tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כשכיהן כחבר בבית הנבחרים תמך בשתי הצעות חוק אשר אוסרות על הסעת קטינים ממדינה למדינה, לצורך ביצוע הפלה; החוקים נועדו למנוע מרופאים ומאנשים אחרים לסייע לקטינים להתחמק מחוקים שמחייבים דיווח להורים במדינת הבית שלהם, באמצעות ביצוע הפלה במדינה אחרת.
ג'ינדאל מתנגד ללגליזציה של נישואים חד-מיניים.
הוא הצביע בעד תיקון חוק הנישואים הפדרלי כך שיקבע כי נישואים הם איחוד בין גבר אחד לאישה אחת.
בדצמבר 2008 הודיע ג'ינדאל על הקמת נציבות לואיזיאנה לנישואים ומשפחה.
ג'ינדאל הטיל וטו על חקיקה של המדינה שנועדה להגדיל את התשלום למחוקקים.
עם זאת, משרד מושל לואיזיאנה דורג במקום האחרון בשקיפות בארצות הברית, הן לקראת בחירתו של ג'ינדאל, הן מאז, כפי שדווח על ידי תחנת הטלוויזיה הווירטואלית WDSU, המזוהה עם NBC.
מחוקקים אחדים מייחסים את הדירוג לחקיקה שהסירה את רשומות המושל מהתחום הציבורי.
נציגי בית המחוקקים המדינתי, ווקר היינס וניל אברמסון טענו כי החקיקה הוכנסה בחשאי כתיקון של הרגע האחרון לתוך הצעת חוק החינוך על ידי משרדו של ג'ינדאל, ביום האחרון של מושב 2008, כך שלא נשאר זמן לבדוק אותם בטרם הועברו על ידי המחוקקים ונחתמו לחוק על ידי ג'ינדאל.
ג'ינדאל הכריז על תמיכתו בתיקון השני לחוקת ארצות הברית, המשריין את הזכות לשאת נשק.
הוא התנגד למאמצים להגביל את הזכות לשאת כלי ירייה וזכה לתמיכת איגוד הרובאים הלאומי.
ג'ינדאל זכה לדירוג הגבוה ביותר של מחזיקי הנשק בארצות הברית, בעת שכיהן בקונגרס של ארצות הברית.
כאזרח פרטי הצביע ג'ינדאל ב-2002 בעד תיקון חוקת לואיזיאנה המכונה Stelly Plan, אשר הפחית מסי קנייה מסוימים בתמורה למס הכנסה גבוה יותר.
כמושל, התנגד ג'ינדאל בתחילה לרפורמות ב-Stelly Plan שהיו מסתכמות בקיצוץ בתקציב בסך למעלה מ-300 מיליון דולר, בשל דאגות תקציביות.
מאוחר יותר הסכים ג'ינדאל לקיצוץ המס, לאחר שהמחוקקים קידמו את ביטול מס ההכנסה על יחידים לו התנגד ג'ינדאל.
לאחר שנכנס לתפקיד, קיצץ המושל ג'ינדאל את מס ההכנסה בשש הזדמנויות שונות, כולל קיצוץ מס ההכנסה הגדול בתולדות לואיזיאנה - קיצוץ של 1.1 מיליארד דולר במשך חמש שנים, לצד האצת ביטול המס על השקעות עסקיות.
ג'ינדאל הציע להטיל קיצוץ על התקציבים למימון השכלה גבוהה בלואיזיאנה, דבר שהוביל למחאות של סטודנטים ושוחרי חינוך.
ג'ינדאל יצר הצעה שנויה במחלוקת לרפורמה בחינוך, אשר קוממה עליה מתנגדים מכל עבר.
רפורמת החינוך המוצעת של ג'ינדאל כללה מתן שוברים לתלמידים בעלי הכנסה נמוכה הלומדים בבתי ספר ציבוריים, על מנת שיוכלו ללמוד בבתי ספר פרטיים באמצעות שימוש בקרנות Minimum Foundation Program.
החקיקה כללה גם שינויים שנויים במחלוקת בתחומי הפנסיה, קביעות והערכת מורים.
מורים המתנגדים לרפורמות המוצעות ביטלו שיעורים כדי להשתתף בהפגנות והחלו במחזור של עתירות על מנת לשחזר את עשייתם של ג'ינדאל ושל יו"ר בית הנבחרים של לואיזיאנה, צ'אק קלקלי.
באפריל 2012, תוכנית טלוויזיה בערוץ ציבורי בלואיזיאנה בחנה קונפליקטים אפשריים בין היבטים מסוימים בתוכנית הרפורמה בחינוך של ג'ינדאל לבין הוראות הדה-סגרגציה הפדרליות שעדיין נמצאות בתוקף בחלקים נרחבים של לואיזיאנה.
ג'ינדאל התנגד ל-Fairness Doctrine (מדיניות של ה-FCC, נציבות התקשורת הפדרלית, אשר הוצגה ב-1949 וחייבה בעלי רישיונות שידור להציג שתי זוויות של סוגיות שנויות במחלוקת ולעשות זאת באופן כן, הוגן ומאוזן), בטענה שהיא מהווה הפרה ברורה של חופש הביטוי המוגן על ידי חוקת ארצות הברית.
ג'ינדאל הצביע בעד הארכת חוק הפטריוט, תמך ב-Military Commissions Act of 2006 שמטרתו המוצהרת להסמיך ועדות צבאיות לשפוט בגין הפרת דיני מלחמה ומטרות אחרות, תמך בתיקון לחוקה האוסר על שריפת דגל ארצות הברית והצביע בעד ה-REAL ID Act.
ב-2009 הביע ג'ינדאל תמיכה בהצעת חוק של ג'ים מוריס שמטרתה לאפשר לרוכבי אופנוע לבחור האם לחבוש או לא לחבוש קסדה.
הצעתו של מוריס צלחה בקלות את ההצבעה בבית הנבחרים, אך נבלמה בוועדת הבריאות של הסנאט.
כבנם של מהגרים הצהיר ג'ינדאל כי הגירה חוקית מביאה יתרונות רבים לארצות הברית.
לעומת זאת, מתח ג'ינדאל ביקורת על הגירה לא חוקית כמאפיין הפוגע בכלכלת ארצות הברית, כמו גם כזה הפוגע באלו אשר נכנסים לארץ באמצעים חוקיים.
הוא הצביע בעד בניית גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו ומתנגד למתן חנינה לשוהים בלתי חוקיים.
מאז נכנס ג'ינדאל לתפקידו כמושל, למעלה מ-11,000 ילדים שאינם מבוטחים נוספו לתוכנית ביטוח הבריאות לילדים של מדינת לואיזיאנה.
ג'ינדאל מתנגד לתוכנית פדרלית למשלם יחיד (single-payer), אך תומך במאמצים מדינתיים לצמצם את אוכלוסיית הבלתי מבוטחים.
הוא תמך גם בהרחבת השירותים לילדים עם אוטיזם וקידם הקמת מסד נתונים לאומי לסרטן אצל ילדים.
בשיתוף פעולה עם שר הבריאות אלן לוין, גיבש המושל ג'ינדאל את יוזמת הבריאות הראשונה של לואיזיאנה.
תוכנית זו מתמקדת בהרחבת כיסוי ביטוח הבריאות לאוכלוסיית הנזקקים של המדינה, הגדלת הבחירה במדיקייד, הפחתת הונאה, אישור מימון של בתי חולים חדשים המתבססים על צדקה והגברת השקיפות של מדיקייד על ידי ביצוע פעולות הזמינות דרך האינטרנט.
ג'ינדאל תומך ב-co-payments (תשלום המוגדר על ידי פוליסת הביטוח ששילם המבוטח בכל פעם שפנה לשירות רפואי) במדיקייד.
בשל הירידה בשיעורי המימון הפדרליים של מדיקייד, שהוכתבה על ידי הקונגרס, בחר ממשל ג'ינדאל להטיל את הפרוסה הגדולה ביותר של הקיצוצים על רשת המרפאות ובתי החולים האוניברסיטאיים המבוססים על צדקה, מה שדרש סגירה של כמה מתקנים.
המושל ג'ינדאל הוציא צו רשמי המגדיל את המיחזור במשרדים, מפחית פסולת מוצקה ומקדם פרקטיקות של אי-שימוש בנייר, הציע זיכוי מס למכוניות היברידיות, הגדיל את יעדי צריכת הדלק הממוצעים בשנת 2010, והגדיל את היעדים והסטנדרטים לחיסכון באנרגיה של המדינה.
ג'ינדאל הצהיר על התנגדותו לקרטלים דוגמת אופ"ק והצביע בעד הגדרת פעילותם כעבירה פלילית.
כנציג בבית הנבחרים תמך ג'ינדאל בהצעת החוק שתיקצבה את שיקום חופי לואיזיאנה ב-300 מיליון דולר.
בנוסף, ג'ינדאל היה נותן החסות הראשי לחקיקה המוצלחת להרחבת הפארק הלאומי ההיסטורי ז'אן לאפיט בלמעלה מ-12 קילומטר רבוע.
ג'ינדאל התחייב לתמיכת המדינה בפיתוח של מכוניות ידידותיות מבחינה כלכלית, בשיתוף עם פרקליט האנרגיה החלופית טי בוּן פיקנס.
הוא הצביע בעד צִנזור אתר אינטרנט שקידם את מאגר הפסולת הגרעינית השנוי במחלוקת, Yucca Mountain nuclear waste repository.
ב-2007 הוביל ג'ינדאל את נציגי בית הנבחרים מלואיזיאנה ודורג במקום ה-14 בין חברי בית הנבחרים בכלל, בפעילותו למען הקצאת כספים ייחודיים, בסכום שהסתכם ב-97,913,200 דולר.
עם זאת, ב-99% מהקצאות הכספים הללו ג'ינדאל היה רק אחד מה"מממנים" ולא היוזם העיקרי.
חמישה מיליון דולר מהבקשות לכספים ייחודיים שקידם ג'ינדאל היו למטרות של הגנת המדינה ולהוצאות הקשורות לשירותי בריאות לחסרי אמצעים.
עוד 50 מיליון דולרים יועדו להגברת הבטיחות של נתיבי המים והסכרים של לואיזיאנה לאחר הפרצות בעקבות הוריקן קתרינה, והשאר היו ממוקדים בשיקום החוף ובמחקר לקידום אנרגיה חלופית.
כמושל השתמש ג'ינדאל בזכות הווטו שלו למעלה מ-250 פעם, על מנת לסכל הקצאות של כספים ייחודיים בתקציב לואיזיאנה ל-2008, מספר כפול מהשימוש שעשו מושלי לואיזיאנה הקודמים בזכות הווטו שלהם ב-12 השנים שקדמו לכך.
ג'ינדאל חתם על חוק המאפשר למורים בבתי ספר ציבוריים להשלים את תוכנית הלימודים האבולוציונית הרגילה, עם ניתוח וביקורת שיכולים לכלול תכנון תבוני.
החוק אוסר על "הקידום של כל דוקטרינה דתית ועל האפליה של דת או של כל שאינו דת".
מנכ"לית האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות, מרג'ורי אזמאן, אמרה שאם החוק ינוצל כפי שנכתב, הוא יושב על בסיס חוקתי מוצק, אולם הוא מכיל בתוכו פוטנציאל חזק לשימוש לרעה, בקובעה שהחוק "רגיש לאתגר חוקתי".
ג'ינדאל התנגד ל-American Recovery and Reinvestment Act of 2009 על בסיס העובדה שהחוק אינו מלווה בגידול בהכנסות ושהוא צפוי להחמיר עוד את החוב הלאומי התופח.
בצטטו חששות כי הגדלת ביטוח האבטלה עשויה לחייב את המדינה להעלות את המיסוי על עסקים, הצביע ג'ינדאל על כוונתו לוותר על כספים מתוכנית התמריצים הפדרלית, בסך 98 מיליון דולר, שנועדו להגדיל את ביטוח האבטלה בלואיזיאנה.
מאז, חויבה לואיזיאנה להעלות את המיסים על עסקים, כי קרן הנאמנות למקרי אבטלה ירדה מתחת לסף שנקבע.
נקבע כי לואיזיאנה תקבל 3.8 מיליארד דולר בסך הכל.
בכוונתו של ג'ינדאל לקבל לפחות 2.4 מיליארד דולר מתוכנית התמריצים.
הוא קרא לחלקים מהתוכנית "חסרי אחריות" ואמר כי "הדרך להוביל היא לא להעלות את המיסים ולשים יותר כסף וכוח בידיהם של הפוליטיקאים בוושינגטון".
ג'ינדאל גדל בבית הינדי, אך התנצר בהיותו תלמיד בבית הספר התיכון Baton Rouge Magnet High School.
הוא התקבל לכנסייה הקתולית במהלך השנה הראשונה שלו באוניברסיטת בראון.
משפחתו משתתפת במיסה השבועית בקהילת Saint Aloysius בבאטון רוז'.
אביו של ג'ינדאל, עמאר ג'ינדאל, קיבל תואר ראשון במדעים בהנדסה אזרחית ב-Guru Nanak Dev University.
אִמו של ג'ינדאל, ראז (פאל) ג'ינדאל, היא מנהלת טכנולוגיית מידע בוועדת כוח העבודה (לשעבר משרד העבודה של לואיזיאנה) ושימשה כעוזרת למזכיר העבודה לשעבר של המדינה, גארי פורסטר, בתקופת ממשלו של המושל מרפי ג'יי "מייק" פוסטר ג'וניור.
לפני ההגירה לארצות הברית, הוריו של ג'ינדאל שימשו שניהם כמרצים ב-Indian engineering college.
לפי דברי ג'ינדאל, אמו הייתה בחודש הרביעי להריונה, כשהם הגיעו מהודו.
לג'ינדאל אח צעיר, ניקש, רפובליקני רשום שתמך בקמפיין של ג'ינדאל לתפקיד המושל.
ניקש למד בדארטמות' קולג' שם סיים את לימודיו בהצטיינות, ולאחר מכן למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל.
כעת הוא עובד כעורך דין בוושינגטון די.
מקור הכינוי של ג'ינדאל בדמות סיטקום ששודרה בילדותו.
על כך אמר ג'ינדאל, "כל יום לאחר בית הספר, הייתי חוזר הביתה וצופה ב"משפחת בריידי".
ואני מזוהה עם בובי, אתה יודע?
הוא היה בערך בגילי ו'בובי' נתקע".
הוא ידוע בכינויו זה מאז, אף על פי ששמו החוקי נותר פיוש ג'ינדאל.
ב-1997 התחתן ג'ינדאל עם Supriya Jolly שנולדה בניו דלהי ועברה עם הוריה לבאטון רוז' כשהייתה בת ארבע.
הם למדו באותו בית ספר תיכון, אך משפחתה של אשתו עבר מבאטון רוז' לניו אורלינס לאחר שנת הפרשמן שלה והם החלו לצאת רק לאחר מכן, כשג'ינדאל הזמין אותה למסיבת מרדי גרא לאחר שידידה אחרת ביטלה את השתתפותה.
סופרייה ג'ינדאל סיימה תואר ראשון בהנדסה כימית ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת טוליין.
היא הקימה את The Supriya Jindal Foundation for Louisiana's Children, ארגון שלא למטרות רווח שמכוון לשיפור החינוך במתמטיקה ומדעים בבתי ספר יסודיים.
אחד מהם נולד עם מום לב מולד ונאלץ לעבור ניתוח בתקופת הינקות.
בני הזוג ג'ינדאל הביעו תמיכה קולנית בילדים בעלי מומים מולדים, בעיקר אלו שמחוסרי ביטוח.
בשנת 2006 ילדו ג'ינדאל ואשתו את ילדם השלישי בבית.
ג'ינדאל, שבקושי הספיק לצלצל לשירותי החירום לפני הלידה, קיבל הדרכה רפואית באמצעות הטלפון ויילד את בנו ששקל ארבעה קילוגרם.
בחירות למשרת מושל לואיזיאנה, 2003 סיבוב שני: 15 בנובמבר 2003 מועמד שיוך מפלגתי תמיכה תוצאה קת'לין בלנקו דמוקרטית 731,358 (52%) ניצחה בהתמודדות בובי ג'ינדאל רפובליקני 676,484 (48%) הובס
בחירות למשרת נציג בבית הנבחרים, 2004 מינימום לניצחון בסיבוב הראשון: > 50% סיבוב ראשון: 2 בנובמבר 2004 מועמד שיוך מפלגתי תמיכה תוצאה בובי ג'ינדאל רפובליקני 225,708 (78%) ניצח בהתמודדות רוי ארמסטרונג דמוקרטי 19,266 (7%) הובס אחרים לא זמין 42,923 (15%) הובסו
בחירות למשרת נציג בבית הנבחרים, 2006 מינימום לניצחון בסיבוב הראשון: > 50% סיבוב ראשון: 7 בנובמבר 2006 מועמד שיוך מפלגתי תמיכה תוצאה בובי ג'ינדאל רפובליקני 130,508 (88%) ניצח בהתמודדות דייוויד Gereighty דמוקרטי 10,919 (7%) הובס אחרים לא זמין 6,701 (5%) הובסו
בחירות למשרת מושל לואיזיאנה, 2007 סיבוב ראשון: 20 באוקטובר 2007 מועמד שיוך מפלגתי תמיכה תוצאה בובי ג'ינדאל רפובליקני 699,672 (54%) ניצח בהתמודדות וולטר בואסו דמוקרטי 226,364 (17%) הובס ג'ון Georges עצמאי 186,800 (14%) הובס פוסטר קמפבל דמוקרטי 161,425 (12%) הובס אחרים לא זמין 23,682 (3%) הובסו
בחירות למשרת מושל לואיזיאנה, 2011 סיבוב ראשון: 22 באוקטובר 2011 מועמד שיוך מפלגתי תמיכה תוצאה בובי ג'ינדאל רפובליקני 672,950 (66%) ניצח בהתמודדות טארה הוליס דמוקרטית 182,755 (18%) הובסה קארי ג'יי.
מחוז בובונרו (בטטום: Bobonaro) הוא אחד מ-13 המחוזות של המדינה מזרח טימור.
האוכלוסייה במחוז מונה 83,034 אנשים שחיים על שטח של 1,368 קמ"ר.
בירת המחוז היא העיר מליאנה שהיא גם העיר הרביעית בגודלה במזרח טימור וחיים בה 13,200 אנשים.
המחוז מחולק ל-7 גזרות מרכזיות והן:
ונילאלי (ידוע גם בתור לולוטוא )
בובות הוא סרט אימה בבימויו של סטיוארט גורדון, שצולם באיטליה ב-1985 ויצא לאקרנים בשנת 1987. הסרט עוסק באנשים גסי רוח שנשארים ללון לילה אצל שני יצרני בובות זקנים, ולועגים לעיסוקם.
הבובות מחליטות להביע את זעמן עליהם בדרכים אלימות.
בסרט לא השתתפו שחקנים מפורסמים (ביניהם אשתו של גורדון, קרולין), ולא הייתה לו הצלחה של ממש בקופות.
בשלב מסוים גורדון רצה לביים סרט המשך לסרט, אך מעולם לא ביצע זאת בפועל.
הביקורות לסרט בדרך כלל משבחות, והוא נחשב לסרט אימה אינטליגנטי, שנון, מקורי, מרגש ומפחיד ולעיתים מדורג כאחד מסרטי האימה הטובים בעולם.
לסרט דירוג "טרי" של 63% באתר Rotten Tomatoes.
רוג'ר איברט כתב: "הרעיון של בובות רצחניות נשאר כרעיון, כקונצפט; הוא אינו מסוגל לזעזע את הצופה".
רוברט קלייד "בובי" ג'ונס הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-ABA וליגת ה-NBA בין השנים 1974–1986. לאורך הקריירה נבחר 8 פעמים לחמישיית ההגנה של העונה, היה הזוכה הראשון בפרס השחקן השישי של העונה וזכה באליפות ה-NBA כשחקן פילדלפיה 76' (בעונת 1982/1983).
ממוצעיו לאורך הקריירה הם 12.1 נקודות, 6.1 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים, 1.5 חטיפות ו-1.4 חסימות למשחק.
ג'ונס נולד וגדל בעיר שארלוט שבקרוליינה הצפונית.
כילד שלא אהב לעשות ספורט, שיחק כדורסל לראשונה בגיל 11, כאשר קבוצה של כנסייה מקומית חיפשה שחקנים גבוהים.
בשנתו השנייה ב"תיכון דרום מקלנבורג" החל לשחק עבור קבוצת הכדורסל שלה, בעיקר הודות לכך שנישא לגובה 1.98 מטרים.
בשנתו השלישית זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של שארלוט, וקבוצתו הפסידה בפלייאוף ל"תיכון גרינסבורו" אותה הוביל חבר היכל התהילה לעתיד בוב מקאדו.
בשנתו האחרונה בתיכון הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות התיכונים של קרוליינה הצפונית, לצד שחקן השנה השנייה וולטר דייוויס.
בנעוריו הצטיין גם באתלטיקה קלה; בשתי שנותיו הראשונות בתיכון זכה באליפות קרוליינה הצפונית בקפיצה לגובה, בשנה השלישית הגיע למקום השני אחרי בוב מקאדו, ובשנתו האחרונה שבר את שיא המדינה כשעבר את רף 2.03 המטרים.
בשנת 1972 השתתף ג'ונס באולימפיאדת מינכן כחבר נבחרת ארצות הברית, אשר הפסידה בגמר הטורניר לנבחרת ברית המועצות בתוצאה 51–50. הייתה זו הפעם הראשונה בתולדות המשחקים האולימפיים בה נבחרת ארצות הברית לא זוכה במדליית הזהב.
לאורך הטורניר מיעט ג'ונס לקבל דקות משחק, וסיים עם ממוצעים של 5.3 נקודות ו-3.6 ריבאונדים למשחק.
בין השנים 1970–1974 למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה לצד חברו בוב מקאדו ותחת הדרכתו של המאמן דין סמית'.
לאחר שנתו השלישית באוניברסיטה נבחר ג'ונס בדראפט 1973 של ליגת ה-ABA על ידי קבוצת "קרוליינה קוגרס", אך בחר להמשיך בלימודיו על מנת לסיים את תוארו בפסיכולוגיה.
בשנתו האחרונה באוניברסיטה השיג ממוצעים של 16.1 נקודות ו-9.8 ריבאונדים למשחק, ונבחר ל"חמישיית העונה השנייה של ליגת המכללות" (Second-team All-American).
בדראפט ה-NBA לשנת 1974 נבחר ג'ונס בבחירה החמישית, על ידי יוסטון רוקטס.
במקביל, רכשה קבוצת דנוור נאגטס מליגת ה-ABA את זכויות השחקן מקרוליינה קוגרס, והחתימה את ג'ונס על חוזה ל-7 שנים עבור 1.4 מיליון דולר.
תחת מאמן הקבוצה לארי בראון רשמו הנאגטס את מאזן הניצחונות הטוב ביותר ב-ABA, 65–19, בעוד ג'ונס קולע 14.8 נקודות בממוצע למשחק עם שיא ליגה של 60.4% קליעה מהשדה.
כמו כן נבחר ג'ונס לחמישיית הרוקיז ולחמישיית ההגנה של העונה.
בעונת 1975/1976 הצטרפו לדנוור דן איסל ודייוויד תומפסון, עמם העפילה הקבוצה לגמר ה-ABA, בו הפסידה לניו יורק נטס של ג'וליוס אירווינג בתוצאה 4-2. במהלך אותה עונה השתתף ג'ונס לראשונה במשחק האולסטאר של ה-ABA, וקלע במשחק עצמו 24 נקודות.
בעונת עברו הנאגטס לשחק בליגת ה-NBA, והמשיכו להציג יכולת טובה כשסיימו עם המאזן השני בטיבו באזור המערבי, 50–32. בסיבוב הפלייאוף הראשון הפסידה דנוור לאלופה שבדרך, פורטלנד טרייל בלייזרס, בתוצאה 4–2. בסיום העונה נבחר ג'ונס לחמישיית ההגנה של העונה בפעם הראשונה מתוך 8 בחירות רצופות.
בעונתה השנייה ב-NBA הובילו איסל, תומפסון וג'ונס את הקבוצה לגמר המערב, אך היא שוב הודחה בתוצאה 4–2, הפעם לסיאטל סופרסוניקס.
ב-4 עונותיו בדנוור רשם ג'ונס ממוצעים כוללים של 14.8 נקודות, 8.6 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים, 2.0 חטיפות ו-1.9 חסימות בממוצע למשחק.
לקראת עונת נשלח ג'ונס בטרייד לפילדלפיה 76', יחד עם רלף סימפסון, בתמורה לפאוור פורוורד ג'ורג' מקגיניס.
החל מעונתו השנייה בפילדלפיה שימש כשחקן ספסל, כגיבוי לקו הקדמי שכלל את ג'וליוס אירווינג, קולדוול ג'ונס ודריל דוקינס, והמשיך להציג יכולת טובה עם כ-13.6 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק ב-3 העונות הבאות.
בעונות ו- השתתף בפעם הרביעית והחמישית במשחק האולסטאר, בהתאמה.
בסיום אותה עונה זכה מלון בפעם השנייה ברציפות בתואר ה-MVP של העונה הסדירה, וג'ונס היה לזוכה הראשון בפרס השחקן השישי של העונה.
בשלוש העונות הבאות נשארו הסיקסרס אחת הקבוצות המובילות באזור המזרחי, אך לא הצליחו להעפיל לסדרת הגמר.
בתקופה זו דעכה בהדרגה תרומתו של ג'ונס לקבוצה, שקלע 7.6 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום עונת הודיע ג'ונס על פרישה ממשחק, בגיל 34. ב-7 בנובמבר 1986 הוציאו פילדלפיה 76' לגמלאות את גופייתו של ג'ונס, עם המספר 24.
בכל אחת מ-12 עונותיו ב-ABA וב-NBA העפיל ג'ונס עם קבוצתו לשלב הפלייאוף, ולאורך הקריירה קלע ב-55.0% קליעה מהשדה, נתון שהציב אותו בעת פרישתו במקום העשירי בתולדות ה-NBA.
ארבעה שחקנים בלבד נבחרו לחמישיית ההגנה של העונה יותר פעמים מג'ונס - מייקל ג'ורדן, גארי פייטון, קווין גארנט וקובי בראיינט - שנבחרו תשע פעמים.
על אופיו הנוח של ג'ונס העיד צ'ארלס בארקלי, אשר שיתף עמו פעולה בשתי עונותיו האחרונות בקריירה, כשהצהיר: "לו כל האנשים בעולם היו כמו בובי ג'ונס, לא היו שום בעיות בעולם".
בובי איקס היא שחקנית וזמרת אמריקאית.
איקס נולדה בג'ורג'יה כצעירה מבין חמש בנות, ב-1982 נבחרה למיס ג'ורג'יה וב-1983 הייתה אחת מעשר המועמדות הסופיות בתחרות מיס אמריקה.
ב-1986 התארחה בסדרת הטלוויזיה "מטלוק".
ב-1988 שיחקה בפרק בסדרה "חופשי על הבר" ולאחר מכן הופיעה בסדרות "רחוב ג'אמפ 21" ו"צער גידול בנות".
בשנת 1989 החלה להופיע באופרת הסבון "היפים והאמיצים" בתפקיד מייסי אלכסנדר, אהובתו של ת'ורן פורסטר, עקב תפקיד זה היא קיבלה את מרב פרסומה והייתה מועמדת עליו לפרס אופרת הסבון של מגזין דיגסט.
איקס עזבה את הסדרה ב-2000, אך ב-2002 שבה לשחק בסדרה עד לפרישתה הסופית שנה לאחר מכן.
בשנות האלפיים היא הופיעה בתפקיד עצמה בקומדיית המצבים "הופ ופיית", והתארחה בסדרות "ג'אג", ו-"ימי חיינו".
בשנת 2003 החלה לשחק תפקיד קבוע בסדרה "כל ילדיי" כקריסטל קארי, עד אשר עזבה את הסדרה בשנת 2011.
רוברטה לואיז "בובי" גיב היא האישה הראשונה שרצה את כל המסלול במרתון בוסטון, ב-1966. היא מוכרת על ידי האגודה לאתלטיקה של בוסטון כמנצחת תחרות נשים לשנים 1966, 1967, ו-1968, בתקופה שהשתתפות נשים בריצת מרתון עוד לא אושרה.
תקופת "קדם-האישור", כפי שהיא נקראת על ידי האגודה, חלה בשנים 1966–1971, והמתחרות בשנים אלו, והישגיהן, הוכרו רשמית רק ב-1996.
הריצה של גיב אתגרה תפיסות רווחות של התקופה לגבי היכולות האתלטיות של נשים.
בשנה השנייה שהשתתפה גיב במרתון, היא סיימה כמעט שעה לפני המתחרה האישה הנוספת בתחרות, קתרין סוויצר, וב-1968 הייתה הראשונה מבין חמש נשים שהתחרו.
ב-1971, בעקבות עתירה לאיגוד האתלטים החובבים בידי נינה קוסצ'יק, האיגוד שינה את חוקיו והתיר ענף נשים במרתונים.
קוסצ'יק עצמה ניצחה במרתון בוסטון הראשון המורשה לנשים ב-1972.
בובי גיב נולדה בקיימברידג' מסצ'וסטס בשנות ה-40 וה-50. היא למדה אמנות, אך אהבה ריצה, ונהגה לרוץ ביער סמוך למגוריה עם כלבי השכונה.
בשנת 1962, היא פגשה אצן מאוניברסיטת טאפטס בשם ויליאם בינגיי, לו נישאה ב-1966 בקליפורניה, שם התגוררו.
היא המשיכה לפתח את כושר הריצה שלה, ואף הייתה רצה כ-13 ק"מ כל כיוון ללימודים וחזרה.
היא הייתה רצה בנעלי אחות לבנות של הצלב האדום, מכיוון שבאותה תקופה לא היו נעלי ריצה לנשים.
לפני 1966, המירוץ הארוך ביותר המאושר על ידי איגוד האתלטים החובבנים (AAU) היה 1.5 מייל (כ-2.4 ק"מ).
עד 1972, מרתון בוסטון היה באופן רשמי מרוץ לגברים בלבד.
עם זאת, בין עד 1972, השנה בה אושר לראשונה מרוץ לנשים, רצו מספר נשים במרתון כמשתתפות לא מוכרות, וביניהן בובי גיב.
גיב התאמנה במשך שנתיים כדי לרוץ במרתון בוסטון, כשהיא רצה עד 40 ק"מ ביום.
בתגובה לבקשת ההשתתפות שהגישה למרתון בפברואר 1966, היא קיבלה מכתב ממנהל המירוץ, ויל קלוני, שהודיע לה שלנשים אין את היכולת הפיזיולוגית לרוץ מרחקים של מרתון, וכי על פי הכללים שנקבעו על ידי ה-AAU, אין אישור לנשים לרוץ באירועים תחרותיים מרחק העולה על מייל וחצי.
לאור הצהרות אלו, היא החליטה כי החשיבות שבריצתה במרתון אינה טמונה רק בהישגיה האישיים, אלא שיש להשתתפותה משמעות חברתית.
גיב הגיעה לבוסטון לקראת המרתון בנסיעה של ארבעה ימים באוטובוס מקליפורניה.
ביום התחרות, 19 באפריל 1966, אמה הסיעה אותה לנקודת ההתחלה.
היא לבשה למירוץ שורטס ברמודה של אחיה וקפוצ'ון טרנינג, מעל גופיית רחצה, והתחבאה בין השיחים סמוך לקו הזינוק.
כשנורתה יריית הפתיחה, היא חיכתה עד שכמחצית המתחרים עברו על פניה, ואז זינקה לתוך התחרות, ביניהם.
הגברים סביבה הבינו עד מהרה שהיא אישה, והביעו את תמיכתם.
מעודדת מכך, היא הסירה את האימונית שלה, ולהפתעתה, זכתה לתרועות מאנשים בקהל שהתלהבו למראה אישה מתחרה.
התקשורת התחילה לדווח על התקדמותה בתחרות.
דיאנה צ'פמן וולש, לימים נשיאת מכללת ולסלי, כתבה את זכרונותיה מיום זה:
כשהגיעה גיב לקו הסיום בבוסטון, מושל מסצ'וסטס, ג'ון וולפי, חיכה שם כדי ללחוץ את ידה.
היא סיימה את המסלול בשלוש שעות, עשרים ואחת דקות וארבעים שניות, בשליש העליון מבין הרצים.
למחרת בבוקר, כיכב ההישג שלה בעמוד הראשי של העיתון.
בכתבה בגוף אותו עיתון, Record American, כינה הכתב ג'ק קנדל את הריצה של גיב "מהפך" וצפה שבזכותה החוקים לגבי השתתפות נשים באתלטיקה ישונו, ואף ציטט פקיד מהאיגוד האתלטי שהצהיר שייקח על עצמו לבדוק כיצד אפשר להתיר השתתפות נשים תחת הכללים.
במהדורת מאי 1966 של ספורטס אילוסטרייטד נכלל מאמר שציין לשבח את העובדה שלא רק שגיב סיימה את מסלול התחרות, אלא שגם סיימה לפני 290 מתוך 415 מתחרים במירוץ.
ב-1967, גיב שוב השתתפה במרתון, ללא אישור.
היא סיימה תוך שלוש שעות, עשרים ושבע דקות ושבע עשרה שניות, כמעט שעה לפני המתחרה האישה הנוספת, קתרין שוויצר.
שוויצר התפרסמה בשל ניסיונה לרוץ במרתון, בגלל ניסיון כושל של מארגן המירוץ להסיר אותה בכוח.
שוויצר הצליחה, לכאורה דרך טעות בירוקרטית, להירשם לתחרות ולקבל מספר.
כשהפקיד ראה אותה רצה עם מספרים, הוא נדחף משולי המסלול אל בין הרצים כדי למשוך אותה משם.
המתחרים סביבה הפריעו לו, ושוויצר הצליחה לסיים את המסלול.
גיב, לעומת זאת, רצה מלכתחילה באופן לא רשמי, ללא מספרים, ועשתה זאת באין מפריע.
ב-1968, גיב רצה במרתון פעם שלישית, הפעם בזמן סיום של שלוש שעות ושלושים דקות, שוב הראשונה מבין מספר הולך וגדל של נשים, אשר בשנה זו כלל בין היתר את קרול אן פנקו, איליין פדרסון ומרג'ורי פיש.
בשנים 1969, 1970 ו-1971, שרה מיי ברמן הייתה הזוכה מבין המתחרות, וב-1972, נינה קוסצ'יק היה הזוכה הרשמית הראשונה, במרתון הראשון שכלל דיוויזיית נשים באישור ה-AAU.
ב-1996, באירועי 100 שנה למרתון בוסטון ויום השנה ה-30 לריצתה הראשונה של גיב במרתון, האגודה האתלטית של בוסטון הכירה באופן רשמי בריצותיה בשנים 1966, 1967, ו-1968, ואף העניקה לה מדליה.
שמה נחרט יחד עם שמות המנצחים האחרים באנדרטה של המרתון הממוקם בכיכר קופלי בבוסטון.
ב-2016, גיב שימשה כמרשל המרתון.
המתחרה הזוכה של 2016 בדיוויזיית הנשים, אטסד באיסה, נתנה לגיב את הגביע שלה.
גיב הצהירה שהיא תבקר באתיופיה, מולדתה של באיסה, כדי להחזירו.
ב-1969 באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, שם השלימה את כל הדרישות לתואר קדם-רפואה, עם התרכזות בפילוסופיה ומתמטיקה.
לטענתה, היא לא התקבלה לבית הספר לרפואה מסיבות של אפליה מגדרית.
גיב אז שינתה כיוון, ונרשמה ללימודי משפטים ב-1974, ועבדה עם פרופסור ג'רום לטווין בתחום אפיסטמולוגיה וראיית צבעים במשך לימודיה.
היא סיימה תואר JD ב-1978. היא עבדה כעוזרת פרלמנטרית בבית המחוקקים של מסצ'וסטס, ועסקה במשך תקופה זו גם בציור ופיסול.
היא פיתחה קריירה משפטית עם התמחות בנדל"ן וקניין רוחני, חלק מהזמן במשרד בשיתוף עם עורך הדין ג'רי כהן, בחוק פטנטים.
גיב פיסלה דמות ברונזה של ילדה רצה עם שיער מתנופף שהוענקה כגביע לשלוש רצות המרתון המהירות ביותר במבחנים האולימפיים של ארצות הברית לשנת 1984 - ג'ואן בנואה סמואלסון, ג'ולי בראון, וג'ולי איספורדינג.
גיב כתבה את ספר זיכרונותיה בכותרת Wind in the Fire: A Personal Journey (הרוח באש: מסע אישי) שיצא ב-2011. ב-2017 ייצא הסרט המבוסס על הספר, באותו השם.
היא נכללה ברשימות "מי ומי של נשים אמריקאיות", "מי ומי באמריקה", ו"מי ומי בעולם".
ב-1982 היא הוכנסה להיכל התהילה לריצה למרחק, וראיונות איתה שודרו ברשתות ABC, CBS, NBC, ESPN, and HBO.
בשנת 2000, היא הפיקה סרט דוקומנטרי משלה, בנושא האמנות והריצה שלה, בשם Where the Spirit Leads.
ב-2009 הוענק לה פרס הצטיינות באתלטיקה מטעם אוניברסיטת טאפטס.
היא הוכנסה להיכל התהילה של המוזיאון לספורט של ניו אינגלנד ב-2011. בין יתר עיסוקיה, היא גם כותבת לעיתונים ומגזינים בנושאים מגוונים, כולל כלכלה, רוחניות, וחוויית התודעה הסובייקטיבית.
היא גם עובדת כעמיתה במעבדה עצבית-שרירית על שם ססיל ב.
דיי שם היא חוקרת ריפוי למחלות ניווניות של מערכת העצבים, ספציפית טרשת אמיוטרופית צידית.
בובי (ביפנית: 犬ボビー) היא סדרת אנימה יפנית בת 40 פרקים.
הסדרה מבוססת על מאנגה שפרסומה החל בשנת 1992. בשנת 1994 הוצאה גם משחק וידאו בנושא.
בישראל שודרה הסדרה בחינוכית בשנות ה-90 בדיבוב לערבית עם כתוביות בעברית.
בובי הוא כלב בול טרייר חביב אשר מאומץ על ידי משפחתה של תלמידת כיתה ג' סיאקה אשר שייכת למשפחת יאקוזה.
במהלך הסרט הם עוברים הרפתקות שונות.
סדרת המאנגה נכתבה ואוירה על ידי טרי יאמאמוטו, והיא פורסמה במקור במגזין המאנגה Big Comic Superior ממאי 1992 ועד נובמבר 1999. בין ה-30 במרץ 1993 ל-30 במרץ 2000 פורסמו הסיפורים השונים בסדרה ב-11 כרכים.
עיבוד האנימה של הסדרה שודר במקור ביפן בערוץ TV Asahi מ-14 באוקטובר 1993 עד 22 בספטמבר 1994.
משחק וידאו בזיכיון פותח על ידי חברת Takara והוא יצא לשווקים ב-28 באפריל 1994 לקונסולת המשחקים סופר נינטנדו.
רוברטה לי סטריטר (Roberta Lee Streeter) שנודעה בשם הבמה בובי ג'נטרי היא זמרת יוצרת אמריקאית, אחת הזמרות הראשונות שביצעו והפיקו חומר שחיברו בעצמן.
רבים משיריה הם בלדות קאנטרי המספרות על אירועים ומקומות מאזור ילדותה, הדלתא של מיסיסיפי, בהם להיט הפריצה שלה, Ode to Billie Joe, שכבש את צמרת מצעד הבילבורד באוגוסט 1967 ושהה שם ארבעה שבועות.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד השנתי של 1967 והקנה לה שני פרסי גראמי, לאמנית המבצעת הטובה ביותר ולאמן החדש הטוב ביותר.
בהמשך, בין 1968 ל-1971, צעדו אחד-עשר משיריה בבילבורד 100 וארבעה צעדו במצעד הסינגלים הבריטי לאחר שבעה תקליטים שהפיקה עד 1971, פרשה מהקלטות.
במשך מספר שנים הופיעה בלאס וגאס עד שפרשה ממוזיקה.
נולדה בחווה במחוז צ'יקסו במדינת מיסיסיפי (כ-150 ק"מ מג'קסון וכ-20 ק"מ מהעיירה הקרבה ביותר).
הורי התגרשו זמן קצר לאחר לידתה, אמה נסעה לקליפורניה והיא גדלה בחווה של הורי-אמה.
בגיל שבע הלחינה את שירה הראשון על גבי פסנתר.
בהמשך לימדה את עצמה לנגן גם בויברפון, גיטרה, בנג'ו וגיטרה בס.
חוויות הילדות שלה מאזור דלתא של מיסיסיפי היו החומרים העיקריים של יצירתה בהמשך.
בגיל 13 עברה לחיות עם אמה בארקדיה שבמחוז לוס אנג'לס בקליפורניה.
עד מהרה החלה להופיע במועדונים בסביבה וזכתה לעידוד מצידו של בוב הופ.
את שם הבמה של הרכיבה משמו של סרט קולנוע משנת 1952, Ruby Gentry, שבמרכזו גיבורה המצליחה לעלות מאשפתות לקריירה מזהירה ומהכינוי שלה, בובי, קיצור של רוברטה.
בגיל 18 החלה ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) ובקונסרבטוריון של לוס אנג'לס ומימנה את עצמה בהופעות ובעבודות דוגמנות.
ב-1966 הקליטה לראשונה שני שירים עם זמר הרוקבילי ג'ודי ריינולדס .
הדמו הגיע לידי מפיק ומגלה כישרונות בחברת קפיטול רקורדס, שהחליטה להקליט סינגל.
ההפקה הוסיפה לשירתה של ג'נטרי (שליוותה עצמה בגיטרה) תזמורת כלי קשת, על מנת לעבות את הסאונד של השיר כיוון שלא האמינו ששיר באורך של קצת למעלה מארבע דקות יוכל להחזיק את עצמו בשירה וגיטרה בלבד.
גם התוכן האפל של השיר (העוסק בהתאבדות ואולי רומז להפלה בלתי חוקית) לא פעל לטובתו בשוק האמריקאי, שהעדיף שירים שמחים.
הסינגל ראה אור ב-10 ביולי וכבר ב-26 באוגוסט הגיע למקום הראשון במצעד ושהה שם ארבעה שבועות, כאשר הוא מדיח מהצמרת את All You Need Is Love של הביטלס ששהה בצמרת שבוע אחד בלבד.
ב-2001 נכלל השיר ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין המוזיקה רולינג סטון.
אלבום הבכורה של ג'נטרי, "Ode to Billie Joe", שראה אור בהמשך אותה שנה, הדיח מן המקום הראשון במצעד האלבומים בילבורד 200 את Sgt.
ב-1968 הופיעה ג'נטרי בפסטיבל סן רמו באיטליה עם אל באנו והגיעה למקום התשישי בשיר "La siepe".
אלבומה השני, שראה אור ב-1968, "The Delta Sweete" והשלישי "Local Gentry" (שראה אור באותה שנה), לא זכו להצלחה כאלבומה הראשון.
היא החלה לשתף פעולה עם הזמר גלן קמפבל, עמו הופיעה במספר תוכניות טלוויזיה והשניים הקליטו את האלבום "Bobbie Gentry and Glen Campbell", שראה אור בסוף 1968. כן שיתפה פעולה עם טום ג'ונס, אנדי ויליאמס, בובי דארין וקרול ברנט.
ב-1968–1969 אירחה תוכנית אירוח ב-BBC בלונדון.
התוכנית שודרה גם ברחבי אירופה ואוסטרליה.
ב-1969 הוציאה את תקליטה "Touch 'Em with Love", שזכה להערכת הביקורת והוביל לשיר היחיד שלה שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, "I'll Never Fall in Love Again".
אלבומה הבא, Fancy, היה מועמד לפרס גראמי ושיר הנושא מתוכו הגיע למקום ה-26 במצעד.
האלבום, שהוקלט באולפני FAME באלבמה, כלל גם גרסאות כיסוי (למשל ל-Raindrops Keep Fallin' on My Head ול-I'll Never Fall in Love Again) וגם שירים סיפוריים פרי עטה של ג'נטרי, שתכניהם עוסקים בסוגיות חברתיות קשות כגון אפליה, עוני ועבודת ילדים, אך העיבוד המוזיקלי שלהם קצבי ו"פופי".
שיר הנושא של האלבום אופייני לג'נטרי ולאלבום.
הוא מגולל סיפור אישי קטן המתרחש בדרום ארצות הברית ועוסק בשחרור האישה.
התוכן הקשה, שעיקרו שעבוד אישה על ידי גברים בעלי כוח בסביבתה, בעידוד אמה הממליצה לה על התקדמות בעולם באמצעות שימוש בנשיותה, מועבר בלחן קליט ותזמור נעים הכולל כלי נשיפה.
האלבום זכה להצלחה ולהערכת הביקורת והיה מועמד לפרס גראמי.
לאחר הקלטת אלבומה האחרון Patchwork ב-1971, זכתה בחוזה הופעות בלאס וגאס והופיעה שם עד 1981.
בדצמבר 1969, בגיל 25, נישאה למנהל מועדון וקזינו בן 58 בשם ויליאם הארה, הנישואים ארכו מספר חודשים והסתיימו באפריל 1970.
באוגוסט 1976 נשיאה לאיש העסקים תומאס טוטאנט, נישואים אלה הגיעו לקיצם באוגוסט 1978.
באוקטובר 1978 נישאה ג'נטרי בשלישית, לקומיקאי ג'ים סטאפורד.
הנישואים נמשכו כשנה, במהלכה נולד בנה היחיד.
בין 1968 ל-1987 הייתה ג'נטרי שותפה בבעלות על קבוצת הכדורסל פיניקס סאנס.
היא מתגוררת בפרבר פרטי של ממפיס, לא רחוק מחוות הולדתה.
בנובמבר 2018 הודיעה להקת מרקורי רב על הוצאת אלבום מחווה לג'נטרי, הקלטה מחודשת של שירי "יצירת המופת הנשכחת" שלה, The Delta Sweete, כאשר בכל שיר מתארחת זמרת אחרת.
בין הזמרות האורחות, נורה ג'ונס, קאריס ואן האוטן, הופ סנדובאל, לוסינדה ויליאמס, מרגו פרייס, בת' אורטון, סוזנה סונדפור, ושתי בניאן, קאלה סינקלייר ופיבי ברידג'רס.
בובי דריסקול היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, שהתפרסם כילד פלא בשנות ה-40. הקריירה שלו נסקה במהירות כשהיה ילד והתרסקה כשהתבגר, עד למותו כאלמוני בגיל 31.
בובי נולד בעיר סידר רפידס באיווה ובגיל ארבע עבר עם משפחתו ללוס אנג'לס.
שם עבר מבחן בד וקיבל תפקיד ראשון בקולנוע בסרט "המלאך האבוד" (1943).
וולט דיסני החתים אותו על חוזה וב-1946 שיחק דריסקול בסרט "שירת הדרום", ששילב משחק ואנימציה, והקריירה שלו נסקה.
באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בסרט "כה יקר ללבי" עליו היה מועמד לפרס אוסקר לנוער שלא חולק באותה שנה.
הוא הושאל לחברת RKO להשתתף בסרט האפל "החלון" בתפקיד טומי, נער בעל דמיון מפותח שצופה ברצח ואף אחד לא מאמין לו.
הסרט נחל הצלחה גדולה ודריסקול זכה בפרס אוסקר לנוער על "כה יקר ללבי" ו"החלון".
פרס זה חולק בשנים 1934–1960 וזכו בו שנים עשר שחקנים.
את הפרס העניק לו דונלד או'קונור.
ב-1950 גילם את ג'ים הוקינס בסרט "אי המטמון" של אולפני דיסני והקריירה שלו הגיעה לשיא בתפקיד ראשי זה.
תפקידו האחרון באולפני דיסני היה דיבוב של פיטר פן בסרט האנימציה "פיטר פן" ב-1953.
לאחר מכן פוטר והקריירה שלו החלה לדעוך.
הוא הופיע בסרטים זניחים ובתוכניות רדיו טלוויזיה.
הוא החל להשתמש בסמים והשתתף במספר מקרי שוד, עליהם נשא עונש מאסר של ששה חודשים.
ב-1956 נישא למרילין ג'ין ראש ונולדו להם שתי בנות ובן.
ב-1965 עבר לניו יורק והיה חבר בסדנת "בית החרושת" של אנדי וורהול.
מצבו הכללי הידרדר בשל הסמים.
ב-30 במרץ 1968 נמצא דריסקול מת בבניין נטוש באיסט וילג'.
נתיחה לאחר המוות הראה שמת מאי ספיקת לב שנגרם כתוצאה מטרשת עורקים בשל השימוש בסמים.
הוא לא זוהה ונקבר בבית קברות לאלמונים ב-Hart Island ליד הברונקס.
איש לא התעניין לאן נעלם.
רק לאחר 19 חודשים החלה אימו לחקור היכן הוא נמצא כי רצתה שייפגש עם אביו הגוסס.
בעזרת טביעות אצבעות שהיו בידי המשטרה מתקופת מאסרו ומגופתו, זוהה האלמוני כבובי דריסקול והונחה מצבה על קברו.
לבובי דריסקול יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בובות הייתה תוכנית טלוויזיה סאטירית מאת המפיק וסילי גריגורייב על נושאים רגישים בפוליטיקה הרוסית.
התוכנית שודרה בשנים 1994–2002 בערוץ NTV בפריים טיים - בעיקר בשעות הערב בסוף השבוע.
המפיק הוא חברת הטלוויזיה DIXI-TV.
בשנת 1994 רכש המפיק וסילי גריגורייב את הזכות להפיק ברוסיה גרסה מקומית לתוכנית Guignols de l'info.
בערך באותה תקופה, אנשים שסיפרו לו על קיומם של תוכניות בובות כאלה באנגליה ובצרפת החלו להגיע למנכ"ל NTV, איגור מלשנקו.
מלשנקו היה מוכן לאשר את רעיון השקת התוכנית בערוץ שלו רק לאחר שצפה בקלטות וגריגורייב קיבל את הרישיון.
הבובות הראשונות נעשו על ידי אמן-הבובות של המקור הצרפתי אלן דוברן.
לאחר מכן, הבובות עוצבו ברוסיה על ידי אנדריי דרוזדוב.
התוכניות הראשונות לא צלחו, הוסרו שוב ושוב ונערכו מחדש, אך היוצרים לא הצליחו לפתח סגנון משלהם .
בדצמבר 1994 נגנבו מהאולפן 4 בובות שכל אחת מהן עלתה כ-6 אלף דולר .
עקרון אספקת החומר הופיע במקרה.
בסוף 1994 תוכנן שחרור התוכנית לשנה החדשה בהומור קליל, אך ב-11 בדצמבר נכנסו כוחות רוסים לצ'צ'ניה, ושחרור תוכנית כזו הפך לבלתי אפשרי.
היוצרים החליטו לעבד את "גיבור בן זמננו" של לרמונטוב והתוכנית התבררה כרלוונטית ורעננה באופן מפתיע.
מרגע זה התחיל השימוש בפרודיה בעלילות וטקסטים קלאסיים .
בשלב השקת התוכנית לא תכננו לעצב בובות בדמות הנשיא הנוכחי (מאחר שלצחוק על נשיא המדינה לא נחשב לחלק מהמסורות הרוסיות), אך לאחר מספר תוכניות הוחלט לנסות לעשות פארודיה לנשיא המכהן, מה שגרם להלם מצד הצופים.
כל תוכנית נכתבה על מחזה של יצירות אמנות פופולריות (מפו הדב עד רובינזון קרוזו), אירועים היסטוריים (כמו המהפכה הצרפתית, המלחמה הפטריוטית הגדולה וכדומה) ואישים.
במקביל, השחקנים הוצגו עם בובות לטקס, שציירו קריקטורה שהזכירו את הפוליטיקאים הרוסים, וכל עלילה תיארה מציאות פוליטית וקונפליקטים הרלוונטיים ליום שבו ודרה התוכנית.
לפעמים בובות של פוליטיקאים נהגו כאזרחים רוסים רגילים, ומדי פעם בתפקיד הפוליטיקאים עצמם, ללא אלגוריות.
שידור הבכורה של התוכנית התקיים ב-19 בנובמבר 1994. התוכניות נמשכו 10–13 דקות, למעט כמה תוכניות לשנה החדשה שנמשכו כ-30 דקות.
בסך הכל צולמו יותר מ-360 פרקים.
בשנים 1995-2001 תסריטאי התוכנית היה ויקטור שנדרוביץ'.
בפברואר 2016 רכש מרכז ילצין ביקטרינבורג את הזכויות על התוכנית.
כל התוכניות יעברו דיגיטציה, יועברו למדיה דיגיטלית ויימכרו למבקרים.
זוכה פרס האקדמיה הרוסית לטלוויזיה בשנת 1996 בקטגוריית "אירוע הטלוויזיה של השנה"
התוכנית הייתה כה פופולרית עד כי דמויות הבובות הוזמנו לתוכנית לפני הבחירות של תוכנית שדה הפלאים, שיצאה ב-14 ביוני 1996, ערב הסיבוב הראשון בבחירות לנשיאות .
בעקבות התוכנית הופיעה אנקדוטה לפיה "זה רע אם הנשיא בתוכנית "בובות" נראה טוב יותר מאשר בתוכנית "וסטי".
באחד מפניותיו לאומה, בוריס ילצין, מדבר על יורי לוז'קוב בתור "האיש הזה בכובע עור שכיסה את כל מוסקבה".
הביטוי "האיש הזה בכובע עור שכיסה את כל מוסקבה" נכלל גם באחת התוכניות
ב-31 בדצמבר 1998, ערוץ NTV לא הציג את הסרטון המקורי של ברכת הנשיא - במקום זאת, בובה של בוריס ילצין נשאה נאום לאומה מאולפני "רוסיה".
בשנת 2017, יצא התקליטור הראשון מהתוכנית "בובות" .
הבובות שימשו לקמפיינים פרסומיים בשנים 1997–1998, למשל, למלחמה בקרב צעירים ולמשוך אותם ללמוד במכון האוניברסיטה המודרנית למדעי הרוח .
רוברט בריספורד בראון (נולד ב-5 בפברואר 1969) הוא זמר, כותב שירים, ראפר, רקדן ושחקן אמריקאי.
בראון גדל בפרויקטים של פארק הבוסתן של רוקסברי.
הטעם הראשון של בראון להיות על הבמה התרחש כשהיה בן שלוש ואחד מאלילי ילדותו, ג'יימס בראון, הופיע בבוסטון.
המופע הזה עורר חלום להיות זמר.
בראון הצטרף למקהלת הכנסייה, שם זיהה ופיתח את יכולות השירה
החל משנת 2012 בראון נשוי לאליסיה אתראדג' ,לזוג שלושה ילדים
ב 1981 הוקם הרכב מוזיקלי New Edition על ידי בובי בראון.
החל מקריירת סולו, הוא נהנה מההצלחה עם אלבומו השני בשנת 1988, Don't Be Cruel, שהוליד חמישה סינגלים שהגיעו לעשרת הגדולים במצעד הבילבורד, ביניהם הלהיט "My Prerogative" שכתב בעצמו, והשיר זוכה הגראמי "Every Little Step".
הוא גם כיכב בסרטים כמו הגבול הדק בין אהבה לשנאה (1996) ו-two can play that game, ב 2011. הוא חזר למהדורה החדשה (New Edition) לאלבום איחוד וסיבוב הופעות מ-1996 ל-1997, וכן ב-2005.
חלק מהשירים של בובי בראון
My Prerogative (גם שיר של בריטני ספירס)
בובות אפריקאיות הוא מושג המתייחס לתרבות הכנת בובות ביבשת אפריקה ומטרת ייצורן.
בובות אלו בעלות טווח רחב של תפקידים המשתנים בהתאם לזמן ולמקום והן מסייעות לנשים בהבנת תפקידם החברתי-תרבותי.
באנגולה כאשר אישה משבט הAmbo מתחתנת אמה מביאה לה בובת משפחה הנקראת על שם בעלה.
הנשואה הטרייה מטפלת בבובה ומחזיקה אותה צמוד אליה לבטן באמצעות חגורה לצורך התעברות מהירה.
בקרב אנשי Sotho כשאישה מתחילה לחפש פרטנר לנישואין סבתה תעניק לה בובה העשויה מחרוזים לענוד על הצוואר כדי להבטיח שגבר יחפש אחריה.
במהלך טקס הנישואין האישה סוחבת בובה גדולה יותר שמטרתה לכוון לקראת הולדת ילדים מרובה.
היא סוחבת אותה עד הולדת הילד הראשון והוא נקרא על שם הבובה.
אצל אנשי Venda משתמשים בבובה על מנת להעביר את חוקי הנישואין.
כבר מילדות כאשר ילדה מקבלת בובה מסבתה עליה ללמוד מהן הדרישות מחיי הנישואין.
גם הגבר נאלץ ללמוד חוקים אלו, כאשר הוא מתחתן עליו לרכוש את הבובה בעלות המשתווה למחירה של פרה, להגיע לסבתה של אשתו וללמוד את החוקים.
רק לאחר תהליך זה ניתן לממש את הנישואין.
ברוב התרבויות באפריקה הנישואין חסרי חשיבות כל עוד לא נולד הילד הראשון, "child-doll" לעיתים משמשת כתחליף לכך.
הבעל מכין לאשתו בובה מעץ מקשט אותה בשיער וחרוזים ומעניק לאשתו.
היא סוחבת את הבובה על גבה ומטפלת בה עד הגעת הילד הראשון.
באפריקה הלחץ התרבותי להפוך לאמא הוא עצום, כבר בילדות נשים מחונכות להאמין שייעודן בחיים הוא ללדת ילדים, ואישה ללא ילדים לא מוערכת בחברה.
בנוסף, יש שימוש בחשיבות הנושא לצורך שמירת הנורמות התרבותיות, אישה הסוטה מהנורמות מאוימת בכך שפוריותה תיפגע.
אחת מהסיבות החשובות להבאת ילדים היא שהם אחראים לקבורה נאותה להוריהם.
למשל אצל אנשי Edo מניגריה ישנה אמונה שמי שנקבר מחוסר ילדים, לא יגיע לקבורה נאותה ולכן לא יזכה להצטרף לאבותיו בעולם הבא.
נשים ללא ילדים סופגות השפלות גם במהלך הקבורה, למשל, בקניה אנשי הגוס מחוררים את פטמות האישה בפירסינג לפני הקבורה אם היא חסרת ילדים ושמים תרנגולת ליד קברה שתבכה במקום הילדים שאינם.
בתרבות האפריקאית נעשה שימוש בבובות על מנת להבטיח את פוריות האישה או להחזיר את זו שאבדה.
ישנה אמונה שכבר מהרגע שילדות נעשות פוריות הבובה מגנה על פוריותן וכשהן נישאות היא מסייעת בכניסה להריון.
עבור נשים עם בעיות פוריות, הבובות מסייעות ביכולת להרות.
בנוסף במקרים בהם נפטר ילד במשפחה הבובה מחליפה את מקום הילד ומעודדת את האם להיכנס להריון מחדש.
בקרב אנשי Nguni מדרום אפריקה ישנה משמעות למידה בה ילדה משחקת עם בובתה.
אם היא משחקת עמה בקביעות יהיו לה ילדים רבים ואם אינה מטפלת בבובה במסירות הוריה גוערים בה שלא תהיה אישה ואמא טובה.
בקרב אנשי Zaramo בטנזניה כאשר הילדה מקבלת מחזור לראשונה היא נכנסת לבידוד ומקבלת בובה.
היא מלבישה את הבובה בשיער שלה עצמה, בבגדיה ועיטוריה ומתייחסת אליה כבתה.
בסיום הבידוד היא יוצאת לרקוד ברחובות כאשר הבובה לראשה ומקבלת מטבעות מהעוברים ושבים.
הטקס מסתיים בנטרול הבובה על ידי הסרת העיטורים ממנה ושמירה עליה עד הילדה הבאה במשפחה שתהפוך לפוריה.
תפקיד הבובות כמתווכות תפקידים חברתיים-תרבותיים
בובות אפריקאיות מביאות לידיעה את קיומו החשוב של הבאת ילדים לעולם.
הפיכת האישה לאמא מעלה את מעמדה החברתי עקב כך שמילאה את המשימה שהחברה הטילה עליה.
הבובות נמצאות בחייהן של הנשים כבר מהילדות, טקס החניכה והנישואין והן אוכפות את שמירת הנורמות.
משתמשים בהן בטווח רחב של טקסים ולמטרות שונות.
לבובות יש תפקיד חשוב ביצירת הייצוגים של מערכות יחסים אצל גברים ונשים, תפיסה עצמית ותפיסות תרבותיות משותפות.
אפילו הדרך בה השיער נהוג להיראות בתרבות מקומית מסוימת מתווך לילדה דרך בבובתה.
כלומר האופן בו הבובות נעשות בכל שבט מסמנות גם את אידיאל היופי המצופה מן האישה.
בתרבות האפריקאית יש גבול דק בין משחק בבובות לטקסים הנעשים באמצעותם, היא בעלת תפקיד דו משמעי, בובה יכולה להשתייך לאישה מבוגרת והיא אינה תשחק בה אף פעם.
זאת כי הבובה משמשת לעידוד פוריות, טיפול בעקרות והריון מזורז.
לכן לבובה יש לעיתים מראה המזכיר איבר מין זכרי ומשויכות לה היבטים אנתרופומורפיים.
הבובות מלמדות את הנשים כבר מילדות מהו תפקידן המגדרי והקשרו למיניות.
השלבים השונים שעוברת האישה במהלך התפתחותה מסומל גם בטווח הרחב של סוגי הבובות כאשר כל אחת מעוצבת בצורה אחרת הממחישה את תפקידה.
למשל אצל אנשי Ndebele בובת החניכה עם חרוז בצורת דמעה על מנת לבטא את אובדן הילדה שגדלה או בגלל התלאות שתעבור בטקס החניכה.
בובת הכלה מאופיינת בהינומה ועיטורים כאשר כל עיטור מסמל את מספר ראשי הבקר שמשפחתה תקבל עבורה.
בובת האם מסמלת את כבודה כאשר אישה נשואה עם ילדים מסומלת בצבעי אדום ושחור ושילוב של חרוזים בצבע כחול ושחור מסמל שהגיעה לנישואין בתולה.
בובת הנערה הבתולה מסומלת כרווקה על ידי ידיה החשופות.
רוברט "בובי" האצ'רסון היה מוזיקאי ג'אז ונגן ויברפון ומרימבה אמריקאי.
האצ'רסון היה לאחד מהוויברפוניסטים הראשונים והבולטים ביותר בסצנת הג'אז של שנות ה-60 וה-70 ונודע בעיקר בשל עבודותיו בתחום הפוסט-בופ והג'אז החופשי.
במרוצת השנים האצ'רסון ניגן ושיתף פעולה עם מוזיקאים שונים ונהג לשתף פעולה עם ג'ו צ'יימברס, מק'קוי טיינר והרולד לנד בין היתר.
הוא נחשב לאחד מהוויברפוניסטים המשפיעים ביותר, והשפיע בין היתר על הוויברפוניסטים סטפון האריס, סטיב נלסון וג'ואל רוס.
בובי האצ'רסון נולד וגדל בלוס אנג'לס.
הוריו לא עסקו במוזיקה, אך אחיו היה חברו של דקסטר גורדון, והשניים היו מאזינים יחד לתקליטים בבית משפחת האצ'רסון.
אחותו הגדולה של האצ'רסון הייתה זמרת ששרה בהרכבים בהובלת ריי צ'ארלס, סאני קלארק וג'רלד וילסון, והפגישה בין אחיה הקטן לבין הסקסופוניסטים בילי מיטשל ואריק דולפי, שהיה בן זוגה באותה התקופה.
בגיל 12 התחיל האצ'רסון לנגן בוויברפון אחרי ששמע את מילט ג'קסון מנגן לצד מיילס דייוויס, ת'לוניוס מונק, פרסי הית' וקני קלארק באלבום Miles Davis All Stars, Volume 2. בצעירותו הרבה לנגן עם חברו הטוב, הבסיסט הרבי לואיס, והשניים אירחו ג'אם סשנים בהם השתתפו מוזיקאים כמו צ'ארלס לויד ופיניאס ניובורן ג'וניור.
בשנת 1960 האצ'רסון החל להקליט מעט עם מוזיקאים שונים, והצטרף שנתיים לאחר מכן להרכב המשותף של בילי מיטשל ואל גריי.
אחרי התפרקות ההרכב, האצ'רסון עבד זמן מה כנהג מונית, והשתתף בג'אם סשנים שאירח לואיס בדירתו.
באחד מהג'אם סשנים השתתף הטרומבוניסט גריישן מונקור השלישי, שהתרשם מנגינתו של האצ'רסון והמליץ לג'קי מקלין לצרף אותו ללהקתו החדשה.
האצ'רסון הקליט לראשונה בחברת "בלו נוט" באלבום One Step Beyond של מקלין, וניגן לאחר מכן בסשנים נוספים של בלו נוט כמלווה באלבומיהם של מונקור, דולפי, גורדון, אנדרו היל וגרנט גרין ואחרים.
את רוב האלבומים בהם ניגן בתקופה זו ניתן לשייך לסוגת הפוסט-בופ, הג'אז החופשי והג'אז האוונגרדי, אם כי הקלטותיו הראשונות של האצ'רסון הראו את בקיאותו בנגינת בלוז והארד בופ.
בתקופה זו חבר האצ'רסון למתופף ג'ו צ'יימברס, שייחס להאצ'רסון את המצאת טכניקת הנגינה בוויברפון בארבעה מקלות.
אלבומו הראשון של האצ'רסון עם מק'קוי טיינר, !Stick-Up, הוא אלבומו היחיד מתוך עשרה אלבומים שהוקלטו בין 1965 ל-1969 בו לא מנגן צ'יימברס.
האצ'רסון הקליט בבלו נוט בין השנים 1963-1977.
בשנת 1967 איבד האצ'רסון את רישיון הנהיגה במונית וכרטיס הקברט שלו, שאפשר לו לנגן במועדוני ניו יורק המוכרים אלכוהול, כאשר הוא וצ'יימברס נעצרו בגין שימוש במריחואנה.
הוא חזר לגור בקליפורניה, והמשיך להקליט עבור בלו נוט עד להצטרפותו לקולומביה רקורדס ב-1977. בחוף המערבי פגש האצ'רסון בסקסופוניסט הרולד לנד, והשניים הקליטו יחד שבעה אלבומים והיו חברים בשישייה שכללה את קרטיס פולר, סידר ולטון, באסטר ויליאמס ובילי היגינס.
בין שנות ה-80 וה-90 האצ'רסון עבר בין חברות תקליטים שונות, בהן ורב, אטלנטיק ולנדמארק רקורדס.
האצ'רסון היה חבר מייסד ב-SFJazz Collective - קולקטיב הג'אז של מרכז הג'אז בסן פרנסיסקו - בין השנים 2004-2008, וניגן בו לצד ג'ושוע רדמן, בריאן בלייד, מיגל זנון, אריק הרלנד ואחרים.
ב-2010 זכה האצ'רסון בפרס מטעם הקרן הלאומית לאמנויות, ואלבומו האחרון, Enjoy the View, יצא בשנת 2014 תחת חברת בלו נוט.
האצ'רסון התחתן פעמיים: הוא הקדיש את הקטע Little B's Poem לבנו מנישואיו הראשונים, בארי.
ב-1972 זכה אחד משיריו היחידים של האצ'רסון בסגנון הפיוז'ן להצלחה פתאומית, שאפשרה לו לקנות חלקת אדמה עליה בנה את ביתו במונטארה, קליפורניה.
באותה השנה התחתן האצ'רסון בפעם השנייה, ובנו טדי הוא מנהל הפקה במרכז הג'אז בסן פרנסיסקו.
האצ'רסון היה חבר בכנסייה המתודיסטית האפריקנית בצעירותו, ועבר ל בהמשך חייו.
האצ'רסון, מעשן כבד, סבל ממחלת ריאות חסימתית כרונית מ-2007. הוא נפטר בביתו במונטארה ב-15 באוגוסט 2016.
מחוז בובומה (באנגלית, בסוואהילי: Buvuma) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה.
במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מוקונו.
ב-1 ביולי 2010, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז.
מחוז בובומה הוא ארכיפלג בצפון אגם ויקטוריה.
בשפת המקומיים, לוגנדה, משמעות השם היא "התעללות".
שם זה ניתן למקום בראשית המאה ה-18, בתקופת שלטונו של קבקה קיווה על ממלכת בוגנדה.
בעת ביקור של המלך במחוז, קרא לעברו אחד התושבים "האם האיש עם השיניים הבולטות הוא המלך?".
פמליית המלך נעלבה בשמו, ומאז החל הממשל להפלות לרעה את תושבי המחוז.
כדי לשמור על זהותם, המציאו תושבי המחוז שפה עצמאית בשם לווומה, שהיא ערבוב של השפות המקומיות לוגנדה וסוגה.
בראשית המאה ה-19, התפשטה במחוז מחלת השינה על ידי זבוב הצה צה.
המגפה הותירה נזק רב, ומותארת כמגפה שהותירה אחריה רק ציפורים וזוחלים.
המחוז גובל במחוז ג'ינג'ה מצפון, במחוז מאיוגה ממזרח, ברפובליקה המאוחדת של טנזניה מדרום במחוז בוויקווה מצפון מערב.
עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא קיטאמילו.
שטח המחוז עשיר במשאבי טבע כגון נחושת, קובלט ואבן גיר.
ענפי הכלכלה המרכזיים במחוז הם דיג, שבו תלויים רוב תושבי המחוז, וכעת נמצא בבעיה עקב דיג יתר, תיירות, חטיבת עצים, וייצור פחם.
בנוסף רבים מתושבי המחוז עוסקים בחקלאות לצרכים עצמיים.
במחוז יש 26 יערות, שנכחדים עקב כריתת עצים ושריפת יערות לטובת ייצור הפחם.
קצב גידול האוכלוסייה הוא 6.36% בשנה.
כ-90% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
בובות הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי אביב גפן והמוזיקאי הישראלי עידן רייכל, מתוך אלבום האולפן ה-12 של גפן, "פסיפס".
השיר יצא לאור ב-28 בפברואר 2011, על ידי חברת התקליטים הליקון, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'.
נכון לספטמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-490 אלף צפיות ביוטיוב.
השיר נכתב על ידי אביב גפן, והולחן והופק על ידי גפן ועידן רייכל, ומשלב בתוכו את סגנונות הרוק והמוזיקה האתנית.
השיר, יחד עם "קוצים", היה אמור להיכלל באלבום משותף של השניים, בשם "רייכל גפן", אך בסופו של דבר האלבום נגנז, והשירים נכללו באלבומו ה-12 של גפן, "פסיפס", יחד עם השיר "קוצים" של השניים, שהיה אמור להיכלל באלבום גם הוא.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, תוך שהעניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב, באומרו כי "הדואט הופך את השיר לסוג של שירת המנון, אולי מסר לאנשים שחיים בנתק, מנגינה ועיבוד יפים שמפקיעים את השיר מהתחום האישי.
בטח לא מוזיקה שמשדרת חוויה טראומטית מתבכיינת.
שניהם רוצים להיות בשיר, גפן הרוקי, רייכל האתני", עם זאת, סיים באומרו כי "התחושה של מעין לחוד וביחד: יש כאן שיר קליט, להיט ממש, אבל לא ממש חיבור אינטגרטיבי שיוליד את הלהקה החדשה של גפן את רייכל".
בובי דיקסון הוא כדורסלן עבר אמריקאי-טורקי, המשחק בעמדת הרכז.
ביוני 2015 זכה לאזרחות טורקית, ומאז הוא מייצג את נבחרת טורקיה בכדורסל תחת שמו הטורקי עלי מוחמֵד .
דיקסון נולד וגדל בשיקגו שבאילינוי, ובין השנים 2004–2006 למד באוניברסיטת טרוי אשר באלבמה.
בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 16.3 נקודות, 5.3 אסיסטים, 4.6 ריבאונדים ו-2.7 חטיפות למשחק.
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2006, חתם דיקסון על חוזה בקבוצת "סנט אטיין" הצרפתית.
במאי 2007 עבר לשחק בגראבלין דנקירק, ובעונת 2007/2008 שיחק בקבוצת "שווייצ'ה" מליגת העל הפולנית.
בקיץ 2008 הצטרף לבנטון טרוויזו מליגת העל האיטלקית, ולאחר 17 משחקים חזר לשחק בצרפת, עבור לה-מאן סארת.
עד לסיום אותה עונה רשם ממוצעים של 15.4 נקודות ו-5.8 אסיסטים למשחק, וזכה עם לה-מאן בגביע הצרפתי.
בשנת 2009 חתם על חוזה באסוול ליון-וילרבאן הצרפתית, במדיה שיחק לראשונה ביורוליג.
בעשרת משחקיו ביורוליג הציג יכולת גבוהה עם 11.5 נקודות ו-3.1 אסיסטים בממוצע למשחק.
בסיום עונת 2009/2010 חזר לשחק בבנטון טרוויזו, ובשתי העונות הבאות שיחק עבור ניו באסקט ברינדיזי האיטלקית ודיז'ון באסקט הצרפתית, בהתאמה.
בין השנים 2012–2015 שיחק דיקסון בפינאר קרשיאקה הטורקית.
בעונת 2013/2014 הוביל את הקבוצה לזכייתה הראשונה בגביע הטורקי, ובעונת 2014/2015 זכה עמה באליפות ליגת העל הטורקית, בפעם השנייה בלבד בתולדותיה.
דיקסון זכה הן בפרס ה-MVP של משחק גמר הגביע 2014, והן בפרס ה-MVP של סדרת גמר הליגה 2015. בשלוש עונותיו בקבוצה קלע 15.7 נקודות ומסר 4.6 אסיסטים בממוצע למשחק.
ביולי 2015 חתם על חוזה בקבוצת פנרבחצ'ה.
במשחק מול בשיקטש ב-28 במרץ 2016 השיג את הטריפל דאבל השישי בתולדות ליגת העל הטורקית, כאשר קלע 23 נקודות, אסף 12 ריבאונדים ומסר 10 אסיסטים.
לאורך תקופתו בפנרבחצ'ה זכה עם הקבוצה שלוש פעמים באליפות הליגה הטורקית (2016–2018), שלוש פעמים בגביע הטורקי (2016, 2019 ו-2020) ופעם אחת באליפות היורוליג; בעונת , במהלכה קלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק, גברה פנרבחצ'ה בפיינל פור היורוליג על ריאל מדריד ואולימפיאקוס, בדרך לזכייתה הראשונה אי פעם באליפות אירופה.
כמו כן, העפילה הקבוצה לגמר היורוליג בעונות ו-, אך בשתי הפעמים הפסידה (מול צסק"א מוסקבה וריאל מדריד, בהתאמה).
בשנת 2015, לאחר שזכה דיקסון לאזרחות טורקית, יצג לראשונה את נבחרת טורקיה בטורניר אליפות אירופה בכדורסל 2015. בששת משחקיו בטורניר קלע 15.1 נקודות ומסר 4.8 אסיסטים בממוצע למשחק, כולל משחק של 28 נקודות, 12 ריבאונדים ו-4 אסיסטים מול נבחרת איסלנד.
בשנת 2016 השתתף עם הנבחרת הטורקית בטורניר מוקדמות אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו; בשלושת משחקי הטורניר קלע דיקסון 11.7 נקודות בממוצע למשחק, אולם קבוצתו הפסידה לנבחרת צרפת ולא העפילה לטורניר האולימפי.
רוברט הרפר היה ידוע בשם הבמה בובי בול, היה קומיקאי, שחקן וזמר אנגלי.
היה ידוע בעיקר כחבר בצמד הקומי "קאנון ובול", יחד עם טומי קאנון (שמו האמיתי היה תומאס דרבישייר).
השניים הופיעו יחד בתוכנית קומית של רשת ITV בשם "המופע של קאנון ובול", ששודרה בין השנים 1979 ל-1988. אחר כך כיכב בול במגוון קומדיות מצבים וסדרות דרמה בהן "בערוב ימי היין", "בקצב הלב" ו-"Not Going Out".
ב-2005 השתתף בול בעונה החמישית של התוכנית "I'm a Celebrity...Get Me Out of Here!".
בול נולד באולדהאם שבלנקשייר, למרי (לבית סאוואג') ובוב הרפר.
אחר כך עבד כרתך בבית חרושת, שם פגש את מי שיהיה שותפו הקומי תומאס דרבישייר (טומי קאנון).
בול היה חבר בצמד הקומי "קאנון ובול", לצדו של חברו טומי קאנון.
התוכנית שלהם "המופע של קאנון ובול" שודרה בפריים טיים במוצאי שבתות, והייתה אחת התוכנית המצליחות ביותר של LWT, עם אחוזי צפייה גבוהים במשך 12 שנים.
ב-1982 כיכבו השניים בסרט "The Boys in Blue", והשתתפו בסרט הסלפסטיק של אריק סייקס "Mr H Is Late" משנת 1988. עוד הופיעו בתפקידי אורח בתוכנית "המופע של קני אוורט", ובתוכנית "Shooting Stars".
קאנון ובול התחרו בעונה החמישית של תוכנית המציאות "I'm a Celebrity...Get Me Out of Here!".
ב-2011 השתתפו כשופטים בתוכנית "Show Me the Funny" של רשת ITV.
בול היה היוצר של סדרת הסרטים המצוירים לילדים "Military Style!", ששודרה החל מ-1990, והסדרה המצוירת לילדים "Juniper Jungle", ששודרה ב-1992. בשנים 2005 ו-2006 שיחק בתפקיד מר טרנר בסדרת הדרמה "Heartbeat" של ITV.
ב-2005 עד 2008 הופיע בתפקיד לני בסדרה הקומית "בערוב ימי היין" של ה-BBC.
ב-2009 כיכב בול בקומדיה "The Fattest Man in Britain" בתפקיד מוריס מוריסי.
ב-2009 לוהק בול לתפקיד פרנק בקומדיית המצבים הוותיקה "Not Going Out" של ערוץ BBC One.
ההופעה הראשונה בסדרה שלו הייתה ב-2009, אחר כך הופיע בתפקיד אורח ב-2011 וב-2012 (עונה שישית).
החל מהעונה השישית החל להופיע בסדרה בקביעות.
ב-2015 שיחק בתוכנית ספיישל לחג המולד, והמשיך להופיע בסדרה בשנים 2017 עד 2019.
ב-2011 החל בול להופיע בתפקיד בארי בסדרה "משפחה וצרות אחרות" של Sky1. בשנה שלאחר מכן השתתף בשעשועון "Pointless Celebrities" לצדו של קאנון.
בנובמבר 2013 השתתף בול בתוכנית "Children in Need" יחד עם לי מאק.
ב-2013 גילם בול את הדמות של דוקרס בפרק פיילוט של הסיטקום "The Security Men" של ITV, לצדם של ברנדן או'קרול ופאדי מקגיניס.
את הפרק כתבו קרוליין אהירן וג'ף פופ, אבל לא הופקה סדרה מלאה.
ב-2018 הופיעו בסדרה הדוקומנטרית "Last Laugh in Vegas".
השניים כיכבו יחד בפרסומות טלוויזיה של Safestyle UK.
בנובמבר 2019 שיחק בול בתפקיד ריי, אביו החורג של סיימון בגילומו של ג'ו וילקינסון, בסיטקום "The Cockfields".
בול התחתן עם אשתו הראשונה, ג'ואן לין, בשנת 1964. לבני הזוג נולדו שני בנים רוברט ודארן.
בול ולין נפרדו ב-1970. בשנת 1974 התחתן בול עם איבון נוג'נט.
ב-28 באוקטובר 2020 נפטר בול בבית החולים ויקטוריה בבלקפול מסיבוכים של מחלת הקורונה.
is Late1990 Day out with Dana קזינו Casino מארח סדרת טלוויזיה (3 פרקים) 1991 Plaza Patrol טרוור פורוויס סדרת טלוויזיה (6 פרקים) 1993 Gloria!
בתפקיד עצמו משתתף בתחרות 2005–2008 בערוב ימי היין Last of the Summer Wine לני סדרת טלוויזיה (3 פרקים) 2005–2006 בקצב הלב Heartbeat טופסי טרנר סדרת טלוויזיה (2 פרקים) 2006 It's Behind You...
בובי בולדווין הוא שחקן פוקר ואיש עסקים אמריקאי.
בשנת 2003 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
בולדווין זכה בשני צמידי אליפות העולם בפוקר הראשונים שלו ב-1977, בטורנירי Deuce to Seven ו-Seven-Card Stud.
ב-1978 ניצח באירוע המרכזי וסיים במקום השני בטורניר Seven-Card Stud נוסף.
ב-1979 ניצח בטורניר Deuce to Seven וזכה בצמיד הרביעי שלו.
במהלך הקריירה שלו הגיע ל-14 שולחנות גמר במסגרת אליפות העולם.
ב-2018 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.