tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אדום נפוץ בשימוש להכנת פולנטה.
צהוב זהו הסוג הנפוץ ביותר של קמח תירס.
משמש לבישול סוגים שונים של מאפים.
לבן נפוץ באפריקה ובדרום ארצות הברית.
לכל סוג של קמח תירס יש תכונות וצורת שימוש המתאימה לו.
קמח חומוס הוא קמח העשוי מגרגרי חמצה (חומוס) מיובשים או קלויים, וטחונים.
בכמה מדינות באסיה מכונה קמח זה "גראם".
זהו מוצר יסוד במטבח ההודי, והבנגלי, פקיסטני והוא נפוץ גם במטבח הפרסי.
לקמח חומוס ערך קלורי גבוה יותר משל קמחים אחרים ושיעור חלבון רב יותר.
במטבח הטבעוני משמשת בלילת קמח חומוס ומים בין השאר כתחליף ביצה בתבשילים שונים, למשל להכנת חביתה טבעונית והכנת ציפוי לשניצל טופו.
במטבחי דרום אסיה קמח החומוס פופולרי מאוד ומשמש במאכלים רבים כגון סב, בונדה, צ'ילה (חביתית מקמח חומוס המשמשת כמאכל רחוב בהודו), לאדו, פקורה, פאפאדומס, פטרה ועוד.
באנדרה פרדש משמש קמח חומוס במאכלי קארי הנאכלים לרוב בארוחות בוקר חורפיות יחד עם צ'פאטי או פורי.
לאורך חופי הים הליגורי משמש קמח חומוס להכנת חביתית אפויה הנקראת "פארינטה" באיטליה, "פאינה" בג'נובה ו"סוקה" בצרפת.
במטבח הסיציליאני משמש קמח חומוס להכנת פריטר "פנאלה".
במטבח הספרדי הוא משמש להכנת פריטר חסילונים.
במטבח היווני והקפריסאי הוא משמש כעיטור לקוליבה - מאכל טקסי בלוויות בכנסייה האורתודוקסית המזרחית.
במטבח הפרסי משלבים קמח חומוס בקציצות גונדי.
קמטני זכוכית (שם מדעי: Diploglossidae), היא משפחה של לטאות מסדרת הקשקשאים.
משפחה זו קרובה למיני הקמטניים ובעבר נחשבה לתת-משפחה שלהם.
משפחה זו כוללת 56 מינים.
מינים אלה חיים במקסיקו, מרכז אמריקה, קולומביה ועד לחוף האטלנטי וריו דה לה פלטה.
הם בעלי גוף קטן באורך 6-28 ס"מ.
הם בעלי רגליים קטנות ולסתות קטנות עם שיניים מאחורי הלסת.
הזנב ארוך ומעניק להם שיווי משקל.
רוב המינים חיים ביערות ואחרים חיים בסוואנה או באזורים מדבריים.
הם פעילים בעיקר בלילה וחיים על הקרקע.
מספר מינים במשפחה מתרבים באמצעות השרצה .
קמטני אמריקה או אָנִיאֵלִיִּים (שם מדעי: Anniellidae) היא משפחה ובה סוג יחיד אָנִיאֵלָה (Anniella) ובו 5 מינים.
משפחה זו היא קרובתם של הקמטניים ונמצאת באינפרא-סדרה דמויי קמטן.
הקמטנים האמריקאים הם חסרי רגליים והם חיים בקליפורניה שבארצות הברית ובבאחה קליפורניה, מקסיקו.
בתחילה היו 2 מינים בסוג: המין קמטן קליפורני (Anniella pulchra) והמין קמטן באחה קליפורניה (Anniella geronimensis).
בשנת 2013 התגלו עוד 4 מינים.
הם דומים במראם וגודלם לקמטנים אמיתיים וגחונם בהיר.
הם חיים מתחת לקרקע או בין העלים וניזונים מחסרי חוליות קטנים.
מין קמטן קליפורני (Anniella pulchra)
מין קמטן באחה קליפורניה (Anniella geronimensis)
קמט בזמן הוא סרט פנטזיית הרפתקאות אמריקאי בלייב אקשן של אולפני וולט דיסני מ-2018. הסרט בוים על ידי אווה דוברני, ונכתב בידי ג'ניפר לי.
הסרט מבוסס על הספר "קמט בזמן" של הסופרת מדלן ל'אנגל מ-1962.
העלילה מתמקדת במג מורי, היוצאת למסע בחלל ובזמן במטרה להציל את אביה המדען, בסיוע שלושה יצורים מסתוריים.
סטורם ריד - מרגרט "מג" מורי
אופרה וינפרי - גברת וויץ'
ריס וית'רספון - גברת וואטסיט
מינדי קלינג - גברת הו
לוי מילר - קלווין אוקיף
דריק מקייב - צ'ארלס וולאס מורי
כריס פיין - אלכסנדר "אלכס" מורי
גוגו אמבתה-רו - קייט מורי
זאק גאליפנאקיס - המדיום המאושר
בנוסף, בלאמי יאנג ו-ויל מק'קורמק לוהקו לסרט.
באוקטובר 2010, אולפני וולט דיסני חידשו את זכויותיהם ליצירת עיבוד קולנועי עבור הספר "קמט בזמן", לאחר סרט טלוויזיה ששודר ב-2003 בערוץ "ABC".
בעקבות הצלחתו המסחרית העצומה של הסרט "אליס בארץ הפלאות", האולפנים חיפשו אחר יצירות ספרותיות נוספות אותן הם יוכלו להעלות לאקרנים כסרטי פנטזיה והרפתקאות, וג'ף סטוקוול נשכר לכתוב תסריט עבור "קמט בזמן".
לאחר הטיוטה הראשונה של סטוקוול, ג'ניפר לי נשכרה באוגוסט 2014 להחליף אותו ולסיים את הכתיבה.
קצת פחות משנתיים אחר כך, בפברואר 2016, אווה דוברני נבחרה לביים את הסרט, בעוד ג'ים וויטקר וקתרין האנד ישמשו כמפיקים.
הליהוקים החלו בקיץ, כשאופרה וינפרי החלה במשא ומתן על הצטרפות לסרט.
ב-7 בספטמבר, אושר כי וינפרי, ריס וית'רספון ומינדי קלינג יגלמו את דמויותיהן של שלוש הגברות.
כמה ימים אחר כך, ב-13 בספטמבר, סטורם ריד לוהקה לגלם את מג, הדמות הראשית.
גוגו אמבתה-רו וכריס פיין לוהקו באוקטובר לגלם את הוריה של מג, וב-1 בנובמבר הוכרז על ליהוקם של זאק גאליפנאקיס, אנדרה הולנד, לוי מילר, דריק מקייב, בלאמי יאנג, רוואן בלנצ'ארד וויל מק'קורמק לתפקידים שונים.
למחרת, אושר ליהוקו של מייקל פניה לתפקיד נוסף.
שלב הצילומים החל ב-2 בנובמבר.
סצ'ליסר נשכר לעמדת הצלם, ונעמי שוהן שימשה כמעצבת הפקה.
הצילומים נעשו בניו זילנד ובאולפנים בלוס אנג'לס, והם תמו ב-26 בפברואר.
ספנסר אווריק נשכר למלאכת העריכה, ועל עבודת האפקטים מיוחדים הופקד כאחראי ריצ'רד מקברייד.
הצגת הבכורה של הסרט התקיימה ב-26 בפברואר 2018 בבית הקולנוע "El Capitan" שבעיר לוס אנג'לס.
בצפון אמריקה, החלו הקרנות הסרט באופן רשמי ב-9 במרץ, כשבמקור הפצתו יועדה ל-6 באפריל.
בישראל, הסרט לא זכה להפצה בבתי הקולנוע.
תקציב הסרט, בשילוב עלויות ההפקה והשיווק, נעמד על $250,000,000. בעוד הדסק הכלכלי של "Yahoo!" העריך כי ההפסדים של דיסני נעמדים על בין 86 ל-186 מיליון דולרים, האתר "Deadline" טען כי בחישוב כל ההוצאות וההכנסות ההפסדים נעמדים על כ-$130,000,000.
הוא משמש כיום לעיתים קרובות כתחליף נטול גלוטן לקמח חיטה, או כמקור לעמילן עמיד, שזכה לפרסום בעקבות מגמות תזונה מסוימות כדוגמת דיאטה פלאוליתית או דיאטת התזונה המקורית (Primal diet), ובעקבות כמה מחקרים תזונתיים עכשוויים.
בשל השימוש בבננות ירוקות יש לקמח בננה טעם עדין מאוד של בננה, אך עם החימום הוא מקבל ריח של אדמה אחרי הגשם ואינו מזכיר בננה.
יש לו גם מרקם המזכיר מיני קמח חיטה קלים והוא זקוק לכ-25% פחות נפח, ובכך הוא תחליף טוב לקמח לבן וקמח מלא לבן.
קמח בננה מיוצר בדרך כלל מבננות ירוקות, שאותן מקלפים, מקצצים, מייבשים ואחר כך טוחנים.
תהליך זה ניתן לביצוע באופן מסורתי ידנית, כשאת הבננות מייבשים בשמש, מייבשים בתנור, או במייבש מזון, ולאחר מכן לטחון במכתש ועלי או עם מטחנה מכנית.
לייצור קילוגרם אחד של קמח בננה נדרשים בין 8 ל-10 קילוגרם של בננות ירוקות.
בעשור השני של המאה ה-21 החל באפריקה ובאמריקה הדרומית ייצור תעשייתי בקנה מידה גדול תוך שימוש באותה מתודולוגיה בסיסית.
צ'ילה פיתחה שיטה חלופית לייצור קמח בננה תוך שימוש בפסולת של בננות בשלות.
חוקרים צ'יליאנים פיתחו תהליך המשתמש בקליפות בננות בשלות על מנת להוסיף סיבים תזונתיים לפרי הבננה הבשל, שאין לו את תכונת העמילן העמיד של בננות ירוקות.
אף שחסר במוצר עמילן עמיד, יש לו יתרונות ברורים על אבקת בננה.
אבקת בננה מיוצרת ממחית של בננות בשלות מאוד העוברת ייבוש וטחינה ולכן אין בה את הסיבים של קליפת הבננה או את העמילן העמיד של קמח בננה ירוקה.
באופן מסורתי יוצר קמח בננה כחלופה לקמח החיטה היקר בחלקים שונים של אפריקה וג'מייקה.
כבר בשנת 1900 נמכר קמח בננה במרכז אמריקה תחת שם המותג מסוארינה (Musarina) ושווק כמרפא לאלה עם בעיות בטן וכאבים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה בחנה מחלקת החקלאות של ארצות הברית תוכניות לייצר קמח בננה כתחליף לקמח חיטה וקמח שיפון.
קמח בננה מיובא או מיוצר על ידי חברות אמריקאיות ואוסטרליות, "קבוצת החקלאות הבינלאומית" (International Agriculture Group) ו"אבולוציה טבעית" (Natural Evolution).
קמחים אלה משווקים כאלטרנטיבה נטולת גלוטן לקמח המבוסס על חיטה לאלו הסובלים ממחלת צליאק ואלה שבוחרים בדיאטה נטולת גלוטן.
הם גם משווקים כמכילים מרכיבים טבעיים בלבד וכמקור טבעי לעמילן עמיד.
בשל תכולת העמילן הגבוהה יש לקמח בננה תכונות בישול ואפייה מעולות המאפשרות לו להחליף קמח חיטה וקמחים אחרים.
עם זאת, אפילו במוצרים מבושלים כמו פסטה, הוספת קמח בננה מגדילה את כמות העמילן העמיד בכמויות משמעותיות.
קמח בננה זכה לתשומת לב חוקרי תזונה ותזונאים כמקור מעולה ושימושי של עמילן עמיד.
עמילן עמיד מתייחס לעמילן שאינו מעוכל – הוא אינו נספג במעי הדק, אבל מגיע למעי הגס, שבו הוא פועל כסיב תזונתי מתסיס.
בקמח בננה יכול להיות תכולה גבוהה של עמילן עמיד (>60%) או תכולה נמוכה של עמילן עמיד (<10%), כתלות בתהליכי הייבוש של המרכיב הספציפי.
בקמח בננה משתמשים לעיתים קרובות כמו שהוא, למשל בשייקים או בחטיפי אנרגיה, משום שהבישול עלול להקטין את תכולת העמילן העמיד.
מזון לבעלי חיים וייצור דבקים
קמח בננה משמש כמזון לבעלי חיים בחלקים שונים בעולם.
במיוחד, הוא משמש כמרכיב בתחליפי חלב לעגלים.
החברות "דיינסטי ייצור ושיווק קמח בננה" (Dynasty Banana Flour Manufacturing and Trading) בפיליפינים ו"מוצרי טאג' אגרו" (Taj Agro Products) בהודו מייצאים קמח בננה לרחבי העולם לשם שימוש במזון לבעלי חיים (שבו הוא פועל כחומר מקריש) ולשימוש בייצור דבקים, בייחוד דבק לעץ לבוד.
קמח בננה היה זמין מסורתית באפריקה ובאמריקה הדרומית, הן מייצור מסורתי והן מייצור מסחרי.
המוצר התפרסם ברחבי העולם כמרכיב מסחרי על ידי חברות כדוגמת "קבוצת החקלאות הבינלאומית" (שבסיסה בארצות הברית).
חוקרים ואנשי ממשל במדינות שונות הציעו לייצר קמח בננה כפתרון לשיעורי הפסולת הגבוהים ביבולי הבננה.
חלק גדול מהיבול הם בננות בוסר ירוקות והן מוגדרות כפסולת ונזרקות כיוון שאינן מתאימות למכירה או לייצוא.
פסולת של בננות ירוקות עדיין מתאימות לייצור קמח בננה, ואם משתמשים בהן למטרה זו, מצמצמים בצורה משמעותית את הפסולת בייצור בננות.
כך, מגדלי הבננות יכולים להשיג רווחים גדולים יותר מהיבולים שלהם, ההשפעה על הסביבה של יבולים אלו תפחת, וייצור המזון העולמי יגדל כשייעשה שימוש במזון שנזרק לאשפה בעבר.
בצ'ילה החלו בייצור קמח מבננות בשלות מדי העשוי גם מקליפותיהן.
פעולה זו עשויה להפחית פסולת באמצעות שימוש בבננות שבדרך כלל מושלכות לזבל, משום שלא נמכרו או שהן מבשילות מדי בטעות, כפי שקורה לכ-20% מהבננות המשווקות.
בדרכים אלו יכול קמח בננה לצמצם את כמות הפסולת בשני הקצוות של תהליך ייצור הבננות.
ייצור בננות היה קשור בתודעה הציבורית במשך שנים רבות בניצול של עובדים עניים במדינות העולם השלישי.
ייצור קמח בננה קשור באופן טבעי קשר הדוק לחששות אלו, כיוון שחלק מהצרכנים חוששים מהמקור של הבננות שמהם מייצרים את הקמח שהם צורכים.
עם זאת, מגדלי בננה מרכזיים רבים הסכימו לפעול לפי הכללים של סחר הוגן, שהוכח כי הוא משפר את רווחת העובדים.
קמח עצמות משמש כדשן אורגני לצמחים או כתוסף תזונה לבעלי חיים.
הדישון משתחרר באיטיות, התרומה העיקרית של קמח העצמות היא הזרחן והחלבון הכלולים בתערובת.
קמח עצמות הוא תוסף מזון או דשן המופקים על ידי תוצרי לוואי מן הטבע.
ניתן להשתמש ברוב החוות החקלאיות לייצור קמח עצמות.
תהליך ההכנה של התערובת, מבוצע על ידי טחינה של עצמות בעלי חיים ומוצרי פסולת ביתיים.
הכנת קמח העצמות מבוצעת בחוות ייעודיות אשר משלבות אספקה של עצמות ושל זרעים.
קמח עצמות יחד עם מגוון קמחים אחרים, בעיקר קמח בשר, משמש כתוסף תזונה לבעלי חיים.
הוא משמש כדי להאכיל חיות אשר אינן מעלות גרה.
קמח עצמות במקור, שימש כתוסף סידן תזונתי אנושי.
במחקרים שפורסמו בשנות השמונים נמצא כי מרכיבים רבים בקמח העצמות היו מזוהמים בעופרת ובמתכות רעילות אחרות, ולכן הקמח אינו מומלץ עוד כמקור סידן.
בתור דשן, קמח עצמות הוא גם מקור מצוין לסידן, אך אינו מספק מספיק חנקן כדי להועיל לצמחים.
על פי מחקר שנערך לאחרונה באוניברסיטת המדינה של קולורדו.
צמחים יכולים להשיג זרחן מקמח עצמות אם ערך pH של האדמה נמוך מ-7.0 (אדמה חומצית).
בדישון, בחקלאות יחס ה-NPK (חנקן-זרחן-אשלגן) של קמח עצמות, יכול להשתנות.
בקרה נאותה על התערובת יכולה להפחית מזהמי סלמונלה.
כדי למנוע את התפשטות מחלת הפרה המשוגעת - ספגת המוח (BSE).
השימוש בפטריות המיקוריזה נועד כדי להפוך את החומרים התזונתיים בדשן לזמינים לצמח, פטריות המיקוריזה חודרות לשורשים ומפרקות את התרכובות המכילות את הזרחן לספיגה וניצול קל יותר, והצמחים מספקים חזרה לפטריות המיקוריזי חומצות אמינו וסוכרים.
תהליך ייצור של קמח עצמות הוצע לראשונה בסביבות שנת 1840 על ידי יוסטוס פון ליביג (המסת עצמות בעלי חיים בחומצה גופרתית) ובא לידי שימוש לראשונה בבריטניה על ידי הכומר ג'יימס רוברטסון בעיירה אלון, אברדנשייר בסקוטלנד בשנת 1841.
באירופה של המאה ה-19 היה ייצור בקנה מידה גדול וסחר בינלאומי רב בקמח עצמות החיוני להתפתחות החקלאית.
קמוקו קמארה הוא כדורגלן עבר גינאי ששיחק בעמדת השוער.
קמארה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת קאלום סטאר מליגת העל הגינאית.
בקיץ חתם בהארלבקה (כיום זויד-וסט-ולאנדרן).
בקיץ , קמארה חתם בבני סכנין מליגת העל.
קמארה, היה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע המדינה.
שנה לאחר מכן, חתם במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית.
בקיץ , קמארה חזר לגינאה וחתם באפיה.
בהמשך הקריירה, קמארה שיחק באמאזולו, דנדי יונייטד, איסט סטירלינגשייר, שולה ואורויה.
קמארה, היה חלק מסגל נבחרת גינאה משנת , והיה חבר בה במשך 15 שנה.
קמארה השתתף עם הנבחרת בארבעה גביע אפריקה לאומות.
לזכותו של קמארה, 75 הופעות בנבחרת גינאה והוא מדורג רביעי ברשימת שיאני ההופעות הנבחרת בכל הזמנים.
ליגת העל הגינאית: , ,
קמחית, הייתה אישה צדקת שחיה בימי בית שני, ואמם של שבעה בנים ששימשו בתפקיד הכהן הגדול בבית המקדש השני, ביניהם ישמעאל, יוסף וישבב (ששימשו שניהם בתפקיד יום אחד בלבד), וכן שמעון ויהודה.
קמחית מצוינת לשבח בגמרא במידת הצניעות שלה ובהקפדתה על כיסוי הראש.
סיפורה היה מקור למדרשים, אגדות ואף פסיקות הלכה למעשה.
המהרש"א מזהה את בנה, הכהן הגדול רבי ישמעאל בן קמחית, עם הכהן הגדול הידוע רבי ישמעאל בן פיאבי.
משכך, הוא אומר כי פיאבי היה שם אביו של רבי ישמעאל, ואשתו קמחית.
במסכת יומא מבואר שלקמחית היו שבעה בנים ששימשו בכהונה גדולה ושאלוה חכמים "מה עשית שזכית לכך?" וענתה להם "מימַי לא ראו קורות ביתי קלעי שערי", כלומר שהחמירה מצניעות ומידת חסידות, עד כדי כך שאפילו לבדה בביתה לא פרעה את שיער ראשה.
במדרש רבה מסופר באופן דומה כי בזכות צניעותה של קמחית זכו בניה לכהונה גדולה: ושם מובא סיפורם של שמעון בן קמחית ששימש בכהונה הגדולה, ואחיו שהחליפו היה לפי המדרש יהודה בן קמחית.
בעקבות סיפורה של קמחית במקורות, נחלקו הפוסקים בשאלה האם מצד הדין חיוב כיסוי הראש הוא רק בשעה שהאישה יוצאת מחוץ לביתה, וכן סובר התוספות, או שחיוב כיסוי הראש הוא אף בתוך הבית, וכך משמע מדעת הרמב"ם.
החתם סופר פסק, שהואיל ומנהג הנשים להחמיר ולכסות את ראשן אפילו בחדרן שבביתן, נחשב הדבר כדין גמור, וכל הנשים חייבות לכסות את ראשן אפילו בתוך חדרן.
בזוהר מחמיר מאוד בעניין כיסוי ראש אפילו בתוך הבית, וכן הביאוֹ להלכה המגן אברהם, וכן פסק המשנה ברורה.
יש מהאחרונים שמקילים, ולדעתם מעיקר הדין מותר לאישה ללכת בתוך ביתה ללא כיסוי ראש, ובתנאי שרק בני ביתה יראו אותה ולא אנשים זרים, וכך סובר בעל האגרות משה (אך גם האגרות משה בעצמו כותב ש"מן הראוי להחמיר").
קמח מניטובה, , המוכר גם בשם "קמח אמריקאי" או "קמח חיטה אדום" (בארצות הברית), קרוי על שם מחוז מניטובה, בדרום-מערב קנדה, אשר נחשב למקור זן חיטת המניטובה.
החיטה, שעמידה מאוד לקור, מניבה קמח שנחשב לקמח "חזק", להבדיל מקמחים אחרים "חלשים" יותר: חוזק הקמח מצוין על ידי ערך "מקדם W" שנמדד עם מכשיר אלוואוגרף , המודד ערכי חוזק של קמחים: ככל שהערך גבוה יותר, הקמח חזק יותר.
לקמח חלש ערך W נמוך מ-170, בעוד שלמניטובה ערך W הגבוה מ-350.
קמח המניטובה קיבל את שמו מאזור הייצור בו גדל במקור זן חיטה חזק ועמיד לקור: מניטובה, מחוז בדרום-מערב קנדה, הקרוי, במקור "Manitou", שמשמעו בקרב שבטי האלגונקוויאן (אנ') במחוז אוטאווה שבקנדה: "כוח החיים הרוחני והבסיסי".
כיום, כל הקמחים בעלי ערך W > 350 מוגדרים כמניטובה, ללא קשר לאזור הגידול של החיטה או לזן החיטה.
המאפיין העיקרי של קמח מניטובה הוא התכולה הגבוהה יחסית של חלבונים בלתי מסיסים (גלוטן וגליאדין), אשר כאשר הם באים במגע עם נוזלים בשלב הלישה, הם מייצרים גלוטן.
לכן זהו קמח עשיר בגלוטן ועני בעמילן.
הגלוטן יוצר רשת חזקה, שבבצקים מוחמצים שומרת על גזי ההתפחה, ומאפשרת לבצק להתפתח במידה ניכרת במהלך האפייה; פסטה, לעומת זאת, שומרת על העמילנים, דבר שיהפוך את הבצק לדביק ויאפשר לו להתבשל לדרגת אל דנטה.
ניתן להשיג את קמח המניטובה באריזות תעשייתיות וגם באריזות לשימוש ביתי; הקמח משמש אופים מקצועיים וגם חובבים, קונדיטורים ופיצריות.
על פי החוק האיטלקי ומספר שינויים שהוכנסו בו על ידי משרד החקלאות האיטלקי ניתן לייצר פסטה לצריכה ביתית (למעט פסטה טרייה) אך ורק עם חיטת דורום.
אך במדינות אחרות, קמח מניטובה משמש גם בתעשיית הפסטה המכילה ביצים.
טחנות קמח משתמשות בו לעיתים קרובות כדי 'לחתוך' (לערבב עם קמחים מזני חיטה אחרים) קמחים אחרים, ובכך להגדיל את מקדם ה-W הכולל של הקמח.
המאפיין העיקרי של בצק מקמח מניטובה הוא החוזק שלו, שבשילוב עם תכולת חלבונים גבוהה וכושר ספיגה גבוה של מים, הופך אותו למתאים לתהליכי אפייה מורכבים ביותר.
הבצק יהיה גמיש וחזק יותר מבצק מקמחים אחרים (או "קשה"), והוא מתאים להכנה של מאפים שונים, קרואסונים, סופגניות ולחם צ'פאטי הודי, לחמים מסוימים (כגון: בגט צרפתי, פנטונה ופנדורו), פיצה בתפיחה ארוכה, פוקאצ'ה או עוגות גבינה לפסחא ופסטות מיוחדות.
בישראל נהוג במיוחד להשתמש בקמח המניטובה לאפיית לחמי מחמצת, הזקוקים לכמות גבוהה של מים.
קמח מניטובה משמש גם כבסיס להכנת סייטן, המשמש צמחונים וטבעונים כמקור חשוב לחלבון.
קמח חיטה מלא (להלן: קמח מלא) הוא קמח הנטחן מרכיבי החיטה (מלבד דורום) השונים - הסובין, הנבט והאנדוספרם.
ההגדרות וההרכב של קמח מלא משתנות ממקום למקום.
ארגון הדגנים והגרעינים הבינלאומי מגדיר קמח מלא כקמח בו נשמר היחס בין המרכיבים המקוריים של החיטה.
עד ל כל הקמח היה קמח מלא.
למעשה, האמצעים לייצור קמח לבן לא היו קיימים.
מראשית ההיסטוריה של הקמח, עת נטחן הקמח באמצעות אבני ריחיים, לא ניתן היה להפריד את מרכיבי החיטה כך שייווצר קמח לבן.
גוון הקמח היה אפור, הוא הכיל את כל רכיבי החיטה והתקלקל במהירות.
כבר ביוון העתיקה וברומא, נחשבו לחמים בהירים יותר כאיכותיים יותר.
על מנת לאפות לחמים בהירים היה צורך בקמח בהיר יותר.
על מנת להגיע לתוצאות כאלו, היו הטוחנים מסננים או מנפים את החיטה לאחר ריסוק ראשוני בריחיים.
אולם כבר במהלך הריסוק הראשוני רוב הנבט נמעך יחד עם האנדוספרם, ובניפוי ניתן היה להסיר רק חלקים מהסובין - בדרך כלל הגדולים ביותר, כך שהתוצאה הסופית הייתה - בהתאם להגדרות הקיימות כיום - קמח מלא.
קמח גס - שלא נופה כלל בתהליך הטחינה, יצר לחם שצבעו שחור ושחק את השיניים.
עם זאת, ככל שצבעו של הקמח בהיר יותר הוא נחשב איכותי יותר, לכן היו טוחנים שפיתחו שיטות להונאה והבהירו את הקמח באמצעות ערבוב באבקת אלום, גיר או אבקת עצמות.
יצירת קמח בהיר דרשה תהליך ניפוי ארוך ויקר, שגם אחריו נטה הקמח להתקלקל תוך כמה שבועות, בשל חימצון חומצות השומן שנותרו בו.
כתוצאה מכך נדרשה טחינה תדירה ומקומית של קמח, וטחנות קמח נמצאו בכל עיר.
עם המצאת טחנת הגלילים באמצע המאה ה-19 והתפשטותן בשנות השמונים של מאה זו, ייצור הקמח המלא כמעט ונעלם במהלך רוב המאה ה-20. בשנת 2000 היה ייצור קמח מלא בארצות הברית כ-2% מסך ייצור קמח החיטה, ורק כ-7% מהאוכלוסייה צרכו לפחות 3 מנות של דגנים מלאים ליום.
כבר בראשית המאה ה-20 היו חוקרים ששמו לב כי אצל אוכלוסיות שעברו לצרוך בעיקר קמח לבן הופיעו תוך זמן קצר בעיות בריאותיות שזכו לכינוי "המחלות המערביות" (מחלות לב, שבץ, סוכרת, הפרעות במערכת העיכול ועוד).
כבר ב-1892 טען הרופא האנגלי תומאס אלינסון כי יש לחזור לשימוש בקמח מלא.
בעשורים הראשונים של המאה ה-20 הכירו גם ממשלות רבות בקשר שבין צריכת קמח לבן לבין מחלות שונות.
כתוצאה מכך, חייבו ממשלות את יצרני הקמח הלבן להעשיר אותו ברכיבים תזונתיים, בעיקר ויטמינים.
נכון לתחילת המאה ה-21, זהו תהליך מנדטורי ב-64 מדינות ברחבי העולם.
עם זאת, הערכים התזונתיים של קמח לבן עדיין נמוכים משל קמח מלא, בעיקר במינרלים ובסיבים תזונתיים.
עם עליית המודעות לבריאות בקרב חלקים מהציבור, עלתה הדרישה למוצרים מקמח מלא, דרישה המגיעה מציבור בעל מודעות בריאותית גבוהה יחסית.
בשלהי המאה ה-20 הגיבה תעשיית המזון לדרישות הצרכנים.
בין השנים 2000 ל-2011 התרחשה עלייה עולמית של 1960% בהשקות מוצרי דגנים מלאים.
בארצות הברית, הגידול בייצור מזון דגנים מלאים כמעט שילש את ייצור הקמח המלא משנת 2002 עד 2011.
בעוד שלתהליך הטחינה של קמח לבן קיימים נהלים מבוססים היטב ולפיכך תוצרים אחידים, מושפע הקמח המלא מהבדלים בזני החיטה (ואף ביבולים) מהם נטחן הקמח, משיטות הטחינה ומהתהליכים שהקמח עובר במהלך ייצורו.
יתר על כן, בקמח מלא מתקיימת פעילות אנזימטית, והוא מכיל שומנים ונוגדי חמצון שלא קיימים בקמח לבן, אשר משפיעים על תגובותיו לאחסון, להתפחה ולאפייה.
המשמעות היא שלקמחים מלאים שאינם מאותה אצווה עשויות להיות תכונות שונות.
לכן, קמח מלא מציב אתגרים ייחודיים הן לתהליך הייצור והן לשימוש בו לאפייה.
במהלך טחינה בגלגלת, המאפיינים הפיזיים של גרעיני החיטה כגון אחידות בקשיות וגודל הגרעין, חשובים לטחינת החיטה לקמח, מכיוון שהם ממקסמים את ההפרדה של הסובין מהאנדוספרם.
מטחנות הגלילים פועלות בצורה מיטבית עם חיטה אדומה בעלת זרעים קשים.
כתוצאה מכך רוב החיטה המגודלת כיום שייכת לזן חיטה זה.
פרמטרים אלה עשויים שלא להיות חשובים בטחינה של קמח מלא, שכן הפרדת רכיבי הגרעין אינה מטרה.
לכן, לעצם פעולת הטחינה של קמח מלא, אין חשיבות לזן החיטה ממנו נטחן הקמח.
עם זאת, הסובין של חיטה אדומה קשה ומריר יותר יחסית לחיטה לבנה ומשפיע על טעמו ומרקמו של הקמח המלא.
ברמת הגנוטיפ, בחירת זן חיטה לייצור קמח מלא מציבה כמה אתגרים.
התכונות של הקמח המתקבל כגון ספיגת מים וחוזק גלוטן, הן מדד חשוב בבחירת החיטה, אך נתונים כאלה, שמבוססים עבור קמח לבן, עלולים שלא לחזות במדויק את הביצועים של זן החיטה ביישומו בקמח מלא.
צבע הסובין אינו משפיע על ייצור קמח לבן, אך בעל השפעה מהותית על קמח מלא.
צבע המעטפת של גרעיני חיטה יכול להשתנות מלבן ועד שחור או מאדום לכחול.
רוב החיטה המסחרית מסווגת כאדומה או לבנה.
רוב החיטה המיוצרת בארצות הברית היא אדומה, ולכן רוב הקמח, כולל קמח מלא, נטחן מחיטה זו.
למרות שהרכבן הכימי דומה, קמח מלא המופק מחיטה אדומה מייצר לחם כהה ומריר יותר והצרכנים מעדיפים לחמים מקמח מלא שנטחן מחיטה לבנה.
עם זאת, מאפינס העשויים מקמח חיטה אדומה נתפסים בעיני הצרכנים כיותר בריאים.
החלקים החיצוניים של גרעין החיטה משפיעים על תוצאות האפייה בקמח מלא הן פיזיקלית והן כימית.
לפיכך, כימות התכונות הללו משמעותי בבחירת זני חיטה שיתאימו ביותר לאפייה.
במחקר שנערך בשנת 2001 נותחו תכונות ואפייה ב-11 זנים של חיטות חורף ו-12 חיטות אביב, הגדלים בארבעה מקומות שונים, תוך שימוש בהם הן לקמח לבן והן לקמח מלא.
הממצאים הראו כי המתאם של משתנים רבים בין קמח לבן לקמח מלא היה מובהק, אך מקדמי המתאם היו מגוונים מאוד.
למשל, מקדמי המתאם של ספיגת מים ונפח הכיכר (בטרם אפייתה) נעו מ-0.17 ל-0.81 ומ-0.08 עד 0.72, בהתאמה, תלוי בזן ובשנת היבול.
למשל, השבריריות של הסובין, קרי גודל החלקיקים אליו ניתן לטחון אותו, משתנה בין זנים, כשזנים עם פריכות נמוכה מפיקים לחם באיכות גבוהה יותר.
החלקים החיצוניים של הגרעין מכילים גם תרכובות כימיות שונות ואנזימים כגון גלוטתיון, חומצה פרולית וליפוקסיגנאז , שיכולים להשפיע על תכונות האפייה.
מכיוון שמרכיבים אלה מרוכזים בחלקים החיצוניים של גרגר החיטה, זן חיטה נתון שעשוי להיות מתאים לשימוש במאפים מקמח לבן, עלול להשפיע לרעה באפייה מקמח מלא.
גם לטכניקת הטחינה יש השפעה גדולה על איכות הקמח.
שתי הטכניקות הבולטות שבשימוש הן טחינה בגלגלת ובריחיים.
תאורטית ניתן להפעיל גם טכניקות טחינה אחרות, אך בפועל זה קורה לעיתים רחוקות בלבד.
טחינה בריחיים היא הטכניקה העתיקה ביותר המשמשת לייצור קמח.
הריחיים דוחסים, שוברים ושוחקים בו זמנית את גרגירי החיטה, ומפיקים מיצוי (תאורטי) של 100%.
ריחיים מודרניות עשויות לוחות מתכת.
ריחיים מייצרות חום רב עקב חיכוך.
חום זה עלול לגרום נזק ניכר לעמילן, לחלבון ולחומצות השומן בהשוואה לטכניקות טחינה אחרות.
לעיתים חום זה כה רב עד כדי התלקחות שרפה.
מבחינה שיווקית, קמח המשווק כטחון באבני ריחיים מצליח יותר, ולכן מצוין הדבר על מוצרים רבים.
בפועל, בשל בעיית החום, טחנות מסוימות רק מפצחות את התבואה באמצעות ריחיים, כשהצלחות ממוקמות מספיק רחוק כדי לא ליצור חום מוגזם.
לאחר מכן נטחנת החיטה הסדוקה לקמח בטחנת גלילים.
תהליך הטחינה בגלילים מתחיל בהפרדה של האנדוספרם מהסובין והנבט.
לאחר מכן, נטחן האנדוספרם דרך סדרה של גלילים במרווחים ההולכים וקטנים, תוך ניפוי בין השלבים (זהה לתהליך הטחינה של קמח לבן).
הסובין והנבט נטחנים בנפרד, במקביל.
להשגת הקמח המלא, מוזרמים הסובין והנבט הטחונים בחזרה אל הקמח הלבן, תוך שמירה על יחס הכמויות המקורי, לרוב תוך איחוד התוצרים של שני קווי הטחינה בסוף התהליך.
שיטה זו, של הפרדה בין חומרי הקליפה והגרעין, מאפשרת גם עיבוד וטיפול בחומרי הקליפה להארכת חיי המדף של הקמח, מבלי לפגוע באיכות הקמח כתוצאה מחימומו, למשל.
מאידך, קיימות דרכים אפשריות רבות לייצור קמח מלא בשיטה זו: כל אחד מהרכיבים ההופכים קמח למלא - הסובין והנבט - יכול להיטחן לגדלים שונים ולעבור סוגי עיבוד שונים, והתוצר של כל אפשרות טחינה יהיה בעל תכונות שונות.
על אף שלא נאספו מספיק נתונים המאפשרים להגדיר באופן חד משמעי את אורך חיי המדף עבור קמח מלא, טחנות קמח המייצרות קמח מלא מסמנות אותו כטוב לשימוש למשך תקופות הנעות בין 3 עד 9 חודשים ממועד הטחינה.
למרות הסימון המקובל, בפועל יכולים חיי המדף להיות קצרים יותר או ארוכים יותר, בתלות בתנאי האחסון כטמפרטורה, לחות ועוד.
מייד לאחר טחינתו, מתחיל הקמח לעבור שינויים ביוכימיים רבים, הנמשכים כל משך זמן אחסונו ומובילים לירידה בפונקציונליות.
הרכיבים הבלתי יציבים ביותר בקמח מלא הם השומנים.
פירוק שומנים הוא הגורם העיקרי לאובדן פונקציונליות הקמח ולהתעפשותו.
למוצרי קמח מלא יש איכויות חושיות ייחודיות: צבע כהה, מראה מנומר, מרקם מחוספס וקשה, טעם מריר/חמצמץ שמזכיר במעט לתת, ותחושת עפישות.
טעם הלחם מתייחס לתחושה המתוקה הנגרמת בפה ממגע עם הלחם.
מאפייני הטעם של לחם חיוניים לקביעת הקבילות הכוללת שלו.
במחקר שנערך ב התגלה, כי בתהליך האפייה התעשייתי המקובל כיום, ניתן להחליף עד 20% מהקמח הלבן בקמח מלא מבלי לפגוע באיכות הלחם.
החלפה של כמויות גדולות יצרה בעיות בטעם, במרקם ובמראה הכללי של הלחם.
עם זאת, ללחם מקמח מלא טרי המותפח באמצעות מחמצת טעם עשיר מאוד, אגוזי ומתקתק.
קרום הלחם פריך ותוכו לח ומבריק.
התהליך של הכנת לחם מחמצת מקמח מלא ארוך מאוד יחסית לתהליך של הכנת לחם מקמח לבן על בסיס שמרים, ואינו יציב.
קמטי צחוק הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמה קומית משנת 2015 בכתיבה, הפקה ובימוי של פיני עדן, עם ליא קניג, יוסף כרמון ודניאל עדן בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על זוג קשישים שמרגישים שהגיעו לסוף דרכם ורוצים לסיים את חייהם ביחד ועל נכדתם שמנסה להקל עליהם בדרכים שונות.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול (2015).
האנה זוננהיים (ליא קניג) ובעלה אפרים (פרויקה) (יוסף כרמון) הם זוג קשישים שמרגישים שהגיעו לסוף דרכם.
פרויקה חולה בלויקמיה וד"ר שטרן (גיל וסרמן) מציע לו לעבור לדיור מוגן.
פרויקה היה רוקח והאנה מציעה ששניהם יבלעו טבליות שינה ויתאבדו ביחד.
פרויקה לא דוחה זאת על הסף.
יש להם בן, איתן, הנמצא בארצות הברית ולא מתעניין בהם ובת, רינה (אפרת לביא) שנשואה לאלכס (פולי רשף) ולהם בת אחת, דנה (דניאל עדן) בת 24. לדנה יש חבר, תום (שלומי טפיארו) שעובד בחנות צילום.
דנה נושאת על כתפיה את בעיותיהם של כל בני משפחתה.
היא מנסה לתווך בין הוריה המנוכרים ולשלוח אותם יחד לטיול בדרום אמריקה כדי שיישרו את ההדורים ביניהם.
אבל לאביה אלכס יש כבר חברה חדשה והאם רינה טסה לבסוף לבדה.
האנה ופרויקה עורכים "סעודה אחרונה", אוכלים את כל המאכלים האסורים עליהם ומזמינים את תום לצלם אותם אבל הוא מסרב כשמתבררת לו כוונתם.
דנה מתכננת עם הסבא להעבירו בהיחבא לדיור מוגן לשם המשך טיפול ולספר לכולם שהוא נפטר.
האנה נשארת לבד ורינה שחוזרת מהטיול מתכננת להשכיר את הבית להעביר את האנה לדיור מוגן.
ברגע האחרון מעבירה דנה את סבתה בהיחבא, לדירתו של תום ואז נוצרות סיטואציות משעשעות בין הקשישה לצעיר שבסוף היא יוצאת מהדיכאון הקשה ו"מתחילה לחיות".
האנה מוכרזת כ"נעדרת" ודנה מוזמנת לחוקרת משטרתית קשוחה (עינת ברנובסקי), אך לא מגלה דבר.
לאחר שתום מגורש מדירתו על ידי בעל הדירה (אייל רוזלס) לאחר שלא שילם שכר דירה, הם חוזרים לבית הסבתא.
בינתיים מידרדר מצבו של פרויקה והוא מועבר לאשפוז.
האנה נחבלת ברגלה ובבית החולים היא פוגשת להפתעתה את פרויקה הגוסס ונפרדת ממנו, הפעם לתמיד.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותליא קניגהאנה זוננהייםיוסף כרמוןאפרים (פרויקה) זוננהייםדניאל עדןדנהאפרת לביארינהפולי רשףאלכסשלומי טפיארותוםגיל וסרמןד"ר שטרןרופאאבי חדשרופא בדיור מוגןאייל רוזלסבן זקןבעל ביתעינת ברנובסקיעידיתחוקרת משטרה
קמח אטה (בהינדי: आटा; באנגלית: Atta Flour) הוא קמח חיטה מלא שמקורו במדינות תת-היבשת ההודית.
הקמח עשוי מחיטת דורום והוא משמש להכנת לחמים שטוחים כגון צ'פאטי, רוטי, נאן, פאראטה ופורי.
פירוש המילה "אטה" (Atta), בשפת ההינדי הוא דגן מלא.
קמח מאידה (בהינדי: मैदा; באנגלית: Maida) הוא קמח חיטה שמקורו במדינות תת-היבשת ההודית.
הקמח עשוי מהאנדוספרם שבצמח הנחשב לרקמת מזון האוגרת בתוכה פחמימות, שומנים וחלבונים הדרושים להזנת הנבט.
קמח המאידה משמש להכנת לחמים, מאפים ומהווה בסיס להכנת מאכלים שונים: קאצ'ורי, נאן, בהטורה ופורי.
פירוש המילה "מיידה" (Maida) היא מטחנה והיא נגזרת מהמילה ההינדית מיל (Mill).
קמיאנסקה (באוקראינית: Кам'янське, ברוסית: Каменское) היא עיר באוקראינה במחוז דניפרופטרובסק.
העיר משמשת כנמל על נהר הדנייפר.
משמשת כמרכז התעשייה הכבדה באוקראינה.
בעיר נמצאים בתי חרושת לעיבוד מתכות, בעיקר ייצור פלדה ויצקת מברזל ופחם.
נוסדה בשנת 1750. ב-1887 דרך העיר נבנתה מסילת ברזל ובית חרושת לעיבוד מתכות.
בשנת 1896 נספרו בעיר 18 אלף תושבים.
בשנת 1906 נולד בעיר ליאוניד ברז'נייב.
בשנת 1936 שונה שם העיר לדניפרודזרז'ינסק (באוקראינית: Дніпродзержинськ, ברוסית: Днепродзержинск), על שם פליקס דזרז'ינסקי, מייסד צ'קה (המשטרה החשאית של ברית המועצות).
בשנת 1964 נבנתה ליד העיר תחנת כוח שהציפה שטחים נרחבים על הדנייפר.
בנייתה גם הביאה לעיר פועלים מכל ברית המועצות שברובם התיישבו בעיר והביאו איתם את מנהגיהם המיוחדים.
ב-1996 ירדה רכבת קלה מהפסים וגרמה למותם של עשרות אנשים.
התאונה השפיעה רבות על השימוש ברכבות קלות באזורים הררים.
בשנת 2016 הוחזר לעיר שמה הקודם בעקבות חוק שקיבלה הראדה העליונה של אוקראינה לביטול שמות על שם מנהיגים ואירועים קומוניסטיים.
יהודים התגוררו בעיר מאמצע המאה ה-19. לפי מרשם האוכלוסין שנערך באימפריה הרוסית בשנת 1897 התגוררו בעיר 852 יהודים (כ-5% מהאוכלוסייה).
היהודים בעיר סבלו מפרעות במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.
בשנות ה-20 וה30 של המאה ה-20 התפתחה התעשייה הכבדה בעיר ובעקבות כך הגיעו לעיר תושבים חדשים רבים, ביניהם גם היהודים.
לפי מרשם האוכלוסין שנערך בשנת 1939 התגוררו בעיר כ-5000 יהודים (שהיוו כ-3% מכלל התושבים).
לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות החל פינוי הדרגתי של מפעלי התעשייה מן העיר מזרחה.
מרבית היהודים הצליחו להתפנות מן העיר, לפני שהיא נכבשה ב-22 באוגוסט 1941. כ-300 יהודים שעוד נותרו בעיר נרצחו על ידי הנאצים בסתיו 1941. בתום מלחמת העולם השנייה חזרו יהודים להתגורר בקמיאנסקה.
חיי הקהילה היהודית בעיר התחדשו רק לאחר התפרקות ברית המועצות.
הפעילות היהודית בעיר מנוהלת על ידי חב"ד (הרב לוי יצחק סטמבלר משמש כיום כשליח חב"ד בעיר).
בעיר נבנה בית הכנסת "בית ראובן" שהינו תעתיק של מרכז חב"ד העולמי – 770. הרחוב, בו ממוקם בית הכנסת, נושא את שמו של הרבי מלובביץ'
קמי דו לוקל היה במאי תיאטרון ולבריתן צרפתי.
דו לוקל נולד באורנז' שבצרפת.
משנת 1862 עבד כעוזר לחותנו, אמיל פרין, באופרה של פריז ובשנת 1870 עבר אל האופרה קומיק.
דו לוקל זכור ביותר בהפקה המקורית של כרמן מאת ביזה ב-1875. ידידותו עם ארנסט רייר הובילה לכתיבת הלבריות ל"זיגורד" ול"סאלאמבו".
הוא היה אחראי להשלמת הלברית לדון קרלוס אחרי מותו של ז'וזף מרי.
כן היה לו תפקיד מכריע בהולדת אאידה ב-1869-70. דו לוקל תיווך, בין השאר, בין ורדי ובין אוגוסט מארייט ביי, הארכאולוג והאגיפטולוג הידוע, שכתב את העלילה תחת השם "ארוסת הנילוס" ושהוא שיכתב אותה.
הטקסט שנוצר שימש בסיס ללברית של אנטוניו גיזלנצוני..
בשנת 1876 התגלע סכסוך כספי בינו לבין ורדי ודו לוקל עקר לקפרי., שם בנה לעצמו וילה בשם צ'רוזלה, שהפכה מאוחר יותר לבית מלון.
לדברי שרל פיגו, דו לוקל נתן את ההשראה לנושא, למילים ולטקסט של Djamileh מאת ביזה.
הוא היה בין נושאי הארון בהלווייתו של ביזה ונשא דברי הספד על קברו בבית העלמין פר לשז.
דו לוקל נפטר בקפרי בשנת 1903.
קמיל אנלרט היה ארכאולוג והיסטוריון צרפתי שמחקריו התמקדו בתקופת ימי הביניים, הוא נחשב חלוץ במחקר ושיטות תיעוד והרבה להשתמש בצילום שהיה טכנולוגיה צעירה.
אנלרט למד רישום וציור בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז ואחרי כן פנה ללימודים בבית הספר הגבוה למדעי ההיסטוריה .
את לימודיו סיים בשנת 1889 בהגשת תיזה בתחום האדריכלות הרומנסקית.
בשנת 1893 הוא החל לעבוד בספרייה של בית הספר לאמנויות היפות ולאחר מכן לימד ארכאולוגיה בבית הספר המסונף ללובר.
ב-1903 מונה למנהל מוזיאון המונומנטים הצרפתים ומילא תפקיד זה יום מותו.
בשנת 1910 כובד באות לגיון הכבוד, בשנת 1917 התמנה לעמוד בראש החברה לחקר עתיקות צרפת (Société des antiquaires de France) וב-1925 נבחר לאקדמיה הצרפתית.
עניינו באדריכלות הגותית הוביל אותו לארצות הצלבנים במזרח.
מחקריו על המבנים הצבאיים והדתיים בממלכת ירושלים (פורסמו בשנים 1925–1928) היוו בסיס לידע המצטבר על אודותיהם.
אנלרט נפטר בפריז בשנת 1927.
קמטניים (שם מדעי: Anguidae) היא משפחה של לטאות מסדרת הקשקשאים.
הקמטניים נפוצים בחצי הכדור הצפוני.
הקמטניים הם בעלי רגליים קצרות או חסרי רגליים.
בתוך הקשקשים שלהם משובצות פלטות עצם הנקראות osteoderms, כך שגופם נעדר גמישות.
חלק מהקמטנים מטילים ביצים ואחרים מגדלים ביצים בתוך הרחם ומשריצים את צאצאיהם לאחר שבקעו מהביצים.
כל הקמטנים הם אוכלי בשר הניזונים מפרוקי-רגליים שונים ובעלי חוליות קטנים.
המין היחיד ממשפחת הקמטניים המתגורר בישראל הוא קמטן החורש.
מין יחיד קמטן החורש (Pseudopus apodus)
קמטן תניני (Gerrhonotus) (בו 4 מינים)
באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן, הולנד במרץ 2008 זכתה מופה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.63 דקות, אחרי מיריה בלמונטה מספרד שקבעה שיא תחרות חדש של 2:11.16 דקות ואוולין וראסטו מהונגריה (2:12.93 דקות).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה מופה במקום חמישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:50.66 דקות, כשחיינית אחרונה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:57.52 דקות, במקום 12 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:12.36 דקות ובמקום 19 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:40.29 דקות.
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 סיימה מופה במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.85 דקות ובמקום שיבי במשחה לשליחות 4x200 מטר חופשי בשיא צרפת חדש של 7:48.44 דקות.
כשחיינית אחרונה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:56.82 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2010 זכתה מופה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.69 דקות, אחרי הונגריה (7:52.49 דקות) ובריטניה (7:55.29 דקות).
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בדובאי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 1:52.29 דקות, לפני קייטי הוף מארצות הברית (1:52.91 דקות) וקיילי פלמר מאוסטרליה (1:52.96 דקות).
ארבעה ימים קודם לכן, היא זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 7:38.33 דקות, אחרי סין שקבעה שיא עולם חדש של 7:35.94 דקות ואוסטרליה (7:37.57 דקות) כשחיינית ראשונה היא קבעה שיא תחרות חדש בתוצאה של 1:53.17 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 52.41 שניות
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה מופה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.10 דקות, אחרי פדריקה פלגריני מאיטליה (1:55.58 דקות) וקיילי פלמר (1:56.04 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.06 דקות, שוב אחרי פלגריני (4:01.97 דקות) ורבקה אדלינגטון מבריטניה (4:04.01 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x200 מטר בתוצאה של 7:52.22 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:57.83 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.28 שניות.
באליפות צרפת בשחייה שנערכה בדנקרק, בצפון צרפת לחופי הים הצפוני ב-19 במרץ קבעה 2012 קבעה מופה שיא צרפתי חדש של 4:01.13 דקות.
במסגרת סבב תחרויות "מאר נוסטרום" בתחרות שנערכה בקנה או רוסיו, בדרום צרפת לחופי הים התיכון ב-6 ביוני אותה שנה היא קבעה במשחה ל-200 מטר חופשי שיא צרפת של 1:54.66 דקות, והוכיחה שהיא מוכנה היטב למשחקים האולימפיים.
באולימפיאדת לונדון זכתה מופה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 4:01.45 דקות, לפני אליסון שמיט שקבעה שיא אמריקאי חדש של 4:01.77 דקות והאלופה האולימפית היוצאת רבקה אדלינגטון (4:03.01 דקות).
מדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.58 דקות, אחרי אליסון שמיט שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:53.61 דקות ולפני ברונט באראט מאוסטרליה (1:55.81 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:47.49 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 7:42.92 דקות ואוסטרליה (7:44.41 דקות).
כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 1:55.51 דקות.
באליפות צרפת בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באנז'ה ב-16 בנובמבר אותה שנה קבעה מופה במשחה ל-800 מטר חופשי שיא עולם חדש של 8:01.06 דקות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של אלסיה פיליפי מאיטליה (8:04.53 דקות).
שבוע לאחר מכן, באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר שבצרפת זכתה ב-3 מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:52.20 דקות במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:54.85 דקות ובמשחה שליחים 4x50 מטר משולב חופשי.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד בשנת 2013 זכתה מופה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.72, אחרי מליסה פרנקלין מארצות הברית (1:54.81 דקות) ופדריקה פלגריני (1:55.14 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:48.43 דקות, אחרי ארצות הברית (7:45.14 דקות) ואוסטרליה (7:47.08 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.67 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 4:05.53 דקות ועלתה מהמקום החמישי.
במרץ 2015 השתתפה קמיל מופה בתוכנית המציאות Dropped, יחד עם קבוצה של כוכבי ספורט צרפתים.
היא הייתה אחת מעשרה נוסעים ואנשי צוות שנהרגו כאשר שני מסוקים התנגשו באוויר בזמן צילום התוכנית בצפון-מערב ארגנטינה.
קמי ברץ (נולד ב-7 באפריל 1957) הוא עורך דין ובעל משרד עורכי דין המתמחה בנזקי גוף, נפגעי תאונות דרכים, תאונות עבודה ומפגעים, צוואות וירושות.
בעברו היה שדרן ספורט ברשת ב' של קול ישראל.
קמי (קמואל) ברץ נולד בחדרה ליעקב ולוטי ברץ.
בצעירותו שיחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חדרה.
בשירותו הצבאי שימש כמדריך בבית הספר לקצינים, כמ"פ בחיל ההנדסה וכמפקד בפנימיה הצבאית תל אביב והשתחרר בדרגת רב-סרן.
ברץ בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ובעל משרד עורכי דין המתמחה בעיקר בנזקי גוף ופיצויים לנפגעי תאונות דרכים ותאונות עבודה.
ברץ הוא בן זוגה של העיתונאית סמדר פלד.
ברץ עבד כשדרן ספורט בקול ישראל משנות השמונים ועד שנת 2014, בעיקר בתוכנית "שירים ושערים".
במסגרת עבודתו שידר בין היתר מהמשחקים האולימפיים בביג'ינג ובלונדון ומשחקי כדורסל של מכבי תל אביב ביורוליג.
בין השנים 1995–2000 שימש מפיק ועורך שידורי הרדיו של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
בתפקידו זה ערך והגיש במשך כחמש שנים את יומן החדשות "רק שנייה" ששודר מדי יום בכל תחנות הרדיו האזוריות.
ברץ שימש שנים רבות גם ככתב ועורך במספר מקומונים והיה בין היתר ממקימי העיתון "צומת השרון" וכיהן כסגן עורך העיתון, כעורך החדשות וכעורך מדור הספורט.
קמיל ויקטור סטוך (בפולנית: Kamil Wiktor Stoch; נולד ב-25 במאי 1987 בזאקופנה) הוא קופץ סקי פולני.
הוא פעמיים ברציפות האלוף האולימפי (סוצ'י 2014 ופיונגצ'אנג 2018) מקפיצה מגבעה גבוהה, בעל 3 מדליות זהב משתי אולימפיאדות חורף.
במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-39 ניצחונות במסגרת סבב גביע העולם.
קמיל גרוסיצקי (בפולנית: Kamil Paweł Grosicki; נולד ב-8 ביוני 1988 בשצ'צ'ין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הקשר בפוגון שצ'צ'ין.
גרוסיצקי שיחק במשך 16 שנים בנבחרת פולין וערך בשורותיה 94 הופעות עד לפרישתו ממנה.
גרוסיצקי ערך את עונת הבכורה המקצוענית שלו במועדון נעוריו פוגון שצ'צ'ין בעונת 2006–2007. בעונה שלאחר מכן, הצטרף לקבוצת לגיה ורשה, אולם לאחר כמה חודשים בלבד במועדונו החדש, ביקש להיות מושאל לקבוצה במדינה זרה בשל בעיות אישיות.
ב-13 בפברואר 2008, הוכרז רשמית שגרוסיצקי יעבור בהשאלה למועדון השווייצרי סיון עד לסיום אותה השנה האזרחית.
במהלך החציון האחרון של עונת 2007–2008, שיחק גרוסיצקי ב-8 משחקי ליגה עבור סיון, בהם כבש שני שערים.
בעונה שלאחר מכן, הורד לקבוצת הנערים של המועדון על ידי מאמנה החדש של סיון, ולאחר כמה חודשים שב לקבוצת לגיה ורשה.
בפברואר 2009, קבוצת יגילוניה ביאליסטוק השאילה את גרוסיצקי עד לסיום העונה.
בסופה של אותה העונה, יגילוניה מימשה את זכותה לרכוש את השחקן בתום מועד ההשאלה, וקנתה אותו מלגיה ורשה תמורת חצי מיליון זלוטי.
גרוסיצקי חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצה.
אחרי עונה נוספת במדי יגילוניה, נרכש בינואר 2011 תמורת 900,000 אירו על ידי המועדון הטורקי סיוואספור.
ב-24 בינואר 2014, לאחר שלוש שנים בטורקיה, חתם גרוסיצקי בקבוצת ראן.
ב-27 במרץ 2014, כבש את שערו הראשון בצרפת, בניצחון המפתיע של קבוצתו 0–2 מול ליל, במשחק רבע גמר הגביע הצרפתי.
קמיל המשיך לכבוש במפעל הגביע, כאשר ב-15 באפריל אותה השנה, כבש שער נוסף במסגרת חצי גמר הגביע, בניצחון 2–3 מול אנז'ה.
במשחק הגמר, שותף גרוסיצקי למשך 52 דקות לפני שהוחלף.
ראן הפסידה באותו המשחק, 2-0 לגנגאן, וסיימה רק כסגנית מחזיקת הגביע.
ב-31 בינואר 2017 חתם בהאל סיטי מהפרמייר ליג.
ב-31 בינואר 2020 חתם בווסט ברומיץ' אלביון מהצ'מפיונשיפ.
גרוסיצקי נמנה כחלק מסגלי נבחרות פולין הצעירות.
ב-2 בפברואר 2008, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הפולנית במהלך משחק ידידות מול פינלנד.
הוא היה חלק מסגל נבחרת פולין לטורניר הגמר של יורו 2012, בו נטל חלק במשחק אחד בלבד, משחק ההפסד 0–1 מול צ'כיה בורוצלב, לאחר שנכנס כמחליף ל-34 דקות במקומו של יוג'ין פולנסקי.
בהופעתו ה-24 עבור נבחרתו ב-7 בספטמבר 2014, כבש גרוסיצקי את צמד שערי הבכורה שלו עבור מולדתו, במהלך הניצחון 0–7 מול גיברלטר במשחק במסגרת מוקדמות יורו 2016.
קמיונקה (בפולנית: Kamionka; ביידיש: קאַמענקע) הוא כפר במחוז לוברטוב שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
קמיונקה נזכר לראשונה בשנת 1450, ובסוף המאה ה-15 הוענקו לו זכויות עיר.
זכויות אלה ניטלו מהיישוב בשנת 1863.
בין מלחמות העולם נמנו בו כ-550 יהודים, כרבע מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית.
בשנת 1937 ערכו הפולנים פרעות ביהודי הכפר.
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, חטיפה לעבודות כפייה וחובת ענידת טלאי צהוב.
בהמשך, רוכזו בכפר יהודים רבים מיישובי הסביבה, ובהם מגורשים ממלאווה.
בתחילת 1942 רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, אשר הפך כעבור זמן מה לגטו סגור, ואשר אליו הובאו כ-300 יהודים נוספים שגורשו מסלובקיה.
ב-8 באוקטובר 1942 נערכה בגטו שביישוב אקציית חיסול, בה שולחו כ-800 היהודים שנותרו בו למחנה ההשמדה טרבלינקה.
יהודים שאותרו במקומות מסתור ביישוב הועברו לגטו לוברטוב, ושולחו משם לסוביבור ולבלז'ץ.
12 יהודים מהגטו שבכפר שהצליחו להימלט מהאקציה, הצטרפו לקבוצת פרטיזנים יהודים ביערות הסביבה.
קמיאנקה (באוקראינית: Кам'янка; ברוסית: Камeнка, קמנקה) היא עיר במחוז צ'רקאסי שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
קמיאנקה החלה להתפתח כיישוב עירוני מהמאה ה-17. העיר נודעת בשל פעילותם של האמנים אלכסנדר פושקין ופיוטר איליץ' צ'ייקובסקי בה במהלך המאה ה-19.
בשנת 1897 נמנו בעיר 2,193 יהודים, כשליש מתושביה.
באפריל 1919 ערכו חיילי הצבא הלבן פוגרום ביהודי העיר, בו רצחו כ-70 מהם.
בתקופה הסובייטית עזבו את העיר רבים מיהודיה, ופעל בה בית ספר יידי.
ב-9 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי התעללות ורצח ביהודים שלא הספיקו להימלט ממנה.
בדצמבר 1941 רוכזו כ-400 היהודים שנותרו בעיר בגטו שהוקם בה, בו הוטלו עליהם גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה מפרכות.
בשל תנאי המחיה הקשים בגטו, מתו רבים מיושביו.
ב-4 במרץ 1942 נרצחו כל יושבי הגטו שבעיר.
רבני העיר: בין השנים 1880-1899 כיהן כרב העיר הרב משה נחום ירושלמסקי.
בשנת 1899 החליף אותו ברבנות הרב קלמן טבצ'ניק, שלימים עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב.
קמיל ואצק (בצ'כית: Kamil Vacek; נולד ב-18 במאי 1987) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת הקשר בפרדוביצה.
ואצק החל את קריירת הבוגרים בסיגמה אולומואוץ מליגת העל הצ'כית, תחילה בקבוצת המילואים ובהמשך נמנה עם סגל הקבוצה הבוגרת.
לאחר עונה אחת הושאל לארמיניה בילפלד מהבונדסליגה אך ערך במדיה הופעה אחת בלבד עקב פציעה ובתום ההשאלה נמכר לספרטה פראג.
במדי ספרטה פראג זכה באליפות צ'כיה בעונת ולאחר מכן בסופר קאפ הצ'כי שנערך לראשונה במדינה באותה עונה.
בשנת 2011 עבר ואצק לקייבו מהסרייה א' וערך במדיה 31 הופעות, אך בחלוף שתי עונות שב לספרטה פראג, תחילה בהשאלה.
בסוף עונת זכה עם הקבוצה בדאבל וזו בחרה לממש את האופציה לרכוש אותו בחזרה, אולם ואצק מיעט לשחק ובינואר 2015 הושאל לחצי עונה למלאדה בולסלאב.
בתום העונה הושאל בשנית, הפעם לפיאסט גליביצה מליגת העל הפולנית.
לאחר מספר עונות מאכזבות שבהן נע ונד בין ההרכב לספסל המחליפים, תפס ואצק מקום של קבע בהרכב הקבוצה הפולנית.
הוא סיים את העונה עם 5 שערים ו-8 בישולים, ולאחר מאבק ממושך על תואר האליפות עם לגיה ורשה סיימה גליביצה את העונה כסגנית האלופה.
ב-9 באוגוסט 2016 חתם במכבי חיפה.
ב-11 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה בהפסד 2–4 להפועל באר שבע במשחק אלוף האלופים וב-22 באוגוסט את הופעת הבכורה בליגה בניצחון 1–0 על הפועל תל אביב.
נבחר לשחקן חודש ספטמבר 2016 בליגת העל, אך שוחרר מהקבוצה בתום העונה.
ב-30 באוגוסט 2017 חתם בשלונסק ורוצלב הפולנית.
ב-22 באוגוסט 2018 חתם באודנסה בולקלוב הדנית.
ב-1 ביולי 2019 חתם באופן קבוע בקבוצה לשנתיים.
ב-26 בינואר 2022 חתם בפרדוביצה.
במאי 2011 זומן לראשונה לסגל נבחרת צ'כיה.
את הופעת הבכורה ערך ב-4 ביוני אותה שנה נגד נבחרת פרו.
קמיל ואצק הוא קשר 50-50 שמסייע הן להגנה והן להתקפה.
הוא משחק בעיקר במרכז השדה.
נטלי קמיל אדמס היא שחיינית אמריקאית, סגנית אלופת העולם (קאזאן 2015), אלופת הפאן פסיפיק (גולד קוסט 2014) ו-4 פעמים אלופת ארצות הברית (2012, 2013, 2014, 2016) במשחה ל-200 מטר פרפר.
אדמס נולדה ביוסטון, טקסס לאדי, מורה לחינוך גופני ומאמן שחייה וליזה אדמס, סוכנת נדל"ן.
היא גדלה בסייפרס (פרבר של יוסטון), טקסס.
היא החלה לשחות בגיל 4. היא בוגרת אוניברסיטת טקסס A&M.
משנת 2014 היא מתאמנת בהדרכתו של דייוויד מארש במועדון שלו, SwimMAC Carolina.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2012 סיימה אדמס במקום ראשון במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.52 דקות ובמקום שלישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:38.62 דקות.
במשחקים עצמם היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.78 דקות.
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף יוני 2013 זכתה אדמס במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.10 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.70 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 סיימה אדמס במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.73 דקות.
בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:06.75 דקות ועלתה שנייה לגמר.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2014 הגנה אדמס על תוארה וזכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.12 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.00 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט, קווינסלנד בשנת 2014 זכתה אדמס במדליית זהב במשחה ל-200 מטר בתוצאה של 2:06.61 דקות.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכתה אדמס במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.40 דקות, אחרי נצומי הושי מיפן (2:05.56 דקות) ולפני ג'אנג יופיי מסין (2:06.51 דקות).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיימה אדמס במקום ראשון במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.80 דקות, במקום 11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.61 דקות ובמקום 12 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.07 שניות.
במשחקים עצמם היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:05.90 דקות.
קמיל גליק (בפולנית: Kamil Jacek Glik; נולד ב-3 בפברואר 1988) הוא כדורגלן פולני המשחק בקרקוביה קרקוב בעמדת הבלם.
גליק התחיל את הקריירה שלו מחלקת הנוער של MOSiR ביסטשמביה-זדרוי ממנה עבר בהמשך ל-WSP ודז'יסלאב שלזיה.
בשנת 2005 הושאל לסילסייה לובומיה ממנה עבר להורדאדה מהליגה החמישית בספרד.
בשנת 2007 חתם בריאל מדריד ג'.
ב-26 באוגוסט 2008 הוא חתם על חוזה ארבע שנים בפיאסט גליביצה מליגת העל הפולנית.
ארבעה ימים לאחר מכן גליק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה.
ב-7 ביולי 2010 גליק חתם לחמש שנים בפלרמו מהסרייה א'.
גליק ערך את הופעת הבכורה שלו ב"רוסאנרי" בניצחון 0–3 נגד מריבור הסלובנית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
משחק זה היה גם הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית.
למרות זאת, גליק לא זכה מעולם לדקות משחק בליגה במדי פאלרמו.
בתחילת ינואר 2011 גליק הושאל לבארי עד לסיום העונה.
יומיים לאחר מכן, גליק ערך את הופעת הבכורה שלו בבארי בניצחון 0–1 נגד לצ'ה.
ב-13 באוגוסט 2011 גליק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הגביע נגד לומצאנה.
ב-31 באוקטובר 2012 גליק הבקיע את שער הבכורה שלו בסרייה א' בתיקו 1-1 נגד לאציו.
גליק הוא השחקן הראשון בתולדות הדרבי של טורינו שהורחק בשני משחקי הליגה שנערכו באותה עונה.
בעונת גליק הפך לקפטן הקבוצה.
גליק סיים עם הקבוצה באותה עונה במקום השביעי שנתן לקבוצה מקום במוקדמות הליגה האירופית, לאחר שפארמה לא הצליחה להשיג את הרישיון מאופ"א.
ב-24 בספטמבר 2014 גליק ערך את הופעתו ה-100 במדי טורינו ובנוסף הבקיע שער בניצחון של טורינו 1–2 נגד קליארי.
ב-21 בדצמבר 2014 גליק הבקיע צמד ראשון בקריירה בניצחון 1–2 נגד גנואה.
ב-19 במרץ 2015 הבקיע את שערו הראשון במסגרת אירופית בניצחון 0–1 נגד זניט סנקט פטרבורג.
ב-4 ביולי 2016 גליק חתם במונקו מליגת העל הצרפתית תמורת 11 מיליון אירו.
גליק היה שותף לעלייה של מונקו לחצי גמר ליגת האלופות ולזכייה של הקבוצה באליפות אחרי 17 שנים ואף נכלל בנבחרת העונה של הליגה הצרפתית.
ב-11 באוגוסט 2020 חזר גליק לאיטליה וחתם בבנוונטו לשלוש שנים.
ב-23 בינואר 2021 כבש שער בכורה בתיקו 2–2 של קבוצתו עם טורינו.
ב-30 באוגוסט 2023 חתם בקרקוביה קרקוב מליגת העל הפולנית.
ב-20 בינואר 2010 גליק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין בניצחון 1–3 נגד , והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה של פיאסט גליביצה שזכה לזימון לנבחרת פולין.
ב-17 באוקטובר 2012 גליק הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 נגד שנגמר בתיקו 1–1.
גליק השתתף עם הנבחרת הפולנית ביורו 2016.
נבחרת העונה בליגת העל הצרפתית: 2016/2017
קמטק בע"מ , חברת בת של קבוצת פריורטק, היא יצרנית מובילה של ציוד בדיקה ומדידה, וספקית של תוכנה לתעשיית המוליכים למחצה.
בסיס החברה באזור התעשייה רמת גבריאל, מגדל העמק.
קמטק היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב.
מניית החברה כלולה במדד תל אביב 35.
קמטק נוסדה בשנת 1987 במגדל העמק.
בשנת 2000 ביצעה הנפקה בנאסד"ק, גייסה 39 מיליון דולר והפכה לחברה ציבורית.
בשנת 2001 רכשה את חברת "אינספקטק" מכרמיאל תמורת 2.25 מיליון דולר במזומן.
אינספקטק נוסדה ב-1997 על ידי מיכאל גפן, שכיהן כמנכ"ל, ופיתחה מערכת לבדיקת תהליך הייצור של מעגלים מודפסים.
בשנת 2005 החלו מניות החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
באותה שנה גם תבעה את חברת "אורבוטק" בטענה שפעלה להכשיל הנפקת מניות שנייה שלה, בה ביקשה לגייס 50 מיליון דולר בנאסד"ק.
זאת לאחר ש"אורבוטק", שהיא מתחרה ישירה של קמטק, פנתה לבית המשפט והוציאה צו מניעה זמני שאסר על קמטק ייצור ושיווק של שתי מערכות חדשניות שלה.
בשנת 2017 קרן השקעות סינית רכשה את פעילות בדיקת המעגלים המודפסים של קמטק תמורת 32 מיליון דולר, וקמטק בחרה להתמקד בפתרונות בדיקה לתהליכי הייצור בתעשיית המוליכים למחצה, שהם רווחיים יותר.
בפברואר 2019 חתמה החברה על הסכם עם חברת כרומה (Chroma) הטאיוואנית, לפיו פריורטק תמכור לכרומה 6.1 מיליון מניות קמטק, שהן 16% מהונה של החברה הבת, תמורת 58.1 מיליון דולר.
בספטמבר 2023 רכשה קמטק תמורת כמאה מיליון דולר את חברת "FRT Metrology" הגרמנית, העוסקת אף בתחום המדידה לתעשיית השבבים, בנושאים המשלימים את קו המוצרים של קמטק.
לחברה שמונה משרדים ברחבי העולם: בסין, יפן, קוריאה, סינגפור, ארצות הברית ואירופה.
קמטק מפתחת מערכות בדיקה ומדידה אוטומטיות, מערכות המשמשות לייעול תהליכי הייצור והגברת התפוקה אצל יצרנים בתעשיית המוליכים למחצה, בהם שוק המארזים המתקדמים (Advanced Packaging), זיכרונות, CMOS Image Sensors, MEMES, ו-RF.
נכון לשנת 2018, קמטק מכרה כ-900 מערכות לבדיקה ומדידה של רכיבים בשוק המוליכים למחצה ב-40 מדינות.
קמיל בצ'יו (ברומנית: Camil Baciu; 21 ביוני 1926 – 22 באפריל 2005) היה מהנדס, עיתונאי וסופר מדע בדיוני יהודי-רומני-צרפתי.
בצ'יו נולד בגאלאץ, רומניה, במשפחה יהודית, בשם Camillo Kaufman.
הוא למד בבית הספר התיכון "וסילה אלכסנדרי" בעיר הולדתו והנדסה במכון הפוליטכני של בוקרשט עם התמחות במשאבות ומאווררים.
הוא עבד שבע שנים במקצועו, אולם בהמשך פנה לכיוון אחר, כתיבת פרוזה ומחזאות.
היה עיתונאי ב-Flacăra (הלהבה) ואסף בדיחות.
הוא יצא לשיט בסירה משערי הברזל ועד הדלתה של הדנובה והעביר רשימות על כך לעיתונו.
בצ'יו היה חבר יחד עם יורדן קימט בקבוצה אנטי פשיסטית בתקופת מלחמת העולם השנייה והשניים היו חברים עם גאורגה אורסו, שלושתם תושבי גאלאץ.
בצ'יו היגר ב-1969 לליון, בצרפת.
ב-1970 הוציא לאור את הגיליון הראשון והיחיד של כתב העת "Le Chronogonmoscopographe", שניתן חינם למי שהצליח בניסיון הראשון לבטא את שמו.
הוא עבר לפריז, שם עבד במפעלי רנו.
הוא נסע לישראל, שם הכיר ישראלית, והתחתן איתה ולזוג נולד צמד תאומים.
בצ'יו ייסד את תיאטרון הפנטומימה Neutrino בליון.
הוא הירצה בפני קהלים בבלגיה ובישראל.
1956 Nu departe de castelul prințesei (לא רחוק מארמון הנסיכה), ספר מסע בסגנון ריאליזם סוציאליסטי.
1957 Împreuna cu nene Iani (יחד עם דוד יאני), ספר ילדים.
1961 Experiența "Colombina" (הניסוי קולומבינה), שני כרכים, מדע בדיוני מגויס נגד הנשק הגרעיני.
Revolta creierilor 1962 (מרד המוחות), מדע בדיוני העוסק בשימוש ברובוטים ומאבק המעמדות.
Planeta cubică 1964 (כוכב הלכת הקובי), מדע בדיוני.
1964 Aragua (ארגואה) מדע בדיוני
Ienicec 1967 (יניצ'ק) מדע בדיוני.
Grădina zeilor 1968 (גן האלים), מדע בדיוני, נחשב לשיא יצירתו.
קמיזיאק היא עיר המהווה את המרכז המינהלי של מחוז המשנה קמיזיאק במחוז אסטרחן, שברוסיה, הממוקמת על נהר קמיזיאק (שפך הדלתא של הוולגה), במרחק 27 קילומטרים דרומית לעיר אסטרחן, המרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז.
נכון למפקד 2018, אוכלוסיית העיר עמדה על 15,984 תושבים.
בעיר קהילה גדולה של קזחים.
קמיזיאק נוסדה בסביבות 1560 ככפר דייגים לאורך הוולגה.
הכפר קיבל מעמד של עיר בפברואר 1973.
ב-29 במרץ 2006 העיר הייתה באזור השלב הכולל הארוך ביותר של ליקוי החמה המלא שהתרחש באותו יום.
מוזיאון האבטיח הרוסי, המוזיאון היחיד ברוסיה המוקדש לאבטיחים.
מכון המחקר הכל-רוסי לגינון השקיה וגידול מלונים
קמיל מייצ'יסלאב גרברה (בפולנית: Kamil Mieczysław Grabara; נולד ב-8 בינואר 1999 ברודה שלונסקה שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת השוער בקבוצת וולפסבורג מהבונדסליגה ובנבחרת פולין.
גרברה גדל במחלקת הנוער של רוך חוז'וב.
לקראת עונת חתם בליברפול מהפרמייר ליג, ממנה הושאל לאורהוס גימנסטיקפוינין מליגת העל הדנית ולהאדרספילד טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-3 ביולי 2021 חתם גרברה על חוזה לחמש עונות בפ.צ.
בעונתו הראשונה במועדון ערך 32 הופעות ליגה, וזכה יחד עם הקבוצה באליפות דנמרק.