tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בסופו של דבר, נתניאל ריצ'רדס גילה שבקו זמן חלופי עתידי, פרנקלין ריצ'רדס ביחד עם רייצ'ל סאמרס יהיו הוריו של נבל-על נוסע בזמן איום ונורא בשם הייפרסטורם.
בניסיון למנוע זאת מלקרות, נתניאל ריצ'רדס חזר לנקודה המדויקת בזמן מיד לאחר חטיפתו לראשונה במו ידיו, ובכך מנע מאישיותו של אדון המחשבות להשתלט עליו מלכתחילה.
בהמשך, גם אונסלוט רצה להשתמש בכוחותיו של הילד הצעיר לשינוי המציאות וחטף אותו, וכדי להביסו, ארבעת המופלאים, יחד עם האוונג'רס והאקס-מן השמידו תחילה את צורתו הפיזית ולאחר מכן את צורתו האסטראלית.
בעקבות כך, הוריו של פרנקלין מתו והילד הצעיר הציג את כוחו הגדול ביותר - יצירת יקום כיס שלם במו-ידיו שיאכלס בתוכו את כל הגיבורים אשר "מתו" בהרפתקה זו.
כמה מהם נוצרו מחדש בזכות זיכרונותיו של פרנקלין עליהם, כמו טוני סטארק המתבגר או הצרעה, שהוחזרה לצורתה האנושית במקום המוטאנטית.
היה זה בעזרתם של הנצחיים שפרנקלין החזיר את הגיבורים ליקומם הרגיל.
כאשר מכשפת השני משתמשת בכוחותיה כדי לבטל את כוחותיהם של המוטאנטים אחרי אירועי בית אם, ביניהם פרופסור אקס ומגנטו, הכוחות שנאבדו להם מצטברים יחדיו ויוצרים מחדש את אונסלוט, שתודעתו עדיין ריחפה לאחר מותו.
אונסלוט משתלט על הלפיד האנושי ועל מיסטר פנטסטיק בניסיון לחטוף את פרנקלין, אך הדבר והאישה הבלתי-נראית עוצרים אותו.
עם תחילת הפלישה של גזע הסקרול משני הצורה על כדור הארץ, סקרולית בשם לייג'ה התחזתה לסוזן סטורם ושלחה את בניין בקסטר בו מתגוררים ארבעת המופלאים לממד הנגטיב כשפרנקלין, ולריה וג'וני סטורם נמצאים בו.
פרנקלין חובר לולריה, ויחד עם ג'וני סטורם והדבר נלחמים בגזע הסקרול.
במהלך המיני-סדרה Dark Reign: Fantastic Four, פרנקלין וולריה לכודים בזמן המצור של נורמן אוסבורן, ונום וכמה עשרות סוכני H.A.M.M.E.R צמד האחים נותרים לבדם כאשר ניסוי אותו ערך אביהם הותיר אותם מחוץ לטווח שמיעה, ושאר חברי ארבעת המופלאים היו נטושים בממדים אחרים.
ולריה מצליחה לבודד את אוסבורן משאר הסוכנים ולהוביל אותו לחדר בו פרנקלין הצעיר מחכה לו בעודו עוטה את מסיכתו של ספיידרמן ומתגרה בו.
ארבעת המופלאים חוזרים בדיוק בזמן כדי להגן על הילדים.
במהלך הסיפור "הפחד עצמו", פרנקלין משתמש בכוחותיו משני המציאות ללא רצונו של אביו כדי לשחרר את בן גרים מאחיזתו של גנרל צבאות אסגארד בשם אנגריר שובר הנשמות, על-ידי הפיכתו חזרה לדבר.
פרנקלין מקבל ביקור מזר מסתורי שהדריך אותו בחשאי לגבי השימוש בכוחותיו.
אותו זר מתגלה כגלגול בוגר שלו מהעתיד, והוא מדגיש בפניו את החשיבות שבשליטה על כוחותיו מתוך מטרה יחידה לשימור החיים בכללותם.
בעימות בין קבוצת קרן העתיד לבין השמימיים המטורפים של ארץ-4280, פרנקלין מתואר בידי אחד מהשמימיים כנושא סיווג "מעל ומעבר למוטאנטים ברמת אומגה" (הכוללים בין היתר מוטאנטים כמו צ'ארלס אקסבייר, מגנטו, ג'ין גריי, הופ סאמרס, אליקסיר, אקסודוס, גבריאל סאמרס ודייוויד הולר).
הוא מותקף על ידם, אך מצליח להדוף את פרצי האנרגיה שלהם.
אחרי שיצר עתיד חדש ושימש כעוגן לשינויים אותם ערך בעקבות התמוטטות המציאות לזרם הזמן - דבר שהוביל לחימום יתר ולמותו של כל יצור חי - פרנקלין ריצ'רדס הבוגר, יחד עם אחותו מזמן העתיד נערכים להתקפה אחרונה נגד השמימיים המטורפים.
הוא משגר את שלושת השמימיים לתוך ענק גז מקומי ומשיג לרשותו כדור המכיל את כוחותיו של מקבילו הצעיר - בהם הוא משתמש כדי להחיות את גלקטוס המנוטרל.
פרנקלין וגלקטוס מתעמתים מול השמימיים המטורפים בקרב מתמשך ומביסים אותם.
בסופו של הקרב, פרנקלין וגלקטוס מדברים על המוות של כל היצורים החיים ועל התגלית בנושא אלמותיותו של פרנקלין, ושהשניים יהיו עדים בעוד מיליארדי שנים מהיום לבריאתו של יקום חדש.
בעקבות הקץ הבלתי נמנע של המולטי-יקום של מארוול בידי סדרה של פלישות, דוקטור דום קיבל כוח אומניפוטנטי של הביונדרים והשתמש בשרידי המציאויות הנותרים כדי להקים את כוכב טלאים בשם "עולם הקרב".
בסופו של דבר, כוחות אלה הופשטו ממנו בידי איש המולקולות והועברו לריד ריצ'רדס.
בעזרת כוחותיו החדשים, ריד ריצ'רדס יחד עם קרן העתיד ואיש המולקולות שיחזרו את המולטי-יקום ויצרו גם כמה מציאויות חדשות.
כאשר האי קרקואה הפך למקלט בטוח עבור כל המוטאנטים, ומורשה כניסה רק עבור אלה הנושאים את הגן המוטאנטי, פרנקלין קיבל הזמנה להצטרף ולהתגורר באי, אך הוריו החליטו שיהיה זה טוב יותר אם ימשיך להתגורר עמם.
אולם, כאשר אקסבייר גילה שכוחותיו של פרנקלין מתרוקנים, הוא החליט שזהו הזמן הנכון לקחת את פרנקלין לקרקואה.
יחד עם מגנטו, אקסבייר רקח תוכנית להביא את פרנקלין לאי דרך מערכת היחסים שלו עם קיטי פרייד.
בהמשך, כאשר ארבעת המופלאים התעמתו מול קורמורנט החייזרי הבלתי ניתן לעצירה, פרנקלין השתמש בשארית כוחותיו עליו אך נכשל לעצרו.
אחרי אובדן כוחותיו, פרנקלין ניסה להגיע לקרקואה אך קיבל שדר טלפתי מאקסבייר על הגילוי שהוא אינו מוטאנט ככלות הכל, אלא שהוא השתמש בכוחותיו בתת-מודע כדי לשנות את האנטומיה של עצמו ברמה התאית.
כעת כשכוחותיו אבדו, פרנקלין לא היה יותר מוטאנט, ואקסבייר הכריז שהוא לא רצוי יותר בקרקואה.
במקור, פרנקלין ריצ'רדס החזיק בכוחות של שינוי מציאויות, כלומר להפוך כל מחשבה ותשוקה להתקיים, אפילו ברמה הקוסמית.
הוא מסוגל לארגן את המבנה המולקולרי של חומר ואנרגיה בכוח המחשבה בלבד.
זאת ועוד, פרנקלין יצר בהצלחה יקום כיס המכיל תעתיק של ארץ-616, וכוחותיו העצומים זכו לתשומת ליבם של ישויות קוסמיות כמו גלקטוס, אטרניטי, אינפיניטי, השומרת האומניברסלית רומא וכן הקיסרית האומניברסלית אופאל סטורנין.
אותן ישויות קוסמיות אף תיארו אותו כישות שכוחה היה שוות ערך אליהם.
בנקודה מסוימת, שני שמימיים קיבלו מטלה להשיג את פרנקלין ולבחון אותו כמארח לשמיימי חדש.
בנוסף למניפולציה מולקולרית ושינוי המציאות, פרנקלין ניחן גם בכוחות מחשבתיים כמו טלפתיה, טלקינזיס, יכולת חיזוי והקרנה אסטראלית.
בהיותו ילד, יכולותיו היו מוגבלים בידי השליטה המזערית שלו בהם.
אין הדבר ידוע לאיזו רמה יגיעו כוחותיו כשיתבגר, וזאת משום שמספר גלגולים עתידיים שלו מקווי זמן חלופיים הציגו כוחות משתנים.
אחד מאותם גלגולים שהגיע בצורתו הבוגרת, יכול היה להשמיד ישות שמיימית מארץ-4280 באמצעו של קרב פיזי ביניהם, כאשר בסופו של הקרב נרמז לגבי נצחיותו של פרנקלין.
גרסה עתידית אפשרית של פרנקלין ריצ'רדס מופיעה בקשת הסיפור "ימי עבר עתידי".
בהופעתה היחידה של הדמות, שידועה בכינוי סקראפר, היא נמצאת במערכת יחסים רומנטית עם רייצ'ל סאמרס ומצאה את מותה בידי זקיפי הסנטינל.
במשתנים אחרים בקו הזמן הזה, פרנקלין (הנושא את כוחותיהם הרדיואקטיבים של הוריו ריד ריצ'רדס וסוזן סטורם) ורייצ'ל (בתם של סייקלופס וג'ין גריי) מביאים לעולם נבל-על שכמעט בלתי ניתן לעצירה בשם ג'ונתן ריצ'רדס הידוע בכינוי הייפרסטורם, מוטאנט שמסוגל לשאוב אנרגיה בלתי מוגבלת מהעל-חלל עצמו.
במיני-סדרה "ארץ אקס" מאת הכותב ג'ים קרוגר והמאייר אלכס רוס, פרנקלין ריצ'רדס מקלל את נאמור לאחר שהרג את הלפיד האנושי.
מחצית מגופו של נאמור כעת נשרף כתוצאה מכך, אפילו מתחת למים.
לאחר מכן, פרנקלין לוקח את שריונו של גלקטוס, נכנס לשלב השלישי של האבולוציה האנושית והופך לגלקטוס בעצמו.
בתור גלקטוס, פרנקלין מציל את כדור הארץ על ידי כך שהוא מעכל את השמיימי המתפתח בתוך כוכב הלכת.
הוא חושף את עצמו בפני אביו ריד ריצ'רדס לפני שהוא עוזב את כדור הארץ ואומר שלא יחזור לעולם.
בסופו של הסיפור, ריד ריצ'רדס מקבל את תודעתה של הישות הקוסמית ואומר שמטלתו הראשונה תהיה להציל את בנו.
פרנקפורט הייתה סיירת קלה מסדרת ויסבאדן שנבנתה עבור הצי הקיסרי הגרמני.
הייתה לה אוניית אחות אחת, "ויסבאדן"; האוניות היו דומות מאוד לסיירות מסדרת קרלסרוהה.
שדרית האונייה הונחה בשנת 1913, היא הושקה במרץ 1915 והושלמה באוגוסט 1915. חמושה בשמונה תותחי 15 ס"מ SK L/45, לפרנקפורט הייתה מהירות מרבית של 27.5 קשרים (50.9 קמ"ש) וההדחק שלה היה 6,601 טון (6,497 טון ארוך) במעמס מלא.
פרנקפורט ראתה פעילות נרחבת עם צי הים הפתוח במהלך מלחמת העולם הראשונה.
היא שירתה בעיקר בים הצפוני, והשתתפה בהפגזת ירמות' ולואוסטופט ובקרב יוטלנד וקרב מפרץ הלגולנד השני.
ביוטלנד היא נפגעה באורח קל מסיירת בריטית והצוות שלה ספג אבדות קלות.
בתום המלחמה היא נכלאה עם עיקר הצי הגרמני בסקפה פלו.
כאשר הצי הושמד ביוני 1919, פרנקפורט הייתה אחת הספינות הבודדות שלא הוטבעו בהצלחה.
היא נמסרה לצי האמריקני כשלל מלחמה ובסופו של דבר הוצאה כמטרה לפצצה בניסויים שנערכו על ידי הצי האמריקאי וחיל האוויר של צבא ארצות הברית ביולי 1921.
אלו הונעו על ידי עשרה דוודים פחמיים מסוג מארין ושני דוודים על בסיס נפט.
לפרנקפורט היה צוות של 17 קצינים ו-457 מלחים.
חימוש הנ"מ של האונייה כלל בתחילה ארבעה תותחי 5.2 ס"מ (2 אינץ') L/55, אם כי אלו הוחלפו בזוג תותחי נ"מ 8.8 ס"מ (3.5 אינץ') SK L/45. היא הצטיידה גם בארבעה צינורות טורפדו בקוטר 50 סנטימטרים (19.7 אינץ') עם שמונה טורפדות.
במגדל הניווט היו דפנות בעובי 100 מילימטרים (3.9 אינץ'), והסיפון היה מחופה בלוח שריון בעובי 60 מ"מ.
פרנקפורט הוזמנה תחת שם החוזה ארזאץ הלה והונחה במספנת Kaiserliche Werft בקיל בשנת 1913 והושקה ב-20 במרץ 1915, ולאחר מכן החלו עבודות ההשלמה.
היא נכנסה לשירות בצי הים הפתוח ב-20 באוגוסט 1915, לאחר שהובהלה לעבור ניסויים ימיים.
המבצע הראשון שבו ראתה פרנקפורט פעולה היה הפגזת ירמות' ולואוסטופט ב-24 באפריל 1916. פרנקפורט הוקצתה למסך הסיור של סיירות המערכה של קבוצת הסיור הראשונה, בפיקודו של קונטר-אדמירל פרידריך בודיקר.
במהלך הפשיטה, פרנקפורט תקפה והטביעה סירת סיור בריטית חמושה מול החוף האנגלי.
עקב דיווחים על צוללות בריטיות והתקפות טורפדו, בודיקר הפסיק את המרדף, ופנה חזרה מזרחה לכיוון צי הים הפתוח.
בשלב זה, מפקד הצי הגרמני, ויצה-אדמירל ריינהרד שר, שהוזהר מפני הגיחה של הצי הגדול מסקפה פלו, פנה חזרה לכיוון גרמניה.
בקרב יוטלנד ב-31 במאי – 1 ביוני 1916, פרנקפורט שימשה כאוניית הדגל של בודיקר, מפקד קבוצת הסיור השנייה.
קבוצת הסיור השנייה שוב ביצעה מיסוך לסיירות המערכה של קבוצת הסיור הראשונה, שוב בפיקודו של ויצה-אדמירל פרנץ פון היפר.
פרנקפורט השתתפה בפעולה הראשונה של הקרב, כאשר מסכי הסיירות של שייטות סיירות המערכה הגרמניות והבריטיות נתקלו זו בזו.
פרנקפורט, פילאו ואלבינג ירו לזמן קצר על הסיירות הקלות הבריטיות בשעה 16:17 עד שהספינות הבריטיות פנו.
חצי שעה לאחר מכן, אוניות המערכה המהירות של שייטת אוניות המערכה החמישית הגיעו למקום ופתחו באש על פרנקפורט ושאר הסיירות הגרמניות, אף שהספינות ברחו במהירות מתחת למסך עשן ולא נפגעו.
מעט לפני השעה 18:00 ניסו המשחתות הבריטיות אונסלואו ומורסבי לתקוף את סיירות המערכה הגרמנית.
אש כבדה מפרנקפורט ופילאו אילצה את האוניות הבריטיות להפסיק את ההתקפה.
בסביבות השעה 18:30, פרנקפורט ושאר אוניות קבוצת הסיור השני נתקלו בסיירת הבריטית צ'סטר; הם פתחו באש וקלעו מספר פגיעות על האונייה.
עם זאת, שלוש סיירות המערכה של אדמירל משנה הוראס הוד התערבו והשיגו פגיעה על ויסבאדן שהשביתה את האונייה.
כשעה לאחר מכן, קנטרברי קלעה ארבע פגיעות על פרנקפורט ברצף מהיר: שתי פגיעות של פגזים באזור התורן המרכזי של פרנקפורט ושתי פגיעות פגזים .
אחד הפגזים בקוטר 4 אינץ' פגע מקדימה, הרבה מעל קו המים, והשני התפוצץ במים ליד הירכתיים ופגע בשני המדחפים.
פרנקפורט ופילאו הבחינו בסיירת קסטור וכמה משחתות זמן קצר לפני השעה 23:00. כל אחת מהן ירתה טורפדו לעבר הסיירת הבריטית לפני שפנתה חזרה לעבר המערך הגרמני מבלי להשתמש בזרקורים או בתותחים שלהן כדי להימנע מלמשוך את הבריטים לכיוון אוניות המערכה הגרמניות.
כמעט שעתיים לאחר מכן, פרנקפורט נתקלה בזוג משחתות בריטיות וירתה עליהן זמן קצר עד שנסוגו במלוא המהירות.
בפרנקפורט היו שלושה הרוגים ושמונה עשר פצועים במהלך הקרב.
היא ירתה 379 פגזים בקוטר 15 ס"מ וזוג פגזים בקוטר 8.8 ס"מ, ושיגרה טורפדו בודד.
האונייה השתתפה במבצע אלביון באוקטובר 1917, מבצע לחיסול כוחות הצי הרוסי שעדיין החזיקו במפרץ ריגה.
האונייה הייתה חלק מקבוצת הסיור השנייה, בפיקודו של קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר.
בחודש שלאחר מכן, פרנקפורט ושאר קבוצת הסיור השנייה היו מעורבים במהלך קרב מפרץ הלגולנד השני.
יחד עם שלוש סיירות נוספות מקבוצת הסיור השנייה, קניגסברג שולות מוקשים מלווות שפינו נתיבים בשדות מוקשים שהניחו הבריטים.
אוניות המערכה דרדנוט קייזר וקייזרין עמדו מנגד בתמיכה מרחוק.
במהלך הקרב, פרנקפורט ירתה טורפדו לעבר הסיירות הבריטיות התוקפות, אך לא הצליחה להשיג פגיעה כלשהי.
הבריטים ניתקו את ההתקפה כשהגיעו אוניות המערכה הגרמניות למקום, ולאחר מכן נסוגו גם הגרמנים.
בשעה 19:08 ב-21 באוקטובר 1918, פרנקפורט נגחה והטביעה בטעות את הצוללת SM UB-89 בקיל-הולטנאו, והרגה שבעה מאנשי הצוות שלה.
UB-89 נמשתה על ידי גוררת ההצלה ציקלופ ב-30 באוקטובר, אך מאחר שהמלחמה כמעט הסתיימה, היא לא תוקנה ולא ראתה שירות נוסף.
בשבועות האחרונים של המלחמה התכוונו שר והיפר להסב נזק רב ככל האפשר לצי הבריטי, על מנת להבטיח עמדת מיקוח טובה יותר לגרמניה, תהיה העלות של הצי אשר תהיה.
רוב האוניות של צי הים הפתוח, כולל פרנקפורט, נכלאו בבסיס הצי הבריטי בסקפה פלו, בפיקודו של רויטר.
מלחים בריטים עלו על פרנקפורט והצמידו אותה לחוף לפני שהספיקה לשקוע.
היא נמשתה בחודש הבא ולאחר מכן הועברה לצי ארצות הברית כשלל מלחמה.
היא נתפסה רשמית ב-11 במרץ 1920 באנגליה ונכנסה לשירות בצי האמריקני ב-4 ביוני.
מכיוון שהיא נפגעה בניסיון ההטבעה, היא נגררה על ידי שולות המוקשים רדווינג, רייל, ופאלקון ונלקחה לברסט, צרפת, שם אוניית המערכה הגרמנית לשעבר SMS אוסטפריזלנד, שנמסרה גם היא לארצות הברית, גררה את פרנקפורט.
שלושת שולות המוקשים גררו לאחר מכן שלוש ספינות טורפדו גרמניות לשעבר יחד עם אוסטפריזלנד ופרנקפורט; לאחר מכן חצתה השיירה את האוקיינוס האטלנטי אל מספנת הצי של ניו יורק.
שם, הספינות נבדקו ביסודיות על ידי מהנדסים ימיים כדי לקבוע את היתרונות והחסרונות של האוניות הגרמניות, במטרה לשלב את כל הלקחים שנלמדו בעיצובים אמריקאים עתידיים.
כשהיא הייתה שם, נאטמו לחלוטין התאים האטומים שלה כדי לשפר את יכולתה להישאר צפה כאשר היא ניזוקה.
ביולי 1921, שירות האוויר של הצבא והצי האמריקני ערכו סדרה של ניסויי הפצצה מול קייפ הנרי, וירג'יניה, בראשות הגנרל בילי מיטשל.
המטרות כללו ספינות מלחמה אמריקאיות וגרמניות לשעבר, כולל אוניית המערכה הישנה איווה, פרנקפורט ואוסטפריזלנד.
פרנקפורט תוכננה לבדיקות שנערכו ב-18 ביולי.
ההתקפות התחילו עם פצצות ו-, שגרמו נזק קל לגוף.
לאחר מכן החליפו המפציצים לפצצות גדולות יותר ופצצות ; מפציצים של שירות האוויר של הצבא מרטין MB-2 פגעו בפרנקפורט עם כמה מתוך פצצות ה-600 ליברות והטביעו את האונייה בשעה 18:25.
פרנקנשטיין הוא סרט אימה-מדע בדיוני אמריקאי שנכתב ובוים על ידי גיירמו דל טורו על בסיס הרומן באותו שם שנכתב על ידי מרי שלי בשנת 1818. בסרט מככבים אוסקר אייזק, ג'ייקוב אלורדי, מיה גות', כריסטוף ואלץ, פליקס קאמרר, לארס מיקלסן, דייוויד בראדלי, כריסטיאן קונברי, צ'ארלס דאנס וראלף איינסן.
בכורת הסרט העולמית התקיימה במסגרת התחרות הראשית של פסטיבל הסרטים של ונציה ה-82 ב-30 באוגוסט 2025. הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית בבתי קולנוע נבחרים ב-17 באוקטובר 2025 ובישראל, ב-23 באוקטובר 2025; בהמשך, הסרט עלה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ברחבי העולם ב-7 בנובמבר 2025.
ספינת מחקר בפיקודו של קפטן אנדרסון עושה את דרכה ל, אך נלכדת לפתע בגוש קרח עצום.
במהלך ניסיונות החילוץ, אנשי הצוות נתקלים בגבר פצוע אנושות, אותו הם מזהים כברון ויקטור פרנקנשטיין, ומעלים אותו לסיפון לצורך טיפול.
בעודו מאושפז, מותקפת הספינה בידי יצור מסתורי וענק עטוי-ברדס, בעל כוח פיזי על-אנושי ויכולות ריפוי עצמי מיידיות.
היצור הורג שישה מאנשי הצוות וכמעט מטביע את הספינה, עד שאנדרסון יורה ישירות אל הקרח ומפיל את היצור אל המים הקפואים.
כשהסכנה נחלפת בשקט מתוח, ויקטור מספר לקפטן כי היצור הוא מעשה ידיו, כי לא ניתן להשמידו, וכי הוא ירדוף אותו עד שיימסר לידיו.
ויקטור מגולל בפני אנדרסון את סיפור חייו: הוא נולד למשפחת אצולה מדעית.
אביו, הברון לאופולד פרנקנשטיין, היה רופא מבריק אך קר ואכזר, ואילו אמו, הברונית קלייר, הייתה האדם היחיד שהרעיף עליו אהבה וחום.
בעת לידת בנה השני, ויליאם, קלייר מתה מסיבוך בלידה, ולאופולד – שחדל להציל את חייה – מפנה את כל תשומת לבו לבן הצעיר.
ויקטור, שנותר יתום מאם ומנוכר לאביו, נשבע כי יקדיש את חייו למציאת הדרך להביס את המוות.
לאחר מותו של האב נפרדים האחים, ויקטור מתמסר ללימודיו באוניברסיטה ונעשה למדען מבריק, אך גם יהיר ובלתי-יציב.
רצונו להתעלות מעל מגבלות האנושות מוביל אותו לבצע ניסוי שבו הוא מצליח להחיות גופה מתה לעיני חבריו למדע.
מעשהו נתפס כחילול הקודש, והוא מפוטר.
אך הניסוי מושך את תשומת לבו של סוחר הנשק היינריך הרלנדר, המציע לו מימון בלתי-מוגבל ומעבדה פרטית בתנאי לא-מפורש.
ויקטור מגייס לעזרתו את אחיו, ויליאם, המאורס לאחייניתו של הרלנדר – אליזבת.
חרף סלידתה ממנו, ויקטור מפתח כלפיה רגשות עמוקים, ההופכים בהדרגה לאובססיה.
הרלנדר, שהשקיע הון בפרויקט, מאבד את סבלנותו ומציב לוויקטור אולטימטום של שבוע להציג תוצאות.
לאחר קרב עקוב-מדם בחזית מלחמת קרים, ויקטור אוסף חלקי גופות של פושעים וחיילים מתים, ובונה מהם גוף אנושי חדש.
הוא מפתח שיטה להעברת זרם חשמלי במערכת הלימפה על מנת להחיות את הלב והמוח.
זמן קצר לפני השלמת הניסוי מגלה ויקטור שהרלנדר עצמו גוסס ממחלת העגבת, ושהוא מתכוון להעביר את מוחו אל הגוף החדש.
ויקטור מסרב, בטענה שמחלתו תפגע בהצלחת הניסוי.
השניים מתעמתים, הרלנדר מנסה לחבל בניסוי אך מחליק ונהרג.
ויקטור מפעיל את מכשיריו במהלך סופת ברקים, אך היצור נותר חסר-חיים – לאכזבתו.
למחרת בבוקר מתעורר ויקטור ומגלה את היצור חי, עומד מול מיטתו.
נדהם מהצלחתו, הוא מלמד אותו לבטא את שמו – אך במהרה כולא אותו במרתף.
ויקטור מגלה כי היצור בעל כוח פיזי על-אנושי ויכולות ריפוי עצמי מיידיות.
הוא מזמין את ויליאם ואליזבת לראות את יצירתו, ואליזבת, בניגוד אליו, מגלה חמלה כלפי היצור ומלמדת אותו לדבר.
עם הזמן היא מצליחה לעורר בו ניצוץ של אנושיות, אך ויקטור – שמקנא בקשר הנרקם ביניהם – הופך מתוסכל, תוקפני ואלים.
כאשר היצור מתחיל לפתח מודעות עצמית, ויקטור מבין את הסכנה שבקיומו ומחליט להשמיד את המעבדה.
הוא מצית אותה, אך כשהוא שומע את זעקות היצור, הוא מתחרט ומנסה להצילו.
פיצוץ אדיר משליך אותו על סלע ומותיר אותו קטוע רגל.
היצור מצליח להשתחרר ולקפוץ אל הים.
בהמשך הוא נסחף אל חוף מרוחק ומוצא מקלט בבקתה של זקן עיוור ונכדתו.
במשך שבועות הוא מסייע להם בחשאי בעבודות המשק, והזקן מכנה אותו "רוח היער".
כשהוא נשאר לבדו עם הזקן, הם מפתחים ידידות אמיצה; היצור לומד לדבר, לקרוא ולהבין את העולם סביבו.
אך כשלהקת זאבים תוקפת את החווה והזקן נהרג, בני המשפחה רואים את גופתו ומאשימים את היצור, שנאלץ לברוח.
בדרכו הוא מגלה בשרידי המעבדה של ויקטור מסמכים המאשרים את מוצאו – ואת כתובתו של יוצרו.
מלא זעם וייאוש על בדידותו הנצחית, היצור מאתר את ויקטור בליל חתונתם של ויליאם ואליזבת ודורש ממנו ליצור עבורו בת-לוויה.
ויקטור מסרב בזעזוע, מתכחש לאחריותו, והיצור תוקף אותו.
אליזבת מנסה לעצור אותו, אך נפצעת מירייה שוויקטור יורה לעבר היצור.
בהיסטריה, ויקטור מאשים את יצירתו, והיצור משיב בזעם קטלני – הוא משמיד את אולם החתונה וטובח במוזמנים.
ויקטור מנסה להציל את ויליאם, אך זה מת בזרועותיו לאחר שמתוודה שתמיד פחד ממנו.
היצור בורח, נושא עמו את אליזבת הגוססת למערה, שם הוא מבלה עמה את רגעיה האחרונים.
שבור לחלוטין, ויקטור נשבע לנקום.
הוא רודף אחר היצור עד קצות העולם – צפונה אל הקוטב הצפוני – כשהוא נחוש להשמידו גם במחיר חייו.
הוא מנסה להפעיל מטען דינמיט, אך נכשל ונפצע אנושות.
אנדרסון וצוותו מוצאים אותו ומעלים אותו לספינה, שם הוא מתוודה על חטאיו.
היצור מגיח לסיפון, ויקטור מבקש את סליחתו ומת בזרועות יצירתו.
היצור, שסלח לו, דוחף את הספינה החוצה מהקרח ומשחרר אותה לים הפתוח.
אנדרסון מצווה על צוותו לשוב הביתה, בעוד היצור מביט ב הזורחת בפעם הראשונה, מושיט את ידיו לאורה – כפי שוויקטור לימד אותו לעשות בחייו – ומקבל את קיומו ואת חירותו החדשה.
אוסקר אייזק – ויקטור פרנקנשטיין, את דמותו של פרנקנשטיין בצעירותו מגלם כריסטיאן קונברי.
מיה גות' – בתפקיד כפול:
ליידי אליזבת הרלנדר, ארוסתו של ויליאם, שלה ויקטור רוחש רגשות אהבה.
הברונית קלייר פרנקנשטיין, אמם המנוחה של ויקטור וויליאם, שמתה בלידתו של ויליאם.
פליקס קאמרר – ויליאם פרנקנשטיין, אחיו הצעיר של ויקטור
כריסטוף ואלץ – היינריך הרלנדר, דודה מצד אמה של אליזבת, יצרן נשק עשיר שמממן את ניסוייו של ויקטור.
צ'ארלס דאנס – הברון לאופולד פרנקנשטיין, אביו של ויקטור, רופא ידוע ונוקשה.
דאנס גילם את אביו של ויקטור גם בעיבוד הקולנועי משנת 2015.
לארס מיקלסן – קפטן אנדרסון
לורן קולינס – אשת הצייד
סופיה גלאסו – הילדה הקטנה
ראלף איינסן – פרופסור קמפרה
בשנת 2007 הצהיר גיירמו דל טורו כי אחד הפרויקטים שהוא "היה הורג כדי ליצור" הוא עיבוד לרומן "פרנקנשטיין", שתוצג כ"טרגדיה מילטונית" הנאמנה לרוח המקור.
הוא שיבח את התסריט של פרנק דרבונט כ"בערך מושלם", וציין כי ממנו התפתח הסרט "פרנקנשטיין" בבימויו של קנת בראנה.
בינואר 2008 חשף כי באותה עת עבד על שרטוטים שבהם קיווה להשתמש כבסיס לעולמו החזותי של הסרט, וכי החל גם בכתיבת הערות תסריט, אך הפסיק עם פרוץ שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי (WGA).
בחודש שלאחר מכן תיאר דל טורו את חזונו לסרט:
בספטמבר 2008, נמסר כי הסרט יופק במסגרת חוזה בן שלוש שנים בין דל טורו לסרטי יוניברסל, לצד סרטי "מפלצות יוניברסל" נוספים.
דל טורו ציין כמקור השראה עבורו את איורי "פרנקנשטיין" מאת ברני רייטסון, והעיר שהסרט לא יהווה עיבוד ישיר לרומן של מרי שלי, אלא "סיפור הרפתקאות שהמפלצת מעורבת בהם." בנוסף, העיר דל טורו שהוא ישמח אם רייטסון יהיה זמין לעצב את הגרסה שלו למפלצת של פרנקנשטיין.
ביוני 2009, דל טורו הצהיר כי הפקת הסרט אינה צפויה להתחיל בארבע השנים הקרובות לכל הפחות.
למרות זאת, נמסר כי דל טורו כבר ליהק את משתף הפעולה הקבוע שלו, דאג ג'ונס, לגילום דמות המפלצת של פרנקנשטיין והחל ליזום מבחני איפור עם השחקן.
מאוחר יותר, חשף ג'ונס כי הפרויקט נגנז עקב תוכניותיה העתידיות של "סרטי יוניברסל" לזיכיון היקום האפל שלהם.
בשנת 2013, נודע כי דל טורו הביע עניין בליהוקו של בנדיקט קמברבאץ' לתפקיד המפלצת.
בשנת 2014, הצהיר דל טורו כי ברצונו לביים עיבודים ל"פרנקנשטיין" ול"כלתו של פרנקנשטיין", וכי יו"ר "סרטי יוניברסל", דונה לנגלי, פנתה אליו מספר פעמים במטרה להוציא את הפרויקט לפועל – אך הוא נמנע מכך משום שזהו "פרויקט החלומות" שלו.
בשנת 2016, אמר דל טורו על ניסיונותיו להגשים את חלומו לביים את הסרט:
בשנת 2020, בריאיון לקידום הסרט "Antlers", הצהיר דל טורו שאם יהיה לו המימון, הוא יפיק עיבוד ל"פרנקנשטיין" שיתפרש על פני שניים עד שלושה סרטים בשל מורכבות הספר ונקודות המבט המשתנות.
במרץ 2023, הוכרז כי פיתוחו של הסרט עבר לידיה של שירות ההזרמה "נטפליקס", וכי דל טורו נפגש עם השחקנים אוסקר אייזק, אנדרו גארפילד ומיה גות' על מנת לנהל משא ומתן על ליהוקם לסרט.
עוד צוין כי ליהוקים אלו טרם רשמיים שכן דל טורו עדיין עסק בכתיבת התסריט.
כמו כן, נחשף שאייזק יגלם את דמותו של ויקטור פרנקנשטיין.
דל טורו בילה תשעה חודשים בעיצוב המראה של המפלצת בגילומו של גארפילד, אך הם בוטלו כשהוא עזב, מה שהותיר לו רק תשעה שבועות לעצב מחדש את המראה של המפלצת עבור אלורדי, שגובהו מתעלה על של גארפילד.
עוד נמסר על ליהוקם של פליקס קאמרר, לארס מיקלסן, דייוויד בראדלי, כריסטיאן קונברי וצ'ארלס דאנס לתפקידים שטרם פורסמו.
באפריל 2024, הודיע דל טורו כי ראלף איינסן לוהק להופעה קצרה אך "משמעותית".
צילומי הסרט החלו ב-12 בפברואר 2024 בטורונטו, והסתיימו ב-30 בספטמבר 2024. צילומים נוספים התקיימו בספטמבר 2024 ברויאל מייל שבאדינבורו ובטירת ברגלי האוס שבסטמפורד, לינקולנשייר.
דל טורו הצהיר כי הסרט אינו סרט אימה קלאסי, אלא סיפור רגשי במהותו.
אוסקר אייזק, המגלם את דמותו של ויקטור פרנקנשטיין, תיאר את הסרט כ
בינואר 2025 נחשף כי אלכסנדר דספלה הלחין את פסקול הסרט, לאחר ששיתף פעולה בעבר עם דל טורו בסרטיו "צורת המים" (2017) ו"פינוקיו" (2022).
דל טורו הסביר את השראתו ליצירת הסרט כך:
הסרט עלה לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים ב-17 באוקטובר 2025, ובישראל, ב-23 באוקטובר 2025; בהמשך הסרט עלה לשירות "נטפליקס" ב-7 בנובמבר 2025.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" קיבל הסרט את הציון 86% על סמך 145 ביקורות מבקרים.
בקונצנזוס המבקרים של האתר נכתב: באתר הביקורות "Metacritic", המשתמש בממוצע משוקלל, קיבל הסרט ציון של 78/100 על סמך 44 ביקורות מבקרים, דבר המעיד על "ביקורות חיוביות לרוב".
מבקרים רבים תיארו את הסרט כביטוי של רומנטיקה גותית, ברוח סרטו הקודם של דל טורו, "קרימזון פיק" (2015), וכן ברוחם של סרטים כמו "ראיון עם הערפד" (1994) של ניל ג'ורדן ו"דרקולה" (1992) של פרנסיס פורד קופולה.
פרנקנשטיין הוא סרט דרמה ואימה אמריקאי משנת 1994, בבימויו ובכיכובו של קנת בראנה, עם תסריט מאת סטפני סוזק.
הסרט מהווה עיבוד קולנועי לרומן הגותי "פרנקנשטיין" מאת מרי שלי אשר פורסם במקור ב-1818. לצד בראנה, מככבים בסרט רוברט דה נירו בתפקיד המפלצת של פרנקנשטיין, הלנה בונהם קרטר, איאן הולם וג'ון קליז.
הסרט, אשר הופק בתקציב של כ-45 מיליון דולרים, הכניס מעל ל-112 מיליון דולרים בקופות ברחבי העולם.
ויקטור פרנקנשטיין, סטודנט לרפואה משווייץ, מונע על ידי רצון עז להתגבר על המוות לאחר שאמו נפטרה במהלך לידת אחיו.
במחקריו, הוא מגלה דרך להחיות רקמות מתות ויוצר יצור חי מחלקי גופות.
היצור, שננטש על ידי יוצרו בשל מראהו המבעית, יוצא למסע של גילוי עצמי ונקמה, מה שמוביל לעימותים טרגיים בין היצור ליוצרו.
קנת בראנה – ויקטור פרנקנשטיין, מדען צעיר ושאפתן.
רוברט דה נירו – המפלצת של פרנקנשטיין, יצירתו של ויקטור המחפשת זהות ונקמה.
הלנה בונהם קרטר – אליזבת לווינצה, ארוסתו של ויקטור.
איאן הולם – בארון פרנקנשטיין, אביו של ויקטור.
ג'ון קליז – פרופ' ולדמן, מורהו של ויקטור.
הסרט "פרנקנשטיין של מרי שלי" קיבל ביקורות מעורבות.
באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון של 42%, המבוסס על 55 ביקורות, עם הקונצנזוס: "הסרט שואף לנאמנות למקור הספרותי, אך התוצאה היא עיבוד כבד ומלאכותי." באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 60 מתוך 100, בהתבסס על 19 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
רוג'ר אברט נתן לסרט שניים וחצי כוכבים מתוך ארבעה, וכתב: "הערכתי כל כך את הסצנות עם דה נירו שאני כמעט מתפתה לתת לסרט ביקורת חיובית.
המפלצת של פרנקנשטיין קולעת למטרה, אבל שאר הסרט כל כך קדחתני, כל כך מטורף, שהוא לא עוצר כדי לוודא שהאפקטים שלו נקלטים".
פרנקלין קלינטון הוא דמות בדיונית ואחת משלוש הדמויות הראשיות במשחק המחשב Grand Theft Auto V מאת רוקסטאר גיימס.
הוא מוצג כצעיר אפרו-אמריקאי בשנות העשרים לחייו המתגורר בעיר הבדיונית לוס סנטוס (המבוססת על לוס אנג'לס), השואף להתקדם בחייו ולצאת מחיי הפשע הקטנים.
הדמות מגולמת על ידי השחקן שון פונטנו.
פרנקלין גדל בשכונות העניות של דרום לוס סאנטוס.
בצעירותו, עבר לגור עם דודתו דניס.
נראה כי לא זכה להשכלה גבוהה ובילדותו התמודד עם קשיים כלכליים וחברתיים.
בתקופה זו, הוא פיתח קשר חזק עם חברו הטוב לאמאר דייוויס, איתו החל את דרכו בעולם הפשע הקטן, בעיקר בגניבת כלי רכב ומעשי מרמה קטנים.
בשלב מסוים בעברו, פרנקלין נעצר.
לאחר שחרורו, החל לעבוד יחד עם לאמאר אצל סמיון יטריהן, ארמני, ובעלים של סוכנות רכב יוקרה, בתפקיד גובה חובות.
עבודה זו, שכללה לעיתים קרובות החרמת כלי רכב מלקוחות שלא עמדו בתשלומים, הייתה נקודת מפנה בחייו והובילה אותו בסופו של דבר למפגש עם מייקל דה סנטה.
הפגישה עם מייקל דה סנטה
סמיון הורה לפרנקלין להשיב רכב מסוג BeeJay XL שנמכר לג'ימי דה סנטה.
בזמן שפרנקלין ביצע את המשימה, אביו של ג'ימי, מייקל דה סנטה, שהסתתר במושב האחורי, הפתיע את פרנקלין והצמיד אקדח לראשו.
בהוראת מייקל, פרנקלין נאלץ לנסוע עם הרכב דרך חלון הראווה של סוכנות הרכב של סמיון.
לאחר המעשה, מייקל שילם לפרנקלין על מה שתפס כעבודה טובה.
בעקבות התקרית בסוכנות הרכב, סמיון יטריהן מפטר את פרנקלין ואת לאמאר מעבודתם.
לאחר מכן, פרנקלין מוצא את עצמו מסייע למייקל דה סנטה להציל את בנו, ג'ימי, שנחטף.
לאחר מספר משימות נוספות בהן הם משתפים פעולה, פרנקלין ומייקל, בסיועו של המוח הפלילי לסטר קרסט, מבצעים שוד של חנות תכשיטים יוקרתית.
השוד מתרחש כתוצאה מאירועים קודמים בהם הרסו את ביתו של המאפיונר הארמני מרטין מדראזו.
מדראזו, בתגובה, כופה עליהם לבצע את השוד כפיצוי על הנזק שנגרם.
השוד המוצלח של חנות התכשיטים מסמן עליית מדרגה בפעילותם הפלילית המשותפת ומכניס אותם למעגל פשע גדול ומסוכן יותר.
לאחר השוד של חנות התכשיטים, הידיעה על כך מגיעה עד לטרבור פיליפס, שותפו הפסיכוטי והבלתי צפוי של מייקל מימיו כפושע, המתגורר בצפון המדינה.
טרבור מזהה את סגנון הפעולה של מייקל בדיווחים החדשותיים ומגיע ללוס סנטוס כדי לחפש אותו, מה שמערער עוד יותר את חייו החדשים של מייקל.
במקביל, מייקל מוצא את עצמו תחת לחץ מצד סוכני ה-FIB (גרסה בדיונית של ה-FBI), דייב נורטון והבוס שלו סטיב היינס.
נורטון, שהיה מעורב בהסדר שאיפשר למייקל לפרוש לכאורה מחיי הפשע, מכריח אותו לבצע משימות שונות עבורם כדי לשמור על שתיקתו ולמנוע את חשיפתו.
כחלק מהמשימות הללו, מייקל מפגיש בין פרנקלין לטרבור.
אחת המשימות הראשונות בהן השלושה משתפים פעולה היא חטיפתו של "מר K" (שם קוד), אדם בעל מידע רגיש שה-FIB מעוניין בו.
מפגש זה מסמן את תחילתה של שותפות משולשת כאוטית ובלתי צפויה בין פרנקלין, מייקל וטרבור, שתוביל אותם לשורה של מעשי פשע מסוכנים יותר ויותר.
לאחר חטיפתו של "מר K", פרנקלין מוצא את עצמו יותר ויותר מעורב בעולם הפשע המסוכן של מייקל וטרבור, כמו גם במשימות המפוקפקות שהם נאלצים לבצע עבור ה-FIB וגורמים מפוקפקים אחרים.
הוא משתתף בשודים מורכבים יותר, כמו שוד בנק פלייקה ושוד הכספת של איחוד הדפוסיטרי, שם כישורי הנהיגה והתכנון שלו באים לידי ביטוי.
לאורך המשחק, פרנקלין נקרע בין נאמנותו למייקל, שאותו הוא רואה כמנטור, לבין אי הנוחות שלו מהאופי הקיצוני והבלתי צפוי של טרבור.
הוא גם מנסה לשמור על קשר עם חברו לאמאר, שדרכיהם מתחילות להתפצל ככל שפרנקלין מעמיק את מעורבותו בפשעים גדולים יותר.
לקראת סוף המשחק, פרנקלין ניצב בפני החלטה קריטית: האם להרוג את מייקל, להרוג את טרבור, או לנסות פתרון שלישי שמציל את שניהם.
הבחירה של השחקן בסופו של דבר קובעת את גורלן של הדמויות המרכזיות, כולל פרנקלין עצמו.
בכל אחד מהסופים האפשריים, פרנקלין עובר שינוי משמעותי ומתמודד עם ההשלכות של דרך החיים שבחר.
פרנקלין קלינטון מתאפיין באישיות מורכבת ושאפתנית.
הוא מונע על ידי רצון עז לשפר את חייו ולצאת ממעגל הפשע הקטן של דרום לוס סנטוס.
בניגוד לשותפיו הקיצוניים, מייקל וטרבור, פרנקלין מפגין פיקחות ואינטליגנציה רבה, והוא לרוב הקול השקול וההגיוני בסיטואציות מסוכנות.
למרות מעורבותו בפשע, ניכר בו חוש צדק מפותח יחסית, והוא נאמן לחבריו, במיוחד ללאמאר.
לעיתים קרובות הוא מגיב בציניות וסרקזם לטירוף של טרבור, מה שמדגיש את השוני ביניהם.
לאורך המשחק, פרנקלין מתמודד עם קונפליקט פנימי בין הרצון לחיים נורמליים לבין הפיתוי של חיי הפשע הגדולים.
מבחינה חיצונית, פרנקלין הוא צעיר אפרו-אמריקאי בשנות העשרים לחייו.
הוא נוהג להתלבש בסגנון היפ הופ אופייני, עם מכנסיים רחבים, חולצות טי וסניקרס.
פרנקלין ניחן במספר כישורים בולטים.
הוא נהג מיומן במיוחד, יכולת שהופכת אותו לנכס חשוב בשודים ובמרדפים.
יכולת משחק ייחודית שלו היא היכולת להאט את קצב הזמן בזמן נהיגה, מה שמאפשר לו לתמרן בצורה מדויקת יותר.
בנוסף, הוא מפגין כישורי לחימה וירי טובים, והוא בעל יכולת תכנון ועבודה תחת לחץ.
בתחילת דרכו, פרנקלין היה צעיר שאפתן המוגבל על ידי נסיבות חייו.
המפגש שלו עם מייקל דה סנטה פתח בפניו עולם חדש של פשע והזדמנויות.
דרך מייקל, פרנקלין נחשף לרמת תכנון שונה ולפוטנציאל רווח גדול יותר, מה שגרם לו לשאוף ליותר מחיי הפשע הקטנים שניהל עם למאר.
המעורבות בשודים של מייקל אילצה את פרנקלין להתמודד עם קונפליקטים מוסריים חדשים ולגדול במהירות.
לאחר הצטרפותו של טרבור פיליפס לצוות, עולמו של פרנקלין הפך כאוטי ובלתי צפוי עוד יותר.
טרבור, עם אופיו הקיצוני ונטייתו לאלימות פתאומית, הציב את פרנקלין בפני אתגרים חדשים ובחן את גבולותיו.
האינטראקציה עם טרבור חשפה את פרנקלין לצד האפל והבלתי מוסרי של עולם הפשע, והוא נאלץ להתמודד עם מעשים אלימים וחסרי רחמים של טרבור שגרמו לו לאי נוחות רבה.
למרות הסלידה הראשונית והחשש מטרבור, פרנקלין נאלץ לעבוד איתו בשיתוף פעולה במסגרת השודים והמשימות של מייקל.
דרך האינטראקציות הללו, פרנקלין למד כיצד לשרוד במצבים קיצוניים וכיצד לתמרן סביב אדם בלתי צפוי כמו טרבור.
לעיתים נדירות, פרנקלין אף הפגין תושייה ויכולת להשתלט על טרבור או להרגיע אותו במצבי משבר, מה שמעיד על התפתחות בביטחונו העצמי וביכולתו להתמודד עם מצבים מורכבים.
לקראת סוף המשחק, פרנקלין ניצב בפני החלטה קריטית שמכריעה את גורלם של מייקל וטרבור, ובמידה רבה גם את שלו.
הבחירה של השחקן משקפת את השינויים וההתפתחות שפרנקלין עבר לאורך העלילה:
אפשרות A – "להרוג את טרבור": אם השחקן בוחר להרוג את טרבור, פרנקלין משתף פעולה עם סטיב היינס ומייקל.
לאחר מותו של טרבור, פרנקלין ומייקל מנסים לחזור לשגרת חייהם, אך הקשר ביניהם נותר מתוח.
פרנקלין, שביצע מעשה אלים ובוגדני בחברו של מייקל, נראה מודאג ומרוחק יותר.
אפשרות זו מרמזת על כך שפרנקלין בחר בדרך הפרגמטית וה"בטוחה" יותר, אך במחיר של פגיעה במערכות היחסים שלו וייתכן שגם במוצפנו.
אפשרות B – להרוג את מייקל": אם השחקן בוחר להרוג את מייקל טרבור מסרב לעזור לו ומנתק איתו קשר, פרנקלין נשאר לבד לאחר שהרג את מייקל והתרחק מכולם.
אפשרות C – אפשרות שלישית" (להציל את שניהם): אם השחקן בוחר באפשרות זו, פרנקלין מגייס את עזרתם של לאמאר ודמויות נוספות כגון לסטר כדי להציל את מייקל וטרבור מידי אויביהם המשותפים.
לאחר הקרב, שלושת הפרוטגוניסטים מצליחים לשרוד ולשמור על חברותם (אם כי לעיתים מתוחה).
אפשרות זו מציגה את פרנקלין כמי שלמד לתמרן בין הנאמנויות השונות בחייו ומסוגל לקבל החלטות עצמאיות ונכונות מוסרית יותר, תוך שהוא שומר על קשריו עם שתי הדמויות המרכזיות.
סיום זה מרמז על התפתחותו של פרנקלין למנהיג בעל שיקול דעת ויכולת השפעה.
פרנקלין קלינטון ולאמאר דייוויס חולקים קשר חברי עמוק ורב-שנים, ששורשיו נעוצים בילדותם המשותפת בשכונות הקשות של דרום לוס סנטוס.
הקשר שלהם הוא אחד מעמודי התווך הרגשיים של פרנקלין לאורך המשחק, והוא מייצג את ראשית חייו ואת הרקע ממנו הוא מגיע.
בתחילת המשחק, השניים מוצגים כשותפים לפשעים קטנים, בעיקר גניבת כלי רכב ומעשי מרמה עבור סמיון יטריהן.
אף על פי שהם עובדים יחד, ניכרים הבדלים משמעותיים באופיים ובשאיפותיהם.
פרנקלין מתואר כשאפתן ופיקח יותר, עם רצון ברור להתקדם בחייו ולצאת מחיי הפשע הזעירים.
לאמאר, לעומתו, נראה יותר מרוצה ממצבו הנוכחי, נוטה להיות אימפולסיבי, פזיז ולעיתים קומי בדרכו.
למרות ההבדלים, קיימת ביניהם נאמנות חזקה.
הם מגבים זה את זה במצבים מסוכנים ותומכים זה בזה ברגעים קשים.
לאמאר הוא לעיתים קרובות מקור להומור וקלילות עבור פרנקלין, ופרנקלין משמש לעיתים כקול שקול ומאזן עבורו.
היחסים בין פרנקלין למייקל דה סנטה הם מורכבים ומאופיינים בעליות ומורדות.
מייקל הוא דמות מנטורית עבור פרנקלין, שפותח את עיניו לעולם הפשע הגדול יותר ומציע לו הזדמנויות להתקדם.
עם זאת, מייקל הוא גם דמות מסוכנת ובלתי צפויה, שפעולותיו לעיתים מערערות את פרנקלין.
היחסים בין פרנקלין קלינטון לטרבור פיליפס הם מהמורכבים והטעונים ביותר במשחק.
טרבור הוא כוח כאוטי ובלתי צפוי, ופרנקלין לרוב מרגיש אי נוחות ואף פחד בנוכחותו.
למרות זאת, הם נאלצים לעבוד יחד במסגרת הצוות של מייקל, ולעיתים נדירות הם מוצאים נקודות השקה או הבנה הדדית.
מתכנן השודים והמוח מאחורי הפעולות הגדולות של השלישייה.
פרנקלין מקיים עם לסטר בעיקר יחסי עבודה מקצועיים.
לסטר מכיר בכישרונותיו של פרנקלין ומעניק לו משימות התנקשות רבות, המאפשרות לפרנקלין לצבור הון וניסיון בעולם הפשע המאורגן.
היחסים בין פרנקלין קלינטון לסמיון יטריהן הם יחסים של מעסיק-עובד בתחילת המשחק, אך הם מאופיינים בניצול, חוסר אמון ובסופו של דבר, אנטגוניזם.
סמיון הוא ארמני חמדן ובעלים של סוכנות רכב יוקרה, והוא מעסיק את פרנקלין ולאמאר כגובי חובות.
יריב ותיק ומנהיג כנופיה לשעבר שיוצא מהכלא.
בתחילה, סטרץ' מציג עצמו כחבר של למאר ופרנקלין, אך במהרה מתברר שהוא מסוכן ובוגדני.
הוא מעורב בניסיונות לרצוח את למאר ומהווה איום מתמיד על פרנקלין וחבריו.
יחסיו של פרנקלין עם סטרץ' נעים בין חוסר אמון גלוי לאויבות מוחלטת, והוא אחד היעדים המרכזיים ב"סוף הטוב" של המשחק.
פרנקלין קלינטון שב להופיע במשחק GTA Online במסגרת עדכון התוכן "The Contract", שיצא בדצמבר 2021. האירועים בעדכון זה מתרחשים מספר שנים לאחר עלילת GTA V, ומתארים את פרנקלין כאיש עסקים מצליח, שהקים סוכנות לניהול בעיות עבור ."F.
בעלילת "The Contract", השחקן משתף פעולה עם פרנקלין ועם למאר דייוויס כדי לאתר ולהחזיר קבצים אישיים שאבדו לראפר ד"ר דרה.
דמותו של פרנקלין קלינטון גילם השחקן שון פונטנו.
פונטנו סיפק לא רק את קולו של פרנקלין במהלך המשחק, אלא גם את לכידת התנועה (motion capture) שאפשרה להנפיש את תנועותיו והבעות פניו בצורה ריאליסטית בתוך עולם המשחק.
פונטנו היה מעורב בתעשיית הבידור עוד לפני עבודתו על Grand Theft Auto V, והוא הביא עמו ניסיון למשחק הדמות.
בראיונות שונים, פונטנו דיבר על תהליך העבודה על הדמות, וציין כי שאף להעניק לפרנקלין תחושה של אמינות ורצון אמיתי להתקדם בחייו, למרות הנסיבות הקשות שבהן הוא נמצא.
הוא תיאר את פרנקלין כדמות מורכבת, שנקרעת בין נאמנות לחבריו לשאיפה לחיים טובים יותר.
התגובות לדמותו של פרנקלין קלינטון בקרב מבקרי משחקים היו מגוונות.
בעוד שמבקרים רבים שיבחו את גילומו המורכב והאמין של הדמות על ידי שון פונטנו, אשר העניק לדמות עומק, אחרים ציינו כי פרנקלין נתפס כפחות בולט או מעניין בהשוואה לשתי הדמויות הראשיות האחרות במשחק, מייקל דה סנטה וטרבור פיליפס.
מבקר אחד תיאר את הרעיון המרכזי מאחורי דמותו של פרנקלין כהתמודדות של אדם בעולם מודרני שבו "ימי התהילה" של כנופיות הרחוב חלפו.
לדבריו, פרנקלין מייצג צעיר בשנות העשרים לחייו השואף להתקדם, אך מוגבל על ידי עברו וכישוריהם של חבריו, המתמצים בעיקר בנהיגה ובשוד.
הניגוד בין רצונו של פרנקלין להתפתח לבין המציאות הסובבת אותו נתפס כאלמנט מעניין בדמות, המייצגת את "הכנופיות בעולם שאחרי הכנופיות".
פרס הוא תגמול כאות הוקרה על פעילות שלדעת מעניק הפרס ראויה לשבח.
מבחינה פסיכולוגית הפרס יכול לשמש כחיזוק להתנהגות רצויה.
קבלת הפרס ניתנת עבור עצם הפעילות ללא קשר למניעים שעוררו אותה.
לעיתים מדובר בפעילות שנעשתה שלא על-מנת לקבל פרס, אך הוכרה ככזו, ולעיתים מדובר בפעילות שנעשתה במסגרת תחרות, מתוך כוונה לזכות בפרס.
הפרס הוא בדרך כלל בעל ערך כספי, ולעיתים יש זיקה בין גובה הפרס לבין יוקרתו.
הזכאות לקבלה של פרס נבדקת על פי קריטריונים שנקבעו על ידי האדם או הארגון אשר בחרו להעניק אותו.
ההחלטה על הענקת הפרס נעשית בדרך כלל על ידי ועדה שעיסוקה בכך, הבוחרת את הזוכים מתוך רשימת מועמדים שנמסרה לה.
לעיתים נקבע זוכה יחיד בפרס, ולעיתים הוא מתחלק בין זוכים אחדים, בצורה שוויונית, או תוך קביעת היררכיה (פרס ראשון, פרס שני וכן הלאה).
לעיתים נוצרת מחלוקת ציבורית סביב רשימת הזוכים.
בדרך כלל הזוכים בפרס שמחים לקבלו, אך לעיתים מסרב הזוכה לקבל את הפרס, מסיבות שונות.
כחלק מיוקרתו של הפרס, הוא מוענק בטקס חגיגי.
התיעוד הראשון של מתן פרסי הוקרה הוא מיוון העתיקה, שם הוענקו פרסים בגין ניצחונות בתחרויות ספורט שונות, תחרויות זמרה, ומחזות תיאטרון.
ברומא העתיקה הוענקו פרסים בגין מעללים יוצאי דופן בשדה הקרב.
לפרסים שונים מידות שונות של יוקרה.
ישנם כמה קריטריונים שמשפיעים על היוקרה הנתפסת של פרס, החשובים בהם:
פרס יוקרתי ניתן בדרך כלל למעטים, לעיתים בולטים בתחומם באופן יוצא דופן, בעוד פרסים רגילים עשויים להינתן בתדירות גבוהה יותר או לקהל רחב יותר.
לדוגמה, פרס נובל או פרס אוסקר נחשבים ליוקרתיים כיוון שהם מוענקים למעטים ומסמלים הישגים משמעותיים.
פרסים עם היסטוריה ארוכה או מעמד רב שנים נוטים להיחשב ליוקרתיים יותר, בזכות מסורת ויוקרה שנבנו סביבם לאורך זמן.
לדוגמה, פרסים כמו פרס פוליצר נהנים ממוניטין בזכות ההיסטוריה והערך המסורתי.
פרס נחשב ליוקרתי כאשר הוא מוכר ומוערך גם בקרב קהלים רחבים וגם בתוך הקהילה המקצועית או האמנותית הרלוונטית, כך שהוא מעניק לזוכה לא רק הכרה מקצועית אלא גם מוניטין אישי.
פרסים יוקרתיים תורמים פעמים רבות באופן ניכר למעמד של הזוכים בהם, לעיתים משפיעים על הקריירה או על ההכרה הציבורית שלהם הרבה מעבר למענק הכספי הנלווה.
להלן דוגמאות לפרסים עולמיים נודעים:
פרס נובל: פרס שנתי בתחומים: פיזיקה, כימיה, פיזיולוגיה או רפואה, ספרות, שלום וכלכלה.
פרס אבל: פרס שנתי למתמטיקאים
מדליית פילדס מוענק אחת לארבע שנים לעד ארבעה מתמטיקאים מתחת לגיל ארבעים.
פרס אנדרסן: מוענק בדנמרק אחת לשנתיים לסופרים ומאיירים בתחום של ספרות ילדים ונוער.
פרס איג נובל: מוענק מדי שנה לאנשי מדע שערכו מחקרים מוזרים וחסרי ערך.
פרס טיורינג: ניתן על ידי ה-ACM, האגודה האמריקאית למחשבים, ונחשב לפרס החשוב ביותר במדעי המחשב.
פרס רומא: פרס שנתי הניתן על ידי האקדמיה לאמנות בפאריס לתלמידים מצטיינים במוזיקה, ציור, אדריכלות ופיסול.
פרס הוגו ניתן מדי שנה עבור סיפורי המדע הבדיוני או הפנטזיה הטובים ביותר בשנה שחלפה.
פרס גתה: לאנשי שם בתחומי הספרות, השירה, המוזיקה, האמנות הפלסטית והכימיה.
פרס וולף המוענק בישראל, מאז שנת 1978, למדענים ואמנים מכל העולם, בגין הישגים מיוחדים במדע ובקידום הידידות בין בני האדם.
פרס פוליצר: פרס אמריקני שנתי לתקשורת המונים, שנחשב לפרס החשוב ביותר לעיתונות הכתובה.
פרס בלצן: מוענק על הישגים אקדמיים יוצאי דופן בתחומי מדעי הרוח, מדעי הטבע, תרבות, וכן למאמצי שלום.
פרס הולברג: מוענק על הישגים אקדמיים במדעי הרוח והחברה.
פרס פריצקר: מוענק מדי שנה, מאז היווסדו בשנת 1979, לאדריכל שתרם באופן בולט לתחום האדריכלות.
פרס אוסקר: מוענק על ידי האקדמיה האמריקאית לקולנוע ונחשב לפרס הקולנוע היוקרתי ביותר בארצות הברית ובעולם.
פרס כדור הזהב: הפרס היוקרתי ביותר בכדורגל.
פרס ראש הממשלה לחדשנות בתחום תחליפי נפט - מיליון דולר.
פֶּרֶס (שם מדעי: Gypaetus barbatus) הוא סוג עוף דורס ממשפחת הנציים ולו מין יחיד.
בישראל מובחן כאחד ממיני הנשרים של העולם הישן (קבוצה לא טקסונומית של אוכלי פגרים).
מקור השם העברי בתנ"ך, שם הוא מוזכר כאחד העופות הטמאים למאכל.
יש הגוזרים את שמו מן השורש פר"ס, על שום שהוא פורס (=שובר) עצמות ואוכל את המֵחַ שבהן.
באנגלית מכונה "Bearded Vulture" בשל הניצוי הייחודי בפניו – מהעין עד למקור, המקנה לפניו צורת שפם וזקן.
העוף נקרא גם "Lammergeier" בגרמנית וכך באנגלית ומשמעו "עֵיט הטלאים" (טלאי כבשים) ובעבר "Ossifrage" שמשמעו "שובר עצמות", שהוא גם פירוש שמו בספרדית, "quebrantahuesos".
תפוצת תת-המין פרס אירואסייתי (G.
barbatus) במגרב, דרום מערב אירופה, טורקיה, המזרח התיכון וכן באסיה – באפגניסטן, במונגוליה ובסין.
עוף דורס זה חולף רק לעיתים נדירות ביותר בשמי ארץ ישראל.
העוף קינן במצוקי הגליל במאה ה-19, ו־5–10 זוגות קיננו עד לשנות ה-50 של המאה ה-20 במדבר יהודה, בנגב ובהרי אילת.
קינון ודאי אחרון נרשם במדבר יהודה בשנת 1981. היעלמותו של העוף מנוף הארץ מיוחסת למוות כתוצאה מהרעלות, ירידה בזמינות המזון בשל מחסור בפגרים עקב שינוי תנאי התברואה, הפרעות של מטיילים, מטפסי צוקים וכלי טיס באזורי הקינון, וכן בשל העובדה שאוכלוסייתו, שהיקפה תמיד היה קטן, לא נאחזה בצורה איתנה בארץ מעולם.
תפוצת תת-המין פרס אפריקאי (G.
meridionalis) בחצי האי ערב ובמזרח ובדרום יבשת אפריקה.
המין שוכן באזורים סלעיים בגבהים 1,500–4,000 מטרים, במורדות ההימלאיה, באלפים, בפירנאים וכן באיים מסולעים כקורסיקה וככרתים.
עם תחילת השלג הוא יורד לקנן בגבהים של 500 עד 800 מטרים, ואף מסתתר בכוכי סלעים ובמערות.
ההבדל העיקרי בין שני תת-המינים, הוא היעדר פלומת שיער שחורה באזור האוזן אצל תת-המין האפריקאי (G.
המין ניתן לזיהוי בקלות על-פי הכנפיים הארוכות והמחודדות (ייחודי לדורס כה גדול) והזנב המעוין.
אפיון זה רחוק אומנם משאר הנשרים, אך הגודל מבדיל אותו מדורסים קטנים אחרים דוגמת הבזים והזרונים שלהם מבנה דומה.
בנוסף לכך ישנם מספר הבדלים בהתפתחות הפרט:
אצל פרט פעוט (עד שנה): הגב חום אחיד עם כתמים לבנים בחזית, הראש שחור וקשתית העין שחורה.
הנוצות הראשוניות גדולות ועבות ועל כן הכנפיים רחבות מפרט בוגר, יש אחידות עם הנוצות המשניות.
הבטן חומה-צהובה עם כתמים לבנים.
אצל פרט צעיר (1–3 שנים): חוסר אחידות בין הנוצות הראשוניות למשניות, הכתמים הלבנים נעלמו, טבעת העין נצבעת בצבע אדום וקשתית העין מקבלת גוון צהוב, הבטן והמכנסיים מתבהרים במקצת.
אצל פרט מתבגר (3–6 שנים): הנוצות הראשוניות נעלמות.
הראש לבנבן בחלקו העליון וחום בהיר בחלקו התחתון.
אצל פרט בוגר (6 שנים ואילך): הבטן והראש בהירים, הכנפיים אפורים כהים עד שחורים.
צבע המכנסיים (ניצוי מרובה על הרגליים) והחזה האדום שנראה אצל פרטים רבים, ולפי הסברה – גם קשתית וטבעת העין, נרכשים על ידי חיכוך פלג הגוף התחתון בסלעים המכילים ריכוז גבוה של תחמוצת הברזל ושטיפת הגוף במים המכילים מינרל זה.
לפרטים הרחוקים ממקור סלעי זה, גוון לבן דהוי בפלג גופם התחתון.
מחקרים שנעשו במטרה לבחון האם להתנהגות זו משמעות אבולוציונית גילו שהמינרל מכיל קרוטאנים.
קרוטאנים הם חומרים אורגניים שמקושרים אל הפיגמנטים הנפוצים ביותר אצל העופות, ואחראים לגוונים צהוב, כתום, אדום וחום.
עיקר הפיגמנט מגיע ממזונם של בעלי החיים ונספג בעור, בפלומה, בקשתית העין ואף בקליפת הביצה.
אך בנוסף להיותם יפים לעין, הם משמשים כמעכבי חמצון, משפרים את מערכת החיסון ואף הורגים בקטריות שונות.
בנוסף, הופך הפיגמנט בכבד של חולייתנים לוויטמין A.
לפרס, בהיותו אוכל נבלות, יש קושי בהשגת הפיגמנט ממזונו, אך הוא זקוק לו כדי להילחם בבקטריות הרבות השוכנות בפגרים.
משום כך מראים הניצוי האדום וטבעת העין האדומה, שהפרט חזק מבחינה חיסונית ויעביר לצאצאיו תכונה זו.
במהלך החורף קופאים מקורות המים בד בבד עם תחילת עונת הדגירה.
אגירת הפיגמנט בפלג הגוף התחתון קריטית במיוחד בטרם תקופה זו, כי אז מורח העוף את המינרל על הביצים ומכתימן, ובכך משפר את יכולת הישרדות הוולד מפני בקטריות שונות שנמצאות בסביבת הקן.
ההכתמה ממשיכה גם לאחר בקיעת הגוזל מהביצה ובמשך השבועות הראשונים להיוולדו.
לפרס טריטוריה רחבה ביותר המשתרעת על פני 200 עד 400 קמ"ר, שהוא מגן עליה באגרסיביות רבה.
מעטים מאוד המקרים שבהם נחלות חופפות בין שני זוגות.
על אף נחלתו העצומה, נצפה העוף לעיתים קרובות במנוחה על האדמה, ולעיתים רחוקות ביותר נצפה באזור שמחוץ לנחלתו הקבועה.
יחידת רבייה יכולה להיות מורכבת גם משלישיית עופות, על פי רוב משני זכרים ונקבה אחת; נצפו גם רביעיות אחדות.
החיזור אחר בני הזוג נעשה בשעת מעוף; בני הזוג מתקרבים אחד לשני במהירות וחושפים את טופריהם ואת כנפיהם הארוכות.
צורת חיזור זו מזכירה את מיני העיטים והעקבים.
המכנסיים שייחודיים לפרס בין אוכלי הפגרים, אופן תעופתו ומאפיינים גופניים והתנהגותיים אחרים, מסמנים את הפרס כחוליה מקשרת בין העיטים/עקבים לבין נשרי העולם הישן.
עונת הרבייה חלה באירופה, באסיה ובצפון אפריקה – מדצמבר עד פברואר, ובדרום אפריקה – ממאי עד יולי.
הנקבה מטילה שתי ביצים בהפרש של שבוע אחד, וכל עופות המשפחה דוגרים עליהן במשך 54 עד 58 ימים, אך כמו אצל מרבית הדורסים הגדולים שורד גוזל יחיד.
זוהי תופעה קשה להסבר המכונה קייניזם או "סינדרום הבל", שבה גורם הגוזל הבכור למותו של אחיו הצעיר בצורה עקיפה או פשוט על ידי לקיחת מזונו, תוך מספר ימים מבקיעתו.
הגוזל ששרד נשאר בקן כ-120 ימים עד שהוא מתחיל לעוף.
בשנים הראשונות לחייו, גומא הפרס מרחקים רבים בחיפוש אחר נחלות, אולם הוא חוזר להתרבות בנחלה שבה נולד.
בהגיע העוף לבגרות מינית מלאה, בגיל 6–7 שנים, הוא עוזב את נחלת הוריו ומוצא לו נחלה אחרת עם שותף או שניים.
פרטים בוגרים, ברגע שקבעו נחלה, אינם עוזבים אותה כל חייהם.
הקשר הזוגי נשמר לכל החיים.
בשִׁבְיָה הגיע המין לגיל 40 שנה, אולם בטבע מגיע כנראה ל-25 שנה בקירוב.
עיקר מזונו של הפרס (בשיעור כ-70% עד 90%) בא מעצמות המגיעות מפגרי יונקים, לעיתים קרובות של מכפילי פרסה מבויתים ככבשים וכעזים.
גוזליו מוזנים במכרסמים ובעופות קטנים.
את מזונו הוא מלקט בזוג או ביחידות, בסביבת עדרי הבר או הצאן, וכן מתחנות האכלה לנשרים וממזבלות פגרים בקרבת אזורים כפריים.
את העצמות הגדולות צורך הפרס באמצעות נשיאתן מעלה ואז הפלתן מגובה של 30 עד 100 מטרים, ושבירתן עקב כך, על קרקע מסולעת.
הפרס עוקב מלמעלה אחר מקום נפילת העצמות, וצולל אליהן מטה בצורה ייחודית, כשעיניו נעולות על המטרה, כדי להגיע אל שברי העצמות.
עצם שאינה נשברת, נאספת ומוטלת שוב ושוב מגובה רב, עד לחשיפת מח העצם שבה.
בקיבתו מיצי עיכול חזקים המסייעים לו בתהליך עיכול החומר הקרני.
העוף צורך כ-250 עד 500 גרם של עצמות ליום.
לעצמות תכולת חלבון ושומן גבוהה, ובכך העוף מנצל גומחת מזון שיש בה מעט מתחרים.
בנוסף לכך אוכל הפרס פיסות בשר ועור הצמודות לעצמות.
הוא ידוע גם בנטייתו לגנוב מזון מעופות דורסים אחרים, העושים כך את עבודת הציד בשבילו.
לעיתים הוא נצפה שומט מגבוה יונקים קטנים, זוחלים וצבים בשלמותם, כדי לבקעם מבפנים.
הפרס הוא אוכל הפגרים היחידי המביא לקינו טרף ברגליו או במקורו, ולא מעכלו למחצה עבור צאצאיו.
אגדה רומית עתיקה שנכתבה על ידי הסנאטור הרומי קאיוס פליניוס השני, טוענת כי המחזאי והמצביא היווני אייסכילוס נהרג כשפרס הטיל עליו צב יבשה מגובה רב, שכן סבר כי קרחתו המבהיקה היא סלע.
פגיעה במקום החיות וסיכויי הרבייה של המין, מאחר שהמין רגיש במיוחד לרעש.
סכנה נוספת לעופות הפרס היא הרעלה ישירה ועקיפה: הפרס עלול לאכול פיתיונות בשר מורעלים שהונחו עבור "מזיקים" כמכרסמים ותנים, ועלול גם לאכול פגרי בעלי חיים שמתו כתוצאה מאכילת הפיתיונות המורעלים – והרעל נמצא בגופם.
תיתכן פגיעה במספר חוליות בשרשרת המזון.
תיתכן הרעלה כתוצאה מאכילת פגר מורעל בשטחי חקלאות המרוססים נגד מזיקים.
עם התפתחות התעשייה בהרי אירופה בעיקר, כבלי חשמל ומתח גבוה הם הגורם השני בהיקפו לתמותת פרטים.
(אמנות-מדע-תרבות) הוא פרס המוענק בישראל מדי שנה, מאז שנת 2002. הפרס, בסך מיליון דולר אותו חולקים הזוכים, ממומן על ידי קרן א.מ.נ.
- לקידום המדע התרבות והאמנות בישראל, אשר הוקמה לצורך עניין זה על ידי אגודת ידידי ישראל באמריקה הלטינית.
את הקרן יזם וייסד הנדבן אלברטו מוסקונה ניסים (א.מ.ן - ראשי התיבות של שמו), שתחילה ביקש להישאר אנונימי.
הפרס ניתן בחסותו של ראש ממשלת ישראל בחמישה תחומים: תרבות ואמנות, מדעים מדויקים, מדעי החיים, מדעי הרוח ומדעי החברה.
הפרס מוענק על-פי תחומי משנה המתחלפים במחזוריות מדי שנה.
הקריטריונים לזכייה בפרס מבוססים על הצטיינות והישגים מקצועיים או אקדמיים שיש בהם פריצת דרך בתחום העיסוק של הזוכה וכן תרומה מיוחדת לתרבות ולחברה הישראלית.
ההחלטה על הזוכים מתקבלת על ידי ועדה בראשות שופט, הממנה ועדות משנה שמורכבות ממומחים בתחומים הרלוונטיים.
שנה תרבות ואמנות מדעים מדויקים מדעי החיים מדעי החברה מדעי הרוח והיהדות2002 ספרות - ס.
פרס אבי חי היה פרס שנתי ליחידים ומוסדות הפועלים לקירוב לבבות בין המחנות השונים בחברה היהודית בישראל, גובה הפרס עמד על 100 אלף ש"ח, מטעם קרן אבי חי.
הפרס הוענק לפעילים, יחידים ומוסדיים, בעיקר בתחום החינוך.
מורים, מחנכים, ראשי מוסדות חינוכיים, המצטיינים בפעולה חינוכית שעונה על מטרות היסוד של קרן אבי חי.
תשנ"ז: רות קלדרון בן-שחר ומוטי בר-אור
תש"ס: הרב, פרופ' דוד הרטמן
תשס"א: פרופ' רות גביזון והרב יעקב מדן
פָּרָנְתְרוֹפּוּס רוׂבּוּסְטוּס או: אוֹסְטְרָלוֹפִּיתֶקוּס רוׂבּוּסְטוּס (שם מדעי: Paranthropus robustus), הוא מין הומינין קדום שחי בדרום יבשת אפריקה.
הוא התאפיין בנפח מוח קטן, לסת ומשנן גדולים מאוד, ועצמות לחיים בולטות שנתנו לפניו מבנה שטוח, לכן כונה גם dish face ("פני צלחת").
על ראשו היה רכס גרמי דמוי כרבולת ששימש לעיגון שרירי הלסת הגדולים.
פרנתרופוס רובוסטוס הוא מין של אוסתרלופיתקוס רובוסטוס מתקופת הפליסטוקן המוקדמת עד אמצעית שחי באזור המכונה ערש המין האנושי, בדרום אפריקה, לפני כ-2.27 עד 0.87 (או באופן שמרני יותר, 2 עד 1) מיליון שנים.
פרנתרופוס רובוסטוס התגלה ב-1938, והוא היה בין ההומינינים הראשונים שתוארו.
עם זאת, נטען על ידי אחדים שפָרָנְתרוֹפּוּס מהווה מיון בלתי תקני של פרטים באמצעות קבוצה, ואין זאת אלא שפרטים אלה נכללים בתוך הסיווג אוֹסְטְרָלוֹפִּיתֶקוּס, כך שהמין מסווג לעיתים קרובות גם כאוסטרלופיתקוס רובוסטוס.
בשל שיניו הטוחנות הגדולות כונה "מפצח האגוזים".
שיניים אלו שימשו לטחינת מזון מהצומח.
הרוׂבּוּסְטוּס נכחד כשהסביבה השתנתה, והאקלים הפך יבש יותר וכן עקב תחרות עם מיני הסוג אדם המפותח יותר.
אוֹסְטְרָלוֹפִּיתֶקָנִים חסונים/איתנים (robust) – בניגוד לאסטרלופיתקים חינניים (gracile), מאופיינים בגולגולות בנויות בכבדות המסוגלות לייצר לחצים ועוצמות נשיכה גבוהים, כמו גם שיני לחיים "מוגדלות" (inflated) (טוחנות וקדם טוחנות).
לזכרים היו גולגולות הבנויות יותר בכבדות מאשר לנקבות.
ייתכן שלפרנתרופוס רובוסטוס הייתה רגישות גנטית להיפופלזיה של אמייל על השיניים, ונראה כי סבל מעששת.
ההערכה היא שהמין התאפיין בדו-צורתיות זוויגית ניכר (פערי גודל משמעותיים בין הזכרים לנקבות).
בהתבסס על 3 דגימות, ייתכן שהגובה הטיפוסי של זכר היה 132 ס"מ, לעומת 110 ס"מ בקרב הנקבות.
בהתבסס על 4 דגימות, גברים שקלו בממוצע 40 ק"ג ונקבות 30 ק"ג.
נפח המוח של הדגימה SK 1585 מוערך ב-476 סמ"ק, ושל DNH 155 כ-450 סמ"ק (לשם השוואה, טווח נפחי המוח של אדם מודרני בן זמננו נע בין 1,100 ל-1,300 סמ"ק, וטווח נפחי מוחם של הומונידים בני אותה תקופה נע בין 500 ל-900 סמ"ק).
אנטומיית הגפיים של פרנתרופוס רובוסטוס דומה לזו של אוסטרלופיתקנים אחרים, מה שעשוי להצביע על יכולת הליכה פחות יעילה מבני אדם מודרניים, ואולי מידה מסוימת של תנועתיות בסביבה עצית (arboreality).
נראה כי פרנתרופוס רובוסטוס צרך שיעור גבוה של צמחי סוואנה C4. בנוסף, ייתכן שהוא אכל גם פירות, שורשים ופקעות, ואולי דבש וטרמיטים.
ייתכן שפרנתרופוס רובוסטוס השתמש בעצמות ככלי לחילוץ ועיבוד מזון.
לא ברור אם פרנתרופוס רובוסטוס חי במבנה חברתי פוליגמי מסוג הרמון כמו גורילות, או בחברה מרובת זכרים כמו בבונים.
פרנתרופוס רובוסטוס התמודד עם חתולי חרב, נמרים וצבועים בסביבתו, ועצמות פרנתרופוס רובוסטוס כנראה הצטברו במערות עקב טריפת חתולים גדולים.
הוא נמצא בדרך כלל בסביבות מעורבות פתוחות ומיוערות, וייתכן שנכחד בתקופה הפליסטוקן התיכונה, שהתאפיינה בהתארכות מתמשכת של מחזורי יובש ובהמשך נסיגה של התנאים האופייניים לבית הגידול שלו.
השרידים הראשונים, גולגולת חלקית הכוללת חלק מעצם הלסת (TM 1517), התגלו ביוני 1938 באתר מערת Kromdraai, דרום אפריקה, על ידי תלמיד בית הספר המקומי Gert Terblanche.
הוא נתן את השרידים לשומר הסביבה הדרום אפריקאי צ'ארלס סידני בארלו, אשר העביר אותם לפלאונטולוג הדרום אפריקאי רוברט בְּרוּם.
ברום החל לחקור את המקום, וכמה שבועות לאחר מכן, גילה עצם זרוע ימנית דיסטלית (החלק התחתון של עצם הזרוע העליונה), עצם גומד פרוקסימלית ימנית (חלק עליון של עצם הזרוע התחתונה) ועצם גלילית.
את כל אלה הוא שִייך ל-TM 1517. הוא זיהה גם עצם גלילית שלדעתו שייכת לבבון, אך מאז נקשרה ל-TM 1517. ברום ציין ששרידי Kromdraai היו איתנים במיוחד בהשוואה להוֹמִינִינִים אחרים.
באוגוסט 1938 ברוּם סיווג את שרידי ה-Kromdraai ה"איתנים" (robust) כסוג חדש, בשם Paranthropus robustus.
השם "פָּרָנְתְרוֹפּוּס" נובע מיוונית עתיקה: παρα para, לצד או בסמוך; ו-άνθρωπος ánthropos, בנאדם.
בנקודת זמן זו, האנתרופולוג האוסטרלי ריימונד דארט העלה את הטענה הראשונה (שנויה במחלוקת באותה תקופה) של אב קדמון אנושי מוקדם דמוי קוף בשנת 1924 מדרום אפריקה, אוֹסְטְרָלוֹפִּיתֶקוּס אָפְרִיקָנוּס, בהתבסס על הילד מטאונג (taung).
בשנת 1936, ברום תיאר את "Plésianthropus transvaalensis" (כיום שם נרדף לאוסטרלופיתקוס אפריקנוס) ממערות Sterkfontein רק 2 ק"מ (1.2 mi) מערבה מ-Kromdraai.
כל המינים הללו תוארכו לתקופת הפליסטוקן ונמצאו באותה סביבה כללית (המכונה כיום "ערש המין האנושי").
ברום ראה בהם עדות למגוון גדול יותר של הומינינים בפְּלָיוֹקֶן, שהיו האבות הקדמונים שלהם ושל האדם המודרני.
טקסון Kromdraii, מסווג כפרנתרופוס רובוסטוס, התגלה מאוחר יותר במערת Swartkrans הסמוכה ב-1948. פרנתרופוס רובוסטוס זוהה באופן סופי רק ב-Kromdraai וב-Swartkrans עד תחילת המאה, כאשר המין דווח במקומות אחרים באתרי ערש המין האנושי ב-Sterkfontein, Gondolin, Cooper's ו-Drimolen.
המין לא נמצא מחוץ לאזור הקטן הזה.