tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ראשון הסוקרים בסקירה מדעית (יחד עם ולדימיר בוסלוב מהמלח"ם) של כל המערות התלולות שההגעה אליהן התאפשרה רק בגלישה בחבלים או בטיפוס אלפיני של: הר ארבל, הר נתאי, נחל עמוד, סלע עכברה, הר אביתר, נחל דישון, נחל דלתון, נחל אביב, נחל בצת, נחל נמר ומערות נחל כזיב.
במרבית המערות למעט המערות בגליל המערבי, התגלו ממצאים מתקופת המרד הגדול של היהודים ברומאים.
המערות זכו לכינוי מקלטי מצוקים.
גילה, תיעד, חקר ופרסם חלק גדול של עשרות מערכות מסתור שהתגלו מתחת לשרידיהם של יישובים יהודיים בגליל.
מערכות המסתור האלה הניבו מחקר רחב היקף שנמשך עד עצם היום הזה.
חלק גדול של הממצאים שהתגלו בתוך מערכות המסתור מאלה שנחפרו או נסקרו תוארך השימוש בהן במאות הראשונה והשנייה לספה"נ.
שותף לגילויין של מערות נטיפים מרהיבות בגליל ומערות שהתגלו בתוכן ממצאים ארכאולוגיים נדירים, כמו: מערת זרעית, מערת מנות ומערות המפלט בבקעת מירון.
יזם מחקר חדש סביב גילוין של אמות מים ונקבות מים עיליות ותת-קרקעיות בצפת ובסביבתה.
מדובר במחקר ייחודי המשלב מספר תחומי ידע: היסטורי, ספלאולוגי, גאולוגי והידרולוגי וזאת בשילובם של חוקרים נוספים בתחומים אלה (ביחד עם פרופ' עמוס פרומקין מהמכון לחקר מדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית וד"ר מירה מטיוס מהמכון הגאולוגי).
במהלך סקר המערות בנחל נמר בגליל המערבי גילה (יחד עם ולדימיר בוסלוב מהמלח"ם) מערה תלולה במיוחד, בתוכה התגלו אמפורות וכלים נוספים תמימים.
למערה הוצא רישיון חפירה והיא נחפרה יחד עם הארכאולוג ד"ר דני שיאון מרשות העתיקות.
החפירה הארכאולוגית הייתה ייחודית בכך שמערת המקלט קטנה במיוחד, ונמצאת בגובה 40 מ' מעל הקרקע.
במסגרת השתתפות במשלחת של חוקרי מערות ישראליים שיצאה לסקור ולמפות מערות בקייסרי בטורקיה, היה שותף לגילויין שם של מערכות מסתור בדגם המוכר משפלת יהודה ומהגליל.
מקלטי מצוקים ומערכות מסתור בגליל בתקופה הרומית הקדומה, סדרת ספריית הלל בן חיים ללימודי היהדות, הוצאת הקיבוץ המאוחד 2015.
ינון צור (נולד ב-4 ביולי 1965) הוא מלחין ומנצח ישראלי-אמריקאי.
בתחילת דרכו הוא הלחין לסרטים ולסדרות טלוויזיה, ולאחר מכן עבר להלחין פסקולים למשחקי וידאו.
כילד, למד צור לנגן על קרן יער ופסנתר, והחל להלחין בגיל 10. למד לתואר ראשון באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב ושירת בצה"ל 4 שנים.
לאחר שהיגר לארצות הברית ב-1990, למד בבית הספר למוזיקה "דיק גרוב" כשנה, אחר כך למד אצל מלחין המוזיקה לטלוויזיה ג'ק סמאלי וכשנתיים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
צור התחיל את הקריירה שלו בשנת 1994, כשעבד על פסקול לסרטים (כמו "הלוטוס הצהוב").
לאחר מכן עבד בערוץ Fox Family וכתב מוזיקה לסדרות אנימציה לילדים כדוגמת דיג'ימון ופאוור ריינג'רס.
עבור עבודתו על סדרת פאוור ריינג'רס טורבו הוא זכה בפרס Telly.
בעקבות ההצלחה, והרצון באתגר חדש ובמקום בו יעריכו יותר מוזיקה איכותית, עבר צור לעבוד בתעשיית משחקי הווידאו.
משחק הווידאו הראשון שהולחן בידי צור הוא סטאר טרק: אקדמיית הקלינגונים משנת 2000 .
בשנות ה-2000 המשיך לעבוד על כתיבת מוזיקה למשחקי וידאו, כדוגמת Men of Valor משנת 2004, הנסיך הפרסי: שני כיסאות המלכות משנת 2005, קרייסיס משנת 2007, Fallout 3 משנת 2008 ו-Dragon Age: Origins משנת 2009.
היצירות של צור מתמקדות בדרך כלל בהרכבים גדולים של תזמורת סימפונית, מקהלה, ולפעמים תוספת של כלי נגינה אתניים (כמו חליל ערבי ודודוק).
לרוב, שיתופי הפעולה שלו הם עם תזמורת Northwest Sinfonia מהעיר סיאטל שעובדת עם תעשיית הקולנוע, הטלוויזיה ומשחקי הווידאו.
צור מנצח על יצירותיו בעצמו.
בין המלחינים שהשפיעו עליו: סרגיי פרוקופייב, איגור סטרווינסקי, בטהובן, ג'ון ויליאמס, ג'רי גולדסמית' וג'ורג' גרשווין.
לפי עדותו, הלחץ שבכתיבה שכוללת דדליין, מאיץ ותורם את תהליך היצירה.
צור גם משתף פעולה עם אמנים אחרים, כמו להקת פלורנס אנד דה משין לצורך הסאונדטראק של Dragon Age II.
ינון מועלם (נולד ב-1968) הוא מוזיקאי, מלחין וסופר ישראלי.
ינון מועלם נולד בקריית אונו להורים ממוצא עיראקי.
אביו הוא השופט והמוזיקולוג דוד מועלם.
הוא החל את קריירת המוזיקה שלו לאחר שירותו הצבאי.
ב-2002 עזב מועלם את ביתו בשכונת נווה צדק שבתל אביב ועבר לאיסטנבול, שם הקליט את אלבומו הראשון, "Changing Moments", שיצא לאור בשנת 2002. בהמשך הוציא מועלם אלבומים נוספים אשר זכו להצלחה רבה ושבחים רבים בישראל ומחוצה לה, דרך חברות תקליטים בינלאומיות, בהן החברות הגרמניות "גלילאו" ו"Oriente Musik".
אלבומיו שילבו אלמנטים של מוזיקה אתנית, מוזיקת עולם ומוזיקה טורקית, סגנונות עליהם גדל.
ב-2016 הוציא את הספר "איסטנבול - תל אביב" המתאר את מסעו באיסטנבול והמעבר בחזרה לתל אביב.
ב-2018 זכה מועלם בפרס אקו"ם לתמיכה בהפקת אלבום.
ב-2019 הוציא ספר נוסף בשם "עמוק בתוך כינור סדוק", בהוצאת כרמל.
באותה השנה, זכה בפרס אח"י למוזיקה.
יניב אלול (נולד ב-17 בספטמבר 1978) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הבלם.
את רוב הקריירה העביר כשחקן הפועל באר שבע.
אלול התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של הפועל באר שבע.
בעונת רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגר במשחק הליגה נגד מכבי נתניה.
במהלך העונה הושאל לעירוני אופקים וכעבור שנה להפועל דימונה.
בקיץ חזר לבאר שבע, ששיחקה אז בליגה הלאומית.
בסיום העונה העפילה באר שבע לליגת העל.
ב-7 בספטמבר 2001 רשם את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 0-0 נגד מכבי קריית גת.
במחזור הסיום של העונה כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 1–3 נגד מכבי קריית גת.
בקיץ חתם לשנתיים בבני יהודה.
בקיץ חזר אלול לבאר שבע ששיחקה אז בליגה הלאומית ועונה לאחר מכן חזר עמה לליגת העל.
בינואר חתם אלול בהפועל אשקלון, עמה רשם עליית ליגה שלישית בקריירה לאחר שזו סיימה במקום השני בליגה הלאומית ועלתה לליגת העל.
בקיץ חתם אלול במכבי באר שבע, אך פרש מכדורגל עקב פציעה בברך שהתרחשה במשחק אימון בלוד עוד בטרם החלה העונה.
ינון מגל ובן כספית היא תוכנית אקטואליה פובליציסטית יומית בהגשתם של ינון מגל ובן כספית המשודרת ברדיו 103fm בימים שני-רביעי בין השעות 9:00 עד 11:00. התוכנית עוסקת בענייני אקטואליה, פוליטיקה, כלכלה, ביטחון, חברה וספורט.
התוכנית מופרדת לשני חלקים שמשך כל אחד מהם הוא שעה.
כל שעה מבין השתיים נפתחת בדיון שנוטה להתגלגל עד מהרה לוויכוח לוהט בין צמד המגישים, ומגיע לפעמים לכדי התערבות של עורך התוכנית, ולאחר מכן נערכים ראיונות טלפוניים קצרים עם אישים ודמויות הנוגעים לענייני היום.
התוכנית עלתה ב-2 בספטמבר 2019, לאחר שהמגיש הקודם לצידו של ינון מגל, רון קופמן, הושעה והחליט שלא להמשיך בהגשת התוכנית.
קודם לכן, הוגשה התוכנית על ידי ינון מגל וענת דוידוב.
במשך השנים התגלעו במהלך התוכנית ויכוחים חריגים רבים שהפכו לוויכוחים אישיים בטונים גבוהים, והסתיימו בעזיבת אחד מהמגישים את האולפן, ולעיתים בהפסקת ההגשה הזוגית למשך מספר ימים או יותר מכך.
בספטמבר 2019 כספית אף השליך את האוזניות שלו על השולחן בזעם.
בימים אלו, חיים לוינסון, יריב אופנהיימר, דוד ורטהיים או רויטל סויד החליפו לרוב את כספית.
ביוני 2023 נטש כספית את השידור למשך שבוע לאחר שמגל נכנס לדבריו שוב ושוב.
אחרי שחזר, שוב התגלעו ויכוחים ביניהם בעניין זה, וכספית עזב למשך תקופה ארוכה יותר והציב תנאים לחזרתו.
גם בחודשיים בהם החליף חיים לוינסון את כספית התגלעו בינו לבין מגל ויכוחים קשים שהידרדרו לפסים אישיים.
בסוף אוגוסט 2023 כספית שב לתוכנית לאחר שהושג הסכם בינו לבין מגל בנוגע לזמן השידור של כל אחד מהם.
מאז התוכנית משודרת בימים שני עד רביעי בלבד.
בתחילת מלחמת חרבות ברזל לא שידרו השניים יחדיו.
במהלך תוכנית ששודרה ב-9 באוקטובר 2023, יומיים בלבד לאחר טבח שבעה באוקטובר, התגלע ויכוח אמוציונלי בין מגל לחיים לוינסון שהגיש איתו את התוכנית.
בשיאו, קם מגל מכיסאו והעיף ללוינסון את האוזניות.
לוינסון יצא, ולאחר שמנכ"ל התחנה הודיע לו כי למחרת לא ישדר עם מגל פרסם כי הוא מתפטר מהתחנה.
בהמשך החל מגל לשדר בימים ראשון, שלישי וחמישי לצד מגישים שונים (בהם אמיר אביבי, יוסי יהושוע ויצחק בריק) וכספית בימים שני ורביעי, לצד מגישים אחרים (בהם אבי יששכרוף, יזהר שי ואיילת שקד).
לאחר כחודשיים, בן וינון שבו להגיש יחד בימים שני עד רביעי.
בימים בהם אחד מהמגישים אינו נוכח, נכנסים מגישים מחליפים כגון אלי אוחנה (המחליף את מגל) או חיים לוינסון (המחליף את כספית).
התוכנית נחשבת לפופולרית במיוחד ואף זכתה בתואר התוכנית הנשמעת ביותר בקרב כלל תחנת הרדיו 103fm.
ביולי 2021 פורסם כי רק ברבעון השני של שנת 2021 זכתה התוכנית ל-5 מיליון האזנות באמצעי הדיגיטל.
בדצמבר 2022 פורסם כי בחציון השני של 2022 נתוני ההאזנה בדיגיטל זינקו ליותר מ-61 מיליון.
בעקבות הצלחת התוכנית והשפעתה, זכו בן וינון למספר מערכונים המדמים את הדינמיקה ביניהם בתוכנית הסאטירה הפופולרית ארץ נהדרת, בהם גולמו על ידי השחקנים ערן זרחוביץ' ושרון טייכר.
יֵנְטָאי (בסינית מפושטת: 烟台; בסינית מסורתית: 煙臺 או 煙台; בפין-יין: Yāntái; מילולית: "מגדל עשן"; מכונה גם גְ'ה-פוּ (芝罘) או צְ'פוּ) היא נציבות עירונית ועיר נמל במחוז שאנדונג שבמזרח הרפובליקה העממית של סין.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-7.1 מיליון תושבים, מתוכם כ-3.19 מיליון בחמשת הרבעים.
הנציבות העירונית ינטאי משתרעת על פני 14,123 ב שבצפון-מזרח מחוז שאנדונג וגובלת בתת-המחוז העירוני צִ'ינְגְדָאוֹ מדרום-מערב ובנציבות העירונית וֵייהָאי ממזרח.
היא חולקת גם גבול קטן עם הנציבות העירונית ממערב.
העיר שוכנת על החוף הדרומי של מצר בוהאי עם גישה הן לים בוהאי (דרך מפרץ לאיג'ואו ומצר בוהאי) והן לים הצהוב (הן מצפון והן מדרום לחצי האי שאנדונג) ומרוחקת כ-400 ק"מ מצפון-מזרח לבירת המחוז ג'ינאן.
קו החוף הכולל של הנציבות הוא 909 קילומטרים.
הנציבות העירונית ינטאי מחולקת לחמישה רבעים ושש נפות עירוניות:
ינון קרייז (נולד ב-1965) הוא איש עסקים ישראלי-אמריקאי המכהן כמנכ"ל חברת הצעצועים האמריקאית מאטל.
הוא כיהן כמנכ"ל פוקס קידס אירופה בשנים 1997–2002, מנכ"ל חברת ההפקות הטלוויזיה והדיגיטל אנדמול בין השנים 2008–2011, ומנכ"ל רשת הדיגיטל של דיסני בין השנים 2012–2016.
קרייז נולד וגדל בישראל, קיבל תואר ראשון בכלכלה וניהול מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1991, ולאחר מכן עבר ללוס אנג'לס ולמד בבית הספר לניהול של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
בזמן לימודיו פגש את איל התקשורת חיים סבן אליו הצטרף לעסקיו כעובד בכיר ואחר כך היה שותף לעסקי המדיה שלו.
ב-1996 עבר קרייז ללונדון להשיק את פעילות רשת הטלוויזיה לילדים "פוקס קידס" באירופה, מיזם משותף שהקים סבן יחד עם איל התקשורת רופרט מרדוק.
בין השנים 1997–2002 שימש כמנכ"ל "פוקס קידס אירופה".
במהלך כהונתו הפך פוקס קידס לאחד מערוצי הטלוויזיה בתשלום הגדולים באירופה ובמזרח התיכון, ושידר ב-56 מדינות ב-17 שפות.
בסוף 1999 הונפקו מניות החברה בבורסת אמסטרדם לפי שווי שוק של 1.7 מיליארד דולר.
ב-2001 חברת וולט דיסני רכשה את חברת האם של "פוקס קידס אירופה", "פוקס פמילי", מידי סבן ומרדוק תמורת 2.9 מיליארד דולר במזומן.
בנובמבר 2002 פרש ינון מ"פוקס קידס" לפתח עסקים פרטיים בתחום המדיה.
בשנת 2003 היה שותף בקבוצת משקיעים, שהוביל חיים סבן, לרכישת חברת הטלוויזיה הגרמנית פרוזיבן, המפעילה ארבעה ערוצים ומחזיקה בבעלות על ספריית סרטים.
קרייז אף היה חבר דירקטוריון החברה למשך מספר חודשים.
החברה נרכשה לפי שווי שוק של 1.5 מיליארד ונמכרה בסוף 2006 לפי שווי של 7.9 מיליארד.
באוקטובר 2004 היה שותת עם סבן ברכישת 22% ממניות זכיינית ערוץ 2 שידורי קשת.
בין השנים 2005–2007 היה קרייז היה שותף בסניף האירופי של קרן הון הסיכון בנצ'מרק קפיטל.
בין השנים 2008–2011 שימש קרייז כמנכ"ל חברת הטלוויזיה וההפקה הבין-לאומית "אנדמול" בהולנד.
"אנדמול" יצרה את פורמט הטלוויזיה "האח הגדול" שזכה להצלחה ברחבי העולם.
קרייז יזם הפקה של גרסה ישראלית בשיתוף "שידורי קשת".
בפברואר 2010 רכש קרייז באופן אישי 50% מחברת ההפקה של "האח הגדול" בישראל, "קופרמן הפקות" בבעלות המפיק אלעד קופרמן.
ביוני 2011 התפטר קרייז מראשות אנדמול לאחר שצברה חוב של כ-3 מיליארד דולר ולא הצליחה לשחזר את ההצלחה של "האח הגדול".
באוגוסט 2012 השקיע קרייז בחברת "מייקר סטודיוז" (Maker Studios), חברת תוכן דיגיטלית שהייתה ממפיקות ויצרניות התוכן הגדולות ביוטיוב.
בדצמבר 2012 תאגיד טיים וורנר רכש 25% ממניות החברה תמורת 36 מיליון דולר, ובמאי 2013 מונה קרייז למנכ"ל החברה.
במרץ 2014 רכשה חברת וולט דיסני את "מייקר סטודיוז" ושמה שונה לרשת הדיגיטל של דיסני .
קרייז המשיך לכהן כמנכ"ל החברה עד 2016.
ביוני 2017 קרייז הצטרף לדירקטוריון חברת הצעצועים מאטל, בפברואר 2018 הוא מונה ליו"ר הדירקטוריון.
וחודשיים אחר כך מונה למנכ"ל.
בין השאר כמנכ"ל יזם את הפקת הסרט "ברבי" שגרף כ-1.5 מילארד דולר בקופות.
באפריל 2019 פורסם כי לפי נתונים שדיווחה החברה ל-SEC ששכרו של קרייז הסתכם ב-18.7 מיליון דולר בשנה, פי 3,408 מהשכר החציוני של עובדי החברה, כלומר קרייז נדרש לעבוד 36 דקות בלבד כדי להרוויח סכום שמשתווה לשכר השנתי של עובד מהשורה.
ב-18 באפריל 2024 נבחר ינון קרייז לאחד מ-100 המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים.
קרייז הוא נשוי לענת פבריקנט ולהם ארבעה ילדים.
היה בעבר במערכת יחסים עם השחקנית מיכל ינאי.
יניב בן ישי (נולד ב-21 בספטמבר 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
בן ישי התחיל את הקריירה שלו בהפועל אשדוד והצטרף לקבוצה הבוגרת בגיל 19. בשנת התאחד המועדון עם מכבי עירוני אשדוד למ.ס.
אשדוד ובן ישי היה השחקן היחיד שהצטרף מהפועל לקבוצה המאוחדת.
ב-7 באפריל 2000 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 3-1 למכבי נתניה.
בעונת 2001/2002 הפך לשוער הראשון של הקבוצה, אך כעבור שנתיים חזר לספסל ושימש כשוער שני.
ב-27 בינואר 2008 הושאל להפועל בני לוד מהליגה הלאומית עד לסיום העונה.
בקיץ הושאל לסקציה נס ציונה עד לסיום העונה עמה היה שותף לעליה לליגה הלאומית.
בהמשך הקריירה שיחק במכבי עירוני קריית מלאכי, מכבי יבנה, הפועל מרמורק, הפועל אזור ואף חזר לקדנציה שנייה סקציה נס ציונה.
ב-17 ביולי 2015 חזר להפועל אשדוד שהוקמה לאחר 16 שנה והיה השחקן הראשון ששיחק בקבוצה בשני גלגוליה.
כעבור שנה חתם בבני יפו ואת הקריירה סיים בהפועל בני אשדוד.
יניב היא קומדיית מצבים ישראלית.
הסדרה שודרה בערוץ רשת 13 ונוצרה על ידי אבי בלקין וליאת שביט.
הסדרה עוסקת בגבר בן 43 בשם יניב שעבר תאונה ופותח מסעדה ביתית וגורם לכאוס במשפחתו.
יניב אלג'ם (חנן סביון) הוא טבח צבאי שנפצע בעת מילוי תפקידו ויוצא לחודשיים של גימלים.
אשתו אפרת (שני קליין), עושה את טעות חייה ורושמת אותו לאודישן למשחקי השף.
יניב לא עובר את האודישן, אבל כשהשף אסף גרניט אומר לו: "אל תפסיק לבשל", הוא מחליט לפתוח מסעדה בתוך בית המשפחה שלו בנתניה.
ומסתבר שחלום חייו של אסף, הוא סיוט חייהם של בני משפחתו שצריכים עכשיו לחיות עם אנשים זרים שמגיעים למסעדה אצלם בסלון.
יניב אלג'ם (חנן סביון): אדם שמחליט להגשים את חלומו לפתוח מסעדה בביתו.
אפרת אלג'ם (שני קליין): אשתו של יניב.
לא מתרגשת מהרעיון של פתיחת מסעדה בבית.
אסתר אלג'ם (תיקי דיין): אמם של יניב ודבי.
דבי אלג'ם (אורנה בנאי): אחותו של יניב ובתה של אסתר.
רווקה בת 45 שתמיד חיה בצל של אחיה ושום דבר שהיא עושה הוא לא מספיק טוב עבור אימה.
עמית אלג'ם (אמה אלפי): בתם בת ה-20 של יניב ואפרת, ואחותם של מתן וגיא.
מתקשה עם ההמולה שנוצרה בבית עם פתיחת המסעדה.
מתן אלג'ם (אמיר בנאי): בנם בן ה-17 של יניב ואפרת, ואחיהם של עמית וגיא.
עושה בושות אל מול אורחי המסעדה.
גיא אלג'ם (שרון ברק): בנם בן ה-10 של יניב ואפרת, ואחיהם של עמית ומתן.
רפי ביסה (אלברט אילוז): בן דודה של אסתר.
בביקורת שפורסמה ב-"Tvbee" על ידי רועי אבן, הסדרה זכתה לביקורת על היעדר עלילה קוהרנטית, עם סצנות המתמקדות בסכסוכי שכנים, אחים ואמהות.
המבקר תיאר את "יניב" כסדרת ילדים המשודרת בערוץ הלא נכון, עם התפתחויות ודמויות קלישאתיות.
בנוסף, ציינו כי למרות נוכחותן של שחקניות ותיקות כמו תיקי דיין ואורנה בנאי, הסדרה לא מצליחה לספק רגעים משמעותיים או הומוריסטיים.
"יניב" מושווית לא לטובה לסדרות מצליחות אחרות כמו "שנות ה-80" ו"נבסו", שחסרות אותה משיכה ומעורבות קהל.
הסדרה השוותה ל"השגרירות", עוד קומדיה לא מוצלחת באותה הרשת, מה שמעיד על חוסר השקעה בכתיבה ובהפקה.
תפקיד האורח של גילה אלמגור בפרק הבכורה מוזכר כנקודת שיא, אך משתמע שהסדרה עשויה שלא לזכות להצלחה משמעותית.
בביקורת שפורסמה באתר "ynet" על ידי סמדר שילוני, הסדרה זכתה לביקורת על חוסר מקוריות ודמיון לקומדיות מיושנות משנות ה-80. למרות צוות שחקנים מבטיח הכולל את גילה אלמגור ואורנה בנאי, הסיטקום לא מצליח לספק עלילות ודמויות מרתקות.
הסיטקום מתואר כחסר עומק בדמויותיו ונשען על בדיחות עייפות.
בנוסף צוין כי הפרק הראשון של "יניב" שודר בין שני חלקים של פרק של "האח הגדול", מה שהוביל לתסכול בקרב הצופים.
הסדרה כוללת דמויות חד־ממדיות וקווי עלילה צפויים, עם מעט קשר בין הנושא הקולינרי לסיפור הכולל.
סצנות המערבות את הדינמיקה המשפחתית של יניב, במיוחד עם אחותו דבי ואמו אסתר, זוכות לביקורת על כך שהן עצובות יותר מאשר מצחיקות.
בביקורת שפורסמה באתר "Time Out תל אביב" על ידי נעמה רק, נכתב כי למרות הקאסט המבטיח, "יניב" זוכה לביקורת על כך שהוא דומה לחיקוי של סיטקומים אחרים, עם דמות ראשית שנראית משנית וחוסר מקוריות בדינמיקה הקומית שלו.
גילה אלמגור מודגשת כשחקנית בולטת בפרק הבכורה של הסדרה.
הטון הקומי של "יניב" מתואר כמזכיר סיטקומים נשכחים משנות ה-80, חסרי מקוריות וליטוש.
יָנטָא הוא כפר לבנוני בנפת רשאיא, מחוז אל-בקאע, כשני ק"מ מגבול סוריה.
הכפר שוכן בגובה 1,540 מטר מעל פני הים.
בשנת 2017 היו בכפר 2,141 מבוגרים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני.
ליד הכפר (בסמוך למעיין יש חורבות של מקדש רומי מהמאה השנייה.
על פי הערכת החוקרים, נבנה במקום שבו עמד מקדש קדום יותר וסביבו שרידי מגורים וקברים עתיקים.
הכניסה למבנה פונה מזרחה, קירות ה"טמנוס" ( האזור המקודש) מוגדרים בצורה ברורה בצפון ובדרום.
על הצוק ממזרח יש שרידי נקרופוליס.
בינטא, כמו במקומו רבים אחרים, ישנו מקאם דרוזי לאליהו הנביא (مقام النبي إيليا), הנקרא גם: אל-ח'דר, אבו אברהים (الخضر أبو إبراهيم).
באפריל 2024, במסגרת מלחמת חרבות ברזל, תקף צה"ל עמדות של חזבאללה בסמיכות לכפר.
ינז'יך סטאנק (בצ'כית: Jindřich Staněk; נולד ב-27 באפריל 1996) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת השוער בסלביה פראג מליגת העל הצ'כית ובנבחרת צ'כיה.
סטאנק החל את דרכו בספרטה פראג.
ב-31 בינואר 2014 הצטרף לאברטון מהפרמייר ליג בחוזה ל-2.5 שנים.
ב-29 בספטמבר 2015 הושאל להייד יונייטד מהנורת'רן פרמייר ליג לחודש אחד, במדיה ערך חמש הופעות.
ב-ספטמבר 2016 חזר לצ'כיה וחתם בדינמו צ'סקה בודייוביצה מליגת המשנה הצ'כית, וממנה הושאל לטז'ביץ' ב-2017. את הופעת הבכורה שלו בליגת המשנה הצ'כית ערך ב-24 בספטמבר 2017 מול באניק סוקולוב.
ב-ינואר 2020 הושאל לוויקטוריה פלזן מליגת העל הצ'כית.
ב-3 בינואר 2021 חתם במועדון באופן קבוע.
ב-5 בינואר 2024 חתם סטאנק בסלביה פראג מליגת העל הצ'כית עד 2027, במסגרת עסקת חליפין עם הקשרים לוקאש צ'רב ומטאיי ולנטה שעברו לויקטוריה פלזן.
סטאנק ייצג את צ'כיה בכל נבחרות הנוער, מנבחרת עד גיל 16 ועד נבחרת עד גיל 21.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה הבוגרת ערך ב-5 בספטמבר 2021, בהפסד 3–0 לבלגיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. הוא נכנס כמחליף בדקה ה-12 במקומו של תומאש ואצליק הפצוע.
סטאנק נכלל בסגל נבחרת צ'כיה ליורו 2024.
מחוץ לכדורגל, סטאנק יוצר שירי ראפ תחת שם הבמה **Ejaytime**.
ינון שלום יתח (נולד ב-25 באוקטובר 2000) הוא עיתונאי ישראלי.
כתב לענייני צבא וביטחון בערוץ "i24NEWS".
נולד וגדל במושב נס הרים.
את הקריירה העיתונאית החל ככתב צבאי בדובר צה"ל לענייני יהודה ושומרון ומודיעין, וניהל את הרשתות החברתיות של צה"ל בעברית.
ככתב הכלכלי והכתב לענייני ירושלים.
באפריל 2024, הודיע על עזיבת וואלה לטובת הצטרפות לערוץ החדשות של i24NEWS בעברית.
שם יסקר את גזרת ירושלים וכן ישמש כתב שטחים והתיישבות בערוץ החדש.
ביולי 2024, פורסם כי שלום יתח מצטרף לדסק הצבאי של i24NEWS ככתב לענייני צבא וביטחון.
ינון צפריר (נולד בשנת 1968) הוא שחקן, במאי תיאטרון, מחזאי ומורה למשחק ישראלי.
צפריר הוא המייסד והמנהל האמנותי של קבוצת תיאטרון אורתו-דה, המתמחה בתיאטרון רחוב ובמיצגים חזותיים בינלאומיים.
צפריר הוא בוגר בית הספר הגבוה לאמנות הבמה בית צבי, מחזור ל"א.
החל את דרכו המקצועית במסלול המרוכז לאומנויות במה ומסך – משחק, הנחיה ובימוי, ב"תיאטרון החדר" בתל אביב, בהנחייתו של אמיר אוריין (מחזור 24).
שיטת הלימוד בתיאטרון החדר, המכונה "המעגל הפתוח", השפיעה רבות על תפיסתו האמנותית ועל יצירתו בהמשך דרכו.
כמו כן, בוגר קורס מורחב של משחק מול מצלמה – רות דייכס.
בשנת 1996 ייסד צפריר את קבוצת התיאטרון "אורתו-דה" (Orto-Da), יחד עם השחקן אבי גיבסון בר-אל ויפעת זנדני צפריר.
הקבוצה הוקמה מתוך שאיפה ליצור שפת תיאטרון ויזואלית ייחודית, המשלבת בין פנטומימה, תיאטרון רחוב וליצנות.
במסגרת עבודתו בקבוצה, צפריר יצר, ביים והשתתף במגוון רחב של הפקות שזכו להכרה בינלאומית.
אחת היצירות הבולטות ביותר שלו היא המופע "אבנים" ("Stones"), אשר עלה לראשונה בשנת 2005. המופע, שעסק בהנצחת השואה מנקודת מבט לא קונבנציונלית דרך פסלים שמתעוררים לחיים, זכה להצלחה רבה והוצג ברחבי העולם.
על יצירה זו זכה צפריר בפרס התיאטרון הישראלי פרינג' ("פרס קיפוד הזהב") להצגה הטובה ביותר בשנת 2007, וכן בפרסים בינלאומיים בגרמניה, ספרד וסין.
בנוסף לעבודתו בתיאטרון, השתתף צפריר כשחקן במספר הפקות טלוויזיה וקולנוע, וכן עוסק בהוראת התיאטרון והעברת כיתות אמן בפסטיבלים בינלאומיים.
המופע "מטרבין", מופע ללא מילים, שאותו יצרו ינון צפריר ויפעת זנדני צפריר, מבוסס על הכפלת דמותו של רבין באמצעות מסכות דו־ממדיות של דיוקנו ובציור מטרה המוצמדת לגב.
המופע בחיתוליו היה מורכב משחקנים ולא-שחקנים, כולם מתנדבים שביקשו להביע את הזעזוע ממעשה רצח רבין ומתרבות הפולחן שנלוותה אליו.
המופע הוצג בכיכר רבין, כתהלוכה נעה בתוך קהל גדול שהגיע לעצרות ולהפגנות והוא היה אקט ויזואלי-תיאטרלי שעורר שיח סוער של הצופים מכל קצוות הקשת הפוליטית, תגובות רגשיות, שאלות שנזרקו לאוויר ואחריהן ניסיונות לתת להן תשובות.
תיאטרון "אורתו-דה" הציג את עבודתו "מטרבין" בפסטיבל עכו בשנת 1999, שם זכה בפרס "המופע הטוב ביותר".
הוא נבחר לייצג את ישראל, בתמיכת האגף לקשרי תרבות ומדע (קשתו"ם) של משרד החוץ, בפסטיבלים אחדים בחו"ל.
ביולי 2000 הוזמן המופע "מטרבין" לפסטיבל Chalon dans la rue בצרפת, שם זכה לביקורות נלהבות, ולאחריו הוזמן לפסטיבלים נוספים באירופה: Varazdin בקרואטיה 2002 ו-Ptuj בסלובניה 2004 בתמיכת משרד החוץ הישראלי.
"אבנים" הוא מופע פיזי ויזואלי סוריאליסטי, המלווה את מורדי הגטו דרך סיוטי העבר אל חלומות העתיד.
צפריר יצר וביים את המופע.
היצירה נוצרה בהשראת פסלו של נתן רפופורט (1911–1987).
לאחר מפלת גרמניה במלחמת העולם השנייה, נותרו האבנים מיותמות.
בשנת 1946 יצק נתן רפופורט, את אנדרטת הברונזה לזכר מרד גטו ורשה.
הוא חיפש אבן שתתאים להקמת הפסל.
לאחר חיפושים רבים נמצאו אבני הגרניט, ממתינות חצובות בשוודיה.
אותן אבנים שיועדו לפאר את ניצחון הרייך, מנציחות כעת את שואת יהודי אירופה.
המופע "אבנים" נולד מתוך ההצגה "פרטי-זן".
המופע, האורך כ-17 דקות הוצג בפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון רחוב 2005 בת-ים ואחר-כך בפסטיבלים נוספים בישראל: פסטיבל עכו 2005, סתיו תיאטרוני בסוזן דלל וחנוכת יוצרים בכיכר דיזנגוף.
פרזנטציה ראשונה בת 45 דקות של המופע תחת השם "אבנים" התקיימה בפסטיבל אביב ישראלי בתיאטרון הסמטה, במאי 2006.
בשנת 2007 זכה המופע "אבנים" בשלושה פרסים בינלאומיים:
בספרד: שני פרסים - פרס "בחירת הקהל" ופרס הוועדה האמנותית ב-Ciudad Rodrigo בשנת 2007
בגרמניה (במדינת ווסטפליה): אחד מעשרת המופעים הטובים בעולם
בשנת 2008 זכה המופע בשני פרסים נוספים:
פרס "שלמות ביצירה" בפסטיבל PUF פולה, קרואטיה 2008
פרס "קיפוד הזהב" בשנת 2008 על עיצוב התפאורה
בשנת 2009 הוצג המופע בפסטיבל אביניון בצרפת.
מתוך כ-900 הצגות, נבחר המופע לאחת משלוש ההצגות המובילות.
חלקה הראשון של היצירה, "פרטי-זן", זכה בפרס המופע הטוב ביותר בפסטיבל בת-ים הבינלאומי לתיאטרון רחוב 2005.
בשנת 2015 יצרו הבמאי תור בן מיור והמפיקה סיגל לנדסברג, את הסרט הדוקומנטרי "בשוליים" ביוזמת ד"ר עירית פוגל, מנהלת המחלקה לתיאטרון ופרינג' ובתמיכת משרד התרבות.
הסרט המתעד את תהליכי יצירת ההצגה "אבנים" וחלק ממסעותיה בעולם.
הסרט זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל " "אפוס" לסרטי אמנות וייצג את ישראל בפסטיבלי סרטים בעולם.
מעפילים – בימוי וכתיבה (פסטיבל עכו, 1997)
Meta-Rabin – מופע רחוב מקורי ללא מילים בבימויו של ינון צפריר, זוכה פרס ראשון בפסטיבל עכו 1999. המופע השתתף גם בפסטיבל שאלון-סור-סון בצרפת.
– מופע בבימוי משותף של ינון צפריר ואבי גיבסון בר-אל.
רעיון לעיבוד: ינון צפריר (פסטיבל עכו 2002)
טרמינל 1 – כתיבה משותפת עם יפעת זנדני צפריר בבימויו של ינון צפריר יחד עם דניאל זעפרני.
ניהול אמנותי פסטיבלים ישראלים בינלאומיים
פסטיבל עכו מתחם הרחוב הבינלאומי 2007,2009.
פסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים, מתחם הרחוב הבינלאומי:2013-2025
פסטיבל "קצת אחרת" בשיתוף תיאטרון בית ליסין: 2018.
תיאטרון "הבימה": הדיבוק, החייל האמיץ שוויק.
"מיומנה" – "אדרבא", המופע לילדים
תיאטרון גשר -"מטרבין"-פרס ראשון עכו 99
תיאטרון הסימטה – העליונים, "אם פוטנציה", אשתי הנצחית לשעבר.
תיאטרון הספרייה – משחקי מלחמה.
"פופטו" – פסטיבל הבינלאומי להצגות ילדים, חיפה,
"מרק עוף" – קבוצת אורתו-דה
1999 – פרס המופע הטוב ביותר בפסטיבל עכו להצגה מטרבין.
ההצגה נבחרה לייצג את ישראל בתמיכת משרד החוץ בפסטיבלים:
:2002 Varazdin, קרואטיהPtuj 2004, סלובניה.
2000 – המופע פרטיזן; זוכה בפרס המופע הטוב ביותר של פסטיבל בת ים הבינלאומי לתיאטרון רחוב.
2006 – הכתרת ההצגה אבנים לאחד מעשרת המופעים הטובים בעולם בפסטיבל ווטספליה, גרמניה.
2007 – פרס בחירת הוועדה האמנותית בפסטיבל Ciudad Rodrigo ספרד להצגה אבנים,
2008 – פרס על שלמות ביצירה בפסטיבל ,PUF פולה קרואטיה על ההצגה אבנים
2009 – פרס קיפוד הזהב על עיצוב התפאורה על ההצגה אבנים.
2010 – פרסים להצגה אבנים; בתחרות של ארגון אסיטז:
זוכת פרס ההצגה הבין תחומית של השנה.
זוכת פרס על הכוריאוגרפיה הטובה ביותר.
זוכת פרס על עיצוב אביזרים.
זוכת פרס על התאורה הטובה ביותר.
2015 – פרס קיפוד הזהב על עיבוד הצגת המשרתים
2016 – פרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל לסרטי אמנות עבור הסרט בשוליים, המתעד את תהליכי היצירה ומסעותיה של קבוצת אורתו-דה.
2017 – פרס קיפוד הזהב עבור עיצוב התאורה על ההצגה אי שפיות
2021 – פרס על הצגת הביכורים הטובה ביותר של השנה להצגה: שתי חברות וסוס אחד
2024 – פרס ההצגה הטובה ביותר – המתחם הבינלאומי של פסטיבל חיפה להצגות ילדים: ספיקלס
צפריר היה נשוי ליוצרת ולשחקנית יפעת זנדני צפריר, שותפתו לייסוד וניהול קבוצת אורתו-דה.
האב של טוהר צפריר, שחקנית ישראלית בוגרת הסטודיו של ניסן נתיב.
יניב קטן (נולד ב-27 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר ואיש תקשורת ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ והקשר ההתקפי, היה קפטן קבוצת מכבי חיפה ושחקן נבחרת ישראל.
למעט תקופה קצרה לווסטהאם יונייטד האנגלית, שיחק קטן כל הקריירה שלו במכבי חיפה, במדיה רשם 466 הופעות בליגה ו-631 הופעות בכל המסגרות בהן כבש 113 שערים, ועמה זכה ב-7 אליפויות ו-2 גביעי טוטו.
קטן החל את דרכו במכבי חיפה בגיל 9 ובמשך השנים היה שחקן מוביל בקבוצות הנוער והנערים של המועדון.
הוא שיחק כחלוץ והבקיע שערים רבים.
בעונת 1998/1999, במסגרת משחקי גביע אירופה למחזיקות גביע בהם השתתפה מכבי חיפה, הצטיין קטן ברוב המשחקים, ואף בישל את השער השני נגד פריז סן-ז'רמן, שהעלה את הקבוצה לשמינית גמר הטורניר.
בקיץ 1998 ביקשה אנדרלכט להחתים אותו, אך הוא ומשפחתו סירבו.
כבר בגיל 19 הצטרף לנבחרת ישראל הבוגרת, באימונו של ריצ'רד נילסן הדני.
בתקופת אברהם גרנט ויצחק שום מצא קטן מקום קבע בהרכב הפותח של מכבי חיפה וביסס לעצמו מעמד של אחת ההבטחות הגדולות בליגה כחלוץ חזק, מהיר, בעל כושר כדרור מצוין ויכולות מסירה והגבהה.
בעונת 2002/2003 שיחק קטן יחד עם מכבי חיפה בליגת האלופות.
בעונת 2004/2005, תחת הדרכתו של רוני לוי, היה קטן למבשל המצטיין בליגה עם 14 בישולים, לאלה הוסיף 8 שערים, ועזר לחיפה לזכות באליפות.
עם פתיחת עונת 2005/2006 היה אחד הגורמים המרכזיים לפתיחה המוצלחת של הקבוצה, עם 5 שערים ו-4 בישולים בסיבוב הראשון.
בעקבות כך גיששו אחריו קבוצות רבות מהפרמייר ליג, וב-19 בדצמבר 2005 חתם בווסטהאם יונייטד לשלוש שנים וחצי, שם שיתף פעולה עם יוסי בניון.
את הופעת הבכורה שלו במדי וסטהאם ערך במשחק מול אסטון וילה שבו נכנס כמחליף של בובי זאמורה.
עד לסיום אותה עונה, זכה לדקות משחק מעטות מאוד: שמונה הופעות, מהן שש כמחליף, ולא כבש שערים.
כיוון שאלן פארדיו, מאמן הקבוצה, הודיע לו כי אינו נמצא בתוכניותיו לעונה הבאה, קטן חזר למכבי חיפה.
חזרה לחיפה והפיכה למנהיג הקבוצה
לאחר שחזר החל קטן לשמש כקפטן הקבוצה ובמגרש הפך לפליימייקר ("עושה משחק") יותר מאשר קיצוני או חלוץ 9 קלאסי.
במחזור הפתיחה של עונת 2008/2009, עת ערך את ההופעה ה-400 במדי מכבי חיפה, הבקיע קטן צמד לרשתה של מ.ס.
שני מחזורים לסיום אותה עונה, במשחק מול הפועל תל אביב שנאבקה עם מכבי חיפה על האליפות, הצטיין קטן, כבש שער שהעניק לקבוצתו ניצחון 1–0 ופער של חמש נקודות בראש הטבלה, ואף זכה לציון הנדיר 10 במעריב.
הוא הוביל את קבוצתו לזכייה באליפות כשלזכותו שישה שערים ותשעה בישולים, ואף מוקם שני בדירוג הבישולים של הליגה.
בפתיחת עונת 2009/2010 העפיל קטן עם מכבי חיפה, בפעם השנייה בקריירה שלו והשנייה בתולדות המועדון, לשלב הבתים של ליגת האלופות, תוך שכבש מספר שערים חשובים והיה למנהיג הקבוצה במשחקי המוקדמות המכריעים.
באותה עונה הובילה חיפה את הליגה במשך רוב העונה, אך עקב הנהגת שיטת הקיזוז קוצץ מספר הנקודות שצברה בחצי ולבסוף הפסידה את האליפות להפועל תל אביב במחזור האחרון.
ב-5 במאי 2010 הודיע קטן על פרישה מהנבחרת אחרי 31 הופעות עקב בעיות בגבו, לטענתו הגיע למסקנה שלא יוכל להמשיך במשימות בקבוצה ובנבחרת עקב סיכון למצב בריאותו.
בעונת 2010/2011 הצליחה חיפה להשיב את תואר האליפות ובמהלך החגיגות הזמין קטן את אריק בנדו להניף איתו את צלחת האליפות, מה שעורר כעס אצל שוער הקבוצה וקפטן המשנה ניר דוידוביץ'.
האחרון תקף את קטן בריאיון למעריב, אולם מאוחר יותר התנצל בפני המועדון, ומספר חודשים לאחר מכן יזם קטן סולחה בין השניים.
בסיום העונה הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה להפועל תל אביב.
ב-24 בספטמבר 2011 כבש קטן את שערו ה-100 במדי מכבי חיפה בכל המסגרות בניצחון על הפועל רמת השרון.
בעונת 2011/2012 הגיע עם הקבוצה שוב לגמר הגביע, אך שם הפסידה להפועל תל אביב בפעם השנייה ברציפות.
לקראת עונת 2012/2013 מונה ראובן עטר למאמן מכבי חיפה, ולאחר שהקבוצה נקלעה לתחתית הטבלה כבר בפתיחת העונה, הודיע עטר על הדחתו של קטן מסגל הקבוצה וכי אף יעזוב את הקבוצה בחלון ההעברות.
אולם, לאחר שפוטר עטר ותחתיו מונה אריק בנדו, שב קטן להרכב ולתפקיד קפטן הקבוצה.
ב-23 ביולי 2013 האריך קטן את חוזהו במכבי חיפה ל-3 שנים נוספות.
במחזור הראשון של עונת 2013/2014 מול עירוני קריית שמונה רשם את הופעתו ה-600 במדי מכבי חיפה בכל המסגרות.
ב-19 ביוני 2014 הודיע קטן על פרישה ממשחק פעיל.
ב-5 באפריל 2015 נערך לכבודו טקס פרידה באצטדיון סמי עופר.
המועדון הוציא לגמלאות את המספר 20, איתו נהג לשחק, כאות הוקרה על תרומתו למועדון.
בסוף שנת 2016 הצטרף למחלקת הספורט של רדיו חיפה שבה שימש ככפרשן בתוכנית הספורט השבועית, במשחקי הבית של מכבי והפועל חיפה ובאולפן המרכזי של התוכנית "שבת של כדורגל" ברדיו האזורי.
החל מספטמבר 2017 הגיש ברדיו חיפה תוכנית ספורט יומית בשם "קטן ב-2".
בנובמבר 2024, זכה עם תוכניתו בפרס "תוכנית האקטואליה הטובה ביותר ברדיו בתחום הספורט", במסגרת "כנס אילת לעיתונות" של אגודת העיתונאים בתל אביב.
בפברואר 2025 עזב את "רדיו חיפה" והחל להגיש בבית הפודיום פודקאסט בשם "הענק הירוק".
בעונת הכדורגל 2023/24 שימש כפאנליסט בתוכנית "שער השבת" בערוץ הספורט.
הערה - נתוני השערים והבישולים מתייחסים לליגה בלבד.
מלך הבישולים של ליגת העל הישראלית: 2004/2005
מלך השערים של מכבי חיפה במפעלים האירופיים (15; יחד עם אלון מזרחי)
שיאן ההופעות של מכבי חיפה במפעלים האירופיים (70)
סגן שיאן ההופעות של מכבי חיפה בליגה עם 440 הופעות
סגן מלך שערי הליגה של מכבי חיפה בליגה (ביחד עם דני רום) עם 78 שערים
שיאן הבישולים של מכבי חיפה בליגה בכל הזמנים עם 88 בישולים
בכל הקריירה שלו, קטן מעולם לא הורחק בכרטיס אדום.
יניב יעקב גרין (נולד ב-16 במאי 1980) הוא כדורסלן ישראלי, ששיחק בעמדת הסנטר בנבחרת ישראל.
זכה לאורך הקריירה שלו בגביע יורוליג אחד, בשש אליפויות ישראל ובארבעה גביעי מדינה ועם נבחרת ישראל השתתף בארבע אליפויות אירופה.
שיאן הופעות נבחרת ישראל עם 193 הופעות.
גרין נחשב לשחקן הגנה מצטיין בעל יכולת פיזית טובה.
התמחותו העיקרית היא בלקיחת ריבאונדים ובחסימות.
נולד לאב יליד רומניה ולאם ילידת פולין.
למד בצעירותו בבית הספר התיכון המקומי בעיר הרצליה.
בקיץ 1998 שיחק גרין במדי נבחרת הנוער של ישראל באליפות אירופה לנוער, והיה מהשחקנים הבולטים של נבחרתו.
בעונת הוא זכה עם בני הרצליה באליפות ליגת הנוער הישראלית, ובמקביל החל לשחק בקבוצה הבוגרת של בני הרצליה וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול הפועל גליל עליון.
בעונת ביסס גרין את מעמדו כשחקן חשוב בקבוצה הבוגרת של בני הרצליה בליגת העל.
בעונה זו הוא קלע 10.9 נקודות והוריד 5.8 ריבאונדים ב-30.6 דקות בממוצע למשחק, והיה שותף להצלחתה של קבוצתו שהעפילה למשחקי הפלייאוף של הליגה.
בקיץ שלאחר עונה פרץ גרין לתודעה הישראלית והעולמית, כאשר זכה עם נבחרת העתודה של ישראל במדליית כסף באליפות אירופה עד גיל 20.
בעונת עזב גרין את קבוצת נעוריו בני הרצליה, ועבר למכבי עירוני רעננה, קבוצה אחרת ששיחקה בליגת העל.
במדי רעננה הוא שיחק לראשונה בקריירה שלו בטורניר אירופי למועדונים, כאשר השתתף עמה בסופרוליג - גביע אירופה לקבוצות.
הוא הפגין יכולת טובה במסגרת המפעל כאשר קלע 6.6 נקודות והוריד 5 ריבאונדים למשחק, אך הודח עם רעננה כבר בסיבוב הראשון עם מאזן של ארבעה ניצחונות ו-14 הפסדים.
בליגה השיג גרין ממוצעים דומים לאלה שהשיג באירופה וסיים עם קבוצתו במקום החמישי, אחד מתחת לזה המוביל לפלייאוף.
שהותו של גרין ברעננה גרמה לשערורייה מאוחר יותר, כאשר התברר שהנהלת הקבוצה פתחה חברות-קש על מנת לשלם לגרין ואורי יצחקי, שהיו עדיין חיילים, שכר גבוה מזה שאיגוד הכדורסל בישראל מתיר לתת לחיילים.
בעקבות פרשה זו התפטר יו"ר המועדון, זוהר הלפרין,
גרין חזר לבני הרצליה בעונת , ושוב היה מהשחקנים המובילים של הקבוצה עם 10.7 נקודות ו-6.9 ריבאונדים בממוצע למשחק במסגרת הליגה.
אף על פי כן, הוא לא הצליח למנוע את ירידתה של קבוצתו לליגה הלאומית, ועזב אותה לאחר עונה זו לטובת הפועל תל אביב, תוך שהוא מוותר על מעבר לליגת המכללות האמריקאית.
הוא היה לאחד מהשחקנים החשובים ביותר בהפועל תל אביב בשתי עונות בהן שיחק בקבוצה.
בעונתו השנייה - עונת , הוא אף העפיל עם קבוצתו עד לפיינל פור של טורניר היורופליג, תוך שהוא משיג ממוצעים 11.2 נקודות ו-6 ריבאונדים למשחק.
בנוסף, בעונה זו הוא קלע 10.1 נקודות והוריד 4.4 ריבאונדים למשחק במסגרת הליגה, וסייע להפועל תל אביב להעפיל עד לגמר הפלייאוף, שם היא הפסידה ליריבה העירונית מכבי תל אביב.
בקיץ 2004 הוזמן גרין לשחק עם דטרויט פיסטונס בליגת הקיץ של ה-NBA.
הוא הרשים במשחקי ליגת הקיץ את ראשי דטרויט והוזמן על ידה למחנה קדם-העונה, לאחר שקיבל הצעות הצטרפות גם ממספר קבוצות נוספות בליגת ה-NBA.
אף על פי כן, הוא לא הצליח להשיג חוזה בדטרויט פיסטונס, והחליט לעבור למכבי תל אביב.
בעונתו הראשונה במכבי תל אביב, , הגיע גרין להישגו הגדול בקריירה כאשר זכה עם הקבוצה ביורוליג לאחר ניצחון בגמר על טאו ויטוריה, וכן זכה לראשונה בקריירה שלו באליפות ליגת העל הישראלית לאחר ניצחונה של קבוצתו בגמר הפלייאוף על הפועל תל אביב, קבוצתו הקודמת, ובגביע המדינה.
הוא קלע 8.9 נקודות והוריד 4.5 ריבאונדים ב-17.6 דקות בממוצע למשחק בליגה.
אף על פי כן, ביורוליג קיבל גרין מהמאמן פיני גרשון דקות משחק מועטות ביחס לאלה שקיבל בקבוצותיו הקודמות, מאחר שהסנטר הבכיר של הקבוצה היה ניקולה וויצ'יץ' הקרואטי.
ממוצעיו ביורוליג בעונה זו עמדו על 3.7 נקודות ו-2 ריבאונדים ב-9.5 דקות למשחק.
גם בעונה הבאה, המשיך גרין לשמש בעיקר כשחקן מחליף.
הוא זכה מכבי תל אביב בדאבל שני ברציפות של אליפות ליגת העל וגביע המדינה, אך הפסיד עמה בגמר היורוליג לצסק"א מוסקבה.
במהלך שנת 2006 הפך גרין לאחד מ-20 הקולעים המובילים של נבחרת ישראל בכל הזמנים.
בעונת מיעט גרין לקבל דקות משחק ביורוליג וממוצעיו במסגרת זו עמדו על 3 נקודות ו-2 ריבאונדים ב-8.2 דקות בלבד למשחק, אך בליגה הישראלית היה חשוב בהרבה עבור קבוצתו, כאשר קלע 7.1 נקודות והוריד 3.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונה זו הוא זכה עם מכבי תל אביב באליפות שלישית ברציפות, והעפיל עמה לחצי גמר גביע המדינה ולרבע גמר היורוליג.
משחק השיא שלו בעונה זו היה בחודש מאי מול הפועל גליל עליון, שבו הוא קלע 21 נקודות.
באליפות אירופה באותה שנה הצטיין גרין במדי נבחרת ישראל.
במהלך הקיץ של 2007 היה גרין מבוקש על ידי קבוצות רבות מישראל ומרחבי אירופה.
הוא החליט בסופו של דבר לעבור לצסק"א סמארה מליגת העל הרוסית, על מנת לקבל דקות משחק רבות יותר מאלה שקיבל במכבי.
בעונת היה גרין מהשחקנים המובילים של סמארה, העפיל עמה לרבע גמר היורוקאפ של פיב"א וסיים עמה במקום התשיעי בליגה הרוסית, מקום אחד מתחת למקום השמיני המוביל לפלייאוף.
הוא השיג ממוצעים של 8.9 נקודות ו-6.1 ריבאונדים בליגה ושל 11.6 נקודות ו-8.4 ריבאונדים ביורוקאפ, ובנוסף הגיע להישג אישי באותה עונה, כאשר נבחר להשתתף ב"משחק האולסטאר" של היורוקאפ.
גרין העיד כי רמת המשחק ברוסיה טובה מזו שבישראל, ושהיא שיפרה אותו מבחינה מקצועית.
בעונת החליט גרין לחזור לישראל וחתם על חוזה לשלוש שנים במכבי תל אביב, לאחר שמאמן הקבוצה החדש אפי בירנבוים הבטיח לו דקות משחק רבות יותר.
בעונה זו זכה גרין עם מכבי תל אביב באליפות ישראל הרביעית בקריירה שלו לאחר ניצחון בגמר הפיינל פור על מכבי חיפה, והודח עמה בשלב ה"טופ 16" של היורוליג.
הוא השיג ממוצעים של 5.2 נקודות ו-4.4 ריבאונדים בליגה ו-4.8 נקודות ו-3.2 ריבאונדים במסגרת היורוליג.
בסוף עונת שוחרר גרין ממכבי תל אביב.
ב-17 באוגוסט 2011 לאחר שלוש עונות רצופות במכבי תל אביב, חתם יניב גרין בקבוצה האיטלקית טראמו.
אחרי פתיחת עונה צולעת במיוחד, רשם גרין את משחק השיא שלו ב-28 בינואר, כאשר קלע 16 נקודות והוריד 5 ריב' ב-16 דקות משחק בודדות מול בנטון טרוויזו.
ב-4 במרץ 2012 שוחרר גרין מהקבוצה, בשל בעיות כלכליות אליה נקלעה.
השחקן לא נקלט היטב במועדון מלכתחילה - הוא שיחק 12 דקות בממוצע למשחק, קלע 4.1 נק', והוסיף 2.3 כדורים חוזרים.
באוקטובר 2012 חתם בהפועל גלבוע גליל מליגת העל בכדורסל לעונה אחת לאחר שלא הצליח למצוא קבוצה באירופה.
בקיץ חתם גרין לעונה בהפועל ירושלים.
במהלך עונת 2014/15 נפצע קשה בברך וגמר את העונה.
בתום העונה החליטה י-ם לשחררו.
ב-14 באוגוסט 2016 הודיע על פרישתו מכדורסל.
בצעירותו שיחק גרין במדי נבחרת הנוער של ישראל.
הוא היה מהשחקנים הבולטים בנבחרת באליפות אירופה לנוער ב-1998, וסיים עמה במקום השישי בטורניר תוך שהוא קולע 11.2 נקודות בממוצע למשחק.
בשנת 2000 היה חבר גרין בסגל המצליח ביותר של נבחרת העתודה של ישראל, וזכה עמה במדליית הכסף באליפות אירופה עד גיל 20, לאחר ניצחון בחצי הגמר על נבחרתה של ספרד והפסד בגמר לנבחרתה של סלובניה.
הוא השיג בטורניר ממוצעים של 12.8 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.
ב-2001 השתתף גרין באליפות העולם לנבחרות עתודה, והיה שחקן בכיר גם בטורניר זה.
באותה שנה זומן גרין לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של ישראל, והשתתף עמה באליפות אירופה בכדורסל, בהיותו בן 21. הוא היה שותף למקום התשיעי בטורניר אותו חלקה הנבחרת יחד עם מספר נבחרות נוספות.
כבר בגילו הצעיר הוא היה שחקן חשוב בנבחרת הבוגרת, והשיג בטורניר ממוצעים של 5.5 נקודות ו-7 ריבאונדים במהלך ארבעה משחקים.
גרין שיחק עם נבחרת ישראל גם באליפות אירופה 2003. במהלך משחקי ההכנה שלפני הטורניר ובטורניר עצמו, הוא הפך לאחד מהשחקנים המובילים בנבחרת.
הוא הגיע עם הנבחרת להישג גדול מבחינה קבוצתית - העפלה לרבע הגמר וסיום במקום השביעי באליפות, תוך שהוא קולע 10.9 נקודות ומוריד 4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
במהלך הטורניר הוא הפגין יציבות גבוהה מהרגיל בזריקות מ והוביל את הטורניר עם קליעה של 69.8%.
גם באליפות אירופה 2005 סיים גרין במקום הראשון בקליעות מהשדה, והעמיד ממוצעים של 11 נקודות ו-5.5 ריבאונדים.
לאליפות אירופה 2007, בדומה לאליפות שקדמה לה, הצליח גרין להעפיל עם ישראל רק לאחר זכייה ב"טורניר ההזדמנות האחרונה".
באליפות אירופה עצמה הוא הפגין יכולת גבוהה מאוד והיה מהשחקנים הבולטים בנבחרת ישראל ובטורניר בכלל.
הוא זכה בתואר מלך הריבאונדים של הטורניר עם 9.3 ריבאונדים בנוסף ל-11.8 נקודות בממוצע למשחק, וסיים עם נבחרתו פעם נוספת במקום התשיעי בשיתוף עם מספר נבחרות נוספות.
זכייתו של גרין בתואר מלך הריבאונדים הייתה מפתיעה במיוחד בשל העובדה שהוא הקדים בדירוג מספר שחקני NBA בכירים, כדוגמת פאו גאסול, דירק נוביצקי ואנדריי קירילנקו, ויכולתו הגבוהה באליפות אירופה גררה מחמאות כלפיו ברחבי העולם.
מאז שנת 2007, מדורג גרין בין עשרת הקולעים המובילים של נבחרת ישראל בכל הזמנים.
הוא בעל מספר ההופעות הגדול ביותר בנבחרת עם 193 הופעות ו-1,400 נקודות במדי הנבחרת.
יניב שרון (נולד ב-1 באוקטובר 1978) הוא טניסאי שולחן ישראלי.
אלוף ישראל ביחידים, בזוגות ובזוגות מעורבים; שחקן נבחרת ישראל בין השנים 1990–2016 ומנכ"ל חברת "הרשתות הכחולות" העוסקת בלימוד טניס שולחן ברחבי הארץ ביחד עם שותפו איסק אברמוב.
נכון לשנת 2022 משחק שרון בהפועל לוד מליגת העל.
שרון נולד בתל אביב, בן לאיתמר ומרים שרון.
הוא החל לשחק טניס שולחן בגיל 9 בקנטרי בחולון ובנוסף התנסה בענפי ספורט אחרים כגון: טניס, כדורגל, בדמינטון ושחייה.
בשנת 1988 החליט להתמקצע בענף טניס השולחן והתחיל להתאמן באגודת הפועל חולון בהדרכת ניסים ארגיל.
ביולי 1991 השתתף לראשונה באליפות אירופה לקדטים בספרד, ובאוגוסט אותה שנה הצטרף לפנימיית המחוננים במכון וינגייט והתאמן בהדרכתם של צקה רטהויז רז ואיזי כהן.
סיים במקום שמיני באליפות אירופה לקדטים קבוצתי בסלובקיה ביחד עם ארז סלע ועמית להב.
זכה בדאבל קבוצתי (אליפות וגביע המדינה) בהפועל רמת גן ביחד עם גיא בסיס, יוסי בוגן ורן קוניק, בהדרכתו של אהרון גולדנברג.
באליפות אירופה לקדטים שנערכה בסלובניה הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף ביחידים לאחר הפסד במשחק הגמר לרוברט גארדוש 2:1 ובמדליית ארד קבוצתית ביחד עם שמעון רבינוביץ', שמעון קלברס ורון דוידוביץ'.
באותה שנה צורף לנבחרת ישראל.
שיחק בקבוצת בורוסיה שבדיסלדורף, גרמניה בהדרכת מריו אמיציץ' מקרואטיה.
באליפות אירופה לנוער שנערכה בצ'כיה הוא זכה במדליית ארד בזוגות ביחד עם אדי קרישיאן.
בשנת 1997 התגייס לצבא ושירת כספורטאי מצטיין.
הוא החל לשחק בשורותיה של מכבי תל אביב בליגה הבכירה ביחד עם איסק אברמוב וגיא בסיס.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1998 זכה במדליית הכסף.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1999 זכה במדליית הארד.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2000 זכה במדליית זהב.
באותה שנה הוא זכה ביחד עם שמעון רבינוביץ' ואיסק אברמוב באליפות העולם דרג ב' שנערכה במלזיה.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2001 זכה במדליית זהב והגן על תוארו.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2002 זכה במדליית כסף.
באותה שנה הוא זכה בדאבל קבוצתי (אליפות וגביע המדינה) עם איסק אברמוב ושמעון רבינוביץ'.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2003 זכה במדליית זהב.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2004 זכה במדליית כסף.
הוא השתתף בטורניר הקדם אולימפי שנערך בלוקסמבורג ולא עלה למשחקים האולימפיים.
במכביה ה-17 שנערכה בשנת 2005 זכה שרון במדליית זהב בטורניר ליחידים לאחר שניצח במשחק הגמר את איסק אברמוב 2:4.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2006 זכה במדליית זהב.
הוא שיחק בקבוצת הפועל לוד.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2007 זכה במדליית זהב.
הוא שיחק בקבוצת מכבי זיכרון יעקב.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2011 זכה במדליית כסף.
הוא שיחק בקבוצת בית"ר מיכה ראשון לציון.
זכה בדאבל קבוצתי (אליפות וגביע המדינה) ושיחק בשורותיה של נצרת עילית ביחד עם אוהד פניאל ורון דוידוביץ'.
מונה למאמן נבחרת ישראל לנוער.
העלה את קבוצת הפועל גליל תחתון לליגת העל ביחד עם שחר גלעד, נדב רחמים וענבר צוק שגיא והמשיך לאמן את נבחרת הנוער.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2016 זכה במדליית זהב ביחידים ובזוגות ביחד עם איסק אברמוב.
הוא שיחק בליגת העל בקבוצת הפועל גליל תחתון.
באותה שנה מונה למנהל המקצועי של איגוד טניס השולחן בישראל.
שרון עבר לשחק בקבוצת מכבי רחובות יחד עם איסק אברמוב ורונאל דוידוב.
הקבוצה זכתה בסגנות אליפות ישראל ובגביע המדינה.
באליפות ישראל שנערכה באותה שנה הוא זכה במדליית ארד ובהמשך הוא מונה למאמן נבחרת ישראל לנשים.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 2018 הוא זכה במדליית ארד.
זכה 12 פעמים בתואר אלוף ישראל בזוגות.
זכה בתואר סגן אליפות אירופה ליחידים קדטים בשנת 1993 בסלובניה.
זכה במדליית ארד קבוצתית באליפות אירופה בשנת 1993 ביחד עם שמעון רבינוביץ', שמעון קלברס ורון דוידוביץ' בסלובניה.
זכה במדליית זהב לנוער יחידים בתחרות רומניה הפתוחה בשנת 1995.
זכה במדליית ארד בזוגות ביחד עם אדי קרישיאן מרומניה באליפות אירופה לנוער 1996 בצ'כיה.
סיים במקום החמישי באליפות אירופה קבוצתית לנוער ב-1996 בצ'כיה.
זכה בעשרה דאבלים קבוצתיים (צלחת אליפות וגביע המדינה): בשנת 1993 בהפועל רמת גן, בין השנים 1997–2001 במכבי תל אביב, בין השנים 2002–2004 במכבי חולון ובשנת 2012 בהפועל נצרת עילית.
זכה במדליית זהב קבוצתית באליפות העולם דרג ב' לבוגרים בשנת 2000 עם שמעון רבינוביץ' ואיסק אברמוב במלזיה.
בשנת 2003 לא הפסיד אף משחק בליגת העל, ואת אליפות ישראל של אותה שנה סיים ללא הפסד.
שרון נשוי ואב לשלושה ילדים, שניים מהם משחקים בענף.
בשנת 2003 סיים קורס מאמני טניס שולחן במכון וינגייט.
הוא מאמן באגודת בית"ר מיכה ראשון לציון ובמכבי ארזים.
יניב עזרן (נולד ב-12 במאי 1983) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
עזרן החל את הקריירה שלו בשנת 2000 בקבוצת מועדון ספורט אשדוד.
בשנת 2003 הוא הושאל לעונה אחת להפועל רעננה מהליגה הלאומית, ולאחר מכן חזר לאשדוד.
בתקופה זו ערך עזרן שבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, בהן כבש שער אחד.
בשנת 2006 עבר לאנוסיס נאון פראלימני מליגת העל הקפריסאית (אותה אימן באותה תקופה ניר קלינגר), אך במהרה חזר לאשדוד, לאחר ששיחק במשחק אחד בלבד במדי פראלימני.
בעונת 2006/2007 כבש 15 שערים במדי אשדוד, והיה מלך השערים של ליגת העל.
בשנת 2007 עבר עזרן למכבי תל אביב, ששילמה עבורו כ-800 אלף דולר.
עזרן לא זכה להצלחה רבה במדי קבוצתו החדשה, והבקיע לאורך כל עונתו הראשונה שער אחד בלבד ב-18 משחקים.
עזרן זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, אך לקראת סוף העונה נפצע ועבר ניתוח בברכו.
בעונה שלאחר מכן שותף בשישה משחקים, אך לאחר מכן לא הצליח להתגבר על פציעתו, ואת הופעתו האחרונה בקריירה ערך ב-1 באוגוסט 2009, במשחק מול בני סכנין בגביע הטוטו.
כעבור יותר משנה וחצי שב לסגל הקבוצה, אך לא שיחק בפועל.
לאחר שהסתיים חוזהו במכבי תל אביב הגיש עזרן תביעה נגד המועדון בטענה שלא קיבל שכר ב-7 החודשים האחרונים בחוזה.
הקבוצה טענה כי עזרן קיבל את הכסף מהמוסד לביטוח לאומי, אך ב-7 בנובמבר 2012 זכה עזרן בבוררות ומכבי תל אביב חויבה לשלם לו 900 אלף ש"ח.
במהלך עונת 2011/2012 ניסה עזרן להתאמן במדי קבוצת נעוריו, מועדון ספורט אשדוד.
אך לבסוף נכנע לפציעותיו הרבות ופרש ממשחק פעיל.
עזרן נשוי לחופית ולהם שלושה ילדים.
משמש כיום כבעלים של מסעדות באזור אשדוד ובעל חברת פרסום ומדיה.
בדצמבר 2016 נעצר על ידי משטרת ישראל בחשד שהיה חלק מרשת שביצעה הונאה לחברות בחו"ל.
יניב (פולי) פולישוק (נולד ב-27 ביוני 1969) הוא שחקן, כוכב ילדים, תסריטאי וקומיקאי ישראלי.
הוא ידוע בעיקר בשל גילום דמותו של גרי מנדלבאום ב"הפיג'מות" וב"מנדלבאום בלש פרטי" וכאחד מיוצריה ושחקניה של "סברי מרנן".
פולישוק נולד בפתח תקווה ולמד בתיכון ברנר פתח תקווה.
לאחר שירותו הצבאי עבד כצלם חתונות ולמד משחק בבית צבי.
בשנת 1995 התארח בסדרה "פרפר נחמד".
בשנת 1996 השתתף פולישוק במופע הילדים "הממלכה הקסומה של הוגו".
בשנת 1998 שיחק בהצגת הילדים "אלאדין ומנורת הקסמים".
בתחילת שנות האלפיים השתתף פעמיים כאורח בסדרה שמש.
ב-2002 שיחק בסדרת הטלוויזיה "שחר" בתפקיד המורה לספורט שרון שניידר.
בשנת 2004 שיחק תפקיד אורח (לכמה פרקים) בסדרה "השיר שלנו" בתור יותם קימלמן, החוקר הפרטי שגבעון שכר.
משנת 2003 עד שנת 2015 השתתף פולישוק בסדרה "הפיג'מות" וגילם את דמותו של גרי מנדלבאום - בעל מסעדה כושלת בשם "המבורגרי".
בשנת 2009 החל לגלם את הדמות, והפעם כדמות הראשית, בסדרת הבת "מנדלבאום בלש פרטי".
כן המשיך בגילום הדמות גם בסדרות הבת הנוספות של "הפיג'מות": "הפיג'מות בקפה קר סול" ו"הפיג'מות במופע של דובל'ה".
בשנת 2005 השתתף פולישוק בפסטיגל "גיבורי על" בתפקיד מנהל בית הספר.
בשנים 2005–2007 שיחק בסדרה "השמיניה" בתפקיד עו"ד יקותיאל חלבי.
בשנת 2007 שיחק פולישוק בתפקיד קבוע בסדרת המדע בדיוני "הנפילים" בתפקיד אסף חן, סגן קצין האבטחה.
בשנת 2010 שיחק בתוכנית "מה בכריש?" בתפקיד טוסיה, כרוז האונייה והעבד של גבי, הקפטנית של האונייה (בגילומה של יעל עמית).
בשנת 2011 יצר וכתב יחד עם רובי דואניאס את הסדרה "סברי מרנן" ששודרה בקשת 12, ולמשך כל עונותיה גילם בה את איתמר רוזן.
באותה שנה השתתף בתוכניות "הפרויקט הירוק" של HOT, התארח בתוכנית "סבבבנט", ובתוכנית "המקום האמיתי" בערוץ הילדים.
בשנת 2013 יצר וכתב יחד עם רובי דואניאס וימית סול את הסדרה "משפחה שולטת", שעלתה בשנת 2014, ואף התארח בה בעונה הרביעית.
בשנת 2016 השתתף בספיישל הטלוויזיוני "התכנית" בערוץ הראשון.
בשנת 2021 החל לשחק במחזמר "התחנה" בתיאטרון חיפה.
בשנת 2022 החל לשחק בהצגה "משוגע עליה" בתיאטרון הבימה ובקומדיה "אני פה בגלל אשתי" בתיאטרון העברי.
בשנת 2025 החל להופיע בתפקיד הראשי בהצגה "שעה של שקט".
כמו כן הופיע ב-2025 בתפקיד אורח בעונה השלישית של הסדרה "האחיין שלי בנץ" כשלומקה, ראש עיריית נס ציונה.
באותה שנה שיחק גם בעונה השנייה של הסדרה "מלון הוטל" בתור סטפן, הקונסיירז החדש של המלון.
בנוסף התארח בפרק של "המרדף" כחלק מספיישל מלון הוטל.
פולישוק רווק, אל־הורי ומתגורר בתל אביב.
דודתו היא חברת הכנסת לשעבר מלי פולישוק-בלוך.
יניי (כתיב מקובל: ינאי) היה פייטן ארץ-ישראלי קדום.
חי ככל הנראה במאה ה-5 או ה-6 לספירה, ככל הנראה בגליל.
יניי הוא אחד הפייטנים הקדומים ביותר, ונמנה בידי רס"ג, כמו גם אצל רבנו גרשום בשורה אחת עם יוסי בן יוסי ורבי אלעזר הקליר.
זמנו המדויק לא ידוע לנו, אך ברור שחי תחת השלטון הביזנטי בארץ ישראל.
נחשב – בין השאר – כמי שהכניס את החריזה לשירה העברית.
מבנה פיוטיו של יניי קדום מאד, וככל הנראה היה ממעצבי מבנה הפיוט.
הוא הפייטן הראשון הידוע לנו החותם את שמו באקרוסטיכון פיוטיו.
יניי חיבר מחזור של קדושתאות לכל סדרי הקריאה בתורה לפי חלוקת התנ"ך לסדרים, ובנוסף כתב קרובות למועדים ולשבתות מצוינות.
מאחר שמספר סדרי התורה הוא כ-150, וכל קדושתא כוללת לכל הפחות עשרה קטעי פיוט, נמצא שסך פיוטיו של יניי הוא למעלה מאלף.
אף על פי כן, מרבית פיוטיו לא נודעו במהלך הדורות.
חרף העובדה שרבנו גרשום מאור הגולה ידע שיניי חיבר קרובות לכל סדרי התורה, רק קרובה אחת ויחידה מתוך המחזור הזה נכנסה למחזור האשכנזי, והיא "אוני פטרי רחמתיים" (במקור לסדר "ויהי בחצי הלילה"), הנאמרת במנהג אשכנז המערבי בשבת הגדול.
פיוט אחד מקרובה זו, "אז רוב ניסים הפלאת בלילה", נכנס גם להגדה של פסח ונאמר בסיום ליל הסדר.
לדעת כמה חוקרים, הוא גם מחבר הפיוט הנודע ונתנה תוקף.
כמו כן, מנחם זולאי קובע כי הוא זה שכתב את הפיוט "וכל מאמינים", אחד מפיוטי הימים הנוראים, הנאמר בקהילות אשכנז ופולין אחרי קדושה במוסף של ראש השנה ושל יום הכיפורים, וגם הקינה "הילילו הה", הנאמרת במנהג אשכנז המערבי בסוף הקינות לתשעה באב, מיוחסת אליו מספק.
ככל הנראה כתב יניי קרובות ושבעתות לתפילות העמידה בלבד.
עם גילוי גניזת קהיר, התגלה כתב יד גדול של פיוטים של יניי.
כתב יד זה לא זכה לתשומת לב רבה, מאחר שהיה כתוב על כתב יד מחוק אחר של התרגום היווני לתורה של עקילס, שזכה לתשומת לב רבה יותר.
רק לאחר שנים ארוכות הוסבה תשומת הלב לשרידי הפיוטים עצמם שבכתב היד, והתברר שהם פיוטים של יניי, שנתחברו על פי הסדרים של קריאת התורה, בהתאם לחלוקה הארץ-ישראלית.
בשנת 1938 הדפיס מנחם זולאי את כל פיוטי יניי שהתגלו עד אז.
בשנת 1985 הדפיס פרופסור צבי מאיר רבינוביץ' את כל פיוטי יניי בשני כרכים בליווי הערות.
בשנת 2000 הוציא פרופסור נחום מאיר ברונזניק ספר עם ביאורים ופירושים של הפיוטים על פי ממצאיהם של רבינוביץ' וזולאי, בתוספת שרידים שאסף שלום שפיגל ולא נדפסו.
בפיוטיו הוא מפייט תכנים מפרשת השבוע תוך שימוש רב בדברי התנאים והאמוראים, וקושר בין ענייני פרשת השבוע לשאיפות ולמשאלות הלב של עם ישראל.
רבי אפרים מבונא מוסר שמועה לפיה ר' אלעזר הקליר היה תלמידו של יניי, ומרוב קנאתו בתלמידו הגדול, הרגו יניי באמצעות הטלת עקרב בסנדלו, וכי זוהי הסיבה שאין אומרים פיוטים משל יניי בלומברדיה.
כבר ר' אפרים, מוסר השמועה, מפקפק בה, ומסיים .
המחקר כיום אינו מקבל את אמיתות המעשה הזה; הן בשל העובדה שהתארוך המשוער של שניהם אינו מאפשר זאת; הן בשל העובדה שבסיס השמועה, אי-אמירת פיוטיו בלומברדיה, כנראה אינה נכונה; והן בשל שבחיו של יניי בפי הבאים אחריו.
יניב גולדפרב (נולד ב-1976), הידוע גם בשם הבמה Onyx (אוניקס, אבן החן שוהם), הוא מוזיקאי ישראלי.
יוצר ועורך מוזיקה אלקטרונית ומוזיקת טראנס.
מפיק אירועי מוזיקה ולשעבר בעל חברת התקליטים ביוניקס.
גולדפרב נולד בחיפה בשנת 1976. החל את דרכו המוזיקלית בגיל 9 כמתופף, ולאחר מכן טנור ראשי וחצוצרן בתזמורת הצעידה של קריית ביאליק.
בגיל 11 הופיע בקטעי משחק ומוזיקה.
במקביל התחיל לנגן על גיטרה חשמלית ובגיל 16 הצטרף ללהקת המטאל המקומית Brutal Platoon כבסיסט אף על פי שלא היה לו כל ניסיון קודם על הכלי.
הלהקה צברה הצלחה מקומית והתפתחה לסגנונות מטאל מגוונים יותר שנעו בין הארד קור וטראש מטאל.
שיא ההצלחה של הלהקה בשנת 1993 הגיע עם התעניינות לייבל המטאל הישראלי Pounding Productions בהרכב והופעה במועדון רוזלינדה בגבעתיים לצד שני ההרכבים הבריטיים המפורסמים: קארקס ואקספלוייטד, אך זמן קצר לאחר מכן התפזרו חברי הלהקה לדרכם.
בגיל 18 החל גולדפרב את קריירת התקליטנות שלו במועדון The End בקריית חיים.
במועדון ניגן מדי שבוע במשך שנה וחצי סגנונות שונים שנעו בין מוזיקה מסחרית לגל חדש, אלטרנטיבית וישראלית.
בינואר 1996 הפיק יחד עם חברים את מסיבת הטראנס הראשונה שלו ובה גם ניגן לראשונה את הסגנון הגואה טראנס.
באותן שנים החל גם לנסות את כוחו באולפן בכתיבת מוזיקה בתמיכת חברו הצרפתי די ג'יי כריסטוף (Absolum) מההרכב Transwave ובעל לייבל הטראנס 3D Vision.
בשנת 2000 עזב גולדפרב את טוקיו וחזר לישראל בה נרשם ללימודי הנדסאי קול במכללת עמק הירדן ובמקביל הקים את לייבל הטראנס העצמאי ביוניקס רקורדס (Bionics records) במסגרתו הוציא מספר אוספים, סינגלים ואלבומי אומן.
במהלך לימודיו התמקצע גולדפרב בעבודת האולפן ולקראת סיום התואר בשנת 2002 החל ליצור מוזיקה תחת השם אוניקס.
במהלך לימודיו, בשנת 2001, פתח גולדפרב ליין ערבי טראנס בימי חמישי במועדון החיפאי "לונה" שבמהלך השנים צמח לערב סטודנטים מרכזי בעיר בחיפה וכולל מספר חדרי מוזיקה בסגנונות שונים.
במהלך השנים אירח במועדון תקליטני ואמני טראנס רבים בעולם מהקטנים ועד הגדולים ביותר והתבסס כאחת הדמויות המשפיעות והמוכרות בסצנת הטראנס העולמית.
את קטע הטראנס הראשון תחת השם Onyx שנקרא Burn & Transform הוציא גולדפרב בלייבל הבריטי Alchemy Records בשנת 2002 בשיתוף עם אמני הטראנס אינטרגאלקטיק ומארק וודס.
יניב עבר להתגורר בתל אביב ומשם ניהל את הלייבל ובמקביל את ערבי חמישי במועדון בחיפה תוך כדי כתיבת מוזיקה באולפן והופעות ברחבי הארץ והעולם.
ב-2003 הצטרף לביוניקס שותף נוסף- נדב שנהב שלקח את מושכות הניהול של הליין, הלייבל ואוניקס.
הלייבל הוציא עוד אוסף בעריכת אוניקס ואלבום אומן ליוצר הטראנס פטריק חן PTX עד שהחליטו השניים לסגור את הלייבל ולהתמקד במועדון באחריות שנהב ואוניקס באחריות גולדפרב תחת מטריית עסק אחת- ביוניקס.
בשנת 2005 חתם גולדפרב בחברת התקליטים ולייבל הטראנס מהמובילים בעולם Yoyo/BNE ונכנס לעבודת אולפן מאסיבית על אלבום הבכורה שלו בו השתתפו מספר חברים (PTX, Domestic, Black & White, Ultravoice, Oforia, Space Cat, Time Lock).
אלבום הבכורה גרוב און (Groove On) יצא ביוני 2007 ובמקביל החל גולדפרב סיבובי הופעות בכל העולם.
אלבומו השני Energy Beats יצא במרץ 2010 והוא משתף פעולה עם מספר אומנים לרבות עופר דיקובסקי.