tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מתוך המצב הזה, שהיה הפוך מההסתכלות הרומנטית של נערותה, היא התחילה לכתוב על נושאים פוליטיים וענייני אקטואליה סיניים.
בתגובה למרד הבוקסרים והכיבוש של בייג'ינג ב-1900, היא השתמשה בדימויים של הגיבורות שלה כמטפורות לדאגתה לגורלה של סין ולנשים בסין.
היא רצתה לפעול לטובת ארצה, אך הבינה שאין היא יכולה לעשות זאת במסגרת חייה הנוכחיים, והבנה זו הציתה בה את המחויבות המהפכנית והפמיניסטית שלה.
ב-1903, צ'יו עברה עם בעלה לבייג'ינג, ושם נחשפה לכתיבה פמיניסטית, והתחילה להתעניין בחינוך של נשים.
היא עזבה את בעלה באותה שנה, ונסעה ללמוד ביפן, כשהיא משאירה מאחור את שני ילדיה.
ביפן פיתחה צ'יו את אהבתה לאמנויות לחימה, ונודעה בהרגלה ללבוש בגדי גברים אירופאים, ובאידאולוגיה הלאומנית והאנטי-מנצ'ואית שלה.
היא הייתה בוטה בתמיכתה בזכויות נשים, ופעלה להנגשת חינוך לנשים.
היא ערכה כתב עת בשם "בָּאיְחְווָה בָּאו", או "עיתון הלשון המדוברת", ששימש כלי לתעמולה מהפכנית בשפת הדיבור הסינית.
המנשר זכה לפופולריות ותגובות אוהדות מבין הקוראים והקוראות.
כשחזרה לסין ב-1905 הצטרפה לטריאדות, ארגוני מחתרת שפעלו להפלת שלטון שושלת צ'ינג, וכן לארגונים אחרים בעלי אידאולוגיות אנטי-קיסריות, בסין כמו ביפן.
בין היתר פעלה באגודת הגוָאנְגְפֿוּחְווֵי.
זו הצטרפה ב-1905 לתנועת הטונגמנחווי (הברית הסינית המהפכנית) החדשה בהנהגת סון יאט-סן.
ב-1906, יסדה צ'יו כתב עת משלה, בשם "ג'ונְגְגְווֹ נוּבָּאו", שפירושו "כתב-עת לנשות סין", שכלל מאמרים לאומניים ופמיניסטיים.
בניגוד לתפישות המקובלות במעגלים הלאומניים של נשים כאימהות שמקומן במסגרת המשפחה המסורתית, צ'יו ראתה את המשפחה כמדכאת נשים.
במסגרת הפעילות המהפכנית, מונתה צ'יו כאחראית על חינוך בבית הספר דאטונג, בשאושינג במחוז ג'ג'יאנג.
בית הספר שניהלה, שהיה לכאורה מיועד למורים לחינוך גופני, במציאות פעל כמרכז אימונים צבאיים למהפכנים, בהם השתתפה באופן נלהב יחד עם תלמידיה.
בשורות המהפכנים שפעלו מחוץ לסין, בעיקר ביפן, התעוררה מחלוקת, בין אלו שרצו לחזור לסין באופן מידי ולהצטרף למהפכה בפועל, לבין אלו שחשבו שעדיף להישאר ביפן ולהתכונן להתפתחויות עתידיות.
באספה בנושא שהתקיימה בבית ספרה, צ'יו צידדה באופן מוחלט בחוזרים.
היא נעצה פגיון בבימה והכריזה שהיא מבקשת שידקרו אותה בפגיון זה אם אי פעם תבגוד בעם ההאן ותיכנע לברברים בני המאנצ'ו.
צ'יו התחילה לעבוד יחד עם בן דודה, שׂוּ שִׂילִין, כדי לאחד בין פעילי מחתרת שונים.
ב-6 ביולי 1907, זמן קצר לפני מרד שהיה מתוכנן באנצ'ינג, במחוז אנחווי, שׂוּ נתפס על ידי הרשויות, ועונה.
הוא הודה בפעילויותיו, והוצא להורג למחרת.
צ'יו למדה על דבר מותו כמה ימים לאחר מכן, והוזהרה שהיא גם תיעצר.
אך היא בחרה להישאר בבית הספר דאטונג, וכתבה במכתב לעמיתה, המשוררת שו יונחוואה, לה קראה "אחותי לחרב", שהיא מתכוונת למות למען המטרה.
ב-13 ביולי 1907 היא אכן נעצרה, אך אפילו לאחר שעונתה לא הסכימה להודות בשום פעילות מחתרתית.
אך הרשויות מצאו ראיות מרשיעות בביתה, וכעבור מספר ימים, ב-15 ביולי, היא הוצאה להורג על ידי עריפת ראשה, בהריגה פומבית.
היא הייתה בת 31. הוצאתה להורג יצרה גלי הלם, והטינה נגד המשטר של שושלת צ'ינג גברה.
צ'יו הוכרה מיד על ידי המהפכנים כגיבורה וכקדושה מעונה, והיא הפכה לסמל לעצמאות של נשים בסין.
היא הייתה לנושא של שירים וסיפורים, ורבות מעבודותיה פורסמו לאחר מותה.
צ'יו הונצחה בספרות הפופולרית של הרפובליקה הסינית ובתודעה הציבורית לאחר מותה.
היא נקברה ליד האגם המערבי בהאנגג'ואו.
הרפובליקה העממית של סין הקימה מוזיאון בשאושינג הקרוי על שמה בבניין ששימש בעבר כביתה (绍兴秋瑾故居).
צ'יו ג'ין תוארה בשני סרטים עלילתיים: הראשון, "צ'יו ג'ין", יצא בשנת 1983, בבימויה של שייה ג'ין; השני יצא ב-2011, "ג'ינג שיונג נושיה צ'ו ג'ין" (竞雄女侠秋瑾), או "אבירת אגם הראי", בבימויו של הרמן יאו.
בנוסף, ב-2012 יצא סרט תיעודי על חייה, "אבן החן של הסתיו" (Autumn Gem), פרי יצירתם של שני במאים ממוצא סיני מסן פרנסיסקו, ריי צ'אנג ואדם טאו.
מכיוון שבמערב צ'יו זכורה בעיקר כמהפכנית ופמיניסטית, נוטים להתעלם משירתה ומאמריה.
כתיבתה משקפת את החינוך המושקע שלה בספרות קלאסית, ושירתה כתובה בסגנון המסורתי (שְׁה וצְה).
שיריה כוללים מגוון רחב של מטפורות ורמיזות שממזגות מיתולוגיה קלאסית עם רטוריקה מהפכנית.
צִ'יזְיק היא אזור במערב לונדון, ממוקמת כ-9.5 ק"מ מערבית למרכז העיר, ומכסה את הצד המזרחי של רובע האונסלו.
צ'יזיק איננה אזור מגורים בלבד, היא משלבת גם מסחר, קמעונאות, מסעדות ומלונות.
בזכות הרחובות הרחבים, בתי קפה ומסעדות רבות מוציאים שולחנות לרחובות, מה שמקנה לצ'יזיק נופך של אזור בילוי.
בנוסף צ'יזיק היא מושבה של מבשלת הבירה גריפין, שם מיוצרת הבירה זוכת הפרסים פולר.
בסקר שנערך בשנת 2007 צ'יזיק נחשבה למקום המגורים השמיני בדירוג ביוקר המחיה בבריטניה.
מקור השם "צ'יזיק" בא מאנגלית עתיקה, ופירושו המקורי הוא חוות גבינה.
השם נבע, כנראה, מהחוות שהיו על גדות נהר התמזה שעובר באזור ואשר ייצרו גבינה.
התיעוד הראשון לשימוש בשם הוא בערך מהמאה העשירית, והוא נכתב אז כך: Ceswican.
הגיית השם לעיתים מבלבלת גם דוברי אנגלית, שטועים והוגים את שמה כ"צ'יזוויק" בהתאם לאיות Chiswick.
צ'יוקרליה (ברומנית: Ciocârlia מבטאים "צ'וקרליה"), הוא השם הרומני לעפרוני, הוא שמה של מנגינה בהשראה עממית רומנית המבוצעת לרוב בכינור, חליל פאן, קלרנית או בתזמורת עממית.
המנגינה הייתה במקור מרקידה אך במשך הזמן נשארה מנגינה קונצרטית הנועדת לביצועים וירטואוזיים מרובי אפקטים אונומטופאים, המבוססים על ציוצי העפרוני.
המנגינה הפכה לחלק מרפרטואר הלאוטארים הצוענים ברומניה ובעולם - כולל בהונגריה (שם היא קרויה pacsirta), בסרביה (שם נקראת " ševa " בבולגריה (בה נקראת Чучулига "צ'וצ'וליגה") פולין, ארצות בגאורגיה (בגאורגית "טורולה"- (ტოროლა, וכו', גם מרפרטואר נגני הכליזמר היהודים.
המנגינה הולחנה על ידי נגן חליל הפאן הרומני אנגלוש דיניקו ממשפחת הלאוטרים הצוענים דיניקו .
היא בוצעה על ידי היוצר שלה בליווי הכנר סאבה פדוריאנו ונגנים נוספים בתערוכה העולמית בפריז ב-1889, וזכתה לפרסום עולמי.
בהמשך זכתה לביצועים רבים בין היתר על ידי הכנר גריגוראש דיניקו, נכדו של אנגלוש, שעיבד אותה לכינור ופאניקה לוקה וגאורגה זמפיר שניגנו אותה בחליל פאן.
המלחין והכנר הרומני ג'ורג'ה אנסקו הכליל אותה ברפסודיה הרומנית הראשונה לתזמורת.
כקוריוז אפשר לציין שבקרב הטטרים ברומניה מאמינים שבבסיס המנגינה היה ריקוד ממרכז אסיה, שחיקה את תנועות הציפור, העפרוני וכי הם אלו שהביאו אותה
צ'יוטה (שם מדעי: Sechium edule כינויים נוספים: שׁוּ שׁוּ,כּרִיסְטוֹפִין, יֶרֶק אַגָּס, מְלָפְפוֹן קוֹצִים ועוד) הוא סוג צמח ממשפחת הדלועיים.
מקורו של הצ'יוטה הוא במסו-אמריקה, וכיום מגדלים אותו בכל רחבי העולם.
גידול הצ'יוטה מתבצע בעיקר במדינות ברזיל, קוסטה ריקה, אבחזיה וגאורגיה המייצאות את היבולים לאירופה, וכן בווראקוס המייצאת את הצ'יוטה לארצות הברית.
כמעט כל חלקי הצמח ראויים למאכל.
רוב אוכלי הצ'יוטה, מכירים את פירות הצמח, הנצרכים לרוב לאחר בישול קצר, כמו דלעת וקישוא.
אך למעשה גם שאר חלקי הצמח: שורש, גזע, גבעולים, עלים וזרעים ראויים למאכל.
חלקי הצמח הרכים משמשים כמרכיב בסלטים שונים, בעוד החלקים הקשים מתבשלים כמו ירקות שורש.
מקור השם הוא בשפה האצטקית.
באנגלית מכונה לפעמים הפרי ירק אגס (vegetable-pear), בגלל צורתו המזכירה אגס, ובגרמנית שטאכלגורקה - מלפפון קוצים.
הצמחה תועד לראשונה בבוטניקה המודרנית בעבודתו של פטריק בראון בשנת 1756 "Civil and Natural History of Jamaica".
אולוף שוורץ כלל אותו בשנת 1800 בשמו הנוכחי Sechium.
צ'ידוזי אווזיים הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הבלם בנאנט.
אווזיים התחיל את הקריירה שלו בקבוצת נערים מקומית ובגיל 17 הצטרף לפורטו וכעבור שנה התחיל לשחק במדי קבוצת המילואים בליגה הפורטוגזית השנייה.
ב-27 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה שלו בקבוצה הראשית בניצחון 0–2 נגד פיירנסה.
בקיץ הושאל לנאנט מליגת העל הצרפתית עד לסיום העונה, על מנת לצבור דקות משחק.
ב-22 בינואר 2019 אווזים הושאל לריזספור.
ב-15 באוגוסט 2019 הושאל ללגנס הספרדית לעונה אחת.
ב-5 בספטמבר 2020, אווזים הושאל לבואבישטה.
בתום העונה שוחרר מפורטו ועבר לבואבישטה, ממנה הושאל לאלניהספור הטורקית.
ב-2 באוגוסט 2022 הושאל להיידוק ספליט.
במאי זומן לראשונה לסגל נבחרת ניגריה לקראת משחקי הידידות נגד ו.
ב-1 ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–3 נגד .
צ'יבי (ביפנית: ちび) הוא סגנון ציור יפני בו דמות מבוגרת, המוכרת במיוחד מסדרת מאנגה או אנימה, מצוירת במראה ילדותי.
בדרך כלל הממדים קטנים והפה (ולעיתים גם העיניים) מצויר בצורה פשטנית יותר.
גרסאות צ'יבי של דמויות משמשות לעיתים למטרות קומיות.
דמויות צ'יבי שמופיעות באנימה בדרך כלל מדברות בקול ילדותי, יש להן עיניים גדולות יותר, ואישיות שובבה.
במקרים רבים נהוג גם לצייר לדמויות צ'יבי ידיים ללא אצבעות, בדומה לדמויות בנות הפאוור פאף.
צ'יהארו שיוטה (יפנית: 塩田千春; ) היא אמנית מיצב יפנית.
היא חיה ועובדת בברלין מאז 1996.
היא למדה באוניברסיטת קיוטו סקיו ובבתי ספר שונים בגרמניה, בהם האוניברסיטה לאמנויות בברלין.
בעודה בגרמניה הייתה תלמידה של מרינה אברמוביץ'.
עבודותיה של שיוטה מקשרות היבטים שונים של מיצגים ופרקטיקות מיצב.
היא ידועה בעיקר ברשתות החוטים או בצינורות, המשתרעים על פני החדר, והיא מקשרת בין רשתות מופשטות לבין חפצים יומיומיים קונקרטיים כגון מפתחות, חלונות, שמלות, נעליים, סירות ומזוודות.
מלבד המיצבים, היא משתפת פעולה לעיתים קרובות עם כוריאוגרפים ומלחינים כמו טושו הוסוקאווה, סשה וולץ וסטפן גולדמן בפרויקטים של אופרה, מוזיקה ומחול.
ב-2015 ייצגה את יפן בביאנלה של ונציה.
ב-2016 הוקדשה במוזיאון תל אביב לאמנות תערוכה למיצג שלה, "גרם מדרגות", לצד הדפסים מסדרת "בתי הכלא של הדמיון" שיצר ג'ובאני בטיסטה פיראנזי בן המאה ה-18.
נבחרה לייצג את יפן בביאנלה ה-56 של ונציה.
פרס שר החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה של יפן
פרס עידוד לאמנים חדשים, יפן
פרס סאקויה קונו הנה, אוסקה, יפן
צ'יג'ינדו "סיג'יי" אוג'ה הוא אצן בריטי.
היה חלק מהסגל שהביא לבריטניה מדליית זהב באליפות העולם ב-2017 במקצה השליחים (4X100).
אוג'ה החל להתחרות ב-2010 ואף ירד מ-7 השניות בתחרות בבירמינגהאם ב-60 מטרים.
ב-2011 קבע אוג'ה תוצאה של 6.92 ב-60 מטרים, התוצאה הטובה ביותר שלו בתחום הזה עד כה.
ב-100 מטר, התוצאה הטובה ביותר שלו בעונה הייתה 10.52, אך עם רוחות גבוהות מהמותר.
ב-2012 אוג'ה המשיך את מגמת השיפור כשקבע 6.80 בתחרויות בבריטניה ב-60 מטר.
וב-100 מטר כבר התקדם לתוצאה של 10.26. הוא התחרה גם ב-200 מטרים והתוצאה הכי בכירה שלו הייתה 21.43. בנוסף לכך, היה חלק מנבחרת בריטניה באליפות העולם לג'וניור ב-4X100, ואף זכה עימה במקום הראשון.
ב-2016, אוג'ה לא הצליח לעלות לגמר באולימפיאדת ריו לאחר שסיים במקום ה-4 עם תוצאה של 10.1 בחצי הגמר.
באליפות אירופה באמסטרדם, זכה אוג'ה עם שאר חברי הנבחרת במדליית זהב ב-4X100. ב-2017, לא הצליח שוב להעפיל לגמר לאחר שסיים עם 10.12 בחצי הגמר.
ב-4X100, היה חלק מהנבחרת שזכתה במדליית הזהב לעיני הקהל הביתי.
ב-2018, אוג'ה העפיל מהמקום ה-2 לגמר בו סיים במקום ה-4, עם תוצאה של 10.14. באליפות העולם בבירמינהאגם לאולמות, במקצה ה-60 מטרים, העפיל לגמר מהמקום הראשון, אך בגמר עצמו נפסל.
צ'יזבט הוא סיפור דמיוני בעל אופי פולקלוריסטי עוד מתקופת הפלמ"ח, שהיה נהוג לספר בעבר בשעת הלילה סביב המדורה.
מקור המילה 'צ'יזבט' הוא במילה הערבית كِذْبَات (כִּדְ'בַּאת; כִּדְ'בְּ ביחיד) שפירושה כזבים.
חלק מערביי ישראל הוגים את האות כַּאף כ-צַ'אף (בערבית מדוברת), ומהם הושאלה המילה 'צ'יזבט'.
המונח צ'יזבט היה נפוץ בקרב בני המושבות וראשוני הפלמ"ח, המורשת הקיבוצית ודור הפלמ"ח אימצו את מנהג סיפור ה'צ'יזבטים'.
הסיפורים היו בנויים מעלילה מפוברקת שהייתה בנויה מהווי תקופת המחתרות המרתקת את השומעים, אך בסיומה הגיעה שורת הפתעה המפוגגת את המתח, או מציגה את הסיפור כולו באור קומי.
כך גם תיאר אותו הפזמונאי אבשלום כהן בשירו "הסבתא בנגב":
לרוב, העלילה הייתה בנויה סביב סיטואציות מהווי תקופת המחתרות.
בהווי הפלמ"ח מצויים צ'יזבטים על המחלקה הערבית והמחלקה הגרמנית, על בני מרשק 'הפוליטרוק', על קרבות ועל 'סחיבות' מלולים, על דמויות מיוחדות, על בנות, על 'שפת הקודש' ועל עוד המון נושאים שהיו חלק מחייהם של לוחמי הפלמ"ח הצעירים.
רוב הסיפורים שהיו בעלי אופי פולקלוריסטי.
תוכנם היה "אנטי מסורתי" והם היו אמורים לשקף את רוח דור הפלמ"ח הצעיר, שהתנער מרוח המסורת היהודית ולקח חלק בבניית הזהות הישראלית החדשה.
כיום יש המקשרים את השם "צ'יזבט" דווקא לסיפורי אימה (כגון: 'צ'יזבטים' – אוסף של סיפורים מפחידים מתורגמים לעברית, 2016), ככל הנראה בעקבות המנהג לספר סיפורים מפחידים בעת הישיבה בלילה סביב מדורה, בניסיון ליצור בהלה למרות תוכנו הדמיוני בעליל של הסיפור.
ה'צ'יזבטים' הועברו בדרך כלל בעל פה, אך ישנם כמה חיבורים/ליקוטים של 'צ'יזבטים' כתובים או משוכתבים.
ילקוט הכזבים – הוא אוסף סיפורים שנערך על ידי דן בן אמוץ וחיים חפר ופורסם בשנת 1956 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בהקדמה מציין בן אמוץ את הקשר בין כזב וצ'יזבט ומסביר את ההבדל בין שקר, מתיחה וכזב:
"זה הולך לכאוב בחגים" – אדם קיי, מתורגם הכורסה הוצאה לאור
"תן חיוך" – "מיטב הכזבים שלא הכזיבו בעיתונות הצבאית", העורך בחר מאות צ'יזבטים שנבחרו מתוך כ-6000 שהתפרסמו בכתבי העת הצבאיים.
זאב ענר, 1989, הוצאת משרד הביטחון
"צ'יזבט" – שיר שכתב חיים חפר והלחין משה וילנסקי
צ'מעו צ'יזבט, אוסף ציזבטים, ליקטה וסיפרה אורית שרייבר שטח, מרץ 2022, הוצאה פרטית
צ'יבין (ברומנית: Cibin; בהונגרית: Szeben) הוא נהר בחבל טרנסילבניה שבמרכז רומניה, שאורכו הוא 82 קילומטרים ומקור נובע מפסגת רכס הרי צ'ינדרל.
הנהר חוצה בין השאר את העיר סיביו ומכאן הגיע שמה הנוכחי ברומנית שמקורו בשמו הלטיני של הנהר (Cibinium).
הנהר, אשר מקורו מהרי צ'ינדרל (השייך לרכס ההרים של הקרפטים הדרומיים), עולה במפגש של שני נהרות קטנים יותר: Râul Mare ו-Râul Mic; נהרות אלה ממוקמים לא רחוק מראש הרי צ'ינדרל.
מסלול הנהר, שאורכו הכולל 82 ק"מ, נמצא כולו על שטחה של מחוז סיביו, אשר בדרום טרנסילבניה.
אגן הניקוז משתרע על פני 2,184 ק"מ.
זהו יובל חשוב של נהר אולט, הזורם אליו בסמוך לעיירה טלמאצ'יו.
נהר צ'יבין יוצר שקע הנקרא שקע סיביו, בו היא העיר סיביו, אותה חוצה נהר זה.
הנהר זורם דרך אזור המכונה מרגינימה סיבולוי (Mărginimea Sibiului), אזור הידוע בזכות מורשתו התרבותית ההיסטורית הייחודית.
צ'יביטה קסטלנה (באיטלקית: Civita Castellana) היא עיירה הממוקמת בנפת ויטרבו שבמחוז לאציו במרכז איטליה.
שטח העיירה משתרע על 83 קמ"ר.
נכון ל-2017 מנתה אוכלוסיית העיירה כ-16 אלף תושבים.
האזור היה מאוכלס עוד בעידן הברזל.
לאחר שתושבי המקום מרדו נגד רומא העתיקה העיר נהרסה ובמקומה הוקמה פאלרי נובי כ-5 ק"מ מהמקום.
במהלך ימי הביניים, פאלרי נובי ננטשה והעיר הנוכחית אוזכרה לראשונה בשנת 994.
העיירה הייתה נקודת מעבר חשובה בוויה פלמיניה.
בשנת 1002 במבצר בקרבת העיר נפטר אוטו השלישי.
הקתדרלה של העיר נבנתה בשנת 1210 וכוללת חלקים מוקדמים יותר.
בעיר פועל מוזיאון שמציג בין היתר ממצאים מחפירות בפאלרי נובי.
צ'יהירין (באוקראינית: Чигирин; ביידיש: טשערין) היא עיירה במחוז צ'רקאסי שבאוקראינה, בעלת חשיבות היסטורית.
העיר הייתה בירת המדינה הקוזקית העצמאית במאה ה17. מקור השם כנראה מגיע מהמילה הטטרית "צ'יגיר" שפירושה הוא הגלגל שמשמש להרמת הדלי בבאר.
במאה ה-19 הייתה בעיר זו קהילה גדולה של חסידות ברסלב.
הטירה נבנתה על גבעה חולית בולטת, שמונה קילומטרים מדרום לדנייפר בצומת בין נחל טיאסמין ונחל איראקליי, כאשר שני הנחלים מקיפים אותה, כמעט לחלוטין.
הגישה היחידה אל הטירה דרך היבשה, היא שטח צר וביצתי, מוקף בגבעות מיוערות.
בשל התנאים הטופוגרפיים הייחודיים, נבחר המקום כדי לבנות בו מצודה על מנת להגן על השטחים הפולניים מפני התקפות של הטטרים.
העיר המודרנית משתרעת על שתי גדות הטיאסמין.
צ'יהירין נמצאת באזור חבורת נובאוקראינסקי, במרכז מגן אוקראינה, באזור שמתאפיין בסלעים מאפיים מתקופת הפרקמבריון, כמו גרנודיוריט וקוורץ-מונוזוניט.
בעיר עצמה ניתן לראות הרבה דוגמאות של אבן חול צהבהבה, שנוצרה כתוצאה משיקוע באפיק הנהר.
במקום היה מאחז קוזקי מבוצר מאז המאה ה-16. בשנת 1589 הוקמה במקום טירה באישור המלך הפולני זיגמונט השלישי.
צ'יהירין הייתה מקום מגוריו של בוגדן חמלניצקי ובה פרץ בשנת 1648 "מרד חמלניצקי".
לאחר המרד הפכה העיר לבירת ההטמן, ולמעשה הפכה לבירתה של המדינה הקוזקית.
בתקופה זו צ'יהרין הייתה אחת מהערים הגדולות באוקראינה עם אוכלוסייה של כחמישים אלף איש.
בשנת 1676, לאחר כשנתיים של קרבות, כבשה נסיכות מוסקבה את העיר, ובכך הסתיימה למעשה עצמאות הקוזקים.
שנה לאחר מכן, צבא עות'מאני אדיר בן למעלה ממאה אלף חיילים ניסה לכבוש את העיר מידי הרוסים.
הצבא שהגן על העיר מנה כעשרים ושבעה אלף פרשים.
למרות היתרון המספרי הגדול של העות'מאנים, ההתקפה נכשלה והם נאלצו לסגת באבדות כבדות.
לרוסים לא היה זמן רב להתענג על ניצחונם.
בשנת 1678 שלח הסולטן מהמט הרביעי את הווזיר הגדול קרא-מוסטפא בראש צבא של מאתיים אלף חיילים להתקיף את העיר.
לאחר מצור של חודש ימים העיר נכבשה ונחרבה.
העות'מאנים עזבו את העיר בשנת 1681 לאחר הסכם השלום עם האימפריה הרוסית.
בשנת 1797 הוכרזה צ'יהירין כעיירה במחוז קייב.
בשנות החמישים של המאה העשרים עברה העיר פיתוח תעשייתי ונפתחו בה מספר מפעלים, מה שגרם לעלייה במספר התושבים.
צ'יהירין המודרנית היא עיירה תיירותית נעימה, שבה מוזיאונים ואתרים היסטוריים המציינים את מורשת הקוזקים ואת ההיסטוריה של אוקראינה העצמאית.
הטירה שעל הגבעה שוחזרה והיא מהווה אטרקציה לתיירים.
בקצה הדרומי של הגבעה, נבנתה בשנת 1967 אנדרטת אבן ענקית לזכר המרד הקוזקי בשנת 1648.
כמו כן שוחזרה כנסייה עתיקה והוקמה "השמורה ההיסטורית והתרבותית של צ'יהירין", שכוללת את העיר וחמישה כפרים מסביבה.
השמורה היא למעשה ארגון העוסק בשמירה על אתרים היסטוריים, מחקר היסטורי והנגשת האתרים והמידע לציבור הרחב.
בשטח השמורה נמצאים חמישה מוזיאונים ושלושים וחמישה אתרים בעלי חשיבות היסטורית.
השמורה הוקמה בשנת 1989, בהוראה של ממשלת ברית המועצות ועיקר עניינה, שימור ההיסטוריה הקוזקית וחקר התפתחות הלאומיות האוקראינית.
היהודים ישבו בעיר, שנקראה ביידיש "טשערין" מאז ייסוד הטירה על ידי הפולנים.
היהודים נמלטו מהעיר עם תחילת המרד הקוזקי ושבו להתיישב בה רק בסוף המאה ה-18. באמצע המאה ה-19, היהודים מנו יותר משליש מאוכלוסיית העיר.
תקופה זו הייתה שיא הנוכחות היהודית בעיר.
בעיר היו ארבעה בתי כנסת, שני בתי קברות, ושני תלמודי תורה.
סוחרים יהודים היו הרוב במועצת המסחר של העיר, ושתי מחצבות בעיר היו בבעלות יהודית.
הקהילה היהודית החזיקה ארגון של עזרה לנזקקים, שתמך במאות משפחות יהודיות.
קהילת טשערין הייתה המרכז הראשון לחסידות ברסלב.
הזיקה בין רבי נחמן לעיר נוצרה כבר בזמן נעוריו כשהתגורר בכפר בנפה, וגם לאחר מכן הוסיף לבקר באזור.
לאחר מותו של רבי נחמן, החליפה צ'יהירין את ברסלב, בתור המעוז המרכזי של החסידות.
מי שעמד אז בראש החסידים בעיר היה אברהם בער, נכדו של רבי נחמן עצמו.
גם נתן מנמירוב עבר לעיר כשנאלץ להימלט מחרם ב-1834. בשנות ה-1840 התמנה נחמן גולדשטיין, גדול תלמידיו של רבי נתן, לרב העיר ושימש עד 1895. בתקופתו, הייתה צ'יהירין המרכז הגדול ביותר של חסידות ברסלב.
גם יורשיו אברהם שטרנהרץ והרב האחרון נחמן בר אפריים, נכדו של רבי נחמן, היו קשורים בברסלב.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה, היו שני פוגרומים בעיר ומרבית היהודים בחרו לעזוב.
בשנת 1919 נותר רק בית כנסת אחד פעיל.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה נותרו בעיר קצת למעלה ממאה יהודים, רובם נהרגו על ידי הנאצים בשנת 1943. בשנת 1989 דווח על חמישה יהודים שחיו בצ'יהירין בסך הכל, כיום לא ידוע על יהודים שחיים שם.
באחד מהמוזיאונים המקומיים ישנה תצוגה של מצבות מבתי הקברות היהודים ועליהם סמלי מגן דוד ואותיות עבריות.
בית העלמין היהודי בעיר, בו קבורים הרב גולדשטיין ורבים מתלמידיו וכן שלושה נכדים של רבי נחמן מברסלב, עדיין קיים אבל אינו משופץ או משוקם ורק שרידי מצבה מנופצת מעידים על מקומו.
בסרט "באש ובחרב" משנת 1999 שמתבסס על הרומן מאת הנריק סנקביץ' מוקדש חלק ניכר לעיר.
הסרט פותח בסצנה המתרחשת בעיר, שמוגדרת שם כגבול המזרחי של האיחוד הפולני-ליטאי.
חלק גדול מעלילת הסרט מתרחשת בעיר או בסביבתה.
צ'יזדה מנדה היא שחקנית זימבבואית ששיחקה בסרטים ובסדרות טלוויזיה.
היא הכי ידועה בכך שהפתיעה צופים כאשר גילמה תפקיד של גבר באופרת הסבון הדרום אפריקאית "דורות".
מנדה נולדה בהארארה, בירת זימבבואה.
בשנת 2006, היא עברה לקייפטאון בדרום אפריקה כדי ללמוד בבית ספר אפד"א.
היא התחילה לשחק בתיאטרון עם תפקיד של גברת קפולט בהפקה של "רומיאו ויוליה".
לאחר הופעה מדהימה, היא שיחקה בעוד הצגות רבות כמו "האלימות השקטה של חלומות", "מחכים לברברים", "חלום ליל קיץ", "אילוף הסוררת", "קומדיה של טעויות", ו"ריצ'רד השלישי".
בשנת 2008 היא זכתה בפרס השחקנית הטובה בפרסי אפד"א.
מאוחר יותר מנדה עבדה עם ארגונים לקדם ולתרום לאומנויות הבמה בדרום אפריקה.
בנוסף לתפקידיה במשחק, היא ידועה בתפקידי קול, כמו בסדרת הבריאות העולמית של אל-ג'זירה.
בשנת 2014, היא הופיעה בפעם הראשונה בסרט באורך מלא כאשר שיחקה בסרט "אהוב את האחת שאתה אוהב".
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בדרבן שבדרום אפריקה, שם זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר על התפקיד שלה בתור סנדיל בסרט.
בשנת 2015 מנדה הצטרפה לאופרת הסבון הדרום אפריקאית "דורות" בתפקיד של וונדיל רדבה שהוא גבר.
היא הפתיעה את הקהל כאשר הם גילו שהיא בעצם אישה, והסדרה המשיכה לעוד 4 עונות עם כ-1000 פרקים.
באותה שנה, היא מונתה לפרס השחקנית הצעירה עם פוטנציאל בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע.
אהוב את האחת שאתה אוהב (2014)
צ'יוויטו (ספרדית: Chivito) הוא כריך בשר המהווה את המאכל הלאומי של אורוגוואי.
הכריך עשוי לחמנייה המכילה סטייק בקר חתוך דק, עגבנייה, מוצרלה, שינקן, מיונז, זיתים, ולעיתים גם בייקון וביצה מבושלת או מטוגנת.
המילה "צ'יוויטו" משלבת בתוכה את המילה "chivo", שהיא עז, ופירושו ילד (עז צעיר) .
בארגנטינה, המילה "צ'יוויטו", משמעותה "ילד ברביקיו", והיא מנת אסאדו פופולרית; ישנם דיווחים כי הצ'יוויטו האורוגוואי נהיה פופולרי בעיר פונטה דל אסטה, אורוגוואי, במסעדה בשם "El Mejillón Bar" בשנת 1946, כאשר אישה מצפון ארגנטינה או צ'ילה הזמינה כריך של צ'יוויטו עבור ארוחה קלה ומהירה לילד.
לבעל המסעדה, אנטוניו קרבונארו, לא היה את הבשר הזה ובמקום זאת השתמש בסטייק פילה בקר.
הגרסה הקנדית של המאכל מכילה תוספת בייקון.
ניתן להגיש את המאכל בצלחת ללא לחמנייה או כריך, והוא יהיה מוגש בדרך כלל לצד סלט אוליבייה וצ'יפס.
העיר מלדונאדו שבאורווגאי מקיימת אירוע שנתי בסביבות התאריך 19 באוקטובר המוקדש לכריך.
האירוע כולל טעימת מזון, משחקי ילדים והופעות מוזיקה ומחול חיות.
צִ'ידֶרַה אֶג'וּקֶה הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת סביליה מהלה ליגה ובנבחרת ניגריה.
אג'וקה שיחק בוולרנגה הנורווגית והירנפיין ההולנדית לפני שחתם בצסק"א מוסקבה באוגוסט 2020. הוא הושאל להרטה ברלין הגרמנית לעונת 2022/2023.
ביולי 2023 חתם אג'וקה באלופת בלגיה, רויאל אנטוורפן, בהשאלה לעונה אחת מצסק"א מוסקבה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה באוקטובר 2020.
אג'וקה הופיע לראשונה בנבחרת ניגריה במשחק ידידות 1–1 עם תוניסיה ב-13 באוקטובר 2020.
צ'יזוקו אואנו (ביפנית: 上野 千鶴子; נולדה ב-12 ביולי 1948) היא סוציולוגית יפנית, הנחשבת לאחת הפמיניסטיות הידועות ביותר ביפן.
עבודתה עוסקת בנושאים סוציולוגיים שונים, כולל סמיוטיקה, קפיטליזם ופמיניזם ביפן.
אואנו ידועה בזכות איכות עבודתה, האופי השנוי במחלוקת שלה, ונגישות הרעיונות שהיא מציגה לקהל הרחב.
אואנו נולדה במחוז טויאמה, יפן, וגדלה במשפחה נוצרית, דבר שהגדירה כ"מאוד יוצא דופן" בהתחשב בכך שפחות מ-1% מאוכלוסיית יפן הם נוצרים.
אביה היה רופא, ואואנו סיפרה שהוא היה סקסיסט מובהק, שציפה להישגים גבוהים משני אחיה, בעוד אותה ראה כ"ילדה מחמד".
אמה של אואנו סבלה מנישואין לא מאושרים, אך חששה מלהתגרש בשל הקשיים הצפויים.
חוויות אלה השפיעו על דעותיה המאוחרות של אואנו על מוסד הנישואין, אותו כינתה "שורש כל הרוע".
אואנו למדה סוציולוגיה באוניברסיטת קיוטו והייתה פעילה במחאות הסטודנטים של שנות ה-60 ביפן.
במהלך לימודיה היא התמודדה עם אפליה מינית, שהתבטאה בהנחות לגבי יכולותיה והזדמנויותיה האקדמיות.
צ'יזוקו אואנו הקדישה את חייה לקידום שוויון מגדרי בחברה היפנית, תוך שהיא חוקרת נושאים שונים הקשורים למגדר ותורמת להכרה בלימודי מגדר כתחום מחקר אקדמי ביפן.
בשנת 1982 פרסמה את ספריה "The Study of the 'Sexy Girl'" ו-"Reading the Housewife Debates", שנחשבים לפורצי דרך בפמיניזם של שנות ה-80 ביפן.
לאחר שהפסיקה את לימודי הדוקטורט שלה, עבדה אואנו במכון מחקר למערכות שיווק, שם הפיקה מספר פרסומים על הצרכנות והחברה.
בשנים 1979–1989 הייתה מרצה באוניברסיטת הנשים הייאן, ולאחר מכן, בשנים 1989–1994, הייתה פרופסור באוניברסיטת קיוטו סייקה.
בשנת 1993, לאחר שנדחתה על ידי אוניברסיטאות רבות בשל דעותיה הפמיניסטיות, הוזמנה להיות פרופסור באוניברסיטת טוקיו.
אואנו היא פרופסור אמריטה באוניברסיטת טוקיו, ומשמשת כאורחת מיוחדת בבית הספר ללימודי אתיקה ומדעים באוניברסיטת ריצומייקן.
בנוסף, היא המנהלת הראשית של רשת הפעולה הנשית (Women's Action Network - WAN), ארגון המחבר בין פמיניסטיות ממגוון רקעים.
תחום המחקר של אואנו כולל תיאוריה פמיניסטית, סוציולוגיה של המשפחה והיסטוריה של נשים.
אואנו היא מבקרת חריפה של רוויזיוניזם היסטורי שלאחר מלחמת העולם השנייה, ומבקרת ניסיונות להצדיק את הקולוניאליזם ופשעי המלחמה של יפן.
היא תמכה בפיצוי לנשות הניחומים הקוריאניות שנכפו לעסוק בזנות בתקופת האימפריה היפנית, ודוגלת בזכויות רבייה לנשים בכל העולם.
היא גם מתנגדת למוסד הנישואין המונוגמי, אותו היא רואה כאמצעי לדיכוי נשים.
אואנו דנה רבות בסמיוטיקה של הפמיניזם, וטוענת כי הדיונים הפמיניסטיים ביפן לעיתים קרובות חסרים את השפה הנדרשת כדי להנגיש את הרעיונות לציבור הרחב.
היא השתמשה בביטויים ופרסומים פרובוקטיביים כדי לעורר שיח על נושאים פמיניסטיים פחות מדוברים, מה שזיכה אותה בשבחים וביקורת גם מצד פמיניסטיות אחרות.
אואנו עוררה מחלוקות בקוריאה הדרומית, כאשר תמכה בחופש הביטוי של פרופסורית פארק יו-הא, שהביעה עמדות רוויזיוניסטיות בנושא "נשות הנחמה" הקוריאניות, ונחשבת ל"מתכחשת לשואה" בעיני חוקרים קוריאניים.
דבריה גרמו להתנגדות מצד פמיניסטיות ואקדמאיות קוריאניות שטענו כי היא מייצגת גישה קולוניאליסטית.
בשנת 2023, עבודותיה של אואנו זכו לפתע לפופולריות רבה בסין, לאחר שסרטון של נאומה מאוניברסיטת טוקיו בשנת 2019 הפך לויראלי.
תרגומים סיניים של ספריה הפכו לרבי מכר, ומעל מיליון עותקים נמכרו.
בשנת 2024 היא נבחרה לאחת מ-100 האנשים המשפיעים בעולם על ידי מגזין "טיים", בשל השפעתה בסין.
צ'ידו נווקוצ'ה הוא שחקן אמריקאי.
צ'ידו נווקוצ'ה הוא שחקן ניגרי-אמריקאי.
הוא נולד בטקסס וגדל בסקרמנטו, קליפורניה.
הוא למד באוניברסיטת אוהיו, שם שיחק בקבוצת הפוטבול האוניברסיטאית בתפקיד תופס.
לאחר הקולג', הוא שיחק באופן מקצועי בקבוצת סן חוזה סייברקאטס מליגת הפוטבול באולמות סגורים.
כשפציעה בברך קצרה את קריירת הפוטבול שלו, הוא המשיך בקריירת משחק.
בשנת 2019, החל נווקוצ'ה לשחק בסדרת הטלוויזיה, "Sistas", שכתב, ביים והפיק טיילר פרי.
נווקוצ'ה גם הופיע בתפקיד חוזר בסדרה "Murder in the Firs", והתארח בסדרות כמו ימי חיינו, משמרת לילה, המתמחה והטירון.
בשנת 2022 הופיע נווקוצ'ה בסרט אהבה בשחקים: מאווריק.
שנהסרטא תַפְקִיד הערות 2022Something from Tiffany's בריאןשבעת הפנים של ג'יין טאיו אהבה בשחקים: מאווריק מבקר משימה 2020Wildcat חובשBad Therapyשוטר 2018הרסניתשוטר 2014Fist 2 Fist 2: Weapon of Choice דונו מארו 2014The Mendoza Line דוק
שנהכותרתתפקיד הערות 2016 המאפיה השלישיתקולות שונים
צ'יטניה היה תאולוג, נזיר וחסיד בהקטי יוגה וישנוי בעל השפעה שפעל תחילה בבנגל ובהמשך ברחבי הודו, וייסד את זרם הגאודיה ואישנוויזם.
לשמו נוספת לעיתים קידומת הכבוד שרי והסיומת מהאפרבהו ("מורה גדול") - Sri Caitanya Mahaprabhu.
בגלל גוון עורו הוא נקרא גם בשם גאורה (Gaura) - "הזהוב".
בני לווייתו של צ'יטניה ראו בו התגלמות של קרישנה עלי אדמות וישנן מספר הגיוגרפיות המתארות את חייו.
לפי הצ'יטניה-צ'ריטאמריטה הקאנונית, צ'איטניה נולד בנאואדוויפ שבמערב בנגל בזמן ליקוי ירח מלא.
בעת לידתו, חזה אסטרולוג כי הוא עתיד לגאול את העולם כולו.
על כן קראו לו הוריו בשם וישומבהארה (מישען היקום).
מכיוון שנולד תחת עץ אזדרכת הודית (נים), הוא אף כונה לעיתים בכינוי החיבה נימאי.
עוד בילדותו גילה בקיאות בסנסקריט ובתורת הלוגיקה ואף הביס בוויכוח את המלומדים המקומיים.
בבגרותו, עת ששהה במחוז גאיה, פגש את אישווארה פורי וקיבל ממנו דיקשה, חניכה רוחנית שמקבל תלמיד מגורו.
לאחר מכן חזר לנאואדוויפ שם התקבצו סביבו קבוצה של חסידים.
בעוד הם נודדים מיישוב ליישוב, נהגו צ'איטניה וחסידיו לשיר מנטרות הכוללות את שמות האלוהים כגון קרישנה וראמה.
כך הוא ביסס את מנהג הסנקירטנה: זימרה פומבית של שמות האלוהים כדי להפיץ דבקות רוחנית.
המנטרה העיקרית המזוהה עם צ'איטניה היא המהא-מנטרה הרא קרישנה הלקוחה מתוך הקלי סנטארנה אופנישאד.
בגיל 24 קיבל על עצמו צ'איטניה סניאסה (נזירות).
בעת חניכתו קיבל את השם צ'איטניה.
לאחר מכן נדד במשך ארבע שנים במקומות כמו ורינדאוון וורנאסי עד שבסופו של דבר התיישב בעיר פורי שבאודישה ליד מקדש ג'גנאתה, שם בילה את שארית חייו בלימוד מחשבת הבהקטי.
צ'איטניה חונך על ידי מורה משושלת מאדהוה, ונהוג להתייחס למסורת שהשאיר אחריו כזרם וישנוי הקרוי ברהמה-מאדהוה-גאודיה-ואישנוויזם.
שישה מתלמידיו, הקרויים ששת הגוסוואמים, נחשבים לממשיכי דרכו והם שהעלו על הכתב את תורתו.
ככל הידוע, צ'איטניה עצמו הותיר בכתב רק חיבור אחד בן שמונה פסוקים הקרוי שרי שיקשאשטקה (שמונת בתי השיר על הוראה) המתמצת את פילוסופיית הבהקטי של הגאודיה ואישנוויזם.
צ'איטניה דגל בהנגשת הבהקטי, הדבקות הרוחנית באלוהים, מן המקדשים אל הציבור.
הוא דגל בהפצת ידע רוחני אודות האל והנשמה באופן שוויוני, בלא התחשבות בקאסטות, מין או דת.
צ'איטניה אף חזה כי הבהקטי עתידה להתרחב מעבר לגבולות הודו ולהתפשט בעולם כולו.
הפילוסופיה הגאודיה-ואישנווית מגדירה את אלוהים כנבדל מן הבריאה ויחד עם זאת גם שורה בה, מצב נשגב ובלתי נתפס המתאפשר על ידי יכולתו האינסופית של אלוהים.
את הפילוסופיה הזו ציין צ'איטניה בביטויי "אצ'ינטיה-בדהה-אבדהה-טטווה" (האמת המוחלטת שהיא באחדות ושניות בו זמנית באופן בלתי נתפס).
צ'יינג פנג-לנג (נולד ב-24 ביולי 1976) הוא שחקן טניס שולחן טאיוואני, דירוג השיא שלו היה המקום השלישי בעולם.
2000 - יחידים: שמינית גמר, זוגות: רבע גמר.
1997 - זוגות מעורבים: חצי גמר.
1999 - קבוצתי: מקום חמישי, זוגות: רבע גמר, זוגות מעורבים: שמינית גמר.
2003 - יחידים: שמינית גמר, זוגות: שמינית גמר, קבוצתי: מקום שביעי.
1996 - יחידים: שמינית גמר, זוגות: רבע גמר.
1998 - יחידים: רבע גמר, זוגות: רבע גמר, זוגות מעורבים: רבע גמר.
2000 - יחידים: מקום ראשון, זוגות: מקום ראשון.
2003 - קבוצתי: מקום שני, יחידים: רבע גמר.
1994 - יחידים: שמינית גמר, זוגות מעורבים: מקום שני.
1998 - יחידים: רבע גמר, זוגות: חצי גמר, זוגות מעורבים: רבע גמר.
צ'יטה היא עיר בסיביר, רוסיה, בירת חבל עבר הבאיקל (זבאיקליה) לשעבר בירת מחוז צ'יטה.
לפני ייסוד צ'יטה שכנו באזור שבטים בוריאטים בראשות חאנים מקומיים.
קוזאקים ראשונים הגיעו למקום במאה ה-17. הקוזאק פיטר בקטוב בנה מספר בניינים בשנת 1653. עד המאה ה-19 צ'יטה הייתה לא יותר מכפר קטן ומקום אליו הגלה שלטון הצאר אישים לא רצויים.
בעקבות מרד הדקבריסטים בסנקט פטרבורג בדצמבר 1824, הגיעו האסירים הראשונים לצ'יטה בשנת 1826, האסירים הללו היו שונים מקודמיהם מכיוון שרובם היו מהעלית האינטלקטואלית של סנקט פטרבורג.
האסירים הללו השפיעו על פיתוחה של צ'יטה כי הם שרטטו את מפת הפיתוח העירונית, ולכן הסגנון האדריכלותי של העיר דומה לסגנונה של סנקט פטרבורג.
כתוצאה מכך, קיבלה צ'יטה מעמד של עיר בשנת 1851, ונעשתה לעיר המרכזית במחוז, ועירם של חיילים קוזאקים זבאיקליים.
בכנסייה המקומית שנבנתה בשנת 1777 נמצא מוזיאון לזכר הדקבריסטים.
התפתחותה של צ'יטה באה הודות להנחת רשת מסילות ברזל של הרכבת הטרנס-סיבירית בסוף המאה ה-19. עד היום הרכבת הטרנס-סיבירית היא חלק חשוב בחיים של המחוז צ'יטה כולו.
מדצמבר 1905 עד ינואר 1906, ובעקבות גל מהפכות שעבר על רוסיה באותו הזמן, צ'יטה הפכה לבירתה של "רפובליקת צ'יטה".
חיילים ששלח הצאר דיכאו במהרה את המהפכה והשיבו את השלטון על כנו.
לאחר מהפכת אוקטובר, מ-1917 עד נובמבר 1918 הפכה צ'יטה לרפובליקה סובייטית.
במשך מלחמת האזרחים ברוסיה, מדצמבר 1918 עד אוקטובר 1920, צ'יטה נמצאה בידיו של ההטמאן גריגורי סמיונוב.
לבסוף הוא הובס ונסוג לסין, ומשנת 1920 עד נובמבר 1922 הייתה צ'יטה בירת "רפובליקת המזרח הרחוק".
משנת 1937 משמשת כעיר המרכזית של מחוז צ'יטה (צ'יטה אובלאסט).
כמו כן העיר משמשת בתור עיר מטה של פיקוד סיביר, ולכן מאז שנות ה-30 ועד נפילת ברית המועצות העיר הייתה "עיר סגורה" וכניסתם של זרים וכן רוסים רבים נאסרה לתוכה.
בשנת 1991 אוכלוסיית העיר הגיע לשיא של 376 אלף תושבים.
בשנת 2024 בעיר התגוררו כ-333 אלף תושבים.
רוסים מהווים כ-92% מאוכלוסיית העיר.
בעיר פועל נמל תעופה בינלאומי.
היהודים הראשונים של העיר הגיעו יחד עם אסירים ובהם דקבריסטים, חלקם היו גם אסירים.
אחרים היו חיילים בצבא רוסי, סוחרים וכו' ורבים מהם נשארו לגור במחוז צ'יטה.
לאחר שנת 1851,הגיעו יהודים רבים לצ'יטה.
היהודים היו פעילים בחייה של העיר, ורבים מהם שימשו בתפקידים חשובים בתעשייה ובחיי המסחר של העיר.
בית כנסת מעץ נבנה בעיר בשנת 1880, והוחלף למבנה מאבן רק ב-1907. משנת 1903 הופיעו חוגים ציוניים, פועלי ציון וחברי הבונד.
בשנת 1919 אטמן סמיונוב הקים את הגדוד היהודי שהשתתף במסעות ומבצעים רבים כנגד הפרטיזנים הסובייטיים.
עד שנת 1922 עזבו רוב המשפחות היהודיות את העיר והיגרו לחרבין שבסין.
בית הכנסת נסגר בשנת 1929. רק בשנת 2004 ראש העיר אישר לקהילה היהודית הקטנה לשלוט בבית הכנסת.
כיום רק 200 יהודים מתגוררים בצ'יטה.
בערך 1,000 יהודים עלו לישראל משנת 1989, מאז סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 עת חב"ד החלה לפעול בגלוי במדינות חבר העמים, מדי חג מגיעים לעיר בחורים צעירים בשליחות המרכז לענייני חינוך של חב"ד ובשיתוף איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה ועוזרים לקהילה בארגון החגים.
צ'יטה נחשבת למרכז אקדמי של עבר הבאיקל.
סטודנטים רבים מהמחוז צ'יטה ובוריאטיה מנסים להתקבל לאוניברסיטאות, מכללות ואקדמיות מקומיות.
בעיר קיימים 52 בתי ספר תיכון ו-8 מוסדות להשכלה גבוהה ובהם האקדמיה הממלכתית לרפואה ו-4 סניפי אוניברסיטאות אחרות.
מספר אלופים אולימפיים נולדו וגדלו בצ'יטה ובמחוז ובהם ולרי ברומל.
ישנם מועדוני ספורט מגוונים בצ'יטה: מועדון הכדורגל צ'יטה מתמודד בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, קבוצת הוקי קרח בשם סק"א זבאיקלץ משתתפת בטורניר הליגה המקצוענית ובנוסף קיימות קבוצות רבות מכל סוגי ספורט.
מחוז צ'יטה היה אחד ממחוזות רוסיה.
מחוז צ'יטה שכן בסיביר וגבל בסין ובמונגוליה.
המחוז נוסד בשנת 1937 ובוטל ב-1 במרץ 2008 תוך הקמת חבל זבאיקלסקי.
מחוז צ'יטה כלל 28 נפות ומחוז אוטונומי אחד - מחוז אוטונומי אגיני בוריאטי.
רוסים גילו מכרות כסף ובנו ערים ראשונות שפרחו החל המאה ה-19. העיר המרכזית במחוז עד מחצית המאה ה-19 הייתה נרצ'ינסק לאחר צ'יטה.
לאחר מהפכת אוקטובר ארגן ההטמאן גריגורי סמיונוב מרד נגד הבולשביקים בתחנת הרכבת ברזובקה.
ב-9 במאי 1919 הכריז על עצמו סמיון כהטמאן של הקוזאקים הזבאיקליים בעיר צ'יטה.
הוא לא שלח את חייליו לעזרת האדמירל קולצ'אק ואף ניסה ליצור קשרים טובים עם הקומוניסטים.
בנובמבר 1922 הרפובליקה הוכנסה לתוך ברית המועצות.
החלוקה הנוכחית קיימת משנת 1977 כאשר נוסדה נפת קרסנוקמנסק.
כל ראש נפה נבחר בבחירות כלליות.
ירידה באוכלוסייה ומחלות אונקולוגיות מאפיינות את כל הנפות.
לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה רוב יהודים עזבו את מקומותם ועברו לסין.
כמעט כל מסודות השכלה גבוהה נמצאים בצ'יטה ביניהם:
צ'יינה איירליינס (בסינית: 中華航空, באנגלית: China Airlines) היא חברת התעופה הלאומית של הרפובליקה הסינית הידועה בשם טאיוואן.
בסיסה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי טאויואן המשרת את בירת המדינה טאיפיי.
צ'יט (מאנגלית: מעשה רמאות) הוא ביטוי רווח בתחום משחקי המחשב, המתייחס לפריצה של חוקי המשחק הרגילים, בדרך כלל לטובת השחקן או מתן רמזים שיאפשרו לשחקן להמשיך מנקודה בה הוא "תקוע".
צ'יטים עשויים לאפשר לשחקן התקדמות מהירה במשחק, שרידות גבוהה במיוחד, וכן הלאה.
כמעט בד בבד עם התפתחות משחקי המחשב הופיעו גם הצ'יטים.
בתחילה הם הופיעו כאמצעי עזר עבור בודקי המשחקים, על מנת להקל על תהליך הבדיקה שכלל גם משחק ממושך, מה שאפשר במשחקים מסוימים גם לשחקנים ביתיים להפעיל אותם, אם ידעו כיצד (באמצעי כמו קוד מיוחד המוכנס במהלך המשחק וכדומה).
במחשבים האישיים הראשונים, כמו ספקטרום סינקלייר, קומודור 64, ואחרים, אוחסנו הנתונים בזיכרון המחשב בצורתם המספרית, מה שאפשר לשחקנים לגשת לזיכרון (באמצעי כמו פקודת הבייסיק POKE), וכך להשפיע על הערכים הרלוונטיים על מנת להשיג יכולות כמו כמות אינסופית של תחמושת או חיים בלתי מוגבלים.
במהרה, החלו מגזינים שעסקו בנושא לפרסם רשימות של צ'יטים כאלה.
עם זאת, לא תמיד הייתה הגישה כלפי הצ'טים אוהדת.
לדוגמה, המגזין Amiga Power נקט עמדה מוצהרת כנגד תופעת הצ'יטים, בטענה שהדבר נוגד את ההגינות של המשחק.
עם התקדמות המחשבים ושוק משחקי המחשב הפסיקו הצ'יטים שהשתמשו בגישה ישירה לזיכרון להועיל.
החל משנות ה-90 משמשים בעיקר צ'יטים משני סוגים: כאלה שהובנו בתוך המשחק על ידי המפתחים ("Cheat codes"), וכאלה המשתמשים בתוכנה חיצונית על מנת להשפיע על נתוני המשחק ("Trainers").
למרות שההיצע הרחב של המשחקים מאפשר צ'יטים כמעט מכל סוג הניתן להעלות על הדעת, קיימים כמה סוגים רווחים: במשחקי מחשב מבוססי פלטפורמה או ירי בגוף ראשון נפוצים צ'יטים המאפשרים אי-פגיעות (God-Mode), אי-נראות על ידי האויבים, מעבר דרך קירות, וציוד בלתי מוגבל.
במשחקי מחשב שעיקרם ניהול או אסטרטגיה בדרך כלל יאפשרו צ'יטים להשיג משאבים ולחזק את היחידות שעומדות לרשות השחקן.
במשחקי מחשב רבים קיימות גם "ביצי פסחא", שמטרתן לגוון את סביבת המשחק אך בדרך כלל לא יקדמו את השחקן ולכן אינן נחשבות כצ'יט.
למרות שצ'יטים מעניקים לשחקן אפשרות לסטות מצורת המשחק הרגילה, במשחקי המחשב ליחיד (Single Player) הם נחשבים בדרך כלל כאמצעי לגיטימי, ויותר מכך - ברבים מהם הטמינו המפתחים עצמם צ'יטים, שהמידע על אופן הפעלתם עובר מפה לאוזן, במגזינים העוסקים במשחקי מחשב, וכדומה.
הסיבה לגישה זו היא שהיתרון מושג עבור השחקן כנגד המחשב, וממילא מטרת המשחק היא הנאתו של השחקן, שלמעשה משנה את עיצוב המשחק להנאתו הפרטית.
מנגד, כאשר מדובר במשחקים מרובי משתתפים, בייחוד משחקי רשת, נחשבים הצ'יטים ועזרי המשחק הלא חוקיים למיניהם לדבר פסול ואסור מכיוון שהם מעניקים יתרון בלתי־הוגן לשחקנים מסוימים על פניהם של אחרים.
ברוב משחקי הרשת, עשוי חשבונו של שחקן שנחשד בשימוש בצ'יטים להיחסם.
כמו כן על משחקי רשת רבים, בעיקר משחקי תפקידים און ליין, ישנן מערכות הגנה במשחק שנועדו למנוע שימוש בעזרים לא חוקיים.
צ'יטים מובנים - צ'יטים שהוטמנו בקוד המשחק על ידי מפתחיו.
לרוב מופעלים על ידי תיבת פקודות (שמשמשת בהרבה משחקים לא רק להזנת צ'יטים).
שינויים בקוד המשחק - מתאפשרים במשחקי קוד פתוח, וכן התאפשרו בכמה מהמשחקים שפעלו על ראשוני המחשבים האישיים.
שימוש בתוכנה חיצונית (טריינר; באנגלית: Trainer) - תוכנה המופעלת לפני, או יחד עם הפעלת המשחק, ומשפיעה על תוצאות המשחק.
שימוש בעורכים המסוגלים לשנות נתונים של משחק שנשמר.
צ'יחוּרָה סַצ'חֶרֶה (בגאורגית: ჩიხურა საჩხერე) הוא מועדון כדורגל מהעיירה סצ'חרה שבגאורגיה.
הישג השיא שלה הוא זכייה בגביע הגאורגי בעונת 2017.
הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון המרכזי בסצ'חרה המכיל 2,000 מושבים.
את משחקיה במפעלים האירופיים היא מארחת באצטדיון מיכאיל מסחי שבטביליסי (בן 27,233 המושבים), הנמצא במרחק 130 קילומטר מסצ'חרה.
קבוצת הכדורגל הוקמה בשנת 1938. בתקופת מלחמת העולם השנייה הקבוצה פורקה והוקמה מחדש לאחר המלחמה.
הקבוצה שינתה את שמה מספר פעמים ונקראה בשם "ספרטק", "קולמיורן" ו"פייקארי".
במרבית שנותיה בתקופת גאורגיה הסובייטית לא הגיעה להישגים משמעותיים ולא הצליחה להעפיל לליגת העל הסובייטית.
כך גם בעשור הראשון שלאחר התפרקות ברית המועצות, הקבוצה לא הגיעה להישגים משמעותיים בליגת העל הגאורגית.
בשנת 2002 נרכשה על ידי איש העסקים בידזינה איוואנישווילי, שכיהן בהמשך כראש ממשלת גאורגיה.
הקבוצה עלתה בעונה 2006/07 לליגת העל הגאורגית וסיימה את העונה במקום ה-12 מתוך 14 וירדה לליגה השנייה בגאורגיה.
היא שיחקה בליגה השנייה עד סוף עונת 2011/2012 ועלתה שוב לליגת העל בגאורגיה.
בשנת 2013 הקבוצה העפילה לראשונה לגמר הגביע הגאורגי אך הפסידה לדינמו טביליסי בתוצאה 3-1, אך קיבלה את הזכות להתמודד במוקדמות הליגה האירופית, לראשונה בתולדותיה.
בעונת 2016 סיימה כסגנית האלופה, במה שמהווה להישג השיא בתולדותיה באליפות, שנה לאחר מכן, ב-2017, זכתה בתואר הראשון שלה כשניצחה בגמר הגביע הגאורגי את טורפדו כותאיסי בדו-קרב פנדלים.
בעקבות הישג זה, שבה להתמודד במפעלים האירופיים וב-19 ביולי 2018 הדיחה בסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית את בית"ר ירושלים, לאחר שניצחה את הקבוצה הישראלית במשחק הגומלין 2-1, אחרי שהמשחק הראשון הסתיים בתוצאה 0-0.
הישגים לפי עונה (משנת 1993)
טורניר ניצחון תיקו הפסד שערי זכות שערי חובה הליגה האירופית 4 7 5 14 16
צ'יין שואה-סן (בסינית: 钱学森 בפין-יין: Qián Xuésēn, ב: Tsien Hsue-shen; 11 בדצמבר 1911 – 31 באוקטובר 2009) הוא מדען סיני שהשפיע רבות על פיתוח ההנעה הרקטית בארצות הברית ובסין גם יחד.
נחשב לאבי תוכנית החלל הסינית, והשפעתו על תוכניות החלל הסיניות נמשכה שנים לאחר שפרש משירות פעיל בה.
בינואר 2008 נבחר על ידי השבועון Aviation week and Space Technology כאיש השנה.
צ'יין למד בארצות הברית פיזיקה אצל תיאודור פון קרמן, והוא מחזיק בתואר דוקטור מ-MIT.
צ'יין התמחה בהנעה רקטית והיה בין מקימי המעבדה להנעה סילונית, לימים אחד ממרכזי המחקר החשובים של סוכנות החלל האמריקנית נאס"א.
בין השנים 1935 ל-1955 שהה צ'יין בארצות הברית.
הוא נעצר ונכלא בחשד שהשתייך למפלגה הקומוניסטית והיה סיכון ביטחוני לארצות הברית, וגורש לסין בשנת 1955. צ'יין החל לפתח את תוכנית הטילים של סין משנת 1956.
בשנת 1943 הציע צ'יין ועמיתים נוספים מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה לייסד את המעבדה להנעה סילונית, שתפקידה המקורי היה מחקר ופיתוח טילים, כתגובה לתוכניות הטילים של גרמניה הנאצית.
המזכר שחיבר צ'יין הביא לפיתוח של הרקטה "פרייבט A" בשנת 1944, ומאוחר יותר לסדרת רקטות מתקדמות יותר.
לאחר מלחמת העולם השנייה שירת צ'יין תחת הנהגתו של תיאודור פון קרמן כיועץ לחיל האוויר האמריקני, במעמד של קולונל.
צ'יין ופון קרמן נשלחו לגרמניה להעריך את רמת המחקר והפיתוח בתחום התעופתי והטילים.
ב-1949 סיים צ'יין תכנון של מטוס חלל, מיזם שלא יצא אל הפועל אך במובנים רבים הקדים את מעבורת החלל האמריקנית והיבטים תאורטיים שלו שימשו את מהנדסי נאס"א.
בשנת 1950 ביקש צ'יין להתאזרח בארצות הברית, ובגלל האשמות שהושמעו נגדו והוקיעו אותו כקומוניסט, בוטל הסיווג הביטחוני שלו וה-FBI הצליח למצוא מסמך של המפלגה הקומוניסטית האמריקנית משנת 1938, בו מופיע שמו.
צ'יין הודיע על רצונו לחזור לסין, משנמנעה ממנו האפשרות להמשיך בעיסוקיו המחקריים בארצות הברית.
גורמים בארצות הברית רצו בגירושו לסין, בעוד שגורמים אחרים חששו מכך, עקב הידע הביטחוני הרב שאצר במוחו.
בשלב מסוים, ביקש צ'יין להישאר בארצות הברית על מנת לטהר את שמו.
צ'יין עמד במוקד של פעילות דיפלומטית חשאית שנמשכה חמש שנים, במהלכן התקיים משא ומתן על עתידו בין ממשלות ארצות הברית וסין.
במהלך תקופה זו היה נתון צ'יין למעצר בית, ולהטרדות מצד הממשל האמריקני.
בשלב מסוים נעצר צ'יין על ידי מינהל ההגירה והאזרחות, באשמת החזקת חומרים מסווגים (אשמת שווא - המסמכים היו לוחות לוגריתמיים).
עמיתיו בקאלטק ניסו לפעול למענו בוושינגטון, ללא הצלחה.
הפרקליט שמונה על ידי קאלטק לפעול למען השארתו של צ'יין בארצות הברית הצהיר כי "החלטת ממשלת ארצות הברית לאפשר לגאון הזה, לגאון המדעי הזה להישלח לסין הקומוניסטית שתעשה שימוש במוחו היא אחת הטרגדיות של המאה".
צ'יין גורש מארצות הברית לסין ביחד עם אשתו ושני ילדיו, שנולדו בארצות הברית.
עם הגיעו לסין, בשנת 1956, מונה לאחראי על תוכניותיה של סין לפיתוח טילים בליסטיים.
הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית הסינית בשנת 1958. צ'יין ריכז קבוצה גדולה של מהנדסים מתחומים שונים שהיוו את הגרעין המייסד לתוכנית הטילים של סין, ולאחר מכן של תוכנית החלל שלה.
בשנת 1958 סיים צ'יין את עבודת התכנון של הטיל הבליסטי הראשון של סין, דונג פנג, ששוגר לראשונה בשנת 1964. טיל זה פותח במטרה להוות פלטפורמה לשיגור פצצת הגרעין הסינית, שנוסתה אף היא באותה שנה.
צ'יין היה לראש המחלקה למכניקה באוניברסיטה למדע וטכנולוגיה, גוף מדעי-טכני שהוקם על ידי האקדמיה הסינית למדעים, במטרה להכשיר עתודה טכנית, הנדסית ומדעית, לצורכי המחקר והפיתוח הביטחוני של סין.
צ'יטה, המכונה גם ג'יגס, (1932 ליבריה שבאפריקה – 24 בדצמבר 2011) היה שימפנזה מצוי ממין זכר שהופיע בסרטי קולנוע רבים ובסדרות טלוויזיה רבות.
הידועים בסרטים בהם השתתף הם סרטי טרזן, משנות ה-30 וה-40 בהם הופיע לצידו של ג'וני וייסמילר אשר גילם את דמותו של טרזן.
הסרט הראשון בו הופיע צ'יטה הוא טרזן ובת זוגו משנת 1934, בו הופיע כגור שימפנזה צעיר נטול שם, אשר רכב על גבה של שימפנזית ששיחקה את צ'יטה המקורית.
בסרטים הבאים גילם את דמותו של צ'יטה, ולימים הפך הכינוי לשמו.
השימפנזה כיכב ב-12 סרטי טרזן לצידם של ג'וני וייסמילר ולקס ברקר.
צ'יטה הופיע גם בתפקידים נוספים, ובהם השימפנזה רמונה בסרט בלה לוגוסי פוגש בגורילה מברוקלין (1952), וכצ'י-צ'י בדוקטור דוליטל (1967) - תפקידו האחרון בטרם "פרש לגמלאות".
ב-31 במרץ 1995 זכה צ'יטה בכוכב על שמו ב"שדרת הכוכבים" בפאלם ספרינגס.
מאז 2004 נעשה (ללא הצלחה בינתיים) מאמץ להעניק לו מקום של כבוד בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בסוף חייו התגורר צ'יטה בבית מחסה לקופי אדם הקרוי על שמו בפאלם ספרינגס שבמדינת קליפורניה.
צ'יטה העביר את זמנו בצפייה בטלוויזיה, עילעל בספרים ו"ניגן" על פסנתר.
כמו כן הוא צייר ציורים אבסטרקטיים, שההכנסות ממכירתם מוקדשות לעמותות הפועלות לרווחת קופי האדם.
ב-1996 בגיל 64, הפך צ'יטה לשימפנזה המבוגר ביותר בעולם ונכון לשנת 2008 הוא מופיע בספר השיאים של גינס כפרימט המבוגר ביותר שאינו אדם.
תוחלת החיים של שימפנזים בטבע היא 40-45 שנה ובשבי היא כ-60 שנה.
צ'יטגונג (בבנגלית: চট্টগ্রাম - צ'וֹטוֹגְרַם) היא העיר השנייה בגודלה בבנגלדש ועיר הנמל החשובה שלה.
צ'יטגונג נמצאת בדרום-מזרח בנגלדש, על גדת נהר קרנפולי, אשר שפכו למפרץ בנגל נמצא בסמוך לעיר.
אוכלוסיית העיר מונה כ-3.65 מיליון נפש, נכון לשנת 2008 ונמצאת בצמיחה מתמדת.
בהיותה נמל הים העיקרי של בנגלדש, צ'יטגונג משמשת שער לרוב היבוא והיצוא מן המדינה ויוצרת חלק משמעותי מהכנסות המדינה.
נמל צ'יטגונג מצויד במתקני נמל מתקדמים המתאימים לאוניות גדולות.
ב-29 באפריל 1991 תקפה סופת ציקלון עוצמתית את האזור וגבתה את חייהם של כ-138,000 איש, ויותר ממיליון איש נותרו חסרי בית.
צ'יטי צ'יטי בנג בנג הוא סרט פנטזיה אמריקאי משנת 1968 בבימויו של קן יוז, עם תסריט שנוצר בשילוב פעולה בין רואלד דאל ויוז.
הסרט מבוסס באופן רופף על ספר ילדים משנת 1964 מאת איאן פלמינג.
הסרט הופק על ידי אלברט ברוקולי, שהפיק גם את סרטי ג'יימס בונד.
הסרט זכה להצלחה ניכרת בקופות ונחשב כיום לקלסיקה לילדים.
העלילה מתרחשת בעשור השני של המאה ה-20 באנגליה, ומתמקדת בממציא האקסצנטרי קרקטקוס פוטס (בגילומו של דיק ואן דייק) ושני ילדיו, ג'רמי וג'מימה.
לאחר שהם מוצאים במקרה מכונית מרוץ ישנה ורעועה במגרש גרוטאות הילדים משכנעים את אביהם לקנות אותה ולשפץ אותה.
פוטס קונה את המכונית, מצליח לתקן אותה, ומכנה אותה "צ'יטי צ'יטי בנג בנג" על שם הצלילים הייחודיים שהמנוע שלה משמיע.
לאחר שהוא מתקן את המכונית, קרקטקוס והילדים נוסעים עם המכונית לחוף הים על מנת לעשות שם פיקניק יחד עם טרולי סקרמפשס, בתו של הבעלים העשיר של חברת ממתקים.
במהלך הבילוי קרקטקוס מספר לילדים סיפור על הברון בומברסט, שליט המדינה הבדיונית וולגריה.
בסיפור הברון נהיה אובססיבי לגבי גניבת צ'יטי צ'יטי בנג בנג.
הסיפור הופך בהמשך אמיתי לאחר שאנשי של הברון חוטפים את סבא פוטס משום שהם חשבו בטעות שמדובר בקרקטקוס פוטס עצמו, והם לוקחים אותו לארץ הבדיונית וולגריה על מנת שהוא יבנה עבורם מכונית נוספת בסגנון של צ'יטי צ'יטי בנג בנג.
קרקטקוס, אשר נחוש להציל את אביו, טס באמצעות המכונית לארץ הבדיונית וולגריה בכדי להציל את הסבא.
בוולגריה קרקטקוס וטרולי מצליחים להתגנב לטירה של הברון, ושם הם מצליחים להביס את הברון והפיראטים, ולהציל את הסבא.
בסוף הסרט הם חוזרים חזרה לאנגליה במכוניתם.
דיק ואן דייק בתפקיד קרקטקוס פוטס
סאלי-אן האוז בתפקיד טרולי סקרמפשס
ליונל ג'פריס בתפקיד סבא פוטס
גרט פרובה בתפקיד הברון בומברסט
אנה קוויל בתפקיד הברונית בומברסט
רוברט הילמן בתפקיד לוכד הילדים
הת'ר ריפלי בתפקיד ג'מימה פוטס
אדריאן הול בתפקיד ג'רמי פוטס
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר של 1969 עבור שיר הנושא.
בעוד שבספר המקורי שם משפחתם של הדמויות הראשיות היה "פוט", בסרט שם משפחתם של הדמויות הראשיות הוא "פוטס".
בעוד שבספר המקורי הדמות הראשית נשואה, בסרט קרקטקוס פוטס הוא אלמן אשר מגדל לבדו את שני ילדיו, ובמהלך ההרפתקאה שלהם, הוא מתאהב בבתו של לורד סקרמפשס, טרולי סקרמפשס.
בעוד שבספר המקורי הנבלים העיקריים הם קבוצת מבריחים המכונה "גנגסטרים", בסרט הנבלים העיקריים הם שליטי הארץ הבדיונית וולגריה, הברון והברונית בומברסט, אשר מעוניינים לגנוב את צ'יטי-צ'יטי-באנג-באנג.
בעוד שהספר המקורי לא מתמקד ברומנטיקה, בסרט יש התמקדות ברומנטיקה בין קרקטקוס פוטס לטרולי סקרמפשס, דמות שהומצאה עבור הסרט.
בעוד שבספר המקורי ממלכת וולגריה לא מוזכרת בכלל, בסרט הממלכה הבדיוניות וולגריה היא מיקום בו מתרחש חלק ניכר מעלילת הסרט.
צ'יטה די קאסטלו (באיטלקית: Città di Castello) היא העיר השלישית בגודלה בנפת פרוג'ה, בצפון מחוז אומבריה שבאיטליה, 46 ק"מ צפונית לפרוג'ה.
העיר בנויה במישור בשיפולי הרי האפנינים, בחלקו העליון של נהר הטיבר.
ייחודה של העיר במבנים המיוחדים שבה - הבנויים מלבנים בלבד, ובניב האומברי.
בעיר אזור תעשייה וריכוז של מפעלי תעשייה לייצור מכונות חקלאיות, טקסטיל, קרמיקה ורהיטים.
העיר נבנתה על ידי האטרוסקים במאה ה-3 לפנה"ס, על הגדה השמאלית של נהר הטיבר.
עם התפשטות רומא העתיקה היא נכללה ב"Regio VI Umbria".
מהמאה ה-1 לפנה"ס הייתה העיר לעיר רומית וכונתה בשם: "Tifernum Tiberinum", דהיינו "Tifernum" על נהר הטיבר או "Civitas Tiberina".
בדרום העיר, ברובע Mattonata נמצאו שרידים מהתקופה הרומית, כולל יסודות של אמפיתיאטרון.
בקרבת העיר, בטוסקיס (Tuscis) בנה פליניוס הצעיר את ארמונו, במקום הנקרא כיום "גבעת פליניו" (Colle Plinio).
במקום נחשפו ארמון: חומות, רצפות פסיפס ושברי אבני שיש.
בשנת 550 נחרבה העיר על ידי האוסטרוגותים בפקודת מנהיגם טוטילה.
העיר נבנתה מחדש על ידי הבישוף פלורידוס (Floridus) מסביב לשרידי המצודה.
תחילה הוא כינה אותה :"Castrum Felicitatis" ולאחר מכן שינה את שמה ל"Civitas Castelli" - שמה הנוכחי.
כמו העיר השכנה, פרוג'ה, היא עברה לשליטת הלומברדים, מהם לשליטת הפרנקים והחל מהמאה ה-9, בימי קרל הגדול, העיר עברה לשליטת האפיפיור ושלט בה הבישוף המקומי.
במאה ה-12 קיבלה העיר מעמד של רשות מקומית, בחסות האימפריה הרומית הקדושה, מדינת האפיפיור, פרוג'ה ופירנצה.
במאה ה-13 נאבקו על השליטה בעיר ג'ואלפי וג'יבליני, שתי קבוצות שליטים שייצגו את האימפריה הרומית הקדושה ואת מדינת האפיפיור.
בשנת 1375 הייתה צ'יטה די קאסטלו לחלק ממדינת האפיפיור.
בשנת 1422 האפיפיור מרטינוס החמישי מסר אותה לשליטת אחת המשפחות בעיר.
כעבור 18 שנה צורפו לשליטי העיר משפחות נוספות, ונוצרה אוליגרכיה.
בימי האפיפיור סיקסטוס הרביעי השלטון עבר למשפחת ניקולו ויטאלי (Niccolò Vitelli).
בשנת 1502 היה בחסות האפיפיור אלכסנדר השישי.
היא נהנתה משקט למאה ה-18. במאתים השנים האלה זכתה עיר לפריחה מדינית, כלכלית ותרבותית.
בין האמנים אשר נטלו חלק בקישוט ארמונות העיר היו: רפאל ולוקה סיניורלי.
בעת החדשה נטלה העיר חלק בפעילות לאיחוד איטליה.
ב-12 ינואר 1798 נכנס לעיר הצבא של הרפובליקה ציסאלפינה (Repubblica Cisalpina) והכריז על העצמאות.
עם זאת, רק ב-18 יוני 1799 גורשו האוסטרים מהעיר על ידי הצרפתים.
ב-11 ספטמבר 1860 שוחררה העיר מחסות מדינת האפיפיור והצטרפה לממלכת איטליה.
במלחמת העולם השנייה פעלה בעיר קבוצה מחתרית כחלק מהמחתרת באסיזי.
הקבוצה סייעה להסתרת פליטים יהודים, ונציג בשמה קיבל מיד ושם את אות חסיד אומות העולם.
הצבא הבריטי כבש את העיר מהגרמנים ב-22 ביולי 1944.
אוסף אלברטו בורי - הכולל 32 מיצירות הצייר.
הארכיב העירוני, הכולל מסמכים על יהודי העיר מהמאה ה-12
קובץ של מסמכים של קהילת יהודי העיר נשמרת בספריה עירונית.
האוסף כולל דפי תלמוד ממהדורות הדפוס הראשונות.
המסמכים נחקרים על ידי חוקרים מאיטליה ומירושלים.
פרופסור אריאל טואף מאוניברסיטת בר-אילן סבור כי יהודים הגיעו לעיר במאה ה-15 לאחר שכבר היו במרכזים אחרים באומבריה: פרוג'ה, טרני (Terni), פוליניו (Foligno), וספולטו (Spoleto), שבהם הייתה נוכחות יהודית כבר מאה שנה קודם.
באמצע המאה ה-15 היו שבע משפחות של בנקאים יהודים בעיר.
טואף סבור כי מספרם הגיע לכחמישים.
היה להם בית כנסת ברובע סאן אג'ידיו (S.Egigo).
לקהילה היה גם בית קברות.
בשל מגפה שפרצה באזור בית הכנסת בעיר, היהודים הורשו להקים בית כנסת נוסף בבית ברובע שער סנטה מריה.
שני בתי הכנסת פעלו לפחות עד 1569.
העיר הייתה למרכז יהודי חשוב באומבריה לאחר שבפרוג'ה עסקי ההלוואות הועברו לידי מוסדות נוצריים.
מסקנתו של החוקר היא כי בסוף המאה ה-16 מנתה העיר כבר 150 יהודים - מרכז בעל סדר גודל חשוב יחסית לקהילות אחרות.
בשנת 1459 נחתם בין שליטי העיר לבין יהודיה הסכם "קונדוטה", לפיו הוענקו להם תנאים מיוחדים, כולל הזכות לא לפתוח עסקים בשבת, אספקת בשר כשר ורכישת מקרקעין.
בראש החוזה מופיעים שמות הבנקאים ובהם רבי עובדיה מברטנורא, שגר בעיר ומופיע בראש הרשימה.
צ'יזקייק פקטורי היא רשת מסעדות אמריקאית.
הרשת מגישה אוכל מגוון אך ידועה בזכות עוגות הגבינה שלה.
הרשת הוקמה בשנת 1978 על ידי דייוויד אוברטון בבוורלי הילס שבקליפורניה.
נכון ל-2018 הפעילה הרשת כ-220 סניפים בארצות הברית, כאשר 206 מהם תחת המותג "The Cheesecake Factory", ו-13 תחת השם "Grand Lux Cafe" ומסעדה אחת תחת השם "RockSugar Pan Asian Kitchen" .
בשנת 2020, מגזין פורצ'ן דירג את הרשת במקום ה-12 ברשימת 100 החברות הטובות לעבוד בהן לשנת 2020 בהתבסס על סקר שביעות רצון העובדים.
בתחילת חודש דצמבר 2017, נפתח סניף ראשון בישראל, בהוד השרון.
בהמשך נפתחו סניפים נוספים בדיזנגוף סנטר, שרונה מרקט תל אביב, קניון עזריאלי בתל אביב, קניון שרונים בהוד השרון, ובסינמה סיטי בראשון לציון.
בשנת 2020 נסגרו כל סניפי הרשת בישראל.
בסדרת הטלוויזיה "המפץ הגדול" אחת מהדמויות הראשיות, פני, עובדת בתור מלצרית בצ'יזקייק פקטורי.
הצ'יזקייק פקטורי מוזכר כקטע פארודי בסדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון "ICarly" בפרק "iWin a Date", כמחסן לעוגות גבינה.
הצ'יזקייק פקטורי מוזכר בסרט האמריקאי "אחים חורגים" משנת 2008.
בסרט "המרגל שזרק אותי" משנת 2018, אודרי אומרת למורגן שהיא ודרו הלכו לצ'יזקייק פקטורי, עליו משיבה מורגן: "אלוהים, התפריט הזה.
בשיר "Child's Play" של דרייק משנת 2016, מילות השיר "למה אתה צריך להילחם איתי בעוגת גבינה?
אתה יודע שאני אוהב ללכת לשם", מתייחסת לאהבתו של דרייק לצ'יזקייק פקטורי.
בפרק מתוך משפחת סימפסון "Bart Sells His Soul", אחת מאפשרויות האוכל בספרינגפילד הייתה "המחסן לעוגת גבינה בטקסס".
ב-4 בדצמבר 2020, הוועדה לניירות ערך ולבורסות של ארצות הברית החליטה להגיש כתב אישום נגד החברה בגין הונאת משקיעים במהלך מגפת הקורונה, החברה שילמה קנס בסך 125,000 דולר מבלי להודות במעשה.
צ'יין-הום הוא שמה של שרשרת עמדות מכ"ם אשר נבנו לאורך חופה המזרחי של בריטניה בידי כוחות הביטחון הבריטיים לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה.
עמדות המכ"ם נבנו בעקבות החשש הבריטי מתקיפה אווירית גרמנית בכלל ותקיפה על לונדון הקרובה יחסית לחוף בפרט.
בסך הכל נבנו במסגרת מיזם הצ'יין-הום 60 תחנות.
מספר שנים לפני מלחמת העולם השנייה פשטה שמועה ברחבי בריטניה אודות פיתוח נאצי של קרני רדיו קטלניות שזכו לכינוי "קרני מוות".
מערכת הביטחון הבריטית ביקשה כתגובה חוות דעת בנושא מרוברט ווטסון ואט אשר היה ידוע באותה עת במחקריו בעניין גלי הרדיו.