tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האיש שגילה את אואזיס היה המפיק אלן מקגי (Allen McGee), מקים "קריאיישן רקורדס" (Creation Records), ששמע את הלהקה בהופעה במועדון קטן בגלאזגו.
מקגי ראה פוטנציאל רב בלהקה המתחילה והחליט להחתימם במקום על חוזה, להפתעתם הרבה של החמישייה הבריטית.
אואזיס נתנו קול לשכבת הפועלים הבריטית שחשה לא מובנת ודחויה באותה התקופה של ראשית שנות התשעים, שבהן שלטה בבריטניה המפלגה השמרנית.
הצלחתם המסחרית ופרסומם הרב הם סימן מובהק לכך.
כעבור זמן קצר הופיעו אואזיס בפני מאות אלפי מעריצים ויצרו ומכרו עשרות מיליוני אלבומים ברחבי העולם ויצרו מהפכה במוזיקה הבריטית של התקופה, בדומה לזו שיצרו הביטלס בשנות השישים.
עם שחרור אלבומם השישי ב-2005 שבו אואזיס להצלחה הביקורתית והמסחרית שאפיינה את אלבומי הלהקה בשנות ה-90. מומנטום זה נמשך עם יציאת אלבומם השביעי, "Dig Out Your Soul", באוקטובר 2008 שקיבל ביקורת נלהבות ממבקרים ומעריצים כאחד ונמכר במספרים גבוהים ותואר כחזרה לימי השיא של הלהקה.
בעקבות שחרור האלבום אואזיס זכו בפרס הלהקה הטובה ביותר בבריטניה בפרסי מגזין המוזיקה היוקרתי NME.
סיבוב ההופעות של האלבום הוא אחד הגדולים בכל הזמנים ותוכנן להימשך במשך 18 חודשים כאשר רוב סיבוב ההופעות כבר מכור מראש וכולל כתריסר הופעות בפני 100,000 אנשים ומעלה אשר הופך אותו לאחד מסיבובי הופעות האצטדיונים (כינוי להופעות ענק על אף שחלקם כלל לא נערכים באצטדיון) מהגדולים בכל הזמנים.
הלהקה הודיעה במפתיע על התפרקותה רגע לפני עלייתה על במה להופעה בפריז.
הרקע ככל הנראה, מערכת יחסים רעועה בין חבריה – נואל גאלֶגר, גיטריסט הלהקה הודיע באתר הרשמי של אואזיס כי אינו יכול לעבוד יותר עם הסולן שהוא גם אחיו, ליאם גלאגר.
בשנת 2010 חברי הלהקה פרט לנואל הקימו את להקת "Beady Eye".
להלן דיסקוגרפיה (רשימה של אלבומים ואוספים) נבחרת מהקריירה של אואזיס.
קוראי המגזין הבריטי NME בחרו אותו לאלבום הטוב ביותר בכל הזמנים.
האלבום מכר כ-19 מיליון עותקים ברחבי העולם.
האלבום יצא באוקטובר 1995 ובמהרה הפך למצליח ולמוכר מבין אלבומי הלהקה.
באלבום זה הוחלף המתופף טוני מק'קרול באלן ווייט.
אואזיס ובלר, שנחשבו לטובי הבריטפופ בתקופה, הכריזו על תחרותם בגלוי כאשר אואזיס הוציאה את הסינגל השני מהאלבום שלה, ובלר הוציאה את הסיגנל הראשון מהאלבום שלה באותו יום.
"Country House" של בלר מכר 274,000 עותקים ואילו "Roll With It" של אואזיס מכר רק 216,000 עותקים (מחירו של "Roll With It" היה כפול מזה של "Country House").
אך לבסוף האלבום של אואזיס, "(What's The Story) Morning Glory?", היה מצליח בהרבה מ-"The Great Escape" של בלר.
האלבום מכר למעלה מ-25 מיליון עותקים ברחבי העולם והוא אחד מ-50 האלבומים הנמכרים בכל הזמנים.
בבריטניה לבדה נמכרו מעל 4,421,000 עותקים והוא, נכון ל-2009, האלבום הרביעי הנמכר ביותר אי פעם.
באוגוסט 1997 יצא אלבומם השלישי של הלהקה, Be Here Now.
האלבום הצליח כלכלית והיה לאלבום שנמכר הכי מהר בכל הזמנים בבריטניה, אך לא מילא אחר חלק מציפיות שבאו לפני יציאתו (בעיקר באמריקה).
האלבום זכה כאחד מ-16 האלבומים הטובים בכל הזמנים בהצבעה של המגזין הפופולרי Q magazine.
באלבום זה ניכרת השפעה רבה של סמים קשים כמו קוקאין (בהם נהג להשתמש נואל באותה תקופה) על מלודיית ומילות השירים.
בין השירים המוכרים באלבום ניתן למצוא את "D'You Know What I Mean", "Stand By Me" ואת "All Around The World" שכולם הגיעו למקום הראשון בטבלת השירים של בריטניה, ו-"All Around The World" היה השיר הארוך בהיסטוריה להגיע לראש המצעד באורך של 7:03 דקות.
האלבום מכר כ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם.
אלבום צדי ה-ב' (B-side) של אואזיס.
האלבום קיבל תשבחות ברחבי העולם.
האלבום יצא כיוון שמעריצים מסביב לעולם התאכזבו שלא ניתן להשיג בארצם את הביסיידס של אואזיס, שקיבלו מחמאות ותשבחות רבות ברחבי בריטניה.
לשם כך יצא האוסף הזה שמכיל מקבץ שירים שהופיעו בסינגלים שיצאו ללהקה עד תקופת "Be Here Now".
האלבום מכר כ-3 מיליון עותקים ברחבי העולם.
בפברואר 2000 יצא האלבום הרביעי של הלהקה "Standing on the Shouler of Giants" באלבום זה ניתן לראות שינוי די קיצוני בסגנון השירים שאפיין את הלהקה עד אותה תקופה.
השירים איטיים יותר, סגנון סולו הגיטרה השתנה וכך גם הנושאים המרכזיים של השירים.
אחד ההסברים שניתנו לשינוי זה הוא החילופים בהרכב הלהקה.
הסבר אחר היה תחילת תהליך ההתנתקות מסמים (אחרי תקופה בה הסמים היו מרכזיים בחיי הלהקה ונואל גאלגר בפרט) שהוביל לשינוי בכתיבה, בנושאים במדוברים בשירים ועל המלודיות.
שירים בולטים באלבום הזה הם "Go Let It Out", "Sunday Morning Call" ו-"Gas Panic" (המדבר על תהליך ההינתקות מהסמים ועל ה"חוויות" שנואל עבר בעקבות כך).
האלבום מכר כ-4 מיליון עותקים ברחבי העולם.
ביולי 2002 יצא אלבומם החמישי של הלהקה, "Heathen Chemistry".
גם אלבום זה לא זכה להצלחה האדירה בה אופיינו "Definitely Maybe" ו-"Morning Glory", אך הצליח יותר משני אלבומיהם הקודמים.
באלבום זה ניכרת השפעה רבה יותר של ליאם בכתיבת השירים, והסגנון המוזיקלי של האלבום מזכיר מעט יותר את האלבומים הראשונים של הלהקה הבריטית.
האלבום מכר כ-5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
אלבומם השישי של הלהקה, "Don't Belive the Truth", יצא במאי 2005, לאחר דחיות רבות.
האלבום נחשב כלידה מחודשת ללהקה ובו לראשונה, כל חברי הלהקה תרמו לאלבום וכתבו שירים אליו, בניגוד לאלבומים האחרים, בהם רק נואל גלאגר כתב את השירים.
למרות זאת, השיר המצליח ביותר באלבום הוא שיר הפופ הקצבי "Lyla", הסינגל הראשון של נואל גלאגר מתוך האלבום, שכבש את המצעדים בבריטניה והגיע למקום הראשון.
גם הסינגל השני מתוך האלבום, "The Importance of Being Idle" זכה להצלחה מסחרית ואף הוא הגיע לראש המצעד.
הסינגל השלישי, "Let There Be Love", שיתוף הפעולה הווקלי הראשון של האחים גלאגר מאז 1995, יצא לאוויר העולם בחודש דצמבר והגיע עד למקום ה-2 במצעד.
אלבום זה זכה בתחרות פרסי המוזיקה הבריטית כאלבום הטוב ביותר של 2005, כשגבר על "X&Y" של קולדפליי.
וכך, 10 שנים לאחר זכייתו של האלבום "Morning Glory" באותו פרס, ניתן למעשה האות הסופי שאואזיס חוזרים באופן סוחף לתודעה ברחבי העולם.
האלבום מכר קרוב ל-7 מיליון עותקים ברחבי העולם.
האלבום השביעי של הלהקה, "Stop the Clocks", יצא ב-20 בנובמבר 2006, אוסף שירים של הלהקה מכל הזמנים שאת שיריו בחר נואל גאלגר בעצמו, בהם "Wonderwall", "Lyla" ו-"Acquiesce".
אלבום זה הגיע למקום השני במצעדים בבריטניה ולמקום הראשון במצעדים ביפן.
האלבום זכה לביקורות נלהבות ומכר מעל 5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
האלבום השמיני של הלהקה, "Dig Out Your Soul" (הוצא את נשמתך) יצא ב-6 באוקטובר 2008.
האלבום מכר קרוב ל-900,000 עותקים בבריטניה ועל כך זכה באלבום פלטינה משולש, וכ-4.5 מיליון עותקים ברחבי העולם עד כה.
האלבום קיבל תשבחות רבות ברחבי העולם וזכה להצלחה ביקורתית.
הסינגלים שהאלבום הוליד היו מצליחים פחות מהמצופה בבריטניה, כאשר בפעם הראשונה מאז אלבום הבכורה הסינגל הראשון מהאלבום לא הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.
אולם, על ההצלחה הפחותה יחסית במולדתם, חיפתה ההצלחה בארצות הברית, כאשר גם האלבום וגם הסינגלים הגיעו למקומות גבוהים מתמיד במצעדים האמריקאיים.
מסע ההופעות שבא בעקבות האלבום נעצר כמה שבועות לפני סופו עם פרישתו של נואל גלאגר שהביאה להכרזתו של ליאם גלאגר על סיום דרכה של הלהקה.
הלהקה אמנם התפרקה אך למרות זאת יצא ב-14 ביוני 2010 אלבום נוסף, כנראה האחרון בהחלט.
האלבום הוא אלבום אוסף שמכיל את כל להיטי הלהקה משנת 1994 עד היום בו הם התפרקו בשנת 2009. הלהקה כללה בדיסק האוסף שני סינגלים שעד אז לא נכללו באף דיסק רשמי ("Whatever" ו-"Lord Don't Slow Me Down") אך בחרה לא להכליל את הלהיט "Morning Glory".
להיט אחר, "Sunday Morning Call" נכלל כרצועה נסתרת בסוף הדיסק השני של האוסף הכפול.
לדיסק יצאו 5 גרסאות שונות, בהם – 2 דיסקים רגילים, וגרסת DVD.
ביפן הדיסק נכנס למקום השני במצעד המכירות עם 59,348 עותקים.
ואילו בבריטניה עצמה הם נכנסו בשבוע הראשון להפצת הדיסק למקום הראשון עם 101,297 עותקים.
ב-27 באוגוסט 2009, נוצר ריב בין האחים גלאגר בעודם מתכוננים לעלות לבמה להופעה בצרפת.
למחרת הכריז נואל סופית על פרישתו מהלהקה.
"בעצב מסוים ובהקלה גדולה אני מודיע לכם שעזבתי את אואזיס הלילה.
פשוט לא יכולתי להמשיך לעבוד עם ליאם אפילו יום אחד נוסף".
עד 2009, מכרה הלהקה יותר מ-70 מיליון עותקים מאלבומיה.
ב-2010 ארבעה מיוצאי הלהקה, ובראשם ליאם, ייסדו להקה חדשה בשם Beady Eye ("עין דמוית חרוז").
מלבד ליאם הלהקה כוללת את ארצ'ר, בל ושרוק.
הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה ב-2011.
סרט תיעודי בשם: "Oasis: Supersonic" המספר את סיפורה של הלהקה מהקמתה ועד שיא הצלחתה בקיץ 1996, יצא ב-26 באוקטובר 2016.
באפריל 2024, אואזיס קיבלה את מועמדותה הראשונה להיכל התהילה של הרוק אנד רול שבקליבלנד, אך ליאם דחה את האפשרות של איחוד הלהקה בעקבות המועמדות.
במהלך אוגוסט 2024, עלו ספקולציות שהלהקה עשויה להתאחד מחדש.
שני האחים המייסדים, ליאם ונואל גלאגר, רמזו על כך בפוסטים מסתוריים שהעלו לחשבונות הטוויטר שלהם, שבהם נראה התאריך "27.08.24" והשעה, "8 בבוקר".
האתר הרשמי של הלהקה הציג גם הוא את התאריך בדף הראשי שלו.
שמועות על הופעות עתידיות של הלהקה במהלך שנת 2025, כולל 10 הופעות באצטדיון ומבלי בלונדון, יצאו.
ליאם עודד את השמועות הללו באמצעות סדרת פוסטים במדיה החברתית.
ב-27 באוגוסט, ליאם ונואל גלאגר הכריזו על איחוד הלהקה לאחר סכסוך שנמשך 15 שנים.
האחים הודיעו על סיבוב הופעות בבריטניה שיערך בקיץ 2025, שיכלול 14 הופעות, ביניהן ארבע הופעות באצטדיון ומבלי בלונדון וארבע הופעות בפארק היטון במנצ'סטר.
סיבוב ההופעות מציין 30 שנה לאלבום הבכורה של הלהקה "Definitely Maybe", והאלבום השני יגיע לאותה אבן דרך ב-2025. בספטמבר 2024, הלהקה הודיעה על סיבוב הופעות בצפון אמריקה.
ההופעות יתקיימו החל מאוגוסט 2025. להקת Cage the Elephant תפתח את כל ההופעות.
לפי ההודעה לעיתונות, הלהקה מתכננת סיבוב הופעות ביבשות נוספות מעבר לאירופה וצפון אמריקה במהלך שנת 2025.
במרץ 2025, הלהקה הודיעה כי יופק סרט במהלך סיבוב ההופעות לאיחוד הלהקה שייווצר ויופק על ידי סטיבן נייט, יוצר "כנופיית ברמינגהאם" ו"לוק".
דילן סאות'רן וויל לאבלייס, שביימו את "Meet Me in the Bathroom", יביימו את הסרט.
ליאם גלאגר – שירה, תוף מרים
נואל גלאגר – גיטרה, שירה
אואן יאנג היה איש עסקים ותעשיין אמריקני, עורך דין ודיפלומט אשר ייצג את אמריקה בוועידת הפיצויים השנייה בשנת 1929 וגיבש את תוכנית פריסת חובות הפיצויים של גרמניה הידועה כתוכנית יאנג.
בשנת 1924 יאנג השתתף לצידו של צ'ארלס דוז בוועידה שהביאה להצגת תוכנית דוז.
בפברואר 1929 נשלח יאנג לשאת ולתת על הסדר פיצויים נוסף.
הוועידה התכנסה בפריז וזו הפעם נבחר אואן יאנג לעמוד בראשה, כשהוא נושא ונותן עם נשיא הרייכסבנק היילמאר שאכט.
במאי 1929 התפרסמה "תוכנית יאנג" - יאנג המליץ על הקטנה נוספת ומשמעותית של סכום הפיצויים, ולהסדר תשלומים נדיב שהשתרע עד לשנת 1988, בנוסף להסדרים פיסקליים ובנקאיים במשק הגרמני שנועדו לייצבו ולהעלותו על פסים של צמיחה כלכלית.
תוכנית זו נדחתה על ידי הלאומנים הגרמנים ובראשם אלפרד הוגנברג והנאצים ובראשם אדולף היטלר, ואף הביאה לפרישתו של שאכט (שהיה נאצי קנאי) מן הרייכסבנק, אך התקבלה על ידי הממשלה הגרמנית.
בסמוך לאחר קבלת התוכנית אירעו אירועים ששינו את התמונה לחלוטין.
מותו של גוסטב שטרזמן אשר היה הכח המניע מאחורי המגעים שהביאו לתוכנית דוז ולתוכנית יאנג, ב-3 באוקטובר 1929 לווה ב-29 באוקטובר בקריסת הבורסה בארצות הברית שהביאה למשבר כלכלי עולמי.
התוכנית עדיין התבצעה עד שנת 1931 עת נאלצה הממשלה הגרמנית להפסיק את התשלומים.
במאמץ אחרון לסייע לרפובליקה הגרמנית הכריז הנשיא הרברט קלרק הובר על הפסקה זמנית בתשלומים, אך בשנת 1933 עם עליית הנאצים לשלטון הכריז היטלר כי גרמניה לא תשלם פיצויי מלחמה נוספים.
בשנת 1931 הוא המליץ לסנאט של ארצות הברית להגביר את הפיקוח של הפדרל ריזרב על הבנקים בארצות הברית.
בין יתר פעילויותיו נמנה יאנג עם מייסדי חברת האלקטרוניקה האמריקנית RCA בשנת 1919 והיה יו"ר החברה עד לשנת 1933. בשנים 1922–1939 היה גם יו"ר חברת ג'נרל אלקטריק.
אואן קולפר הוא סופר אירי.
קולפר נודע בזכות סדרת הספרים ארטמיס פאול שכתב, ושעליה זכה בפרס הספר הטוב לשנת 2004.
קולפר נולד בווקספורד, עיר חוף בדרום מזרח אירלנד.
בגיל צעיר התחיל לכתוב סיפורים ובחזרות למחזה הראשון שכתב, הכריח את חבריו להתחפש לוויקינגים.
במקביל להיותו סופר, קולפר הוא מורה בבית ספר יסודי.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת דבלין עם תואר ראשון בחינוך.
זמן קצר לאחר סיום לימודיו, בילה קולפר ארבע שנים בעבודה בערב הסעודית, איטליה ותוניסיה.
מסעותיו ברחבי אירופה, כמו גם מורשתו האירית, שימשו בסיס לרבים מסיפוריו.
הוא זכה להכרה עולמית בשנת 2001, כאשר הספר הראשון בסדרה "ארטמיס פאול" נכלל ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
מאז, עוד כמה מיצירותיו הפכו לרבי מכר.
על ארטמיס פאול אמר בראיון ש"רציתי לכתוב סיפור שייקרא כמו ספר פעולה.
ילדים אוהבים סרטי פעולה, ויש מעט מאוד סרטים כאלה שמתאימים לצעירים".
כשנשאל למה דווקא השם ארטמיס, קולפר ענה: "זה השם הכי מסתורי שמצאתי באתר שמכיל שמות של ילדים יוונים..."
קולפר גם כתב את הספר השישי בסדרת מדריך הטרמפיסט לגלקסיה "ועוד משהו..." באישורה של אלמנתו של דאגלס אדמס.
אולפני דיסני הפיקו סרט בשילוב של העלילות של שני הספרים הראשונים בסדרת "ארטמיס פאול", שיצא לאקרנים ביוני 2020.
עד כה יצאו לאור עשרה ספרים, תשעה מהם תורגמו וראו אור בעברית.
הספרים שיצאו עד עתה בעברית:
ארטמיס פאול: התקרית בקוטב הצפוני (2002)
ארטמיס פאול: צופן הנצח (2003)
ארטמיס פאול: המזימה של אופאל (2005)
ארטמיס פאול: המושבה האבודה (2006)
ארטמיס פאול: פרדוקס הזמן (2008)
ארטמיס פאול: הרומן הגרפי (2007)
ארטמיס פאול: תסביך אטלנטיס (2014)
ארטמיס פאול: השומר האחרון (2016)
הספר שעדיין לא תורגם לעברית:
מלבד סדרת ארטמיס פאול כתב קולפר עוד ספרים אחדים:
האגדה על מארפי בטטה (2004)
האגדה על קפטן קראו (2006)
(2009) הספר השישי בסדרת הספרים מדריך הטרמפיסט לגלקסיה, קולפר כתב את הספר במקומו של דאגלס אדמס שמת בשנת 2001, באישורה של אלמנתו של אדמס.
הרגליים המצחיקות של אד (2000)
ארטמיס פאול: הגמד השביעי - סיפור קצר (2004)
אואן ארתור היה ראש ממשלת ברבדוס בשנים 1994–2008 ויושב ראש האופוזיציה בשנים 2010–2013.
ארתור התחנך באוניברסיטת וסט אינדיאס והיה חבר בקמפוס של ברבדוס וג'מייקה.
בהמשך למד באוניברסיטת איי הודו המערבית, בשנת 1971, קיבל תואר בהיסטוריה ובשנת 1974 קיבל ממנה תואר בכלכלה.
לאחר שסיים את לימודיו הפך לעובד בסוכנות התכנון הלאומית של ג'מייקה.
ב-1981 הצטרף למשרד האוצר והתכנון של ברבדוס.
בשנת 1993 הפך ליו"ר האופוזיציה בבית הנבחרים.
בתקופה זו שקל לפרוש מהחיים הפוליטיים.
ארתור היה מנהיג מפלגת הלייבור שהביאה אותו לניצחון בבחירות הכלליות שנערכו ב-1994, ב-1999 וב-2003. במערכת הבחירות בשנת 2003 הבטיח כי יעביר את ראשות המדינה מאליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, אל נשיא מקומי.
הבטחה זו לא יצאה אל הפועל, למרות משאל עם שהיה אמור להתקיים בנושא בשנת 2005. בשנת 2008 הפסיד בבחירות וחזר לראשות האופוזיציה.
אחרי הפסד נוסף בבחירות שנערכו בשנת 2013, מפלגתו הדיחה אותו מהתפקיד.
אואן ג'יימס הארט היה מתאבק קנדי שעבד עבור מספר ארגונים כמו WWF וWCW.
את רוב הצלחתו קיבל ב-WWF, שם התאבק תחת שמו שלו ותחת שמות הזירה "המלאך הכחול" ו"הבלייזר הכחול".
הארט החל להתאבק קצת לאחר שסיים את בית ספר התיכון.
הוא אומן על ידי אביו, סטו הארט, והופיע לראשונה בשנת 1986 בארגון ההיאבקות "סטמפיד רסלינג טריטורי", ארגון היאבקות נחשל, שהיה בבעלות אביו.
הארגון היה צפוי להיסגר בתוך שנה, אך הארט ניצל את מעמדו ואת התסריט ויצר לעצמו דמות אהודה ומוצלחת.
התסריט הטיב עם הארט ונתן לו לזכות במספר תארים, אף על פי שזו הייתה שנתו הראשונה.
על אף המאמצים, הופעותיו בארגונו של אביו לא הקנו להארט את החשיפה שרצה.
הוא המשיך להופיע בדמויות שונות בארגונים שוליים ביפן, שם הפך במהרה לחביב הקהל בזכות כישוריו האקרובטיים.
בשנת 1988 הארט התקבל לארגון ה-WWF.
דמותו של הארט הייתה בגדר ייחודית בקרב דמויות המתאבקים האחרות, ששלטו אז בארגון.
מבנה גופו הצנום והאתלטי היה מנוגד לכל אותם מתאבקים שריריים וכבדי הגוף אשר היו חביבי הקהל באותה התקופה.
הקהל לא חיבב אותו במיוחד והופעותיו של הארט דעכו עד שנעלמו כליל בסוף שנת 1989. ייחוסו המשפחתי, כבן למשפחת מתאבקים (אחיו, ברט הארט, אף גילם דמות אהודה באותו זמן ב-WWF) לא עזר לו והוא נאלץ להמשיך ולנדוד בין ארגונים קטנים ושוליים, למעט הבלחה קצרת מועד בארגון ה-WCW, המתחרה העיקרי ל-WWF.
באוקטובר 1991 חזר הארט ל-WWF ולדמותו ניתנה הזדמנות נוספת.
הפעם, בניגוד להופעתו הקודמת, הארט הופיע ללא מסיכה ותחת שמו האמיתי.
בכך נחשפה קרבתו המשפחתית לאחיו ברט, והדבר שולב בעלילה כאשר דמותו של אואן עזרה לדמותו של אחיו.
דמותו של הארט החלה צוברת פופולריות אט אט, כשאף רשם ניצחון על סקינר ברסלמניה 8.
הארט המשיך להופיע מעט ב-1993, אבל לבסוף נשלח לארגון חסות מקומי של ה-WWF בממפיס.
במסגרת הופעותיו שם הארט נפצע שלא במתכונן בברכו, אך הצליח להחלים מהפציעה ולבסוף חזר להופיע לצד אחיו בארגון העל.
צמד האחים הפכו לצמד קבוע במופעי ההיאבקות ודמויותיהם נאבקו על תוארי הזוגות.
הם הופיעו יחדיו ברויאל ראמבל 1994. במהלך עלילת הקרב ברט נפצע באורח מבוים אך התעקש להמשיך ולהילחם לבדו, זאת במקום להכניס את אחיו במקומו.
על פי התסריט התעקשות גאוותנית זו גרמה לתבוסתם של האחים בקרב ולהעלאת חמתו של אואן על אחיו.
דמויותיהם פצחו בתגרה מבוימת במהלכה אואן בעט בברכו ה"פצועה" של אחיו.
נקודה זו הפכה לנקודת המפנה בקריירה של הארט.
דמותו הופרדה מדמותו של אחיו והפכה לדמות ה"רעה" המובילה בתוכנית.
העלילה החלה לזמן לאחים קרבות מרכזיים אחד נגד השני שסחפו את המעריצים.
עלילות האחים הצליחו כל כך עד שהארגון אף הציג את כל משפחת הארט, שכללה מספר מתאבקים נוספים, באירועים מסוימים כדי ללבות את העלילה.
עם זאת, דמותו של הארט פרחה והוא הופיע מול דמויות אהודות וותיקות, כטטנקה, אדם בומב, 123 קיד וסקוט הול.
הריב המשפחתי המבוים החל לדעוך בתחילת 1995. הארט נשלח לקבוצת מתאבקים "רעים" והמשיך לככב במסגרת מופעי ה-WWF.
הוא שובץ לאירועים הטלוויזיוניים הגדולים ביותר של הארגון, ששודרו בשיטת "שלם וצפה".
דמותו זכתה להיות מרכז תשומת הלב הציבורית לאחר שבקרב מבוים נגד דמות המתאבק שון מייקלס בוימה פציעתו של מייקלס בידי הארט והוצגה כפציעה אמיתית.
העלילה המשפחתית חזרה להיות מוטיב עיקרי בשנת 1997, כאשר הארט חזר לשתף פעולה עם אחיו, שהפך בינתיים גם הוא ל"רע", ועם גיסו, שדמותו כונתה "הבריטיש בולדוג".
הצוות ה"רע" הפך את דמויות המתאבקים לנבלים האהודים ביותר על מעריצי ההיאבקות.
הצוות איים להתפרק עם מעברו של ברט הארט לארגון המתחרה, ה-WCW.
מעריצים רבים חששו שאואן יעבור בעקבות אחיו, אך זה נשאר והמשיך ליהנות מנסיקת הפופולריות העצומה של דמותו, אשר שינתה פניה פעמים רבות בהתאם לצורכי העלילה.
לעיתים הארט נחשב ל"רע" ולעיתים נחשב ל"טוב", כל זאת בהתאם לדמויות המתאבקים נגדם נשלחה דמותו.
במהלך אחת העלילות בעונת 1998 דמותו של הארט גרמה לפציעתו (המבוימת) של דמות המתאבק דן סברן.
על פי העלילה, הארט החליט לפרוש מהקריירה שלו כי "לא רצה עוד לפצוע אנשים".
למעשה, היה זה רק פיתול נוסף שמטרתו הייתה להחזירו שבוע לאחר מכן בדמות חדשה: ה"בלו בלייזר".
בדמותו כ"בלו בלייזר" הארט הופיע בתחפושת כחולה ובמסיכה.
עצם הסתרת זהות הדמות כהארט היווה קו עלילה משל עצמו, במהלכו מספר דמויות ניסו להסיר את המסיכה מעליו.
לבסוף, זהותו נחשפה והארט חזר לזמן מה להופיע תחת שמו, אך העלילה החזירה אותו במהרה לדמות המחופשת ששווקה כמעין גיבור על.
ב-23 במאי 1999 כשהארט היה בן 34, לקראת אירוע שיא בעלילת ה"בלו בלייזר", היה אמור הארט לבצע פעלול מסובך, במהלכו ייתלה בחבל מגג אולם ההופעה ויכנס בעזרתו לזירה.
הארט החל לבצע את הפעלול אך החבל נקרע והשתחרר.
הארט צלל לתוך הזירה, פגע באחד מעמודי התווך ונפגע קשות בצוואר ובראש.
הארט הוחש במהירות לבית החולים, שם נקבע מותו.
על אף נפילתו הטראגית של הארט האירוע בו היה אמור להשתתף המשיך כמתוכנן.
הדבר גרר קיתונות של ביקורת כלפי מארגני ה-WWF ועל הטשטוש שיוצרת ההיאבקות המקצועית בין העלילה למציאות.
הארגון חזר בו בדיעבד מהחלטתו השנויה במחלוקת והקדיש את משדר הטלוויזיה הבא שלו לזכרו של הארט.
מותו של הארט הפך לאירוע רב חשיבות בהיסטוריה של ה-WWF וההיאבקות המקצועית.
דמותו הפכה לסמל הסכנה שבפעלולים המסוכנים ששחקני הענף מבצעים בכל תוכנית ולזהירות שיש להפגין.
הישגים בהיכל התהילה של ההיאבקות הקנדית
אליפות ג'וניור במשקל כבד של IWGP (פעם אחת)
PWI דירג אותו במקום ה-10 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 1994
PWI דירג אותו במקום ה-84 מתוך 100 הזוגות הטובים ביותר - עם דייבי בוי סמית'
הישגים בהיכל התהילה של ההיאבקות המקצועית
הישגים בארגון ההיאבקות Stampede Wrestling
אליפות חבר העמים הבריטי בחצי משקל כבד של Stampede (פעם אחת)
אליפות הזוגות הבינלאומית של Stampede Wrestling (פעם אחת) - עם בן בסאראב
אליפות צפון אמריקה במשקל כבד של Stampede (פעם אחת)
אליפות העולם המאוחדת במשקל כבד של USWA (פעם אחת)
אליפות אירופה של ה-WWF (פעם אחת)
אליפות הזוגות של ה-WWF (4 פעמים) - עם יוקוזונה (2), הבריטיש בולדוג (1) וג'ף ג'ארט (1)
טורניר על אליפות הזוגות של ה-WWF (1997) - עם הבריטיש בולדוג
טורניר על האליפות הבין יבשתית (1997)
פיוד השנה (1997) - עם ברט הארט, ג'ים ניידהארט, דייבי בוי סמית' ובריאן פילמן נגד סטון קולד סטיב אוסטין
אואנומאוס מגדר היה ציניקן בתקופה הרומאית המאוחרת.
אואנומאוס היה תושב העיר גדר בה התקיימה קהילה הלניסטית.
שמו נזכר בכרוניקות של הירונימוס וגאורגיוס סינקלוס כפילוסוף חשוב.
ידוע בעיקר בשל כתיבתו כנגד האורקלים המופיעים בכתבי אוזביוס מקיסריה.
היו חוקרים שהציעו לזהותו עם אבנימוס הגרדי המוזכר בדברי חז"ל בתלמוד ובמדרשים כפילוסוף המיודד עם רבי מאיר וחכמים נוספים כרבן גמליאל ואבא יוסף הבנאי.
על אף שהצעה זו אינה בלתי אפשרית אין לה הרבה מקורות מובהקים המשכנעים בצדקתה.
על פי סודא אואנומאוס כתב מספר כתבים פילוסופיים:
אוּאֶסוּגִי הַרוּנוֹרִי (ביפנית: 上杉 治憲 , בתעתיק לטיני Uesugi Harunori, 1751 – 1822) היה דאימיו יפני, המושל התשיעי של פלך יונזאווה (米沢藩 – יונזאווה האן) (כיום אזור אוקיטאמה והעיר יונזאווה שבאי הונשו).
הוא נולד באדו (כיום טוקיו) כבנו השני של הדאימיו של שבט אקיזוקי, ששלט על חלק ממחוז היוגה שבאי הדרומי קיושו.
אמו הייתה נכדתו של המושל הרביעי של יונזאווה.
שמותיו בילדות היו "מַאצוּסָאבּוּרוֹ" (松三郎) ו"נַאוֹמַאצוּ" (直松).
הוא אומץ על ידי אואסוגי שיגסאדה, שהיה אז הדאימיו של יונזאווה, וב-1767 ירש אותו כדאימיו.
לאחר שפרש הוא אימץ את שם העט (ביפנית号 – גוֹ) יוֹזָאן (鷹山).
כיום זוכרים אותו בעיקר בשל הרפורמות הכלכליות שהנהיג, והוא מוצג לעיתים קרובות כדוגמה למושל מוצלח של פלך.
יונזאווה הייתה בגירעון כספי ושקועה בחובות קרוב למאה שנים כאשר הרונורי קיבל את התפקיד.
שיגסאדה אפילו שקל להחזיר את השלטון בפלך לשוגונות כמפלט אחרון.
במקום זאת שכנע אותו חמיו, הדאימיו של מחוז אווארי, להתפטר מתפקידו כדאימיו.
אלה היו התנאים בהם קיבל הרונורי את התפקיד הדאימיו של יונזאווה.
הוא יישם אמצעים משמעתיים חריפים והורה להוציא להורג כמה יועצים (קארוֹ) שהתנגדו לתוכניותיו.
כתוצאה מהשיטות בהן נקט הפכה יונזאווה לאזור משגשג, שלא סבל במידה משמעותית מהרעב ששרר ביפן בתקופת טנמי (1781-9).
ב-1830, פחות מעשור לאחר מותו של הרונורי, הוכרזה יונזאווה רשמית על ידי השוגונות כמופת של פלך המנוהל היטב.
הוא חשף את השקפותיו על ממשל ועל תפקידי השליט הפאודלי במכתב לבנו הארוהירו:
"את המדינה (国家 – קוֹקה) מורישים האבות הקדמונים של האדם והוא מעבירה בירושה לצאצאיו.
"העם שייך למדינה, אסור לנהלו באופן אנוכי."
"השליט קיים למען המדינה והעם; המדינה והעם אינם קיימים עבור השליט."
אואז הוא נהר בצפון צרפת.
מקורו בבלגיה, והוא נשפך אל נהר הסן.
על שמו של נהר האואז נקראים מחוזות צרפת אואז ועמק האואז ובעבר גם מחוז סן ואואז.
אואנגוס השני בנו של פרגוסה, היה מלך הפיקטים (מלך פורטריו).
אואנגוס השני מלך כארבע עשרה שנים, החל מעלייתו לשלטון בשנת 820 ועד מותו בשנת 834.
על פי המסורת הסקוטית, אואנגוס השני היה הראשון שהשתמש בדגל סקוטלנד שעליו סלטיר אנדרו הקדוש.
אואנגוס (Óengus) או אוניואיסט (Onuist), הונגוס (Hungus) או אנגוס (Angus), ירש את כס אחיו קוסטנטין.
בעבר חשבו כי מוצאו של אואנגוס היה מדאל ריאטה וכי היה צאצאו של פרגוס מק אכדאך אולם כיום סוברים כי היה צאצא של אואנגוס מק פרגוסה (אואנגוס הראשון).
אואנגוס, יחד עם אחיו, בנו (אאוגאן) ואחיינו דומנל מק קאוסטנטין מוזכרים בשירה "דואן אלבאנאך".
אזכור זה הביא לדעה כי מלכים פיקטים שלטו בדאל ריאטה, אולם כיום ברור שהם הוזכרו בשל חשיבותם, ולא בשל העובדה שמלכו בכל מלכות הפיקטים (ככל הנראה אואנגוס שלט בממלכת הפיקטים (בפורטריו), ואילו דומנל שלט בדאל ריאטה).
העובדה שאואנגוס בחר בסאלטייר כדגל סקוטלנד מפורטת בכתבי ג'ון מפרדון ואנדרו מויינטון - וככל הנראה שניהם מסתמכים על מקור קדום יותר, שקדם למאה ה-12. מסופר כי אואנגוס וצבאו נצחו בסיוע אנדרו הקדוש ולכן נשאו את דגלו.
לא ברור כנגד מי נלחמו, ובחלק מהכתבים מצוין כי אואנגוס נלחם באת'לסטן (Athelstan).
על פי "דברי ימי אירלנד" נפטר אואנגוס בשנת 834, ואת כסאו ירש דרסט התשיעי בנו של קוסטנטין.
בנו של אואנגוס - אאוגאנן (או אאוגאן) מלך מאוחר יותר, ונהרג עם אחיו, בראן בקרב נגד הויקינגים בשנת 839.
אואקרי קירח (שם מדעי: Cacajao calvus) הידוע גם בשמות אואקרי אדום או אואקרי קירח-ראש הוא קוף קטן שחי במרומי עצים באגן האמזונס, בגבול בין ברזיל לפרו, באזורים מוצפים ובקרבת מקורות מים.
הוא מאופיין בזנב קצר יחסית, פרווה ארוכה, ופנים אדומים.
על פי הרשימה האדומה מ-2020, האואקרי נמצא במצב פגיע.
פניו של האואקרי אדומים ומחוסרי פרווה (ומכאן שמו).
צבע הפנים נובע מריבוי כלי דם ומן העובדה שעורו דק במיוחד ומחוסר פיגמנטים.
צבע עור חיוור יותר דוחה בנות זוג מאחר שהוא מעיד על מחלה או על זיהום עקב מלריה שנפוצה אצל בני המין הזה.
רוב גופו של האואקרי מכוסה בפרווה ארוכה ועבה, שצבעה משתנה מלבן לאדום.
הזנב קצר במידה ניכרת מזנבות הקופים של אמריקה ולא יעיל לטיפוס.
האואקרי נעזר לטיפוס בזרועותיו וברגליו.
תוחלת חייו של האואקרי בטבע היא כ-20 שנה, ובשבייה - עד 30 שנה.
בעבר היה מקובל למיין את האואקרי הקירח, לארבעה תת-מינים, שכולם במצב שימור פגיע:
סקר מקיף, שנתמך במחקר פילוגנטי, חולק על הטענה שמדובר בתת-מינים, ומצביע על כך שבעצם מדובר במינים נפרדים.
מיון כזה עשוי לתרום לשימור כל אחד מהמינים.
האואקרי חי אך ורק בחלקו המערבי של אגן האמזונס, ביערות גשם מוצפים, בגבול בין ברזיל לפרו.
בפרו זוהה רק האואקרי הקירח האוקיאלי, שאר המינים חיים בברזיל.
בעבר חיה גם בקולומביה אוכלוסייה של אואקרי קירח אדום, שלא נצפתה בשנים האחרונות, וייתכן שנכחדה.
תזונת האואקרי מבוססת בעיקר על פירות, אבל כוללת גם עלים, שורשים וחרקים.
התזונה משתנה על פי עונות השנה: בעונת הגשמים, כאשר שטחי המחיה של האואקרי מוצפים, הוא ניזון מפירות ועלים במרומי העצים, ואילו בעונה היבשה מוצא האואקרי את מזונו על הקרקע, והוא כולל עלים שנשרו, פירות, זרעים ושורשים.
לסתו התחתונה של האואקרי קרח חזקה מאפשרת לאואקרי לפצח אגוזים ושאר פירות בעלי קליפה קשה.
הם מתפצלים כשהם רוצים למצוא מזון במהלך היום, ומתאספים שוב בלילה כי ביחד הם בטוחים יותר.
האואקרי הוא חיה חברתית, שחיה בלהקות שגודלן עשוי להגיע למאה פרטים.
בפעילות היום, הכוללת חיפוש מזון ומשחק, הקבוצות קטנות יותר - כעשרה עד 30 קופים.
האואקרי הוא פעיל יום, ובלילה ישן על ענפים דקים בצמרות העצים.
גם בגבהים וגם בעת הירידה לקרקע, האואקרי משתמש בכל ארבעת גפיו.
רק בזמן קפיצה הוא משתמש בשתי רגליים.
לעומת עונת הגשמים, שאותה האואקרים מבלים על העצים, בעונות היובש, כאשר עליהם לחפש מזון, הם הופכים לחיות טריטוריאליות.
גודל הטריטוריה עומד בדרך כלל על 5,000 עד 6,000 דונם.
על מנת לשמור על טריטוריה בגודל זה, קופי האואקרי משתמשים בצווחות אזהרה, נענוע זנב וסימור שערות הגוף.
תקשורת חברתית אחרת נעשית באמצעות הבעות פנים (זוהו לפחות עשר הבעות שונות), שפת גוף, כשכוש זנב, וקולות צווחה.
בגרות מינית מתרחשת בקרב הנקבות בגיל שלוש, ובזכרים – בגיל שש.
עונת הרבייה חלה בין אוקטובר למאי.
הנקבות מעודדות את הזכרים להזדווג באמצעות שחרור פרומונים.
נקבה ממליטה גור יחיד פעם בשנתיים, ומשום כך, אוכלוסיית האואקרי אינה גדלה באופן משמעותי.
הנקבות נשארות במקום הלידה, ואילו הזכרים עוזבים עם הגיעם לבגרות.
יש קורלציה בין רמת הורמוני המין לעומק הצבע בפני האואקרי: פנים אדומים בנקבות מעידים על רמת אסטרוגן גבוהה, ובזכרים – על רמת טסטוסטרון גבוהה.
בנוסף לכך, קופים שנפגעו ממלריה, שנפוצה מאוד באזורי המחיה של האואקרי, מאבדים גם הם את צבעם האדום הבוהק.
חיוורון, אם כן, מנבא על סיכוי קטן להזדווג.
הן משום שהוא מעיד על חסר בהורמוני מין, והן משום שאואקרי שלקה במלריה, אינו מעביר בגנים חסינות מפני המחלה.
האואקרים מאוימים בשל הכריתה הנרחבת של יערות גשם באמזוניה, והמרת אזורים רבים של היער בשדות מרעה.
בנוסף לכך, הם ניצודים על ידי המקומיים, שצורכים את בשרם, או חומדים את הגורים כחיות מחמד.
התרבות האוכלוסייה בקרבת אזורי המחיה של האואקרים, בעקבות תעשיית העץ, יוצרת תחרות על הפירות העיקריים שמהם ניזונים הקופים.
במהלך 30 שנה הידרדר מצב השימור של המין מ"מאוים" ל"פגיע".
אפילו שאין נתונים מדויקים לגבי מספר הפרטים שחיים בכל להקה, המחקר מניח ירידה של 30% במספר הפרטים במהלך התקופה.
בשנים האחרונות נעשים מאמצי שימור, בעיקר מצד ממשלת פרו, שתמכה בהקמת "שמורה קהילתית", הכוללת דאגה ליער, לבעלי החיים ולאוכלוסייה המקומית, שמצדה מחויבת לשמירת הסביבה.
הקזינו ביריחו הוא קזינו בשם Oasis שהיה פעיל בין ספטמבר 1998 לאוקטובר 2000 בעיר יריחו, שבבקעת הירדן ברשות הפלסטינית.
ב"הסכמי פאריס", שנחתמו בשנת 1994 ועסקו בהסדרת היחסים הכלכליים בין מדינת ישראל והרשות הפלסטינית, הקמה של קזינו לא נכללה.
הרעיון עלה בתחילת הקדנציה הראשונה של ראש הממשלה בנימין נתניהו, בשנת 1997. בהובלת עורך הדין דב וייסגלס, שפעל מטעם קבוצת המשקיעים במיזם, לאשר למהמרים ישראלים לבקר בו.
בתחילת שנת 1998 נחתם הסכם הזיכיון להקמה והתפעול של הקזינו עם איש העסקים היהודי-אוסטרי מרטין שלאף, באמצעות חברת קאפ (CAP) שבבעלותו ו"חברת קזינו אוסטריה", השייכת לבנקים אוסטריים, חברות ביטוח ומשקיעים אוסטרים פרטיים.
הקזינו נפתח בספטמבר 1998, זכה להצלחה רבה והכנסותיו הגיעו לכ-15 מיליון דולר בחודש, בעיקר ממהמרים ישראלים.
עלות הקמתו הוערכה ב-92 מיליון דולר.
בעת פתיחתו, הקזינו התפרש על 2,800 מ"ר של משחקי מזל, שכללו 35 שולחנות הימורים ו-220 מכונות מזל.
ההחלטה על הקמתו התבססה על הצפי לביקוש גדול בקרב ישראלים, והיא זכתה להתנגדות מצד מנהיגים ואנשי דת פלסטינים, והרשות מנעה מפלסטינים להיכנס למתחם.
מיקומו ביריחו נבחר מתוך מטרה לפתח את ענף התיירות בעיר.
מיקומו המדויק של הקזינו נבחר להיות בפאתיה הדרומיים של העיר (בסמוך למחנה הפליטים עקבת ג'בר), כמה מאות מטרים אחרי מחסום צה"ל ביציאה מהשטח שבשליטה ישראלית, ואבטחת הקזינו הייתה באחריות מנגנון הביטחון המסכל של הרשות.
מרבית עובדיו היו אזרחים זרים.
כשנה לאחר פתיחתו, ביקרו בו כ-3,000 אנשים ביום; כמעט כולם ישראלים.
בתחילת 1999, הקימה חברת "דור אנרגיה" תחנת דלק עבור מהמרי הקזינו.
לאור ההצלחה הרבה, הודיע "חברת קזינו אוסטריה", בדצמבר 1999, כי תשקיע 300 מיליון דולר בהגדלת הקזינו ובמתקנים הסובבים אותו, במטרה להקים את קומפלקס הבידור הגדול במזרח התיכון.
בתחילת האינתיפאדה השנייה, באוקטובר 2000, השתמשו מחבלים פלסטינים בקזינו כעמדה לירי לעבר תושבי היישוב ורד יריחו ולעבר חיילי צה"ל באזור.
בתגובה, ירה צה"ל אש טנקים והמבנה נפגע קשות.
בינואר 2001, בזמן מערכת הבחירות לראשות הממשלה נפגשו בווינה אריאל שרון, איש העסקים מרטין שלאף ומוחמד ראשיד, יועצו הכלכלי של יאסר ערפאת.
בפגישה התבקש שרון לאפשר כניסת מהמרים ישראלים לקזינו ביריחו, אם ייבחר לראשות הממשלה.
באפריל 2001, שופץ הקזינו במהירות והיה מוכן להפעלה מחדש, אך צה"ל אסר על כניסת אזרחים ישראלים לשטחי A.
שמועות על שחיתות ומעורבות פוליטיקאים ישראלים ופלסטינים ברווחי הקזינו נפוצו בקרב שתי האוכלוסיות.
חמאס טען כי הקזינו היה "מקור למעשים מושחתים בתחומי המוסר, הכספים והביטחון ומנוגד לערכי האסלאם".
בצה"ל היו שהמליצו לפתוח את הקזינו מחדש, כחלק מ"צעדים בוני אמון" לטובת המשא ומתן עם הפלסטינים, אך הקזינו נסגר ולא נפתח שוב.
לאחר שנכשל הניסיון לפתוח מחדש את הקזינו ביריחו, הודיעו בנובמבר 2001 נציגי קזינו אוסטריה, מפעילי הקזינו, על כוונתם לרכוש אנייה שתשמש קזינו צף מחוץ למים הטריטוריאליים של ישראל במפרץ אילת.
באוגוסט 2002, ספינת ההימורים "קנקון" עשתה את דרכה למפרץ אילת, אך הם לא קיבלו אישור להפעלתה.
בקיץ 2003, דיווח עיתון הארץ, כי ראש ממשלת ישראל דאז, אריאל שרון, נפגש שוב עם איש העסקים מרטין שלאף, מספר פעמיים ב-2002, כדי לדון בפתיחה מחדש של הקזינו.
באפריל 2004, הצטברו בידי חוקרי משטרת ישראל מסמכים ועדויות, שהעלו חשד כי שלאף נחשד במתן שוחד לשרון.
בפברואר 2022, פורסם כי בעקבות בקשות של הרשות הפלסטינית, גורמים ביטחוניים ישראליים בוחנים את פתיחתו של הקזינו מחדש, כפרויקט שיחזק את הכלכלה הפלסטינית הסובלת ממשבר.
בשנת 2000, הקימו בעלי הקזינו ושותפיהם מלון 5 כוכבים בצמוד לקזינו, בהשקעה של 30 מיליון דולר.
המלון נקרא בעבר Jericho Intercontinental ושמו כיום הוא Oasis Jericho לאחר שפסק להיות מנוהל על ידי רשת אינטרקונטיננטל העולמית.
המלון בן 9 קומות, כולל 181 חדרים וסוויטות (ג'וניור ושתיים נשיאותיות), חדרי כושר, בריכה עם מים מים המלח, סאונה, מגרש טניס, חנויות ומסעדות.
כיום, המלון פעיל ומתארחים בו בעיקר תיירים נוצרים.
אואי : Hoei; בוולונית: Hu) היא עיר בבלגיה, במחוז לייז' שבוולוניה.
העיר ממוקמת לחופי הנהר מז.
הצ'רטר המלכותי המכריז עליה כעיר, אשר נכתב בשנת 1066, הוא הכרזת העיר הקדומה ביותר באירופה שמצפון לאלפים.
סביב מצודת-משמר (castrum) שבמקום התקיים כפר למן התקופה הרומית.
העיר נזכרת לראשונה במאה ה-7 כשייכת לבישופות לייז'.
העיר הייתה מרכז לתעשיית עץ, מתכת, בורסקאות ויין.
ב-1066 הכרזה העיר במגילת הזכויות הקדומה ביותר המוכרת מצפון לאלפים, זמן קצר לאחר מכן היא מוזכרת בין הערים מהן יצאו אבירים למסע הצלב הראשון.
בתחילת ימי הביניים, הייתה אואי אחת הערים המשגשגות ביותר על נהר המז, עם כלכלה פורחת המבוססת בעיקר על מטלורגיה, בורסקאות, פיסול, עיבוד עץ, וייצור יין.
ב, הועלתה אואי למעמד של מחוז, אך במהרה הפך זה לחלק מבישופות לייז', מצב שנמשך יותר משמונה מאות שנה.
בערך באותו זמן הרצה פטרוס הנזיר בפני המקומיים ושכנע אותם להשתתף במסע הצלב הראשון.
במאות ה-13 וה-14 שגשגה העיר הודות לתעשיית הטקסטיל וצביעת הבדים.
על גבעה במרכז העיר הוקמה מצודה, המופיעה על סמל העיר מאז המאה ה-15. במאות הבאות ידעה העיר תקופת שקיעה.
במסגרת מלחמת הירושה הספרדית, בתקופת לואי הארבעה עשר, מלך צרפת נקלעה העיר למתקפות חוזרות ונשנות עקב מעמדה האסטרטגית של המצודה שלה.
ב-1715 פירקו תושבי העיר במו ידיהם את המצודה כדי שעירם לא תהיה עוד אתר אסטרטגי חשוב ותוכל להימלט מגורלה כבסיס לצבאות.
ב-1818 הקימו ההולנדים מצודה צבאית חדשה סמוך לעיר.
במאה ה-19 התקיימה בעיר תעשיית נייר.
מראשית ועד אמצע המאה ה-20 הייתה העיר כלולה ב"עמק התעשייה" (Sillon Industriel), חבל ארץ שהיווה את עמוד השדרה התעשייתי של בלגיה והוקמו בה מפעלי תעשייה כבדה.
שקיעת התעשייה הכבדה בבלגיה באמצע המאה ה-20 גרמה לשקיעה כלכלית ממנה נחלצה העיר הודות לתעשיית התיירות.
ארבעת האתרים הידועים כ"פלאי אואי" נקראים, לפי כינוייהם בעגה המקומית:
Li Pontia - הגשר על נהר מז
Li Rondia - חלון הרוזטה בכנסיית נוטרדאם המקומית
Li Bassinia - מזרקה מן המאה ה-15 בלב הכיכר המרכזית
Li Tchestia - המצודה ההולנדית מ-1818
הערים התאומות של אואי הן:
אואקרי (שם מדעי: Cacajao) הוא סוג של קופים מקבוצת קופים רחבי-אף החיים באגן האמזונאס ביערות גשם טרופיים.
לקופים אלה ישנו שיער עבה זהוב עם ראשים גדולים והם בעלי לסתות גדולות העוזרות להם לפצח זרעים קשים.
המין אואקרי קירח הוא המין הידוע ביותר והוא בעל עור פנים חשוף לגמרי בצבע אדום סמוק.
לקופים זנב קטן והם נעים באיטיות אך יודעים לקפץ גבוה בעת הצורך.
האואקארי יוצאי דופן בקרב קופי העולם החדש בכך שאורך הזנב (15-18 ס"מ) קטן משמעותית מאורך ראשם וגופם (40-45 ס"מ).
גופם מכוסה בשיער ארוך ופזור אך ראשיהם קירחים.
אין להם כמעט שומן תת-עורי, כך שהפנים הקירחות שלהם נראות כמעט כמו גולגולת.
כמו קרוביהם הקרובים ביותר, קופי הסאקי, יש להם שיניים חותכות תחתונות בולטות.
לקופים אלה יש את עור הפנים האדום הבולט ביותר מכל פרימט.
נקבות בוחרות את בני זוגן על סמך מידת האודם של פניו של הזכר.
עדויות מצביעות על כך שצבע הפנים האדום משקף את בריאותו של הפרימט.
מכיוון שהם חיים ביערות גשם שמוצפים לעיתים קרובות במי שיטפונות, האואקרי יודעים לשחות ונחשבים לשחיינים טובים,
ארבעת המינים של אואקארי המוכרים כיום נמצאים כולם באגן האמזונס הצפון-מערבי.
האואקארי הקירח, יוצא דופן בגוון עורו הארגמני המבריק, נמצא מצפון לנהר האמזונס, ומדרום לנהר ז'אפורה בשמורת הפיתוח בר-הקיימא ממיראואה.
האואקארי שחור הראש נמצא מצפון לאמזונס ומדרום לריו נגרו.
האואקרי נבלינה נמצא צפונית לריו נגרו, מערבית לריו מאראויה וממזרח לתעלת קסיקיארה.
האואקרי ארקה מוכר כיום רק מאגן ריו קורודורי.
האואקרי אוכלים בעיקר פירות, ובניגוד לפרוגיבורים נאו-טרופיים אחרים, הם צורכים כמות גדולה של פירות בוסר שעבורם יש להם שיניים מיוחדות.
הם גם אוכלים פרחים, זרעים, חסרי חוליות, ניצנים ועלים.
האואקרי הם שוכני עצים היורדים לקרקע לעיתים רחוקות, מאחר ששם הם פגיעים יותר.
הם נעים בענפים התחתונים של העצים, אם כי כשהם מחפשים מזון הם עולים גם לצמרות העצים.
הם חיים בעיקר בקבוצות קטנות, אך נצפו גם קבוצות גדולות יותר של עד 100 פרטים.
מין אואקרי קירח (Cacajao calvus)
מין אואקרי ארקה (Cacajao ayresi)
מין אואקרי נבלינה (Cacajao hosomi)
אואנה לונג'סקו (ברומנית: Oana Lungescu; נולדה ב-29 ביוני 1958) היא עיתונאית ודוברת ממוצא רומני, בעלת אזרחות גרמנית.
היא פעלה בבריטניה, גרמניה ובבלגיה, ככתבת בי בי סי בכירה, והחל משנת 2010 מכהנת כדוברת מזכ"ל נאט"ו.
לונג'סקו נולדה בבוקרשט, ב-1981 סיימה תואר בפילולוגיה באוניברסיטת בוקרשט בתחום השפה האנגלית והספרדית, מ-1981 ועד 1983 עבדה כמורה לאנגלית בבושטן.
ב-1983 היא סירבה לשתף פעולה עם הסקוריטטה והארגון החל במעקב אחריה.
בשנת 1981 אמה, רופאה, שמקורה בעיר קלוז' ושהצליחה יחד עם אביה לעזוב את רומניה הקומוניסטית והתיישבה בעיר פירזן שבמדינת נורדריין-וסטפאליה בגרמניה המערבית.
ב-1983 ביקשה לונג'סקו מהשלטונות דרכון על מנת לבקר אצל הוריה בחו"ל, כשאביה שהיה חולה.
הבולשת הקומוניסטית, סקוריטטה, ניסתה לסחוט אותה ולהכריח אותה לשתף פעולה איתה, אבל לונג'סקו לא הסכימה לכך.
אחרי מות אביה בשנת 1985 הורשתה לנסוע לגרמניה והיא נשארה שם כאזרחית גרמנית.
בשנים 1985-1992 היא שימשה ככתבת במחלקה הרומנית של ה-BBC, אחר כך כעורכת, תחת השם "אנה מריה בוטה" .
ב-1997 היא עברה לעבוד באגף "BBC World Service" ככתבת בבריסל וברלין.
ב-2010 מונתה לדוברת נאט"ו על ידי מזכ"ל הארגון, אנדרס פוג ראסמוסן במקום ג'יימס אפאטוראי.
היא המשיכה לכהן בתפקיד זה גם תחת יורשו.
אואשנג האנר הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית (חברה ממשלתית) רכבי צ'אנגן (שם רשמי: Chang'an Automobile (Group) Co., Ltd, שם בסינית: 重庆长安汽车股份有限公司) אשר מיוצר משנת 2011 ועד היום בסין.
קיבולת מכל דלק - 46 ליטר.
אואשנג A600 הוא מיניוואן קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Changan Automobile רכבי צ'אנגן אשר מיוצר משנת 2015 ועד היום.
דגמי "אואשנג A600" משווקים מאוגוסט 2015 (דגמי מנוע בנזין).
מחיר היחידה מדגמי "אואשנג A600 EV" (גרסת מנוע חשמלי) החל מ-149,800 רנמינבי לדגם הבסיסי (22 במרץ 2019 בסין).
אואורג'אן צ'אקיר (בטורקית: Uğurcan Çakır; נולד ב-5 באפריל 1996 באנטליה שבטורקיה) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת השוער בקבוצת גלאטסראיי מליגת העל הטורקית ובנבחרת טורקיה.
צ'אקיר שיחק במחלקות הנוער של צ'קמקויספור, ימנספור ו-1461 טרבזון.
בשנת 2012 הגיע צ'אקיר למחלקת הנוער של טרבזונספור מליגת העל הטורקית.
ב-15 בינואר 2016 הושאל צ'אקיר ל-1461 טרבזון מליגת המשנה.
ב-17 בינואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על יני מלאטיאספור במסגרת הליגה.
ב-30 ביוני, לאחר שמונה משחקי ליגה עבור 1461 טרבזון, חזר צ'אקיר לטרבזונספור.
בעונת צ'אקיר לא זכה לערוך הופעות במדי קבוצתו, זאת בשל תקופת ההשאלה המאכזבת שלו ב-1461 טרבזון.
הוא ישב על הספסל בשני משחקי ליגה בלבד, וברוב משחקי הגביע.
ב-22 בספטמבר 2017 ערך צ'אקיר את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הטורקית, בניצחון 3–4 על אלניהספור במסגרת המחזור השישי, לאחר שנכנס כמחליף במהלך הפסקת המחצית בשל פציעת השוער הראשון של טרבזונספור, אסטבן אלבראדו.
בסוף עונת ערך צ'אקיר חמש הופעות ליגה נוספות.
בעונת ביסס צ'אקיר מחדש את מעמדו כשוער השני של הקבוצה, וב-16 בינואר 2019, לאחר פרישתו של אונור קיווראק, השוער הראשון של הקבוצה, הפך צ'אקיר לשוערה הראשון של טרבזונספור.
בסך הכל ערך צ'אקיר 20 הופעות ליגה בעונה זו.
ב-2 בספטמבר 2025 חתם בגלאטסראיי.
ב-30 במאי 2019 ערך צ'אקיר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בניצחון 1–2 על נבחרת יוון במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2020. נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2024.
אוארסניס ("Ouarsenis", שבשפה הברברית פירושו "דבר גבוה") הוא רכס הרים באזור מיושב בצפון-מערב אלג'יריה.
הרכס ממוקם כ -80 ק"מ דרומית לים התיכון, בין אגן נהר הצ'ליף (Chelif River) בצפון ובמזרח, אואד מינה (Oued Mina) במערב ורמת סרסו (Sersou plateau) בדרום.
הגובה המרבי הוא של 1,985 מ' בהר סידי עמר, הסמוך לעיירה בורג' בונעאמה.
אזור רכס ההרים מיושב על ידי ברברים.
ביערות ההרים מתגוררים כמה בעלי חיים כמו זאבים, שועלים, קראקאל, חזירים, צבועים, קיפודים.
האזור היה מיושב בעבר על ידי אריות ופנתרים.
הגנרל הצרפתי, ז'אן אוגוסט מרגריט, אשר שירת באלג'יריה דיווח, כי אדם יחיד משבט בני מהרז (Beni Mahrez) ליד ת'ניט אל חד (Theniet El Hed) הרג 14 אריות ושלושה פנתרים בשנות ה -40 של המאה העשרים.
אף על פי, שחלק ממדרונותיו שימשו באופן מסורתי לגידול דגנים, ברכס יש עדיין יערות ארז האטלס טבעיים גדולים יחסית.
הפארק הלאומי Théniet El Had הוא אזור מוגן הממוקם למרגלות רכס Ouarsenis.
אואנו (ביפנית: 上野) הוא אזור ברובע טאייטו אשר ממוקם בחלק הצפון מזרחי של העיר טוקיו שביפן.
אזור אואנו נודע במיוחד בעבור הפארק הציבורי פארק אואנו, המקום הפופולרי ביותר בטוקיו לצפות בפריחת עצי הסאקורה, וכמו גם בכמה מהאטרקציות התרבותיות הטובות ביותר של העיר, כולל המוזיאון הלאומי של טוקיו, המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית, המוזיאון הלאומי לטבע ולמדע וגן החיות של אואנו.
אזור אואנו הוא גם חלק מהרובע ההיסטורי שיטמאצ'י אשר בו התגוררו במקור אנשי מעמד הפועלים.
אואלן הוא יישוב כפרי (כפר) במחוז האוטונומי צ'וקוטקה, דרומית לחוג הארקטי במזרח הרחוק הרוסי.
נכון למפקד 2010, אוכלוסיית אואלן הייתה 720 נפש.
הכפר ממוקם ליד כף דז'נב במפגש שבין ים ברינג וים צ'וקצ'י, זהו היישוב המזרחי ביותר ברוסיה ובאירואסיה כולה.
הוא ממוקם בחצי הכדור המערבי, אך קו התאריך הבינלאומי מתעקל סביב כף דז'נב, כך שהכפר נשאר באזור הזמן של רוסיה (UTC+12).
אואלן היא גם ההתיישבות האירופית והרוסית הקרובה ביותר לצפון אמריקה.
היא נמצאת בפינה הצפון מזרחית של לגונת אואלן.
רוחב הלגונה 15 עד 3 קילומטרים בציר ממזרח למערב.
היא מופרדת מהאוקיינוס (ים צ'וקצ'י) על ידי רכס גבעות חול.
מבחינה שלטונית/מוניציפלית, אואלן כפופה למחוז העירוני צ'וקוטקה ומאוגדת כהתיישבות כפרית.
ישנם מספר רעיונות למקור שם הכפר.
ישנם המשייכים את השם Uelen מהביטוי בשפה הצ'וקצ'ית " uvelen " שפירושו "כתם שחור מופשר", מכיוון שהכפר נמצא למרגלות גבעות מוקפת תלים שחורים הנראים לאורך כל השנה ואף שימשו לעיתים קרובות בתור עזר ניווט באזור.
ישנה אגדה מקומית המציעה הסבר אחר למקור השם.
ההסבר מתאר את חייו של אדם מקומי חזק בשם Uvelel'yn (בתרגום מילולי "מְטוּמטָם ואו גַס רוח"), שנקרא כך מפני שהוא היה יתום שהיה לבוש בסמרטוטים.
כשהתבגר, הוא השתמש בכוחו כדי לנקום באנשים המקומיים שפגעו בו בילדותו על רקע העוני שלו.
מחשש לחייהם, תושבי הכפר הרגו את Uvelel'yn.
מאידך הם הבינו שכדי למנוע שאירועים שכאלה יחזרו על עצמם בעתיד, עליהם לדאוג ליתומים שלהם, הכפר קיבל את שמו של Uvelel'yn כדי להזכיר לתושביו את חובתם לשמור על החלשים בחברה.
לפני שהכפר קבל את השם Uelen, הכפר נקרא Ulyk כלומר "סוף הארץ" או "המקום המוצף" בהתאמה.
שמות אלה לא מפתיעים בהתחשב בכך שהכפר הוא המקום המזרחי ביותר באסיה ומיקומו על רכס החול הגובל עם ים צ'וקצ'י הנמצא מצפון לכפר והלגונה הנמצאת מדרום לו, דבר שלעיתים גורם לאדמת הכפר להיות מועדת להצפות.
האזכור הראשון של השם Uelen מופיע על מפה של משלחת Billings-Sarychev משנת 1792.
חקירה ארכאולוגית העלתה את קיומו של יישוב פרהיסטרי במרחק של כ-30 קילומטרים מהכפר אואלן שהתקיים לפחות 2000 שנה, על בסיס דיג וציד יונקים ימיים.
האתר העיקרי של החפירות ארכאולוגיות נמצא באתר אקבן Ekven, האתר בעל חשיבות דומה לאתר איפיוטאק הנמצא מעבר למצר ברינג בפוינט הופ שבאלסקה.
בשנת 1912 לפני המהפכה הרוסית, הכפר אואלן היה יישוב של כ-300 תושבים המחולקים לארבע קומונות, שנשלטו על ידי הממשל הרוסי שפעל מאזור צ'וקוטקה והיה נמל מסחר חשוב של התושבים המקומיים עם אמריקה.
בתקופה הסובייטית - ברית המועצות
בעקבות המהפכה הרוסית בשנת 1917, הפך אואלן לאחד מקואופרטיבים למסחר הראשונים בצ'וקוטקה והוקמה במקוום נקודת מסחר ייעודית עם אמריקה.
בית הספר הראשון בצ'וקוטקה הוקם באואלן בשנת 1916.
במחצית הראשונה של המאה העשרים, אואלן היה האתר של אחת מתחנות המחקר הארקטי הרוסיות הראשונות.
בשנות ה-50 הפכה אואלן למוקד אזורי לאיחוד הכפרים באזור.
דבר שהביא לצימצום מספר הרשויות מוניציפליות.
אואלן קלטה את האוכלוסייה מהכפר הסמוך דז'נבו.
כפר זה, ממערב לקייפ פיק היה מרכז מסחר חופי אזורי חשוב בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, אך נחשב כחסר יכולת קיומית על ידי הממשלה הסובייטית ועל כן תושבי הכפר הועברו לאואלן.
צירופם של חרטים והמגלפים בשנהב מדז'נבו לבית הספר לאמנות שהיה קיים באואלן היווה חיזוק למוניטין התרבותי של אואלן לא רק באזור אלא ברחבי רוסיה.
המגלפים בשנהב הבולטים היו פיוטר פנקוק וסטפן אטוגי שעבדו באואלן.
בנוסף לקליטת אוכלוסיית דז'נבו, אואלן קלטה גם את חלק מהאוכלוסייה של הכפר לשעבר נאוקאן, שבעצמו קלט את אוכלוסייתם של מספר כפרים קטנים מאזור כף דז'נייב/ איי דיומד.
אף על פי שהכפר דז'נבו נסגר/בוטל רשמית, הכפריים באואלן עדיין משתמשים באתר בו שכן הכפר כבסיס יציאה לדיג ואפילו מספר בתים עדיין מתוחזקים במקום למטרה זו.
בנוסף לבסיס הדייגים, אתר הכפר עדיין משמש מדי פעם כנמל על ידי אואלן.
בסוף הקיץ, בתקופה שסערות פוקדות את ים צ'וקצ'י אניות הסוחר נאלצות שלא לעגון באואלן כדי לפרוק את האספקה שלהן.
כאשר זה קורה, הספינות עוגנות בדז'נבו והמטען מועבר ביבשה לאואלן.
אואלן הוא המקום שבו דימיטרי קיפר וקארל בושבי נכנסו לרוסיה במהלך מסע המשלחת "גוליית" שלהם לאחר שחצו את מצר ברינג.
השניים נעצרו לאחר מכן משום שלא נכנסו לרוסיה דרך נמל כניסה רשמי, אך מסעם הורשה להימשך.
האוכלוסייה באואלן על פי מפקד האוכלוסין לשנת 2009 היה 740 תושבים, מתוכם 368 גברים ו-352 נשים.
הכפר התפרסם בשל גילוף שנהב הניבתנים המתקיים בו.
מזה זמן רב המרכז אמנותי באזור, מציג את האמנים המרכזיים בגילוף שנהב ניבתנים המובילים, כגון: Vukvutagin, Vukvol, Tukkai ו-Khukhutan הפועלים באואלן.
סטודיו Uelen Bone Carving (Russian) הוא המוזיאון היחיד בעולם בו מוצגות עבודות גילוף שנהב ניבתנים.
בשנת 2004, נערכה תערוכה מוצלחת של עבודותיהם בברן, שווייץ.
המגלפים מאואלן זכו גם במקום הראשון בקטגוריית הצייד הרוסי: מסורת ומודרניות, בתערוכת מוסקבה השלישית לאמנות רוסית.
אואלן הוא ביתה של המקהלה של הילידים בעלת היסטוריה של שיתופי פעולה תרבותית עם האינואיטים (אסקימוסים) החיים מעבר למצר ברינג באלסקה.
הסופר יורי ריטחאו נולד באואלן ב-8 במרץ 1930 למשפחה של לוכדים וציידים.
הוא היה הסופר הצ'וקצ'י הראשון שהגיע לבולטות לאומית.
ספרו "חלום בערפל קוטבי" עוסק במאמצים של אנשי צ'וקצ'י להסתגל לזרים כאשר ספינתם נטרפת על חופי ארצם.
הכפר משמש גם כבסיס למשלחות ארכאולוגיה באזור, שחשפו שטח קבורה המכיל יותר מ-300 אתרי קבורה של תרבויות עתיקות של ציידי לווייתנים, שחיו באזור בתקופות של 500 שנה לפנה"ס ועד 1000 שנה לספירה.
חפירות אלו הראו שבאואלן היה יישוב מרכזי באזור במאות הראשונות לספירה, בנוסף מעבר לחשיפת קיומה של תרבות התלויה בציד לווייתנים וסוסים, הארכאולוגים חשפו גם דוגמאות מוקדמות של גילופי שנהב של העמים הילידים.
ממצאי המשלחות הארכיאולויות נמצאים במוזיאון פיטר הגדול לאנתרופולוגיה ואתנוגרפיה בסנקט פטרסבורג.
הכפר אואלן אינו מחובר בכבישים לשום חלק אחר בעולם.
הוא שוכן במרחק 100 קילומטרים מהמרכז האזורי, הנמצא בעיר לאברנטיה .
עם זאת, ישנה רשת כבישים קטנה בכפר הכוללת את הרחובות הראשיים.
התובלה לכפר מתבצעת רק בדרך בים.
באואלן יש אקלים טונדרה (Köppen ET).
מחוז צ'וקוטסקה מושפע ממזג אוויר ארקטי קיצוני, עם טמפרטורות נמוכות בחורף העומדות בממוצע על 22°C- בינואר, אם כי הטמפרטורה הממוצעת בינואר של אואלן מעט גבוהה יותר ועומדת על 19°C- .
פברואר הוא החודש הקר ביותר.
הטמפרטורה הממוצעת ביולי מעט גבוהה יותר ועומדת על 5.9°C .
סופות שלג בחורף מהצפון גורמות לכפור קשה וסחף שלג, בעוד שסופות שלגים דרומיות מביאות לירידות שלג בכמויות גדולות.
מהירות הרוחות בסופות השלגים באזור מגיע ל־56 קילומטר בשעה.
מזג האוויר האביבי מעט יותר מתון ממזג האוויר החורפי אך עדיין מתחת לנקודת הקיפאון.
בשל מיקומה של אואלן ליד חוף הים ישנם ימים רבים בשנה של ערפל וכתוצאה מכך שעות השמש מעטות מאוד במיוחד כאשר האוקיינוס הסמוך מתחיל להפשיר.
הטמפרטורה הגבוהה שנמדדה הייתה 25°C ב-16 ביולי 1960, והטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה הייתה 41.1°C- ב-29 בינואר 1989.
אואן כריסטופר מאקן הוא שחקן, במאי ודוגמן אירי.
מאקן למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת קולג' דבלין במקביל לקריירת הדוגמנות והמשחק שלו בתצוגת האופנה של האוניברסיטה ב-2002 ו-2003, לאחר מכן הצטרף לסוכנות הדוגמניות Morgan the Agency ונבחר לפרזנטור של הקמפיין של אברקרומבי ופיץ' לשנת 2003.
מאקן דגמן עבור אברקרומבי אנד פיץ', ראלף לורן ו-GQ, והופיע בסרטים כמוesident Evil, Close, Killing Jesus ו-Centurion.
הוא הופיע בטלוויזיה בסדרות כמו RTÉ's Fair City בתור גאווין קלוקסטון ובסדרת ה-BBC, מרלין בתור סר גוויין.
בשנת 2021 כיכב מאקן בדרמה La Brea (אנ') של חברת NBC.
תפקידו הקולנועי הגדול הראשון של מאקן היה בסרט הקולנוע, "Studs" ב-2005, בו כיכבו ברנדן גליסון ואמט ג'יי סקנלן.
הוא גם הופיע בתפקיד סוחר הסמים גאווין קלוקסטון במספר פרקים של סדרת הטלוויזיה Fair City ב-2008.
מאקן כתב וערך את סרט הבכורה שלו כריסטיאן בלייק, שהוקרן בפסטיבל Mid Ulster 2008, לפני ששיחק ב-Galway Film Fleadh ב-2008. הוא היה שותף בכתיבה והפקה של השיר "אל תעזוב אותי לבד" של אונה הילי.
ב-2008 הוא כתב, ביים ושיחק בסרטו העלילתי השני, Dreaming For You.
הסרט כלל פסקול שהלחינה להקת דבלין, The Evora.
הסרט נבחר לפסטיבל הסרטים הקצרים בלוס אנג'לס ב-2007, ול-Galway Film Fleadh ב-2009.
בין השנים 2010 ל-2012, גילם מאקן את דמותו של גוויין בסדרת הטלוויזיה של BBC One מרלין.
באוקטובר 2012 השלים מאקן את הצילומים ל-Cold, סרט עלילתי שיצא ב-2013 שכתב וביים מאקן, והוא מככב בסרט לצד הכוכב לשעבר, טום הופר.
העלילה מתרכזת סביב שני אחים אנגלים שהם מנודים בכפר קטן במערב אירלנד.
נמשכים בחזרה יחדיו על ידי מותו הבלתי צפוי של אביהם, הם מיד מסתכסכים זה עם זה עד שהם מוצאים ילדה שננטשה.
אואן מייקל וולף הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אוסטין מה-MLS.
וולף הוא בנו של כדורגלן נבחרת ארצות הברית לשעבר ג'וש וולף.
וולף גדל במחלקות הנוער של קולומבוס קרו, אטלנטה יונייטד ואוסטין.
בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אוסטין במסגרת ה-MLS.
נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.
במיתולוגיה היוונית, אֶוּאַרְנֵה או אֶבַרְנֵה (ביוונית עתיקה: Εὐάρνη) הייתה "היפה בצורתה וללא פגמים בצורתה" הנראידה של סלעי השיש.
היא הייתה בתם של נראוס ודוריס האוקיינידית.
אואנה ג'יורג'יו (ברומנית: Oana Giurgiu; נולדה ב-29 ביולי 1975, בבוקרשט, רומניה) היא מפיקה ובמאית סרטים רומניה.
ג'יורג'יו סיימה את לימודיה בבית הספר הגבוה לעיתונאות בבוקרשט בשנת 1997.
בשנת 1994 הקימה יחד עם בעלה, טודור ג'יורג'יו, את חברת ההפקות העצמאית Libra Film Production.
בשנת 2001 ייסדה יחד עם בעלה טודור ג'יורג'יו, מייסד "האגודה לקידום הסרט הרומני", ועם המבקר מיכאי קירילוב את פסטיבל טרנסילבניה לסרטים בינלאומיים (TIFF).
בתחילת דרכה עבדה ככתבת ומפיקה של תוכניות טלוויזיה בערוצים שונים ברומניה.
בשנת 2005 ניהלה את אתר ההסרטה של הסרט "מותו של האדון לזרסקו" ולאחר מכן השתתפה בהפקתם של סרטים נוספים, ביניהם סרטים בבימויו של בעלה טודור ג'יורג'יו.
אואנה ג'יורג'יו הסבירה בראיונות שנתנה לכלי התקשורת ברומניה כי יש לה עניין רב בהיסטוריה וכי היא רואה בהיסטוריה של יהודי רומניה חלק בלתי נפרד מההיסטוריה של רומניה.
מכאן נבע רצונה ללמוד ממקור ראשון על אירועים שהוסתרו במשך עשרות שנים מעיני תושבי רומניה על ידי המשטר הקומוניסטי.
היא מעידה שיצרה את הסרטים "עלייה דאדא" ו"מרגלים מזדמנים" למען עצמה ולמען בני דורה ברומניה, בהונגריה, בסלובקיה ובישראל.
הסרט עלייה דאדא הוא סרט תיעודי היסטורי באורך 115 דקות בהפקת חברת Libra Film ובבימויה של אואנה ג'יורג'יו בו מוצגת ההיסטוריה של עליית יהודי רומניה לארץ ישראל ואת ההקשר המדיני במסגרתו התנהלו גלי העלייה.
הסרט עוקב אחרי עליית יהודי רומניה לארץ החל מהעלייה הראשונה שתחילתה עם עליית קבוצה מיהודי מוינשט והקמת המושבה ראש פינה בשנת 1882, בימי השלטון העות'מאני, דרך ההעפלה בתקופת המנדט הבריטי ופרשת מכירת יהודי רומניה למערב ולמדינת ישראל על ידי השלטון הקומוניסטי ברומניה בין השנים 1958 – 1989.
אואנה ג'יורג'יו מציגה בסרטה את האירועים שהניעו לדעתה את הקהילה היהודית הגדולה ביותר במזרח אירופה, ששרדה את השואה, לעזוב את אירופה המתועשת ולהגר לפינה נידחת ולא מפותחת במזרח התיכון, בתקופה בה רוב האנשים היגרו לאמריקה.
אירועים אלה שייכים לתקופה שנמחקה מספרי ההיסטוריה של רומניה.
החומר התיעודי שנאסף מוצג בסרט באמצעות טכניקת הקולאז' השואבת את השראתה מזרם הדאדאיזם, כמחווה הוקרה ליצירותיהם של מרסל ינקו, יליד בוקרשט וטריסטאן צארה יליד מוינשט, ממייסדי זרם ה"דאדא" באמנות.
סדרות הקולאז'ים משלבות בין קטעים של מסמכים, גזירי עיתונים, תמונות, סרטים, ביניהם סצנות שצולמו בישראל, ראיונות, זיכרונות וסיפורים אישיים.
הסרט הוקרן לראשונה בשנת 2015 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי Astra Film המתקיים כל שנה בעיר סיביו ברומניה ובישראל בשנים 2015 ו-2016.
הסרט מרגלים מזדמנים הוא סרט תיעודי היסטורי באורך 120 דקות בהפקת חברת Libra Film ובבימויה של אואנה ג'יורג'יו.
הסרט הוצג לראשונה ברומניה במסגרת פסטיבל TIFF בשנת 2021. לדבריה של אואנה ג'יורג'יו, זהו סרט המשך ל"עליית דאדא".
בשנת 2023, הסרט זכה בפרסי גופו של האקדמיה הרומנית לקולנוע בקטגוריה הסרט התיעודי הטוב ביותר ובקטגוריה הסאונד הטוב ביותר.
בישראל, הסרט הוקרן לראשונה ב-18 באפריל 2023 לרגל יום הזיכרון הבין-לאומי לשואה ולאחר מכן בפסטיבל הסרט הרומני שהתקיים בין 23.05.2024 ל-1.06.2024.
הסרט מרגלים מזדמנים מגולל את סיפורם של צנחני היישוב שהתנדבו לשרת בצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה והוצנחו בארצות מולדתם במזרח אירופה במדי הצבא הבריטי, למטרות של איסוף מודיעין עבור הצבא הבריטי, סיוע לטייסי בעלות הברית שמטוסיהם הופלו מעל אזור זה וסיוע לקהילה היהודית וארגונה לקראת בריחה אפשרית.
9 צנחנים הוצנחו ברומניה, 5 ביוגוסלביה, 5 בסלובקיה ו-6 בסלובניה.
חלק מהצנחנים הוצנחו יותר מפעם אחת ביעדים שונים.
הצניחות הראשונות לרומניה ולהונגריה לא היו מוצלחות.
הסרט מציג את קורותיהם של הצנחנים, לובה גוקובסקי (יהודה אחישר) ואריה פיכמן (אורני) שהוצנחו יחד ברומניה בספטמבר 1943. מטוסם נקלע לאש נ"מ חזקה והצניח אותם בסמוך לבוקרשט, 60 ק"מ מהמקום בו המתינו להם אנשי המחתרת.
גוקובסקי נפצע והשניים נשבו על ידי הרומנים.
פיכמן נשלח לחקירה בגרמניה, אך הוחזר לאחריה לכלא רומני.