tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1962 הגיעה האוכלוסייה במקום ל-2600 נפשות, והתוכנית הייתה להגיע ל-12,000. בשנת 1965, היו ברכסים 14 בתי כנסת: ארבעה בתי כנסת אשכנזיים, שלושת תימניים, שלושה בנוסח מרוקו, שניים של יהודי הודו, אחד תוניסאי ואחד עיראקי, שהיו ברובם הגדול במבני קבע בשכונת משכנות.
בסוף שנות ה-60 נבנה מבנה קבע לבית הכנסת בשיכון רסקו.
באמצע שנות ה-60 הוקם ברכסים סמינר של בית יעקב.
בשנות ה-60, תושבי המקום היו בעיקר עולים, במעמד סוציואקונומי נמוך.
רובם עבדו מחוץ ליישוב, בחיפה ובמפרץ.
כמחצית התושבים היו בטיפול לשכת הסעד.
לטענת ראש המועצה, המקום היווה פתרון דיור זמני לחסרי אמצעים, עד שיוכלו לאסוף מספיק כסף לעבור לדירה בחיפה.
בסוף שנות ה-60 הוחל בהקמת מערכת ביוב מרכזית ומרכז מסחרי.
בתחילת שנות ה-70 הוחל בהקמת 80 יחידות דיור ברכסים לאחר שבמשך כעשור לא הייתה בעיירה בנייה חדשה.
החל משנות ה-90 החל תהליך התחרדות מואץ ביישוב.
בשנת 1995 סער היישוב כשנסגר בית הספר החילוני האחרון "זבולוני" ותלמידיו עברו לבית הספר הסמוך בנשר.
כתוצאה מהתהליך עזבו תושבי היישוב החילונים והיישוב הפך לחרדי לכל דבר.
ביישוב התפתחו קהילת "חיי תורה" בהנהגת רבני רכסים, הרב משה יעקבי, הרב יוסף ברנדייס, והרב יצחק שכטר, ורב היישוב, הרב יעקב מאיר זוננפלד, וקהילה ספרדית בהנהגת הרב משה תנעמי, נשיא מוסדות "אור חדש".
בני הקהילה החרדית מורכבים מהזרם הליטאי, הספרדי והתימני.
ברכסים יש גם קהילה גדולה של חוזרים בתשובה.
בתחילת אוגוסט 2019 אישרה הוועדה מחוזית לתכנון ולבנייה של מחוז חיפה תוכנית מתאר שתגדיל את אוכלוסיית היישוב עד ל-35 אלף תושבים בעתיד.
באפריל 1956, בעת שבשיכונים התגוררו כ-1,500 נפשות, הוחלט שהמקום יוכרז כמועצה מקומית וביולי 1959 כוננה המועצה.
בסוף 1960 התקיימו לראשונה בחירות למועצה המקומית.
לקראתם, נרשמו בחורי הישיבה כתושבי המקום לאחר פנייה לבית המשפט שכפה על המועצה לרשום אותם כתושבים.
תשעת הנציגים שנבחרו כללו ארבעה נציגים של ההסתדרות, ארבעה נציגים של החזית הדתית ונציג אחד של חרות.
הנציג הרביעי של המועצה נכנס למועצה על חודו של קול, ותוצאות הבחירות בוטלו בעקבות ערעור לבית המשפט על כשרות של קול אחד בבחירות.
בבחירות בשנת 1965 זכה המערך בחמישה מנדטים והחזית הדתית קיבלה ארבעה מנדטים.
בבחירות בסוף 1973 זכה המערך בחמישה מתוך תשעה מנדטים.
המפד"ל קיבלה שני מנדטים ורשימת למען רכסים קיבלה שני מנדטים.
בשנת 1978 התחלקו המנדטים באופן שווה בין המערך, הליכוד והחזית הדתית.
בשנת 1993 מונה לראשונה ראש מועצה מהמגזר החרדי, משה טוויל, עקב פסילתו (בעקבות תקלה טכנית בהגשת המועמדות) של המועמד הדתי מטעם הליכוד, יעקב ישראל.
רכסים בנויה על ארבע גבעות (עם תכנון לגבעה החמישית – גבעת הפרסה), וזהו מקור שמה.
בגבעה א' הוותיקה נמצאות השכונות: משכנות, שיכון רסק"ו, קריית אור חדש וישיבת כנסת חזקיהו.
בגבעה ב' נמצאות השכונות: הוורדים, לב אליהו, גבעת החרובים ובני תורה.
גבעה ג' נמצאת בתהליך בנייה ואכלוס חלקי ונמצא בה בית הספר תשב"ר הרב, בית ספר יסודי לבנות אוהל שרה, בית ספר יסודי לבנים יקרי רכסים, תיכון רכסים לבנות.
בגבעה ד' נמצאות השכונות בנה ביתך ונוף הרכס.
מצפון ליישוב במעלה ההר קיימת בריכת אור חדש ובסמיכות אליה בית ספר לילדים בעלי מוגבלויות "צוהר לטוהר".
ביישוב מספר נקודות ציון, כגון כיכר המועצה, כיכר מרן, וגן האונייה.
בכניסה ליישוב מרכז מסחרי קטן, הכולל מספר חנויות ומוסכים.
בכפר חסידים הסמוך ליישוב קיימת צרכניית מזון גדולה.
בכניסה לרכסים בסמוך לגבעה ב' קיים אזור מסחרי זעיר.
ב-2011 הוקם סופרמרקט ברחוב הכלניות וכן בכיכר המועצה, כמו כן קיים מרכז מסחרי ברכסים שם נמצאים רשת הקימונעות יש חסד קופות חולים ובתי מרקחת.
רבני היישוב הם הרב האשכנזי הרב יעקב מאיר זוננפלד המכהן גם כראש ישיבת כנסת חזקיהו ישיבת כנסת חזקיהו לצעירים והרב משה תנעמי שכיהן בעבר כרב הספרדי ביישוב, ונשיא מוסדות "אור חדש" ביישוב.
ישיבת כנסת חזקיהו אשר נוסדה ב-1949 בזכרון יעקב על ידי הרב נח שימנוביץ בעצת החזון איש, וב-1955 קבעה את משכנה ברכסים.
לצד הישיבה פועלת ישיבה קטנה, תחת אותו שם.
מוסדות לציבור הליטאי, הכולל, תלמודי תורה לבנים- תשבר הרב ותורת חיים, בתי ספר לבנות וגני ילדים.
יקירי רכסים מוסדות לציבור הספרדי אשר נמצא ביישוב הכולל תלמוד תורה לבנים יקירי רכסים, דרכי תורה, מפי עוללים, ותורה ודעת ובית הספר לבנות (אוהל שרה) ושתי ישיבות קטנות לצעירים: "אוהלי שמואל", "תורת אבות".
"ישיבת רכסים" בראשות הרב אליהו ציון סופר.
קבעה את משכנה בקריית אור חדש בשנת תשס"א, לאחר שעברה מטלזסטון שם הוקמה כשנתיים קודם.
"ישיבה לצעירים" בראשות הרב חן
בית חינוך לבנות "בת מלך"
רִכְפְּתָן מדברי (שם מדעי: Ochradenus baccatus) הוא שיח רב שנתי ממשפחת הרכפתיים.
גובהו 50–150 ס"מ, גבעוליו ישרים וזקופים.
העלים איזמלניים, צומחים עם לבלוב השיח באביב, ונושרים בקיץ עם התעצות הענפים.
הפריחה בחורף, עד תחילת הקיץ.
התפרחת ארוכה, צומחת בראשי הענפים.
הפרחים חד-מיניים, קטנים, צבעם ירוק-צהוב.
בדרך כלל הרכפתן דו-ביתי, אך יש גם פרטים חד-ביתיים.
הפרחים צופניים; הצוף הולך ומתרכז לאורך היום, עם התאדות המים שבו, ובהתאם מושך מאביקים שונים אל הפרחים.
בבוקר, כשהצוף נוזלי, באות אל הפרח דבורים; לפני הצהריים, כשהצוף משחתי, באים זבובים; אחר-הצהריים, כשהצוף משחתי, באות צרעות.
הפרי הוא ענבה לבנה, קוטרה כ-6 מ"מ, טעמה מתוק.
הזרעים מופצים על ידי ציפורים האוכלות את הפירות.
בישראל נפוץ בנחלי מדבר יהודה, בבקעת ים המלח, בערבה ובנגב הדרומי.
צומח בעיקר בקניונים מצוקיים, בעיקר במפנים דרומיים העשירים יותר באור שמש.
בצמח הרכפתן נמצאו מטבוליטים שניוניים מסוג גלוקוזינולטים.
בפירות הרכפתן נמצא מידור מוחלט בין גלוקוזינולטים הנמצאים אך ורק בציפה והאנזים, מירוזינאז, האחראי לפירוקם, שנמצא אך ורק בזרעים.
המפגש בין הגלוקוזינולטים והמירוזינאז יוצר תוצרי פירוק רעילים ובכך מונע המידור מבעלי חיים שונים לצרוך את זרעי הרכפתן בזמן אכילת הפרי.
יתרה מכך, נמצא כי גם מכרסמים שזרעים הם חלק חשוב מהדיאטה שלהם (לדוגמה קוצן מצוי) נמנעים מאכילת הזרעים בזמן אכילת פירות הרכפתן.עם זאת, הקוצן הזהוב אוכל את הפרי בשלמותו, ציפה וזרעים גם יחד.
רכס רמים (מכונה גם בשם "רכס מנרה") הוא הרכס המרכזי של הרי נפתלי שבגליל העליון.
הרכס, שכיוונו צפון-דרום, מצוי בשטחיהן של לבנון וישראל וקו הגבול ביניהן עובר דרכו.
הר שנאן המתנשא לגובה של 902 מטרים מעל פני הים מהווה את פסגת הרכס.
רכס רמים ממוקם מצפון לשטח רמתי הקרוי רמות נפתלי.
ליד מושב מרגליות שברכס רמים נמצא מבצר שטונף, מבצר צלבני שהוקם ב-1107. בסמוך לו ממוקמים שרידי הכפר הערבי הונין שתושביו נמלטו ללבנון במלחמת העצמאות.
לאורך חלקו הישראלי של רכס רמים הוקמו בשנות ה-40 של המאה העשרים ובשנות החמישים מספר יישובים: קיבוץ מנרה ב-1943, קיבוץ משגב עם ב-1945, קיבוץ יפתח ב-1948 ומושב מרגליות ב-1951.
במלחמת העצמאות התחוללה לחימה לאורך רכס רמים בין ישראל לצבא ההצלה של פאוזי קאוקג'י.
באוקטובר 1948, בעת ההפוגה השנייה, כבש צבא ההצלה מספר נקודות מפתח לאורך הרכס, ובהן הר שנאן.
צה"ל ניסה לכבוש אותן חזרה במסגרת מבצע יעל, אך נכשל.
בסוף אוקטובר של אותה שנה נכבש רכס רמים כולו במסגרת מבצע חירם.
ישראל נסוגה מרוב השטח לאחר החתימה על הסכם שביתת הנשק עם לבנון בתום מלחמת העצמאות.
לאחר מלחמת לבנון הראשונה היווה כל שטחו של רכס רמים חלק מרצועת הביטחון בדרום לבנון.
בתקופה זו הופגזו היישובים בצד הישראלי של רכס רמים לעיתים קרובות על ידי החזבאללה.
לאחר הנסיגה מרצועת הביטחון בשנת 2000, חזר רוב שטחו של רכס רמים לידי לבנון.
חלקו הישראלי של רכס רמים מיוער ברובו ועשיר בשמורות טבע.
שמורת מצוקי רמים משתרעת על פני המתלול המזרחי של הרכס.
מהשמורה יש תצפית רחבה לעבר חלקו של השבר הסורי-אפריקני העובר בצפון ישראל.
שמורה זו מכילה חתך גאולוגי של שכבות הסלע הבונות את רכס רמים, והיא מהווה את אחד משני המקומות היחידים בגליל העליון שבהם יש סלעים חשופים מתקופת הקרטיקון התחתון.
לאורך המצוק מצויים מספר מעיינות שכבה, ובתחתית המדרון נובעים כמה ממעיינות ההעתק השופעים של עמק החולה.
בשל תלילות המדרונות המזרחיים של הרכס, אין בהם ואדיות עמוקים, למעט ערוצו הקניוני של נחל קדש, המתחתר בין קיבוץ יפתח למצודת כ"ח.
לאורך הרכס עובר תוואי שביל ישראל, מתל חי למצודת כ"ח.
מלבד יערות נטועים יש בה גם שרידי חורש ים תיכוני של אלון מצוי ואלה ארצישראלית.
שאר הנוף מורכב בעיקר מבתה של סירה קוצנית ושל לוטם.
מספר פרחים נדירים פורחים על הרכס, ובהם אירוס נצרתי ומיני סחלבים.
עולם החי על רכס רמים עשיר ומגוון.
בין היונקים בולטים צבאים, ארנבות, שפני סלע, דורבנים ושועלים.
מצוקי רמים מהווים אתר קינון למספר מיני עופות דורסים.
בשנת 1954, ערכה החברה הממשלתית מחצבי ישראל סקר גאולוגי וגילתה מרבצים של עַפְרַת ברזל ואחר כך גם צורן, ברכס רמים סמוך לקיבוץ מנרה.
לצורך בדיקת ההיתכנות הכלכלית של כריית הברזל, הוחלט לחפור מכרה לתוך ההר.
באפריל 1954 הגיעו למכרה שתי מכונת קידוח, והחל קידוח של מנהרה שתעמיק עד 100 מטר לתוך ההר.
במקום עבדו עשרות פועלים, רובם מקריית שמונה ויישובי הסביבה.
בינואר 1955 שונעו מהמכרה 500 טון של עַפְרוֹת ברזל שנשלחו לנמל חיפה ומשם לגרמניה לבדיקה.
ריכוז הברזל בעֲפָרוֹת היה כ-27%, נמוך מדי לניצול תעשייתי, כך שהיה צורך להקים מפעל העשרה שיעשיר את אחוז הברזל עד מעל ארבעים אחוז, הכמות הנדרשת לניצול תעשייתי, סמוך למכרה.
משם יועבר ל"קריית הפלדה" של חברת כור תעשיות בעכו, שהייתה אז בהקמה, שתעבד אותו לברזל.
על פי ההערכות יש במעבה הרכס בין חמישה לארבעים מיליון טונות של ברזל, הטמונים בשכבה בעובי של כשני מטרים, לאורך שישה קילומטרים.
באוגוסט 1956 דווח שכריית המנהרה הגיעה לעומק של 350 מטר ונמצא כי שיעור הברזל המצוי בעַפְרׇה בנקודה זו הוא 40 אחוזים.
לצורך הפקה מסחרית תוכננו בתוך המנהרה 14 שלוחות פנימיות, במטרה להקל על הפקת העַפְרׇה.
שלוחות אלו יהיו מחוברות באמצעות מנהרת עזר שאורכה יהיה 4 ק"מ.
פעילות כריית המחקר נמשכה לסירוגין עוד כארבע שנים, למרות ספקות לגבי כדאיות הכרייה.
בתחילת 1960 פוטרו חלק מהעובדים לאור עמדת משרדי האוצר והתעשייה שהכרייה אינה כדאית.
חברת מחצבי ישראל ניסתה להיאבק בהחלטה זאת והשיגה דוחות שטענו שהכרייה כדאית.
אולם בתחילת 1961, הוחלט סופית לא להשקיע בהפקה מסחרית של הברזל, והמכרה ננטש.
ב-1961 עלה רעיון שעַפְרַת הברזל תשמש להפקת צבע.
בשנת 1963 נערכה שוב בדיקת כדאיות להפקת הברזל, ושוב ב-1974, אך גם אז הוחלט שההפקה אינה כלכלית.
מיזם אגירה שאובה – צוק מנרה
בשנת 2007 זכתה קבוצה שבה הייתה שותפה "החברה לפיתוח הגליל", שבבעלות 35 קיבוצים ומושבים בגליל העליון ובצפון רמת הגולן, וחברת אלקטרה, במכרז להקמת תחנת כוח פרטית ברכס רמים.
תחנת הכוח תוכננה לקום בהשקעה של 250 מיליון דולר, בשיטת "אגירה שאובה", ניצול ההפרשים במחיר החשמל בין היום והלילה, כך שבלילה יישאבו המים למאגר העליון במחיר נמוך, וביום יוזרמו למאגר התחתון ויפעילו תחנת כוח הידרואלקטרית, שתמכור את החשמל שתייצר לחברת החשמל בשעות שיא העומס.
התחנה מתוכננת לפעול בהספק של 300 מגה-וואט.
בשנת 2014 רכשה חברת אלומיי קפיטל את השליטה במיזם, לאחר שבעלי המניות הקודמים לא הצליחו לגייס את ההון הדרוש להקמתו.
גם חברת אלומיי קפיטל התקשתה לקדם את הפרויקט, עקב דרישה של רשות מקרקעי ישראל לדמי הסכמה בגובה 160 מיליון שקל שהופכים את הפרויקט ללא-כדאי כלכלית.
באפריל 2021 קיבלה לבסוף חברת "אלקטרה תשתיות" צו להתחלת עבודה על הפרויקט, בהשקעה של כ-470 מיליון דולר.
השלמת הפרויקט צפויה להיות בשנת 2027.
רכס תריאלתי (בגאורגית: თრიალეთის ქედი, תריאלֶתיס כֶּדי) הוא רכס הרים במערכת הרי הקווקז הקטן בדרום-מרכז גאורגיה.
שפתו הדרום מזרחית של הרכס נעה לאורך הגבול המערבי של העיר טביליסי, כאשר שפתו המערבית נעה לאורך נהר הקורה עד לדרום-מערב העיר בורג'ומי.
אורך הרכס הוא 144 ק"מ ורוחבו המרבי הוא 30 ק"מ.
הרכס ההררי נוצר כתוצאה מפעילות געשית בתקופת הפלאוגן.
כתוצאה מכך מכוסה חלקו המערבי של הרכס באנדזיט, סלע געשי שצבעו אפור.
הנקודה הגבוהה ביותר ברכס היא פסגת ההר שאוויקלדֶה ("შავიკლდე", מילולית: "צוק שחור") המתנשאת לגובה של 2,850 מטר מעל פני הים.
מדרונות הרכס מכוסים בעיקר ביערות עצי נשירים, הכוללים עצי אלון ואשור.
החלק המערבי של הרכס מכוסה במחטניים ויערות מעורבים של עצי אשוח, אשוחית, אורן, אשור ואלון.
רכס שיירות הוא רכס הרים בהרי ירושלים מדרום לכביש 1 ששולט בעין על הקטע המחבר בין שער הגיא למחלף שורש.
ברכס שוכן היישוב בית מאיר, שמורת המסרק ושרידי משלטים ממלחמת העצמאות.
הרכס הוא חלק מאזור פארק רבין.
מדרום לרכס עובר נחל דרך בורמה, הקרוי על שם דרך בורמה שעולה בתוואי הנחל לעבר רכס שיירות.
שמו של הרכס ניתן לו על שמן של השיירות שעלו לירושלים במהלך מלחמת העצמאות.
הרכס היה נקודת מפתח באבטחת הדרך לירושלים.
על הרכס זה התנהלו קרבות קשים של חטיבת פלמ"ח - הראל, ולוחמים רבים נפלו בהם.
אתרי הקרבות המרכזיים היו הכפר בית מחסיר, שמורת המסרק (משלט 17), משלט 16 ומשלט 21. ככלל חיילי הפלמ"ח עסקו בכיבוש היעדים שעל הרכס ולאחר מכן העבירו את האחריות לשמירה עליהם ללוחמי החי"ש מגדוד "בית חורון" של חטיבת עציוני.
רכש הוא תהליך עסקי או ארגוני הכולל פעולות, נהלים והליכים הדרושים לצורך רכישת מוצרים ושירותים עבור הארגון.
תהליכי הרכש מתייחסים לכל הוצאה כספית בארגון למטרת הרכישה, למעט משכורות לעובדים.
רכש הוא תהליך הקיים בכל ארגון, באופן מוסדר וממוסד או באופן בלתי ממוסד.
ככל שהארגון גדול יותר וכמות הפריטים והשירותים הנרכשים על-ידו הם בסכומים גבוהים יותר, הרכש הוא תהליך מוסדר יותר בהתאם ואף הופך לתהליך ליבה.
בארגונים קטנים מבוצע הרכש על ידי עובדים שונים, החל ממזכירות, דרך מנהלי אדמיניסטרציה ועד מנהלי כספים ותפעול.
בארגונים גדולים הרכש מהווה יחידה ארגונית מוסדרת, המונה בין עובד אחד שלרוב יוגדר כ"מנהל רכש", ועד צוות עובדים גדול שיכול למנות מנהל רכש, צוות קניינים, מתזמני אספקות, בקרי רכש ועוד.
בארגונים יצרניים וחברות הייטק, לרוב יחידת הרכש כפופה לסמנכ"ל או מנהל התפעול של הארגון; ואילו בארגונים המספקים שירותים (כדוגמת בתי מלון, חברות תקשורת, אנרגיה ופיננסים) כפופה יחידת הרכש לסמנכ"ל או למנהל הכספים.
לעיתים (לרוב בארגונים בהם לרכש מיוחסת חשיבות רבה) כפופה יחידת הרכש ישירות למנכ"ל.
מנהל רכש – בעל התפקיד הבכיר ביותר ברכש ותפקידו לנהל את היחידה הארגונית, להתוות את דרכה ולעיתים לנהל את יתר הצוות, אם קיים.
מנהל הרכש כפוף למנכ"ל, למנהל הכספים או למנהל התפעול, בהתאם לאופי הארגון ולמעמדו של הרכש בו.
קניין בכיר – איש רכש בכיר הכפוף למנהל הרכש ומיישם את מדיניות הרכש הנקבעת על ידו.
לעיתים יוגדר הקניין הבכיר כמנהל זוטר וינהל תחתיו קניינים.
קניין – איש רכש אשר עוסק ביישום מדיניות הרכש, נותן שירותי רכש למחלקות השונות, מפרסם מכרזים ועוד.
מתזמן אספקות – עובד שתפקידו לוודא את תקפותם של מועדי האספקה הנקובים בהזמנת הרכש, הן מול הספקים והן מול אנשי הארגון, ולשנותם בהתאמה.
בקר רכש – עובד שתפקידו לסגור את מעגל הרכש תוך וידוא שחשבונית הספק תואמת להזמנה ומשולמת במועדה.
בדרך כלל לעוסקים ברכש יש רקע אקדמי של כלכלה, מנהל עסקים, לוגיסטיקה או הנדסת תעשייה וניהול, אך חלק מהארגונים לא מקפידים על השכלה ספציפית אלא שמים דגש על ניסיון וכישורים אישיים, כדוגמת יכולת ניהול משא ומתן טובה.
בישראל, במגזר הציבורי והממשלתי הוכרז לאחרונה (2021) מקצוע הרכש כפרופסיה, מקצוע הדורש התמקצעות ולא רק ותק.
ארגון מנהלי רכש ולוגיסטיקה עמותה ציבורית התנדבותית ומלכ"ר משנת 1962 הוא הארגון המסמיך את העוסקים בהסמכות בינלאומיות (CPM, APLP) מטעם הפדרציה הבינלאומית IFPSM בישראל.
נהוג להבחין בין שני סוגי רכש עיקריים:
רכש אסטרטגי – עוסק בהתוויית מדיניות הרכש בארגון, קביעת תוכניות עבודה רב-שנתיות, וניהול משא ומתן בהקשרים גלובאליים וברמות גבוהות.
רכש טקטי – עוסק ביישום מדיניות הרכש והוצאתה לפועל, באמצעות איתור ספקים, פרסום מכרזים ומסמכי בקשה לקבלת הצעות מחיר, ניהול משא ומתן ועוד.
יוזמי הרכש, או "לקוחות הפנים" של הרכש, הן היחידות הארגוניות הזקוקות לשירותיה של יחידת הרכש.
בארגונים יצרניים אלו לרוב יחידות התפ"י, ההנדסה, הפיתוח או המחסן; בארגונים המספקים שירותים אלו לרוב יחידות התפעול, האדמיניסטרציה, הבינוי ולעיתים כל יחידה אחרת בעלת תקציב.
לרכש המבוצע באופן יעיל ונכון יש חשיבות רבה לתוצאותיו העסקיות של הארגון.
להלן כמה מהיתרונות הבולטים של רכש יעיל:
חיסכון כספי משמעותי התורם לרווחיות הארגון.
קיצור זמני אספקה והגדלת ערך המוצרים והשירותים הנרכשים.
התמקצעות, ייעול תהליכים ומיטוב מצבת כוח אדם.
שיפור בשירות הניתן ליחידות הקצה בתוך הארגון וללקוחות חיצוניים.
פינוי משאבים ניהוליים לעיסוק בעסקי ליבת הארגון.
מזעור כשלים, סיכונים וחשיפה במערך הרכש של הארגון.
שמירה על סטנדרטים גבוהים של מינהל תקין, תיעוד ובקרה ועוד.
ארגון בעל יעילות תפעולית מסוגל להיות תחרותי יותר ובכך להגדיל את נתח השוק על חשבון מתחריו.
תהליכי הרכש מתנהלים באופן שונה מארגון לארגון.
בחלק מהארגונים התהליכים מתבצעים באופן ידני ובחלק אחר באופן ממוכן, באמצעות שימוש בתוכנות ומערכות מידע ייעודיות.
התוכנות הנפוצות הן תוכנות מסוג MRP (ניהול חומר) או ERP (כדוגמת SAP, ORACLE או PRIORITY).
ברוב הארגונים, גדולים כקטנים, כולל הרכש מספר תת-תהליכים:
דרישת רכש – נשלחת ליחידת הרכש על ידי יוזם הרכש בארגון.
דרישת הרכש היא מסמך פיזי או אלקטרוני המפרט את מהות הרכישה הנדרשת, מפרטה הטכני, הסעיף התקציבי הרלוונטי ועוד.
איתור ספקים ומקורות אספקה (Sourcing) – יחידת הרכש מנסה לאתר את הספקים המסוגלים לספק את השירותים והמוצרים המוגדרים בדרישת הרכש.
פרסום מכרז / RFP – לאחר איתור הספקים ומקורות האספקה, מפיצה יחידת הרכש מסמך פיזי או אלקטרוני המפרט את המוצרים והשירותים הנדרשים, את המפרט הטכני שלהם, מועדי האספקה וכל פרט רלוונטי אחר הדרוש לספק לצורך תמחור והגשת הצעת מחיר.
RFP (Request For Proposal – "בקשה לקבלת הצעות"), הוא מסמך בלתי מחייב שנועד לקבלת מידע ומחירים, בעוד שמכרז הוא מסמך משפטי מחייב, המפורסם לרוב על ידי גופים ממשלתיים או כאלה החייבים בחוק המכרזים.
ניהול משא ומתן – לאחר איתור הספקים הרלוונטיים וקבלת הצעות המחיר, מתבצע תהליך של ניהול משא ומתן בין יחידת הרכש לבין הספק.
כל אחד מהצדדים מעוניין למקסם את התנאים המסחריים, המשפטיים והעסקיים לפיהם תתבצע העסקה.
הזמנת רכש – לאחר ששני הצדדים (הספק ויחידת הרכש), מגיעים להבנה על תנאי העסקה, מנפיקה יחידת הרכש הזמנת רכש – מסמך פיזי או אלקטרוני, המסדיר את מחיר המוצר או השירות שנרכשו, את מועדי האספקה, המפרט, התנאים המסחריים והמשפטיים וכל פרט נוסף אחר.
הזמנת הרכש מהווה מסמך משפטי ומחייב לכל דבר.
לעיתים מלווה הזמנת הרכש גם בהסכם משפטי נפרד ולעיתים תעמוד בפני עצמה.
בקרת רכש – לאחר אספקת המוצרים והשירותים, שולח הספק חשבונית לתשלום.
בקרת הרכש אמונה על בדיקת החשבונית, התאמתה להזמנת הרכש, וידוא שהמוצרים והשירותים שהתקבלו אכן תואמים לאלה שהוזמנו במעמד הזמנת הרכש ועוד.
לבסוף, בקרת הרכש מוודאת שהספק קיבל את התשלום במועד שנקבע.
רַכְּעַה היא יחידת הבסיס של התפילה (צלאה) המוסלמית.
הרכעה כוללת רצף של פעולות בלתי-משתנות, כאשר בכל תפילה מתבצעות מספר רכעות לפי הקבוע בשריעה.
לצד רכעות החובה, ניתן להוסיף מספר רכעות רשות.
מקור המילה בכריעה, הפעולה המרכזית המתבצעת במהלך הרכעה.
לפני התפילה המוסלמית, עוברים תהליך של טהרה ("ודוא").
לאחריה עומדים בכיוון התפילה (קיבלה) ומכריזים על נכונות לקיים את מצוות אללה ("ניה") על ידי קריאת "אללה אכבר".
אז נכנסים למצב של "אחראם" - קדושה החלה על המתפלל עד לסיום תפילתו.
אחרי הכניסה למצב "אחראם", מתחילים ברצף הרכעות.
ההלכה המוסלמית מייחסת חשיבות רבה לתנועות במהלך התפילה.
בעמידה ("קעאם") זקופה עם הפנים כלפי מטה וידיים משולבות, קוראים את סורת אל-פאתחה, וסורה נוספת לבחירת המתפלל.
רוכוע - השתחוות, מתכופפים כאשר הידיים נוגעות בברכיים.
מזדקפים ומפנים את הפנים ישר קדימה ("אעתד'אל").
סוג'וד - סגידה, ירידה לברכיים ונגיעת המצח ברצפה.
ג'ולוס - מתיישבים, הידיים על הירכיים, רגל ימין פונה לכיוון הקיבלה ורגל שמאל נוטה ימינה.
כל שלב ברכעה מלווה בקריאת פסוקים מן הקוראן.
ברכעה האחרונה בתפילה, לאחר הסוג'וד השני לא מזדקפים אלא חוזרים למצב של ג'ולוס.
בהפניית אצבע לכיוון הקיבלה אומרים את השהאדה, לאחר מכן מפנים את הראש ימינה ושמאלה ומסיימים את התפילה.
בשלב זה אפשר לבקש בקשות אישיות ("דועא").
מספר הרכעות משתנה לפי תפילות היום:
טֻ'הְר (צהריים) - 4 רכעות חובה, 4 רכעות רשות
עצר (מנחה) - 4 רכעות חובה, 4 רכעות רשות
מע'רב (מעריב) - 3 רכעות חובה, 2 רכעות רשות
עשאא' (לילה) - 4 רכעות חובה, 4 רכעות רשות
פג'ר (בוקר) - 2 רכעות חובה, 4 רכעות רשות
בתפילות יום השישי (ג'מעה), מוסיפים המתפללים בציבור במסגד 2 רכעות נוספות.
בחגים נוספות 2 רכעות רשות בתפילת הבוקר.
הרכש הביטחוני במלחמת העצמאות, הוא שם כולל לכלל המאמצים שנעשו על ידי היישוב ומאוחר יותר מדינת ישראל לצייד את כוח המגן העברי וצה"ל במלחמת העצמאות.
היחס להיבטים רבים במלחמת העצמאות, ובעיקר לסוגיית הרכש, כפוף לשני שלביה העיקריים וכן לשתי ההפוגות שלה.
הרכש הצבאי בתקופת מלחמת העצמאות
רכסי קיטימט הם רכסי הרים, המהווים אחת משלוש מערכות ההרים של רכסי החוף בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
מערכות ההרים האחרות המהוות חלק מרכסי החוף הם מערכת הרכסים הפסיפיים, ומערכת רכסי הגבול, בצפון קולומביה הבריטית.
רכסי קיטימט הם הרכסים בין נהר נאס ומפרץ פורטלנד בצפון, לבין נהר בלה קולה, ותעלת ברק מדרום.
הגבול המזרחי של רכסי קיטימט הם הרי הייזלטון, ורכסי קיטימט כוללים את כל רכסי ההרים שבארכיפלג החוף הצפוני של קולומביה הבריטית.
רכסי קיטימט נמוכים בגובהם מהרכסים הפסיפיים הדרומיים מהם, אך הם תלולים יותר בשל מפרצי החוף ועמקי הפיורדים שבין ההרים.
בשטח הרכס מספר פארקים פרובינציאליים:
הפארק הפרובינציאלי והאזור המוגן צפון טווידסמויר
אזור הבר המוגן של דובי הגריזלי קוטזיימאטין
הפארק הפרובינציאלי שטחי הלאבה לזכר ניסגה
מספר נהרות זורמים או יוצאים מרכסי קיטימט:
רכס ריצ'רדסון הוא רכס הרים ששטחו 85 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט.
הרכס ממוקם בקצהו הדרומי מערבי של אי פרינסס רויאל, מזרחית למפרצון קנט, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס מגיע לגובה של 296 מטרים.
רכסי פינליי הם רכסי הרים המהווים חלק מהרי אומינקה בהרים הפנימיים בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכסים מגיעים לגובה של 987 מטרים מעל פני הים.
הרכסים כוללים את רכס באטלר ורכס ראסל.
שם הרכס אומץ רשמית ב-7 בדצמבר 1950
רכסי הארט הם אחד מאזורי הרכסים העיקריים בהרי הרוקי הקנדיים והם מהווים את החלק המרכזי של הרי הרוקי הצפוניים (אף שגם רכסי מוסקבה מהווים רכס גדול בהרי הרוקי הצפוניים).
הרכסים נמצאים בצפון מזרח פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ברכסי הארט גובלים בקע הרי הרוקי ומישור מקגרגור ממערב ומדרום מערב, אגם ויליסטון מצפון, נחל ג'ארוויס מדרום, וגבעות מרגלות הרי הרוקי מצפון ומצפון מזרח.
שטח רכסי הארט 13,580 קמ"ר, אורכם מצפון לדרום 282 ק"מ, ורוחבם ממזרח למערב 362 ק"מ, שיא גובה הרכסים 1,618 מטרים מעל פני הים.
רכסי הארט כוללים את הרכסים הבאים:
רכסי מיסינצ'ינקה (בין מעבר פיין ועד מעבר מנקמן מדרום)
רכסי הארט נקראים על שמו של ראש ממשלת קולומביה הבריטית ג'ון הארט.
שם ההרים אומץ רשמית ב-24 בפברואר 1964.
ברכסי הארט מספר רב של מכרות פחם גדולים.
רכסי הוֹגֶם הם קבוצה של רכסי הרים בצפון מערב פרוביציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ההרים ממוקמים בין אגם טאקלה ממערב ונהר אומינקה ממזרח ובין אגמי ניישון מדרום מזרח לבין נהר סוסטוט מצפון מערב.
שטח רכסי הוגן 8,867 קמ"ר והם חלק מהרי אומינקה שבהרים הפנימיים.
שיא גובהם של רכסי הוגן 1,075 מטרים מעל פני הים.
רכסי הוגם כוללים את הרכסים הבאים:
רכסי סוואנל הם רכסי הרים המצויים בין נהר פינליי ונהר ניישן, ובין רכסי הוגם ורכסי פינליי בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שטח הרכסים 22,924 קמ"ר והם תת-רכסים של הרי אומינקה המהווים חלק מההרים הפנימיים.
ההרים מתנשאים לגובה של 1,032 מטרים מעל פני הים.
הרכסים נקראים על שם המודד ומגלה הארצות פרנק סוואנל.
רכסי סוואנל כוללים את תת-הרכסים להלן:
רכסי טאהצה הם רכסי הרים, המהווים תת-רכסים של הרי הייזלטון, שהם חלק מההרים הפנימיים בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שיא גובהם של הרכסים הוא 1,051 מטרים מעל פני הים, שטחם של הרכסים 7,531 קמ"ר, והם ממוקמים ממזרח לרכסי קיטימט שבהרי החוף לבין מאגר נצ'אקו (אגם אואוצה).
רכסים טאהצה כוללים את תת-הרכסים:
רכסי סיפטון הם רכס הרים הנמצא ממערב לבקע הרי הרוקי, בצפון פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של הרכס 1,945 מטרים מעל פני הים, שטחו של הרכס הוא 1,823 קמ"ר והוא מהווה תת-רכס של הרי קאסיאר, המהווים חלק מההרים הפנימיים.
רכסי סיפטון כוללים את הרכסים הבאים:
רכס רם הוא רכס הרים בהרי הרוקי הקנדיים.
הרכס נמצא דרומית מזרחית לאגם אברהם וממשיך לכיוון דרום מזרח עד נהר רם.
הרשם באנגליתגובה במטריםהר מיצ'נר Mount Michener 2,545הר ויליאם בות' Mount William Booth2,728
רכסי המלכה אליזבת היא קבוצה של רכסי הרים בהרי הרוקי הקנדיים, בצידו הדרומי של הפארק הלאומי ג'ספר, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
הקצה הצפוני של הרכסים נמצא מערבית לאגם מדיסן, והרכסים משתרעים לכיוון דרום מזרח עד לאגם מאליין.
הרכסים כוללים את ההרים והפסגות הבאות:
שמה של קבוצת ההרים ניתן לה בשנת 1953 על מנת לציין את הכתרת המלכה אליזבת השנייה, כמלכת קנדה.
בעסקאות יבוא, רכש גומלין הוא התחייבות של התאגיד המוכר, או המדינה המוכרת, לרכישת מוצרים, בשיעור מסוים מהיקף העסקה, מהתאגיד הרוכש או מהמדינה הרוכשת, לשם איזון המאזן המסחרי בין שני הגופים.
הדרישה לרכש גומלין מקובלת בעסקאות בין מדינות, כגון עסקאות של רכש ביטחוני, וגם בעסקאות בין תאגידים.
רכש גומלין על יבוא לישראל
בישראל, כאשר משרד או חברה ממשלתית, המכונים גופים מזמינים, מתקשרים עם ספק חוץ בשווי הגבוה מ-5 מיליון דולר, מחויבות החברות הזרות בביצוע רכש גומלין או השקעות בתעשייה המקומית.
שיעור המחויבות עומד על 35%, למעט שני חריגים: כאשר מדובר ברכש ביטחוני של משרד הביטחון שיעור המחויבות עומד על 50%, וכאשר מדובר ברכש אזרחי מספק המייצר באחת המדינות החתומות על הסכם הרכש הממשלתי הבינלאומי (GPA) עומד השיעור על 20%.
החברות המחויבות יכולות לממש את מחויבותן באמצעות רכש גומלין ישיר, דהיינו קבלנות משנה לפרויקט הספציפי, או ברכש גומלין עקיף, כלומר רכש מתעשיות מקומיות שאינו ממומש כחלק מהפרויקט הספציפי, ומיועד ליצוא, השקעות, מחקר ופיתוח, העברת ידע, הסמכות, רכישת שירותים ועוד.
מכוח תקנות חובת מכרזים (חובת שיתוף פעולה תעשייתי) התשס"ז-2007, הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי וקידום השקעות זרות במשרד הכלכלה והתעשייה מוסמכת לדרוש מהחברות הזרות לממש את מחויבותם.
הרשפ"ת אמונה על ניהול רכש הגומלין של מדינת ישראל ופועלת למינוף ההוצאה הממשלתית לכדי חיבורים עסקיים בני קיימא.
הרשות פועלת עם גופי ממשלה וחברות זרות על מנת ליצור הזדמנויות עסקיות עבור התעשייה הישראלית, לטובת חיזוק תעשיות, עסקים ותעסוקה בפריפריה ובאזורי עדיפות לאומית.
רשפ"ת פועלת בשלושה תחומים, אל מול הגופים הרלוונטיים לביצוע רכש גומלין בישראל:
גופים מזמינים: התחום אמון על הקשר בין הרשות לבין הגופים המזמינים לפני ולאורך המכרז, במטרה להרחיב את היקף ההתחייבויות של החברות הזרות ולהבטיח הגשת תוכניות מימוש איכותיות.
הפיקוח על תוכניות שיתוף הפעולה ודרכי מימושן בכלל המכרזים המחויבים, ובעיקר ארוכי הטווח שבהם, מאפשר מיצוי של פוטנציאל ההתקשרות עם החברות הזרות והעצמת התועלת למשק ולתעשייה הישראלית.
ספקי חוץ: התחום מבצע בקרה ומעקב אחר מימוש מחויבותם של החברות הזרות לאורך תקופת המימוש.
התחום אמון על אישור דיווחי מימושים, ייעוץ לחברות הזרות בנושאי רגולציה ומימוש, אישור הסכמי מסגרת וניהול מו"מ על שינויים בתוכניות המימוש.
כמו כן, התחום עושה שימוש במנגנוני אכיפה מול החברות הזרות שלא עומדות בהתחייבויותיהן, על מנת למצות ולמנף את כספי רכש הגומלין לקידום התעשייה הישראלית.
תעשייה ישראלית: התחום פועל לחבר בין התעשייה הישראלית והחברות הזרות, בדגש על שילוב תעשיות חדשות והרחבת טווח ההשפעה לחברות קטנות ובינוניות ומפעלים בפריפריה.
התחום מארגן משלחות וימי ספקים במטרה לחשוף את החברות הזרות לפוטנציאל הגלום בתעשייה הישראלית, לבנות קשרים בעלי תועלת הדדית ולייצר שותפויות ארוכות טווח.
בנוסף מפעיל התחום גוף שטח ייעודי המספק שירותי פיתוח עסקי לתעשייה הישראלית ומחבר בינה לבין החברות הזרות, מתוך הבנת הצרכים והיכולות של כל חברה.
חברות המבצעות רכש גומלין בישראל
כיום רשומים במערכות הרשפ"ת יותר מ-250 חברות זרות, מהמובילות בעולם בתחומים: ביטחון, רכבות, תעופה, אנרגיה, אלקטרוניקה, ציוד רפואי, רכב ועוד.
חברת בואינג היא ספק גדול של ציוד ביטחוני לצה"ל, ובכלל זה מטוסי F-15 איגל.
בהסכם מסגרת שנחתם בשנת 2018 בין החברה למשרד הכלכלה נקבעה התחייבות של החטיבה הצבאית של בואינג לרכש גומלין בהיקף של 35% לפחות מערך כל עסקה שלה עם ממשלת ישראל וגופים מטעמה.
העסקה לרכישת מטוסי F-35 מחברת לוקהיד מרטין, בעלות של כ-5 מיליארד דולר, הובילה לרכש גומלין בישראל בסך כ-1.75 מיליארד דולר.
רכסי ויקטוריה קרוס הם קבוצה של רכסי הרים בהרי הרוקי הקנדיים, הממוקמים מצפון-מערב לעיירה ג'ספר בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
מבין 19 הפסגות הכלולות ברכס זה, חמש נקראות על שם מקבלי עיטור של ויקטוריה .
שיא גובה הרכסים - 2,931 מטרים מעל פני הים (בהר סנארינג).
גובהם של הרכסים נע בין 2,500 - 2,600 מטרים מעל פני הים בצידם המזרחי של הרכסים (בסמוך לנהר אתבסקה), ועד כ-2,900 מטרים בצידם המערבי של הרכסים (בסמוך לרכס טרדמיל).
הרכסים כוללים את ההרים והפסגות:
הר זנגל שברכסי ויקטוריה קרוס מופיע על צידו האחורי של שטר 10 דולר קנדי.
רכס רות הוא רכס סלעי בצד המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
רכס רות הוא רכס שחור, וסלעי שאורכו 4.5 קילומטרים, והוא משתרע בכיוון צפון - דרום.
הרכס מהווה את הקצה הדרומי של רמת דטרויט, והוא הנקודה בו הרמה משנה את כיוונה לאורך חוף נורדנשלד.
לאחר שינויי הכוון מהווה הרמה את הקיר הצפוני של קרחון דריגאלסקי.
דוקטור אוטו נורדנשלד, שעמד בראש המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1904–1901 גילה את הרכס, וחשב כי מדובר בלשון יבשה.
נורדנשלד קרא לרכס "כף רות" על שמה של אחותו.
בשנת 1947 סקר שטחי חסות איי פולקנד גילה כי מדובר ברכס ולא בלשון יבשה, ובהתאם שונה שמו.
רכס תאד הוא ספר זיכרונות שנכתב בשנת 1969 על ידי הטייס האמריקני ג'ק ברוטון.
הספר מתאר את חוויותיו כטייס F-105 ת'נדרצ'יף בחיל האוויר האמריקני במהלך מבצע "רעם מתגלגל" במלחמת וייטנאם.
במרכז הספר מתואר הפיקוד על משימות תקיפה אוויריות במלחמת וייטנאם.
בורטון כותב את הספר בגוף ראשון כאשר תפקידו היה סגן מפקד הכנף והוביל מבצעי תקיפה בעצמו.
הספר נקרא על שם רכס תאד או רכס "טם דאו" בוייטנאמית בצפון וייטנאם.
אורכו כ24 קילומטר וגובהו 5000 רגל.
הרכס סייע בניווט והגנה לכוחות האוויר התוקפים.
הסופר מותח ביקורת על הדרגים הבכירים במלחמה וטוען שהקשו על ביצוע המשימה.
הספר תורגם מאנגלית על ידי יפתח ספקטור ויצא לאור בעברית בשנת 1982 בהוצאת מערכות.
רכסי פורד היא קבוצה של רכסי הרים בחלק הצפון - מערבי של ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
ההרים מצויים מזרחית למדף הקרח סלצברגר, ולמפרץ בלוק.
ההר הגבוה ברכסי פורד הוא הר אקבלו, שגובהו 1,235 מטרים מעל פני הים; ההר השני בגובהו הוא הר ביטגוד, שגובהו 1,150 מטרים מעל פני הים.
בירד קרא להרים על שמו של אדסל פורד (Edsel Ford) בנו של הנרי פורד מחברת המנועים פורד, שסייע במימון המשלחת.
רכסי פורד כוללים את האתרים הבאים:
אחד האתרים הידועים ברכסי פורד הוא מונולית הבילבורד.
רכסי סופטבד או מצוקי סופטבד או נונאטאקי סופטבד הם סדרת רכסים או נונאטאקים סלעיים מקבילים, שביניהם עמקים קטנים המכוסים שלג, בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
הרכסים משתרעים בכיוון צפון - דרום, ואורכם 28 קילומטרים.
הרכסים יוצרים את האזור המפריד בין קרחון לורי וקרחון רוב.
שמם של הרכסים ניתן להם בשנת 1960 על ידי קבוצות מחקר ניו זילנדיות, אשר עשו מחקרים באזור.
רכס רקטור הוא רכס סלעי בולט, בעמק ביקון, בהרי קווטרמיין באזור חוף סקוט, באדמת ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של המצוק 2,105 מטרים מעל פני הים.
המצוק ממוקם בין עמק פרידמן ועמק מאלינס.
הרכס נקרא על שמו של קומנדר ג'ק רקטור (Jack Rector), מצי ארצות הברית, שהיה מפקד טייסת VXE-6 באנטארקטיקה במאי 1987 עד מאי 1988.
רכס תת-מימי או רמה תת-מימית הוא רכס הרים או רמה המצויים לחלוטין מתחת לפני הים, ובמיוחד מתחת לפני השטח של אוקיינוס.
חלק מרכסים נוצרים על פי רוב עקב פעילות טקטונית.
דוגמה ידועה לרכס תת-מימי – הוא הרכס המרכז-אוקייני – אזור הררי תת-ימי, שבמרכזו מצוי בקע ממנו עולה מאגמה ויוצרת קרום אוקייני חדש.
רכסים אחרים נוצרים עקב פעילות וולקנית תת-מימית.
רכסים אלה מכונים הרי מצולה.
רכס הרי המצולה הידוע ביותר הוא – הרכס המרכז-אטלנטי.
התמוטטות רמה תת-מימית, או רכס תת-מימי יכול לגרום לצונאמי.
רכסי מקנוטון או מצוקי מקנוטון או רכסי מקנאטון הם קבוצת רכסי הרים בהרי סקוט, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.
הרכסים ממוקמים 22 קילומטרים צפונית-מזרחית לפסגת סימפסון.
שיא גובה הרכסים 1,066 מטרים מעל פני הים; הרכסים הם ההר ה-3,935 בגובהו באנטארקטיקה.
הרכסים מופו בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנים 1956 ו-1957.
שמם של הרכסים ניתן להם על יד ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הרכסים נקראו על שמו של י.
McNaughton), שהיה פיזיקאי בתחנת מוסון, בשנת 1961.
רכש ממשלתי מתייחס לכלל רכישות המוצרים, השירותים והעבודה שמבצעת ממשלה בשוק הפרטי.
ממשלות נחשבות לקניינים הגדולים ביותר המבצעים רכש בשוק הפרטי.
לרכש הממשלתי נתח משמעותי מכלל ההוצאה הציבורית ולתורת הרכש הממשלתית השפעה על התנהגות השוק.
רכש ממשלתי מתבצע על ידי כלל גופי הממשלה ולרוב הוא מתוכלל על ידי גופי רכש מרכזיים.
הרכש הממשלתי המרכזי מאפשר לממשלה למקסם את יתרון הגודל שלה ולהוזיל עלויות.
ממשלות שונות מיישמות מדיניות באמצעות הרכש הממשלתי (התקשרות עם חברות שלהן ערכים התואמים את מדיניות הממשלה).
גופי רכש מרכזיים הם גופים הרוכשים מוצרים, שירותים ועבודה מהשוק הפרטי עבור הממשלה המרכזית, ובמדינות מסוימות עבור הממשלות או הרשויות המקומיות.
מאז מפנה המאה ה-20 קיימים גופי רכש מרכזיים בכל מדינות ה-OECD וברוב מדינות העולם.
הרציונל הכלכלי בבסיס הקמת גוף רכש מרכזי
רכש ממשלתי מרכזי עשוי להוזיל עלויות תוך ניצול יתרון הגודל של הממשלה, ניצול כוח-המיקוח הממשלתי והגברת התחרותיות במשק.
לפיכך, גופי רכש מרכזיים נתפסים כמנופים אפקטיביים לייעול ההוצאה הציבורית.
בנוסף, הרכש המרכזי מפחית חשש מכפילויות ברכש הממשלתי, מונע בזבוז משאבים ציבוריים הכרוכים בהוצאת מכרזים ממשלתיים לרכישת אותם הטובין עבור גופים שונים בממשלה, מוזיל עלויות שינוע ואספקה, מגביר וודאות, תורם לפישוט ולהאחדת תהליכי הרכש תוך מתן האפשרות להתמקד במדיניות וביישום האסדרה הממשלתית.
יתרון נוסף של הרכש המרכזי – הוא האפשרות לקדם מדיניות באמצעות הרכש.
מקובל לחלק את תפקידי גוף הרכש המרכזי לשלושה.
[א] גופי הרכש המרכזיים מרכזים את כלל עבודת הרכש הממשלתית, בכמה מישורים.
גופי הרכש המרכזיים כורתים הסכמים לרכישה מרכזית בפועל, עורכים הסכמים הקובעים את תנאי הרכש, תוך מתן האפשרות לכל רשות ומשרד ממשלתי לרכוש את המוצרים בהתאם לצרכיהם, וכורתים הסכמי מסגרת שיאפשרו התקשרויות עם רשויות ומשרדי ממשלה אשר מתוכם יגזרו חוזי-רכש פרטניים ללא מעורבות גוף הרכש המרכזי.
[ב] גופי הרכש המרכזיים אמונים על הכשרת כוח האדם הממונה על רכש בכלל משרדי הממשלה.
[ג] תפקיד אחר הוא גיבוש כלל מדיניות הרכש הממשלתית.
רכש מרכזי עלול לפתח שוק ריכוזי בעל מבנה מונופוליסטי.
ריכוז הרכש עלול לייצר העדפות לספקים גדולים תוך דחיקת ספקים קטנים וחדשים.
הדבר עלול לפגוע בתחרותיות במשק, לפגיעה במקורות אספקה חליפיים.
סיכון אחר, מגולם בחשש שגוף הרכש המרכזי ירכוש מוצרים ההולמים את המכנה המשותף של כלל הצרכנים הסופיים במשרדי הממשלה, אולם לא יהלום באופן מדויק את הצרכים הספציפיים של כל משרד ומשרד.
סיכון מסחרי נוסף עלול לקרות כשגוף הרכש המרכזי יבקש להיפטר מהעודפים שצבר, וימכור אותם במחיר שוק נמוך ובכך יגרום לנזק כלכלי-מסחרי.
סיכון אחר כרוך בתחולת הסכמי המסגרת שעורך גוף הרכש המרכזי, לתקופה ארוכה יחסית.
התחייבות לשלם את עלות הרכש בעת רכישתו לתקופה ארוכה, מהווה הימור על עלותו בתום התקופה.
היבט אחרון בהקשר זה כרוך בחסרון בהאחדת הרכש הכלל ממשלתי.
רכש מרכזי מבטל את יתרון הקרבה הגאוגרפית של רשויות מסוימות למפעל הספק ולהזדהות החברתית של הספק עם ערכי המשרד-הצרכן.
סטנדרטיזציה של רכש לכלל הממשלה עלולה להתגלות ככושלת שכן הסיכונים הטמונים בכל רכש מסוג שהוא, אינם מבוזרים.
יש התולים את כישלון תפקוד הרכש המרכזי בבריטניה בכל הקשור להתמודדות מערכת הבריאות הבריטית עם משבר קורונה (covid-19), בבעיות האינהרנטיות שנובעות מריכוז הרכש הממשלתי.
Albert Sanchez-Graells), מבית הספר למשפטים באוניברסיטת בריסטול באנגליה, סבור שהסתמכות המדינה על ספק אחד, בשל שיקולי מחיר ותנאים שנכרתו מראש, מבלי לצפות משבר עקב מגפה, הביאו לאי-תפקוד מערכת הבריאות במשבר קורונה בשנת 2020.
לאחרונה, הולך וגובר השימוש ברכש הממשלתי כמכשיר לקידום מדיניות הממשלה במובנה הרחב.
מטרות אלה הן מסדר גודל משני (Secondary Objectives), אך עם זאת הדיון התאורטי והמעשי בהן הולך וגובר.
בין יתר המטרות ניתן למנות העדפת רכישת מוצרים המקדמים חדשנות והגברת הנתח של ה'רכש הירוק' מכלל הרכש הממשלתי, העדפת תוצרת מקומית והעדפת התקשרויות עם חברות המעודדות קידום שכבות חלשות באוכלוסייה לרבות קידום נשים.
עידוד התקשרויות עם חברות בעלות התנהלות אתית מוכחת, המועילה לכלכלה, לסביבה ולחברה.
הסטנדרטים הבינלאומיים ל-RBC, הכוללים הקפדה על זכויות אדם, שמירה על איכות הסביבה, והקפדה על זכויות העובדים, נוסחו ב'הצהרה בדבר השקעות בינלאומיות ומיזמים רב-לאומים' (25.5.2011), עליה חתמו כל מדינות OECD ומדינות נוספות.
רכש ציבורי ירוק - Green Public Procurement, הוא רכש מוצרים על ידי גוף ציבורי שלפחות אחד ממאפייניהם בעל תרומה חיובית לסביבה.
המועצה האירופית מגדירה רכש-ירוק, כתהליך-רכש מוצר המאופיין בפגיעה סביבתית מופחתת לאורך מחזור חייו בהשוואה למוצרים מקבילים.
מדיניות רכש ירוק מכוונת לשיפור הביצועים הסביבתיים בהיבט הסביבתי, החברתי והכלכלי.
רכש ירוק נכלל ב-'SDG 12', כחלק מהתוכנית הסביבתית של האו"ם (UNEP), ומכונה רכש-בר-קיימא (Sustainable Procurement).
שיתוף מציעים קטנים ובינונים ברכש הממשלתי
מדיניות רכש המעודדת מציעים קטנים ובינוניים, להתמודד במכרזים ממשלתיים נועדה להרחיב את מאגר המציעים הפוטנציאלים הממשלתי ולעודד תחרות.
מדיניות תמיכה ב-SME מהווה קריטריון עצמאי, אחד מתוך שישה, להערכת הרכש הממשלתי בהתאם למדד InCise הנערך בבית-ספר בלווטניק לממשל באוניברסיטת אוקספורד, אנגליה (Blavatnik School of Government Oxford).
גופי רכש מרכזי במדינות OECD
נכון לשנת 2020 לרוב מדינות OECD גופי רכש מרכזיים.
ריכוז ותכלול המידע באשר לגופי הרכש המרכזיים נעשה באמצעות פורום משותף המכונה – Working Party of the Leading Practitioners on Public Procurement (LPP).
פורום זה הוא במה להחלפת רעיונות בתחום הרכש הממשלתי בין שחקנים שונים בתחום הרכש: ארגוני רכש ממשלתיים, קובעי מדיניות בתחום הרכש ומומחים לרכש.
הפורום אחראי לניסוח סטנדרטים בינלאומיים למסגרות רכש ציבורי וממשלתי לרבות קידום מדיניות באמצעות הרכש הממשלתי.
פורום מצומצם ולא-פורמלי הפועל במסגרת OECD- מכונה G6. בפורום חברות שש מדינות מובילות בתחום הרכש המרכזי: בריטניה, ארצות הברית, קוריאה, קנדה, צ'ילה ואיטליה.
הפורום מתכנס מדי כמה שנים (באופן לא סדיר).
בישראל, גוף הרכש הממשלתי המרכזי הוא מינהל הרכש הממשלתי במשרד האוצר, המנהל התקשרויות בסך כ-30 מיליארד ש"ח בשנה
לרכישת מוצרים, שירותים ועבודה לכלל משרדי הממשלה ויחידות הסמך, למעט משרד הביטחון וצה"ל.
מינהל הרכש הממשלתי אחראי להתוות וליישם את מדיניות הרכש (האזרחי) הממשלתית, לתאם, ליעל ולפקח את כלל תהליכי הרכש בממשלה, לסייע לגופים הממשלתיים לבצע רכש, בין היתר, בהתאם לחוק חובת מכרזים, ולהקים תשתיות דיגיטליות לביצוע תהליכי רכש וקדם-רכש.
מינהל הרכש הממשלתי מפרסם מכרזים מרכזיים ומכרזי מסגרת, אשר מכוחם נרכשים מוצרים ושירותים, לכלל משרדי הממשלה, בנוסף, מנהל הרכש מתכלל את כלל המכרזים של משרדי הממשלה.
מינהל הרכש הממשלתי הוקם בשנת 2004 במסגרת רה-ארגון ביוזמת החשב הכללי, ד"ר ירון זליכה.
מינהל הרכש הממשלתי חבר במפגשי פורום מובילי הרכש הממשלתי (LPP), של גופי הרכש המרכזיים במדינות ה-OECD.
עד היום פורסמו שני דוחות ציבוריים של נתוני הרכש הממשלתי מהם עולה כי הרכש הממשלתי האזרחי בשנת 2018 היה בסך 34 מיליארד ש"ח, והרכש הממשלתי האזרחי בשנת 2019 היה בסך כ-27 מיליארד ש"ח.
הרכש הממשלתי בישראל מנוהל באמצעות מערכת מחשב (ERP), המכונה 'מרכב"ה'.
המערכת משמשת את יחידות הרכש והכספים בכל משרדי הממשלה ויחידות הסמך.
הרכש הממשלתי בישראל, כפוף לחוק חובת המכרזים, התשנ"ב-1992, ולתקנות חובת המכרזים, התשנ"ג-1993.
בנוסף, מפרסם החשב הכללי הוראות תקנון כספים ומשק, המכונות 'הוראות תכ"ם', ובהן הנחיות אופרטיביות, מקצועיות המתעדכנות מעת לעת, ומחייבות את כלל משרדי הממשלה ויחידות הסמך.
מינהל הרכש הממשלתי הוא יחידה אחת מתוך 4 היחידות הכפופות לחטיבת נכסים, רכש ולוגיסטיקה, אחת מעשר החטיבות באגף החשב הכללי.
חטיבת נכסים, רכש ולוגיסטיקה כוללת בתוכה גם את מינהל הדיור הממשלתי, מינהל הבינוי הממשלתי ומינהל הרכב הממשלתי.
במינהל הרכש הממשלתי ארבע מחלקות: מדיניות וכלכלה, חדשנות ודיגיטל, ניהול התקשרויות ומחלקת מכרזים.
בראש מינהל הרכש הממשלתי עומד מנהל.
כיום, מנהל מינהל הרכש הממשלתי – מר גל אמיר.
בחודשים אוגוסט 2017 – פברואר 2018 ערך משרד מבקר המדינה ביקורת למינהל הרכש הממשלתי.
ממצאי הדו"ח מבקרים את העובדה שמינהל הרכש הממשלתי לא פיקח ולא איחד את כלל פעילות הרכש בממשלה.
בין הליקויים העיקריים הוצבע על היעדר חזון ותוכנית אסטרטגית רב-שנתית, ליקויים במבנה הארגוני ובאיוש משרות בתקן, ליקויים בתהליך הכנת המכרזים המרכזיים, אי-בחינת התאמת הרכש להחלטות הממשלה, אי-ביצוע ראוי של תהליכי פיקוח, בקרה והפקת לקחים במכרזים המרכזיים, אי-ליווי המשרדים הממשלתיים והיעדר שיתוף פעולה עימם וריבוי בקשות פטור מחובת מכרז.
בעקבות פרסום הדו"ח הקים מינהל הרכש הממשלתי תוכנית הכשרה לעובדי הרכש במשרדי הממשלה ופרסם דוחות שנתיים בדבר הרכש הממשלתי.
רכסי פינגר הם מספר רכסים ומצוקי סלע בולטים, שאינם מכוסים קרח, בחלק הצפון-מערבי של הרי קוק, באזור ארץ אואטס שבאנטארקטיקה.
אורכם הכולל של הרכסים 24 קילומטרים, בכיוון מזרח-מערב.
אורכם של הרכסים הבודדים בין 2 ל-4 קילומטרים.
הרכס המרכזי (המכוסה קרח) הוא הגבוה ברכסים, והרכסים הקצרים יותר משתרעים לכיוון צפון ממנו.
ההרים מופו לראשונה במלואם על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות טלורומטר ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1963–1959.
שמם של ההרים ניתן להם בשנת 1965 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
מראה הרכסים, בתצלומי האוויר, כאצבעות הפונות צפונה מהרכס המרכז.
רכסי פארק או רכסי הפארק המכונים גם הרכסים העיקריים הם קבוצה גדולה של רכסי הרים במרכז הרי הרוקי הקנדיים.
הרכסים ממוקמים בין דרום - מזרח פרובינציית קולומביה הבריטית ודרום - מערב פרובינציית אלברטה שבקנדה.
קבוצת הרכסים הזו היא אחת משלוש קבוצות הרכסים העיקריים של הרכסים הקונטיננטליים.
רכסי הפארק הם קבוצת הרכסים המרכזית מבין שלוש קבוצות רכסים אלה.
רכסי פארק כוללים את רכסי ההרים:
רכסי אלסק קבוצה של רכסי הרים, הממוקמים משני עברי גבול ארצות הברית - קנדה, כאשר חלקם במדינת אלסקה שבארצות הברית, וחלקם בפרובינציית קולומביה הבריטית ובטריטוריית יוקון שבקנדה.
הרכסים הם החלק הדרום-מזרחי ביותר של הרי סנט אליאס, המהווים תת-רכס של הקורדילרה הפסיפית.
הרכס ממוקם באזור שבין נהר אלסק, ומפרץ גליישר לבין נהר קלסול.
קרחון גרנד פסיפיק (המצוי ממערב לרכסי אלסק) מפריד בין רכסי אלסק לבין רכס פיירווד'ר (אף הוא תת-רכס של הרי סנט אליאס), המצוי מעברו השני של הקרחון, ממערב לו.
ממזרח לרכסי אלסק מצוי החלק הצפוני ביותר של רכסי באונדרי (רכסי הגבול), המהווים חלק מרכסי קואוסט - המהווים את הגבול בין אלסקה לבין קולומביה הבריטית.
כל רכסי אלסק (החלק המזרחי של הרכסים), המצויים בשטח קולומביה הבריטית, מצויים בשטח פארק טאטשנשיני-אלסק, חלקי הרכס (הצפון-מזרחיים) המצויים בשטח יוקון, מצויים בשטח הפארק הלאומי קלואן, החלק המערבי של ההרים, המצוי באלסקה, נמצא בשטח הפארק הלאומי גליישר ביי.
שיא גובהו של הרכס - 2,721 מטרים מעל גובה פני הים.
שטחם של רכסי אלסק 33,132 קילומטרים רבועים.
השם הרכס אומץ רשמית ב-2 ביוני 1950
רכסי החוף של קליפורניה הם רכסי הרים באורך 640 קילומטר המשתרעים ממחוזות קליפורניה דל נורטה או המבולדט דרומה עד למחוז סנטה ברברה.
שלושת רכסי הרי החוף האחרים של קליפורניה הם , , והרי קלאמת.
מבחינה פיזיוגרפית, הרכסים הם חלק מפרובינציית הגבול הפסיפית (Pacific Border province) הגדולה יותר, שבתורה היא חלק מהחלוקה הפיזיוגרפית הגדולה יותר של .
ארגון אונסק"ו כלל את בתוכנית של מאז 1983.
הקצה הצפוני של רכסי החוף של קליפורניה חופף לקצה הדרומי של הרי קלאמת לאורך כ-120 קילומטרים במערב.
רכסי החוף משתרעים דרומה יותר מ-960 קילומטרים עד למקום שבו קו החוף פונה מזרחה לאורך , סביב אזור כף .
כאן פוגש הקצה הדרומי את רכסי טרנסוורס של לוס אנג'לס, או סיירס דה לוס אנחלס (Sierras de los Angeles).
מגוון הסלעים המרכיבים את ההרים גדול והם בני גילאים גאולוגיים מגוונים מאוד.
רוב הסלעים נוצרו בתקופות השלישון, הקרטיקון והיורה.
רובם הושקעו על קרקעית הים כמשקעים, אך במקומות רבים היו גם הסדקים, החריצים והמרווחים האחרים שדרכם עלתה לבה מותכת או מאסות אחרות של סלעי יסוד, שחדרו במצב מותך לתוך סלעי המשקע.
כל הרכס עבר כמה פעמים קימוטים והעתקים במהלך מספר תקופות, כאשר סחיפה של הסלע הרך יותר תרמה הרבה למראה הנוכחי.
ברכסי החוף של קליפורניה היה ייצור גבוה של כספית, המשמשת בכריית זהב בעקבות גילוי הזהב בסיירה נבדה.
משקעי צינובר מהקנוזואיקון באגן , סמוך ל הם הצפוניים ביותר בקבוצה של מרבצים דומים הקשורים לגעשיות ולנדידה של מערכת העתקי חילוף.
במהלך 1877 הגיעו מרבצים אלה לשיא ייצור הכספית, והופקו כ-2,776 טון.
המכרות הנטושים הללו הם עדיין מקור לנגר של פסולת מכרות בקש קריק ובגופי מים אחרים במורד הזרם.
רכסי החוף הצפוניים הם קטע מרכסי החוף של קליפורניה.
הם משתרעים במקביל לחוף האוקיינוס השקט מדרום לצפון מאזור צפון מפרץ סן פרנסיסקו ועד למחוז דל נורטה על החוף.
הרי קלאמת, כולל תת-הרכס הרי סיסקיו, שוכנים בצפון ובצפון-מזרח.
רכסי החוף הדרומיים שוכנים מדרום.
רכסי החוף הצפוניים משתרעים מצפון לדרום במקביל לחוף.
הרכסים המרכיבים את רכסי החוף הצפוניים כוללים את במערב מחוז מנדוסינו ואת , ו ואת של צפון מפרץ סן פרנסיסקו.
הם כוללים גם את רכס קינג, הפוגש את הים באזור "".
הפסגה הדרומית ביותר של רכסי החוף הצפוניים היא .
הנקודה הגבוהה ביותר ברכסי החוף הצפוניים היא , בגובה 2,468 מטרים.
רכסי החוף הצפוני מורכבים משתי חגורות מקבילות עיקריות של הרים, רכסי החוף הצפוני החיצוניים השוכנים לאורך החוף, ורכסי החוף הצפוני הפנימיים המשתרעים פנימה ממזרח.
הם מופרדים על ידי מערכת ארוכה של עמקים.
העמק הצפוני מנוקז על ידי הנהר ויובליו, והדרומי על ידי הנהר .
סדרה של נהרות קצרים, כולל הנהרות , ו, מנקזת את המדרונות המערביים של הרכסים.
המדרונות המזרחיים של הרכסים מתנקזים לעמק סקרמנטו.
שוכן בחלק הדרום-מזרחי של הרכס, ומתנקז מזרחה דרך .
כביש 101 של ארצות הברית עובר בדרך כלל מצפון לדרום בעמקים בין רכסי החוף הצפוני החיצוניים והפנימיים.
הצד הפונה לים של הרכסים החיצוניים של רכסי החוף הצפוני הוא חלק מהאזור האקולוגי של , משכנם של יערות עבותים של סקוויה נאה ותת-המין החופי של אשוח דאגלס.
הרכסים הפנימיים והצחיחים יותר של רכסי החוף הצפוני הפנימי הם חלק מהאזור האקולוגי , משכנם של מספר חבורות צמחייה כולל: ; ; ו.
חבורת צמחייה עיקרית ברכסים הפנימיים היא , התומך במגוון ביולוגי גבוה במיוחד ברכסי החוף של קליפורניה, כולל אלון שחור קליפורני (Quercus kelloggii) שבשם חבורת הצמחייה.
אייל פרדי שחור-זנב קולומביאני (Odocoileus hemionus columbianus) הוא היונק הגדול הנפוץ ביותר, אחרי בני האדם, ברכסי החוף הצפוניים.
הנהרות ברכסים הם משכן של כמה מינים של אלתית.
רכסי החוף הדרומיים של רכסי החוף של קליפורניה במערכת רכסי החופים הפסיפיים, משתרעים מצפון לדרום, במקביל לחוף האוקיינוס השקט בצפון-מרכז קליפורניה דרך צפון-דרום קליפורניה.
רכסי החוף הדרומיים מתחילים ב ובמזרח מפרץ סן פרנסיסקו, ומשתרעים דרומה לתוך מחוז סנטה ברברה.
נמצא במזרח, והאוקיינוס השקט במערב.
רכסי החוף הדרומיים כוללים את , , , , ו, ו.
גם ברכסי החוף הדרומיים קיימת החלוקה לרכסים חיצוניים לאורך האוקיינוס שקט במערב, ורכסים פנימיים במזרח, בפנים הארץ עד ל.
מפרץ סן פרנסיסקו המרכזי והדרומי ו נמצאים ביניהם.
הנקודה הגבוהה ביותר ברכסי החוף הדרומיים היא ברכס סנטה לוסיה, בגובה 1,787 מטרים.
פסגות אחרות כוללות את בגובה 1,173 מטרים, ו בגובה 1,279 מטרים.
לרכסי החוף הדרומיים יש בעיקר אקלים ים תיכוני, והם נמצאים בעיקר באזור האקולוגי של .
עם זאת, האזורים הגשומים ביותר של נמצאים באזור האקולוגי של , המאופיין ביערות של סקוויה נאה בחוף.
חורשות מבודדות של עצי סקוויה נאה נמצאים גם באזור של רכס סנטה לוסיה, מה שהופך אותם להופעה הטבעית הדרומית ביותר של המין.
חלק מבתי הגידול של היערות הנדירים ביותר הגדלים ברכסי החוף של קליפורניה הם במערב הרי סנטה קרוז.
חורשות מבודדות אלו עשויות לכלול את המינים אורן הזפת, אשוח דאגלס ומין האורן .
המדרונות הגבוהים ביותר של הרי סנטה לוסיה מכילים חלקות קטנות של יער מחטניים אופייניים לסיירה נבדה, כולל קלוצדרוס מפושק, אורן הזפת, אורן ג'פרי ואורן הסוכר.
על מדרונות סלעיים תלולים גדל האנדמי, המין הנדיר ביותר של אשוח על פני כדור הארץ.
באזור האקולוגי של הצ'פארל והיערות של קליפורניה יש מגוון רחב של חבורות צומח ברכסי החוף הדרומיים, כולל , סוואנה, ערבות עשב, וחורשות של ושתי מובלעות חוף אחרות של רכס סנטה לוסיה.
השם "צ'פארל" מגיע מהמילה הספרדית , המיושמת בקליפורניה על מיני האלון: ו-.
מיני עצים נפוצים של חורשות אלון כוללים אלונים, ו.
מיני גדות של רכסי החוף כוללים דולב קליפורני, , ערבות ו.
אייל פרדי שחור-זנב קולומביאני (Odocoileus hemionus columbianus) מצוי בחלקים הצפוניים והחופיים יותר של רכסי החוף הדרומיים, ואייל פרדי שחור-זנב קליפורני (Odocoileus hemionus californicus) מצוי בחלקים הפנימיים והדרומיים ביותר של רכסי החוף הדרומיים.
רכס שקלטון הוא רכס הרים באנטארקטיקה המתנשא לגובה של 1,875 מטר ונמתח ממזרח למערב לאורך של 160 ק"מ מקרחון סלסור ועד קרחון ריקברי.
ב-1956 צפתה המשלחת הטרנס-אנטארקטית של חבר העמים (CTAE) ברכס מהאוויר, ושנה אחר כך ב-1957 ערכה סקר בגובה פני הקרקע של חלקו המערבי.
הרכס צולם מהאוויר על ידי הצי של האמריקאי ב-1967. בשנים 1968–1969 ו-1969–1970, נערכו סקרים קרקעיים נוספים על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי (שיושב בתחנת האלי), בסיוע מטוסי C-130 הרקולס של הצי האמריקאי.
שמו של הרכס ניתן לו על שמו של סר ארנסט שקלטון (1874–1922), מוביל המשלחת הבריטית הטרנס-אנטארקטית האימפריאלית (או "המשלחת של שקלטון") בשנים 1914–1916, שניסתה ללא לחצות ברגל את היבשת ושקדמה למשלחת הטרנס-אנטארקטית של חבר העמים (CTAE).
הרכס נמצא בקצה הצפון מערבי של הקרטון האנטארקטי המזרחי.
ההרים הטרנס-אנטארקטיים שנוצרו לפני כ-500 מיליון שנה נמצאים ממערב לרכס שקלטון ועוברים מצפון לדרום.
שני הרכסים נבדלים במבנה שלהם ובסוגי הסלעים שבהם.
משערים שרכס שקלטון נוצר כתוצאה מהתנגשות בין הקרטון המזרחי של אנטארקטיקה וקלהארי שסגרה את האוקיינוס המוזמביק.
הרכס כולל שלוש פיסות קרום נפרדות עם היסטוריות שונות.
ניתוח של נתונים גיאוכרונולוגיים בפיסות אלו מרמז שמזרח אנטארקטיקה התאחדה לבסוף במהלך האירוע הפאן-אפריקאי, ומרכיביה היו נפרדים קודם לכן בתקופת המזופרוטרוזואיקון.
רכס שקלטון נמתח על פני ממזרח-למערב ומגיע ברוחבו עד ל .
הוא משתרע ממדף הקרח רון-פילכנר מזרחה עד שהוא מכוסה במלואו בגובה של כ ליד שכבת הקרח האנטארקטית.
הרכס הוא רמה מכוסה קרח בגובה של בין שמתנשאת בין שני קרחונים גדולים.
הרמה בדרך כלל משתפלת צפונה, כך שרוב הקרח מהרכס זורם דרך קרחונים רחבים אל קרחון סלסור, והרבה פחות זורם דרומה אל קרחון ריקברי.
מסיבה זו קיימת כנראה השחיקה גבוהה יותר בצפון הרכס.
רכס שקלטון הוא הורסט מלבני המתנשא מעל אזורי שבר מרכזיים שמצויים תחת לקרחוני סלסור וריקברי.
כיפת קרח מכסה את מרכז הרכס, ומשתרעת מכיפת פוקס במערב ועד שדה השלג שוטון במזרח, ותחומה בצוקים ברום של עד .
הרי ריד בקצה הדרום מזרחי של הרכס הם הגבוהים ביותר, ומתנשאים לגובה של , בעוד שבקצה הצפוני מצויות פסגות נמוכות יותר בגובה של .
הגאולוגיה והמקור של סלעים תועים, והעדויות לשחיקה תת-קרחונית ברכס שקלטון מראים שכל הרכס היה פעם מכוסה בקרח מדרום או מדרום מזרח.
הסלעים התועים נישאו ככל הנראה צפונה בסביבות סוף המיוקן במהלך ההתרחבות הגדולה האחרונה של מעטפת הקרח האנטארקטית.
עומק הקרח היה יותר מהיום, והקרח זרם צפונה ללא הפרעה.
בתקופת הקרח האחרונה, התרחב מדף הקרח של פילכנר וחסם את קרחון סלסור.
הקרח ברכס זורם ברובו צפונה אל קרחון סלסור.
עם זאת, קרח מאזור קטן בדרום מערב שדה השלג זורם דרומה בין הרי ריד ובסטיון סטפנסון אל קרחון ריקברי, וקרחונים קטנים נושאים קרח דרומה מהרי ריד ומבזיון סטפנסון.
הרוחות השוררות בהרי השולחן הגבוהים בדרום תורמות לכך שהם נקיים מקרח במשך זמן רב וחווים בליה רבה יותר מההרים הנמוכים מצפון.
הרי ריד כנראה היו נקיים מקרח מלפני תור הרביעון.
למעט יוצאים מן הכלל, הרי השולחן נקיים ממרבצי קרחונים, אם כי יש עדויות שהם היו נתונים לפעילות קרחונית בעבר.
ההנחה היא שבמהלך התקופה הארוכה ללא קרח המרבצים נשחקו.
כיפת פוקס נמצאת בחלק המערבי של הרכס, שממנו משתרע שדה השלג של שוטון מזרחה.
בקצהו המערבי של הרכס מצויות רמות אוטר בין קרחוני סלסור וריקברי.
כיפת פוקס היא כיפת קרח המתנשאת לגובה של יותר מ-1,500 מטר בין קרחון סטרטון וקרחון גורדון בחלקו המרכזי של הרכס.
הכיפה מופתה לראשונה ב-1957 על ידי המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי ונקראה על שם החוקר הבריטי ויוויאן פוקס.
שדה קרח גדול בין הרי הרברט בצפון והרי ריד בדרום.
תצלומי אוויר של הצי האמריקאי נעשו במקום ב-1967 והוא נסקר בשנים 1968–1971. השדה קרוי של שמו של הגאולוג הבריטי פרדריק שוטון.
רמות אוטר הן קבוצה של פסגות ורכסים הנמשכים מצפון מערב אל דרום מזרח על פני 31 ק"מ מהר לאו ועד הרי וייאת'.
ב-1957 נערך סקר במקום בידי המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי.
שמן של הרמות ניתן להן ב-1972 בידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה על שמו של מטוס דה הבילנד אוטר.
רמות האסקארד הן קבוצת של פסגות ורכסים בין קרחון בלייקלוק וקרחון סטרטון בצפון מערב רכס שקלטון המגיעות לגובה של 1,210 מטר בהר וסטון.
המקום מופה לראשונה ב-1957 ותצלומי אוויר שלו נאספו בידי הצי ב-1967.
נונאטאקי לגראנז' (La Grange Nunataks) הם נונאטאקים נמצאים בצפון מערב הרכס.
הרי הרברט (Herbert Mountains) הם קבוצה של פסגות סלעיות בצד המזרחי של קרחון גורדון.
מתלול החלוצים (Pioneers Escarpment) מתלול מלא שלג ברובו בין קרחון סלסור בצפון ושדה הקרח שוטון בדרום.
הרי ריד הם פסגות סלעיות שהגבוהה שבהם היא פסגת הולמס המתנשאת לרום של 1,875 מטר.
הרי ריד מצוין ממזרח לקרחון גלן במרכז-דרום רכס שקלטון.
רִכְפָּתִיִּים (שם מדעי: Resedaceae) - משפחה של צמחים בעלי פרחים דו-פסיגיים, רובם עשבוניים, בסדרת הצלפאים.
משפחה זו כוללת 107 מינים ידועים ב-8 עד 12 סוגים.
מהם גדלים בישראל 4 סוגים ו-16 מינים.
- מין אחד, לפעמים ממוקם במשפחה משלו
משפחה זו כוללת עשבים חד-שנתיים, דו-שנתיים, או רב-שנתיים, לעיתים שיחים קטנים.
הטרפים מחולקים לאונות, או שהם שסועים.
הפרחים על פי רוב דו-מיניים, לעיתים חד-מיניים מאופיינים בסימטריה דו-צידית.
עלי הגביע מפורדים, מספרם 4–6. 4–6 עלי-כותרת בלתי שווים.
לרוב קיים הבדל בין עלי-הכותרת העליונים לתחתונים.
הם לבנים, או צהבהבים, חופשיים, לעיתים מאוחים, ערוכים לסירוגין בין עלי-הגביע.
מספר האבקנים מעטים או מרובים (3 עד 40).
השחלה עילית, נישאת על עוקץ קצר.
הפרי מטיפוס הלקט (לעיתים רחוקות ענבה) ובו מגורה אחת עם זרעים רבים או הלקט עם 6 מגורות.
צבע הזרעים לרוב בגווני חום-שחור דמוי כליה.
לפילוסוף הטבע הרומי גאיוס פליניוס סקונדוס או פליניוס הזקן, שחי במאה הראשונה, מיוחס שהשתמש בשם Reseda בפעם הראשונה בכתב.