tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גבולותיו מוגדרים בהתאם לתפוצת צמחי היוקה מסוג עץ יהושע הייחודיים לו.
גבולותיו הטופוגרפיים הם רכסי ההרים של סן גבריאל, סן ברנרדינו וטהצ'פי ממערב, מדבר סונורה ומדבר קולורדו מדרום, מדבר האגן הגדול מצפון ורמת קולורדו ממזרח.
בשטחו של המדבר זורם נהר מוהאבי, רובו מתחת לקרקע.
המדבר מיושב בדלילות, אך נמצאות בו כמה ערים שהגדולה בהן היא לאס וגאס שבנבדה.
בקצהו הצפון-מערבי של מדבר מוהאבי משתרע "עמק המוות", שבו נמצאת הנקודה הנמוכה ביותר באמריקה הצפונית - 86 מטר מתחת לגובה פני הים.
עמק זה צחיח ויבש במיוחד, ואף נמדדו בו ב-10 ביולי 1913 הטמפרטורות הגבוהות ביותר בחצי הכדור המערבי - 56.7 מעלות צלזיוס.
מדבר סונורה הוא מדבר באמריקה הצפונית המכסה חלקים גדולים מאריזונה ומקליפורניה, בדרום-מערב ארצות הברית, ומסונורה, שבבאחה קליפורניה ובבאחה קליפורניה הדרומית, בצפון-מערב מקסיקו.
הוא המדבר החם ביותר ביבשת אמריקה הצפונית, ומתפרס על פני שטח של 280,000 קמ"ר.
במדבר סונורה ישנם פארקים לאומיים מדינתיים, מחוזיים ועירוניים, שמורות טבע לאומיות פדרליות ומדינתיות.
במדבר קיימים מוזיאונים לתולדות הטבע, מכוני מחקר למדע, גנים בוטניים וגני נוי עם נוף מדברי המנוהלים על ידי המדינות או על ידי ארגוני מתנדבים.
החלק המערבי של גבול ארצות הברית–מקסיקו עובר במדבר סונורה.
מספרן המצומצם של עמדות השמירה של משמר הגבול האמריקני הפך את מדבר סונורה למוקד הברחות והסתננויות מהגרי עבודה ממקסיקו לארצות הברית.
ההסתננות כרוכה בצעדה שאורכת בין שלושה לחמישה ימים, כשההליכה מתבצעת בעיקר בלילות מחשש לחשיפה לחום ולשמש המדברית.
עקב תנאי המדבר הקשים, ניסיונות ההסתננות בגבול מסתיימים לעיתים במוות.
למדבר סונורה אקלים סובטרופי צחיח והוא נחשב למדבר הטרופי ביותר בצפון אמריקה.
בחלקים הנמוכים של המדבר הטמפרטורות גבוהות כל השנה והגשם הוא נדיר ולא סדיר, לעיתים קרובות פחות מ-90 מ"מ בשנה.
האזורים הגבוהים יותר באזור מדינת אריזונה חמים גם הם בכל ימות השנה, אך הם נהנים מ-100–300 מ"מ גשם שנתי ממוצע, היורד בדפוס דו-עונתי קבוע יותר.
מדבר סונרה שונה ממדבריות סמוכים כמו האגן הגדול, ומדבריות מוהאבי וצ'יוואן.
בחורף האקלים בו חם, ויש בו שתי עונות של גשם בניגוד, לקיץ היבש והחורפים הקרים של המוהאבי) .
אקלים זה יוצר ניגוד קיצוני בין צחיחות ללחות.
על פי שיטת קפן לסיווג אקלימים, ברוב מדבר סונורה שורר אקלים צחיח (BWh).
אקלים צחיח למחצה חם (BSh) שורר בחלק מההרים הגבוהים יותר בתוך המדבר, כמו גם ברצועה מתמשכת בשוליים המזרחיים והצפון-מזרחיים, כאשר גובה פני המדבר עולה בהדרגה לכיוון Madrean Sky Islands במזרח ושולי מגיון בצפון מזרח.
ישנם גם כמה אזורים קטנים של אקלים צחיח למחצה קר (BSk) ובפסגות ההרים הגבוהות ביותר שורר אקלים ים תיכוני קיץ-חם (CSa).
במדבר סונורה יש יותר מיני צמחים מבכל מדבר אחר בעולם בגלל דפוס הגשמים הדו-עונתי.
במדבר קיימים צמחים ממשפחת האגבה, משפחת הדקליים, משפחת הקקטוסיים, משפחת הלגומס ועוד רבים אחרים.
מדבר סונורה כולל גם מינים אנדמים שונים.
זהו המקום היחיד בעולם בו גדל באופן טבעי קקטוס הסגווארו.
פרח הסגווארו נבחר לפרח המסמל את מדינת אריזונה.
הקקטוסים הגדלים במדבר מספקים מזון ומחסה ליונקים ולציפורים רבות.
הם פורחים לרוב מסוף מרץ עד יוני, וצבע הפריחה משתנה בין אדום, ורוד, צהוב ולבן, בהתאם למין ולטמפרטורות העונתיות.
מדבר סונורה הוא ביתם של מגוון רחב של בעלי חיים, כגון הלודרמה מרירית, שונר מצוי, אייל פרדי שחור-זנב, ארנבת האנטילופה, כוס המחילות, קוקייה רצנית גדולה, עכסן אימתן וינשוף שדוני.
במדבר הסונורה חיים כשלוש מאות וחמישים מיני ציפורים, 20 מיני דו-חיים, למעלה מ-100 מיני זוחלים, 30 מיני דגים מקומיים ולמעלה מ-1,000 מיני דבורים מקומיים.
אוכלוסיית היגוארים היחידה בארצות הברית נמצאת במדבר סונורה, מדרום מזרח לטוסון וסמוך לגבול המקסיקני.
דלתת נהר הקולורדו הייתה פעם נקודה חמה אקולוגית במדבר, אך הדלתה הצטמצמה מאוד בשל הסכר והשימוש בנהר במעלה הזרם.
מינים בעלי סבילות חום גבוהה מסוגלים לשגשג בתנאים של מדבר סונורה.
אחד מסוגי החרקים שפיתח אמצעי לשגשג בסביבה זו הוא תסיסנית (Drosophila mettleri), זבוב מדבר סונורה.
זבוב זה מכיל מערכת ייעודית לניקוי רעלים מסוג P450 המאפשרת לו לקנן באזור הקריר של אדמה רטובה.
לפיכך, הזבוב הוא אחד הבודדים שיכולים לסבול את הטמפרטורות הגבוהות של המדבר ולהתרבות בהצלחה.
מדבר סונורה הוא ביתם של תרבויות של למעלה מ-17 שבטים אינדיאנים בני זמננו, היושבים בשמורות ילידיות בקליפורניה ובאריזונה, כמו גם במקסיקו.
העיר הגדולה ביותר במדבר סונורה היא פיניקס, אריזונה, הממוקמת על נהר מלח במרכז אריזונה, עם אוכלוסיית מטרופולין של כ-4.7 מיליון אנשים (נכון ל-2017).
זהו אחד האזורים המטרופולינים עם הצמיחה הגדולה ביותר בארצות הברית, ולראיה בשנת 2007 המדבר איבד שטח בקצב של כ-4,000 מ"ר לשעה כתוצאה מהתפשטות עירונית .
הערים הבאות בגודלן הן טוסון בדרום אריזונה, עם אוכלוסיית מטרופולין של קצת יותר ממיליון, ומקסיקלי, באחה קליפורניה, מקסיקו, עם אוכלוסיית מטרופולין בגודל דומה של כמיליון.
המטרופולין של הרמוסיו, סונורה, מונה כ-900,000 אנשים.
סיודאד אוברגון, סונורה, בחלק הדרומי של המדבר, מונה 375,800 תושבים.
במדבר סונורה ישנם פארקים לאומיים ומונומנטים רבים; שמורות טבע לאומיות ומדינתיות ומקלטי חיות בר; פארקים של המדינה, מחוז ועיר; קבוצות ממשלתית ומלכ"רים שמפעילות מוזיאונים להיסטוריה של הטבע, מכוני מחקר מדעיים, גנים בוטניים וגני נוף מדבריים.
מִדְבַּר פָּארָן מוזכר שתים-עשרה פעמים בתנ"ך, בדרך כלל כשם כללי למדבריות חצי האי סיני וגם כשם כולל לשטחו של חצי האי סיני.
שמו של המדבר מופיע בתנ"ך כאחד מהאתרים בו חנו בני ישראל בתקופת הנדודים במדבר.
בספר בראשית, כ"א, כ"א מסופר כי לאחר שאברהם גירש את הגר וישמעאל, התיישב ישמעאל במדבר פארן: .
במהלך נדודי בני ישראל במדבר מוזכר מדבר פארן כמקום בו חנו בני ישראל.
עוד מסופר בספר במדבר כי, בני ישראל יצאו לדרכם אל מדבר פארן לאחר שמרים נרפאה מהצרעת.
שנים עשר המרגלים אשר שלח משה יצאו לתור את הארץ ממדבר פארן.
בסיפור נבל הכרמלי יוצא דוד לכיוון מדבר פארן.
ייתכן כי המחבר המקראי מעוניין להדגיש כי דוד יצא מגבולות הארץ מיד עם היוודע דבר מותו של שמואל.
בגרסת תרגום השבעים B מופיע הכתוב: "מדבר מעון", לשיטתו ייתכן שהכוונה לעיר המקראית מעון, מפני שבהמשכו של הסיפור מתברר כי דוד נמצא בנחלת יהודה.
בתלמוד מובאת דעה ש"מדבר פארן" הוא שם נרדף למדבר סיני:
יואל אליצור סובר כי מדבר פארן הוא האזור ההררי ממערב לערבה, כלומר פארן מציין את אזור המדבר הגדול במרכז חצי האי סיני.
לשיטתו איל פארן ומדבר פארן הם שני אזורים שונים, כאשר הוא מזהה את איל פארן עם הערבה.
השם פארן מופיע גם במפת פויטינגר.
שמו של מדבר פארן אינו נזכר בקוראן אך האזור בו נמצאת העיר מכה נקרא גם הוא פארן.
שם זה מיוחס למדבר פארן המוזכר בתנ"ך.
המסורת המוסלמית טוענת כי גבולות מדבר פארן הם גבולות החג'אז וכי ישמעאל השתקע במקום, שבו עומדת העיר מכה בערב הסעודית.
כך כתב היהודי שהתאסלם סמואל אל-מוגרבי בספרו אפחאם אל-יהוד, וטען שהתורה ניבאה את הופעתה העתידית של נבואת מוחמד ממדבר פארן: .
הגאוגרף יאקות אל-חמאווי, טוען כי פארן היא מילה עברית, שהושאלה לערבית וכי פארן הוא אחד משמותיה של העיר מכה המוזכרים בתורה.
"תל פארן" היא שמה של אחת הגבעות אשר נמצאת באזור העיר מכה.
מִדְבַּר-צִן הוא מדבר הממוקם באזור הר הנגב.
לפי המסופר במקרא, מדבר צין הוא המדבר האחרון בו עברו בני ישראל במסעם לכיוון ארץ כנען.
בעניין מקומו של מדבר צין קיימת מחלוקת בין החוקרים: יש הסוברים כי מקומו בצפון הערבה, ולדעת אחרים המדבר נמצא במזרחו של חצי האי סיני.
מקומו של המדבר אינו ידוע.
שמו של המדבר מופיע לראשונה בספר במדבר:
בתיאור המקראי ממוקם הר סיני בין מדבריות צין ופארן, וכן בין ארץ עמלק לארץ מדין.
מיקומם של שני מדבריות אלו והיחס ביניהם לא ידוע באופן, שאפשר לקבוע את מקומם המדויק אך גבולותיו מוגדרים יותר בתנ"ך.
מדבר צין מייצג את גבולה הדרומי של ארץ כנען.
מדבר צין מציין גם את גבול שבט יהודה.
ממדבר צין, חדרו שבטי ישראל לשטחה של כנען.
המדבר מוזכר גם בתלמוד בבלי
אליעזר בן-יהודה קובע כי משמעות המילה צִן היא קוץ וצִן הוא דקל שגזעו קשה.
הגמרא מונה ארבעה סוגי דקלים: .
מכאן שהשמות צין וסין מרמזים על תצורת הנוף של מדבר זה.
מדבר טאנאמי הוא מדבר גדול בצפון אוסטרליה המשתרע על פני דרום ומרכז הטריטוריה הצפונית וצפון ומרכז אוסטרליה המערבית.
גודלו הכולל של מדבר זה יחד עם אזורי ביניים קשורים מגיע לכ-71,235 קמ"ר והוא המדבר השלישי בגודלו ביבשת לאחר מדבר ויקטוריה הגדול ומדבר החול הגדול.
הוא מתאפיין בשטח סלעי יחסית עם גבעות קטנות.
מדבר טאנאמי היה האזור האחרון שלא נחקר באופן מלא על ידי אוסטרלים ממוצא אירופאי עד לאמצע המאה ה-20.
השם "טאנאמי", ניתן למדבר על ידי חוקר הארצות והגאולוג האוסטרלי אלן דוידסון.
מקור השם הוא בכינוי של השבטים האבוריג'ינים לשתי מערות תת-קרקעיות במדבר שבהן היו מים באופן קבוע, ופירושו בשפתם הוא "אינו מת".
החוקר אלן דוידסון היה יו"ר ההתאגדות לחקר מרכז אוסטרליה, ובנובמבר 1897 הוא נסע מטעם ההתאגדות ברכבת מאדלייד עד לעיר אודנאדטה, ומשם המשיך על סוס עד שהגיע לעיר אליס ספרינגס שהייתה נקודת התיישבות חשובה באזור.
בעיר זאת דוידסון הרכיב את משלחת המחקר הראשונה שלו שכללה ציוד לשישה חודשים, ובסמכותה היה לחקור כ-28,490 קמ"ר בטריטוריה הצפונית כדי למצוא משאבי טבע ומינרלים.
לאחר שדוידסון חזר לאדלייד, הוא זומן על ידי ההתאגדות לדווח ללונדון על ממצאיו, ולאחר מכן יצא במשלחת שנייה לאזור ב-1900 ובמהלכה נחקרו אזורים במרחק 55 קילומטר מהעיר טננט קריק.
במהלך המסע הוא גילה מספר מרבצי זהב שהובילו לבהלה לזהב בשנת 1909, אך מכיוון שדוידסון לא הצליח לגלות כמויות גדולות של משאבי טבע, פיתוח האזור על ידי חברות הכרייה הגדולות באותו זמן נדחה בסופו של דבר.
באזור שנחקר על ידי דוידסון מצוי כיום מכרה הזהב השני בגודלו באוסטרליה.
בדומה לשאר המדבריות באוסטרליה, במדבר טאנאמי יורד גשם ברמה נמוכה המאפשר את קיומה של צמחייה דלילה.
כמות המשקעים הממוצעת היא 375 מילימטר לשנה, ובסביבות 75%–80% מהמשקעים יורדים בחודשי הקיץ – רובם באזורים הצפוניים.
אדמת המדבר היא ברובה חול אדום, ויש בה אזורים המורכבים מסלע וולקני ומאבן גרניט.
למרות האקלים החם במדבר יש בו אזורים רבים הראויים לחקלאות.
ההתיישבות האירופאית היחידה היא ווקופ וטננט-קיק בנוסף להתנחלויות קטנות של אבוריג'ינים.
התושבים הילידים של מרכז המדבר הם שבטי קוקאטיה וטג'וראבאלה, ושבט וולאפירי מתגורר בעיקר בשולי המדבר.
ביולי 2012, הממשלה האוסטרלית הכריזה על כ-10,000,000 דונם בדרומו של המדבר (38% משטחו הכולל), כשמורת ילידים מוגנת.
לדברי חבר בוועדות הממשלתיים, מדבר טאנאמי הוא "אחד התחומים הביולוגים החשובים ביותר שניתן למצוא באוסטרליה, במיוחד מפני שהוא מספק מקלט למספר מיני בעלי חיים אוסטרליים נדירים שנמצאים בסכנת הכחדה".
בשנת 1996, חוקרים מצאו כ-1,073 מיני צמחים ברחבי המדבר.
מרבית שטחי המדבר נשלטים על ידי עשב הטריאודיה, וישנם גם עצי שיטה ושיחים נמוכים.
כ-394 מיני בעלי חיים תועדו בתחומי המדבר, מתוכך 18 מינים נדירים הנמצאים בסכנת הכחדה.
זוג אגמים בטריטוריה הצפונית ובאוסטרליה המערבית מספקים בית גידול לעופות מים רבים.
החי הייחודי למדבר כולל עכבר ערמוני מערבי (Pseudomys nanus), עכבר עדין (Pseudomys delicatulus) ומינים אנדמיים נוספים.
בנוסף לכך מצויים במדבר פלניגל ארוך-זנב (Planigale ingrami), בילבי ענק, קנגורו אדום, וולארו מצוי, קיפודן נמלים אוסטרלי, דינגו, חפרפרת כיס, נמיית כיס צפונית, וולבי סלע שחור-צד, בטונג זנב-מברשת, ובעלי חיים אחרים.
בין העופות המצויים במדבר ניתן למנות את האמו, בז אוסטרלי, תוכי פורט לינקולן (Barnardius zonarius), תוכי המלכה אלכסנדרה, חרטומנית אוסטרלית (Rostratula australis) וברווז מנומש (Stictonetta naevosa).
הטרמיטים נפוצים מאוד בחלקי המדבר.
בנוסף לכך מצויים במדבר מינים פולשים כמו ארנבון מצוי, שועל אדום, חתול הבית, וגמלים, המהווים איום למאזן האקולוגי.
מדבר גיבסון הוא מדבר המשתרע על פני שטח יבש גדול באוסטרליה המערבית, והוא במידה רבה עדיין שטח "בתולי" יחסית ולא מפותח.
גודלו של המדבר הוא בערך 60,200 קמ"ר, מה שהופך אותו למדבר החמישי בגודלו ביבשת אוסטרליה לאחר מדבר ויקטוריה הגדול, מדבר החול הגדול, מדבר טאנאמי ומדבר סימפסון.
כ-5 משלחות מחקר חקרו אזורים רבים ברחבי המדבר בעיקר במרכזו, בדרומו ובמערבו.
החוקר ארנסט ג'יילס קרא למדבר "גיבסון", על שם חברו למשלחת המחקר - אלפרד גיבסון, שנאבד ומת כנראה במדבר זה במהלך המסע של משלחת המחקר בשנת 1874. מדבר גיבסון הוא אחד מ-89 המערכות האקולוגיות של יבשת אוסטרליה.
מדבר גיבסון ממוקם בין אגם דיספוינטמנט לבין אגם מקדונלד, כשמצפון לו מדבר החול הגדול, ממזרח לו מדבר החול הקטן ומדרום לו מדבר ויקטוריה הגדול.
גובה פני השטח ברוב המדבר נופל בסביבות ה-500 מטר.
כפי שצוין על ידי חוקרים אוסטרלים מוקדמים כמו ארנסט ג'יילס, חלק גדול ממדבר זה מאופיין בלטריט מכוסה חצץ, עשבים מדבריים יבשים (בעיקר מהסוג טריאודיה), ושטחים נרחבים שלו בעל מישורים גליים של חול אדום, דיונות, ורכסים סלעיים מחוספסים ונמוכים.
יש גם נוכחות משמעותית של שיחים נמוכים ועצים.
הקרקע החולית והמישורית של המדבר בעלת רמות גבוהות של תחמוצת ברזל.
מספר אגמי מלח מבודדים מתרחשים במרכז המדבר, ובדרום מערב ישנה מערכת של אגמי ניקוז קטנים.
מקורות מי התהום נמצאים בעיקר באגן קצין ואגם קנינג.
במדבר מתרחשים לעיתים שריפות טבעיות וסופות אבק.
כמות המשקעים הממוצעת במדבר גיבסון נעה בין 200 ל-250 מילימטר בשנה, ושיעור האידוי הממוצע הוא באזור ה-3,600 מילימטר לשנה.
האקלים של המדבר הוא חם בדרך כלל; הטמפרטורות המקסימליות בקיץ מגיעות ללמעלה מ-40 מעלות, בעוד שבחורף הטמפרטורות צונחות באופן ניכר - לעיתים עד 6 מעלות חום בלבד, והטמפרטורה המקסימלית בתקופה זאת תהיה כ-18 מעלות.
המדבר מהווה בית גידול לכ-362 מיני בעלי חיים, ועל כן לדברי הקרן לחיות הבר הוא בית הגידול עם עדיפות השימור הגבוהה ביותר.
כ-18,900 קמ"ר משטחו של המדבר הוא שמורת טבע מבודדת המנוהלת על ידי המחלקה לאיכות הסביבה והשימור של אוסטרליה.
במדבר שוכנים חמישה בעלי חיים ברמות שונות של קטגוריות שימור מאוימות: בילבי ענק, וולבי סלע שחור-צד, תוכי המלכה אלכסנדה, חוברה אוסטרלית ופיתון החול; בעבר היו מצויים בתחומי המדבר גם בילבי זוטר ובנדיקוט רגלי-חזיר שנכחדו מן העולם.
מלבד אלו, פאונת היונקים כוללת בין השאר קנגורו אדום, וולארו מצוי, קיפודן נמלים אוסטרלי, חפרפרת כיס וכיסאים אוסטרלים נוספים, אך מינים שאנדמיים לאזור מועטים מאוד.
בין העופות המצויים במדבר ניתן למנות את האמו, בז אפור, עיט מחודד-זנב ודורסים אחרים.
מהזוחלים ניתן למנות כוח אוסטרלי, רב-חומט, מולך קוצני, ועוד רבים אחרים.
במדבר מצויים מינים פולשניים רבים, וחלקם מהווים איום חמור לבעלי החיים המקומיים.
ביניהן ניתן למנות שועל אדום, כלב הבית, חתול הבית, ארנבון, גמל וחזיר בר.
בחלקים נרחבים מהמדבר - במיוחד בחלקו המערבי, מרבית התושבים המתגוררים באזור הם הילידים האבורג'ינים.
בשנת 1984, עקב בצורת קשה אשר ייבשה כל המעיינות וגרמה לדלדול במקורות מזון צמחיים, קבוצת ילידי השבט פינטופי שוכני המדבר שחיו אורח חיים נוודי למחצה, יצאו מהשממה הנידחת במרכז המדבר לחלקו המזרחי (צפונית מזרחית לעיר וורברטון) ויצרו לראשונה קשר עם התושבים האירופאים.
מאמינים כי ילידי הפנטופי היו השבט האחרון שלא בא במגע עם הציליוויזיה האירופאית.
ריכוזים מודרניים של אוכלוסייה אנושית ממוצא אירופאי ואבורג'יני במדבר כוללים את הערים וורברטון, וואראקורנה ומאנטאמרו.
באזור המדבר מתקיימת תוכנית "ווילורארה" למבוגרים וצעירים ממוצא אבורג'יני המשמרת ומטפחת את תרבותם.
מדבר החול הגדול , הוא מדבר גדול ביבשת אוסטרליה הממוקם בדרום הטריטוריה הצפונית ובצפון-מערב אוסטרליה המערבית סמוך לפילבארה ורמת קימברלי, והוא אחד מ-89 המערכות האקולוגיות של היבשת.
זהו המדבר השני בגודלו ביבשת לאחר מדבר ויקטוריה הגדול, ושטחו משתרע על פני 284,993 קמ"ר.
הוא גובל במדבר גיבסון מדרום ובמדבר טאנאמי במזרח.
מדבר החול הקטן הסמוך לגבולו הדרומי-מזרחי זהה לו למדי בפני השטח ונחשב לעיתים כחלק ממנו.
האירופאי הראשון שחצה את מדבר החול הגדול היה פיטר וורברטון.
הוא עזב באפריל 1873 את העיירה אליס ספרינגס והגיע לחוות דה-גריי בינואר 1874. וורברטון הגיע למקום יישוב במצב של תת-תזונה וכשהוא עיוור בעין אחת.
הוא ייחס את ההישרדות שלו במדבר לבין לווייתו האבוריג'יני.
מדבר החול מכיל בתוכו ערגים גדולים בדומה למדבר סהרה, שמתאפיינים לעיתים קרובות בדיונות ארוכות.
בצפון מזרח המדבר ישנו מכתש ידוע שנוצר מפגיעת מטאוריט.
את המדבר חוצה שביל סטוק-קנינג.
בדומה למדבריות אחרים באוסטרליה, כמות המשקעים היא גבוהה יחסית בהשוואה למדבריות במקומות אחרים בעולם, כשבאזורים היבשים ביותר יורד קצת מתחת ל-250 מ"מ.
שיעור האידוי המסיבי של המדבר גורם לו להיות דומה למדברות אחרים למרות רמות המשקעים הגבוהות.
שיעור הגשמים נמוך למדי לאורך החוף הצפוני המרוחק וגם שם הוא מוגבל מאוד לעונות מסוימות.
אזורים שליד קימברלי בעלי כמות משקעים ממוצעת העולה על 300 מ"מ, אבל לעיתים קרובות כמות המשקעים אינה סדירה.
בשנות בצורת רבות העונה היבשה מסתיימת על ידי סופות מונסון או ציקלון טרופי.
בכל שנה בממוצע יש 20–40 סופות ברקים.
הטמפרטורות בשעות היום בקיץ הם מן החמים שבאוסטרליה.
אפילו בגבול הצפוני של המדבר (ליד קימברלי) שנחשב לסוף התחום שלו, הטמפרטורה היומית הממוצעת היא בסביבות 37 עד 38 מעלות.
באזורים דרומיים יותר הטמפרטורה הממוצעת היא 38 עד 42 מעלות, למעט כאשר יש ענני מונסון.
מספר נהגים מתו באזור לאחר שרכבם התקלקל באמצע המדבר.
העונה החורפית קצרה ואף היא בעלת טמפרטורות גבוהות למדי: בין 25 ל-30 מעלות צלזיוס.
הטמפרטורה בלילה קרירה יחסית ליום, ובאזורים הגובלים במדבר גיבסון במזרח עשוי להיות לילה אחד או שניים של כפור מדי שנה.
הצמחייה של מדבר החול הגדול נשלטת ברובה על ידי עשב הטריאודיה הידוע בכינוי "ספיניפקס".
בין בעלי החיים המצויים במדבר ניתן למנות גמלי פרא, דינגו, כוח אוסטרלי, ומינים רבים של לטאות, יונקים וציפורים.
בין המינים הנוספים שמצויים בתחומי המדבר ניתן למנות את המולגרה, בילבי ענק, חפרפרת כיס, קנגורו אדום, מולך קוצני, וולבי ארנבי אדמוני, וולארו מצוי, קיפודן נמלים אוסטרלי, תוכי הנסיכה, תוכי מולגה (Psephotellus varius), תוכי חזה-ארגמן (Neophema splendida) וכוח החולות.
האוכלוסיות האנושיות העיקריות כוללות שבטי אבוריג'ינים, ועובדי כריית מינרלים.
שבטי האבוריג'ינים במדבר מתחלקים לשתי קבוצות עיקריות: ה"מארטו" במערב וה"פינטופי" במזרח.
מבחינה לשונית, את השבטים במערב משמשות מספר שפות לתקשורת ביניהם.
רבים מהאבוריג'ינים הוצאו בכוח מאדמותיהם במהלך המאה ה-20 לצורך בניית יישובים אירופאים, כמו גם לצורך ניסויי טילים של בריטניה בשנת 1950 בדרום מזרח המדבר.
בשנים האחרונות שבו חלק מהשבטים שגורשו לאדמתם.
במדבר החול הגדול ישנן מספר מוקדי תעשייה הגדולים ביותר במרכז היבשת.
ישנם מספר רב של מכרות מינרלים שונים, ובנוסף בתחומי המדבר מצוי מכרה הזהב טאלפר שהוא בין מכרות הזהב הגדולים ביבשת.
מכרה אורניום מפותח נמצא דרומית למכרה הזהב.
במדבר ישנן גם מספר חוות לגידול בקר וכבשים.
מדבר לוּט (בפרסית: دشت لوت, פירוש שמו "מדבר הריקנות") הוא מדבר מלח גדול, הממוקם בפרובינציות כרמאן, סיסתאן ובלוצ'סתאן שבאיראן, ומשתרע על פני שטח של כ-51,800 קמ"ר בדרום-מזרח המדינה.
על פי מדידות שנעשו באמצעות הלוויין Aqua של נאס"א במשך כשבע שנים (2003–2010), נמצא שהטמפרטורה הממוצעת במדבר לוט עומדת על כ-50 מעלות צלזיוס, וטמפרטורת פני השטח הגבוהה ביותר שנמדדה שם עומדת על 70.7 מעלות צלזיוס.
אין מדובר בטמפרטורת האוויר בצל, אלא בטמפרטורה הקרינתית של פני השטח (הטמפרטורה שפני השטח פולטים).
במדבר לוט נמצאת פירמידת החול הגבוהה בעולם.
ב-17 ביולי 2016 הוכר מדבר לוט כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
מדבר לוט, השוכן בדרום מזרח איראן, הוא מדבר מלח, המדבר ה-27 בגודלו בעולם, ואחד המקומות היבשים ביותר בתבל.
גובהו כ-56 מטרים מעל פני הים.
חלק ניכר מהמדבר מכוסה באבני בזלת ובלבה שנפלטו מלועו של הר געש המצוי באזור, אשר אינו פעיל עוד.
יש שם צמחייה מועטה מאחר שכמעט לא קיימים צמחים המסוגלים לחיות בתנאי החום והיובש השוררים שם.
גם בעלי חיים, ואפילו חיידקים, אינם שורדים בתנאי החום הכבדים השוררים באזור.
במדבר לוט מצויה פירמידת החול הגבוהה בעולם.
על פי מחקרים חדשים יחסית המבוססים על מדידות לווייניות שנאספו על ידי המכון הגאולוגי האמריקני, נחשב מדבר לוט למקום בעל פני השטח החמים ביותר בכדור הארץ.
בשנת 2005 נמדדה בו טמפרטורת שיא של פני השטח – 70.7 מעלות צלזיוס, הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה אי פעם בפני השטח של כדור הארץ.
נתון זה מעט מטעה, כיוון שאין מדובר במדידת טמפרטורת האוויר.
טמפרטורת האוויר בחודשי הקיץ במדבר זה עשויה להגיע לכ-50 מעלות צלזיוס.
הסיבה לחום הקיצוני השורר באזור זה היא שחלק משמעותי ממדבר לוט מכוסה באבני בזלת ובלבה שחורה, הקולטות את קרינת השמש ביעילות, הופכות אותה לחום ופולטות את החום חזרה לאטמוספירה.
החלק החם ביותר של מדבר לוט הוא רמה גדולה שמכוסה בלבה כהה, ומכונה "גנדום בריין" (Gandom Beriyan).
לפי אגדה מקומית, הרמה קיבלה את שמה, שפירושו "חיטה קלויה", לאחר שערימת חיטה שהושארה בטעות באזור נשרפה בחום המדברי לאחר כמה ימים.
מחקרים גילו שתנאי החום הקיצוניים הפכו את מדבר לוט לאזור א-ביוטי, כלומר מחוסר חיים.
הסיבה לכך היא שאפילו בקטריות לא יכולות להתפתח בתנאי חום כה קיצוניים.
החוקרים, שהשאירו חלב במדבר לוט ללא קירור או כיסוי, גילו שהחלב לא מתקלקל והגיעו למסקנה שהבקטריות לא יכולות להתפתח בחום קיצוני שכזה.
מדבר דנקיל הוא מדבר השוכן בצפון-מזרח אתיופיה, דרום אריתריאה וחלק גדול משטחה של ג'יבוטי.
כחלק ממשולש עפר, משתרע מדבר דנקיל על שטח יבש של 136,956 קמ"ר, אשר ידוע בשל פעילות הרי הגעש ומידות החום הגבוהות השוררות בו, כאשר בשעות היום מגיעה הטמפרטורה ל-50 מעלות צלזיוס.
פחות מ-25 מ"מ של גשם יורדים בו בכל שנה.
מדבר דנקיל הוא אחד מהמקומות הנמוכים והחמים ביותר על פני כדור הארץ וכולל בתוכו את שקע דנקיל.
במדבר חיים העפרים, המתפרנסים מכריית מלח.
הגאולוגיה המקומית מאופיינת בפעילות געשית וטקטונית, מחזורים אקלימיים שונים וסחיפה מקוטעת.
המבנה הגאולוגי הבסיסי של האזור נגרם בשל תזוזת הלוחות, כאשר נפרדה אפריקה מאסיה.
רכסי הרים נוצרו ונשחקו מחדש בעידן הפלאוזואיקון.
הצפה על ידי הים גרמה ליצירת שכבות של אבן חול, ולשקיעה של שכבות אבן גיר מול החוף.
כאשר חלה התרוממות נוספת של הקרקע התווספו שכבות נוספות של אבן חול מעל אבן הגיר.
פעילות טקטונית נוספת גרמה ללבה לזרום דרך הסדקים שנוצרו ולכסות את שכבות הסלעים.
במדבר דנקיל יש מספר אגמים אשר נוצרו לאחר שזרימת הלבה חסמה עמקים שונים.
ביניהם נמצא אגם אפררה (80 מטרים מתחת לפני הים), אשר לחופיו מצבורי מלח גדולים.
את האזור מאגפים כלפי מזרח האלפים הדנקיליים (Danakil Alps) רכס הרים בעל מספר חרוטים געשיים, ששיאם בהר ראמלו (Ramlo) בגובה של 2,130 מטרים.
מצבורי מלח בעובי של עד 800 מטרים ניתן למצוא גם בשטחים המישוריים באזור.
בין הרי הגעש המפורסמים של האזור ניתן למנות את ארטה אלה, דבהאו (Dabbahu) ואפדרה (Afdera), השוכנים בצפון-מזרח אתיופיה.
העפרים עוסקים בכרייה של המלח, ענף המהווה חלק חשוב מכלכלתם.
לאחר הכרייה מעמיסים את המלח על גבי גמלים, היוצאים בשיירות עם ליווי חמוש למסע בן יומיים אל מקום היישוב הקרוב.
לרוב מועבר המלח שנכרה אל שוקי העיירות סנבט ובאטי שבתוככי אתיופיה.
עד תחילת העשור הראשון של המאה ה-21 היו שיירות הגמלים מגיעות עם מטעני המלח עד לעיר מקלה בירת תיגראי, אך סלילתו של כביש חדש הביאה לסיומו של נוהג זה.
בנוסף, מתוכננת הקמתם של כבישים נוספים לאזורי הכרייה.
מדבר ויקטוריה הגדול הוא המדבר הגדול ביותר באוסטרליה והוא חוצה שני אזורים ביבשת, אוסטרליה המערבית ואוסטרליה הדרומית.
מדבר ויקטוריה הגדול, המדבר הגדול ביותר מכל מדבריות אוסטרליה, מכיל דיונות חול רבות, ערבות יבשות, אבני מדבר ואגמי מלח.
רוחבו (ממערב למזרח) מעל 700 קילומטרים והוא מכסה שטח של 348,750 קילומטרים רבועים.
אזור שיחים ויערות נמצא ממערב למדבר, צפונית-מערבית אליו נמצא מדבר החול הקטן, מצפון מדבר גיבסון וממזרח מדבר טירארי.
כמות המשקעים במדבר אינה עקבית ונעה בין 200 ל-250 מילימטרים בשנה.
סופות ברקים נפוצות במדבר זה, הן מתרחשות בקירוב מדי חודש או בקצב של 15–20 סופות בשנה.
הטמפרטורות בקיץ נעות מ-32 עד 40 מעלות צלזיוס ואילו בחורף הטמפרטורות נופלות ונעות בין 18 ל-23 מעלות.
על אף שמדבר ויקטוריה נמצא באזור מרוחק וצחיח, ישנים כבישי עפר העוברים בשטחו.
כמו כן, באזורים שונים שלו מתגוררים שבטי אבוריג'ינים ובהם הם מהווים רוב אבוריג'יני באוסטרליה.
תושבי המדבר בריאים בממוצע יותר מאבורג'ינים באזורים אחרים של אוסטרליה.
בשנות החמישים ובשנות השישים אנגליה ביצעה ניסויים בנשק גרעיני והטילה במדבר פצצות שהשאירו בשטח פסולת גרעינית ושיירי פלוטוניום-239.
בשנת 1875, הבריטי ארנסט ג'ילס נהיה לאירופאי הראשון שחצה את המדבר.
הוא זה שהעניק את השם למדבר על שם מי שהייתה דאז שליטת הממלכה המאוחדת, המלכה ויקטוריה.
בשל החום העז והאדמה היבשה, רק צמחי מדבר עמידים ביותר יכולים לגדול במדבר ויקטוריה.
מרבית צמחיית המדבר הם שיחים כהים ונמוכי קומה דוגמת Eucalyptus gongylocarpa ו-Eucalyptus youngiana.
תנאיו הקשים של המדבר אינם מאפשרים קיום למיני בעלי חיים רבים ועל כן ניתן למצוא בו בעיקר ציפורים ומכרסמים.
אולם, תנאיו מהווים תנאים מיטביים ללטאות ולחיות כיס דוגמת חומט המדבר הגדול, טאיפן מרחבי המרכז ומולגרה זנב-מברשת.
מרבית החיות מתחבאות בחול בשעות היום ויוצאות לאוכל ולהתקרר בשעות הלילה, דוגמת הצפרדע סיקלורנה פלטיצפלה.
בין העופות שניתן למצוא במדבר ניתן למנות את המין ליפואה עיננית.
טורפי המדבר הם דינגו, כוח אוסטרלי וכוח החולות.
מדבר מזון (מאנגלית: Food desert) הוא מונח שמתאר אזור בו ישנה גישה מוגבלת למזון בריא ומזין.
המונח המנוגד נקרא נווה מדבר של מזון (Food oasis) - אזור בו נפוצים סופרמרקטים ושאר חנויות לממכר ירקות ופירות.
המונח מתייחס לסוג ולאיכות של המזון שזמין לאוכלוסייה, ובנוסף לגודל המרחק לחנויות מזון.
מדבריות מזון נפוצות בעיקר באזורים בהם גרה אוכלוסייה מעוטת הכנסה, ורוב התושבים באזורים אלה סובלים מהשמנת יתר.
על פי דוח של מחלקת החקלאות של ארצות הברית משנת 2010, 23.5 מיליון אמריקאים חיים באזורים המוגדרים כ"מדבר מזון" - כלומר, שהמרחק עד לסופרמרקט הקרוב לביתם הוא מעל מייל אחד באזורים עירוניים, ויותר מעשרה מייל באזורים חקלאיים.
במחקרים שונים מיושמים סוגים רבים של שיטות לפיענוח המונח "מדבר מזון".
בין היתר נבדקים נתוני מפקד אוכלוסין עדכניים, קבוצות מיקוד, חנויות מזון, שימושים במזון, מידע גאוגרפי על פי שיטת GIS, ראיונות, שאלונים וסקרים הבודקים כיצד הצרכנים מתייחסים לזמינות האוכל, ועוד.
על פי רוב המחקרים, כדי לדעת האם אזור אכן מוגדר כ"מדבר מזון", צריך לדעת מספר מאפיינים בסיסיים:
סוג האזור - אורבני, פרברי או כפרי
העלויות הכלכליות של אוכל בריא ומזין (ומזון בכלל), עלויות תחבורה והכנסה ממוצעת של תושבי האזור
המרחק לסופרמרקט, המכולת, חנות הירקות והפירות הקרובה ביותר
מספר הסופרמרקטים, המכולות או חנויות היקרות והפירות המצויות באזור
סוג המזון המוצע (משומר או טרי)
הערכים התזונתיים של המזון המוצע
אנשים אשר חיים באזורים כפריים המוגדרים כ"מדבריות מזון" הם בדרך כלל חסרי תעודת בגרות או GED , חווים עלייה ברמות העוני, ובעלי הכנסה ממוצעת נמוכה מהחציון הארצי.
בנוסף, אנשים באזורים אלה נוטים להיות יותר מבוגרים, בעיקר בגלל עקב עזיבת צעירים (גילאים 20–29) לערים ולפרוורים.
מדינות עם ריבוי של "מדבריות מזון" יהיו בהתאם בעלות רמת הכנסה נמוכה מהממוצע במדינה.
זה יוצר מעין "מעגל קסמים" שלילי.
אזורים אלה מתקשים "לצאת מהבוץ" ולהתקדם לעבר עליה ברמת החיים.
במובנים מסוימים אזורים אלו מקבילים למדינות העולם השלישי עקב ריבוי של מחלות ותוחלת חיים נמוכה מהרגיל.
מאז תחילת המאה ה-21, חלה בארצות הברית עלייה במקרים של השמנה.
אנשים שגרים ב"מדבריות מזון" נמצאים בדרך כלל באזור בו נפוצות רשתות לממכר מזון מהיר וג'אנק פוד.
כתוצאה מכך, נגרמת עלייה ברמת השומנים, הסוכרים ופחמימות.
דוגמאות למאכלים כאלו הם צ'יפס, ממתקים ומשקאות מוגזים.
בין המחלות שיכולות להיווצר כתוצאה מתזונה לא בריאה הן מחלות לב, יתר לחץ דם, סוכרת, דלדול עצם ואף סוכרת.
מדבר קארו הוא אזור מדברי בעל אקלים צחיח בדרומה של אפריקה.
הקארו משתרע על כ-35% משטחה של דרום אפריקה ואף על חלק קטן משטחה של נמיביה השכנה.
שטח מדבר הקארו אינו מוגדר היטב, והגדרתו מתבצעת על פי מספר מאפיינים כדוגמת טופוגרפיה, גאולוגיה ואקלים, ובפרט, מיעוט הגשמים, האוויר היבש, השמים החפים מעננים והפרשי הטמפרטורות הקיצוניים.
רכס הרי הסווארטברג מחלק את הקארו לשני אזורים נפרדים – הקארו הגדול מצפון והקארו הקטן מדרום.
תנאי האקלים גרמו לבחירת האזור לבניית הטלסקופ הגדול של דרום אפריקה שהופעל בשנת 2005.
המתיישבים האירופאים הראשונים הגיעו לכף התקווה הטובה ב-1652, אך הודות לאקלים הקשה, רק ב הצליחו הטרקבורים להגיע לקארו.
לקראת סוף המאה ה-19, הוקמו בקארו טחנות רוח לשאיבת מים, אשר שינו משמעותית את המחייה בקארו ואפשרו גידול כבשים.
בזמן מלחמת הבורים השנייה, קרבות רבים התנהלו בקארו, ובלוקהאוסים רבים עדיין עומדים על תילם.
הקארו הקטן נתגלה על ידי מתיישבים אירופאים לקראת סוף המאה ה-17, ובמאה ה-19, יצוא נוצות היען, תרם משמעותית למצבם הכלכלי של מגדלי היענים.
אלו, ניצלו את מעמדם והקימו מבנים מפוארים ברחבי אודסהורן שבקארו הקטן.
בעבר, חיו בקארו הגדול מינים רבים של אנטילופות וחיות נוספות, בעיקר באזור המזרחי של הקארו הגדול.
כמו כן, ישנן עדויות לכך ששכנו בקארו הגדול היפופוטמים, קרנפים ויענים.
בעבר חיה בה זברת הקואגה, שהיוותה מטרה קלה לציידים עד שנכחדה לחלוטין ב-1883.
אחת התופעות הזואולוגיות המעניינות ביותר שידע הקארו הגדול, היא נדידת הדלגנים התקופתית, שתועדה לראשונה על ידי החוקר הצרפתי לה-וואילאנט ב-1782. ארנב הנהרות (Bunolagus monticularis), אשר חי בקארו בלבד, מהווה את אחד ממיני היונקים בסכנת ההכחדה הקשה ביותר ומספר הפריטים מוערך בכ-1,500 בלבד.
בתקופה האחרונה, עם הגעת הטכנולוגיה המאפשרת גידול כבשים ועם ניסיונות שיקום ושחזור הקארו, בין הטורפים שניתן למצוא בקארו הגדול: קרקל, תן שחור-גב, עיט שחור, עיט לוחם, נמרים ואריות.
בעבר, בקארו הקטן, ניתן היה למצוא פרטים רבים של זברת הרים, שכמעט ונכחדה לחלוטין בשנות השלושים, אך עם עליית מאמצי השימור, מספרם עלה משמעותית.
החל מהמאה ה-19, חוואים בקארו מצאו גידול יענים כמקור הכנסה נוח, והחלו לייצא נוצות, עורות ובשר יען.
מדבר סלבדור דאלי (בספרדית: Desierto Salvador Dalí), הידוע גם בשם עמק דאלי (בספרדית: Valle de Dalí), הוא עמק צחיח מאוד בדרום-מערב בוליביה, במחוז פוטוסי.
המדבר נמצא כולו בגבולות השמורה הלאומית Fauna Andina Eduardo Abaroa, ומאופיין בנופים המזכירים את ציוריו הסוריאליסטיים של הצייר סלבדור דאלי.
בתקופת יציאת מצרים, מדבר סין היה התחנה השמינית במסלול הנדידה של בני ישראל.
מיקומו של האתר מזוהה באזור החוף המזרחי של מפרץ סואץ.
לפי המקרא, מדבר סין תַָּחוּם בין הים לבין אזור הר סיני.
חוקרי המקרא מזהים את מדבר סין במישור מרחא (Markha).ג'יימס הופמאיר, בספרו "ישראל הקדום בסיני", נותן פרטים נוספים על מדבר סין הן מהבחינה ההיסטורית והן מהבחינה הגאוגרפית.חוקר המקרא, יואל אליצור, מצדד גם-כן בתיאוריה של זיהוי מדבר סין בחלקו הדרומי של סיני.
אזכור תחנת מדבר סין בתנ"ך:
למרות הקושי לזהות את המיקומים המדויקים של תחנות הנדידה בסיני, נערכו סקרים ארכאולוגיים.
לדוגמה, בשנת 2001, נערך מחקר ארכאולוגי על-ידי אוניברסיטת טורונטו הקנדית.
הארכאולוגים זיהו את מישור מרחא, כדרך מעבר עתיקה מתקופת הפרעונים.
במקרא, מדבר קְדֵמוֹת הוא מדבר הנמצא בעבר הירדן המזרחי.
נקרא על שם העיר קדמות הנזכרת בספר יהושע כאחת מערי שבט ראובן ובספר דברי הימים כאחת מערי הלויים שבנחלת ראובן.
בספר דברים מוזכר מדבר קדמות כמקום שממנו שולח משה לסיחון מלך האמורי בקשה לעבור בארצו כדי להיכנס דרכה לארץ כנען:
בספר יהושע נזכרת העיר קדמות לצד ערים נוספות בנחלת ראובן:
בספר דברי הימים מופיעה העיר קדמות כאחת מארבעים ושמונה ערי הלויים שנתנו ישראל ללווים מנחלתם:
על פי אזכורה של קדמות פעמיים לצד יהצה ומיפעת הנזכרות בספר ירמיהו בארץ המישור, ניתן להניח שגם קדמות הייתה בארץ המישור שבמזרח נחלת ראובן, ומדבר קדמות הוא המדבר שבצידה המזרחי של ארץ המישור.
מדבקה מלעורית (טרנסדרמלית) היא מדבקה דביקה תרופתית המונחת על העור כדי להעביר מנה ספציפית של תרופה דרך העור לזרם הדם.
יתרון של מתן מלעורי כנגד דרכי מתן אחרות (כגון פומי [Per os, PO], טופיקלי, תוך ורידי [אינטרא-ונוס, IV] או תוך שרירי [אינרא-מוסקולר, IM]) הוא שהמדבקה מספקת שחרור מבוקר של התרופה למטופל, בדרך כלל באמצעות שכבה חדירה המכסה מאגר חומר פעיל או המסת שכבות דקות תרופתית במדבקה על ידי חימום הגוף.
החיסרון הראשי במתן מלעורי הוא שהעור מהווה מחסום יעיל מאוד, ולפיכך ניתן להשתמש בשיטה זו רק עם תרופות שמולקולותיהן מספיק קטנות כדי לחדור את העור.
המדבקה הראשונה למכירה אושרה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי בדצמבר 1979. מדבקות אלה סיפקו סקופולאמין לטיפול נגד מחלת תנועה .
המדבקה המלעורית הנמכרת ביותר בארצות הברית היא מבדקת ניקוטין המשחררת ניקוטין במינון מבוקר על מנת לעודד בגמילה מעישון סיגריות.
מדבקת אידוי להפסקת עישון אושרה לשיווק באירופה בשנת 2007.
ניתן לספק תרופות אופיאודיות כגון פנטניל ובופרנורפין לטפל בכאבים עזים סביב השעון.
מדבקות להורמונים כמו אסטרוגן וטסטוסטרון לנשים וגברים, בנוסף למדבקות המשחררות חומר למניעת היריון.
מדבקות ניטרוגליצרין משמשות לעיתים לטיפול נגד תעוקת לב במקום כדורים הנמסים מתחת ללשון.
סקופולמין מלעורית משמשת לטיפול נגד מחלת תנועה.
קלונידין, תרופה נגד יתר לחץ דם, זמינה בצורת מדבקת מלעורית.
ניתן לתת ויטמין B12 דרך מדבקה מלעורית; ציאנוקונלמין, צורה יציבה מאוד של ויטמין B12, מתאימה למתן מלעורי.
מדבקות קפאין המספקות קפאין לגוף דרך העור.
המרכיבים העיקרים של מדבקה מלעורית הם:
כיסוי - מגן על המדבקה באחסון, מוסר לפני שימוש
תרופה - תמיסת תרופה צמודה לכיסוי
דבק - מחזיק ביחד את שכבות המבדקה בנוסף להדבקת המדבקה לעור
ממבנה - מבקרת את שחרור התרופה מהמאגר ומדבקות רב-שכבתיות
מגן חוץ - מגן על המדבקה מפני הסביבה החיצונית
מגביר חדירה - מחזק חדירה עבור תרופות, אשר מגביר את מתן התרופה
מילוי משתית - מספק נפח למשתית, או מקשח
מדבר נפוד הוא מדבר בחלק הצפוני של חצי האי ערב, המשתרע לאורך של כ-290 ק"מ ורוחב של כ-225 ק"מ, עם שטח של כ-103,600 קמ"ר.
הנפוד הוא למעשה ימת חול (ארג), אזור מדברי הממוקם בצפון-מרכז ערב הסעודית.
הוא ידוע ברוחות העזות הפתאומיות שלו, אשר מייצרות את החוליות העצומות בצורת חצי סהר.
גשם יורד בו פעם או פעמיים בשנה.
באזורים מסוימים בשפלת הנפוד, כלומר אלה הסמוכים להרי חג'אז, יש נווה מדבר שבהם מגדלים תמרים, ירקות, שעורה ופירות.
הנפוד מחובר לא-רובע אל-ח'אלי על ידי הדהנה, מסדרון מישורי ארוך של חצץ ודיונות חול המשתרע לאורך של 1,287 קילומטרים ובעל רוחב משתנה של 15–50 ק"מ.
במהלך המרד הערבי בשנת 1917, כוחות בראשות אודה איבו טאיי תקפו את עיירת החוף עקבה (שבידי טורקיה בזמנו) על אגפה המזרחי המוחלש.
הגישה הייתה דרך מסלול מדברי ארוך ורחב, העובר קרוב לשפת הנפוד.
קולונל תומאס לורנס ביקש מאודה איבו טאיי לאפשר לקבוצתם לסטות ממסלולם אל הנפוד.
אודה סירב בטענה שזה מיותר.
המעבר הקשה שלהם לא כלל כניסה לנפוד, כפי שמתואר בסרט "לורנס של ערב".
הגילוי של אצבע אנושית מאובנת בת תארוך של 85,000 שנה באן-נפוד בשנת 2016 על ידי ד"ר מתיו דובאל מאוניברסיטת גריפית' סיפקה את העדות המוקדמת ביותר לבני אדם מודרניים מחוץ לאפריקה וללבנט.
מדבר סצ'ורה (בספרדית: Desierto de Sechura) הוא מדבר הממוקם בחלק הצפוני המערבי של פרו, מדרום לאזור פיורה.
הוא מתחיל בקו החוף של האוקיינוס השקט ומגיע עד פנים הארץ למרגלות הרי האנדים .
למרות היותו צחיח, יש בו הצפות רבות.
חלקן עקב קרבתו לאוקיינוס השקט.
בשנת 1728 נהרסה העיירה סצ'ורה בצונאמי ולאחר מכן נבנתה מחדש במיקומה הנוכחי.
בשנת 1998, מי נגר מהצפות של נהרות, גרמו להיווצרות אגם זמני ענק בתוכו, בגודל של כ-145 ק"מ.
נהרות קצרים הזורמים על פני המדבר מהרי האנדים תומכים בחקלאות המבוססת על השקיה אינטנסיבית.
בתוך פרו, המדבר הוא רצועה לאורך צפון חוף האוקיינוס השקט של פרו, באזורים הדרומיים של פיורה ומערב למבאיק, ומשתרעת מהחוף 20–100 ק"מ, פנימה אל הרכסים המשניים של הרי האנדים.
בקצהו הצפוני ליד העיר פיורה, מדבר סצ'ורה עובר לאזור האקולוגי של יערות טומבס-פיורה היבשים (), כולל חלק גדול ממזרח אזור למבאיק (Lambayeque Region), בית גידול זה מורכב מיערות יבשים משווניים.
השטח הכולל של מדבר סצ'ורה הוא 5,000 קמ"ר.
אף על פי שמדובר במדבר צחיח, הסצ'ורה היה נתון בעבר להצפות, הן הצפות של נחלים בו, והן כתוצאה מסערות באוקיינוס השקט.
בשנת 1728, צונאמי שנוצר מרעידת אדמה שנסחפה פנימה, והרסה את העיירה סצ'ורה, שהייתה אז ממוקמת קרוב יותר לקו החוף.
הניצולים עברו ליבשה והקימו מחדש את העיירה במיקומה הנוכחי.
במהלך שנות אל ניניו מתרחשות הצפות במדבר באופן קבוע.
בשנת 1998 נשפכו מי הנגר מהנהרות השוצפים לתוך מדבר סצ'ורה שעל החוף.
במקום שבו לא היה שום דבר מלבד פסולת צחיחה וקשה במשך 15 שנה, התפתח לפתע האגם השני בגודלו בפרו: שאורכו היה 145 ק"מ, רוחבו 32 ק"מ, ועומקו 3 מטרים.
בניגוד למדבריות אחרות, בהם יש פער בין הטמפרטורות ביום ובלילה, במדבר סצ'ורה יש טווח נמוך של שינויי טמפרטורה, בשל ההשפעה הממתנת של האוקיינוס השקט הסמוך.
בגלל עליית מי החוף הקרים ושקיעה אטמוספירית סובטרופית, המדבר הוא אחד הצחיחים ביותר על פני כדור הארץ, מבחינת משקעים, עם היעדר כמעט מוחלט של משקעים.
עם זאת, הנחלים בו יורדים מהרי האנדים הגשומים, והם עשויים לגרום להצפות.
הקיץ (דצמבר עד מרץ) חם ושטוף שמש עם טמפרטורות מעל 35 °C במהלך היום, וטמפרטורות בממוצע מעל 24 °C.
בחורף (יוני עד ספטמבר) מזג האוויר קריר ומעונן עם טמפרטורות שנעות בין 30 °C במהלך היום ל־16 °C בלילה.
שקע באיובר, שהוא הנקודה הנמוכה ביותר בפרו ובכל האזורים הטרופיים הדרומיים, ממוקם במדבר הזה.
הנהרות הקצרים הרבים שחוצים את הסצ'ורה הביאו להתיישבות ילידים פרהיסטוריים במשך אלפי שנים.
מספר תרבויות עירוניות פרחו כאן, כולל תרבות המוצ'ה.
המוצ'ה שרדו על דיאטה של דגי מים מלוחים מהאוקיינוס, שרקנים, גמלים, דלעת ובוטנים.
, בערך בשנים 800–1300 לספירה, ירשה את המוצ'ה, ופיתחה טכניקות מעודנות של צורפות בשיטת השעווה האבודה.
כיום, הנהרות במדבר תומכים בחקלאות שלחין אינטנסיבית במישורי הצפה פוריים.
שתיים מחמש הערים הגדולות בפרו, כולל פיורה וצ'יקלאיו, שוכנות באזור החקלאי בצפון.
מדבר צ'יוואווה (בספרדית: Desierto Chihuahuense, באנגלית: Chihuahuan Desert) הוא אזור אקולוגי מדברי המכסה חלקים מצפון מקסיקו ומדרום-מערב ארצות הברית.
שטחו כ-501,896 קילומטרים רבועים והוא המדבר החם, הגדול ביותר באמריקה הצפונית.
המדבר משתרע על חלק ניכר ממערב טקסס הרחוק, עמק ריו גראנדה (האמצעי עד התחתון) ועמק פקוס התחתון (Pecos Valley) בניו מקסיקו, וחלק מדרום-מזרח אריזונה.
מדבר צ'יוואווה גובל במערב במדבר סונורה, רמת קולורדו ורכס ההרים סיירה מאדרה אוקסידנטל (Sierra Madre Occidental) הנרחב, יחד עם העמקים הצפון-מערביים של רכס סיירה מאדרה אוריינטל (Sierra Madre Oriental).
החלק הגדול ביותר של המדבר שוכן במקסיקו, ומכסה חלק גדול ממדינת צ'יוואווה, חלקים מקואווילה, צפון-מזרח דורנגו, החלק הצפוני הקיצוני של סקטקס וחלקים מערביים קטנים של נואבו לאון.
מדבר צ'יוואווה מאופיין במספר רכסי הרים גדולים, כמו: סיירה מאדרה (Sierra Madre), סיירה דל כרמן (Sierra del Carmen), הרי אורגן (Organ Mountains), הרי סקרמנטו (Sacramento Mountains), הרי פרנקלין (Franklin Mountains).
רכסים אלו יוצרים מדבר עם "איי שמיים" שמאופיינים באקלים קר ולח יותר, יערות מחטניים ונשירים.
נהר הריו גראנדה עובר דרך מרכז המדבר בניו מקסיקו ומשמש כגבול בין מדינת צ'יוואווה במקסיקו וטקסס.
הנהר מספק בית גידול על גדותיו לעצי צפצפה ועצים אחרים, ציפורים ובעלי חיים יבשתיים, ובתי גידול לדגים וסביבו התפתחו קהילות אנושיות וחקלאות.
מדבר צ'יוואווה הוא אזור יבש, עם כמות משקעים שנתית הנעה בין 150 ל-500 מ"מ.
רוב הגשם מגיע בעונת גשם אחת בלבד, בחודשים יוני ויולי, אלו גשמי המונסון של אמריקה הצפונית הנגרמים על ידי אוויר לח החודר ממפרץ מקסיקו.
בתחילת החורף, בדרך כלל בדצמבר יורדים גשמים מתונים.
העובדה שמדבר זה נמצא בגובה רב יותר מאשר אזורים מדבריים רבים אחרים, גורמת לטמפרטורות מתונות יחסית.
טמפרטורות הקיץ נעות בין 32 ל-40 מעלות צלזיוס במהלך היום והטמפרטורה השנתית הממוצעת נעה בין 13 ל-22 מעלות צלזיוס.
על פי הקרן העולמית לשימור חיות הבר (WWF), מדבר צ'יוואווה הוא המדבר המגוון ביותר בעולם, ביולוגית, מבחינת עושר מינים או אנדמיות.
עם זאת, האזור נפגע קשות עקב רעיית יתר ובשל תהליכי עיור.
יונקים: ביזון אמריקאי (בסכנת הכחדה), אנטילוקפרה אמריקנית (בסכנת הכחדה) אייל פרדי שחור-זנב, שועל אפור, יגואר, זאב מקסיקני (בסכנת הכחדה), פקארי מגוון, ארנבת שחורת-זנב, ירבוען, עכברי כיס, כלב ערבה מקסיקני (Cynomys mexicanus; בסכנת הכחדה), חולדות סוחרות ועכברים מהסוג אוגר יערוני (Peromyscus).
( נשארו 24 פרטים בלבד שתועדו במדינת צ'יוואווה).
ציפורים: קוקייה רצנית גדולה, טרשר עקום מקור (Toxostoma curvirostra), שליו קשקשים, פזאי זהוב סקוט (Icterus parisorum), גיבתון שחור גרון (Amphispeza bilineata), חטפית משי ניטן (Phainopepla nitens), גיבתון ספיזלה וורטיני (Spizella wortheni), גדרון הקקטוס, אוח וירג'יניה, ינשוף שדוני, כוס המחילות, בז גמדי ועקב לבן-זנב.
זוחלים: לטאות וביניהן מינים של לטאות קוצניות (.Scelpoprus spp), נחשים וביניהם נחש שחור-ראש טקסני (Tantilla atriceps, Mexican blackhead snake) ונחשים שוטניים.
שיחים ועשבוניים: שיח לראה משולשת שולט באזורי העמקים החצציים והחוליים במדבר צ'יוואווה.
מינים נלווים משתנים לפי סוג הקרקע, הגובה ושיפוע המדרון.
בקהילות הסבך הצפוניות נפוצים Vachellia vernicosa, סוגים של מלוח, Flourensia cernua.
בקרקעות חוליות במערב צומח Psorothamnus scoparius.
יוקה ומיני קקטוסים גדלים במדרונות ובאזורים גבוהים ובאזורים שליד גבול ארצות הברית-מקסיקו גדלים מינים אחרים של קקטוס, כמו: Echinocereus polyacanthus ו-Ferocactus pilosus.
עצים: בערוצי הנחלים, מישורי הצפה ושולי הרים או קניונים ניתן למצוא עצים, אך לרוב הם קטנים יותר מאשר באזורים לחים.
המינים הנפוצים ביותר בערוצי נחלים במדבר צ'יוואווה כוללים ערבה מסוג Chilopsis linearis, מסקיט דבש (Prosopis torreyana), האקברי רשתי (Celtis reticulata), ווייט'ורן (Vachellia constricta).
במישורי הצפה גדלים: פופלאר ריו גרנדה (Populus deltoides ssp.
בשל יובש רב ומיעוט גשמים העצים אינם נפוצים באזורים ההרריים במדבר סונורה.
מדבר פטגוניה, הידוע גם בשם ערבת פטגוניה, הוא המדבר הגדול ביותר בארגנטינה והשמיני בגודלו בעולם מבחינת שטח, הוא משתרע על פני כ-673,000 קמ"ר.
המדבר ממוקם בעיקר בארגנטינה וגובל בהרי האנדים במערב, ובאוקיינוס האטלנטי במזרח, הוא נמצא באזור פטגוניה, דרום ארגנטינה ואזורים בצ'ילה.
מצפון משתפל המדבר לאזור .
בחלקים המרכזיים של המדבר שולטים שיחים וצמחים עשבוניים.
המדבר, שהיה מיושב על ידי ציידים-לקטים מאז התקופה הפרה-היספנית, עבר במאה ה-19 הגירה של ארגנטינאים, וולשים ועמים אירופאים אחרים, במה שנחשב חלק מכיבוש המדבר, כאשר גידול בקר, כבשים וסוסים היו שימושי הקרקע העיקריים.
מדבר פטגוניה הוא המדבר הגדול ביותר מדרום לקו הרוחב 40 מעלות והוא מדבר חורף קר, שבו הטמפרטורה לעיתים רחוקות עולה על 12 מעלות צלזיוס ובממוצע היא 3 מעלות צלזיוס בלבד.
האזור חווה כשבעה חודשי חורף וחמישה חודשי קיץ.
כפור אינו נדיר במדבר, אך בשל היובש, נדיר לראות בו שלג.
הרי האנדים, ממערב למדבר, הם הסיבה העיקרית למצבו של המדבר הפטגוני, מכיוון שהם מעכבים את זרימת הלחות המערבית מדרום האוקיינוס השקט מלהגיע לפנים היבשה.
התופעה הזו יוצרת מדבר צל גשם והיא הסיבה שלמרות שכמחצית מהמדבר נמצא רק כ-300 ק"מ מהאוקיינוס, הוא עדיין אזור מדברי.
זרם פוקלנד הקר מול חופי האוקיינוס האטלנטי של דרום אמריקה תורם גם הוא לצחיחות של האזור.
ניתן להבחין באקלים שונה באזורי המדבר: החוף שמצפון לקו הרוחב 45 מתון בהרבה בגלל הזרמים החמים מברזיל, וכל החצי הצפוני של האזור חם משמעותית בקיץ, כאשר ישנו מזג אוויר שטוף שמש.
הטמפרטורות היומיות בקיץ מגיעות ל-31 מעלות צלזיוס באזור ריו קולורדו, 26 עד 29 מעלות צלזיוס בחוף הצפוני, ו-24 עד 28 מעלות צלזיוס במישור הצפוני, עם לילות בסביבות 12 עד 15 מעלות צלזיוס בחוף ובין 7 ל-10 מעלות צלזיוס בערבה.
בדרום, הטמפרטורות בקיץ יורדות מ-22 מעלות צלזיוס ל-16 מעלות בלבד לאורך החוף, ומ-24 מעלות צלזיוס ל-17 מעלות צלזיוס לאורך הערבה, בעוד שהלילות נעים מ-8 מעלות צלזיוס ל-11 מעלות צלזיוס בחוף, ומ-6 מעלות צלזיוס ל-10 מעלות צלזיוס בערבה.
במהלך החורף, הקרבה לחוף והגובה הם הגורמים העיקריים: בעוד שבאזורי החוף הצפוניים יש חורפים מתונים, מ-2 מעלות צלזיוס בלילה עד כ-11 מעלות צלזיוס ביום, דרום סנטה קרוז נע בין 2- מעלות צלזיוס ל-5 מעלות צלזיוס, וטיירה דל פואגו, בין 3- מעלות צלזיוס ל-3 מעלות צלזיוס.
בפנים הארץ, האזורים הצפוניים נעים בין 0 ל-10 מעלות צלזיוס באזורים נמוכים, ובין 5- מעלות צלזיוס ל-5 מעלות צלזיוס במישורים, בעוד שבדרום, אזורים נמוכים נעים בין 3- מעלות צלזיוס ל-4 מעלות צלזיוס, ואזורים גבוהים יותר הם מתחת ל-0 מעלות צלזיוס.
המקומות הקרים ביותר רושמים בדרך כלל טמפרטורות בין 20- מעלות צלזיוס ל-25- מעלות צלזיוס במהלך גלי קור, והשיא הרשמי שנמדד הוא 33.9- מעלות צלזיוס במחוז צ'ובוט.
כפור קיץ נפוץ בכל מקום מלבד החוף הצפוני, ואפילו שלג יכול לרדת בעונה החמה.
הרוחות קבועות וחזקות מאוד, והן מגיעות מכיוון מערב ברוב המקרים.
לפני היווצרות האנדים, האזור היה מכוסה ככל הנראה ב.
עם זאת, לאחר היווצרות הרי האנדים, אפר מהרי געש סמוכים כיסה את היערות ומים רוויים במינרלים חלחלו לתוך בולי העץ, כך התאבנו העצים ויצרו את אחד היערות המאובנים השמורים ביותר בעולם במרכז המדבר.
מדבר פטגוניה מורכב בעיקר ממישורי חצץ ומישורים עם קניוני אבן חול וצורות חימר מפוסלות על ידי רוח המדבר.
עם זאת, לאזור המקיף את המדבר יש מאפיינים רבים ומגוונים.
נהרות, אגמים ומרבצי ניקוז ארעיים מהאנדים מארחים מגוון של אווזאים ועשבי מים.
מגוון מרבצי קרחונים, נחלים והרי געש נמצאים באזור וגם הם השפיעו באופן משמעותי על אקלים המדבר לאורך זמן, ותרמו במיוחד למשקעי החצץ המכסים חלקים נרחבים ממדבר פטגוניה.
כתוצאה מאפקט צל הגשם ואוויר ההרים הקריר היורד, נוצרת רוח שהופכת את האזור לאחד ממקורות האבק הגדולים ביותר מעל דרום האוקיינוס האטלנטי.
סלעים געשיים מכסים יותר מ-120,000 קמ"ר של מדבר פטגוניה, בעיקר ב ו.
אזורים געשיים אחרים כוללים את ליד מצר מגלן.
למרות הסביבה המדברית הקשה, יש כמה סוגי בעלי חיים במדבר פטגוניה.
חלקם חיים רק בפאתי המדבר, שם המזון שופע יותר והסביבה עוינת פחות.
כוס המחילות, ננדו הפונה, גואנקו, טוקואיים, מארה פטגונית, ארמדילו פיגמי, סמור פטגוני, פומת ההרים, שועל ארגנטינאי אפור, איגואנת המדבר, ומינים שונים של נשר ונץ הם רק חלק ממגוון בעלי החיים החיים באזור.
הצמחייה של האזור כוללת כמה מינים של שיחים מדבריים כמו לואיזה ו- ועשבים שונים.
עשבי מים וצמחייה נרחבת יותר קיימים בפאתי המדבר וסביב האגמים הארעיים הנוצרים מנגר האנדים.
המדבר אירח בעברו עמים ילידיים שונים, כפי שמעידים ציורי מערות באזור.
התושבים הקדומים ביותר של המדבר הידועים בשמם הם .
הטהולצ'ים חיו כציידים-לקטים ולא עסקו בחקלאות.
במאות ה-18 וה-19 עבר חלקו הצפוני של המדבר להשפעת המפוצ'ה.
המפוצ'ים הגיעו לעסוק בגידול סוסים בחלק הצפוני של המדבר, השתלטו על הסחר ברחבי המדבר וסחרו עם הערים בדרום צ'ילה, כמו גם עם בואנוס איירס ואזור קויו.
מאמצע המאה ה-19 ואילך הופיעו בשולי המדבר יישובים ארגנטינאים ואירופאים, חלקם ספורדיים.
החשוב ביותר הוקם בשפך על ידי מהגרים וולשים ב-1860. בשנות ה-70 של המאה ה-19 יצא הצבא הארגנטינאי למסע כיבוש המדבר, והביס באופן מסיבי את מצביאי המפוצ'ה.
לאחר כיבוש המדבר חלה ירידה חדה באוכלוסייה הילידית של המדבר, וחלקם עזבו לצ'ילה ולאזורים פריפריאליים בהרי האנדים.
הציב את רוב המדבר תחת ריבונות ארגנטינאית.
בתחילת המאה ה-20 חוו החלקים הפחות יבשים של מדבר פטגוניה פריחה בגידול כבשים, והפכו את האזור לאחד היצואנים הגדולים בעולם של מוצרי בקר.
האזור מיושב כיום בדלילות, ותושביו עוסקים בעיקר בגידול בעלי חיים כמו כבשים ועזים, ובכריית משאבים, במיוחד נפט, גז ופחם.
הערכה משנת 2017 מצאה כי 70,970 קמ"ר, או 12% מהשטח, נמצאים באזורים מוגנים.
זה כולל בין השאר את האתרים הבאים: הפארק הלאומי ברנרדו או'היגינס, הפארק הלאומי סרו קסטיו, הפארק הלאומי לוס גלסיירס ואת חצי האי ואלדס.
אראל קרקום (בקזחית: Арал қарақұмы; ברוסית: Приаральские Каракумы) הוא מדבר בקזחסטן, השוכן מצפון-מזרח לימת אראל.
רוב שטחו של המדבר נמצא בתחומי מחוזות אראל וקאזאלי שבמחוז קיזילאורדה.
חלק קטן ממנו משתרע בקצה הדרום-מזרחי של מחוז אקטובה ובשוליים הדרום-מערביים של מחוז קראגנדי.
גבולו הדרומי של המדבר צמוד לנהר סיר דריה.
שטחו הכולל הוא 40 קמ"ר.
הנוף באזור שטוח למדי, כאשר הגובה נע בין 55 עד 118 מטר מעל גובה פני הים.
הדיונות מגיעות לגובה של עד 25 מטרים.
האזור יבש מאוד, וערוצי הנהרות היבשים מתמלאים מים רק באביב, בעת הפשרת שלגי החורף.
ממוצע המשקעים השנתי הוא 120 מ"מ.
האגם ז'אקסיקיליש נמצא בחלקו המערבי של המדבר.
החורף נמשך מאמצע נובמבר עד אמצע מרץ, ומתאפיין בעננות משתנה ובערפל תכוף.
הטמפרטורה הממוצעת ביום נעה בין 5°C- עד 10°C-, ובלילה סביב 25°C-.
הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה עמדה על 42°C-.
עם זאת, לעיתים מתרחשים גם ימים מתונים בחורף.
מרבית המשקעים יורדים בצורת שלג, ועומק שכבת השלג הממוצעת בעומק של 15 ס"מ, אך יכול להגיע לעומק של 30 ס"מ.
הקיץ נמשך ממאי עד אמצע ספטמבר.
במהלך היום נעות הטמפרטורות סביב 30°C עד 35°C, ולפעמים מגיעות עד 43°C .
בלילה יורדת הטמפרטורה ל-15°C עד 18°C.
בעונת הקיץ נושבות לעיתים רוחות יבשות וסופות חול.
במדבר אראל קרקום יש צמחייה דלילה המורכבת בעיקר מעשבים, והשטח משמש למרעה של כבשים.
בסטטיסטיקה, מדגם או מדגם מייצג הוא קבוצת פרטים, המהווה מודל לאוכלוסייה, שאליה היא שייכת.
הפרטים במדגם עשויים להיות בני אדם מאוכלוסייה אנושית כלשהי, בעלי חיים ואפילו עצמים דוממים (למשל, מדגם של גפרורים נבדק כדי לאמוד את אחוז הגפרורים שלא נדלקים, מכלל אוכלוסיית הגפרורים המיוצרת במפעל מסוים).
מחקר הנערך על אוכלוסיית מדגם מכונה סקר.
ככל שבחירת המדגם ("דגימה") נעשית באופן התואם יותר את המלצות הסטטיסטיקאים, כלומר באופן המייצג נאמנה יותר את מבנה האוכלוסייה הכללית, כך ניתן להסיק מהסקר מסקנות מדויקות יותר וסבירות יותר על אודות האוכלוסייה הרחבה שאותה מייצג המדגם.
בסטטיסטיקה נהוג להסיק מסקנות אודות אוכלוסייה מסוימת על סמך מדגם.
רק לעיתים רחוקות נערך מחקר בקרב כל האוכלוסייה הנבדקת, זאת משום שכמעט בלתי אפשרי להגיע לכל הפרטים באוכלוסייה שהמחקר רלוונטי להם, אלא אם מדובר שהאוכלוסייה שלהם היא מצומצמת מאוד.
מחקרים שנערכים על כלל האוכלוסייה נעשים במסגרת מפקד אוכלוסין.
לדוגמה מפקד האוכלוסין והדיור שאותו עורכת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מדי עשר שנים בערך.
הסיבות לכך שמפקדים הם מחקרים נדירים הן:
עלותו של מפקד עלולה להיות גבוהה מאוד.
חלק מהמחקרים גורמים לנזק בלתי הפיך לפרטים הנבדקים.
אין טעם, למשל, לבדוק אם כל הגפרורים שהמפעל מייצר באמת נדלקים.
יש מחקרים שאוכלוסיית היעד שלהם כוללת גם פרטים שאי אפשר להשיג לצורך מחקר.
לדוגמה, אוכלוסיית המכורים לסמים – לא סביר שמאה אחוז מהמכורים לסמים יודו בדבר לצורך המחקר.
דוגמה מובהקת אחרת לזה היא במחקרים ברפואה: מחקר רפואי אינו מתעניין רק באוכלוסיית האנשים שכבר נולדו אלא ב"אוכלוסיית העל" של כל האנשים שעשויים להיוולד.
מדגם מייצג הוא גודל המדגם המינימלי, בדגימה הסתברותית, המאפשר דיוק ניכר בהסקת המידע הסטטיסטי.
גודל זה מושפע הן מגודל האוכלוסייה כולה והן מהשונות שיש באוכלוסייה לגבי התכונה הנחקרת.
מדגם מייצג כשמו כן הוא.
הוא אמור לייצג את האוכלוסייה שממנה הוא נדגם.
הייצוגיות תאפשר לאחר קבלת התוצאות להשליך מהמדגם המצומצם על האוכלוסייה הכללית.
גודל מדגם הוא גורם המשפיע הן על עלות וזמן עריכת המחקר, והן על העוצמה הסטטיסטית של המחקר ועל יכולתו של המדגם לייצג את כלל תת-האוכלוסיות שבאוכלוסייה הנחקרת מאידך.
גודל המדגם הנדרש מושפע בעיקר מגודל רווח הסמך הנדרש לתוצאות הסקר, מגודל האוכלוסייה כולה ומהשונות שיש באוכלוסייה לגבי התכונה הנחקרת.
כשנחקרת תכונה המתפלגת באוכלוסייה בהתפלגות נורמלית, באוכלוסייה שניתן להחשיב את גודלה לאין-סופי, גודל המדגם הדרוש הוא , כאשר סיגמא היא סטיית התקן של התכונה הנחקרת באוכלוסייה, E הוא גודל רווח הסמך הדרוש, ו-Z של חצי אלפא הוא גודל התלוי בהתפלגות הנורמלית הסטנדרטית ובמובהקות הדרושה.
כמו כל מודל אחר, ככל שקל יותר להשתכנע שהוא מייצג נאמנה את המערכת שהוא מדמה, כך המסקנות המוסקות בעזרתו תקפות יותר.
לכן "מדגם מייצג" חייב להיות, בין השאר, מדגם הסתברותי.
דהיינו, שלכל פרט באוכלוסייה חייב להיות סיכוי להיכלל במדגם ועל הסיכוי הזה להיות ידוע.
סיכוי דגימה ידוע מחייב מסגרת דגימה – רשימה הכוללת את כל הפרטים באוכלוסייה.
כוח השכנוע של מחקרים שנעשים בעזרת מדגמים לא הסתברותיים הוא נמוך יותר, אך לפעמים אין מנוס ממדגמים לא הסתברותיים.
מדגם הסתברותי הוא כל מדגם שהפרטים בו נבחרו בעזרת הגרלה מתוך כלל הפרטים שבאוכלוסייה.
היכולת לדגום מדגם הסתברותי תלויה באפשרות לקיים הגרלה כזו.
כדי לקיים הגרלה כזו יש צורך ברשימה של כלל הפרטים שבאוכלוסייה.
רשימה כזו קרויה מסגרת דגימה.
במקרים רבים, מסגרת הדגימה היא רשימה מקורבת של כלל הפרטים באוכלוסייה.
לדוגמה, רשימת כל התלמידים הרשומים לכל בתי הספר בישראל היא מסגרת דגימה המכילה רשימה מקורבת של כלל הילדים בישראל בין הגילים שש לשמונה עשרה.
דוגמה נוספת: פנקס הבוחרים הוא מסגרת דגימה המכילה רשימה מקורבת של כלל אזרחי ישראל מעל גיל 18.
דגימה אקראית פשוטה המדגם ההסתברותי הפשוט ביותר נקרא מדגם אקראי פשוט.
במדגם כזה כל פרט ופרט נבחר למדגם בהליך אקראי מתוך מסגרת הדגימה, כך שלכל פרט במסגרת יש אותו סיכוי להיות במדגם.
מדגם כזה נותן ייצוג טוב של האוכלוסייה ויכולת הכללה, אך חסרונו הוא שתת-אוכלוסיות קטנות אינן באות בו לידי ביטוי, שכן אין כל ביטחון שאכן תידגם כמות מספקת מאותה תת-אוכלוסייה.
לדוגמה, אם מסגרת הדגימה היא רשימת שמות, כל שם ושם נבחר מהרשימה בהגרלת מקומו ברשימה.
דגימה שיטתית בחירת הנדגם הראשון נעשית בהגרלה אקראית ובחירת שאר הנדגמים נעשית לפי יחס מסוים לנדגם הראשון.
לדוגמה, אם מסגרת הדגימה היא ספר טלפונים, שמו של הנדגם הראשון מוגרל במקריות מתוך כלל השמות שבספר הטלפונים, שמו של הנדגם השני מופיע בדיוק עשרה עמודים מאוחר יותר בספר הטלפונים, שמו של השלישי מופיע בדיוק עשרה עמודים אחרי השני וכך הלאה.
דגימה שיטתית מונעת בחירת פרטים שמקומם במסגרת המדגם סמוך מסיבות שאינן מקריות.
למשל, דגימה שיטתית של עשרה אנשים מספר הטלפונים תמנע מצב שבו לרבים מהנדגמים יש אותו שם משפחה משום שהם מאותה העדה.
דגימת שכבות כדי להבטיח ייצוג של תת-אוכלוסיות קטנות במדגם, שלא באות לידי ביטוי בדגימה אקראית פשוטה, ניתן להשתמש בדגימת שכבות.
בעת בחירת המדגם, מבטיחים מכסה מסוימת של נדגמים מכל תת-אוכלוסייה.
לאחר מכן, בעת הניתוח הסטטיסטי, משוקללות השכבות על מנת שלא ליצור הטיה בשל עודף ייצוג של תת-הקבוצות.
דגימת אשכולות שתי השיטות לעיל הן קשות ליישום באוכלוסיות גדולות (ברמת אוכלוסיית מדינה) משתי סיבות עיקריות: ראשית, מסגרת דגימה אינה זמינה תמיד לאוכלוסיות כאלו ושנית – התפרסות של המדגם על כל אזורי הארץ גוררת הוצאות גבוהות.
במקרה כזה נעשה שימוש במדגם אשכולות.
האוכלוסייה הנדגמת מחולקת לאשכולות (גאוגרפיים בדרך כלל).
לאחר מכן נערכת דגימה אקראית של אשכולות, ובשלב הבא – דגימה אקראית של פרטים מתוך כל אשכול שנבחר.
ניתן לשלב דגימת שכבות ודגימת אשכולות – לדוגמה, לבחור לפי שכבות מסוימות בתוך כל אשכול.
עריכת מדגם הסתברותי עלולה להיות הליך ארוך ויקר.
כמו כן, היא אינה אפשרית כאשר אין מסגרת דגימה.
לכן, חוקרים משתמשים פעמים רבות במדגמים לא הסתברותיים.
שיטות שונות לדגימה לא הסתברותית:
מדגם נוחות שיטה זו מתבססת על בחירת הנחקרים הקלים ביותר להשגה עבור עורך המחקר.
יתרונה הגדול של שיטה זו הוא המחיר הזול שלה.
חסרונותיה הם שהמדגם יהיה בהכרח מקבוצה חברתית מסוימת ולכן לא יהיה מייצג.
שיטה זו מקובלת במחקרים ראשוניים (כמו ניסוי פיילוט).
מדגם מומחים מדגם מומחים הוא סוג של מדגם נוחות.