tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ביולי אותה שנה נבחרה הראל לאחת מ-25 הפנים החדשות לקולנוע של מגזין Filmmaker.
ב-2012 ביימה הראל את הקליפ לשיר Fjögur píanó של הלהקה האיסלנדית סיגור רוס בהשתתפות שיה לה-באף והרקדנית דנה תומסן.
הסרטון היה חלק מניסוי שבו התבקשו תריסר יוצרי קולנוע לבחור שיר מהאלבום ולצלם סרטון בהשראת המוזיקה באמצעות תקציב זהה וללא הנחיות מהלהקה.
הוול סטריט ג'ורנל הסביר כי "עם החופש היצירתי הזה, היוצרת עלמה הראל סיפקה פרפרים מתים, סוכריות על מקל מוארות והופעה עירומה (בכל מובן) מכוכב של סרטים הוליוודיים מגה-תקציביים." הקליפ זכה ליותר מ-5 מיליון צפיות ביוטיוב ולשבחי המבקרים.
הקשר עם לה-באף נוצר לאחר שכתב להראל כי התרשם עמוקות מסרטה בומביי ביץ'.
מ-2014 עד 2016, הראל שימשה כמנהלת הקריאייטיב הגלובלית בחברת המדיה RYOT.
היא צילמה וביימה פרסומות לחברות טכנולוגיה, כולל הקמפיין הראשון של Airbnb, עליו זכתה בפרס קליאו לשנת 2014 לצילום הטוב ביותר ובפרס עץ עיפרון לשנת 2015 לצילום הטוב ביותר.
הראל גם ניהלה את מסע הפרסום הראשון עבור Internet.org, היוזמה של מארק צוקרברג להביא גישה לאינטרנט לאזורים מאותגרים טכנולוגית בעולם.
המסע צולם בין היתר בהודו, אינדונזיה ובוליביה.
היא גם הייתה היוצרת הראשונה שביימה פרסומת עבור סטלה ארטואה עם הפרסומת "איזבלה" משנת 2016, שצולמה על ידי צלם הקולנוע בנואה דבי.
בשנת 2013 היא הצטרפה לסוכנות הפרסום המסחרית Epoch Films.
ב-2016 יצא סרטה התיעודי LoveTrue המגולל שלושה סיפורי אהבה משלימים.
הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים טרייבקה 2016 וזכה לביקורות חיוביות, וכן זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים Crested Butte 2016 ובפרס הגרנד פרי לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של קרלובי וארי 2016.
באותה שנה הקימה הראל את Free the Bid, יוזמה שנועדה להילחם בהטיה מגדרית בתעשיית הפרסום וקראה לסוכנויות פרסום וחברות הפקה לכלול יותר נשים בסגל שלהן.
בשנת 2017, הראל ביימה עבור שאנל את הסרט הקצר Jellywolf בכיכובן של קירסי קלמונס וליסה בונה.
הסרט בן 8 הדקות מתרחש בגרסה עתידנית של לוס אנג'לס ומלווה את קלמונס במסע לגלות את חיית הרוח המיתולוגית שלה JellyWolf.
ב-2019 שבה הראל לשתף פעולה עם שיה לה-באף, וביימה את הסרט העלילתי Honey Boy בו כיכב.
על עבודתה בסרט זכתה בפרס גילדת הבמאים של אמריקה לבימוי מצטיין.
הסרט היה מועמד ל-34 פרסים וזכה ב-9 בטקסים ובפסטיבלים שונים.
הסרט זכה לביקורות נלהבות והראל התייחסה אליו כ"עבודה היקרה לה ביותר".
ב-2021 החלה לראשונה לצלם סדרת טלוויזיה עבור Apple TV.
הסדרה "האישה באגם", בכיכובה של נטלי פורטמן בהופעתה הראשונה בטלוויזיה, עלתה לשירות הסטרימינג ביולי 2024.
הראל הייתה נשואה לבמאי האמריקאי ממוצא ישראלי בועז יכין בין השנים 2004–2012. מאז 2015 היא במערכת יחסית עם , לזוג ילד אחד.
במאית הבכורה הטוב ביותר (מועמדת) - פרסי וידאו של MTV - ביירות "אקדח פיל" (2007)
סרטון אינדי רוק הטוב ביותר (מועמדת) - פרסי קליפ מוזיקה בבריטניה - ג'ק פנאט "היום של היום" (2009)
הקליפ הטוב ביותר (מועמדת) - פסטיבל הסרטים Camerimage - ג'ק פנאט "היום של היום" (2009)
הזוכה, הסרט התיעודי הטוב ביותר בעולם - פסטיבל הסרטים הבינלאומי טרייבקה - בומבי ביץ' (2011)
הזוכה, הסרט התיעודי הטוב ביותר - פסטיבל הסרטים הבינלאומי גואנחואטו - חוף בומביי (2011)
הזוכה - העריכה הטובה ביותר - פסטיבל הסרטים וודסטוק - בומבי ביץ' (2011)
ציון כבוד, פרס מיוחד של חבר השופטים - Sheffield Doc Fest - Bombay Beach (2011)
הזוכה - חזון קולנועי עולה - פסטיבל הסרטים הבינלאומי של קמדן - בומבי ביץ' (2011)
25 הפנים החדשות של הקולנוע של מגזין יוצר הסרטים (2011)
מועמדת - Cinema Eye מזכה את "בכורת הסרט הטוב ביותר" ואת "הצילום הטוב ביותר" - בומבי ביץ' (2012)
"20 השימושים הטובים ביותר בשירי בוב דילן בסרט" מאת Paste Magazine." (2012)
הזוכה, הצילום הטוב ביותר - פרסי קליאו - Airbnb "Views" (2014)
הזוכה, הצילום הטוב ביותר - עיפרון עץ - Airbnb "Views" (2015)
הזוכה, הסרט התיעודי הטוב ביותר - פסטיבל הסרטים Crested Butte - "LoveTrue" (2016)
הזוכה, הסרט התיעודי הטוב ביותר - פסטיבל קרלובי וארי הבינלאומי - "LoveTrue" (2016)
12 יוצרות הקולנוע המובילות שמוכנות לביים שובר קופות - Indiewire (2016)
עלמה גוב (נולדה ב-13 במרץ 2002) היא זמרת-יוצרת, כותבת ומלחינה ישראלית.
ב-2022 הייתה מועמדת לפרס "פריצת השנה" בגלגלצ.
ב-2023 זכתה במקום השני במצעד שיר השנה של כאן 88 עם השיר "מה לעשות עם הזאב".
בגיל שש החלה ללמוד לנגן בפסנתר ואחרי שנתיים עברה מלימודי מוזיקה קלאסית לליווי אקורדים למוזיקה קלה, בהדרכת אורי אשחר.
בגיל 14 עברה ללמוד בכפר הנוער ביכורים במועצה אזורית אשכול, שם למדה במגמת הג'אז בהדרכת עמיקם קימלמן, ורד דקל ואלירן קליסקי.
בתום לימודיה שירתה במסגרת שירות לאומי בפרויקט "ילדי המוזיקה" ביפו, כמנהלת מוזיקלית ומנחת הרכבים.
בגיל 19 הוציאה את אלבומה הראשון "מאוחר מדי" בהפקת בועז ריינשרייבר.
האלבום כלל שבעה שירים שכתבה גוב.
שיר הנושא מתוכו נכנס לפלייליסט כאן גימל.
אחרי מופע השקה בתיאטרון תמונע בדצמבר 2021 יצאה לסיבוב הופעות ברחבי הארץ.
ביולי 2022 הוציאה את אלבומה השני "לב בקופסה", שצולם והוקלט בלייב, ונוהל מוזיקלית בידי גוב.
לאחר מכן השיקה סיבוב הופעות נוסף בליווי רביעיית כלי קשת.
כעבור שלושה חודשים קיימה הופעה ראשונה באינדינגב מול קהל של כ־2,000 איש.
במאי 2023 הוציאה את אלבומה השלישי "איך האהבה הזאת חומקת בין האצבעות".
גוב הפיקה את רוב האלבום בעצמה.
השיר "מה לעשות עם הזאב" נכנס לפלייליסטים שונים ברדיו, בהם גלגלצ, כאן 88 וכאן גימל.
את יציאת האלבום ליוו שני קליפים שיצרה בשיתוף עם הבמאי והצלם תמיר פיינגולד.
ביולי 2023 הופיעה לראשונה בבארבי ואירחה את תומר ישעיהו ורון עשהאל.
לאחר מכן המשיכה למסע הופעות רביעי, הפעם במועדונים גדולים, שנחתם בהופעה חגיגית ברחבת מועדון התדר בתל אביב.
לאחר שביצעה גרסת כיסוי לשירה של להקת מוניקה סקס "מנגינה", הוזמנה לשיר ולהקליט עם מוניקה סקס את שירם "העץ יחיה".
לראשונה בתולדותיה, שיתפה הלהקה זמרת ששרה שיר שכתבו חברי הלהקה.
השיר זכה להשמעות רבות ברדיו, וגוב הופיעה עם מוניקה סקס בבארבי החדש בנמל יפו בינואר 2024. באותו חודש אירחה את רן דנקר במופע בבארבי.
ב-17 ביולי 2024 הוציאה את אלבומה הרביעי, "עולם שלי".
ב-23 בינואר 2025 יצא לאור הסינגל "סיבה להמשיך", דואט של גוב יחד עם אבנר טואג, כסינגל הראשון מתוך האלבום של השניים.
ב-13 בפברואר הוציאה, יחד עם טואג את הסינגל "לפני שהכל נרדם" המהווה את שיר הנושא מתוך אלבומם המשותף.
ב-12 במרץ הוציאה יחד עם טואג את האלבום "לפני שהכל נרדם".
כיוצרת ישראלית, לגוב רצף סגנוני רחב, עם השפעות פולק, ג'אז ופופ לצד מוזיקה אלקטרונית ורוק.
בהופעותיה היא נוטה לארח אמנים מז'אנרים רחוקים ממנה, כמו היפ הופ או פופ, כביטוי לתפיסתה שכתיבת שירים צריכה לחצות סגנונות ולגשר בין אמנים עם קהלים שונים.
2023: איך האהבה הזאת חומקת בין האצבעות
2023: הופעות במפעל הפיס (Live)
עַלְמָאן הוא כפר שיעי-לבנוני בנפת מרג' עיון, מחוז דרום לבנון, מדרום לליטאני.
הכפר שוכן כ-30 קילומטר מזרחית לצור, כ-11 קילומטר צפונית מערבית למשגב עם.
מצפון לכפר נמצא נהר הליטאני, כ-2 קילומטרים מערבית לכפר, שוכן מחנה האו"ם Kompi C Indobatt.
לפי פאלמר, השם עלמאן נגזר מהשורש הערבי ע-ל-ם (ع.ل.م.) במובן "סימן", או "תמרור".
בשנת 1875 ביקר במקום ויקטור גרן, וציין כי כמה בתים נבנו מאבנים גדולות שנראו עתיקות.
בשנת 1881 משלחת הקרן לחקר ארץ ישראל (SWP) תיארה את המקום: "כמה בתים שנבנו מאבן על חורבות כפר עתיק; מאוכלסים על ידי כארבעים מתואלים.
המקום שוכן על שפת הצוקים מעל נהר הליטני, ומוקף במטעי תאנים וזיתים.
יש חמישה בורות מים חצובים בסלע".
עַלְמָה היא מילה בעברית מקראית שמשמעותה אישה צעירה בשלה לנישואין.
למרות החשיבות של המונח בהקשר של לידת הבתולה של ישו בבשורה על פי מתי, חוקרים מציינים שהמונח מתייחס לאישה בגיל הפוריות אך אינו מצביע בהכרח על בתוליות.
צ'ילדס, כל המקרים בתנ"ך בהם מופיעה המילה "עלמה" מתייחסים לנשים בתולות, פרט לאזכור שנוי במחלוקת אחד.
למרות זאת, תרגום המילה כ"בתולה" מתמקד יתר על המידה על בתוליות לעומת בגרות מינית.
המונח מופיע תשע פעמים בתנ"ך ומתייחס או לאישה שמסומנת כבתולה או כמושג לא ברור.
עלמה נובעת משורש שמשמעותו "להיות מלא במרץ, להגיע לגיל ההתבגרות".
במזרח הקדום קיבלו בנות ערך כנשים פוטנציאליות וכנולדות ילדים: "אישה, שנכנסה לבית בעלה כאאוטסיידר, תרמה את עמלה ואת פוריותה...
משימתה הייתה לבנות את ההימור אב יולד ילדים, במיוחד בנים" (Leeb, 2002).
החוקרים מסכימים אפוא שלמה מתייחס לאישה בגיל הפוריות מבלי לרמוז על בתוליה.
מאותו שורש מופיעה בתנ"ך גם המילה המקבילה בלשון זכר עלם עֶלֶם 'צעיר', וכך גם עלום (בשימוש ברבים עֲלוּמִים) במשמעות '(מרץ) גיל ההתבגרות', בנוסף.
למילים הפוסט-מקראיות אעמות (עַלְמוּת) וַעֲלִימוּת (עֲלִימוּת) שתיהן משמשות לצעירות ולחוזקה (להבדיל מ"אלימות" שלאחר המקרא אלימות עם אלפים ראשוני, למרות שהמילון של קליין קובע כי השורש האחרון הזה הוא כנראה גזירה סמנטית של הראשונים, מ'כוח הנעורים' ל'אלימות' ).
בשפה העברית המקורית מילה שאינה קשורה, בתולה (בְּתוּלָה), מתייחסת בצורה הטובה ביותר לבתולה, וכן לרעיון הבתולים, בתולים (בְּתוּלִים).
עם זאת, בעוד שבתולה מתרחשת 51 פעמים בכתבי הקודש העבריים, חלק מהחוקרים רואים רק בהתרחשויות מסוימות כמשמעות ברורה בתולה, ועם יואל 1:8 הוא המקרה הכי לא סביר.
עַלְמָה נגזרת ממקור שמשמעותו "להיות מלא בכוח, להגיע לגיל הפוריות".
החוקרים מסכימים ש-עַלְמָה מתייחסת לאישה בגיל הפוריות מבלי לרמוז על בתוליות.
מאותו מקור, המילה הזכרית המקבילה עֶלֶם מופיעה גם בתנ"ך, כמו גם עלום (בצורת רבים עֲלוּמִים) במשמעות "נעורים".
בנוסף לכך, מילים פוסט-מקראיות כמו עַלְמוּתועֲלִימוּת משמשות לתיאור נעורים וכוחם.
המילה עלמה מופיעה תשע פעמים בתנ"ך:
בבראשית 24, משרת אברהם מחפש אישה לבנו, יצחק, ומספר כיצד פגש את רבקה.
הוא אומר שהתפלל לאלוהים שאם עַלְמָה תגיע לבאר והוא יבקש ממנה לשתות מים, ואם תספק לו מים וגם תשקה את גמליו, זה יהיה סימן שהיא האישה ליצחק.
המילה עַלְמָה משמשת רק בסיפור החוזר; מילה אחרת, הנערה, משמשת במהלך האירועים
בבראשית 24, עבד של אברהם מחפש אישה לבנו יצחק, ומספר כיצד פגש את רבקה.
המילה עַלְמָה משמשת רק בסיפור החוזר; מילה אחרת, הנערה, משמשת במהלך האירועים עצמם.
בשמות ב', מרים, עַלְמָה ואחות התינוק משה, מופקדת לשמור על התינוק; היא נוקטת פעולה נבונה לאחד את התינוק עם אמו על ידי הצעת להביא את התינוק למניקה עבריה (אמה).
בדברי הימים טו:כ ובכותרת של תהילים מו, יש לנגן את המזמור "על עֲלָמוֹת".
בתהילים סח:כה, המשתתפים מופיעים לפי הסדר: 1) הזמרים; 2) הנגנים; ו-3) ה"עֲלָמוֹת" המנגנים במצלתיים או תופים.
בשיר השירים א:ג יש שבח פיוטי לאיש, המצהיר שכל ה"עֲלָמוֹת" מעריצות אותו.
בפרק ו, פסוק ח, התפארת של אהובתו מושוות לטובה ל-60 מלכות (נשות המלך), 80 פילגשים, כמו גם ל"עֲלָמוֹת" רבות מספור, ובפסוק הבא מצוין שהיא טהורה.
במשלי ל:יט, לגבי אשת נואפת, הטקסט העברי והתרגום ליוונית (ספטואגינטה) שונים: שניהם מתחילים בהשוואת מעשיה של האישה לדברים שהמחבר טוען שקשה לחזות: ציפור מעופפת באוויר, תנועת נחש על סלע, נתיב ספינה בים; אך בעוד שהעברי מסתיים ב"דרך גבר בעלְמָה", היווני אומר "ודרך גבר בנעוריו".
בפסוקים המקיפים את ישעיהו ז:יד נאמר כיצד אחז, מלך יהודה, מקבל סימן להבטחת נבואת הנביא להבטחת הגנתו של אלוהים מאויביו.
הסימן הוא שעַלְמָה הרה ותלד בן, שיהיה עדיין צעיר מאוד כאשר אויבים אלה יושמדו.
סטיב מויסי מציין שהחוקרים מסכימים שהביטוי של ישעיהו (אישה צעירה תהרה ותלד בן) לא התכוון להעביר שום התעברות ניסית, אך בהתחשב בשימושים אחרים של עַלְמָה, מויסי מאפשר שההקשר יכול לפעמים לרמוז ש"בתולה" הוא תרגום מתאים.
בפסוק זה, כמו במקרה של רבקה בבראשית, מתרגמי הספטואגינטה השתמשו במילה היוונית "παρθένος" באופן גנרי לציון אישה צעירה לא נשואה, שבתוליה האפשריים (כיוון שנשים לא נשואות נחשבו אידיאליות בזמנו) היו אקראיים.
עלמה שניאור (נולדה: 20 במרץ 1978) היא אמנית רב תחומית.
ביצירותיה משתמשת שניאור בטכניקות ניסיוניות של צילום, וידאו ופיסול כדי לעורר שאלות על זמן, מרחב, תנועה ואור.
יצירותיה נמצאות באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות, באוסף הכנסת בירושלים ובאוספים פרטיים בישראל, צרפת וקנדה.
שניאור נולדה בתל אביב-יפו לצלם הקולנוע דני שניאור ולשחקנית התיאטרון ברית שניאור.
היא נכדתו של הצייר דוד שניאור.
שניאור למדה בבית הספר הדמוקרטי בחדרה.
בצבא שירתה כמורה חיילת בחיל החימוש.
לאחר שירותה הצבאי למדה מחול ויוגה במסגרות שונות.
בשנת 2006 סיימה את לימודי האמנות במדרשה לאמנות בבית ברל.
בנוסף היא מורה מוסמכת ליוגה בשיטת איינגאר.
בשנת 2009 זכתה בפרס האמן הצעיר.
בשנת 2014 זכתה בפרס האמן בקהילה מטעם משרד התרבות והספורט.
עבודתה של שניאור נעה בין מדיומים שונים בהם וידאו, צילום, פיסול, סאונד ומיצג.
יצירתה מתמקדת בתהליכים ניסיוניים וברצון למתוח את הגבולות של הייצוג הוויזואלי.
היא עוסקת בשאלות ייצוג של מערכת היחסים בין החומר ורוח, הנראה והבלתי נראה.
יצירותיה פורסמו בכתבי עת רבים בהם גרנטה בעברית, "מסמרים: כתב עת לפרוזה", וכתב העת הדיגיטלי "הרמה".
בשנת 2009 השתתפה בפסטיבל "פוטוסינימה" בדרבי.
שניאור הציגה תערוכות יחיד וקבוצתיות רבות בישראל, ומחוצה לה.
בשנת 2010 הציגה תערוכת יחיד בגלריה ג'ולי מ.
התערוכה "הריקוד של הנייר ורוח" עסקה ביחסים בין הגוף לרוח והיחסים בין צילום ווידאו.
בשנת 2014 הציגה תערוכת יחיד בשם "מחזירהאור" גם היא בגלריה ג'ולי מ.
בשנת 2021 הציגה תערוכת יחיד בבית מקס ליבלינג בשם "נשימה ללא שם".
שנה לאחר מכן הציגה את הסדרה "בעיות ראייה" בביאנלה הארצית השמינית לרישום בבית האמנים בירושלים שאצרה אירית הדר.
בשנת 2023 הוצגה הסדרה "לתפוס נשימה אחת" במוזיאון חיפה שאצר ד"ר קובי בן מאיר.
בשנת 2022 הזמינה עיריית תל אביב-יפו משניאור פסל חוצות שימוקם ברחוב קפלן.
הפסל "רשימות שמש לתל אביב" יוצב לקראת תחילת 2025.
2007: "זה", בית האמנים, ירושלים, אוצר: בועז טל
2008: "חרקירי" גלריית דרור, צומת בני דרור
2009: "הריקוד של הנייר ורוח", גלריה ג'ולי מ.
תל אביב (התערוכה הוצגה החל משנת 2010 בגלריה ע"ש מורל דרפלר במרכז האקדמי ויצו בחיפה)
2011: "עלמה שניאור-עבודות וידאו", הגלריה לאמנות במרכז ההנצחה קריית טבעון, אוצרת טלי כהן גרבוז
2012: תערוכה משותפת עם יערה אורן בגלריה אלפרד בתלאביב.
2013: "מחזירהאור", הגלריה של החוג לתקשורת צילומית, מכללת הדסה, ירושלים.
2021: "נשימה ללא שם" בית ליבלינג, תל אביב
2024: "היומיומי" תערוכה משותפת עם בצלאל בן חיים
עם אחד הייתה מפלגת שמאל חברתית סוציאל-דמוקרטית ציונית ישראלית שהוקמה בשנת 1999 על ידי עמיר פרץ, אדיסו מאסלה ורפיק חאג'-יחיא, שלושה חברי כנסת שפרשו ממפלגת העבודה.
בראש המפלגה עמד בכל תקופת קיומה, עד להתמזגותה במפלגת העבודה בינואר 2005, עמיר פרץ.
המפלגה הייתה מזוהה עם ההסתדרות הכללית, שבראשה עמד פרץ בשנים 1995–2005, עד למינויו ליו"ר מפלגת העבודה ולמועמד מטעמה לראשות הממשלה, לקראת הבחירות ב-2006. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 המפלגה התמודדה ב-4 ערים במשותף עם מפלגת העבודה, ובעוד כ-23 ערים בנפרד, וזכתה בסך הכל ב-24 מנדטים.
המפלגה הובילה קו סוציאליסטי, ופעלה בכנסת במטרה להגן על זכויות העובדים.
לאורך כל ימיה, הייתה המפלגה באופוזיציה, מלבד 11 החודשים בהם כיהן שמואל אביטל כשר בלי תיק (בענייני תיאום חברתי) (ממרץ 2001 ועד פברואר 2002).
כנסת חברי כנסת הערות הכנסת ה-14 עמיר פרץ, אדיסו מאסלה, רפיק חאג'-יחיא הסיעה נוצרה ב-25 במרץ 1999 עם פרישת חבריה מהעבודה.
הכנסת ה-15 עמיר פרץ, חיים כץ רשימת מועמדים מלאה ראו כאן.
כץ הצטרף לליכוד לקראת הבחירות לכנסת ה-16. הכנסת ה-16 עמיר פרץ, אילנה כהן, דוד טל רשימת מועמדים מלאה ראו כאן.
דוד טל הצטרף למפלגה לקראת הבחירות לאחר שפרש מש"ס וכשל בהשגת מקום ריאלי ברשימת הליכוד.
ב-23 במרץ 2005 הצטרפה הסיעה להעבודה-מימד והקימה את סיעת העבודה-מימד-עם אחד.
מאוחר יותר התמזגה במפלגת העבודה.
דוד טל לא הצטרף לאיחוד והקים את סיעת היחיד נוי (ב-23 בנובמבר 2005 הצטרף לקדימה).
בשנת 2005 נבחר יו"ר המפלגה, עמיר פרץ, ליו"ר מפלגת העבודה.
עקב כך לא התמודדה המפלגה לכנסת ה-17. המפלגה עדיין רשומה ברשם המפלגות בצורה טכנית אך היא לא פעילה.
עַם הוא קבוצת אנשים ממוצא משותף שיש להם אֶרֶץ והיסטוריה משותפות, תרבות ייחודית, שפה אחת ותקווה לעתיד משותף.
המונח עם מתאר קבוצה של אנשים בעלי קרבה אתנית-גנטית, להבדיל מלאום שמתאר קרבה חברתית סוציאלית.
לכל עם יש ארץ ששייכת לו ואת הזכות לחיות בה, הזכות הזאת עוברת בתורשה והיא נקראת זכות ילידית או זכות היסטורית.
עמים מתאפיינים בבדלנות כל עם פיתח שפה משלו ותרבות המייחדת אותו מה שנקרא "פרקטיקולריזם".
גודלם של עמים איננו קבוע לא בזמן (מרבית העמים בזמן החדש גדלו בצורה משמעותית, לעומת עמים אחרים שהלכו ופחתו עד שנעלמו).
ישנם עמים זעירים כמו העם של פיטקרן שמונה פחות ממאתיים בני אדם ועמים ענקיים כמו עם ההאן (העם העיקרי של סין) שמונה למעלה ממיליארד בני אדם.
אף על פי שדת היא מרכיב חשוב בחלק גדול מהעמים ומהווה נדבך מרכזי במרבית התרבויות המשותפות יש עמים שבהם הדת שונה במקצת (כמו בגרמניה המחולקת בין פרוטסטנטים וקתולים) או שונה בהרבה (ביפן יש הן מאמינים של דת השינטו והן מאמינים בודהיסטים).
מרבית העמים יושבים על שטח אדמה קבוע, בין אם הם מעבדים אותה בתור חקלאים, מחזיקים אותה בתור שטחי מסחר או שירותים או אף נודדים עליה.
חלק קטן מהעמים שנאלצו לנדוד ממולדתם הצליח לשרוד את המעבר ורובם נעלמו במהלך ההיסטוריה.
דבר זה שימש ממלכות כמו בבל ואשור שהשתמשו בהגליה, בתור דרך ענישה כלפי עמים מורדים.
לעומת זאת עמים נולדים לעיתים קרובות כתוצאה של הגירה, כך נוצרו מרבית העמים האירופאיים בעקבות נדידת העמים שמוטטה את האימפריה הרומית.
כתוצאה מתהליכים אלו, עמים אינם נשארים קבועים במהלך ההיסטוריה, חלק מהעמים נעלמו מבמת ההיסטוריה (רומאים, פיניקים למשל), חלקם השתנו לעמים אחרים (לדוגמה המדיארים הפכו להונגרים), עמים אחרים נוצרו במהלך הזמן (כגון האמריקאים) ורק מיעוט קטן מהעמים שמר במהלך השנים על ייחודו (היהודים, הארמנים והיוונים הם דוגמאות כמעט יחידות).
במהלך מרבית ההיסטוריה מרבית העמים היו חלק מממלכות גדולות ואף אימפריות שהכילו עמים רבים.
רק בתקופה המודרנית ובעיקר בעקבות אביב העמים, צץ הרעיון של הגדרה עצמית.
במאה ה-20 בא רעיון זה לידי ביטוי ממשי ב-1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, עם פרסום תוכנית 14 הנקודות של וודרו וילסון, נשיא ארצות הברית.
תוכנית זו היותה בסיס להסכם ורסאי והסכמים נוספים, ששרטטו מחדש את מפת אירופה.
התוצאה הייתה התפרקותן של האימפריות השונות ותום הקולוניאליזם.
תוצאה נוספת: הקמת חבר הלאומים, שהיווה ביטוי נוסף לעליית חשיבות העמים והלאומים, על חשבון האימפריות הישנות.
בימינו נחשבת ההגדרה העצמית לאחד העקרונות המרכזיים במשפט הבין-לאומי, דבר שגורם לחיכוכים רבים.
ברוב המקרים קיימת הסכמה על עצם קיומו של עם (אולם לא על הצורה של ההגדרה העצמית הרצויה לו), אולם לא תמיד זה המצב.
כתוצאה מהחלוקה הקולוניאליסטית "נוצרו" עמים חדשים, אם בדרך של חלוקה של עמים קיימים (למשל הערבים, שמגדירים היום את עצמם כאומה המורכבת מעם לכל מדינה) ואם בצורה של איחוד שרירותי של עמים נפרדים (לדוגמה בקניה, אוחדו הקוקיו ועוד מספר עמים לעם שלכאורה שייך למדינה).
לגבי אפריקה מקובל להשתמש בכינוי "שבט" עבור העמים היושבים בה, אף על פי שאין להבחנה הזאת הצדקה מעשית.
ואף על פי שיש הגדרה כללית של מהו עם, קיים קושי בהגדרה של עמים שונים.
למשל, יש חוקרים הגורסים שקיים עם בריטי, ואילו אחרים סוברים שהבריטים אינם עם, כיוון שבבריטניה חיים אזרחים בני כמה עמים שונים.
משום שרבים מהם הם פשוט מהגרים, או שפשוט לאמריקנים אין אתניות, דת, תרבות (לדוגמה במקרה של ההיספנים) או היסטוריה משותפת (לדוגמה: מהגרים חדשים).
גם היהודים הם עם מגוון מאוד: אתניות שונה, שפות שונות (יותר מבחינה היסטורית), הצורה שבה עדות שונות מאמינות בדת, תרבות שונה, היסטוריה משל עצמם, אזורים גאוגרפיים שונים ומנהגים שונים.
כמו כן, גם ניתן לומר ההפך, לדוגמה, שכל הסלאבים הם עם אחד, או כל העמים דוברי הגרמנית (גרמניה, אוסטריה, שווייץ, ליכטנשטיין, לוקסמבורג, דרום טירול, ובלגיה הגרמנית).
עַלְמוֹן או עֲנָתוֹת היא התנחלות ויישוב קהילתי בהרי בנימין, הממוקם בגוש אדומים ממזרח לירושלים ושייך למועצה אזורית מטה בנימין.
היישוב מונה כיום כ-300 משפחות.
היישוב שוכן מעל מצוקי נחל פרת, משקיף על צפון מדבר יהודה, ודרכו הכניסה לשמורת הטבע עין פרת.
בסמוך מצפון ליישוב נמצא הכפר חיזמא, המזוהה עם בית עזמות המקראית, ובסמוך ממערב לו נמצאים ח'רבת עלמית והכפר ענאתא, המזוהים בהתאמה עם עלמון-עלמת המקראית ועם ענתות המקראית.
תושבי היישוב ביקשו לקרוא לו עֲנָתוֹת על שם עיר הכוהנים המקראית הנודעת ענתות, ששמה השתמר בכפר ענאתא הסמוך, ושיש המזהים את מיקומה המדויק ב"ראס אלח'רבה" שבשטח הכפר.
בעיר זו התגוררו בין היתר אביעזר הענתותי מגיבורי דוד המלך, אביתר הכהן, וכן ירמיהו הנביא: .
שמו הרשמי של היישוב, עַלְמוֹן, ניתן לו בידי ועדת השמות הממשלתית לאור הקמתו בצמוד לאתר הארכאולוגי חורבת עלמית, המשמר את שמה של העיר המקראית עלמון, שנקראה בתנ"ך גם עָלֶמֶת, ואשר שכנה בסמוך לענתות: , וכן: .
גרעין של 60 משפחות ירושלמיות היווה את תחילת היישוב.
לאחר שנתיים התקבל אישור ממשלתי להתיישב על גבעה צפונית לירושלים.
היישוב "ענתות" נוסד בשנת 1982 על ידי קבוצת אנשים אידאולוגים שבקשה להקים יישוב חילוני ובחרה להתיישב בתוך נוף מדברי מעל מעיין נובע, עין פרת, שבוואדי קלט.
בשלב הראשון הניחה החטיבה להתיישבות 15 בתים זמניים מתוך מטרה כי התושבים יבנו עם הזמן את בתיהם בסגנון בנה ביתך, מה שאכן קרה.
החטיבה להתיישבות טענה בתגובה להתנגדות עיריית ירושלים להקמה (העירייה התנגדה משום שלטענתה לא היה נחוץ להקים יישוב כה סמוך לעיר, כשבאותו זמן החלו ההכנות להקמת שכונת פסגת זאב הסמוכה מאוד ליישוב).
בתשובה לטענות העירייה אמרו בחטיבה להתיישבות כי גורמי הביטחון ביהודה ושומרון הם שלחצו להקים את היישוב בהקדם על מנת לשמור על קרקעות המדינה.
עשור לאחר הקמת היישוב גרו בו 60 משפחות.
בשנת 2002 הוחל בהקמת שכונה חדשה ממערב ליישוב.
ב-2004 הועברה הכניסה ושער היישוב מערבה, על מנת לכלול את השכונה החדשה.
אוכלוסיית היישוב מגוונת וכוללת זוגות צעירים, משפחות עם ילדים בכל הגילאים, מבוגרים, עולים חדשים וותיקים.
מבין תושבי היישוב יש בעלי השכלה, אומנים, קציני צבא ומשטרה, שכירים ובעלי מקצועות חופשיים.
מרבית התושבים עובדים בירושלים ולאחרונה החלו לפעול עסקים קטנים גם ביישוב עצמו.
לפי טענות ארגון "שלום עכשיו", חלק משטח ההתנחלות נמצא על קרקע פרטית בבעלות פלסטינים.
עַלְעוֹל חול (גם תימרת אבק או שד אבק) הוא תופעה מטאורולוגית בה נוצרת מערבולת אוויר, הנראית כצינור חול דק בקוטר כמה מטרים.
גובהו אינו מתנשא מעל למאה מטרים.
בתוך צינור זה אוויר, אבק וחול אשר נשאבו מהקרקע מסתחררים ועולים.
לרוב עלעול חול נוצר ביום צחיח וחם.
לעיתים נדירות ביותר עלולה התופעה לגרום להעפת מכוניות וגגות, אך בדרך כלל עלעול החול מתקיים זמן קצר מאוד והוא קטן מכדי להסב נזק חמור.
תנאים המגדילים את הסיכוי להיווצרות עלעול חול
מישורים מדבריים ושוממים או אספלט: האוויר באזורים מישוריים נוטה להיות חם באופן קבוע.
הימצאות כמויות גדולות של אבק או חול מאפשרים לחלקיקים להיתפס במערבולת, מה שהופך את התופעה לבולטת יותר לעין, אך תנאים אלה אינם הכרחיים להיווצרות המערבולת.
שמים בהירים או מעוננים קלות: פני השטח צריכים לספוג כמויות משמעותיות של אנרגיית שמש כדי לחמם את האוויר ליד פני השטח וליצור תנאים שיגרמו לתופעה.
רוח קלה או העדר רוח וטמפרטורה אטמוספירית קרירה: הגורם הבסיסי לקיימות של התופעה הוא ההבדל הקיצוני בטמפרטורה בין האוויר הקרוב לפני השטח לאוויר באטמוספירה.
מזג אוויר סוער יערער את אפקט הסיבוב של המערבולת.
משפחת העלקתיים (שם מדעי: Orobanchaceae) היא משפחת צמחים מסדרת הצינוראים.
המשפחה מכילה 99 סוגים, ויותר מ-200 מינים של צמחים עשבוניים חד-שנתיים, דו-שנתיים ורב-שנתיים טפילים או טפילים למחצה.
רבים מהצמחים שויכו בעבר למשפחת הלועניתיים.
הסוגים ממשפחה זו בצמחיית ארץ ישראל הם:
בר-לוע (Lindenbergia), מצוי מין אחד בר-לוע סיני צמח ירוק שאיננו טפיל.
עלקת ויחנוק (Cistanche), שהם טפילים מוחלטים שתלויים לחלוטין בקשר לצמח פונדקאי לצורך הספקת המזון הדרוש להתפתחותם.
עלוק (Bellardia) ועלקלוק (Parentucellia) שהם צמחים טפיליים למחצה, בעלי עלים ירוקים שהקשר לצמח פונדקאי מספק להם רק חלק מתצרוכת המזון הדרוש לצמיחה.
"עם הזמן" הוא אלבום האולפן העשירי של הזמר הישראלי אביב גפן.
הסינגל הראשון מהאלבום, "עם הזמן", יצא לאור בראשית דצמבר 2005. פרט ל"עם הזמן" יצאו מהאלבום עוד 4 סינגלים לשירים "מחר", "בשבילך", "זה רק הלב שכואב לך" ו"אין זמן תחת השמש", והפופולרי שבהם, "מחר", הפך לשיר המושמע ביותר ברדיו הישראלי לשנת 2006.
בחודש ספטמבר 2006 הגיע האלבום למעמד זהב.
"מחוץ לתחרות" הוא אלבום שיצא כדיסק בונוס במהדורה המורחבת של האלבום עם הזמן.
באלבום משולבות גרסאות אקוסטיות לשירים של גפן, רצועות אינסטרומנטליות הייחודיות לאלבום זה ושני שירים חדשים, גם הם ייחודיים לאלבום זה בלבד - "מחוץ לתחרות" ו"הולכת על המים".
את המהדורה הזו של האלבום ליווה הסינגל "מחוץ לתחרות".
אביב גפן - שירה, גיטרה, פסנתר, קלידים, מלוטרון, תופים, טמבורין.
דניאל סלומון - פסנתר, קלידים, פנדר רואדס, קולות.
הראל בן עמי - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרה לזלי.
תומר צדקיהו - תופים, טמבורין.
שלומי צידקי - גיטרת בס.
עופר מאירי - קלידים, פרוגרמינג, קולות.
עַם הָאָרֶץ הוא כינוי מתקופת בית שני למעמד חברתי של יהודים שלא היו בקיאים בהלכה ובדינים, בניגוד למעמד החברים שהיו בקיאים.
מקורו של הביטוי הוא תיאור "העם החי בארץ", כלומר באזור הכפרי שאינו עיר.
בגלל הריחוק ועול החיים - היו בקיאים בהלכה פחות מתושבי העיר.
חז"ל דרשו מהפסוק "כי תהיו אתם ארץ חפץ", שגם עמי הארץ מלאים מצוות כרימון.
בימינו ביטוי זה משמש בעיקר ככינוי גנאי לציון בורות בתחומים שונים, למשל בתחום ידיעת התורה וקיום מצוותיה.
מקור כינוי זה במקרא, שם הוא שימש ככינוי לציבור, בין ציבור בני ישראל ובין ציבור גויים אחרים:, .
החוקר יגאל בן-נון סבור כי המונח "עם הארץ" המופיע בספר מלכים אינו מציין את אוכלוסיית הממלכה, אלא מציין גורם פוליטי, מוקד כוח של האצולה בירושלים, שמשפיע על המלכת המלכים ביהודה.
בסוף ימי בית שני נוצר הביטוי עם הארץ ככינוי ליהודים שאינם זהירים בדיני התורה, ובעיקר בענייני טומאה וטהרה ובתרומות ומעשרות, וכן לאנשים שאינם בקיאים בתורה ולעיתים גם למי שמערער על סמכותם הדתית של חכמים.
במשנה במסכת טהרות (פרק ד משנה ה) נאמר שאם בגדי עם הארץ נגעו בתרומה, יש לשרוף את התרומה.
טעמה של הלכה זו שנוי במחלוקת:
יש שהסבירו שחכמים חששו שמא אשתו הנידה של עם הארץ התיישבה על בגדיו והם נטמאו.
יש שהסבירו שחכמים קבעו שמעמדו של עם הארץ יהיה כמעמדו של זב.
עם הארץ הוא כינוי שמשמעותו המדויקת משתנה מתקופה לתקופה, נראה שיש הרבה סוגי עמי ארצות וכל אחד מהם רלוונטי להלכות אחרות.
גם חכמי המשנה עצמם חלוקים בהגדרת המונח:
המחקר חלוק בנוגע לטיב היחסים שהתקיימו בין החכמים לעמי הארץ.
הקושי המרכזי במחקר ההיסטורי והמחלוקות בעניין נובעים מהסתירה המובנית בין מקורות שונים: מצד אחד, קיימים מקורות רבים המתארים קרבה, עבודה משותפת וקשרי נישואין בין "חברים" (המקפידים על ההלכה) לעמי הארץ.
מצד שני, קיימים מקורות – בעיקר בתלמוד הבבלי – המבטאים עוינות קיצונית ושנאה תהומית בין הקבוצות.ניתן לזהות במחקר מספר גישות מרכזיות שנועדו להסביר את הפערים האלה:
חוקרים כמו אהרן אופנהיימר טענו כי היחס לעמי הארץ לא היה קבוע, אלא השתנה בהתאם לנסיבות התקופה.
לפי גישה זו, בתקופת הבית השני המושג ציין בעיקר הבדלים הלכתיים בדיני טהרה ומעשרות, אך לאחר חורבן הבית ובתקופת יבנה ואושא, המתיחות החריפה והפכה למאבק על הנהגה וסמכות דתית, מה שהוביל לביטויי השנאה הקשים.
אפרים אלימלך אורבך הציע שהמושג "עם הארץ" אינו מתייחס לקבוצה אחת.
לשיטתו, יש להבחין בין הציבור הרחב והפשוט ("עמי ארץ" סתם), שאיתם ניהלו החכמים קשרי גומלין, לבין קבוצות קטנות יותר שהיו קרובות למינות (כיתתיות) והפגינו עוינות אקטיבית כלפי עולם התורה.
רק כלפי הקבוצה האחרונה הופנו דברי השנאה החריפים.
חוקרים כגון בירנבוים, לוין ויפה הציעו לראות בביטויים הקשים ייצוג של "אידיאל דתי" של היבדלות, בעוד שההלכות המעשיות מייצגות את "ההלכה הריאלית".
לפי גישה זו, החכמים הכירו בכך שעמי הארץ מהווים חלק בלתי נפרד מהחברה הכללית, ולכן קבעו חוקים המאפשרים לחיות יחד, למרות הפערים בהקפדה על המצוות.
חוקרים אלה התייחסו לכלל הקורפוס התנאי, ובכללו המשנה, התוספתא והברייתות המצוטטות לרוב בתלמוד הבבלי.
לעומת זאת, חוקרים אחרים (לדוגמה, ולד) הציעו להסביר את הסתירה בין המקורות על בסיס הבחנה בין המשנה והתוספתא, שנכתבו בארץ ישראל, מצד אחד, לבין הברייתות המצוטטות בתלמוד הבבלי, מהצד השני.
הצעה זו מבוססת על ההנחה שייתכן שברייתות אלה עברו עריכה מאוחרת, עד לחתימת התלמוד עצמו.
הם שמו לב שקיים פער משמעותי בין המקורות של ארץ ישראל לאלו של בבל.
בגישת חכמי ארץ ישראל, עמי הארץ היו חלק מהקהילה וביקרו בבתי הכנסת, וחכמי ישראל נקטו כלפיהם בלשון מתונה.
לעומת זאת, בתלמוד הבבלי מופיעים ביטויים של שנאה קיצונית.
לכן לדעת אותם חוקרים, יש להניח שביטויים אלה הם תוצר של עריכה מאוחרת בבבל, שעיבדה מימרות קדומות והקצינה אותן כדי לעצב את זהותו הייחודית של "התלמיד החכם" אל מול סביבתו.
בהמשך לשיטה זו, אלסטר הראתה כי לפי התפיסה הבאה לידי ביטוי במשנה ובתוספתא, עמי הארץ אינם בורים, וגם אינם "כופרים", אלא אנשים המכירים את ההלכה אך מחזיקים בסולם עדיפויות שונה.
הם מקפידים מאוד על מצוות שנראות להם חמורות (כמו קודשים או תרומה גדולה) ומקלים במצוות שנראות להם קלות או כאלו שיש בהן הפסד כספי (כמו דמאי).
החכמים, מצידם, השתמשו בכלים פסיכולוגיים כדי לקבוע מתי ניתן לסמוך עליהם ומתי לא.
מהימנותו של עם הארץ בספרות התנאים
בהלכות המעשיות המוזכרות במשנה ובתוספתא, המושג "עם הארץ" הוא מושג נרדף ל-"מי שאינו נאמן על המעשרות".
הוא מתאר אדם שאינו מקפיד על הלכות טהרה ועל הפרשת תרומות ומעשרות באותה דקדקנות שבה מקפיד ה-"חבר".
בשל כך, קבעו חכמים שעם הארץ אינו נאמן מבחינה הלכתית בנושאים אלו, ופירותיו נחשבים כ-"דמאי" – פירות שיש ספק אם הופרשו מהם מעשרות כראוי.
עם זאת, עיון מעמיק במקורות מראה שהתנאים לא ראו בעם הארץ דמות עוינת ליהודים או ליהדות, אלא אדם נורמטיבי המנהל קשרי גומלין עם הקהילה.
הדבר בא לידי ביטוי בכללים הקובעים מתי ניתן לסמוך על דבריו ומתי עם הארץ כן נחשב דובר אמת בנוגע למעשרות, לפי המשניות והברייתות הדנות בהלכות דמאי.
כללים אלה דומים לאלו שקבעו חכמים כלפי כל אדם בתחום דיני האישות ודיני נזיקין.
לדוגמה, העיקרון "הפה שאסר הוא הפה שהתיר" המוכר בדיני נזיקין, תקף גם לגבי עם הארץ.
דהיינו, אם עם הארץ מוסר מידע שמלכתחילה מחמיר את מצבו (למשל, מצהיר שפירותיו הגיעו ממקום שחייב במעשר), הוא נאמן כשהוא אומר שתיקן אותם.
ההיגיון הוא שאם היה רוצה לשקר, יכול היה פשוט לשתוק ולא לעורר את השאלה מלכתחילה.
גם העיקרון "אין אדם חוטא ולא לו" תקף לגביו: חכמים הניחו כי אדם לא ישקר או יחטא אם אין לו רווח אישי מכך.
וכן, עם הארץ נאמן במקרים שבהם ניתן לאמת את דבריו בקלות (למשל, כשהוא טוען שקנה מאדם ספציפי).
ההנחה של החכמים היא החשש להיתפס בשקר גורם לו להקפיד על אמירת האמת, בדומה לכל אדם נורמטיבי.
בהלכות דמאי, עם הארץ נתפס כמי שמקפיד מאוד על מצוות שנראות לו חמורות (כמו תרומה גדולה, קודשים או חטאת) אך נוטה להקל במצוות שנראות לו קלות יותר או כאלו שאין עליהן עונש חמור (כמו דמאי או טהרת חולין).
כך שבניגוד לתפיסה המאוחרת של עם הארץ כ-"בור", בספרות התנאים מצטייר עם הארץ כדמות של אדם המכיר היטב את המצוות אך מפעיל סולם עדיפויות שונה מהחכמים.
אין מזמנין על עם הארץ.
פירות של עם הארץ נקראים דמאי מאחר שספק אם הופרשו מהם מעשרות ספק לא הופרשו, וחייבים לחזור ולהפריש מחמת ספק.
'חברים' היו מתבדלים מעמי הארץ
אולם בימינו אין נהוגות הרחקות אלו, והן אינן מתקיימות למעשה.
מתיחות בין תלמידי החכמים לעמי הארץ
בתקופות שונות הייתה מתיחות גדולה בין תלמידי חכמים לעמי ארצות.
הסיבות למתיחות הזו הן מגוונות, חלק מהן כנראה מקורן בערעור על סמכות רבנים, חלק מהריחוק שנוצר מטעמים הלכתיים ויש המציעים שמדובר גם במתיחות על רקע מעמדות חברתיים.
עדים למתיחות זו ניתן לראות ברחבי התלמוד, כך למשל מובא במסכת פסחים:
עוד אמרו שם בשם רבי עקיבא שכשהיה 'עם הארץ' אמר:
הגמרא מסבירה את הסיבה, בקנאה שמקנאים עמי הארצות, את תלמידי החכמים, בסתר לבם, בכך ש"כל הלומד תורה בפני עם הארץ - כאילו בועל ארוסתו בפניו".
דברי חז"ל בגנאי עם הארץ
חז"ל בתלמוד מנו מספר דברים שיש להימנע מהם ביחס לעמי הארץ:
אין להתחתן עמהם, שהם מתנהגים בגסות בשעת תשמיש המיטה.
אין למנותם אחראיים על קופה של צדקה ושל יתומים.
יש אומרים שאין משיבים להם אבידה.
"עם אחד שיר אחד" הוא פזמון ישראלי משנת 1985 שכתב אלון אבידר, הלחין דוד קריבושי וביצעו זמרים ישראלים שהיו פופולריים באותה התקופה.
השיר נכתב כשיר צדקה שנועד לאסוף תרומות ממכירת התקליט ומתמלוגים למען נכים ומוגבלים, והוקלט באולפני סינטרון ברמת גן ב־9 באוגוסט 1985. התקליט יצא כסינגל חודש אחר כך, והיה חלק ממבצע התרמה שהובילה לאה רבין, למען שבעה ארגונים שונים הפועלים למען נכים ואנשים עם מוגבלויות.
עם זאת כמה זמרים שפנו אליהם סירבו או לא יכלו להשתתף, ביניהם יהודה פוליקר, זוהר ארגוב, שלום חנוך, נורית גלרון ואריק איינשטיין.
השיר נכתב בהשראת שיר הצדקה האמריקאי We Are the World ושיר הצדקה הבריטי Do They Know It's Christmas?.
בדומה להצלחת השירים האלו, זכה השיר להגיע לפסגת המצעד העברי השבועי ברשת ג', בדצמבר 1985, לכמה שבועות.
השיר הגיע למקום ה־35 במצעד הפזמונים העברי השנתי של שנת ה'תשמ"ו באותה רשת.
לאחר פרסום השיר נוצר וידאו קליפ עבורו, ששודר בתוכנית הפופולרית "סיבה למסיבה" בערוץ הראשון ב־25 באוקטובר 1985.
ב־8 בנובמבר, שבועיים לאחר שהשיר שודר, שודרה ב"סיבה למסיבה" הפרודיה "עם אחד – שר אחד" (הכוונה לאריאל שרון), שבה הופיע טוביה צפיר בדמויותיהם של שמעון פרס, יצחק שמיר, אבא אבן, אריאל שרון, דוד לוי, יצחק רבין, יוסף בורג, שמואל פלאטו־שרון, אברהם יוסף שפירא ומנחם בגין.
את השיר הפרודי כתב קובי לוריא.
אולפני סינטרון פנו לרשות השידור ותבעו שגרסת הפרודיה לא תשודר יותר מאחר שיש להם זכויות יוצרים על השיר.
ב־2009 יצרה חברת "כאל" גרסה שיווקית לשיר במסגרת מסע הפרסום שלה, לפרסומת גויסו זמרים משנות ה־80: דני ליטני, אילנה אביטל, שולה חן (שלושתם גם השתתפו בהקלטה המקורית), שי אביבי (פרזנטור של כאל), אדם ועוד.
ב־2015 נעשה שימוש בשיר בפרסומת של שניצל "תפוגן".
ב־2019, סמוך ליום העצמאות, ביצעה הקבוצה כל מה שמצחיק בעולם פרודיה נוספת על שיר זה (ומיזמים דומים אחרים).
בין המשתתפים היה גם ישי סוויסה, נכדה של יפה ירקוני, שהשתתפה בביצוע המקורי.
באותה שנה יצא גם ביצוע לשיר בגרסת כיסוי של הפה והטלפיים, באלבומם "קו המשווה".
הביצוע הוא גרסת כיסוי לשיר ישראלי פטריוטי, מאלה הסוגרות כל אלבום של הלהקה לפי הקוד שלה.
ב־2020, בטקס הדלקת המשואות לציון יום העצמאות ה־72 בהר הרצל, שרו את השיר שמעון בוסקילה וירדנה ארזי יחד.
ארזי השתתפה גם בביצוע המקורי.
ב־2023, בעקבות מלחמת חרבות ברזל, התכנסו עשרות אמנים ושחקנים עם ילדים מעוטף עזה והקליטו גרסה מחודשת לשיר.
לגרסה הוסף בית שכתב כותב השיר המקורי, אלון אבידר.
עם האומנים נמנו ציפי שביט, שולה חן וחנה לסלאו שהשתתפו גם בביצוע המקורי.
כמו כן בקליפ הופיעו רבים מאומני הילדים בארץ כמו חיים אוסדון, גילי בא לבקר, עופר בן שבת, מאור הרוש וקצפת ותות.
את השיר מבצעים אמני רוק, פופ, מוזיקת נשמה, מוזיקה מזרחית והבדרנים האלה (לפי סדר הופעתם בשיר):
הפרברים (יוסי חורי ואורי הרפז) והדודאים (ישראל גוריון ובני אמדורסקי)
(כולם יחד עם סולו של יהורם גאון)
להקת הכל עובר חביבי (שלומית אהרון, יובל דור, עמי מנדלמן וקיקי רוטשטיין)
(כולם שרים את הפזמון שוב ושוב, עם אלתורי סולנים מתחלפים)
בית א'מבצעבית ב'מבצעבית ג'מבצעהיום השיר שלנו יוצא מתוך הלבחוה אלברשטייןובימים יפים יתגשמו החלומותחנן יובלבכוחו של הזמר להאיר את חייו
המנגינה לעולם תישאראריק סיניעם אחד עם שיר אחד
המנגינה לעולם תישארחיים משהעם אחד עם שיר אחד
סולו: יהורם גאוןעם אחד עם שיר אחד
נשיר לכם כי אתם לא לבדיוסי בנאיעם אחד עם שיר אחד
נשיר לכם כי אתם לא לבדצביקה פיק ועירית ענביעם אחד עם שיר אחד
נשיר לכם כי אתם לא לבדכולנו ביחד למען כולם
בתקווה שנגיע וישמע העולםבועז שרעביכולנו ביחד למען כולם
בתקווה שנגיע וישמע העולםיפה ירקוניכולנו ביחד למען כולם
בתקווה שנגיע וישמע העולםאריק לביאעם אחד, שיר אחדירדנה ארזיעם אחד, שיר אחדאיתן מסוריעם אחד, שיר אחדחנה לסלאומודולציה לפזמוןעם אחד עם שיר אחד
המנגינה לעולם תישארלהקת הכל עובר חביבי
(כולם שרים את הפזמון שוב ושוב, עם אלתורי סולנים מתחלפים)עם אחד עם שיר אחד
בתקווה שנגיע וישמע העולםעם אחד, שיר אחד
עלקת הבילהרציה (שם מדעי: Schistosoma haematobium) היא תולעת ממערכת התולעים השטוחות ממחלקת העלקות.
עלקת הבילהרציה חיה בשלבים השונים של מחזור חייה במים מתוקים וכטפילה בגוף יונק ובגוף חילזון.
היא גורמת למחלת הבילהרציה בבני אדם ויונקים אחרים.
העלקת זוהתה בשנת 1851 במצרים, על ידי הפתולוג הגרמני תיאודור מקסימיליאן בילהרץ, וב-1908 מופה מחזור החיים שלה על ידי המדען הברזילאי דה סילבה פיראז'ה (Manuel Augusto da Silva Pirajá).
מחזור החיים של עלקת הבילהרציה אופייני מאוד למחלקת העלקות.
יש בו שלב רבייה מינית, שלב רבייה א-מינית, פונדקאי ביניים ופונדקאי סופי.
בניגוד לחלק מהטפילים ממערכת התולעים השטוחות (כגון שרשורים) ישנו שלב פעיל במעבר מטפיל לטפיל.
עלקת הבילהרציה מתחילה את חייה בגוף הפונדקאי הסופי, שם היא מוטלת כביצה המופרשת בצואה או בשתן (תלוי במין העלקת).
כאשר היא מגיעה לסביבת מים מתוקים הביצה בוקעת, וממנה מגיח מירצידיום (עובר עטוף בריסים).
המירצידיום בוקע לזחל לאחר מספר ימים, ושוחה בחופשיות במים עד לפוגשו בחילזון (לרוב בובילי), חודר לגופו, מתנחל בו וניזון ממנו.
בגוף החילזון הנגוע מתפתח הזחל לשק נבגים (ספורוציט אם), בו מתרחשת רבייה א-מינית.
שלב ההתנחלות בחילזון מסתיים כאשר שק הנבגים מתבקע.
השפעות העלקת על החילזון הן הרות אסון מנקודת מבטו.
הוא אומנם נעשה חזק וגדול וקונכיתו מתעבה ביחס לחילזון לא נגוע, אבל הוא גם הופך עקר עקב השפעת הטפיל.
כאשר שק הנבגים מתבקע (נקרא רדיה בשלב זה), מגיחים ממנו צרקריות, שלב לא בוגר בעל ריסים וזנב תנועה, השוחות בחופשיות במים.
בשלב זה הצרקריות תרות אחר יונק (אדם במקרים רבים) שיהווה את פונדקאי סופי עבורן.
כאשר הצרקריה מוצאת פונדקאי (שטבל במים, תולעים שטוחות חייבות סביבה מימית), הן קודחות בבשרו, משירות את הזנב והופכות לשיסטולות, המתפתחות לתולעים בוגרות מזוויג מסוים.
כאשר זכר ונקבה פוגשים זה את זה הם נודדים לאיבר בבטן הפונדקאי, שם הנקבה נכנסת לכיס מין בגוף הזכר (שם היא תשכון כל חייה) והזכר נצמד בעזרת כפתור הצמדה לדופן מעי או למערכת השתן, ניזון ממזון הפונדקאי, והזוג עוסק בהתרבות אינטנסיבית.
בשלב סופי זה מתחילה מחלת הבילהרציה אצל היונק כתגובה חיסונית להטלת הביצים.
הבילהרציה נפוצה באזורי מקווי מים מתוקים, בעיקר במקומות בהם תנאי הסניטציה גרועים והפרשות מגיעות אל מקורות המים.
ניתן למצוא אותה באפריקה ממצרים עד כמעט דרום אפריקה, באמריקה הדרומית, בעיקר באזור אגן הניקוז של נהר האמזונאס, ובאזורים בדרום-מזרח אסיה.
סרטן הנהרות האפריקאי הוא הטורף הטבעי של העלקת הבילהרציה ולכן מנצלים אותו להקטנת האוכלוסייה שלה.
נחל הירקון מוגדר כאזור סיכון (כיום אינו נגוע עקב הזיהום הרב שהרג את החלזונות בנחל).
עַלֶּקֶת (שם מדעי: Orobanche) סוג במשפחת העלקתיים, שכל מיניו טפילים מוחלטים.
כמה ממיני סוג זה הם עשבים טפיליים שגורמים נזק רב לגידולים חקלאיים.
סוג זה מונה כ-100–150 מיני צמחים עשבוניים, טפילים מוחלטים, לרוב חד-שנתיים, ולעיתים רב-שנתיים.
זהו הסוג הגדול במשפחת העלקתיים.
תפוצתם הטבעית רחבה: מרבית המינים גדלים בהמיספירה הצפונית- היבשות אירופה, צפון אמריקה, ואסיה.
מספר מינים נמוך יותר מופיע במרכז ודרום אפריקה ודרום אמריקה.
בישראל מצויים 13 מיני עלקת, מהם חמישה הם עשבים טפיליים של גידולים חקלאיים.
השם העברי, עלקת, נגזר משם בעל החיים הטפילי עלוקה.
על סמך הבדלים במבנה הפרח והפרי ובמספר הבסיסי של הכרומוזומים פוצל הסוג עלקת (Orobanche) לשני סוגים בוטניים נפרדים (Orobanche, Phelipanche).
השם העממי האנגלי הוא Broomrape.
מספר מיני עלקת נטפלים לשורשים של גידולים חקלאיים.
בעוד מינים אחדים נטפלים לצמח פונדקאי ספציפי, קיימים מינים שמסוגלים להיטפל למגוון של צמחים.
בניגוד לנביטה של צמחים לא טפיליים, שתלויה בתנאים א-ביוטיים, כדוגמת לחות ואור, נביטת העלקת נעשית בתגובה לחישת חומרים המופרשים משורשי צמחים שכנים.
בתנאים המתאימים, מתפתח משורשון העלקת איבר שנקרא "מצץ" (הוסטוריום, haustorium) שפורץ לתוך רקמות השורש של הצמח הפונדקאי, ומתחבר לרקמות ההובלה שלו, מהן הוא מקבל את מזונו.
לאחר החיבור הראשוני מתפתחת פקעת של עלקת מחוץ לשורש, ועליה מתפתחים שורשים צדדיים.
השורשים הצדדיים של מינים רבים יכולים לפתח מצצים נוספים, שמאפשרים לטפיל חיבור רחב יותר לשורשי פונדקאים.
התפתחות המצצים הצדדיים מתאפשרת רק כאשר שורש הטפיל חש בנוכחות שורש אחר על ידו.
כאשר הפקעית מגיעה לבגרות היא מפתחת גבעול פריחה (אשכול) שפורץ מעל פני הקרקע ונושא פרחים.
צמחי העלקת, הם טפילים מוחלטים שאינם ירוקים, כלומר, אינם מסוגלים לייצר בעצמם חומר אורגני בתהליך הפוטוסינתזה.
הם מקבלים מהפונדקאי לא רק את המים הדרושים להם ואת המינרלים, אלא גם את הסוכרים, חומצות האמינו וחומרים אורגניים אחרים הדרושים להתפתחותם.
זאת בניגוד לטפילים למחצה כדוגמת דבקון הזית,- שנושא עלים ירוקים ומטמיע בעצמו את המינרלים הדרושים לקיומו, ורק אספקת המים שלו מגיעה מענפי הפונדקאי.
צמחי העלקת מתחרים על משאבי הפונדקאי, ובכך הם פוגעים בהתפתחותו.
הפגיעה יכולה להתבטא בהקטנת ממדי הפונדקאי, בפחיתת יבול הפירות והזרעים שלו, או בהצהבת העלים.
הפונדקאי עלול למות במקרים בם הוא סובל ממספר רב של צמחי עלקת.
מצבים קיצוניים כאלה מוכרים בעיקר בשדות חקלאיים.
הגידולים שנפגעים בצורה המסיבית ביותר מן העלקת, הם גזר, חמנית, אפונה ועגבנייה בישראל, ובעולם- מיני סולניים, מצליבים, מורכבים, סוככיים וקטניות שונים.
הקושי בהדברת הצמח מגיע גם מהתפשטותו היעילה באמצעות זרעים, שמתניידים ממקום למקום באמצעות וקטורים שונים- החל מפעילות האדם וכלי רכבו, המשך באיתני הטבע כדוגמת מים ורוח, ובמידה רבה ב'עזרת' העברת תוצרת חקלאית ממקום למקום.
צמחים טפיליים מוחלטים, חסרי כלורופיל לחלוטין, עשבוניים חד או רב-שנתיים, בשרניים במידה מסוימת.
החלק העל-אדמתי היחיד הוא גבעול נושא פרחים.
הגבעול פשוט, (כמו במין עלקת חרוקה) או מסועף (כמו במין עלקת מצרית).
הפרח דו-שפתני-כלומר, בעל סימטריה דו-צדית בלבד, כאשר השפה העליונה היא בעלת שתי אונות, והשפה התחתונה מעט ארוכה יותר, ומחולקת לשלוש אונות.
צלקת הפרח נחלקת לזוג או רביעיית אונות.
גביע הפרח בעל שיניים או שסוע.
הפרחים ערוכים בתפרחת מטיפוס אשכול או שיבולת.
פרי העלקת הוא מטיפוס הלקט.
עלפון מים רדודים הוא תופעה מסוכנת ביותר הנגרמת בשל נשימת יתר לפני צלילה חופשית.
הנשימה המוגברת משבשת את איזון החמצן והפחמן הדו-חמצני בגוף, ומונעת ממנו לחוש בצורך לשאוף אוויר לפני ירידה מסכנת חיים ברמת החמצן.
כדי למנוע את התופעה דרוש תדרוך מתאים לצלילה חופשית, שיזהיר מפני נשימות עמוקות לפני הצלילה, ומומלץ לצלול עם בן זוג שיוכל להגיש עזרה ראשונה במצב חירום.
מחזור הדם מוביל חמצן לתאי הגוף והמוח.
החמצן מנוצל בתאי הגוף בנשימה תאית וכתוצאה מכך נפלט פחמן דו-חמצני.
למרות שאין במוח האדם איבר היכול לחוש בחוסר חמצן, ישנו איבר היכול לחוש בעודף פחמן דו-חמצני.
העודף בפחמן דו-חמצני מסמן למוח שנעשה שימוש מלא לכאורה באספקת החמצן שנכנסה לגוף, וכעת יש צורך באספקת חמצן חדשה.
מצב זה מתבטא בפועל בהפעלת רפלקס הנשימה.
נשימות עמוקות לפני הצלילה מורידות את כמות הפחמן הדו-חמצני בגוף באופן דרסטי.
על אף העלייה היחסית בזמן שריפת החמצן, רמת הפחמן הדו-חמצני נשארת נמוכה ולא משמעותית מספיק כאשר החמצן נגמר.
במצב כזה, המוח אינו קולט שחסר חמצן ואינו מפעיל את רפלקס הנשימה.
כלומר, בפועל, הצולל לא חש בצורך לעלות מעל פני המים כדי לנשום.
במקרה שבו הלחץ החלקי של החמצן נמוך מ-0.1 אטמוספירות, המוח חש בחוסר חמצון ו"מכבה" את פעילות הגוף (התעלפות) מלבד האיברים החיוניים לחמצון המוח.
התעלפות במהלך צלילה היא הרת אסון, מאחר שהצולל חשוף לטביעה.
עם בוא הסער הוא הספר הראשון בטרילוגיית "זיכרון האור", הטרילוגיה המסיימת את סדרת הספרים מחזור כישור הזמן.
בגרסה המתורגמת לעברית הוא מחולק לשני כרכים.
לאחר מותו של רוברט ג'ורדן, מחבר הסדרה המקורי, בשנת 2007, נבחר הסופר ברנדון סנדרסון לסיים את סדרת "כישור הזמן".
רוברט ג'ורדן הספיק לכתוב אחד-עשר ספרים בסדרה עד למותו ב-2007, כאשר היה מתוכנן ספר נוסף שיסיים את הסדרה.
הספר הראשון, "עם בוא הסער", יצא לאור ב-27 באוקטובר 2009, הספר השני "מגדלי חצות" יצא לאור ב-2 בנובמבר 2010 והספר השלישי והחותם של הסדרה "זיכרון האור" בינואר 2013. בשל זכויות יוצרים, התעוררו קשיים בתרגום הספרים האחרונים לעברית.
בתמונת השער המקורית רואים את רנד מניף את ידו היחידה באוויר ומקלל את שאיטן אחרי התפוצצות השומר באחוזה.
מאחוריו אביינדה, ולידו לורד באשר בראש חייליו.
בתמונת השער בעברית (שעוצבה עבור ebook על ידי טוד לוקווד) רואים את אגווין נלחמת בסינצ'נים.
מורידין נבחר למנהיג הארורים ואוסר עליהם לנסות להציל את סמירהאג מידי רנד, בטענה שהיא לא הייתה אמורה להתנקש בחיי רנד.
מאסמה דגאר ("נביא הדרקון") מנסה לברוח אבל פייל רוצחת אותו בגלל פשעיו, בלי שפרין בעלה יידע על כך.
באחוזה של רנד ליד ארד דומאן, שומר מתפוצץ בלי שום סיבה.
אביינדה מצליחה לכבות את האש עם סאידר לפני שנגרם יותר נזק, ורנד מקלל את אדון האופל בפני כולם.
רנד מצווה על האיאלים לנסות להשיב סדר לארצות הגבול.
בכפר נידח באזור הזה אוגדת סינצ'נים מפסידה לקומץ עירוניים המונהג על ידי מצביא מקומי בשם רודל איטורלד, כשהוא משתמש בדרכים ערמומיות כדי לרמות את הסיירים המעופפים שלהם.
לפני שמת, מפקד האוגדה מבטיח לו שאחרים יבואו.
אגווין אלוור, שבויה במגדל הלבן ומוענשת מדי יום על התעקשותה להיקרא אמירלין, משתמשת בזכותה כחניכה להסתובב כמעט בחופשיות במגדל כדי לזרוע ספקות בין האחיות שלא מהאג'ה האדומה, ומסכסכת ביניהן לאלאידה, האמירלין של המגדל.
היא מונה בזה אחרי זה את פשעיהן וכשליהן של אלאידה והאג'ה האדומה, כולל הדחת סיואן סנצ'ה מכס האמירלין והקרב הכושל בבארות דומאי.
כשאלאידה דוחה בסעודה בשאט נפש את הרעיון שהסינצ'נים אכן כובלים נשות מתעלות, ומצווה על אגווין "להודות" שזרעה את זה כשקר, אגווין מאבדת את הסבלנות ומטיחה באלאידה את כל האשמות שהצטברו לה בשנה שחלפה מאז הדחת סיואן.
כשאגווין אמרה: "הייתי מוקיעה אותך כידידת אופל, אבל אדון האופל היה נעלב" אלאידה רותחת ומכה את אגווין בפני כולן עם סאידר, ומאיימת עליה בעונשים קשים יותר.
טואון, שחזרה למוצב הסינצ'ני באבו דאר, כעת נשואה למאט, מצווה על פלישה לטאר וולון בו המגדל הלבן, ומסכימה לדבר עם רנד.
רנד מגיע לארד דומאן, ומוכיח לאיטורלד שהוא הדרקון שנולד שוב.
הם כורתים ברית כדי להשיב סדר לארצות הגבול ועל מנת שאיטורלד יפסיק להתנגד לסינצ'נים בשביל שרנד יוכל לכרות איתם ברית.
בזמן שהותו באזור סמירהאג מצליחה להשתחרר מהמגן ששמו עליה בעזרת שיתוף פעולה של מנהיג המירדראלים ואלזה פנפל (שמתגלה כחברה באג'ה שחורה), מתגנבת לחדר של רנד ומין ושמה על רנד את האדאם הזכרי שאלזה גנבה מהחדר של קדסואן.
רנד מגלה שהוא לא יכול לעשות כלום בלי פקודותיהן של שתי ידידות האופל, אך כשסמירהאג מאלצת אותו לחנוק את מין למוות, ברגע האחרון הוא מגלה כח חדש שלא קשור לסאידין (הכוח האמיתי) ומשחרר את הקולר.
סמירהאג המומה, ולפני שמצליחה להתעשת רנד הורג אותה עם אש להט.
אלזה מנסה לברוח אך הוא הורג גם אותה באותה דרך.
כשכולם מגיעים לראות מה קרה, הוא מגלה את קדסואן כעונש על המעשה הזה, כשהוא חושד שהשאירה את האדאם הזכרי בכוונה.
מהשלב הזה רנד מאמץ קשיחות עצומה על מנת להתמודד עם חובותיו, כשכעת הוא מדבר באדישות ורוגע כמעט כל הזמן, אך מסוגל להגיע לזעם אדיר.
הוא מתרחק מהאאס סדאי שלו לבד מנינאב ומתקשה לבטוח באנשים.
הוא נושא את הצ'ואדן קאל הזכרי איתו מכיוון שהוא מפחד שמישהו יגנוב אותו.
האיאלים תופסים כמה ממועצת הסוחרים של אראד דומאן ורנד נכנס לבירה כדי להשליט סדר.
הוא מגלה שהשליח האחרון של המלך הנעלם עונה למוות על ידי ליידי צ'דמאר, אחת מחברות המועצה, ואוסר אותה.
נינאב מבקרת בצינוק ולתדהמתה היא מגלה שנער ניסה להרעיל את הליידי.
היא מצילה את חייה בזמן, וגוררת את הנער לרנד.
היא חושדת שהוא גם הרעיל את השליח, ומרפאה את הכפיה של גריינדל עליו.
הנער מת, לא לפני שמצליח להגות את מקום הסתתרות הארורה: גבעת נטרין, מצודה נידחת בארד דומאן.
רנד שולח לשם חבר מועצה סורר, והוא חוזר כפוי.
רנד הולך לשם עם מין, נינאב והאיאלים ומשמיד את כל המצודה עם אש להט, לתדהמת כולם.
כשנינאב בודקת את חבר המועצה היא מאשרת שהכפיה נעלמה: גריינדל מתה.
השיחות בין רנד לטואון בפאלם לא עזרו, טואון מסרבת לברית.
אגווין שוחררה מהצינוק, ולמדה מהאחיות שהמועצה הענישה את אלאידה על אותה ארוחת ערב.
אגווין נסתה לדחות את הביקור, אך וורין אמרה לאגווין: "שמלתך ירוקה", דבר שהיה שקר מוחלט.
אאס סדאי אינן מסוגלות לשקר.
אגווין המומה, אך וורין הודתה שהיא הצטרפה לאג'ה השחורה כדי לרגל, ונתנה לאגווין 2 ספרים קסומים עם כל המידע האפשרי שאספה במשך השנים על ידידי האופל: שמות ומקומות.
היא גם מסרה ש-2 השבועות שהאג'ה השחורה נושאות במקום ה-3 המקוריות של האאס סדאי הן: לא לבגוד באדון האופל, ולשמור על סודותיהן עד שעת מותן.
וורין שתתה ברגעים אלה תה עם רעל מושהה, כדי שתוכל לעקוף את השבועה השנייה ולדווח לאגווין.
וורין מתה, אחרי שאגווין מבטיחה לה ש"היא לא חומה, אלא לבנה מבפנים".
אחת האחיות הנאמנות לאגווין מעלימה את הגופה, ואגווין, המזועזעת לגלות ששריאם (שומרת הרשומות) ומוריה (מהמועצה, שתיהן "כחולות") הן מהאג'ה השחורה, נכנסת לעולם החלומות מהר כדי להזהיר את סיואן.
סיואן מסופקת, ולפתע אגווין "נשלפת" מעולם החלומות לכאוס חדש: הסינצ'נים תוקפים את טאר וולון מהאוויר.
סיואן מבינה שאגווין בצרה ולוקחת את גאווין טרקנד, שהגיע למחנה כדי לנסות להציל את אגווין, גארת' בריין ועוד כמאה חיילים לעבר חור מים נסתר בחומת העיר.
גארת' מצליח לשכנע את סיואן לקשור אותו כעוצר.
היא פותחת שער למחסן האנגרילים, ולוקחת את כל חפצי הכח שהצליחה למצוא, ובעזרת החניכות והמקובלות משיבה מלחמה שערה.
בקומות התחתונות האאס סדאי מצליחות איכשהו להדוף את הפולשים, אבל יותר בגלל שהראקנים המעופפים נמשכו יותר לקומה 21, שם אגווין ירתה ברקים ואש על כל סולדאם ודאמנה שראתה.
בסוף היום סיואן וגאווין לוקחים אותה, מותשת, בחזרה למחנה.
אגווין, רותחת מזעם על סיואן ש"הצילה" אותה לפני שגמרה להשתלט על המגדל, מכנסת את המועצה לכינוס סגור.
היא מוציאה לעיני כולן את מוט השבועות (אותו "שאלה" מהמגדל לפני סיום הקרב) ונשבעת את 3 השבועות.
היא מצהירה שאינה ידידת אופל וכולן מסכימות שזה אמת.
אגווין חוסמת אותה ומפציצה אותה בשאלות על קשריה עם האג'ה השחורה.
שריאם מכחישה הכל ועונה בשלילה, אפילו על השאלה האחרונה- האם שערותיה אדומות.
חברות המועצה המומות, ושריאם ניסתה לתרץ ש"לא הבינה בכלל את השאלה האחרונה", אבל זה לא שינה את העובדה שזהו שקר: הוכח ששריאם היא מהאג'ה השחורה.
גם מוריה נתפסת, ואגווין מוודאת עם המוט שכל השאר אכן "שייכות לאור".
במגדל, הדבר היחיד עליו מסכימות כולן הוא שלא צריך להציל את אלאידה מהסינצ'נים- היא הרי עמדה על כך במשך חודשיים שהם לא מהווים איום, אם כן היא בידיים טובות.
המועצה וראשי האג'ות רבות על שאר הדברים- ביניהן מי תהיה האמירלין החדשה.
כל ראש אג'ה הציעה נציגה מאג'תה, והאג'ה החומה הציעה כמובן את סרין אסנובר, שהצליחה איכשהו לארגן את הקרב בקומות התחתונות, אך אפילו היא לא זכתה בתמיכת האחרות.
בסוף הן מסכימות לקבל את אגווין אלוור.
בכפר המורדות אגווין מוציאה להורג יותר מ-50 אחיות שחורות, ביניהן שריאם ומוריה.
שריאם מודה שגנבה את טבעות עולם החלומות ונתנה אחת לארורה שבמגדל הלבן (לא ידוע להן עדיין שזו מסאנה).
אגווין דוהרת לטאר וולון עם הצבא, אך עשרה אאס סדאי מהמגדל יוצאות לעברה, בראש אחות אפורה (אג'ת הדיפלומטיה).
רנד מנסה לארגן פגישה עם אנשי ארצות הגבול אך הם קובעים אותה בפאל מדינג, שם אי אפשר לתעל.
רנד מעוצבן כמעט מחריב את העיר מרחוק, אך נינאב מצליחה איכשהו לעצרו.
הוא חוזר לטיר שם הוא נדהם לראות את אביו המאמץ, טאם אלת'ור.
טאם מנסה להרגיע אותו ומשוחח איתו, אך כשרנד מבין שזו יוזמה של קדסואן, הוא אוחז בסאידין וכמעט רוצח את טאם.
ברגע האחרון הוא מתעשת ובורח דרך שער.
מין אומרת לכולם שהיא מרגישה אותו (דרך קשר העוצרות) במערב, והאאס סדאי בטיר נחרדות: הן מבינות שהוא הלך לגמור את העסק עם הסינצ'נים אחת ולתמיד.
רנד באמת מופיע באבו דאר כזר אקראי, הוא מתכנן להחריב את העיר עם אש להט וגשם אש, אך לבסוף מחליט לוותר בגלל החפים מפשע.
הוא בורח להר הדרקון, היכן שלואיס תרין הרג את עצמו עם סאידין, וחשב על הכל.
בסוף הוא נרגע ומפסיק לשמוע את הקול של לואיס במוחו, הוא משתמש בצ'ואדן קאל הזכרי על מנת להרוס את הטראנגריל העצום בדרום כשהצ'ואדן קאל נהרס בתהליך כמו האחד הנקבי בטיהור סאידין.
הספר נגמר כאשר הוא מחליט לוותר על גישתו הקודמת ולאחר זמן רב, הוא צוחק ומשלים עם עצמו.
אגווין ממנה את סילביאנה כשומרת הרשומות שלה, כמחוות פיוס לאג'ה האדומה ומשום יעילותה ומיומנותה של סילביאנה (וגם התנגדותה לאלאידה).
היא מוציאה להורג כמה אחיות שחורות שתפסה, אך רוב האג'ה השחורה נמלטה (כנראה קיבלו אזהרה מהשחורות שבמחנה המורדות לשעבר), והגרוע מכל: מסאנה לא נמצאה.
ישנה ארורה שמתחבאת במגדל הלבן (לפי שיטת האלימיניציה זו מסאנה).
האג'ה השחורה מפוזרת על פני כל האג'ות:
מהאג'ה האדומה, הגדולה ביותר- 47 אחיות שחורות, כולל אלזה פנפל, גלינה קסבן (עליה אגווין כבר ידעה) וקטרין אלרודין.
אלאידה אינה שחורה, למרות התנהגותה.
האג'ה הירוקה, השנייה בגודלה- יותר מ-30 אחיות.
כולל חברת המועצה טלין מינלי, אותה תפסו ציידות האופל ראשונה.
האג'ות הלבנה הקטנה ביותר- 17 אחיות שחורות, כולל אלביארין פריידהן (שהודחה מתפקידה).
האג'ה הכחולה, גם קטנה- 21 אחיות שחורות, כולל שריאם ביינאר וחברת המועצה מוריה קרנטניס.
משאר האג'ות מספר ממוצע יותר.
אף אחת מ-10 האחיות שנשלחו מסלידר כדי לסכסך במגדל אינה שחורה, וכמובן גם לא ציידות האופל.
עַלְמוֹן (או עָלֶמֶת) היא עיר מקראית המוזכרת בספר יהושע ובספר דברי הימים.
עלמון הייתה בנחלת שבט בנימין והוקצתה כאחת משלוש עשרה ערי הכהנים על ידי הגורל שנערך במשכן שילה.
היו שזיהו את עלמון עם נוב עיר הכהנים, בגלל הימצאותה של עלמון עם ענתות בחלק מהכתובים בתנ"ך, בעוד במקומות אחרים מצוי נוב עם ענתות.
יש שהציעו לזהות את עלמון עם היישוב המקראי בחורים, תוך התבססות על המשמעות הדומה של המילים עלם ובחור, אך אחרים חלקו על זיהוי זה.
מקובל לזהותה עם ח'רבת עלמית והייתה מיושבת לסירוגין מאז תקופת הברונזה התיכונה ועד התקופה העות'מאנית.
ויקטור גרן שסייר באזור במחצית השנייה של המאה ה-19 ומצא שם שרידי בורות מים ואסמים חצובים בסלע, מעלה את ההשערה שאת היישוב ייסד עלמת משבט בנימין המוזכר בספר דברי הימים.
במפת מדבא סומנה עלמון ממזרח לבית אל, ככל הנראה על פי זיהוי הנחשב למוטעה של אוסביוס.
עלמיהו תוודרוס (בגעז: ዓለማየሁ ቴዎድሮስ; 23 באפריל 1861 - 14 בנובמבר 1879) היה נסיך אתיופי, בנו של הקיסר תוודרוס השני, קיסר אתיופיה מאשתו טרו וורק וובה.
נולד במקדלה וכבר בלידתו זכה לתואר דג'זמץ'.
בגיל שמונה הוכרז כיורש העצר.
ב-1868 נשבה ונלקח יחד עם המשלחת הבריטית לבריטניה, לאחר שאביו התאבד.
האדם אשר הופקד לטיפולו היה קפטן טריסטרם ספיידי ושבביתו שבאי וייט עלמיהו שהה עד אשר הוצג בפני המלכה ויקטוריה בבית אוסבורן.
עלמיהו שהיה תחת ספיידי נשלח ללמוד בקולג' צ'לטנהאם שבצ'לטנהאם תחת השגחתו של תומאס ג'קס בלקה.
מאוחר יותר הועבר לבית הספר רוגבי בעקבות בלקה.
ב-1879 החל ללמוד במכללה הצבאית המלכותית סנדהרסט ובמקביל החל בהתכתבות עם הקיסר יוהנס הרביעי.
באותה השנה חלה הנסיך בצדרת שממנה נפטר ב-14 בנובמבר.
עלמיהו נקבר בטקס מלכותי בטירת וינדזור ב-21 בנובמבר.
בשנת 2007 פנתה ממשלת אתיופיה לבריטניה בדרישה להעביר את עצמותיו של הנסיך אליה לקבורה מחדש.
עלעל , אחד החלקים של עלה מורכב, הוא איבר דמוי עלה - אך בניגוד לעלה, אשר לו ניצן חיקי (הממוקם בין הפטוטרת לגבעול), לעלעל חסר ניצן כזה.
הבדל נוסף בין עלה לעלעל הוא צורת סידור העַלְעַלִּים, בצמחים רבים העלים יוצאים מן הגבעול בכיוונים שונים, בעלה מורכב העלעלים מסודרים באותו מישור.