tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רכיב זה מוכר גם משם הסוג Fumaria (עשנן), ששמו המדעי נגזר מן הלטינית fumus ("עשן"), והוא משקף את הקרבה הטקסונומית והדמיון הכללי בין הקבוצות.
בשפות אירופיות אחדות מכונה המין בשם שמשמעותו "קורידלית מטפסת", על שום צמיחתו המטפסת בעזרת קנוקנות - תכונה חריגה בקרב מיני העשנן.
זיהויו ההיסטורי של בר-עשנן עם מיני Corydalis באירופה הוא המקור לשם עממי זה.
שם המין: turbinata - מן הלטינית: turbinatus – דמוי סביבון, דמוי חרוט הפוך או מערבולת (מן turbo – סביבון, מערבולת).
השם מתייחס לצורת הפרי או חלק ממנו, שצורתו חרוטית-מעוגלת או דמוית סביבון.
צמח עשבוני חד-שנתי, מטפס, קירח ומסועף מאוד, המגיע לגובה של כ-60 ס"מ ואף יותר.
הצמח מטפס בעזרת קנוקנות מסועפות שהן המשך של ציר העלה.
הגבעולים דקים ועדינים, בעלי פרקים ארוכים, מחורצים במקצת.
העלים מסורגים ומחולקים פעם אחת או לעיתים פעמיים לשלושה עלעלים תמימים ארוכי פטוטרת; ציר העלה מסתיים בקנוקנת מסועפת.
העלעלים באורך 1 עד 2 ס"מ וברוחב 0.4 עד 1 ס"מ, בעלי פטוטריות קצרות, דמויי ביצה, מעוגלים או מחודדים בקצה ושפתם תמימה.
התפרחות אשכוליות, לרוב קצרות, ונישאות כנגד העלים על עוקצים ארוכים, דלות פרחים ודלילות.
עוקצי הפרחים קצרים בהרבה מן החפים הסרגליים, ומתארכים בשלב מאוחר יותר.
הפרחים דו-מיניים, קטנים וורודים, בעלי סימטריה דו-צדדית, אורכם 0.8 עד 1 ס"מ, ולכל אחד מהם חפה אחת.
הגביע מורכב משני עלי גביע, קטנים, סרגליים-אזמליים ונושרים במהרה.
הכותרת מורכבת מארבעה עלי כותרת, הערוכים בשני דורים וצמודים זה לזה בקצותיהם.
קצות עלי הכותרת החיצוניים רכונים זה לעומת זה ובעלי כנפיים רחבות בקודקודם.
עלה הכותרת העליון של הדור החיצוני גדול מן התחתון, ובבסיסו שלוחה שקיקית נפוחה, רחבה וקצרה, דמוית-דורבן.
שני עלי הכותרת הפנימיים שטוחים.
האבקנים שניים מבחינה מורפולוגית; כל אחד מהם נושא מאבק אמצעי בעל שתי לשכות ושני מאבקים צדדיים חד-לשכתיים.
מבחינה אנטומית מדובר בשישה אבקנים, המאוחים בזיריהם לשתי קבוצות בנות שלושה.
השחלה עילית בעלת מגורה אחת הבנויה משני עלי שחלה מאוחים; השליות דופניות, וביצית הפוכה אחת.
עמוד השחלה דמוי חוט, והצלקת דו-אונתית.
הפירות משני טיפוסים, התחתונים נבדלים מהעליונים בצורתם ובמבנם:
הפירות התחתונים אגוזיות חד-זרעיות, באורך 3 עד 4 מ"מ, מחורצות בחריצים עמוקים ומקבילים, ובעלות מכסה קודקודי תפוח;
הפירות העליונים דמויי הלקט המכילים זרע אחד עד שניים, באורך 1.5 עד 1.8 ס"מ, והם הולכים וצרִים לכדי מקור דמוי חרב.
קיימות צורות מעבר בין שני טיפוסי הפרי.
תפוצה עולמית של הסוג בר-עשנן
תחום תפוצתו הטבעי של הסוג בר-עשנן מאופיין בפיזור גאוגרפי מקוטע וחריג.
עיקר תפוצתו מצוי במערב אירופה ובשוליים האטלנטיים של אגן הים התיכון, והוא משתרע מצפון אירופה הסקנדינבית דרומה עד דרום-מערב אירופה וצפון-מערב אפריקה.
לצד תחום זה קיים מוקד תפוצה נוסף, מבודד ומנותק מן הרצף האירופי-מערבי, במזרח אגן הים התיכון.
שלושת המינים בסוג בר-עשנן ותפוצתם
הסוג בר-עשנן (Ceratocapnos) כולל שלושה מינים בלבד, שתפוצתם מחולקת לאזורים גאוגרפיים נבדלים כמעט לחלוטין.
כל אחד מן המינים שולט באזור תפוצה משלו, ורק בחצי האי האיברי מתקיימת חפיפה חלקית בין שני מינים — העשנן האירופי והעשנן האטלנטי.
נוסף על כך, במזרח אגן הים התיכון מצוי מוקד תפוצה מבודד של המין השלישי, בר-עשנן ארץ-ישראלי, הכולל את קפריסין והלבנט הדרומי.
בר-עשנן אירופי (Ceratocapnos claviculata) זהו מין חד-שנתי הגדל בעיקר באקלים הממוזג והלח של מערב אירופה.
גבול תפוצתו הצפוני מגיע לצפון אירופה הסקנדינבית, בנורווגיה ובדנמרק, והוא חודר גם לאזור הבוריאלי; לשוודיה הובא המין והוא התאזרח בה.
משם נמשכת תפוצתו דרומה אל מערב וצפון-מערב אירופה – אירלנד, בריטניה, הולנד ובלגיה – וכן אל מרכז אירופה, בגרמניה.
בפורטוגל מצוי תת-מין מקומי נדיר, עשנן אירופי מצויר (Ceratocapnos claviculata subsp.
picta), האנדמי לפנים הארץ של צפון-מרכז המדינה, ומוכר משני מוקדי תפוצה מקומיים ומקוטעים במחוז ויזאו (Viseu).
המין האירופי תואר לראשונה על ידי לינאוס בשנת 1753 במסגרת הסוג Fumaria.
במהלך ההיסטוריה הטקסונומית שובץ לסירוגין בסוגים שונים, ובהם Corydalis, Capnoides, Dissosperma ו-Pseudo-fumaria, כולם על בסיס אותו טיפוס מקורי.
רק במחצית השנייה של המאה ה-20 התבסס שיוכו לסוג Ceratocapnos, שבו הוא נכלל כיום.
הכינוי claviculata מתייחס למבנה דק דמוי-זיז או קנוקנת, ולא ל"אלה" במובנה הגס.
בר-עשנן אטלנטי (Ceratocapnos heterocarpa) הוא מין חד-שנתי הגדל בעיקר באזורים חמים יחסית של מערב אגן הים התיכון והשוליים האטלנטיים שלו.
תחום תפוצתו הטבעי כולל את האיים הקנריים, בעיקר האי פוארטוונטורה, ומשתרע מדרום פורטוגל ועד דרום ספרד, וכן לצפון-מערב אפריקה – במרוקו ובאלג'יריה.
בחצי האי האיברי מתקיימת חפיפה חלקית בינו לבין המין האירופי.
בר-עשנן ארץ-ישראלי (Ceratocapnos turbinata) הוא מין מטפס חד-שנתי, ולעיתים בן-שיח קצר-ימים, הגדל בעיקר באקלים ים-תיכוני חמים.
תחום תפוצתו הטבעי מצומצם למזרח אגן הים התיכון, ומשתרע מקפריסין דרך אזור לבנון–סוריה ועד ירדן וישראל.
מין זה הוא היחיד בסוג הגדל באזור זה, והוא מהווה שלוחה מזרחית מבודדת של הסוג כולו.
גם המין הארץ-ישראלי תואר בראשיתו במסגרת הסוג Fumaria, ובהמשך הועבר לסוג Corydalis, ואף תואר כמין נפרד על בסיס חומר מן הלבנט בשם Ceratocapnos palaestina.
רק ברביזיות מאוחרות של המאה ה-20 הובהר כי מדובר במין אחד, המשויך לסוג Ceratocapnos במובנו הנוכחי.
בר גיורא הוא מושב בהרי יהודה בין הערים ירושלים ובית שמש השייך למועצה אזורית מטה יהודה ומהווה חלק מיישובי המזלג.
היישוב ממוקם בפרוזדור ירושלים ליד הקילומטר ה-2 בכביש 386 מצומת צור הדסה לצומת עין כרם, כ-15 ק"מ (כביש) דרומית-מערבית לירושלים, בגובה של 715 מטר מעל פני הים.
המושב נקרא על שם שמעון בר גיורא, מגיבורי היהודים בימי המרד הגדול ברומאים (מופיע במקורות שונים גם כ"בר-גיורה"), שכפר מולדתו הוא גרשה ובעבר הוא זוהה עם המצויה בנחל גרס, יובלו של נחל סנסן הסמוך.
המקום נוסד ב-18 באוקטובר 1950 על ידי עולים ממרוקו.
היישוב משתייך לארגון משקי חרות בית"ר, והוקם בתחילה כמחנה עבודה בשם "איתנים" שהפך למושב בשנת 1954. המושב נכלל במועצה אזורית האלה (בהמשך התמזגה המועצה לתוך מועצת מטה יהודה).
בבר גיורא פעלה אכסניית נוער וכן בית ספר שדה של החברה להגנת הטבע.
שני מוסדות אלו כבר לא פועלים במקום.
צפונית למושב תחנת מידע של קרן קיימת לישראל המשולבת עם קפה־מסעדה בשם "בר בהר".
המקום משמש כמרכז למטיילים ונקודת מוצא למספר מסלולי טיול באזור.
אחד המסלולים הוא שביל מסומן בנחל קטלב שבתחילתו מעיין "עין גיורא".
נחל קטלב יורד בירידה תלולה כשני קילומטר בקניון נאה לנחל שורק, שם עוברת מסילת הרכבת לירושלים.
במקום יש את בניין תחנת הרכבת בר גיורא.
בעבר הייתה זו תחנה תפעולית עם מסילה כפולה למפגש בין רכבות והיה במקום מתקן לאספקת מים לקטרי קיטור, המים הגיעו בצינורות מעין גיורא.
מתחנת הרכבת לכיוון מערב עובר שביל המסומן בצבע ירוק המוביל אל שרידי הכפר דיר א-שיח', שם יש מבנה קבר שייח' יפה, בדר אלג'מלי, הידוע גם בשם שיח' סולטאן בדר.
ביישוב שוכן יקב הבוטיק סוסון ים.
המקום בו נמצא היום המושב היה בתקופת המנדט מחנה נופש צבאי בריטי בשם "מחנה עַלַאר" כשמו של הכפר הערבי הסמוך עַלַאר.
שמיקומו בגבולו של מושב מטע הסמוך למושב בר גיורא.
שמה של "תחנת הרכבת בר גיורא" עד סיומה של תקופת המנדט היה "תחנת דִיר אֶ-שֵיח'", כשמו של הכפר הערבי דיר א-שיח' ששכן סמוך לתחנה הרכבת.
תחנת בר גיורא היא תחנת רכבת תפעולית על מסילת הרכבת לירושלים.
התחנה שוכנת בקטע המסילה מנען דרך בית שמש לירושלים, בערוץ נחל שורק כשני קילומטר צפונית למושב בר גיורא.
שני הכפרים הללו נכבשו במלחמת העצמאות במבצע ההר על ידי חטיבת הראל של הפלמ"ח והיום הם כפרים נטושים.
מדידת עוצמת השדה המגנטי של כדור הארץ וכיוונו מבוצעות באמצעות מגנטומטר, מכשיר שמודד ורושם את עוצמת השדה המגנטי המקומי ואת כיוונו לאורך הזמן.
בישראל קיימות כיום שלוש תחנות מדידה (המכונות "מצפים מגנטיים") המופעלות על ידי המרכז למיפוי ישראל: בהר חרמון, בבר גיורא ובהרי אילת.
בַּר יוֹחַאי הוא יישוב קהילתי דתי לאומי השוכן באזור הצפון ליד הר מירון ושייך למועצה אזורית מרום הגליל ולארגון המושבים של הפועל המזרחי.
היישוב נקרא על שמו של רבי שמעון בר יוחאי, הקבור לפי המסורת בהר מירון הסמוך ליישוב.
היישוב הוקם בשנת 1977 על ידי משפחות דתיות-לאומיות ועל ידי בני מושבים ממושבי הסביבה.
איגוד המושבים של הפועל המזרחי ייסד את היישוב במטרה לאכלס באזור מרום הגליל משפחות בעלי מקצועות חופשיים, בעיקר בתחומי החינוך והשירותים המוניציפליים שיעבדו בתחומי המועצה האזורית, אולם עם השנים עזבו רוב המייסדים את היישוב והגיעו משפחות חדשות.
היישוב מורכב מרוב של משפחות מהזרם הדתי-לאומי וקבוצה של בעלי תשובה.
לאחר שהגיעו ליישוב כ-30 משפחות המזוהות עם חסידות ברסלב, הופעלה ועדת הקבלה ביישוב למנוע שינוי של התמהיל הקהילתי ביישוב.
ההחלטה תלויה ועומדת לפני בג"ץ.
היישוב ממוקם בבקעת איילה הסמוכה להר מירון, וגובל ב-יער ביריה הממוקם מזרחית לו.
הגובה הממוצע ביישוב הוא כ-720 מטרים מעל פני הים.
בשל הגובה הרב היישוב מושלג לעיתים בחורף.
"בר גיורא" היה ארגון שמירה יהודי חשאי שפעל בארץ ישראל מספטמבר 1907 עד אפריל 1909. מטרתו הייתה לכבוש את השמירה במושבות היהודיות מידי הערבים והצ'רקסים ולהעבירה לידיים יהודיות.
נקרא על שמו של שמעון בר גיורא, מצביא המרד הגדול שהוצא להורג ברומא בשנת 71 לספירה.
תקופת העלייה הראשונה תחת השלטון העות'מאני התאפיינה בהפרות חמורות של סדר ומשטר.
בדואים נודדים חיבלו וגנבו מיישובים יהודים וערבים כאחד.
כפריים ערביים תקפו הן את שכניהם והן עוברי אורח.
חרף תקנות הביל"ויים שדגלו בעבודה עברית, כפתה המציאות על המושבות היהודיות עבודה שכירה של פועלים ערבים.
העולים הראשונים נזקקו לעזרה וידיים עובדות רבות בעיקר בעונות הקטיף והאסיף וכן לשומרים.
השומרים הערבים והצ'רקסים נהנו לרוב מאהדת פקידי הרשות והמשטרה העות'מאנית, ואפילו מתמיכתם.
הם היו רשאים לשאת נשק והיטיבו להשתמש בו מרוב היהודים.
המתיישבים לא יכלו גם לעבוד ביום וגם לשמור בלילה ויתר על כן, כאשר שומר מוסלמי פצע או הרג ערבי, לא איימה נקמת דם על חיי המתיישבים.
גל העלייה השנייה הביא עימו עשרות אלפי עולים ודרישה ל"כיבוש העבודה".
הסוציאליסטים אנשי "העלייה השנייה" גרסו כי אל למשק היישובי להיות תלוי בפועל הערבי או לנצלו.
עבודה עברית הייתה יסוד באתוס הציוני-הסוציאליסטי.
הם האמינו שיש צורך בהעברת השמירה על היישובים היהודים לידיים יהודיות.
מספר פעילים ממפלגת "פועלי ציון" החלו לגבש מסגרת ארגונית, על מנת להעביר את השמירה לידיים יהודיות.
ישראל גלעדי ניסה תחילה לפעול במושבה מאיר שפיה, אך ללא הצלחה.
בקונגרס הציוני שנערך בהאג ב-1907 הציע גלעדי את הרעיון של הקמת כוח מגן, והקונגרס אישר את רוח הדברים.
ארגון "בר גיורא" נוסד בליל שמחת תורה, כ"ב בתשרי תרס"ח 29 בספטמבר 1907. בעת הוועידה השלישית של מפלגת "פועלי ציון", קבוצת פעילים ובראשם ישראל שוחט, ישראל גלעדי ואלכסנדר זייד, התאספה בחשאי בחדרו הקטן של יצחק בן-צבי בבתי ורשה ביפו.
באספה השתתפו גם יצחק נדב, חברו לחדר של בן צבי, דב שוייגר, יחזקאל ניסנוב, משה יוזובר, גולדשטיין-גבעוני, יחזקאל חנקין, מנדל פורטוגלי מניה שוחט (אשתו של ישראל) וצבי בקר.
הקבוצה החליטה על הקמת ארגון חשאי שייקרא "בר גיורא" על שמו של שמעון בר גיורא, אחד ממנהיגי המרד הגדול ומטרתו כיבוש העבודה בשמירה על ההתיישבות היהודית.
כמפקד הארגון נבחר ישראל שוחט.
בן-צבי הציע את סיסמת הארגון: "בדם ואש יהודה נפלה, בדם ואש יהודה תקום", בהשראת "הבריונים", שירו של יעקב כהן שהעלה על נס את היהודים שמרדו ברומא.
הקבוצה שאפה לבסס קבוצות של פועלים אשר יקימו יישובים, ינהיגו עבודה עברית, יתאמנו בנשק וישתלטו על השמירה במטרה ליצור גרעין של כוח יהודי מגן.
חברי קבוצת "בר גיורא", פרט ליצחק בן-צבי ויחזקאל חנקין, חויבו לעלות לגליל התחתון ולהצטרף ל"קולקטיב" שהקימה מניה וילבושביץ-שוחט במושבה סג'רה.
מניה שוחט הצליחה לשכנע את האגרונום אליהו קראוזה, שניהל את המושבה מטעם יק"א, למסור לאחריות חברי הקבוצה שטחי אדמה, שאותם עיבדו תוך שהם מבססים חיי שיתוף.
שיטת ההתיישבות בקומונה תאמה את חזונה של מניה שוחט, אשר חלמה לייסד גרעין של מאות פועלים המנוסים בעבודת האדמה, שבעזרתם ניתן יהיה לעלות ולכבוש את אדמות חורן אשר בעבר הירדן המזרחי.
השכר ששילמה יק"א לא הספיק לצורכי השומרים.
מניה שוחט שהייתה אמונה על דרכי מהפכנים במזרח אירופה, שקלה לנהוג כמותם ולבצע בארץ "אקספרופראציה" - הפקעת הון מבעליו לשם מימון פעולות מהפכניות - כדי לממן את ה"קולקטיב".
אך נסוגה מכך בעצת ידידים.
המשימה הראשונה שעמדה בפני הארגון החדש הייתה כיבוש השמירה בחוות סג'רה מידי השומרים הצ'רקסים.
חברי הארגון ייסדו בסג'רה קולקטיב חקלאי בראשותה של מניה שוחט, שעיבד את אדמות החווה.
לאחר כמה חודשים הצליחו אנשי "בר גיורא" לשכנע את מנהל החווה להעביר לידיהם את השמירה, לאחר שהוכיחו לו שהשומר הצ'רקסי מתרשל בתפקידו.
כך הפכה חוות סג'רה למרכז הארגון.
חברי "בר גיורא" הצליחו לשכנע את אליהו קראוזה, מנהל החווה, או כפי שכונה על ידם: "פקיד החווה" להעביר לידיהם את השמירה בסג'רה.
הם ראו בתביעתם זו צעד חשוב בבניית כוח מגן עברי.
דוד בן-גוריון שהיה אחד מהשומרים בסג'רה סיפר על המאורע כעבור שנים אחדות: "בכל הגליל היה רק שומר עברי אחד.
זה היה שלום הכורדי, ששמר בחצר החווה בסג'רה.
אך גם אותו פיטר הפקיד באותו חורף, משום שלא נמצא לילה אחד על משמרתו, והעמיד על מקומו שומר צ'רקסי".
תחילה סירב קראוזה לבקשתם לקבל את השמירה בחווה, מחשש להתנגשות עם הצ'רקסים מכפר כמא הסמוך, שנודעו כתקיפים ואלימים: "שום פלאח ושום בדואי לא יעיז להתגרות את הצ'רקסים.
בטוחים הם שאם רק ידעו הגנבים, שהשמירה נמסרה לידם לא יעיזו עוד לבוא לגנוב.
ואם גם יקרה "מקרה לא טהור" - נקל להם, על ידי יחסיהם הקרובים לעולם החמסנים והשודדים, לגלות את עקבות הגניבה ולהחזירה לבעליה, כמובן לא בלי פרס הגון מצד בעל הגניבה".
על תדמית זו סמך השומר הצ'רקסי הממונה ולא הופיע ל"משמרתו" דרך קבע.
"במקום לסובב במשך כל לילה את חומת-החווה ולהתייחד בחשכה עם הסלעים והאקליפטוסים המקיפים את סג'רה - בחר ללכת לכפר הערבי הסמוך ולבלות את הלילות במסיבת רֵעים שיכורים.
לשווא העירונו את הפקיד על מלאכתו הרמיה (כך) של השומר הצרקסי ועל ההפסד הכרוך בשיטת שמירה כזו; הוא לא היטה אוזן לדברינו.
אז החלטנו להוכיח לו בפועל את צדקת דברינו.
בליל-חושך אחד הובילו אחדים מאתנו את הפרדה היותר טובה מתוך החווה - ואנו הודענו מיד לפקיד את מעשה-הגנבה.
הפקיד מהר לאורווה והפרדה איננה.
תיכף צפר בחלילו לקרוא את השומר, אולם צפר פעם, שתים שלוש - אין קול ואין קשב.
יצא החוצה, סבב את החומה - הצ'רקס איננו.
הפקיד פִטר את הצ'רקס ומסר את השמירה לצבי בקר - לאחד מחברינו".
בעקבות ההצלחה בשמירה בחווה, קיבלו לידיהם חברי "בר גיורא" גם את השמירה במושבה סג'רה.
בקיץ 1908, למרות הצלחתו של הקולקטיב בסג'רה, ובעקבות העלייה בביקוש לשמירה בקרב חבריו, לא חודש החוזה בין חוות סג'רה לבין אנשי "השומר" והקולקטיב התפרק.
בחודש אב תרס"ח (1908) גרם סכסוך בין איכרים מהמושבה מֶסְחָה (לימים כפר תבור) לבין שומרי המושבה המוגרבים לכדי פציעה אנושה של שומר, לאחר שנפגע מפליטת כדור מרובהו.
עקב כך כנראה החלו התנכלויות והתקפות של המוגרבים על מסחה/כפר תבור.
להגנת המושבה נשלחו פועלים מהמושבות בגליל התחתון והוקם ועד הגנה זמני.
דב (ברלה) שויגר, שהיה חבר בארגון "בר גיורא", נבחר לפקד על הגנת המושבה.
באלול תרס"ח 1908 נחתם חוזה שמירה בין ועד המושבה מסחה/כפר תבור לבין חברי הקולקטיב בסג'רה.
חברי "בר גיורא" התלבטו אם לקבל את ההצעה, שכן מספר חבריהם היה מועט.
בסופו של דבר, הסכימו החברים לקבל על עצמם את השמירה, בתנאי שיועסקו במושבה פועלים יהודים.
מאז, הפך התנאי הזה לחלק בלתי נפרד מתנאי קבלת השמירה של הארגון.
הולדת ארגון 'השומר' והשתלבות בהנהגתו
לנוכח גילויי לוחמנות ערבית שגברו אחרי מרד "הטורקים הצעירים" ביולי 1908, התרחב הצורך בשומרים יהודים.
חברי "בר גיורא" החליטו להעביר את הפעילות למסגרת רחבה יותר ולהקים ארגון חדש וחוקי (להבדיל מארגון "בר גיורא", שהיה חשאי) בשם "השומר".
אספת היסוד של הארגון התקיימה בכפר תבור בכ"א בניסן שביעי של פסח תרס"ט, 12 באפריל 1909.
הקיבוץ כפר גלעדי הוקם בשנת 1916 ונקרא תחילה "כפר בר-גיורא".
לאחר שישראל גלעדי נפטר בפתאומיות בשנת 1918 בגיל 32, החליטו חבריו לקרוא למקום על שמו "כפר גלעדי".
ארגון נוסף שהוקם על ידי אנשי בר גיורא הוא "החורש" - הסתדרות פועלים חקלאיים.
בקרב חלק מאנשי הפועל הצעיר הייתה הסתייגות מהארגון.
שלמה צמח תיאר את אנשי בר גיורא בבואם לסג'רה: "פניהם ונימוסיהם כפני גייס של כובשים ונימוסיו".
משה סמילנסקי פרסם בביטאון הפועל הצעיר את דבר קיום הארגון, בכותבו: "יש עוד איזו הסתדרות סודית קטנה בין הפועלים שבגליל, שאינה ידועה לכל הפועלים ושידה, כנראה, בכל אותם המעשים המעטים המתהוים והמתחדשים בתוך הפועלים.
ככה חושבים לכה"פ רבים מן הפועלים."
כינוס בַּר בֵּי רַב דְּחַד יוֹמָא (ארמית: "תלמיד של יום אחד") הוא יום עיון ללימודי יהדות למי שעסוקים בשאר ימי השנה בתחומים אחרים.
בשפת הדיבור נהוג להשתמש במושג "בר בי רב" כמטבע לשון נרדף ל-"כל אחד" ונאמר לרוב בנימה של פחיתות כבוד ופליאה (דוגמה: "כל בר בי רב יודע מה הם חמישה חומשי תורה"), קל וחומר לגבי "תלמיד של יום אחד" - כלומר תלמיד שרק החל את לימודיו.
רב אידי אביו של רבי יעקב בר אידי היה רגיל ללכת בדרכים שלושה חודשים, למד אצל רבו יום אחד וחזר לביתו שלושה חודשים.
כלומר, יום אחד של לימוד תורה היה מוקדש להליכה ברגל של שישה חודשים.
שלשה חודשים מביתו אל הרב ושלשה חודשים מהרב חזרה לביתו.
כינוסי "בר בי רב דחד יומא" כיום
מאחר שיום העצמאות של מדינת ישראל הוא יום שבתון, עובדים דתיים רבים מנצלים את היום ללימוד תורה, ובעקבות כך הוקמו במקומות רבים מסגרות "בר בי רב דחד יומא", בהם בדרך כלל רבנים ומרצים מעבירים שיעורים והרצאות בתורה ובהגות.
האדמו"ר מקאליב, רבי מנחם מנדל טאוב יזם כנסים בשם זה המתקיימים מאז שנת תשל"ב.
כיום, נהוג לכנות את ההרצאות הדתיות המתקיימות ביום העצמאות בשם זה.
שם נוסף לפעילות זו הוא "יום שכולו תורה".
בר בלפר (נולדה ב-26 בינואר 1989) היא שחקנית, מוזיקאית ועיתונאית ישראלית, זוכת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה על תפקידה בסרט "מישהו לרוץ איתו".
בלפר נולדה ברמת השרון והיא בוגרת תיכון אלון, במגמת מוזיקה.
בשנת 2006, בגיל 17, כיכבה בלפר בסרטו של עודד דוידוף – "מישהו לרוץ איתו", המבוסס על ספר בשם זה מאת דויד גרוסמן, לצדם של יובל מנדלסון, יונתן בר-אור וצחי גראד.
בלפר גילמה את דמותה של תמר, מוזיקאית צעירה היוצאת לרחובות ירושלים בחיפושים אחר אחיה, ונקלעת לעלילה מסוכנת במעון לילדים יתומים ועזובים, וסיפורה נודע לנער המוצא את כלבתה, דינקה.
באוגוסט 2006 הייתה בלפר מועמדת ל"פרס אופיר" על משחקה בסרט, והייתה לצעירה במועמדות, לצד איילת זורר, גילה אלמגור ואסי לוי (אשר זכתה לבסוף בפרס).
במרץ 2007 זכתה בציון לשבח על משחקה בסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במיאמי, ארצות הברית.
ביוני אותה שנה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה, בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר במיני סדרה, סרט טלוויזיה או סדרת דרמה, ובכך גברה על קרן מור, ענת וקסמן ויבגניה דודינה הוותיקות ממנה.
ביולי 2007 התגייסה לצה"ל ומונתה לכתבת אקטואליה בגלי צה"ל.
בהמשך מונתה לעורכת דסק החוץ של התחנה.
בשנת 2008 שיחקה לצד אורנה פיטוסי ואורי אומנותי בסדרת הטלוויזיה "מסכים", ששודרה בערוץ Yes ישראלי.
ב-23 במרץ 2010 נפצעה בלפר קשה בתאונת דרכים בנתיבי איילון, כשמכונית סטתה מנתיבה ופגעה בה כשחנתה על אי-תנועה ויצאה מרכבה לבדוק תקלה שקרתה בו.
לאחר שלושה שבועות בטיפול נמרץ הודיעו הרופאים כי היא שבה לנשום באופן עצמוני, וב-16 במאי נשלחה למחלקת שיקום בתל השומר.
עקב התאונה לקתה בלפר באמנזיה קלה, וכושר הדיבור, הראייה וההליכה שלה נפגמו.
ביולי אותה שנה, השתחררה לביתה, כשמצבה משתפר בהדרגה.
לאחר תהליך שיקום של מספר חודשים, שבה לתפקד באופן מלא ושבה לשרת בגלי צה"ל.
ב-17 באוקטובר 2010 הגישה מחדש כתבה ביומן הבוקר של גלי צה"ל, לאחר שהתאוששה מפציעתה.
ב-2014 סיימה את לימודיה בבית הספר למוזיקה "רימון".
ב-2015 התארחה בתוכניתו של יואב קוטנר בגלי צה"ל, ובה חשפה לראשונה שלושה שירים שכתבה בזמן לימודיה ב"רימון".
ב-26 בדצמבר 2015 התקיימה הופעת הבכורה שלה בנמל ת"א.
ב-2016 השתתפה בסדרת הטלוויזיה של Yes "מלאך של אמא".
החל מ-2017 משמשת ככתבת, מפיקה, ושדרנית רדיו ב"כאן תרבות".
ב-2018 השתתפה בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "בתולות" בתפקיד תהל.
ביולי של אותה שנה השתתפה בסדרה "אנשים".
ב-2019 השתתפה בסרטו של הבמאי רם נהרי, "אל תשכחי אותי".
ב-2023 השתתפה בסדרה "מלאך משחית".
ב-2024 השתתפה בסרט "עובדת לא זרה" של רונה סופר.
בלפר היא בוגרת החוג לפילוסופיה ובית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב וסטודנטית לתואר שני בתוכנית הבינתחומית באמנויות באוניברסיטת תל אביב.
בר אלישיב היא משפחה מכובדת ועשירה שידוע עליה מהדור הרביעי של תקופת האמוראים.
אחד מבני המשפחה, הוא רבי יצחק בן אלישיב, היה אמורא והיה ידוע כמחולל ניסים.
תנא אחר, בשם רבי אבא בר אלישע, מוזכר במדרש רבה ולדעת בובר הוא רבי אבא בר אלישיב.
במסכת בבא בתרא מוזכרת המשפחה בקשר לדיני חזקת קרקעות.
רבא מנמק דין זה בכך שאף אדם לא יוותר במשך שלוש שנים לחבירו ויניחו לאכול את פירות שדהו.
מכוח קושיא זו של אביי, הגמרא מסיקה כי טעם זה של רבא אינו הטעם הנכון, ומסיקה כי הטעם שונה, ונעוץ בתקנת חכמים.
אחת ממחלוקותם של רב ושמואל בהלכות כתובה היא, האם שמין ומשערין את שווי הבגדים שעל האישה, כחלק מקבלת הכתובה, ומקזזין את דמי הבגדים מדמי הכתובה אותם היא זכאית לקבל.
בעוד שרב סבור שאכן שמין את הבגדים שעליה, מכיוון שלדעתו הבעל לא הקנה את הבגדים לאישה אלא רק כאשר היא תחתיו ולא לאחר מיתתו, חלוק שמואל וסובר שאין לשום את מה שעליה כחלק מפירעון כתובתה.
בהקשר זה מספרת הגמרא כי כלת המשפחה שהייתה נשואה לאחד מהבנים שמת, באה לתבוע כתובתה מהיתומים, שהם היורשים ההלכתיים של המת.
אמרו בני המשפחה, כי הם רוצים שהכלה תתלבש בכל הבגדים היקרים בה הייתה לבושה בחיי בעלה, ורק כך תבוא לבית הדין, וזאת מפני כבוד המשפחה.
כאשר באה הכלה לבית דין, התעוררה השאלה האם לשום את הבגדים היקרים שעליה.
רבינא ששימש כדיין בדין התורה, פסק כי ההלכה היא כרב, ששמין את הבגדים שעליה.
במסכת גיטין מוזכרת המשפחה בהקשר דומה.
הגמרא דנה אודות מאמר של רב האומר כי יש דרך להקנות הלוואה לאדם אחר על ידי קניין הנקרא מעמד שלשתן, כאשר המלווה, הלווה והקונה נמצאים במקום אחד, והמלווה מקנה לקונה את ההלוואה בנוכחותו של הלווה.
על כך הקשה האמורא הונא בנו של רב נחמיה, שלפי טעם זה, נמצא כי ההלכה של רב אינה שווה בכל אדם, ואם הקונה יהיה אדם קשוח כאנשי משפחת בר אלישיב, שדרכם הייתה לכפות את הלווה ולהכריחו לשלם בכוח, במקרה כזה לא יחול קנין מעמד שלשתן.
בַּר יוֹחָאי הוא פיוט העוסק בתנא רבי שמעון בר יוחאי.
הפיוט נכתב על ידי הרב המקובל שמעון לביא, שהותיר את חותמו בשיר כשבכל בית, למעט הראשון והאחרון, לאחר המילים "בר יוחאי", מופיעה אחת מאותיות שמו לפי הסדר (הפיוט נכתב גם בערבית לובית אשר שם נכתב הפיוט לראשונה).
פרופ' יהודה ליבס מעלה השערה המנסה לזהות את מושאו של הפיוט, מלבד עם רשב"י, עם מקובל בשם שמעון בן יוחאי, שחי במאה ה-15.
פיוט זה מושר בקרב העולים לציונו של הרשב"י במשך כל ימות השנה ובפרט בל"ג בעומר, והוא מקובל על רוב העדות והפלגים.
אצל יהדות תימן הפיוט מהווה חלק מנוסח התפילה בקבלת שבת.
ביהדות מרוקו נהוג לשיר פיוט זה כחלק מהפיוטים הנאמרים לפני הקידוש.
בקהילת תאפילאלת נהגו לשורר פיוט זה כחלק מנוסח התפילה, לאחר קריאת משניות "במה מדליקין", ויש שנהגו לעשות כן רק בשבת שלפני ל"ג לעומר.
ביהדות פרס נהוג לשיר את הפיוט בל"ג בעומר, בתרגום לפרסית.
ונהגו גם ביהדות פרס שבכל שבת שבין שביעי של פסח עד שבת שלפני לג בעומר לפייט את הפיוט בקבלת שבת לפני תפילת ערבית של שבת (בין במה מדליקין, למזמור שיר ליום השבת).
אצל יהדות תוניסיה ואצל יהדות לוב נהגו לשיר את הפיוט בכל שבת, חג ומועד ובכל שמחה משפחתית כגון בר מצווה, חתונה וברית מילה.
בקרב חלק מיהודי גאורגיה, נהוג לזמר את הפיוט בסיום תפילת "ערבית לשבת" אחרי אמירת הפיוט "יגדל" ובל"ג בעומר לפני תפילת ערבית.
בקרב יהדות טורקיה הפיוט נכלל בסדר התפילות הנאמרות ביום השנה לזכר הנפטר; לאחריו קוראים קטע המסיים את האדרא זוטא ובו תיאור יום פטירתו של הרשב"י ולבסוף אומרים את הפיוט אל מסתתר.
בני היישוב בר יוחאי במרום הגליל נוהגים לשיר את הפיוט בקבלת שבת עם דמדומים לקראת רדת החשיכה.
הלחן המפורסם ברוב עדות ישראל הוא לחן מזרחי שהושר בסביבות סוריה הגדולה ונכלל בסדר הבקשות לשבת בנוסח החלבי ירושלמי.
במקורו הוא מבוצע במקאם צבא המכיל רבעי טונים שהושמטו בגרסה העממית אשכנזית.
בקרב עדות מסוימות יש גרסאות אחרות ללחן זה.
בין החסידים ישנם לחנים נוספים.
לחן מפורסם הוא לחן חסידי עתיק, שהושר בחסידות רופשיץ, ורבי אליעזר הורוביץ מדז'יקוב שרו על בר יוחאי.
לחן מפורסם נוסף הוא ניגון שמחה של חסידות קרלין מנינו של הבעל שם טוב, "ר' הערש בעל שמ'ס".
בחסידות בויאן מושר לחן של החזן רבי פנחס ספקטור (ר' פיניע חזן) ובחסידות ויז'ניץ ישנו ניגון מהמלחין החסידי המפורסם ר' בעריש הורוביץ (ר' בעריש ווישווער).
בחסידות בעלז מושר לחנו של המלחין לבית צאנז, ר' אביש מאיר ברנדסדורפר.
בחסידות באבוב ישנו לחן של רבי בן ציון הלברשטאם, מקראקא שנת תר"פ וניגון נוסף, המושר בסעודות השבת.
נוסף על כך ישנו לחן תימני ולחן ייחודי גם לקהילות גאורגיה.
לחנים ייחודיים יש גם ליהדות פרס, בכל עיר בפרס יש לחן אחר.
לחן נוסף הוא לחן ירושלמי.
בשנים האחרונות נפוץ לחן קצבי מקורי בעל גוון מזרחי, של הזמר משה לוי.
אדוארד מייקל "בר" גרילס הוא הרפתקן בריטי, סופר ומנחה טלוויזיה.
מאז שנת 2009 מכהן כראש התאחדות הצופים של בריטניה (Chief Scout).
גרילס גדל בעיירה דונגדי (Donaghadee) בצפון אירלנד ובאי וייט.
הוא בנו של המדינאי סר מייקל גרילס, אשר נפטר בשנת 2001. אביו היה חבר הפרלמנט הבריטי, מטעם המפלגה השמרנית, החל משנות ה-70 ועד לפרישתו בשנת 1997. בשנת 1996 נחשפה בעיתון גארדיאן שערורייה לפיה חבר הפרלמנט גרילס קיבל דמי ייעוץ משתדלן בפרלמנט.
אמו, ליידי גרילס, היא בתה של חברת הפרלמנט פטרישה פורד, אישה הראשונה שנבחרה לייצג אזור בחירה בצפון אירלנד בפרלמנט הבריטי.
לגרילס אחות אחת בוגרת ממנו, אשר החלה לכנותו "בר" (מילולית: דב) החל מעת שהיה בן שבוע ימים.
כינוי שדבק בו כל חייו.
גרילס התחנך בפנימיות פרטיות יוקרתיות באנגליה, תחילה בבית הספר לדגרוב (Ludgrove School) ואחר כך באיטון קולג', שם ייסד מועדון לטיפוס הרים.
את לימודיו המשיך בבירקבק, אוניברסיטת לונדון שם סיים בשנת 2002 תואר ראשון בלימודים ספרדיים.
כבר מעת שהיה ילד למד מאביו לטפס הרים ולשוט בסירות מפרש.
כנער למד צניחה חופשית והגיע לדרגת חגורה שחורה דאן 2 בשוטוקאן.
הוא תרגל יוגה ונין ג'וטסו.
בגיל 8 הצטרף לתנועת הצופים.
גרילס דובר אנגלית, ספרדית וצרפתית.
הוא נוצרי אדוק המתאר את אמונתו כעמוד השדרה של חייו.
אף שהוטבל לנצרות בשם אדוארד, גרילס שינה את שמו הפרטי ל"בר" (Bear).
לאחר שסיים את לימודי התיכון, גרילס שקל להתנדב לצבא הודו ובילה מספר חודשים בטיול ובטיפוס בהרי ההימלאיה במדינות סיקים, אסאם ומערב בנגל.
עם שובו לאנגליה, למד במשך תקופה קצרה באוניברסיטת מערב אנגליה, שם אף הצטרף למסלול טרום-צבאי להכשרת קצונה.
במרץ 1994 הוא התגייס לצבא הבריטי והצליח, בניסיון שני, לעבור את מבחן הקבלה לכוחות המיוחדים.
הוא סיפר שבמבחני הקבלה אליהם ניגש, רק ארבעה מתוך 180 מועמדים הצליחו להתקבל.
הוא שרת כאיש מילואים בכוחות המיוחדים של הצבא הבריטי במשך שלוש שנים, בגדוד 21 של הSAS, כצנחן, מדריך הישרדות וחובש בצוות סיור.
בשנת 1996 הוא נפגע בתאונת צניחה בזמביה.
מצנחו נקרע בגובה 500 מטר ונפתח חלקית בלבד, הוא נפל לקרקע, כאשר שק המצנח על גבו מרכך את עוצמת הנפילה וסבל משבר של שלוש חוליות בעמוד השדרה.
מאוחר יותר אמר כי היה עליו לחתוך את המצנח הראשי ולהשתמש במצנח הרזרבי, אולם חשב שיש לו די זמן לפתור את הבעיה.
לדברי המנתח שניתח אותו, הוא היה רחוק רק כחוט השערה ממצב של שיתוק לשארית חייו.
לאחר התאונה הוא שהה בשיקום משך 18 חודשים, בטרם שוחרר.
בשנת 2013 הוענקה לו דרגת לויטננט קולונל לשם כבוד בכוחות המילואים של צי המלכותי הבריטי.
ב-16 במאי 1998 הגשים גרילס חלום ילדות ונכנס לספר השיאים של גינס כאזרח הבריטי הצעיר ביותר שטיפס על הר אוורסט.
אותה עת הוא היה בן 23 רק 18 חודשים לאחר תאונת הצניחה הקשה שעבר.
מאז נשבר שיאו של גרילס על ידי מטפסים צעירים יותר.
במסגרת האימונים לטיפוס בגובה רב בהרי ההימלאיה, אותם ערך בשנת 1997, הוא היה לבריטי הראשון שטיפס על פסגת אמא דבלאם (6812 מטרים), הר אותו תיאר אדמונד הילרי כ"בלתי ניתן לטיפוס".
משלחת הטיפוס לאוורסט בה היה גרילס שהתה כמעט ארבעה חודשים על הצלע הדרום מזרחית של ההר.
בסיור ראשון שערך לפני הטיפוס, נפל לסדק עמוק בהר ואיבד את הכרתו.
לאחר חודשים שבהם סיגל את גופו לתנאי האוורסט הוא השלים את הטיפוס יחד עם המטפס ניל לוטון, אף הוא חייל לשעבר בקומנדו הבריטי.
בשנת 2000 הוביל גרילס קבוצה אשר הקיפה בים את האי הבריטי בסירות מנוע אישיות ובאופנועי ים, במשך כ-30 יום, זאת במטרה לאסוף תרומות למכון ההצלה הימי המלכותי הלאומי (Royal National Lifeboat Institution).
הוא אף חתר ערום באמבטיה שהוכשרה כסירה, בנהר התמזה, כדי לאסוף כספים לחבר שאיבד את רגליו בתאונת טיפוס הרים.
בשנת 2003 הוא הוביל קבוצה של חמישה הרפתקנים שניסתה לראשונה לחצות את צפון האוקיינוס האטלנטי, בסירה מתנפחת פתוחה, בעלת תחתית קשיחה.
החמישה חצו את האוקיינוס דרך ים לברדור ומצר דנמרק ובאזור שהפך למפורסם בזכות הסרט הסערה המושלמת, תוך שהם נאבקים בגלי ענק וברסס קפוא.
גרילס וחבריו סיימו אך בקושי את המסע שהחל בהליפקס, נובה סקוטיה והסתיים בקצה הצפוני של סקוטלנד.
בשנת 2005 הוביל גרילס קבוצה שניסתה לראשונה לחצות במצנח ממונע את מישור הג'ונגל הנידח סמוך למפל אנחל בוונצואלה, המפל הגבוה בעולם.
באותה שנה חבר גרילס לשני הרפתקנים נוספים כדי לשבור את שיא העולם בסעודה רשמית באוויר הפתוח בגובה.
הסעודה נערכה בתא של כדור פורח בגובה 7,600 מטר מעל פני הים, כשהשלושה לבושים בחליפות ערב רשמיות ועוטים מסכות חמצן.
היה זה אירוע התרמה לקרנות צדקה וחינוך.
בשנת 2007 טען גרילס כי שבר שיא עולם בטיסה במצנח ממונע מעל הרי ההימלאיה, גבוה יותר מהר אוורסט.
הוא החל את המסע בגובה 4,400 מטר מעל פני הים, כשמונה קילומטר מדרום להר.
הוא סיפר כי במהלך הטיסה הביט מטה אל פסגת ההר תוך שהוא מתמודד עם טמפרטורה של מינוס 60 מעלות, תוך שהוא מתמודד עם האוויר הדליל עד לגובה של 9,000 מטר, גבוה יותר מן השיא הקודם של 6,102 מטר.
האירוע צולם עבור רשת דיסקברי וערוץ 4 בבריטניה.
למרות רצונו לטוס מעל הפסגה, השלטונות הסינים לא התירו לו לחצות את הגבול והוא הסתפק בטיסה רק מצידו הדרומי של ההר.
בשנת 2008 גרילס הוביל קבוצה של ארבעה הרפתקנים לטיפוס אחת הפסגות המבודדות ביותר, אשר עדיין לא טופסו בידי אדם, באנטארקטיקה.
היה זה מסע לצורך התרמה לארגון צדקה בינלאומי לילדים ולהעלאת המודעות לאנרגיות חלופיות.
הקבוצה אף תכננה במהלך המסע לחקור את חופה של אנטארקטיקה בסירה מתנפחת ובאופנוע ים, המונעים גם בדלק ביולוגי.
הם אף תכננו לעבור חלק ממדבר הקרח באנטארקטיקה באמצעות מגלשיים המונעים במצנח ובטיסה במצנח הממונע במנוע חשמלי.
אולם המסע נקטע לאחר שגרילס שבר את כתפו בתאונה שארעה בעת שגלש בעזרת מצנח על הקרח.
בעודו במהירות של כ-50 קמ"ש הוא נתקל בגבשושית קרח והוא עף באוויר ושבר את כתפו כאשר נפל על הקרח.
בשנת 2008 שבר גרילס שיא גינס בנפילה חופשית הארוכה ביותר במנהרת רוח אנכית, זאת יחד עם שני חברים.
השיא הקודם עמד על שעה ו-36 דקות ונקבע על ידי צוות אמריקאי.
גרילס וחבריו שברו את השיא במספר שניות.
אף אירוע זה היה במסגרת התרמה לארגון צדקה לילדים.
באוגוסט 2010 גרילס הוביל קבוצה של חמישה חברים בחציית המעבר הצפון-מערבי בסירה מתנפחת בעלת תחתית קשיחה, מסע של 4,000 ק"מ במים זרועים בקרחונים.
המסע היה במטרה לאסוף תרומות לארגון צדקה וכן כדי להעלות את המודעות להתחממות עולמית.
גרילס החל את עבודתו בטלוויזיה בהופעה בפרסומת לדאודורנט שור (Sure), בו הופיע כשהוא מטפס על הר אוורסט.
גרילס אף הופיע בפרסומת של משרד ההגנה הבריטי במסע פרסום בטלוויזיה נגד השימוש בסמים, במסע פרסום לחנות הכלבו היוקרתית הרודס ובפרסומות נוספות.
הוא הופיע כאורח בתוכניות אירוח רבות בטלוויזיה, בהן תוכנית הטלוויזיה של אופרה וינפרי, תוכנית הלילה של קונאן או'בריין, The tonight Show, תוכניתו של דייוויד לטרמן ועוד.
גרילס אף מופיע בטלוויזיה כמקדם מכירות של חברת הסכינים גרבר, הוא סייע לתכנן חלק ממוצרי החברה.
בשנת 2005 יצר גרילס מיני-סדרת טלוויזיה בת ארבעה פרקים בשם "הימלטות ללגיון" (Escape to the Legion).
הסדרה עקבה אחר ניסיונותיו של גרילס ו-11 "מגויסים" אחרים בעת שעברו אימון בסיסי של לגיון הזרים הצרפתי במדבר סהרה.
בשנת 2019 קריין את סדרת הנשיונל ג'יאוגרפיק כוכב לכת קשוח.
בין השנים 2014- 2020 גרילס מארח מפורסמים למסעות בסדרתו : במרחבי הטבע עם בר גרילס.
גרילס הוא המארח של סדרת הטלוויזיה השורד האולטימטיבי המשודרת בערוץ דיסקברי באירופה, אסיה ואפריקה, ובערוצי טלוויזיה אחרים בבריטניה ובצפון אמריקה.
בפרקי הסדרה השונים מגיע גרילס לאתרי טבע מסוכנים שונים בעולם והוא מדגים לצופים כיצד ניתן לשרוד ולהיחלץ מאתרים אלה בשלום.
הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2006 והגיעה לקהל צופים עולמי עצום.
ביוני 2007 שודרה העונה השנייה בסדרה, בנובמבר 2007 שודרה העונה השלישית ובמאי 2008 העונה הרביעית.
נכון לשנת 2010 הסדרה הייתה הנצפית ביותר באוסטרליה, היא שודרה ב-170 מדינות ברחבי תבל וצפו בה למעלה מ-350 מיליון בתי אב.
בסדרה מדגים גרילס את כוחו בטיפוס מצוקים, בצניחה ממסוק, כדור פורח ומטוס, בדאיה, טיפוס על קרח, הימלטות משרפת יער, ירידה במפלי מים, אכילת נחשים ורמשים אחרים, שתיית שתן לצורך הישרדות, או שתיית נוזלים שנסחטו מתוך צואת פילים, אכילת צואת איילים, לכידת תנין, ועוד פעולות הישרדות.
במהלך פעולות ההישרדות גרילס אף מספר לצופים על ניסיונות הישרדות של אחרים ועל שיטות הישרדות שפיתחו.
שידור הפרקים הראשונים בסדרה עורר ביקורת על כך שגרילס מסתיר מן הצופים את הנסיבות המלאות שבהן הוא מצליח לשרוד, ומאז התחייבו ערוץ דיסקברי וערוץ 4 הבריטי כי יעשה כל מאמץ לשקיפות מלאה בעבודת הפקת התוכנית ועריכתה.
ב-2012 הודיע ערוץ דיסקברי על הפסקת ההתקשרות עם גרילס בשל חילוקי דעות מתמשכים על חוזה העבודה.
באוקטובר 2013 שודרה העונה החמישית בסדרה לאחר שגרילס וערוץ דיסקברי הסדירו את המחלוקות ביניהם.
גרילס הוא המארח של סדרת הטלוויזיה במרחבי הטבע עם בר גרילס.
לתוכנית הופקו 5 עונות אשר 4 מהן ל-NBC והעונה החמישית הופקה ל-NAT GEO.
בכל פרק מצטרף לבר אורח מפורסם אשר יוצא איתו למסע מאתגר באזורים שונים ומסוכנים בעולם.
בין האורחים בעונות השונות: ברק אובמה, ברי לארסון, זאק אפרון, קארה דלווין, צ'נינג טייטום, דייב בטיסטה, מייקל בי.
ג'ורדן, קייט וינסלט, ג'וליה רוברטס ועוד.
ב-17 במאי 2009, ארגון הצופים הבריטי הכריז כי גרילס ימונה לראש הצופים לאחר סיום כהונתו של פיטר דאנקן אשר סיים חמש שנות כהונה בחודש יולי 2009. גרילס מונה באופן רשמי לראש הצופים בפארק גילוול ב-11 ביולי 2009, בטקס משותף עם פיטר דאנקן מול קהל של למעלה מ-3,000 צופים צעירים.
בר גרילס הוא האדם העשירי אשר מחזיק בתפקיד זה והצעיר ביותר שמונה לראש הצופים בבריטניה מאז שהתפקיד נוסד על ידי רוברט באדן פאוול בשנת 1920.
ב-9 באפריל 2015, ארגון הצופים הבריטי הכריז כי בר גרילס ימשיך בתפקידו כראש תנועת הצופים עד שנת 2018. גרילס כתב, "אני כל-כך גאה שתנועת הנוער הגדולה ביותר על כדור-הארץ ביקשה ממני להמשיך בתפקידי בתור ראש הצופים של בריטניה".
ב-5 ביוני 2015, בראיון שנתן גרילס לעיתון The Telegraph, סיפר על האתגר בכך שהוא ראש הצופים הצעיר ביותר בבריטניה כשאמר "Scouting humbles me every day".
בשנת 2000 נישא לשרה קנינגס-נייט.
גרילס כתב ספרים שהיו לרבי מכר.
ספרו הראשון, "מרים מבט" (Facing Up), הגיע לרשימת עשרת הספרים הנמכרים ביותר בבריטניה, ונדפס אף בארצות הברית בכותרת "הילד שטיפס לאוורסט".
בספר סיפר על הישגיו בטיפוס הר האוורסט.
ספרו השני "התמודדות עם ים הקרח" (Facing the Frozen Ocean) היה מועמד לפרס ספרותי בריטי ידוע, "פרס ויליאם היל לספר הספורט הטוב של השנה".
ספרו השלישי מלווה את עבודתו בסדרת הטלוויזיה השורד האולטימטיבי.
בספר הוא מפרט שיטות הישרדות שלמד במהלך הרפתקאותיו בעולם.
הספר נכנס לרשימת עשרת הספרים הנמכרים ביותר של הסאנדיי טיימס.
גרילס אף חיבר מדריך ספורט אתגרי בטבע בשם "הרפתקאות בר גרילס בטבע" (Bear Grylls Outdoor Adventures).
בשנת 2011 פרסם ספר אוטוביוגרפי "בוץ, יזע ודמעות" (Mud, Sweat and Tears), הספר הפך לרב-מכר בבריטניה ובאוסטרליה.
בַּר אֱנָשׁ (בתרגום דעליטש: "בֶּן־הָאָדָם"; ביוונית: ὁ υἱὸς τοὺ ἀνθρώπου) הוא דמות המופיעה בספר דניאל, בספרים החיצוניים ובברית החדשה.
"בר אנש" הוא דמות פלאית וגואלת המקושרת עם קץ העולם וימות המשיח.
הנצרות רואה את ישו, בין היתר, כ"בר אנש".
דמות זו מוזכרת לראשונה אצל דניאל:
בתרגום לעברית: "הייתי חוזה בחזיון הלילה והנה עם ענני השמיים כבן אדם שהיה בא, ועד זקן-ימים נפגש, ולפניו הקריבוהו"
בספר דניאל נראה ש"בר אנש" איננו עומד בפני עצמו אלא מהווה מטאפורה לעם ישראל כולו.
באזכורים אחרים בספרים החיצוניים מדובר כבר על דמות עצמאית, גדולה מן המלאכים שתשפוט את החיים והמתים בקץ הימים.
הוא מופיע בקווים אלה בספר צוואת אברהם ובספר חנוך א'.
בברית החדשה מוזכר הביטוי פעמים רבות ביוונית כשהוא מתייחס לישו; כך, לדוגמה, בעת משפטו בפני הכהן הגדול, מצטט ישו את דברי דניאל לגבי עצמו.
הביטוי בעברית מופיע פעמים רבות בספר יחזקאל, כשהנביא מקבל את נבואתו.
בר טימור (נולד ב-2 במרץ 1992) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הגארד בקבוצת הפועל תל אביב ובנבחרת ישראל בכדורסל.
טימור נולד וגדל בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי העברי בעיר.
שיחק בקבוצות הנוער של הפועל חיפה ומכבי חיפה.
בעונת , בעודו תלמיד בכיתה י"ב, צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של הפועל חיפה, ששיחקה אז בליגה הלאומית בכדורסל.
במקביל שיחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר הריאלי, שזכתה באותה שנה באליפות ליגת העל לתיכונים.
בעונתו הראשונה בקבוצת הבוגרים של הפועל חיפה, קלע טימור 7.0 נקודות ומסר 2.2 אסיסטים.
בעונת , בעודו מתכונן לטירונות בצבא, עבר טימור לקבוצת הפועל קריית טבעון מהליגה הלאומית, שם גם שותף באימוני מכבי חיפה באופן סדיר.
בעונת עבר להפועל תל אביב תחת המאמן ארז אדלשטיין.
כבר כשהגיע להפועל סומן בר בתור כישרון גדול.
בתום עונתו הראשונה בהפועל עזר טימור לקבוצתו להעפיל לליגת העל בכדורסל.
הוא נשאר בקבוצה גם בעונת , שהייתה העונה הראשונה שלו בליגת העל.
בעונתו הראשונה בליגת העל קלע טימור 8.1 נקודות, ביחד עם 3.0 אסיסטים.
ב-3 במרץ 2013, בגיל 21 בלבד, הוביל את הקבוצה עם 20 נקודות והיה הטוב במגרש בניצחון 69:65 על מכבי תל אביב, הראשון בדרבי מזה כמעט עשור.
ממוצעים אלו והיכולת הטובה שהראה הובילו לזכייתו בתואר תגלית העונה.
בעונת עזב טימור את הפועל תל אביב והצטרף למועדון הגרמני אלבה ברלין.
בברלין הספיק טימור לשחק עשרה משחקים בלבד, לא קיבל דקות מרובות וגם חווה פציעה לא פשוטה שגרמה לו לסיים את העונה.
למרות זאת, קבוצתו זכתה בגביע הגרמני בכדורסל והגיעה עד גמר הליגה הגרמנית, בו הפסידה.
בסיום העונה הוא שוחרר מהקבוצה.
ב-6 באוגוסט 2014 חזר טימור לארץ וחתם בהפועל ירושלים.
טימור השתלב היטב ברוטציה של ירושלים, קלע 8.2 נקודות וחילק 2.0 אסיסטים למשחק.
בעונתו הראשונה בהפועל ירושלים, עזר טימור לקבוצתו לזכות באליפות ישראל.
בעונתו השלישית בירושלים, חזרו טימור וקבוצתו מפיגור של 2:0 בסדרת הגמר ל-2:3 על מכבי חיפה, וזכו באליפות פעם נוספת.
ב-12 ביולי 2017, לקראת עונת 2017/2018 האריך טימור את חוזהו בקבוצה בשלוש שנים.
ב-17 ביולי 2019, לאחר שצצו שמועות שלאחר סיום חוזהו של טימור בהפועל ירושלים הוא יעבור ליריבתה המרה מכבי תל אביב, האריך טימור את חוזהו בהפועל ירושלים בשנתיים נוספות.
ב-18 באוגוסט 2019, מונה טימור לקפטן הקבוצה.
טימור היה לאחד משחקניה הבולטים של ירושלים בעשור השני של המאה ה-21, כאשר בשש עונות עם הקבוצה, הוא זכה בשתי אליפויות, שני גביעים והגיע עם הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות.
ב-9 באוגוסט 2020, חתם בר טימור בהפועל תל אביב מליגת העל לאחר שהחזיק גם בהצעות ממכבי ראשון לציון, והפועל חיפה בעונתו הראשונה בקדנציה השנייה שלו בקבוצה, רשם טימור ממוצעי שיא של 12.8 ו-5.8 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-19 באוגוסט 2021 הוא אף מונה לקפטן הקבוצה לאחר שים מדר עבר לקבוצת הכדורסל הסרבית פרטיזן בלגרד.
ב-25 בינואר 2022, לאחר ניצחון הקבוצה במשחק הדרבי, בו טימור קלע את הסל האחרון במשחק, האריך טימור את חוזהו בהפועל תל אביב בשלוש שנים נוספות.
בעונת 2022/2023, הגיע טימור עם הקבוצה עד לשלב רבע גמר היורוקאפ, ועד למשחק 3 המכריע בגמר ליגת ווינר סל שם הפסידה הפועל למכבי תל אביב במשחק צמוד.
באותה עונה הציג טימור ממוצעים של 10.3 נקודות ו-3.7 אסיסטים למשחק, כשהוא זוכה בפעם השנייה בקריירה שלו בתואר השחקן השישי של העונה בליגת ווינר סל, והופך לשחקן השני בהיסטוריה שזוכה בתואר זה פעמיים, אחרי סולימאן בריימו.
עונת 2023/2024 הייתה העונה הטובה בקריירה של טימור מבחינה סטטיסטית, בהן הוא העמיד שיאי קריירה באסיסטים, ריבאונדים וחטיפות.
ממוצעיו של טימור בליגה עמדו על 11 נקודות, 5.9 אסיסטים, 3.2 ריבאונדים ו-1.1 חטיפות למשחק.
למרות עונתו הטובה מבחינה אישית, אותה עונה נגמרה שוב במפח נפש עבור טימור, כשהקבוצה שלו שוב הפסידה את האליפות במשחק השלישי והמכריע במשחק צמוד למכבי תל אביב בהיכל מנורה מבטחים.
ב-24 ביולי 2024 האריך טימור את חוזהו בהפועל תל אביב בשנתיים נוספות, תמורת שדרוג משמעותי בשכר.
טימור שיחק גם בנבחרות הקדטים, הנוער והעתודה של ישראל.
בשנת 2008 שיחק במדי נבחרת הקדטים שסיימה במקום ה-11 באליפות אירופה שנערכה בקייטי שבאיטליה.
בשנת 2009 עבר לשחק בנבחרת הנוער, והשתתף עמה באליפות אירופה שנערכה במץ שבצרפת.
הנבחרת סיימה בטורניר זה במקום ה-15, וירדה לדרג ב'.
באליפות אירופה לנוער לקבוצות מדרג ב' שנערכה בתל אביב ב-2010, הוביל טימור את טבלת מוסרי האסיסטים של הטורניר כולו (5.8 בממוצע למשחק) והוביל את קלעי הנבחרת עם 12.8 נקודות בממוצע למשחק.
הנבחרת סיימה את הטורניר במקום הרביעי, ולא הצליח להעפיל לדרג א'.
בשנת 2011 שיחק לראשונה במדי נבחרת העתודה, ששיחקה באליפות אירופה דרג ב' שנערכה בסרייבו.
טימור היה מוסר האסיסטים הבולט בנבחרת (4.1 בממוצע למשחק), אך הנבחרת רשמה הופעה חלשה, וסיימה במקום ה-11. באליפות שנערכה בסופיה ב-2012 דורג טימור שלישי בטבלאות האסיסטים (4.6 בממוצע למשחק) והחטיפות (2.9 בממוצע למשחק), והוביל את קלעי הנבחרת עם 15.4 נקודות למשחק.
בטורניר זה סיימה הנבחרת במקום השלישי, והצליחה לחזור לדרג א' לאחר 3 שנים בדרג ב'.
בשנת 2015, במסגרת אליפות אירופה בצרפת, שיחק טימור במשחק אחד במדי נבחרת ישראל.
ב-2020 זומן שוב טימור לסגל הנבחרת אך עזב מסיבות אישיות.
במוקדמות אליפות אירופה 2022 זומן טימור אך נופה על ידי עודד קטש.
טימור היה חלק מסגל הנבחרת באליפות אירופה בכדורסל 2022, אך בשל ניתוח שהיה צריך לעבור נופה טימור מהסגל.
לאחר פציעתו של קפטן הנבחרת תומר גינת במשחקי הכנה, מונה זמנית טימור לקפטן הנבחרת במהלך קמפיין הנבחרת בטורניר טרום המוקדמות האולימפי והצטיין בו כשהוא שומר על ממוצעים של 12.3 נקודות (12 בטורניר) ו-3.3 אסיסטים (11 בטורניר)
בספטמבר 2022 נישא לחברתו דניאל.
בנוסף מגיש בר את הפודקאסט פראש טוק בצוותא עם סמנכ"ל בית "הפודיום", רון שושן, שוער נבחרת ישראל בעברו.
הוא חיבר אנציקלופדיה נרחבת על כלל תחומי הידע האנושי.
נחשב לאחד האישים הדגולים שיצאו מהכנסייה הסורית אורתודוקסית.
חיבוריו מהווים מקור ידע חשוב על העולם המוסלמי בימי הביניים המאוחרים.
בזכות זה שנולד וגדל כיהודי, ידיעותיו בעברית והתעניינותו בגורל היהודים הפכו אותו גם למקור חשוב להיסטוריה של יהדות ארצות האסלאם.
רוב חיבוריו נכתבו בשפה הארמית-סורית, תורגמו בחלקם הקטן לערבית, ורובם לא יצאו בדפוס עד היום.
בן העברי נולד בשנת 1226 בעיר מלטיה שבמזרח אנטוליה.
אביו אהרן היה רופא יהודי ידוע, והוא מעולם לא התכחש למוצאו.
אמנם יש מי שניסו לקשר את השם "בר עבריא" לשם של העיר עברא שהמשפחה ברחה אליה לאחר הכיבוש המונגולי של מלטיה, אך אלה הם ניסיונות של מלומדים שקשה להם לעכל את עובדת הניידות בין הדתות והקהילות שהייתה קיימת במאה ה-13 בלבנט.
בכנסייה הסורית אורתודוקסית מציינים בכל הפרסומים ללא כל התחמקות את מוצאו היהודי של בר עבריא.
הוא רכש את השכלתו באנטיוכיה וטריפולי.
הוא מונה לבישוף בשנת 1246, לראש הכנסייה הסורית בחלב בשנת 1252, ולבסוף לפרימוס (ראש הכנסייה) במזרח כולו בשנת 1264. הוא נפטר בשנת 1286 בעיר מראגה שבצפון-מערב פרס ונקבר במוסול.
בר בהלול מפרט בנוסף גם 16 ניבים של ארמית ומתייחס למקבילות של המילים ביוונית עתיקה.
בנוסף למילונו חיבר גם ספרים תאולוגיים וספר העוסק בפשר חלומות.
מילונו של בר בהלול ראה אור לראשונה במהדורה מודרנית בצרפתית על ידי בין 1888 ל-1901.
לפי המסופר בתלמוד, בר הדיא הוא אדם שחי בזמנם של אביי ורבא במאה הרביעית, שעסק במקצועו כפותר חלומות.
היה מהעולים לארץ ישראל שירדו לבבל.
הוא מוזכר בתלמוד פעמים אחדות (בחלק מהמקרים בכתיב "בר הידיא"), כמי שהוביל גיטין בין מדינות וכמי שהביא מידע מארץ ישראל לבבל.
אזכורו העיקרי הוא כפותר חלומותיהם של אביי ורבא.
בר הדיא הוכר כפותר חלומות, גלית חזן-רוקם רואה בשמו כינוי למקצוע פותר החלומות, משום שהמילה "הדיא" בארמית פירושה בהירות, ולכן "בר הדיא" הוא מי שמבהיר את הדברים הסתומים בפותרו חלומות.
הוא נהג שמי ששילם לו בעד עבודתו - פתר לו לטובה, ומי שלא שילם לו - פתר לו לרעה.
אביי נהג לשלם לבר הדיא ורבא לא היה משלם לו, ולכן היה פותר תמיד את חלומותיו של אביי לטובה, ואת אלה של רבא לרעה, על כך מסופר בתלמוד:
אביי ורבא אמרו לו: ראינו בחלומנו את הפסוק .
אמרו שניהם לבר הדיא: ראינו בחלום את הפסוק .
לרבא פירש בר הדיא את החלום שהפסוק יתקיים כמשמעותו החמורה, ואילו לאביי פתר כי יהיו לו בנים ובנות רבים, וכאשר הם ינשאו יהיה דומה בעיניו כאילו נשבו.
אמרו לו: הקרו לנו בחלומנו את הפסוק .
לאביי פתר בר הדיא את החלום בכך שיהיו לו הרבה בנים ובנות, אביי ירצה להשיא אותם לקרוביו (כנהוג באותה תקופה) ואילו אשתו תרצה להשיא אותם לקרוביה, ואשתו תנצח ותשיא אותם לקרוביה הנחשבים במובן מסוים כ"עם אחר", משפחה זרה.
לרבא פתר שאשתו תמות ויאלץ להנשא עם אישה אחרת כך שבניו ובנותיו יהיו מסורים בידי אם חורגת, וכמו שפירש פסוק זה רבא עצמו בשם רב ירמיה בר אבא ששמע מרב "מאי דכתיב בניך ובנותיך נתונים לעם אחר?
אמרו לו: הקרו לנו בחלומנו .
פתר בר הדיא את חלומו של אביי שיצליחו עסקיו ויאכל וישתה מתוך שמחה עד שיקרא פסוק זה כמשמעו.
לרבא פתר כי הוא יקרא פסוק זה כדי להרגיע את עצמו, לאחר שיפסיד בעסקיו ולא יוכל להכניס מאכל או משקה לפיו מרוב צער.
אמרו לו: הקרו לנו את הפסוק .
לאביי אמר בר הדיא שהכוונה היא להתחלת הפסוק "זרע רב תוציא השדה", ואילו לרבא אמר שהכוונה היא בעיקר לסיום הפסוק - "ומעט תאסוף כי יחסלנו הארבה".
אמרו לו: הקרו לנו את הפסוק: .
לאביי הוא אמר שיתפרסם שמו כראש ישיבה נכבד ואימתו תהיה מוטלת על הבריות.
לרבא פתר כי הוא יתפס בדין המלך וכן גנבים יגנבו את ממונו, עד שכולם יקבלו על עצמם עול מלכות שמים וילמדו קל וחומר ממך, שאפילו בצדיק כמותך שולטת מידת הדין.
בתלמוד מסופר כי אכן כך היה, למחר באו שליחי המלכות ואסרו אותו.
אמרו לו שניהם: ראינו בחלומנו חסה צומחת על פי חבית.
פתר בר הדיא לאביי כי כספו ועסקיו יוכפלו כחסה, ולרבא פתר שעסקיו ילכו לאבדון ויהיו מרים עבורו כחסה (שמרה כאשר היא קטנה).
אמרו לו שניהם: ראינו בחלומנו בשר על פי חביות יין.
לאביי פתר כי יינו יושבח וכולם יבואו לקנות ממנו בשר ויין, ולרבא פתר שיינו יחמיץ וכולם יבואו לקנות ממנו חומץ כדי לאוכלו יחד עם הבשר.
אמרו לו: ראינו חבית התלויה בראש דקל.
לאביי פתר כי עסקיו יתרוממו ויצליחו כדקל שהוא גבוה, ולרבא פתר שעסקיו יצטמקו כתמרים הגדלים בדקל.
אמרו לו: ראינו חבית שנופלת לבור.
לאביי פתר כי עסקיו יצליחו בצורה פלאית ולא מובנת, כמאמר העולם: נפלה פת לבור אך לא נמצאה.
ולרבא פתר כי עסקיו יפלו מטה מטה.
אמרו לו: ראינו חמור קטן שעומד לפנינו ונוער.
לבסוף הלך אליו רבא לבד, ללא אביי.
אמר לו שראה כי דלת ביתו נופלת.
פתר לו בר הדיא כי אשתו שהיא שומרת את הבית, תמות.
עוד סיפר לו רבא כי ראה בחלום ששיניו נושרות, פתר לו בר הדיא שבניו ובנותיו ימותו.
אמר לו רבא: ראיתי בחלומי שני יונים הפורחים באוויר, פתר לו בר הדיא כי הוא עתיד לגרש שתי נשים (אשתו של אדם נקראת יונה כמו שכתוב "יונתי תמתי" - פירוש רש"י).
אמר: ראיתי שני ראשי לפתות.
פתר לו בר הדיא כי יכו אותו שתי מכות מקל בראשו.
הלך רבא באותו יום וישב בבית המדרש כל היום.
היו שם שני עוורים שהתקוטטו ביניהם, הלך רבא להפריד ביניהם ושניהם הכו את רבא במקלם.
כאשר רצו שניהם להוסיף ולהכות את רבא מכות נוספות, אמר להם רבא: די!
ראיתי בחלום שעתיד אני לקבל רק שתי מכות, ומוותר אני על הנוספות.
לאחר מכן החל רבא לשלם לבר הדיא על פתירת החלומות, וזה החל לפתור אותם לטובה.
רבא סיפר לו כי ראה בחלום קיר נופל, ובר הדיא פתר כי הוא יקנה נכסים רבים ללא גבולות (כלומר קרקעות רחבים ורבים - רש"י).
כאשר סיפר לו רבא כי ראה בחלומו את ביתו של אביי שנופל ואבק מכסה את האוויר, פתר לו בר הדיא כי אביי ימות ורבא יחליף אותו בראשות הישיבה.
עוד שאל אותו רבא על החלום שחלם כי ביתו נופל וכל אחד בא ונוטל מהחורבות אבן אחת, פתר לו בר הדיא את חלומו, כי אמרותיו ופסקיו יתפרסמו בעולם.
גם כאשר אמר לו רבא שחלם שראשו נבקע ומוחו נשר מתוכו, פתר לו בר הדיא, כי רק הכרית שעליה הוא מניח את ראשו תקרע והמוכין שבתוכה ינשרו ממנה.
בנוסף, כאשר סיפר לו רבא כי הקרו לו בחלום הלל, פתר לו בר הדיא כי יתרחשו לו ניסים.
בעקבות חלום זה, כאשר בהזדמנות אחרת מצא בר הדיא את רבא באותה ספינה בה הפליג, הוא פנה לנוסע מהספינה, מכיוון שפתר לרבא כי עתידים להתרחש לו ניסים, ושמא הנס הוא שהספינה תטבע ורק הוא ינצל.
במהלך מנוסתו נפל מידיו הספר ממנו היה פותר את חלומותיו.
מצא רבא את הספר וראה כי בספר כתוב כי הכלל הוא אחד: "כל החלומות הולכין אחר הפה" (כלומר אמירת הפתרון גורמת להתגשמותו).
כעס רבא על בר הדיא ואמר לו: רשע שכמותך, בידך תלוי היה פתרון החלומות וצערתני כל כך?
על הכול מוחל אני לך חוץ מאשתי - בתו של רב חסדא, שנפטרה בעקבות החלום שפתרת לי לרעה, יהי רצון שתמסר ביד המלכות ולא ירחמו עליך.
בעקבות מידע על חלום ופתרונו מובא מידע על התממשות הפתרון (התחזית הרעה) שניתן לרבא.
חיים וייס העיר על כך: "הפתרונות השונים הניתנים לאביי ורבא לאותם החלומות משקפים את עמדתו הקיצונית של המספר, שלפיה העתיד אינו דבר שיש לחשוף אותו כי אם דבר שאפשר, בכוח הדיבור, לעצב אותו."
חוקר מדעי היהדות ג'פרי רובינשטיין סבור שסיפור חלומותיהם של אביי ורבא הוא סיפור בדיוני, שנוצר דורות אחדים לאחר תקופתם של אביי ורבא.
חוקר הספרות חיים וייס הצטרף לגישה זו וציין: "הפער בין הסיפור שלפנינו ובין שאר המקורות על בר־הדיא מחייב קריאה של סיפור זה באופן שחורג מהתבססות על הקשריה ההיסטוריים והמציאותיים של הדמות ומתמקד בבחינתה כדמות בדיונית, הנעה ומתקיימת בטקסט ספרותי, שאף הוא בדוי."
בעקבות קללתו של רבא אמר בר הדיא לעצמו: מה אעשה?
מקובל כי קללת חכם, גם אם קילל ללא סיבה מוצדקת - היא מתקיימת, וקל וחומר שעתידה להתקיים קללתו של רבא שקללני בצדק.
אקום ואגלה, כי מקובל מחז"ל ש"גלות מכפרת עוון".
הלך בר הדיא וגלה לרומא, וישב על פתח בית המלוכה.
באותו זמן ראה הממונה על בית המלך חלום, שמחט נתחבת באצבעותיו.
אמר לו בר הדיא: תן לי זוז, ואפתור לך את החלום.
אך זה סירב לשלם לו, ובר הדיא לא פתר לו את החלום.
לאחר מכן סיפר השומר לבר הדיא כי ראה בחלום כי תולעת אוכלת את שתי אצבעותיו, אמר לו בר הדיא: שלם לי ואפתור לך את החלום, אך השומר סירב לשלם ובר הדיא לא פתר לו.
לאחר מכן סיפר לו השומר כי ראה בחלומו תולעת שאוכלת את כל ידו, ואז גילה לו בר הדיא כי פתרון החלומות היה שבגדי המלך הרקיבו אט אט, ומכיוון שלא שילם לו את הזוז לא גילה לו לפני כן.
ואכן החלום התקיים והבגדים שהיו בגנזי המלך הרקיבו, קראו לשומר ורצו להרוג אותו.
אמר השומר: מדוע אתם רוצים להרוג אותי, שלא ידעתי שהבגדים הולכים להרקיב?
הִרְגוּ את זה, שידע ולא סיפר.
קראו לבר הדיא ואמרו לו: בגלל הזוז הבודד שאותו לא שילמו לך, נרקבו כל בגדי המלך!
הם החליטו להמית את בר הדיא במיתה אכזרית.
הם קשרו שני ארזים זה לזה, וקשרו כל אחת מרגליו של בר הדיא לאחד מהארזים, ומתחו את שני הארזים לשני הצדדים, עד שראשו נחלק לשניים.
בר זוֹמֶר כהן (נולדה ב-17 בנובמבר 1993) היא דוגמנית, פרזנטורית, אשת עסקים ושחקנית ישראלית.
זומר נולדה וגדלה בחיפה, למרים (מירי) זומר ואיתמר זומר.
אחותה הגדולה היא הדוגמנית ומשתתפת תוכנית המציאות "הקבוצה" מורן זומר.
כשזומר הייתה בת 16, אמה חלתה במחלת הסרטן ממנו החלימה.
למדה בבית הספר היסודי תל-חי ובתיכון עירוני ג' שבעיר הולדתה, בו למדה במגמת פסיכולוגיה, כלכלה ותקשורת.
ב-2011 התגייסה לצה"ל ואת שירותה עשתה כמש"קית ת"ש בבסיס מרכז תחמושת צפון נימרה בצומת גולני של חיל החימוש.
לאחר סיום שירותה הצבאי, החלה את דרכה בעולם הדוגמנות, כשהשתתפה בקמפיין ישראלי לקוקה-קולה.
לאחר מכן, שימשה כפרזנטורית למותגים ישראלים כגון רשת האופנה הישראלית "TNT", רשת התכשיטים הישראלית "מגנוליה", רשת הטיפוח הישראלית "April", ומותגי ההלבשה התחתונה ובגדי הים הישראלים: "פמינה", "Expose - Swim& Under", ו-"Fix".
זומר הופיעה גם על שערים של כתבי עת ישראלים כגון "7 לילות", "את", "מנטה", "בלייזר" ו"זמנים מודרניים".
זומר למדה תואר במנהל עסקים באוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2017 התמודדה בעונה השמינית בתוכנית המציאות הישראלית "הישרדות פאלאוון" בערוץ 2 של רשת.
היא הודחה מהמשחק שמינית ונהייתה למושבעת הראשונה, אף על פי שלא הצליחה להגיע לאיחוד.
בשנת 2022 התמודדה בעונה השמינית המחודשת של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12, אך נאלצה לפרוש לאחר ההדחה השמינית, עקב פציעה חמורה.
החל מ-2022 משתתפת בתוכנית המציאות "נינג'ה ישראל" כ"כתבת שטח".
בשנת 2023 גילמה את הדמות אפי בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "זיגי" ושיחקה בסרט "לרוץ על החול".
בשנת 2020, בזמן מגפת הקורונה בישראל, הקימה את העסק הראשון שלה - מותג הטיפוח והקוסמטיקה "Barbiz".
היא משמשת כבעלים וכפרזנטורית של המותג.
ב-2022 החל מותג הטיפוח של זומר להימכר ברשתות סופר פארם.
זומר נכללה ברשימת "פורבס 30Under30" של כתב העת "פורבס ישראל" לשנת 2022.
באוגוסט 2019 זומר נישאה לאביב כהן.
ביולי 2023 נולדה בתם הבכורה, ובנובמבר 2025 נולדה בתם השנייה.
בר ברימר (נולד ב-13 בנובמבר 1997) הוא שחקן ודוגמן ישראלי.
מאז גיל 6 עסק ברימר בכדורגל ואף שיחק בליגה הלאומית.
בעת גיוסו לצה"ל, כמאבטח מתקנים, הוא לא קיבל תקן של "ספורטאי מצטיין" ובשל האילוצים, זנח את הענף.
בפברואר 2020 השתתף בפרק האחרון של סדרת הרשת של כוכבת הרשת שירלי לוי, "שירלי לוי מוצאת אהבה".
במאי 2021 פורסם כי ברימר לוהק לעונה החמישית של סדרת הנוער "כפולה", שעלתה לשידור בספטמבר של אותה שנה.
באוקטובר לוהק ברימר לתפקיד פיטר פן במחזמר "פיטר פן", שהיה עתיד לעלות בחנוכה של אותה שנה, אך בשל מגפת הקורונה נדחה המחזמר ולאחר מכן בוטל.
בנובמבר 2020 עלתה לאוויר העונה השנייה של סדרת הנוער הקומית "אבא מטפלת", אליה הצטרף ברימר בתפקיד רואי.
במאי 2021 כיכב בווידאו קליפ של אגם בוחבוט לצד לינור אברג'יל.
ביולי 2021 עלתה סדרת הדרמה היומית "בעלת החלומות", בה ברימר מגלם את ליאור ברוך.
באותה שנה השתתף גם במופע הפסטיגל.
במרץ 2022 עלתה לאוויר העונה השלישית של סדרת הנוער "זיגי", אליה הצטרף ברימר בתפקיד איתמר נחמיה מיכאלי.
במאי 2022 עלתה העונה השלישית של סדרת הנוער "ספיידרז", אליה הצטרף ברימר בתפקיד גיא.
בספטמבר עלתה לאוויר סדרת הנוער הקומית "גולדה ומאיר", בה ברימר מככב לצד אוראל צברי, קווין רובין ונאיה בינשטוק.
בינואר 2024 השתתף בסדרה "מתוקים" בתפקיד עידו לצד עמוס תמם, רותם סלע, אסי עזר, ועוד.
ברימר עבד בקמפיינים עם חברות האופנה אדידס, קלווין קליין, טומי הילפיגר, פקטורי 54, One Project.
מאז שנת 2021 ברימר בזוגיות עם הזמרת אגם בוחבוט.
בשנת 2022 חשף ברימר כי הגיש תלונה במשטרה על הטרדה מינית שעבר בהיותו בן 21.
שנהשםדמות2020שירלי לוי מוצאת אהבהסדרת רשתכפולהאיתמר חזן2020–2021אבא מטפלתרואי2021–הווהבעלת החלומותליאור ברוך2022ספיידרזגיאחאנשיטום2022–הווהזיגיאיתמר נחמיה מיכאליגולדה ומאיריון לוינסון2024מתוקיםעידו
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאה2020פרסי נבחרי השנה של פרוגיפריצת השנה במשחק2022שחקן אהוב בסדרת נוערגולדה ומאיר, זיגיזוג השנהאגם בוחבוט ובר ברימר