tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יחד הם מגלים שרמי יכול להפעיל את איברי גופו של לינגוויני כמפעיל בובות בעזרת משיכה של קווצות שיער ראשו של לינגוויני.
רמי מסתתר בכובע הטבחים של לינגוויני ומפעיל אותו בהצלחה כדי להכין את המרק.
השף בפועל של המסעדה, סקינר, זומם לנצל את שמו הטוב של גוסטו עד תום ולמכור מיני מזונות נחותים להכנה מהירה.
תוכניותיו עומדות בפני סכנה משמתגלה לו שלינגוויני הוא בנו הלא ידוע של גוסטו והיורש החוקי שלו.
רמי מגלה את האמת ומצליח להימלט מסקינר עם מסמך המוכיח את זכותו של לינגוויני.
לינגוויני וקולט, שפית במסעדה המפתחת עמו קשר רומנטי, מפטרים את סקינר.
רמי מגלה מחדש את משפחתו בסמטאות פריז, אך מעדיף עליה את הגשמתו העצמית כטבח.
חברי המושבה שלו לשעבר מתחילים להגיע אל המסעדה ורמי נאלץ לאפשר להם לגנוב מזון ממזווי המסעדה.
המסעדה זוכה להצלחה גדולה בזכות בישוליו של רמי, בעוד לינגוויני, המבשל לכאורה, זוכה בכל התהילה.
מבקר המסעדות הנחשב, אנטון אגו, שביקר בחריפות את שף גוסטו והביא לנפילתו, מחליט לבדוק מחדש את המסעדה, לאחר שנשמע ממנו שמסעדת גוסטו הפכה לפופולרית ברחבי פריז.
המתח הגובר בין לינגוויני המודאג מהביקורת הקרבה ובין רמי המאוכזב מחוסר ההתייחסות לתרומתו ולאומנתו, מגיע לשיאו כשלינגוויני מוצא את העכברושים גונבים מהמזווה ומגרש אותם ואת רמי.
סקינר, שמאז פיטוריו עוקב אחרי לינגוויני וההצלחה התמוהה שלו, מצליח ללכוד את רמי וכולא אותו.
בני משפחתו של רמי נחלצים לעזרתו ומשחררים אותו ורמי חוזר למסעדה, שם הוא מתפייס עם לינגוויני.
לינגוויני מגלה לצוות המטבח את האמת על כישרון הבישול שלו ועל רמי, ואלו בתגובה נוטשים אותו ואת המטבח בו במקום.
אביו של רמי, מתרשם מהתמדתו של בנו ומחליט לגייס את שבט העכברושים כולו כדי לסייע לרמי.
העכברושים, בניצוח של רמי ובסיועה של קולט ששבה למטבח, מנהלים את המטבח ומכינים מנות לבאי המסעדה.
לאנטון אגו, המבקש שיוכן לו מאכל מפתיע, מתקין רמי את גרסתו למאכל ירקות עממי בשם רטטוי.
אגו נדהם מהשפעתה המופלאה של המנה עליו ודורש לראות את השף.
דרישה שנענים לה רק לאחר שאחרון האורחים במסעדה עוזב אותה.
אגו מנציח ומאשר בטור הביקורת שלו את אמירתו של גוסטו "כל אחד יכול לבשל" ומכריז על רמי כטבח הטוב ביותר בצרפת.
באפילוג מתגלה שהמסעדה נסגרה עקב ביקורת בריאות שגילתה בה עכברושים.
אגו שפורש מעבודתו כמבקר, מממן פתיחת מסעדה המנוהלת על ידי קולט ולינגוויני.
טבח המסעדה, רמי, ממשיך להכין מנות רטטוי לאגו הפוקד אותה.
המסעדה עצמה משרתת אנשים ובחלק נוסף עכברושים המגיעים לסעוד ולהנות ממזון גורמה.
דמותתיאורמדבב באנגליתמדבב בעבריתרמיחולדת חוף ממין זכר והפרוטגוניסט בסרט, חולם להיות שף ומצליח להגשים את חלומו בעזרת לינגוויני.
הבמאי בראד בירד בחר באוסוולט לאחר ששמע את שגרת האוכל הקומית שלו.פאטון אוסוולטגורי אלפיאלפרדו לינגווינישוטף הכלים במסעדה וגיבור המשנה של הסרט, מתיידד עם רמי ויחד הם מבשלים מנות ללקוחות.
במהלך הסרט מתאהב בקולט ומתגלה שהוא בנו של השף המפורסם אוגוסט גוסטו והיורש החוקי של המסעדה.לו רומנויחזקאל לזרובג'ונה רוברט סקינרהבעלים החדש, האכזר ושונא העכברושים של המסעדה, כמו גם השף הראשי שלה והסו-שף לשעבר לפני מותו של גוסטו.
התנהגותו של סקינר, גודלו הזעיר ושפת גופו מבוססים באופן רופף על לואי דה פינס.
הדמות נקראה על שם הפסיכולוג פרדריק סקינר.איאן הולםשמחה ברבירוג'נגו אביהם של רמי ואמיל.
שמו לא מוזכר בסרט כלל.
מנהיג שבט העכברושים שלא מתרשם כלל מכישרונו של רמי.בריאן דנהיאורי גבריאלאמיל אחיו הבכור של רמי, מעט זללן ושומר עם רמי על הרבה סודות.
רמי מנסה לחנך אותו לחוש טעם וריח אך ללא הצלחה.פיטר סוןליאור זוהראוגוסט גוסטוהשף המפורסם ומייסדה של המסעדה הקרויה על שמו אשר מת עקב הסרת כוכב מישלן ממסעדתו המפורסמת.
הוא דמות הערצה והאיידול של רמי, וממשיך להופיע לאורך הסרט כקולו הפנימי של רמי.
דמותו נעשתה בהשראת השף האמיתי ברנאר לואזו, שמת משברון לב לאחר שהמסעדה שלו, לה קוט ד'אור, איבדה כוכב.
לה קוט ד'אור הייתה אחת המסעדות בהן ביקר בראד בירד בצרפת.בראד גארטאריה צ'רנראנטון אגומבקר מסעדות ציני וקפדן שאינו מתרשם בקלות ומעוניין לסגור את המסעדה של גוסטו.
נבל המשנה של הסרט, עד אשר טעם את מנת הרטטוי שרמי וקולט הכינו, המזכירה לו את מאכלי אמו שהייתה מכינה לו לאחר שחווה בריונות בבית הספר.
דמותו נוצרה בהשראת השחקן הצרפתי לואי ז'ובה.פיטר או'טולאלי גורנשטייןקולטאחראית הצלייה והגריל והאישה היחידה בצוות המטבח.
מסודרת ופדנטית ומושא אהבתו של לינגוויני.
דמותה נוצרה בהשראת השפית הצרפתייה הלן דארוז.ג'נין גרופלואורנה בנאיהורסטהסו-שף של סקינר.
היה תקופה במאסר ושינה גרסאות על מה.ויל ארנטיורם יוספסברגלאלואחראי הרטבים והתבשילים ואחראי הדגים במסעדת גוסטו.
ממוצא אפריקני.ג'וליוס קלהאןאסף פריינטאפרנסואהמנהל הפרסום המטפל בשיווק המזון למיקרוגל של השף סקינר תחת מותג שמו של גוסטו.מתי אטלסלארוסטבח האחראי על המנות הקרות.
ברח מהבית בגיל 12.ג'יימס רימרדביר בנדקמוסטפארב המלצרים של מסעדת גוסטו.ג'ון רצנברגראלברט כהןטאלון לבארת'עורך דינו של סקינר.טדי ניוטוןאוהד שחרפטריק פומפידואחראי המאפים והקינוחים במסעדת גוסטו.טוני פוסילאמנון וולףנאדר לסארדמפקח בריאות המועסק על ידי סקינר.
בגרסה הבריטית הוא מדובב על ידי השף ג'יימי אוליבר.גיטעכברוש מעבדה בעבר וחבר בשבט של ג'נגו.
בעברית נקרא "גיס".ג'ייק סטיינפלדמיכה אוזין סליאןאמבריסטר מיניוןמשרתו של אגו.בראד בירדגלעד קלטרקריין בטלוויזיהסטפן רויואב יפת
על בימוי הדיבוב העברי היו אחראים שרון כהן ומולי שולמן.
קולות רקע נוספים בגרסה העברית הם של דן קיזלר, חגית דסברג ועדי קוזלובסקי.
את אלבום הפסקול של הסרט הלחין מייקל ג'אקינו, את שיר הנושא של הסרט (הארוחה) יצר ג'אקינו על רמי ועל חלומו להיות שף, מי שביצעה אותו היא קמיל שג'אקינו היה בטוח שמתאימה לביצוע השיר.
אלבום הפסקול של הסרט היה מושפע מהמון ז'אנרים שונים שלפי ג'אקינו היו מתאימים להוות את אווירת הסרט והוא לקח השראה ממוזיקת הג'אז והצרפתית הקלאסית, מבניהם הכלים הקלאסיים וגם כלים מז'אנר הג'אז (אקורדיון, גיטרת ג'אז, פסנתר ועוד).
ג'אקינו כתב שני נושאים עבור רמי, האחד עליו עם מושבת העכברושים והשני על תקוותיו וחלומותיו.
הוא גם כתב ערכת חברים לרמי וללינגוויני שמתנגן כשהם ביחד.
פסקול המצאתי עד אין קץ שיוצר איזון מושלם בין הדרמה האירופית הישנה של אניו מוריקונה לבין הגחמה הבלתי תלויה של ריימונדסקוט".
הוא כתב עוד, "כמו גרסה של עולם ישן לציטוט של ג'אקינו החדיר-ג'אז ונושק בקומיקס ל"המדהימים", רטטוי הוא גם אלגנטי וגם מטורף, בנוי סביב נושא מתוק ושובב שנקרא "Le Festin", המוצג גם יחד.
מבחינה אינסטרומנטלית וקולית (ששרה הכוכבת הצרפתית המקסימה קמיל) והוא נצחי כמו המנה שעליה מבוסס הסרט."
האלבום זכה בפרס אנני לאלבום פסקול הטוב ביותר והיה מועמד לפרס האוסקר.
הסרט זכה להצלחה רבה וזכה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב לסרט הנפשה לשנת 2007.
יתר על כן, במסגרת פרס אנני, רטטוי היה מועמד ל-13 פרסים, כולל פעמיים באפקטים המונפשים הטובים ביותר, ושלוש פעמים במשחק הקול הטוב ביותר בהפקת הנפשה עבור ג'נין גרופלו, איאן הולם ופאטון אוסוולט, ובו איאן הולם זכה בפרס.
הסרט זכה בפרס הסרט המונפש הטוב מאגודות המרובות כולל מבקרי הקולנוע של שיקגו.
רַחְרְחַן או רַחְרְחַן מָנוֹת הוא תוכנה או חומרה המאפשרת להאזין ולתעד תקשורת מחשבים העוברת בנקודה כלשהי ברשת.
הרחרחן קולט את חבילות מידע היוצרות את התקשורת, מנתח אותן בהתאם ל-RFC הרלוונטי ומציג אותן למשתמש לאחר הניתוח.
היקף חבילות המידע שנקלטות תלוי בנקודה שבה הרחרחן הותקן.
אם הרחרחן הותקן כתוכנה על מחשב המהווה נקודת קצה ברשת, רק התעבורה שתגיע אליו תתועד.
אם המחשבים ברשת מחוברים באמצעות רכזת (Hub), כל מחשב יוכל לקבל את התעבורה של כלל המחשבים המחוברים לאותה הרכזת.
אם המחשבים מחוברים באמצעות מתג (switch), הוא לא יוכל לעשות זאת שכן המתג יעביר אליו רק את התעבורה המיועדת אליו (Broadcast לרשת שלו, Unicast אליו או Multicast לקבוצה עליה הוא רשום).
כדי להתמודד עם בעיה זו, קיימות מספר שיטות המהתלות במתג או במחשב שאת התעבורה שלו מעוניינים לקבל:
העברת התקשורת דרך המחשב עליו מותקן הרחרחן בשיטות התחזות שונות כגון ARP spoofing או DHCP spoofing, שליחת הודעות ICMP Redirect או MAC flooding.
קבלה של הנתונים במקביל גם במחשב היעד וגם ברחרחן (למשל באמצעות שיקוף פורט).
כדי לאפשר לרחרחן לקבל גם תעבורה שלא מיועדת למחשב עליו הוא מורץ בלבד, יש להשתמש ברחרחן במצב פרוץ (Promiscuous Mode), כך שהוא יוכל לקבל גם את חבילות המידע שהגיעו לכרטיס הרשת של המחשב, אך לא היו מיועדות אליו, ולכן מערכת ההפעלה לא העלתה אותן לעיבוד.
במצב כזה הרחרחן עובד ברמת כרטיס הרשת ולא ברמת מערכת ההפעלה.
על אף שניתן לעיתים לקבל ממחשב יחיד את התעבורה של כלל הרשת, כדי לנטר באופן קבוע את התעבורה ברשת עדיף להתקין את הרחרחן בנקודה מרכזית ברשת, למשל על גבי נתב או מתג מרכזיים, כך שכלל התעבורה שעוברת דרכם תתועד ותנותח.
חלק מרכיבי הרשת הללו כוללים שער ניטור (Monitoring Port) שמאפשר למחשב המתחבר לאותו השער לקבל שיקוף של כלל התעבורה העוברת על גבי הרכיב.
אם רכיב הרשת לא מכיל שער ניטור שכזה, ניתן להשתמש ברחרחן חומרתי היושב על הרשת ולא מבצע אף פעולה למעט קבלת התעבורה, תיעודה, והעברתה הלאה.
ברשת אלחוטית, רחרחן המותקן על מחשב המחובר לרשת אלחוטית יכול לרחרח את כלל התעבורה שבערוץ מסוים.
רחרחן יכול לשמש במצבים שונים:
הבנת אופן הפעולה של תקשורת מחשבים באמצעות ניתוח תוצאות הרחרחן
הנדוס לאחור לפרוטוקול תקשורת קנייני
ניתוח בעיות תקשורת ברשת המחשבים
ניטור ניצולת הרשת ואופי השימוש בה
איסוף סטטיסטיקה על פעולת הרשת
זיהוי ניסיונות חדירה לרשת על מנת לחסום אותם
זיהוי תוכנות זדוניות המותקנות על המחשב ומקיימות קשר עם מחשבים אחרים ברשת
זיהוי הזדמנויות לצורך תקיפת מחשב
ריגול אחרי משתמשים אחרים ברשת ואיסוף נתונים רגישים שעוברים על גבי הרשת, דוגמת סיסמאות
ניפוי שגיאות באפליקציות רשת דוגמת שרת-לקוח
ניפוי שגיאות במימושים עצמאיים לפרוטוקולי תקשורת
אחד משימושי הרחרחן הוא לצורכי תקיפת מחשבים וריגול אחר משתמשים ברשת.
נוכחות של גורם תוקף ברשת מאפשרת לו במקרים מסוימים לקבל את תוכן התעבורה שמייצר משתמש אחר ברשת ולחקור אותה.
האיום נובע מכך שקיימים פרוטוקולים המעבירים מידע רגיש כגון סיסמאות, מידע מסווג, מספר כרטיס אשראי וכדומה ללא הצפנה מתאימה.
לעיתים הנתונים מוצפנים או מקודדים על ידי פונקציית גיבוב באופן שמאפשר פתיחה של הקידוד וחשיפת המידע הרגיש.
הדרך להתמודד עם איום זה היא להקפיד להשתמש בחלופות המוצפנות: SSH (והאפליקציות המשתמשות בו: SCP ו-SFTP), ופרוטוקולים מבוססי TLS כגון HTTPS ו-FTPS ולהימנע מהעברת נתונים בפרוטוקולים הלא-מוצפנים.
רטיבור (בפולנית: Racibórz, רָצִ'יבּוּז'; בגרמנית: Ratibor) היא עיר בדרום פולין.
עד סוף המאה ה-5, יושב האזור של רטיבור על ידי שבטים גרמאניים.
דוכסות רטיבור נוסדה בשנת 1172 ורטיבור הייתה בירתה.
לרטיבור הוענק מעמד של עיר ב-1217 ומשנת 1299 היא נוהלה על ידי מועצה עירונית משלה.
בעקבות ההגירה של גרמנים מזרחה התיישבו בעיר גרמנים רבים החל במאה ה-13 וגרמנית הייתה לשפה השלטת בעיר.
ב-1742 סופחה העיר לפרוסיה ביחד עם רובה של שלזיה ומאז ועד אחרי מלחמת העולם השנייה הייתה תחת שלטון גרמני.
במהלך מלחמת העולם השנייה, פעל ברטיבור מחנה עבודה נאצי.
ביוני 1945 נכנס צבא צ'כוסלובקיה לרטיבור במטרה לספח אותו לצ'כוסלובקיה ותושביה הגרמנים גורשו ממנה.
אולם על פי קביעת ועידת פוטסדאם הוכללה רטיבור בפולין.
רחצה היא פעולה של שטיפת גוף אדם או בעל חיים בנוזל, לרוב במים.
תיתכן רחצה בנוזלים אחרים כגון מי ים, חלב ואף תמיסות בוץ, שוקולד או יין.
הרחצה משמשת להיגיינה (ניקוי הגוף) מסיבות בריאותיות או נפשיות (הרחצה משמשת להרפיה והירגעות), משמשת לצורכי דת (רחצה טקסית בטקסי טהרה), וכן להנאה (רחצה בחופי ים או בריכות שחייה).
כיום נהוג להתרחץ בסביבות פעם ביום, במקלחת או באמבטיה, לרוב תוך שימוש בסבון לגוף ובשמפו לשיער.
העיקרית שבהם היא היגיינה - ניקוי הגוף מאפשר מניעת מחלות, הסרת חומרים מזיקים מהגוף (חומרים כימיים חומצתיים, בסיסיים או חומרים מסוכנים אחרים כגון חומרים רדיואקטיביים).
כמו כן, בשל ההנאה מהרחצה עצמה מבוצעת הרחצה לצורכי פנאי ונופש.
מתקני רחצה מודרניים נבנים בחופי רחצה ובריכות שחייה, אולם כבר בעת העתיקה נבנו מתקני רחצה כחלק מבתי המרחץ.
הרחצה משמשת גם לטקסים דתיים לצורכי טהרה.
ביהדות הרחצה מבוצעת במקווה, ובנצרות מבוצע טקס הטבילה לנצרות באמצעי רחצה ייעודיים (אגן טבילה הנמצא במבנה ייעודי - הבפטיסטריום), או בחופי נהר או ים).
ביוון העתיקה וברומא העתיקה, לפני היותם של סבונים יעילים, נעשה שימוש בסטריגיל, מכשיר מתכתי מעוקל, לקרצוף הגוף מלכלוך.
לפני הקרצוף נמרח הגוף בשמן מבושם, הקירצוף הסיר את השמן עם הלכלוך והזיעה.
הסטריגיל היה בשימוש אתלטים ובמרחצאות.
רחצת הפנאי והנופש, אף שהייתה נפוצה בתקופה הרומית פחתה בימי הביניים, בגלל רתיעה ממים, שנחשבו כגורמי מגפות.
הרחצה שבה שוב לפופולריותה רק בשלהי המאה ה-19 עם התפתחות תרבות הפנאי והנופש.
עד שלהי המאה ה-19 רק בארמונות המלוכה היו מתקני רחצה ומים זורמים.
בהיעדר אמצעי הבאת מים, הרחצה הייתה מועטה ביותר ונעשה רק במידת הצורך.
עד שלהי ימי הביניים הרחצה נעשתה בבתי מרחץ עירוניים או בנהרות.
בעוד שאנשי האצולה נהגו להתרחץ בבתיהם בגיגיות עץ גדולות, פשוטי העם התרחצו לעיתים נדירות, ובעיקר בנהרות.
לרוב נהגו לרחוץ רק את חלקי הגוף הגלויים - פנים, ידיים ורגלים.
בשלהי תקופת הרנסאנס ובמהלך המאה ה-16 אף נפוצה האמונה בקרב רופאים כי הרחצה מסוכנת לבריאות מאחר שהיא חושפת את הגוף לריחות רעים אשר על פי אמונה זו גרמו למחלות.
רק באמצע המאה ה-18 החלו רופאים לטעון להיגיינה אישית כאמצעי למניעת מחלות - אמונה שהוכחה עם גילויים של החיידקים באמצע המאה ה-19.
במחקר שנערך ב-2021 בארה"ב בקרב 5,700 נבדקים נמצא כי 60% מהמשתתפים נוהגים להתקלח כל יום.
עם זאת, רופאי עור מציינים כי תדירות גבוהה מדי עלולה לגרום לייבוש העור, ולגרום גירוי וגירוד אצל בעלי עור יבש.
ככלל, אין כלל מוחלט לגבי התדירות הרצויה של רחצה, והדבר תלוי אינדיבידואלית בכמות הזיעה, סוג העור והשיער, ובלכלוך.
רחצה בתדירות יומית עשויה לעזור למי שסובל מקשקשת, שכן קשקשים לא נגרמים מעור יבש, אלא מפטרייה שנמצאת על הקרקפת.
לגבי רחצה באזורים רגישים, כמו באזור איברי המין, רצוי לשטוף במים בלבד, ועדיף להימנע משימוש בסבון.
הרטיאריוס היה גלדיאטור רומי שלחם עם ציוד המבוסס על זה של הדייג: רשת (Rete, ומכאן שמו), טריידנט (Fuscina או Tridens), ופגיון (Pugio).
הרטיאריוס היה ממוגן קלות, ולבש כיסוי חלציים (Subligaculum) שהוחזק במקומו באמצעות חגורה רחבה, או טוניקה קצרה עם ריפוד קל.
הוא לבש מגן זרוע גדול מהרגיל (Manica) שהתארך עד הכתף ואל הצד השמאלי של החזה.
הוא נלחם ללא הגנה של קסדה וללא נעליים, אך לעיתים לבש מגן מתכת לכתף (Galerus) כדי להגן על הצוואר.
הרטיאריוס נלחם באופן שגרתי נגד הסקיוטור החמוש בכבדות.
לוחם-הרשת פיצה על היעדר ציוד המגן במהירות ובזריזות, בעודו מתחמק מהתקפות יריבו, ומחכה להזדמנות לתקוף.
תחילה הוא ניסה להשליך את הרשת שלו מעל יריבו, במידה והצליח, היה דוקר אותו עם הטריידנט שלו בעודו סבוך.
טקטיקה נוספת בה השתמש הייתה ללכוד את הנשק של יריבו ברשת, ולמשוך אותו מאחיזתו, כך נותר ללא יכולת התקפה.
במידה והרשת כשלה, הרטיאריוס חדל משימוש בה, אם כי לעיתים אסף אותה עבור ניסיון השלכה שני.
לרוב, הרטיאריוס נאלץ להסתמך על הטריידנט או הפגיון שלו כדי לסיים את הקרב.
הטריידנט שגובהו כשל אדם, אפשר לרטיאריוס לתקוף את יריבו במהירות ולשמור מרחק.
זה היה נשק חזק, המסוגל לגרום לפצעים נוקבים על האיברים הלא ממוגנים.
הפגיון היה הגיבוי האחרון של הרטיאריוס במידה ואיבד את הטריידנט.
הפגיון נשמר למצבים בהם קרב בטווח קצר היה דרוש כדי לסיים את הקרב.
בקרבות מסוימים, נאלץ להילחם כנגד שני סקיוטורים בו זמנית.
בקרבות אלו הגלדיאטור הושם על במה מוגבהת וקיבל אספקה של אבנים שבהם יכל להשתמש להדוף את רודפיו.
הרטיאריי הופיעו לראשונה בזירה במהלך המאה הראשונה לספירה, והפכו לאטרקציה סטנדרטית עד המאה השנייה או השלישית.
היעדר השריון של הגלדיאטור מתוך הסתמכותו על טקטיקות התחמקות, גרם לכך שרבים ראו ברטיאריוס כנחות ביותר (וגם הנשי ביותר) מכל מעמד הגלדיאטורים.
קטעים מתוך יצירותיו של יובנליס, סנקה, וסווטוניוס, מראים כי ייתכן והרטיאריי שנלחמו בטוניקות היוו תת-קבוצה אף נחותה יותר (Retiarii Tunicati) והם לא נחשבו ללוחמי רשת לגיטימיים, אלא לליצני זירה.
עם זאת, יצירות עתיקות כוללות דוגמאות ספציפיות של לוחמי רשת שהיו בעלי מוניטין רב כלוחמים מיומנים וכמאהבים.
רטיופארם אולם (גרמנית: Ratiopharm Ulm) היא קבוצת כדורסל גרמנית מהעיר אולם, המתמודדת בבונדסליגה וביורוקאפ.
הקבוצה נוסדה ב-1970 כחלק מ"מועדון הספורט אולם" שהיה קיים עוד משנת .
בעונת 1995/96 זכתה הקבוצה בגביע לאחר ניצחון בגמר 79-80 מול קבוצת באייר לברקוזן.
בעונת 2000/01 ירדה הקבוצה לליגה השנייה ובסיום עונת 2005/06 העפילה הקבוצה בחזרה לבונדסליגה מהמקום הראשון.
בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום השני לאחר הפסד 3-0 לקבוצה ברוז במברג בסדרת הפלייאוף על האליפות.
ובנוסף הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע.
בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה לחצי גמר הפלייאוף.
ובנוסף הפסידה בגמר הגביע 85-67 לקבוצת אלבה ברלין.
במסגרת האירופאית השתתפה הקבוצה מאז עונת 1991/92 בין היתר במסגרת גביע ספורטה וגביע קוראץ'.
בעונת 2012/13 השתתפה הקבוצה במסגרת היורוקאפ והגיעה עד לשלב רבע הגמר.
מאז חודש דצמבר 2011, מארחת הקבוצה בהיכל רטיופארם החדש, הממוקם בעיר נוי-אולם הסמוכה ומכיל 6,100 מקומות ישיבה.
הכינוי של הקבוצה הוא "די-שפאטזין" (הדרורים).
רחצת ידיים היא שימוש במים וסבון כדי להסיר לכלוך ומיקרואורגניזמים מזיקים מכפות הידיים.
רחיצת הידיים נמצאה ככלי יעיל ביותר למניעת העברה של זיהומים והפחתת שיעור התחלואה.
רחיצת הידיים משמעותית במיוחד לאחר יציאה מבית שימוש, לאחר מגע עם בעלי חיים, לפני מגע עם אוכל או כלי אוכל ולפני מתן טיפול רפואי.
במצבים שבהם אין נגישות למים, יש המשתמשים בחומר חיטוי ידיים כתחליף רצוי לשטוף ידיים פעם בשמונה עשרה דקות
על פי נתוני יוניצף ב-2008, רחיצת ידיים יכולה להפחית את הסיכוי לשלשולים ומחלות קשורות בכ-30% וזיהומים בדרכי הנשימה בכ-40%.
כמו כן נמצא שביכולתה לשפר כישורים חברתיים, תקשורתיים, מוטוריים, קוגניטיביים והסתגלות אצל ילדים אשר חונכו לשטיפת ידיים בתחילת חייהם.
על פי רוב רחצת הידיים מתמקדת בכף היד ונעשית באמצעות מים, לרוב יחד עם סבון, בכיור.
לאחר הרחצה נהוג ליבש את הידיים בעזרת מגבת, נייר מגבת או מייבש ידיים חשמלי.
עם זאת, יש הממליצים על רחצה יעילה באמצעות התהליך הבא:
שטיפת הידיים במים זורמים ונקיים.
שימוש בסבון ושפשוף כף היד, גב היד, ובין האצבעות.
המשך השפשוף בסבון לא פחות מ-20 שניות.
ייבוש הידיים במגבת נקייה, בנייר או באמצעות מכשיר אוויר לייבוש.
מספר גורמים מתארים וממליצים לבצע את תהליך הרחצה בווריאציות דומות, כאשר המשותף לכולן הוא ביצוע יסודי של הרחיצה.
עם זאת, מחקרים רבים מראים כי הרגלי רחצת הידיים של מרבית האוכלוסייה אינם מספקים היגיינה ברמה הנדרשת, ולאנשים שונים יש הרגלים שונים.
למשל, יש הנוהגים להשתמש בסבון בתדירות גבוהה ויש המסתפקים ברחצה ללא סבון וכדומה.
רחצת ידיים מפחיתה בעיקר את סיכויי ההידבקות במחלות המועברות דרך מחזור צואה-פה, וכמעט שכלל אינה יעילה נגד מחלות המועברות באמצעות האוויר.
צואה שמקורה בבני אדם ובעלי חיים היא מקור חשוב של סלמונלה, E Coli, נורווק וירוס (שיכולים לגרום לשלשול) ומקור להפצת זיהומים נשימתיים כגון אדנו וירוס ומחלת הפה והגפיים.
גורמים אלו יכולים להגיע אל הידיים לאחר שימוש בשירותים או החלפת חיתול, וגם תוך כדי עיסוק עם בשר נא המכיל כמויות בלתי נראות של צואה.
צואה בכמות מזערית של גרם אחד (כמשקלו של מהדק נייר אחד) יכולה להכיל כטריליון פתוגנים.
פתוגנים מגיעים לידיים גם במקרים של נגיעה במשטחים או חפצים שהשתעלו או התעטשו עליהם, או שנגעו בהם חפצים אחרים בעלי זיהום.
כאשר פתוגנים אלו מגיעים לידיים שלא עוברות רחצה, הם יכולים לעבור מאדם לאדם ולגרום למחלות.
מעריכים כי בממוצע מעל ל-3000 חיידקים נמצאים בידיו של אדם, והם שייכים ליותר מ-100 מינים.
פתוגנים שהגיעו אל הידיים משפיעים בגלל מספר סיבות:
בני אדם נוגעים באופן תדיר בעיניים, באף ובפה - כל אלו פתחים שדרכם פתוגנים שנמצאים על הידיים יכולים להיכנס אל הגוף.
פתוגנים יכולים להגיע למזון, ובאמצעותו למערכת העיכול ולגוף, כאשר עושים שימוש בידיים בתהליכי הכנת המזון, הגשת המזון וצריכת המזון.
פתוגנים מסוימים יכולים להתרבות במזונות ומשקאות תחת תנאים מסוימים ולגרום למחלות.
ידיים שלא עברו רחצה יכולות להעביר פתוגנים אל חפצים, מעקות, שולחנות, צעצועים ועוד - ומשם לידיים של אדם נוסף.
על פי הערכות מתים בשנה כ-300,000 בני אדם כתוצאה מהגיינת ידיים לקויה, ורובם מתחת לגיל 5 שנים.
אף שרחצת ידיים היא מרכיב של היגיינה אישית או רוחנית ברוב התרבויות, הקשר בין רחיצת ידיים לבריאות לא היה ידוע עד אמצע המאה ה-19, אז אוליבר ונדל הולמס האב פרסם מאמר בנושא קדחת הלידה, ובהמלצותיו מניעת ההדבקה באמצעות הימנעות ממגע, החלפת פרטי לבוש וניקוי ידיים.
היתרונות ברחצת ידיים המשלבת חומר מחטא התגלו באמצע המאה ה-19 על ידי איגנץ זמלווייס, שזכה בכינוי "מציל האמהות", כשבעקבות הנהגת רחצת ידיים במחלקת היולדות, הצליח להוריד לפחות מחמישית את תמותת האמהות.
זמלווייס, שנחשב לאבי הגיינת הידיים, הבחין ב-1846 שבמחלקת היולדות בה התמחו סטודנטים לרפואה, הרבה יותר נשים לקו באלח דם ומתו, בהשוואה לנשים שילדו במחלקת הסמוכה, בה עבדו מיילדות.
הוא החליט לחקור את הסיבה, והבחין שלא אחת רופאים וסטודנטים עברו למחלקת היולדות מיד אחרי שעסקו באוטופסיה, ושיער שהם נשאו על ידיהם "חלקיקים גווייתיים" שאותם העבירו לנשים.
היה זה לפני גילוי החיידקים כגורמי מחלות.
כתוצאה מכך, הנהיג זמלווייס נטילת ידיים בתמיסה של נתרן תת-כלורי ("אקונומיקה") לפני בדיקת היולדות.
שיעור התמותה במחלקה ירד בצורה דרמטית והשתווה למחלקה השנייה.
זאת הייתה הוכחה שרחצת ידיים מונעת זיהום.
בכל זאת, זמלווייס נתקל בביקורת של המימסד הרפואי, שכן התאוריה שלו, שלא נתמכה על ידי הידע המדעי דאז, רמזה לקשר בין קדחת הלידה ובין גופות, רעיון שנתפס כדתי וכאמונה טפלה, והיוותה ביקורת על התנהלות הממסד הרפואי עצמו.
הוא אף כונה "הטיפש ממחוז פֶּשט".
דחיית הממסד הרפואי את ממצאיו של זמלווייס גרמה, במחדל, למותן של אלפי נשים.
בשנת 1981 פורסמו לראשונה בארצות הברית הנחיות להיגיינת ידיים על ידי המרכז לבקרת מחלות ומניעתן, ולאחריהן פורסמו מספר עדכונים על ידי גופים שונים ברחבי העולם.
בסביבה ללא מים נקיים וסבון ניתן להשתמש בנוזל לחיטוי הידיים המכיל 60% כוהל לפחות.
בעשור השני של המאה ה-21, למעלה מ-160 שנה לאחר התגלית של זמלווייס, אי הקפדה על רחצת ידיים של הצוות הרפואי עדיין נחשבה לסיבה עיקרית לזיהומים בבתי חולים בישראל.
במקומות רבים בעולם, מעסיקים מחייבים את עובדיהם לרחוץ ידיים ביציאה מהשירותים לפני החזרה לעבודה - ואף מפרסמים שלטים וסמלים המזכירים חובה זו.
מחקרים הראו כי בין 64% ל-83% מהאוכלוסייה אכן רוחצים ידיים לאחר ביקור בשירותים, אך מעל ל-90% נוטים לדווח כי רחצו ידיים גם אם לא ביצעו פעולה זו.
מחקר נוסף בארצות הברית הראה ש-95% מאלו שרוחצים את ידיהם, לא מבצעים זאת בצורה יסודית מספיק, ו-33% לא משתמשים בסבון במהלך רחצת הידיים.
ארגון הבריאות העולמי קבע את 5 במאי ליום להעלאת המודעות לרחצת ידיים.
באמצע 2013 השתתפו מעל ל-15 אלף מרכזי בריאות מ-168 ארצות בעולם בתוכנית של ארגון הבריאות להעלאת המודעות לנושא זה, ומשתתפים בה גם 10 מרכזים רפואיים מישראל.
שטיפת ידיים חוזרת ונשנית היא אחת המאפיינים הנפוצים של הפרעה טורדנית-כפייתית ושל מיזופוביה.
רחצת ידיים הוטמעה במספר דתות, וביניהם נטילת ידיים ביהדות.
רחשי לב היא מרכז תמיכה ארצי לילדים חולי סרטן בישראל.
העמותה הוקמה על ידי ראובן גשייד, ומנוהלת על ידי שימי גשייד.
רחשי לב הוקמה בשנת 1989, על מנת להקל את הסבל אותו חווים ילדים חולי סרטן ובני משפחותיהם, לחזק אותם בתקופת ההתמודדות עם מחלת הסרטן והטיפולים הכרוכים בה, ולשמח אותם בתקופת המחלה.
העמותה מפעילה מערך מתנדבים עבור ילדים חולי סרטן בכל רחבי הארץ.
פעילות מיוחדת נעשית במחלקות האונקולוגיות בבית החולים שיבא-תל השומר ובית החולים דנה באיכילוב, אותה מלווים מתנדבי השירות הלאומי.
נשיא העמותה הוא פרופסור יהושע דור.
בשנת 2007 חנכה רחשי לב את 'בית הילד' במתחם בית החולים שיבא בתל השומר, בצמוד לבית החולים 'ספרא' לילדים.
'בית הילד' הוא מלונית עבור הילדים והמשפחות, ובה מגוון שירותים והפעלות מיוחדות, לרווחת השוהים תקופות ממושכות בבית החולים.
כמו כן מקיימת עמותת רחשי לב מלונית לשבתות הנקראת פרויקט אוהל שרה.
במסגרת העמותה פועלת מחלקה להשאלת ציוד רפואי ושיקומי לילדים חולי סרטן, הן בתקופת האשפוז והן לאחר השחרור הביתה.
לרשות העמותה עומד אמבולנס ייחודי, המסייע לילדים חולי סרטן להגיע לבית החולים ומחזיר אותם לביתם לאחר הבדיקות והטיפולים.
כמו כן הוקם האגף לילד המיוחד, עבור ילדים בעלי צרכים מיוחדים הסובלים מפיגור שכלי, אוטיזם ותסמונת דאון, הנמצאים תחת השגחה של אנשי מקצוע בסופי שבוע ובחגים.
האגף עוסק בשילובם בפעילויות עם ילדים בריאים, לרווחת המשפחות המתמודדות איתם במהלך כל ימות השנה.
לאורך שנות פעילותה זכתה העמותה בפרסים ובאותות הוקרה רבים, בהם:
1991 - פרס מהיחידה להתנדבות במשרד העבודה והרווחה.
1995 - פרס הצטיינות מהשר לביטחון פנים, וב-1999 בתעודת הוקרה מיוחדת משר הבריאות.
2003 - אות הנשיא למתנדב ומגן שר העבודה והרווחה
במהלך הביקור של קבוצת הספורט ברצלונה בישראל בשנת 2013, נפגשו ילדי רחשי לב עם שחקני הקבוצה והנשיא סנדרו רוסיי.
במפגש נכחו ראש הממשלה בנימין נתניהו ורעייתו שרה.
לאחר המפגש שיחק נתניהו כדורגל עם הילדים החולים.
בחג חנוכה 2014 התקיים טקס הדלקת נרות חנוכה לכ-150 ילדים חולי סרטן בבית נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין ורעייתו נחמה ריבלין.
במהלך ביקור נשיא ארצות הברית בישראל ביוני 2017 התקיים מפגש בין שימי גשייד, מנכ"ל רחשי לב ואמילי אמבר, נערה חולת סרטן, עם הנשיא דונלד טראמפ במוזיאון ישראל בירושלים.
רָטַטוֹסְק (בנורדית עתיקה: Ratatoskr) הוא סנאי אגדי מהמיתולוגיה הנורדית, החי על העץ יגדראסיל.
רטטוסק רץ הלוך ושוב על העץ, ומעביר מסרים מעליבים בין הדרקון נִידְהֵג החי בשורשי העץ, לנץ ודפולניר החי בראשו, וכך מתגרה בשניהם וגורם להם לכרסם את העץ כל אחד מכיוונו שלו.
השם "רטטוסק" הוא ככל הנראה הלחם של המילים "rata" ("מטייל") ו-"toskr" ("ניב"), היינו "הניב המטייל" או "הניב המטפס".
חוקרים אחרים סוברים שהשם מושאל מאנגלית עתיקה, וכי "rata" הוא למעשה "ræt" ("עכברוש").
יש הסבורים שמקור המיתוס הוא במנהג של הסנאי האדום להשמיע קריאת אזהרה בכל פעם שהוא חש בסכנה.
רטופה דוגוני (שם מדעי: Ratufa bicolor מכונה גם סנאי גדול שחור וסנאי גדול מלזי) הוא מין של סנאי עצים גדול השייך לסוג רטופה שבמשפחת הסנאיים.
הרטופה שכיחה בצפון בנגלדש, בצפון הודו, מזרח נפאל, בהוטן, דרום סין, מיאנמר, לאוס, קמבודיה, וייטנאם ומערב אינדונזיה.
בנוסף למין זה, קיימים שלושה מינים נוספים השייכים לסוג רטופה.
לרטופה דוגוני זנב ארוך וגוף צר.
אורך הראש והגוף נעים בין 35 סנטימטרים ל-58 סנטימטרים ואורך הזנב יכול להגיע עד 60 סנטימטרים.
צבע הגב, האוזניים והזנב הוא חום כהה עד שחור, והבטן בצבע מעט בהיר יותר.
כל המינים אשר שייכים לסוג רטופה נחשבים לגדולים שבמשפחת הסנאיים.
לרטופה דוגוני מגוון רחב של אזורים למחיה והמשותף להם הוא סביבה המיוערת.
טווח המפלס שבו הם יכולים לחיות הוא מגובה הים ועד לפחות 1,400 מטרים.
בשנים האחרונות, הרטופות הדו-צבעיות סובלות מהתערבות במחייתם על ידי התיישבות האדם (כריתת עצים, בניית בנייני מגורים וכו') שגרמה להיעלמות של 30% מאוכלוסיית הרטופות בעשר השנים האחרונות.
לעומת זאת, ישנם מקומות ובהם הרטופות מוגנות מפני ציידים וחיות טורפות על ידי חוקים ומסורות.
רטופה דוגוני פעיל ביום ובעיקר בצמרות העצים, ומדי פעם יורד מן העצים על מנת לאכול על האדמה.
הרטופה נכנסת במקרים נדירים לשטחי מגורים של בני אדם ומעדיפה את הטבע.
הרטופה ניזונה מזרעים, אצטרובלים, פירות ועלים.
הרטופה חיה כמעט תמיד לבדה, ומולידה בין 1–2 צאצאים, שאותם היא מגדלת במעין קן שהיא בונה בין ענפי העצים.
רטופה (שם מדעי: Ratufa) הוא סוג של סנאי עצים גדול המצוי ביערות הודו ודרום-מזרח אסיה והוא אחד מהסוגים הגדולים במשפחת הסנאיים, הכולל 4 מינים.
הרטופות יכולות להגיע לאורך 45 ס"מ ולמשקל 2 ק"ג.
הן בעלות פרווה כסופה עד שחורה או ערמונית-כהה ולהן חוטם קצר, עיניים גדולות וכפות גדולות.
זנבן ארוך ביותר ויכול ללפות ענפים.
סנאים אלה ניזונים בעיקר מזרעים ואגוזים וכן מפירות.
הם פעילים בשעות החשיכה וחיים לבד או עם זוג.
רַחְפָן כָּסוּף (שם מדעי: Parexocoetus brachypterus) הוא מין של דג גרם קטן ממשפחת הדאוניים הידוע ביכולתן לדאות מעל האוקיינוס.
כמו שאר הדגים ממשפחתו הוא לא באמת יכול לעוף.
הרחפן מגיע לאורך של 110–130 מ"מ כשהנקבות גדולות וארוכות מעט יותר מהזכרים.
בניגוד לדגים מעופפים אחרים הוא בעל זוג "כנפיים" אחד המורכב מסנפירי חזה גדולים בעוד סנפירי האגן קצרים מכדי ללכוד אוויר.
עם את סנפיר הגב ארוך מאוד ובעל קצוות אדומים.
זנבו דמוי המזלג עוזר לו להאיץ בעת הצורך.
הוא חי ברחבי הימים והאוקיינוסים השונים, לעיתים הרחק מאוד מהחוף.
הוא חי בעיקר במימי האוקיינוס ההודי, האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי.
במערב האוקיינוס האטלנטי הוא מצוי בין פלורידה לברזיל, במפרץ מקסיקו ובים הקריבי.
הדג מצוי בעיקר סביב האזור הטרופי.
דג זה ניזון בעיקר מזואופלנקטון אך גם מקשקשי דגים אחרים ומאצות סרגסום.
הדג עצמו מכלכל טורפים רבים כמו מיני דיונונים, מדוזות, דגים טורפים כמו טונה ורעמתן כחלחל וכן עופות ימיים.
הוא גם נידוג למאכל אנושי.
הדג מגיב למתקפות עליו באמצעות קפיצות מהירות עם זנבו ותפיסת תאוצה היכולה לשאת אותו לטווח של כמה קילומטרים מעל טורפיו (למעט עופות הים).
בנוסף לטורפים הוא משמש כפונדקאי לטפילים כמו השווה הרגלאים Glossobius parexocoetii.
בעת ההשרצה הדגים מתקהלים יחדיו בקבוצות של עד כמיליון פרטים.
בניגוד לדגים מעופפים אחרים הוא לא מחפש דברים צפים להדביק עליהם ביצים והללו יכולות לצוף לבדם.
האי רטאנקוסין (בתאית: เกาะรัตนโกสินทร์) הוא אזור היסטורי בעיר בנגקוק שבתאילנד.
האי גובל בנהר צ'או פראיה במערב ובתעלות שונות במזרח אש רנחפרו במטרה לשמש כחפירים למה שהיה במקור מרכז העיר המבוצר.
המלך ראמה הראשון ייסד את העיר כבירת סיאם בשנת 1782. עד לאותה העת האי היה מיושב בעיקר על ידי תושבים סינים, שעברו בעקבות כן לאזור בו נמצאת כיום שכונת צ'יינה טאון של בנגקוק.
האי משתרע על 3.88 קמ"ר ומכיל כמה מאטרקציות התיירות המרכזיות של בנגקוק כמו ארמון מלך תאילנד, מקדש ואט פהו אשר הוא המקדש הגדול והעתיק במקדשי בנגקוק, מקדש וואט סאקט, מקדש וואט סותאט, כיכר סאנאם לואנג בה נערכים טקסים ואירועים מלכותיים, המוזיאון הלאומי, הגלריה הלאומית לאמנות, ושוק הפרחים.
רט טרייר הוא גזע כלבים אמריקאי עם מסוג של כלבי חווה וכלבי ציד.
מוצאם של כלבי הרט טרייר מכלבי הציד הקטנים המכונים פייסטים .
הם היו נפוצים בחוות משפחתיות אמריקאיות משנות ה-20 וה-30 של המאה העשרים.
הם מוכרים ונחשבים לגזע נדיר.
כלבי הרט טרייר הם גזע אינטליגנטי ופעיל שניתן להחזיק בו כחיית מחמד משפחתית.
משקל הרט טרייר נע בין 11.3-4.5 קילוגרמים וגובהו נע בין 25–46 סנטימטרים בגובה השכמות והכתפיים.
גובה הכלב המיניאטורי מגיע ל-33 סנטימטרים ומטה כפי שהוגדר על ידי UKC דבר שהפך אותו לפופולרי יותר כחיית מחמד וכלב מלווה, למרות המיניאטוריות הוא עדיין נחשב כלב ציד, כי הוא מצליח להיכנס למקומות נמוכים שכלבים גדולים יותר לא מצליחים.
הוא נקרא על שמו של המגדל מילטון דקר שיצר את כלב ציד גדול יותר ומוכר על ידי איגוד הטרייר הלאומי בראשי התיבות NRTA, (ראה "זיהוי גזע" להלן).
האיגודים UKC ו-AKC לא הכירו עד שנת 1999 (UKC) ו-2010 (AKC) בגזע זה כגזע נוסף.
ה-NRTA מזוהה גם כחיית מחמד "צעצוע" במשקל במשקל 4.5 קילוגרמים או פחות.
הרט טרייר NRTA מסווג גם בשם טרייר טדי רוזוולט מסוג B.
בשנות ה-70 הופיעה מוטציה שהופעה בכלבי רט טרייה של כלבים חסרי שיער בזן הרט טרייר.
לאחר תקופה של פיתוח קו זה נוצר הזן טרייר חסר שיער אמריקאי, שהוכר כגזע נפרד על ידי מספר אגודים.
הרט טרייר מופיע במגוון צבעי פרווה.
הצבע הקלאסי הוא כתמים שחורים עגולים (המכונה טריקולור שחור), צבע הכתמים משתנה מצבע שוקולד, גוני זהב בהיר ועד מהגוני כהה, כחול, איזבלה (פנינה), לימון ומשמש הם כולם נפוצים למדי.
הם עשויים להיות טריקולור או דו-צבעי, תמיד עם כמות מסוימת של לבן.
האוזניים זקופות באופן טבעי, אך ניתן גם להטות אותן.
הזנב מעוגל ומקוצר באופן מסורתי לכדי 7.6-5.1 סנטימטרים.
הגן בובטייל נפוץ מאוד ברט טריירים ויכול לגרום למגוון אורכי זנב.
ישנם מגדלים המעדיפים להשאיר לרט טריירים זנב טבעי ללא קיצור, המקובל בתקן הגזע.
רט טריירים הם כלבים אינטליגנטיים ועקשנים כאחד, הם יודעים איך להשיג את מה שהם רוצים.
הם גם נחשבים לחיות מחמד משפחתיות טובות בגלל האנרגיה וההתאמה שלהם לילדים.
הם שובבים ודורשים פעילות גופנית רבה.
הרגישות החברתית של הרט טריירים הופכת אותם למאוד ניתנים לאילוף וקל יותר לאמץ אותם כחיות מחמד, אבל זה גם מחייב גידול חברתי מגיל צעיר שהוא קריטי להצלחת האילוף כחיית מחמד.
סוציאליזציה נכונה של גור רט טרייר כוללת חשיפה למגוון רחב של אנשים ומקומות, במיוחד במהלך שלושת החודשים הראשונים לחייו.
כמו רוב הגזעים הפעילים והאינטליגנטיים, רט טריירים נוטים להיות מאושרים יותר כשהם מקבלים מידה רבה של גירוי נפשי ופעילות גופנית.
רט טריירים בדרך כלל נאמנים לבעליהם ומכבדים מאוד במיוחד אם הם מקבלים את כמות האימון המתאימה בגיל צעיר.
עקב שינויים לאורך ההיסטוריה של הגזע של הרט טרייר, בסך הכל מדובר בגזע עמיד מאוד.
עם זאת, עם צמיחת הפופולריות שלו, נפוצות בגזע מספר בעיות.
מרכז המידע לבריאות הכלבים (CHIC) ממליץ על בדיקת רט טרייר ללוקציה של הפיקה , הפרעות לב, בעיות לבלב, מחלות אגן ומפרק הירך תורשתית ותסמונת לג-קלב-פרטס.
תוחלת החיים הממוצעת של הרט טרייר המגודל היטב הוא 16–19 שנים.
התיעוד המוקדם ביותר הידוע של כלב לוכד חולדות בשם "האץ'", ששרידיו נמצאו בספינה מרי רוז, ספינת הדגל של הנרי השמיני, שהוטבעה ב-1545 ושוחזרה ב-1982. האץ' נחשב לכלב תערובת, שהובא לסיפון המרי רוז כדי לשלוט באוכלוסיית החולדות.
שם הגזע הגיע מאבותיו הקדומים יותר שהובאו לארצות הברית על ידי מהגרים בריטים ממעמד הפועלים, שכן הכלבים שימשו בענף ספורט בידורי שבו כלבי נלחמים עד זוב דם, ענף ספורט זה נקרא ספורט דם.
בספורט זה מניחים פיתיונות לנשיכת כלבים.
בין הפיתיונות היו פיתיונות מסוג עכברים או חולדות.
כלבי הרט טרייר לזירה והיה עליהם לנשוך את העכברים, במהירות וזריזות.
המהירות שלהם שמשה לצייד העכברושים בזירת הספורט ולציד חיות קטנות כמו סנאים וארנבות.
לאחר שנות ה-90, כאשר הגזע הפך לפופולרי בארצות הברית, הם גודלו עם כלבים מגזע ביגל, כלבי גרייהאונד איטלקיים וכלבים מגזע מנצ'סטר טרייר .
לא ניתן היה להבחין בין רבים מכלבי היסוד של הרט טרייר וכלבי ציד מעורבים קטנים הידועים כ"פייסטים ".
הזנים הקטנים יותר התפצלו מקו הרט טרייר בשלב מוקדם מאוד, ב רישומי UKC לכלב מחמד מסוג פוקס טרייר החל ב-1936.
הרט טרייר הוקרו ככלבים בני לוויה נאמנים לציד עכברושים בחוות אמריקאיות של המאה ה-20: כתוצאה מכך, הם היו אחד מגזעי הכלבים הפופולריים ביותר משנות ה-20 עד שנות ה-40. עם זאת השימוש הנרחב בחומרי הדברה כימיים וצמיחת החקלאות המסחרית הביא לירידה חדה בפופולריות של הגזע משנות החמישים ואילך.
מגדלי הגזע הנאמנים שמרו על קו הדם, מה שהוביל לייצוב הרט טרייר המודרני.
המגוון הגנטי של הרט טריירים תרם לבריאות הכללית שלהם, לאינטליגנציה החדה ולתקינותו של הגזע.
רוב הגזעים המודרניים פותחו מכמה כלבים מייסדים ולאחר מכן התפשטו ממאגר גנים סגור.
לעומת זאת, הרט טרייר נהנה מהיסטוריה ארוכה של עידון עם הצלבות רגילות כדי להביא לאיכויות שימושיות ושונות גנטית.
בתקופה המודרנית, הרט טרייר הפך לגזע פופולרי לא רק כחיית מחמד משפחתית אלא ככלב עבודה בכמה תחומים.
מזגם החביב והרגוע יחד עם הגודל הקטן הפכו אותם לפופולריים ככלבי שירות בהוספיסים, בטיפול בדיכאון, בבתים של דיור מוגן ועבודות אחרות לטיפול בבני אדם.
מחלקות המשטרה החלו להשתמש בהם ככלבי חיפוש מובהקים מכיוון שרמת האינטליגנציה שלהם מקצרת את האימונים לשלושה שבועות בלבד, וזה הרבה יותר קצר מאשר עבור גזעי כלבי שירות משטרתיים מסורתיים.
כמו כן, גודלם הקטן מאפשר חיפוש במכוניות, בבתים ותאי כלא מבלי לגרום לנזק הגדול שרועה גרמני גדול או כלבי שירות משטרתיים מסורתיים אחרים היו עושים במהלך חיפוש מכוניות.
כמו גם מקטין את הסיכויים לפיצויים פיננסים גדולים אם לא יימצא דבר במהלך חיפוש.
מקור אחד טוען שכלב רט טרייר בודד הרג 2,501 חולדות בפרק זמן של שבע שעות באסם נגוע חולדות (בממוצע חולדה אחת כל עשר שניות).
ארגוני רט טרייר מציגים את המחלוקות האופייניות על דרך הפעולה שיש לנקוט לקידום ושימור הגזע.
כרגיל בקרב גזעי העבודה, נקודות המוצא הן איזה סוג כלב, הגזע מייצג בצורה הטובה ביותר והאם תכונות העבודה של הכלב מייצגות את הגזע בצורה המיטבית.
מועדון מגדלי הרט טרייר האמריקאי הוא חלק ממועדון הכלבנות האמריקאי הרשמי.
הרט טריירים התקבלו לקבוצת הטריירים של AKC ביוני 2012. הרט טריירים מתחרים באירועי מועדון הכלבנות כבר למעלה מ-15 שנה.
UKC היא קבוצה המקדמת מקומות רבים ושונים שבהם כלבים יכולים להתחרות.
איגוד הרט טרייר הלאומי הוא הארגון העצמאי הגדול ביותר ושמר על רישומי שושלת הכלבים במשך עשרות שנים.
מתוך הרגשה שאופי הטרייר העובד של הגזע ייפגע.
ה-UKC הכיר רשמית בגזע הרט טרייר ב-1 בינואר 1999. ה-AKC זיהה את הרט טרייר כגזע ב-1 ביולי 2010, עם זאת, הוא איפשר להם להתחרות באירועים החל מ-1 בינואר 2006 באירועי AKC Companion (צייתנות, זריזות, ראלי).
הרט טרייר הראשון שזכה בתואר מטעם ארגון AKC היה בזריזות ב-14 בינואר 2006. ארגון AKC קיבל את הרט טרייר לקבוצת הטריירים ביוני 2012.
רחפן משלוחים הוא כלי טיס בלתי מאויש המשמש להעברת סחורות שונות, דוגמת תרופות ומזון.
עקב היכולת להציל חיים, השימוש ברחפנים לצרכים רפואיים הפך לנפוץ במיוחד במדינות שונות.
הרחפנים המשמשים למשלוחים הם לרוב אוטונומיים וחשמליים, ופועלים לעיתים כחלק מצי.
רחפנים משמשים למשלוחי דגימות דם, חיסונים וציוד רפואי.
רחפנים יכולים לספק משלוחים לאזורים מרוחקים או לא נגישים טוב יותר לעומת כלי רכב.
במהלך מגפת הקורונה, נעשה שימוש ברחפנים למשלוח ציוד מגן ובדיקות במדינות שונות, כמו ארצות הברית, ישראל וגאנה.
בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות של גאנה, חברת Zipline העבירה אלפי חיסונים לקורונה.
הסטארטאפ האירי Manna היה ערוך לבצע משלוחי רחפנים במרץ 2020. החברה הצליחה להתאים עצמה במהירות ולספק משלוחים לאזורים מרוחקים כמו הכפר מאניגול .
ב-2021, חברת Skyports עשתה שימוש ברחפנים שלה למשלוח ערכות לבדיקות קורונה במה שהוגדר כמשלוחי הרחפנים הראשונים בממלכה המאוחדת.
באוגוסט 2022, בית החולים סנט מרי באי ווייט הצטרף לפיילוט לאספקת תרופות באמצעות כלי טיס לא מאוישים, שהוטסו מפורטסמות'.
רחפנים משמשים גם במשלוחי מזון שדורש שילוח מהיר, כמו פיצה או משקאות קרים.
חברת Foodpanda ערכה משלוחי מזון בסינגפור בשיתוף חברת ST אנג'ינירינג ובפקיסטן על ידי שימוש בכלי VTOL של Woot Tech.
כיום חברות כמו קוסטקו ווולמארט מספקות משלוחי מזון בחלקים מארצות הברית.
חברות דואר שונות באוסטרליה, שווייץ, גרמניה, סינגפור, הממלכה המאוחדת ואוקראינה עורכות ניסויים במשלוחי דואר באמצעות רחפנים.
שירות הדואר האמריקאי ערך בדיקות דומות יחד עם חברת HorseFly.
חברת מארסק ונמל רוטרדם ערכו בדיקות לגבי אספקת ציוד לספינות, מה שעשוי לחסוך את הצורך בספינות קטנות יותר למשימה זו.
בפברואר 2014 הודיע ראש ממשלת איחוד האמירויות שמדינתו מתכננת להפעיל צי של כלי טיס לא מאוישים למטרות אזרחיות.
התכנון היה שהרחפנים יעשו שימוש בטביעות אצבעות וזיהוי עיניים כדי להעביר תעודות זהות, דרכונים ורישיונות, וכן לספק סיוע לכוחות החירום כשנדרש.
בארצות הברית, חסמה רשות התעופה הפדרלית את השימוש ברחפניים למטרות מסחריות, עד שהסדירה את התחום.
ביוני 2014, פורסם מסמך מטעמה שהציג את הפעילויות האסורות לשימוש ברחפנים, כמו שימוש מסחרי, וביניהן "אספקת משלוחים תמורת תשלום".
הרשות אישרה שימושים למטרות שונות, אך לשם כך נדרש אישור עבור כל פעולה.
באוגוסט 2016, רשות התעופה הפדרלית אימצה את כלל 107 שאפשר שימוש מסחרי מוגבל ברחפנים, כשכעת לא נדרש קשר עין עם הרחפן, אך אינו מותר להטסה מעל אנשים.
כמו כן, נדרש שהרחפן ישקול פחות מ-25 ק"ג, יטוס בגובה של עד 120 מטרים ובמהירות של עד 160 קמ"ש.
כמו כן, הוא יופעל בשעות היום בלבד, והמפעילים נדרשים להיות בעלי רישיון מתאים ומעל גיל 16. ב-2019, החלה רשות התעופה לאשר לחברות רחפנים לקבל אישור דומה לזה של חברות תעופה עם התאמות מסוימות.
בדצמבר 2020, כהכנה לתעבורת רחפנים בהיקף גבוה, הושלמה תקנת Remote ID שהעניקה לחברות 18 חודשים ולמפעילים 30 חודשים להיערך לדרישה לשדר אותות זיהוי עצמי.
במקביל, הרשות התירה טיסה מעל אנשים ובלילה, כשטיסות לילה דורשות תאורה והכשרה למפעילים.
בטיסה מעל אזורים מיושבים, חולקו כלי הטיס לארבע קטגוריות בהתאם ליכולת הפגיעה בחיי אדם, כשלקטגוריה בעלת הנזק הקטן ביותר ניתן היתר טיסה מלא.
רעיון משלוחי הרחפנים נכנס לשיח הציבורי בדצמבר 2013, אחרי שמייסד אמזון, ג'ף בזוס הכריז על כוונת החברה לספק משלוחים מהירים באמצעות כלי טיס בלתי מאוישים.
ההכרזה נתקלה בקשיים רגולטוריים שנגעו לבטיחות, אמינות, פרטיות, הכשרת המפעילים, אבטחת הכלים מפריצות, המשקל שהרחפנים יכולים לשאת ובאתגרים לוגיסטיים.
בדצמבר 2013, במחקר של DHL, הצליחה החברה לספק תרופה באמצעות רחפן קטן מדגם "Parcelcopter".
באוגוסט 2014, חברת גוגל חשפה שהיא עורכת ניסויים ברחפנים במשך שנתיים באוסטרליה.
הפרויקט, שנודע גם בשם "פרויקט Wing" חשף שבכוונתו לייצר רחפנים לשימוש בתעשיית המשלוחים.
בפברואר 2015, חברת קבוצת עליבאבא החלה במשלוחי רחפנים, במסגרתם סיפקה תה ל-450 צרכנים בערים שונות בסין.
באותה שנה, הסטארטאפ הישראלי Flytrex חבר ל-AHA, חברת האי-קומרס הגדולה ביותר באיסלנד, ויחד הם הציגו מסלול משלוחים שקיצר את זמן המשלוח מ-30 דקות ל-5 דקות בלבד.
במרץ 2016, קיבלה חברת Flirtey את האישור הראשון מה-FAA להטסת רחפנים אוטונומיים באזורים מיושבים בארצות הברית.
לאישור קדם שיתוף פעולה בין החברה לבין סבן אילבן.
חודש אחר כך החלה החברה לשתף פעולה עם דומינוס פיצה למשלוחים בניו זילנד.
בסין, חברת JD.com עסקה גם היא בפיתוח רחפנים.
ביוני 2017 היו לחברה שבעה דגמים שונים שהיו בניסויים בארבע פרובינציות של סין.
לרחפנים יכולת לשאת חבילות במשקל של בין 5–30 ק"ג, במהירות של 100 קמ"ש.
הרחפנים טסים במסלולים מוגדרים מראש בין המחסנים לאתרי נחיתה באזורים כפריים, מהם שליחים מעבירים את החבילות לדלת הצרכנים.
בינואר 2018, חשפה בואינג תוכנית למל"ט מטען במשקל של 227 ק"ג, שמונע על חשמל, אחרי שאב הטיפוס השלים טיסות ראשונות במיזורי.
הרחפנים מתוכננים מנקודת המבט של סוג המשלוח, ובהתאם למקום בו הם צפויים לפעול.
רחפנים רבים כוללים מספר להבים, לרוב מסוג קוודקופטר.
סוג אחר הוא רחפנים בתצורת כנפיים קבועות (Fixed-Wing).
רחפן בעל מספר להבים מספק כוח להרמת הרחפן והמטען, יתירות במקרה של כשל, והיכולת להמריא ולנחות אנכית.
עם זאת, הוא מייצר יותר רעש ונחשב ליעיל פחות.
רחפן בתצורת כנף קבועה מאפשר להגדיל את הטווח, לטוס במהירות גבוהה יותר, ומרעיש פחות.
מנגד, הוא דורש יותר מקום להמראה ונחיתה.
קיימות גישות שמשלבות בין שני הסוגים, ומשלבות בין רוטורים אנכיים להמראה ולנחיתה ורוטורים אופקיים לטיסה.
חיישנים רבים נדרשים כדי שהרחפן יוכל לטוס בצורה עצמאית.
חיישני אינרציה, כמו מד תאוצה, מספקים לרחפן מידע שמאפשר לו לקבוע את מהירות סיבוב הלהבים או את תצורת הכנפיים כדי להסתובב.
GPS או חיישנים מגנטיים מסייעים לרחפן לעקוב אחר מסלול מוגדר על ידי קביעת מיקומו ביחס לקרקע, חיישני זרימת אוויר (כמו צינור פיטו) משמשים למדידת מהירות האוויר, טמפרטורה וצפיפות האוויר.
הרחפן עשוי להשתמש במידע זה גם לביצוע המשלוח ולנחיתה.
רחפני משלוחים צריכים מקור כוח חזק מספיק כדי לשאת אותם ואת המטען.
להבים מסוג Brushless DC הם הנפוצים ביותר בזכות העלות הנמוכה שלהם, הכוח הרב שהם מספקים והגודל שלהם.
הלהבים מסתובבים במהירות גבוהה מאוד, ולכן הם דורשים חומר חזק ביחס למשקל שלו.
חלק מיוצרים מסיבי פחמן, ואחרים מתרמו פלסטיק, בשל העלות הנמוכה והיכולת להחליף אותם בקלות בעת הצורך.
בתחום הסוללות, סוללות ליתיום-יון הן הכי נפוצות ברחפנים, משום שהן מספקות אנרגיה רבה במשקל נמוך יחסית.
הרחפנים נשלטים מרחוק הן משיקולים מסחריים והן לצורך בטיחות, ולשם כך נדרש מפעיל שיקבע את מיקומם במרחב האווירי.
בשימוש מסחרי, השליטה מרחוק משמשת לשליחת פקודות ולאיתור המשלוחים.
בשנת 2016 החלה חברת Zipline בשיתוף פעולה עם רואנדה לבניית והפעלת מרכז הפצה רפואי בדרום המדינה.
ברואנדה פני שטח הרריים, דרכים במצב רעוע ועונת גשמים ארוכה, מה שהופך משלוחים אוויריים לאטרקטיביים לעומת דרכים אחרות.
נכון למאי 2018, החברה הצליחה להעביר 7,000 דגימות דם.
עד אוקטובר 2020 מספר זה גדל ל-70 אלף משלוחים רפואיים, והפעילות התרחבה ברואנדה ובגאנה.
הרחפנים החשמליים של חברת Zipline נבנים בתצורת כנף קבועה, מה שמאפשר להם לטוס למרחקים גדולים ובמהירות (עד 180 ק"מ בטעינה בודדת), בכל תנאי מזג האוויר.
הרחפנים של החברה נעזרים בהמראה מונחית ובכבל עצירה בנחיתה, דבר שדורש ציוד ייעודי באתרי ההמראה והנחיתה.
בזמן המשלוח, הרחפן מנמיך ומשחרר את המשלוח לקרקע, אליו מוצמד סוג של מצנח להפחתת מהירות הנפילה.
בשנת 2020, החלה Zipline לפעול בארצות הברית, למשלוחים בין מרכזיים רפואיים בצפון קרוליינה.
חברת Wing הוקמה במקור במסגרת Google X, וקיבלה אישור מה-FAA באפריל 2019, מה שאפשר לה לקחת תשלום על משלוחים ולפעול מעבר לקו ראייה, מה שהפך אותה לקו התעופה הראשון בארצות הברית שמשתמש ברחפנים.
היא החלה לבצע משלוחים באוקטובר 2019. רחפני החברה יכולים לשאת מטען של עד קילו וחצי, והם עושים שימוש בחבל כדי להוריד אותו לנקודת המסירה.
באוגוסט 2021 הכריזה החברה על הגעה ל-100 אלף משלוחים מאז החלה בניסויים בספטמבר 2019. בחברה עושים שימוש בשני דגמים של רחפנים.
הראשון עושה שימוש ב-12 רוטורים ושני מנועי שיוט, וטס מהר יותר מהשני, שבו ארבעה להבים בלבד וכנפיים ארוכות יותר.
השילוב בין להבים לכנפיים מעניק לרחפנים של החברה יכולת היגוי ומהירות טובה יותר.
ביוני 2019, חטיבת הרחפנים של UPS קיבלה אישור פעילות מרשות התעופה האמריקאית.
במאי 2020 הגיעה UPS ל-3,700 משלוחים בבית החולים WakeMed שבצפון קרוליינה.
באותה שנה החלה לבצע משלוחים בין בתי חולים נוספים בצפון קרוליינה.
חברת Flytrex הוקמה ב-2013 בישראל ומספקת משלוחים בטקסס ובצפון קרוליינה באמצעות רחפנים אוטונומיים.
בשנת 2021 קיבלה אישור מרשות התעופה האמריקאית להטיס משלוחים למרחק של עד 1.6 ק"מ.
בשנת 2021 ערכה החברה 12 אלף משלוחים, בזמן ממוצע של 6.5 דקות למשלוח, ובגובה של עד 100 מטרים.
חברת Manna נוסדה ב-2019, והיא פועלת בעיקר באירלנד.
היא החברה הראשונה באירופה שקיבלה אישור אירופאי לערוך טיסות בקנה מידה מסחרי.
הרחפן של החברה יכול לשאת משקל של 3.5 ק"ג.
החברה משתפת פעולה עם טסקו, יוניליוור, קוקה קולה, סמסונג וקמעונאים מקומיים וערכה 100 אלף טיסות עד מרץ 2022.
חברת Swoop Aero מספקת משלוחים ל-650 אלף תושבים בדרום–מערב מלאווי.
כלי הטיס של החברה יכולים לטוס לטווח של 260 ק"מ עם משקל כולל של 18 ק"ג, לדוגמה 10 ערכות בדיקות או 50 דגימות דם.
לרחפן של החברה מוטת כנפיים של 2.4 מטרים, והוא נדרש לטוס בגובה של עד 122 מטרים כדי להימנע מהתנגשויות עם מטוסים אחרים.
קרטלי סמים עושים שימוש ברחפנים, לעיתים מונחי GPS לביצוע משלוחים.
בין 2013–2015 נצפו לפחות ארבעה מקרים בהם נעשה שימוש ברחפנים להברחות לבתי סוהר בארצות הברית, ועוד ארבע תקריות התרחשו באירלנד, בריטניה, אוסטרליה וקנדה.
עוד נאמר שהשימוש בכלים אלו להברחות עולה.
בנובמבר 2013, ארבעה אנשים בג'ורג'יה נעצרו בחשד שניסו לבצע הברחה לבית כלא באמצעות רחפן.
ביוני 2014 התרסק רחפן בחצר בית כלא בדבלין.
הרחפן התנגש ברשתות שנפרסו כדי למנוע ממסוקים לשמש בבריחות מהכלא.
האסירים בכלא הספיקו לקחת מהרחפן חבילה עם סמים בטרם הסוהרים הספיקו להגיע לרחפן.
בין 2014–2015, בשני בתי כלא שונים בדרום קרוליינה, נמצאו טלפונים וסמים על רחפנים שניסו להיכנס למרחב האווירי שלהם, וזאת מבלי לדעת כמה משלוחים בוצעו לפני שהרשויות שמו לב להברחה.
במרץ 2021 נחשף מיזם נעמ"ה (ניידות עירונית בממד האווירי), שעוסק בהקמת תשתית ארצית לתנועת רחפנים.
את המיזם מובילה חברת נתיבי איילון בשיתוף עם משרד התחבורה, רשות החדשנות, רשות התעופה האזרחית, מנהלת תחבורה חכמה במשרד ראש הממשלה וחיל האוויר.
במגפת הקורונה הפעיל המיזם את תוכנית "מזור משמים" לאספקת תרופות ובדיקות באמצעות רחפנים.
בפיילוט השתתפו החברות BWR ,Kronos Group Ltd, אירודרום, סימפלקס, פרספטו, קופטרפיקס וגדפין.
במרץ 2021 נערך בחדרה ניסוי שכלל הטסה של מספר רב של רחפנים שנשלטים ממרכז בקרה מרוחק.
צוין שבמהלך השנה שקדמה לניסוי נערכו 700 גיחות, עם יעד של 300 גיחות ביום.
בדצמבר 2021 החלו החברות המשתתפות במיזם לבצע הטסות יום ולילה בגוש דן ובירוחם כדי לתרגל שימוש שגרתי ברחפנים.
ביוני 2023 נערך בישראל לראשונה ניסוי ראשון ברחפנים גדולים שיכולים לשאת מטען כבד יותר ואף נוסעים, שמיוצרים על ידי חברת Air.
רחצת בת שבע הוא ציור שמן על בד מאת האמן ההולנדי קורנליס ואן הארלם , שנוצר בשנת 1594. הציור מוצג במוזיאון רייקסמוזיאום.
הציור מתאר את בת שבע רוחצת באוויר הפתוח בליווי שתי משרתות.
כאשר המלך דוד מבחין בה ממרומי ארמונו, הוא מתאהב בה עמוקות.
דמותו של דוד אינה מופיעה בציור, שכן ואן הארלם בחר להציג את הסיפור המקראי מנקודת מבטו של המלך עצמו.
כך, הצופה תופס את מקומו של דוד כמתבונן בשלוש הנשים העירומות.
בת שבע רחצה באוויר הפתוח.
המלך דוד הבחין בה מגג ארמונו.
באופן מעניין, הצייר לא תיאר את דוד עצמו, אלא רק רמז לנוכחותו באמצעות הארמון המופיע ברקע.
בשל העובדה שמשרתתה של בת שבע היא שחורה, הציור, בעל האופי הארוטי העדין, מקבל גוון אקזוטי.
צבא ההגנה לישראל (צה"ל) מפעיל רחפנים לשימוש צבאי במגוון מטרות ושימושים, שכוללים: מודיעין צבאי, תצפית, סריקת מרחבים חשודים, תקיפה, תיעוד מבצעי ותחקור, וחילוץ והצלה.
רחפנים נכנסו לשימוש בצה"ל בחיל האיסוף הקרבי, פיקוד המרכז, פיקוד העורף (במבצעי חילוץ והצלה) ולשם איתור נפילות רקטות ארטילריות וביחידות מיוחדות בהן היחידה הרב-ממדית ויהל"ם.
צה"ל עשה שימוש רב ברחפנים במלחמת חרבות ברזל, בהם הם הוכיחו את עצמם ככלי חשוב מאוד ויעיל מאוד ללחימה בשטח בנוי וכמכפיל כוח לחיילים הנעזרים בהם, שמקטין מאוד סיכון לחיי אדם.
מעוז (רחפן) – חימוש משוטט, פותח על ידי רפאל - מערכות לחימה מתקדמות.
קרנף (רחפן) – רחפן החמוש במטול רימונים 40 מ"מ, פותח על ידי יפת"ח.
רחפן FPV (ראשי תיבות של First Person View - מבט מגוף ראשון) הוא רחפן שמאפשר למטיס לראות את העולם מנקודת המבט של הרחפן עצמו.
מהירות ותמרון גבוהים: רחפני FPV רבים מתוכננים להיות מהירים ובעלי יכולת תמרון גבוהה.
הם יכולים להגיע למהירויות גבוהות ולבצע תמרונים אוויריים מורכבים.
שליטה ידנית ומדויקת: בניגוד לרחפנים רגילים, המבוססים על מערכות ייצוב ו-GPS שמקלות על הטיסה, רחפני FPV דורשים לרוב שליטה ידנית ומדויקת יותר.
זה הופך אותם למאתגרים יותר למטיסים מתחילים, אך מאפשר שליטה מדויקת יותר למטיסים מנוסים.
מרוצי רחפנים: רחפני FPV משמשים במרוצים מקצועיים, בהם טייסים מתחרים במסלולים עם מכשולים ודגלים.
צילום וידאו דינמי (סינמטיק FPV): היכולת לתמרן במהירות ובדיוק בסביבות צפופות מאפשרת צילום וידאו מתקדם, למשל מעקב אחרי כלי רכב מהירים, כניסה למבנים צרים ועוד.
פריסטייל (Freestyle): טיסה חופשית שבה המטיסים מבצעים תמרונים ופעלולים אוויריים מורכבים.
שימושים צבאיים ואזרחיים: רחפני FPV צוברים פופולריות גם בשימושים צבאיים לצורך סיור, תצפית ותקיפה מדויקת (בשל יכולתם להגיע למקומות קשים ולהיות זולים יחסית).
בצה"ל נעשה שימוש נרחב ברחפן מסוג זה.
רטרוטרנספוזונים (מכונים גם רטרופוזונים) הם רצפי DNA ניידים שנעים בתוך הגנום על ידי כך שהם ממירים את ה־RNA שלהם, שתועתק מ־DNA, בחזרה ל־DNA, באמצעות רוורס טרנסקריפטאז.
בניגוד לטרנספוזונים ממחלקה II (Class II), שנקראים גם "טרנספוזונֵי DNA", רטרוטרנספוזונים משתמשים בְּ־RNA כמתווך כדי להעתיק את עצמם למקום נוסף בגנום, ובתהליך ההעתקה, העותק הקודם נשאר במקומו ללא שינוי.
לרבים מהרטרוטרנספוזונים יש אזורי חזרות ארוכות בקצותיהם (Long Terminal Repeats ובקיצור LTRs), אזורים שיכולים לכלול למעלה מ־1,000 חזרות כל אחד.
כמו שאר הטרנספוזונים, הם יוצרים חזרות ישירות באתר החדירה שלהם לגנום, חזרות שניתן להשתמש בהן כדי לזהות אותם.
משערים ש־40% מהגנום האנושי כולל רטרוטרנספוזונים.
רוב הרטרוטרנספוזונים בתאים אנושיים אינם פעילים עקב צבירת מוטציות רבות, ורובם מצויים באינטרונים.
מספר וירוסים, דוגמת HIV ו־HTLV-1, מתנהגים כמו רטרוטרנספוזונים ומכילים רוורס טרנסקריפטאז וגם אינטגראז, שהוא המקבילה הנגיפית של טרנספוזאז.
פסאודוגנים (נקראים גם Long Interspersed Elements ובקיצור LINE), הם מקטעי DNA ארוכים שמייצגים מולקולות RNA שעברו תעתוק לאחור (באמצעות רוורס טרנסקריפטאז) לאחר ששועתקו על ידי RNA פולימראז II ל־mRNA.
הפסאודוגנים אינם מכילים אקסונים אולם יכולים לקודד לרוורס טרנסקריפטאז או אינטגראז, עובדה שמאפשרת להם להעתיק את עצמם כמו גם גנים נוספים.
מכיוון שהפסאודוגנים נעים על ידי העתקת עצמם (בניגוד לטרנספוזונים שרק נעים ממקום למקום בגנום), הם מגדילים את הגנום.
הגנום האנושי מכיל, לדוגמה, 500,000 פסאודוגנים, שהם בערך 16% של הגנום.
הפסאודוגנים משמשים לזיהוי טביעת אצבעות גנטית (genetic finger printing).
מקטעי DNA קצרים שמכונים short interspersed elements ובקיצור SINES מפוזרים אף הם בגנום.
הם מייצגים מולקולות RNA קצרות ששועתקו על ידי RNA פולימראז III במקור כדי ליצור tRNA (המולקולה שאחראית על תרגום RNA לחלבונים), rRNA (מרכיב מבני של הריבוזום) ומקטעי RNA גרעיניים אחרים.
ה־SINEs הנפוצים ביותר מכונים אלמנטים מסוג Alu, מקטעים שאורכם 300 זוגות בסיסים, שאינם מכילים רצף מקודד, וניתן לזהותם על ידי אנזים ההגבלה AluI (מכאן השם).
מעריכים שישנם כמיליון עותקים בגנום ולפיכך הם מהוים 11% מהגנום האנושי.
רצפי ה־LINE־ים וה־SINE־ים מכונים DNA אנוכי, והיוו חלק ממה שכונה בעבר DNA זבל (junk DNA), מפני שלא ברור מהו תפקידם הביולוגי.
מעריכים כי הכנסת רצפים חוזרניים אלו לגנום העניקה יתרון סלקטיבי כלשהו לאורגניזמים הנושאים אותם, הואיל ואחרת הם היו נעלמים במהלך האבולוציה, בהתאם לעקרון הברירה הטבעית.
במחקרים שנערכו לאחרונה מוצאים לרטרוטרנספוזונים, כגון Alu, תפקידים בבקרת ביטוי גנים.
כמו כן, ישנן הערכות שאבולוציה של אזורי בקרה קושרי חלבון בגנום, כגון פרומוטורים החלה עם הכנסת מוטציות לרצפים חוזרניים, עקב יכולת חלק מהרצפים הללו לגייס חלבונים האחראיים לביטויים ולהעתקתם ממקום למקום ברחבי הגנום.
רטרו-וירוס הוא נגיף (וירוס) בו החומר התורשתי הוא RNA, ובתהליך הכפלתו מתבצע "שעתוק לאחור" של הגנום מ-RNA ל-DNA (מכאן השם "רטרו").
אחד הרטרו-וירוסים הידועים הוא HIV, הנגיף הגורם למחלת האיידס.
לרטרו-וירוס גנום המכיל שני גדילים זהים של RNA חד-גדילי חיובי.
לאחר חדירת הווירוס לתא הוא מסתמך על האנזים רוורס טרנסקריפטאז (טרנסקריפטאז הפוך או reverse transcriptase) כדי לבצע סוג של "שעתוק לאחור" של הגנום שלו מ-RNA ל-DNA, ועל ידי אנזים אינטגראז (Integrase) הוא נכנס לגנום של הפונדקאי.
הווירוס עצמו מהווה מקום אחסון למטען הגרעיני הגנטי שלו.
תהליך ה"שעתוק לאחור" מתרחש בציטוזול, נוזל הציטופלזמה של הפונדקאי.
כל גנום של הנגיף המשולב בגוף הפונדקאי נקרא פרו וירוס.
בעוד שהשעתוק במרבית התהליכים הביולוגיים מתרחש בדרך כלל מ-DNA ל-RNA, ה"שעתוק לאחור" מתעתק RNA ל-DNA.
המונח "רטרו" בשם רטרו-וירוס מתייחס ל"הפרת" הדוֹגְמָה המרכזית של הגנטיקה.
היות שבתהליך ה"שעתוק לאחור" לא מתקיימת הגהה (תיקון שגיאות על ידי אנזימים), סוג זה של נגיפים עובר מוטציות לעיתים קרובות מאוד.
דבר זה מאפשר לנגיף להגדיל את ההתנגדות לתרופות אנטי-נגיפיות במהירות; זו היא הסיבה העיקרית לכך שתרופות הניתנות לנשאי HIV ניתנות לרוב בשילוב תרופות נוספות ולא כתרופה יחידה (HAART).
הגנומים של רטרו-וירוסים מכילים בדרך כלל שלושה גנים המקודדים חלבונים אשר יכולים להימצא בנגיף הבוגר:
קודי gag בשביל הליבה והמבנים החלבוניים של הנגיף.
קודי pol לתהליך התרגום, האנזים פרוטאז והחלבון אינטגראז.
קודי env למעטה החלבוני של הנגיף.
שישה רטרו-וירוסים שזוהו בגוף האדם (ארבעה זני וירוס HTLV ושני זני וירוס HIV) תוקפים את תאי T של מערכת החיסון.
מאפיין נוסף המשותף למשפחת הרטרו-וירוסים הוא מעטפת ליפידים המקיפה את המעטפת החלבונית.