tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לקראת עונת חתם טורצ'אן במונטפסקי סיינה האיטלקית, במדיה קלע 12 נקודות והוריד 10.7 ריבאונדים בממוצע למשחק וסיים את העונה כמלך הריבאונדים בליגה האיטלקית ושוב כמלך הריבאונדים ביורוליג.
בנוסף על כך נבחר ל-MVP של הטופ 16 ביורוליג.
לאחר מכן שב לצסק"א מוסקבה, בה היה שותף לזכייתה באליפות הליגה הרוסית כשהוא קולע 11.1 נקודות ומוריד 8.8 ריבאונדים בממוצע למשחק בכל המסגרות ונבחר לחמישיית העונה ביורוליג.
בעונת עבר לדינמו מוסקבה עימה שיחק בגביע יול"ב וקלע 17.8 (שיא אישי במפעלים אירופאים) והוריד 10 ריבאונדים בממוצע למשחק במפעל זה.
בליגה הרוסית קלע טורצ'אן 16.6 נקודות והוריד 10.7 ריבאונדים בממוצע למשחק וזכה בתואר מלך הריבאונדים של הליגה.
בעונת חזר טורצ'אן לטורקיה וחתם באולקרספור, במדיה קלע 11.1 נקודות והוריד 9.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונה שלאחר מכן עבר לשחק בפנרבחצ'ה אולקר.
עם פנרבחצ'ה זכה בשתי אליפויות ב-2007 וב-2008 והעמיד במדיה בסך הכל ממוצעים של 11.2 נקודות והוריד 8.8 ריבאונדים למשחק.
ביולי 2012 פרש טורצ'אן ממשחק פעיל.
מירנדה מאי קר היא דוגמנית אוסטרלית הידועה במיוחד בשל השתתפותה במסע הפרסום של ויקטוריה'ס סיקרט, היא גם מייצגת את רשתות האופנה האוסטרליות פורטמנס ודייוויד ג'ונס לימיטד.
קר התחילה לדגמן בתעשיית האופנה כשמלאו לה 13 שנים, בתחילה בסוכנות הדוגמנות Chaay, ומעט אחרי שזכתה בתחרות הדוגמנות האוסטרלית הכלל-ארצית ביוזמת מגזין דולי וסדרת הבושם אימפולס.
קר נולדה בסידני שבאוסטרליה, למשפחה נוצרית ממוצא בריטי וצרפתי.
גדלה בעיר קטנה בגאנדה, ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה.
הוריה הם טרזה וג'ון קר ולה אח צעיר ממנה ששמו מתיו.
במהלך ילדותה קר "רכבה על אופנועים וסוסים בחוותה של סבתה." היא מתארת את צעירותה באזורי הכפר האוסטרלי כ"מאוד אמיתית...
לא הייתה שום העמדת פנים ולאף אחד לא היה אכפת מה אתה לובש.
יכולת פשוט להיות עצמך." משפחתה עברה לבריזביין כדי לאפשר לקר ולאחיה להתנסות בחיי העיר.
היא סיימה את בית הספר All Hallows' School בעיר, ותכננה ללמוד תזונה לפני שפנתה לדוגמנות.
בגיל 13, זכתה קר בתחרות השנתית של דולי (Dolly) מגזין/אימפולס מודל לשנת 1997. היא טסה לסידני שבוע לפני יום הולדתה ה-14 על מנת להצטלם עבור המגזין.
עם זכייתה של קר, הביעה התקשורת המקומית "דאגה רבה" מגילה הצעיר.
המחלוקת עוררה חשש מהערצת נערות צעירות בתעשיות האופנה, היופי והבידור.
כלי תקשורת שמרניים טענו שצילומי Dolly שלה (בכללם כאלה של קר בת ה-14 בבגדי ים) מהווים סוג של פורנוגרפיית ילדים.
תגובתה של קר על כך הייתה: "התקשורת באותו זמן ניסתה להיתלות בכל דבר שיש לו קשר רופף לפדופיליה.
דולי הוא מגזין לנערות בנות עשרה, לא לגברים זקנים.
הם פשוט הקימו מהומה על לא דבר."
קר חתמה בסוכנות צ'יק בסידני.
היא זכתה לחשיפה מסחרית רבה בסדרת בגדי ים וחוף עבור רשת הגלישה האוסטרלית בילבונג, שלה קר דגמנה את מותגי הגלישה Tigerlily, Roxy, Billabong Girls ו-One Teaspoon.
הדבר העלה את הפרסום שלה בשווקים האוסטרלי והאסיאתי, בעקבות זאת קר עברה לגור בניו יורק.
בהיותה בפריז ב-2003, חתמה קר עם סוכנות מדיסון.
היא הופיעה במסע פרסום ל-Ober Jeans עם הצלם אריק סבאן-מאייר.
היא גם דגמנה במגזינים כמו Elle, ווג האוסטרלי והרפרס בזאר, והופיעה בפרסומות לטלוויזיה עבור מותגים כמו Portmans, Bonds ו-Veet.
בראשית 2006 הופיעה קר בפרק הסיום של תוכנית הטלוויזיה פרויקט מסלול, דגמנה בגדים עבור הקולקציה האחרונה של המועמד דניאל ווסוביץ'.
היא הייתה האישה הראשונה שירדה ממסלול הדוגמנות.
ב-2006 פרצה קר לשוק האמריקני כשחתמה על חוזה דוגמנות רווחי קוסמטיקה עם מייבלין ניו יורק.
הפרסומת הופיעה במגזיני יופי לנשים ברחבי תבל בכללם קוסמופוליטן, קליאו, Elle ולבסוף היא דגמנה לקטלוג של ויקטוריה'ס סיקרט.
בעקבות הצלחתה עם מייבלין, נהפכה קר לדוגמנית האוסטרלית הראשונה שהוצע לה חוזה עם ויקטוריה'ס סיקרט ב-2007, בהחליפה את ג'יזל בונדשן והיא הייתה לדוגמנית האוסטרלית הראשונה שהייתה אנג'ל של ויקטוריה'ס סיקרט.
היא הצטרפה לדוגמניות ידועות שכבר עבדו עם ענק לבני הנשים, בכללן אלסנדרה אמברוזיו, קרולינה קורקובה, אדריאנה לימה, סליטה איבנקס, איזבל גולארט והיידי קלום.
לפני שנהייתה אנג'ל ב-2007, כבר נבחרה קר כיורשתה של אלסנדרה אמברוזיו כפנים של PINK ב-2006. הפופולריות של קר המשיכה לגדול כאחת מהאנג'לס המוכרות ביותר בעולם כשהיא הופיעה בתוכניות הטלוויזיה של ויקטוריה'ס סיקרט בשנים 2006, 2007, 2008 ו-2009, ששודרו בארבע יבשות.
מאז דגמנה קר למגזין PINK FHM, דולי מגזין, הארפרס' באזאר אוסטרליה ומדיסון מגזין.
ב-2007, קר חתמה על חוזה להיות הפנים של קמעונאי האופנה הקליפורני Arden B.
אחרי שהופיעה לראשונה בפרסומות שלהם לאביב וקיץ, שבה קר לדגמן בפרסומת לסתיו 2007, אותן צילם צלם האופנה דיאגו אוצ'יטל.
היא גם הייתה הפנים החדשות של Happy Clinique וחתמה על חוזה בן שש ספרות להיות הפנים החדשות של חנות הכלבו האוסטרלית דייוויד ג'ונס, ובכך החליפה את הדוגמנית מגאן גייל.
ב-2008, היא הרוויחה סכום הנאמד בכ-$3.5 מיליון דולר בתריסר החודשים שחלפו, פורבס דירג אותה במקום העשירי ברשימת הדוגמניות המשתכרות את השכר הגבוה ביותר.
קר (ביחד עם כמה מדוגמניות ויקטוריה'ס סיקרט וסוכנות הדוגמנות נקסט) הופיעה בקליפ הווידאו לסינגל ההיפ-הופ האמריקני Number One בביצועם של קניה וסט ופארל.
קר שיחקה בתפקיד קטן בסיטקום How I Met Your Mother של רשת CBS לצידן של עמיתותיה האנג'לס אדריאנה לימה, מריסה מילר, אלסנדרה אמברוזיו, היידי קלום וסליטה איבנקס.
מאז 2009 הופיעה קר על שער המגזין רולינג סטון אוסטרליה, הארפרס' באזאר אוסטרליה, CS magazine, Sunday Magazine, Tempo magazine Turkey,קוסמופוליטן מגזין ספרד ו-GQ מגזין גרמניה.
קר גם דגמנה ללוח השנה של פירלי לשנת 2010 וכן קולקציית אביב-קיץ 2009 של XOXO,V מגזין, ווג יפן, ווג רוסיה, גלאמור מגזין גרמניה והארפרס' באזאר אוסטרליה.
קר גם הופיעה בתצוגת אופנה לאביב-חורף של באלנסיאגה, תצוגת האופנה הראשונה שלה מאז 2007, פרט לוויקטוריה'ס סיקרט, מאז 2007.
היא חתומה כיום בסוכנות הדוגמנות IMG, בסוכנות הדוגמנות נקסט פריז, בטראפיק מודלס ובצ'יק מנג'מנט.
בראשית פברואר 2010 נקלעה קר לעמודי החדשות בלא כוונה, כשדייוויד קילי, בנקאי מסידני, נתפש צופה בתמונות נועזות של דוגמנית במחשבו, הוא נראה ברקע של ראיון טלוויזיה חי של קולגה שלו.
בתוך יום, הועלה סרטון וידאו של הריאיון ליו טיוב וזכה ללמעלה מ-1.3 מיליון צפיות.
כשקילי הושעה ונערך מסע על גבי המרשתת בשמו להשיב לו את עבודתו, קר תמכה בו: "נאמר לי שישנה עצומה לשמור על עבודתו, וכמובן שחתמתי עליה." המאורע הביא לגידול של 100% בחיפוש שמה של קר בגוגל.
ימים מעטים אחרי כן, הוכרז שקילי יוכל להחזיק בעבודתו במקווארי (Macquarie).
ב-2010, צעדה קר על המסלול בעת תצוגת האופנה של פראדה עבור קולקציית סתיו 2010 בשבוע האופנה במילאנו לצד עמיתותיה האנג'לס דואוצן קרוס ואלסנדרה אמברוזיו.
ולבסוף חתמה על חוזה להופיע בקמפיין סתיו/חורף לצדה של אנג'לה לינדוול.
בפברואר 2017, כיכבה בפרסומת לביואיק לצידו של קאם ניוטון.
סימן ההיכר הדוגמני של קר הוא גומות החן שלה.
צלם הידוענים ראסל ג'יימס אמר על קר: "ארצות הברית התאהבה בה.
אנחנו אוהבים אותה משום שהיא בת השכן הנפלאה ביותר והיא גם יפה מאוד.
נשים אינן מאוימות מהמראה שלה וגברים חושבים שהם יכולים לדבר איתה.
אנשים רוצים להיות בסביבתה, מהנה לצלם אותה...
והיא לא טיפשה, מה שיכול להיות תכונה מרגיזה מאוד אצל כמה דוגמניות." סוכנת הדוגמניות אורסולה הופנאג מתארת את קר כ"משווקת המושלמת", מציינת את יכולתה "למכור באמת מוצר."
ביוני 2009, דגמנה קר בעירום, כבולה לעץ, עבור הגיליון האוסטרלי של מגזין רולינג סטון, על מנת להסב את תשומת לב ציבורית לצורך בהגנה על הקואלה.
קר מתרגלת ניצ'ירן בודהיזם – ענף יפני של בודהיזם – כחברה של Soka Gakkai International (SGI) ומאמינה ש"מוטלת עלינו אחריות להביא שלום והרמוניה לחיינו ולעולם." כחלק מאמונות ניצ'ירן שהיא מחזיקה בהן, קר שרה מדי בוקר ולילה במשך 20 דקות, מתרגלת יוגה, עושה מדיטציה, וקוראת הרבה על רוחניות.
לפי הדיוקן של קר המופיע בוויקטוריה'ס סיקרט, ומצוי ביוטיוב של רשת CBS, מתוארת קר כמי שמתייחסת אל חייה "נהנית בכל מקום שאני נמצאת בו ומנסה לחיות את הרגע ככל האפשר." ב-2007 נמסר שקר ניסתה לכתוב ספר הדרכה לעזרה עצמית המכונה Treasure Yourself שייועד לבנות הנעורים.
קר אומרת, "באופן בסיסי, יש בו הרבה מידע שלמדתי, ועזר לי.
אם זה יוכל לעזור לנערה אחת אז מילאתי את ייעודי."
ב-2003 קר התחילה לצאת עם הברוקר איידריאן קמילרי.
בעקבות חקירה של Australian Securities and Investments Commission, קמילרי נמצא אשם בחמישה סעיפים של fraudulent behaviour הונאה, החל מפברואר 2003 ועד לפברואר 2004. בעקבות כך קר סיימה את מערכת היחסים.
דו"ח בעיתון מ-2007 טען שקר נפגעה כספית "אחרי ששעתה לעצותיו הפיננסיות של בן-זוגה", אבל החליטה לא לנקוט בהליך משפטי.
בעבר היא ניהלה מערכת יחסים ארוכה עם ג'יי ליון (בעבר נודע כברנט טאטן), הסולן של להקת Tamarama, שהופיע בעונה הראשונה של הסדרה The City.
קר הופיעה בוידאו קליפ של "Everything To Me".
השניים יצאו כארבע שנים אבל סיימו את הקשר באמצע 2007.
בשלהי 2007, החלה קר לצאת עם השחקן אורלנדו בלום.
ביולי 2010 הם התחתנו, ובינואר 2011 ילדה בן.
ב-12 בפברואר 2009 השתתפו קר ובלום בגיוס כספים עבור "Australia Unites" למען קורבנות שריפת היערות באוסטרליה ב-7 בפברואר 2009.
באוקטובר 2013 הודיעו קר ובלום שהם נפרדו כמה חודשים לפני כן ובכוונתם להתגרש.
ביולי 2016 התארסה קר ליזם האינטרנט אוון שפיגל, ממייסדי סנאפצ'ט.
ובאוקטובר 2019, ילדה ילד נוסף.
מירנדה אוטו היא שחקנית קולנוע אוסטרלית.
תפקידה המוכר ביותר הוא אאווין בסרטי "שר הטבעות".
אוטו נולדה בבריזבן, אוסטרליה; היא בתם של השחקנים לינדזי ובארי אוטו ואחותה למחצה של השחקנית גרייסי אוטו.
אוטו גדלה בניוקאסל וכן תקופה קצרה בהונג קונג בעקבות פרידת הוריה ב-1973. בסופי שבוע ובחגים בילתה עם אביה בסידני ופיתחה דרכו עניין במשחק.
בילדותה הצטיינה אוטו בבלט, אך זנחה את התחביב עקב עקמת.
ב-1990 סיימה ללמוד במכון הלאומי לאמנות הדרמה בסידני.
בשנת 1986 ביצעה את הופעת הבכורה שלה בתפקיד ראשי בדרמת המלחמה "Emma's War" בדמותה של אמה גראנג', בת הדמות של השחקנית לי רמיק.
ב-1991, אחרי סיום לימודיה, שיחקה אוטו בסרט האוסטרלי "הנערה שהגיעה מאוחר", בעקבותיו זכתה לחשיפה ארצית והייתה מועמדת לפרס המכון האוסטרלי לקולנוע בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
אוטו נחשפה לקהל הבין-לאומי כששיחקה בתפקיד שולי בשובר הקופות "הקו האדום".
בשנת 2000 שיחקה בסרט "האמת שמתחת לפני השטח".
ב-1999 לוהקה אוטו לתפקיד אאווין בטרילוגיית סרטי "שר הטבעות" לאחר שהבמאי פיטר ג'קסון צפה באודישן שלה מאוסטרליה.
עבור התפקיד למדה לרכוב על סוסים ולבצע פעלולים במשך שישה חודשים.
ב-2005 לוהקה אוטו לסרט המדע הבדיוני "מלחמת העולמות" על ידי סטיבן ספילברג.
כיוון שהייתה בהיריון חשבה שתיאלץ לסרב להצעה, אך התפקיד שונה עבורה.
מאז לידת בתה היא החליטה להקדיש זמן למשפחתה ולשחק בתיאטרון האוסטרלי.
אוטו יצאה בעבר עם השחקן ריצ'רד רוקסבורג.
ב-1 בינואר 2003 היא התחתנה עם השחקן פיטר או'בריאן, לאחר שהשניים שיחקו יחד במחזה "בית בובות".
לאוטו ולאו'בריאן יש בת אחת.
אוטו נמנעת מאור הזרקורים בגלל הצהובונים ותשומת לבה של התקשורת.
ב-2004 אמרה בריאיון כי היא מקווה שלעולם לא תהיה מפורסמת כמו ניקול קידמן מפני שהיא לא בטוחה שתוכל להתמודד עם זה.
מירנדה רייסון היא שחקנית ומדבבת אנגלייה.
רייסון נולדה בבורנהם ת'ורפ כפר קטן במחוז נורפוק באנגליה.
אביה ניק רייסון הוא פסנתרן ג'אז ואמה קריינית חדשות בטלוויזיה.
יש לה שני אחים ושתי אחיות: אד, רוזי, סם ומיי.
הוריה נפרדו כשהייתה בת ארבע, והיא גדלה בעיקר אצל אמה.
תפקידה הידוע ביותר הוא כג'ו פורטמן בסדרת הטלוויזיה "ספוקס" בה השתתפה משנת 2005 ועד 2010.
ב-2005 השתתפה ב-" Deep Trouble" סדרה קומית ברדיו 4 של ה-BBC.
ב-2007 הופיעה בשני פרקים בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
בפרקים "דאלקים במנהטן" ו"התפתחות הדאלקים" היא גילמה את דמותה של טלולה, רקדנית במועדון ניו-יורקי.
בקטע הפתיחה היא רוקדת ושרה על הבמה כאשר אביה ניק רייסון מנגן בתזמורת המלווה אותה.
היא שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הספין אוף לילדים של "דוקטור הו" "Totally Doctor Who".
היא השתתפה גם בשתי תוכניות אודיו שנעשו על פי "דוקטור הו".
ב-2007 הופיעה בסדרה Comedy Showcase של ערוץ 4 הבריטי יחד עם דנקן ג'יימס, רורי קיניר ונייג'ל הרמן.
ב-2010 שיחקה בדרמה-קומית "נשוי רווק אחר" של רשת ITV .
היא הופיעה בתיאטרון הגלוב בתפקיד הראשי במחזה "אן בולין" מאת הווארד ברנטון.
הופעת הבכורה הייתה ב-24 ביולי 2010 וזכתה לשבחים רבים.
בקולנוע הופיעה רייסון בסרטו של וודי אלן "נקודת מפגש" ב-2005, ובסרט "Land of the Blind" ב-2006.
בשנת 2013 הצטרפה רייסון לצוות המדבבים בסדרת ההנפשה הממוחשבת של "תומס הקטר וחברים" ומדבבת את דמותה של מילי, שהופיעה לראשונה בספיישל "מלך מסילת הרכבת".
באותה שנה שיחקה בסרט "לנשום".
בשנת 2018 גילמה את טסיה בסדרת המדע בדיוני והאימה "נייטפלייר" ברשת SyFy.
בספטמבר 2007 נישאה רייסון לשחקן ראזה ג'אפרי שותפה לסדרה "ספוקס".
הם התחתנו זמן קצר לאחר שהוא עזב את הסדרה.
ביולי 2009 הם נפרדו והודיעו שהם מתגרשים.
תפקיד אורח (עונות 3-2); 12 פרקים TBA Fairytale קירסטי
מירמקס (Miramax, LLC, נודעת גם בשם Miramax Films) היא חברה אמריקאית בבעלות רשות ההשקעות של קטר ותאגיד ויאקום להפקה והפצה של סרטי קולנוע.
החברה הייתה בבעלות פרטית של מייסדיה עד לשנת 1993, אז נרכשה על ידי חברת וולט דיסני ונמכרה ב-2010. אחרי פירוק ויאקום, הבעלות על מירמקס עברה לסרטי פרמאונט.
מירמקס נוסדה בשנת 1979 על ידי האחים הארווי ויינסטין ובוב ויינסטין.
שם החברה הוא שילוב של שמות הוריהם - מרים ומקס.
מירמקס נוסדה במקור למטרת הפצת סרטים שנוצרו מחוץ להוליווד: סרטים בשפות זרות, ובמיוחד סרטים שכונו "עצמאיים", שנחשבו ללא כדאיים מבחינה מסחרית, ושלא מצאו את מקומם במערכת הנוקשית של האולפנים הממוסדים בשנות ה-80.
הסרט התיעודי "הקו הכחול הדק" ("The Thin Blue Line", במאי: ארול מוריס), שהפיצה מירמקס בשנת 1988, סרט אשר ערך בחינה מחודשת על הרשעתו ברצח של רנדל דייל אדמס שבעקבותיה בוטל פסק דינו למוות, הביא למירמקס מוניטין בינלאומי.
שנה מאוחר יותר זכה הסרט "סקס, שקרים ווידאוטייפ" בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן.
הסרטים השערורייתים "הטבח, הגנב, אשתו והמאהב" (1989), קשור אותי!
(1990) וכלבי אשמורת (1992) הרחיבו בהתמדה את המודעות למירמקס, וסללו את הדרך המסחרית גם לאולפנים קטנים אחרים בהוליווד.
החברה נרכשה בשנת 1993 במחיר של 60 מיליון דולר לחברת-בת של דיסני, שהקציבה למירמקס סכום של 700 מיליון דולר.
חלק גדול מסכום זה שימש לטיפוח כוכבים כגון בן אפלק, ג'וד לאו, גווינת' פלטרו, קוונטין טרנטינו, ורנה זלווגר, שהשתתפו בעיקר רק בסרטים שמירמקס הפיקה.
בנוסף ייסד בוב ויינסטין את חברת הבת Dimension Films, שהפיקה סדרות כמו צעקה (1996-2000) ומת לצעוק (2000-2006) שגרפו מיליונים בקופות.
בסופו של דבר הסרט הופץ ללא העריכות והצנזורה שוויינסטין רצה.
בתגובה לכך ויינסטין מסר שהוא עשה את העריכות ולו רק בשביל שקהל רחב יוכל להנות מהסרט ואף להצלחה כלכלית שלו והשיב ש"הוא לא חותך בשביל הכיף, אלא בשביל לעבוד.
כל חיי שירתתי מאסטר אחד - הסרט.
לבסוף הגיע הנתק הסופי בין האחים ויינסטין לבין דיסני, לאחר שזו אסרה להשכיר עותקים להקרנה מסחרית של הסרט התיעודי "פרנהייט 9/11" (2004).
האחים ויינסטין רכשו את זכויות הפרויקט מהונם הפרטי, ייסדו את הקבוצה Fellowship Adventure Group, וזכו להצלחה מסחרית ייחודית עם סרטו של מייקל מור.
בספטמבר 2005 עזבו האחים את החברה, לאחר שלא יכלו לעמוד בתשלום מחיר הרכישה חזרה של מירמקס (2 מיליארד דולר).
דיסני שמרה על 550 סרטי מירמקס, והותירה בידי האחים את סרטי Dimension Films ושילמה להם סכום של 140,000,000 דולר, איתם ייסדו את החברה "האחים ויינסטין".
בין אוקטובר 2005 לינואר 2010 עמד בראשות מירמקס דניאל באטסק (Battsek), אך החברה תחת הנהגתו לא הצליחה לשחזר את ההצלחות האחרונות.
במהלך ינואר 2010 הודיעה החברה האם דיסני על צמצום מירמקס ב-70%, ומרבית עובדיה פוטרו.
החברה צומצמה להפצת סרט בשנה, למעט שש הפקות לא גמורות.
כמו כן, דיסני סגרה את המשרדים של החברה בניו יורק (כולל המטה ששכן שם) ולוס אנג'לס והעבירה את כל עסקי החברה לברבנק, מה שגרם להתפטרותו של נשיא החברה באותם ימים, דניאל בטסק כשבמקומו מונה ריץ' רוס.
ב־9 בפברואר 2010, הודיעה חברת וולט דיסני כי בכוונתה למכור את החברה כי לטענת בוב אייגר, נשיא החברה לאותם ימים, כי "מירמקס אינה מספקת את מה שנחוץ אסטרטגית לחברה שלנו" ב-30 ביולי 2010 נמכרה מירמקס לקבוצת המשקיעים פילמיארד אחזקות בראשות רון טוטור (Ron Tutor) עבור 663 מיליון דולר.
העסקה הושלמה ב-3 בדצמבר 2010 כשבעקבותיה מונה מייק לאנג, ראש המחלקה לפיתוח עסקי בניוז קורפ לשעבר שהודיע כי "לא רק ישמור על הסרטים הקיימים שהחברה הפיצה, אלא גם ימשיך לייצר תוכן חדש ומקורי."
ב-7 ביוני 2019, beIN entertainment הציעו למכירה חצי מעסקי החברה בעוד שלמכרז פנו שלוש חברות שונות: ליונסגייט, ספייגלאס מדיה גרופ ו-ויאקום, אשר לכאורה הייתה מועמדת בולטת ביותר לרכישת הנתח.
ב-19 באוגוסט 2019, הודיעה ספייגלאס כי היא פורשת מהמכרז, מה שהותיר את ויאקום וליונסגייט להתחרות על הנתח.
ב-11 בספטמבר 2019, לינוסגייט פרשה מהמכרז, מה שהותיר את ויאקום (שפרשה אף היא ב-8 בנובמבר באותה שנה).
עם זאת, לאחר שויאקום רכשה בחזרה את תאגיד CBS, הביעה בשנית את התעניינותה ברכישת מירמקס.
ב-20 בדצמבר 2019, הודיע תאגיד ויאקום כי הוא ירכוש כנתח של 49% מהחברה בשווי 375$ מיליון וכן, את זכויות הפצת הסרטים באמצעות סרטי פרמאונט וכן, שיתוף פעולה בהפקת סרטים חדשים בין שתי החברות.
העסקה הושלמה ב-3 באפריל 2020.
חודשיים לאחר השלמת העסקה, שתי החברות הודיעו על הפקה משותפת של סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת ספרי Çetin İkmen מאת ברברה נאדל, הנקראת הבלש הטורקי
עשרת הסרטים המצליחים ביותר של מירמקס בהכנסות גלובליות:
איכותם של סרטי מירמקס, לצד הפרסום העצמי האגרסיבי הידוע לשמצה שמנהלים האחים ויינסטין, הביאו להצלחה רבה והקנו לסרטיהם פרסים רבים של האקדמיה האמריקאית לקולנוע.
ארץ קשוחה: הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר להגשת ספרותית, שחקן המשנה הטוב ביותר (חאווייר ברדם)
זה ייגמר בדם: השחקן הטוב ביותר (דניאל דיי-לואיס), הצילום הטוב ביותר
המלכה: השחקנית הטובה ביותר (הלן מירן)
צוצי: הסרט הזר הטוב ביותר
הטייס: שחקנית המשנה הטובה ביותר (קייט בלאנשט), הבימוי הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר
למצוא את ארץ לעולם לא: הסאונד הטוב ביותר
אדון ומפקד: עד קצה העולם: הצילום הטוב ביותר, האפקטים הקוליים הטובים ביותר
פלישת הברברים: הסרט הזר הטוב ביותר
שיקגו: הסרט הטוב ביותר, שחקנית המשנה הטובה ביותר (קתרין זיטה-ג'ונס), עיצוב, תלבושות, עריכה, וסאונד הטובים ביותר
פרידה: התסריט הטוב ביותר, הסאונד הטוב ביותר
השעות: השחקנית הטובה ביותר (ניקול קידמן)
אייריס וג'ון: שחקן המשנה הטוב ביותר (ג'ים ברודבנט)
תקנות בית השיכר: התסריט הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר (מייקל קיין)
החיים יפים: הסרט הזר הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר (רוברטו בניני), המוזיקה הטובה ביותר בקטגוריה דרמה
שייקספיר מאוהב: הסרט הטוב ביותר, התסריט המקורי הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר (גווינת' פלטרו), שחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ודי דנץ'), עיצוב תלבושות הטוב ביותר, המוזיקה הטובה ביותר בקטגוריית הקומדיה
סיפורו של ויל האנטינג: התסריט המקורי הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר (רובין ויליאמס)
חוד התער: התסריט הטוב ביותר להגשת ספרותי
אמה: המוזיקה הטובה ביותר בקטגוריה קומדיה
הפצוע האנגלי: הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, שחקנית המשנה הטובה ביותר (ז'ולייט בינוש), הבימוי הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, עיצוב תלבושות הטוב ביותר, המוזיקה הטובה ביותר בקטגוריה של דרמה, הטוב ביותר בממוצע, הסאונד הטוב ביותר
קוליה: הסרט הזר הטוב ביותר
אפרודיטה האהובה (Geliebte Aphrodite): שחקנית המשנה הטובה ביותר (מירה סורבינו)
הדוור: המוזיקה הטובה ביותר בקטגוריה דרמה
זמן הרגישות: הבימוי הטוב ביותר, עיצוב תלבושות הטוב ביותר
קליעים מעל ברודוויי: שחקנית המשנה הטובה ביותר (דיאן ויסט)
ספרות זולה: התסריט המקורי הטוב ביותר
פסנתר: התסריט המקורי הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר (הולי האנטר), לשחקנית המשנה הטובה ביותר (אנה פקווין)
משחק הדמעות: התסריט המקורי הטוב ביותר
מדיטראנו (Mediterraneo): הסרט הזר הטוב ביותר
החלום האמריקאי: הסרט התיעודי הטוב ביותר
מסע של תקווה: הסרט הזר הטוב ביותר
סינמה פרדיסו: הסרט הזר הטוב ביותר
כף רגלי השמאלית: השחקן הטוב ביותר (דניאל דיי-לואיס), שחקנית המשנה הטובה ביותר (ברנדה פריקר)
פלה הכובש: הסרט הזר הטוב ביותר
מירְנה הרצוג (נולדה ב-1 בדצמבר 1951) היא מוזיקאית ישראלית, ילידת ברזיל, העוסקת במוזיקה עתיקה.
הרצוג זכתה להכרה בינלאומית על הישגיה בנגינה בוויולה דה גמבה ובהדרכה מוזיקלית.
עלתה בשנת 1992 לישראל עם משפחתה.
היא דוקטור למוזיקה מאוניברסיטת בר-אילן, וממלאת תפקיד מרכזי בהכשרת נגני ויולה דה גמבה בישראל.
בשנת 1999 ייסדה את אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה, והיא משמשת כמנהלת המוזיקלית של האנסמבל.
הרצוג מופיעה גם כסולנית ויולה דה גמבה, והופיעה ברסיטלים עם תזמורות שונות בארצות הברית, במדינות אירופה כגון אוסטריה, בריטניה, גרמניה, הולנד, הונגריה ועוד, במדינות דרום אמריקה ובישראל.
היא הופיעה כסולנית עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בהופעת הבכורה בישראל של הפסיונים של באך לוויולה דה גמבה.
הרצוג הקליטה עבור חברות רבות כמנצחת ובנגינה על ויול, קווינטון, וייל, צ'לו בארוק וצ'לו מודרני.
בין היצירות שהעלתה הייתה האופרה הימי-ביניימית "מחזה דניאל", שאותה תיעתקה מכתב יד מן המאה ה-12. עם האנסמבל הופיעה הרצוג בפסטיבלים שונים כגון: פסטיבל ישראל, פסטיבל תל אביב, פסטיבל אבו גוש, מוזיקה סאקרה ועוד.
אחת היצירות שהיא מנצחת עליהן היא מיסה זאפוטק, מיסה שנכתבה במאה ה-17 במקסיקו.
בין היתר ניצחה על יצירה זאת בפסטיבל החג של החגים בדצמבר 2011.
מירנדה למברט היא זמרת יוצרת קאנטרי אמריקאית.
כשהייתה בת תשע הלכה עם הוריה למופע של זמר הקאנטרי המצליח גארת' ברוקס שעורר את התעניינותה במוזיקת קאנטרי.
בספטמבר 2001 הוציאה למברט באופן עצמאי אלבום שנקרא כשמה Miranda Lambert, אך האלבום לא זכה להצלחה.
באביב 2003, השתתפה למברט בתוכנית המציאות נאשוויל סטאר וסיימה במקום השלישי.
תוכנית זו הביאה לה פרסום משמעותי וב-15 בספטמבר 2003, למברט חתמה על חוזה הקלטות בחברת התקליטים אפיק רקורדס.
ב-2004, החלו ההקלטות לאלבומה המסחרי הראשון Kerosene (קרוסין) שיצא במרץ 2005. למברט הייתה שותפה בכתיבת רוב השירים באלבום.
האלבום זכה להצלחה בארצות הברית הגיע למעמד פלטינה, נמכר בלמעלה ממיליון ומאה אלף עותקים והגיע למקום הראשון במצעד מכירות אלבומי הקאנטרי של הבילבורד.
האלבום זיכה את למברט במועמדות לפרס גראמי (בקטגוריה "ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר - נשים") וזכייה בפרס האקדמיה למוזיקת קאנטרי.
ב-2007 הוציאה למברט, הפעם תחת חסותה של חברת התקליטים קולומביה רקורדס, את אלבומה Crazy Ex-Girlfriend.
האלבום הגיע להישגים דומים לקודמו במצעדים ובמכירות, ובנוסף זכה בתואר "אלבום השנה" של פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי.
ב-2009 הוציאה למברט את האלבום Revolution.
כמו קודמיו, האלבום הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית ולמקום הראשון במצעד הקאנטרי של הבילבורד, אך אלבום זה רשם הישג נוסף- מעמד זהב בקנדה.
בסך הכל נמכר האלבום בלמעלה ממיליון וחצי עותקים.
שניים משירי האלבום שיצאו כסינגלים, "The House That Built Me" ו-"Heart Like Mine", הגיעו למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי של הבילבורד.
השיר "The House That Built Me" זיכה את למברט בפעם הראשונה בזכייה בפרס גראמי (בקטגוריה "ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר - נשים") ואף היה מועמד בקטגוריות "שיר השנה" ו-"שיר הקאנטרי הטוב ביותר".
בפרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי זכה השיר בשלוש קטגוריות: "תקליט הסינגל של השנה", "שיר השנה" ו-"וידאו השנה".
בנובמבר 2011 הוציאה למברט את אלבומה הרביעי Four the Record, תחת חסותה של חברת התקליטים RCA רקורדס נאשוויל.
ביוני 2014 יצא אלבומה החמישי, Platinum.
האלבום כולל 16 רצועות, מתוכן 3 יצאו כסינגלים.
הסינגל השני, "Somethin' Bad" הוא דואט עם הזמרת קארי אנדרווד.
האלבום מכר 180,000 עותקים בשבוע הראשון וכתוצאה מכך היה לאלבום הראשון של למברט שהגיע למקום הראשון בדירוג "Billboard 200".
בפברואר 2015 האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום הקאנטרי הטוב ביותר.
למברט הייתה נשואה לזמר הקאנטרי בלייק שלטון והשניים התגוררו בעיירה טישומינגו באוקלהומה.
בחודש יולי 2015 השניים התגרשו מבלי שהביאו ילדים משותפים.
בשנת 2019, הייתה שותפה לכתיבת השיר "My Only Child", של The Highwomen.
ב-13 בספטמבר 2024, למברט הוציאה את אלבומה העשירי, Postcards From Texas.
היא עברה מחברת התקליטים סוני מיוזיק נאשוויל לריפבליק רקורדס, והתמקדה בהקלטת האלבום בטקסס, שם התחילה את הקריירה שלה.
שנהפרסקטגוריהעבודה מועמדותתוצאהמקור2020פרס איגוד מוזיקת הקאנטריבדרן השנהמירנדה למברטסינגל השנה"Bluebird"אלבום השנהWildcardשיר השנה"Bluebird"זמרת השנהמירנדה למברטהאירוע המוזיקלי של השנה"Fooled Around and Fell in Love" (בהשתתפות מארן מוריס, אל קינג, אשלי מק'ברייד, טניל טאונס וקיילי האמאק)קליפ השנה"Bluebird"2025זמרת השנהמירנדה למברט
מירנה לוֹי הייתה רקדנית ושחקנית קולנוע וראינוע אמריקאית שהופיעה בלמעלה מ-150 סרטים.
בשנות השלושים והארבעים הופיעה ב-14 סרטים כזוגתו של ויליאם פאוול, בהם ששת סרטי סדרת "האיש הרזה" לפי ספריו של דשיל האמט והסרט זוכה האוסקר "זיגפלד הגדול" (1936) ומספר סרטים עם קלארק גייבל.
לפני כן שיחקה בכ-70 סרטי ראינוע בהם לוהקה לרוב לתפקידים אקזוטיים או בדמות ה"פאם פאטאל".
נולדה בשם מירנה אדל ויליאמס בחווה במונטנה ליד העיר הלנה, בה גדל גם השחקן גרי קופר.
עקב מזג האוויר ותחזיות להשקעה טובה בנדל"ן עברה המשפחה, ללא האב, לדרום קליפורניה.
אבי המשפחה נפטר ממגפת השפעת הספרדית בנובמבר 1918.
לוי למדה מחול בלוס אנג'לס והחלה להופיע על הבמה בגיל 15. בגיל 18 הצטלמה כדוגמנית וצילומיה הגיעו לידיו של רודולף ולנטינו, דרכו זכתה בתפקיד זעיר כרקדנית בסרט הראינוע "Pretty Ladies" ("נשים יפות"; 1925) בו השתתפה גם ג'ואן קרופורד.
היא הוחתמה לחוזה עם האחים וורנר ושם משפחתה שונה ללוֹי.
בהמשך הופיעה בעשרות סרטים אילמים בדמות האישה האקזוטית או ה"פאם פאטאל".
תפקידה הראשי הראשון בקולנוע המדבר היה בסרט "Turn Back the Hours" מ-1929 לצידו של וולטר פידג'ן, לאחר מכן כיכבה בסרטים "Hardboiled Rose" (1929) ו-"The Jazz Cinderella" (1930).
ב-1932 שיחקה בתפקיד בקי שארפ בסרט "יריד ההבלים".
ב-1934 לוהקה לראשונה לצידו של ויליאם פאוול בסרטים "Manhattan Melodrama" (בו כיכב גם קלארק גייבל) ו-"האיש הרזה" (הראשון בסדרת סרטי "האיש הרזה").
הסרט הראשון זכה לפרסום כאשר נודע שהפושע הידוע ג'ון דילינג'ר נורה כשיצא מהקרנת הסרט בשיקגו, הסרט השני היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
לאחר יותר מ-80 סרטים בהם הופיעה עד אז, הפכה סוף סוף לוי לכוכבת.
ב-1935 שיחקה כטייסת לצידו של קרי גרנט בסרט כנפיים בחשיכה.
ב-1936 שיחקה לצד ג'ין הארלו בשניים מסרטיה האחרונים, "Wife vs.
Secretary" לצד גייבל והארלו ו-"Libeled Lady" לצד ספנסר טרייסי, פאוול והארלו.
בסרט "Petticoat Fever" מאותה שנה ניתן לה לראשונה תפקיד דרמטי מלא.
עוד באותה שנה הופיעה בסרט השני בסדרת "האיש הרזה", "After the Thin Man".
כל הסרטים היו הצלחות קופתיות.
ב-1937 ו-1938 הייתה השחקנית העסוקה ובעלת השכר הגבוה ביותר בהוליווד.
מעמדה איפשר לה להאט מעט את קצב הפקת הסרטים הקדחתני ולהופיע במגוון תפקידים דרמטיים לצד קומדיות רומנטיות.
במלחמת העולם השנייה התנדבה לצלב האדום והייתה שותפה להתאגדות אמריקאית אנטי-פשיסטית, עקב כך נחשדה מאוחר יותר בזיקה למפלגה הקומוניסטית ושמה הופיע ב"רשימה השחורה".
ב-1946 שיחקה בסרט זוכה האוסקר "שנות חיינו היפות ביותר" לצד פרדריק מארץ', דיינה אנדרוז, תרזה רייט, וירג'יניה מאיו והוגי קרמייקל.
שנה לאחר מכן הופיעה בסרט "The Bachelor and the Bobby-Soxer" ("הרווק ובת הטיפש עשרה") לצד קרי גרנט ושירלי טמפל "מר בלנדינגס בונה את בית חלומותיו" (1948) ו"הפוני האדום" (1949)..
תנופת הקריירה שלה נעצרה עקב היותה ב"רשימה השחורה" ולאחר תום המקרתיזם שבה להופעות ספורות בקולנוע ובפרקים של סדרות טלוויזיה, בהן איירונסייד וקולומבו, בהופעות-אורח.
ב-1958 שיחקה ב"לבבות בודדים" לצדו של מונטגומרי קליפט.
ב-1960 הופיעה במותחן "קולות בערפל" לצידה של דוריס דיי.
לוי הייתה נשואה ארבע פעמים, ללא ילדים משלה:
בשנים 1936–1942 הייתה נשואה למפיק ארתור הורנבלו.
בשנים 1942–1944 הייתה נשואה לג'ון הרץ מבעלי חברת השכרת הרכב
בשנים 1946–1950 הייתה נשואה למפיק והתסריטאי ג'ין מרקי
בשנים 1951–1960 הייתה נשואה להאולנד סרג'נט, איש אונסק"ו
לוי הייתה פעיל במפלגה הדמוקרטית וב-1948 הייתה לכוכבת ההוליוודית הראשונה שהייתה חברה במשלחת האמריקאית לאונסק"ו.
ב-1969 זכתה בפרס ג'ורג' איסטמן על מפעל חיים בתחום הקולנוע.
בשנת 1988 זכתה בפרס מרכז קנדי.
למרות כל הסרטים בהם השתתפה, בכללם זוכי אוסקר, לא זכתה לוי מעולם בפרס.
בשנת 1991, לאחר שתדלנות רבה, זיכתה אותה לבסוף האקדמיה האמריקאית לקולנוע בפרס אוסקר לשם כבוד.
היא האישה המבוגרת ביותר שזכתה בפרס זה- בגיל 85.
כן יש על שמה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
מירנה (Mirena) היא התקן תוך רחמי המכיל את ההורמון לבונורגסטרל.
התקן מירנה מאושר בישראל בשלוש התוויות: למניעת הריון, לטיפול בדימום וסת כבד, ולהגנה על רירית הרחם בזמן טיפול הורמונלי לגיל המעבר אצל נשים.
מירנה היא אמצעי מניעה מהיעילים ביותר והיא שייכת לקבוצת אמצעי המניעה לטווח ארוך, אשר פעילותם הפיכה: ניתן להפסיק את השימוש במירנה בכל עת.
מירנה כלולה בסל התרופות לנשים שמלאו להן 45 וסובלות מדימום וסת מוגבר.
בנוסף למניעת הריון, להתקן מירנה יש התוויות נוספות והיא משמש ל:• מניעת דימום וסת כבד.
"דימום וסתי כבד" הוא דימום מוגבר באופן חריג או שנמשך תקופה ממושכת מהרגיל.
מירנה מותווית להפחתת דימום וסת כבד.• טיפול באנדומטריוזיס וכאב אגני כרוני.
אנדומטריוזיס היא מחלה גינקולוגית, הנגרמת כאשר תאי רירית רחם (אנדומטריום) נודדים אל מחוץ לרחם, ומתמקמים באזורים שונים בגוף.
סיבוך שכיח של אנדומטריוזיס הוא הצטלקות של אברי מערכת הרבייה וגרימת אי פריון.
מירנה מותווית לטיפול באנדומטריוזיס.• טיפול באדמוניוזיס וכאבי מחזור קשים במיוחד (דיסמנוריאה)
• במקרים מסוימים, שימוש בהתקן מירנה יכול למנוע את הפרוצדורה של כריתת רחם
נייר העמדה של האיגוד הגינקולוגי אושר והתפרסם בספטמבר 2017.
התקן מירנה מורכב מגוף פלסטיק קטן בצורת האות T המכיל את ההורמון לבונורגסטרל, סוג של פרוגרסטרון.
החלק הגלילי של ההתקן מכיל את ההורמון והוא מצופה בממברנה שמבקרת את הפרשתו לחלל הרחם.
ההתקן משחרר את הלבונורגסטרל ישירות אל חלל הרחם, ומכאן שהשפעתו של ההורמון היא מקומית בלבד, ברחם, ולא חלה על כלל הגוף.
רמת הלבונורגסטרל בדם של משתמשות מירנה היא עשירית מהכמות הנמדדת בדם של נשים שמשתמשות בגלולה המכילה לבונורגסטרל לבד.
שחרור ההורמון אל הרחם יוצר ריר צמיגי בצוואר הרחם ועל ידי כך מונע כמעט באופן מוחלט את כניסת תאי הזרע לתוך הרחם.
המפגש של תא זרע עם ההורמון גורם לדיכוי תנועתיות הזרע ויכולתו לחדור את הביצית.
התקן מירנה מפעיל כמה תהליכים הכרוכים במניעת הפריה והשרשה:עיבוי ריר צוואר הרחם, דיכוי תנועתיות הזרע והיכולת לחדור את הביצית, דיכוי צמיחת רירית הרחם.
לאחר ההתקנה, המירנה יעילה לתקופה של חמש שנים, אם כי ישנם מחקרים שהראו כי מירנה יעילה למשך 7 שנים.
זהו אמצעי מניעה ארוך טווח הפיך, אחד מאמצעי המניעה היעילים ביותר.
יעילותו גבוהה יותר מזו של התקני הנחושת.
השיעורים הללו זהים לאלו של עיקור באמצעות קשירת חצוצרות, אך בשונה מקשירת חצוצרות, פעילות המירנה היא הפיכה.
עם הוצאת המירנה החזרה לפוריות היא מהירה.
התקן מירנה נחשב יעיל יותר מרוב אמצעי המניעה ההפיכים, כגון הגלולה למניעת הריון, מאחר שהוא אינו דורש כמעט דבר מהמשתמשת לאחר ההתקנה.
הוא אינו דורש כלל פעילות של האישה המשתמשת במירנה – לא נטילת גלולות על בסיס יומי, לא החלפת מדבקה הורמונלית על בסיס שבועי או חודשי, לא הזרקת הורמונים וכיוצא באלה.
מחקר בריטי רחב היקף שבדק את הסיבות להריונות לא מתוכננים מצא שהם נובעים במידה רבה מהתמדה נמוכה בשימוש בגלולות: 47% מהנשים שנבדקו במחקר דיווחו שלא הקפידו בעקביות ובהתמדה על משטר הנטילה המומלץ, ו-22% דיווחו שהחסירו גלולה או יותר בכל חודש.
תהליך התקנת המירנה דומה מאוד לזה של התקן הנחושת, התהליך צריך להתבצע על ידי רופא שהוסמך לכך.
לפני ההתקנה, נעשית בדיקת אגן לצורך בדיקה של הצורה והמיקום של הרחם.
מומלץ למטופלות לעבור לפני ההתקנה גם בדיקת זיבה וכלימידיה מאחר שנוכחות של מחלת מין בעת ההתקנה עלולה להגדיל את הסיכון לזיהום באזור האגן.
בזמן ההתקנה הנרתיק מוחזק פתוח באמצעות ספקולום, אותו מכשיר בו משתמשים בעת בדיקת פאפ.
לעיתים הרופא משתמש במכשיר נוסף המשמש לייצוב צוואר הרחם והחזקתו, אורך הרחם נמדד לצורך התאמת המוליך וההתקן מוכנס תוך כדי שימוש במוליך דק דרך הפתח בצוואר הרחם המוביל אל הרחם.
חוט ההתקן מאפשר לרופאים ולמטופלות לבדוק שההתקן עדיין במקומו ומאפשר את הוצאתו הקלה.
התכווצויות ברמה קלה עד בינונית עלולות להתרחש בעת ההחדרה של ההתקן, תהליך שנמשך לרוב חמש דקות או פחות.
התקנת המירנה צריכה להיעשות בימים האחרונים של הדימום הווסתי.
לאחר לידה ההמלצה היא להתקין את המירנה לאחר שהרחם חזר למצבו הרגיל ולפחות 6 שבועות מהלידה.
גם הוצאת ההתקן כדאי שתתבצע על ידי איש מקצוע.
לאחר ההסרה, יש חזרה לפוריות מלאה בזמן קצר יחסית.
יתרונות וחסרונות של השימוש בהתקן המירנה
מדובר בצורה היעילה ביותר של אמצעי מניעה הפיך.
ניתן להשתמש במירנה תוך כדי הנקה.
היכולת להרות חוזרת במהירות לאחר הסרת ההתקן.
מפחית את כמות הדימום הווסתי (ישנן נשים שיפסיקו לדמם בעת הווסת לחלוטין).
יעילותו נמשכת לאורך חמש שנים.
סבירות נמוכה לאינטראקציה עם תרופות אחרות ובטוח עבור נשים עם בעיות רפואיות מסוימות.
בעל התוויה לטיפול בדימום וסת כבד וכלול בסל התרופות להתוויה זו.
מחזור לא סדיר דימומים /הכתמות לאחר ההתקנה, ברוב המקרים יש שיפור לאחר שלושה עד שישה חודשים.
עלולים להיות התכווציות וכאב גב בזמן ההתקנה.
אי נוחות ברמה קלה עד בינונית בזמן תהליך ההתקנה של ההתקן.
ייתכנו תופעות לוואי הורמונליות, אך שכיחותן נמוכה
ההתקן ההורמונלי הוא ורסיה חדשנית ויעילה יותר של התקן הנחושת שפותח בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים.
דר' אנטוניו סקומנג'ה, שעבד בבית החולים ע"ש מייקל ריס בשיקגו, גילה שמתן של פרוגרסטרון לתוך הרחם מונע הריון.
על סמך מידע זה, רופא פיני בשם ג'ורי וולטר טאפאני לוקיינן יצר את ההתקן בעל צורת ה – T שמפריש פרוגסטרון אשר שווק כמערכת פרוגסטסרית.
ההתקן הזה היה בעל תוקף קצר יחסית של שנה ומעולם לא השיג פופולריות רחבה.
בעקבות הכישלון היחסי הזה, דר לוקיינן החליף את הפרוגסטרון בהורמון לבונורגסטרל אשר מופרש לאורך תקופה של חמש שנים, ובכך יצר את ההתקן "מירנה".
אמצעי מניעה הורמונליים אינם אמצעי הבחירה בנשים מניקות.
בשימוש במירנה בהנקה, כ-0.1% מהמינון של לבונורגסטרל המצוי בדם האם יכול לעבור בחלב אל התינוק היונק.
לא סביר כי מינון מזערי זה של ההורמון מסכן את התינוק, כאשר המירנה מותקנת ברחם .
נראה כי מירנה לא משפיעה על תפוקת החלב או על התפתחות התינוק, כאשר היא מותקנת שישה שבועות לאחר הלידה.
במקרים נדירים דווחו דימומים בנשים מניקות המשתמשות במירנה.
שיעורי סרטן: על פי הערכה שנעשתה ב–1999 שהתבססה על מחקרים שבוצעו באמצעי מניעה המכילים פרוגסטרון בלבד על ידי הסוכנות הבינלאומית למחקר הסרטן, נראה שיש מעט הוכחות לכך שאמצעי מניעה המכילים פרוגסטרון בלבד מפחיתים את הסיכון לסרטן של האנדומתריום.
בנוסף, הסוכנות קבעה כי אין עדויות לכך שאמצעי מניעה המכילים פרוגסטרון בלבד מגבירים את הסיכון לחלות בסרטן, אך המחקרים שנעשו היו קטנים מכדי לקבוע מסקנה מובהקת.
צפיפות עצם: לא נמצאו הוכחות לכך שמירנה משפיעה על צפיפות המינרלים בעצמות.
שני מחקרים קטנים שהוגבלו לבדיקה של צפיפות העצם בזרוע מראים מירנה לא מורידה את צפיפות העצם.
מחקר אחד שנעשה על נשים שהשתמשו במירנה לאורך 7 שנים הראה אותה צפיפות עצם במרפק ובאמה לעומת נשים שלא השתמשו במירנה.
בנוסף, מדדי צפיפות עצם במשתמשות היו זהים לערכים הנורמליים על פי התאמה לקבוצת גיל.
כותבי המאמר ציינו שהתוצאות הללו היו צפויות מאחר שידוע שהגורם העיקרי לאובדן רקמת עצם בנשים הוא רמות נמוכות מהנורמה של אסטרוגן ובהתאם לתוצאות קודמות, הם מצאו רמות אסטרדיול נורמליות בקרב משתמשות במירנה.
מירנדה (בספרדית: Miranda) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה.
המדינה, הנמצאת בצפון ונצואלה, גובלת בארגואה במערב, בלה גואירה, במחוז הבירה של ונצואלה ובים הקריבי בצפון, באנסואטגי בדרום-מזרח ובגואריקו בדרום.
המדינה משתרעת על שטח של 7,950 קילומטרים רבועים.
האזור בו נמצאת כיום מירנדה היה מיושב במשך מאות שנים על ידי ילידים.
כשהספרדים הגיעו לאזור בהנהגת הקונקיסטאדור דייגו דה לוסדה בתחילת המאה ה-16, שבטי הילידים נלחמו בהם אך הפסידו בסופו של דבר.
לאחר שהספרדים שיעבדו את כל הילידים הם הקימו את העיר קראקס ועוד מספר עיירות בשטחי מדינת מירנדה של היום.
הכלכלה המקומית הסתמכה על חקלאות במשך כל התקופה הקולוניאלית.
ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של ונצואלה, האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה.
ב-1864 ונצואלה נהפכה למדינה פדרלית ובאזור נוצרה מדינת מירנדה.
המדינה נקראה על שמו של פרנסיסקו דה מירנדה, שהיה ממנהיגי המורדים במלחמת העצמאות.
ב-1881 המדינה אוחדה עם מספר מדינות נוספות למדינת גוסמאן בלנקו, אך האחרונה התפרקה למדינות שהרכיבו אותה ב-1889. בעשורים שלאחר מכן הבירה של מירנדה עברה בין ערים שונות עד שב-1909 היא התקבעה על לוס טקס.
כלכלת מירנדה מסתמכת על תעשייה, הכוללת ייצור כימיקלים ועיבוד מתכות, חקלאות, הכוללת בין היתר גידול עצי קקאו, תיירות וכרייה.
מירנדה אליזבת' מיי היא שחקנית אמריקאית, ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של לייסי בסדרת הטלוויזיה "ליב ומאדי" וגילום דמותה של לו בסדרה "קיקיוואקה: מחנה קיץ".
מירנדה מיי נולדה בבאולינג גרין, אוהיו והחלה לשחק בגיל שמונה.
זמן קצר לאחר שעברה ללוס אנג'לס בגיל עשר, היא לוהקה לסרט "אשת החלומות" (אנ') משנת 2007 בכיכובו של בן סטילר.
שנה לאחר מכן גילמה תפקיד גדול יותר בסרט "Lower Learning" בכיכובם של אווה לונגוריה וג'ייסון ביגס.
הופעותיה הראשונות בטלוויזיה החלו בתפקיד אורח בסדרת הלהיט "ER" ואחריה גילום דמותה של מליסה מקארתי הצעירה בקומדיית המצבים "סמנתה מי?" (אנ').
בשנת 2015 החלה לגלם את לו הוקהאוזר בסדרה של ערוץ דיסני "קיקיוואקה: מחנה קיץ" המהווה ספין אוף ל"ג'סי".
+שנהסרטתפקידהערות2007אשת החלומות (אנ')בת של תייר2008Lower Learningשיילה2017Ocean's Hidden Secretsנובה
(אנ')דיינה בגיל 13פרק: "The Rock Star"2015ליב ומאדילייסי4 פרקים2015–2024קיקיוואקה: מחנה קיץלו הוקהאוזרתפקיד ראשי (7 עונות); 152 פרקים
הפיקה 42 פרקים (2022–2023)2019תזרמו עם זהמיס פולאפומוספרק: "Just Roll With It: You Decide LIVE!"2020הבית של רייבןלו הוקהאוזרפרק: "Raven About Bunk'd: Part One"
מירנה הנסן היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
מיס ארצות הברית לשנת 1953.
הנסן נולדה בשיקגו ותכננה תחילה ללמוד גידול בעלי חיים ווטרינריה.
בתחילה היא הופיעה במספר תפקידים קטנים בסרטים ואף לא וזכרה בקרדיט הסיום.
ב-1954 היא שיחקה בסרט "פלייגירל" לצד שלי וינטרס.
היא שיחקה מרגלת בסרט "המסכה הסגולה" ונערת שעשועים בסרט עם "Party Girl" עם סיד צ'ריס, במהלך הקריירה הופיעה ב-26 סרטים וביצעה גם מספר הופעות בטלוויזיה.
מירנדה סינגס היא דמות אינטרנטית שנוצרה בשנת 2008 על ידי הקומיקאית, שחקנית והיטיוברית האמריקאית קולין באלינגר.
באלינגר מציגה את דמותה באופן קומי כאגואיסטית, מוזרה ושונה מנורמת החברה בערוץ היוטיוב שלה.
באלינגר יצרה את הדמות כסאטירה על זמרים גרועים אך שחצנים שמאמינים שפרסום הסרטונים שלהם ביוטיוב תוביל אותם לפריצת הדרך בעסקי השעשועים.
במרץ 2016, ערוץ היוטיוב של סינגס הגיע לכ-900 מיליון צפיות וכ-6 מיליון רשומים.
מירנדה דורגה במקום השביעי באישיויות היוטיוב "הכי פופולרית" על ידי Daily American והערוץ דורג במקום ה-38 של כל הזמנים על ידי NewMedaiRockStars.
לדמות יש גם פעילות נוספת ברשת חברתית אחרת.
משנת 2009, בנוסף לסרטוני הרשת שלה, באלינגר הופיעה במופעים חיים בתור הדמות.
הופעותיה כוללות את שירתה הגרועה לשירים ידועים, תנועות ריקוד גרועות גם כן בשילוב דיבור לקהל בהקשר סיפורה של הדמות ועברה.
משנת 2008, באלינגר (תחילה נשאה לג'ושואה אוונס בשנת 2015 אך התגרשה ממנו באוקטובר 2016 - לכן החזירה את שמה המקורי) פרסמה יותר מ-500 סרטונים בערוץ היוטיוב של מירנדה בהם היא מופיעה בתור הדמות.
הדמות היא סאטירה של זמרים גרועים אך שחצנים שמאמינים שפרסום הסרטונים שלהם ביוטיוב תוביל אותם לפריצת הדרך בעסקי השעשועים למרות התגובות השליליות של "שונאים" אשר מגיבים על הסרטונים שלהם.
למעשה זוהי סאטירה על אנשים חסרי כישרון בכל מקום.
מירנדה היא לכאורה בחורה צעירה אשר לומדת בחינוך ביתי וגרה יחד עם אימה ודודה.
היא נרקיסיסטית, ילדותית, ואובססיבית עם תהילת עסקי השעשועים.
בסרטוניה, הדמות מפרסמת קאברים לשירים פופולריים, למרות חוסר הכישרון שלה בשירה, לפעמים אף מפרסמת שירים שהיא כתבה בעצמה (אשר לרוב מופנים לשונאיה), או מפרסמת מדריכים כושלים לאיפור, ריקודים, מנסה מוצרים שונים ועוד.
ההפכים בין שתיהן גורמות לאנשים מסוימים להאמין כי באלינגר עצמה היא בן אדם אחד, וסינגס היא בן אדם שני, ומאמינים כי מירנדה אינה דמות והיא בחורה אמיתית אשר לא יודעת לשיר ולא מודעת לעצמה.
מירנדה בתור הדמות רואה את באלינגר כאדם אחר אך באלינגר מדברת לרוב על מירנדה בתור הדמות.
מירנדה היא נוצרייה אשר מאמינה כי אין להתלבש חשוף, ואין להתנשק או ליצור מגע עד לאירוסין והחתונה.
באופן אירוני, היא מפרסמת מדריכים יחד עם בני זוגה (אשר באופן קומי היא משוכנעת כי הם באמת בני זוגה) כיצד להתנשק, להתמזמז ומפרסמת טיפים דומים.
מירנדה אינה מודעת לחוסר כישורייה, ולכן חושבת שכל התגובות השליליות נובעות מקנאה כלפיה.
תוכנית הטלוויזיה "Haters Back Off"
ב-14 באוקטובר 2016 יצאה לאור תוכנית טלוויזיה של Netflix בה מככבת מירנדה סינגס.
בתור אמא של מירנדה משחקת אנג'לה קינזי, בתור דודה ג'ים משחק סטיב ליטל ובתור חברה הטוב ביותר פטריק, משחק אריק סטוקלן.
באלינגר ואחיה הגדול כריס באלינגר כתבו ביחד את התוכנית.
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2015פרסי בחירת הנוערכוכב הרשת הנבחר: קומדיהפרסי סטרימיפרס בחירת הקהל לבדרן השנהיוצר תוכן: קומדיהשחקנית2016פרס בחירת הקהלכוכב יוטיוב אהובפרסי שורטיהקומיקאי הטוב ביותר ביוטיובפרסי סטרימיפרס בחירת הקהל לתוכנית השנהיוצר תוכן: קומדיה2017פרס בחירת הקהלכוכב יוטיוב אהוב2018פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאוןיוצר יוטיוב מצחיק אהובפרסי בחירת הנוערכוכב הרשת הנבחר: קומדיהפרסי סטרימישיתוף פעולהBecoming A Contortionist!
(עם סופי דוסי)2019פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאוןכוכב חברתי אהוב2020פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאוןהכוכבת החברתית האהובה2022פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאוןהכוכבת החברתית האהובה2023פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאוןיוצרת תוכן אהובה
מירני היא עיר ברפובליקת סאחה (יקוטיה) ברוסיה, "בירת היהלומים" של רוסיה.
היא נמצאת במערב סאחה לצד נהר אירלח (יובל של וילוי).
1,072 ק"מ מבירת סאחה יקוטסק בכביש וילוי, או 820 ק"מ בקו אווירי.
העיר נוסדה הודות לגילוי צינור ההזנה "מיר" ("שלום" ברוסית) בשנת 1955.
ב־1957 החלה כריית יהלומים שנמשכה עד שנת 2001. ב־2001 למכרה היה עומק של 525 מטר ורוחב של יותר מ־1,200 מטר, וכך היה השני בגודלו בעולם אחרי צינור אודצ'ניה (640 מטר).
מ־1957 הכרייה הייתה באחריות המוסד הממלכתי "יקוטאלמז ע"ש לנין".
ב־1992 המוסד הומר לחברה מסחרית בשם "אלמזי רוסי סאחה" (אלרוסה, АЛРОСА).
ב־1959 מירני קיבלה מעמד של עיר.
בסוף 1950 נסלל כביש לערים אודצ'ני ולנסק ונבנה שדה תעופה.
מירני היא מקום מושבה של חברת אלרוסה, ומבני ציבור ותרבות בעיר ממומנים על ידי החברה.
בנוסף לכריית יהלומים בעיר גם פועלת תחנת כוח הידראולית, חברת הגז "אלרוסה גז", ועסקים אחרים.
בעיר פועלים 6 בתי ספר, בהם בית ספר עם הוראת אנגלית מורחבת, שקיבל מעמד "בית ספר נשיאותי".
בעיר פועלת גם מכללה להכשרת עובדי אלרוסה, שהגיעה פעמים רבות לדירוג גבוה בין המכללות המקצועיות של רוסיה.
להבדיל מערי תעשייה רבות במזרחה ובצפונה של רוסיה, מירני לא נבנתה לפי תוכנית אחידה, אלא התפתחה באופן ספונטני יחסית סביב מכרה "מיר", לפי הדרישות התעשייתיות והכלכליות.
העיר מתבלטת במיעוט בתי מגורים מסוג "חרושצ'ובקה" מהסוג שבו נבנו בתי מגורים בכל רחבי ברית המועצות לפי תוכנית הדיור בתקופת ניקיטה חרושצ'וב בשנות החמישים והשישים, משום שרובה נבנתה באופן אוטונומי על ידי מהנדסי מכון מחקר לכריית יהלומים, שהתנגדו לסגנון זה.
מועדון הקטרגל אלמאז אלרוסה היה מועדון קטרגל מקצועני שהתקיים בשנים 1992—2019 וייצג את העיר.
מירנדה קתרין הארט דייק ידועה בשם מירנדה הארט ולעיתים בשם מירנדה בלבד, היא שחקנית וקומיקאית אנגלייה.
אחרי שלמדה בבית הספר למשחק "Academy of Live and Recorded Arts" החלה הארט לכתוב חומר לפסטיבל הפרינג' באדינבורו, ולהופיע בתפקידים קטנים בקומדיות מצבים בריטיות בהן "Hyperdrive" ו-"Not Going Out".
הארט זכתה להכרה של קהל רחב יותר כשהופיעה בסיטקום אוטוביוגרפי למחצה בשם "מירנדה" שהופק ב-BBC.
הסיטקום מבוסס על סדרת הרדיו שלה משנת 2008 בשם "חנות הבדיחות של מירנדה הארט".
הסיטקום שודר במשך שלוש עונות וכמה פרקי ספיישל לחג המולד בין השנים 2009 עד 2015. על תפקידה בסדרה זכתה הארט בשלושה פרסי רויאל טלוויז'ן , ארבעה פרסי הקומדיה הבריטית , והייתה מועמדת ארבע פעמים לפרס באפט"א.
ב-2012 החלה הארט להופיע בסדרת הדרמה "מיילדת" בתפקיד קמילה "צ'אמי" פורטסקיו-צ'ולמודלי-בראון.
ב-2015 שיחקה בהופעת בכורה בהוליווד בסרט "מרגלת" של פול פייג בתפקיד מליסה מקרתי, העוזרת של ננסי ב.
ב-2012 יצא לאור ספרה האוטוביוגרפי למחצה, וב-2014 פרסמה את הספר "The Best of Miranda", אוסף תסריטים מתוך סדרת הטלוויזיה.
ב-2014 יצאה לסיבוב הופעות בבריטניה ובאירלנד בתוכנית סטנד-אפ "My, What I Call, Live Show".
מירנדה הארט נולדה ב-14 בדצמבר 1972 בטורקי שבמחוז דבון.
בתם של דייוויד הארט דייק קפטן בצי המלכותי הבריטי ושל מרגרט לוסה.
אביה היה מפקד באונייה "קובנטרי" כשטבעה ב-1982 במלחמת פוקלנד.
להארט יש אחות צעירה ממנה, אליס לואיזה הארט דייק.
על אף שהארט נולדה בטורקי היא גדלה בפיטרספילד שבהמפשייר, ולמדה בפנימייה לבנות דאון האוס בברקשייר.
הארט למדה באוניברסיטת מערב אנגליה שבבריסטול וסיימה תואר במדעי המדינה.
ב-2002 הופיעה במופע יחיד באדינבורו, וב-2004 החלה להופיע בתוכנית קומית ב-BBC.
לפני שהחלה להופיע בסיטקום משלה השתתפה הארט בסיטקומים בריטיים אחדים.
בסדרה "Not Going Out" שיחקה בהתחלה בתפקיד אקופונקטריסטית.
המפיקים שהתרשמו ממשחקה נתנו לה תפקיד קבוע בדמות המנקה המגושמת ברברה.
היא המשיכה לגלם את הדמות עד ל-2009 כשהתחילה ההפקה של הסיטקום "מירנדה".
מינואר 2006 עד אוגוסט 2007 השתתפה הארט בתפקיד טיל בסיטקום המדע בדיוני "Hyperdrive" של ה-BBC.
על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס הקומדיה הבריטית.
תפקידה הידוע ביותר של הארט הוא בדמות מירנדה בסיטקום החצי-אוטוביוגרפיה בשם זה שכתבה היא עצמה.
הסיטקום הופק ב-2008 ושודר לראשונה ב-9 בנובמבר 2009 בערוץ BBC Two.
בסדרה משתתפים גם שרה האדלנד, טום אליס, פטרישה הודג', ג'יימס הולמס וסאלי פיליפס.
הסדרה מבוססת על חומרים שכתבה הארט ועל תוכנית הרדיו "חנות הבדיחות של מירנדה הארט".
הסיטקום תואר שהוא ב"סגנון מיושן", וקיבל תגובות חיוביות מהמבקרים.
ב-2009 זכתה הארט בפרס "Royal Television Society" לקומדיה על הופעתה בסדרה.
העונה השנייה צולמה באמצע 2010, ושידורה החל ב-15 בנובמבר 2010. עונה שלישית שודרה ב-26 בדצמבר 2012 בערוץ BBC One.
הארט גם הופיעה בתוכנית פרודית בשם "2009 Unwrapped with Miranda Hart".
הסדרה הסתיימה בשני פרקי ספיישל ששודרו בדצמבר 2014 וב-1 בינואר 2015.
הארט הופיעה כמנחה אורחת של התוכנית "Have I Got News for You" באוקטובר 2009, דצמבר 2010 ובדצמבר 2011. ב-27 בדצמבר 2011 השתתפה כחברת צוות בשעשועון "Big Fat Quiz 2011" בהנחיית ג'ימי קאר, יחד עם דייוויד ואליאמס.
הארט השתתפה פעמיים בתוכנית "לרקוד עם כוכבים".
ביום הקופסאות ב-2011 שיחקה בפרק "Bear Grylls' Wild Weekend" בתוכניתו של בר גרילס.
היא התארחה פעמים אחדות בתוכניתו של גרהם נורטון.
בינואר 2013 השתתפה בתוכנית "חדר 101" יחד עם רג'י ייטס וג'ון קרייבן.
ב-2012 החלה הארט לשחק בסדרת הדרמה של BBC One "מיילדת" בתפקיד קמילה "צ'אמי" פורטסקיו-צ'ולמלי-בראון.
ב-2012 השתתפה הארט בקונצרט יובל היהלום כחלק מחגיגות יובל היהלום למלכות אליזבת השנייה.
ב-2013 ראיינה את ברוס פורסיית' בתוכנית בשם "When Miranda Met Bruce".
ב-2013 הופיעה הארט בעיבוד של דייוויד ואליאמס לספרו "Gangsta Granny".
היא גילמה את לינדה אמו של בן.
הארט שיחקה בתפקיד קמע בסרט "הכופר" של דויד בדיאל, והופיעה בסרט הקצר "World of Wrestling" של טים פלסטר בתפקיד קלונדייק קייט.
הסרט יצא לאקרנים בסוף 2007 יחד עם הסרטים "Blakes Junction 7" ו-"Ant Muzak".
ב-2007 השתתפה בסרט "Magicians" בכיכובם של דייוויד מיטשל ורוברט וב, כוכבי סדרת הטלוויזיה "פיפ שואו".
ב-2013 יצא לאקרנים הסרט "12 in a Box" בו השתתפה הארט בתפקיד קטן.
ב-2015 שיחקה הארט בסרט הקומדיה "מרגלת" שצולם בבודפשט בירת הונגריה.
הסדרה "Miranda Hart's Joke Shop" שודרה ברדיו 2 של ה-BBC בשנת 2008 ובעקבותיה נוצרה סדרת הטלוויזיה "מירנדה".
היא הגישה תוכניות קומיות ברדיו יחד עם השדרן ג'ון הולמס.
תוכנית בהגשתה מאוקטובר 2011, "The Chris Evans Breakfast Show" כמחליפה של כריס אוונס, גררה ביקורת מהמאזינים על איכות התוכנית.
הארט מופיעה בקומדיה המבוססת על דמות, בין השאר במופע "The Sitcom Trials".
היא כתבה לעצמה את החומר לפסטיבל הפרינג' באדינבורו.
ב-2006 שיחקה במחזה "Cruising" מאת אלקי בליית' בתיאטרון בוש.
הארט הייתה בין המשתתפים בקונצרט יובל היהלום שנערך בחזית ארמון בקינגהאם ב-4 ביוני 2012.
ב-2014 יצא לסיור הופעות ראשון בשם "My, What I Call, Live Show" והופיעה ברחבי בריטניה ואירלנד.
ב-2007 הייתה הארט השנייה שהודחה מהתחרות "Comic Relief Does Fame Academy".
שנתיים אחר כך הופיעה במערכון בתוכנית "פרנץ' וסונדרס" ששודר ב"יום האף האדום 2009" .
ב-2010 הצליחו היא ושישה ידוענים נוספים לגייס מעל למיליון ליש"ט במסגרת התוכנית "ספורט ריליף".
היא הייתה חברה בצוות השופטים בעונות השנייה והשלישית של התוכנית "Let's Dance for Comic Relief" יחד עם שופטים נוספים בהם קלי ברוק, רופוס האונד ולואי ספנס.
הפרק "Pineapple Dance Studios" בסדרה "מירנדה" שודר ב-18 במרץ 2011 כחלק מהתוכנית "Red Nose Day 2011".
עוד ב-2011 השתתפה בתוכנית "מסטר שף לידוענים" וניצחה בתחרות.
ב-2012 הייתה שותפה להנחיה של התוכנית "ספורט ריליף", שהסתיימה בריקוד שלה עם הקומיקאי דייוויד ואליאמס לצלילי השיר "Dancing Queen" של להקת אבבא.
באוקטובר 2012 יצא לאור ספרה של הארט הכולל סיפורים, אנקדוטות ועצות הכתובים בסגנון האופייני לה.
בינואר 2013 הוכרז שהיא כותבת ספר שני בשם "Peggy and Me".
הספר צפוי לצאת לאור באוקטובר 2016. אוסף תסריטים מתוך סדרת הטלוויזיה "מירנדה" יצא לאור בספר "The Best of Miranda" ב-23 באוקטובר 2014.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2001 Smack the Pony תפקידים שונים עונה שלישית 2004 ויליאם ומרי William and Mary פנלופה סדרת טלוויזיה (פרק אחד) 2004 Mothers & Daughters קייט סרט קולנוע 2004 פשוט נהדרת Absolutely Fabulous יוקו ספיישל חג המולד "White Box" 2004–2007 Stupid!
ארטינגסול 2018 מפצח האגוזים וארבע הממלכות The Nutcracker and the Four Realms פיה 2020 אמה Emma גברת בייטס
ב-2010 זכתה הארט בפרס ההופעה הקומית הטובה ביותר מטעם Royal Television Society על הופעתה בסיטקום "מירנדה".
היא הייתה גם מועמדת לפרס כתיבת הקומדיה הטובה ביותר.
בפסטיבל הטלוויזיה של מונטה-קרלו לשנת 2000 היו הארט ופטרישה הודג' מועמדות לפרס שחקנית הקומית הטובה ביותר.
ב-2011 זכתה הארט בפרס "השחקנית הקומית הטובה ביותר" ובפרס "בחירת הקהל למלך או מלכת הקומדיה" בטקס פרסי הקומדיה הבריטית British Comedy Awards.
באותה שנה הייתה הארט מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד קומי והסיטקום שלה "מירנדה" היה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית "הבחירה של יוטיוב", הפרס היחיד שהציבור מצביע עבורו.
מירן חקוביאן (בארמנית: Միհրան Հակոբյան; נולד ב-18 בפברואר 1984) הוא פסל ארמני.
הוא יצר את פסל ויקיפדיה שבסלוביצה.
מירן חקוביאן נולד בסטפנקרט, ארמניה.
אביו, הפסל ארמן חקוביאן (1990-1941) נהרג במלחמת נגורנו קרבאך.
בין השנים 2000 ל-2006 הוא למד פיסול במכללה הלאומית של ירוואן לאומנויות.
לאחר מכן עבד במקצועו בארמניה וברוסיה, השתתף במספר תערוכות בסטפנקרט ובירוואן.
בשנת 2001, הוא הפך לחבר באיחוד האמנים של נגורנו קרבאך.
בשנת 2011, הוא השתתף בסימפוזיון בינלאומי בנושא פיסול בשושה.
חקוביאן יוצר לרוב פסלים העשויים מאבן, עץ או ברונזה.
מ-2010 עד 2013 הוא למד פילולוגיה פולנית במכללת פולוניקום בסלוביצה.
ב-2012, חקוביאן קיבל מלגה מקרן קולסציק הפולנית.
חקוביאן יצר את פסל ויקיפדיה שבסלוביצה מטעם מנהל מכללת פולוניקום (המכללה שבה למד), קשישטוף ווֹיְצֶ'כובסקי.
ב-22 באוקטובר 2014 הפסל נחנך בכיכר פרנקפורט.
התקציב לפסל מומן על ידי עיריית סלוביצה בסך של 62,000 זלוטי.
מאז 2011, חקוביאן התמחה בעבודה בתחום ההנפשה במחשב.
הוא יצר מספר הנפשות, ביניהם הוא יצר סרטים שבהם מעורבות דמויות המפוסלות מפלסטלינה, הנועדו לפרסם את מכללת פולוניקום ולימודים בפולין לתלמידים מרחבי העולם.
בשנת 2013, הוא קיבל את פרס הקהל על סרט האנימציה שלו "מטרייה", המבוסס על סיפור של לאוניד ינגיברוב, שהוצג בתחרות קרן הסרט הקצר במוסקבה.
מִירְנוּן זַעֲמָנִי (שם מדעי: Myrichthys colubrinus) הוא מין של דג ימי ממשפחת האפעוניים שבסדרת הצלופחאים החי במימי האזור האינדו-פסיפי, בעיקר לאורך כרי אצות סביב ים סוף.
צלופח זה מגיע עד לאורך 97 ס"מ והוא בעל סנפירים קצרים, "רעמה" גבית קצרה, גוף גמיש וראש רחב.
סנפירי החזה שלו כמעט בלתי נראים והוא מתקדם במים בעזרת זנבו הרחב, דמוי המשוט.
צבעיו הם שחורים-לבנים החל מראשו כשהחוטם לבן ומעוגל.
מראהו של צלופח זה דומה מאוד לזה של הקרייט הימי, החי באותו אזור.
הסיבה לכך היא שהצלופח מחקה במראהו והתנהגותו את הנחש הארסי וכך הטורפים מניחים לו לנפשו.
עם זאת צבעיו של הנחש בוהקים יותר והפסים שלו דקים יותר מאלה של הצלופח.
הצלופח עצמו חסר כל ארס אך יכול לנשוך כדי להתגונן.
הצלופח פעיל במשך הלילה, אז הוא מחפש על קרקעית הים טרף של דגים, רכיכות וסרטנים שהוא תופס עם לסתותיו.
מירנדורניטס (שם מדעי: Mirandornithes; בעבר נקרא Phoenicopterimorphae) הוא ענף של עופות בתראים בת לקבוצה אקוורליטורניטס, בה כלולות 2 סדרות: הטבלנאים והפלמינגואים.
שתי סדרות אלה שויכו לקבוצות שונות של עופות מפותחים חסרי שיניים, כשהפלמינגואים נחשבו לקרובי האווזאים והחסידות, בעוד הטבלנים נחשבו לקרובי הצוללנאים.
מחקרים מודרניים המבוססים על ניתוחים פילוגנטיים וקשר מורפולוגי שייכו אותם לקבוצה קרובה, אשר הוגדרה ב-2005 והסתמכה על 12 קווים דומים, ביניהם קצוות אצבעות בין נוצות הכנפיים, עצם זרוע ארוכה בעלת בסיס דומה, בסיס בית חזה בעל עצמות דומות ושכבת סידן על קרום הביצה.
תחילה הקבוצה שויכה לדמויי יונאים, אך מחקרים מ-2015 שייכו אותם לקרובי החופמאים ועופות מים דמויי שקנאים.
שתי קבוצות אלה מכילות מינים החיים בגדות המים וייתכן שאביהם הקדום היה עוף מים שגם ידע לשחות.
מירנדה ג'וליי (נולדה בשם מירנדה ג'ניפר גרוסינגר ב-15 בפברואר 1974) היא במאית קולנוע, תסריטאית, זמרת, שחקנית, סופרת ואמנית אמריקאית ממוצא יהודי.
גוף עבודתה כולל סרטים, ספרים, מצגות במדיה דיגיטלית, ומיצגים בתחום האמנות.
היא כתבה אוסף סיפורים הקצרים "אף אחד לא שייך לכאן יותר ממך" (2007), את "זה בוחר בך" (2011); ואת הרומן "האיש הרע הראשון" (2015).
נולדה בברי, ורמונט, בשנת 1974, בתם של לינדי האו וריצ'רד גרוסינגר.
הוריה שלימדו באותה תקופה במכללת גודארד, הם סופרים.
"ספרים צפון אטלנטיים", הוצאה של כותרים העוסקים בבריאות אלטרנטיבית, אומנויות ורוחניות.
אביה היה יהודי, ואמה הייתה פרוטסטנטית.
ג'וליי עודדה לעבוד על הסיפורים הקצרים שלה על ידי הסופר והמכר ריק מודי.
היא גדלה בברקלי, קליפורניה, שם החלה להעלות הצגות במועדון פאנק רוק (Punk rock) מקומי.
כשהייתה בת 16 היא כתבה וביימה מחזה בשם "The Lifers", לשמו היא ליהקה 20 נשים לטיניות כשחקניות.
היא מתארת זאת כחוויה שדחפה אותה משמעותית.
בהמשך היא למדה ב-UC סנטה קרוז, ונשרה בשנתה השנייה.
לאחר שעזבה את הקולג' עברה לפורטלנד, אורגון, והחלה לעסוק באמנות המיצג, או ב"מופעי אישה אחת".