רק מבזבז את זמנם.
הקושי של מדעני החברה בעיצוב ניסויי מעבדה מתבטא בקושי בעיצוב מחקר עם כלים כמותיים פשוטים דורש מחקר עם כלים סטטיסטיים מסובכים יותר.
המחקר הכמותי מתחלק לשניים: מחקר כמותי מתאמי, בדיקת התאמות בין תופעות שונות, מבלי להתיימר לקבוע מה הסיבה ומה המסובב, ומחקר כמותי ניסויי המתבצע במעבדה.
במחקר הניסויי עורך החוקר שינויים במשתנה אחד, משתנה בלתי תלוי, ומצפה לראות כיצד ישתנה המשתנה השני, המשתנה התלוי.
לדוגמה, משנים את סוג המוזיקה המושמעת בחדר (המשתנה הבלתי תלוי) ומצפים שתשתנה התנהגותם החברתית של הנבדקים (המשתנה התלוי).
המחקר הכמותי מקנה לדיסציפלינות שבהן הוא מבוצע את הנופך המדעי, והשימוש בו במדעי החברה הלך והתגבר במרוצת הזמן.
למשל, מזהים קשר בין מוצא יהודי למספר רב של שנות לימוד.
מציאת הקשר אינה מהווה הסבר, אך נפתח הפתח לבחינה תאורטית של טיב הקשר.
קרל פופר הדגיש את חשיבות יכולת ההפרכה.
מתאוריה מדעית מצפים לניבויים שהפרכתם תאפשר את שלילת התאוריה.
אם מחקרים כמותיים שעלולים היו להפריך את התאוריה מבוצעים ואינם מפריכים אותה, הרי שהתאוריה מתחזקת.
לדוגמה, אם תאוריה מנבאת שיהיה קשר בין מות הורה בילדות לבין התפתחות דיכאון בגיל מאוחר, הרי שייתכן להפריך אותה אם לא יימצא קשר כזה בבחינת מספר רב של מקרים.
אם קשר כזה אכן יימצא, הרי שיש סיבה להמשיך ולהחזיק בתאוריה.
הכמותניים מעריכים לא רק הכללה, אלא גם תמצות – שימוש במעט משתנים ככל האפשר להסביר כמה שיותר.
הכמותניים משתדלים להשתמש במטבע אחת כדי לתאר את שני צדדיה.
למשל, אדם עם הכנסה נמוכה ומעט השכלה הוא ניגוד לאדם עם הכנסה גבוהה והשכלה גבוהה.
קורלציה (מתאם) - מציאת קשר בין המשתנים הרלוונטיים.
המידה המדויקת לפיה יש קורלציה בין שני משתנים תלויה בחישוב של קורלציה מוקדמת – במתאם פירסון תוצאה
שבין (1-) ל – (1) מספקת מידע על כיוון הקורלציה, האם היא שלילית או חיובית.
תוצאת (0) פירושה היעדר קורלציה.
זוהי אפשרות תאורטית בעיקרה, משום שבדרך-כלל נמצא קשר כלשהו בין משתנים, בעיקר במדעי ההתנהגות.
לפיכך - מדד עוצמת הקשר, עד כמה הוא קרוב ל-1 או ל- (1-) ייתן מידע עד כמה חזק הקשר בין שני המשתנים.
לפעמים היעדר/הימצאות קורלציה מפתיע וסותר הנחות תאורטיות.
שִׁטָּיוֹן (בלועזית, דֵמֶנְצְיָה, Dementia; לפי החלטת האקדמיה: קִהָיוֹן) הוא ירידה משמעותית בתפקוד הקוגניטיבי של האדם, המאפיינת קבוצת מחלות המתרחשות לרוב במהלך תקופת הזקנה.
שיטיון מוגדר כירידה של תפקודים קוגניטיביים, ללא שינוי במצב ההכרה.
שיטיון כולל מגוון של תסמינים כרוניים המעידים על אובדן של יכולות בחיי היום-יום.
יש קושי בתהליכי זיכרון, קשב, חשיבה והבנה.
תפקודים מנטליים אחרים עלולים להיפגע, ביניהם מצב רוח, תכונות אישיות, שיפוט והתנהגות חברתית.
באופן כללי, כל הסוגים השונים של שיטיון, גם אלו הנובעים כתוצאה ממחלת אלצהיימר וגם אלו הנובעים מדמנציה ווסקולרית או דמנציות מסוגים אחרים, מאופיינים במספר אלמנטים המביאים להתדרדרות הדרגתית בתפקוד החברתי והתעסוקתי וברמת התפקוד הכוללת.
קיימת חשיבות לאבחון המחלה ואבחון הגורם למחלה.
המחלה יכולה להיות פרוגרסיבית ולהתקדם או להישאר סטטית, ובכ-15% מן המקרים נמצא כי שיטיון יכול להיות הפיך אם הטיפול החל לפני שאירע נזק בלתי הפיך.
בלטינית, נובעת המילה דמנטיה (Dementia), מצירוף: de – מחוץ, mens – דעת.
כלומר, בתרגום מילולי המשמעות היא "יצא מדעתו".
השימוש הידוע הראשון במושג שיטיון בהקשר רפואי היה במאה ה-1. המושג שינה את משמעותו מספר פעמים מאז שהחל השימוש בו, עד המאה ה-18. במאה ה-19 הוגדרו על ידי פיליפ פינל חמש קטגוריות שכללו את כל מחלות הנפש.
שיטיון הייתה אחת הקטגוריות, ומשמעותה הייתה איבוד היכולת המחשבתית.
לאחר תקופה עדכן תלמידו של פינל את הקטגוריה ושינה את משמעותה להיחלשות ההבנה והרצון, ירידה בזיכרון ובריכוז.
שיטיון סווג לפי דרגות שונות: חריף, כרוני וסנילי.
ב-1915 המונח "שיטיון אורגני" התייחס למחלות של המערכת העצבית שגרמו לפסיכוזה.
עד שנות ה-60 רווחה הדעה ששיטיון מהווה נזק מוחי קבוע, אך באותה תקופה נשמעו קולות שדיברו על שיטיון הפיך, שהתייחס למקרים בהם הפגיעה השכלית הייתה הפיכה במידה מסוימת.
בשנים האחרונות התפיסה היא שאין לקשור בין התסמינים שמהווים את השיטיון לבין ההפיכות שלו.
דו"ח של איגוד האלצהיימר הבינלאומי משנת 2010 קבע כי עד שנת 2030 יוכפל מספר חולי השיטיון ויגיע לכ-70 מיליון איש ברחבי העולם.
עוד מעלה הדו"ח כי עלות הטיפול בחולים עומדת היום על כ-600 מיליארד דולרים ברחבי העולם, כ-70% מהם במערב אירופה וצפון אמריקה.
במדינת ישראל, אחד מכל חמישה קשישים סובל משיטיון ברמות שונות; כ-70 אלף ישראלים לוקים באלצהיימר, וההערכה היא שבתוך 15 שנים יגדל מספרם ל-120 אלף.
ככל שתוחלת החיים עולה, כך השכיחות של שיטיון באוכלוסייה עולה.
השכיחות בקרב בני 65 ומעלה היא 5%, ואצל אוכלוסיית הגיל שמעל גיל 85 השכיחות נעה בין 20% ל-40%.
אצל כ-50% עד 60% מן החולים, השיטיון נגרם כתוצאה ממחלת אלצהיימר.
דמנציה כתוצאה ממחלת אלצהיימר עולה בשכיחותה עם הגיל, כאשר בגיל 90 הסיכון ללקות במחלת אלצהיימר עומד על כ-21%, ומעט יותר אצל נשים מאשר אצל גברים.
הסוג השני השכיח ביותר של שיטיון הוא דמנציה ווסקולרית, אשר לרוב קשורה למחלות צרברו-ווסקולריות.
יתר לחץ דם מהווה גורם סיכון להתפתחות שיטיון מסוג זה, המהווה בין 15%-30% מכלל סוגי השיטיון, ומתרחש בעיקר בין גיל 60–70, ויותר אצל גברים.
בקירוב, כ-10% עד 15% מהחולים סובלים הן משיטיון שכתוצאה ממחלת אלצהיימר והן מדמנציה ווסקולרית.
סיבות נוספות המביאות לשיטיון, והמהוות בין 1% ל-5% מכלל המקרים, הן דמנציות כתוצאה מפגיעת ראש, שתיית אלכוהול, ודמנציות הנובעות ממחלות כגון מחלת פרקינסון ומחלת הנטינגטון.
להלן חלוקה של הסיבות על פי גורמים מרכזיים לשיטיון:
דמנציה דגנרטיבית (כתוצאה מהתנוונות): אלצהיימר, דמנציה פרונטו-טמפורלית (מחלת פיק), דמנציה כתוצאה ממחלת פרקינסון, דמנציה של גופיפי לואי
סיבות פסיכיאטריות: פסאודו-דמנציה כתוצאה מדיכאון, ירידה קוגניטיבית אצל חולי סכיזופרניה
סיבות פיזיולוגיות: הידרקון תקין-לחץ (normal pressure hydrocephalus)
סיבות מטבוליות: מחסור בוויטמין B12, מחסור בחומצה פולית, תת-פעילות של בלוטת התריס, אורמיה ובעיות מטבוליות כרוניות
סיבות כתוצאה מגידול: גידול ראשוני (למשל, מנינגיומה) או גרורות שהתפשטו למוח (מסרטן השד, סרטן הריאות וכדומה)
סיבות הקשורות לטראומה גופנית: המטומה סאב-דוראלית, דמנציה פוסט-טראומטית
זיהומים: מחלות פריונים כגון קרויצפלד יעקב, מחלת הפרה המשוגעת ועוד, מחלת האיידס, עגבת.
מחלות לבביות, וסקולריות ומחסור בחמצן: אוטם מוחי, היפוקסיה או תת-זרימת חמצן למוח
מחלות עם פגיעה במיאלין – טרשת נפוצה
שימוש בסמים ורעלנים: אלכוהול, מתכות כבדות, קרינה, הרעלת פחמן חד-חמצני
שונות: מחלת הנטינגטון, מחלת וילסון, לויקודיסטרופיה מטכרומטית
בשנת 1907, הרופא אלואיס אלצהיימר תיאר לראשונה אישה בת 51 אשר סבלה מדמנציה פרוגרסיבית שנמשכה מעל 4 שנים.
האבחנה הסופית של מחלת אלצהיימר אמורה להתבצע לאחר בדיקה נוירו-פתולוגית של המוח, אולם כיום אבחנה של מחלת אלצהיימר מתבצעת ברמה הקלינית, לאחר שנשללו סיבות אחרות אשר יכולות לגרום לשיטיון.
על אף העובדה שהסיבה למחלת אלצהיימר נותרה בלתי ידועה, קיים כיום מחקר מעמיק באשר למבנה המולקולרי של המחלה.
נמצא כי אצל כ-40% מן החולים קיימת היסטוריה משפחתית של מחלת אלצהיימר, וכן נמצא כי השכיחות לפתח אלצהיימר אצל תאומים מונוזיגוטיים הוא גבוה יותר (43%) מאשר אצל תאומים דיזיגוטיים (8%), מה שמצביע על מאפיינים גנטיים של המחלה.
במספר מקרים, גם אם נדירים, נמצא כי הגן מועבר באופן אוטוזומלי-דומיננטי במשפחות מסוימות, וכן קשור לכרומוזומים 1, 14 ו-21.
הגן לחלבון העמילואיד, הקיים במחלת אלצהיימר, ממוקם בזרוע הארוכה של כרומוזום 21. החלבון המביא להצטברות משקעים הוא חלבון בעל 42 חומצות אמינו, וקיים כיום מחקר מקיף באשר לשאלה האם להצטברות חלבון זה משמעות ראשונית עליונה לתסמיני המחלה.
מחקרים אחרים מציעים כי הימצאות הגן e4 הוא המקור למחלת אלצהיימר, כאשר נמצא כי אנשים אשר נושאים גן זה הם בסיכון לחלות במחלת אלצהיימר פי 3 מאשר אנשים שאינם נושאים גן זה.
מבחינה נוירופתולוגית, רקמת המוח מדגימה אטרופיה מפושטת, התרחבות של קפלי המוח והגדלת חדרי המוח עצמם.
הממצאים המיקרוסקופיים הקיימים במחלה הם הצטברות של פלאקים ו-neurofibrillary tangles, וכן אובדן של נוירונים.
המוליכים העצביים (נוירו-טרנסימיטורים), בעיקר מסוג אצטילכולין ונוראפינפרין, מאופיינים בתת-פעילות.
מחקרים הראו ירידה בכולין-אצטילטרנספרז, אשר מהווה אנזים חיוני לייצור של אצטילכולין.
נמצאה ירידה גם בריכוז של סומטוסטטין וקורטיקוטופין.
מחלת גופיפי לואי היא שיטיון דומה מבחינה קלינית למחלת אלצהיימר, ולרוב היא מאופיינת על ידי קיומן של הלוצינציות, מאפיינים פרקינסוניים ותופעות לוואי אקסטרה-פירמידליות.
ניתן למצוא גופיפי לואי בתוך תאי הקורטקס.
לרוב מטופלים אלו סובלים מתופעות לוואי רציניות יחסית, כאשר ניתן להם טיפול בתרופות אנטי-פסיכוטיות.
הסיבה העיקרית להיווצרותה של דמנציה וסקולרית היא ככל הנראה אזורים מרובים של אוטמים מוחיים, המביאים לסימפטומים של דמנציה.
דמנציה וסקולרית נפוצה יותר אצל גברים, בעיקר אלה הסובלים מיתר לחץ דם ומבעיות קרדיו-וסקולריות אחרות.
הפגיעה היא בעיקר בכלי דם קטנים ובינוניים במוח שעוברים אוטם, וכתוצאה מכך פחות דם מגיע לרקמת המוח הרלוונטית, ומתהווה שיטיון.
הסיבה לאוטמים יכולה להיות חסימת כלי הדם על ידי פלאקים טרשתיים במוח עצמו, או מתסחיפים המגיעים מאזורים מרוחקים לתוך כלי הדם המוחיים.
מחלת פיק מאופיינת בנגעים מוחיים הנמצאים בעיקר באונות הפרונטליות והטמפורליות (בשונה ממחלת אלצהיימר, שם הפיזור הוא באזורים פריאטליים-טמפורליים).
באזורים אלו ניתן למצוא תהליך של אטרופיה, גליוזיס, וגופיפי פיק נוירונליים, שהם למעשה מסה של אלמנטים תוך תאיים (ציטו-סקלטליים).
הסיבה להיווצרות מחלת פיק אינה ידועה, אולם נמצא כי מחלה זו נפוצה יותר אצל גברים, בעיקר גברים עם קרוב משפחה מדרגה ראשונה החולה בה.
לעיתים קשה להבדיל בין שיטיון כתוצאה ממחלת פיק לבין שיטיון כתוצאה ממחלת אלצהיימר, אף על פי שקיים שוני באופן בו המחלה מתבטאת – מחלת פיק מתאפיינת בשלביה הראשוניים בשינוי התנהגות ואישיות, תוך שימור יכולות קוגניטיביות, והיא לרוב מתחילה לאחר גיל 75. מאפיינים נוספים שלה הם אפאזיה והתנהגות חסרת עכבות.
מחלת הנטינגטון מקושרת בהתפתחות של שיטיון – דמנציה סאב-קורטיקלית, המאופיינת יותר בתנועות מוטוריות שאינן נורמליות ופחות בבעיות הקשורות בשפה.
שיטיון של מחלת הנטינגטון קשור באיטיות פסיכו-מוטורית ובקושי בביצוע פעולות מורכבות, אולם הזיכרון, השפה והתובנה נותרים לרוב ללא פגיעה מהותית עד שלבים בינוניים של המחלה.
כאשר המחלה מתקדמת, השיטיון הופך למלא, כאשר ההבדלים העיקריים בינו לבין שיטיון שכתוצאה ממחלת אלצהיימר הם שיעור גבוה יותר של דיכאון ופסיכוזה, בנוסף לתנועות הכוריאה (דמויות מחול) האופייניות למחלה.
בדומה למחלת הנטינגטון, מחלת פרקינסון היא מחלה של גרעיני הבסיס במוח, והיא מקושרת לשיטיון ולדיכאון.
כ-20% עד 30% מהחולים במחלת פרקינסון מפתחים שיטיון, וכ-30% עד 40% נוספים חווים בעיות מסוימות בתפקוד הקוגניטיבי.
אנצפלופתיה המתרחשת במחלת האיידס והמקושרת לשיטיון קרויה גם שיטיון כתוצאה מ-HIV.
אצל 75% מחולי האיידס נמצאה מעורבות של המחלה במערכת העצבים המרכזית בעת ניתוח הגופה.
לצורך האבחנה יש להוכיח הידבקות באיידס, שני חסרים קוגניטיביים לפחות, וקיום של בעיה מוטורית או שינוי אישיות אשר יכול להיות אפתיה, תנודתיות רגשית או אובדן עכבות התנהגותי.
דמנציה יכולה להיגרם כתוצאה מפגיעת ראש.
כך למשל, תסמונת המתאגרף (dementia pugilistica) מתרחשת אצל מתאגרפים לאחר שנים של פגיעות ראש חוזרות, ומתאפיינת על ידי אי יציבות רגשית, דיסארתריה ואימפולסיביות.
ראשי התבות BPSD (תסמינים התנהגותיים ונפשיים של דמנציה Behavioral and Psychological Symptoms of Dementia) משמשים כקיצור לחלק מרשימת התסמינים האופייניים של דמנציה.
תסמינים מוקדמים מתאפיינים בשינויים באישיות או התנהגות, כך שהסביבה הקרובה לא מאבחנת שמדובר בשלבים ראשונים של שיטיון.
עם התקדמות התהליך הולכים ומתגברים השינויים הקוגניטיביים אצל הלוקה בו, עד שהם מגיעים למצב שבו ברור לצופה חיצוני שקיימת פגיעה כלשהי, במיוחד אם הכיר את הלוקה בשיטיון לפני תחילת התסמין.
תיאור נפוץ אצל קרובי משפחה למשל הוא ש"מדובר באדם אחר", כלומר השינויים הם בולטים והקרובים מזהים אותם לאחר זמן מה.
במצבים קיצוניים קיימות סטיות מהתנהגות חברתית מקובלת.
התגובה של הלוקים בשיטיון לפגיעה ביכולת השכלית ולשינויים בהתנהגות בשלבים המוקדמים, היא מגוונת: במקרים מסוימים הם חווים דיכאון וחרדה, המביאים למחשבות התאבדות, ובמקרים אחרים קיימת הכחשה, ולעיתים היפוכונדריה יכולה להיות התסמין הבולט.
בשלב מתקדם יותר, השיטיון יכול לפגוע בדיבור, הבנה, תנועה, זיכרון לטווח קצר, יכולת זיהוי, זמן תגובה, אישיות ותפקוד.
האבחנה מתבצעת על ידי זיהוי התסמינים והסיבות.
מבוצעות בדיקה פסיכיאטרית, מבחנים פסיכולוגיים , בדיקה רפואית לשלילת גורמים מערכתיים שעלולים לגרום לשיטיון כמו מחלות מטבוליות, זיהומיות ומוח-וסקולריות.
כן נעשות בדיקות בסורקי CT ו-MRI.
לצורך ביצוע אבחנה של שיטיון, נערכת בדיקה קלינית, הכוללת בדיקת מצב מנטלי, קבלת מידע מהמטופל, משפחתו, קרוביו וחבריו לעבודה.
מתועדות תלונות של המטופל לגבי שכחה וירידה קוגניטיבית, וכן ניסיונות של המטופל להכחשה, רציונליזציה ואמצעים אחרים שנועדו להסתיר את ההידרדרות הקונגטיבית ולייחסה לגורמים אחרים.
התנהגויות ותסמינים שנבדקים במהלך ההערכה:
נטייה מוגזמת לסדר, נסיגה חברתית, התפרצויות זעם וסרקסטיות, אי יציבות של רגשות, בדיחות טפשיות וחוסר טקט, אפתיה או הבעת פנים נטולת תוכן יכולים לרמז על התפתחות של שיטיון.
בעיות זיכרון מהוות מאפיין מוקדם ונפוץ של שיטיון, בעיקר בשיטיון המערב את אזור הקורטקס, כגון שיטיון כתוצאה ממחלת אלצהיימר.
לרוב, בעיות הזיכרון בתחילה הן עדינות יחסית – המטופלים שוכחים מספרי טלפון, שיחות שנעשו לאחרונה ואירועים יומיומיים אחרונים.
כאשר השיטיון מתפתח, אובדן הזיכרון נעשה חמור יותר, כאשר רק המידע המוקדם ביותר שנלמד (למשל, מקום הולדתו של המטופל) נותר בזיכרון.
חולים עם שיטיון שוכחים לעיתים כיצד לחזור לחדרם לאחר שהיו בחדר אחר בבית.
עם זאת, לא קיימת ירידה ברמת ההכרה, בשונה מדליריום.
שיטיון המערב את הקורטקס, ובפרט דמנציה מסוג אלצהיימר ודמנציה ווסקולרית, יכול להשפיע על יכולות השפה של המטופל, ואפזיה מהווה חלק מהקריטריונים לצורך אבחנת המחלה.
שינויי אישיות נפוצים בשיטיון, ומשפיעים מאוד על משפחת המטופל.
לעיתים מטופלים עם שיטיון נוטים להיות מופנמים יותר ולהתעניין פחות בתוצאות התנהגותם על בני משפחתם מאשר היו בעבר.
מטופלים עם מחשבות שווא פרנואידיות נוטים להיות עוינים יותר כלפי המשפחה וכלפי אנשים המטפלים בהם.
מטופלים עם דמנציה פרונטלית וטמפורלית נוטים לחוות שינוי התנהגות משמעותי.
חזיונות שווא (הלוצינציות) ודלוזיות – כ-20% עד 30% מהמטופלים עם שיטיון (בעיקר מסוג אלצהיימר) הם בעלי הלוצינציות.
עד 40% מהם חווים מחשבות שווא, ברובן פרנואידיות ולא סיסטמטיות.
לעיתים ניתן לצפות בהתנהגות אגרסיבית ואף אלימה במטופלים דמנטיים שהם בעלי מאפיינים פסיכוטיים.
בנוסף לפסיכוזה ולשינוי אישיות, קיימים גם שינויים במצב הרוח הכוללים דיכאון וחרדה, בכ-40% עד 50% מן החולים.
חולים בשיטיון עלולים להתאפיין בצחוק פתולוגי או בכי פתולוגי, כלומר הקצנה בהבעת הרגשות ללא כל גורם שהביא לכך.
שינויים קוגניטיביים – בחלק מהחולים ניתן להפיק רפלקסים פתולוגיים.
מטופלים הסובלים מדמנציה ווסקולרית יכולים לסבול מבעיות נוירולוגיות נוספות, כגון כאב ראש, סחרחורת וחולשה, בעיות בשינה וחסרים נוירולוגיים ממוקמים.
הטיפול מבוסס על האטיולוגיה, הוא תלוי בסיבת הופעת השיטיון.
בכ-5 אחוזים מהמקרים ניתן לטפל בשיטיון אם הוא אובחן כתוצאה מסיבה הניתנת לטיפול, כמו במקרים של חוסר בוויטמין B1 (תיאמין), חוסר בוויטמין B12, חוסר בוויטמין A, גידולים, הידרוצפלוס (מיימת ראש) או דיכאון.
ברוב המקרים הטיפול אינו מסוגל להביא לריפוי, והמטרה היא רק להאט את התפתחות הסימפטומים על ידי תמיכה וגירויים סביבתיים מתאימים (אור, ריח, מוזיקה) בהתאם למידת הפגיעה הקוגניטיבית.
טיפול בתסמינים (טיפול סימפטומטי) יכלול, למשל, מתן בנזודיאזפינים להפרעות שינה, תרופות אנטי דיכאוניות, תרופות אנטי פסיכוטיות במצבים של פסיכוזה, דלוזיות והלוצינציות.
מחקרים הצביעו על הגברת התמותה במבוגרים עם מתן תרופות אנטי פסיכוטיות, ועל כן צריך להתחיל במינון נמוך.
תרופות לטיפול במחלה: ניתן לתת מעכבי אצטילכולין אסטראז המגבירים פעילות של מערכת כולינרגית.
תרופות אלו יכולות לעכב את מהלך המחלה בשנה שנתיים.
הטיפול בתרופות אלו מאושר לאלצהיימר קל עד בינוני.
תופעות לוואי של תרופות אלו קשורות להפטוטוקסיות בעיקר, חומציות קיבה, בלוק לבבי, ברדיקרדיה.
כמו כן ניתן לתת אנטגוניסטים ל-NMDA – ממנטין – אושר לאלצהיימר בינוני עד קשה, גורם לסחרחורת, כאבי ראש, בלבול, הלוצינציות.
בכל מקרה, במצבים של דמנציה יש להימנע מתרופות אנטי כולינרגיות כמו דקינט וטריציקליים, תרופות אלו מעלות סיכון לנפילות ומגבירות תמותה.
ייתכן ליקוי קוגניטיבי בשם אנסוגנוסיה שבו המוח אינו מעבד מידע על שינוי ביכולות.
מומלץ לא להתאמץ לנסות לשכנע את החולה שהוא טועה, אלא לעקוף את הבעיה.
כתב העת הרפואי של האיגוד האמריקני לגריאטריה "JAGS", פרסם באפריל 2010 מחקר שבדק את הקשר בין עששת בשיניים לבין שיטיון.
על פי ממצאי המחקר, לקצב של איבוד שיניים בחיי המבוגר, כמו דלקת חניכיים מתקדמת או התפתחות עששת, יש השפעה על יכולתו המנטלית של המבוגר.
על פי תוצאות המחקר כל איבוד שן מעלה את הסיכון לציון נמוך במבחן מנטלי ב-9%–10%, וזאת בחלוף 10 שנים מאובדן השן.
על אף שמדובר במחקר תצפית ולא במחקר התערבות, הרי שממצאי המחקר מאששים ספרות רפואית קודמת הקושרת בין היגיינת פה גרועה, לבין יכולת מנטלית.
אחד החיידקים המרכזיים בדלקת חניכיים החשוד במעורבות במחלת אלצהיימר הוא פורפירומונס ג'ינג'יוואליס (Porphyromonas gingivalis)
שיטיון גורם לירידה הדרגתית ביכולות של האדם לתפקד באופן עצמאי, וככל שהמחלה מתקדמת הוא נעשה תלוי יותר ויותר בסביבתו.
כפועל יוצא של הדבר, בני משפחתו של החולה בשיטיון נאלצים לקחת לידיהם יותר ויותר אספקטים של הטיפול היום-יומי בו.
כך מופרת חלוקת התפקידים שהייתה נהוגה קודם במשפחה, ובני המשפחה המטפלים (לרוב בן/ בת הזוג או אחד מילדיהם) נאלצים לקחת על עצמם עוד תפקידים ומטלות שלא היו באחריותם קודם לכן.
הדבר מביא לעומס פיזי, נפשי, רגשי, וכלכלי על בן המשפחה המטפל.
הוא משנה את תפקידו מבן זוג או ילד למטפל, ונושא בכל כובד האחריות לשלומו של האדם הלוקה בשיטיון.
מצב זה גורם לכך שחלק משמעותי מן המטפלים העיקריים מדווחים על תחושות לחץ ועומס (בין מחצית לשני שלישים, בהתאם לאוכלוסייה הנחקרת), וככל שהזקן מוגבל יותר או סובל יותר מן המחלה, כך תחושת העומס על המטפל העיקרי גבוהה יותר.
ב-31 באוקטובר 2013 התקיים כנס השקה של התכנית הלאומית להתמודדות עם מחלת אלצהיימר ודמנציות אחרות, בשיתוף משרד הבריאות ועמותת עמדא.
שיטפון בזק הוא שטף מים פתאומי המציף אזורים נמוכים כמו ערוצי נחל, אגני היקוות או אגמים יבשים.
שיטפון בזק עלול להיגרם על ידי גשם כבד, סופה טרופית, או על ידי המסה מהירה של קרחונים או או שלג.
שיטפונות בזק עלולים להתרחש גם לאחר קריסת סכר, כפי שאירע ב בארצות הברית.
בארצות הברית מהווים שיטפונות בזק אסון טבע משמעותי, הגורם בשנה ממוצעת ליותר הרוגים מאשר ברקים, סופות טורנדו או סופות הוריקן.
בישראל שוטפים שיטפונות בזק את אפיקי הנחלים בנגב ובמדבר יהודה מספר פעמים בשנה.
לשיטפונות תפקיד חשוב בעיצוב הנוף המדברי, כשהצמחייה המדברית מפתחת התאמות שונות להתמודדות עימם, ומנגד זרם המים עוקר ממקומה ומונע התבססות של צמחיית גדות צפופה.
תופעת טבע זו מרהיבה ומושכת סקרנים, אך חוסר זהירות של מטיילים ושל עוברי דרך, בזמן שיטפון, עלול לסכן את חייהם.
שיטפון בזק נגרם כאשר יורד גשם בכמות המספיקה להיספג ולהפוך את אדמת הלס החרסיתית הנפוצה במדבר לאטומה, כך שאינה מאפשרת עוד למי הגשם לחלחל.
היעדר הצמחייה במדבר מסייע לתהליך זה, מאחר שטיפות הגשם מכות בעוצמה חזקה בקרקע, ללא צמחייה משמעותית שתספוג חלק מאנרגיה זו.
מי הגשם הממשיכים לרדת שאינם מחלחלים מתחילים לזרום על פני השטח.
זרזיפי מים מתאחדים לזרמים קטנים, ובהמשך לזרמים גדולים יותר הזורמים בתוואי נחלי האכזב המדבריים.
במקורו, סמוך לקו פרשת המים, נראה השיטפון כנחל שנוצר יש מאין, ובמורד יוצר השיטפון נחלים גדולים יותר ומפּלים.
עוצמת השיטפון תלויה בכמות הגשמים, בהתפרסותם המרחבית ובגודל אגן הניקוז.
ככל שיורדים יותר גשמים זורמים יותר מים, וככל שאגן הניקוז גדול יותר ופריסת הגשם מרחבית יותר, מצטרפות זרימות מאפיקים רבים יותר ולכן הזרימה חזקה יותר.
מודלים לחיזוי מזג אוויר מסוגלים להתריע על אפשרות שיטפונות באופן מרחבי בטווח זמן של מספר שעות עד מספר ימים, אך מיקומם ומועדם המדויק של השיטפונות קשה לחיזוי בשל מגבלות דיוק של חיזוי מזג אוויר.
זיהוי מוקדם של שיטפון מתקרב קשה מאחר שהגשם יורד במקום רחוק, השיטפון נוצר בערוצי נחלים נסתרים ותוך זמן קצר מירידת הגשם, ואינו מלווה ברעש בעת התקרבותו.
השיטפון העז הנע במהירות עלול להפתיע מטיילים בקטעים צרים של ערוצי נחל ולגרום לאסון קטלני.
שיטפון בזק עשוי להתרחש גם בשל הפשרתם של קרחונים.
ב-5 בנובמבר 1996 נהרס הגשר מעל כביש 1 באיסלנד לחלוטין, כאשר כמות עצומה של מי קרחון – שהופשרו בעקבות התפרצות תת-קרחונית – סחפה אותו, יחד עם שני גשרים סמוכים נוספים.
כתוצאה מכך נותק חלקה המזרחי של המדינה עד לתיקון הנזק.