tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בבית הספר למשפטים כמספר שופטים בולטים ובהם שאן אליאס וסנדרה דיי או'קונור, וויליאם רנקוויסט.
אוניברסיטת סטנפורד הציעה לראשונה תוכנית לימודים במשפטים בשנת 1893, ושני הפרופסורים הראשונים שלה למשפטים היו נשיא ארצות הברית לשעבר בנג'מין הריסון ו מאוניברסיטת בוסטון.
אבוט עמד בראש התוכנית החדשה והרכיב סגל קטן במהלך השנים שלאחר מכן.
בשנותיה הראשונות, המחלקה למשפטים כללה בעיקר תוכניות לתואר ראשון ולימדה מספר רב של סטודנטיות נשים ובני מיעוטים (היספנים, אפרו-אמריקאים ועוד).
בשנת 1900 עברה המחלקה ממיקומה המקורי באולם אנסינה לאזור הצפון מזרחי של הקמפוס.
בשנה זו נחנכה גם ספריית בית הספר.
בשנת 1908 המחלקה הפכה לבית ספר, כחלק מתהליך התמקצעות.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ב-1945 בית הספר התרחב מאוד ועבר מיקום בקמפוס שוב, ואף נפתחו מעונות סטודנטים (ב-1948).
במהלך שנות ה-70 בית הספר עבר למיקומו הנוכחי.
בשנות ה-60 וה-70, בית הספר למשפטים שאף לגוון את תלמידיו עוד יותר, וכיום הוא נחשב לאחד מבתי הספר למשפטים בעלי היחס החיובי ביותר כלפי מיעוטים.
בשנות ה-80 ו-90 בית הספר הרחיב את העיסוק בסוגיות של משפט וטכנולוגיה, דיני איכות הסביבה, דיני קניין רוחני ומשפט בינלאומי.
בית הספר למשפטים באוניברסיטת שיקגו הוא בית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת מחקר פרטית בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית.
בית הספר מדורג בין בתי הספר הטובים ביותר למשפטים בעולם, ויש בו בוגרים בולטים רבים במערכת המשפט, באקדמיה, בממשל, בפוליטיקה ובעסקים.
בית הספר מעסיק יותר מ-180 אנשי סגל במשרה מלאה וחלקית ומלמדת יותר מ-600 סטודנטים בתוכניות שונות.
בבית הספר בשיקגו יש את האחוז השלישי בגובהו של בוגרים טריים העוסקים כעוזר משפטי במערכת המשפט הפדרלית (לאחר בתי הספר בייל וסטנפורד.
בית הספר למשפטים הוקם בשנות ה-90 של המאה ה-19 על ידי נשיא אוניברסיטת שיקגו, ויליאם רייני הארפר.
הארפר והדיקן הראשון של בית הספר למשפטים, ג'וזף הנרי ביל, עיצבו את תוכנית הלימודים של בית הספר בהשראת הגישה הבינתחומית של ארנסט פרוינד לחינוך משפטי.
בניית בית הספר מומנה על ידי ג'ון ד' רוקפלר ואבן הפינה הונחה על ידי נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט.
בית הספר למשפטים נפתח לשיעורים בשנת 1902. מאז הקמתו, הפרופסורים של בית הספר למשפטים לימדו סטודנטים באמצעות השיטה הסוקרטית, שנותרה שיטת ההוראה השולטת בבית הספר למשפטים בהרצאות ובסמינרים.
בשנות ה-30 הגישה הכלכלית למשפט החלה לחלחל ללימודים בבית הספר, והוא התרחב במהירות בשנות ה-50.
כתב העת המשפטי של בית הספר למשפטים הוא "University of Chicago Law Review", שהוא אחד מכתבי העת המשפטיים המצוטטים ביותר בעולם.
בבית הספר ישנם גם כשישה כתבי עת שנכתבים על ידי הסטודנטים – שלושה עצמאיים ושלושה בפיקוח הסגל.
מאז 1959 בית הספר שוכן בבניין שתוכנן על ידי אירו סארינן.
כאשר נוסדה אוניברסיטת שיקגו ב-1892, נשיאה ויליאם רייני הארפר הביע רצון להקים בית ספר למשפטים באוניברסיטה על מנת לבסס את הדמוקרטיה האמריקאית.
ב-1901 הוכרז על הקמת בית הספר למשפטים בשנה שלאחר מכן.
הלימודים עצמם החלו ב-1 באוקטובר 1902. ג'ון ד' רוקפלר שילם את עלות הבנייה (250,000 דולר), והנשיא תיאודור רוזוולט הניח את אבן הפינה שלה.
בעת פתיחתו כלל בית הספר למשפטים 78 תלמידים (76 גברים ושתי נשים).
הוא הציע קורסים בדיני חוזים, נזיקין, משפט פלילי, דיני קניין ותביעה, עם קורסי בחירה במשפט מנהלי, דיני תאגידים, סמכות שיפוט פדרלית, משפט רומי, משפט בינלאומי ואתיקה משפטית.
בית הספר למשפטים הציע תוכניות לדוקטורט במשפטים (JD).
בית הספר בשיקגו היה מחמישה בתי ספר למשפטים בארצות הברית שדרשו תואר אקדמי קודם כתנאי מוקדם לקבלה.
בספרייתו, שהוקמה תוך זמן קצר, היו כ-18,000 כרכים של דוחות משפטיים.
ההרשמה בשנה השנייה גדלה במהירות ל-126 סטודנטים.
בית הספר למשפטים שגשג בשנותיו הראשונות וטיפח קשרים עם חוקרים בתחומים אחרים הכוללים כלכלה, מדעי המדינה, פסיכולוגיה והיסטוריה.
במקביל, בית הספר פיתח קשרים גם עם לשכת עורכי הדין בשיקגו.
הסטנדרטים האקדמיים של בית הספר למשפטים הוכרו כשווים לפחות לאלו של הרווארד.
בשנת 1904, בית הספר למשפטים עבר לסטיוארט הול בקמפוס האוניברסיטה הראשי.
באותה שנה הפכה סופוניסבה ברקינרידג' לאישה הראשונה שסיימה את בית הספר למשפטים, ובכך אוניברסיטת שיקגו הקדימה את בתי הספר המקבילים בייל, קולומביה והרווארד.
בתקופה זו הוקמה לראשונה אגודת בוגרים.
בזמן מלחמת העולם הראשונה חלה ירידה במספר התלמידים, אך מספר זה גדל שוב לאחר המלחמה.
במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 החלו להילמד גם קורסים בכלכלה במסגרת בית הספר.
בשנות ה-50 וה-60, בית הספר למשפטים חווה תקופה של צמיחה משמעותית בהובלתו של הדיקן אדוארד לוי.
בשנות ה-70 וה-80 תלמידי בית הספר והסגל היו מעורבים בהקמת האגודה הפדרליסטית וכתב העת הבולט The Journal of Legal Studies.
בית הספר למשפטים חבר בפורום T14 – הכולל את 14 בתי הספר למשפטים הטובים ביותר בארצות הברית.
בנוסף על כך, בית הספר מדורג במספר דירוגים בולטים:
בית הספר למשפטים השלישי באיכותו בארצות הברית ובעולם לפי דירוג שנגחאי בשנת 2020
מקום רביעי בעולם (שני בארצות הברית) לפי דירוג Times Higher Education בשנת 2021
בית הספר הטוב ביותר בארצות הברית לפי Above the Law בשנת 2021 והשני בדירוג Business Insider
מקום שלישי בארצות הברית לפי US News & World Report ב-2022 ו-2023
מקום שני בארצות הברית בהשפעה אקדמית במחקר לפי דירוג Gregory Sisk בשנת 2021
מקום שני בארצות הברית בסיכויי הקריירה הטובים ביותר של פורבס ב-2017
מקום ראשון בארצות הברית בסגל הפרופסורים בדירוג Princeton Review בשנת 2023
בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד הוא בית הספר לתארים מתקדמים במנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת מחקר פרטית בבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית.
הוא מדורג בעקביות בין בתי הספר המובילים לעסקים בעולם ומציע תוכניות MBA, תוכניות דוקטורט ותוכניות לחינוך מנהלים.
בית הספר הוא הבעלים של הוצאת הספרים Harvard Business Publishing, המפרסמת ספרים עסקיים ומאמרי מנהיגות עסקית.
בנוסף על כך, בית הספר מוציא לאור את הירחון העסקי הרווארד ביזנס רוויו.
בית הספר הוקם בשנת 1908. בתחילה בית הספר היה חלק מהפקולטה למדעי הרוח, אך הוא קיבל מעמד עצמאי ב-1910. הדיקן הראשון היה ההיסטוריון אדווין פרנסיס גיי (1867–1946).
עם הקמתו, בית הספר קיבל תלמידים גברים בלבד.
קורס ההכשרה במנהל כוח אדם, שנוסד במכללת רדקליף ב-1937, היה ההתחלה של הכשרה עסקית לנשים בהרווארד.
HBS החל לנהל את הקורס ב-1954.
לאורך השנים HBS הקים תשעה מרכזי מחקר גלובליים.
נכון לשנת 2025, HBS מדורגת במקום השישי בארצות הברית לפי "US News & World", במקום השלוש עשרה בעולם לפי "הפייננשל טיימס", ושלישית בעולם לפי "דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם".
בית הספר למשפטים באוניברסיטת קורנל הוא בית ספר למשפטים באוניברסיטת קורנל, אוניברסיטה פרטית בליגת הקיסוס באית'קה, מדינת ניו יורק, ארצות הברית.
כאחד מחמשת בתי הספר למשפטים בליגת הקיסוס, בית הספר מציע ארבע תוכניות לתואר במשפטים: JD, LLM MSLS ו-JSD ביחד עם אפשרות לשילוב עם מקצועות אחרים באוניברסיטה.
בית הספר, שהוקם בשנת 1887 כמחלקה למשפטים, הוא אחד המוסדות הקטנים ביותר למתן JD בארצות הברית, עם כ-200 בוגרים מדי שנה.
בוגרי בית הספר כוללים מספר דמויות בולטות, ובהן מזכירי המדינה של ארצות הברית אדמונד מאסקי וויליאם פ.
רוג'רס, מזכיר השיכון והפיתוח העירוני סמואל פירס, הנשיאה הראשונה של טייוואן, צאי אינג-ון, וכן דמויות בולטות בעולם העסקים והמשפט בארצות הברית ובעולם.
בית הספר למשפטים בקורנל הוא ביתם של המכון למידע משפטי (LII), כתב העת למחקרים משפטיים אמפיריים, סקירת קורנל למשפטים, כתב העת קורנל למשפט ומדיניות ציבורית, וכתב העת קורנל למשפטים בינלאומיים.
המחלקה המשפטית בקורנל נפתחה בשנת 1887 במוריל הול עם השופט דאגלס בורדמן כדיקן הראשון.
באותה התקופה, הקבלה לא דרשה אפילו תעודת בגרות.
בשנת 1924 הוקמה התכנית הראשונה לתואר שני.
שם המחלקה שונה לבית הספר למשפטים קורנל ב-1925. בשנת 1890 סיים את לימודיו ג'ורג' וושינגטון פילדס, והיה אחד מן האפרו-אמריקאים הראשונים שהגיעו להישג זה.
בשנת 1893 סיימה האישה הראשונה (מרי קנדי בראון) את לימודיה.
בתקופה זו צ'ארלס אוונס יוז (לעתיד נשיא בית המשפט העליון ומזכיר המדינה) שימש בסגל בית הספר.
בשנת 1892, בית הספר עבר לבורדמן הול ועבר שוב למיקומו הנוכחי ב-1932.
בשנת 1948 בית הספר חנך תוכניות ללימוד משפט בינלאומי.
בשנת 1994, בית הספר החל לשתף פעולה עם הסורבון שבפריז.
בשנת 2006, בית הספר הקים את המכון השני שלו בסין.
תוכנית קלארק במשפט ותרבות מזרח אסיה נוסדה ב-2002.
בשנים 2012–2017 החלו שיפוצים משמעותיים בבית הספר שכללו הוספת עשרות אלפי מטרים רבועים לקמפוס.
בית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד הוא בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת מחקר פרטית בסטנפורד, קליפורניה, ארצות הברית.
במשך כמספר שנים בית ספר זה היה בית הספר לעסקים הסלקטיבי ביותר בארצות הברית, שקיבל רק כ-6% מהמועמדים.
סטנפורד GSB מציע תואר שני במנהל עסקים (MBA), תוכנית MSx (MSx בניהול למנהלים באמצע הקריירה) ותוכנית דוקטורט המשתפת פעולה עם הפקולטות למדעי כדור הארץ, חינוך, הנדסה, משפט ורפואה בסטנפורד.
בית הספר נוסד בשנת 1925 כאשר הנאמן הרברט הובר הקים ועדה המורכבת מוואלאס אלכסנדר, ג'ורג' רולף, פול שופ, תומאס גרגורי ומילטון אסברג כדי להבטיח את הכספים הדרושים להקמת בית הספר.
וילארד הוצ'קיס הפך לדיקן הראשון של סטנפורד GSB.
הספרייה נחנכה רשמית ב-3 באפריל 1933. הספרייה הוקמה עם כ-1,000 כרכים ודוחות מגוונים.
ג'ונתן לוין מונה לדיקן ה-10 של בית הספר בספטמבר 2016.
סטנפורד GSB מציעה תוכנית מסורתית לתואר שני במנהל עסקים (MBA) המסתיימת בדרך כלל תוך שנתיים, תואר שני במדעים ("תוכנית MSx") שאורכת בדרך כלל כשנה אחת, ותוכנית דוקטורט (PhD).
תוכנית ה-MBA היא תוכנית לתואר שני המונה כ-420 סטודנטים בכל שנה.
תוכנית MSx מיועדת למנהלים באמצע הקריירה בעלי לכל הפחות 8 שנות ניסיון בעבודה מקצועית.
ל-GSB יש מספר שיתופי פעולה עם בתי ספר לעסקים אחרים.
בית הספר מציע תוכניות לחינוך מנהלים במשותף עם בית הספר לעסקים של הרווארד.
ה-GSB מציע גם אחת משלוש תוכניות Sloan Fellows לניהול, בשיתוף עם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ובית הספר לעסקים של לונדון.
נכון ליולי 2023 GSB דורג במקום השלישי של "US News & World Report", במקום הראשון של ביזנסוויק, של דירוג QS ובדירוג "Poets & Quants".
בית הספר למנהל עסקים בסטנפורד הוא בית הספר לעסקים הסלקטיבי ביותר בארצות הברית, כאשר אחוז הקבלה עומד על כ-6%–7%.
בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה הוא בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטה פרטית ליגת הקיסוס בניו יורק שבארצות הברית.
CLS נחשב לאחד מבתי הספר היוקרתיים ביותר למשפטים בעולם.
בנוסף על כך, בית הספר ידוע במיוחד בעיסוקו בדיני חברות ובאיוש בוגריו במשרדי עורכי הדין הבולטים במדינה.
בית הספר למשפטים נוסד בשנת 1858 כקולג' למשפטים של קולומביה.
ל-CLS יש בוגרים בולטים רבים, ובהם נשיאי ארצות הברית תיאודור רוזוולט ופרנקלין דלאנו רוזוולט; עשרה שופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית; מספר חברי קבינט ויועצים נשיאותיים בארצות הברית; סנאטורים אמריקאים; נבחרי ציבור ומושלים.
בנוסף, עם בוגריו של המוסד נמנים משפטנים ישראלים בולטים ביניהם פרופ' רון חריס, פרופ' אהוד קמר, פרופ' אליאב ליבליך, וכן עו"ד ערן דוידי.
הוראת המשפטים באוניברסיטת קולומביה החלה עוד במאה ה-18. בתקופה זו פעל הקינגס קולג' שבו למדו דמויות בולטות ובהן ג'ון ג'יי ואלכסנדר המילטון.
הפרופסור הראשון בקולג' היה ג'יימס קנט, שהחל לכהן ב-1793. בסופו של דבר, הקולג' לא הצליח להתרומם.
בסופו של דבר, בית הספר למשפטים נוסד במתכונתו הנוכחית בשנת 1858. בכך ה-CLS היה אחד מבתי הספר הבודדים למשפטים שהוקמו בארצות הברית לפני מלחמת האזרחים.
בתחילתו, נלמדו בבית הספר 4 קורסים: פילולוגיה (שנלמד על ידי פרופסור ג'ורג' פ.
מארש), מדעי המדינה ומשפט בינלאומי, אתיקה ומשפט עירוני.
מסלול הלימודים המקורי להשגת תואר התמשך רק כשנתיים, ולא שלוש כפי שנהוג כיום.
ההרצאה הראשונה בבית הספר למשפטים התרחשה ביום שני, 1 בנובמבר 1858, לקהל של כ-35 איש, בעיקר עורכי דין.
בשנה שלאחר מכן עמד מספר התלמידים על 62. בשנה השלישית היו 103 סטודנטים.
רבים מהתלמידים הראשונים הללו היו חברים בלשכת עורכי הדין.
בשנת 1860 ובמטרה לעודד הצטיינות בהישגי התלמידים, נוצרו פרסים שנתיים בסדר גודל של כ-50–250 דולרים.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, בית הספר למשפטים נודע בהתפתחות תנועת הריאליזם המשפטי.
בין הריאליסטים הגדולים המזוהים עם המוסד היו קרל לואלין וויליאם אורוויל דאגלס.
מאז שהמגזין "US News & World Report" החל לדרג בתי ספר למשפטים בשנת 1987, CLS תמיד דורג בחמישייה המובילה עד 2023, יחד עם ייל, הרווארד וסטנפורד.
משנת 2021, "US News & World Report" מדרג את במיקום הראשון בדיני תאגידים, משפט מסחרי ודיני חוזים.
המוסד גם מדורג במיקום הרביעי מבחינת תעסוקת בוגריו.
המגזין פורבס מדרג את בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה במקום הראשון עבור בתי הספר הטובים ביותר למשפטים עבור סיכויי הקריירה וכן במקום הראשון בשכר הבוגרים.
בשנת 2012, דירוג QS דירג את בית הספר למשפטים של קולומביה במקום החמישי הטוב ביותר בעולם.
בית הספר מופיעה פעמים רבות בטלוויזיה ובקולנוע באמצעות דמויות שלמדו במוסד.
מבין היצירות שבהן מופיע בית הספר: כחום הגוף, איך פגשתי את אמא, Suits, חוק וסדר, שבועיים מראש, הבית הלבן, ורוניקה מארס ומשפחה מודרנית.
בית הספר למשפטים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי הוא בית ספר למשפטים ואחד מ-14 בתי ספר ומכללות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי שבארצות הברית.
ברקלי משפט מדורג באופן עקבי בין 14 בתי הספר המובילים למשפטים בארצות הברית (T-14).
בשנת 2019 השיגו 98% מהבוגרים משרה מלאה תוך תשעה חודשים, עם שכר חציוני של 190,000 דולר.
בית הספר מציע מסלולי JD, LL.
תארים, וכל שנתון מכיל כ-320 תלמידים.
בוגרי בית הספר כוללים שופטים פדרליים בולטים, פוליטיקאים, בכירי חברות Fortune 500, אקדמאים משפטיים ידועים ומומחים לזכויות אזרח.
בית הספר למשפטים בברקלי הוקם לראשונה בשנת 1894 כמחלקה למשפטים באוניברסיטת קליפורניה על ידי פרופסור ויליאם קארי ג'ונס, שלימד באופן אישי את כל הקורסים בשלוש השנים הראשונות.
ג'ונס רצה שהמחלקה החדשה תהיה פחות מקצועית ויותר אקדמית בהשוואה למכללת הייסטינגס למשפטים שפעלה בסן פרנסיסקו.
בתחילה, המחלקה נועדה רק להרחיב את הידע האקדמי באמצעות תואר ראשון.
סטודנטים שרצו ללמוד עריכת דין הופנו למכללת היסטינגס.
בשנת 1901 הוגדל מספר הסגל לשישה חברים, מה שאיפשר למחלקה להאריך את הלימודים ולהציע מגוון רחב יותר של קורסים.
בשנת 1902, תוספת של ארבעה מרצים נוספים אפשרה למחלקה לספק תוכנית לימודים מלאה בת שלוש שנים, ובכך הופסקו ההפניות למכללת היסטינגס.
המחלקה העניקה את התארים הראשונים שלה בשנת 1903 לשלושה סטודנטים בשנת 1906, אמי מרקוזה הייתה האישה הראשונה שקיבלה תואר מהמחלקה.
בשנת 1948 הפכה המחלקה לבית הספר למשפטים.
בשנת 1951 בית הספר למשפטים עבר למיקומו הנוכחי בחלק הדרום-מזרחי של הקמפוס.
באפריל 2008 מיתג בית הספר למשפטים את עצמו מחדש כחלק מהאוניברסיטה הלאומית.
עד 2009 היה לבית הספר מחסור חמור בשטח מכיוון שמספר הסטודנטים גדל בכ-25% במהלך ארבע השנים שקדמו לכן.
לכן, הוחלט על שיפוץ נרחב שהסתיים ב-2012. כחלק מהשיפוצים, הספרייה הועברה לחדר תת-קרקעי ונבנו כיתות נוספות.
באפריל 2023 הפך בית הספר למשפטים לאחד הראשונים שהכריזו על מדיניות רשמית על שימוש בבינה מלאכותית הכוללת גם ChatGPT.
לפי המדיניות, סטודנטים יהיו רשאים להשתמש בטכנולוגיה לצורך בדיקות מחקר או דקדוק, אך לא בבחינות או בהגשת מטלות.
לברקלי יש כ-850 סטודנטים בתוכניות שונות, ו-45 סטודנטים במסלול דוקטורט.
בית הספר כולל גם תוכניות לימודים מיוחדות בעסקים, משפטים וכלכלה, לימודי משפט השוואתיים, משפט סביבתי, אינטרס ציבורי וצדק חברתי, לימודי גזע ביקורתיים, משפט בינלאומי ומשפט וטכנולוגיה.
שיטת הציונים של ברקלי למשפטים בתוכנית ל-JD יוצאת דופן בקרב רוב בתי הספר למשפטים, אך דומה לשיטת הציונים המשמשת בבית הספר למשפטים של ייל, בית הספר למשפטים של הרווארד, ובית הספר למשפטים בסטנפורד.
בית הספר למשפטים קשור ללשכת עורכי הדין האמריקאית מאז 1923. המוסד הצטרף לאיגוד בתי הספר האמריקאיים למשפטים (AALS) בשנת 1912.
בית הספר למשפטים מקיים שיתופי פעולה רבים – גם בתוך הקמפוס בברקלי, וגם במערכת הרחבה יותר של אוניברסיטת קליפורניה, וגם עם אוניברסיטת טאפטס ואוניברסיטת הרווארד.
מאז תחילת דירוג בתי הספר למשפטים ב-US News & World Report בסוף שנות ה-80, בית הספר דורג בעקביות בקבוצת בתי הספר היוקרתיים "T14" (14 המובילים בעולם).
בשנת הלימודים 2022–2023, דירוג זה דירג את המוסד כבית הספר התשיעי הטוב ביותר למשפטים בארצות הברית.
בנוסף על כך, בית הספר דורג במקום הראשון בדיני תאגידים, קניין רוחני ובמקום השני במשפט הפלילי.
בשנת 2020, דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם דירג את בית הספר בברקלי כבית הספר למשפטים השביעי בטובו בעולם.
כתב העת המוביל של בית הספר למשפטים, "California Law Reviewi" מדורג במקום השלישי והחמישי בטיבו בארצות הברית במחקרים שנערכו על ידי חוקרים מאוניברסיטת וושינגטון ולי ואוניברסיטת אורגון, בהתאמה.
בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק הוא בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת מחקר פרטית בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
בית הספר הוקם בשנת 1835, ובכך הוא בית הספר העתיק ביותר למשפטים בעיר ניו יורק והבית הספר העתיק ביותר למשפטים שעדיין פעיל במדינת ניו יורק.
נכון ל-2023 בית הספר למשפטים ממוקם בגריניץ' וילג' שבמנהטן התחתית, ומציע מציע מסלולי JD, LL.
ברחבי העולם, בית הספר מדורג כבית הספר למשפטים החמישי בטובו בעולם על ידי דירוג שנגחאי בשנת 2022, לאחר שדורג במקום הרביעי בשנת 2020. בשנת 2017 בית הספר דורג במקום השני בעולם באותו הדירוג.
בקביעות המוסד מדורג בעשירייה הראשונה של דירוג QS העולמי.
בית הספר מופיע בפורום T-14 של המוסדות המובילים בעולם מאז תחילת הדירוגים של U.S.
News & World Report ב-1987. בדירוג SSRN בית הספר של האוניברסיטה מדורג במקום השלישי בארצות הברית.
בית הספר נחשב למוביל בארצות הברית ובעולם במשפט הבינלאומי, במשפט פלילי, דיני תאגידים ובדיני המס.
בוגרי בית הספר בניו יורק משמשים כשופטים בבית בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) וכעורכי דין בולטים ורבים זכו בפרס נובל לאורך השנים.
בית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק נוסד בשנת 1835, מה שהופך אותו לבית הספר הוותיק ביותר למשפטים בניו יורק.
זהו גם בית הספר למשפטים הוותיק ביותר שעדיין פעיל במדינת ניו יורק ואחד הוותיקים ביותר בארצות הברית.
בית הספר למשפטים היחיד במדינה שקדם לו היה מוסד קטן שניהל פיטר ואן שאאק בקינדרהוק בשנים 1785-1832. בית הספר למשפטים הוא גם בית הספר המקצועי הוותיק ביותר של האוניברסיטה.
בית הספר נוסד על ידי בנג'מין פרנקלין באטלר, התובע הכללי של ארצות הברית, לבקשת מועצת אוניברסיטת ניו יורק.
התוכנית שבאטלר הציע (להכשרה בת שלוש שנים) התקבלה רשמית על ידי מועצת האוניברסיטה ב-2 ביוני 1835. ההוראה בהובלתו של באטלר החלה במרץ 1838.
בית הספר למשפטים בניו יורק היה אחד מבתי הספר הראשונים למשפטים בארצות הברית שקיבלו נשים, החל משנת 1890.במקביל, רמת הלימודים והקבלה עלו בתחילת המאה ה-20. בשנת 1924, הוצבה הדרישה לשנת לימודים אחת לפחות כתנאי קבלה.
פרק זמן זה הוגדל לשנתיים ב-1926, בהתאם להמלצת לשכת עורכי הדין האמריקאית.
בית הספר למשפטים עבר למיקומו הנוכחי בוושינגטון סקוור 40 דרום בגריניץ' וילג' בשנת 1951, בהנחיית הדיקן ארתור ט.
בית הספר מפרסם עשרה כתבי עת משפטיים בעריכת סטודנטים, וסדר הקמתם:
סקירה משפטית של אוניברסיטת ניו יורק
סקר שנתי של NYU למשפט אמריקאי
כתב העת של NYU למשפט בינלאומי ופוליטיקה
כתב העת למשפט סביבתי של אוניברסיטת ניו יורק
כתב העת לחקיקה ומדיניות ציבורית
כתב עת לקניין רוחני ובידור
בית הספר הלאומי לקולנוע, טלוויזיה ותיאטרון על שם ליאון שילר בלודז', הידוע בשם הקצר בית הספר לקולנוע בלודז' הוא מוסד אקדמי ללימודי קולנוע ותיאטרון בעיר לודז' שבפולין.
בית הספר הוקם ב-8 במרץ 1948, על בסיס סדנה לסרטי נוער שהוקמה כבר ב-1945 על ידי אנטוני בוהדז'ביץ'.
קודם לכן, בזמן מלחמת העולם השנייה היה בוהדז'ביץ' פעיל בארמייה קריובה (צבא המולדת), במהלך מרד ורשה, והיה ראש מחלקת הסרטים של לשכת המידע והתעמולה של מטה ארמייה קריובה.
עד 1958 התקיים בית הספר כשני בתי ספר נפרדים: האחד לשחקנים והשני ליוצרי קולנוע.
בתי הספר ותעשיית הקולנוע הפולנית הועברו מוורשה לעיר לודז' לאחר מלחמת העולם השנייה.
מהלך זה נתפס בתחילה כזמני, ולכן שמו של בית הספר לשחקנים היה בית הספר הגבוה הלאומי לתיאטרון בוורשה עם מקום מושבו בלודז'.
מייסדו והרקטור הראשון שלו היה השחקן הפולני ליאון שילר, שעל שמו נקרא בית הספר.
ב-1949 הוא חולק לשני סניפים; אחד עבר למעשה לוורשה והשני נשאר בלודז' בניהולו של קז'ימייז' דג'מק (מאז 1950).
השנים שקדמו למיזוג ב-1958 היו אלו שבהן יצרו אמנים בולטים של אסכולת הקולנוע הפולנית את המוניטין של בית הספר כמוסד ההשכלה הגבוהה הליברלי ביותר בפולין.
בין הבוגרים הבולטים של אותה תקופה היו: אנדז'יי מונק, יאנוש מורגנשטרן, קשישטוף זנוסי, אנדז'יי ויידה, קז'ימייז' קוץ ורומן פולנסקי.
לאחר 1958, בית הספר הפך לגורם תרבותי חשבו בפולין, כאשר אמנים רבים שלא נתמכו על ידי השלטונות הקומוניסטיים הצטרפו אליו.
מועדוני דיונים שונים וחופש הדיבור היחסי שקדם על ידי הרקטור, יז'י טופליץ, תרמו לכך.
לדוגמה, שניים מתלמידי האוניברסיטה (יז'י מאטושקביץ ' וויטולד סובוצ'ינסקי) הפכו למוזיקאי הג'אז הראשונים בפולין, לאחר מלחמת העולם השנייה, שקיבלו אישור מהרשויות לארגן קונצרט.
קירק דאגלס ביקר בבית הספר ב-1966.
לאחר אירועי המשבר הפוליטי בפולין ב-1968 הגיעה לסיומה הרוח החופשית של המוסד.
טופליץ פוטר, וכך גם רוב המורים.
עם זאת, עם עליית אדוורד גרק לשלטון ב-1970 בית הספר שוב החל לפרוח.
טופליץ מצדו עזב את פולין לאוסטרליה וייסד שם את בית הספר הלאומי לקולנוע .
לבית הספר יש ארבעה בוגרים זוכי אוסקר: רומן פולנסקי, אנדז'יי ויידה, זביגנייב ריבצ'ינסקי והויטה ואן הויטמה.
בנוסף, הבוגר קשישטוף קישלובסקי היה מועמד לאוסקר, אך לא זכה.
גם פולנסקי וגם וויידה זכו פרס דקל הזהב של פסטיבל הקולנוע בקאן ב-1981 וב-2002, בהתאמה.
ב-2017 דורג בית הספר על ידי העיתון "הוליווד ריפורטר" כאחד מ-15 בתי הספר לקולנוע הטובים בעולם (מחוץ לארצות הברית).
בין מורי ותלמידי בית הספר היו יהודים רבים, שחלקם עלו אחר כך לישראל.
ביניהם פרופסור בנימין קורצקי שהקים את בית הספר הראשון בישראל לקולנוע - "המכון לצילום והסרטה", שהוקם בשנת 1963 בשכונת תל ארזה בירושלים, בתוך בית הספר המקצועי של משרד העבודה.
מחזור ראשון של בית הספר החל ללמוד כבר ב-1961, אך הוא התמקד בלימודי צילום בלבד.
שלוחה של בית הספר החלה לפעול ברמת גן ב-1966. בין בוגרי "המכון לצילום והסרטה" נמנים הבמאים ניסים מוסק ורפאל רביבו והצלמת אריאלה שביד.
"המכון לצילום והסרטה" נסגר בתחילת שנות ה-70.
בוגרים ומורים נוספים של בית הספר שפעלו בישראל היו:
ד"ר רגינה דרייר-ספרד (1910–1991), ילידת ביאליסטוק, שלימדה היסטוריה של הקולנוע בלודז', ואחרי שעלתה לישראל, כיהנה כמרצה בכירה להיסטוריה ותאוריה של הקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
זאב רב-נוף - מבקר קולנוע ומייסד יחידת ההסרטה של הגדנ"ע.
מירה המרמיש - במאית קולנוע שעלתה לישראל עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-1960 חזרה לפולין ללמוד בית הספר לקולנוע בלודז' ולבסוף השתקעה בלונדון.
חיים שרייבר - צלם קולנוע
מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 מקיים בית הספר שיתוף פעולה עם בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים.
במאי 2008, במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטיות וסטודנטים תל-אביב התקיימה מחווה חגיגית במסגרתה הוקרנה אסופת סרטי בוגרים של בית הספר לקולנוע בלודז', במלאת ששים שנה להיווסדו.
בית הספר לנגדים הוא בית הספר לפיקוד לנגדים הפועל תחת המכללות הצבאיות.
בית הספר מהווה את מרכז ההכשרה והפיתוח למנהיגות של הנגדים בצה"ל.
ייעודו של בית הספר הוא להוות מרכז להכשרה בין זרועית אחודה של הנגדים בצה"ל למקצוע הפיקוד הצבאי ולפעול לקידום מערך הנגדים כמפקדים.
בסוף שנת 2017 לאחר החלטת הרמטכ"ל רב-אלוף גדי איזנקוט, הוחלט על פתיחת בית הספר לנגדים, בו יעברו נגדים לקראת קבע מובהק קורס, ונגדים בכירים קורס פו"ם.
בבית הספר שני קורסים, פו"ם גדעון ופו"ם איתן.
הקורסים הוא הזדמנות עבור הנגדים לפתח את עצמם כמנהיגים וכמפקדים ביחידות בהם הם משרתים.
בקורס הם זוכים להזדמנות לאתגר את עצמם, להוביל, להנהיג וללמוד כיצד להיות נגדים מובילים, משפיעים ומודל לחיקוי לחיילים שלהם.
פו"ם איתן – קורס כניסה לקבע מובהק – מיועד לנגדים בשלב הכניסה לקבע מובהק.
מטרתו היא להכשיר את הנגדים למקצוע הפיקוד הצבאי בקבע מובהק להצלחתו הארגונית והמבצעית של צה"ל בשגרה, בחירום ובמלחמה.
משך הקורס הוא ארבעה שבועות.
פו"ם גדעון – קורס פו"ם נגדים – מיועד לנגדים בכניסתם למסלול בכיר ומטרתו להכשיר את הנגד כמפקד בכיר במקצוע הפיקוד הצבאי וכחלק מהקבוצה המרכזית המובילה את צה"ל.
משך הקורס הוא שישה שבועות.
בית הספר לעיצוב רוד איילנד (RISD) הוא בית ספר פרטי לאמנות ועיצוב בפרובידנס, רוד איילנד.
בית הספר נוסד כמוסד חינוכי מעורב בשנת 1877 על ידי הלן אדליה רואו מטקאלף, שביקשה להנגיש את לימודי העיצוב לנשים.
נכון ל-2025 מציע בית הספר תוכניות לתואר ראשון ושני ב-19 מגמות ולומדים בו כ-2,000 סטודנטים לתואר ראשון ו-500 סטודנטים לתואר שני.
מוזיאון בית הספר לעיצוב של רוד איילנד - בו נמצאים אוספי האמנות והעיצוב של בית הספר - הוא אחד ממוזיאוני האמנות הגדולים ביותר בארצות הברית.
בית הספר לעיצוב רוד איילנד מזוהה עם אוניברסיטת בראון, שהקמפוס שלה ממוקם בסמוך לקמפוס של RISD בקולג ' היל בפרובידנס.
שני המוסדות חולקים משאבים חברתיים וקהילתיים ומציעים תוכניות לתארים כפולים.
נכון לשנת 2024, ביו בוגרי בית הספר נמנים 11 עמיתי מקארתור, 9 זוכי פרס אמי, 7 זוכי מלגת גוגנהיים ו-3 זוכי פרס אוסקר.
ייסודה של בית הספר לעיצוב של רוד איילנד מיוחס לביקורה של הלן אדליה רואו מטקאלף בתערוכת המאה בפילדלפיה בשנת 1876. במהלך ביקורה בתערוכה, ביקרה מטקאלף בביתן הנשים, אשר אורגנו על ידי "נשות המאה" והציגו את עבודותיהן של יזמיות, אמניות ומעצבות.
הביקור בביתן הנשים הותיר עליה רושם עמוק והניע אותה להתמודד עם המחסור בחינוך לעיצוב נגיש לנשים.
לאחר התערוכה, נותרו בידי הוועדה של נשות המאה מרוד איילנד סכום של 1,675 דולרים; הקבוצה הקדישה זמן לדיונים על הדרך הטובה ביותר לנצל את העודפים.
מטקאלף פעלה לשכנע את הקבוצה להשתמש בכסף לצורך הקמת בית ספר לעיצוב בפרובידנס שיהיה פתוח לנשים ולגברים כאחד במקום להשתמש בו לבניית מזרקה ציבורית.
ב-11 בינואר 1877, רוב נשות הוועדה הצביעו בעד הצעתה של מטקאלף.
בית הספר נפתח באוקטובר 1877 בפרובידנס.
המחזור הראשון כלל 43 תלמידים רובן נשים.
סטודנטים ב-RISD מילאו תפקיד מפתח במחאה הלאומית נגד מלחמת וייטנאם, ויצרו מגוון יצירות אמנות אנטי-מלחמתיות בולטות בין השנים 1968–1973. הידוע ביותר הוא Leave the Fear of Red to Horned Beasts, התייחסות לרומן של ויקטור הוגו עלובי החיים בצורת ציור בצבעי מים על בד של שור אדום מסתער.
הדפס מקורי של ציור זה מוצג באופן קבוע במוזיאון שרידי המלחמה בהו צ'י מין סיטי, וייטנאם, בחלק המוקדש למחאה בינלאומית נגד מלחמת וייטנאם.
בקיץ 2020, לאחר מחאות ג'ורג' פלויד, סטודנטים ובוגרים של RISD הביעו זעם על המוסד על מה שהגדירו ככישלון בשוויון חברתי ובהכלה.
ביולי 2020, הודיעה RISD כי תגייס 10 חברי סגל חדשים שיתמחו ב"גזע ומוצא אתני באמנויות ועיצוב", ירחיב ויגוון את תוכנית הלימודים, ו"ימשיך להיות מחויב לרפורמה." בנוסף יחזיר המוזיאון לניגריה פסל שנבזז בעבר.
בתחילת מאי 2024 סטודנטים ב-RISD, המזוהים עם תנועת ה-BDS, השתלטו על בניין הקמפוס במשך מספר ימים בקריאה להפסקת אש בסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בשנת 2014, דירג ה־US News & World Report את RISD במקום הראשון מבין תוכניות האמנויות היפות ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2020, התוכניות לתארים מתקדמים בעיצוב גרפי, ציור, פיסול וצילום, דורגו בין 5 המובילות ברמה הארצית.
תוכנית האדריכלות לתואר ראשון של בית הספר דורגה במקום ה-6 בדירוג DesignIntelligence של בתי הספר המובילים לאדריכלות בארצות הברית לשנת 2019. בשנת 2018, המוסד נכלל גם ברשימת המכללות המובילות באמריקה של פורבס.
בשנת 2023, הודיע בית הספר על פרישתו מהדירוג של US News & World Report, בטענה של חוסר יכולתו להעריך במדויק את חינוך האמנות והעיצוב, תוך שהוא מנוגד לעקרונות של שוויון חברתי והכלה.
מוזיאון בית הספר לעיצוב רוד איילנד, או בקיצור, מוזיאון RISD נוסד בשנת 1877 מתוך תפיסה כי אמנות, אמנים, והמוסדות התומכים בהם ממלאים תפקידים מרכזיים בקידום מעורבות אזרחית רחבה וביצירת חברות ליברליות יותר.
עם אוסף קבוע המונה כ-100,000 יצירות, מוזיאון RISD הוא מוזיאון האמנות השלישי בגודלו המקושר למוסד חינוכי.
בין בוגרי RISD הבולטים נמנים קארה ווקר ג'ני הולצר ניקול איזנמן דו-הו סו ג'נין אנטוני ראמל רוס,
דייוויד מקולי ופרסטון סקוט כהן.
בין בוגרי RISD הבולטים בתחום הקולנוע נמנים ג'יימס פרנקו סת' מקפרלן ג'מימה קירק, בריאן קונייצקו, מייקל דנטה דימרטינו, גאס ואן סנט.
בין בוגרי התוכנית למוזיקה נמנים הבסיסט סיד באטלר (BFA 1996) ושני חברים מייסדים של להקת Talking heads, טינה וויימות' וכריס פרנץ גם דייוויד ברן, הוא בוגר RISD אשר הכיר את וויימות' ופרנץ בבית הספר, אך עזב לפני סיום הלימודים.
בין בוגרי בית הספר בתחום העסקים נמנים מייסדי Airbnb, ג'ו גביה ובריאן צ'סקי.
מרחבים הוא בית ספר למחוננים ולמצטיינים שנוסד בתחום מועצה אזורית מטה יהודה בספטמבר 1989 ושכן בבית שמש.
בשנת 1990 הוא עבר למקומו הנוכחי, בין קריית ענבים למעלה החמישה, בסמוך לבית הספר היסודי "אלון".
בבית הספר לומדים תלמידים מכיתות ג'-ט'.
התלמידים בבית הספר מגיעים ממגזרים וממקומות שונים: דתיים, חילונים, יהודים וערבים, בני מושבים ובני קיבוצים, בני ישובים קהילתיים וערים.
התלמידים מגיעים מיישובי מטה יהודה ומהסביבה.
בית הספר מרחבים הוא מוסד רשמי של משרד החינוך, הפועל תחת הנחייתו ופיקוחו של האגף למחוננים ולמצטיינים.
הנושאים הנלמדים בבית הספר כוללים אומנות, מדעים ועיון.
התלמידים המחוננים, לומדים יום אחד בשבוע במרחבים ובשאר ימות השבוע בבית הספר שלהם, ולעומת זאת, הילדים המצטיינים לומדים בשעות אחר הצהריים.
בית הספר עצמו פועל ארבעה ימים בשבוע, בכל יום לומדת שכבת גיל אחרת, מלבד כיתות ו'-ט' שלומדות ביחד.
בכיתות הנמוכות (ג'-ה'), מחולקים התלמידים לקבוצות ולומדים קורסים שונים שבית הספר בחר.
מכיתה ו' ומעלה, בוחרים התלמידים את הקורסים אותם ירצו ללמוד.
בסוף השנה מתקיים הפנינג, המסכם את שנת הלימודים בכל המקצועות.
בית הספר לקצינים של צה"ל על שם חיים לסקוב (בה"ד 1) הוא בסיס ההדרכה המרכזי להכשרת קצינים בצה"ל, אשר בו מתבצעות רוב ההכשרות של קציני וקצינות צה"ל, למעט טייסים, חובלים וקציני סייבר.
הבסיס נמצא בקרבת מצפה רמון, ומפקדו הוא קצין בדרגת אלוף-משנה.
יעוד הבה"ד הוא "להוות בסיס הדרכה להכשרת היסוד של הקצונה הזוטרה בצה"ל, לחיילות במערך המתמרן, במערך הקרבי והסיוע המינהלתי ובסיס הדרכה להכשרת מפקדי מחלקות לחיל הרגלים".
מפקד בית הספר לקצינים החל מיולי 2024, הוא אל"ם אליאב אלבז.
קורסי מפקדי המחלקות (מ"מ) של ההגנה נערכו משנת 1921 במקומות שונים ברחבי הארץ.
הקורס הראשון נערך בקיבוץ כפר גלעדי, והחל משנת 1937 התקיימו ברובם בבסיס ג'וערה.
בעקבות הקמת צה"ל במאי 1948, עבר בית הספר לקצינים למחנה 80 בפרדס חנה, באוגוסט 1955 למחנה סירקין בפתח תקווה ובמאי 1968 עבר למשכנו הייעודי שתוכנן על ידי האדריכל צבי הקר, בדרום הארץ, בסמוך למצפה רמון.
עד לסוף שנות ה-90 הוכשרו בבה"ד 1 קצינים בלבד, במגמות אג"מי, בסיסי וחי"ר, וקצינות הוכשרו בבה"ד 12 שבצריפין.
בשנת 2001, מונתה עדי צברי אוסטנלו כמ"פ הראשונה בבה"ד 1 ובכך פתחה את הדלת לנשים מ"פיות בקורסי הקצינים.
בשנת 2002 אוחדה סופית ההכשרה הבסיסית של קציני וקצינות המטה למגמת "נחשון", והחל השילוב המגדרי בבתי הספר, בהתאם למגמות ההכשרה.
עם סגירת בית הספר לקצינות בשנת 2005, עברה הכשרתם של כל הקצינים והקצינות לבה"ד 1. משנת 2006 מתקיים בבה"ד 12 קורס קצינים משולב לבעלי בריאות לקויה.
נגד משמעת בית הספר לקצינים משנת 1968 עד שנת 2021 היה רב-נגד יצחק טאיטו, שהיה גם החייל הוותיק ביותר בצה"ל.
לפניו שרתו בתפקיד רק שני נגדים: אברהם מקל עד שנת 1954 ושלמה ישראלי בין השנים 1954–1968.
החל מאוגוסט 2015 מדי כמה חודשים נערך בבה"ד קורס קצינים בין לאומי במסגרתו, קצינים ביחידות לוחמות מצבאות זרים (בכל קורס 12–15 קצינים, בדרגות סג"ם–סרן) מגיעים לבה"ד כדי ללמוד על דרכי הפעולה של צה"ל והסכסוך הישראלי-ערבי.
הקצינים הזרים מתלווים לצוערי מגמת להב בהכשרתם (עם דגש על המסעות והניווטים), משתתפים באימון הרב-חילי של ההשלמות הלוחמות, לומדים אודות פיקוד העורף והעורף הישראלי בסכסוך ביום של סיורים ביישובי עוטף עזה ובעיירה שדרות ובטקס הסיום של השלמת גפן מקבלים את סיכת המ"מ של צה"ל.
עד כה השתתפו בשני מחזורי הקורס הבין לאומי 27 קצינים מצבאות ארצות הברית, קנדה, צ'ילה, ברזיל, הולנד, גרמניה, איטליה, יוון, צ'כיה ודרום קוריאה.
עד שנת 2025 מפקדת הבה"ד, יחד עם גדוד גפן ו-3 גדודי מילואים שימשו בשעת חירום כחטיבת חיל רגלים (חטיבה 261).
כחלק מלקחי מלחמת חרבות ברזל פוצלה החטיבה והוכפפה לעוצבת סיני.
במקביל הוחלט להסב את מרכז הכשרות היסוד לחטיבת הפעלה והכשרות היסוד, ולהכפיף גם את בה"ד 1 לחטיבה זו.
בשנות ה-2000 התגברה הביקורת על תהליך הכשרת הקצינים בצה"ל, בעיקר לאחר הכישלון הפיקודי במלחמת לבנון השנייה ומסקנות ועדת וינוגרד.
עיקר הביקורת היא על כך שצה"ל לא מעניק לקציניו הכשרה מקצועית מספקת ואת ההשכלה הדרושה להם למילוי תפקידם.
ההכשרה היא קצרה ולא מעמיקה.
מערכת ההשכלה הצבאית ברוב צבאות העולם המערבי בנויה מכמה נדבכים.
שהראשון בהם נמשך בדרך כלל שלוש או ארבע שנים, כך נוהג באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט־פוינט), האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט של הצבא הבריטי והאקדמיה הצבאית סן-סיר של הצבא הצרפתי.
לעומת זאת, קורס קצינים בבית הספר לקצינים של צה"ל מקביל בתכניו ובאורכו לבתי הספר למש"קים בצבאות המערב.
כשהקצינים הבכירים בצה"ל מגיעים למכללה לפיקוד ולמטה, הם רוכשים בפועל ידע שהיה אמורים ללמוד כבר בבית הספר לקצינים, וגם זאת באופן חלקי ומקוצר.
בין השאר ביקרו את הכשרת הקצינים בצה"ל:
ההיסטוריון וחוקר מלחמות ישראל אורי מילשטיין.
טענתו העיקרית היא, שצה"ל הוא צבא בעל תפיסת ביטחון אנטי-אינטלקטואלית, אשר בעצם כלל איננו צבא מקצועי אלא "מיליציה חמושה עם אמצעי לחימה מתקדמים".
מבקר המדינה בדו"ח, המתמקד במערכת הביטחון, שפורסם בדצמבר 2006. שבו קבע: "לא רק שחלק ניכר מסגל הפיקוד הבכיר בצה"ל, מדרגת סגן-אלוף ומעלה, אינו עובר את ההכשרות המחייבות, אלא שגם אלו שעוברים אותן לא רוכשים כלים מספקים לצורך תפקידם, בגלל ליקויים בהכשרות.
מצב הזה יוצר מציאות שבה לקצונה הבכירה אין שפה מקצועית משותפת וברורה, שהיא הכרחית לניהול ולפיקוד על מסגרות גדולות בצה"ל, בשגרה ובחירום".
מסקנות ועדת וינוגרד שחשפו: "כשלים וליקויים רציניים באיכות ההיערכות, המוכנות, ההתנהלות והביצוע של החלטות בדרג הפיקודי העליון בצה"ל, בעיקר בכוחות היבשה".
עופר שלח בספרו המגש והכסף משנת 2003.
האלוף יהודה פוקס, מפקד בה"ד 1 לשעבר, שקרא להאריך את קורס הקצינים לשנה.
נקראה בעבר מגמת "להב" ולפני כן "קורס קציני חי"ר": מכונה גם קורס קציני יבשה, במסגרתו מוכשרים קצינים למערך הלוחם.
המגמה מורכבת מ-2 גדודים סדירים: "דקל" ו"הדס" וגדוד להכשרת קציני מילואים "דולב".
בתום ההכשרה עוברים הצוערים להשלמה החיילית בהתאם לחיל אליו הם שייכים.
נקראה בעבר "קורס אג"מי": הכשרת קצינים למערך תומך-הלחימה – קציני-מטה בגדודים ובחטיבות.
המגמה היא מעורבת (גברים ונשים), ומורכבת מגדוד "חרוב".
נקראה בעבר "קורס בסיסי": הכשרת קציני-מטה או קצינים עוזרים במערך תומך-הלחימה.
המגמה היא מעורבת, ומורכבת מ-2 גדודים: "ארז" ו-"ברוש".
גדוד אלון הוא גדוד ייחודי ומוביל בבה"ד 1, שהוקם במאי ב-2025, ונועד להכשרת עתודאים, אקדמיזטורים וחיילים מתוכניות העלית של צה"ל, כגון "פסגות", "צמרת", "ברקת", "חבצלות", "ארזים", "אלונים", "תלפיות" ועוד.
הגדוד מהווה מסגרת המשלבת מצוינות אקדמאית, הכשרה צבאית מעשית ומנהיגות ערכית, במטרה להכשיר את דור המפקדים הבא של צה"ל ולהטמיע בו חיבור עמוק למבצעיות ולמסגרת הצבאית הכוללת.
גדוד אלון מהווה נקודת מפגש בין הידע התיאורטי לבין היישום המבצעי, ומספק לצועריו את הכלים לפתח שפה משותפת, חשיבה מערכתית ויכולת לפקד במצבי קצה, תוך שמירה על יציבות, אחריות ובגרות אישית.
החיבור של הגדוד לצה"ל כולו הוא מהותי.
הצוערים לא רק לומדים את עקרונות הפיקוד והמבצעים, אלא חווים את חשיבות הערכים הצבאיים, נאמנות, מקצועיות, מצוינות, יושרה ואומץ, כחלק בלתי נפרד מכל משימה ומכל החלטה.
הגדוד מספק מסגרת שבה הצוערים מתמודדים עם אתגרים אמיתיים, לומדים לקחת אחריות ולהוביל צוותים תוך שמירה על רוח הצוות והמחויבות לארגון.
משפט הגדוד "עץ האלון לא יכרע ברוח, רק עלה יירעד קלות", מסמל את השילוב בין חוסן פנימי וגמישות נדרשת לבין יציבות עקרונית, ומבטא את המחויבות לשמור על ערכים ואידיאלים גם בתנאי לחץ ומצבי מורכבות מבצעיים.
באופן זה, גדוד אלון מהווה מסגרת ייחודית המשלבת חינוך ערכי, הכשרה מבצעית ומנהיגותית, והכנה לפרוייקטים ולתפקידים בכירים בצבא, ומאפשר לצוערים לחוות חיבור אמיתי למבצעיות ולצה"ל בכללותו.
הגדוד מהווה סמן של מצוינות עתידית, הוא מכשיר קצינים שיודעים לפעול בחכמה, באומץ ובאחריות, תוך שמירה על רוח צה"ל וערכי המורשת, ומעניק להם את הכלים להיות מפקדים שמובילים שינוי, מציבים דוגמא ומעצימים את יחידותיהם ואת המערכת כולה.
בבה"ד 1 לא מתקיימות השלמות חייליות ייעודיות לקורס הקצינים, מלבד זו של קציני החי"ר והיחידות המיוחדות.
הצוערים מיחידות אלו עוברים את ההשלמה במסגרת גדוד גפן.
עד סוף שנות ה־90 התקיימה הכשרת קציני החי"ר כקורס יחיד, ללא השלמה חילית נפרדת, אולם בשנת 2000 שולבו צוערי החי"ר בקורס קציני יבשה אחוד – "להב".
עם סיום שלב זה עוברים הצוערים לגדוד גפן להשלמת הח"יר הייעודית.
התכנים שונים במעט מקורס לקורס, אך עיקר החומר המועבר לחניכים הוא דומה: שיעורים בניתוח קרקע ואויב, מנהיגות צבאית, היסטוריה צבאית, מורשת קרב, פיקוד ושליטה, במקביל מועברים שיעורי קרב מגע וכושר גופני בעצימות גבוהה.
הצוער נדרש להוכיח יכולות גבוהות בטופוגרפיה, ניתוח שטח מבצעי וניווט, בין היתר בתרגילי ניווט בדד למרחק עשרות קילומטרים ועם משקל גבוה.
כמו כן רוכש הצוער ומתרגל טכניקות הדרכה והעברת שיעורים, טכניקות חניכה והדרכת קליעה, ומיומנויות פיקוד ושליטה במתארי לחימת חיל רגלים ובהם: לוחמה בשטח בנוי, לוחמה בשטח סבוך, לחימת חיל רגלים ממוכן וכיבוש יעד מבוצר.
לקראת סוף הקורס נערך תרגיל רב-חילי הכולל את צוערי גדוד גפן, יחד עם צוערי ההשלמות של חילות השריון, ההנדסה, התותחנים וחיל האוויר, במהלך התרגיל מתאמנים הצוערים כמפקדים בתרגילי קרב משולב.
לאחר מלחמת לבנון השנייה הושם בקורס דגש משמעותי על ערך הניצחון בקרב ובמלחמה.
ב-2011 יזם מפקד הבה"ד, אל"ם ערן ניב, פרק הכשרה במהלך הקורס, המכונה "סדרת ברבור שחור", שייעודה חיזוק המוכנות המנטלית של צוערי קורס קציני החי"ר לאפשרות כי יופתעו על ידי האויב.
הגדוד השתתף במבצע צוק איתן, ובין היתר לחם בשתי חוליות טרור פלסטיניות שחדרו לשטח ישראל באמצעות מנהרות תת-קרקעיות.
החוליה הראשונה הותקפה מהאוויר והחוליה השנייה הספיקה לירות טיל נ"ט על רכב צבאי לפני ש-10 מחבריה נהרגו על ידי כוחות צה"ל מן הירי נהרגו ארבעה מהחיילים ובהם מפקד הגדוד, , את מקומו תפס זמנית, המפקד הקודם שי קלפר, ולאחר מכן מונה לתפקיד אליעד מאור.
גדוד גפן השתתף גם בלחימה במלחמת חרבות ברזל, בין היתר בג'באליה שם נפלו ארבעה מצועריו - סגן נתנאל מנחם איתן, סגן עומרי שורץ, סגן יעקב איליאן וסגן שי איילי.
מפקד הגדוד משמש בתפקידו במשך שנה, ומתמנה לתפקיד, בדרך כלל, לאחר ששימש במשך שנה כמפקד גדוד במגמת שדה בגדוד "דקל" או "הדס".
בית הספר הדמוקרטי סאדברי ירושלים הוא בית ספר בדגם סדברי, שנוסד בירושלים בשנת 2002. בית הספר הוקם על ידי קבוצת מייסדים שהורכבה ברובה מהורים, אך כללה גם מבוגרים שאינם הורים, וילדים שהיו לאחר מכן לתלמידים בבית הספר.
מאז הקמתו, פעל בית הספר במבנה שכונת מקור חיים, עד שנת 2021, אז עבר למבנה בנחום ליפשיץ 6, שכונת בקעה.
בשנת 2007 קיבל בית הספר רישיון ממשרד החינוך תחת הזרם של בית ספר מוכר שאינו רשמי.
בבית הספר רשומים כיום כ-100 תלמידים בגילאי 5-18, ועובדים בו שמונה אנשי צוות במשרה מלאה או חלקית (בכל יום נמצאים בבית הספר לפחות 5 אנשי צוות).
בית הספר פועל בימים א'–ה' בין השעות 8:00–15:45, וחובה על כל התלמידים להיות נוכחים בו לפחות 5 שעות בכל יום לימודים.
בית הספר מדגיש את החירות של התלמידים לתכנן את זמנם ופעילויותיהם כראות עיניהם.
כל התלמידים, בכל הגילים, אחראים על חינוכם הם, ללא התערבות של אחרים.
בית הספר מתנהל באופן דמוקרטי מלא: לכל משתתף, תלמיד או איש צוות, יש קול שווה.
לבית הספר מערכת חוקים הנקבעת ונאכפת על ידי כלל קהילת בית הספר.
ביום לימודים טיפוסי ניתן למצוא תלמידים בכל הגילים, עוסקים במגוון פעילויות.
חלקם יושבים בסלון ומנהלים שיחות, חלקם קוראים, חלקם מנגנים וחלקם יושבים מול המחשב או עוסקים באומנות.
סדר היום של כל תלמיד נקבע על ידו, לפי רצונו ותחומי העניין שלו.
אין מערכת שעות כללית ואין חובת השתתפות בפעילויות השונות המתרחשות בבית הספר.
הלמידה מתרחשת בכל מקום ובכל זמן בבית הספר, בין אם בשיחה, במשחק, בלמידה עצמית או בקבוצות.
כל התלמידים והצוות מחויבים בשמירה על חוקי בית הספר והנהלים בתקנון בית הספר.
חוקי בית הספר נקבעים ונאכפים על ידי התלמידים והצוות באופן מלא ושווה באמצעות מוסדות בית הספר.
בית הספר מנוהל על ידי האסיפה, בה יש קול שווה לכל תלמיד או איש צוות (חברי אסיפת בית הספר).
האסיפה היא הסמכות העליונה הקובעת את חוקי בית הספר, התקציב, בעלי תפקידים, ענייני משמעת ונושאים הנוגעים לניהול חיי היומיום של בית הספר.
את האסיפה מנהלים יו"ר האסיפה ומזכיר האסיפה הנבחרים באופן דמוקרטי לתפקיד.
באסיפה רשאי כל חבר להביע את עמדתו לגבי הנושאים השונים וניתנת לו זכות הצבעה.
החוקים צומחים מתוך יוזמות חברי האסיפה.
כל חוק שנחקק באסיפה עובר הצבעת רוב וניתן לתיקון או ביטול במידת הצורך.
הגוף המשפטי של בית הספר.
הוועדה עוסקת בכל ענייני המשמעת, ויש לה הסמכות להטיל החלטת לביצוע ולהעלות לדיון באספה עבירות משמעת חמורות.
הוועדה מורכבת מתלמידים ואנשי צוות ומתכנסת מדי יום (חוץ מיום רביעי, בו מתנהלת האספה).
לכל תלמיד חובה להשתתף בוועדה שבוע אחד כול שנה.
הוועדה עוסקת בתלונות על הפרות משמעת שהוגשו לה על ידי תלמידים או אנשי צוות.
לאחר בדיקת טענות הצדדים מחליטה הוועדה אם לנקוט בצעדים משמעתיים.
בעלי התפקידים נבחרים לכך באספת בית הספר.
הם אחראים על תחומים שונים כגון: קבלת תלמידים, כספים, נוכחות, ניקיון, תחזוקה, בטיחות, יחסי ציבור, וכן הלאה.
בסמכותם לקבוע נהלים ולאכוף אותם.
תאגיד הוא קבוצת אנשים המתעניינים בנושא משותף ורוצים לקדם אותו בבית הספר באמצעות פעילויות, אירועים, שיעורים, גיוס כספים, רכישת ציוד וכו'.
לדוגמה, תאגיד טיולים אחראי על תכנון וביצוע הטיולים בבית הספר.
תאגיד מוזיקה מרכז את פעילות המוזיקה, מפיק ערבי הופעות ורוכש ציוד.
תאגידים מוקמים לפי יוזמות של תלמידים ואנשי צוות.
מהקמתו ועד לדצמבר 2005, היה שמו של בית הספר "בית הספר הדמוקרטי בירושלים".
בסוף שנת 2005, לאחר דיונים רבים ותהליך מורכב שארך כשלושה חודשים, החליטה קהילת בית הספר (כולל הורי התלמידים) לשנות את שמו לשמו הנוכחי, "סאדברי ירושלים", בעיקר לאות הזדהות עם התנועה הבינלאומית לחינוך בדגם סדברי.
באפריל 2011 שינתה אספת בית הספר לשם "הדמוקרטי סאדברי ירושלים".
בית ספר הימי לפיקוד ומנהיגות קציני ים עכו ע"ש כ"ג יורדי הסירה הוא כפר נוער במסגרת המנהל לחינוך התיישבותי, הכולל בית ספר ימי תיכוני, מכללה טכנית ופנימייה, המלמד, מחנך ומכשיר את הנוער בנים ובנות לתפקידי מנהיגות מקצועית בים ובחוף.
בשנת הלימודים תשע"ט לומדים בו כ-450 תלמידים ותלמידות הנקראים קדטים.
כתה א' המקבילה ל-ט' בתיכון.
בכתה ב' המקבילה לי' בתיכון נחלקים לפי בחירתם לארבע מגמות לימוד: שייט חובל משמרת, שייט לוגיסטיקת נמלים, מכונה, אלקטרוניקה.
ומסיימים בכתה ד' המקבילה לי"ב תיכון.
הקדטים יכולים לבחור בלימודי המשך י"ג - י"ד במכללה הטכנית לתואר הנדסאי במגמות מכונה ואלקטרוניקה.
בשנת 2025 תפתח לקדטים אפשרות לבצע המשך לימודי הנדסאי במגמות השייט.
ההכשרה למנהיגות נעשית בדרך של ניהול עצמי.
הקדטים מנהלים את שגרת החיים בבית הספר בפיקוח מרוחק של הסגל.
נתוני ההרשמה לבית הספר עולים על יכולת האכלוס.
בית הספר היווה חלק מהחברה לחינוך ימי.
במאי 2022 הוחלט על סגירת החברה לחינוך ימי.
כפרי הנוער כולל בית הספר לקצינים הועברו למינהל לחינוך התיישבותי במשרד החינוך.
בית הספר מציג נתוני הצלחה של הבוגרים בשנים האחרונות: 90% בעלי הסמכה להשטת כלי שיט קטנים.
87% משרתים בתפקידי פיקוד בצה"ל.
50% ממשיכים במכללה הטכנית ורוכשים הסמכה כטכנאי במקצועות מכונה ואלקטרוניקה.
הרשמת תלמידים חדשים נעשית במהלך השנה.
נתוני ההרשמה לבית הספר עולים בהרבה על יכולת האכלוס של הפנימייה ומתקיים מיון.
הדרישה היא לבוגרי 8 או 9 כיתות לימוד עם ציונים חיוביים בכל המקצועות.
המועמד נדרש להציג אישור לימודים מבית ספרו, תעודת גמר של שנה קודמת ותעודת שליש/מחצית של השנה הנוכחית.
סיפור קורות חיים והסבר לבחירה בבית הספר קציני ים.
המועמד יוזמן למבדקי מיון במתמטיקה, אנגלית ומבדקים פסיכוטכניים.
מועמד שעבר בהצלחה את מבדקי המיון יידרשו לעבור בדיקות רפואיות להתאמה לבית הספר ולחיים בפנימייה.
המועמדים בוגרי 8 שנות לימוד מתקבלים לכיתה ט' ונקראים "אליפים".
מועמדים שסיימו 9 שנות לימוד מתקבלים לכיתה י' נקראים "באליפים".
ה"באליפים", עוברים בחופשת הקיץ שלפני תחילת הלימודים, סדרת השתלבות שנמשכת כשבוע ימים.
עם תחילת הלימודים נקראים "בטיחים".
תקציב בית הספר לשנת 2018 עמד על כ-40 מיליון ש"ח.
עיקר המימון מגיע מממשלת ישראל.
איזון בין הצרכים והאמצעים מהווה עיסוק מתמשך למנהל בית הספר.
תשלומי הורים – השתתפות ההורים בהוצאות אחזקת הקדט בפנימיית בית הספר נקבעות על ידי משרד החינוך באמצעות המינהל לחינוך התיישבותי ועליית הנוער על פי הקריטריונים המקובלים במינהל.
הסכום השנתי לקדט יכול להגיע ל-30 אלף ש"ח.
אך רק כ-10% מההורים משלמים מחיר מלא.
למרבית המשפחות מחושב התשלום בהנחה לפי קריטריון היישוב ויכולת המשפחה.
יזמים צעירים ישראל הוקמה כעמותה בשנת 1998 בבית הספר על ידי המדריך יעקב דיכטנברג.
כל שנה מקיימת מחלקה ג' מסע ישראלי.
מטרות המסע הן: חיזוק הקשר למורשת/עם/מדינה/ארץ ישראל מתוך חשיפת שורשים בארץ תוך כדי מעורבות אישית.
חיבור לארץ ישראל כבית וכמולדת וכגורם מאחד לכל יהודי באשר הוא.
חיבור לתנ"ך, כספר המהווה תשתית רוחנית, מוסרית וערכית של עם ישראל מהעבר ועד היום; הבנת משמעות להיות חוליה ברצף הדורות והתייחסות למקומם על רצף זה.
במסע שאורך שבוע ימים בתנאים משתנים, עוברים הקדטים תהליך למידה עצמית תוך התנסות חווייתית בשיח מעגלי: אני, הקבוצה, הקהילה, העם, המולדת והיהדות.
המסלול כולל בין היתר: טקס פתיחה בחניון נקרות במצפה רמון, הליכה בנחל גוונים, יום ניווט והתנדבות בקהילה בערד, סיור בהר הרצל ופעילות ברובע היהודי בירושלים.
בשנת 1936 יזם מנהל בסמ"ת ד"ר שלמה ברדין, פתיחה של מגמה ימית בהסתמך על המבנה הקיים של בסמ"ת, אשר הוא היה מנהלו.
בוועידת הליגה הימית העברית שהתקיימה ביוני 1937 הציג ברדין את הצורך בבית הספר.
כחלק מהתעוררות היישוב לכיבוש הים והעבודה העברית.
ב-18 באוקטובר 1938 הוקם על פי חזונו של ד"ר ברדין, בית ספר חדש בתוך מתחם בית הספר המקצועי, בהדר הכרמל.
בית הספר פעל תחת אותה הנהלה, ונקרא "בית הספר הימי על יד הטכניון העברי בחיפה" ובאנגלית Haifa Nautical School.
בעת הפתיחה חולקה לכל הנאספים סיכות עם סמל החבל הימי.
סיסמת בית הספר בעת פתיחתו הייתה .
מנהלו הראשון של בית הספר הימי היה ד"ר שלמה ברדין וכעבור כשנה החליפו ד"ר גרשון אהרוני.
מנהל מגמת השיט שתפקד גם כאחראי למשמעת, היה קפטן רוברט סטיבנסון מילר קצין בריטי בדרגת לפטננט ממילואי הצי המלכותי הבריטי שנשא דרגת רב חובל בצי המסחרי הבריטי.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה חזר לצי, סגנו הרברט נתן גרינבלט מילא את מקומו עד שנכנס זאב הים (רב חובל).
את השיט המעשי הדריכו שמואל טנקוס, מילה ברנר ויעקב אגייב.
כמנהל ההוראה שימש אברהם דוד.
כמזכיר בית הספר שימש סול אדלר.
בהקמת בית הספר נטלו חלק שלושה גופים: המחלקה הימית של הסוכנות היהודית, הטכניון והחבל הימי לישראל.
הוגיו ומייסדיו ביקשו להקים "בית אולפנא לחינוך קציני-ים עבריים, בעלי רמה מקצועית והשכלה כללית מקיפה, חדורי רצון ולהט חלוצי להקדיש את עמלם ומרצם למען תחיית הימאות העברית, קידומה וביסוסה".
בית הספר שכן בחצר הטכניון בהדר הכרמל, ואת שיעורי השיט ערכו התלמידים בנמל חיפה.
במחזור הראשון היו ארבע מגמות: שייט, מכונה, בנין סירות ומפעילי רדיו.
מגמת בניית סירות ירדה כבר במחזור השני.
מגמת מפעילי רדיו התקיימה בשלושת המחזורים הראשונים ונסגרה.
באותה תקופה, נקבע שהשירות בצי הסוחר פוטר משירות חובה בצה"ל.
הקדטים במגמת השייט למדו שלוש שנים, עלו לים ולאחר תקופה קצרה הוסמכו לקצין משמרת גשר - קצין שלישי.
הקדטים במגמת מכונה למדו 4 שנים ועברו לצי הסוחר ולאחר תקופה קצרה הוסמכו כקציני משמרת מכונה.
כבית ספר ימי היה חשוב לתרגל את הקדטים בהפלגה בים ותפעול כלי שיט.
מנהלי בית הספר ראו צורך בהפלגות בים ככלי חינוכי מדרגה ראשונה.
בתחילה השתמשו בסירות האגודות הימיות בנמל חיפה.
מיד לאחר הקמת בית הספר, תרם לו ד"ר זליגמן, נדבן יהודי מבריטניה, אוניית מפרשים תלת-תרנית שנשאה את השם "קאפ פילאר".
האונייה בגודל 395 טון השלימה מסע סביב העולם ונמצאה בבריטניה.
ד"ר ברדין יצא לאנגליה לפקח על ההכנות.
נבחרו 8 קדטים שיצטרפו לצוות.
ב-1 בספטמבר 1939 פרצה מלחמת העולם השנייה והכנות להשטה בוטלו והאנייה נשארה בהמתנה בבריטניה.
כאשר נגמרה מלחמת העולם נבדקה האונייה ונמצא כי בשנות המלחמה העלתה זקן וגידולים ימיים והכשרתה להפלגות תהיה יקרה.
כלי שיט גדולים של בית הספר היו "ארלוזורוב", ספינת האימונים של הפועל חיפה, ו"פיניצה" ממועדון שייטים כרמל.
ביוני 1946 יצאו הקדטים על הספינה 'ארלוזורוב' לאלכסנדריה וקיבלו שם את הספינה 'ולדורה' שנרכשה על ידי החבל הימי לישראל.
ה'ולדורה' ספינת מפרשים באורך 27 מטר נבנתה מעץ בסקוטלנד ב-1903 תחתיתה הייתה מצופה בלוחות נחושת.
סידור החדרים לשינה כולל מטבח ומקלחות, והייתה יכולה להשיט תלמידים.
הספינה שירתה עד פסח 1950 ומאז עמדה ונזקקה למבדוק.
בישיבת ועד הנאמנים בנובמבר 1951 והוחלט למוכרה.
אוניות המעפילים היו מאוישות בצוות מקצועי שהיה צוות זר.
הוברר שיש צורך שבין מלווי האוניות יהיה בעל מקצוע הבקיא באמצעי ההנעה ומערכות ההשטה של הספינות.
לצורך הכשרת בעלי מקצוע כאלה נפתח בבית הספר המקצועי טיץ בקיבוץ יגור קורס למכונאות ימית, והנושאים העיוניים נלמדו בבית הספר בסמ"ת בחיפה.
בתחילת שנת 1945 התקיים קורס חובלים ראשון של הפלי"ם בבית הספר הימי בחיפה בקורס שארך שישה חודשים הוקנה ידע תאורטי ומעשי בהשטת אוניות ברמה של חובל שני בצי הסוחר.
אחד החניכים בו היה אברהם זכאי שנעשה מפקד ראשון של הפלי"ם.
נערכו 5 קורסים ברצף בהם הוכשרו כ-80 חניכים.
בוגרי קורס חובלים של הפלי"ם היו נכונים ליציאה מחוץ לארץ ישראל, למפגש עם העולים פליטי השואה, להכנת אוניות לקליטתם, להפלגה ים והורדת העולים בחוף.
הקדטים במגמת מפעילי רדיו משלושת המחזורים הראשונים הצטרפו לגדעונים ותרמו רבות להצלחת מפעלי ההעפלה.
קבוצת מקימי בית הספר הימי בחרה את עצמה כ"ועד הנאמנים" - גוף שפעל להנחית בית הספר וחשוב מכל למצוא לו מימון.
חברי הוועד הראשונים היו: ד"ר סולובייטשיק יו"ר, בן נחום ואבא חושי מטעם החבל הימי לישראל.
ד"ר שלמה קפלנסקי וד"ר שלמה ברדין מטעם הטכניון.
מנהל הטכניון, מטעם הסוכנות היהודית: יצחק גרינבאום, בר-כוכבא מאירוביץ ו ד"ר נפתלי וידרא.
ועד הנאמנים המשיך בתפקידו גם מול בית הספר לקציני ים בעכו עד שהוחלף על ידי הדירקטוריון של החברה לחינוך ימי.
ב-4 בספטמבר 1951 קיבל רב חובל אנריקו לוי את ניהול בית הספר הימי.
לוי בוגר אקדמיה ימית בוונציה ניתב את בית הספר לעצמאות.
תוך חודש מתחילת כהונתו הגיש הצעה לשדרוג בית הספר לבית ספר עצמאי שיתנהל באניית אימונים ומגורים שתעגון דרך קבע בנמל חיפה.
התוכנית לא התקבלה מחשש שתחזוקת האנייה תיעשה על חשבון ההכשרה והלימודים.
הייתה זו תקופת הרחבה לצי הסוחר הישראלי במסגרת הסכם השילומים התקבלו אניות מגרמניה ונוצר צורך בקציני ים וצוותים לאיושן.
גם בחיל הים הישראלי נעשתה הערכת הצרכים בקציני ים.
והמסקנה הראשונית הייתה לקיים הכשרה משותפת לשירות בים לצי הסוחר ולחיל הים.
בחודש אפריל 1952, מונתה ועדה משותפת לחיל הים בראשות קצין ההדרכה, סא"ל שלמה אראל, והנהלת בית הספר.
שהגישה את תוכניתה ביוני 1952 לשלב הכשרה הצבאית בפעילות בית הספר.
הוועדה ביקשה לבדוק את מוכנות בית הספר ליצור את טיפוס הקצין הימי הישראלי אשר יהיה, בין היתר, .
הוועדה הגישה הצעה לתוכנית לימוד בת חמש שנים, כשהשנה האחרונה נלמדת במסגרת שירות החובה.
ההשכלה משלבת לימודי בגרות במגמה ריאלית, עם מקצועות ימיים ברמה של קצין שני בסיפון, וקצין מכונה שני.
הציעה כי כל החניכים יעברו קורס קצינים בסיסי במסגרת בית הספר ויוכלו להשתמש במתקני חיל הים לצורכי אימונים.
אנריקו לוי וסגל בית הספר חיפשו מקום והגיעו למפרץ עכו.
כאן גילו רצועת חוף ארוכה יחסית ממזרח למערב שאינה מושפעת מגלי חוף בכל כיווני הרוחות.
ראש העיר עכו יוסף גדיש תמך ותרם את גן העיר ובניני תחנת הרכבת שעמדו ללא שימוש.
בשנת 1954 נפרד בית הספר מהטכניון ועבר למשכנו הנוכחי בחוף עכו.
בית הספר קיבל מעמד ממלכתי תחת משרד החינוך, משרד הביטחון ומשרד התחבורה.
שמו החדש "בית הספר לקציני ים עכו".
השם בנוסח הלועזי השתנה מ ל.
המחזור שהחל את לימודיו בשנת הלימודים תשי"ג בחיפה הוגדר כמחזור א' של בית הספר המשודרג.
למד שנתיים בעכו והצטרף לקורס חובלים ה' בחיל הים.
הסמכתו ב-7 בדצמבר 1957 ציינה את התפוקה הראשונה מבית הספר המשודרג.
לעזרתו של אנריקו לוי מונה כמפקד הקדטים סא"ל מיל יהודה קלאוז שהגיע מחיל התותחנים לאחר שירות קודם בצבא הבריטי.
את הניהול האדמיניסטרטיבי ביצע סא"ל דימ' יעקב יפה.
כמנהל ההוראה שימש שמעון מהרש"ק ואחריו צבי וכס המורה לאנגלית.
הניווט החופי והאסטרונומי על ידי רב חובל עמנואל קלמפרר ואת השיט המעשי ניהל יעקב אגייב בצריף הסירות.
בית הספר העצמאי במתכונתו ומיקומו הייחודי משכו תשומת לב של אנשים חשובים רבים.
שבאו מתוך סקרנות או רצון ללמידה.
הקדטים בבית הספר נערכו לכל ביקור כמו למבצע והפגינו הופעה נאה וגאוות יחידה.
האורחים התקבלו בהתאם לחשיבותם על ידי משמר כבוד ושריקות בצפצפת רב המלחים.
קדט זקיף בשער היה הראשון להצדיע לאורחים.
הנהלת בית הספר, סגל ההוראה ומדריכי הפנימיה עבדו במתואם ושאפו ליצור קצין ים שיהיה: בעל ידע מקצועי, יפגין דוגמה אישית ויתפקד ביחסי אנוש בריאים בצוות ובהיררכיה פיקודית.
לשם כך נקבעה תוכנית לימודים ותקנון מפורט להתנהלות נכונה.
המורים והמדריכים השקיעו תשומת לב רבה והקפדה על פרטים וכך הנחילו צורת חשיבה לקדטים.
תוכן הלימודים הלימודים נערכו התוכנית הנדרשת לבגרות מגמה ריאלית.
לימודי השפה האנגלית לפי ספר The Sea Around Us שנכתב על ידי Rachel Carson וכלל מידע רב על המתרחש בעולם המים.
בניגוד לבתי ספר תיכון רגילים לא נלמדה שפה שלישית.
מרבית האוניות בעולם הונעו באמצעות קיטור.
נושא תרמודינמיקה נלמד על ידי מגמת מכונה וכלל ציון במבחני הבגרות.
במגמת שייט נלמדו נושאים כניווט חופי וניווט אסטרונומי שנכלל בבחינת הבגרות.
נושאים כמו: בנין אוניות ויציבות אונייה נלמדו על ידי שתי המגמות.
מיקוד - בלימודי השפה העברית נדרשו הקדטים למיקוד ובהירות לסכם נושא בחיבור בגודל דף אחד.
ציוני מבחנים פורסמו דרך קבע בלוח המודעות.
לעידוד התלמידים המתקדמים ודרבון האחרים.
בלימודים המעשיים בבית המלאכה תורגלו הקדטים בשנה הראשונה בעבודת שיוף ידני של ריבוע מתכת.
השיוף נמשך משיעור לשיעור והריבוע הולך וקטן.
בדיעבד הוברר כי נרכש הרגל של סידור הכלים הנחוצים לפני העבודה והחזרתם למקומם הקבוע לאחריה.
נרכש הרגל של התחלה וסיום בשולחן נקי.
שיט בסירות צריף הסירות נבנה בפינה המערבית של חוף בית הספר.
האזור מוגן מהרוח המערבית השלטת.
מספר סירות פח שהורדו מאניות ונרכשו שלוש סירות מדגם 'לווייתנית'.
לא היה מזח עגינה ושיעור השיט כלל הורדה והרמה מהמים בדחיפה על צינורות.
כך נרטבים עד המותניים לפני השיעור.
לימים קבעו בגדים מיוחדים לשיט אשר לא מנעות את ההרטבה.
שחייה בים – כושר השחיה מקנה ביטחון בסיסי לשיט בים.
חוף הים של בית הספר אפשר מגע רב ובלתי אמצעי עם הים.
אימוני שחייה היו חלק חשוב בהכשרת הקדטים.
כל הזדמנות יורדים לחוף ושוחים עד ל'אי הזבובים' בפתח נמל עכו.