tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מייק סאליבן נולד באומהה, נברסקה כבנם של מרגרט אליזבת סאליבן וג'וזף סאליבן הבן, שנבחר כפרקליט מחוז קונברס שבוויומינג מטעם המפלגה הדמוקרטית, ושימש כנשיא לשכת עורכי הדין של ויומינג.
אחיו, דן סאליבן, כיהן כחבר הסנאט של ויומינג מטעם המפלגה הרפובליקנית.
דודו, ג'ון סאליבן, וסבו, ג'וזף סאליבן, כיהנו בבית הנבחרים של ויומינג.
סאליבן גדל בעיר דאגלס שבוויומינג על ברכי הנצרות הקתולית.
ב-1957 סיים סאליבן את לימודיו בבית הספר התיכון של מחוז קונברס, שבו הוא היה נשיא הכיתה פעם אחת וסיים כשני בכיתתו.
ב-1961 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ויומינג עם תואר בוגר במדעים בהנדסת נפט, וב-1964 סיים תואר במשפטים.
בתקופת לימודיו הוא היה חבר באגודת הסטודנטים.
ב-1961 נשא סאליבן לאישה את ג'יין מצלר, ולשניים נולדו שלושה ילדים.
בשנים 1968–1986 הוא עבד כעורך דין במשרד עורכי הדין "בראון, דרו, מאסי וסאליבן".
ב-1974 עלה שמו של סאליבן כמועמד אפשרי למינוי כתובע הכללי של ויומינג על ידי המושל הנבחר אדגר הרשלר.
במהלך שנות ה-70 הוא שימש כנשיא לשכת עורכי הדין של מחוז נטרונה.
ב-27 בינואר 1976 מונה סאליבן כחבר בוועדת הבנייה של קספר, וכחבר במועצת המנהלים של בית החולים נטרונה.
במהלך תקופה זו הוא שימש כגזבר וכנשיא של מועצת המנהלים.
הוא שימש כחבר במועצה עד לבחירתו כמושל.
ב-16 בינואר 1986 הכריז סאליבן על כוונתו להתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל ויומינג.
חבר הסנאט המדינתי לשעבר ביל רקטור ציין ש"אני חושב שמייק [סאליבן] יהיה מועמד טוב" לאחר שהוא פרש מהבחירות המקדימות של הדמוקרטים.
ב-20 במרץ, הכריז סאליבן במסיבת עיתונאים בביתו בקספר שהוא יתמודד על מועמדות הדמוקרטים.
טנו רונקליו, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, תמך בסאליבן, ונבחר לשמש כיושב ראש של כבוד של מסע הבחירות שלו.
צ'ארלס בראון, מנהל תחנת הטלוויזיה מקספר KTWO-TV, נבחר כמנהל מטה הבחירות.
ב-9 ביוני הגיש סאליבן את מועמדותו.
בבחירות המקדימות של הדמוקרטים ניצח סאליבן את פט מקגוויר, קית' גודאינף ואל המבורג, לאחר שבמסע הבחירות הוציא 102,219 דולר.
ב-3 בספטמבר, נבחר בריאן שארט, לשעבר מועמד לסנאט של ארצות הברית ב-1982, להחליף את בראון כמנהל מסע הבחירות של סאליבן לאחר שבראון מונה כמתאם התקשורת של מטה הבחירות.
בבחירות הכלליות הביס סאליבן את מועמד המפלגה הרפובליקנית פט סימפסון, לאחר שהוציא על מסע הבחירות 192,917 דולר.
לדבריו של ג'וזף מאייר לא ציפה סאליבן לנצח בבחירות.
הוא היה האדם הראשון בקספר שניצח בבחירות למשרת המושל מאז ניצחונו של בראיינט באטלר ברוקס ב-1906.
ב-7 בדצמבר 1989 נרשמו "אזרחים למען סאליבן" על ידי מרילין לייט ומרק גיפורד, שנפגשו עם סאליבן, אף על פי שהוא ציין שזו לא הכרזה על התמודדות בבחירות, זאת כדי לאפשר לתרומות הבחירות להישלח לסאליבן.
הוא המתין עד לאחר העברת תקציב 1992-1991, שכן הוא ביקש שלא תיגרם פוליטיזציה של התקציב.
ב-1 במאי 1990 הוא הכריז על התמודדותו לתקופת כהונה שנייה, ובבחירות המקדימות של הדמוקרטים הוא הביס את רון קלינגמן, לאחר שגייס 142,559 דולר והוציא 115,966 דולר.
כמנהל מסע הבחירות שלו מונה ריצ'רד לינדסי.
הרפובליקנים תלו את האשמה בתבוסתם בבחירות של 1986 בבחירות המקדימות שבהן התמודדו שבעה מועמדים שפיצלו את הנאמנות למפלגה.
הוועדה המרכזית של הרפובליקנים בוויומינג קיימה פגישה ב-1989 כדי לצמצם את מספר המתמודדים בבחירות המקדימות.
מרי מיד ניצחה בבחירות המקדימות לאחר שכל המועמדים למעט ניילה מרפי פרשו מהמרוץ ותמכו בה.
סאליבן השתתף בחמישה עימותי בחירות מול מיד.
הוא הביס אותה, ויושב ראש המפלגה הרפובליקנית בוויומינג, מרק יוז, ציין שהיה זה ניצחון סוחף.
הפרש הקולות בבחירות אלו היה הגדול ביותר בבחירות למשרת המושל עד אז.
במהלך מערכת הבחירות הוציאה מיד 702,105 דולר מול 310,030 שהוציא סאליבן.
ב-20 בפברואר 1987 הטיל סאליבן את הווטו הראשון שלו כנגד חוק שקבע שהמושל יבחר מחליף בעת הצורך לסנאטור או לפקיד בכיר אחר מתוך רשימה של שלושה שמות שיוגשו לו על ידי המפלגה שמטעמה מכהן בעל התפקיד היוצא.
ב-1988 הוא מתח ביקורת על הרפובליקנים בבית הנבחרים המדינתי על כך שמנעו מהנציגות ניילה מרפי ומרי אוד מלכהן כיושבות ראש של ועדות בשל העובדה שהן לא תמכו בניסיון לעקוף את אחת מהחלטות הווטו שלו.
ב-1991 היה סאליבן למושל ויומינג הראשון שהחלטת וטו שלו נעקפה על ידי בית המחוקקים, חקיקה שאפשרה הטבות מס לקידוחי נפט, והווטו נעקף בזכות זה שהרפובליקנים השיגו תמיכה משני חברים דמוקרטים בסנאט המדינתי ושל חבר אחד בבית הנבחרים.
לאחר הבחירות של 1992 כבר השיגו הרפובליקנים רוב בבית המחוקקים המדינתי.
המינוי הראשון של סאליבן של בעל תפקיד שיפוטי היה של ניקולס קלוקתיס למחוז השיפוטי הראשון של ויומינג ב-1987. הוא החליט על שלושה מינויים לבית המשפט העליון של ויומינג כאשר מינה את מייקל גולדן במקומו של צ'ארלס סטיוארס בראון ב-1988, את ויליאם א.
טיילור במקומו של סטיב אורביגקיט ב-1992 ואת לארי להמן במקומו של ג.
ג'וזף קרדין ב-1994. הוא ניסה למנות מחדש את קרול אוריסון למועצת השוויון של ויומינג, אך הסנאט המדינתי לא אישר את המינוי.
ב-1987 מינה סאליבן את ג'וזף מאייר כתובע הכללי של המדינה.
ב-1993 הוא פנה לנשיא ביל קלינטון שימנה איש ויומינג לבית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית.
ב-21 בינואר 1987 נבחר סאליבן להחליף את דייב פרוידנטל כיושב ראש מועצת הפיתוח הכלכלי והיציבות.
הוא הוביל משלחת של 18 איש לאוסטרליה ולטאיוואן במשך 16 ימים ב-1987 במטרה להרחיב את שיתוף הפעולה החקלאי, העסקי, ההשקעות והתיירות בין המדינות, וב-1989 הקים לשכת סחר במרכז הסחר העולמי בטאיפיי.
ב-1988 נבחר סאליבן לוועדה המנהלת של אגודת המושלים הלאומית.
ב-1991 הוא היה סגן יושב ראש אגודת המושלים המערביים, ובהמשך החליף את מושל דקוטה הדרומית ג'ורג' ס.
מייקלסון כיושב הראש של גוף זה.
ב-1992 הוצע לו תפקיד הנשיא של מועצת ממשלות המדינות , אך הוא דחה את ההצעה באומרו שדי לו בתפקידים חיצוניים.
בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית של הדמוקרטים ב-1988 נותר סאליבן נייטרלי עד שב-6 במאי הביע את תמיכתו במייקל דוקאקיס ושימש כציר-על לוועידת המפלגה.
הוא תמך בבריאן שארט בהתמודדותו באותה שנה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית, ובג'ון ויניץ' בהתמודדותו בבחירות המיוחדות לבית הנבחרים שנה לאחר מכן.
סאליבן תמך במינוי של דיק צ'ייני כמזכיר ההגנה של ארצות הברית.
ב-1991 התארגן הסניף בוויומינג של מועצת המנהיגות הדמוקרטית כשסאליבן ומזכירת המדינה קאתי קרפן שימשו בו כיושבי ראש שותפים.
בבחירות המקדימות של הדמוקרטים ב-1992 תמך סאליבן בביל קלינטון, והיה המושל הראשון לעשות כן.
יחד עם קרפן הוא שימש כיושב ראש שותף של מסע הבחירות של קלינטון בוויומינג, ונכח בוועידה הארצית של המפלגה כציר-על.
בוועידות המפלגה הארציות של הדמוקרטים בשנים 1988 ו-1992 היה סאליבן יושב ראש המשלחות של ויומינג.
ב-11 באפריל 1994 הודיע סאליבן על כוונתו להתמודד על מועמדות הדמוקרטים לסנאט של ארצות הברית כדי להחליף את הסנאטור הרפובליקני מלקולם וולופ, וב-1 ביוני הגיש את מועמדותו.
במהלך מערכת הבחירות, טען מועמד הרפובליקנים קרייג תומאס במכתב לגיוס תרומות, שהנשיא קלינטון התחייב לסיוע בהיקף של מיליון דולר למסע הבחירות של סאליבן.
סאליבן דחה את ההאשמה, ודובר הבית הלבן הודיע שלא נעשתה שום התחייבות שכזו.
ב-20 ביולי השיב סאליבן תרומה של 1,350 דולר מחבר בית הנבחרים לורנס ג'.
סמית' שנעשתה ב-17 ביוני באירוע גיוס כספים בפלורידה מטעם ועדת מסע הבחירות לסנאט של הדמוקרטים, לאחר שמטה הבחירות של תומאס שלח עותקים של התרומה ודיווחים על שימוש לרעה של סמית' בכספי מסע הבחירות עבור סאליבן.
המפלגה הרפובליקנית בוויומינג עשתה שימוש במכתב שסאליבן וקרפן כתבו לציבור הבוחרים לתמוך בקלינטון כדי לתמוך עליהם ביקורת על ניסיון להבדיל את עצמם מקלינטון.
בבחירות המקדימות של הדמוקרטים לא התמודד אף מועמד מול סאליבן, אך בבחירות הכלליות הוא הובס על ידי תומאס.
במהלך הבחירות לנשיאות של 1992 פרסמו סאליבן וקרפן מכתב שקרא למצביעי ויומינג לתמוך בקלינטון ומתחו ביקורת על הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
סאליבן תמך בבחירתו של קלינטון לתקופת נשיאות שנייה בבחירות של 1996 ושימש כיושב ראש שותף של מטע הבחירות של קלינטון בוויומינג לצד בוב שוסטר.
שמו של סאליבן הועלה כמועמד לתפקיד כלשהו כשגריר, והוא נחשב למועמד להחלפתו של ריימונד פלין כשגריר ארצות הברית אל הכס הקדוש, אך לתפקיד מונתה בסופו של דבר לינדי בוגס.
ב-10 ביוני 1998 דיווח הוושינגטון פוסט שסאליבן הוא המועמד המוביל לתפקיד השגריר באירלנד, וסאליבן ציין שהוא היה בקשר עם פקידי הבית הלבן.
ב-28 באוגוסט הודיע הנשיא קלינטון שסאליבן ימונה לתפקיד..
בכך הוא היה לתושב ויומינג העשירי שמונה למשרה דיפלומטית רמת דרג.
ב-21 באוקטובר אושר המינוי על ידי הסנאט.
ב-21 בינואר 1999 הגיש סאליבן את כתב האמנתו לנשיאת אירלנד מארי מקאליס.
הועלתה השערה שהנשיא ג'ורג' ווקר בוש התכוון למנות את סאליבן כמזכיר הפנים של ארצות הברית, אך בסופו של דבר מונתה לתפקיד גייל נורטון.
ב-2002 הוא מונה כיושב ראש מועצת המנהלים של מכון הסביבה ומשאבי הטבע של אוניברסיטת ויומינג במקומו של ג'ון טרנר שהתפטר כדי לשמש כעוזר מזכיר המדינה של ארצות הברית לאוקיינוסים וענייני סביבה ומדע.
במערכת הבחירות של 2002 למושל ויומינג, תמך סאליבן בדייב פרוידנטל.
בבחירות המקדימות לנשיאות של הדמוקרטים ב-2008 הוא תמך בהילרי קלינטון ומונה כחבר ועדת ההיגוי של מסע הבחירות שלה בוויומינג.
ב-2022 נרשם סאליבן כחבר המפלגה הרפובליקנית כדי שיוכל להצביע עבור ליז צ'ייני בבחירות המקדימות של המפלגה לבית הנבחרים של ארצות הברית.
מייקל ריצ'רד לינץ' (; 16 ביוני 1965 – 19 באוגוסט 2024) היה יזם טכנולוגיה בריטי, ממייסדי חברות אוטונומי , Invoke Capital ו-Darktrace.
הוא כיהן גם במגוון תפקידים ייעוציים נוספים.
לאחר תואר ראשון, דוקטורט ומחקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קיימברידג', יישם לינץ' את מחקריו בלמידת מכונה, הקים חברות תוכנה, והפך לדמות מרכזית באזור "סיליקון פן" .
לינץ' הושווה בתקשורת לאיש העסקים האמריקאי ביל גייטס, והונו הוערך בכ-852 מיליון פאונד בשנת 2023.
מכירת חברת אוטונומי להיולט פקארד בשנת 2011 הובילה להאשמות בהונאה ולליטיגציה אזרחית בבריטניה בשנת 2019. התביעה הסתיימה ברובה לטובת היולט פקארד.
בשנת 2023 הוסגר לינץ' לארצות הברית כדי לעמוד לדין פלילי.
משפטו התקיים בסן פרנסיסקו במרץ 2024, וביוני זוכה מכל ההאשמות.
באוגוסט 2024 חגג לינץ' את זיכויו על יאכטת העל של משפחתו, "Bayesian", שטבעה בסערה ליד חופי סיציליה ב-19 באוגוסט.
לינץ', בתו המתבגרת וחמישה אחרים נספו באסון.
לינץ' נולד באילפורד, לונדון, ב-16 ביוני 1965, וגדל בסמוך לצ'למספורד, אסקס.
אמו הייתה אחות ממחוז טיפררי ואביו כבאי ממחוז קורק שבאירלנד.
בגיל 11 זכה לינץ' במלגה לבית הספר בנקרופט בוודפורד.
מאוחר יותר היה לפטרון ראשי של קרן בנקרופט, שנועדה לספק תמיכה מלגותית לתלמידים מצטיינים, ללא קשר למעמד הכלכלי של משפחתם.
מבנקרופט עבר לקולג' כרייסט בקיימברידג', שם למד מדעי הטבע.
לאחר שסיים את לימודיו, המשיך ללימודי דוקטורט בתחום הרשתות העצביות המלאכותיות (סוג של למידת מכונה) תחת הנחייתו של פיטר ריינר, מנהל לימודי ההנדסה בקולג' כרייסט, והגיש תזה תחת הכותרת "שיטות אדפטיביות בעיבוד אותות ודגמים קונקציוניסטיים".
לאחר מכן קיבל מלגת מחקר בתחום זיהוי תבניות אדפטיבי.
לינץ' הקים את חברת הסטארט-אפ הראשונה שלו בסוף שנות ה-80, בזמן שלמד לדוקטורט.
החברה Lynett Systems Ltd, שהוקמה בהלוואה של 2,000 פאונד, עסקה בעיצוב וייצור מוצרי אודיו, כולל סינתיסייזרים וסמפלר עבור Atari ST.בשנת 1991, ייסד את Cambridge Neurodynamics, שהתמחתה בזיהוי טביעות אצבע ממוחשב.
מתוך Cambridge Neurodynamics יצאו שלוש חברות-בת: נאורוסקיפט, NCorp ו-אוטונומי (Autonomy).
בשנת 1996 ייסד לינץ' את חברת אוטונומי, שפיתחה תוכנה לחיפוש במידע שאינו מסודר בצורה טבלאית כגון שיחות טלפון, דוא"ל וסרטונים.
תחת ניהולו של לינץ' הפכה אוטונומי לאחת ממאה החברות הציבוריות הגדולות בבריטניה, ולחברה מובילה בסיליקון פן.
בשנת 2011 נמכרה אוטונומי להיולט-פקרד תמורת למעלה מ-11 מיליארד דולר.
לינץ' הרוויח כ-800 מיליון דולר מהמכירה.
לאחר המכירה, הקים לינץ' את חברת ההון סיכון Invoke Capital.
אחת החברות הראשונות שנתמכו על ידי Invoke Capital הייתה חברת הסייבר Darktrace.
לינץ' ואשתו אנג'לה בקארס היו בין בעלי המניות הגדולים ב-Darktrace.
לינץ' כיהן כחבר במועצת המנהלים עד 2018 והמשיך לשמש כחבר במועצה המייעצת עד 2021. בנוסף, היה חבר במועצת המדע והטכנולוגיה של החברה עד פברואר 2023.
לינץ' החזיק במספר תפקידים בוועדות ומועצות מנהלים שונות.
כאשר הואשם בהונאה בארצות הברית, הוא התפטר מתפקידו כיועץ לממשלה במועצה למדעים וטכנולוגיה, ומהוועדות של החברה המלכותית.
בעבר היה חבר במועצת המנהלים של Cambridge Enterprise, הגנים הבוטניים המלכותיים בקיו, ה-BBC, הספרייה הבריטית, Nesta ומכון פרנסיס קריק.
ב-2012, הודיעה היולט-פקרד על הפחתת שווי של 8.8 מיליארד דולר בנכסים בעקבות רכישת אוטונומי, בשל "אי-סדרים חשבונאיים חמורים, כשלי גילוי ומצגים כוזבים" שהתרחשו לפני הרכישה.
החקירה נוהלה על ידי משרד ההונאה החמורה בבריטניה, אך נסגרה ב-2015 בשל חוסר ראיות מספקות.
בנובמבר 2018, הואשם לינץ' בארצות הברית בהונאה יחד עם סטיבן צ'מברלין, סגן נשיא הכספים של אוטונומי לשעבר.
במרץ 2019, היולט-פקרד הגישה תביעה אזרחית בגין הונאה בבית המשפט הגבוה בלונדון.
התביעה טענה כי לינץ' וצ'מברלין "ניפחו במכוון את הכנסות אוטונומי".
בפסק הדין שניתן בינואר 2022, נקבע כי היולט-פקרד הצליחה להוכיח את רוב טענותיה.
הנזקים שהוערכו היו נמוכים מהסכום הנתבע במקור.
במקביל למשפט האזרחי, ביקשו הרשויות האמריקאיות את הסגרתו של לינץ' לארצות הברית כדי לעמוד לדין בגין אישומים פליליים.
בינואר 2022, אישרה שרת הפנים הבריטית פריטי פאטל את הסגרתו.
לאחר דחיית ערעוריו, הוסגר לינץ' לארצות הברית במאי 2023, ונכלא במעצר בית בסן פרנסיסקו עד למשפטו.
משפטו של לינץ' החל במרץ 2024 בסן פרנסיסקו, שם הואשם ב-16 סעיפי הונאה וקנוניה.
ב-6 ביוני 2024, זוכה לינץ' מכל ההאשמות.
לינץ' היה נשוי לאנג'לה בקארס ולהם שתי בנות.
בשנת 2023 הוערך הונם המשותף בכ-852 מיליון פאונד.
ב"מי ומי" צוין כי תחביביו כוללים נגינת סקסופון ג'אז ושימור גזעים נדירים של בעלי חיים.
הוא החזיק בעדר בקר באחוזתו בלודהם הול, פטיסטרי, סאפוק.
לינץ' חגג את זיכויו במשפט בסן פרנסיסקו בהפלגה על יאכטת העל המשפחתית, "Bayesian".
היאכטה טבעה בסערה ליד חופי סיציליה ב-19 באוגוסט 2024, כאשר לינץ' ועוד 21 אנשים היו על הסיפון.
לינץ', בתו המתבגרת האנה, ארבעה אורחים ואיש צוות נהרגו.
גופתו של לינץ' נמצאה על ידי משמר החופים האיטלקי ב-22 באוגוסט.
הרשויות האיטלקיות פתחו בחקירה ושקלו להגיש כתבי אישום על גרימת מוות ברשלנות.
אלמר סטילוול "מייק" מונרוני היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם אוקלהומה מ-1951 עד 1969, וקודם לכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של אוקלהומה מ-1939 עד 1951. מונרוני היה הדמוקרטי האחרון שהחזיק במושב הסנאט של אוקלהומה מקבוצה 3.
מונרוני נולד ב-2 במרץ 1902 באוקלהומה סיטי שבטריטוריית אוקלהומה.
"דוק" ודייזי סטילוול מונרוני, עברו לטריטוריית אוקלהומה זמן קצר לאחר ההסתערות על הקרקעות של 1889. מונרוני סיים את לימודיו באוניברסיטת אוקלהומה ב-1924 עם תואר בעיתונאות.
במהלך שהותו בקולג' הוא הצטיין באחוות פי בוא קפא, קיבל את פרס Letzeiser עבור מעמד לימודי ופעילויות, וחברות ב-Pe-et, אגודת הכבוד הוותיקה ביותר באוניברסיטה.
מונרוני היה כתב של העיתון Oklahoma News מ-1924 עד 1928. לאחר שהחל לעבוד עם Oklahoma News, הוא מונה כאחראי לדווח על סיפורי פשע מקומיים.
איכשהו, הוא הקדים כמעט כל כתב פוליטי במדינה בכך שחשף שהסנאטור רוברט ל.
אוון לא יתמוך בהתמודדותו של המושל לשעבר ג'ון ק.
הקריירה של מונרוני בעיתונאות הסתיימה ב-1928, כאשר אביו ביקש ממנו לעזור בעסקי הרהיטים של המשפחה.
כמה שבועות לאחר מכן, אביו מת, והותיר את מייק כנשיא החברה.
ב-1938 הוא התמודד לקונגרס כדמוקרטי ונבחר לבית הנבחרים, ולאחר מכן נבחר לחמש קדנציות נוספות, עד 1951. בשנת 1932, מונרוני התחתן עם מרי אלן מלון.
מונרוני התמודד לראשונה על תפקיד פוליטי בשנת 1937, כאשר התייצב כמועמד בבחירות המיוחדות למחוז הקונגרס החמישי של אוקלהומה מול שלושה עשר דמוקרטים אחרים.
למרות שהוא לא היה כל כך מוכר, הוא הגיע למקום השלישי.
הוא התמודד שוב בבחירות הבאות (1938), וניצח בפריימריז הדמוקרטי מול אותו מספר של מועמדים.
הוא ניצח בבחירות הכלליות בהפרש יחסית גדול.
הוא היה תומך פעיל של הנשיאים רוזוולט וטרומן ושל רוב התוכניות שלהם במהלך שתים עשרה שנותיו בבית הנבחרים, ואף הצביע בעד הצעת חוק טאפט-ווגנר-אלנדר משנת 1949 שהבטיחה לבנות 810,000 יחידות דיור ציבוריות.
הוא היה תומך נלהב של סיוע חוץ, והצטרף לוועדת הרטר, שהניחה את היסודות לתוכנית מרשל המפורסמת והמצליחה ביותר.
כחבר בית הנבחרים, הוא היה שותף לכתיבת חוק הארגון מחדש בחקיקה משנת 1946. זה נחשב לרפורמה הגדולה היחידה בקונגרס במאה ה-20. על מאמץ זה, הוא קיבל את פרס המגזין Collier's עבור שירות מכובד בקונגרס.
בשנת 1950, מונרוני קרא תיגר על אלמר תומאס הסנאטור המכהן על מועמדות המפלגה הדמוקרטית למושב הסנאט של ארצות הברית.
תומאס היה בעל עוצמה פוליטית מאז שאוקלהומה קיבלה מעמד של מדינה, וצפוי היה לזכות בקדנציה החמישית שלו בסנאט.
למרבה ההפתעה, מונרוני הביס אותו בפריימריז.
הרפובליקנים הציבו מולו את הכומר ו.
"ביל" אלכסנדר, כומר הכנסייה הנוצרית הראשונה באוקלהומה סיטי.
מונרוני ניצח גם בבחירות הכלליות ונבחר לסנאט.
הוא כיהן בתפקיד זה עד 1969, אז איבד את המושב להנרי בלמון, מושל אוקלהומה הרפובליקני לשעבר.
שמו של מונרוני הועלה כמועמד לרוץ לצידו של מושל אילינוי עדלי סטיבנסון בבחירות 1952, אך הוא נדחה בשל אי היותו מוכר ברמה הלאומי.
כסנאטור, הוא העניק חסות לחוק גילוי מידע לרכב משנת 1958. החוק חייב שכל המכוניות החדשות ישאו מדבקה על חלון המכילה מידע חשוב על הרכב.
מדבקה זו ידועה כ"מדבקת מונרוני".
אחרי המלחמה היו הרבה יותר אמריקאים שרצו מכוניות מאשר המכוניות שהיו קיימות בשוק, והוא ראה שיש צורך בהגנה על הצרכן לוותיקי המלחמה החוזרים.
כיו"ר ועדת המשנה לתעופה של ועדת המסחר של הסנאט, מונרוני כתב ומימן את חוק התעופה הפדרלי משנת 1958 שהקים את רשות התעופה הפדרלית, כדי לשפר את בטיחות התעופה ולהשיג תיאום טוב יותר של התעבורה האווירית לאחר מספר תאונות מטוסים קטלניות.
כל המטוסים הפרטיים בארצות הברית רשומים במרכז האווירונאוטי של מייק מונרוני באוקלהומה סיטי, ובנוסף פקחי הטיסה עוברים שם את הכשרתם.
כתוצאה מתרומתו של מונרוני לתעופה, הוא נודע כ"מר תעופה" בסנאט.
ב-1958, מונרוני תמך בקרן הלוואות רכות בבנק העולמי, שלימים הפכה לאגודת הפיתוח הבינלאומית.
בשנת 1961 הוענק לו גביע הזיכרון של האחים רייט על ידי האגודה הלאומית לאווירונאוטיקה ובשנת 1964 הוא קיבל את פרס טוני יאנוס הראשון על תרומתו המכובדת לתעשיית התעופה המסחרית.
מונרוני לא חשש ממחלוקות פוליטיות.
הסנאטור ג'וזף מקארתי, רפובליקני מוויסקונסין, צבר תאוצה בסנאט, והפך ידוע לשמצה בשל הפחדה של יריביו כאויבי ארצות הברית.
מונרוני ומקרתי התעמתו יותר מפעם אחת בעימות פתוח.
הוא נטל חלק כאשר הסנאט הטיח במקארתי בגלל הטקטיקות הקיצוניות שלו.
מונרוני גם הסתכן באובדן מושבו ב-1956, כשסירב לחתום על המניפסט הדרומי שקרא להתנגדות לביטול ההפרדה בבתי הספר.
הוא הצביע בעד חוקי זכויות האזרח של 1957, 1960, 1964, ו-1968, וכן בעד התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית, חוק זכויות ההצבעה של 1965, והאישור של ת'ורגוד מרשל לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
הוא נבחר על ידי רשמי הסנאט כ"סנאטור הכי נחמד".
הוא הפסיד בבחירה מחדש לאחר שלושים שנות כהונה בקונגרס ב-1968 למושל הרפובליקני לשעבר, הנרי בלמון, שנהנה מההשפעה של בחירתו של ריצ'רד מ.
מונרוני מת ב-13 בפברואר 1980 ברוקוויל, מרילנד.
כתומך פעיל של הכנסייה האפיסקופלית במהלך חייו, הוא הותיר הוקרה בסך 10,000 דולר לדיוקסיה האפיסקופלית של אוקלהומה עבור בית הספר קאסדי באוקלהומה סיטי.
לאחר מותו, מחצית מהאפר של הסנאטור ושל אשתו נקברו בקתדרלה הלאומית של וושינגטון, שם הם היו פעילים בקהילה.
גברת מונרוני שימשה כמדריכת מבקרים בקתדרלה בכל יום שישי אחר הצהריים במשך כ-15 שנה.
החצי השני של האפר של הסנאטור מונרוני פוזר במרכז האווירונאוטי של מייק מונרוני באוקלהומה סיטי.
מונרוני היה נשוי למרי אלן מלון ממשפחת הבנקאים מלון והיה לו בן אחד.
מייקל הרמן מישו הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי.
מישו שירת כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-2 של מיין משנת 2003 עד 2015 מטעם המפלגה הדמוקרטית.
מישו דובר צרפתית והיה חבר הקונגרס דובר הצרפתית הראשון שנבחר למשרה פדרלית במיין.
בשנת 1994 התמודד לסנאט של מיין.
בבחירות הכלליות ניצח את הסנאטור המכהן כשגרף 58% מהקולות.
הוא נבחר מחדש ב-1996, 1998 ובשנת 2000. באותה השנה נבחר פה אחד לנשיא הסנאט, לאחר שסיעתו הגיעה לפשרה עם הסיעה הרפובליקנית בנוגע לזהות הנשיא.
ב-2002 ניצח בבחירות המקדימות הדמוקרטיים למושב הקונגרס מטעם המחוז ה-2 של מיין.
הבחירות הכלליות צברו תשומת לב ברחבי ארצות הברית, שכן היה זה מקרה יוצא דופן בו המועמד הדמוקרטי דווקא התנגד להפלות בעוד שהמועמד הרפובליקני החזיק בדעה ההפוכה.
מישו ניצח את יריבו בפער של 4%.
מישו נבחר מחדש לתפקיד ב-2004, 2006, 2008, 2010 ו-2012. היה חבר בוועדת העסקים הקטנים, ועדת התחבורה והתשתיות וועדת החקלאות.
ב-2013 נבחר בפריימריז הדמוקרטיים לבחירות למושלות מיין.
בבחירות הכלליות הפסיד למושל הרפובליקני המכהן, פול לה-פייג'.
מישו חבר באספת ה"Blue Dog Democrats", שמאגדת דמוקרטים שמחזיקים בעמדות שמרניות.
בתקופת כהונתו היה הנציג היחיד מניו אינגלנד שהשתייך לתא.
מישו החזיק בתחילת הקריירה בעמדות שמרניות בכל הנוגע להפלות.
כאשר נבחר ב-2003, ארגון "Reproductive Freedom for All" שמדרג את המחוקקים בארצות הברית לפי תמיכתם בחקיקה שמעגנת את הזכות להפלות מלאכותיות נתן לו ציון של 10% בלבד.
מישו היה פעיל במהלך כהונתו בקונגרס למען שיפור תנאיהם של יוצאי הצבא ותמך בהעברת חקיקה שהעניקה מלגות לחיילים משוחררים ולהתערבות כלכלית שתפחית את שיעור מחוסרי הבית בקרב יוצאי הצבא.
בנוסף, מישו נחשב לאחד מחברי הקונגרס הבולטים בתמיכתם ביוזמות חקיקה בתחום איכות הסביבה במהלך שנות כהונתו.
מישו יצא מהארון כהומוסקסואל בראיון ל-Associated Press בשנת 2013. עם זאת, ציין כי מעולם לא היה בזוגיות.
לאחר יציאתו מהארון, הפך לחבר הקונגרס הגאה הראשון ממיין, כמו גם לאחד מתוך שבעה חברי קונגרס בלבד שהיו להט"בים מוצהרים באותה התקופה.
מייקל שון הטינגה הידוע יותר בשם הבמה שלו, מייק נוקס הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות National Wrestling Alliance (NWA), שבו הוא אלוף הזוגות של NWA ביחד עם טרבור מרדוק.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופותיו בארגוני ההיאבקות World Wrestling Entertainment (WWE) ו-Total Nonstop Action Wrestling (TNA), שבו הופיע תחת שם הבמה נוקס.
הטינגה החל לעבוד עבור ארגון ההיאבקות מקליפורניה Ultimate Pro Wrestling (UPW) בשנת 2000. הוא הצטוות לשורות סמואה ג'ו ב-12 בדצמבר 2000, כשביחד הם ניצחו את אל קטרז ובייזל.
לאחר שאומן על ידי סטיב "נבאחו ווריור" איסלס, הוא הופיע בארגון ההיאבקות Impact Zone Wrestling (IZW) בשנת 2002, שבמסגרתו זכה פעמיים באליפות במשקל כבד של IZW ופעם אחת באליפות הזוגות ביחד עם דרק נייקרק.
נוקס הוחתם על חוזה ב-WWE בפברואר 2005, כשערך מספר הופעות בודדות כולל דמות ה"ג'יהאדיסט" של מוחמד חסן באותו הקטע שהוביל את חסן לפיטוריו.
הוא התאבק בעיקר בארגון ההיאבקות Deep South Wrestling (DSW) שבסיסו בג'ורג'יה, אטלנטה.
נוקס הופיע לראשונה ב-20 ביוני 2006 בפרק של התוכנית ECW כדמות הרעה, כאשר הוא התערב במופע החשפנות של קלי קלי, כשיצא מאחורי הקלעים, כיסה אותה במגבת והוריד אותה מן הבמה.
מאוחר יותר נודע שקלי היא בת זוגו של נוקס על כחלק מהעלילה והוא הודיע לה שהוא לא מעריך את זה שהיא מתפשטת מול אנשים זרים.
בקרב הבכורה שלו הוא גבר על דני דורינג, כאשר קלי שימשה כמלווה שלו.
נוקס קיבל קידום במעמדו, כאשר ניצח בקרבות חד צדדיים.
הוא חבר לשורות טסט לטווח קצר עד שפתח בפיוד עם CM פאנק, לאחר שחש קנאה מההערצה של בת זוגו לפאנק.
פאנק ניצח בכל הקרבות ביניהם כולל קרב מוקדמות לקרב תא ההדחות של אירוע December to Dismember על אליפות העולם של ECW.
נוקס ערך את קרב הבכורה שלו באירוע שלם וצפה בסדרת ההישרדות, אירוע שנערך ב-26 בנובמבר 2006, שם חבר לקבוצת קבוצת Rated-RKO כדי להתמודד מול קבוצת DX.
לעומת זאת, הוא היה המתמודד הראשון שהודח לאחר שספג את מהלך הסופרקיק משון מייקלס, קרב שלבסוף קבוצתו הפסידה.
ב-3 בדצמבר במסגרת האירוע December to Dismember, הוא נטש את קלי קלי במהלך קרב זוגות מעורב נגד קווין ת'ורן ואריאל באירוע, דבר שהוביל להפסד.
בפרק העוקב של התוכנית ECW, הוא תקף את קלי קלי, צעד שהוביל לסיום העלילה בין השניים.
לאחר פרידה זו, נוקס הוסר מהמסך, אך חזר ב-13 בפברואר 2007 בפרק של התוכנית ECW, שם הפסיד ל-CM פאנק.
הוא נעדר שוב מהטלוויזיה במשך מספר חודשים במטרה להתאמן בארגון הפיתוח DSW.
ב-1 במרץ, נוקס ודרק נייקירק, שנודעו בשם Team Elite, זכו באליפות הזוגות של DSW לאחר שניצחו את האחים מייג'ור (בריאן מייג'ור וברט מייג'ור).
לאחר סגירת DSW, נוקס נשלח לארגון הפיתוח של WWE בפלורידה – Florida Championship Wrestling (FCW).
נוקס חזר ב-11 בספטמבר בפרק של התוכנית ECW, כשניצח את באלס מהוני, לעומת זאת, שבוע לאחר מכן, הוא הפסיד בקרב החוזר ביניהם.
לאחר מספר חודשים שבהם לא היה משובץ בעלילה משמעותית, הוא פתח בפיוד עם טומי דרימר, כשניצח אותו בסדרת קרבות, כולל ניצחון בקרב חוקי אקסטרים בפרק ה-100 של ECW.
לאחר מכן, נוקס היה מעורב ביריבות עם פינלי.
לאחר מספר שבועות של עימותים ביניהם, הם השתתפו בקרב העפלה לקרב הסקרמבל על אליפות ECW ב-26 באוגוסט בפרק של התוכנית ECW, קרב שבו פינלי יצא עם ידו על העליונה.
ב-27 באוקטובר וב-3 בנובמבר 2008, שודרו קטעי וידאו בתוכנית הדגל Raw אשר בישרו על בואו של נוקס למותג Raw.
מראהו קיבל מהפך קיצוני, ממראה מטופח ומסודר למראה פרוע בעל שיער וזקן ארוכים.
הוא ערך את קרב הבכורה שלו בשבוע שלאחר מכן, כאשר ניצח את די-לו בראון.
במהלך שלושת השבועות שבאו לאחר מכן, הוא תקף את ריי מיסטריו.
לאחר שהפסיד למיסטריו בקרב יחידים, הוא תקף אותו פעם נוספת.
כאשר המראיין, טוד גרישם, שאל את נוקס מה פשר התקיפות, נוקס השיב שהוא לא יודע.
במופע במיזורי שלא שודר בטלוויזיה, נוקס ניצח בקרב באטל רויאל וכתוצאה מכך העפיל לקרב תא ההדחות על אליפות העולם במשקל כבד באירוע אין דרך החוצה.
באותו האירוע, שנערך ב-15 בפברואר 2009, הוא היה המתמודד השני שהודח מן הקרב לאחר שהוצמד על ידי כריס ג'ריקו.
ב-15 באפריל נוקס הועבר למותג סמאקדאון במסגרת הדראפט המשני של שנת 2009. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במותג ב-8 במאי 2009, בפרק של התוכנית סמאקדאון, שבו ניצח את R-טרות'.
ניצחון זה היה האחרון שלו בטלוויזיה.
החל מסוף חודש מאי 2009 ועד שחרורו באפריל 2010, נוקס הפסיד בכל 30 הקרבות הטלוויזיוניים בהם השתתף; מאזן עגום זה כלל קרבות יחידים, זוגות או מרובי משתתפים בתוכניות סמאקדאון וב-WWE Superstars.
ב-14 באוגוסט בפרק של התוכנית סמאקדאון, נוקס הציג גימיק מחודש, שכלל ידע בביולוגיה ואנטומיה של גוף האדם, כאשר הוא ניצל את ידע זה כדי לגרום כאב ליריביו.
הקרב האחרון שלו היה ההפסד למתאבק JTG בפרק של התוכנית סמאקדאון ב-23 באפריל 2010; באותו היום, ארגון ה-WWE הודיע על שחרורו.
ביולי 2012, נוקס הופיע שלוש פעמים בארגון ההיאבקות American Pro Wrestling Alliance (APWA), כשזכה בגביע ההארדקור.
ב-6 באוקטובר 2012, נוקס השתתף בקרב מרכזי של ארגון ההיאבקות House of Hardcore, שבו הפסיד בקרב משולש לקרליטו על האליפות במשקל כבד של FWE, קרב שכלל בנוסף את טומי דרימר.
בהמשך אותה השנה, הוא זכה באליפות הזוגות של APWA יחד עם D.O.C..
הם הפסידו את התארים ב-7 בספטמבר 2013 להרננדז ומייקל פיית'.
ב-20 במרץ 2015, נוקס התמודד מול בלייק גרייסון על האליפות במשקל כבד של AOW, אך הוא כשל בניסיונו לזכות בתואר.
במאי 2012, מייק נוקס השתתף בקרב חושך (קרב שאינו שודר בטלוויזיה) עבור ארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA) נגד אלוף הטלוויזיה באותה התקופה, דיבון.
בהמשך, נוקס החל להופיע כחבר במסווה בקבוצת הנבלים Aces & Eights.
באירוע נועד לתהילה, שנערך ב-14 באוקטובר 2014, D.O.C.
ונוקס (שעדיין היה במסכה) ניצחו את בולי ריי וסטינג בקרב זוגות שבהתאם להתניה שלו, הם השיגו גישה מלאה לארגון.
ב-3 בינואר 2013, נוקס ערך את הופעת הבכורה הטלוויזיונית הרשמית שלו בפרק של התוכנית Impact Wrestling, כשנחשף לראשונה כחבר בקבוצת Aces & Eights לאחר שקורט אנגל הסיר את המסכה שלו.
שבוע לאחר מכן, נוקס נקם באנגל, כשתקף את האחרון בצווארו בעזרת פטיש.
לאחר שקורט אנגל פונה באלונקה, נוקס הפסיד בקרב הבכורה שלו לסטינג, שנקם בו עם אותו הפטיש.
ב-10 במרץ, במסגרת האירוע לוקדאון, נוקס ביחד עם חברי קבוצת Aces & Eights, (דיבון, D.O.C., גארט בישוף ומר אנדרסון, הפסידו לקבוצת TNA (אריק יאנג, ג'יימס סטורם, מגנוס, סמואה ג'ו וסטינג) בקרב לית'ל לוקדאון, כשנוקס הוא זה שהוצמד לניצחון על ידי אריק יאנג.
עבור גביע העולם של ההיאבקות, כשביחד הם גברו על פיטי ויליאמס ופונאקי.
ב-21 בנובמבר במסגרת פרק הספיישל טרנינג פוינט, נוקס, גארט בישוף, בולי ריי וטאז, שהיו החברים האחרונים בקבוצת Aces & Eights, נאלצו לפרק את הקבוצה לאחר שבולי ריי הפסיד למר אנדרסון בקרב שבו החברות שלהם בקבוצה הונחה על כף המאזניים מול הקריירה של מר אנדרסון ב-TNA.
במרץ 2014, נוקס פתח בעלילה, שלפיה הוא חוזר לעיר הולדתו שהוצפה בשיטפון, שם הקרנבל של אביו נהרס והקשר ביניהם התערער, מאחר שנוקס לא מעוניין ללכת בעקבות אביו ולנהל ולשקם את הקרנבל המשפחתי.
חודש לאחר מכן, נוקס הציג צוות חדש בשם המנג'ירי אשר כלל את עצמו, קרייזי סטיב, דה פריק והמתאבקת רבל.
ב-8 במאי בפרק של התוכנית Impact Wrestling, הוא גבר על קזאריאן.
ב-24 בספטמבר, נוקס השתתף בטורניר גולד ראש, כשהפרס היה הזדמנות על תואר, שם הפסיד לאוסטין אריס.
ב-12 בנובמבר, נוקס, קרייזי סטיב ורבל ניצחו את אנג'לינה לאב, ולווט סקיי וג'סי גודרז בקרב הדחה בין-מגדרי.
ב-5 בדצמבר במסגרת האירוע ויקטורי רוד, נוקס ודה פריק הפסידו בקרב זוגות לג'יימס סטורם וקזאריאן.
באירוע TNA Classic, שנערך ב-16 בפברואר 2015, נוקס השתתף בטורניר בן 16 משתתפים שבו הזוכה הוכתר כמנצח התחרות.
הוא ניצח את קני קינג, אך הפסיד לרוקסטאר ספאד בשלב הבא.
ב-6 במרץ באירוע Joker's Wild III, נוקס וטיירוס הפסידו לאית'ן קרטר III וקרייזי סטיב.
ב-19 במאי 2015, נוקס עזב באופן רשמי את ארגון TNA.
ב-16 בנובמבר 2021 בפרק של התוכנית NWA Power, הוכרז כי נוקס יתמודד מול מרדוק על אליפות העולם באירוע Hard Times 2. באירוע זה, שהתקיים ב-4 בדצמבר, נוקס כשל בניסיונו להשיג מטרה זו.
במהלך הלילה הראשון של טורניר גביע קרוקט לשנת 2022, נוקס חבר למתאבק VSK תחת השם "The Cardonas".
הם ניצחו את הפופ ומימס בסיבוב הראשון ואת The Fixers (ג'יי בראדלי ורקינג בול לגורסקי) ברבע הגמר.
מנגד, בלילה השני, השניים הפסידו לאחים בריסקו (ג'יי ומארק בריסקו) בחצי הגמר.
ב-14 ביוני בפרק של התוכנית NWA Powerrr, נוקס ו-VSK התעמתו עם בולי ריי.
נוקס בתחילה התנהג בצורה ידידותית כלפי ריי עקב העבר המשותף שלהם כחברי קבוצת Aces & Eights בארגון Impact Wrestling.
לעומת זאת, לאחר שבולי ריי האשים אותו בכך ש"הפקיר אותו", הוא ו-VSK תקפו את ריי, כשהשליכו אותו על שולחן.
ב-27 באוגוסט, במסגרת הלילה הראשון של האירוע לכבוד 74 שנות קיום של NWA, נוקס הפסיד לבולי ריי בקרב שולחנות.
שותפות עם טרבור מרדוק (2023–היום)
ב-21 במרץ בפרק של התוכנית NWA Powerrr, נוקס הציל את טרבור מרדוק מדייזי קיל וטאלוס.
ב-7 באפריל, במסגרת המופע המקדים לאירוע NWA 312, נוקס ומרדוק ניצחו את השניים.
ב-3 בספטמבר 2024, במסגרת האירוע NWA Back to the Territories, נוקס ומרדוק ניצחו שוב את Blunt Force Trauma ובעקבות זאת זכו באליפות הזוגות של ב-NWA.
הישגים בארגון ההיאבקות Alpha Omega Wrestling
אליפות גביע ההארדקור של APWA (פעם אחת)
אליפות הזוגות של APWA (פעם אחת) - עם D.O.C.
אליפות הזוגות של DSW (פעם אחת) - עם דרק נייקרק
אליפות במשקל כבד של IZW (פעמיים)
אליפות הזוגות של IZW (פעם אחת) - עם דרק נייקרק
אליפות הזוגות של NWA (פעם אחת, נוכחי) - עם טרבור מרדוק
גביע קרוקט (2023) - עם טרבור מרדוק
PWI דירג אותו במקום ה-87 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2009
אליפות הזוגות של RCW (פעם אחת) - עם D.O.C.
מייקל סטיבן "מייק" פורטנוי (נולד ב-20 באפריל 1967) הוא מתופף יהודי אמריקאי, הידוע בעיקר בשל חברותו בלהקת הפרוג מטאל דרים ת'יאטר.
פורטנוי זכה ב-23 פרסים ממגזין Modern Drummer, כולל שתים עשרה פעמים ברציפות בתואר 'מתופף הפרוג רוק הטוב ביותר', חמש פעמים בתואר 'ההופעה המצולמת הטובה ביותר' ופעמיים בתואר 'הקליניקאי הטוב ביותר'.
בנוסף, בשנת 2004 נכנס להיכל הכבוד של מתופפי הרוק וקיבל פרס על סרט הלימוד הטוב ביותר (Liquid Drum Theater).
מלבד Dream Theater הוא המייסד של עוד מספר להקות: טרנסאטלנטיק, ליקוויד טנשן אקספרימנט ו-O.S.I.
לאחרונה הספיק מייק גם לתופף באלבום החדש של הלהקה "Avenged Sevenfold".
לאחר שהמתופף שלהם נפטר, החליטו חברי הלהקה לבקש ממייק לתופף באלבומם החדש "Nightmare", בטענה שהוא היה המתופף האהוב על חברם לשעבר ללהקה, "The Rev".
ב-2010 עזב פורטנוי את דרים תיאטר.
ב-2017 הקים פורטנוי יחד עם הקלידן דרק שריניאן (שניגן גם הוא עם דרים תיאטר בין השנים 1994–1999) את ההרכב "Sons of Apollo" הכולל גם את הבסיסט בילי שיהאן, הגיטריסט רון באמבלפוט ת`אל והסולן ג`ף סקוט סוטו.
ההרכב הוציא את אלבום הבכורה שלו "Psychotic Symphony" שיצא ב-2017. במסגרת השקת האלבום, מופיע ההרכב בסיבוב הופעות בינלאומי במסגרתו יגיע גם לישראל בספטמבר 2018.
ב-25 באוקטובר 2023 פורטנוי שב לדרים ת'יאטר, בכך החליף את מייק מנג'יני, אשר ניגן עימם מאז עזיבתו של פורטנוי ב-2010.
פורטנוי נולד ב-1967 למשפחה יהודית בלונג ביץ' שבלונג איילנד, ניו יורק, שם התחיל להתעניין במוזיקה בגיל מוקדם- "אבי היה חובב מושבע של דיסקי רוק'נ'רול והיה לנו אוסף עצום שלהם בבית.
היה כמעט בלתי נמנע שאשאב לעולם המוזיקה".
למרות שפורטנוי לימד את עצמו לנגן בתופים, הוא כן לקח שיעורים בתאוריית המוזיקה בתיכון.
באותו זמן החל לנגן בלהקות מקומיות כמו Rising Power, Intruder וInner Sanctum.
הוא עזב לאחר שקיבל מלגה לברקלי בבוסטון.
את ההשראה הוא קיבל מן המתופף של Rush ניל פירט ומהתקופה המאוחרת של פרנק זאפה.
הוא אהב גם את טרי בוזיו, ויני קוליוטה, סיימון פיליפס, ג'ון בונהם וקית' מון וכן את הלהקות: הביטלס, מטאליקה, יס, U2, איירון מיידן, Jellyfish ועוד רבות וטובות.
כמו כן הוא אהב מוזיקת ראפ.
מייק ואשתו מרלנה גרים ברוקלנד, ניו יורק יחד עם בתם מלודי, בנם מקס, הכלב בונגו והחתולים E.T.
במשאלים במגזין, הוענקו למייק פורטנוי התארים הבאים:
ההופעה המוקלטת הטובה ביותר עבור:
מייקל אלכס "מייק" קונלי האב הוא אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (ברצלונה 1992) ואלוף עולם (שטוטגרט 1993) בקפיצה משולשת.
הוא אחד משבעת הקופצים היחידים בהיסטוריה שהצליחו לעבור יותר מ-18 מטרים בקפיצה המשולשת.
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 זכה קונלי במדליית ארד בקפיצה לרוחק כשקפץ 8.12 מטר, אחרי האמריקאים קרל לואיס (8.55 מטר) וג'ייסון גרימס (8.29 מטר).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה קונלי במדליית כסף בקפיצה משולשת כשקפץ למרחק 17.18 מטר אחרי בן ארצו אל ג'וינר (17.26 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה בחודש מרץ 1987 באינדיאנפוליס, ארצות הברית זכה במדליית הזהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.54 מטר.
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט אותה שנה זכה במדליית כסף בתוצאה של 17.67 מטר, אחרי ריסטו מרקוב מבולגריה שקבע שיא תחרות חדש של 17.92 מטר.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה קונלי במדליית ארד בתוצאה של 17.62 מטר אחרי בן ארצו קני הריסון (17.78 מטר) וליאוניד וולושין מרוסיה (17.75 מטר).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה קונלי במדליית זהב כשקבע שיא אולימפי חדש כשקפץ 17.63 מ'.
הוא ניצח בתחרות בקפיצה של 18.17 מ' שלא הוכרה כשיא עולמי בגלל רוח גבית של 2.1 מטר לשנייה.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1993 זכה קונלי במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.86 מטר לפני לאוניד וולושין (17.65 מטר) וג'ונתן אדוארדס מבריטניה (17.44 מטר).
קונלי זכה ב-16 תוארי NCAA בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת.
הוא עדיין מחזיק בשיא לאומי של ארצות הברית בקפיצה משולשת באולם, 17.76 מטר.
קונלי זכה בפרס ע"ש ג'ים ת'ורפ באתלטיקה בשנים 1986 ו-1992.
בשנת 2004 נבחר קונלי להיכל התהילה באתלטיקה.
במסגרת תחרות הטבעות לאתלטים מפורסמים שנערכה מטעם פוט לוקר, בשנת 1992, מייק קונלי הטביע את ההטבעה הרחוקה ביותר בהיסטוריה, כשהטביע כחמישה סנטימטרים לפני קו העונשין.
אחיו של קונלי, סטיב, שיחק פוטבול במדי פיטסבורג סטילרס מליגת ה-NFL ובנו מייק קונלי ג'וניור הוא כדורסלן המשחק במדי שיקגו בולס מליגת ה-NBA.
מייקל אלן "מייק" פטון הוא מוזיקאי אמריקאי
הידוע בעיקר בתור סולנה של הלהקה "פיית' נו מור" בין השנים 1988–1998, אך גם פעל ופועל בפרויקטים נוספים כמו "מיסטר באנגל" (1984–2000), "טומהוק" ו"פנטומאס".
פטון שר במגוון סגנונות, החל משירת פלסט, טנור "פרנק סינטרה", גראולינג וביטבוקס.
הוא ידוע גם כזמר בעל מנעד קולי רחב של שש אוקטבות, שהעניק לו את תואר הזמר הידוע בעל המנעד הקולי הרחב ביותר.
פטון הפיק פרויקטים שונים בהם הוא נוטל חלק, בשיתוף המלחין ג'ון זורן וקואופרטיב ההקלטות שלו צדי"ק רקורדס, ויחד עם מוזיקאים ולהקות אחרות כמו The Dillinger Escape Plan, Melt Banana, The X-Ecutioners, Lovage, Rahzel, Kaada, Weird Little Boy, Maldoror, ספולטורה, מלווינס, פיפינג טום, ביורק, ועוד.
בשנת 1999 הקים בשיתוף עם גרג ורקמן (Greg Werckman) את חברת התקליטים Ipecac Recordings.
עקב הצלחתו של האלבום The Real Thing של פיית' נו מור, הוחתם ההרכב מיסטר באנגל על ידי האחים וורנר.
הלהקה הוציאה לאור את אלבומה המלא הראשון ב־13 באוגוסט 1991 (שם האלבום הוא מר באנגל, הופק על ידי ג'ון זורן) והוציאה אלבום נוסף ב־10 באוקטובר 1995 שנקרא Disco Volante.
את אלבומה האחרון שנקרא California הוציאה הלהקה ב־13 ביולי 1999. האלבום היה אמור לצאת ב־1998 אך חברת התקליטים "האחים וורנר" העדיפה להוציא קודם לכן את האלבום בעל השם הדומה Calfornication של הלהקה "רד הוט צ'ילי פפרז".
מעשה זה גרם למתח רב בין שני ההרכבים.
הרכב מדובר נוסף של פטון הוא פנטומאס (Fantômas).
ההרכב הוא מעין סופרגרופ וחביריו היו הסולן פטון שהיה אחראי גם על סמפולים וקלידים, באז אוסבורן (המלווינס) על גיטרה, טרבור דאן (מיסטר באנגל ואלקטריק מסאדה) על בס ודייב לומברדו (סלייר) על התופים.
בתוכנית הראשונית של פטון, המתופף היה אמור להיות איגור קאוולרה מספולטורה, אך איגור דחה את ההצעה והמליץ על המתופף המושלם לתפקיד, לומבארדו, וכך נוצר ההרכב החדש של פטון.
פנטומאס חתומים בלייבל של פטון, ובו הם הוציאו עד כה ארבעה אלבומים, שהם:
ה-Self Titled, שיצא ב-26 באפריל 1999, מכיל 30 קטעים שכל אחד מהם נקרא Page.
השיר הראשון נקרא Page 1, וכן הלאה.
האלבום השני נקרא The Director's Cut, והוא יצא ב-09/07/2001. זהו אלבום קונספט, שמכיל גרסאות כיסויים לפס הקול של סרטי אימה ישנים.
האלבום השלישי שיצא נקרא Delirium Cordia בתאריך 27/01/2004. אלבום זה הוא שיר אחד באורך של שעה, 14 דקות ו-17 שניות.
אלבום זה הוא בעצם פסקול לניתוח.
אלבומם הרביעי והאחרון שיצא נקרא Suspended Animation והוא יצא במאי 2005. גם אלבום זה הוא אלבום קונספט בעל 30 קטעים, שמיוחס לחודש אפריל ולמוזיקה ציורית.
פאנטומס גם הוציאו אלבום הופעה חייה ביחד עם המלווינס, שנקרא Millennium Monsterwork 2000.
פרויקטים אחרים של פטון כוללים שני אלבומי סולו שיצאו בלייבל של זורן הנקרא "Tzadik: "Adult Themes for Voice שיצא בשנת 1996 ו-Pranzo Oltranzista שיצא בשנת 1997. פטון התארח בהקלטות של הלהקות Painkiller וNaked City (שני הרכבים נוספים של זורן) וכן הופיע פעמים רבות בהוצאות אחרות של הלייבל צדיק.
ב-2001 יצא הדיסק היחיד של ההרכב "Lovage".
זהו פרויקט בהפקתו של Dan the Automator בו משתתפים אומנים רבים, ביניהם Kid Koala, אפריקה באמבאטה ודיימון אלברן (בלר, הגורילז).
פטון וג'ניפר צ'ארלס (Elysian Fields) הם הזמרים הראשיים בפרויקט זה.
במשך השנים פטון הקים פרויקטים שלא יצאו להם דיסקים רשמיים, אך קיימים בוטלגים של הרכבים אלו.
פרויקטים אלו כוללים את House of Discipline, Moonraker (ביחד עם באקטהד) ופטון וראזל.
ב-2007 הופיע בישראל, ושוב ב-2009 עם הלהקה פיית' נו מור.
ב-2015 הוציא פיית' נו מור אלבום חדש, אחרי הפסקה של 18 שנה.
בשנת 2003 פטון התארח באלבום Medulla של הזמרת האיסלנדית ביורק ועבד עם הביטבוקסר ראזל.
בשנת 2005 פטון נרתם לעבודה על פסקול לסרט העצמאי Pinion.
כמו כן, שיחק בסרטו של סטיב בלדרסון, "Firecracker".
נוסף על כך, הוא צפוי להלחין פסקול למשחק מבית Rockstar Games) Grand Theft Auto).
במהלך שנת 2006 השלים פטון את עבודתו הארוכה על האלבום של ההרכב Peeping Tom, שיצא לחנויות ב-30 במאי אותה השנה, תחת חברת התקליטים שלו, Ipecac.
באלבום משתתפים אמנים שונים כמו נורה ג'ונס, קול קית', ראזל ומאסיב אטאק.
פטון ציין כי אלבום זה הוא .
בשנת 2009 יצר פאטון את פסקול הסרט "קראנק: מתח גבוה".
בשנת 2010 דיבב בסרט "בונראקו" את דמות המספר.
בשנת 2012 הלחין את פסקול הסרט "המקום שמעבר לאורנים".
בשנת 2016 דיבב את הדמות הראשית אדי טייבל בסרט אנימציה קצר, "היעדרו של אדי טייבל".
ב-2017 שיחק בסרט "סטיבן קינג 1922" עבור נטפליקס.
מייק פרדינס מוכר כ- µ-ziq (מבטאים "מיוּזיק"), הוא מוזיקאי בריטי שכותב מוזיקה אלקטרונית, בעיקר מז'אנר ה-IDM.
פרדינס הקים ומנהל את חברת התקליטים "פלנט מיו" ("פלנט מיו").
להלן דיסקוגרפיה (רשימה של אלבומים ואוספים) נבחרת מהקריירה של מייק פרדינס.
ב-1996 חברו יחדיו פרדינס ואפקס טווין (ריצ'רד דייוויד ג'יימס) לכתיבת האלבום Mike & Rich (אשר מאופיין בצלילים מוזרים ממשחקים שונים ומוזיקה קונדסית).
מייק קָאוּלִישוֹ, מהנדס תוכנה בריטי, ידוע בעיקר כמי שפיתח את השפות REXX ו-NetREXX וכן על עבודתו בנושא תפיסת צבע.
קאולישו הוא פרופסור אורח במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת ווריק שבאנגליה, וחבר נבחר באקדמיה המלכותית להנדסה.
נכון ל-2007, קאולישו מועסק על ידי חברת IBM ומשמש בה בתפקיד של IBM Fellow.
קאולישו הצטרף לחברת IBM בשנת 1974 כמהנדס חשמל.
בין השנים 1979 לאמצע 1982 פיתח את שפת REXX כ-"פרויקט חד פעמי", אך המשיך לעסוק בכך עוד שנים ארוכות בשל התגובות האוהדות להן זכתה השפה מלקוחות IBM.
במקביל, עסק קאולישו במחקר על תפיסת הצבע אצל בני האדם, ופיתח מספר עורכי טקסט משוכללים, בהם LEXX (בשנת 1985), שהיה ככל הנראה עורך הטקסט הראשון שתמך בהדגשה צבעונית של תחביר.
קאולישו עסק גם בפיתוח תוכנה לתחום ההוצאה לאור האלקטרונית, SGML, שפות דמויות Java, ארתמטיקה דצימלית ועוד.
קאולישו תרם לפיתוחם של מספר תקנים בתחום המחשוב, ובכללם:
תקני BSI בתחומי SGML, C
מייקל אנתוני פאוול הוא אתלט עבר אמריקאי.
פעמיים ברציפות אלוף עולם (טוקיו 1991 ושטוטגרט 1993), פעמיים ברציפות סגן אלוף אולימפי (סיאול 1988 וברצלונה 1992), ושיאן העולם הנוכחי (2024) בקפיצה לרוחק מאז אוגוסט 1991.
הוא למד באוניברסיטת קליפורניה באירוויין, ובהמשך עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בה היה חבר באחוות אלפא פי אלפא.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה פאוול במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.49 מטר, אחרי קרל לואיס (8.72 מטר) ולפני לארי מיריקס (8.27 מטר), שניהם מארצות הברית.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן בשנת 1991 זכה פאוול במדליית זהב בשיא עולם חדש של 8.95 מטר ושבר את שיא העולם בקפיצה לרוחק שנקבע על ידי בן ארצו בוב בימון 23 שנים קודם לכן.
בתחרות זו גבר על בן ארצו המפורסם קרל לואיס שקפץ למרחק 8.91 מטר עם רוח ו-8.87 מטר ללא רוח גבית ובמדליית הארד זכה לארי מיריקס (8.42 מטר).
בשנה זו זכה בפרס ג'יימס א' סאליבן המוענק לספורטאים אמריקנים, וכן נבחר לאישיות השנה בספורט (שאינה בריטית) של BBC.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה פאוול פעם נוספת במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.64 מטר, אחרי קרל לואיס (8.67 מטר) ולפני בן ארצו ג'ו גרין (8.34 מטר).
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט שבגרמניה ב-1993 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.59 מטר, לפני סטניסלב טרסנקו מרוסיה (8.16 מטר) וויטלי קירילנקו מאוקראינה (8.15 מטר) ובכך הגן על תוארו.
באליפות העולם שנערכה בגטבורג שבשוודיה ב-1995 האו זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.29 מטר, אחרי איוון פדרוסו מקובה (8.70 מטר) וג'יימס בקפורד מג'מייקה (8.30 מטר).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) הוא סיים במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.17 מטר ושלישי מבין האתלטים האמריקאים והודיע על פרישתו.
ב-2001 הוא שב להתאמן כדי להתחרות באולימפיאדת אתונה (2004), אך לא צלח את מבחני הכניסה לנבחרת האולימפית של ארצות הברית.
פאוול שימש כפרשן ספורט של אולימפיאדת בייג'ינג (2008).
מייקל ריצ'רד "מייק" פנס הוא פוליטיקאי אמריקאי, אשר שימש כסגן נשיא ארצות הברית ה-48 תחת הנשיא דונלד טראמפ בין השנים 2017–2021.
קודם לכן כיהן כמושל אינדיאנה, חבר המפלגה הרפובליקנית ולשעבר חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-6 של אינדיאנה.
ב-7 ביוני 2023 הכריז על התמודדות בבחירות לנשיאות ב-2024, אך ב-28 באוקטובר 2023 הודיע על פרישתו.
מייק פנס נולד ב-7 ביוני 1959 בעיר קולומבוס שבאינדיאנה.
הוריו אדוארד וננסי היו קתולים ממוצא אירי, חברי המפלגה הדמוקרטית.
הוא נקרא על שם סבו מצד אמו שהיגר לארצות הברית דרך אליס איילנד, והיה נהג אוטובוס בשיקגו.
כנער שימש כעוזר הכומר בכנסייה המקומית.
פנס למד היסטוריה במכללת הנובר, והיה נשיא אגודת הסטודנטים בקולג'.
הוא קיבל תואר ראשון ב-1981, ולאחר מכן היה יועץ הקבלה למשך שנתיים, ובמקביל החל ללמוד משפטים באוניברסיטת אינדיאנה באינדיאנפוליס, וסיים את לימודיו ב-1986. אחרי כן החל לעבוד כעורך דין פרטי.
התמודד על מושב בית הנבחרים של ארצות הברית ב-1988 ושוב ב-1990, אך הפסיד בשתי הפעמים ליריבו פיל שארפ.
ב-1994 החל להנחות תוכנית אירוח (The Mike Pence Show) מתחנת רדיו בעיר ראשוויל שבאינדיאנה.
פנס התבטא על עצמו בתוכנית שהוא "ראש לימבו מוחלש", בהיותו שמרן בדעותיו כמותו אך לא בוטה כמוהו.
משנת 1995 עד 1999 הנחה תוכנית אירוח פוליטית.
פנס חזר לקריירה פוליטית בבחירות של שנת 2000, והפעם הצליח לזכות במושב בבית הנבחרים, עם הסלוגן שלו מימי תוכניות הרדיו: "נוצרי, שמרן, רפובליקני, בסדר הזה".
כבר בשנה הראשונה לכהונתו קנה לו שם של שמרן נחוש.
כך למשל, התנגד לשני חוקים של הקונגרס שיזם הנשיא ג'ורג' ווקר בוש חבר מפלגתו: רפורמה במערכת החינוך והרחבת הכיסוי של תוכנית הביטוח הרפואי לעניים.
הוא נבחר מחדש ללא קושי עוד ארבע פעמים.
ב-2006 התמודד על הנהגת הרפובליקנים (המיעוט) בבית הנבחרים.
בהודעה על כך קרא לחזרה לרעיונות של המהפכה הרפובליקנית בבחירות של 1994 כשהרפובליקנים השיגו רוב בבית הנבחרים.
ההתמודדות לא צלחה, והוא הפסיד בהפרש משמעותי מאוד לג'ון ביינר.
במהלך שתים עשרה שנותיו בקונגרס הגיש 90 הצעות חקיקה; אך אף אחת מהן לא נתקבלה כחוק.
ב-2008 המגזין אסקווייר דירג אותו כאחד מעשרת הגדולים בקונגרס.
נכתב עליו: "השמרנות המסורתית הצרופה שלו הכניסה אותו לעימות עם הבכירים במפלגתו."
הוזכר בעיתונות כמועמד אפשרי לבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית בשנת 2008 ובשנת 2012. ב-2009 היה מראשוני המצטרפים לתנועת מסיבת התה.
במאי 2011, הודיע פנס כי הוא יתמודד על מושלות אינדיאנה.
בבחירות עצמן ניצח פנס וב-14 בינואר 2013 פנס הושבע כמושל אינדיאנה.
התמודד גם על כהונה שנייה בתפקיד, אך פרש לאחר שטראמפ הציע לו את תפקיד סגן הנשיא.
בשנת 2013 פנס חתם על חוק האוסר להעלות את השכר וההטבות שעסקים נותנים לעובדיהם, מעל מה שדורש החוק הפדרלי.
הוא ביטל את החוק שקבע כי חברות בנייה העוסקות בפרויקטים ציבוריים יידרשו לשלם שכר גבוה לעובדיהם.
במשך כהונת המושל הקודם העביר בית המחוקקים של אינדיאנה חוק שקבע שכל אחד יכול לעבוד גם מבלי להצטרף להסתדרות עובדים.
החוק המשיך להתקיים בכהונתו שלו למרות ניסיון לשנות אותו.
פנס הוביל קיצוץ במיסים, כאשר בדעתו היה לקצץ את מס ההכנסה ב-10%.
לבסוף, קוצץ המס ב-5%, ומס הירושה בוטל.
ראש בית הנבחרים של המדינה אמר כי הקיצוצים שנעשו על ידי בית המחוקקים הם הגבוהים ביותר בהיסטוריה של המדינה, כ-1.1 מיליארד דולר.
בתקופת כהונתו תמך פנס בהעלאת המימון הממשלתי לגנים לפעוטות, בתי ספר הניתנים כשוברי חינוך וכן לבתי ספר המתנהלים על פי רישיון, אך נתקל בהתנגדות מצד גורמים התומכים בבתי הספר המסורתיים.
כשנה לאחר כניסתו לתפקיד ייעד תקציב של 10 מיליון דולר לטובת תוכנית ניסוי של בתי ספר כאלה ברחבי אינדיאנה.
למרות ההצלחה בנושא המימון של בתי ספר אלה, התעמת פנס לא פעם עם ארגוני המורים ועם תומכי בתי הספר הציבוריים הרגילים.
הוא התעמת עם מפקחת החינוך במדינה לאחר שמינה מרכז חדש לחינוך שנטל סמכויות רבות מידיה.
הם התעמתו על שיטת הבחינות וכן על היחס לתלמידים מקהילת הלהט"ב.
בכהונתו של פנס נעשה מאמץ לבטל את התקנים של שימוש באנרגיות מתחדשות.
פנס הוא מהתומכים הגלויים של תעשיית הפחם, וכך הכריז גם בנאומו על מצב המדינה בשנת 2015, בו אמר כי חייבים לעמוד על כך שהמלחמה נגד תעשיית הפחם תיפסק.
פנס שלח מכתב לנשיא ברק אובמה בעניין תוכנית הסוכנות להגנת הסביבה להסדיר את עניין פליטת הפחמן מתחנות הכוח.
במכתב ציין כי מדינת אינדיאנה לא תציית לתוכנית.
אינדיאנה הגישה, יחד עם עוד מספר מדינות, תביעה נגד התוכנית, ופנס אמר שהתוכנית לא תבוצע אף אם התביעה לא תתקבל.
ב-2014, למרות התנגדות כמה ארגונים, קבע כי יהא זה מותר לאחסן כלי נשק ברכבים נעולים במגרשי חנייה בבתי ספר.
לאחר הירי בצ'טנוגה שבטנסי ב-2015 גויסו אנשי התאחדות הרובאים הלאומית (NRA) לאימון לגילוי מטעני נשק סמוי.
היו מחברי המשמר של אינדיאנה שתמהו על מעורבותו של ארגון אזרחי זה בסוגיה צבאית.
במאי 2015, אשר הצעת חוק המגבילה את התביעות על חברות לייצור נשק.
לחוק זה התנגדה בחריפות קארן פרימן-וילסון, לשעבר התובעת הכללית של אינדיאנה, שאמרה: "זוהי הפרה חסרת תקדים של ההפרדה בין הרשות המחוקקת לרשות השופטת".
במרץ 2016, נכנס לתוקפו חוק המתיר ציד למטרות רווח של איילים שגודלו בחווה.
החוק להגנת חופש הדת שנחתם באינדיאנה במרץ 2015 הותקף מצד קבוצות שחשו שהחוק מנוסח כך שהוא מתיר אפליה נגד קהילת הלהט"ב.
פנס הגיב כי החוק אינו מפלה וכן כתב על כך בוול סטריט ג'ורנל, לבסוף בוצעו שינויים בלשון החוק כך שתימנע הבנה כזו.
בשנת 2016, אישר פנס חוק האוסר על נשים לבצע הפלה מלאכותית מסיבות שנוגעות לאבחון מוגבלויות בעובר.
חוק זה תואר כחוק שהפך את אינדיאנה למדינה הראשונה שהוטל בה איסור גורף על הפלות.
ניסה למנוע כניסת פליטים סורים לאינדיאנה ונכשל, כיוון שנפסק שהאיסור שרצה להטיל אינו חוקתי כמה חודשים לאחר מכן הודה בכך.
תכנן להקים רשת חדשות של המדינה שתמומן מכספי האזרחים ותופעל ידי הממשלה.
הרעיון ספג ביקורת כיוון שהיה בו כדי לפרנס עיתונים קטנים ואנשי חדשות מכספי משלם המיסים.
במהלך הפריימריז במפלגה הרפובליקנית באינדיאנה, תמך בסנטור מטקסס, טד קרוז.
ב-15 ביולי 2016 נבחר על ידי דונלד טראמפ לשמש כסגנו אם טראמפ ייבחר לתפקיד נשיא ארצות הברית.
לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 שבהן ניצח דונלד טראמפ את המועמדת הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית, הילרי קלינטון, נבחר פנס לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית.
הוא סגן הנשיא השישי בתולדות ארצות הברית המגיע מאינדיאנה, לאחר סקיילר קולפקס, תומאס הנדריקס, תומאס מרשל, צ'ארלס וורן פיירבנקס ודן קווייל.
אמר כי המודל לחיקוי עבורו כשיהיה סגן הנשיא הוא סגנו של הנשיא בוש הבן, דיק צ'ייני.
ב-20 בינואר 2017, הושבע מייק פנס לתפקידו כסגן נשיא ארצות הברית, על ידי שופט בית המשפט העליון קלרנס תומאס.
ב-20 בינואר 2018 נפגש עם נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי בקהיר.
למחרת, נפגש פנס עם מלך ירדן עבדאללה בעמאן, ולאחר כמה שעות, אחרי דחיות חוזרות ונשנות, נחת פנס בישראל לביקור מדיני בן שלשה ימים, במהלך ביקורו נועד פנס עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ונפגש עם נשיא המדינה ראובן ריבלין.
פנס נאם במליאת הכנסת ונשא נאום פרו-ישראלי אותו סיים בברכת שהחיינו.
הנאום זכה לאהדה רבה בישראל ובמחיאות כפיים מצד רוב חברי הכנסת.
עם זאת, בתחילת נאומו חברי סיעת הרשימה המשותפת הניפו שלטים עליהם נכתב "ירושלים בירת פלסטין" ומיד לאחר מכן הוצאו מהמליאה בידי סדרנים.
בנאומו הבטיח סגן הנשיא כי "שגרירות ארצות הברית תועבר לירושלים עד סוף שנת 2019" והתחייב שארצות הברית תימנע מאיראן להשיג נשק גרעיני ותדרוש תיקונים של הסכם הגרעין עם איראן.
לקראת סיום ביקורו בישראל, הגיע פנס לביקור ב"יד ושם" ולביקור פרטי בכותל המערבי משם המשיך פנס למלון המלך דוד שם פגש בכירים בשגרירות ארצות הברית בישראל.
פנס לא המשיך את ביקורו באזור, כמנהג קודמיו, ברשות הפלסטינית, לאחר שברמאללה הודיעו כי יחרימו את ביקורו במחאה על צעדי טראמפ לאחרונה ובראשם נאום ירושלים, שפנס דחף לקיימו.
בימים הראשונים של 2021, לאחר הפסדו בבחירות, פנה טראמפ בהצעות חוזרות ונשנות לפנס בבקשה שיפסול את ניצחונו של ביידן בבחירות, צעד שאינו בסמכותו החוקתית של פנס על פי קביעת היועץ המשפטי של הבית הלבן.
במהלך ההסתערות על הקפיטול (2021), חלק מהמפגינים הציבו את פנס כמטרה.
מאוחר יותר הוא שוחח עם חברי הסנאט כאשר אלו התכנסו מחדש בלילה של 6 בינואר, באומרו: "היום היה יום חשוך בקפיטול ארצות הברית [...] לאלה שזרעו הרס בקפיטול שלנו היום, לא ניצחתם [...] החופש מנצח.
ב-11 בינואר, במהלך הליך ההדחה השני של דונלד טראמפ הציבה ננסי פלוסי, יושבת ראש בית הנבחרים, אולטימטום בפני פנס להפעיל את הסעיף הרביעי של התיקון ה-25 - הכרזה על נבצרות הנשיא - תוך 24 שעות, אחרת ימשיך בית הנבחרים בהליך הדחה.
פנס הוא תומך נלהב של ישראל ונחשב לידיד אמת שלה.
פנס תומך בזכותה לתקוף את מתקני הגרעין באיראן כדי למנוע ממנה השגת נשק גרעיני ותמך בזכותה של ישראל להשתמש באמצעים קטלניים לאכיפת הסגר על רצועת עזה.
הוא ביקר בישראל ב-2014, בעת שהיה מושל אינדיאנה, ביקור שמומן על ידי הארגון "נוצרים מאוחדים למען ישראל".
ב-2016 חתם על חוק לפיו מדינת אינדיאנה לא תסחר עם חברה שמחרימה את מדינת ישראל.
התבטא כי ישראל היא "בעלת הברית היקרה ביותר של אמריקה".
ביולי 2017 נאם בכנס של הארגון "נוצרים מאוחדים למען ישראל", שם אמר:
בינואר 2018 הגיע פנס לביקור קצר בישראל כסגן נשיא ארצות הברית, וב-22 בינואר נשא נאום פרו-ישראלי בכנסת; כמו כן, ביקר פנס ב"יד ושם" ובכותל המערבי, ונפגש עם נשיא המדינה ראובן ריבלין ועם ראש הממשלה בנימין נתניהו.
פנס תומך בסחר רחב של ארצות הברית עם מדינות זרות.
תמך בסחר עם סין ובהסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה.
תמך במלחמת עיראק ובמהלכה ביקר עם ג'ון מקיין בשוק עיראקי כהוכחה לכך שהמצב בעיראק השתפר הודות להתערבות האמריקאית.
לפני התערבות נאט"ו בלוב הודה לנשיא אובמה ולקלינטון על היוזמה ואמר: "קדאפי חייב ללכת".
פנס תומך בהנהגת מדיניות הגירה קשוחה, הכוללת פיקוח נוקשה על הגבולות ואכיפה של איסור העסקת שוהים בלתי חוקיים.
תמך בחוק שיסדיר העסקת עובדים זרים על ידי סוכנויות שיתאימו בין עובדים למעסיקים.
דעתו היא כי אזרחות צריכה להיות מוענקת לבן להורים שלפחות אחד מהם הוא אזרח ארצות הברית ונולד בארצות הברית, לבנם של מהגרים שהם תושבי קבע, או בן למי שאינו אזרח אך משרת שירות פעיל בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
אמר כי המדיניות של אריזונה בעניין מהגרים היא "ניסיון ואמונה להשליט סדר בקהילותיהם".
בנוגע להצעה להפחית את העונש עבור עבירות קלות של שימוש בקנאביס אמר פנס כי יש להפחית את הפשיעה, ולא את העונשים.
ב-2016 חתם על חוק שקבע שבתנאים מסוימים עברייני סמים יוענשו בעונש של מינימום עשר שנות מאסר בפועל.
ב-2014 שלח מכתב לתובע הכללי של ארצות הברית, אריק הולדר, והודיע שאינדיאנה לא תמלא אחר הקווים המנחים למיגור אונס אסירים שנחתמו בקונגרס, משום שהם יקרים יתר על המידה, וצעדים אחרים מיושמים נגד התופעה.
חתם על חוק לאישור הוצאה להורג במקרה של רצח בעריפת ראש.
תומך בהטלת מגבלות חריפות על הימורים מקוונים בחקיקה פדרלית.
פנס הוא מתנגד חריף להפלה מלאכותית, עובדה שהביאה לתמיכה רבה בו מצד פעילים שמרנים ותיקים.
ניסה שלוש פעמים לעצור תקציבים מטעם המדינה לארגונים המספקים שירותי ביצוע הפלות.
ב-2002, ביקר את מזכיר המדינה, קולין פאוול, שאמר בנאום ש "חשוב מאוד שצעירים יגנו על עצמם מכל הידבקות במחלות מין על ידי שימוש בקונדומים".
פנס אמר כי "דברים אלה מסמנים יום עצוב, אמר שאמצעים אלה הם גרועים בהגנה מפני מחלות, מיליוני צעירים הוטעו אולי לא במתכוון, בעניינים שטעות בהם מסכנת חיים".
הביע תמיכה בקיום יחסי מין מתוך פרישות בלבד.