tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בצפון העיירה שינגפינג ישנו הר מפורסם שנקרא "הר תשעת הסוסים".
בעיירה יאנגשוו, בירת הנפה, ישנן מגוון אטרציות: "הרחוב המערבי" (בסינית: 西街, בפין-יין: Xī jiē) הידוע כמוקד משיכה עיקרי לתיירים מערביים, ביתו של הצייר המפורסם Xú Bēihóng, פארק יאנגשוו ועוד.
במזרח העיירה נערך מופע גדול בשם "האחות השלישית לבית לְיוֹ" (בסינית: 印象刘三姐, בפין-יין: Yìnxiàng Liú Sānjiě), המופק על ידי המפיק המפורסם Zhāng Yìmóu, שמשתמש בכ-2 ק"מ מנהר לי ובגבעות הקרסטיות סביבו כבמה טבעית, והוצג עד היום בפני מיליוני צופים.
התמונה על הצד האחורי של שטר ה-20 יואן צולמה באזור נהר לי ליד העיירה יאנגשוו.
גבעת הירח (בסינית: 月亮山, בפין-יין: Yuèliang Shān) ממוקמת בקרבת נהר יוּלוֹנְג ליד הכפר פֵנְגְלוֹאוּ (כ-8 ק"מ מהעיירה יאנגשוו) וקרויה כך משום שעל פסגת הגבעה ישנו סלע גדול בעל קימור טבעי עם חור חצי עגול במרכזו, שבראייה מרחוק מזכיר בצורתו את הירח ומזוויות שונות גם חצי ירח.
הגבעה מתנשאת לגובה של כ-230 מטר ובמקום ישנן כ-800 מדרגות המובילות אל פסגת הגבעה, שממנה ישנה תצפית מדהימה על כפרים, שדות אורז, עצים וגבעות כולל העיירה יאנגשוו.
ליאנגשוו יש הסכמי ערים תאומות עם הערים הבאות:
יאנה טרזי היא זמרת-יוצרת יווניה.
טרזי יצגה את יוון באירוויזיון 2018 עם השיר "Oneiro Mou", ובעברית, "החלום שלי".
טרזי נולדה ב-7 במאי 1980 בסלוניקי.
היא בתו של הזמר היווני פסכאליס טרזיס .
בגיל 20 עברה לאתונה כדי להתחיל בקריירת מוזיקה.
בשנת 2004 היא הוציאה את שירה הראשון.
בשנת 2006 יצא אלבומה הראשון, "Gyrna to kelidi", עם חברת התקליטים "קובלט מיוזיק יוון".
בשנת 2008 עברה טרזי לחברת התקליטים "מינוס אמי", והוציאה את אלבומה השני - "Ase me na taxidepso" - עם סינגל באותו השם כבר באותה השנה.
בהמשך עברה לגור בארצות הברית, ועבדה שם בחיפוש כישרונות (סקאוטינג) עם חברת התקליטים אינטרספוק רקורדס.
ב-2017 היא נרשמה עם חברת התקליטים החדשה שלה, פאניק רקורדס, אצל רשות השידור היוונית לתוכנית אליניקוס טליקוס 2018 עם השיר "Oneiro Mou" ב-27 באוקטובר 2017. מאוחר יותר, ב-8 בנובמבר, היא הפכה לאחת מחמשת המועמדים שעברו לגמר הטלוויזיוני.
ב-15 בפברואר 2018 נמסר כי חברות התקליטים של שני האמנים המתחרים סירבו לשלם אגרה בסך של 20,000 יורו לרשות השידור היווני (ERT) ונפסלו מהתחרות, כך בוטל הקדם היווני לשנה זו והשיר נבחר.
ב-8 במאי 2018 שרה טרזי בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון, והייתה הזמרת ה-14 בתור.
היא לא הצליחה לעלות לשלב הגמר.
בשנת 2024 שנה לאחר תחילת מלחמת חרבות ברזל הזמרת הודיעה שהיא תומכת בפלסטינים חמאס וחזבאללה ובמעשיהם
יאנה צ'וריקובה היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה רוסייה.
צ'וריקובה נולדה במוסקבה, אמה הייתה כלכלנית ואביה היה איש צבא, היא למדה בבית ספר למוזיקה בהונגריה עקב שירותו של אביה שם.
בין השנים 1992 ל-1996 עבדה ככתבת בעיתון, מ-1995 ועד שנת 2000 היא למדה בפקולטה לעיתונאות של אוניברסיטת מוסקבה ונושא עבודת הגמר שלה היה "השפעת המוזיקה על תודעת ההמונים".
מ-1998 ועד 2002 היא הנחתה בערוץ MTV רוסיה, ב-2002 החלה לעבוד בהערוץ הראשון (רוסיה) והיא ידועה בעיקר מהנחיית התוכנית מפעל הכוכבים.
היא הגישה מספר שנים את תוצאות הניקוד הרוסי באירוויזיון, הנחתה את התחרות לבחירת הנציג הרוסי לתחרות ובנוסף היא הייתה אמורה להנחות את אירוויזיון 2009 אך עקב הריונה היא פרשה מהנחיית האירוע.
מפות הוא שירות מיפוי וחיפוש מבית יאנדקס.
נפתח בשנת 2004 כמנוע חיפוש על מפה וכולל מידע על פקקי תנועה, כבישים בשיפוצים ומראה הרחובות בערים הגדולות.
מפות" הגיע ל-24.9 מיליון משתמשים.
טקסי היא חברת טכנולוגיות מידע מובילה המספקת בין היתר שירות קריאת הסעה מקוון להזמנת מונית באמצעות אפליקציה סלולרית.
זהו שירות המוניות הגדול ברוסיה אשר פועל גם במדינות ברית המועצות לשעבר, מזרח אירופה, אפריקה והמזרח התיכון.
השירות הוא שירות מבוסס מיקום המאפשר הזמנת הנהג הפנוי ביותר להגעה באופן המהיר ביותר, בהתחשב במיקום המשתמש ומיקום הרכב.
השירות הושק במוסקבה ב-26 באוקטובר 2011 כתוכנה חינמית שנתמכת על ידי שלל מערכות הפעלה כגון iOS, אנדרואיד ו-BlackBerry OS.
טקסי הוקמה על ידי יאנדקס , חברת טכנולוגיה בינלאומית אשר מקורה ברוסיה והחלה כמנוע חיפוש ופורטל אינטרנט, והיום מספקת למעלה מ-70 שירותים מקוונים במדינות רבות מסביב לעולם.
החברה אמנם נמנית תחת קבוצת יאנדקס, אך היא חברה פרטית ונפרדת, אשר מאוגדת בהולנד תחת השם Yandex.Taxi B.V.
שירות הזמנת המוניות המקוון הוא אחד מעסקי המפתח של יאנדקס טקסי, אשר עד כה פועלת בלמעלה מ-300 ערים גדולות ברחבי רוסיה, בלארוס, מולדובה, ארמניה, גאורגיה, קירגיזסטן, קזחסטן, אוזבקיסטן, לטביה, אסטוניה, ליטא, סרביה, ישראל, חוף השנהב, פינלנד, גאנה ורומניה.
בחמש המדינות האחרונות, החברה פועלת תחת המותג יאנגו.
למעלה מ-36,000,000 אנשים ברחבי העולם משתמשים בשירותי החברה מאז הקמתה.
בחודש ספטמבר 2018, מס' הנסיעות של החברה עבר את רף מיליארד הנסיעות, ואילו כמות הנהגים המחוברים לשירות הגיע למס' שיא של 700,000.
טקסי ישנה גם זרוע נוספת העוסקת בתחום טכנולוגיית המזון אשר כוללת את שירותי משלוח האוכל Yandex.Eats ושירות קיט-אוכל מוכן Yandex.Chef.
שירותים אלו נכון לדצמבר 2018, זמינים אך ורק ברוסיה.
בחודש דצמבר 2018, השיקה יאנדקס טקסי את השירות שלה בישראל תחת המותג 'יאנגו' ושנה לאחר מכן הושק שירות עסקי.
השירות, בנוסף לנסיעות פרטיות, משרת ברחבי העולם מעלה מ-50,000 לקוחות עסקיים ומאפשר מערכת בקרה על נסיעות עסקיות של לקוחותיה באמצעות ממשק טכנולוגי מתקדם ובמחירים קבועים וידועים מראש.
נכון לשנת 2019, יאנדקס עובדת עם 700,000 נהגים שעובדים ב-18 מדינות.
בישראל ובמספר מדינות השירות הושק תחת השם "יאנגו" (בחודש אפריל 2020, השיקה יאנגו שירות משלוחים בישראל).
אפליקציית הבטא של יאנגו, הושקה ב-4 באוקטובר 2018, באביג'אן (חוף השנהב) בשפה הצרפתית.
ב-9 בנובמבר 2018 הושקה יאנגו בפינלנד.
ב-10 בדצמבר 2018, הושקה אפליקציית יאנגו בישראל במטרה להתחרות באפליקציית גט הישראלית.
כבר בשלושת השבועות הראשונים להשקתה, למעלה מ-150,000 ישראלים התקינו את אפליקציית יאנגו.
טקסי" בחבר המדינות המודל מבוסס על אלגוריתמים מורכבים אשר פותחו בעזרת יאנדקס תוך חישוב אורך המסלול האופטימלי, משך הנסיעה המשוער והתחשבות בעומסי התנועה הנוכחיים באמצעות למידת מכונה.
ביוני 2019, יאנגו התרחבה לבוקרשט, רומניה ובהמשך הופעל השירות גם באקרה, גאנה.
ביוני 2022 פורסם כי יאנגו מהווה סיכון ביטחוני בהיותה מחוברת לביון הרוסי.
השב"כ והמוסד אסרו על עובדיהם להשתמש במערכת.
ב־2022, יאנגו נפרדה מחברת האם יאנדקס ואינה מהווה עוד חלק מאינדקס הרוסית.
ב־2024 קבוצת משקיעים ישראליים רכשה את הזיכיון של יאנגו.
הזמנת מונית מתבצעת באמצעות אפליקציית יאנדקס מוניות (בפינלנד ובישראל האפליקציה נקראת יאנגו) בסמרטפון (iOS, Android או Windows Phone), או באמצעות אתר האינטרנט בכתובת taxi.yandex.ru.
לצורך ביצוע ההזמנה המשתמש נדרש להזין את מספר הטלפון שלו, כתובת הגעת המונית וכתובת היעד.
לרשות המשתמש קיימת האופציה לבחור במחיר קבוע או בנסיעה באמצעות מונה.
בדומה למה שנוהגת Gett גם ביאנדקס יכול המשתמש לדרג את הנהג.
נהג שמקבל דירוגים נמוכים מוסר מהשירות.
בעוד חברות אחרות משתמשות במערכות GPS חיצוניות ושירותי מיפוי חיצוניים, יאנגו לא נדרשת לבצע שימוש במערכות ניווט זרות ולכן גם אפליקציית המוניות שלה שואבת נתוני נסיעה מהשירותים של יאנדקס: שירות "יאנדקס מפות" ו"יאנדקס ניווט", הפועלת לפי מערכות הניווט של גלונאס.
במאי 2017 נוספה יכולת להוסיף שלוש אפשרויות נסיעה.
ברוסיה עלות הנסיעה מתומחרת בהתאם לזמן ההגעה של המונית.
מערכת ההזמנות בין הנהגים היא אוטומטית ומבוססת על כמה גורמים:
זמינות הנהג הקרוב ביותר למשתמש
ההזמנה תתעדף את הנהג עם הדירוג הגבוה ביותר מבין הנהגים הסמוכים למשתמש
הרכב עונה על כל הבקשות שהמשתמש הזין באפליקציה
באפריל 2017 שירות יאנדקס מוניות החלה בהפעלת מחיר נסיעה קבוע בכל ערי רוסיה: המחיר מופיע למשתמש כבר בעת ההזמנה ולא משתנה גם אם המונית נתקעת בפקק תנועה או שהנהג חרג ממסלול הנסיעה.
יאנדקס מפעילה בשירות המוניות שלה יכולת לימוד עצמית והאפליקציה יכולה להציע למשתמש את המקום הנוח ביותר להזמנת מוניות ולרשות המשתמש עומדת הבחירה על פי עיגולים כחולים שמופיעים על המפה.
ב-22 בנובמבר 2018 יאנדקס הוסיפה אפשרות להזמין כמה מכוניות במקביל, על מנת להשיג את המונית הקרובה ביותר.
בדצמבר 2018 נוספה גם האופציה לעקוב אחר מחיר ההזמנה.
אם מחיר ההזמנה יורד, האפליקציה מתריעה על כך.
היישומון מבוסס על טכנולוגיות שפותחו על ידי יאנדקס כמו שירותי מיפוי, ניתוב, ניווט ומערכת לוויסות הזמנות והפצתן המתבססת על למידת מכונה.
תכונות אלו מקטינות את זמן החיפוש אחר נסיעות מצד הנהגים, ובכך גם מורידות את שיעור מחירי הנסיעה לנוסעים.
השירות אינו מפעיל מכוניות או נהגים משלו, המודל מתבסס על שותפות עם חברות נסיעות, נהגים ותחנות שונות שמספקים את שירותיה..
במרץ 2020, בעקבות משבר מגפת הקורונה, השיקה יאנדקס שירות משלוחים ברוסיה ובמדינות בהן היא פועלת שמטרתו לספק מענה לאנשים הזקוקים להעברת חבילות וחפצים שונים באמצעות צי הנהגים עמם עובדת החברה וזאת כחלק מתוכנית להרחבת שירותיה
יאנדקס הוא מנוע חיפוש בבעלות התאגיד הרוסי יאנדקס והוא המוצר העיקרי של החברה.
נחשב למנוע החיפוש הרביעי בגודלו בעולם.
מנוע החיפוש חולש על 57.5% משוק האינטרנט ברוסיה (2015) ו-7% מהשוק הטורקי (החל משנת 2015).
ליאנדקס יש דומיין ישראלי: yandex.co.il, שמוצג ברוסית ובאנגלית, אך תומך בחיפוש בשפה העברית.
יאנדקס מאפשרת חיפוש גם באמצעות שירותים אחרים שלה, כדוגמת:
חיפוש זן – חיפוש במדיה.
חיפוש מורחב – מאפשר לארגן חיפוש גאוגרפי, בלשני, במסמכים ובאתרי אינטרנט מסוימים.
חיפוש משפחתי – חיפוש בטוח, המותאם לילדים.
בקיץ 2017 במסגרת פרויקט משותף עם בנק רוסיה הוסיפה יאנדקס סמן ירוק מיוחד עם הכיתוב "רישום הבנק המרכזי של רוסיה" ("Реестр ЦБ РФ"), הנותן מידע לצרכן אודות אתר אינטרנט מסחרי, או חברה המספקת שירותים פיננסיים.
מנוע החיפוש מורכב משלושה מרכיבים:
סוכן (Агент) – בוט חיפוש שמסוגל לנתח מסמכים ולשמור את העדפות המשתמש.
אינדקס (Индекс) – בסיס נתונים שתוכנו נאסף ממנועי חיפוש שונים וכולל גם אפשרויות חיפוש משלו.
מכניזם של מנוע חיפוש (Поисковый механизм).
מנוע החיפוש היה הראשון שאפשר חיפוש באינטרנט בכתב קירילי.
המנוע גם כולל יכולת חיפוש ממוקדת יותר בהקלדת הסימנים הבאים:
| – אם הסימן מוצב בין מילים, המנוע מחפש רק את אחת המילים
– אם מוצב בין מילים, מנוע החיפוש ידלג על אחת המילים
site: – יאפשר חיפוש באתר אינטרנט ספציפי
date: – יאפשר חיפוש ממסכים לפי תאריך, לדוגמה, date:2007
+ – אם הסימן מוצב בין מילים, מנוע החיפוש יחפש במסמכים בהם הסימן מופיע
& – אם מוצב בין מילים, מנוע החיפוש יחפש את כל המילים שהוקלדו בחיפוש
מנוע החיפוש תומך במורפולוגיה של השפה הרוסית, ולכן המנוע יחפש את כל המופעים במילונים השונים של מילה מסוימת.
כדי לחפש מילה מדויקת כמו שהיא, יש להקליד !
מנוע החיפוש מפרש גם ראשי תיבות ברוסית.
מוזיקה הוא שירות הזרמת מוזיקה דיגיטלי, המאפשר הזרמה של שירים ופודקאסטים.
זהו שירות freemium, כלומר ניתן לקבל את השירות בחינם עם תכונות בסיסיות, פרסומות והגבלות, אך תכונות נוספות כגון איכות האזנה גבוהה, או הורדה של התכנים, ניתנות למנויים תמורת תשלום.
השירות זמין לעשרות מדינות ברחבי העולם, כולל ישראל והוא מכיל למעלה מ-40 מיליון רצועות מוזיקליות בשלל שפות, כולל עברית.
כמות המשתמשים בו עולה על 250 אלף איש ובחודש ממוצע משתמשים בשירות כ-20 מיליון איש.
השירות פותח כנגן מוזיקה מובנה במערכת החיפוש של יאנדקס בשנת 2009. ב-21 ביוני 2010 ביום הולדתו של ויקטור צוי יאנדקס השיקה פרויקט מיוחד בכתובת הדומיין: listen.yandex.ru שאפשר להאזין לכל האלבומים של להקתו של צוי, "קינו".
ב-22 בספטמבר 2010 יאנדקס הודיעה על השקת שירות מוזיקה נפרד בשם "יאנדקס.
מוזיקה" שמאפשר להאזין ליצירות, אלבומים ורצועות שירים של אמנים ויוצרים שונים.
יאנדקס משתמשת ברשת עצבית מלאכותית על מנת להציע למשתמשיה המלצות על שירים שונים והתאמת העדפות אישיות לכל משתמש.
יאנה בוקלר (נולדה ב-12 באוגוסט 1978, בחרקוב, אוקראינה) היא מאיירת ישראלית, בוגרת האקדמיה לאמנות ברומא, זוכת פרס מוזיאון ארץ ישראל.
בוקלר נולדה בחרקוב אוקראינה בשנת 1978. אביה של בוקלר אדריכל, ולימד אותה אמנות מגיל צעיר.
בוקלר החלה לצייר בגיל צעיר, וכאשר הייתה בת 6 החלה ללמוד באקדמיה לציור בחרקוב.
כשהייתה בוקלר בת 11 עלתה עם משפחתה לישראל.
בוקלר למדה בבית הספר תלמה ילין בגבעתיים.
בשנת 1997 החלה ללמוד איור בסטודיו של המאייר וולף בולבה בראשון לציון.
סגנון הלימוד שלו השפיע על הקריירה המקצועית שלה בתחום.
בשנת 1999, לאחר שירותה בצה"ל, עברה בוקלר להתגורר באיטליה, שם עשתה תואר ראשון באמנות פלסטית באקדמיה לאומנות ברומא, וסיימה את לימודיה בהצטיינות.
במהלך שהותה באיטליה נחשפה לעולם האיור ולתערוכות הבינלאומיות בנושא, והחלה לאייר ספרים.
בוקלר נשואה ומתגוררת בתל אביב.
בוקלר מתמחה באיור ספרי ילדים ואיירה עשרות ספרים.
כיום בוקלר בעלת סטודיו פרטי ללימודי איור, ומלמדת במחלקה לתקשורת חזותית במנשר.
בעבר לימדה איור במקומות נוספים: סדנת אמני הקיבוץ, מוזיאון אשדוד לאמנות, בית הספר היהודי ברומא ועוד.
בוקלר אינה משתמשת במחשב ומאיירת רק ידנית, בטכניקה משולבת של אקריליק, גואש, עפרונות צבעונים, קולאז' ועוד.
בוקלר על הבחירה הזו: " (...) אני לא שוללת לעבוד במחשב באיורים שלי אבל בינתיים אני אוהבת את זה כמו שזה, אני נהנית מהציור, מהמגע, מהאפשרות לטעות.
לפעמים ה'אנדו' שהמחשב מאפשר קצת מחבל בתוצאה הסופית.
היום, אם אני טועה, אני מתחילה מחדש ובכל פעם שאני עושה עוד גרסה אני קצת משתנה, מחפשת, מגיעה לתוצאה קצת אחרת.
אולי אני אולד פאשן, אני מעדיפה לעשות 1,000 פעמים את האיור שישתנה בכל פעם, שבכל פעם אני מגלה עוד משהו.
ככה אני גם כל הזמן מתפתחת, אני חייבת את זה לעצמי".
בוקלר השתתפה בתערוכות רבות בארץ ובעולם:
בשנים 2003–2007 הציגה במספר תערוכות באיטליה, ביניהן התערוכה הבינלאומית לאיור "Le immagini della Fantasia", ב-Sarmede, איטליה.
"אמנים מאיירים את שירי אהוד מנור", במדיטק, חולון, 2006
תערוכה בנושא הארי פוטר, ספריית בית אריאלה, תל אביב, 2006
תערוכה בנושא אליס, תל אביב, 2006
התערוכה הבינלאומית לאיור "I colori del sacro", פדובה, איטליה, 2007
תערוכת איור בשיתוף עם וולף בולבה, גלריה גל-און, תל אביב, 2007
תערוכת איור לזוכי פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2008
תערוכת איור בנושא סיפורי טלפון מאת ג'אני רודארי, יריד הספרים הבינלאומי בירושלים, 2009
השתתפות בתערוכה "חוכמת הפרצוף", מוז"א, תל אביב, 2009
תערוכה משותפת עם עמית תרינין ואיציק רנרט, "מפגש משפחתי", מוזיאון יפו, 2018
אוצרת התערוכה (בשיתוף עם הסופרת נורית שילה-כהן) "9 מאיירים בינלאומיים: מבולוניה לישראל", מוז"א, תל אביב, 2011
אוצרת התערוכה "מ–מאיירת (i-illustrator)", גלריה משונע, תל אביב, 2015
אוצרת התערוכה "היה היה קו", גלריה מרכזית Central Gallery בהתחנה המרכזית החדשה של תל אביב, תל אביב, 2016
אוצרת התערוכה "מגדיר שמגדיר", אברהם הוסטל, תל אביב, 2016
אוצרות לתערוכה "גלויה, סיפור", דיזנגוף סנטר, תל אביב, 2017
אוצרות לתערוכה "גם זה פיל", מרכז קהילתי לב אביב (בית תמי), תל אביב, 2017
אוצרות לתערוכה "סיפורי סבתא", קן הקוקיה, 2018
"ז'וז'ו ומומו" מאת רונית חכם (הוצאת ספרית פועלים, שנת 2007)
"לוי הלוויתן הקטן" / "Leno il Picolo Baleno" מאת יחזקאל רחמים (באיטלקית: הוצאת "Anicia" רומא, איטליה, שנת 2007. בעברית: הוצאת אגם, שנת 2010)
"להציל את כוכב הים" מאת שלמה אבס (הוצאת עגור, שנת 2008)
"כולם בתיבה אחת" מאת שלמה אבס (הוצאת עגור, שנת 2009)
"אין אריות בתל אביב: ספור בעקבות מעשה שהיה, חלקו אמת, חלקו בדיה" מאת תמר אדר (הוצאת אגם, שנת 2009)
"סיפורי טלפון" מאת ג'אני רודארי (הוצאת אגם, שנת 2009)
"מעשה בחסר מעשה או הסיפור של גרשון כלום" מאת אפרת שהם (הוצאת קרן, שנת 2011)
"סיפורי אלף לילה ולילה" מאת שלמה אבס (הוצאת עגור, שנת 2012)
"סיפורי המיתולוגיה לילדים" מאת שלמה אבס (הוצאת עגור, שנת 2012)
"חגיגה מתחת לארון" מאת עדנה קרמר (הוצאת ספרית פועלים, שנת 2015)
"הפילוסוף הקטן" מאת חנה הרציג (הוצאת עולם חדש, שנת 2016)
"סיפור שמתחיל בחלום" מאת רונית חכם (הוצאת קרן, שנת 2017)
"דרושה סבתא" מאת טלי אשר (הוצאת צלטנר, שנת 2018)
2008 - פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק (עבור איור הספר "ז'וז'ו ומומו" מאת רונית חכם)
2017 - פרס דבורה עומר (עבור איור הספר "הפילוסוף הקטן" מאת חנה הרציג)
2018 - פרס Ijungle לאיור.
יאנה סודובה (; נפטרה ב-1 בינואר 1993) הייתה חסידת אומות העולם צ'כית, שהסתירה בביתה יהודים בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה.
סודובה התגוררה עם בתה הפעוטה במזרח צ'כיה, בעיר בוהומין שבמחוז מוראביה-שלזיה.
בתקופת השואה הגיעו לביתה של יאנה יהודים שברחו מצעדת המוות מאושוויץ בינואר 1945. הם סיפרו לה שהם פרטיזנים, והיא הסכימה להעניק להם מקום מסתור בעליית הגג בביתה.
יאנה דאגה לצרכיהם, אף על פי שידעה את גודל הסכנה.
בהמשך החליטו שלושה מהם להמשיך בדרכם, על אף אזהרותיה של סודובה, שחששה לגורלם.
הנאצים תפסו את השלושה והוציאו אותם להורג.
יעקב זילברשטיין היה היחיד שהחליט להישאר ולהמשיך להסתתר בביתה של סודובה.
כאשר גברה תדירות החיפושים של הגרמנים באזור, מצא זילברשטיין מקום מחבוא בתוך גזע עץ חלול, שעמד בחצר ביתה.
לעיתים שהה בו כ-9 שעות ברציפות.
בחלוף הסכנה היה יוצא מן הגזע וחוזר לביתה של יאנה.
כך נהג עד לשחרור האזור בידי הצבא האדום.
כעשור לאחר סיום המלחמה החליט זילברשטיין לחזור לצ'כיה, כדי לחפש את סודובה שהצילה את חייו.
הוא לא ידע את שמה, וגם לא זכר את שם הכפר שבו הסתתר.
בעשור הראשון של המאה ה-21 לאחר שגייס לעזרתו את ההיסטוריון הצ'כי ז'דנק וואסאלי, ופורסם מכתב בעיתון מקומי באזור בוהומין, הצליח, באמצעות קורא, שהיה שכן באותו הכפר, ליצור קשר עם בתה של סודובה, וממנה נודע לו שסודובה כבר איננה בין החיים.
יאנה סודובה הוכרה ב-22 בינואר 2006 על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם, ושמה נחקק בקיר הכבוד.
בטקס השתתפו בתה של יאנה, אניקה גרלובה, וכן ניצול השואה יעקב זילברשטיין וכ-40 מבני משפחתו.
בהמשך פעל זילברשטיין להנציח את זכרה של סודובה באמצעות הבאת גזע העץ החלול, אשר בו הסתתר בחצר ביתה, לישראל.
הגזע הוצב בגן חסידי אומות העולם ביד-ושם.
זילברשטיין פנה ב-30 באוקטובר 2005 למנהל המדור לחסידי אומות העולם, ד"ר מרדכי פלדיאל, בבקשה להכיר גם בבתה של סודובה, אניקה גרלובה, שהייתה אז בת שלוש, כחסידת אומות העולם, אך היא לא הוכרה.
יאנדל ווגייה מלאווה (בספרדית: Llandel Veguilla Malavé; נהגה Yandel; נולד ב-14 בינואר 1977) הוא זמר ומפיק תקליטים פורטו ריקני.
יאנדל נולד בפוארטו ריקו לחוליו ווגייה ולוסי מלאווה.
יש לו אח ואחות, אחיו הצעיר של יאנדל הוא הזמר גדיאל ווגייה מלאווה.
לפני שהיה זמר, יאנדל עבד כספר בעיר הולדתו.
הופיע לראשונה בסצנת המוזיקה בשנת 1996 עם השיר Melaza.
באותה תקופה עבד כחלק מהשלישייה "3 to the microphone" עם פידו (כחלק מהצמד אלכסיס ופידו) ואיזי בום.
אז השתמש בשם הבמה Niko Yandel.
את שותפו ויסין הכיר בבית הספר.
הם הופיעו לראשונה כצמד בשיר "Quieren Probarnos" בשנת 1998 (יאנדל אז הופיע תחת שמו המקורי Llandel ולא Yandel)
הוא הוציא לאור את אלבום הסולו הראשון שלו, Quien Contra Mi, בספטמבר 2003. אלבום האולפן הסולו השני שלו, De Lider a Leyenda, יצא בנובמבר 2013, והוגדר "זהב" (לטיני) על ידי ה-RIAA בשנת 2014.
אלבום האולפן התשיעי שלו ELYTE, יצא באוקטובר 2024, והוגדר "זהב" (לטיני) על ידי ה-RIAA בשנת 2025.
ביולי 2004, התחתן ווגייה עם בת זוגו משכבר הימים אדנריס אספדה פיגרואה.
לזוג שני ילדים אדריאן יאנדל ווגייה (נולד ב־25 בינואר 2001) ודרק אדריאן ווגייה (נולד ב־27 במאי 2004).
בנו אדריאן הוא המפיק Soür Beat וביחד הם הוציאו גם כמה שירים כמו Polvora ו-No Te Vayas עם ג'יי באלווין.
ביוני 2025, הוציא שני שירים אותם שר בעצמו כחלק מאלבום אמנים שונים של חברת התקליטים של אביו "Square Houze".
My life: בתפקיד עצמו- סרט על ההתחלה של הצמד ויסין ויאנדל.
2011: משחקי הכס גרסה הספרדית- היה אחראי על הפסקול והיה מנטור.
2009: Verano de amor: בתפקיד עצמו (כוכב אורח עם ויסין).
2010: ויקטוריוס: פסקול ומנטור (אחראי על שיר הפתיחה Make It Shine)
2013: דה ווייס מקסיקו עונה 3: שופט (עם ויסין).
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2024פרס המוזיקה האמריקאית הלטיניתשיר השנה"Yandel 150" (עם פייד)שיתוף הפעולה של השנהשיר אורבנה אהובשיתוף הפעולה הטוב ביותר - אורבני"Borracho y Loco" (עם מייק טאוורס)פרס החלוץ2025פרס גראמי הלטיניביצוע הרגאטון הטוב ביותר"Reggaeton Malandro" (בהשתתפות טגו קלדרון)אלבום המוזיקה האורבנה הטוב ביותרElyte
שידור היה ספק שירות הזרמת מדיה של יאנדקס, שהושק בשנת 2018, המאפשר שידורי טלוויזיה באינטרנט, בעיקר של ערוצים אזוריים ברוסיה וערוצי ספורט רוסיים ומספק גם צפייה בסרטים באורך מלא, שידורים חיים, אירועי תרבות, סרטי אנימציה וקליפים מוזיקליים.
השירות נסגר ב-1 בספטמבר 2021 ותכניו הועברו לשלושה שירותים שונים: סרטי קולנוע וסדרות עברו לשירות KinoPoisk, סרטונים קצרים עברו לשירות יאנדקס.
זן ושידורים חיים של שידורי ספורט עברו לשירות יאנדקס.
ספורט, כחלק ממדור הספורט בשירות KinoPoisk.
הווידאו והשידורים היו זמינים באמצעות אתר yandex.ru, יישומי יאנדקס ודפדפן יאנדקס.
השירות אפשר צפייה באמצעות טלפונים ניידים, על מחשבים ובטלוויזיות חכמות.
אפשרות להירשם לבלוגרים ונושאים שונים
קבלת המלצות אישיות באמצעות סימוני לייקים או חוסר הערכה לסרטים וסדרות
אפשרות לנהל שיחות עם משתמשים אחרים בצ'ט במהלך שידורים חיים
וידאו הוא מנוע חיפוש מבית יאנדקס, לחיפוש סרטון וידאו באינטרנט.
השירות הושק ב-3 ביולי 2008. בדף התוצאות מופיעות תוצאות החיפוש בזכוכית מגדלת הפותחת קטעים מתוך הווידאו וקישור לדף באתר המקור של הווידאו.
מאז 2018 יאנדקס משלבת את השירות בתוך יאנדקס.
שידור מתוך מטרה למזג בין השניים ליצירת ספק שירותי הזרמת מדיה אחיד של יאנדקס.
יאנד (בהונגרית: Jánd) הוא כפר של כ-800 תושבים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, בנפת ואשארושנמן.
יאנד הוא כפר על גדת נהר טיסה בחלק המזרחי של מחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, במישור ברג.
האזכור הראשון של יאנד הוא משנת 1217, כשהוא מופיע בשמו זה וקשור לפקיד ציבור כלשהו.
האזור היה בבעלות משפחת ברלבאשי במאה ה -14. הבעלות באדמות המקום התחלפה עשרות פעמים במהלך המאות, בירושה, ברכישה או בהענקה מהמלך.
אוכלוסיית יאנד עסקה בעיקר בגידולי שדה ובגידול בעלי חיים ועושה זאת כך בדיוק עד היום.
ב"בוסתני הג'ונגל" ובגנים לאורך גדות נהר הטיסה, יש המוני עצי שזיף, מהסוג שנקרא בהונגרית בבדיחותא "שזיף אני לא יודע" - שמעודפיו מזקקים את תזקיק הסליבוביץ, את ברנדי השזיפים המפורסם של המחוז.
יהודים רבים עסקו במקצוע זה לאורך הדורות.
עד 1990 יאנד היה שייך מוניציפליצית לואשארושנמני, מאז יש לה מועצה מקומית משלה.
מוזיאון כפר - בבית כפרי עממי עם מרפסת עץ.
דוד יַנְדִי (בהונגרית: Jándi Dávid, נולד בשם דוד לֵדֶרֶר, יאנד, 3 באפריל 1893 - באיה מארה, מאי 1944) היה צייר הונגרי-יהודי, שנספה בשואה.
יהודים חיו ביאנד בזמנים שונים, במקום קיים בית קברות יהודי עתיק.
רבים מיהודי הכפר נרצחו בשואה.
כסף הוא שירות התשלומים האלקטרוני הגדול ביותר ברוסיה, על פי סקר שערכה TNS משנת 2016. זהו שירות תשלומים מקוון שעובד עם שני סוגים של לקוחות - משתמשים בודדים וסוחרים קמעונאיים.
השירות הוא מיזם משותף של מנוע החיפוש המוביל ברוסיה יאנדקס והבנק הגדול ביותר ברוסיה סברבנק.
סברבנק מחזיקה ב-100% ממניות החברה.
עם בעלי אינטרסים חדשים, שירות "יאנדקס.
כסף" השיג גישה לתשתית תשלומים רחבה של סברבנק הכוללת כספומטים, מסופים ובנקאות מקוונת.
על פי סקר דעת קהל שנערך ביוני 2015 שערכה TNS, 92 אחוז מהרוסים מכירים את השירות, ו-44 אחוז משתמשים בו בקביעות לביצוע תשלומים.
נכון לעכשיו יותר מ-76,000 חנויות מקוונות ברחבי העולם משתמשים ביאנדקס.
כסף, כולל שותפים כמו סקייפ, עלי אקספרס (עליבאבא), JD.com ו-BlaBlaCar.
כסף יש גם שירות ארנק אלקטרוני, שהוא המוצר המקורי של החברה.
כסף מציע לצרכנים שיטות קלות, בטוחות ואמינות לתשלום מקוון באתר עצמאי ובאפליקציה הסלולרית.
השירות מארח כ-30 מיליון חשבונות משתמשים כאשר כ-15,000 חשבונות חדשים נפתחים מדי יום.
מחקר TNS שנערך הראה כי זהו הארנק האלקטרוני הפופולרי ביותר ברוסיה: כל משתמש שלישי באינטרנט ברוסיה משלם באמצעות יאנדקס.
כסף", מאפשר גם לגיימרים לשלם על נינטנדו, להעלות חשבון בתוכנת סטים, Wargaming, Riot Games, השגת קודי קנייה עבור אפל (אייטונס) ו-Xbox.
כך יאנדקס הפך למפעיל המכירות הרשמי של הוצאת המשחקים הפופולרית Electronic Arts בקרב משתמשים רוסים שיכולים למשל לקנות את FIFA 17 למחשב ו-Xbox דרך השירות.
לקוחות יכולים גם להשתמש בשירות כאמצעי תשלום: כרטיסי מאסטרקארד פלסטיים ווירטואליים זמינים להנפקה.
כסף" קיבל מעמד חבר ראשי של מאסטרקארד.
עד 2016, השירות הנפיק יותר מ-500,000 כרטיסי פלסטיק ו-11 מיליון כרטיסי מאסטרקארד וירטואליים.
כסף" היה בין הראשונים שהביאו למשתמשים את Apple Pay ברוסיה, מה שהופך את התשלומים הסלולריים לדרך קלה, בטוחה ופרטית לתשלום בחנויות, באפליקציות ובאינטרנט.
לקוחות יכולים לשלם באמצעות Apple Pay על ידי הוספת כרטיס או תשלום יאנדקס ששולם מראש.
באמצעות תוכנת Touch ID אין צורך למלא ידנית טופסי תשלום ארוכים או להקליד שוב ושוב פרטי חיוב.
יותר מ-4 מיליון משתמשים הורידו את אפליקציית "יאנדקס.
כסף", כאשר 35% מהם משתמשים במכשיר iOS.
באמצעות האפליקציה הם יכולים להעביר כספים באמצעות iMessage, לשלם חשבונות - כגון שירותים, אינטרנט, שירותים ניידים - לבצע תשלומי הלוואות, לגשת לתשלומים השכיחים ביותר שלהם ועוד.
משתמשים יכולים גם להוריד את האפליקציה ב-Apple Watch.
בנוסף, התאפשרה אפשרות לתשלומי קנסות במכשירי iOS מה שמאפשר תשלום עבור קנסות תעבורה באמצעות Apple Pay.
דיסק הוא שירות אחסון ענן בבעלות יאנדקס המאפשר למשתמשים לאחסן את הנתונים שלהם בשרתים ב"ענן" ולהעבירם למשתמשים אחרים באינטרנט.
העבודה מבוססת על סנכרון נתונים בין מכשירים שונים.
במאי 2012, רישום משתמשים חדשים היה זמין בהזמנה בלבד.
כעת, רישום משתמשים זמין לכולם.
בעבר לפני השקת השירות, פונקציית אחסון קובצי המשתמש ביאנדקס בוצעה על ידי השירות "יאנדקס.
השירות הוא חינמי, אך ישנן אפשרויות בתשלום להרחבת שטח הדיסק הזמין.
כברירת מחדל, 10 ג'יגה של שטח מסופק וניתן להרחיבם ל-20 או יותר.
משתמשים שהשתמשו באופן פעיל בצ'אט ב"יאנדקס.
דואר" קיבלו באופן אוטומטי שטח נוסף של 10 ג'יגה בייט ב"יאנדקס.
דיסק" כאשר הצ'אט הוסר מהדואר.
על ידי תשלום עבור מנוי לאפליקציית Yandex.Music לאייפון בדצמבר 2012, אפשר היה לקבל עוד 10 ג'יגה לשנה.
השירות מפעיל מעת לעת קידומי מכירות שבהם משתמשים משתתפים יכולים לקבל שטח נוסף.
אחת הפעולות הללו נערכה במשותף עם סמסונג.
בעת רכישת דגמים מסוימים של מחשבים ניידים, הוענקו למשתמש 250 (200) ג'יגה בייט בשירות "יאנדקס.
ב-23 בדצמבר 2013 יאנדקס הכינה מתנה לשנה החדשה לכל משתמשי השירות: +2014 מגה בייט לשנה ללא תוספת תשלום.
תיקיות משותפות שקיבלו גישה למשתמש אינן תופסות מקום בדיסק שלהם, תיקייה משותפת תופסת מקום רק בדיסק של הבעלים שלה.
הורדת קבצים עד 50 ג'יגה בייט.
אחסון קבצים לזמן בלתי מוגבל.
העברת קבצים דרך חיבור מוצפן.
סנכרון קבצים בין כל מכשירי המשתמש.
השגת קישורים ציבוריים לקבצים שהועלו לצורך שיתוף.
נגן פלאש אינטרנט מובנה להפעלת מוזיקה ווידאו.
הצגת קבצים גרפיים שאינם אינטרנטיים (פורמטים גרפיים)
יכולת לערוך תמונות שהועלו באמצעות עורך הגרפיקה המובנה.
ניהול קבצים שפורסמו על ידי המשתמש.
חיפוש קבצים מצורפים שנשלחו או התקבלו בדוא"ל.
היכולת לפתוח גישה למספר משתמשים כדי להציג או לערוך קבצים בתיקיות.
גרסת שולחן עבודה עבור Windows XP / Vista / 7 / 8 / 10, MacOS ו-לינוקס.
דיסק" תומך בצפייה והשמעה מקוונת של קבצים בפורמטים הבאים:
יאנה קרמרנקו (נולדה ב-11 ביוני 2002) היא מתעמלת אמנותית ישראלית.
ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020) במסגרת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית.
קרמרנקו מתאמנת במועדון מכבי אשדוד, כאשר מאמנותיה האישיות הן מריה וויינבלט רביבו ולנה ואסתר ויינבלט ומאמנותיה הקבוצתיות הן אירה ויגדורצ'יק, נועה קדוש ורחלי ויגדורצ'יק.
קרמרנקו נולדה בשנת 2002. היא החלה להתאמן בהתעמלות אמנותית בגיל 6.
בשנת 2016, היא זכתה במקום הרביעי המדיני באליפות אירופה לנערות שהתקיימה בחולון שבישראל.
בשנת 2017, היא זכתה עם קבוצתה במדליית ארד באליפות אירופה לנערות שהתקיימה בבודפשט שבהונגריה.
בשנת 2019, במסגרת תחרויות גביע העולם, זכתה במקום השלישי בגמרים בתחרות בקאזאן שברוסיה.
בשנת 2020 זכתה במדליית זהב בקרב רב ובמדליית כסף מדינתית באליפות אירופה שנערכה בקייב, בירת אוקראינה.
בשנת 2021, באליפות אירופה בעיר וארנה שבבולגריה, זכתה קרמרנקו במדליית ארד קבוצתית ובמדליית ארד מדינתית.
קרמרנקו ייצגה את נבחרת ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020), לצד אופיר דיין, יוליאנה טלגין, קארין וקסמן ונטלי רייץ.
יאנה צ'רנוכובה (בצ'כית: Jana Černochová; נולדה ב-26 באוקטובר 1973) היא פוליטיקאית צ'כית מהמפלגה הדמוקרטית האזרחית.
מכהנת כשרת ההגנה מאז 17 בדצמבר 2021.
צ'רנוכובה נולדה בפראג ב-26 באוקטובר 1973. ב-1996 סיימה קורס בבנקאות וכלכלה מוניטרית בפקולטה למימון וחשבונאות של האוניברסיטה לכלכלה בפראג.
בשנת 2009 קיבלה השלימה תואר ראשון באוניברסיטה למשפט יישומי.
ב-2011 סיימה תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת מטרופוליטן בפראג.
ב-1997 הצטרפה למפלגה הדמוקרטית האזרחית.
ב-1998 נבחרה למועצת העיר פראג.
ב-2010 נבחרה לבית הנבחרים הצ'כי, ובמקביל פעלה בפוליטיקה המקומית של פראג.
ב-26 במרץ 2012 היא נבחרה כראש העירייה של פראג 2, אחד הרבעים המרכיבים את פראג.
ב-17 בדצמבר 2021 היא מונתה לשרת ההגנה בממשלתו של פטר פיאלה, ובשל כך התפטרה מתפקידה כראש עיריית פראג 2.
צ'רנוכובה היא מתנגדת ותיקה להגירה האסלאמית לאירופה.
היא הייתה בין הדוברים הבולטים של הפגנות "אנחנו לא רוצים את האסלאם ברפובליקה הצ'כית" (Islám v České republice nechceme) שנערכו בידי הימין הקיצוני בצ'כיה בעקבות פיגועי נובמבר 2015 בפריז.
כמו כן היא התנגדה להפסקת המעורבות הצ'כית במלחמת אפגניסטן.
בעקבות רצח ג'מאל חשוקג'י, קראה צ'רונוכובה להטיל אמברגו נשק על ערב הסעודית.
היא מבקרת בחריפות את משטרו של רג'פ טאיפ ארדואן.
היא תומכת ותיקה בישראל ובמדיניותה.
יאנה (אלכסנדר) יאנבסקי (במקדונית: Александър Јане Јаневски; 1 בינואר 1920, סקופיה, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים – ?) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יוגוסלבי ששיחק בעמדת החלוץ ומזוהה עם קבוצת וארדאר סקופיה.
אימן בישראל את קבוצות שמשון תל אביב, מכבי יפו ומכבי שעריים.
יאנבסקי החל את קריירת המשחק שלו לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.
בעונת 1946–1947 שיחק כחלוץ בקבוצת פרטיזן בלגרד וזכה עמה באליפות ליגת העל היוגוסלבית ובגביע היוגוסלבי.
ב-1947 עבר לשחק בווארדאר סקופיה וכיכב בשורותיה עד 1955. הוא שיחק ב-242 משחקים בשורות הקבוצה ומהם 120 משחקי ליגה, ובהם כבש למעלה מ-100 שערים ומתוכם 27 שערי ליגה.
יאנבסקי היה קפטן קבוצתו וב-1949 נבחר לספורטאי השנה במקדוניה תחת יוגוסלביה.
ב-1949 בעודו שחקן פעיל בווארדאר סקופיה, אימן יאנבסקי את קבוצת הנוער וזכה עימה באליפות הנוער של יוגוסלביה.
בעונת 1964/1965 בליגה הלאומית של ישראל, אימן יאנבסקי את קבוצת שמשון תל אביב אשר סיימה את העונה במקום התשיעי.
בעיצומה של עונת 1965/1966 בליגה הלאומית שוחרר יאנבסקי מתפקידו ובמקומו מונה עמי פזטל.
בראשית עונת 1966/1968 בליגה הלאומית "העונה הארוכה", אימן יאנבסקי את מכבי שעריים מתחתית הליגה הראשונה.
מייד לאחר מלחמת ששת הימים ניתקו מדינות הגוש המזרחי ובכלל זה יוגוסלביה את יחסיהן הדיפלומטיים עם ישראל, ויאנבסקי נקרא לשוב לארצו.
בעונת 1967–1968 אימן יאנבסקי בטורקיה את קבוצת בשיקטש ובעונת 1968–1969 אימן ביוון את קבוצת פאוק סלוניקי.
בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 שב לישראל.
מכבי יפו אשר אומנה בעונת 1970/1971 בליגה א' על ידי משה וארון, עלתה לליגה הלאומית לאחר עונה אחת.
לקראת תחילת עונת 1971/1972 בליגה הלאומית פיטרה הנהלת יפו את וארון, ויאנה יאנבסקי מונה למאמן הקבוצה.
יפו הציגה יכולת טובה לאורך העונה וסיימה אותה במקום החמישי, שמונה נקודות מתחת לאלופה מכבי תל אביב.
בסיום העונה קיים יאנבסקי משא ומתן עם בית"ר ירושלים, אך זו לא הסכימה לדרישותיו הכספיות.
יאנבסקי עזב את ישראל ועבר לאמן ביוון עד ל-1977. בסיום עונת 1979/1980 בליגה הלאומית אומנה מכבי יפו על ידי שמואל פרלמן וניצלה במחזור האחרון מירידה לליגה השנייה בזכות הפרש שערים.
בראשית עונת 1980/1981 בליגה הלאומית פיטרה הנהלת יפו את פרלמן ובמקומו נקרא יאנבסקי לאימון הקבוצה.
עונת 1980/1981 הייתה עונתה הטובה ביותר של מכבי יפו בשנות ה-80 של המאה ה-20 ובסיומה התברגה במקום השלישי בטבלה, ארבע נקודות פחות מהאלופה הפועל תל אביב.
בהמשך, שב יאנבסקי ליוגוסלביה ואימן את קבוצת נעוריו וארדאר סקופיה.
אלופת הנוער של יוגוסלביה: 1949
יאנה רוטנר (נולדה ב־23 במאי 1988) היא צלמת ישראלית החיה ועובדת בתל אביב.
בשנת 2022 נבחרה כמועמדת לפרס שפילמן הבינלאומי למצוינות בצילום, מוזיאון ישראל, ירושלים.
עבודותיה מצויות באוסף הקבע של מוזיאון תל אביב לאמנות, אוסף המוזיאון לאמנות האסלאם, ירושלים, ובאוספים פרטיים.
מיוצגת על ידי גלריה אלון שגב.
נולדה ב-23 במאי 1988, בנדרי, מולדובה ועלתה לישראל בשנת 1990, שורשי משפחתה מהעיר קישינב.
היא בוגרת תואר ראשון במחלקה לצילום, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים (2012-2015).
תואר שני למדה בין השנים 2016 ועד 2018 בתוכנית הבינתחומית באמנויות, אוניברסיטת תל אביב.
מ-2020 היא דוקטורנטית בתוכנית פילוסופיה, אמנות ומחשבה ביקורתית ב-European Graduate School, מלטה/שווייץ, בין מוריה הפילוסוף הצרפתי ז'אן-לוק ננסי והצלם יוסי ברגר.
רוטנר השתתפה בתוכנית חילופי סטודנטים באקדמיה לאמנות חזותית, לייפציג, גרמניה (2013), ובתוכנית שהות-האמן Snehta, אתונה, יוון (2016).
רוטנר עובדת בטכניקה ייחודית שפיתחה בעבודה עם מסרטת 16 מ"מ המשלבת עריכה ובחירה של דימויים, כאשר היא מוותרת על הקפאת הרגע בזמן באמצעות "רישום" רצף של דימויים המשקף את חלוף הזמן.
מהלך זה מאפשר לאמנית להיות בתוך תנועת הזמן, ובהמשך לבחור את התמונה המתאימה ביותר לשבריר של רגע, את מה שהזיכרון לא הספיק לרשום.
ים הדממה היא תערוכת הצילום הראשונה של יאנה רוטנר שהוצגה במוזיאון בית ביאליק בתל אביב, באוצרות סמדר שפי.
בתערוכה הוצגו שמונה עבודות, שבע מתוך הסדרה "ים הדממה" (2019-20) ואחת מסדרה נוספת, "Remanence Reminiscence" (2019).
אוצרת התערוכה מתארת את הצילומים של רוטנר: "הצילום, כמו שירה, הוא דרך עקיפה, מעדנת, מרחיקה-מקרבת להתבוננות בעצמי ובעולם..." בקטלוג שיצא לאור במסגרת התערוכה כותבת אלינור דרזי: "עבור האמנית, התצלום אינו מבקש לעורר זיכרונות, כפי שנהוג לחשוב, כגלעד המשמר אירוע שהיה.
עבורה, הדימוי מבקש להאיר את המעט ששרד, חלקים מתוך שארית שנותרה, שהם רבים ורוויים אף כי הם מופיעים בתצלום בודד." אבי פיטשון מבקר האמנות של עיתון הארץ משבח את רוטנר ומתאר אותה כאחת הצלמות הייחודיות בארץ.
צל השמש היא תערוכת היחיד הראשונה של רוטנר בגלריה אלון שגב בתל אביב, בה הציגה סדרת צילומי דיוקן וסדרת פוטוגרמות צבע.
תהליך יצירת פוטוגרמות מתרחש בחדר-חושך בו משתמשת האמנית בבדים שקופים וחיתוכי נייר מעשה ידיה בכדי לייצר קומפוזיציות שאותן היא חושפת על גבי נייר רגיש לאור, את הדימוי שנוצר היא מדפיסה באמצעות תהליך הדפסה כימי.
מתוך טקסט התערוכה: "...(רוטנר) ממשיכה את מתודת העבודה של המאסטרים של הצילום: בראשית התהליך חושך, בהמשך כניסת אור, ולאחר מכן חשיפת תמונה." את רוב הדיוקנאות צילמה רוטנר בסטודיו שלה בתל אביב, המצולמות הן אמניות, צלמות ומשוררות.
בין המצולמות: יסמין דייוויס, ורוניקה ניקול טטלבאום, משי אולינקי, תמר רפאל וקמיע סמית.
מתוך הביקורת: "חלק מהנשים מישירות מבט למצלמה, חלקן מסיטות אותו, חלקן נראות אדישות לנוכחות העדשה.
סדרת התרשמות מתייחסת לדיאלוג האמנית עם עבודות אמנות קיימות בחללי מוזיאון מוכרים, בין האמנים: אוגוסט רודן, אלברטו ג'קומטי, קונסטנטין ברנקושי וג'ורג'יה או'קיף.
הסדרה "התרשמות (מוזיאון רודן)" היא סדרה של שמונה צילומים אשר הוצגה במוזיאון לאמנות ישראלית, רמת-גן במסגרת תערוכת הבכורה "המוסד", באוצרות סבטלנה ריינגולד.
מתוך הביקורת: "רוטנר, בפירוק יוצקת בדיוקן המפורק רגישויות שמאפיינות את היצירה של או'קיף." מתוך הביקורת: "רוטנר עובדת בעולם רומנטי אך לא נאיבי בתכלית, שבו היא משמשת כקוסמת המנסרת את הגוף רק כדי לחברו מחדש באורח קתרטי ועוצמתי".
תערוכה מקוונת שאצרה יאנה רוטנר באתר ייעודי במאי 2020 במהלך מגפת הקורונה.
התערוכה כללה יצירות של אמנים עכשוויים ביניהם ליז דשנס ויהודית סספורטס לצד אמנים היסטוריים ביניהם ברניס אבוט וז'אן קוקטו.
התערוכה לוותה בשני טקסטים קצרים, האחד, טקסט מאת רוטנר אודות המבט של אורפאוס מאת מוריס בלאנשו, השני, טקסט מאת הצלמת האמריקאית ליז דשנס.
התערוכה הוקדשה לשחקנית האיטלקייה לוצ'יה בוזה שנפטרה באותה השנה מנגיף הקורונה.
מתוך הביקורת: "רומנטיקה מונוכרומטית למסגר בה את הדארקנס הנשי, אוטונומיה שדבר לא יכול לאתר ולחדור."
תערוכה שאצרה יאנה רוטנר בסטודיו שלה במרכז תל אביב במאי 2019, לוותה בטקסט של הפילוסוף רפאל זגורי-אורלי.
התערוכה כללה יצירות של אמנים בינלאומיים ביניהם לואיז בורז'ואה ולואיז לולר לצד יצירות של אמנים ישראלים ביניהם עילית אזולאי.
מתוך הביקורת: "...(התערוכה) עוגנה בטקסטים פילוסופיים, בלבם הטענה של ג'ורג'ו אגמבן כי 'העכשווי...
מחזיק מבט יציב על זמנו־הוא לא כדי לתפוס את אורו, אלא את חשיכתו'.
התערוכה הותירה בי רושם של משהו חדש, מרגש וטיפה מפחיד."
2015 "תשע נגזרות", בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2016 "אליקי", Snehta Gallery, אתונה, יוון
2021 "ים הדממה", מוזיאון בית ביאליק, תלאביב-יפו
2022 "צל השמש", גלריה אלון שגב, תל אביב-יפו
2025 "LUMIÈRE", גלריה אלון שגב, תל אביב-יפו
2013 "תערוכת מחווה ליהודית מצקל", אינדי - גלריה שיתופית לצילום, תל אביב-יפו
2014 "Drawing Protest", המוזיאון לאמנות עכשווית, לייפציג
2015 "מוזרות חלל", קונסטפריין נירנברג (אגודת אלברכט דירר), נירנברג
2015 "עיר מקלט", הלובי - מקום לאמנות, תל אביב-יפו
2016 "לשון תחבולה", בית הצעירים מאזה 9, תל אביב-יפו
2016 "סללום", גלריה בנימין, תל אביב-יפו
2017 "מיקום מחדש", המוזיאון לאמנות האסלאם, ירושלים
2019 "אלבום", גלריה ברוורמן, תל אביב-יפו
2019 "החושך", סטודיו אמנית, תל אביב-יפו
2020 "ההבטחה", המרכז לאמנות ישראלית (CCA), תל אביב-יפו.
2020 "מביטה בהשתקפותה", תערוכה מקוונת
2021 "המוסד", המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת-גן.
2021 "מתח גבוה", קרן לאמנות נסימה לנדאו, תל אביב-יפו.
2022 סופ"ש סולידריות, גלריה דביר, תל אביב-יפו
2022 סופ"ש סולידריות, גלריה נגה, תל אביב-יפו
2023 "I Cannot Hide my Anger", גלריה הראל, תל אביב-יפו
2024 "אסאנה לרגע", מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב-יפו.
2025 "לו הייתי גוף", מוזיאון פתח תקווה לאמנות, פתח תקווה.
2025 "כפיות", תערוכה זוגית, גלריה אומן, ירושלים.
מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו
אוספים פרטיים בישראל, אירופה וארצות-הברית
נשות חברה, ספר אמנית במהדורה מוגבלת, הוצאה עצמית, 56 עמודים, 2018
גחליליות גיליון מס' 2 - כתב עת לקולנוע וטלוויזיה, הוצאת רסלינג, 185 עמודים, 2020
ים הדממה, ספר אמנית במהדורה מוגבלת, הוצאה עצמית, 88 עמודים, 2021
- אמנות עכשווית בבית ביאליק, הוצאת בית ביאליק ועיריית תל אביב, 182 עמודים, 2023
יאנה פבזנר (נולדה ב-1979) היא עיתונאית חוקרת ישראלית.
פבזנר נולדה בבלגורוד, ברית המועצות.
בגיל 11 עלתה לישראל עם הוריה ושני אחיה והמשפחה התיישבה באשדוד.
אמה שהייתה מורה לפסנתר ברוסיה עבדה בארץ בניקיון.
סיימה תואר בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
ב-2009 החלה לעבוד במחלקת התחקירים של "ידיעות אחרונות".
באותה שנה פרסמה ראיון עם זכריא זביידי שהתפרסמה במוסף הפוליטי של ידיעות אחרונות וכן סיקרה את רצח משפחת אושרנקו תחקיריה התפרסמו במוספים "7 ימים" ו"המוסף לשבת".
ב-2014 עזבה את ידיעות אחרונות והחלה לכתוב ל"המקום הכי חם בגיהנום" שם כתבה על מבקשי מקלט בתל אביב ועל העלייה מרוסיה.
בשנת 2015 התחילה לעבוד במגזין מאקו.
ב-2017 פרסמה פבזנר תחקיר בנוגע לעובדים, ביניהם עפר קניספל, שהתלוננו על תנאי העסקה בתוכנית התחקירים של ליאור שליין בעקבות התחקיר תבע שליין את קניספל בתביעת דיבה וזכה.
ב-2018 פרסמה תחקיר ב"מאקו" המתאר איך בועז ארד הטריד מינית תלמידות בבית הספר לאומנויות תלמה ילין.
התחקיר עורר סערה רבה ויום לאחר פרסומו נמצא ארד מת בביתו.
בעקבות התחקיר תבעה משפחתו של ארד את מאקו והתביעה הסתיימה בפשרה ובהתנצלות.
החל מ-2024 כותבת לעיתון "הארץ", במוסף "גלריה" וב"מוסף הארץ".
יאנוח-ג'ת היא מועצה מקומית ב בישראל.
נמצאת בגובה שבין 430–640 מטר מעל פני הים.
היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1990. המועצה המקומית מורכבת משני כפרים - יאנוח, שבו מתגוררים כ-70% מתושבי המועצה, וג'ת.
כל תושבי יאנוח-ג'ת הם דרוזים.
יש חוקרים המזהים את העיר המקראית ינוח הגלילית באתר סמוך ליאנוח, שבו נערכו חפירות ארכאולוגיות.
ישוב בשם זה נזכר במקרא בספר מלכים ב' (ט"ו כ"ט), שם הוא נמנה כאחד היישובים שכבש תגלת-פלאסר מלך אשור והגלה את תושביהם.
ייתכן כי מהמקום הגיע התנא אבא יוסי בר חנן איש ינוח.
לפי מסורת תושבי המקום, מקור השם 'יאנוח' הוא במיקומו על אם הדרך מלבנון למרכז הגליל, ושעוברי דרכים היו נחים בו.
חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן סייר באזור בשנת 1870 וביקר בשני הכפרים.
הוא כתב כי הכפר יאנוח נחלק לשני רבעים שמפרידה ביניהם באר עמוקה החצובה בסלע.
הוא תיאר כמה ממצאים קדומים נוספים, והציע כי מדובר בשרידיה של עיירה קדומה, אשר שמה השתמר בשם יאנוח.
בכפר ג'ת מצא 150 דרוזים, על אתרה של עיירה קדומה, המגדלים על טרסות חקלאיות עצי תאנה וזית, וטבק.
במפקד האוכלוסין של 1922 נמנו ביאנוח מוסלמי אחד, ו-213 דרוזים ובג'ת נמנו 137 תושבים כולם דרוזים.
בתוכנית החלוקה משנת 1947 היו הכפרים מיועדים להפוך לחלק מן המדינה הערבית.
במהלך מלחמת העצמאות נעשו מאמצים להביא את הדרוזים לנייטרליות לכיוון היהודי.
תוכנית של חטיבה שבע לכבוש את יאנוח בסוף יולי 1948 נדחתה וחיילי קאוקג'י נכנסו לכפר, שהיה היחיד מכפרי הדרוזים אליו נכנסו כוחות קאוקג'י.
במסגרת מבצע חירם תפסה פלוגה דרוזית בפיקוד יהודי בחטיבת עודד משלט ביאנוח בליל ה-28 באוקטובר 1948, ללא קרב, לאחר שחיילי קאוקג'י נמלטו מהכפר.
לאחר כישלון ההתקפה על תרשיחא, נסוגו שאר כוחות חטיבת עודד לבסיסם מבלי להודיע לפלוגה הדרוזית שמכשיר הקשר שלה היה מקולקל.
בבוקר ה-29 באוקטובר 1948 התעודדו כוחות קאוקג'י מהצלחתם וחדרו שוב לכפר.
הם פתחו באש על חיילי הפלוגה הדרוזית שמצאו עצמם לפתע מוקפים מכל צד.
לחיילי קאוקג'י הצטרפו גם חלק מתושבי הכפר.
התפתח קרב נסיגה קשה שבו נפלו 12 דרוזים מחיילי הפלוגה וכן שני מפקדיה היהודים, , והרופא היהודי של הפלוגה, ד"ר .
תוך הנסיגה חודש הקשר האלחוטי עם מטה החטיבה ומיד הופעלו תותחים על הכפר כדי לסייע בנסיגה.
הכפר נכבש למחרת ללא קרב עם נסיגת כוחות קאוקג'י מהאזור.
בחקירה טענו ראשי הכפר כי לא יכלו לעשות דבר נגד חיילי קאוקג'י וכי התושבים שהצטרפו אליהם לא היו מתושבי יאנוח אלא פליטים מהכפרים הסמוכים שנכבשו.
הקרב ביאנוח הביא להאשמות מצד יהודים ודרוזים כלפי תושבי יאנוח.
משה כרמל מתאר את הקרב הזה בספרו "במערכות צפון" כ"מקרה בגידה מפתיע ומזעזע".
לטענת גורמים בצה"ל, כניסת צה"ל ליאנוח תואמה עם נכבדי הכפר אשר הפרו את הסיכומים איתם.
לעומת זאת, אנשי הכפר טוענים שלא היה כל תיאום וכי לא ידעו שבין חיילי צה"ל נמצאים דרוזים.
בסוף 1948 ביררו אנשי משרד החינוך האם יש להעניש את תושבי הכפר בדרך של הזנחת הטיפול בהם בעקבות קרב יאנוח.
ביולי 1949 ארגן יעקב ברזני סולחה בין אנשי יאנוח לבין דרוזי הכרמל שבניהם נהרגו בקרב.
כל אחת ממשפחות החללים הדרוזים שנהרגו בקרב קבלה פיצוי של 4,000 לירות שנאסף מהמשפחות ביאנוח-ג'ת שאחד מבניהן השתתף בקרב לצד כוחות צבא ההצלה של קאוקג'י.
משפחות שלושת החללים היהודים שנפלו בקרב זה הודיעו שהן מתנגדות לקבל את הכסף והסכום שהיה מיועד להן הועבר גם הוא למשפחות הדרוזיות.
בשנת 1966 נפרצה דרך אל הכפר, שעד אז הגישה אליו הייתה דרך שבילים, ובשנת 1972 זופת הכביש.
הכפרים יאנוח וג'ת היו בין השנים 1968–1990 חלק מן המועצה האזורית מרכז הגליל.
לאחר פירוקה, הוקמה המועצה המקומית יאנוח-ג'ת.
במסגרת תוכנית החירום הכלכלית של 2003 אוחדה המועצה המקומית יאנוח-ג'ת עם שכנותיה, ג'וליס, אבו סנאן וירכא לרשות מקומית אחת - גיי"א.
כעבור כשנה בוטל האיחוד, ויאנוח-ג'ת חזרה להיות מועצה מקומית עצמאית.
בבחירות 2018 נבחר לראשות המועצה מודי סעד.
בבחירות שנת 2024 נבחר לראשות המועצה והיב סייף שהתמודד כמועמד יחיד.
ביאנוח שוכן קבר קדוש של "סֵידְנַא שַׁמְס" (سيدنا شمس; תרגום: אדוננו שמס), שהיה ממפיצי הדת הדרוזית.
בג'ת ישנו קבר קדוש של "אבו ערוס" (ابو عروس; תרגום: אבי הכּלה), לא ידועים פרטים.
יאנוש הוניאדי (בהונגרית: Hunyadi János, ברומנית: ינקו מחונדוארה - Iancu de Hunedoara, בפי הכרוניקנים הטורקים: ינקו - Yanku, בלטינית מכונה גם Ioannes Corvinus`; (1387 - 11 באוגוסט 1456) היה מצביא ומדינאי הונגרי, שמוצא משפחתו היה ככל הנראה מוולאכיה ושנודע בניצחונותיו על הטורקים.
היה באן של סוורין בשנים 1439–1446, שליט (וויבוד) של טרנסילבניה בין השנים 1441–1446 והעוצר של ממלכת הונגריה בין השנים 1452-1446.
בנו, מתיאש הוניאדי היה למלך הונגריה.
הוניאדי נולד למשפחת אצולה נמוכת דרגה.
בצעירותו שימש בשירותו של זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהיה אף מלך הונגריה.
זיגיסמונד הכיר בכישרונותיו של הוניאדי, וגמל לו על שירותיו במתן אחוזות נרחבות בשטחה של הונגריה, במיוחד בחבל סורני, שהיה נתון לפשיטות בלתי פוסקות של הטורקים.
עם מותו הפתאומי של אלברכט השני, מלך גרמניה, יורשו של זיגיסמונד, לאחר שתי שנות שלטון, ב-1439, נותרה הונגריה ללא יורש מוסכם.
במאבקים בין האצילים, שהפכו לשגרה לאחר מות המלך, ניתנה המלוכה לולדיסלב השלישי, מלך פולין הצעיר מבית יגלו.
הוניאדי היה בין התומכים בהמלכתו של ולדיסלב, ובתמורה הפך אותו ולדיסלב לאיש שבידו הכוח האמיתי במדינה.
לאחר סיום המאבק על המלוכה, הפנה הוניאדי את תשומת לבו אל הסכנה הטורקית.
בסדרה של קרבות בשנים 1441 ו-1442, הכה הוניאדי כוחות טורקיים גדולים, ועצר את התפשטותם אל הונגריה.
כוחותיו של הוניאדי גברו על העות'מאנים בסמדרבו, בסרביה ב-1441 ועל יד סיביו (הרמנשטאט) בשנת 1442, ונכנסו לוולאכיה בקיץ של 1442. לאחר מכן יצאו הוניאדי ואנשיו, ביחד עם המלך ולדיסלב, למסע ארוך אל הטריטוריות הטורקיות בבולגריה, והכו את הכוחות הטורקיים בבולגריה, בבוסניה, בהרצגובינה ובאלבניה.
עם סיום מסע המלחמה, החלו שליטים במדינות השכנות, וגם האפיפיור, להפציר בהוניאדי לצאת למסע מלחמה נוסף.
בשלב זה הופיעו במפתיע שליחי הסולטאן מוראט השני, ליד העיר סגד שבדרום מזרח הונגריה, וביקשו לחתום על הסכם הפסקת אש לעשר שנים.
אך לאחר יומיים התקבלה הידיעה כי צי של ספינות מלחמה חוסם את מצר הבוספורוס ומונע את שיבת חייליו של מוראט לתחומי אירופה.
הוניאדי ניצל את שעת הכושר, וביולי 1444 יצאו צבאותיו בדרך לקונסטנטינופול.
ליד העיר ורנה שבבולגריה, גילו אנשי הוניאדי כי הצי הוונציאני, שעליו סמכו, נכשל במשימתו למנוע מהצבא הטורקי לחזור לאירופה, וכי צבא שגודלו פי ארבעה מצבאם ניצב מולם.
ב-10 בנובמבר 1444 הוכה צבאו של הוניאדי בקרב ורנה.
המלך ולדיסלב נהרג בשדה הקרב, והוניאדי נמלט חזרה להונגריה.
בעת שובו הייתה המדינה במצב של אנרכיה.
ב-5 ביוני 1446 נבחר הוניאדי על ידי האצילים לעוצר הונגריה בשמו של לסלו החמישי, מלך הונגריה, בנו של המלך אלברכט, שהיה אז פעוט, ושבוי בידי פרידריך השני הקיסר הגרמני.
הוניאדי קיבל מן האפיפיור בשנת 1448 שרשרת זהב ואת התואר נסיך, והמשיך במלחמותיו בטורקים.
לאחר נפילת קונסטנטינופול לידי הטורקים, בשנת 1453, הפנה הסולטאן מהמט השני את תשומת לבו להונגריה.
בשנים שלאחר מכן אימן וחימש הוניאדי את ציו וצבאו, וב-14 ביולי 1456 השמיד את הצי הטורקי, והכה בצבא הטורקי שצר על בלגרד.
פעולות אלו הבטיחו את דחיית פלישת האימפריה העות'מאנית להונגריה למשך שבעים השנים שלאחר מכן.
ב-11 באוגוסט מת הוניאדי ממחלת הדבר בעודו בשדה הקרב.
הוניאדי נחשב לאחד מגדולי שליטי הונגריה.
הוא היה בין הראשונים שהבינו את חוסר היעילות של הצבא הפיאודלי המבוסס על חיילים המגויסים לתקופות קצרות וקצובות, והראשון שגייס צבא סדיר לזמן ארוך (שיטה שהובאה לכדי שכלול בימי בנו, מתיאש הוניאדי).
בתולדות אירופה נחשב הוניאדי כמי שמנע את התפשטות הטורקים והתקדמותם אל לב אירופה.
יָאנוּס הוא אל השערים במובנם המורחב במיתולוגיה הרומית, ובכלל זה התחלות וסיומים, לידה, נמלים – שער למסחר או למסעות, ועוד.
יאנוס מתואר כאל בעל שני פנים, אחד מביט לעבר והשני לעתיד.
בתיאורים מוקדמים, אחד מפרצופיו של יאנוס היה מזוקן והשני מגולח למשעי, דבר שככל הנראה ייצג את השמש והירח, או את הנעורים והזקנה; בתיאורים מאוחרים יותר הוא מזוקן בשני הפרצופים.
בפסלים מתקופות מוקדמות יותר הוא מתואר כבעל ארבעה פנים.
שני הפנים מייצגים הרהורים על אירועי השנה החולפת בצד ציפייה לשנה הבאה.
תפיסה זו נובעת מהמחשבה שדלתות ושערים פונים לשני כיוונים בו זמנית.
יאנוס נחשב גם לאחראי על התחלות חדשות, מכיוון שהכניסה למקום חדש כרוכה במעבר דרך דלת או שער.
ברומא העתיקה, היה יאנוס פטולקיוס שם האל הממונה על פתיחת דלתות בבטחה, ויאנוס קלוסיביוס שם האל הממונה על סגירת הדלת.
בתקופה המוקדמת הרומאים האמינו שיוכלו להבטיח לעצמם סופים טובים אם יתחילו תקופות משמעותיות בתפילה לאל יאנוס.
תחילת כל יום לוותה בתפילה ליאנוס, ציינו את שמו בתחילת כל חודש, בראשית עונות הנטיעה והקציר, ובאירועים חשובים בחיי האדם המסמנים התחלות חדשות, כמו לידה ונישואים.
הרומאים קראו לחודש הראשון בשנה על שמו – ינואר, כציון להתבוננות בשנה שחולפת ובשנה החדשה.
אחת האגדות המתארות את מוצאו של יאנוס מספרת שהיה בן תמותה, שליטה של לאטיום, ושהעניק מקלט לסאטורן כשזה ברח מיופיטר.
מסופר שיאנוס דאג לתקופת שפע גדולה לנתיניו, הידועה בכינוי "תור הזהב", בה השתמשו לראשונה בכסף ועיבדו לראשונה אדמה.
למבנה הרומי יאנוס גמינוס (Ianus Geminus) שני שערים – למזרח ולמערב, המסמלים את תחילת היום וסופו.
המבנה עמד במקום ממנו יצאו הלגיונרים הרומאים לקרב.
בעיתות מלחמה היו פותחים את השערים, ובעיתות שלום היו סוגרים אותם.
יאנוס נחשב לשולט בכל הדברים שיש להם שני קצוות בחיים, ואף מייצג את המעבר בין פרימיטיביות לציוויליזציה.
דמותו של יאנוס כאל זכתה לכבוד רב מהרומאים הקדומים, ושני פניה חקוקים בשערי הכניסה של ערים רבות, וכן על גבי המטבע הרומי.
הביטוי "פני יאנוס" פירושו דו-פרצופיות.
במחזה "אותלו" של שייקספיר, נשבע יגו, הנבל הרמאי, בשמו של יאנוס.
יאנוש בּוֹיַאִי (בהונגרית: Bolyai János; 15 בדצמבר 1802 – 27 בינואר 1860) היה מתמטיקאי הונגרי, הידוע בזכות עבודתו בתחום הגאומטריה הלא-אוקלידית.
בויאי נולד בקולוז'וואר, טרנסילבניה (כיום קלוז'-נאפוקה, רומניה) למתמטיקאי נודע בשם .
עד גיל 13, בויאי שלט בחשבון אינפיניטסימלי ובמכניקה אנליטית, בהדרכתו של אביו.
בהיותו בן 14 פנה אביו אל ידידו, המתמטיקאי קרל פרידריך גאוס, בבקשה שיקבל את יאנוש כתלמידו, אך גאוס דחה בקשה זו.
אביו של בויאי התקשה לאפשר לו לימודים באוניברסיטה יוקרתית בחו"ל, שבה יוכל ללמוד מתמטיקה ברמה גבוהה, ובויאי נרשם במכללת ההנדסה המלכותית שבווינה, ובה למד הנדסה צבאית משנת 1818 ועד 1822.
בספטמבר 1823 הצטרף בויאי לחיל ההנדסה והוצב בטימישוארה.
הוא שירת בצבא האוסטרי במשך 11 שנים.
בשנת 1820, בעת לימודיו בווינה, החל, בעקבות אביו, לעסוק באקסיומת המקבילים.
הוא הפך כל כך אובססיבי בעניין זה, עד שאביו כתב לו: "למען השם, אני מתחנן בפניך, תניח לזה.
תפחד מזה לא פחות מתשוקות תאוותניות כי זה גוזל ממך את כל זמנך ושולל ממך את בריאותך, שקט נפשך ואת השמחה בחייך".
אולם, בויאי המשיך בחיפושו ובסופו של דבר הגיע למסקנה כי האקסיומה אינה תלויה בשאר אקסיומות הגאומטריה, ושניתן לבנות גאומטריה המתבססת על שלילתה של אקסיומת המקבילים.
ב־3 בנובמבר 1823 כתב לאביו: "יצרתי עולם חדש, אחר, משום דבר".
בין השנים 1820 ו־1823 בויאי הכין מסה העוסקת במערכת שלמה של גאומטריה לא-אוקלידית.
בשנת 1825 הציג בויאי את עבודתו לאביו, אך זה לא התלהב ממנה.
רק בשנת 1831 הבין פרקש בויאי את גודל הישגו של בנו, ובשנת 1832 פרסם אותה כנספח לספר לימוד במתמטיקה שכתב.
גאוס, לאחר שקרא את הנספח של בויאי, כתב לחבר: "אני רואה במתמטיקאי הצעיר בויאי גאון ממדרגה ראשונה".
לפרקש בויאי, לעומת זאת, כתב גאוס: "לשבח את עבודתו של יאנוש יהיה למעשה לשבח את עצמי, משום שכל תוכנה של העבודה זהה כמעט לחלוטין עם מחשבות בנושא זה שהעסיקו אותי בשלושים השנים האחרונות".
גאוס אכן פיתח גאומטריה לא-אוקלידית, כפי שאפשר ללמוד ממכתבו ל בשנת 1824, אך הוא נמנע מלפרסם את עבודתו בתחום זה.
בויאי התאכזב לשמוע שגאוס הגיע לתוצאות דומות לשלו.
הוא הפך לעצבני ובריאותו התדרדרה.
בשנת 1833 פרש מהצבא, לאחר שחש שאין בכוחו להמשיך ולשרת.
בויאי עבר להתגורר באחוזה של משפחתו ב.
בשנת 1834 החל לחיות עם רוזליה קיבדי אורבן (הם לא נישאו מסיבות כספיות), ולזוג נולדו שני ילדים.
בשנת 1846 עבר בויאי להתגורר בטרגו מורש, לא הרחק מאביו, אך היחסים בין השניים היו מתוחים, משום שהאב לא היה שבע רצון מהתנהלות בנו.
בשנת 1849 נישא לרוזליה, אך כעבור שלוש שנים נפרדו השניים.
בשנת 1848 התברר לבויאי שניקולאי לובצ'בסקי פרסם מאמר דומה לשלו בשנת 1829, ושהוא פרסם גם הכללה של תאוריה זו.
בויאי ולובצ'בסקי לא הכירו זה את זה ולא האחד את עבודתו של השני.
בגיל 57 נפטר בויאי מדלקת ריאות.
בנוסף לעבודתו בגאומטריה, פיתח בויאי את ההצגה של מספרים מרוכבים כזוגות סדורים של מספרים ממשיים.
הוא גם הוכיח שבעזרת חיתוכים והרכבות אפשר להפוך כל מצולע לכל מצולע אחר בעל אותו שטח.
למרות שלא פרסם יותר מעשרים וארבעה הדפים שבנספח, הוא השאיר יותר מ־20,000 דפים של כתבי יד במותו.
כתבי יד אלו נמצאים בספריית בויאי-טלקי (Bolyai-Teleki library) שבטרגו מורש, רומניה, מקום מותו של בויאי.
בויאי היה רב־לשוני מוכשר והוא דיבר תשע שפות זרות, כולל סינית וטיבטית.
אין תמונת דיוקן מקורית של בויאי ששרדה.
תמונה לא אותנטית מופיעה בכמה אנציקלופדיות ועל בול דואר הונגרי.
אוניברסיטת באבש-בויאי (Babeş-Bolyai University) שבקלוז'-נאפוקה נושאת את שמו של בויאי, כמו גם מכתש בויאי על הירח בנוסף, באגן הקרפטי, בתי ספר תיכוניים רבים נושאים את שמו.
אחד ממשיכי דרכו, מלמד ומפיץ תורותיו היה פרופסור מור ריטי היהודי-הונגרי מאוניברסיטת קלוז'-נאפוקה.
יאנוש גאראי (בהונגרית: Garay János; 23 בפברואר 1889 – 5 במרץ 1945) היה סייף יהודי-הונגרי, אלוף אולימפי (אמסטרדם 1928) בחרב קבוצתי ואלוף עולם (1925) בחרב אישי.
גאראי זכה באליפות הונגריה בסיף ב-1923. באולימפיאדת פריז זכה במדליית הכסף הקבוצתית ביחד עם נבחרת הונגריה, וכן במדליית הארד במקצוע החרב בתחרות האישית, בה זכה ב-5 מבין שבעת הקרבות בגמר, לרבות ניצחון על חברו לנבחרת זולטן אוזוראי שנקר.
ב-1925 וב-1930 זכה באליפות אירופה בסיף במקצוע החרב.
ב-1930 הוביל את נבחרת הונגריה לזכייה במדליית הזהב הקבוצתית במקצוע החרב באליפות אירופה.
בתקופה זו לא נערכה אליפות עולם בסיף, ואליפות העולם הראשונה נערכה רק בשנת 1937. אליפות אירופה נחשבה לתחרות החשובה בעולם הסיף.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה במדליית הזהב הקבוצתית במקצוע החרב.
הנבחרת ההונגרית לאולימפיאדה זו שכללה את עמיתיו היהודים של גאראי, אטילה פטשאואר ושנדור גומבוש, לא נוצחה בתחרות זו.
הם הביסו את נבחרת ארצות הברית 14-2, את נבחרת בריטניה 13-3, את נבחרת גרמניה 12-4, ונבחרת צרפת 12-4. בגמר הביסו את פולין 14-2 ואת איטליה 9-7. גאראי זכה ב-10 מתוך 12 הקרבות בהם ייצג את נבחרת הונגריה.
לאחר כיבוש הונגריה על ידי גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1944, החל גירושה של יהדות הונגריה למחנות ההשמדה.
גאראי גורש למחנה מאוטהאוזן ושם נספה, זמן קצר לפני תום המלחמה.
בשנת 1990 הונצח גאראי ב"יד לאיש הספורט היהודי" במכון וינגייט.
בנו, יאנוש גאראי הבן, היגר לקנדה עם ארוסתו ולריה ג'נגה, אלופה אולימפית (הלסינקי 1952) ושיאנית עולם בשחייה.
בן נוסף, יוהאן גאראי, שחיין אולימפי נולד וגדל בארגנטינה, ייצג את ארגנטינה באולימפיאדת לונדון (1948).
יאנוש בלוג (ברומנית: János Balogh; 10 בספטמבר 1892 - 12 בספטמבר 1980, בודפשט) היה שחמטאי הונגרי-רומני ואלוף רומניה לשחמט בשנת 1930.
דר' בלוג ייצג את רומניה באולימפיאדות השחמט הבאות:
באולימפיאדת השחמט 1926, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השנייה שהתקיימה בבודפשט בין 26 ביוני לבין 15 ביולי 1926. בלוג שיחק בלוח הראשון בנבחרת שהשיגה מקום שלישי באולימפיאדה וזכה במדליית ארד קבוצתית.