tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם זאת, דחה בית המשפט את טענת הפורום הלא נאות, וקבע כי לא הוכח שבית המשפט בטקסס הוא בעל סמכות לדון בעניין, ובשל כך אין פורום נאות יותר מזה שבסקוטלנד.
כלל זה נהוג במספר רב של שיטות משפט, אלו המבוססות על המשפט המקובל, ואחרות.
עו"ד מאיר גובר, שכתב עבור המאגר המשפטי נבו מילון למונחים משפטיים בלטינית, מתרגם את הביטוי כ"פורום שיפוט לא נוח".
עם זאת, לרוב מתורגם הכלל כ"פורום לא נאות".
טענת "פורום לא נאות" מוכרת במשפט הישראלי.
בית משפט בפניו מועלית טענת פורום לא נאות, יבחן מהו "הפורום הנאות" לדון בתביעה, וזאת לפי מבחן "מרב הזיקות".
בין הזיקות הרלוונטיות: מקום מגורי הצדדים, גישה לראיות ולעדים, הדין החל על המקרה ומהו הפורום הנאות על פי אותו דין.
כן ייבחנו כלל נסיבות המקרה, שיקולים של יעילות הדיון, וציפיותיהם הסבירות של הצדדים.
תקנות סדר הדין האזרחי קובעות סדר דין מיוחד לדיון בטענה זו, מקום בו הומצאה התביעה לנתבע הנמצא בחו"ל.
על פי תקנה 167, יכול נתבע שהומצא לו כתב תביעה מחוץ לתחום המדינה לטעון טענת פורום לא נאות, והדיון בכך יהיה קודם להגשת כתב ההגנה מטעמו.
גם נתבע שבוצעה לו המצאה כדין בתחומי המדינה יכול להעלות טענה זו, אך לפי תקנה 29 לתקנות סדר הדין האזרחי, עליו להעלותה בהזדמנות הראשונה.
פוקס טרוט היא רצועת קומיקס הומוריסטית יומית, הנכתבת ומאוירת בידי הקריקטוריסט ביל אמנד (בעל תואר בפיזיקה), שעברה סינדיקציה ב-10 באפריל 1988. הקומיקס מתמקד בחייהם היומיומיים (אך הלא נורמליים) של משפחת פוקס.
הוא שייך לסינדיקט של Universal Press.
בישראל הוא פורסם בשנות ה-90 בעיתון הקומיקס תחת השם "משפחת שועלי".
הקומיקס מופיע יום יום בפורמט "סטריפ" הכולל 2–4 ריבועים, המסתיימים בפאנץ'-ליין.
לעיתים יש קשר בין הסטריפים (בין 4–8 סטריפים שהם חלק מסיפור גדול יותר) ולעיתים אין.
בסוף השבוע מופיע "סטריפ" שבעצם מהווה קומיקס על עמוד שלם.
בנוסף, קומיקס סוף שבוע נעשה בצבע, בעוד הסטריפים מופיעים בשחור-לבן.
בשנים האחרונות הפסיק ביל אמנד את הקומיקסים היומיים ועבר לפרסם רצועות קומיקס רק בימי ראשון.
בקומיקס יש המשכיות, אך למרות שהשנים חולפות בני המשפחה אינם מתבגרים.
בין השנים 1992–1995 הופיע בדו-שבועון הקומיקס - "עיתון הקומיקס" תחת השם "משפחת שועלי", כאשר המשפחה הוצגה כמשפחה ישראלית ושמות הדמויות עוברתו.
הקומיקס מתאר את חייהם היומיומיים אך הבהחלט לא נורמליים של משפחת פוקס.
משפחת פוקס מורכבת מ 5+2 חברים.
האבא, רוג'ר (45) - בגרסה העברית חיים, רואה חשבון שלומיאל ולא יוצלח המטורף על ספורט, גולף ושחמט.
האמא, אנדי (42) - בגרסה העברית עדינה, שהיא צינית אך די מרובעת.
היא זו שמחזיקה את הבית והיא מתעקשת לבשל למשפחתה מזון בריאות לא טעים.
האח הבכור, פיטר (16) - בגרסה העברית ארז, ציפלון שמטורף על ספורט ורוק כבד.
בולס כמויות עצומות של מזון אך לא משמין.
האחות, פייג' (14) - בגרסה העברית סיגל, נערה חמת מזג בגיל ההתבגרות שאוהבת אופנה, קניות ולהרביץ לג'ייסון.
בן הזקונים, ג'ייסון (10) - בגרסה העברית איתן, גאון מתמטיקה ומחשבים, חנון גדול ובעל דמיון בלתי נלאה.
אוהב לעצבן את כולם, אך בייחוד להתעלל באחותו פייג'.
האיגואנה, קווינסי - בגרסה העברית אלברט, חיית המחמד של ג'ייסון, שמפחידה את פייג'.
בדרך כלל, הסטריפים בקומיקס נסובים סביב נסיונותיה של אנדי להתמודד עם השגעונות של הילדים שלה, ניסיונתיו של רוג'ר לשחק גולף, ניסיונתיו של רוג'ר לשדל את אנדי או הילדים לשחק איתו שחמט, המריבות הבלתי פוסקות בין ג'ייסון לפייג' והתעלולים שמבצעים ג'ייסון וחברו מרקוס.
בניגוד לקומיקסים אחרים, הקומיקס "פוקס טרוט" מלא בבדיחות מתמטיקה, בדיחות פיזיקה ובדיחות גיקים מסוגים שונים.
עובדה זו נובעת מההכשרה הייחודית של יוצרו, ביל אמנד, שסיים תואר ראשון בפיזיקה ב-Amherst College.
אמנד נוהג לשלב בעלילות נוסחאות מתמטיות שונות ומשונות - ולמרות שרובן חסרות פואנטה - הן כולן נכונות.
הנוסחאות בדרך כלל מופיעות כאשר פיטר ופייג' מכינים שיעורי בית במתמטיקה, או כאשר ג'ייסון מבצע חישובים פיזיקליים.
לרוב ג'ייסון משתמש בנוסחאות מתמטיות במצבים מוזרים למדי (בניסיון לחשב כיצד לזרוק כדור פוטבול, או כיצד לחשב שטח באמצעות אינטגרל בבוחן של כיתה ד').
בנוסף לנוסחאות המתמטיות הרבות, מופיעות גם בדיחות רבות על מחשבים (כגון תוכניות משעשעות הכתובות בשפת C), בדיחות על מבוכים ודרקונים וכן על סרטי וספרי מדע בדיוני פופולריים.
- רוג'ר הוא בן 45, שמנמן ומקריח.
האבא של המשפחה, רואה חשבון לא מבריק במיוחד, שלומיאל ולוזר.
אהבותיו הגדולות הם סוגי ספורט למיניהם, בעיקר לשחק גולף ושחמט (בשניהם הוא לא מצטיין, בלשון המעטה) וכן לצפות בתחרויות ספורט למיניהם.
את אהבתו ל"ספורט כורסה" הוא חולק עם הבן הבכור, פיטר.
רוג'ר גרוע במיוחד עם מחשבים ובאופן פלאי מצליח להרוס כמעט כל מחשב שהוא עובד עליו.
- אנדי היא בת 42 ובעלת תואר בספרות אנגלית.
היא האמא של המשפחה והיא זו שלמעשה מונעת מהבית לקרוס לחוסר תפקוד.
בנוסף להיותה עקרת בית, היא עובדת ככותבת טורים לעיתון המקומי מהבית.
אנדי היא הכי פחות מטורפת במשפחה ורוב הזמן היא מתמודדת עם השגעונות של בעלה והילדים שלהם.
למרות שהיא צינית, אין לה ממש חוש הומור והיא די מרובעת: היא מתעקשת על בישול מזון בריאות כמעט בלתי אכיל, לא מוכנה להדליק חימום בחורף ושונאת את אמא שלה: מאחר שהיא נחמדה ומושלמת וכולם אוהבים אותה.
- פיטר בן ה-16 הוא הבן הבכור במשפחה, סימן ההכר שלו הוא כובע המצחייה שהוא תמיד חובש עם האות A עליו.
הוא לומד בתיכון ותחביביו העיקריים הם מוזיקת רוק וספורט, בהם הוא לא מצטיין במיוחד.
בית משפחת פוקס נכנס לכוננות כל פעם שהוא מצליח להשאיל גיטרה חשמלית מחברו סטיב ולמרות שהוא נבחן לכל נבחרת אפשרית הוא לכל היותר מתקבל בתור "נער מים" או שחקן ספסל.
לכן אולי הוא מרבה להעמיד פנים שהוא כוכב פוטבול/כדורסל/בייסבול כאשר הוא לבד עם כדור.
פיטר הוא ציפלון, למרות שהוא בולס כמויות עצומות של מזון בניסיון להעלות משקל ולפתח שרירים.
לפיטר יש חברה עיוורת בשם דניס (בגרסה העברית דנית).
הוא שותף לאהבת הספורט של אביו והם נוהגים לראות משחקי ספורט בטלוויזיה ביחד.
- פייג' בת ה-14 היא הנערה המתבגרת הטיפוסית, קל לזהותה באמצעות ה"קוקו" שלה שמזכיר זנב של פוני.
היא מכורה לאופנה ובעלת הורמונים משתוללים.
היא מרבה להרביץ לאחיה הקטן, ג'ייסון, שנוהג לעצבן אותה, ואף מצליחה להפחיד את פיטר באלימות שלה.
תחביביה כוללים שיטוטים של שעות במרכז קניות (תוך גרימת סיוטים לאחיה פיטר שנאלץ להסיע אותה לשם), להרביץ לג'ייסון, אופנה, להרביץ לג'ייסון, רכילות, להרביץ לג'ייסון ופינטוז על מחזרים חלומיים (תרתי משמע) שמציעים לה אהבה בצורות הכי קלישאיות שיש (המפורסם שבהם הוא הצרפתי פייר).
פייג' אוהבת לבשל, למרות שכל ניסיון שלה מסתיים ביצירת גושי פחם גדולים וענן עשן בכל המטבח.
פוקס - ג'ייסון בן ה-10 הוא חנון ("גיק") וגאון מתמטיקה ומחשבים, הוא לעולם לא נראה ללא משקפיים.
הוא המטורף ביותר - ואולי גם הדמות האהובה ביותר על ידי הקוראים - במשפחה.
ג'ייסון אוהב את כל מה שקשור במתמטיקה, מחשבים, מדע בדיוני ופנטזיה.
הוא מטורף על דינוזאורים, מלחמת הכוכבים, מבוכים ודרקונים, משחקי מחשב (הוא מכור ל-World of WarQuest, פארודיה על World of Warcraft) וכלי משחית למיניהם.
כגאון מתמטיקה ומחשבים ג'ייסון הוא הטכנאי ואיש ה-IT של המשפחה.
הוא מתקן כל בעיה במחשב הביתי, מלמד את פייג' מתמטיקה לפני מבחנים ומבצע עבור רוג'ר את החשבונות הפיננסיים (וזו אולי הסיבה מדוע רוג'ר מרבה לקבל מהבוס עבודות הביתה).
למרות האינטליגנציה הגבוהה שלו ג'ייסון מאמין שסנטה קלאוס באמת קיים, ונאס"א יכולה ללמוד ממנו כיצד להרים פרויקט כאשר הוא מכין את רשימת הבקשות לחג המולד: מאוירת, מנוקדת ומסודרת לקסיקוגרפית בתוספת כרך כבד של אינדקס.
בזמנו החופשי הוא אוהב לפתור בעיות במתמטיקה (כולל ספרי חדו"א ישנים של אביו מהקולג'), לצייר קומיקס על Slug Man & Leech Boy (פארודיה על באטמן ורובין של שנות ה-60) ולעצבן את אחותו פייג'.
נדמה שג'ייסון שונא את פייג' יותר מכל והוא הוגה מגוון רב של דרכים לעצבן אותה ולהתעלל בה, הנפוצות שבהן הוא להפחיד אותה עם האיגואנה שלו, קווינסי, או לירות עליה חצי גומי.
בתגובה, פייג' מכסחת לו את הצורה (דבר שרואים על ידי משקפיים מנופצות).
בנוסף, ג'ייסון מרבה לשחק עם חברו הטוב מרקוס, לשגר רקטות מקרטון, לנהל מתח רומנטי עם בת-כיתתו איילין ולנסות לתכנן מזימות שונות על מנת להרוויח כסף ולהיות עשיר.
לג'ייסון יש חיית מחמד - איגואנה בשם קווינסי, וחבר בשם מרקוס ג'ונס - חנון לא פחות מג'ייסון.
מלבד משחקי ילדים ואהבת המדע ג'ייסון הוא גם חמדן למדי וחושב כיצד הוא יוכל להתעשר בקלות ומהר.
הוא ומרקוס הוגים יוזמות שונות להתעשרות מהירה: חלקן מופרכות לחלוטין, חלקן מסתיימות באסון אך חלקן גם מצליחות (באופן מפליא, הודות לשיעורים שאביו, רוג'ר, נותן לו בכלכלה).
iFruit - המחשב הביתי, פארודיה על iMac של אפל.
ה-iFruit בנוי ממסך מחשב שנמצא בתוך תפוח ענק וצבעוני.
זהו מחשב חכם שיכול לדבר ובאופן מפתיע רוג'ר לא מצליח להרוס אותו.
בהתחלה הוא וג'ייסון היו עוינים אחד לשני, אבל האיבה פגה כאשר ג'ייסון ראה שאמו, אנדי, קונה למחשב מגוון תוספים כמו צורבים, כונני CD, סורקים, מדפסות וכו' - רק בגלל שהצבע שלהם מתאים לצבע של התפוח-מסך.
מרקוס ג'ונס - החבר של ג'ייסון וחנון כמוהו.
מרקוס הוא אפרו-אמריקני ויש לו 4 אחיות, לכן הוא מנסה בכל הזדמנות לשאול מג'ייסון את קווינסי האיגואנה.
דניס רוסו - חברתו העיוורת של פיטר.
איילין יעקובסון - בת-כיתתו של ג'ייסון איתה הוא מנהל יחסי אהבה-שנאה ומתח רומנטי.
למרות שבמוצהר ג'ייסון שונא בנות (כמו כל ילד בן 10 טיפוסי) איילין הצליחה לחדור את העוינות הבסיסית ולפעמים נדמה שהיא היחידה היכולה לתעלולים שלו ושל מרקוס.
מורטון גולדוייט - חנון גדול ומחוצ'קן המחזר נואשות אחרי פייג' ומנסה להזמין אותה לנשף הסיום.
גברת או'מלי - מורתו של ג'ייסון ומחליפתה של מיס גרינצ'לי.
גברת גרינצ'לי הייתה מורה זקנה ותעלוליו של ג'ייסון גרמו לה לצאת לפנסיה מוקדמת.
בהתחלה נדמה שגברת או'מלי יכולה לג'ייסון (היא מקבלת באהבה את ניסיונותיו לעשות מעל ומעבר בעבודות הכיתה בגאוגרפיה וחושבת שקווינסי חמוד) אבל כאשר ג'ייסון מגיש לה ערימות של נייר מלאות במשוואות מתמטיות (גם בוחן של כיתה ד' אפשר לפתור באמצעות אינטגרל, מסתבר) גם היא נשברת לבסוף.
Slug Man & Leech Boy - גיבורי הקומיקס של ג'ייסון.
הם פארודיה על סדרת הטלוויזיה הקאמפית של "באטמן ורובין" בשנות השישים.
השניים - חשופית (חלזון ללא קונכייה) ועלוקה מוצצת דם, חיים באחוזה מבודדת בפאתי ג'ייסונפוליס ונלחמים כנגד הרשע האולטימטיבי: Paige-O-Tron, רובוט בדמות פייג' עם ריח רע מהפה.
לא ברור אם ג'ייסון מצייר את הקומיקס מתוך אהבה לעניין גרידא או גם מרצון להרוויח קופה על המרצ'נדייס (מוצרים נלווים).
אוספים גדולים, המורכבים מ 2 או 3 ספרי אוסף וכוללים את קומיקס סוף השבוע הצבעוני.
בדרך כלל כל אנתולוגיה מתארת בין שנה לשנתיים בחייה של משפחת פוקס (ולמרות זאת, הם לא מתבגרים לעולם).
Frame relay הוא פרוטוקול תקשורת לשינוע מהיר של חבילות מידע מעל גבי חיבורים וירטואליים לחיבור אל התקני רשת.
חיבור Frame Relay מאפשר הקמת VPN בעלויות נמוכות בין שתי מערכות WAN כדוגמת קשר שבין ספק שירותי אינטרנט ורשת אינטראנט של חברה.
ספקי אינטרנט משתמשים ברשת Frame Relay כדי להשיג מערכות LAN to LAN, או WAN to LAN להעברת נתונים מהירה, ולחבר נקודות גישה בין אזורים גאוגרפים שונים.
כיום, עם חדירת האינטרנט בפס רחב (ADSL) הולך ופוחת השימוש ב Frame Relay.
הטכנולוגיה פועלת באמצעות מיתוג מנות, לחיבור התקנים ברשת אזורית (WAN).
תומך בקווי תקשורת במהירויות שונות, לדוגמה T1 ב-1.544Mbps ו-T3 ב-45Mbps.
הטכנולוגיה מוחלפת באזורים מסוימים בהתקנים משופרים כגון ATM.
הרשת מורכבת ממתגים אשר יוצרים טופולוגיית סריג.
על כל קו תקשורת פיזי עוברים נתונים בדרכם מהמקור אל היעד
PVC - permanent virtual circuit - כל קו תקשורת מכיל ערוצים וירטואליים כשכל אחד מקבל מספר אשר נקבע מראש.
SVC - switched virtual circuits - מסלול אשר נוצר כאשר יש צורך להעביר מידע, אך מוסיף גמישות למערכת.
VC - virtual circuits - בעל כמה מצבים אפשריים: יצירת מסלול בין 2 נקודות, מצב בו לא מועבר מידע על הערוץ, מצב בו כן מועבר המידע על הערוץ ומצב של ניתוק הקשר.
זוהי שיטה בה כל ערוץ מקבל פרק זמן בו הוא יכול להעביר מידע.
בכל פעם בו ערוץ כלשהו לא משדר או קולט הזמן מחולק בין שאר הערוצים.
Fragile ("עדין") הוא האלבום הראשון של להקת הפוסט-גראנג' הדרום אפריקנית סית'ר.
בעת הוצאת האלבום שמה של הלהקה היה Saron Gas, אך בעקבות הוצאת האלבום נתבקשו חברי הלהקה לשנות את שמם, כי זהו שם נרדף לגז העצבים סארין.
האלבום הופץ רק בדרום אפריקה, אך את חלק משיריו ניתן למצוא בסדרת Disclaimer.
Framework for Integrated Test (בקיצור FIT), כלי פתוח וחופשי לבדיקות קבלה ממוכנות של תוכנה.
הכלי פותח על ידי וורד קנינגהם בשנת 2002, וגרסתו הראשונה הייתה לשפת התכנות Java.
הכלי הורחב בהמשך לשפות תכנות רבות נוספות, ונמצא בשימוש רב בפרויקטים לפיתוח תוכנה המתנהלים במתודולוגית פיתוח זריזה.
FIT משמש גם ככלי ההנחיה העיקרי עבור פיתוח מונחה-בדיקות.
באמצעות FIT, המשתמש בכלי מספק דוגמאות המתארות כיצד התוכנה נדרשת לעבוד.
הדוגמאות מקושרות לתוכנה המפותחת באמצעות "Fixtures" - תוכניות קטנות שתפקידן להוציא לפועל את הבדיקה בתוך התוכנה עצמה.
בזמן הבדיקה, התנהגות התוכנה מושווית באופן ממוכן כנגד הדוגמאות, והכלי נותן חיווי גרפי על התוצאה - ירוק (הצלחה) או אדום (כישלון).
הדוגמאות עצמן נגזרות מתרחישי השימוש של המערכת ונכתבות כמספר טבלאות פשוטות.
הטבלאות נשמרות בפורמט HTML ומשמשות כקלט ל-FIT בזמן הבדיקה.
השימוש ב-FIT הוא חלק ממגמה בענף הנדסת התוכנה להגברת דיוק מפרטי התוכנה על ידי שימוש בשיטות פורמליות ופורמליות-למחצה.
בהשוואה לשיטות אחרות, רף הכניסה לשימוש ב-FIT הוא נמוך יחסית, והתשואה גבוהה.
Foundations of Physics (יסודות הפיזיקה) הוא כתב עת בפיזיקה העוסק בבעיות יסוד העומדות בפני הפיזיקה המודרנית.
הוא מכיל רק קומץ מאמרים מדי חודש, בניגוד לכתב עת כמו Physical Review של ה-American Physical Society (החברה האמריקאית לפיזיקה), המכיל מאמרים רבים (לעיתים עשרות) בכל גיליון.
בין עורכיו בעבר ובהווה ניתן למנות כמה חתני פרס נובל ומדענים מובילים, בכללם: לואי דה ברויי, רוברט ה.
Dicke), מארי גל-מאן, עבדוס סלאם (Abdus Salam), איליה פריגוז'ין ונתן רוזן.
בינואר 2007, החליף חתן פרס נובל Gerardus 't Hooft (ז'רארד ט' הופט) את פרופסור אלוין ואן דר מרב כעורך הראשי, ו-Foundations of Physics Letters שולב בתוך המגזין.
פוקס קידס היה ערוץ טלוויזיה בבעלות חברת פוקס האמריקאית, שהוקם ב-8 בספטמבר 1990 ושידר תוכניות טלוויזיה לילדים.
בשנת 2002 נרכש הערוץ על ידי חברת וולט דיסני והוחלף בהדרגה באוסטרליה, באירופה, בדרום אמריקה, ובישראל (בערוץ 45 ב-yes ובערוץ 82 ב-HOT) בערוץ ג'טיקס שכלל בתוכו גם את ספריית התכנים של קודמו.
המותג "ערוץ ג'טיקס" עצמו הוחלף לערוץ דיסני ב-2009.
הערוץ שודר בישראל מדצמבר 2001 עד מרץ 2005.
הרשת הושקה ב-8 בספטמבר 1990 בארצות הברית, כמיזם משותף של חברת השידור פוקס, בבעלות איל התקשורת רופרט מרדוק, וערוצים קשורים אליה, בשם "Fox Children's Network".
כשירות ששידר במשך 30 דקות בימים שני עד שישי בשעות אחר הצהריים ובימי שבת בבוקר למשך 3 שעות תוכניות, רובן מצוירות, המתאימות לילדים ולגיל הרך.
שידור זה שולב בערוצי טלוויזיה קיימים ברחבי ארצות הברית.
בספטמבר 1991, מותגה מחדש הרשת כ-Fox Kids Network, כששעות השידור שלה התרחבו ל-90 דקות בימי חול ו-4 שעות בשבת בבוקר.
שעות השידור בימי השבוע התרחבו לשלוש שעות בשנה שלאחר מכן.
בשנת 1994, המותג "פוקס קידס" התרחב גם לווידאו ביתי.
בשנת 1996, תאגיד פוקס יזם "ברית אסטרטגית" עם חברת ההפקות "סבן אנטרטיינמנט" ("Saban Entertainment") של היזם הישראלי חיים סבן.
פעילות "פוקס קידס" התמזגה עם "סבן אנטרטיינמנט" כדי ליצור חברה חדשה בשם "פוקס קידס העולמית" (Fox Kids Worldwide), במטרה להפוך לחברה ציבורית ולהתרחב מחוץ לארצות הברית.
מאחר של-The Family Channel היה פריסה רחבה בשידורי הכבלים ברחבי ארצות הברית הרכישה אפשרה ל"פוקס קידס" להתחרות בערוצים כמו Cartoon Network (בבעלות טיים וורנר) וניקלודיאון (בבעלות Viacom).
במסגרת המיזם המשותף עם סבן הוקמה "פוקס קידס אירופה", בניהולו של ינון קרייז, במטרה להרחיב את פעילות הרשת מחוץ לארצות הברית.
תוך שנים ספורות הפך "פוקס קידס" לאחד מערוצי הטלוויזיה בתשלום הגדולים באירופה ובמזרח התיכון, ושידר ב-56 מדינות ב-17 שפות.
בסוף 1999 הונפקו 24% ממניות "פוקס קידס אירופה" בבורסת אמסטרדם לפי שווי שוק של 1.7 מיליארד דולר.
ב-2001 חברת וולט דיסני רכשה את חברת האם של "פוקס קידס", "פוקס פמילי" (כולל ההחזקה ב-"פוקס קידס אירופה"), מידי סבן ומרדוק תמורת 5.2 מיליארד דולר שמתוכם כ-2.9 מיליארד דולר במזומן, והשאר עבור כיסוי חובות.
אולם הרכישה הייתה מאכזבת מבחינה עסקית והרשת לא ייצרה את הרווחים הצפויים.
באותה שנה הושק באירופה "פוקס קידס פליי", ערוץ משחקים אינטראקטיבי, שהיה מיזם משותף בין פוקס קידס אירופה שסיפקה את התכנים, וחברת Visiware הצרפתית שהייתה האחראית לפיתוח ולטכנולוגיה.
במרץ 2005 חברת דיסני מיתגה את הערוץ מחדש ושינתה את שמו ל"ג'טיקס".
הפאוור ריינג'רס הייתה הסדרה היחידה מפוקס קידס שהמשיכה את שידוריה בערוץ ג'טיקס החדש.
בשנת 1997 הכריזה "פוקס קידס" על כוונתה להפעיל ערוץ טלוויזיה בישראל.
חברת "פוקס קידס ישראל" שהוקמה לצורך תפעול הערוץ הייתה בבעלות שווה של אריה סבן, אחיו של חיים סבן, שותף לעסקיו ומנהל הפעילות בישראל.
בין השאר היה בעל מניות בערוץ פוקס קידס ישראל והיה בעל זכויות בחברה, הפיק את מרבית תוכניות הילדים בישראל בשנות השמונים והתשעים תחת המיתוג I.A.C אריה סבן.
סדרות הילדים בשנים אלו שודרו בטלוויזיה החינוכית ובערוץ הראשון שפעלו בישראל טרם מהפכת הטלוויזיה הרב-ערוצית, וסדרות בהפקת החברה הופצו לצפייה ביתית בווידאו.תחילה חברת "פוקס קידס אירופה" ניהלה משא ומתן עם חברת "די.בי.אס.
שרותי לווין", מפעילת yes הטלוויזיה בלוויין, בכדי לקדם את כניסת הערוץ לישראל, אך המגעים בין שתי החברות הופסקו לאחר שחברת די.בי.אס.
באוגוסט 2000 חתמה לבסוף על הסכם לשידור הערוץ עם חברת הכבלים "תבל".
חודש אחר כך הכריזה פוקס קידס ישראל כי תמי לנדסמן מונתה למנכ"ל ואלעד קופרמן מונה למנהל התפעול, זאת במסגרת ההיערכות לעלייה לאוויר של הערוץ, שהופק בישראל, בעברית עבור קהל הילדים הישראלי.
באוקטובר 2000 נבחר משרד הפרסום "טמיר כהן" לנהל את קמפיין קידום הערוץ.
בינואר 2001 נחתם הסכם לשידור הערוץ גם בחברת "ערוצי זהב", באפריל עם חברת "מתב", ובאוגוסט 2001 גם עם YES.
ערוץ "פוקס קידס" שודר בישראל החל מ-18 באפריל 2001, הוא יועד לגילאי 5–12 ושודר במתכונת של 14 שעות ביממה.
בגרסתו הישראלית הוא כולל תכנים מספריית "סבן אנטרטיינמנט" (פאוור ריינג'רס, אנג'לה אנקונדה, דיג'ימון ועוד) מדובבים ומתורגמים לעברית, ועוד כ-90 שעות הפקות מקור בשנה בתקציב של 1.5 מיליון דולר, בהתאם למכסות ולתנאים אחרים שקבעה המועצה לשידורי כבלים ולוויין.
בפברואר 2002 הושק בערוצי זהב "פוקס קידס פליי", ערוץ משחקים אינטראקטיבי המבוסס על דמויות פוקס קידס.
בדצמבר 2002 מכר אריה סבן את חלקו בערוץ "פוקס קידס ישראל" לחברת "פוקס קידס אירופה" תמורת 20.5 מיליון דולר.
במרץ 2005 שונה שמו של הערוץ גם בישראל ל"ערוץ ג'טיקס", בעקבות הרכישה על ידי חברת וולט דיסני.
בשנת 2009 הוחלף שמו ל"ערוץ דיסני".
חלקן של הסדרות כבר שודרו בעבר בארץ, בעיקר בטלוויזיה החינוכית ובערוץ 6, אך גם במסגרת שידורי הילדים והנוער של רשות השידור, שבשנות ה-90 קבלו את השם "זאפ".
כמו כן, הופקו עבור הערוץ תוכניות מקור, כגון: "טלפנולי" (תוכנית אירוח מצוירת אינטראקטיבית), "גור ואוח", "פלא וחבריו", "מטבחבחים", "קומי קומי" (מצלמה נסתרת) ו"בלאגן", ואופרות סבון ארגנטינאיות לנוער, כמו "המורדים" ו"פלוריסיינטה".
רבים מהקדימונים לשידורי הערוץ קריין השחקן והקומיקאי גורי אלפי.
בימים מיוחדים הערוץ הפיק מגוון תכנים מיוחדים, כגון: תחרות כדורגל ארצית לילדים, במסגרת "גביע פוקס קידס" העולמי.
תוכניות הערוץ הופצו בקלטות וידאו ו-DVD על ידי "גלובוס יונייטד".
Foxtrot הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת ג'נסיס הבריטית משנת 1972, והשני של הרכבה ה"קלאסי" של הלהקה, שכלל את פיטר גבריאל, טוני בנקס, מייק רת'רפורד, פיל קולינס וסטיב האקט.
באלבום שישה שירים, והוא מזכיר בסגנונו המוזיקלי את אלבומה הקודם של הלהקה Nursery Cryme.
Foxtrot הוא גם האלבום הראשון של ג'נסיס שנכנס למצעד האלבומים הבריטי במקום ה-12, אך האלבום נכשל להגיע למצעדים בארצות הברית.
זה גם לא היה האלבום הראשון של ג'נסיס להגיע למצעדים בעולם: Trespass הגיע למקום ה-1 בבלגיה בשנת 1971, וזמן קצר אחרי הגיע האלבום Nursery Cryme למקום החמישי באיטליה.
Foxtrot הגיע גם למקום ה-4 במצעד האיטלקי.
"Watcher of the Skies" ו-"Get 'Em Out by Friday" הופיעו באלבום ההופעה של הלהקה Genesis Live משנת 1973. "Supper's Ready" נוגן באלבום ההופעה Seconds Out משנת 1977 (עם פיל קולינס על השירה וצ'סטר תומפסון על התופים), במארז התקליטורים מ-1998 Genesis Archive 1967–75, ומארז התקליטורים מ-2008 Genesis 1970–1975.
שם האלבום הוא כנראה מחווה למלוטרון (מדגם Mark II) בו השתמש טוני בנקס באותה תקופה, שכלל את הפוקסטרוט כאחד מן מהמקצבים המתוכנתים בו מראש.
המילים "the fox on the rocks" ("השועל על הסלע") מתכוונות להדמות שבעטיפת האלבום.
דמותה האישה עם השמלה האדומה וראש השועל, הפכו לאחת מתחפושותיו הראשונות של פיטר גבריאל.
האלבום כלל שני קטעים מצליחים "Watcher of the Skies" ו-"Supper's Ready" למרות אורכו הלא רגיל (23 דקות).
שני שירים אלו הפכו את "Foxtrot" לאחד מארבעת האלבומים הגדולים ביותר של ג'נסיס בתקופתה ה"מתקדמת" ובז'אנר הרוק המתקדם בכלל יחד עם Nursery Cryme, Selling England by the Pound ו-The Lamb Lies Down on Broadway.
עטיפת האלבום צוירה על ידי פול וויטהד ידידו של הסולן פיטר גבריאל אשר צייר את העטיפות של שני האלבומים הקודמים של הלהקה.
העטיפה מראה אישה בעלת ראש שועל, בעקבות השיר של ג'ימי הנדריקס, Foxy Lady.
השועלה מוזכרת גם בשיר האחרון.
פיטר גבריאל - שירה, חליל צד, אבוב, כלי הקשה
סטיב האקט - גיטרה חשמלית ואקוסטית
טוני בנקס - פסנתר, מלוטרון, גיטרה אקוסטית, קולות
מייק רת'רפורד - גיטרה בס, צ'לו, גיטרה אקוסטית, קולות
פיל קולינס - תופים, כלי הקשה, גיטרה אקוסטית, קולות
Foster the People הוא הרכב מוזיקת אינדי פופ אמריקני, שנוסד בשנת 2009 בלוס אנג'לס שבקליפורניה.
הלהקה ידועה בעיקר בזכות השיר "Pumped Up Kicks", שהגיע למקום הראשון במצעד השירים האלטרנטיבי של בילבורד, למקום השלישי במצעד שירי הרוק של בילבורד וכמו כן השיר נשאר במשך שלושה שבועות רצופים במצעד הבילבורד הוט 100.
הלהקה החלה את דרכה בקליפורניה בשנת 2009. סולן ההרכב קרא במקור להרכב בשם "Foster & the People" ("פוסטר והאנשים"), אף על פי כן, משום שרבים חשבו בטעות כי שם ההרכב הוא "Foster the People" (שמשמעותו "[משפחת ה]אומנה של העם"), ובסופו של דבר חברי ההרכב שינו את שם ההרכב לזה הנוכחי.
ביוני 2010 הלהקה הוחתמה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים קולומביה רקורדס ובינואר 2011 הלהקה הוציא לשווקים את הסינגל הראשון שלהם.
במהלך קיץ 2011 זכה שיר הבכורה של הלהקה "Pumped Up Kicks" להצלחה רבה במצעדי השירים בצפון אמריקה.
אלבום הבכורה של הלהקה "Torches", שיצא לשווקים במהלך קיץ 2011 הגיע למקום ה-8 במצעדי האלבומים בארצות הברית.
ב-15 ביולי 2011, ההרכב ביצע את שירם "Pumped Up Kicks" בתוכנית האירוח הלילית של קרייג פרגוסון.
בהמשך הלהקה זכתה לפרסום רב כשהופיעה בתור האורח המוזיקלי בתוכנית המערכונים האמריקנית הפופולרית "סאטרדיי נייט לייב" ("SNL") בפרק ששודר ב-8 באוקטובר 2011 - במהלך פרק זה הלהקה ביצעה את השירים "Pumped Up Kicks" ו-"Houdini".
ב-27 באוקטובר 2011, הלהקה הופיעה בתוכנית הלילה של דייוויד לטרמן בה ביצעה את השיר "Helena Beat".
בשנת 2011 ההרכב היה מועמד לשני פרסי VMA בקטגוריית "האמן החדש הטוב ביותר" ובקטגוריית "הווידאו קליפ בז'אנר הרוק הטוב ביותר" עבור הווידאו קליפ שיצרו לשיר "Pumped Up Kicks".
מארק דרק פוסטר (סולן, זמרה, קלידים, גיטרה וכלי הקשה)
מארק אנדרו פונטיוס (תופים וכלי הקשה)
יעקב "קובי" פינק (גיטרה בס, סינתיסייזר, קולות ליווי ורקע)
Four Strong Winds (בעברית: ארבע רוחות חזקות) הוא שיר שנכתב על ידי איאן טייסון בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20. השיר התפרסם בביצועם של איאן וסילביה והפך לאחד השירים הבולטים ברפרטואר של מוזיקת הפולק.
במרוצת השנים זכה השיר לעשרות ביצועים, בהם גם ביצועים של חלק מהבולטים באמני מוזיקת הפולק.
אחד מהביצועים הבולטים הוא של ניל יאנג והשיר הפך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם אמן זה.
השיר, שנכתב והתפרסם על ידי יוצרים קנדיים ומציין את מדינת אלברטה שבקנדה כמחוז חפצו של הכותב, הפך לאחד מהשירים הפופולריים בקנדה.
השיר בעל האופי המלנכולי, כתוב במתכונת של מכתב לנשוא אהבתו של הכותב ודן ברומן שנסתיים ובשאיפתו של הכותב למפגש מחודש במקום אחר, על אף שברור לכותב שאין לכך סיכוי וש"הזמנים הטובים שלנו חלפו".
יש הטוענים כי ההשראה לשיר באה מתופעת העובדים החקלאים העוברים ברחבי צפון אמריקה מקטיף אחד למשנהו ומהשפעת תנועה זו על יחסי האהבה המתפתחים בין פועלים אלו.
אולם טייסון טען כי השיר נכתב אודות חברה ממנה נפרד שעזבה ללוס אנג'לס.
השיר נכתב על ידי איאן טייסון סביב 1961. באותה עת הוא הופיע במועדונים באזור העיר טורונטו, יחד עם סילביה פריקר (שלוש שנים מאוחר יותר השניים נישאו), והצמד נקרא "איאן וסילביה".
השיר הוקלט לראשונה על ידי ארבעת האחים ב-1963 וזכה להצלחה מסוימת אך לא הגיע ל-"100 הגדולים" של הבילבורד".
באפריל 1964 הוקלט השיר על ידי איאן וסילביה באלבום שנשא את שם השיר וזכה להצלחה גדולה.
ב-2005 ערכה תחנת הרדיו הציבורית הקנדית, CBC Radio One, משאל בין מאזיניה לבחירת 50 השירים הקנדיים הפופולריים ביותר בכל הזמנים ו-"Four Strong Winds" זכה במקום הראשון במשאל.
רבים מאמני הקאנטרי והפולק ביצעו את השיר.
בהם בולטים: ניל יאנג, שרה מקלכלן, האנק סנואו, המחפשים, ג'ודי קולינס, שלישיית צ'ד מיטצ'ל, בוב דילן, מריאן פיית'פול, המשחרים, ג'ון דנוור, בובי בייר, ארבעת האחים, שלישיית קינגסטון, טריני לופז, ויילון ג'נינגס, צ'אד וג'רמי, ג'ואן באאז, וניטי פייר, גלן ירבורו וג'וני קש.
גם בסקנדינביה זכה השיר להצלחה; בנורווגיה ב-1966 בשם "Mot ukjent sted", על ידי להקת "The Vanguards" ובשוודיה ב-1967 בשם "Mot okänt land"על ידי להקת "Hep Stars".
Fragile הוא האלבום הרביעי של להקת הרוק המתקדם הבריטית יס שיצא ב-1971 על ידי חברת אטלנטיק רקורדס.
זהו האלבום הראשון שבו מנגן הקלידן ריק וייקמן, מחליפו את טוני קיי, הקלידן המקורי של הלהקה.
זהו גם האלבום הראשון בו עיצב הצייר רוג'ר דין את עטיפת האלבום.
מאז יציאת אלבום זה, דין עיצב כמעט את כל עטיפות אלבומי הלהקה.
עם שחרורו של האלבום בבריטניה ב-1971 הגיע למקום השביעי במצעד האלבומים הבריטי שהתברר כי היה המיקום הכי גבוה של הלהקה במצעד.
לעומת זאת, בארצות הברית במגזין בילבורד, מוקם האלבום במקום הרביעי, שם נשאר במשך 46 שבועות.
השקתו של האלבום בארצות הברית גרם להצלחה של הלהקה במדינה והביא לפופולריות רבה מאז אלבומם הקודם, The Yes Album.
החומר לאלבום החל בזמן שטוני קיי עוד היה חבר בלהקה.
השיר הנודע ביותר באלבום הוא "Roundabout", שזכה לגרסה ערוכה מ-8 דקות ל-3 דקות.
הגרסה הערוכה לשיר הפכה ללהיט בארצות הברית, ומהווה אחד מההצלחה של הלהקה בארצות הברית ובעולם בכלל.
השירים "South Side of the Sky" ו-"Heart of the Sunrise" נכתבו על ידי ג'ון אנדרסון וכריס סקווייר עם עזרתו של ריק וייקמן, אך וייקמן לא נכלל בקרדיט על השירים.
האלבום כולל בתוכו חמישה שירים מתוך התשעה שהם עבודת סולו של כל אחד מחברי הלהקה.
"Cans and Brahms" של ריק וייקמן, הוא עיבוד לקטע מתוך הסימפוניה הרביעית של המלחין יוהנס ברהמס.
הקטע "We Have Heaven" הוא של ג'ון אנדרסון.
טכניקת השירה בערוצים שונים שומשה גם באלבום הסולו של אנדרסון, Olias of Sunhillow.
הקטע לאחר מכן גם סיים את האלבום כאשר נוגן שוב בסוף הקטע "Heart of the Sunrise".
ביל ברופורד תרם את הקטע "Five Per Cent for Nothing", קטע שמשכו 35 שניות, עם קטעי תיפוף מהירים ואלתור אורגן.
כריס סקווייר תרם את הקטע "The Fish" שהיה בהשפעת בילוי זמנו במקלחת.
הקטע "Mood for a Day" הוא של הגיטריסט סטיב האו.
זהו קטע פלמנקו הנמשך 3 דקות, ומרמז על הסגנון הספרדי שמנגן האו אשר יהיה גם נגן אורח בשיר "Innuendo" של קווין.
ל-Fragile השפעה גדולה מאלבום הבכורה של אמרסון, לייק ופאלמר בשל קטעי הסולו המופעים גם באלבום של ELP.
האלבום כולו הוקלט בספטמבר 1971 באופני אדוויז'ן ונערך על ידי אדי אודפורד (במקביל גם עבד עם ELP).
העריכה נשמעת ברור מאוד באלבום עם קטע הפסנתר ההפוך בתחילת השיר "Roundabout".
עטיפת האלבום של רוג'ר דין הפכה לאחת מן העטיפות הנודעות והמשפיעות ביותר באמנות המודרנית ולאמני רוק מתקדם רבים.
העטיפה מראה כוכב לכת ובו בולטים עצים.
על כוכב הלכת נמצאת ספינת חלל מעץ המסתובבת בו.
בעטיפה האחורית, כוכב הלכת מתפרק וספינת החלל עוזבת.
עטיפה זו השפיעה על סולן הלהקה, ג'ון אנדרסון בכך שתרם לקונספט של אלבומו, "Olias of Sunhillow".
ב-2003 יצאה גרסת SCAD לאלבום שבתוכה שתי רצועות בונוס.
הראשונה היא ביצוע של יס לשיר "America" של סיימון וגרפונקל, והשנייה היא מיקס לשיר "Rounabout".
סטיב האו - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, שירה מלווה
כריס סקווייר - גיטרת בס, שירה מלווה
ריק וייקמן - אורגן האמונד, פסנתר, פסנתר חשמלי, מלוטרון, מוג
FourFiveSeconds (בעברית: ארבע חמש שניות) הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה, הראפר האמריקאי קניה וסט והמוזיקאי האנגלי פול מקרטני.
השיר נכתב והופק על ידי וסט, מקרטני, מייק דין, דייב לונגסטריף ונוח גולדשטיין.
הוא פורסם באתר הרשמי של ריהאנה ב-24 בינואר.
השיר משתייך לז'אנר הפופ והסול פופ וכולל בתוכו השפעות מז'אנר הקאנטרי והפולק.
המכשור מורכב מגיטרה אקוסטית, אורגן וצ'לו.
השיר זכה לשבחי ביקורת ממבקרי מוזיקה, ששיבחו את הכיוון החדש של ריהאנה וקניה וסט, את קולם, ואת ההפקה המינימליסטית של השיר.
עם יציאתו, הגיע השיר למקום 4 במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100, והפך לשיר ה-26 של ריהאנה שנכנס לעשירייה הפותחת במצעד זה.
השיר גם הגיע למקום הראשון במצעד ה-Hot R&B/Hip-Hop Songs האמריקאי.
במישור הבינלאומי, כבש השיר את פסגת המצעדים של אוסטרליה, דנמרק, ניו זילנד, שוודיה ואירלנד והגיע לחמישייה הפותחת בקנדה, צרפת ובבריטניה.
על מנת לקדם את השיר, בוים עבורו וידאו קליפ על ידי צמד הצלמים ההולנדי Inez and Vinoodh בניו יורק.
הקליפ צולם בשחור-לבן, וקיבל ביקורות חיוביות ממבקרים ששיבחו את הפשטות שלו והשוו אותו ליצירותיו של הרב ריטס וקסבייה דולן.
ריהאנה, וסט ומקרטני הופיעו עם השיר לראשונה בטקס פרסי גראמי ה-57 ב-8 בפברואר 2015; ההופעה זכתה לביקורות חיוביות ביותר.
אמנים שונים עשו קאבר לשיר, ביניהם הראפר הקנדי דרייק והזמר הבריטי ג'יימס ביי.
"FourFiveSeconds" נכלל במספר רשימות סוף שנה של השירים הטובים ביותר של 2015.
ארגוןרשימהמיקוםמקורהאפינגטון פוסטהשירים הטובים ביותר לשנת 2015: בחירתו של אנדי פרקר–בילבורד25 השירים הטובים ביותר לשנת 2015: רשימת הצוות21הפיידר107 השירים הטובים ביותר לשנת 20152רולינג סטון50 השירים הטובים ביותר לשנת 201536Consequence of Sound50 השירים המובילים ביותר לשנת 201539Stereogum50 שירי הפופ הטובים ביותר לשנת 20155
מדינהמעמדמכירותאוסטרליהפלטינה כפולה140,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה 5×5,000,000ניו זילנדפלטינה15,000שוודיהזהב20,000הממלכה המאוחדתזהב408,156
קִיאֶרֶן הֶבּדֶן , הידוע בעיקר בשם הבמה פוֹר טֶט (Four Tet), הוא מוזיקאי פוסט-רוק ואלקטרוני אנגלי.
הבדן צמח בראשונה כחבר בלהקה Fridge לפני שביסס עצמו כאומן סולו.
במקור, לטובת גישה אבסטרקטית יותר, הבדן נמנע מלעצב את המוזיקה שלו לכדי פורמט של שיר פופ טיפוסי – הסאונד והמלודיות משלבים אלמנטים של היפ הופ, אלקטרוניקה, טכנו, ג'אז, גריים ומוזיקת פולק.
היצירות החדשות שלו מושפעות עמוקות ממוזיקת האוס.
בנוסף, הוא הפיק שני אלבומים להרכב הפסיכדליה האלתורי Sunburned Hand of Man.
העבודות האחרונות של הבדן כוללות מספר יצירות אלתוריות עם מתופף הג'אז Steve Reid כמו גם שיתופי פעולה עם Burial ועם Thom Yorke.
קיארן הבדן נולד בלונדון לאם דרום-אפריקאית והודית, ולאב מרצה סוציולוגיה בריטי.
הלהקה חתמה על חוזה הקלטות כשהבדן היה בן 15, והוציאה את אלבום הבכורה שלה Ceefax עם חברת התקליטים של Output Recordings במרץ 1997.
עבודת הסולו הראשונה של הבדן הייתה הסינגל "Double Density" משנת 1997, ששוחרר גם הוא ב-Output Recordings תחת שם הבמה 4T Recordings.
הוא החל לשחרר חומרים כ-Four Tet ב-1998 עם הסינגל "Thirtysixtwentyfive" (36 דקות, 25 שניות).
מאוחר יותר באותה שנה, הוא הוציא לאור סינגל נוסף, "Misnomer" בעל השפעות הג'אז.
אלבום הבכורה של Four Tet מ-1999 Dialogue, גם הוא עם Output Recordings, שילב תיפוף היפ הופ עם סימפולי ג'אז דיסוננטי.
בסוף 1999, Warp Records שחררו את Warp 10 + 3: Remixes, אוסף של רמיקסים לציון עשר שנים ל-Warp.
הבדן תרם את מה שנחשב לנקודת הפריצה שלו, רמיקס לרצועה הראשונה של Selected Ambient Works Vol.
באלבום זה הבדן השתמש יותר במוזיקת פולק ובסימפולים אלקטרוניים, מה שבמהרה נטבע כ-"folktronica" על ידי התקשורת במטרה לתייג את הסגנון (לעיתים קרובות הוא משויך גם לאומנים כמו Isan ו-Gravehurst).
הסינגל האחרון שוחרר כ-EP שכלל רמיקסים של צמד האלקטרוניקה Icarus ושל Isambard Khroustaliov לצד רצועות נוספות של הבדן "I've Got Viking in Me" ו-"All the Chimers".
בתחילת 2003, Four Tet פתח עבור Radiohead בסיבוב ההופעות האירופאי שלהם.
רמיקס של השיר "Scatterbrain" מ-Hail to the Thief, אלבום האולפן השישי של Radiohead יצא בנובמבר 2003 בתור B-side לסינגל "5 = 2 + 2", ומאוחר יותר נכלל ב-EP שלהם מ-2004 COM LAG.
בנוסף, הבדן היה בין האנשים שהודו ל-Radiohead בספרון שצורף למהדורה המיוחדת של אלבומם In Rainbows מ-2007.
אלבום לייב, Live in Copenhagen 30th March 2004, יצא באפריל 2004 במהדורה מוגבלת שהייתה זמינה באופן בלעדי באתר האינטרנט של Domino Records.
במרץ ובאפריל 2005, Four Tet העלה שתי הופעות של מוזיקה אלתורית בשיתוף עם מתופף הג'אז Steve Reid בפריז ובלונדון.
הוא גם הופיע באלבום Spirit Walk של ההרכב של Steve Reid ב-2005. שיתוף פעולה זה הורחב לכדי סדרה של סיבובי הופעות בינלאומיים, לצד שחרור של שני אלבומים, The Exchange Session Vol.1 ו-The Exchange Session Vol.2 במהלך 2005 ו-2006.
אלבום האולפן הרביעי שלו, Everything Ecstatic, יצא ב-Domino ב-23 במאי 2005. הווידאו של הסינגל הראשון, "Smile Around the Face", מציג את Mark Heap.
ב-7 בנובמבר 2005, Domino הוציאו גרסת DVD של Everything Ecstatic שהציגה קליפ וידאו עבור כל רצועה באלבום, בנוסף ל-CD עם חומרים חדשים, Everything Ecstatic Part 2, שמאוחר יותר היה זמין ב-EP.
ב-25 בספטמבר 2006, Domino Records שחררו את Remixes, אוסף כפול של רמיקסים של Four Tet.
אלבום EP חדש Ringer יצא ב-21 באפריל 2008.
בשנת 2008, הבדן שיתף פעולה עם המלחין David Arnold כדי לכתוב את "Crawl, End Crawl", השיר של כתוביות הסיום של הסרט "קוונטום של נחמה".
בשנת 2009, הבדן עבד על שיתוף פעולה סודי עם מי שהיה חברו לספסל הלימודים Burial.
הסינגל שוחרר עם עטיפה שחורה חלקה ללא הערות אלבום או פרטים על התקליט, פרט לשמות האומנים ולשמות הטרקים: "Moth" ו-"Wolf Cub".
בנובמבר 2009, פרטים על אודות האלבום החמישי של Four Tet השתחררו.
האלבום, There Is Love in You, יצא ב-25 בינואר 2010. לאלבום קדמה מהדורה מוגבלת של הסינגל "Love Cry".
בשנת 2011, הבדן הוציא סינגל משותף עם Burial ועם Thom Yorke שנקרא "Ego/Mirror".
הוא החל לשחרר מוזיקה תחת השם הבדוי Percussions.
הוא נבחר על ידי Caribou להופיע בפסטיבל ATP Nightmare Before Christmas שהם אצרו במשותף בדצמבר 2011 ב-Minehead שבאנגליה.
בשנת 2012 הבדן שיתף פעולה עם Burial פעם נוספת בטרק Nova.
Pink, אלבומו השישי של Four Tet שהכיל שמונה רצועות, שש מהן שכבר שוחררו בעבר כסינגלים, שוחרר ב-20 באוגוסט 2012 דרך Text Records, חברת התקליטים של הבדן עצמו.
הבדן שחרר את אלבומו השביעי, Beautiful Rewind, באוקטובר 2013, ואת אלבומו השמיני Morning/Evening ביולי 2015.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גראמי2025הקלטת הדאנס/אלקטרונית הטובה ביותר"Loved""Leavemealone"אלבום הדאנס/אלקטרוני הטוב ביותרThree
היא חברה ציבורית אמריקאית הממוקמת בקיימברידג', מסצ'וסטס המפתחת, מייצרת ומוכרת בדיקות גנומיות אישיות עבור גידולים סרטניים מסוג נאופלזיה וכאלה הנמצאים במחזור הדם.
הבדיקות אותן החברה מספקת מבוססות על טכנולוגיית ריצוף מהדור החדש (NGS - Next-Generation Sequencing).
החברה הונפקה באוגוסט 2013, ומניותה נסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק תחת הסמל FMI.
נכון לסוף שנת 2014, החברה מעסיקה כ-275 עובדים.
מוצרי הדגל של החברה הם FoundationOne, ו-FoundationOne Heme - בדיקה בעבור סרטן בדם.
בשנת 2015, חברת התרופות השווייצרית רוש הכריזה על תוכנית לקניית 56.3% ממניותה של Foundation Medicine על ידי רכישה של מניות חדשות שהונפקו בשווי של 780 מיליון דולר.
רוש אף הכריזו על כוונתם להשקיע כ-400 מיליון דולר בפעילותה של Foundation Medicine, כמו גם בפיתוח החברה ובמחקר.
לחברה ישנם הסכמים עסקיים עם חברות התרופות Johnson & Johnson וחברת נוברטיס.
Found Footage (מושג שאול בעברית: פָאוּנְד פוּטֵג'; בתרגום חופשי: קטעי וידאו שנמצאו) היא תת-סוגה של סרטי מתח עלילתיים שבהם העלילה מוצגת כהקלטות וידאו גולמיות שנעשו על ידי אחת או יותר מהדמויות שהיו מעורבות בהתרחשות.
ההקלטות אבדו כביכול, אך נמצאו על ידי מישהו אחר בחלוף הזמן, בדרך כלל כאשר המעורבים, כולם או חלקם, מתים או נעדרים.
לעיתים יוצגו הצילומים עם עריכה ופרשנות של מי ש"מצא" אותם, ואצל הצופה נוצרת אשליית צילום וידאו אותנטי של אירוע שהתרחש במציאות.
סגנון קולנועי זה משמש לרוב בסרטי אימה, תופעות על-טבעיות ומסתורין, אך מכיוון שטכנולוגיות הצילום זולות יחסית, הסגנון משמש גם בסרטי פשע, מלחמה, קומדיות וסדרות טלוויזיה.
סרט מוגדר כפאונד פוטג' כאשר למצלמה יש תפקיד בעלילה ומקור ידוע בסרט (On screen; בניגוד לסרטים עלילתיים שבהם המצלמה חיצונית להתרחשות - Off screen).
האירוע לא היה המניע לצילום, אלא התרחש בזמן שנעשו צילומים מסיבות אחרות, והמעורבים נקלעו אליו בעל כורחם.
במקורה, פאונד פוטג' היא סוגה מובחנת העומדת בפני עצמה וכוללת שילוב של קטעי סרטונים אותנטיים בסרטי תעודה, פרסומות ווידאו קליפים מוזיקליים.
ואולם, ההגדרה הוחלה גם על סרטים בדיוניים הנחזים כתיעודיים.
כבר בשנת 1974 השתמש אורסון ולס בטכניקה זו בבימוי הסרט "ז' זה זיוף" על זייפן האמנות אלמיר דה הורי.
ולס שילב בסרט קטעים תיעודיים אמיתיים של דה הורי, וכן פנה לצופים מחדר העריכה כדי לשכנע אותם ב"אמיתות" הסיפור.
בזכות סרט זה נחשב ולס לממציא הקולנוע המוקומנטרי.
באופן דומה יצר הבמאי סטיוארט קופר בשנת 1975 את סרט המלחמה העלילתי "Overlord" שבו שילב צילומים אותנטיים של הפלישה לנורמנדי.
מחשש לבלבול עם סרטי קולאז' של קטעים אמיתיים שנאספו ממקורות שונים, יש המקפידים לציין "קטעי וידאו מפוברקים שנמצאו" (Faux Found-footage), ואילו חוקר הקולנוע דייוויד בורדוול חולק על עצם המושג "קטעי וידאו שנמצאו", ומעדיף להגדיר את הגימיק הזה בסרטים בדיוניים כ"קטעי וידאו שהתגלו" (Discovered Footage).
מבקר הקולנוע הישראלי דורון פישלר סבור שהמושג הנכון הוא Assembled Footage (בעברית: קטעי וידאו מקובצים), מכיוון שכל שוט הגיע ממצלמה שיש לה קיום מוצדק בסרט.
בניתוח של 500 סרטי פאונד פוטג', אתר Found Footage Critic זיהה ארבע פרספקטיבות צילום:
פרספקטיבה של גוף ראשון – הדמות הראשית חווה את האירוע בעודה אוחזת במצלמה, והצופה רואה את ההתרחשות מנקודת מבטה.
עבור פרספקטיבה זו, משתמשים בטכניקת צילום מנקודת מבט (POV - Point of View Shot), המכונה גם מצלמה סובייקטיבית .
מוקומנטריה (לחלופין: סגנון פסאודו-דוקומנטרי) – צילום ראיונות או תחקירים מדומים אודות האירוע.
פרספקטיבה חדשותית – כביכול, צוות חדשות מקצועי מסקר אירוע, והצופה רואה את ההתרחשות "דרך" מצלמת הטלוויזיה.
פרספקטיבה של מצלמת אבטחה – מצלמה נייחת המצלמת באופן אוטומטי אירוע המתרחש במרחב שהמצלמה מכסה.
מידע בדף זה ללא הפניות למקורות, מבוסס על שני מאמרים: מאמר בבלוג של דייוויד בורדוול ומאמר באתר Found Footage Critic.
לסגנון קולנועי זה יש תקדימים בספרות וברדיו: בספרות מוכרים רומנים אפיסטולאריים הערוכים כאסופות מכתבים או קטעי יומנים אישיים שנכתבו כביכול בידי דמות מרכזית בעלילה: דרקולה מאת ברם סטוקר, פרנקנשטיין מאת מרי שלי וקריאתו של קת'ולהו מאת ה.
לאבקראפט, כולם נמנים עם סוגה זו.
אורסון ולס השתמש בטכניקה דומה בשנת 1938 כאשר שידר ברשת הרדיו של סי.בי.אס את התסכית מלחמת העולמות, כעיבוד לרדיו של הרומן מאת ה.
הסיפור עובד כמשדר חדשות דרמטי שתיאר כביכול את פלישת אנשי מאדים בשידור חי, והשידור נשמע אמין עד כדי כך שהמאזינים נבהלו וחשבו שמדובר באירוע אמיתי.
במחצית השנייה של המאה ה-20 שימשו טכניקות צילום המאפיינות את סגנון הפאונד פוטג', בעיקר בסרטים מוקומנטריים דלי-תקציב שצולמו תוך ימים ספורים, כגון: "Culloden" משנת 1964, "יומנו של דייוויד הולצמן" (1967), "ספיינל טאפ" (1984), "בוב רוברטס" (1992), "The Watermelon Woman" (1996), ועוד.
האפשרות ליצור סרט עם ממד ריאליסטי בתקציב נמוך קסמה ליוצרי סרטי אימה שנוטים להיות דלי-תקציב.
סרטים פורצי דרך היו "שואת הקניבלים" (1980) המהפכני, והסרט "The Last Broadcast" (1998) שנחשב לחלוץ השימוש במצלמה ביתית לצילום אירוע שהתרחש כביכול במציאות.
אולם הסגנון הפך לפופולרי בעיקר בעקבות צאתו לאור של "פרויקט המכשפה מבלייר" (1999) אשר נחשב לאבטיפוס של סרטי פאונד פוטג' מודרניים.
ציוד חובבני המפחית את עלויות ההפקה, כגון מצלמות וידאו ומצלמות של טלפונים חכמים עם תמונות וצליל באיכות נמוכה יחסית, נחשב לגיטימי בגלל התוצאה הריאליסטית.
בדרך כלל, הפקה זולה מבטיחה את רווחיות הסרט.
בשנת 2007 הפיק אורן פלי את "פעילות על-טבעית" בעלות של 15,000 דולר בלבד, ורק בארצות הברית גרף הסרט הכנסות של כ-300 מיליון דולר.
סרטים שנעשו מאוחר יותר, "השטן שבפנים" (2012) שהכניס כ-30 מיליון דולר, ו"הסר חבר" (2014) שהכניס יותר מ-64 מיליון דולר, נעשו בתקציב של מיליון דולר בלבד כל אחד.
בעקבות התפתחותה והצלחתה של סדרת סרטי "פעילות על-טבעית" נוצרו שתי תופעות: ראשית, יריבות בתעשיית סרטי האימה.
דייוויד בורדוול טוען שהסרטים "Paranormal Entity" משנת 2009 ו"גירוש השדים האחרון" משנת 2010 נעשו תוך "גנבה בוטה" מהרעיון של פלי.
שנית, בגלל הדימוי הריאליסטי, טכניקות פאונד פוטג' יושמו גם בסרטים עתירי תקציב כגון "קלוברפילד" (2008) שנעשה בתקציב של 25 מיליון דולר, ו"כרוניקה בזמן אמת" (2012) עם 12 מיליון דולר.
המבקר סקוט טוביאס טען שבעשור הראשון של המאה ה-21, סרטי פאונד פוטג' הם מה שהיו סרטי סלאשר בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 2014 צפה הבמאי והתסריטאי כריסטופר לאנדון שהסגנון יחרוג מסוגת האימה ויתפשט לסוגות אחרות.
ברוח זו, במחצית העשור השני של המאה נעשו סרטים ששולבו עם סוגת המותחן הטכנולוגי המעמידה טכנולוגיה במרכז העלילה: בסרט "הסר חבר" מתרחשת העלילה כולה במדיה החברתית, צגי מחשב ומצלמות רשת.
סרט המדע הבדיוני "הארדקור הנרי" (2015) מצולם בפרספקטיבה של גוף ראשון, כביכול דרך עיניו של הגיבור, סייבורג בשם הנרי.
הקרנת הסרט בפסטיבל SXSW במרץ 2016 עוררה את השאלה באיזו מידה טכניקת POV תתפתח ותחליף את טכניקת הפאונד פוטג' הקלאסית.
כמו סוגות קולנועיות אחרות, גם על סרטי פאונד פוטג' נעשתה פרודיה, כאשר בשנת 2013 יצאה לאקרנים הקומדיה "הבית הרדוף" שעושה הומאז' בעיקר לסדרת "פעילות על-טבעית" ולסרט "השטן שבפנים", אך גם לאחרים, כגון סרט האימה "מגרש השדים" וקומדיית הפשע השחורה "ספרות זולה".
בשנת 2014 יצא סרט ההמשך, "הבית הרדוף 2".
בתאריכים 24–25 במרץ 2018 התקיים בסן פרנסיסקו פסטיבל קולנוע ראשון לסרטי פאונד פוטג', בשם "The Unnamed Footage Festival" (בתרגום חופשי לעברית: הפסטיבל לסרטי וידאו ללא שם).
המארגנים הצהירו שמטרת הפסטיבל היא להפוך סגנון זה מתת-סוגה גרידא לאסכולה קולנועית לגיטימית.
המטרה המרכזית היא לשוות לצילומים אמינות של אירוע אמיתי.
הבמאי אדוארדו סאנצ'ז הצביע על הצורך לא להגזים במידת הריאליזם של האירועים.
הוא הסביר שקהל הצופים יודע לזהות מתי משטים בו, ואפילו בסרטי מפלצות מצפים להתנהגות אנושית מצד הדמויות.
סאנצ'ז מצביע על אתגר מרכזי, והוא: לספק הצדקה להמשך מעשה הצילום במצבים שבהם כל אדם היה מפסיק לצלם.
הוא מביא דוגמה לכך ב-"V/H/S" שבו הגיבורים רוכבים על אופניים כשהם מצוידים במצלמות גו פרו על קסדותיהם.
עקב מגבלות תקציב, כמעט שאין אפקטים חזותיים ממוחשבים (Computer-generated Imagery), אלא נעזרים בפרקטיקות צילום שונות.
פרקטיקה מקובלת היא שהשחקנים עצמם אוחזים מצלמות ומצלמים תוך כדי תנועה, כך שמתקבלים אפקטים של צילום חובבני ומצלמה רועדת (Shaky Camera או Handheld Camera).
לעיתים קרובות הבמאי עצמו מגלם את הדמות האוחזת במצלמה, פרקטיקה שמאפשרת לו לשלוט טוב יותר בהפקה ולחסוך זמן וכסף.
באופן מסורתי משתמשים בציוד צילום שאיננו החדיש ביותר, אולם הזמינות הגוברת של איכות טכנולוגית ורזולוציה גבוהה במחיר שווה לכל נפש, צמצמה את הפער בין איכות צילום חובבני לאיכות מקצועית.
הבמאי צ'אד ויללה סיפר שסרט האתחול של סדרת סרטי "V/H/S" צולם באיכות הפרדה גבוהה, וכדי להפחית את האיכות, הצילום הומר לתקליטור, הורץ במצלמת 8 מ"מ, והתוצאה עברה דיגיטציה.
קודם לכן, בהפקת "Overlord" נעשה שימוש בעדשות צילום צבאיות גרמניות מקוריות מתקופת מלחמת העולם השנייה, כדי להתאים את איכות הצילומים לקטעים הדוקומנטריים האמיתיים ששולבו בסרט.
נהוג להניח שמגבלות תקציב פוגמות באיכות ובאפקטיביות של הסרטים ומאלצות את המפיקים למצוא פתרונות זולים.
אולם כנגד זה קיימת טענה שדווקא שחקנים חסרי ניסיון ולא מיומנים בצילום, בנוסף לציוד ביתי ואתרים אמיתיים - כל אלה חיוניים ליצירת סרט פאונד פוטג' מוצלח.
מפיקים ובמאים מעדיפים ללהק שחקנים לא מוכרים.
מעבר לכך שהדבר מוזיל את עלות ההפקה, הטענה היא שאם הצופים יזהו כוכבים ושחקנים המוכרים להם מתפקידים אחרים, אשליית המציאות תיפגם.
אך נראה שלאור יתרונותיו של הסגנון, נעשים גם סרטים שאליהם מלוהקים גם שחקנים ידועים, כגון "סוף המשמרת" (2012), סרט משטרה בכיכובם של ג'ייק ג'ילנהול ומייקל פניה.
התסריטים כוללים הנחיות כלליות תוך השארת מרחב אלתור לשחקנים.
העלילות מתרחשות לרוב באתר יחיד, ומקובל ראשית לבחור אתר צילומים ואז להתאים את התסריט לאתר כדי לנצלו באופן מיטבי.
שני מאפיינים אלה מאפשרים צילום שוטים ארוכים מהמקובל בקולנוע.
למשל, במהלך צילומי "הסר חבר", סיפור העלילה המלא לא נחשף לשחקנים עד אחרי סיום העריכה, ההפקה הכניסה תפניות בעלילה ושלחה אותן במסרונים לשחקנים תוך כדי הצילומים, והם נדרשו לאלתר לפי השינויים.
הסרט כולו צולם ברצף אחד של 80 דקות.
על מנת ליצור ולשמר אצל הצופים אווירת מציאות מתחילת הסרט, בדרך כלל אין כתוביות פתיחה המציגות את הסרט כמקובל בקולנוע, אך ייתכנו כותרות המסבירות את הרקע לאירועים, משל היה זה סרט תעודי או דיווח עיתונאי.
לרוב אין מוזיקת פתיחה, רקע וליווי, והשמעת מוזיקה תיתכן רק כאשר יש לה מקור ידוע בסרט עצמו.
כדוגמה, את הסרט "הסר חבר" פותח הלוגו של חברת סרטי יוניברסל עם שיבושים המדמים הפרעה סטטית, ללא מוזיקה וכתוביות, ומוזיקת ליווי מושמעת מהלפטופ של גיבורת הסרט.
לצד זאת, נוצרה תת-סוגה של סרטים היברידיים שמשולבים בהם אלמנטים של פאונד פוטג' ושל צילום עלילתי רגיל, ביחס משתנה ביניהם.
דוגמאות לסרטים היברידיים: במותחן האימה "ראיות" (2012), העלילה העיקרית מתרחשת בצילומי וידאו שהמשטרה מצאה, ואילו חקירת המשטרה מצולמת כסרט עלילתי רגיל.
כמו כן, יש מוזיקת פתיחה, ומוזיקת ליווי - בחלק האחרון של הסרט.
במותחן הטכנולוגי "משחקי חובה" (2016), מצלמות רשת ומצלמות סלולריות ממלאות תפקיד מרכזי, אך לממשקי המשתמש של המצלמות אין משמעות בעלילה.
כמו כן, הסרט מתחיל בסצנה המתרחשת במצלמת רשת, ללא כתוביות ומוזיקת פתיחה.
לעיתים, גם מסע השיווק כולל טכניקות שנועדו ליצור מצג של סרטי וידאו אותנטיים ודמויות אמיתיות.
למשל, במהלך ההקרנות המוקדמות של "פרויקט המכשפה מבלייר" בפסטיבלים השונים, פוזרו כרזות "נעדר/ת" עם תמונות הדמויות המרכזיות, ובאתר IMDb נרשמו הדמויות כ"נעדר/ת, כנראה מת/ה".
במסגרת הפקת "הסר חבר", נפתחו חשבונות פייסבוק עבור גיבורי הסרט, ועבור האנטי-גיבורה שהתאבדה שנה לפני אירועי הסרט, נפתחו דף הנצחה וחשבון טוויטר שבאמצעותו יכלו הנוכחים בהקרנה המוקדמת לשוחח עם רוח הרפאים שלה.
+קולנוע וטלוויזיהשנהשם בשפת המקורשם בעבריתסוגהמדינהבימויהערות1992Man Bites Dogאיש נשך כלבקומדיית פשע שחורה; מוקומנטריבלגיהרֶמִי בֶּלְווֹדובר צרפתית1995Forgotten Silverמוקומנטריניו זילנדפיטר ג'קסון1998UFO Abductionהחייזרים באיםאימה; מדע בדיוניארצות הבריתדין אליוטוסרט אתחול2000Book of Shadows: Blair Witch 2אימה פסיכולוגיארצות הבריתג'ו ברלינגרסרט המשך לסרט משנת 19992001August Undergroundסרט ניצולארצות הבריתפרד ווגלסרט אתחול.
נייט שאמלאןBe My Cat: A Film for Anneאימה פסיכולוגירומניהאדריאן טופיידובר אנגלית2016The Dark Tapesאימהארצות הבריתמייקל מק'קוואון; וינסנט ג'יי.
גסטיניסרט הפאונד פוטג' המעוטר ביותר מאז שנת 1999 (נכון לדצמבר 2016), לאחר שזכה ב-31 פרסים וב-20 מועמדויותUnlisted Ownerאימהארצות הבריתג'ד בראייןOperation Avalancheמותחןארצות הברית / קנדהמאט ג'ונסוןFound Footage 3Dאימהארצות הבריתסטיבן דג'נארוסרטו הראשון של הבמאי.
"ג'רוזלם" – סרט אימה שביימו בשנת 2015 האחים דורון ויואב פז, שגם כתבו את התסריט.
הסרט שדובר אנגלית מספר את סיפורן של שתי תיירות אמריקאיות בירושלים, שנקלעו לאירועי זוועות שהתרחשו בעיר העתיקה בערב יום הכיפורים.
כחידוש טכנולוגי, הסרט מצולם דרך משקפי גוגל מנקודת ראותה של התיירת שמרכיבה אותם.
מבקר הקולנוע נתן ליכטר העניק לסרט ציון של ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה באתר סרט, והגדירו כמעניין וחדשני.
"אנתרקס" – מותחן קונספירציה משנת 2017 בבימויו של שי שרף ובכיכובם של אודי פרסי, אורטל בן שושן, עמית אפשטיין ודנה מיינרט.
העלילה מבוססת על סיפור אמיתי שחשף ניסויים שנעשו בחיילי צה"ל לצורך מציאת חיסון נגד חידקי האנתרקס, ומסופרת מנקודת ראותו של חייל מילואים המתעד את חבריו במצלמת וידאו.
את התסריט כתבה יעל אורון, והפיקו אלעד פלג וחגי ארד.
הסרט זכה בפרס הסרט הישראלי הטוב ביותר לשנת 2017 בפסטיבל אוטופיה.
"בני" – סרט משנת 2014 מאת עמית איצקר שכתב את התסריט, ביים וערך.
איצקר משחק יחד עם טס השילוני רודמן בעלילה שעוסקת בראיון שמקיימת בלוגרית עם כוכב רשת, והראיון מסתיים ברצח.
צילום הסרט נעשה בידי שני השחקנים עצמם.
"אחד באפריל" – סרט אימה משנת 2014, שצולם כולו במכשיר אייפון על ידי יונתן דקל שגם ביים, כתב את התסריט ושיחק.
העלילה נסבה אודות סטודנט לקולנוע שמוצא קטע וידאו שצילם סטודנט במחזור לימודים קודם ותיעד בו מתיחת אחד באפריל שעשה לבת-זוגו, והתפתחה לתאונה.
הסרט זכה בפרס אופיר לסרט הקצר הטוב ביותר לשנת 2015, בפרס ואן ליר לסרט סטודנטים העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל ירושלים 2014 ובציון לשבח מטעם פורום מבקרי הקולנוע בפסטיבל הבין-לאומי לסרטי סטודנטים בתל אביב 2014, השתתף בפסטיבל הסרטים הישראלי בלוס אנג'לס בשנת 2015, והוקרן בערוץ כאן 11 במאי 2017.
"צומת הרוחות" – סרט אימה שהפיק וביים רותם מורט בשנת 2015, וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל קולנוע דרום באותה שנה.
הסרט, שהוקרן בפסטיבל ברלין בשנת 2016, מספר את סיפורם של בני הזוג זוהר ובת-אל שירדו לחופשה בסיני, הסתבכו עם נהג טנדר שהטריד אותם, ונעלמו כשהם משאירים אחריהם מכונית מרוסקת ובה מצלמת וידאו שאיתה תיעדו את הנסיעה.
"לא לגעת" – סרט שביימה אפרת רסנר בשנת 2015 במסגרת לימודיה בבית הספר סם שפיגל.
הפיקה לאה טוניק, צילם גל רומבק, ערך אוריה הרץ.
הסרט מספר את סיפורה של בחורה בשם הגר המתפרנסת מהמרות של קלטות וידאו ישנות לקבצים דיגיטליים, ובידיה נשארות קלטות שבעליהן לא דורשים אותן חזרה.
הסרט זכה בפרס ראשון בפסטיבל סרטי סטודנטים באורוגוואי (2016), פרס נוסף בפסטיבל פואטייה, וכן הוקרן בפסטיבלים בסאו פאולו ובמונטנגרו.
האפשרות לצלם סרט באמצעים ביתיים פשוטים וטלפונים חכמים הביאה לפריחת סרטי פאונד פוטג' בערוצי יוטיוב, באורכים משתנים החל מסרטונים של דקות ספורות.
לרוב מדובר ביוטיוברים חובבי הסגנון, אך יש ערוצי יוטיוב של אולפנים קטנים ומפיקים עצמאיים המנסים להיבנות מהצלחות של סרטים כגון סדרת "פעילות על טבעית" ו"הגרדום".
העיתונאית האמריקאית ג'ולייט בנט ריילה ציינה שביוטיוב לא תמיד ניתן לדעת אם סרטון הוא אמיתי או מבוים, מה שמוסיף לאווירת המסתורין.
בספטמבר 2017 נמסר רשמית על הקמת חברת POV Horror להפקה והפצה של סרטי אימה בטכניקת פאונד פוטג', כמיזם משותף של האתרים Found Footage Critic ו-Wicked Horror.
החברה השיקה ערוץ הזרמת מדיה המאפשר צפייה בסרטים על פי דרישה.
בישראל, במאי 2019 עלה לרשת החברתית אינסטגרם מיזם ליום השואה, שכלל סדרת סרטונים קצרים אשר כביכול צילמה אווה היימן, נערה יהודיה ילידת רומניה שנספתה בשואה.
המיזם, ששמו "הסטורי של אווה", התבסס על היומן האמיתי שכתבה היימן.
דגמי "Foton Tunland" יוצאו ל: אוסטרליה, קולומביה, צ'ילה, הפיליפינים, מלזיה.
סוגי מנועים: מנועי בנזין, מנוע טורבו דיזל.
5 דלתות כולל 2 דלתות צד אחוריות (דלתות הזזה).
קיבולת מכל דלק - 75 ליטר.
דגם ""Foton MP-X" יוצר בתצורת אמבולנס.
2 סוגי בסיס גלגלים: ארוך (3,750 מילימטרים, קצר (2,933 מילימטרים).
מספר תצורות ישיבה: 6 נוסעים, 10 נוסעים, 11 נוסעים, 15 נוסעים.
דגם מיניבוס: 2 דלתות (מושבים קדמיים) + דלת צד + דלת אחורית כפולה.
משנת 2010 "Foton Midi" יוצר גם בגרסה מנוע חשמלי, הוטען על ידי סוללת ליתיום-יון מסוג "ENAX Lithium Manganese, 33kWh, 50Ah".
זמן טעינה עמד על 8 שעות.
זמן טעינה מהירה עמד על 30 דקות (70% טעינה).
מחיר היחידה עמד על 100,000 רנמינבי.
5 דלתות, 2 דלתות צד - בתצורת הזזה.
בשנת 2013 עבר הדגם מתיחת פנים.
Foton Xiangling V הוא כלי רכב אשר מיוצר בתצורות: טנדר, ומשאית קלה מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Foton Motor , חברת בת של BAIC Group ; (שם רשמי: Beijing Automotive Industry Holding Co., Ltd", בסינית: "北京汽车工业控股有限责任公司") אשר מיוצר בסין משנת 2016 ועד היום.
סוגי תא נהג (קבינה) בדגמי Foton Xiangling V
תא מטען סגור (מכולה סגורה).
Foton Tunland הוא SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle), אשר בנוסף מיוצר בתצורת טנדר, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Foton Motor , חברת בת של BAIC Group (שם רשמי: (Beijing Automotive Industry Holding Co., Ltd", בסינית: "北京汽车工业控股有限责任公司") אשר יוצר בין השנים 2003–2010. דגם ה-"Foton SUP" מיוצר משנת 2013 ועד היום.
עיצוב החלק הקדמי של דגם "Foton Saga" דומה וכמעט זהה לדגם "Honda CR-V" (דור שני) מתוצרת הונדה היפנית.
סוגי מנוע: מנועי בנזין, ומנוע דיזל.
סוגי הנעות: הנעה אחורית 4x2, הנעה כפולה 4x4.
Foxy Lady (בעברית: ליידי פוקסי) הוא אלבום האולפן השמיני של זמרת הפופ האמריקנית, שר.
האלבום יצא לאור ב-10 ביולי 1972, על ידי חברות התקליטים קאפ ו-MCA רקורדס.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-43 במצעד הבילבורד 200.
"Living in a House Divided" - יצא לאור ב-1972, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-22 במצעד בילבורד הוט 100, וה-17 במצעד הסינגלים הקנדי
"Don't Hide Your Love" - יצא לאור ב-1972, כסינגל השני מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-46 במצעד בילבורד הוט 100, וה-44 במצעד הסינגלים הקנדי.
Four Seasons of Love (בעברית: ארבע עונות של אהבה) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת האמריקאית דונה סאמר.
האלבום יצא לאור ב-11 באוקטובר 1976, על ידי חברת התקליטים קזבלנקה רקורדס.
מתוך האלבום יצאו שני הסינגלים: "" ו-"Winter Melody".
האלבום הגיע למקום ה-29 במצעד הבילבורד 200.
באוגוסט 1976, הוציאה סאמר את השיר "" כסינגל הראשון מתוך האלבום.
השיר זכה להצלחה נאה והגיע אל המקום ה-58 במצעד הבילבורד הוט 100.
מקוםתאריםמכירותארצות הברית (RIAA)זהב500,000בריטניה (BPI)כסף60,000צרפת (SNEP)זהב148,400
Four Pink Walls (בעברית: ארבעה קירות ורודים) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת הקנדית אלסיה קארה.
האלבום יצא לאור ב-26 באוגוסט 2015 על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם.
המיני-אלבום הגיע למקום ה-11 במצעד הבילבורד 200.
France (בעברית: צָרְפַת) הוא אלבום האוסף השנים עשר של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן.
האלבום יצא לאור ב-20 בנובמבר 2020. הוא תוכנן לצאת בשנת 2006, כגרסה בשפה הצרפתית של אלבום האוסף, Diva: The Singles Collection, אך לאחר מאבק עם חברת התקליטים שלה, הרעיון נגנז ואלבום אוסף זה יצא במקומו.
האלבום יועד להפצה בצרפת בלבד, מבלי שיצא בשאר רחבי העולם.