tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסרט בוחן את הדתות השונות, בהן נצרות, אסלאם ויהדות, ולועג להן ולאמונות דתיות.
הוא אחד הסרטים התיעודיים הנצפים ביותר בארצות הברית.
מגוון רחב של דעות והשקפות דתיות נבחנים במסעו של ביל מאהר ליעדים שונים בעלי חשיבות דתית, בהם ירושלים, קריית הוותיקן וסולט לייק סיטי שביוטה, שם הוא ראיין מאמינים ממגוון רחב של רקעים, כולל חבר לשעבר בארגון הנוצרי האוונגליסטי "יהודים למען ישוע", נוצרים, מוסלמים, מורמונים לשעבר ויהודים חסידים.
מאהר נוסע לפינת הנואמים שבהייד פארק, לונדון, שם הוא דן ו"מטיף" למאמיני הסיינטולוגיה.
מאהר גם מבקר במוזיאון בריאתנות בקנטקי, וכן מבקר בישראל, בה הוא נראה בהר הזיתים ובתל מגידו (המוזכר בברית החדשה כארמגדון, שם לפי המסורת הנוצרית ייערך הקרב הגדול באחרית הימים).
מרבית הביקורות על הסרט "בדיחדת" הן חיוביות.
הסרט קיבל ציון ממוצע של 70% מן האתר Rotten Tomatoes, על בסיס 149 ביקורות, וכן ציון של 56 מתוך 100 מן האתר Metacritic, על בסיס 31 ביקורות.
מבקר הקולנוע רוג'ר איברט העניק לסרט ציון של שלושה וחצי כוכבים מתוך ארבעה, וכתב: "אני מציין באמונה כי צחקתי במהלך הסרט לעיתים קרובות.
ייתכן ותשנאו אותו, אך לפחות קיבלתם דיווח.
אולי תהנו מהחומר על דתות אחרות, ותתעלמו כאשר דנים בדתכם.
בדידותי הנהדרת (מישהו אוהב אותי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית דיקלה, מתוך אלבומה החמישי, סיפור אופטימי.
השיר יצא לאור ב-31 באוקטובר 2016, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום השני במצעד של רשת ג', אך נחסם מלהגיע לצמרת על ידי "למה לי", של שרית חדד.
השיר נכתב על ידי דיקלה, הולחן על ידי דיקלה ואוריאל וינברג והופק על ידי רוני בראון, גיל פלדמן, יפתח שחף ודיקלה.
השיר הוא בלדת פופ, המדברת על בדידותה של דיקלה, ועל הכמיהה שלה להשגת אהבה.
עם השיר הופיעה ספיר סבן במסגרת תוכנית הטלוויזיה דה וויס ישראל.
הווידאו קליפ צולם בבית המידות שבתל אביב.
הקליפ מתחיל כאשר ניתן לראות את דיקלה יושבת מול שידת איפור, כשהיא לבושה בשמלה אדומה, ומוצרי איפור ניצבים לפניה.
בסמוך לכך, היא מביטה אל המראה הנמצאת מולה, וחולמת על עצמה כשהיא לבושה בשמלת כלה.
לאחר מכן, ניתן לראותה עומדת על במה באמצע חדר חשוך, המוקף נרות המאירים אותו.
בסוף הקליפ, מתגלה כי את כל זה חלמה דיקלה מול אותה המראה שבה הביטה בהתחלה.
בדידותו של הרץ למרחקים ארוכים הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1962 המבוסס על סיפור בשם זה מאת אלן סיליטו שגם כתב את התסריט.
הבמאי הוא טוני ריצ'רדסון והסרט נחשב בין סרטי הגל הבריטי החדש שהופקו בשנות ה-50 ושנות ה-60 ועסקו בבעיות של המעמד החברתי הנמוך.
הם כונו גם כ"סרטי כיור המטבח" - דרמות על בני מעמד הפועלים ועל מצוקות האזרח הפשוט.
השיר "ירושלים" מופיע בפסקול הסרט בפתיחה ולאורכו בביצועים שונים, בהם שירה של הנערים במוסד לעבריינים.
בתפקידים הראשיים מופיעים טום קורטני, מייקל רדגרייב וג'יימס בולאם.
קורני זכה בפרס באפט"א לשחקן חדש מבטיח ביותר בתפקיד ראשי.
בתחילת הסרט רואים את קולין סמית' (טום קורטני) רץ לבדו באזור כפרי וקולו נשמע אומר כי הוא משפחתו מתמודדים עם הקשיים וכי הוא רגיל לרוץ בעיקר בעת בריחה מהמשטרה.
קולין מובל אזוק עם צעירים נוספים לרגסטון טאוארס, מוסד לחינוך מחדש של עבריינים צעירים.
מנהל המוסד (מייקל רדגרייב) מקבל אותם ומודיע להם על תקנות המוסד שמטרתו לחנך אותם למשמעת ולעבודה.
קולין הוא הבכור במשפחה קשת יום בנוטינגהאם.
אביו נפטר לאחר שעבד שנים במפעל במשכורת מינימום.
יש לו עוד שני אחים קטנים.
הוא מסתובב כל היום ברחובות ביחד עם חברו מייקל (ג'יימס בולאם) והם מבצעים פשעים קטנים כמו גנבת רכב כדי לצאת לבלות עם שתי צעירות מקומיות.
העתיד נראה לו חסר תקנה והוא אינו רוצה לעבוד כל חייו כאביו.
באחת הפעמים הם פורצים למאפייה וגונבים כספת קטנה ובה 70 פאונדס.
קולין מחביא את הכסף בתוך המרזב בביתו ואומר לבלש המשטרה שאין לו קשר לגנבה אך גשם שיורד באותו זמן מפזר את שטרות הכסף מהמרזב והוא נתפס.
המנהל מתבונן בנערים המשחקים בכדורגל ומבחין בכושר הריצה של קולין.
המוסד עומד להתמודד עם נבחרת ספורט של בית הספר רנלי בעיירה הסמוכה על מרוץ לאורך 5 מיילים.
ניצחון על הנערים הטובים של רנלי יעלה את יוקרתו של המוסד ובעיקר המנהל.
קולין זוכה להטבות בתנאים למורת רוחם של חבריו המסתכסכים איתו על כך.
קולין צריך לנצח את הרץ המצטיין של בית הספר רנלי, גאנת'רופ (ג'יימס פוקס).
בתחילה נראה שהניצחון מובטח לו והוא נמצא לפני גאנת'רופ בפער גדול, אך לפני הסוף הוא נעצר ונותן לגאנת'רופ לנצח.
הוא רוצה להראות לכולם שהוא עצמאי ומורד בכולם אף על פי שהוא יודע שכעת יתנקם בו המנהל הנבגד.
בדיים (שם מדעי: Badidae) היא משפחת דגי גרם מסדרת הדקראים החיים בין הודו, בנגלדש, נפאל, סין ומינמאר בנהרות גדולים, בעיקר הגנגס, הבראהמאפוטרה, ה והמהנהדי (Mahanadi), וכן בשפלות ובכמה אגמים.
דגים אלה קטנים ביותר באורך 2–6 סנטימטרים, והם בעלי רצועת סנפירים גבים וזנב מניפתי.
ראשם קטן עם אישונים שחורים ולסתות קטנות הפונות מעט כלפי מעלה.
הם בעלי צבעים מפוארים על סנפיריהם, בהם הם משתמשים לראווה.
הם שוכני קרקע טריטוריאליים הניזונים בעיקר מחסרי חוליות קרקעיים.
הם היו משויכים למשפחת הננדיים, אך הופרדו למשפחה עצמאית הקרובה יותר לאנבסיים, לגוראמיים ולראשנחשיים.
Badis - בו 23 מינים
Dario - בו 6 מינים
בדיוק כמו הירח הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית יובל דיין, מתוך אלבומה השני, "ליבי ער".
השיר יצא לאור ב-7 במרץ 2016, על ידי חברות התקליטים הליקון וארומה מיוזיק, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השני במצעד של גלגלצ, והרביעי במצעד של רשת ג'.
השיר נכתב והולחן על ידי יובל דיין עצמה, והופק על ידה ועל ידי גלעד שמואלי.
השיר הוא מעין בלדת פופ.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב ואף העניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה יובל דיין לערוץ היוטיוב שלה את האודיו הרשמי של השיר, בו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל.
בנוסף לכך, הפך הסרטון לאחד מן הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב.
בדידות מזהרת הוא רומן מאת עמיחי שלו.
הספר יצא לאור בעברית בשנת 2015, במסגרת ספריה לעם של הוצאת עם עובד.
במרכז הספר עומדים ארקדי וחיים, עולים חדשים מברית-המועצות בתחילת שנות ה-90, העובדים במחלקת שרות חדרים במלון מפואר בתל אביב, שהוא בעצם מעין חדר מכונות גדול ומיוזע של החברה הישראלית.
הספר כתוב בשני קולות, ובעיקר בפרקים המובאים מתוך קולו של ארקדי, ניכרת כתיבה אחרת מבחינה פואטית, יותר צפופה, קדחתנית, פיגורטיבית, מזכירה מאוד את הנובלה הראשונה ב"על החתרנות", אך גם שונה ממנה מאוד.
גם בספרו זה מסתייע שלו ביצירות מוזיקליות על מנת להעצים את החוויה הסוריאליסטית בה נתונות הדמויות, בספר זה בחר המחבר להסתייע במלחין הקלאסי, סטרווינסקי.
צור ארליך כתב בביקורת על הספר:
בדיחה חוזרת היא מכשיר ספרותי בדמות בדיחה משעשעת או רפרנס קומי המופיע שוב ושוב לאורך יצירת ספרות או צורת סיפור אחרת.
אף על פי שהן דומות, אמרות כנף אינן נחשבות לבדיחות חוזרות.
בדיחות חוזרות יכולות להתחיל עם ביטוי הומוריסטי לא מכוון שחוזר על עצמו עם שינויים קלים ככל שהבדיחה הופכת מוכרת וככל שהקהל מצפה להופעה חוזרת של הבדיחה.
אמירה סתמית לא תהפוך לבדיחה חוזרת רק על ידי חזרה על עצמה.
בדיחה חוזרת עשויה גם לשאוב את ההומור שלה מהגסות של המצב בו היא מתרחשת.
בדיחות חוזרות נמצאות בעיקר בתוכניות טלוויזיה, אך מופיעות גם במקומות אחרים, כגון משחקי וידאו, סרטים, ספרים ורצועות קומיקס .
בדיחה חוזרת יכולה להיות מילולית או ויזואלית ועשויה "להעביר ערכים חברתיים על ידי הדהוד של דוברים לוחמניים עם שלל איומים קריקטוריים".
לדוגמה, דמות עשויה להציג לאחרים הצעה כל כך מגוחכת או שערורייתית שסביר להניח שהיא מלגלגת על עצמה עד לנקודה שבה לבקשה המקורית אין כמעט סיכוי להתממש בפועל והתוצאה היא אפקט הומוריסטי.
בדיחות הפילים הן סוג של בדיחה, במבנה של חידה, שהנושא שלה פיל.
בדיחות הפילים מורכבות משני חלקים: שאלה ותשובה.
לדעת חוקרים בדיחות הפילים "מצחיקות" בגלל חוסר ההלימות בין התמונה המוצגת לבין המציאות המוכרת, או בגלל חוסר ההיגיון שבשאלות או בתשובות, או בשילוב ביניהן.
בהתאם לסוג השאלה ולסוג התשובה אפשר לחלק את בדיחות הפילים לכמה קבוצות:
השאלה הגיונית וגם התשובה הגיונית אך מפתיעה:
ש: מדוע פיל לא רוקד סירטקי?
ת: כי הוא לא יכול להכות באצבע צרדה.
השאלה מתארת מצב בלתי סביר, בהתחשב בידע המקובל בתחום, אך התשובה לכאורה הגיונית:
ש: איך נוסעים ארבעה פילים בפולקסוואגן?
ת: שניים מקדימה ושניים מאחורה.
השאלה הגיונית אבל התשובה לא הגיונית:
ש: מדוע יש לפיל אוזניים גדולות?
ת: כדי שיוכל להתעופף מפרח לפרח כמו פרפר.
התשובה לא הגיונית אך מתבססת על מצב קיים:
ש: מדוע יש לפיל שני נחיריים?
ת: אחד למים חמים ואחד למים קרים.
(ידוע שפילים שואפים מים דרך החדק ומתיזים אותם על עצמם כדי להצטנן, לכן סביר שתהייה להם אפשרות לכוון את חום המים)
השאלה לא הגיונית וגם התשובה חסרת כל הגיון:
ש: איך יודעים שפיל היה במקרר?
ת: רואים את העקבות שלו על הפודינג.
בשנת 1960 הוציאה חברת LM Becker Co מאפלטון, ויסקונסין, סט של 50 קלפי אספנות בשם "בדיחות פילים".
הקלפים זכו לפופולריות רבה בארצות הברית והבדיחות פורסמו בעיתונים רבים.
בדיחות פילים קיימות בכל השפות ובכל הארצות והן מופצות בעיקר ברשתות החברתיות ובאתרים השונים באינטרנט.
בישראל הופיע בשנת 1993 הספר "בדיחון הפילים השלם" בעריכת שלמה אבס ואמי רובינגר.
עיתון הילדים "האדם הצעיר" פרסם בגיליון מספר 8 – "מצחיק" משנת 2013 אוסף של בדיחות פילים בעריכת רינה פרימו, איורים מירה דניאל.
בֵּדִיָּה גּוּלָאנִי (גאורגית: ბედიის გულანი; בֶּדִיִּיס גּוּלָאנִי) הוא אוסף כתבי-יד בשפה הגאורגית מהמאות 17–18 שהועתק בכתב הנוסחורי בקתדרלת בדיה .
"גּוּלָאנִי" - משמעותו מילולית "אחסון", "שימור" או "איסוף" ("ליקוט") - הוא שם גאורגי לאוסף או אנתולוגיה ליטורגית.
כיום הוא נמצא במרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה.
אוסף בדיה גולאני מכיל את ארבע הבשורות, מעשי השליחים, אגרות השליחים , שנים עשר הפזמונים, מזמורים וטקסטים ליטורגיים אחרים, לקריאה במשך כל השנה.
כתב-היד הוזמן על ידי גרמאנה צ'חטידזה, הארכיבישוף המטרופוליטני של קתדרלת בדיה .
הקליגרף גבריאל לוֹמְסָנִידְזֶה משַׁווְשֵׁתִי .
שני אנשי דת נוספים היו מעורבים בהעתקת כתב היד היו: אַמְבּרוּסֶה קַרְגָּרֵתֶּלִי וסימון אֵוופְּרָטֶלִי.
אונומסטיקונים של כתובות ותפילות לבתולה מבדיה מהמאה ה -18 מעידות על קיום כתב היד בתקופה זו.
תאריך ההעתקה של בדיה גולאני שנוי במחלוקת בהיסטוריוגרפיה הגאורגית.
חֶלָאִיָּה, לְבָאָן מֶנַּבְּדֶהַּ , גיאורגי צ'וּבִּינַשְׁוִילִי וגיאורגי קָלַנְדִּיָּה מסתמכים על תארוך בדיה גולאני שעשה גרמאנה צ'חטידזה.
לפיו כתב-היד הועתק בסוף המאה ה-17 - תחילת המאה ה-18. ואלרי סִילוֹגָאווָה חולק על דעתם.
ואילו ליה אֲחַלַּדְזֶה טוענת כי עבודתו של גרמאנה צ'חטידזה בקתדרלת בדיה מבססת את העובדה שכתב היד הועתק במחצית השנייה של המאה ה -17.
החוקר בֵּזָ'אן חוֹרַאוָּוָּה נגע בסוגיית הכרונולוגיה של גֶּרְמָאנֶה צְ'חֵטִידְזֶה בעת שקבע את הסדר הכרונולוגי של הבישופים של קתדרלת בדיה.
בהתחשב במצב הפוליטי באבחזיה ובאודישי , הוא דחה את הקביעה שמדובר בדמות מסוף המאה השבע עשרה ותחילת המאה השמונה עשרה.
הוא התחקה אחר כל תקופת כהונתו, שכללה את סוף המאה השש עשרה ותחילת המאה השבע עשרה.
בתחילת המאות ה -17 – ה -18, הזמנת קליגרף משוושתי לא הייתה מתקבלת על הדעת.
באותה תקופה שוושתי הייתה כבר חלק מהאימפריה העות'מאנית.
לטענתו ספק אם, בתקופה המוזכרת, האנשים שעסקו בקליגרפיה גאורגית התגוררו שם או שהכמרים הגאורגיים היו איתם בקשר כה הדוק שהייתה להם ההזדמנות להזמין אותם.
בנוסף לטענתו, על פי הנתונים הפלאוגרפיים של כתבי-היד מהמאות ה-16 – ה-17 התיארוך לא סותר.
בכתב היד מוזכרים בישופים נוספים מלבד גֶּרְמָאנֶה.
הקולופון של נִיקוֹלוֹז מְחֶיְיְדְזֶה הוזמן על ידי גרמאנה על בסיס כתב יד קיים.
וברור שהיה הכהן הגדול של התקופה שלאחר גרמאנה.
כתב היד אינו שלם; הוא מכיל 960 גיליונות נייר.
הוא כתוב בשני טורים, בכתב נוסחורי , שהיה בשימוש על ידי הכנסייה הגאורגית באותה עת.
הכתב בדיו שחור, והכותרות הן בצבע סינגור.
כתב היד נשמר כיום במרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה בטביליסי.
בדיחות רדיו ירוואן הן בדיחות נושאות אופי פוליטי שהעבירו ביקורת על המשטר הקומוניסטי.
הן הופיעו בברית המועצות במחצית השנייה של המאה העשרים והיו מוכרות היטב בכל ארצות מזרח אירופה.
רדיו ירוואן הוא שם נרדף ל"תחנת הרדיו הציבורית הבינלאומית של ארמניה" (בארמנית: Հայաստանի հանրային ռադիո ) שהוקמה בשנת 1967 ושידרה חדשות ומוזיקה בשפות ארמנית, כורדית, ערבית, טורקית ושפות מערב אירופאיות רבות.
כיום (שנת 2023) פועלת בארמניה תחנה בשם רדיו ירוואן FM המשדרת מוזיקה בשפה הארמנית.
בדיחות רדיו ירוואן נבנו במתכונת של תוכנית שאלות ותשובות בדיונית בה מאזינים פונים בשאלה לתחנת הרדיו והתחנה עונה.
מבנה הבדיחה היה: המאזין שואל ...
התשובה אמרה דבר והיפוכו ( בעיקרון כן\לא, באופן כללי כן\לא, אבל ...) הייתה לא הגיונית וגילמה בתוכה ביקורת סמויה, גלויה או מרומזת על המשטר ועל החיים במדינה.
לא ידוע בוודאות באיזה מקום בברית המועצות נכתבו הבדיחות הראשונות או מדוע הוחלט לבסס את הבדיחות על תוכנית ששודרה כביכול ברדיו ירוואן.
גם בנושא זה הופצה בדיחה:
מחברי הספר "תרבות ירוואן" סבורים שבדיחות רדיו ירוואן היו פרודיה לתוכנית הרדיו הרוסית "שאלות ותשובות" בה ניתנו תשובות מתחמקות ודו-משמעיות לשאלות שנשאלו על ידי מאזינים זרים.
לדעתם הבדיחות לא הומצאו בארמניה על ידי ארמנים.
הבדיחות הופצו בדרך כלל מפה לאוזן וזכו לגרסאות שונות, המותאמות לתרבות המקומית במדינות השונות של הגוש הקומוניסטי.
לדוגמת הבדיחה הבאה, הלועגת לחוסר אמינות המידע המופץ לציבור:
בדיחות שנגעו לחיי היום-יום, דוגמת הבדיחה:
הופצו במזרח אירופה באמצעות כתב העת הסובייטי "ספוטניק" (גר') שיצא לאור בין השנים 1967 – 1991 בברית המועצות.
במהלך השנים נעשו מספר ניסיונות להוציא לאור אוספים של "בדיחות רדיו ירוואן", ביניהם אוסף של 300 בדיחות שיצא לאור ברוסית וברומנית, ערכת זיכרון הכוללת רדיו וספר, ואוסף של 50 בדיחות שיצא לאור בצרפתית.
שפע רב של בדיחות רדיו ירוואן ממשיך להתפרסם באינטרנט.
בדיל(IV) יודאט היא תרכובת אי-אורגנית שנוסחתה הכימית היא Sn(IO3)4. היא התגלתה לראשונה בשנת 2020 על ידי תגובה הידרותרמית של בדיל(II) אוקסיד וחומצה יודית במים בטמפרטורה של 220°C.
התרכובת היא גביש חסר צבע בצורת עמוד, שמתגבשת לפי חבורת הסימטריות המרחבית הטריקלינית P-1. יש לה פער אסור עקיף (ניסיוני: 4.0 eV; מחושב: 2.75 eV).
בדיחה אתנית היא הערה שמטרתה להצחיק, המתייחסת לקבוצה אתנית, גזעית או תרבותית.
לרוב, בדיחות אלה מתבססות על סטריאוטיפים אתניים.
רבים מוצאים בדיחות אתניות גזעניות ופוגעניות.
זאת, שכן במקרים רבים, הסיבה שהבדיחות האתניות מצחיקות אחדים ומעליבות אחרים היא אותה הסיבה – הסטריאוטיפים האתניים.
עם זאת, עבור אנשים מסוימים, בדיחות אתניות בהן אנשים צוחקים על המוצא של עצמם נחשבות לגיטימיות.
לעיתים, בדיחות אתניות מחזקות סטריאוטיפים אתניים ומובילות לקריאות לאלימות.
לפעמים, הנזק של בדיחות אתניות מעורר דאגה בקרב גורמים פוליטיים.
כך לדוגמה, בשנות השבעים, בדיחות על פולנים היו כה נפוצות בארצות הברית, עד שמשרד החוץ הפולני התלונן על הדבר למחלקת המדינה האמריקאית.
מחקר אקדמי על הומור אתני
מחקרו של הסוציולוג הבריטי כריסטי דייוויס מתחקה אחר ההקשר וההרגלים החברתיים שמאחורי הבדיחות האתניות.
לדידו, הבדיחות האתניות מסייעות לתחום את הגבולות החברתיים, הגאוגרפיים והמוסריים של אומות וקבוצות אתניות.
הן מאפיינות במיוחד את החברות המתועשות, שנשלטות בידי גופים בלתי אישיים כמו בירוקרטיה ושוק חופשי.
זאת, שכן הבדיחות האתניות משקפות בעיות וחרדות, שנוצרות בעקבות קונפליקטים של נורמות הנובעים מהיעדרה של סמכות בענייני מוסר.
דייוויס טוען שהתכונות הנפוצות ביותר שמיוחסות לקבוצות אתניות בבדיחות, הן טיפשות וערמומיות.
בנוסף, בתקופות של מלחמות, מתוארות לעיתים קבוצות אתניות כפחדניות.
זאת, לצד בדיחות על התנהגות מינית בקרב קבוצות אתניות שונות.
לפי דייוויס, האנשים שמתוארים כטיפשים יהיו בעיקר אלו שנמצאים בקצה האומה, ונחשבים "מעורפלים" מבחינת השתייכות תרבותית – כמו האירים ביחס לאנגליה, או הבלגים ביחס לצרפת – היינו, דווקא קבוצות שיחסית דומות, מבחינת רקע תרבותי ושפה, לקבוצה שלועגת עליהן.
לעיתים, גם מהגרים מתוארים כטיפשים – בעיקר אלו שמחפשים עבודת כפיים שדורשת כישורים נמוכים.
לעיתים, בדיחות אתניות עוברות שינויים עם הזמן.
לדוגמה, החוקר ל' פרי קרטיס, שבחן את הבדיחות על האירים באנגליה הוויקטוריאנית, טען שבתחילה, תוארו האירים כעם פרימיטיבי, כפרי וצר אופקים, אך עם הזמן, החלו לתאר אותם כאנשים אלימים ורצחניים.
לפי החוקר סמואל שמידט, בדיחות אתניות יכולות לשמש גם כסוג של התנגדות חברתית, כאשר מספרי הבדיחות מתבדחים על חשבון מי שהם סוברים שמדכא אותם.
כך לדוגמה, במקסיקו נפוצה ההשקפה, לפיה רבות מבעיותיה של מקסיקו קשורות במעורבות האמריקאית.
ולכן, נפוצות גם בדיחות על אמריקאים.
לפי הבלשן רוביק רוזנטל, "הקו העובר כחוט שני בהומור הישראלי הוא הקו האתני", שכן במדינת ישראל חיות עדות רבות של יהודים ממוצאים מגוונים, לצד מיעוט ערבי גדול.
לפי החוקרת לימור שיפמן, הומור זה נוצר בתהליך מתמשך שבו בדיחות אתניות כוונו כלפי קבוצות מיעוט, וכאשר קבוצת המיעוט השתלבה בחברה והצטרפה לזרם המרכזי, היא החלה להתבדח על חשבון קבוצות מיעוט אחרות.
לדידה, עליית ההומור האתני הישראלי לקדמת הבמה קשורה בתהליך שקיעתו של רעיון "כור ההיתוך", לצד "חיפוש שורשים" תרבותי ועדתי.
הומור אתני אף נכח בטלוויזיה, באופן שהתגבר עם עליית הטלוויזיה המסחרית.
לעיתים, מתמקד ההומור האתני הישראלי בשסע שבין יהודים אשכנזים ליהודים יוצאי ארצות האסלאם, אך קיימות גם בדיחות על תתי קבוצות.
בדיחה ויזואלית או בדיחה חזותית (מבוססת מראה; באנגלית: visual gag או sight gag) היא כל בדיחה הכוללת בתוכה הומור שמועבר באופן חזותי, לרוב ללא צורך במילים כלל.
הבדיחה יכולה לכלול מקרה פיזי בלתי אפשרי או התרחשות בלתי צפויה.
ההומור נובע מפרשנויות חלופיות לאירועים המתרחשים.
משתמשים בבדיחות מסוג זה במופעי קסמים, במחזות, ובמשחק בטלוויזיה או בסרטים.
הסוג השכיח ביותר של בדיחה ויזואלית מתבסס על פרשנויות מרובות לסדרה של אירועים.
סוג זה מופיע בסרטו של אלפרד היצ'קוק "39 המדרגות" שיצא בשנת 1935. בסרט, השחקן הראשי, רוברט דונאט, אזוק לאישה ששונאת אותו.
הם נכנסים לפונדק, שם בעלת המקום חושבת שהם נשואים טריים בעלי תשוקה עזה אחד לשני בעקבות קרבתם המוגזמת.
קירבה זו היא אומנם הכרחית בשל האזיקים, אך בעלת המקום מפרשת את הסיבה לקרבתם בצורה שגויה.
הבדיחה החזותית בסרט באה לידי ביטוי בכך שהצופים מודעים למקרה האמיתי.
עם זאת, הצופים מודעים לדרך שבה הסיטואציה יכולה להתפרש מנקודת מבט של גורם חיצוני, כדוגמת בעלת הפונדק.
סוג נוסף של בדיחה ויזואלית הוא תנועה מתחלפת ולרוב משתמשים בה בתחילת הסרט.
תנועה מתחלפת נותנת נקודת מבט שונה על הסצנה אשר מראה משהו שלא נראה קודם לכן.
דוגמה לכך מופיעה בסרט "The Pawnshop" (בית המשכון) בכיכובו של צ'ארלי צ'פלין.
צ'פלין נלחם עם אחד העובדים שלו ומתכוון להכות בו באגרופו.
המנהל שלהם עובר במקום כאשר אגרופו של צ'פלין מונף באוויר; צ'פלין משנה את התנועה ומעמיד פנים שהוא יורד על הברכיים כדי לקרצף את הרצפה.
במאים רבים ביססו את רוב ההומור בסרטים שהפיקו על בדיחות חזותיות, לעיתים עד כדי שימוש מועט או היעדר מוחלט של דיאלוגים.
השימוש הידוע הראשון לבדיחה חזותית בקולנוע היה בסרטם הקצר של האחים לומייר, "המתיז הותז", שבו נער הופך את הגנן שמשקה את הגינה שלו למושא התעלול שלו.
בסרט ניתן לראות את הנער מכופף את צינור הגינה וכאשר בא הגנן לראות מה קרה לצינור, הנער משחרר את הצינור ובכך מתיז על הגנן.
אחד החלוצים המוקדמים של הבדיחות החזותיות היה הבמאי ז'ורז' מלייס.
הוא התנסה בטכניקות, שאז היו חדשות במדיה הקולנועית, ויצר בעזרתן שיטות להטעיית הצופים הכוללים חפצים נעלמים, שינוי גודל אדם לגמד או ענק, ראש מדבר ללא גוף ועוד.
שחקני ווֹדְווִיל לרוב השתמשו בבדיחות במופעים שלהם.
בדיחה חזותית קלאסית של וודוויל מציגה שני שחקנים אשר מחקים את הפעולות זה של זה סביב אביזר מסוים.
הבדיחות החזותיות הוצגו בהמשך דרכן בסרטים האילמים והן נחשבות לסימן היכר של הז'אנר.
קומיקאים מסוימים, ביניהם צ'ארלי צ'פלין, באסטר קיטון, הרולד לויד והאחים מרקס, לרוב השתמשו בהומור חזותי מאחר שהטכנולוגיה להקלטת קולות בסרטים (והפעלתם בסרט בסנכרון עם הדיבור המוצג) עדיין לא הייתה קיימת.
המרכיב ההומוריסטי המושרש בצמדים קומיים נובע מההבדלים בין האנשים בצמד, במיוחד אם היה שחקן רזה ששיחק לצד שחקן שמן כמו במקרה של אבוט וקוסטלו ושל לורל והארדי.
העיתון "ניו יורק טיימס" מציין את הפרק הרביעי בסדרה "האי של גיליגן" בתור דוגמה לבדיחה ויזואלית קלאסית.
"האי של גיליגן" היא קומדיית מצבים אמריקאית המספרת על שבעה אנשים, שני אנשי צוות וחמישה נוסעים, שהיו על ספינה שנתקלה בסערה ונטרפה לאי בודד.
בפרק המדובר, הניצולים מנסים ליצור קשר עם הציוויליזציה באמצעות רדיו.
בפרק זה, גיליגן, הקצין הראשון של הספינה, לוקח את מכשיר הרדיו וחובט בו בחוזקה ובכך גורם לו לעבוד; גיליגן השתמש במכשיר כדי ליצור קשר רגעי עם טייס שטס מעליהם אך כאשר הדגים זאת מאוחר יותר לאחד הניצולים האחרים ושוב חבט במכשיר, המכשיר התפרק וחלקיו הפנימיים התפזרו לכל עבר.
בדיוק כשהתאהבנו הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2001 בבימויו של פיטר צ'לסום, עם תסריט מאת מארק קליין.
בסרט מככבים ג'ון קיוזאק וקייט בקינסייל כשני זרים שמאמינים בגורל ומתאהבים לאחר מפגש מקרי.
עלילת הסרט עוקבת אחר ניסיונותיהם להיפגש לאחר שנים של התרחקות.
הסרט הכניס כ-77 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של כ-28 מיליון דולר.
ג'ונתן טרג'ר (ג'ון קיוזאק) וסרה תומאס (קייט בקינסייל) נפגשים במקרה בחנות כששניהם מנסים לקנות את אותה כפפת עור.
הם מחליטים לבלות יחד את שאר הערב באזור חג מולד בעיר ניו יורק ומרגישים חיבור חזק.
עם זאת, כאשר מגיע הרגע להחליף פרטי קשר, סרה מעדיפה להשאיר זאת לגורל, וכתוצאה מכך כל אחד מהם כותב את פרטי הקשר שלו בצורה ייחודית - היא כותבת את שמה בספר והיא שמה את הכפפה בחזרה על המדף.
שנה אחר שנה כל אחד מהם מנסה למצוא את הספר או את הכפפה כשנראה שאין דרך לחזור אחד לחיים של השני, מה שמוביל לכמה סיטואציות משעשעות ואמוציונליות.
ג'ון קיוזאק בתפקיד ג'ונתן טרג'ר - איש עסקים המאמין בגורל
קייט בקינסייל בתפקיד סרה תומאס - מחפשת אחר משמעות וגורל
מולי שאנון בתפקיד איב - חברתה הטובה ביותר של סרה
ברידג'ט מוינאהן בתפקיד היילי ביוקנן - חברתו של ג'ונתן
ג'רמי פיבן בתפקיד דין קנסקי - חברו הטוב ביותר של ג'ונתן
ג'ון קורבט בתפקיד לארס המונד - החבר של סרה
יוג'ין לוי בתפקיד מוכר בבומינגדייל - מוכר בסיוע המטרה
באק הנרי בתפקיד עצמו (ללא קרדיט) - הופעה כעצמו
באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 59% בהתבסס על 125 ביקורות.
הקונצנזוס באתר: "קומדיה רומנטית עם חן אך צפויה.".
ובנוסף באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 52 מתוך 100, בהתבסס על 27 ביקורות.
בנוסף, הסרט התקבל בביקורות מעורבות, כשהמבקרים משבחים את הכימיה בין השחקנים הראשיים אך מותחים ביקורת על העלילה הכוללת.
במחקר ופיתוח, בדיקות יחידה (Unit tests) הן בדיקות ברמת יחידות המערכת הקטנות שמאמתות את פעילותן התקינה של היחידות.
בדרך כלל הבדיקה מכסה את יחידת הקוד הקטנה ביותר, שהיא פרוצדורה או פונקציה, אך לעיתים משתמשים בבדיקות יחידה לצורך בדיקה של מודול שלם.
הבדיקות נערכות לרוב לאחר הכנת היחידה או לאחר שבוצעו בה שינויים, אך קיימות גם שיטות (כמו פיתוח מונחה-בדיקות) בהן נכתבות בדיקות יחידה בטרם הכנת היחידה, כך שהבדיקה מהווה קריטריון לנכונות היחידה העתידה להיכתב.
הרעיון הוא ליצור קבוצה של בדיקות, אשר תכסה את כל פעילות היחידה, והצלחתה תוכיח בוודאות סבירה כי היחידה תקינה.
סוג זה של בדיקות מבוצע בדרך כלל על ידי אנשי הפיתוח ולא על ידי משתמשי הקצה.
מטרת בדיקות היחידה היא לבודד כל חלק, ולהראות שכל חלק כזה עובד באופן תקין כאשר הוא עצמאי.
בדיקות היחידה מספקות סיכום חד משמעי שהחלק עומד בתנאים בהם הוא אמור לעמוד.
התוצאה של בדיקות היחידה מביאה לכמה יתרונות:
תהליך שינוי ניתן לבצע שיפורים ושדרוגים ליחידה תוך שימוש בבדיקות היחידה לצורך ווידוא הנכונות, ואי הפגיעה ביכולות קודמות.
פישוט תהליך השילוב רק לאחר שכל החלקים עובדים טוב, יש טעם לעבור אל בדיקות השילוב (אינטגרציה) הבוחנות את כל המערכת.
בדיקות השילוב הן מורכבות משום שהן עוסקות בכל המערכת.
לאחר ביצוע בדיקות יחידה אנו מצמצמים את הבעיות בהן ניתקל בשלב זה לבעיות שילוב, לאחר שמובטח לנו כי כל יחידה כשלעצמה פועלת בצורה תקינה.
תיעוד בדיקות היחידה מהוות סוג של תיעוד ליחידה.
לעיתים כדי להבין את יכולותיה של יחידה ספציפית, ניתן להסתכל על בדיקות היחידה שהוא עומד בהם.
הפרדת ממשק ממימוש בדיקות היחידה מאלצות את המפתחים לשמור על ממשקים אחידים כלפי שאר המערכת.
אחידות זו תורמת לתאימות של היחידה אל כלל המערכת, וליכולת לחלק את עבודת הפיתוח של יחידות שונות לצוותים שונים, וכך גם את עבודת הבדיקות.
בדיקות יחידה לא מבטיחות מערכת תקינה.
הן אינן עוסקות בבעיות שילוב, בעיות ביצועים, ובעיות מערכתיות נוספות.
כמו כן, בדיקות היחידה לא ישימו בהכרח דגש על קלטים סבירים מצד משתמש הקצה, משום שהן מתוכננות, כאמור, על ידי המפתח.
לסיכום, בדיקות אלה יעילות במיוחד אם משתמשים בהן כחלק מפרויקט פיתוח, כהכנה לשלבי בדיקות אינטגרציה ובדיקות מערכת, אך גם במקרה זה מציאתן של בעיות רבות אינה יכולה לשלול את קיומן האפשרי של בעיות נוספות ברמת האינטגרציה וברמת המערכת.
גישות שונות של בדיקות יחידה
קיימות מספר גישות לביצוע של בדיקות יחידה.
בדיקות קופסה לבנה – בדיקות הכוללות סקירה של המבנה הפנימי והארכיטקטורה של המודול
בדיקות קופסה שחורה – בדיקות של פעילות המערכת על ידי השוואת הקלט והפלט המתקבל לתוצרים הצפויים.
בדיקות ידניות מול בדיקות אוטומטיות
בביצוע בדיקות יחידה ניתן להשתמש בכלים אוטומטיים המדמים את תנאי הסביבה של המודול, והם מאפשרים ביצוע בדיקות בלחיצת כפתור.
לא תמיד מבוצעת ההשקעה הנדרשת בסביבה אוטומטית, ולעיתים ההשקעה אינה משתלמת - וכך נעשה עדיין שימוש בבדיקות ידניות.
ראוי להדגיש כי בכל מקרה הגדרת הבדיקות ומימושן הראשוני לא יכול להיות אוטומטי, והוא ספציפי לכל מודול.
בדיקות יחידה לתוכנה היו בשימוש מאז ימיו הראשונים של התכנות הפרוצדורלי.
המתכנת היה כותב לעיתים תוכנית בדיקה שאינה חלק מהיישום על מנת לבדוק נכונות של פרוצדורה.
השיטה הייתה ישימה גם בתכנות מודולרי ובכל פרדיגמת תכנות נפוצה מאז, אך חסרונה המרכזי היה נעוץ בקושי לערוך סדרת בדיקות מקיפה המורצת באופן אוטומטי.
החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 גבר השימוש בחבילות עזר לבדיקות יחידה (Unit testing frameworks), שאפשרו יצירת תבנית אחידה לכל בדיקת יחידה.
ספריות עזר נוספות אפשרו את הגברת הבידוד של כל בדיקה והרצתה בהקשר עצמאי לחלוטין, ללא תלות ביחידות אחרות או בתלויות חיצוניות אחרות דוגמת בסיס נתונים.
בניית בדיקות היחידה באמצעות חבילות העזר מאפשרת אוטומציה מלאה של ההרצה שלהן.
בדיקת היחידה נכתבת באמצעות שרותי ספרייה של החבילה המאפשרים לסמן האם הבדיקה הצליחה או נכשלה.
כך ניתן להריץ סדרה של בדיקות ולוודא שכולן מצליחות.
בשלב ראשון יכולים מתכנתים להריץ בפקודה אחת סדרה של בדיקות השייכות למודולים הנוגעים להם.
בשלב הבא ניתן להריץ את כל בדיקות היחידה שנכתבו עבור מערכת במסגרת תהליך בנייה (build) מרכזי.
ניתן אף להכשיל בנייה מרכזית במידה ואחת מבדיקות היחידה נכשלת.
בדיקות יחידה קשורות קשר הדוק ל-Extreme programming, על אף שהן היו בשימוש עוד קודם.
פיתוח מונחה בדיקות הוא חלק חשוב ב-Extreme programming ובמסגרתו מפותחת תוכנה במחזורים קצרים בהם נכתבת בדיקת יחידה עבור כל תכונה חדשה ומיד אחריה נכתב קוד התכונה עצמה.
בדיקות תוכנה הן תהליך שנועד להעריך את איכותה של תוכנה ועמידתה בדרישות שהוצבו לה.
בדיקות תוכנה מהוות חלק אינטגרלי מתהליכי הנדסת תוכנה והבטחת איכות תוכנה.
בעבר היו בדיקות התוכנה תחום חובבני שבוצע על ידי התוכניתנים עצמם או על ידי עובדים ללא הכשרה מתאימה.
היום הנדסת בדיקות תוכנה היא מקצוע נלמד, ובדיקות התוכנה כוללות כתיבת תסריטי בדיקות תוכנה ושימושים מתקדמים בכלי בדיקה אוטומטיים.
כמו בכל תחום הנדסי מתקדם, גם בתחום בדיקות תוכנה קיימות מספר הסמכות מקצועיות המוענקות על ידי ארגונים בינלאומיים או מקומיים שונים, לאחר עמידה במבחנים של המועמדים להסמכה.
בדיקות תוכנה ותהליכי הבטחת איכות תוכנה באים לידי ביטוי באופנים שונים במתודולוגיות פיתוח שונות.
בחלק ממתודולוגיות פיתוח התוכנה, מקומן של הבדיקות הוא בסוף תהליך הפיתוח (לדוגמה מודל מפל המים).
באחרות, משימות הבטחת איכות משולבות לאורך מחזור הפיתוח השלם של היישום.
דוגמה לכך הוא מודל ה-V שבו לכל שלב במהלך פיתוח התוכנה קיים שלב מקביל של בדיקות (איסוף הדרישות נבדק על ידי בדיקות קבלה, עיצוב מקביל לבדיקות מערכת, עיצוב מפורט מקביל לבדיקות השילוב וכו').
יש מתודולוגיות נוספות, חדישות יותר, בהן הבדיקות משולבות בתהליך הפיתוח (למשל פיתוח מונחה בדיקות, מתודולוגיית Scrum וכדומה).
בהתאם למודלים של פיתוח תוכנה כגון: מפל המים, מודל V, מודל W ואחרים; קיימים 4 שלבים מרכזיים בבדיקות תוכנה:
בדיקות יחידה (Unit) – בדיקות ברמת יחידת תוכנה (מודול).
לרוב מבוצעות על ידי מפתח התוכנה.
בדיקות אינטגרציה (Integration) – בדיקת שילוב יחידות תוכנה בהיקפים שונים, החל משתי יחידות ועד לכלל היחידות במערכת.
בדיקות מערכת (System) – בדיקת המערכת בכללותה, בדרך כלל בראיית המשתמש של יכולות המערכת.
בדיקות קבלה (Acceptance) – בדיקות הנעשות על ידי המשתמש או הלקוח במטרה לוודא כי המערכת פועלת בהתאם לדרישות שהוגדרו במסמך הדרישות המקורי ובשינויי דרישה (change request) שהועברו במהלך מחזור חיי הפיתוח.
נהוג לבצע בין שלב [בדיקות יחידה] לבין שלב [בדיקות אינטגרציה] גם בדיקות שפיות או בדיקות עשן, בדיקות אלו מהוות שלב מקדים, שמטרתו לוודא כי המערכת או רכיביה העיקריים פועלים לאחר השילוב הראשוני באופן בסיסי וללא כשלים מהותיים, וכי ניתן להמשיך בביצוע בדיקות אינטגרציה מקיפות יותר.
בנוסף מקובל לסווג את הבדיקות גם לפי החלוקה שמתבססת על אופי הבנת המערכת ורמת הירידה של הבודק לפרטים:
בדיקות קופסה לבנה (White Box) – בדיקות אלו מתבססות על הכרת קוד המקור של התוכנה ובניית תוכניות בדיקה המותאמות לנתיבי הזרימה האפשריים של הקוד.
בדיקות יחידה עשויות להיות בדיקות מסוג קופסה לבנה.
בסוג בדיקות זה, על הבודק להכיר את הלוגיקה של הקוד, וכן, עליו להיות בעל ידע בשפת התכנות בה כתובה התוכנה.
בדיקות קופסה שחורה (Black Box) – בדיקות אלו אינן מכירות את המבנה הפנימי של המערכת ומתבססות על בדיקת הפלט הצפוי לקלט מסוים בהתאם לתכנון מוקדם כלשהו.
בדיקות קבלה מתבצעות בשיטה זו בדרך כלל.
בסוג בדיקות זה, הבודק חייב לדעת את פירוט דרישות המערכת, וכן, עליו לדעת לאיזה פלט מהתוכנה עליו לצפות עבור קלט מסוים.
עם זאת, הבודק אינו חייב להכיר את הלוגיקה של הבעיה או אפילו לדעת את שפת התכנות בה היא כתובה.
בדיקות קופסה אפורה (Gray Box) – בדיקות אלו מכירות במבנה הפנימי של המערכת אך משתמשות בידע זה על מנת לבצע בדיקות בסגנון קופסה שחורה.
כך לדוגמה שינוי של מאגרי הנתונים לבדיקת פלט מסוים או שימוש בהנדוס לאחור על מנת לאתר את גבולות הפעולה של המערכת, אלו הן דוגמאות נפוצות לבדיקות בשיטה זו.
בדיקות פונקציונליות (Functional) – לאימות פעילות המערכת.
בדיקות אלו מבוססות על מסמך הדרישות ומסמך האפיון ומטרתן לבדוק כי המערכת עושה את מה שהיא צריכה ולא עושה את מה שאינה צריכה לעשות (valid and invalid testing).
בדיקות לא פונקציונליות (Non functional) – בדיקות אלו בודקות איך פועלת המערכת וכוללות בדיקות עומסים, ביצועים, שימושיות וסוגי בדיקות רבים נוספים (שחלקם מפורטים למטה).
בדיקות שימושיות (Usability) – בדיקות נוחות השימוש ויעילות העיצוב של האפליקציה ונגישות לבעלי מוגבלויות.
לדוגמה: נוחות השימוש בתפריטים, ניווט נוח והתמצאות באתר.
בדיקות בינלאומיות (Internationalization and Localization) – בדיקות המתמקדות בשימוש בתוכנה בממשקים בשפות שונות.
למשל – אתרי אינטרנט רבים (כמו ויקיפדיה) בהם יש דפים בשפות שונות, מבצעים בדיקות מהסוג הזה.
בדיקות ממשק לקוח (GUI) – בדיקות הפקדים והשדות במסך.
התנהגות תקינה, פורמט של שדות, בהתאם לחוקיות המוגדרת ברמת המסך ולא הלוגיקה העסקית.
לדוגמה: בדיקת מינימום ומקסימום תווים בשדה.
בדיקות שילוב מערכת (Compatibility) – לאימות יכולת שילוב התוכנה/רכיב תוכנה במערכת קיימת/חדשה (למשל – תאימות של התוכנה לעדכוני מערכת הפעלה, דפדפנים שונים, תוכנות אחרות שהתוכנה אמורה לעבוד בשילוב עימן, וכדומה).
בדיקות אלפא/בתא (Alpha/Beta) – בדיקות שמבוצעות על ידי קבוצת משתמשים מוגדרת סגורה (אלפא) או פתוחה (בתא) אשר משתמשים במוצר ומדווחים על תקלות הצפות תוך כדי שימוש שוטף.
בדיקות שפיות (Sanity) – בדיקות בסיסיות המאפשרות לזהות במהירות וביעילות אם הפונקציונליות הבסיסית של המוצר פועלת כנדרש, והמוצר במצב יציב.
בדיקות עשן (Smoke) – סוג נוסף של בדיקות הנועד לזהות במהירות את מצב היציבות של המוצר, על ידי גילוי מוקדם של תקלות המראות על כשל חמור ברכיב כלשהו במוצר.
בניגוד לבדיקות שפיות, בדיקות עשן בדרך כלל מבוצעות בצורה יותר אינטואיטיבית וגמישה, ולא בהכרח לפי תסריטים קבועים מראש.
בדיקות הרס (Destructive) – בדיקות אלו נעשות במטרה להכשיל ולהרוס חלקים שונים של המערכת הנבדקת ובכך לבדוק את יכולת השרידות שלה, בדיקות אלו נעשות בשלב מאוחר של התהליך כאשר המערכת נמצאת במצב עמיד ויציב.
בשוק קיימים מספר כלים המאפשרים לדמות בדיקות הרס.
קיימים סוגי בדיקות נוספים המותאמים למאפייני הנדסת תוכנה נוספים (ilities).
בדיקת תאימות (Compatibility) – בדיקות הבודקות שהתוכנה יכולה להתאים את עצמה למערכות הפעלה שונות כמו Windows XP/7/8/10 או אם האתר תומך בדפדפנים שונים כמו Chrome/Firefox/Explorer.
בדיקת תחזוקתיות ׁ(Maintainability) – בדיקה שבודקת שאפשר לעדכן או לתקן את התוכנה אחרי הוצאתה לאור, בדיקה זו בודקת גם אם הקוד כתוב בצורה פשוטה.
בדיקת ביצועים ועומסים (Performance and Load) – בסוג בדיקות זה נבדקת יכולת התגובה של צד השרת במערכות שרת/לקוח בהן צפויים משתמשים רבים בו זמנית.
בדיקות אלו מתמקדות במדידת זמני התגובה ובמציאת "נקודת השבירה" של המערכת.
מלבד עומס הנובע מ"משתמשים וירטואליים" מדומים גם עומסים הנובעים מטרנזקציות וג'ובים המורצים ברקע, שלא כתוצאה ישירה מתהליכים עסקיים.
בשוק קיימים מספר כלים המאפשרים לדמות משתמשים רבים, לדוגמה: LoadRunner, WebLoad, TeamSystem.
בבדיקת ביצועים יש שלושה סוגי בדיקות: LOAD, STRESS ו-VOLUME.
ב-LOAD בודקים אם המערכת עובדת עם מספר משתמשים רגיל ותחת זרימת נתונים נורמטיבית (לא חריגה), ב-STRESS בודקים אם המערכת עובדת עם מספר משתמשים הגבוה בהרבה מהרגיל וכמו כן שימוש במידע רב, תוך גרימת זעזועים (לדוגמה: ניתוק וחיבור משתמשים, שימוש וביטול פונקציונליות במערכת), זאת במטרה לאבחן מהן נקודות הקצה של המערכת.
האחרונה, VOLUME, היא בדיקה שבודקת את התנהגות וגבולות המערכת תחת הצפת המערכת בנתונים וכמו בבדיקה הקודמת – בודקת את קצוות המערכת בשימוש בכמויות אדירות של מידע.
בדיקות הקשורות לשינויים/רגרסיה – בבדיקה זו יש שני סוגי בדיקותː
בדיקות אי פגיעה Regression .Regression & Re-Testing – רגרסיה, בדיקה חוזרת על מקומות שכבר נבדקו בהצלחה (גם איפה שאף פעם לא הייתה תקלה) .
בדיקה זו מבצעים אחרי הטמעה של פיצ'ר חדש במערכת (בדרך כלל בגרסה חדשה), כדי לבדוק שהשינויים שביצעו בקוד לא קלקלו מה שהיה תקין בעבר.
Re-Testing – בדיקה חוזרת (נקראת גםː בדיקות אישור או וידוא).
בדיקה חוזרת על מקום ספציפי לשם וידוא תיקון תקלה.
בדיקות תוכנה ידניות (Manual Testing) – בדיקות תוכנה הנעשות על ידי עובד שהוכשר לכך בדרך כלל על פי תוכנית בדיקות מסודרת ומוסכמת.
בדיקות תוכנה ממוכנות (Automation Testing) – בדיקות תוכנה הנעשות בצורה אוטומטית, רצוי עם מינימום התערבות אנושית.
בדיקות קבלה הן סדרה של בדיקות אשר לקוח או משתמש מגדיר עבור מוצר כלשהו, ומטרתן לוודא שהמוצר עונה על כל הצרכים והדרישות שלו.
בדיקות קבלה מבוצעות בדרך כלל על ידי מזמין המוצר, לאחר מסירת המוצר למזמין על ידי הגוף המייצר-מבצע.
בדיקות קבלה הן חלק אינטגרלי מתהליכי הבטחת איכות, ובמוצרי תוכנה - בדיקות תוכנה.
בדיקות נסיגה (וגם בדיקות רגרסיה, לפי האקדמיה ללשון: בדיקות תסוגה) הן בדיקות המבוצעות על מנת לוודא כי כל תפקודי התוכנה ויכולותיה לא נפגעו כתוצאה משינוי התוכנה, בעיקר כאשר כותבים לה גרסה חדשה.
במסגרת בדיקות הגרסה מתבצעת בדיקה המוכיחה שהשינויים שהוכנסו לתוכנה עונים על הדרישה שבגינה הוכנסו.
לאחר מכן מתבצעת סדרת בדיקות נסיגה המבקשת להוכיח שאוסף דרישות קודמות עדיין מקבל מענה בתוכנה.
אחת המטרות הבולטות לביצוע בדיקות נסיגה היא לקבוע האם השינוי האחרון שנעשה בתוכנה משפיע על החלקים האחרים בה.
שיטות נפוצות בבדיקות רגרסיה הן הרצה חוזרת של בדיקות שבוצעו בעבר, והשוואה האם ישנם שינויים בהתנהגות התוכנה והאם תקלות שהתגלו מחדש הן תקלות שהיו ידועות בגרסאות קודמות.
בדיקות רגרסיה יכולות לשמש לבדיקות יכולת של התוכנה פשוט על ידי בחירה באופן שיטתי של מינימום תסריטי בדיקה, שבמידה מספקת יכסה אזור קוד מסוים שבו בוצע השינוי בגרסת התוכנה הנבדקת.
היקף הבדיקות המתבצעות במסגרת בדיקות נסיגה יכול לנוע מבדיקות יחידה המתמקדות ביחידת התוכנה בה בוצע השינוי ועד בדיקות המערכת בשלמותה.
תאורטית, יש להריץ את כל תסריטי הבדיקה הקיימים עבור כל גרסת תוכנה, על מנת לוודא כי לא חלה נסיגה בהתנהגות התוכנה או בביצועיה.
אבל למעשה, ניתן לצמצם את כמות הבדיקות על ידי ניהול תהליך בדיקות מונחה סיכונים ועל ידי ניתוח השינויים הכלולים בגרסה האחרונה והשפעתם על רכיבים ותהליכים שונים בתוכנה הנבדקת.
עם זאת, צמצום כזה כרוך בסיכון מסוים להחמצת נסיגה קיימת בתפקוד התוכנה (בשל השפעות בלתי צפויות של השינויים).
כאשר משנים תוכנה, לעיתים מופיע באג חדש או מתגלה שוב באג ישן.
לפעמים הופעה מחדש של באג מתרחשת בגלל שהתיקון שלו הולך לאיבוד בשל ניסיון דל בניהול גרסאות (או בשל טעות אנוש פשוטה לניהול גרסאות).
בהרבה מקרים תיקון של בעיה יהיה "שביר", מכיוון שהוא יפתור את הבעיה נקודתית, איפה שהבעיה נצפתה לראשונה, אך הוא לא יטפל במקרה הכללי שעלול להסתבך במהלך השנים של התוכנה.
לעיתים קרובות, תיקון של בעיה באזור אחד, עלול בהיסח דעת לגרום לבאג בתוכנה במקום אחר.
לפעמים כשפונקציונליות אחת משתנה, חלק מאותן התקלות שנצפו בהטמעה של הפונקציונליות המקורית חוזרות על עצמן גם בשינוי.
לכן ברוב המקרים של פיתוח תוכנה כאשר באג מתגלה ומתוקן, הבדיקה שחשפה את הבאג מוקלטת ונבדקת באופן קבוע אחרי כל שינוי משמעותי בתוכנה.
למרות שתהליך זה נעשה בדרך-כלל באופן ידני, הוא יכול להתבצע גם על ידי כלים של בדיקות אוטומטיות.
לדוגמה, כלי תוכנה שמאפשרים סביבה להרצת בדיקות אוטומטיות, יכילו רצף של בדיקות נסיגה (רגרסיה) שירוצו בצורה אוטומטית.
חלק מהפרויקטים בונים מערכות שיריצו מחדש באופן אוטומטי את כל בדיקות הרגרסיה בחלקים מוגדרים מראש ויוציאו דוח תקלות.
אסטרטגיה נפוצה היא הרצה של מערכות אלו בכל הידור, כל לילה או אחת לשבוע.
בדיקות נסיגה הן חלק חשוב בשיטות פיתוח תוכנה, בהן מפרט דרישות התוכנה מוחלף בבדיקות חוזרות ואוטומטיות לכל חבילות התוכנה במהלך כל שלב במעגל פיתוח תוכנה.
בדיקות נסיגה יכולות להתבצע לאחר שצוות הפיתוח העלה גרסה חדשה אשר כוללת בתוכה מודול חדש.
לאחר ניהול הסיכונים והבנת השינויים עולה הנקודה כי מודולים מסוימים עלולים להיפגע כתוצאה מהוספת המודול החדש (מכיוון ויש ממשק חדש בין המודולים), ולכן המודולים הקיימים במערכת הישנה יבדקו פעם נוספת.
בדיקות נסיגה יכולות להתבצע גם אחרי שצוות הפיתוח הכניס למערכת תיקון.
בדיקות הנסיגה יוודאו שכתוצאה מתיקון זה לא נפגע אף חלק מהמערכת שעבד היטב בעבר.
Regression test selection זוהי פעילות שכוללת בחירה מתוך קבוצת מבחנים קיימים, את מבחני הבדיקה הרצויים כדי לבדוק שהפונקציונליות הקיימת לא נפגעה.
בדרך כלל מחלקים את מקרה הבדיקה לפי החלוקה הבאה:
Obsolete- מקרה בדיקה שלא ניתן להריץ על גרסה חדשה של המערכת, לא תקף בהקשר החדש.
סיווג של מבחן ככזה, ידרוש שינוי של מקרה הבדיקה או הסרת המבחן מסט מבחני הרגרסיה.
Retestable- בדיקות שעדיין רלוונטיות לקוד וצריך להריץ אותם מחדש כדי לוודא שהבדיקות רגרסיה תקינות.
Reusable -בדיקות שעדיין רלוונטיות לקוד אבל אין צורך להריץ אותם מחדש בשביל בדיקת רגרסיה תקינה.
לדוגמה, יכול להיות שהבדיקות כבר מכוסות על ידי בדיקות אחרות או שלא היה שינוי בקוד אותו הן בודקות.
Corrective Regression Testing-בדיקות רגרסיה שמופעלות בעקבות תיקונים שהתרחשו בגרסה קודמת.
במקרה כזה ניתן לעשות שימוש מחדש לבדיקות הרגרסיה.
Progressive Regression Testing-בדיקות רגרסיה שמופעלות בעקבות הוספת מאפיינים חדשים בגרסה קודמת.
במקרה זה צריך לכתוב מבחני רגרסיה נוספים.
מתודולוגיות בחירה של מבחני נסיגה
Test prioritization-בחירת מבחנים לפי סדר עדיפות.
ניתן להריץ מבחנים שיותר חשובים או רלוונטיים קודם, מבחנים שמכסים כמה שיותר קטעי קוד, חלקים הכי שמישים בתוכנה
The Retest-All Strategy-במקרה זו עושים שימוש מחדש לכל מבחני הרגרסיה הקודמים.
הדבר יכול לגרום לבזבוז זמן ומשאבים משום שמריצים גם מבחנים לא נחוצים.
טוב כאשר שינויים במערכת הם מועטים.
The Selective Strategy-משתמשים בתת-קבוצה של מבחני רגרסיה קיימים.
הרצה נקודתית של תרחישי בדיקה הקשורים ליישום שתוקן באופן ישיר.
דבר זה עוזר להפחית את העלות הכספית ואת המאמץ הכרוך בהרצת סבב בדיקת מלא.
הקושי הוא לזהות איזה מבחנים להריץ בגלל התלויות בין רכיבים.בחירת הבדיקות: Random- בחירה אקראית של אחוז מסוים של מקרי בדיקה.Test minimization- סט מזערי של בדיקות שיכסו את כל האיברים המושפעים או כל מסלולי הזרימה של המידע ובעיקר אלו שהשתנו.Safe- לקיחת כל המבחנים שמכסים רכיבים שהשתנו או שמושפעים מהשינויים.
יתרונות וחסרונות השימוש בבדיקות נסיגה
בדיקות רגרסיה מאפשרות בדיקה שמאפיינים קודמים לא נפגעו, שלא היו השפעות שליליות אחרי הוספת קוד חדש או תיקונו.
מבחני הרגרסיה מאפשרים שימוש במבחנים שנכתבו כבר ובכך מאפשרים שימוש מחדש במבחנים קודמים (reuse).
שימוש מחדש במבחנים, יכול לחסוך בזמן של כתיבת מבחנים חדשים, ובכך יכול להוריד את העלויות הכלכליות.
בדיקות רגרסיה מאפשרות להתמקד בכל בדיקה בצורה קפדנית ובזהירות ובכך להוריד את הסיכונים.
ניתן להשתמש במבחני רגרסיה כבדיקות אוטומטיות וקיימים הרבה כלים מסחריים שמסייעים לכך.
בדיקות הרגרסיה מכסות מסלול מסוים בתוכנית ויזהו את שגילו בדרך ומסלול אחר יכול להכיל באגים נוספים.
לכן חשוב לעשות בדיקות שמשתנות מדי פעם.
נדרשים כישורי בדיקות תוכנה מיוחדות וידע קודם כדי להריץ בדיקות רגרסיה אוטומטיות.
תקציב הפרויקט יכול לגדול עקב הבדיקות ואנשי התמיכה שיועסקו לשם כך.
ככל שנוספים יותר רכיבים או פונקציות, מספר הבדיקות יעלה ועל כן תידרש יותר תחזוקה.
השיקולים הכלכליים המלווים את השימוש החוזר ברכיבי בדיקות
תקציבים של פרויקטים הם לרוב מוגבלים, תקציבים של בדיקות הם אפילו יותר מוגבלים ולכן אין הרבה מחשבה מקדימה על בדיקות הרגרסיה הנדרשות לפני הרצת המערכת.
בעיה זאת מובנת, זה לא הבעיה של מנהלי הפרויקט והעסק רק רוצה את המערכת החדשה שלו הכי מהר שאפשר ובעלות הכי קטנה.
כתוצאה מזה נוצר מצב בו מערכות עוברות לשימוש שוטף בלי אפשרות לבדוק אותן כראוי כאשר ישנם שינויים ותיקונים חדשים.
ליצור בצורה רטרואקטיבית בדיקות רגרסיה זה קשה בשלב הזה, צוות הפרויקט המשיך הלאה וכנראה שהתיעוד כבר לא עדכני ולא נשאר כסף בתקציב.
אם לוקחים בחשבון את הבעיה העתידית מראש, אפשר לתכנן אסטרטגיה של בדיקות רגרסיה שיאפשרו הקטנה של הסיכון העסקי.
אפשר לכתוב את מקרי הבדיקה בצורה שתאפשר אוטומציה ותחזוקה של הבדיקות אפילו לאחר שהמערכת עברה לשימוש שוטף.
כאשר גרסאות תוכנה שונות נבדקות באמצעות תסריטי בדיקה שונים - אין אפשרות לדעת בוודאות שבאג חדש נוצר.
לכן בדיקות נסיגה צריכות לרוץ באופן עקבי - בכל פעם על-פי אותם תסריטי בדיקה.
עם זאת, מתעוררים מצבים בהם צריך להוסיף תסריטי הבדיקה חדשים, למשל בגלל תוספת של פונקציונליות חדשה, או גילוי של היבט מורכב בתוכנה שלא נבדק היטב בעבר.
במצב זה הבדיקות הישנות מתווספות גם הן אל חבילת הבדיקות, וזאת מסתיימת רק לאחר ביצוע הבדיקות הישנות והבדיקות החדשות.
כמו כל בדיקה גם בדיקות נסיגה צריכות תכנון תואם.
על מנת לבצע בדיקות אלו באופן אפקטיבי המרכיבים הבאים הכרחיים:
התמקדות הבדיקות באזורי כניסה ויציאה.
אפשרי גם להתמקד בהדגשה של דרישות הקדם ל-Test Case (סט של תנאים או משתנים שבעזרתם הבודק יסיק האם התוכנית עובדת כצפוי או לא), הגדרת אחריות וכו'.
Test Case צריך לכסות אזור שלם, צריך להיות מוגדר בו מה בודקים, איך בודקים ומה מצופה בסיומו.
יש לציין את הפונקציונליות שנבדקת ואת הפונקציונליות שעלולה להיפגע משינוי.
כמו בכל סוגי הבדיקה, מאוד חשוב שיהיה מעקב סדרתי של באגים, אחרת יורד ערכן של הבדיקות.
מטרת בדיקות הרגרסיה היא לוודא שהשינויים האחרונים לא פגעו בפונקציונליות קיימת, ובכך לשפר את הביטחון של יוצרי התוכנה באמינות התוכנה.
זאת ניתן להשיג על ידי הרצה של בדיקת הרגרסיה, כאשר התוכנית החדשה והישנה מניבות תוצאות שונות.
השיקולים לבחירה ותעדוף בין תסריטי בדיקה שונים בעבור בדיקות הרגרסיה, נובעים מהמשאבים הדרושים והמשאבים הזמינים לטובת הבדיקות, ומחשיבותם של תסריטי בדיקה מסוימים לעומת אחרים.
לדוגמה, כאשר ניתן להריץ את כל בדיקות הנסיגה באופן אוטומטי בזמן ארוחת הצהרים, סביר להניח שכלל הבדיקות יבוצעו בצורה זו.
עם זאת, כאשר סט בדיקות הנסיגה יקר לביצוע, מכיוון שהוא דורש ציוד מיוחד, זמן הרצה ארוך או שאי אפשר להריץ אותו במלואו - יהיה צורך לבצע בחירה ותעדוף של הבדיקות החשובות ביותר.
ובנוסף, כאשר לא ניתן להריץ סט של בדיקות מלא בכל יום (לדוגמה, בגלל שגודלו עצום), יהיה צורך לקבוע גם את סדר ביצוע הבדיקות - כשהבדיקות החשובות יבוצעו ראשונות.
בחירה מינימלית של סט בדיקות
מספר מינימלי של בדיקות ייבחר כך שיהיה כיסוי לכל המרכיבים הנוגעים אליהן.
בחירה אקראית של בדיקות עד שכל המרכיבים שנוגעים בדבר מכוסים לפחות ב-TC אחד.
בדיקות לא הורסות (בל"ה), הנקראות גם בדיקות אל הרס או בדיקות לא הרסניות, הוא שם כולל לתהליכי בדיקה שאינם פוגמים במושא הבדיקה, בניגוד לבדיקות כמו בדיקת איכותו של גפרור, בדיקת עמידות לחלקים תעופתיים ועוד רבות שמקלקלות את הפרט שנבדק.
רפואה - בדיקות פנימיות לא פולשניות שאינן פוגעות בנבדק, כגון אולטרסאונד, טומוגרפיה ממוחשבת, דימות תהודה מגנטית וכדומה.
כימיה - בדיקות ספקטרוסקופיה לצורך קביעת הרכב ומבנה כימיים.
תעשייה - איתור פגמים במהלך ייצור ואחריו בשיטות רדיוגרפיה, בדיקת נוזל חודר, בדיקה באמצעות זרמי ערבולת, אולטרסאונד ותרמוגרפיה.
ארכאולוגיה - בדיקות רנטגן לזיהוי תכולה ובדיקות איזוטופים לקביעת גיל.
אמנות - בדיקת זיופים, קביעת גיל, בדיקת שכבות ליצירות לצורך שחזור והיסטוריוגרפיה.
בנייה - בדיקת תקרות פל-קל, בדיקת קונסטרוקציות, הדמיה תרמית לבדיקת איטום.
תעופה - בדיקות ומעקב אחרי חלקי המטוס למניעת כשלים במבנה המטוס ומערכותיו.
מסחר - בדיקת הרכב כימי (על ידי ספקטרוסקופיה, XRF), לצורך הערכת שווי של החומר לצורכי מסחר.
בדיקות לא-הורסות משמשות בשני תחומים עיקריים:
מניעת כשל: מכונות ומוצרים אינם מתפקדים לעד.
עקב בעיות של עייפות חומר ושחיקה הם מתקלקלים לאחר זמן.
במקרים רבים אסור להגיע למצב כשל זה, ויש לאתרו בשלב מוקדם, למשל כשל של מכשירי החייאה, צנרת להובלת גז, נפט ומוצריו, קיטור, כני נסע של מטוס.
קבלת מידע על הרכב החומר, למניעת כשל של מוצרים שהרכבם שגוי, ולצורכי מסחר בחומרי-גלם וחומרים למיחזור.
את הבדיקות מבצעים על החלק הנבדק באמצעות שיטות שונות שאינן פוגמות בחלק, כך שניתן להמשיך להשתמש בו לאחר הבדיקה.
היות שהבדיקות אינן מזיקות לפריט הנבדק ניתן לבדוק את מרבית החלקים הקיימים.
במערכות תעשייתיות עיקר הכשל נובע מפגעי שיתוך ומאמץ מחזורי.
בעוד פגעי שיתוך נגרמים לרוב עקב תכנון וביצוע לקויים, סדקי מאמץ מחזורי נתונים לחיזוי מראש, ועקב כך עוד בזמן התכנון מוכתבות בדיקות לא הורסות עתידיות לאיתור הכשל בזמן.
כך, לדוגמה, חלודה עלולה להתפתח עקב אטימה לקויה בזמן ההתקנה, ואילו סדקים בכני נסע של מטוס או במעטפתו החיצונית ייגרמו ממחזורי נחיתה-המראה (תופעת המטוס המזדקן).
גורם מרכזי נוסף המוביל לכשל עתידי, הוא ביצוע ריתוך לא תקין, שבעקבותיו הסיכוי להיווצרות סדק הוא גבוה.
גורם אחר לכשל הוא שימוש בחומרי-יצור שגויים, כגון סגסוגת בהרכב שגוי.
כאן משתמשים בבדיקת אל-הרס לצורך בדיקת ההרכב הכימי של חומר-הגלם או הפריט הסופי לצורך וידוא התאמה למפרט- הבטחת איכות.
בדיקת חלקים בזמן ייצורם (חלקים יצוקים, מגופים, ריתוכים) - הבטחת איכות.
בדיקה תקופתית של ציוד בעבודה (בדיקות בלאי, סדקים, שחיקה) - איתור מוקדם על פי פגי תוקף.
בדיקה אחרי תיקון או תקלה - אימות תקינות/פגימה.
בדיקה בעת תהליך מסחרי, כדי לדעת את הרכב החומר בו נעשה מסחר (חומר גלם, חומר למיחזור)
סדר פעולות לבדיקה לא הורסת
היווצרות תקלה/כשל או התקרבות תאריך פג תוקף הנדסי לפריט/חומר.
ביצוע בדיקה לא הורסת על פי הוראה טכנית-הנדסית ייעודית.
אם התגלה כשל - ניתוחו והערכת נזקים אפשריים.
ביצוע של טיפול מונע או מתקן במידת האפשר, או החלפת הפריט.
בדיקת חומר גלם: בדיקת כדאיות לפני הפקתו, בדיקת הרכב חומר קיים, בדיקת-קבלה עם קבלת החומר לעבודה.
בדיקות ראיה (בדיקות ויזואליות) - איתור סדקים ושיתוך באמצעות פנס למיקוד הראיה בלבד, בעזרת אמצעי הגדלה אופטיים (זכוכית מגדלת), או בעזרת ציוד המוחדר לצנרת ומעביר לאחור את המראה (בורוסקופ ווידאוסקופ).
רדיוגרפיה - דומה באופייה לבדיקות רנטגן (קרני X) או בדיקה באמצעות איזוטופ רדיואקטיבי (קרני Y) או מצלמת גמא.
הקרניים עוברות דרך המוצר הנבדק אל פילם או אל מקלט אלקטרוני ייעודי, ושינוי בדרגת הבהירות בפלט הסופי מעיד על חשד לבעיה (בועת אוויר, סדק, סיג).
שיטה זו מתאימה לבדיקת ריתוכים, סוגי יציקות ומכלולים אלקטרוניים.
בדיקת אולטרה סאונד (אולטרסאונד) - דומה באופייה לבדיקת אולטרה סאונד רפואית.
גלי קול משודרים אל החלק הנבדק, ומעקב אחריהם מציג בעיות כגון נקבוביות, אי רציפות בחומר ופגמי ריתוך.
שיטה זו מתאימה לבדיקת ריתוכים, יציקות מסוימות, מכלים, צנרת ועוד.
בדיקת חלקיקים מגנטיים - (Magnetic-Particle Inspection) מבוססת על עקרון פריצת השטף המגנטי.
מעקב אחר השטף המגנטי בחלק ממוגנט בעזרת נוזל או אבקת חלקיקים מגנטיים, יחשוף התרכזות חלקיקים באזור הפריצה.
מתאים לחיפוש סדקים המגיעים אל מעל פני השטח ומתחתיו בחלקים פרומגנטיים בלבד.
בדיקת זרמי ערבולת - (Eddy Current) משתמשת בסליל היוצר זרם מערבולתי מושרה במשטח מתכתי מוליך, ובעזרת מעקב אחר האיזון בין הזרם שבסליל לזרם המושרה (אימפדנס) ניתן לזהות שינויים בחומר, כגון סדקים ושינויי מוליכות.
מתאים לאיתור גם מתחת לפני השטח.
בדיקת נוזל חודר - השיטה משתמשת בנוזל מיוחד (Penetrant) החודר אל תוך אי רציפויות בחלק הנבדק ומאפשר את זיהוין.
מתאים לבדיקת סדקים על פני השטח בלבד.
בדיקת הקשה - המשמשת לאיתור הפרדות בחומרים מרוכבים, בועת אוויר או הפרדה מתחת לפני השטח יפיקו צליל שונה משל שטח אחיד.
שירוגרפיה ותרמוגרפיה שבהן מעוררים את פריט הבדיקה ובודקים בעזרת אמצעים שונים את השינויים שבו.
בדיקת תופעת Barkhausen- (ע"ש המדען הגרמני בשם זה שגילה את התופעה בשנת 1919) : התופעה נוצרת על ידי שינויים פתאומיים בחומרים שעליהם מופעל מיגנוט בזרם חילופין.
שינויים אלה מושפעים ממבנה המיקרו- חומר, מנוכחות של כוחות אלסטיים ומפיזורם.
במקרה של נזק עקב שחיקה, ניתן לעקוב גם אחר העומס השיורי וגם אחר השינויים המיקרו מבניים.
מתאים לבדיקת חומרים פרו-מגנטיים בלבד.
ספקטרוסקופיה בשיטת (XRF (X-Ray fluorescence - הבדיקה מיועדת לזיהוי מרכיבי החומר ובדיקת עובי ציפוי.
מכשיר ה-XRF שולח לתוך הדוגמה קרני X המיוצרות על ידי שפופרת רנטגן.
הדוגמה עוברת עירור (אקסיטציה), ומקרינה חזרה (מבצעת fluoresce) את מאפייני האנרגיה של מרכיביה הכימיים.
מאפיינים אלה נקלטים על ידי הדטקטור (גלאי) של המכשיר, ולפי אורכי הגל הנקלטים הוא מזהה את היסודות.
לכל יסוד יש אורך גל אופייני.
הבדיקה מתאימה לביצוע בכל חומר והיא מסוגלת לאתר ולכמת יסודות החל ממגנזיום (ממספר אטומי 12), ועד רדיום (מספר אטומי 88).
תעשייה -את הבדיקות עצמן יכול לעשות כל טכנאי מיומן העובד בגוף שקיבל אישור מהרשות הלאומית להסמכת מעבדות ו"הממונה על התקינה במשרד הכלכלה והתעשייה", אולם פענוח התוצאות צריך להיעשות על ידי מומחה בתחום, מוסמך בבדיקות לא הורסות, היות שיש צורך במומחיות על מנת לפענח את הצילומים.
ההסמכות המקובלות הן של האגודה האמריקאית לבדיקות לא הורסות (ASNT) ושל האגודה האירופאית לבדיקות לא הורסות (EFNDT).
ככלל, בדיקות לא הורסות מבוצעות על ידי שני טכנאים לכל הפחות, כאשר מפענח הבדיקות הוא בעל רמה 2 או 3 .
תעופה - לצורך בדיקת כלי טיס יש צורך, פרט לאישורים הנדרשים בתעשייה גם ב"רישיון מכון בדק".
אמינות פענוח הבדיקות תלויה הן בכיול מכשור הבדיקה (לרוב, על פי דגם כיול), והן בניסיון המפענח.
רפואה - את הבדיקות עצמן יערכו לרוב טכנאים, ואילו את הפענוח יעשה רופא מומחה, היות שיש צורך במומחיות על מנת לפענח את הצילומים.
על פי התקן האמריקאי האירופאי, ישנן שלוש רמות הכשרה לטכנאי בל"ה:
רמה 1 - טכנאי המוסמך לביצוע כיולים, בדיקות ופענוחים ספציפיים בלבד, על פי הוראות בדיקה מוגדרות.
יהיה תחת הדרכה ופיקוח של רמה 2 או 3.
רמה 2 - טכנאי המוסמך לביצוע כיולים, בדיקות, פענוח ממצאי בדיקה על פי מפרט או תקן ודווח תוצאות בדיקה.
מוסמך להנחות ולהדריך דרגים מקצועיים נמוכים כגון: רמה 1 או מתלמד.
רמה 3 - אדם ברמה 3 מוסמך לתכנן ולפתח שיטות בדיקה לא הורסות שונות, מוסמך להסמיך דרגים מקצועיים נמוכים כגון: רמה 1 או 2. אדם זה אחראי על הבדיקות המבוצעות בארגונו הוא או בארגון שמינה אותו להיות מוסמך רמה 3 עבורו.
בישראל מספר גופים להם מחלקות פנימיות לבדיקות לא הורסות, ביניהם חלק מיחידות צה"ל, ובעיקר חיל האוויר.
בישראל ישנם בודדים המוסמכים לרמה זאת.
במרכז למחקר גרעיני - שורק מתקיים מחקר ופיתוח של בדיקות לא הורסות בישראל.
רוב התרסקויות כלי הטיס בעולם - אלו שאינן נובעות מתקלות טייס ותקלות מחשב - נגרמות עקב התעייפות החומר ובדיקות אל הרס לא עמוקות דיין.
עקב כך משקיע חיל האוויר מאמצים רבים באיתור סדקים זעירים במבנה המטוס ובמעקב אחרי התפתחותם.
מערך הבל"ה בח"א נמצא תחת פיקוד ענף מבנה מטוס בלצ"ד.
המערך מונה כמה אנשי שטח ומטה, ונחשב למערך מתקדם טכנולוגית העושה שימוש במערכות מהקו הראשון הטכנולוגי.
בין השאר משתמשים בח"א בווידאוסקופים ניידים ומתוחכמים בעלי יכולת איתור אי רציפויות עצמאית, מערכות רדיוגרפיה דיגיטליות ומערכות זמן אמת, אמצעי אולטרסאונד וזרמי ערבולת קטנים וניידים, ומכשור אוטומטי (רובוטי), בעיקר בתחום זרמי הערבולת.
חיל האוויר עובד על־פי תקנים שונים בתחום הבל"ה, ומבצע הסמכה (התעדה) עצמאית למקצוע, בבסיס תל נוף, ביחידת האחזקה האווירית של חיל האוויר.
בדיקת אינטגרציה, הנקראת גם בדיקת שילוב (לפי האקדמיה ללשון: בדיקת כילול), היא אחת מסדרה של בדיקות המבוצעת בתהליך מחקר ופיתוח, במטרה לבדוק את ההשפעה שיש לחלק מוגדר במערכת עם חלקים אחרים במערכת ועם מערכות מקבילות ומשיקות.
בדיקות האינטגרציה מבוצעות על ידי חיבור של כמה מודולים בודדים ומחברים אותם למערכת או לתת מערכת, או למערכת חיצוניות.
בדיקות האינטגרציה מבוצעות בדרך כלל לאחר שכל בדיקות היחידה התבצעו.
גורמים ראשיים הנבדקים בבדיקות האינטגרציה הם הפונקציונליות והביצועים המרכזיים של המערכת בהינתן המודולים השונים.
ישנן כמה רמות בבדיקה עצמה:
בדיקת שילוב בין רכיבים שונים בתוך המערכת, אשר מתבצעת לאחר בדיקת כל רכיב על ידי בדיקת יחידה.
ביצוע שילוב בין מרכיבי המערכת לבין הסביבה בה הם מיועדים לפעול.
באינטגרציה שכזאת יש לצד המפתח שליטה רק על צד אחד מהממשק המיועד, לכן ישנה חשיבות בתאימות של המרכיבים, ואי תאימות שכזאת צפויה להתגלות בשלב בדיקות האינטגרציה.
לרוב, בדיקות שכאלה, נקבעות מראש על ידי ראשי הפרויקט, כדי שבסופו של תהליך יהיה ממשק חלק בין המודולים שהוכנו לבין מודולים קיימים וסביבת העבודה כולה.
לעיתים, מתבצעות בדיקות שכאלה אל מול מספר סביבות, וסביבות משתנות, כל זאת תלוי ביעד הפרויקט ובמטרות שהוצבו.
ישנן מספר צורות עבודה לביצוע הבדיקות, רובן מבוססות על בסיס הבדיקה, המוגדר במסמכי האפיון ובארכיטקטורת המערכת (למשל בתוכנה, ארכיטקטורת תוכנה כגון עיצוב מעלה-מטה ומטה-מעלה).
בפיתוח תוכנה, בדיקות אינטגרציה עשויות לכלול גם ביצוע בדיקות לתכונות לא פונקציונליות בתוכנה, למשל בדיקת עומסים או אבטחת מידע.
בפיתוח חומרה, בדיקות אינטגרציה עשויות לכלול גם בדיקות הרכבה פיזית של המעגל המודפס לתוך המוצר הכולל.
בדיקות קופסה שחורה (באנגלית Blackbox testing) על פי ארגון ה-ISTQB הן "בדיקות פונקציונליות או לא פונקציונליות המתבצעות ללא התייחסות למבנה הפנימי של הרכיב או המערכת".
זוהי שיטה להגדרת בדיקות ולא שלב במעגל החיים של המוצר.