tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
2003 - השתתפה באלבום - פרויקט "שרות לאה גולדברג" עם השיר "אהבתי הראשונה", אותו הלחינה, הפיקה וביצעה.
2004 - השתתפה באלבום - פרויקט "סימנים - מירון ח.
איזקסון" עם השיר "מה קדם", אותו הפיקה, הלחינה וביצעה.
ב-2004 צורפה אבן ללהקת "הקליק" כקלידנית, במסגרת האיחוד ההיסטורי, וניגנה בלהקה במשך מספר שנים.
בתקופה זו צולמו מספר וידאוקליפים של "הקליק" שביימה יעל בדרשי.
אבן משתפת פעולה עם המוזיקאי נתן סלור מ-1998:
אבן השתתפה בכתיבת רוב השירים באלבומו "25 שעות", וכן הייתה שותפה בעיבודים המוזיקליים לצד סלור ואלי אברמוב.
סלור ואבן הלחינו והקליטו שירים לאלבומי המחווה לביאליק ("אחרי מותי"), תרצה אתר ("תמונת רגע") ושמשון חלפי ("אותו רקיע") – שלושתם יצאו ב"אן אם סי".
כמו כן יצרו את שיר הנושא לדרמה "בלי דף הוראות" (סרט עם מיטל דוהן וליאת גליק מ-1999), וכן הלחינו וביצעו שירים עבור פרויקטים שונים של גל"צ.
השניים העלו מופע משותף בפסטיבל "הפסנתר מארח", ששילב מוזיקה אמנותית ופופולרית.
הם הלחינו שיר לאלבום "מילים: מאיר גולדברג" (ולקחו חלק במופע האלבום וכתבו את מילות השיר "כמה דקות קרובות" לאלבום הבכורה של רוני אלטר.
כמו כן תרמו שירים לאלבום של לימור עובד (המופע בעקבות אלבום זה זכה במספר פרסים בפסטיבל למוזיקה יהודית בהולנד).
כמו כן העלו מופעים עם ליאורה ריבלין וקרן הדר.
ב-2011 כתבה עם נתן סלור את רב השירים לאלבום-הפרויקט "לא זוכר את אתמול".
באלבום זה ובקודמו התארחו זמרים שונים, ביניהם
ג'וזי כץ, רונה קינן, רוני אלטר, קוואמי, אלונה דניאל וקרני פוסטל.
שני האלבומים לוו בסדרת מופעים.
שירים מתוך אלבומים אלה נכנסו לפלייליסט של גלגלצ, ערוץ 24, רדיו תל אביב, 88FM ותחנות רדיו נוספות.
את השיר "ילד עם קוף" מאלבומו הראשון של סלור חידשה בהמשך שילה פרבר.
ב-2017 הלחינו יחד את "שיר עידוד" עבור מופע המחווה לתרצה אתר, "מערבה מכאן", אחד המופעים המרכזיים בפסטיבל ישראל 2017. השיר נכלל בהמשך גם במופע "נשים כותבות שירה" של ערן צור.
עוד ב-2017 השתתפו שניהם באלבום "ילד חלל" של רועי צמח.
ב-2019 נבחר שיר שכתבו לפתוח את אירועי תחרות הגרנד פרי הבינלאומית בהתעמלות אמנותית בהיכל הטוטו בפארק פרס.
אבן הופיעה עם השיר יחד עם הזמרת מתקה בן ציון בטקס הפתיחה של התחרות, ששודר במספר מדינות בעולם.
בשנת 2020 נכלל שיר שכתבו אבן וסלור, "Supernatural", באלבומו של עופר ניסים, שנקרא גם הוא באותו שם.
בשנת 2021 הייתה שותפה ביצירת אלבומו של נתן סלור, "קווים בתוך כף יד", לצד אלון לוטרינגר.
באלבום זה מתארחים כמבצעים אושיק לוי ודנה ברגר.
בשנת 2023 הלחינו אבן וסלור לאושיק לוי את השיר "מתגעגע".
ב-2019 עיבדה וביצעה את השיר "חוף גורדון" בפרויקט "האדמה שלי היא שירים" של דן תורן, עמיר רוסיאנו ודורון פלסקוב.
ב-2020 הלחינה וביצעה את השיר "את כלום לידו" באלבום של רועי צמח, "תמיד אפשר לחלום".
באותה שנה השתתפה כזמרת בביצוע קבוצתי מחודש לשיר
"'The times they are a-changin", בהשתתפות אמנים מהארץ ומרחבי העולם, ביניהם רוני דותן, אוהד שרגאי ושי גולדשטיין.
בשנת 2022 יצרה מופע נשי קבוצתי, "בעונג רב", עבור פסטיבל אשה.
המופע שילב גרסאות אלקטרוניות לשירים ישראלים מוכרים העוסקים בתשוקה, וכן כלל קטעי ספוקן וורד מקוריים.
אבן כתבה מוזיקה לעשרות הצגות תיאטרון.
בין היתר הלחינה מוזיקה להצגות בתיאטרון באר שבע, פסטיבל ישראל, התיאטרון הקאמרי, פסטיבל פותחים במה בתיאטרון בית לסין, פסטיבל צלילי ילדות, תמונע, בית צבי, הסימטה, יורם לוינשטיין, פסטיבל סתיו תיאטרוני (4 הצגות שהלחינה להן זכו במקום הראשון בפסטיבל), פסטיבל "כל הארץ במה" (אחת ההצגות זכתה במקום הראשון), ועוד.
בחלקן גם ניגנה ושרה, ובכמה מההצגות לקחה חלק גם כפזמונאית ויועצת אמנותית.
בנוסף תרמה לחנים למופעים תיאטרליים-מוזיקליים שונים, בבימוי דני הורוביץ, חנה מרון, עינת בסר ועוד, שהועלו ב"צוותא", בתיאטרון הקאמרי ועוד.
בשנת 2016 עלה המחזמר "בית המצוות", שאת שיריו כתבה והלחינה, בפסטיבל "חג המחזמר" בבת ים.
במחזמר, שעלה בשיתוף עם תיאטרון "הבימה" ובבימוי אמיר וולף, השתתפו רפי ויינשטוק, אפרת כהן ושחקנים רבים נוספים, והוא לווה בתזמורת סימפונית.
המחזמר היה אחד משלושה שהתקבלו לפסטיבל מתוך 63 הצעות שהוגשו באותה השנה.
הוא הוצג בהיכל התרבות בת-ים וזיכה את משתתפיו במספר פרסים.
אבן כתבה עם נתן סלור מוזיקה לעבודת וידאו של נלי אגסי במוזיאון היידלברג בגרמניה (2000) ולעבודות נוספות של האמנית בבריטניה, וכן השתתפה במופע סאונד ווידאו של הקבוצה הבריטית "טורנדו" בביאנלה לוידאו ארט 2003, במרכז לאמנות דיגיטלית בחולון.
ב-2009 יצרה מוזיקה לעבודת וידאו של אורי דותן שהוצגה באוסטריה.
אצרה פרויקט וידאו ארט (וכן הלחינה לו את המוזיקה) בפסטיבל "אשה".
יצרה מיצג סאונד וטקסט בתערוכה "האם אמנות יכולה לרגש" (2000).
שיר שהלחינה שולב בפרויקט וידאו-ארט שירה של ללי ציפי מיכאלי, שהוצג בסינמטק ת"א ובפסטיבל אפוס.
ככותבת-מאיירת, הציגה עבודות בפסטיבל הקומיקס ת"א (2005), ובמוזיאון הקומיקס בחולון (במסגרת התערוכה השנתית על שם פרידל שטרן - בשנים 2015, 2016, 2018, 2020, 2022).
ב-2016, בעקבות הזכייה בתחרות "להעיר", הציגה עבודה בינתחומית שיצרה (עבודה המשלבת טקסט, סאונד ווידאו) בביתן הישראלי של ועידת האו"ם לאורבניות "הביטאט 3" בקיטו, אקוודור.
העבודה הוצגה גם במוזיאון המדעטק חיפה, במסגרת כנס איגוד המתכננים השנתי 2017, ובמטה המרכזי של ארגון ה-OECD בפריז.
עבודה נוספת מוצגת במוזיאון הווירטואלי MOCA לאמנות המחשב וכן הוקרנה ב-2018 בפסטיבל הבינלאומי לסרטי שירה "The institute" באתונה.
ב-2020 לקחה חלק בעבודת סאונד וירטואלית של האמן הבריטי סטיוארט פוקס.
כמו כן השתתפה אבן כמצולמת בתערוכה "לראות את הקול" של הצלם אילן בשור.
ב-2007 יצא ספר שיריה הראשון, "אשה באלכסון" (הוצאת כרמל, בתמיכת קרן עמוס).
שירים מתוכו פורסמו ב"עתון 77", "גג", "משיב הרוח", "מאזנים", "עמדה", "מראה", "ביטאון שירה", "המסדרון", "מוטיב", "בין סגול ובין תכלת", במדורי הספרות של "מעריב", "ידיעות אחרונות" (ynet), "הארץ", כתבי עת מקוונים כ"יחידה", "נתיבים", "חוטם" ואחרים.
בעקבות כך השתתפה בפסטיבל המשוררים במטולה, בפסטיבל "שער" לשירה, פסטיבל "גג" של איגוד הסופרים ובפסטיבל המשוררים של ת"א.
שירים שכתבה לילדים פורסמו בכתב העת "הפנקס".
כתבה (ואיירה) מאמרים, ראיונות, טורים וסיפורי קומיקס קצרים שהתפרסמו בעיתונים ואתרים שונים ("אנשים", "פנאי פלוס", עיתון "תל אביב" (מקומון), עיתון "זבנג", "יקום תרבות", "שחרזדה" ועוד).
ב-2013 נכלל שיר שכתבה, "אשה סגולה", באנתולוגיה "מלכה עירומה", בעריכת דורית ויסמן (אנתולוגיה שהוותה בסיס למופע בפסטיבל ישראל).
ב-2013 איירה את הספר "הנערה מחנות התקליטים" של רועי צמח ועיצבה את הלוגו של הוצאת "קיד זמנהוף".
ב-2016 השתתפה באנתולוגית השירה "צלע מן האדם" בעריכת שושנה ווג, עם השיר "אתי", ובאנתולוגיה "שירה על שירה".
ב-2018 הופיעו שיריה באנתולוגיות "מגירות שקופות" ו"בשדה כובס".
שיר אחר הוצג במסגרת תערוכת שירים במוזיאון היכל שלמה.
בין השנים 2020 ל-2022 השתתפה בשלוש אנתולוגיות מסדרת "הקפסולה" בעריכת ציפי שחרור במסגרת מיזם "יום ההשראה".
ב-2022 השתתפה באנתולוגיה "ועת לכל חפץ".
ב-2025 השתתפה באנתולוגיה "אדמוני וטוב ראי".
הקימה אתר אינטרנט, "לחשים ועוד", ובו איגדה שירי משוררים ותיקים ובני זמננו.
אפשר לשמוע ולראות בו גם את קולותיהם ותמונותיהם של המשוררים, ולקרוא את קורות חייהם.
בין המשוררים בני זמננו נמנים נורית זרחי, רוני סומק, אמיר אור, רחל חלפי, רפי וייכרט, מאיה בז'רנו, מיכל סנונית, יחזקאל נפשי, ציפי שחרור, מירון ח.
איזקסון, ללי ציפי מיכאלי ועוד.
בשנים 2023 ו-2025 שפטה בתחרות הכתיבה "מילה במקום" של עמותת "הליקון".
ארגנה והנחתה ערבים ספרותיים במסגרות שונות, וכן לקחה חלק במופעי ספר שונים ב"צוותא", בית אריאלה, המדיטק, בית ביאליק ועוד.
ב-2023 יצא ספרה השני, "לתומי", שלווה באיורי בינה מלאכותית ובעבודות ווידאו ארט.
יסמין גודר (נולדה ב-7 במרץ 1973) היא כוריאוגרפית ורקדנית ישראלית.
יסמין גודר נולדה וגדלה עד גיל 14 בירושלים.
בילדותה למדה ריקוד בחוג אצל חסיה לוי-אגרון ובלט אצל יעקב ליפשיץ בירושלים.
הופיעה לראשונה בגיל שש-שבע בימק"א ירושלים בהופעת סוף שנה בחוג.
ב-1984 עברה עם הוריה לניו יורק.
ובגיל 14 לבית הספר העירוני לאומנויות של ניו יורק (Performing High School), עליו התבססה הסדרה "תהילה" שם החלה ליצור, יצירתה הראשונה שאבה השראה מכתביו של אדמון ז'אבס.
במקביל זכתה במלגת לימודים בבית הספר של מרתה גרהם בניו יורק, בו רקדה כל סוף שבוע, בגילאים 14–17. עם סיום לימודיה שבה לישראל, אך חזרה לארצות הברית למשך שלוש שנים לצורך לימודים אקדמיים.
גודר עשתה תואר ראשון במחול בבית הספר לאומנויות על-שם טיש באוניברסיטת ניו יורק, בו התחילה להציג את עבודותיה לראשונה.
במקביל ותוך כדי הלימודים, התחילה להציג בתיאטרונים שונים.
בנוסף לכך למדה במוסדות שונים מחוץ לאוניברסיטה שהידוע בהם הוא Movement Center, מקום שמגיעים אליו מורים שונים עם גישות מבוססות וגם אלטרנטיביות במחול.
גודר סיימה את לימודיה האקדמיים ב-1997 וכבר בשנת 1997/6 הציגה את עבודותיה במספר מקומות.
המקום הראשון בו הציגה יצירה שלה וגם רקדה בה היה Gowanus Arts Exchange.
אחר-כך הזמינו אותה להציג עבודה ב-Duncan Center, פראג.
בשנה האחרונה ללימודיה עבדה על הערב A Car and a Bandge.
אחר-כך הזמינו אותה ליצור חצי ערב של היצירה Split Stream.
בשלב הבא יצרה שתי יצירות: האחת בשם "הקיר של אינה" והשנייה Ding Ding Round Zero.
ב-1999 בן-זוגה איציק ג'ולי עבר לישראל ועבד בתיאטרון חיפה וגודר התקבלה ל"גוונים במחול" 1999, והציגה בה את "הקיר של אילנה", היצירה הראשונה שיצרה בישראל.
בעקבות זאת הוזמנה לעשות עבודה ל"הרמת מסך" ויצרה את I Feel Funny Today ו"שדות ירוקים", שהוצגו ב"הרמת מסך" בשנת 2000, שנעשתה עבור להקת בת-שבע.
ב-2001 יצרה את "אולם" עבור סדרת "בימת מחול" בתיאטרון תמונע.
"אולם" הוצגה גם בניו יורק ובבודפשט.
גודר היא המנהלת האומנותית של להקת המחול שלה.
היא מלמדת מחול מאז ששבה לישראל.
לימדה בבתי ספר שונים לאומנויות, ביניהם האקדמיה למחול.
לימדה שנים רבות בביכורי העיתים.
ב-2007 פתחה את סטודיו יסמין גודר, במרכז מנדל לתרבות ביפו וכיום כל פעילותה מתרכזת שם.
שם ממוקמים משרדי הלהקה, גודר עורכת שם חזרות ומלמדת שם בשיתוף עם "מנוע חיפוש", מרכז להוראת התיאטרון, אותו הקים ומנהל איציק ג'ולי.
בשנת 2002, יצרה את "פתאום ציפורים", יצירה לארבע נשים שעלתה בתל אביב ובבודפשט.
וב-2008 הוזמנה להופיע עם המופע שוב באירופה.
באותה שנה יצירתה "אני רעה אני", הוזמנה להשתתף בפסטיבל המחול הבינלאומי בוופרטל, גרמניה, שאוצרה פינה באוש.
בשנת 2014, יצרה גודר את היצירה CLIMAX בהזמנת מוזיאון פתח תקווה לאמנות.
היצירה נוצרה עבור חלל המוזיאון כחלק מהתערוכה 'צעדים בוני אמון' (אוצרים שותפים: דרורית גור אריה ואבי פלדמן).
בעקבות התערוכה יצא לאור הספר 'אקסטרמום - מבטים על יצירתה של יסמין גודר' (2014) בהוצאת המוזיאון ואסיה הוצאה לאור.
בחורף 2019. יצרה את "מתרגלים אמפתיה # 1" בה מעורב הקהל במופע, וב-2021 יצרה גרסה שנייה "מתרגלים אמפתיה # 2 על 2", כתגובה להגבלות שכפתה מגפת הקורונה, והיא נועדה לשני מבצעים ולשני צופים בלבד, תוך שמירה על מרחק של שני מטרים.
היא זוכת פרס רוטשילד לשנת 2025, "על הישגיה בעיצוב שפה כוריאוגרפית חדשנית הבוחנת חוויות נפשיות דרך מגע אנושי בין אישי, ועל יצירותיה רבות הממדים המתקבלות בהתלהבות על ידי קהלים מגוונים בארץ ובעולם".
בן זוגה הוא איש התיאטרון איציק ג'ולי.
1999: "הקיר של אלינה", במסגרת "גוונים במחול"
2008: "אחושילינג singular sensation", קופרודוקציה ישראלית-צרפתית-גרמנית שעלתה בפסטיבל מונפלייה למחול, בצרפת, הוצגה גם בבית האופרה בסידני, בספטמבר 2010
2009: "אוהבים אש", בשיתוף האמן יוחאי מטוס
1999– פרס בתחרות הארצית לכוריאוגרפיה לכבודה של חסיה לוי-אגרון מטעם האקדמיה למוזיקה בירושלים, על היצירות "הקיר של אילנה" ו"תגידי שלום יפה"
2000–1999 – נבחרה לאמן הבית של עמותת Movement Research
2001 – פרס משרד התרבות לכוריאוגרף צעיר
2002 – פרס בסי לכוריאוגרף מצטיין מטעם עיריית ניו יורק עבור היצירה I feel funny today
2003 – נבחרת הקרן למצוינות בתרבות
2003 – פרס משרד התרבות לכוריאוגרף צעיר
2004 – פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה מטעם עיריית תל אביב
2005 – פרס לנדאו לאמנויות הבמה של מפעל הפיס
2009 – פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה מטעם עיריית תל אביב.
2010 – פרס משרד התרבות ליוצרים ולמבצעים בתחום המחול
יסמין הכחולה הוא סרט קולנוע מסוגת מלודרמה משנת 2013 שביים וכתב וודי אלן, ומככבת בו קייט בלאנשט (שאף זכתה בפרס אוסקר על תפקידה).
הסרט מספר את סיפור נפילתה של יסמין פרנסיס מחיי עושר בניו יורק לחיי עוני בסן פרנסיסקו.
יסמין (קייט בלאנשט) נוחתת בסן פרנסיסקו, ועוברת להתגורר בבית אחותה הלא ביולוגית, ג'ינג'ר (סאלי הוקינס).
מנקודה זו ואילך מציג הסרט את חייה של יסמין בסן פרנסיסקו תוך שילוב זיכרונותיה (שכל אחד מהם מוצג בפלשבק) מחיי הפאר הקודמים שלה בניו יורק.
בעלה של יסמין, האל פרנסיס (אלק בולדווין) היה איש עסקים עשיר שנעצר בחשד למעשי מרמה, והתאבד בכלאו.
עקב החרמת רכושו יסמין נותרה חסרת כל ורק חפציה האישיים היוקרתיים (בגדים, תיקים וכדומה) מעידים על חיי הפאר להם הייתה רגילה.
השינוי הקיצוני באורח החיים והאמת המרה גרמו ליסמין להתמוטטות עצבים והיא מכורה לאלכוהול וכדורים.
ובעקבות מעצר האב, בנם היחיד, דני (אלדן ארנרייך) עוזב את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, ונעלם.
ג'ינג'ר, שהייתה באותה עת נשואה לאוגי (אנדרו דייס קליי) השקיעה, בעצתה של יסמין, 200,000 $ בהם זכתה בלוטו אצל האל וההשקעה ירדה לטמיון.
ג'ינג'ר חייה חיי עוני עם שני בניה ועובדת כקופאית בסופרמרקט.
בן זוגה הוא צ'ילי (בובי קנאבלי), העובד כמכונאי במוסך.
יסמין נישאה להאל טרם סיום לימודיה באוניברסיטה, והיא חסרת מקצוע.
היא שואפת ללמוד עיצוב פנים, וכדי להתפרנס היא עובדת כמזכירה אצל רופא שיניים, ד"ר פליקר (מייקל סטולברג), המחזר אחריה.
היא עוזבת עבודה זו לאחר שד"ר פליקר מנשק אותה בכפייה.
ג'ינג'ר מלווה את אחותה למסיבה ופוגשת את אל (לואי סי.
קיי.), ונוטשת למענו את צ'ילי, עד שמתברר לה שהוא נשוי.
במסיבה יסמין פוגשת את דווייט וסטלייק (פיטר סארסגארד), איש מחלקת המדינה השואף להיכנס לפוליטיקה.
יסמין מציגה עצמה בפניו כמעצבת פנים אלמנה ללא ילדים של מנתח שנפטר מהתקף לב.
השניים מתאהבים ודווייט מציע ליסמין נישואים, אך הם נפרדים לאחר שהאמת על עברה של יסמין נחשפת בעקבות פגישה מקרית של הזוג עם אוגי.
בפגישה מגלה יסמין שבנהּ מתגורר לא הרחק משם, באוקלנד, ועובד בחנות לכלי נגינה.
היא ניגשת לפגוש את הבן, אך הוא מבקש שתסתלק מחייו.
מתברר שאביו, בעלה של יסמין, נעצר בעקבות הלשנתה לרשויות, לאחר שהיא גילתה כי הוא בגד בה במשך שנים, עם נשים אחדות, ורצה לעזוב אותה למען אחת מהן.
יסמין חוזרת לביתה של ג'ינג'ר, שם ג'ינג'ר וצ'ילי חוגגים את חברותם המחודשת.
יסמין הנואשת עוזבת את בית אחותה, תוך שהיא מעמידה פנים שהסיבה לכך היא נסיעתה עם דווייט לוושינגטון.
היא שמה פעמיה לגן, שם היא מתיישבת על ספסל ומדברת אל עצמה.
קייט בלאנשט - ג'אנט "יסמין" פרנסיס (זכתה בפרס גלובוס הזהב, בפרס אוסקר, ובפרס גילדת שחקני המסך על תפקידה)
סאלי הוקינס - ג'ינג'ר, אחותה של יסמין
אלק בולדווין - הארולד "האל" פרנסיס, בעלה לשעבר של יסמין
בובי קנאבלי - צ'ילי, החבר של ג'ינג'ר
פיטר סארסגארד - דווייט וסטלייק, דיפלומט עשיר
- אל, המאהב של ג'ינג'ר
אנדרו דייס קליי - אוגי, בעלה לשעבר של ג'ינג'ר
מייקל סטולברג - ד"ר פליקר
אלדן ארנרייך - דני, בנו של האל ובנה החורג של יסמין
צ'רלי טאהן - דני הצעיר
צוות השחקנים לוהק ביוני 2012 ובראשם קייט בלאנשט שחשקה בתפקיד עוד קודם לכן.
בלאנשט סיפרה שהיא נהגה לעקוב אחרי אנשים הדומים לדמותה של יסמין כדי ללמוד על התנהגותם.
צילומי הסרט החלו באותה שנה בניו יורק ובסן פרנסיסקו.
הסרט יצא לאקרנים לראשונה ב-26 ביולי בהפצה מוגבלת בניו יורק ובלוס אנג'לס.
ביקורות מוקדמות לסרט היללו אותו ובפרט את הופעתה של קייט בלאנשט.
מבקר הסרטים דייוויד דאנדיי מ"הניו יורקר" הגדיר אותו כסרט הטוב ביותר שוודי אלן עשה מזה שנים.
בנוסף, הסרט זכה לציון של 90% מהאתר "Rotten Tomatoes" וציון של 77 נקודות מתוך 100 על פי האתר "Metacritic".
הסרט יצא בתפוצה מוגבלת כמו בסרטו הקודם של אלן, "חצות בפריז" (2011).
בשלושת הימים הראשונים לצאתו, הסרט גרף 612,767 דולר בשישה בתי קולנוע בלבד.
הישג זה הפך לפתיחה הטובה ביותר של אחד מסרטיו של אלן ולפתיחה הטובה ביותר של סרט עצמאי בשנת 2013. ברם, בעת הפצתו ברחבי ארצות הברית הסרט לא שיחזר את הישגי "חצות בפריז" - למעלה מחמישה מיליון דולר לשבוע - אך הוא הצליח להכניס כארבעה מיליון דולר.
סך הכל הכניס הסרט כ-94.7 מיליון דולר, מהם 33.1 מיליון דולר בארצות הברית.
בשמו המקורי של הסרט "Blue Jasmine" קיים ריבוי משמעויות: המילה "blue" פירושה כחול, עצוב וגם הסגנון המוזיקלי בלוז, בעוד ששם הסרט בעברית, "יסמין הכחולה", מתמקד רק במשמעות אחת של המילה.
מבקר הקולנוע יונתן גת העיר כי "שם הסרט מתורגם ברישול.
המילה "Blue" במקרה זה מסמלת "דיכאון" או "עצב" ולא צבע.
מבקר הקולנוע מאיר שניצר העיר כי מדויק יותר היה לכנות את הסרט "ג'סמין העצובה".
הקושי בתרגום לעברית של כפל משמעות זה ניכר בשמן העברי של יצירות קודמות שבשמן נכללה המילה blue, כגון יצירתו של ג'ורג' גרשווין "Rhapsody in Blue" הקרויה בעברית "רפסודיה בכחול", אך גם "רפסודיה בנוסח בלו".
"blue" מייצגת גם את השיר הרומנטי הפופולרי "Blue Moon" של רוג'רס והארט, שנוגן בפגישתם הראשונה של יסמין והאל, וגעגועיה של יסמין לשיר הם געגועיה לחיי הזוהר עם האל.
בנוסף לדמיון בסיסי זה, ניתן למצוא קווי דמיון נוספים בין עלילת הסרט לעלילת המחזה.
מבקר הקולנוע אורי קליין ציין כי "סרטו החדש של אלן אינו רימייק של 'חשמלית ושמה תשוקה', אלא ניסיון לשגר את גיבורת המחזה - ואף יותר מכך את רוחו - למציאות האמריקאית העכשווית".
קייט בלאנשט, המגלמת בסרט את דמותה של יסמין, גילמה בשנת 2009 את דמותה של בלאנש במחזה, שהוצג בסידני.
אלק בולדווין גילם את סטנלי קוואלסקי במחזה משנת 1992 ובעיבוד קולנועי משנת 1995.
מבקר הקולנוע מאיר שניצר מתח ביקורת על עיבודו של אלן:
לאורך הסרט כולו קשה לאתר ולו מומנט דרמטי אחד, שבו וודי אלן עוצר את ההתבדחות על חשבון המקור של וויליאמס, ונותן לדמויות להתבטא באופן אותנטי, שלא דרך מסננת הראי העקום.
בולט הדבר בטיפולו המגושם בגופייה של צ'ילי, החבר האיטלקי של ג'ינג'ר.
בגרסת המקור, כשצ'ילי נקרא עדיין סטנלי קובלסקי, הוא גולם על ידי מרלון ברנדו, שעטה אז על עצמו את הגופייה הלבנה הנודעת.
וכמו להלעיג על ההופעה המסעירה ההיא, אלן מרחיב צעד, ומצייד את צ'ילי העילג במערכת שלמה של גופיות - גם לבנות, אבל גם שחורות.
בעיצוב דמותו של האל פרנסיס, בעלה העשיר של יסמין, התבסס אלן על דמותו של ברנרד מיידוף, איש העסקים העשיר והנדיב, שמקור עושרו התגלה כהונאת פונזי, גילוי ששלח את מיידוף לעונש של 150 שנות מאסר.
מיידוף לא התאבד בכלאו, אך את זאת עשה בנו, מארק.
רמיזה נוספת לקשר בין הדמויות כאן וב"חשמלית ושמה תשוקה" נעשה בדמותה של האחות ג'ינג'ר- ב"חשמלית ושמה תשוקה" בלאנש קוראת לה "סטלה של הכוכבים" ולדמותה של ג'ינג'ר בסרט יש קעקוע של כוכבים על גבה.
עלילת הסרט אינה ליניארית, עקב השימוש הנרחב שהוא עושה בפלשבקים.
הסרט מציג באופן ליניארי את חייה של יסמין בסן פרנסיסקו, אך בהם משולבים זכרונותיה (שכל אחד מהם מוצג בפלשבק) מהתקופה שקדמה להגעתה לסן פרנסיסקו, ובה חייתה בעושר רב בניו יורק.
מבקר הקולנוע יונתן גת מעיר על כך:
אלן מקפיד שהקפיצות בין העבר הקסום להווה העגום יעשו בלי שהצופה ירגיש.
ללא כתובית עזרה וללא שינוי באופן הצילום, בתאורה ובקצב.
המעברים הבלתי נראים האלה גורמים לצופה לטעום משהו מאותה הטלטלה והייסורים של אותה יסמין.
להיזרק מסצנת האפי אנדינג אחת לטוויסט המר וחוזר חלילה.
"יסמין הכחולה" הוא המחשה של הביטוי - הוא מספר את סיפור נפילתה של יסמין פרנסיס מחיי עושר בניו יורק לחיי עוני בסן פרנסיסקו.
הסרט אינו מותיר לצופה תקווה רבה להתאוששותה של יסמין.
סצנת הפתיחה של הסרט וסצנת הסיום שלו דומות להפליא: בשתיהן יסמין מדברת לכאורה אל אישה שלידה, אך למעשה היא מדברת אל עצמה, משום שהנשים מסתלקות ממנה ברגע שהן יכולות.
בשתי הסצנות יסמין היא חסרת בית: בסצנת הפתיחה, לאחר שאיבדה את ביתה בניו יורק, ובסצנת הסיום, לאחר שעזבה את בית אחותה בסן פרנסיסקו.
מבקר הקולנוע אורי קליין רואה בסרט, ובמחזה שקדם לו, משל לנפילה נרחבת יותר:
"יסמין הכחולה" הוא תיאור של התמוטטות ...
סיפור התמוטטותה של ג'סמין מייצג התמוטטות רחבה יותר, זו של אמריקה וחלומה הנתונים במשבר הרסני ומתמשך.
ב"חשמלית ושמה תשוקה" היה זה חלומו של הדרום שהתרסק.
"יסמין הכחולה" מתרחש אף הוא במציאות שיסודותיה התערערו, ויסודות אלה הם של הקפיטליזם עצמו, שחלומותיו, שהתחזו ליעדיו, אולי לא היו שונים בהרבה מחלומות הזוהר והאלגנטיות השקריים והמעוותים שבלאנש התמוטטה לתוכם.
יסמין דאימונד (נולדה ב-20 במאי 1978) היא שחקנית ישראלית בעברה.
כשהייתה בת חמש הוריה התגרשו, והיא עברה עם אביה לאיטליה.
לאחר תקופה חזרה עם אביה לישראל.
כשהייתה בת 15 אביה החל תהליך של חזרה בתשובה, הפך לחסיד ויז'ניץ והציע לה להצטרף אליו לתהליך זה.
בעקבות כך החל נתק בינה לבין אביה, והיא התגוררה עם אמה.
בגיל 17 עזבה את בית אמה, עברה להתגורר בדירה שכורה, והשתתפה בסרטים שונים.
כשהייתה בת 20 החלה ללמוד משחק בבית הספר למשחק "בית צבי", ולאחר שנתיים הפסיקה את לימודי המשחק.
שיחקה במספר פרסומות, בין השאר לבנק לאומי.
באותה תקופה החליטה לא לעסוק במשחק, והחלה לעבוד במכירת טלפונים ניידים.
ב-2001 גילמה את כלנית אפרתי בטלנובלה "לחיי האהבה".
ב-2002 שיחקה לצד עודד מנסטר ומורן אייזנשטיין במחזמר "מסביב לעולם ב-80 שירים" שיצר וביים אבי דור.
באפריל 2003 נסעה ללונדון על מנת לגשת למבחני הבד למועמדות להנחיה בערוץ המוזיקה הבינלאומי MTV, בו חיפשו מחליפה למנחה עדן הראל, אך היא לא זכתה בתפקיד.
במשך תקופה עבדה בעבודות מזדמנות, וב-2003 חזרה שוב לשחק בסדרה "החצר".
דרישות התפקיד כללו כיעור של פניה - עיבו את גבותיה והרחיבו את אפה.
בעקבות משחקה בסדרה "החצר" החלה בתהליך של חזרה בתשובה והתקרבה לחסידות חב"ד ובהמשך פרשה ממשחק.
יסמין גמליאל (נולדה ב-20 בפברואר 1965) היא זמרת, מדבבת ומורה לפיתוח קול ישראלית.
גמליאל היא בתו של אליהו גמליאל, שהיה כוריאוגרף ומרקיד ריקוד עם.
הוא נודע גם כמלחין השיר "ארץ זבת חלב ודבש".
בשנת 1982 התגייסה גמליאל ללהקת פיקוד הצפון ומשם, זכור תפקידה כסולנית בשיר "עוד לא תמו כל פלאייך".
למדה פיתוח קול אצל רחל הוכמן, מירה זכאי ואסתר אדמון.
בשנים 1988–1991 הייתה חברה בשלישיית הפופ הישראלית "מנגו", לצד מירי נבו ומיכל צפיר.
במקביל למדה ברימון בית ספר למוסיקה.
מאז 1996 גמליאל היא מורה לפיתוח קול ב"רימון בית ספר למוסיקה".
בנוסף לכך מופיעה בהפקות שונות כזמרת.
היא חברה בשמיניית ווקאל המבצעת מוזיקה קלאסית, ובהרכב "ווטרלו", המבצע משירי להקת "אַבְּבָּא".
גמליאל דיבבה בעבר סרטי הנפשה בעברית.
היא דיבבה את צ'רלי ואת כל הדמויות הנשיות בסדרת "האופנוברים ממאדים", עבורה גם ביצעה את שיר הפתיחה, את חואניטה ג'ורדן בסרט "ספייס ג'אם" ואת רוג ב"סדרת אקס-מן".
בשנת 1991 שרה את שיר הפתיחה והסיום של סדרת הטלוויזיה החינוכית "אלף ואחת אמריקות", לצד חברי להקת "אף אוזן גרון".
בשנת 1994 דיבבה בסדרת הטלוויזיה "ספיידרמן: סדרת האנימציה" את הדמויות של מרי ג'יין ווטסון, מאדאם ווב ואחרות.
בשנת 1995 דיבבה בסדרה "בננמן" את פיונה כתבת החדשות.
כמו כן, דיבבה בסדרות "עומר" ו"טמבלינה".
בשנת 2002 דיבבה בסדרה "מרגלית הבלשית".
בשנת 2005 דיבבה את הגורילה בסרט "טרזן 2".
בשנת 2006 דיבבה את גאסי האווזה בסרט "חוות הקסמים".
גמליאל נשואה ואם לשני ילדים.
יסמין עיון (נולדה ב-23 במאי 1990) היא שחקנית, מדבבת וזמרת ישראלית.
יסמין נולדה וגדלה ברמת גן לדיאן וירון עיון ולה שתי אחיות ואח.
אחותה הקטנה היא השחקנית ליאנה עיון.
הוריה התגרשו ואביה נישא בשנית למנחת הטלוויזיה מירי נבו.
בגיל 8 קיבלה את תפקיד המשחק הראשון שלה ב"רחוב סומסום", שם שיחקה את הילדה יסמין.
באותה תקופה החלה את קריירת הדיבוב שלה בתפקיד קיארה במלך האריות 2: מלכות סימבה ומאז דובבה בעשרות סרטים וסדרות.
בשנת 2005 שיחקה, במקביל ללימודיה בבית הספר תלמה ילין, בתפקיד שרון בסדרה "ההפסקה הגדולה", ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
עם סיום לימודי התיכון, בשנת 2008 התגייסה לצה"ל ושירתה בלהקת חיל החינוך והנוער.
בשנים 2011–2013 שיחקה עיון את דמותה של אילנה בתפקיד ראשי בסדרת הנעורים "אליפים" בערוץ הילדים של yes, המבוססת על ספרה של אסתר שטרייט-וורצל.
באפריל 2014 גילמה את ראשל בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "מפריח היונים" של הבמאי נסים דיין, ע"פ ספרו של אלי עמיר.
ב-2015–2017 למדה באוניברסיטת תל אביב פילוסופיה, קולנוע ואמנות.
בשנים 2019-2017 שיחקה בתפקיד ראשי בהצגה "על מי ועל מה" מאת איאד אקטאר (זוכה פרס פוליצר), בבימויו של משה נאור, בתיאטרון חיפה.
ב-2022 גילמה את שירה, ראש לשכת הרב הצבאי הראשי בסדרה "שישו ושמחו", ששודרה בכאן 11. על תפקידה הייתה מועמדת בקטגוריית "שחקנית ראשית בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים" בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2022.
ב-2023 סיימה את לימודיה במסלול תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
ב-2024 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "סוס בלי שם" של הבמאי אסף אסולין, הסרט הפותח של פסטיבל קולנוע דרום לשנת 2024.
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאה2022פרסי האקדמיה לטלוויזיהשחקנית ראשית בסדרת דרמה קומיתשישו ושמחו (סדרת טלוויזיה)
פרויקט תפקידרחוב סומסום (ישראל) יסמין ההפסקה הגדולה שרוןאליפים (סדרת טלוויזיה) אילנה מפריח היונים (סרט) ראשלעממיות זואישישו ושמחו (סדרת טלוויזיה)שירהסוס בלי שםגלידה
יסמין לוי (נולדה ב-25 במרץ 1975) היא אשת תקשורת העוסקת בתרבות האינטרנט, עיתונאית וסופרת ישראלית.
לוי נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
היא בתם של דוד לוי, מהנדס שדות תעופה ואיש עסקים, והשחקנית ברכה נאמן.
סיימה קורס קופירייטינג ב-ACC תרצה גרנות ותואר בתקשורת וניהול מהמסלול האקדמי המכללה למנהל.
החלה את דרכה ככתבת בשבועון "רייטינג" בעריכת יובל נתן.
השתתפה במספר תוכניות על סלבריטאים ב"ערוץ הבידור".
כתבה את המדור "שליחות קטלנית" במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", והפכה למראיינת בתחומי התרבות והבידור במוסף.
לאחר שבע שנים במוסף "7 ימים", עברה לוי לפעול באינטרנט.
היא בעלת האתר "מיס טומורו" ומפרסמת בו פוסטים אישיים המלווים בצילומים.
ב-2014 פרסמה את הרומן העתידני "נטופיה" שכתבה עם בן זוגה דאז, גל מור, ויצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים.
הספר הוא רומן דיסטופי על רשת חברתית מתקדמת שמתנהלת באמצעות מחשבות.
באותה שנה ערכו לוי ומור קמפיין מימון המוני לתרגום "נטופיה" לאנגלית שהסתיים בהצלחה.
הספר הפך באמזון לרב-מכר בקטגוריית "סייבר פאנק".
בשנים 2014–2016 כיהנה בתפקיד סגנית העורך הראשי באתר "חורים ברשת".
העורך הראשי והבעלים הוא גל מור.
ב-2016 החלה לוי לעבוד כמשנה לעורכת הראשית באתר "סלונה".
ב-2020 פתחה לוי באתר "הארץ" את הבלוג "פוסט מורטם", שבו היא מפרסמת טור דעה שבועי.
בשנת 2021 החלה לכתוב באתר ביקורות טלוויזיה, בעיקר של משדרי חדשות.
יסמין פייג' היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד ג'ורדנה ביוון בסרט "סבמארין", בת' מיטשל בסדרה הקומית "פרמפייס" ובדמות מריה ג'קסון בסדרת הטלוויזיה לילדים "הרפתקאות שרה ג'יין".
פייג' נולדה בלונדון, אנגליה לאם אנגלייה-יהודייה ולאב עיראקי-מוסלמי.
היא התחילה להופיע כבר בגיל ארבע.
הופעת הבכורה שלה על מסכי הקולנוע הייתה בסרט "תמימות מופלאה" משנת 2003. פייג' שיחקה גם בתוכנית הטלוויזיה לילדים "The Mysti Show".
היא הופיעה בסדרה "הרפתקאות שרה ג'יין", ובעונה השנייה צמצמה את פעילותה בגלל בחינות הבגרות שלה.
בסרט "נעלי בלט" שיחקה פייג' בתפקיד פטרובה פוסיל, וב-2010 כיכבה בסרט "צוללת" בתפקיד ג'ורדנה ביוון.
בפברואר ובמרץ 2012 שיחקה פייג' בתפקיד בת' מיטשל בסיטקום "פרמפייס" של ערוץ BBC Three.
ב-2013 חזרה להופיע בעונה השנייה של הסדרה.
היא גילמה את דמות ניקי בדרמה "Spoof or Die" של ערוץ 4 ששודר לראשונה ב-30 ביולי 2012.
ב-2014 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "מתחת לפני השטח" מאת ג'ק ת'ורן.
בסדרה הופיעה לצדו של טומי נייט שכיכב לצדה ב"הרפתקאות שרה ג'יין".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2003 עלובי החיים Les Misérables קוזט הועלה בתיאטרון פאלאס בלונדון 2010 Spur of the Moment אמה ג.
תיאטרון רויאל קורט רומיאו ויוליה Romeo & Juliet יוליה תיאטרון בלומסברי אנני Annie מולי תיאטרון האמרסמית'
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות The Meeting Point נור BBC בלפסט The Little Toe Radio המספרת רדיו 7 של ה-BBC Topic Chocolate Bars 2013 לעולם-לא-עולם Neil Gaiman's Neverwhere אנסטסיה לפי ספרו של ניל גיימן
יסמין פהלווי (בפרסית: یاسمین اعتماد امینی پهلوی, תעתיק: יאסמין אעתמאד אמיני פהלוי; נולדה ב-26 ביולי 1968) היא עורכת דין איראנית ואשתו של רזא פהלווי, נסיך הכתר האחרון של איראן.
פהלווי נולדה בטהראן לעבדאללה אטמאד-אמיני ול-Forough Eftekhari.
היא למדה בבית ספר קהילתי פרטי בטהראן עד המהפכה האיראנית שהתחוללה כשהייתה בת 11 ובעקבותיה עזבה את המדינה עם בני משפחתה לסן פרנסיסקו, קליפורניה.
ב-1986, כשהייתה בת 18, נישאה לשאה איראן בגלות, רזא כורש עלי פהלווי.
הם נשארו בארצות הברית ונולדו להם שלוש בנות: נור, אימאן ופארה.
פהלווי למדה תואר בוגר במדע המדינה ותואר במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון והמשיכה ללימודי דוקטורט.
היא חברה באיגוד עורכי הדין של מרילנד ועבדה במשך עשור כעורכת דין במרכז למשפט לילדים בוושינגטון וייצגה ילדים ונוער בסיכון.
ב-1991 היא הייתה מייסדת-שותפה ומנהלת של הקרן למען ילדי איראן וניהלה את הקרן עד שנת 2014.
פהלווי תומכת בשינוי שיטת המשטר באיראן לדמוקרטית ואף השתתפה בהפגנות של מתנגדי המשטר הנוכחי.
אילן יוחסין של שושלת בית פהלווי
יסמין אבו פריחה היא פעילה ויזמת חברתית בדואית ישראלית, מייסדת ומנכ"לית ארגון רודינה, שמנגיש בדיקות סקר גנטיות בעיקר לאוכלוסייה הבדואית.
רופאה פנימית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה.
יסמין אבו פריחה נולדה בתל שבע כבת בכורה, לרודיינא, מורה לאנגלית; ולעודה, מהנדס תחבורה.
בגיל שש עברה עם משפחתה לעומר (והייתה אחת משתי המשפחות הערביות היחידות שעברו להתגורר ביישוב).
היא למדה בבית ספר תיכון "מקיף עומר".
הופיעה בסרט "אחרייך" (שיצא לאקרנים ב-2017), שביימה אחותה, רנא אבו פריחה, ומתעד את סיפור משפחתן, ומלווה את האם שחלתה בסרטן השד ונפטרה, ולא מתאפשר לה להיקבר כרצונה בעומר, היישוב בו התגוררה במשך כ-20 שנה.
אח נוסף שלה, אמיר אבו פריחה, הוא איש היי-טק, שהיה ילד פלא במתמטיקה.
בכיתה ה' השתתפה ב"קידומטיקה", תוכנית מצוינות מתמטית לתלמידים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בתחום המתמטיקה.
בכיתה ח' השתתפה בחידון התנ"ך המחוזי והגיעה למקום רביעי.
אבו פריחה בוגרת תואר ראשון במדעי הרפואה ובעלת תואר דוקטור לרפואה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים (2015).
בין השנים 2010–2012 שימשה כעוזרת הוראה בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית, ונכון ל-2018 היא מרצה בה.
עובדת כרופאה פנימית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה בבאר שבע.
בינואר 2018 פרסמה בידיעות אחרונות עדות על הקריסה של מערכת הבריאות הציבורית בישראל בה אמרה:.
בשנת 2022 נסעה לארצות הברית, שם השלימה תואר שני במנהל ציבורי.
אבו פריחה היא פוליגלוטית, הדוברת ארבע שפות: ערבית, עברית, אנגלית, וספרדית.
במהלך לימודיה באוניברסיטה העברית ערכה וכתבה מצגות באנטומיה הנקראות "מצגות יסמין", שבהן נעזרים סטודנטים.
בהיותה תלמידת תיכון הקימה אבו פריחה מרכז העשרה והעצמה לנערות בדואיות בתל שבע במסגרת עמותת LEAD.
בכיתה י"ב השתתפה בתוכנית "אות רמון" למנהיגות וממשיכה להיות כשגרירה של הארגון עד היום (2018).
ביצעה שנת שירות כמדריכה בפנימיית נווה חנה בקריית גת.
התנדבה בארגון "עזרה ישראלית מוטסת" שמספקת ברחבי העולם סיוע הומניטרי להצלת חיים והקלה בחיים הקשים, באזורים מוכי אסונות טבע וקונפליקטים טריטוריאליים.
בשנת 2016 שהתה שלושה חודשים בבוסטון, שבמסצ'וסטס, ארצות הברית.
במסגרת תוכנית מנהיגות לישראלים ולפלסטינים, מטעם ארגון OGS , הנתמך על ידי אוניברסיטת ברנדייס.
המשתתפים בתוכנית מקבלים הדרכה אישית של מנטורים מובילים בעולם העסקים, מהארץ ומארצות הברית.
אבו פריחה, המשמשת כמנכ"לית העמותה והגתה את הרעיון שבבסיסה, היא פמיניסטית וצוות ההנהלה בעמותה מורכב מנשים בלבד.
אבו פריחה פעילה גם בפרויקט החווה החקלאית ואדי עתיר, ולדבריה הגורם שמניע אותה הוא .
במרץ 2019 נשאה דברים בוועידת איפא"ק.
זכתה בפרס החוקרת הצעירה המצטיינת מטעם החברה האירופאית לחקר סיסטיק פיברוזיס (2015)
נמנתה עם הסטאז'רים המצטיינים במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה (2016).
רשימות עיתונאיות שציינו את אבו פריחה
נבחרה לרשימת 40 הצעירים המבטיחים של ישראל של גלובס (2016}
דורגה במקום הרביעי ברשימת הצעירים מתחת לגיל 30 המשפיעים בישראל של פורבס ישראל (2017)
נבחרה לרשימת 50 הנשים הצעירות שיעשו את 50 השנים הבאות של מגזין את (2017)
נבחרה לרשימת 70 הצעירות המבריקות של ישראל של ליידי גלובס (2018).
נבחרה לרשימת 50 המשפיעות של גלובס (2023)
יסמין אכרם (בערבית ובאורדו: ياسمين أكرم; באנגלית: Yasmine Akram; נולדה ב-11 במרץ 1982) היא שחקנית וקומיקאית אירית, הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד ג'נין הוקינס בעונה השלישית של הסדרה "שרלוק".
אכרם נולדה בעיר שארג'ה שבאיחוד האמירויות הערביות.
משפחתה התיישבה בדרוהדה שבאירלנד כשהייתה בת 18 חודשים.
אביה הוא במקור מפקיסטן, ואמה מונה היא מדרוהדה.
יש לה אחות בשם מסומה.
מגיל 14 השתתפה בהופעות של תיאטרון קליפו ופיקצ'ר קומפני.
אכרם למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
אחרי סיום הלימודים בבית הספר למשחק החלה אכרם לכתוב מערכונים קומיים עבור ה-BBC וערוץ 4, והנחתה תוכניות ברדיו של ה-BBC.
המחזה הראשון שלה "10 Dates with Mad Mary" הוא מונולוג אודות המאבק של אישה צעירה שהשתחררה מבית סוהר.
המחזה הוצג ב-2010 ב-Project Arts Centre באירלנד.
ב-2016 עובד לסרט קולנוע בשם "A Date for Mad Mary".
אכרם כותבת ומופיעה בקומדיה "פורד ואכרם" יחד עם הקומיקאית הבריטית לואיז פורד.
ב-2011 ביים אליסטר מקגוואן את המופע של הצמד בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו.
ב-2013 כתבה והגישה את תוכנית הרדיו "Irish Micks and Legends" בערוץ 4 של ה-BBC יחד עם אייסלינג בי, איתה הופיעה לפני כן בתוכנית המערכונים "LOL" של ערוץ 4.
ב-2014 גילמה אכרם את ג'נין הוקינס לצדו של בנדיקט קמברבאץ' בשני פרקים בעונה השלישית של הסדרה "שרלוק".
ב-2016 גילמה שוב את הדמות בפרק הספיישל "The Abominable Bride", שהופיעה בשם ג'נין דונלווי.
בדצמבר 2014 הופיעה אכרם כחברת צוות בשעשועון "Never Mind the Buzzcocks".
באוקטובר 2015 השתתפה בשעשועון הרדיו "The News Quiz" ברדיו 4 של ה-BBC.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2004 Love is the Drug אייסלינג סדרת טלוויזיה 2010 פיפ שואו Peep Show יאנה בפרק "St.
יסמין פייזיץ' (בבוסנית: Jasmin Fejzić, נולד ב-15 במאי 1986 בז'יבניצה שביוגוסלביה, כיום בבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת השוער.
לפייזיץ' הופעה אחת במדי נבחרת בוסניה.
פייזיץ' היגר עם משפחתו כילד מבוסניה לגרמניה, והחל משנת 2001, כשהיה בן 15, שיחק כשוער בשטוטגרטר קיקרס.
בשנת 2004 שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובמקביל ערך שלוש הופעות בקבוצה הבכירה.
בקיץ 2005 חתם בגרויטר פירט, אליה השתייך במשך שבע שנים.
פייזיץ' ערך הופעות בעיקר בקבוצת המילואים ששיחקה בליגה האזורית הבווארית, ולאורך תקופתו בקבוצה ערך רק שתי הופעות בקבוצה הבכירה.
בשנת 2007 הושאל פייזיץ' לשנתיים לאיינטרכט בראונשווייג, ששיחקה אז בליגה האזורית שהייתה אז השלישית בהיררכיית הליגות בגרמניה והתפצלה לשני מחוזות.
בעונת 2007/08 סיים פייזיץ' עם בראונשווייג במקום השמיני במחוז שלו, שזה מיקום שהספיק כדי שבראונשווייג תיכנס לליגה הגרמנית השלישית המאוחדת שקמה בעונת 2008/09. בעונתו השנייה בקבוצה, 2008/09, סיים פייזיץ' עם בראונשווייג במקום ה-13 בליגה הגרמנית השלישית.
בתקופתו בבראונשווייג, היה פייזיץ' השוער הראשון של הקבוצה.
בקיץ 2009 חזר פייזיץ' לגרויטר פירט, ונשאר בה עד לקיץ 2012, כשהוא חזר לשמש שוער שני ולשחק בקבוצת המילואים.
בקיץ 2012 עזב פייזיץ' את גרויטר פירט אליה השתייך שבע עונות, וחתם בו.פ.ר.
אאלן, ששיחקה בבונדסליגה השנייה, בה הפך מיד לשוער הבכיר.
בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2012/13, סיים פייזיץ' עם אאלן במקום התשיעי בליגה.
בעונת 2013/14 סיים פייזיץ' עם אאלן במקום ה-11. בעונת 2014/15 סיימו פייזיץ' ואאלן במקום האחרון בליגה, ונשרו אל הליגה הגרמנית השלישית.
ביולי 2015, לאחר ירידת הליגה עם אאלן, חזר פייזיץ' לאיינטרכט בראונשווייג, שם חתם על חוזה לשנתיים.
בעונת 2015/16 סיים פייזיץ' עם בראונשוייג במקום השמיני בליגה.
בעונת 2016/17 פייזיץ' היה קרוב מאוד להעפלה לבונדסליגה יחד עם בראונשווייג, אך במחזור הלפני אחרון של העונה, ספגו פייזיץ' ובראונשווייג הפסד 0–6 לארמיניה בילפלד שהשאיר את הקבוצה במקום השלישי בליגה, ואילץ אותה להתמודד בצמד משחקי מבחן מול וולפסבורג מהבונדסליגה.
פייזיץ' ובראונשווייג הפסידו 0–1 בכל אחד משני המשחקים, ולא העפילו לבונדסליגה.
בעונת 2017/18 סיימו פייזיץ' ובראונשווייג את העונה במקום ה-17 ונשרו אל הליגה הגרמנית השלישית.
בקיץ 2018, לאחר שירד ליגה עם בראונשווייג, חתם פייזיץ' בפ.צ.
פייזיץ' ערך ארבע הופעות בלבד במדי מגדבורג, ובפגרת החורף של עונת 2018/19 חזר לאיינטרכט בראונשווייג.
פייזיץ' נשאר בבראונשוויג עד לתום עונת 2022/23, כשבתקופה זו היה השוער הראשון של הקבוצה.
במרץ 2013 זומן פייזיץ' לסגל נבחרת בוסניה למשחק נגד נבחרת יוון, אך ישב בו על הספסל ולא שיחק.
בשנת 2014 זומן פייזיץ' לסגל של נבחרת בוסניה למונדיאל 2014 על ידי המאמן סאפט סושיץ'.
פייזיץ' לא ערך הופעות במונדיאל זה, בו הודחה בוסניה בשלב הבתים.
בספטמבר 2014 ערך פייזיץ' את הופעתו היחידה במדי נבחרת בוסניה, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול ליכטנשטיין.
בהמשך, פייזיץ' המשיך לשמש שוער משנה לאסמיר בגוביץ'.
יסמין קסארי היא במאית קולנוע מרוקאית הידועה בשל יצירות רב-שכבתיות על התפוצה המרוקאית.
קסארי עברה לגור בפריז כנערה, שם סיימה את התיכון ונרשמה ללימודי רפואה.
לאחר שלמד רפואה במשך שנתיים, היא החליטה שהיא רוצה להיות במאית, ונרשמה ללימודי קולנוע ב- INSAS (Institut National Supérieur des Arts du Spectacle) בבריסל.
כסטודנטית היא עבדה גם עבור חברת ההפקה Les films de la drève, שם הודרכה על ידי ז'אן-ז'אק אנדריה.
בשנות ה-1990, היא ביימה שלושה סרטים קצרים ובשנת 2000 היא ביימה את הסרט התיעודי באורך מלא Quand les hommes pleurent (כשגברים בוכים) על הגירה מרוקאית לספרד.
סרטה משנת 2004 L'Enfan endormi (הילדה הישנה) זכה בפרס אמבר הגדול לסרט הטוב ביותר וכן בפרס חבר השופטים לסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים Bos'Art.
יסמין בוריץ' (בבוסנית: Jasmin Burić; נולד ב-18 בפברואר 1987) הוא כדורגלן בוסני המשחק בנבחרת בוסניה והרצגובינה בעמדת השוער בזגלביה לובלין.
בוריץ' התחיל את דרכו בקבוצת הנוער של האקדמיה של נוער של צ'ליק זניצה ב-2004, ולסירוגין שיחק גם בקבוצה הבוגרת של המועדון.
בינואר 2009 עזב בוריץ' את צ'ליק זניקה לאחר 81 הופעות ליגה.
ב-1 בינואר 2009 חתם בוריץ' במועדון הפולני לך פוזנן, ובסיום העונה זכה בגביע אף על פי שלא שותף אפילו למשחק אחד.
בתחילת העונה השנייה שלו בקבוצה זכה בוריץ' בסופרקאפ הפולני לאחר ניצחון על ויסלה קרקוב במשחק בו לא שותף.
משחקו הראשון של בוריץ' בקבוצה היה ב-4 באוקטובר 2009 נגד ארקה גדינייה.
לאחר שהה על הספסל בתחילת הקריירה שלו בפולין, הוא קיבל את ההזדמנות שלו לאחר כמה הופעות מאכזבות של השוער הראשון בקבוצה, ולאחר מכן קיבל בוריץ' מקום קבוע בהרכב למשך כל העונה, שבסיומה זכתה הקבוצה באליפות.
בתחילת העונה השלישית שלו בקבוצה, נפצע בוריץ' והושבת למשך כל העונה.
בעונת 2014\2015, זכה שוב באליפות לאחר שהציג עונת שיא.
בתחילת עונת 2015\2016 זכה בוריץ' בסופרקאפ הפולני וב-11 בינואר 2016, האריך בוריץ' את חוזהו בקבוצה ל-3 שנים נוספות.
בעונת 2016\2017 זכה בוריץ' בפעם השלישית בקריירה והשנייה ברציפות בסופרקאפ הפולני.
באפריל 2019, הודיע בוריץ' כי לאחר 10 וחצי שנים במועדון, הוא יעזוב את לך פוזנן בתום העונה.
ב-24 במאי 2019 חתם בוריץ' בקבוצה הישראלית הפועל חיפה לשנתיים עם אופציה לעונה נוספת.
בינואר 2022 חתם בזגלבי לובין הפולנית.
בוריץ' היה שותף בנבחרות של בוסניה והרצגובינה עד גיל 19 ו-21.
את משחק הבכורה שלו בנבחרת שיחק בוריץ' ב-1 ביוני 2008, במשחק ידידותי נגד אזרבייג'ן.
הנסיכה יסמין היא דמות בדיונית שהופיעה לראשונה בסרט ההנפשה "אלאדין" של חברת וולט דיסני, בו הייתה הדמות הנשית העיקרית.
הנסיכה יסמין נוצרה על ידי הבמאים רון קלמנטס וג'ון מסקר והתסריטאים טד אליוט וטרי רוסיו, בהשראת דמותה של בדרולבדור, נסיכה שהופיעה בסיפור "אלאדין ומנורת הקסמים" מתוך "סיפורי אלף לילה ולילה".
דמותה של יסמין נכללת בזיכיון "נסיכות דיסני", בו היא הנסיכה השישית במספרה.
הנסיכה יסמין מתוארת כחזקה, אמיצה ובטוחה בעצמה.
לעיתים נדירות היא נותנת לאחרים להגיד לה מה לעשות ומה לא לעשות.
היא ממוצא ערבי, והיא בתו של סולטאן העיר הבדיונית אגרבה.
החל מהסרט "אלאדין ומלך הגנבים" נשואה יסמין לאלאדין.
ליסמין יש טיגריס מחמד בשם ראג'ה.
שיערה של יסמין הוא שחור, עיניה חומות והיא מזוהה עם תלבושת בצבעי תכלת וזהב.
בפתיחת הסרט "אלאדין", מחפשים לנסיכה יסמין חתן מפני שהיא חייבת להתחתן ביום הולדתה הקרוב.
אביה הסולטאן מתוסכל מפני שיסמין לא מפסיקה לדחות את הנסיכים המחזרים שלה, ורוצה להתחתן מאהבה ולא בגלל החוק והמסורת.
יסמין מתוסכלת מפני שמעולם לא היו לה חברים, ומפני שהיא אף פעם לא יוצאת משטח הארמון, והיא מרגישה לכודה בו.
למחרת הנסיכה לובשת בגדים פשוטים ובורחת מהארמון.
כשהיא מגיעה לשוק, אלאדין רואה אותה ומתאהב בה.
יסמין אינה מכירה את הכללים, ונותנת לילד רעב תפוח מאחד הדוכנים בלי לשלם, והסוחר מבקש לפגוע בה על כך שגנבה, אך אז מגיע אלאדין ומחלץ אותה בשילוב של שקרים וקסם אישי.
אלאדין מוביל את יסמין לגג הנטוש שבו הוא והקוף אבו גרים, ושם הם מתיידדים ומגלים שיש ביניהם הרבה מן המשותף.
רגע לפני שהשניים מתנשקים, מגיע המשמר המלכותי ועוצר את אלאדין.
יסמין חושפת את עצמה כנסיכה ודורשת שישחררו אותו, והם שולחים אותה לדבר עם ג'אפר, הווזיר המלכותי.
כשיסמין מגיעה אל ג'אפר, הוא משקר לה שאלאדין הוצא להורג בטעות, על רקע חטיפת הנסיכה.
הנסיכה יסמין מתאבלת על חברה היחיד ומרגישה רגשות אשם כבדים.
במקביל, אלאדין נשלח בידי ג'אפר להביא את מנורת הקסמים, נכלא במערה ומשתחרר בזכות הג'יני שיצא מהמנורה.
ג'אפר שב אל אגרבה, ומנסה להפנט את הסולטן כך שיגרום לנסיכה להתחתן איתו, אך באותו רגע מגיעה לארמון שיירה של נסיך חדש: עלי, שהוא למעשה אלאדין המחופש בידי הג'יני.
אלאדין מתחיל לחזר אחרי הנסיכה, שמזהה שהוא הנער העני שפגשה בשוק, אך הוא לא רוצה לספר לה את האמת ובמקום זאת אומר שבשוק היה בתחפושת, אך למעשה הוא נסיך.
ג'אפר מנסה להתנקש באלאדין ושכנע את הסולטאן שיחתן אותו עם הנסיכה, אך אלאדין ניצל בעזרת הג'יני, מתעמת עם ג'אפר וחושף את פשעיו.
ג'אפר בורח, ומבין גם הוא שעלי הוא למעשה אלאדין, ושמנורת הקסמים ברשותו.
הסולטאן מעניק לאלאדין ויסמין את ברכתו ומודיע להם שהם יכולים להתחתן בהקדם האפשרי.
הסולטאן מבקש להכריז עלי עלי ויסמין כזוג, אך אז מגיע ג'אפר שגנב את המנורה, ומשתלט על הממלכה.
יסמין מסרבת להשתחוות לג'אפר, אך הוא מכריח אותה לעשות זאת באמצעות קסמים, הופך אותה לשפחה ומגלה את אלאדין.
יסמין דוחה את חיזוריו של ג'אפר, ולכן ג'אפר מבקש מהג'יני שיסמין תתאהב בו.
הג'יני מנסה להסביר לג'אפר שזה אחד הדברים הבודדים שהוא אינו יכול לעשות, ג'אפר מתעמת איתו ובמקביל חוזר אלאדין לארמון, ומנסה להשיג את המנורה כדי להביס את ג'אפר.
יסמין מנסה להסיח את דעתו של ג'אפר ואומרת שהיא מאוהבת בו, אך ג'אפר רואה את אלאדין ולוכד את כל החבורה.
אלאדין מטיח בג'אפר שהוא מכשף סוג ב', והג'יני לעולם יהיה חזק ממנו.
בסרט "שובו של ג'אפר", יסמין חושבת מחדש על בחירתה באלאדין, ותוהה אם הוא אמין לאחר שהגן על יאגו, התוכי של ג'אפר.
היא מתגברת על השאלות האלה בעזרת יאגו, שמזכיר לה כמה היא אוהבת את אלאדין.
זמן קצר לאחר מכן, יאגו חוזר לשרת את ג'אפר בסתר, ומציע ליסמין לצאת לטיול יחד עם הסולטאן ואלאדין, טיול שהופך למלכודת.
יסמין נופלת שוב בידי ג'אפר, שמנסה להשמיד אותה ואת אלאדין.
כשהמצב נראה אבוד, יאגו מגיע ומשמיד את המנורה, ובכך מביס את ג'אפר וזוכה בחברותה של יסמין.
בסוף הסרט יסמין יוצאת עם אלאדין למסע ברחבי העולם.
בסדרה "אלאדין", יסמין יוצאת להרפתקאות עם אלאדין, אבו, יאגו, השטיח המעופף והג'יני.
בהרפתקאות היא מוכיחה כישורי לחימה ואינטליגנציה רבה.
בסדרה מוצגים היחסים בין אלאדין ויסמין שמתרגשים לקראת החתונה שלהם.
למרות מספר מכשולים כמו יריבים רומנטיים, האהבה שלהם מתגברת ומתחזקת.
בסרט "אלאדין ומלך הגנבים", יסמין ואלאדין עומדים להינשא, אך החתונה שלהם נעצרת על ידי ארבעים גנבים.
במהלך קרב מולם, יסמין נותנת לאחד הגנבים אגרוף.
אחרי שהם מגלים מה הגנבים רוצים, אלאדין מגלה את אביו, קאסים, ומופתע לגלות שהוא בחיים.
יסמין משכנעת את אלאדין למצוא את אביו, והיא אומרת שהחתונה יכולה לחכות.
בזמן שאלאדין מחפש את אביו, הג'יני מעודד את יסמין על ידי הצגות מצחיקות של מפורסמים.
כאשר אלאדין חוזר עם אביו, קאסים, יסמין ואביה מראים לו חיבה.
מאוחר יותר, קאסים מואשם בגנבת האורקל ונכנס לכלא.
אלאדין משחרר את אביו מן הכלא, ולכן נאשם.
יסמין והג'יני מנסים לשכנע את הסולטאן לשחרר את אלאדין, ומסבירים שהוא שחרר את קאסים מתוך אהבה.
בסיום הסרט, אלאדין ויסמין מתחתנים, והם יוצאים לטיול בשטיח המעופף, עליו הם מתנשקים.
בפרק "הרקולס והלילה הערבי" בסדרה "הרקולס", יסמין מופיעה לצד אלאדין, השטיח המעופף, הג'יני ואבו.
כאשר פילוקטטס מנסה להתחיל עם יסמין, היא אומרת לו שהיא נשואה.
בסדרה "בית העכבר", יסמין עושה הופעות קמע רבות, בהן ניתן לראות אותה יושבת עם הדמויות מן הסרטים שלה.
בפרק "Ladies' Night", יסמין אומרת לאריאל שקלרבל הפרה רוקדת כמו פרה.
בתחילת הפרק "Goofy's Valentine Date", רואים את יסמין מנשקת את אלאדין.
בפרק "Pete's House of Villains", ג'אפר עמד בכניסת המסעדה לאחר שפיט השתלט עליה.
הוא ניצל את תפקידו בשביל לאסור מן הדמויות מהסרט "אלאדין" להיכנס.
בסרט המבוסס על הסדרה, "Mickey's Magical Christmas: Snowed in at the House of Mouse", יסמין ואלאדין שרו לצד האורחים בזמן שהם נלכדו במועדון.
הנסיכות של דיסני – סיפורים מכושפים (2007)
בסרט "הנסיכות של דיסני - סיפורים מכושפים", הנסיכה יסמין מואסת בחובותיה הרגילות כנסיכה ומשתעממת מהן.
בעת ציור דיוקן שלה בתור "נסיכה טווסה" מאבדת יסמין את סבלנותה ואומרת שהיא רוצה יותר אחריות.
בפרק "צריך שתיים לטנגו" בסדרה "הנסיכה סופיה הראשונה" מופיעה יסמין בהופעת אורח בעיצובה החדש.
בפרק עוזרת יסמין לסופיה ולאמבר לאלף שטיח מעופף פרוע.
בפרק "Forever Royal" מופיעה יסמין בתור רוח לצד שאר נסיכות דיסני, שאיתן היא מעודדת את סופיה לא לוותר.
בסרט "ראלף שובר את האינטרנט" מופיעה יסמין עם שאר נסיכות דיסני בחדר הנסיכות, שבו הן עוזרות לוונלופי ואן שְוִוִיץ לאחר שהכירו בהיותה נסיכה מן השורה.
בסרט "אלאדין" המשמש כגרסת לייב אקשן לסרט "אלאדין", יסמין מגולמת על ידי נעמי סקוט.
בסרט יסמין מייצגת את הנשים באופן פמיניסטי, והיא שרה את השיר "Speechless", שיר חדש שנכתב לכבוד הסרט.
בסרט זה מצטרפת ליסמין חברה חדשה בשם דליה, אשר משמשת כמשרתת האישית שלה.
כחלק מפרסום הסרט "לילו וסטיץ'", הופיעו יסמין ואלאדין כפרודיה.
בפרודיה מוצגת הסצנה המפורסמת של השיר "עולם חדש" מתוך הסרט "אלאדין", בה רואים את סטיץ' נתקל באלאדין ויסמין בזמן שהוא בחללית שלו.
סטיץ' מתחיל עם יסמין ומשאיר את אלאדין מבולבל מאחור, דבר שגורם לאלאדין לומר "תשיג לך סרט משל עצמך".
בסוף הסרט "מלך האריות 3: האקונה מאטאטה", רואים את הצל של יסמין ואלאדין לצד דמויות אחרות של דיסני.
בסדרה "מסופר על ידי אימוג'י", דמותה של יסמין מוצגת כאימוג'י כחלק מהצגת הסיפור של הסרט "אלאדין".
בסרט הטלוויזיה "היורשים 2", יסמין הופיעה כקמע.
בסדרה "עד עצם היום הזה", יסמין מופיעה החל מהפרק הרביעי של העונה השישית.
יסמין מגולמת על ידי השחקנית קארן דייוויד.
יסמין הופיעה במספר משחקי וידאו, ביניהם: "אלאדין ונקמתה של נאסירה" ו-"Kingdom Hearts".
הופעהמדבבת באנגליתמדבבת בעבריתאלאדיןלינדה לרקין (שירה: ליאה סלונגה)רמה מסינגרשובו של ג'אפרלינדה לרקין (שירה: ליז קלאוואי)אלאדין (סדרת טלוויזיה)לינדה לרקיןאלאדין ומלך הגנביםלינדה לרקין (שירה: ליז קלאוואי)הרקולס (הרקולס והלילה הערבי)לינדה לרקיןלא דובב לעבריתבית העכברהנסיכות של דיסני - סיפורים מכושפיםלינדה לרקין (שירה: ליאה סלונגה)משי קלינשטייןהנסיכה סופיה הראשונההדר שחף-מעייןראלף שובר את האינטרנטלינדה לרקיןרונה בקרמן
עד עצם היום הזה – קארן דייוויד
אלאדין – נעמי סקוט, בגרסה העברית של הסרט דובבה על ידי משי קלינשטיין
יסמין מועלם (נולדה ב-15 באפריל 1995) היא זמרת-יוצרת, מוזיקאית ומפיקה מוזיקלית ישראלית.
זוכת פרס אקו"ם, זמרת השנה של כאן גימל (תאגיד השידור הישראלי) לשנת ה'תשפ"ד (2024).
מועלם נולדה בירושלים לאב מוזיקאי.
בגיל שנתיים היגרה עם משפחתה לפורטוגל, אך כעבור שנתיים חזרו לישראל והתגוררו ביפו.
בנעוריה למדה בבית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין, במגמת אומנות פלסטית.
בשנת 2015, החלה ללמוד מוזיקה בארצות הברית, למדה גם באקדמיה למוזיקה בלונדון בבריטניה ולאחר מכן, ברימון, שם התחרתה בשנת 2018 בתחרות "שירימון" יחד עם אורי ברינקר, והשניים ביצעו את השיר "נועצת מבט" של עומר אדם וזכו במקום הראשון.
מועלם נשואה לרון בן יאיר והשניים הורים לשתי בנות.
ב-14 בספטמבר 2018 פרסמה את סינגל הבכורה שלה, "אריה", מתוך אלבום הבכורה הנושא את אותו שם.
ב-7 בפברואר 2019 הוציאה את השיר "יותר מדי".
ב-16 ביוני 2019 התארחה בשיר "אדמה" של המוזיקאי שקל, מתוך אלבומו "ילד פרפר".
ב-14 בינואר 2020 הוציאה לאור את "מסיבה", הסינגל הרביעי מתוך האלבום, בהשתתפות "שקל".
השיר זכה להצלחה רבה כאשר נכנס לפלייליסט של גלגלצ ודורג במצעדים הויראליים של רשתות הסטרימינג ספוטיפיי ו-Apple Music, תוך שזכה להשמעות רבות, ואף היה מועמד לתואר "שיר השנה" במצעדים השנתיים של מאקו, כאן גימל, גלגלצ ומעריב, כשבמצעד של גלגלצ הגיע למקום ה-39 ובמצעד של כאן גימל הגיע למקום ה-23.
ב-20 בפברואר 2020 הוציאה את הסינגל החמישי מתוך אלבום הבכורה שלה, "כמה מתוק", שנכנס לפלייליסט של תחנת הרדיו גלגלצ ואף נכנס להצבעת מצעד הפזמונים העברי השנתי של התחנה.
ב-27 בפברואר 2020, כשבוע לאחר מכן, יצא לאור אלבום הבכורה של מועלם, "אריה", שזכה להצלחה רבה ושבחים ממבקרי המוזיקה.
באוגוסט 2020 הוציאה לאור, יחד עם הראפר טדי נגוסה, את הסינגל "זה בדם שלי".
באותה השנה, ביצעה יחד עם הראפר טונה גרסת כיסוי לשירו של אביב גפן, "אור הירח", שנכללה בחלק השני של הפרויקט "צו השעה", לתמיכה במוזיקה הישראלית, שנפגעה בעקבות מגפת הקורונה בישראל.
גרסתם הגיעה למקום העשירי במצעד הרשמי של גלגלצ.
בדצמבר, יצא לאור האלבום "לילה טוב" של עטר מיינר בו היא השתתפה בשיר "זמן לדיכאון" שיצרו יחד, ובלחן ובנגינת גיטרה בשיר "סיבה לאהוב".
באפריל 2021, לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, ביצעה ופרסמה מועלם בשיתוף עדן חסון גרסת כיסוי לשירו של עידן רייכל "שושנים עצובות", לזכרו של סמל ראשון דניאל פומרנץ.
ביוני 2021 יצא שירם של סטטיק ובן-אל תבורי ונטע ברזילי, "אפס מאמץ", מתוך אלבום הבכורה של הצמד, "שבעה ירחים", שהשתתפה בכתיבתו.
באותה השנה, הוכרז כי שירה, "מסיבה" יקבל פרס אקו"ם לשיר השנה.
ב-25 ביוני הוציאה מועלם את הסינגל "מחילה".
ב-7 ביוני 2022 הוציאה את הסינגל "לא היה מעולם" אשר שימש כשיר הנושא של סדרת הטלוויזיה הישראלית "בלאדי מורי".
ב-17 ביוני 2022 השתתפה בגרסת לייב לשיר "סהרה" של הראפר טונה.
סינגל זה זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד השבועי של תחנת הרדיו גלגלצ ולמקום השני במצעד הפזמונים העברי של התחנה לשנת תשפ"ב.
מועלם נכללה ברשימת פורבס 30Under30 של מגזין פורבס ישראל לשנת 2022.
אלבומה השני, "אין עולם", יצא לאור ב-30 במאי 2023. מועלם הפיקה את אלבום זה יחד עם ישי סוויסה והוא כולל הופעת אורח של מרגי בשיר "צונאמי" שיצא כסינגל המוביל מתוך האלבום ב-29 במאי 2023 והצליח במצעדי הפזמונים.
גם השיר "יהיה טוב" הצליח במצעדים.
ב-30 באוגוסט 2023 הוציאה גרסת כיסוי לשירו של עדן חסון, "עד שתבואי עד אליי", לכבוד המצעד הישראלי השנתי של גלגלצ.
ב-5 בספטמבר של אותה השנה הוציאה גרסה מיוחדת של "יהיה טוב" בשילוב השיר "מים שקופים" יחד עומר אדם אדם לכבוד פסטיבל התמר של אותה השנה.
ב-8 בפברואר 2024 הוציאה את הסינגל "יום כיפור".
ב-1 במאי הוציאה את הסינגל "יוצאת מזה".
הסינגל הגיע למקום ה-30 במצעד ההיטליסט ולמקום העשירי במצעד הרשמי של גלגלצ.
ב-14 באוגוסט הוציאה את הסינגל "דאמ".
הסינגל נכנס למצעד העשירייה בכאן גימל ולמקום השלישי במצעד הרשמי של גלגלצ.
ב-10 בדצמבר הוציאה את הסינגל "תן לי את האששש".
הסינגל הגיע למקום התשיעי במצעד הרשמי של גלגלצ וכן לעשירייה בכאן גימל.
ב-3 במרץ 2025 יצא הסינגל "מלא מלא", שיתוף פעולה בין מועלם לבין הראפר והמפיק המוזיקלי יובל "דודא" ניאזוב.
ב-12 ביוני הוציאה את הסינגל "מה יבוא".
ב-25 באוגוסט הוציאה עם בן צור דואט בשם "אצלנו זה ככה".
סגנונה המוזיקלי של מועלם משלב בתוכו רית'ם אנד בלוז, מוזיקת נשמה, מוזיקת היפ הופ ומוזיקת פופ.
NEWS, אמרה מועלם כי אחת מהזמרות שהשפיעו על היצירה שלה היא הזמרת הקטלאנית רוסליה, וכי המוזיקה שלה מושפעת גם ממוזיקה אפריקאית.
מקורות השפעה נוספים הם איימי ויינהאוס, אתי אנקרי ודניאל סאן קריאף שאף לימדה אותה פיתוח קול.
שנהפרסקטגוריהעבודה מועמדתתוצאהמקור2020המצעד העברי השנתי של מאקוזמרת השנהעצמהשיר השנה"מסיבה" המצעד הישראלי השנתי של גלגלצ ו-ynet"כמה מתוק"פריצת השנהעצמהנבחרי ישראל בידורשיר השנה"מסיבה" המצעד השנתי של כאן גימלמצעד המוזיקה השנתי של מעריבפריצת השנהעצמהנבחרי השנה של פרוגי2021פרס אקו"םשיר השנה"מסיבה" המצעד הישראלי השנתי של גלגלצ ווואלה!
NEWSאשת השנהעצמההופעת השנהשיר השנה"אור הירח" "זה בדם שלי" "זמן לדיכאון" המצעד השנתי של כאן גימלזמרת השנהעצמה2022המצעד הישראלי השנתי של גלגלצשיר השנה"סהרה (Live)" פרסי נבחרי השנה של פרוגיזמרת השנהעצמה2024פרס אקו"םהישג השנההאלבום "אין עולם"
"יסמין" הוא פזמון שכתבו והלחינו לירון אטיה ודניאל ברקת וביצעה להקת הפיל הכחול.
השיר יצא כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה מעל המים של הלהקה.
יסמין הייתה חברתו של לירון אטיה אחד מסולני הלהקה.
הוא כתב את השיר יחד עם דניאל ברקת בן דודו חבר הלהקה.
בשנת 2010 במהלך שידור העונה השנייה של "האח הגדול" ביקשה המשתתפת אלין לוי מהאח הגדול שישמיע את השיר.
הדבר עורר בה התרגשות רבה ותרם לפרסומו של השיר.
קטע מהסינגל שימש כצליל המתנה במוקד שירות הלקוחות של חברת סלקום.
יסמין סאקס פרידמן (נולדה ב־12 ביוני 1973, י"ב בסיון ה'תשל"ג) היא חברת הכנסת מטעם יש עתיד ויושב ראש הוועדה המיוחדת לטיפול בשורדי השואה של הכנסת.
יסמין פרידמן נולדה בבאר שבע.
שירתה בצה"ל ביחידה 108. היא פועלת לקידום זכויות בעלי חיים, ומובילת מאבקים למען דיור ציבורי.
עם הקמת "יש עתיד" הצטרפה לפעילות המפלגתית ובהמשך מונתה למנהלת מחוז באר שבע בתנועת "יש עתיד".
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 היא נבחרה לחברת מועצת העיר באר שבע מטעם סיעת "אור" בראשות משה ינאי שזכתה בשני מנדטים.
לקראת הבחירות ב-2018 היא פרשה מסיעת "אור" והקימה את סיעת "קהילה" שזכתה במנדט אחד בבחירות אלו.
במועצת העירייה כיהנה כיושבת ראש הוועדה העירונית לאיכות הסביבה ובעלי חיים.
בראש רשימת "יש עתיד" הייתה לראשת הסיעה הראשונה במועצת העיר באר שבע.
בבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצבה במקום ה־19 של רשימת יש עתיד, שזכתה ב-17 מנדטים.
עם זאת, לאחר כניסתה של יש עתיד לממשלת ישראל השלושים ושש והפסקת חברותה של השרה אורנה ברביבאי במסגרת החוק הנורווגי, היא הושבעה כחברת הכנסת העשרים וארבע.
בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצבה במקום ה-20 ברשימה, ונבחרה שנית לכנסת.
ב-5 בנובמבר 2025 במסגרת הסכם של האופוזיציה החליפה את מירב כהן בתור יושב ראש הוועדה המיוחדת לטיפול בשורדי השואה.
פרידמן, נשואה ואם לבן, ומתגוררת בבאר שבע.
היא בוגרת תואר ראשון במינהל ציבורי באוניברסיטה הפתוחה, ובוגרת מכון מנדל למנהיגות בנגב.
יסמין ורדימון (נולדה ב-1971) היא כוריאוגרפית, רקדנית ומנהלת אמנותית, ילידת ישראל, הפועלת ב.
בשנת 1998, הקימה להקת מחול משלה בבריטניה -Jasmin Vardimon Company.
ורדימון היא אמן עמית של תיאטרון סאדלרס וולס, מאז 2006.
ורדימון נולדה בקיבוץ עין החורש, אביה נדב ורדימון, היה המנהל האמנותי של מועדון צוותא בתל אביב.
היא החלה לרקוד בגיל 14, ואחרי הצבא הצטרפה ללהקת המחול הקיבוצית בה הייתה חברה חמש שנים.
המנהלת האמנותית של הלקה, יהודית ארנון, הציעה לוורדימון ליצור כוראוגרפיות לרקדני הלהקה.