tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 340 קילומטרים לשעה.
ה-SF90 סטרדלה הופיעה בסרט של הבמאי הצרפתי קלוד ללוש.
ה-SF90 סטרדלה מוצגת כמכונית שניתן לשחק בה באספלט 8 ובאספלט 9 וב-Grand Theft Auto V.
פרארי רומא היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי פרארי משנת 2020. היא הוצגה בנובמבר 2019.
העיצוב החיצוני והפנימי מציג עיצוב GT חדיש, עיצוב הפרארי רומא מאפשר שילוב של יוקרה וספורט.
העיצוב החיצוני מזכיר במעט את אסטון מרטין ונטאג'.
גלגלים בקוטר 20 אינץ', הדגם הוצג עם בחירה בין גלגלים של חברת פירלי, מישלן או ברידג'סטון.
הפנים כולל עיצוב יוקרתי ונוחות "יתר", טכנולוגיות מעודכנות, ושימוש גבוה בבד.
לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 16.0 אינץ' המשותף עם פרארי SF90 סטרדלה, מסך מגע המשדר את המולטימדיה בקוטר 8.4 אינץ'.
הפרארי רומא כוללת מנוע בנזין V8 צילנדרים בנפח 3.9 ליטר טווין טורבו המספק כ-620 כ"ס ומומנט מרבי של 77.5 קג"מ.
היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.4 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 322 קמ"ש.
עיצוב הפרארי רומא קיבל פרס Red Dot בשנת 2020. הארגון הצהיר כי על ידי הורדת פרטים מיותרים השיגה הרומא את העיצוב האלגנטי.
פרסי Red Dot הם בין ההצטיינות היוקרתית ביותר בתעשיית העיצוב.
מגזין Auto & Design העניק לפרארי רומא את עיצוב המכונית הטוב ביותר לשנת 2020. הפרס הוא הוקרה ליצירות הטובות ביותר בתעשיית הרכב.
עיתונאי רכב בינלאומיים אמרו כי הרומאים מפרשים מחדש את הקווים הקלאסיים של מכוניות גראן טוריסמו ומקרינים אותם אל המאה ה-21.
פרארי FXX (באיטלקית: Ferrari FXX) היא מכונית מרוץ מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פרארי, אשר יוצרה בין השנים 2007–2005 באיטליה.
פרארי FXX מבוססת על טכנולוגיות בהן נעשה שימוש בדגם האנזו פרארי, שייצורו הסתיים בשנת 2004, בתוספת של פיתוחים נוספים שעתה החברה.
רוכשי המכונית שילמו 2 מיליון ליש"ט תמורתה, אך לא מקבלים את המכונית לחזקתם.
המכונית נשארת בידי החברה והבעלים יכולים לעשות בה שימוש בימי מסלול מיוחדים הנקבעים בידי החברה.
טכנאים של החברה בוחנים את המכונית לפני ואחרי כל נסיעה.
במכונית קיימת מערכת טלמטריה המנטרת את ביצועי המכונית והנהג בזמן אמת ומספקת מגוון רחב של נתונים המשמשים את צוותי הפיתוח של פרארי.
בנוסף, לאחר כל נסיעה הנהגים מתושאלים על ידי נציגי החברה במטרה לאסוף עוד ידע רלוונטי.
מזראטי, חברת האחות של פרארי, פיתחה מכונית דומה, מזראטי MC12 למטרה זו כאשר ההבדל היחיד הוא שהבעלים יכולים לשמור על המכונית בחזקתם.
למבורגיני אסנזה SCV12 היא מכונית מסלול נוספת, שנשמרת גם היא, בחזקת הלקוחות .
30 יחידות בלבד יוצרו מדגם ה-FXX.
29 יחידות נמכרו מראש ללקוחות עבר של פרארי.
היחידה ה-30 והאחרונה שיוצרה נמסרה לנהג המרוצים של פרארי מיכאל שומאכר כשפרש ממרוצי הפורמולה 1 בסוף שנת 2006 כאות הוקרה על הישגיו.
ה-FXX של שומאכר שונה מהאחרים בכך שהיא בצבע שחור ללא פס, והיא בעלת גלגלים אדומים מעוטרים עם הלוגו האישי שלו שתפור על מושבי המכונית
בדומה לדגם האנזו פרארי, גם ב-FXX המנוע הוא מנוע מדגם F140 V12, אבל בנפח והספק שונים.
נפח המנוע גדל מ-6.0 ליטרים ל-6.3 ליטרים.
המנוע הוא אחורי-מרכזי בעל הנעה אחורית.
שלדת הרכב והמרכב בנויים מסיבי פחמן, עם תת-מסגרת אחורית העשויה מסגסוגת.
תיבת ההילוכים היא חצי-אוטומטית בעלת שישה הילוכים.
התיבה היא חלק מהפיתוח של פרארי המאפשר החלפת הילוך בפחות מ-100 מילישנייה.
מערכת הבלמים עשויה מסיבי פחמן מחוזקים מתוצרת ברמבו.
גלגלי הרכב הם בקוטר 19 אינץ' וכוללים צמיגי מרוץ חלקים.
דלתות הרכב הפ בתצורת "פרפר" .
התאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 2.77 שניות והמהירות המרבית עומדת על 345 קמ"ש.
סדרת רכבי FXX המשיכה עם גרסת ה-FXX אבולושיין (FXX Evoluzione) שיוצרה בין השנים 2007–2009. גרסה זאת הציגה מספר שינויים ושדרוגים שהגבירו את ביצועי המכונית ביחס לדגם הסטנדרטי.
זמן התגובה של מערכת ההילוכים קוצר ל-60 מילישנייה, 20 מילישניות פחות מהתיבה ב-FXX.
שינויים אוירודינמיים ושיפור במערכת בקרת המשיכה איפשרו ביצועים טובים יותר בנסיעה על מסלול המרוצים.
פרארי GTC4 לוסו היא מכונית ספורט גראן טוריסמו שיוצרה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית פרארי בין השנים 2016–2020. הלוסו הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה ב-8 בפברואר 2016, והגיעה לישראל ב-18 באפריל 2016. משמעות השם "Lusso" הוא "יוקרה" בשפה האיטלקית.
העיצוב החיצוני משלב מראה של מכונית סטיישן עם קופה ומבוסס על הפרארי FF.
הפנסים האחוריים בסגנון עיצוב עגול שנראה לאחרונה על פרארי F430. המושבים הקדמיים ברכב מעוצבים בסגנון המזכיר תא טייס כפול (Dual Cockpit).
בין מושב הנהג למושב הנוסע ישנה הפרדה רחבה שיוצרת תחושה של ישיבה בתא טייס של מטוס קרב בכל אחד מהמושבים.
בחברת פרארי הצליחו לייצר כרית אוויר קומפקטית, דבר שאפשר להקטין את גלגל ההגה.
שינויי העיצוב החיצוניים יוצרים מכונית אירודינמית יותר עם שבכה קדמית חדשה, כונס אוויר חדש על הכנף האחורית, וספוילר אחורי מחודש.
המכונית כוללת מנוע V12 אטמוספירי בנפח 6262 סמ"ק המספק 690 כוחות סוס ב-8,000 סיבובים לדקה.
המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.4 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 335 קילומטרים לשעה.
תיבת ההילוכים היא רובוטית כפולת מצמד עם שבעה יחסי העברה.
במכונית מותקנת מערכת בקרה להנעה הכפולה ומערכת הגבלת החלקה של הדיפרנציאלים.
שתי המערכות משולבות עם היגוי לגלגלים האחוריים.
דגם ה-GTC4 לוסו T הוצג בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2016. המכונית כוללת מנוע V8 טורבו בנפח 3,855 סמ"ק המספק כ-610 כוחות סוס ב-7,500 סיבובים לדקה.
המכונית מגיעה למהירות מרבית של 320 קילומטרים לשעה והיא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.5 שניות.
ב-31 באוגוסט 2020 הודיעה פרארי על סיום הייצור של ה-GTC4 לוסו.
בשנת 2021 על בסיס מכונית זו נוצרה מכונית פרארי BR20.
פרארי חשפה כי דגם חדש העונה לשם פרארי פורוסנגווה שיוצג בשנת 2022 אשר יהיה קרוסאובר יחליף את הלוסו.
פרארי אנצו היא מכונית-על הקרויה על שם מייסד החברה, אנצו פרארי.
האנצו תוכננה על ידי קן אוקויאמה, ראש תחום העיצוב של פינינפארינה, ונחשפה בתחילה בתערוכת הרכב בפריז בשנת 2002 עם ייצור מצומצם של 399 יחידות.
החברה שלחה הצעות הזמנה ללקוחות קיימים, במיוחד אלה שקנו בעבר את הפרארי F40 והפרארי F50. הייצור החל בשנת 2003. בשנת 2004 נבנתה מכונית הייצור ה-400 שנמכרה מאוחר יותר במכירה הפומבית של סותבי'ס תמורת 1.1 מיליון דולר.
הפרארי אנצו כוללת מנוע V12 בנפח 5,998 סמ"ק שמספק כ-651 כוחות סוס ב-7,800 סיבובים לדקה ו-657 ניוטון מטר ב-5,500 סיבובים לדקה.
המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.14 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 355 קילומטרים לשעה.
לאנצו יש גלגלים בקוטר 19 אינצים של חברת ברידג'סטון ובלמים בקוטר 15 אינצים מחברת ברמבו.
בשנת 2004, המגזין האמריקאי Sports Car International הכריז כי מכונית הפרארי אנצו נמצאת במקום השלישי ברשימת מכוניות הספורט המובילות של שנות האלפיים.
עם זאת, פרארי אנצו תוארה כאחת מ"חמישים המכוניות המכוערות ביותר של 50 השנים האחרונות", שכן בלומברג ביזנסוויק ציטט את הקימורים והזוויות שלה כמכוערים מדי, במיוחד את מכסה המנוע בצורת ה-V.
פרארי 488 פיסטה (באיטלקית: Ferrari 488 Pista) היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בין השנים 2018 ל-2020. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה ב-6 במרץ 2018 והגיעה לישראל במאי 2019.
היא מבוססת על הפרארי 488 ומהווה כגרסה המכוונת למסלול שלה.
העיצוב החיצוני מעוצב בתכנון אווירודינמי בכדי לשפר את אווירודינמיות.
עיצוב הפנים כולל מושבי מרוץ קלים ובמקום עור ישנו בד מיוחד המכסה כמעט כל דבר בתא הנוסעים, לפיסטה אין שטיחים אלא אלומיניום וההגה, הדלתות, ידית ההילוכים ולוח המחוונים מכוסים בסיבי פחמן הכל בכדי לחסוך במשקל.
הפיסטה כוללת את המנוע של מכונית המרוץ פרארי 488 צ'לנג' אשר זכה בתואר מנוע השנה לשנת 2018. המנוע הוא מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.9 ליטר טווין טורבו המספק 720 כ"ס ב-8,000 סל"ד ומומנט מרבי של 78.5 קג"מ ב-3,000 סל"ד.
היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.85 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 340 קמ"ש.
היא גרסת הגג הנפתח לגרסה הבסיסית, היא נחשפה באוגוסט 2018. היא כוללת את אותו מנוע כמו של הגרסה הבסיסית.
פרטים נוספים נחשפו עם הצגת המכונית בתערוכת הרכב של פריז באוקטובר 2018.
פרארי SP38 (באיטלקית: Ferrari SP38) היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בשנת 2018. היא נחשפה ב-23 במאי 2018 והוצגה בתערוכת היוקרה קונקורסו דה אלגנזה באגם קומו שבאיטליה ב-26 במאי 2018. היא נבנתה עקב בקשה מיוחדת של לקוח.
היא מבוססת על פרארי 488.
היא מעוצבת על פי בקשת הלקוח ומשלבת אלמנטים מפרארי 458 איטליה, פרארי F40 ופרארי 308. גם תא הנוסעים מעוצב כבקשת הלקוח, וכולל שילוב אלמנטים של כמה מכוניות של פרארי קודמות.
היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.9 ליטר טווין טורבו המספק 670 כ"ס ב-8,000 סל"ד ומומנט מרבי של 77.5 קג"מ.
צריכת הדלק המשולבת עומדת על 11.4 ליטר לכל 100 ק"מ.
פרארי P80/C (באיטלקית: Ferrari P80/C) היא מכונית מרוץ במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בשנת 2019. היא הוצגה במרץ 2019. היא נבנתה על פי בקשה של לקוח.
היא מעוצבת על פי בקשתו של הלקוח בהשראת הדינו 206 S ופרארי 330 P3/P4, ומבוססת על גרסת המרוץ של הפרארי 488, פרארי 488 GT3. בפנים המכונית הוסר כל רכיב שאינו נצרך למכונית.
היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.9 ליטר טווין טורבו.
פרארי F12 TRS היא מכונית ספורט במרכב קבריולה, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בשנת 2014. היא נחשפה ביוני 2014 ויוצרה בשני עותקים אחד בצבע אדום ואחד שחור שהוצגה מאוחר יותר.
היא מבוסס על הפרארי F12 ברלינטה ויוצרה עבור בקשה מיוחדת של לקוח.
העיצוב החיצוני והפנימי מבוסס על ה-F12 ברלינטה אך מעוצב גם על פי בחירתו של הלקוח.
העיצוב החיצוני מעוצה עם יותר קימורים ובסגנון של מכונית קונספט, חישוקי הגלגלים יותר גדולים ומעוצבים באופן שונה, פנים המכונית מעוצב גם באופן שונה מה-F12 אך בעל אותו סגנון.
היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.1 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 340 קמ"ש.
פרארי F355 (באיטלקית: Ferrari F355) היא מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בין השנים 1994 ל-1999.
ה-F355 תוכננה על ידי פרארי בעוד העיצוב החיצוני והפנימי תוכנן על ידי פינינפארינה.
בנובמבר 2009 הוציאה פרארי אחזור של כ-2,400 יחידות של ה-F355 עקב תקלה בתא הדלק אשר יכול להדליף דלק למערכת ההנעה, פרארי שמה לב לכך עקב תאונה שנגרמה בעקבות כך.
העיצוב החיצוני משלב אלמנטים מהפרארי 348 שאותה החליפה ה-F355, היא כוללת גם אלמנטים מהפרארי F40 המפורסמת.
פנים המכונית היה מפואר לעומת שאר דגמי פרארי, אך עדיין היה עממי.
התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 4.7 שניות (לפי היצרן, אך בבדיקות שטח נמדדו 4.5 שניות) והמהירות המרבית עומדת על 295 קמ"ש (לפי היצרן, אך בבדיקות שטח נמדדו 274 קמ"ש).
היא הגרסה הראשונה והבסיסית ל-F355, יוצרה עם אותו מנוע אך משנת 1997 היא שווקה עם תיבת הילוכים של מכוניות הפורמולה 1. פרארי ייצרה 4,871 דגמי ברלינטה.
היא גרסת הגג הנפתח לגרסה הבסיסית, הוצגה ב-1995. היא כללה את אותו מנוע כמו של הגרסה הבסיסית.
גם היא משנת 1997 שווקה עם תיבת הילוכים של פורמולה 1. פרארי ייצרה 3,717 יחידות דגמי ספיידר.
היא גרסה קשה יותר של הברלינטה, היא כוללת גג נתפח אך קשיח.
היא כללה את אותו מנוע כמו של הגרסה הבסיסית.
פרארי ייצרה 2,577 דגמי GTS.
היא גרסה מיועדת למסלול, היא כללה שינויים במכונית ובמרכב המכונית בכדי להתאימה למרוצים, בין היתר, כנף אחורית, מטף כיבוי אש, קסדות, ספויילר קדמי, אחורי וצדדי, בלמים וגלגלים משופרים.
108 מכוניות בסך הכל יוצרו.
היא מהדורה מוגבלת לפרארי F355 שהוצגה במרץ 1999 לקראת סיום הייצור, היא כללה שינויים במרכב והייתה מפוארת יותר.
הייצור הוגבל ל-100 יחידות אך יוצרו בסוף 104 יחידות.
פרארי BR20 היא מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בשנת 2021. היא נחשפה ב-11 בנובמבר 2021. היא נבנתה עקב בקשה מיוחדת של לקוח.
היא מבוססת על פרארי GTC4Lusso.
העיצוב החיצוני שלה מבוסס בעיקרו על ה-GTC4Lusso אך משלב גם אלמנטים על פי בחירתו של הלקוח וגם מפרארי רומא.
גם תא הנוסעים מעוצב על פי בקשתו של הלקוח אך גם הוא משלב אלמנטים רבים מה-GTC4Lusso ומהרומא.
פרארי לא חושפת כעת את הפרטיים הטכניים.
העיצוב של הדייטונה SP3 הוא עיצוב מיוחד לרכבי פרארי ומשלב אלמנטים מהעיצובים של מכוניות המירוץ הישנות של פרארי וכן מכוניות הספורט החדשות של פרארי (ביניהן: פרארי רומא, פרארי לה-פרארי, פרארי אנזו, פרארי 812 סופרפאסט, פרארי F8 טריבוטו ופרארי SF90 סטרדלה).
העיצוב החיצוני בעיקר בחלק האחורי כולל פסים ארוכים לאורך כל הפגוש האחורי אשר עוברים על הפנסיים האחוריים ומייצרים עיצוב נועז.
פנים המכוניות גם כולל עיצוב מיוחד אך עדיין נשאר דומה יחסית לשאר רכבי פרארי האחרונים.
בדגם השתמשה פרארי לרוב בסיבי פחמן להורדת המשקל.
לדייטונה שתי כונסי אוויר בשני הצדדים כאשר אלו מיועדים לשפר את כוח האווירודינמי של המכונית.
את הדגם ציידה פרארי במנוע האטומוספירי החזק ביותר שיש בעולם.
התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 2.85 שניות והמהירות המרבית עומדת על 340 קמ"ש.
ב-24 במאי 2022 חשפה חברת לגו ערכת לגו לפרארי דייטונה SP3, היא כוללת 3,778 חלקים, היא מתנשאת לגובה של 15 ס"מ, אורך של 59 ס"מ ורוחב של 25 ס"מ.
היא בנויה ממש כמו הדייטונה SP3 וכוללת תיבת הילוכים, מתלים ובלמים.
מחיר הערכה עומד על 400 דולר והייצור יוגבל ל-5,000 ערכות.
פרארי SP48 (באיטלקית: Ferrari SP48) היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בשנת 2022. היא נחשפה ב-5 במאי 2022. היא נבנתה עקב בקשה מיוחדת של לקוח.
היא מבוססת על פרארי F8 טריבוטו.
היא מעוצבת על פי בקשת הלקוח ומשלבת אלמנטים מפרארי F8 טריבוטו, פרארי 296 GTB ופרארי רומא.
גם תא הנוסעים מעוצב כבקשת הלקוח, וכולל שילוב אלמנטים של אותם דגמי פרארי.
מערכת ההנעה לא שונה מה-F8 טריבוטו.
פרארי SP12 EC (באיטלקית: Ferrari SP12 EC) היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בשנת 2022. היא נחשפה ב-25 במאי 2012. היא נבנתה עקב בקשה מיוחדת של אריק קלפטון על ידי מחלקת ההתאמה האישית של פרארי.
היא מבוססת על פרארי 458 איטליה.
היא מעוצבת על פי בקשת הלקוח ומשלבת אלמנטים מפרארי 458 איטליה ופרארי 512. גם תא הנוסעים מעוצב כבקשת הלקוח, וכולל שילוב אלמנטים של אותם דגמי פרארי.
התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.4 שניות והמהירות המרבית עומדת על .
צריכת הדלק המשולבת עומדת על 13.7 ליטר לכל 100 ק"מ.
פליטת הפחמן דו-חמצני עומדת על 320 גרם לק"מ.
פרארי פורוסנגווה (באיטלקית: Ferrari Purosangue; בתרגום לעברית: סוס גזעי) היא מכונית ספורט במרכב קרוסאובר קופה, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי פרארי משנת 2023. היא נחשפה ב-13 בספטמבר 2022 והגיעה לישראל ב-28 בספטמבר 2023. היא הקרוסאובר הראשונה של פרארי.
פנים המכונית מעוצב באופן עדכני ומודרני כשאר רכבי פרארי.
הפורוסנגווה משתמשת במנוע בנזין V12 צילינדרים הבסיסי של פרארי בנפח 6.5 ליטר אטמוספירי המספק 725 כ"ס ב-7,750 סל"ד ומומנט מרבי של 73 קג"מ ב-6,250 סל"ד, למנוע קו אדום של 8,250 סל"ד.
תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים והנעה כפולה.
וי (בהולנדית: Ferrari N.V; לשעבר ניו ביזנס הולנד אן.
וי) היא חברת החזקות הולנדית המחזיקה בבעלות יצרנית הרכב האיטלקית פרארי.
היא הוקמה ב-24 במאי 2013. היא נסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק.
בשנת 2013 השתלבה פרארי תחת בעלותה ומאוקטובר 2015 נקראת החברה "פרארי אן.
פרארי היא כיום אחד ממותגי היוקרה המובילים בעולם ומעורבת בעיצוב, ייצור ומכירה של מכוניות ספורט ויוקרה בעלות ביצועים גבוהים.
ב-10 בינואר 2020, מניות פרארי אן.וי הגיעו לשיא של כל הזמנים של 157.50 מיליון אירו עבור שווי כולל של כ-30.14 מיליארד אירו.
נשיאי החברה הם נשיאי יצרנית הרכב פרארי.
וי הראשון היה לוקה די מונטזמולו, השני סרג'ו מרקיונה, השלישי והנוכחי הוא ג'ון אלקן.
פרבאן דרגנוב דרגנוב (בבולגרית: Първан Драганов Драганов; 4 בפברואר 1890, לום, נסיכות בולגריה – 1 בפברואר 1945, סופיה, ממלכת בולגריה) היה קולונל בצבא בולגריה, דיפלומט, ופוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן כשגריר בולגריה בגרמניה הנאצית, וב-1944 כיהן לתקופה קצרה גם כשר החוץ של בולגריה בממשלתו של איוואן בגריאנוב.
פרבאן דרגנוב נולד בעיר לום.
ב-1909 סיים את האוניברסיטה הצבאית הלאומית ע"ש וסיל לבסקי ובהמשך למד באקדמיה הצבאית של הקיסרות הגרמנית.
הוא לחם במלחמת הבלקן הראשונה, השנייה ובמלחמת העולם הראשונה.
בהמשך, שירת כקצין במשמר ארמון המלך בוריס השלישי.
בין השנים 1932–1934 שירת כנספח צבאי בגרמניה.
בהמשך, בין 1936–1938 כיהן כשגריר בולגריה לאוסטריה, בין 1938–1942 כיהן כשגריר בולגריה לגרמניה הנאצית, ובין 1942–1944 כיהן כשגריר בולגריה למדינה הספרדית.
בין יוני לספטמבר 1944 כיהן כשר החוץ בממשלתו של איוואן בגריאנוב.
בשלהי 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת של בולגריה נעצר דרגנוב והועמד לדין במסגרת "משפטי העם" בבית הדין העממי שהוקם לשפיטת בכירי הממשל הקודם ומשתפי פעולה עם הנאצים.
דרגנוב נמצא אשם והוטל עליו עונש מוות.
הוא הוצא להורג על ידי כיתת יורים בשטח בית הקברות המרכזי בסופיה ב-1 בפברואר 1945. ב-1996 ביטל בית המשפט העליון הבולגרי את פסק הדין של בית המשפט העממי בשל אי סדרים בהליכים המשפטיים, וזיכה את דרגנוב מכל אשמה.
פרבואו סוביאנטו ג'ויוהאדיקוסומו (באינדונזית: Prabowo Subianto Joyohadikusumo, נולד ב-17 באוקטובר 1951) הוא פוליטיקאי אינדונזי, איש עסקים וגנרל בדימוס המכהן כנשיאה השמיני של אינדונזיה.
פרבואו הוא הנשיא השלישי של אינדונזיה שהיה לו רקע צבאי אחרי סוהארטו וסוסילו באמבאנג יודהויונו.
בשנת 1998 הוא שוחרר מהצבא ולאחר מכן נאסר עליו להיכנס לארצות הברית בגלל שביצע לכאורה הפרת זכויות אדם.
פרבואו סוביאנטו סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית האינדונזית ב-1970 ושירת בכוחות המיוחדים (קופסוס ) עד שמונה להוביל את פיקוד המילואים האסטרטגי (קוסטרד ) ב-1998. הוא תואר כלאומן ימני.
בתחילת 2008 הקים את מפלגת ג'רינדרה .
בבחירות לנשיאות אינדונזיה ב-2009 , הוא התמודד ללא הצלחה על תפקיד סגן הנשיא תחת המועמדת מגוואטי סוקרנופוטרי.
הוא התמודד בבחירות לנשיאות ב-2014 והובס על ידי מושל ג'קרטה, ג'וקו וידודו.
הוא רץ לנשיאות והפסיד גם בבחירות 2019 .
סירובו לקבל את התוצאה גרם לכך שתומכיו ביצעו הפרות סדר אלימות בג'קרטה .
עם זאת, סוביאנטו הצטרף לממשלה כשר ההגנה ושימש בתפקיד בין 2019 ל-2024.
בבחירות לנשיאות אינדונזיה ב-2024 הוא ניצח, וב-20 במרץ אישרה ועדת הבחירות הכללית את התוצאות והכריזה עליו כנשיא הנבחר של אינדונזיה.
פרארי SF-25 היא מכונית פורמולה 1 שתוכננה ונבנתה על ידי קבוצת פרארי כדי להתחרות בעונת 2025 של פורמולה 1.
במכונית נוהגים שארל לקלר ואלוף העולם בפעם השביעית, לואיס המילטון, בעונתו הראשונה בקבוצת פרארי.
צביעת המרוץ של המכונית הוצגה לראשונה באירוע "F1 75 Live" על ידי לואיס המילטון, שארל לקלר ומנהל הקבוצה פרדריק ואסר.
צביעה זו כללה גוון כהה יותר של אדום ופס לבן גדול על מכסה המנוע מעל הלוגו של HP.
צביעה מיוחדת הוצגה בגרנד פרי מיאמי, אשר הדגישה את המיתוג של HP, בדומה לצביעה מהשנה הקודמת.
במונקו, הופיע סמל 75 שנים של חברת האנרגיה של על תאי הצד, לציון 75 שנות שותפות טכנית.
במהלך מבחני קדם העונה במסלול הבין-לאומי של בחריין, הנהג החדש, המילטון, קבע את הזמן השני המהיר ביותר.
בגרנד פרי אוסטרליה, שתי מכוניות הפרארי נכנסו למקצה הדירוג השלישי (Q3), כאשר לקלר דורג שביעי והמילטון שמיני, ולבסוף סיימו במקומות השמיני והעשירי בהתאמה.
בגרנד פרי הבא, שתי המכוניות נפסלו לאחר המרוץ: מכוניתו של לקלר נמצאה בתת-משקל, ומכוניתו של המילטון סבלה משחיקת יתר בקרש הרצפה.
במיאמי, לקלר התרסק במהלך הקפת החימום לפני מרוץ הספרינט ולא זינק.
המילטון הצליח להשיג פודיום במקום השלישי בזכות אסטרטגיה מתוזמנת היטב.
פֶּרֶג או פָּרָג (שם מדעי: Papaver) הוא סוג צמח ממשפחת הפרגיים.
הסוג מונה כ-120 מינים, רובם חד-שנתיים עם מיעוט של דו שנתיים ורב-שנתיים.
הפרגים מעדיפים אקלים ממוזג וחמים, מלבד קבוצת מינים אחת (Section Meconella) שמיניה הסתגלו היטב לתנאי קרה.
הפרגים בעלי גבעול דק וגמיש, המכיל שרף דביק ולרוב זיפי במקצת.
גובה הצמח יכול להגיע עד כמטר (פרג סיני), אך רוב המינים הנפוצים נמוכים מגובה זה.
העלים לרוב גזורים, רחבים ומקומטים, גונם ירוק אפרפר.
הפרחים מופיעים בגווני אדום, כתום, סגול, ורוד או לבן, תלוי במין ובגורמים נוספים.
כאשר הפרח מבשיל והניצן סגור, הפרג מרכין את גבעולו ומזקיפו שוב רק לקראת בקיעת עלי הכותרת.
למרבית מיני הפרג 4 עלי כותרת בעלי גודל דומה, הסדורים בשני זוגות ניצבים.
למינים ספורים 5 או 6 עלי כותרת, היוצרים גביע עגול.
עלי הכותרת רחבים ובעלי ברק.
האבקנים סדורים במספר מערבולות סביב עמוד עלי מוגבה במרכז הפרח.
פרי הפרג הוא הלקט יבש, עגול בעל כתר, שהוא שארית לצלקת.
ההלקט מכיל כמות גדולה של זרעים יבשים.
בעודו בוסר, הוא מכיל שרף, שמצוי בשאר שלבי הגדילה בגבעולו של הפרג.
הזרעים יכולים להיות רדומים במשך שנים, ולפרוח בבת אחת כאשר הקרקע סביבתם מופרעת.
במדינות חבר העמים הבריטי קיימת מסורת שהתפתחה לאחר מלחמת העולם הראשונה בה עונדים בימי הזיכרון של חודש נובמבר פרחי פרג מנייר או פלסטיק () על דש הבגד המסמלים את פרחי הפרג הצומחים בשדות הקטל של פלנדריה, בה מסמלים הפרחים האדומים את דמם של החיילים הבריטיים שנפלו במקומות אלו.
בעברית ניתן לבטא את השם "פֶּרֶג" או "פָּרָג".
מהפרג התרבותי מפיקים את הסמים אופיום, מורפין והרואין, ותרופות נגזרות.
זרעי הפרג משמשים למילוי, תיבול וקישוט מאפים.
בארץ ישראל נפוצים מספר מיני פרג בשדות, מצפון הארץ ועד מרכזה.
כיום ידועים 9 מינים הצומחים בר: פרג סיני, פרג זיפני, פרג מוארך, פרג הכרמל, פרג אגסני, פרג האופיום, פרג סורי, פרג סמור ופרג נחות.
הוא פורח מחודש מרץ ועד יוני.
הפרג צומח בכל רחבי ארץ ישראל, מהחרמון ועד לדרום.
קל לזהות את הפרגים על פי הכתמים השחורים בבסיס עלי הכותרת.
לפרג גבעול שעיר וזיפי, וריחו לא נעים.
הפרח מואבק על ידי חיפושיות ממשפחת הפרחיתיים (Glaphyridae), שלהן יכולת נדירה בקרב החרקים לזהות צבע אדום.
גנרל פרבז מושארף (באורדו: پرویز مشرف; 11 באוגוסט 1943 – 5 בפברואר 2023) היה מדינאי פקיסטני.
כיהן כנשיא פקיסטן בשנים 1999–2008. תפס את השלטון בהפיכה צבאית ב-12 באוקטובר 1999 ושלט בפקיסטן עד התפטרותו ב-18 באוגוסט 2008. בדצמבר 2019 נדון למוות על ידי בית דין בפקיסטן בעוון בגידה.
המשפט התקיים בהיעדרו לאחר שגלה לדובאי.
נחשב למנהיג מתון ומקורב למערב.
מושארף נולד בעיר דלהי שבהודו, וגדל בעיר קראצ'י שבפקיסטן.
הוריו היו משכילים ובני המעמד הבינוני.
אביו עבד במשרד החוץ הפקיסטני, ושירת מספר שנים בטורקיה עם משפחתו.
בשנת 1958 סיים את לימודי התיכון בקראצ'י והחל ללמוד בקולג' פורמן, קולג' פרטי יוקרתי בלאהור.
בשנת 1961 התקבל לאקדמיה הצבאית בקאקול, ובשנת 1964 הוצב כקצין ביחידת תותחנים.
בשנת 1967 קודם לדרגת סרן, והתנדב לשרת ביחידת הקומנדו של הצבא.
במלחמה נגד הודו בשנת 1971 שירת כמפקד פלוגת קומנדו, ובהמשך פיקד על יחידות תותחנים ודיוויזיה משוריינת.
בשנת 1991 מונה למפקד דיוויזיה רגלית, ובשנת 1995 מונה למפקד חיל תקיפה מובחר.
בשנת 1998 מונה לרמטכ"ל הצבא.
ב-12 באוקטובר 1999, ראש הממשלה נוואז שריף (נבחר בשנת 1997) ניסה להדיחו מתפקיד הרמטכ"ל, במסגרת ניסיונו למנות מקורבים לתפקידי מפתח במטרה להגדיל את כוחו (כפי שעשה בבית המשפט העליון ובממשל האזרחי).
בנוסף, ניסה שריף לשנות את החוקה, כדי למנוע בקרה על השלטון.
שריף ניסה למנוע ממטוסו של מושארף לנחות בקראצ'י, וקצינים בכירים של הצבא החליטו להשתלט על שדה התעופה כדי לאפשר את נחיתתו של מושארף ואת הפיכת השלטון.
שריף נעצר והוגלה, ומושארף הפך לשליט המדינה.
הוא מונה רשמית לנשיא ב-20 ביוני 2001.
בהוראת בית המשפט העליון נערכו בפקיסטן בחירות כלליות באוקטובר 2002, בהן נבחר מושארף.
בזכות הסכם קואליציוני שנחתם עם מפלגה אחרת, הוא נהנה מרוב של שני שלישים בפרלמנט, שאישר תיקון לחוקה שהסדיר את חוקיות ההפיכה של 1999.
במסגרת המלחמה בטרור שיזמה ארצות הברית בעקבות פיגועי 11 בספטמבר 2001, נחשבה פקיסטן בהנהגת מושארף לבעלת ברית מרכזית של ארצות הברית, בעיקר במלחמת אפגניסטן.
ב-2005 חלה התקרבות מסוימת בין פקיסטן לבין מדינת ישראל.
ב-1 בספטמבר 2005 נפגשו בטורקיה שר החוץ של ישראל ושר החוץ של פקיסטן.
שבועיים לאחר מכן, ב-14 בספטמבר, נפגש ראש ממשלת ישראל אריאל שרון במסדרונות האו"ם עם הנשיא מושארף ושני האישים לחצו ידיים.
ב-14 בדצמבר 2005 נכשל ניסיון התנקשות בו על ידי צבא שחרור בלוצ'יסטן המבקש עצמאות לחבל בלוצ'יסטן.
ב-2006 הצהיר כי מדינתו מוכנה לוותר על תביעותיה הטריטוריאליות בחבל קשמיר אם תקבל הודו את תוכנית השלום שלו, הכוללת הסגת כוחות וממשל עצמי בקשמיר.
שנתו האחרונה כנשיא וסיום כהונתו
באוקטובר 2007 זכה מושארף בבחירות לנשיאות, אך נאלץ להמתין לאישור מבית המשפט העליון של פקיסטן לגבי חוקיות הבחירות, מאחר שעדיין כיהן כמפקד הצבא.
בנובמבר 2007 הכריז על מצב חירום, שהסביר כתגובה לעלייה באלימות החמושים האסלאמיים.
במהלך מצב החירום פיטר את נשיא בית המשפט העליון, כדי לסלול את הדרך לאישור מינויו מחדש לנשיא על ידי שופטים אוהדים יותר.
בנובמבר 2007 פרש מתפקידו כראש הצבא ובדצמבר 2007 הסיר את מצב החירום וקבע תאריך לבחירות לפרלמנט.
באותו חודש נרצחה מנהיגת האופוזיציה בנזיר בהוטו ובבחירות לפרלמנט בנובמבר 2008, שנערכו באיחור בעקבות הרצח, ניצחו המפלגות של יריביו, בראשות בעלה של בהוטו, אסיף עלי זרדארי, וראש הממשלה לשעבר אשר הודח ב-1999 על ידי מושארף.
ב-7 באוגוסט 2008 הכריזה הקואליציה על כוונתה לפתוח בהליך להדחתו.
בספטמבר 2008 לאחר שהודיע על התפטרותו חודש קודם לכן, הוא הוחלף על ידי אסיף עלי זרדארי ממפלגת העם של פקיסטן.
לאחר מכן יצא מושארף לגלות מרצון בלונדון שנמשכה ארבע שנים.
למרות איומים על חייו מצד הטליבן וגורמים נוספים, שב מושארף ב-24 במרץ 2013 לפקיסטן במטרה להתמודד בבחירות הכלליות הקרבות.
בעת שהותו בגלות הוציא בית המשפט בפקיסטן צו מעצר למושארף על מעורבותו, לכאורה, בהתנקשויות בחייהם של בנזיר בהוטו ושל אכבר בוגטי.
מאוחר יותר הוא נפסל על ידי בית המשפט העליון של פקיסטן מהשתתפות בבחירות.
באפריל 2013 נעצר מושארף במעצר בית בביתו.
ב-2014 החל משפטו ובדצמבר 2019 נדון למוות על ידי בית דין בפקיסטן בעוון בגידה.
נפטר ב-5 בפברואר 2023 לאחר שנאבק במחלת העמילואידוזיס.
פָּרָג אגסי או פרג אַגְּסָנִי (שם מדעי: Papaver subpiriforme, כמו גם Papaver umbonatum) הוא צמח חד שנתי ממשפחת הפרגיים הנפוץ בשדות ובקרקעות מופרעות.
בארץ ישראל הוא נפוץ מצפון הארץ ועד צפון הנגב.
כאשר הפרח פורח שני עלי הגביע נושרים ומאוחר יותר גם עלי הכותרת.
פריחתו היא מחודש מרץ ועד יוני.
פרח הפרג האגסני גדול, אדום ומבריק, בעל כתמים שחורים על בסיס עלי הכותרת.
מאפיינים אלו יצרו בלבול מתמיד בינו לבין מין נפוץ מאוד באירופה, פרג השדות (Corn Poppy), הדומה לו.
בעקבות כך, מזהים פעמים רבות את הפרג האגסני עם השם הלועזי Corn Poppy, אם כי המין המדעי שונה: Corn Poppy הוא המין Papaver rhoeas, לעומת הפרג האגסני הצומח בארץ, שהוא Papaver umbonatum.
גם השם האנגלי שונה: Semetic poppy.
הפרג האגסני צומח בכל רחבי ארץ ישראל, מהחרמון ועד לדרום.
קל לזהות את הפרג על פי הכתמים השחורים בבסיס עלי הכותרת.
הפרח מואבק על ידי חיפושיות ממשפחת הפרחיתיים (Glaphyridae), שהן ייחודיות בקרב החרקים, ביכולתן לזהות צבע אדום.
בניגוד למקובל לחשוב, הפרג האגסני אינו צמח מוגן.
הפרג האגסני הוא אלרגני לפי הספרות הבוטנית.
בישראל יש מעט יחסית פרחים אדומים, ובולטים בהם הכלנית (כלנית מצויה), הנורית (נורית אסיה) והפרג (פרג אגסני).
בגלל הדמיון בין הפרחים, ובפרט עקב הצבע האדום החזק שלהם, רבים מתבלבלים ביניהם.
הכלנית המצויה היא הראשונה שפורחת (מתחילה בסוף דצמבר או תחילת ינואר) ולה לפחות 5 עלי כותרת, עליהם יש בדרך כלל טבעת לבנה סביב בסיס האבקנים השחור.
פרג (Perg) הוא מחוז במזרח אוסטריה עילית שבאוסטריה.
שטח המחוז משתרע על 611.86 קמ"ר ואוכלוסייתו מנתה 63,955 תושבים ב-2001. במחוז ישנן 26 עיירות, ובירתו היא העיירה פרג, שהיא גם הגדולה ביותר בו.
סנקט גאורגן אן דר גוזן
סנקט ניקולה אן דר דונאו
פרבר 13 הוא סרט אקשן צרפתי משנת 2004, שבוים על ידי פייר מורל והופק על ידי לוק בסון ("לאון", "האלמנט החמישי", "ניקיטה").
בסרט נעשה שימוש נרחב באמנות הפארקור, ספורט אתגרי שפותח בצרפת בשנות ה-90. אחד מכוכבי הסרט, דוִד בל, הוא ממייסדי הפארקור.
נוסף על כך, לא נעשה בסרט כל שימוש בגרפיקה ממוחשבת ובכבלים.
בדומה למתואר בסרט הקולנוע, העיר פריז מחולקת לפרברים ולשיכונים המסוכנים למחיה, היות שכנופיות רחוב שולטות בהם (אם כי בניגוד לסרט, לא בצורת גטאות מבוצרים).
שנה לאחר צאת הסרט, פרצו המהומות בפרברי המהגרים בפריז, ושר הפנים ניקולא סרקוזי התבטא בחריפות בנושא.
צילומים לסרט המשך, "פרבר 13: אולטימטום", החלו באוגוסט 2008 במקומות כבלגרד וסרביה, והוא יצא לאקרנים ב-18 בפברואר 2009 בצרפת.
שני כוכבי הסרט ממשיכים לגלם את דמויותיהם.
בפריז של שנת 2010, כנופיות רחוב משתלטות על הפרברים הפריזאים, והן סוחרות בסמים תוך שימוש באלימות קשה כלפי תושבי המקום.
השלטונות הקימו חומה מסביב לאזור ונטשוהו, בכך מבצרים אותו משאר העיר ומנתקים את התושבים מכל חינוך והגנה משטרתית.
אחד התושבים, ליטו, מנהל מלחמה של איש אחד כנגד ברון סמים בשם טאהא כדי שזה יסיר את שליטתו מעל בניין המגורים בו הוא מתגורר.
ליטו מחזיק ברשותו סמים השייכים לטאהא, ששולח את בריוניו להשיבם.
ליטו משמיד את הסמים ונמלט מרודפיו בעזרת אמנות הפארקור.
טאהא שובה את אחותו של ליטו, לולה, אך ליטו מצליח להצילה ולשבות את טאהא במקום.
הוא לוקח את טאהא לבניין המשטרה באזור, אך מגלה שהם בתהליך נטישת המקום.
על מנת למנוע סכסוך עם כנופייתו של טאהא, המשטרה משחררת אותו לחופשי.
טאהא עוזב את המקום ולוקח איתו את לולה.
ליטו הורג את פקיד המשטרה שאפשר לברון הסמים להימלט עם אחותו.
חצי שנה לאחר מכן, שוטר סמוי בשם דמיאן מסתנן לתוך קזינו תת-קרקעי במטרה לעצור גנגסטר.
תהליך החילוץ שלו משם נכשל והוא נאלץ ללחום את דרכו חזרה למעלה.
מיד עם תום המשימה הוא מקבל חדשה - לעצור את ברון הסמים טאהא, שגנב פצצת ביקוע גרעיני והפעילה.
על דמיאן לשכנע את ליטו, כעת אסיר בכלא, להוביל אותו לבסיסו של טאהא לצורך ניטרול הפצצה.
דמיאן מנסה לביים בריחה מהכלא כאסיר נמלט ועוזר לליטו להימלט לעבר פרבר 13, אך זה מגלה את תחבולתו ונוטש אותו בכניסה לפרבר המסוכן.
לאחר שנלחם בכמה מבריוני המקום, הוא מוצא את ליטו ומתוודה בפניו בנוגע לתוכניתו.
שניהם מחליטים לשתף פעולה לנטרל את הפצצה ולשחרר את לולה מידיו של טאהא.
הם נשבים (אם כי במכוון) ונלקחים אליו, ומגלים שהפצצה מחוברת לרקטה המכוונת לאמצע פריז, כשלולה כבולה למרגלותיו, וכי טאהא מתכוון לסחוט את הממשלה.
דמיאן מסכים לשלם עבורם כופר נפש, ומעמיד פנים שהעביר את הסכום הדרוש, 20 מיליון אירו, לחשבונות הבנק שמסר לו.
טאהא מחזיקם תחת אבטחה עד שהבנק יאשר שההעברה בוצעה, אך בינתיים דמיאן וליטו מצליחים להימלט מהמקום.
בדיעבד, טאהא מגלה שהחשבונות בחוץ לארץ שמסר לדמיאן רוקנו, וכשבריוניו מגלים זאת ומבינים שאין לו איך לשלם את משכורתם, הוא נורה למוות על ידם.
דמיאן וליטו עושים דרכם למגדל בו נמצאים הפצצה ולולה.
דמיאן מתכוון לנטרל את הפצצה בעזרת קוד ביטול, אך ליטו מוצא שקוד הביטול הוא דווקא קוד שיגור.
הוא נלחם בדמיאן למנוע את הכנסת הקוד, וכששעון העצר מגיע לאפס, הפצצה אינה מתפוצצת, בכך מוכיחה את התאוריה של ליטו, לפיה הממשלה שלחה אותם כדי להפעיל את הפצצה היות ששניהם ניתנים להקרבה.
השניים עושים דרכם חזרה לבניין הממשלה יחד עם הפצצה, ומאלצים בכיר ממשלתי להודות בפעולות הממשלה להפטר בכל דרך אפשרית מהפרבר, אפילו על ידי פיצוץ גרעיני.
ההודאה מוקלטת בחשאי ומשודרת לטלוויזיה.
פעולתם של הצמד גורמת למהומה ציבורית בנוגע למתרחש בפרבר 13. השניים נפרדים כידידים, ולולה מנשקת את דמיאן מתוך הבטחה שהם ישובו להיפגש.
דוד בל - ליטו, מתיישב-גטו אקרובטי שנלחם בכנופיות
סיריל רפאלי - דמיאן, שוטר סמוי שמאמין בחוק ובממשל
טוני דיאמריו - קיי 2, בריון כנופייתו של טאהא
דני וריסימו - לולה, אחותו המתמרדת של ליטו
פרבלי הוא מנזר השוכן לחופי דרום כרתים.
את המנזר בנו לצורכי התגוננות על הר המשקיף אל הים התיכון.
על פי התאריך החרוט על פעמונו של המנזר, משערים כי המנזר הוקם בפעם הראשונה בשנת 1594.
במנזר יש שני מתחמי מבנים עיקריים, המנזר התחתון, שנהרס בזמן הכיבוש הטורקי, הקרוי לזכרו של יוחנן המטביל והקומפלקס החדש שנבנה החל במאה ה-17 הקרוי לזכרו של יוחנן כותב הבשורה.
במלחמת העולם השנייה, במסגרת הקרב על כרתים, לאחר כיבוש האי על ידי הגרמנים, הצליחו חיילים מבעלות הברית שנותרו באי ליצור קשר עם המפקדה במצרים.
ביולי 1941 פונו 79 חיילים אוסטרלים וניו זילנדים שהסתתרו במנזר באמצעות צוללת ללוב.
למרגלות המנזר יש חוף ים שנחל חוצה אותו, במהלך השנים הנחל הביא איתו סחף שיצר חוף חולי רחב.
לאורך הנחל יש מטעי דקלים.
פֶרבּי הוא צעצוע רובוטי אלקטרוני בעל יכולת להפקת דיבור, שנוצר על ידי חברת Tiger Electronics בשנת 1998. באותה שנת הייצור נמכרו 1.8 מיליון יחידות פרבי, בשנת 1999 14 מיליון יחידות ובסך הכל עד שנת 2001 יחידות הפרבי המקורי, נמכרו בלמעלה מ-40 מיליון.
בין השנים 2005 עד 2007 יצאו לחנויות צעצועי פרבי חדשים, בעלי אפשרות לזיהוי קולות ותזוזות פנים.
פרברי הגיהנום היא קומדיית מצבים ששודרה בערוץ ABC.
הסדרה נוצרה על ידי אמילי קפנק ועלתה לשידור ב-28 בספטמבר 2011. בישראל, הסדרה משודרת בערוץ yes Drama HD.
ב-9 במאי 2014 הסדרה בוטלה אחרי 3 עונות.
הסדרה עוקבת אחר ג'ורג' אלטמן, אב חד הורי העושה את כל המאמצים כדי לגדל על הצד הטוב ביותר את בתו טסה בת ה-16, לאחר שהוא מגלה קופסת קונדומים בארון שלה הוא מחליט שהגיע הזמן לעזוב את מנהטן ולעבור לגור בסביבה בריאה ומוגנת יותר עבור בתו: בפרוורים.
טסה אלטמן (ג'יין לוי): בתו של ג'ורג' המתקשה להסתגל אל סביבתה החדשה בפרברים, יוצאת עם ריאן שיי בעונה השנייה, נפרדת ממנו בתחילת העונה השלישית, בסוף הסדרה, בסצנה האחרונה, הם מתנשקים, אך מאחר שהסדרה בוטלה לפני סיומה לא יודעים איך זה התקדם משם.
ליסה שיי (אלי גרנט): שכנתה וחברתה הטובה ביותר של טסה, היא אינה מקובלת בבית ספרה ומובכת לעיתים קרובות על ידי משפחתה המוזרה, יוצאת עם מאליק רוב הסדרה.
דליה רוייס (קרלי חייקין): נערה עשירה, מפונקת וחומרנית, היא פופולרית בבית ספר אך האויבת הגדולה של טסה, בעונה השלישית הבת של נוח מגלה לטסה שדליה לסבית.
מר וולף (רקס לי): יועץ בית הספר בו טסה לומדת, תמיד נמצא במצב רוח טוב, יוצא מהארון בתחילת הסדרה.
נוח וורנר (אלן טודיק): חברו הטוב ביותר של ג'ורג', רופא שיניים בעל קסם אישי ובעיות עצבים, עירוני לשעבר העוזר לג'ורג' להסתגל אל תרבות הפרברים שאיננו רגיל אליה.
שילה שיי (אנה גאסטייר): שכנתם הרעשנית וההמונית של ג'ורג' וטסה, אישה שתלטנית המנסה להכניע את הסובבים אליה על פי רצונותיה.
פרד שיי (כריס פרנל):בעלה של שילה ואביהם של ליסה וריאן, נכנע לאשתו בכל דבר.
מאליק לה-פריק (מאסטרו הארל): התלמיד השחור היחיד בכל בית הספר, יוצא עם ליסה לאורך רוב הסדרה, בעל התנהגות מוזרה למדי, הוא וליסה מתחתנים לקראת סוף הסדרה.
סטיבן רוייס (ג'יי מוהר): אביה של דליה ובעלה לשעבר של דאלאס, דמות מרכזית רק בעונה הראשונה.
רבי פרג'י שוואט (חי במאה ה-16) היה פייטן תוניסאי יליד מרוקו.
שירתו התחבבה על יהודי תוניסיה ועל כלל יהודי צפון אפריקה וזכתה לתפוצה רבה.
שוואט נולד בעיר פאס שבמרוקו, והגיע בבגרותו הגיע לאי ג'רבה בדרום-מזרח תוניסיה, כאחד מתלמידי חכמים.
במהרה עמדו תושבי העיר על טיבו ולמדו להכיר את גדולתו בתורה, בשירה עברית וערבית יהודית.
באגדות רבות מספרים יהודי המקום על הרב שוואט אותו הם מכנים "הפייטן והמקובל האלוהי, רבי פרג'י שוואט".
בשל פרסומו נוצר מנהג לעלות לקברו השוכן בימינו בתוניסיה.
סיפור חייו ומותו הונצחו בשיר עם בלשון הערבית-היהודית, הפותח במילים "יא אילהנא, יא אילהנא, רבי פרג'י יכון מעאנא".
רוב פיוטיו של הרב שוואט עוסקים בנושא הגלות והגאולה.
נושא זה הוא מרכזי כל כך שכל שאר הנושאים אינם אלא שישית מכלל שיריו, ואף הם קשורים בנושא הגאולה בדרך מן הדרכים.
כך הם השירים שכתב לכבוד שבת ולכבוד תורה וכך הם השירים לכבוד חתן וכלה.
עקב עיסוקו של הרב שוואט גם בקבלה ובחכמת הנסתר, הוא כתב גם פיוטים קבליים על עשר הספירות ובשבחו של רבי שמעון בר יוחאי.
רוב שיריו נכתבו במטרה שיושרו בניגוני זמר בבית-הכנסת, ליד שולחן השבת או בסעודת מצווה.
המשורר מציין את המנגינה בכך שהוא רושם לפני הפיוט התחלת שיר אחר שמנגינתו ידועה לקהל הקוראים.
סגנון שירתו נקי ומנופה והוא שולט בצורות השיר ואף מחדש צורות ותבניות מקוריות.
בצד ההשפעה הגדולה של שירת ספרד על שירתו ניכרת השפעתו של רבי ישראל נג'ארה.
שיריו נתקבלו אצל יהודי צפון אפריקה והם מושרים ומזומרים עד היום.
סגנונו השפיע על רבים מהמשוררים העבריים בצפון אפריקה שבאו אחריו.
שירו המפורסם ביותר הוא "ירח יקר".
הרב פרג'אללה (פריג'א) דאבוש (ה'תקע"ה, 1815 - ב' באייר ה'תר"ם, 1880) היה מקובל ואב בית הדין היהודי בטריפולי, מגדולי רבני יהדות לוב.
נולד בעיר זליתן (Zliten) שבלוב בשנת 1815, נצר למשפחת רבנים ידועי שם מהעיר טריפולי.
שימש כרב העיר זליתן ובשנת 1840 עבר לטריפולי והיה חבר בבית הדין הרבני.
הנוסע רבי ישראל יוסף בנימין ("בנימין השני") המבקר בטריפולי בשנת 1853 כותב בספר מסעותיו ספר מסעי ישראל: .
בשנת 1865 מונה לתפקיד אב בית הדין בטריפולי ושימש גם כראש ישיבה בעיר.
במסורת יהודי לוב נקשרו לשמו אגדות עממיות רבות, ובהם גילוי אליהו.
הרב דאבוש נפטר בטריפולי בשנת 1880, הותיר אחריו בנים רבים ובהם הרב רפאל דאבוש (שהיה גם הוא אב בית הדין היהודי בטריפולי) והרב חיים דאבוש שהיה מפקח על הישיבות בלוב.
פרג' פרי (נולד ב-17 באפריל 1936) הוא צלם ישראלי ומייסד פוטו פרג'.
פרי נולד בעיראק בשם פרג' בלבול.
בן ראשון (אחרי שלוש בנות) למשפחה דלת אמצעים ומרובת ילדים.
בגיל 9 החל לעבוד על מנת לעזור בפרנסת המשפחה, והמשיך את לימודיו בבית הספר בשעות הערב.
הוא עבד עם צלם ארמון המלוכה, שם נחשף לראשונה לתחום הצילום.
אצל אותו צלם גם למד את אמנות הריטוש וביצוע כל העבודות המקצועיות במעבדה.
כאשר החלה העלייה לישראל החל פרי בצילום תמונות פספורט של אלפי יהודי בגדאד בדרכם לישראל.
חנות הצילום הייתה בקרבת בית-הכנסת בו נרשמו היהודים לבקשת עלייה לישראל וויתור על אזרחותם העיראקית.
לאחר שצילם את מרבית יהדות בגדאד במשך כשמונה חודשים, עלה לישראל בשנת 1951 יחד עם בני משפחתו.
הם התגוררו במעברה בפתח תקווה.
הוא עבד בכל עבודה מזדמנת, מחקלאות ועד בניין.
לאחר סיום השירות הצבאי בדובר צה"ל, עבד כצלם סטילס באולפני חביב בסרט "באין מולדת", העוסק בעלייתם של יהודי תימן (והיה הסרט הישראלי הראשון שצולם בצבע) בהשתתפותם של שייקה אופיר ושושנה דמארי.
בשנת 1955 פתח עם אחיו סמי את פוטו פרג', חנות הצילום הראשונה שלהם בפתח תקווה.
חלון הראווה היה אמצעי הפרסום הטוב ביותר ופרג' הפך לשם דבר.
בשנת 1958 צילום של פרג' בשם "כמיהה" המראה דיוקן של ילד מעברה, נבחר מבין מאות צילומים להיות מוצג בתערוכה ב"בית העיתונאים" בתל אביב וזכה בפרס.
התערוכה הייתה על שמם של הצלמים הבינלאומיים קאפה וסים, שהתפרסמו בצילומיהם ממלחמת קוריאה ומבצע סואץ.
מספר שנים לאחר מכן, תצלום נוסף של פרג' השתתף בתערוכת "בליבך ירושלים" וזכה בפרס בתערוכת ה"פוטוקינה" בגרמניה, תערוכת הצילום הבינלאומית הגדולה בעולם.
בשנת 1962 החליט פרג' ביחד עם אחיו לפתוח סטודיו נוסף ברחוב בן-יהודה בתל אביב.
לפתיחת הסטודיו המפואר במושגים של אותם ימים הגיעה, בין ניתר, חנה רובינא, הגברת הראשונה של התיאטרון הישראלי.
פרג' פרי ואחיו היו הראשונים בארץ שפיתחו תמונות צבעוניות וגם היחידים למשך שנים רבות.
הוא ואחיו נסעו לגרמניה ללמוד את הטכניקה ולהביא את המכונות.
באמצע שנות ה-60 הביא לארץ את פיתוח התמונות המהיר.
פרג' פרי צילם סרט פרסומת בחרמון והשתתף בפסטיבל קאן לסרטי פרסומת בכותרת "מהיום להיום".
בעקבות צילום הסרט יצא עם הסיסמה של פיתוח תמונות "מהיום להיום", המזוהה איתו עד היום והפכה למטבע לשון בשפה ובתרבות הישראלית.
במשך כעשר שנים פרג' פרי ואחיו היו היחידים בארץ ובזירה הבינלאומית של ענף הצילום שהוביל את הפיתוח המהיר של התמונות תוך מספר שעות.
בשנת 1971 רכשו האחים פרג' את קולנוע "ארמון דוד" בתל אביב והפכו אותו לאולפן צילום שכלל מעבדות פיתוח תמונות וגלריה לאמנות.
פרג' פרי הציג צילומי משפחות, ילדים, דיוקנים, צילומי פרסום ואופנה ואף את מלכות היופי של ישראל, כולל מיס תבל רינה מור, במשך מספר שנים רצופות.
בנוסף, פרג' צילם וערך תערוכות צילומים בישראל ומחוצה לה.
שלוש מתערוכותיו הוצגו בגבעת הקפיטול שבארצות-הברית בתמיכת משרד החוץ הישראלי ובחסות חברי קונגרס וסנאט.
פרג' פרי הוא הצלם הישראלי הראשון שהגיע לקוטב הצפוני.
בשנת 1986 קיבלת תעודת הוקרה מארגון הנשיונל ג'אוגרפיק על קידום המחקר בעקבות צילומיו באפריקה.
פרי שילב את אחיו שינה את שם העסק, שנקרא על שמו הפרטי "פוטו פרג'" ל"אחים פרג'".
בשנות ה-80 נפרדו דרכם ואחיו בחרו להמשיך ולעסוק בצילום בחנויות עצמאיות ונפרדות.
בשנת 2011 עודד צלמים צעירים להציג בתערוכות צילום בגלריה לאמנות שלו בתל אביב.
בשנת 2017 הוענקה לו תעודת הוקרה מאיגוד הצלמים והאמנים על תרומתו בתחום הצילום מאז קום המדינה.
פרג' ממשיך לנהל ולפתח את פרג' אולפני צילום, בסיוע רעייתו, שתיים מבנותיו ושתי נכדותיו.
פרבומייסק (אוקראינית: Первомайськ) היא עיר במחוז מיקולאייב, אוקראינה.
היישוב הוקם בסוף המאה ה-17 על ידי הקוזאקים, הם חיפשו מקום ליד הגבול עם הפולנים והטורקים, כדי להקים מבצר לצורכי הגנת גבולות.
שמו הראשון של היישוב היה אורליק.
לאחר זמן קצר החלו להתיישב במקום איכרים שנמלטו מפולין.
במאה ה-19 החלה התפתחות כלכלית מואצת של העיר, בעקבות סלילת כבישים ומסילת רכבת.
במחצית השנייה של המאה ה-19 נפתחו בעיר מספר בתי ספר וגימנסיות.
שמה הנוכחי של העיר ניתן לה ב-1919, היא איחדה לתוכה העיר אולביאופול, העיירה בוגופול (או בוהופול) והכפר גולטה (או הולטה).
העיירה בוגופול, ששאבה את שמה משם הנהר בוג, התקיימה קהילה יהודית חשובה (בכתיב יידי: באהפאל) והיא הבסיס לקהילת יהודי העיר המאוחדת שהתקיימה במחצית הראשונה של המאה ה-20.
ב-9 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, והיא שוחררה על ידי הצבא האדום ב-22 במרץ 1944.
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיר קרוב ל-9,000 יהודים.
בדצמבר 1919 נרצחו עשרות יהודים בעיר במספר פוגרומים שערכו בה חיילי הצבא הלבן.
ערב מלחמת העולם השנייה נותרו בעיר כ-6,000 יהודים.
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים, הטילו אלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה וחובת ענידת סרט זרוע.
עד אמצע ספטמבר 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, בו רצחו ביום 17 בספטמבר 1941 מאות יהודים.
כ-120 יהודים נוספים מהגטו נרצחו בבית חרושת מקומי באוקטובר שלאחר מכן.
ב-15 בדצמבר 1941 בוצעה בגטו שבעיר אקציה נוספת, וב-9 בינואר 1942 נרצחו כל יתר יושבי הגטו.
בפברואר ובמרץ 1942 נרצחו בסמוך לעיר כ-1,600 יהודים שגורשו אליה מאזור הכיבוש הרומני הסמוך.
בפרבר גולטה, שסופח לטרנסניסטריה הרומנית, הוקם גטו מוקף גדר תיל, אליו הובאו מאות יהודים שגורשו מבוקובינה, מבסרביה ומבוקרשט.
יושבי גטו זה הועסקו בעבודות כפייה, ומי שנמצאו לא כשירים לעבודה נרצחו.
רבה האחרון של העיר היה הרב יעקב שמשון חודרוב.
בשנת 2004 הגיעו למקום שלוחי חב"ד, הרב לוי יצחק וחני פרלשטיין, והקימו מרכז חב"ד ליהודי פרבומייסק.
פָּרָבָּלָנִי (מיוונית עתיקה: παραβαλανεῖς - אדם המסכן את חייו) היו חברים באחווה נוצרית בתקופת הנצרות הקדומה שהתנדבו לטפל בחולים במחלות מידבקות ולקבור את המתים מתוך ידיעה ברורה שהם מסכנים בכך את חייהם.
סבורים, כי האחווה הוקמה לראשונה עם פרוץ מגפת הדבר באלכסנדריה, במחצית השנייה של המאה השלישית, בתקופת כהונתו של האפיפיור והבישוף של אלכסנדריה דיוניסיוס.
שני חוקים שפורסמו בקודקס תאודוסיאנוס בשנים 416 ו-418 קבעו כי רק אנשים מהשכבות הנמוכות יכולים להשתייך לאחווה.
יש סבורים כי נאסר על בני המעמד הגבוה להשתייך לאחווה זאת כדי למנוע בריתות בין האצולה לבין קירילוס האלכסנדרוני, פטריארך אלכסנדריה שהיה מקורב לפרבלני.
הפרבלני לא היו שייכים למסדר כלשהו ולא נדרו נדרים אך נחשבו לחלק מן הכמורה ונהנו מההטבות ומהחסינות שהוענקו לכמורה.
הם שימשו כעוזרים לבישופים המקומיים וכשומרי ראשם.
באופן מעשי, הם היו כפופים למושל האימפריאלי של פרובינקיית מצריים.
הם היו מעורבים באירועים אלימים וזרעו טרור ופחד בסביבתם דבר שהניע את הקיסר תאודוסיוס השני לצמצם את מספרם באלכסנדריה ל־500 בשנת 416. בשנת 418 הועלה מספרם ל־600 .
בסרט "אגורא" משנת 2009, המבוסס על אירועים אמיתיים מתוך חייהם של הפילוסופית היפאטיה, הפרפקט אורסטה והבישוף קיריליוס על רקע המאבקים בין הנוצרים לפאגנים, הפרבלני מופיעים בתור נזירים נוצרים המחלקים לחם לעניים, עוסקים בעבודות צדקה למען נזקקים ומוכנים לתקוף עובדי אלילים, יהודים ונוצרים שמתנגדים לבישוף שלהם קיריליוס.
פרבנים (Parabens) הם קבוצת חומרים משמרים נפוצים במוצרי קוסמטיקה ובתרופות.
מבחינה כימית הפרבנים הם אסטרים של 4-הידרוקסי חומצה בנזואית.
משתמשים בפרבנים בשל יעילותם הגבוהה כקוטלי חיידקים ופטריות.
פרבנים נמצאים בשמפו, קרם לחות, תכשירי גילוח, שיזוף, איפור ומשחות שיניים וכן בתרופות לשימוש חיצוני ולהזרקה.
בנוסף פרבנים משמשים גם כתוספי מזון ומספרי E שלהם E219–E214. יתרונם של הפרבנים כחומרי שימור הוא בעלותם הנמוכה, יעילותם הגבוהה וההיסטוריה הממושכת של השימוש בהם.
הפרבנים מיוצרים בתגובת אסטריפיקציה של 4-הידרוקסי חומצה בנזואית (4-hydroxybenzoic acid) עם כוהל מתאים (מתנול, אתנול, 1-פרופנול, בוטנול או איזופרופנול ואיזו בוטנול) מנגנון הפעולה של הפרבנים אינו ברור לגמרי.
רוב המחקרים מחזקים את ההשערה כי פעילותם כקוטלי חיידקים קשורה בקרום התא ומסיסותם בשכבה השומנית הכפולה גורמת הפרעה בהעברת חומרים דרך הקרום.
היתרון של פרופיל פרבן על מתיל פרבן מוסבר במסיסותו הטובה יותר בליפידים של קרום התא.
הפרבנים נחשבים בטוחים לשימוש וגורמים סיכון זניח בלבד למערכת האנדוקרינית.
עם זאת המחקרים על בטיחות הפרבנים התמקדו בתרכובת אחת במוצר אחד ואין די ידע על ההשפעה המצטברת של כמה תרכובות פרבן במוצרים שונים.
קיימת אלרגיה לפרבנים בקרב אחוז קטן באוכלוסייה אצלם החומרים עשויים לגרום דלקות ופצעים.
על פי דו"ח של החברה האמריקנית לסרטן ומנהל המזון ותרופות האמריקאי משנת 2015 לא נמצאה עדות לעליה בסיכון לסרטן ברמות החשיפה לפרבנים במוצרי צריכה.
מחקרים בחיות הראו פעילות מדמת אסטרוגן של פרבנים.
פעילות זו מתחזקת ככל שהשייר הכהלי באסטר (השרשרת הפחמימנית) גדול יותר.
מחקר אין ויוו בבוטיל פרבן - הפרבן בעל השרשרת האלקילית הארוכה ביותר שבשימוש הראה השפעה בעצמה חלשה פי 100,000 מזו של אסטרדיול וההשפעה ניכרה רק בחשיפה שהיא פי 25,000 מהמקובל בתכשירים לשימוש אישי.
מחקר הראה כי מתיל-פרבן על העור עשוי, בחשיפה לקרינת על-סגול UVB (אורך גל של 315 עד 280 ננומטר) להחיש את הזדקנות העור ולפגוע ב-DNA.
הריכוז המרבי המותר של פרבנים על פי תקנות האיחוד האירופי הוא 0.4%,
פרג'נה (באיטלקית: Fregene) היא עיירה ופרציונה , השייכת לקומונה פיומיצ'ינו בעיר המטרופולין של רומא
פרג'נה ממוקמת לחופי הים הטירני כ-25 ק"מ מערבית לרומא.
בעת העתיקה הייתה חלק מאטרוריה, שכנה בין "Alsium" לטיבר.
העיר העתיקה הוקמה בשנת 245 לפני הספירה.
העיר המודרנית הוקמה בשנת 1928 כחלק מפרויקט ניקוז גדול לאורך חופי לאציו, כדי ליצור אתר נופש ימי.
משנות ה-70 "פרג'נה" הייתה כחלק התרחבות עירונית של המטרופולין רומא.
עד שנת 1992 הייתה "פרג'נה" חלק מעיריית רומא, כאשר פיומיצ'ינו הוקמה כעירייה עצמאית.
"פרג'נה" ממוקמת 15 ק"מ צפונית לנמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י, וכ-40 ק"מ משדה התעופה Ciampino .
בהשוואה לכל הערים המרכזיות בחוף הים הטירני של צפון לאציו, "פרג'נה" אינה חוצה את "כביש המדינה 1 דרך Aurelia" , אליו היא מחוברת על ידי שני צמתים: Fregene-Cesano-Testa di Lepre, שהוא הקרוב ביותר לרומא, ו- Fregene, ליד Torrimpietra .
אתר הנופש נגיש ברומא עם הכביש המהיר A12 Roma-Civitavecchia דרך היציאות של Maccarese-Fregene ו Torrimpietra ומ- Via Portuense, אליו היא מחוברת דרך ויה דלה מראטלה.
מבחינה מוניציפלית, העיירה "פרג'נה" מחולקת לשני חלקים, צפון ודרום, עם מגרשים גדולים המיועדים לווילות פרטיות, רחוב מרכזי הקרוי "viale Castellammare" עם נוכחות של פעילויות מסחריות שונות.
בחלק הצפוני יש את "כפר דייגים", שהוקם באופן ספונטני עם בניית צריפים, ישירות על החוף על ידי דייגים בסוף מלחמת העולם השנייה ולאחר מכן בשנות ה-50 הפך באופן בלתי חוקי למקום הבלעדי ביותר של "פרג'נה", כפר האהוב על ידי סופרים וסרטים רבים של אותה תקופה.
הבתים שנבנו משנות ה-90 בדרך כלל בני 1-3 קומות, ובחודשי הקיץ האוכלוסייה מכפילה ומשלישה את עצמה בגלל נופשים רבים.
פרביס אליסון הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1989–2000. נלקח בבחירה הראשונה של דראפט 1989 לאחר שהוביל את אוניברסיטת לואיוויל לזכייה בטורניר אליפות המכללות.
ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה ב-NBA הם 9.5 נקודות, 6.7 ריבאונדים, 1.5 אסיסטים ו-1.6 חסימות למשחק.
אליסון נולד וגדל בעיר סוואנה שבג'ורג'יה, ובשנת 1985 החל ללמוד באוניברסיטת לואיוויל.
בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה סייע לה לזכות באליפות המכללות השנייה בתולדותיה, עם ממוצעים של 13.1 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-2.4 חסימות למשחק.
במשחק הגמר מול אוניברסיטת דיוק הצטיין אליסון עם 25 נקודות, ובסיומו זכה בתואר "השחקן המצטיין של הפיינל פור"; בכך היה ה השני אי פעם שזוכה בפרס (אחרי ארני פרין בשנת 1944).
ב-3 העונות הבאות בלואיוויל המשיך להציג יכולת טובה עם ממוצעים של 16.8 נקודות, 8.6 ריבאונדים ו-2.9 חסימות למשחק, אך קבוצתו לא עברה את שלב שמינית הגמר (NCAA Sweet Sixteen).
בדראפט ה-NBA 1989 נלקח אליסון בבחירה הראשונה, על ידי סקרמנטו קינגס.
בעונת הרוקי שלו שותף ב-34 משחקים בלבד בשל פציעה, וקלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק.
לאחר עונה אחת בסקרמנטו הועבר לוושינגטון בולטס בטרייד משולש עם יוטה ג'אז, במסגרתו נשלח לג'אז ג'ף מלון.
בעונתו הראשונה בוושינגטון קלע אליסון 10.4 נקודות למשחק כשחקן ספסל, אך בעונה העוקבת הפך לאחד השחקנים המובילים של הקבוצה ורשם ממוצעים של 20.0 נקודות, 11.4 ריבאונדים ו-2.7 חסימות למשחק.
בעונת שמר על יכולת גבוהה עם 17.4 נקודות למשחק, בטרם סבל מפציעות בברכיו אשר הגבילו אותו עד לסיום הקריירה.
לקראת עונת חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס, ובסיומה השתתף בפעם היחידה בקריירה במשחקי הפלייאוף.
ב-6 עונותיו עם הסלטיקס שותף בסך הכול ב-193 מתוך 492 משחקי קבוצתו, בשל פציעות שונות בברכיו ובבוהן רגלו הימנית.
באוקטובר 2000 חתם על חוזה בסיאטל סופרסוניקס, אך שוחרר ממנה כעבור כחודשיים לאחר 9 משחקים בלבד, ומאז לא שב לשחק.
פרבוריהאינה (שם מדעי: Paraborhyaena; מילולית: "קרוב לבוריהאינה") הוא סוג נכחד של יונק טורף גדול ממשפחת הפרובוריהאיניים הנכחדת, אשר היה אחד מגדולי הטורפים של אמריקה הדרומית.
הסוג הוגדר בשנת 1983 ונכלל בו מין יחיד - Paraborhyaena boliviana.
הממצאים התגלו בסאלה שבבוליביה, לצד מקבץ של מאובנים של יונקים פרהיסטוריים ששגשגו באוליגוקן.
הפרבוריהאינה היה טורף גדול דומה לפרובוריהאינה, והוא הגיע לגודל של דוב שחור אמריקאי באורך של מטר וחצי ומשקל של 100 עד 125 קילוגרם וייתכן שאף מעל 250 קילוגרם.
הוא היה בעל גולגולת רחבה וחזקה באורך 40 סנטימטרים שהייתה בעלת חוטם קצר אך לסתות קשיחות עוצמתיות שבלטו מהם זוג ניבים בקדמת הלסת, שדמו לניבי התיילקוסמילוס אך היו פחות דמויי-חרב ובדומה לשיני השד הטסמני צמחו מהלסתות בקצב קבוע.
הניבים יועדו לנשוך בעוצמה אדירה והטוחנות הרחבות והמעוגלות שבקצה הלסת הוסיפו לעוצמתה.
ואולם מוחו היה קטן בהרבה ביחס לטורפים אחרים.
מבנה הטורף הגדול עשה אותו לטורף-על מאיים בשטחי חיותו והוא כנראה טרף יונקים בינוניים מסדרת הנוטונגולאטויים וטרף דומה.
עם זאת הוא היה איטי יחסית והיה עליו להתקרב מאוד לטרף כדי להרוג אותו.
אפשרות אחרת היא שהיה אוכל נבלות או שגנב טרף לאחרים.
פרג'אני סאסי הוא כדורגלן תוניסאי המשחק בעמדת הקשר באל-ע'ראפה מליגת העל הקטרית.
סאסי התחיל את הקריירה שלו בספקסיין מליגת העל התוניסאית.
בעונת , ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-6 בינואר 2015, סאסי חתם במץ מהליגה הצרפתית השנייה, בה שיחק שנה וחצי.
בקיץ , סאסי חזר לתוניסיה וחתם אספראנסה דה תוניס.
בינואר חתם בא-נסר מליגת העל הסעודית.
בקיץ , חתם בא-זמאלכ מליגת העל המצרית.
ב-29 ביולי 2021 סאסי חתם בא-דוחייל מליגת העל הקטרית.
ב-8 ביוני 2013, סאסי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה בתיקו 2-2 נגד .
ב-15 באוקטובר 2014, סאסי הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–1 נגד .
סאסי הבקיע את השער הראשון של תוניסיה במונדיאל 2018, בפנדל בדקה ה-35 בהפסד 1–2 ל.
סאסי השתתף עם הנבחרת שלוש פעמים בגביע אפריקה לאומות: 2015, 2017 ו-2019.
פרברים רפיוג'יז היא להקת היפ הופ ישראלית, שהוקמה בשנת 2000 והתפרקה בשנת 2007. הלהקה הייתה אחת מלהקות ההיפ הופ לייב היחידות בישראל, נחשבת לאחת מחלוצי להקות ההיפ הופ בישראל.
הלהקה הוקמה בשנת 2000 על ידי שמונת חבריה, תושבי מכבים-רעות.
הטקסט של הלהקה עסק בגרסתם של חברי הלהקה לחיים ביישוב, באופן סאטירי, השואב השראתו מסרטי כנופיות וגנגסטא-ראפ.
הלהקה שרה באנגלית ובעברית, וזכתה להצלחה ברחבי הארץ.
במהלך פעילותה הוציאה פרברים רפיוג'יז מספר סינגלים, אי.פי ואלבום בצורה עצמאית.
בשנת 2002, יצא אלבום המכיל תיעוד מלא של ההופעה הראשונה של הלהקה במועדון בארבי בתל אביב.
בשנת 2002 פורסמה גרסה חדשה לשירם, "כיכר פארטי", שהיה לשיר ההצלחה של הלהקה.
חברי הלהקה הקימו את חברת התקליטים היי פייבר הפקות, דרכה הוציאה הלהקה מיני אלבום בשם "מודיעין בבילון", ובו חמישה שירים.
בשנת 2003 צירפה לשורותיה את אלעד ברנגה כצלם.
הוא נחשב על ידי הלהקה כחבר רשמי של הלהקה, הופיע איתה על הבמה והשתתף באלבום.
בשנת 2004 יצא מיני-אלבום שני ללהקה, בשם "Kikar Party".
באותה שנה השתתפה הלהקה במופע של אמן הדאדא חוני המעגל וקבוצת סמרטוט בפסטיבל עכו בשם אוריינט אקספרס, שהיה פופולרי מאוד.
באותה שנה יצא הסינגל המצליח הראשון שלה "כיכר פארטי", אשר הושמע כמה וכמה פעמים בכמה תחנות רדיו שונות והיה ללהיט.
השיר הפך למפורסם ויראלי עוד יותר, כאשר בזמן צילומי הקליפ שלו התרחש עימות בין חברי הלהקה למשטרה וכוחות מגב, והאירוע כולו תועד בקליפ וסוקר בהרחבהבתקשורת הארצית.
בשנת 2006 יצא הסרט הדוקומנטרי "קפיץ קפוץ", של הבמאי רותם מלנקי, שתיעד את פעילות הלהקה, בדגש על נמרוד דוויק, כמנהל הלהקה.
הסרט זכה בפרס הדוקומנטרי "החוויה הישראלית" מאת קשת.
בשנת 2007 יצא אלבומה המלא הראשון והיחיד של הלהקה, תחת הלייבל היי פייבר הפקות, בשם "Rapperrarium".
האלבום היה להצלחה, והכיל מספר שירים שהופיעו קודם לכן במיני האלבומים.
בסוף אותה שנה התפרקה הלהקה.
בשנת 2024 יצא הסרט הדוקומנטרי של טל אבידן "יו לטס ראפ", המתעד את פעילות הלהקה לאורך תקופת פעילותה.
גרסה בעבודה של הסרט הוקרנה לראשונה במסגרת פסטיבל סאונדטרק בסינמטק תל אביב.
גד ברוך חינקיס - ראפ
גבי בן משה - ראפ
חגי זהבי - גיטרה בס
2024: שירוטו חוזר לזוהמה, רמיקסים
פרבן אלקיאר לארסן (בדנית: Preben Elkjær Larsen; 11 בספטמבר 1957 בקופנהגן שבדנמרק) הוא כדורגלן ומאמן עבר דני, ששיחק בעמדת החלוץ.
לקח חלק חשוב עם נבחרת דנמרק ביורו 1984 ובמונדיאל 1986.
אלקיאר נולד בקופנהגן שבדנמרק בשנת 1957 וכאשר היה בנבחרת דנמרק עד גיל 21 הפך במהרה להיות לאחד מבני הנוער המבוקשים ביותר באירופה.
הוא התחיל את הקריירה ב-Vanløse IF בה כבש שבעה שערים ב-15 הופעות, ובגיל 19 עבר לפ.צ.
קלן מהבונדסליגה לאחר שהם נלחמו על שירותיו עם שטוטגרט.
אלקיאר עשה את הופעת הבכורה בעונת 1976/77 במסגרת גביע אופ"א נגד גראסהופרס ציריך, משחק בו ניצחו 2–3 עם צמד שערים שלו.
משם זכה עימה בגביע הגרמני בעונת 1976/77 אך לא שותף לכל אורך הטורניר מלבד משחק הגמר הראשון נגד הרטה ברלין, בו נכנס כמחליף 9 דקות לסיום.
בכלל אלקיאר המעיט מאוד לשחק בקלן עם תשע הופעות ושער אחד בסך הכל.
בעונת 1977/78 הם זכו בדאבל בו לא שותף כלל במשחקי הגביע.
הוא עבר לקבוצה הבלגית לוקרן ב-1978 והיא הייתה הקבוצה בה שהה לזמן הארוך ביותר בקריירה.
אחת התקופות הטובות ביותר שלו היו איתה ואלקיאר זכה שם לשני הכינויים: "הבוס מלוקרן" ו"האיש המטורף מלוקרן".
עם מעל ל-100 שערים (98 בליגה הראשונה) ו-190 הופעות ליגה, הוא עזב ב-1984 להלאס ורונה האיטלקית תמורת סכום של 2.5 מיליארד לירות.
במדי הקבוצה עם הלבוש צהוב-כחול אלקיאר הפך לאליל שעדיין מכירים אותו היום במקהלת "ראש עיריית אלקיאר".
בעונת 1984/85 הם הגיעו להישג היסטורי כשזכו בליגה וב-12 במאי 1985 בתיקו 1–1 נגד אטאלנטה אלקיאר זכה לכבוש את שער האליפות.