tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בינואר 2018 התראיינה דואני לאתר ynet והצהירה שעזבה את עולם המוזיקה והבמה, ופתחה סטודיו עם חדר כושר.
בשנת 2020 השתתפה במסגרת חגיגות ה-40 לפסטיגל ככוכבת עבר שהשתתפה בארבעה מופעים, זהו שובה של דואני למופע תשע שנים לאחר הופעתה האחרונה.
באוגוסט 2021 הוציאה את הסינגל "צ'יל".
בשנת 2022 הוציאה הזמרת הישראלית נונו גרסת כיסוי נוספת לשיר "סוד" במסגרת אלבום הבכורה שלה "סטטוס", ובגרסה זו השתתפו גם דואני וגם הזמר אדם.
בהמשך השנה הוציאה דואני את הסינגל "בא לי זריז", שהופק על ידי המפיק המוזיקלי ג'ורדי.
באותה שנה הוציאה מיני-אלבום שכלל גרסאות מחודשות ל-3 להיטי העבר שלה "סופרפטאר", "סוכריה" ו"אדוני" (האחרון יחד עם הזמרת נונו) ו כמו כן גרסת רמיקס לסינגל האחרון שלה "צ'יל".
בשנת 2023 הוציאה ביחד עם חברת הדי ג'יים HYPE שיר גאווה בשם "קראש", שלווה בקליפ מילים.
שיתוף הפעולה נעשה ביחד עם קראש תל אביב.
בשנים 2003–2007 הייתה הפרזנטורית של חברת בגדי הים הישראלית "בננה".
ב-2005 דואני הייתה הפרזנטורית בארץ גם לחברה האמריקאית "קונברס" ("אולסטאר").
דגמנה גם לרשת האופנה הישראלית "קסטרו".
בתחילת שנת 2007 בה השתחררה, השיקה סדרת מוצרי קוסמטיקה לצעירות בשם "U-GIRL", בשת"פ עם פנינה רוזנבלום.
ב-2006 דיבבה לעברית את הת'ר האופוסומית בסרט האנימציה האמריקאי "מעבר ליער" שיצא לאקרנים גם בישראל.
ב-2010 דיבבה דמות המבוססת על עצמה בסדרת האנימציה הישראלית "הקרמבויז" בערוץ ניקלודיאון בגרסתו הישראלית.
בשנת 2004–2006 הנחתה דואני בערוץ ניקלודיאון ישראל: בשתי עונותיה הראשונות של התוכנית "ג'ונגל", ובתוכניות "אחי!
בשנת 2005 שיחקה בתור לירון בסדרה הקומית "בצפר" מבית ניקלודיאון.
ב-2006 שיחקה בסדרה "השיר שלנו" של yes, בתור תמרה בתסריט של חלי.
בשנים 2007–2008 שיחקה דואני בעונה השלישית והרביעית של סדרת הנעורים "ראש גדול" ששודרה בערוץ הילדים אצל yes.
בנוסף ב-2007, שיחקה בסדרה "האלופה" של הוט, בתור קרן.
בשנת 2009 שיחקה דואני בסדרה "קוויקי" ששודרה בערוץ 2 של קשת בתור איילת.
ביולי 2010 חתמה דואני על חוזה הנחיה בערוץ הילדים עד סוף 2012. בשנים 2012–2013 שיחקה בתור עדן בעונה השנייה והשלישית של סדרת הנעורים "אליפים" בערוץ הילדים למנויי הלוויין.
ב-2012 הנחתה את התוכנית "הקול נשאר במשפחה" ששודרה בערוץ הילדים לצידו של טל מוסרי, ואת "מה המצה?" ששודרה אף היא בערוץ הילדים לצידו של עודד פז.
בשנת 2012 הנחתה דואני את התוכנית "הכי בסטייל" יחד עם דנה פרידר בערוץ הילדים.
כן, הגישה יחד עם דנה פרידר וטל מוסרי את שעשועון "ששטוס" בערוץ הילדים.
בשנת 2014 שודרה העונה הרביעית של תוכנית המציאות "המירוץ למיליון" בערוץ 2 של רשת, בה דואני התחרתה כזוג ביחד עם אחותה יעל דואני.
אולם הן הודחו מהתוכנית בהדחה השישית.
בנוסף ב-2014 שיחקה בתפקידה עצמה בסדרה "נוי והדר" מבית yes.
ב-2015 שיחקה בקומדיית המצבים "הפיג'מות" בערוץ הילדים.
ב-2019 שימשה מנטורית בדוקו-ריאליטי "קאמפ BFF" בערוץ KIDZ, תוכנית בה בנות צעירות מגיעות למחנה אימונים של שבוע, שם הן יקבלו שיעורי ריקוד, פיתוח קול, משחק, סטיילינג ועוד, וילמדו את כל מה שצריך לדעת כדי להפוך ללהקת הפופ הצעירה בישראל.
בשנים 2020–2021 הנחתה את תוכנית הכושר היומית "ישראל בכושר: עם רוני דואני" בערוץ הספורט, בה היא שידרה מחדר הכושר "בוסט" שבבעלותה בתל אביב-יפו (מאז שנוסד ב-2018).
בשנת 2006 גילמה דואני את דמותה של דורותי בהפקה המחודשת של המחזמר "הקוסם!", עיבוד לעברית לספר "הקוסם מארץ עוץ".
בשנת 2011 הופיעה בתיאטרון היהלום בהצגה "סינדרלה".
בחנוכה 2011 השתתפה דואני במחזמר "שכחו אותי בבית", המבוסס על הסרט האמריקאי באותו השם.
בשנת 2012 גילמה את דמותה של טינקר בל במחזמר "פיטר פן", לצדם של הראל סקעת ורוני דלומי.
בשנת 2013 שיחקה במחזה "שלושת המוסקטרים".
דואני נשואה לרואה החשבון הישראלי חן מונצ'ז, ולהם שתי בנות ובן.
רוני גפני (נולד ב-11 במרץ 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
גפני גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובשנת 1998 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון.
בשנת 2000 חתם לארבע עונות בקבוצת בני יהודה תל אביב.
במהלך 5 שנותיו כשחקן בבני יהודה חלה עלייה מתמדת ביכולתו, בעונת 2005/2006 קיבל רוני גפני את סרט הקפטן.
בעונתו האחרונה בבני יהודה, בשנת 2006, הגיע עם קבוצתו לגמר גביע המדינה, שם הפסידו להפועל תל אביב 1-0.
בקיץ 2006 חתם גפני חוזה בקבוצת בית"ר ירושלים, עמה זכה באליפות, ובסיום העונה חתם על חוזה ל-3 שנים במכבי חיפה.
בעונה הראשונה מיעט לשחק בשל פציעה חוזרת, וגם בעונתו השנייה לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, אך בסופה זכה עם הקבוצה באליפות.
מייד לאחר מכן עזב גפני את הקבוצה בשל חוסר בדקות משחק וחתם בקבוצת נעוריו, מכבי תל אביב, במדיה שיחק שנתיים נוספות, ובקיץ 2011 פרש ממשחק פעיל.
בית הדין של ההתאחדות השעה את גפני לשנתיים מפעילות בנבחרות הלאומיות ועוד שנתיים על תנאי, אך הוא זכה לחנינה בפברואר 2002.
לזכותו של גפני שתי הופעות במדי נבחרת ישראל הבוגרת.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק בשנת 2006, ואת הופעתו השנייה ערך במשחק ידידות מול נבחרת רומניה בשנת 2010.
רוני דניאל (29 באוקטובר 1947 – 26 ביולי 2021) היה כתב ופרשן ישראלי לענייני צבא וביטחון של חברת החדשות.
לאורך הקריירה המקצועית שלו כעיתונאי עבד במספר כלי תקשורת, בהם: קול ישראל, גלי צה"ל וחברת החדשות, בה עבד מאז הקמתה ב-1993 ועד לפטירתו.
אביו נאג'י נפטר כשהיה בן חודשיים.
בשנת 1950, בגיל שלוש, עלה לישראל עם אחותו ואמו זיוה שהתחתנה בשנית עם דוד סולודר.
גדל בקיבוץ מעוז חיים והיה מתומכי אחדות העבודה.
קרובת משפחתו היא חברת הכנסת לשעבר עדנה סולודר.
באוקטובר 1965 התגייס לצה"ל, לגדוד 906 של הנח"ל.
במלחמת ששת הימים לחם בקרב אום-כתף בחזית המצרית, נפצע מרסיסים אך חזר לחזית.
בשלהי שנות ה-60 היה למפקד פלוגה ולחם במלחמת ההתשה.
במלחמת יום הכיפורים נלווה ככתב קול ישראל לגדוד 51 במבצע קינוח.
מאוחר יותר מונה על ידי יורם יאיר למפקד גדוד מילואים של חטיבת גולני, בהמשך שירת כמג"ד 9217 בחטיבת הנגב וכסמח"ט במילואים.
היה בעל דרגת סא"ל במילואים.
דניאל הצטרף ב-1971 לקול ישראל ככתב תחבורה וחקלאות.
במהרה עבר להיות כתב צבאי.
בשנת 1977 נכלל במשלחת של קול ישראל למצרים.
בסוף 1980 עבר השתלמות בתחנת הרדיו של CBS בניו יורק.
בשנים 1982–1984 כיהן כראש חטיבת החדשות בתל אביב.
בשנת 1983 ננזף על ידי מנכ"ל רשות השידור, יוסף לפיד, בעקבות תקרית שהייתה לו עם הכתב מירון צור.
הוא עבד גם בגלי צה"ל ואף הוצע ב-1990 כמועמד לפיקוד התחנה.
במקביל לתפקידו העיקרי כפרשן וכתב צבאי, בשנותיו ברשת ב' שימש גם כשדרן ספורט.
בשנים 1992–1993 נמנה עם מנחי התוכנית "תיק תקשורת" בטלוויזיה החינוכית.
מאז 1993 ועד לפטירתו היה הכתב לענייני צבא וביטחון של חברת החדשות בערוץ 2.
בעת מבצע עופרת יצוקה סירב דניאל לנטוש את עמדת השידור של ערוץ 2 בשדרות כאשר בשידור חי נשמעה אזעקת "צבע אדום", בניגוד להוראת הממונים עליו, והסביר כי .
בזמן אותו מבצע, עבר דניאל לכאורה על הוראות הצנזורה הצבאית, כאשר דיווח על העיתוי הצפוי לפתיחת המערכה הקרקעית.
על אותו מקרה אמר דניאל:
ביולי 2009 פרסם דניאל סדרת תעודה בעלת 5 פרקים שעקבה אחר צוערים בבה"ד 1. ביולי 2014, במבצע צוק איתן, התלווה ללוחמי חטיבת הנח"ל שפעלו בעיירה בית חאנון שבצפון רצועת עזה ותיעד את רגעי הלחימה מבפנים.
בפרשנות שלו נקט דניאל בקו ניצי, כך למשל במבצע צוק איתן תמך בכניסה קרקעית של צה"ל לתוך רצועת עזה.
בשנים 2018–2021 שידר תוכנית אקטואליה ב-רדיו 103FM - "הקבינט" - יחד עם אלון בן-דוד ויואב לימור, בה הם דיברו על נושאים מדיניים, ביטחוניים, ספורט ועוד.
במרץ 2019 מתח ביקורת על ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לאחר טענות שקמפיין הליכוד לעג למראהו של אברמוביץ' שנפצע במלחמת יום הכיפורים ונכווה בפניו.
דניאל אמר כי "ללעוג לאמנון אברמוביץ' על צלקותיו - אחד הדברים הנמוכים שראיתי".
בנוסף, הביע ביקורת על התנהגותו כלפי נכי צה"ל ואמר כי אם הוא עצמו היה נכה צה"ל הוא לא היה מסכים לביקורו "אם אני הייתי שוכב במיטה הזאת הייתי קם ויוצא מהחדר".
מבקריו משמאל, בהם העיתונאי גדעון לוי, מחו על כך שלטענתם הוא שימש למעשה כדובר של צה"ל ולא ככתב-חוקר, ודיווח על אירועים באופן סלקטיבי שנוח לשלטונות צה"ל ולעיתים אף אימץ את הקו הרשמי של הצבא.
דניאל דחה זאת בריאיון ל"ידיעות אחרונות", וציין שהוא מתח ביקורת קשה על מערכת הביטחון בתקופת פיגועי ההתאבדות בישראל שקדמה למבצע חומת מגן, וכן בזמן מלחמת לבנון השנייה.
באוגוסט 2010 חשפו דניאל ואמנון אברמוביץ' את "מסמך גלנט", שנודע לימים כמסמך הרפז.
ביולי 2012 נודע כי מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס התלונן לרשות השנייה על התנהלותו של דניאל בסיקור פרשת הרפז.
נציב פניות הציבור ברשות השנייה דחה את התלונה.
דניאל היה נשוי לשלומית (השניים היו פרודים מ-2012) ואב לשלושה ילדים.
בנו ערי נפטר ב-12 באוקטובר 1987 בגיל 13 מדום לב, לאחר התקף אסתמה חריף.
ב-26 ביולי 2021 דניאל נפטר מדום לב, בביתו בשכונת רמת אביב ג' שבתל אביב והובא למנוחות בבית העלמין קריית שאול.
רוני דלומי (נולדה ב-15 בספטמבר 1991) היא זמרת-יוצרת, מלחינה, שחקנית ומנחה ישראלית.
זוכת העונה השביעית של תוכנית המציאות "כוכב נולד".
רוני דלומי נולדה בבאר שבע, וכעבור שנים עברה משפחתה להתגורר בעומר.
לדלומי אח גדול בשם נדב.
עוד לפני שהחלה לעסוק בשירה, למדה ריקוד בבית הספר של להקת המחול "בת-דור".
היא השתתפה בתחרויות שונות, ובשנת 2005 נטלה חלק במופע "שיר נולד".
בשנת 2008 ניגשה דלומי לאודישנים לפסטיבל "ויוה לאירוויזיון" בניהולו האומנותי של אלי ניסמן שקיבל אותה לתחרות שהייתה הראשונה בארץ בהקשר עם האירוויזיון ובה ביצעו המשתתפים שירי אירוויזיון וקדם אירוויזיון.
דלומי ביצעה את השיר "סינדרלה" של להקת סקסטה וזכתה במקום הראשון.
הפסטיבל שודר בטלוויזיה וקיבל חשיפה תקשורתית גדולה והקליפ של דלומי מתוך הפסטיבל הגיע למלהקים של כוכב נולד שפנו לאלי ניסמן וקיבלו ממנו המלצה חמה.
ב-2009 אותרה דלומי על ידי הפקת התוכנית "כוכב נולד" לאחר שהוכתרה בעיתונות הדרום כהבטחה והוזמנה לאודישנים בבאר שבע, שאותם עברה בהצלחה.
במהלך התוכנית דורגה דלומי באופן קבוע במקומות הנמוכים בדירוג השופטים המשוקלל, במיוחד בדירוגו של גל אוחובסקי.
ב-30 באוגוסט 2009 ניצחה בגמר התוכנית, עם רוב של 61% מהקולות מול ולדי בלייברג.
באותו גמר ביצעה את השירים "ככלות הקול והתמונה" של דני בסן ו"אני אש" של רן דנקר ועילי בוטנר.
דלומי היא האישה הראשונה שזכתה בגמר אחרי העונה הראשונה ב-2003.
בשנים 2010–2012 שירתה בצה"ל, בלהקה הצבאית "כחול לבן" של חיל החינוך והנוער.
זמן קצר לאחר זכייתה בכוכב נולד החלה דלומי לעבוד על אלבום הבכורה שלה, "קצת אחרת", שכלל גרסאות עבריות לשירים בסגנון דרום אמריקאי וספרדי.
על פי דלומי, הרעיון לאלבום עלה בעקבות תגובת הקהל האוהדת לביצועה לשיר "Cada Dia" במהלך העונה שבה השתתפה ב"כוכב נולד", שיר שבוצע במקור על ידי הזמרת הקולומביאנית מרתה גומז באלבום "בין קירות ביתי" של הפרויקט של עידן רייכל.
לקראת העונה השמינית של "כוכב נולד" הקליטה דלומי את השיר "עכשיו תורי".
השיר יצא לרדיו כסינגל בינואר 2010 וליווה את האודישנים לעונה.
במרץ 2010 הוציאה דלומי את סינגל הבכורה שלה, "תן", שאת מילותיו העבריות כתב גלעד שגב ללחן של השיר "Hoy", שכתב המוזיקאי הפרואני ג'יאן מרקו, ואת גרסתו הפרואנית שרה גלוריה אסטפן.
השיר הפך ללהיט גדול, כבש את מצעדי הפזמונים, הגיע בהם למקומות הראשונים ושהה בהם שבועות רבים.
ביולי 2010 הוציאה סינגל שני, "קצת אחרת", שכתב נתן גושן לשיר "Abrázame Muy Fuerte" שהלחין קיקה סנטנדר.
השיר שחזר את הצלחת הסינגל הקודם וזכה להצלחה רבה במצעדים.
לשני הלהיטים צולמו קליפים ששודרו פעמים רבות בערוץ 24.
בספטמבר 2010, לאחר שני סינגלים בלבד שיצאו מהאלבום, זכתה דלומי בשלושה תוארי "זמרת השנה", האחד במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תש"ע בשיתוף עם ערוץ 24, השני במצעד של רדיו אמצע הדרך, והשלישי במצעד של קליק ישראלי.
"תן" אף נבחר לשיר השנה ב"טקס נבחרי השנה" של ערוץ הילדים.
בנובמבר 2010 יצא הסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה של דלומי, "כך או כך", לשירו של רובי דרקו רוסה הפורטו-ריקני, "Mas Y Mas".
בדצמבר 2010, יצא לאור אלבום הבכורה שלה "קצת אחרת".
בחודשים נובמבר 2010-ינואר 2011 השתתפה דלומי בהפקה "לילה מטורף בפסטיגל" עם השיר "נגמרו לי המילים" שהגיע למקום השני בתחרות.
באפריל 2011 הוציאה דלומי את הסינגל "שלחי אותו", כחלק מהפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
את השיר הפיק ועיבד אורי זך.
השיר זכה להשמעות רבות והגיע למקום גבוה במצעדי הפזמונים השבועיים של רוב תחנות הרדיו.
במהלך שירותה הצבאי, בספטמבר 2011 יצא האלבום "את הבית" של להקת חיל החינוך, ובו השיר "לדבר" בביצועה של דלומי.
בסוף חודש זה זכתה דלומי בשני תוארי "זמרת השנה", האחד במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשע"א, והשני במצעד העברי השנתי של קליק ישראלי.
דלומי סיפרה כי יום לאחר צאת אלבום בכורה שלה, היא החלה לעבוד על אלבומה השני.
ביולי 2012 הוציאה את "תחזיקו", כסינגל הראשון מתוך האלבום.
ב-8 ביולי 2013, יצא לאור אלבום אולפן השני שלה "תחזיקו", באלבום נכלל גם השיר "שלחי אותו" שייצא לראשונה במסגרת הפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר".
בספטמבר 2013 זכתה רוני בעוד שני תוארי זמרת השנה, במצעדים השנתיים של רדיו אמצע הדרך ורדיו קול רגע.
בטקס "נבחרי הילדים 2013" של ערוץ הילדים נבחרה כ"זמרת השנה".
בדצמבר 2013 שיתפה פעולה עם פבלו רוזנברג בדואט חדש שיצא לרדיו "כל אחד יכול".
השיר כיכב בראש מצעדי ההשמעות.
כמו כן, הקליטה גרסת כיסוי לשיר "Royals" של הזמרת הניו זילנדית לורד עבור "המצעד הבינלאומי השנתי של גלגלצ".
באוקטובר 2014 השתתפה דלומי בסיבוב ההופעות השני של המופע המוזיקלי המבוסס על הסדרה "גאליס".
המופע נקרא בסיבוב זה "I LOVE GALIS" והועלה בהיכל נוקיה.
בחודשים נובמבר 2014-ינואר 2015 השתתפה דלומי במופע "משחקי הפסטיגל" עם השיר "הביטו בעיניי".
בדצמבר 2014 נבחרה, בפעם הרביעית, לזמרת השנה ב"טקס נבחרי הילדים" של ערוץ הילדים.
באפריל 2015, נודע כי דלומי יחד עם אליאנה תדהר ולי בירן ייקחו חלק במופע משותף חדש, שעלה בחודש יוני 2015 ונקרא "לוקחים את הזמן" ובו מבצעים השלושה להיטים של הלהקות כוורת והביטלס לצד עיבודים חדשים לקלאסיקות מ"הכבש השישה עשר" וגם להיטים מהשנים האחרונות.
השלושה הופיעו ברחבי ישראל, ואף בלוס אנג'לס שבארצות הברית.
ב-3 במאי 2015, הוציאה דלומי את סינגל הבכורה מאלבומה השלישי, "איש של לילה".
השיר זכה להצלחה ונכנס לפלייליסט של גלגלצ, גם למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'.
בספטמבר 2015 נבחרה לזמרת השנה בטקס נבחרי הילדים בפעם החמישית.
ב-6 במרץ 2016 יצא לאור אלבום האולפן השלישי של דלומי, "תסתכל עליי".
ב-2 ביולי 2018, פרסמה דלומי בדף הפייסבוק הרשמי שלה הכרזה על סינגל שייקרא "כל הזמן", ויהווה סינגל הבכורה לאלבומה הרביעי.
הסינגל יצא מלווה בקליפ ב-4 ביולי 2018. ב-14 בנובמבר, יצא לאור הסינגל "12 בלילה".
ב-3 באפריל 2019, הוציאה את הסינגל "הייתי שרה", וב-20 באוגוסט, הוציאה את הסינגל "רוץ איתי".
ב-18 באוקטובר 2020, הוציאה את הסינגל "רציתי שזה יכאיב".
בדצמבר 2020 כתבה והלחינה יחד עם אביב קורן את השיר "החזקתי לך ת'יד", של הזמר עדן מאירי.
ב-26 במאי 2021, התארחה בשיר "ספסלים" של הצמד אמיר ובן.
בשנת 2022 החלה לעבוד עם המפיק המוזיקלי עמוס בן דוד.
ב-1 במרץ הוציאה את הסינגל "למרות".
באותה השנה לקחה דלומי חלק בספיישל הטלוויזיוני "מחווה לדנה אינטרנשיונל", ששודר לרגל ציון 20 שנה לארגון הנוער הגאה (איגי) ולקריירה המוזיקלית של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל.
היא ביצעה את "דון קיחוטה".
בנובמבר הוציאה את הסינגל "אומץ".
ב-20 במרץ 2023 הוציאה את הסינגל את הסינגל "בדרך אל הים".
ב-8 באוגוסט הוציאה את הסינגל "בסוף זה בא".
ב-31 באוקטובר, בעקבות מלחמת "חרבות ברזל", הוציאה את הסינגל "תחזור", בשיתוף עם עידן רייכל.
ב-31 בינואר 2024, הוציאה את הסינגל "הפרפרים שלי", בשיתוף עם גיל ויין.
ב-11 במרץ הוציאה את הסינגל "קיץ אחרון", בשיתוף עם עילי בוטנר וארקדי דוכין.
ב-15 בספטמבר הוציאה את הסינגל "יש לי מקום".
ב-28 ביולי 2025 הוציאה את הסינגל "קורא לי בלילה".
בנוסף להצלחתה כזמרת, דלומי מטפחת את קריירת המשחק שלה, הן בתיאטרון והן בטלוויזיה, במגוון רחב של סוגות, ובנוסף, גם בדיבוב סרטים וסדרות.
במסגרת אירועי פסטיבל ישראל 2012 השתתפה דלומי במחזמר "המצעד", שהובא מברודוויי והוא כולו בשפה האנגלית.
בחנוכה באותה שנה השתתפה דלומי במחזמר "פיטר פן" בתפקיד וונדי.
ב-2013 שיחקה בתפקיד ליזל, בתו הבכורה של קפיטן פון טראפ, במחזמר "צלילי המוסיקה".
ב-2015 שיחקה בתפקיד דורותי בהופעות הגרסה המחודשת של המחזמר "הקוסם!".
בחנוכה 2016 השתתפה במופע "מותק של פסטיבל" לצד חני נחמיאס, אורנה דץ, טוביה צפיר ואחרים.
בשנים 2016–2018 גילמה דלומי את דמותה של אפונין במחזמר "עלובי החיים" שהועלה בתיאטרון הבימה.
מאז אוקטובר 2017 מגלמת דלומי את נעמי שמר בצעירותה במחזמר "סימני דרך" בתיאטרון הבימה.
בחנוכה 2017 גילמה את דמותה של הנסיכה אאודה במחזמר "סביב העולם בשמונים יום".
בחנוכה 2018 שיחקה בתפקיד מרים במחזמר "שובם של המכבים".
במרץ 2019 החלה לגלם את יעלי חסון בעיבוד של תיאטרון הבימה לסרט "גבעת חלפון אינה עונה" בבימויו של משה קפטן.
בחנוכה 2019 גילמה את דמותה של הנסיכה מריאן במחזמר "רובין הוד ולוחמי הצדק".
מאז אוגוסט 2019 משחקת בהצגה "אביב מתעורר" שמוצג בתיאטרון הבימה, והחל מאוקטובר אותה שנה במחזמר "מאמה מיה!" בתפקיד סופי.
משנת 2021 דלומי משחקת גם במחזמר "בוסתן ספרדי" ובמחזמר "עוד חוזר הניגון", שניהם בתיאטרון הבימה.
באותה שנה גילמה את יוליה בקונצרט-תיאטרון "רומאו ויוליה", פרויקט משותף של תיאטרון הבימה והתזמורת הפילהרמונית הישראלית ששילב בין המחזה של שייקספיר למוסיקה לבלט של פרוקופייב.
במרץ 2022 החלה לשחק בתפקיד הראשי במחזה המוזיקלי "ינטל" בתיאטרון הבימה.
באותה שנה החלה לשחק בתפקיד ראשי במחזמר "השנה היפה בחיי" בהפקת תיאטרון הבימה, ותיאטרון חיפה.
כמו כן, באותו החודש הנחתה לראשונה את אירוע "הפילהרמונית בג'ינס" בהיכל התרבות תל אביב.
בשנת 2023 דלומי שיחקה במחזמר "לילות ברודוויי" בתיאטרון הבימה.
משנת 2024 משחקת דלומי את כריסטינה עוזרת הבית, בהצגה "ג'ולי" בהבימה, לצד אשרת אינגדשט ודין גרבר.
כיום דלומי משחקת את תפקידה של רוקסי הארט במחזמר "שיקגו".
במרץ 2026 תתחיל לשחק במחזמר "היומן".
המבוסס על הסרט והספר היומן.
בשנת 2012 השתתפה דלומי בסדרת הטלוויזיה "אופוריה" בערוץ HOT3, בה גילמה את דמותה של חופית, הליהוק של דלומי לסדרה גרר ביקורות רבות עקב התפקיד הפרובוקטיבי של דלומי בסדרה והתדמית שלה ככוכבת ילדים.
בשנת 2014 שימשה דלומי כשופטת באודישנים של תוכנית המציאות "פרויקט הלהקה".
באותה שנה, החלה לשחק בעונה הרביעית של סדרת הנעורים "גאליס" בדמותה של "מאיה נוריאל", והיא אף מבצעת את שיר הפתיחה במקומו של אביהו שבת, ששר אותו בשלוש עונותיה הראשונות של הסדרה.
בהמשך חזרה לשחק את מאיה בפרק הסיום של הסדרה ששודר ביולי 2016.
ביוני 2015 לוהקה דלומי לצוות המורים בעונה השלישית של תוכנית המציאות "בית ספר למוסיקה".
חודש לאחר מכן, החלה להנחות תוכנית בערוץ הילדים בשם "אם רק תיתן" (בדומה למילים משירה "תן"), שעוסקת בנתינה ועזרה לזולת.
באוקטובר 2015 החל שידורה של העונה השלישית של בעונה השלישית של תוכנית המציאות "בית ספר למוסיקה" של קשת, בה דלומי לקחה חלק כאחת מארבעת המורים, לצד קרן פלס, שרית חדד ויהורם גאון.
דלומי שימשה כמדבבת בשני סרטים: בגרסה העברית של סרט האנימציה האמריקאי "הלורקס", המבוסס על ספרו של דוקטור סוס, שיצא לאקרנים ב-28 במרץ 2012, דיבבה דלומי את דמותה של אודרי בגרסה העברית של הסרט המוזיקלי האמריקאי-קנדי "בחזרה לארץ עוץ" שיצא לאקרנים ביולי 2014, בו נתנה את קולה לדמותה של דורותי.
ביולי 2016 שיחקה בסרטו של שי כנות "ארבע על ארבע".
בשנים 2016–2017 שיחקה בתפקיד ליטל בסדרה הקומית "הרוסים" בערוץ 10.
ב-2018, הנחתה דלומי יחד עם מיקי שמו את התוכנית "טעם של פעם", ששודרה בערוץ האוכל ובערוץ 10.
ב-2020 השתתפה בצילומי הסדרה לנוער "מאנקיז", שעלתה לשידור בערוץ TeenNick, למנויי HOT, ב-2021.
בשנים 2015–2022 שימשה כפרזנטורית של השמפו ותחליבי הרחצה של "נקה 7" מבית חברת סנו הישראלית.
בשנת 2023 החלה לשמש כפרזנטורית של חברת האנרגיה הישראלית "אלקטרה פאוור".
בשנת 2023 שיחקה בסדרת הטלוויזיה הקומית "חאנשי", ששודרה ב-HOT בתפקיד תמרה אישה חרדית נשואה ואמא חברה של ניקי מהמדרשה, לצידם של עליזה חנוביץ' והנרי וינקלר.
בשנת 2023 השתתפה בסדרת הדרמה "שישה אפסים" בכאן 11 כמנחת סדנת ההכנה הקבוצתית לעשירים חדשים, לצד שלמה בראבא, שני קליין ואלון חמאווי.
בשנת 2025 השתתפה בעונה הרביעית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12 לצד הרקדן לוטם מדמוני וסיימה במקום השלישי.
ב-2016, לאחר כחצי שנה של אירוסין, נישאה לאלון וייסמן, רופא עיניים במקצועו.
בנובמבר 2023 נולדה בתם הבכורה.
"זמרת השנה" לשנת תש"ע במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' בשיתוף עם ערוץ 24
"זמרת השנה" לשנת תש"ע במצעד העברי השנתי של רדיו אמצע הדרך
"זמרת השנה" לשנת תש"ע במצעד העברי השנתי של קליק ישראלי
"זמרת השנה" לשנת 2010 בטקס נבחרי הילדים של ערוץ הילדים
"תן" זכה בתואר "שיר השנה" לשנת 2010 בטקס נבחרי הילדים של ערוץ הילדים
"זמרת השנה" לשנת תשע"א במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ בשיתוף עם אתר mako
"זמרת השנה" לשנת תשע"א במצעד העברי השנתי של קליק ישראלי
"זמרת השנה" לשנת 2011 בטקס נבחרי הילדים של ערוץ הילדים
"זמרת השנה" לשנת תשע"ג במצעד העברי השנתי של רדיו אמצע הדרך
"זמרת השנה" לשנת תשע"ג במצעד העברי השנתי של רדיו קול רגע
"זמרת השנה" לשנת 2013 בטקס נבחרי הילדים של ערוץ הילדים
"זמרת השנה" לשנת 2014 בטקס נבחרי הילדים של ערוץ הילדים
"זמרת השנה" לשנת 2015 בטקס נבחרי הילדים של ערוץ הילדים
פרס ע"ש אלה דן לשחקנים צעירים מצטיינים בטקס פרסי תיאטרון הבימה לשנת 2017
פרס ע"ש קרן אהלה הלוי לשחקנים מצטיינים בטקס פרסי תיאטרון הבימה לשנת 2021
פרופ' רוני גמזוּ (נולד ב־27 בינואר 1966) הוא גינקולוג ומנהל ישראלי, המכהן כיו"ר חברת מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים.
בשנים 2015–2024 שימש מנהל בית החולים איכילוב.
שימש גם מנכ"ל משרד הבריאות וראש תוכנית "מגן ישראל" למאבק בנגיף הקורונה בישראל.
גמזו נולד, גדל והתחנך בחולון, להורים שעלו לישראל מאיראן.
אביו השתלב בשוק הצורפות, והאם כעוזרת לגננת.
שם משפחתו המקורי בילדותו היה גם זו לטובה.
בשנים 1985–1988 שירת בצה"ל, בתחילה בחיל ההנדסה הקרבית, ולאחר מכן נשלח לקורס חובשים.
שם, לדבריו, נפתח בפניו תחום הרפואה.
בהמשך התקדם לתפקיד מפקד הקורס, והשתחרר בתור קצין בדרגת סגן.
בשנים 1988–1994 למד רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובאוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר דוקטור לרפואה.
את הסטאז' עבר בבית החולים איכילוב.
בשנת 1996 קיבל תואר Ph.D על מחקר בתחום הפוריות, בשנת 1998 קיבל תואר MHA במנהל מערכות בריאות, בשנת 2002 קיבל תואר שני במנהל עסקים, ובשנת 2008 קיבל תואר ראשון במשפטים, כולם מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1997 החל התמחות בגינקולוגיה ומיילדות בבית החולים ליס לנשים וליולדות, וסיים אותה בשנת 2002. לאחר מכן, בשנים 2003–2005 השלים התמחות־על במִנהל רפואי בבית החולים איכילוב.
בשנים 2007–2008 ביצע התמחות מחקרית בגינקולוגיה באוניברסיטת ראדבוד שבהולנד.
ב־2002, בעודו מתמחה, מונה לסמנכ"ל לכלכלה רפואית בבית החולים איכילוב, ובשנת 2008 מונה למנהל בית החולים הכללי באיכילוב.
במאי 2010 מינה אותו סגן שר הבריאות יעקב ליצמן למנכ"ל משרד הבריאות.
בתקופת כהונתו אירעה שביתת הרופאים בישראל, ובתחילת 2014 פקד את המרכז הרפואי הדסה משבר כספי, שהוביל לצו הקפאת הליכים למרכז.
ב־6 בספטמבר 2015 מונה למנכ"ל איכילוב, המרכז הרפואי בתל אביב ע"ש סוראסקי.
בשנת 2014–2015 כיהן בתפקיד בכיר בחטיבת הבריאות של הארגון OECD, ובשנים 2015–2017 היה מנהל התוכנית הלאומית לבריאות דיגיטלית במשרד הבריאות.
גמזו כיהן כפרופסור חבר בפקולטה לרפואה ובבית הספר לבריאות הציבור, וכפרופסור מן המניין בפקולטה לניהול - כולם באוניברסיטת תל אביב.
תפקידים ניהוליים במערכת הבריאות הציבורית
גמזו כיהן כסמנכ"ל כלכלה רפואית בבית החולים איכילוב, המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (2002–2008), כמנהל בית החולים הכללי באיכילוב (2008–2010), כמנכ"ל משרד הבריאות (ב-2010–2015), וכמנכ"ל בית החולים איכילוב בשנים 2015–2024.
במקביל לתפקידו כמנכ"ל איכילוב, שימש בתפקיד מנהל התוכנית הלאומית לבריאות דיגיטלית במשרד הבריאות בשנים 2015–2017, ובשנת 2019 כיהן כיו"ר ועדת סל התרופות.
באפריל 2020 מונה לאחראי לטיפול בבתי האבות בישראל במסגרת ההתמודדות עם נגיף הקורונה.
הוא הקים את פרויקט "מגן אבות ואמהות" להגנה על אנשי גיל הזהב מהקורונה.
ב־23 ביולי 2020 מונה גמזו לפרויקטור הלאומי לנגיף הקורונה לתקופה של שלושה וחצי חודשים, במסגרת ההתמודדות עם נגיף הקורונה.
הוא עזב זמנית את תפקידו באיכילוב ובמקומו מונו גיל פייר ויצחק שפירא.
עלייה מחודשת בתחלואה הובילה בספטמבר 2020 להחלטת ממשלה, בהמלצתו של גמזו, על סגר בתקופת חגי תשרי.
בנובמבר 2020 סיים את כהונתו כפרויקטור ארצי למאבק בקורונה וחזר לנהל את בית החולים איכילוב.
בספטמבר 2022 הודיע על פרישתו מתפקידו כמנכ"ל איכילוב, ואמר שיישאר בבית החולים בתפקיד הדומה ליו"ר.
ב-21 ביולי 2024 הודיע להנהלת בית החולים איכילוב שיסיים את תפקידו.
בנובמבר 2024 מונה ליו"ר הדירקטוריון של חברת מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים ובמקביל, ליו"ר דירקטוריון התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
בשנת 2016 נולדה לו ולזוגתו קארן ברונר, מנהלת המחלקה לקידום בריאות באסותא, בת בכורה.
רוני הולן (נולד ב-10 באפריל 1958) הוא מתופף ומלחין, מבכירי נגני הג'אז בישראל.
מרצה בבית ספר רימון ובפקולטה הרב תחומית באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים.
החל את דרכו בלהקת הרוק הירושלמית 'דובדבן'.
למד כחמש שנים בפריז, שם שיתף פעולה עם ז'אן לול לוניון, ז'אן פייר דוברבה, מישל בניטה, לואי ואן גינצברג מארסיאל סולל, ג'ורג' ארבניטס ועוד.
היה תלמידו של ז'אן פול ש'יכרלי.
בשנת 1984 היה חבר בתזמורת הביג בנד של מונטה קרלו.
בישראל מנגן הולן שנים רבות בתיאטרון הקאמרי והבימה.
ניגן בהצגות: "גורודיש", "דבר מצחיק קרה", "אותלו", "ההולכים בחושך", "רצח", "הבכיינים", "השחקן", "אהבה וג'אז", "שביט 2000", "עוץ לי גוץ לי", "נמר חברבורות" ועוד.
השתתף במחזות הזמר "קברט", "גברתי הנאווה", "החלילן מהמלין", "אויטה", "קול נדרי", "צלילי המוסיקה", "עלובי החיים", "סיפור הפרברים", "ברנשים וחתיכות", "פיאף", "בוסתן ספרדי", "חברון" ו"שלמה המלך."
השתתף גם בסדרות ג'אז שונות במוזיאון, במשכן, בפסטיבל ג'אז בים האדום וכן ב"ג'אז סרטים ווידאו טייפ" (פסטיבל תל אביב).
בנוסף ניגן בקמפוס בית הספר רימון ובסדרות עם נגנים רבים, בהם דייב ליבמן, בני גולסון, ג'יימס מודי, אפריין טורו, פרנק גמבלה, לו סולוף, סם ריברס, פדרו איטורלדה, פרנק אמסלם, לי קוניץ וג'ף טין וואטס.
השתתף כנגן במספר תוכניות בידור בטלוויזיה: סמי וסוסו, ריצ'רץ', עלי כותרת, זהו זה!, על השולחן, במקום הראשון ועוד.
הולן היה חבר בהרכב הג'אז "משיכת יתר" ומוזמן לנגן בסדרות בתזמורת קלאסיות.
הוא מנגן כסולן ביצירותיו של ירון גוטפריד "Capriole Jazz Suite".
ניגן עם התזמורת הפילהרמונית בערב שהוקדש ליצירותיו של ליאונרד ברנשטיין.
יצר את פרויקט ה'נביא' (משיריו של ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן) שבו כתב מוזיקה מקורית.
כיום חבר בהרכב טריו עם אלי מגן ואבי אדריאן.
הולן כתב שמונה ספרי לימוד, בהם "קצב לכולם אחד ושתיים", "חוברת להכתבות", "רוני הולן מלמד תופים", "פוליריתמיקה לתופים", ומילון המקצבים "Fifty ways to love your drumming".
שניים מספריו תורגמו לסינית ומופצים בחנויות בסין.
הולן הופיע בסין בעיר האסורה (בייג'ינג), שם ניגן מוזיקה שהלחין והעביר כיתות אומן.
רוני הברסון פורטדו דה אראוז'ו (בפורטוגזית: Ronny Heberson Furtado de Araújo, נולד ב-11 במאי 1986) המוכר כרוני, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
הקריירה המקצוענית של רוני החלה בשנת 2004 בקורינתיאנס סאו פאולו, בה שיחק שלוש שנים.
עם תום חוזהו בקבוצה הביעו בו עניין מספר קבוצות אירופיות.
בסופו של משא ומתן, בו נטלו חלק גם מנצ'סטר סיטי, פ.ס.וו.
איינדהובן ופריז סן-ז'רמן, חתם רוני בספורטינג ליסבון.
בספורטינג לא הצליח רוני להשתלב בסגל ושיחק בעונתו הראשונה בקבוצה בשנים עשר משחקים בלבד.
יחד עם זאת השער היחיד שלו באותה עונה נכנס לספרי ההיסטוריה.
רוני, הידוע ברגל שמאל עוצמתית, בעט כדור חופשי שהגיע למהירות של 210.9 קמ"ש - המהירה ביותר אי פעם.
את עונת פתח רוני בהרכב אך עם הגעתו לקבוצה של מגן מילאן לאנדרו גרימי נדחק חזרה לספסל.
בעונתו השלישית בקבוצה שיחק רוני בשישה משחקים בלבד.
בעונת הושאל רוני לעולה החדשה לליגה הפורטוגלית אוניאו לייריה.
עם סיום תקופת ההשאלה ולאחר שסייע לקבוצה להישאר בליגה חתם רוני על חוזה עם הרטה ברלין מהבונדסליגה השנייה והתאחד עם אחיו, שחקן הקבוצה רפאל.
ביולי 2016 שוחרר מהקבוצה עקב עודף שחקנים.
רוני הדר-נגלר (נולדה ב-25 ביולי 1982) היא שחקנית ישראלית.
נולדה וגדלה בתל אביב, אך עברה להתגורר כעבור מספר שנים עם משפחתה בהרצליה.
רוני היא בת בכורה במשפחה של שלושה.
בגיל 17 עשתה מכינת נוער בסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב, ולמדה משחק אצל השחקנית דינה דורון.
מייד עם שחרורה מצה"ל (שירתה בגדוד 77 של חיל השריון ברמת הגולן) – עברה להתגורר בפריז כשנה, שם למדה צרפתית וצילום.
עם שובה לישראל שלחה אותה לביאה הון, הסוכנת שלה מאז ועד היום, לאודישן לסרט הצרפתי-ישראלי "תחיה ותהיה" (מאת ראדו מיכאיליאנו ובבימויו ובכיכובם של יעל אבקסיס ורושדי זם) – וכך קיבלה את תפקידה הראשון.
בסרט היא מגלמת את דמותה של שרה, נערה מבית דתי אשר מתחתנת לבסוף עם שלמה - גיבור הסרט שעלה מאתיופיה - מה שגורם למשפחתה לנתק עמה את הקשר.
לאחר מכן שחקה בשורה של תפקידים, ביניהם - "אהבה מעבר לפינה" בערוץ 2, ושמשה כמנחה וכתבת בערוץ 24, בו הנחתה את מכונת הלהיטים ו-My Music Magazine.
בשנת 2006 התקבלה ללימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב, והיא בוגרת המסלול התלת-שנתי בסטודיו.
בכיתתה למדו בין השאר גם נועה בירון, אלון לוי, שרון טל, נדב נייטס, מיכאל אלוני ועדו ברטל.
במהלך לימודיה זכתה במלגת קרן שרת אמריקה ישראל ובמלגה למצוינות בלימודים ע"ש נחמיה הנדל.
במסגרת הלימודים בסטודיו עברה סדנת משחק מול מצלמה עם משה איבגי, ולאחר מכן השתלמה בסדנת משחק בשיטת צ'בק בהנחיית אלון נוימן ושחר רוזן.
בשנה הראשונה ללימודיה השתתפה הדר בקופרודוקציה הישראלית-צרפתית "סינדרום ירושלים - חומר למחשבה".
הסרט מספר על בחור צרפתי שמגיע לירושלים ולוקה בסינדרום ירושלים.
הדר גילמה את דמותה של שלי, בחורה שעוזרת לו במסעו הרוחני.
בשנה השנייה ללימודיה שיחקה בתפקיד גלי ב"לה לה לנד", הקומדיה המוזיקלית של ערוץ הילדים.
באותה שנה שיחקה במיני-סדרה "מה שנחוץ לרווק", פרי עטה ובבימויה של עירית לינור.
הדר גילמה את דמותה של נגה ארצי, אחותו הצעירה והפוחזת של נמרוד ארצי (דן שפירא).
היא מנהלת רומן עם מיקי (אורן שבו), גבר שמבוגר ממנה בכמה שנים.
בשנה השלישית ללימודיה שיחקה בסדרת המדע הבדיוני לילדים "האי".
היא גילמה את דמותה של רומי, ביתו של התגלמות השטן קאיראן (אורן יאדגר), שמנהלת רומן עם דילן (יון תומרקין).
לאורך העונה היא משטה בצופים ועושה רושם של בחורה טובת לב, ובסופה מתברר שהיא בתו של קאיראן, בן דמותו של השטן (אורן יאדגאר).
בתום לימודיה נכנסה הדר לתיאטרון הקאמרי ושיחקה במחזמר "לילה לא שקט", משירי שלמה ארצי, בבימויה של יעל רונן.
גילי (הדר) ואקי אבני (יאיר) מגלמים זוג שבמשך לילה שלם מנסים לפתור את המשבר בזוגיות שלהם.
בהצגה "האריסטוקרטים" בקאמרי גילמה את דמותה של ימימה, דוגמנית פרוות רוסיה.
שיחקה לצידם של גיל פרנק, לימור גולדשטיין ויחזקאל לזרוב.
במקביל לכך שיחקה במספר הצגות ילדים, ביניהן "הקסם של אורנה", בבימויו של רפי ניב, בתיאטרון אורנה פורת, בה היא מגלמת את דמותה של תותי, מנהיגת חבורת הילדים, ב"אקסודוס" בבימויה של דדי ברון, בה היא מגלמת את דמותה של ניצולת השואה אנה בת ה-16.
לאחר מכן שיחקה בשתי העונות של הסדרה הקומית "בובי ואני" (מאת ובבימוי יובל שגב) בו גילמה את דמותה של דפנה דה פינס, חברתו הנוירוטית והפסיכוטית של עופר צ'יקו (יובל שגב), שיש לו חבר דמיוני בשם בובי (רועי עידן).
התוכנית שודרה תחילה בערוץ ביפ ובעונה השנייה בערוץ 2 בזכיינית קשת.
שיחקה בתפקיד הראשי ב"יותר איטי מלב", סרט הקולנוע העצמאי של יוני זיכהולץ וינאי גוז (2012).
היא מגלמת את דמותה של לילי, סופרת צעירה שמצויה במשבר הספר השני.
לילי מנהלת רומן עם נינו (גיא לואל), במטרה לקבל ממנו השראה לכתיבת ספרה הבא.
בשנים 2013–2019 ובשנת 2024 שיחקה הדר ב"הקלמרים", קומדיית המצבים לילדים של חברת HOT.
היא מגלמת את דמותה של חן בייזר, המורה המחליפה, שלא מקבלת הזדמנות להחליף אף פעם.
השתתפה כמחליפה בהצגה "שחק אותה סם" של תיאטרון באר שבע, בכיכובם של גורי אלפי ועידן אלתרמן, לסירוגין.
ב-2013 השתתפה ב"שבעה ימים", סרט בן שעה מאת ובבימויו של עודד רז.
ביחד עם מאיה גסנר הן משחקות שתי אחיות שחיו בנפרד שנים רבות.
מותה של אמן מאלץ אותן לגור יחדיו וכל בעיות העבר צפות.
כתבה יחד עם אורי אוריין את המחזה "גוש לך" - קומדיה אפלה במערכה אחת.
ההצגה עלתה לראשונה בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא, בבימויו של רותם קינן, וקצרה שבחים רבים.
ההצגה הועלתה בשנת 2010 ורצה לאחר מכן במשך מספר שנים ברחבי ישראל.
בהצגה מככבים הדר, אוריין ויובל סטוניס, המלווים בשני נגנים.
זוהי פרודיה מהירה אשר בה מגלמים שלושת השחקנים עשרות דמויות המתחלפות במהירות.
בפברואר 2014 החלה לגלם את לולי בהצגה "ליפול ברשת", בה היא משתתפת לצד גאיה שליטא כץ.
ההצגה עוסקת בחשיבות האינטרנט בעולמנו, ומסופר בה על חרם שעוברת ילדה והתהפכות עולמה כתוצאה ממשהו שהיא כתבה בצחוק.
ב-2015 השתתפה בסדרה "מיכל הקטנה והמפלצות", המשודרת בערוץ הופ!.
בשנת 2016 החלה להשתתף הסדרה "ילדי בית העץ", בערוץ חינוכית, בתור הדמות טלילה סיבוני.
ב-2017 השתתפה בסדרת הנוער "צפוף" שם משחקת את המורה למתמטיקה, ובסדרה "המלון של פיני" היא שיחקה טבעונית בשם עדשית.
ב-2017 שיחקה בסרט "מועדון החנונים: הסרט".
בשנת 2020 השתתפה בסדרה "יומני היקר" של כאן 11.
בשנת 2021 הופיעה בסדרה הקומית "קופה ראשית" שמשודרת בכאן 11, גילמה את תמרה.
בספטמבר 2023 החלה להשתתף כאחת הדמויות הקבועות בסדרה מלון הוטל, בערוץ כאן חינוכית, בתור אורלי, אשתו של מנהל המלון, גורי (גיא לואל).
בספטמבר 2012 נישאה הדר לאיתי נגלר.
היא התמודדה בבחירות לעיריית הרצליה לשנת 2024 במקום החמישי ברשימת חוזה חדש ולא נבחרה אך מונתה מטעם הסיעה לדירקטוריון "החברה לאמנות ולתרבות הרצליה" ולוועדת השמות העירונית.
עורך: ניר נחום2016–2023ילדי בית העץטלילה סיבוניהטלוויזיה החינוכית הישראליתשירילי דשא, רועי שגב.שירילי דשא, רועי שגב.שירלי דשא, שעיה פורסטנברג.יולי אוגוסט הפקות 2015 פרודים גלי ערוץ 2 דניאל לפין דניאל לפין במאי: דניאל לפין
עורך: בועז רוזנפלד בלאק שיפ הפקות 2012–2019+
2024 הקלמרים חן בייזר HOT אבי בלקין במאי: יוני גרא.
עורכים: אסף פורמן, ירון ארזיחני מור סילברמן 2009 האי, עונה 3 רומי ערוץ הילדים גיורא חמיצר מיכל קופר-קרן במאי: עופר ויצמן.
עורך: ירון ארזי קופרמן הפקות, נגה תקשורת מה שנחוץ לרווק נגה ארצי HOT3 עירית לינור עירית לינור במאית: עירית לינור.
עורכת: טלי הלטר-שנקר גברת הפקות המובילים טלי ערוץ לוגי איציק קריחלי, אורי הלוי, דגנית אטיאס נעם סלונים במאי: רועי פלורנטין.
שנהפרסקטגוריהפרויקטמועמדות2021פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוערהשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומיתילדי בית העץ2022
רוני דותן (נולדה ב-10 באוקטובר 1983) היא שחקנית, זמרת וכותבת ישראלית.
רוני דותן נולדה וגדלה ביבנה.
הוריה הם קיבוצניקים במקור, שעזבו את הקיבוץ ועברו ליבנה.
אמה, רבקה דותן, היא מורה למוזיקה, ממנה ירשה רוני את האהבה למוזיקה.
אביה, ישי דותן, הוא תת-אלוף במילואים בעל עיטור המופת שכיהן כמפקד חיל ההנדסה וכמנהל נתיבי תחבורה ציבוריים.
לרוני אח גדול ממנה בשמונה שנים, בוגר הנדסה בטכניון.
מגיל ארבע רקדה, בסגנונות שונים: מחול קלאסי, מודרני, ג'אז וג'אז מודרני.
למדה ציור, נגינה בפסנתר ועשתה בגרות במחול.
רקדה ב"16 תנועות", להקת המחול הייצוגית של יבנה ויצאה עמה להופעות בחו"ל.
אחר-כך רקדה במשך חצי שנה בלהקתה של סאלי-אן פרידלנד בחולון.
בתיכון שרה בלהקה עם חבריה מבית הספר, הם הופיעו במקומות שונים (מועדון ה'קולטורה', חוף גורדון ועוד).
בצה"ל שירתה רוני דותן כמ"כית וסמלת טירונים.
בתום שירותה הצבאי לקחה קורס משחק אצל חיים בוזגלו ולמדה בסדנה בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
באותה עת שיחקה ורקדה סטפס בהצגה "המפיקים" בתיאטרון הקאמרי.
דותן למדה משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים וסיימה את לימודיה ב-2009. היא זכתה במלגה מטעם "קרן אלי לאון" על הצטיינות בלימודי המשחק בשנת 2009 ובפרס "קרן לאון" על ביצוע ועיבוד במסגרת ערב מלגות שירה באותה שנה.
חלק מההצגות בהן היא משחקת כעת התחילו כהפקות שנה ג' של סמינר הקיבוצים, בהן "פטר והזאב", בתיאטרון אורנה פורת, עליה הייתה מועמדת לפרס התיאטרון לילדים ונוער לשנת 2009 בקטגוריית שחקנית המשנה.
ההצגה "בגלל הלילה", בה היא משחקת, התחילה כהפקה שנה ג' בסמינר הקיבוצים, הציגה כהצגה אורחת בתיאטרון הסימטה ורצה החל מיוני 2012 בתיאטרון הבימה.
ההצגה עוסקת בלילה האחרון בחייה של תרצה אתר, בו היא נזכרת בשלבים שונים בחייה, דותן מגלמת את דמותה תרצה כילדה.
היא מועמדת על תפקידה בה לפרס קיפוד הזהב לשחקנית המשנה לשנת 2012.
ב-2010 דותן שיחקה בהצגה "המזוודה של חנה" בתיאטרון הנפש, בבימויו של האוורד ריפ.
ההצגה מבוססת על סיפור אמיתי בו קיבלו ילדים מיפן מזוודה של ילדה מהשואה - חנה בריידי - ומנסים לברר מי הייתה.
היא גילמה את דמותה של הילדה היפנית מאיקו.
ההצגה זכתה בפרס אסיטז' עבור ההצגה הבינתחומית הטובה ביותר לשנת 2010–2011 והייתה בסבב הופעות בעולם.
ב-2011 דותן שיחקה בהצגה "מזריץ'", שהציגה בתיאטרון המדיטק, בבימויו של איציק ויינגרטן.
היא גילמה את דמותה של אינה המספרת.
ההצגה מספרת על שמונה יהודים שהסתתרו בעליית הגג מעל מפקדת הגסטפו בעיירה מזריץ' שבפולין.
בשנת 2011 השתתפה בהצגה "יופי של עברית", ללימוד השפה העברית, לצידו של אבשלום קור.
באותה שנה החליפה את ציפי שביט בהצגה "101 כלבים וגנבים".
כיום דותן משחקת גם בהצגה "גאווה ודעה קדומה", בתיאטרון הסימטה.
משחקת שלוש דמויות: לידיה – הבת הצעירה והפוחזת, שרלוט – חברתה הטובה ביותר של הגיבורה, וג'ורג'יאנה דארסי – אחותו של דארסי, הדמות הראשית הגברית.
ב-2009 השתתפה בתוכנית "בוחרים מנחה" בערוץ הילדים.
ב-2011 רוני דותן שיחקה בסרט הנשים החרדי "הגדר", בבימויה של טלי אברהמי, שצולם בקייב, אוקראינה.
היא גילמה את דמותה של אלקה, צעירה פוחזת בכפר יהודי.
דודתה אלזה (רות רסיוק) חברה בתנועת ההשכלה היהודית ומשחיתה את רוחה.
אלקה בורחת יחד עם חברתה הטובה לעיר, מפסיקה לשמור מצוות, מתחתנת עם גוי ומשפחתה מנתקת עמה את הקשר.
בסרט שיחקו גם סיגלית תמיר, אלינור פכט, דינה לימון, פנינה ברט-צדקה, אילת קורץ יוסף ומיקי ברקן.
רוני דותן משחקת בתפקיד הנשי הראשי בסרט "גולדברג ואייזנברג", בבימויו של אורן כרמי (2013).
זהו מותחן אורבני בסגנון הפילם נואר המספר על גולדברג (יצחק לאור) שמסתבך עם בחור בשם אייזנברג (גל יהב).
דותן מגלמת את דמותה של נועה, חברתו של גולדברג.
דותן משחקת בסדרת המקור האינטרנטית "הפסיכופת" שתשודר ב־ynet, בשיתוף עם ערוץ אגו, במהלך 2012. זוהי סאטירה על עולם הריאליטי.
הסדרה מספרת על בחור שלוקח באיומי אקדח תריסר בחורות וכולא אותן במרתף ביתו ברמת גן.
הוא עורך להן מבחנים בסגנון תוכניות המציאות, על-מנת לבחור את אשתו לעתיד ואת זו שנכשלה הוא הורג.
נכתב על ידי אלי חביב ודניאל נחנסון, בוים על ידי דניאל נחנסון.
היא מנגנת בפסנתר, שרה ומלחינה מזה שנים רבות, למדה שירה באופן פרטי ובבית ספר רימון ב-2011. למדה משחק מול מצלמה בסדנאות הבמה, בניסן נתיב ובסטודיו גלית רוזנשטיין.
כיום דותן שרה בקפה ביאליק במופע שירים שהפיק דניאל סלומון, היא מבצעת שירים להם כתבה את המילים והלחנים.
לוקחת חלק במאבקים למען זכויות שחקנים ופעילה מזה שנים רבות בארגוני זכויות בעלי חיים, בהם אנימלס והאגודה הישראלית נגד ניסויים בבעלי חיים.
בספטמבר 2013 נבחרה לוועד המנהל של שח"ם.
באוקטובר 2013 הוציאה את "מחכה לשיחה", סינגל מתוך ה־EP הראשון שלה.
בשנת 2017 שיחקה דותן לצדם של אסף גולדשטיין וטל טלמון בסרט האירוטי "זוג יונים" שביים דובר קוסאשווילי, בו גילמה את דמות הפילגש המקיימת יחסי מין משותפים עם בני זוג נשוי במהלך יום הנישואין שלהם.
ב-2018 דיבבה את דמותה של קוטנונת בסרט "פיטר ראביט".
תוכנית/סדרה ערוץ במאי תפקיד שנה הפסיכופת ערוץ אגו בשיתוף ynet דניאל נחנסון נרקיס 2012 בוחרים מנחה ערוץ הילדים 2009
הועלה בהיכל התרבות תל אביב גדי ענבר גדי ענבר דמויות משתנות (החלפה של השחקנית המקורית) 2007 המפיקים תיאטרון הקאמרי מל ברוקס ותומס מיהן מיכה לבינסון דמויות משתנות 2007 שנינו יחד תחת מטריה אחת "פולוספוט" הפקות אבי קורן ועופר שפריר עופר שפריר דמויות משתנות 2005
רוני דונביץ' (נולד ב-8 באוגוסט 1961) הוא סופר, יועץ אסטרטגי וקופירייטר ישראלי.
מחבר סדרת המותחנים רבי המכר "נרדף", "לכודים" ו"עמוק מבפנים".
אביו היה העיתונאי נתן דונביץ'.
בצעירותו עבד כצלם סטודיו במשך שבע שנים.
דונביץ' עוסק בייעוץ אסטרטגי, מיתוג ושיווק.
ניהל קמפיינים פרסומיים עבור ארגונים כגון בנק הפועלים ואינטרנט זהב, כתב וביים פרסומות לטלוויזיה.
עוסק גם בעיצוב גרפי וקופירייטינג.
ב-2007 יצא לאור ספרו "נרדף", הראשון בסדרת בספרי מתח בדיוניים.
הספרים בסדרה מתארים את עלילותיו של אלכס ברטל, דמות בדיונית שפועלת כראש אגף המבצעים במוסד.
המותחן הפך תוך חודשים ספורים לרב-מכר, שזיכה את דונביץ' באות "ספר הזהב" של "התאחדות הוצאות ספרים בישראל".
בעקבות ההצלחה פורסם ספרו הבא סדרה, "לכודים", כסיפור יומי בהמשכים, החל מאוגוסט 2007, במסגרת מוסף העיתון "ידיעות אחרונות", וכן נפתח אתר אינטרנט של העיתון בו נכלל משחק נושא פרסים העוסק בסיפור היומי.
ב-2008 יצא "לכודים" כספר, המבוסס על הסיפור היומי בהמשכים.
ב-2011 יצא ספרו השלישי "עמוק מבפנים".
במסגרת המחאה נגד בנימין נתניהו, יצר את הסיסמה "לך" שצברה פופולריות ברשתות החברתיות.
רוני ברואר הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
אביו, רון, היה כדורסלן אף הוא ששיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ארקנסו ולאחר מכן ב-NBA במשך כשמונה שנים.
ברואר שיחק במדי התיכון המקומי בו למד.
כ העמיד ממוצעים של 26.8 נקודות, 7.5 ריבאונדים ו-4.0 אסיסטים, ונבחר ל.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים בחר ברואר להרשם אוניברסיטת ארקנסו, בה למד עיתונאות ושיחק בקבוצת הכדורסל המשחקת בחטיבה הדרום מזרחית של ה-NCAA (נקראת גם ה-SEC).
במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ארקנסו קיבל ברואר את המספר 10, אותו המספר אותו לבש אביו, כשכיכב בקבוצה בשנות השבעים, והוביל אותה לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות.
כבר בעונת ה שלו היה ברואר לבורג חשוב בהרכב קבוצתו.
הוא היה לשחקן היחיד שפתח בכל 28 משחקיה של הקבוצה, והוביל את הקבוצה בריבאונדים, עם 5.5, אסיסטים, עם 3.4, וחטיפות כדור עם 0.7 למשחק.
נוסף על כל אלו היה ברואר לקלעי השני בטיבו בקבוצה כשרשם 12.2 נקודות למשחק.
הוא גם היה לחוטף ומוסר האסיסטים המצטיין בין הפרשמנים של החטיבה כולה, ודורג שני בין שחקני השנה הראשונה בנקודות ובריבאונדים.
בעונה הבאה, עונת , כבר היה ברואר לקלעי ולחוטף הכדורים המצטיין של קבוצתו.
הוא רשם 16.2 נקודות ו-2.5 חטיפות למשחק, והיה לשחקן הראשון באוניברסיטה שנבחר לחמישייה המצטיינת של החטיבה מאז קרוליס ויליאמסון וסקוטי תורמן שעשו כן בשנת 1995. גם בעונתו השלישית והאחרונה הוליך ברואר את קלעי קבוצתו עם 18.4 נקודות למשחק, והיה לחוטף המצטיין בחטיבה כולה עם 2.6 חטיפות כדור בממוצע למשחק.
ברואר העמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 2006, ונבחר בבחירה ה-14 על ידי יוטה ג'אז.
בעונת הרוקי שלו מיעט ברואר לקבל דקות משחק, ושותף ב-56 משחקים בלבד בהם קיבל 12.1 דקות ותרם 4.6 נקודות בלבד.
במשחקי הפלייאוף אף קיבל פחות קרדיט כשצנחו דקותיו ל-5.1 בלבד.
בעונה הבאה, עונת , החל ברואר לקבל קרדיט רב יותר ממאמנו ג'רי סלואן.
הוא הפך לשחקן חמישייה קבוע ופתח בכל 76 המשחקים בהם שותף לאורך העונה.
הוא תרם 12.0 נקודות והיה חוטף הכדורים המצטיין של קבוצתו עם 1.9 למשחק, והוביל את ה-NBA ביחס חטיפות לאיבודים עם 1.87. במשחקי הפלייאוף פתח ברואר בכל משחקיה של קבוצתו.
הוא סייע ליוטה להדיח את יוסטון רוקטס בסיבוב הראשון ולהעפיל לשלב חצי הגמר המערבי בו הודחה הקבוצה בשישה משחקים מול לוס אנג'לס לייקרס.
בעונתו השלישית בליגה המשיכה מגמת השיפור במשחקו.
הוא שותף ב-81 משחקים במהלך העונה הסדירה ורשם שיאי קריירה של 13.7 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-1.7 חטיפות למשחק.
הוא קבע את שיא הקריירה שלו עם 26 נקודות במשחק מול סקרמנטו קינגס, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במאזן של 48 ניצחונות מול 34 הפסדים.
במשחקי הפלייאוף פגשה יוטה שוב את הלייקרס, והודחה פעם נוספת בסיבוב הראשון.
לאחר שפתח ב-53 משחקיה הראשונים של יוטה בעונת ורשם 9.5 נקודות ו-2.8 אסיסטים, הועבר ברואר ב לממפיס גריזליס תמורת בחירת דראפט עתידית.
הוא שותף בחמישה משחקים בלבד, בהם עלה מהספסל, בטרם קרע את שרירי מיתר הברך וסיים את העונה.
לקראת עונת חתם ברואר על חוזה בשיקגו בולס.
הוא תפקד כמחליפו של קית בוגאנס, והופיע במדי הקבוצה ב-81 משחקים לאורך העונה.
הוא שותף בממוצע ב-22.0 דקות משחק בלבד, בהן הצליח להיות החוטף המצטיין של הקבוצה עם 1.3 חטיפות כדור למשחק, והוסיף 6.2 נקודות.
לקראת עונת , שהייתה עונה מקוצרת של 66 משחקים בשל שביתת השחקנים, נופה בוגאנס מסגל הקבוצה ובמקומו הוחתם ריצ'רד המילטון שנופה מדטרויט פיסטונס.
המילטון בילה חלקים נרחבים של העונה בהתמודדות עם פציעות, ושותף ב-28 משחקים בלבד.
ברואר שותף בכל משחקי הקבוצה וב-43 מהם פתח בחמישייה ותרם 6.9 נקודות ב-24.8 דקות.
במשחקי הפלייאוף הוא שותף כמחליף בחמישה משחקים מששת משחקיה של שיקגו, שהודחה כבר בסיבוב הראשון בתוצאה 4-2 מול פילדלפיה 76'.
לאחר שנתיים בשיקגו, חתם ברואר על חוזה עם ניו יורק ניקס לקראת עונת .
הוא החמיץ את אימונים רבים לקראת העונה החדשה לאחר שנאלץ לעבור ניתוח בברכיו בחודש ספטמבר.
לאחר כחודש וחצי של החלמה, שב ברואר להתאמן והיה כשיר לפתיחת העונה.
ברואר פתח את העונה בצורה מוצלחת, ובחודש נובמבר רשם ממוצעים של 7.0 נקודות ו-3.5 ריבאונדים למשחק, אולם עם שובו מפציעה של אימאן שאמפרט הוא החל לאבד את מקומו ברוטציה של מאמנו מייק וודסון, ובפברואר של אותה העונה הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר תמורת בחירת סיבוב שני בדראפט.
גם באוקלהומה לא מצא ברואר את מקומו, ובסיום העונה הוא עבר לשחק במדי יוסטון רוקטס, אולם נופה גם מסגל יוסטון לאחר כחצי עונה בלבד.
לקראת סיום עונת הוא חזר לשיקגו בולס, וחתם על חוזה עד לסיום העונה.
הוא שותף במשחק אחד בלבד ושיקגו בחרה שלא לחדש את חוזהו.
באוקטובר 2015 נבחר ברואר על ידי סנטה קרוז ווריורס מליגת הפיתוח של ה-NBA בסיבוב השני של דראפט ליגת הפיתוח בשנת 2015.
רוני גנור (1960, חיפה) הוא סופר ילדים ישראלי.
רוני גנור נולד בחיפה והיה חבר בתנועת הנוער השומר הצעיר, במסגרתה הצטרף לגרעין נח"ל.
לאחר שירותו בצבא הגיע לקיבוץ נחשון, שם הוא מתגורר עד היום.
בכתיבה לילדים החל כשעבד כמטפל בבית הילדים בקיבוץ עם ילדי גן וילדי בית הספר היסודי.
גנור היה ממציא לילדים סיפורים בזמן המקלחות ומנוחת הצוהריים.
את הסיפורים נהג להדפיס ולשלוח לעיתוני הילדים כולנו ופילון, והם החלו להתפרסם.
ספרו הראשון – "סיפורי הענק יונתן" הוא בעצם אוסף סיפורים שנולדו בבית הילדים.
גנור למד באוניברסיטת תל אביב קולנוע וחינוך מיוחד.
כיום עוסק בטלוויזיה קהילתית כעורך ורכז, ומלמד בני נוער קולנוע בבתי ספר ובמסגרות בלתי פורמליות.
גנור כותב ספרי ילדים שההומור שולט בהם וסגנונם מערב דמיון ומציאות.
כמעט כל ספריו הופיעו ברשימות מצעד הספרים של משרד החינוך.
גנור נפגש עם ילדים בכל רחבי הארץ ומשוחח איתם על ספריו, חשיבות הקריאה והכתיבה, אגדות ילדים והחוויה שבהמראה על כנפי הדמיון.
שבלול מכוכב אחר; ציורים ועטיפה: איתן קדמי, תל אביב: עם עובד ('טוב לקרוא: סדרה לילדים שכבר קוראים בעצמם'), 1988.
מה קרה לעץ התות?; איורים: עינת פלד, תל אביב: עלמה, תשנ"ד 1994. (הדפסה מחודשת: אור יהודה: כנרת, תשע"א 2011)
ספורי הענק יונתן, ירושלים: כתר ('ראשית קריאה לקוראים מתחילים'), 1995.
טוטי כלב פרסומות; איורים: נעם נדב, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('קריאת כיף'), 1997.
קסמים וכשופים: קֹבץ אגדות; אירה יוליה קיסלב, קריית גת: דני ספרים ('ראשית: סדרת ספרים המיועדת לילדים בראשית הקריאה'), 1998.
להדליק את יולי; איורים: נתן הלפרן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('קריאת כיף'), 1999.
חבורת המערוך בפעולה; איורים: אורי אשי, בני ברק: הקיבוץ המאוחד ('קריאת כיף'), 2007.
רוני בני הוא תא"ל במיל'.
היה מפקד חטיבה 14, מפקד עוצבת בני חיל, ובתפקידו הצבאי האחרון שימש קצין המשטרה הצבאית הראשי בדרגת תא"ל.
שימש כמנכ"ל מתחם סינמה סיטי ראשון לציון.
התגייס לצה"ל בשנת 1980 לחיל התחזוקה ושובץ בבסיס הקריה.
לאחר קורס קצינים שירת כקצין תחזוקה גדודי וכמ"פ מפקדה בגדוד שריון.
בשנת 1985 עבר הסבה לחיל השריון ושירת כמ"פ ובהמשך כסגן מפקד גדוד 430 ("סערה"), בחטיבה 500 (עוצבת כפיר).
בין השנים 1988–1990 היה חניך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וסיים תואר ראשון.
לאחר מכן מונה לקצין אג"ם חטיבתי ובהמשך למג"ד בשריון.
בשנת 1993 מונה לסגן מפקד חטיבה בשריון וב-1996 עבר קורס פו"ם בצבא אנגליה.
כשחזר לישראל מונה למפקד חטיבה 14, חטיבת מילואים של השריון ובמקביל שימש כמפקד המרכז לאימון מפקדות חטיבה (מאמ"ח) של המרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
בשנת 1999 מונה לקצין האג"ם של פיקוד הדרום.
בשנת 2002 מונה למפקד בית הספר לשריון ובמקביל שימש מפקד עוצבת בני חיל.
בשנת 2005 היה חניך במב"ל ובסיום הלימודים החליף את מיקי בראל כקמצ"ר ועלה לדרגת תת-אלוף.
פיקד על חיל המשטרה הצבאית במלחמת לבנון השנייה.
במהלך המלחמה עלו נגדו טענות על מעשים לא ראויים, כגון קבלת לינה בצימר בצפון כטובת הנאה מצד אחד מפקודיו שציפה לקידום, וניתנה לו נזיפה פיקודית.
בהמשך, הועמד לדין על ידי הרמטכ"ל גבי אשכנזי בעקבות הדלפה לתקשורת.
לאחר פרישתו מן הצבא, מונה בסוף 2013 למנכ"ל מתחם בתי הקולנוע סינמה סיטי ראשון לציון.
היא כיהן בתפקיד זה עד לאוקטובר 2015.
רוני (אהרון) דואק (נולד ב-1958 בחיפה) הוא איש עסקים, יזם חברתי ופילנתרופ.
ייסד שורה ארוכה של מיזמים חברתיים.
שימש יו"ר הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול.
חתן פרס ישראל למפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת תשפ"ה (2025).
נולד בישראל, בנם של ניצה ונסים, יליד סוריה.
בשנת 1993 הקים את עמותת "אח-שב ציונות 2000" שפעלה בקרב אוכלוסיית העולים ממדינות ברית המועצות לשעבר ואתיופיה.
במסגרת פעילותה הוקמו מרכזים קהילתיים באתרי הקראוונים בהם שוכנו העולים, שייעודם מתן אפשרות לתרבות ופנאי לאותה אוכלוסייה.
בשנת 1994, הקים את "אלטרנתיב", תוכנית לאומית למניעת שימוש בסמים.
בהמשך, "אלטרנתיב" אומצה על ידי הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול והפכה לתוכנית דגל לאומית בקרב בני נוער.
עד היום השתתפו בסדנאות אלטרנתיב למעלה מ-300,000 משתתפים במאות בתי ספר ומסגרות חינוכיות ברחבי הארץ.
בעקבות רצח ראש הממשלה יצחק רבין, בשנת 1995, יזם עם קבוצת חברים את "ציונות 2000", המפעילה פרויקטים חברתיים מגוונים בכל ברחבי הארץ.
ציונות 2000 שמה לעצמה את האחריות האישית כמטרה, מתוך אמונה שאפשר לעשות, אפשר לשנות, אפשר להשפיע.
במהלך שנות פעילותה הפכה ציונות 2000 לאחד מן הארגונים החברתיים המובילים בישראל ורתמה אלפי מתנדבים, אנשי חינוך וחברה, אנשי עסקים ופילנתרופים וכן מאות חברות עסקיות להקמת מיזמים חינוכיים וחברתיים בכל רחבי הארץ.
אחד מהפרויקטים הראשונים אותו יזמה ציונות 2000 בשנת 1998 הוא "עסקים למען הקהילה" (על"ה), במטרה לסייע לחברות עסקיות לנהל את מעורבותן החברתית באופן המקצועי, המיטבי והמתקדם ביותר.
כיום, מלווים צוותי על"ה למעלה מ-120 חברות ישראליות ובין-לאומיות בשותפויותיהן החברתיות עם המגזר השלישי והמגזר הציבורי במטרה ליצור חברה צודקת ומאוזנת יותר.
כמו כן העמותה פועלת לעידוד יזמות עסקית בקרב מאות בני נוער בסיכון במסגרת פרויקט "עשינו עסק".
פרויקט נוסף אותו מפעילה ציונות 2000 הוא פרויקט "עיר בשינוי", שפועל לקידום ושיפור איכות החיים ביישובים על ידי הפעלת מודל מערכתי לבניית תהליכי שינוי בקהילה המתבסס על העצמה קהילתית ופיתוח ההון החברתי.
מודל העבודה הייחודי מיישם שינוי בתפיסת הניהול – תוך אימוץ גישה מערכתית, עבודה במנהלות – שולחנות עגולים רחבים המייצגים את שלושת המגזרים.
בתהליך הגדרת חזון משותף וקביעת אסטרטגיה לקידום התחום הנבחר, מיפוי מקיף ודינאמי שיהווה את בסיס הנתונים, קביעת תוכנית עבודה מתוקצבת, מדידה והערכת אפקטיביות וכל זאת בשקיפות מלאה וניהול תקין.
התוכנית מביאה לשינוי המתבטא במערך ארגוני רחב המשתף את שלושת המגזרים (ציבורי, שלישי ועסקי) ומאפשר פעולה עם מרב הארגונים ביישוב לקידום התחומים בהם אנו פועלים, תוך איגום משאבים ופעולה מגוונת בה כל מגזר וארגון מביא את יתרונותיו היחסיים.
עד היום פעלה ציונות 2000 במסגרת פרויקט "עיר בשינוי" בעשרות יישובים ברחבי הארץ.
"שיתופים" – המרכז לקידום החברה האזרחית
בשנת 2006 הוקם מרכז שיתופים על ידי רוני דואק ושותפים מציונות 2000, קרן רש"י, ארגון ה-JFNA וקרן גנדיר.
בשנת 2011 הצטרפה לשיתופים קרן חרוב ובשנת 2013 הצטרף להנהלת המרכז מריוס נכט.
מרכז שיתופים מהווה בית מקצועי וצומת של מידע וידע לקהילות החברה האזרחית – ארגוני מגזר שלישי, פילנתרופיה, שותפויות חברתיות והתארגנויות אזרחיות.
מרכז "שיתופים" פועל לחיזוק החברה האזרחית באמצעות פיתוח הניהול החברתי, הרחבת הפילנתרופיה הפרטית וקידום השיח הבין מגזרי.
בתחום הניהול החברתי, מרכז שיתופים מסייע למנהלות ומנהלים חברתיים לממש את ייעוד הארגון באמצעות פיתוח תורת הניהול החברתי, מפגשי למידה מקצועיים והנגשת ידע מעשי.
הידע מפותח על-בסיס ניסיונם של מנהלים חברתיים ובשיתוף טובי המומחים בכל תחום.
בתחום השיח הבין מגזרי, מרכז שיתופים מספק תשתית לניהול והפעלת שולחנות עגולים, העוסקים בסוגיות חברתיות לאומיות – תוך שמירה על עקרונות השיתוף, השוויון והשקיפות.
קידום השיח האפקטיבי, בין שלושת המגזרים – הממשלתי, העסקי והחברתי, מתאפשר בזכות ניסיון מצטבר, ידע ומתודולוגיות ייחודיות שפיתחנו.
בתחום הפילנתרופיה, מרכז שיתופים מעודד מעורבות ותרומה פרטית של בעלי הון ישראליים, מתוך תפיסה של השקעה חברתית אחראית ואפקטיבית.
זאת באמצעות מפגשי למידה וייעוץ לתורמים, פיתוח ידע מקצועי והעלאת המודעות הציבורית לנושא.
שיתופים מקדמת מיזמים לאומיים הפועלים במודל של COLLECTIVE IMPACT ומפתחת מרחבי השפעה המיועדים לארגונים חברתיים.
בשנת 2012 יזם עם מספר שותפים את הקמת תנועת "עורו", תנועה חברתית אשר יצרה קבוצת לחץ לצורך השפעה על קובעי המדיניות וליצירת שינוי בנושאים לאומיים-חברתיים מרכזיים כמו מאבק לשוויון הזדמנויות בחינוך, שוויון בנטל ושלטון החוק.
ב-2013 התאחדה "עורו" יחד עם "השדרה" ו"אג'נדה" לארגון אנו - עושים שינוי.
בשנת 2016 היה שותף להקמת ארגון שמטרתו טיפול בבעיות מרכזיות הדורשות טיפול עומק, בתקציבים גדולים.
הפרויקט הראשון שנבחר לטיפול עומק, הוא מלחמה בזיהומים בבתי חולים.
בשנת 1991 ייסד את "ענבי אילת", מיזם עסקי ראשון מסוגו בשיתוף קיבוץ אילות במסגרתו הוקמה כרם ענבים בשטח מדברי של כ-500 דונם.
כמו כן, הקים דואק את "כרמי ערבה" חברה יזמית שפועלת בתחומים שונים ביניהם שימור מבנים בעלי ערך היסטורי.
החברה רכשה בשנת 2008 את בית לודז'יה, הבית האדום, ברחוב נחמני בתל אביב על מנת לשמרו ולהפכו לבניין דירות ואת בית חנה בשדרות בן-גוריון בתל אביב.
בנוסף, עוסקת החברה בפיתוח הנגב על ידי יזמות תיירותית, והקימה בשיתוף עם רשת "Six Senses" העולמית מתחם אירוח מדברי ייחודי הממוקם על גבעה הצופה על הערבה והרי אדום ליד היישוב שחרות.
יו"ר של מועצת הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול.
תפקיד בו כיהן בתפקיד במשך שלוש שנים.
יו"ר משותף של האספה הכללית (GA) של ועידת איגוד הקהילות היהודיות בצפון אמריקה JFNA 2001 (וושינגטון) ו-2013 (ירושלים).
חבר הוועד המנהל בקרן רש"י.
עמית כבוד במכון שנקר – שותף בהקמת המכון לחקר העיצוב.
במאי 2023 קיבל דוקטור לפילוסופיה לשם כבוד – מטעם האוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2025 הוכרז כזוכה בפרס ישראל למפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת תשפ"ה.
דואק אב לחמישה ילדים: ארבעה מנישואיו לאוולין, ממנה התגרש בשנת 2003, ובן אחד מהשחקנית יעל אבקסיס, עמה היה בזוגיות בשנים 2004–2014.
רוני גלבפיש (נולדה ב-1 באוגוסט 1969, י"ז באב ה'תשכ"ט) היא סופרת, מתרגמת ומאיירת ישראלית.
רוני גלבפיש נולדה בקיבוץ ברור חיל ואחר כך נדדה עם משפחתה ברחבי הארץ.
אביה, גבי בשן, היה עיתונאי כלכלי.
היא למדה בבית הספר אשל הנשיא והתגוררה בבאר שבע.
ב-2023, לאחר טבח שבעה באוקטובר, שבמסגרתו הותקף גם קיבוץ הולדתה, כתבה והתראיינה על כך שאירועי הדמים גרמו לשבר בתפיסת עולמה, ושהיא כבר לא שמאלנית, אלא מחפשת את דרכה מחדש.