tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בין השאר נטען שמדברים ב' משתמע שנחל זרד הפריד בין אדום למואב, עובדה התואמת את מיקומה של ואדי חסה.
תומכי זיהוי זה מסבירים את הפסוקים בספר במדבר ככוללים באזור ממזרח למואב גם את האזור מדרום מזרח, וכך הפסוקים תואמים את הזיהוי עם נחל זרד.
תמיכה נוספת בזיהוי זה נמצאה במפת מידבא, בה מופיע כיתוב הדומה לשם זרד ליד נחל הנשפך לים המלח ממזרח.
יואל אליצור טוען שההסתמכות על מפת מידבא בטעות יסודה.
לטענתו, השם המצוין על גבי הנחל הנשפך לדרום ים המלח במפת מידבא הוא "ΑΡΕΑ" (ארֶאַה) ולא "ΖΑΡΕΔ" (זָרֶד) (האותיות אלפא (Α) ודלתא (Δ) דומות, אך ברור מהמפה שמדובר ב-Α).
לדבריו, השם AREA הוא כנראה קיצור של שם העיר היוונית Ἀρεόπολις (אַרֶאוֹפוליס, היום א־ראבא ) ששכנה באזור, אשר התבסס בתורו על השם המקראי וההיסטורי של אזור דרום מואב – "עָר".
בנוסף, טוען אליצור שהנחל המסומן במפת מידבא הוא בכלל נחל צפוני יותר מוואדי חסא, וייתכן שמדובר בוואדי כרכ.
נַחַל חֶבֶר הוא נחל אכזב ארוך ותלול בדרום מדבר יהודה.
ראשיתו של הנחל בתל זיף ובחורבת אריסטובוליה שבדרום מזרח הר חברון, וסופו בחיבור לים המלח, מדרום לנחל ערוגות ומצפון לנחל משמר.
אורכו של הנחל כ-17 ק"מ, ושטח אגן ההיקוות שלו כ-180 קמ"ר.
עם התחתרותו של הנחל בגיר הקשה של במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, משתנה הנחל מערוץ רדוד לנקיק צר ועמוק.
בנקיק מספר מפלים קטנים, שביניהם גבים ענקיים, האוגרים מים רבים.
נקיק זה מביא את הנחל למפל הגדול שלו - גובהו למעלה מ-100 מטרים.
בתחתית המפל גומחה גדולה, שנוצרה על ידי המים ששחקו את השכבה התחתונה בקיר המפל הבנויה מסלע רך יותר.
סמוך לתחתית המפל, נובע מעין עונתי.
בהמשך הנחל עוד שני מפלים, גובה הגדול שבהם כ-50 מטרים.
אורך הקניון כולו, עד ליציאתו מתחומי מצוק ההעתקים - כ-5 ק"מ.
יובלו החשוב של נחל חבר הוא נחל חולד.
שמו של הנחל נגזר משמה של העיר חברון שהשתמר בשם הערבי "ואדי חברה".
שם נוסף של הנחל הוא "ואדי אלחייאת" - נחל הנחשים.
במצוקי נחל חבר נמצאו ממצאים ארכאלוגיים חשובים, בשתי מערות: מערת האימה הנמצאת במצוק הדרומי של הנחל, ומערת האיגרות הנמצאת במצוק הצפוני.
מעל שתי המערות נתגלו מחנות מצור רומיים.
במערות עצמן נמצאו מסמכים וחפצים מתקופת מרד בר כוכבא, ושלדי אדם רבים - מאנשי בר כוכבא ומשפחותיהם.
במערת האיגרות נמצא ארכיון מכתבים מסודר של אישה בשם בבתא בת שמעון, וכן נמצאו אגרות רבות שכתב שמעון בר כוסבא (בר כוכבא) לפרנסי עין גדי מטעמו - יהונתן בן בעיה ומסבלה בן שמעון.
עצמות האנשים שנמצאו במערות נקברו בשנת 1982 על שפתו הצפונית של אפיק הנחל בטקס צבאי מלא ביוזמתו של הרב גורן.
באוגוסט 1964 פעלה הוועדה הציבורית לסימון שבילים לסמן שבילים בנחל חבר.
נַחַל הַקִּבּוּצִים או נַחַל קִבּוּצִים (בעבר נהר אל ג'מעין) הוא נחל איתן הזורם בעמק המעיינות שבעמק בית שאן.
הנחל ניזון מקבוצת מעיינות הבוקעים לרגלי הגלבוע ליד קיבוץ ניר דוד (תל עמל) שהיה קיבוץ 'חומה ומגדל' הראשון.
זו הסיבה שהמעיינות הראשיים של הנחל קרויים בעברית: עין חומה (עין ג'מאעין בערבית) ועין מגדל (עין פוואר בערבית).
שני המעיינות חוברים לנחל משותף ששמו בערבית: נהר ג'מאעין, מלשון ג'מאעי (משותף בערבית), ומכאן התרגום לשמו העברי נחל הקיבוצים.
השם המקומי של הנחל השגור בפי המקומיים הוא "המשולש".
שני המעיינות המזינים את הנחל בעלי ספיקה גבוהה.
מימי עין חומה נתפסים ברובם להשקיה ושתייה, ומימי עין מגדל זורמים בחלקם הגדול לאורך הנחל.
טמפ' המים בנחל קבועה כל השנה ועומדת על 24 מעלות.
מי הנחל נקיים וצלולים, לאורך הנחל צמחיית גדות נחלים טיפוסית וקנים רבים.
הנחל עובר מתחת לגשרים שמעליהם עוברות דרכים חקלאיות.
במהלכו של הנחל הותקנה בריכת נופש ופנאי - "בריכת הקיבוצים" בהמשך אפיק הנחל מצטרפים אליו מימי עין שוקק ומעיינות נוספים.
נחל הקיבוצים הוא מן הנחלים המטוילים ביותר בבקעת בית שאן.
הכניסה לאתר חופשית והותקנו בו חניון מסודר, שבילי הליכה, שולחנות פיקניק ומתקני צל, מי שתייה ומזנון צנוע.
באזור הפיקניקים השתמרה חורשת אקליפטוסים גבוהים המשרים צל בכל עונות השנה לרווחת המטיילים.
בשנת 2010 הנחל נכלל ב"פארק המעיינות" ביחד עם עין מודע ועין שוקק.
הכניסה לרכב אפשרית עד לחניון סמוך לכביש 669 או עד למתחם "פארק המעיינות" בצידו הדרומי של גן השלושה (הסחנה).
שמורת נחל הקיבוצים היא שמורת טבע מוכרזת בעמק המעיינות שבעמק בית שאן, שהוכרזה ב-10 בינואר 2006. שטח השמורה הוא כ-70.1 דונם.
השמורה סובבת את נחל הקיבוצים.
נחל האלה הוא נחל אכזב בשפלת יהודה הזורם אל מישור החוף הדרומי.
שמו משמר את השם המקראי האלה, כמו גם את שם העמק שבו זורם הנחל – עמק האלה.
אורכו של הנחל הוא כ־50 ק"מ.
תחילתו ממערב לכביש 60 (קו פרשת המים הארצי), במספר יובלים המנקזים את אזור בית אומר - חלחול (בין גוש עציון לחברון), המתחברים מצפון־מערב לעיירות נובא וח'ארס, בנקודת המעבר בין הר חברון לשפלה.
מנקודה זו זורם הנחל בכיוון כללי צפון־מערב, דרך עמק האלה.
מעט ממזרח לקיבוץ נתיב הל"ה מתחברים לנחל היובלים מנחל עציונה ונחל סנסן, המנקזים את אזור חוסאן, צור הדסה, ביתר עילית וגוש עציון.
בסמוך לעזקה ושדות מיכה מתחברים היובלים מנחל יורש ונחל לוזית, המנקזים את אזור נחושה, עזקה, בית ניר, עגור ולוזית.
בהמשך דרכו עובר הנחל מעט מצפון לקריית מלאכי ומדרום לבסיס חצור, שם מתחבר אליו נחל הרי"ף, המנקז את אזור חפץ חיים וצומת ראם, סמוך למאגר חצור.
הנחל מתחבר לנחל לכיש בסמוך לגשר עד הלום, הנשפך לים התיכון מצפון לאשדוד.
נחל האלה על יובליו השונים מנקז את כל השטח שבין חוסאן וצור הדסה ועד נחל תלם (מעט מצפון לכביש 35), וכן שטח נרחב בשפלת יהודה, בין נחושה, לוזית וכפר מנחם.
שטח הניקוז של הנחל תחום מצפון על ידי אגן הניקוז של נחל שורק, ומדרום על ידי אגן הניקוז של נחל תלם, יובל של נחל גוברין הנשפך לנחל לכיש.
בימים של גשמים עזים הנחל עולה על גדותיו ומציף את סביבתו.
הצפות כאלו פגעו בבסיס חצור בחורף 1991–1992, ב־2013 וב־2020. הוצפו מסלולי המראה, דירים תת-קרקעיים וניזוקו מטוסי קרב וסוללת כיפת ברזל.
עמק האלה הוא עמק קטן בשפלת יהודה, מדרום לבית שמש, המקשר בין השפלה להרי יהודה ומכאן חשיבותו לאורך השנים.
אורך העמק ממערב למזרח הוא כ-7 ק"מ ורוחבו בין כ-2 ק"מ במזרח ל-500 מטר במערב.
והוא מנוקז על ידי נחל האלה.
מקור שמו של העמק הוא בעצי האלה הצומחים בעמק ובשוליו.
הצומח בעמק הוא ים תיכוני וכולל בעיקר אלה ארצישראלית, אלה אטלנטית, אלת המסטיק, חרוב מצוי, אלון מצוי, שיטה מלבינה ושיזף מצוי.
ח'רבת ארנב היא חורבה על שלוחה מצפון לוואדי אל ח'רוב, אחד מיובליו של נחל האלה ממערב לחלחול, בגובה של כ־800 מ'.
במקום מקאם שיח' מוחמד סלמה, ובו מספר עצים גדולים, ביניהם עץ אלון מצוי בגובה כ־10 מ', המוערך כבן 700–800 שנה.
בסמוך לחורבה שתי בארות מים ('עין ארנב עליון / תחתון').
ב-30 ביוני 2014, 18 ימים לאחר חטיפת שלושת הנערים, נמצאו גופותיהם של שלושת החטופים, בשדה סמוך לח'רבת ארנב.
נַחַל הָעֲרָבָה הוא נחל אכזב הזורם בחלקה הצפוני של הערבה, מדרום לצפון.
תחילת הקטע המכונה נחל הערבה בגב הערבה, ובעבר הוא היה נשפך לאגן הדרומי של ים המלח, כ-100 ק"מ צפונית לשם.
יובליו העליונים מגיעים דרומה עד הרי אילת.
בעקבות התיבשות האגן הדרומי ובניית ברכות להפקת אשלג הועבר הנחל בתוואי מלאכותי שעובר בין הברכות המפעל הישראלי לברכות המפעל הירדני.
עקב ירידת מפלס ים המלח התארך הנחל וחתר קניון במצר לינץ המכונה "הנהר הסודי" והוא נשפך אל האגן הצפוני.
בין יובליו הבולטים: נחל פארן, נחל ברק, נחל צופר ונחל נקרות.
חלקו הצפוני של הנחל, מאזור מושב חצבה וצפונה, הוא קניון שנוצר בסלעי חוואר הלשון, ועומקו מגיע לעשרות מטרים.
לאורך הנחל הוקמו מספר מאגרי מים, המתמלאים במי שיטפונות.
המאגרים הגדולים הם מאגרי חצבה, עידן ועין תמרים.
נחל הערבה מהווה ברובו את תוואי הגבול בין ישראל לירדן.
לאורך הגבול אין גדר, ואולם בחלק מהמקומות הוטמנו מוקשים, והסחף בנחל גרם לכך שאף אזורים אחרים בסביבתו חשודים במיקוש.
בסוף 2012 החלה הרשות לפינוי מוקשים בפינוי מוקשים מחלקו הצפוני של הנחל.
נַחַל חֶבְרוֹן הוא נחל אכזב אשר זורם ביהודה ובנגב.
מוצאו של הנחל הוא בעיר חברון.
הנחל הוא חלק מאגן נחל הבשור.
הוא עובר ליד דאהרייה, באר שבע וצפון הנגב, ומתנקז לנחל באר שבע מטרים ספורים מזרחית לכביש 40, בקרבת תל באר שבע.
הנחל זורם בשטחי השיפוט של מועצה אזורית הר חברון, מיתר, אבו בסמה, עומר, תל שבע, ובשטח גלילי שבאחריות משרד הפנים.
בנחל זורמים שפכי הערים והתעשייה, וכן שפכי מנסרות ומחצבות שמקורם בערים הפלסטיניות, בהתיישבויות ובמחצבות הבנויות לאורכו.
בבקעת באר שבע הביוב מהווה מפגע סביבתי משמעותי, משום שאלפי אנשים מתגוררים בקרבה לאפיק הנחל.
מוקד הזיהום העיקרי הוא שפכי חברון וקריית ארבע המוערכים בכ-15,000 מ"ק ליום.
הביוב מזהם גם את שמורת הבשור.
זרימה זו שנתה את אופי הנחל, מנחל אכזב המזרים מי שיטפונות באיכות גבוהה, לנחל בו ישנה זרימת קבע של מי ביוב מזוהמים.
בנחל זורמים שפכים בכל ימות השנה המזהמים את הנחל ואת מי התהום במורד, לכך ישנן תוספות של שפכים עירוניים ותעשייתיים.
בשנת 2002, עתרו לבג"ץ תושבי הכפר הבדווי אום בטין שהנחל זורם במרכזו, יחד עם העמותות הפורום לדו קיום בנגב ואגודת הארבעים למען זכויות הבדווים בנגב, בדרישה ממשרדי הממשלה להקים מתקן לטיהור השפכים.
בג"ץ קיבל את העתירה והמדינה התחייבה לקדם את הקמתו עד ינואר 2007.לשם הקמת מכון הטיהור אף הוחרמו 36 מיליוני שקלים מהרשות הפלסטינית אך המכון לא הוקם בפרק הזמן שאליו התחייבה המדינה, וביוב המשיך לזרום בנחל.
המשרד להגנת הסביבה, החברה להגנת הטבע ורשות ניקוז ונחלים שקמה בשור מפעילים תוכנית חינוכית בנחל חברון הנקראת "געגועים לנחל".
התוכנית התלת-שנתית פונה לאנשים הגרים בסביבת נחל חברון, כדי לפתח מודעות ואחריות לנחל ולסביבתו.
התוכנית מתייחסת לדרך בה ניתן לייצר את בסיס הידע, החיבור והשייכות בין קבוצות אוכלוסייה שונות לבין הנחל בהשתתפות מערכת החינוך הפורמלית והבלתי פורמלית.
נַחַל הָדָר הוא נחל אכזב (נחל עונתי) ואחד מיובלי נחל הירקון, ראשיתו של הנחל באזור מושב גבעת חן דרומית לרעננה, עיקרו בתחום הוד השרון והוא נשפך לירקון באזור תל קנה מול שפך נחל שילה, מקור השם נחל הדר הוא בפרדסים הרבים שהיו בסביבה.
עיריית הוד השרון מתכננת להפוך קטע זה לקטע שבו יזרמו מים כל השנה.
הנחל נשפך לירקון מול שפך נחל שילה - פרדס 'בחר-יה' שנקנה על ידי אנשי היישוב העברי בהנהגת יצחק רוקח מאלפרד רוק ב-1904.
בעבר היה האזור שמצפון לירקון יער פארק של אלון התבור נראה שגם נחל הדר זרם בנוף זה, עדות מצויה במפת PEF שם קרוי אזור גני צבי שיח' בלוטה (בלוט הוא שמו הערבי של האלון) ועצי אלון תבור בודדים נמצאים עדיין בשכונותיה של הוד השרון.
כיום צומחים בחלקו העליון של הנחל עד לאזור הר הזבל בעיקר צמחי מעזבות ומאזור זה ועד לשפך הנחל לירקון צומחים באפיק הנחל שיחי עב קנה ולאורך גדותיו שתולים עצי אקליפטוס.
בעלי החיים הבולטים בנחל הם הציפורים החיות בקרבת מגורי אדם כגון מיינה מצויה, דררה מצויה, ודרור הבית וכן ציפורים החיות בנופים פתוחים כגון עפרוני מצויץ.
בראשית המאה העשרים היה פרדס בחר-יה, בסמוך לשפך נחל הדר לירקון, לפרדס הגדול ביותר שהיה בבעלות יהודית בארץ, ולהבדיל ממיזמים חקלאיים אחרים הצליח כלכלית, שימש מקור פרנסה לעשרות פועלים וכן שימש כתחנת ניסיונות ואקלום זנים חדשים.
שריד מהפרדס עץ אגוז גדול.
תל קנה נמצא בקרבת שפך נחל הדר לירקון ובו וסביבו שרידי יישוב מתקופות הברונזה, הברזל, הפרסית וההלניסטית.
תחנת פרוחיה נמצאת בירקון ממזרח לשפך נחל קנה לירקון, באתר היו טחנת קמח ובסמוך לו גשר ברזל, שני רק לגשר שרונה, שהעביר את דרך יפו-שכם מעל לירקון.
התחנה הופעלה על ידי תושבי הכפר פרוחיה עבדיו למחצה של שייח' אבו כישכ ששלט באזור עד לקום המדינה.
מי הגשמים העוברים בנחל מזינים את החלק המרכזי של הירקון ותורמים לטיהור האקולוגי שמתבצע על ידי שיטפונות החורף, בעתיד מתכננת עיריית הוד השרון להזרים בערוץ באופן קבוע שישמשו בית גידול לח לבעלי חיים וישפרו את איכות המים הזורמת בקטע המרכזי של הירקון.
קטע הנחל העובר בשכונת רמות השרון בין הרחובות דוכיפת וחוחית משמש כגן עירוני.
דרך עפר עוברת לאורך מרבית חלקו התחתון של הנחל ומצטלבת עם דרך עפר המסומנת בכחול המגיעה מאזור הוד השרון.
נַחַל הַשִּׁטִּים הוא אזור הנמצא ממזרח לירושלים, המוזכר בנבואות יואל הנביא.
הנחל נקרא, ככל הנראה, על שם עצי השיטה שגדלו בו, אך אפשר כי הנביא בחר בשם זה, שאינו שכיח, מתוך כוונה לתאר את צחיחותו של הנחל.
צמד המילים "נחל השיטים" מופיע רק בספר יואל, והאתר המקראי "שיטים" מופיע עוד ארבע פעמים בתנ"ך כמקום בערבות מואב.
אתר זה הוא אבל השיטים אשר היה התחנה האחרונה במסעם של בני ישראל טרם כניסתם לארץ ישראל.
מקובל כי העץ הקרוי בימינו שיטה (שם מדעי: Acacia) הוא אותו עץ הנקרא בתנ"ך שיטה ובערבית סנט (سنط) ואשר גדל באפיקי נחלים במדבר.
מספר מקומות בארץ ישראל נקראו על שם העץ, לרבות אזור השוכן מול העיר יריחו, בצידו המזרחי של נהר הירדן.
התחנה הראשונה ממנה יצאו בני ישראל לכיוון ארץ ישראל הייתה השיטים.
בעת כיבוש הארץ הקים יהושע בן נון את מחנהו הראשון ממערב לירדן בגלגל.
בנבואות יואל מדובר על מעין מים חיים שיצא מהר הבית וישקה את נחל השיטים:
נראה כי הנביא יואל אמנם התכוון בשם זה לנחל קדרון שבתחום אגן הניקוז שלו נמצא הר הבית.
מן ההשוואה ל ובמיוחד ל, נראה כי שמו של הנחל מרמז לחלקו התחתון של הנחל אשר עובר במדבר יהודה.
חוקר המקרא יוליוס ולהאוזן התקשה בזיהוי נחל השיטים עם נחל קדרון, כיון שנחל קדרון מוכר בשמו.
לכן הוא הציע לראות בוואדי א-סנט (ואדי א-סנט הוא שמו הערבי של עמק האלה), שם בעל דמיון צלילי, כאשר הוא מסתמך על הכתוב בספר זכריה י"ד, אשר שם מתוארת זרימת מים מירושלים גם לעבר ים המלח גם לעבר הים התיכון.
אך גם בנבואות זכריה עיקר הפלא המובע בנבואה הוא בזרימת המים לעבר מדבר יהודה היבש רב ימות השנה.
לשיטתו הקביעה מורידה מן המעשה הניסי את עיקר מובנו ואף אינה יכולה להתקבל הגיונית מבחינה גאוגרפית.
ישנם חוקרים אשר מזהים את מקומו של הנחל במזרח ירושלים.
מכיוון, שאזור הר הבית מתנקז דרך נחל קדרון לאזור המדברי, שצפוני לים המלח נראה כי השם נחל השיטים מכוון לחלקו התחתון של נחל קידרון באזור ים המלח ומדרום ליריחו ואכן עצי שיטה גדלים במקום עד עצם היום הזה.
נחל זקסטן הוא נחל באורך 16 ק"מ בדרום טירול באיטליה, אחד מיובלי הדראווה, אליו הוא זורם בגובה 1170 מטר מעל פני הים.
אגן הניקוז של הנחל נקרא עמק זקסטן .
מוצא הנחל בקרויצברגפאס בגובה 1,636 מטר.
אגן הניקוז כולל פסגה בגובה 3,145 מטר, הדריישוסְטֶרשפיצֶה.
נחל זקסטן נשפך לדראווה בעיירה אינישן (Innichen / San Candido) ליד מנזר פרנציסקני.
היובלים החשובים של הזקסטן הם הפישליינטאל והאיקסן.
מקומות חשובים נוספים לאורך הנהר הם זקסטן ומוס.
הנחל הוא יובל של נחל פרת שראשיתו במורדות המזרחיים של תל אל-פול.
הוא עובר בתוך שכונת פסגת זאב שבבירה, תוך שהוא חוצץ בין פסגת זאב מרכז (מצפון) ובין פסגת זאב מזרח (מדרום), ומתחבר מזרחה לאפיק נחל פרת.
נחל זמרי מתפרס על שטח של 1,080 דונם, בעלי חיים רבים נמצאים בו, בהם צבאים, שפני סלע, שועלים ומגוון ציפורים.
נחל זמרי עתיד להפוך לפארק טבע עירוני מנוהל, בשנת 2022 החלו עבודות ראשונות להכשרת השטח והנגשתו.
שמו המקורי של הנחל, ואדי זמרי, משמר לפי הסברה את שמו של ראש משפחה בשבט בנימין שנקרא "זמרי", אשר נזכר בספר דברי הימים לצד ראשי משפחות אחרים בשבט בנימין - כולם בעלי שמות המשמשים גם כשמות יישובים מקראיים בסביבת הנחל: .
זאת, כאשר עלמת (היא "עלמון" באזכורים אחרים במקרא) מזוהה עם "ח'רבת עלמית" הסמוכה (ליד היישוב עלמון), וכאשר עזמות מזוהה עם הכפר הסמוך חיזמא.
בשנת 2020 ביוזמת תושבי השכונה ובשיתוף עם רשות הטבע והגנים התקיימה ספירת צבאים מקיפה בנחל זמרי ויער ענתות המחוברים, בסקר תועדה אוכלוסיית צבאים מרשימה ובריאה.
עתידו של נחל זמרי והמערכת האקולוגית באתר תלויה בחיבור השטח לאתרים הסמוכים, כיום לאוכלוסיות בעלי החיים מתאפשר מעבר מנחל זמרי רק ליער ענתות הסמוך מדרום.
יער מיר הנמצא מצפון לנחל מופרד על ידי כביש רחב החוצץ בין האתרים, מדי שנה נצפים מספר פריטי צבאים נדרסים בעת ניסיונות מעבר בין השטחים.
צבי ישראלי, שפן סלעים, קיפוד מצוי, גירית מצויה, דורבן הודי, עטלפון לבן שוליים ועוד.
חומט, חרדון מצוי, לטאה זריזה, מניפנית מצויה, צב יבשה מצוי, זעמן שחור, צפע ארץ ישראלי, ועוד.
שחור זנב, תפוחית מצויה, בז מצוי, נץ מצוי, דוכיפת, אדום חזה, בולבול צהוב שת, דוחל, חטפית אפורה, כארוון, טריסטרמית, ירגזי מצוי, כוס חורבות, מלכישליו, נחליאלי, סבכי שחור כיפה, עפרוני מצויץ, צוקית בודדת, ועוד.
סירה קוצנית, קורנית מקורקפת, קידה שעירה, סחלב פרפרני, צבעוני ההרים, כדן סגול, עכובית הגלגל, דבורנית דינסמור, דבורנית צהובה, קוציץ סורי, רותם המדבר, לבנה רפואי ועוד.
באפיק הנחל שרידים ארכאולוגיים מתקופות שונות, המרוכזים בחורבה הקרויה חורבת זמרי, אשר נסקרה בידי רשות העתיקות.
ככל הנראה מדובר היה ביישוב חקלאי בעורף העיר ירושלים.
השרידים שאותרו הם מבנים, גתות ומאגרי מים המתוארכים החל מתקופת הברונזה ועד התקופה הביזנטית.
המבקרים בנחל יוכלו להבחין בחלקות מעובדות לאורך הנחל ובגתות רבות, עדות למפעל חקלאי קדום שהתקיים באזור.
בשנת 1990 החל יצחק מייטליס בחפירה ארכאולוגית באתר "חורבת זמרי", האתר נמצא בשוליו הדרומיים של נחל זמרי נסקר והוא מתוארך מתקופת הברונזה תיכונה א ועד התקופה הביזנטית.
החורבה והנחל משמרים שם מקראי "זמרי" כפי שהוזכר לעיל.
במהלך הסקר שנערך באזור לקראת בניית שכונת פסגת זאב, אותרה במקום החורבה המעניינת.
בחורבה נמצאו שרידי ישוב למן תקופת הברונזה-א, תקופת הברונזה-ב' תקופת הברזל, והתקופה ההלניסטית (עיקר הממצאים מתקופה זו).
בין הממצאים באתר ישנם שרידי מבנים שיוחסו לתקופת הברונזה התיכונה ובהם חדרים שנבנו בקפידה.
מתקופת הברזל נמצאו שני מבנים, ובהם, מבנה ובו שני חדרים, ובית מדגם בית ארבעת המרחבים (הבית הישראלי).
משאר התקופות נמצאו במקום בורות קברים, מתקנים חקלאים, בורות מים, שברי כלים, כדים ועוד ממצאים שונים מיתר התקופות באתר, בסמוך לחורבה נמצאו שרידי דרך קדומה הנמשכת לכיוון צפון מזרח.
לאחר החפירות כוסתה החורבה והממצאים בה בעפר, ועל חלקה נסלל רחוב משה רחמילביץ' של היום.
כיום ניתן להבחין בחלק מן החורבה המכוסה בערימת עפר, בשרידי קירות מבנים ובשברי חרסים רבים.
בשנת 2020 הוגשה בקשה על ידי המינהל הקהילתי פסגת זאב לחידוש החפירות באתר ולחשיפת בית ארבעת המרחבים, בדיקה וסקר מהיר שנערך במקום העלה כי השריד הארכאולוגי לא השתמר עם השנים וככל הנראה פורק בעת החפירה.
ואדי זה נקרא במפה ואדי זִמרה, אך במפת הסקר של ה-P.E.F.
ברשימת בני שבט בנימין מופיע השם זמרי: "ואחז הוליד את יהודה ויהודה הוליד את עלמת ואת עזמות ואת זמרי..." (.
חלק מן השמות הפרטיים ברשימה מזוהים כשמות מקומות באזור (עלמת בחורבת עלמית ועזמות בחיזמא).
על פי זה, מסתבר כי שם הואדי 'זמרי' משמר את שמה של עיר מקראית בנחלת שבט בנימין ששכנה באזור.
בשלהי תקופת הברזל ירושלים גדלה כתוצאה מריבוי טבעי והגירה, כך ירושלים גדלה להיות העיר הגדולה ביותר במרחב.
כתוצאה מהגידול הניכר בגודלה של העיר, העורך החקלאי סביב לה הושפע רבות.
אחת מההשפעות של גידולה של העיר היו על תפרוסת וצורת ההתיישבות החקלאית.
ליישבו החקלאי סביב לירושלים שני מאפיינים מרכזיים:
התיישבות צפופה ללא בעיות ביטחון שוטפות.
הקרקע ברובה שימשה לגידולים אינטנסיביים ולא למרעה.
ניתן ללמוד ממאפיינים אלו כי המרעה לא היה מרכיב חשוב בכלכלת האזור בתקופת הברזל, וכן כי מצב הביטחון במרחב היה טוב.
נדמה כי עיקר ההתיישבות במרחב הסובב את ירושלים הייתה התיישבות של חוות ולא כפרים.
הגידול האזורי הגיע לשיאו במאה ה-ז' לפני הספירה (ככל הנראה קשור למסע סנחריב).
ניתן למצוא בספרות המקרא עדויות לגידול המשמעותי בירושלים ובעורף החקלאי שלה, ניתן להבחין לדוגמה בביטוי "יהודה וירושלים" המבטא את מרכזיותו של אזור ירושלים.
לאחר חורבן ירושלים בידי הבבלים ניתן לראות כי הרצף היישובי במרחב הכפרי סביב לירושלים חדל להתקיים, בתקופה הפרסית היישוב התאושש מעט אך לא חזר לקדמותו.
שרידי מבנים וחרסים, גתות להפקת יין ותירוש, בורות מים, כבשן סיד, שרידי שומרות, חלקות אדמה מעובדות, כרם זיתים.
בינואר 2019 המינהל הקהילתי בפסגת זאב, החברה להגנת הטבע ועיריית ירושלים הכריזו על הנחל אתר טבע עירוני באירוע השקה חגיגי שהתקיים בנחל.
בדצמבר 2020, אישרה להפקדה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה את התוכנית להקמת פארק טבע עירוני קהילתי בנחל.
התוכנית קובעת שימור של רוב השטח כליבה שמורה שלא תעבור פיתוח למעט פעולות לשיקום.
לצדה יפותח במידה מתונה שטח פתוח עבור מבקרים ומטיילים.
במבואה הראשית לפארק (רחוב גל) יוקמו בריכות מים, שבילי הליכה, גינה קהילתית, מגרשי ספורט, חוות לימוד, מרכז מבקרים, מגרש חניה, מבנה ציבור לפעילות קהילתית ומסחר.
כמו כן בעתיד יוקם גשר מעל רחוב גל, שיקשר את מבני הציבור, הפארק הציבורי והרכבת הקלה אל הפארק.
בינואר 2021, החלה חברת מוריה וחברת הגיחון להכשיר את שבילי ההליכה המרכזיים בנחל.
עבודות אלו הן חלק משלב א' של התוכנית השלימה, האדריכל המלווה את התוכנית הוא רז מטלון וחברת מוריה המבצעת.
את התוכנית מלווה האקולוג ניר מעוז מטעם האדריכל, והאקולוגית יערה ישראלי מטעם עיריית ירושלים (המחלקה לתכנון ופיתוח בר קיימא).
עבודות הפיתוח נעשו בליווי הקהילה הפעילה, המונה עשרות פעילים סביבתיים הדואגים לטבע בשכונה.
מהלך העבודות הכולל צפוי להימשך מספר שנים, והוא עתיד להיתצבע בשלבים.
מצפה אודי, גבעת הפרפרים, חורבת זמרי, כוכביא (מצפה כוכבים קהילתי), מפעל הגתות, מאובנים.
תל אל פול: מהגבעה נשקפת תצפית 360 מעלות אל ירושלים, נבי סמואל מדבר יהודה, פסגת זאב ונחל זמרי.
פארק עמנואל מורנו: מאמפי תיאטרון הפתוח נפרסת תצפית מרשימה לכיוון מזרח אל מדבר יהודה ונחל זמרי.
חורבת זמרי: מטיילת רחמילביץ נפרסת תצפית אל נחל זמרי והכפר חיזמא ממול.
מצפה אודי: ניתן לצפות בצבאים שבנחל זמרי, בציפורים החולפות מעל הנחל ובסביבה הקרובה.
במקום נבנתה פרגולה ביוזמת התושבים והמינהל הקהילתי, המצפור הוקם לזכר החייל אודי אלגרבלי.
גבעת הפרפרים: מפסגת הגבעה נשקפת תצפית 360 מעלות אל עבר מדבר יהודה ופסגת זאב.
השביל הכחול (מספר סימון שביל 8139): השביל מסומן בסימון שבילים בצבע כחול, המסלול מתחיל מרחוב גל ומסתיים ברחוב משה קראוס.
אורך המסלול כ-2.5 ק"מ, במגמת ירידה לכיוון מזרח.
השביל הירוק (מספר סימון שביל 8138): השביל מסומן בסימון שבילים בצבע ירוק, המסלול מתחיל מרחוב משה קראוס ומסתיים במפגש עם השביל הכחול השבילים.
השביל עובר בשטח הליבה השמורה.
טבע בר קיימא – סוגיות בפיתוח ושימור
תכנון אתרי הטבע כמשאב הניתן ציבור הרחב לצורכי פנאי, נופש, ואף לצורך לימודי הוא תכנון מורכב המנסה לשלב בין תכנון אורבני לתכנון פארקים ואף שמורות טבע.
כך גם בנחל זמרי עולות סוגיות בוערות בתכנון ושמירת טבע, מצד אחד בניית מבני ציבור וספורט ומהצד השני שמירה על השטח טבעי ללא התערבות אדם.
השיקולים לפיתוח מסוים ולא אחר מורכבים מעצם מצב השטח הכלוא בין גדרות וכבישים.
סוגיה נוספת היא שימור ופיתוח בתחומי המורשת, בשטח נחל זמרי נמצאו ממצאים ארכאולוגים רבים ואף בית ארבעת המרחבים (שלא שומר).
תכנון הפארק והדיון בפיתוח נעשו בידיעה כי האתר שימש כמפעל חקלאי בפרוזדור ירושלים, הנוף היה טרסות חקלאיות קדומות, שדות גידולים, גתות להכנת יין ותירוש ועוד וכך רצוי כי התכנון גם כן ידבר בשפה הנראית בשטח.
נחל זמרי התחיל כפרויקט קהילתי של תושבי פסגת זאב מורן בביאן ונתנאל הוכנר ופעילים חברתיים וסביבתיים נוספים, החל משנת 2015 מתקיימת בנחל זמרי פעילות קהילתית ענפה.
הפעילות כוללת עשייה בתחומי הקהילה, חינוך, תכנון ושמירת טבע.
בשנת 2019 קיבלה העירייה החלטה בעקבות התשתית הקהילתית הקיימת, לקדם את נחל זמרי לפארק טבע עירוני קהילתי הבא של ירושלים אחרי עמק הצבאים.
כיום הפעילות בנחל זמרי מתוכללת באמצעות רכז טבע ומורשת היושבבמינהל הקהילתי פסגת זאב, במסגרת התפקיד משמש נחל זמרי כמקום מרכזי לפעילות חוץ והיכרות עם אתרי הטבע והמורשת בפסגת זאב.
זאת תוך שימת מטרה כי האתר ישמש בעתיד אבן שואבת ללמידה ופעילויות בטבע ובאתרי המורשת בפסגת זאב.
הקהילה בנחל זמרי מהווה תשתית לפעולות המתקיימות באתר, ולקידום ערכי שמירת טבע בשטחים הפתוחים בירושלים.
בכוונת הפרויקט להוביל לכדי קהילה חזקה שתוכל לשמור ולהיות חלק מהפארק שעתיד לקום במקום.
לצד הרובד הקהילתי המינהל הקהילתי מוביל בשיתוף עם פעילי נחל זמרי, מנח"י ומרכז איפכא תוכנית חינוכית בבתי הספר בפסגת זאב, בנושאי טבע ומורשת ונחל זמרי נמצא במקום מרכזי בתוכניות.
עם השנים מחלחלת ההבנה כי שמירה על הטבע ותחושת שייכות למקום נוצרת על ידי היכרות עם הסביבה הקרובה לבית ויצירת זיקה אליה, הפעילות הקהילתית בנחל זמרי מקדמת אג'נדה זו ומסייעת מהגברת תחושת שייכות התושבים למקום, הגברת המעורבות בנעשה בשכונה וכן מסייעת לקידום השמירה על הטבע והשטחים הפתוחים.
בנחל זמרי מתקיימים מספר מיזמים אותם מובילים תושבים פעילים בשכונה, האחרון שבהם הוא הקמת מצפה הכוכבים הקהילתי "כוכביא" במסגרת פרויקט "תעשו מקום" של עיריית ירושלים.
כיום שותפות לפעילות בנחל זמרי עיריית ירושלים, המינהל הקהילתי בפסגת זאב, רשות ניקוז ים המלח, אוניברסיטת בר-אילן, החברה להגנת הטבע, רשות הטבע והגנים ושותפים נוספים.
נחל חווארים הוא נחל אכזב בנגב המרכזי, דרומית למדרשת בן-גוריון, ומצפון לעיר מצפה רמון.
הוא מתחיל מכביש 40 ליד צומת ציפורים ונגמר למרגלות מעלה הגר שם הוא מתחבר עם נחל עבדת ויוצר איתו את נחל צין.
ישנו חיבור בין נחל קרקש לנחל חווארים בערך באמצעו.
נחל חווארים נכנס אל בקעת צין הנמצאת בין רמת עבדת לבין רמת הנגב.
נחל חווארים מתחתר בתחילתו בסלעי צור וקירטון, ובהמשך בסלעי חוואר שנתנו לנחל את שמו.
יחסית לגודלו יש בו מגוון רחב של סוגי מסלע שנותנים לו מראה מיוחד.
בתחילתו בתוך סלעי הקירטון ניתן למצוא שיני כריש קדומות.
באמצע הנחל נמצא גב מים המתמלא במים בעונת הגשמים.
ניתן להתרחץ בו כאשר הוא מלא.
בור מים נבטי החצוב בסלע.
הבור הוא שריד לשבט הנבטים הנודדים שחיו באזור הנגב מעל 1,000 שנים, הם חצבו בורות מים שאספו את מי גשמי החורף ובזכותם שלטו על דרך הבשמים.
הבור חצוב בסלע קירטון מה שמקנה לו יכולת אגירת מים לזמן ממושך.
ניתן לרדת אל תוך בור המים דרך מדרגות החצובות בסלע.
זהו שמה המקומי של גבעת חוואר שחור הנמצאת בשולי הנחל לקראת חיבורו עם נחל צין.
בתוך נחל חווארים עובר מסלול הליכה באורך של כ–4.5 קילומטרים.
ניתן לטייל במסלול זה בכל ימות השנה והוא פתוח לקהל הרחב ללא תשלום.
האזור מאופיין בצמחים סהרו ערביים כגון: מלוח, רותם המדבר, זוגן השיח ועוד.
באזור ישנם הרבה יעלים המאפיינים את כל אזור מדרשת בן-גוריון.
ישנם גם על יד הנחל באזור עין עבדת קינוני נשרים.
נַחַל זָנוֹחַ הוא נחל אכזב בשפלת יהודה, המהווה אחד מיובליו של נחל שורק.
ראשיתו של הנחל ברום של כ-600 מטרים מעל פני הים, במספר מעיינות למרגלות מושב מטע, ביניהם עין מטע.
ממעיינות אלה עובר הנחל באפיק צר לאורך כ-5 ק"מ בכיוון מערב, מצפון לחורבת חנות ולשרידי דרך הקיסר.
בהמשך פונה הנחל צפונה, וממשיך כ-5 ק"מ לאורך תוואי כביש 3855, ממזרח לבית שמש ובסמוך למושב זנוח.
בקטע זה מתחברים אל הנחל נחל אזן, נחל המערה, נחל דולב, נחל מחסיה ונחל יעלה, ולבסוף מתחבר הנחל לנחל שורק מצפון-מזרח לבית שמש.
שמו של הנחל הוא כשמה של העיר המקראית זָנוֹחַ שבשפלה, אשר שמה השתמר בח'רבת זאנוע, הסמוכה למושב זנוח, בקרבת הנחל.
נחל דָּרוֹךְ הוא נחל קניוני במורדותיו המזרחיים של רכס חתירה.
בנחל מפלים, מצוק שבו מכתשות גדולות וקרקס סחיפה מצוק.
נמצא בשמורת מצוק הצינים שבנגב.
ראשיתו של נחל דרוך ברום של 700 מ' על גב רכס חתירה.
משם הוא יורד בכיוון דרום–מערב לעבר נחל צין.
לאורך מרבית מהלכו זורם הנחל בעמק מתון.
מדרגות מפל קטנות מלוות את הנחל, והוא תחום בין מדרונות סלע גיר בהיר.
עם הגיעו אל ראש הכיפה הגאולוגית החריפה של רכס חתירה, כלפי בקעת צין שלרגליה, משתנים פני הנחל לחלוטין: הוא נדחס אל תוך נקיק צר, ובו שני מפלים גדולים בגובה 5–6 מטרים כל אחד.
אחר כך הוא יורד על משטחי סלע משופעים, בזווית חדה, עד הגיעו למפל ענק שגובהו כ-60 מ'.
כאן נפתח קניון הנחל לקרקס סחיפה ענק ומצוקי, היוצר מעין פרסה לרוחב העמק.
בשפתו העליונה של מצוק הפרסה הזה כוכי המסה גדולים, שאחדים מהם פערו חלונות טבעיים במצוק.
לרגלי מפל הפרסה מצטברים מים במכתשות גדולות לאחר שיטפונות.
כן נוצרת בריכה טבעית יפה בקטע משטחי הסלע שמתחת לנקיק, ובו שני מפלים.
נחל דרוך נשפך לנחל צין כ-2 ק"מ מדרום לשער המוצא שלו מתחום מצלעות הקמר של חתירה.
ריבוד שכבות גאולוגיות עם סלעים בדרגות קושי שונות, המבנה הקמרוני של רכס חתירה שיוצר שכבות נטויות בחוזקה, ונחל דרוך עצמו היורד מן הרכס ומתפתל באזור הנמוך של הרכס במקביל לשכבות, לקראת יציאתו אל בקעת צין.
בתחילה, לפני כ-200,000 שנה, פגע נחל דרוך הקדום בדופן אחת השכבות הקשות ויצר פרצה ראשונית, בהמשך התמוטטו גושים של סלע קשה שהיו תלויים מעל הוואדי.
מתחתם, שכבות רכות שהוסרו ויצרו מתחם אליפטי שקוע, הוא "הפרסה" הנראית לנו היום.
בעתיד צפוי הרס המבנה כולו וחזרה למבנה פשוט של מצלעה ללא פרסה.
נחל חדב הוא נחל אכזב קצר הזורם מרמת חדב, לכיוון מעלה המישר, ומשם הוא ממשיך לנחל מישר.
תחילתו של נחל חדב בהר עריף.
מההר הוא ממשיך מעל סלע הגיר הקשה של רכס עריף.
שמו של קטע זה של הנחל הוא רמת חדב.
הנחל ממשיך לכיוון מעלה המישר ולצידו המערבי.
ממקום זה הוא יורד במדרגה טקטונית לכיוון מעלה מישר, בקרבת קו צינור אילת-אשקלון עד למרגלותיו של מעלה מישר.
צפונית לגבעת אגודל, בצפון המישר, ממשיך הנחל לכיוון מזרח וזורם בעמק רחב ידיים לאורך 5 ק"מ לערך, עד שהוא נפגש עם נחל מישר.
דרך עפר בחלקו האחרון מובילה לנחל נקרות.
לאורך הנחל מספר גבים ומפלים המלאים בעונה.
הצמחייה האופיינית לנחל היא מדברית.
באזור ניתן לראות עצי שיטה.
בין היתר נראה חרדון צב במקום.
נחל השבעה הוא נחל בגליל התחתון שנקרא על שמם של שבעה לוחמי פלמ"ח שנהרגו בו במהלך מלחמת העצמאות בקרב בית קשת.
אורך הנחל כתשעה קילומטרים והוא נמצא מערבה לכביש 65.
מוצא הנחל במזרח הרי נצרת ביער בית קשת.
הוא זורם אל בית קשת שם נשפך אליו נחל אזנות, עובר בין בית הספר החקלאי כדורי לכפר שיבלי, משם זורם בינות לשדות חקלאיים ונפגש עם יובלו נחל קשת.
לאחר מכן הוא חוצה את כביש 65 בצומת גזית ולבסוף מתחבר לנחל תבור.
בגדה המערבית של הנחל, סמוך לשיבלי נובעים המעיינות עין זלף (עין זאטוטא) ועין תבור.
בחורף קיימת זרימה בנחל שמקורה בהרי נצרת.
באביב הנחל מושך מים ממעיינותיו ומיובליו ובקיץ הוא לרוב יבש.
הנחל שופץ בפרויקט משותף של המועצות המקומיות של שבלי - אום אל-גנם וכפר תבור, מועצה אזורית הגליל התחתון, הקרן הקיימת לישראל, המשרד לאיכות הסביבה, רשות הטבע והגנים ורשות מקרקעי ישראל.
הקרן לשמירה על שטחים פתוחים של רשות מקרקעי ישראל השקיעה כ-750 אלף ש"ח בפרויקט שיקום אקולוגי של הנחל שנמשך כארבע שנים.
ביוני 2018 החלו עבודות שיפוץ במימון רשות מקרקעי ישראל מצומת עין זעטוטא לכיוון כדורי, שבמסגרתן פונתה פסולת מהנחל.
לאורך הנחל הוקם שביל בטון נגיש באורך של כ-2 ק"מ ופינות ישיבה.
הוקם שביל מכפר תבור אל נחל השבעה.
באפריל 2022 נחנך חיבור לנחל קשת.
העלות הכוללת של השיפוץ הייתה כ-4 מיליון ש"ח.
נחל זלזל הוא נחל אכזב בהר הנגב.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־515 מטרים מעל פני הים, בקרבת הר בוקר, כשישה קילומטרים מצפון־מערב לקיבוץ שדה בוקר.
משם זורם הנחל בכיוון צפון־מערב, ולאחר מכן בכיוון דרום־מערב.
הוא נשפך לנחל הבשור בגובה של כ־385 מטרים מעל פני הים, במרחק של כארבעה קילומטרים מדרום־מזרח ליישוב הקהילתי אשלים.
נחל הגדי הוא נחל אכזב במערב הנגב הצפוני.
מוצא הנחל בגובה של כ־160 מטרים מעל פני הים, כחצי קילומטר מכביש 293 וכשני קילומטרים מהמושב בית הגדי.
בתחילתו זורם הנחל דרומה ואז משתנה כיוון הזרימה לדרום־מערב.
בגובה של כ־100 מטרים מעל פני הים, בקצהו הצפוני של המושב תדהר, נשפך הנחל אל נחל גרר.
נחל השומר הוא נחל אכזב קצר באצבע הגליל.
הוא כלול בתחומה של שמורת נחל משגב.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־700 מטרים מעל פני הים, כ־400 מטרים מדרום־מזרח לקיבוץ משגב עם, ברכס רמים.
הנחל זורם לכיוון צפון־מזרח, ולאחר שחולף על כביש 90 (בקטע כפר גלעדי–מטולה), בגובה של כ־290 מטרים מעל פני הים, הוא נשפך לנחל עיון (הנשפך לנהר הירדן).
נחל המערה הוא נחל במערב הרי יהודה בשמורת הטבע של נחל דולב, והוא אחד מיובליו של נחל זנוח.
הוא נמצא בתחום פארק ה-200 שהוקם לכבוד יום העצמאות ה-200 של ארצות הברית.
בתחום הפארק מערת שורק והר יעלה.
הנחל מתחתר בסלעי גיר קשה ודולומיט.
תחילתו של הנחל בצפון היישוב בר גיורא ומסביבו בוסתן עצי פרי.
בחלקו הצפוני של הנחל מעיין קטן הנובע בנקודה זו.
מכאן ממשיך ערוצו של הנחל לכיוון מערב.
בסביבות הנחל נמצאים שרידיו של הכפר בית עיטאב ומסביבו עצי אורן ומטעים.
בשני צדדיו של הנחל צמחיית חורש ים-תיכוני.
בינות הגדה הצפונית גדלים צומחים אלון מצוי וחרוב מצוי ובין הסלעים בקרבתם נובע עין סיפלה בתוך מערה ומעליו חורבות הכפר הנטוש א-סופלה שנכבש בשנת 1948 במבצע ההר.
מכאן מתחתר הנחל מערבה בתוך חורש ים-תיכוני והמצוקו הצפוני מערת התאומים.
מכאן ממשיך אפיקו של הנחל מערבה וממשיך עד שנשפך אל נחל זנוח בתוך עמק תלם בשפלה.
נחל זיקה הוא נחל אכזב ברמת יששכר.
מוצא הנחל ממוקם כ־2.7 קילומטרים מדרום־מערב לגן הלאומי כוכב הירדן, בגובה של כ־150 מטרים מעל פני הים.
כיוון הזרימה שלו הוא דרום־מערב.
לקראת סופו יורד תוואי הנחל אל מתחת לגובה פני הים, ובגובה של כ־35 מטרים מתחת לפני הים הוא נשפך לנחל יששכר.
באזור שפך הנחל מצויות 4 חורבות: חורבת שחוח, חורבת יוב, חורבת סהדה וחורבת סהד.
נחל זווית הוא נחל אכזב בגליל העליון.
מוצא הנחל ממוקם כ־300 מטרים מדרום למועצה המקומית פסוטה, בגובה של כ־580 מטרים מעל פני הים.
כיוון הזרימה הכללי שלו הוא דרום־מערב.
הוא זורם במורדות הדרום־מזרחיים של היישווב הקהילתי אבירים.
במרחק של כ־240 מטרים מצפון לשכונת גבעת הרקפות במעלות־תרשיחא, ובגובה של כ־400 מטרים מעל פני הים, הנחל נשפך לנחל כזיב.
מתחת לנחל קיימת מערת זווית.
נחל זבד הוא נחל אכזב בשמורת הר מירון שבגליל העליון.
מוצא הנחל ממוקם בין הר זבד להר בר יוחאי שגם הוא ברכס מירון, כ־1.3 קילומטרים מדרום לפסגת הר מירון, בגובה של כ־1000 מטרים מעל פני הים.
בהמשך הוא זורם בין הר חסד להר עפאים.
במרחק של כ־700 מטרים מצפון למועצה המקומית בית ג'ן, ובגובה של כ־710 מטרים מעל פני הים, הנחל נשפך לנחל כזיב.
הנחל מתחיל ליד חורבת זבד בין שטחים חקלאיים של חקלאים דרוזים מבית ג'ן.
נחל חובב הוא נחל אכזב הממוקם בנגב.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־330 מטרים מעל פני הים בסמיכת לכניסה למועצה המקומית התעשייתית נאות חובב מכביש 40. הוא זורם מערבה דרך אזור התעשייה, ובגובה של כ־260 מטרים מעל פני הים, מזרחית לבריכות חמצון ומערבית לנאות חובב, נשפך הנחל לנחל סכר.
נחל חביבה הוא נחל אכזב היורד מצפון השומרון למזרח השרון.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־420 מטרים מעל פני הים, בין היישובים הפלסטינים ענזה, א-זאוויה וסנור בנפת ג'נין שבצפון תחומי הרשות הפלסטינית.
לאחר מכן הנחל חולף מתחת לכביש 60 וממשיך מדרום לעיירה עג'ה.
הנחל זורם בין יישובים פלסטיניים נוספים עד שיוצא מתחומי השומרון וחולף מתחת לגדר ההפרדה ולקו הירוק, בין היישובים עתיל, זיתא וזמר.
בסמוך לקיבוץ מגל עובר הנחל מתחת לכביש 6, ובהמשך, בסמוך ללהבות חביבה, מתחת לכביש 5815 ולכביש 581. לקראת סופו חולף הנחל בסמוך ממזרח למושב שדה יצחק, ואז, בגובה של כ־20 מטרים מעל פני הים, מייד לאחר שחולף מתחת לכביש 9, ליד המושב מאור, נשפך הנחל לנחל חדרה.
נחל הימן הוא נחל אכזב בהר הנגב הצפוני.
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־600 מטרים מעל פני הים בהר רחמה, כ־7 קילומטרים מדרום־מערב למועצה המקומית ירוחם.
בתחילו כיוון הזרימה הכללי שלו מערבה ולאחר שהוא מתקרב לכביש 40 ולבית הספר להגנה אווירית, כיוון הזרימה משתנה לצפון־מערב.
לאחר מכן תוואי הנחל תוחם ממזרח את קיבוץ טללים וממערב את קיבוץ משאבי שדה.
הנחל חולף מתחת לכביש 40 בין קיבוץ משאבי שדה ליישוב הקהילתי שיזף ולאחר מכן, בתחומי פארק גולדה ובגובה של כ־330 מטרים מעל פני הים, נשפך הנחל לנחל רביבים.
נחל הוזים הוא אחד מיובליו של נחל עמוד בגליל העליון.
נחל הוזים מתחיל בגובה של כ-770 מטרים מעל פני הים, בין נחל שכוי (מדרום) לנחל דלתון (מצפון).
הנחל קצר יחסית (קילומטר וחצי) ומסתיים בחיבור לנחל עמוד ליד "באר הוזים" מצפון לכביש 89.
האקלים באזור נחל הוזים הוא יבש.
הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 22 מעלות צלזיוס.
החודש החם ביותר באזור הוא אוגוסט עם טמפרטורה ממוצעת של 32 מעלות צלזיוס, ואילו החודש הקר ביותר הוא ינואר, עם טמפרטורה ממוצעת של 11 מעלות צלזיוס.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 419 מילימטרים.
החודש הגשום ביותר הוא ינואר, עם כמות משקעים ממוצעת של 120 מילימטרים, ואילו החודש היבש ביותר הוא יולי, עם מילימטר אחד בלבד של גשם.
הנחל מהווה חלק ממסלולי טיולים רגליים ורכובים ונחשב למסלול המותאם לכל המשפחה, הוא פתוח לטיול כל השנה.
נחל זוך הוא אחד מיובליו של נחל יסף שבגליל העליון.
אורך הנחל הוא כ-10 ק"מ.
מוצא הנחל הוא בגובה 160 מטרים מעל לפני הים, במורדות הצפוניים של היישוב ירכא, הוא זורם מערבה, מצפון ל אבו סנאן, דרומית לאשרת, בית העמק ונס עמים.
הוא מסתיים בחיבור עם נחל יסף, כ-3 קילומטרים לפני שפך נחל יסף לים התיכון.
בתוך הנחל ישנו מעיין בשם "עין זוך"
נחל היאס הוא נחל איתן הזורם בתוך העיר באר שבע.
מקור מימי הנחל הוא במי תהום גבוהים העולים אל פני השטח.
ראשית הנחל בשכונת רמות, מצפון-מערב לתחנת רכבת האוניברסיטה.
משם זורם הנחל לכיוון כללי דרום, חלקו פתוח וחלקו במובילי מים מתחת לשטחים בנויים.
הנחל זורם במובילים מתחת למעונות הסטודנטים ג' של אוניברסיטת בן-גוריון, קמפוס בית החולים סורוקה ו"גינת משה" הנמצאת בין בית העם לקולנוע קרן.
לאחר חציית רח' הנרייטה סולד נחשף הנחל, זורם לצד בית היאס (שנתן לו את שמו) מתעקל לדרום מערב לאורך דרך חברון ובצומת דרך חברון - דוד חכם נכנס שוב למובילים תת-קרקעיים העוברים מתחת לאזור המוסכים, ונחשף שוב כמה מטרים לפני שנשפך לנחל באר שבע, מול גן הפעמון.
אורכו הכולל של הנחל כ-4 ק"מ.
לאורך חלקיו החשופים של הנחל צמחייה עשירה.
מצפון לרח' יחיל צומחים לאורך הגדות אקליפטוסים שניטעו ככל הנראה ב.
מדרום לרח' יחיל צומחת צמחייה פראית המאפיינת נחלים באזורי מדבר.
בנחל חיים צבי בריכה ולאורכו מקננות ציפורים רבות.
בשל הזרימה התמידית והקרקע החרסיתית, גדות הנחל אינן יציבות, והאקליפטוסים וכן מבנים סמוכים נמצאים בסכנת התמוטטות.
ב ייצבה עיריית באר שבע את גדות הנחל על ידי קירות תמך מבטון, חיזקה את האקליפטוסים ומתעתדת לכרות את אלו שלא ניתן לייצבם.
בנוסף, נבנתה לאורך הנחל טיילת בקטע שבין הרחובות פריאר ליחיל, טיילת שלפי תוכניות העירייה תוארך בשלב ראשון עד לרחוב סאלד, ובעתיד הרחוק לכל אורך הקטעים הגלויים של הנחל.
"נחל התנינים" הוא שיר שכתב אהוד מנור, הלחין נחום היימן, עיבדה נורית הירש וביצעה חוה אלברשטיין בשנת 1969. השיר נכתב עבור הסרט התיעודי הישראלי "המלחמה לאחר המלחמה" שביים מיכה שגריר, המתאר את החיים בארץ שלאחר מלחמת ששת הימים.
השיר מתאר בנוסטלגיה את געגועיו של מנור לנופי ילדותו, בהם זרם נחל התנינים למורדות הכרמל.
השיר נקרא על שמו של נחל תנינים, ואהוד מנור בחר לצרף לשם השיר את ה הידיעה, כמקובל בשמות של נחלים אחרים.
במילות השיר לא נזכר שם הנחל, ואף לא המילה "נחל", והוא נכתב בגוף שני - כך שדומה שהפנייה היא אל הנחל עצמו.
השיר צעד במצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל בחודשים ספטמבר עד אוקטובר 1969, והגיע בשיאו למקום השמיני ב-15 בספטמבר 1968.
נַחַל חֶרְמוֹן (מכונה גם בָּנְיַאס) הוא נחל איתן והוא המזרחי במקורות הירדן.
כמות מימיו היא כרבע מכלל מי נהר הירדן.
שטח אגן הניקוז של נחל חרמון הוא כ־95 קמ"ר (כולל יובליו), והוא כולל חלקים מצפון רמת הגולן ואת הר דובדבן, שבשטח הישראלי של הר החרמון.
יובליו העיקריים הם נחל סער, נחל גובתה, נחל שיאון ונחל פרע.
אולם הזרימה ביובלים מגיעה רק ל-20% מכלל הזרימה בנחל, בשל האופי הקרסטי של הר החרמון, הגורם למים לחלחל לאדמה ולא לזרום על פני השטח.
מקור רוב המים בנחל הוא במעיינות שמתחת למערת בניאס, שמקורם בגשמים ושלגים שחלחלו בהר החרמון.
בעבר נבעו המעיינות מתוך המערה, אך כיום הם נובעים בבריכות מתחתיה.
המעיינות נובעים בטמפרטורה של 15 מעלות והם מהווים, יחד עם עין דן, בית גידול לתולעת השטוחה והאנדמית Dugesia golanica.
אורכו של נחל חרמון הוא כ־10 ק"מ.
הנחל זורם בתחילתו בכיוון דרום-מערב, וחלקו העליון נושא אופי הררי וקניוני.
לאורך 3.5 ק"מ שבין המעיינות לשאר ישוב, יורד הנחל מרום של 390 מ' עד לרום של 200 מ', היינו בשיפוע ממוצע של 5.4%.
זה שיפוע חריף למדי, המקנה למימיו עוצמת זרימה ומאפשר לו לחתור לעצמו קניון עמוק, ובו אשדות ומפלים.
הגדול שבמפליו הוא מפל הבניאס, מפל בגובה 10 מטרים.
יובלו נחל פרע, שלא התחתר כל כך עמוק, נופל אל קניון זה במפל גבוה.
ממוצא הקניון ומטה ממשיך הבניאס לזרום אל עמק החוּלה בשיפוע מתון יותר, אך עדיין כפלג-הרים מהיר וסוער למדי.
תחילה ערוצו עמוק עם חתך טרפזי, ובהמשך אפיקו רדוד יותר, שפותיו מוגבהות מעל מפלס הזרימה בשיעור של 1–3 מ' בלבד.
גם בתחום המישור של עמק החוּלה שומר האפיק על אופיו הפראי-טבעי, עם יער- גדות של דולב מזרחי וערבה, אולם השטחים המעובדים בעמק מגיעים למרחק של מטרים ספורים בלבד מהמים.
נחל חרמון נפגש עם נחל דן בסמוך לקיבוץ שדה נחמיה.
אורכו הכללי של נחל חרמון, מעין בניאס ועד למפגשו עם נחל דן כ-9 ק"מ בקו אווירי, והוא יורד כדי 310 מ', מרום של 390 מ' במעיין ועד רום של 80 מ' במפגש הנחלים.
בצלעות הנחל נחשפת סדרה של שכבות בזלת וטרברטין (נטף-נחלים, טופה), הערוכות חליפות בדגם מאוצבע.
שני סוגי סלע אלה הורבדו בתקופה מאוחרת (בפליסטוקן).
הבזלת פרצה מלמטה וזרמה באפיק, ואילו הטרברטין הושקע מלמעלה מתוך מי המעיינות שזרמו כאן בתנאים שעודדו השקעת חומר גירני שהומס במים.
בתוך שכבות אלה חצב הנחל את ערוצו.
בהמשך, במישור העמק, חתור הנחל בתוך משקעים אלוביאליים.
על אגן ההיקוות של נחל חרמון יורדים מעל 1,200 מ"מ בממוצע רב שנתי.
הספיקה השנתית הכוללת של הנחל מגיעה לכ־162 מיליון מ"ק מים (1939–2021), שהם כשליש מכלל נפח מי הירדן הנמדדים בתחנת גשר הפקק.
הספיקה השנתית המקסימלית בנחל הייתה 435 מיליון מ"ק בחורף 1968–1969. הספיקה הרגעית המקסימלית הגבוהה ביותר הייתה 15.6 מ"ק בשנייה ונמדדה ב־24 בינואר 2005 וב־16 במרץ 2012 בתחנת המדידה חרמון - שאר ישוב.
ספיקתו הקבועה של עין בניאס, שהיא זרימת הבסיס של נחל חרמון, שלא כוללת זרימה עילית בשיטפונות, מגיעה ל־110 מיליון ממ"ק בשנה, שהם כרבע מכלל נפח מי הירדן הנמדדים בתחנת גשר הפקק.
התנודה בין שנת השיא לשנת השפל בספיקתו נטו של עין בניאס היא בשיעור של כ־1:4; התנודה בין חודש השיא לחודש השפל – כ־1:15; ובין שיא רגעי לשפל רגעי 1:20.
באותה סביבה גדל בשפע גם המטפס חלביב יווני, שאפשר למצוא אותו בארץ אך ורק כאן ולגדות נחל שניר (החצבני).
הדמיון בין צומח- הגדות של הבניאס לזה של החצבני בולט בעיקר כאשר משוים אותם לצומח- הגדות של נחל דן, שבו הדולב, שהוא שכיח עד שולט בשני הראשונים, נעשה נדיר בדן.
אפשר להבדיל בין צומח הבניאס לצומח החצבני בכך שלאורך הבניאס צומחים פרטים עבי-גזע וזקנים של דולב, בעוד שלאורך החצבני כל עצי הדולב צעירים יותר, אולי כי העצים הזקנים בחצבני מושמדים מדי פעם בשיטפונות או בשרֵפות.
בצלעות קניון הבניאס, במיוחד מן המפל ומטה, גדל צומח מגוון של עשבוניים, שבולטות בו בראשית החורף כלניות בצבעים רבים, מהמקדימות בפריחתן בכל האזור, ואילו בראשית הקיץ שולטים מרבדים של דרדר גדול פרחים, המתגוונים בעמודי פריחה של בן חצב יקינתוני.
בסמוך לנחל ישנם גם עצי פרי שהם שרידי בוסתנים נטושים, וכן צומחים ליד הנחל עצי צפצפה מכסיפה שניטעה על מנת להכין ממנה קורות לבתים.
מכתבי יוסף בן מתתיהו משתמע שהבניאס היה המקור העיקרי של נהר הירדן.
יואל אליצור משער שמדובר בטעות של בני התקופה אשר בגלל חשיבות העיר בניאס או בגלל מפלו המרשים ייחסו לו זרימה חזקה יותר מאשר בנחל דן.
הסכם ניוקומב-פולה מ-1923 שמאוחר יותר אושרר על ידי חבר הלאומים קבע את קו הגבול הבינלאומי בין המנדט הבריטי למנדט הצרפתי ולמעשה בין ארץ ישראל ומאוחר יותר מדינת ישראל ובין סוריה ולבנון.
בהסכם נקבע כי הנחל עצמו יישאר בשטח המנדט הבריטי בעוד שהכפר והמעיינות יהיו בשטח המנדט הצרפתי (ובמשתמע, חלק מסוריה).
הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות קבעו שהשטחים ממערב לקו הגבול הבינלאומי עליהם השתלטו הסורים יהיו לאזורים מפורזים.
בפועל השתלטו הסורים בתחילת שנות ה-50 על רכס הבניאס חלקו הגדול של המפורז הצפוני כך שרק חלקו הדרומי של הנחל נותר בשליטה ישראלית.
בשנת 1964 ריכזה סוריה ציוד הנדסי כבד באזור, והחלה במפעל שמטרתו הטיית מסלול הנחל מזרחה על מנת למנוע ממימיו להגיע לישראל, בניגוד לחוק הבינלאומי.
ישראל התנגדה לפעולה זו, והמאבק על מי הירדן נמשך בגזרה, כאשר אחד משיאיו היה פעולה גדולה של צה"ל ב-12 באוגוסט 1965 במהלכה הצליח צה"ל להשמיד את ציוד ההטיה, לאחר קרב בו הופעלו ארטילריה וטנקים.
הסורים המשיכו במאמציהם, אך הצליחו לחפור רק חלק קטן מן התעלה עד שנכבש האזור בידי צה"ל במלחמת ששת הימים.
במהלך אותה מלחמה פלשה מחלקת טנקים סורים לאזור, במהלך הקרב הידרדר אחד הטנקים לאפיק הנחל, הוא הושאר במקום.
מאז 2009 חלקו העליון של הנחל כלול בשמורת הטבע 'שמורת נחל חרמון', ובמקום ישנם מסלולי טיולים רגליים, בנופי הפרא הקדומים של האזור, שהם בין הנופים הטבעיים היפים בישראל.
בשנת 2010 נחנך באתר, לאחר מאבקים משפטיים ממושכים, שביל תלוי ראשון מסוגו בישראל, העובר באזור שעד כה לא היה נגיש למטיילים.
הכניסה לשמורה בתשלום והכניסה למים אסורה בכל שטח השמורה.
מחוץ לשמורה יש מסלולי טיול נוספים, ללא תשלום.
אלו כוללים את המסלול אל הטנק הסורי ההפוך, ליד קיבוץ שניר, וממנו מסלול לאורך הנחל אל שאר ישוב וחורשת הנופלים לזכר הרוגי אסון המסוקים, הסמוך לקבר נבי יהודה.
בהמשך הנחל עוברת טיילת מפגש הנחלים, שביל שהותאם במיוחד לרוכבי אופניים, מגשר הבניאס בצפון, דרך חניון האקליפטוסים ליד חיבור הנחל עם נחל דן ועד שדה נחמיה והמפגש עם נחל שניר אל הירדן בדרום.
נַחַל יָגוּר הוא נחל אכזב הזורם במורדות המזרחיים של הר הכרמל בכרמל הגבוה ועובר ב"פארק אשדות יגור" שהוא חלק מפארק הכרמל.
נקרא גם ואדי שומריה על שם שיחי השומר הגדלים באזור.
תחילתו של הנחל באזור עספיא.
הוא זורם דרומית-מזרחית לנחל מעפילים לכיוון עמק זבולון ונשפך לנחל קישון.
בדרכו עובר הנחל בקיבוץ יגור.
בדומה ליתר נחלי הכרמל הזורמים ממזרח לקו פרשת המים של ההר, הנחל קצר, קניוני ובעל גדות תלולות.
אורכו של הנחל כ-2 ק"מ.
חלקו העליון של הנחל מתון יחסית, ומקור מימיו במספר יובלים בתחומי עספיא, הגדול שבהם הוא היובל המזרחי המתחיל ב"עין אל בלד" - מעיין בעספיא ומשם הוא יורד ועובר בסלעי קירטון עד הגעתו לדרך נוף כרמל.
מנקודה זו מתחיל חלקו התחתון שהוא בעל אופי קניוני.
הנחל מתחתר בתוך סלע דולומיט קשה מ"תצורת יגור" ויוצר נקיק עמוק.
בדרכו יורד הערוץ 400 מטר בעוברו מרחק של פחות מ-2 ק"מ.
באפיק הנחל נוצרו עשרות מדרגות מפל שגובהן מגיע עד ל-7 מטרים.
לרגלי המדרגות נוצרו מכתשות האוגרות מי שיטפונות.
בדרכו לנחל קישון נשפך אליו היובל נחל סבך.
בנקודת המפגש בין נחל סבך לנחל יגור ישנם שני מפלים שגובהם בין 6 ל-7 מטרים.
סביב הנחל ובתוכו מספר שבילים, שמקשרים בין עספיא ליגור.
הטיול בנחל מתאים למיטיבי לכת בלבד בשל הירידות התלולות.
בפתח היציאה של הנחל, ליד הגדר של קיבוץ יגור, קרוב מאוד לבתי המגורים ישנה מערת קבורה חצובה בסלע הקירטון הרך, המערה התגלתה בשנת 1979 בעת ביצוע עבודות פיתוח במקום.
צמחיית הנחל היא חורש ים תיכוני סבוך היוצר מעין תקרה מעל האפיק.
העצים הצומחים בנחל הם אלון מצוי, אלה ארצישראלית, מורן, קטלב, ער אציל, עוזרר, כליל החורש ועוד.
בחלקו התחתון של הנחל צומחים עצי חרוב.
בנחל צומחים מספר צמחים נדירים כגון בקעצור החורש שהנחל הוא אחד המקומות הבודדים בארץ ישראל בהם הוא צומח, שושן צחור, בוצין אופקי וכלורה חרוזה.
על קירות הקניון בנחל צומחים שרכים וטחבים.
נַחַל חִלָּזוֹן הוא נחל בגליל.
תחילתו של תוואי הנחל הוא ממדרונותיו של הר חילזון, בין היישוב לוטם לדיר חנא, וסופו בקרבת עכו ליד הכפר שעב.
הנחל נשפך לנחל נעמן, הנשפך אל הים בקרבת עכו.
בסמוך לנחל קיימת מערת חילזון הנקראת כך על שם הנחל.
נחל חילזון הוא אחד מהנחלים הצפוניים ביותר בגליל התחתון ומהגדולים בגליל המערבי.
אורכו של הנחל הוא 34 ק"מ ושטח אגן היקוותו 271 קמ"ר.
אל הנחל נשפכים שפכי ביוב מיישובי הסביבה – דיר חנא, עראבה, ראמה, כרמיאל, שגור, טמרה.
היובלים העיקריים הנשפכים אל הנחל הם נחל צוף, נחל סחנין, נחל שגור, נחל שגב, נחל כבול ונחל אבליים.
על אגן היקוות הנחל יורד 650–750 מ"מ גשם בממוצע לשנה והספיקה השנתית הממוצעת בנחל היא 4.9 מיליון מ"ק (שנים 1943–2024).
הספיקה השנתית הגבוהה ביותר בנחל נמדדה בסוף חורף 1991–1992, של 17.4 מיליון מ"ק, כאשר שיא הספיקה השנתית הקודם בנחל נרשם בסוף חורף 1968–1969, כ־14.4 מיליון מ"ק.
בשנות בצורת הזרימה הטבעית בנחל מתמעטת והספיקה השנתית יורדת לפחות מ־1 מיליון מ"ק.
הספיקה המקסימלית (השיטפונית) הרב שנתית הממוצעת בנחל היא 22 מ"ק/שנייה (1943–2024).
ספיקת השיא של 88.5 מ"ק/שנייה נרשמה בעת שיטפון עז בנחל ביום ה־24 בינואר 2004, כתוצאה של גשמים עזים שירדו בסביבת אגן הנחל, בתוך 24 השעות שחלפו עד לבוקרו של יום זה : 173.5 מ"מ בחרשים (מצפון־מזרח לכרמיאל), 103 מ"מ בפרוד, 96.2 מ"מ ביובלים, 88 מ"מ בדיר חנא.
בעלי החיים המצויים בנחל חילזון מגוונים.
ביניהם חזירי בר, שפני סלע, שועלים ועטלפים.
העופות המצויים בנחל הם אנפות, תמירונים, חופמיים וברווזים.
הצמחייה הגדלה בנחל מגוונת גם היא.
אלון התבור, לוטם, אלה אטלנטית, חרוב, שיח אברהם, זית, שיש קרח, מלחית הבורות ואלת המסטיק – הם חלק מהצמחייה המאפיינת את האזור.
בנחל קיימת מערה שנקראת מערת חילזון תחתית, על שם הנחל.
המערה היא אתר ארכאולוגי ששימש כבית קברות לאנשי התרבות הנאטופית, לפני כ-13,000 שנים.
בקרבת הנחל התיישבו מספר שבטים בדואיים המרוכזים במספר כפרים כגון ערב אל נעים, והכפרים הבלתי מוכרים ערב אל מריסאת, ערב אל סוועאד וערב אל חמדין בסמוך לכרמיאל.
שפכים רבים נשפכים כיום אל מי הנחל ומזהמים אותו.
בשנת 2009 פורסמה תוכנית לשיקום הנחל, ובה מספר רעיונות לשיקום ובסיס לתוכנית רחבה ומפורטת.
בינואר 2019 גדוד סיור של חטיבת הצנחנים התאמן בקרבת הנחל.
אחד החיילים, , נסחף בנחל במהלך הניווט ונהרג.
נַחַל חֵמָר הוא הדרומי בנחלי מדבר יהודה, נשפך לעמק זוהר, ומשם לים המלח.
אורכו של הנחל כ-37 ק"מ, ושטח אגן ההיקוות שלו כ-360 קמ"ר.
לנחל זה אגן הניקוז הגדול ביותר בין נחלי מדבר יהודה, הגם שרובו לא נמצא במדבר יהודה, אלא בנגב הצפוני.
שמו של הנחל ניתן לו על שם נביעות האספלט שבו.
שמו הערבי הוא ואדי אל מהואת - נחל התהומות, על שם הקניון העמוק שלו.
מוצא הנחל בהרי דימונה, בגובה של כ-600 מטר מעל פני הים.
הנחל מתחתר בתחילתו כ-5 ק"מ בכיוון הכללי צפון-מזרח, ומצפון להר כמריר נשפך אליו נחל כמריר, והנחל משנה כיוונו מזרחה ויוצא מהרי דימונה.
הנחל ממשיך לזרום בכיוון מזרח כ-17 ק"מ בפתחה רחבה.
מעט לאחר שפך נחל גורר לתוכו, נופל הנחל אל מפל נחל חימר שגובהו מעל מאה מטר, וממנו זורם בקניון שאורכו למעלה מ-10 ק"מ ועומקו כ-300 מטרים.
לאורך הקניון כמה מפלים נוספים.
מדרום להר חימר נפתח הקניון והנחל ממשיך לזרום עד לים המלח, אליו הוא נשפך צפונית להר סדום.
יובליו העיקריים של הנחל הם נחל דימונה, המנקז את קער דימונה, ונחל אפעה, המנקז את קער אפעה ומישור רותם.
יובלים חשובים נוספים של הנחל הם: נחל גורר, נחל חתר נחל גמלים ונחל קינה.
בנחל נובע מעיין קטן - עין אשד.
המעין נובע מעל אקוויקלוד חרסיתי צהוב, ומימיו ראויים לשתייה.
ספיקת המעיין דלה - מ"ק אחד ביום, ולעיתים הוא מכזיב בקיץ.
מעיין קטן נוסף נובע בערוץ, כ-500 מטר מזרחית למפל הראשון, ומימיו מלוחים.
סביב המעיינות וסמוך לגבים צומחת צמחייה מדברית עשירה; אשל, זוגן השיח, קנה, סמר, כף חתול, כתלה חריפה, רותם, צלף, ואזובית.
במורד הנחל צומחים עצי שיטה סלילנית.
בנחל חיים שפני סלע ויעלים, ונצפה גם פרס שהוא מהדורסים הנדירים בישראל.
המערה שוכנת על גדתו הצפוני של נחל חימר בשולי "גבעת סילון".
המערה התגלתה באפריל 1983 ונחפרה על ידי עופר בר-יוסף וד' אלון.
במערה התגלו ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הנאוליתית קדם קרמית ב' מהאלף השמיני לפנה"ס.
המערה שימשה במשך זמן רב כמחסן.
במערה התגלו 4 שכבות ארכאולוגיות.
בשכבה הקדומה נמצא מגל שלם ששובצו בו 4 להבים שהודבקו בעזרת אספלט וכן מקלעת רשת בטכניקה של עבודת מקרמה מחוטי פשתן.
הממצאים כללו גם פסלים, מסכות, חרוזי עץ, כלי עצם, ראשי חץ, חוטים, בדים, גולגולות אדם מצופות אספלט הנקראות "גולגולות מכוירות".
בשלוש גולגולות השתמר הכיסוי שנעשה מאספלט.
כיסוי זה נעשה בשתי שכבות.
בשכבה הראשונה נמרח האספלט על הגולגולת ולאחר מכן עוצב דגם של רשת מרצועות אספלט שהוצמדה לשכבה הראשונה.
לראשונה בארץ נמצאו מחצלות אטומות באספלט וכלים העשויים מהן.
ממצאים אלו היו פריצת דרך בחקר ההיסטוריה של מדבר יהודה, שכן הם הממצאים הראשונים שנתגלו מתקופה זו.
על פי הארכאולוג יוחנן אהרוני בספרו 'דרכים ואתרים' בסמוך לנחל עברה דרך אדום המקשרת בין יהודה לים המלח ולאדום, וייתכן שהשיטפון של מים אדומים המוזכר בספר מלכים, התרחש בנחל זה.
נַחַל חַצְצוֹן הוא נחל אכזב במדבר יהודה שבישראל.
הנחל יורד מ"חורבת סחבא", סמוך ליישוב מעלה עמוס, ונשפך לים המלח סמוך לקיבוץ מצפה שלם, מדרום לנחל דרגה ומצפון לנחל קדם.
שטח אגן ההיקוות של נחל חצצון כ-85 קמ"ר ואורכו כ-22 ק"מ.
אורך הקניון שלו כ-4 ק"מ, ועומקו בחלקו התחתון למעלה מ-400 מטרים.
בחלקו העליון יורד הנחל בסלע קירטוני רך, ויוצר עמק רדוד ורחב, במקומות מסוימים רוחבו עולה על 250 מטרים.
עם כניסתו של הנחל לתחום במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, הוא מתחתר בסלע הגיר הקשה.
בנחל חצצון ארבעה מפלים גדולים.
גובה הראשון שבהם, כ-120 מטרים, בתחתיתו גב גדול, וסביבו פרסת מצוקים.
גובה המפל הבא כ-40 מטרים.
גובהו של המפל השלישי כ-25 מטרים וקיר המפל בנוי משכבות של גיר ושל חרסית לסירוגין.
המים סחפו את שכבות החרסית, ועל ידי כך נוצרו בקיר המפל מעין מדפי גיר דקים ועמוקים.
גובה המפל התחתון כ-30 מטרים.
בין מפלים אלו ישנם עוד עשרות מפלים שגובהם נע בין ארבעה ל-15 מטרים.
נקיק מצוקי נוסף יורד אל נחל חצצון, סמוך לתחתיתו של המפל הגדול.
גם בנקיק זה מספר מפלים.
בתחתית הקניון נראים שרידי חוואר הלשון.
עם יציאת הנחל מתחום מצוק ההעתקים, פונה הנחל פניה חדה לדרום, לפני הישפכו לים המלח.
כאן זורם הנחל בין מצוק ההעתקים לבין מדרגת חוואר גבוהה, עליה נמצא קיבוץ מצפה שלם.
שם הנחל המקורי הוא "ואדי חצאצה", והשם "חַצְצוֹן" הוא שמו של יישוב מקראי באזור ים המלח, הנזכר הן בספר בראשית והן בספר דברי הימים, שם הוא מזוהה עם עין גדי.
חלקו העליון של הנחל נקרא ואדי עבין, ויובלו העיקרי של הנחל הוא ואדי א-דבאבה.
בנחל מספר מאגרי מים עתיקים, שבימינו הם חרבים.
בעיקר ידועה מאגורת מנקושיה (מאגר מים תת-קרקעי שפתחו מן הצד) - נפחה היה כ-800 מ"ק.
על גדתו הדרומית של הנחל, סמוך לראש הקניון, נמצאים ארבעה מבני אבן עגולים עתיקים, אחד מהם עדיין שלם.
בין מצוקי נחל חצצון שורר צל כמעט בכל שעות היום, דבר הנותן משטר מים טוב, ובעקבות כך גם צמחייה עשירה.
בין היתר צומחים בנחל: מציץ סורי, שכרון המדבר, שיח אברהם, אוג קוצני, אזוביון, שרביטן מצוי, זוגן השיח, אטד, צלף, ערטל, אכילאה, לוף, בוצין, מרווה ושרכים - שרכרך ודנדנה רפואית.
נַחַל יְהוּדִיָּה הוא נחל איתן ברמת הגולן.
שמו ניתן לו על שם הכפר הנטוש יהודיה, היושב על מצוק מעל ערוצו.
מרבית הנחל נמצאת בתחום שמורת הטבע יהודיה.
תחילתו של הנחל במורדות הדרומיים של רכס בשנית והוא ממשיך בכיוון דרום מערב.
מי הנחל נאגרים במאגר בני צפת.
הנחל ממשיך דרום-מערבה וסמוך לצומת המפלים הוא מתחתר והופך לקניון.
בחלק זה של הנחל קיימים מספר מפלים.
כמו כן מקבל הנחל מים מעינות סלוקיה (כ־100 מ"ק/שעה) ונחל עיט נשפך אליו.
באזור בקעת הבטיחה מסתיים החלק הקניוני והנחל מתחבר לנחל משושים ונשפך עמו לכנרת.
אורך הנחל כ־25 ק"מ ושטח אגן היקוותו כ־78 קמ"ר.
נפח הזרימה הגבוה ביותר בנחל של 64 מיליון מ"ק בשנה נמדד בחורף 1991–1992.
הזרימה הממוצעת באפיק הנחל מוערכת בכ־8 מ"ק/שנייה (הספיקה הסגולית היא 0.539 מ"ק/שניה/קמ"ר).
הספיקה המקסימלית (השיטפונית) הרב שנתית הממוצעת בנחל היא 45 מ"ק/שנייה.
השיא של 152.4 מ"ק/שנייה נרשם ביום ה־1 בפברואר 1988, בעת שיטפון חזק בנחל כתוצאה של גשמי זעף שירדו על אגן ההיקוות ביום זה: 125.8 מ"מ במרום גולן, 98.5 מ"מ בעין זיוון, 74 מ"מ בקשת.
נחל יהודיה הוא אתר טיולים פופולרי בישראל, המתחיל בחניון נחל זוויתן וקיימים בו שני מסלולי הליכה, עליון ותחתון, המשתלבים למסלול אחד ארוך למיטיבי לכת.
המסלולים עוברים בכל רחבי האתר ומצריכים את המטיילים אף לעבור בריכות מים בשחייה או לטפס במעלה צוקים אנכיים.
באתר הטיולים ישנם שרידי בתי כנסת מתקופת התלמוד וכן שרידי כנסייה.
באזור ניתן לראות דולמנים, שהם מבני אבן מאסיביים עתיקים, המתוארכים לשנת 3000 לפני הספירה בקירוב, עשויים לוחות בזלת אשר שימשו לקבורה בתקופות קדומות.