tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התוכנה מסוגלת להירשם לבולגים של MP3 בתור רשימות השמעה
ישנה אינטגרציה של הנגן המקוון של Last.fm
התוכנה מסוגלת לערוך ולשמור תגי מטה (ID3)
ניתן לייבא ולייצא קבצים ל-iTunes.
התוכנה כתובה בשפת C++ ומפותחת באמצעות מערכת ניהול הגרסאות גיט.
גרסה 1.11 מבוססת על גרסה 1.9.2 של XulRunner, שהיה בשימוש בגרסה 3.6 של פיירפוקס וכבר לא נתמכת על ידי מוזילה.
Nightmare House 2 (בתרגום חופשי: בית הסיוטים 2) הוא מוד שפותח על בסיס המנוע Source למשחק Half-Life 2: Episode Two.
המוד נוצר על ידי חן מצ'ולסקי, ישראלי-פולני, שהקים את הפרויקט.
המוד שוחרר להורדה ב-21 באוגוסט 2010. המוד מהווה המשך למוד הקודם, Nightmare House שהוא בעצם חבילת מפות קטנה ששוחרר להורדה ב-2005.
באותה שנה, המשחק היה מועמד בטקס הפרסים של עמותת GameIS בקטגוריית 'משחקים קמעוניים', וזכה.
המשחק הראשון היה בעצם חבילת מפות שיצאה ב-2005. פיתוחו של המשחק השני החל בסביבות 2007 עד 2010. לעומת המשחק הראשון, השני הוא מוד שלם שעובד על מנוע ה-Orange Box.
במשחק השני המודלים של הזומבים עוצבו מחדש.
לפני שהעלילה מתחילה נדרש לשחק בשלב המקדים שהוא בעצם ההתחלה של המשחק הראשון.
השחקן מתרסק עם המכונית שלו לקדמת בית רדוף.
כשהוא נכנס לבית, רוח-ילדה בשם אמילי רודפת אותו והשחקן מגלה שהבית שורץ זומבים קטלניים.
העלילה מתחילה בכך שהשחקן מתעורר בתוך בית חולים נטוש בלי להבין איך הוא הגיע לשם בכלל, אלא רק זיכרון של ילדה בשם אמילי (בדומה לסאדאקו יאמאמורה מהסרט רינגו) שרודפת אותו עוד מהמשחק הראשון.
לאחר מכן מתברר שבית החולים הנטוש אינו רגיל ושורצים בו זומבים קטלניים.
לאחר שיטוט בבית החולים השחקן חובר עם ד"ר רומרו, שגם נלכד בבית החולים.
רומרו מדריך את השחקן ועוזר לו ישירות במהלך המנוסה מבית החולים.
במשחק קיימת ביצת פסחא שהיא מפה במשחק הנקראת "this_is_not_an_easter_egg" (בתרגום חופשי: "זאת_לא_ביצת_פסחא") שבעצם מפעילה פרודיה של סרטון פלאש בשם "הסוס המדהים" בהשתתפותם של אמילי ילדת רוח הרפאים, ד"ר רומרו וזומבי (בתור הסוס).
זומבים חמושים (זומביין מ-Half-Life 2: Episode One שהמודל שלו שוכתב)
"צועקים" (זומבים מהירים שהמודל שלהם שוכתב)
זומבים גדולים (זומבים רעילים שהמודל שלהם שוכתב)
Night Time, My Time (בתרגום לעברית: זמן לילה, הזמן שלי) הוא אלבום האולפן הראשון של הזמרת סקיי פררה.
האלבום יצא לאור ב-29 באוקטובר 2013 דרך חברת התקליטים קפיטול רקורדס.
האלבום תוכנן לצאת ב-2011, אחרי שהסינגלים "17", "One" ו"Obsession", אבל השירים כשלו מבחינה מסחרית, וגרמו לחברת התקליטים שלה לדחות את האלבום פעם אחר פעם.
עקב הכישלון, שירים רבים הוקלטו וחלק היו במיני האלבום הראשון, As If!
האלבום קיבל ביקורות טובות ממבקרי המוזיקה, אשר שיבחו את הסאונד שלו.
האלבום זכה להופיע ברשימות רבות של האלבומים הטובים ביותר לשנת 2013. האלבום הגיע בשיאו למקום 45 בבילבורד 200 ולמקום 40 במצעד האוסטרלי.
האלבום קודם על ידי הסינגל You're Not the One.
חברת התקליטים שלה גם הוציאו את 24 Hours ו-Boys בחינם כסינגלים קידומים.
אף על פי ששיר הנושא Night Time, My Time לא יצא כסינגל, עדיין יצא לו קליפ.
ניקטו היא תוכנת קוד פתוח, המשמשת לסריקה ואיתור פגיעויות של שרתי אינטרנט.
היא מופעלת דרך שורת הפקודה וזמינה להורדה עבור מערכות הפעלה שונות: הפצות לינוקס, חלונות ומערכות הפעלה MAC OS.
ניקטו נכתבה על ידי כריס סולו בשפת התכנות פרל, ושוחררה בתאריך 17 בדצמבר, 2012 (גרסה 2.1.5).
התוכנית בעלת יכולות סריקה ומעקב אחר שרתים ושירותי אינטרנט שונים ובעלת מסד נתונים רחב שבעזרתו יכולה לזהות התקפות שונות, הזרקות סקריפטים, פגיעויות פופולריות, טעויות תכנות, קבצים מסוכנים ובין היתר גם יכולת התראה על ניסיונות כניסה שגויים וקבצים חשודים.
ניקטו מותקנת באופן מובנה בהפצת קאלי לינוקס תחת הנתיב הבא:
בדיקת מסד נתונים: nikto -dbcheck
לאחר התקנת התוכנה ניתן לצפות בכל אפשרויות התוכנה, בשורת הפקודה יש להקליד nikto -help
d - מצב איתור באגים (Debug Mode)
r - תצוגת הפנית (Redirect)
c - תצוגת עוגיית (Cookies)
Night Visions הוא אלבום הבכורה של להקת הפופ רוק האמריקאית Imagine Dragons.
הוא יצא לאור ב-4 בספטמבר 2012, בחברות התקליטים KIDinaKORNER ו-Interscope Records.
האלבום, שהוקלט בין 2010 ו-2012, הופק בעיקר על ידי חברי הלהקה עצמם, כמו גם מפיק ההיפ-הופ האנגלי אלכס דה קיד וברנדון דארנר מקבוצת האינדי רוק האמריקאית The Envy Corps.
על יצירת האלבום פיקח ג'ו ל'פורטה.
לדברי הסולן דן ריינולדס, ליוצריו לקח שלוש שנים לסיים את יצירת האלבום, ושש מתוך רצועות האלבום פורסמו בעבר במספר EPs.
מבחינה מוזיקלית, Night Visions מציג פופ רוק עם השפעות של פולק והיפ הופ.
האלבום זכה לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה עם צאתו לאור.
עם זאת, בבכורתו הגיע למקום השני במצעד Billboard 200 בארצות הברית, ומכר יותר מ-83,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו; כן היה מאז לאלבום פלטינה כפול.
כמו כן הגיע לראשי מצעד האלבומים האלטרנטיביים ומצעד אלבומי הרוק של "בילבורד", ולראשי המצעדים באוסטרליה, באוסטריה, בקנדה, בגרמניה, באירלנד, במקסיקו, בהולנד, בניו זילנד, בנורווגיה, בפורטוגל, בשוודיה, בשווייץ ובממלכה המאוחדת.
Night Visions הופיע בטופ 10 של "בילבורד" 200 בשנים 2012, 2013 ו-2014. האלבום הפך לאלבום הרביעי הנמכר ביותר ב-2013 בארצות הברית.
הוא היה מועמד לפרס ג'ונו לאלבום הבינלאומי של השנה (2014), וזכה בפרס המוזיקה של בילבורד לאלבום הרוק הטוב ביותר (2014).
בשנת 2008 הוקמה Imagine Dragons, כשהיא כוללת את הסולן דן ריינולדס, את הגיטריסט ויין סרמון, את הבסיסט בן מק'קי, את המתופף אנדרו טולמן ואת הקלידנית בריטאני טולמן.
כל אחד מהחברים עבר ללאס וגאס שבנבאדה על מנת להקים את הלהקה, שתוכננה להיות להקת רוק.
אחרי שהשתתפה במספר תחרויות "קרב הלהקות" - תחרויות בין להקות שמטרתן להכריז על הלהקה הטובה ביותר, הלהקה הקליטה והוציאה לאור שלושה מיני-אלבומים: Imagine Dragons ב-2009, ב-2010 את Hell and Silence וב-2011 הוציאה Imagine Dragons את It's Time.
לאחר ששני בני משפחת טולמן עזבו את הלהקה בחודש יולי 2011 והוחלפו על ידי המתופף דניאל פלאצמן באוגוסט 2011, הלהקה התגלתה על ידי יוניברסל רקורדס וחתמה ב-Interscope בנובמבר 2011.
ב-2011 נכנסה הלהקה לאולפן כדי לכתוב ולהקליט את המיני-אלבום הראשון שלהם בחברת התקליטים, Continued Silence EP, וחומר נוסף עבור אלבום הבכורה.
Continued Silence פורסם ב-14 בפברואר 2012, זכה לשבחי הביקורת, והגיע למקום ה-40 בבילבורד 200, בין השאר, בבכורתם במצעדים.
ה-EP שימש כהקדמה לאלבום האולפן הראשון של הלהקה, שכן הוא כלל בתוכו את השיר "It's Time", שיר שהופיע ב-Continued Silence ופורסם כסינגל לקידום מכירות מתוך ה-EP, וכשיר המוביל בו.
החל מ-4 בספטמבר 2012, את האלבום היה ניתן לרכוש באתר Amazon.com תמורת 5 דולר לאורך שבוע אחד בלבד.
מהדורת Best Buy הייתה זמינה עבור $7.99 עם קופון בחנות.
ב-iTunes, הודות לתכונת "השלם את האלבום שלי", כל ההורדות הקודמות מחנות iTunes של שירים שמופיעים ב-Night Visions נקנו במחיר הרכישה של האלבום כולו, מה שגרם למחירו של האלבום להגיע בנסיבות מסוימות לארבעה דולרים בלבד.
מעגל קידומו של האלבום הזין שלושה סינגלים מצליחים וארבעה סינגלים לקידום מכירות, שני מיני-אלבומים ואלבום הופעה בתקופה של עשרה חודשים.
מהדורות אזוריות של האלבום נבדלות בהתאם לנגישות האזורית.
סרט דוקומנטרי על עשיית האלבום בשם "Imagine Dragons: The Making of Night Visions" יצא לראשונה ב-7 בנובמבר 2012 בערוץ Palladia של VH1.
"It's Time" יצא לאור בתור הסינגל המוביל מתוך Continued Silence ומתוך It's Time, שני מיני-אלבומים שקדמו לפרסומו של Night Visions.
"Radioactive" יצא כסינגל להשמעה ברדיו מתוך Continued Silence ו-Night Visions באפריל ובאוקטובר 2012 בהתאמה.
הלהקה ביצעה את השיר בתוכניות הטלוויזיה "Jimmy Kimmel Live!" עם ג'ימי קימל, "Late Night with David Letterman" עם דייוויד לטרמן, "The Tonight Show" עם ג'יי לנו, "Late Night with Jimmy Fallon" עם ג'ימי פאלון ו"סאטרדיי נייט לייב".
מאז הגיע השיר למקום השלישי ב"בילבורד" הוט 100, כמו גם למקום הראשון במצעד השירים האלטרנטיביים, מצעד שירי הרוק הלוהטים ובמצעד המוזיקה השוודי.
"Hear Me" יצא כסינגל מתוך Night Visions ב-24 בנובמבר 2012. למחרת, השיר פורסם כמיני-אלבום בעל ארבע רצועות, שכולל גם את שני הסינגלים הקודמים, "Radioactive" ו-"Amsterdam", כמו את "The River", שהיה שיר בונוס במהדורת ה-Best Buy של Night Visions.
"Demons" יצא לאור ל-"Triple A radio" האמריקאי ב-28 בינואר 2013 כסינגל להשמעה ברדיו בלבד מתוך Night Visions.
הוא הגיע למקום השישי במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100, כמו גם למקום הראשון במצעד שירי הפופ.
"On Top of the World" הגיע גם הוא לראש מצעדי הפזמונים.
"Amsterdam", יצא באופן בלעדי להורדה חינמית דרך iTunes.
הסינגל יצא בתור "סינגל השנה" ("Single of the Week") של iTunes בשבוע יציאת האלבום.
הסינגל יצא לראשונה בצפון אמריקה ב-4 בספטמבר 2012, ובמדינות אירופה ב-7 בפברואר 2013.
לפני יציאתו לאור של Night Visions, הופיעו חברי Imagine Dragons בתוכניות שונות ברדיו האמריקאי וברשתות הטלוויזיה השונות על מנת לקדם את המיני-אלבום Continued Silence ואת סינגל הבכורה של האלבום, "It's Time".
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות לקידום Night Visions.
במסגרת סיבוב ההופעות בן 35 ימי ההופעות, "Fall Tour 2026", שכמופע הפתיחה שלו שימשה להקת הרוק האלטרנטיבי האמריקאית Awolnation, הופיעה הלהקה ברחבי ארצות הברית במהלך סתיו 2012, על מנת לקדם את האלבום בצפון אמריקה.
במהלך סיבוב ההופעות, ב-4 בספטמבר 2012, הופיעה הלהקה בתוכנית האירוח "Jimmy Kimmel Live!" של ABC.
כן הופיעו בתוכנית האירוח "Late Night with Jimmy Fallon", בהופעה שזכתה להד תקשורתי רב ובה שרו חבריה את "It's Time" בפני אולם ריק, שכן היה זה במהלך מעברו של הוריקן סנדי באזור מטרופולין ניו יורק וניו ג'רזי.
בשנת 2013 החל סיבוב הופעות עולמי בשם "Night Visions Tour", לקידום יציאתו הבינלאומית של Night Visions לאור.
סיבוב ההופעות, שבמהלכו, החל מפברואר 2013, הופיעה הלהקה באמריקה הצפונית ובאירופה.
במהלך סיבוב ההופעות, הופיעה הלהקה לראשונה בתוכנית טלוויזיה בפריסה ארצית, כששרה את "Radioactive" ב-22 בפברואר 2013 בתוכנית "Late Show with David Letterman" של רשת CBS.
הלהקה הופיעה בטלוויזיה פעם נוספת, כשהופיעה עם "Radioactive", "Demons" ו-On Top of the World" ב-4 ביולי 2013, ברשת ABC שבה שודרה התוכנית "בוקר טוב אמריקה".
ביקורות מאת מבקרי מוזיקה שנעשו על Night Visions היו חלוקות בדעותיהן.
בריאן מנספילד (Brian Mansfield) מ-USA Today כתב על האלבום ביקורת חיובית, וכך כתב: "עם כל הכבוד למומחיות המוזיקלית של הקבוצה, מה שגורם לרצועות פרטניות להתבלט הוא באדיבותו של המפיק אלכס דה קיד".
מנספילד שיבח אלמנטים פרטניים באלבום, כגון "הוק המנדולינה של 'It's Time', השריקה הקלילה ב-'On Top of the World' והגיטרה המגרגרת ב-'Demons'" ואמר כי "נגיעות יצירתיות אלו אולי נראות כמו פרטים קטנים, אך זהו הדמיון (imagination) שנותן לדרקונים (Dragons) אלו שיניים".
גרגורי היני (Gregory Heaney) מ-Allmusic העיר כי האלבום "מרגיש לעיתים חסר עומק", אך כינה אותו "אלבום, שלפחות למשך כמה דקות בכל פעם, יגרום לחיים היומיומיים שלך להיראות קצת יותר גדולים".
אני זלסקי (Annie Zaleski) מ-Las Vegas Weekly שיבחה את Night Visions על היותו "בעל מבנה טוב ויצירתי, ומתפאר בכתיבת שירים איתנה - שלושה דברים שחסרים באלבומי להקות צעירות רבות כל כך".
ליזה קואן (Lisa Kwon) מ-Consequence of Sound כתבה על האלבום סקירה מעורבת וחשה כי Night Visions "נכשל בהגעה לרמתו של
שאון האדרנלין הטרי שהסינגל הראשון של הלהקה הבטיח כששמענו אותו לראשונה ברדיו או בפרסומות מוקדם יותר השנה".
ג'והאן ויפסון (Johan Wippsson) ממגזין Melodic קרא ל-Night Visions אלבום "מעט מרוסק, אך כמכלול מדובר באלבום מקסים מאוד ובעל מבנה טוב".
כריס סאונדרס (Chris Saunders) מ-musicOMH ביקר את האלבום כ"כזה בטוח ובאמצע הדרך שהוא משאיר אותך באותה תחושה חלולה שלאס וגאס יכולה להשאיר, בלי הסערה המסוחררת והחושנית שהביאה אותך לשם מלכתחילה".
פרסשנהקטגוריהתוצאהפרסי המוזיקה של בילבורד2014אלבום הרוק המוביל
"Nights in White Satin" (בעברית: "לֵילוֹת מֶשִׁי לָבָן") הוא שיר של להקת המודי בלוז שיצא בשנת 1967. הוא נכתב והולחן על ידי הגיטריסט, ג'סטין היוורד חבר הלהקה, והופיע תחת החלק "The Night", באלבום הקונספט שהוציאה הלהקה Days of Future Passed.
כשיצא השיר לראשונה הוא הגיע למקום התשעה-עשר במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום המאה-ושלוש בארצות הברית.
הייתה זו כניסה ראשונה משמעותית של הלהקה מאז הסינגל שלה "Go Now" וחילופי הגברי בתוך הלהקה, עת עזב אותה דני ליין והצטרפו אליה הייוורד וג'ון לודג'.
לאחר שיצא השיר מחדש בשנת 1972, הוא שהה שבועיים במקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 והגיע למקום הראשון במצעד של מגזין המוזיקה קאש בוקס בארצות הברית.
"Nights in White Satin" נמכר בלמעלה ממיליון עותקים בארצות הברית, וזכה במעמד של סינגל זהב.
בשנת 1995 הקליטה אותו מחדש הזמרת הגרמנייה סנדרה.
גרסתה זכתה להצלחה אדירה בישראל.
ג'סטין היוורד כתב את השיר כשיהיה בן תשע-עשרה.
כשהשמיע לחבריו ללהקה את השיר, הם לא התלהבו ממנו תחילה.
את הרעיון ל-"Nights in White Satin" קיבל לאחר שחברתו נתנה לו סדינים עשויים ממשי.
היוורד סיפר על כתיבת השיר ואמר: .
בהקלטת השיר השתתפה "תזמורת הפסטיבלים של לונדון".
הצלילים התזמורתיים בחלק המרכזי של השיר הופקו על ידי המלוטרון של מייק פינדר, חבר הלהקה.
גרסת כיסוי של "Nights in White Satin" הוקלטה על ידי הזמרת הגרמנייה סנדרה במסגרת אלבום האולפן השישי שלה, (1995).
היא הופקה על ידי מיכאל קרצו.
"Nights in White Satin" פורסם כסינגל המוביל מתוך Fading Shades באביב 1995 ולא הצליח להשתוות להצלחה של הסינגלים הקודמים של סנדרה.
השיר הגיע למקום השמונה-ושישה בגרמניה, אך דורג במצעד של ניו זילנד והיה היחיד שלה שעשה זאת.
הוא זכה להצלחה אדירה בישראל.
הווידאו קליפ הרשמי של "Nights in White Satin" בבימויו של אנג'ל הארט, הציג תקריבים של פניה של סנדרה כשהייתה בהיריון באותה תקופה.
מאוחר יותר, נעשה שימוש בסטילס מתוך הקליפ עבור עטיפת האלבום Fading Shades.
הוא נכלל באלבום הווידאו של סנדרה The Complete History משנת 2003.
Night of Your Life (בעברית: לילה של החיים שלך) הוא שיר של הזמר וה-DJ הצרפתי דייוויד גטה יחד עם זמרת ה-R&B ג'ניפר הדסון.
נלקח מתוך אלבום האולפן החמישי של גטה Nothing but the Beat.
השיר נכתב על ידי שני הזמרים והופק על ידי גטה.
השיר יצא לאור בדיגיטל ב-22 באוגוסט 2011, כסינגל השיווק השלישי והאחרון מתוך האלבום הזה כחלק מספירת האחורי של חנות אייטונס של האלבום.
טום אייווינג מהעיתון הגרדיאן השווה את השיר זה לשיר של ריהאנה Only Girl שיצא בשנת 2010.
Nightride (בעברית: "נסיעת לילה") הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית טינאשה.
האלבום יצא לאור ב-4 בנובמבר 2016 על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA.
מתוך האלבום יצא הסינגל היחיד "Company".
האלבום הגיע למקום ה-89 במצעד הבילבורד 200.
האלבום הופק על ידי טינאשה עצמה, ביחד עם מפיקים מוזיקליים שונים כמו בוי-1דה שהפיק ביחד איתה את המיקסטייפ Black Water, ודה-דרים שהפיק ביחד איתה את אלבום האולפן השלישי שלה Joyride, שיצא בשנת 2018.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם4 בנובמבר 2016הורדה דיגיטלית • תקליטורתקליטי RCA
בשפה האנגלית, ובעיקר בארצות הברית, המילה "Nigger" או Nigga היא כינוי שאפרו-אמריקאים משתמשים בו לעיתים בפנייה זה לזה, ומהווה כינוי גנאי אתני כאשר הוא נאמר על ידי אנשים שאינם אפרו-אמריקאים.
אלו ישתמשו לרוב בלשון נקייה במושג "The N word" (מילת ה־N).
בין אפרו־אמריקאים לבין עצמם, הכינוי בדרך כלל נהגה כ־Nigga (האיות משקף את ההגייה הפונטית של המילה "Nigger").
מקור המילה ב כעיבוד למילה הספרדית negro, שמקורה בשם התואר הלטיני "niger", שפירושו "שחור".
מאז נעשה בה שימוש כמילת גנאי.
החל מאמצע המאה ה־20, במיוחד בארצות הברית, השימוש במילה על ידי כל אדם שאינו נחשב שחור מוכר באופן חד משמעי כעלבון גזעני, ובתוך כך החל השימוש במילה להיעלם מהתרבות הפופולרית הכללית.
הכללת המילה ביצירות ספרות ותרבות נתונה במחלוקת.
"Neger" ו־"Negar" הגיעו משפות אירופאיות שונות בהן משמעות המילה היא "שחור", כמו negro בספרדית ופורטוגזית ו־"nègre" בצרפתית שלימים הפכה גם היא למילת גנאי.
האות "i" נוספה דרך השפה הלטינית.
מבחינה אטימולוגית, "negro" ,"noir" ,"nègre", ו־"nigger" מגיעים מהמילה "nigrum", שורש של המילה הלטינית ("שחור"), מבוטא עם עיצור מכתשי רוטט ב־"r".
בשימוש המקורי בשפה האנגלית, "nigger" (שנכתב אז כ־"niger") הייתה מילה לאדם כהה עור, בדגש על אפריקאי.
השימוש המוקדם ביותר שפורסם במונח הוא משנת 1574. על פי מילון אוקספורד, שימוש הגנאי הראשון במונח תועד כעבור בערך 200 שנים, בשנת 1775.
בספרות של המאה התשע עשרה ניתן למצוא שימושים רבים במונח, מפי דמויות שחורות ולבנות כאחד.
מארק טוויין, בספרו האוטוביוגרפי "מסע לאורך המיסיסיפי" (1883), השתמש במונח בציטוטים.
ג'וזף קונרד פרסם נובלה בבריטניה בשם "The Nigger of the Narcissus" בשנת 1897, אך הומלץ לו לשחרר אותה בארצות הברית בשם "The Children of the Sea" (ילדי הים).
המילון "אנגלית מודרנית" של H.
W Fowler, קובע במהדורה הראשונה (1926) כי השימוש במילה "nigger" כלפי "אחרים מלבד כושים (negroes) מלאים או חלקיים נחשבת לעלבון ובגידה, אם לא חוצפה מכוונת, לפחות חוסר אנושיות יהיר מאוד"; אך המהדורה השנייה (1965) מתארת את המונח כ"תואר הנושא את כל העלבון, הבוז והדחייה שהלבנים גרמו לשחורים."
בסוף שנות השישים, השינוי החברתי שהביאה התנועה לזכויות האזרח הכשירה את מילת הזהות הגזעית "black" (שחור) לשימוש רגיל באנגלית אמריקאית לציון אמריקאים שחורי עור ממוצא אפריקאי.
הנשיא תומאס ג'פרסון השתמש במילה זו על עבדיו ב"מאמרו על מדינת וירג'יניה" (1785), אך "black" לא הייתה בשימוש נרחב עד למאה העשרים המאוחרת .
בשנות השמונים המונח "אפריקאי־אמריקאי" אומץ בדומה למונחים "אמריקאי־גרמני" ו"אמריקאי־אירי", ואומץ על ידי כלי תקשורת גדולים.
יתר על כן, כמילה מורכבת, "אפריקאי־אמריקאי" דומה לבאזוורד "אפרו־אמריקאי", שהייתה נפוצה בתחילת שנות השבעים.
סקרים משנת 2006 הראו כי הציבור האמריקני תופס שימוש נרחב במונח כשגוי או לא מקובל, אך כמעט מחצית מהלבנים ושני שלישים מהשחורים הכירו מישהו באופן אישי שהשתמש במונח כלפי שחורים.
כמעט שליש מהלבנים ושני שלישים מהשחורים אמרו כי השתמשו באופן אישי במונח בחמש השנים האחרונות.
בשמות של אנשים, מקומות ודברים
הגזענות המרומזת של המילה הפכה את השימוש בה לטאבו.
כתבי עת ועיתונים בדרך כלל אינם משתמשים במילה אלא משתמשים בכינוי "the N-word" או גרסאות מצונזרות כמו n*gg*r, n**ger.
השימוש במונח בספרות ישנה הפך לשנוי במחלוקת בגלל המשמעות המודרנית של המילה כעלבון גזעני.
אחת המחלוקות המתמשכות ביותר הייתה השימוש במילה בספרו של מארק טוויין "הרפתקאותיו של האקלברי פין" (1885).
הרומן נכתב מנקודת מבטו, ובעיקר בשפה, של ילד לבן לא משכיל, שנסחף במורד נהר המיסיסיפי על רפסודה עם עבד נמלט מבוגר בשם ג'ים.
טוויין השתמש במילה בספר (בעיקר כלפי ג'ים) יותר מ־200 פעמים.
תומכיו של טוויין טוענים כי הרומן נכתב בשפת הזמן והמקום, ולא כסטריאוטיפ גזעני, מכיוון שג'ים, האיש השחור, הוא דמות חיובית לשיטתם.
בשנת 2011, מהדורה חדשה שפרסמה NewSouth Books החליפה את המילה "nigger" ב"עבד" והסירה גם את המילה "injun", מילה המשמשת לתיאור עמים ילידיים באמריקה.
את השינוי הוביל אלן גריבן בתקווה להתמודד עם ה"צנזורה המונעת", שנובעת מהסרת הספר מתוכניות הלימוד בשל השימוש במונחים.
השינויים עוררו זעם מצד המבקרים אילון ג'יימס, אלכסנדרה פטרי וכריס מדוז.
עלייה בשימוש ומחלוקת בעשור השני למאה העשרים ואחת
בשנות העשרים של המאה העשרים ואחת, המונח "nigger" על צורותיו השונות החל להופיע בתדירות הולכת וגוברת בשיח בין אפרו־אמריקאים בינם לבין עצמם, ולמעשה המילה היא הביטוי הפוגעני הנפוץ ביותר במוזיקת היפ הופ.
במאה העשרים ואחת האפשרות להגיד את המילה כך שתתקבל מבחינה חברתית קיבלה את הכינוי "The N word pass".
המונח מתייחס בדרך כלל לאנשים שחורים או לאנשים שקיבלו אישור להגיד את המילה מאנשים שחורים.
המונח שנוי במחלוקת ונעשה בו שימוש פארודי רב, במיוחד באינטרנט.
אף מתבצעות מכירות של כרטיסיי "The N word pass" מודפסים.
בארצות הברית תפסו פעמים מספר תלמידים המוכרים כרטיסיי "The N word pass" בבתי הספר, רוב הזמן התלמידים קיבלו עונשים חמורים.
לשפות אחרות, במיוחד לשפות רומאניות, יש מילים שנשמעות דומות או חולקות שורשים אטימולוגיים עם ניגר, אך לא בהכרח אומרות אותו הדבר.
בחלק מהשפות הללו, המילים מתייחסות לצבע השחור באופן כללי ואינן משמשות באופן ספציפי להתייחסות לאנשים שחורים.
כשהן משמשות להתייחסות לאנשים שחורים, מילים אלו רכשו דרגות שונות של פוגעניות, החל מנייטרלי לחלוטין (כמו בניגר בספרדית) לגזעני מאוד (כמו בפינית Neekeri).
התובע המשותף, כריסטופר דרדן, סירב לומר את המילה האמיתית, וכינה אותה "המילה המלוכלכת, המלוכלכת והמגעילה ביותר בשפה האנגלית".
אנשי תקשורת שדיווחו על עדותו של פיהרמן החליפו את הביטוי למילת ה־N במקום המילה המלאה ניגר.
Nightmare Revisited (בעברית: סיוט מחדש) הוא אלבום גרסאות כיסוי מאת אמנים שונים של שירי הלקוחים מהסרט "הסיוט שלפני חג המולד".
הוא יצא לאור ב-30 בספטמבר 2008, על ידי חברת התקליטים וולט דיסני רקורדס כדי להנציח את יום השנה ה-15 של הסרט ליציאתו לקולנוע.
בנוסף ל-18 הרצועות של הפסקול המקורי, יש שתי הקלטות מחודשות של המלחין דני אלפמן: "Opening" ו-"Closing".
בפסקול, הלהקה קורן הקליטה מחדש את "Kidnap the Sandy Claws".
הגרסה נחשבת להקלטה הראשונה של הלהקה בה ריי לוזייר בתופים.
בין היתר, גרסת התקליטור של האלבום כוללת את הטריילר של "הסיוט שלפני חג המולד".
הלהקה האמריקאית טייגר ארמי ביצעה גרסת כיסוי לשיר "Oogie Boogie's Song", שלא נכללה במהדורות התקליטורים הפיזיות של Nightmare Revisited, אך נכללה כרצועת בונוס דיגיטלית.
ב-27 בספטמבר 2008, שלושה ימים לפני יציאתו של Nightmare Revisited, הוא היה זמין להאזנה בלעדית ב-Spin.com.
אלבום גרסאות הכיסוי זכה לביקורות חיוביות.
ב-AllMusic הוענק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
Night Crawling הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מיילי סיירוס, בהשתתפות הזמר-יוצר בילי איידול, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, Plastic Hearts.
השיר יצא לאור ב-27 בנובמבר 2020, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
השיר הגיע למקום ה-12 במצעד שירי הרוק.
השיר נכתב על ידי מיילי סיירוס, בילי איידול, אלי טמפוסי, ראיין טדר ואנדרו ואט והופק על ידי וואט והאפי פרז.
סיירוס דיברה על הדואט ואמרה כי:
השיר "Night Crawling" נכלל בדירוגם ונאמר כי "הדואט "Nightcrawling" של סיירוס ואיידול, במיוחד, הוא דואט מפתה, מלא בסינטים עסיסיים ותיפוף כוחני של לא אחר מאשר טיילור הוקינס של פו פייטרס".
+רשימות סוף שנה של "Night Crawling"פרסוםרשימהדירוגמקורRolling Stoneשירי שיתוף הפעולה הטובים ביותר של 2020
השיר זכה להצלחה מסחרית רבה, בעיקר במצעדי הבילבורד.
הוא הגיע למקום ה-12 במצעד שירי הרוק, תוך שדורג במקום ה-29 במצעד השירים מתחת להוט 100. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8 מיליון השמעות.
האודיו הרשמי של השיר פורסם ביוטיוב ב-27 בנובמבר 2020, תוך שהצליח לצבור למעלה מ-1.5 מיליון צפיות.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם27 בנובמבר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתRCA
Nikita (בעברית: ניקיטה) הוא שיר של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, מתוך אלבומו Ice on Fire משנת 1985.
בשיר מתאר אלטון ג'ון את אהבתו לניקיטה, זקיף או זקיפה במשמר הגבול המזרח-גרמני, שאיננו יכול לפגוש מכיוון שאסור לו להיכנס לגוש הקומוניסטי.
בשיר משתתפים ג'ורג' מייקל כזמר ליווי וניק קרשו בגיטרה.
השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון בבלגיה, מערב גרמניה, אירלנד, הולנד ושווייץ.
בבריטניה, אוסטריה ואוסטרליה הגיע השיר למקום השלישי, ובארצות הברית הוא הגיע למקום השביעי.
קן ראסל ביים את הווידאו קליפ לשיר.
אניה מייג'ור גילמה את ניקיטה, אנדראס וישינסקי גילם את הקצין.
"Night Boat to Cairo" (בעברית: "סירת לילה לקהיר") הוא שיר של להקת הסקא-פופ הבריטית "מאדנס", מהאלבום "One Step Beyond" משנת 1979. הוא נכתב על ידי מייק בארסון, קלידן הלהקה, וגרהאם מקפירסון ("סאגס"), סולן הלהקה.
השיר הגיע לשיאו במקום השישי במצעד הסינגלים בבריטניה והגיע לטופ 30 בבלגיה, אירלנד והולנד.
מאוחר יותר יצא השיר מחדש בהממלכה המאוחדת בשנת 1993 בעקבות הצלחת הגרסה המחודשת של "It Must be Love", והגיע למקום ה-56.
השיר היווה השראה לשיר "רכבת לילה" של להקת הרוק הישראלית משינה.
| סוג = אלבום אולפן
| מאת = ריקו נאסטי
| סוגה = היפ הופ • פאנק-ראפ • נו-מטאל • הייפרפופ • טראפ • R&B עכשווי
| חברת תקליטים = APG • אטלנטיק • שוגר טראפ
| הפקה = • אלטר אגו • אבדון • Buddah Bless • בנקס דדה • F1LTHY • קמדן • CashMoneyAP • דילן בריידי • ברנדון פינסין • Jasiah • טיי קיית' • קני ביטס • ב.
לואיס • Seeley • אל ב.
| ללא קטגוריה = כן
|כרונולוגיה = {{כרונולוגיה|מאת=ריקו נאסטי|סוג=אלבום אולפן|יצירה קודמת=Anger Management|יצירה הבאה=Rx''|תאריך יצירה=2020|תאריך יצירה קודמת=2019|תאריך יצירה הבאה=2021|אלבום=כן}}}}Nightmare Vacation הוא אלבום האולפן הראשון של הראפרית האמריקאית ריקו נאסטי, שיצא ב-4 בדצמבר 2020, דרך חברותת התקליטים Artist Artist Group, אטלנטיק רקורדס וחברת התקליטים שלה, Sugar Trap.
האלבום כולל הופעות אורח שונות, בין היתר של הראפרים טריפי רד, אמינה, גוצ'י מיין ודון טוליבר.
מבין המפיקים שהשתתפו בהפקת חלק מהשירים באלבום נמנים 100 ג'קס, Take a Daytrip ו-Avedon.
האלבום זכה לשבחים רבים, כאשר מבקרי מוזיקה רבים שיבחו את האכזריות, הכיף, האינטגרציה הז'אנרית שבו, הכוללת טראפ מטאל, וכן את הראפ של נאסטי, ואת התוכן הלירי של השירים.
מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים, "iPhone", "Own It", "Don't Like Me", "OHFR?" ו-"STFU", והוא כולל גם את סינגל הפריצה של נאסטי משנת 2018, "Smack a Bitch", אשר הוסמך לתואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי מוקדם יותר באותה שנה.
ריקו נאסטי חשפה לראשונה את שם האלבום, "Nightmare Vacation" בראיון למגזין Coveteur, בספטמבר 2019, מבלי לציין אם זה יהיה מיקסטייפ או אלבום.
באוקטובר 2019, אמרה נאסטי בראיון למגזין Complex שהאלבום אמור היה לצאת בשנה הזו, אך היא דחתה זאת "בגלל גורמים שהיא לא חושפת במפורש".
במקום זאת, בשנת 2019 הוציאה נאסטי את המיקסטייפ Anger Management, בשיתוף עם המפיק המוזיקלי קני ביטס, וכן שורה של כמה סינגלים שאינם מתוך אלבום על מנת "להחזיק את מעריציה".
בראיון ל-NME, הסבירה נאסטי על הזמן שהושקע במהלך היצירה, והספק העצמי שהוא גורם לה, ואמרה, "עשיתי את Anger Management תוך שבוע.
יצרתי את Nasty (2018) ו-Sugar Trap (2017) תוך כשלושה חודשים.
עשיתי את Tales Of Tacobella (2019) תוך חודש [...] הכנתי את האלבום הזה [Nightmare Vacation] בשנה.
אני מקווה שאני לא אחת מהאנשים שעשו אותו מושלם יתר על המידה והסירו את מה שהמעריצים נהנו ממנו".
נאסטי הכריזה רשמית על האלבום ב-13 באוגוסט 2020, לצד הוצאת הסינגל הראשון ממנו, "iPhone".
בהמשך, הוציאה נאסטי לוח איפור כשיתוף פעולה עם Il Makiage, ומאוחר יותר אישרה כי שמות הגוונים יהיו שמות הרצועות באלבום.
במכתב שהופנה למעריציה, הסבירה נאסטי ששם הפרויקט היא אוקסימורון מטאפורי: "[...] הבינו שכל מה שאתם רוצים תוכלו להשיג!
אבל דעו שיהיה טוב ורע עם הכל.
לפעמים הדברים שאתה רוצה הם לא הדברים שאתה צריך".
בספטמבר 2020, חשפה כי האלבום מוכן לצאת בקרוב.
בריאיון ל-Complex, אמה נאסטי כי האלבום עתיד לצאת בעונת ליל כל הקדושים, דבר שאושר בעיתון לוס אנג'לס טיימס מאוחר יותר, כ-30 באוקטובר 2020. עם זאת, בתחילת נובמבר 2020, הודיעה נאסטי כי תאריך יציאת האלבום הרשמי הוא ב-4 בדצמבר 2020. בהודעה זו, נחשפה גם עטיפת האלבום.
מאוחר יותר, פרסמה נאסטי טריילר ויזואלי לאלבום, ובתחילת דצמבר, חשפה את רשימת הרצועות.
הרכב Nightmare Vacation הוא אלבום היפ הופ המושפע ממגוון אלמנטים מוזיקליים כגון טראפ, נו-מטאל, פאנק ופאנק ראפ, אימו, באבלגאם פופ, הייפרפופ, R&B עכשווי, ואלקטרוני.
מבחינה מוזיקלית, קיאן-סיאן וויליאמס מ-NME תיאר את האלבום בפשטות כ"שוגר טראפ [ז'אנר] על סטרואידים".
ריקו נאסטי עצמה תיארה את האלבום כ"גרסה מפותחת יותר של Sugar Trap [המיקסטייפ הראשון שלה, משנת 2016], כי הוא טוב ורע", וציינה שבניגוד לרוב הרפרטואר הקיים שלה, "אין בזה רוק.
זה גורם לך להרגיש טוב, גורם לך להרגיש מאושר".
על הרעיון שמאחורי האלבום והנוכחות המוזיקלית שלו, היא אמרה: "Nightmare Vacation היא החוויה הטובה והגרועה ביותר שלך.
[...] האלבום מתנגן על הצלילים הסופר אגרסיביים האלה, יחד עם הצורות המלודיות האלה".
בראיון ל-Dazed, אמרה נאסטי כי האלבום "אינו מבוסס על אסתטיקה אחת", וכי האלבום כולל "קול אחר" שפיתחה, שאינו ראפ או רוק.
היא המשיכה: "זה נשמע טבעי.
אני שמחה שנעלתי את עצמי באולפן ולא ויתרתי על זה".
ב-13 באוגוסט 2020 הוציאה נאסטי את "iPhone" כסינגל המוביל של האלבום, לצד וידאו קליפ משלו.
ב-17 בספטמבר 2020 יצא הסינגל השני, "Own It", גם כן לצד קליפ.
הסינגל השלישי, "Don't Like Me", פורסם ב-22 באוקטובר 2020. הסינגל הרביעי, "" יצא ב-11 בנובמבר 2020, יחד עם הווידאו קליפ שלו.
הסינגל החמישי מתוך האלבום, "STFU", פורסם במקביל ליציאת האלבום, ב-4 בדצמבר 2020.
השיר "Smack a Bitch" פורסם ב-13 בינואר 2018, והפך ל"סינגל הפריצה" של נאסטי.
שנתיים לאחר מכן, נכנס השיר לאלבום כרצועת בונוס.
הרמיקס לשיר, בהשתתפות הראפריות האמריקאיות ppcocaine, רובי רוז וסוקיהאנה משמש כרצועה האחרונה באלבום.
נאסטי עשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה כשביצעה את "", בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון, בינואר 2021.
עם יציאתו, זכה Nightmare Vacation לשבחים ממבקרי מוזיקה.
ב-Metacritic, שמעניקה דירוג מתוך שקלול ביקורות שונות של מבקרי מוזיקה, קיבל האלבום ציון ממוצע של 80 מתוך 100, בהתבסס על 12 ביקורות, כאשר רובן נחשבו לחיוביות.
ב-, זכה האלבום לציון של 7.4 מתוך 10, בהתבסס על הערכתם של מספר מבקרים.
בטרם יציאתו, ציינו לוס אנג'לס טיימס ו-Uproxx את Nightmare Vacation כאחד האלבומים המצופים ביותר שלהם בסתיו 2020.
דומיניק היילי מ-Loud and Quiet תיאר את האלבום כ"קצר, אגרסיבי וכפני-פנים כמו הקלטה של סליפנוט", מה ש"משאיר אותך בתחושה שזה יכול להיות האלבום שבסופו של דבר יבסס את נאסטי כאחת מהטובות והחיוניות ביותר לסצנת הראפ הנוכחית".
קנדס מקדאפי מ-Paste העניקה לאלבום ציון של 8.4 וכתבה שריקו נאסטי "מלהטטת באכזריות ובכיף" באלבום.
רוברט קזנדג'יאן, כותב במגזין Clash, תיאר את האלבום גם כ"קרבי, מעצים ומהנה ללא בושה".
המבקרים מטעם הגרדיאון ו-The Line of Best Fit הסכימו שהאלבום הוא הפרויקט "הכי מופרע" ו"הכי נאסטי" שלה עד כה.
קיאן-סיאן וויליאמס מ-NME כתבה כי נאסטי מעבירה "תרבות וצליל נוסטלגיים תוך הפקה מודרנית וסוערת", וכי אלבום אולפן הבכורה שלה "מגבש את מעמדה ככישרון ייחודי".
אלי ווטסון מ-DIY סיכמה באמירה: "נושכת ושוחקת בדרכים הטובות ביותר, Nightmare Vacation גורם לאמנית לעמוד על ההייפ שמקיף אותה במשך שנים, ולעלות עליו פי עשרה.
אתה תאהב כל דקה בו".
מבקרי המוזיקה מהאובזרבר והגרדיאן כתבו ביקורות פחות חיוביות על האלבום.
שניהם הסבירו כיצד המוזיקה של נאסטי, למרות ייחודה ורעננותה, לא חוותה התקדמות סגנונית כלשהי מהרפרטואר הקיים שלה, אלא "קיפאון".
ביומיים הראשונים לאחר צאתו, Nightmare Vacation'' היה לאלבום השני הכי מושמע בשבועו הראשון בספוטיפיי ארצות הברית, והאלבום העשירי המושמע ביותר בשבועו הראשון בספוטיפיי העולמי.
למרות הצלחתה בפלטפורמה זו, האלבום לא נכנס למצעד הבילבורד 200, אם כי הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-Heatseekers.
ריקו נאסטי – שירה, כתיבה
Night Call הוא אלבום האולפן השלישי של הלהקה הבריטית יירס אנד יירס.
האלבום יצא לאור ב-21 בינואר 2021, על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס.
האלבום הוא אלבום המשך של Palo Santo (2018).
זהו האלבום הראשון לאחר עזיבתם של מייקי גולדסוורת'י ואמרי טורקמן.
מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים, "Starstruck", "Crave" ו-"Sweet Talker".
אלכסנדר צפוי לצאת לסיבוב הופעות הנקרא "The Night Call Tour", בשנת 2022, על מנת לקדם את האלבום בבריטניה ובאירלנד.
ב-6 ביולי 2018, הוציאו ההרכב יירס אנד יירס את אלבומם השני Palo Santo, שכלל ארבעה סינגלים.
האלבום זכה להצלחה מסחרית וביקורתית, זכה לשבחי הביקורת ממבקרי המוזיקה והופעה ראשונה ב-3 המובילים במצעד האלבומים הבריטי.
ב-18 במרץ 2021, הכריזה הלהקה שיוציאו את אלבום האולפן השלישי במהלך שנת 2021. במקביל הוכרז כי חברי הלהקה מייקי גולדסוורת'י ואמרה טורקמן פרשו מן הלהקה, וכי המעשה יימשך כפרויקט הסולו של אלכסנדר.
ב-28 בספטמבר 2021, נחשף תאריך היציאה, עטיפתו ושמו של אלבום האולפן השלישי Night Call.
כשדיבר אלכסנדר על צאת האלבום Night Call, הצהיר: "כתבתי מחלל פנטסטי, תקוע באותם ארבעה קירות.
רציתי להנות כמה שיותר מהמוזיקה."
ב-23 במרץ 2021, הכריז אולי אלכסנדר על צאת הסינגל המוביל מתוך האלבום "Starstruck", שיצא ב-8 באפריל.
זה היה השיר הראשון של אלכסנדר, כאשר יירס אנד יירס נהפך לפרויקט סולו, לאחר עזיבתם של גולדסוורת'י וטורקמן.
השיר הגיע למקום 31 במצעד הסינגלים הבריטי, וקודם עם מגוון רמיקסים, כולל עם הזמרת האוסטרלית קיילי מינוג.
"Crave", יצא לאור ב-28 בספטמבר 2021 כסינגל השני מהאלבום, שהוכרז יחד עם הכרזת האלבום.
הווידאו קליפ לשיר הוקרן בבכורה באותו יום.
ב-24 בנובמבר 2021, יצא לאור הסינגל השלישי של האלבום "Sweet Talker", ביחד עם צמד המוזיקה האלקטרונית השוודי גלנטיס, אשר זכה לשבח על ידי מגזין "בילבורד" והוגדר כ"המנון רחבת ריקודים רומנטית ומפוארת".
השיר הגיע ל-36 במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-14 בינואר 2022, יצא לאור הסינגל הרביעי מהאלבום "Sooner or Later".
השיר נכתב בשיתוף אלכסנדר, קלרנס קפה ג'וניור ומארק ראלף, שגם הפיק את השיר.
הרצועה היא רצועת סינת'פופ, כשהוא מדבר מילולית על אלכסנדר שרודף אחרי אהבה אבודה ששברה את ליבו.
מדינהתאריךפורמטמהדורהחברת תקליטיםמקורעולם21 בינואר 2021תקליטור • תקליט • קלטת שמעסטנדרטית • דלוקס • שנה חדשהפולידורהורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקהיפן16 בפברואר 2021תקליטוריפניתיוניברסל
Nightingale (בעברית: זָמִיר) הוא אלבום מחזמר שנכתב, הולחן והופק על ידי צ'ארלס סטראוס והוקלט על ידי צוות השחקנים המקורי של לונדון ושרה ברייטמן.
אלבום המחזמר יצא לאור בשנת 1983, בהוצאת חברת התקליטים ד'אט אנטרטיינמנט רקורדס, כאלבום הרשמי של המחזמר, "נייטינגייל".
"נייטינגייל" הוא מחזמר של צ'ארלס סטראוס המבוסס על האגדה של הנס כריסטיאן אנדרסן משנת 1843, "הזמיר".
המחזמר הוצג לראשונה בפסטיבל בוקטון ולאחר מכן בלונדון ב-18 בדצמבר 1982, עם צוות שחקנים הכולל את שרה ברייטמן כדמות הראשית, הזמירה.
חלק נוסף משירי אלבום המחזמר הוקלט על ידי הזמרת סוסנה פלאוס.
ישנם מספר שירים שהוקלטו על ידי מספר אמנים.
"Nightingale" הוא שיר של הזמר/ת האמריקאי/ת, דמי לובאטו, שנמצא באלבום האולפן הרביעי שלו/שלה, Demi.
השיר יצא, על ידי חברת התקליטים הוליווד רקורדס, ב-10 במאי 2013. השיר נכתב על ידי דמי לובאטו, אן פרבן, מאט ראד ופלישיה ברטון, והופק על ידי אן פרבן ומאט ראד.
נכון לאפריל 2024, השיר הושמע למעלה מ-68 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הווידאו קליפ, שצולם בשחור-לבן, בבימויו של בלאק קופי, יצא בערוץ היוטיוב של לובאטו ב-24 בדצמבר 2014. נכון לאפריל 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-47 מיליון פעמים.
לובאטו ביצע/ה לראשונה את השיר בריאיון ל-GRAMMY.com באוקטובר 2013. ב-6 ביוני 2014, לובאטו ביצע/ה את השיר בתוכנית בוקר טוב אמריקה.
Niet Molotoff (ידוע גם בשם Njet Molotoff) הוא שיר תעמולה פיני שהולחן במלחמת העולם השנייה כדי להגחיך את הפולשים הסובייטים.
השיר הולחן על ידי מאטי יורבה ונכתב על ידי טאטו פקרינן.
יורבה הקליט את השיר לראשונה בשנת 1942 עם להקת Kristalli-Tanssiorkester בניצוחו של ז'ורז' דה גודזיסקי ובליוויו התזמורתי של רוברט פון אסן.
השיר צוחק על ויאצ'סלב מולוטוב, שר החוץ הסובייטי שחתם על הסכם ריבנטרופ-מולוטוב ומשווה אותו לניקולאי בובריקוב, פקיד צאר שנרצח על ניסיונותיו להנהיג מדיניות רוסיפיקציה בפינלנד.
השיר משמיץ את מולוטוב על כך ש"שיקר יותר מבובריקוב עצמו" בתגובה להצדקות של מולוטוב לפלישה, בעוד שאר השיר לועג לציפיות הסובייטיות לכיבוש וליוסיף סטלין "ושרלטנים אחרים".
השיר הוקלט מחדש על ידי להקת Solistiyhtye Suomi בתור Njet Molotoff בשנת 1989.
השיר זכה לפופולריות מחודשת במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה בשל הדמיון במצב שתי המדינות.
גם פינלנד וגם אוקראינה למרות נחיתותן המספרית והצבאית הצליחו להדוף את הכוחות הרוסיים/סובייטים ולהגן על שטחן.
נכתבה גרסת כיסוי באוקראינית עם התאמה למצב האוקראיני בשם "Njet Vladimir" על שם ולדימיר פוטין.
תרגום לעברית המקור בפינית 1
לשם ראשם של האיוואנים שוב פונה,
אתה משקר אף יותר מבובריקוב בכבודו ובעצמו.
קו מנרהיים היווה מכשול מאתגר
איוואנים רבים חדלו לקשקש בזנבותיהם
הצבא הסובייטי הבלתי-מנוצח והבנוי ללא-חת מפחד מפניה
ומולוטוב אמר: "ובכן ראו זאת,
שם מתחבא ביתו של מולוטוב,
ובו מבקרים אנשים כמו סטלין, או הבוגדים האחרים
כמו הפּוֹלִיטְרוּקים, הקומיסרים או סתם בוגדים פטרוזבודסקים
"Nights Like This" הוא סינגל של הזמרת האמריקאית, קלאני, בשיתוף פעולה עם המוזיקאי האמריקאי, טיי דולה סיין.
השיר יצא, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, ב-10 בינואר 2019, בתור הסינגל המוביל מהמיקסטייפ השלישי של קלאני, While We Wait.
נכון ליוני 2022, השיר הושמע למעלה מ-416 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ב-7 בינואר 2019, קלאני הכריזה כי היא עומדת להוציא את השיר ב-10 בינואר 2019, בערוץ האינסטגרם שלה.
השיר נכתב על ידי קלאני, DannyBoyStyles , ברנדון הולמן וסר נולן , והופק על ידי סר נולן.
מילות השיר מנתחות מערכת יחסים כושלת, שבה קלאני מטילה ספק בכוונותיה של אהובתה לשעבר.
החלק של טיי דולה סיין מתאר את נקודת המבט של הזכר בשיר.
הווידאו קליפ של השיר יצא בערוץ היוטיוב של קלאני ב-10 בינואר 2019. נכון ליוני 2022, הווידאו קליפ נפצה למעלה מ-49 מיליון פעמים.
אזורתוארמכירותברזיל (Pro-Música Brasil)פלטינה40,000דנמרק (IFPI Danmark)זהב45,000הממלכה המאוחדת (BPI)כסף200,000ארצות הברית (RIAA)2× פלטינה2,000,000
אזור תאריך פורמט חברת תקליטים הערות עולמי 10 בינואר 2019 הורדה דיגיטלית, הזרמת מוזיקה אטלנטיק רקורדס
Nightmare הוא אלבום סינגל הבכורה של להקת הבנות הדרום קוריאנית Dreamcatcher.
זהו המיני-אלבום הראשון של הלהקה לאחר שינוי שם הלהקה מ-MINX והוספת החברות החדשות הנדוג וגאהיון.
המיני-אלבום יצא לאור ב-13 בינואר 2017 והגיע מקום ה-20 במצעד האלבומים של סירקל צ'ארט.
בנוסף, השיר Chase Me נכנס למקום ה-19 ברשימת שירי הקיי-פופ הטובים ביותר של המגזין בילבורד לשנת 2017.
באמצע 2016 הודיעה Happy Face Entertainment שלהקת MINX תפעל מחדש תחת השם דרים קאצ'ר עם שתי חברות נוספות - גאהיון והנדוג.
בחודשים הבאים Happy Face Entertainment פרסמה תמונת טיזר רשמית והודיעה שהקבוצה תתחיל את פעילותה במחצית הראשונה של 2017.
ב-13 בינואר 2017 Happy Face Entertainment הוציאה לאור את המיני-אלבום הראשון של דרים קאצ'ר "Nightmare", עם הסינגל המוביל "Chase Me".
ב-19 בינואר, הלהקה ביצעה הופעת בכורה רשמית בתוכנית אם קאונטדאון.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםקוריאה הדרומית13 בינואר 2017תקליטור • הורדה דיגיטליתHappy Face Entertainment, Interpark
Niid for Spiid הוא המיני-אלבום הראשון של הלהקה האסטונית 5מינוסט.
את האלבום הוציאה ב-23 באפריל 2018 לאור חברת התקליטים לג'נדרן רקורדס, כשנה לאחר צאת אלבום אולפן השני של הקבוצה, Rämmar.
קדם לפרסומו לא יצא אף סינגל מסחרי.
הוא כולל ארבע רצועות, כולן מושרות באסטונית, ואורכו עומד על 12 דקות ושתי שניות.
כמו באלבום הקודם, גם כאן לא יצא אף סינגל מסחרי כדי לקדם את המיני-אלבום לפני פרסומו, גישה ייחודית ולא שגרתית בתעשיית המוזיקה, במיוחד באלבומי אולפן בהם נהוג להוציא לפחות סינגל אחד כדי לקדם את מכירותיו וההאזנות שלו.
Niid for Spiid הופק והוקלט בסיוע של חברת לג'נדרן רקורדס.
הוא משקף את השפעות הרוק האלטרנטיבי והפאנק שמאפיינות את הלהקה.
שיריו מאופיינים בכתיבה כנה, המלווה בכלי נגינה רועשים.
עטיפת האלבום מציגה נוף של כביש מהיר שצולם מתוך רכב נוסע.
ניתן לראות את הכביש מתמשך לעבר האופק, כשמשני צדדיו עצים ושטחים פתוחים.
בחלק העליון הימני של התמונה מופיע שם הלהקה "5MIINUST" והכיתוב Niid for Spiid EP בסגנון גרפי בצבע לבן.
"Night" היא חברת ניהול כישרונות אמריקאית, אשר הוקמה בשנת 2015 על ידי ריד דושר.
באמצעות זרוע ניהול הכישרונות שלה, "Night Media", החברה מנהלת כיום יוצרי תוכן דיגיטליים, וביניהם קאי סנאט, חסן פיקר, ZHC, The Costco Guys, Mrwhosetheboss ועוד.
בנוסף, בין השנים 2018–2024. החברה ניהלה את MrBeast.
מאז הקמתה, החברה התרחבה להשקעות הון סיכון (Night Capital), תכנות מקורי (Night Studios), וכן שמירה על חברת ניהול הכישרונות המקורית שלה.
ריד דושר הוא מנכ"ל החברה, ו"נשיאה" מאז 2020 הוא עזרא קופרשטיין.
בשנת 2021, החברה השיקה קרן השקעות של 20 מיליון דולר אמריקאי בשם "Night Ventures" המתמקדת ב"סטארט-אפים הפונים לצרכנים" שיכולים אז לקבל גישה לכישרונות בתוך Night Media.
בשנת 2022, החברה הקימה סטודיו פנימי לייצור תוכן שיונחה על ידי מנהל התוכן המקורי לשעבר ביוטיוב, אלכס פיפר.
כמו כן, בשנת 2022, הושקעו בחברה 100 מיליון דולר, אשר הוקצו להקמת "Night Capital", חברת השקעות שהוקמה על ידי דושר ושנמצאת בבעלות משותפת של "Night".
Night Train הוא אלבום של שלישיית אוסקר פיטרסון, שיצא ב-1963 על ידי ורב רקורדס.
האלבום כולל סטנדרטים של ג'אז, בלוז ו-R&B, כמו גם "Hymn to Freedom", אחת היצירות המקוריות הידועות ביותר של פיטרסון.
מפיק האלבומים נורמן גרנץ מכר את חברת התקליטים ורב, אבל נשאר המנהל של פיטרסון, ולכן פיקח על הקלטת רכבת הלילה.
משך הזמן הקצר של רבים מהקטעים יוחס לרצון להשמיע אותם ברדיו המסחרי, שנרתע מלהשמיע שירים בני יותר מכמה דקות.
תצלום אמנות הכריכה הוא מאת פיט טרנר וההערות המקוריות של השרוול היו מאת בני גרין הסקסופוניסט.
האלבום הוקדש לאביו של פיטרסון, שעבד כמלווה בקרונות שינה בחברת הרכבות הקנדית Canadian Pacific Railways.
סקירה של Jazz.com מציינת שרצועת הכותרת, "Night Train", היא עדות ליכולתו של פיטרסון לאזן בין חדשנות מוזיקלית לפופולריות, כפי שהודגם לאורך האלבום: "על ידי שימוש באלמנטים הבסיסיים של קרשנדו ודימינואנדו, וקטעים מסודרים כדי לאזן את החלקים, פיטרסון הופך את מה שיכול היה להיות נגינה כלאחר יד, ליצירת מופת מינורית."
הלחן המקורי היחיד של אוסקר פיטרסון באלבום הוא "המנון לחופש" ("Hymn to Freedom").
הוא נכתב במקום, באולפן, כדי לסגור את האלבום, בעקבות הצעתו של נורמן גרנץ שהלהקה תכלול שיר עם "תחושת בלוז מוקדם".
פיטרסון קרא לקטע החדש "Hymn to Freedom" לכבודו של מרטין לותר קינג.
הרייט המילטון כתבה מילים נלוות שנה לאחר מכן, והקטע הפך להמנון לא רשמי של התנועה לזכויות האזרח.
"המנון לחופש" מופיע באופן בולט בסרט התיעודי משנת 2023 אוסקר פיטרסון: שחור + לבן, כחלק מהמורשת המתמשכת של פיטרסון.
בהוצאה המחודשת של התקליטור משנת 1997, טייק חלופי של "רכבת לילה" נקרא "Happy Go Lucky Local", שם היצירה של דיוק אלינגטון משנת 1946, המהווה את הבסיס ל"רכבת לילה" מאת ג'ימי פורסט.
הטייק החלופי כולל את אותן אדפטציה וקומפוזיציה של טייק המאסטר.
מצילת המסמרות של אד תיגפן, שהוקלטה מקרוב, בולטת בכל קטעי האלבום.
בכתיבה עבור AllMusic, המבקר ג'ון בוש כתב שהאלבום "כולל קאברים מפוארים של בלוז וסטנדרטים של R&B".
מדריך הפינגווין לג'אז כלל אותו בקולקציית הליבה שלו, כינה אותו "אחד מתקליטי ארך-הנגן הארוכים הטובים ביותר של התקופה" וקבע שהנגינה של פיטרסון היא "הדוקה ולא רגשית באופן בלתי אופייני".
דיאנה קרול סיפרה שלאחר שהאזינה לאלבום, החלה לשאוף להיות פסנתרנית ג'אז.
לינדה מאי האן אוה דיווחה שהאזנה לאלבום נתנה לה השראה להתחיל לנגן בס בעמידה.
+צד ראשוןמס'כותרתכותב (ים)אורךמ"Night Train"ג'ימי פורסט, לואיס סימפקינס, אוסקר וושינגטון4:522."C Jam Blues"בארני ביגארד, דיוק אלינגטון3:263."Georgia on My Mind"הוגי קרמייקל, סטיוארט גורל3:464."Bags' Groove"מילט ג'קסון5:435."Moten Swing"בני מותן2:556."Easy Does It"סיי אוליבר, טראמי יאנג2:45
+צד שנימס'כותרתכותב (ים)אורך7."Honey Dripper"ג'ו ליגינס2:248."Things Ain't What They Used to Be"מרסר אלינגטון, טד פרסונס4:389."I Got It Bad (and That Ain't Good)"דיוק אלינגטון, פול פרנסיס ובסטר5:0810."Band Call"דיוק אלינגטון3:5511."Hymn to Freedom"אוסקר פיטרסון5:38
(רצועות 12 עד 17 הן רצועות בונוס של תקליטור, לא כלולות בתקליט הוויניל המקורי)
ואל ולנטין - הנדסת הקלטות
פיט טרנר - צילום שער
בני גרין - תווי שרוול
ה-Nintendo Entertainment System (בראשי תיבות: NES, בתרגום חופשי לעברית: מערכת הבידור של נינטנדו) היא קונסולת משחקי ווידאו 8-סיביות אשר יוצרה על ידי נינטנדו.
הקונסולה שוחררה ביפן ב-1983; בארצות הברית ב-18 באוקטובר 1985; בקנדה בפברואר 1986 ובאירופה ואסיה בין השנים 1986 ל-1987.
ביפן הקונסולה ידועה כ-Family Computer ("מחשב משפחתי", ביפנית: ファミリーコンピュータ), או בקיצור Famicom (ביפנית: ファミコン), והקונסולה בשם זה נשלחה למדינות השכנות של יפן באסיה כמו הפיליפינים, טאיוואן, וייטנאם וסינגפור.
ל-Famicom נוצר תוסף בשם Famicom Disk System, או בקיצור FDS, אשר מאפשר לשחק במשחקי דיסקטים.
הוא משדרג את המוזיקה והצלילים ברמה עילאית (לדוגמה, במסך הפתיחה של האגדה של זלדה, בגרסת ה-FDS ניתן לשמוע פעמונים, דבר שלא ניתן לשמוע בגרסת ה-NES בשל מגבלות חומרה).
מספר משחקי ה-FDS הפכו למשחקי NES רגיל בארצות הברית ואירופה (לדוגמה זלדה), חלקם לא שוחררו כמשחקי NES, כגון Super Mario Bros: The Lost Levels, ומשחק בשם Yume Kojo: Doki Doki Panic, לא שוחרר במערב, אך נינטנדו של אמריקה עיבדה אותו והפכה אותו ל-Super Mario Bros.
ה-NES הייתה הקונסולה המצליחה ביותר באותה התקופה באסיה וצפון אמריקה (נינטנדו דיווחה שנמכרו יותר מ-60 מיליון עותקים ברחבי עולם), היא עזרה לשקם את תעשיית משחקי הווידאו מהירידה הגדולה ב-1983.
שוק משחקי הווידאו זכה בעונה של צמיחה מהירה ופופולריות חסרת תקדים בשנות ה-70 המאוחרות ובשנות ה-80 המוקדמות.
קונסולות כמו Atari 2600 ו-Intellivision זכו להצלחה מרובה, והרבה ציוד צד שלישי הגיע בעקבותיהם על מנת לנצל את גדולת התעשייה.
נינטנדו הייתה סטודיו מתפתח באותה התקופה, ובשנת 1982 היא זכתה להצלחה ממשחקי ארקייד שפיתחה, כמו דונקי קונג, אשר השתייך לקונסולה הצפון אמריקאית ColecoVision.
בערך בזמן זה נינטנדו הודיעה שתשחרר קונסולה משלה.
בעזרתו של מאסיוקי אמורה, צוות ה-R&D (מחקר ופיתוח) של נינטנדו עבד בחשאיות על מערכת שבמקור יועדה לכלול מעבד 16-סיביות וכונן תקליטונים.
אך המפרט המקורי הוכח כלא מציאותי, והתוצר הסופי היה מתקדם פחות: ה-Nintendo Family Computer, או בקיצור Famicom, אשר שוחררה ב-1983, הייתה מכונת 8-סיביות, ויועדה רק למשחקים מבוססי מחסניות.
הכותרים ששוחררו ביחד איתה היו דונקי קונג, Donkey Kong Junior ופופאי.
הקונסולה עוצבה במכוון על מנת לדמות לצעצוע.
לקראת סוף שנת 1984 נינטנדו מכרה יותר מ-2.5 מיליון יחידות של ה-Famicom בשוק היפני.
נינטנדו הפנתה את תשומת לבה לשוק הצפון אמריקאי.
בתקופה זו, של סוף הירידה הגדולה של משחקי הווידאו (1983–1984), הרבה מתושבי אמריקה חשבו שמשחקי הווידאו הם עוד אופנה חולפת.
כיצרנית קונסולות חדשה, נינטנדו ביקשה לשכנע ציבור ספקן לאמץ את המערכת.
לצורך העניין, קיימה נינטנדו משא ומתן עם אטארי על מנת לשחרר את ה-Famicom תחתיה בשם "Nintendo Enhanced Video Gaming System".
אך בסופו של דבר, אטארי עזבה את הדיונים לאחר ש-Coleco, הציגה גרסה של המשחק דונקי קונג למחשב האישי שפיתחה.
אף על פי שהמשחק תורגם ללא רשות או סיוע נינטנדו, אטארי נטשה את העסקה במחשבה שנינטנדו חבְרה ליריבתה.
לאחר נפילת העסקה עם אטארי, נינטנדו החליטה לנסות ולהשיק בעצמה את הקונסולה בצפון אמריקה, במארז מיוחד.
לקונסולה הוספו מקלדת, קלטת לשמירת נתונים, בקר ג'ויסטיק אלחוטי ומחסנית מיוחדת המאפשרת למשתמש לתכנת ב-BASIC.
לדאבונה של נינטנדו, כאשר הוצגה המערכת ב-CES של חורף 1984, המערכת זכתה לביקורות שליליות ונינטנדו לא הצליחה להשיג מפיץ.
מאוחר יותר באותה שנה, נינטנדו חזרה עם גרסה משוכללת פחות של ה-NAVS, תחת השם "Nintendo Entertainment System" (בקיצור: NES).
כחלק מהאסטרטגיה שלהם להצלחה, נינטנדו שינתה את המוצר במסורת משחקי הווידאו האמריקנית; השם החדש הדגיש את יכולות המערכת, המילה "Packs" שימשה במקום המילה המסורתית "מחסניות", הקונסולה תוכננה מחדש, היא הייתה אפורה, לא קשה לשליטה, ובעלת תא מחסניות חזיתי שמסתיר את המחסנית מהראייה.
כתוספת, נינטנדו הסכימה לקנות כל יחידה שלא תימכר.
ה-NES שוחרר בארצות הברית ב-18 באוקטובר 1985 לבדיקת שוק בניו יורק, ו-90,000 מ-100,000 הקונסולות שנשלחו נמכרו.
השקה ברחבי ארצות הברית ובקנדה התקיימה בפברואר 1986, וניתן היה להשיג את הקונסולה בשני סוגי חבילות: חבילה מלאה ב-$249 USD (אשר כונתה "Deluxe Set"), שכללה את הזאפר (Zapper, רובה), שני ג'ויסטיקים, ושני משחקים (Duck Hunt ו-Gyromite); וחבילה קטנה יותר ב-$199 ("Action Set"), אשר כללה את המשחקים Super Mario Bros.
נינטנדו שחררה עוד שמונה עשר משחקים שיצאו יחד עם הקונסולה: 10-Yard Fight, Baseball, Clu Clu Land, Donkey Kong Jr.
ברוב אירופה הקונסולה שוחררה בשנת 1986, ובשאר אירופה ב-1987.
ההצלחה של ה-NES הובילה את נינטנדו לחזית התעשייה.
בשנות ה-80 שנותרו נינטנדו שלטה בשוק משחקי הווידאו.
בדומה להצלחת המערכת, גם מכירות המשחקים הצליחו: Super Mario Bros.
3, אשר שוחרר ב-1989, מכר יותר מ-7 מיליון יחידות באמריקה ו-4 מיליון ביפן.
ב-1990 ל-NES היו יותר משתמשים מאשר לכל קונסולה אחרת באמריקה.
לקראת סוף הייצור, יותר מ-60 מיליון יחידות של ה-NES נמכרו בכל העולם.
למרות הפסקת הייצור של קונסולת ה-NES בשנת 1995, היא השאירה את חותמה במיליוני משחקי מחסניות.
בשנת 1997 הופיעו תוכנות האמולציה הראשונות ל-NES, אשר אפשרו לשחק במשחקים במחשבים פרטיים.
בשנת 2006, נינטנדו הודיעה שהיא מתכוונת לשחרר משחקי NES ישנים לשירות ה-Virtual Console של ה-Wii.
בהמשך יצאו משחקי הקונסולה גם ל-Virtual Console של הנינטנדו 3DS וה-Wii U.
בשנת 2016 הוציאה נינטנדו את ה-NES Classic Edition, מכשיר הפועל בעזרת אמולציה ומכיל 30 משחקים של הקונסולה.
נכון ליוני 2018 המכשיר מכר 3.6 מיליון יחידות.
בשנת 2018 השיקה נינטנדו אפליקציה לנינטנדו סוויץ' הכוללת משחקי NES.
בשנת 2020 יצאה ערכת לגו רשמית הכוללת העתק של הקונסולה בקנה מידה קרוב למקור, לצד מקלט טלוויזיה מוקטן בעל צג מכני שמדמה את השלב הראשון מ"האחים סופר מריו".
בראש המקלט מודפס ברקוד הניתן לסריקה על ידי דמות מריו אלקטרונית להשמעת המוזיקה והאפקטים הקוליים מהמשחק בהתאם למתרחש על הצג.
מסוף שנות השמונים ועד היום יצאו שלל חיקויים שונים למערכות ה-Famicom וה-NES ולקלטות המשחק שלהם.
גרסת החיקוי המוכרת בשם מגאסון או מגה-סון או בשמה המקורי ה"Famiclone" זכתה להצלחה מסחרית רבה בישראל.
השוני היחיד מול המערכות המקוריות היה בגודל הקלטות (במגאסון הקלטות היו קטנות יותר, קלטות שמקורם ל-Famicom המקורי ולא ל-NES), משחקי המגאסון בארץ זהים לחלוטין למשחקים שהושקו למערכות הללו ברחבי העולם.
המערכת הופצה החל משנת 1992 על ידי "Megason - Entertainment Centers Ltd" ." המערכת תוכננה בהונג קונג על ידי "Leader Design".
המערכת נתקלה בתחרות מצד 6 יבואנים אחרים של שיבוטים של נינטנדו.
בישראל נמכרו גם קונסולות ה-NES האירופאית נטרה סוכנויות שעבורן ניתן היה לקנות מתאם לקלטות מגאסון, אך היא ומשחקיה היו יקרים יותר.
הוא אלבומה החמישי של להקת הפאנק רוק (Punk rock) גרין דיי.
האלבום יצא ב-14 באוקטובר 1997. הוא הגיע במצעדי ארצות הברית למקום ה-10, והלהיט האקוסטי "" מתוכו גרם לאלבום להפוך לפלטינה כפולה.
אלבום זה הצליח פחות מ"Dookie", אך הקהל עדיין אהב אותו.
האלבום מכר 2 מיליון עותקים בארצות הברית, ו-7 מיליון עותקים בעולם עד נובמבר 2009.
כל השירים נכתבו על ידי בילי ג'ו ארמסטרונג
שירים שהוקלטו לאלבום ויצאו כנון-אלבום, בי-סייד:
כל השירים הנ"ל, חוץ מ-"The Ballad of Wilhelm Fink", יצאו באלבום אוסף של שירים שלא נכנסו לאלבומים, הנקרא "Shenanigans".
שירי בונוס שיצאו באלבום באוסטרליה
שירי בונוס שיצאו באלבום ביפן
בילי ג'ו ארמסטרונג - גיטרה ראשית, מפוחית פה, סולן.
טרה קול - תופים, תוף מרים, תופי בונגו, קולות רקע.
סטפאן בראדלי – קרן יער.
דייוויד קמבל - ארגון כלי מיתר וקרן יער.
רוב קוואלו - מפיק מוזיקלי.
גבריאל מק-נאיר – קרן יער.
Nine (בעברית: תשע) הוא סרט מיוזיקל אמריקאי, שבוים על ידי רוב מארשל על פי תסריטו של אנתוני מינגלה שנפטר במהלך הצילומים.
הסרט מבוסס על ספרו ומחזהו זוכה פרס הטוני של פדריקו פליני, "שמונה וחצי".
הקרנת הבכורה נערכה ב-18 בדצמבר 2009 בארצות הברית ובאנגליה ובשאר העולם ב-25 בדצמבר באותה שנה.
בסרט ערב רב של שחקנים, הבולטים שבהם: דניאל דיי-לואיס, ג'ודי דנץ', מריון קוטיאר, פנלופה קרוז, סופיה לורן, ניקול קידמן, קייט הדסון ופרגי.
הסרט מספר על במאי קולנוע מתוסכל המנסה לתמרן בין הנשים הרבות בחייו כדי שיוכל לכתוב את התסריט לסרט הבא שלו.
הסרט היה מועמד לחמישה פרסי גלובוס הזהב.
בנוסף, למרות תקציב של כ-80 מיליון דולר הסרט גרף כ-30 מיליון דולר בלבד.
רוב הביקורות על הסרט היו שליליות.
הוא הופץ בבתי הקולנוע בישראל בשמו המקורי בשפה האנגלית, דבר שנחשב לנדיר, וככל הנראה נעשה על רקע צאתו של סרט המדע הבדיוני והפנטזיה "9" באותה השנה.
דניאל דיי-לואיס בתפקיד גווידו קונטיני, בהתבסס על דמותו של פדריקו פליני.
ג'וזפה ספיטלרי בתפקיד גווידו קונטיני הצעיר.
מריון קוטיאר בתפקיד לואיזה אקארי קונטיני, בהתבסס על אשתו של פליני ג'ולייטה מזינה.
פנלופה קרוז בתפקיד קרלה אַלְבָּנֶ֫זֵה, בהתבסס על אנה ג'ובניני, פילגשו של פליני.
ניקול קידמן בתפקיד קלאודיה ג'נסן, בהתבסס על שחקנית הקולנוע אניטה אקברג.
ג'ודי דנץ' בתפקיד ליליאן לה פלר, מעצבת תלבושות.
קייט הדסון בתפקיד סטפני נקרופורוס, כתבת אופנה בווג.
סופיה לורן בתפקיד מאמא קונטיני, אימו של גווידו.
ריקי טוגנצי בתפקיד דאנטה, המפיק של גווידו.
ולריו מאסטנדראה בתפקיד דה רוסי.
רוברטו צ'יטרן בתפקיד ד"ר רונדי.
אנדי פסואה בתפקיד נער איטלקי.
מקס פרוקצ'יני בתפקיד איש העסקים.
Nios II היא טכנולוגיית מעבד מודפס 32 ביט, המתאימה ל FPGA ממשפחת אלטרה (Altera).
NIOS II הוא בר השוואה ל MicroBlaze מעבד מתחרה למשפחת Xilinx (של FPGA).
הוא דור המשך לקודמו, מעבד 16 ביט NIOS הניתן ל"קינפוג".
Nixxes Software BV היא חברה הולנדית שנוסדה באוגוסט 1999 ועוסקת בהסבת משחקי וידאו לפלטפורמות, בעיקר למחשב האישי.
ביוני 2021 החברה נרכשה על ידי סוני.
רשימת כותרים שהוסבו על ידי החברה
Nimm, was dein ist, und gehe hin (בעברית: קח את שלך ולך), רי"ב 144, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג.
ביצועה הראשון היה ביום "ספטואגסימה", הוא יום ראשון השלישי שלפני התענית והתשיעי שלפני הפסחא, שחל ב-6 בפברואר 1724.
קנטטה זו הייתה השמינית שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות.
הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 83.
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת הראשונה אל הקורינתים, ואת משל העובדים בכרם מהבשורה על-פי מתי.
על פי המשל, בעל הכרם משלם לעובדים שכר זהה למרות שעבדו מספר שונה, כיוון שכך רצונו להיטיב.
כשמתלונן על כך אחד העובדים, עונה לו בעל הכרם, ""קח את (השכר) שלך ולך".
הנמשל הוא שאלוהים מיטיב כראות עיניו ואין אנו יכולים להבין מדוע, אלא לקבל זאת באהבה.
הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא פותחת בציטוט דברי בעל הבית לפועל מן המשל.
נושא הלברית היא שביעות הרצון שעל האדם לחוש, כיוון שהכל בידי אלוהים.
החלק השלישי לקוח ממזמור של סמואל רודיגסט (Samuel Rodigast) מ-1675. כורל הסיום לקוח ממזמור של אלברכט, דוכס פרוסיה מ-1547.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, אלט וטנור בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שני אבובים, אבוב ד'אמורה, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו.
אריה (מוזיקה) לאלט: Murre nicht, lieber Christ (אל תרטון, נוצרי יקר)
רצ'יטטיב לטנור: Wo die Genügsamkeit regiert (כל אימת ששביעות רצון שולטת)
בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את הלמוט רילינג (ב-1978), גוסטב ליאונהארדט (ב-1984), טון קופמן (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).