tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תחנת השידור שלהם שהייתה ברחוב השומר בתל אביב נתפסה על ידי הבריטים ואחת השדרניות המפורסמות של התחנה, גאולה כהן, נאסרה.
עם קום מדינת ישראל, אומץ השם "קול ישראל" גם לתחנת הרדיו הממלכתית של המדינה והייתה תחת פיקוח משרד ראש הממשלה.
ב-24 בספטמבר 1950 החלה לשדר תחנת "גלי צה"ל" שהופעלה על ידי צה"ל.
רבים מבוגריה נקלטו ב"קול ישראל" לאחר שירותם הצבאי בתחנה.
ראש הממשלה דוד בן-גוריון, שהתנגד נמרצות לפתיחת שידורי טלוויזיה בישראל, ראה חשיבות בקיום הרדיו ובשידורי החדשות כמכשיר הסברה רב כוח לחיזוק השלטון.
כדי למנוע ריכוז עוצמה כזאת בידי מפלגת השלטון, הוחלט לימים כי "קול ישראל" יהפוך למוסד ממלכתי ו"רשות השידור" תפקח עליו.
למימון פעולתה של "רשות השידור" שימשה אגרת הרדיו והטלוויזיה שנגבתה מהתושבים וכן הכנסות מפרסומות.
ב-2015 בוטלה אגרת הטלוויזיה, וכיום אגרת הרדיו נגבית באופן עקיף כתוספת לתשלום רישיון הרכב השנתי.
מיוחסת חשיבות דמוקרטית ותרבותית לקיום רשות ממלכתית שאינה בהכרח חייבת להיות רווחית.
בין היתר בתוכניות שלא ישודרו על ידי תחנה שבודקת כל שידור מהצד הרווחי שלו ואחוזי האזנה.
רשת א' הייתה תחנת הרדיו הישראלית הראשונה לשדר ב-FM, בתדר 91.3MHz, בדצמבר 1966.
שידורי רדיו בסטריאו החלו בצורה ניסיונית בישראל באמצע שנת 1969.
לטובת כיסוי בכל ישראל של תחנות הרדיו הממלכתיות ישנו הצורך לשדר ביותר ממשדר אחד.
באמצעות ה-RDS, כל משדר ומשדר מזוהה בתחנות רדיו אלו, באמצעות אות לטינית אחת המציינת את האזור בו נמצא המשדר, ומקלטי רדיו ברכב המצוידים ב-RDS יבצעו מעבר אוטומטי בין משדרים להבטחת קליטה מרבית באמצעות פונקציית ה-AF ׁ(תדר חלופי):
בשנת 1991, בעקבות מלחמת המפרץ, איחדו קול ישראל וגלי צה"ל את שידורי האקטואליה שלהם (רשת ב', צה"ל-1) למשך כחודש ימים.
כל גוף המעוניין לשדר רדיו או טלוויזיה בישראל זקוק לרישיון שידור מתאים ממשרד התקשורת.
הפעלת תחנת רדיו בתחומי ישראל ללא רישיון היא עבירה פלילית ומכונה "רדיו פיראטי".
תחילתם של שידורים חסרי רישיון בישראל היא בשידורי "קול השלום", של אייבי נתן בראשית שנות השבעים, אשר שידר מספינה.
התחנה שידרה 24 שעות ביממה, בתקופה שבה מרבית התחנות הפסיקו שידוריהן בחצות הלילה, והיוותה אלטרנטיבה לתחנות הממסדיות של "קול ישראל" ו"גלי צה"ל".
התחנה שידרה בשפה האנגלית, בעיקר מוזיקה לועזית.
מעת לעת היה נתן נושא את דברו בתחנה ומקדם את רעיונותיו.
גם כאשר הועלה חשד שהשידורים נערכים משטח ישראל, או מתחומי המים הטריטוריאליים שלה, לא פעלה המשטרה נגד תחנת "קול השלום".
בסוף שנות השמונים החלה לשדר "ערוץ 7", תחנת רדיו ימנית, דתית לאומית.
השידור נעשה כביכול מספינה בשם "קול הצבי" שאף היא אמורה הייתה לשדר מחוץ לחופי ישראל (אך בפועל קיים חשד כי רבים מן השידורים שודרו מאולפן בבית אל).
בראשית ימיה, הייתה ספינת ערוץ 7 מפליגה בסמוך לספינה של אייבי נתן, על מנת להדגיש את הדין השווה שחל על שתי הספינות ובכך למנוע את סגירתה.
התחנה זכתה לברכתם הפוליטית של חוגי הימין, אשר טענו כי כשם שבמשך שנים לא נאכף החוק כלפי אייבי נתן ושידוריו, כך אין לאכוף את החוק כלפי אנשי ערוץ שבע.
הערוץ הרבה להשמיע שירים עבריים, עם אחוזי האזנה גבוהים בקרב מעמד הביניים, נהגי המוניות והתחבורה הציבורית בשפלת החוף .
עם חלוף השנים הלכו ורבו התוכניות המיועדות לציבור הדתי, והשידורים כוונו גם לירושלים וליהודה ושומרון.
טענת התחנה הייתה שהשידורים מגיעים עד אזור ההר, באמצעות תחנות ממסר אך השידור המקורי נעשה מהספינה הנמצאת מחוץ למים הטריטוריאליים של ישראל.
בעקבות זאת השתנה קהל המאזינים ורובו הגדול היה מהציבור הדתי לאומי .
קול השלום חדל מלשדר בתחילת שנות התשעים, עקב קשיי מימון.
לאחר עליית ממשלת רבין ב-1992, התבצעה פשיטה על ערוץ 7 בהוראת השרה שולמית אלוני.
מנהיגי האופוזיציה יצאו אל הספינה במהלך של הזדהות עם התחנה והתחנה שבה לשדר לאחר זמן קצר ביותר.
בהמשך החלו להשמע קולות בשמאל בקריאה לסגור את "ערוץ 7".
באותו הזמן מנהיגי הימין אשר חשו היטב את מדיניות "ייבוש ההתנחלויות והדתיים" בכל תחומי החיים החל בכלכלה וכלה בתוכניות החינוך, הגבירו את השימוש בערוץ שידור זה.
לאחר רצח ראש הממשלה, היו שטענו שערוץ זה הפיץ הסתה או לפחות קריאות שיכלו להתפרש כהסתה, אף על פי שמעולם לא הועמד איש מהערוץ לדין על הסתה, וגברו הקריאות לסגירת הערוץ.
מנגד, אנשי הערוץ טענו כי לא שודרה אצלם כל הסתה, ואדיר זיק היה שב ומדגיש שאסור שחלילה מישהו יפעל באלימות נגד אנשי השמאל.
עם קריסת תהליך אוסלו בסדרה של התקפות מחבלים רצחניות, עלייתו של בנימין נתניהו לשלטון, ותחילת הסדרת שידורים פתוחה עם מספר רב של ערוצים, הייתה לפוליטיקאים מהימין הדתי תחושה שניתן יהיה להכשיר את ערוץ 7 כערוץ ממלכתי לכל דבר.
אך התחנה לא הוסדרה ולאחר שראשי הערוץ הורשעו בדין על ניהול ערוץ פיראטי, התחנה הפסיקה לשדר על גלי הרדיו ועברה לשדר אך ורק באינטרנט.
עד שנות התשעים הרדיו הממשלתי שידר במספר מצומצם של תחנות ותדרים, רשת א' ב' ג', קול המוסיקה (הקלאסית), גלי צה"ל ושידורים לחו"ל בערבית ובעברית קלה.
בעקבות הקמת ערוצים מסחריים ואזוריים רבים, בעלי גוון תרבותי 'קופצני' וצעיר, הוקמו עשרות תחנות רדיו פיראטיות, רובן חרדיות.
תחנות אלו עלו על תדרים של תחנות הרדיו המורשות על פי החוק, ומדי פעם השביתו את נמל התעופה בן-גוריון, בגלל שידור על תדרים המשמשים לתקשורת בין המטוסים ומגדלי הפיקוח.
התחנות הפירטיות פעלו על ידי תחנות ממסר זולות, שהונחו במקומות ציבוריים קשים לגישה, כמו גגות בניינים נעולים, דבר שהיקשה על הרשויות לזהות את מקור השידור ואת הציוד היקר הנחוץ להפקת התשדירים ושידורם הראשון.
באווירה של ריבוי תחנות פירטיות ופגיעה בתחבורה האווירית עד כדי סיכון חיים , החמיר בית המשפט וקבע כי על ערוץ 7 להיסגר ואין לאפשר לה בכל דרך שהיא פעילות חוקית.
מנהלו של אחת מתחנות הרדיו הפירטיות, תחנת "קול המזרח", נשלח ל-18 חודשי מאסר לאחר שהופעלו נגדו עונשי מאסר על תנאי שנתנו לו בהרשעות קודמות על הפעלת תחנת הרדיו.
בסוף שנת 2004 אמנם נרשמה, בעקבות חוק שהחמיר את הענישה, ירידה של עשרות אחוזים במספר התחנות אולם עשרות תחנות רדיו פיראטיות עודן ממשיכות בפעילותן, על אף פעולות אגף האכיפה של משרד התקשורת .
הטיעונים להסדרה בחוק של שידורי הרדיו בישראל:
כמות התדרים בהם ניתן לשדר מצומצם, ונדרשת הסדרה של המדינה על מנת לחלקם בצורה ראויה.
לפיכך, הרדיו הפיראטי מהווה גזילה של משאבים מהמדינה.
המשדרים והאמצעים הטכנולוגים המשמשים את התחנות הפיראטיות אינם תחת פיקוח, והם יכולים לגרום לשיבושים באמצעי תקשורת של התעופה האזרחית ושל הצבא.
שוק הפרסום ברדיו בישראל נמצא ברוויה ותחנות נוספות יגרמו להפסדים אצל תחנות קיימות, עד כדי קריסה כלכלית.
מנגד, אוכלוסיות שונות חשות שאין צדק באופן החלוקה והאישור של תחנות רדיו, ושאין להם פתחון פה או במה ראויה להביע את תרבותם ודעותיהם.
עם התפתחות הטכנולוגיה, בייחוד הרדיו האינטרנטי, ומכשירים סלולריים עם יכולות מולטימדיה (אשר משדרים מידע על פי קידוד ולא על פי תדר, והמאפשרים דחיסת מידע רב יותר על פני מגוון רחב יותר של ערוצים), ההגבלות הטכניות על הרדיו המוסדר יעלמו.
עם זאת המורכבות הטכנולוגית לשידורי רדיו תעלה, ויש המצפים שהיא תגרום להעלמות הרדיו הפיראטי.
עוד בתקופת המנדט, התקיימו שידורי רדיו אזוריים בארץ ישראל, הן בתחנות של המנדט, והן בתחנות של המחתרות.
בין השאר התקיימה בירושלים תחנת "קול המגן", תחנה בחיפה, תחנת "קול הנגב", ותחנת "קול הגליל".
עם הקמת מדינת ישראל, שידורי קול ישראל בוצעו ממספר משדרים אשר לא סיפקו כיסוי קליטה בכל רחבי ישראל.
עם הזמן הוקמו משדרים על מנת להרחיב את הכיסוי לעוד אזורים.
בחלק מהמשדרים בוצעו שידורים בעלי אופי מקומי, ובנוסף שידור בסינדיקציה של קול ישראל בחלק מהזמן.
עם הזמן חוברו המשדרים לשידורי קול ישראל באופן מלא והשידורים המקומיים פסקו.
יוזמות נוספות להקמת רדיו אזורי במסגרת קול ישראל המשיכו עד שנות השמונים, למשל בהקמת תחנת רדיו מקומית באילת.
בשנת 1990 נחקק חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן–1990, המסדיר את הקמתן של תחנות רדיו אזורי המופעלות על ידי בעלי זיכיון פרטיים, ואינן ממומנות בעזרת אגרת הרדיו והטלוויזיה אלא בדרך מסחרית (מכירת זמן פרסום), תחת פיקוח ציבורי.
לפי החוק הזיכיון מוענק לארבע שנים בהליך של מכרז.
המועצה רשאית להאריך את הזיכיון ללא מכרז לשלוש תקופות נוספות של ארבע שנים כל אחת, לפי שיקול דעתה, בהתאם לביצועי בעל הזיכיון.
המועצה יכול להאריך תקופה זו בתקופה אחת נוספת בת ארבע שנים בכפוף לתנאים מסוימים.
בדצמבר 1994 פורסמו המכרזים הראשונים לתחנות רדיו אזורי, ובתום הליך המכרז נבחרו ארבע התחנות שעלו לאוויר ב-1 בספטמבר 1995. תחנות ששידרו לאזורים ירושלים רבתי (רדיו ירושלים), המרכז (רדיו ללא הפסקה), חיפה והמפרץ (רדיו חיפה) ואילת (רדיו קול הים האדום).
בדצמבר 1995, התפרסם גל מכרזים השני למתן זיכיונות לשידורי רדיו אזורי (גל 2), בעבור שמונה אזורים נוספים: תחנה בשפה הערבית בצפון, אזור העמקים, הכרמל והמפרץ, עמק חפר, השרון, גוש דן, תחנה דתית בגוש דן ושפלת יהודה.
תחנות שהחלו לשדר במהלך 1996 ו-1997. "הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו" חילקה את התדרים (המצומצמים) בין תחנות הרדיו האזוריות ולכל תחנה יש לפחות תדר FM אחד משלה.
התחנות, בעיקר הפריפריאליות, משרתות היטב את מטרתן (אחוזי ההאזנה להן גבוהים מאלה של התחנות הארציות באזורן) פונות אל אוכלוסיות האזור ונותנות מענה לצורכיהן (חדשות אזוריות; מידע אזורי לציבור; תוכניות צרכנות; תוכניות שבהן ראשי רשויות באזור עונים לשאלות מאזינים; סיקור אירועי אקטואליה, בידור וספורט המתרחשים באזור).
התחנות התקשו לתרגם הצלחה זו למונחים כלכליים וחמש שנים לאחר הקמתם 40% מהתחנות פעלו בהפסד וחלקם לא הצליחו להחזיר את השקעתן בתום ארבע שנות הזיכיון.
ההכנסות המצרפיות של תחנות הרדיו האזורי בשנת 2001 הסתכמו ב-99 מיליון שקל.
רדיו חינוכי הוא פרויקט משותף של קול ישראל, משרד החינוך ומשרד התקשורת.
מטרתו היא לקרב את צעירי הפריפריות לתחום הרדיו והתקשורת.
הרדיו החינוכי הוא בעצם הרבה תחנות רדיו המשדרות בהספק חלש יחסית לאזור מסוים והתחנות האלה נמצאות בדרך כלל במוסדות חינוך כגון מכללות, אוניברסיטאות, בתי ספר תיכון, מתנס"ים ומרכזי תקשורת שונים.
תחנות רדיו חינוכי רבות פזורות בכל ישראל.
קולה של אמא – חיילים מעבירים הווי ברדיו, אמהות מספרות על בניהן הלוחמים.
דש עם שיר – מאזינים מוסרים דרישות שלום לחבריהם או קרוביהם ומקדישים להם שירים
תיבת נח – תוכנית הבידור המרכזית של גלי צה"ל משנות החמישים ועד 1975
שירים ושערים – דיווחים חיים ממגרשי הכדורגל
פינת הילד (התוכנית לאם ולילד)
מה יש – תוכניתם של ארז טל ואברי גלעד בגלי צה"ל בשנות ה-80.
שלושים בצל – תוכנית הרדיו הפופולרית של רשת ג' ששודרה בחודשי הקיץ בשנות השמונים בהגשתו של יקיר אביב ובהשתתפות להקת "פנצ'ר" שעם חבריה נמנו: אהרון קפלן, דידי הררי, יקיר אביב ואמיר כהן.
חדש חדיש ומחודש בהגשת שוש עטרי ובעריכת טוני פיין – תוכנית ששודרה בשנות השמונים ברשת ג'.
הביאה את מיטב להיטי התקופה ועדכונים ממצעדי הפזמונים השונים בעולם.
מצעד הפזמונים העברי/הלועזי – דירוג שבועי של הפזמונים הפופולריים.
שידורי רדיו דרך האינטרנט הם תכנים, הדומים או זהים לשידורי רדיו, אשר מועברים בתקשורת נתונים על גבי האינטרנט.
טכנולוגיית הפצת השידורים למכשירים של המאזינים מבוססת על רשת האינטרנט, ואינה מחייבת שימוש בקשר רדיו מתחנת רדיו או תחנת ממסר.
שידור הרדיו הראשון שבוצע באינטרנט היה שידור חי של להקה בשם "sky cries mary", ב-10 בנובמבר 1994, על ידי מדיה דיגיטלית שפיתח פול אלן.
שבוע לאחר השידור הראשון, במהלך חודש נובמבר 1994, שודר הקונצרט של הרולינג סטונז.
זה היה שידור ההמון הראשון ברשת, ששודר באמצעות טכנולוגיית מולטיקאסט (Multicast).
הסולן מיק ג'אגר פתח את הקונצרט באומרו "אני רוצה לומר ברוכים הבאים לכל מי ש'זחל' הלילה לאינטרנט, ואני מקווה שכל זה לא יקרוס".
בשבעה בנובמבר 1994, WXYC הייתה לתחנת הרדיו המסורתית הראשונה שהודיעה על שידורי אינטרנט.
בשנת 1995 החלו חברות המספקות מדיה אינטרנטית כמו "מיקרוסופט", "פרוגרסיב נטוורקס" ו"נולסופר" לשחרר בחינם נגני אודיו להורדה, וברגע שתוכנות אלה היו זמינות לקהל הרחב, החלו לצוץ תחנות שידור אינטרנטיות רבות ברחבי הרשת.
במקביל תחנות רדיו קיימות הבינו ששידור באינטרנט זו דרך זולה ונוחה להגדיל באופן משמעותי את קהל המאזינים ולהצטרף לחדשנות של הכפר הגלובלי המרושת.
בשל העובדה כי תחנות שידור רבות הפסיקו להשתמש בגלי הרדיו אלא החלו לשדר על גבי רשת האינטרנט בלבד, קמו תחנות שידור פרטיות רבות בהן ישנם מספר קטן של עובדים, או אפילו שדרן יחיד, היושב מול מחשבו הביתי ומשדר את תכניו האישיים אל קהל מאזינים סביב העולם.
יתרונות וחסרונות בשידורי הרדיו המקוון
להעברת שידורי רדיו באינטרנט יש יתרונות רבים:
ניתן להאזין לשידורים בכל מקום על-פני כדור הארץ, בעוד שהטווח של שידורי רדיו רגילים מוגבל לסביבתה של האנטנה המשדרת.
בנוסף לכך, באינטרנט כל אדם יכול לפתוח תחנת שידור, בעוד שמספר תחנות הרדיו באזור מוגבל למדי עקב מספר התדרים המוגבל.
לשידורי הרדיו באינטרנט יש גם חסרונות:
הבעיה העיקרית היא שהשרת של תחנת השידור חייב להפיץ אותו התוכן לכמות גדולה של מאזינים.
שיטת ההפצה הנפוצה ביותר היא Unicast, ובה נדרש רוחב פס גדול, מכיוון שהשרת מעביר את השידור באופן אישי לכל מאזין ומאזין.
שיטת ה-Multicast יעילה יותר אך פחות נפוצה, כיוון שיש בה חסרונות טכניים אחרים.
שיטה אפשרית נוספת היא ביזור נפח השידור באמצעות טכנולוגיית P2P, שבה כל מחשב לא רק צורך נתונים מהשרת אלא מעביר את הנתונים שהוא קיבל לעוד מחשבים.
שימוש בטכנולוגיות P2P אמור להקטין את מספר השידורים שמעביר השרת למאזינים - במקום שהשרת מעביר את השידור בנפרד לכל אחד מהמאזינים שלו, המשתמשים מקבלים את השידורים ממחשבים של משתמשים אחרים מבלי לגשת לשרת של הרדיו.
שימוש בטכנולוגיות P2P צפוי להפחית עלויות לחברות המספקות שידורי רדיו דרך האינטרנט, וחיסכון זה צפוי לזרז חדירה רחבה של טכנולוגיה זו לשוק.
מצד שני, רתימת מחשבים אחרים לטובת השידור דורשת את הסכמתם של המשתמשים, ותלויה בהמשך האזנתם לשידור.
בתחילת שנות ה-2000 הושק רדיו נטקינג, שפעל כחלק מפורטל האינטרנט נטקינג.
הרדיו פעל כשנה בלבד וכלל שישה ערוצי מוזיקה שונים (שהפכו בהמשך לשמונה).
כל ערוץ שידר 24 שעות, ובמהלך אותה שנה עלו ברדיו גם תוכניות רדיו שונות ששודרו בשידור חי.
שנה לאחר מכן עלה רדיו אינטרנטי נוסף, שנקרא Radi-Yo, שהקים ערן קורץ בביתו הפרטי באילת.
הרדיו הוקם ללא אולפנים, אלא נוצר מאוסף של שדרנים שהיו פזורים ברחבי הארץ, מצפון עד דרום שכל אחד מהם משדר מהאולפן הביתי שלו.
בין השדרנים היו קורץ עצמו, אמוץ הולנדר-טל, עופר להב, איציק אהרון, יניב מורוזובסקי, ליאור חג'בי ועוד.
תחנת הרדיו נסגרה ב-2006 בשל דרישה של חברות התקליטים לתשלום תמלוגים רטרואקטיביים שהגיעו לסכומים עצומים, שהתחנה לא יכלה לעמוד בהם.
כך גם תחנות אינטרנטיות נוספות שקמו בישראל לאחר מכן, וביניהן רדיו אוממו (Omemo.co.il), שכמו Radi-Yo נאלצו לסגור בשל תשלומי התמלוגים הגבוהים והרווחיות הנמוכה.
קצב תחנות השידור החדשות שקמו הואט בעיקר בשל חברות התקליטים והדרישה שלהן לתמלוגים עבור תכנים מוזיקליים וזכויות יוצרים.
בגלל שהאינטרנט היא רשת עולמית רחבה, קשה לחברות התקליטים לבקר ולעקוב אחרי כל תחנות השידור הקיימות והחדשות הקמות מדי יום, ואין דרך יעילה ואחידה לגביית התמלוגים בעבור מדיה באינטרנט.
בשל כך, יכול כל אדם להשמיע את התכנים והשירים שהוא בוחר ללא תשלום תמלוגים לחברות התקליטים.
תחנות גדולות ומוכרות אינן יכולות להרשות לעצמן שלא לשלם, והן אלה שסופגות את מרב העול מחברות התקליטים.
כיום, לפחות בתחנות השידור הגדולות והמוכרות, ישנן מערכות אשר מחשבות, ומרכזות את מספר ההשמעות של כל יצירה במהלך חודש, ממיינות אותן לפי בעלי זכויות, תוכניות ויצירות, וכך משלם הרדיו תמלוגים לבעלי הזכויות על היצירות המוזיקליות בעבור כל השמעה.
"הקצה" - תחנה המשדרת מבית האוזן השלישית בתל אביב.
התחנה החלה לשדר ב-1 באפריל 2012, זאת לאחר שתוכנית הרדיו "הקצה" (בהגשת ועריכת נדב רביד ואייל פרידמן) ירדה מלוח שידורי תחנת גלגלצ בינואר אותה שנה.
"Joint Radio" - קבוצה של שלוש תחנות רדיו ישראליות כאשר כל אחת בסגנון בלוז-רוק, טראנס ורגאיי.
"רדיו ynet" - בשנת 2022 אתר ynet מקבוצת ידיעות אחרונות השיק רדיו אינטרנטי חדש.
הקמפיין שליווה את ההשקה טען כי זהו "הרדיו הדיגיטלי הראשון בישראל", אף על פי שקיימות תחנות רדיו דיגיטליות נוספות עוד מלפני כן.
תחנות רדיו אינטרנטיות שהיו פעילות בעבר
"רדיו ארץ" - נקלעה לקשיים כלכליים בשנת 2019, ומאז אין שידורים
שידורי קשת בע"מ, המוכרת במותג הטלוויזיה "קשת", היא קבוצת תקשורת ישראלית שהוקמה ב-1993, אחת מקבוצות המדיה הגדולות בישראל הכוללת את ערוץ קשת 12, הזרוע הבינלאומית קשת אינטרנשיונל והזרועות הדיגיטליות מאקו ו-N12 בשיתוף עם חברת החדשות.
אבי ניר מכהן כמנכ"ל הקבוצה משנת 2002.
החברה הייתה זכיינית שידור בערוץ 2, יחד עם רשת, חברת החדשות והטלוויזיה החינוכית (ועד 2005, גם לצד טלעד), וגם האחרונה ששידרה בערוץ זה.
בעקבות פיצול ערוץ 2, עברה החברה ב-1 בנובמבר 2017 להפעיל את ערוץ קשת 12. מ-16 בינואר 2019, חברת החדשות ("החדשות 12") משדרת באופן בלעדי בערוץ 12 של קשת שרכשה את חלקה של רשת בחברה, והפכה לבעלת השליטה היחידה בה.
קשת זכתה לתיאורים כמו "שחקנית התקשורת החזקה והחשובה בישראל" ו"כלי התקשורת הפופולרי בישראל".
היא מפיקה, מייצרת, משדרת ומפיצה בישראל ובעולם תוכן מקורי במגוון ז'אנרים – ריאליטי, דרמה, דוקו, שעשועונים ועוד.
בין התוכניות הנצפות ביותר של קשת, הן בערוץ 2 הן בערוץ 12, ניתן למנות את "עובדה", "ארץ נהדרת", "חתונה ממבט ראשון", "בית ספר למוסיקה", "הכוכב הבא", "כוכב נולד", "להיות איתה", "פלפלים צהובים", "רמזור", "צומת מילר", "מאסטר שף", "חטופים", "בשבילה גיבורים עפים", "נינג'ה ישראל" ועוד.
מרבית התוכניות דורגו בין עשרת המקומות הראשונים בטבלאות מדרוג הצפייה בטלוויזיה הישראלית לאורך השנים.
השותפים בחברה הם החברה המרכזית לייצור משקאות קלים בע"מ באמצעות קשת – קבוצת שירותי תקשורת (64.6%), משפחת למלבאום (10%), מ.
ורטהיים אחזקות בע"מ (9.3%), ענבר ומריוס נכט (8%), משפחת גלעדי (6.5%), וויליאם נגל באמצעות Punchline pc (1.4%).
קשת 12 הוא ערוץ טלוויזיה מסחרי ישראלי.
מנכ"ל הערוץ הוא חיליק שריר.
עם עליית "ערוץ 2" המסחרי, ב-4 בנובמבר 1993, נמנתה "קשת" יחד עם שתי זכייניות נוספות, "רשת" ו"טלעד".
בעקבות פיצול ערוץ 2, הערוץ "קשת 12" הושק ב-1 בנובמבר 2017, והחל מינואר 2019, משדר באופן בלעדי את תוכני חברת החדשות.
בערוץ משודרות תכניות טלוויזיה מז'אנרים שונים, בהם ריאליטי, סאטירה, סדרות דרמה וקומדיה, ותכניות בידור ומגזין, והוא הערוץ המוביל בישראל במדדי רייטינג (צפייה).
קשת אינטרנשיונל (Keshet International) היא הזרוע הבין-לאומית של קשת, העוסקת במכירת והפקת תכנים מחוץ לישראל.
הוקמה בשנת 2012 ובראשה עומד המנכ"ל אלון שטרוזמן.
מדורגת כאחת משלוש ספקיות התוכן הבין-לאומיות הזרות הגדולות לשוק האמריקאי, ובין עשר חברות ההפצה לטלוויזיה המובילות בעולם.
בשנת 2011, החלה קשת לפעול בעולם והרחיבה פעילותה עם השנים.
בשנת 2016, זכתה קשת באות לשכת המסחר ישראל–ארצות הברית, במעמד נשיא המדינה, ראובן ריבלין ושגריר ארצות הברית בישראל, דן שפירו.
בנימוקי הלשכה להענקת האות לקשת נאמר כי "קשת זכתה בשל פריצת הדרך התרבותית ושבירת תקרת הזכוכית במכירת תכניות ומיזמים טלוויזיוניים ישראליים לשוק הבינלאומי בכלל והאמריקאי בפרט".
ב-29 באפריל 2020, זכתה בפרס הדרמה הטובה ביותר וב-13 פרסים נוספים בטקס פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
בדצמבר 2019, הניו יורק טיימס בחר במקום הראשון ברשימת הסדרות הבינלאומיות של העשור את "חטופים" של קשת בגרסתה המקורית בעברית.
בין תכניות קשת הישראליות הנוספות שנמכרו והופצו בעולם על ידי קשת אינטרנשיונל: "בשבילה גיבורים עפים", "כפולים", "להיות איתה", "מסודרים", "רמזור", "סברי מרנן", "האקס המיתולוגי", "הכספת", "הכוכב הבא", "בית ספר למוסיקה", "רק רוצים לרקוד", "לאהוב את אנה" ועוד.
בעשור השני של שנות ה-2000, מאות תכנים ישראליים מקוריים של קשת נמכרו לעולם, אלפי פרקים הובאו לשידור בערוצים המרכזיים ברחבי הגלובוס.
"מאקו" הוא אתר חדשות עצמאי ישראלי מבית קשת, אשר עלה לאוויר באוקטובר 2008 ומהווה את אחד מ-3 אתרי התוכן המובילים בישראל, לצד "וואלה" ו-"ynet".
באתר מתפרסמות כתבות ומאמרים בנושאי חדשות, תרבות וספורט וכן תוכני וידאו של קשת, של חברת החדשות ושל דסק חדשות עצמאי המופעל על ידי האתר.
מנכ"ל מאקו הוא אורי רוזן.
החדשות 12 – חברת החדשות
החדשות 12 ממומנת מכספי שידורי קשת שהיא גם הבעלים היחידי שלה, זאת החל מ-16 בינואר 2019. תוכניות החברה זוכות למדרוג גבוה יחסית למתחרים האחרים, ומקיימות תחרות עם חדשות 13 (בעבר "חדשות 10").
מהדורת החדשות המרכזית, שמוגשת על ידי יונית לוי ודני קושמרו, היא מהדורת החדשות הנצפית ביותר בישראל.
בעקבות נתוני המדרוג הגבוהים, הפכו רבים מהמשתתפים בה, בהם מגישים, כתבים ופרשנים, לאישים מוכרים המזוהים עם האקטואליה בישראל.
בפברואר 2020 קשת וחדשות 12 השיקו את "N12" – אתר חדשות ישראלי שמטרתו להוות זרוע ניו מדיה של חברת החדשות, שתספק דיווחים חדשותיים על פני כל היום, זאת בדומה לחברות החדשות אחרות הפועלות ברחבי העולם.
ערוץ ההומור, בבעלות קשת, החל את שידוריו ב-10 בפברואר 2019 ופועל 24 שעות ביממה עם תכניות סאטירה, קומדיות, מופעי סטנד-אפ ותוכניות בידור ישראליות.
בין התוכניות ניתן למנות את "ארץ נהדרת", "הפרלמנט", "רמזור", "החמישייה הקאמרית" והסדרה התיעודית "במדינת היהודים".
הערוץ משודר כערוץ פרימיום ללקוחות HOT, NEXT TV, yes+, +STING ופרטנר TV+ באפיק 22, ובסלקום TV+ באפיק 7.
בחודש ספטמבר 2008 רכשה קשת 40% ממניות ערוץ 24, כאשר 60% נותרו בידי חברת מימד.
בעקבות הרכישה מונה צביקה ליבליך, סמנכ"ל השיווק של קשת, לממלא-מקום מנכ"ל הערוץ.
כמו כן, עבר הערוץ מיתוג מחדש ושינוי סמליל, והוא נפתח במתכונת מחודשת ב־24 במרץ 2009. בשנת 2011 רכשה קשת 50% נוספים ממניות הערוץ וכך החזיקה ב-90% ממניותיו.
בקיץ 2018 קשת העמידה את הערוץ למכירה, והערוץ נרכש על ידי טלעד.
בשנים 2001–2010 הפעילה קשת גם את ערוץ "ביפ" ששודר בחברת הכבלים HOT.
בין התוכניות ששודרו בביפ ניתן למצוא תוכניות שהופקו בישראל לצד תכנים שנרכשו ממדינות אחרות.
חלק מתכני ערוץ זה שודרו בקביעות גם בשידורי הזכיינית בערוץ 2.
אתר MOOMA הוקם במסגרת חברה-בת של קשת, בין היתר כחלק מהיערכותה להתמודדות במכרז על ערוץ 24. במרכזו של האתר הייתה אנציקלופדיה מקוונת בנושא מוזיקה ישראלית ויוצרים מקומיים.
לאחר הקמת אתר מאקו בשנת 2008, אוחד אתר MOOMA עם מגזין המוזיקה של מאקו.
הדף הראשי של MOOMA הפך להפניה ל-מאקו, ועדכוני האנציקלופדיה והדיסקוגרפיה פסקו.
באפריל 2018 נסגר האתר באופן רשמי וקישורים אליו מפנים לעמוד המוזיקה באתר מאקו.
קשת מפרסמת מספר פודקאסטים: "אחד ביום" בהנחייתו של שליח חברת החדשות לאירופה אלעד שמחיוף, "Unholy" בהנחיית מגישת החדשות יונית לוי וג'ונתן פרידלנד מעיתון הגרדיאן הבריטי, "בזמן שעבדתם" – וידאוקאסט בהנחייתם של דרור גלוברמן ודני פלד.
פודקאסטים נוספים שקשת מפיקה הם "אמא, אבא ואני" בהנחייתה של רינה מצליח, "Wako", "הקלט כסדרה" ועוד.
ב-18 במרץ 2021, שידורי קשת, הודיעה על רכישה מסתמנת של 49% ממניות חברה RGE והיתכנות להקמת שירות סטרימינג וטלוויזיה משותף.
העסקה הותנתה באישור הרשות השנייה, רשות התחרות ומועצת הכבלים והלוויין.
ב-25 בספטמבר 2021 נודע כי יעקב נדברוני יהיה המנכ"ל החדש של שירות הסטרימינג של קשת ו-RGE והשירות עצמו צפוי להיכנס במהלך 2022. ב-14 בפברואר 2022 פורסם כי שירות הסטרימינג החדש ייקרא בשם "FreeTV".
השירות עלה לשידור ב-15 ביוני 2023
עם עליית "ערוץ 2" המסחרי, ב-4 בנובמבר 1993, במסגרת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, נמנתה "קשת" (או "שידורי קשת") יחד עם שתי זכייניות נוספות, "רשת" ו"טלעד".
שלוש הזכייניות קיבלו חוזה לעשור יחיד של שידורים, במסגרתו החליפו מספר פעמים בשנה את ימי השידור, כך ששתי זכייניות קיבלו שני ימי שידור, ואחת שלושה (לרוב בסוף השבוע).
"קשת" החלה לשדר בערוץ ב-5 בנובמבר.
בשנים 1993–1995 שימש אלכס גלעדי כמנכ"ל החברה.
בשנת 1995 אורי שנער מונה למנכ"ל ובשנת 2001 הפך לנשיא החברה עד שנת 2005. ב-2002 מונה אבי ניר למנכ"ל החברה, וב-2005 מונה אלכס גלעדי לנשיא החברה.
בשנותיה הראשונות, אליהו בן עמרם כיהן כיו"ר החברה.
באפריל 2005, החליטה ועדה שרק שתיים מתוך שלוש הזכייניות תקבלנה אישור לחידוש זיכיון השידור שלהן.
קשת, כמו גם רשת וטלעד, ששידרו בערוץ 2 מהקמתו התמודדו במכרז.
בנוסף, הוקמה קבוצת כאן במטרה להתמודד על זיכיון שידור בערוץ 2, והיא הייתה קבוצה חדשה אשר לא שידרה קודם לכן.
בתום דיוני המכרז, נבחרו "קשת" ו"רשת" להוביל את הערוץ במשך העשור העוקב.
"קשת", שהגיעה למקום הראשון במכרז, קיבלה ארבעה ימי שידור ו"רשת" קיבלה שלושה ימים.
בשנת 2008 התחלפו ימי השידור של הזכיינות ואלה שבו והתחלפו מאז בימים שלוש פעמים נוספות: בראשית 2010, בתחילת 2012 וב-1 בינואר 2014, אז חזרה "קשת" לשדר בארבעה ימי שידור (רביעי עד שבת) ושידורי "רשת" התקיימו בשלושת הימים הנותרים.
בנובמבר 2014, התחלפו שוב ימי השידור של הזכייניות, וקשת חזרה לשדר בימים ראשון–שלישי.
קשת שידרה בימים אלה עד אוקטובר 2015, ואז עברו הזכייניות לשיטת הרישיונות, או המשך פעילות ערוץ 2 במתכונתו הנוכחית, תוך החלפת ימי שידור בין הזכייניות.
שתי הזכייניות הודיעו כי הן מעוניינות להישאר בשיטת הזיכיונות עד 2017.
באוקטובר 2016 פורסם כי קשת ורשת הגישו בקשות רישיון למעבר ל-7 ימים בשבוע.
בחצות הלילה שבין 31 באוקטובר ל-1 בנובמבר 2017 חתמה "קשת" את שידורי ערוץ 2 ועברה לאפיק 12 בשלט, בו החלה לשדר שבעה ימים בשבוע.
בדצמבר 2017 נחשף כי ערב פיצול ערוץ 2 ניסתה קשת לרכוש מידי רשת את חברת החדשות תמורת 150 מיליון שקל.
מימוש העסקה סלל את הדרך למיזוג בין רשת לערוץ עשר.
החל מינואר 2019, משדר ערוץ קשת 12 באופן בלעדי את תוכני חברת החדשות.
ב-2017 רשמה החברה הפסד נקי של 117.6 מיליון שקל, כשעיקר ההפסד נוצר מהיערכות הזכיינית לפיצול ערוץ 2.
כאמור, בנוסף לשידורים בערוץ 2 ובערוץ 12, משנת 2008, מפעילה קשת גם את אתר האינטרנט מאקו, וכן מחזיקה מ-2012 בזרוע ההפצה וההפקה הבינלאומית קשת אינטרנשיונל.
בעבר, הפעילה החברה את ערוץ המוזיקה "ערוץ 24", את ערוץ "ביפ" ואת אתר "MOOMA".
מנכ"ל קשת, אבי ניר, יזם ופתח את הכנס הבינלאומי השנתי של קשת לחדשנות בטלוויזיה, INTV, אשר נערך בירושלים מאז שנת 2012. בכנס בן היומיים משתתפים מדי שנה בכירי תעשיית התוכן, הבידור, החדשנות והטלוויזיה הבינלאומית ועוסקים במגמות המובילות בעתידה של תעשיית התוכן העולמית.
קשת השקיעה בשנות ה-2000 בהפקת סרטים שונים בתעשיית הקולנוע הישראלית.
בשנת 1999, החל לפעול בקשת פרויקט חברתי תחת השם "יוצרים עם קשת".
בשנת 2015, הפך הפרויקט לעמותה עצמאית תחת השם "רואים רחוק", אשר מאתרת בני נוער מוכשרים ומצטיינים בתחום האומנות והתקשורת, המגיעים מהפריפריה החברתית והגאוגרפית, ומלווה אותם מגיל 16 ועד להבאתם ללימודים במוסדות להשכלה גבוהה והטמעתם בתעשיית התקשורת והקולנוע הישראלית.
במסגרת העמותה, יוצרים ובמאים ישראלים, בהם טלי שמש, רן טל, דוד אופק, רני בלייר ושלומי אלקבץ, מכשירים את בני הנוער ליצור אמנות ולעסוק בתקשורת, במספר מרכזים ברחבי הארץ: רמלה לוד, שכונת דורה בנתניה, באר שבע, ירושלים, אשדוד, שפרעם ונצרת.
בהמשך, מממנת העמותה מלגות מחיה ולימודים אקדמאים.
עם סיום התואר מסייעת להם העמותה להשתלב בתעשייה ובשוק התעסוקה בתחום.
בין בוגרי העמותה: השחקנים פיראס נאסר ("פאודה"), שאדי מרעי ("פאודה"), מאור לוי ("בתולים") ושירז אדרי ("להעיר את הדב").
נכון לשנת 2019, למדו בפרויקט ובעמותה אלפי בני נוער, כאשר מאות בני נוער סיימו את המסלול ועברו את ההכשרה.
עשרות בוגרים קיבלו מלגות למוסדות להשכלה גבוהה בתקשורת ואמנות, בהם "סם שפיגל", האקדמיה למוסיקה בירושלים, ניסן נתיב, בית הספר למוסיקה "רימון", אוניברסיטת תל אביב והאקדמיה לאמנות "בצלאל".
הקריאה לחרם מצד ראש הממשלה על חברת "קשת" ותגובות של גופי שידור מתחרים
באוגוסט 2019, פרסם העיתונאי גיא פלג במהדורת החדשות תמלילי שיחה בין שלמה פילבר, לשעבר מנכ"ל משרד התקשורת, לבין ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
ערב השידור ניסה נתניהו למנוע אותו, אך בקשתו נדחתה וזמן לא רב לאחר מכן קרא נתניהו לציבור להחרים את ערוץ קשת 12 בהקשר של הסדרה שהפיקה – "הנערים", תוך שהוא מכנה את הערוץ כ"ערוץ תעמולה" וכי .
בתאגיד השידור הישראלי פרסמו ציוץ בטוויטר שבו עודדו את הצופים לעבור לצפות בערוץ 12 של קשת, זאת בזמן שבאותה העת שודרה בערוץ כאן 11 תכניתו של יעקב אחימאיר, "רואים עולם".
בריאיון לינון מגל ורון קופמן ב-103fm אמר אחימאיר כי הוא כועס מאוד ומתפלא, והמגישים עודדו את המאזינים לצפות בתכניתו בשבת בעוד שאחימאיר קידם את ההאזנה לרדיו 103 במקום ל"כאן ב".
למרות קריאתו של נתניהו לחרם על ערוץ 12 של "קשת", התראיין נתניהו לאותו ערוץ, במסגרת שידורי חברת החדשות (שגם אותה תקף), בתכנית "פגוש את העיתונות" שלפני הבחירות החוזרות של 2019 ששודרה ב-14 בספטמבר.
במרץ 2021 חייב בית המשפט המחוזי בתל אביב את "שידורי קשת" לפצות ב-50,000 ש"ח את בני קצובר, יו"ר ועד מתיישבי השומרון, על שבתוכנית "ארץ נהדרת" הציגה את תמונתו עם הכיתוב "סבא פוגרום".
סמל שידורי קשת התבסס במהלך השנים על פרשנויות שונות למושג "קשת" והיא שינתה את סמליה במהלך השנים פעמים מועטות בלבד ביחס לזכייניות אחרות.
לאורך זמן, החברה שמרה על קו עיצובי אחיד שהבדיל אותה משאר הזכייניות, ושינתה את סמלה פעמים מועטות בלבד יחסית לאחרות.
הסמל הראשון שהוצג היה סמל דו-ממדי בצורת חץ וקשת שעיצב (פרופ') שרי ארנון, ולאחר מכן, בסוף שנות ה-90', נוספה אליפסה מסביבו, בהתאמה למגמת העיצוב שנפוצה באותה תקופה.
בשנת 2001, שונה הסמל למלבן מעוגל תלת־ממדי ובו שם הזכיינית על רקע סדרת פסים צבעוניים המייצגים את צבעי הקשת בענן, בהתאם למשמעות הנוספת של השם.
ב-2017, לקראת פיצול ערוץ 2, עוצב סמל חדש, הפעם דו־ממדי ובתוכו גופן חדש ושונה.
סמליל ערוץ 12 התבסס על צבעי הזכיינית ועל סמל ערוץ 2.
"מהדורה ראשונה" (עברה מערוץ 2) (2017–רץ): מגזין אקטואליה יומי בהגשת אורן וייגנפלד ועופר חדד לסירוגין.
"שלוש" (2020–רץ): מהדורת חדשות מקדימה ל"מהדורה ראשונה", המשודרת ב-15:00, בהגשת עופר חדד.
בתחילה הייתה משדר מיוחד של שעתיים מ-14:00 עד 16:00, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
"חמש עם רפי רשף" (עברה מערוץ עשר) (2019–רץ): תוכנית אקטואליה וראיונות יומית בהגשת רפי רשף.
"שש עם" (עברה מערוץ 2) (2017–רץ): תוכנית אקטואליה יומית בהגשת עודד בן-עמי, סיון רהב-מאיר, דפנה ליאל ורינה מצליח לסירוגין.
"תוכנית חיסכון" (עברה מערוץ 2) (2017–רץ): תוכנית צרכנות וכלכלה בהגשת קרן מרציאנו וגדעון אוקו לסירוגין.
"סדר עולמי" (עברה מערוץ 2) (2017–רץ): מגזין חדשות החוץ בהגשת ערד ניר.
"פגוש את העיתונות" (עברה מרשת 13, בעבר בערוץ 2) (2017–רץ): תוכנית ראיונות העוסקת באקטואליה ובפוליטיקה.
בהגשת רינה מצליח ולאחר מכן בן כספית ועמית סגל.
"חדשות סוף השבוע" (עברה מערוץ 2) (2017–רץ): מהדורת חדשות סוף השבוע המשודרת במוצאי שבת, בהגשת דנה ויס.
"חדשות הבוקר" (2017–רץ): רצועת הבוקר המרכזית של ערוץ 12 בהנחייתו של ניב רסקין.
בימי חמישי מנחה את התוכנית נסלי ברדה.
"ערב טוב עם גיא פינס" (2017–רץ): (עבר מערוץ עשר, ולפני כן מ-HOT) – תוכנית יומית של חדשות מעולם הבידור בהגשת גיא פינס.
"חי בלילה" (2013–רץ) תוכנית לייט נייט יומית המסקרת את האירועים שקרו במהלך היום, עם דגש על נקודת מבט של הרשתות החברתיות.
"נקסט" (2018–רץ): תוכנית לילית העוסקת בהשפעות החדשנות והטכנולוגיה על החברה האנושית מזוויות רבות.
גלית ואילנית" (2017–רץ): היא תוכנית אירוח וראיונות טלוויזיונית שבועית בהנחייתן של גלית גוטמן ואילנית לוי המשודרת בימי שישי.
"מבשלים עם גיבורים" (2023–רץ): תכנית רעיונות ובישול שמשודרת בחגים עם הגיבורים של מלחמת חרבות ברזל, כשבכל תכנית יש שף אחר שמנחה.
בין המנחים: חיים כהן, אייל שני וישראל אהרוני.
"צומת מילר" (2016–2022): קומדיה שיצר אדיר מילר, המבוססת על חייו האישיים והמקצועיים, בסיטואציות שלו כסטנדאפיסט, כבעל וכאבא לילדים.
"כפולים" (2015–רץ): מותחן ריגול בכיכובם של מיקי לאון ואנחל בונני.
"להיות איתה" (2014–2021): קומדיה רומנטית שיצר אסי עזר בכיכובם של רותם סלע ואביב אלוש.
"סברי מרנן" (2011–רץ): סדרה קומית שיצרו רובי דואניאס ויניב פולישוק העוקבת אחרי ארוחות שישי ושבת של משפחת רוזן ומשפחת חסון.
"ארץ נהדרת" (2003–רץ): תוכנית בידור סאטירית של היוצר מולי שגב, בכיכובם של איל קיציס, אלי פיניש, מריאנו אידלמן, עלמה זק וקומיקאים נוספים.
ב-2014 התוכנית חזרה למספר פרקים לרגל חגיגות תוכנית ה-100. ב-2017 התוכנית חזרה לעונה נוספת.
בנובמבר 2019 שודרה העונה השביעית.
"קסם אישי עם חזי דין" (2017–רץ): תכנית קסמים בהנחיית הקוסם חזי דין.
שבה הוא עושה קסמים לקבוצות של ידוענים בבית של אחד מהם.
בהמשך יצר סדרת בת בשם "קסם אישי אקסטרים", שבה שתי קבוצות של ידוענים שהשתתפו בעבר בתכנית עושות פעלולים נועזים.
בהנחיית אסי עזר ורותם סלע ובליווי השדרים ניב רסקין ורותם ישראל.
"הכוכב הבא" (מוכר גם כהכוכב הבא לאירוויזיון) (2013–רץ): תוכנית המשודרת בשנים שלאחר "כוכב נולד", בה המתמודדים שרים מול מסך סגור.
מהעונה השנייה עד העונה השביעית שלחה את הזוכה לתחרות הזמר של האירוויזיון כנציג ישראל.
נטע ברזילי, שזכתה בעונה החמישית, זכתה גם באירוויזיון 2018. בהמשך חזרה מגמה זו באירוויזיון 2024.
"בית ספר למוסיקה" (2011–רץ): תוכנית כישרונות שירה לילדים.
בעונה הרביעית, הראל סקעת, מירי מסיקה, משה פרץ ונועה קירל שימשו כמורים, עידו רוזנבלום הנחה את עונה זו.
"מאסטר שף" (2010–רץ): עשרות מתמודדים על תואר מאסטר שף מול פאנל שופטים המורכב משפים ומומחי קולינריה: אייל שני, ישראל אהרוני, חיים כהן ומיכל אנסקי.
"מונית הכסף" (2007–רץ): שעשועון קומי המתרחש במונית נוסעת בהנחיית עידו רוזנבלום.
"לא נפסיק לשיר" (2020–רץ): שעשועון טלוויזיוני מוזיקלי בהנחיית אסי עזר ורותם סלע, ששודר בעבר בערוץ 2 בהנחיית צביקה הדר ואחרי כן בהנחיית גלית גיאת והיווה את האב-טיפוס לתוכנית "כוכב נולד".
"יצאת צדיק" (2004–רץ): תוכנית תחקיר המחפשת רמאים בשוקי עבודה שונים.
בגובה העיניים" (2017–רץ): תוכנית תעודה בהנחיית גלית גוטמן
"אחד למיליון" (2018–רץ): תוכנית דוקומנטרית בהגשת נסלי ברדה
"אנשים" (2011–רץ): תוכנית מגזין ותעודה בהנחיית חיים אתגר וקורין גדעון המשודרת בימי שבת.
"בוא תצחיק אותנו" (2011–2012): תחרות בדיחות שבה הנחו ושפטו ציפי שביט, ספי ריבלין ושלמה בראבא.
שנה אחרי ירידת התכנית, היא שודרה במתכונת דומה בערוץ 24 כשליד ציפי שביט, שפט איתה עודד מנשה.
"הסטנדאפיסטים" (עברה מערוץ 2) (2017–2019): תוכנית סטנדאפ ובידור בהנחיית רשף לוי, שבה הוא אירח סטנדאפיסטים שונים ועבד איתם על קטעים חדשים למופע הסטנדאפ שלהם.
ב-2019 עלתה עונת בחירות מיוחדת, שבה אירח לוי פוליטיקאים בולטים שהתמודדו בבחירות 2019, וכתב איתם חומר למופע הסטנדאפ הראשון בחייהם.
"היום בלילה עם גורי אלפי" (2015–2018): תוכנית סאטירה בהנחיית גורי אלפי, הכוללת פינת אירוח.
"מה שקורה באילת" (2012–2013): תוכנית בידור קומית העוקבת אחר צוות בידור במלון באילת.
"עם סגולה" (2011): תוכנית מערכונים המתרחשת בכל מיני מדינות בעולם, בכיכובם של שלישיית מה קשור.
"טלוויזיה במיטבה" (2011): תוכנית בידור המסכמת את שבוע השידורים בטלוויזיה, בכיכובם של דודו ארז, שחר חסון ואבי אטינגר כחלק מרצועת ביפ.
"גם אנחנו רוצים תוכנית תחקירים" (2011): סדרה קומית בכיכובם של טל פרידמן ואיל קיציס במבנה תוכנית תחקירים.
"מה זה השטויות האלה?!" (2005–2018): תוכנית דוקו-קומית בכיכובה של הקומיקאית עדי אשכנזי.
"אמא מחליפה" (2005–2014): תוכנית שבה החליפו שתי משפחות אם לשבוע.
"איפה אתה חי" (2004): תוכנית בידור, פרי יצירתו של ארז טל, בהשתתפות אסי כהן שמגלם דמויות שונות.
"הג'וקר" (2001–2002): תכנית בהנחיית צביקה הדר ומורן אייזנשטיין שבה התחרו שלושה אנשים אקראים על סיפור הבדיחה המוצלח.
"כוכבי השכונה" (2001–2003): תוכנית בידור הומוריסטית בהנחיית אבי גרייניק ועידן אלתרמן.
ב-2007, לציון 40 שנים לשידורי הטלוויזיה בישראל, צולמו שמונה פרקים חדשים של התוכנית ופרק מצעד 20 המערכונים הגדולים שלה מכל השנים.
"הראשון בבידור" (1994–2004): תוכנית בידור ואירוח בהנחיית דודו טופז.
"פריים טיים" (1994): תוכנית מערכונים שבה כיכבו רמה מסינגר ויואב הייט, בין היתר.
"נפלו על הראש" (1994): תוכנית מערכונים בכיכובם של נאור ציון, מיכאל וייגל, שרון אלימלך ונבו קמחי.
"משיח" (2018–2022): סדרה קומית המבוססת על סדרת הרשת המצליחה "משיח", בה אודי כגן מגלם זמר כושל, המנהל אורחן דרכים, שמנסה להגיע ל"טופ" של תעשיית המוזיקה המקומית.
הסדרה נעשתה בשיתוף פעולה עם סלקום TV והמשיכה לעונה שנייה.
"זה לא הגיל" (2019–2020): קומדיה רומנטית בכיכובם של מירי מסיקה וגפן ברקאי על זוגיות עם פער גילאים.
"בשבילה גיבורים עפים" (2018): דרמה שגוללה את סיפורם של ארבעה חברים ששירתו יחד בגולני, אשר בעקבות אירוע טראומתי במלחמת לבנון השנייה ניתקו קשר.
הסדרה התבססה על ספרו של אמיר גוטפרוינד.
"להעיר את הדֹב" (2018): סדרת דרמה בכיכובה של נועה קולר שעסקה במורה שקיים עליה איום שיפורסמו תקצירי שיחותיה עם הפסיכולוג שלה.
"כיפת ברזל" (עברה מערוץ 2) (2017–2018): סדרת דרמה בת שתי עונות המתארת מחלקה של טירונים חרדים בצבא הגנה לישראל.
"נופלות על הרגליים" (2017): דרמה בלשית בכיכובן של מילי אביטל ושני כהן.
"התסריטאי" (2015–2016): סדרה מוקומנטרית על חייו של יוצר הסדרה "עבודה ערבית", סייד קשוע.
"שחקן זר" (2015): דרמה קומית אשר עוסקת בחייו של כדורגלן צעיר שעבר לשחק בלונדון ואיתו עברו גם קרוביו.
בכיכובם של מאור שוויצר, מוני מושונוב ויובל סמו.
"החדש של עומרי גורדון" (2015): דרמה קומית בכיכובו של עידו רוזנבלום.
"70 מיליון סיבות לעושר" (2014): דרמה קומית שסבבה סביב אדם עני שזכה בפרס של 70 מיליון, בכיכובם של שמוליק לוי, נתי קלוגר ודב נבון.
"נשואים פלוס" (2012–2017): גרסה ישראלית לקומדיית המצבים נשואים פלוס, בכיכובם של ליאור אשכנזי ודורית בר-אור.
"יום האם" (2012–2016): סדרה קומית שעקבה אחרי חייה של אלה, אמנית נשואה בעלת משפחה.
"הפרלמנט" (2012–2014): ספין אוף של מערכוני "הפרלמנט" של "ארץ נהדרת" מהעונה השמינית; בכיכובם של אסי כהן, מאור כהן, ערן זרחוביץ', מריאנו אידלמן, יובל סמו וליאת הר לב.
"גבוה וגרינבאום" (2011): קומדיה שעקבה אחרי שני שותפים בחברה להפקת סרטים לאירועים דלי תקציב.
"פלפלים צהובים" (2010–2014): דרמה העוקבת אחרי משפחה המגלה שבנה הוא אוטיסט, בכיכובם של עלמה זק ויוסי מרשק.
"חטופים" (2010–2012): דרמה שעסקה בשלושה חטופים ישראלים שחוזרים לארץ מהשבי הסורי.
"מעצר בית" (2010): קומדיה בכיכובם של טל פרידמן ואיל קיציס בתפקיד עצמם.
התוכנית עוקבת אחרי כניסת השניים למעצר בית.
"חיים אחרים" (2010): דרמה שעסקה בבחור דתי שנוסע לתל אביב כדי להגשים את חלומו כרקדן, בכיכובו של עוז זהבי.
לסדרה הוזמנה עונה שנייה שמעולם לא הופקה.
"פולישוק" (2009–2015): דרמה קומית על מאחורי הקלעים של לשכת השר פולישוק בכנסת, בכיכובו של ששון גבאי.
"רמזור" (2008–2014): סדרה קומית שיצר אדיר מילר (יחד עם רן שריג), בה הוא גם מככב לצד ליאור כלפון, ניר לוי, יעל שרוני וליאת הר לב.
זכתה בפרס אמי הבינלאומי לסדרה הקומית הטובה ביותר לשנת 2010.
"עבודה ערבית" (2007–2013): סדרה קומית שיצר העיתונאי סייד קשוע ומספרת על קורותיו של אמג'ד עיתונאי ערבי-ישראלי בכפר הערבי והניסיון להשתלב בחברה הישראלית היהודית.
"מסודרים" (2007–2009): דרמה קומית על ארבעה חברים שמוכרים חברה תמורת 217 מיליון שקלים, בכיכובם של אסי כהן, אסף הראל, ערן זרחוביץ' ומאור כהן.
"משמורת" (2007): סדרת דרמה שכתבה עירית לינור, על אודות משפחה המתמודדת עם גירושין.
"האקס המיתולוגי" (2007): מיכל גולן (טלי שרון), מתגלגלת למסע חיפוש אחר אהבת חייה.
"מעורב ירושלמי" (2005–2010): עונות חדשות לסדרה של ערוץ עשר.
דרמה העוקבת אחר חייה של משפחה מסורתית ירושלמית.
בכיכובם של רותם אבוהב ושמיל בן ארי.
"אמא'לה" (2005–2007): תוכנית דרמה קומית בכיכובה של אורנה בנאי.
"אסתי המכוערת" (2003–2006): תוכנית קומית-דרמטית בכיכובם של שייקה לוי וריקי בליך.
לאחר שהסתיימה שודר הספין אוף "אלביס, רוזנטל והאישה המסתורית".
"אהבה מעבר לפינה" (2003–2005): טלנובלה ישראלית שהופקה בשיתוף עם "רשת" ו"טלעד" בכיכובם של יהודה לוי, רננה רז, איה קורן, אגם רודברג ורן בכור.
"פרנקו וספקטור" (2003–2004): סדרת דרמה בכיכובם של משה איבגי ורונית אלקבץ.
"בנות בראון" (2003): סדרת דרמה שתיארה משפחה שנאבקת על אדמתה, בכיכובם של ליאור אשכנזי, אסי דיין וירדן בר-כוכבא.
"לתפוס את השמים" (2000–2005): תוכנית דרמה על התמודדות משפחה עם חזרת האב בתשובה.
מככבים בה אורלי זילברשץ-בנאי ויורם חטב.
"הבורגנים" (2000–2003): תוכנית דרמה העוקבת אחר חבורה תל אביבית בורגנית ואחר מהלך חייה.
"פאזל" (1999–2000): קומדיית מצבים בכיכובם של יואב צפיר, ששי סמוכה, יסמין קדר ואורי רביץ.
"שמש" (1997–2004): קומדיית מצבים בכיכובם של צביקה הדר, גלית גיאת וזבולון מושיאשווילי.
משודרת היום בשידורים חוזרים בערוץ הילדים ובקשת 12.
"כסף קטלני" (1996–1999): דרמה-טלנובלה שעסקה במאבקי כוח בעולם העסקים וברומנים הנרקמים בין שתיים מהמשפחות העשירות בישראל, בכיכובם של נתן רביץ, גלית גיאת ורפי תבור.
"הפוך" (1996–1998): סדרת טלוויזיה שעקבה אחר חבורת צעירים תל אביבית, בכיכובם של ניר לוי ודני שטג.
"ייסורי אפרים" (1995): קומדיית מצבים בכיכובם של דב גליקמן ולימור גולדשטיין.
התבססה על "ספר משפחתי" מאת אפרים קישון.
"בת ים - ניו יורק" (1994–1996): תוכנית דרמה שבועית שעקבה אחר משפחה מסורתית.
בכיכובם של יגאל עדיקא, ויקטור עידה ושושה גורן.
"פאפא" (1994): סדרה קומית בכיכובם של זאב רווח וגאולה נוני, המספרת על קורותיו של פועל נמל באשדוד.
"לאהוב את אנה" (2018): תוכנית מציאות תיעודית שבמרכזה יצאה אנה ארונוב למספר סבבים של דייטים עם גברים שונים, ניתחה את מסקנותיה מהמפגשים עם הגברים יחד עם ד"ר גבריאל בוקובזה, והכירה במסגרתה את בעלה, אייל אלגבי.
"אביב או אייל" (2018): תוכנית מציאות לגילוי כישרונות מוזיקליים בהנחיית ארז טל.
הזמרים אביב גפן ואייל גולן היו המנטורים של הנבחרות שלהם בתוכנית, והבוררת הייתה מירי מסיקה.
"היום בעוד שנה" (2018): תוכנית מציאות תיעודית בהגשת אסי עזר, שבה הציבו המשתתפים לעצמם אתגר שבו יצטרכו לעמוד בתוך שנה אחת.
הצילומים באולפן צולמו בהפרש של שנה שלמה.
"כמה רחוק" (2018): תוכנית ריאליטי בהנחיית אילנית לוי, בה שלושה גברים המתגוררים מחוץ לישראל, מחפשים אהבה ישראלית.
"רק רוצים לרקוד" (2017): תוכנית המשך לנולד לרקוד בהנחיית אסי עזר ורותם סלע, שהציגה תחרות בין רקדנים שחולקו לארבע להקות מחול והתמודדו על התואר "הרקדן של ישראל".
"המשימה: אמזונס" (2016): תוכנית מציאות בה 18 משתתפים מחולקים לשלוש קבוצות – אדומה, כחולה וצהובה – ולובשים בגדים בצבעי הקבוצות.
"תוכנית קיציס" (2014): תוכנית אירוח בהנחייתו של איל קיציס, הכוללת בה פינות סאטירה.
אני לא יודע לבשל" (2014): עשרה מפורסמים מסתגרים בבית עד שיֵדעו לבשל.
"נוקאאוט" (2015): תוכנית מתיחות בהנחיית עפר שכטר.
"מי למעלה?" (2015): שעשועון ובו 3 מתחרים מפורסמים ניצבים על מעליות ועונים על שאלות.
בהנחיית ארז טל וישראל קטורזה.
"אייל גולן קורא לך" (2011–2016): תוכנית מוזיקלית, אייל גולן מחפש זמרות על מנת להפיק להן אלבום, שופטים: יוסי גיספן, ירון אילן ועדי לאון (שודרה במקור בערוץ 24).
"צא מזה" (2010–2015): (בעונתה השנייה נקראה "נראה אותך") שעשועון קומי המצולם במסעדות ברחבי הארץ בהנחיית שי גולדשטיין ואבי נוסבאום, המבוסס על סיטואציות אמיתיות והנחיות הנמסרות באוזניה נסתרת.
למתמודדים היה אסור לענות תשובה שתפיל מיליון ש"ח במזומן שהונחו מולם על מתקן מיוחד.
"אין כמו בבית" (2009–2010): תוכנית שבה הציגו משפחות את סלון ביתן ואת ההתנהלות בתוכן.
"האח הגדול" (2008–2017): תוכנית ריאליטי בהנחיית ארז טל ואסי עזר, ובהמשך טל וקורין גדעון, המבוססת על תוכנית הריאליטי העולמית.
כמה מתמודדים נכנסים אל בית "האח הגדול", שבו הם מצולמים ומוקלטים 24/7. תוך כדי השהות בבית על הדיירים לבצע משימות שונות כדי להישאר בו.
התוכנית עברה לערוץ רשת 13.
"המטבח" (2007–2009): תוכנית מציאות המבוססת על הפורמט של מטבחי הגיהנום.
רץ לשתי תוכניות בלבד בגרסת ה-VIP.
"אורי גלר מחפש את היורש" (2006–2007): תחרות כישרונות של קוסמים בהשתתפות אורי גלר.
"נולד לרקוד" (2005–2008): תוכנית גילוי כישרונות בתחום הריקוד, המבוססת על הפורמט "אז אתה חושב שאתה יודע לרקוד".
"השגריר" (2004–2006): תוכנית מציאות העוקבת אחרי מספר מתמודדים המתחרים על משרת הסברה-ייצוג ישראל בארצות הברית (מבוסס על "המתמחה" האמריקני).
"כוכב נולד" (2003–2012): תחרות בידור מוזיקלית רבת משתתפים בהנחיית צביקה הדר, בה נבחר הכוכב הנולד הבא של ישראל, בהפקת טדי הפקות.
"קחי אותי שרון" (2003): תוכנית מציאות בה התחרו מספר גברים על לבה של שרון איילון.
"החפרפרת" (2001): תוכנית מציאות בהנחיית איתי אנגל המבוססת על פורמט בלגי.
יצר והגיש בתחילה ארז טל ולאחר מכן החליף אותו גבי גזית.
"גלגל המזל" (1994–2000): שעשועון בהנחיית ארז טל ולאחר מכן בהנחיית גיל ססובר.
"סוד כמוס" (1993): שעשועון בהנחיית יואב צפיר שבה התחרו שלושה זוגות של ילדים על כמה הם יודעים אחד על השני.
תוכניות אירוח, אקטואליה, תחקיר ודוקו
"פאולה וליאון" (2014–2023): תוכנית בוקר המשודרת מדי יום חול החל מהשעה 9:00, אחרי "חדשות הבוקר", בהגשתם של פאולה רוזנברג וליאון רוזנברג.
"אופירה וברקוביץ'" (2017–2024): תכנית אירוח וראיונות טלוויזיונית שבועית בהנחייתם של אופירה אסייג ואייל ברקוביץ' ששודרה בימי שישי לפני החדשות.
"אודטה" (2019): תוכנית בוקר ואירוח בהגשת אודטה שוורץ, שעסקה במשפחה, בהורות, בילדים ובאופנה.
"בין אריזונה לנס ציונה" (2018): מיני סדרה בת שלושה פרקים שהשוותה בין החיים באמריקה לחיים בישראל.
"איזה צחוק עם אבי נוסבאום" (2017–2018): תוכנית בה מארח אבי נוסבאום קומיקאים שונים, והם צופים בקטעים נבחרים בהם השתתפו האורחים וכן בקטעים שבחרו האורחים להראות.
"אחת שיודעת" (עברה מערוץ 2) (2017–2018): תוכנית שעסקה בחדשות בידור ופנאי בהגשת לירון ויצמן.
שימשה תוכנית מקדימה של ערב טוב עם גיא פינס.
"כותרות הבוקר עם מרב ומרב" (2017): תוכנית שהציגה את כותרות העיתונים, בהגשת מרב מילר ומרב בטיטו.
"העולם הלילה" (2013) תוכנית לילית שסיכמה את כל מה שקרה בישראל ומחוצה לה.
"מה קורה?" (2008–2010): תוכנית אקטואליה בנושאים העומדים על סדר היום.
"סופר נני" (2007–2011): מיכל דליות, אשת חינוך, סייעה למשפחות שהתקשו להתמודד עם גידול הילדים וניהול חיי המשפחה.
"המשמר האזרחי" (2006–2007): תוכנית תחקירים שחשפה שחיתויות ומזימות בהנחיית אורלי וילנאי וגיא מרוז.
"אהרוני מבשל לחברים" (2006): תוכנית בישול בה מארח ישראל אהרוני את חבריו לארוחה.
"בולדוזר" (2004–2007): תוכנית תחקירים בהנחיית מיקי רוזנטל, שקודם לכן הנחה אותה בערוץ 8 בשם "בולדוג".
"בין כרכור לסינגפור" (2004): סדרת תעודה של חיים הכט בה הוא משווה את ישראל לסינגפור בתחומי החיים השונים.
בהנחיית אורנה דץ והחל מהעונה השישית יעל בר זוהר עם סנדרה רינגלר.
"סינרגיה" (1997): תכנית אירוח לילית בהנחיית ירון לונדון.
"פידבק" (1996): מגזין נוער שעוסק בכל מיני נושאים.
"מרגול" (1993–1995): תוכנית אירוח בהנחייתה של הזמרת מרגלית צנעני.
"חיים יסדר" (1993): תוכנית שבה היה השחקן חיים טופול מגשים את חלומותיהם של ילדים.
במהלך שנות ה-90 הפיקה קשת תוכניות ילדים, ששודרו בין שעות הצהריים לערב, בניסיון להתחרות בערוץ הילדים.
בתחילת שנות ה-2000 זנחה "קשת" מגמה זו, מתוך כוונה להתמקד בשידורי הפריים טיים, המכוונים לכל המשפחה, והשידורים שודרו בשעות הבוקר.
בהמשך, החלה קשת לשדר שידורי רכש מערוץ הופ!, כגון: "באלי דליק ושלוק" ו"סיפורי סומסום".
"איפצ'י ודיפצ'י" (2001–2002): תוכנית בכיכובם של אח ואחות שהם יצורים מסוג בשם פטצ'ון אשר נרדפים בכל פעם על ידי שדון בשם שנוזל.
בכיכובם של אורי אומנותי ושרון צור.
"נימנומים" (2000–2001): תוכנית בכיכובם של שלוש בובות כוכבים שבכל תוכנית סבבה סביב שאלה ילדותית, כגון: לאן החפצים נעלמים וכו'.
בכיכובם של שירה גפן, ליא קניג וירון לונדון.
"מפתח הלב" (1999–2000): תוכנית בהנחייתו של דן תורן שמארחת בני נוער צעירים לשיחה על נושאי אהבה ועניינים שבלב.
התוכנית סובבת סביב משחק הדומה ל"סולמות ונחשים".
"סיפורי מישמיש" (1998–2000): תוכנית ילדים שמקום התרחשותה היה בחנות צעצועים, בהנחייתם של דפנה דקל ובובת הארנב מישמיש שהופעלה על ידי אילן סביר.
"זבנג!" (1998–1999): סדרה קומית המבוססת על הקומיקס המצליח "זבנג!" מאת אורי פינק.
בהשתתפות ליאון רוזנברג וסנדי בר.
בהנחיית ישי גולן, ישי קרני, שירי גדני ויעל פוליאקוב.
חייזרים נוחתים בטעות על גג בניין, ומתחברים עם הדיירת.
עם חגית שמלי, איצ'ו אביטל, אילן סביר ואיקי גלעד.
"מסע קסום" (1997): תוכנית הלוקחת ילדים לטיול במקומות שונים בארץ, בעזרת "מטאטא הקסמים", ובדרך מגשימה להם משאלה וגם עורכת להם הפתעה.
בהנחיית טל פרידמן ומיכל שביט.
"הקוסם!" (1996): גרסה טלוויזיונית שהופקה למחזמר באותו השם שנה אחרי שירד.
בכיכובן של מיכל ינאי, ויקי בהיר, שרונה אלימלך ושרון מלכי-שמש.
"פליק פלאק" (1993-1994): תכנית שהנחתה מרב לוין בעונתה הראשונה שצולמה בקניון לב המפרץ.
"בוקר של כיף" (1994–1995): תוכנית בוקר בהנחייתו של דליק ווליניץ.
"בסלון עם ירון" (1993): תוכנית ילדים שבה ירון לונדון היה משוחח עם שלושה ילדים ותוך כדי היו מראים קטעים מסדרות טלוויזיה ומסרטים.
"ילדי הקשת" (1993): רצועת ילדים בהנחיית חיים צינוביץ' ומיקי קם.
בהמשך השתמשו בלוגו להקרנת קלטות וידאו של קלסיקלטת.
שידורי המהפכה הייתה תוכנית מערכונים ישראלית, פארודית-סאטירית, בכיכובם של אסי כהן וגורי אלפי (המוכרים בשם הבמה "אסי וגורי"), ששודרה בקיץ 2002 במסגרת זכיינית השידור רשת בערוץ 2.
התוכנית, שנוצרה ונכתבה על ידי אסי וגורי עצמם, נבנתה כלוח שידורים אלטרנטיבי של זכיינית שידור פיקטיבית בשם "שידורי המהפכה", שנבנה, ברובו, על פי זכיינית השידור האמיתית של התוכנית - רשת, מבחינת מבנהו, עיצובו ופרסומו.
במהלך התוכנית שודרו זו לאחר זו "תוכניות" מקוריות, באופן הומוריסטי כמובן, וכן פרסומות, קדימונים, תשדירים ומבזקי חדשות מקוריים, ממש כפי שלוח שידורים טלוויזיוני עובד במציאות.
בין התוכניות, ניתן למצוא פארודיות בולטות המבוססות על תוכניות אמיתיות של אותן השנים.
"שידורי המהפכה" זכתה להצלחה רבה ולנתוני רייטינג מרשימים, ורוב משפטי המחץ ומערכוניה המובילים הפכו במהרה לקטעי קאלט בקרב צופי הטלוויזיה.
למרות הצלחתה הרבה, יצרו צמד הקומיקאים עונה יחידה, הכוללת שמונה פרקים ולקט סיכום אחד בלבד.
לוח השידורים של "שידורי המהפכה"
"חדשות שידורי המהפכה": מבזקי חדשות אשר שודרו בפתיחת ובסיום התוכנית.
באמצע התוכנית שודרה "המהדורה המרכזית" שהייתה מהדורה מעט ארוכה יותר מהאחרות.
את החדשות הנחו צמד המנחים שניר ושניר, בגילומם של אסי וגורי.
במהלך המהדורה דיווחו השניים ידיעות מפוברקות, מנותקות מכל היגיון והומוריסטיות בכללותן.
לעיתים גלשו החדשות לנתיבים אישיים או לקצוות אבסורדיים לחלוטין, כמו הגרלות משונות (כהתבדחות על "הכספת"), חטיפות מסתוריות (בסגנון "בשידור חוקר") וכתבי חוץ מגוחכים.
כל מהדורה הסתיימה בתחזית מזג האוויר, שהונחתה על ידי מרגלית, סבתו במציאות של אסי כהן, אשר נוהגת להזכיר, במשפט קבוע, כי: "מחר יהיה חם ומגניב".
בין המנחים בלטה מערכת יחסים קרובה במיוחד, על גבול הרומנטית, המבוססת על משברי זוגיות והווי נישואים הומוריסטי, בעיקר כהתבדחות על חשבון מיקי חיימוביץ' ויעקב אילון, שהגישו את חדשות ערוץ 2 תוך יצירת מתח רומנטי.
שיא בדיחה זו בא לידי ביטוי בנשיקה הומוסקסואלית בין צמד המנחים, המבוססת על נשיקת ליל-הסילבסטר המפורסמת של חיימוביץ' ואילון.
"אהבות ושקרים": במהלך הפרקים שודרה אופרת הסבון הפיקטיבית "אהבות ושקרים".
ב"אהבות ושקרים" שוחקו מגוון של דמויות, הן על ידי אסי וגורי, והן על ידי שחקני אופרות-סבון אמיתיות, כשהקשר ביניהן אינו ברור ונוטה להשתנות בחוסר היגיון וביתר מלודרמה מודגשים.
רוב עלילת ה"סדרה" התרחשה באזורים נדושים, כמו בית חולים או משרד חברה.
ניתן לראות ב"אהבות ושקרים" פרודיה בולטת על אופרת הסבון המפורסמת "רמת אביב גימל".
"דוד ותקווה": דוד ותקווה הם צמד של דמויות מוכרות שאסי וגורי החלו לגלם עוד בתוכנית המערכונים "דומינו" וב"רק בישראל".
ב"שידורי המהפכה" שיחקו הדמויות במתכונת של קומדיית מצבים: כאשר במהלך פרקי ה"סדרה" עברו הזוג הלא-יוצלח מספר חוויות קומיות ומגוחכות, בעוד שברקע מתואר סיפור האהבה שלהם מהתחלתו ועד סופו, דרך קשייהם היומיומיים המוכרים מסדרות מהז'אנר, כמו אימוץ כלב.
הסדרה לוותה, כיאה לז'אנר, בצחוקים מוקלטים ובמחיאות כפיים מזויפות, כאשר הזוג מנהל שיחות סאטיריות.
"תשדירי הפרסומות של קוקו": בין התכנים, הופיעו מספר רב של פרסומות לאלבומיו של הזמר המזרחי הפארודי - קוקו, אותו גילם אסי כהן, בליווי הקלידן שלו - סטיב, בגילומו של גורי אלפי.
בין התשדירים הופיעו שיריו ההומוריסטיים של קוקו: "פקח אני פורק סחורה", "את מסננת אותי", "משה, אתה לא קיפוד" ו"מי נתן לך רישיון ילדה?", כאשר קוקו והקלידן שלו מופיעים על רקע קליפים באיכות רעה ובטעם זול, כיאה לפרסומות מקוונות אלו.
לקראת סיום העונה, ועקב האהדה הרבה לדמות זו, שודרו קטעים מיוחדים של קוקו, כמו סיפור התמכרותו הנורא לטופי (פארודיה על התמכרות לסמים), הפרסומת שלו ל"שוקו-קוקו" (פרודיה על השתתפותו של סאבלימינל בפרסומת "שוקו קרלו") וספיישל "חברים שרים קוקו" באירוח הזמרים המפורסמים: ערן צור, דני סנדרסון, דוד ד'אור ועברי לידר.
באוקטובר 2002 יצא אלבום ובו שנים-עשר משירי התוכנית.
השיר "פקח אני פורק סחורה" יצא כסינגל לתחנות הרדיו, ואף הגיע למצעד הפזמונים העברי השנתי.
דמותו של קוקו לאחר ירידת התכנית המשיכה בתוכנית "איפה אתה חי?!" בזכיינית קשת.
"ערב שלום עם פרוספר": פארודיה ישירה על תוכנית הבידור "ערב טוב עם גיא פינס".
במהלך התוכנית מראיין פרוספר מגוון ידוענים, ובייחוד אמריקאים, בלשון אנגלית דלה, במטרה להציגם כאווילים כאשר הם מדברים עברית.
כמו כן, ישנו רצף של קטעים בהם מפורסמים שונים אומרים "היי פרוספר" כפרודיה על "היי גיא", האמרה המפורסמת מ"ערב טוב עם גיא פינס".
בכתוביות הסיום ניתן לראות שאת כל תפקידי הבמה מגלם פרוספר.
הפינה המשיכה בתוכנית "ערב אדיר", לאחר ירידת התכנית "שידורי המהפכה".
"נשית": התבדחות על תוכנית האירוח של עינת ארליך, ובייחוד על רצף האורחים הרב ביניהם מפזזת נופר שמרליך, אותה מגלמת רותם אבוהב, בניסיון למלא את זמן השידור.
עוד עניין בולט עליו צחקו בתוכנית הוא הריונה של ארליך, המוצג באופן ברור במהלך התוכנית.
"כוכבים ומזלות": פרודיה על תוכניתה של ג'ודי שלום ניר מוזס "ג'וד לאק", על האופן בו מתייחסת מוזס למרואיינה בחיבת יתר ועל איוולתה הבולטת, בעיקר ביחסה לבעלה, סילבן שלום.
במהלך התוכנית היא מראיינת דמויות רוחניות בצורה מגוחכת.
"פגישה לילית": פרודיה על תוכנית האירוח הלילית של קובי מידן.
בגרסתם של אסי וגורי מאופיינים המראיין והמרואיין בעייפות עד שינה, וברוגע מופרז המוביל למצבים מגוחכים.
המרואיינים השונים מאופיינים בחוסר עניין מוחלט (למשל, נכדו של ש"י עגנון או מומחה לחקלאות מצרית עתיקה) והמראיין כרציני יתר על המידה וסתמי.
"משפחת בתחת": קומדיית מצבים משפחתית על משפחה מטופשת המשלבת אב, אם, סבתא וילד, שנוהגים להכניס בכל מצביה השונים התבדחות מוגזמת בתיאור המילה "בתחת" המלווה בהתפרצות צחוק סוערת ומגוחכת, והיוותה למעשה גרסה פארודית לסיטקום "נשואים פלוס".
"הימרי פלדמן": הילר בעל מבטא אמריקאי בולט, הנוהג להשלות מטופליו בטריקים קסומים מטופשים, ולחשוף את נטיותיהם המיניות כהומוסקסואלים, באמירת המשפט "עצור!
במהלך הפרקים התראיין הימרי במספר תוכניות אירוח מפוברקות, כאשר סיפור חייו מתאפיין בחוסר היגיון מוחלט.
דמותו לאחר ירידת התכנית המשיכה בתוכנית "איפה אתה חי?!" בזכיינית קשת.
"בין הקורות": תוכנית ספורט פיקטיבית, בהנחיית מוטי בר-אור, שהוא פרודיה על שדר הספורט הידוע, מודי בר-און.
הוא מאופיין בדיבור מוארך וחסר עניין על נושאים טפלים.
בתוכנית הספורט מאופיין כמנחה שאינו יודע דבר בספורט, ובתוכניתו ההיסטורית מאופיין בצורה בה נחשף מעבר לאובייקטים שונים ומסביר בקול רם את עובדותיו חסרות הבסיס.
נוהג לסיים כל משפט במילה "תבלו".
"תשדירים וקדימונים": במהלך הפרקים הופיעו מספר רב של תשדירים בין התכנים.
אחד התשדירים הבולטים היה ערב זיכרון מיוחד לציון שנה לפירוק להקת היי פייב, בנוסח יום הזיכרון ליצחק רבין.
עוד תשדיר מיוחד היה להצגת קשיי האנשים שעשו תואר אקדמי כללי.
בין הקדימונים היה ערב מיוחד לאיחוד האצ"ל בהנחיית אוליק הליצן, התוכנית "איש עם מצית בעין" ותוכנית העוקבת אחר משתמטים מזויפים מהצבא ובחירת ראש הממשלה בסגנון טקס מלכת היופי.