tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המנה נחשבת לחלק מהמטבח האוקראיני, בפרט של ההוצולים.
הוא מוגש בדרך כלל במסעדות אוקראיניות וכן זמין בסופרמרקטים אוקראינים, אך הוא פופולרי במיוחד באזור הרי הקרפטים במערב אוקראינה וברומניה.
באנון היא גבינה צרפתית המיוצרת באזור העיירה באנון שבפרובאנס, בדרום-מזרח צרפת.
הגבינה, הידועה גם בשם Banon à la feuille, היא גבינה לא מפוסטרת העשויה מחלב עיזים.
הגבינה חריפה, אינה מבושלת ואינה דחוסה.
בתוכה פטה לבן, רך ועדין, והיא עטופה בעלי ערמונים ונקשרת בחוט רפיה לפני השיווק.
גבינה פרובנסלית מיוחדת הקרויה "גבינה חזקה" (Fromage fort) ממון ונטו נעשית באמצעות הנחת באנון צעירה בצנצנת חרס, תיבול שלו במלח ופלפל, כיסוי בחומץ ובאו דה וי (מין שנאפס), והתססה במרתף קריר.
המרקחת מתפתחת לטעם עז ההולך ומתחזק, ויכולה להחזיק מעמד שנים רבות.
גבינות עיזים קטנות נוצרו בגבעות היבשות של פרובנס מאז התקופה הרומית.
הצורה שבה נמכרת באנון כיום פותחה לראשונה על ידי זוג בכפר פווימישל הסמוך לבאנון שבמחוז האלפים של פרובנאס עילית.
תקופת הבשלה נמשכת שבועיים, ולאחריה הגבינה נטבלת ב"או דה וי" ונעטפת בעלי ערמונים שעברו ריכוך ועיקור על ידי הרתחה בתערובת של מים וחומץ.
הגבינה במיטבה כאשר היא מיוצרת בין האביב לסתיו.
באנון זכתה בהסמכת כינוי מקור מבוקר ("Appellation d'Origine Contrôlée" – AOC) בשנת 2003.
בנגו (בפורטוגזית: Bangu Atlético Clube) הוא מועדון כדורגל מברזיל.
המועדון הוקם בשנת 1904 בעיר ריו דה ז'ניירו על ידי עובדי בית החרושת "בנגו", שבו הועסקו עובדים בריטים.
בשנת 1933 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל.
בשנת 1966 זכתה באליפות בפעם השנייה, לאחר שניצחה את פלמנגו בגמר.
לאחר הקמת המסגרת הארצית לתחרויות בכדורגל בברזיל, השתלבה הקבוצה בליגה החדשה.
עונת 1985 "בנגו" סיימה במקום השני, ובעקבות כך העפילה לעונת 1986 בגביע ליברטדורס.
בהמשך דעך כוחה של הקבוצה.
באליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל היא ירדה לדרג ב', וחזרה לדרג העליון בשנת 2009. בתחרויות הארציות ירדה לליגת המשנה הברזילאית, ובהמשך לליגה הרביעית, בה שיחקה עד שנת 2021. כיום היא משתתפת בתחרויות אזוריות בלבד.
היא נודדת בין דרג א' לבין דרג ב', כאשר בעונת 2025/2026 היא משחקת בדרג א'.
אצטדיון הקבוצה נבנה בשנת 1947 והוא כולל כ-9 אלף מקומות.
באנגסמורו הוא אזור מנהלי בפיליפינים בחלק הדרום-מערבי של האי מינדנאו.
הוא אושרר במשאל עם מחייב משפטית בן שני חלקים במינדנאו המערבית, ב-21 בינואר וב-6 בפברואר 2019, ואושר ב-25 בינואר, מספר ימים לאחר המשאל הראשון, על ידי ועדת הבחירות (COMELEC).
עם הקמתו החליף את האזור האוטונומי במינדנאו המוסלמית (ARMM).
הקמת בנגסאמורו הייתה שיאה של מספר שנים של שיחות שלום בין ממשלת הפיליפינים למספר קבוצות אוטונומיות; ובמיוחד חזית האסלאמית לשחרור מורו (MILF), שדחתה את תוקף האזור האוטונומי במינדנאו המוסלמית וקראה להקמת אזור עם יותר סמכויות שהועברו מהממשלה הלאומית.
הסכם המסגרת מכונה " ההסכם המקיף על בנגסאמורו" נערך בין הממשלה הלאומית לחזית האסלאמית לשחרור מורו בשנת 2014. לאחר משא ומתן ודיונים מתמשכים על סעיפים מסוימים, הקונגרס של הפיליפינים יצר ואשרר חוק יסוד לאזור, המכונה "חוק בנגסאמורו האורגני" ; הצעת החוק נחתמה ב-26 ביולי 2018.
כתוצאה מהחלק השני של משאל העם, 63 מחוזות בקוטאבאטו הועברו לממשלת בנגסמורו, והוסיפו לשטח האזור האוטונומי.
בנגסאמורו תפס את מקומו של האזור האוטונומי במינדנאו המוסלמית כאזור האוטונומי היחיד בפיליפינים בעל רוב מוסלמי.
ממשלת באסנגמורו נחשבת לקרקע ניסויים לדיון הרחב יותר על רפורמה חוקתית ופדרליזם בפיליפינים.
ב-9 בספטמבר 2024, בית המשפט העליון של הפיליפינים, בהצבעה פה אחד, אישר ברובו את חוקתיותו של החוק האורגני של באנגסמורו, אך הכריז על מחוז סולו כלא חלק מהאזור האוטונומי עקב הצבעת הרוב הפשוט שלו נגד הכללתו בו במהלך משאל העם על האוטונומיה של באנגסמורו בשנת 2019.
בָּאנָאטְסְקוֹ אָרָאנְגֶ'לוֹבוֹ (בסרבית קירילית: Банатско Аранђелово, בסרבית באותיות לטיניות: Banatsko Aranđelovo, בהונגרית: Oroszlámos) הוא כפר בסרביה השוכן בשטח הרשות המקומית נובי קנז'באץ אשר במחוז באצ'קה הצפוני בפרובינציית וויבודינה.
עד מלחמת העולם השנייה התגוררה בכפר קהילה יהודית בת כמה עשרות נפשות אשר הושמדה בשואה.
היישוב נוסד ככל הנראה באמצע המאה ה-18, ומאוזכר בכתובים לראשונה במסמכים הונגריים משלהי אותה המאה, עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה.
המתיישבים הראשונים היו סרבים ובהמשך התיישבו במקום גם הונגרים.
במחצית השנייה של המאה ה-19, עבר היישוב לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בשטח ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים מכח חוזה טריאנון.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית לממלכת יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים.
אזור באצ'קה נמסר לחזקת ההונגרים שהיו בעלי בריתם של הגרמנים.
לאחר המלחמה נכלל היישוב בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ולאחר התפרקות יוגוסלביה עבר לחזקת סרביה.
מסיום מלחמת העולם השנייה ועד להתפרקות יוגוסלביה נרשם קיטון במספר תושבי הכפר.
משנות ה-90 של המאה ה-20 ועד לראשית העשור השני של המאה ה-21 התגברה מגמת הקיטון במספר התושבים, בעיקר בשל הגירה פנימית לערים מבוססות.
בשנה זו, 53 אחוזים מתושבי הכפר היו ממוצא סרבי, 26.5 אחוזים ממוצא הונגרי ו-15 אחוזים היו בני רומה.
בתקופה האוסטרו-הונגרית התיישבו יהודים בכפר, אשר נסמכו הלכתית על קהילת נובי קנז'באץ.
ב-1880 הוקם בית כנסת ובמועד זה מנתה הקהילה כ-100 נפשות.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה הוחל ברדיפת יהודים.
ב-15 באוגוסט 1941 לפנות נערכה אקציה באזור נובי קנז'באץ, אשר כללה גם את קהילת הכפר באנאטסקו אראג'לובו.
העצורים הובלו לנובי בצ'יי ונכלאו בטחנת קמח במקום.
ב-20 בספטמבר גורשו בספינות נהר דרך הנהר טיסה לבלגרד ונכלאו בטופובסקה שופה.
מטופובסקה שופה נלקחו הגברים לגיא ההריגה בכפר יאבוקה הסמוך לפנצ'בו ונקברו בקבורה המונית.
הנשים והילדים נשלחו למחנה ההשמדה סיימישטה, שם הומתו באמצעות משאיות גז.
ב-1948 הרסו שלטונות יוגוסלביה את מבנה בית הכנסת הקהילתי.
בַּאנָה, המכונה גם בַנְיָה, היא קבוצה אתנית ולשונית המתגוררת בעמק האומו התחתון באתיופיה, בעיקר בין נהרות וייטו ואומו.
בני השבט חיים באזור שבין הערים גייזר ודימקה, כאשר האזור המסורתי של הבאנה מחולק לשני אזורים עיקריים: אילמה (סביב גייזר) ואנו (המשתרע מבנאטה ועד דימקה).
הם עוסקים בעיקר בחקלאות ומשלימים זאת באמצעות רעיית צאן, צייד וליקוט.
בני הבאנה מאמינים ברובם בדתות אפריקה המסורתיות, אך חלק משמעותי מהם נוצרים, ויש להם מלך משלהם.
רוב בני באנה מדברים בניב באנה של שפת האמר-באנה , שהוא הענף הדרומי של השפות האומוטיות, אם כי חלקם גם מדברים את שפת הארי , שפה אומוטית המדוברת על ידי בני הארי באזור אומו הדרומי של אתיופיה.
לבני השבט יש מסורת בת מאות שנים של הליכה באמצעות קביים גבוהים, חלקם מעל שלושה מטרים.
השימוש בקביים מענפי עץ ארוכים, מסייעת לשבט לחצות בקלות את המישורים הבוציים בהם הם חיים, לחצות נהרות, ולהגן על עצמם מטורפים ומנחשים ארסיים.
ההליכה על מקלות גבוהים הפכה במרוצת הזמן לביטוי לכוח, אחריות ובגרות, ומסמלת עבור נערי השבט את המעבר מילדות לבגרות.
באנרו (Banaroo) היא להקת פופ באירופה שמוכרת בעיקר בשווייץ ובגרמניה.
הסינגל הראשון של הלהקה, "Dubi Dam Dam" יצא לאור ביוני 2005. ביולי אותה שנה יצא לאור האלבום "Banaroo's world" שזכה להצלחה באוסטריה ובגרמניה.
באוגוסט 2005 יצא לאור האלבום "Space Cowboy".
בדצמבר 2005 יצא לאור האלבום "Christmas world" שכלל גם שירי חג מולד ושירים אחרים.
בשנת 2008 התפרקה הלהקה אך חזרה לפעול מחדש בשנת 2013.
רוברט "בובי" דיסאווגיב נולד ב-13 באוקטובר 1982 במונסטר, הולנד.
סטפני "סטפי" דרייר נולדה ב-21 בינואר 1982 בויימאר, גרמניה.
קתרין "קט" גיסלר נולדה ב-19 במרץ 1987 בהמבורג, גרמניה.
ויטוריו "ויטו" מרגו נולד ב-12 בפברואר 1980 בסנט ניקולס, בלגיה.
מועדון הכדורגל באניק אוסטרבה (צ'כית: FC Baník Ostrava) הוא מועדון כדורגל צ'כי מן העיר אוסטרבה שבשלזיה.
המועדון שנוסד ב-1922, הוא אחד מן המועדונים בעלי המסורת העשירה ביותר בתולדות הכדורגל הצ'כי, וזכה בתארים לאומיים רבים וגביעים בינלאומיים.
מגרשו הביתי של המועדון הוא אצטדיון באזאלי וצבעי המועדון הם כחול ולבן.
יריבתו העיקרית היא ספרטה פראג, כמו כן, לקבוצה יש שני מועדונים איתם היא נמצאת בקשר הדוק - GKS קטוביצה מפולין ו-ספרטק טרנבה מסלובקיה.
רבע גמר ליגת האלופות: 1980.
חצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע: 1978.
באס-טר הוא המערבי מבין שני האיים הגדולים בגוואדלופ.
הגבוה בהרי האי הוא לה סופרייר (La Soufrière), שהוא הגבוה בהרי האנטילים הקטנים.
זהו הר געש פעיל, שגובהו 1,467 מטרים.
על האי באס-טר נמצאת העיר באס-טר, בירת המחוז מעבר לים של גוואדלופ.
בעיר עצמה מתגוררים 12,410 תושבים ובעיר רבתי מתגוררים כ-44,860 תושבים 1999. העיר, שנוסדה בשנת 1643, שוכנת על החוף הדרומי-מערבי של האי בין הים לפסגה של 1,467 מ' של הר סופריאר, ובמרחק של 6 ק"מ מהקצה הדרומי של האי.
באס-טר הייתה המוקד המסחרי של גוואדלופ עד סוף המאה ה-18, אז הוחלפה על ידי העיירה פואנט-א-פיטר על האי הסמוך גרנדה-טרה.
העיר נוסדה בשנת 1643 בחלקו ההררי של האי.
בעקבות המלחמות בין צרפת והממלכה המאוחדת נהרסה ונשרפה העיר מספר פעמים.
באניה לוקה (בסרבית באותיות קיריליות: Бања Лука, באותיות לטיניות: Banja Luka) היא עיר הבירה דה פקטו של רפובליקה סרפסקה, הישות הסרבית בבוסניה והרצגובינה, אף שלהלכה, סרייבו היא עיר הבירה של שתי הישויות בבוסניה והרצגובינה ושל בוסניה והרצגובינה כמדינה.
באניה לוקה היא היחידה האדמיניסטרטיבית הגדולה ביותר ברפובליקת סרפסקה, עם שטח של 1,239 קמ"ר.
באניה לוקה מהווה את המרכז הפוליטי, האדמיניסטרטיבי, הפיננסי, האקדמי והתרבותי של סרפסקה.
באניה לוקה היא העיר השנייה בגודלה בבוסניה והרצגובינה והגדולה ביותר בסרפסקה.
היא ממוקמת בליבו של אזור קריינה הבוסנית (Босанска крајина).
מספר התושבים בעיר רבתי נאמד בכ-250,000. העיר היא מקום מושבן של אספת הנבחרים של רפובליקה סרפסקה ואוניברסיטת באניה לוקה.
היסטוריה עשירה ומגוונת הותירה סימני תרבויות וסגנונות אדריכליים שונים, מלוות במספר רב של פסלים ואנדרטאות בעיר.
באניה לוקה מתאפיינת במספר רב של פארקים מוריקים וביופיו המיוחד של נהר ורבץ (Врбас).
העיר ממוקמת בצפון מערבה של סרפסקה על גדות הנהר ורבאס, ב-'44°78 צפון ו-'17°19 מערב.
שטחה כ-96.2 קמ"ר, ומרכז העיר מצוי בגובה של 163 מטר מעל פני הים ומוקף גבעות.
מוצא נהר הורבס הוא כ-90 ק"מ מדרום לעיר, והנחלים ורבניה (Врбања), צרקבנה (Црквена) וסוטורלייה
(Сутурлија) זורמים אליו בתוך שטח העיר.
ליד העיר ממוקמים כמה מעיינות (бање) חמים.
היא ממוקמת בעמק באניה לוקה, הנמצא באזור מעבר הרים של שרשרת האלפים הדינריים.
בין ההרים הסובבים: מניאצ'ה (Mањача), צ'מרניצה (Чемерница) וטיסובץ (Tисовац).
בעיר יש אקלים יבשתי עם חורפים קרים וקיצים חמים.
החודש החם בשנה הוא חודש יולי עם טמפרטורה ממוצעת של 28 מעלות צלזיוס.
החודש הקר בשנה הוא ינואר, שבו הטמפרטורה הממוצעת היא 0.8 מעלות.
כמות המשקעים השנתית בעיר היא כ-988 מ"מ גשם, המתקבלים ב-143 ימי גשם בממוצע בשנה.
בגלל מיקומה בקווי רוחב גבוהים, כל שנה יורד שלג בעיר.
רוחות עזות באות מהצפון ומצפון-מזרח.
עדויות ליישוב במקום קיימות מתקופת האימפריה הרומית.
במרכזה של העיר העתיקה מצויים שרידי מצודה מתקופה זו.
בהמשך נשלט האזור על ידי ממלכת בוסניה.
לראשונה מוזכרת העיר במסמך מ-26 בפברואר 1494. ב-1521 נכבשה באניה לוקה על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית.
במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) הותקפה העיר על ידי האוסטרים, הועלתה באש ונגרמו בה נזקים כבדים.
ב-1878, סיפחה האימפריה האוסטרו-הונגרית את אזור בוסניה ובכלל זה העיר באניה לוקה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיר בשטחי ממלכת יוגוסלביה.
עם גידולה ותיעושה של העיר, סופחו לתוכה יישובים סרבים אורתודוקסים אשר שכנו בפרבריה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים.
האזור הועבר לחזקת הבובות של מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה.
לאחר המלחמה נכללה באניה לוקה בשטחי יוגוסלביה.
באוקטובר 1969 התחוללה באזור רעידת אדמה, נגרמו נזקי רכוש רבים ונהרגו 15 מתושבי באניה לוקה.
ב-1992, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה העיר בשטחי בוסניה והרצגובינה.
במהלך המאה ה-18 קמה בעיר קהילה יהודית ספרדית קטנה.
החל מ-1878, לאחר סיפוח בוסניה על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית הגיעו לעיר גם יהודים אשכנזים.
הוקמו שני בתי כנסת, האחד ב-1880 ספרדי והשני ב-1902 אשכנזי.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בבאניה לוקה 383 יהודים.
יהודי העיר גורשו על ידי שלטון האוסטאשה למחנות השמדה כגון יאסנובאץ וסטארה גרדישקה אשר בקרואטיה.
כ-70 מבני הקהילה שרדו את השואה ורק מקצתם שבו להתגורר בעיר.
ב-1976 נהרס בית העלמין היהודי לצורך עבודות פיתוח והרחבה שבוצעו בבאניה לוקה.
לפי הרישומים, ב-1991 העיר באניה לוקה רבתי מנתה 195,692 עם התפלגות ל:
העיר עצמה מנתה 143,079 תושבים, מתוכם:
אין נתונים עדכניים על ההתפלגות האתנית ב-2014, אך ברור שהסרבים ממשיכים להוות רוב.
על פי הערכות, 65,000 נפש הם פליטים או תושבים זמניים.
על פי נתונים של האימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת 1879 מנתה העיר באניה לוקה רבתי 86,209 נפש, בסיווג על-פי דת:
ואילו העיר עצמה מנתה 13,566 בהם:
העיר משמשת כעיר מחוז באניה לוקה וכעיר הבירה דה-פקטו של רפובליקה סרפסקה, אחת משתי הישויות של בוסניה והרצגובינה.
בעיר מוסדות ממשל ובית אספת הנבחרים של רפובליקה סרפסקה.
עוד שוכנים בעיר מוסדות וסוכנויות שונות, כגון הבורסה לניירות ערך, סניף הביטוח הלאומי, וסניף של הבנק המרכזי של בוסניה והרצגובינה.
העיר היא גם מקום מושבה של הכנסייה הקתולית של באניה לוקה ושל הקתדרלה הקתולית סנט בונה ונטורה.
העיר היא מקום מושבם של התיאטרון הלאומי של רפובליקה סרפסקה (Народно позориште РС), תיאטרון ילדים, ספרייה לאומית ואוניברסיטאית של רפובליקה סרפסקה (Народна и универзитетска библиотека РС), מוזיאון לאומי של רפובליקה סרפסקה (Народни музеј РС), מוזיאון אתנוגרפי (Етнографски музеј), מוזיאון אומנות המודרנית (Музеј савремене умјетности) וכו'.
בעיר מתקיימים הפסטיבלים העיקריים של סרפסקה.
העיר מהווה צומת דרכים לאומי חשוב.
בבאניה לוקה נמצא נמל תעופה בינלאומי – מחובליאני
(Mаховљани) שממנו מתקיימות טיסות סדירות לבלגרד ולציריך וטיסות צ'ארטר לזלצבורג.
באנסקה שטיאווניצה (בסלובקית: Banská Štiavnica, בהונגרית: Selmecbánya) היא עיירה במרכז סלובקיה השוכנת במרכז קלדרה.
בעיירה מתגוררים מעל 10,000 תושבים, בתבנית של עיירה מימי הביניים אשר הוכרה בשל כך ב-11 בדצמבר 1993 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
על פי ממצאים ארכאולוגיים, האתר של באנסקה שטיאווניצה היה מיושב כבר בתקופה הנאוליתית, ייתכן שבידי אנשים שבאו לכרות ממרבצי הכסף שבסביבה.
הקלטים הקימו במקום מכרה במאה ה-3 לפנה"ס וכנראה מדובר באנשי שבט קוטיני המתוארים על ידי היסטוריונים רומאים כחוצבי כסף באזור מרכז סלובקיה של היום.
בהמשך היה המקום מיושב, כנראה על ידי סלאבים, ובמאה ה-10 כבר שכן בו יישוב סלאבי מבוצר.
מהמאה ה-11 נכללה באנסקה שטיאווניצה בממלכת הונגריה והייתה המקור הגדול ביותר לכסף וזהב בממלכה.
אמרה הונגרית תיארה את עושר המחצבים באזור במילים: הקירות בקרמניצה עשויים זהב, של באנסקה שטיאווניצה עשויים כסף ושל באנסקה ביסטריצה עשויים נחושת.
העיירה כונתה כבר בשנת 1156 "טרה בננסיום", שפירושו ארץ הכורים.
באמצע המאה ה-13 הגיעו לבאנסקה שטיאווניצה מהגרים גרמנים שנמשכו לאזור הודות להקלות במיסים שהובטחו להם.
בשנת 1238 ניתנה לעיירה מעמד של עיר מלכותית, אחת הראשונות בממלכת הונגריה.
כתב ההאמנה של העיר כלל הבטחת חייהם, בריאותם, רכושם וזכות החופש של התושבים, כמו גם כללים לבחירת ראש העיר וכללים לקביעת מידות.
במהלך המלחמות עם העות'מאנים, עשו העות'מאנים מאמצים רבים לכבוש אזורי מכרות ועל כן העיירה בוצרה בביצורים חזקים שכללו שתי טירות, לקראת סוף המאה ה-16. הרפורמציה הפרוטסנטית הצליחה במידה רבה בבאנסקה שטיאווניצה והיא הייתה בליגת שבע ערי הכרייה הפרוטסטנטיים.
העיירה הייתה מקור לחידושים טכנולוגיים בתחום הכרייה.
בשנת 1627 נעשה בה שימוש ראשון בעולם באבק שרפה לצורך כרייה.
בסוף המאה ה-17, הייתה ירידה ברווחיות של המכרות, משום שהמכרות הגיעו לעומק מתחת לעומק תעלות הניקוז ועלויות הוצאת המים היו גדולות.
בגלל מצב זה הוחלט על ידי השלטונות בווינה לסגור את המכרות.
אולם הצעה של המהנדס יוזף הל שזכתה בתמיכת קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הביאה לשינוי ההחלטה.
המהנדס הל הקים בשנים 1738–1740 מערכת לייצור אנרגיה מזרימת מי גשמים והפשרת שלגים שנקוו באגמים מלאכותיים שהוקמו באזור.
האנרגיה שימשה להוצאת המים מהמכרות ולפריחה מחודשת של ענף הכרייה.
בשנת 1735 הוקם בבאנסקה שטיאווניצה בית הספר הראשון לכרייה במדינה על ידי סמואל מיקוביני.
בשנים 1762–1770 בית הספר הוסב לאקדמיה לכרייה בתמיכת מריה תרזה, והייתה האקדמיה הטכנולוגית הראשונה בעולם.
האקדמיה עסקה גם ביערנות כמעט מראשיתה ובשנת 1807 הוקם באקדמיה מכון ליערנות אשר מוזג לתוך האקדמיה בשנת 1846 והאקדמיה כונתה "האקדמיה לכרייה ויערנות".
בלב העיר העתיקה שוכנת "כיכר השילוש" (Trojičné námestie) שבמרכזה עמוד מונומנטלי.
בכיכר ניצב גם מוזיאון המינרלוגיה והיא משמשת לאירועים שונים.
שתי הטירות - הישנה (Starý zámok) והחדשה (Nový zámok) - שנבנו במטרה לתת מענה לאיום העות'מאני הוסבו למוזיאונים.
במוזיאון הכריה מסלול תת-קרקעי בן 2 ק"מ העובר דרך מכרות מהמאה ה-17, וגם מכרה "גלזנברג" (Glanzenberg) העתיק עוד יותר פתוח לקהל.
סביב העיר כ-30 מאגרי מים מלאכותיים (tajchy - "טאיכי") המחוברים זה לזה בתעלות באורך כולל של כמאה ק"מ.
העתיק שבהם "ולקה וודרנסקה" (Velká Vodárenská) נבנה לפני 1510.
ריכוז זה של אתרים בעיר ובסביבותיה הביא את הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים לתמוך בהכרזת העיר כאתר מורשת עולמית, תוך שהיא קובעת כי:
אוכלוסיית העיר מנתה 10,674 איש בשנת 2005, ולפי מפקד שנערך בשנת 2001 היו 93.9% מהתושבים סלובקים, והקבוצה האתנית השנייה בגודלה הייתה הצוענים שהיוו 2% מתושבי העיר.
רוב התושבים (65%) הם קתולים.
באנסקה ביסטריצה (בסלובקית: Banská Bystrica, בהונגרית: Besztercebánya, בגרמנית: Neusohl) היא עיר במרכז סלובקיה על נהר ההרון.
בעיר מתגוררים כ-81,000 תושבים והיא בירת מחוז באנסקה ביסטריצה.
באנסקה ביסטריצה נמצאת באזור מכרות ונוסדה כעיירת כורים.
שרידים לפעילות כרייה אנושית באזור באנסקה ביסטריצה נמצאו כבר מהתקופה של 1700–2000 לפני הספירה.
שרידים אלו מעידים על חציבת נחושת ובמידה פחותה גם מחצבים אחרים.
ההערכה היא שהעיר נוסדה במאה התשיעית לספירה.
העיר שגשגה בזכות המכרות שבסביבתה, בהם מכרות נחושת, כסף (מתכת), זהב וברזל.
בשנת 1255 קבלה העיר זכויות של עיר מכרות חופשית, מתוך רצון של המלך לקדם התיישבות בה.
הזכויות שהוענקו לעיר משכו אליה מהגרים גרמנים שגם הקימו בה כנסייה.
בשנת 1494 הוקמה בעיר חברת אונגרשר הנדל שניהלה את המכרות.
חומות העיר חוזקו בשנת 1589 בגלל פחד מפלישה של העות'מאנים.
בשנת 1620 נבחר הנסיך גאבור בתלן להיות מלך הונגריה על ידי כינוס של הפרלמנט בעיר.
בשנת 1829 הוקם בעיר מפעל נייר שהורחב מאוד לקראת סוף המאה בין השנים 1892–1895. המפעל נבנה מחדש לאחר שרפה שכלתה את המפעל בשנת 1904.
מסילת ברזל שחברה את העיר לזבולן נחנכה בשנת 1873 והאיצה את פיתוחה של העיר.
בשנת 1944 הייתה באנסקה ביסטריצה מרכז של התנועה הלאומית הסלובקית ובה החל המרד כנגד שלטונו של יוזף טיסו.
בשנת 1969 הוקם בעיר המוזאון לזכר המרד ( Museum of the Slovak National Uprising) המתמחה בתיאור החברה הסלובקית ובחמרים הקשורים במרד הלאומי הסלובקי ובתנועות אנטי פשיסטיות באירופה במלחמת העולם השנייה.
באנסקה ביסטריצה נמצאת בגובה 362 מטר מעל פני הים ושטחה 103.37 קמ"ר.
העיר ממוקמת במרחק כמעט שווה בין שתי הערים הגדולות בסלובקיה, 208 ק"מ מבירת סלובקיה ברטיסלבה, ו-217 ק"מ מקושיצה.
בין העיר לבין זבולן, השוכנת 20 ק"מ דרומה, קיימת שרשרת של יישובי פרברים וכפרים.
בנסקה ביסטריצה נמצאת בעמק נהר הרון (בסלובקית: Pohronie) המתפתל דרך העיר ממזרח לדרום.
העיר נמצאת בין שלושה רכסי הרים: הרי הטטרה הנמוכים מצפון-מזרח, הרי ולקה פטרה (Veľká Fatra) מצפון-מערב והרי קרמניקה (בסלובקית: Kremnické vrchy) ממערב.
שלושת רכסי ההרים בעלי חשיבות סביבתיתת רבה ולכן מוגדרים כשטח מוגן.
בבנסקה ביסטריצה נמצא משרדי מטה של הפארק הלאומי הרי הטטרה.
אף שרכסים אלה קרובים לעיר, הנוף המקומי נשלט על ידי הר אורפין (Urpín) שגובהו רק 510 מטר ומהווה אתר בילוי פופולרי בעיר.
בבנסקה ביסטריצה אקלים ממוזג צפוני בתחום יבשתי, עם ארבע עונות שנה נפרדות: קיץ חם וחורף קר ומושלג.
יהודים החלו להגיע לעיר בסביבות שנת 1855 והקימו קהילה באופן רשמי בשנת 1862. בית כנסת נבנה במקום בשנת 1867 ובשנת 1866 הוקם במקום בית ספר יהודי.
בבית הכנסת התנהלה התפילה בליווי מקהלת נשים, ועם פיצול הקהילות בשנת 1869 השתייכה קהילת באנסקה ביסטריצה לזרם הנאולוגי.
בשנת 1867 הוקמה במקום אחת האגודות הציוניות הראשונות בממלכת הונגריה.
בעיר זו גדלה הצנחנית הארצישראלית חביבה רייק ואליה חזרה בזמן מלחמת העולם השנייה לארגן את הנהגת היהודים.
תמונות של חביבה רייק יחד עם תמונות הלקוחות מחיי היהודים בסלובקיה בקופת מלחמת העולם II מוצגות במוזאון המרד.
מחוז באנסקה ביסטריצה (בסלובקית: Banskobystrický kraj) הוא אחד משמונת מחוזות סלובקיה ונמצא במרכזה.
שטחו של מחוז באנסקה ביסטריצה הוא 9,455 קמ"ר אשר ברובם הרריים ועל כן צפיפות האוכלוסין בו (69.81 נפש לקמ"ר) היא הנמוכה ביותר בסלובקיה.
בדרום המחוז נמצא אזור מישורי גדול בסמוך לגבול עם הונגריה.
34.82% משטח המחוז הוא שמורות טבע הכוללים בין השאר את אזור הטאטרה הנמוכה.
החלק הדרומי של האזור ראוי לציון מעל לכל בשל חורבות טירות רבות (Fiľakovo, Divín, Modrý Kameň, Čabraď) ועיירות הכרייה Banská Štiavnica (אנדרטה של אונסק"ו) וקרמניצה.
האטרקציות הגדולות ביותר במחוז: אנדרטאות תרבותיות והיסטוריות בעיירה Banská Bystrica, אתרי סקי בדונובלי ובחופוק-דרום, ספא בדודינצה, קובצ'ובה, Sklené Teplice ו- Sliač, Banská Stiavnica.
כלכלת המחוז מתבססת על תעשיית עץ הנלווית ליערות הנרחבים במחוז וכן על מכרות מתכת ותעשיית מתכת, האחראית ל-60% מהייצוא מהמחוז.
תעשיות נוספות במחוז הן חקלאות במישורים הדרומיים וכן תעשיית מזון, תרופות, טקסטיל וחומרי בנייה.
המחוז מחולק ל 13 נפות ו 516 יישובים, שמהם 24 נחשבים ערים, בהם מתגוררים 660,110 תושבים.
הערים הראשיות במחוז הם באנסקה ביסטריצה בירת המחוז, זבולן, רימבסקה סובוטה ולוצ'נץ.
במחוז 338 בתי ספר יסודיים, 25 בתי ספר תיכוניים ו 61 בתי ספר מקצועיים.
ההרכב האתני של אוכלוסיית המחוז (לפי מרשם אוכלוסין משנת 2011)
הבאנשי (באירית: Banshee, "אשת הרוגם"; מבוטא באירית עתיקה כ-Ban síde) היא פיה או רוח רפאים של אישה המופיעה במיתולוגיה האירית כמבשרת המוות של אנשים הקרובים אליה.
על פי המיתולוגיה האירית, מקוננת הבאנשי ליד הבית אם מישהו בתוכו עומד למות.
יש משפחות מיוחדות שלפי האמונה הבאנשי קשורות אליהן, ובכיין מבשר על מותו של בן משפחה.
לחמש משפחות גאליות גדולות (או'גריידי, או'ניל, או'ברייאן, או'קונור וקאבנה), תושר הקינה על ידי פיה (באנשי) בעלת כושר נבואי, אשר תקונן כשחבר משפחה מת, אפילו אם האדם שמת נפטר במרחק רב ובשורת מותו עדיין לא הגיעה, כך שבכי הבאנשי היה הסימן הראשון למוות.
בגרסאות מאוחרות יותר יכול הבאנשי להופיע לפני המוות ולהזהיר את המשפחה בעזרת קינה.
כשמספר רב של באנשי מגיעות בבת אחת, מסמל הדבר את מותו של אדם דגול או קדוש.
ביכולתה של הבאנשי לצווח בעוצמה ולגרום להרס רב כתוצאה מכך.
קיימים תיאורים שונים לגבי מראה הבאנשי.
לרוב הן מתוארות כלבושות בגלימה אפורה מעל שמלה ירוקה, שיער ארוך ועיניים אדומות כתוצאה מבכי ממושך.
תיאורים אחרים כוללים מראה של שמלה לבנה, שיער אדמוני ועור חיוור, הופעה כבתולה מזמרת שהשתייכה לאותה משפחה ומתה צעירה, או כאישה כפופה המופיעה בלילות תחת עצים כאשר היא מתאבלת בפנים רעולות או עפה לאור הירח בעודה מייללת.
הבאנשי מופיעה גם בפולקלור של סקוטלנד ועמים קלטים אחרים, כולל בווילס, ובברטאן שבצרפת.
היא מייצגת דם קלטי טהור ללא השפעה לטינית, סקסונית או דנית.
בשנת 1959, וולט דיסני הוציא את הסרט "דארבי או'גיל והאנשים הקטנים" המציג באנשי.
היא לרוב מתקשרת עם דארבי (אלברט שארפ) ואפילו מתדיינת עם מייקל מק'ברייד (שון קונרי).
זוהי הגרסה האירית של מבשרת המוות.
הסרט הוא סיפור ילדים ובוחן את הלפריקונים, את הבאנשיות ומעשיות איריות אחרות.
באנשיות מופיעות גם בסדרת הספרים הארי פוטר.
ב"הארי פוטר והאסיר מאזקבאן" מאת ג'יי קיי רולינג, במהלך שיעור בהגנה מפני כוחות האופל עם רמוס לופין, בוגארט (דמות המראה לאדם את הדבר שממנו הוא פוחד יותר מכל) שוחרר.
שיימוס פיניגן, תלמיד אירי, ראה את הבוגארט בתור באנשי.
במקרה זה, הבאנשי לא הייתה יפה כלל וכלל, אך הייתה בעלת עור ירוק ושיער ארוך שהגיע לרצפה.
באנשיות תוארו שוב ב"הארי פוטר וגביע האש" כאשר קול צווחה נוראי נשמע, ושיימוס פיניגן ציין שזה נשמע כמו באנשי.
דוגמה נוספת לראיית באנשי היא בתוכנית העל-טבעית "מכושפות", ובה אליסה מילאנו המשחקת את פיבי האליוול הופכת לבאנשי אחרי מאבק ביצור וחשיפתה לבכי החודר של הבאנשי.
בפרשנות הזו, באנשיות הן מכשפות טובות שחשופות לכאב שלא ניתן להתגבר עליו, שגורם להם להפוך לבאנשיות.
באנשיות נמשכות לכאב אנושי, והן ניזונות ממנו בעזרת בכי, והן הורגות את בני האנוש בעזרת פריצת כלי הדם שלהם.
אם באנשי חדשה מקבלת אישור להרוג בן-אנוש, המכשפה הטובה נאלצת להישאר באנשי לנצח.
ב"עולם הדיסק", סדרת ספריו של טרי פראצ'ט, נראו שני סוגים של באנשי: המתורבתות והפראיות.
המקרה המתורבת היחיד שידוע הוא מר איקסולייט, באנשי ממין זכר עם ליקוי בדיבור, שבמקום לצרוח, נוהג להשאיר פתק.
שמיעת הצווחה של באנשי פראית היא עדיין סימן מבשר מוות, אבל הקשר במקרה זה הוא הרבה יותר מכוון: הבאנשי היא גורם המוות.
בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר" מוזכרות כמה באנשיות, הבולטת שבהן היא לידיה מרטין (אותה משחקת הולנד רודן).
כוחות הבאנשי מאוד מעורפלים בסדרה ונראה שללידיה קצת קשה להשתלט על כוחותיה בעיקר כי היא לא מבינה אותם במלואם, ועם זאת היא מצליחה להשתמש בהם במידת הצורך.
בעונה הרביעית מגלים שגם סבתא של לידיה הייתה באנשי, אך היא נרצחה ולא מרבים לפרט עליה.
בסדרת הטלוויזיה "סופרגירל" סיובהאן סמית' הופיעה כנבלית על (סילבר באנשי) הנלחמת בסופרגירל ואף מביסה אותה יחד עם לייבוואייר.
סמית' קיבלה את כוחותיה ממשפחתה – נשות המשפחה היו נהפכות לבאנשי (בסדרה באנשי היא אישה בעלת כוח לצרוח גלים על קוליים) אחרי שהאישה הייתה בנקודה הנמוכה ביותר בחייה וכוחותיה מתגלים כאשר האישה על סף מוות.
בסוף הפרק הפלאש וסופרגירל הצליחו ביחד לנצח את לייבוואייר וסילבר באנשי בעזרתם של תושבי נשיונל סיטי.
גם בסדרת הקומיקס "אקס מן" הופיע הבאנשי, גיבור על אשר מסוגל לצרוח גלים על קוליים.
בספרי "שומרת הערים האבודות" (שאנון מסנג'ר) לאלווין, המרפא, יש באנשי שנוהג להיכנס לפאניקה כאשר מטופליו על סף מוות והמצב חמור אף יותר כאשר היצור נשכב לידם.
בנוסף, בספר הראשון בסדרת הספרים "בני הנפילים" (קסנדרה קלייר) מגנוס ביין מציין שקליירי צרחה כל כך חזק כשהייתה קטנה, שחשב שהיא באנשי.
יתר על כן, הבאנשי הופיעה בכמה פרקים בסדרה "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה", בתור מבשרת המוות.
מוֹדָעָת באנר היא מודעה בדף באתר אינטרנט, בעיקר מודעות מילוליות או לחלופין ויזואליות-גרפיות; המשמשות לפרסום, ומטרתן פעמים רבות למשוך גולשים מהדף שבו מופיע הבאנר בלחיצה על הקישור שמעביר אותם ישירות לאתר החיצוני של המפרסם.
מודעות באנר מורכבות בדרך כלל מקובצי תמונה או סרטוני פרסומת, וכן מאמצעי מולטימדיה המפעילים טכנולוגיות כמו Java, Microsoft Silverlight, אדובי פלאש ו-shockwave.
מודעות המשתמשות באמצעים אלו, כוללות בדרך כלל גם אנימציה, קול, ווידאו, שנועדו למשוך את תשומת לב הגולשים בצורה אפקטיבית יותר למודעה.
התשלום עבור באנר מתבצע בדרך כלל במודל CPM, כלומר, המפרסם משלם למפעילי האתר שבו מופיע הבאנר, על פי כמות החשיפות שהבאנר קיבל.
מודלים נוספים לתשלום הם ה-CPC, על פיו המפרסם משלם בהתאם לכמות האנשים שהקליקו על הבאנר, ומודל המקובל פחות, ה-CPL, שלפיו משלם המפרסם לאתר שבו מופיע הבאנר, רק אם הפרסום הניב עסקה.
יש המותחים ביקורת על האופן בו הבאנרים מפריעים לחוויית הגלישה, וחושפים את הגולשים לתוכן פרסומי ללא הסכמה מראש.
עוד קובלים המבקרים על בזבוז רוחב הפס שנגרם מפרסום מודעות הבאנר.
ישנן תוכנות המאפשרות מניעה של חלק מהיישומים המופעלים על ידי הבאנרים, ומרבית הדפדפנים הקיימים כיום בשוק, מספקים אפליקציות כאלה כחלק מובנה בדפדפן.
השם באנר נגזר מהעובדה שמודעות אלו בדרך כלל מופיעות ברצועות צרות הדומות בצורתן לפס (Banner באנגלית).
באס ואן פראסן (בהולנדית: Bas van Fraassen; 5 באפריל 1941) הוא פילוסוף אמריקאי-הולנדי של המדע.
מחשובי הפילוסופים של המדע החיים כיום.
ואן פראסן נולד בחוס, הולנד, ובגיל 15 היגר עם משפחתו לאדמונטון באלברטה, קנדה.
בספרו התמונה המדעית (1980) ובספריו העוקבים פיתח גרסה מקורית של אמפיריציזם, הקרויה אמפיריציזם קונסטרוקטיבי.
האמפיריציזם הקונסטרוקטיבי נחשב לתפישה המובילה של אמפיריציזם בימינו, ולמעשה ליחידה שעדיין בת-קיימא.
בנוסף, האמפיריציזם הקונסטרוקטיבי נחשב לתפישה המובילה המתנגדת לריאליזם מדעי.
על פי האמפיריציזם הקונסטרוקטיבי, קיים עולם בנפרד מהתודעה האנושית, ויש להבין הגדים מדעיים המתייחסים לישים בלתי ניתנים לצפייה בעין אנושית, כגון "אלקטרונים", כפשוטם (לא כקיצורים של הגדים על ישים הניתנים לצפייה, כפי שסברו, למשל, האמפיריציסטים הלוגיים).
אף על פי כן, המדע אינו נותן לנו ראיות מספיקות להאמין בקיומם של ישים בלתי ניתנים לצפייה, ומטרת המדע אינה אמת, אלא נאותות אמפירית, שהיא התאמה בין התאוריה לבין התופעות הניתנות לצפייה.
תרם גם לפילוסופיה של תורת הקוונטים ולאפיסטמולוגיה.
באנשי הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת X-Men #28 מינואר 1967, ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר ורנר רוט.
באנשי הוא האלטר אגו של שון קאסידי, סוכן אינטרפול ושוטר לשעבר במשטרת ניו יורק ממוצא אירי בעל יכולת צרחה על-קולית המסוגלת לפגוע במערכת השמיעה של אויביו ולגרום לתנודות פיזיות.
הוא נקרא על שמה של רוח רפאים אגדית מהמיתולוגיה האירית, בעלת זעקה עוצמתית.
באנשי היה מבוגר יותר בעשור משאר חברי האקס-מן וכהונתו הייתה קצרה יחסית כחבר אקס-מן.
עם זאת, הוא היה המורה הרוחני לקבוצת Generation X.
אביה של תרזה קאסידי, חברת אקס פקטור חקירות לשעבר.
את דמותו של באנשי גילם בסרט הטלוויזיה "דור ה-X" השחקן ג'רמי ראצ'פורד.
את דמותו הצעירה בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: ההתחלה" מגלם השחקן קיילב לנדרי ג'ונס.
יצירת הדמות והמקורות שהשפיעו על עיצובה
דמותו של באנשי נוצרה על ידי רוי תומאס והמאייר ורנר רוט, כאשר שמה ושאיפתו לעולם המוטאנטים שואבים השראה מהמיתולוגיה האירית – במנהג האירי, ה"באנשי" הוא רוח נשית שמייללת ומבשרת על מוות.
היוצרים שאפו לשלב נרטיב מודרני עם אלמנטים פולקלוריים, תוך הדגשת הרקע האירי והזהות התרבותית של הדמות.
בפעם הראשונה בה הופיע שון קאסידי, הוא שימש כיריב לאקס-מן תחת כפייה, אך התיידד עם הקבוצה ובסופו של דבר הופיע כחבר אקס מן קבוע.
הוא נאלץ לעזוב את הקבוצה, כאשר הכוחות שלו ניזוקו במלחמה, ונשאר ככוח גיבוי מדי פעם למשך מספר שנים.
במיתוג מחדש "מארוול עכשיו!", באנשי מוחזר לחיים בידי תאומי אפוקליפס כדי לשמש כחבר בקבוצת פרשי אפוקליפס החדשים.
צריחה סונית הרסנית: היכולת המרכזית של באנשי היא לשחרר גלי קול בעוצמה גבוהה, המשפיעים בצורה הרסנית על אויבים ועל הסביבה, ויכולים לשתק ואף לפגוע באופן ישיר במבנים ובאויבים.
תעופה: בשל שליטתו המיוחדת בגלי הקול, הוא מסוגל לעוף במהירויות גבוהות ולהתמרן בקרב.
שמיעה על־אנושית: חוש שמיעתו המפותח מאפשר לו לקלוט צלילים בתדרים שאינם נגישים לשומעים רגילים, ובכך לאתר איומים או לעקוב אחרי פעילות חשודה.
שליטה ומניעה: למרות עוצמת כוחותיו, באנשי נדרש לשלוט בקפידה ביכולתו, שכן צריחה לא מבוקרת עלולה להזיק גם לבעלי בריתו בסביבה.
במסגרת פעילותו, הקשר המשפחתי והחברתי של באנשי מעמיק את תפקידו ביקום המוטאנטים:
סיירין (תרזה קאסידי): בתו הביולוגית, שהעבירה את חלק מהיכולות הסוניות וממשיכה את המורשת המשפחתית בגבורה, והפכה לדמות מרכזית בסיפורי האקס-מן.
קשרים עם דמויות נוספות מהקהילה – כחבר ותומך במסגרות כמו אקס-מן, אקס-פקטור ודור האקס – מדגישים את חשיבותו כמנטור וכגיבור ותיק בקרב המוטאנטים.
מעבר לחוברות הקומיקס, דמותו של באנשי עברה מספר עיבודים והופעות במדיות שונות:
סדרות אנימציה: באנשי הופיע בסדרות כגון "אקס-מן: סדרת האנימציה", בוא דובב לשפה האנגלית על ידי ג'רמי ראצ'פורד.
משחקי וידאו: דמותו נכנסה לעולם המשחקים – למשל, במשחקים כמו Marvel vs.
Capcom ו-LEGO Marvel Super Heroes – בהן הוא מופיע כדמות ניתנת למשחק עם יכולות סוניות ייחודיות.
קולנוע: בסרט "אקס מן ההתחלה", הדמות מגולמת על ידי קיילב לנדרי ג'ונס.
קלוב אתלטיקו באנפילד (בספרדית: Club Atlético Banfield) הוא מועדון ספורט ארגנטינאי מהעיר באנפילד שבפרובינציית בואנוס איירס.
עיקר פעילותו של המועדון היא כדורגל.
נכון ל-2014 באנפילד משחקת בליגת העל הארגנטינאית.
המועדון עוסק גם בסוגי ספורט אחרים כגון הוקי שדה, התעמלות, אמנות לחימה, גלגיליות, כדורעף וטניס.
המועדון נוסד ב-21 בינואר 1896 על ידי תושבים מקומיים ממוצא בריטי (הרוב אנגלי, ומיעוט של אירים וסקוטים).
קבוצת הכדורגל הבכירה של המועדון זכתה באליפות היחידה בתולדותיה באפרטורה 2009, וסיימה פעמיים במקום השני, בשנים 1951 ו-2005. הקבוצה השתתפה כמה פעמים בגביע הליברטדורס ובגביע סודאמריקנה, אך לא הגיעה להישגים משמעותיים.
היריבה המרכזית של באנפילד היא לנוס, והמפגש ביניהן מכונה "אל קלאסיקו דל סור", הקלאסיקו של הדרום (דרום בואנוס איירס רבתי).
ביוני 2012, באנפילד ירדה לליגת המשנה הארגנטינאית.
בסוף 2013/14, באנפילד העפילה חזרה לליגת העל.
בליגת העל הארגנטינאית: 13-1 על "פורטו קומרסיאל" (6 באוקטובר 1974) (הניצחון הכי גבוה בכל הזמנים בליגת העל)
בליגת המשנה הארגנטינאית: 8-0 על "אול בויס" (1962)
בטורנירים בינלאומיים: 4-1 על "אל נסיונל" (27 בפברואר 2007)
בליגת העל הארגנטינאית: 1-8 לאסטודיאנטס לה פלאטה (1 ביוני 1947)
בליגת המשנה הארגנטינאית: 0-6 לארחנטינו דה רוסאריו (1945)
בטורנירים בינלאומיים: 0-4 לקלוב אמריקה (7 במרץ 2007)
המקום הגבוה ביותר בליגה: מקום 1 באפרטורה 2009
המקום הנמוך ביותר בליגה: מקום 19
גביע לאומי - קופה דה אונור "מוניסיפלידד דה לה סיודד דה בואנוס איירס": 1
הבאסה (ביצה בערבית), בעבר נקראה Bahret Katurieh
, היא שלולית חורף בהרצליה.
אזור הבאסה הוא אזור נמוך בין מצוקי הכורכר של כפר שמריהו והעיר הרצליה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הפך רוב שטחה של הבאסה לפארק עירוני.
בתקופה הביזנטית נעשו ניסיונות לנקז את מי הביצה לים, באמצעות מנהרה באורך של כ-190 מטרים ובגובה של כ-2 מטרים שנחפרה ברכס הכורכר, כדי לנצל את אדמות הביצה הפוריות לגידולים.
המנהרה ניקזה את המים לים באמצעות נחל גלילות.
במשך השנים נסתמה המנהרה והביצה חזרה לגודלה המקורי באורך של כקילומטר וחצי ורוחב של כחצי קילומטר.
ב-1931 שימשה המנהרה (הקרויה "המנהרה הרומית") את ארגון ההגנה כאתר מטווחים ואימונים.
כיום המנהרה משמשת משכן לעטלפים וחלק מקירותיה התמוטטו.
את פתחה המערבי של המנהרה ניתן לראות מכביש החוף, כ-900 מטרים צפונית למחלף הסירה, בצדו המזרחי של הכביש.
רחוב המנהרה בהרצליה נקרא כך על שום סמיכותו למנהרה.
הבאסה שכנה בין הכפרים הערבים אג'ליל מדרום לאל-חרם מצפון.
ב-1922 הוזכר המקום על ידי רשויות הבריאות של הצבא הבריטי כאחד ממוקדי המלאריה החמורים ביותר באזור, יחד עם הביצה בצומת גלילות.
לאחר כיבוש האזור בקרב צליחת מעברות הירקון בוצעו פעולות חירום להדברת יתושי האנופלס והביצה נוקזה בחלקה.
רק עם הקמת הרצליה ופתיחת המנהרה הרומית נעלמה הביצה הקבועה והאדמות הפכו לשדות חקלאיים.
בשנות ה-80 ננטשו חלק מהחלקות החקלאיות באזור וחלק קטן מאזור הביצה המקורית הפך לשלולית עונתית אשר מתמלאת בחורף ומתייבשת בקיץ.
הניקוז הלקוי באזור גרם לכך שבימים גשומים הוצפו גם הכבישים הסמוכים לשלולית.
חלק משלולית החורף נשמר במצבו זה, כחלק מנוף הפארק.
הוא מנחיל צדק משלו בעיירה ומנסה להתפייס עם אהובתו לשעבר ובתו של ראביט, אנסטסיה (בגילומה של איבאנה מיליצ'ביץ').
גם אנסטסיה נטלה על עצמה שם בדוי, נישאה וגידלה משפחה בזמן מאסרו של הוד.
הוד מנסה לשמור על זהותו החדשה, בו בעת שהוא מאמץ לעצמו דרכי פשע בעזרתם של שותפיו ג'וב (בגילומו של הון לי) ושוגר (בגילומו של פרנקי פייסון), וכן מתעמת עם פושע מקומי בשם קאי פרוקטור (בגילומו של אולריך תומסן).
הסדרה נוצרה כחלק ממאמציה של רשת השידור לקדם תוכן מקורי.
עונה שנייה בעלת עשרה פרקים החלה בשידור בינואר 2014, והסדרה חודשה לעונה שלישית עוד באותו חודש.
בפברואר 2015, הסדרה חודשה לעונה רביעית ואחרונה.
נוסף לסדרה, עלתה לרשת מיני סדרה בשם "באנשי המקור" אשר משלימה פרטי עלילה מהעבר ומההווה.
העונה הראשונה קיבלה נתוני רייטינג גבוהים יחסית לרשת השידור סינמקס, כאשר בכל פרק צפו מעל ל-400 אלף צופים, והעונה השנייה התעלתה על קודמתה כאשר בפרק החמישי צפו כ-590 אלף צופים והפרק החותם את עונה משך כ-733 אלף צופים.
בספטמבר 2013, זכתה הסדרה בפרס אמי בקטגוריית האפקטים המיוחדים.
בישראל הסדרה משודרת בערוץ yes Oh, ב-Hot VOD ובסלקום TV.
הסדרה מתרחשת בעיירה בדיונית קטנה במדינת פנסילבניה, ומביאה את קורותיו של גנב ללא שם שמשתחרר מהכלא לאחר שריצה 15 שנים בעוון גנבת יהלומים מגנגסטר אוקראיני שידוע בכינוי ראביט.
לאחר שחרורו, הפרוטגוניסט מבין שראביט עדיין רודף אחריו, והוא נמלט לעיירה קטנה בשם באנשי בחיפוש אחר המאהבת והשותפה שלו לשעבר אנסטסיה.
כשהוא מוצא אותה, הוא מגלה שהיא חיה תחת שם בדוי (קארי הופוול), היא נשואה ויש לה שני ילדים.
בניסיון לפתוח בחיים חדשים, הפרוטגוניסט לוקח את זהותו של שריף העיירה הנכנס לוקאס הוד, שנהרג בשוד בר, כאשר רק בעל הבר יודע את האמת אודותיו.
העונה הראשונה מתמקדת במאמציו של הוד לחדש את מערכת היחסים שלו עם אנה תחת האיום המתמיד שראביט ימצא את שניהם.
הוא מרוויח לעצמו מוניטין כאחד שפועל לפי חוש צדק משלו ולא הולך לפי החוקים.
סגניו חושדים בו ללא הרף ובנוסף הוא לומד מראש העיר הצעיר, שהעיר נתונה באחיזת החנק של בעל עסק ויזם פלילי ששמו קאי פרוקטור, חבר כת אמיש לשעבר שזנח את אמונתו.
פעולותיו המפוקפקות משיגות את תשומת לבו של ה-FBI ובסופו של דבר גם את של ראביט.
הוד נכנע לראביט מתוך מטרה שזה האחרון יעזוב את קארי לנפשה, אך ניצל בידי קארי, סגניו ושותפיו לפשע.
קארי יורה בראביט ולכאורה הורגת אותו, אך גופתו אינה נמצאת.
העונה מסתיימת כאשר בנו של לוקאס הוד האמיתי מגלה שאביו הוחלף בידי מתחזה, בעוד קאי הורג את ראש העיר וגופתו המתה של שריף העיירה הנרצח מתגלה.
העונה השנייה מתמקדת במרביתה בשמורות ובשבטים האינדיאנים אשר נמצאים בעיירה, וכוללים את צ'יף השבט אלכס לונגשאדו.
לונגשאדו מנסה להקים קזינו בעיירה, והתחרות שלו עם פרוקטור להשגת כוח מביאה לעימות אלים ביניהם.
קארי נכלאת בעוון מעורבותה בשחרורו של הוד.
העבר שלה נחשף בציבור והדבר ממיט אסון על משפחתה ועל חייה המקצועיים.
הוד וסגניו נמצאים בתקופת תנאי בעקבות מעורבותם, אך הם רשאים להמשיך בתפקידם.
הוד מקבל את העובדה שקארי בחרה להמשיך בחיי המשפחה, ומתחיל במערכת יחסים עם סגניתו שבון.
ג'ייסון - בנו של לוקאס הוד האמיתי - מגיע לבאנשי ומודע לגנבת זהותו של אביו בידי המתחזה אליו.
הוד עוזר לו לפתוח בחיים חדשים, אך פרוקטור הורג את ג'ייסון משום ששכב עם אחייניתו רבקה.
המעשה מצית מחדש את האיבה בין הוד לפרוקטור.
בסופו של דבר, פרוקטור נכלא בהתבסס על חקירתו של הוד.
אולם, הוא משוחרר כאשר לונגשאדו - שסיפק למשטרה מידע שנועד לשמור את פרוקטור בכלאו - נרצח בידי רבקה.
בינתיים, הוד וקארי מגלים שראביט עדיין חי ומאתרים אותו.
הם מתעמתים מולו ונותנים לו אקדח וקליע בודד, בו הוא משתמש כדי להתאבד.
העונה מסתיימת כשנודע לצ'ייטון ליטלסטון, מנהיג שבט קינהו, על מותו של לונגשאדו.
אנטוני סטאר - מתחזה ללוקאס הוד.
פושע לשעבר וגנב ששוחרר ממאסר של 15 שנים ונטל את זהותו של שריף העיירה החדש, שנרצח.
איבאנה מיליצ'ביץ' - אנסטסיה/קארי הופוול.
שותפה לשעבר ומאהבת של הוד.
חיה בבאנשי תחת זהות בדויה של סוכנת נדל"ן יחד עם בעלה גורדון וילדיה דווה ומקס, שאינם מודעים לעברה.
אולריך תומסן - קאי פרוקטור.
איש עסקים ויזם מהעיירה באנשי, שמפעיל ארגון פשע.
השתייך בעברו לקהילת האמיש אך זנח את אמונתו לטובת חיי פשע.
פרנקי פייסון - שוגר בייטס.
מתאגרף שפרש ואסיר לשעבר, בעל בר מקומי.
מתיידד עם הוד ומודע לכך שהוא פושע.
האקר מחשבים ושותפו לפשע של הוד.
טרנסווסטיט וקרוס-דרסר שנאלץ לעבור לבאנשי לאחר שהכיסוי שלו נחשף.
רוס בלקוול - גורדון הופוול.
התובע המחוזי של באנשי ובעלה של קארי.
גיבור מלחמת המפרץ ולוחם חיל הנחתים של ארצות הברית שפרש (עונות 1 - 3).
מאט סרביטו - ברוק לוטוס.
סגן השריף בעיירה באנשי, והוותיק ביותר ביחידה.
היה אמור להיות השריף החדש לפני הגיעו של הוד ונוטר לו טינה בשל כך.
דמטריוס גרוס - סגן השריף אמט יונרס (עונות 1 - 2).
טריאסט קלי דאן - סגנית השריף שבון קלי (עונות 1 - 3).
ריאנן שיין - דווה הופוול.
בתם של קארי ולוקאס, שגדלה בידיעה שגורדון הוא אביה.
דניאל רוס אוונס - דן קנדל.
אידיאליסט ופוליטיקאי צעיר, מתנגד לנהלים העסקיים של פרוקטור (עונה ראשונה).
לילי סימונס - רבקה באומן.
נערה מקומית מקהילת האמיש, שחיה חיי אמונה אדוקים בשעות היום, אך מנהלת חיים מרדניים בשעות הלילה.
אחייניתו של פרוקטור והיחידה מהקהילה שנמצאת עמו עדיין בקשר.
גנגסטר אוקראיני חסר רחמים שמבקש לנקום בהוד משום שגנב ממנו, ואף הפנה את בתו אנסטסיה נגדו (עונות 1 - 2).
אנטוני רויויואר - אלכס לונגשאדו.
מנהיג שבט אינדיאני מקומי ויריבו של פרוקטור (עונות 1 - 2).
ג'ינו סגארס - צ'ייטון ליטלסטון.
מנהיגם המאיים של שבט קינהו (עונות 2 - 3).
אפטון ויליאמסון - אליסון מדינג.
עוזרת התובע המחוזי (עונות 2 - 3).
לאנגלי קירקווד - קולונל דאגלס סטואו.
לוחם הכוחות המיוחדים לשעבר שכעת מפעיל עסק בלתי חוקי ממחנה ג'נואה בבאנשי (עונה שלישית).
טום פלפרי - קורט בונקר.
חבר לשעבר של האחווה הארית שהפך לסגן שריף (עונות 3 - 4).
אלייזה דושקו - סוכנת מיוחדת ורוניקה דוסון.
סוכנת FBI הרודפת אחר רוצח סדרתי, והדבר מביא אותה לעיירה באנשי (עונה רביעית).
בסדרה משתתפים גם מתיו ראוץ כקליי ברטון, יד ימינו של פרוקטור; קריסטוס וסילופולוס כאולק, יד ימינו של ראביט; אודט אנאבל כאחותו של לונגשאדו, נולה.
הקונספט לסדרה "באנשי" נחשף לראשונה באוגוסט 2011 כאשר הוכרז שאלן בול יפיק דרמת פשע - פרויקט שפיתח יחד עם המפיקים ג'ונתן טרופר ודייוויד שיקלר.
הסדרה הייתה אמורה להיות משודרת ברשת האם HBO, אך עברה לרשת סינמקס כשהוחלט להרחיב את התוכן המקורי לרשת השידורים.
כבר באוגוסט סוכמו שלב הליהוק והפרטים הפיננסיים להרצתו של הפרויקט, כשתהליך הצילומים נקבע לסתיו 2012 בקרוליינה הצפונית.
בינואר 2012, סינמקס הזמינה עשרה פרקים לעונתה הראשונה של הסדרה, כשהפרק הראשון בוים על ידי גרג ייטאניס.
עוד באותו חודש לוהקו סרביטו, דאן ואוונס לתפקידם של ברוק לוטוס, שבון קלי וראש העיר דן קנדל.
מאוחר יותר באותו חודש לוהק סטאר לתפקיד הראשי של לוקאס הוד, יחד עם גרוס כסגן השריף אמט יונרס, תומסן כקאי פרוקטור, לי בתפקיד ג'וב ומיליצ'ביץ' כקארי הופוול.
סימונס לוהקה באפריל כאחייניתו של פרוקטור, רבקה באומן, נערה מקהילת האמיש שחיה חיים כפולים ומרדניים.
באוגוסט 2012 לוהקה אודט אנאבל לתפקיד נולה לונגשאדו, מתנקשת אינדיאנית.
טרופר, שיקלר, בול, ייטאניס ופיטר מקדיסי משמשים כמפיקים בפועל.
תהליך הפוסט פרודקשן התארך מעט לפרק הבכורה של הסדרה בשל פציעתו של סטאר על סט הצילומים, מה שדרש עריכה דיגיטלית להסתרת פציעותיו.
מספר מסצנות הקרב בסדרה צולמו לאורך כ-25 שעות.
לצורך השראה לסצנות הקרב והאלימות הרבה שבסדרה, ציין ייטאניס את סרטי הפעולה של ג'ייסון סטיית'האם ואת סרטי הקולנוע של הבמאי ג'ון קרפנטר, כמו "צרות גדולות בצ'יינה טאון" ו"הם חיים".
מרקוס יאנג משמש ככוריאוגרף הפעלולים.
ב-29 בינואר 2013, חידשה סינמקס את הסדרה לעונה שנייה בת עשרה פרקים, שהחלה בשידור ב-10 בינואר 2014. סצנת המרדף הארוכה בה משתתפים לי, סטאר ומיליצ'ביץ' ואשר פותחת את העונה צולמה לאורך 8 ק"מ בכביש מהיר.
טרופר כתב במקור את הסצנה לרומן הגרפי של הסדרה, "באנשי המקור", אשר עוקב אחר השלושה לפני 16 שנים, אך החליט שיהיה זה פעלול מצולם מעניין.
צילומי הפרק החותם את העונה התרחשו בכנסייה בהארלם, ניו יורק, ונמשכו כשלושה ימים.
אחרי כשלושה פרקים בלבד מאז עלייתה של העונה השנייה לשידור, חודשה הסדרה לעונה שלישית שעלתה לשידור ב-9 בינואר 2015.
הביקורות לסדרה היו מעורבות, וזאת כאשר העונה הראשונה מחזיקה בציון של 61 מתוך 100 באתר הביקורות Metacritic.
דורותי רבינוביץ' מהוול סטריט ג'ורנל מציינת ש"חוכמתה של הסדרה מבצבצת מתוך יומרנותה", תוך שהיא מוסיפה שסצנות הסקס ומגוון הפורנו הרך שמוצג על המרקע יותר צעקניים מאשר שהם לא נוחים לצפייה.
"זאת ועוד, הסיפור של הסדרה מורכב מדמויות מושכות ומעניינות, כמו הטייקון המרושע קאי פרוקטור, והדבר מגביר את תחושת ההתלהבות".
מנגד, מבקר המגזין בוסטון הראלד מתאר את הסדרה כ"דרמה בהילוך איטי שמשולבים בה סצנות מזעזעות של אלימות ומין".
באסבאס דה אינדיה (בפורטוגזית: Bassas da India, תרגום מילולי: אגן הודו) הוא אטול לא מיושב במרכז מצר מוזמביק הנשלט בידי צרפת כחלק מאיי אפארסה.
האטול התגלה לראשונה בתחילת המאה ה-16 על ידי פורטוגזים וכונה "Baixo da Judia" על שם הספינה שגילתה אותו.
בשנת 1585 טבעה שם הספינה הסנטיאגו ושרידיה נמצאים שם עד היום.
לאחר מכן נשכח על ידי האירופים עד שבשנת 1774 התגלה מחדש.
ב-1960 ממשלת צרפת ניתקה את איי אפארסה מהטריטוריה של מדגסקר לניהול ישיר של השר הממונה על הטריטוריות מעבר לים.
בשנת 2007 צורפו האיים כאחת מחמש הטריטוריות שצרפת מאגדת תחת הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת ולכן אינן מחולקות לקומונות ואינן משתייכות לאיחוד האירופאי.
עגינה בחופי האי דורשת אישור מיוחד מממשלת צרפת.
באי אין נמל אווירי או נמל ימי.
האי מעגלי וכולל לגונה פנימית בעומק מקסימלי של 15 מטר.
הלגונה משמשת גם כביתם של דגים רבים ושונית אלמוגים נרחבת.
גובהו של האי מגיע עד לשלושה מטרים מעל פני הים.
שטחו מעל פני המים היינו כ-0.2 קמ"ר.
האי כולל שטח רב של אדמה מוגבהת יחסית מתחת למים, דבר הגורם לו להיות מסוכן לספינות, שרבות מהן נטרפו על פניו.
האי מכוסה במים במשך רוב שעות היום (שלוש שעות לפני הגאות, במהלכה ושלוש שעות אחריה).
השלטון באי נתון במרכז מחלוקות בין ממשלת צרפת לממשלת מדגסקר מאז שחרור מדגסקר מהכיבוש הצרפתי ב-1968 .
ממשלת מדגסקר טוענת לשלטון על האי עקב מיקומו (האי קרוב מאוד למדגסקר).
מצד שני, ממשלת צרפת טוענת לשלטון באי מכיוון ששלטה בו במשך זמן רב.
בניגוד לרוב הקולוניות הצרפתיות מימי האימפריה הצרפתית, באטול אין אוכלוסייה מקומית המושפעת משלטונה באזור.
השלטון באטול עצמו אינו מועיל לאף אחת מן הממשלות (הוא אינו מיושב ושטחו היבשתי קטן) אך השלטון בו מעניק אזור כלכלי בלעדי של יותר מ-123 אלף קמ"ר.
האי למעשה מסווג על ידי צרפת כחלק מהארצות הדרומיות ואנטארקטיות של צרפת.
באס סנטה סו היא עיר בגמביה הנמצאת במזרח המדינה על הגדה הדרומית של נהר גמביה.
העיר ממוקמת כ-400 ק"מ מהבירה בנג'ול והיא העיר החשובה במזרח המדינה.
באס דוסט (בהולנדית: Bas Dost; נולד ב-31 במאי 1989) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ.
דוסט החל את הקריירה שלו בגרמניקוס, בה שיחק בגיל נוער וכעבור מספר עונות הצטרף לאקדמיה של אמן מהליגה השנייה בהולנד.
דוסט הציג יכולת טובה ופוטנציאל גבוה במדי אמן ולפני תחילת עונת 2007/08, הוצע לו חוזה מקצועני בקבוצה.
דוסט החל לשחק בקבוצה במעמד של שחקן מחליף, ולאחר מכן קיבל דקות משחק רבות יותר.
ב-8 בפברואר 2008 כבש דוסט את שער הבכורה שלו במדי אמן במשחק מול פורטונה סיטארד.
בהמשך כבש דוסט שערים חשובים נוספים עבור הקבוצה.
בקיץ 2008, עבר דוסט לשחק במדי הראקלס אלמלו ששילמה עבורו יותר מ-300 אלף יורו.
דוסט הציג כישרון רב במדי הקבוצה, ונחשב לאחד הכישרונות הגדולים של ליגת העל ההולנדית.
לאחר עונה מוצלחת שמועות קשרו את שמו של דוסט כמועמד לאלופה אייאקס אך לבסוף עבר להירנביין.
ב-18 במאי 2010 נחתמה עסקת העברתו באופן סופי והחלוץ בן ה-20 חתם לחמש עונות במועדון ששילם עבורו לאלמלו 3,200,000 יורו.
את עונתו הראשונה בקבוצה, סיים דוסט כמלך השערים של המועדון עם 13 כיבושים.
ב-10 בדצמבר 2010 כבש דוסט את כל חמשת השערים בניצחון של הירנביין בתוצאה 0-5 על אקסלסיור רוטרדם.
את העונה ההיא סיים כמלך השערים של הליגה ההולנדית עם 32 שערי ליגה ב-34 משחקים.
ב-1 ביוני 2012 הודיעה וולפסבורג על החתמתו של באסט דוסט בקבוצה.
ב-25 באוגוסט 2012 ערך דוסט את הופעת הבכורה שלו במדי וולפסבורג, ואף כבש את שער הניצחון 0-1 של קבוצתו על שטוטגרט.
בהמשך העונה כבש דוסט עוד שערים חשובים עבור הקבוצה בליגה.
ב-8 בדצמבר 2013, כבש דוסט את שער הניצחון של קבוצתו בניצחון 2-3 על האלופה בורוסיה דורטמונד.
את עונת 2014/15, פתח דוסט כשהוא האופציה השלישית בהתקפה של וולפסבורג, ואת הופעת הבכורה שלו באירופה ערך במסגרת הליגה האירופית בניצחון קבוצתו 2-4 על קרסנודאר.
ב-30 בינואר 2015, כבש דוסט צמד שערים בניצחון קבוצתו 1-4 על באיירן מינכן.
ב-14 בפברואר 2015, כבש דוסט ארבעה שערים בניצחון החוץ של וולפסבורג 4-5 על באייר לברקוזן ורשם תשעה שערים בעשרה משחקים בבונדסליגה.
ב-19 בפברואר 2015 כבש דוסט צמד שערים בניצחון קבוצתו 0-2 על ספורטינג ליסבון במסגרת שלב 32 האחרונות של הליגה האירופית.
ב-22 בפברואר שבר דוסט את שיאו האישי כשהעלה את מאזנו ל-11 כיבושים ב-11 משחקים בניצחון וולפסבורג על הרטה ברלין.
אותו שער גם העלה את מאזנו לשמונה כיבושים בשלושה משחקים בשבוע אחד.
ב-28 באוגוסט 2016 חתם דוסט בספורטינג ליסבון.
ב-10 באוקטובר 2016 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 3-0 על מוריירנסה בו הבקיע את שערו הראשון.
ב-11 במרץ 2017 הבקיע רביעייה בניצחון 4-1 על טונדלה.
ב-26 באוגוסט 2019 חתם דוסט באיינטרכט פרנקפורט לשלוש שנים.
ב-24 בדצמבר 2020 חתם דוסט בקלאב ברוז' לעונה וחצי.
ב-1 ביולי 2022 חזר דוסט להולנד וחתם באוטרכט.
ב-23 באוגוסט 2023 חתם בניימכן.
בספטמבר 2025 הודיע על פרישה ממשחק.
לזכותו של דוסט 14 הופעות וחמישה שערים במדי נבחרת הולנד עד גיל 21, ובחודש אוגוסט 2012 זומן דוסט לסגל הנבחרת הבוגרת למשחק ידידות נגד נבחרת בלגיה אך לא שותף באותו המשחק.
במרץ 2015, במסגרת מוקדמות יורו 2016 שותף דוסט בשני משחקי מוקדמות היורו של הולנד.
באנפורה היא עיר בדרום-מערב בורקינה פאסו ומשמשת בירת מחוז קסקדס (תרגום מילולי: מפלים) ובירת פרובינציית קומואה (Comoé).
העיר התפתחה בזכות תעשיית קנה סוכר והיא אחת הערים המתוירות ביותר בבורקינה-פאסו בעיקר בזכות מפלי קארפיגלה (Cascades de Karfiguéla) ואגם טנגרלה (Tengrela).
באנפורה ממוקמת על מסילת הברזל שמחברת בין בירת בורקינה-פאסו ואגאדוגו לעיר אביג'אן בחוף השנהב
כלכלת העיר מבוססת על תעשיית קנה הסוכר
באניצה היא מנה הנפוצה ברחבי המטבח הבולגרי, מזכירה בורקס, ומורכבת משכבות של ביצים מוקצפות, נתחי גבינה ובצק פילו.
בבולגריה, נהוג להכניס למאפה הבאניצה, בחגים, פריטים שאינם אכילים, בעיקר בחג הסילבסטר.
נהוג להכניס מטבעות למאפה, ובשנים האחרונות החלו לכתוב איחולים, לעטוף אותם בנייר כסף ולהצפינם במאכל בדומה לעוגיות מזל.
הבאניצה לרוב מוגשת חמה או קרה כארוחת בוקר לצד יוגורט, איירן, או בראגה (בבולגרית "בוזה").
לבאניצה מתכונים שונים, בחלקם מוסיפים תרד למאפה ואז הוא נקרא "ספאנצ'יק", באניצה מתוקה שהיא בעצם באניצה עם חלב נקראת "מלצ'נה באניצה" ובאניצה עם דלעת נקראת "טיקבניק".
מסורתית הבאניצה עשויה מבצק פילו אליו מוסיפים קמח, ביצים ומים.
בהכנה ביתית, מותחים את הבצק בידיים או באמצעות רידוד במערוך עד שהוא מגיע לעובי של פחות ממילימטר.
לבאניצה יש גם גרסאות העשויות מבצק תופח שנקראות "טוטמניק" או "פופרניק".
המילוי המסורתי של הבאניצה עשוי מגבינה כתושה (גבינה בולגרית או גבינת פטה), יוגורט וביצים.
לעיתים מוסיפים ליוגורט סודה לשתייה כדי שיתפח, כתוצאה מתגובה של הסודה הבסיסית עם היוגורט החומצי.
הוספת סודה לשתייה תורמת למילוי אוורירי וקל יותר.
מילוי המבוסס על ירקות יכול להיות תרד, מנגולד, עלי סלק, כרישה, בצלים, פטרוזיליה, כרוב טרי או כרוב כבוש.
כל הווריאציות האלה, ובכללן מילוי כרוב, נקראים בבולגרית "זלניק" מהמילה זלן ("zelen") שמשמעותה ירוק.
מילוי כרישה נקרא "פרזניק" ומילוי בצל נקרא "לוצ'ניק".
באזורים מסוימים בבולגריה נהוג למלא את המאפה דווקא באורז.
קיים גם מילוי על בסיס כדורי בשר ופטריות.
קיימים גם מתכונים בהם המילוי של הבאניצה הוא מילוי מתוק דוגמת תפוחים, דלעת עם סוכר, וכן אגוזים וקינמון.
באניצה ממולאת בתפוחים נקראת "שטרודל" ובאניצה עם דלעת נקראת "טיקבניק".
"באניצה עם חלב" היא באניצה שהבצק שלה הוטבל בחלב, סוכר, ביצים ווניל.
בתוך כלי משומן, מניחים את עלי הבצק ומוסיפים ביניהם כמויות קטנות מן המילוי, שמן חמניות ולעיתים גם חמאה.
לאחר שיוצרים "בסיס" לבאניצה יוצקים כמות גדולה של מילוי ואותה מכסים במספר שכבות של עלי בצק.
המאפה נאפה בחום של 200 עד 250 מעלות.
בחלק מהמתכונים, ממש לפני שהבאניצה מוכנה שופכים מעט לימונדה או סודה לתבנית ואז האפייה נמשכת מספר דקות נוספות.
שיטה אחרת להכנת הבאניצה היא לשפוך מילוי על עלה בצק בודד ולגלגל את הבצק סביבו.
את הגליל שנוצר מגלגלים על פניו.
התהליך חוזר על עצמו, כאשר כל שכבה נוספת עוטפת את עלה הבצק שבא לפניה וכך מתקבלת ספירלה של עלים.
על גבי העלים מפזרים שמן או חמאה ואופים.
הבאניצה מהווה את אחד מהמאכלים המזוהים ביותר עם המטבח הבולגרי ועם המסורת הבולגרית.
הבולגרים נוהגים להכין ולהגיש באניצה בחג המולד ובחג הסילבסטר.
בימים אלה הבולגרים מכינים "קוסמטי" ("kusmeti"), קישוטים שמוכנסים לתוך המאפה.
לרוב, הקישוטים הם ענפים קטנים עם עלים שמסמלים בריאות ואריכות ימים.
הענפים מוכנסים לבאניצה ומוסתרים היטב ורק לאחר מכן המאפה מוכנס לתנור.
עם סיום ההכנה, המאפה נפרס למספר פרוסות כמספר הנפשות בבית ועוד פרוסה נוספת עבור "הבית" עצמו.
לכל ענף מקשרים ברכה לפי מספר הניצנים שבו.
הברכות כוללות שמחה, הצלחה, בריאות, נישואים, לידת ילד ועוד.
הבאניצה מוגשת לשולחן וכל אחד מבני הבית לוקח את הפרוסה הקרובה אליו ביותר.
בהתאם לענף שנמצא בפרוסה של הסועד הוא עתיד לדעת למה לצפות בשנה הקרובה.
באזורים מסוימים נהוג להכניס מטבעות לתוך הבאניצה, ובשנים האחרונות החל להתפתח מנהג של כתיבת ברכה על נייר, עטיפתה בנייר אלומיניום ודחיסתה למאפה בדומה לעוגיות מזל סיניות.
המילה "באניצה" משמשת בסלנג בתור הלצה על דבר מקומט (בעיקר מסמכים) או מכשיר בעל תחזוקה לקויה.
למשל, שוטר יכול לומר על דרכון של אדם שהוא דומה לבאניצה אם הדרכון מאוד בלוי ומשומש.
מורה יכולה להגיד לתלמיד שמחברתו דומה לבאניצה אם היא מקומטת ויש בה הרבה אוזני חמור.
ניתן להשתמש בביטוי גם עבור מכונית שהתרסקה בתאונה למשל.
באנסן הוא מפלצת היא סדרת אנימציה אמריקאית מבית ניקלודיאון שנוצרה על ידי בוץ' הארטמן.
הסדרה מבוססת על ציור של ילד ומפלצת שהארטמן יצר ב-2009. העונה הראשונה שכוללת 20 פרקים הוזמנה על ידי ניקלודיאון בדצמבר 2015. הסדרה עלתה לראשונה בארצות הברית ב-16 בינואר 2017 ובבכורה רשמית ב-20 בפברואר 2017. הסדרה עלתה בישראל ב-4 ביוני 2017.
ב-8 בפברואר 2018 הודיע הארטמן שהוא עוזב את ניקלודיאון, ושהסדרה נגמרה אחרי עונה אחת בלבד.
מפלצת אקצנטרית בשם באנסן מתקבלת לבית ספר שעד כה קיבל בני אדם בלבד.
למרות הדעות הקדומות על מפלצות מתיידדת באנסן עם ילד אנושי בשם מייקי וחברתו דארסי.
יחד יוצאת השלישייה למסע בחיי חטיבת הביניים כשמולה ניצבת תלמידה מרושעת בשם אמנדה, המבקשת לפטור את המין האנושי מיצורים כמו באנסן.
דמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתתיאור הדמותדמויות ראשיותבאנסןג'רמי ראוליערן מור/איטן גרינברגמפלצת שמתקבלת לבית ספר שעד כה קיבל בני אדם בלבד.
חבר של מייקי ודארסי.מייקי מונרובן גירוקסאיטן גרינברגהחבר הכי טוב של באנסן, עוזר לו להתמצא בעולם בני האנוש.אמנדה קילמןקרי וולגרןקטי כהןהאויבת של באנסן, מבקשת לפטור את המין האנושי מיצורים כמוהו.
מאוהבת במייקי.דמויות משניותדארסיכריסטינה מיליזיהספיר דרמון חברה של מייקי.
לומדת בחינוך ביתי.גברת פלאפצ'רי אוטריענת ניבהמורה של כיתתו של באנסן.סופי סנדרסקרי וולגרןואלי גירל שמייק מאוהב בה.אמא של באנסןג'ניפר היילאימו של באנסןאבא של באנסןג'ף בנטאלי לולאיאביו של באנסןבובכתב חדשות.
השותף של קן.גנרל לאנסמפקד.קןפיל למרסער בדישיכתב חדשות.