tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בין הלהקות שהוקמו במנצ'סטר בתקופת מדצ'סטר ניתן למנות את הכימיקל בראדרס, הוורב, סאב סאב (שהפכו לאחר מכן לדאבס) ואואזיס (גיטריסט הלהקה נואל גלאגר היה עוזר במה של האינספיירל קרפטס).
באופן כללי, סצנת מדצ'סטר איחדה בין מוזיקת דאנס ורוק אלטרנטיבי.
בשנות ה-90 הפורמולה הזו הפכה לנפוצה והייתה גם בשימושן של הלהקות המסחריות ביותר במצעדים.
ב-2010 נפתח במנצ'סטר מועדון חדש בניהולו של פיטר הוק מניו אורדר, FAC251, ששם דגש על מוזיקה ממדצ'סטר.
למרות שהסצנה נחלשה עד אמצע שנות ה-90, כמה מהלהקות שהיו חברות בה התאחדו במהלך השנים לסיבובי הופעות חד פעמיים.
האיחודים הבולטים ב-2012 היו של הסטון רוזס, הפי מאנדייז ואינספיירל קרפטס.
השגשוג של חיי הלילה במנצ'סטר בתקופת מדצ'סטר השאירה חותם על העיר, ובעיקר על התפתחותם של הרובע הצפוני וה-Gay Village.
העיר הפכה למוקד משיכה כה חזק באותה תקופה, שב-1990 אוניברסיטת מנצ'סטר הייתה האוניברסיטה המבוקשת ביותר בבריטניה – מעמד שבדרך כלל מתחלק בין אוניברסיטת אוקספורד לאוניברסיטת קיימברידג'.
הסצנה הזניקה גם את תעשיית התקשורת והיצירה בעיר.
ערוץ 4 הבריטי זכה להצלחה, ובעקבותיו השיק ה-BBC תוכנית בוקר לילדים בשבתות ממנצ'סטר (עם שיר פתיחה בביצוע אינספיירל קרפטס).
ערוץ הטלוויזיה המקומי גרנאדה זכה גם הוא להצלחה גוברת בעקבות המוזיקה שקודמה דרכו.
צד פחות נעים שהתלווה למדצ'סטר הוא צמיחת הפשע המאורגן בעיר, כאשר סצנת המועדונים המשגשגת והפופולריות של הסמים הלא חוקיים שימשו קרקע פורייה לפושעים שצדו את ההזדמנות.
מקרי אלימות בהסיינדה הובילו לקמפיין של משטרת מנצ'סטר נגד המועדון, אשר תרם לסגירתו ב-1997.
בסוף שנות ה-90 הושקה במנצ'סטר "דרך תהילה מוזיקלית" ברחוב אולדהם ברובע הצפוני.
מסלול ההליכה משובץ באריחים משולשים עבור כל להקה ומהווה מחווה ללהקות כמו הסטון רוזס, הפי מאנדייז, אינספיירל קרפטס, 808 סטייט וג'יימס.
סרטו של מייקל ווינטרבוטום אנשי המסיבות מ-2002 מספר את סיפורם של טוני וילסון ופקטורי רקורדס, כולל תקופת מדצ'סטר וההצלחה של הפי מאנדייז.
מדרג חברתי (ידוע גם במונח "סולם הניקור") הוא צורה נפוצה של ארגון היררכי אצל בעלי חיים חברותיים, הנוצר כאשר לכל פרט באוכלוסייה יש מעמד קבוע, שליט (דומיננטי) על פרטים מסוימים ונחות מפרטים אחרים.
מעמד שליט של פרט ביחס לפרט אחר בדרך כלל מקנה לו זכות ראשונים בגישה למשאבים מוגבלים כלשהם, כגון מזון, מים, מחסה או בני-זוג להזדווגות וגידול צאצאים.
יחסי המדרג בין פרטים עשויים להיקבע על ידי גורמים כמו גילם, ניסיונם או גודל גופם.
תכופות מעמדם מוכרע על פי המנצח בעימות אלים, ואולם לטווח ארוך המדרג החברתי בדרך-כלל מקטין את רמת האלימות, שכן המעמד הקבוע מבטל את הצורך להילחם כל פעם מחדש.
בעולם החי מצויים כמה סוגים של דומיננטיות חברתית
דומיננטיות מבוססת עריצות (Despotism) הוא דפוס בו יש הרבה פריטים במעמד רגיל, ופרט אחד מורם מהשאר.
דפוס זה נפוץ בחרקים בהם לרוב יש מלכה לקן, והמון פרטים פועלים.
דומיננטיות ליניארית (Linear hierarchy) הוא דפוס בו יש מדרג שונה לכל אחד מהפרטים המסודר אחד מעל השני בצורה ליניארית.
לרוב נהוג להתייחס למעמדות השונים בהתאם לאלף-בית היווני.
כאשר אלפא מסמן את המעמד הכי גבוה, בטא עבור המעמד השני בחשיבותו וכן הלאה.
דומיננטיות ליניארית תלויית זויג הוא דפוס שבו יש בלהקה אחת מדרג דומיננטי נפרד לזכרים ולנקבות.
לעיתים ישנם דפוסים המורכבים מכמה דפוסים ראשיים.
בדבורי בומבוס למשל קיים מדרג מבוסס עריצות עם דרגת ביניים בתוך הפועלות הקרוב יותר למלכה.
קיומו של מדרג חברתי מותנה בכך שכל אחד מן הפרטים החיים בחברה מכיר אישית את כל שאר הפרטים, וגם זוכר מי מהם גבוה ממנו ומי נמוך ממנו במדרג.
לכן מדרג חברתי אינו קיים באוכלוסיות זמניות או כאלו המונות יותר מכמה מאות פרטים, כגון להקות גדולות של עופות בעת הנדידה או נחילים של דגים, והוא נדיר בבעלי-חיים בעלי אינטליגנציה נמוכה כמו חרקים.
עם זאת, בכמה ממיני הצרעה הפלכית, מספר נקבות פוריות בונות קן יחד ומטילות בו את ביציהן לפי סדר המדרג החברתי ביניהן, ואצל הפלכית הצפונית (Polistes fuscatus) הנפוצה באמריקה הצפונית נמצא שהנקבות מזהות וזוכרות זו את זו על פי סימני הפנים שלהן.
המדרג החברתי נפוץ ביותר במינים חברותיים של עופות ויונקים.
אצל מינים שונים של בעלי-חיים חברתיים ניתן למצוא צורות שונות ומגוונות של מדרג חברתי.
לעיתים יש מדרגים חברתיים נפרדים לזכרים ולנקבות.
לעיתים כל הזכרים הבוגרים גבוהים במעמדם מכל הנקבות הבוגרות, למשל אצל אריות ושימפנזים מצויים, ולעיתים כל או חלק מן הנקבות גבוהות במעמדן מן הזכרים, למשל אצל מיני צבועיים ואצל הבונובו.
הפרט הגבוה ביותר בדירוג עשוי להיות תמיד זכר, למשל אצל הגורילה, או תמיד נקבה, למשל אצל פיל אפריקני.
אצל מיני בעלי-חיים מונוגמיים הנמוך יותר במעמדו מבין בני הזוג לעיתים עולה למעמדו של הגבוה יותר, למשל אצל קאקים.
בלהקות שהן למעשה משפחות מונוגמיות, למשל מרבית להקות הזאבים, הזכר והנקבה הבכירים בדירוג עשויים להיות הזוג היחיד שמעמיד צאצאים.
בין אחים בשגר של יונקים או בתטולה של עופות, מדרג חברתי בדרך-כלל מופיע בגיל מוקדם מאוד, בגלל יכולתם של הפרטים גדולי הגוף והחזקים יותר לדחוק את אחיהם מעטיני האם או מן המזון המובא על ידי ההורים, ולכן לקבל יותר מזון ולגדול אף יותר.
כתוצאה מכך נוצר תכופות מתאם חזק בין משקל הגוף של הצאצאים לבין מקומם במדרג.
מדרג חברתי בדרך-כלל נשמר באמצעות מחוות איום ומחוות הכנעה.
לפרט השליט די לאיים על מנת שהפרט הנחות יותר ייסוג ללא עימות, לעיתים קרובות תוך הפגנת מחוות הכנעה המאשרות את מעמדו של השליט.
בחברות שבהן המדרג החברתי הוא מאוד יציב ואין מערערים עליו, היחסים בין הפרטים עשויים להיות כה נינוחים שאפילו מחוות איום והכנעה הן מיותרות.
לכן רוב הזמן מדרג חברתי מונע עימותים גלויים.
ואולם כאשר פרט כלשהו קורא תיגר על מעמדו של פרט אחר, עימות אלים עשוי לפרוץ, ובעקבותיו עשויים להשתנות יחסי המדרג ביניהם.
המדרג החברתי נפוץ אצל חיות משק שונות החיות בלהקות ובעדרים, למשל תרנגולות בית, אווזי בית, פרות, כבשים ועיזי בית.
המדרג החברתי הוגדר לראשונה באופן מדעי בתרנגולות, במונח "סולם הניקור" , שכן הוא מתאר מי מבין התרנגולות בחצר מנקרת את מי.
רועי צאן ורפתנים תכופות מכירים את המדרג החברתי בעדר שלהם ונעזרים בו בעבודתם.
כבר התלמוד הבבלי מזכיר את העז ה"משכוכית" (מקור המילה קרוב לוודאי מארמית: משכוכיתא) - הנקבה העליונה במדרג שכל שאר העדר "נמשך" אחריה.
חיות משק ובית רבות, כגון כלבי בית, למעשה מתייחסות לאדם המטפל בהן כאל הפרט הבכיר במדרג החברתי שלהן.
אלימות כלפי האדם עלולה להופיע אם אחד הפרטים יקרא תיגר על מעמד זה.
קרוב לוודאי שמיני חיות הבר אשר בויתו על ידי האדם בתקופת המהפכה הנאוליתית היו מלכתחילה מינים חברותיים בעלי מדרג חברתי מפותח.
בתהליך הביות, ברירה מלאכותית מכוונת או בלתי-מכוונת העדיפה את הפרטים בעלי התנהגות תינוקית יותר, אשר נמנעו מלקרוא תיגר על מעמדו השליט של האדם.
סירוס הוא שיטה עתיקה למנוע מבעלי-חיים זכרים התנהגות בוגרת תוקפנית וערעור על מעמד האדם.
יש אתולוגים הסבורים שהענקת שמות לבעלי החיים אותם הם חוקרים איננה בבחינת מתודולוגיה מדעית ראויה, שכן יש בה משום האנשה, ובמקום זאת הם נוהגים לעיתים להתייחס אל הפרטים באותיות האלפבית היווני על פי סדר מעמדם, החל מן האות אלפא בשביל הפרט העליון במדרג החברתי.
ממנהג זה צמח הביטוי הנפוץ "זכר האלפא", ככינוי לגבר רם-הדרג ביותר בארגון או בחברה כלשהי, העשוי להפגין את מעמדו השליט באמצעות שפת הגוף שלו, סמלי מעמד שונים ואופן ההתנהגות כלפי הנמוכים ממנו במדרג.
ביטויים דומים פחות נפוצים הם "נקבת האלפא" (הנקבה רמת הדרג ביותר), "זכר הבטא" ו"נקבת הבטא" (המשנים לאלפא במעמדם) ו"זכר האומגה" או "נקבת האומגה" (אלו שמעמדם הוא הנחות ביותר במדרג).
מדפסות תלת-ממד מסוג דלתא הן מדפסות תלת־ממד, אשר מנגנון התנועה שלהן שונה ממנגנון התנועה של מדפסות תלת־ממד המבוססות על מערכת צירים קרטזית.
מדפסת הדלתא הראשונה נבנתה בשנת 2012 על ידי ג'והן רושול, מהנדס גרמני העובד בחברת גוגל, התבססה על טכנולוגית FDM - התכה ומיזוג לצורך מידול
(Fused Deposition Modeling) והייתה בעצם רובוט דלתא עם אקסטרודר (מכשיר המבצע שיחול, כלומר מתיך את התרמופלסטיק המשמש כחומר גלם ומוציא אותו מותך בחתך עגול בקוטר קבוע) Bowden.
בשנים האחרונות מדפסות הדלתא תופסות מקום רחב יותר בשוק מדפסות תלת הממד, הן כמדפסות FDM, הן כמדפסות SLS, מדפסות חמר, והן כמדפסות המדפיסות אוכל.
התכנון המקורי של ג'והן אומץ ושופר על ידי מספר חברות מסחריות אשר מוכרות היום מדפסות FDM שולחניות בתצורת דלתא.
מדפסות ה-FDM מסוג דלתא משתמשות ברובן באקסטרודר מסוג Bowden אשר מבוסס על תכנון של אדריאן בוייר משנת 2009.
יתרונות מדפסות הדלתא על מדפסות תלת־ממד בעלות מערכות צירים קרטזיות
תכנונים נפוצים של מדפסות מסוג דלתא
יצרניות מדפסות תלת־ממד מסוג דלתא
חברת SeeMeCNC מהחלוצות בתחום, המתמחה במדפסות תלת-ממד מסוג דלתא.
מדצואידיים (Madtsoiidae) היא משפחה נכחדת של נחשים קדומים שחיו בתקופת הקרטיקון העליון ועד לסוף תקופת הפליסטוקן בטווח זמן של 98 מיליון ועד 12,000 שנה לפני זמננו.
נחשים אלה התגלו באזורים רבים ברחבי העולם, באירופה, אפריקה, דרום אמריקה ואוסטרליה.
הנחשים הללו היו טורפים קדמונים שיכלו להגיע, במקרה של הגיגנטופיס (Gigantophis) ל-10.7 מטר ולטרוף את שאר היצורים שחיו באזור.
הם דמו לפיתוניים ויכלו כנראה להיכרך סביב טרפם עד לחניקתו למוות.
עם זאת הם אינם קרובים לפיתוניים.
מינים אלה שחיו גם באוסטרליה, שימשו מודל לתרבות האבוריג'ינים וכמה יצירות שלהם התבססו על נחשי ענק, ייתכן שעל הסוג וונאמבי.
סוג ומין יחיד גיגנטופיס (Gigantophis garstini)
מדרגות דקאן הן משטח בזלת נרחב בצפון מערב רמת דקאן אשר בהודו.
משטח בזלת זה הוא אחד מהאזורים הגעשיים הגדולים בעולם, הכולל משטח בזלת ששטחו כ-500,000 קמ"ר ועוביו כ-2,000 מטרים.
כיום נראה משטח הבזלת בצורה של מדרגות גדולות, בדומה למשטחי בזלת דומים ברחבי העולם, ומכאן שמו.
מדרגות דקאן נוצרו לפני כ-66 מיליוני שנים, בסוף תקופת הקרטיקון.
מעריכים כי הלבה כיסתה שטח של כ-1.5 מיליון קמ"ר, פי שלושה משטח הבזלת כיום, וכמחצית מגודלה של הודו.
במרוצת הזמן הצטמצם שטח הבזלת על ידי סחיפה ותנועת הלוחות הטקטוניים.
כ-95% מהסלעים באזור המדרגות הם מסוג בזלת תולאיטית.
ההשערה המקובלת ביותר להסברת הגעשיות באזור זה היא השערת הנקודה החמה.
לפי תאוריה זו, תת-היבשת ההודית חצתה בתנועתה צפון-מזרחה את הנקודה החמה של ראוניון.
לפיכך, לפני 66 מיליון שנה היה אזור מערב הודו בדיוק מעל הנקודה החמה, והאזור חווה התפרצויות געשיות נרחבות תוך כדי שתת-היבשת ממשיכה בתנועתה צפונה.
כיום נמצאת הנקודה החמה של ראוניון מתחת לאי ראוניון באוקיינוס ההודי, מדרום מערב לתת היבשת ההודית.
התקופה הגעשית אשר יצרה את מדרגות דקאן נקשרה בעבר להכחדת קרטיקון-פלאוגן.
אירוע הכחדה זה אירע לפני 66 מיליון שנים ונכחדו בו כ-50% מן המינים שחיו על כדור הארץ באותה תקופה, בהם הדינוזאורים, ויותר מ-80% מכלל היצורים.
הסברה היא שההתפרצויות העזות הביאו לעליה חדה ברמות הפחמן הדו-חמצני והגופרית הדו-חמצנית באטמוספירה, למעבר של אירידיום לקרום כדור הארץ באמצעות מאגמה העולה מן המעטפת, ולהיווצרות אפקט חממה אשר יצרו את התנאים להכחדה המונית.
כיום ההנחה המקובלת היא כי התנגשות המטאוריט אשר יצר את מכתש צ'יקשולוב היא שגרמה להכחדת קרטיקון-פלאוגן.
עם זאת, ייתכן כי פגיעת המטאוריט וההתפרצויות הגעשיות יצרו במשולב את התנאים להכחדה ההמונית.
השערה נוספת קושרת בין התנגשות צ'יקשולוב לפעילות הגעשית בדקאן.
אף כי קיימות עדויות מוצקות לכך שהפעילות הגעשית באזור החלה לפני ההתנגשות, מחקרים טענו כי העוצמה הגדולה בה התנגש המטאוריט בכדור הארץ העצימה את הפעילות הגעשית באזור, וכי 70% מהלבה נפלטה בעקבות התחזקות הפעילות הגעשית לאחר פגיעת המטאוריט.
מדרג עירוני היא רשימה של הערים המסודרת על פי גודל מספר התושבים בתוך אזור עירוני סטטיסטי מוגדר בארץ מסוימת.
מכיוון שהאוכלוסייה העירונית תלויה באופן שבו הממשלות מגדירות את המטרופולין שלהן, היררכיות עירוניות מדורגות ברמה הארצית ולא בין לאומית.
עם זאת, הדירוג יכול להיות מורחב לכלל רחבי העולם כדי לכלול את כל הערים.
מדרגים עירוניים מעידים על הארגון הכללי של ערים ומניבים כמה תובנות חשובות.
ראשית, המדרג מעיד כי בתוך מערכת של ערים, כמה מהן יכולות לגדול מאוד, אבל מספרן יהיה קטן יחסית.
שנית, המדרג העירוני מפריך את הציפייה של עיר שתהיה בגודל אופטימלי.
לבסוף, המדרג קובע את השיוך של הערים לרשת בין-לאומית, "ערי עולם", שבה הצמיחה של עיר אחת משפיעה על אחרות.
ההיררכיה העירונית קשורה בדרך כלל לסדירות האמפירית של תפוצת הערים.
דפוס זה גובש במספר צורות, אך בדרך כלל משתמשים בו כווריאציה של חוק כוח הכובד הידוע: השכיחות נמצאת ביחס הפוך לדרגה.
כך שערים עם אוכלוסייה גדולה מ-S הן פרופורציונליות יחסית ל-S בחזקת מינוס a.
כאשר a הוא מקדם בדרך כלל קרוב ל-1. יישום של מודל כוח הכובד על ערים, מוביל לאחת התובנות החשובות לגבי גודלן: התנאים הגאוגרפים והכלכליים נותנים לערים יתרונות המאפשרים להן לגדול יותר מאשר ערים עם מחסור יחסי של יתרונות אלה.
ניסוח פשוט יותר של היחסים בין דרגת העיר וגודלה מתבטא בהתייחסות לחוק של ג'ורג זיפ.
זיפ אמר כי "אם הערים מדורגות בסדר יורד של גודל האוכלוסייה, אזי דרגה של עיר מסוימת תהיה ביחס הפוך לגודל אוכלוסייתה".
על פי ניסוח אינטואיטיבי זה, במדינה שבה העיר הגדולה ביותר יש אוכלוסייה של 10 מיליון נפש, השנייה בגודלה תהיה עם אוכלוסייה של 5 מיליון נפש, השלישית בגודלה 3.33 מיליון נפש וכו'.
נושא המדרג העירוני היה אחד הראשונים שנחקרו בגאוגרפיה העירונית המודרנית, מהאסכולה שפיתח בריאן ברי.
ההיררכיה העירונית תוארה בפירוט בארצות הברית, שם חוק הכוח קבע באופן עקבי במשך למעלה ממאה שנים.
בשנת 1991, היו 40 אזורים מטרופולין בארצות הברית עם אוכלוסייה מעל 1 מיליון, 20 אזורים מעל 2 מיליון, ו-9 אזורים עם יותר מ-4 מיליון.
מדרג כזה קיבל את השם "מדרג מדורג נורמלי".
ההתקדמות האחרונה באיסוף הנתונים אפשרה לחוקרים לבחון את ההתפלגות התאורטית מול נתונים גלובליים.
שלמה אנג'ל מגלה כי המודל מתאים היטב עבור מדגם עולמי של 3,646 ערים.
ההתפלגות החזויה על פי חוק זיפ וההתפלגות בפועל זהים כמעט.
הגודל הנפוץ ביותר של עיר נע בין 100,000 ל-200,000 נפש ומהווה כמחצית מכלל המדגם.
החלוקה משתרעת על הערים הגדולות עם אוכלוסייה מעל 2.5 מיליון.
בעוד שהתפלגות השכיחות של היררכיות עירוניות פשוטה מבחינה אמפירית, מערכת הגורמים היוצרת אותה מורכבת, ואין הסבר אחד שיכול להסביר את ההתפלגות.
ההתפלגות הבלתי שוויונית של גודל העיר וחוסר ההתכנסות למצב של שיווי משקל אחד מובנים היטב.
מודל המערכת העירונית של הנדרסון מסתמך על שלוש קבוצות של גורמים המשפיעים על גודל הערים: תשומות קרקע, עבודה והון.
המודל מתייחס באופן רשמי ליתרונות של גודל הכלכלות העירוניות.
ערים נהנות מכלכלות גדולות מושכות חברות ועובדים, מה שהופך אותן לגדולות יותר.
אבל, היצע מוגבל של קרקעות בעיר, אומר כי מחיר מיקום ליד מרכז הייצור העירוני, עולה ככל שגודל האוכלוסייה גדל.
בסופו של דבר, העלויות הגדולות מביאות לירידה בתשואות לגודל והערים נוטות לגודל שיווי משקל אופטימלי, בהנחה שכולם חולקים את אותן תכונות.
כשתבנית ההיררכיה העירונית נוטה להתאים לחוק כוח הכובד, היא אינה אוניברסלית.
במיוחד ברמה הארצית, אנו מבחינים בסטיות משמעותיות מההתפלגות התאורטית.
יש מדינות עם דגם התפלגות שקיבל את הכינוי דגם – "עיר ראשה" (Primate City).
בה קיימת עיר השולטת בגודל האוכלוסייה ובדרך כלל בעלת עוצמה כלכלית, ויש גירעון במספר הערים הבינוניות.
דוגמאות למצב של "ערי ראשה" הן – פריז בצרפת, לונדון בבריטניה וטוקיו ביפן.
ההיסטוריה של מדינות אלה ממלאת תפקיד חשוב בהמשכיות של עיר הראשה שבהן.
במיוחד כאשר יש ריכוז של כוח פוליטי בעיר אחת בשלב מוקדם בהיסטוריה וישנה מידה רבה של תלות בנתיב התפתחותי זה.
מאחר ש"עיר ראשה" גדלה יותר מערים ויישובים אחרים, בין השאר על ידי הגירה פנימית בתוך המדינה, יש הרואים בערי ראשה תופעה של טפילות – פראזיטיות, שהעירם הנ"ל צומחות על חשבון הפרפריה.
מדצויה (שם מדעי: Madtsoia) הוא סוג של נחש נכחד ענקי אשר חי במשך הקרטיקון העליון, ושרד לאחר הכחדת הקרטיקון עד תקופת האאוקן בטווח של 89.3-37.3 מיליון שנה.
בסוג זה ישנם 5 מינים אשר התגלו בארגנטינה, ברזיל, בספרד, בהודו, במדגסקר ובניז'ר.
המאובנים לא שלמים ובדרך כלל נמצאים מהם החוליות שלאורך הגוף.
הוא סווג לראשונה ב-1933 בידי החוקר האמריקאי ג'ורג' גיילורד סימפסון.
המדצויה היה שייך לנחשים הקדומים ממשפחת המדצואידיים (אם כי כמה חוקרים סוברים שהיה שייך למשפחה אחרת) ומהנחשים הגדולים ביותר.
אורך המינים הגיע ל-1.8 עד 5 מטרים.
הדימוי הרווח של הנחש מדמה לו מראה של רב חנק מצוי אשר השתמש בחוליות הרבות כדי למעוך את קורבנותיו ולאחר מכן לבלוע אותם בשלמותם.
עם זאת אין קרבה אמיתית למשפחת החנקיים או בכלל למשפחת נחשים קיימת.
נחש זה כנראה ניזון מיונקים קטנים ואף מדינוזאורים צעירים.
לאחר ההכחדה נראה ששניזון מיונקים בינוניים שהלכו וגדלו לאיטם, עופות ואף מתנינאים קטנים.
לא ברור איך נחש זה שרד את הכחדת הדינוזאורים.
אולי חילופי החומרים והדם החם שלו עזר לו לשרוד תקופות רעב ולשקוע בשינה עמוקה, מה שעזר לו לחמוק מהתקופות הקשות.
מדרגות הנביאים או מעלות הנביאים הן מערך מדרגות בשכונת הדר בעיר חיפה, ששמן נועד להנציח את מוסד הנבואה.
מדרגות הנביאים סמוכות לרחוב הנביאים ולסמטת הנביאים.
העיר חיפה מוכרת בין היתר בזכות גרמי המדרגות הרבים שנבנו בה, כפתרון אדריכלי למיקום העיר בין ים להר.
במערך מדרגות הנביאים כ-170 מדרגות, המתחילות ברחוב שיבת ציון (בין הבתים 18–20) ומסתיימות בבית אמיל תומא למול מגדל הנביאים שהוקם במקום בו עמד בעבר בית משפחת ח'ורי.
במעלה המדרגות הוצב תבליט של ארגון ההגנה המנציח את הלוחמים בבית ח'ורי במהלך הקרב על חיפה.
המבואה הראשונה נמצאת ברחוב התשעים ושלושה.
במערך המדרגות נמצא בית הכנסת הדרת קודש שהוקם כנראה על יסודות בית כנסת קדום יותר מהמאה ה-18, אשר הכיל בחצרו מקווה טהרה.
האתר האפי-פלאוליתי "מדרגות הירדן" (Jordan River Dureijat – JRD) הוא אתר ארכאולוגי פרהיסטורי, הממוקם על גדתו המזרחית של נהר הירדן במוצאו דרומה מעמק החולה, כקילומטר וחצי מצפון לאתר גשר בנות יעקב.
בגדת הירדן באזור שפך נחל הדוריג'את לירדן, שנתן לאתר את שמו, נחשפות שכבות עשירות בכלי צור, עצמות בעלי חיים, שרידים בוטניים ושאר ממצאים ארכאולוגיים.
סביבת ההרבדה היא חוף של גוף מים בעל עומק מים משתנה.
כאשר גובה המים עולה והאתר מכוסה במי האגם מושקעות שכבות של בוץ דק גרגר (טין).
כאשר יורדים המים והסביבה הופכת לחופית שוקע באתר בנוסף לבוץ גם חול וכן כמויות גדולות של קונכיות של צדפי מים מתוקים.
פעילות האדם מתועדת בשכבות בהן עומק המים נמוך והסביבה היא חוף או מי אפסים הקרובים לחוף.
באתר זוהו חמישה אופקים ארכאולוגיים המופרדים זה מזה בשכבות של בוץ אגמי.
שלושת האופקים העליונים הניבו ממצאים המשייכים אותם לתרבות הנאטופית מחלקה המאוחר של התקופה האפי-פלאוליתית.
שכבה 4 שייכת לתרבות הכבארית הגאומטרית (אפי-פלאולית תיכון) והשכבה התחתונה, שכבה 5, תוארכה בעזרת פחמן 14 לכעשרים אלף שנה לפני זמננו והיא שייכת לתקופה האפי-פלאוליתית הקדומה.
באתר נמצאו כלי צור, בזלת וגיר וכן עצמות רבות של בעלי חיים, מיונקים גדולים כשור הבר ואיילים ועד ציפורים, דו-חיים וזוחלים.
בדומה לכל האתרים השוכנים לגדות הירדן במוצאו דרומה מעמק החולה, גם שכבות האתר היו רוויות במים מאז הרבדתן והתנאים האנארוביים שנוצרו אפשרו שימור יוצא דופן של שרידים בוטניים החל באבקת פרחים, פירות וזרעים וכלה בעצים ופחם בכמויות גדולות.
הממצאים הבולטים באתר מעידים כי הפעילות המרכזית בה עסקו שוכניו היא ניצול משאבים מימיים ובעיקר דיג.
משקולות בזלת וגיר בגדלים שונים, עצמות דגים רבות ובעיקר קרסי דייג העשויים עצם מעידים כולם על דיג במגוון של טכניקות ברמה גבוהה של ידע טכנולוגי והיכרות מעמיקה עם המשאבים המימיים ואפשרויות ניצולם.
הממצאים באתר מתעדים אלפי שנות אבולוציה טכנולוגית שבמהלכן אירע המעבר מקבוצות קטנות של ציידים לקטים נוודים בתחילת התקופה האפי-פלאוליתית לחברות המורכבות של יושבי הקבע בתרבות הנאטופית ולבסוף את הופעתן של הקהילות החקלאיות הנאוליתיות.
האתר התגלה במהלך סקר ארכאולוגי שקדם לעבודות הניקוז בערוץ הירדן העליון במוצאו מעמק החולה בשנת 1999. באתר בוצעה חפירת בדיקה בשנת 2002 ובשנת 2014 נערכה חפירת בדיקה נוספת על מנת להעריך את הפוטנציאל המחקרי של שכבות האתר.
בעקבות תוצאות חפירת הבדיקה נערכו חמש עונות חפירה מלאות, כל אחת כארבעה שבועות, החל משנת 2015. סדרה של תארוכי פחמן-14 וממצאי צור הראתה כי הרצף הסטרטיגרפי באתר מתעד כעשרת אלפי שנה של פעילות אנושית לחופו של אגם החולה הקדום, בין עשרים לעשרת אלפי שנים לפני זמננו.
כמו בכל האתרים שנחפרו לחופו של נהר הירדן עליון במוצאו מעמק החולה, גם שכבות האתר מדרגות הירדן רוויות במים מאז הרבדתן.
הכיסוי במים יוצר תנאים נטולי חמצן ומאפשר שימור ייחודי של שרידים בוטניים באתר.
שכבות האתר הניבו שפע של ממצאים בוטניים החל באבקת פרחים, זרעים, פירות ועד פיסות עץ שחלקן מגיע לגודל של כחצי מטר ויותר.
בנוסף שכבות האתר עשירות מאוד בשרידי פחם.
לשרידים הבוטניים חשיבות רבה בשחזור הסביבה הקדומה בה פעלו שוכני האתר וכן בשחזור שינויי האקלים שחלו בדרום עמק החולה במהלך הצטברות השכבות באתר.
בכל שכבות האתר נחפרו עצמות בעלי חיים במצב שימור טוב.
בעלי החיים המיוצגים במכלול נעים בגודלם מגודל בקר ואייל ועד מכרסמים, דו-חיים וזוחלים.
בין עצמות בעלי החיים באתר בולטות במספרן הרב עצמות הדגים.
נחשפו עצמות של דגים משלוש המשפחות העיקריות המאכלסות את גופי המים של עמק החולה גם היום – שפמנוניים, אמנוניים וקרפיוניים.
עצמות הדגים כוללות מגוון רחב של מינים וכן משרע גדול של גדלים.
באתר עצמות של דגים בגודל סנטימטרים בודדים ולצידם מספר הרב של שיני לוע, השייכות למין נכחד של בינית ממשפחת הקרפיוניים.
השלכה מגודל השיניים שנמצאו באתר, הדומות בגודלן לאלו שנחפרו למשל באתר האשלי בגשר בנות יעקב, מעלה כי גודלם המשוער של הדגים ממין זה התקרב לשני מטרים.
ממצא משמעותי נוסף הוא עצמות, בעיקר חוליות הגב, של דגים ממין טרוטה, מין ממשפחת הסלמוניים שהתקיים בעבר בעמק החולה.
בכל שכבות האתר מכילות שפע של קונכיות של שבלולי מים מתוקים ממגוון גדול של מינים.
המינים הבולטים הם צדפות הנחלים, שחרירים, סהרוניים והביתניים.
מצב השימור של הקונכיות משתנה בין השכבות, ומשתפר ככל שהשכבה עמוקה יותר.
בשתי השכבות התחתונות תנאי השימור טובים, וחלק מהקונכיות עדיין משמרות את צבען המקורי הנוטה להיעלם בתנאי שימור גרועים יותר.
חלק מהקונכיות הורבדו לחופו של האגם אליו נסחפו לאחר מותו של בעל החיים.
בשכבות הבוץ האגמי באתר נמצאות לעיתים קונכיות, בעיקר של צדפות, בסביבת החיים הטבעית שלהן, חלקן עדיין סגורות.
הקונכיות מהוות סמן אקלימי טוב והמידע על המינים הנפוצים, האקולוגיה שלהם והסביבות בהן חיו הוא בעל ערך רב לשחזור הסביבה הקדומה, האקלים ותנאי ההרבדה ששררו בעמק החולה הקדום.
המידע שנאסף עד היום עדיין איננו מאפשר לענות על השאלה האם היו הרכיכות חלק מתזונתם של יושבי האתר.
כלי צור נחפרו מכל האופקים הארכאולוגיים באתר מדרגות הירדן.
ברוב השכבות צפיפותם של כלי הצור אינה גבוהה ביחס לאתרים אחרים מן התקופה האפי-פלאוליתית, כנראה בגלל אופי הפעילות באתר המתעד ביקורים קצרי מועד ולא אתר מגורים, ששכבותיו מתעדות פעילויות מסוגים שונים על פני זמן ממושך.
עם זאת, בחלק מהשכבות, כלי הצור שנתגלו, ובעיקר המיקרוליתים, מעידים על השיוך התרבותי של האופקים הארכאולוגיים השונים.
ראשי חץ מטיפוס "אל-חיאם" שהתגלו בשכבה האמצעית משייכים שכבה זו לשלבים הקדומים של התקופה הנאוליתית.
בשכבות הנאטופיות באתר נחשפו סהרונים, המיקרוליתים האופייניים לתרבות זו.
בשכבה הרביעית התגלו מיקרוליתים מלבניים וטרפזיים המשייכים אותה לתרבות הכבארית הגאומטרית.
השכבה החמישית והתחתונה, לעומת שאר השכבות, למרות הכמות הגדולה יחסית שלכלי צור שנחשפה, טרם העלתה ממצאים אינדוקטיביים היכולים לשייך אותה בוודאות לתרבות כלשהי.
אחד המאפיינים של המכלול באתר מדרגות הירדן הוא השכיחות הגבוהה של נקרים ברוב שכבות האתר.
הנקרים מעידים כפי הנראה על פעילות ספציפית באתר, על סמך עדויות מאתרים אחרים ייתכן שפעילות זו קשורה בעיבוד דגים או בעיבודם של צמחי המים והביצה, אך טיבה של פעילות זו עדיין לא ברור.
ממצא נוסף הוא אחוז גבוה של גרעיני צור, ובעיקר גרעיני להבונים בחלק משכבות האתר.
בחלק מהשכבות מספרם של הגרעינים גבוה יותר ממספרם של הלהבונים עצמם, ייתכן כיוון שהגרעינים הובאו לאתר לא כדי לייצר להבונים אלא כדי לשמש ככלים.
הממצאים הבולטים היותר באתר, מבחינה ארכאולוגית, הן משקולות מסוגים שונים וכן כלי עצם המעידים כי אחת הפעילויות העיקריות בהן עסקו שוכני האתר היא דייג.
באתר עדויות לטכניקות דיג שונות ומגוונות וכן גם להכנה של ציוד לדיג.
בכל שכבות האתר נחשפו שפע של חלוקי גיר מוארכים, שנלקטו כנראה בשפכי הנחלים הזורמים לעמק החולה ממערב.
חלוקים אלו, שמאות מהם נחשפו בשכבות השונות, שימשו ככל הנראה כמשקולות לרשת דייג, להשקעת מלכודות דייג או לשימוש אחר כמשקולות.
חלקן שימשו ללא כל עיבוד נוסף וחלקן עוצבו על ידי יצירת שקערוריות במרכז שני הצדדים שלהן בצורת האות שמונה, כדי לייצר שקע אליו ניתן לקשור חוט ולמנוע החלקה ואובדן המשקולת.
חלוקי גיר מאורכים אלו שימשו החל בשכבות התחתונות של האתר ועד לשכבות העליונות, מה שמצביע מסורת של איסוף ועיצוב משקולות שנמשכה על פני אלפי שנים.
לצידן של משקולות הרשת הגדולות נמצאו באתר גם כעשר משקולות קטנות המעוצבות על חלוקי גיר ובזלת קטנים, שקוטרן סנטימטרים בודדים.
המשקולות עוצבו על ידי חריטה של חריץ לכל היקפן, חריץ המיועד לקשירה של חוט דק.
השכבות הנאטופיות באתר מדרגות הירדן הניבו את האוסף הגדול ביותר של קרסי דייג העשויים עצם.
כעשרים קרסים נמצאו עד היום בשכבות האתר, מהם שבעה שנמצאו בשלמותם.
הקרסים, שמצב שימורם יוצא דופן, מייצגים מגוון רחב של צורות וגדלים ומעידים על רמה טכנולוגית גבוהה בייצורם ועל היכרות מעולה של סוגי הדגים החיים באגם והשיטה המתאימה לדייג של כל מין.
הקרסים מעוצבים בגדלים שונים, זוויות פתיחה שונות, בעלי מגוון של זיזים וחודים ואפילו מעדים על טכנולוגיות קשירה שונות ומגוונות.
קרסי דייג מעצם נחפרו מכמה אתרים נאטופיים בעבר.
מכלול הקרסים מהאתר מדרגות הירדן הוא הגדול ביותר והמגוון ביותר שנמצא עד היום מאתר נאטופי כל שהוא.
הם הקרסים הקדומים ביותר הידועים לנו מהלבנט, אם כי באוקיינוס השקט (במזרח טימור) נמצאו קרסים קדומים בהרבה העשויים צדף.
בפיזיקה סטטיסטית, מדרג BBGKY (מדרג בוגוליובוב-בורן-גרין-קירקוווד-איבון, לעיתים נקראת מדרג בוגוליובוב) הוא סט משוואות, המתארות את הדינמיקה של מערכת בעלת מספר רב של חלקיקים הנמצאים באינטראקציה זה עם זה.
במסגרת מערכת משוואות זו, פונקציית ההתפלגות הפיזיקלית (פונקציית צפיפות הסתברות) של s חלקיקים כוללת בתוכה את פונקציית ההתפלגות של s+1 חלקיקים, כך שנוצרת שרשרת משוואות מצומדות.
מדרג BBGKY נקראת על שמם של ניקוליי בוגוליובוב, מקס בורן, הרברט ס.
גרין, ג'ון גמבל קירקווד, וז'אק איבון.
ההתפתחות של מערכת בעלת N חלקיקים בהיעדר פלקטואציות קוונטיות נתונות על ידי משוואת ליוביל עבור פונקציית צפיפות ההסתברות במרחב פאזה 6N-ממדי (3 קואורדינטות מרחביות ו-3 קואורדינטות תנע עבור כל חלקיק):
כאשר הן הקואורדינטות ו- הם המומנטים של החלקיק ה-i בעל מסה m.
סך הכוח הפועל על החלקיק ה-i הוא:
כאשר היא האנרגיה הפוטנציאלית בין זוג חלקיקים, ו- הוא פוטנציאל חיצוני.
על ידי אינטגרציה על חלק מהמשתנים, ניתן להפוך את משוואת ליוביל לשרשרת משוואות שהראשונה שבהן קושרת את ההתפתחות של פונקציית צפיפות ההסתברות של חלקיק בודד לפונקציית צפיפות ההסתברות של שני חלקיקים, המשוואה השנייה קושרת בין פונקציית צפיפות ההסתברות של שני חלקיקים, עם זו של שלושה חלקיקים וכן הלאה.
באופן כללי, המשוואה ה-s קושרת בין פונקציית צפיפות ההסתברות של s חלקיקים -
לבין פונקציית צפיפות ההסתברות של (s+1) חלקיקים.
הקשר בין פונקציית צפיפות ההסתברות של s חלקיקים לזו של (s+1) חלקיקים נתון ע"י:
קשר זה עבור פונקציית צפיפות הסתברות של s חלקיקים מתקבל על ידי ביצוע אינטגרציה על משוואת ליוביל על-פי המשתנים .
הבעיותיות במשוואה המתארת את הקשר בין פונקציות צפיפות ההסתברות ו-, היא שהמשוואה איננה סגורה - כדי לפתור את יש לדעת קודם מה היא , שבתורה דורשת לדעת מה היא , וכן הלאה עד שמקבלים שוב את משוואת ליוביל השלמה.
עם זאת, אם ישנה אפשרות למדל את , יהיה ניתן לפתור את .
דוגמה למקרה כזה היא משוואת בולצמן עבור הפונקציה , שבמסגרתה נעשה מידול ל- בהתבסס על הנחת הכאוס המולקולרי.
למעשה, במשוואת בולצמן התהליך המוגבל של קבלת משוואת בולצמן מתוך משוואות ליוביל מוכר כגבול בולצמן-גראד.
סכמטית, משוואת ליוביל נותנת לנו את ההתפתחות בזמן של מערכת שלמה בעלת N חלקיקים החל מ- - ביטוי לזרם הבלתי-דחיס של צפיפות ההסתברות במרחב הפאזה.
לאחר מכן, ניתן להגדיר באופן הדרגתי את פונקציות ההתפלגות המופחתות על ידי ביצוע אינטגרציה על דרגת חופש נוספת של החלקיק .
משוואה במדרג BBGKY מספרת לנו שההתפתחות בזמן של ניתנת כתוצאה ממשוואת ליוביל, אבל עם תיקון המייצג את השפעת הכוח של N-s החלקיקים העצורים:
הבעיה העיקרית עם פתרון מדרג BBGKY עבור מקרים שונים, היא שהמדרג קשה לפתירה כמעט כמו פתרון משוואת ליוביל המקורית.
עם זאת, ניתן בצע קירובים למדרג BBGKY בקלות, וקירובים אלו מאפשרים קיטוע של שרשרת המשוואות, כך שמתקבלת מערכת משוואות סופית.
הערך של קירובים אלו הוא שמשוואות התפלגות מסדרים גבוהים יותר - ישפיעו על ההתפתחות בזמן של באופן מרומז בלבד, על ידי .
קיטוע של שרשרת BBGKY הוא נקודת התחלה שכיחה ליישומים רבים של תאוריה קינטית שניתן להשתמש בהם על מנת לגזור את משוואות הקינמטיקה הקלאסיות או הקוונטיות.
בפרט, באמצעות קיטוע ההירכייה במשוואה הראשונה, או בשתי המשוואות הראשונות ניתן לגזור את משוואות בולצמן הקלאסיות או הקוונטיות.
קירובים נוספים, כמו ההנחה שפונקציית צפיפות ההסתברות תלויה רק במרחק היחסי בין החלקיקים, או ההנחה של שליטת ההידרודינמיקה, יכולים גם כן להפוך את שרשרת BBGKY לנגישה לפתרון.
פונקציות התפלגות של s חלקיקים הוצגו לראשונה במכניקה סטטיסטית קלאסית על ידי ז'אק איבון בשנת 1935. מדרג BBGKY של משוואות התפלגות נכתבה ויושמה עבור גזירת משוואות קינטיות על ידי בוגוליובוב, התקבלה בשנת 1945 ופורסמה בשנת 1946 ברוסית ובאנגלית.
תיאורית הטרנספורטציה הקינטית הוצגה על ידי קירקווד במאמר שהתקבל באוקטובר 1946, ופורסם במרץ 1946. כמו כן, פורסמו מאמרים עוקבים בנושא זה.
המאמר הראשון שפרסמו בורן וגרין עסק בתיאוריות קינטיות כלליות של נוזלים, פורסם בדצמבר 1946.
מדראש (בהונגרית: Madaras) הוא כפר במחוז באץ'-קישקון בהונגריה בנפת באצ'אלמאש ליד הגבול הסרבי-הונגרי.
הכפר שוכן דרומית לבאצ'אלמאש, על הגבול הסרבי בבאצ'קה הצפונית בתחומי הונגריה.
הוא גובל ב"תעלה הראשית הנחש", שבאחד מענפיה הצדדיים הוקם אגם פריספה (Priszpa), מקום דיג פופולרי.
ניתן להגיע ליישוב רק בכביש דרך באצ'אלמאש או קטימר, בכביש 5508. ניתן להגיע אליו בסטיה מכביש ראשי 55 דרך כמה הכפרים על הכביש 5505, ואחר כך על הכביש 5508, או בכביש 5503, 5501, ולבסוף שוב בכביש 5508.
קו הרכבת קישקונהלש - באצ'אלמאש - רגצה לשעבר שעבר דרך הכפר בוטל בשנת 1960 והמסילה פורקה כל הדרך מבאצ'אלמאש.
בניין תחנת הרכבת הישן ממוקם ברחוב "תחנת הרכבת" (Pályaudvar) ליד בניין טחנת הקמח לשעבר בפינת רחוב סנט אישטוואן (Szent István).
על רכס גבעות טלצ'קאי נמצאו שרידים של יישוב פרהיסטורי בן כמעט עשרים אלף שנה.
הארכאולוג מיהאי קוהג'י חוקר וחופר את היישוב ואת בית הקברות המפורסם ביותר הסרמטי במרכז אירופה על גבול מדראש.
התלים הסתירו אתרי קבורה מאוחרים של הסרמטים ושל ההונים, אך החפירות חשפו גם קברים ויסודות כנסייה מתקופת מלכי בית ארפאד, (ממלכת הונגריה (1000–1301)).
התיעוד הראשון בכתב של מדראש מתוארך לשנת 1377. אז ראש הקומנים ששלטו באזור מישכן את הכפר, אך הכפר שוחרר מהמישכון במהרה.
מדראש היה באותה תקופה עיר שוק.
הוא הוענק על ידי זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה למיקלוש קאלאי בשנת 1403, ולאחר מכן היה בבעלותו לזמן קצר של השופט ההונגרי ממוצא איטלקי יליד פירנצה פיפו אוזוראי (בשמו המקורי: Filippo di Stephano Scolari).
בשנת 1439 מישכן אלברכט השני, מלך גרמניה את הכפר ליאנוש הוניאדי.
מתיאש הראשון, מלך הונגריה העניק את היישוב ליאנוש פונגראץ, לאחר מותו היישוב חזר למתיאש.
אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה העניק את היישוב ליאנוש קורווין.
במהלך מרד האיכרים של 1514, חנה כאן הצבא המלכותי בראשות יאנוש בורנמיסה.
במהלך הכיבוש הטורקי, בשנים 1580–1582, הוזכר שוב היישוב, שתושביו באותה תקופה כבר היו סלאבים דרומיים שנקראו בהונגרית ראץ (סרבים).
בשנת 1892 נבנה בית ספר של שש כיתות, ובשנת 1895 נבנה בית העירייה מתרומות ציבוריות.
בנוסף לרומים קתולים היו בכפר גם 74 יהודים.
באותה תקופה כבר היה במקום סניף דואר, מוסד פיננסי, טחנת קיטור, ופעלה גם חברה קדישא מתוך שלוש אגודות הקבורה.
ברחובות הכפר הרחבים היו כמה בניינים יפים, כולל בית אחוזה עם גינת נוי.
בין השנים 1919–1921 הייתה מדראש תחת כיבוש צבאי סרבי.
גבול המדינה החדש על פי חוזה טריאנון סימן את גבול הכפר כך ש-570 בעלי קרקעות מצאו כ-6,200 דונם מאדמותיהם בסרביה, אותם יכלו לעבד באישור סרבי עד סוף שנות ה-40 של המאה ה-20. בשואה האוכלוסייה היהודית המעטה של הכפר גורש למחנות ההשמדה.
ערכי הטבע של האזור הם חיות הבר המוגנות, שטחי הדשא של ערבות הלס ואגם הדיג פריספה.
מדרום לכפר, בין נחל הנחש שזרימתו הוסדרה לבין הגבול הלאומי, בשטח של גבעות טלצ'קאי, הוקם כאמור אגם דיג באמצעות בניית סכר בשנות ה-70. מיני צמחים ומיני בעלי חיים ראויים בו לתשומת לב מיוחדת ולמען הגנתם הוקם שטח המים של 430 דונם של כאגם ומאגר פריספה.
מיני הדגים ניתן לדוג באגם: קרפיון מצוי, אמור לבן, זאב נהרות צפוני, שפמנון אירופי ועוד חמישה מיני דגים נוספים.
בין האטרקציות התיירותיות של הכפר, הכנסייה הרומית הקתולית שנבנתה בשנת 1799 והורחבה ב-1903.
הברון ממדראש מיקשה מדראשי-בק (Madarassy-Beck Miksa)
הברון ממדראש נאנדור מדראשי-בק (Madarassy-Beck Nándor)
מדרגות אומיישאן הן מחוז געשי העשוי מבזלת גולשת, משטח בזלת נרחב בדרום מערב סין, שמרכזו במחוז סצ'ואן.
מדרגות אלה מכונות לפעמים משטח הבזלת הנרחב של עידן הפרם או משטח הבזלת הנרחב של אומיישאן.
כמו מחוזות געשיים אחרים או "מדרגות", גם מדרגות אומיישאן הן שכבות מרובות של סלע יסוד שהתרבד על ידי התפרצויות וולקניות של תימרת מעטפת גדולה.
להתפרצויות של מדרגות אומיישאן הייתה השפעה אקולוגית ופליאונטולוגית גלובלית.
מדרגות אומיישאן נקראות על שם הר אומיי, הר בסצ'ואן.
המונח "מדרגות" שימש בגאולוגיה מאז 1785–1795 עבור תצורות סלע כאלה.
המונח נגזר מהמילה השוודית למדרגות ("trappa") ומתייחסת לגבעות דמויות המדרגות היוצרות את הנוף של האזור.
ההתפרצויות שייצרו את מדרגות אומיישאן החלו לפני 265 מיליון שנה או קודם לכן.
תקופת ההתפרצות העיקרית היא בין 262 ל-261 מיליון שנה, והפעילויות וולקניות הסתיימו לפני 259 מיליון שנה.
בגודלן, מדרגות אומיישאן מתגמדות מול המדרגות הסיביריות המסיביות, שנוצרו, מבחינת לוח הזמנים הגאולוגי, זמן לא רב לאחר מכן, בערך לפני 252 מיליון שנה.
בזלת אומיישאן משתרעת על שטח של יותר מ-250,000 קמ"ר בעובי הנע בין כמה מאות מטרים עד 5.5 ק"מ.
העובי הממוצע של הבזלת הגולשת בכל האזור מוערך בכ-700 מטר, אבל ייתכן שמדרגות אומיישאן כיסו בתחילה שטח של עד 500,000 קמ"ר.
לפיכך מוערך כל נפח בזלת אומיישאן ב-300,000 קמ"ר.
עדויות מצביעות על כך שהוולקניות הראשונית של מדרגות אומיישאן המרכזיות התרחשה בסביבה תת-ימית עמוקה ללא התרוממות פרה-וולקנית משמעותית.
מדרגות אומיישאן קשורות לאירוע ההכחדה ההמונית הקפיטנית, הכחדה של בעלי חיים וצמחים שהתרחשה בסוף השלב הקפיטני של התקופה הגואדלופית של תקופת הפרם (לפני 298 עד 251 מיליון שנים).
אבן גיר בתוך המדרגות מראה שההכחדה מתרחשת מיד מתחת ליחידת ההתפרצות הראשונה, כאשר ההכחדה ההמונית מסומנת בתחילת הוולקניות המתפרצת של אומיישאן.
היווצרותם של חומרים געשיים מרמזת על התפרצויות אלימות פראטומגמטיות (מגע מאגמה ומים).
הסנכרון בין מדרגות אומיישאן וההכחדה של הקצה הגוואדלופי בוצע כדי לתמוך בטענה של ונסן קורטיו (Vincent Courtillot) ואחרים, לפיה געשיות היא המניע העיקרי של הכחדות המוניות.
מדינת מדראס הייתה מדינה הודית שכללה את מרבית טאמיל נאדו וחלקים מקרלה ואנדרה פרדש.
מדינת מדראס התבססה על מחוז מדרס ב.
לאחר עצמאות הודו ב-26 בינואר 1950, הפך המחוז למדינת מדראס.
האזורי דוברי טלוגו בצפון המדינה הופרדו ממנה ויצרו את מדינת אנדרה ב-1953.
ב-1956 גבולות מדינות הודו שורטטו מחדש בהתבסס על החלוקה הלשונית ושפות המקומיות, והאזורים דוברי קאנדה הועברו למדינת מייסור והאזורים דוברי מלאיאלאם אוחדו עם טרוונקור-קוצ'ין ליצור את קרלה.
אזורים מסוימים דוברי טמילית הועברו מטרוונקור-קוצ'ין למדראס.
שינוי נוסף בגבולות המדינה נערך ב-1959, הפעם בקנה מידה קטן בהרבה: יושבה מחלוקת גבול בין אנדרה פרדש ומדראס, כאשר 319 כפרים ואזור חורש הועבר מאנדרה פרדש למדראס, ו-148 כפרים הועברו לאנדרה פרדש.
ב-1967 עלתה מפלגה דראווידה מונטרה קזגאם לשלטון במדינה, וב-14 בינואר 1969 שינתה את שם המדינה שונה לטאמיל נאדו.
מַדְרִיד (בספרדית: Madrid, הגייה: ) היא עיר הבירה של ספרד ומקום מושבם של המלך, הממשלה, הפרלמנט ובית המשפט העליון.
בעיר כ-3.4 מיליון תושבים (נכון ל-2024), מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר בספרד.
בגובה 667 מטר מעל פני הים זוהי עיר הבירה הגבוהה באיחוד האירופי, ועיר הבירה השנייה בגובהה באירופה, אחרי בירת אנדורה, אנדורה לה ולה.
בעבר הייתה מדריד בירת האימפריה הספרדית ומסיבה זו הצטברו בה אוצרות אמנות רבים המוצגים כיום במוסאו דל פראדו, במוסאו ריינה סופיה ובמוסאו תיסן בורנמיסה.
בנוסף, בעיר מספר אתרים תרבותיים והיסטוריים חשובים, כמו הארמון המלכותי, התיאטרון המלכותי, פארק בואן רטירו, הספרייה הלאומית של ספרד והמוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של ספרד.
ישנן מספר תאוריות הנוגעות למקור השם "מדריד".
על פי אגדה הקשורה בשם העיר, מדריד נוסדה בידי אוקנו ביאנור (Ocno Bianor), בנו של המלך טירניוס, שליט טוסקנה ומנטובה, ונקראה "מטרגירטה" (Metragirta) או "מנטובה קרפטאנה" (Mantua Carpetana).
אחרים גורסים כי שמה המקורי של העיר היה "אורסריה" (Ursaria) – "ארץ הדובים" בלטינית, בזכות כמות הדובים הגדולה באזור, אשר יחד עם עצי התות, הפכו לסמל העיר מדריד החל מימי הביניים.
שמה העתיק של העיר, "מגריט" (Magerit), נגזר משמה של מצודה שנבנתה על נהר מנסנרס במאה התשיעית לספירה, ופירושו "מקום שופע במים".
כיום הדעה הרווחת היא כי מקור שם העיר הנוכחי הוא במאה השנייה, אז הקימה האימפריה הרומית יישוב על גדות נהר המנסנרס.
שם הכפר הראשון היה "מטריצה" (Matrice) בשל הנהר שחצה אותו.
בעקבות פלישות השבטים הסואבים, הוונדלים והאלאנים הגרמאניים במהלך המאה החמישית, לא יכלה עוד האימפריה הרומית להגן על שטחיה בחצי האי האיברי.
השליטה בשטחים אלו הועברה לוויזיגותים ומטריצה עברה לידיהם של הברברים.
במהלך המאה השביעית ולאחר כיבוש חצי האי האיברי בידי המוסלמים, קיבלה העיר את השם "מייריט" (Mayrit), הנגזר מהמונח הערבי מיירה (Mayra), המתייחס למים כלעצים או כנותני החיים, והסיומת האיברו-רומאנית "איט", שפירושה "מקום".
השם "מייריט" הפך במהלך השלטון המוסלמי ל"מטריט", והתפתח לשם המודרני "מדריד".
אף שהאזור בו נמצאת כיום מדריד היה מיושב כבר בתקופה הפרה היסטורית, ההתיישבות המשמעותית הראשונה באתר העיר החלה בשנים 852–856, כאשר מוחמד הראשון מקורדובה הורה להקים במקום ארמון מלכותי וסביבו מצודה, כדי להגן על ממלכת טולדו.
בקרבת הארמון זורם המנסאנארס (שנקרא בערבית: المجريط – "מקור מים" – "מג'ריט") שם זה התגלגל ברבות הימים לשם העיר "מדריד".
המצודה נכבשה בשנת 1085 על ידי אלפונסו השישי מקסטיליה בדרכו לכבוש את טולדו.
אלפונסו הפך את המסגד של המצודה לכנסייה וקרא לה "כנסיית הבתולה מאלמודנה".
בשנת 1329 התכנס בעיר הקורטס חנרלס (אספה כללית) כדי לייעץ לפרננדו הרביעי, מלך קסטיליה.
לאחר שריפת העיר, העיר נבנתה מחדש על ידי אנריקה השלישי מקסטיליה, אשר בנה חומות סביבה.
יהודים ומורים המשיכו להתגורר בעיר עד גירושם במאה ה-15.
עם איחוד ממלכת קסטיליה (שבירתה הייתה טולדו) וממלכת אראגון (שבירתה הייתה ברצלונה) למדינה אחת על ידי קרלוס הראשון הוקמה ממלכת ספרד.
אף שקרלוס העדיף את מדריד כבירת המדינה, המעבר אליה בוצע רק על ידי בנו פליפה השני מלך ספרד, בשנת 1561.
אף שלא בוצעה הכרזה רשמית, עם מעבר בית המלוכה הפכה העיר לבירה.
בסביליה המשיכו לשכון מנגנוני השלטון של מושבותיה של ספרד, אולם מדריד שלטה בסיביליה.
ב-1601 הועברה הבירה על ידי המלך פליפה השלישי לוואיאדוליד לזמן קצר.
ב-1606 שבה מדריד להיות הבירה.
במאה ה-16 פעלו בעיר כותבים ידועים וציירים רבים.
מתום תקופת הרנסאנס ועד התקופה המודרנית
המלך פליפה החמישי החליט שבירתו צריכה להיות מפוארת יותר, והורה על הקמת מספר ארמונות חדשים (בהם הפאלאסו ריאל דה מדריד, העומד במקום בו הקים מחמד הראשון את מצודתו).
רק בתקופת שלטונו של קרלוס השלישי הפכה מדריד לעיר מודרנית עם שיפוץ נרחב של רחובות העיר.
כאשר קרלוס הרביעי הומלך על ספרד, מרדו תושבי מדריד במסגרת מרד אראנחואז, שבראשם בנו של קרלוס – פרדיננד השביעי.
קרלוס הרביעי התפטר, אולם מלכותו של פרדיננד הייתה קצרת ימים.
ב-2 במאי 1808 נכבשה העיר על ידי נפוליאון בונפרטה.
לאחר מלחמת העצמאות הספרדית (1814) שב פרדיננד השביעי למלוך ממדריד.
המלכה איזבלה השנייה לא הצליחה להרגיע את המתח הפוליטי במדינה שהוביל למרידות, להקמת הרפובליקה הספרדית הראשונה (1873), שובה של המלוכה (1874), הקמת הרפובליקה הספרדית השנייה (1931) ומלחמת האזרחים בספרד.
ב-1931 הוחל בבנין שדה התעופה הבין-לאומי של העיר.
במהלך המלחמה, עת רחובותיה של מדריד הפכו לשדה קרב, נפגעו בניינים רבים במדריד.
מדריד תמכה ברפובליקנים החל מיולי 1936. ניסיון של הלאומנים לכבוש את העיר נכשל, והעיר נותרה נצורה עד מרץ 1939.
במהלך תקופת שלטונו של פרנסיסקו פרנקו, גדלה ההגירה מאזורי הכפר לעיר, ואזורי דרום מזרח העיר הפכו לשכונות מצוקה.
לאחר תום תקופת שלטונו של פרנקו ועם החזרת השלטון הדמוקרטי, הפכה מדריד למרכז כלכלי ותרבותי של ספרד בפרט וחצי האי האיברי בכלל.
ב-1975 חזרה ספרד להיות מונרכיה, תחת הנהגתו של המלך חואן קרלוס הראשון, שארמונו ניצב במדריד.
בחודש אוקטובר 1991 נערכה בעיר ועידת מדריד לשלום במזרח התיכון.
פיגועי 11 במרץ 2004 במדריד היה מתקפת טרור משולבת בארבע תחנות רכבת.
מתקפה זו הייתה מתקפת הטרור הקטלנית ביותר בתולדות ספרד: היא גבתה את חייהם של 191 בני אדם וגרמה לפציעתם של למעלה מ-1,700 בני אדם.
פיגועים אלו התרחשו שלושה ימים בלבד לפני הבחירות הכלליות בספרד, וגרמו לתבוסתה של מפלגת השלטון, המפלגה העממית (PP), ולעלייתה לשלטון של מפלגת השמאל, המפלגה הסוציאליסטית (PSOE).
חקירה משטרתית הובילה למעצרם של חברי תא איסלאמי קיצוני שפעלו בהשראת ארגון הטרור אל-קאעידה.
חברים אלו הועמדו לדין בשנת 2007 בגין מעורבותם בפיגועים.
במהלך ההפגנות באיראן (2025–2026) מפגינים במדריד החליפו את דגל שגרירות איראן לדגל השאה ההיסטורי.
מזג האוויר באזור מדריד הוא ים-תיכוני, וכולל רוחות קרות הנובעות מגובה העיר ביחס לפני הים, שלגים לפרקים וטמפרטורות היורדות לעיתים תכופות מתחת לאפס.
בחודשי הקיץ מזג האוויר נוטה להיות חם עם טמפרטורה של מעל C° 30, שלעיתים רחוקות מגיעה אף ל-C° 40. עיקר המשקעים בעיר יורדים בעיקר בחודשי הסתיו והאביב, אך אינם נדירים בכל מהלך השנה.
בשל כמות המשקעים הנמוכה יחסית (כ-436 מ"מ), מוגדר האקלים במדריד כערבתי.
נתוני טמפרטורה וכמות משקעים ממוצעת:
אוכלוסיית מדריד החלה לגדול בקצב הולך וגובר עם הפיכתה לבירת המדינה באמצע המאה ה-16. במהלך המאה ה-20 גדלה אוכלוסיית העיר בקצב מסחרר בשל תופעת העיור עד שנבלמה באמצע שנות השבעים בשל מעבר תושבים לפרברים, כחלק ממגמה כלל-אירופאית שנבעה גם ממיתון כלכלי.
בשנות השבעים התייצבה אוכלוסיית העיר סביב כשלושה מיליון תושבים ועודנה נשמרת עד ימינו.
בשנות התשעים החל גל חדש של גידול באוכלוסיית העיר, בעיקר הודות להגירה שנבעה משיפור בכלכלת ספרד.
לשם המחשה, בין השנים 2001 ו-2005 גדלה אוכלוסיית העיר ביותר מ-200,000 תושבים.
בהיותה הבירה, משכה אליה העיר מהגרים רבים מכל רחבי העולם.
נכון לשנת 2007, כ-83.8% מתושבי העיר הם ספרדים, והיתר בני לאומים אחרים שהיגרו לעיר, מרביתם מאמריקה הלטינית, אירופה, אסיה, צפון אפריקה ומערב אפריקה.
קבוצות המהגרים הגדולות במדריד הן: אקוודורים: 104,184; רומנים: 52,875; בוליביאנים: 44,044; קולומביאנים: 35,971; פרואנים: 35,083; סינים: 34,666; מרוקאים: 32,498; דומיניקנים: 19,602; ברזילאים: 14,583 ו-פרגוואים: 14,308. קיימות אוכלוסיות משמעותיות נוספות של מהגרים מהפיליפינים, גינאה המשוונית, בולגריה, הודו, איטליה, ארגנטינה, צרפת, סנגל ופולין.
במהלך גירוש ספרד היוותה מדריד שער יציאה ליהודים שביקשו לברוח דרך היבשה לצרפת.
אחת מנקודות הריכוז המרכזיות הייתה שער אלקלה, ממנו יצאו היהודים בכרכרות לכיוון פמפלונה וממנה לצרפת.
לאחר גירוש ספרד, לא התקיימה קהילה יהודית במדריד עד לימי מלחמת העולם הראשונה, אז הגיעו לספרד פליטים מארץ ישראל, ובשנת 1917 אף הוקם בעיר בית כנסת.
בימי מלחמת העולם השנייה חודשו חלק מהקהילות היהודיות בספרד, הרבה בזכות חסידי אומות העולם ג'ורג'ו פרלסקה ואנחל סאנס בריס שהנפיקו לאלפי יהודים ויזות לספרד.
במחצית שנות החמישים השתקעו בספרד יהודים מצפון אפריקה, במדריד החלה פעילות יהודית ענפה, הוקם בית ספר יהודי ומרכז קהילתי, נוסד כתב עת בשם "הקשר" ואף כוננה תנועת צופים.
כיום מונה הקהילה היהודית במדריד כ-3,500 אנשים, ובעיר פועלים 3 בתי כנסת.
אזור המטרופולין של מדריד מורכב מהעיר מדריד וארבעים ערים נוספות מסביבה.
אוכלוסיית המטרופולין מונה כ-5.8 מיליון תושבים, ושטחו כ-8,200 קמ"ר.
זוהי המטרופולין הגדולה בספרד והרביעית בגודלה על פי הגדרות האיחוד האירופי.
בדומה לאזורי מטרופולין אחרים בגודל דומה, קיימת חלוקה ברורה לשני אזורים:
טבעת פנימית: אלקורקון, לגאנס, חטאפה, מוסטולס, פואנלברדה, קוסלאדה, אלקובנדס, פוסואלו דה אלארקון, סן פרננדו דה אנרס.
טבעת חיצונית: ויאויסיוסה דה אודון, פארלה, פינטו, ולדמורו, ריואס-ואסיאמדריד, טורחון דה אורדוס, אלקלה דה אנרס, סן סבסטיאן דה לוס רייס, טרס קנטוס, לס רוסאס דה מדריד, מחאדאונדה, בואדייה דל מונטה.
הפרברים הגדולים ביותר נמצאים מדרום למדריד, ובאופן כללי מרוכזים מסביב לכבישים הראשיים המובילים ממדריד.
מדריד מחולקת אדמיניסטרטיבית לעשרים ואחד רבעים, אשר בתורם מחולקים ל-128 שכונות בסך הכול.
כל רובע מנוהל על ידי ועד עירוני, בו חברים תושבי הרובע.
השינוי האחרון בחלוקה האדמיניסטרטיבית של מדריד חל ב-1988, וזוהי חלוקת הרבעים והשכונות הנוכחית:
רובע סנטרו (Centro) – מרכז, כולל את שכונות פלאסיו (Palacio), אמבחאדורס (Embajadores), קורטס (Cortes), חוסטיסיה (Justicia), אוניברסידד (Universidad) וסול (Sol).
רובע ארגנסואלה (Arganzuela), כולל את שכונות אימפריאל (Imperial), אקאסיאס (Acacias), לה צ'ופרה (La Chopera), לגספי (Legazpi), דליסיאס (Delicias), פאלוס דה מוגר (Palos de Moguer) ואטוצ'ה (Atocha).
רובע רטירו, כולל את שכונות פסיפיקו (Pacífico), אדלפאס (Adelfas), אסטרייה (Estrella), איביזה (Ibiza), חרונימוס (Jerónimos) וניניו חסוס (Niño Jesús).
רובע סלמנקה (Salamanca), כולל את שכונות רקולטוס (Recoletos), גויה (Goya), פארק דה לס אבנידאס (Parque de las Avenidas), פואנטה דל ברו (Fuente del Berro), גינדאלרה (Guindalera), ליסטה (Lista) וקסטיאנה (Castellana).
רובע צ'מרטין (Chamartin), כולל את שכונות אל ויסו (El Viso), פרוספרידד (Prosperidad), סיודד חרדין (Ciudad Jardín), איספנואמריקה (Hispanoamérica), נואבה אספנייה (Nueva España) וקסטייה (Castilla).
רובע צ'מברי (Chamberí), כולל את השכונות גסטמבידה (Gaztambide), אראפילס (Arapiles), טרפלגר (Trafalgar), אלמגרו (Almagro), וייארמוסו (Vallehermoso) וריוס רוסאס (Ríos Rosas).
רובע פואנסראל-אל פארדו (Fuencarral-El Pardo), כולל את השכונות אל פארדו (El Pardo), פואנטלריינה (Fuentelarreina), פנייגראנדה (Peñagrande), בריו דל פילאר (Barrio del Pilar), לה פס (La Paz), ולוורדה (Valverde), מיראסיירה (Mirasierra) ואל גולוסו (El Goloso).
רובע מונקלואה-ארבקה (Moncloa-Aravaca), כולל את השכונות קאסה דה קמפו (Casa de Campo), ארגואלס (Argüelles), קריית האוניברסיטה (Ciudad Universitaria), ולדסארסה (Valdezarza), ולדמארין (Valdemarín), אל פלנטיו (El Plantío) וארבקה (Aravaca).
רובע לטינה (Latina), כולל את השכונות לוס קרמנס (Los Cármenes), פוארטה דל אנחל (Puerta del Ángel), לוסרו (Lucero), אלוצ'ה (Aluche), לס אגילס (Las Águilas), קאמפמנטו (Campamento) וקואטרו ויאנטוס (Cuatro Vientos).
רובע קרבאנצ'ל (Carabanchel), כולל את השכונות קומיאס (Comillas), אופנייל (Opañel), סן איסידרו (San Isidro), ויסטה אלגרה (Vista Alegre), פוארטה בוניטה (Puerta Bonita), בואנאויסטה (Buenavista) ואברנטס (Abrantes).
רובע אוסרה (Usera), כולל את השכונות אורקאסיטס (Orcasitas), אורקאסור (Orcasur), סן פרמין (San Fermín), אלמנדראלס (Almendrales), מוסקארדו (Moscardó), סופיו (Zofío) ופראדלונגו (Pradolongo).
רובע פואנטה דה ואיקאס (Puente de Vallecas), כולל את השכונות אנטרויאס (Entrevías), סן דייגו (San Diego), פלומראס בחאס (Palomeras Bajas), פלומראס סורסטה (Palomeras Sureste), פורטסגו (Portazgo) ונומנסיה (Numancia).
רובע מורטאלאס (Moratalaz), כולל את השכונות פוונס (Pavones), אורקאחו (Horcajo), מרוקינה (Marroquina), מדיה לגואה (Media Legua), פונטארון (Fontarrón) ווינאטרוס (Vinateros).
רובע סיודאד לינאל (Ciudad Lineal), כולל את השכונות ונטאס (Ventas), פואבלו נואבו (Pueblo Nuevo), קינטנה (Quintana), לה קונספסיון (La Concepción), סן פסקואל (San Pascual), סן חואן באוטיסטה (San Juan Bautista), קולינה (Colina), אטלאיה (Atalaya) וקוסטיארס (Costillares).
רובע אורטלסה (Hortaleza), כולל את השכונות פלומאס (Palomas), ולדפואנטס (Valdefuentes), קניאס (Canillas), פינאר דל ריי (Pinar del Rey), אפוסטול סנטיאגו (Apóstol Santiago) ופיוברה (Piovera).
רובע וייורדה (Villaverde), כולל את השכונות סן אנדרס (San Andrés), סן קריסטובל (San Cristóbal), בוטרקה (Butarque), לוס רוסאלס (Los Rosales) ולוס אנחלס (Los Ángeles).
רובע ויה דה ואיקאס (Villa de Vallecas), כולל את העיר העתיקה ואיקאס (Casco Histórico de Vallecas) ושכונת סנטה אאוחניה (Santa Eugenia).
רובע ויקאלברו (Vicálvaro), כולל את העיר העתיקה ויקאלברו (Casco Histórico de Vicálvaro) ושכונת אמברוס (Ambroz).
רובע סן בלאס (San Blas), כולל את השכונות סימנקאס (Simancas), איין (Hellín), אמפוסטה (Amposta), ארכוס (Arcos), רוסס (Rosas), רחאס (Rejas), קנייחאס (Canillejas) וסלבדור (Salvador).
רובע בראחס (Barajas), כולל את השכונות אלמדה דה אוסונה (Alameda de Osuna), טימון (Timón), קורלחוס (Corralejos), העיר העתיקה בראחס (Casco Histórico de Barajas) ונמל התעופה מדריד-בראחס.
הענף החשוב בכלכלת העיר הוא ענף השירותים, המהווה 85.09% מכלכלת העיר.
הענף כולל בתוכו את השירותים הפיננסיים (31.91% מהתמ"ג הכולל) והעסקים (31.84% מהתמ"ג הכולל).
התעשייה במדריד מאבדת מכוחה לאורך השנים, בשל נדידתה לערי המטרופולין האחרות, בעיקר מדרום ומדרום-מזרח לעיר.
עם זאת, התעשייה עדיין מחזיקה בנתח משמעותי מהתמ"ג.
ענף הבנייה הוא הענף בעל הצמיחה המהירה ביותר במדריד, המוערכת בכ-8.2% בשנת 2005. המגמה בשנים האחרונות מצביעה על גידול בבנייה שלא לצורכי מגורים, חלקית בגלל ההאטה בעליית מחירי הדירות בשנת 2005.
בענף השירותים, המחזיק בכ-85% מהתמ"ג, מועסקים כשני שלישים מכוח העבודה בעיר.
במדריד שוכנים שרותי המינהל והכלכלה המרכזיים בספרד, לצד חברות רבות המחזיקות במשותף בחצי מההון הכלכלי בספרד.
שניים מהמתקנים החשובים במדריד מבחינת התעסוקה והתמ"ג הם נמל התעופה מדריד-בראחס ומרכז הכנסים IFEMA, הקולט כ-4.7 מיליון מבקרים מדי שנה.
בנוסף, מדריד הפכה לאחת הערים המתוירות ביותר באירופה אחרי פריז ולונדון, והיא העיר המתוירת ביותר בספרד.
מדריד היא העיר המובילה בספרד באירוח ירידים ותערוכות, וכן היא נמצאת בין המובילות באירופה בתחום זה, בשקלול תערוכות בין-לאומיות, לאומיות ואזוריות, מבחינת שטחים המושכרים לתערוכות.
מרכז הכנסים והתערוכות IFEMA במדריד הוא המוביל בתחומו בספרד, והוא מארח מספר תערוכות חשובות כגון FITUR – תערוכת תיירות בין-לאומית, Madrid Fusión – תערוכת גסטרונומיה בין-לאומית, ARCO – יריד אמנות עכשווית בין-לאומי, SIMO TSI – תערוכת פתרונות מחשוב, מולטימדיה ותקשורת למגזר העסקי, תערוכת רכב בין-לאומית ושבוע האופנה של מדריד.
העיר מדריד ושבוע האופנה במדריד בפרט, נחשבים למרכז אופנה עיקרי באירופה.
במדריד קיימות נציגויות של מרבית מותגי האופנה המובילים, וקיימים מספר מרכזי אופנה מקומיים בפוארטה דל סול וברחובות סראנו וגויה.
במדריד ניתן למצוא מותגי הוט קוטור בין-לאומיים מובילים ובהם ארמני וגוצ'י, לצד מותגים ספרדיים כמו זארה ואחרים.
מדריד היא גם בסיסה של רשת חנויות הכל-בו אל קורטה אינגלס (El Corte Inglés), המתמחה באופנה ובגדי מעצבים.
מדריד נחשבת לאחת הערים החשובות באירופה מבחינת מוזיאונים וגלריות אמנות.
בולטים במיוחד בתחום זה הם שלושת המוזיאונים המהווים את משולש הזהב של האמנות – כינוי לאזור הגאוגרפי בו ממוקמים שלושת המוזיאונים מסביב לשדרת פראדו.
מוזיאון הפראדו הוא המוזיאון הגדול והמפורסם ביותר בעיר, ונמצא בו אחד האוספים הגדולים ביותר של אמנות אירופית מן המאה ה-14 ועד תחילת המאה ה-19. המוזיאון שוכן באחד המבנים הגרנדיוזיים שנבנו במסגרת תוכניתו של המלך קרלוס השלישי (1716–1788) לשיפור פני העיר מדריד.
השם "פראדו", שפירושו "אחו", הוצמד לאזור מבנה המוזיאון ומאוחר יותר למוסד המוזיאון עצמו.
ב-19 בנובמבר 1819 נחנך המוזיאון המלכותי לציור ולפיסול במבנה הפראדו.
בתחילה מנה אוסף המוזיאון 1,500 יצירות, שרק 300 מהן הוצגו בגלריות המוזיאון.
כיום המוזיאון מחזיק במעל 5,000 איורים, כאלף מטבעות ומדליות, כאלפיים יצירות קישוטיות וכ-700 פסלים, אך כל אלה מחווירים לעומת אוסף הציורים האיכותי, המונה 8,600 יצירות.
מפאת מספר היצירות העצום אין בשני מבני המוזיאון די מקום להציג את כל היצירות שבאוסף ורק שביעית ממנו – היצירות הבולטות ביותר – מוצגות במוזיאון בכל זמן נתון.
מוזיאון המלכה סופיה הוא המוזיאון הלאומי של ספרד לאמנות המאה ה-20. הוא נחנך ב-10 בספטמבר 1992 ונקרא על שמה של סופיה, מלכת ספרד.
המוזיאון נמצא בסמוך לתחנת אטוצ'ה, בקצה הדרומי של שדרת פראדו.
במוזיאון מוצגים אוספים של שני אמניה הבולטים של ספרד במאה העשרים, פבלו פיקאסו וסלבדור דאלי.
יצירת האמנות המפורסמת ביותר במוזיאון היא ציורו של פיקאסו, "גרניקה".
מוזיאון תיסן בורנמיסה הוא גלריית אמנות חשובה, המשלימה במידת מה את האוספים בשני המוזיאונים האחרים: אל מול מוזיאון הפראדו, מציג האוסף יצירות מוקדמות מאיטליה וכן עבודות מהאסכולות האנגלית, ההולנדית והגרמנית ואל מול מוזיאון ריינה סופיה מציג יצירות מזרמי האימפרסיוניזם והאקספרסיוניזם, לצד יצירות מאירופה ומאמריקה מחלקה השני של המאה ה-20.
אחד המוקדים של המוזיאון הוא יצירות אירופאיות מוקדמות, ובכלל זה אוסף ציורים איטלקיים של דוצ'ו ובני זמנו מהמאות ה-14 וה-15, לצד עבודות של אמנים הולנדים ופלמים מוקדמים בהם יאן ואן אייק, אלברכט דירר והנס הולביין.
מוקד נוסף הוא יצירותיהם של אמני הרנסאנס והבארוק המפורסמים – טיציאן, סבסטיאנו דל פיומבו, קאראווג'ו, רובנס, ואן דייק, רמברנדט, פרנס הלס, גירלנדיו וקרפצ'יו.
המוזיאון מכיל גם אוסף חשוב של אמנות אימפריוניסטית ופוסט-אימפרסיוניסטית ובו יצירותיהם של קלוד מונה, פייר-אוגוסט רנואר, אדגר דגה ווינסנט ואן גוך, וכן יצירות מופת מהמאה ה-20, כגון ציור קוביסטי של פבלו פיקאסו ועבודות מאוחרות של פיט מונדריאן ואדוארד הופר.
המוזיאון הלאומי לארכאולוגיה – כולל מוצגי אמנות מהתקופה הפרה-היסטורית ועד המאה ה-19, בעיקר מחצי האי האיברי.
בין המוצגים המפורסמים במוזיאון נמצאים מספר פסלים עתיקים, קופסת אחסון עשויה שנהב, חשבוניית כרטיסים של נייפייר, חלק מאוצר גוורסאר ואוסף פסיפסים רומיים.
במוזיאון מוצגות גם מספר יצירות מודרניות, בהן כאלו של חואן גריס ופבלו פיקאסו.
מוזיאון אמריקה – כולל אוספים מיבשת אמריקה בתקופה הטרום-קולומביאנית לצד אמנות קולוניאלית ואתנוגרפיה.
מוזיאון סורויה – ממוקם בבניין בו התגורר חואקין סורויה והחזיק את סדנת העבודה שלו.
הנכס לצד מספר עבודות הועבר לרשות המדינה על-פי צוואתה של אלמנתו של סורויה.
כיום כולל המוזיאון אוסף ציורים ותרשימים גדול, לצד עבודות פיסול וקדרות ותצלומים.
בנוסף נשמרים במוזיאון פרטי התכתבויות של האמן.