tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במערכות דור 4 כלל התקשורת מבוצעת באמצעות פרוטוקול IP, ובקצבים מהירים יותר.
בעוד מערכות מדורות קודמים הכילו גם הן תקשורת IP, החידוש בדור 4 הוא בהכפפת שיחות הטלפון לפרוטוקול ה־IP, וביטול ההפרדה שהתקיימה מאחורי הקלעים בין שיחות הטלפון לבין תעבורת הנתונים.
LTE הוא תקן לתקשורת אלחוטית מהירה של מכשירים ניידים כדוגמת טלפון סלולרי.
התקן נוסח על ידי השותפים בקבוצת 3GPP החל משנת 2008, וב־2010 אישר איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU) את סיווגו כדור רביעי (4G).
רשת ה־LTE הראשונה נפרשה בשנת 2009 באוסלו וסטוקהולם
כלומר, ב-FDD, התקשורת UL/DL נעשית במקביל ע"י שימוש בתדר שונה, ואילו ב-TDD שימוש בסלוט זמן שונה.
פיצ'ר זה דרש התמודדות חדשה בגזרת עיבוד הקול האנושי, כיוון שהפקטות הגיעו בצורה מפוזרת ולא הובטח זמן ההגעה.
על כן, היה צורך בשימוש ב־Jitter Buffer, ובשיטות עיבוד לכיווץ והרחבת הפריימים של האודיו.
מערכות דור 5 צפויות לשפר את מהירויות התגובה של הרשתות הסלולריות, לאו דווקא מהירות גלישה.
כמו כן דור 5 צפוי לאפשר תווך תקשורתי עבור מיליארדי יחידות IoT.
טווח הקליטה/שידור של הדור ה-5 קטן לעומת הדור ה-4 ולכן דרש פריסה צפופה יותר של תאים סלולרים.
יחד עם זאת הדור החמישי מסוגל להתמודד עם עומס מכשירים גדול יותר בכל תא לעומת הדור ה-4.
במרץ 2017 הודיעה חברת פלאפון כי בניסוי מעבדה ראשון שלה לדור החמישי הושגה מהירות של 1 ג'יגה לשנייה.
בנובמבר 2017 השיקה אינטל את סדרת MMX 8000, מודמים לדור החמישי, כאשר הראשון שהוכרז במשפחה, MMX 8060, מתוכנן להגיע למכשירים בשוק באמצע 2019.
במרץ 2023, הכריזה אינטל כי בכוונתה להפסיק את ייצור המודמים הסלולרים שלה לדור 4 ו-5 עד שנת 2025.
מערכות דור 6 נמצאות בפיתוח וצפויות להיכנס לשימוש לקראת שנת 2030.
שירותי ערך מוסף הם שירותים שמספקת רשת סלולרית מלבד השירות הבסיסי של שיחות טלפון.
באמצעות שירותי הערך המוסף חברות הסלולר מגדילות את הכנסותיהן מחד (באמצעות דמי מנוי לשירותים אלו, או כחלק ממהלך שיווקי המציג את שירותי הערך המוסף כיתרונות של החברה אל מול מתחרותיה), ומגדילות את השימוש של הלקוחות ברשת.
לדוגמה, הוספת תא קולי מאפשרת למנויים להתקשר אל התיבה כדי להאזין להודעות, ובזכות ההודעה אפשרי שהמנוי יבצע שיחה נוספת אל משאיר ההודעה – בכך התקיימו 2 שיחות טלפון נוספות, שלא היו מתקיימות בהיעדר התא הקולי.
בעקבות שירותי ערך מוסף מוצלחים נדרשות חברות הסלולר לעיבוי ותגבור קיבולת הרשתות, טיוב הכיסוי והקניית 'חכמה' וגמישות מרבית לרשתות על מנת לאפשר השקה מהירה של שירותים חדשים, יכולות פרסונליזציה (אריזת השירותים) למשתמש הבודד ויצירת בידול מובחן בין המפעילים המתחרים ראש בראש.
כל זאת, כמובן, לצד דרישה בלתי מתפשרת להוזלת עלויות מימון ותפעול רשת, שילוב טכנולוגיות חדשניות כמו שירותי ענן, קישוריות אדירה בין מכונות – M2M, ומתן גמישות תפעולית למפעילים.
הרעיון בתיבה קולית הוא שלכל מנוי יש הגדרות מגוונות ברשת הסלולרית.
הגדרות אלו כוללות גם הפניות שיחה, כלומר לאן המנוי מעוניין להפנות את השיחה אם הוא אינו עונה, אינו זמין, תפוס וכו' (נקרא גם עקוב אחרי).
אם למנוי יש הגדרת העברה לתא קולי והוא לא עונה, או אינו זמין, הרי שהרשת הסלולרית תנסה לאפשר למנוי לענות.
אם לא ענה אחרי זמן מסוים שהוגדר מראש (יכול להיות על ידי המנוי או על ידי הרשת, תלוי בטכנולוגיה) תעביר הרשת הסלולרית את השיחה למכונת התאים הקוליים.
מכונת התאים הקוליים היא סדרה של מחשבים, שמשמשים לאגירת ההודעות, ו"מעליהם" מכונה שיודעת להפוך את השיחה הקולית לקובץ.
גודל הקבצים הוא מצומצם מאוד על מנת לאפשר למנויים קיבולת גדולה ככל האפשר, או לחלופין לאפשר למפעיל הסלולרי מספר מנויים גדול יותר על אותה מכונת תאים קוליים.
מכונת תאים קוליים אחת תכלול בדרך כלל בין 10 ל־20 מחשבים שונים.
חלקם הגדול ישמש לאגירת הודעות, ואילו השאר משמשים כמקשרים שונים לתכונות שונות (תרגום הודעה לקובץ, שליחת SMS אם התקבלה הודעה וכו').
חברת קומברס הישראלית היא הספקית המובילה בשוק התאים הקוליים.
אחד השירותים החדשניים שהוכנסו לתקן ה־GSM היה שרות ה־SMS (מסרון בעברית) – שירות הודעות קצרות – Short Message Service.
מערכת ה־SMS תוכננה להעביר הודעות טקסט קצרות (עד 160 תווים בשפה האנגלית ועד 70 תווים בשפה העברית) בין טלפונים סלולריים.
כדי להעביר SMS יש צורך בהתקנת SMSC – מרכז מסרים שהוא שרת המאפשר שיגור הודעות בשיטת Store and Forward על גבי ערוץ האיתותים.
ה־SMS כלל לא תוכנן כשירות צרכני מאחר שכתיבת הודעה באמצעות לוח המקשים המוגבל של טלפון סלולרי היא עניין מסובך יחסית, גודל ההודעה קצר ביותר ושילוב סימנים כגון סימן שאלה, נקודה או פסיק הוא מורכב למדי.
בתכנון, ה־SMS נתפס יותר כאמצעי להעברת הודעות בקרה.
באופן בלתי צפוי לחלוטין הפך ה־SMS להצלחה אדירה מבחינת שיעורי החדירה והשימוש ומאוחר יותר גם כמקור הכנסה לא מבוטל למפעילים הסלולריים.
גידול תעבורת ה־SMS החל משנת 1999 היה מסחרר והסתכם במאות אחוזים בשנה.
כיום מסתכמת תעבורת ה־SMS בעשרות מיליארדי הודעות בחודש.
WAP היא טכנולוגיה שמאפשרת גלישה באתרי אינטרנט מיוחדים מתוך טלפון סלולרי.
WAP הוא אחד הפיתוחים הטכניים שהוצגו בסוף שנות ה־90 כפריצת דרך משמעותית שתביא לשימוש נרחב בנתונים סלולריים.
MMS – Multimedia Messaging System – היא טכנולוגיה להעברת הודעות הכוללות תוכן בעל מדיה עשירה ברשתות של טלפונים סלולריים.
ה־MMS אמור להחליף את טכנולוגיית ה־SMS שמוגבלת להעברת הודעות טקסט קצרות.
היא טכנולוגיה המאפשרת למודם הסלולרי ברכב להעביר מידע על הרכב (מיקום, זווית הטיה, טמפרטורה, וכו') באופן אוטומטי במקרה של תאונה.
המודם הסלולרי ברכב (IVS) יוזם שיחת טלפון סלולרית אל מרכז בקרה (PSAP).
אוסף את נתוני הרכב ושולח אותם על ערוץ הקול בשיחה הסלולרית (בדומה לפקס) ובכך מאפשר למרכז הבקרה לדעת על התאונה ומצב הרכב ולשלוח כוחות הצלה בהתאם.
לאחר מכן ממשיכה שיחה רגילה בין הבקר לבין הניצולים ברכב.
שירות זה הוא חובה באירופה.
בישראל קיימת חברה המספקת שרות דומה.
ברוסיה ישנו תקן מקביל המעביר את המידע למרכז הבקרה גם בהודעת סמס.
הבחירה בערוץ הקול לתעבורת המידע נעשתה משיקולים רובסטים ומכך שברוב המקומות בזמן כתיבת התקן הובטח שירות GSM.
אחוז החדירה (יחס המכשירים לאוכלוסייה) של הטלפונים הסלולריים בישראל הוא מהגבוהים בעולם: בשנת 2012 היחס היה 130 אחוז, כלומר יותר מכשירים מתושבים.
במדינת ישראל פועלות החברות הסלולריות הבאות:
פלאפון תקשורת – משנת 1986, בבעלות חברת בזק.
מפעילה כיום רשת /UMTS/LTE/5G, עד שנת 98 רשת AMPS/NAMPS.
כ־2 מיליון מנויים נכון ל־2005.
סלקום – משנת 1994, בעבר בשליטת חברת בל־סאות' וקבוצת ספרא, כיום בשליטת דיסקונט השקעות.
מפעילה רשת UMTS/GSM/LTE/5G ובשנת 2005 החזיקה כ־2.5 מיליון מנויים.
פרטנר תקשורת (אורנג' ישראל לשעבר) – משנת 1999, בשליטת חברת האצ'יסון ומפואה.
מפעילה רשת UMTS/GSM/LTE/5G, עם כ־2.5 מיליון מנויים נכון ל־2005. בסוף שנת 2009 נמכרה השליטה בחברה לידי אילן בן דב, וב־2013 הוא מכר אותה לחברה בבעלות חיים סבן.
מפעילה רשת משותפת עם הוט מובייל.
הוט מובייל (מירס לשעבר) – משנת 2001 ועד 2009, בשליטת חברת מוטורולה תקשורת.
הפעילה רשת IDEN עד 2019 והחל ממאי 2012 מפעילה גם רשת UMTS,מפעילה רשת משותפת עם פרטנר.
גולן טלקום – החלה לפעול במאי 2012, מפעילה תשתית GSM/UMTS, נמכרה לסלקום באוגוסט 2020 והחלה להשתמש בתשתיות שלה
רמי לוי תקשורת – התחילה את פעילותה בדצמבר 2011, מפעילת סלולר וירטואלית המתארחת על גבי התשתית של חברת פלאפון.
אלון סלולר – התחילה את פעילותה במאי 2012 חברת אלון סלולר פועלת באמצעות המותג YouPhone, נגזר המותג YOU ששייך לחברה, מפעילת סלולר וירטואלית המתארחת על גבי התשתית של חברת פרטנר.
ההצטרפות והשירות לחברה ניתן בשלב זה בתחנות הדלק דור־אלון וכן בסניפי מגה.
חברת YouPhone נמכרה לחברת פלאפון ומוזגה לתוכה.
הום סלולר – התחילה את פעילותה באפריל 2012, החברה נמצאת בבעלות חברת הום סנטר, מפעילת סלולר וירטואלית המתארחת על גבי התשתית חברת סלקום.
חברת הום סלולר פעלה בסניפי הום סנטר בלבד.
הום סלולר נמכרה לסלקום ומוזגה לתוכה.
012mobile – מפעילת סלולר וירטואלית הנמצאת בבעלות פרטנר תקשורת ופועלת על התשתית שלה.
אקספון – באמצעות we4g מספקת שירותי UMTS/LTE,פועלת על תשתיות סלקום החלה את פעילותה באפריל 2018, ב-2022 שינתה את שם המותג ל־wecom
בישראל ישנן ארבע חברות המפעילות מערכת תקשורת סלולרית מלאה: פלאפון, סלקום, wecom, פרטנר, הוט מובייל.
מספר חברות נוספות פועלות במודל של מפעיל וירטואלי חלקי או מלא: גולן טלקום, רמי לוי תקשורת, סלקט תקשורת, 019 מובייל, אקספון, וויסנטר, וויידלי מובייל מרכזיה, ונפטוקום.
מאז כניסתו לתוקף של תיקון 76 לחוק התקשורת, בתאריך 2/10/2022, הפעלה של רשת סלולרית אינה דורשת בהכרח רישיון ממשרד התקשורת, אלא חברות הפועלות בהיקפים קטנים יכולות לפעול בהתאם להיתר כללי, לאחר קבלת מעמד של ספק מורשה.
מספר רשתות פועלות כרשתות סלולר פרטיות: משרד הביטחון, חברת החשמל, רכבת ישראל, דנקל (הקו האדום בתל אביב ובהמשך הקו הירוק והקו הסגול), כיבוי אש, נמל אשדוד ונמל הדרום, אצטדיון המושבה ועוד.
השירותים הסלולריים בישראל כוללים שיחות קוליות (פנים ארציות, בינ"ל, משיבון סלולרי ועוד), הודעות SMS ו-MMS, שיחות ווידאו, גלישה מהירה באינטרנט (ובעזרתם גם יישומים נוספים כגון הזרמת מדיה, טלוויזיה ומוזיקה בהתאמה אישית ועוד).
בעשור השני של המאה ה-21 התקיים תהליך להוזלת המחיר בתחום הסלולר על ידי הגברת התחרותיות והפחתת חסמי הכניסה: הכנסת ניידות מספרים, ניתוק הזיקה בין הטלפון הסלולרי למפעיל הסלולרי, הגדלת מספר המפעילים (הן המלאים והן הווירטואליים), והגמשת תנאי הרישוי בייבוא מכשירים סלולריים לישראל.
לפי הערכה, בשנת 2013 נמכרו בישראל כ-3 מיליון מכשירים סלולריים, מתוכם כ-2.4 מיליון מכשירים חכמים.
ב-2020 היו בישראל כ-10 מיליון מנויים סלולריים.
עד סוף שנת 2025 צפויה להיפסק כליל פעילות כל רשתות דור 2 ו-דור 3 בישראל.
כשנתיים לפני כן, ב-2023 צפויה הפסקת חיבור מכשירים ומנויים לרשתות אלו.
בינתיים, החל מ־2022, נאסר ייבוא לישראל של מכשירים שפועלים רק ברשתות אלו.
בישראל כיום, שתי חברות טכנולוגיות מובילות את מימוש הרשתות הסלולריות, אריקסון ונוקיה.
אריקסון מותקנת כיום בחברת פלאפון (ליבה ורדיו), פרטנר (ליבה ורדיו) הוט מובייל (רדיו משותף עם חברת פרטנר), משרד הביטחון (ליבה), חברת החשמל (ליבה) ואילו נוקיה מותקנת כיום בחברת סלקום (ליבה ורדיו), רכבת ישראל, ומיועדת להתקנה בקווים של הרכבת הקלה בגוש דן.
השם הרשמי על פי החוק במדינת ישראל לטלפון הסלולרי הוא רט"ן - רדיו טלפון נייד, אך כמעט ולא נעשה בו שימוש מחוץ לחקיקה ולרגולציה.
בישראל נפוץ גם השימוש בשם פלאפון כשם גנרי לכל מכשיר טלפון סלולרי.
כינוי זה נוצר כתוצאה מהיטמעותו המוצלחת בציבור של המותג של חברת פלאפון תקשורת, שהייתה המשווקת הבלעדית של מכשירים סלולריים מהקמתה בשנת 1986 ועד לשנת 1995, אז נכנסה חברת סלקום לשוק הסלולר הישראלי.
נכון להיום, לא כל חברות הסלולר תומכות באופן דומה במגוון התכונות שרשת סלולרית יכולה להציע.
למשל, לא כולן תומכות ב"שיחת וידאו", או ב"סים כפול" (שני כרטיסי סים עם מספר טלפון זהה, אחד לטלפון הנייד ואחד לטלפון הקבוע ברכב).
תמיכה בשירותי VoLTE ו-Wi-Fi Calling – שיחות על גבי רשת ה-דור הרביעי ורשת ה-Wi-Fi, בהתאמה – קיימת בחברות פלאפון, פרטנר, סלקום, וויקום, הוט מובייל ו-012 מובייל.
תמיכה בתקשורת 4x4 MIMO קיימת ברשת פלאפון.
תמיכה בשידור LTE Advanced קיימת ברשת פרטנר, סלקום, פלאפון, הוט מובייל ו-Wecom.
החל משנת 2022 החלה פריסת אתרי סלולר של דור 5 על-ידי כל המפעילים, שמנהלים רשת רדיו עם פריסה ארצית (פלאפון, סלקום ו-PHI, אשר משרתת את פרטנר יחד עם הוט מובייל), אתרים אשר התחברו בטכנולוגיה של 5G-NSA.
החל משנת 2023 החלו החברות להתקין ליבה של דור 5 מטכנולוגיית 5G-SA.
חברות ישראליות שהן מפעילות רשתות סלולר מלאות (לא וירטואליים) הן:
התקשורת הסלולרית בישראל החלה עם הקמתה של חברת פלאפון בשנת 1986. החברה, שהייתה שותפות של חברת מוטורולה ישראל ותדיראן, קיבלה רישיון ראשון לאספקת שרותי טלפון סלולרי.
לחברה הוקצתה הקידומת 050, ופוטנציאל המכירה שלה הוערך בכאלפי מכשירים בודדים בכל ישראל.
הטכנולוגיה הייתה טכנולוגיה אנלוגית, אשר בהשוואה לטכנולוגיה הספרתית שהחליפה אותה, עשתה שימוש מאוד לא יעיל בתדרים שהוקצו לה.
מצד שני, כמות תחנות הבסיס שנדרשו על מנת לתמוך ברשת הייתה מועטה והשידור היה בהספקים גבוהים בהשוואה למקובל למשל ב-GSM.
המכשירים הראשונים היו כבדים ומגושמים והתאימו להתקנה בכלי רכב בלבד.
מאוחר יותר סופקו מזוודות תקשורת, שאפשרו להוציא את המכשירים מהרכב, אך אלה עדיין היו כבדות ומסורבלות.
תעריפי השיחה היו יקרים מאוד.
בתקופה זו, כאשר חיובי הטלפון היו לפי שיטת אזורי חיוג, נחשב אזור החיוג 050 לאזור בעל תעריף מקסימלי.
מלבד זאת חויב בעל הטלפון בעלות נוספת בעבור כל שיחה יוצאת ונכנסת.
המכשיר הסלולרי נחשב בתקופה זו לסמל סטטוס גבוה והמותג פלאפון הפך לשם גנרי למכשיר הסלולרי.
חברת פלאפון קידמה את המותג על ידי שנתנה ללקוחותיה סטיקר להדביק על המכונית, עם שם המותג, על מנת להעלות את יוקרתו של בעל המכשיר.
באוקטובר 1994 נכנסה חברת בזק לשותפות עם מוטורולה בבעלות החברה.
ב-2004 הפכה בזק לבעלת המניות היחידה של פלאפון.
ב-1 בדצמבר 2014 השיקה פלאפון באמצעות וואלה!
תקשורת (חברה-בת של קבוצת בזק) מותג שירותי סלולר חדש בשם וואלה!
החברה פעלה במתכונת של מפעיל וירטואלי והשתמשה ברשת פלאפון.
ב-11 באפריל 2016 השיקה פלאפון בשיתוף עם חברת לונאמי מותג שירותי סלולר חדש בשם היי מובייל.
מותג זה פונה בעיקר לצעירים, חיילים וסטודנטים עם חבילות והצעות אטרקטיביות עבור קהל יעד זה.
בתחילת שנות ה-90, הוציא משרד התקשורת מכרז להקמת רשת סלולרית נוספת.
בשנת 1994 הוקמה חברת סלקום אשר הציעה לראשונה חלופה לרשת פלאפון.
סלקום מיצבה את עצמה כחברה זולה, אשר נותנת שרות להמונים.
עם פתיחת חנויותיה, נוצרו בהן תורים ארוכים.
הטכנולוגיה שבה השתמשה סלקום הייתה טכנולוגיה דיגיטלית, דבר אשר אפשר לה שימוש יעיל יותר בתדרים שעמדו לרשותה.
בתחילת הדרך, סבלה רשת סלקום מאיכות נמוכה, תקשורת חד כיוונית, קולות מתכתיים ומבעיות אמינות.
בחברת פלאפון החליטו בתקופה זו למצב את עצמם כשירות איכותי, המיועד לבעלי היכולת.
בדיעבד מסתבר כי החלטה זו של פלאפון, ההבנה המאוחרת שיש לעבור לטכנולוגיה דיגיטלית והוויתור על ההמונים, גרם לחברה לאבד את הבכורה בשוק הסלולרי ועקבותיה ניכרים עד היום.
להתפשטות הטלפון הסלולרי בקרב הציבור, תרמה החלטה של משרד התקשורת, לבטל את החיוב על שיחות נכנסות ולאפשר חיוב של יוזם השיחה בזמן אוויר.
עם תחילת הדרך, העיבה על סלקום פרשה של מכשירים תקולים, אך לאחר שבעיה זו נפתרה, המשיכה סלקום בצבירת מנויים ואף שיפרה את איכות השרות.
במקביל, העלתה מחירים, עד כי מחיריה השתוו למחירי פלאפון.
לקראת 1998, הגיעה יכולת הרשת האנלוגית של פלאפון לקצה היכולת והיא ביצעה מהלך של שדרוג לטכנולוגיה דיגיטלית.
באותו הזמן כמות המנויים הכוללת של סלקום ופלאפון נמדדה במעל מיליון לקוחות ונראה היה כי השוק הסלולרי רווי.
אף על פי כן, יצא משרד התקשורת במכרז למפעיל סלולרי שלישי.
מסיבה זו, כמות הניגשים למכרז זה הייתה קטנה.
במכרז השלישי זכתה חברת פרטנר, אשר הקימה רשת חדשה תחת המותג העולמי אורנג'.
הטכנולוגיה שנבחרה הייתה GSM, שהפכה לטכנולוגיה המובילה בעולם, בעיקר בגלל היכולת להפריד בין המכשיר לבין הקו, באמצעות כרטיסון SIM המכיל את הזהות של קו הטלפון ואשר נכנס לתוך המכשיר.
למרות נקודת הפתיחה המאוחרת שלה, הצליחה פרטנר להשיג כמות רבה של לקוחות והשוק הסלולרי, שנראה היה כי הגיע לרוויה, גילה כי יש בו פוטנציאל רב שלא מומש.
להצלחתה של פרטנר תרמה שיטת תמחור על פי חבילות, שבאותה תקופה הייתה חידוש בשוק הסלולרי בישראל.
מאותה תקופה חברת פלאפון איבדה את הבכורה והגיעה למקום השלישי מבחינת כמות המנויים.
ב-2016 הוחלט בחברה להתנתק מהמותג "אורנג'".
ביוני 2012 השיקה חברת פרטנר באמצעות 012 סמייל (חברה-בת של פרטנר) מותג שירותי סלולר חדש בשם 012 מובייל.
החל ממרץ 2024, התחילה פרטנר להטמיע מותג זה ברשת פרטנר ולסיים את פעילותו כמותג נפרד.
חברת HOT mobile שנקראה בתחילה מירס היא חברה שהוקמה מחטיבת התקשורת של מוטורולה והמשיכה את שרות מכשירי הקשר ברשת רב תדר.
רשת זו אפשרה תקשורת מסוג ווקי טוקי בין המנויים לבין עצמם.
לקראת סוף שנות ה-90, ביצעו במירס חיבור עוקף לרשת הטלפוניה.
הדבר בוצע על ידי מספרי גישה שונים ברשת הטלפוניה הרגילה והקשה של קוד מנוי מירס לאחר מכן.
שיטת חיבור זו הייתה מסורבלת ולא נוחה.
בשנת 2001, קיבלה מירס רישיון מפעיל סלולרי לכל דבר ובכך הפכה לרשת הסלולרית הרביעית, הפועלת בטכנולוגיית ה-iDEN מירס השתמשה בטכנולוגיה זו עד 2019.
עד שנת 2012 התמקדה מירס בארגונים גדולים בשוק המסחרי ובין השאר זכתה במכרזים של גופים כגון צה"ל.
בשנת 2012 מיתגה החברה עצמה מחדש כ-Hot mobile, והתמקדה מאז גם בשוק הפרטי.
גולן טלקום זכתה ביולי 2011 במכרז להפעיל רשת דור 3 בישראל החל משנת 2012 וקיבלה את הקידומת 058. החברה הוקמה על ידי מיכאל גולן, איש עסקים שעלה לישראל מצרפת בשנת 2007, ושותפים לו איל התקשורת הצרפתי קסבייה ניאל ומשפחת פריינטה הצרפתית-יהודית.
המודל העסקי שלה מבוסס על תמחור חודשי קבוע לצרכן, במקום על דקות שיחה.
המודל פותח ויושם קודם לכן בתחום הטלפוניה הקוויים בחברה שהקים ניאל בצרפת, "Free", שהציעה "חבילת טריפל" (טלפון, אינטרנט וטלוויזיה) ללקוחות, תמורת 50 אחוז מהמחיר שהיה מקובל בשוק.
החברה היא המפעילה החמישית שנכנסה לשוק התקשורת הסלולרית בישראל והיא מחזיקה בהסכם נדידה פנים ארצית עם סלקום ובעבר גם עם חברת PHI (רשת פרטנר-הוט מובייל).
בשנת 2020 נקנתה על ידי סלקום והפכה לחברת בת שלה.
wecom קיבלה רישיון MNO באפריל 2017 והחלה לספק שירות באפריל 2018.
החברה נמצאת בבעלות יריב לרנר, קרן קלירמרק וחזי בצלאל והמנכ"ל שלה הוא עמי שטרמר.
החברה יושבת בפתח תקווה ומשרתת כ-320 א' מנויים.
ב-2015 היא ניגשה שוב למכרז הדור הרביעי בסלולר וזכתה ברצועת תדרים משלה, החברה, שמציעה את הקידומת 051, הקימה רשת סלולר דור 4 משותפת עם סלקום בטכנולוגיית MOCN, עם מערכות הליבה NFV/SDN של אריקסון (Ericsson) ומערכות עסקיות של חברת בילראן (BillRun).
הרשת של דור 3 משולבת יחד עם סלקום וגולן טלקום במסגרת הסכם לשיתוף רשתות.
מפעיל רשת סלולרית וירטואלית קונה זמן אוויר ממפעיל סלולרי רגיל ומוכר אותו ללקוחותיו תחת המותג שלו.
אחת עשרה חברות סלולר ישראליות קיבלו ממשרד התקשורת רישיון להפעלת רשת סלולרית וירטואלית, אך בפועל רק חמש מהן מימשו אותו; בין החברות שכן מימשו אותו:
החברה הראשונה להפעיל רשת סלולרית וירטואלית.
החלה להציע שירותי סלולר בדצמבר 2011, כשקידומות המספרים שהוקצו למנויים חדשים של הרשת הם .
פועלת על תשתית של פלאפון תקשורת.
החלה להציע שירותי סלולר בדצמבר 2014, כשקידומות המספרים שהוקצו למנויים חדשים של הרשת הם ו-.
מתמקדת בשוק העסקי ומציעה חבילות תקשורת ייחודיות לעסקים קטנים ובינוניים.
החלה להציע שירותי סלולר באוגוסט 2015, כשקידומות המספרים שהוקצו למנויים חדשים של הרשת הם .
מתמקדת בעיקר במגזר העובדים הזרים, וכן במגזר החרדי בשל שיתוף פעולה עם נטפרי.
כיום (2018) פועלת על תשתית משותפת של הוט מובייל ופרטנר.
החברה הוקמה על ידי קבוצת פישמן והחלה את פעילותה באפריל 2012, כשקידומות המספרים שהוקצו למנויים חדשים של הרשת הם .
פעילות המכירות שלה מתבססת על פנייה ללקוחות רשת "הום סנטר".
ביולי 2015 נמכרה ופעילותה מוזגה לתוך חברת סלקום ומאז הפסיקה פעילותה.
הוקמה כחברה בת של אלון רבוע כחול ישראל והחלה את פעילותה במאי 2012, כשקידומות המספרים שהוקצו למנויים חדשים של הרשת הם .
פעילות החברה מתבססת על רשתות המרכולים מגה ו-AM:PM וכן על רשת תחנות הדלק דור אלון.
ביולי 2015 נמכרה לחברת פלאפון ופעילותה מוזגה לתוכה, כאשר באוקטובר אותה שנה העסקה אושרה באופן סופי והושלמה מאז החברה הפסיקה את פעילותה.
החברה הוקמה בשנת 2015, וקיבלה רישיון מיוחד לניתוב שיחות בפברואר 2017. החל מאפריל 2023 קיבלה מרכזיה מעמד של ספק מורשה לאספקת טלפוניה קווית וטלפוניה סלולרית כ-MVNO.
החברה קיבלה ממשרד התקשורת את קידומת המספרים לתקשורת סלולרית.
לאחר מכן, קיבלה הקצאה נוספת של הקידומת עבור טלפונים כשרים.
חברות תקשורת מסוימות כגון 012 מובייל (פרטנר) ו-וואלה!
מובייל פועלות במתכונת דומה, אך אינן פועלות תחת היתר כללי של מפעיל רשת סלולרית וירטואלית, אלא על ידי רישיון של מפעיל רשת סלולרית השייך לחברות האם שלהן.
חזרו לתת שרות ב-2024, על רשת הוט פרטנר.
מערכות הסלולר בישראל מופעלות על ידי החברות השונות, בתחומי תדר שונים, כמתואר בטבלה הבאה:
+ טבלת תדרי סלולר בישראל לפי מפעילות (נכון לפברואר 2026) חברות (תשתית משותפת) דור 2(MHz) דור 3(MHz) דור 4 (LTE)(MHz) דור 5 (NR)(MHz) סלקום
לתחום התדרים שבשימוש החברות השונות, חשיבות רבה בהתאמת המכשיר הסלולרי לרשת.
מכשיר שאינו תומך בכל התדרים של חברת הסלולר של המנוי יסבול מבעיות קליטה וכיסוי חלקי במקרה הטוב, ומחוסר יכולת להשתמש במכשיר כלל במקרה הרע.
אמנם ניתן לראות כי כל החברות בישראל תומכות בתדר 2100, אך הסתמכות על תמיכה בתדר זה בלבד בעייתית, שכן לא מובטח כיסוי מלא בתדר 2100, וכמו כן לתדר זה יש עבירות מוגבלת בתוך בניינים ומקומות סגורים.
מכשירים סלולריים מסוגים שונים תומכים בשיטות שידור שונות ובתחומי תדר שונים:
מכשירי דור 2 - ברשתות סלקום, פרטנר, והמפעילים הווירטואליים המשתמשים בתשתיות שלהן.
לא ניתן להשתמש במכשירים אלו ברשתות האחרות.
מכשירי דור 3 (הפועלים בתדר 850MHz ו-2100MHz) - ברשתות סלקום, פלאפון וגולן טלקום.
עד חודש ספטמבר 2020 יוחלף תדר 850MHz לתדר 900MHz בתקינה אירופאית.
מכשירים אלו תואמים גם לרשת פרטנר ללא תדר 900MHz ברשת ה-3G (דור 3).
מכשירי דור 3 (הפועלים בתדרים 900MHz ו-2100MHz) - ברשת פרטנר והוט מובייל (במסגרת נדידה לפרטנר).
המכשירים תואמים לרשתות סלקום וגולן טלקום (במסגרת נדידה לסלקום) ו-012 מובייל (במסגרת נדידה לפרטנר), תוך הסתמכות על רשת ה-2G שלהם בתור גיבוי.
ברשת פלאפון יש הסתמכות על תדר 2100MHz בלבד, ולכן התאמתם באזורים שונים עלולה להיות חלקית.
מכשירי דור 3 הפועלים בכל התדרים אשר יתאימו לכל הרשתות הם לדוגמה iPhone 4 ומעלה, וכמו כן-Samsung Galaxy S II ומעלה.
עושות בו שימוש רשתות פרטנר, 012 מובייל, סלקום, גולן טלקום, פלאפון, וואלה מובייל, היי מובייל, יופון, הוט מובייל ורמי לוי.
עושות בו שימוש רשתות פרטנר, 012 מובייל והוט מובייל.
ביולי 2018 הוקצו תדרים חדשים לרשתות פרטנר והוט מובייל בתדר 700MHz (רצועה 28) ובתדר 1,500MHz (רצועה 32).
מכשירי דור 4 LTE - הפועלים בכל התדרים אשר יתאימו לכל הרשתות הם לדוגמה (A1457, A1530) iPhone 5s ומעלה, וכמו כן - (G900F, G900I) Samsung Galaxy S5 ומעלה.
מכשירי דור 4+ LTE Advanced - נדרשת תמיכה ב-LTE Cat6 ומעלה, המאפשר שימוש ב-40MHz לשימוש בשתי רצועות תדרים לדוגמה iPhone 6S ומעלה, וכמו כן - Samsung Galaxy S7 ומעלה.
אולם, ישנם מכשירים המיועדים למדינות או חברות מסוימות, שחסר בהם התדר 1800MHz, שעליו פועל הדור הרביעי בישראל.
כבר בשנת 1968 בוצע בישראל ניסוי קצר מועד להפעלת טלפונים ניידים ברכבים של הדואר במערכת שנקראה "מערכת טלפון ניידת ומשוכללת".
עד שנות ה-80 של המאה ה-20, התקשורת הניידת היחידה שהייתה זמינה, הייתה באמצעות מכשירי קשר, אשר נתמכו ברשת רב תדר, שהופעלה על ידי מוטורולה.
רשת זו, אשר לימים הפכה לרשת מירס, הייתה מנותקת לחלוטין מרשת הטלפונים הקווית ושימשה בעיקר גופים בתחומי התחבורה (מוניות, כלי טיס ושיט), גופי ביטחון שונים וארגונים עם צוותי שטח.
מלבד זאת הוקמה רשת חד כיוונית של מכשירי זימונית שונים, שאפשרו לקבל הודעות קוליות או כתובות, אך לא להגיב עליהן.
בשנת 1983 החלו הצעדים הראשונים להקמת רשת סלולרית ראשונה בישראל, שהופעלה בשנת 1986 על ידי חברת פלאפון, אשר זכתה לבלעדיות לפי חוק, פנתה ללקוחות אמידים בלבד וגבתה מחירים גבוהים מלקוחותיה.
התשתית של רשת זו התבססה על קווי הנל"ן של חברת האם בזק.
מחירי זמן האוויר היו גבוהים מאוד והגיעו בשנת 1994 ל-200 אגורות לדקת זמן אוויר.
בשנת 1994 קבעה שרת התקשורת דאז, שולמית אלוני, מכרז לרשת סלולרית שנייה.
המכרז נגמר ב-11 במאי 1994, בו השתתפו מגוון חברות, בהן חברת סלקום, בשליטת חברת בלסאות' (BellSouth) האמריקאית, אשר זכתה לבסוף והפכה לחברת הסלולר השנייה בישראל.
היא הציעה מחיר זמן אוויר הנמוך ב-80% מהמחיר שהוצע באותם הימים על ידי חברת פלאפון, והפכה את הסלולרי לזמין בכל כיס בישראל.
בעשור הראשון של המאה ה-21, המשיכו חברות הסלולר להשקיע בשיפורים טכנולוגיים ובמקביל במציאת שווקים חדשים, כגון בני נוער.
חשש הולך וגדל להשפעות בריאותיות של קרינת טלפון סלולרי הביאה את החברות לייסד במשותף את פורום החברות הסלולריות, גוף שמטרתו "להציג בפני הציבור את העובדות בנוגע לבטיחותה של הרשת".
באמצע העשור החלו החברות להקים רשתות דור 3, אשר חייבו הוספת תחנות בסיס רבות, דבר שהביא את קונפליקט הקרינה והבריאות לממדים חדשים.
במקומות מסוימים אף הוצתו אנטנות, אך הצורך ההולך וגדל של הציבור בתקשורת הסלולרית, גרם לירידה בהתנגדות ולהשלמת הציבור עם התחנות.
לנושא זה תרמה מדיניות שקופה יותר של משרד התקשורת והחברות השונות, בנושא מיקומי האנטנות.
עשור זה התאפיין גם בעליית השימוש ב-SMS.
השימוש הלך ונפוץ ככל שהתווספו מכשירים אשר תומכים בקלות בתכונה זו.
SMS הפך לכלי תקשורת לכל דבר ואף הפך לכלי מוביל בקשר בין הטלוויזיה המסחרית לבין קהל הצופים.
טכנולוגיות אחרות, כגון שיחות וידאו, או הודעות MMS לא הצליחו להתחבב על הציבור וזאת למרות ההשקעה הגדולה של החברות בדור השלישי.
עם כניסת אורנג' (כיום פרטנר) לשוק הסלולרי ב-1999 לראשונה בישראל הוקמה רשת GSM שאפשרה הבאת מכשירים ניידים ממדינות אחרות.
לאחר כמה שנים גם סלקום הקימה רשת בטכנולוגיית GSM.
חברת פלאפון הייתה היחידה שדילגה על המהלך, ועברה ישירות לרשת דור שלישי ב-2006, באיחור משמעותי ביחס למתחרותיה.
נכון ל-2006, ל-87% ממשקי הבית היה לפחות מכשיר סלולרי אחד ול-62% ממשקי הבית היה יותר ממכשיר אחד.
בסוף שנת 2008 החלו החברות הסלולריות הגדולות, להציע שירותי אינטרנט מהיר על גבי התשתית הסלולרית ובמחירים נמוכים מבעבר.
הדבר פתח אפשרויות תקשורת חדשות, המתבססות על היכולת האינטרנטית של המכשירים המודרניים.
כך למשל, ניתן לבצע שיחות סקייפ על גבי אינטרנט סלולרי ואף קיומם של מפעילי סלולר וירטואליים.
2010 - רגולציה ורפורמה בתקשורת
בדצמבר 2010 אישרה הכנסת את חוק ההסדרים במסגרתו אושרו סעיפים שמטרתם להביא להגברת התחרות ולביטול חסמי מעבר.
אלה התווספו לשורת החלטות של משרד התקשורת שנועדו לקדם את התחרות בשוק התקשורת בישראל, ובכללן פרסום מכרז לשני מפעילים נוספים ומתן רישיון לשש חברות
חברות הסלולר קיבלו בישראל קידומת לכל חברה.
לקוח אשר ביקש לעבור מחברה לחברה היה צריך לעבור מחסום של שינוי מספר הטלפון שלו, דבר שהיווה תמריץ שלילי ודיכוי התחרות.
בשנת 2005 הוציא משרד התקשורת הוראות, אשר חייבו את החברות להיערך לאפשרות לנייד מספרי טלפון בין החברות.
יוזמה זו נתקלה בהתנגדויות רבות, אך בסופו של דבר, בדצמבר 2007, יצאה הניידות לדרך ואפשרה למנוי לעבור חברה מבלי לוותר על המספר.
מחסום נוסף שהקשה על תחרות בתחום הסלולר, היא שיטת התמחור.
על מנת לשמור על הלקוחות, יצרו חברות הסלולר השונות חבילות מורכבות, הכוללות תנאים והנחות שונים ומשונים, כאשר הבסיס המשותף לרוב החבילות הללו, הוא התחייבות הלקוח ל-36 חודשים.
"שבירת" התוכנית לפני תום 36 החודשים, גררה קנסות ותשלומים שונים.
משרד התקשורת נלחם אף בשיטה זו, בהעמידו את זמן ההתחייבות המקסימלי לכ-18 חודשים.
לפי חוק ההסדרים, על חברות הסלולר נאסר להכניס מרכיב של קנסות יציאה בהסכמים שלהן עם מנויים.
החברות תוכלנה לגבות אך ורק תשלום סמלי עבור הפסקת ההתקשרות - %8 כפול מספר החודשים שנותרו למנוי בתקופת ההתחייבות עם בעל הרישיון שלו.
בנוסף, נאסר על החברות לפרוע באופן מיידי את התשלומים שנותרו למנוי עבור המכשיר.
בכך, חויבו החברות לאפשר למנוי שביקש לעזוב את החברה לפרוע את התשלומים שנותרו לו באמצעות עסקת אשראי בתשלומים, ולא בדרך של פירעון מיידי.
חסימת כרטיסי SIM ונדידה פנים ארצית
חל איסור על החברות הסלולריות למכור מכשירי סלולר נעולים המיועדים לשימוש רק בכרטיסי ה-SIM של החברה עצמה.
בנוסף החברות הסלולריות מחויבות לפתוח ללא תשלום כל מכשיר סלולר שנמכר על ידן בעבר כשהוא נעול לשימוש מפעיל אחר.
משמעות ההחלטה היא כי לקוח היה יכול לקחת מכשיר שהוא רכש ברשת אחת ולעבור איתו לחברה אחרת, מבלי שייאלץ להיות תלוי בחברה אותה הוא מבקש לעזוב, בצורך לפרוץ תמורת תשלום את אפיון הנעילה של המכשיר.
החברות הסלולריות שפעלו עם כניסת החוק (פלאפון תקשורת, סלקום, פרטנר תקשורת ומירס) חויבו באירוח חברות סלולריות חדשות על הרשת שלהן (שירותי נדידה פנים ארצית) וזאת עד שאלו ישלימו את פריסת הרשת שלהן.
החוק קובע חובת נייטרליות ברשת האינטרנט הסלולרית - לרבות נייטרליות תמחירית ונייטרליות טכנולוגית (במכשירי הסלולר).
החברות מחויבות שלא להפלות אספקת שירותים הניתנים על גבי רשת האינטרנט בדיוק כמו ברשתות הנייחות.
המשמעות היא איסור על חברות הסלולר להטיל מגבלות על שימוש באפליקציות מסוימות או בפרוטוקולים מסוימים ברשת האינטרנט.
בדצמבר 2011 החלה ירידת מחירים עם תחילת פעילותה של רמי לוי תקשורת, החברה הראשונה שהפעילה רשת סלולרית וירטואלית.
במאי 2012 חלה בשוק הסלולרי בישראל ירידת מחירים חדשה וחדה, בעקבות כניסתן של שתי מפעילות חדשות, גולן טלקום והוט מובייל (לשעבר מירס).
באמצע מאי הודיעו גולן טלקום ואחריו הוט מובייל שהן מתחילות להעניק שירות, והציעו חבילות של דיבור, SMS וגלישה ללא הגבלה ב-89 עד 99 ש"ח.
מחירים אלו היו בערך שליש מהמחיר שנדרש כדי לקבל עד אז חבילה דומה בחברות הוותיקות.
בנוסף, עבור לקוחות שלא היו מעוניינים בחבילה, הציעו החברות החדשות מחירי דקת שיחה שנעו סביב 10 אגורות לדקה, פחות משליש מהמחיר שהיה מקובל קודם לכן.
אלמנט נוסף של הוזלה נגע לתקשורת למדינות אחרות ובתוך מדינות אלה.
החבילות של החברות החדשות כללו שיחות חינם ליעדים רבים במדינות אחרות, וכן הוזלה במחירי השימוש בטלפון הסלולרי בעת נדידה במדינות אלה.
החודש הראשון לפעילותן של החברות החדשות אופיין בתלונות רבות של לקוחות על קשיים בניוד מספרים ועל קושי להשיג נציגי שירות, הן בחברות החדשות והן בחברות הישנות.
אף על פי כן, ההתלהבות מהתנאים החדשים בשוק עלתה על כל הציפיות, ובתוך שלושה שבועות עברו מאה אלף מנויים להשתמש בשירותי החברות החדשות.
בנוסף, באותה תקופה החלו פעילותם מפעילים וירטואליים: YouPhone של רשת הריבוע הכחול, והום סלולר של הום סנטר.
כמו כן אורנג' פתחה מותג מוזל תחת השם של חברת הבת 012. הם הצטרפו לרמי לוי שהקים מפעיל וירטואלי עוד קודם לכן תחת חברת הבת רמי לוי תקשורת.
עם תחילת פעילותן של המפעילות הווירטואליות והמפעילות המלאות הרביעית והחמישית, נוסף על ירידת המחירים והתגברות התחרות בין החברות השונות, חל גם שינוי בהתפלגות המנויים בין החברות השונות.
על פי נתונים ממאי 2012:
סלקום עם 3.36 מיליון מנויים, ונטישה של 6.3%
פרטנר עם 3.15 מיליון מנויים, ונטישה של 8%
פלאפון עם 2.88 מיליון מנויים, ונטישה של 3.9%
הוט מובייל עם 400 אלף מנויים (כולל מנויי מירס)
רמי לוי תקשורת עם 62 אלף מנויים, ונטישה של 3%
גולן טלקום עם 738 אלף מנויים
הום סלולר עם 11 אלף מנויים
לצד התועלת לצרכן, לשינויים אלו היו השלכות שליליות על העובדים בחברות התקשורת והמשקיעים בהן הן ישירות והן דרך פירמידת שליטה.
מניות התקשורת נפלו ב-48% במחצית הראשונה של 2012, משום שהתחרות בענף גבתה מחברות התקשורת מחיר שהיה מעבר למצופה.
הירידה ברווחיות גרמה לכך כי החברות הסלולריות לא יכלו להעביר דיבידנדים לבעלי השליטה בהן, דבר שערער את מצב חברות החזקה אלה, כדוגמת איי די בי חברה לאחזקות שפרסמה הערת עסק חי.
כדי להתייעל ולהתאים את עצמן לתנאי השוק המשתנים הודיעו החברות הוותיקות על קיצוצים בכוח אדם.
הן הנמיכו משמעותית את מחיריהן, והציעו חבילות בלי הגבלה במחירים שנעו בין 119 ל-159 ש"ח (הבדלי המחיר היו תלויים בעיקר בתנאי הגלישה) אך אלו עדיין היו יקרות מהמחירים שהציעו החברות החדשות.
ב-2014 חברות הסלולר החלו בפעילויות הקמה והשקה של רשתות LTE.
לחברת סלקום הוקצה תחום תדר והיא חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם פלאפון וגולן טלקום להקים במשותף את התשתית האלחוטית של רשת הדור הרביעי.
לפרטנר יש תחום תדר ונפרסה תשתית ראשונית בעיר הרצליה, עם הצהרה לסיים ב-2014 את הפריסה של פרטנר ברחבי ישראל.
גולן טלקום פירקה בשנת 2015 את האנטנות שהתקינה והחלה לפעול כמפעילה וירטואלית העושה שימוש בתשתיות של חברת סלקום.
צעד זה והעובדה שלא אושר הסכם איחוד רשתות עם סלקום מול משרד התקשורת, העמידו בסימן שאלה את המשך פעילותה של החברה, ובאוגוסט 2015 הודיעה החברה שהיא עומדת למכירה.
בנובמבר 2015 הודיעה סלקום שהיא רוכשת את החברה תמורת 1.17 מיליארד שקלים חדשים, ותישא בכל חובותיה כלפי הלקוחות ומשרד התקשורת.
משרד התקשורת לא אישר את העסקה שבוטלה כתוצאה מכך.
בתחילת 2017 הודיעה גולן טלקום כי היא תירכש על ידי "אלקטרה צריכה".
באפריל 2018 החלה לפעול חברת סלולר נוספת, אקספון, תחת המותג we4G, בשנת 2021 לאחרונה שנמכרה השליטה מחברת אקספון לקרן כלירמרק ואיש העסקים יריב לרנר, והבעלים החדשים מעוניינים במיתוג מחדש כwe-com.
שם הם הוציאו חבילות חדשות, חבילות במחיר קבוע לכל החיים.
בספטמבר 2020 חברות פלאפון ופרטנר השיקו רשתות 5G עם כ-500 אתרים ברחבי הארץ.
בנוסף, גולן טלקום התמזגה עם סלקום.
018 אקספון חזרה לתת שרות תחת שם חדש: xPhone.
סגירת רשתות 2G ו-3G בישראל
משרד התקשורת קבע מתווה לסגירת רשתות דור 2 (GSM) ודור 3 בסלולר (UMTS).
במקור נקבע כי ההליך המדורג יסתיים ב-31 בדצמבר 2025, אולם בדצמבר 2025 פרסם המשרד שימוע לעדכון המתווה.
לפי המתווה המעודכן שפורסם לשימוע, החל מ-1 בינואר 2026 תבוטל חובת הסגירה הגורפת והמפעילים יוכלו להמשיך להפעיל רשתות 2G ו-3G לפי שיקול דעתם, תוך סגירה מדורגת ובהתאם למוכנות הרשת.
במקביל, המפעילים יחויבו לפנות החל מ-1 בפברואר 2026 את תחומי התדרים הנמוכים (800/900 מגה-הרץ) לטובת טכנולוגיות מתקדמות, והמשרד מתכוון לחייב הפעלה של רשת 2G ייעודית לשיחות חירום עד סוף 2028.
רבנים ומחנכים בציבור החרדי הבחינו שהטלפונים הסלולריים המתקדמים נרכשים על ידי בני נוער חרדיים ואלו משתמשים בשירותי התוכן ללא כל בקרה.
כתוצאה מכך, נחשפו צעירים אלה לתכנים אינטרנטיים מגוונים, שחלקם נחשב בציבור החרדי כתועבה.
הרבנים, שחששו לגורלם הרוחני של בני הנוער, הקימו ועדת רבנים מיוחדת - "ועדת הרבנים לענייני תקשורת", שבחנה דרכים לפתרון הבעיה.
הפתרון הראשון היה יצירת אפשרות של חסימת מספרים מסוימים ומניעת חיבור לאינטרנט סלולרי.
הפעלת חסימה כזו הייתה על פי בקשה ממוקד השירות של החברה סלולרית.
את רשימת מספרי הטלפון החסומים העבירה ועדת הרבנים לחברות הסלולר ואף עדכנו אותה לפי הצורך.
לקראת סוף 2004 החליטה ועדת הרבנים לפנות בשנית לחברות הסלולריות הפועלות בישראל ולתבוע מהן לשווק טלפון סלולרי "כשר", שמלבד האפשרות לשוחח בו, הוא נטול כל תכונה נוספת.
לאחר שחברות הסלולר הוותיקות התנגדו, מחשש שיפגעו הכנסותיהן, נענתה מירס, אשר לא היו לה לקוחות בשוק החרדי, לפנייה והייתה הראשונה לספק את המכשיר הסלולרי הכשר הראשון בישראל.
ההצלחה הייתה רבה ואלפי מנויים הצטרפו לפתרון המכשיר הכשר, כהמלצת ועדת הרבנים.
לאחר שראו כי מאבדים נתח שוק במגזר, יישרו קו שאר החברות והחלו משווקות מסלולי מנויים, המיועדים לציבור החרדי המשתמש בסלולרי כשר.
כיוון שהשירותים הנוספים מהווים מקור הכנסה לא מבוטל לחברות הסלולר ועל-מנת למנוע מהציבור החילוני להשתמש בטלפון כשר, קבעו החברות כי בשבתות התעריף לשיחה יוצאת הוא כעשרה שקלים לדקה.
באופן זה, נמנע הצרכן שאינו שומר שבת לרכוש מכשיר כשר, שמא ידבר בו בשבת ויחויב במחיר מופקע זה.
תקשורת קווית היא תקשורת שבמסגרתה המידע (קול, תמונה, נתונים) עובר בין הצדדים המתקשרים באמצעות כבל היוצר קו תקשורת ביניהם: תיל נחושת, כבל קואקסיאלי, סיב אופטי וכדומה.
מושג זה ניצב כנגד דרך התקשורת המשלימה אותו, תקשורת אלחוטית, המתבצעת ללא חיבור בקו תקשורת.
שימוש בתקשורת קווית מצריך פריסה של קווי תקשורת.
פריסה זו נעשית ברשת מקומית (בבניין מסוים או בקמפוס מסוים) או ברשת אזורית, המצריכה לעיתים פריסת כבל תקשורת תת-ימי המחבר בין יבשות שונות.
שתי דרכי התקשורת מתקיימות זו בצד זו:
שידורי טלוויזיה החלו בתקשורת אלחוטית (גלי רדיו) וכעת ניתנת גם באמצעות תקשורת קווית (טלוויזיה בכבלים).
תקשורת שדה קרוב (מאנגלית: Near Field Communication, ובראשי תיבות NFC) הוא תקן המכיל קבוצה של פרוטוקולי תקשורת לקשר רדיו, המשמשים בעיקר טלפונים חכמים וכרטיסי אשראי בעת שאלו נמצאים בטווח נגיעה (או סנטימטרים ספורים).
כיום משמש התקן לביצוע תשלומים ולהעברת נתונים (כגון קבצים, אנשי קשר, ותיאום הגדרות טכניות) בין מכשירים קרובים.
אין לבלבל או לקשור בין NFC לבין טכנולוגיית Wi-Fi, אשר שונה ממנה לחלוטין ומשמשת להעברת נתונים אלחוטית.
בסיס הטכנולוגיה של NFC מגיע מטכנולוגיית RFID שמאפשרת להתקן לשלוח גלי רדיו אל התקן אלקטרוני פסיבי (תג) למטרת זיהוי, אימות (אותנטיקציה) ומעקב.
1983 – צ'ארלס וולטון קיבל את הפטנט הראשון שנוגע לטכנולוגיית RFID
2004 – החברות נוקיה, סוני ופיליפס הקימו את פורום תקשורת שדה קרוב.
2006 – מפרטים ראשוניים לתגי NFC.
2006 – הפצת מפרטים ל"פוסטרים חכמים"
2006 – נוקיה 6131 הוא הטלפון הסלולרי הראשון שתומך ב-NFC
2009 – בחודש ינואר, פורום תקשורת שדה קרוב הפיץ את הפרוטוקולים להעברת מידע מנקודה לנקודה, בכללם העברת פרטי איש קשר, העברת URL, אתחול תקשורת בלוטות' וכיוצא בזה.
2010 – הושק Samsung Nexus S, הטלפון החכם הראשון אשר משתמש במערכת ההפעלה אנדרואיד ותומך ב-NFC.
2011 – בכנס המפתחים של גוגל, מוצג שימוש ב-NFC על מנת לדמות תחילת משחק משותף, העברת פרטי איש קשר וכדומה.
טכנולוגיה זאת נקראת בשם Android Beam.
2011 – מערכת ההפעלה סימביאן יוצאת בגרסת Symbian Anna ותומכת ב-NFC.
2011 – חברת RIM, יצרנית הטלפון החכם Blackberry, הופכת לחברה הראשונה שמכשיריה מאושרים על ידי מסטרקארד לביצוע תשלומים באמצעות שירות MasterCard PayPass.
2012 – בחודש מרץ, רשת מסעדות בריטית בשם EAT יוצאת בשיתוף פעולה עם ספקית הסלולר אורנג' בקמפיין שימוש בפוסטרים חכמים.
אפליקציה מיוחדת נכתבה על מנת לאפשר לטלפונים תומכי ה-NFC לתקשר עם הפוסטר.
2012 – סוני מציגה את ה"תגים החכמים", שמשתמשים בטכנולוגיית NFC על מנת לשנות את מצבו הפנימי של הטלפון החכם של סוני.
טכנולוגיה זו כלולה במרבית הטלפונים החכמים שהוציאה סוני ב-2012.
2014 – אפל (Apple) מכריזה על Apple Pay, שיטת התשלומים של אפל העושה שימוש ב-NFC ומכריזה על שני מכשירים חדשים הכוללים את השבב: iPhone 6 ו-iPhone 6+.
2015 – גוגל משיקה את Android Pay, שיטת תשלומים העובדת על מערכת ההפעלה אנדרואיד ומשמשת לתשלום בעזרת NFC.
2016 – לגו (Lego) משיקה את לגו ממדים (Lego Dimension), משחק מחשב משולב חומרת לגו, שמשתמש ב-NFC.
תקשורת שדה קרוב נבנית על בסיס התקני RFID ומאפשרת תקשורת דו-כיוונית בין שני התקנים, זאת לעומת תקנים ישנים יותר כמו כרטיסים חכמים שאפשרו תקשורת חד-כיוונית בלבד.
העובדה שתגי NFC, הפועלים ללא חיבור חשמלי, יכולים להיקרא על ידי התקני NFC מאפשרת גם תקשורת חד-כיוונית באמצעות תקשורת שדה קרוב.
ניהול טלפונים חכמים (טכנולוגיית ה"תגים החכמים" של סוני אריקסון).
חיבור בלוטות' ואינטרנט אלחוטי – תקשורת שדה קרוב מאפשרת תקשורת במהירות נמוכה בעזרת חיבור פשוט ביותר.
ניתן להשתמש בה על מנת לאתחל חיבורי תקשורת מורכבים יותר.
לדוגמה, ניתן להחליף את שלב הצימוד באתחול תקשורת בלוטות' או את תצורת חיבור האינטרנט האלחוטי, לדוגמה, במצלמה של קנון שתומכת ב-Wi-Fi.
רשתות חברתיות – ניתן להשתמש בתקשורת שדה קרוב ברבדים שונים של אינטראקציה ברשתות חברתיות.
לדוגמה, שיתוף אנשי קשר, תמונות, סרטי וידאו וקבצים.
כמו כן ניתן להשתמש בטכנולוגיה על מנת להתחיל משחק רב משתתפים באמצעות טלפונים חכמים.
זיהוי מסמכים – פורום תקשורת שדה קרוב מקדם את היכולת של התקנים תומכי NFC בזיהוי מסמכים אשר משתמשים בתגים כמזהה אלקטרוני.
התקשורת תומכת בהצפנה ולכן היא מתאימה במידה מרובה לשימוש זה.
מסחר – ניתן להשתמש בהתקני NFC כאמצעי לתשלום מיידי, בדומה לשימוש שקיים היום בכרטיסי אשראי ובכרטיסים חכמים.
צפוי כי התקני NFC יחליפו את אמצעי התשלום הללו בעתיד הקרוב.
כדוגמה ניתן לראות את Google Wallet, אשר מאפשר למשתמשים לאחסן את פרטי כרטיסי האשראי ב"ארנק וירטואלי" ולהשתמש בו בעסקים אשר תומכים בעסקאות על בסיס שירות MasterCard PayPass.
דוגמה נוספת היא ניסוי שמבצעות מספר מדינות אירופה לשימוש בהתקני NFC בתחבורה ציבורית.
בישראל כיום הטכנולוגיה בשימוש בכרטיס לתחבורה ציבורית משולבת של רב-קו (בשימוש בחלק מחברות האוטובוסים השונות ורכבת ישראל) ובכרטיסי אשראי של Visa PayPass (מקלטים לביצוע פעולות חיוב נמצאים במספר רשתות שיווק).
NFC הוא סט של טכנולוגיות אלחוטיות קצרות טווח, אשר לרוב דורשות קרבה של 10 ס"מ או פחות.
NFC תמיד כולל יוזם ומטרה.
היוזם משדר שדה RF (תדר רדיו) אשר יכול להפעיל מטרה פסיבית.
המטרה הפסיבית הופכת למשיבה (transponder): היא קולטת אות מסוים ומשיבה עליו באות אחר על ידי אפנון של השדה המשודר.
זה מאפשר למטרות NFC להיות קטנות מאוד וללא מקור מתח, כיוון שמקור המתח מגיע מן היוזם.
כך, מטרות NFC יכולות להיות תגים, מדבקות, כרטיסים ומחוללי מפתחות (key fobs).
בתגי NFC יש מידע והן לרוב לקריאה בלבד, אבל ניתן גם לכתוב עליהן.
ניתן לקודד אותן אצל היצרן או באמצעות ספציפיקציות של פורום NFC.
התגים יכולים לאחסן באופן מאובטח מידע אישי, למשל מידע של כרטיסי אשראי וחיוב, מועדוני לקוחות, קודים סודיים.
פורום NFC מגדיר ארבעה סוגי תגים שמספקים מהירויות תקשורת שונות ויכולות שונות במונחים של יכולת קונפיגורציה, זיכרון, אבטחה, עמידות לכתיבה ומדיניות טיפול במידע.
בתגים יכולים להכיל בין 96 ל-8,192 בתים של זיכרון.
כמו בטכנולוגיה של תגי קרבה, NFC משתמש בצימוד הולכה (inductive coupling) בין שני סלילים אלקטרומגנטיים, אשר יוצרים שנאי בעל ליבת אוויר.
כיוון שהמרחקים במערכת זניחים בהשוואה לאורך הגל של קרינה אלקטרומגנטית של גלי רדיו בתדר זה (כ-22 מטר), האינטראקציה מתוארת כאינטראקציית שדה קרוב.
גלי רדיו הם גלים אלקטרומגנטיים, ויש בהם גם גל חשמלי תונד, אבל בתהליך משתנה רק השדה המגנטי, אז כמעט שלא מוקרן הספק בצורת גלי רדיו.
כך נמנעת כמעט לחלוטין התאבכות בין מתקן NFC לבין תקשורות רדיו באותו תדר, או לבין מתקני NFC אחרים מעבר לטווח הפעולה המיועד.
רוב האנרגיה של תקשורת NFC מרוכזת ברצועה של ±7 קילוהרץ סביב 13.56 מגהרץ, טווח תדרים זמין גלובלית שאינו מצריך רישיון.
אבל פליטת האנרגיה יכולה להגיע בפועל עד כדי רוחב רצועה של 1.8 מגהרץ, כאשר מועברים קצבי מידע גבוהים.
טווח הפעולה עם אנטנה קומפקטית סטנדרטית והספקים סבירים יכול להגיע עד כדי 20 ס"מ, אבל במציאות טווחי הפעולה אינם עולים על 10 ס"מ.
האנטנה הקולטת עלולה לסבול מזרמי מערבולת בגלל משטחים מתכתיים סמוכים.
ייתכן שיהיה צורך להרחיק את האנטנה הקולטת ממשטחים כאלה כדי לשפר את הקליטה.
שני סוגי קידוד משמשים להעברת מידע בתקשורת NFC.
אם התקן פעיל מעביר מידע ב-106 קילוביט לשנייה, נעשה שימוש בקידוד מילר מותאם עם 100% אפנון.
בכל המקרים האחרים נעשה שימוש בקידוד מנצ'סטר בקצב קידוד של 10%.
התקשורת יכולה להתבצע באופן פאסיבי, באמצעות שימוש בתגי RFID על פי התקנים ISO 14443 או ISO 15693, ובאופן אקטיבי, על ידי שימוש בשני גורמים משדרים.
NFC מאפשר העברה של מידע מסוגים שונים, כגון מספרי טלפון, תמונות, קובצי MP3 או הרשאות דיגיטליות בין שני התקנים קרובים ללא התערבות של אפליקציה אשר מותקנת בשני ההתקנים וללא שגיאות בחיבור של שני ההתקנים.
אף על פי שטווח תקשורת שדה קרוב הוא סנטימטרים ספורים, תקני ה-NFC אינם מאפשרים בעצמם תקשורת מאובטחת.
בשנת 2006, חוקרים אוסטרים ממעבדות פיליפס תיארו מספר סוגים של מתקפות, ואת עמידות ה-NFC בפניהן.
בנוסף על כך, הם הציעו דרך לשפר את עמידות הפרוטוקול בפני התקפות אדם בתווך.
הטכניקה שהציעו איננה חלק מתקני ה-ISO של NFC.
תקשורת שדה קרוב איננה מספקת הגנה מפני ציתותים ושינוי מידע, עם זאת, אפליקציות יכולות לאפשר חיבור מאובטח (לדוגמה באמצעות SSL).
הוספת אבטחה לתקשורת שדה קרוב תדרוש שיתוף פעולה בין כל הגורמים המעורבים: יצרני ההתקנים, שיצטרכו להצפין את ההתקנים ולספק להם יכולת אימות מתקדמת; הלקוחות שיצטרכו להצפין את המידע שלהם באמצעות סיסמאות; עסקים שמשתמשים ב-NFC, שיצטרכו להשתמש בפתרונות אבטחה על מנת להגן על המערכות שלהם.
ציתות – ניתן להאזין למידע שעובר בין שני מכשירים על ידי אנטנה המאזינה לגלי ה-RF המשודרים במהלך "שיחה" בין שני המכשירים.
לצורך כך המאזין צריך לדעת איך להשיג את המידע מתוך גלי ה-RF ואיך "להבין" את השיחה מתוך הפרוטוקול.
האזנה למקור אקטיבי (שמחובר ישירות למקור מתח) אפשרית בטווח של עד 10 מטר.
לעומת האזנה למקור פסיבי (שאינו מחובר למקור מתח, ומקבל את המתח מהמקור האקטיבי) אפשרית בטווח של עד מטר אחד בלבד ולכן קשה יותר.
ההתמודדות הטובה ביותר עם ציתותים היא תקשורת מעל פרוטוקול מאובטח.
שיבוש מידע – קל ביותר לשבש שיחה בין שני מכשירים בפרוטוקול RFID, על ידי משבש תדרים פשוט.
בנוסף אין שום דרך להתגונן בפני שיבוש זה, כמו ששני אנשים לא יוכלו לדבר בשני קצוות של מועדון רועש.
אך, לעומת זאת, קל לזהות התקפה מסוג זה אם הצד המשדר בודק את שדה ה-RF בזמן השידור.
שינוי מידע – ישנם שלושה סוגים של שינוי מידע: הוספת מידע (חוקי) לשידור, שינוי בתים בודדים במידע המועבר והתקפת אדם בתווך בה תוקף עונה בשם הצד השני.
שלושת סוגי ההתקפות הנ"ל מסובכים ביותר ודורשים ידע פנימי על הפרוטוקול הספציפי, זמני השידור המדויקים ובנוסף, תוקף חייב להיות מהיר תגובה על מנת להקדים את הצד העונה בפרוטוקול.
התקפות אלה נחשבות לבלתי אפשריות.
אובדן התקן – יצרני NFC חייבים להתמודד עם מצבים בהם אדם מאבד את ההתקן האישי שלו, שכן כל מוצא (או גונב) יוכל להשתמש בו כארנק או לצורך גנבת זהות.
לצורך כך מומלץ להוסיף להתקן זה אבטחת זיהוי אישי, למשל קוד שיהפוך את ההתקן לחסר תועלת לאחר שנעלם.
עוד פתרון יהיה אפשרות חסימה של התקנים (אבודים או גנובים) על ידי הוספת המזהה שלהם לרשימה שחורה.
התקן מאפשר תקשורת דו-כיוונית בקצב נתונים של 106Kb/s עד 848Kb/s, פועל בתדר 13.56 מה"צ (תחום תדרים ללא רישוי), כאשר רוב האנרגיה מרוכזת ברוחב סרט של ±7 קה"צ.
פרוטוקולי התקשורת הכלולים בתקן מכסים היבטים מגוונים, החל מאופן קידוד וייצוג הנתונים וכלה בשכבה הפיזית של התקשורת, והם מתבססים על פרוטוקולי RFID קיימים כגון ISO/IEC 14443, FeliCa, ו-ISO/IEC 18092. התקן מוגדר על ידי הפורום ה-NFC, אשר הוקם בשנת 2004 על ידי נוקיה, פיליפס וסוני, ומכיל יותר מ-160 גופים חברים.
תקנון שירות המדינה (או בקיצור התקשי"ר), הוא קובץ הוראות וכללים המסדיר את ניהולו של שירות המדינה בישראל בתחום משאבי האנוש והמפרט את זכויותיהם וחובותיהם של עובדי המדינה.
התקשי"ר חל במישרין על עובדי מדינה במשרדי הממשלה ויחידות הסמך, על עובדי מערכת הבריאות הממשלתית ועל עובדי מערכת הביטחון האזרחית (למעט עובדים המועסקים לפי הסכמים קיבוציים-מפעליים מיוחדים).
לתקשי"ר גם השפעה על עובדי הרשויות המקומיות, למרות שאינו חל עליהם במישרין.
נציב שירות המדינה הוא המתקין את התקשי"ר, נוהל זה מסתמך על החלטת הממשלה שיצרה את תפקיד הנציב.
התקשי"ר פורסם לראשונה במרץ 1953.
תוכן התקשי"ר מתבסס על דיני העבודה, הסכמים קיבוציים והסדרים קיבוציים.
נציבות שירות המדינה מפיצה באופן שוטף עדכונים לתקשי"ר.
חלק 0 - הוראות כלליות
חלק 1 - מילוי משרות ונוהלי העסקת עובדים במשרות תקניות ובמשרות בלתי תקניות
חלק 2 - קידום עובדים, משכורת, שכר ותשלומים אחרים
חלק 3 - זמני עבודה, חופשות ושירות צבאי
חלק 4 - משמעת וסדר
חלק 5 - הדרכה והשתלמות
חלק 6 - סדרי מינהל
חלק 7 - שינויים ארגוניים, המצאות והנעת עובדים
חלק 8 - פרישה מן השירות וזכויות פרישה
חלק 9 - סדרי עבודה ושונות.
תקשורת תאית (נקראת גם סימון תאי, ובאנגלית: Cell signaling) היא כלל התקשורות הכימיות בתוך תאים וביניהם.
תקשורת תאית היא הבסיס הביוכימי לתהליכים הביופיזיקליים של מעבר אותות.
התקשורת הזאת מחוללת שינויים תוך תאיים וסביבתיים, ויכולה להתבטא כהתפתחות תאית, למשל ביצירת קשר עצבי בין נוירונים, תיקון רקמתי, התחסנות, כינון הומאוסטזיס – קבלת נוטריאנטים אל התא המחזירים אותו לאיזון ביולוגי.
פגמים בתקשורת התאית נעים בין חוסר חשיבות לכשל מערכתי.
נהוג לחלק את התקשורת התאית לתוך-תאית ובין-תאית.
בתקשורת תוך-תאית החומרים פועלים בתוך התא, ובתקשורת בין-תאית החומרים עוזבים את התאים בתהליך של אקסוציטוזה, שיכול להתרחש במגוון דרכים, בהתאם לסוג החומר העוזב.
חומרים רבים עוזבים את התא לבד, אל הנוזל החוץ-תאי, בין התאים או אל זרם הדם, ומשם מגיעים לתא המטרה.
בתקשורת עצבית אופיינית, אפשר שישתחררו כשהם ארוזים בבועית (אריזה של מולקולות לבועיות הנוצרות באברון גולג'י) ורק בצורה זו ישוחררו לתא, תוך חציית הסינפסה.
סוגי תקשורת תאית, תוך-תאית ובין-תאית כאחד.
הורמון מופרש ונקשר לקולטן באברון תוך תאי.
הורמון מופרש ונקשר לקולטן על ממברנת התא מצידו החיצוני.
יש מספר מערכות אופייניות של תקשורת תאים, למשל המערכת האנדוקרינית והמערכת העצבית.
סוג התקשורת מכניקה צִמּוּת מרחבי שני תאים הצמודים זה לזה ומקיימים ביניהם תמסורת מולקולארית פוטנציאלית.
סוג התקשורת צורות של תקשורת הורמונלית פרה-קרינית ההורמון מופרש לתא מטרה בסביבה קרובה יחסית ג'קסטה-קרינית ההורמון מופרש כשהוא משובץ לאוליגוסכריד, ליפיד, או חלבון הניתקים מהממברנה ומתחברים אליו עם עזיבתו את התא, וישפיע על התא בו סונתז או על תאים סמוכים.
סוג התקשורת התקשורת הטיפוסית במערכת העצבים הולכה עצבית המולקולות הנקלטות בממברנה בתר-סינפטית מעוררות או מעכבות את תא המטרה, בין אם ההשפעה מוחשת במודע (קוגניציה) ובין אם לאו.
כוונון עצבי (השפעה נוירומודולטורית) המולקולות נקלטות בממברנה בתר-סינפטית, ובהתאם לתכונתן, גורמות לשינויים מהותיים (בדרך כלל מעבר להאצה\האטה) בפעילות תא המטרה.
הורמונלית-עצבית תקשורת הורמונלית במערכת העצבים, בעלת השלכות שונות.
ידוע על קרבה אבולוציונית בין המערכת האנדוקרינית לרעותה העצבית, והדבר ניכר באופן הפעולה הדומה בהקשרים כגון קשירת ליגנד.
תקשורת פנים-ארגונית מתייחסת לאינטראקציה בין חברי הארגון (מנהלים – עובדים ובינם לבין עצמם) בנוגע לנושאים ארגוניים (פרויקטים, תהליכים, שינויים).
זאת, במטרה לידע, לחבר, לערב ולהגביר את מחויבות העובדים לארגון ולמימוש מטרותיו העסקיות (עמיר אאידה, 2004).
השפעת התקשורת הפנים-ארגונית על השורה התחתונה:
בסקר שערכה חברת ROI Communication בקרב 697 חברות מובילות, עולה כי "השקעה של החברות בתקשורת ארגונית ואפקטיביות התקשורת, מנבאות באופן מובהק הכנסות גבוהות יותר למניה".
עובדים מעורבים יותר בנעשה בארגון הם מחויבים יותר לארגון ויצרניים יותר.
מגמות בהתפתחות תפקיד התקשורת הפנים-ארגונית
התפקיד הבסיסי של גוף התקשורת הוא ניהול העברת המידע בארגון.
איש התקשורת הוא מומחה בפילוח קהלי היעד, בפיתוח וניהול ערוצי התקשורת (עם דגש על ערוצים אלקטרוניים כדוגמת מייל, ניוזלטר, אתר אינטראנט), בהתאמת ערוצי התקשורת לכל קהל יעד ובכתיבת המסרים והתאמתם לערוצים השונים.
תחום תקשורת הפנים בתקופה זו התבסס על מודלים שונים מתחום תקשורת ההמונים, בעיקר על:
מודל זה מתבסס על תורת האינפורמציה.
הוא מבחין בין מצבי צבירה שונים של המסר: בהתחלה המסר נמצא במחשבה/ ברעיון שנולד בראשו של המוען.
לאחר מכן, צריך לתרגם או לקודד לסימנים ואותות, אותם ניתן לשדר באמצעות משדר (לדוגמה מילים הנהגות בקול או מילים המועלות על הכתב).
יישום המודל בקונטקסט הארגוני מיקד את פעילות התקשורת בהתאמת הערוץ או פרופיל הערוצים המתאים ביותר להעברת המסר לקהל היעד.
שיטת העברת המידע המועדפת והנפוצה לעדכון העובדים בארגון (שיטה שמועדפת עד היום על הנהלות הארגונים) בה נעשה שימוש היא המפל (Cascading): העברת המידע באופן חד כיווני דרך שדרות הניהול מההנהלה, למנהלים ולעובדים.
מיקוד נוסף שנגזר מיישום מודל שאנון-וויבר בארגונים הוא ניהול עומסי המידע בארגון.
עומסי המידע נתפסו כגורם רעש מרכזי שמכביד על העובדים מלהתמקד בנושאים החשובים ויותר מכך, החיפוש אחר המידע הרלוונטי לעובד מוביל לבזבוז זמן ולפגיעה בפרודוקטיביות המנהלים והעובדים.
השפעה – השינוי המתחולל בנמענים כתוצאה מקבלת המסר.
מודל לאסוול מפרט שאלות מרכזיות אותן מנהל התקשורת צריך לשאול בבואו לבנות תוכנית תקשורת פנים-ארגונית לנושא מסוים: מהי מטרת התקשורת, מהם המסרים המרכזיים, מיהו קהל היעד, באילו ערוצים נשתמש ומהם מדדי ההצלחה באמצעותם נבחן עמידה במטרות שהוגדרו.
המודל מתייחס גם לנושאים או לשאלות שיש לכסות באמצעות עיקרי המסרים.
כיום נעשה שימוש במודל ה-5WH (הרחבה למודל לאסוול) לכתיבת עיקרי המסרים לנושא מסוים: מי, מה, למה, איך, מתי, איפה.
מנהל התקשורת כסוכן מחוברות רגשית (2000 והלאה)
בנוסף לתפקידו כדוור נדרש גוף התקשורת להגביר את רמת החיבור והמחויבות של אנשי הארגון (עובדים, מנהלים, הנהלה) לארגון וליעדיו העסקיים.
עלייתם של ארגונים עתירי ידע, בהם קיימת תלות גוברת של הארגון במידת המחויבות של אנשיו להצלחתו העסקית, כניסת דור ה-Y ואיתו המדיה החברתית, הציבה בפני התקשורת אתגר חדש.
ליידע זה כבר לא מספיק, חשוב שהאנשים יהיו מעורבים, מחוברים ומחויבים.
המונח המרכזי בהקשר זה הוא Employee Engagement.
כדי לייצר את החיבור הרגשי, נדרש גוף התקשורת להתמחות בערוצים המאפשרים אינטראקציה מיידית: חזרה לתקשורת פנים מול פנים (מפגשים עם מנהלים בכירים, Town hall meeting), Webcast, מדיה חברתית פנימית (בלוגים, פורומים, קבוצות דיון וכדומה) ושימוש גובר במולטימדיה (גרפיקה, אנימציה, וידאו).
אחרי הכול, יש גבול ליכולתו של האימייל ליצור ולעודד מערכת יחסים...
השינוי שחל בערוצי התקשורת הוא מאוד בולט, אולם השינוי המשמעותי נמצא ברמת ההיכרות עם קהל היעד.
כדוור נדרשה התקשורת לפלח את הארגון לקהלי היעד מנקודת המבט של ערוצי התקשורת.
התאמת פרופיל הערוצים הנדרש להעברת המידע ביעילות לכל קהל יעד.
כמחבר רגשי, זה לא מספיק לדעת שכדי להגיע לאנשי הייצור יש צורך בשימוש בערוצים פנים-מול-פנים כישיבת קבוצה, ובערוצים בעלי נגישות גבוהה כפלזמות ופוסטרים.
כדי ליצור את החיבור הרגשי ואת תחושת המחויבות המסר לא צריך רק להגיע ליעדו (תלוי ערוץ) כי אם גם להיות מפורש באופן מסוים ולהניע את האנשים בהתאם.
לשם כך נדרש מהתקשורת להבין, בזמן אמת, את התפיסות והעמדות הקיימות בקרב קהלי היעד בנוגע לנושא הנדון.
התפיסות שישפיעו על האופן בו יפרשו האנשים את המסרים שיועברו אליהם, ולהתאים את המסרים כנדרש.
המשקפיים שבאמצעותם מפרש כל קהל יעד את המציאות.
התקשורת נדרשה לפתח יכולות שיאפשרו לדעת בזמן אמת מה מעסיק את קהלי היעד השונים, היכן קיימים פערים שיש להתייחס אליהם ולהתאים את פתרונות התקשורת בהתאם.
יכולות כגון: אינטראקציה שוטפת עם המנהלים כדי להבין מה מעסיק אותם ואת אנשיהם ; ניטור מפגשי עובדים-הנהלה ותיעוד האווירה הכללית, הנושאים שעלו ושמעסיקים את אנשי הארגון ; ניטור הדיונים במדיה החברתית הפנימית וכדומה.
כל זאת כדי ליצור תמונה חיה של התפיסות, העמדות והנושאים שמעסיקים את קהלי היעד השונים בארגון.
מטרת העל של התקשורת היא ליצור ולנהל את התנאים, התשתיות והתהליכים שיאפשרו את הדיאלוג המתמשך בתוך הארגון שיחבר ויניע את האנשים למימוש היעדים העסקיים של הארגון.
הפיכת החזון והיעדים העסקיים לברורים ומנחי פעולה
הנהלה ומנהלים שמיומנים בחיבור ובהנעת אנשיהם
תשתיות ותהליכי תקשורת שיבטיחו עמידה ביעדי התקשורת
דיאלוג, שיתוף פעולה ותיאום בין היחידות העסקיות
מיקסום ההבנה והערך הנתפס של חבילת השכר וההטבות שמציע הארגון לעובדיו
מותג ארגוני פנימי חזק שמגביר את תחושת הגאווה והמחויבות של האנשים לארגון
תפקידו המרכזי של מנהל התקשורת הוא להיות יועץ התקשורת להנהלת הארגון, להוביל את כלל פעילויות התקשורת בארגון ולהבטיח שפתרונות התקשורת נותנים מענה לצרכיו העסקיים של הארגון.
יועץ תקשורת למנכ"ל ולהנהלת הארגון
עבודה עם הנהלת הארגון על הגדרת החזון, המשימות והיעדים של גוף התקשורת (לטווח הקצר והארוך) וקביעת מדדי ההצלחה
הגדרת פתרונות תקשורת (קצרי וארוכי טווח) שיתנו מענה לצרכיו העסקיים של הארגון
ניהול ממשקי העבודה עם הארגונים המשיקים (משאבי אנוש, שיווק, PR) ועם מנהלי היחידות העסקיות
ניהול ארגון התקשורת – הנחיית האנשים, פיתוח ומיקצוע של הארגון, ניהול המשאבים, מודל עבודה גלובל-לוקל-פונקציות ועוד
הגדרת סדרי העדיפויות ותיעדוף משימות
הבנת מגמות עתידיות שעשויות להשפיע על האינטראקציה בארגון והכנת גוף התקשורת להתמודדות יעילה עם ההשפעות הצפויות של מגמות אלה
הדילמה המרכזית עמה מתמודדים בהקמת תשתיות התקשורת בארגון היא במה להתחיל קודם.
האם יש לפתח את התשתיות שיאפשרו תמיכה מיידית בצרכי התקשורת של הארגון, דבר שיאפשר מתן מענה מידי לצרכים העסקיים והדגמת הערך המוסף של התקשורת הארגונית, או לפתח את התשתיות ארוכות הטווח של התקשורת (תהליכי עבודה, אסטרטגיית תקשורת לארגון) שיאפשרו להתרומם מעבר לכאן ולעכשיו ולהביא ערך מוסף אסטרטגי לארגון.
במודל העבודה שהציג עמיר אאידה (2003) יש לעשות גם וגם.