tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נמל התעופה טוקיו האנדה, שהוא נמל התעופה הגדול ביפן, ומשמש בעיקר לטיסות פנים, ונמל התעופה טוקיו נריטה (ממוקם בנריטה שבצ'יבה), המשמש בעיקר לטיסות בינלאומיות.
בנוסף, לטוקיו ארבעה שדות תעופה משניים: שדה התעופה צ'ופו שב-צ'ופו סיטי, המשמש לטיסות מקומיות לאיי איזו; שדה התעופה אושימה, שדה התעופה הצ'יג'וג'ימה ושדה התעופה מייאקג'ימה.
מערכת הרכבות היא אמצעי התחבורה הראשי של טוקיו (ושל יפן).
בטוקיו נמצאת גם תחנת שינג'וקו שהיא תחנת הרכבת העמוסה בעולם ותחנת הרכבת טוקיו שמהווה תחנת מעבר ראשית לרוב קווי השינקנסן.
קו יאמאנוטה, קו קייהין טוהוקו, קו צ'והו וקו סובו מהווים את קווי הרכבת העיקריים המשרתים את תושבי טוקיו.
חברת הרכבות של יפן מפעילה את כל הקווים האלה, דרך חברת הבת שלה, חברת הרכבות של מזרח יפן.
בעיר פועלת גם רכבת השינקנסן.
קו יאמאנוטה הוא קו מעגלי, המופעל בידי חברת הרכבות של מזרח יפן, ועובר דרך מרבית התחנות החשובות של מרכז טוקיו, ודרך האזורים השוקקים ביותר שלה: גינזה, שיבויה, אקיהברה ושינג'וקו.
על פי נתונים מ-2008, ביום ממוצע נוסעים בקו יאמאנוטה כ-3.232 מיליון נוסעים.
סך הכול אורכו הכולל של הקו, על כל 29 תחנותיו, הוא 34.5 קילומטר.
בהיותה מהיעילות, נקיות, מורכבות ומקיפות בעולם, נחשבת מערכת הרכבת התחתית של טוקיו, הטוקיו מטרו, לטובה ביותר בעולם.
היא משמשת כציר תחבורה מרכזי בעיר, ויש הטוענים (המספרים שונים ממחקר למחקר ומשתנים באופן תדיר) שהיא מערכת הרכבת התחתית העירונית העמוסה בעולם.
על הפעלת הרכבת התחתית מופקדת "לשכת התחבורה של מטרופולין טוקיו" ("טואיי סבוואי").
ראו למשל את קו גינזה.
בנוסף על השלטון המקומי המפעיל רשת אוטובוסים רחבה, פועלות בטוקיו מספר חברות אוטובוסים פרטיות.
לאוטובוסים בטוקיו תפקיד משני בלבד והוא השלמת קווי הרכבת התחתית.
המוניות משמשות את תושבי טוקיו בעיקר אחרי חצות הלילה, כאשר קווי הרכבת התחתית אינם פעילים.
מוזיאון טאיאן לאומנות של מטרופולין טוקיו
המוזיאון הלאומי לאומנות מודרנית (טוקיו)
המוזיאון הפתוח לארכיטקטורה אדו טוקיו
מוזיאון הצילום המטרופוליני של טוקיו
תיאטרון נו הלאומי (קוקוריטסו נוהגאקו דו)
התיאטרון הלאומי של יפן (קוקוריטסו גקיג'ו)
טוקיו, בהיותה אחת מהערים המערביות והגדולות באסיה, מהווה בעשורים האחרונים מוקד משיכה רב לאישים שונים בתרבות המערבית.
ספרים, מחזות, סרטים וסדרות עוסקים בה.
עיריית טוקיו מנהלת סיומת אינטרנט .tokyo.
מהיותה של טוקיו העיר הגדולה של יפן, ומכיוון שממוקמים בה מרבית אולפני הסרטים והטלוויזיה של יפן, מהווה העיר תפאורה למרבית הסרטים, סדרות וסרטי הטלוויזיה, ואף סדרות וספרי ההנפשה היפנית (הן אנימה והן מאנגה).
טוקיו מהווה את מרכז ההשכלה של יפן, ונמצאות בה אוניברסיטאות, מכללות ובתי ספר מקצועיים רבים.
הטובה באוניברסיטאות יפן היא אוניברסיטת טוקיו.
אוניברסיטאות חשובות נוספות הן אוניברסיטת היטוטסובאשי, אוניברסיטת ואסדה ואוניברסיטת קיו.
אוניברסיטת טוקיו למדעי הים והטכנולוגיה הימית
כמעט כל האגודות המדעיות הגדולות ממוקמות בטוקיו: פארק אואנו הוא ביתן של שתי האקדמיות הלאומיות: האקדמיה של יפן והאקדמיה לאמנות של יפן.
מועצת המדע של יפן ממוקמת ברופונגי, מינאטו.
לטוקיו אצטדיון ספורט אחד מרכזי, הבולט מעל השאר: הטוקיו דום.
הוא אצטדיון בייסבול, בו משחקים היומיורי ג'איינטס.
צורתו הייחודית זיכתה אותו בכינוי "הביצה הגדולה של טוקיו" והוא אחד המבנים הידועים בעיר.
בטוקיו שתי קבוצות בייסבול מקצועיות:
קבוצת יאקולט סוולוס (Yakult Swallows)
וקבוצת יומיורו ג'יינטס (Yomiuri Giants)
איגוד הסומו היפני ממוקם בטוקיו, ומדי שנה, בינואר, במאי ובספטמבר נערכות תחרויות סומו.
בשנת 1964 נערכו משחקי הקיץ האולימפיים בעיר.
מדי שנה נערך בעיר מרתון טוקיו, אחד מששת המרתונים הנכללים בסבב המרתונים המרכזיים העולמי.
בקיץ 2021 אירחה העיר טוקיו את האולימפיאדה שוב.
יתר על כן, לרבים מהרבעים והערים בתוך טוקיו יש ערים תאומות.
טוקי פונה (toki pona) היא שפה מתוכננת אוליגוסינתטית בעלת אוצר מילים בן 137 מילים בסיסיות ו-14 פונמות.
השפה הומצאה על ידי הבלשנית הקנדית סוניה לאנג (לשעבר סוניה אלן קיסה).
היא תוכננה סביב עקרונות של טאואיזם (ולא כשפת עזר בינלאומית), כאשר הכוונה בתכנונה הייתה ליצור שפה פשוטה.
שמה של השפה בטוקי פּונה מורכב מהמילים טוקי, שפירושה כשם עצם הוא "שפה" או "דיבור", ופונה, שפירושה הוא "טוב" או "פשטות".
משמעות שמה היא לפיכך דיבור פשוט או שפה טובה.
מטרותיה העיקריות הן לעצב את דרכי החשיבה של הדובר סביב פשטות: "שפה פשוטה, לדרך חיים פשוטה", וכן לעצב שפה שבה הדובר מבטא בדיוק את מה שהוא מתכוון להגיד.
טוקי פונה, פותחה ונוצרה על ידי הבלשנית הקנדית סוניה לאנג שנולדה בשנת 1978, במונקטון, ניו ברנזוויק.
סוניה לאנג גדלה אצל משפחה דו-לשונית, אימה דברה צרפתית, ואביה דבר אנגלית.
במהלך ולאחר שנות לימודה בתיכון, היא דברה 5 שפות שונות ברמת שפת אם.
אחת מהשפות הללו היא אספרנטו.
לאחר מכן היא אמרה שאספרנטו היוותה השראה לבניית טוקי פונה.
בשנת 2001 סוניה חוותה דיכאון, מה שגרם לה לעבוד על טוקי פונה כדרך לפשט את מחשבותיה.
בשנה הזאת גרסה קדומה של השפה פורסמה במרשתת, והיא החלה לצבור אהדה.
חברי הקבוצה דיברו זה עם זה באנגלית, אספרנטו, טוקיפונה והציעו שינויים.
בשיא של כמות חברי הקבוצה, היו בערך כ־500 חברים (ואף לו קצת יותר).
בשנת 2014 פורסם הספר הראשון של סוניה על השפה, שכלל בתוכו 120 מילים עיקריות ועוד 3 מילים נרדפות ובנוסף כלל את הבנה הבסיסי של השפה.
בשנת 2016 הספר פורסם גם כן בצרפתית.
בשנת 2021 סוניה פרסמה את ספרה השני, מילון מקיף של טוקי פונה-אנגלית הכלל מעל ל־11,000 ערכים.
הערכים תיארו את שימוש השפה, והתוכן נאסף על ידי סקרים בשרת הדיסקורד של השפה במשך כמה חודשים.
השפה הייתה נושא למחקר מדעי, שימוש בבינה מלאכותית, וכלי תוכנה.
שימוש נוסף היה בתרפיה, טיפול להעלמת מחשבות שליליות על ידי תיאורם בטוקי פונה.
כללי ההגייה של השפה נקבעו באופן מינימליסטי.
יש בה תשעה עיצורים וחמש תנועות.
אוצר המילים של השפה נבחר מתוך מספר שפות.
רובו שאול מטוק פיסין, מפינית, מאספרנטו, מאנגלית, מקרואטית, מצרפתית (בניב האקדי), מהולנדית ומגאורגית.
מיעוטו שאול משפות כגון מנדרינית, קנטונזית, ולשית, לוז'באן וסוואהילי.
יש האומדים את אחוז המילים האנגליות בשפה בפועל בכ-30%, מאחר שמילים רבות שנלקחו מטוק פיסין, מאספרנטו ומשפות נוספות, קיימות באנגלית או שמקורן בשפה זאת.
המילים הותאמו לכלליה הפונולוגיים של טוקי פּונה.
דוברים שונים מבטאים מילים בצורה שונה, היות שלעיתים מילה מסוימת מזכירה להם מילה עם משמעות דומה בשפה שאותה הם דוברים.
ביסודה, טוקי פונה מיועדת לדיבור ופחות לתקשורת כתובה.
למרות זאת ניתן לכתוב את השפה בצורות כתב רבות.
הכתב הנפוץ והמקובל ביותר הוא האלפבית הלטיני.
עם זאת, ניתן לכתוב את השפה בכל מערכת כתיבה היכולה להתאים לפונולוגיה של השפה.
בנוסף, קיימות שתי מערכות כתב שפותחו עבור השפה.
האחת היא מערכת הירוגליפית המכונה סיטלן פונה (sitelen pona).
משמעות המילה סיטלן היא תמונה, ציור או דבר חזותי.
במקרה זה היא במשמעות של כתב או ציור, והיא מכילה הירוגליף מקביל לכל מילה.
השנייה מכונה סיטלן סיטלן (sitelen sitelen) והיא מערכת של כתב הברות ציורי.
קיימת גם שפת סימנים שבאמצעותה אפשר לבטא את כל מילות השפה.
כמו כן ניתן לכתוב את השפה באלפביתים בינלאומיים נוספים, כגון אלפבית קירילי, אלפבית יווני, אלפבית דוונאגרי, היראגאנה, ועוד.
העיצוריםהסימוןהגרפיתעתיק IPAהערך הפונטיjjנהגה כהגיית יו"דkk, gנהגה כהגיית כ"ף דגושה או גימ"לllנהגה כהגיית למ"דmmנהגה כהגיית מ"םnnנהגה כהגיית נו"ןpp, bנהגה כהגיית פ"א דגושה או בי"ת דגושהss, zנהגה כהגיית סמ"ך או זי"ןtt, dנהגה כהגיית תי"ו או דל"תww, vנהגה כהגיית וי"ו במילה "וואו" או כהגיית בי"ת רפה
ברירת המחדל בהגיית כל מילה היא הגייתה כפי שהיא נרשמת באלפבית הפונטי הבינלאומי.
עם זאת, אפשר להגות כמה מן האותיות ביותר מדרך אחת.
זאת משום שהדובר חופשי לבטא את האותיות על פי הנוחות או הטבעיות שבהגייה.
התנועותהסימוןהגרפיתעתיק IPAהערך הפונטיa[] נהגה כהגיית פתחe[] נהגה כהגיית ציריi[] נהגה כהגיית חיריקo[] נהגה כהגיית חולםu[] נהגה כהגיית שורוק
הגיית התנועות דומה להגיית חמש התנועות המצויות בספרדית ובאיטלקית, וכמו כן גם בעברית המודרנית.
הפונולוגיה של השפה דומה מאוד לבסיס הפונולוגיה היפנית, ומבוססת ברובה על הברות.
הטעמת כל מילה היא בהברה הראשונה.
מלבד העיצור "n" (נו"ן בעברית) אין בה צמדי עיצורים או עיצורים ללא תנועה (המקבילים לעיצורים המנוקדים בשווא נח בעברית).
לדוגמה, המילה סִינְפין (sinpin), שאחת ממשמעויותיה היא "חומה".
במילה זו קיים אשכול עיצורים , והעיצור הראשון בו הוא אפוא "n", על פי כללי השפה.
המילים, למעט שמות פרטיים, נכתבות תמיד באותיות קטנות, כדי להבדילן משמות פרטיים – הפותחים באותיות גדולות.
גם הגיית השמות הפרטיים מותאמת לכללי הפונולוגיה של טוקי פונה.
למשל, השם "ספרד" בטוקי פונה, שנהגה בספרדית בתור "אסְפָּנְיָה", יתועתק לטוקי פונה (באופן ראשוני) בתור "Espanja".
במצב זה התעתיק כולל שני אשכולות עיצורים: האחד של "s" ו-"p", והשני של "n" ו-"j".
באשכול הראשון העיצור הראשון הוא "s", והוא אינו זהה לעיצור "n"; לכן נישאר רק עם העיצור השני באשכול זה.
באשכול השני, לעומת זאת, העיצור הראשון הוא n, ולכן אשכול זה יכול להישאר בתעתוק.
שמה של המדינה ייכתב אפוא "Epanja" ("אפַּנְיָה").
בטבלה לעיל מוצגות כל ההברות האפשריות בטוקי פונה.
לצד כל הברה מוצגת אותה ההברה בתוספת הצליל "n" בסופה.
ההברה הבאה יכולה להתחיל בעיצור משל עצמה.
על כן הן העיצור שלה והן העיצור "n" בהברה שלפניה יוצרים אשכול עיצורים; תוספת זו מתאפשרת הודות לכך שרק העיצור "n" מסוגל להופיע בפתיחת אשכולות עיצורים.
ההברות ti (טִי), ji, (יִי), wo (ווֹ) ו-wu (ווּ) אינן קיימות בשפה (בדומה ליפנית), ולצורך תעתוק שלוש האחרונות משתמשים בתנועה בלבד ומשמיטים את העיצור.
התחליף להברה ti (טִי) בטוקי פונה הוא si (סִי).
ההברה ju (יוּ) אינה קיימת באף אחת ממילות השפה העדכניות, אך היא משמשת לתעתוק מילים ושמות משפות אחרות.
אחד הכללים החשובים בטוקי פונה הוא שצירופי שמות עצם סתמיים יוצרים סמיכות.
לדוגמה, המילה יאן (jan), שמשמעה "אדם" או "מישהו", מקבלת את המשמעות חבר כאשר באה אחריה המילה פונה (pona) בסמיכות "יאן פונה" (jan pona).
משמעות הסמיכות היא "האיש של הטוב", ובהשאלה – איש טוב או חבר.
עם זאת, כל שינוי בסדר המילים ישנה את משמעות המשפט.
הפיכת סדר המילים יאן פונה, שמשמעו "חבר", תיצור את צירוף הסמיכות "פונה יאן" (pona jan), המתפרש כ"הטוב של האיש", כלומר, "הדבר הטוב אצל האיש".
לא ניתן ליצור תוארי שם בטוקי פונה, על כן מרבים להשתמש בצירופי הסמיכות.
עקב המגבלה בכמות המילים בטוקי פונה, נוצר מצב שלרוב המילים יש מגוון גדול של משמעויות.
ברוב המקרים משמעויותיה של כל מילה דומות זו לזו.
תהליך בניית שמות העצם בטוקי פּונה נעשה בשלבים, כך שכל שלב בנוי על בסיס קודמו.
דהיינו, צירוף שם העצם מתחיל בשם העצם עצמו – הנושא, ולאחר מכן כל מילה משמשת כתואר שם שהופך את העצם לספציפי יותר ויותר.
בצירופי סמיכות בעלי שלוש מילים ומעלה, המילים הראשונות מהוות יחידה אחת, בעוד המילים הבאות אחריהן תחבורנה אליהן, כחלק מצירוף סמיכות חדש.
מבנה זה גורם לכך שסדר המילים משנה את המשמעות.
משמעות המילה טומו (tomo) היא "בית", "מבנה" או "חדר".
משמעות הסמיכות "יאן טומו" (jan tomo) היא "איש של בית", ובהשאלה – "איש בית" או "בנאי".
כל מילה נוספת תשנה את המשמעות הכוללת.
למשל, אם נוסיף את המילה "פונה" לצירוף הסמיכות, יתקבל הצירוף "יאן טומו פונה" (jan tomo pona), שמשמעו "בנאי טוב".
אולם אם נצרף לסמיכות "יאן פונה" (jan pona) את המילה "טומו", יתקבל הצירוף "יאן פונה טומו" (jan pona tomo), שמשמעו "חבר בית", כגון שותף לדירה.
בצירופי סמיכות שבהם שלוש מילים ומעלה, עלול הדובר להתקשות בהבנת משמעות הצירוף, לכן, במקרים מסוג זה, ברירת המחדל היא לקשר בין שתי המילים הראשונות בצירוף, ואילו המילה השלישית נלווית להם.
כדי לעקוף את המגבלה הזו, משתמשים במילה פי (pi).
מיקומה של המילה הזו מסמן את המקום שבו נחצה הצירוף לשני חלקים.
כך למשל, אם היא תמוקם בין המילה הראשונה לשנייה בצירוף, המילה הראשונה תהא בודדה ואילו המילים השנייה והשלישית יתקשרו ויצרו משמעות עצמאית נפרדת.
עם המילה פי ובלעדיה יכולות להיווצר שתי משמעויות שונות לחלוטין לאותו הצירוף.
טומו טלו נאסה (tomo telo nasa), מילולית: "בית מים משוגע", כלומר: "בית שימוש משוגע".
משמעות המילה טלו (telo) היא מים והמילה נאסה (nasa) היא משוגע.
טומו פי טלו נאסה (tomo pi telo nasa), מילולית: "בית של מים משוגעים", כלומר: "בית אלכוהול", ובהשאלה: פאב או בית מרזח.
בטוקי פונה, מילים מקבלות את משמעותן התחבירית באמצעות מיקומן במשפט.
על מנת להפוך מילה מסוימת לפועל, יש להוסיף לפניה את המילית לי (li).
המילית "לי" מסמנת סיום של רשימת צירופי הסמיכות ותחילת הפועל במשפט.
לכן, פירוש המשפט "יאן פונה לי קאמה" (jan pona li kama) הוא "איש טוב בא" או "חבר בא".
המילה קאמה (kama) יכולה להתפרש במספר אופנים: כשם עצם, בתור "הגעה", או כפועל, בתור "להגיע", "לחזור" או אף "לשוב".
המילים מי (mi) ו-סינה (sina), שמשמעותן "אני" ו"אתה" ובהתאמה, יוצאות מן הכלל, משום שהן לא דורשות את המילית "לי" (li) אחריהן.
ניתן להסביר זאת בכך שגם בעברית, מילים אלה אין באפשרותן ליצור צירוף סמיכות.
לכן, המילה שבאה אחריהם כבר יכולה להיות פועל.
דבר זה עשוי לגרום לרב-משמעיות במשפט, מה שקורה גם בשפות טבעיות רבות.
פירושם של המשפטים בטוקי פּונה הוא חופשי למדי, ועשוי להיות תלוי מאוד בהקשר.
אמרה שגורה היא "טוקי פונה לי טוקי פונה" (toki pona li toki pona), שפירושה הנפוץ הוא "טוקי פּונה היא שפה טובה".
פעלים יכולים להיות הן פעלים עומדים והן פעלים יוצאים.
דהיינו, הפעלים האלה יכולים להיות גם בעלי וגם חסרי מושא ישיר.
בדומה לעברית, בה ניתן לומר "אני רואה" (ללא מושא) לעומת "אני רואה את הבית", אפשר לומר בטוקי פונה "מי לוקין" (mi lukin), לעומת "מי לוקין א טומו" (mi lukin e tomo).
המילית א (e) מסמנת את סיום הפסוק הפועלי, ותחילת בניית שם עצם נוסף, כמושא ישיר שלו.
אפשר להשתמש במילית מספר פעמים, לציון מספר מושאים.
לדוגמה, המשפט "אני רואה הן את הבית והן את האיש", יתורגם ל"מי לוקין א טומו א יאן" (mi lukin e tomo e jan).
מבנה זה שומר על מינימליזם צוּרני של השפה, והאנטרופּיה של המורכבות בתוכן המשפט מתרכזת בסידורן של המילים.
זהו ריכוז הפוך לזה המתקבל בשפות בעלות יחסות או בניינים, בהן מבנה צורני מכיל מידע.
אחרי הופעת המילה 'לי', מתרחש תהליך דומה בבניית הפועל.
במערכת הפועל של טוקי פונה אין נטיית זמנים; ניתן להבין את הזמן מההקשר או ממשפטי התניה.
בנוסף, המילים בטוקי פונה אינן מיודעות; במקום היידוע, ניתן להשתמש במילה ני (ni), שמשמעה הוא "הזה" או "ההוא", לאחר שמות עצם בודדים או צירופי סמיכות.
בטוקי פונה יש מילת שאלה אחת בלבד, סמה (seme), והיא חסרת כל פירוש.
היא מקבלת את תפקידה כתוצאה ממיקומה במשפט; היא מתפקדת כמשתנה בלתי קשור, שיש להשלים אותו על פי מיקומה התחבירי במשפט.
מילה זו יכולה לשמש כאחת ממילות השאלה השונות, כגון "מי", "מה", "איזה" ו"כיצד".
"סינה לוקין א יאן סמה?" (?sina lukin e jan seme), מילולית: "אתה רואה את איש איזה", כלומר: "את מי אתה רואה?"
תשובה: "מי לוקין א יאן פונה" (mi lukin e jan pona) או "א יאן פונה" (e jan pona), כלומר: "אני רואה איש טוב".
"טומו סמה לי טומו סינה?" (tomo seme li tomo sina) מילולית: "בית איזה הוא בית שלך", כלומר: "איזה מן הבתים שלך?"
תשובה: "טומו ני לי טומו מי" (tomo ni li tomo mi) או "טומו ני" (tomo ni), כלומר: "הבית הזה הוא ביתי".
"סינה סמה א יאן ני?" (sina seme e jan ni) מילולית: "אתה מה את איש זה?", כלומר "מה אתה עושה לאיש הזה?"
תשובה: "מי אוֹלין א יאן ני!" (!mi olin e jan ni), כלומר: "אני אוהב את האיש הזה!".
משמעות המילה אוֹלין (olin) היא "אהבה" או "לאהוב".
זאת אומרת, השאלה בנויה כמשפט הצהרה, כאשר המילה סמה הופכת את ההצהרה לבקשה להחליפה במילה אחרת.
שאלות כן–לא מסומנות באחת משתי הדרכים: רק בעזרת אינטונציה עולה (כמו בעברית), או בעזרת הצבת האפשרויות.
למשל: "טומו ני לי פונה אנו סמה?" (?tomo ni li pona anu seme) "בית זה הוא טוב או מה?" משמעות המילה אַנוּ (anu) בעברית היא "או".
אופציה נוספת היא הצבת הצהרה ושלילתה, כמו במשפט "טומו ני לי פונה אלא פונה?" (?tomo ni li pona ala pona), מילולית: "הבית הזה לא טוב/טוב?" (חלק גדול מהמילים ומהדקדוק של טוקי פונה שאול מסינית, כמו במקרה הזה) כאן התשובה יכולה להיות "פונה אלא" (pona ala), או "פונה" (pona).
כלומר, "לא טוב" או "טוב".
משמעות המילה אלא (ala) היא "לא".
כחלק מעקרון הדאואיזם של השפה, הפועל איננו מוטה זמן.
לכל משפט ניתן להתייחס כאילו נאמר בשלושה זמנים שונים.
ברוב המשפטים ניתן להבין את המשמעות מההקשר.
אך במקרים שבהם הדובר רוצה בכל זאת להשתמש בזמנים שונים, עליו להיעזר במילית לה (la) בתחילת המשפט.
לפניה צריך לציין את הזמן, ולכך יש שלוש אפשרויות:
עבר: טנפו פיני לה (tenpo pini la), מילולית: בזמן העבר, כלומר: בעבר.
משמעות המילה טנפו (tenpo) היא זמן.
משמעות המילה פיני (pini) כשם עצם היא "עבר" וכפועל היא "לסיים".
הווה: טנפו ני לה (tenpo ni la), מילולית: "בזמן הזה", כלומר: "בהווה".
עתיד: טנפו קאמה לה (tenpo kama la), מילולית: "בזמן הבא", כלומר: "בעתיד".
טנפו פיני לה מי מוקו א טלו (tenpo pini la mi moku e telo), מילולית: "בזמן העבר אני שותה מים", כלומר: "אני שתיתי מים".
משמעות המילה מוקו (moku) היא "אכילה" או "שתייה" כשם עצם, או "לאכול" או "לשתות" כפועל.
טנפו ני לה מי מוקו א טלו (tenpo ni la mi moku e telo), מילולית: "בזמן ההווה אני שותה מים", כלומר: "אני שותה מים"
טנפו קאמה לה מי מוקו א טלו (tenpo kama la mi moku e telo), מילולית: "בזמן העתיד אני שותה מים", כלומר: "אני אשתה מים"
שימושים נוספים של המילית "לה"
ניתן להתייחס לזמן מדויק באמצעות שינוי נוסף במילית "לה".
משמעות המילה סונו (suno) היא "שמש", כך שהצירוף טנפו סונו (tenpo suno), שמשמעותו המילולית היא "זמן שמש", מתפרש באופן מעשי משמעו "יום".
באופן זה, הצירוף "טנפו סונו פיני לה" (tenpo suno pini la) מתפרש כ"אתמול" (מילולית: בזמן השמש הקודם), ו"טנפו סונו קאמה לה" (tenpo suno kama la) מתפרש כ"מחר" (מילולית: "בזמן השמש הבא").
המילית "לה" יכולה לבוא גם במשמעות של "כאשר".
כמו בתיאורי הזמן, המילה תבוא בסיום פסוקית הזמן, ולא בתחילתו.
מי מוקו לה, סינה לי טוקי (mi moku la, sina li toki), מילולית: כאשר אני אוכל, אתה מדבר.
בטוקי פונה אין מילה אחת ספציפית שמקבילה לו' החיבור, ובמקום זאת נעשה שימוש בכמה דרכים שונות להביע חיבור בהתאם לתפקידן במשפט של המילים המחוברות.
כאשר המילים הם בתחילת המשפט, בתפקיד הנושא, משתמשים במילה אן (en) כדי לחבר ביניהם.
למשל, המשפט "הגבר והאישה הלכו לחוף הים" יתורגם בתור "מִייֶה אן מֶלי לי טַאוַוה פּוֹקַה טֶלוֹ" (mije en meli li tawa poka telo).
כאשר מחברים בין שני פעלים או נשואים, המילה לי (li) מוכפלת לפני כל נשוא, מלבד במקרים בהם נושא המשפט הוא בגוף ראשון או שני, שבהם המילה li לא מופיעה.
במקרים אלו, בדרך כלל מפצלים את המשפט לשני משפטים.
למשל "אני מקלף ואוכל בננה" עשוי להיות מתורגם בתור "מי אוֹפֶּן א קילי פַּאליסַה.
מי מוֹקוּ א קילי פַּאליסַה" (mi open e kili palisa.
mi moku e kili palisa), או מילולית "אני פותח פרי ארוך.
קיימת גם גישה נוספת שנמצאת בשימוש אצל חלק מחברי הקהילה, שמוסיפה את המילה לי לצורך חיבור גם כאשר נושא המשפט אינו בגוף שלישי, ולפיה המשפט "אני מקלף ואוכל בננה" עשוי להיות מתורגם בתור "מי אוֹפֶּן לי מוֹקוּ א קילי פַּאליסַה" (mi open li moku e kili palisa).
ניתן להשתמש במילית א (e) באותו האופן, כדי לחבר מושאים של משפט.
למשל, המשפט "את רואה צפרדע וזבוב" יתורגם בתור "סינַה לוּקין א אַקֶסי א פִּיפִּי" (sina lukin e akesi e pipi).
בטוקי פונה ישנם 3 שמות גוף.
כאשר מוסיפים לשם גוף את המילה mute (הרבה) שם הגוף נהפך מיחיד לרבים:
+ שמות גוף יחיד רבים mi\אני mi mute\אנחנו sina\את/ה sina mute\אתם/ן ona\הוא/ היא ona mute\הם/ן
בטוקי פונה יש חמישה שמות לצבעים: ילו (jelo, צהוב), לויה (loje, אדום), לאסו (laso, כחול-ירוק), פימיה (pimeja, שחור) ו-ואלו (walo, לבן).
מפאת המחסור במילים לצבעים, על מנת ליצור צבעים נוספים יש לנקוט בשיטה של חיבור צבעים.
כך למשל, המילה "כתום" תיהגה לויה ילו (loje jelo), קרי: "אדום-צהוב".
מי מוקו א קִילי פי לויה ילו (mi moku e kili pi loje jelo), מילולית: "אני אוכל פרי של אדום-צהוב", כלומר: "אני אוכל פרי כתום", ובהשאלה: "אני אוכל תפוז".
מי לוקין א לן פי לאסו לויה (mi lukin e len pi waso loje), מילולית: "אני רואה (את) חולצת כחול-אדום", כלומר: "אני רואה חולצה סגולה".
מניית דברים ומתמטיקה בסיסית הם דברים חשובים בכל שפה טבעית, אך מנגד, כיוון שטוקי פונה היא שפה אשר עיקרה הוא בדאואיזם, מספרים ותחום המנייה אינם חלק ליבה מהותי בה.
עם זאת, ישנן שתי שיטות, מוגבלות אמנם, כדי להביע מספרים במשפט.
השיטה הראשונה מבוססת על מספרי בסיס, שהם: וַּאן (wan, אחד), טו (tu, שתיים) ומוטה (mute, הרבה).
המילה האחרונה יכולה לשמש לתיאור כל מספר משלוש ומעלה.
יאן טו לי טוקי (jan tu li toki), מילולית: "איש שתיים מדברים", כלומר: "שני אנשים מדברים" או "הזוג מדבר".
יאן טו לי פאלי פונה.
יאן ואן לי פאלי איקה.
jan wan li pali ike), מילולית: "איש שתיים עובדים היטב, איש אחד עובד לא טוב", בהשאלה: "טובים השניים מן האחד".
משמעויות המילים פאלי (pali) ו-איקה (ike) הן "עבודה" ו"רע" בהתאמה.
כדי לנקוב במספרים מדויקים, פותחה שיטה שנייה למניית מספרים, המשתמשת בחיבור מספרים קיימים לשם תיאור מספרים חדשים.
בשיטה הזו "לוקה" (luka, במקור "כף יד") משמשת כדי לציין חמש.
המילים "ואן" ו-"טו" נותרות בעלות משמעויות זהות.
טומו טו ואן (tomo tu wan), מילולית: "בית שתיים-אחת", כלומר: "שלושה בתים".
יאן לוקה טו (jan luka tu), מילולית: "איש חמש-שתיים", כלומר: "שבעה אנשים".
עקב הקושי לבטא מספרים הגדולים מ-25, התווספו מאוחר יותר שני מספרים לשיטה הכמותית.
כך, למשל, המילה "מוטה" עברה לציין עשרים והמילה אלי (ali, במקור "הכל") עברה לציין מאה.
טוקי אלי מוטה ואן (toki ali mute wan), מילולית: "שפה מאה-עשרים-אחת", כלומר: "מאה עשרים ואחת שפות".
ליפו ויקיפסיה אלי אלי אלי לוקה לוקה לוקה טו פי טוקי אנטה לי לון (lipu Wikipesija ali ali ali luka luka luka tu pi toki ante li lon), מילולית: "אתר ויקיפדיה מאה-מאה-מאה-חמש-חמש-חמש-שתיים של שפה שונה קיים", כלומר: "ישנן שלוש מאות ושבע עשרה ויקיפדיות בשפות שונות".
כיוון שיכולת הבעת הפריטים ומנייתם היא פרימיטיבית ומסורבלת ביותר, רוב הדוברים יחליפו את המספרים במילים כמותיות בקבוצות שמספר הפריטים שלהן רב.
המילים הכמותיות כשמן הן מילים המתארות גודל ואף מספר פריטים.
המילים הן: mute (הרבה, רב), suli (גדול, ארוך) ו-lili (קטן, קצת).
סיטלן פונה הוא הכתב הייעודי שבאמצעותו כותבים את טוקי פונה.
בסיטלן פונה ישנן כ-120 לוגוגרמות, אחת לכל מילה.
טוקי פונה לוקה (שפת הסימנים של טוקי פונה)
טוקי פונה לוקה בתרגום חופשי (טוקי פונה ביד/שפה טובה ידיים) היא שפת סימנים בעלת אותם 120 מילים וכללים תחביריים כמו של טוקי פונה.
בשפה יש שימוש ביד אחת בלבד כדי לשמור על עקרונות הפשטות של טוקי פונה (אם כי ניתן לסמן שני מילים בשני ידיים על מנת לייצג סמיכות או הכפלה של מילה).
יש גרסה רשמית של הטוקי פונה לוקה על שהומצאה על ידי סוניה לאנג שהמציאה גם את הטוקי פונה הרגילה וגרסה לא רשמית שהמוצאה על ידי צ'אפ (Chuff) ומפורסמת באתר הבלשנות שלו.
טוקטה ופוגה ברה מינור, רי"ב 565, היא מיצירותיו הנודעות ביותר של המלחין הגרמני יוהאן סבסטיאן באך, וקרוב לוודאי היצירה המוכרת ביותר שנכתבה אי פעם לעוגב.
היצירה נכתבה בתקופת הבארוק, כנראה בין השנים 1703–1707, כשבאך שהה בארנשטאדט, והיא מיצירותיו המוקדמות ביותר.
הביצוע המוכר ביותר שלה הוא העיבוד לתזמורת של המנצח לאופולד סטוקובסקי.
תווי היצירה, שהמקור שלהם הוא הקרוב ביותר לתקופתו של באך, הוא עותק ללא תאריך מאת יוהאנס רינגק.
באותה תקופה, רינגק היה תלמיד של תלמידו לשעבר של באך, יוהאן פיטר קלנר, וככל הנראה העתיק נאמנה את יצירות באך שהמורה שלו העמיד לפניו.
ישנן כמה שגיאות בניקוד התווים, כגון כמות רבעים ושמיניות שאינם מותאמים ליחס המשקל.
פגמים כאלה מראים על פזיזות שנחשבה אופיינית לקלנר, שהותיר אחריו למעלה מ-60 עותקי יצירות של באך.
עמוד השער של העותק בכתב ידו של רינגק נושא את כותרת היצירה באיטלקית, "Toccata con Fuga", שמו של יוהאן סבסטיאן באך כמלחין היצירה ופרטים חשובים שמצוינים בשער היצירה, כגון המשקל והסולם (רה מינור).
עם זאת, אף כי רה מינור מצוין בדף השער, בכתב היד של רינגק אין שום זכר לסמל ה-♭ בתחילת החמשה, שהרי בכל יצירה מוזיקלית מסומן הסולם ליד המפתח בתחילת החמשה, ומכאן יוצא, שהעותק אינו ברה מינור.
מובן שזו טעות, שהרי כל המהדורות בתווים של הטוקטה ופוגה ברה מינור משתמשות בחתימת המפתח רה מינור, בניגוד לכתב היד של רינגק.
בנוסף לזה, קיימים עוד כמה הבדלים בין שיטת כתיבת התווים של רינגק לבין המקובל בעולם המוזיקה.
השם "טוקטה" הוא ככל הנראה תוספת מאוחרת יותר של השם.
מסקנה זו נובעת מכך שבתקופת הבארוק, יצירות שנכתבו לעוגב באותו סגנון כמו זו של באך, נקראו לרוב פשוט פרלוד, או פרלוד ופוגה.
העותק של רינגק משופע במפעם בסגנון איטלקי, פרמטות (מאפיין אופייני להעתקיו של רינגק) וסטקטו, כולם מאפיינים חריגים מאוד למוזיקה הגרמנית שלפני 1740.
דוגמה לכך הוא העיבוד לתזמורת שנעשה על ידי לאופולד סטוקובסקי ושימש קטע הפתיחה לסרטו של וולט דיסני "פנטסיה".
היצירה מופיעה גם בסרט "20,000 מיל מתחת למים" כשקפטן נמו מנגן אותה, ובסרטים נוספים, בהם "שדרות סאנסט" ו"לה דולצ'ה ויטה".
קטע הפתיחה של היצירה משמש כנעימת הפתיחה של סדרת הטלוויזיה המצוירת לילדים "היה היה - האדם".
בסופו של דבר, טוקטה ופוגה ברה מינור הפכה ליצירה הידועה ביותר ברפרטואר לעוגב מהמאה השמונה-עשרה.
החוקרים חלוקים בדעתם באשר לזמן ההלחנה של היצירה, וברבות השנים הוצעו הערכות רבות ושונות לכך.
בחלק מן הדעות, מציעים את מרץ 1704 כתאריך סיום העבודה על היצירה וזו הדעה הרווחת כיום.
מכל מקום, הטוקטה ופוגה ברה מינור שופעת מאפיינים והשפעות הנחשבים אופייניים לאסכולת העוגב הגרמנית של מוזיקת הבארוק.
מגוון רחב, ולעיתים קרובות סותר זה את זה, של ניתוחים פורסם על היצירה: למשל, בספרות על מוזיקת עוגב, היא מתוארת לעיתים קרובות כסוג של מוזיקה תוכניתית המתארת סערה, בעוד שבשימוש בסרט פנטזיה של דיסני, היצירה מדמה מוזיקה אבסולוטית.
ברבע האחרון של המאה ה-20, מוזיקולוגים כמו פיטר וויליאמס ודיטריך קלאוס קראו תיגר גם על ייחוסה לבאך.
לעומת זאת, חוקרי באך כגון כריסטוף וולף, טוענים שזו אכן יצירה מקורית של באך.
מוזיקולוגים אחרים מתעלמים מהספקות לגבי זהות המלחין, או טוענים כי היא טרם הוכרעה.
זמן הביצוע של היצירה הוא בדרך כלל בסביבות תשע דקות, אך קיימים זמני ביצוע קצרים יותר (למשל 8:15) וזמני ביצוע של מעל 10:30. החלק הראשון של היצירה, הטוקטה, לוקח קצת פחות משליש מזמן הביצוע הכולל.
הטוקטה מתחילה בפתיחה המוכרת ולאחר פיתוח של הנושא הטונים והאוקטבות הגבוהים הם הדומיננטיים.
לאחר מכן עובר הנושא פיתוח נוסף לכיוון התווים שבאוקטבות הנמוכות יותר, שם מופיעה ספטימה מוקטנת, שמרווחה הוא של ארבעה וחצי טון, לדוגמה בין תו סול לתו פה במול.
המרווח המשלים (או ה"הופכי") של ספטימה הוא הסקונדה, שגם היא מרווח דיסוננט.
בסוף הנושא המנגינה הופכת לסולם רה מז'ור.
לאחר מכן מופיעים שלושה קטעים קצרים, כל אחד בעל מוטיב קצר.
הטוקטה מסתיימת בספטימה מוקטנת אשר נהפכת בחזרה לטוניקה של תחילת הטוקטה, רה מינור, באמצעות מודולציה.
החלק השני המרכזי של הטוקטה הוא מספר מודולציות הקשורות זו לזו באופן רופף.
המוזיקה עוברת לסולם המינורי לה מינור, וחלק זה נהפך לבסוף לחלק השלישי והאחרון של הטוקטה, שכמעט כולו קטע שהוכפל במנגינה, החוזרת על עצמה במספר וריאציות וסולמות שונים.
לאחר מודולציה קצרה, הטוקטה מסתיימת בסולם ממנו הכל התחיל ועליו קרויה היצירה, רה מינור.
נושא הפוגה אשר כולל ארבעה קולות, מורכב כולו מתווי חלקי שש עשרה (רבע=ארבע פעמים חלקי שש עשרה), עם ציון בתווים לנגינה עם דוושה, המבשר נושא מלודי קצר בהמשך, אשר מזכיר קול כינורות.
יצירות דמויות כינורות כאלה מאפיינות לעיתים קרובות את מוזיקת הבארוק ובפרטט את זו של באך, הן כנושאים של פוגה והן ביצירות נוספות.
למרות שמבחינה טכנית זו פוגה בת ארבעה קולות, רוב הזמן מתקיימים רק שלושה קולות, ובחלק מהזמן אף שניים, או אף קול אחד.
למרות שהרמוניה פשוטה מופעלת בכל הפוגה, ישנו נושא לא צפוי בדו מינור, ויתרה מכך, שבה וחוזרת ההוראה לנגן לנגן באמצעות הדוושה (פדל), אשר נמצא כי הוא מאפיין ייחודי לפוגה בתקופת הבארוק.
מיד לאחר כניסת הנושא הסופי, העוברת פוגה באמצעות מודולציה לסולם "סי במול מז'ור".
לקראת סיום היצירה מופיעה קודה, שהיא קטע המביא פרק ביצירה או יצירה שלמה לכלל סיום באמצעות הרחבה.
בתווי ההעתק של רינגק היא מכונה Recitativo.
למרות שאורכה של הקודה רק 17 תיבות, היא מתפתחת בזכות חמישה שינויי קצב.
התיבות האחרונות מנוגנות בקצב Molto adagio (מולטו אדג'יו) ולבסוף היצירה מסתיימת בקדנצה פְּלָגאלית, מהלך הרמוני מדרגה IV לדרגה I.
למרות שמקובל לראות את הטוקטה בפוגה כיצירה לאורגן, כפי שהיא מופיעה בעותק ששרד, ולמרות שממשיכים לנגן אותה גם בתחילת המאה ה-21 על עוגב, נעשו לה גם עיבודים להרכבים שונים של כלי נגינה.
כבר בסוף המאה ה-19 נעשו עיבודים לפסנתר, הן לשתי ידיים והן לארבע, למשל העיבוד לפסנתר של פרוצ'יו בוזוני, ושל מקס רגר.
בשנת 1927, כתב המנצח לאופולד סטוקובסקי עיבוד ל-רי"ב 565 עם תזמורת פילדלפיה.
עד מהרה הלכו בדרכו גם מוזיקאים אחרים.
הנרי ווד יצר את העיבוד שלו לפני סוף העשור, ואחריו יוג'ין אורמנדי.
תזמורים נוספים ליצירה נכתבו על ידי רנה ליבוביץ (1958), סטניסלב סקרובצ'בסקי (1968)[113] ואנדרו דייוויס (2023–2024).
קיימים גם עיבודים אלטרנטיביים לכלי מיתר בהרכבים שונים.
טוקיו הוטל היא להקת רוק/אלקטרופופ/סינת'פופ שנוסדה בשנת 2001 בשם Devilish בעיר מגדבורג במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה, על ידי ארבעה נערים שהיו בני 12 עד 14 בעת הקמתה.
הלהקה זכתה להצלחה ניכרת בעשור הראשון של המאה ה-21, ונחשבת לאחת מהלהקות הגרמניות הפופולרית ביותר ברחבי העולם.
התאומים הזהים ביל וטום קאוליץ (נולדו ב-1 בספטמבר 1989 בלייפציג, גרמניה המזרחית).
הופיעו במועדונים קטנים באזור העיר מגדבורג החל מגיל 7 וקראו לעצמם Black Questionmark.
לאחר מפגש בין השניים לבין גיאורג ליסטינג, נגן גיטרה בס, וגוסטב שפר, מתופף, החליטו הארבעה להקים להקה משלהם בשם Devilish.
הלהקה צברה מספר קטן של מעריצים ואף הקליטה באולפן ביתי דמו של מספר שירים אותם שלחה לחברות תקליטים, אך ללא תגובות חיוביות.
בשנת 2003 פנה סולן הלהקה ביל למבחני בד לתוכנית הכישרונות הצעירים Star Search, ששודרה בטלוויזיה הגרמנית.
הוא התקבל לנבחרת המתמודדים והספיק לבצע שיר אחד בלבד לפני שהפסיד את מקומו בתחרות.
בזמן זה שודרו בתוכנית תמונות של להקת Devilish וחבריה.
בעקבות הופעתו בתוכנית, ביקר מפיק מוזיקלי מהמבורג במועדון במגדבורג שבו הופיעה הלהקה.
לאחר שהיה מרוצה מהופעתם החליט להחתימם על חוזה הקלטות בלייבל BMG.
לאחר מכן נקנתה BMG על ידי חברת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, וחוזה ההקלטות של הלהקה בוטל.
מפיק הלהקה דאג לחתימה על חוזה חדש בחברת יוניברסל מיוזיק גרופ.
בין 2004 ל-2005 עבדה הלהקה על כתיבת, עיבוד והקלטת שירים לאלבום הבכורה בעזרתם של ארבעה מפיקים שונים.
כמו כן, הלהקה שינתה את שמה לטוקיו הוטל (מלון טוקיו), כיוון שהעיר טוקיו ביפן הייתה מקום אליו חלמו חברי הלהקה להגיע ולהופיע, ומלון בגלל רצונם בסיבוב הופעות ומעבר תכוף מבית מלון אחד למשנהו.
סינגל הבכורה, Durch den Monsun, יצא לאור בגרמניה וזכה להצלחה רבה ששיאה בהגעה לראש מצעד הפזמונים הגרמני בקיץ 2005. כמו כן, טוקיו הוטל זכו להצלחה במדינות נוספות באירופה.
בעקבות ההצלחה, הלהיט Durch den Monsun תורגם לאנגלית ויצא כסינגל בשם Monsoon בשנת 2007. השיר Monsoon זכה להצלחה רבה במצעדי הפזמונים ובמכירות במדינות רבות, כולל בארצות הברית וישראל.
בהמשך נכלל באלבום אוסף בשם Scream, שהכיל גרסאות באנגלית לשירים שהוציאה הלהקה במקור בשני אלבומיה הראשונים בגרמניה, Schrei!
ו-Zimmer 483. אלבום זה יצא לאור בגרמניה בשם Room 483.
לפני סיבוב ההופעות השני שלהם "scream/room 483" מעריצים מישראל חתמו על עצומה וכך ישראל התחילו את הסיבוב הופעות בארץ ואפילו טיילו בסביבות ירושלים.
במהלך סיבובי ההופעות (scream, humanoid) צילמו הלהקה וצוות ההפקה סדרה של סרטונים כל אחד מהם אורכו בערך 6 דקות.
שבהם הם מראים את החיים היומיומיים.
לסדרה קוראים tokio hotel tv והיא שודרה בMTV וכיום היא זמינה ביוטיוב.
בנוסף לסדרה, הוציאה הלהקה בשנת 2009 די וי די בשם Tokio Hotel TV – Caught on Camera, המביא הצצה לחיי היום יום של הלהקה.
הלהקה פרסמה עד כה שבעה אלבומי אולפן, כאשר שלושה מהם בשפה הגרמנית, וארבעה בשפה האנגלית.
האלבומים החדשים יוצאים לאור באנגלית בלבד, ומושפעים בין היתר מרובוטיקה וממדע בדיוני, וכן מתרבות שנות ה-80 של המאה ה-20 ותרבות מועדונים של מוזיקה אלקטרונית.
בהתאם, הם מכילים צלילי סינתסייזר רבים, תכנות רב יותר של כלי המוזיקה, וכן שירה בקולות גבוהים, כולל פלסט.
בתחילת שנת 2016, סולן הלהקה, ביל קאוליץ, הוציא לאור אלבום סולו בשם I'm Not Ok תחת שם הבמה Billy, בהפקה משותפת עם אחיו התאום.
כיום התאומים קאוליץ מתגוררים בלוס אנג'לס, קליפורניה, לשם עברו יחד עם משפחתם לאחר שביתם בהמבורג נפרץ על ידי מעריצים, ובני משפחתם של הלהקה הותקפו במספר אירועים חריגים בגרמניה.
הבסיסט, גיאורג, והמתופף, גוסטב, עודם מתגוררים בעיר הולדתם מגדבורג.
לפי המגזין הגרמני פרנקפורטר רונדשאו "סגנון המוזיקה של הלהקה מוגדר כפופ רוק עם מלודיות קליטות ואלמנטים של בלדות רומנטיות אך המילים מלאות בסגנון ה"אימו" שמותאם בדיוק לטובת ז'אנר הפופ רוק".
לפי מגזין הרולינג סטון "טוקיו הוטל מצליחים להביא שני אלמנטים נפלאים של היותם רוקרים אמיתיים עם בלדות סנטימנטליות מרגשות.".
באלבומים אשר הוקלטו לאחר המעבר לקליפורניה, משנת 2014 והלאה, טוקיו הוטל מפיקים מוזיקה אשר מושפעת רבות מז'אנר האלקטרו-פופ והסינת'פופ.
שינוי ז'אנר זה התאפשר בין היתר עקב הפיכתו של טום, גיטריסט הלהקה, למפיק המוזיקלי בפועל, וכן לסיום ההתקשרות החוזית של הלהקה עם חברת יוניברסל מיוזיק גרופ והמפיקים שליוו אותם בשנים הראשונות.
כיום הלהקה מקליטה ומפרסמת מוזיקה בשפה האנגלית בלבד, אך בתוך האלבומים שבאנגלית יש להם מדי פעם שירים בגרמנית או שירים שהם גם באנגלית וגם גרמנית.
- הכי חזק שאתה יכול) מהדורה שנייה לאלבום הראשון, עם גרסאות מחודשות לסינגלים Der Letzte Tag, Schrei ו-Rette Mich,
2007 - Scream (תצעק) אסופת שירים מהאלבומים "Schrei" ו-"Zimmer 483", בגרסאות אנגליות.
2009 - Humanoid (הומנואיד) יצא בשתי גרסאות, גרסה אנגלית וגרסה גרמנית.
2010 - Best of (המיטב) אלבום להיטים, יצא בשתי גרסאות, גרסה אנגלית וגרסה גרמנית.
כן כלולים 2 שירים שהוקלטו כגרסאות דמו ולא פורסמו עד כה.
2014 - Kings Of Suburbia (מלכי הפרברים) - אלבום שיצא בשפה האנגלית בלבד, הפקה משותפת של הלהקה.
2017 - Dream Machine (מכונת החלום) אלבום שיצא בשפה האנגלית בלבד; הפקה עצמאית.
2006 - Rette Mich (הצילי אותי)
2007 - Heilig (קדוש) - סינגל בצרפת בלבד
2009 - Automatisch (אוטומטי) גרסה גרמנית
Automatic - 2009 (אוטומטי) גרסה אנגלית
2010 - Lass uns Laufen (בואו נרוץ) גרסה גרמנית
World Behind My Wall - 2010 (העולם שמאחורי החומה) גרסה אנגלית
2010 - Darkside Of The Sun (הצד האפל של השמש) גרסה אנגלית
2014 - Girl Got A Gun (לבחורה יש אקדח)
2014 - Love Who Loves You Back (אהוב את מי שאוהב אותך בחזרה)
2006 - "Schrei Live" - סיבוב ההופעות שליווה את יציאת האלבום הראשון
2007 - "Spring nicht - DVD single" - מהדורה מיוחדת שצורפה לסינגל בשם זהה
2007 - Zimmer 483 - Live in Europe - סיבוב ההופעות האירופאי שליווה את יציאת האלבום בשם הזהה, צולם בהובאווזאן שבגרמניה.
2010 - "Welcome To Humanoid City LIVE" - צילומים של סיבוב ההופעות לאחר יציאת האלבום "הומנואיד".
צולם בזמן ההופעה במילאנו, איטליה.
Category Award Date פריצת השנה Comet Awards (גרמניה) 6 באוקטובר סופר קומט Comet Awards (גרמניה) 6 באוקטובר פריצת השנה Eins Live Krone (גרמניה) 24 בנובמבר אמן הפופ הלאומי הטוב ביותרBambi Awards (גרמניה 1 בדצמברהסינגל הטוב ביותרGolden Penguin (אוסטריה)פרס הפופGolden Penguin (אוסטריה)להקת הרוק 2005Golden Penguin (אוסטריה)
טוקיו דיסניסי הוא פארק שעשועים המצוי באתר הנופש טוקיו דיסני שבאוראיאסו בצ'יבה שביפן, בפרוורי טוקיו.
האתר נפתח ב-4 בספטמבר 2001 והוא בבעלות חברת ארצות המזרח - זכיין של חברת וולט דיסני.
הפארק הוא אחד הפארקים הפופולריים ביותר בעולם - למעלה מ-12.2 מיליון מבקרים ביקרו בפארק בשנת 2004.
הפארק מתבסס על תמה של חופי ים.
הרעיון המקורי של הקמת הפארק היה על בסיס תוכניות להקמת פארק בלונג ביץ' שבקליפורניה שאמור היה להיקרא "דיסניסי" (ים דיסני) בהקבלה לדיסנילנד (ארץ דיסני).
בשל הקשיים הכספיים של פרויקט יורודיסני בוטלה הקמת הפארק בקליפורניה, ומאוחר יותר הוחלט להעביר את התוכניות לחברת ארצות המזרח על מנת שיקימו את הפארק באתר הנופש ביפן.
בפתיחת הפארק ב-4 בספטמבר 2001, נשא מייקל אייזנר, מנכ"ל חברת וולט דיסני בעת בניית הפארק, את דברי הפתיחה ואמר: "ברוכים הבאים כולכם לעולם בו הדמיון וההרפתקאות יוצאים למסע.
טוקיו דיסניסי מוקדש לרוח ההרפתקנות הנמצאת בכל אחד מאיתנו.
אנו עומדים כאן בפתח הרפתקאה, רומנטיקה, גילויים וכיף - מסע לנמלים אקזוטיים ומפוארים.
אני תקווה שטוקיו דיסני יפיח השראה בלב ובראש כל החיים בכוכב מימי זה, כדור הארץ."
בפארק זה שבעה "נמלים" המקבילים ל"ארצות" בפארקי ממלכת הקסם.
הכניסה לפארק היא דרך הנמל הים תיכוני, וממנו מגיעים לששת הנמלים האחרים: קו החוף האמריקאי, דלתת הנהר האבוד, נמל הגילויים, לגונת בנות הים, החוף הערבי ואי המסתורין.
"נמל" זה משחזר את קו החוף של מזרח ארצות הברית בתחילת המאה ה-20. נמל זה כולל שני אזורים - אזור קייפ קוד הישנה ואזור נמל ניו יורק.
בנמל זה עוגנת הספינה קולומביה, ונפתח בה מתקן מגדל האימה ב-2006.
דלתת הנהר האבוד מנסה לשחזר את המסעות בג'ונגלים של דרום אמריקה בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. נמל זה הוא אזור מלא צמחייה ירוקה, ודומה לארץ ההרפתקאות בפארקים בסגנון ממלכת הקסם.
בנמל זה שני המתקנים הפופולריים ביותר בפארק - - הרפתקאות אינדיאנה ג'ונס, ורוחות זועמות.
"נמל" זה מאופיין כנמל בעתיד.
הנמל מנסה לעורר את הרוח של הגילוים ומתקניו מנסים להראות את המסעות בים בעתיד.
המתקן העיקרי בנמל זה הוא "רוכב הסופה" (StormRider).
מתקן נוסף נקרא אקווטופיה, בדומה למתקן אוטופיה בדיסנילנד.
נמל זה מבוסס על הסרט של אולפני וולט דיסני "בת הים הקטנה".
בנמל זה שני אזורים - פנימי וחיצוני, ועיקר המתקנים בו מיועדים לילדים קטנים.
הארץ מאופיינת כארמונו של מלך הים - טריטון, אביה של בת הים הקטנה.
"נמל" זה מבוסס על הסרט של חברת וולט דיסני "אלאדין" משנת 1992. הנמל בנוי בסגנון סיפורי אלף לילה ולילה ונמצאים בו שתי מתקנים: קרוסלת הקרוואן, ומסעותיו של סינבד - מסע בסירה הדומה למתקן זה עולם קטן.
אי המסתורין היו נמל המצוי בתוך "הר פרומתאוס" המצוי במרכז הפארק והמהווה סמל של הפארק.
המתקנים ב"נמל" זה מבוססים על ספריו של ז'ול ורן.
אף שנמל זה הוא הקטן בנמלי הפארק נמצאים בו שני המתקנים הפופולריים ביותר: "מסע אל מרכז כדור הארץ" ו"20,000 מיל מתחת לים", שהוא מתקן אפל בו המבקרים נכנסים לצוללות משלהם ו"צוללים" אל תוך הסיפור "20,000 מיל מתחת לפני הים".
אף שהאי נראה כהר געש המוקף ים, הנמל אינו אי.
הר הגעש הוא החזית של שני בנייני המתקנים שבו.
את הפארק מסמלים שני מבנים - ה"אקווספרה" - מזרקת מים עם דגם של כדור הארץ בכניסה לפארק, והר הגעש "פרומתאוס" הממוקם במרכז הפארק, וזהה בגובהו לטירת סינדרלה המסמלת את פארק דיסנילנד הסמוך.
טוקלאו היא מושבה של ניו זילנד המורכבת משלושה אטולים טרופיים המצויים באוקיינוס השקט.
שמם הקולוניאלי של האיים היה "איי האיחוד" (The Union Islands), ושמם הרשמי של האיים עד שנת 1976 היה "איי טוקלאו" (Tokelau Islands).
ארגון האומות המאוחדות כולל איים אלה במסגרת רשמית: הוועדה לדה-קולוניזציה, כטריטוריה ללא ממשל עצמי.
טוקלאו היא חלק מממלכת ניו זילנד.
הראשונים שהתיישבו באיים היו פולינזים שהיגרו מקבוצות איים אחרות.
האיים הפכו לפרוטקטורט בריטי בשנת 1889. בשנת 1916 סופחו האיים למושבה הבריטית איי גילברט ואליס, ובשנת 1926 הועברו לשליטת ניו זילנד.
חוק טוקלאו של הפרלמנט הבריטי משנת 1948, העביר את הריבונית באיים מבריטניה לניו זילנד, וכן את האחריות על הגנת האיים.
בראש האיים עומד מלך ניו זילנד - המלך צ'ארלס השלישי המיוצג באיים על ידי המנהלן ג'ונתן קינגס.
בראש ממשלת האי עומד פיו טואיאה העומד בראש מועצת הפאייפול - מועצה של שלושה מנהיגים נבחרים - האחד מכל אטול, המשמשים כממשלה.
ראש הממשלה נבחר מבין חברי המועצה לתקופה של שנה.
בית הנבחרים של האי הוא בית אחד בן 45 חברים, כאשר בכל אטול בוחרת מועצת זקני האטול (הטאופולגה) את 15 הנציגים לתקופה של שלוש שנים.
ב-11 בנובמבר 2004, טוקלאו וניו זילנד ערכו הסכם (שטרם אושר), המרחיב את מעמד האי מטריטוריה למדינה משויכת חופשית (Associated state), במעמד דומה לזה של איי קוק.
במשאל עם שנערך על ידי האו"ם בפברואר 2006 תמכו באישור ההסכם 349 מתוך 581 מצביעים ולא התקבל הרוב הדרוש (שני שלישים) לאישור הסכם.
משאל נוסף נערך באוקטובר 2007 ושוב מעט פחות משני שלישים תמכו בהסכם.
טוקלאו מורכבת משלושה אטולים בין קו אורך 171° ו-173° מערב, וקווי רוחב 8° ו-10° דרום, בחצי הדרך בין הוואי וניו זילנד, כ-500 ק"מ צפונית לסמואה.
האיים הם אטאפו, נוקונונו ופקאופו, ושטחם הכולל 10.8 קמ"ר.
אין באיים נמלים בעלי חשיבות.
גובהם המקסימלי של האיונים הוא 2 מטרים מעל פני הים, ולכן הם חשופים לסערות וגלים גבוהים.
אי שם בשפת המקור אוכלוסייה נכון לשנת 2016 שטח אטאפו Atafu4133.5 נוקונונו Nukunonu452 4.7 קפאופו Fakaofo 506 4
אי נוסף השייך לאיים מבחינה היסטורית וגאוגרפית הוא האי סוואן, המהווה חלק מסמואה האמריקאית מאז 1935, עת הוכרז שטח אמריקאי מכוח חוק איי הגואנו.
החוקה המוצעת לאיים ומשאל העם של האו"ם רואים באי זה חלק מאיי טוקלאו.
כלכלת האי מתבססת על סובסידיות מניו זילנד.
הגירעון משולם על ידי סיוע כלכלי ניו זילנדי.
כלכלת האיים מתבססת על ייצוא בולי דואר ומלאכת יד בשיעור של כ-€80,000 (לערך US$100,000).
הגידולים החקלאיים באי כוללים קוקוס, קופרה, פרי הלחם, פפאיה, תאנים, בננות, וכן גידול עופות ועזים.
באיים מתגוררים כ-1,100 פולינזים בשלושה כפרים.
השפות המדוברות הן טוקלאוית ואנגלית.
בשל בידוד האיים, הפיתוח הכלכלי של האיים איטי ביותר, ובשל המחסור במשאבים, לאיים הגירה שלילית (בעיקר לניו זילנד) בשיעור 0.9% בשנה.
באי אטאפו כל התושבים הם חברי הכנסייה של סמואה (Congregational Christian Church), בנוקונונו כל התושבים קתולים, ובפקאופו האוכלוסייה מחולקת בין שתי כתות נוצריות אלה.
החלוקה הכוללת היא 70% כנסיית סמואה, 28% קתולים ו-2% אחרים.
האיים מקושרים זה לזה וכן לסמואה באמצעות טלפון רדיו וטלפון לווייני.
לכל אחד מהאטולים תחנת רדיו המדווחת על תנאי מזג האוויר.
מאז ספטמבר 2003 מקושר האטול פקאופו לרשת אינטרנט מהירה.
סיומת האינטרנט של טוקלאו היא tk.
בהיעדר נמלים, עוגנות ספינות בצד האיים המרוחק מהרוח, ואנשים מגיעים לאיים באמצעות סירות.
טוקן הטוקו (שם מדעי: Ramphastos toco) הוא המין הגדול ביותר במשפחת הטוקניים, ומין העוף הגדול ביותר בסדרת הנקראים.
תחום תפוצתו מתפרש על פני ברזיל, פרו, ארגנטינה, ופרגוואי.
זהו מין הטוקן הגדול ביותר.
בטנו, גבו ורוב זנבו של הטוקן שחורים.
גרונו וחלק מזנבו לבנים, מקורו כתום ובקצהו יש כתם שחור.
אורך מקורו הוא כ-15.8 עד 23 ס"מ, והוא חלול, על מנת שלא להכביד על הטוקן בתעופה.
אורכה של הלשון זהה כמעט לאורך המקור, והיא מאוד שטוחה.
מלבד ההבדל בגודל, הזכר והנקבה נראים כמעט זהים.
בשונה משאר מיני הטוקנים, טוקן הטוקו לא מצוי ביערות; בתי הגידול המועדפים עליו הם סוואנות, סראדו, מטעים ואף גינות ציבוריות.
טוקן הטוקו הוא מין המעדיף אזורי שפלה, ואינו מצוי בגבהים של מעל 1750 מטרים מעל גובה פני הים.
תחום תפוצתו של הטוקן מתפרש על פני צפון ומזרח בוליביה, חלק קטן מדרום-מזרח פרו, צפון ארגנטינה, מזרח ומרכז פרגוואי, מזרח ודרום ברזיל, חלק מנהר האמזונס, ועל האזורים החופיים של האנדים.
מזונו של הטוקן מורכב בעיקר מפירות (בעיקר מתאנים ופסיפלורות), אך הוא ניזון גם מחרקים, זוחלים קטנים ומביצים של ציפורים.
טוקן הטוקו קל לגידול ולאילוף בגני חיות יותר מכל טוקן אחר.
מוכר בהיותו ציפור שלווה המשתלבת עם בני האדם כמו למשל בשימוש בה בסדרות טלוויזיה מצוירות(מונפשות) והן מציאותיות, דוגמת הזיכיון פוקימון בה מגלם דמות עיקרית במספר עונות.
נמצא במתחם 'יער הציפורים' בחי כיף בעיר ראשון לציון.
טוקן חום-סנטר (שם מדעי: Ramphastos ambiguus) הוא מין (טקסונומיה) במשפחת הטוקניים.
בשפות אחרות הטוקן נקרא טוקן ערמונים או טוקן סווינסון, על שם הצפר והאומן ויליאם סווינסון (William John Swainson).
יש איסור על גידולו בשבי של הטוקן.
הטוקן צבוע בכחול כהה, כשלמטה, באזור הזנב, יש כתם אדום כהה.
הזנב בצבעים סגול ושחור, ולמעלה, מתחת לצוואר, פס אדום ומעליו פס לבן.
הצוואר צבוע בצהוב ומימין לצוואר פס רחב בצבע חום.
העין שחורה ומסביבה עיגול בצבע ירוק.
המקור התחתון בצבע חום כהה, והעליון נחצה: למטה צבע המקור חום ולמעלה צהוב.
הזכר גדול יותר מהנקבה, כשאורך הזכר 56 ס"מ, ומשקלו 750 גרם.
אורך הנקבה 52 ס"מ ומשקלה 580 גרם.
הנקבה מטילה 2–4 ביצים בגזע עץ חלול, ואפילו לפעמים הטוקן מנקר חור בעץ מת.
הגוזלים מצמיחים נוצות אחרי 6 שבועות.
הטוקן עף בקבוצות של 3–12 טוקנים נוספים, אך אינם טסים יותר ממאה מטרים בכל מעוף קבוצתי.
הטוקן ניזון בעיקר מפירות, אך גם מציפורים קטנות, חרקים, צפרדעים ולטאות.
טוקן גיאני (שם מדעי: Selenidera culik) הוא מין של עוף טרופי דרום-אמריקאי במשפחת הטוקניים.
הטוקן הגיאני חי באזורים רבים בצפון מערב ברזיל, גיאנה הצרפתית, גיאנה, סורינאם וונצואלה.
בית הגידול הטבעי שלו הוא ביערות טרופים לחים.
אומנם הוא חי בחופת יער הגשם, אך לפעמים יורד מעט לקומה האמצעית ואף לאדמה.
אורכו 25 סנטימטר ומשקלו נע בין 110 ל-165 גרם.
צבע החזה אצל נקבות הטוקן הגיאני הוא אפור בשונה מהזכרים להם חזה שחור.
הטוקן הגיאני ניזון בעיקר מפירות אך גם מחרקים קטנים ובעלי חוליות קטנים כמו צפרדעים ולטאות.
הטוקנים הגיאנים נצפים בעיקר בזוגות או בלהקות קטנות של עד שישה טוקנים.
עונת הרבייה מתרחשת בין מרץ ליוני.
לאחר תקופת החיזור, הטוקן מקנן בחורים טבעיים או שנוצרו על ידי אחרים (בעיקר נקרים) בעצים, מכיוון שמקורם הגדול חלול ואינו מתאים לחפירה.
חורי הכניסה הם בדרך כלל באורך של כ-5 ס"מ, בעוד שחלל החור עצמו בין 16ל-40 ס"מ עומק.
הנקבה מטילה 2-4 ביצים לבנות, ושני ההורים דוגרים עליהם במשך כששה עשר ימים.
הגוזלים מואכלים בפירות ובחרקים עד לתקופת צמיחת הנוצות.
אין הרבה מידע בנוגע לאורח החיים של הגוזלים לאחר הצמחת הנוצות.
טוקיו דום (ביפנית: 東京ドーム; בבורסה:9681) הוא אצטדיון בייסבול הממוקם ברובע בונקיו שבטוקיו.
הוא מכיל כ-55,000 מושבים והוא אצטדיון הבייסבול המקורה הגדול בעולם.
האצטדיון נפתח ב-17 במרץ 1988. הוא נבנה באתר בו שכן ולודרום ואצטדיון "קורקואן".
כמו קורקואן לפניו, האצטדיון מארח מדי שנה את Toei Superheroes, מופע גיבורי על עם מסורת ארוכת שנים.
הטוקיו דום מכונה "הביצה הגדולה" או "הביצה הגדולה של טוקיו" הודות לצורת הכיפה של גג האצטדיון.
הגג הוא קרום גמיש שצורתו נשמרת על ידי הפעלת לחץ אוויר מועט אך רציף מצדו הפנימי של האצטדיון.
הטוקיו דום הוא ביתה של קבוצת הבייסבול יומיורו ג'יינטס, אך הוא מארח גם אירועים אחרים: משחקי כדורסל, פוטבול, כדורגל, אירועי היאבקות מקצועית, אמנויות לחימה משולבות, קיקבוקסינג, ומרוצי Monster trucks.
באצטדיון נערכות גם הופעות מוזיקליות גדולות.
הטוקיו דום הוא מושבו של היכל התהילה של הבייסבול ביפן, המסקר את ההיסטוריה ואת השחקנים הטובים ביותר בבייסבול היפני מאז ומעולם.
האצטדיון הוא חלק מקומפלקס, הנקרא עיר הטוקיו דום, בו נכללים מרכז בידור הכולל גם מרכז לייף סטייל (ספא, חדר כושר, קניון), פארק שעשועים, בית מלון, אולם אירועים ותחנת רכבת תחתית.
הקומפלקס כולו מושך למעלה מ-30 מיליון מבקרים בשנה.
הטוקיו דום הוא אצטדיון ההופעות הגדול ביפן.
ההופעה הראשונה שנערכה בו הייתה ב-19 במרץ 1988, בידי ההרכב The Alfee שהופיע עם תזמורת צבאית בינלאומית, שכללה נגנים מכל רחבי העולם.
במהלך השנים הופיעו באצטדיון אמנים רבים ביניהם מייקל ג'קסון (21 הופעות, יותר מכל אמן או להקה אחרת), Guns N' Roses, מריה קארי, ג'נט ג'קסון, טיילור סוויפט, להקת ההבי מטאל, X Japan, Yellow Magic Orchestra ואחרים.
האצטדיון אירח את קונצרט הצדקה היפני בסדרת ה-"" של אמנסטי אינטרנשיונל, ב-27 בספטמבר 1988. הקונצרט הונחה בידי סטינג ופיטר גבריאל, וכלל הופעות של ברוס ספרינגסטין וה-E Street Band, טרייסי צ'פמן ויוסו נ'דור.
בשנת 1992 באצטדיון נערכה הופעה של נאגאבוצ'י צויושי בנוכחות 62 אלף צופים.
שיא זה נשבר רק בשנת 2007.
בפברואר 1992, להקת Guns N' Roses מכרה את כל הכרטיסים לשלוש הופעות בטוקיו דום, כחלק מסיבוב ההופעות שלהם, "Use Your Illusion".
אחת מההופעות אף שוחררה כ-DVD ב-2 חלקים.
ב-19 בדצמבר 2009, הופיעה הלהקה בטוקיו דום בהרכבה החדש, כחלק מסיבוב ה-"Chinese Democracy" שלהם.
ההופעה שארכה 3 שעות ו-37 דקות הייתה ההופעה הארוכה ביותר שנוגנה אי פעם בטוקיו דום, וכן ההופעה הארוכה ביותר בהיסטוריה של הלהקה.
הופעתו של Gackt בערב חג המולד ב-24 בדצמבר 2005, מחזיקה בשיא ההופעה היקרה בהיסטוריה של קונצרטים ביפן.
המופע הוערך בעלות של 500 מיליון ין, שהם בערך 4,296,270 מיליון דולר.
לקח שנתיים כדי לתכנן את ההופעה וחצי שנה של חזרות קדמו לה.
בשירם "The Sounder" מהאלבום "G Sides", מתייחסים הגורילז לטוקיו דום, באמירתם "גורליז קורעים את הכיפה כמו זאת שבטוקיו".
סצנה בספרו של בן מזריץ', "אמריקנים מכוערים", כוללת משחק פוטבול בין שחקני נבחרת ליגת הקיסוס לבין נבחרת האול סטארס היפנית.
בפרק 17 של סדרת האנימה Baki the Grappler, נחשף כי הזירה המחתרתית של תחרות ה"אדם החזק בעולם" ממוקמת בקומה תת-קרקעית מתחת לטוקיו דום.
הטוקיו דום מופיע ב-"Love Addiction", וידאו קליפ הבכורה של קייצ'ירו קויאמה, חברת להקת NEWS.
טוקן לבן-גרון (שם מדעי: Ramphastos tucanus) הוא מין של טוקן מהסוג Ramphastos שמצוי בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות.
תחום תפוצתו מתפרש מיער האמזונס לדרום-מזרח קולומביה, מזרח אקוודור, מזרח פרו, צפון בוליביה, דרום ומזרח ונצואלה וצפון ומערב ברזיל.
בית הגידול המועדף על הטוקן הוא יערות טרופיים לחים.
בעבר, שניים מתת-המינים של הטוקן לבן-הגרון נחשבו לשני מינים שונים, מכיוון שהם שונים זה מזה בצבע מקורם; אך שני המינים אוחדו לאחר שהתברר כי הם מתרבים ביניהם.
כמו כל המינים במשפחת הטוקניים, הטוקן לבן-הגרון הוא צבעוני ויש לו מקור גדול וחלול.
הזכר גדול מהנקבה ומשקלו כ-642 גרם, בעוד משקל הנקבה הוא כ-580 גרם.
זהו המין השני בגודלו במשפחת הטוקניים, אחרי טוקן הטוקו.
גבו, בטנו ועורפו של הטוקן שחורים, חזהו לבן ועליו יש כתם גדול בצבע צהוב.
עכוזו צהוב, ומסביב לעיניו יש עיגול כחול.
החלק העליון של בסיס המקור צהוב, והחלק התחתון כחול, בעוד המקור עצמו שחור או אדום - מה שמשתנה בין תת-המינים של הטוקן.
הזכר גדול יותר מהנקבה ומקורו ארוך יותר, אך מלבד זאת הם זהים.
אצל טוקנים צעירים המקור קצר יותר, וצבעי נוצותיו דהויים יותר.
הטוקנים נוהגים לעוף בדרך כלל בזוגות (לעיתים גם בלהקות) מעוף ארוך וגלי, למרחק של לא יותר ממאה מטרים בכל פעם.
הטוקן לבן-הגרון ניזון בעיקר מפירות שגדלים על עצים, אך הוא ניזון גם מחרקים, לטאות, ביצים וציפורים קטנות.
הנקבה מטילה 2–4 ביצים בחור בעץ.
מכיוון שמקורו של הטוקן חלול, הוא אינו יכול "לקדוח" חור בעץ בעצמו, אז הוא מקנן בחללים טבעיים (חלק רקוב בעץ חי) או בחורים שנעשו על ידי עופות אחרים (נקראים, למשל).
הזכר והנקבה דוגרים לסירוגין על הביצה במשך 14–15 ימים עד לבקיעה.
הגוזלים נולדים עיוורים וערומים, עם מקורים קצרים ועקבים מרופדים, שמגנים עליהם מרצפתו המחוספסת של חלל הקן.
הזכר והנקבה מאכילים אותם, והגוזלים פורחים מהקן לאחר שישה ימים.
עד כמה חודשים לאחר הפריחה, הזכר והנקבה ממשיכים להאכיל את הפרחונים.
טוקן כחול-חזה (שם מדעי: Andigena laminirostris) הוא מין של טוקן מהסוג טוקן הררי.
תחום תפוצתו מתפרש על פני קולומביה ואקוודור, שם הוא חי ביערות ההרריים הלחים של האנדים.
אורך הטוקן כחול-החזה כ-42 עד 53 ס"מ, בעוד אורך מקורו כ-10 ס"מ.
הזכר שוקל כ-314 גרם, בעוד משקל הנקבה כ-303 גרם.
פלג גופו העליון וכנפיו של הטוקן הם בצבע צהוב-זית, הבטן כחולה, הכיפה והעורף שחורים.
העכוז צהוב בהיר, והירכיים חומות-אדמדמות.
הקשתית אדומה, וליד העיניים יש כתמים ירוקים וצהובים.
המקור שחור, עם כתמים אדומים וצהובים.
זהו המין הקולני ביותר של טוקן הרים, וזכרים ונקבות עושים לעיתים קרובות "דואטים קוליים", והקריאות שהקוטן משמיע יכולות להישמע למרחק של עד כקילומטר.
בית הגידול המועדף על הטוקן כחול-החזה הוא יערות הרריים לחים בהרי האנדים עם ברומליאדות וטחבי עלים, הנמצאים בטווח של כ-300 עד 3200 מטרים מעל גובה פני הים; אף על פי שהוא נמצא בדרך כלל בטווח של כ-1,200 עד 2,500 מטרים מעל גובה פני הים.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת ביערות בהם הטוקן חי, היא 4,250 מילימטרים.
הטוקן כחול-החזה ניזון בעיקר מפירות, אך לעיתים הוא ניזון גם מחרקים וביצי עופות ממינים אחרים, והוא מהווה מפיץ חשוב של מיני צמחים ביער.
נצפה גם טוקן כחול-חזה שניזון מחסרי רגליים.
עונת הרבייה מתמשכת ממרץ עד לאוקטובר, ושיאה הוא בין מאי לאוגוסט.
הקן ממוקם בגובה של כ-30 מטרים מעל לקרקע היער.
הנקבה מטילה 2–3 ביצים בכל תטולה, והיא דוגרת עליהן במשך 16 ימים.
הגוזלים עוזבים את הקן לאחר 46–60 ימים.
לאחר שהגוזלים עזבו את הקן, הזכר והנקבה יכולים להתחיל בכל התהליך מההתחלה.
האוכלוסייה של הטוקן כחול-החזה נמצאת כעת בירידה, בגלל כריתת יערות וסחר בטוקנים; מסיבות אלה, הטוקן רשום כ"קרוב לסיכון" ברשימה האדומה של IUCN.
טוקן אפור-חזה (שם מדעי: Andigena hypoglauca) הוא מין של טוקן מהסוג טוקן הררי.
תחום תפוצתו של הטוקן אפור-החזה מתפרש על פני האנדים של דרום קולומביה, אקוודור ופרו.
בתי הגידול המועדפים על הטוקן אפור-החזה הם יערות שפלה הרריים לחים, שם בדרך כלל הוא נראה על צמרות עצים.
ידועים שני תת-מינים של טוקן אפור-חזה: Andigena hypoglauca hypoglauca, תת-המין הצפוני, בעל עיניים כהות ו-Andigena hypoglauca lateralis, תת-המין הדרומי, בעל עיניים בהירות.
הטוקן אפור-החזה ניזון ממגוון רחב של פירות, והוא יורד מתחת לגובה חופת היער (אזור הצמרות) הרבה יותר מאשר מינים אחרים של טוקניים, שם הוא ניזון בעיקר מפטל אדום.
הטוקנים אפורי החזה שקטים יחסית בטיסתם, ולעיתים ניזונים בצוותא עם עופות אחרים כגון קיכליים, טנגריים ופזאיים.
שתי צורות התנהגות אלה ייחודיות למין טוקן זה.
טוקמק (אוקראינית: Токмак) היא עיר במחוז זפוריז'יה באוקראינה.
העיר נקראת על שם נהר טוקמק: טטרים רעו סוסים לידה וטוקמק בטטרית משמעותו שׂבע.
שנת 1784 נחשבת לשנת ייסוד העיר.
ההתיישבות המאסיבית של האזור החלה ב-1791, אז החלו להגיע קוזאקים ואיכרים.
להתפתחות המהירה של היישוב תרמה הימצאות דרך מסחר חשובה.
בזמן מלחמת קרים בכפר היה ממוקם בית חולים צבאי, בין 1854–1856 כאן נקברו 281 חיילים.
ב-1861 טוקמק קיבלה מעמד של עיירה.
ב-1918 הסובייטים השתלטו על העיירה.
ב-7 באוקטובר 1941 העיר נכבשה על ידי הגרמנים, שוחררה על ידי הצבא האדום ב-20 בספטמבר 1943.
ב-2 במרץ 2022 העיר נכבשה על ידי הצבא הרוסי לאחר שבוע של קרבות שכללו שימוש בהפגזות ארטילריות,הפצצות מהאוויר וכניסת שריון.
הנהלת העיר ותושביה סירבו לשתף פעולה עם הכובשים הרוסיים.
ב-7 במאי ראש העיר איגור קוטלבסקי נמצא מת.
טוקיו אקספרס היה הכינוי שהעניקו חיילי בעלות הברית לגיחות האספקה והתגבור שערכו כלי שיט של הצי הקיסרי היפני למוצביהם ברחבי גינאה החדשה ואיי שלמה בין אוגוסט 1942 לנובמבר 1943, במהלך המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה.
בגיחות אלה העמיסו היפנים כוחות תגבור ואספקה על כלי שיט מהירים (לרוב משחתות), שהפליגו במורד איי שלמה, פרקו את תכולתן באי גוודלקנל, ושבו לבסיסן באותו לילה ונמנעו ממפגש עם מטוסי בעלות הברית.
תחילה קראו בעלות הברית לגיחות אספקה אלה "קקטוס אקספרס", על שם שם הקוד שנתנו לאי גוודלקנל.
לאחר שהתקשורת האמריקנית החלה להשתמש בביטוי "טוקיו אקספרס" משיקולי ביטחון מידע, התפשט השם גם לחיילי בעלות הברית.
היפנים כינו גיחות אלה בשם "תחבורת עכברושים" (鼠輸送), מכיוון שהחיילים היפנים התגנבו לאי בחסות החשיכה.