tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האם אתה עושה משהו שאתה לא אמור לעשות?"
ד"ר נעמה כרמי, חברת המועצה הציבורית להגנת הפרטיות, טוענת במאמר: "אסון החברה השקופה", כי ההשלמה עם אובדן הפרטיות היא אחד המאפיינים הבולטים של החברה השקופה: "לאחרונה שומעים יותר ויותר לא רק על זה שבעידן הרשתות החברתיות הפרטיות נעלמת – אלא שטוב שכך.
ואם אתם חושבים אחרת – תתרגלו.
פרופ' מיכאל בירנהק מציין כי הפרטיות לא מגנה רק על מידע סודי אלא מהווה את החירות שלא להיות נעקב.
"המעקב מגביל את החופש שלנו לנסות, לטעות ולתהות לגבי מי שאנחנו ויוצר קונפורמיזם בהתנהגות ובהחלטות.
קשה לאדם לפתח דעות, אם הוא חשוף כל העת ונתון למעקב ולביקורת."
אדוארד סנודן: "כשאתה אומר, 'אין לי מה להסתיר', אתה אומר, 'לא אכפת לי מהזכות הזו'.
אתה בעצם מתכוון לומר, 'אין לי את הזכות הזאת, משום שהגעתי לנקודה בה אני צריך להצדיק אותה'.
הדרך שבה זכויות עובדות היא שהממשלה צריכה להצדיק את הפגיעה בזכויותך."
עמדת ג'וליאן אסאנג': "אין תשובה מוחצת לטיעון: 'אין לי מה להסתיר' כרגע, לג'ייקוב אפלבאום יש תשובה חכמה, לשאול אנשים שמשתמשים בטיעון הזה האם הם מוכנים לתת לו את הסמארטפון שלהם, ולהוריד את מכנסיהם.
אין לבצע החייאה , היא הוראה רפואית המורה על הימנעות מביצוע פעולות החייאה, במקרה של דום לב או דום נשימה.
מטופל, או בא כוחו, יכולים לבקש כי תינתן הוראה שלא להחיות ובמידה והרופא האחראי לטיפול מאשר אותה, היא מחייבת את הצוות המטפל.
יש המבקרים את המונח משום שלטענתם משתמע ממנו שחוסכים מהחולה פעולות מצילות חיים.
מנגד, יש מחקרים המראים כי רק כ-5% מהחולים מחוץ לבתי החולים ורק כ-15% מהחולים המאושפזים בבית חולים שורדים ניסיונות החיאה.
בקרב קשישים הפרוגנוזה להצלחת החיאה נמוכה יותר, והיא יורדת במיוחד בקרב חולים סופניים, כמו חולים אונקולוגים במצב מתקדם.
הוראה זו מתייחסת רק לפעולות ההחייאה.
חולים שבעניינם ניתנה הוראה שלא להחיות יכולים להמשיך לקבל טיפולים רפואיים אחרים כמו כימותרפיה, אנטיביוטיקה, דיאליזה וכדומה.
הימנעות מביצוע פעולות החיאה קיבלה הכרה חוקית במדינת ישראל בחוק החולה הנוטה למות שנחקק בשנת 2005. החוק מאפשר להימנע מהחיאה, בנסיבות המפורטות בו, בעת הטיפול בחולים נוטים למות, אלה שתוחלת חייהם אינה עולה על שישה חודשים.
אין כמו בבית היא קומדיית מצבים של ה-BBC שכתב ג'ון ווטקינס.
בתפקידים הראשיים כיכבו ויליאם גונט ופטרישה גרווד בדמות ארתור ובריל קרבטרי, זוג נשוי המצפים לחיות בשלווה אחרי שארבעת ילדיהם הבוגרים עזבו את הבית.
הסדרה שודרה במשך חמש עונות בשנים 1983 עד 1987, והשתתף בה מרטין קלונס באחד מתפקידיו הראשונים.
ארתור ובריל קרבטרי גידלו ארבעה ילדים וציפו ליום שהם יעזבו את הבית, והוא יחזור להיות שלהם בלבד.
הם תכננו ירח דבש שני כשהצאצא האחרון יעזוב סוף סוף את הבית.
אבל כל תקוותיהם נופצו כאשר זה אחר זה חזרו הגוזלים כולם אל הקן כשהם מפוכחים מאשליות לגבי העולם שבחוץ.
עבור הילדים פשוט אין מקום כמו הבית.
הבת הבכורה היא לוריין (בוורלי אדמס) שהתחתנה עם שוטר תנועה בשם ריימוד קוד (דניאל היל), אבל בעונה האחרונה היא משליכה אותו.
את מקומו בליבה של לוריין תופס רוג'ר דאף (רוג'ר מרטין) שהוא בעל אופי דומה לזה של ריימונד.
ילדי קרבטרי האחרים הם נייג'ל, סטודנט לרפואה, פול וטרייסי, שאיתם מופיעים גם החברים והחברות שלהם.
לחיים התוססים של המשפחה מוסיפים השכנים החטטנים משפחת בוטינגס, ובעיקר ורה הצווחנית, אוהבת החיות.
לעיתים קרובות ארתור וטרוור, בעלה של ורה, מוצאים מקלט בחממה, בעיקר כשהמצב נעשה בלתי נסבל, ושם הם מחפשים נחמה בכוסית שרי תוצרת בית.
שתי העונות הראשונות של "אין כמו בבית" יצאו ב-DVD בשנת 2006. שאר העונות לא יצאו ב-DVD
אין לו אלוהים היא סדרה קומית אמריקאית ששודרה ברשת TV Land האמריקאית ב-2015–2016.
הסדרה עוקבת אחרי באדי בובס (מייקל רוזנבאום) המנהל מערכת חיים כפולים.
קרוביו וחבריו הוותיקים מכירים אותו כבאדי בובס, מכור להימורים ולסמים.
בעיני תושבי העיירה השלווה לאדנר, באדי הוא הכומר הלותרני החדש והאהוב ג'ונתן בארלו, המשפר ומחזק את חיי הקהילה בעיירה.
בעקבות הסתבכות עם נושיו הולך באדי בובס ומשתלט על דמותו של הכומר ג'ונתן בארלו.
ביומו הראשון בלאדנר, הוא נכנס ברצינות לדמות כדי לא להיחשף.
באדי מגלה שג'ונתן בארלו המקורי עדכן את תושבי לאנדר שהוא הומו.
אנשים מעברו של באדי מתחקים אחר עקבותיו ומאיימים לחשוף אותו ולערער את העיר הרגועה משלוותה.
מייקל רוזנבאום, בתפקיד באדי דובס, מכור להימורים ולסמים שמזייף את מותו שלו ומתחזה לכומר ההומו ג'ונתן בארלו כדי להסתתר מנושים.
באדי מבקש מאזרחי לאדנר להתייחס אליו באופן לא רשמי בכינוי "באדי".
שרה רו, בתפקיד דורה וינסטון, העוזרת השמרנית של באדי, עליזה תמיד.
היא מסתירה את רגשותיה, מסכימה עם אחרים, אומרת על עצמה, "הפנים שלי לא אומרים כלום על הרגשות שלי".
דורה וראסל, מזכירו של לאדנר טריניטי, למדו באותו התיכון.
דוד ראשה, בתפקיד אלדן שמידט, נשיא הכנסייה הלותרנית לאדנר טריניטי אשר לעיתים קרובות מתנגד לאמצעים הבלתי שגרתיים של באדי בניהול הקהילה.
מירצ'ה מונרו, בתפקיד אלקסה, גזברית לותרנית של הכנסייה.
חכמה, נאה, בעלת בוטיק אופנה מקומי.
מייק קוסינסקי, ראסל קרי, מזכיר הכנסייה.
הוא הומו ומתחרה עם אלקסה על תשומת לבו הרומנטית של באדי.
אין למדין מקודם מתן תורה הוא כלל במתודולוגיה התלמודית ולפיו אין להביא ראיה או להסיק מסקנה הלכתית או דינית מהמסופר במקרא על שאירע לפני נתינת התורה.
מקור הכלל בדברי התלמוד הירושלמי שביאר מדוע אין ללמוד את הדין של שבעת ימי אבלות מיוסף עליו נאמר: "ויעש לאביו (יעקב) אבל שבעת ימים", משום שאין למדין דבר קודם למתן תורה.
עיקרון זה מצוי גם בתלמוד הבבלי במסכת יומא שם תמהו על דברי רב ספרא שרצה ללמוד את זמנה ההלכתי של תפילת שחרית ממנהג אברהם, ואמרו: "אנן מאברהם ניקום וניגמור"?!.
הראשונים פירשו שאין ללמוד הלכה מאברהם אבינו, היות שחי לפני מתן התורה ולא הצטווה כלל על התפילה, ושמא .
הרמב"ם בפירוש המשנה מתייחס לכלל זה בהקשר של דברי המשנה בחולין, שם נחלקו תנאים בשאלה אם גיד הנשה נאסר גם בבהמה טמאה.
רבי יהודה סבור שגיד הנשה נאסר גם בבהמה טמאה ומוכיח את שיטתו מקדמות איסור גיד הנשה שהיה נהוג לפני מתן תורה, זמן שבו בהמה טמאה הייתה מותרת גם היא באכילה, אולם חכמים חלקו על דבריו וטענו שאיסור גיד הנשה .
את תשובת חכמים מבאר הרמב"ם על פי הכלל האמור:
קיימים מספר ספקות ובעיות בתחולת הכלל:
זמן נתינת התורה לצורך כלל זה אינו מעמד הר סיני, ולכן הנקודה המדויקת על ציר הזמן שמלפניה לא ניתן ללמוד דין או הלכה שנויה במחלוקת בין הפרשנים.
קיימת גם מחלוקת סביב עמדת התלמוד הירושלמי בנושא זה, האם קבלו אמוראי ארץ ישראל את הכלל או דחו אותו.
אפשר שהכלל עומד בסתירה לכלל אחר: ()
ישנן הלכות רבות שמקורן, לכאורה, קודם מתן תורה.
בסתירות אלו עיסוק ענף ומסועף בספרות התלמודית ורבים עסקו בהגדרת הכלל וביישוב שאלות שמתעוררות לאורו.
"אין לי אותך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן.
השיר יצא לאור ב-15 בנובמבר 2016, כסינגל החמישי מתוך אלבומה השני תאמין לי, בהוצאת חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט.
השיר הגיע למקום ה-17 במצעד של רדיו אמצע הדרך.
השיר נכתב על ידי דולב רם, הולחן על ידי תמר יהלומי והופק על ידי דודו קומה.
השיר הוא בלדה ים-תיכונית בו בן זקן שרה על מישהו שנעלם מחיה.
דבר זה משפיע על החיים שלה, וגורם לה לחוות געגועים רבים ועזים כלפיו.
טרם פורסם הווידאו קליפ הנלווה של השיר, העלתה עדן בן זקן לערוץ היוטיוב שלה את האודיו שלו ב-4 בספטמבר 2016. באודיו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל.
בנוסף לכך, ניתן לראות באודיו את מילותיו של השיר.
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-7.5 מיליון צפיות.
כמו כן, בוצע השיר בתוכנית "הכוכב הבא", שתוך אותו הביצוע זכה לסיקור תקשורתי.
"אין מוצא" הוא שיר שביצע הזמר אדם ויצא לאור בשנת 1987.
את הקריירה כזמר עצמאי החל אדם בצרפת בתחילת שנת 1986, תחת שם הבמה, "כריס לייף".
הוא הקליט שלושה שירים באנגלית, שלא קיבלו תשומת לב, ביניהם את השיר "No More Light".
את המילים לשיר כתבו אנתוני גיבר וסם סימפסון, והלחין מיץ' הילר.
כששב אדם לישראל, הוא הקליט גרסה שתורגמה לעברית בשם "אין מוצא", על ידי יואב גינאי.
השיר עובד על ידי יזהר אשדות, ונכלל באלבום הבכורה של אדם "סוד".
הגרסה בעברית זכתה להצלחה רבה, והשיר נחשב לבין המזוהים ביותר עם הזמר אדם.
אדם סיפר על הוצאת הגרסה העברית לשיר: "כשהגעתי לחופשה בישראל הקלטנו לשם שעשוע את 'אין מוצא' שהוא הגרסה העברית ל-"NO MORE LIGHT"' וזה תפס והצליח".
יואב גינאי סיפר על כתיבת הגרסה העברית לשיר: "בעיני רוחי עלתה ניו יורק שבה למדתי שנתיים קודם לכן".
"אין מוצא" נכתב בתוך כמה שעות ומתאר את התפוח הגדול, עיר החטאים מלאת ההזיות והחלומות.
הגעתי להקלטה בתל אביב וראיתי איך המילים שלי מושרות בפעם הראשונה.
במצעד השנתי לשנת תשמ"ז (1987) של רשת ג' הגיע השיר למקום השביעי, ואדם זכה בתואר "זמר השנה".
בשנת 2024, גל תורן הקליט גרסת כיסוי של השיר לפרסומת של בנק לאומי.
"אין לי כוח למשחקים" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני.
את השיר הוציאו לאור חברות התקליטים מרגול הפקות וביג בוס רקורדס, ביוני 2004. הוא נכלל כרצועה השלישית מאלבום האולפן האחד-עשר של הזמרת גלה לי (2005).
"אין לי כוח למשחקים" נכתב והולחן על ידי אסף לביא צנעני, והופק על ידי תמיר צור.
השיר הופץ כסינגל רשמי מתוך גלה לי (2005), על מנת לעזור בקידום המסחרי שלו.
ב-27 ביוני 2004 נכנס השיר למצעד הסינגלים של תחנת הרדיו רשת ג' והגיע למקום השמיני.
ב-18 ביולי אותה השנה עלה למקום השני – הדירוג הגבוה ביותר אליו הגיע.
ב-19 בספטמבר יצא השיר מהמצעד לאחר אחד עשר שבועות רצופים.
בנוסף, "אין לי כוח למשחקים" הגיע למקום ה-32 במצעד העברי של תחנת הרדיו של שנת ה'תשס"ד.
לשיר "אין לי כוח למשחקים" הופק וידאו קליפ רשמי.
אולם הוא פורסם בעמוד היוטיוב הרשמי של צנעני רק ב-20 ביוני 2011.
אין למדין מן הכּללות הוא כלל תלמודי שלפיו אין ללמוד ממקום בו נאמר כלל משום שקיימים פרטים היוצאים מן הכלל.
קיים ניב עברי דומה האומר כי "לכל כלל יש יוצא מן הכלל".
מקור הכלל הוא ב שם מובאת המשנה האומרת כי כל מצוות עשה שהזמן גרמן אנשים חייבים ונשים פטורות, וכל מצוות עשה שלא הזמן גרמן אחד אנשים ואחד נשים חייבים.
התלמוד בבלי טען כי כלל זה אינו קיים בכל מקרה, וישנן מצוות עשה שהזמן גרמן שנשים חייבות, ויש מצוות עשה שלא הזמן גרמן שנשים פטורות.
הרמב"ם ביאר כלל זה ואמר שכשאומרים כלל מתכוונים לרוב המקרים, ומסיבה זו לא לומדים מכללות.
יש שטענו שכשנאמר "כלל גדול" לומדים ממנו, יש שכתבו שכשמובאות שיטות שני תנאים, התנא הראשון אומר כלל, והתנא שלאחריו מוסיף "אף", לומדים ממנו, ויש שטענו כי בלשון בני אדם כן לומדים מן הכללות.
אין מוצא היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגות הדרמת מסתורין ואימה שעלתה לשידור ברשת "" ב-20 בפברואר 2022. הסדרה, שמתמקדת בעיירה מסתורית שלוכדת את הבאים בשעריה, נוצרה על ידי ג'ון גריפין ובהפקתה משתתפים האחים רוסו.
באפריל 2022 הסדרה חודשה לעונה שנייה, שעלתה לשידור ב-23 באפריל 2023. ביוני 2023 הסדרה חודשה לעונה שלישית שעלתה לשידור ב-22 בספטמבר 2024. בנובמבר 2024 הסדרה חודשה לעונה רביעית.
חייהם של אנשים שלכודים בעיירה אמריקאית שכל מי שנכנס אליה אינו יכול לצאת ובלילות ישויות רצחניות משוטטות בה ומנסות לפתות את התושבים לתת להן לחדור למקומות המסתור שלהם.
שם השחקן/ית שם הדמות אודות הדמות הארולד פרינו בויד סטיבנס שריף העיירה.
קטלינה סנדינו מורנו טביתה מתיוס אשתו של ג'ים מתיוס.
איאון ביילי ג'ים מתיוס אדם חדש שמגיע לעיירה עם משפחתו.
ג'ייד אדם חדש שמגיע לעיירה.
אליזבת סונדרס דונה מנהיגת אחת הקבוצות בעיירה.
ויקטור תושב ותיק של העיירה עם אופי תמהוני.
קלואי ואן לאנדסחוט כריסטי אשת הרפואה של העיירה.
פגה גאפורי פטימה תושבת העיירה.
קורטן מור אליס סטיבנס בנו של השריף בויד סטיבנס.
האנה צ'ראמי ג'ולי מתיוס הבת של ג'ים וטביתה.
סימון ובסטר אית'ן מתיוס הבן של ג'ים וטביתה.
אייברי קונראד שרה מאיירס תושבת העיירה.
פול זינו ניית'ן מאיירס אח של שרה.
אליז'בת מוי טיאן צ'אן ליו אמא של קני.
שם השחקן/ית שם הדמות אודות הדמות ווקס סמית' הילד בלבן דמות מסתורית של ילד.
ליסה ריידר אבי סטיבנס אשתו של השריף ואמו של אליס.
בזמן שג'ים מתיוס ומשפחתו נוסעים בקרוואן הם מגיעים למיקום שבו גזע עץ גדול, שבקרבתו עורבים, המונח על הכביש וחוסם את דרכם.
בניסיונם למצוא דרך חלופית הם מגיעים לעיירה שבה באופן מסתורי כל דרך שאמורה להוביל החוצה ממנה מובילה בחזרה אליה כך שתושביה לכודים בה ובלילות הם נאלצים להסתתר מפני ישויות רצחניות שמשוטטות בה.
אנשי העיירה הגיעו אליה שלא ברצונם בזמנים שונים ובאופן פלאי שנוגד את ההיגיון - ממיקומים מרוחקים ברחבי ארצות הברית, אחרי שגם הם נתקלו בדרכם בגזע עץ ועורבים.
לאחר התאקלמות ראשונית ג'ים מתחיל לשתף פעולה עם ג'ייד - מפתח תוכנה יהיר שגם הוא הגיע לאחרונה לעיירה ופיתח אובססיה קלה לסמל שהופיע בהזיה שחווה.
השניים יוזמים את הקמתו של מגדל שבראשו אנטנה המחוברת למכשיר קשר על גג המבנה הגבוה בעיירה.
במקביל לכך טביתה, אשתו של ג'ים, חופרת בור עמוק ביחידת הדיור שהוקצתה למשפחתם במטרה לגלות לאן מוביל כבל החשמל של המבנה, כבל שעשוי בצורה שלא מאפשרת זרימת חשמל אך באופן מסתורי חשמל כן זמין בביתם ובשאר העיירה.
אית'ן מתיוס, בנם הקטן של ג'ים וטביתה, מתיידד עם ויקטור, תושב העיירה שלו אופי מוזר.
ויקטור מתגורר במקום מגיל צעיר ובילדותו התרחש הרג המוני של תושבי העיירה בזמן ששהה במקלט תת-קרקעי.
לאורך השנים הוא חקר את המקום וגילה דברים פלאיים שלא שיתף עם אף אחד למעט אית'ן הצעיר שחולק איתו את היכולת לראות את "הילד בלבן", דמות מסתורית.
ויקטור מראה לאית'ן שעצים חלולים בסמוך לעיירה מהווים פורטל שיוצר טלפורטציה למיקומים אקראיים בעיירה.
למשל אבן שנזרקת לתוך הפורטל נופלת מהשמיים למיקום סמוך.
שריף העיירה, בויד סטיבנס, הגיע אליה בעבר עם בנו ואשתו שלכאורה איבדה את שפיותה בעקבות המצב שנקלעו לתוכו.
לאחר שהרגה חלק מתושבי המקום, מתוך אמונה שהמעשה "יעיר אותם מהסיוט", היא עמדה גם לירות בבנם ואז בויד נאלץ להורגה.
בויד הוא האיש שגילה ביער סמוך קמעות מסתוריים שבכוחם למנוע מהישויות הרצחניות לחדור לתוך בתי התושבים, דבר ששיפר דרמטית את איכות חיי האנשים.
ביחד עם שרה מאיירס - מלצרית הדיינר המקומי שלפעמים שומעת קולות שגורמים לה להרוג - הוא יוצא למסע חיפוש נוסף ביער בתקווה למצוא משהו שיעזור לחלץ את העיירה מהתסבוכת.
בסוף העונה ג'ים מצליח, באמצעות מכשיר הקשר, לדבר עם אדם שזהותו אינה ידועה.
האיש מפציר בג'ים לעצור את אשתו מלהמשיך לחפור את הבור בביתם אך היא כבר סיימה את המלאכה ונפלה פנימה.
שם היא נתקלת בוויקטור המוזר שנעלם לפני זמן מה והוא אומר לה ש"הילד בלבן" סיפר לו שהיא תגיע והם חייבים לעזוב בטענה ש"זה המקום שבו הם נרדמים" (לכאורה הוא מתכוון לישויות הרצחניות).
במקביל "הילד בלבן" מופיע ביער בפני שרה ומנחה אותה להוביל את השריף בויד לתוך החלק החלול של עץ, דבר שגורם לבויד להשתגר לתוך חלל צר שדרך היציאה ממנו אינה ברורה.
ברגעים שלפני תום העונה אוטובוס חדש מגיע לעיירה וחונה ליד הדיינר.
ביוני 2018, יוטיוב רד הכריזה על פיתוח הסדרה כחלק מעסקה בין חברת ההפקה Midnight Radio והאחים רוסו.
באפריל 2021, רשת Epix הפכה לפלטפורמה העתידית של הסדרה במקום יוטיוב רד.
במאי 2021 נודע שהארולד פרינו, איאון ביילי וקטלינה סנדינו מורנו לוהקו לתפקידים ראשיים.
שנהפרסקטגוריהמועמד (ים)תוצאה2024פרס סאטורןסדרת האימה הטובה ביותר"אין מוצא"השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיההארולד פרינופרס סטלייטסדרת הז'אנר הטובה ביותר"אין מוצא"2025פרס סאטורןסדרת האימה הטובה ביותרהשחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיההארולד פרינושחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיהאליזבת סונדרסהשחקן/ית הצעיר/ה הטוב/ה ביותר בסדרת טלוויזיההאנה צ'רמי
"אֵין מְדִינָה לָאַהֲבָה" הוא שיר שכתב יהונתן גפן והלחין צביקה פיק.
את השיר ביצע במקור פיק בשנת 1971. הוא הקליט את השיר מחדש ב-1977 לאלבומו "שירי משוררים", ככל הנראה בעקבות שגיאת הגייה בשיר (בביצוע המקורי המילה הָענן, בביצוע המחודש הֶענן).
קאבר מחודש של נורית גלרון משנת 1996 זכה גם להצלחה במצעדים והגיעה למקום ה-40 במצעד השנתי ה'תשנ"ז-1997 של רשת ג'.
השיר זכה גם במקום 6 במצעד שירי צביקה פיק, שנערך ברשת ג' באפריל 2012 ובמקום 44 ב"מצעד של המדינה" שנערך על ידי עיתונאים ואנשי רדיו שונים בראש השנה תש"ע (2009).
פיק סיפר כי כתב את הלחן לשיר בתוך כמה דקות.
גפן כתב בשירו "שיר אהבה פוליטי" שהושר על ידי חנן יובל את המילים: "אם האהבה הייתה מדינה, אני הייתי שר החוץ".
את השיר בגרסה זו עיבדו פיק ואלכס וייס.
השיר נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל ב־5 ביולי 1971 וצעד תשעה שבועות, עד 6 בספטמבר 1971. בשיאו הגיע למקום השני (ב-9 באוגוסט 1971).
את השיר בגרסה זו עיבדו ליאור טבת וגיל פלדמן.
גלרון הקליטה את גרסתה לשיר במסגרת המופע שנלווה לאלבומה "המקום ההוא".
השיר צורף למהדורה המחודשת של האלבום.
הוא הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב־6 באוקטובר 1996, זכה להצלחה והגיע למקום השלישי במצעד ב־3 בנובמבר 1996. בסך הכול צעד שמונה שבועות, עד 8 בדצמבר 1996, ובמצעד השנתי תשנ"ז של התחנה דורג במקום ה־40.
בשנת 1987 ביצע הזמר זוהר ארגוב את השיר כחלק ממחרוזת "בן בלי בית", בשנת 2025 זכה השיר לעיבוד מחודש במסגרת האלבום "הדרך הברוכה - 2025".
בשנת 2005 ביצע הזמר הראל מויאל את השיר במסגרת ההצגה "כמו בסרט".
בשנת 2022 ביצעו השחקנים אבי קושניר, גידי גוב, דובלה גליקמן, מוני מושונוב ושלמה בראבא, את השיר במסגרת התכנית "זהו זה!".
"אין לך דאגות" הוא שיר של המוזיקאי הישראלי עידן רייכל.
הוא יצא לאור ב-26 בינואר 2023 כסינגל באמצעות חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק.
את השיר כתבו והלחינו נתן גושן ואבי אוחיון והפיק ועיבד מתן דרור.
זה שירו הראשון של רייכל בקריירה בו לא השתתף בכתיבתו, הלחנתו או הפקתו כלל.
בשבוע צאתו, השיר נכנס היישר אל המקום הראשון במצעד העברי השבועי של מדיה פורסט, עם כ-178 השמעות בתחנות הרדיו בשבוע זה.
שבוע לאחר מכן, המשיך השיר לשהות במקום הראשון וצבר כ-207 השמעות סך הכל.
זה שיר הסולו ה-12 של רייכל שהגיע למקום הראשון במצעד.
"אין לי מה לומר לך" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית איגי וקסמן.
הוא יצא לאור במאי 1995, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך האלבום, אדום (1995).
את השיר כתבה וקסמן ללחן של שרון הולצמן והפקה של חמי רודנר, שהיה אחראי על הפקת שאר השירים מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
את השיר כתבה וקסמן ככל הנראה בהשראת "Famous Blue Raincoat" של לאונרד כהן.
השיר עצמו זכה להצלחה רבה במצעד העברי השבועי של רשת ג' כאשר דורג בעשירייה הפותחת והיה לראשון של וקסמן שהצליח לעשות זאת.
במצעד העברי השנתי של רשת ג' שפורסם בשנת 1995 דורג השיר במקום ה-38.
הווידאו קליפ הרשמי של "אין לך מה לומר לי" פורסם בערוץ היוטיוב של מוזיקה ישראלית ב-22 בדצמבר 2009.
אין לאן לברוח (באנגלית Nowhere to Run) זהו הספר הראשון בסדרת הספרים 'בלי מעצורים', סדרת ההמשך של '39 רמזים'.
איימי ודן קהיל, שני ילדים אמריקאים שהוריהם מתו כשהיו צעירים, מגלים שהם שייכים למשפחה החזקה ביותר בעולם, משפחת קהיל, השומרת במשך מאות שנים מתכון לשיקוי הגורם לשותה אותו לקבל יכולות על עד למותו לאחר שבוע.
בסדרה הראשונה מגלים השניים את רכיבי השיקוי ואת אופן הכנתו ומאחדים את שאר משפחת קהיל לאחר מאות שנים של מחלוקות וסכסוכים.
איימי ודן קהיל מגלים שסוד השיקוי התגלה, ונמצא כעת בידיו של אדם בשם ג'יי ראתפורד פירס, איש תקשורת מפורסם.
כשהשיקוי בידיו בווריאציות שונות המאפשרות לו לשתות את השיקוי באופן חלש יותר שלו מבלי למות, הוא רודף אחריהם בידיעה שהם היחידים בעולם שיודעים את אופן הכנת השיקוי מלבדו.
איימי ודן מגלים שאוליביה קהיל, אשתו של גדעון קהיל, מייסד משפחת קהיל, שיצר את השיקוי בניסיון למנוע את התפשטות המגפה השחורה שהשתוללה בזמנם, מצאה שיקוי נגד, והם מחליטים ליצור אותו כדי לתת ממנו לפירס בעורמה.
השיקוי מכיל שבעה מרכיבים, וכל אחד מהם נמצא בתרבות אחרת שכבר נכחדה מן העולם.
המרכיב הראשון הוא שפם של נמר אנטולי שנכחד כבר.
בעזרתם של אטיקוס רוזנבלום, חברו הטוב ביותר של דן, ואחיו ג'ייק, הם מוצאים את השפם.
"אין לי מקום אחר" הוא שיר של הזמר הישראלי איתי לוי.
השיר יצא לאור כסינגל ב-27 בנובמבר 2023, לצד סינגל נוסף בשם "אחרי המבול", באמצעות חברת התקליטים רות הפקות.
את השיר כתב והלחין אבי אוחיון והפיק מתן דרור.
שני הסינגלים יצאו על רקע מלחמת חרבות ברזל.
השיר, אותו כתב והלחין אבי אוחיון, מתאר את החרדות וההתמודדות הרגשית של אזרחי מדינת ישראל מאז טבח שבעה באוקטובר ובמהלך מלחמת חרבות ברזל בכלל.
השיר זכה להצלחה רבה בסטרימינג, כאשר בצאתו, השיר נכנס למקום ה-60 במצעד היטליסט של מאקו ב-29 בנובמבר 2023, והגיע בשיאו למקום השני במצעד ב-6 בפברואר 2024. גם בתחנות הרדיו זכה השיר להצלחה והגיע בשיאו למקום השלישי במצעד השבועי של מדיה פורסט, עם 105 השמעות.
במצעד הרשמי של גלגלצ הגיע למקום השני ובמצעד העשירייה של כאן גימל הגיע למקום הראשון.
השיר היה השיר השלישי המושמע ביותר לשנת תשפ"ד ברדיו הישראלי, לאחר השיר "עם ישראל חי" של איל גולן ו"לצאת מדיכאון" של יגל אושרי.
אין כמו בבית הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2006 בבימויו של טום דיי, עם מתיו מקונוהיי ושרה ג'סיקה פרקר בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על גבר בן 35 שמתעקש עדיין לגור עם הוריו שרוצים שיעזוב אותם לחיים עצמאיים.
פירוש השם באנגלית הוא "כישלון בהמראה" (לחיים עצמאיים).
הסרט הצליח מאד מבחינה מסחרית וגרף יותר מ-130 מיליון דולר.
טריפ (מתיו מקונוהיי) הוא צעיר נאה ומבוסס שגר עדיין בדירת הוריו סו (קתי בייטס) ואל (טרי בראדשו) בבלטימור.
בתחילת הסרט הוא מתעלס בדירת הוריו עם מליסה (קתרין ויניק) אבל לאחר שאביו מפריע להם בשעת מעשה היא מבינה שטריפ עדיין גר עם הוריו ובורחת משם.
לטריפ יש שני חברים שעדיין גרים עם הוריהם - דמו (בראדלי קופר) ופיליפ "אייס" (ג'סטין ברת'ה).
סו ואן שוכרים את שירותיה של פולה (שרה ג'סיקה פרקר) שעוסקת בשכנוע צעירים "להמריא" מדירות הוריהם לחיים עצמאיים.
היא נפגשת אתם ומחזקת את ביטחונם העצמי עד שהם מרגישים שיכולים להתחיל בחיים עצמאיים.
פולה נפגשת "במקרה" עם טריפ ומרגישה שהוא שונה משאר "המטופלים" שלה.
הוא אינו "לוזר" אלא בעל ביטחון עצמי חזק.
טריפ עוסק כמתווך בקנייה ומכירה של יאכטות.
הוא לוקח אותה לשיט והיא מתאהבת בו.
כאשר הוא מביא אותה לביתו וסו מזהירה אותה שזה שלב אחרון לפני שיזרוק אותה, היא מסכימה אפילו להישאר שם ולקיים אתו יחסים אינטימיים.
שותפתה לדירה, קתרין "קית" (זואי דשנל) מבהירה לה שהיא מאוהבת.
בינתיים מגלה פיליפ את פולה בשיחה עם לקוח ותמורת אי גילוי סודה הוא מבקש כי תכיר לו את קית ותדבר אתה לטובתו.
למרות זאת מתגלה הסוד לטריפ והוא נדהם ונעלב ומנתק את קשריו עם פולה.
הוא כועס על הוריו ועובר לגור במרינה בבלטימור.
ההורים והחברים מזמנים ישיבה דחופה איך להפגיש ולפייס ביניהם.
לבסוף התכנית מצליחה וטריפ לוקח את פולה לשיט.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותמתיו מקונוהייטריפשרה ג'סיקה פרקרפולהזואי דשנלקתרין "קית"ג'סטין ברת'הפיליפ "אייס"בראדלי קופרדמוקתי בייטססוטרי בראדשואלקתרין ויניקמליסה
"אין לי אהבה" הוא שיר מאת שימי תבורי.
את המילים לשיר כתב אליעוז רבין והלחין ועיבד אלי קניאל, אביו של ילד הפלא, נועם קניאל.
השיר נכלל באלבומו השני של תבורי, "שלך באהבה".
זהו שירו הראשון של תבורי שהגיע למצעדים השנתיים שהפך ללהיטו הגדול הראשון.
זהו שיר של אהבה נכזבת.
הכותב מבכה את אהבתו עד שאהובתו עזבה אותו.
בתמימותו, האמין באהבתה, כמו פרפר היה בידיה, והנה היא אינה ובלעדיה אין עוד ריח פרח ליומו.
הכותב מדבר על השבר והכאב הגדול של עזיבתה המפתיעה, כאילו רוח באה ונשאה אותה.
וכך, בלי האהבה, אין עוד שמש בוקר מעליו.
עם זאת, השיר מסתיים באופטימיות, בכך שלא יגיף את התריס ולא ינעל את דלתו כיוון שהוא מאמין שאהבתו תחזור, או שמא תהיה זו אהובה אחרת.
אין לקולונל מי שיכתוב אליו (בספרדית: El coronel no tiene quien le escriba) היא נובלה מאת הסופר הקולומביאני גבריאל גארסיה מארקס, שהחשיב אותה ליצירתו המוצלחת ביותר.
הספר נכתב בין 1956 ל־1957 עת התגורר מארקס בפריז, ולאחר 11 טיוטות, פורסם ב־1958 במגזין הקולומביאני מיטו.
הספר נדפס בנפרד לראשונה ב־1961 במקסיקו סיטי.
בעברית, יצאה הנובלה לאור בהוצאת ספרית פועלים בשנת 1974 בתרגום יוסף דיין, כשהיא כרוכה בקובץ סיפורים קצרים אחרים.
הנובלה, המתרחשת בימי ה-La Violencia היא סיפורו של קולונל בדימוס מימי מלחמת אלף הימים, עני מרוד, הממתין כבר כ־15 שנים לפנסיה שהובטחה לו.
הקולונל מתגורר עם אשתו החולה בקצרת, ועם התרנגול שלו, בעוני מחפיר בכפר הנתון במשטר צבאי.
הסצנה בה נפתח הספר היא הכנתו והשתתפותו של הקולונל בהלוויה של נגן חצוצרה, שהיה הראשון בעיירה למות מוות טבעי זה שנים.
מדי סוף שבוע, ממתין הקולונל ברציף לספינת הדואר, בתקווה לקבל מכתב בדבר כספי הפנסיה שלו, אך לשווא.
עם זאת, בדואר מגיעים לרופא העיירה דפים ובהם החדשות אותם צינזר המשטר מהעיתונים הרגילים, בהם ניתן היה לקרוא בעיקר על האירועים בחוץ לארץ.
למורת רוחה של אשתו, חוסכים הזוג מפיהם על מנת להאכיל את תרנגול בנם, שנרצח תשעה חודשים קודם לכן בעוון הפצת מידע מחתרתי.
הספר מתרחש בתקופה הקשה של "לה ויולנסיה" בקולומביה בשנות החמישים, ומציג את המאבק היומיומי של הקולונל ואשתו לשרוד בסביבה מדכאת.
הקולונל נאבק לשמור על תקווה באמצעות זיכרונות עבר והשימוש בהומור ובסאטירה, במטרה להתמודד עם המציאות הקשה.
ויליאם רואו מציע שהשימוש בהומור מאפשר לקולונל ליצור התנגדות שקטה למשטר המדכא, תוך הדגשת הפער בין המציאות למה שמצופה ממנה ושהדמויות המשניות, כמו הדוקטור והחייט, תורמות להתנגדות הפוליטית בסיפור ומבקרות את המדיה המקומית.
ייתכן שהספר מתאר מאבק ליצירת עתיד טוב יותר, אם כי הוא עשוי להיות דמיוני.
שלושה נושאים מרכזיים חוזרים בנובלה:
בדידותם ודלותם של הקולונל ואשתו: הנובלה משרטטת דיוקן מתוק־מריר של זוג מבוגר (הקולונל בן 75) אוהב, בודד ("אין מי שיכתוב לקולונל") וחסר כל (מודגש כבר בסצנת הפתיחה בה מתרוקנת צנצנת הקפה אפילו מפירורי החלודה שבה) שבנם היחיד נהרג, כפי שמתארת זאת האשה: "אנו יתומים מבננו".
המשטר הצבאי בו נתונה העיירה: הצנזור של העיתונים שמאלץ את הדוקטור להבריח לקולונל ולחבריו האחרים דפי חדשות מחתרתיים; צנזורת הסרטים שמפעילה הכנסייה; העוצר הלילי הקבוע, ועוד.
תרנגול הקרבות: מראשיתו ועד סופו של הסיפור, מתקתק השעון לקראת קרב התרנגולות המתוכנן לחודש ינואר.
מעבר למסגרת הזמן שהוא מספק, התרנגול מעמיד במבחן, ואף מסמל, את אהבתם של בני הזוג.
הוא גם מסמל את העניות הרבה ואת תקוותם להכנסה הצפויה מהצלחתו.
בממואר לחיות כדי לספר סיפר מארקס כי דמות הקולונל נוצרה בהשראת סבו, שהיה אף הוא קולונל שמעולם לא קיבל את כספי הפנסיה שלו.
בניגוד לסיפורים אחרים שלו, המתרחשים במקונדו, את המודל לעיירה חסרת השם בה מתרחש הסיפור קיבל מארקס מעיירת הנמל , ששימשה גם כמודל לעיירה בה מתרחשת עלילת כרוניקה של מוות ידוע מראש.
ב־1999 יצא בעקבות הנובלה סרט באותו השם , שהיה מועמד לאוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.
אין לי מושג איך היא עושה את זה הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2011 המבוסס על הרומן של אליסון פירסון משנת 2002 באותו השם.
הסרט בוים על ידי דאגלס מקגרת', ומככבים בו שרה ג'סיקה פארקר, פירס ברוסנן וגרג קיניר.
הסרט יצא לאקרנים ב-16 בספטמבר 2011, והיה לפלופ ביקורתי ומסחרי.
הסרט עוסק בקייט רדי (שרה ג'סיקה פארקר) העובדת בחברת ניהול פיננסי בבוסטון, היא נשואה לריצ'רד (גרג קיניר) האדריכל ואם לשני ילדים.
הסרט עוסק בניסיון לאזן בין קריירה לבין אימהות.
שרה ג'סיקה פרקר – קייט רדי
פירס ברוסנן – ג'ק אבלהאמר
גרג קיניר – ריצ'רד רדי
קלסי גראמר – קלארק קופר
סת' מאיירס – גריס בונס
אוליביה מאן – מומו האן
ג'יין קרטין – מרלה רדי
מארק בלום – לו רדי
ביזי פיליפס – ונדי בסט
שרה שאהי – ג'נין לופיאטרו
הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה ב-16 בספטמבר 2011.
הסרט פתח במקום השישי בסוף השבוע הפתיחה שלו עם 4,402,201 דולר.
"אין לי מושג איך היא עושה את זה" קיבל ביקורות לא חיוביות הן מהמבקרים והן מהקהל כאחד.
ב־Rotten Tomatoes, לסרט יש דירוג אישור של 17% על סמך 113 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 3.99/10. האתר תיאר את הסרט כ"קומדיה צלולה עם נקודת מבט מיושנת חסרת תקנה על מגדר, בהשתתפות שרה ג'סיקה פרקר במצב קארי מיושן".
ב־Metacritic, לסרט יש ציון ממוצע משוקלל של 38 מתוך 100, המבוסס על 31 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות לא חיוביות בדרך כלל".
שרה ג'סיקה פרקר זכתה במועמדות לפרס פטל הזהב כשחקנית הגרועה ביותר על הופעתה בסרט אך "הפסידה" לאדם סנדלר על הופעתו כדראג ב"ג'ק וג'יל".
אין לאן לברוח הוא מותחן פעולה אמריקאי משנת 2015, בבימויים של האחים ג'ון אריק דאודל ודרו דאודל.
הסרט עוקב אחר משפחה אמריקאית שמגיעה למדינה בדרום-מזרח אסיה, ונקלעת להפיכה אלימה.
הם מנסים לשרוד ולברוח מכוחות מורדים המבקשים לפגוע בזרים.
ג'ק דוייר (אוון וילסון), מהנדס מים אמריקאי, עובר עם אשתו אנני (לייק בל) ובנותיהם למדינה לא מזוהה בדרום-מזרח אסיה במסגרת עבודה חדשה.
עם הגיעם פורצת הפיכה אלימה, והמורדים מתחילים לצוד אזרחים זרים, בעיקר אמריקאים.
המשפחה נאלצת להימלט על נפשה ולהתמודד עם סכנות שונות, תוך הסתייעות בדמות מסתורית בשם האמונד (פירס ברוסנן).
אוון וילסון – ג'ק דוייר
לייק בל – אנני דוייר
הסרט הופק על ידי חברת "The Weinstein Company", ונקרא בתחילה בשם The Coup.
הצילומים התרחשו בתאילנד, אך המדינה בה מתרחשת העלילה אינה מזוהה במפורש.
בעקבות ביקורת שהועלתה על ייצוג שלילי של המקומיים, הוסרו סימנים תרבותיים מסוימים בעריכה הסופית.
באתר Rotten Tomatoes קיבל ציון של 47%, עם ביקורת על תיאור סטריאוטיפי של המקומיים, אך גם שבחים על הקצב והמתח.
באתר Metacritic קיבל ציון של 38 מתוך 100. כמה מבקרים טענו שהסרט מתמקד במתח ואקשן תוך התעלמות מהקשר פוליטי עמוק יותר.
הסרט הופק בתקציב מוערך של 5 מיליון דולר, והכניס כ-54 מיליון דולר ברחבי העולם, מתוכם כ-27 מיליון בצפון אמריקה.
"אין לי מלבדך" הוא שיר של הזמר והיוצר ישי ריבו, שיצא לאור השיר יצא לאור ב-16 בספטמבר 2024 כחלק מהשקת אלבומו החמישי של ישי ריבו, "סוף חמה לבוא".
האלבום הושק באותו יום במהלך הופעה של ריבו במדיסון סקוור גארדן בניו יורק זהו שירו השני מהאלבום לאחר השיר "פורחים לשובם".
השיר נכתב על ידי ישי ריבו וחנה שפיגל, והולחן על ידי ריבו בשיתוף עם אמיר אלייב.
על העיבוד וההפקה המוזיקלית של השיר אמונים ריבו ומאור שושן.
מבחינה הסגנון, השיר הוא בעל גוון של תפילה אישית ואמונה מעמיקה, ומבטא את תחושת התלות וההשענות על כוח עליון: "אין לי מלבדך".
הקו המוזיקלי שלו ממשיך את סגנונו המשלב בין פופ רוק למוזיקה יהודית מקורית.
מילותיו מתארות מסע אישי ורוחני של התמודדות ותקווה:.
השיר "אין לי מלבדך" הוא הרצועה השלישית מתוך 11 שירים באלבום "סוף חמה לבוא".
ריבו ציין כי האלבום עוסק בגאולת הפרט והכלל, וכי חלק משיריו שובצו או שונו לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל, מה שהעניק לאלבום גוון בוגר וכבד יותר המשלב כאב ותקווה.
השיר זכה להצלחה מיידית ומשמעותית.
על אף שיצא סמוך מאוד למועד סיכום המצעדים השנתיים של תשפ"ד, בזכות הצלחתו המהירה השיר דורג במקום החמישי במצעד השנתי של "קול חי מיוזיק" לשנת תשפ"ד.
ריבו ביצע את השיר במסגרות שונות, בין השאר בפודקאסט "המוג'ו של בן בן ברוך" של בן בן ברוך.
אין לקחת שבויים או ללא רחמים, הוא ביטוי המתייחס למצב שבו – במהלך סכסוך צבאי או עימות מסוג אחר – לוחמי אויב שנכנעו לא יילקחו בשבי, אלא יוצאו להורג.
מאז , מעשה כזה נחשב פשע מלחמה, והוא אסור גם ב ובחוקת רומא.
סעיף 23 של התקנות המסופחות לאמנת האג הרביעית משנת 1907 קובע כי "אסור במיוחד...
במהלך , הוציא ב-24 באוקטובר 1644 צו ללא רחמים נגד החיילים האירים, בתגובה לבחירתה של לשלוח כוחות לתמוך בצ'ארלס הראשון נגדם:צו המורה כי אף קצין או חייל, בים או ביבשה, לא יעניק רחמים לאירי, או לפאפיסט שנולד באירלנד, אשר יחזיק נשק נגד הפרלמנט באנגליה.
עד המאה ה-17, היו סיכומים לא כתובים על אופן הטלת מצור, כאשר כבודם המקצועי של המתגוננים דרש מהם להיאבק, אך במצבים מסוימים היה מקובל שמותר ולגיטימי מבחינתם להיכנע, למשל אם החומה נפרצה בהיקף מסוים.
במקרה כזה, לוחמי האויב שנכנעו הורשו בדרך כלל לשמור על נשקם האישי וגם קיבלו מעבר בטוח לשטח ידידותי.
אם בכל זאת חיל מצב בחר להמשיך להתגונן, הוא היה עשוי לספוג יחס שונה וקשוח יותר, כולל בזיזה של העיר והרג של הלוחמים.
לעיתים, בעיקר בקרבות ימיים, נעשה שימוש ב כדי להעביר את המסר שלא יהיו רחמים בקרב.
יש כמה מקרים בולטים של דוגמאות היסטוריות לשימוש בכלל של 'אין לקחת שבויים'.
למשל בקרב אלמו או במרד טאיפינג.
על פי המשפט ההומניטרי הבין-לאומי, "אסור במיוחד...
מאז פסק הדין בנוגע לפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות במשפטי נירנברג באוקטובר 1946, הוראות אמנת האג מ-1907, כולל האיסור המפורש בסעיף 23(ד) להכריז שלא יהיו רחמים, נחשבות לחלק מחוקי המלחמה המנהגיים ומחייבות את כל הצדדים בסכסוך בין-לאומי.
"אין מילים איתך" הוא שיר של להקת פול טראנק, בביצועו של גל ניסמן, אשר יצא ב-16 בינואר 2026 כסינגל ראשון לקראת אלבום עתידי של הלהקה.
השיר עוסק בקושי לבטא במילים חוויה רגשית עזה במסגרת קשר אינטימי, ומתאר פער בין עוצמת הרגש לבין היכולת הלשונית לנסחו.
השיר פורסם לצד מידע שלפיו הוא מהווה סנונית ראשונה לקראת המשך פעילות מוזיקלית של ההרכב.
השיר נכתב והולחן בידי גל ניסמן.
הוא מבצע את השירה ומנגן בגיטרות, בוזוקי וקלידים, בעוד אריאל קשת מופקד על הפסנתר והקלידים.
הטקסט של "אין מילים איתך" מתאר חוויה של התאהבות ושל קרבה רגשית, לצד תחושת חוסר אונים לשונית.
הדובר מתאר ניסיון לנסח את רגשותיו באמצעות דימויים יומיומיים ודיגיטליים, כגון פיד, מסכים וצילום מסך, אך מציין כי אמצעים אלו אינם מספקים מענה מלא לעוצמת החוויה.
לצד זאת, מופיעות בשיר התייחסויות לתשוקה גופנית ולפעולות יומיומיות של דאגה ואינטימיות, כגון אחיזה במותניים ומזיגת מים.
מרכיבים אלה הוצגו כביטוי לשילוב בין קרבה פיזית לבין מחויבות רגשית, ובין תשוקה לבין אחריות.
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ציון של 4.5 מתוך 5. הוא תיאר את השיר כבלדת אהבה העוסקת בכישלון השפה מול עוצמת החוויה הרגשית.
עוד צוין כי השימוש בדימויים דיגיטליים אינו מפחית מערך הרגש, אלא מדגיש את מגבלות הביטוי הלשוני.
באותה ביקורת הוצגו גם מאפייני העיבוד, הקצב וההרמוניה כמרכיבים התומכים באופי המתון והמהוסס של הדובר.
היעדר קליימקס, המבנה החוזר וההרמוניה המינורית תוארו ככאלה המשקפים זהירות רגשית ופחד מאובדן שליטה.
בנוסף צוין כי השיר נמנע מהברקות לשוניות, ומתמקד בהצגת חוויה רגשית ישירה.
אין לך מילה הוא מיני-אלבום מאת הזמר והיוצר הישראלי עברי לידר.
האלבום יצא לאור ב-10 בפברואר 2026, תאריך שנבחר לציון יום הולדתו ה-52 של לידר.
העבודה על המיני-אלבום נבעה מרצונו של לידר לגוון את עשייתו האמנותית ולהתנסות לראשונה בקריירה שלו בעמדת "המבצע" בלבד, המפרש יצירה של אדם אחר, בשונה מאלבומיו הקודמים בהם היה היוצר הבלעדי או המרכזי של הטקסטים והלחנים.
החיבור לפרויקט נוצר בעקבות מפגש עם היוצר טל קסטיאל.
קסטיאל הזמין את לידר לאולפן ההקלטות והשמיע לו סקיצות, ולידר תיאר את המפגש כ"חיבור קסום" וכקסם שהוא רצה לקחת בו חלק.
לידר ציין כי הבחירה בקסטיאל נבעה מהערכתו לקול ה"חד, החשוף והרגיש" של היוצר.
האלבום הוגדר על ידי לידר כ"מתנה" שהעניק לעצמו ולקהל לרגל יום הולדתו ה-52, והעבודה עליו התבצעה בחודשים שקדמו ליציאתו, סמוך לפברואר 2026.
ההקלטות נערכו באולפן של טל קסטיאל.
מלבד שיתוף הפעולה המרכזי עם קסטיאל, שהופקד על כלל המילים והלחנים באלבום, ההפקה המוזיקלית כללה מספר מוזיקאים נוספים.
על העיבודים היו אחראים המפיקים עדן אטד, רז קופרמן ונוריאל ישר.
הפקת האלבום נתמכה על ידי חברת הרכב וולוו, שיתוף פעולה מסחרי שליווה את יציאת הפרויקט.
השקת האלבום לוותה בקמפיין שיווקי שהתמקד באלמנט ההפתעה ובאיחוד המחודש עם הדוגמנית בר רפאלי.
לקראת ההשקה, פרסם לידר בחשבון האינסטגרם שלו סרטון משותף עם רפאלי, תוך שימוש בסאונד ויראלי מטיקטוק, כשהוא מציין את התאריך 10.2 בלבד.
האלבום יצא בהפתעה ביום הולדתו של לידר.
המהלך השיווקי המרכזי היה הווידאו קליפ לשיר הנושא, ששווק כ"סרט המשך" לקליפ "נסיכה שלי" משנת 2018. הקליפ הציג את אותן דמויות שגילמו לידר ורפאלי שמונה שנים קודם לכן, כשהן חוות את דעיכת היחסים והמשבר הזוגי.
התמה המרכזית במיני-אלבום היא התמודדות עם מערכות יחסים, בדגש על שלבי דעיכה, משבר ופרידה.
הטקסטים באלבום מתארים דינמיקה זוגית הנמצאת על סף פירוק, תחושות של אכזבה מהשגרה, בדידות וכמיהה לקשר.
האלבום מתאפיין בקונספט נרטיבי ייחודי המהווה "סרט המשך" ליצירה קודמת של לידר.
הווידאו קליפ לשיר הנושא ממשיך את העלילה שהוצגה בקליפ "נסיכה שלי", ומציג את אותן הדמויות שמונה שנים מאוחר יותר.
בעוד היצירה הקודמת הציגה צדדים מסוימים של הזוגיות, האלבום הנוכחי מציג את "החלום ושברו", את הניכור ואת הכאב שנותר בחלוף הזמן.
רובד נוסף בקונספט האלבום הוא נקודת המבט: שלושה מתוך ארבעת שירי האלבום נכתבו מתוך פרספקטיבה נשית.
המאפיין המוזיקלי הבולט ביותר באלבום הוא השינוי בתפקידו של לידר בשרשרת היצירה.
לראשונה בקריירה שלו, משמש לידר כ"מבצע" בלבד ליצירה שנכתבה והולחנה במלואה על ידי אדם אחר – היוצר טל קסטיאל.
מבחינה סגנונית, ההפקה המוזיקלית משלבת בין אלמנטים קלאסיים לעכשוויים - שיר הנושא מתואר כבלדת פסנתר קלאסית, המשמשת כבסיס המלודי, עליה מוספים רבדים של נגיעות מודרניות בהפקה.
הסאונד הכללי מתואר כאינטימי, נוגה ורגשי, המשרת את הטקסטים החשופים.
בראיון שהעניק ביום ההשקה, ציין לידר במפורש כי הוא משחרר "ארבעה שירים חדשים בבת אחת", מהלך שהגדיר כדבר שלא זכור לו שעשה בעבר.
אף שלא שוחררו סינגלים מקדימים, השיר "אין לך מילה" מתפקד כסינגל המוביל של הפרויקט.
הוא היחיד מבין שירי האלבום שלווה בווידאו קליפ שפורסם במקביל ליציאת האלבום ב-10 בפברואר 2026.
עם יציאתו לאור של המיני-אלבום, התגובות בתקשורת ובקרב מבקרי המוזיקה היו חיוביות והתמקדו בעומק הרגשי של היצירה ובשינוי האמנותי שביצע עברי לידר.
מבקר המוזיקה יובל אראל הגדיר את האלבום כ"יצירה קטנה בהיקפה אך גדולה בעוצמתה הרגשית".
הוא תיאר את האלבום כ"מדויק וממוקד", המבקש מהמאזין להקשיב למה שנאמר בין המילים.
אראל ציין לשבח את האומץ של לידר להתנסות ולשים עצמו בעמדת המבצע המתמסר לטקסטים של אחר, והגדיר זאת כ"מפגש מעניין שמוסיף רובד נוסף לעשייה המוזיקלית שלו".
במסגרת ראיונות רדיו שנערכו ביום ההשקה, הביעו המראיינים התלהבות מהסגנון המוזיקלי.
בתוכנית הרדיו של רון שלום ויואב כהן ב-103fm, תיאר שלום את שיר הנושא כ"בלדה יפהפייה" וכשיר עצוב ה"נוגע בנימי הנשמה".
כל המילים נכתבו על ידי טיל קסטיאל, אלא אם צוין אחרת.
כל הקצועות הופקו על ידי עדן אטד ורז קופרמן, אלא אם צוין אחרת.
אין עוד יום הוא אלבומו החמישי של הזמר הישראלי גידי גוב.
האלבום יצא לאור ביוני 1991, מכר 10,000 עותקים תוך יומיים והגיע למעמד של אלבום זהב, עם מכירת 20,000 עותקים תוך שבוע.
עד סוף השנה מכר 70,000 עותקים, חצה עם השנים את קו ה־100,000 עותקים והפך לאלבום הנמכר ביותר של גידי גוב.
האלבום כולל את הלהיטים "נאחז באוויר" (חנה גולדברג, עובד אפרת), "אין עוד יום" (צוף פילוסוף), "למה ליבך כמו קרח?" (חיים חפר, אלון אולארצ'יק), "אני שוב מתאהב" (יונה וולך, צוף פילוסוף) ו"נערה במשקפיים" (יהונתן גפן, אלון אולארצ'יק), שהתפרסם גם בביצועו של אולארצ'יק.
השיר "אני שוב מתאהב" (מילים: יונה וולך) בוצע במקור ב־1990 על ידי ורדינה כהן באלבומה "דרך עצמי" (1990).
ב־2020 ערכה תחנת הרדיו גלגלצ מצעד משיריו של גוב לרגל יום הולדתו ה־70 והשיר "אני שוב מתאהב" זכה במקום הראשון.
את השיר "נאחז באוויר" כתבה חנה גולדברג בשנות ה-80 והוא נקרא במקור "נאחזת באוויר".
שני השירים שהלחין דני סנדרסון לאלבום ("בשדה ירוק" ו"בקצה המערב") למילים של מאיר אריאל נועדו במקור לאלבומה השני של להקת "דודה", בה היו חברים גוב וסנדרסון, אולם זו התפרקה במהלך ההקלטות ב־1980.
רשימה חלקית של הופעות שקידמו את האלבום, שנלקחו ממודעות בעיתונים:
גידי גוב - שירה, קולות, שריקה ("אין עוד יום").
אלון אולארצ'יק - בס, גיטרה, פסנתר חשמלי וקלידים, עיבודים והפקה מוזיקלית
אלון הלל – תופים וכלי הקשה
בנצי גפני – גיטרה בס
נאור דיין – גיטרה חשמלית
משה לוי – פסנתר, אורגן האמונד וסינטיסייזרים
קובי אייזנמן - סולו גיטרה חשמלית ב"עדיין מחכה לך"
אריק דווידוב וממלו – חצוצרות
אבי לייבוביץ' ומיכה דייוויס – טרומבונים
אלי לוזון ("למה ליבך כמו קרח?").
דני בסן, יזהר אשדות ואלון אולארצ'יק ("אין עוד יום", "נאחז באוויר").
עיבוד והפקה מוזיקלית: אלון אולארצ'יק
טכנאי הקלטה ומיקס: יועד נבו (באולפני המון)
עוזרי טכנאי: עדי פלטינוב, עמי איילי
מאסטרינג: אולפני The Town House בלונדון
מפיקים: מיכאל תפוח ואתי אנטה - "המון הפקות"
צילום ועיצוב עטיפה: תמיר להב
את התחריט ועיצוב עטיפת האלבום יצר האמן והמעצב תמיר להב-רדלמסר.
אין סוף לאהבה הוא סרט קולנוע בריטי משנת 2004 על פי ספרו של איאן מקיואן "אהבה עיקשת".
רוג'ר מיצ'ל ביים את הסרט, ג'ו פנהול עיבד וכתב את התסריט.
סיפור אהבה, אמונה ומתח על קשר אובססיבי ומסוכן שנוצר בין שני זרים העדים לתאונה קטלנית.
באמצע פיקניק שעורכים קלייר וג'ו, הם שומעים צעקה מכדור פורח העומד להתרסק לידם.
הטייס מחלץ עצמו, אך ילד שנמצא בסלסלה חושש לקפוץ.
ג'ו יחד עם עוד ארבעה גברים מנסים לחלץ את הילד, אך משב רוח עז סוחף את הכדור-פורח, וכולם פרט לאחד קופצים לאדמה.
אחד מהם נשאר תלוי כשהכדור מתרומם עד אשר הוא צונח אל מותו, והילד ממשיך עד לנחיתה רכה.
לג'ו וחבריו זו תחילתו של קשר אובססיבי מסוכן.
ג'ד פארי, אחד המחלצים, מאמין שהגורל זימן אותם למקום, הוא מתאהב בג'ו ומאמין בלב שלם שג'ו מחזיר לו אהבה.
ג'ד מתחיל לעקוב אחרי ג'ו ולהטריד אותו בביתו ובמקום עבודתו.
האהבה האובססיבית של ג'ד מביאה את ג'ו אל סף הטירוף ומשבשת את היחסים בין ג'ו וקלייר.
הסרט שונה מהרומן בפרטים רבים, הבולט שבהם הוא שינוי שמה של בת-זוגו של ג'ו רוז מקלריסה לקלייר, והיא אינה הידועה בציבור שלו אלא חברתו.
בפיקניק שהם עורכים בתחילת הסרט ג'ו מתכוון להציע נישואים לקלייר.
קלריסה ברומן עוסקת בכתיבת מחקר על המשורר ג'ון קיטס, ואילו קלייר היא פסלת.
גם המקצוע של ג'ו שונה מעיתונאי הכותב מאמרים על מדע פופולרי למורה בבית ספר.
ג'ד פארי אינו גר בבית מפואר שקיבל בירושה אלא בדירה מוזנחת.
סצנות מפתח אחדות ברומן אינן מופיעות בסרט, ובמקומן יש סצנות שנכתבו על ידי התסריטאי.
בספר המעקב של ג'ד אחרי ג'ו הוא תעלומה, לא ברור אם ג'ד באמת עוקב אחרי ג'ו או שהכל בדמיונו של ג'ו.
בסרט ג'ד נמצא ליד ביתו של ג'ו, עוקב אחריו לספרייה ומופיע בכיתה שבה הוא מלמד.
בספר ג'ד שולח לג'ו סדרה של מכתבים, המבהירים את מצבו הנפשי של ג'ד ומובילים את ג'ו אל סף הטירוף.
בסרט אין אזכור כלל למכתבים.
סצנה חשובה ברומן היא כשג'ד מארגן התנקשות בג'ו על יד רוצחים שכירים ביום ההולדת של קלריסה כשהם חוגגים במסעדה.
המתנקשים פוגעים באדם אחר אך ג'ו רואה את ג'ד במסעדה ומבין את פוטנציאל האלימות שקיים בו.
הסצנה אינה כלולה בסרט, ולעומת זאת ג'ו מצטייר כאדם אלים כאשר הוא מתפרץ לדירתו של ג'ד עם מחבט בייסבול.
בסוף הרומן כאשר ג'ד מגיע לביתו של ג'ו ומאיים על קלריסה, בסרט הוא דוקר אותה לעומת זאת ברומן ג'ד מכוון את הסכין אל גרונו שלו תוך בקשת סליחה מג'ו.
אנדרו לינקולן - מפיק טלוויזיה
הלן מקרורי - גברת לוגן
אנה מקסוול מרטין - פני
אִין סִיטוּ הוא מונח המשמש לתיאור מיקומו היחסי של סובייקט או מיקומה של פעולה, הנמצאים או מתבצעים במיקומם המקורי, הטבעי או הראשוני; משמעותו המדויקת של המונח תלויה לפיכך בהקשר.
בתחומי ידע מסוימים, שבהם נודעת חשיבות למיקומו של הסובייקט, כמו בגאולוגיה או ארכאולוגיה, זכה המונח למשמעות אנליטית (בעברית: באתרו).
בתחומי ידע אחרים, בעיקר הקשורים למדעי הטבע, משמש המונח להבחנה בין שיטות מדעיות או הנדסיות שונות, שמתבצעות במקום עצמו: ברקמה, בכלי הרכב, בשכבה הגאולוגית הרצויה וכו'.
בגאולוגיה – "אין סיטו" מציין סלע או שכבת סלעים, קרקעות או מאובנים הנמצאים במקום בו נוצרו, הושקעו או התאבנו.
סלעים המצויים במקום בו נוצרו מכונים "סלעים אוטוכתוניים" בניגוד ל"סלעים אלוכתוניים" , שהם סלעים שזזו ממקומם (או שהרכיבים שמהם נוצרו הגיעו עם הזרם).
לדוגמה גלישון, שהוא יריעת סלע או גוף סלעי גדול שהוסטו אופקית למרחק רב ממקומם המקורי בעקבות העתקה או קימוט חריף.
"אין סיטו" משמש להבחנה בין בליה לבין סחיפה.
סחיפה דורשת אמצעי הובלה (כדוגמת רוחות, קרחונים או מים) בעוד שבליה מתרחשת אין סיטו.
לעיתים קרובות מתוארים תהליכים גאוכימיים כפועלים על החומר אין סיטו.
באונקולוגיה – הביטוי מציין גידול סרטני שלא שלח גרורות.
בהפקת אנרגיה – טכנולוגיה חדשה יחסית להפקת דלק מפצלי שמן אין סיטו, המאפשרת הפקת ביטומן נוזלי וגזי והמתבססת על חימומם של פצלי השמן בעומק המכרה (ללא כרייתם או חציבתם) לטמפרטורות גבוהות (350–600 מעלות צלזיוס).
לעומת זאת, השיטה המסורתית - הפקת הדלק כאשר הפצלים נכרים מבטן האדמה ומטופלים מעל הקרקע, נקראת "אקס-סיטו".
אין סיליקו (פסאודו לטינית: In silico) היא טכניקה לביצוע הדמיה של ניסוי בעזרת מחשב.
נהוג להשתמש במונח זה להדמיית תהליכים טבעיים או תהליכים שניתן לעשותם במעבדה - בכל מדעי הטבע, אך לא נהוג להשתמש במונח זה לכלל החישובים הנעשים באמצעות מחשב.
שמה של הטכניקה ניתן לפי משקל טכניקות הניסוי אין ויוו ואין ויטרו .
ב"אין סיליקו", בהתאם, הכוונה היא ל"בתוך צורן (סיליקון)", שהוא חומר הגלם העיקרי לייצור שבבי מחשב, אם כי לביטוי אין משמעות בלטינית.
(ביטוי כזה בלטינית היה אמור להרשם כך: In silicio, ועקב השפעת האנגלית הביטוי המקובל הוא In silico).
אין עד נעשה דיין הוא כלל הלכתי האומר כי אדם שמעיד בבית דין על מעשה מסוים אינו יכול גם להיות דיין של אותו מעשה, ויש הסוברים שבדיני נפשות, אפילו כאשר האדם היה רק היה עד למעשה ולא העיד עליו, הוא נפסל מלהיות דיין.
כלל זה אינו מוחלט ומשמש רק במקרים מסוימים, אך במקרים אחרים הדיינים יכולים לדון על פי ראייתם מכוח הסברה ש"לא תהא שמיעה גדולה מראיה", כלומר אם הדיין יכול להוציא פסק דין על סמך שמיעה מעד אחר, כל שכן שיוכל לפסוק על סמך ראייתו הוא.
כמו כן, בדברים שבהם הצורך בעדות הוא רק מדרבנן, כגון קיום שטרות, עד נעשה דיין.
בשאלה מי נחשב עד שאינו יכול לדון נחלקו הרשב"ם ור"י.
הרשב"ם סובר שעד בדין זה נחשב מי שראה את המעשה והתכוון להיות עד עליו, וכיוון שהתכוון כך לא יוכל להיות דיין על מעשה זה אפילו בקבלת עדות מפי עדים אחרים.
אך ר"י סובר שעד שאינו יכול לדון יותר בדין זה זהו דווקא עד שהעיד בבי"ד על המעשה, אז אינו יכול לדון על פי עדותו, אלא על ידי עדות של עדים אחרים.
כשהעדים ראו את המעשה בלילה, כיוון שאינם יכולים להיות דיינים אז, כי אין דנים בלילה, 'נעשים' רואי המעשה כעדים ואינם יכולים לדון עוד את הדין הזה על סמך ראייתם, אלא על פי עדות של עדים אחרים.
בטעם הדין ש"אין עד נעשה דיין" הובאו כמה אפשרויות בראשונים:
נאמר () "ועמדו שני האנשים אשר להם הריב לפני ה'", ודרשו חז"ל 'שני האנשים'- אלו העדים, 'לפני ה''- אלו הדיינים.
וא"כ צריך שיהיו גם דיינים וגם עדים.
עד שמביע את דעתו על הדין הוא נראה כנוגע בעדותו, בין לזכות ובין לחובה, כיוון שנראה שצידודו לזכות הנתבע היא כדי שלא יביא עדים אחרים שיזימו אותו.
כיוון שהדיין פוסק על סמך עדותו הוא לא ירצה לקבל עדות הזמה על עצמו, ואם כן עדות כזו נחשבת "עדות שאין אתה יכול להזימה" שהיא פסולה.
אך יש שדחו את הטעם הזה, כיוון שאפשר בכל זאת לְהָזֵם אותם על ידי בית דין אחר.
אין מעבירין על המצוות הוא כלל הלכתי המצוטט בתלמוד בשם ריש לקיש, באשר לקדימות בעשיית מצוות.
לפי כלל זה, בסיטואציה בה מתאפשר לאדם לקיים שתי מצוות, עליו לקיים את המצוה שבאה לפניו תחילה.
במקרא נכתב: ונכתב על כך בפירוש רש"י בשם המכילתא: .
מקור נוסף לדין זה, לדעת חלק מהפרשנים, הוא הפסוק שמצטט התלמוד: ; המילה "תפלס" משמשת כביטוי להפעלת שיקול דעת, והכתוב מזהיר כי יש להניח את שיקול הדעת במהלך קיום המצוות, ולקיים את הראשונה המזדמנת ללא כל שהות.
עם זאת, לדעת הרדב"ז כלל זה תקף מדרבנן בלבד, והפסוקים המצוטטים מהווים אסמכתא בלבד.
תוספות מציינים כי הכלל נכון לגבי מצב בו שתי המצוות מתקיימות, וכל השאלה היא סדר קיומן, אך כאשר קיים ספק לגבי עצם קיומה של אחת המצוות - כאשר מצווה אחת באה על חשבון אחרת - כלל זה אינו משמש להעדפת אחת מהן.
וכך גם פסק הרב אברהם דנציג בספרו חיי אדם.
לעומתם סבורים ראשונים אחרים, רש"י, הר"ן, והרדב"ז, כי הכלל תקף גם כאשר המצווה הנקרית ראשונה תדחה קיום מצווה אחרת, ואפילו אם המצווה האחרת חמורה יותר - בכל זאת יש לקיים את הראשונה.
וכן פסקו הרדב"ז והחכם צבי.
כלל זה מתקיים בצורה קלאסית כאשר מדובר בשתי מצוות שונות.
אך גם כאשר מדובר בקיום אותה מצווה בשתי הזדמנויות שונות, יש להעדיף את ההזדמנות הראשונה, וגם כאשר את אותה המצווה ניתן לקיים בשני זמנים שונים, יש להעדיף את הראשון.
דין מפורסם הנובע מכלל זה, המדגים מצב קלאסי בו מתקיימת העדפה של מצווה אחת על פני אחרת, הוא החובה לשמור את תפילין של יד, במקום נגיש יותר מתפילין של ראש.
אולם בדיעבד יש לו להניח תחילה תפילין של יד.
לעומת זאת אף שלכתחילה יש להתעטף בציצית קודם שמניח תפילין כאשר הוציא את התפילין תחילה יש לו להניח את התפילין תחילה כיוון שמה שיש להתעטף בציצית תחילה אין זה אלא לכתחילה.
אין ספק מוציא מידי ודאי הוא כלל הלכתי בדיני איסורים ובדיני ממונות הקובע כי דינים הבאים מכוח ספק אינם יכולים לערער דינים הבאים מכוח הוודאי.
לעומת זאת קיים כלל אחר, כי ספק - מוציא מידי ספק כלומר איסור או דין כל שהוא שחל מחמת ספק, מתבטל על ידי דין אחר גם אם הוא ספק.
הכלל מבטא את עצמו בדיונים שונים:
לפי ריש לקיש ניתן להניח שהיא בוטלה על ידי עובדיה, ולפי רבי יוחנן, למרות שמדובר בספק הרגיל וקרוב לוודאי, אין ספק מוציא מידי וודאי, כלומר: אין דין הבא מכח ספק, גם אם הוא מסתבר וקרוב לוודאי, יכול לערער את הטומאה שחלה על העבודה זרה מכח וודאי.
דיון דומה יש גם במסכת פסחים אודות חולדה שנכנסה לבית עם חמץ בפיה, שלמרות ההנחה הרגילה שהחולדה אוכלת לרוב את החמץ שבפיה, אין להניח כן מספק, מכיוון שוודאי שהחולדה נכנסה לבית עם חמץ בפיה, ולא ידוע בבירור שאכלה את החמץ.
בדיני ממונות קובע הכלל "אין ספק מוציא מידי ודאי" שכאשר ממון מוטל בספק, וקיים אחד שיש לו בעלות ודאית על חפץ, וספק אם לשני יש חלק בחפץ, האדם המסופק לא יוכל להוציא מידי הוודאי, שכן הוודאי נחשב למוחזק בנכסים.
ההלכה נידונת במסכת יבמות כאשר יש שני יורשים אפשריים לאדם שמת, האחד הוא יורש וודאי - בן של המת, והשני ספק אם הוא יורש או לא.
עובדה כזו מתרחשת כאשר בנו של המת נפטר בחייו, והאח ייבם את נכסי האלמנה כאשר לא ידוע אם היא מעוברת או לא, ולאחר זמן נולד בן שספק אם הוא בנו של הייבם או בנו של האח המת.
כאשר מתבצעת חלוקה בנכסי הסבא, מתמודד הנכד מול הבן.
בעוד שהבן - הוא האח הייבם, אומר שהוא היורש היחיד, שכן הנכד הוא למעשה בנו שנולד לו לאחר הייבום, טוען הנכד שהוא בנו של האח המת, ולכן הוא יורש את הסבא מכח אביו.
במקרה כזה קובעת הגמרא, שמכיוון שהייבם הוא בוודאי יורש של הסבא, ואילו הנכד הוא רק ספק יורש, אין ספק מוציא מידי וודאי, ומכיוון שהייבם הוא בוודאי יורש הוא נחשב למוחזק בכל הנכסים, עד שיביא הנכד ראיה שגם הוא יורש.
לפי פרשנות זו, מביא התוספות קושיה מהמשנה במסכת בבא מציעא "שנים אוחזין בטלית": במשנה נפסק שכאשר שני אנשים מתווכחים על טלית, אם אחד טוען שכל הטלית שלו והשני טוען שחציה שלו - נותנים לראשון את חצי הטלית שהשני מודה לו, ואילו בחצי השני עליו הוויכוח - חולקים את שוויה.
כעת מקשה התוספות: הרי לראשון יש בעלות על חצי מהטלית, שהרי השני מודה לו, ואם כן עלינו לפסוק כדין "אין ספק מוציא מידי וודאי" האומר שהראשון הוא מוחזק?
על כך מתרץ התוספות, שדווקא על דיני ירושה נאמר חידוש זה, שכן על פי התורה ליורש יש את כוחותיו של המוריש (הנפטר), וכיון שהמוריש היה מרא קמא על הנכסים, ובעלותו הייתה על כל הנכסים, גם ליורשיו יש את כח זה - כל עוד לא יוכח אחרת.
(אך לא אמון מוחלט אלא אמון מספק).
דיון מעניין בין רב חסדא לתלמידיו התפתח בדין תורה של רב אידי בר אבין.
רב אידי בר אבין, מבחירי תלמידיו, בא לדין תורה לפניו עם אחד מקרוביו.
לרב אידי בר אבין היה סכסוך עם אותו קרוב על דקל שהניח קרוב משותף שלהם.
כל אחד משניהם טען שהוא קרוב יותר הלכתית למת, ומכיוון שכך הוא היורש על פי המשפט העברי.
על פי המשפט העברי, כאשר שני אנשים באים לדין ולאף אחד מהם אין ראיות לצדקת טענותיו, לא מתערב בית הדין במעשה, וכל דאלים גבר - מי שאלים וחזק יותר תופס את החפץ או הקרקע השנויה במחלוקת עד לבירור האמת.
לאחר תקופה מסוימת, רב אידי הביא עדים שהוא יותר קרוב, ולכן העמידו את הקרקע בידו, על פי הכלל אין ספק מוציא מידי וודאי.
במקביל למהדורה המקורית בצ'כית ראו אור גם תרגומים לאנגלית, גרמנית וצרפתית, ובשנת 1963 ראתה אור גם מהדורה עברית, שאת שיריה תרגמה לאה גולדברג.
בספר נחשף הווי החיים בגטו מבעד לעיני הילדים שיצרו את הציורים או את השירים.
רבים מן הילדים שיצירותיהם מופיעות בספר, ואף רבים מכלל תושבי הגטו, נספו בגטו או במחנות ההשמדה, ועל כן הספר מהווה גלעד לזכרם.
"טרזין" (צ'כית: Terezín) או "טרזיינשטט" (גרמנית: Theresienstadt) היא מבצר בצ'כיה, כ-60 ק"מ מצפון לפראג, אשר שימש כגטו ליהודי הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה וליהודי מרכז אירופה ומערבה בזמן הכיבוש הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-24 בנובמבר 1941, הורה ריינהרד היידריך להתחיל בריכוז יהודי צ'כוסלובקיה בטרזיינשטט, ומאותו יום, הגיעו לשם ראשוני משלוחי היהודים.
ביולי 1942 גורשו מטרזיינשטט תושביה הוותיקים, וכך היא הפכה, באופן מעשי, לגטו המיועד ליהודים בלבד.
במהלך כל שנות פעילותו של הגטו, עד למאי 1945, נשלחו אליו כ-160,000 יהודים.
מרביתם נשלחו ברכבות, ומיעוטם הגיעו אליו במהלך צעדות המוות, לקראת תום מלחמת העולם השנייה.
תנאי המחיה בטרזיינשטט היו קשים ביותר.
המקום, שהיה בעבר ביתם של כ-7,000 צ'כים, הכיל בכל זמן נתון כגטו, עשרות אלפי יהודים.
בשיא אכלוסו, בספטמבר 1942, השתכנו בו כ-58,000 יהודים, בתנאי תברואה ירודים ביותר וכשלרשותם מזון מצומצם.
מתוך 160,000 היהודים שהגיעו אל הגטו בכל שנותיו, רק כ-20,000 ניצולים שרדו בו עם תום המלחמה.
מתוך כ-15,000 ילדים יהודים, שהגיעו אל הגטו בכל שנותיו, רק כאלף שרדו.
יש האומדים מספר קטן אף יותר, ומעמידים את מספרם של הילדים הניצולים על כ-150. מובן איפוא, כי רוב אלו שיצירותיהם מופיעות בספר "אין פרפרים פה", לא ניצלו.
בסוף אוקטובר 1944, עם התקרבות הצבא האדום אל הגטו, הופסקו כליל משלוחי היהודים ממנו.
ב-3 במאי 1945, מסרו הנאצים את הגטו לידי הצלב האדום, וחמישה ימים לאחר מכן, ב-8 במאי 1945, שחררוהו חיילי הצבא האדום.
מסיבות תעמולתיות ופוליטיות, תפקד הגטו בתקופות מסוימות, למראית עין, כ"גטו לדוגמה".
דבר זה, יותר מכול, אִפשר לילדי הגטו לצייר את ציוריהם ולכתוב את שיריהם.
בסופו של דבר, נשמר חלק מן הציורים ומן השירים הללו.
לאחר שחרור הגטו במאי 1945, נמצאה בו כמות גדולה של ציורים שציירו הילדים תושבי הגטו.
כמו כן, ברשותה של הגברת אליזה (אלקה) פלאך, אמו של מיכאל פלאך (צ'כית, Michael Flack), מדריך בטרזיינשטט, נמצאו שירים שכתבו ילדי הגטו.
ציורים ושירים אלו, הובאו מאוחר יותר לשמירה בארכיון המוזיאון היהודי הממלכתי של צ'כוסלובקיה, בפראג.
בשנת 1959 נערכה בישראל תערוכה שבה הוצגו ציורים של ילדי הגטו מתוך אוסף זה של המוזיאון.
מלבד הציורים שהוצגו בתערוכה, הוצגו בה גם כמה מן השירים בתרגום לעברית.
"הפרפר" (בצ'כית: Motýl), שהיה אחד מן השירים שהוצגו, כלל לא נכלל באוסף המוזיאון, ואף לא היה שיר שכתב ילד, כי אם שירו של פאוול פרידמן, צעיר בן 21. תרגום השיר כפי שהוצג היה מאת חברו שלמה שמידט.
בתרגום זה נחתם השיר בשורה "אין פרפרים פה בגטו".
לאחר ארבע שנים, בשנת 1963, תיעדו אבא קובנר וחנה וולאווקובה (וולקוב) (Volavková) את התערוכות שנערכו בארץ.
הם בחרו מספר יצירות מתוך המבחר שהוצג בתערוכות, ערכו אותן, והוציאו אותן לאור בצורת ספר בשתי גרסאות, צ'כית ועברית:
חנה וולקוב עבדה על גרסה צ'כית לספר, והוציאה אותה, ללא תרגום השירים, בהוצאת המוזיאון היהודי הממלכתי של צ'כיה בפראג, תחת הכותרת Dětské kresby na zastávce k smrti, Terezín 1942-1944 (ציורי ילדים בתחנה שלפני המוות, טרזין 1942–1944).
אבא קובנר עבד על גרסה עברית לספר, שאת השירים בה תרגמה לאה גולדברג, והוציא אותה בהוצאת מורשת בתל אביב תחת הכותרת "ציורים ושירים של ילדי גיטו טרזינשטדט 1942–1944"; על עטיפת הנייר שלה התנוסס הביטוי "אין פרפרים פה", הלקוח מתרגומו של שלמה שמידט ל"הפרפר".
אף ש"הפרפר" לא נכלל באוספו המקורי של המוזיאון, הוא הופיע בתערוכות, ומִשְׁכָּך הוא הופיע גם בספר שתיעד אותן.
בשנת 1968 החליטה המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית להוציא את הספר בשנית.
עורכי ההוצאה העתיקו את הכתוב בעטיפת הנייר של ההוצאה הראשונה, וקראו לספר "אין פרפרים פה: לקט שירים וציורים של ילדי גיטו טרזינשטדט 1942–1944".
הספר זכה לביקוש רב עם יציאתו לאור.