tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתרשים משמאל מומחש פרוטוקול דיפי הלמן לשיתוף מפתח סודי באמצעות צבעים.
מאז המצאת המפתח הציבורי ופתרון בעיית הפצת המפתחות פותחו מספר פרוטוקולים קריפטוגרפיים להעברת מפתח סודי המבוססים על הצפנה אסימטרית.
באופן כללי קיימים שני סוגי פרוטוקולים של שיתוף או הקמה (Key establishment) של מפתחות הצפנה:
פרוטוקול שיתוף מפתח קריפטוגרפי בטוח אמור להתמודד לכל הפחות עם התקפות פסיביות שבהן המתקיף מנסה לנחש את המידע הסודי רק מהתבוננות בחילופי המהלכים בין המשתתפים הלגיטימיים.
ההנחה היא שמסרי הפרוטוקול משודרים בערוץ פתוח שניתן לציתות על ידי כל גורם עם ציוד מתאים.
לעיתים רצוי שהפרוטוקול יהיה עמיד בנוסף נגד התקפות "אקטיביות" שבהן התוקף יכול גם ל'הזריק', ליירט, למחוק, לשנות ואו לשכפל מסרים.
מאפיין נוסף רצוי לעיתים אך לא הכרחי הוא מאפיין יכולת הכחשה (deniability), מאפיין שימושי במיוחד בתוכנות מסרים מיידיים.
היכולת לאמת ושמור על סודיות השיחה באופן כזה שכל שיחה לאחר שנעשתה אינה ניתנת להוכחה על ידי צד שלישי ואפילו לא על ידי המשתתפים בפרוטוקול.
יכולת הכחשה ניתנת ליישום באמצעות מושג שנקרא סימולציה.
אם קיים סימולטור המסוגל לדמות את מהלכי הפרוטוקול באופן בלתי ניתן להבחנה לעיני המתבונן ממהלכי הפרוטוקול האותנטיים לא ניתן יהיה להוכיח קשר מחייב כלשהו בין נושא השיחה לבין זהות המשתתפים בה.
בניגוד להצפנה פרוטוקול שיתוף מפתח בדרך כלל אינטראקטיבי מטבעו.
המשתתפים בפרוטוקול אליס ובוב מחליפים ביניהם מספר מסרים לפי פירוט מהלכי הפרוטוקול, בסופם הם אמורים לשתף ביניהם מפתח הצפנה סודי.
נניח שהפרוטוקול מסומן באות (המייצג אוסף של הוראות עבור אליס ובוב).
וכן קיים פרמטר ביטחון שמתייחס בדרך כלל למספר הסיביות של המודלוס, היות שהפרוטוקול מוגדר בטוח מבחינה חישובית בלבד, פרמטר הביטחון קובע את כמות העבודה הנדרשת כדי לשבור את הפרוטוקול בכוח גס.
בפרוטוקול מודרני בדרך כלל נוסף אלמנט של אקראיות.
כל צד מפעיל אלגוריתם נפרד ובלתי תלוי כגון הטלת מטבע.
בסיום הפרוטוקול אליס ובוב מקבלים את ו- באורך סיביות כל אחד, בהתאמה.
כאשר השאיפה היא ש- כי אז המשמעות היא שהפרוטוקול הסתיים בהצלחה.
באופן אינטואיטיבי פרוטוקול שיתוף מפתח ייקרא בטוח אם המפתח () אינו ידוע לאיש מלבד המשתתפים בפרוטוקול.
כל יריב המצותת לערוץ התקשורת ורואה את חילופי המסרים בין אליס ובוב לא יוכל להסיק כל מידע מועיל לגבי או בהגדרה חזקה יותר היריב המאזין לרשת לא יוכל להבחין בין המפתח הנוצר על ידי הפעלת לבין מחרוזת אקראית לגמרי באורך סיביות.
בניסוח פורמלי ביטחון הפרוטוקול מתואר באמצעות הניסוי הבא:
אליס ובוב קובעים את , מריצים את הפרוטוקול ומייצרים "תעתיק" המכיל את המסרים שנשלחו על ידם ומפתח שמתקבל אצל כל אחד מהם.
אם בוחרים בהתפלגות אחידה ואילו אם מציבים .
מקבל את ואת ומחזיר סיבית אחת .
תוצאת הניסוי מוגדרת הצלחה (1) אם אחרת היא מוגדרת כישלון (0) במילים אחרות אומרים שאם אזי המתקיף הצליח לשבור את הפרוטוקול והוא ייחשב לא בטוח לשימוש.
העובדה שהמתקיף מקבל את תעתיק הפרוטוקול (למעט ) משקפת את המציאות כי ההנחה היא שרשת התקשורת חשופה לציתות וביכולתו להקליט את חילופי המסרים בין אליס ובוב.
במציאות המתקיף לא מקבל מפתח כלשהו, כאן הוא מקבל מפתח שיכול להיות בהסתברות של חצי המפתח "הנכון" או סתם מחרוזת אקראית, זאת רק לצורך הגדרת הביטחון של הפרוטוקול כדי שיהיה אפשר לנסח את המשמעות של "שבירת" הפרוטוקול.
באופן רשמי שבירת הפרוטוקול מנוסחת כך:
בהינתן פרוטוקול שיתוף מפתח הוא ייקרא בטוח בנוכחות מצותת פסיבי רק באם עבור כל מתקיף פולינומי הסתברותי קיימת פונקציית זניחות כך שמתקיים:
אם המתקיף מסוגל לזהות שמחרוזת כלשהי היא תוצאה של הפרוטוקול ולא מחרוזת סתמית בהסתברות גבוהה מחצי באופן משמעותי הרי שהוא הצליח לשבור את הפרוטוקול.
הרעיון הוא ש- צריך "להראות" כמפתח אקראי טרי.
הוא נקרא בשל כך "מפתח ארעי" (ephemeral key) כדי להבדילו מהמפתחות הסודיים ארוכי הטווח השייכים למשתתפים בפרוטוקול.
המטרה של פרוטוקול שיתוף מפתח היא כמעט תמיד לייצר מפתח שיחה כדי להצפין מספר מוגבל של מסרים כלשהם תוך שימוש בפרימיטיב קריפטוגרפי כמו צופן AES או כדי לאמת מסרים כלשהם על ידי קוד אימות מסרים מוסכם על שני הצדדים.
מטעמי ביטחון מומלץ לא להשתמש ב- ישירות אלא לגזור ממנו מפתח אחר באמצעות פונקציית גזירת מפתח (Key derivation function) בקיצור KDF.
למשל אפשר להזין את המפתח כקלט לפונקציית גיבוב קריפטוגרפית ולהשתמש בחלק מהפלט כמפתח שיחה.
החסרון בפרוטוקול דיפי הלמן במתכונתו המקורית שהוא אינו מספק אימות זהויות ולכן חשוף להתקפת אדם באמצע, ללא אמצעי נוסף המשתתפים אינם יכולים להיות בטוחים עם מי הם מתקשרים.
משיקולי יעילות נעשו מאמצים לפתח פרוטוקולים המספקים אימות עקיף כחלק אינטרגלי ללא צורך בתהליכים נפרדים ובהתערבות צד שלישי, כמו MQV.
קיימים מספר פרוטוקולים לשיתוף מפתח, חלקם מכילים בנוסף מספר תכונות חשובות כמו: סודיות מושלמת קדימה (perfect forward secrecy) ויכולת הכחשה (deniability).
SSL שמכיל מנגנון שיתוף מפתח המבוסס על פרוטוקול דיפי-הלמן.
ISAKMP פרוטוקול ניהול מפתחות המספק תשתית לאימות והחלפת מפתחות.
SIGMA המגיע במספר גרסאות ונכלל ב-IKE (תקן לשיתוף מפתח של האינטרנט).
SKEME (מנגנון שיתוף מפתח בטוח) המכיל ארבעה מצבים שונים ביניהם שיתוף מפתח המבוסס על מפתח ציבורי.
SKIP, פרוטוקול ניהול מפתח פשוט הדומה ל-SSL.
KEA (אלגוריתם שיתוף מפתח הנכלל בתשתית מפתח ציבורי X.509), טיוטה .
AH (כותר אימות) בטיוטה , מספק אימות ללא קישוריות ונכלל בפרוטוקול IPSec.
ESP (עטיפת חבילת אבטחה) בטיוטה ונכלל בפרוטוקול IPSec.
OTR פרוטוקול אבטחת מסרים מיידיים להשגת פרטיות, אימות ויכולת הכחשה.
ניתן להפעלה כתוסף מעל גבי פרוטוקולים אחרים כמו Pidgin.
פרוטוקול סיגנל המיישם שיתוף מפתח אסינכרוני בין שני משתתפים כאשר אחד מהם אינו במצב מקוון.
פרוטוצרטופסיים (שם מדעי: Protoceratopsidae) היא משפחה של דינוזאורים צרטופסים שחיו בתור הקרטיקון לפני 71–85 מיליון שנה.
יצורים אלה היו מאבותיהם של הצרטופסיים הגדולים כמו הטריצרטופס אך לא היו להם קרניים על אפם והעטרה שלהם הייתה קטנה מאוד אך היה להם מקור קרני.
מאובניהם התגלו רק באסיה ובייחוד בסין ומונגוליה.
הם היו קטנים בהרבה מהצרטופסיים ואורכם הגיע ל-1–2.5 מטר בממוצע.
חלק מהסוגים במשפחה הועברו למשפחה נפרדת, בגצרטופסיים ואחרים למשפחת הלפטוצרטופסיים.
פרוטוקול סִיגְנָל (לשעבר פרוטוקול TextSecure) הוא פרוטוקול קריפטוגרפי בקוד פתוח המספק הצפנה מקצה-לקצה לאבטחת תקשורת מסרים מיידיים ושיחות וידאו והוא הבסיס לאפליקציית המסרים המיידיים סיגנל.
הפרוטוקול פותח ב-2013 בתחילה בשם TextSecure על ידי חברת Open Whisper Systems שנוסדה על ידי חוקר אבטחת המידע מוקסי מרלינספייק (מתיו רוזנפלד).
הפרוטוקול נמצא במימושים בקוד סגור של חברות ידועות ביניהן: וואטסאפ שמצפינה הודעות של למעלה ממילארד משתמשים ברחבי העולם, Facebook Messenger של פייסבוק במצב "שיחה סודית", גוגל הודעות וכן סקייפ במצב "שיחה פרטית".
פרוטוקול סיגנל הוא התפתחות על שני פרוטוקולים ידועים: OTR ומערכת הצפנת SCIMP מבית Silent Circle שפיל צימרמן הוא אחד ממייסדיה.
בגרסאות המתקדמות של הפרוטוקול שולב אלגוריתם מַחְגֵּר מְשֻׁנָּן כפול יחד עם מספר פרימיטיבים קריפטוגרפיים ידועים: פרוטוקול לחיצת יד המבוסס על דיפי-הלמן משולש (בקיצור ), וכן עקום 25519, צופן AES-256 ו-HMAC-SHA256.
פרוטוקול סיגנל מתאים גם לשימוש במצב של משתמשים מרובים והתקנים מרובים, כלומר כל משתמש יכול לשלוח ולקבל הודעות ממספר התקנים שונים וכן לנהל שיחות עם קבוצות משתמשים.
כמו כן הפרוטוקול בנוי להתחשב במצב שבו לא כל המשתמשים במצב מקוון; הודעה יכולה להתקבל מייד או לאחר הרבה זמן והודעות לא תגענה ליעדן בהכרח לפי סדר כרונולוגי.
הפרוטוקול נחשב לבשל ובוגר ומכיל מאפיינים ביטחוניים טובים לרבות סודיות מושלמת קדימה וכן מה שקרוי "סודיות מושלמת עתידית" במובן שגם אם המתקיף מצליח לגלות את מפתח השיחה בשלב כלשהו, אם לפחות הודעה אחת עברה מבלי שהוא הצליח ליירט אותה הרי שהוא יאבד את יכולתו לפענח את כל ההודעות.
במילים אחרות כדי שהמתקיף יכול להאזין לשיחות ולפענחם עליו לבצע התקפת אדם באמצע על כל חילופי ההודעות שנעשו במסגרת השיחה מבלי לדלג על אף אחת מהן.
פרוטוקול סיגנל החל עם עבודתם של חוקרי האבטחה Trevor Perrin ו-Moxie Marlinspike שהקימו ב-2013 את חברת Open Whisper Systems.
הגרסה הראשונה שלו נקראה TextSecure1 והייתה מבוססת על פרוטוקול מיסור שלא לפרסום (OTR).
הגרסה השנייה v2 פורסמה ב-2014 והסתמכה על אלגוריתם חדש שנקרא "מַחְגֵּר מְשֻׁנָּן אקסולוטל" על שם סוג של סלמנדרה בסכנת הכחדה חמורה החיה במקסיקו ולה סגולות ריפוי מיוחדות.
האלגוריתם משלב את הרעיון הארעיות של OTR המספק ביטחון קדימה עם אלגוריתם מחגר משונן (רָאצֶ'ט) מפרוטוקול SCIMP המבוסס על הצפנה סימטרית.
בניגוד ל-OTR, לפרוטוקול סיגנל יתרון במצב עבודה אסינכרוני שבו לא כל המתקשרים במצב מקוון בזמן השיחה והוא מטפל טוב יותר באבטחת שיחות שלא לפי סדר כרונולוגי ללא "פנקסנות" הנובעת מהצורך לתחזק ולנהל מפתחות הצפנה ישנים שאיתם הוצפנו הודעות שטרם הגיעו ליעדן בגלל שהמקבל לא היה במצב מקוון.
הייחוד באלגוריתם שהוא מאפשר התאוששות ממצב של פריצה אפילו אם מפתח שיחה אחד נחשף, מה שנקרא בפי המפתחים יכולת ריפוי עצמית.
בגרסה השלישית v3 של הפרוטוקול נעשו שינויים בפרימיטיבים הקריפטוגרפיים שבבסיסו.
ב-2014 פרסמו חוקרים מאוניברסיטת רוהר בוכום קריפטואנליזה של הפרוטוקול ולמעט בעיה אחת הוא נמצא בטוח לשימוש.
הבעיה בגרסה זו הייתה שהפרוטוקול היה חשוף בתנאים מסוימים להתקפת שיתוף לא ידוע, שהיא סוג של התקפת אדם באמצע בה המתקיף מנסה להערים על צד אחד המשתתף בשיחה בהתחזות לצד השני.
ב-2016 שינו המפתחים את שם הפרוטוקול לסיגנל וכן שינו את שם האלגוריתם הפנימי ממחגר משונן אקסולוטל למחגר משונן כפול כדי להפריד בין האלגוריתם הפנימי לבין הפרוטוקול בכללותו.
כמו כן נוספו שינויים קריפטוגרפיים אחדים כדי לענות על הבעיות שהתגלו.
פרוטוקול סיגנל מספק מספר מאפיינים קריפטוגרפיים:
סודיות; הדרישה הבסיסית של הצפנת כל השיחות והמסרים תוך שימוש בפרימיטיבים קריפטוגרפיים חזקים.
שלמות; הבטחת שלמות וכלילות המסרים באמצעות קוד אימות סימטרי.
אימות; אימות זהויות המשתתפים בשיחה באמצעות טכניקות מפתח ציבורי.
סודיות קדימה וסודיות עתידית; כלומר ידיעת מפתח ששימש להצפנת הודעה אחת לא יתרום לפענוח הודעות אחרות.
שימור סודיות קדימה וסודיות עתידית הם מהמאפיינים היותר חשובים של הצפנת מסרים מיידיים.
כל הודעה מוצפנת עם מפתח אחר שנמחק מייד לאחר השימוש בו.
שימור נסיבתיות והעדר זיקתיות/יכולת הכחשה; הפרדה בין זהות המשתתפים בשיחה לבין תוכן השיחות מעניקה למשתתפים מידה של אנונימיות.
אסינכרוניות; הצפנה ופענוח מסרים שלא לפי סדר הגעתם.
פרוטוקול סיגנל (בגרסה השלישית שלו) בנוי ממספר שכבות שלכל אחת מהן תפקיד קריפטוגרפי נפרד:
שכבת האימות משתמשת בחתימה דיגיטלית מסוג XEdDSA וההרחבה שלה, VXEdDSA.
EdDSA היא למעשה וריאציה של חתימת DSA בעקום אליפטי מיוחד הנקרא עקום אדוארד המאפשר ביצוע יעיל במחשב פשוט.
הפרוטוקול מבוסס על פונקציית דיפי הלמן X25519 שפותחה על ידי דניאל ברנשטיין או פונקציית דיפי-הלמן X448 שפותחה על ידי מייק המבורג - שתיהן ידועות ביעילות וביטחון גבוהים ושתיהן שולבו בתקנים בינלאומיים.
שכבת לחיצת היד שבה מתבצע שיתוף מאומת של מפתח סודי ארעי בשיטת דיפי הלמן משולשת הנקראת X3DH.
שיטה זו מספקת ביטחון קדימה ויכולת הכחשה.
במהלך השיחה משתמשים באלגוריתם לשיתוף מפתחות זמניים הבנוי על עקרון ראצ'ט קריפטוגרפי המשלב את פונקציית דיפי הלמן עם פונקציית גיבוב כדי לייצר מפתחות חד-פעמיים באופן שלא ניתן לחזור לאחור.
כל מפתח מושמד לאחר השימוש בו.
תוך הבאה בחשבון שהודעות עשויות להגיע שלא לפי סדר שליחתן.
שכבת ניהול שבה נעשה שימוש באלגוריתם "שומשום" כדי לנהל ולתחזק מפתחות זמניים באופן אסינכרוני עם תמיכה להתקנים מרובים או משתתפים מרובים.
פרוטוקול סיגנל מחולק למספר שלבים, או "מצבים":
בשלב הרישום כל משתתף רושם את פרטיו האישיים אצל שרת מרכזי וכן שולח אליו "צרור טרום-מפתחות" המכיל אוסף של מפתחות ציבוריים של דיפי הלמן איתם אפשר יהיה לבצע לחיצת יד עם משתמש אחר על מנת להתחיל שיחה.
"מפתח זהות" (Identity Key), שהוא מפתח ציבורי ארוך טווח המייצג את המשתמש במערכת
מפתח ציבורי לטווח בינוני שנקרא "מפתח ארעי" (Signed Pre-Key) שמוחלף מעת לעת
רשימה של "מפתחות חד-פעמיים" (One-Time Pre-Keys) לשימוש יחיד.
כמובן שלכל המפתחות הללו מתאימים מפתחות פרטיים סודיים השמורים מקומית אצל המשתמש ולעולם אינם נשלחים ברשת.
אם אליס רוצה להתחיל שיחה מוצפנת עם בוב עליה לבקש מהשרת את צרור המפתחות הציבוריים של בוב.
וכן עליה לייצר מפתח "ראצ'ט" ציבורי ארעי חדש, ולגזור ממנו שלושה מפתחות סודיים:
ו"מפתח מסר" (Message Key), איתו מצפינים את ההודעות
את המפתחות מכינים בשיטת דיפי הלמן משולשת באמצעות שילוב המפתח הפרטי של אליס עם המפתחות הציבוריים של בוב ובשילוב פונקציית גזירת מפתחות (בקיצור KDF) המפורטים להלן.
כאשר בוב מקבל בקשת התחלת שיחה מאליס, הוא משיג עותק של צרור המפתחות הציבוריים של אליס מהשרת וממנו הוא מכין את הסוד המשותף באותה שיטה.
כמו כן גוזר ממנו מפתחות באותה שיטה שבה השתמשה אליס, בהם הוא משתמש לפענוח ואימות ההודעה.
ראצ'ט סימטרי (שליחת הודעה כחלק מרצף).
כאשר אליס מעוניינת לשלוח לבוב הודעה נוספת מבלי להמתין עד לקבלת אישור שההודעה הראשונה התקבלה, היא מייצרת מפתח חדש בשיטת ראצ'ט סימטרי, דהיינו גוזרת מפתח מסר חדש מהקודם באמצעות פונקציית KDF, מקדמת את מונה מפתחות ההודעות, ושולחת לבוב את ההודעה המוצפנת עם המפתח החדש.
היתרונות של ראצ'ט סימטרי הם שהוא מספק סודיות מושלמת קדימה וכן מתאים למקרים בהם הצד השני אינו מקוון, שאז צד אחד מבצע את הראצ'ט ושולח הודעה ואילו הצד השני יבצע את הראצ'ט רק כאשר הוא יתחבר.
בנוסף בשיטה זו ניתן לדלג מעל מפתח ראצ'ט אחד, כל עוד המספר הסידורי של כל מפתח ידוע.
אם למשל הגיעה הודעה עם מספר סידורי שונה ממה שצפוי, המקבל יכול עדיין לחלץ את המפתח הנכון על ידי "סיבוב" הראצ'ט מהשורש עד שהוא מגיע למספר הסידורי הנכון.
ראצ'ט אסימטרי (שליחת הודעה חדשה).
כאשר בוב מעוניין להגיב לאליס עליו לייצר תחילה מפתח ראצ'ט אסימטרי ארעי, לגזור ממנו באמצעות פונקציית KDF את מפתח השרשרת ומפתח המסר ולהצפין עם האחרון את ההודעה.
כאשר אליס מגיבה להודעה זו, היא משלימה את תהליך הראצ'ט האסימטרי.
מכינה ושולחת מפתח ראצ'ט ארעי חדש ממנו היא גוזרת מפתחות לצורך הצפנת ההודעה וכן הלאה.
ראצ'ט אסימטרי יכול להתבצע רק לאחר סבב מלא, כל צד צריך להשלים את הראצ'ט האסימטרי של הצד השני ואז מתחיל ראצ'ט חדש.
עם השלמת ראצ'ט אסימטרי לאחר סבב שלם של הודעות (הודעה מאליס לבוב והודעה מבוב לאליס) מחדשים את מפתח השורש ומפתח השרשרת כדי להתחיל ראצ'ט סימטרי חדש.
בניגוד לראצ'ט סימטרי, היתרון של ראצ'ט אסימטרי הוא סודיות מושלמת עתידית.
גם אם מפתח הודעה אחד נחשף לא תהיה באפשרות המתקיף לנחש את המפתח הבא כי המפתח הבא נגזר מסוד חדש שהצדדים משתפים ביניהם.
חתימת XEdDSA היא וריאציה של החתימה הדיגיטלית DSA מעל העקום האליפטי עקום 25519 או עקום 448. אילו הם עקומים מיוחדים הנמנים עם עקומי אדוארד ומכאן שם האלגוריתם.
הפרמטרים הקבועים של העקום הם נקודת בסיס קבועה והסדר שלה והקבועים , ו- של עקום אדוארד.
כפל סקלרי של נקודה הוא פעולה ארוכה וצורכת משאבים ולכן מנסים לייעל אותה על ידי שימוש בסולם מונטגומרי שבנוסף יתרונו הוא שהוא עמיד נגד התקפת ערוץ צדדי.
לצורך סולם מונטגומרי משתמשים כאן רק בקואורדינטה של הנקודה בשיטת קואורדינטות פרויקטיביות.
היות שהעקום הוא מסוג אדוארד, יש צורך בפונקציה מוסכמת להמרת נקודה מעקום אדוארד לעקום מונטגומרי ובחזרה (הפונקציה לא מובאת כאן).
הפונקציה בתהליך החתימה להלן מקבלת את המפתח הסודי שלם כלשהו ומחזירה את שהם המפתח הפרטי והמפתח הציבורי שהוא נקודה בעקום אדוארד.
שים לב שהנקודה מתקבלת מהכפלת נקודת הבסיס בשלם הסודי בשיטת סולם מונטגומרי.
כדי לחתום על מסר תחילה יש צורך במחרוזת אקראית כלשהי חד-פעמית עבור כל מסר נתון.
בהינתן הפרמטרים הקבועים של העקום, הפונקציה המתוארת להכנת המפתחות והמפתח הסודי החתימה והאימות על המסר מתבצעים כדלהלן:
כדי לאמת את החתימה דרושים הפרמטרים הקבועים של העקום, המפתח הציבורי של החותם (בעקום מונטגומרי) המסר וזוג הערכים שהתקבלו מהחתימה ו-.
הפונקציה היא פונקציית גיבוב מותאמת המתקבלת על ידי שרשור הערך לקלט לפני הקריאה לפונקציה.
במקרה של יוצא שלפני הקלט נוספת תחילית המורכבת ממחרוזת אחדים באורך ואפס בסופה.
מייצג את אורך נקודה בעקום בסיביות.
בנוסף הפרוטוקול תומך בגרסה מורחבת הנקראת VXEdDSA שהיא דומה לזו המתוארת אך מכילה תכונה נוספת.
בגמר הפרוטוקול היא מפיקה מחרוזת פסאודו אקראית נוספת המשרתת כהוכחה לפונקציה אקראית בקיצור VRF.
פרוטוקול X3DH הוא פרוטוקול שיתוף מפתח קנייני המבוסס על פרוטוקול דיפי-הלמן (שאיתו שני משתמשים מבצעים שיתוף מפתח סודי מאומת לצורך התקשרות עתידית) שעושה שימוש בשלושה סוגים של זוגי-מפתחות במקום באחד.
הפרוטוקול מכיל סודיות מושלמת קדימה ויכולת הכחשה וכן מותאם לעבודה במצב אסינכרוני, כלומר כל אחד מפרסם מפתחות ציבוריים מראש וכאשר מישהו מעוניין להתקשר עמו גם אם הוא אינו מחובר באותו רגע הוא יכול לבקש מהשרת את המפתחות השמורים שלו ולבצע את פרוטוקול השיתוף בלעדיו.
מאוחר יותר כאשר אותו משתמש מתחבר הוא מקבל מהשרת התראה שמחכה לו הודעה הוא יכול להשתמש במפתח הפרטי המתאים, יחד עם המפתח הציבורי של השולח שנכלל בהודעה, לבצע את אותו תהליך שיתוף ולחלץ את הסוד המשותף כדי לפענח את ההודעות שקיבל.
הפרוטוקול פועל בעקום אליפטי מסוג עקום 25519 או עקום 448. בנוסף הפרוטוקול משתמש בפונקציית הגיבוב SHA-256 או SHA-512 לפי בחירה ובפונקציית קידוד מוסכמת לייצוג המפתחות הציבוריים.
ההנחה לפני שהפרוטוקול מתחיל היא שאליס ובוב רשמו את המפתחות הציבוריים שלהם בשרת.
צרור המפתחות של כל משתמש כולל שלושה סוגים של זוגי מפתחות (key pairs), כאמור:
"מפתח זהות" המסומן (Identity Key).
המפתח לרוב קבוע ומשתנה במקרים נדירים (המשתמש החליף מפתח או התקין מחדש את היישום)
"טרום מפתח" (Signed Pre Key) המסומן כשהוא חתום על ידי המשתמש באמצעות מפתח הזהות (אל המפתח הוא מצרף את החתימה שלו עליו ).
את המפתח טוענים מחדש אחת לשבוע או חודש בהתאם ליישום בפועל.
רשימה של מפתחות חד-פעמיים (One-Time Pre Keys) המסומנים וכו'.
כמות המפתחות החד פעמיים נקבעת לפי היישום (ברירת המחדל היא 2000 מפתחות).
מפתחות חד-פעמיים נטענים כאשר השרת מודיע ללקוח שהם עומדים להיגמר.
בכל פעם שמשתמשים במפתח אחד מהם השרת מוחק אותו מהרשימה.
כאשר אליס מעוניינת לשלוח הודעה לבוב, תחילה היא מכינה מפתח דיפי הלמן ארעי (Ephemeral Key) ומבקשת מהשרת את המפתחות הציבוריים של בוב: , וכן אם ישנו ואז היא מבצעת את פונקציית דיפי-הלמן שלוש פעמים.
אם מסמנים את הפונקציה DH אז היא מבצעת לפי הסדר:
אם קיים מפתח חד-פעמי היא מבצעת גם ואז היא משרשרת את כל התוצאות ביחד ומפעילה את פונקציית גזירת המפתח
בנוסף לאמור אליס מכינה קובץ כותר המכיל מידע על זהותה וזהותו של בוב.
את מפתחות הזהות שלהם ו- וייתכן מידע נוסף.
לסיום היא שולחת לבוב את מפתח הזהות שלה , את המפתח הארעי שלה ואת גוף ההודעה כשהיא מוצפנת עם SK או עם מפתח אחר שנגזר ממנו באמצעות פונקציה פסאודו-אקראית ומידע ניהולי נוסף.
את ההצפנה היא מבצעת עם אלגוריתם להצפנה מאומתת עם מידע נלווה (AEAD).
למעשה ההודעה משרתת שתי מטרות: אחת היא להעברת המסר שהיא מעוניינת והשנייה העברת מפתח ציבורי ארעי חדש על מנת שבוב יוכל להכין את המפתח הסודי המשותף לצורך תקשורת עתידית ביניהם.
לכן כאשר בוב מקבל את המסר תחילה הוא מכין את המפתח המשותף ומפענח את ההודעה ואז אם ברצונו להחזיר תגובה לאליס הוא מייצר מפתח חדש ושולח לה אותו יחד עם ההודעה באותה דרך.
כמובן שהוא מוחק מיד כל מפתח חד פעמי שנעשה בו שימוש.
מחגר משונן כפול (Double Ratchet)
מחגר משונן כפול או ראצ'ט כפול הוא מנגנון קריפטוגרפי המאפשר לשני משתתפים לנהל שיחה מוצפנת בהתבסס על סוד משותף שהשיגו קודם לכן.
בדרך כלל הסוד המשותף מושג באמצעות פרוטוקול דיפי-הלמן כמו פרוטוקול דיפי-הלמן משולש המתואר לעיל.
לאחר שיתוף הסוד המשתתפים ישתמשו בפרוטוקול ראצ'ט כפול כדי לגזור מפתחות חדשים עבור כל הודעה באופן כזה שגם אם מפתח אחד נחשף בדרך כלשהי לא ניתן יהיה לנחש על ידו מפתחות אחרים, לא עתידיים ולא קודמים בשרשרת המפתחות.
משיגים זאת על ידי צירוף מפתחות דיפי-הלמן ארעיים חדשים עם כל הודעה ואיתם משתפים סודות חדשים מהם שוב גוזרים מפתחות חדשים וכן הלאה.
למעשה מכל סוד משותף גוזרים מפתחות חדשים בשילוב הראצ'ט הסימטרי, דהיינו באמצעות פונקציית KDF לגזירת מפתחות הצפנה והתהליך חוזר על עצמו שוב ושוב עד לסיום השיחה.
המושג ראצ'ט משמש כאן לתיאור מצב שבו לא ניתן לחזור שלב אחד לאחור, בדומה לכלי העבודה לחיזוק ברגים המסתובב רק בכיוון אחד.
השילוב של הראצ'ט הסימטרי עם הראצ'ט האסימטרי המפורטים להלן יוצר ראצ'ט כפול שגורם לכך שלא ניתן לנוע (להסיק) ממפתח אחד לאחר לא קדימה ולא אחורה, מכאן שם האלגוריתם.
האלגוריתם מכיל "שרשרת מפתחות" מבוססת KDF שהיא פונקציה לגזירת מפתחות שמקבלת מפתח סודי ומידע נוסף ומפיקה מפתח חדש באופן אקראי ובלתי תלוי במפתח הקודם.
פונקציית HKDF (המתוארת להלן) מקיימת את ההגדרה של פונקציית PRF, גם אם הקלט אינו אקראי עדיין תתקבל תוצאה אקראית ובלתי תלויה לכן היא מספקת ביטחון לפנים, אם נחשף מפתח אחד, לא ניתן לנחש את המפתח הקודם ממנו הוא נגזר.
למעשה שרשרת המפתחות מורכבת משלוש שרשראות: שרשרת מפתחות שורש ושתי שרשראות מקבילות, שרשרת משלוח ושרשרת קבלה.
בנוסף בכל סבב הצדדים מפיקים ומשתפים מפתח דיפי-הלמן שהופך להיות חלק ממפתח השורש הבא.
ממפתחות השורש מתחילים שרשרת משלוח או שרשרת קבלה בהתאם.
כל הודעה שנשלחת או מתקבלת, מוצפנת עם "מפתח הודעה" חדש.
את ממפתח ההודעה מפיקים בצד השולח משרשרת המשלוח ובצד המקבל משרשרת הקבלה.
לאחר משלוח ההודעה המפתח נמחק מיד, אפילו אם ההודעה טרם הגיעה ליעדה או שלא התקבל אישור שהיא נקראה.
היות שמפתח ההודעה אינו משמש לגזירת מפתחות אחרים, אין בו צורך יותר ומיד בגמר השימוש בו אפשר למחוק אותו.
המקבל יכול להשיג את מפתח ההודעה הדרוש לפענוח הודעה ספציפית מתוך שרשרת הקבלה שלו לפי אינדקס ההודעה וגם הוא אינו זקוק לשמירת המפתח לאחר קריאת ההודעה.
כך אפשר להתמודד עם הודעות שלא הגיעו כסדרן.
חישוב המפתח הבא בשרשרת המשלוח וגזירת מפתח ההודעה הבא נקרא ראצ'ט סימטרי והוא אינו מספק ביטחון עתידי.
אם מפתח אחד בשרשרת נחשף, אמנם אי אפשר לחשב את המפתחות הקודמים אך אפשר לחשב את כל המפתחות הבאים כי ה-KDF דטרמיניסטי ואם הקלט ידוע קל לדעת מה יהיה הפלט.
ראצ'ט דיפי-הלמן (בקיצור DH) הוא ראצ'ט אסימטרי המבוסס על שיתוף סוד בשיטת דיפי-הלמן והוא מספק ביטחון עתידי.
ידיעת מפתח אחד אינה תורמת דבר לניחוש המפתח הבא.
לכן את הסוד המשותף שנולד כתוצאה מהראצ'ט האסימטרי מערבבים עם הקלט ל-KDF ומחשבים מפתח שורש חדש איתו אפשר להתחיל שרשרת מפתחות חדשה ואז ממשיכים עם הראצ'ט הסימטרי עד לסבב הבא וחוזר חלילה.
לכל הודעה מצורף כותר המכיל מפתח ציבורי ארעי טרי של השולח.
כאשר ההודעה מתקבלת, המקבל משלים את הראצ'ט האסימטרי על ידי הכנת מפתח ציבורי ארעי משלו אותו הוא מצרף להודעה הבאה שהוא שולח.
בתהליך זה המתנהל כמו "פינג פונג", כל צד שולח בתורו מפתח חדש והצד השני מפעיל את פונקציית דיפי-הלמן כדי לגזור את מפתח הראצ'ט האסימטרי הבא בתור ובד בבד מכין את המפתח לראצ'ט האסימטרי הבא.
לצורך פרוטוקול סיגנל משתמשים בפונקציית גזירת מפתחות (בקיצור KDF) המבוססת על HKDF לפי שהיא בתורה מסתמכת על HMAC.
הפונקציה HKDF מקבלת ערך חד-פעמי הנקרא מלח (שהוא מחרוזת אפסים בפרוטוקול סיגנל) וכן את הקלט ממנו מעוניינים להפיק מפתחות אחרים.
היא מבצעת שני שלבים: שלב חילוץ סודיות ושלב הרחבה.
היא משתמשת בפונקציה HMAC המקבלת שני פרמטרים, מפתח סודי וקלט באורך כלשהו ומחזירה תג באורך המפתח.
תחילה מפעילים את הפונקציה HMAC על הקלט ומקבלים את PRK לאחר מכן מחשבים את HMAC באופן חוזר ונשנה עם המפתח PRK על מחרוזת כלשהי המסומנת כאן שהיא מחרוזת טקסט תלויית יישום כמו "MyProtocol" ומונה שמקודם עם כל קריאה, עד שמתקבל מפתח סודי אחד או כמה מפתחות באורך הרצוי.
לסיכום הפסאודו קוד הבא ממחיש יצירת מפתחות סודיים מתוך מפתח מאסטר אחד:
ממחקרים שפורסמו ב-2016 על ידי אוניברסיטאות אחדות עולה שהפרוטוקול במבנה הבסיסי בשיחה בין שני משתמשים בטוח לשימוש.
בינואר 2018 פורסם מחקר המצביע על חולשה בפרוטוקול סיגנל בשיחה קבוצתית בתוכנות סיגנל, ואטסאפ וטרימה.
בניגוד לשיחה בין שני משתתפים בלבד המתקיימת לפי כללי הצפנה מקצה לקצה, בשיחה קבוצתית, שלמות השיחות ומסרי הניהול של הקבוצה אינם מוצפנים מקצה לקצה וכן לא מופעל אימות.
משמעות הדבר היא שמי שיש לו גישה לשרת ההודעות יכול להוסיף עצמו לכל קבוצה ללא ידיעת מנהליה ובכך להפר את הקונספט של הצפנה מקצה לקצה.
אם מישהו יכול להוסיף עצמו לכל קבוצה שיחפוץ הוא יקבל את כל השיחות המוצפנות בתוך הקבוצה כך שאין כל תועלת בהצפנה.
הבעיה פחות קריטית בסיגנל משום שבתוכנה זו כל חברי הקבוצה הם גם מנהלים בהגדרה ולשרת אין גישה למסרי ניהול הקבוצה.
החוקרים הציעו כמה תיקונים גנריים במטרה להבטיח אימות והצפנת כל המסרים והשיחות כולל מסרי ניהול המיועדים למנהלי הקבוצות.
ראוי לציין שיישום ההתקפה בפועל מאוד קשה והתיקון קל מאוד כך שסביר להניח שבזמן הקרוב תוכנות המסרים המדוברות יפיצו עדכוני תוכנה מתאימים להסרת האיום.
פרוטוצרטיים (שם מדעי: Protoceratidae) היא משפחה נכחדת של מכפילי פרסה, הקרובים לאייליים ולאנטילוקפריים, אשר חיו בתקופת האאוקן עד לתחילת הפליוקן באמריקה הצפונית.
הפרוטוצרטיים היו מעלי גירה מוקדמים אשר התפתחו ככל הנראה מהאיילוניים הקטנים וחיו ביערות ובערבות העשב של אמריקה.
הפרוטוצרטיים הגיעו לגודל של 1–2 מטר, בין אייל הכרמל לאייל אציל.
מערכת העיכול הכילה שלוש קיבות, בדומה לגמלים, ובעזרתן עיכלו הפרוטוצרטיים צמחייה כגון עשב וצמחים דומים.
ככל הנראה חיו הפרוטוצרטיים בעדרים בדומה לצבאים המודרניים.
הם היו גם בעלי קרן מעל אפם, בנוסף על הקרניים שמעל ראשיהם אשר היו לשני הזוויגים ובניגוד לאיילים לא נשרו.
הקרניים דמו בצורתן לקרניה הרכות של הג'ירפה, ונועדו, ככל הנראה, למלחמות בין הזכרים וכן לצורכי ראווה.
ICE הוא פרוטוקול כימותרפי המשמש לטיפול בחולי לימפומה ולימפומה שאינה הודג'קין חוזרת או עמידה לטיפול.
שם הפרוטוקול מורכב מראשי התיבות של התרופות: איפוספאמיד, מזנה ואטופוסיד.
במקרה שתאי B יוצאים חיוביים ל-CD20 מתווספת לפרוטוקול גם ריטוקסימאב (מבטרה).
ריטוקסימאב - נוגדן חד-שבטי כימרי נגד החלבון CD20, אשר משמש לטיפול במחלות המערבות ממאירויות, פעילות יתר או חוסר תפקוד של לימפוציטים B ממערכת החיסון.
איפוספאמיד - תרופה המשתייכת קבוצת סוכני אלקילציה.
קרבופלטין - תרופה השייכת לאנטינאופלסטים מבוססי פלטיניום ותכשירי אלקילציה.
הפרוטוקולים הכלכליים של פריז (ידועים גם בשמות פרוטוקול פריז והסכמי פריז) הם הסכם כלכלי בין ישראל לאש"ף שנחתם ב־29 באפריל 1994. בספטמבר 1995 הוא שולב בהסכם אוסלו ב', עם תיקונים קלים בנושאי מיסוי.
הפרוטוקול נחתם במסגרת הסכם קהיר, והיה תקף רק באזור יריחו ורצועת עזה ("עזה ויריחו תחילה").
עם חתימת הסכם אוסלו ב' בספטמבר 1995 הורחב לכל השטחים הפלסטיניים.
הפרוטוקול שילב בין הכלכלה הפלסטינית והכלכלה הישראלית באמצעות איחוד מכסים ב"מעטפת המכס", שליטה ישראלית בגבולות הרשות, והסדרת מערכת היחסים בין ישראל לרשות הפלסטינית במכס, מיסוי, עבודה, חקלאות, תעשייה ותיירות.
במקור, פרוטוקול פריז היה אמור להיות בתוקף רק כ-5 שנים בלבד, אך נותר בתוקף.
מגבלת הזמן נועדה לעודד את הצד הפלסטיני לחתום על הסכם קבע.
מלבד זאת, ישראל החשיבה את פרוטוקול פריז כתנאי המאפשר המשך העסקת עובדים פלסטינים בישראל.
מאז עימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה והשתלטות חמאס על רצועת עזה, הוטל הסגר על רצועת עזה.
לכן, לא ניתן לאכוף את הפרוטוקול באופן מלא ברצועה, עם זאת כמה מיבואני עזה עדיין משלמים לישראל מכס, מע"מ וכן מסי קנייה על סחורות שהם מייבאים דרך ישראל.
בפרוטוקול פריז נקבע כי השקל החדש הוא הילך חוקי ויכול לשמש כאמצעי תשלום לכל מטרה, וניתן לקבלו מידי מוסדותיה של הרשות בהן רשויות מקומיות ובנקים, וכי לרשות אסור לייצר מטבע פלסטיני עצמאי.
בנוסף לכך פורט בפרוטוקול על הגבלות של סחורות שיהיו בפיקוח ישראלי, ועל כך שהסחר הפלסטיני יתקיים רק דרך נמלים ימיים ונמלי תעופה ישראלים, או מעברי גבול בין הרשות לירדן, ומעבר רפיח שעל גבול מצרים.
כל המעברים נמצאים בבעלות ישראלית או בפיקוח ישראלי וכן אישר את הקמת רשות מוניטארית שתטפל בתיווך הפיננסי ולהעסיק עובדים בהמגזר הציבורי, בתחום התיירות כלל הסכם התחייבות של אש"ף ושל ישראל לשמר את אתרי המורשת שבתחומי הרשות.
חלק עיקרי נוסף בפרוטוקול פריז הוא מערכת המס.
בפרוטוקול נקבע כי ישראל תגבה ותעביר לרשות הפלסטינית את מיסי היבוא על סחורות שיועדו להגיע לשטחים הפלסטיניים, אך כי לישראל יש את הזכות לשנות באופן חד צדדי את המיסים המוטלים על טובין מיובאים, וכי אם ישראל מחליט להעלות את המע"מ שלה, הרשות צריכה לעשות צעד דומה.
כבר בשנת 1997 החלה ישראל להסדיר באופן חד צדדי שטרות שלא שולמו על ידי פלסטינים, ולא הרשות עצמה אשר כוללות בעיקר קנסות.
הסיבות הפוליטיות לאי תשלום הקנסות היו הן דרישה להכרה בינלאומית, הן בגלל התוצאות המסעירות של הבחירות לרשות המחוקקת הפלסטינית 2006 והן פיוס בין הפת"ח לחמאס במספר הזדמנויות.
בספטמבר 2011, בעת המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים הודיע יו"ר הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס כי ידרוש לפתוח את הפרוטוקול לשינויים, וטען כי "פרוטוקול פריז אינו הוגן ויש בו סעיפים המונעים מהכלכלה הפלסטינית להתייצב ולהתפתח ואת התוכנית שלנו להפסיק להיתמך על ידי סיוע חיצוני".
עבאס חזר על דבריו גם בנאומו בעצרת הכללית של האו"ם.
לדעת ראש ממשלת הרשות הפלסטינית, מוחמד אשתייה, אשר היה בעברו כלכלן, הסכמי פריז יצרו תלות כמעט מוחלט של המשק הפלסטיני בישראל.
ביולי 2012 חתם שר האוצר, יובל שטייניץ, על עדכון ההסכם עם ראש הממשלה הפלסטיני, סלאם פיאד.
העדכון הסדיר את העברת המידע בין גופי המיסוי והבקרה הישראליים והפלסטינים על מנת למנוע העלמות מס וכן על הגברת המאבק בהברחת סחורות.
בדצמבר 2018 ביקשה הרשות באופן רשמי לפתוח את הפרוטוקול.
בפברואר 2019 פורסם כי ישראל הסכימה עקרונית.
אולם התהליך נבלם עקבר משבר כלכלי שהחל עם התפרצות נגיף הקורונה ברשות הפלסטינית.
ההסכמים מהווים עוגן כלכלי למשק הפלסטיני ומאפשרים להעסיק אלפי פועלים פלסטינים בישראל, וביטולם יגרור אבטלה נרחבת.
באוגוסט 2021 נועד שר הביטחון בני גנץ עם נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, ובפגישה ביניהם הועלו שוב הנושא והבקשה לפתוח מחדש את הסכמי פריז.
בקריפטוגרפיה, פרוטוקול נידהאם-שרודר הוא פרוטוקול להעברת מפתחות על גבי רשת לא מאובטחת אשר פותח ב-1978 על ידי מדעני המחשב רוג'ר נידהאם ומייקל שרודר.
לפרוטוקול זה ישנן שתי גרסאות, אשר האחת מתבססת על צופן סימטרי והשנייה מתבססת על צופן אסימטרי.
מטרת הפרוטוקול הוא ייצור של מפתח שיחה (Session Key) בין שני משתתפים בערוץ התקשורת על מנת להקטין את חלון ההתקפה על הערוץ.
הפרוטוקול מתבסס על הצפנה סימטרית (פרוטוקול שיתוף מפתח) והיווה למעשה את הבסיס לפרוטוקול "קרברוס" החדיש יותר.
בפרוטוקול זה יש שני משתתפים אותם נכנה כ "אליס" ו"בארט" , ושרת שלצורך ההדגמה נקרא לו "טום" שמשמש כגוף "צד שלישי" עליו אליס ובארט סומכים.
שרת זה נקרא גם Key Distribution Center או בקיצור KDC - מרכז להעברת מפתחות.
המפתח הוא מפתח הידוע רק לאליס ולטום.
המפתח ידוע רק לבארט ולטום.
ו- הם מספרים שנוצרו לשימוש חד-פעמי (נונסים) על ידי אליס ובארט בהתאמה.
(או כאשר S מסמלת Session) הוא מפתח השיחה - מפתח ההצפנה הסימטרי שייווצר עבור השיחה.
: בשלב זה אליס שולחת הודעה בה היא מאשרת בפני טום (השרת) שברצונה ליצור קשר עם בארט.
: טום מייצר עבורה מפתח שיחה , יוצר עותק שלו עבור בארט (שמוצפן עם המפתח שידוע רק לטום ולבארט) וגם עבור אליס עצמה.
כיוון שאליס יכולה לבקש מפתחות עבור מספר גורמים נוספים בו-זמנית, הנונס המצורף הוא דרך של טום לוודא שזהו המענה לאותה בקשה שנשלחה מאליס בזמן כלשהו בשלב הקודם עבור בארט.
: אליס מעבירה את המפתח לבארט, שמפענח אותו עם המפתח שידוע רק לו ולטום על מנת לאמת את ההודעה.
: בארט שולח לאליס נונס מוצפן עם מפתח השיחה כדי להראות לאליס שאכן המפתח הגיע ליעדו.
: אליס מבצעת פעולת חשבון כלשהי על הנונס, מצפינה אותו עם מפתח השיחה ומעבירה חזרה לבארט על מנת להוכיח שהקשר עדיין תקין.
השלב הרביעי פגיע להתקפת שליחה מחדש; האקר שברשותו מפתח שיחה ישן, יכול להשתמש בו לרעה ולהתחזות לבארט על ידי שליחת הודעה לאליס עם אותו המפתח.
פרוטוקול קרברוס מתקן את הפרצה על ידי הוספת חתימת זמן.
מטרת הפרוטוקול הוא להבטיח אימות של שני משתתפים בערוץ התקשורת, והנחת היסוד היא שמשתמשים באלגוריתם הצפנה על ידי מפתח ציבורי (לדוגמה RSA).
גם בפרוטוקול זה יש שלושה צדדים אותם נכנה שוב כאליס , בארט וטום .
זוג המפתחות ו- מורכב מהמפתח הציבורי והמפתח הפרטי של אליס בהתאמה.
זוג המפתחות ו- מורכב מהמפתח הציבורי והמפתח הפרטי של בארט בהתאמה.
זוג המפתחות ו- מורכב מהמפתח הציבורי והפרטי של טום (השרת).
הזוג הזה משמש למעשה כחתימה דיגיטלית כאשר יכול לשמש עבור חתימה על הודעות ו- משמש לאישור החתימה.
המפתח הציבורי של השרת, , חייב להיות ידוע לשני הצדדים לפני תחילת הפרוטוקול.
: אליס מבקשת מטום את המפתחות הציבוריים שידועים לבארט.
: טום שולח לאליס את המפתח הציבורי של בארט, לא לפני שהוא חותם עליה עם המפתח הפרטי שלו.
: אליס שולחת לבארט נונס רנדומלי, מצפינה עם המפתח הציבורי של בארט ושולחת אליו.
: בארט יודע עכשיו שאליס רוצה ליצור איתו קשר, אז הוא מבקש מטום את המפתחות של אליס.
: טום שולח לבארט את המפתח הציבורי של אליס, חתום עם המפתח הפרטי שלו.
: בארט בוחר נונס, שולח אותו לאליס ביחד עם הנונס שלה כדי להוכיח שהוא פענח את המסר עם המפתח הפרטי שלו .
: אליס מאשרת את קבלת הנונס מבארט על מנת להוכיח שהיא פענחה את המסר עם המפתח הפרטי שלה .
גרסתו הבסיסית של הפרוטוקול פגיעה להתקפת אדם באמצע.
בהתקפה זו האקר יכול לשכנע את אליס ליצור קשר עימו על מנת שיעביר את ההודעות לבארט ובכך לשבש את הקשר ולשכנע את בארט שהוא אכן דובר עם אליס.
במסגרת המתקפה, אליס שולחת למתחזה את הנונס שלה, אשר מפענח את המסר עם המפתח הפרטי שלו.
המתחזה מעביר את ההודעה לבארט ומעמיד פנים שהיא הגיעה מאליס.
בארט מצרף להודעה את הנונס שלו ושולח אותו למתחזה, אשר מעביר את המסר לאליס, כביכול הוכחה לכך שהמסר אכן נקלט.
אליס מפענחת את הנונס של בארט עם המפתח הפרטי שלה, ומעבירה אותו למתחזה.
המתחזה משתמש בנונס הבלתי-מפוענח של בארט על מנת להצפין אותו מחדש ולשלוח לבארט על מנת להוכיח שאליס כביכול אכן פענחה את המסר.
התקפה זו זוהתה על ידי מדען המחשב הבריטי גאווין לואו בשנת 1995, אשר הציע שיטה בה מתוקן צעד 6 כך שיכלול גם הודעת אימות כלשהי מבארט נוסף על שני הנונסים כך שבשלב 6 אליס מקבלת מבארט: .
המתחזה אינו יכול להשיב להודעה כיוון שאליס מצפה לקבל מסר עם הזהות של המתחזה בעוד שהיא בפועל מקבלת מסר עם הזהות של בארט.
+פרוטוקול PPPoE במודל - TCP/IP שכבת היישום FTP SMTP HTTP DNS שכבת התעבורה TCP UDP שכבת הרשת IPIPv6 שכבת הקשר PPP PPPoE אתרנט
פרוטוקול Point-to-Point over Ethernet (PPPoE) הוא פרוטוקול תקשורת, לכימוס (עטיפת המידע) של פרוטוקול PPP בתוך פרוטוקול Ethernet.
הוא הופיע ב-1999, עם התפשטות ה-DSL כפתרון למנהור פאקטות על חיבור ה-DSL לרשת ה-IP של ספק שירותי האינטרנט.
ספר בנושא רשתות מחשבים משנת 2005 ציין כי "רוב ספקי ה-DSL משתמשים בפרוטוקול PPPoE, המספק אימות, הצפנה ודחיסה." שימוש אופייני ב-PPPoE כולל מינוף השרות של פרוטוקול ה-PPP, לטובת אימות צרכן האינטרנט אל מול ספק האינטרנט, עם שם משתמש וסיסמה, בעיקר באמצעות פרוטוקול PAP ולעיתים רחוקות יותר באמצעות CHAP.
סביב שנת 2000, השימוש בפרוטוקל PPPoE החל להפוך לשיטה נוספת לחיבור מודם למחשב או מודם לנתב דרך Ethernet LAN.
שיטה זו החליפה את השיטה הישנה יותר, שהייתה USB.
שיטת החיבור באמצעות פרוטוקול זה, חיבור נתבים למודמים דרך Ethernet, נפוצה מאוד גם כיום.
פרוטוקול מפוטו , או בשמו המלא: הפרוטוקול לאמנה האפריקאית על זכויות האדם והעם על זכויות האישה באפריקה, הוא אמנה בינלאומית לזכויות אדם שהוצעה על ידי האיחוד האפריקאי, ונכנסה לתוקף ב-2005. רבות ממדינות אפריקה לא קיבלו אותה.
האמנה מבטיחה זכויות מקיפות לנשים, לרבות הזכות לקחת חלק בתהליך הפוליטי, שוויון חברתי ופוליטי בדומה לגברים, אוטונומיה משופרת בהחלטות בריאות מינית ורבייה, והפסקת השחתת איבר המין הנשי.
האמנה אומצה על ידי האיחוד האפריקאי במפוטו, בירת מוזמביק, בשנת 2003 כחלק מההאמנה האפריקאית בדבר זכויות אדם ועמים (שאומצה ב-1981, ונקבעה על ידי האו"ם כמחייבת ב-1986, למדינות שאשררו אותה).
בהמשך להכרה בכך שזכויות נשים נדחקו לעיתים קרובות לשוליים בהקשר של זכויות אדם, מפגש שאורגן על ידי נשים בחוק ופיתוח באפריקה (WiLDAF) במרץ 1995, בלומה, טוגו, קרא לפיתוח פרוטוקול ספציפי לאמנה האפריקאית על זכויות האדם והעם כדי לטפל בזכויות נשים.
אספת הארגון לאחדות אפריקה (OAU) הסמיכה את הוועדה האפריקאית לזכויות אדם וזכויות העמים (ACHPR) לפתח פרוטוקול כזה ביוני 1995, באדיס אבבה.
עדכון של הפרוטוקול בשיתוף עם ארגונים לא ממשלתיים מעורבים התקיים בישיבות שונות מאוקטובר עד ינואר, ובאפריל 1998, הישיבה ה-23 של ה-ACHPR אישר את מינויה של ז'וליאן אונדזיאל גנלנגה, עורכת דין בקונגו, לכתבת המיוחדת הראשונה לזכויות נשים במדינה.
אפריקה, המחייבת אותה לפעול לאימוץ טיוטת הפרוטוקול על זכויות נשים.
מזכירות ה-OAU קיבלה את הטיוטה שהושלמה ב-1999, ובשנת 2000 באדיס אבבה היא מוזגה עם טיוטת האמנה על שיטות עבודה מסורתיות במושב משותף של הוועדה הבין-אפריקאית וה-ACHPR.
לאחר עבודה נוספת בפגישות ובכנסים של מומחים במהלך שנת 2001, התהליך נתקע והפרוטוקול לא הוצג בפסגת הפתיחה של ה-AU ב-2002.
בתחילת 2003, קבוצת Equality Now אירחה כנס של קבוצות נשים, כדי להשפיע על האיחוד האפריקאי לאמץ את הפרוטוקול, והטקסט של הפרוטוקול הועלה לסטנדרטים בינלאומיים.
הלובינג הצליח, האיחוד האפריקאי חידש את התהליך והמסמך המוגמר אומץ רשמית על ידי פסגת המדור של האיחוד האפריקאי, ב-11 ביולי 2003.
בפסגת מפוטו, הביעו מספר מדינות הביעו הסתייגויות מהפרוטוקול ולא קיבלו אותו.
תוניסיה, סודן, קניה, נמיביה ודרום אפריקה רשמו הסתייגויות לגבי חלק מסעיפי הנישואין.
למצרים, לוב, סודן, דרום אפריקה וזמביה היו הסתייגויות לגבי "הפרדה שיפוטית, גירושין וביטול נישואים".
בורונדי, סנגל, סודן, רואנדה ולוב הסתייגו מסעיף 14, המקנה לנשים את "הזכות לבריאות ושליטה על רבייה".
לוב הביעה הסתייגות מסעיף המכיר בזכויות הנשים בנוגע לסכסוכים זוגיים.
הפרוטוקול המתוקן אומץ על ידי האיחוד האפריקאי ב-11 ביולי 2003 בפסגה השנייה שלו במפוטו, מוזמביק.
ב-25 בנובמבר 2005, לאחר שאושרר על ידי 15 המדינות הנדרשות באיחוד האפריקאי, הפרוטוקול נכנס לתוקף.
נכון ליולי 2019, מתוך 55 המדינות החברות באיחוד האפריקאי, 49 חתמו על הפרוטוקול ו-42 אישרו והפקידו את הפרוטוקול.
מדינות ה-AU שעדיין לא חתמו ולא אשררו את הפרוטוקול הן בוצואנה, מצרים ומרוקו.
המדינות שחתמו אך טרם אשררו הן בורונדי, הרפובליקה המרכז אפריקאית, צ'אד, אריתריאה, מדגסקר, ניז'ר, רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית, סומליה, דרום סודן וסודאן.
סעיף 2: ביטול אפליה נגד נשים
סעיף 4: הזכויות לחיים, לשלמות ולביטחון של האדם
סעיף 5: ביטול פרקטיקות מזיקות
הכוונה היא להשחתה באיבר המין הנשי ולפרקטיקות מסורתיות אחרות המזיקות לנשים.
סעיף 7: פרידה, גירושין וביטול נישואין
סעיף 8: גישה לצדק והגנה שווה בפני החוק
סעיף 9: זכות להשתתפות בתהליך המדיני וקבלת ההחלטות
סעיף 11: הגנה על נשים בסכסוכים מזוינים
סעיף 12: זכות לחינוך והכשרה
סעיף 13: זכויות רווחה כלכלית וחברתית
סעיף 14: בריאות וזכויות רבייה
סעיף 15: זכות לביטחון תזונתי
סעיף 16: זכות לדיור הולם
סעיף 17: הזכות להקשר תרבותי חיובי
סעיף 18: הזכות לסביבה בריאה ובת קיימא
סעיף 19: הזכות לפיתוח בר קיימא
סעיף 22: הגנה מיוחדת על נשים מבוגרות
סעיף 23: הגנה מיוחדת לנשים עם מוגבלויות
סעיף 24: הגנה מיוחדת על נשים במצוקה
סעיף 25: תרופות ורפואת נשים מבוססת מדע
ישנן מספר נקודות שנויות במחלוקת בפרוטוקול, שהביאו לכך שלא התקבל על ידי מדינות רבות.
נקודות אלה הן בעיקר, אך לא רק:
זכות האישה לשליטה על הרבייה, אמצעי מניעה והפלות.
ההתנגדות לסעיפים אלה לא באה רק מצד גורמים שמרנים אפריקאים, אלא גם קתולים ונוצרים אחרים.
הסעיפים שדנים באיסורים על השחתת איבר המין הנשי, נישואים פוליגמיים ושיטות מסורתיות אחרות.
ההתנגדויות לכך מגיעה בעיקר מצד מוסלמים.
האפיפיור בנדיקטוס ה-16 תיאר את הסעיף המקנה לנשים את הזכות שלהן על גופן ואת זכותן לרבייה, כ"ניסיון למתן לגיטימציה בחשאי להפלה".
הבישופים הקתולים של אפריקה מתנגדים לפרוטוקול מפוטו מכיוון שהוא מגדיר הפלה כאחת מ"זכויות האדם".
תנועות נגד הזכות להפלה מלאכותית, בעיקר תנועות אמריקאיות אוונגליסטיות, מתארות את הכנסת הסעיף כ"הכנסת סוס טרויאני לסדר יום רדיקלי".
באוגנדה, התנגדה המועצה הנוצרית המשותפת למאמצים לאשרר את האמנה, בטענה שסעיף 14, הדורש לאפשר הפלה "במקרים של תקיפה מינית, אונס, גילוי עריות, וכאשר המשך ההריון מסכן את בריאותה הנפשית והפיזית של האם או חיי האם או העובר", אינם עולים בקנה אחד עם המוסר הנוצרי המסורתי.
במכתב פתוח לממשלה ולתושבי אוגנדה בינואר 2006, קבעה ועידת הבישופים הקתולים של אוגנדה את התנגדותם לאשרור פרוטוקול מפוטו.
למרות זאת הוא אושרר באוגנדה ב-22 ביולי 2010.
בניז'ר, דחה הפרלמנט את הפרוטוקול, ברוב של 42 מול 31 תומכים, עם 4 נמנעים.
מדינה זו בעלת הרוב המוסלמי, היו נפוצות מספר מסורות שהפרוטוקול אוסר, ולא התקבלו על ידי הפרלמנט המקומי.
קבוצות נשים מוסלמיות בניגריה בשנת 2009 התאספו בניאמיי כדי למחות על מה שכינו "פרוטוקולי מפוטו השטניים", תוך ציון המגבלות לגיל הנישואין של נערות והזכות להפלה כמעוררות התנגדות.
מצד שני, בג'יבוטי אושרר הפרוטוקול בפברואר 2005 לאחר דיונים בוועידה תת-אזורית בנושא השחתת איבר המין הנשי.
דיונים אלה שאומצו על ידי ממשלת ג'יבוטי פורסמו במסמך המצהיר כי הקוראן אינו תומך בהשחתת איבר מין, ולהפך גרימת מום באברי המין בנשים היא הנוגדת את מצוות האסלאם.
פרוטוקול הקשר מודל הוא תקן פתוח וספרייה בקוד פתוח שהוצגה על ידי חברת Anthropic בנובמבר 2024 במטרה לקבוע תקן אחיד לאופן שבו מערכות בינה מלאכותית (AI) במיוחד מודלי שפה גדולים (LLMs) משלבות ומשתפות נתונים עם כלים חיצוניים, מערכות נתונים וסביבות פיתוח.
MCP מספק ממשק אוניברסלי לקריאת קבצים, ביצוע פונקציות וטיפול בקונטקסט של בקשות למודל.
מאז הכרזתו, הפרוטוקול אומץ על ידי שחקנים מרכזיים כמו OpenAI ו־Google DeepMind.
הפרוטוקול הוכרז על ידי Anthropic בנובמבר 2024 כתקן פתוח לחיבור עוזרי בינה מלאכותית למערכות מידע כגון מאגרי תוכן, כלי ניהול עסקי וסביבות פיתוח.
הוא נועד להתמודד עם האתגר של ממגורות נתונים ומערכות מדור קודם.
לפני MCP, נדרשה התאמה ידנית בין כל מודל לכל מקור נתונים או כלי, מה שיצר את הבעיה ש-Anthropic תיארה כבעיית אינטגרציית נתונים מסוג "N×M".
פתרונות זמניים, כגון ממשק ה-API של OpenAI משנת 2023 וספריית תוספי ChatGPT פתרו בעיות דומות אך דרשו מחברים ספציפיים לספק.
מחברי MCP מציינים כי הפרוטוקול משתמש במכוון ברעיונות זרימת ההודעות של פרוטוקול שרת השפה (LSP) ומועבר דרך JSON-RPC 2.0.
MCP מגדיר מסגרת סטנדרטית לשילוב מערכות בינה מלאכותית עם מקורות נתונים וכלים חיצוניים.
הוא כולל מפרטים עבור הכנת נתונים וטרנספורמציה, תיוג מטא-נתונים הקשרי ויכולת פעולה הדדית של בינה מלאכותית על פני פלטפורמות שונות.
הפרוטוקול תומך גם בחיבורים מאובטחים ודו-כיווניים בין מקורות נתונים וכלים המופעלים על ידי בינה מלאכותית.
MCP מאפשר למפתחים לחשוף את הנתונים שלהם דרך שרתי MCP או לפתח יישומי בינה מלאכותית - המכונים לקוחות MCP - המתחברים לשרתים אלה.
רכיבים מרכזיים של הפרוטוקול כוללים מפרט פרוטוקול רשמי וערכות פיתוח תוכנה (SDKs), תמיכה בשרתי MCP מקומיים ביישומי Claude Desktop, ומאגר קוד פתוח של יישומי שרתי MCP.
MCP יושם בתחומים כמו פיתוח תוכנה, אוטומציה של תהליכים עסקיים ואוטומציה של שפה טבעית.
מקרה שימוש בולט אחד הוא בעוזרי שולחן עבודה, שבהם יישומים כמו אפליקציית Claude Desktop פורסים שרתי MCP מקומיים כדי לאפשר גישה מאובטחת לכלי מערכת ולקובצי משתמשים.
במסגרות ארגוניות, עוזרים פנימיים משופרים עם MCP כדי לאחזר נתונים ממסמכים קנייניים, מערכות CRM ומאגרי ידע פנימיים - חברות כמו Block שילבו MCP בכלים הפנימיים שלהן למטרה זו.
ל-MCP גם תפקיד קריטי בזרימות עבודה מרובות כלים של סוכני AI, ומאפשר לסוכני בינה מלאכותית לשלב כלים מרובים - לדוגמה, שילוב של חיפוש מסמכים עם ממשקי API של העברת הודעות - כדי לתמוך בהיגיון מתקדם, המבוסס על שרשרת חשיבה, על פני משאבים מבוזרים.
בתחום של גישה לנתונים בשפה טבעית, MCP מאפשר ליישומים כמו AI2SQL לגשר בין מודלי שפה לבין מסדי נתונים מובנים, מה שמאפשר שאילתות בשפה פשוטה.
MCP אומץ עבור זרימות עבודה במחקר אקדמי באמצעות שילובים עם מערכות ניהול מקורות כמו Zotero.
מימושים מרובים של שרתים מאפשרים לחוקרים לבצע חיפושים סמנטיים בספריות שלהם, לחלץ הערות PDF וליצור סקירות ספרות באמצעות ניתוח בינה מלאכותית.
הפרוטוקול הפך נפוץ יותר ויותר בכלי פיתוח תוכנה.
סביבות פיתוח משולבות (IDE) כמו Zed ופלטפורמות קידוד כמו Replit, אימצו את MCP כדי לתת לעוזרי קידוד מבוססי בינה מלאכותית גישה בזמן אמת להקשר הפרויקט.
שילוב זה בעל ערך רב במיוחד עבור זרימות עבודה כמו "vibe coding", שבהן סיוע רציף ומותאם הוא חיוני.
בפיתוח יישומי אינטרנט, חברות כמו Wix הטמיעו שרתי MCP בפלטפורמות שלהן.
מה שמאפשר לכלי בינה מלאכותית לקיים אינטראקציה עם נתוני האתר בזמן אמת, כדי לאפשר יצירת תוכן דינמית ועריכה תוך כדי תנועה.
יכולות כאלה הן מרכזיות בכלי הפיתוח המונעים על ידי בינה מלאכותית של Wix.
הפרוטוקול שוחרר עם ערכות פיתוח תוכנה (SDKs) בשפות תכנות כולל C#, Python, TypeScript, ו Java.
מפתחים יכולים ליצור שרתי MCP מותאמים אישית כדי לחבר מערכות קנייניות או מקורות נתונים מיוחדים למערכות בינה מלאכותית.
הסטנדרט הפתוח של הפרוטוקול מאפשר לארגונים לבנות חיבורים מותאמים אישית תוך שמירה על תאימות עם המערכת האקולוגית הרחבה יותר של MCP.
מערכות בינה מלאכותית יכולות לאחר מכן למנף את החיבורים המותאמים אישית הללו כדי לספק סיוע ספציפי לתחום תוך כיבוד הרשאות גישה לנתונים.
במרץ 2025, OpenAI אימצה רשמית את ה-MCP, לאחר החלטה לשלב את התקן בכל מוצריה, כולל אפליקציית שולחן העבודה ChatGPT, Agents SDK של OpenAI ו-Responses API.
סם אלטמן תיאר את אימוץ ה־MCP כצעד לקראת סטנדרטיזציה של קישוריות כלי בינה מלאכותית.
לפני אימוץ OpenAI, היתרונות הפוטנציאליים של MCP נדונו בהרחבה בקהילת המפתחים, במיוחד לפישוט הפיתוח בסביבות מרובות מודלים.
על ידי אימוץ MCP, OpenAI מצטרפת לארגונים אחרים כמו Block, Replit ו-Sourcegraph בשילוב הפרוטוקול בפלטפורמות שלהם.
אימוץ נרחב זה מדגיש את הפוטנציאל של MCP להפוך לסטנדרט פתוח אוניברסלי לקישוריות ויכולת פעולה הדדית של מערכות בינה מלאכותית.
ניתן לפרוס שרתי MCP ב־Cloudflare.
דמיס הסביס, מנכ"ל Google DeepMind, אישר באפריל 2025 תמיכה ב-MCP במודלים הקרובים של ג'מיני ובתשתיות קשורות, ותיאר את הפרוטוקול כ"הופך במהירות לסטנדרט פתוח לעידן הסוכנים של בינה מלאכותית".
מאז נוספו שרתי MCP רבים, מה שמאפשר שילוב של מערכות LLM עם יישומים מגוונים.
"The Verge" דיווח כי MCP עונה על דרישה גוברת לסוכני בינה מלאכותית בעלי מודעות להקשר ומסוגלים למשוך נתונים בצורה מאובטחת ממקורות מגוונים.
האימוץ המהיר של הפרוטוקול על ידי OpenAI, Google DeepMind ויצרני כלים כמו Zed ו-Sourcegraph מצביע על קונצנזוס גובר סביב התועלת שלו.
באפריל 2025, פרסמו חוקרי אבטחה ניתוח לפיו קיימות מספר בעיות אבטחה פתוחות ב-MCP, כולל הזרקה מהירה (prompt injection), הרשאות כלים שבהן שילוב כלים יכול לחלץ קבצים, וכלים דומים יכולים להחליף באופן שקט כלים מהימנים.
פרוטוקולי אלמה-אטה הם ההצהרות והעקרונות המייסדים של חבר המדינות (CIS).
מנהיגי רוסיה, אוקראינה ובלארוס חתמו על הסכמי בלובז'ה ב־8 בדצמבר 1991, שבהם הוכרז על התפרקות ברית המועצות והוקם במקומה חבר המדינות העצמאיות.
ב־21 בדצמבר אותה שנה הצטרפו להסכם ארמניה, אזרבייג'ן, בלארוס, קזחסטן, קירגיזסטן, מולדובה, רוסיה, טג'יקיסטן, טורקמניסטן, אוקראינה ואוזבקיסטן, ויחד אישרו את פרוטוקולי אלמה-אטה שהיוו את ההקמה הרשמית של חבר המדינות.
אל פרוטוקולי ההסכם הצטרפו שלוש המדינות החתומות על הסכמי ביילובזה ושמונה רפובליקות סובייטיות נוספות.
ארבע רפובליקות לשעבר לא השתתפו: גאורגיה והמדינות הבלטיות ליטא, לטביה ואסטוניה הרואות בסיפוחן לברית המועצות בשנת 1940 כתור מעשה לא חוקי.
הפרוטוקולים כללו הצהרה, שלושה הסכמים ונספחים נפרדים.
בנוסף, הוסכם כי המרשל יבגני שפושניקוב יכהן כמפקד העליון בפועל של כוחות חבר המדינות העצמאיות.
במקביל נחתם הסכם נפרד בין בלארוס, קזחסטן, רוסיה ואוקראינה "על צעדים הדדיים בנוגע לנשק גרעיני".
הפרוטוקולים אישרו באופן סופי כי ברית המועצות חדלה מלהתקיים "כסובייקט של המשפט הבין־לאומי וכמציאות גאופוליטית" (כלשון הסכמי ביילובזה), לאחר ש־11 מתוך 12 הרפובליקות שנותרו הכריזו כי האיחוד הסובייטי פורק.
החותמים אף קיבלו מראש את התפטרות נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב, שאמר בראיון ל-CBS News כי יתפטר כאשר יווכח שחבר המדינות העצמאיות הפך למציאות.
גורבצ'וב אכן התפטר ב־25 בדצמבר, ולמחרת, ב-26 בדצמבר 1991, מועצת הרפובליקות של הסובייט העליון הצביעה על פירוקה הרשמי של ברית המועצות.
ההסכם על מועצות ראשי המדינה והממשלה
הסכם זמני על הרכב ותפקוד מועצות ראשי המדינה והממשלה נחתם בין חברות חבר המדינות העצמאיות ב־30 בדצמבר 1991.
ההסכם נחתם בין 11 המדינות החברות בחבר המדינות העצמאיות ב־30 בדצמבר 1991.
ההסכם על הכוחות המזוינים וכוחות הגבול
ההסכם נחתם בין המדינות החברות בחבר המדינות העצמאיות ב־30 בדצמבר 1991.
פְּרוֹטִיסְטִים (מלשון: יצור קדמון) הם יצורים אֵיקַרְיוֹטִים (מתאי-חי בעלי גרעין ואברונים) שאינם בממלכת בעלי החיים, הפטריות או הצומח.
בעבר הם נחשבו ממלכה בפני עצמה: הפְּרוֹטִיסְטׇה, Protista, אבל בגלל הקושי למצוא הגדרה ובה מכנה משותף מדעי לכל יצורי הפְּרוֹטִיסְטׇה, הם אינם מוגדרים בתור ממלכה אלא בדרך השלילה, על פי מה שאינם.
ממלכות החי הן קבוצות-על בטַקְסוֹנוֹמְיָה הביולוגית, שיטת הסיווג והמיון של היצורים בחקר מדעי החיים.
דוגמאות מוכרות של פְּרוֹטִיסְטִים הן האמבה, הסנדלית והאֵיגְלֵנָה.
הגדרת ממלכת הפרוטיסטה שנויה במחלוקת מפני שהיא כוללת את האבות הקדומים של יצורים אחרים שאינם בממלכה זו, מצב הנקרא פָּרָפִילֵטִיּוּת ואינו מקובל על כל החוקרים המגדירים את החלוקה הרצויה, ולכן בוטלה.
השם פְּרוֹטִיסְטׇה הוצע לראשונה בידי ארנסט הקל בשנת 1866 כממלכה השלישית אחרי החי והצומח.
מאוחר יותר הרברט קוֹפְּלֶנְד הוציא מקבוצה זו את התאים חסרי הגרעין (הפְּרוֹקַרְיוֹטִים): האצות הכחוליות והחיידקים (כלומר בקטריות) ויצר מהם קבוצה רביעית: המוֹנֵרָה (באנגלית מיוונית monera, ופירושה ממלכת החיידקים).
עתה היו חי, צומח (כולל פטריות), מוֹנֵרָה (חיידקים ואצות) ופְּרוֹטִיסְטׇה.
רוברט וִיטָאקֶר (Robert Whitaker) הגדיר בשנת 1969 אחרי עשור של לבטים שיש לחלק את עולם החי לשתי קבוצות: אֵיקַרְיוֹטִים (תאים בעלי גרעין ואברונים) ופְּרוֹקַרְיוֹטִים (טרום גרעין – כלומר חסרי גרעין ואברונים), וכי הפְּרוֹטִיסְטׇה מוגדרת כ"יצורים חד-תאיים או החיים במושבות, אשר אינם יוצרים רקמה תאית".
הוא יצר בכך את שיטת חמש הממלכות, לפיה כל היצורים הפְּרוֹקַרְיוֹטִיים שייכים לממלכה אחת: המוֹנֵרָה – חסרי הגרעין.
בינתיים נתגלו פְּרוֹטִיסְטִים חסרי מיטוכונדריה (אברון נשימת החמצן).
בהשפעת הגישה הסוברת שהמיטוכונדריה עצמה הגיעה לתא החי כחיידק עצמאי ובתהליך של צירוף ואימוץ הוכנס לתא ופועל בו בשיתוף פעולה ותלות הדדיים (סימביוזה), סברו שיצורים אלו שנתגלו הם אבותיהם של האֵיקַרְיוֹטִים בעלי הגרעין והאברונים, כולל מיטוכונדריה.
בעקבות זאת נוצרה השערת האַרְכֵזוֹאָה (archezoa, עולם החי הקדמון) לפיה יצורים אלה שקודם נכללו בפְּרוֹטִיסְטִים הם בני ממלכה נפרדת: האַרְכֵזוֹאָה.
שיטה של שש ממלכות הייתה מקובלת בעולם המדעי בשנות ה-70 וה-80 והוצעה גם שיטה של שבע ממלכות.
מאז 2005 ובעקבות ניתוחי דנ"א מעולם החי, נפוצה הצעת רוגיירו שלפיה נמנעים מהחלוקה לממלכות, אך שימרו רבות מההגדרות הקודמות, וכך עולם החי מתחלק לשלושה תחומים:
התחום הקדום – אַרְכֵאוֹנִים – שהם החיידקים הקדומים
תחום האֵיקַרְיוֹטִים – כל השאר, בעלי הגרעין והאברונים.
השניים הראשונים היו בעבר תחת מחלקת-על אחת בלבד.
תחום האֵיקַרְיוֹטִים נחלק לחלקים, אך נמנעים מלקרוא לחלקים אלו "ממלכות":
אמבזואה – אמבה וחד-תאיים אחרים
אופיסטוקונטה – חיות, פטריות (פונגי), משפך זנבי (הקדום)
ריזריה – יצורים חסרי נשימת חמצן דמויי אמבה
כרומלוולטה – אצות חומיות, דיאטומים ודומיהם
ארכיאה-פלסטידים – צמחים, אצות ירוקות, ויצורונים זעירים המטמירים אור ומפיקים חמצן הנקראים גְלָאוּקוֹפִיטִים.
במשמעות זו המונח פְּרוֹטִיסְט משמש להבהרת השתלשלות מקומם של התאים הנדונים, אך לא להגדרת הממלכה או הקבוצה בה הם מוגדרים כיום.
הפְּרוֹטִיסְטִים כוללים שתי צורות חיים: הטרוטרופיים הדומים לבעלי חיים בכך שהם זקוקים לתרכובות אורגניות מן הסביבה כדי להתקיים.
ומולם אוטוטרופיים הדומים לצמחים בכך שאינם זקוקים לתרכובות אורגניות מן הסביבה כדי להתקיים.
רובם המוחלט של הפְּרוֹטִיסְטִים הם חד-תאיים, וגודלם נע בין 0.01 ו-0.5 מ"מ (כלומר, גדולים בהרבה מחיידקים).
בין הפְּרוֹטִיסְטִים הרב-תאיים ניתן לציין את האצות החומיות והאדומיות, למשל.
מיונים טקסונומיים מודרניים (החל מהמאה ה-21) משייכים חלק מהפְּרוֹטִיסְטִים לבעלי החיים (אמבות) וחלק לצמחים (אצות), ובכך מבטלים למעשה את שייכות הפְּרוֹטִיסְטִים לממלכה טקסונומית משל עצמה.
הפרוטיסטים נפוצים מאוד בסביבות מימיות ובאדמה.
מרביתם הטרוטרופים וחלקם חי כטפילים, למשל בתוך גוף האדם.
מבין הפְּרוֹטִיסְטִים המוכרים יותר ניתן למנות, לצד האצות שהוזכרו, סוגים רבים של עובש, אמבות, סנדלית ואת החוֹרִירִיוֹת שיצרו במותן סלעי משקע.
המחלקה חואנופלגלאט Choanoflagellate (מיוונית: משפך-זנבי) נחשבת לקרובה ביותר לבע"ח שממנה התפתחו בעלי החיים.
בפרט יצורים אלו דומים לחלק מתאי הספוגיים.
הפְּרוֹטִיסְטִים דמויי בעלי החיים (האמבות, בעיקר) נקראים פרוטוזואה או פרוטוזואים.
מושג זה נמצא בשימוש תדיר כיום, ושימש לאורך השנים כמעט בכל שיטות המיון השונות.
פְּרוֹטִיסְטִים רבים הם פתוגנים, כלומר גורמים למחלות, חלקן ידועות ונפוצות:
הסוג Plasmodium כולל ארבעה מינים הגורמים למחלת המלריה, אחד מגורמי המוות העיקריים באפריקה.
האמבה Entamoeba histolytica (אֶנְטְאָמֶבָּה הִיסְטוֹלִיטִיקָה) גורמת לדיזנטריה.
ה"אֶנְט" שבשם האמבה מעיד על הימצאותה במעי.
Giardia lamblia גורם לדלקות במערכת העיכול.
הסוג לישמניה (Leishmania) גורם למחלת העור החמורה שושנת יריחו.
כמעט כל הפרוטיסטים הללו נפוצים בעיקר במדינות העולם השלישי.
הרפואה מתקשה לעיתים להתמודד עם זיהומים פרוטיסטיים, שכן עקב היותם איקריוטיים הם לא מושפעים מאנטיביוטיקה, ובנוסף קשה ליצור תרופה שתפגע בהם מבלי לפגוע בתאי האדם החולה, שאף הם איקריוטיים.
פרוטיאוס מצוי (שם מדעי: Proteus anguinus) הוא דו-חי אנדמי המצוי במערות הקרסטיות באלפים הדינריים.
הפרוטיאוס חי במים הזורמים מתחת לאדמה באזור זה, ובין היתר באגן ההיקוות של נהר הסוצ'ה קרוב לטריאסטה שבאיטליה, דרום סלובניה, דרום מערב קרואטיה והרצגובינה.
זהו המין היחידי בסוג פרוטיאוס.
באירופה זהו והמין היחיד במשפחת הפרוטיאוסיים וחי המערות היחיד ממערכת המיתרניים.
בקרב המקומיים מכונה גם "דג אדם" בשל צבע עורו הדומה לצבע עור של אדם לבן (סלובנית: človeška ribica, קרואטית: čovječja ribica).
הפרוטיאוס ידוע בשל הסתגלותו לחיים בחשכה מוחלטת בסביבת חייו התת-קרקעית.
עיניו המנוונות של הפרוטיאוס ממוקמות מתחת לעורו, ולכן הוא משולל יכולת ראייה.
הוא חסר פיגמנטציה וצבע עורו החלק ורדרד.
בשונה מרוב מיני הדו-חיים, הפרוטיאוס חי את כל חייו במים: הוא ניזון, ישן ומתרבה במים.
ברגליו הקדמיות שלוש אצבעות, וברגליו האחוריות שתיים.
הפרוטיאוס מפגין נאוטניה, והוא משמר מאפיינים של צורת הפגית כדוגמת זימים חיצוניים גם בבגרותו, בדומה לדו החיים האמריקאיים אקסולוטל ונקטורוס.
גופו ארוך ומגיע לאורך של 20–30 ס"מ, ולעיתים אף ל-40 ס"מ.
בגופו המעוגל מופיעים חריצים בגבולות יחידות השריר (Myomere), זנבו קצר יחסית ובעל סנפיר דק.
רגליו קצרות ודקות ומספר האצבעות ברגליו נמוך מזה של דו-חיים אחרים: ברגליו הקדמיות שלוש אצבעות ולא ארבע, ובאחוריות שתיים במקום חמש.
עורו הדק מכיל כמות מעטה של פיגמנט ריבופלאבין, ולכן צבע עורו לבן צהבהב או ורדרד, וניתן להבחין באיבריו הפנימיים באזור הבטן.