tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
Mamamoo אף שיתפו פעולה והופיעו עם הראפר באסיק בתוכנית ההישרדות של הראפ הקוריאני, Show Me the Money.
ב-10 בינואר 2016 הכריזה RBW על הופעת הסולו הראשונה של מאמאמו מאז הופעת הבכורה שלהם בשנת 2014. ההופעה, ששמה 2016 Mamamoo Concert-Moosical, נערכה בתאריכים 13 ו- 14 באוגוסט 2016, באולימפיק הול בסיאול, כאשר 7,000 הכרטיסים להופעה אזלו בדקה אחת.
ב-26 בינואר 2016, הוציאו מאמאמו את בלדת האר אנד בי, "I Miss You", מתוך אלבומן הראשון, Melting, באורך המלא.
ב-12 בפברואר 2016 יצא סינגל נוסף, "1cm/Taller than You" ואיתו וידאו קליפ.
האלבום המלא יצא ב-26 בפברואר 2016, והגיע למקום השלישי במצעד של גאון.
סינגל אחר, "You're the Best" (בקוריאנית: 넌 is 뭔들), הגיע גם הוא במקום השלישי, ובשבוע שלאחר מכן, הפך לסינגל הראשון שלהן שהצליח להגיע לראש המצעד.
ב-31 באוגוסט 2016, פרסמה הלהקה את הסינגלים "Angel" ו-"Dab Dab".
ב-21 בספטמבר 2016, הוציאה מאמאמו את הסינגל "New York", ווידאו קליפ נלווה.
לאחר הצלחת הסינגל, הודיעה הסוכנות של Mamamoo כי הלהקה תעשה את הקאמבק שלהן ב-7 בנובמבר עם המיני אלבום הרביעי שלהן, Memory, ובהמשך הוכרז כי הסינגל הראשי של האלבום יהיה "Décalcomanie".
ב-19 בינואר 2017 הכריזה מאמאמו על הופעת הסולו השנייה שלהן, בשם 2017 Mamamoo Concert Moosical: Curtain Call, שהתקיימה בתאריכים 3–5 במרץ 2017 בסיאול וב-19–20 באוגוסט 2017, ב־KBS בוסאן הול.
הקבוצה זכתה לביקורות על הופעה ב-Blackface כאשר במסגרת ההופעה הן שיחקו בסרטון שהכיל את חברות הלהקה, כשהתאפרו בצבע גופו של ברונו מארס, בו הן משחזרות ומחדשות קטע מהווידאו קליפ של Uptown Funk.
הקליפ נחתך מתאריכי ההופעה הבאים והתפרסמו מיד התנצלויות מטעם הלהקה, כולל אחת ישירה מחברות הלהקה, ובהן אמרו כי הן "בורות מאוד בנושא הצבע ולא הבנו את השלכות מעשינו.
ניקח זמן להבין יותר אודות המעריצים הבינלאומיים שלנו כדי להבטיח שזה לא יקרה שוב".
ב-22 ביוני 2017, מאמאמו הוציאה את המיני-אלבום החמישי שלהן, Purple, יחד עם הסינגל המוביל "Yes I Am".
הסינגל טיפס במהירות במעלה המצעד "מלון" בזמן אמת, והגיע למקום הראשון.
לאחר יום אחד, מאמאמו קבעה את השיא למספר הגבוה ביותר במצעד של מאזינים ביממה לסינגל עבור להקות בנות.
האלבום אף הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים העולמי של בילבורד.
ב-4 בינואר 2018, הוציאה הלהקה סינגל בשם "Paint Me" שישמש כמקדמה לסדרת הפרויקטים הקרובה שלהם, "Four Seasons".
מטרת הסדרה היא לפרסם ארבעה אלבומים, שכל אחד מהם משלב צבע אחד ומאפיין של חברה מהלהקה לכל עונה.
הלהקה ציינה כי באמצעות הפרויקט הן שואפות להראות את עומקן כאמניות ולהציג סגנון בוגר יותר.
מאמאמו החלה את פרויקט Four seasons כשפרסמו את המיני אלבום השישי שלהן, Yellow Flower ב-7 במרץ 2018 עם הסינגל הראשי שלה "Night Starry".
השיר הגיע למקום השישי במצעד אמצע השנה הדיגיטלי של גאון.
ב-18 וב-19 באוגוסט 2018 התקיימה הופעת הסולו השלישית של הלהקה, תחת שם 2018 Mamamoo Concert 4Seasons S/S, בגימנסיה האולימפית של SK בכדוריד, סיאול.
הכרטיסים לקונצרט אזלו תוך שתי דקות מרגע המכירה.
מאמאמו המשיכו בפרויקט 4 העונות כאשר הוציאו את המיני אלבום השביעי שלהן, "Red Moon", ב-16 ביולי 2018, ואת "Egotistic" כסינגל המוביל.
בשבוע הראשון ליציאתו, המיני אלבום הופיע במקום הרביעי במצעד האלבומים מרחבי העולם של בילבורד עם 1,000 עותקים.
המיני אלבום הגיע אף למקום השלישי במצעד של גאון.
בנוסף, נכנסו Mamamoo לראשונה אי פעם למצעד אלבומי ההיטסיקרס של בילבורד, במקום ה-25.
הסינגל היפני הראשון שלהם, "Décalcomanie", יצא ב-3 באוקטובר 2018, תחת הלייבל היפני Victor Entertainment.
סינגל הבכורה של מאמאמו ביפן הגיע בשיאו במקום ה-11 במצעד השבועי של אוריקון.
ב-29 בנובמבר 2018, פרסמו מאמאמו את המיני אלבום השלישי בפרויקט "Blue;s", יחד עם הסינגל המוביל, "Wind Flower".
האלבום הגיע למקום השביעי במצעד האלבומים השבועי של גאון.
ב-14 במרץ 2019, הוציאו מאמאמו את המיני-אלבום התשיעי שלהן, החלק האחרון של פרויקט ארבע העונות, White Wind, עם הסינגל המוביל, "Gogobebe".
ב-27 במרץ 2019, הודיעה הלהקה על הופעת הסולו הרביעית שלה, בשם "2019 Mamamoo Concert 4Seasons F/W", שתתקיים בגימנסיה בג'אנג-צ'ונג, סיאול, ב-19–21 באפריל.
ההופעות היוו את סופו של הפרויקט.
ב-24 ביולי 2019, הוציאה הלהקה סינגל חדש בשם "Gleam", שהולחן על ידי קוסמיק סאונד.
ב-14 בנובמבר 2019, פרסמה הלהקה את אלבומה המלא השני, Reality in Black, יחד עם הסינגל המוביל, "HIP".
האלבום נכנס היישר לראש מצעד האלבומים של גאון, ואילו "HIP" הגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד הדיגיטלי.
ב-19 בפברואר 2020, פרסמה הלהקה את השיר היפני השלישי שלהן, "Shampoo", כסינגל דיגיטלי.
השיר, יחד עם הגרסה היפנית של "HIP", נכללו במהדורה היפנית של Reality in Black.
שנה רשת שם תפקיד 2016 tvN Entourage עצמן (פרק 1)
מאלפנקשן היא להקת רוק אלטרנטיבי שהוקמה בשנת 1980 על ידי אנדרו ווד, ואחיו קווין ווד.
הלהקה הוקמה כחלק מפריחת הלהקות מסצנת הגראנג' של וושינגטון וספציפית של סיאטל, והייתה בין הראשונות שבהם, בשנות ה-80 כמו: "The U-Men" (1980), המלווינס (1983), גרין ריבר (1984), סאונדגארדן (1984) וסקין יארד (1985).
במהלך ההופעות, לכל חבר להקה היה אלטר אגו משלו: של אנדרו נקרא "L'Andrew the Love Child" ("אנדרו ילד האהבה"), של קווין נקרא "Kevinstein" ("קווינשטיין" רפרנס לדמות הראשית בספר פרנקנשטיין) ושל ריגן נקרא "the Axe-Handler" ("המחזיק בגרזנים"), ואפילו פוסטר שעוצב אישית להופעות של הלהקה בו נקרא אנדרו גם "Led Springsteen".
בהופעות התלבשה הלהקה בסגנון גלאם והשתמשה במייקאפ, כהשפעה מלהקת הגלאם רוק קיס ולהקות גלאם אחרות, והופעותיה נודעו בתור הופעות דינאמיות בהן אנדרו ירד לקהל והסתובב בין האנשים עם גיטרת הבס שלו, ולפעמים אף עצר את ההופעה בשביל לאכול, וזרק את השאריות על הקהל שהתלהב מההופעה יוצאת הדופן לאותה התקופה.
במקביל התמכרותו של אנדרו לסמים הלכה וגברה, וב-1985 נרשם לגמילה מסמים, במהלך תקופה זו הפסיקה הלהקה את פעילותה.
לאחר שאנדרו חזר מגמילה הלהקה התחילה שוב את פעילותה עם יציאתו של האוסף "Deep Six" של להקות רוק אלטרנטיבי מסיאטל שסימן את תחילת עליית ז'אנר הגראנג' בסיאטל, מתוכו הקליטה את הלהקה את השירים "With Yo' Heart (Not Yo' Hands)" ו-"Stars-n-You".
בגלל סגנון הלהקה והדיסטורשן שאפיין את הסאונד שלה, הלייבל סאב פופ שגילה את רוב להקות הגראנג' מהאזור, לא גילה בה עניין.
למרות שהלהקה צברה פופולריות רבה באזור, היא כמעט ולא הופיעה במופע מרכזי שלה ולמעשה הפסיקה לפעול ביחד סביב 1988.
לאחר מכן עברו אנדרו וריגן לנגן ביחד עם פליטי להקת גרין ריבר, "Ten Minute Warning", ו-סקין יארד, בהרכב שנקרא "Lords Of The Wasteland" מה שהפך בסופו של דבר ללהקת מאת'ר לאב בון.
מאת'ר לאב בון הוציאה בסופו של דבר מיני-אלבום אחד, אלבום אולפן אחד, ואוסף אחד.
ב-1990 מת אנדרו ממנת יתר של הרואין, מה שגרם לפירוק הלהקה באופן מעשי, אולם הלהקה מעולם לא הודיעה על זאת באופן רשמי.
במקביל הקים קווין ווד את ה"Fire Ants" ב-1992, עם אחיהם השלישי של אנדרו וקווין, בריאן ווד, והבסיסט דן מקדונלד, ויוצא להקת נירוונה צ'אד צ'אנינג.
לאחר מכן קווין ובריאן צירפו את בן שפרד (מלהקת סאונדגארדן) ויצרו את להקת "Hater", ולאחר מכן ביחד עם טיילר ווילמן יצרו את להקת "Devilhead".
בינתיים ריגן האגר עבר לנגן בלהקת "Satchel" עם שון סמית', ולאחר מכן בלהקת "Brad" עם שון סמית' וסטון גוסארד.
אוסף של הקלטות להקת מלפאנקשן מהשנים 1986 – 1987 שוחררו בשנת 1995 בשם " Return to Olympus", על ידי ריגן האגר וסטון גוסארד בלייבל של שניהם שנקרא "Loosegroove", מה שהיה השחרור הגדול ביותר מתוך חומרי הלהקה לאורך השנים.
בשנת 2005 יצא סרט המספר את סיפור הלהקה מתוך סיפורו האישי של אנדרו ווד בשם "Malfunkshun: The Andrew Wood Story".
הסרט נכלל בין היתר במארז תקליטורים שיצא ב-2011, ביחד עם האוסף שהוציאו האגר וגוסארד, ועם עוד דיסק שהכיל את חומרי הלהקה.
ב-24 באוקטובר 2006, חברי הלהקה המקוריים שנותרו קווין ווד וריגן האגר, הקימו ביחד עם הסולן שון סמית' והבסיסט קורי קיין את מלפאנקשן מחדש, והחלו לכתוב לחנים לשירים שכתב אנדרו לפני מותו, עם אלבום איתו תכננו להוציא ולהופיע.
הלהקה התלבטה האם לשנות את שמה ל-"Subfunkshun" או ל-"The Subfunkshun Project" ולבסוף שינתה את שמה המסחרי ל-"From The North" (או "Von Nord").
ב-19 בפברואר 2011 הודיעה הלהקה באתר הרשמי שלה, כי ג'ף לופטיס יהיה הסולן של שתי הלהקות מאלפנקשן וגם פרום דה נורת'.
ב-14 במרץ 2011 הקליטו קווין וג'ף את השיר "Jezebel Woman", וב-19 במרץ את השיר "Until the Ocean", ושחררו אותו ברשת יוטיוב תחת השם "מאלפנקשן 2011".
ב-15 במאי 2011 כתבה מאלפנקשן באתר הרשמי כי ריגן הפסיק להיות מתופף הלהקה, וב-24 במאי הודיעה כי מייק סטון יחליף את ריגן.
למרות זאת ממרץ 2012 מופיע עם הלהקה מיילס פריבורן ונשאר איתה מאז.
ב-9 במאי 2012 הודיעה הלהקה כי רוב דיי הצטרף ללהקה במקום גיא מקלנטוש, שהחליף זה לא מכבר את קורי קיין על הבס, בהופעות החורף של הלהקה.
מאמא הוא סרט אימה משנת 2013, אשר מבוסס על סרט קצר בעל אותו שם השם משנת 2008. הסרט נכתב ובוים על ידי אנדרס מוסצ'יאטי.
מככבים בו ג'סיקה צ'סטיין, ניקולאי קוסטר-ולדאו, מייגן שרפנטיר, איזבל נליס, דניאל קאש וחוויאר בוטאט.
הסרט עוקב אחר שתי ילדות שננטשו ביער, עליהן שומרת רוח של אישה שנקראת בפיהן "מאמא".
הבנות מחולצות על ידי דודן ובת זוגו, אך מאמא עוקבת אחריהן לביתן החדש.
הסרט הופק על ידי ג'יי מיילס דייל.
כותבי המשנה, ברברה מושיאטי וגיירמו דל-טורו שימשו כמפיקים בפועל.
הסרט יצא לבתי הקולנוע ב-18 בינואר 2013 על ידי סרטי יוניברסל וקיבל ביקורות חיוביות יחסית.
המבקרים שיבחו את השחקנים ואת האווירה של הסרט, אך מאידך ביקרו לרעה את העלילה.
הסרט היה לשובר קופות והרוויח 146 מיליון דולר, לעומת תקציב של 15 מיליון דולר שהושקעו בו.
לאחר שהפסיד את כל הונו במשבר הכלכלי של 2008, סוכן המניות ג'פרי דסנג' (ניקולאי קוסטר-ולדאו) רוצח את שותפיו לעבודה ואת אשתו ולוקח את שתי בנותיו, ויקטוריה בת ה-3 (מורגן מאגארי) ולילי בת השנה (מאיה וסיירה דאו) מהבית.
בעקבות נהיגה מסוכנת בדרך מושלגת, ג'פרי מאבד שליטה על הרכב ונופל מההר ישירות אל תוך יער, בעקבות הנפילה המשקפייה של ויקטוריה נשברות.
המשפחה שורדת את ההתרסקות וג'פרי לוקח את בנותיו אל עבר בקתה נטושה.
ג'פרי מתכנן להרוג את בנותיו ולהתאבד, אך מותקף ונהרג על ידי דמות מוצללת.
חמש שנים לאחר מכן, משלחת הצלה הממומנת על ידי אחיו התאום של ג'פרי, לוקאס (ניקולאי קוסטר-ולדאו) מוצאת את ויקטוריה (מייגן שרפנטיר) ולילי (איזבל נליס) בבקתה, אך במצב פראי בעקבות שנים של בידוד בבקתה.
הבנות מושמות בהשגחה רפואית ומעקב על ידי דוקטור ג'רלד דרייפוס (דניאל קאש).
הבנות מזכירות את "מאמא", דמות אימהית שמגנה עליהן.
הבנות מתנהגות בעוינות ללוקאס, אבל ויקטוריה מזהה אותו לאחר שהוא נותן לה משקפאי ראייה חדשות.
דרייפוס מסכים לתמוך בלוקאס ובת זוגו אנאבל (ג'סיקה צ'סטיין) בבקשת המשמורת שלהם על הבנות נגד דודתן ג'ין פודולסקי (ג'יין מופט), כל עוד דרייפוס יוכל לעקוב אחרי התפתחותן של הבנות.
ויקטוריה מתרגלת במהירות לחיים החדשים, אך לילי עדיין נשארת במצב פראי.
מאמא (חוויאר בוטאט) תוקפת את לוקאס והוא מגיע לבית החולים במצב של תרדמת, ולכן אנאבל אחראית על הבנות לבדה.
למרות הסתייגותה, היא מצליחה ליצור קשר עם ויקטוריה, אבל לילי עדיין עוינת כלפיה.
בעקבות סיוטים על אישה מסתורית ואזהרות על הקנאה של מאמא, אנאבל מבקשת מדרייפוס שיחקור לעומק.
המחקר של דרייפוס שופך אור אודות אישה בשם אידית' ברנן (חנה צ'סמן), מאושפזת במוסד לחולי נפש שמתה במאה ה-19. דרייפוס מצליח להשיג קופסה מלאה בשרידי תינוק ממחסן ממשלתי.
אנאבל חולמת על עברה של מאמא: כשאידית' ברנן (מאמא) נשלחה למוסד הסגור, ילדה נלקח ממנה והועבר לטיפולן של נזירות.
היא ברחה מהמוסד, דקרה נזירה ולקחה את בנה בחזרה.
במהלך הבריחה, אידית' קופצת מצוק יחד עם בנה, אך היא טובעת ובנה נתקע על ענף של עץ ולא נפל למים.
איזבל מבינה שמאמא לא הבינה שבנה לא טבע כמותה ולכן רוחה חיפשה אחר ילדים חדשים ומצאה את ויקטוריה ולילי בבקתת העץ ואימצה אותן כתחליף.
לוקאס חוזר להכרה לאחר חיזיון על אחיו המת שמפציר בו ללכת לבקתה ולהציל את הבנות.
ויקטוריה מתקרבת לאנאבל ומאבדת את החשק לשחק עם מאמא, בניגוד ללילי.
דרייפוס מבקר בבקתה ונהרג על ידי מאמא.
אנאבל מצליחה להשיג את התיק על מאמא ואת שרידיו של בנה.
אנאבעל והבנות מותקפות על ידי מאמא הקנאית, ההורגת את ג'ין ומשתמשת בגופה כדי לקחת איתה את הבנות.
אנאבל ולוקאס מוצאים את מאמא והבנות בסמוך לצוק שממנו אידית' קפצה עם בנה, בתקווה לשחזר את הקפיצה יחד עם הבנות.
אנאבל מציעה למאמא את שרידיו של בנה, מאמא מזהה את בנה ומשתנה לאישה רגילה.
אך לאחר שאנאבל ולוקאס מנסים לקחת את הבנות למקום בטוח, לילי קוראת למאמא והאחרונה חוזרת לצורתה המבעיתה ומנסה לקחת את הבנות שוב.
אנאבל נצמדת לוויקטוריה, הרוצה להישאר עם אנאבל ולוקאס ומאמא מסכימה.
לאחר פרידה מרגשת, מאמא ולילי קופצות ביחד מהצוק מחובקות ופוגעות בענף, מיד לאחר מכן הן הופכות לנחיל עשים.
אנאבל ולוקאס מחבקים את ויקטוריה, המבחינה בעש נוחת על ידה, דבר הרומז שלילי איתה עדיין ברוחה.
ניקולאי קוסטר-ולדאו - ג'פרי ולוקאס דסנג' (תפקיד כפול).
מייגן שרפנטיר - ויקטוריה דסנג'.
מורגן מקגארי - ויקטוריה הצעירה.
איזבל נליס - לילי דסנג'
מאיה וסיירה דאו - לילי הצעירה.
לאורה גוייטרס ומלינה מתיוס - הקול של מאמא.
חנה צ'סמן - מאמא האנושית/אידית' ברנן.
ג'יין מופט - ג'ין פודולסקי.
תהליך ההפקה החל באולפני "פיינווד" שבטורונטו ב-3 באוקטובר 2011 והסתיים ב-9 בדצמבר.
אף על פי שהסרט צולם בקנדה, העלילה מתרחשת בווירג'יניה.
הסרט תוכנן לצאת לבתי הקולנוע באוקטובר 2012, אך נדחה לינואר כדי למנוע תחרות עם הסרט "פעילות על טבעית 4".
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט דירוג של 63% טריות על סמך 164 ביקורות עם ציון ממוצע של 5.93/10. באתר נכתב "אם אתם אוהבים הפחדות כמו פעם ואלימות גופנית מעטה, אתם תצליחו להתגבר על התסריט המבלבל של הסרט".
האתר Metacritic נתן לסרט ממוצע ביקורות של 57/100.
מאמאצחיק היא קבוצת פייסבוק ישראלית פרטית לנשים בלבד, העוסקת בהומור טוטאלי על כל גווניו.
היא אחת מקהילות הפייסבוק הגדולות והפעילות בישראל.
מאמאצחיק הוקמה במרץ 2017 על ידי קרן אלאלוף שרעבי ורויטל טודרס, מתוך צורך ורצון לפרוק, לבטא ולשתף בהומור אנקדוטות מצחיקות מחייהן של נשים.
לדבריהן, "הקבוצה נולדה מתוך הצורך והרצון לצחוק על כל דבר (כמעט), בחברת נשים מצחיקות שמחפשות לבטא בצורה הומוריסטית כל סיטואציה מהחיים".
לקבוצה מקושרים גם אתר אינטרנט, עמוד פייסבוק בעל שם זהה ולו מעל 376,000 עוקבים, וחשבון אינסטגרם ולו כ-258,000 עוקבים (נכון לנובמבר 2020).
באוקטובר 2020 הוסרה הקבוצה משרתי פייסבוק ללא התראה מוקדמת למשך כ-36 שעות, והוחזרה לאחר שחברת פייסבוק הבהירה כי מדובר היה בטעות.
התכנים שמתפרסמים בקבוצה עוסקים בחייהן של נשים, על שלל ההיבטים שלהם (גירושים, מחלות, אובדן, טיפולים, מיניות, דיכאונות אחרי לידה ועוד), בפן הומוריסטי וללא ביקורת או שיפוטיות, במטרה להוות מרחב בטוח לשיתוף והתמודדות עם סיטואציות שונות.
מידי מספר חודשים עולים בקבוצה תכנים חברתיים שמטרתם לעורר מודעות ולהשפיע בנושא מסוים הקשור בנשים.
בין היתר הקבוצה לקחה חלק בפרויקט של ניר אלימלך, שמטרתו העלאת המודעות לנושא האלימות במשפחה, ובקמפיין של עמותת "אחת מתשע" לטובת הורדת גיל בדיקת הממוגרפיה מ-50 ל-40 והעלאת מודעות לגילוי מוקדם של סרטן השד.
כמו כן, באתר "מאמאצחיק" קיימת רשימה של נשים העוסקות בתמיכה והגנה בנשים הנתקלות באלימות בבית ומוכנות לסייע לחברות הקבוצה.
באוקטובר 2019 התארח בקבוצה נשיא המדינה, ראובן ריבלין, והזמין את חברותיה להתארח בסוכתו בבית הנשיא, עם משפחותיהן.
בקיץ 2020 לא התאפשר מפגש שכזה עקב התפרצות נגיף הקורונה, וריבלין הזמין את נשות הקבוצה להגיע עם ציורים שהכינו לקיר מחוץ לבית הנשיא, עליו הודבק לוח מיוחד, ולתלות שם את הציורים כחלק מיוזמת "מציירים את זה יחד".
בנובמבר 2019 קיימה הקהילה בגבעת ברנר אירוע ראשון מחוץ לפלטפורמה של פייסבוק, בו נכחו כ-650 נשים.
מאמא בינתא סאנה (נולדה ב-3 בפברואר 2000) היא שחקנית סנגלית.
היא מוכרת בשל גילום דמותה של אדה בדרמה הרומנטית העל-טבעית בסרט "".
סאנה גדלה בשכונה תיארו שבדקר, בירת סנגל.
היא לא קיבלה חינוך סדיר בבית ספר ועבדה כעוזרת לחייט.
סאנה לא שיחקה באף סרט לפני שנבחרה לתפקיד הראשי בסרט "אטלנטיק", כאשר הבמאית במקרה הסתובבה בתיארו, שכונת מגוריה, ובחרה ללהק את סאנה לסרט הראשון שלה.
בסרט סאנה גילמה את התפקיד הראשי של אדה, שאבודה בים בספינה מלאה בגברים צעירים, כולל המאהב שלה.
סאנה גילתה שהיא הרגישה מאוד מחוברת לדמות, ובחלק מהסצנות הרגישה שאיברהימה טראור, ששיחק מולה, דיבר ישירות אליה ולא כדמות בסרט.
הסרט אטלנטיק, בכיכוב סאנה, צולם ברחובות דקר עיר הולדתה.
הוא זכה לביקורות טובות והוקרן בכמה פסטיבלי סרטים, כולל פסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2019. בפסטיבל הקולנוע בקאן, הסרט זכה בפרס גרנד פרי.
בשל תפקידה בסרט, סאנה מונתה לפרס השחקנית המבטיחה ביותר בפרס סזאר ובפרס לומייר, ולפרס הביצוע הפורץ ויוצא הדופן בפרסי Black Reel.
ארפיין מרטויאן (; נולדה ב-10 בינואר 2007), ידועה בשם הבמה שלה מאלנה, היא זמרת ארמנית.
היא ניצחה באירוויזיון הילדים 2021, שנערך בפריז בירת צרפת, עם השיר "Qami Qami".
בשנת 2018 השתתפה מאלנה בקדם הארמני לאירוויזיון הילדים 2018, עם השיר "Par".
היא כשלה בניסיון להעפיל לגמר הקדם כשהגיעה למקום השמיני בחצי הגמר.
החל משנת 2020 מאלנה עובדת עם חברת התקליטים TKN, שבסיסה בירוואן הבירה.
בבניין החברה היא כותבת לצד המפיק טוקיונין את השיר הארמני לאירוויזיון הילדים 2020, לאחר שנבחרה על ידי רשות השידור הארמנית לייצוג המדינה בתחרות.
טוקיונין כתב את השיר הארמני "Walking Out" של סרבוק, שייצגה את המדינה באירוויזיון 2019 בתל אביב-יפו.
יחד הם כתבו את השיר "Why", אך בעקבות מלחמת נגורנו קרבאך השנייה הודיעה רשות השידור הממלכתית על פרישתה מהאירוע.
מאוחר יותר באותה השנה הכריזה רשות השידור הארמנית כי מאלנה תייצג את המדינה באירוויזיון הילדים 2021, עם השיר "Qami Qami".
השיר נכתב על ידי ורהאם פטרוסיאן, דייוויד צרוניאן, טוקיונין ומאלנה.
ב-19 בדצמבר 2021 שודר אירוע הגמר של התחרות.
בסופו זכתה מאלנה במקום הראשון עם 224 נקודות.
מאם טור היא פסגה מרכזית באזור הפסגות בדרבישייר, כ-30 קילומטרים דרום-מזרחית למרכז מנצ'סטר.
פסגת מאם טור מתנשאת לגובה של 517 מטרים מעל לפני הים כחלק מרכס קינדר סקאוט המתפרש צפונית לעמק הופ.
מאפיין ראוי לציון של הגבעה הוא מפולת המתמשכת מזה כ-4,000 שנים בצד הדרום-מזרחי של מאם טור, מפולת המתרחשת בקצב של כ-0.25 מטרים לשנה.
מפולת מתמשכת זאת נובעת מהמצאות שכבות פצלים באזורים שונים בגבעה והיא שהעניקה לה את שמה משום הגבעות הקטנות שנוצרו למרגלותיה בזכות המפולות התכופות.
בפסגת מאם טור מצוי מבצר גבעה מתקופת הברונזה ותקופת הברזל.
המבצר כולל שני אתרי קבורה המתאורכים ל-1200 לפנה"ס, האחד על הפסגה והשני סמוך לו, כאשר בשלב מאוחר יותר הוקמו סביבם כמאה מבני מגורים עגולים.
סביב היישוב הקדום הוקמה מערכת ביצורים שכללה תעלה וחומה, שטח היישוב בתוך החומה הוא כ-6.5 הקטאר או 65,000 מטר רבוע, כאשר מקצה לקצה אורך המתחם הוא כ-400 מטרים (מדרום-מערב לצפון-מזרח לאורך קו הרכס) והעומק הוא כ-150 מטרים.
מבצר הגבעה במאם טור כולל עדויות להתיישבות עד סביבות 400 לפנה"ס, מה שהופך אותו לאחד ממבצרי הגבעה הקדומים והמשמעותיים בבריטניה.
שרידי המבנים העתיקים במקום מוגנים ושמורים כמונומנט רשום.
מאמאגאמה (באזרית: Mamagama) היא להקה אזרית שהוקמה ב-2021 בבאקו.
חברי הלהקה מורכבים מהזמר היהודי אסף מישייב, הגיטריסט חסן אפנדייב והמתופף אריף גומבטלי; נציגי אזרבייג'ן באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ עם השיר "Run with U".
הלהקה הוקמה ב-2021 בבאקו, אזרבייג'ן; לכל חברי מאמאגאמה היה ניסיון קודם בהרכבים מוזיקליים.
הקבוצה החלה להופיע בפסטיבלים בין-לאומיים שונים.
בשנת 2022 השתתפה הלהקה ב"קנגה מג'יקה" (בתרגום חופשי: "שיר הקסם"), אחד מפסטיבלי המוזיקה האלבניים המרכזיים יחד עם פסטיבלי אי קנגס, שם זכו בפרס הראשון בקטגוריית ה"אמנים הבין-לאומיים" הודות לסינגל שלהם, "Dreamer".
לקראת סוף השנה הם הגישו בקשה לייצג את אזרבייג'ן באירוויזיון 2023. למרות שהגיעו לחמשת המועמדים הסופיים, ערוץ הטלוויזיה הציבורי İctimai Television בחר בסופו של דבר בצמד טוראלטוראןX כנציגים.
ב-4 בפברואר 2025 הודיע ITV כי בחרה באופן פנימי במאמאגאמה לייצג את אזרבייג'ן בתחרות האירוויזיון 2025 בבזל, שווייץ.
הלהקה הופיעה בחצי הגמר הראשון של התחרות שהתקיימה ב-13 במאי אך לא הצליחה להעפיל לשלב הגמר.
מאוחר יותר התברר שהלהקה הגיעה למקום ה-15 והאחרון בחצי הגמר עם 7 נקודות.
במוזיקה שלהם, מאמאגאמה משלבים אלמנטים של מוזיקה מסורתית עם צלילים מודרניים יותר הנוטים לאינדי פופ ורוק אלטרנטיבי.
מאלף הנחשים הוא ציור שמן על בד שצויר בסביבות 1879 בידי ז'אן-לאון ז'רום, ונמצא כיום באוסף המכון לאמנות סטרלינג ופרנסין קלארק בויליאמסטאון מסצ'וסטס.
היצירה משתייכת לשלב המאוחר בקריירה של ז'רום, שבו פנה מציור היסטורי אקדמי לסצנות אוריינטליסטיות.
הציור מתואר כסצנה בדויה המתחזה לתיעוד אתנוגרפי, ומשלב פרטים מדויקים לכאורה עם עלילה מומצאת, באופן היוצר רושם של אותנטיות חזותית.
הציור מציג סצנה המתרחשת במרחב המזוהה עם אדריכלות אסלאמית, המאופיין בקירות מחופים באריחים כחולים, כתובות בערבית, דגמים קשתיים המזכירים מחראב, ותקרת עץ מסוג אלפרחה הנראית בחלקה העליון של הקומפוזיציה.
על הרצפה מונח שטיח תפילה, המרמז כי הסצנה מתרחשת במסגד, אף שהפעילות המוצגת חורגת מן המקובל במרחב קדוש.
במרכז הציור עומד ילד עירום, כשרגליו צמודות זו לזו, ונחש גדול מתפתל סביב גופו.
לצדו מונח סל שממנו יצא הנחש.
מול הילד יושבת קבוצת גברים מבוגרים, נשענים על הקיר וצופים בו בריכוז.
אחד מהם, מבוגר ולבוש חלקית, מנגן בחליל במטרה לאלף את הנחש.
סביב הסצנה מופיעים פרטים רבים: סלים קלועים, חרב עם נדן מתכתי מבריק, טורבן ירוק כבד, קסדה מתכתית, ורצפת אבן בלתי אחידה.
ריבוי הפרטים והדיוק בתיאורם יוצרים רושם של סצנה מתועדת ומוסיפים לאמינותה החזותית.
היצירה מתוארת כייצוג בדוי המתחזה לאתנוגרפיה.
אף שז'רום הקפיד על תיאור מדויק של פרטים אדריכליים וחפצים, הסצנה עצמה אינה מתארת מנהג ממשי: ילדים עירומים לא שימשו כמאלפי נחשים, ולא התקיימו מופעים כאלה במרחב דתי.
הפער בין מראית העין האותנטית לבין אופייה הבדיוני של הסצנה מדגיש את השתייכותה של היצירה לשיח האוריינטליסטי.
יחסי הכוח בין קבוצת הגברים המבוגרים לבין הילד העירום במרכז הקומפוזיציה מודגשים באופן חריף, ותורמים לתחושת אי־נוחות.
הנחש והחליל מתוארים כבעלי משמעות פאלית, ומוסיפים רובד של רמיזה מינית לסצנה, הנתפסת כטעונה במתח של מציצנות.
הצופה המערבי מוזמן להתבונן במתרחש ממרחק בטוח, תוך שימוש ב"אחרות" הגזעית והתרבותית של הדמויות כצידוק מוסרי להתבוננות.
כך נוצר אפקט של מציצנות עקיפה, המתחזק באמצעות הסימון התרבותי של הדמויות כזרות.
הציור משמש דוגמה מובהקת לאוריינטליזם, תפיסה תרבותית מערבית המאחדת תרבויות שונות של "המזרח" לכדי ישות אחת ומונוליתית.
הפרטים בציור נשאבים מאזורים ותרבויות שונות: הלבוש מזוהה כבלקני, השריון כפרסי או הודי, האריחים כטורקיים, ואילו פעולת אילוף הנחשים קשורה למופעי רחוב בקהיר.
שילוב זה יוצר מרחב דמיוני שאינו מייצג מקום ממשי אחד.
חלק מן הפרטים בציור הועתקו מתצלומים שהיו ברשות האמן, ובהם תצלומי אריחים ורצפות מארמון טופקאפי באיסטנבול.
עם זאת, ז'רום הגביר במכוון סימני שבר, הזנחה ומיליטריזם מעבר למה שנראה בתצלומים התיעודיים, ובכך חיזק את הדרמה ואת תחושת הדקדנס.
אפקט המציאות הנוצר מן השילוב בין דיוק חזותי לבין עיוות מכוון הופך את המסר האידאולוגי של היצירה לסמוי אך יעיל, ומקל על קבלת הסצנה כמשקפת אמת לכאורה.
מאלף הנחשים משתלב במכלול יצירותיו האוריינטליסטיות של ז'רום, הכוללות סצנות של שוקי עבדים, מרחצאות ומרחבים פרטיים ואסורים.
בדומה ליצירות אחרות מסוג זה, גם כאן נעשה שימוש בפרטים מדויקים שמקורם במקומות ממשיים, אך הם משולבים בתוך סצנה בדויה המורכבת מטרופים וסטריאוטיפים.
תפוצתן הרחבה של יצירות אלו התאפשרה באמצעות רשת הסחר הבינלאומית של Goupil & Cie, שמכרה הן ציורים מקוריים והן הדפסים, ובכך הפיצה דימויים אוריינטליסטיים לקהלים ברחבי העולם.
בשנת 1978 הופיע מאלף הנחשים על כריכת ספרו של אדוארד סעיד "אוריינטליזם", שבו נותחה האידאולוגיה התרבותית שהיצירה נתפסת כיום כאחת מנציגותיה הבולטות.
מאמי היא אופרת רוק ישראלית שנכתבה על ידי הלל מיטלפונקט, הולחנה על ידי אהוד בנאי ויוסי מר חיים, והופקה ועובדה בידי שפי ישי ויוסי אלפנט.
הגרסה הראשונה של האופרה הועלתה על הבמות בשנת 1986, כאשר בתפקיד הראשי של מאמי שיחקה מזי כהן, ובתפקידי המשנה של דמויות כמו בעלה הצמח של מאמי, איש התולעים ופרופסור קופמשין שיחקו אהוד בנאי ואריה מוסקונה.
האופרה עלתה על במת "צוותא", ועסקה בנושאים פוליטיים אקטואליים, הכיבוש הישראלי ביהודה ושומרון, הקיפוח והאפליה של תושבי הדרום, והמיליטריזם הישראלי.
עלילת האופרה מספרת על מאמי, נערה מעיירת פיתוח בדרום.
זמן קצר לאחר חתונתה נפצע בעלה במהלך שירות מילואים והופך לצמח, דבר ההופך אותו לנכה על כיסא גלגלים ומקשה עליו לקיים חיים רגילים.
בשל כך, חייה של מאמי משתנים והיא הופכת לקשת יום.
היא עוזבת את הדרום ולוקחת איתה את בעלה לתל אביב, שם היא עובדת כמלצרית בפאב "גוטה גוטה", בו מבלים עיתונאים, אנשי בוהמה וספורט חשובים.
במרתף הפאב בו היא עובדת מאמי עוברת ניסיון אונס על ידי שבעה מלצרים פלסטינים מעזה, אשר לאחר מכן נרצחים על ידי איש התולעים, המסמל את אנשי הימין הקיצוני.
בעקבות האונס, ובעקבות הפיכתה של מאמי למושא של גנאי מצד הימין, היא נאלצת לעבוד כזונה בבית בושת לזקני האליטה הישראלית.
במהלך עבודתה בבית הבושת היא פוגשת את פרופסור קופמשין, אשר משדרג את מוחה באמצעות מכונה מיוחדת בשם "מכונת הידע ההיפנוטי".
לאחר מכן, מאמי "נולדת מחדש" וכך צוברת פופולריות בתקשורת, כאשר היא מנגחת את השמאל והימין, מנתחת את המציאות מזוויות אחרות ומקימה קברט סאטירי.
בעקבות ההצלחה היא עולה לשלטון במדינה, ומקימה משטר מיליטריסטי ואף פאשיסטי, המהלל את המלחמה, ושולח את החיילים למלחמה נוספת ומיותרת.
לאחר התבוסה במלחמה מבינה מאמי שצעד זה היה טעות פטאלית ושהמלחמה גבתה מחיר כבד וקשה מאוד.
בעקבות תוצאות המלחמה, ששוברות את ליבה של מאמי, גוזרת עליה ועדת חקירה לחזור לעיירת הפיתוח בדרום ממנה הגיעה, כשהיא מובילה את בעלה הצמח בכיסא גלגלים.
שיר נוסף מתוך האופרה שזכה להצלחה היה "שיר הפאב" ("גוטה גוטה") בביצועו של יוסי אלפנט, העוקץ את הבוהמה התל אביבית המבלה בבתי קפה.
40 ההצגות הראשונות של האופרה שהוצגו לקהל הרחב לא זכו להצלחה, והיא יצאה להפסקה לזמן בלתי מוגבל עד להודעה חדשה.
בשלב זה, נסים ציון, המפיק מ"צוותא", החליט להזמין לתקופה קצרה 150 חיילים בחינם.
משלב זה, וייתכן שגם בשל צפיית החיילים בנושאים הפוליטיים שההצגה עירבה בתוכה, זכתה האופרה להצלחה גדולה, ורצה במשך שנתיים כשבהצגות רבות נמכרו כל הכרטיסים, ונוצרה תופעת הערצה בה חלק מהקהל חוזר להצגות ומכיר את הטקסטים בעל פה.
השלד המוזיקלי של המשתתפים היה אנשי להקת "הפליטים" של אהוד בנאי שטרם הוציא אז את אלבומו הראשון, וטרם זכה להכרה ציבורית נרחבת, ואת העיבודים ערכו יוסי אלפנט ושפי ישי.
מוזיקת הרוק של האופרה הייתה הקדמה לפעילותם של בנאי, אלפנט והפליטים בשנים הבאות.
מזי כהן, אז אחרי השתתפותה בלהקת גזוז, ולפני אלבום הסולו שלה, נתנה לאופרה את קולה רב העוצמה, וביצעה את השירים בהצלחה רבה תוך הזדהות מוחלטת עם דמותה הראשית של מאמי.
בשנת 1987 יצא אלבום כפול המתעד את שירי האופרה.
ההצגה והאלבום עוררו עניין רב, והטיפול בנושאים הפוליטיים והחברתיים נחשב נועז לזמנו.
רוב שירי המחזה לא הושמעו ברדיו הישראלי וצונזרו מחשש לתגובות קשות כלפי הטקסטים, אך היו פופולריים בקרב הצעירים בתקופה זו, סמוך מאוד לפרוץ האינתיפאדה הראשונה אותה חזתה, למעשה, האופרה.
מאוחר יותר הוסרה הצנזורה מעל השירים והשמעתם ברדיו הותרה.
בשנת 2002 הועלתה בהבימה גרסה מחודשת, בהשתתפותם של אורית שחף, סולנית להקת היהודים, בתפקיד מאמי, הראל חסון, ערן צור ואריה מוסקונה, אשר שיחק אף בגרסה המקורית.
גרסה זו הייתה בהפקתו המוזיקלית ובהשתתפותו של שפי ישי.
ההצגה כללה חידושים צורניים בעיצוב התפאורה והתלבושות לעומת הגרסה המקורית, אך זכתה להצלחה פחותה מהמקור.
בשנת 2011 הועלתה ב"בית צבי" גרסה שלישית לאופרה, שזכתה להצלחה.
האופרה בגרסה זו הוצגה במשך שנה ב"צוותא" ועוד כשנה נוספת ב"מועדון הבארבי".
ביוני 2018 החלו צילומי הסרט מאמי, עיבוד קולנועי המבוסס על אופרת הרוק בבימויה של קרן ידעיה.
גרסה זו כוללת את נטע אלקיים בתפקיד מאמי, את דודו טסה (שגם עיבד את הגרסאות של שירי האופרה עבור הסרט) כמספר, את ערן צור בתור הפרופסור, את ריקי גל בתפקיד בתיה קלאסה ואת יובל בנאי בתפקיד הבעלים של פאב "גוטה גוטה".
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אופיר (כולל פרסי השחקניות לאלקיים וגל) וזכה בשניים: פרס המוזיקה המקורית ופרס עיצוב הפסקול.
הסרט נחשף לראשונה לציבור בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2019, ויצא לאקרנים להקרנות מסחריות ב-12 במרץ 2020. הופק בסיוע קרן הקולנוע הישראלי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, מפעל הפיס, קרן לוקסמבורג וקרן המבורג.
עלילת הסרט שונה מעלילת המחזה במספר היבטים:
קטעי עלילה מסוימים אינם מופיעים (ובפרט, לא מופיעים השירים הבאים: טוב טוב, הנחמה, התולעים, מאמי סופר סטאר, הקרקס של מאמי).
סצנת האונס שונתה, והיא איננה כוללת ניסיון אונס פיזי, אלא מתנהלת כדיאלוג בין מאמי לבין אחד הפועלים הפלסטינים.
החיבור למכונת הידע ההיפנוטי נעשה בכפייה, ולא מרצונה של מאמי.
לחיבור בכפייה שותפים בתיה קלאסה, שמסממת את מאמי, ופרופסור קופמשין.
בנוסף, בניגוד למחזה, בסרט מצוין שהפרופסור מפעיל את המכונה במסגרת ניסוי לטובת משרד הביטחון.
לשיר "הכוח החדש" (כלומר, לקמפיין הבחירות של מאמי) נוסף בית חדש (שנכתב על ידי נטע אלקיים) - בנוסף לשלושת הבתים המקוריים, המתייחסים להיבטים השליליים במחנה ה"שמאל", במחנה ה"ימין" ובקרב ה"דוסים", הבית החדש מתייחס להיבטים השליליים במחנה ה"נאור".
שינויים אלו הופכים את הסרט לבעל עמדה מובחנת יותר מהמחזה המקורי בשאלת הדמויות ה"טובות" וה"רעות".
בניגוד למחזה, שבו קשה להצביע על דמויות "רעות" (אולי למעט איש התולעים), הרי שבסרט יש דמויות "רעות" מובהקות - פרופסור קופמשין ובתיה קלאסה - ודמויות "טובות" מובהקות - הפועלים הפלסטינים.
כלומר, הסרט נוקט עמדה יותר חד-צדדית ביחס למחזה המקורי.
הלל מיטלפונקט הביע הסתייגות מהעיבוד הקולנועי: "הייתי די לא שלם עם הסרט...
היה לי קצת כאב לב מהעניין אז פשוט ניתקתי את עצמי...".
קרן מאמין וזורע יוסדה בגוש קטיף בתקופה שקדמה לתוכנית ההתנתקות, במטרה לאפשר לחקלאי גוש קטיף להמשיך לעבוד בחממות ובשדות.
הקרן נוצרה לאור סירוב הבנקים לתת אשראי לחקלאים, אשר לפי תוכנית ההתנתקות אמורים היו לאבד את כל אדמתם וגידוליהם.
לקרן נאספו מעל ל-10 מיליון שקלים מתרומות הציבור, ורבים מהם הועברו לחקלאים, שהמשיכו לזרוע עד ל"דקה התשעים".
לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות נשארו בקרן כספים רבים, שהופנו לתמיכה בחקלאים המפונים ובמוסדות אחרים שנפגעו מהפינוי.
מייסד הקרן, הרב בניה ליפשיץ מישיבת ההסדר נוה דקלים, הקים אותה מתוך כוונה לסייע למאבק בתוכנית ההתנתקות, על מנת לשדר תחושה של "עסקים כרגיל" ולמנוע התרוקנות הגוש חודשים רבים לפני ביצוע התוכנית, עקב עזיבת החקלאים.
הקרן כונתה כך על פי דבריהם של התוספות (מסכת שבת לא, א) בשם התלמוד הירושלמי על החקלאי הרגיל, המבטא במעשיו אמונה גדולה בכך שהוא "מאמין בחי העולמים וזורע", שכן הוא משקיע ממון רב, שעלול כולו לירד לטמיון אם תנאי מזג האוויר לא יאפשרו גידולים מוצלחים.
אהר'לה צור – צוות חשיבה, פיתוח טכני.
הרב בניה ליפשיץ – המייסד.
מתנדבים ובנות שירות – איסוף התרומות באמצעות טלפון/אינטרנט.
הקרן לפיתוח חוף עזה – איסוף תרומות מידידי גוש קטיף בחוץ לארץ
התרומות נאספו בתור "הלוואה" כביכול, בהתנאה שאם תתבצע התוכנית תהפוך ההלוואה למענק.
הטלפון: הקרן פתחה ופרסמה בתקשורת קו מיוחד לנושא.
אתר אינטרנט: אתר שהיה ניתן לתרום בו באמצעות מערכת סליקה מקוונת.
בנק: תרומה ישירות לחשבון בנק.
לאור ביצוע תוכנית ההתנתקות הפכו לבסוף ה"הלוואות" למענקים, והכספים שנשארו בקרן הופנו לתמיכה במפוני הגוש.
הקרן פנתה לציבור המאמין, שייתכן, או אף ודאי, שהגזרה תתבטל "ברחמי שמים", ברוח אמירתו המפורסמת של הרב מרדכי אליהו "היה לא תהיה".
גם ל"ריאליסטיים" יותר פנתה הקרן בקריאה לסכן מעט מהונם כדי שיהיה יותר סיכוי להצלחת המאבק.
מלבד זאת, בעונת החקלאות של הקיץ, לא היה לחקלאים אפשרות לפתוח עונה זו, כיון שהבנקים לא נתנו להם אשראי, משמעות הדבר הייתה חיסול היישובים החקלאיים עוד לפני ההתנתקות עצמה.
תרומות לקרן אפשרו לחקלאים להמשיך בחייהם הנורמליים עד תאריך ההתנתקות.
ואכן, נרשמה היענות רבה לנושא, בעיקר מקרב הציבור הדתי לאומי, ונאספו לקרן למעלה מ-10 מיליון שקלים בתוך פחות מחודשיים, ביניהם מאישים מפורסמים כמו יונתן פולארד ואחרים.
בספורט, מאמן הוא אדם המדריך ספורטאי או קבוצת ספורטאים, מייעץ להם ומנהל את פעולותיהם כאשר הם מתכוננים לתחרות ספורטיבית, ובזמן שהם משתתפים בה בפועל.
חלק מהמאמנים עסקו בענף בו הם מתמחים כספורטאים מקצוענים.
לכל הפחות שיחקו בענף בו הם מאמנים עד גיל נוער.
ברוב ענפי הספורט המאמנים צריכים לעבור הכשרה מקצועית כדי לעסוק בכך.
כמו קורס הפרו בענף הכדורגל.
המוטל על המאמן משתנה מענף לענף וממקום למקום.
בדרך כלל תפקידו כולל את:
התוויית הטקטיקה והאסטרטגיה המתאימה לכל משחק או תחרות, בהתאם ליריב ולנסיבות המשתנות.
בחירת התחרויות שבהן ישתתף הספורטאי או הקבוצה, בענפי ספורט שבהם קיימת האפשרות לבחור (כגון טניס).
בחירת משטר האימונים הפיזי, התרגילים וההכנות שיבצעו הספורטאים, במטרה להביא אותם לשיא ברגע הנכון, לחלק נכון את מאמציהם ולמנוע פציעות.
בחירת ההרכב המתאים לכל תחרות או משחק, בענפי ספורט קבוצתיים, כגון כדורגל או כדורסל, וביצוע חילופים תוך כדי ההתמודדות, אם הם מותרים.
ארגונים ספורטיביים מודרניים כוללים בתוכם מבנה ארגוני מורכב, על פי רוב היררכי, שכולל יותר ממאמן אחד, ומחלק את תחומי האחריות בין נושאי התפקידים השונים.
בייחוד אמורים הדברים במועדוני ספורט מקצוענים.
במסגרת מבנה היררכי זה, פועלים ביחד בדרך כלל מאמן ראשי, יחד עם עוזרי מאמנים ומאמנים ייעודיים כגון מאמני שוערים בכדורגל, או כאלו שאחראים על כושר גופני.
ישנם מאמנים המופקדים על מחלקות הנוער וקבוצות המשנה של מועדוני ספורט, כמו גם כאלה שמאמנים נבחרות לאומיות בגילאים שונים.
בארגונים מסוימים, כמו בקבוצות הכדורגל בבריטניה, מקובל מודל שמקנה למאמן הראשי סמכויות נרחבות יותר, הגולשות גם להיבט הכלכלי-ניהולי של הקבוצה.
מאמן כזה אף נקרא לעיתים מנהל או מנג'ר.
ברוב מועדוני הספורט הבכירים בעולם, יש איש מקצוע הנמצא מעל המאמן הוא המנהל המקצועי (Gerenal Manager באנגלית) שאחראי בעיקר על הבאת רכש מקצועי הן של שחקנים והן של אנשי אימון.
לעיתים את העבודה השוטפת מול השחקנים באימונים עושים עוזרי המאמנים, בעוד המאמן הראשי עסוק בעיקר בהכנה הטקטית למשחקים.
מקובל שעל הספורטאים לנהוג יראת כבוד מסוימת במאמן, שמתבטאת בין השאר בפנייה אליו כ"המאמן" ולא בשמו.
יחס זה נובע בחלקו מכפיפות הספורטאים למאמן, ובחלקו מעובדת היות המאמן, ברוב הגדול של המקרים, מבוגר מהספורטאים אותם הוא מדריך.
בכדורגל, המאמן אחראי על העברת האימונים בין המשחקים, על קביעת המערכים וההרכבים למשחק וניהול המשחק עצמו (חילופים, טקטיקות וכו').
במהלך משחק הכדורגל על המאמן להיות באזור הטכני של קבוצתו.
כדי לאמן במשחק רשמי של אופ"א או בליגה הראשונה במדינה החברה באופ"א, על המאמן להיות בעל תעודת פרו של אופ"א.
בישראל קיימת חובה לעבור הסמכה במכון וינגייט או הסמכה מקבילה במוסד בעולם בשביל לאמן בכל מסגרת ובכל קבוצת גיל.
(!Mamma Mia) הוא מחזמר להיטים מאת המחזאית הבריטית קת'רין ג'ונסון, המבוסס על שירי להקת אבבא, שחוברו על ידי בני אנדרסון וביורן אולבאוס, לשעבר חברים בלהקה.
שמו של המחזמר נלקח מלהיט מצעד-הפזמונים של הלהקה משנת 1975, "מאמה מיה".
אולבאוס ואנדרסון, שהלחינו את המוזיקה המקורית לאבבא, היו מעורבים בפיתוח המחזמר מההתחלה.
אנני-פריד לינגסטד, שותפתם ללהקה, הייתה מעורבת מבחינה כלכלית בהפקה, והיא גם הייתה נוכחת בהרבה מהופעות הבכורה ברחבי העולם.
למעלה מ-54 מיליון אנשים צפו במחזה, שהכניס שני מיליארד דולר ברחבי העולם, מאז הופעת הבכורה שלו, בשנת 1999.
עיבוד קולנועי של המחזמר, בכיכובם של מריל סטריפ, קולין פירת', פירס ברוסנן, אמנדה סייפריד, כריסטין בראנסקי, סטלאן סקארסגארד וג'ולי וולטרס, הופץ ביולי 2008.
המחזה הוצג בווסט אנד של לונדון ובברודוויי בניו יורק, כמו גם מספר הפקות בינלאומיות שונות ברחבי העולם.
משך ההופעה הוא כשעתיים וחצי, בתוספת של הפסקה של 15 דקות בין שתי המערכות.
מבוסס על שירי להקת אבבא.
אבבא היא להקת פופ/דאנס שוודית, שהייתה פעילה בשנים 1972-1982 והייתה לאחד מהרכבי הפופ הבינלאומיים הפופולריים ביותר בכל זמנים, שהגיעה שוב ושוב למקום הראשון ברשימות מצעדי פזמונים באירופה, צפון אמריקה ואוסטרליה.
לאחר הופעת הבכורה של המחזמר בלונדון בשנת 1999, אלבום הלהקה Gold: Greatest Hits משנת 1992 הגיע שוב לראש מצעדי הפזמונים בבריטניה.
המחזמר הוא פרי יוזמתה של המפיקה ג'ודי קריימר.
היא פגשה את כותבי השירים ביורן אולבאוס ובני אנדרסון בשנת 1983 כאשר עבדו יחד עם טים רייס על המחזמר Chess.
היה זה השיר "The Winner Takes It All" שבו ראתה את הפוטנציאל התיאטרלי שיש לשירי הפופ שלהם.
השניים לא הביעו התלהבות, אך יחד עם זאת - לא התנגדו לרעיון לחלוטין.
בשנת 1997, קריימר פנתה אל קתרין ג'ונסון על מנת שתכתוב את הלברית עבור המחזמר.
בשנת 1998, פילידה לויד הפכה לבמאית ההצגה.
עלה לראשונה בווסט אנד של לונדון ב-6 באפריל 1999 בתיאטרון הנסיך אדוארד, והועבר לתיאטרון הנסיך מוויילס ב-9 ביוני 2004, שם המשיך להציג עד ספטמבר 2012, כאשר הוא עבר שוב, לתיאטרון נובלו.
בהפקה המקורית של לונדון, אותה ביימה פילידה לויד עם כוריאוגרפיה של אנתוני ון לאס, כיכבו שיבון מקארת'י (דונה), ליסה סטוקי (סופי) והילטון מקריי (סם).
הבכורה של ההצגה בצפון אמריקה עלתה בתיאטרון אלכסנדרה המלכותי בטורונטו ב-23 במאי 2000. הבכורה של ההצגה בברודוויי עלתה ב-18 באוקטובר 2001, בתיאטרון גן החורף.
הצוות המקורי של ברודוויי כלל את: לואיז פיטר (דונה), ג'ודי קיי (רוזי) וקארן מסון (טניה).
עקף את הפקות ברודוויי המקוריות של 'צלילי המוסיקה', 'המלך ואני' ו'אמריקאים דפוקים' (Damn Yankees) עם 1,500 הופעות.
מ-9 בספטמבר 2006, זהו המחזמר ה-24 ברשימת כל הזמנים של ברודוויי שהופיע הכי הרבה פעמים.
עלה בפעם ה-1,000 בלאס וגאס, ובכך הפך למחזה ברודוויי הכי מצליח ועם הופעות הכי רבות אי פעם בלאס וגאס.
נכון לאוקטובר 2006, המחזמר הופיע ב-9 שפות: אנגלית, גרמנית, יפנית, הולנדית, קוריאנית, ספרדית, שוודית, פלמית ורוסית.
ב-2007 הופיע המחזמר לראשונה בישראל בהיכל נוקיה בחודש אוגוסט עד ספטמבר 2015 וחזר שוב לישראל למספר הופעות במשכן לאומנויות הבמה בתל אביב.
קוריאנית סטוקהולם 12 בפברואר 2005 7 בינואר 2007 שוודית אנטוורפן 12 במרץ 2006 2 ביולי 2006 פלמית
בשנת 2019 עלתה בתיאטרון הלאומי הבימה גרסה עברית למחזמר (תרגום: אלי ביז'אווי), בבימויו של משה קפטן ובניהולו המוזיקלי של ליאור רונן.
סופי שרידן- רוני דלומי / אגם בוחבוט
רוזי- חני נחמיאס / עירית ענבי
טניה- אורנה דץ / שרון חזיז
ביל אנדרסון- שרון אלכסנדר / דדי זהר
הארי ברייט- דורון אורן / דדי זהר
סקיי- מתן שביט / גל גולדשטיין
פפר - ניב חביב / חנן שוורצברג
אלי- עמית זיתון / אביב פנקס / ירדן מרחבי
ליסה- רוני מרחבי / יעל צדוק
לפני שהמסך עולה, התזמורת מתחילה לנגן את האוברטורה, הכוללת מחרוזת אינסטרומנטלית של כמה מהלהיטים של אבבא.
הסיפור מתרחש באי יווני דמיוני, בשלהי שנות ה-90. סופי שרידן בת ה-20 מתכוננת לקראת חתונתה, וחולמת כי אביה ימסור אותה לסקיי, הארוס שלה, בטקס החתונה ("פרולוג").
זאת, למרות שמעולם לא פגשה באביה ואיננה יודעת מיהו.
סופי מוצאת את היומן האישי הישן של אמה, דונה שרידן, אותו ניהלה מהקיץ שלפני שילדה אותה.
ביומן, סופי מוצאת רישומים בהם אמה מתארת פגישות אינטימיות עם שלושה גברים ("Honey, Honey").
סופי מאמינה שאחד משלושת הגברים הללו הוא אביה, ושלושה חודשים לפני החתונה, ללא ידיעתה של אימה, היא שולחת להם הזמנות לחתונה בשמה.
ביום שלפני החתונה, דונה שרידן מתחילה לקבל את פניהם של אורחיה בטברנה אותה היא מנהלת.
ראשונות להגיע הן שתי חברותיה הטובות ביותר של דונה - טניה (סנובית, עשירה וגרושה שלוש פעמים) ורוזי (רווקה, חסרת דאגות שאוהבת לכייף).
השלוש, אשר כ-20 שנה קודם לכן הרכיבו ביחד את להקת הבנות "דונה והדינמו'ס", משלימות פערים ומספרות זו לזו על חייהן ("Money, Money, Money").
בהמשך אותו יום, שלושת האבות האפשריים של סופי מגיעים לחתונה: סם קרמייקל (אדריכל אמריקאי), הארי ברייט (בנקאי בריטי) וביל אוסטין (סופר והרפתקן אוסטרלי), וסופי משכנעת אותם שלא יספרו לדונה שהיא זו שהזמינה אותם ("Thank You for the Music").
כאשר דונה פוגשת בהם היא מופתעת מאוד ("Mamma Mia"), ובורחת בוכייה לחדרה, שם טניה ורוז מעודדות אותה ("Chiquitita", "Dancing Queen").
סופי מספרת לארוסה סקיי שהזמינה את שלושת הגברים, מתוך אמונה שכאשר תכיר אותם היא תדע מיד מי מהם הוא אביה, אבל עכשיו היא רק מבולבלת ועדיין לא יודעת מיהו אביה.
סקיי מנסה לשכנע אותה שהיא לא זקוקה לאף גבר אחר בחייה, פרט אליו ("Lay All Your Love On Me").
במסיבת הרווקות של סופי, "דונה והדינמו'ס" מתאחדות לביצוע שיר אחד בלבד באופן חד-פעמי ("Super Trouper").
סם, ביל והארי מגיעים בטעות למסיבה, אבל האורחות של סופי משכנעות אותם להישאר ("(A Man After Midnight) !Gimme!
סופי משוחחת בנפרד עם כל אחד משלושת הגברים.
בתחילה, היא מאמינה שביל הוא אביה (כי היא חושבת שהיא קרויה על שם דודתו סופיה, ושמהירושה שלה דונה בנתה את הטברנה), ומבקשת ממנו שימסור אותה בחתונתה.
ביל מציע שתחילה ישוחח על כך עם דונה (שבעצמה לא יודעת מיהו האב האמיתי), אך סופי משכנעת אותו לשמור את העניין בסוד ("The Name Of The Game").
עד מהרה, גם סם וגם הארי, כל אחד בתורו, מבין שסופי הזמינה אותו לחתונה, כי חשבה שהוא אביה, וכי רצתה שימסור אותה.
סופי עוזבת את המסיבה מבולבלת, חוששת לאכזב את שלושת הגברים, שכעת כל אחד מהם חושב שהוא אביה, מבלי לדעת על השניים האחרים, ושהוא זה שימסור אותה בחתונה ("Voulez-Vous").
המערכה מתחילה באינטרמצו, בו נראית סופי סובלת מסיוט, בו שלושת האבות האפשריים נלחמים על הזכות ללוות אותה בחתונה, והיא מתעוררת בייאוש ("Under Attack").
סופי נסערת, ודונה מניחה שהיא רוצה לבטל את החתונה.
סופי נעלבת ועוזבת את החדר, בעוד סם נכנס.
סם מעוניין לשוחח עם דונה על סופי, אך דונה לא מעוניינת להקשיב לו ("One Of Us").
השניים משוחחים על נסיבות הפרידה שלהם, כאשר סם עזב את האי על מנת להינשא לאישה אחרת, והיא אמרה לו שהיא לא רוצה לראות אותו שוב, בעוד סם היה הגבר שדונה אהבה יותר מאשר האחרים, ושבעצם שניהם רוצים לחזור להיות שוב ביחד, כפי שהיה בהתחלה ("SOS").
על חוף הים, הארי משוחח עם טניה אודות תפקידו של אבי הכלה בחתונה, והיא משיבה לו: "לשלם את החשבון".
פפר, אחד מהבחורים העובדים בטברנה של דונה, מנסה לחזר אחר טניה, אך היא דוחה אותו, בטענה שהוא צעיר מדי עבורה ("Does Your Mother Know").
סקיי מתעמת עם סופי על שהזמינה את סם, הארי וביל לחתונתם - הוא מאשים אותה שהיא טענה שהיא רוצה חתונה גדולה רק כדי שהיא תוכל לגלות מיהו אביה, והוא עוזב פגוע.
סם מנסה לעודד את סופי, ולתת לה כמה עצות אבהיות מניסיונו, תוך שהוא מספר לה על נישואיו הכושלים ("Knowing Me, Knowing You"), אולם סופי לא מתנחמת.
הארי מציע לדונה שישלם עבור החתונה, והם מעלים ביחד זיכרונות משותפים מעברם ("Our Last Summer").
סופי מבקשת מדונה שתעזור לה להתכונן לחתונה ("Slipping Through My Fingers"), ודונה חושפת בפניה כי נאלצה לגדל אותה לבד, לאחר שמשפחתה ניתקה איתה קשר, כאשר נכנסה להיריון.
השתיים מתפייסות, וסופי מבקשת מדונה שהיא תהיה זו שתמסור אותה לחתן בטקס החתונה.
סם מגיע ומנסה שוב לדבר עם דונה, שעדיין מסרבת לשמוע אותו, ואומרת לו שהוא שבר את ליבה כשגילתה שהוא מאורס לאישה אחרת ("The Winner Takes It All").
השניים מבינים כי הם עדיין אוהבים האחד את השני, בניגוד לשיקול דעתה של דונה.
בטברנה, רוזי עושה הכנות האחרונות לקראת החתונה, כאשר ביל מגיע.
הוא מצהיר על מחויבותו לחיי הרווקות, אבל רוזי, שבינתיים נמשכת אליו, מפצירה בו שישקול מחדש ("Take a Chance On Me").
החתונה מתחילה, כאשר דונה מלווה את סופי, בעודן צועדות במעבר שבין המושבים.
לפני שהכומר מספיק להתחיל את הטקס, דונה מצהירה בפני כולם כי אביה של סופי נוכח באולם, אך היא לא יודעת מיהו מבין שלושת הגברים.
סופי מגלה לאימה כי היא זו שהזמינה את שלושתם לחתונה.
שלושת הגברים מצהירים כי זה לא משנה להם מיהו האב האמיתי, וכי כל אחד מהם מסופק בלהיות רק "שליש אב" וחלק בחייה של סופי.
כמו כן, הארי יוצא מהארון וחושף שהוא נמצא במערכת יחסים ממושכת ומחויבת לבן-זוג בשם לורנס.
סופי וארוסה סקיי מחליטים שהם לא רוצים להתחתן, וסם מנצל את הרגע לספר לדונה שהוא אוהב אותה, וכאשר עזב אותה לפני 20 שנה זה היה על מנת לבטל את אירוסיו לאישה אחרת, והוא חזר מיד אחר כך לאי, רק כדי לגלות שדונה יוצאת כבר עם גבר אחר.
הוא שב לביתה והתחתן לבסוף עם ארוסתו, אולם כעת הוא גרוש, ומציע לדונה להינשא לו ("I Do, I Do, I Do, I Do, I Do"), היא נענית בחיוב והשניים מתחתנים.
סופי וסקיי עוזבים את האי, על מנת לצאת ולטייל יחדיו ברחבי העולם ("I Have A Dream").
לאחר קידות על רקע גרסה אינסטרומנטלית של "Does Your Mother Know", צוות השחקנים מבצע יחד את השירים הבאים: "Mamma Mia", "Dancing Queen" ו-"Waterloo", כאשר דונה, טניה, רוזי, סם, ביל והארי לבושים בתלבושות צבעוניות וססגוניות בהשראת אבבא.
לעיתים קרובות הם מזמינים את הקהל למחוא כפיים, לרקוד ולשיר ביחד איתם.
הקהל זוכה לעידוד לשיר בזמן ההדרן.
בחזרה הגנרלית השיר Summer night city הופיע מיד אחרי ההקדמה.
הסצנה של Summer night city הייתה חזרה לפני החתונה, ובמהלך השיר אלי, ליזה, טניה ורוזי הגיעו לאי.
זכה לעיבוד קולנועי בשנת 2008, לאחר שהופק על ידי ג'ודי קריימר וגרי גוטצמן, על פי תסריט מאת קת'רין ג'ונסון.
במאית הסרט הייתה פילידה לויד, עם טום הנקס, ריטה וילסון, ביורן אולבאוס ובני אנדרסון כמפיקים בפועל.
בסרט מככבים מריל סטריפ בתפקיד דונה שרידן, אמנדה סייפריד בתפקיד סופי, פירס ברוסנן בתפקיד סם קרמייקל, כריסטין בראנסקי בתפקיד טניה, דומיניק קופר בתפקיד סקיי, קולין פירת' בתפקיד הארי ברייט, סטלאן סקארסגארד בתפקיד ביל אנדרסון וג'ולי וולטרס בתפקיד רוז.
הסרט הוקרן לראשונה בארצות הברית ב-18 ביולי 2008. רוב השירים שהופיעו במחזמר נשארו במלואם גם בסרט, למעט החריגים הבאים:
השיר "Under Attack" - מופיע במחזמר, אך לא מופיע בסרט כלל.
השיר "One Of Us" - מופיע במחזמר, אך לא מופיע בסרט כלל.
השיר "Knowing Me, Knowing You" - מופיע במחזמר, אך בסרט מופיע רק כמוזיקת רקע לחתונה.
השיר "Thank You for the Music" - מופיע במחזמר, אך מופיע בסרט על רקע כתוביות הסיום בלבד.
השיר "When All Is Said and Done" - לא מופיע במחזמר, אך כן מופיע בסרט.
השיר "Our Last Summer" - מבוצע במחזמר על ידי דונה והארי, במהלך המערכה השנייה.
בסרט, השיר מבוצע בשלב הרבה יותר מוקדם של העלילה, והוא מבוצע על ידי סופי, ביל, סם והארי.
השיר "The Name Of The Game" - השיר מופיע במחזמר, ואף תוכנן להיות חלק בסרט, ולמרות שצולם - בסופו של דבר השיר נחתך מהסרט בשלב העריכה.
בשנת 2000, ג'ני גלוואיי (רוזי) זכתה בפרס אוליבייה עבור שחקנית המשנה הטובה ביותר במחזמר.
עמיתותיה שיבון מקארת'י (דונה שרידן) ולואיז פלורייט (טניה) גם היו מועמדות לפרס אוליבייה, עבור השחקנית הראשית הטובה ביותר במחזמר ועבור שחקנית המשנה הטובה ביותר במחזמר בהתאה, אך הן לא זכו.
בשנת 2002, המחזמר היה מועמד לחמישה פרסי טוני, בין השאר בקטגוריות המחזמר הטוב ביותר והשחקנית הראשית הטובה ביותר במחזמר, אך לא זכה באף אחד מהם.
מאמודזו היא בירת מיוט שבמצר מוזמביק השייכת לצרפת.
מאמודזו היא העיר המאוכלסת ביותר במיוט, והיא ממוקמת על הגרנד טר, האי המרכזי במיוט.
עיר הבירה הקודמת של מיוט, הייתה דזאודזי, עיר השוכנת על אי קטן יותר במיוט, הנקרא "פטיט-טר", אך מאמודזו נבחרה להחליף את דזאודזי כבירת מיוט ב-1977. האי עליו שוכנת העיר ממוקם בין מוזמביק לאי מדגסקר.
תרשים אוכלוסיית מאמודזו לפי שנים:
אוכלוסיית מאמודזו מצויה בשישה כפרים שונים, הנקראים: קוואני, מטספרה, פסאמייניטי, והיבה, ועוד שני כפרים נפרדים בעל שם זהה; צונדזו.
ששת הכפרים מחולקים לשלושה מחוזות.
מאמן השנה ב-NBA הוא פרס כדורסל שנתי, שניתן מאז עונת למאמן המצטיין בעונה הסדירה של ליגת ה-NBA.
הזוכה בפרס מקבל גביע על שם מאמן הכדורסל הוותיק רד אאורבך שהוביל את בוסטון סלטיקס לתשע אליפויות NBA מ- עד ל-.
הזוכה נבחר בסוף עונת המשחקים הרגילה על ידי פאנל של כתבי ספורט מארצות הברית ומקנדה.
לכל משתתף יש קול אחד עבור בחירות למקום הראשון, למקום השני ולמקום השלישי.
כל בחירה במקום הראשון שווה חמש נקודות; כל בחירה במקום השני שווה שלוש נקודות; כל בחירה במקום השלישי שווה נקודה אחת.
המאמן בעל מספר הנקודות הגבוה ביותר בסך הכול זוכה בפרס.
גרג פופוביץ', דון נלסון ופט ריילי מחזיקים בשיא הזכיות לאחר שזכו 3 פעמים בפרס, כשיובי בראון, ביל פיץ', קוטון פיטסימונס, ג'ין שו, מייק ד'אנטוני ומייק בודנהולצר באים אחריהם עם 2 זכיות כל אחד.
פט ריילי הוא המאמן היחיד שזכה בפרס עם שלוש קבוצות שונות.
לארי בירד הוא המאמן היחיד שזכה בפרס וגם בתואר ה-MVP של העונה הסדירה.
ג'וני קר הוא המאמן היחיד שזכה בפרס עם מאזן שלילי (33–48, עם שיקגו בולס בעונת ), לאחר שהוביל את הבולס למשחקי הפלייאוף בעונתם הראשונה בליגה.
מאמן אשר פעיל ב-NBAמאמן אשר חבר בהיכל התהילה של הכדורסל (כמאמן)מודגשהקבוצה זכתה באליפות ה-NBA באותה עונהמאזןמאזן ניצחונות-הפסדים בעונת המשחקים הרגילה
עונה מאמן לאום קבוצה מאזן % ניצחונות הארי גלאטין סט.
מאמן העונה בליגת העל בכדורסל הוא פרס שנתי מטעם מנהלת ליגת העל בכדורסל המחולק למאמן העונה.
חלוקת הפרס מתבצעת בטקס מיוחד שנערך במשחקי הגמר של הליגה, בו מתבצעת גם חלוקת פרס שחקן העונה.
מאמןזכיותעונות זכייה1דייוויד בלאט, , , 2אריק שיבק, , 3אפי בירנבוים, עופר ברקוביץ', יואניס ספרופולוס2018/2019, 2019/2020
מאמחיר' (בצ'רקסית: Мамхыгъ) הוא שבט צ'רקסי.
על פי סיפורי עם ומסורות צ'רקסיות, מוצא שבט המאמחירים הוא מחוף הים השחור.
כאשר אוכלוסיית השבט גדלה, החלה הגירה לאזור שבין הנהר בליה והנהר קורדוז'פס.
באותה התקופה, מספר אנשי השבט נע בין 3,500 ל-15,000, והם התגוררו ב-16 כפרים.
בני השבט דיברו בעגה משלהם, הדומה לעגה האבחזית.
החוקר אלכסנדר ג'אקוב טארסוב (А.Н.
Дьячков-Тарасов) דיווח בסוף המאה ה-19 על הכפרים המאמחיר'ים הבאים:
פטוקאי (Патукай) - על גדת הנהר קורו;
דוקסאבל (Духхабль) - על הנהר קורדזיבס - (Курджипс);
הייסמיזי (Хачемзий) - קרוב לנהר טולה;
דאייסהבל (Дачехабль)- בין קורדזיבס והנהר בילייה;
קוראל (Кураль) - באמצע הכפר מאמהיגוב.
כפרים נוספים היו: זורטלי (Хоретли), בארדזוק'ג' (Барджукай), באדזינאג' (Бадженай) וירדן (Уордане).
לאחר פוגרום שהתרחש בשנת 1823, ירד מספרם של הכפרים באופן דרמטי, ורבים משבט מאמחיר' מצאו מקלט בשבט האבזחים.
במהלך מלחמת הקווקז והשואה הצ'רקסית, שבט המאמחיר' נאלץ לעזוב את השטחים בהם התגורר.
רוב הניצולים היגרו לאימפריה העות'מאנית.
אלה שנותרו, קיבלו אזרחות רוסית והקימו את הכפר מאמחג (Мамхег) בחלק התחתון של הנהר פארס (באדיגיה).
אחרים היגרו לכפרים צ'רקסים בשבטים אחרים באזור.
בשנת 1884, המספר הכולל של בני המאמחיר' באזור קובאן שנותרו ברוסיה היה 1,258 ומהם 715 בכפר מאמחג.
מאמי קר היא חברה ישראלית למוצרי טיפוח עור ומוצרי טואלטיקה טבעיים לנשים בהריון ולתינוקות.
מוצריה נמכרים בישראל ובמדינות נוספות.
החברה הוקמה בשנת 2004 בקריית אונו על ידי שלושה אחים ממשפחת שקד, וכיום יושבת בראש העין.
בשנת 2006 השיקה את המוצר הראשון- קרם למניעת סימני מתיחת העור.
בשנת 2010 הושקו מספר מוצרי תינוקות הכוללים סבון ושמפו רחצה, משחת החתלה וקרם לחות.
בשנת 2011 הושק אחד מהמוצרים הנמכרים של החברה- סבון טבעי לניקוי בקבוקי תינוקות ומוצצים.
באותה שנה החלה החברה לשווק את מוצרי בעולם.
כיום משווקת החברה את מוצריה לרוסיה, אוקראינה, פולין, סלובניה, קרואטיה, סרביה, צ'כיה, רומניה, דנמרק, ספרד, פורטוגל, מלטה, מקסיקו, טאיוואן ויפן.
בישראל היא משווקת ברשתות הפארם הגדולות, בסופרמרקטים, בחנויות גדולות ובמרכזי לידה.
החברה עושה שימוש במרכיבים צמחיים בצמחי מרפא שונים כגון: קלנדולה, קמומיל, חוחובה, לבנדר, הממליס, חמאת שיאה אורגנית, שמן חוחובה אורגני, שמן זית, חמאת קקאו ועוד.
הקוסמטיקה האורגנית מופקת בארץ באמצעות שיטות טבעיות של כבישה קרה.
המוצרים ידידותיים לסביבה ומפוקחים על פי התקינה האורגנית הבינלאומית.
החברה נחשבת לשחקן מרכזי בשוק המוצרים הטבעיים לתינוקות.
נתח שוק זה גדל בשנת 2015 ל-18% מסך שוק התינוקות, המגלגל כ-4 מיליארד ש"ח בשנה.
מאמו ווּדֶנֶה (באמהרית:ማሞ ውድነህ, 1931 בשאגיה, מחוז וולו - 2012 אדיס אבבה) היה עיתונאי, סופר ומחזאי אתיופי בשפה האמהרית.
הוא כיהן כיושב ראש איגוד הסופרים האתיופים.
מאמו וודנה נולד בשנת 1931 בעיירה אמדוורק במחוז וולו המשפחה של בני אמהרה - וודנה טפרי ואשתו -אבבץ' וולדייס.
בשנת 1936, בגיל 4 התייתם מאמו ואיבד את חלק ממשפחתו בהפצצות אוויריות איטלקיות על כפרו בימי המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה.
בגלל נסיבות חיים קשות, התחיל הסופר ללמוד בבית ספר רק בגיל 15. ולא סיים בגרות.
במרוצת הזמן עשה קורס למורים באדיס אבבה והצטיין במלאכת הכתיבה.
התקבל לעבודה בעיתון "אדיס זמן" .
מאוחר יותר ניהל מספר עיתונים באדיס אבבה ובאסמרה כמו "פוליס אינה אירמיג'ו" (פוליס גאזט), "היברט" ו"ייזארייטו אתיאופיה".
בשנים 1966–1970 היה וודנה מנהל מחלקת התקשורת הממשלתית במחוז דאז אריתריאה, בבסיס הימי אמבטיקלה.שם פגש במקרה טייס איטלקי שהשתתף בהפצצה הקטלנית על בית משפחתו והחליט למחול לו.
מעורבות כאיש שלום בזירה הציבורית
כסופר ועיתונאי מוערך, ניסה להביע דעות עצמאיות גם בימים של משטר סמכותני ודיקטטורי בימי הקיסרות ובימי המשטר הקומוניסטי-הלאומני של מנגיסטו היילה מרים.
בשנת 1987 בעת כנס של מפלגת השלטון בנוכחות ראשי מדינות מאפריקה, העז וודנה למתוח בקורת על הניסוחים המתלהמים של מנגיסטו, קרא להבנה עם הארצות השכנות וזכה להערכה פומבית מנשיאי זמביה, קנת קאונדה ומצרים, חוסני מובארכ.
בפברואר 1991 שוב קרא נגד ההתלהמות וההסתה ביחס למתנגדים מקרב העם הטיגראי וניסה באישור הרודן מנגיסטו להשיג פשרה בין בני האמהרה ולבני תיגראי.
בימים האחרונים של המהפכה שהדיחה את משטר מנגיסטו תוך כדי מתקפת כוחות ההתנגדות של בני תיגראי, נאם מאמו וודנה בתחנות הרדיו וקרא לאנשי הצבא לחסוך מעיר הבירה אדיס אבבה שפיכות דמים והרס.
מאמו וודנה לקח חלק בתהליך השלום בין אתיופיה לאריתריאה כחבר בוועד בראשות , פטריארך הכנסייה האורתודוקסית האתיופית
וודנה היה נשוי לאלמז גברו ונולדו לו 6 ילדים ו-10 נכדים.
וודנה נפטר בשנת 2012 והובא לקבורה בכנסיית השילוש הקדוש באדיס אבבה.
מאמו וודנה כתב ספרים מקוריים ותירגם ספרים על נושאים היסטוריים ועל ריגול, ספרים על מלחמת העולם השנייה, על בניטו מוסוליני, יוהנס הרביעי, קיסר אתיופיה, על אלולה אנגדה, על ברנרד לו מונטגומרי, על אלי כהן, על ק.ג.ב.
כמו כן כתב 8 מחזות.
מאמורו הוסודה (ביפנית: 細田 守; נולד ב-19 בספטמבר 1967) הוא אנימטור במאי ומפיק יפני של סרטי אנימה.
הוסודה למד ציור בצבעי שמן במכללת קנזאווה.
לאחר שעבד באולפני טואי אנימציה עבד בין השנים 2005 ל-2011 באולפני האנימציה Madhouse, ובהמשך הקים בשנת 2011 את אולפני "צ'יזו" אשר במסגרתו הפיק את שני סרטיו האחרונים.
הוסודה מונה תחילה לבמאי הסרט "הטירה הנעה" של סטודיו ג'יבלי, אך הוא התפטר בשלבי ההפקה הראשונים, לאחר שהממונים עליו הביעו אי-שביעות רצון מהדרך בה בחר לביים את הסרט.
הסרטים הראשונים אותם ביים הוסודה הם שני הסרטים הראשונים של "הרפתקאות דיג'ימון", והסרט השישי בסדרת וואן פיס.
לאחר מכן, הוסודה התחיל להפיק ולביים סרטים מקוריים, שאינם מבוססים על מנגה או סדרה קודמת.
הראשון מבין אלה היה "הנערה שקפצה בזמן" (2006), עיבוד חופשי של רומן יפני באותו שם.
עלילתו של הסרט עוסקת בנערה בשם מאקוטו שמקבלת במקרה את היכולת לחזור בזמן, משתמשת בה לטובתה האישית ולבסוף נאלצת להתמודד עם הנסיבות.
הסרט זכה לביקורות אוהדות, וסצנה ממנו הונצחה בסמלו של הסטודיו העצמאי שהקים הוסודה.
סרטו הבא של הוסודה בסטודיו Madhouse היה "מלחמות הקיץ" (2009), בו מתואר הניסיון של קבוצת נערים למנוע השתלטות וירוס על עולם עתידני של מציאות מדומה.