tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כתלות במיקום ובגובה הוא פורח בין פברואר לנובמבר ומייצר פירות בין מאי לדצמבר.
העץ מעדיף קיצים לוהטים וחורפים שאינם קרים מדי, אבל הוא אינו קסרופיט (xerophyte - צמח בעל כושר עמידה בתנאי יובש) וזקוק ללחות.
מצב הסיכון של מין זה לא הוערך.
בטענה שיש הבדל בין שני המינים.
tsoongii הענפים והפטוטרות חסרי פלומה והתפרחות הן באורך 7–18 סנטימטרים.
גרין סיווג את זית יונאן בתת-הסוג Tetrapilus בעדכון שערך לסוג זית (2002) יחד עם תיאור המין והשמות המדעיים הנרדפים.{{הערה|שם=green|[https://www.jstor.org/stable/4110824?seq=1 P.
91-140}} בשנת 2020 שונה הסיווג של תת-הסוג Tetrapilus לסוג חדש במשפחת הזיתיים שבו 21 מינים, והשם המדעי של זית יונאן נקבע כ-Tetrapilus tsoongii.
יש נטייה קלה של העלים במין זה להיות ארוכים יותר ושפת העלים כמעט שאינה משוננת, כשהמרווח בין השיניים רחב יותר והשיניים קהות יותר.
ענפים צעירים של מין זה מכוסים בפלומה ולא חסרי שיער כמו המין Tetrapilus hainanensis (שמו הקודם: Olea hainanensis)'' בנוסף, שני המינים גדלים באזורים גאוגרפיים נפרדים.
הבסיס העיקרי של מפקדת הזירה היה בשארם א-שייח'.
מ-1980, בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים, הצטמצמו גבולות הזירה והועברה מפקדת הזירה לבסיס אילת, שם היא מתמקדת כיום בשמירת האינטרסים הימיים של ישראל במפרץ אילת ובים סוף עד מוצאו לאוקיינוס ההודי בקרן אפריקה.
כיום בחיל הים משמש הביטוי "זירת ים-סוף" - או בקיצור זי"ס - ככינוי חלופי לבסיס אילת.
זירת ים סוף פעלה בים ומהים על מנת לשמור על הביטחון ולהגן על הגבולות הימיים של מדינת ישראל, על חופיה, חופש השיט, והנכסים האסטרטגיים של מדינת ישראל בזירה.
לפקד ולשלוט בכוחות ימיים ולפעול בשילוב כוחות קרקעיים, אוויריים וגורמי מודיעין בתחומי הזירה.
לבנות את התמונה הימית בגבולות השליטה של הזירה.
לשמש בסיס פריסה קדמי לכוחות חיל הים.
לבנות את תמונת המודיעין הימי ולהשתלב במערך האיסוף וההתראה של צה"ל וכוחות הביטחון.
הזירה אחראית על הביטחון השוטף בגזרה הדרומית של חוף ישראל בים סוף גזרת הפעילות העיקרית הייתה במבואות מצרי טירן ובמפרץ סואץ.
הזירה הפעילה תחנות מערך הגילוי החופי בגזרתה.
בבסיסים פעלו יחידות ימיות ויבשתיות אשר תפקידן להגן על הגבולות הימיים בשגרה, בחירום ובלחימה.
במרחב הזירה או בקרבתו נמצאו מתקנים אסטרטגיים שיש צורך להגן עליהם מפעילות עוינת בים ומהים.
ישובים: בעיר אילת נמצא ריכוז אוכלוסין בצפיפות רבה.
לאורך חופי סיני נמצאו יישובים ומתקני קיט.
נמל אילת: הנמל המשמש פתח כניסה ויציאה חשוב ביותר לכל האספקה והיצוא של מדינת ישראל.
את הנמל פוקדות אוניות משיט בינלאומי.
מסופי דלק: הטרמינל של חברת קו צינור אילת אשקלון משמש להעברת דלקים.
קידוחים ימיים ויבשתיים ומתקני הולכת נפט – במפרץ סואץ.
במטה הזירה פעלו פלגת אג"ם, פלגת מפקדה בה נכללו מחלקת שלישות ומחלקת אפסנאות, ופלגה טכנית.
הפלגה הטכנית נעזרה במספנה שפעלה בנמל הצבאי באילת והפעילה מבדוק ונתנה שירותים לכלי השיט של זירת ים סוף.
מספנת אילת הייתה כפופה למספנת חיל הים.
בזירה הופעלו אוניות תובלה, 11 נחתות, כ-10 ספינות ביטחון שוטף.
שש ספינות סער שהגיעו לאחר מלחמת יום הכיפורים אורגנו בפלגה 45.
בעקבות ריחוק הזירה הפעילה הזירה את אוניית הנוסעים "הי דרומה", האניה המגויסת א/מ דולפין שהכנה לפריצת מצרי טיראן במלחמת ששת הימים.
האניה "הי דרומה" הועסקה על פי חוזה עם משרד הביטחון והפליגה בין אילת ושארם א־שייח' עם נוסעים וחיילים.
כמו כן הובילה אספקה ו־480 טון מים עבור הבסיס הצבאי בשארם א־שייח'.
בנובמבר 1969, בעת עגינה ליד הרציף באילת, חובלה על ידי צוללנים מצריים.
האונייה ניזוקה, אך נגררה למים רדודים וניצלה.
ב־3 בספטמבר 1970 עלתה על שרטון החוף צפונית מערבית למצר טיראן.
מאמצי הורדה לא הצליחו והאונייה הוכרזה כאבדן כללי.
אח"י בת גלים (ת-81) הוטבעה בתקיפה חבלנים שנייה בנמל אילת.
אח"י בת ים (ת-83) ואח"י בת גלים 2 נשאו בעיקר עבודת התובלה בזירה.
לאחר מלחמת ששת הימים הועברו שלוש נחתות באורך 36 מטר, תוצרת מספנות ישראל, בדרך היבשה לאילת.
הנחתות נחתכו במספנות ישראל לשני חלקים באורך 15 מטר כל אחד והועברו ברכבת לאשדוד ובמשאיות לאילת.
בנמל אילת חוברו מחדש והפליגו לשארם א-שייח'.
במלחמת ההתשה הנחיתו שלוש נחתות 36 המטרים כוח משוריין בצד המצרי של מפרץ סואץ במבצע רביב, שבמהלכו הושמדו כוחות מצריים רבים.
בהמשך, נרכשה ספינת מעבורת באורך מאה מטרים, ששימשה קודם לכן להעברת מכוניות ונהייתה אח"י בת שבע.
ושלוש נחתות טנקים אמריקאיות ששירתו במלחמת העולם השנייה נקראו אח"י אופיר, אח"י שבא ואח"י תרשיש.
ב-24 בינואר 1970, אירע אסון משאית התחמושת: בעת שאח"י בת שבע הנחיתה משאית ציוד שלל ממבצע רודוס בנמל אילת הופעל מוקש שהיה חמוש ונגרמה התפוצצות כל מטען התחמושת במשאית.
התוצאה 24 הרוגים ופצועים רבים.
לפני מלחמת יום הכיפורים נערכה זירת ים סוף למשימה עיקרית של הנחתת כוח חטיבתי במפרץ סואץ.
מגמת המבצע הייתה להגיע לעורפם של המערכים העיקריים המצרים ובכך להוציאם מאיזון.
שם הקוד היה "מבצע אור ירוק" של אוגדה משימתית 440 בפיקודו של אלוף מנחם מרון.
ההכנות למבצע הגיעו לשיאן בחודש אוגוסט 1973, בו התקיים תרגיל רחב היקף בחוף ראס א-טנטור במפרץ אילת.
במהלך המלחמה הוחלט שאין בכך צורך וההנחתה בוטלה.
בסוף שנת 1974 הועברו, בהפלגת ציפור עדן, שלוש נחתות 60 מטר תוצרת מספנות ישראל - אח"י אשדוד, אח"י אכזיב ואח"י אשקלון - סביב אפריקה לאילת.
הנחתות מדגם שקמה הפעלו כאוניות אם לספינות הבט"ש.
על אח"י אשדוד (פ-61) הורכב מנוף חזק כדי לאפשר פריקה של נגמ"שים אמפיביים שלל מדגם BTR.
לצורך הסתרת היכולת ההתקפית נמסר שמשימת המנוף היא הרמת סירות ברטרם אל הסיפון.
פלגה 915 הוקמה בספטמבר 1970 עם הגעת שלושת הדבורים הראשונים כסיירת בפיקודו של הרצל שחף.
הסיירת תוגברה בדבור רביעי וחמישי ונעשתה פלגה שפעלה מבסיס מפרץ שלמה ובצעה בשנה שלפני המלחמה סיורי מונטנה, עגינה על מצופי העגינה בראס סודר, והתקשרות מעת לעת במזחים של א-טור והרציף באבו זניימה.
ספינות הפלגה היו מחולקות בין סיירות שנקראו על שמות המעגנים בהן התמקמו.
כל סיירת בפיקוד קצין ים בדרגת סגן מפקד כלי שיט מוסמך.
בנוסף לפעילות מצד גורמים עוינים עמדו בפני מפקדי כלי השיט של הפלגה אתגרים קבועים בעיקר במפרץ סואץ:
מצב הים שהקשה על פעילות הצוותים בכלי השיט הקטנים.
הצורך בניווט מדויק כדי להימנע משרטונות האלמוגים בקרבת החופים.
ב-1973 הוחלפו הצרעות בראס סודר בסיירת דבורים בפיקוד דוד בכר, שהעביר את הפיקוד לצבי שחק.
לאחר תקרית מפגש הדבורים בפיקודו של צביקה שחק כמפקד הסיירת עם הדה קסטרו במאי 1973, הונחתה בראס סודר הנחתת תרשיש שהפכה למזח הדבורים.
במהלך מלחמת יום הכיפורים הורדו דבורים נוספים לזירה חלקם חדשים מהסדרה של דגם 2 אמריקאי בתום המלחמה כללה פלגה 915 כ-10 דבורים.
במחצית שנות ה-70 התארגנו הדבורים על בסיס קבוע: סיירת ראס סודר - 3 דבורים, סיירת א-טור - 3 דבורים, סיירת בסיס מפרץ שלמה - 3–4 דבורים וסיירת בבסיס אילת שכללה דבור אחד ו-4 יתושים.
בתחילת 1977 בוצעה, למשך 3 חודשים, בדיקת היתכנות, בפיקוד כוכבי אזרן, להפעלת יתושים במעבר מילאן כשבסיס ההפעלה היה הנחתת אח"י אופיר שנחתה בראס כניסה.
בהמשך שנת 1977 הוקמה סיירת דבורים נוספת של 3 דבורים בראס כניסה - בסיס אופיר, בפיקודו של יהודה יפה.
ב-15 בנובמבר 1975, לאור הסכם הביניים, פונו הדבורים, בפיקודו של מייק אלדר, מראס סודר.
כשלושה חודשים טרם הפינוי ולקראתו, שימשה אח"י בת ים (ת-83) בפיקודו של דוד בן בעשט כאוניית אם לדבורים עד למועד הפינוי.
סיירת ראס סודר יחד עם אח"י בת ים ירדה לבסיס מפרץ שלמה לאחר שהייה של שלושה שבועות באבו זניימה.
סיירת א-טור הפכה לסיירת הצפונית.
אח"י תרשיש הוצפה בראס סודר על ידי יחידת הנצלה ימית בפקודו של יצחק ברוקמן והונחתה מחדש במעגן א-טור לשמש כמזח לדבורים.
במרץ 1977 התקבלו 6 כלים חדשים לסיירת אילת: 5 נצים רגילים ואחד דגם ללא גשר פתוח, עם צריח נפתח, כלי שטבע במצרי טיראן במהלך תרגיל ימי קרב בנובמבר 1979. קליטת הנצים והפעלתם הייתה משימה מורכבת ותובענית.
כלים אלו הגיעו הגיעו כספטים לשייטת 13, נמצאו לא מתאימים, הועברו לפלגה 914 ככלי שיט להגנת מבואות, גם שם נמצאו לא מתאימים והוחלט לבדוק את התאמתם באילת נוכח הים השקט יחסית ברוב ימי השנה.
הנצים הופעלו עד לפרסום דו"ח ועדת החקירה של אל"ם שמואל פרס שהמליץ להפסיק הפעלתם, והפעלתם הופסק במחצית שנת 1980.
סיירת א-טור פונתה בספטמבר 1979 ועברה כסיירת "נחשול" לאילת.
בסיס אופיר וסיירת ראס כניסה נסגרו גם הם באפריל 1979. פלגה 915 סיירת בסיס מפרץ שלמה וסיירת ראס כניסה, בהרכב של 8 דבורים, פונו משארם א-שייח' באפריל 1982.
ב-1 באפריל שנת 1974 הגיעו זוג ספינות סער 4: אח"י רשף ואח"י קשת, בפיקודו של סא"ל גדעון רז.
ב-16 באוקטובר 1974 הצטרף זוג נוסף של ספינות סער 4: אח"י רומח (סער 4) ואח"י כידון (סער 4), בפיקוד סא"ל אברהם אשור.
הספינות שיצאו מחיפה ב-16 בספטמבר 1974 הפליגו סביב יבשת אפריקה הגיעו לבסיס מפרץ שלמה בשארם א-שייח'.
בחודש מרץ 1975 הגיעו זוג ספינות סער 2: אח"י חיפה (סער 2) ואח"י עכו, בפיקוד סא"ל אברהם בן שושן.
שש ספינות הסער אורגנו בפלגה 45 אך המשיכו להיחשב גם כחלק משייטת ספינות הטילים.
פלגת השליטה הפעילה מוצב שליטה זירתי המרכז מידע מתחנות הגילוי וההתראה הפרוסות לאורך חופי הזירה ואמצעי גילוי הפרוסים בנקודות תצפית לאורך החוף.
הפלגה הורכבה ממטה הפלגה במפקדת הזירה בשארם א-שייח', תצפית מכ"ם על הר צפרא (יחד עם י"ב 528) המכסה את מצרי יובל ומבואות שארם א-שייח', תחנת מכ"ם בראס סודר מופעלת על ידי יחידה 838, תחנת מכ"ם על מגדל הקידוח F-10 מול שדה הנפט באבו רודס ותחנות מכ"ם באילת.
במוצבי התצפית הותקנו מכ"מים ומשקפות ראייה ארוכות טווח.
בקריות השליטה היו אחראיות על בניית תמונה בזמן אמת של כלי השיט בגזרתן.
הם משמשים בתפקיד כפול: להוות הגורם הבכיר במשמרת אשר מעביר הנחיות בזמן אמת לכוחות המבצעים בים, ולהוות מפקדיהם הישירים של בקריות השליטה והמוצבים.
יחידת סנפיר האחראית על אבטחת הנמל, בידוק כלי שיט, ומבצעת משימות ביטחון שוטף הכולל מעצר כלי שיט בים.
יחידת מעגן – הכוללת שלוש גוררות מתמחה במשימות ימאות ותמיכה בכלי השיט של הבסיס בנמל ובים.
היחידה הופעלה תחת פלגת אג"ם.
הגאוגרפיה בזירה גדולה חייבה פרישת בסיסי משנה.
בסיס אופיר שכן בראס כניסה, בדרום מפרץ סואץ.
לאחר מלחמת ששת הימים הוקמב במקום תחנת מכ"ם ימי ניידת.
ביולי 1977 הוקם הבסיס מחדש מספר קילומטרים מצפון למקומו הראשון.
הנחתת אח"י אופיר שימשה כמזח צף עבור הבסיס, שהפעיל בתחילה סיירת יתושים שהוחלפו ב־1977 בשלושה דבורים.
בדצמבר 1978 עזבו הדבורים והבסיס המשיך לתפקד כתחנת מכ"ם עד פברואר 1979.
בסיס דולפין (על שם אח"י דולפין (צ-79)) שכן בא-טור.
הבסיס הוקם לאחר מלחמת יום הכיפורים כתחנת מכ"ם ונקודת עגינה לדבורים.
עם פינוי ראס סודר במסגת הסכם הביניים ב־1975 היה הבסיס לבסיס הצפוני של הזירה, והועברה אליו פעילות מראס סודר, לצד נחתת הטנקים אח"י תרשיש ששימשה כנקודת עגינה לדבורים.
בסיס אבו רודס הוקם בסוף 1972 כתחנת מכ"ם ימי קבועה, ותחנות מכ"ם ניידות שנפרשו בלילות לאבטחת מתקני הנפט.
הבסיס היה משותף ליחידות חי"ר ונ"מ, ומבחינת חיל הים פעל בכפיפות לאבו זנימה.
בעקבות פינוי שלהבת לאחר מלחמת יום הכיפורים נסגר הבסיס לתקופה קצרה ונפתח שוב ב־1974, כשתחנת המכ"ם הועברה ממגדל הקידוח הימי לתוך הבסיס.
כוחות חיל הים התיישבו באבו זנימה מיד לאחר מלחמת ששת הימים.
הכוח הימי מנה שלוש נחתות, מספר טורפדות וגוררת אחת.
מעט לאחר הקמת הבסיס הועברה אליו מפקדת זירת ים סוף, ששכנה באחד משני בתי המלון שבעיירה.
בקיץ 1968 הועברה מפקדת הזירה לשארם א־שייח'.
בהקמת היחידה מונו קצינים בדרגת סא"ל בשנת 1970 הועלה התקן לאל"ם, בספטמבר 1976 הועלה שוב התקן לתא"ל ובשנת 1981 כשהיה ברור שהזירה מתכווצת חזרה לבסיס אילת הוחזר התקן לדרגת אל"ם.
אירועים במלחמת ההתשה+מועדאזור התרחשותשם האירוע פעילות19 במאי 1969חוף מערבי של מפרץ סואץאיסוף מודיעין כוח של לוחמי שייטת 13, בשני "חזירים" בפיקודו של רס"ן עמנואל פז, ערך סיור מקדים בראס עדבייה, לשם איסוף מודיעין.
21 ביוני 1969 ראס עדביה במפרץ סואץ מבצע בולמוס 5כח שייטת 13 בפיקוד שאול זיו ביצע פשט מהים והרג 32 חיילים מצריים, חמשת המבנים והמתקנים שביעד פוצצו.
לכוח הישראלי היו שני פצועים קל.23 ביוני 1969בסיס אילתתוספת לסדר הכוחות אח"י בת שבע שהובאה מטנזניה על ידי צבי גבעתי ונמסרה לשאול חורב שהגיע לאילת20-19 ביולי 1969 צפון מפרץ סואץהפשיטה על האי גרין פשיטה מהים על האי גרין והשמדת הכוחות המצריים שהיו בו.
לצה"ל היו 6 הרוגים.7 בספטמבר 1969 ראס סאדאת במפרץ סואץ מבצע אסקורט פשיטת צוללים משייטת 13 והטבעת טרפדות מצריות.
9 בספטמבר 1969 חוף המערבי של מפרץ סואץ מבצע רביבהנחתה ופשיטה משורינת השמדת כוחות חיר ושריון מצריים ליל 15–16 בנובמבר 1969 נמל אילת פיגוע חבלנים ימיים מוקשו שתי אוניות אזרחיות 25-22 דצמבר 1969 חוף מערבי מפרץ סואץ מבצע תרנגול 53 22 בינואר 1970 האי שדואן מבצע רודוסהשמדת כוח מצרי באי.
לא נגרם נזק והתוקפים יצאו בלי פגע.
ליל 13–14 במאי 1970 ראס בנאס מבצע קשת אוויריהמשחתת המצרית היחידה ששהתה בים סוף טובעה וכלי שיט נוספים נפגעו.
15 במאי 1970 הנמל הצבאי באילת פיגוע חבלנים ימייםנהרג צולל שעסק בעבודת הנצלה של אח"י בת גלים (ת-81) הטבועה.ב־3 בספטמבר 1970 מפרץ אילת החפה לא רצויהא.מ "היי דרומה" עלתה על שרטון החוף צפונית מערבית למצר טיראן.
אנשי מפקדת הזירה נכנסו בהמשך היום.
שתי טרפדות מצריות נתפסו.24 באוקטובר עד סוף נובמבר צפון מפרץ סואץמצור ימיפלגה 915 בפיקוד עמי איילון עסקה בחסימת מעבר להארמייה השלישית של צבא מצרים הנצורה בסיני.26 באוקטובר 1973מצרי יובלפגיעה ממיקוש ימיהמכלית "סיריס", רב חובל דני נקדימון, נפגעה ממוקשים.
הצוות חולץ והמכלית טבעה מאוחר יותר.29 בנובמבר 1973דרום מפרץ סואץחידוש העברת נפטחידוש תנועת מכליות בנתיב שהוכן במצרי מילאן.10 בנובמבר 1973דרום מפרץ סואץ מיקוש ימיבקרבת המכלית "סירניה" התפוצצו שני מוקשים ימיים.
פרצה שרפה אך איש לא נפגע.
אירועים+מועדאזור התרחשותסוג פעילות אירוע 1 באפריל 1974 מפרץ שלמה הגדלת סדר הכוחות אח"י רשף ואח"י קשת הגיעו לזירה לאחר שהקיפו את אפריקה בהפלגת מוניטין בפיקוד סא"ל גדעון רז.
מאי 1974 דרכי הנגב אח"י שיקמונה (פ-55)הנחתת הועברה בדרך היבשה מאילת לאשדוד.
יוני 1974 דרכי הנגב אח"י עציון גבר (פ-51)הועברה בדרך היבשה אך בעת הפריקה בנמל אשדוד קרס המנוף.
16 באוקטובר 1974 מפרץ שלמה הגדלת סדר הכוחות אח"י רומח (סער 4) ואח"י כידון (סער 4) הגיעו לזירה לאחר שהקיפו את אפריקה בהפלגת בציר ענבים בפיקוד סא"ל אברהם אשור.נובמבר 1974 תעלת סואץ אח"י קיסריה (פ-53)הנחתת הועברה בדרך התעלה מאילת לאשדוד.
25 במרץ 1975 מפרץ שלמה הגדלת סדר הכוחות אח"י חיפה (סער 2) ואח"י עכו הגיעו לזירה לאחר שהקיפו את אפריקה בהפלגת יופי בפיקוד סא"ל אברהם בן שושן.
זיתא היא עיירה פלסטינית בנפת טולכרם במערב יהודה ושומרון, הממוקמת 11 ק"מ צפונית-מזרחית לטולכרם.
על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית זיתא מנתה בשנת 2008 כ-2,852 תושבים.
21.5% מאוכלוסיית זיתא היו פליטים בשנת 1997.
זיתא הוא כפר עתיק ובו נמצאו כותרות קורינתיות במקאם מקומי.
המקום נזכר כישוב שומרוני בתקופת המרד של בבא רבה במאה הרביעית לספירה.
על-פי יצחק בן-צבי, במקום גר המנהיג והזקן השומרוני "הכהן לוי".
בנוסף על כך, נמצאו שרידים מן התקופה הביזנטית, המוסלמית ומן ימי הביניים.
בשנת 1265 היה זיתא מבין הכפרים שהסולטאן ביברס הקצה לאמיריו לאחר שגירש את הצלבנים.
מחצית מזיתא הוענק לאמיר ג'מאל אלדין איידוגדי אל-עזיזי, רבע לאמיר שמס אלדין אילדיקוז אלקאראקי, ורבע לאמיר סייף אלדין קיליג 'אל-בגדדי.
הכפר נכבש על ידי האימפריה העות'מאנית עם שאר ארץ ישראל בשנת 1517. בתיעוד המס העות'מאני משנת 1596 הכפר הופיע בשם זיתא, שנמצא בקאקון נהיה, בסנג'אק בשכם.
הכפר הורכב מ-91 משקי בית מוסלמים ו-7 נוצרים.
תושבי הכפר שילמו שיעור מס קבוע של 33.3% על תוצרת חקלאית- כולל חיטה, שעורה, גידולי קיץ, עצי זית, עזים בסך הכל הכפר שילם כ-3,440 אקצ'ות.
כלי חרס מן התקופה נמצאו בכפר בחפירות ארכאולוגיות.
הכפר מופיע בגיליון 45 במפתו של ז'קוטין שנוצרה במהלך פלישתו של נפוליאון בשנת 1799, אם כי מפה זו אינה נחשבת למדויקת.
במהלך מרד האיכרים בשנת 1834, רדף אבראהים פאשא אחר המורדים עד לזיתא.
תשעים מורדים נהרגו בו, ואילו השאר ברחו לדיר אל-ע'וסון הסמוך.
בשנת 1838 צוין הכפר באזור המנהלי אש-שעראוויה צפונית לשכם.
בשנת 1882 הכפר הוזכר במפת הקרן לחקר ארץ ישראל כ"כפר על אדמה גבוהה בקצה המישור.
מוקף בגני תאנים, עם זיתים מדרומו.
נראה כי זהו מקום עתיק שיש בו קברים במזרח.
אספקת המים היא בעיקר מבארות, אך יש מעיין קטן בדרום מערב.
[...] שני מקומות קדושים קיימים בצד הדרומי של הכפר."
במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל בשנת 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, מנה זיתא כ-1,087 תושבים – כולם מוסלמים.
בשנת 1961 מנתה האוכלוסייה 1,814 נפשות.
זיתא ג'מעין הוא כפר פלסטיני בנפת שכם בצפון יהודה ושומרון, הממוקם כ-16 קילומטר דרומית מערבית לשכם.
הכפר ממוקם צפונית לג'מאעין, משם מקבל הכפר את שמו.
על פי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה התגוררו בכפר ב-2006 כ-1,962 תושבים.
הכפר גובל בג'מאעין ועסירה אל-קבלייה ממזרח, תל מצפון, דיר איסתיא ממערב, כיפל חארת', קירה וג'מאעין מדרום.
בזיתא ג'מעין נמצאו חרסים מתקופת הברונזה התיכונה, יחד עם חרסים מתקופות הברזל, הפרסית, ההלניסטית, הרומאית, הביזנטית, העבאסית, צלבנית, איובית, ממלוכית ועות'מאנית.
לפי רשומות המס של האימפריה העות'מאנית משנת 1596, האוכלוסייה כללה 26 משקי בית של מוסלמים.
התושבים שילמו שיעור מס קבוע של 33.3% על מוצרים חקלאיים שכללו חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עצי זית, עזים, כוורות, שמן זית וסירופ ענבים, בנוסף על הכנסות מזדמנות ומס קבוע.
בסך הכל תושבי הכפר שילמו כ-10,114 אקצ'ות.
בשנת 1870 ויקטור גרן תיאר את זיתא ג'מעין כממוקם על גבעה נמוכה מזו של ג'מאעין.
הכפר הוקף גם במטעים של עצי זית ותאנה, והכיל שמונה מאות תושבים.
במפת הקרן לחקר ארץ ישראל שפורסמה ב-1882 הכפר תואר כ"כפר אבן קטן, על קרקע גבוהה.
הכפר עם בארות מים במערב, ומטעי זיתים."
במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל משנת 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, מנתה האוכלוסייה כ-283 מוסלמים.
מספר התושבים גדל במפקד 1931 ל-404 מוסלמים ונוצרי אחד שהתגוררו ב-113 בתים.
בסקר הכפרים של 1945 אוכלוסיית זיתא ג'מעין מנתה 510 מוסלמים.
שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 12,887 דונם.
מתוך שטח זה 2,429 דונם נועדו למטעים וקרקע להשקיה, 4,277 לדגנים ואילו 43 דונם סווגו כשטחים בנויים.
מפקד האוכלוסין הירדני בשנת 1961 מצא 708 תושבים.
לאחר הסכמי אוסלו 99.7% מאדמות הכפר הוכרזו כשטח B, ואילו 0.3% כשטח C.
זישא (זושא) גולד (3 באפריל 1901 – 2 בספטמבר 1983) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי.
זישא גולד נולד בשנת 1901 באימפריה הרוסית.
הוא בוגר בית הספר הדרמטי בקייב.
גולד היה חבר בלהקת השחקנים של יוסף בולוף.
בשנת 1959 עלה לישראל ופעל במספר תיאטראות, בין היתר בבמת השחקנים, זווית, בימות, החמאם והבימה.
גולד הלך לעולמו ב-2 בספטמבר 1983, בגיל 82 ונטמן בבית העלמין חולון.
בשנת 1962 השתתף בסרט שני קוני למל בתפקיד ר' דודל, שומר העיירה שכריאווקה.
בשנת 1965 השתתף ב"פורים שפיל", קומדיה מוזיקלית ביידיש.
בשנת 1966 השתתף במחזה "החייל האמיץ שוויק" בתיאטרון הורוד וכן במחזה "שמו הולך לפניו" של תיאטרון זווית.
בשנת 1967 הופיע בסרט ארבינקא בתפקיד מלצר.
שנה לאחר מכן הופיע בתפקיד בעל בית מלאכה בסרט הבן האובד.
שנה מאוחר יותר השתתף במחזה "השלום" בתיאטרון במת השחקנים וכן בסרט "הדיבוק".
בשנת 1969 השתתף בסרט תעלת בלאומילך בתפקיד שכן חירש.
שנה מאוחר יותר השתתף במחזה "הלבירינט" של תיאטרון צוותא.
בשנת 1971 גילם את גרינברג בסרט מלכת הכביש.
באותה שנה הופיע במחזה "פר גינט" בתיאטרון הבימה.
שנה מאוחר יותר הופיע בסרט הגלולה וכן בסרט עזית הכלבה הצנחנית.
כמו כן השתתף בשנה זו בהצגה "בדרך למוסד סגור" של תיאטרון בימות.
בשנת 1973 גילם את פקיד הקבלה במלון בסרט הבלש האמיץ שוורץ.
באותה שנה השתתף גם בסרטים המשכנע בע"מ, מתנה משמים ו-קוראים לי שמיל.
כמו כן השתתף בהפקת הדרמה הביוגרפית "אל הצפור".
בשנת 1975 השתתף בסרט חגיגה לעיניים בתפקיד שוורץ.
שנה מאוחר יותר השתתף במחזמר המגילה במועדון החמאם בתפקיד המן, הצגה שהופיעה בהמשך בסיבוב הופעות בתיאטראות בניו יורק, שיקגו, מיאמי, בוסטון ופילדלפיה שבארצות הברית.
באותה שנה הופיע בדרמה הטלוויזיונית התיעודית "הבחור מפאדובה" אודות הרב משה חיים לוצאטו.
בשנת 1977 השתתף במחזה "הנפש הטובה מסצ'ואן" בתיאטרון הבימה בתפקיד סוחר שטיחים וכן בסרטים בוא נפוצץ מיליון ופנטסיה על נושא רומנטי.
בשנת 1978 הופיע במחזה "המטבח" בתיאטרון הבימה בתפקיד קבצן וכן בסרט השועל בלול התרנגולות.
זית מנזנילה (בספרדית: Manzanilla de Sevilla; לעיתים נקרא גם מנזנילו) הוא זית ספרדי שצבעו ירוק, הגדל באזור סביליה אשר בדרום-מערב ספרד.
הפרי נחשב לפופולרי למאכל, משמש גם לייצור שמן, ונמסק בחודש ספטמבר כשצבעו ירוק או שחור.
הפקת שמן מזיתים שנמסקו מוקדם מניבה שמן חריף וחזק, בעוד שמזיתים בשלים יותר מופק שמן עדין.
ניתן להבחין בין עץ זית רגיל לעץ זיתי מנזנילה לפי צפיפותו של המטע ונהוג להגיש את פירות העץ כזיתי שולחן שלמים או מגולענים.
לזית המנזנילה שמות נוספים: מנזנילו הקדום (Early Manzanillo), צ'ורו דה אספיגה (Chorrúo de Espiga), קמומיל לבן זית (Olive White Chamomil), רומרילו (Romerillo), מנזנילו פינו (Manzanillo Fino).
לזית המנזנילה זנים נוספים הגדלים ברחבי העולם:
זית האסקל (Askal): הכלאה של ברנע ומנזנילה.
זית טברה (Tevere): הכלאה של הפיצ'ולין ומנזנילה.
זית מנזנילה שחור: נפוץ בקליפורניה החל משנות ה-60 ומשמש בעיקר כזיתים משומרים.
זית פישולין הוא זית צרפתי שצבעו ירוק הגדל באזור פרובאנס אשר בדרום צרפת ונפוץ באיטליה, מרוקו, ישראל, צ'ילה, וארצות הברית.
הפרי נחשב לפופולרי למאכל, כזית קוקטייל ומשמש גם לייצור שמן ונמסק בחודשים אוקטובר ונובמבר כשצבעו ירוק.
פירותיו נמסקים לשמן כשהם בצבע שחור והם מייצרים שמן בעל ארומה של עשבי תיבול עם מרירות וחריפות בינוניות עד גבוהות.
ניתן להבחין בין עץ זית רגיל לעץ זיתי פישולין לפי העלים שלו שנראים כמו כתר בעל צורה פתוחה והפרי שצורתו ביצית ומעט אסימטרית.
לזית המנזנילה שמות נוספים: ג'ודוליין (Judoleine), לוקס בטרד (Lucques Batarde), פיקה (Piquette), פישולין דה לנגדוק (Picholine de Languedoc).
זירת לבנון במלחמת חרבות ברזל היא זירת הלחימה בין ישראל לארגוני הטרור הפועלים נגדה בלבנון, ובראשם חזבאללה, במלחמת חרבות ברזל.
בחודשי הלחימה הראשונים, החל מאוקטובר 2023, התקיימה הלחימה בעיקר בגבול ישראל–לבנון, אך תקיפות אוויריות בוצעו גם במקומות מרוחקים יותר, כגון ביירות.
הלחימה בזירה החלה לאחר שחזבאללה הביע תמיכה בטבח שבעה באוקטובר ואף הצטרף למתקפה בבוקר 8 באוקטובר 2023, כ-25 שעות לאחר שהחלה בזירת עזה.
חזבאללה שיגר רקטות ופצצות מרגמה לעבר מוצבי צה"ל בהר דב וחוות שבעא, וישראל הגיבה בירי טנקים, תקיפות מל"טים וירי ארטילרי על עמדות חזבאללה ליד גבול ישראל–לבנון.
חילופי ירי, שכללו גם ירי טילי נ"ט ותקיפות מהאוויר, נמשכו חודשים רבים.
צה"ל הגיב בפעולות סיכול ממוקד של מחבלים, בעיקר בדרום לבנון אך גם בעומק לבנון ובביירות, ובתקיפת אתרי אחסון וייצור אמל"ח ברחבי לבנון.
צה"ל גם נהג לתקוף מהאוויר את חוליות משגרי הנ"ט לפני הירי.
במהלך קיץ 2024 חלה הסלמה דרמטית בעימות, לאחר פגיעת הרקטה במג'דל שמס ברמת הגולן, שגרמה למותם של 12 ילדים ובני נוער, ופצעה 34 נוספים.
ישראל הגיבה בהתנקשות בפואד שוכר, ובזמן שחזבאללה ניסה להגיב בירי יצא צה"ל למבצע זה הרגע בו תקפו מטוסי חיל האוויר את המשגרים.
בספטמבר 2024, לאחר 11 חודשים של לחימה ופינוי תושבי הצפון, החל צה"ל בשלב חדש בלחימה – מבצע חיצי הצפון.
אירועים גדולים בשלב זה היו התפוצצות זימוניות חזבאללה, הגדלת טווח השיגורים מלבנון לעבר הקריות, חיפה, עמק יזרעאל והכרמל, ההתנקשות באבראהים עקיל, ההתנקשות באבראהים קובייסי, ומבצע סדר חדש שבו תקף צה"ל את המפקדה הראשית של חזבאללה ברובע הדאחייה בביירות והרג, בין היתר, את חסן נסראללה מנהיג הארגון ואת עלי כרכי.
ב-30 בספטמבר צה"ל החל בתמרון קרקעי בדרום לבנון, במהלכו טיהר צה"ל את המרחבים הסמוכים לגבול מתשתיות של חזבאללה וכוח רדואן.
בתום 13 חודשי לחימה, ב-27 בנובמבר 2024, נכנסה לתוקפה הפסקת האש בין ישראל ללבנון שנחתמה בהסכם ישראל–לבנון 2024. גם לאחר הפסקת האש המשיכה ישראל לתקוף תשתיות של חזבאללה בלבנון, על פי תנאי ההסכם.
עקב הלחימה פונו בהוראת הממשלה חלק מתושבי הגליל העליון, ורבים אחרים התפנו ביוזמתם.
עם תחילת המלחמה, בשל חשש ממשי לחיי האזרחים, פינתה ישראל יישובים בעומק של שני קילומטר מגבול ישראל–לבנון, בהם מטולה, קיבוץ חניתה, קיבוץ מנרה, קיבוץ ראש הנקרה ועשרות אחרים, והם נותרו ריקים מאדם למעט חיילי צה"ל, כיתות כוננות ומספר מצומצם של תושבים.
בכל תקופת המלחמה, טיווח חזבאללה את היישובים הנטושים בירי טילים ונשק מדויק נגד טנקים למטרת הרס שיטתי בתים ביישובים.
העיר קריית שמונה פונתה חלקית, ונזק ואבדות נגרמו לבסיסי צה"ל באזור הצפון.
גם מהצד השני, מספר העקורים בלבנון עמד על .
הרס רב נגרם ביישובי דרום לבנון הסמוכים לגבול ונזק כבד נגרם לחקלאות בדרום לבנון.
כחלק מתוצאות מלחמת לבנון השנייה (2006) קיבלה מועצת הביטחון של האומות המאוחדות את החלטה 1701, האוסרת על הכנסת כל נשק לדרום לבנון, ופריסת כוח או"ם חמוש וצבא לבנון בדרום לבנון, תוך הרחקת חזבאללה מהגבול.
חזבאללה עסק, בהכוונת איראן, בהתעצמות ברקטות ארוכות טווח, באיכויות ובהיקפים גדולים משמעותית ממה שהיו לו טרם המלחמה.
למרות זאת, במשך רוב השנים מאז מלחמת לבנון השנייה, ולמרות תקריות, נשמר שקט יחסי באזור הגבול והארגון נמנע מתקיפת גבולה הצפוני של ישראל.
גם לאחר ההתנקשות בעימאד מורנייה חזבאללה העדיף להפנות את מרצו כלפי לבנון עצמה והקרבות בסוריה, ולהתמקד בהתעצמות והכנה ללחימה עתידית עם ישראל, בהובלת כח רדואן, יחידת העילית של חזבאללה.
חזבאללה איים בעבר להכניס אנשי כוחות עילית דרך הגבול שישתלטו על יישובים וערים בגליל.
בין השנים 2013 ל-2015, ובחסות מלחמת האזרחים בסוריה, החלה איראן להעביר לסוריה טילים מדויקים כחלק מפרויקט דיוק הטילים, שבראשו עמד פואד שוכר.
חימוש חזבאללה נעשה גם בסיוע של רוסיה.
ממדיו התגלו במלחמה עצמה עם תפיסת מצבורי נשק רוסי מתקדם על ידי צה"ל.
ב־2024 הוערך שלארגון יש בין 50,000 ל-100,000 לוחמים, כ-140,000 רקטות בטווח המכסה את כל שטח ישראל, מאות כטב"מים, טילי חוף־ים יאחונט, אלפי טילי נ"ט ומערכות נ"מ SA-22. חזבאללה בנה מנהרות אחדות שחדרו מלבנון לשטח ישראל, מתחת לגבול הצפון, כחלק מהכנה לתקיפה עתידית.
ב־4 בדצמבר 2018 החל צה"ל במבצע מגן צפוני לנטרול מנהרות אלה.
לפני המלחמה, פרסומים רבים טענו כי על פי הערכת מערכת הביטחון, חזבאללה יירה על העורף הישראלי כאלפי רקטות ביום במלחמה הבאה מולו.
היקף ירי שכזה היה עלול להוביל לעשרות אתרי הרס ולפגיעה בתשתיות חיוניות בישראל כדוגמת מים וחשמל.
כך למשל, מנכ"ל נגה, החברה הממשלתית שאחראית על ניהול מערכת החשמל בישראל, טען ביוני 2024, שחזבאללה יוכל להפיל בקלות את רשת החשמל בארץ.
אך בחברת נגה אמרו ש"דברי המנכ"ל לא מייצגים את ההערכות".
זמן קצר לאחר תחילת המתקפה שיגרו יחיא סינוואר ומוחמד דף איגרת לנסראללה ובה התנצלו על שלא עדכנו אותו מראש על מועד המתקפה (מחשש שהמידע יגיע למודיעין הישראלי), וביקשו שארגונו יצטרף ללחימה בישראל.
ארגון הטרור חזבאללה הצטרף ללחימה כדי להזדהות ולתמוך בחמאס, וכדי לפתוח חזית נוספת שתחייב את ישראל להשקיע מאמצי ומשאבי לחימה בגבול הצפוני, על חשבון הלחימה ברצועת עזה.
הארגון שיגר לעבר ישראל רקטות ארטילריות, פצמ"רים וטילי נ"ט, ואף אפשר למחבלים פלסטינים לחדור לשטח ישראל.
בנוסף הפיץ חזבאללה סרטונים המתעדים כיצד הצלפים יורים במצלמות ואמצעי תצפית על גדר המערכת בגבול ישראל–לבנון על מנת להשביתם.
השלוחות הצבאיות של החמאס בלבנון והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בדרום לבנון השתתפו אף הן בפעילות, אך חזבאללה הוא הארגון העיקרי בזירה, כש־98% מהפעילות בה בוצע על ידו.
הלחימה התבצעה בהסלמה הדרגתית: בתחילה בוצעו תקיפות באמצעות ירי צלפים, ירי פגזי תותחים, שיגור פצצות מרגמה, טילי נ"ט (מונחים) ורקטות.
לאחר כשלושה שבועות החל חזבאללה לעשות שימוש באמצעים נוספים, בהם כטב"מים מתאבדים, רקטות בורכאן ושיגור טילי נ"ט באמצעות משגר דו-קני בהפרש זמנים של כחצי שנייה.
בינואר 2024 החל חזבאללה להשתמש באמצעי לחימה מתקדמים נוספים; כגון: טילי אלמאס המגיעים לטווח של כשמונה ק"מ, ורקטות כבדות בשם פלק 1 (Falaq 1).
במקביל, הרחיב הארגון מעת לעת את טווח התקיפות לעומק צפון ישראל והחל לבצע תקיפות נגד קריית שמונה, הר מירון וצפת.
יעד התקיפות והיקפן תלוי על פי רוב במספר תקיפות הנגד שבוצעו על ידי ישראל ובמספר ואופי ההרוגים בקרב פעיליו.
לצד חזבאללה השתתפו בלחימה גם חמאס בלבנון, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, אמל, אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה, המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית ו.
הרוב המוחלט של התקיפות של חמאס והג'יהאד האסלאמי נגד ישראל מדרום לבנון בוצעו בשבועות הראשונים של הלחימה ועד פברואר 2024, כאשר לאחר מכן נרשמה ירידה חדה בפעילותם.
עם תחילת מתקפת הפתע של חמאס ופרוץ המלחמה, עלה החשש כי בחזבאללה מתואמים עם חמאס ונערכים לבצע מתקפה דומה במקביל.
בפיקוד הצפון החלו מיד במירוץ נגד הזמן לסיכול אפשרות שכזו - צה"ל גייס מיד את אוגדות המילואים והנחה להתפרס בקווי ההגנה בגליל וברמת הגולן.
בתוך שעות ספורות כל כוחות ההגנה נפרסו בשלושה מערכי הגנה הדוקים.
מאות טנקים, קני ארטילריה ויחידות חי"ר נפרסו בגב ההר, אבל גם בוואדיות סביב היישובים ובתוכם.
בוצע תגבור משמעותי של מערך ההגנה האווירית.
כמו כן, הוכנסו לכוננות ספיגה כל כיתות הכוננות של היישובים סמוכי הגבול, וביישובי הצפון המרוחקים יותר התבצעה הערכת מצב וחידוד הנחיות עם פיקוד העורף.
כ-25 שעות מתחילת המלחמה, בבוקר 8 באוקטובר, ירה חזבאללה רקטות ופגזים לעבר אזור חוות שבעא.
מוצב צה"ל ניזוק, ללא נפגעים.
בתגובה ירה צה"ל פגזי ארטילריה, פגזי טנקים ממוצב אסטרה, ומזל"ט לדרום לבנון והרס אוהל של חזבאללה שנבנה בשטח ישראל חודשים אחדים קודם לכן.
ניסיון של מחבלי חזבאללה להקים מחדש את האוהל הופסק בירי אזהרה.
בשעות הצהריים של 9 באוקטובר, חדרו ארבעה מחבלים מלבנון בסמוך לקיבוץ אדמית, מתוכם שניים נהרגו ושניים הצליחו לשוב ללבנון.
חזבאללה הכחיש מעורבות בתקרית, והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני קיבל אחריות על החדירה.
חזבאללה הודיע על מותם של שלושה מחברי הארגון.
בתגובה לחדירה תקפו כלי טיס של צה"ל מטרות טרור בדרום לבנון ליד העיירות מרווחין, עייתא א-שעב וא-ד'והיירה בנפת בינת ג'בייל, ובתקיפות נהרגו חמישה מחבלי חזבאללה.
בהיתקלות נהרגו שלושה לוחמי צה"ל – סא"ל עלים עבדאללה, סגן מפקד חטיבה 300, רס"ל ג'ואד עמאר מחורפיש, ורס"ל (מיל') גלעד מולכו מתל אביב.
בשעה 20:00 טיל נ"ט שוגר מלבנון נגד מוצב אביבים, ללא נפגעים.
בתגובה צה"ל תקף בארטילריה עמדות של חזבאללה בדרום לבנון.
בשעה 21:15 שוגרו רקטות מלבנון לעבר ישראל, ללא נפגעים.
ב-10 באוקטובר, בסביבות 17:20 שוגרו 14 רקטות לעבר ישראל, מתוכן יורטו ארבע על ידי כיפת ברזל ועשר רקטות נפלו בשטח פתוח באזור שלומי וחניתה.
צה"ל הגיב בירי ארטילרי ותקף שתי עמדות תצפית של חזבאללה באמצעות טנקים.
ב-11 באוקטובר, לאחר השעה 10:30 בבוקר, נורה טיל נ"ט מלבנון לעבר עמדה צבאית בסמוך לערב אל-עראמשה.
בתגובה תקף צה"ל מטרות בלבנון.
סמ"ר (מיל') מתניה אלסטר נהרג כתוצאה מירי הנ"ט.
בשעות הערב נשמעו התרעות בכל מחוז הצפון וגם בחיפה ובקריות עקב חשש למתקפת מל"טים כשבפועל החשד נשלל.
לפי פרסומים, בישראל שקלו לבצע מתקפת מנע גדולה בלבנון באותו הזמן אך הוחלט לוותר על כך.
ב-13 באוקטובר, לפי דובר צה"ל ב-16:56 אירע פיצוץ בגדר הגבול בחניתה ונגרם נזק קל לחומה.
אחרי סריקות נשלל החשד לפיגוע חדירה.
בתגובה תקף צה"ל בירי ארטילרי וירי טנקים עמדות של חזבאללה.
בהמשך היום לאחר חשד לירי מקלעים אל עבר הקיבוץ משגב עם, צה"ל פתח בירי ארטילרי לעבר לבנון.
בתגובה חזבאללה ירה רקטה בודדת אל עבר היישוב, אשר יורטה על ידי כיפת ברזל.
בצד הלבנוני נהרג העיתונאי עיסאם עבדאללה.
בליל 14 באוקטובר יירטו כוחות חיל האוויר הישראלי כטב"ם שחדר לשמי ישראל מכיוון לבנון וחזבאללה שיגר טיל קרקע-אוויר נגד כלי טיס ישראלי.
צה"ל פרסם סרטון שבו כלי טיס בלתי מאויש הורג שלושה מחבלים חמושים שחצו את הגבול לכיוון ישראל, סמוך למושב מרגליות.
בשעות הצהריים ירה חזבאללה מעל ל-50 פצצות מרגמה ושישה טילי נ"ט לעבר הר דב, צה"ל הרג שני מחבלים שניסו לחדור לשטח ישראל ותקף ארטילרית בחוות שבעא.
ב-15 באוקטובר, בשעות הלילה, הופעלה אזעקה בשדה אליעזר בעקבות מטרה חשודה, שוגר מיירט לעבר המטרה.
חזבאללה שיגר חמישה טילי נ"ט לעבר צפון ישראל: בשעות הבוקר ירה חזבאללה לעבר המושב שתולה והרג פועל בניין ובנוסף נפצעו עובד במקום באורח בינוני ושניים באורח קל.
כמו כן בוצע ירי לעבר מוצב צה"ל בגבול ישראל–לבנון.
מספר פעמים במהלך היום בוצע ירי לעבר כוח צה"ל באזור הגבול, ובאחת התקריות נהרג קצין צה"ל, סגן אמיתי צבי גרנות (בנו של הרב תמיר גרנות).
חזבאללה לקח אחריות על הריגתו.
בשעות אחר הצהריים הזרוע הצבאית של חמאס שלוחת לבנון שיגרה מספר רקטות לנהריה, שלומי ויישובי הגליל המערבי, לפי דובר צה"ל זוהו כתשעה שיגורים לעבר ישראל, מתוכם יורטו כחמישה.
בשעות הבוקר של 16 באוקטובר החליט צה"ל על פינוי התושבים מהיישובים במרחק שני ק"מ מגבול ישראל–לבנון.
אחר הצהריים ובערב בוצע ירי טיל נ"ט וכן ירי בנשק קל לעבר כוחות צה"ל באזור הגבול, ללא נפגעים.
ב-17 באוקטובר, בשעות הבוקר, נהרגו ארבעה מחבלי חזבאללה שניסו לחדור לשטח ישראל לקיבוץ חניתה ולהטמין מטען חבלה.
מאוחר יותר נהרג מחבל חזבאללה נוסף.
במהלך היום נורה טיל נגד טנקים מלבנון לעבר מטולה, שפצע שלושה ישראלים, מתוכם אחד במצב בינוני.
בוצע מלבנון ירי טילי נ"ט לעבר מוצב עדי, קיבוץ יפתח וזרעית, וכן זוהו שני שיגורי ירי תלול מסלול משטח לבנון אל בית הלל והעיר קריית שמונה שלא גרמו לנפגעים.
קצת לפני השעה שש יירט מערך ההגנה האווירית כלי טיס בלתי מאויש שהתקרב למרחב האווירי של ישראל משטח לבנון.
ב-18 באוקטובר, בשעות אחר הצהריים, בוצע ירי מנשק קל לעבר מוצבי צה"ל בזרעית ובראש הנקרה, ובנוסף לכך בוצעו גם מספר יריות של טילי נ"ט לעבר מרחב מוצב דבורנית ואזור קיבוץ מנרה.
צה"ל הגיב בארטילריה לעבר מקורות הירי.
כמו כן, זוהו תשעה שיגורי ירי תלול מסלול לעבר קריית שמונה, מתוכם יורטו ארבעה, וטילי נ"ט נורו לעבר מנרה, מלכיה ומטולה.
ב-18:46 כטב"ם של צה"ל הרג חוליית מחבלים ששיגרה פצצות מרגמה לעבר מרחב תורמוס.
בנוסף הוחלט על פינוי היישובים עד 5 ק"מ מגבול לבנון.
ב-19 באוקטובר, מתחילת השעה 16:00, נורו מעל 30 רקטות לעבר יישובי קו העימות, ונפצעו מספר אזרחים ישראלים.
שלוחת חמאס בלבנון לקחה אחריות על הירי, וצה"ל הגיב בירי ארטילרי.
בסביבות 16:06 זוהו שישה שיגורים של ירי תלול מסלול לעבר הגליל המערבי ולראשונה במלחמה לעבר העיר נהריה, חמישה נפלו בשטחים פתוחים והנותר יורט בהצלחה.
מאוחר יותר התקבל דיווח על ירי טיל נ"ט לעבר מוצב דבורנית וירי נשק קל במרחב זרעית, ללא נפגעים.
ב-20 באוקטובר ירה מחבל לעבר לוחם צה"ל במילואים בסמוך למושב מרגליות ופצע אותו באורח קשה.
תושבי מנרה, משגב עם וכפר גלעדי התבקשו להיכנס למרחבים מוגנים עד להודעה חדשה.
אחר הצהריים בוצעו מספר שיגורים מלבנון לעבר גזרת הר דב ומטולה, וכוחות צה"ל השיבו בירי ארטילרי לעבר מקורות הירי.
ירי נ"ט לעבר נטועה גרם למותו של לוחם צה"ל, סמ"ר במיל' עומר בלוה, ולפציעתם של שלושה לוחמים נוספים.
באותו יום הרג צה"ל חמש חוליות מחבלים של ארגון הטרור חזבאללה, ובלילה תקף מטרות נוספות.
בנוסף, הוחלט על פינוי העיר קריית שמונה לבית הארחה במימון המדינה.
ב-21 באוקטובר המשיכו חוליות מחבלים לשגר רקטות וטילי נ"ט לעבר ישראל.
כטב"מים ישראלים פגעו בשתי חוליות ששיגרו רקטות וטילי נ"ט לעבר הר דב, ובחוליה ששיגרה טיל נ"ט לעבר מרגליות.
שני עובדים זרים נפצעו בינוני וקל מטילי נ"ט במרחב חניתה, ובקיבוץ ברעם טיל נ"ט גרם לפציעת לוחם צה"ל באורח קשה, ושני חיילים נוספים נפצעו קל.
כוחות צה"ל הגיבו באש לעבר מקורות הירי.
כמו כן, הודיע שר הביטחון יואב גלנט שחזבאללה החליט להצטרף למלחמה.
במהלך 22 באוקטובר שיגרו חוליות מחבלים טילי נ"ט לעבר המרחבים זרעית, ציפורן, הר דב, תורמוס ושושן, ללא נפגעים.
צה"ל הגיב בירי טנקים וארטילריה.
צה"ל תקף שמונה חוליות מחבלים ביממה וסיכל שיגורי רקטות וטילי נ"ט.
בבוקר יורט כלי טיס בלתי מאויש שהתקרב מלבנון לשטח ישראל, ומרגמות שנורו לעבר קיבוץ יפתח נפלו בשטח פתוח.
הוחלט ש-14 יישובים נוספים בגבול הצפון יפונו במימון המדינה.
צה"ל יירט ב-23 באוקטובר באזור עכו כלי טיס עוין שחדר מלבנון.
חילופי האש, הכבדים ביותר בגבול ישראל–לבנון מאז מלחמת לבנון השנייה, גרמו ללבנונים רבים באזור לנוע צפונה מאז תחילת הלחימה, רבים מהם לעיר צור.
ב-24 באוקטובר הרג צה"ל מחבל שניסה לשגר רקטה לעבר ישראל מדרום לבנון סמוך למרחב ברעם.
טילי נ"ט נורו לעבר שתולה ומנרה ללא נפגעים, וצה"ל הגיב באמצעות ירי ארטילרי.
בהמשך היום כלי טיס של צה"ל תקף חוליית מחבלים בשטח לבנון והשמיד אמצעי לחימה.
צה"ל תקף באמצעות כטב"מ וארטילריה חוליות מחבלים שביצעו ירי מרגמה וטילי נ"ט לעבר מוצבי צה"ל במרחב נטועה ואלקוש ולעבר קיבוץ יפתח.
ב-25 באוקטובר תקף צה"ל שתי חוליית מחבלים שניסו לירות טילי נ"ט לעבר ישראל, ומחבלים ששיגרו טיל נ"ט לעבר טנק צה"ל במרחב אביבים.
ארבע רקטות ששוגרו מלבנון לעבר ישראל בסביבות השעה 16:00 נפלו בשטחים פתוחים, ולא שוגרו מיירטים על פי מדיניות.
מספר חוליות מחבלים זוהו במרחב דוב"ב וערב אל-עראמשה.
בשעות הערב צה"ל תקף מטרות צבאיות של ארגון חזבאללה.
בלילה יירט מערך ההגנה האווירית טיל קרקע-אוויר ששוגר מלבנון לעבר כלי טיס בלתי מאויש של צה"ל.
כלי טיס של חיל האוויר הישראלי תקף בתגובה את מקור הירי.
ב-26 באוקטובר השמיד צה"ל ארבע חוליות חזבאללה, ובסך הכול 35 חוליות מאז תחילת הלחימה.
בשעות הצוהריים של יום המחרת נורו מספר רקטות מאזור לבנוני שמצפון לחוות שבעא לרמת הגולן, אך הן נפלו בגולן הסורי.
בתגובה הותקפו למחרת תשתיות חזבאללה.
בשעות אחר הצהריים ביצעו מחבלים ירי משטח לבנון לעבר מוצב צה"ל לעבר מרחב אביבים ולעבר מרחב משגב עם, ללא נפגעים.
כוחות ארטילריה תקפו את מקורות הירי.
ב-28 באוקטובר הפיל צה"ל טיל קרקע-אוויר שנורה משטח לבנון לעבר כלי טיס בלתי מאויש של צה"ל.
צה"ל תקף את מקור הירי שממנו שוגר הטיל.
כלי טיס מאויש תקף חוליית מחבלים שניסתה לשגר טילי נ"ט משטח לבנון לעבר שטח ישראל במרחב חניתה.
ביום זה זוהו מספר שיגורים מלבנון לעבר ישראל ולעבר מוצבי צה"ל שנפלו בשטחים פתוחים, והופעלו התרעות במשגב עם, ערב אל-עראמשה, מרגליות ושתולה.
צה"ל הגיב בתקיפת מטרות צבאיות של חזבאללה.
ב-29 באוקטובר בשעות הצהריים זוהו מספר שיגורים משטח לבנון לעבר מרחב הר דב שנפלו בשטח פתוח, וזוהתה חוליית מחבלים שניסתה לשגר לשגר טילי נ"ט לעבר מרחב אביבים.
צה"ל השיב ארטילריה ותקף את שתי החוליות יחד עם אמצעי לחימה רבים שנשאו עמם, ובתגובה לירי תקף מן האוויר תשתיות צבאיות של ארגון הטרור חזבאללה.
בערב תקף צה"ל שתי חוליות נ"ט ושני מחבלים: פעיל חזבאללה שניסה לשגר רחפן לקיבוץ מנרה, ומחבל שהתקרב לגבול בחניתה.
בשעות אחר הצהריים והערב בוצעו מעל 20 שיגורים מלבנון לאזורים שונים בישראל, בהם מרחב מלכיה ומרחב ערב אל-עראמשה, נהריה, שלומי והסביבה.
לראשונה במלחמה, בוצעו שיגורים גם לעבר אזור ראש פינה וחצור הגלילית, והיה זה הירי לטווח הרחוק ביותר מתחילת המלחמה.
בקריית שמונה נגרם נזק לבית מפגיעת רקטה, אך לא היו נפגעים.
צה"ל השיב באש לעבר מקורות הירי.
ב-30 באוקטובר, בשעות הצהריים, ירו מחבלים לעבר מוצב צה"ל בגבול לבנון, בתגובה תקף צה"ל בירי ארטילרי לעבר מקור הירי ולעבר תשתיות צבאיות של ארגון חזבאללה.
שעה לאחר מכן שוב ירו מחבלים לעבר מספר מוצבי צה"ל בגבול לבנון.
צה"ל הגיב בירי ארטילרי ובמרגמות.
בעקבות הירי הופעלה אזעקה בשלומי ובסביבה.
בשעות אחר הצהריים הופעלה התראה במושב אלקוש.
זוהו שני שיגורים שחצו לשטח ישראל ונפלו בשטחים פתוחים.
בנוסף מחבלים ירו שלושה טילי נ"ט לעבר מרחב בירנית.
כוחות צה"ל הגיבו בירי ארטילרי לעבר מקורות הירי בשטח לבנון.
כמו כן צה"ל תקף חוליית מחבלים שניסתה לשגר פצצות מרגמה לעבר מרחב ראש הנקרה.
בשעות הלילה של 31 באוקטובר תקף צה"ל תשתיות חזבאללה.
בשעות הצהריים בוצע ירי נ"ט לעבר שני מוצבי צה"ל בגבול לבנון ובנוסף זוהו שני שיגורים כושלים משטח לבנון לעבר מרחב מטולה שלא חצו את שטח ישראל כמו כן כוחות צה"ל תקפו חוליית מחבלים שניסתה לשגר טילי נ"ט.
כוח צה"ל הגיב בירי לעבר מקורות הירי.
כשעה לאחר מכן חשודים ירו לעבר מוצב צה"ל בגבול לבנון ובנוסף זוהו שיגורי פצצות מרגמה משטח לבנון שנפלו בשטחים פתוחים במרחב תל חי, בתגובה צה"ל תקף תשתיות חזבאללה והגיב בירי לעבר מקורות הירי.
שעה לאחר מכן בוצע ירי פצצות מרגמה לעבר מרחב ערב אל-עראמשה שנפלו בשטחים פתוחים.
כוח צה"ל הגיב בירי ארטילרי.
בשעות הלילה של 1 בנובמבר הפיל צה"ל טיל קרקע-אוויר שנורה משטח לבנון לעבר כלי טיס מאויש מרחוק של צה"ל.
צה"ל תקף את מקור הירי ואת החוליה שביצעה את הירי.
טנק של צה"ל תקף חוליית מחבלים שניסתה לשגר טילי נ"ט משטח לבנון לעבר מרחב זרעית.
טיל נ"ט נורה לעבר מרחב יפתח ובתגובה צה"ל באש ארטילרית לעבר מקורות הירי.
בשעות אחה"צ הופעלה התראה באזור שתולה – זוהו מספר שיגורי פצצות מרגמה שנפלו בשטחים פתוחים ובנוסף שוגרו פצצות מרגמה לעבר מרחב שומרה – צה"ל תקף את חוליית המחבלים.
כמו כן טנק של צה"ל תקף חוליות מחבלים שניסו לשגר טילי נ"ט משטח לבנון לשטח ישראל במרחב שתולה.
במהלך ליל 2 בנובמבר נורה טיל קרקע-אוויר לעבר כלי טיס מאויש מרחוק של צה"ל.
בתגובה, כוחות צה"ל תקפו את החוליה שביצעה את הירי ואת אתר השיגור שממנו שוגר הטיל.
לא נגרם נזק לכלי הטיס.
בנוסף, זוהו מספר שיגורים משטח לבנון לעבר מרחב הר דב והחרמון, שנפלו בשטחים פתוחים.
כוחות ארטילריה תקפו בתגובה את מקור הירי.
בשעות הצהריים מחבלים ירו טיל נ"ט לעבר מוצב צה"ל במרחב מנרה ובנוסף כוחות צה"ל תקפו חוליה שניסתה לשגר טילי נ"ט משטח לבנון לעבר שטח ישראל במרחב ליבנה.
בנוסף, תקפו הכוחות שתי עמדות שיגור טילי נ"ט בשטח לבנון.
בשעה 15:30 הופעלה אזעקה באזור ערב אל-עראמשה ובאזור משגב עם זוהו כ-25 שיגורים.
חמאס שלוחת לבנון וחזבאללה לקחו אחריות על הירי.
חזבאללה הודיע על עוד חמישה הרוגים מכוחותיו, שהעלו את מניין מחבלי חזבאללה שנהרגו במלחמה ל-55 או יותר.
בשעות הבוקר של 3 בנובמבר השמיד צה"ל חוליית חזבאללה שניסתה לשגר טילי נ"ט.
בשעות הצהריים חוליית מחבלים שיגרה משטח לבנון טיל נ"ט לעבר מוצב צה"ל במרחב מתת.
בתגובה כוחות צה"ל שבמרחב זה השיבו בירי ארטילרי לעבר מקור הירי.
בשעות הערב טנק של צה"ל תקף שתי עמדות שיגור נ"ט ועמדה צבאית של ארגון הטרור חזבאללה, בשטח לבנון במרחב יפתח בתגובה לכמה וכמה שיגורים של נ"ט שבוצעו מהעמדות הללו לעבר מרחב זה.
בנוסף, כלי טיס של צה"ל הרג מחבל שהתקרב לעבר מרחב הגדר באזור היישוב שלומי.
חזבאללה הודיע על עוד שני הרוגים, מספר ההרוגים הגיע ללפחות 57 מחבלי חזבאללה.
צה"ל העמיד בכוננות עליונה את מטוסי ה"אדיר" (F-35I), כחלק מהיערכות רחבה להידרדרות בגזרת הצפון וכמסר מאיים לחזבאללה ושותפיה בלבנון ובסוריה וכהכנה לנאום שנשא חסן נסראללה ביום שישי ב-15:00.
בבוקר 4 בנובמבר השמיד צה"ל שתי חוליות נ"ט בדרום לבנון, לאחר מכן זוהו מספר שיגורים שחצו משטח לבנון לשטח ישראל במרחב דבורנית ובמרחב יקינטון.
לא היו נפגעים – כוחות צה"ל תקפו את מקורות הירי.
לאחר פחות משעה הופעלה אזעקה ביישובים דישון ומלכיה.
בתגובה תקפו מטוסי קרב של צה"ל תשתיות טרור, מחסני רקטות ומתחמים המשמשים את ארגון חזבאללה.
כמו כן מספר ההרוגים בחזבאללה עלה ל-58 ובנוסף הארגון עלה מדרגה בירי לעבר ישראל וירה שתי רקטות עתירות משקל מדגם בורכאן לעבר מוצב ישראלי בגבול שלא גרמו לנפגעים.
מספר רחפנים של חזבאללה שהיו בדרכם לשטח ישראל זוהו במרחב הר דב, צה"ל ביצע ירי מרגמות למיסוך – והרחפנים חזרו לשטח לבנון.
מאוחר יותר באותו ערב רחפנים נוספים חדרו לשטח ישראל, רחפן אחד יורט במרחב מטולה, ורחפן נוסף יורט באזור מוצבי צה"ל בחרמון.
בשעות הלילה בוצע ירי נ"ט משטח לבנון אף הוא (כמו ירי הרחפן האחרון) לעבר מרחב היישוב מטולה.
בתגובה לירי זה צה"ל שיגר פצצות תאורה ותקף את המקורות הירי שבכפרים קליעה וראמיה שבדרום לבנון בארטילריה.
בשעות הבוקר של 5 בנובמבר הופעלה התרעת צבע אדום במרחב היישוב מתת, שוגר טיל מיירט לעבר מטרה חשודה שחצתה משטח לבנון לשטח ישראל.
מאוחר יותר באותו הבוקר הופעלו התרעות צבע אדום גם ביישובים יראון ואביבים כתוצאה מירי של פצמ"רים וטילי נ"ט לעבר מרחב זה.
כמעט במקביל כטב"ם של חזבאללה הופל בעומק שטח לבנון לאחר שהיה במעקב על ידי מערכות הגילוי והבקרה של מערך ההגנה האווירית.
מספר ההרוגים הרשמי בחזבאללה עלה ל-61. אזרח ישראלי נהרג בקיבוץ יפתח שבגליל העליון מירי נ"ט לעבר משאית, צה"ל הגיב בירי ארטילריה לעבר מקור הירי.
בשעות אחר הצהריים צה"ל תקף כלי רכב בשטח לבנון אשר "זוהה כרכב חשוד ובו מספר מחבלים".
במכונית הייתה משפחה, ובתקיפה נהרגו שלוש ילדות וסבתן.
דובר צה"ל מסר: "נבדקת הטענה כי ברכב היו מספר אזרחים בלתי מעורבים.
בשעות הערב עקב התראה לאירוע ביטחוני התבקשו תושבים השוהים במספר יישובים במועצה אזורית הגליל העליון להיכנס למרחבים המוגנים.
באותן שעות שוגרו רקטות לעבר קריית שמונה.
חלקן נפלו בעיר וגרמו נזק למבנים ולמכוניות.
בשעות אחר הצהריים של 6 בנובמבר שיגרו מחבלים מלבנון 30 רקטות אל עבר הגליל המערבי, נהריה, ולראשונה במלחמה אף לעיר עכו ואזור הקריות.
לפני כן שוגרו כ-14 טילי נ"ט ופצמ"רים והופעלו התראות ביישובים מלכיה, אביבים ודישון.
חמאס לקח אחריות על שיגור הרקטות.
דקות לאחר שיגורי הרקטות הללו, יורטו שני רחפנים בגבול הצפון ליד ערב אל-עראמשה.
בשתולה הופעלו שלוש אזעקות בשל פעילות צה"ל.
מספר ההרוגים הרשמי של חזבאללה עלה ל-63.
ב-7 בנובמבר, בשעות הבוקר, תקף טנק של צה"ל חוליית מחבלים שניסתה לשגר טילי נ"ט משטח לבנון לעבר שטח ישראל סמוך למרחב היישוב שתולה.
לפני כן תקפו כוחות צה"ל עמדת חזבאללה, על מנת להסיר איום.
בשעות הצהריים יירטו לוחמי מערך ההגנה האווירית מטרה חשודה שזוהתה בגבול לבנון לפני שחדרה לעבר שטח ישראל ובנוסף לכך באותה העת מחבלים ירו לעבר מוצב צה"ל במרחב ערב אל-עראמשה, ללא גרימת נפגעים.
הכוחות שבשטח הגיבו בירי ארטילרי לעבר מקור הירי.
בשעות אחר הצהריים הופעלו אזעקות ביישובים עין קנייא ומסעדה שבצפון רמת הגולן, וביישובים קיבוץ דן, דפנה, שניר ושאר ישוב שבגליל העליון בעקבות שיגורם של כ-20 רקטות שחצו משטח לבנון לשטח ישראל.
בתגובה לשיגורים הללו צה"ל הגיב בירי ארטילרי מאסיבי לעבר מקורות הירי.
ב-8 בנובמבר שיגרו מחבלים טיל נ"ט לעבר כוח צה"ל במרחב דוב"ב, כתוצאה מהירי שני לוחמי צה"ל נפצעו באורח קל ובינוני ופונו לקבלת טיפול רפואי – צה"ל הגיב בירי ארטילרי לעבר מקורות הירי.
בנוסף זוהו שיגורים לעבר מרחב שתולה ומרחב יפתח – לא היו נפגעים, צה"ל תקף בירי טנקים וארטילריה לעבר מקורות הירי.
כמו כן כוח צה"ל תקף עמדת שיגור נ"ט של ארגון הטרור חזבאללה.
באותו יום צה"ל תקף חוליית מחבלים סמוך לראש הנקרה.
במהלך יום המחרת זיהו כוחות צה"ל חמש חוליות נ"ט, שתיים זוהו בשטח לבנון במרחב בירנית ובמרחב יפתח, ושלוש שיגרו טילי נ"ט לעבר מצפה עדי, לעבר מרחב היישוב אדמית ולעבר מוצב צה"ל במרחב מטולה, ללא נפגעים.
צה"ל הגיב בתקיפה באמצעות טנקים וארטילריה, וכן תקף מחבלים שירו לעבר כטב"ם של צה"ל במרחב הר דב.
בשעות אחר הצהריים נורו פצמ"רים לעבר שטח ישראל והופעלו התרעות ביישובים אבן מנחם ושתולה.
כוחות צה"ל תקפו את המשגר שממנו בוצע הירי.
בשעות הערב מטוסי קרב ואמצעי ארטילריה (בהם עוקץ פלדה) של צה"ל תקפו תשתיות טרור, עמדות תצפית ואמצעים טכנולוגיים של חזבאללה בשטח לבנון.
ב-10 בנובמבר בשעות הצהריים שיגרו מחבלים טיל נ"ט משטח לבנון לעבר מוצב צה"ל שבמרחב מנרה.
שלושה חיילים נפצעו באורח קשה.
בתגובה תקפו כוחות צה"ל בארטילריה את מקור הירי.
בשעות אחר הצהריים שלושה כלי טיס בלתי מאוישים מתאבדים חדרו לשטח מדינת ישראל מלבנון, לוחמי מערך ההגנה האווירית יירטו כלי אחד, שני כלי טיס נוספים נפלו במרחב הצפון אחד מהם פגע בשני חיילי צה"ל שאחד נפצע באורח קשה, והשני באורח בינוני.
במהלך ליל 11 בנובמבר זוהו שיגורים לעבר כלי טיס של צה"ל שפעל במרחב גבול לבנון, כטב"ם תקף את המשגר שממנו בוצע הירי.
בשעות הבוקר זוהה שיגור לעבר מרחב מרגליות שנפל בשטח פתוח, בתגובה צה"ל תקף בארטילריה תשתיות צבאיות של ארגון הטרור חזבאללה.
אחר הצהריים הופלה מטרה אווירית שזוהתה חוצה את הגבול לעבר שטח ישראל במרחב הקיבוץ כברי, ויורטו שתי מטרות חשודות נוספות באזור הגבול.
טנק של צה"ל תקף חוליית מחבלים שניסתה לשגר טילי נ"ט לעבר שטח ישראל במרחב ערב אל-עראמשה, וזוהו גם שיגורי מרגמות ונ"ט לעבר מוצבי צה"ל במרחב הגבול.
מ-12 בנובמבר שינה חזבאללה את טקטיקת ירי טילי הנ"ט והחל לירות ממקומות שונים לאותה מטרה כדי להגדיל את סיכויי הפגיעה.
בשעות הבוקר שיגרה חוליית מחבלי חזבאללה טיל נ"ט לעבר מרחב דוב"ב, וגרם למותו של עובד חברת החשמל תושב טבריה, ולפציעתם של חמישה עובדים נוספים באורח קשה.
לאורך היום בוצעו למעלה מ-15 שיגורים מלבנון לעבר אזורים שונים הצפון: גורנות הגליל, שתולה, קריית שמונה והסביבה, שלומי, ראש הנקרה והסביבה.
בהמשך היום הורחב הירי לעכו, דרום הגליל המערבי ולקריית ביאליק.
שלוחת חמאס לבנון לקחה אחריות על הירי.
בלילה תקפו כוחות צה"ל שתי חוליות מחבלים שניסו לשגר טילי נ"ט לעבר שטח ישראל, ושתי חוליות מחבלים ששיגרו פצצות מרגמה במרחב מנרה ויראון.
זוהו גם שיגורי פצצות מרגמה לעבר מרחב יקינטון.
כתוצאה מהירי במנרה נפצעו שבעה לוחמי צה"ל במצב קל.
במהלך ליל 13 בנובמבר תקפו כוחות צה"ל חוליית מחבלים חמושה שזוהתה בשטח לבנון במרחב בירנית, זוהתה פגיעה במחבלים.
בבוקר שוגרו מרגמות מלבנון לעבר אזור גורנות הגליל וערב אל-עראמשה, אך נפלו בשטחים פתוחים ללא נפגעים.
מחבלים שיגרו טיל נ"ט לעבר מרחב נטועה, והוסיפו לירות לעבר מרחב נטועה – כתוצאה מהירי שני לוחמי צה"ל מגדוד 299, חטיבה 300 נפצעו באורח קשה, כמו כן בוצע ירי נ"ט לעבר מוצב צה"ל בשתולה.
לקראת השעה 13:00 אירע בלבול נרחב בהתראות פיקוד העורף, בצפת חדר כלי טיס בלתי מאויש ובעכו זוהו מספר שיגורים.
לאחר מכן דווח על שיגור טיל נ"ט לעבר מרחב ברעם.
ב-14 בנובמבר, בשעות הלילה, זוהו מספר שיגורים לעבר מוצב צה"ל במרחב מלכיה, יורט רק טיל אחד – השאר נפלו בשטח פתוח.
בשעות הבוקר יורטה מטרה חשודה סמוך לחופי עכו.
במהלך הבוקר טנק של צה"ל תקף חוליית מחבלים שניסתה לשגר טילי נ"ט משטח לבנון למרחב יפתח, כמו כן במהלך היום, מחבלים שיגרו טילי נ"ט ופצצות מרגמה לעבר מוצבי צה"ל במרחב מרגליות, ערב אל-עראמשה ויפתח ולעבר מרחב שומרה ומתת.
בנוסף זוהו שיגורים לעבר מרחב הר דב ומרגליות ומחבלים ירו מנשק קל לעבר מרחב משגב עם.
בשעות הצהריים של יום המחרת, זוהו מספר שיגורים לעבר שטח ישראל, מספר רקטות נפלו בשטחים פתוחים – לא היו נפגעים.
צה"ל תקף בירי ארטילרי את מקורות הירי.
ב-16 בנובמבר, בשעות הבוקר, כוחות צה"ל תקפו מחבל שהתקרב לגבול בשלומי.
וצה"ל תקף בירי ארטילרי את מקורות הירי.
כמו כן לקח חזבאללה אחריות על ירי של שישה טילי נ"ט מהבוקר, ללא נפגעים, ועל תשע פעולות טרור נגד ישראל בגבול לבנון מהבוקר.
בנוסף הודיע על עוד שני מחבלים שנהרגו משירותיו, כך שמספר הרוגיו עלה ל-76 הרוגים מתחילת המלחמה.
בליל 17 בנובמבר תקף צה"ל בלבנון בתגובה לשיגור פצמ"רים למוצב תורמוס.
בשעות הבוקר זוהו שיגורים לעבר המרחבים מנרה ומלכיה.
בשעה 13:16 הופעלו אזעקות בערב אל-עראמשה ואדמית – זוהו מספר שיגורי פצצות מרגמה שנפלו בשטח פתוח, לא היו נפגעים בשני האירועים.
צה"ל תקף את מקורות הירי.
בשעות הצהריים זוהו מספר שיגורי טילי נ"ט לעבר מרחב שומרה, שתולה ומנרה – כתוצאה מהירי במנרה נפצעו ארבעה אנשים, בהם אחד במצב קשה.
כמו כן כוחות צה"ל זיהו במרחב מטולה רחפן שחדר לשטח ישראל – הכוחות הפילו אותו, על פי החשד הוא נשא חומר נפץ.
בנוסף זוהו שיגור מלבנון לעבר מוצב צה"ל במרחב הר דב שנפל בשטח פתוח – צה"ל תקף את המשגר.
ב-18 בנובמבר, בשעות הלילה, יירט צה"ל טיל קרקע-אוויר ששוגר לעבר כלי טיס בלתי מאויש של צה"ל משטח לבנון, בתגובה מטוסי קרב השמידו מערכת טק"א מתקדמת.
לקראת השעה 10:00 הופעלו אזעקות בסאסא ובשתולה – זוהו 25 שיגורים שנפלו בשטח פתוח, לא היו נפגעים.
בתגובה צה"ל תקף מטרות חזבאללה.
בשעה 13:00 הופעלו אזעקות בקריית שמונה ובמרגליות – זוהו עשר נפילות בשטחים פתוחים, צה"ל הגיב בירי ארטילרי.
בשעות הערב לוחמי ההגנה האווירית יירטו מטרה אווירית חשודה בשטח לבנון ובנוסף זוהו מספר שיגורים לעבר מוצבי צה"ל בגבול לבנון.
במסגרת פעילותו באזור, צה"ל השמיד במרחב הגבול מחסנים של אמצעי לחימה, מפקדות ובורות שיגור.
בנוסף, צה"ל שרף באופן יזום את מרחבי הפעולה של אנשי חזבאללה – עצים ושיחים – מה שמונע מהם להסתתר או לנוע בחופשיות בסבך הטבעי, מה שאפיין את דרך פעולתו של הארגון.
בדרך זו נחשפו לא רק הלוחמים של חזבאללה, אלא גם התשתיות הצבאיות שלו, שהוסוו בשנים האחרונות בחסות הסבך.
למחרת, בשעה 8:30, הופעלה אזעקה בשלומי, זוהו כעשרה שיגורי פצצות מרגמה.
מספר דקות לפני 10:30 הופעלה אזעקה על חדירת כלי טיס בברעם, אביבים ויראון, יורטה מטרה אווירית חשודה שחצתה מלבנון.
כמספר דקות לאחר מכן הופעלה אזעקה שוב על חדירת כלי טיס עוין בדלתון, דוב"ב והסביבה – שוגרו מיירטים לעבר מספר מטרות אווירית חשודות שחצו משטח לבנון לעבר שטח הגליל העליון.
בנוסף זוהו בשעות הבוקר מספר שיגורים לעבר מספר מרחבים שונים בגבול.
בשעות הצהריים הופעלה אזעקה במרגליות וכפר גלעדי – זוהו שני שיגורים משטח לבנון שלא יורטו על פי מדיניות, לא היו נפגעים.
בשעות הערב זוהו מספר שיגורים של פצצות מרגמה וטילי נ"ט לעבר מרחבים שונים בגבול הצפון שלא יורטו על פי מדיניות ושוגר מיירט לעבר מטרה חשודה במרחב דלתון.
ב-20 בנובמבר, בשעות הבוקר, זוהו מספר שיגורים משטח לבנון לעבר שטח מדינת ישראל במרחב ערב אל-עראמשה ובמרחב ברעם.
אין נפגעים, בנוסף שוגרו שתי רקטות בורכאן לעבר מרחב בירנית – נגרם נזק כבד לבסיס.
בנוסף, צה"ל תקף חוליית מחבלים שניסתה לשגר טילי נ"ט במרחב מרווחין וזוהו כ-25 שיגורים משטח לבנון לעבר שטח ישראל במספר מוקדים במרחב הגבול, לוחמי ההגנה האווירית יירטו מספר שיגורים והשאר נפלו בשטחים פתוחים, כמו כן, זוהו שלושה כלי טיס בלתי מאוישים שפגעו סמוך למוצב צה"ל, אין נפגעים.
בשעות הערב זוהה שיגור לעבר מרחב משגב עם שנפל בשטח פתוח ושוגר מיירט לעבר מטרה חשודה.
לא זוהתה חדירה של כלי טיס.
ב-21 בנובמבר, בשעה 7:20, הופעלה אזעקה על חדירת כלי טיס, האירוע הסתיים כשעה וחצי אחרי.
בנוסף זוהו שלושה שיגורי טילי נ"ט לעבר מרחב מטולה, לא היו נפגעים.
כמספר שעות לאחר מכן מחבלים ירו פצצת מרגמה לעבר מוצב צה"ל במרחב גבול לבנון, לא היו נפגעים.
בתגובה לאירועים, כלי טיס בלתי מאויש של צה"ל ביצע סיכול ממוקד בטנדר דרומית לצור והרג ארבעה מחבלים, אחד מהם הוא סגן מפקד הזרוע הצבאית של חמאס בלבנון כמו כן הותקפו תשתיות חזבאללה.
אחרי השעה 16:00 הופעלה אזעקה בגליל העליון ובגליל מערבי, זוהו מספר שיגורים.
אחרי השעה 18:00 הופעלו מספר אזעקות על חדירת כלי טיס עוין, יורטו מספר מטרות חשודות שחצו משטח לבנון לעבר הגליל המערבי.
בשעה 23:37 הופעלה אזעקה על חדירת כלי טיס בחניתה, לוחמי ההגנה האווירית יירטו מטרה חשודה באמצעות "כיפת ברזל".
בנוסף זוהו שיגורים לעבר מרחב שושן.
ב-22 בנובמבר, בשעות הצהריים, הופעלו אזעקות במספר יישובים בגבול – זוהו מספר שיגורים שנפלו בשטחים פתוחים.
בשעה 17:00 הופעלה אזעקה ביפתח ורמות נפתלי – זוהו מספר שיגורים.
כמו כן כלי טיס בשילוב ירי ארטילרי תקפו חוליית מחבלים מארגון הטרור חזבאללה שביצעה ירי מלבנון לשטח ישראל סמוך למרחב חניתה, וכן הותקף מבנה צבאי אשר ממנו בוצע ירי למרחב מתת, שבו פעלו כוחות צה"ל מוקדם יותר היום.
בלילה דווח שחמישה פעילי חזבאללה נהרגו בתקיפה ישראלית בבית יאחון, בהם בנו של יו"ר סיעת חזבאללה בפרלמנט הלבנוני ומפקד בכיר בכוח רדואן.
בשעות הבוקר של 23 בנובמבר זוהו כ-35 שיגורים מלבנון שחצו לעבר שטח ישראל, ככל הנראה בתגובה לתקיפות צה"ל יום לפני כן.
בנוסף, מחבלים שיגרו מספר טילי נ"ט ופצצות מרגמה לעבר מספר מרחבים לאורך הגבול.
20 שיגורים נוספים נפלו בשטח לבנון.
בעקבות השיגורים הללו כלי טיס של צה"ל תקפו מספר משגרים שמהם בוצעו השיגורים ובנוסף, כוחות צה"ל תקפו באמצעי הלחימה "עוקץ פלדה" משגר נוסף שממנו בוצע הירי, ובוצע ירי ארטילרי.
כמו כן חזבאללה הודיע שמספר אנשיו שנהרגו במהלך מלחמת חרבות ברזל עלה ל-86 הרוגים.
ההערכות הן שמספר הוא גבוה אף יותר.
ב-24 בנובמבר, בשעה 7:00 בבוקר, נכנסה לתוקפה הפוגה בלחימה במסגרת עסקת שחרור החטופים ישראל–חמאס.
חזבאללה הודיע כי הפסקת האש תקפה גם לגבי הלחימה בינו לבין לישראל.
למחרת, צה"ל הפיל בשעות הבוקר טיל קרקע-אוויר ששוגר מלבנון לעבר כלי טיס מאויש מרחוק צה"לי שלא חדר לשטח ישראל.
בתגובה לשיגור, מטוסי קרב של חיל האוויר תקפו תשתית טרור של ארגון הטרור חזבאללה.