tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קרנות הפנסיה הגרעוניות היו קרנות ציבוריות שלא הופרש מהן מספיק כסף לצורך כיסוי ההתחייבויות כלפי הפנסיונרים העתידיים.
בנוסף, הקרנות השקיעו באופן לא יעיל וחכם את כספי החוסכים במגוון נכסים שבסופו של דבר לא הניבו תשואות מספקות, וכתוצאה מכך הצטברו חובות גדולים.
המשבר גרם לפגיעות כלכליות לאנשים רבים שהיו תלויים ועתידים היו להיות תלויים בקצבאות הפנסיה הממשלתיות.
הממשלה נדרשה לנקוט בפעולות לשיקום הקרנות, כולל הצגת פתרונות משפטיים וכלכליים, כמו הפחתת הקצבאות, חיזוק הפיקוח על הקרנות ושינוי מודל ההשקעות.
עם הזמן, הוקמו קרנות פנסיה חדשות עם ניהול מקצועי ושקיפות גבוהה יותר, במטרה להימנע ממקרים דומים בעתיד.
תקופה של ירידה משמעותית בפעילות הכלכלית בעולם המערבי, ובפרט בארצות הברית, שהייתה המדינה המרכזית בהשפעת המיתון.
המשבר נגרם ממספר גורמים כלכליים שהובילו לאי-יציבות בשווקים.
בין הגורמים המרכזיים היו אינפלציה גבוהה, עלייה במחירי הנפט והוצאות גדולות על פרויקטים ציבוריים, כמו מלחמת וייטנאם, שהטילו לחץ על תקציב המדינה והובילו להאטה בצמיחה הכלכלית.
במהלך התקופה, האבטלה עלתה ושיעור הצמיחה הכלכלית ירד בצורה חדה, מה שגרם לפגיעות בעסקים וצריכה פרטית.
הבנק הפדרלי בארצות הברית נקט במדיניות מוניטרית הדוקה, כולל העלאת ריבית, במטרה להילחם באינפלציה ולייצב את הכלכלה.
למרות הצעדים המוניטריים, המיתון נמשך עד 1970, ובמהלכו היו הרבה קשיים בשוק העבודה ובמערכת הפיננסית.
באופן כללי, המיתון הזה היה חלק ממגמה רחבה יותר של משברים כלכליים בשנות ה-60 וה-70, שהשפיעו לא רק על ארצות הברית, אלא גם על מדינות אחרות בעולם המפותח.
לאחר ההתאוששות, הכלכלה האמריקאית חוותה גידול, אך עם זאת, האתגרים הכלכליים שנוצרו בתקופה זו הובילו לשינויים במדיניות הכלכלית של המדינה.
העשור השביעי של המאה ה-20
משבר האנרגיה של 1970: שנת התחלה: 1970 לספירה, מיקום: עולמי.
אחת האפיזודות הכלכליות המשמעותיות ביותר במאה ה-20, שהשפיעה לא רק על ארצות הברית, אלא גם על כלכלות רבות ברחבי העולם.
העלויות הגבוהות של הנפט גרמו לעלייה במחירי דלק, תחבורה, ותעשייה, מה שיצר עיכובים כלכליים והאטה בצמיחה.
בנוסף, מדינות רבות חוו מחסור אנרגיה, דבר שהוביל להגבלות על השימוש במקורות אנרגיה, כמו הפסקות חשמל.
המשבר נמשך לאורך שנות ה-70, עם עליות נוספות במחירי הנפט, במיוחד לאחר המהפכה האיראנית ב-1979, שהפילה את השאה של איראן והובילה למשבר חדש.
המיתון הגלובלי הוביל לשינויים במדיניות האנרגיה והצורך בהשקעות בטכנולוגיות אנרגיה חלופיות, כמו אנרגיה גרעינית ואנרגיה מתחדשת.
באופן כללי, המשבר שינה את הדרך שבה מדינות ראו את יציבות האנרגיה וגרם להשקעה גדולה יותר בחיפושי מקורות אנרגיה חדשים ובפיתוח מדיניות פנים-מדינתית עצמאית אנרגטית.
משבר החוב באמריקה הלטינית: שנת התחלה: 1970 לספירה, מיקום: אמריקה הלטינית.
משבר פיננסי עמוק בו מדינות רבות באזור אמריקה הלטינית לא יכלו להחזיר את חובותיהן, בעיקר לבנקים בינלאומיים.
בשנות ה-70, מדינות אמריקה הלטינית לקחו הלוואות גדולות בשוק הפיננסי העולמי בתנאים נוחים, אך החוב צבר ריבית גבוהה עם השנים.
המשבר הוחמר על ידי מספר גורמים, ביניהם עליית מחירי הנפט ב-1979, שהפכה את עלויות היבוא לגבוהות במיוחד עבור מדינות שלא היו יצרניות נפט.
בנוסף, עלות החזרי החוב עלתה עם עליית הריביות במדינות המפותחות, במיוחד בארצות הברית.
כשהחובות לא שולמו, מדינות רבות מצאו את עצמן במצב של פשיטת רגל או בהליך של משא ומתן עם הבנקים הבינלאומיים.
התוצאה הייתה האטה כלכלית חמורה, אינפלציה גבוהה, ירידה ברמת החיים, אבטלה ומחסור במזון ובסחורות חיוניות.
במהלך תקופה זו, מדינות רבות נאלצו לבצע רפורמות כלכליות קשות, בהן אמצעי צנע, הפרטות ופתיחה של השווקים לתחרות בינלאומית.
המשבר הפיננסי הותיר חותם עמוק על הכלכלה והפוליטיקה באמריקה הלטינית למשך שנים רבות.
נגרם כתוצאה ממספר גורמים פנימיים וחיצוניים שהתמזגו יחד וגרמו לשיבוש כלכלי משמעותי.
המשבר התרחש לאחר שנים של צמיחה כלכלית איטית, במקביל לבעיות מבניות כמו חוסר יציבות חקלאית, עלות גבוהה של סחורות ומוצרים בסיסיים, ותלות בייבוא.
המשבר הכלכלי של 1972–1973 הושפע באופן ישיר מהעלייה החדה במחירי הנפט בעקבות משבר האנרגיה העולמי, שהחמיר את בעיית האינפלציה בהודו.
עלויות האנרגיה, שהתייקרו בצורה חדה, הובילו לעליית מחירים ברחבי המדינה, מה שפגע במשקי בית רבים, במיוחד בשכבות העניות והבינוניות.
בנוסף, בחלקה השני של התקופה, ההוצאות הגבוהות על המלחמה עם פקיסטן ב-1971, ששאבו משאבים גדולים מהתקציב, גם הן פגעו במצב הכלכלי.
גם אכזבה בתוצרת החקלאית, בשל חוסר יציבות בתנאי מזג האוויר, הוסיפה ללחץ הכלכלי.
ההשלכות היו עלייה חדה באינפלציה, מחסור במוצרים בסיסיים, עלייה באבטלה, ותחושת חוסר ודאות כלפי העתיד.
הממשלה ההודית נקטה בצעדים כדי להיאבק במיתון, כולל פיקוח מחירים, פיקוח על המטבע המקומי וניהול משאבים בצורה יותר רגולטורית, אך ההתאוששות הייתה איטית.
לאחר המשבר, כלכלת הודו החלה להראות סימני התאוששות, אך המשבר הדגיש את הצורך בשיפור היכולת הכלכלית של המדינה להתמודד עם אירועים חיצוניים ושינויים בשוק הגלובלי.
משבר האנרגיה העולמי: שנת התחלה: 1973 לספירה, מיקום: עולמי.
אחד מאירועי הצמיחה החשובים ביותר בתולדות הכלכלה העולמית, היווה את תחילתה של סדרת משברי אנרגיה בשנות ה-70. האירוע התרחש לאחר שמדינות אופ"ק החליטו להטיל אמברגו נפט על מדינות שתמכו בישראל במהלך מלחמת יום הכיפורים.
כתוצאה מההחלטה, מחיר הנפט עלה בחדות, במידה רבה יותר מ-400%, ממחיר של כ-3 דולר לחבית ליותר מ-12 דולר.
ההשפעות היו דרמטיות על הכלכלה העולמית: מחירי הדלק עלו, הפקת מוצרי תעשייה יקרה יותר, וההוצאות על תחבורה וחקלאות גדלו בצורה חדה.
במקביל, מדינות רבות סבלו ממחסור בנפט וחשמל, מה שהוביל להטלת הגבלות על שימוש באנרגיה, כמו הפסקות חשמל סדירות והגבלות על מהירות הנסיעה.
כמו גרם לאינפלציה גבוהה מאוד במדינות המפותחות ולמיתון כלכלי משמעותי.
ארצות הברית, לדוגמה, חוותה עלייה חדה באבטלה והאטה משמעותית בצמיחה הכלכלית.
באירופה, האינפלציה עלתה בעקבות העלות הגבוהה של אנרגיה.
ההשפעה על מחירי הנפט גם הובילו לשינויים במדיניות הכלכלית והאנרגטית ברחבי העולם.
מדינות רבות החלו להשקיע בטכנולוגיות אנרגיה חלופיות ולפתח אסטרטגיות של עצמאות אנרגטית, במטרה להפחית את התלות בנפט מהמזרח התיכון.
השפל של 1975-1973: שנת התחלה: 1973 לספירה, מיקום: ארצות הברית ואירופה.
משבר הכלכלי העולמי של 1973–1975 היה מיתון חמור שהשפיע בעיקר על מדינות המערב.
הגורם המרכזי לו היה עליה במחירי הנפט, לאחר שמדינות אופ"ק הטילו אמברגו על מדינות שתמכו בישראל במלחמת יום הכיפורים.
מחירי הנפט קפצו בחדות מ-3 דולר לחבית ליותר מ-12 דולר, דבר שגרם להתייקרות בתחבורה, אנרגיה וייצור תעשייתי, והוביל לאינפלציה גבוהה.
כתוצאה מכך, מדינות רבות חוו האטה בצמיחה, עלייה באבטלה וירידה בצריכה הפרטית.
הכלכלה האמריקאית, לדוגמה, ספגה ירידה חדה בתוצר ובשיעור הצמיחה, לצד קשיים בשוק המניות ובמערכת הבנקאות.
בנוסף, עליית האינפלציה גרמה לבנקים המרכזיים להעלות את שיעור הריבית בניסיון להתמודד עם הבעיה.
המיתון נמשך כשלוש שנים, וההשלכות היו כבדות במיוחד על תחומים כמו תעשייה, תחבורה וחקלאות.
זה היה המיתון העמוק ביותר מאז מלחמת העולם השנייה והשפיע על הכלכלה העולמית כולה.
בעקבותיו, מדינות רבות חיפשו דרכים להקטין את התלות בנפט מהמזרח התיכון ושינו את מדיניות האנרגיה שלהן.
משבר הבנקים המשניים של 1975-1973: שנת התחלה: 1973 לספירה, מיקום: בריטניה.
המשבר הכלכלי בבריטניה בשנים 1973–1975 נגרם כתוצאה מקריסת בנקים "משניים" – בנקים שלא היו מרכזיים, אלא עסקו במתן הלוואות לחברות ועסקים בתנאים פחות שמרניים.
המשבר החל בעקבות עליית מחירי הנפט, אשר הובילה לאינפלציה גבוהה.
מספר בנקים בריטיים, במיוחד המשניים, היו חשופים להשקעות בסיכון גבוה ולהלוואות שניתנו ללא ערבויות יציבות.
כאשר החובות לא שולמו בזמן, הם נקלעו לקשיים פיננסיים חמורים.
בנקים אלו לא פוקחו בצורה הדוקה כמו הבנקים המרכזיים, ולכן היו חשופים יותר לסיכון.
בעקבות המשבר, ממשלת בריטניה נאלצה להתערב ולסייע בהצלת חלק מהבנקים באמצעות תוכניות חילוץ.
בנוסף, החלה רגולציה מחמירה יותר על הבנקים כדי למנוע הישנות של מצבים דומים בעתיד.
המשבר עורר חשש ממערכת הבנקאות כולה והוביל להתערבות רגולטורית רחבה מצד הממשלה, שהבינה את הצורך בשמירה על יציבות כלכלית ובפיקוח הדוק יותר על הבנקים.
לסיכום, המשבר הביא להקשחה של תקני הפיקוח הכלכלי ולחיזוק הגישות המוניטריות של הממשלה והשפעתה על מערכת הבנקאות הבריטית.
משבר האנרגיה העולמי: שנת התחלה: 1979 לספירה, מיקום: עולמי.
טווח תאריכי השפעה: 1979 עד היום.
המשבר הכלכלי של 1979, שנגרם כתוצאה מעליית מחירי הנפט בעקבות המהפכה האיראנית באיראן, השפיע בצורה משמעותית על הכלכלה העולמית, במיוחד במדינות המפותחות.
המהפכה, שהובילה להפלת השאה של איראן והביאה לאי-יציבות פוליטית, גרמה לירידה חמורה ביכולת ייצוא הנפט במדינה ולאינפלציה.
בעקבות עימותים פנימיים ושיבושים בתעשיית הנפט, בעקבותיו היצע הנפט בשוק העולמי צנח, מה שגרם לעלייה חדה במחירים, מה שהשפיע גם על שער הדולר.
בניגוד למשבר הנפט של 1973, שנגרם כתוצאה מאמברגו מצד אופ"ק, המשבר של 1979 נבע מחוסר יציבות פוליטית במזרח התיכון וירידה בהפקת הנפט מאיראן.
מחירי הנפט זינקו מ-14 דולר לחבית לכ-39 דולר לחבית.
הדבר פגע בכל תחום הכלכלה, כולל תעשייה, תחבורה וחקלאות, וגרם לאינפלציה גבוהה, מחסור בנפט, ירידה בצמיחה כלכלית ועלייה באבטלה, במיוחד במדינות תלויות בנפט.
בשל המשבר, מדינות רבות החלו להשקיע באנרגיות מתחדשות ובטכנולוגיות חלופיות, תוך פיתוח אסטרטגיות עצמאות אנרגטית.
המשבר היה אבן דרך במאבק של המדינות לשמור על יציבות אנרגטית והשפיע על מדיניות האנרגיה שלהן לעשורים הבאים.
משבר התפרקות ברית המועצות: שנת התחלה: סוף שנות ה-70 עד 1991, מיקום: ברית המועצות.
את התפרקות ברית המועצות ליווה משבר כלכלי חמור, שגם היווה אחד מהגורמים המרכזיים להתפרקותה.
המשבר כלל: מיתון עמוק, חוסר יעילות ושחיתות, מרוץ החימוש, מלחמת אפגניסטן, אינפלציה וירידת מחירי הנפט.
מיכאיל גורבצ'וב שעלה לשלטון בשנת 1985, ניסה ליישם רפורמות כלכליות רחבות הידועות כ"פרסטרויקה" ו"גלאסנוסט".
רפורמות אלו נועדו להחיות את הכלכלה ולשפר את מצבה, אך בסופו של דבר תרמו גם הן לתהליך ההתפרקות, כיוון שחשפו את חולשות המערכת והעצימו את הדרישות לשינוי.
לאחר התפרקות ברית המועצות והקמת רוסיה הפדרלית, בתחילת שנות ה-90, רוסיה עברה תהליך מהיר ודרמטי של מעבר מכלכלה מתוכננת לכלכלת שוק.
חלק מרכזי בתהליך היה הפרטה, שבמסגרתו חולקו לכל אזרח רוסי "צ'רטרים" (Voucher) לזכויות על מניות של חברות ממשלתיות.
שהיו תעודות בעלות ערך נקוב (בדרך כלל של כ-10,000 רובל) שנועדו לאפשר לאזרחים להשתתף בתהליך ההפרטה.
הרעיון היה שלכל אזרח תהיה הזדמנות לרכוש מניות של חברות ממשלתיות שהופרטו.
בפועל, התהליך היה כאוטי ובעייתי לאור חוסר ידע והבנה של אלו שקיבלו את הצ'רטרים שהוביל אזרחים חדורי מטרה לבצע מניפולציות ורכישות בזול תוך ריכוז הון בידי מעטים ויצירת פערים כלכליים.
העשור השמיני של המאה ה-20
המיתון של תחילת שנות ה-80: שנת התחלה: סוף שנות ה-70, מיקום: ארצות הברית ואירופה.
המיתון של תחילת שנות ה-80 הייתה תקופה של ירידה כלכלית עמוקה שהחלה בסוף שנות ה-70 והמשיכה לעד תחילת שנות ה-80, בעיקר בארצות הברית ובמערב.
המיתון נגרם משילוב גורמים כמו עליית מחירי הנפט, אינפלציה גבוהה, ועצירת הצמיחה הכלכלית.
הממשל האמריקאי תחת הנשיא רונלד רייגן, בשיתוף הפדרל ריזרב, נקט במדיניות מוניטרית נמרצת כדי לשלוט באינפלציה, ובין השאר העלה את שיעורי הריבית לשיעור הגבוה ביותר מאז מלחמת העולם השנייה.
באנגליה ננהגה מדיניות מוניטרית כדי לרסן את האינפלציה שבין היתר שינתה גם את החוקים בהתייחס לאיגודי העובדים.
שיטת מאבק זו באינפלציה ייקרה את השער היציג, מה שהוביל לסגירת מפעלים, מספנות ומכרות פחם רבים.
לאור תקופה בה היבוא הפך לזול יותר, בעוד היצוא הבריטי התייקר.
האינפלציה ירדה משמעותית והשביתות צומצמו באופן ניכר.
מהלך זה הוביל לירידה חדה בצריכה ובהשקעות, גרם לעליית שיעור האבטלה (שעמד על כ-10% בארצות הברית) ויצר מצב של "מיתון כפול" בו המשבר כלכלי נמשך שנים.
המשבר פגע מאוד בתעשיות הייצור, אוטומציה, וחקלאיות, במיוחד במערב ובאזורים תעשייתיים.
הבנקים גם חוו קשיים עם הלוואות רעועות.
למרות זאת, בשנים שלאחר מכן, מדיניות הריבית הגבוהה הצליחה להביא לייצוב מסוים באינפלציה, ואפיינה את התקופה שבאה אחריו כעשור של צמיחה כלכלית יציבה יותר, במיוחד בארצות הברית.
המשבר הכלכלי של 1982 בצ'ילה היה אחד המשברים החמורים ביותר בתולדות המדינה, המשבר אירע לאור שילוב מדיניות כלכלית חופשית, חובות גבוהים, והשפעות גלובליות.
המשבר התרחש לאחר שממשלתו של הגנרל אוגוסטו פינושה הנהיגה רפורמות כלכליות נאו-ליברליזם במהלך שנות ה-70 ותחילת ה-80, שכוללות שוק חופשי, צמצום תפקיד המדינה בכלכלה (הפרטה), ופתיחת המשק להשקעות זרות.
תחילה, הכלכלה הצ'יליאנית חוותה צמיחה גבוהה.
מה שגרם בין היתר ללקיחת סיכונים בדמות הלוואות מוגזמות מחו"ל על ידי השוק הפיננסי המקומי והבנקים המקומיים.
דבר שגרם לצ'ילה לא להיות מסוגלת להחזיר את חובותיה הגדולים במהלך ולאחר המשבר העולמי של 1981, לאור הירידה במחירי הסחורות העולמיים והאטה בכלכלה הגלובלית.
הבנקים התמוטטו, והעסקים הגדולים פשטו רגל.
כמו כן, האינפלציה קפצה לשיעורים גבוהים מאוד, ונתוני האבטלה עלו לשיעור של כ-30%.
הממשלה נאלצה להתערב בשוק הפיננסי, ובסופו של דבר החילה שינויים מבניים כלכליים נוספים בשנות ה-80, כולל סיוע קרן המטבע הבין-לאומית (IMF).
המשבר הוביל לאי-שוויון חברתי גבוה יותר,.
אך התפיסה הכלכלית הנאו-ליברלית של פינושה הותירה את חותמה והייתה דומיננטית במגמות שלטוניות עד לשנות ה-90.
משבר מניות הבנקים בישראל: שנת התחלה: 1982, מיקום: ישראל.
משבר מניות הבנקים בישראל של שנת 1983 היה משבר פיננסי שהשפיע על שוק ההון המקומי וגרם לאובדן אמון הציבור והמשקיעים במערכת הפיננסית של ישראל.
המשבר נוצר בעקבות מניפולציות שהפעילו הבנקים על שוק המניות, במיוחד על שווי מניות הבנקים הגדולים.
המניפולציות נעשו על ידי קבוצות בעלי עניין, שחיפשו להעלות את ערך המניות כדי למכור אותן במחירים גבוהים.
במהלך 1982 ו-1983, חלה עליית מחירים לא טבעית במניות הבנקים, והיו שמועות על כך שהבנקים עצמם מעורבים בהנפקות מניות מבלי לגלות את המידע לציבור באופן מספק.
כשהבועה הכלכלית של מניות הבנקים התפוצצה בסוף 1983, הבנקים מצאו עצמם בעמדה קשה והמשקיעים סבלו ממפולת פיננסית.
בעקבות המשבר התקיימה ועדת חקירה והתברר על ידי עורכי הדין שחלק מהמניפולציות היו בתיאום בין בעלי המניות הגדולים, הבנקים והגופים הפיננסיים.
כתוצאה מכך, חלק מהמנכ"לים והבכירים במערכת הבנקאית הועמדו לדין.
כתגובה לאירועי משבר, הוחלו מספר נוסף של רגולציות על שוק ההון בישראל, והוקמה הרשות ניירות ערך כדי לפקח על פעולות שוק ההון ולמנוע שחיתות עתידית נוספת.
בועת מחירי הנכסים היפנית: שנת התחלה: 1986, מיקום: יפן.
תקופת בועת מחירי הנכסים היפנית הייתה תקופה של עלייה חדה והזויה במחירי הנכסים ביפן, במיוחד בשוק הנדל"ן ובשוק המניות, שהובילה לקריסת שוקי ההון ולמיתון עמוק בשנות ה-90. הגורם המרכזי לבועה היה מדיניות ריבית נמוכה מאוד שהונהגה על ידי הבנק המרכזי של יפן, יחד עם מדיניות פיננסית מרחיבה.
שיעורי הריבית האפסיים שבנק יפן הציע בשילוב חוקים נוחים להלוואות, גרמו לעלייה דרמטית במחירי הנכסים, במיוחד נדל"ן ומניות.
כתוצאה מכך, קיבלה כלכלה יפנית תחושה של צמיחה אינסופית, ותפיסת ההשקעות בנכסים נתפסה כבטוחה ורווחית.
המצב הוביל לגידול מיותר בהשקעות ממומנות הלוואות, תוך זינוק במחירים שהיו מנותקים מהמציאות הכלכלית.
ב-1990, כאשר הבנק המרכזי החל להעלות את שיעור הריבית כדי לקרר את הכלכלה, הבועה התפוצצה.
מחירי הנכסים צנחו, ושוקי המניות איבד כ-50% מערכו עד 1992. המשבר הותיר את יפן בעשור של "עשור אבוד", בו הצמיחה הכלכלית הייתה אפסית ושיעור האבטלה עלה.
הבנקים היפניים סבלו משיעור חובות גבוה, והשיקום הכלכלי ארך שנים רבות.
משבר החיסכון וההלוואות: שנת התחלה: 1986, מיקום: ארצות הברית.
המשבר במוסדות החיסכון וההלוואה היה אחד המשברים הפיננסיים החמורים בהיסטוריה של המערכת הבנקאית האמריקאית, אשר הוביל לפשיטת רגל של 1,043 מתוך 3,234 מוסדות חיסכון והלוואה.
המשבר נגרם בעקבות שילוב שינויים רגולטוריים, ניהול לקוי ונקיטה בשיטות הימורים פיננסיים מסוכנים.
בשנים אלו הרגולציה הפדרלית שוחררה, מה שאפשר למוסדות לקחת סיכון גבוה יותר במתן הלוואות ומשכנתאות, תוך העמדת פיקוח רשלני ולא יעיל.
במהלך שנות ה-70 ותחילת ה-80, מוסדות החיסכון וההלוואה יכלו להציע הלוואות בריבית נמוכה מאוד, אך במקביל לא יכלו להציע ריבית גבוהה לחוסכים עקב רגולציה מחמירה.
כדי להתמודד עם זה מוסדות החיסכון וההלוואות התחילו להסתכן בהשקעות, ובמיוחד בתחום הנדל"ן.
כששוק הנדל"ן האמריקאי חווה ירידה חדה במחירים בשנות ה-80, המוסדות מצאו את עצמם עם הלוואות רעועות, לוקחי הלוואות ללא יכולת החזר ונכסים (עם אפשרות כינוס נכסים) חסרי ערך.
בה בעת, בנקים אלו היו מעורבים בהשקעות מיותרות במניות ונדל"ן, שהובילו להפסדים עצומים.
התוצאה הייתה שמוסדות אלו פשטו רגל בצורה רחבה ועמוקה, והפדרל ריזרב נאלץ להפעיל תוכנית חילוץ כדי למנוע את קריסתה של המערכת הפיננסית.
בסופו של דבר, העלות הכוללת של המשבר הייתה כ-124 מיליארד דולר, כשהתאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות פיצה מוסדות אלו ב-75 מיליארד דולרמ תקציב הציבור.
המשבר הוביל לשינויים נרחבים באסדרה הפיננסית בארצות הברית, כולל יצירת רגולציות מחמירות יותר והגברת הפיקוח על המוסדות הפיננסיים.
הקריסה של יום שני השחור (Black Monday) ב-1987 הייתה אחד מהאירועים הדרמטיים ביותר בהיסטוריה של שוק המניות האמריקאי.
ב-19 באוקטובר 1987, מדד דאו ג'ונס צנח ב-22.6%, ירידה חדה במיוחד שגרמה לאובדן ערך של כ-1 טריליון דולר בשוק המניות בארצות הברית.
ההתרסקות הייתה עולמית, שכן קיימים ריבוי בנקים מרכזיים כמו משקיעים פרטיים ותאגידיים נוספים מכל העולם שמבצעים השקעות בבנקים ושוק המניות האמריקאי, לאור נטייתו להיות יציב ובעל מסוגלות גבוהה יותר להשתקם, גם לאחר מפולת, בזמן קצר.
הגורמים לקריסה היו מגוונים: עליית מחירי המניות בשנים שקדמו למשבר, אכזבה משיעורי הצמיחה הכלכלית העולמית, חוסר יציבות פוליטית ושימוש גובר במסחר אוטומטי ובתוכנות מחשב למסחר במניות - שיצרו מגמה גורפת בקרב כלל המשקיעים שהשתמשו באותן התוכנות.
במצב זה גם התוכנית הפיננסית "portfolio insurance" שנועדה להגן על משקיעים מפני פגיעה בעקבות ירידות חדות בשוק, רק החמירה את הקריסת שוק מניות, שכן תוכנות מחשב רבות נקטו בצעדי מכירת מניות באופן אוטומטי במטרה לצמצם הפסדים, ובכך הגבירו את מכירת המניות שהובילה להמשך ירידת המחירים.
למרות שהשוק התאושש תוך זמן קצר מההתרסקות, המשבר גרם לזעזוע רחב בקרב משקיעים, רגולטורים ומומחים כלכליים.
תגובת הבורסות הובילה לשינויים חשובים בשיטות ניהול סיכונים ובאופן ניהול שוק המניות, עם החמרה ברגולציות מניעתיות, לרבות הקמת גופי פיקוח, והעלאת פתרונות חדשים ויציבים יותר לסחר אלקטרוני בעת משברים.
העשור התשיעי של המאה ה-20
המיתון של תחילת שנות ה-90: שנת התחלה: 1990, מיקום: עולמי.
המיתון של תחילת שנות ה-90 הייתה תקופה של ירידה כלכלית חדה ברחבי העולם, במיוחד בארצות הברית, אך גם במדינות אחרות כמו קנדה ובריטניה.
למיתון היו מספר גורמים עיקריים: האטה כלכלית עולמית, ירידה בצריכה הפנימית, ירידה בהשקעות עסקיות, והשלכות של מדיניות מוניטרית נחרצת שננקטה כדי להתמודד עם האינפלציה.
בארצות הברית, המיתון הושפע ממספר גורמים: חובות גבוהים של צרכנים ועסקים, שהתפשטו בעקבות חוויות צמיחה כלכלית וגידול בהוצאות משק בית בשנות ה-80. העלאות ריבית שנעשו על ידי הפדרל ריזרב במטרה להתמודד עם האינפלציה הגבוהה בשנות ה-80 פגעו בצמיחה הכלכלית.
והמשבר במפרץ הפרסי, שהחל ב-1990, גרם לעליית מחירי הנפט, דבר שהשפיע על כלכלות העולם, והוסיף לאי-וודאות הגלובלית.
המיתון הוביל לשיעורי אבטלה גבוהים, במיוחד בארצות הברית, שם שיעור האבטלה הגיעו ל-7.8%.
המשבר הפיננסי פגע בעיקר במגזרי הייצור והבנייה ובחלק מהשווקים נגרמה ירידה חדה במחירים.
המשבר נמשך עד 1991, אך לאחריו הכלכלה האמריקאית החלה להתאושש, וכבר בשנות ה-90 המאוחרות חלה צמיחה יציבה.
התקופה המיוחדת בקובה: שנת התחלה: 1990, מיקום: קובה.
התקופה המיוחדת בקובה הייתה תקופה של קשיים כלכליים חמורים שנלוותה להתפרקות ברית המועצות, שהייתה שותפה כלכלית ועיקרית לקובה במשך עשורים.
לאחר התמוטטות ברית המועצות ב-1991 והפסקת התמיכה הכלכלית שסיפקה לאי בסחר מועדף, סיוע כספי, וסחורות כמו נפט; קובה נכנסה למשבר חמור שנמשך עד אמצע שנות ה-90. המשבר נגרם בשל מספר גורמים: התמוטטות הסובסידיות שהיו ניתנות מברית המועצות הקומוניסטית, ירידה חדה ביצוא, והפסקת אספקת הנפט.
חסרונות אלו גרמו למחסור חמור במזון, דלק וציוד חיוני, שהוביל לפגיעה קשה במגוון תחומים.
כולל תחבורה, חקלאות, תעשייה ובריאות.
בתגובה, קובה נאלצה להתאים את כלכלתה למציאות החדשה, עם מדיניות של "החמרה" ו"חסכנות" במקביל לניהול רציונלי יותר של המשאבים.
המשטר הקובני נדרש לפתח תוכניות חירום כדי לשרוד, שכללו תוכניות לחיזוק הייצור המקומי, חקלאות עירונית, והגברת היצוא אל מדינות אחרות.
פתיחת אפרות מוגבלת לכלכלת שוק ומדיניות להגברת התיירות היו גם הם חלק ממדיניות ההתמודדות עם המשבר.
במהלך תקופה זו, קובה חוותה ירידה חמורה באיכות החיים, כולל תורנויות אוכל, שיבושים באספקת חשמל, וחסרים במזון בסיסי.
התקופה המיוחדת הותירה חותם עמוק על החברה הקובנית, והשפיעה גם על מדיניותה הכלכלית עד היום.
משבר הבנקים בשוודיה: שנת התחלה: 1990, מיקום: שוודיה.
בתחילת שנות ה-90 שוודיה חוותה משבר פיננסי חמור שנגרם משילוב קטלני של הלוואות בסיכון גבוהה, רגולציה רופפת, בועת נדל"ן שהתפוצצה ומדיניות מוניטרית בלתי יציבה.
במהלך שנות ה-80, שוודיה נהנתה מצמיחה כלכלית חזקה, בעיקר בתחומי הנדל"ן והאשראי.
בנקים ומשקיעי נדל"ן העניקו הלוואות ענק ולעיתים קרובות ללא הערכת סיכונים נאותה וצברו חובות משמעותיים.
במקביל, הפיקוח הפיננסי היה חלש ובלתי מספק.
עליית מחירי הנדל"ן הבלתי טבעית שהחלה באמצע שנות ה-80 התפוצצה בשנת 1990. כתוצאה מכך, הכלכלה האטה, שיעורי האבטלה נסקו והבנקים ספגו הפסדים אדירים מהלוואות כושלות וירידת ערך נכסים.
בשנת 1991, שוודיה נכנסה למיתון קשה, עם ירידה דרסטית ביצור ובצמיחה הכלכלית המקומית.
הבנקים עמדו בפני קריסה, וחלקם נזקקו לסיוע ממשלתי.
הממשלה השוודית נקטה בצעדים דרסטיים כולל תוכניות חילוץ, הלאמת בנקים במצוקה והעלאת שיעורי הריבית כדי להילחם באינפלציה, מה שהוביל לעלייה משמעותית בחוב הציבורי.
המשבר הפיננסי בשוודיה היה לנקודת מפנה שהובילה לרפורמות נרחבות.
המדינה יישמה רגולציות פיננסיות מחמירות יותר, שיפרה את הפיקוח על הבנקים והגבירה את השקיפות בשוק האשראי.
כתוצאה מכך, שוודיה התאוששה בצמיחה יציבה, והפכה למודל חיקוי בבניית מערכת פיננסית חזקה ובריאה.
המשבר הכלכלי ההודי של 1991: שנת התחלה: 1991, מיקום: הודו.
בשנת 1991 ניצבה הודו בפני משבר כלכלי חמור, שנבע משילוב קטלני של חובות ענק, דפלציה חריפה וחוסר יציבות מאקרו-כלכלית.
שורשי המשבר נעוצים באמצע שנות ה-80, אז נרשמה עלייה תלולה בהוצאות הממשלה בעיקר על סובסידיות וחוב ציבורי גבוה.
נוסף על כך, כלכלת הודו שהייתה מבודדת יחסית מהשוק העולמי, התבססה על סחר מוגבל ורגולציה כבדה.
המצב החמיר בעקבות תום המלחמה הקרה ואובדן הדומיננטיות בסחר מול ברית המועצות, לצד השפעות משוק הנפט.
המשבר הגיע לנקודת רתיחה כאשר הודו עמדה בפני חדלות פירעון, צניחת הרופי, חובות חוץ שנסקו, ומחסור במזומנים שמנעו ממנה לפרוע את חובותיה הבינלאומיים.
כתגובה, יזמה בשנת 1991 ממשלת הודו בראשות ראש הממשלה פ"ו נרסימהה ראו ושר האוצר מאנמוהאן סינג רפורמות כלכליות מקיפות, שכללו שינויים דרמטיים במדיניות הכלכלית מוניטרית ופיסקלית.
הרפורמות כללו פתיחה של הכלכלה באמצעות הפחתת מכסים, ליברליזציה של יבוא, פיתוח שוקי הון והפרטת חברות ציבוריות.
במקביל, הודו קיבלה סיוע מיידי מקרן המטבע הבינלאומית (IMF) בסך 2.2 מיליארד דולר, כחלק מהסכם שתמך במדיניות החדשה.
משבר הבנקאות הפיני של שנות ה-90: שנת התחלה: 1991, מיקום: פינלנד.
בשנות ה-90 פינלנד חוותה משבר כלכלי חמור, שנגרם משילוב גורמים פנימיים וגלובליים.
המשבר החל לאחר תקופת שגשוג בשנות ה-80, שאופיינה בהשקעות נדל"ן מסיביות והלוואות בסיכון גבוהה.
נקודת המפנה הגיעה ב-1991 עם התפרקות ברית המועצות שהייתה שותפת סחר מרכזית, מה שפגע קשות ביצוא הפיני.
בנוסף, עלייה חדה בריבית, ירידה במחירי הנפט, ונפילת מחירי הנדל"ן שהחמירו את המצב.
כתוצאה מכך מספר בנקים פיניים קרסו ומוסדות פיננסיים גדולים ספגו הפסדים עצומים מהלוואות כושלות.
שיעור האבטלה נסק לכ-18% ב-1994, והכלכלה הפינית נקלעה למיתון עמוק.
בתגובה למשבר, ממשלת פינלנד חילצה בנקים, החילה רגולציות פיננסית מחמירה יותר וביצעה רפורמות כלכליות שכללו פתיחת אפשרויות לשותפות סחר מול שוק האירופי.
בסופו של דבר, פינלנד התאוששה, אך המערכת הפיננסית שלה עברה שינויים עמוקים שעיצבו את מדיניות הפיקוח לשנים רבות.
יום רביעי השחור: שנת התחלה: 1992, מיקום: פינלנד.
יום רביעי השחור, 16 בספטמבר 1992, היה אירוע כלכלי מכונן בבריטניה, במהלכו ספגה הלירה שטרלינג מכה קשה והמדינה נקלעה למשבר פיננסי חמור.
המשבר התרחש כשבריטניה הייתה חברה במנגנון שער החליפין האירופי (ERM), מערכת שחייבה את המדינות החברות בה לשמור על יציבות שערי החליפין בינן לבין עצמן.
בריטניה התחייבה לשמור את הלירה בטווח מוגבל ביחס למארק הגרמני החזק, למרות לחצים גוברים מהשווקים וספקולציות לגבי חולשתה.
באותה תקופה, בריטניה התמודדה עם אינפלציה ושיעורי אבטלה גבוהים וצמיחה כלכלית נמוכה.
המערכת הכלכלית הייתה בלתי יציבה וספקולנטים כמו ג'ורג' סורוס, זיהו את חולשת הלירה וחוסר יכולתה לעמוד בלחצי השוק, ומכאן פתחו במתקפה ספקולטיבית מסיבית נגד הלירה, במכירת כמויות אדירות של המטבע ויצירת לחץ עצום על שער החליפין מה שהשפיע ברמת המיקרו ופגע בכלכלה המקומית.
בנק אנגליה ניסה להילחם בצעדים אלו באמצעות העלאה חדה של הריבית, אך צעדים אלו כשלו.
ביום רביעי השחור, ממשלת בריטניה נכנעה והודיעה על יציאה מה-ERM.
הלירה צנחה בכ-25% ביחס למארק הגרמני.
המשבר גרם לנזק כלכלי מיידי והוביל לשינויים דרמטיים במדיניות הפיננסית של בריטניה.
כשהממשלה הבינה שלא ניתן לנהל את השוק הפיננסי הבינלאומי באמצעות רגולציות נוקשות, ושחררה את הלירה הסטרלינג מרוב ההגבלות.
בריטניה אימצה מדיניות מוניטרית גמישה יותר, מה שהשפיע על כלכלתה בשנים הבאות.
אירוע זה נחקק בזיכרון הציבורי כציון דרך במעבר של בריטניה לכלכלת שוק חופשי ופתוח יותר.
משבר הפסו המקסיקני: שנת התחלה: 1994, מיקום: מקסיקו.
המשבר במקסיקו של 1994 הידוע גם כ"משבר פסו", היה משבר פיננסי חמור שהחל בעקבות ירידה חדה בערך המטבע המקומי, הפסו, שהוביל לקריסה כלכלית.
המשבר היה תוצאה של מספר גורמים: חובות חוץ גבוהים, מדיניות פיחות מטבע והשפעת התחזקות ה דולר האמריקאי.
במהלך שנות ה-90, מקסיקו לקחה הלוואות רבות ממדינות זרות, דבר שגרם לתלות במימון חיצוני.
הממשל הקודם במדינה נקט במדיניות של פיחות מתואם, שבה שער החליפין של הפסו נשאר יציב, אך לא היה מספיק להתמודדות מול האתגרים הכלכליים של המדינה.
ב-1994 פרצה התקוממות צבאית בדרום המדינה (המהומות הזפטיסטיות) שהגבירה את חוסר הוודאות הפוליטית במדינה ופגעה בכלכלה.
כשממשלת מקסיקו החליטה לשנות את מדיניות הפיחות ולבצע פיחות חד, הפסו איבד יותר מ-50% מערכו תוך חודשים ספורים.
שבר שהוביל לאינפלציה גבוהה, ירידה משמעותית בכוח הקנייה, ופגיעה קשה בשוקי המניות.
בתגובה, מקסיקו קיבלה סיוע כספי מיידי מארצות הברית ומקרן המטבע הבינלאומית (IMF), שהציעו הלוואות בתמורה לרפורמות כלכליות.
המשבר, אם כי חמור, לא גרם לקריסה מוחלטת ומקסיקו הצליחה להתאושש במספר שנים.
המשבר הפיננסי באסיה (1997): שנת התחלה: 1997, מיקום: מדינות דרום-מזרח אסיה.
המשבר הפיננסי באסיה, שפרץ ביולי 1997 בתאילנד (כונה "משבר טום יאם קונג"), התפשט במהירות במזרח ודרום-מזרח אסיה, ועורר חשש מפני התמוטטות כלכלית גלובלית.
למרות החששות, ההתאוששות הייתה מהירה יחסית בשנים 1998–1999. שורשי המשבר בתאילנד היו בחוב ציבורי זר כבד ובחוסר מטבע חוץ לתמיכה בקיבוע הבאט לדולר האמריקאי, שנחשב יציב ואמין לקיבוע אליו ובמטרה לאפשר שמירה על ערך הבאט לאורך זמן.
כשהממשלה נאלצה לשחרר את קיבוע המטבע, החלה בריחת הון המונית שיצרה תגובת שרשרת אזורית.
דרום קוריאה, אינדונזיה ותאילנד נפגעו בצורה הקשה ביותר, עם צניחת מטבעות, ירידה בשוקי המניות ועלייה חדה בחובות פרטיים.
יחס החוב-תוצר לנפש נסק, והוכיח את הפגיעות הכלכלית של מדינות אלו.
הגורמים למשבר היו מורכבים וכללו בועות אשראי ונדל"ן, במיוחד בתאילנד, מלזיה ואינדונזיה.
השקעות אלו לוו ברגולציה רופפת ו"קפיטליזם של מקורבים" שהוביל להשקעות לא יעילות.
בנוסף, שערי חליפין קבועים עודדו לקיחת הלוואות בדולרים, מה שהגביר את הסיכון.
גורמים חיצוניים, כמו העלאת ריבית בארצות הברית והיחלשות הין היפני, גרמו לדולר להתחזק והפכו את היצוא האסיאתי לפחות תחרותי ומושך.
הפחד בקרב המלווים הוביל למשיכה דרמטית של אשראי ממדינות המשבר, מה שגרם למצוקת אשראי ולפשיטות רגל נוספות.
למרות תוכניות הסיוע של קרן המטבע הבינלאומית (IMF) בהיקף של כ-40 מיליארד דולר (שכללו תנאים קשים כמו צמצום הוצאות ממשלתיות והעלאת ריבית), המשבר השאיר חותם כשבאינדונזיה, ההידרדרות הכלכלית הובילה להתפטרותו של הדיקטטור סוהארטו במאי 1998. לאחר המשבר, מדינות מזרח ודרום-מזרח אסיה שיתפו פעולה לחיזוק היציבות הפיננסית ושיפור הפיקוח.
באוגוסט 1998 חוותה רוסיה קריסה כלכלית עמוקה, שהחלה עם פיחות מטבע חד ברובל והובילה למפולת פיננסית.
לאחר התפרקות ברית המועצות ב-1991 רוסיה התמודדה עם כלכלה חלשה, במקביל לצניחת מחירי הנפט שפגעה קשות בהכנסות המדינה.
הממשלה צברה הלוואות ענק מגורמים זרים למימון גירעונות תקציביים, מה שהוביל לגידול מדאיג בחובותיה הציבוריים.
המשבר נבע משילוב של חובות ציבוריים גבוהים, צניחה במחירי הנפט (המהווה מקור הכנסה מרכזי לרוסיה), וניהול כלכלי רשלני בשנות ה-90. כתוצאה מכך, רוסיה לא יכלה עוד לפרוע את חובותיה הפנימיים והחיצוניים.
ב-17 באוגוסט 1998, ממשלת רוסיה הודיעה על פיחות חד של הרובל, הפסיקה את תשלומי החוב החיצוניים וניתקה את קישור מטבע הרובל לדולר האמריקאי.
המשבר גרם לאינפלציה גבוהה, עלייה באבטלה, ירידה דרסטית בשווי החסכונות הפרטיים, ומפולת בבורסה הרוסית.
בנקים רבים קרסו, ועוררו פאניקה ציבורית.
למרות סיוע מקרן המטבע הבינלאומית (IMF), המשבר השפיע גם על השווקים הגלובליים, בעיקר במדינות המתפתחות.
לאחר המשבר, רוסיה החלה בתהליך של ייצוב כלכלי ושיפור ניהול המשק, בעיקר בזכות עלייה מחודשת במחירי הנפט והגז, שהיו הגורמים העיקריים להתאוששותה בשנים שלאחר מכן.
המשבר הכלכלי באקוודור: שנת התחלה: 1998, מיקום: אקוודור.
בשנים 1998–1999 חוותה אקוודור משבר כלכלי חמור, שנגרם משילוב גורמים פנימיים וגלובליים והוביל לקריסה פיננסית, היפר-אינפלציה, פיחות מטבע חד ואבטלה גבוהה.
הגורמים העיקריים למשבר היו: חובות ציבוריים, ירידת מחירי הנפט ביצוא מקומי, המשבר הפיננסי באסיה (1997) וחוסר יציבות פוליטית שכללה חילופי ממשלות תכופים בשנות ה-90 שהובילו למדיניות כלכלית לא עקבית ולחוסר סדר.
ב-1999, ממשלת אקוודור נאלצה להפסיק את תשלומי החובות, והמטבע המקומי, הסוקרו (sucre), איבד באופן חד מערכו.
הדפסת הכסף לכיסוי הגירעונות הובילה לאינפלציה שנתית של למעלה מ-60%.
כתוצאה מכך, הממשלה נאלצה לאמץ את הדולר האמריקאי כמטבע הרשמי של המדינה החל מסוף שנת 2000. המשבר גרם לחוסר יציבות חברתית ופוליטית, הפגנות ועוני נרחב, ועלייה חדה בשיעורי האבטלה.
לאחר המשבר, אקוודור עברה שינויים כלכליים עמוקים, כולל הסדרי חוב ותוכניות רה-ארגון כלכלי במטרה להתאושש.
אימוץ הדולר כמטבע רשמי באקוודור היה דוגמה לצעד דרסטי שנועד לייצב את הכלכלה.
המיתון הגדול של ארגנטינה, היה המשבר הפיננסי החמור והותיר חותם עמוק לאורך שנים.
הוא נבע משילוב קטלני של גורמים כלכליים, פוליטיים ומוניטריים.
הגורמים המרכזיים למשבר: חוב חיצוני כבד, המשבר הפיננסי באסיה (1997), חוסר יציבות פוליטית והצמדת הפסו לדולר שהפכה את הכלכלה לפגיעה במיוחד לתנודות בשוק הגלובלי, בפרט כשיצוא הסחורות, כמו סויה, שהיה בסיס כלכלת ארגנטינה, ירד דרסטית.
בשנת 2001, כשהמשבר הגיע לשיאו ארגנטינה נאלצה להכריז על חדלות פירעון ועל פיחות דרמטי בערך הפסו.
מהלכים אלו גרמו לקריסת בנקים מקומיים, לזינוק באינפלציה, לירידה חדה בכוח הקנייה של האזרחים, ולפגיעה קשה בשוק העבודה עם שיעור אבטלה שחצה את ה-20%.
המשבר עורר מרד ציבורי והפגנות ענק, שהובילו לנסיגה מההצמדה לדולר.
לאחר המשבר, ארגנטינה החלה בתהליך התאוששות, עם צמיחה מהירה בשנים שלאחר מכן, בעיקר בזכות שיפור בניהול הכלכלי, ייצוב המערכת הפיננסית ופיתוח תעשיות חדשות.
אפקט סמבה: שנת התחלה: 1999, מיקום: ברזיל.
"אפקט הסמבה" מתאר משבר פיננסי חמור שאירע בברזיל כאשר המטבע המקומי, הריאל הברזילאי (BRL), פוחת באופן דרמטי.
הפיחות נגרם מהפסקת מדיניות קיבוע שער הריאל לדולר, שהונהגה מאז 1994 כחלק מ"תוכנית ריאל" שנועדה לרסן אינפלציה אכזרית.
עם השנים, הפכה המערכת הפיננסית לפגיעה, וברזיל נקלעה לקשיים במימון הגירעון התקציבי וסבלה מחוב חיצוני כבד.
בפברואר 1999, ממשל הנשיא פרננדו אנריקה קרדוזו החליט לאפשר לריאל לצוף בשוק החופשי.
צעד זה הוביל לפיחות חד של כ-30% מול הדולר, והאיץ את האינפלציה.
עם זאת, הפיחות גם חיזק משמעותית את היצוא הברזילאי, במיוחד בתחומי הסחורות כמו סויה וברזל – שזכה לכינוי "אפקט הסמבה".
ברזיל התאוששה בהדרגה בשנים שלאחר מכן, בעיקר בזכות עלייה במחירי הסחורות שייצאה.
המשבר אילץ את הממשלה לבצע רפורמות כלכליות חיוניות, כולל העלאת ריבית לשליטה באינפלציה, שיפור כללי האשראי וחיזוק הפיקוח הפיננסי.
המיתון של תחילת שנות ה-2000: שנת התחלה: 2001, מיקום: עולמי.
מיתון תחילת שנות ה-2000, הידוע כ"בועת הדוט-קום", היה ירידה כלכלית עולמית שמקורה בארצות הברית.
הוא החל במרץ 2001 ונמשך עד נובמבר אותה שנה, אם כי השפעותיו הורגשו גם ב-2002. המיתון נגרם בעיקר כתוצאה מהתפוצצות בועת הדוט-קום.
בין הגורמים המרכזיים למשבר: פיצוץ בועת הדוט-קום במהלך שנות ה-90, שהוביל לתניחת מחירים וקריסה כלכלית לאור השקעות ענק בטכנולוגיה ואינטרנט מה שהזניק את מחירי המניות לרמות לא מציאותיות גם כשלרבות מהחברות לא היו רווחים.
האטה בהשקעות עסקיות לאור קריסת חברות הטכנולוגיה שפגעה קשות באמון בעסקים, מה שגרם לחברות לצמצם השקעות ולהפחית הוצאות.
והשפעות פיגועי 11 בספטמבר 2001: הפיגועים בארצות הברית פגעו באמון הציבור והובילו להאטה בצריכה ושיבשו את שרשראות האספקה והתחבורה, והחמירו עוד יותר את המצב הכלכלי.
המיתון הוביל לאובדן משרות, ירידה בצמיחה, עלייה בשיעורי האבטלה והאטה בשוקי המניות.
עם זאת, התאוששות כלכלית החלה כבר בשנת 2002, בעיקר בזכות הורדות ריבית משמעותיות וגידול בהוצאות הממשלתיות שנועדו להמריץ את הכלכלה.
המשבר הכלכלי הטורקי: שנת התחלה: 2001, מיקום: טורקיה.
המשבר הכלכלי שפקד את טורקיה בתחילת שנות ה-2000, במיוחד בין 2000 ל-2001, נבע משילוב כשלים פנימיים ולחצים גלובליים.
והוביל לירידה חדה בכלכלת טורקיה והשפיע עמוקות על אזרחיה.
הגורמים העיקריים למשבר היו חובות ציבוריים גבוהים, בעיקר במטבע חוץ.
פיחות חד במטבע שהוביל לאינפלציה גואה ולחץ על המערכת הפיננסית המקומית.
והשפעות גלובליות של האטה בכלכלות עולמיות אחרות שתרמה לירידה ביצוא הטורקי, מה שהחמיר את המצב הכלכלי ברמת המיקרו.
בסופו של דבר, טורקיה נאלצה לבקש סיוע מקרן המטבע הבינלאומית (IMF).
סיוע זה הגיע עם דרישה לרפורמות כלכליות, שכללו צעדי צנע ושינויים מבניים.
למרות הקשיים הראשוניים, רפורמות אלו סללו את הדרך לשיקום כלכלי הדרגתי של טורקיה בשנים שלאחר המשבר.
משבר הבנקאות באורוגוואי: שנת התחלה: 2002, מיקום: אורוגוואי.
אורוגוואי חוותה משבר כלכלי חמור בשנת 2002, שהוביל לקריסת המערכת הפיננסית במדינה.
המשבר נבע משילוב גורמים פנימיים וחיצוניים כאחד.
בין הגורמים למשבר היו: המשבר הארגנטינאי לאור תלות אורוגוואית בכלכלת ארגנטינה, בעיקר ביצוא, השקעות ותזרים פיננסי.
חובות חיצוניים גבוהים: כמו רבות מדינות אמריקה הלטינית, אורוגוואי צברה חובות משמעותיים למוסדות בינלאומיים דוגמת קרן המטבע הבינלאומית (IMF).
כשחובות אלו הפכו לבלתי ניתנים להחזר, המערכת הכלכלית קרסה.
ופיחות במטבע המקומי: הפסו האורוגוואי איבד מערכו באופן דרמטי בשוק הפתוח, מה שהוביל לאינפלציה גבוהה ולפגיעה קשה בכוח הקנייה של האזרחים.
שביתה כללית בוונצואלה: שנת התחלה: 2002, מיקום: אורוגוואי.
השביתה הכללית בוונצואלה, שהתרחשה מסוף 2002 ועד תחילת 2003, הייתה תגובה ישירה למדיניותו של הנשיא דאז, הוגו צ'אווס ושיקפה את המתח הפוליטי והחברתי העמוק ששרר במדינה, השביתה נבעה ממספר גורמים.
המתח הפוליטי שהיה גבוה במיוחד לאור סדרת רפורמות בעלות אופי סוציאליסטי שהחיל צ'אווס, אשר עוררו התנגדות עזה מצד המעמד הבינוני, האופוזיציה הפוליטית וענפי תעשייה מרכזיים, במיוחד תעשיית הנפט.
שנית, התרחש משבר בתעשיית הנפט: בסוף 2002, איגוד עובדי חברת הנפט הממלכתית PDVSA, שהייתה עמוד השדרה של כלכלת ונצואלה, יזם שביתה בשיתוף פעולה עם קבוצות אופוזיציה.
מטרת השביתה הייתה לשתק את ייצור הנפט במדינה, ובכך להפעיל לחץ כלכלי כבד על הממשלה.
שלישית, השביתה הייתה חלק מקמפיין רחב יותר שדרש את הדחתו של צ'אווס, כאשר האופוזיציה טענה כי מדיניותו פוגעת בכלכלה, מזיקה למעמד הביניים ומובילה לחוסר יציבות פוליטית.
בין השלכות השביתה היו האטה קשה בכלכלת ונצואלה, כשתעשיית הנפט כמעט שותקה לחלוטין, ואזרחים רבים סבלו ממחסור חמור בשירותים ציבוריים.
בנוסף, השביתה הובילה לעימותים אלימים בין תומכי צ'אווס למתנגדיו, ויצרה תקופה של חוסר יציבות פוליטית קיצונית במדינה.
השביתה הסתיימה באביב 2003 בעקבות התערבות בינלאומית, אך השפעותיה ניכרו בוונצואלה זמן רב לאחר מכן.
התקופה שקדמה לשנת 2008 התאפיינה בעלייה דרמטית ובלתי יציבה במחירי הנפט שהגיעה לשיא של מעל 140 דולר לחבית ביולי 2008. עלייה זו הייתה תוצאת שילוב גורמים שגרמו לטלטלה בכלכלה העולמית, בטרם התפוצצה הבועה עם פרוץ המשבר הכלכלי העולמי (2008).
בין הגורמים לעליית מחירי הנפט היו: ביקוש גובר וחסר מענה, היצע מוגבל והשקעות ספקולטיביות.
מחירי הנפט הגבוהים העלו את עלויות האנרגיה, הייצור והתחבורה, מה שהתבטא בעליית מחירי מוצרים ושירותים רבים וגרם לאינפלציה עולמית.
הבועה התפוצצה בסוף 2008 עם פרוץ המשבר הכלכלי העולמי (2008).
ירידה דרמטית בביקוש הגלובלי הובילה לצניחה חדה במחירי הנפט מ-140 דולר לכ-30–40 דולר לחבית בתוך חודשים ספורים.
אירוע זה הדגים את ההשפעה המיידית של האטה כלכלית גלובלית על שוק הסחורות, ואת כוחן של הספקולציות בניפוח מחירי הנפט.
קריסת חברת הפיננסים הניו זילנדית: שנת התחלה: 2006, מיקום: ניו זילנד.
קריסת החברות הפיננסיות בניו זילנד בין 2006 ל-2012 היו סדרת אירועים כלכליים חמורים, בהם קרסו עשרות חברות פיננסיות קטנות ובינוניות.
הקריסות נגרמו בעיקר כתוצאה מהשקעות מסוכנות ומנהל לא מקצועי.
חברות פיננסיות רבות נטו להשקיע במטבעות זרים ונדל"ן, כולל הלוואות לצרכנים עם דירוג אשראי נמוך, מבלי לשקלל את הסיכון כראוי.
חוסר פיקוח רגולטורי והיעדר אכיפה מספקת תרמו לצמיחה מיותרת של חברות פיננסיות לא יציבות.
המשבר הכלכלי העולמי (2008) החריף את המצב, שכן השפיע על שוקי ההון וגרם לירידה משמעותית בשווי נכסים פיננסיים ונדל"ניים.
כתגובה, חברות לא הצליחו להחזיר את חובותיהן, דבר שהוביל לקריסתן.
אלפי משקיעים פרטיים, בעיקר פנסיונרים, איבדו את חסכונותיהם.
בין 2006 ל-2012, קרסו כ-30 חברות פיננסיות, דבר שגרם לנפילת אמון הציבור במערכת הפיננסית.
בעקבות הקריסות, הממשלה הניו זילנדית יזמה רפורמות בתחום הפיקוח והרגולציה הפיננסית, כולל חוקים מחמירים יותר על הלוואות והשקעות, במטרה לשחזר את אמון הציבור ולמנוע הישנות של משברים עתידיים.
המשבר הכלכלי העולמי (2008) והמיתון הגדול: שנת התחלה: 2008, מיקום: עולמי.
המשבר הפיננסי העולמי של 2008 היה אירוע קטסטרופלי שנגרם משילוב של גורמים פיננסיים, כלכליים ופוליטיים ובהם משבר הסאבפריים שהיה תוצר התפוצצות בועת הנדל"ן בארצות הברית בארצות הברית והתרסקות שוק משכנתאות הסאב-פריים.
ובעיקרן רגולציה לקויה וחוסר פיקוח על המערכת הפיננסית שאפשרו התפשטות מוצרים בעלי סיכון גבוהה שהוצגו כבטוחים והגבירו את ההשפעה השלילית על השווקים הבינלאומיים.
הוא החל בשוק הנדל"ן האמריקאי, אך השפעותיו התפשטו במהירות ברחבי העולם, וגרמו להתמוטטות בנקים, ירידה חדה בשווקים הפיננסיים ופגיעה קשה בכלכלות רבות.
בראש ובראשונה, בנקים בארצות הברית העניקו הלוואות משכנתא מסוכנות, שכונו "הלוואות סאבפריים", ללווים בעלי היסטוריית אשראי גרועה ודירוג אשראי נמוך, תוך התעלמות מסיכוני אשראי מהותיים.
ושיווקו את משכנתאות אלו כמניות ניירות ערך כ-CDOs בעלות אפשרות רווח נאה בסיכון נמוך, תוך ערבוב סיכון משכנתאות אלו עם השקעות בסיכון נמוך.
כאשר מחירי הנדל"ן בארצות הברית החלו לרדת, לווים רבים לא יכלו להחזיר את חובותיהם, כמו העדיפו להכריז על פשיטת רגל; בעוד אחרים העדיפו להתנער מהמשכנתא הגבוהה שלקחו דרך הבנק ולהפעיל את אפשרות החזרת המשכנתא ככינוס השעבוד, נכס המשכנתא שלקחו, ובמקומו לרכוש דירה אחרת במחיר שווי השוק העכשווי וההרבה יותר זול.
בנוסף כשבועת נדל"ן קרסה, ערך המניות כניירות ערך התאפס, מה שגרם לקריסה של חברות פיננסיות ענקיות שגם השקיעו בניירות ערך אלו.
המשבר התפשט במהירות כמיתון הגדול והביא לקריסת בנקים ענקיים כמו "ליהמן ברדרס", ולבעיות נזילות חמורות בעשרות מוסדות פיננסיים.
הכלכלה העולמית נכנסה למיתון חמור, עם ירידה בהשקעות, עלייה חדה באבטלה וחוסר יציבות פוליטית.
כדי למנוע קריסה מוחלטת, ממשלות רבות הזרימו חבילות חילוץ אדירות למוסדות פיננסיים וסיפקו תמיכה כלכלית לעסקים.
המשבר נמשך עד 2009, ולאחריו ננקטו צעדים רגולטוריים משמעותיים שהובילו לשיקום איטי אך מתמשך של הכלכלה העולמית.
משבר תעשיית הרכב העולמי היה חלק אינטגרלי מהמשבר הכלכלי העולמי (2008) והמיתון הגדול שהגיע בעקבותיו.
למרות שהשפיע על יצרנים באירופה ובאסיה, עיקר הפגיעה הורגשה אצל "שלוש הגדולות": ג'נרל מוטורס, פורד וקרייזלר בתעשיית הרכב האמריקאית; ובקנדה בשל קשרי המסחר.
כשהתעשייה נחלשה כבר קודם לכן בשל עלייה משמעותית במחירי הדלק שהרתיעה צרכנים מרכישת רכבי שטח (SUV) וטנדרים שהיו בעלי צריכת דלק גבוהה.
אך רווחיות גדולה עבור יצרני הרכב האמריקאים שכתוצאה מכך, התמקדו פחות בפיתוח דגמים חסכוניים בדלק.
לאחר המשבר הכלכלי העולמי (2008) עם היצע דל של דגמים חסכוניים, המכירות החלו לצנוח.
ב-2008, המצב הפך קריטי כשהמשבר הכלכלי העולמי הפעיל לחץ על מחירי חומרי הגלם והקשה על השגת אשראי צרכני.
יצרניות רכב מכל העולם, כולל "שלוש הגדולות" בארצות הברית וטויוטה, הציעו הנחות משמעותיות בניסיון למשוך קונים, אך רובן חוו ירידות דו-ספרתיות במכירות.
צרכנים באמריקה הצפונית פנו ליבוא מכוניות קטנות, זולות וחסכוניות יותר מיפן ואירופה.
במהלך המשבר, יצרניות רכב רבות הפחיתו ייצור ופיטרו עובדים.
ממשלות רבות, במיוחד בארצות הברית, נחלצו לעזרת התעשייה באמצעות חבילות חילוץ, ובמקרים של ג'נרל מוטורס וקרייזלר, אף נדרשו הליכי פשיטת רגל מאורגנים על ידי הממשלה.
מדינות כמו סין ורוסיה הציגו תמריצים והגבלות על יבוא כדי להגן על התעשיות המקומיות.
יונדאי-קיה מדרום קוריאה, הצליחה לצמוח משמעותית בתקופה זו בזכות התמקדות ברכבים חסכוניים, איכותיים וזולים, תוך ניצול חולשת המטבע המקומי והשקעות בשיווק.
המשבר האיץ את המעבר העולמי לייצור כלי רכב חסכוניים יותר בדלק ופחות מזהמים.
המשבר הכלכלי באיסלנד (2008): שנת התחלה: 2008, מיקום: איסלנד.
המשבר הפיננסי באיסלנד היה אירוע כלכלי-פוליטי, ששיאו היה בקריסת שלושת הבנקים המסחריים הפרטיים הגדולים במדינה בסוף 2008. זו הייתה התמוטטות הבנקאית הסיסטמית הגדולה ביותר ביחס לגודל הכלכלה הלאומית, בהיסטוריה הכלכלית והובילה למיתון חמור ולמחאה ציבורית.
בשנים שקדמו למשבר, הבנקים האיסלנדיים (Kaupthing, Landsbanki ו-Glitnir) חווה צמיחה אדירה, תוך פעולה על סמך גישה קלה לאשראי בשווקים הפיננסיים הבינלאומיים.
חובם החיצוני של הבנקים הגיע ל-50 מיליארד אירו, שיעור של פי 7 מהתמ"ג של איסלנד ב-2007. עם התפתחות המשבר הכלכלי העולמי (2008), אמון המשקיעים בבנקים האיסלנדיים התפוגג, מה שהוביל לפיחות חד בערך הקרונה האיסלנדית ולקשיים בגיוס חוב לטווח קצר.
הבנק המרכזי של איסלנד לא היה מסוגל לשמש כמלווה מוצא אחרון, בשל גודלם העצום של הבנקים וחובם החיצוני ביחס לכלכלה המקומית.
בספטמבר 2008 הוכרז על הלאמת בנק Glitnir, כשהמאמצים להחזיר את האמון בו נכשלו.
בעקבות אירועים אלו, נחקק חוק חירום שאפשר לרשות הפיקוח הפיננסי (FME) להשתלט על מוסדות פיננסיים, וניתנה עדיפות לפיקדונות מקומיים.
בנקים חדשים הוקמו כדי לקבל לידיהם את הפעילות המקומית של הבנקים שקרסו.
מחוץ לאיסלנד, מעל לחצי מיליון משקיעים זרים איבדו גישה לחשבונותיהם, מה שהוביל לסכסוך ה-Icesave שבסופה נקבע כי איסלנד אינה מחויבת לפצות משקיעים הולנדים ובריטים.
הממשלה האיסלנדית נקטה בצעדים דרסטיים לייצוב המצב: היא קיימה בטוחה בהתייחס לכל הפיקדונות המקומיים, הטילה בקרת הון נוקשה על מנת לייצב את הקרונה האיסלנדית, והשיגה חבילת סיוע בסך 5.1 מיליארד דולר מקרן המטבע הבין-לאומית ומדינות נורדיות אחרות.
המשבר גרם לצניחה חדה בערך המטבע, להשעיית עסקאות במטבע חוץ, ולירידה של למעלה מ-90% בשווי הבורסה המקומית.
התמ"ג ירד ב-10% בין 2007 ל-2010. החל מ-2011 החלה התאוששות הדרגתית, עם צמיחה חיובית של בתמ"ג, ירידה באבטלה וצמצום משמעותי בגירעון התקציבי ובחוב הציבורי.
משבר הבנקאות באירלנד: שנת התחלה: 2008, מיקום: איסלנד.
משבר הבנקים באירלנד היה אירוע כלכלי חמור בו מספר מוסדות פיננסיים איריים עמדו בפני קריסה כמעט וודאית עקב חדלות פירעון, כחלק מהמיתון הגדול.
בתגובה, ממשלת אירלנד הזרימה 64 מיליארד אירו לחילוץ הבנקים, מה שהוביל לגילויים מפתיעים על התנהלותם העסקית של חלק מהבנקים ואנשי העסקים.
בסופו של דבר, חילוץ הבנקים יחד עם המיתון המעמיק במדינה הובילה לכך שממשלת אירלנד נזקקה לסיוע מקרן המטבע הבין-לאומית (IMF), שבעקבותיו בוצע ארגון מחדש מקיף בממשלה.
בתקופת "הנמר הקלטי" (1995–2007), ששת הבנקים האיריים המרכזיים הגדילו את חובותיהם הבינלאומיים מ-16 מיליארד אירו ב-2003 לכ-100 מיליארד אירו ב-2007 – למעלה ממחצית התמ"ג של אירלנד.
צמיחה זו, שהייתה חריגה באזור האירו, התמקדה במינוף מוגזם בשוק הנדל"ן האירי, שהניב רווחים לכאורה.
אולם, ההתמקדות הייתה ביחסי הלימות הון ועל חשבון פיקוח לקוי על סיכוני ריכוז אשראי של בזל 2. פיקוח לקוי זה אפשר לבנקים ללוות באופן מופרז בשוקי הכסף הבינלאומיים ולהזרים כסף רב לשוק הנדל"ן המקומי.
כאשר שוק האשראי העולמי קפא ב-2008, הבנקים האיריים נקלעו לבעיית נזילות פיננסית לאור חוסר במזומנים לפירעון התחייבויות, וחדלות פירעון מאחר ששווי נכסיהם צנח עקב קריסת שוק הנדל"ן.
בנקים גרמנים וצרפתים הושפעו באופן ניכר מהחובות האיריים, מה שהדגיש את הממדים הבינלאומיים של המשבר.
בספטמבר 2008 שר האוצר האירי העניק ערבות מדינה גורפת לכל הבנקים המקומיים למשך שנתיים, במטרת ייצוב ואפשרו המשך הזרמת האשראי.
תוכנית חילוץ זו כללה הזרמת מיליארדי אירו לבנקים כמו Allied Irish Bank (AIB) ו-Bank of Ireland (BoI).
עם זאת, ההלוואות הגדולות והתמשכות המשבר הובילו את אירלנד לבקש סיוע פיננסי מהאיחוד האירופי וקרן המטבע הבין-לאומית בנובמבר 2010. תוכנית הסיוע בהיקף 85 מיליארד אירו לוותה בצעדי צנע חמורים.
המשבר חשף שערוריות, כמו פרשת ההלוואות הנסתרות באנגלו אייריש בנק שהולאם בינואר 2009. הבנק זייף חשבונות שהיו שייכים לו והיה מעורב בעסקאות מעגליות עם בנקים אחרים.
מקרים אלו, יחד עם התעלמות מאזהרות מוקדמות של כלכלנים לגבי בועת הנדל"ן, הובילו להתפטרות בכירי רגולציה ודרישה לרפורמות.
אירלנד יצאה רשמית מתוכנית החילוץ ב-2013, והקימה ועדה לחקירת המשבר.
המשבר חשף בין היתר גם פרשיות שחיתות פוליטית וכלכלית, כמו של איש העסקים דניס או'ברין, שהובילו לחקירות ציבוריות.
משבר צ'נקלה או פרשת צ'אנאק היה משבר מדיני שהתרחש בספטמבר 1922. במשבר היו מעורבות טורקיה, בריטניה וצרפת, והוא הוביל לנפילת ממשלתו של דייוויד לויד ג'ורג'.
בשנת 1920, לאחר מלחמת העולם הראשונה, נחתם הסכם שלום בין מדינות ההסכמה לבין האימפריה העות'מאנית, הוא הסכם סוור.
ההסכם קבע, בין היתר, שבריטניה וצרפת יקבלו חזקה משותפת באיסטנבול ובדרדנלים.
אזורים אלו הוכרזו אזורים בינלאומיים מפורזים.
התנועה הלאומית הטורקית בראשותו של מוסטפא כמאל דחתה את הסכם סוור, ובמסגרת מלחמת העצמאות הטורקית כבשו כוחותיו של כמאל אזורים שנשלטו באותה עת על ידי היוונים, הארמנים והצרפתים.
תחילתו של המשבר כאשר בספטמבר 1922 התקדמו כוחותיו של כמאל לעבר צ'נקלה (צ'אנאק), העיר שבה הוצבו הכוחות הבריטיים והצרפתיים שנועדו להגן על אזור הדרדנלים המפורז, ואיימו עליהם.
בישיבת הקבינט הבריטי מיום 15 בספטמבר הוחלט שהכוח הבריטי לא ייסוג מפני הטורקים, אלא ימשיך להחזיק בעמדותיו.
למחרת הישיבה פרסמה קבוצת שרים בריטיים הודעה המאיימת במלחמה על טורקיה עקב הפרתה את הסכם סוור.
ההודעה פורסמה בהיעדרו של שר החוץ, הלורד קרזון, וללא ידיעתו.
קרזון שב ללונדון ב-18 בספטמבר, והבהיר שההודעה תגרום זעם רב בצרפת, כיוון שראש הממשלה שלה, רמון פואנקרה, נקט קו פרו-טורקי מובהק.
הוא נסע מיד לפריז על מנת ליישב את ההדורים עם פואנקרה, ולהגיע להבנה בין בריטניה וצרפת בעניין טורקיה.
הציבור בבריטניה והעיתונות הבריטית נזעקו לנוכח האפשרות שבריטניה תפתח במלחמה מחודשת בטורקיה.
ההודעה החפוזה על איום במלחמה נתפסה כהתנהלות כושלת מצידו של ראש הממשלה לויד-ג'ורג'.
קרזון הגיע לצרפת ב-20 בספטמבר, אבל באותה עת פואנקרה כבר הורה לכוחות הצרפתיים לסגת מצ'נקלה.
לאחר מספר פגישות בין שני האישים הוחלט להתחיל במשא ומתן על הפסקת-אש בין טורקיה לבין בריטניה וצרפת.
אבל הפיכה שפרצה בסוף ספטמבר באתונה טרפה את הקלפים, וב-29 בספטמבר הורה הקבינט לצ'ארלס הרינגטון, המפקד העליון של הכוחות הבריטיים בטורקיה, לשגר לטורקים אולטימטום לפיו אם לא ייסוגו תפתח בריטניה במלחמה.
ההחלטה התקבלה בניגוד לדעתו של קרזון.
הרינגטון, וכן הורס רמבולד, השגריר הבריטי בטורקיה, התעלמו מהוראה זו, ובכך אפשרו את התנאים שהובילו להסכם שביתת הנשק של מודניה כשבועיים מאוחר יותר.
קרזון, הרינגטון ורמבולד נתפסו בצדק כמי שהצילו את בריטניה ממלחמה, וזכו להכרת תודה מהקבינט.
במישור הבינלאומי, משבר צ'נקלה רוקן מתוכנו את הסכם סוור, וסלל את הדרך להסכם לוזאן שנחתם שנה לאחר מכן.
בתוך בריטניה הוביל המשבר לנפילת הממשלה: במהלך שנת 1922 התגברה הביקורת כלפי תפקודו של לויד ג'ורג' בראשות הממשלה, ומשבר צ'נקלה היה הקש ששבר את גב הגמל.
ב-19 באוקטובר 1922 נפגשה צמרת המפלגה השמרנית במועדון קרלטון, והחליטה להפיל את הממשלה.
לויד-ג'ורג', נאלץ להתפטר, ובמקומו התמנה בונר-לו.
מאידך עלתה קרנו של שר החוץ קרזון, שנדחק עד אותה עת לקרן זווית בשל מעורבותו הנרחבת של לויד ג'ורג' בענייני חוץ.
המשבר גם הביא לצעד נוסף בעצמאותה של קנדה.
בשונה מהצהרת המלחמה ב-1914, לא נועץ ראש הממשלה הבריטי בראש הממשלה הקנדי לפני פרסום ההודעה המאיימת במלחמה.
הדבר עורר דיון סוער בפרלמנט הקנדי, וראש הממשלה הקנדי מקנזי-קינג הבהיר נחרצות שרק הפרלמנט הקנדי מוסמך להורות על יציאת קנדה למלחמה.
אמנם האיום במלחמה לא מומש, אבל הנקודה הובהרה.
משבר מים הוא מצב שבו כמות המים הזמינים לשתייה, ושאינם מזוהמים באזור נמוכה מהדרישה של אותו האזור.
האו"ם וארגונים אחרים בעולם מכירים במגוון של אזורים הנמצאים במשבר מים, כך שזו היא בעיה עולמית.
ארגונים אחרים, כמו ארגון המזון והחקלאות, טוענים שאין משבר מים במקומות אלה, אבל עדיין חייבים להיעשות צעדים כדי להימנע מכך.
נכון לשנת 2023, לכשני מיליארד איש בעולם אין גישה למערכות מי־שתייה בטוחות, ולכ־3.6 מיליארד אין גישה לשירותי סניטציה.
במקומות רבים בעולם משבר המים הוא אחד האיומים הגדולים ביותר להתקדמות כלכלית, מניעת עוני והתפתחות בת־קיימא.
לדברי Nature (בשנת 2010), כ-80% מאוכלוסיית העולם (5.6 מיליארד בשנת 2011) מתגוררים באזורים עם איומים על ביטחון מים.
ביטחון המים הוא איום משותף לאדם וטבע.
אסטרטגיות אנושיות לניהול מים יכולות להיות מזיקות לחיות בר, כגון דגים נודדים.
באזורים עם חקלאות אינטנסיבית ואוכלוסיות צפופות, כגון ארצות הברית ואירופה, יש איום גבוה של אבטחת מים.
חוקרים מעריכים כי במהלך 420–69, בערך 800 מיליארדי דולרים יידרשו כדי לכסות את ההשקעה הגלובלית השנתית בתשתיות מים.
ניהול טוב של משאבי מים יכול לדאוג במשותף להגנת המגוון הביולוגי וביטחון מים אנושי.
שימור מישורי הצפה ולא בניית מאגרי בקרת שיטפונות מספק דרך חסכונית לשלוט בשיטפונות תוך הגנת המגוון הביולוגי של חיות הבר הנמצא בשטחים אלה.
מאמר בניו יורק טיימס, החוקר בצורות בדרום מזרח ארצות הברית קושר זאת לגודל האוכלוסייה, ולא להתחממות כדור הארץ.
המאמר מסכם את ממצאיו של חוקר באוניברסיטת קולומביה בנושא הבצורת בדרום אמריקה בין השנים 2005 ו-2007. הממצאים פורסמו ב-Journal of Climate.
על-פי המאמר המחסור במים נובע מגודל האוכלוסייה ביחס לגשמים.
נתוני מפקד האוכלוסין מראים כי האוכלוסייה של ג'ורג'יה עלתה מ-6.48 מיליון ל-9.54 מיליון בין השנים 1990 ו-2007.
לאחר בחינת נתונים ממכשירי מזג אוויר, מודלים ממוחשבים ומדידות של טבעות עצים המשקפים גשמים, הם מצאו כי הבצורת לא הייתה חסרת תקדים ותוצאה מדפוסי אקלים רגילים ואירועי מזג אוויר אקראיים.
"בצורות דומות נפרשו על פני אלף השנים האחרונות", כתבו החוקרים, "ללא קשר לשינויי האקלים", הם הוסיפו, "דפוסי מזג אוויר דומים ניתן לצפות באופן קבוע בעתיד, עם תוצאות דומות".
כפי שעולה הטמפרטורה, כמות המשקעים בדרום תגדיל אבל בגלל התאדות האזור עשוי להיות אפילו יבש עוד יותר.
החוקרים הגיע למסקנה בהצהרה ואמרו כי גשמים מגיעים מתהליכים פנימיים מסובכים באטמוספירה, והם קשים מאוד לניבוי בגלל הכמות הגדולה של משתנים.
לורנס סמית, נשיא מכון האוכלוסייה, טוען כי למרות שהרוב מכריע של כדור הארץ מורכב ממים, 97% ממים אלה הם מים מלוחים; המים המתוקים המשמשים לקיום בני אדם הם רק 3% מהסכום הכולל של מים על כדור הארץ.
לכן, סמית סבור שהתחרות על מים בעולם מאוכלס יתר על המידה עשוי להוות איום חמור ליציבות האנושות, והוא אפילו הרחיק לכת עד כדי להניח שמלחמות עולם אפוקליפטיות עשויות להתרחש במהלך לחימה על השליטה בקרחונים ובמאגרי המים.
בכל אופן, 2 מיליארד אנשים קבלו גישה למקור מים בטוח כביכול החל משנת 1990, מה שנמנע מהם קודם לכן.
שיעור האנשים במדינות המתפתחות עם גישה למים בטוחים מוערך בכ-30 אחוזים בשנת 1970, עד 71 אחוזים בשנת 1990, 79 אחוזים בשנת 2000 ו-84 אחוזים בשנת 2004, במקביל לאוכלוסייה העולה.
לכדור הארץ יש היצע מוגבל אך מתחדש של מים מתוקים, האגור באקוויפרים, מים על פני השטח והאטמוספירה.
אוקיינוסים הם מקור טוב למים ראויים לשימוש, אך כמות האנרגיה הדרושה להפיכת מים מלוחים למים מתוקים היא מוגבלת עם גישות קונבנציונליות, דבר המסביר מדוע רק חלק קטן מאוד של אספקת המים בעולם מקורה מהתפלה.
עם זאת, טכנולוגיות מודרניות, כגון חממת מי ים, שימוש באנרגיה סולארית להתפלת מי ים לחקלאות ולשימושי שתייה מהוות דרכים מאוד יעילות וחסכוניות.
ישנן מדינות רבות בעולם המושפעות קשות בכל הקשור לבריאות אדם ושתיית מים לקויים.
להלן רשימה חלקית של כמה מהמדינות עם אוכלוסיות משמעותיות (כמות האוכלוסייה המושפעת מצוינת) שהצריכה היא רק של מים מזוהמים:
ללא ספק החלק הגדול ביותר של אוסטרליה הוא מדבר או אדמות צחיחות למחצה ידועות בכינוי ערבות.
בחודש יוני 2008 נודע כי צות מומחים הזהיר מפני נזק אקולוגי חמור ארוך טווח, ואולי אף בלתי הפיך, לאגן מארי-דרלינג כולו אם הוא לא יקבל מספיק מים במהלך חודש אוקטובר.
מגבלות מים מוטלות כעת במקום על אזורים רבים וערים באוסטרליה בתגובה למחסור כרוני כתוצאה מבצורת.
עם זאת, הסכרים של מערב אוסטרליה הגיעו לקיבולת של 50% בפעם הראשונה מאז שנת 2000 בספטמבר 2009. כתוצאה מכך, גשמים כבדים הביאו תוצאות שוב חיוביות לאזור.
עם זאת, בשנה הבאה, 2010, פרת' סבלה את החורף השני היבש ביותר בתיעוד.
ותאגיד המים צמצם את ההגבלות עבור האביב שלאחריו.
בקייפטאון לאורך שנים היו התראות על משבר מים, כאשר דיווח ראשון יצא ב-1990. ב-2018 המשבר החמיר ובמחוז נאלצו לנקוט במדיניות נוקשה של חיסכון במים .
הצילומים החלו ב-29 בספטמבר 2014 בניו אורלינס.
ג'ורג' קלוני וגרנט הסלוב הפיקו את הסרט.
הסרט לראשונה הוצג בפסטיבל הסרטים בטורונטו 2015, ויצא לבתי הקולנוע ב-30 באוקטובר 2015.
הסרט מתחיל בריאיון עיתונאי עם היועצת האסטרטגית הפוליטית ג'יין בודין.
כאשר המראיין שואל אותה מה גרם לה הפעם לבחור מטרה שלא בטוח תוכל לנצח בה, היא מתחילה לשחזר את האירועים:
בתחילה המצב נראה די חסר תקווה.
חודש וחצי לבחירות, וקסטילו מדורג רק במקום החמישי, עם 8% תמיכה, כשהמדורגים במקומות הראשונים הם ריברה (36%) וולסקז (19%).