tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ג'ורו (שחושף את עצמו כמי שהיה מחופש לדרואיד שלו כל הזמן), אית'ן וקארה נלחמים בחזרה והורגים חמישה מהסית', אבל חסים על השישי, הומן, שמתגלה כידיד ותיק של ג'ורו (והשורד היחיד מששת הג'דיי חסרי המאסטר שהרגו הסית') הושחת על ידי הצד האפל, אך כעת חזר אל האור.
אית'ן, קארה והומן מצטרפים למסדר הג'דיי החדש של ג'ורו ומתכוננים להציל את לאה ז'ימה, המוחזק על כוכב לכת בשליטת הסית'.
6 T0-B1 T0-B1 Abel Góngora Yuichiro Kido Science SARU22 בספטמבר 2021 זמן קצר לאחר טיהור הג'די הגדול, דרואיד בשם T0-B1 (טובי) חי על כוכב לכת נטוש עם היוצר חסר היד שלו פרופסור מיטקה, וחולם להיות אביר ג'דיי.
יום אחד, מיטקה אומר לו שכדי להפוך לג'דיי, הוא חייב למצוא גביש קיבר כדי שיוכל להכין חרב אור.
T0-B1 סורק את הכוכב, אך לא מוצאת דבר.
הוא מפר את הוראותיו של מיטקה שאמר שלעולם לא להיכנס למרתף שלו, מגלה חללית, ובטעות שולח אות שמתריע לחוקר סית' על נוכחותם.
מיטקה מתגלה כג'דיי לשעבר ומסתיר גם את T0-B1 וגם את חרב האור הישנה שלו.
כאשר T0-B1 עוזב את מקום המחבוא שלו, הוא מגלה שהחוקר שדד את המעבדה של מיטקה והרג אותו.
T0-B1 ממשיך במחקר שלו ונותן חיים בכוכב, אך הוא מתמודד עם החוקר.
לאחר תיקון חרב האור של מיטקה, T0-B1 מתגלה כמונע על ידי גביש קיבר ותוכנן על ידי מיטקה כדי להיות מסוגל לשלוט בכוח, ומדליק את חרב האור והורג את החוקר בקרב.
לאחר מכן הוא עוזב את הכוכב כדי לחקור את הגלקסיה ולשמור את מורשתו של מיטקה.
7 The Elder הזקן Masahiko Otsuka Masahiko Otsuka Studio Trigger22 בספטמבר 2021 מאות שנים לאחר מותו של דארת' ביין וההכחדה הראשונית של הסית', טאג'ין והפדוואן שלו דן נשלחים לחקור את הטבעת החיצונית כאשר טאג'ין חש בהפרעה בכוח.
הם נוחתים על כוכב לכת מבודד ומגיעים לכפר נידח, שם הם לומדים על זקן מסתורי שעלה על פסגת ההר.
דן עוקב אחר עקבותיו של הזקן ופוגש את האיש, שמתגלה כסית' לשעבר שעזב את המסדר לפני שנפל.
הזקן פצע את דן, וטאג'ין מגיע להילחם בזקן.
טאג'ין מצליח בקושי להרוג את הזקן, שמתפרק לסלעים ומפוצץ את ספינתו כשהוא מת.
כשהם עוזבים את הכפר עם החלמתו של דן, טאג'ין אומר לדן שלהיות ג'דיי פירושו להיות טוב לב כדי שהם לא יגמרו כמו הזקן.
8 Lop and Ochō לופ ואוצ'ו Yuki Igarashi Sayawaka Geno Studio22 בספטמבר 2021 בתקופת שלטונה של האימפריה, שפחה חייזרת דמוי ארנב בשם לופ בורחת מהשבי שלה בכוכב טאו ומתגלה על ידי מנהיג השבטים של הכוכב יאסאבורו ובתו אוצ'ו והיא משכנעת את יאסאבורו לאמץ את לופ כבתו.
שבע שנים מאוחר יותר, האימפריה כבשה את כוכב הלכת שלהם ומנצלת אותו עבור משאבי הטבע שלו.
יאסאבורו רוצה לגרש את האימפריה מהכוכב שלהם, בעוד שאוצ'ו רוצה לשתף פעולה עם האימפריה.
לאחר שלא הצליחה לשכנע את יאסאבורו להצטרף אליה, אוצ'ו מתגייסת לצי האימפריאלי למרות הדעה של לופ.
כאשר אוצ'ו הלכה, יאסאבורו מעביר את האוצר המשפחה, חרב אור עתיקה שניתנה לאביהם והועברה במשך דורות, לופ הרגישה את הכוח, ויוצא להתעמת עם אוצ'ו.
אוצ'ו מעוורת את יאסאבורו בקרב, אבל לופ מגיעה ופוצעת את אוצ'ו, שנאלצת לברוח.
לופ נשבעת להחזיר את אוצ'ו הביתה.
9 Akakiri ערפל אדום Eunyoung Choi Yuichiro Kido Science SARU22 בספטמבר 2021 לפני ההכחדה הראשונית של הסית', ג'דיי בשם צובאקי, שסבל מחזיונות של מישהו לא מזוהה גוסס מולו, מתאחד עם אהבתו הישנה מיסה, נסיכה שהופלה על ידי דודתה מסאגו שהתחברה לצד האפל שלה.
בעזרת המדריכים סנשו וקאמאאצ'י, צובאקי ומיסה עושים את דרכם לארמון המלכותי.
מסאגו לוכדת את חבריו של צובאקי ומתחילה להביס אותו, ואז היא מנסה לשכנע אותו להצטרף אליה כהחניך שלה.
כשצובאקי מסרב, משרתים במסיכות של מסאגו תוקפים אותו.
צובאקי הורג אותם, אבל גם הורג בטעות את מיסה שלבושה במדים שלהם, בדיוק כפי שחזה.
שבור לחלוטין, צובאקי מסכים להצטרף למסאגו, שניהם מחיים את מיסה, ועוזבים.
בעת חקירת דרואיד שהתרסק על הכוכב, מופיע לפתע אדונה לשעבר, שמרדף אחריה מוביל אותה חזרה לבסיס שלה.
הוא מגיע בליווי שני דרואידים ודורש ממנה להילחם בו.
בתוך הבסיס, הוא מתעקש שעליה להפוך לאדונית הסית' החדשה על ידי כך שתהרוג אותו, בהתאם לכלל השניים.
לולה מבינה שעליה לקבל את שני הצדדים – האור והחושך – וכאשר חרב האור הדו-כיוונית שלה מפיקה להב צהוב ולהב אדום, היא הורגת את אדון הסית', שאומר לה: "את אדונית הסית' עכשיו," לפני שהוא מתפורר לאבק.
כעת, כשהיא שולטת בגורלה, וקוראת לעצמה פשוט "המאסטרית", לולה מסיימת את הציור ועוזבת את הכוכב יחד עם E2.11Screecher's Reachמערת הצרחותPaul YoungWill Collins ו-ason TammemägiCartoon Saloon4 במאי 2023לפני ההכחדה הראשונית של הסית', נערה צעירה בשם דאאל חיה בבית עבודה יחד עם חבריה ביית'ון, קווין וקינה.
עייפה מחייה שם, דאאל משכנעת את חבריה לצאת איתה אל "שְׁרִיצֶ'ר'ס רִיץ'" – מערה מרוחקת – על ידי גניבת רכבי מהירות קרקעיים.
המערה ידועה בשל השמועות על רוח רפאים ששוכנת בתוכה, והחבורה נרגשת לגלות אם זה נכון.
לאורך המסע, דאאל מונעת על ידי שרשרת מסתורית שהיא נושאת.
כשהם מגיעים למערה, הם נתקלים ברוח רפאים, שמתבררת כתלמידת סית' מבוגרת שהייתה לכודה שם.
דאאל מבקשת מחבריה לברוח, ואז, תוך שימוש בכוח, מוחצת את הרוח בעזרת סלע ולאחר מכן הורגת אותה עם חרב האור שלה.
כשדאאל יוצאת מהמערה, מתגלה שהשרשרת היא למעשה משדר שמקשר אותה אל אדונית סית' בשם "אם הסית'," אשר נתנה לה את המשימה לחסל את התלמידה שלה עצמה ולתפוס את מקומה לצד האם בתמורה למקלט מבית העבודה.
למרות מאמציה של דאאל, אם הסית' מסרבת לקחת גם את חבריה, ומשאירה אותם מרגישים נבגדים.
דאאל, שנאלצת לעזוב, מביטה בחבריה בפעם האחרונה בעצב.12In the StarsבכוכביםGabriel OsorioPunkrobot4 במאי 2023בימי שלטון האימפריה, שתי אחיות, קוטן וטיצ'ינה, הן האחרונות מסוגן לאחר שהאימפריה כבשה את כוכבן וביצעה רצח עם בעמם.
אמם, שהייתה רגישה לכוח, הנהיגה מרד כושל נגד האימפריה, שהקימה מפעל שגזל את המים הנקיים של הכוכב; היא נהרגה במהלך העימות, והמפעל גרם מאז לזיהום אור חמור ולזיהום מים בים.
בעוד טיצ'ינה משוכנעת שהן יכולות להביס את האימפריה באמצעות הכוח, האחות הבכורה, קוטן, הצינית והממורמרת, מתמקדת אך ורק בהישרדותן.
כשנגמרים להן המים, קוטן נאלצת להסתנן למפעל כדי לקחת מים ממטהר המים שלו.
עם זאת, טיצ'ינה עוקבת אחריה פנימה ונחשפת בפני חיילי הסער.
לאחר שנחשפו, קוטן וטיצ'ינה מנסות לברוח, אך טיצ'ינה רצה חזרה פנימה בכוונה להרוס את מכל המים הראשי באמצעות הכוח ובכך להשמיד את הבסיס.
כשהיא נתפסת ונמצאת על סף הוצאה להורג, קוטן מעירה את יכולות הכוח שלה כדי להציל את אחותה, וביחד הן משמידות את המפעל ומציפות את כולם בתוכו.
כשהאחיות מתחבקות בשמחה, הן רואות שהחיים מתחילים לשוב לכוכב ואמם, שהן מאמינות שהיא כוכב, מביטה עליהן מלמעלה.13I Am Your Motherאני אימךMagdalena OsinskaMagdalena OsinsakaAardman4 במאי 2023כמה שנים לאחר תבוסת האימפריה, וג' אנטילס מקים אקדמיה לטיסה עבור טייסים חדשים.
אחת הצוערות, טווילקית בשם אני קאלפוס, הושפעה להפוך לטייסת בזכות אמה היחידנית, קלינה, אך מאז החלה לראות אותה כחונקת ומביכה.
כתוצאה מכך, היא לא מספרת לה על תחרות מרוצים של ספינות חלל שמארגנת האקדמיה, שבה משפחות מתחרות זו בזו.
בנוסף, אני סובלת מלעג מצד תלמיד אחר, ג'ולן ואן ריפל, שאמו, דורוטה, מטיסה ספינה מתקדמת בהרבה.
כשהיא מגיעה במפתיע להחזיר לאני את ארוחת הצהריים שלה, קלינה מגלה על המרוץ ונגררת להשתתף בו לאחר שהוואן ריפלים לועגים לספינה שלה.
במהלך המרוץ, אני מודה בפני אמה שהיא מביכה אותה.
קלינה מקבלת זאת ברוח טובה, ומצליחה לנצח במרוץ ולהביס את הוואן ריפלים.
לאחר מכן, אני מתנצלת על מה שאמרה, אך קלינה מרגיעה אותה ואומרת שלהביך אותה זה התפקיד החשוב ביותר של אמא.
היא מחליטה להרוס את ראש הפסל האפל מתוך אמונה שזה יכול להטות את הכף במלחמה.
שנים לאחר מכן, ארא, כעת מכונאית צעירה, מבקשת ממועצת הג'דיי שומר ראש למשימתה.
הם משייכים למשימה פדוואן צעיר בשם טול, שאיבד לאחרונה את המאסטר שלו בידי לורד סית' סדיסטי בשם ביצ'אן, מה שהשאיר אותו בטראומה ובפחד מתמיד.
השניים אוספים ציוד ונוסעים לכוכב שבו ביצ'אן רודף אחריהם.
הם מצליחים להגיע לפסלים, אך ארא מבינה ששני הצדדים – האור והחושך – זורמים ביניהם באופן שווה, ולכן אי אפשר להרוס את אחד מהם.
טול מתגבר על פחדיו ובסיוע של ארא מצליח להרוג את ביצ'אן.
השניים מחליטים להמשיך יחד את מסעם.15The Spy Dancerהרקדנית הסמויהJulien ChhengStudio La Cachette4 במאי 2023כחמש עשרה שנה לאחר הקמת האימפריה, קבוצה של חייזרים עם הטרוכרומיה וקרניים קטנות מנהלת מועדון יוקרתי המוזמן על ידי חיילי סער.
מתברר שהרקדנית הראשית של המועדון, לו'י, עומדת בראש פלג של ברית המורדים שמורכב משאר הצוות שלה, והיא מתקינה מתקני מעקב על השריונות של חיילי הסער במהלך הופעות הריקוד שלה.
לילה אחד, היא מבחינה במפקד מוכר, ובזיכרון שמוחזר מתברר כי, חמש עשרה שנה קודם לכן, הילד שלה נלקח ממנה על ידי המפקד המפוקפק.
בניגוד לרצון בעלי בריתה, היא מתכננת להרוג את המפקד, רק כדי לגלות שזהו הילד שלה, כיום בוגר ומוטמע בתוך האימפריה.
כאשר הקבוצה שלה נאבקת בחיילים ובדרואיד KX של המפקד, לו'י לוקחת את המפקד אל הגג ומציעה לו הוכחה שהוא אכן הילד שלה, דבר שמשאיר אותו מבולבל.
המאטראד' של המועדון, היטיס, עוזר לה לברוח.
לו'י חושפת כי השאירה לו מכשיר הולו בו הוא מופיע כתינוק, שעליו מותקן גם מתקני מעקב.
המפקד צופה בהולו, ומגלה את קרניו החתוכות.16The Bandits of Golakהבנדיטים מגולאקIshan Shukla88 Pictures4 במאי 2023במהלך מלחמת האזרחים הגלקטית, שרוק ורני הם אחים שנאלצו לברוח מביתם ומבקרים בדרכם לעיר גולאק כדי למצוא מקלט.
רני נמצאת תחת איום כי היא רגישה לכוח, ושרוק מנסה נואשות להסתיר זאת.
הם כמעט נתפסים במהלך נסיעת הרכבת לגולאק, רק כדי להינצל כאשר קבוצה של מורדים בשם ג'אנגוריס תוקפת את הרכבת ששמורה על ידי חיילי סער.
לבסוף הם מגיעים לאזור נווה מדבר קטן שמנוהל על ידי אישה זקנה בשם רוגל, אך חוקר של האימפריה מגיע, יודע על רני ועל המקרה ברכבת.
לאחר שתרגם את האחים לחשוף את עצמם, החוקר מנסה להרוג אותם, אך רוגל - שמתברר שהיא ג'דיאית ששרד את פקודת 66 - מפנה את האזור בעזרת כוחותיה ומנצחת את החוקר בקרב חרבות אור מבריק.
לאחר מכן, רוגל אומרת לרני שהיא חייבת לבוא איתה דרך מנהרה כדי להסתתר עם אחרים שמרגישים את הכוח, אך משאירה את שרוק מאחור.
האחים נפרדים בבכי, ושרוק נותן לרני סוכרייה בצורת ג'לבי, ורני נותנת לו את חליל אביהם כדי לזכור אותה.17The PitהבורLeAndre Thomas ו-Justin RidgeD'Art Shtajio ו-Lucasfilm4 במאי 2023מיד לאחר כיבוש האימפריה, קבוצה גדולה של עבדים אימפריאליים נאלצת לחפור בור ענק במרכז המדבר עבור קריסטלי קייבר, אותם חיילי סער משתמשים לבניית עיר סמוכה.
לאחר שנים של חפירה, הם פוגעים בקרקעית, רק כדי שהחיילים יעזבו אותם לחלוטין בתוך הבור העמוק.
אחד מהם, קרוקס, אומר לבתו ליבי שהוא יברח מהבור ויבקש עזרה מעיר סמוכה.
הוא מצליח לעשות זאת ומצליח למשוך את תשומת הלב של תושבי העיר המתקדמת והנקייה, אך חיילי סער משתלטים עליו ומחזירים אותו בכוח אל הבור, שם הם זורקים אותו למותו.
ליבי מעוררת את כולם בבור לצעוק "עקבו אחרי האור", וצעקותיהם נשמעות עד לתושבי העיר.
הם מצליחים להכניע את החיילים ולהציל את האנשים מהבור.
כאשר הם יוצאים, מתגלה שליבי שמרה קריסטל קייבר שענה למגע שלה, מה שמגלה שהיא רגישה לכוח.18Aau's Songהשיר של אאוNadia Darries ו-Daniel ClarkeTriggerfish4 במאי 2023לא הרבה אחרי ההכחדה הראשונית של הסית', תושבי כוכב הלכת ההררי קורבה עוזרים לג'דאים לטהר את קריסטלי הקייבר, שהוספגו בכוח האפל על ידי הסית'.
ילדה מקומית צעירה בשם אהו נראית כאילו יש לה השפעה יוצאת דופן על הקריסטלים כאשר היא שרה.
אביה, אבט, מנסה לעזור לג'דאי בשם קרטו למצוא דרך לרפא את הקריסטלים, אך מזהיר את אהו ששרה שלה מסוכנת.
בעוד אבט נמצא במכרות, אהו מגלה כניסה למערה נוספת עם קריסטלים ומתחילה לשיר, אך אבט עוצר אותה, מה שגורם למערות להגיב באלימות.
קרטו מנסה להציל אותם, אך אהו מבינה מה עליה לעשות ושוב שרה, ובסופו של דבר מצליחה לטהר את הקריסטלים.
קרטו מגלה שאהו צריכה לבוא איתה כדי לממש את ייעודה, והיא ואבט נפרדים בעצב.
ייצור הפרקים הקצרים התקיים ביפן לאורך 2020 ו-2021.
הסדרה החלה בסרט קולנוע שיצא לאקרנים ב-15 באוגוסט 2008, הסדרה עלתה לראשונה ברשת Cartoon Network חודשיים לאחר מכן ב-3 באוקטובר 2008. הסדרה מתרחשת בגלקסיית מלחמת הכוכבים הבדיונית במהלך שלוש השנים שבין סרטי פרק 2: מתקפת המשובטים לפרק 3: נקמת הסית'.
הסדרה היא גרסה חדשה של הסדרה הקודמת מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים (2003–2005), לכל פרק היה זמן ריצה של כ-22 דקות כדי למלא משבצת זמן של חצי שעה במקום הפרקים של 3–15 דקות שהיו לסדרה הקודמת.
עם זאת, העונה השביעית והאחרונה שברה את המוסכמה הזו מכיוון שהיא יצאה בלעדית בדיסני+, שם היא כבר לא נזקקה למשבצות זמן, וכתוצאה מכך זמני הריצה של הפרקים השתנו בין 24–26 דקות.
כהובלה לסדרת הטלוויזיה באותו שם, הסרט יצא לאקרנים ב-15 באוגוסט 2008, והופץ על ידי Warner Bros.
למרות שהקבלה הביקורתית הייתה שלילית, הסרט זכה להצלחה קופתית והכניס 68.3 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 8.5 מיליון דולר.
שם הסרט שם הסרט בעברית בימוי תסריט תאריך שידור מקוריstar wars: the clone warsמלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטיםדייב פילוניהנרי גילרוי, סטיבן מלצ'ינג וסקוט מרפי15 באוגוסט 2008ככל שמערכות כוכבים נוספות נסחפות לתוך מלחמת המשובטים, אבירי הג'דיי האמיצים נאבקים לשמור על הסדר.
אנאקין סקייווקר והפדוואן שלו אסוקה טאנו יוצאים למשימה המפגישה אותם פנים אל פנים עם ג'אבה ההאט.
זומם נגדם הוא מאסטר הסית' הרוזן דוקו וסוכנו, אסאג' ונטרס שהבטיחו שהג'דיי ייכשלו.
בינתיים, יודה ואובי-ואן קנובי מובילים את צבא המשובטים נגד כוחות הצד האפל.
פרקי הבכורה של מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים שודרו ב-3 באוקטובר 2008, וקבעו שיא חדש ב-Cartoon Network בתור בכורה של הסדרה הנצפית ביותר ומשכה 3.992 מיליון צופים בסך הכול.
פרק סיום העונה, "משבר בני ערובה" (Hostage Crisis) שודר ב-20 במרץ 2009, והשידור המקורי זכה ל-3.297 מיליון צופים.
עונה 1 תיארה את הניסיונות של הרפובליקה והבדלנים להשיג נאמנות של כוכבי לכת וירחים רבים.
הבכורה של העונה השנייה, "שוד ההולוקרון" (Holocron Heist), שודרה ב-2 באוקטובר 2009 ומשכה 2.581 מיליון צופים.
פרק 15 יצא לראשונה בקנדה.
פרקים 16–21 שוחררו בבריטניה לפני שידורם בארצות הברית.
בעונה 2, הסית' נוקטים לשכור ציידי ראשים ושכירי חרב כדי לגנוב חפצים ומודיעין או להתנקש במטרות עבורם.
בינתיים, הג'דיי מובילים את כוחות הרפובליקה בהסתערות על מתקן הייצור העיקרי של הדרואידים.
פרק סיום העונה בן שעה שהוא שילוב של הפרקים "R2, בוא הביתה" (R2 Come Home) ו"איתור קטלני" (Thalal Trackdown) שודר ב-30 באפריל 2010, והשידור המקורי קיבל 2.756 מיליון צופים.
הבכורה של העונה השלישית, המורכבת מ"חניכי שיבוט" (Cone Cedets) ו"חיילי ה-ARC" (ARC Troopers), שודרה ב-17 בספטמבר 2010, ומשכה 2.42 מיליון צופים.
פרקים אלה, וכמה אחרים בעונה זו, מכסים אירועים מעונות קודמות.
פרקים 21 ו-22 שוחררו בבריטניה לפני שידורם בארצות הברית.
פרקי סיום העונה, המורכב מ"צעיר שאבד" (Padawan Lost) ו"ציד ווקי" (Wookiee Hunt), שודרו ב-1 באפריל 2011, ומשכו 2.31 מיליון צופים.
הבכורה של העונה הרביעית, המורכבת מ"מלחמת המים" (Water War) ו"מתקפת גונגאן" (Gungan Attack), שודרה ב-16 בספטמבר 2011, ומשכה 1.93 מיליון צופים, הצפייה הבכורה הנמוכה ביותר מכל העונות.
סיום העונה, "נקמה" (Revenge) שודר ב-16 במרץ 2012, ומשך 2.03 מיליון צופים.
הבכורה של העונה החמישית, "תחייה" (Revival), שודרה ב-29 בספטמבר 2012 ומשכה 1.94 מיליון צופים.
העונה החמישית כללה 20 פרקים במקום 22 פרקים כפי שהיה בעונות הקודמות.
סיום העונה החמישית, "הג'דיי הלא נכון" (The Wrong Jedi), שודר ב-2 במרץ 2013 ומשך 2.18 מיליון צופים.
בניגוד לארבע העונות הראשונות, פרקי העונה החמישית שוחררו ל-DVD ולבלו-ריי בסדר כרונולוגי בניגוד לסדר השידור.
עונה 6: המשימות האבודות (2014)
העונה השישית שוחררה בשלמותה ב-7 במרץ 2014 בנטפליקס בארצות הברית.
העונה כבר עלתה לראשונה בגרמניה ב-15 בפברואר באותה השנה ב-Super RTL.
מלחמת המשובטים חזרה עם 12 פרקים חדשים שפורסמו בדיסני+ במהלך השנה הראשונה של השירות בארצות הברית.
העונה השביעית והאחרונה עלתה לראשונה ב-21 בפברואר 2020.
בעוד שהסדרה נועדה להיות אנתולוגיה של פרקים עצמאיים וגם של סיפורים קטנים, אירועים שונים לאורך מודיעים על סיפורים, דמויות ומערכות יחסים כדי ליצור עלילה רחבה.
לכבוד יציאת הסדרה השלמה בנטפליקס בארצות הברית, StarWars.com פרסמה את סדר הפרקים הכרונולוגי הרשמי לשש העונות הראשונות ב-17 במרץ 2014, זה עודכן מאוחר יותר כדי לכלול את עונה 7 וקישורים לפרקים בדיסני+.
בזמן ביטול הסדרה במרץ 2013, עדיין היו פרקים רבים בפיתוח (65 בערך) והיו תכנונים לעונות 6, 7, 8. 13 מהפרקים הללו הושלמו והפכו לעונה 6, אך עדיין היו סיפורים שמעולם לא פורסמו.
בספטמבר 2014 לוקאס פילם פורסמו פרטים על הפרקים הלא גמורים.
באותו זמן הם גם פרסמו את 4 הפרקים של Crystal Crisis on Utapau.
באותה שנה גם יצא ספר הקומיקס של דארת' מול.
ב-2015 יצא הספר Dark Disciple שהיה אמור להיות 8 פרקים ולהשתרע על פני 2 עונות (4 בכל עונה).
כיום יש 26 פרקים שלא נחשפה עלילתם המלאה.
למרות שלא שודרו ולא נחשפו לגמרי, הם עדיין נחשבים כחלק מעלילת מלחמת בכוכבים (הקאנון).
סיפור של ארבעה פרקים המשיך את סיפורו של דארת' מול אחרי אירועי פרק 16 בעונה 5 "פריקת העול" (The Lawless).
ארבעת הפרקים נקראו: "האויב של האויב שלי" (The Enemy of My Enemy), "סיפור על שני חניכים" (A Tale of Two Apprentices), "מלחמת פרוקסי" (Proxy War) ו"העימות על דאת'ומיר".
לדברי דייב פילוני, ארבעת התסריטים "יצאו מאחד מפגשי הסיפורים שלנו עם ג'ורג' לוקאס".
התסריטים והעיצובים של הסיפורים הותאמו לקומיקס בן ארבעה גיליונות בשם Darth Maul: Son of Dathomir (דארת' מול: בן דאת'מיר), שיצא באוגוסט 2014 על ידי הוצאת הספרים דארק הורס קומיקס.
הקומיקס היה הקומיקס האחרון של מלחמת הכוכבים שפורסם על ידי דארק הורס לפני שלוקאספילם העבירו את הרישיון למארוול קומיקס ב-2014 והפך לכריכה רכה על ידי מארוול ב-2018. זה היה הקומיקס הראשון שיצא במסגרת הקאנון החדש של מלחמת הכוכבים.
הסיפור עוקב אחר ווס בשיתוף פעולה עם וונטרס, בתקווה להוציא להורג את הרוזן דוקו.
אריק גולדמן מ-IGN נתן לספר 8 מתוך 10, ואמר שהוא נהדר.
בספטמבר 2014 פורסמו ארבעה פרקים לא גמורים, שכותרתם: "מוות על אוטפאו" (A Death on Utapau), "חיפוש אחר הגביש" (In Search of the Crystal), "משבר הגביש" (Crystal Crisis) ו"המפץ הגדול" (The Big Bang).
הסיפור מתרחש באוטפאו עם אובי-ואן ואנאקין חוקרים עסקת נשק הכוללת את הבדלנים וגביש קיבר.
הסיפור עוסק גם ברגשותיו של אנאקין לאחר שאסוקה עזבה את מסדר הג'דיי.
הפרקים נכללו בבלו-ריי של עונה 6, וגם זמינים לצפייה ביוטיוב.
בנוסף לפרקים שעובדו לקומיקס, לספר או שוחררו באנימציה לא מלאה – היו פרקים שלמים שרק קטעים מעטים מהם קיבלנו:
4 פרקים: סיום עלילת בובה פט וציידי הראשים – בובה פט מתחבר עם אורה סינג וביין בכוכב הלכת טטואין על מנת להבין מה קרה לילד שנחטף עלי ידי הטאסקנים.
בפרקים בובא היה אמור לשים את השריון האייקוני שלו מהסרטים ולהיכנס לדו-קרב עם ביין, בסיום הדו-קרב בובא קיבל את השקע בקסדה וביין היה אמור למות.
במקום למות ביין נפצע ומאז לבש פלטת ברזל במקום בו חטף את הירי.
הקרב עבר שיחזורים עם האנטר מהקבוצה הרעה ועם המרשל בספר של בובה פט ולבסוף גם עם בובא פט עצמו בפעם השנייה (בקרב השני שלהם הם גם מדברים על הקרב הראשון) הקרב שוחרר לאינטרנט ב-2014.
4 פרקים: הקבוצה הרעה בקאשיק – הפרקים האלה היו אמורים להיות הפעם הראשונה שבה ראינו את הקבוצה הרעה, העלילה הכללית הייתה שהטרנדושיאנים והבדלנים תקפו את הכוכב של הווקים – קאשיק.
הסיפור היה אמור להסביר איך ליודה יש יחסים כל כך טובים עם הווקים (כך הוא אמר בנקמת הסית') ולמה הם עזרו לו להימלט במהלך פקודה 66. בנוסף, בעונה השנייה של הבאד באצ' הקבוצה הרעה חוזרים לקאשיק ומדברים על הפעם הקודמת שבה הם היו בכוכב.
לצ'ובאקה היה אמור להיות תפקיד גדול בסיפור.
4 פרקים: הרפתקה של קפטן רקס ו־R-2 D-2: בסיפור, הכוח האווירי והכוח הקרקעי של הרפובליקה נקלעים לסכסוך וקפטן רקס נתקע ביחד עם R-2 D-2 באחד מהירחים של ריילות'.
4 פרקים: "Yuzong Vong": יצורים מפחידים ששייכים לאגדות מלחמת הכוכבים.
4 פרקים: חזרה אל מקדש הג'דיי: אסוקה מגלה מקדש סית' מתחת למקדש הג'דיי והולכת להזהיר אותם.
4 פרקים: החזרה למון קאלה – פאדמה נלחמת נגד הארכת ישיבה של פלפטין בראש הסנאט ולכן יוצאת עם אנאקין למון קאלה להיפגש עם המלך לי צ'אר.
במהלך שהותם הם מגלים שהמנהיג של הקוורנים – נוסא רי נרצח.
פאדמה מנסה למצוא חן בעיני המנהיג החדש של הקווראנים על מנת שיעזרו לה להעיף את פלפטין מהשלטון.
שמות הפרקים בעברית, ותקצירי הפרק לקוחים בעיקר מדיסני+.
מלחמת הירושה של ייליך הייתה מלחמת ירושה בדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג.
היא נמשכה בין 10 ביוני 1609 ל-24 באוקטובר 1610, התחדשה במאי 1614 והסתיימה לבסוף ב-13 באוקטובר 1614. הסיבוב הראשון של הסכסוך העמיד את הארכידוכס הקתולי לאופולד החמישי מול הכוחות המשולבים של מרקיזות ברנדנבורג ופפאלץ-נויבורג הפרוטסטנטים, והסתיימה בתבוסה הצבאית של הראשון.
נציגי ברנדנבורג ונויבורג נכנסו מאוחר יותר לסכסוך ישיר לאחר הפיכתם הדתית לקלוויניזם ולקתוליות בהתאמה.
הסכסוך הסתבך עוד יותר בגלל מעורבותן של ספרד והולנד שהפכה אותו לחלק ממלחמת שמונים השנים, כמו גם מלחמות הדת באירופה.
הסכסוך הוסדר לבסוף על ידי הסכם קסאנטן, שסעיפיו העדיפו את ספרד.
התפשטותן המהירה של הדוקטרינות הלותרניות והקלוויניסטיות לאחר הרפורמציה הפרוטסטנטית נתקלה בתקופה של התחייה הרומית-קתולית, הידועה בשם הקונטרה-רפורמציה.
סכסוכים בין-דתיים כמו מלחמת קלן ומלחמת הבישופים של שטרסבורג הובילו להקמת הליגה הקתולית והאיחוד הפרוטסטנטי, מתוך כוונה לשמור על האינטרסים של האצולה הקתולית והפרוטסטנטית של האימפריה הרומית הקדושה, בהתאמה.
הבריתות הנ"ל נכנסו לסכסוך הראשון שלהן בשנת 1609, כאשר משבר ירושה בדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג עורר את מלחמת הירושה של ייליך.
השטחים המדוברים השתרעו על שטח של 14,000 קמ"ר והן היו בעלי חשיבות גאופוליטית מקרבתם לדרך הספרדית והן כלכלה משגשגת, שהוזנה על ידי פליטים שנמלטו מהארצות שנחרבו במלחמת שמונים השנים.
יוהאן וילהלם, דוכס ייליך-קלווה-ברג, שנפגע ממחלת נפש קשה, מת ב-25 במרץ 1609 ולא הותיר יורשים לרשתו.
לקיסר רודולף השני היו טענות כלפי הדוכסות שנבעו מנישואי תערובת.
עם זאת, הוא לא היה מסוגל להצהיר על כוונותיו בגלוי מבלי לפגוע בנייטרליות הנתפסת שלו.
בסך הכל הופיעו שישה תובעים נוספים, כאשר לשליטים של מרקיזות ברנדנבורג ודוכסות פפאלץ-נויבורג היו הטענות האמינות היחידות דרך נישואיהם עם דודותיו של יוהאן וילהלם.
ב-2 באפריל הוקמה יועצת עצר, הכוללת את אשתו של הדוכס, אנטואנט מלורן; חברי המועצה הכמרים; ונציב קיסרי.
ב-24 במאי, רודולף השני הודיע כי מועצת אוליק תיתן פסק דין נחרץ בתוך ארבעה שבועות.
ברנדנבורג ונויבורג ראו את העוצרות כניסיון ישיר לספח את הדוכסות.
ב-10 ביוני 1609 הם חתמו על , דחיית כל שאר התובעים והקמת ממשלה זמנית יחד עם האצולה המקומית.
כוחותיהם נכנסו לדוכסות בהתרסה מול מועצת העצרות והקיסר.
בינואר 1610, חתם אנרי הרביעי, מלך צרפת על טיוטת הסכם צבאי עם האיחוד הפרוטסטנטי ושיגר 22,000 איש בפיקודו של מרשל דה לה שאטר לצפון-מזרח צרפת.
מספר דומה של חיילים נשלח על ידי ההולנדים לעבר Schenkenschanz בהפגנת כוח לכאורה כלפי ספרד.
הארכידוכס לאופולד החמישי ביקש להגביר את עמדתו במאבק הכוחות המתמשך בין הקיסר והארכידוכס מתיאס על ידי שכנוע הראשון לבטל את חוזה דורטמונד ולמנותו כנציב קיסרי.
לאופולד נכנס בניצחון לייליך, אך עד מהרה מצא את עצמו נצור על ידי צבא גדול פי שלושה ממנו, כאשר הקרבות התפשטו לאאכן ולדירן.
המאבק בין משפחת המלוכה הקתולית לנסיכים הפרוטסטנטים הביא חשש ממלחמת דת גדולה יותר.
האיחוד הפרוטסטנטי גייס 5,000 איש, ולאופולד גייס 1,000 פרשים ו-3,000 חיילי רגלים בנסיכות-בישופות שטרסבורג.
קרוביו ההבסבורגיים ושאר חברי הליגה הקתולית סירבו לתמוך בליאופולד בגלוי ואספו חיילים רק להגנתם.
ב-13 במרץ 1610 פלש הרוזן הפרוטסטנטי אוטו פון זולמס-בראונפלס לשטרסבורג עם 2,000 חיילים.
הקתולים פשוט נסוגו לעיירות מוקפות חומה כמו סאברן ו-Wittef עד שנגמר הכסף של הפולשים חסרי המשמעת והם נסוגו.
נקבעה פגישה בפראג ב-1 במאי 1610 כדי לתווך בהסדר.
ההחלטה הראשונית של רודולף להוריש את הדוכסות כולה לכריסטיאן השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה, נדחתה על ידי מספר נסיכים מתונים, מה שהוביל לדחיית המשא ומתן עד אוגוסט.
פלישה פרוטסטנטית שנייה, שהייתה מורכבת הפעם מ-9,800 חיילים וארטילריה, הצליחה להשתלט על דכשטיין, מוטציג ומולצהיים, אך גם היא הופסקה לאחר שהאוכלוסייה המקומית סירבה לספק לה מזון.
בינתיים, לאופולד נמלט מייליך והשאיר בפנים 1,500 חיילים.
גורלם נחרץ כאשר ממלכת צרפת והרפובליקה ההולנדית התערבו לבסוף בתמיכה בפרוטסטנטים והתכוונו להתנגד לספרד על ידי הפעלת לחץ נוסף על הדרך הספרדית.
ההולנדים יירטו משלחת סיוע בכיוון הנסיכות-בישופות של לייז' וחיזקו את הנצורים לכדי סך של 25,200 חיילים.
ב-1 בספטמבר נכנע חיל המצב בתמורה למעבר חופשי לאלזס העליונה.
ב-24 באוקטובר הסכימו האיחוד הפרוטסטנטי והליגה הקתולית להסיג את כוחותיהם ולפרק אותם עד סוף השנה.
המלחמה דלדה קשות את קופות כל הצדדים המעורבים, והובילה להגדלת המיסים, אשר בתורה הביאה את מרד האיכרים של טירול ב-1612. וולפגנג וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג ויואכים ארנסט, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך השתלטו על הדוכסות בכוח צבאי מבלי שהצליחו להשיג הכרה רשמית.
בשנת 1611 התפשטה הפרוטסטנטיות לכפרים סטולברג וויידן, בסביבת אאכן.
בתגובה, הטילה מועצת העיר אאכן קנס על אותם תושבים שהשתתפו בטקסים פרוטסטנטיים.
חמישה אזרחים נעצרו בגין התעלמות מגזרת העיר גורשו וסירבו לשלם את הקנס.
זה גרם למהומה נגד המועצה ב-5 ביולי.
חברי המועצה הקתולים גורשו, ובניינים קתולים רבים הוחרבו.
המורדים תקפו את הכנסייה ואת הקולג' של הישועים, ניפצו את המזבחות והתמונות וקיימו מיסה מדומה כשהם לבושים בבגדי כוהנים שהוחרמו.
הוקמה מועצה פרוטסטנטית חדשה והיא פנתה לתמיכה מבעלי הזכויות.
בשנת 1612 הורה רודולף לבעלי הזכויות להחזיר את הקתוליות בעיר אאכן תחת איום הנידוי.
הפרוטסטנטים של העיר, לעומת זאת, התעלמו מהפקודה ופצעו קשה קומיסר קיסרי שנשלח ליישם את צו הקיסר.
עם מותו של רודולף, אישר הקיסר מתיאס את זכויותיה של סקסוניה לנחלה, מה שהצית מחדש את המחלוקת.
יתר על כן, ההמרה של ארנסט ווולפגנג וילהלם לקלוויניזם וקתוליות בהתאמה שינתה מחדש לחלוטין את בריתות העבר שלהם.
פקידי ברנדנבורג ונויבורג הפסיקו לתקשר זה עם זה בתחילת 1614. במאי 1614, 300 חיילים הולנדים גירשו את חיל המצב של נויבורג מייליך, בניסיון של המדינאי ההולנדי יוהאן ואן אולדנברנבולט למנוע מזימה ברנדנבורגית נגד הראשון.
וולפגנג וילהלם פירש זאת כהכרזת מלחמה, גייס 900 חיילים וכבש את דיסלדורף.
המרקיז החדש של ברנדנבורג, גאורג וילהלם, אמנם תכנן הפיכה, אך תלותו הכלכלית בהולנדים מנעה ממנו להגשים את תוכניותיו.
אי הבנה נוספת התרחשה כאשר ספרד ואלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה, פירשו את ההתעצמות הצבאית ההולנדית כהפרה של 12 שנות ההפוגה וגייסו 13,300 חיילי רגלים ו-1,300 פרשים תחת הגנרל הספרדי אמברוסיו ספינולה.
ב-20 בפברואר 1614 הורה הקיסר מתיאס על השבת השלטון הקתולי באאכן.
מחשש להתקפה, ביקשה מועצת העיר את עזרתו של הבוחר מברנדנבורג, ששלח כמה מאות חיילים תחת הגנרל גאורג פון פוליץ לתגבר את המיליציה המקומית.
ב-24 באוגוסט, ספינולה כיתר את אאכן בהנחה של הטלת צו קיסרי בן שנתיים שהוציא רודולף.
לאחר מספר ימים של משא ומתן, הורשה חיל המצב לעזוב, יחד עם אנשי דת פרוטסטנטים ולא אזרחים.
מועצת העיר העתיקה הוחזרה, ומשתתפי פרעות 1611 נענשו.
מאאכן, ספינולה המשיך לכיוון דירן, נויס, וזל ומילהיים, שאותם כבש בעזרת וולפגנג וילהלם.
ההולנדים כבשו את רוזנות מארק ואת שאר דוכסות קלווה וגם חיזקו את ייליך.
ב-13 באוקטובר 1614, ספינולה ומאוריץ מנסאו יזמו משא ומתן לשלום בתיווך צרפתי ואנגלי.
הסכסוך הסתיים עם החתימה על הסכם קסאנטן ב-12 בנובמבר.
השטחים של ייליך-ברג וראוונשטיין ניתנו לוולפגנג וילהלם מנויבורג, ואילו קלווה-מארק וראוונסברג נמסרו לגאורג וילהלם.
ספרד זכתה בסך הכל ב-62 עיירות, כולל שלושה מעברים של נהר הריין (וזל, אורסוי וריינברג), מה ששיפר משמעותית את מעמדה בצפון-מערב אירופה.
ההולנדים שמרו על חיל המצב שלהם בייליך ו-Pfaffenmütze, אך כעת היו מוקפים או אפילו מבודדים, מה שהציב אותם בעמדה לא נוחה כשפג תוקפה של הפסקת 12 השנים באפריל 1621.
מלחמת הולנד–אנגליה השנייה או מלחמת הולנד השנייה (4 במרץ 1665 – 31 ביולי 1667; בהולנדית: Tweede Engelse Oorlog "המלחמה האנגלית השנייה") הייתה סכסוך בין ממלכת אנגליה לרפובליקה ההולנדית, בין השאר על השליטה בימים ועל דרכי המסחר.
אנגליה ניסתה לסיים את השליטה ההולנדית בסחר העולמי בתקופה של יריבות מסחרית אירופאית עזה, אך גם כתוצאה ממתחים פוליטיים.
לאחר הצלחות ראשוניות של האנגלים, המלחמה הסתיימה בניצחון הולנדי.
זו הייתה השנייה מתוך סדרה של מלחמות ימיות שהתנהלו בין האנגלים להולנדים במאות ה-17 וה-18.
באופן מסורתי, סברו היסטוריונים רבים כי המלחמות האנגלו-הולנדיות הראשונה והשנייה נוצרו מיריבות מסחרית וימית בין אנגליה להולנד.
למרות שהמתיחות המסחרית המתמשכת היוו את הרקע למלחמה השנייה, קבוצה של פוליטיקאים וקציני צי אנגלים שאפתניים תסכלו מאמצים דיפלומטיים להגיע לכל התאמה בין הצדדים.
הבדלים דתיים ופוליטיים בין המלוכנים האנגליקנים באנגליה לבין הרפובליקנים הקלוויניסטים שהרכיבו את הקבוצה השלטת בהולנד, כל אחד ראה בשני איום אידאולוגי, פגעו בהסכמות בין הצדדים.
הקרב הגדול האחרון במלחמת הולנד–אנגליה הראשונה היה ניצחון אנגלי בקרב סכוונינגן באוגוסט 1653. עם זאת, לאחר מכן ההולנדים פנו להשתמש בספינות מלחמה קטנות יותר ובפריבטירים, ובנובמבר, אוליבר קרומוול היה מוכן לעשות שלום מכיוון שההולנדים לכדו ספינות סוחר אנגליות רבות.
התנייתו היחידה הייתה שאף נסיך אורנז' או חבר אחר בבית אורנז' לא ימלא את תפקיד הסטאדהאודר או כל תפקיד ציבורי אחר בהולנד.
כאשר דרישה זו פורסמה ברבים, היא זכתה להתנגדות נחרצת מצד אורנג'יסטים, ולכן היא נשמטה מהמשא ומתן הרשמי.
הפנסיונר הגדול המשפיע של מחוז הולנד, יוהאן דה ויט, הבין שהוא לא ישכנע את רוב המחוזות לקבל את הדרת חברי בית אורנז' מתפקידים ציבוריים כחלק מהסכם שלום, ולכן התנאים שנחשפו לציבור של אמנת וסטמינסטר לא הזכירו זאת.
עם זאת, שני חברי צוות המשא ומתן מהולנד, ללא ידיעת עמיתיהם, הסכימו לנספח סודי המקנה, למרות שהפרובינציות המאוחדות יאשררו את האמנה ללא דיחוי, אנגליה תעשה זאת רק לאחר שמדינות הולנד יעבירו חוק של הסתגרות, להחריג את בית אורנז' מלמלא תפקידים ציבוריים במחוז הולנד.
המדינות הכלליות של המחוזות המאוחדים אישרו ואשררו את חוזה וסטמינסטר, מבלי לדעת את הנספח הסודי שצורף לגרסה של האמנה שהאנגלים יאשררו.
דה ויט נאלץ להשתמש בהשפעתו כדי לשכנע נציגים מעיירות הולנד, שרבים מהם לא היו חיוביים בתחילה, לתמוך בהדרה, וחלק מהפנסיונרים שלהם התנגדו עד הסוף, למרות שלא ניסו לערב מחוזות אחרים.
הולנד העבירה את חוק ההדרה שלה ב-4 במאי 1654. תגובות שליליות מהציבור במחוזות אחרים היו חזקות, אבל האסיפות המחוזיות שלהן לא יכלו להתגבר על המחלוקות הפנימיות שלהן או לפעול עם מחוזות אחרים כדי להתנגד לה.
עם זאת, כל ציפייה שהפרובינציות האחרות יחוקקו את חוק ההדרה שלהן לאחר שהולנד תעביר את החוק שלה לא התממשה בטווח הקצר, אם כי בפועל לא הייתה התנגדות למדיניות.
רק לאחר המלחמה אימצו ארבעה מחוזות מלבד הולנד את הצו הנצחי (1667) המאשר את ההדרה.
ממשלת חבר העמים של אוליבר קרומוול רצתה להימנע מעימות נוסף עם הרפובליקה ההולנדית, שכן היא תכננה מלחמה עם ספרד, שהחלה כמלחמה האנגלו-ספרדית של 1654–1660 לאחר חתימת הסכם וסטמינסטר.
האנגלים חששו מהתערבות הולנדית במלחמה זו לצד הספרדים, שכן הרפובליקה הכילה מפלגה אורנג'יסטית עוינת לקרומוול.
עם זאת, רגשות אורנג'יסטים נמצאו יותר בקרב פשוטי העם מאשר בעלי השפעה פוליטית.
המחלוקת על ההדרה חיזקה את מעמדו של דה ויט בהולנד והגבירה את השפעתה של הולנד על שאר המחוזות.
מעמדו של דה ויט התחזק עוד יותר על ידי הגברת הדומיננטיות ההולנדית בסחר הבינלאומי, שהחליפה את הסחר האנגלי עם ספרד ונחלותיה באיטליה ובאמריקה במהלך המלחמה האנגלו-ספרדית.
לאחר שהולנד דחקה את אנגליה באזורים אלו, הסוחרים בה נרתעו מאוד לראות יריבים אנגלים מתקבלים מחדש.
לאחר המלחמה האנגלו-הולנדית הראשונה, יוהאן דה ויט, שמונה לפנסיונר הגדול של הולנד, תפס את השליטה האפקטיבית במדיניות החוץ של הולנד עד מותו ב-1672. הוא הבין שהולנד לעולם לא תוכל לנצח במלחמה עם אנגליה או צרפת באופן סופי, ושגם לשרוד מלחמה עם כל אחת מהמעצמות יהיה אפשרי רק במחיר עצום.
לכן הוא חתר לנייטרליות שבה המסחר ההולנדי יוכל לשגשג, תוך שהוא נתמך על ידי כוחות יבשתיים וימיים חזקים מספיק כדי להרתיע כל אחת משתי המדינות הללו מלהפוך ליריבה.
למרות העוינות ההולנדית המסורתית כלפי ספרד, דה ויט סירב להצטרף לקרומוול בתקיפתה, אך להולנדים לא היה רצון לסייע לאדונם לשעבר השנוא, ולכן נשארו נייטרליים.
במטרה דומה, הוא ניסה לסיים את הסכסוך הממושך עם פורטוגל, ואפשר לה לשמור על ברזיל על רקע המחאות של שניים מחמשת המחוזות של הולנד ב-1661
ההולנדים ניצלו את שנות השלום כדי לבנות שוב את הצי המסחרי שלהם, בעקבות השמדתו במלחמת הולנד–אנגליה הראשונה.
דה ויט השיג גם השלמה שלאחר המלחמה של ספינות מלחמה חדשות רבות, שנצטוו במהלך המלחמה להגדיל את הצי הקיים, כולל מספר ספינות גדולות הדומות בחימוש לאניות האנגליות הגדולות פרט לגדולות ביותר.
ספינות אלו קיבלו חוזק בנייה גדול יותר וקורה רחבה יותר כדי לתמוך בתותחים כבדים יותר.
עם זאת, למרות הפצרותיהם של האדמירלים לעוד מהספינות החזקות הללו, רבות מאלו שנבנו היו קטנות יחסית ועוצבו כמלווי שיירות, המגנים על נתיבי מסחר, ולא להילחם בפעולות הצי.
בנוסף, חברת הודו המזרחית ההולנדית בנתה ספינות היברידיות שיכלו לשמש לנשיאת מטען, כמלווי שיירות או בקרב, אם כי הן לא נבנו חזקות כמו ספינות מלחמה טהורות.
בעוד האנגלים ניצחו ברוב הקרבות הימיים והשמידו או לכדו הרבה מאוד ספינות סוחר הולנדיות במהלך המלחמה האנגלו-הולנדית הראשונה, הם לא הצליחו לנצח במלחמה.
הרפובליקה הייתה במצב פיננסי טוב יותר מאשר חבר העמים של אנגליה, מה שאולי אפשר להולנדים להשלים את ההצטיידות של הצי הימי שלהם כדי להחליף את ההפסדים שלהם בקצב מהיר יותר מאנגליה.
עם זאת, דה ויט לא הצליח להעמיד את הכספים הימיים על בסיס ריכוזי, שכן כל אחת מחמש האדמירליות ושלושת המחוזות ששמרו עליהן שמרו על עצמאות ניכרת.
בנוסף, מכיוון שהצי ההולנדי לא הסתמך על גיוס כפוי לצי, הבטחת כוח אדם מספיק הייתה עלולה להיות בעיה, אם כי נטישת הנוהג של תשלום לימאים והנחת ספינות בחורף קידמה גוף מלחים מקצועי וקבוע יותר המחויב לשירות ימי.
בזמן שהמלחמה נמשכה, ההולנדים היו חופשיים גם להרחיב את רשתות הסחר שלהם לאורך נתיבי הים הראשיים מחוץ למים הביתיים של אנגליה ללא חשש מנקמה אנגלית, שכן רוב ספינות המלחמה האנגליות היו במים הביתיים, עם מעט ספינות זמינות מעבר לים.
המסחר האנגלי נעצר כשהם איבדו את הגישה לים הבלטי והים התיכון, וכאשר שני הצדדים חתמו על הסכם השלום ב-1654, האנגלים היו בעצם באותה עמדה שבה הם התחילו: צפייה ברפובליקה ההולנדית מפתחת את הכלכלה שלה להפוך למעצמת הסחר המובילה באירופה.
כדי להחמיר את המצב עבור אנגליה, סיום המלחמה האנגלו-הולנדית הראשונה גררה מיד את המלחמה האנגלו-ספרדית בשנים 1654–1660, אשר שיבשה את שרידי הסחר שהיה לחבר העמים עם ספרד ודרום איטליה.
ההולנדים נותרו חופשיים להרחיב את השפעתם באזור: תקופה זו הייתה אחת הנקודות הגבוהות ביותר בתור הזהב ההולנדי, ולמרבה האירוניה ההתערבות האנגלית הייתה אחראית חלקית לשגשוג זה.
בעיה מרכזית במערכת המסחר האנגלית הייתה שהיא התבססה על איסורים, כמו חוקי הניווט, תעריפים ומכס, והסדרת ייצור.
כל האמצעים הללו, אפילו תעריפים שנועדו במקור להעלות הכנסות, כוונו להגנה על הסחר האנגלי.
למרות שנאמר כי המערכת ההולנדית מבוססת על סחר חופשי, זה חל רק על אירופה, ולא על תחנות סחר הולנדיות במקומות אחרים.
המחירים של סחורות הולנדיות היו אטרקטיביות יותר ברחבי העולם מכיוון שמערכת המיסוי ההולנדית הטילה בלו על הצרכנים שלה, ולא מכס על המשתמשים הזרים של היצוא שלה.
סיומה של המלחמה האנגלו-הולנדית הראשונה לא שינה את הדינמיקה הזו.
ואכן, סיום המלחמה שחרר את הפרובינציות המאוחדות להרחיב את המסחר שלהן בעוד האנגלים עדיין הופרעו על ידי אותה שיטת תעריפים.
לפיכך, מלחמה נוספת נראתה בלתי נמנעת לאנשים רבים באותה תקופה, שכן לא סביר היה שחבר העמים יוותר על עליונותו הימית והכלכלית ללא קרב.
הרסטורציה של צ'ארלס השני, ב-1660, יצרה תחילה גל כללי של אופטימיות באנגליה.
רבים קיוו להפוך את הדומיננטיות ההולנדית בסחר העולמי.
אולם בהתחלה, צ'ארלס השני ביקש להישאר ביחסי ידידות עם הרפובליקה, שכן הוא היה חייב באופן אישי בחובות רבים לבית אורנז', שהלווה סכומים גדולים לצ'ארלס הראשון במהלך מלחמת האזרחים האנגלית הראשונה.
למרות זאת, עד מהרה התפתח סכסוך בין הפרלמנט של הולנד למרי הנרייטה על השכלתו והסיכויים העתידיים של וילם השלישי, נסיך אורנז', בנו שלאחר מותו של הסטאדהאודר ההולנדי וילם השני, נסיך אורנז' ואחיינו של צ'ארלס.
וילם הוגדר כ"ילד המדינה" ב-1660, מה שרימז שהוא יוכשר לתפקיד בכיר על ידי המדינות הכלליות.
מרי הנרייטה מתה ב-1661, לאחר שהיא מינתה את צ'ארלס כשומר של וילם, מה שאפשר לאנגליה מידה של השפעה בפוליטיקה ההולנדית.
ההולנדים, בצעד שתאמו קורנליס ואנדריס דה גראף, ניסו לפייס את המלך במתנות נפלאות, כמו המתנה ההולנדית של 1660. משא ומתן החל בשנת 1661 לפתרון סוגיות אלו, שהסתיים בהסכם של 1662, שבו הודו ההולנדים ברוב הנקודות.
בשנת 1663, לואי הארבעה עשר, מלך צרפת הצהיר את תביעתו לחלקים מארצות השפלה הדרומיות, מה שהוביל להתקרבות קצרה בין אנגליה לרפובליקה.
במהלך תקופה זו, לורד קלרנדון, שכיהן כשר הראשי של מלך אנגליה צ'ארלס השני, חש שצרפת הפכה לסכנה הגדולה ביותר לאנגליה.
הם תיאמו את מאמציהם על מנת לצמצם את התחרות ההולנדית באמצעות מדיניות של פעולות תגמול נגד ספינות הולנדיות, שנלכדו במספרים משמעותיים.
וציפו לרווח אישי משמעותי מפוליסה זו.
ג'יימס, הדוכס מיורק, עמד בראש החברה המלכותית האפריקאית וקיווה לתפוס את נחלותיה של חברת הודו המערבית ההולנדית, כולל ניו אמסטרדם.
מדיניות תוקפנית זו נתמכה על ידי השגריר האנגלי בהאג, סר ג'ורג' דאונינג, שפעל כסוכן של ג'יימס, ארלינגטון וקליפורד מתפקידו בהאג, דאונינג נתן דין וחשבון מלא ומפורט על כל העניינים הפוליטיים בפרובינציות המאוחדות לצ'ארלס כמו גם לג'יימס ולמקורביו.
דאונינג דיווח בחזרה ללונדון שהרפובליקה מפולגת פוליטית ושההולנדים ייכנעו לדרישות האנגלים במקום לצאת למלחמה.
גם לאחר שהצי האנגלי החל להשתלט על ספינות הולנדיות והתקיף נחלות הולנדיות במערב אפריקה, הוא דיווח באוגוסט 1664 כי ההולנדים יסכימו כנראה להפחית את חלקם בסחר מעבר לים לטובת אנגליה, אם כי מקורות הולנדים בני זמנו דיווחו על התחזקות של התנגדות הולנדית לפרובוקציות הללו.
מאז 1661, דאונינג היה בקשר עם האורנג'יסטים, שלדעתו ישתפו פעולה עם אנגליה נגד אויביהם, סיעת המדינות הרפובליקניות.
עם זאת, אף על פי שחלק מהאורנג'יסטים התקשרו עם אנגליה בהתכתבויות בוגדניות בניסיון לסיים את המלחמה ולהפיל את דה ויט, המעצר המהיר וההוצאה להורג של דה בואט הראו את חולשתם.
צ'ארלס הושפע מג'יימס וארלינגטון כשחיפש מלחמת חוץ פופולרית ורווחית בים כדי לחזק את סמכותו כמלך.
קציני צי רבים בירכו על הסיכוי לסכסוך עם ההולנדים מכיוון שהם ציפו לעשות את שמם ואת הונם בקרבות שבהם קיוו לנצח באופן מכריע כמו במלחמה הקודמת.
כשההתלהבות ממלחמה התגברה בקרב האוכלוסייה האנגלית, החלו פריבטירים להצטרף לספינות הצי בתקיפת ספינות הולנדיות, לכידתן ולקיחתן לנמלים אנגלים.
עד שהפרובינציות המאוחדות הכריזו מלחמה על אנגליה, הובאו כמאתיים ספינות הולנדיות לנמלים אנגלים.
ספינות הולנדיות חויבו על פי האמנה החדשה להצדיע תחילה לדגל האנגלי.
ב-1664 החלו ספינות אנגליות להתגרות בהולנדים בכך שלא הצדיעו בתמורה.
למרות שהממשלה ההולנדית הורתה להמשיך להצדיע תחילה, מפקדים הולנדים רבים לא יכלו לשאת את העלבון.
בין אם כדי להבטיח ויתורים מההולנדים או לעורר איתם סכסוך גלוי, ג'יימס כבר בסוף 1663 שלח את רוברט הולמס, כדי להגן על האינטרסים של החברה המלכותית האפריקאית.
מעט מאוחר יותר, האנגלים פלשו למושבה ההולנדית הולנד החדשה בצפון אמריקה ב-24 ביוני 1664, והשתלטו עליה עד אוקטובר.
המדינות הכלליות הגיבו בשליחת צי בפיקודו של מיכיל דה רויטר שכבש מחדש את עמדות המסחר האפריקאיות שלהם וכבש את רוב תחנות הסחר האנגליות שם, ואז חצה את האוקיינוס האטלנטי למסע ענישה נגד האנגלים בצפון אמריקה.
בדצמבר 1664 תקפו האנגלים לפתע את צי סמירנה ההולנדי.
למרות שהמתקפה נכשלה, ההולנדים בינואר 1665 אפשרו לספינותיהם לפתוח באש על ספינות מלחמה אנגליות במושבות כשהן מאוימות.
צ'ארלס השתמש בכך כעילה להכרזת מלחמה על הולנד ב-4 במרץ 1665.
דה רויטר נהדף בברבדוס באפריל 1665 ונאלץ לשקם את כוחו במרטיניק.
בהפליגו צפונה משם, דה רויטר לכד כמה כלי שיט אנגליים ומסר אספקה למושבה ההולנדית בסנט אוסטטיוס.
לאור הנזק שספגו ספינותיו בברבדוס, הוא החליט שלא לצאת להתקפה על ניו יורק, לשעבר ניו אמסטרדם, שהייתה נחוצה לו היו ההולנדים רוצים להשתלט מחדש על המושבה הולנד החדשה שהייתה בעבר שלהם.
לאחר מכן המשיך דה רויטר לניופאונדלנד, לכד ספינות סוחר אנגליות וכבש את העיירה סנט ג'ונס לפני שחזר לאירופה, ונסע ברחבי צפון סקוטלנד כאמצעי זהירות.
המלחמה נתמכה באנגליה על ידי תעמולה בנוגע לטבח אמבוינה של 1623 שהתרחש הרבה יותר מוקדם.
באותה שנה, עשרה סוכנים אנגלים, תושבי המבצר ההולנדי ויקטוריה ועשרה עובדים יפנים ופורטוגלים של חברת הודו המזרחית ההולנדית באמבון הוצאו להורג בעריפת ראשים בעקבות האשמות בבגידה.
לאחר מעצרם, רבים מהאסירים האנגלים עונו, על פי רישומי המשפט, על ידי עינויים שהונחו על פניהם מטלית, שעליה נשפכו מים כדי לגרום לחנק כמעט, הנקרא כיום waterboarding.
עינויים אחרים, סדיסטיים יותר, תוארו על אף שנדחו על ידי ההולנדים.
התקרית עוררה משבר גדול ביחסי אנגליה–הולנד באותה תקופה וכעס עממי מתמשך, למרות שהעניין הוסדר רשמית עם הסכם וסטמינסטר.
חברת הודו המזרחית האנגלית פרסמה את טענתה נגד חברת הודו המזרחית ההולנדית בחוברת שפורסמה ב-1631, אשר שימשה לתעמולה אנטי-הולנדית במהלך המלחמה האנגלו-הולנדית הראשונה וקמה לתחייה על ידי כותבי עלונים כאשר נצפתה באופק מלחמה שנייה.
כאשר דה רויטר כבש מחדש את עמדות הסחר של מערב אפריקה, נכתבו חוברות רבות על זוועות הולנדיות חדשות לכאורה, אם כי אין בהן כל בסיס לעובדות.
סיבה נוספת לסכסוך הייתה תחרות סחר.
חברות המסחר האנגליות המונופוליסטיות הגדולות סבלו מאובדן סחר בשנות ה-50 של המאה ה-17, שאותו ייחסו לסחר בלתי חוקי בסחורות ולתחרות הולנדית.
הם רצו שהממשלה תוציא את ההולנדים מסחר עם מושבות בריטיות, ותאלץ את המושבות הללו לסחור רק עם חברות המסחר האנגליות המורשות.
ההולנדים, שהסחר הימי שלהם היה בעיקרו של תיווך, דחו את מדיניות המרקנטיליזם לטובת ה-mare liberum היכן שהיה באינטרס שלהם לעשות זאת, תוך אכיפת מונופול קפדני באיי הודו המזרחיים ההולנדיים, וניסו להרחיב זאת ליישובים אחרים שלהם.
לאחר תבוסתם במלחמה האנגלו-הולנדית הראשונה, ההולנדים הפכו מוכנים הרבה יותר.
משנת 1653 החל דה ויט לתכנן בניית "צי חדש", עם ליבה של שישים וארבע אוניות קו חדשות וכבדות יותר עם 40 עד 60 תותחים ו-90 מלווי שיירות קטנות יותר, וחיפש קפטנים מקצועיים יותר בשביל אוניות אלו.
בזמן קרב לווסטפט, הצי ההולנדי כלל שמונה עשרה ספינות מלחמה ישנות יותר שהופעלו מחדש לאחר שהונחו לאחר המלחמה האנגלו-הולנדית הראשונה, וכמה ספינות גדולות מאוד של חברת הודו המזרחית ההולנדית שבנתה ספינות היברידיות שיכלו לשמש לנשיאת מטען או בקרב, אם כי לא היו בנויות חזק כמו ספינות מלחמה טהורות.
במהלך המלחמה השנייה הייתה הרפובליקה ההולנדית במצב כלכלי טוב יותר מאנגליה והשלימה במהירות את הספינות החדשות, כאשר עוד עשרים הוזמנו ונבנו, בעוד שאנגליה יכלה לבנות רק תריסר ספינות, בגלל קשיים כלכליים.
עם זאת, דה ויט ראה שבעיות כח אדם, ולא בעיות חומריות, הם קריטיים, וניסה להתמודד עם חוסר הכניעה, חוסר המשמעת והפחדנות לכאורה בקרב קפטנים בתחילת המלחמה.
בשנת 1665, אנגליה התגאתה באוכלוסייה גדולה פי ארבעה מזו של הרפובליקה ההולנדית.
עם זאת, אוכלוסייה זו נשלטה על ידי איכרים עניים, ולכן המקור היחיד למזומנים זמינים היו הערים.
האוכלוסייה העירונית ההולנדית עלתה על זו של אנגליה במונחים פרופורציונליים ומוחלטים, והרפובליקה תוכל להוציא יותר מפי שניים מסכום הכסף על המלחמה מאשר אנגליה, שווה ערך ל-11,000,000 ליש"ט.
פרוץ המלחמה גרם למגפה הגדולה והשרפה הגדולה של לונדון, ופגעו במרכז העירוני הגדול היחיד של המדינה.
אירועים אלה, שהתרחשו ברצף כה קרוב, הורידו למעשה את אנגליה על ברכיה, שכן הצי האנגלי סבל ממחסור במזומן עוד לפני האסונות הללו, למרות שהפרלמנט האנגלי הצביע על תקציב שיא של 2,500,000 פאונד.
עם זאת, מכיוון שצ'ארלס חסר אמצעים יעילים לאכיפת מיסוי; המיסים האלו שהוטלו לא נגבו לא במלואם ולא במהירות.
במשך רוב המלחמה, צ'ארלס היה תלוי בהלוואות שגויסו בעיר לונדון בשיעורי ריבית שעלו ככל שהמלחמה התקדמה, כדי לכסות הן עיכובים בגבייה והן עבור הוצאות החורגות מהתקציב.
למרות שהדוכס מיורק ניסה לעשות רפורמה בכספים של מועצת הצי, תזרים המזומנים נותר בעיה, והמלחים לא קיבלו תשלום מלא במזומן, אלא בעיקר באמצעות "כרטיסים", או איגרות חוב, שנפדו רק לאחר עיכובים ארוכים כאשר כסף מזומן היה זמין.
קבלות ממכירת סחורות שנשאו על ידי ספינות הולנדיות שנתפסו על ידי ספינות מלחמה של הצי המלכותי או, במידה פחותה, על ידי פריבטירים, והספינות עצמן היו מקור יקר ערך למימון של מועצת הצי, וההתקפה על צי הודו המזרחי ההולנדי בברגן היה זה לפחות אחד ממטרותיו.
עם זאת, חלק גדול מהרווחים של לכידות אלו נשמר על ידי הלוכדים, אם שלא כדין או הוחזר להם ככספי שלל, ולמרות שנטען כי עוגמת הנפש האנגלית הפכה את תוצאות המלחמה לתלויות בהון שלה.
פריבטירים, זה אף פעם לא היה יותר מנקודת רווח לא סדירה, וההזדמנויות לתפיסת ספינות סוחר הולנדיות היו הגדולות ביותר לפני ומיד לאחר הכרזת המלחמה, והצטמצמו ככל שהמלחמה אילצה אותם להישאר בנמל.
הצי המלכותי לכד הרבה פחות שלל מאשר במלחמה האנגלו-הולנדית הראשונה, ובסך הכל ובמיוחד לאחר 1665, הפריבטירים ההולנדים יהיו המצליחים יותר.
הסכם צרפתי-הולנדי נחתם ב-1662, אשר כלל ברית הגנה בין שתי המדינות, העניק להולנד הגנה מפני התקפה אנגלית והבטיח לצרפת שהולנד לא תסייע לספרד בארצות השפלה הספרדיות.
למרות שלואי הארבעה עשר, מלך צרפת חתם על הסכם זה, הוא סבר שמלחמה אנגלו-הולנדית עלולה לסכל את תוכניותיו לרכוש שם שטח הבסבורגי.
שגרירו של צ'ארלס בצרפת דיווח שההתנגדות הצרפתית לפרוץ מלחמה כזו נתנה לו את התקווה שאם ההולנדים יתגרו להכריז מלחמה, הצרפתים יתחמקו מהתחייבויות ההסכם שלהם, ויסרבו להיגרר למלחמה עם אנגליה.
בקיץ 1664, לואי ניסה למנוע את המלחמה האנגלו-הולנדית שעמדה בפתח או, אם נכשל בכך, להגביל אותה לאפריקה ולאמריקה.
מאמצים אלו לתווך הסכם נכשלו, והמלחמה החלה בהכרזת מלחמה על ידי ההולנדים ב-4 במרץ 1665, לאחר התקפות אנגלים על שתי שיירות הולנדיות ליד קדיס ובתעלת למאנש.
גם לאחר תחילת המלחמה, לואי ניסה להתחמק מחובתו על ידי חיזוק שגרירות צרפת בלונדון בשני שליחים תחת שם ה-Célèbre ambassade, שכללה שגריר יוצא דופן בנוסף לשגריר התושב, להתחיל במשא ומתן ליישוב הסכסוך האנגלו-הולנדי.
הוראותיהם היו להציע תנאים הכוללים את השבת הספינות של כל מדינה שנתפסו מול אמריקה ואפריקה, ואת הבסיסים שלהן במערב אפריקה, וכן פיצוי כספי לאניות אנגליות שנתפסו קודם לכן במערב אפריקה.
עם זאת, ההוראות לא הציעו כי הולנד החדשה תיכלל באמנה כלשהי, אלא זה ייקבע על ידי לחימה מקומית שלא תהיה כרוכה במלחמה אירופית.
ההולנדים התלוננו שהתנאים הללו שוללים את זכויותיהם על הולנד החדשה.
בתחילת המלחמה, שני הצדדים חשבו שקרב מכריע מוקדם הוא רצוי, שכן כספי הממשל האנגלי לא יכלו להחזיק מעמד מלחמה ארוכה, ומצור אנגלי על נמלים הולנדים והתקפות על ציי הסוחר והדייג שלהם יביאו בקרוב לחורבן הכלכלי שלהם.
דה ויט והמדינות הכלליות הפעילו לחץ על מפקדם יאקוב ואן ואסנאר אובדם לחפש את הצי האנגלי ולהביאו לקרב, למרות שהצי שלו היה נחות בארגון, באימונים, במשמעת ובכוח האש מהצי האנגלי.
לראשונה בקרב לווסטפט ב-13 ביוני 1665, ההולנדים ספגו את התבוסה הקשה ביותר בהיסטוריה של הצי של הרפובליקה ההולנדית, כאשר לפחות שש עשרה ספינות אבדו, ושליש מאנשיו נהרגו או נשבו.
עם זאת, האנגלים לא הצליחו לנצל את ניצחונם ב-Loestoft, מכיוון שרוב הצי ההולנדי נמלט.
הפוליטיקאי ההולנדי המוביל, הפנסיונר הגדול של הולנד, יוהאן דה ויט, ניסה להחזיר את האמון על ידי הצטרפות אישית לצי וטיפל בקפטנים כושלים או לא יעילים על ידי הוצאת שלושה מהם להורג והגליה ופיטורים של אחרים.
מיכיל דה רויטר מונה להוביל את הצי ההולנדי ביולי 1665, למרות מינויו הקודם של קורנליס טרומפ לתפקיד המפקד הראשי בפועל.
דה רויטר קבע טקטיקות חדשות.
צי התבלינים מאיי הודו המזרחיים ההולנדיים הצליח לחזור הביתה בשלום לאחר קרב ווג'ן, למרות שהוא נחסם תחילה בברגן, מה שגרם למצב הפיננסי להתנדנד לטובת ההולנדים.
בקיץ 1665 שוכנע הבישוף של מינסטר, ברנהרד פון גאלן, אויב ותיק של ההולנדים, על ידי הבטחות לסובסידיות אנגליות לפלוש לרפובליקה.
לואי הארבעה עשר היה מודאג כעת מהתקפת מינסטר ומהסיכוי לקואליציה אנגלית-ספרדית, ומההשפעה שעשויה להיות לכך על כיבוש ארצות השפלה הספרדיות.
תחילה דאג לכך שמדינות גרמניות אחרות יחסמו את מעברם של חיילי מינסטר והבטיח לשלוח חיל צבא צרפתי לגרמניה.
לואי עדיין לא היה מוכן לפעול נגד אנגליה במסגרת הסכם ההגנה של 1662, ולכן הוא החיה את ניסיונותיו לתווך להסדר.
השגרירים הצרפתיים, בהסכמתו של דה ויט, הציעו לקבל את אובדן הולנד החדשה ושתי עמדות מערב אפריקאיות שנתפסו על ידי הולמס ולהחזיר עמדה שלישית שנתפסה על ידי דה רויטר.
עם זאת, הצלחתו של הצי האנגלי בלאוסטופט גרמה לצ'ארלס ושריו לדחות הצעה זו ולדרוש כניעות נוספות של שטחים והסכם הולנדי לשאת בעלויות המלחמה.
כאשר, בדצמבר 1665, סירב צ'ארלס להצעה נגדית צרפתית, לואי הוציא את שני השגרירים שלו, מה שאותת על כוונתו להכריז מלחמה.
אירועים אלו עוררו תדהמה בחצר המלוכה האנגלית.
כעת נראה היה שהרפובליקה עלולה לגמור כנחלה הבסבורגית או כמדינת חסות צרפתית: כל אחת מהתוצאות תהיה הרת אסון עבור מעמדה האסטרטגי של אנגליה.
קלרנדון נצטווה לעשות שלום עם ההולנדים, במהירות וללא תיווך צרפתי.
דאונינג השתמש במגעיו עם האורנג'יסטים כדי לגרום למחוז אוברייסל, שכפריו הושחתו על ידי חייליו של גאלן, לבקש מהמדינות הכלליות שלום עם אנגליה האורנג'יסטים רצו בתמימות להשיג שלום על ידי היענות לדרישת האנגלים שווילם השלישי הצעיר ימונה לקפטן-גנרל ואדמירל-גנרל של הרפובליקה, מה שיבטיח את מינויו בסופו של דבר לסטאדהאודר.
אולם עמדתו של דה ויט הייתה חזקה מכדי שהניסיון האורנג'יסטי הזה לתפוס את השלטון יצליח.
בנובמבר, הוא הבטיח ללואי לעולם לא לערוך הסכם שלום נפרד עם אנגליה.
ב-11 בדצמבר הוא הכריז בגלוי כי תנאי השלום היחידים המקובלים יהיו או חזרה לסטטוס קוו אנטה בלום, או סיום מהיר לפעולות האיבה במסגרת סעיף Uti possidetis juris.
בסוף 1665, אנרי בואט, צרפתי עם קשרים לבית אורנז', היה מעורב בהתכתבות לא רשמית עם סר גבריאל סילביוס, שפעל בשמו של הלורד ארלינגטון, שרו של צ'ארלס השני.
ההתכתבות שלהם הייתה אמצעי לממשלות הולנד ואנגליה לבחון אפשרויות שלום ללא מחויבות.
בשלב מוקדם, בואט גרם לפנסיונר הגדול יוהאן דה ויט להיות מודע לחלוטין להתכתבות זו, ובואט הוסיף חומר שסיפק דה וויט למכתבו, כולל תנאי שלום אפשריים, אם כי דה ויט לא היה בטוח אם צ'ארלס באמת מחפש שלום.
יתר על כן, בשנת 1665 סקוטלנד נכנסה למלחמה, בעיקר כפריבטירים שבזה הם הוכיחו את עצמם כמוצלחים במיוחד.
עם זאת, פעילויות הפריבטירים הסקוטים ב-1665 היו מוגבלות, בגלל עיכובים בהוצאת האדמירליות הסקוטית פקודות רגילות בתחילת המלחמה.
לאחר קרב לווסטפט, לואי הארבעה עשר היה מודאג מכך שהשמדת הצי ההולנדי תאפשר לצי האנגלי להתערב בתוכניותיו בארצות השפלה הספרדיות, ולכן הוא הציע שוב תיווך, אך מכיוון שאמינותו כמתווך התערערה, הצעה זו נדחתה על ידי אנגליה.
לואי הכריז מלחמה על אנגליה ב-16 בינואר 1666, והברית האנטי-אנגלית התחזקה בחורף 1666, כאשר בפברואר, גם פרדריק השלישי, מלך דנמרק הכריז מלחמה לאחר שקיבל סובסידיה גדולה.
לאחר מכן, נסיכות הבוחר מברנדנבורג, אשר קודם לכן הונחתה על ידי צרפת להציע תיווך, איימה לתקוף את מינסטר ממזרח: מאחר שהסובסידיות האנגליות שהובטחו נותרו היפותטיות ברובן, פון גאלן עשה שלום עם הרפובליקה באפריל בקלווה.
בפברואר 1666, המשא ומתן באמצעות בואט כמתווך התקדם לשלב שבו דה ויט הזמין את צ'ארלס השני להתחיל במשא ומתן רשמי לשלום.
מתווה של הצעות השלום האנגליות הועבר דרך בואט אך נדחה על ידי דה ויט עד להבהרת תנאיו.
לא סופקו הבהרות, רק התעקשות חוזרת ונשנית של אנגליה שיש לשלוח מישהו שהוסמך כדין ללונדון כדי לנהל משא ומתן על שלום.
גם מדינות הולנד וגם שגריר צרפת דחו הצעה זו.
במהלך המשא ומתן הזה, בואט היה בקשר עם אורנג'יסטים מובילים, כולל הלורד של זוילשטיין והעוצר של רוטרדם, יוהאן קייביט, למרות שהנסיך עצמו לא היה מעורב.
באביב 1666, ההולנדים בנו מחדש את הצי שלהם עם ספינות כבדות בהרבה, שלושים מהן היו בעלות מספר תותחים רב יותר מכל ספינה הולנדית שהייתה זמינה בתחילת 1665, ואיימו לשלב כוחות עם הצרפתים.
חלקו הגדול של הצי הצרפתי היה בים התיכון תחת הדוכס דה בופור, ולואי התכוון שחלק גדול מזה יובא לאוקיינוס האטלנטי כדי להצטרף לשייטת האוקיינוס האטלנטי בפיקודו של אברהם דוקסן.
הצי המשולב יחבור אז להולנדים בתעלת למאנש ויהיה עדיף במספרו על הצי האנגלי.
למרות קשיים אדמיניסטרטיביים ולוגיסטיים, צי אנגלי של כשמונים ספינות, בפיקודם המשותף של הדוכס מאלבמארל והנסיך רופרט מהריין, יצא להפלגה בסוף מאי 1666. הכוונה הצרפתית להביא את מרבית צי הים התיכון שלהם להצטרף לצי ההולנדי בדנקרק נודעה לנסיך רופרט ב-10 במאי ונדונה על ידי צ'ארלס והמועצה המלכותית שלו ב-13 במאי.
כאשר הודיעו לדוכס מאלבמארל, הוא הסכים לנתק שייטת של 20 ספינות מהירות או חמושות היטב תחת הנסיך רופרט כדי לחסום את מצר דובר, בתנאי שיוותרו לו לפחות 70 ספינות להילחם בהולנדים.
רופרט התפצל ב-29 במאי (לפי הלוח היוליאני) כדי למנוע מבופור לעבור בתעלת למאנש כדי להצטרף לצי ההולנדי.
הצי הצרפתי לא הופיע, משום שבופור, שעזב את טולון באפריל 1666 עם 32 ספינות לחימה, התעכב בליסבון במשך שישה שבועות, ובמהלך השבועות האלו נלחמו הצי האנגלי וההולנדי קרב ארבעת הימים, אחת הקרבות הימיים הגדולים ביותר בעידן המפרש.
ביציאה מהדאונס, אלבמארל נתקל בצי 85 ספינות של דה רויטר שעגנו, והוא מיד תקף את הספינה ההולנדית הקרובה ביותר לפני ששאר הצי יכלו לבוא לעזרתה.
המגן האחורי ההולנדי בפיקודו של לוטננט-אדמירל קורנליס טרומפ נסוג בתמרון ימני, ומשך את הקרב לעבר השרטון הפלמי, מה שאילץ את אלבמארל להסתובב כדי למנוע את איגופו על ידי העורף והמרכז ההולנדי.
זה הגיע לשיאו בקרב אכזרי בלתי פוסק שהתחולל עד רדת הלילה.
עם אור היום ב-2 ביוני, כוחו של אלבמארל בכלי השיט הניתנים להפעלה הצטמצם ל-44 ספינות, אך עם אלו, הוא חידש את הקרב על פני האויב ארבע פעמים בפעולה צמודה.
כשהצי שלו במצב גרוע מכדי להמשיך לאתגר, הוא פרש לכיוון שפך התמזה כשההולנדים במרדף.
למחרת הורה אלבמארל על הספינות שנפגעו להוביל, והגן עליהן מפני הצי ההולנדי על ידי הצבת ספינותיו החזקות ביותר כמשמר עורפי ב-3, עד שהנסיך רופרט, שחזר עם עשרים ספינותיו, הצטרף אליו.
במהלך שלב זה של הקרב, תת-אדמירל ג'ורג' איסקיו, קרקע בטעות את Prince Royal, אחת מתשע "הספינות הגדולות" שנותרו ונכנע.
זו הייתה הפעם האחרונה בהיסטוריה שאדמירל אנגלי נכנע בקרב.
לאחר אובדן זה והחזרה של מספר ספינות שניזוקו קשות לנמל, לאלבמארל, מחוזקת בשייטת הטרייה של רופרט, היו 52 ספינות להתמודד מול ההולנדים עם 57 ספינות.
לאחר שרופרט שבר את הקו ההולנדי ועם אלבמארל תקף את טרומפ במספרים מעולים, דה רויטר הכריע את הקרב ביום הרביעי, בהתקפה מפתיעה כאשר נראה היה שטרומפ עומד להיות מובס.
כאשר האנגלים נסוגו, דה רויטר לא רצה ללכת בעקבותיו, אולי בגלל מחסור באבק שריפה.
הקרב הסתיים כששני הצדדים טענו לניצחון: האנגלים בגלל שהם טענו שהלוטננט אדמירל ההולנדי מיכיל דה רויטר נסוג ראשון, ההולנדים בגלל שהסבו הפסדים גדולים הרבה יותר לאנגלים, שאיבדו עשר ספינות מול ארבע ההולנדים.
למרות שהטענה ההולנדית נראית תקפה יותר, שמחתם לא הייתה פרופורציונלית למה שהושג.