tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
SecureDrop – פלטפורמה המאפשרת תקשורת מאובטחת בין עיתונאים למקורותיהם.
Cryptome – ארכיון הכולל מסמכים העוסקים בנושאים כגון ביטחון לאומי, הערכת מודיעין, סודיות ממשלתית, קריפטוגרפיה, פרטיות, חופש הביטוי, וכו'.
CryptoParty – תנועה עולמית ששמה לה למטרה ללמד ולהכיר לכלל הציבור דרכים ואמצעי הצפנה המסייעים בשמירה על פרטיות.
DeepDotWeb – מגזין חדשותי העוסק בחדשות הקשורות לעולם הדארקנט, בדגש על שווקים ברשת האפלה.
פרופבליקה – אתר חדשותי ללא מטרת רווח.
security in-a-box – מדריך מקוון הכולל טקטיקות ודרכים לשמירה על פרטיות באמצעים דיגיטליים.
The Tin Hat – בלוג עם מגוון כתבות בנושאי טכנולוגיה ופרטיות.
WikiLeaks – השירות הנסתר של WikiLeaks שבאמצעותו ניתן להדליף מסמכים לאתר.
Ahmia – מנוע חיפוש המאנדקס כתובות onion.
(שירותים נסתרים ברשת Tor) וכתובות i2p.
Candle – מנוע חיפוש המאנדקס כתובות onion.
DuckDuckGo – מנוע חיפוש המאנדקס אתרי Clearnet.
Grams – מנוע חיפוש המאפשר לחפש מוצרים במספר רחב של שווקים ברשת האפלה.
not Evil – מנוע חיפוש המאנדקס כתובות onion.
Sci-Hub – מנוע חיפוש שבאמצעותו ניתן לעקוף חומות-תשלום, ולגשת למסמכים אקדמאיים.
Searx – מנוע-על המאנדקס אתרי Clearnet.
Torrentz2.eu – מנוע-על המאנדקס טורנטים ממגוון אתרים.
Bitcoin Blender – שירות ותיק ופופולרי לערבול מטבעות וירטואליים , נפרץ באוקטובר 2014 אך נשאר פעיל לאחר שבעל השירות הבטיח לשלם בחזרה את המטבעות שאבדו.
BitCloak – מערבל מטבעות וירטואליים חדש שנוצר בפברואר 2016.
Helix – שירות ותיק לערבול מטבעות וירטואליים מבית מנוע החיפוש "Grams".
PenguinMixer – מערבל מטבעות וירטואליים בקוד פתוח.
GnuPG – גרסת הקוד הפתוח לתוכנת PGP שנועדה להצפנה ואימות מידע.
Tor – רשימת כל השירותים הנסתרים של פרויקט Tor.
Tor metrics – פרויקט המאפשר לראות מידע סטטיסטי אודות רשת Tor.
TorStatus – פרויקט המציג סטטיסטיקות ומידע אודות רשת Tor.
Privoxy – תוכנה חופשית לניתוב התעבורה באמצעות שרת פרוקסי, בעלת אפשרויות מתקדמות למניפולציה של המידע המועבר.
רשימות של שירותים נסתרים ופורטלים
Matrix Directory – רשימת שירותים נסתרים לפי קטגוריות.
Dark Web Israel – אתר בשפה העברית שמאפשר להתכתב עם משתמשים.
facebookcorewwwi.onion – השירות הנסתר הרשמי של אתר פייסבוק.
Elude.in – שירות דואר אלקטרוני חדש שפורסם ב-14 ביוני 2017.
TorBox – ספק דואר אלקטרוני המקבל תקשורת רק ברשת Tor.
מטוס נוסעים בנמל תעופה נזקק לשירותי קרקע במגוון תחומים לאחר שהגיע אליו בטיסה מסחרית ולפני שיוכל להמריא לטיסתו המסחרית הבאה.
שירותים אלו כוללים בעיקר תחזוקה טכנית, הוצאה והכנסה של הנוסעים, פריקה וטעינה של תכולה והכנת המטוס לטיסה הבאה.
השירות ניתן למטוס ברחבת החנייה שלו על ידי צוותי עבודה מגוונים ובאמצעות קשת רחבה של כלי רכב ומתקני עזר.
למהירות שבה יושלם מתן שירותי הקרקע למטוס יש חשיבות מבחינת חברות התעופה.
שירות מהיר מקצר את משך הסבב (Turnaround) של המטוס, כלומר משך הזמן שבו עליו להישאר על פני הקרקע בין טיסות.
קיצור הסבב מאפשר לחברות התעופה ניצול יעיל יותר של מטוסיהן.
שירות מהיר גם מגדיל את ניצול רחבות החנייה של שדה התעופה.
משך הסבב של מטוס צר גוף הוא כשעה, ושל מטוס רחב גוף כשעתיים.
לאחר נחיתת המטוס יש להנחות אותו אל רחבת החנייה שיועדה לו.
לאחר מכן נערכות הפעולות הבאות:
קיבוע גלגלי המטוס באמצעות מעצורים כדי למנוע תזוזה מקרית שלו
אספקת כוח חשמלי ולחץ הידראולי למטוס, כדי שלא יצטרך להפעיל את מנועיו ברחבת החניה כדי לספק אותם לעצמו
הצמדת גשר עלייה למטוס (אם המטוס ברחבת החנייה שהיא קרבה לטרמינל) או מדרגות ניידות (אם המטוס ברחבת החנייה שהיא רחוקה מהטרמינל) למטוס לשימוש הנוסעים (ככל שלמטוס אין מדרגות המותקנות בתוכו) או מעלית לכיסאות גלגלים, לפי הצורך.
אלו יורחקו מהמטוס לקראת צאתו לטיסתו הבאה
ריקון תאי המזוודות של המטוס בסיוע מסוע מכני והעברת המזוודות לטרמינל, ולאחר מכן העמסת מטענם של הנוסעים הבאים לתוך התאים
טיפול בפריטי מטען חריגים, הנמסרים על ידי הנוסעים וחזרה אליהם בשער העלייה למטוס
בדיקה לאיתור תקלות במערכות המטוס - בדיקה על ידי מכונאים וכן בדיקה חיצונית הנעשית על ידי טייסי הטיסה הבאה של המטוס
תדלוק המטוס בכמות הדלק הדרושה לטיסתו הבאה באמצעות מכלית או באמצעות משאבה ניידת, המזרימה אליו דלק ממאגר נייח
מילוי מכל המים של המטוס
ריקון שופכין ממכל האיסוף של תאי השירותים והמטבחים
הסרת שלג וקרח מגוף המטוס ומכנפיו, לפי הצורך
לאחר שהושלמה הכנת המטוס לטיסה, הנוסעים הבאים עלו על סיפונו ודלתותיו נסגרו, יידחף המטוס לאחור מתוך עמדת החנייה שלו על ידי טרקטור ייעודי עד לעמדה שבה יוכל להתניע את מנועיו ולהמשיך לנוע בכוחות עצמו אל מסלולי ההסעה והטיסה.
לאחר טיסה נחוץ להכין את תא הנוסעים לקבלת נוסעים חדשים.
מלבד ניקוי התא יש להשלים את מלאי הפריטים המוחזקים בתאי הגב של מושבי הנוסעים, להשלים כריות ושמיכות ולהחליף את אלו שנוצלו.
כמו כן יש להשלים מוצרים מתכלים בתאי השירותים - סבון, מפיות נייר ונייר טואלט.
לאחר טיסה מורדים ממטוס אשפה ושאריות מנות מזון שנאכלו (הנשמרות בתוך עגלות ייעודיות) ומועלים לתוכו עגלות מזון מלאות ומשקאות עבור הנוסעים והצוות.
המזון המועלה למטוס הוא ארוחות טיסה, המיוצרות במפעלים על הקרקע ומוכנות לשימוש פרט לצורך לחמם או לקרר אותן.
לצורך הוצאת והכנסת המטען למטוסים נעשה שימוש בכלי רכב שעליהם תא המותקן להתרומם מגובה הקרקע אל גובה דלת המטוס.
חלק מחברות התעופה מייצרות בעצמן את מנות המזון לשימושן, בעצמן או באמצעות חברות בת.
אחרות רוכשות אותן מחברות הסעדה המתמחות באספקת מזון מטוסים.
שתיים מהחברות הגדולות הפעילות בתחום זה הן החברה הגרמנית LSG Sky Chefs והחברה השווייצרית Gate Gourmet.
בישראל פעילה בתחום חברת תממ (תעשיית מזון מטוסים), הנמצאת בבעלותה של חברת אל על.
שירותים נוספים, שאינם נעשים במטוס עצמו אך כרוכים בהכשרתו לטיסה מחדש, הם תפעול השער לקבלת הנוסעים הנכנסים ושער העלייה למטוס וטיפול בבידוק של הנוסעים בטיסתו הבאה של המטוס.
חברות תעופה רבות אינן מבצעות בעצמן את כל שירותי הקרקע למטוסיהן, אלא רוכשות אותן מחברות תעופה אחרות או מחברות עצמאיות בענף.
בשנת 2013 העריך ארגון IATA כי כ-50% מפעילות זו נעשית באמצעות התקשרות של חברות התעופה עם קבלנים.
הדבר כדאי לחברות תעופה במיוחד בנמלי תעופה שבהם אין להן תשתית שירותי קרקע מפותחת משל עצמן, אם משום מחסור במשאבים של החברה ואם משום שמטוסיהן נוחתים באותו יעד בתדירות נמוכה.
ברחבי העולם פועלות עשרות חברות למתן שירותי קרקע, שחלקן נמצאות בבעלות של חברות תעופה.
רבות מהן פועלות על בסיס אזורי.
חברה בולטת בתחום זה היא סוויס פורט.
בישראל קיימות 4 חברות שנותנות שירותי קרקע למטוסים:
אל על - נותנת שירות לעצמה.
QAS - חברת בת של כנפיים אחזקות וסוויס פורט, החברה הגדולה ביותר בנמל התעופה בן-גוריון כיום, נותנת שירות לרוב הטיסות הארוכות וטיסות החסך.
לאופר GHI - חברת בת של ממן - מסופי מטען וניטול, נותנת שירות לרוב חברות התעופה האירופאיות וישראייר.
Aerohandling - מעניקה שירות לחברות תעופה זרות, כמו כן לחברת ארקיע.
לשם הגברת היעילות והבטיחות במתן שירותי קרקע מפרסם ארגון יאט"א מהדורות מעודכנות של מסמכי מדיניות והדרכה בנוגע להם.
שירותי תמיכה בתקשורת ("סל תקשורת" בשמם הקודם) ניתנים לחירשים וכבדי שמיעה בישראל על ידי משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
על מתן השירותים הוסכם אחרי הפגנה של חברי אגודת החרשים בישראל (אח"א) נגד ממשלת ישראל, שנמשכה מ-5 במאי 2002 עד 12 ביוני באותה שנה.
בחורף 2002 הפגינו אריה צודקביץ וחבריו ממטה מאבק הנכים בישראל מול משרד האוצר בדרישה לקצבת נכות גבוהה יותר.
אחרי 78 ימים, הם הגיעו להסכם שנערך על ידי אביגדור יצחקי, מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
נוכח ההישגים של שביתת הנכים שהסתיימה, יזם יו"ר אח"א, אהרון עיני, מאבק שכותרתו הייתה "ממשלה חירשת", לשיפור תנאי החירשים בישראל.
הוא עשה זאת לאחר חודשים של שיחות עם המוסד לביטוח לאומי ועם משרד הרווחה, שלא נשאו תוצאות.
עיני פרסם רשימה מלאה של דרישות החירשים הישראליים, שכללה בין השאר:
סיוע מלא לחירש בקניית ציוד עזר לבית ואחזקה – סל תקשורת לחירש: פעמון דלת מהבהב, שעון מעורר רוטט, גלאי בכי תינוק.
תרגום יומי לשפת הסימנים הישראלית וכתוביות בתוכנית חדשות בשעות צפייה סבירות (זירוז חוק משעני) – יושם סביב שנת 2018 עם כתוביות סמויות בערוצי הטלוויזיה הישראליים.
הגדלת שעות התרגום והתמלול לחירש או לכבד שמיעה מ-16 שעות בשנה ל-50 שעות.
מימון מלא של מכשיר שמיעה ואביזרים נלווים לכל חירש מגיל 18 ומעלה, במקום "החזר של 630 ש"ח עבור מכשיר העולה 4,000 ש"ח", כלשון עיני.
שירותי תרגום לחירש בראיון עבודה, בישיבת עבודה, ובפיטוריו.
תרגום מלא לסטודנטים חירשים וכבדי שמיעה במוסדות להשכלה גבוהה, בהשתלמויות ובקורסים.
הכרה בשפת הסימנים הישראלית כשפה רשמית.
הפעלת שירות ממסר טלפוני לחירשים וכבדי שמיעה בישראל – פועל מ-15 ביולי 2009, מכוח חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ותקנות הנגישות בתקשורת.
סיוע כספי ישיר להפעלת מועדונים לנוער, למבוגרים ולקשישים בישראל.
תוספת נקודות זיכוי במס הכנסה לחירש עובד.
ביטול אגרת רדיו ברכבי חירשים.
טיפול מקצועי לחירשים בתחום של בריאות הנפש, כולל שליטה מלאה של המטפל בשפת הסימנים.
ב-13 במאי 2002 נערך דיון במליאת הכנסת על מחאת החירשים בקריית הממשלה, וחבר הכנסת אילן גילאון דיבר למיקרופון בלי קול, כדי להדגים את מצב החירשים.
חבר הכנסת אופיר פינס-פז אמר ש.
חבר הכנסת מוחמד ברכה אמר שהחרשים נדרשים לשלם אגרת רדיו לרכב, וכמו פינס אמר שדרישותיהם .
חברי כנסת אחרים אמרו דברים דומים, וחבר הכנסת מוחמד כנעאן ציין ששיעור האבטלה בקרב החירשים הוא כ-70%.
שר הבריאות נסים דהן הסכים עם הדוברים, אף על פי שייצג את הממשלה, עד שחברי הכנסת אמרו לו זאת.
בסיום הדיון הוחלט להעביר את העניין לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בכנסת.
ב-21 במאי 2002 נערכה פגישה בין עיני ובין האוצר, שנמשכה עד השעות הקטנות של הלילה.
עיני דרש תקציב של 50 מיליון ש"ח לשנה, אבל האוצר הסכים עד לתשעה מיליון לשנה.
ב-9 ביוני 2002 הודיע עיני כי האוצר הציע 20–22 מיליון ש"ח, אבל דרישות החירשים נותרו סביב 40–55 מיליון ש"ח.
האוצר הציע תשלום חודשי לחירש בסכום של 300 ש"ח, ו-1,500 ש"ח כל ארבע שנים עבור רכישת ציוד תקשורת, אך עיני סירב לסכום זה, בטענה שציוד התקשורת שווה 17,000 ש"ח.
כבדי השמיעה כמעט לא השתתפו בהפגנת החירשים, וגלי ביינר, חברת בקול, פרסמה את דעתה בעניין, כשטענה כי בקהילת החירשים וכבדי השמיעה יש התבדלות בין הקבוצות השונות.
אחרי סיום ההפגנה, דרשו כבדי השמיעה מאח"א לטפל בהם לפי ההסכם עם הממשלה, אף על פי שלא היו חברי אח"א.
ב-12 ביוני 2002 חתם עיני על הסכם שניסח אורי יוגב, הממונה על אגף התקציבים במשרד האוצר, וחתמו עליו גם סילבן שלום כשר האוצר בממשלת שרון הראשונה ויוגב עצמו.
יינתן סיוע לחירש או לכבד שמיעה ששמיעתו ירדה מתחת לשבעים דציבל באוזן הטובה עד היותו בן שלוש שנים.
חירש זכאי ל-45 שעות תרגום בשנה.
כבד שמיעה רשאי להחליף את שעות התרגום בשעות תמלול.
זכאי יקבל דמי תקשורת בסכום של 288 ש"ח לחודש כעובד, או 260 ש"ח לחודש כבלתי מועסק.
דמי התקשורת מכסים הוצאות תקשורת כמו סוללות למכשירי שמיעה, ציוד מתכלה (דיו ונייר), קווי טלפון, שליחת דואר ונסיעות.
זכאי יקבל סל תקשורת עד לסכום של 3,000 ש"ח כל ארבע שנים, עבור רכישת מחשב, מדפסת וטלפון נייד, ציוד לנהיגה (ראי פנורמי לרכב ומערכת טלוויזיה למשאית) וציוד לבית (מהבהב לפעמון דלת, שעון מעורר רוטט, גלאי עשן מהבהב).
ההחזר יינתן תמורת קבלות על שם הזכאי, בניכוי עשרה אחוז השתתפות עצמית.
על גלאי בכי לתינוק עד גיל שלוש ניתן החזר חד-פעמי, בנפרד מסל התקשורת.
הסכומים צמודים למדד המחירים לצרכן ויתעדכנו כל שנה בחודש ינואר.
זכאים אחרי גיל העבודה, יקבלו 25% מהסכומים.
תנאי זה בוטל בחודש מרץ 2018 אחרי פניות שירלי פינטו לוועדה לענייני ביקורת המדינה ולשר הרווחה.
בשנת 2002 תינתן תוספת של 300,000 ש"ח ממשרד הרווחה עבור הפעלת מועדונים לחירשים וכבדי שמיעה על ידי אח"א.
שר האוצר לא יתנגד להצעת חוק הפוטרת חירשים מתשלום אגרת רדיו שנתית ברכביהם.
ההסכם נקבע בתקנות עבודה סוציאלית (תע"ס) 5.7 במשרד הרווחה, שעליהן חתום מנכ"ל המשרד ולא השר.
בתקנות אלו הוגדרו התשלום החודשי כ"דמי תקשורת", וההחזר הארבע שנתי כ"סל תקשורת".
בשנת 2009 ערכה אסתר גולדבלט, קלינאית התקשורת הארצית באגף השיקום במשרד הרווחה, סקר על מתורגמנים לשפת סימנים בישראל.
ב-18 במאי 2012 ביצעה גולדבלט סקר נוסף כששלחה שאלונים לחירשים וכבדי שמיעה, על שירותי התרגום שקיבלו.
ב-13 ביוני 2012 ביקשה גולדבלט מחירשים וכבדי שמיעה להשיב על סקר בעניין זימוניות רוטטות שקיבלו מפיקוד העורף לצורך התגוננות אזרחית.
על סקר זה השיב עיני בווידאו מטעמו, שבו שאל אם למשרד הרווחה אין מה לעשות, וסיפר על טילי סקאד שנפלו ליד ביתו במלחמת המפרץ הראשונה והרעידו את גג ביתו בלי שהיה בידו אמצעי התרעה.
גולדבלט גם אסרה על זכאי לזמן אליו מתורגמנית לצורך ביצוע שיחות טלפוניות, ודרשה מהמתורגמנית למסור לה את כתובת הדוא"ל של הזכאי, בניגוד לחיסיון בין מתורגמנית ללקוח.
בסוף שנת 2012 הודיע המכון לקידום החירש כי קיבל הודעה ממשרד הרווחה על צמצום שעות התרגום לחירשים בשנת 2013. כקבוע בתע"ס 5.7, סדר העדיפויות היורד במתן תרגום הוא 1. שירותי בריאות, 2. חינוך, 3. רווחה, 4. תעסוקה, 5. תרבות ו-6. פנאי.
משרד הרווחה הורה למכון להפסיק תרגומים לזכאים בתרבות ופנאי.
כתוצאה מכך נערכה הפגנת חירשים וכבדי שמיעה ב-30 בדצמבר 2012 מול קריית הממשלה בתל אביב, והשתתפו בה כ-250 איש.
בהפגנה השתתפו מועמדים לכנסת ה-19: שי פירון, קארין אלהרר, סתיו שפיר, חבר הכנסת דב חנין, ויהודה דורון, ממנהיגי הנכים.
מיולי 2016 עבר הטיפול בסל תקשורת מול משרד הרווחה לעמותת "מסגרת שמעיה".
בספטמבר 2018 סירב משרד הרווחה להחזיר לזכאי 17% מס ערך מוסף ששילם בדואר ישראל עבור טלפון חכם, וטען כאילו מדובר בהוצאה מיוחדת.
אחרי פניית הזכאי למבקר המדינה, ניאות משרד הרווחה להחזיר את המע"מ בפברואר 2019, בניכוי 10% כקבוע בתע"ס 5.7.
בתחילת אפריל 2019 פרסמה אתי שוורצברג, יו"ר אח"א ומועמדת לכנסת במפלגת בט"ח - ביטחון חברתי שני סרטונים.
בסרטון הראשון הודיעה שוורצברג כי החל מיולי 2019 לא תינתן השלמת שעות תרגום לזכאים שסיימו להשתמש ב-45 השעות שלהם.
קודם לכן בוצעה ההשלמה על ידי הקצאת שעות תרגום מזכאים שלא עשו בהן שימוש, כמו בני שבט א-סייד.
בסרטון השני מ-4 באפריל 2019 הודיעה שוורצברג כי לא יינתן סיוע גם ב-45 השעות המקוריות, והזכאים יידרשו לממן את צורכי התרגום שלהם.
ב-14 בינואר 2020 פרסמה שוורצברג סרטון מעודכן שבו פירטה את הקריטריונים לתוספת שעות ואת האופן שבו ניתן לפנות בבקשה מתאימה.
חברת שירותי הנהר של לונדון היא חברת בת של התאגיד הסטטוטורי Transport for London (TfL).
היא אחראית על כלל תחבורת שיט הנוסעים בנהר התמזה בלונדון, בירת בריטניה.
מלבד הפעלת מעבורת ווליץ', החברה לא מפעילה בעצמה סירות או שירותי שיט, אלא מעניקה רישיונות להפעלת תחבורה, סדירה ותיירותית, על ידי חברות פרטיות, ומפקחת על הפעילות.
בשנת 2014 השתמשו 3.8 מיליון נוסעים בתחבורת הנהר הסדירה.
נהר התמזה שימש כנתיב תחבורה בלונדון במשך מאות שנים.
הניסיון הראשון להסדיר את השיט בו התקיים בשנת 1197. במשך מאות שנים היה רק גשר אחד נטוי על הנהר בעיר - גשר לונדון - ודרך המעבר השגורה על פני הנהר הייתה באמצעות שיט בסירות.
במאה ה-19 החל שימוש בספינות קיטור לשם הובלת נוסעים בנהר.
באמצע המאה כבר השתמשו בתחבורה הסדירה בנהר כ-15 אלף איש ביום.
עם עליית העומס התרבו תאונות השיט בנהר.
בניית גשרים נוספים על פני התמזה ומנהרות תחתיו כמו גם פיתוח תחבורת הרכבות הביאו לירידה במספר הנוסעים בנהר.
שירותי התחבורה בנהר התמידו אל תוך המאה ה-20, שבמהלכה גם הופעלו בו ספינות כאוטובוסי מים, אך לאחר סגירת נמל לונדון בשלהי שנות השישים הצטמצמה פעילות שיט הנוסעים בנהר לשיט של ספינות תיירים.
בשנת 1997 השיק משרד התחבורה של בריטניה את פרויקט תמזה 2000, שכוון להחייאת שירותי תחבורת הנוסעים בנהר לקראת תחילת המילניום החדש.
בעקבות זאת הוקמה בשנת 1999 חברת שירותי הנהר של לונדון.
תפקידה בנוסף לניהול שירותי הנהר החדשים ופיקוח עליהם היה לשלב ביניהם לבין שירותי התחבורה האחרים של לונדון רבתי.
במסגרת זו נעשה גם שימוש בשירותי הנהר במותג ובלוגו דומים למותגי התחבורה האחרים של תאגיד TfL ומתפרסמות מפות תחבורה בנהר בדומה למפות הרכבת התחתית ויתר שירותי התחבורה הציבורית במטרופולין.
חברת שירותי הנהר מפעילה באמצעות רישיונות לחברות פרטיות שלושה סוגים של תעבורת נוסעים:
אוטובוסי נהר, המשרתים בעיקר יוממים.
הם פועלים על פי לוח זמנים ונתיבים קבועים.
הקווים שלהם פועלים לאורך הנהר ולא לרוחבו, בקטע שבין מזח פאטני לבין מזח ווליץ' ארסנל .
שתי מעבורות לחציית הנהר מגדה לגדה פועלות בחלקו המזרחי, שבו המעברים הפיזיים (גשרים ומנהרות) מעטים יותר.
האחת פועלת בין מזח קנרי וורף לבין מזח מעגן נלסון.
האחרת היא מעבורת ווליץ', הפועלת בין שני מזחי ווליץ' הממוקמים דרומית לנמל התעופה לונדון סיטי.
במעבורת ווליץ' משתמשים בעיקר כלי רכב גבוהים, שאינם מורשים לעבור בגשר ובמנהרות הסמוכים ביותר אל אתר המעבורת.
השימוש של הולכי רגל בה הצטמצם לאחר שנפתחו בסמוך אליה מנהרה להולכי רגל וכן קו של הרכבת הקלה דוקלנדס, המחבר דרך מנהרה בין שתי גדות הנהר.
השימוש במעבורת ווליץ' הוא ללא תשלום.
שיט טיולים ותענוגות, שלקוחותיו הם בעיקר תיירים ולא יוממים.
כלי השיט הפעילים בו נוהגים על פי לוח זמנים שונה משל אוטובוסי הנהר ואינם נמצאים בהכרח בפעולה בכל שעות היום ובכל חודשי השנה.
נכללים בהם כלי שיט הנשכרים באופן פרטי על ידי אישים ועסקים.
בשנת 2018 פעלו בתמזה ברישיון 21 חברות פרטיות שהציעו את שירותי השיט השונים.
אוטובוסי הנהר הופעלו בעיקר על ידי חברת Thames Clippers.
חברת Briggs Marine הפעילה את מעבורת ווליץ'.
מערכת התשלומים לשירותי הנהר פועלת בנפרד ממערכת התשלומים המרכזית של שירותי התחבורה הציבורית האחרים בלונדון.
תעריפי שירותי הנהר הם גם ככלל גבוהים יותר מאשר אלו של השירותים האחרים.
חברות השיט הפרטיות מנהלות את מכירת הכרטיסים באופן עצמאי באמצעות דלפקים משלהן, ושכיח למצוא בסמוך למזח אחד מספר דלפקי כרטיסים של מספר חברות שונות.
עם זאת, כרטיס התחבורה הלונדוני, ה-Oyster, מתקבל כאמצעי תשלום באוטובוסי הנהר.
32 מזחים ממוקמים בגדות נהר התמזה בתחומי לונדון רבתי - 21 בגדה הדרומית ו-11 בגדה הצפונית.
הם משמשים כתחנות נוסעים ומשרתים את התחבורה בנהר לכל סוגיה.
אין שירות נהר המקשר בין כולם יחד.
חברת שירותי הנהר מנהלת ישירות שמונה מהם.
חמישה מן המזחים (מסומנים בכוכבית) נפתחו בשנת 2000 לאחר שנבנו במימון נציבות המילניום של בריטניה במסגרת פרויקט תמזה 2000.
אלו המזחים לפי סדרם במורד הנהר (ממערב למזרח).
המזחים בגדת הנהר הצפונית מופיעים מימין והמזחים בגדה הדרומית מופיעים משמאל:
מזח תחנת ההצלה מצודת לונדון
מזח המילניום מצודת לונדון (*)
מזח ווליץ' (משרת את מעבורת ווליץ' בלבד)
מזח ווליץ' הצפוני(משרת את מעבורת ווליץ' בלבד)
20 מהמזחים ממוקמים בקרבת תחנות של קווי הרכבת הבינעירוניים ושל קווי הרכבת התחתית ורכבת הדוקלנדס, שנוסעי כלי השיט יכולים להשתמש בהם בדרכם אל המזחים ומהם.
שירז אפיק (נולדה ב-18 בינואר 1974) היא סופרת ישראלית.
שירז אפיק נולדה בתל אביב.
בעלת תואר ראשון בעבודה סוציאלית מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בפסיכולוגיה מ-Kean University שבניו ג'רזי.
עבודת התזה שלה עסקה בהעברה בין-דורית של טראומת השואה מהדור השני לדור השלישי.
במשך חמש שנים התגוררה בארצות הברית, שם קיבלה תואר שני ותעודת יועצת התמכרויות.
היא עבדה בבית חולים על גלגלים בטיפול בנפגעי נפש.
עם שובה לארץ טיפלה בניצולי שואה בביתם.
עוסקת בכתיבת ביוגרפיות כסופרת צללים.
בוגרת סדנת המכניקה של הרגש בהנחיית מעין רוגל וקורס ליסודות התסריטאות בהנחיית צביקה קרצנר.
זוכת תחרות "סיפור שמתחיל בכוס תה" של מרחב טיוטות, 2019.
סיפוריה התפרסמו במספר כתבי עת, בהם מאזניים, המוסך וצריף, וכן באנתולוגיית עברית.
"בשורות טובות", 2017, הוצאת מטר
"מתחת לעור", 2021, הוצאת עברית
"ליל הברווזים", 2024, הוצאת המקור
אפיק נשואה ואם לשני בנים.
שירותי רפואת חירום ברוסיה הוא שירות לאומי לסיוע רפואי הניתן לאזרחים במקרים של תאונה, מחלות, פציעות, הרעלות ומצבים אחרים הדורשים התערבות רפואית דחופה.
שירותים אלה ניתנים בדרך כלל על ידי העירייה או ממשלת המחוז, או בית חולים ציבורי ולרוב מתוקצבים על ידי הרשויות המקומיות.
מספר החירום לחיוג אמבולנס ברוסיה הוא 03 או מוקד החירום הלאומי 112. השירות פועל בשיתוף פעולה הדוק עם המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית של רוסיה.
מקביל למגן דוד אדום הישראלי.
ב שירותי רפואת חירום הופיעו לראשונה בשנת 1897 בוורשה, פולין כשהוקמה תחנת אמבולנסים.
לאחר מכן נחנכו תחנות בערים לודז', וילנה, קייב, אודסה, ריגה, חרקוב, סנקט פטרבורג ומוסקבה.
ניתן לייחס את הופעת האמבולנסים ברחובות מוסקבה לשנת 1898. עד לאותה תקופה הובלו הקורבנות, שלרוב נאספו על ידי שוטרים וכבאים לחדרי המיון בחסות תחנות המשטרה.
הבדיקה הרפואית הנדרשת במקרים כאלה נעדרה ולעיתים קרובות אנשים שנפצעו קשה בילו שעות ללא סיוע הולם.
במוסקבה הופיעו שני האמבולנסים הראשונים במסגרת יחידות המשטרה באפריל 1898. הכרכרות נרכשו בתרומות פרטיות מהסוחרת קוזנצובה, שגם מימנה את עבודת התחנות בהתחלה.
בסנקט פטרבורג נפתחו חמש תחנות אמבולנסים ראשונות ב-7 במרץ 1899 ביוזמתו של הרופא המנתח ניקולאי וליאמינוב.
תחנת האמבולנסים באודסה, שהחלה את עבודתה ב-29 באפריל 1903, הוקמה ביוזמתו ועל חשבונו של הרוזן מ.מ.
מאז תחילת המאה ה-20, סבסדה העיר באופן חלקי את הפעלת תחנות האמבולנס.
באמצע שנת 1902 שירתו במוסקבה 7 אמבולנסים שפעלו מתחנות המשטרה בסושצ'בסקי, סרטינסקי, לפורטובו, טאגאנסקי, יאקימנסקי ופרסננסקי ובתחנת כיבוי האש פרצ'יסטנסקי.
רדיוס השירות היה מוגבל לגבולות יחידת המשטרה הללו.
הכרכרה הראשונה להסעת נשים הופיעה בבית היולדות של האחים בחרושין בשנת 1903 ובכל זאת, הכוחות הזמינים לא הספיקו כדי לתמוך בעיר הצומחת.
בסנקט פטרבורג כל אחת מחמש תחנות האמבולנס צוידה בשתי עגלות קיטור, 4 זוגות של אלונקות ידיים וכל מה שנדרש לעזרה ראשונה.
בכל תחנה היו 2 עובדים תורנים (לא היו רופאים תורנים) שתפקידם היה להעביר את הקורבנות ברחובות ובכיכרות העיר לבית החולים או לתחנה.
המפקד הראשון של כל תחנות העזרה הראשונה תחת ועדת אגודת הצלב האדום היה ג.י.
שנה לאחר פתיחת התחנות (בשנת 1900) הופיעה התחנה המרכזית ובשנת 1905 נפתחה תחנת העזרה הראשונה השישית.
עד שנת 1909 הוצג ארגון העזרה הראשונה (אמבולנס) בסנקט פטרבורג בצורה הבאה: התחנה המרכזית, שכיוונה והסדירה את עבודת כל התחנות האזוריות וקיבלה גם את כל הקריאות לאמבולנס.
בשנת 1912, קבוצה של רופאים בת 50 איש הסכימה ללכת בחינם להתקשר לתחנה כדי לספק עזרה ראשונה.
מאז 1908 הוקמה אגודת האמבולנסים על ידי מתנדבים נלהבים עם תרומות פרטיות.
במשך מספר שנים ניסתה האגודה להקצות מחדש את תחנות האמבולנס של המשטרה, בהתחשב בכך שעבודתן לא הייתה יעילה מספיק.
בשנת 1912, במוסקבה, נרכש האמבולנס הראשון, המצויד על פי פרויקט של ד"ר ולדימיר פטרוביץ' פומרצוב, בכספים הפרטיים שנאספו ונפתחה תחנת האמבולנס דולגורוקובסקאיה.
רופאים - חברי האגודה וסטודנטים מהפקולטה לרפואה עבדו בתחנה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועברו אנשי שירותי האמבולנס למחלקה הצבאית ופעלו כחלק ממנה.
בימי מהפכת פברואר 1917 נוצרה יחידת רפואת חירום שבה התארגנו יחידות אמבולנסים.
ב-18 ביולי 1919, אורגנה תחנת אמבולנסים עצמאית ראשונה, שלא הייתה כפופה לתחנות משטרה או בתי חולים.
שלושה חדרים הוקצו לשטח התחנה החדשה באגף השמאלי של בית החולים שרמטייבו (כיום מכון המחקר סליפוסובסקי לעזרה ראשונה).
עם השנים השירות צמח וקיבל לידיו יותר ויותר כלי רכב ואמבולנסים.
כאשר, בשנים הראשונות לקיומה של יחידת האמבולנסים במוסקבה היא שירתה בעת תאונות בלבד.
חולים בבית (ללא קשר לחומרת מצבם) לא קיבלו סיוע.
חדר מיון לחולים אורגן במוסקבה בשנת 1926. רופאים נסעו אל המטופלים על אופנועים עם רכבי צד ואז על מכוניות.
לאחר מכן הופרד טיפול רפואת חירום לשירות עצמאי נפרד והועבר לסמכות מחלקות הבריאות המחוזיות.
לאחר פירוק ברית המועצות, בשנת 1995 אורגנה פעילות שירות רפואת החירום במסגרת המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית.
מאז 1 בינואר 2013, התמיכה הכספית בשירותי רפואת חירום מתבצעת על חשבון הקרן הפדרלית לביטוח בריאות חובה.
בהתאם לחקיקה הרוסית, טיפול חירום ודחוף ניתן בחינם לכלל האזרחים.
כך, גם בהיעדר פוליסת חובה לביטוח רפואי, על צוות האמבולנסים נאסר לעזוב איש ללא עזרה.
התשלום עבור שירותי אמבולנס מתבצע מתקציב העירייה המסבסדים שירותי רפואת חירום.
שירותי רפואת חירום מפעילים אמבולנסים ובהם רופאים, אחיות ושליח (שהוא שילוב של עוזר רופא ופרמדיק), כאשר נהגי אמבולנס נבחרים מסוכנות המכשירה אותם כנהגים מקצועיים.
אמבולנסים מאוישים לכל הפחות על ידי אחות ומטפלים.
משימת הנהג היא נהיגה בלבד ואין לו כישורים רפואיים ואפילו לא הכשרה לנהיגה מיוחדת.
שירות חילוץ והצלה ניתן על ידי עירייה או ממשלה אזורית או משרד החירום בהתאם למיקום.
יחידות אלה מגיבות לתאונות דרכים, קריסת מבנים, חילוץ מים ומבצעי חילוץ מורכבים.
הצוותים מחלצים או מצילים את הקורבן מהמצב המסוכן, מייצבים את הקורבן ומעבירים אותו לטיפול באמבולנס.
פמלה סעדה היא זמרת לבנונית, הידועה בעיקר בזכות להיטה "Kif Badak Aani Tghib", שצבר ביוטיוב למעלה מ-80 מיליון צפיות בסך הכול.
היא ייצגה את לבנון במיס כדור הארץ 2008. בשנת 2019 חידשה את השיר "Bella ciao"; גרסתה זכתה להצלחה בינלאומית.
בשנת 2015, שירז הוציאה את "Kif Badak Aani Tghib" שזכה להצלחה גדולה וצבר עשרות מיליוני צפיות ביוטיוב.
מאוחר יותר, בשנת 2016 שירז המשיכה לזכות להצלחה הזו עם יציאתם של "Gamara" ו-"Ayesh Ma3aya".
במשך שנתיים רצופות, השתתפה שירז במרתון ביירות הבינלאומי; מאז 2015 היא ביצעה שם את הלהיטים הפופולריים ביותר שלה מול קהל שעלה על 100,000 בדאון טאון ביירות, ובמרכז התערוכות והפנאי הבינלאומי של ביירות.
שירה "Agmal Wahda" זכה להצלחה גם כן.
שירז זכתה בפרס Murex d'Or בשנת 2016 וזכתה בתואר "כוכב/ת שירי הנוער הטוב/ה ביותר".
שירז זכתה בכפתור הכסף מטעם יוטיוב על צבירה של 100,000 מנויים.
(מסוגנן כ-PNC) היא חברת החזקות בנקאית אמריקאית ותאגיד שירותים פיננסיים שבסיסה בפיטסבורג, פנסילבניה.
חברת הבת הבנקאית שלה, PNC Bank, פועלת ב-27 מדינות ובמחוז קולומביה, עם 2,629 סניפים ו-9,523 כספומטים.
בנק PNC נמצא ברשימת הבנקים הגדולים בארצות הברית לפי נכסים והוא אחד הבנקים הגדולים ביותר לפי מספר הסניפים, הפיקדונות ומספר הכספומטים.
החברה מספקת גם שירותים פיננסיים כגון ניהול נכסים, ניהול עושר, תכנון עיזבון, שירות הלוואות ועיבוד מידע.
PNC הוא אחד המלווים הגדולים במנהל עסקים קטנים ואחד ממנפקי כרטיסי האשראי הגדולים ביותר.
היא גם מספקת הלוואות מבוססות נכסים לחברות הון פרטיות ולחברות בשוק הביניים.
PNC מפעילה את אחד מעסקי ניהול האוצר הגדולים והמארגנת המובילה השנייה בגודלה של סינדיקציות הלוואות מבוססות נכסים בארצות הברית.
האריס ויליאמס ושות', חברת בת של החברה, היא אחת מחברות הייעוץ למיזוגים ורכישות הגדולות במדינה לחברות בעלות שוק בינוני.
Midland Loan Services, חטיבה של PNC Real Estate שבסיסה באוברלנד פארק, קנזס ונוסדה בשנת 1991, מדורגת על ידי Mortgage Bankers Association בתור המנהלת השנייה בגודלה והשירות העיקרי של הלוואות בנקים מסחריים ומוסדות חיסכון.
מאז 1984, PNC ערכה את מדד מחירי חג המולד, אינדיקטור כלכלי הומוריסטי אשר מעריך את המחירים של הפריטים שנמצאו בשיר " The Twelve Days of Christmas ".
השם "PNC" נגזר מראשי התיבות של שתי החברות הקודמות של הבנק: Pittsburgh National Corporation ו-Providident National Corporation, שהתמזגו ב-1983. PNC Mortgage (לשעבר National City Mortgage) זוכה למימון המשכנתא הראשונה בארצות הברית ויש לה משרדים ברחבי הארץ.
שירז גרינבאום (נולדה ב-7 במרץ 1979) היא צלמת, עורכת צילום ואקטיביסטית ישראלית.
מנהלת מבואות: קרן הרעיונות ע"ש יואב בראל, עורכת אתר מדף: ספרים שהם אמנות; מייסדת פורום 'להאיר את הבית: דור שני לפוסט-טראומה צבאית'; וחברה בקולקטיב אקטיבסטילס (Activestills) בין השנים 2012–2022.
שירז גרינבאום נולדה וגדלה בתל אביב, בת לאסתר בראל ומיכאל גרינבאום.
בוגרת בית הספר לטבע סביבה וחברה בתל אביב, ובהמשך בית הספר התיכון הדמוקרטי הפתוח בחדרה.
לאחר לימודי קולנוע ועריכה בבית הספר מנשר, המשיכה לתואר הראשון באמנות רב תחומית באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2012 ל-2019 שימשה כצלמת ועורכת בקולקטיב אקטיבסטילס.
בשנת 2020 הקימה את אתר ספרי האמן "מעלעלת: מגזין לספרים שהם אמנות" ביחד עם הצלם יאיר מיוחס.
בשנת 2023 חברו השניים לארטפורט להקמת אתר "מדף: ספרים שהם אמנות" - מגזין ואינדקס לספרי אמן, שכולל כתיבה, ראיונות מאמרים על ספרי אמן ישראליים, ואינדקס ספרי אמנים מתעדכן, אשר מכיל מידע וצילומים איכותיים, ומעודד מחקר ושיח
בשנת 2021 הוזמנה לנהל ולהקים את קרן הרעיונות ע"ש יואב בראל, התומכת ומקדמת אמנות ותרבות במרחב הווירטואלי, ואת רעיונותיו של האמן, המבקר והמורה יואב בראל ז"ל.
הקרן מפעילה קול קורא שנתי, ומקדמת מחקר ופיתוח באמנויות.
בין השאר, הקרן תמכה בהקמת אתר איגוד האוצרות.ים העצמאי, באתר קולאקטיב.ית, אתר המזרחיון: הארכיון העממי למאבקים חברתיים בישראל, ועוד.
בשנת 2020 הקימה את פורום להאיר את הבית - דור שני לפוסט טראומה צבאית, פרויקט אשר מפעיל את הקבוצות הטיפוליות הראשונות בארץ לבנים ובנות להורים פוסט-טראומטיים, מקדם חקיקה, והעלאת מודעות להשלכות חוויות קרב על המרחב הביתי בישראל.
במסגרת עבודת בקולקטיב, ערכה מאות פרסומים בתקשורת ישראלית ובינלאומית, את אתר הקולקטיב, ואת הרשתות החברתיות.
ב-2016 ערכה יחד עם דר' ורד מימון את הספר 'אקטיבסטילס: צילום כמחאה בפלסטין/ישראל' שיצא בהוצאת פלוטו פרס (Pluto Press, UK).
בשנת 2023 הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה "עכשיו כשיש אור, תצלמי" בגלריה P8 בתל אביב, באוצרותו של אבשלום סולימאן.
התערוכה הציגה צילומים שנפרשו על פני 14 שנה, בהן ליוותה את אביה, שהתמודד עם פוסט-טראומה בעקבות מלחמת יום-כיפור.
הצילומים נעשו לאורך החזרה לקשר, ותהליך השיקום של אביה לאחר תקופה של 13 שנים שבה לא היו בקשר.
הצילומים מתעדים את אביה בחדרי המתנה ובתורים של בירוקרטיה אינסופית, בקליניקות של רופאים ומטפלים, בסניפי דואר, בים ובטקסי זיכרון לחללים.
התערוכה הוצגה כחלק מהמחשבה על מלאת חמישים שנה למלחמת יום הכיפורים, וכמחווה לפצע שהותירה.
2023 - "עכשיו כשיש אור, תצלמי", גלריה p8 תל אביב
2017 - אקטיבסטילס, גלריה מנשר לאמנות, תערוכת השקת ספר.
2019 - דימוי-אירוע: מאבק משותף (לחשוב מחדש את ארכיון אקטיבסטילס), סלות' גלריה, אוניברסיטת פנסילבניה, פילדלפיה, ארצות הברית.
2023 - 73: מפת סימון הזיכרון, גלריית ההנצחה בטבעון, באוצרות שחר מרנין-דיסטלפלד ומיכל שכנאי יעקבי.
גרינבאום כותבת על נושא פוסט-טראומה צבאית, על אמנות, צילום וספרי-אמן.
בשם האב: הפוטנציאל הפוליטי של הלם קרב, מגזין שיחה מקומית, 2017.
הזמנה לבכי: טקס זיכרון לדבר שאין לו שם, מגזין שיחה מקומית, 2018.
תמונת הנצח-און, אתר העוקץ, 2021.
אקטיבסטילס: צילום כמחאה בפלסטין/ישראל, 2016.
Doing Right By You - ספר אמנית של יעל מאירי, 2018.
As Good As Real - ספר אמנית של ליאת לינבלינג, 2018 (עריכת דימויים).
Fifty - ספר צלם של דני שניאור, 2018 (עורכת משנה).
לונלי פלנט - קטלוג תערוכה בהוצאת מוזיאון אשדוד לאמנות (יחד עם אנה ים), 2021.
שירותי הרווחה של חזבאללה הם תוכניות פיתוח חברתי המאורגנות על ידי ארגון הטרור חזבאללה.
הפופולריות של חזבאללה בקרב האוכלוסייה השיעית הלבנונית, היסטורית אחת הקהילות העניות והמוזנחות ביותר בלבנון, נובעת בחלקה מהשירותים החברתיים שהוא מספק.
לשירותים החברתיים יש תפקיד מרכזי בתוכניות המפלגה, הקשור קשר הדוק לתפקידיה הצבאיים והפוליטיים-דתיים.
סיפוק שירותי הרווחה מהווה חלק מרכזי מהאסטרטגיה הכוללת של הארגון ותרומה גדולה לפופולריות שלו בקרב האוכלוסייה השיעית בלבנון.
הארגון מספק מגוון רחב של שירותים, כולל חינוך, שירותי רפואה, בניין תשתיות, סיוע כלכלי ותמיכה חברתית לקהילות המוזנחות והעניות במיוחד.
שירותים אלה מתפקדים לא רק כסיוע לצרכים בסיסיים אלא גם כאמצעי לקשר את האוכלוסייה לארגון, לחזק את התמיכה הפוליטית והדתית בו ולהגביר את התחושה של מחויבות ונאמנות לאידאולוגיה של חזבאללה.
ההתערבות החברתית והכלכלית של חזבאללה ממלאת תפקיד משלים לפעילותו הצבאית והפוליטית, ומאפשרת לו להשתרש עמוק יותר בקרב האוכלוסייה המקומית.
זו אסטרטגיה שמאפיינת לא רק את חזבאללה אלא גם ארגונים אחרים בעולם הערבי ובמזרח התיכון, שבהם פעולות חברתיות והתערבות בתחום הרווחה משמשות כדרך להשיג לגיטימציה פוליטית ותמיכה ציבורית.
התוכניות החברתיות והבריאותיות של חזבאללה, המוערכות במאות מיליוני דולרים מדי שנה, מהוות חלק בלתי נפרד מהתמונה הרחבה של הארגון בלבנון.
כפי שציין צוות החשיבה האמריקאי Council on Foreign Relations, אחד מהמכונים המובילים לחשיבה בארצות הברית, חזבאללה הוא ספק מרכזי של שירותים חברתיים, והוא מפעיל בתי ספר, בתי חולים ושירותים חקלאיים, המשרתים אלפי שיעים לבנונים.
הפעילות החברתית והבריאותית הרחבה זו של חזבאללה מסייעת לו להשריש את עצמו בחברה הלבנונית ולהרחיב את התמיכה והלגיטימציה שהוא מקבל מהאוכלוסייה המקומית.
בנוסף, היכולת להציע שירותים אלו מקלה על השתלבותו של חזבאללה בזירה הפוליטית הלבנונית, כאשר הוא פועל לא רק ככוח צבאי אלא גם כשחקן פוליטי וחברתי משמעותי.
השילוב של פעילות צבאית, פוליטית וחברתית מאפיין את חזבאללה כארגון מורכב, שהופך אותו לשחקן מרכזי בלבנון ובאזור, עם השפעה נרחבת הן על הדינמיקה הפנימית בלבנון והן על המתרחש במזרח התיכון בכלל.
עם זאת, המיקוד של חזבאללה בשירותים לקהילה השיעית עלול להחריף את הניכור ולהעמיק את החלוקות הסוציו-כלכליות בחברה הלבנונית.
קיימת חשש שקבוצות דתיות ואתניות נוספות ירגישו נטושות או מדוכאות.
בלבנון, שהיא מדינה עם פלורליזם דתי ואתני מגוון, מתעוררת הצורך ליצור איזון בהפצת שירותים ותמיכה לכל חלקי האוכלוסייה, בלי להעדיף או להבדיל בין זהויות דתיות או אתניות שונות.
מהרגע הראשון של הקמתו, איראן שיחקה תפקיד קריטי בתמיכה בחזבאללה.
בשנות ה-70, הקהילה השיעית בלבנון חוותה מצב כלכלי וחברתי נמוך בפריפריה של הערים הגדולות.
הנטישה מצד הממשלה, שלא הצליחה לספק שירותים בסיסיים למשפחות הנזקקות, יצרה ואקום שנוצל על ידי איסלאמיסטים, ביניהם פעילים מאיראן.
החל מ-1982, איראן הגבירה משמעותית את התמיכה הכלכלית בחזבאללה, עם הערכות שהתמיכה השנתית מגיעה לסכום של בין 700 מיליון למיליארד דולר.
חזבאללה יזם את הקמת מוסד השהיד וכן קרן נפרדת לפצועים, אשר מטרתה לספק סיוע לאזרחים שנפגעו במהלך פעולותיו.
הקמת קרן לפצועים נבעה מהמוגבלות של קרן הקדושים לכסות את כל הצרכים של האזרחים הפצועים.
כחלק משירותי הבריאות שהוא מציע, חזבאללה הקים מספר בתי חולים ולמעלה ממאה מרכזים רפואיים, כולל משרדים לטיפולי שיניים ומוסדות לבריאות הנפש.
מרבית התקציב שחזבאללה מקבל מאיראן מופנה למאמצים צבאיים, תופעה שהתעצמה עקב עליית הריבית באיראן.
כתוצאה מכך, המימון הזמין לשירותי חזבאללה החברתיים והבריאותיים נפגע.
במאמץ לפצות על הירידה במימון, חזבאללה אחראי על משרד הבריאות של לבנון.
בדרך זו מקווה חזבאללה להנהיג מערכת בריאות עצמאית, תוך שהוא מפחית את התלות בתמיכה הכספית מאיראן.
ב-2021, חזבאללה ארגן יבוא דלק מאיראן ללבנון, בניסיון להתמודד עם המשבר הכלכלי והאנרגטי במדינה.
נסראללה, מנהיג הארגון, הצהיר בנאום שהדלק שיובא יופנה בראש ובראשונה לתמיכה במוסדות ציבוריים וחברתיים כגון בתי יתומים, בתי חולים ציבוריים, תחנות מים, בתי אבות והצלב האדום הלבנוני.
לאחר רעידת האדמה שפקדה את טורקיה וסוריה ב-2023, חזבאללה הפעיל מנגנון סיוע הומניטרי כדי לתמוך בנפגעים בסוריה, מהלך שמשקף את היכולת של הארגון לתמוך לא רק בלבנון אלא גם במדינות סובבות בזמני מצוקה.
תרומת איראן בתחום הבריאות בלבנון הייתה בולטת במיוחד בתקופת המאבק בנגיף הקורונה, בה חזבאללה הציג ארגון ויעילות יותר מפלגים אחרים, במיוחד באזורים השיעיים.
לפי תחנת הרדיו הלבנונית נור, ההצלחה של חזבאללה במאבק בקורנה באזורים אלו הושגה ברובה בזכות המימון שקיבל מאיראן לבניית ותחזוקת התשתיות הרפואיות.
מתחמי אכסניה ומתקני נוער הוסבו למתחם הסגר לטיפול בחולי קורונה כמו כן, בתי חולים רבים הוסבו לאפשר טיפול במספר גדול יותר של חולים, כאשר בית החולים דאר אל-חקמה הוא רק דוגמה אחת לכך.
בנוסף, לאחר הרס בתים רבים במהלך המאבק בין חזבאללה לישראל, הייתה לבנון זקוקה לשיקום.
סכום כסף גדול נשלח על ידי איראן באמצעות חזבאללה על מנת לשקם את הבתים.
רוב המימון של איראן הלך לבנייה מחדש של רובע הדאחייה השיעי בדרום ביירות.
חזבאללה מפעיל מערך רחב של מוסדות חינוך תחת אגף החינוך שלו, המספקים חינוך לצעירים שיעים בלבנון.
מספר מוסדות אלו קשורים ישירות למפלגה, בעוד אחרים מזוהים עמה באופן עקיפי.
הליבה של פעילות חינוכית זו היא בבתי הספר אל-מהדי, שנתמכים על ידי הממסד האסלאמי להוראה וחינוך.
לצדם עומדים בתי הספר אל-מוסטאפא, המזוהים עם חזבאללה דרך אחד ממנהיגי המפלגה, נעים קאסם.
בתי ספר אל-מוסטאפא ממוקמים בעיקר בפרברים הדרומיים של ביירות, בעוד שבתי הספר אל-מהדי נמצאים בבעלבכ, צידון וצור.
יחידת החינוך מפעילה גם את צופי אל-מהדי, וכולם מתפקדים ככלי להפצת האידאולוגיה והמסרים של חזבאללה בקרב הנוער השיעי הלבנוני, אך אינם נמצאים תחת בעלות רשמית של הארגון.
חלק ניכר מהתמיכה הכספית שחזבאללה מקבל מאיראן מושקע במימון הוצאות של בתי ספר פרטיים בלבנון, הפועלים על פי האידאולוגיה השיעית.
מערכת החינוך בלבנון מגוונת וכוללת בתי ספר ממלכתיים ופרטיים, כאשר האחרונים מלמדים תוך שמירה על הקווים האידאולוגיים של איראן.
בין העקרונות המועברים בבתי הספר האלה נמנים כבוד למנהיגי איראן כמו רוחאללה חומייני וקאסם סולימאני, תמיכה בהתנגדות נגד ישראל, והערצה לשהידים.
שתי הרשתות הבולטות הן אל-מהדי, שנוסדה ב-1993, ואל-מוסטפא.
אל-מהדי אף מפעילה בית ספר בעיר קום, איראן, ללבנונים המעוניינים בלימודי דת, עם שכר לימוד נגיש, ומשך משפחות שיעיות עניות יותר.
לעומת זאת, בתי הספר אל-מוסטפא מתאימים יותר לתלמידים ממשפחות שיעיות עשירות או למשפחות בכירי חזבאללה.
הקמת אגודת ג'האד הבינוי (ג'יהאד אל-בינע) ב-1988 התבצעה כחלק מהתרחבות ארגון ג'האד הבינוי המקורי מאיראן ברקע הפלישה הישראלית ומלחמת האזרחים בלבנון.
משימתו העיקרית הייתה לבנות מחדש בתים למשפחות שבתיהן נהרסו בעקבות ההתקפות הישראליות.
ג'האד הבינוי הרחיב את פעילותו לאורך הזמן ובנה בתי ספר ומוסדות חינוכיים נוספים של חזבאללה, דאג לאספקת מים ולפינוי פסולת.
בין השנים 1988 ל-1991, במהלך פעולות ישראל בלבנון, הארגון שיקם מעל 1000 בתים שנפגעו.
במהלך מלחמת לבנון השנייה ב-2006, כשמים זורמים לא היו זמינים בביירות, ג'יהאד אל-בינע סיפק מים ברחבי העיר.
הקהילה השיעית בדרום ביירות ראתה בחזבאללה גם כתנועה פוליטית וגם כמספק שירותים חברתיים, מעבר לפעילותו הצבאית.
לאחר המלחמה, ג'יהאד אל-בינע התחרה עם הממשלה הלבנונית על פרויקטים לשיקום האזורים ההרוסים, ולפי פרופסור ג'ודית פאלמר הריק מהאוניברסיטה האמריקאית, הארגון זכה בהערכה רבה בקרב הציבור בזכות ניסיונו ומומחיותו בתחום השיקום.
הוצאות האגודה נאמדות בעשרות מיליוני דולרים מדי שנה, והן מתממנות בעיקר דרך תמיכה כלכלית מאיראן אל חזבאללה, אשר מממן גם את תשתיותיה האזרחיות.
האמריקאים, שהחלו להטיל סנקציות על האגודה, תומכים בהערכה זו.
מקורות תמיכה נוספים כוללים תרומות, עזרה מהממשל הלבנוני, פעילות חברות מסחריות ואף ייתכן שפעילויות בלתי חוקיות.
אגודת ג'האד הבינוי מפעילה רשת מתנדבים, ביניהם פועלים ומהנדסים, לשיקום אזורים שנפגעו מהרס רחב היקף, כגון לאחר מלחמת לבנון השנייה.
האגודה מתחילה באיסוף מידע ופינוי הריסות, ממשיכה בתמיכה כלכלית לנפגעים ומסיימת בשיקום מבנים, כולל תשלום הפרשי פיצויים ובנייה מחדש.
חזבאללה מפעיל בקרב העדה השיעית בלבנון רשת של שירותי בנקאות חברתיים באמצעות אגודת "אל-קרד אל-חסן", הכפופה ישירות למחלקה הסוציאלית של הארגון.
האגודה מתבססת על עקרונות ה"שריעה" האסלאמית, האוסרת על נשך וריבית, ומספקת ללקוחותיה הלוואות נוחות באמצעות קרנות קהילתיות.
מודל זה הופך את האגודה לחלופה פיננסית פופולרית ואטרקטיבית, במיוחד על רקע קריסת המערכת הבנקאית הרשמית בלבנון.
על אף שהאגודה אינה גובה ריבית, היא מקיימת מנגנון כלכלי בר-קיימא הנשען על עמלות שירות, דמי הצטרפות, תרומות ופיקדונות בערבויות זהב או מט"ח.
מנגנון זה מאפשר לחזבאללה לנהל מערכת מוניטרית עצמאית המנותקת מהרגולציה הלבנונית והבינלאומית.
בדרך זו, מצליח הארגון לשמר משאבים כלכליים בתוך הקהילה ולחזק את חוסנו הכלכלי של המגזר השיעי המזוהה עמו.
מעבר להיבט הכלכלי, פעילות האגודה נועדה לשרת יעד אסטרטגי, הפיכת החברה השיעית לנדבך בלתי נפרד מ"חברת ההתנגדות".
באמצעות מתן פתרונות למצוקות היומיום, חזבאללה מייצר תלות עמוקה של האזרח בארגון, מה שמבטיח נאמנות פוליטית רחבה.
תהליך זה מסייע לחזבאללה לבסס מעמד של מעין "מדינה בתוך מדינה", המנהלת מערכות חיים שלמות במקביל למוסדות המדינה הלבנונית הרשמיים.
מוסד השהיד של חזבאללה הוקם בהשראת הקרן לענייני חללים ולוחמים באיראן.
הוא נוסד בעקבות מלחמת לבנון הראשונה, במטרה לתמוך במשפחות "שהידים" פלסטינים.
מטרת הקרן היא לספק מעטפת תמיכה נרחבת למשפחות, כולל סיוע סוציאלי, שירותי רפואה ומענה בתחומי החינוך.
במסגרת פעילותה, מקיימת הקרן פרויקטים מגוונים כמו חלוקת מזון וביגוד, לרבות טקסי הנצחה וביקורים בקברי מחבלים שנהרגו במהלך פעילותם וטקסים הוקרה למענם.
אף שחלק ניכר מהוצאות המוסד ממומן על ידי איראן, חלק מהשירותים החברתיים ממומנים ממקורות עצמאיים כמו שכר לימוד, מיזמי צדקה וגיוס תרומות.
סיפוק שירותים חברתיים וסדר יום פוליטי
חזבאללה מספק מערך שירותים חברתיים לאוכלוסייה בלבנון, עם דגש מיוחד על הקהילה השיעית.
אולם, הארגון גם מציע שירותים ללבנונים מחוץ לקהילה השיעית.
עם זאת, עדיפות ניתנת לחברי המפלגה המחויבים.
התומכים של חזבאללה מתחלקים לחברים מחויבים, המשתתפים בפעילויות הדורשות השקעה רבה וסיכון, ולאוהדים, הפחות פעילים ונדרשים לתמריצים כדי להישאר מעורבים.
החלוקה וההפצה של השירותים החברתיים של חזבאללה נועדו לשרת את האג'נדה הפוליטית של הארגון.
לאחר מלחמת האזרחים בלבנון, חל שינוי במדיניות השירותים החברתיים מתמקדות אך ורק בשיעים לכלל האוכלוסייה, בייחוד בתחילת שנות ה-2000.
שירותי בריאות אוניברסליים (מכונה גם כיסוי בריאות אוניברסלי) היא מערכת בריאות שבה לכל תושבי המדינה יש גישה לשירותים רפואיים חיוניים מבלי שאנשים ייאלצו להיקלע למצוקה כלכלית כתוצאה מההוצאות הרפואיות.
המטרה העיקרית של שירותי הבריאות האוניברסליים היא להבטיח גישה שוויונית לשירותי בריאות איכותיים לכל התושבים במדינה, ללא קשר להכנסתם, מצב התעסוקה שלהם או הרקע החברתי שלהם.
שירותי הבריאות האוניברסליים ממומנים בדרך כלל באמצעות שילוב של מיסוי, דמי ביטוח חובה ו/או מנגנוני מימון ציבוריים אחרים.
מודלים של שירותי בריאות אוניברסליים
מערכת המבוססת על משלם יחיד (Single-Payer System) - במודל זה הממשלה מספקת מערכת בריאות בסיסית במימון ציבורי המעניק כיסוי לכל תושבי המדינה.
ספקי שירותי הבריאות עשויים להיות ציבוריים או פרטיים, אך הממשלה היא היחידה שמכסה את הוצאות הטיפולים הרפואיים.
דוגמאות בולטות למדינות בהן שירותי הבריאות האוניברסליים מבוססים על מודל זה הן הממלכה המאוחדת, קנדה, ונורווגיה.
מערכת דו-שכבתית (Two-tier System) - הממשלה מספקת מערכת בריאות בסיסית לכל תושבי המדינה, בעוד שקיימת גם האפשרות לקבל שירותי בריאות מגופים פרטיים לכל מי שמסוגלים לשלם עבור הגישה לשירותים הנוספים הללו.
במדינות בהם קיים מודל זה הדבר מאפשר לאנשים רבים לקבל גישה לטיפולים רפואיים פרטיים כאלטרנטיבה אשר לעיתים רבות מספקת שירות רפואי איכותי יותר, ומאפשרת לקצר את זמני ההמתנה לקבלת הטיפול הרפואי.
דוגמאות בולטות למדינות בהן שירותי הבריאות האוניברסליים מבוססים על מודל זה הן גרמניה ויפן.
ביטוח בריאות לאומי (NHI) - הממשלה מספקת מערכת בריאות בסיסית לכל תושבי המדינה, אך שירותי הבריאות ניתנים על ידי ספקים פרטיים.
דוגמאות בולטות למדינות בהן שירותי הבריאות האוניברסליים מבוססים על מודל זה הן ישראל, טאיוואן וקוריאה הדרומית.
מדינות עם שירותי בריאות אוניברסליים
במדינות רבות ברחבי העולם ישנו סוג כולשהו של שירותי בריאות אוניברסליים:
באירופה - ברוב מדינות אירופה יש לתושבים שירותי בריאות אוניברסליים, כולל בממלכה המאוחדת, צרפת, גרמניה ושוודיה.
באסיה - במדינות כמו ישראל, יפן, קוריאה הדרומית ותאילנד יש שירותי בריאות אוניברסליים.
באמריקה - בקנדה ובקובה יש שירותי בריאות אוניברסליים.
באוקיאניה - באוסטרליה ובניו זילנד יש שירותי בריאות אוניברסליים.
האתגרים המרכזיים של מתן שירותי הבריאות האוניברסליים לכלל האוכלוסייה הם:
לוודא שיהיה מספיק מימון לשירותי בריאות הולמים לאוכלוסיית המדינה ללא מיסוי מופרז של האזרחים.
ביקוש מוגבר של שירותים רפואיים מסוימים עלול להוביל לזמני המתנה ארוכים במיוחד להליכים שאינם נחשבים למקרי חירום.
הקצאת משאבים יעילה ואופטימיזציה של שירותים הרפואיים שניתנים במקרי חירום נחוצים על מנת למנוע עיכובים מיותרים.
לוודא שכל המטופלים יקבלו טיפולים רפואיים בסטנדרטים גבוהים.
הדבר מצריך השקעה מתמשכת בתשתיות שירותי הבריאות, הכשרות מקצועיות ושילוב מתמשך של טכנולוגיות רפואיות מודרניות.
מדינות מפותחות רבות נאלצות להתמודד בהדרגה עם עלייה בעלויות של כלל שירותי הבריאות בעקבות גורמים כמו הזדקנות האוכלוסייה בעקבות הירידה בשיעורי הפריון או העלייה בתוחלת החיים, והשכיחות הגוברת של מחלות כרוניות כמו סוכרת, מחלות לב וכלי דם.
באזורים מסוימים בתוך המדינה השירותים הרפואיים עשויים שלא להיות נגישים לאוכלוסיות שונות.
הדבר מחייב יישום של מדיניות אשר תאפשר להבטיח שכל האוכלוסיות הכפריות וכל האוכלוסיות המוחלשות יקבלו טיפול רפואי הולם.
שירותי דרך לרכב הוא שירות הניתן לנהגי רכב מנועי, לרוכבי אופנועים או לרוכבי אופניים שבכלי רכבם אירעה תקלה מכנית, אשר אינה ניתנת לפתרון על ידם, או שמנעה מהם להמשיך בנסיעה או להגיע באופן סביר או בטוח למוסך.
עובדי שירותי דרך לרכב זמינים לקריאה לשירות לצורך בדיקת הרכב וניסיון לתיקון התקלה במקום.
סיוע כזה יכול להינתן על ידי מחלקות תחבורה ציבוריות, מועדוני רכב, חברות ביטוח רכב או ארגונים ייעודיים המעניקים שירותי סיוע בדרכים.
בימיהם הראשונים, נהגים רבים ידעו לבצע תיקונים פשוטים בעצמם, אך ככל שהמכוניות נעשו מתוחכמות יותר, הפך הדבר לקשה יותר.
מועדוני רכב מקומיים ניסו לעזור לחבריהם בכך שעודדו עזרה הדדית.
לעיתים נבנתה רשימת תורנויות לעזרה, ולעיתים נשמר סכום כסף למקרה הצורך להזמנת רכב גרר.
בבריטניה, ארגונים כגון RAC (בעבר חלק מהמועדון המלכותי לרכב) ומועדון המכוניות הבריטי (AA) שהוקם ב־1905, הציעו שירותי תיקון במקום, גרירה למוסך מקומי או לבית הנהג (בדרך כלל עד 32 קילומטרים), ולעיתים גם שירותי המשך נסיעה כגון רכב שכור.
בגרמניה, מועדון הרכב הגרמני הכללי (ADAC, Allgemeiner Deutscher Automobil-Club)החל לספק שירות דומה בשנת 1927. בהולנד, שירות "משמר הדרכים" (Wegenwacht) של ANWB התחיל לפעול רק ב־1946, בשל בגלל מלחמת העולם השנייה.
בארצות הברית, האגודה האמריקנית לרכב (AAA) הקימה את שירותי הרכב בדרכים ב-1 באפריל 1915, כאשר חמישה רוכבי אופנוע מ"מועדון הרכב של סנט לואיס" הקימו את "חיל העזרה הראשונה".
הם סיירו ברחובות העיר בימי ראשון וסייעו לנהגים שנתקעו, כולל תיקונים קלים, לחברים וללא־חברים.
ביום ראשון הראשון סייעו ל־24 נהגים ובתום החודש הראשון ל־171.
מרבית הארגונים הללו פועלים במסגרת "חברות במועדון" ומפעילים רכבי שירות.
ב־AA הבריטי השתמשו בעבר באופנועים לפני המעבר לרכבים.
במדינות מסוימות הוצבו טלפוני חירום לאורך הדרכים, אך השימוש הרחב בטלפונים ניידים החליף את הצורך בהם.
טכנולוגיית המובייל אפשרה גם את פיתוחן של אפליקציות כמו Urgent.ly, אשר מאפשרות קריאה לעזרה בדרכים באופן דיגיטלי.
האפליקציה הושקה ב־2014 בארצות הברית.
בחלק מהאזורים, במיוחד באירופה, קיימת אגודת רכב הנתמכת או מאושרת על ידי הממשלה, והשירות ניתן לעיתים באמצעות פוליסת ביטוח הכוללת תשלום פרמיות, במקום דמי מנוי.
השירותים עשויים להינתן גם כחלק מביטוח הרכב של הנהג, או על ידי חברות המתמחות במיוחד בסיוע בדרכים, כגון AAA בארצות הברית או AA בהממלכה המאוחדת.
חלק מיצרני הרכב מציעים ללקוחותיהם שירותי סיוע בדרכים, לעיתים ללא תשלום, למשך תקופה מסוימת לאחר רכישת רכב חדש.
הסיוע בדרכים עשוי לכלול התנעת חירום לרכב, אבחון ותיקון התקלה שגרמה להשבתה, גרירת הרכב, סיוע בהחלפת תקר, אספקת כמות קטנה של דלק כאשר הרכב נותר ללא דלק, חילוץ רכב שנתקע בשלג, או סיוע לבני אדם שננעלו מחוץ לרכבם.
בארצות הברית, מדינות רבות מפעילות סיוע ממשלתי בדרכים באמצעות סיירות בטיחות בכבישים, הפועלות כדי לשמור על זרימת התנועה ולספק סיוע בעת חירום.
צוותים אלה פועלים לעיתים ישירות מול משטרת המדינה או אגפי התחבורה, ויוצאים לסייע גם לאחר שיחת טלפון ל-911.
במלזיה, שירותי הדרך בדרכים נכללים לעיתים בכיסוי הביטוחי הבסיסי כאשר בעלי כלי רכב רוכשים ביטוח רכב.
סיוע זה עשוי לכלול שירותים נוספים.
חלק מחברות הביטוח מציעות שירותי סיוע ייחודיים משלהן, ולעיתים אף שירותים בלעדיים.
אם הרכב אינו מבוטח בסיוע כזה, ניתן לרכוש את השירות כתוספת לביטוח.
בישראל על פי החוק כל בעל רכב מחויב בביטוח חובה.
באותה הזדמנות חברות הביטוח ממליצות לנהגים את ביטוח צד ג' ואת שירותי הדרך והגרירה עם חברות הפועלות בהסדר ובשיתוף פעולה עם חברות הביטוח.
בישראל חברות שירותי הדרך מחויבות לתת את שירותן 24/7 בכל ימות השנה מלבד יום הכיפורים ובפריסה ארצית.
סל השירותים כולל, שירותי דרך בסיסיים שאינם מצריכים בהכרח גרירה כוללים התנעת רכב, החלפת גלגל, פריצת רכב נעול ותדלוק בשטח.
שירותי דרך מתקדמים יותר מהווים בדרך כלל תחליף לביקור במוסך וכוללים החלפת שמשות ופנסים, טיפול במערכות חשמליות, החלפת מצבר בזירת האירוע, דיאגנוסטיקה וטיפול בבעיות במערכות המחשוב ועוד.
שירותי גוגל פליי הוא חבילת תוכנה קניינית שפותחה על ידי גוגל להתקנה על מכשירי אנדרואיד.
החבילה כוללת שירותי רקע וספריות לשימוש על ידי יישומונים הפועלים על המכשיר.
כאשר הושקה ב-2012, היא סיפקה גישה לממשק תכנות יישומים (API) של Google+ ו-OAuth 2.0. עם הזמן היא התרחבה כדי לכלול מגוון של שירותי גוגל, המאפשרים ליישומים לתקשר עם השירותים באמצעים משותפים.
שירותי החבילה כוללים מעקב מיקום וגדר גאוגרפית, שירותי חשבון כניסה יחידה (SSO), מעקב בריאות וכושר של המשתמש באמצעות Google Fit, עיבוד תשלומים, פרסום משולב וסריקת אבטחה.
יישומים רבים במכשירי אנדרואיד תלויים בשימוש בשירותי Google Play, והחבילה דורשת מהמשתמש להשתמש בחשבון גוגל ולהסכים לתנאי שימוש של גוגל.
הפצת שירותי Google Play על מכשיר אנדרואיד דורשת רישיון מגוגל, אשר אוסר חוזית על יצרני מכשירים לייצר מכשירי אנדרואיד שאינם תואמים למפרטי אנדרואיד של גוגל.
שירותי Google Play Game Services מאפשרים למפתחי יישומים לספק חוויה תחרותית וחברתית באמצעות שימוש בטבלאות דירוג, הישגים וסשנים רבי משתתפים.
API של משחקים שמורים זמין לסנכרון של שמירת משחקים בתשתית הענן של גוגל.
API של כניסת גוגל לאנדרואיד מספק כניסה בודדת, מאמת את המשתמש בתוך יישומים באמצעות פרטי חשבון גוגל.
API של Google Maps לאנדרואיד מאפשר ליישומים לכלול Google Maps או Street View ללא צורך לפתוח יישום נפרד, תוך מתן שליטה מלאה על המצלמה והוספת סמנים מותאמים אישית והעלאות מפה.
API של Google Drive לאנדרואיד מאפשר שימוש ב-Google Drive כמבנה אחסון, תוך מתן חיפוש וסנכרון של מסמכים יחד עם כלי ניהול קבצים נוספים.
API של Google Cast לאנדרואיד מוסיף פונקציונליות לשידור כדי לאפשר ליישומים אנדרואיד להציג תוכן על טלוויזיות באמצעות Google Cast, תוך מתן עזרים שונים לסוגי אודיו, וידאו ותמונות נפוצים.
Google Mobile Ads משלב מודעות ביישומים, מאפשר רווחים באמצעות מיקוד מודעות לפי גורמים כגון מיקום המשתמש.
API של גוגל פיי מאפשר רכישת שירותים ומוצרים באמצעות גוגל פיי.
API נוספים כוללים את API של Google Fit, שיטות אימות חשבון ו־Google Analytics.
שירותי Google Play משמשים כמעט את כל יישומי גוגל שיש להם הרשאות ברמת מערכת.
ללא שירותי Google Play, יישומים אלו עשויים שלא לפעול כראוי.
Google Play Protect הוא איחוד של מערכות אבטחת אנדרואיד.
ב-2019, החברה הכריזה כי התוכנה סורקת 50 מיליון יישומים ביום.
ב-6 בנובמבר 2019, גוגל הכריזה על ברית הגנת יישומים.
שותפים יכולים לבקש מגוגל Play Protect לנתח יישום.
התוצאות נשלחות לשותף ו-Google Play Protect מקבל תוצאות משותפים.
נכון לנובמבר 2019, שותפים של ברית הגנת היישומים כללו את ESET, Lookout ו-Zimperium.
באוקטובר 2023, גוגל הכריזה כי Play Protect יסרוק יישומים שהורדו מהצד בעת ההתקנה לזיהוי תוכנות זדוניות.
במאי 2016, גוגל הכריזה על Instant Apps, תכונה המסופקת דרך שירותי Google Play עבור אנדרואיד 4.2 ומעלה, המאפשרת למפתחי יישומים לספק גרסאות קלות של יישומיהם מבלי להתקין אותם תחילה מחנות Play.
התכונה הושקה ב-2017. ביוני 2025, גוגל הכריזה דרך Android Studio כי תמיכה ב-Instant Apps תוסר בדצמבר של אותה שנה.
ההחלטה יוחסה לשימוש נמוך בתכונה.
שירותי Google Play מתעדכנים אוטומטית דרך Google Play במכשירים עם אנדרואיד 6.0 ומעלה.
זה מאפשר לגוגל לספק עדכונים מבלי שיצרניות יצטרכו לעדכן את קושחת אנדרואיד, תוך התמודדות עם פירור הפלטפורמה שהפך לידוע לשמצה במוצרי אנדרואיד.
פרויקט הקוד הפתוח של אנדרואיד (AOSP) הוכרז ב-2007, ושימש כבסיס המערכת לכל ה-OEM ושינויי קושחה כגון CyanogenMod ו-LineageOS.
יישומים רבים של AOSP הועברו ל-Google Play עם מודל קוד סגור.
יישומים רבים (כגון ליפט, אובר ורבים מיישומי גוגל כמו Gmail ויוטיוב) פועלים רק כאשר חבילת שירותי Google Play זמינה ומופעלת.
הפצת שירותי Google Play כחלק מחבילת יישומי גוגל דורשת רישיון מגוגל, אשר אוסר חוזית על יצרני מכשירים לייצר מכשירי אנדרואיד שאינם תואמים למפרטי אנדרואיד של גוגל.
אחרים המעוניינים לשנות את מערכת אנדרואיד נדרשים או לוותר על שירותי Google Play או להשיג את חבילת יישומי גוגל ממכשיר שבהם מותקנים מראש או ממקור לא רשמי.
שִׁירֵי המַעֲלוֹת הם קובץ של חמישה-עשר מזמורי תהילים המתייחדים בפתיחה 'שִׁיר הַמַּעֲלוֹת' - למעט מזמור אחד (השני, בסדר עולה) והוא מזמור קכ"א, המובדל במילת הייחוס שבפתיחתו - "שיר למעלות" ('אשא עיני אל ההרים').
קובץ שירי המעלות מתפרס על פני הפרקים ק"כ–קל"ד, הן פרשנות המקרא המסורתית והן הפרשנות המחקרית רואות בקובץ זה יחידה ספרותית מובחנת.
שירי המעלות מתחילים בפרק המאה ועשרים בספר התהילים, אשר כתיבתו מיוחסת לדוד המלך.
מזמור ק"כ הוא המזמור הפותח בשירי המעלות, 15 פרקים ייחודיים (ממזמור ק"כ - קל"ד) שנחשבים נשגבים ביותר וקשורים ל-15 מדרגות שאפיינו את העלייה לקודש בבית המקדש.
בדומה לקובצי מזמורים אחרים בספר תהלים, מסכימים גם כאן מרבית הפרשנים והחוקרים כי מדובר בחטיבה מיוחדת.
אופיו הייחודי של הקובץ ניכר הן בהיבט התוכן הרעיוני של המזמורים והן בהיבטים הצורניים והאמנותיים.
מבחינת תוכנם, ברבים ממזמורים אלה בולט מקומם של ירושלים, בית המקדש ועבודת בית המקדש.
כמו כן, על אף שבניגוד למזמורים אחרים כמעט ואין בפרקים אלה התייחסויות קונקרטיות למאורעות היסטוריים בתולדות האומה, בולט בפרקים אלה המוטיב של השגחת האל על עם ישראל.
בדומה לכותרות רבות אחרות בספר תהלים לא נתפרש כל צורכו.
במקרא מופיע המונח 'מעלה' או 'מעלות' כ-30 פעמים מחוץ לספר תהילים, מרבית הפעמים במשמעות של מדרגות.
עובדה זו, בצירוף ההשוואה הנערכת במשנה ובתלמוד בין 15 מזמורי שירי המעלות ל-15 המדרגות שבין עזרת הנשים לעזרת ישראל בבית המקדש, הביאה רבים מהפרשנים, בעיקר המסורתיים, לפרש כי הכוונה הכללית של הביטוי "שיר המעלות" הוא מזמור שהיו שרים הלוויים על מדרגות בית המקדש, כחלק מהפולחן שם.
לדעת פרשנים אחרים פירוש זה אינו ברור לחלוטין, כיוון שלא כל המזמורים נראים כקשורים כל כך לבית המקדש, ואחד מהם אף נראה כאילו חובר בזמן שבית המקדש חרב, והוא אחד מהמזמורים הידועים יותר – תהילים קכ"ו:
בתלמוד הבבלי (מסכת סוכה) מובאת אגדה ששירי המעלות הושרו בכדי להעלות את מי התהום שירדו כ-16,000 אמות בזמן שדוד המלך כרה את השיתין (לאחר עצתו של אחיתופל).
לכן היו 15 שירי מעלות - כל שיר כנגד 1,000 אמה- וכך מי התהום נשארו 1,000 אמות מתחת פני האדמה.
ולכן השירים נקראים שירי מעלות - מפני שבזכותם עלו המים.
(בסיפור המקביל בירושלמי, המרחק עד לתהום הוא 1500 אמות בלבד, מספר דומה לגובהה של ירושלים מעל פני הים, וכל שיר בא כנגד 100 אמה.)
ל"שירי המעלות", יש תפקיד משמעותי יחסית בתפילה.
מזמורים אלו או חלקם נאמרים לפי חלק מהמנהגים בפסוקי דזמרא בתפילת שחרית של שבת ויום-טוב.