tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לעיתים קרובות, שגיאה בקיצוץ כוללת גם שגיאת דיקרטיזציה, שהיא הטעות הנובעת מביצוע מספר סופי של צעדים בתוך חישוב המקרב תהליך אינסופי.
לדוגמה, בשיטות נומריות לפתרון משוואות דיפרנציאליות רגילות, הפונקציה המשתנה ברציפות, שהיא הפתרון של המשוואה הדיפרנציאלית מקורבת על ידי תהליך שמתקדם שלב אחר שלב, והשגיאה הכרוכה בכך היא טעות דיסקרטיזציה או קטיעה.
לעיתים, שגיאת עיגול (התוצאה של שימוש בייצוג נקודה צפה סופי במחשבים) נקראת גם היא שגיאת קיטום, במיוחד אם המספר מעוגל באמצעות קיטום.
שגיב שרביט (נולד ב-23 במרץ 1974) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף.
בתפקידו האחרון פיקד על מרכז הספקה המטכ"לי מרה"ס בצה"ל.
התגייס בשנת 1992 וביצע מגוון תפקידים בחיל הלוגיסטיקה וביניהם כיהן כרמ"ח תכנון ובקרה במרה"ס, מפקד מרכז ציוד באט"ל, ראש מנהלת המרה"ס, רע"ן ביצוע של מרכז הובלה ומפקד גדוד 6930.
התגייס לצה"ל בדצמבר 1992 והיה לקצין בחיל התחזוקה, ביצע מגון תפקידים במרכז ההובלה ממ"מ, סמ"פ, מ"פ ועד תפקיד מג"ד.
בנוסף ביצע תפקיד רמ"ד הובלה בפיקוד מרכז וקצין הספקה של אוגדה 340 .
בשנת 2007 קיבל את דרגת הסא"ל ומונה למפקד גדוד הובלה 6930 (אבירי הדרום) מרכז הובלה.
בשנת 2009 מונה למהס"פ פיקוד מרכז, ב-2013 מונה להיות רע"ן ביצוע במרכז הובלה.
ב-2015 מונה לראש מנהלת מרכז הספקה אחוד (מרה"ס) וב-2018 לאחר קבלת דרגת אל"ם מונה למפקד מרכז ציוד, ב-2 ביולי עם הקמת המרה"ס מונה שגיב לרמ"ח תכנון ובקרה במרה"ס.
בשנת 2022 החליף את מירב בריקמן, מונה למפקד מרכז ההספקה המטכ"לי (מרה"ס) והועלה לדרגת תת-אלוף.
בשנת 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, בהיותו רמ"ד תכנון אופרטיבי והיסעים היה אמון על תכנון ריכוז הסד"כ לשטחי כינוס ושימש כקצין אג"ם במרכז התנועות הלאומי (מתנ"ל).
בשנת 2014 במהלך מבצע צוק איתן שימש רע"ן ביצוע במרכז ההובלה במסגרתו עסק בגיוס אלפי אנשי מילואים.
נוסף על כך, הענף עסק בניוד הסד"כ לכלל המרחבים בדגש על מרחב דרום, במהלך המבצע גויסו אלפי כלי רכב מסוגים שונים לטובת גיוס ושינוע הכוחות לשטחי כינוס, בנוסף הענף הפעיל את כלי הצמ"ה אשר פתחו צירים לכוחות הלוחמים, הכינו תשתיות, סידרו משטחים לכיפות ברזל וסידרו את שטחי הכינוס עבור הלוחמים.
בשנת 2019, עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל, שימש כמפקד מרכז הציוד, המרכז כלל בתוכו את מרכז ציוד רפואי שאוחד עם מרכז ציוד בשנת 2016, המרכז לקח חלק משמעותי במאבק של צה"ל בנגיף הקורונה ועבד מסביב לשעון על מנת לתת מענה לכל יחידות צה"ל.
המרכז עבד לילות כימים על מנת לספק לצה"ל מענה מיטיבי במסגרתו נארזו אלפי ערכות בדיקת קורונה וערכות מטופל ומטפל, כמו כן המרכז קלט רכש מחוץ לישראל של מאות אלפי פריטי ציוד, מיגון וציוד רפואי בנוסף לרכש וניפוק של ציוד לוגיסטי ליחידות שרותקו לבסיסם.
שגיב הוא בוגר במכללה לביטחון לאומי חניך מופת, בעל תואר ראשון בכלכלה ולוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר שני במדעי המדינה מינהל ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני נוסף במדעי המדינה לימוד אסטרטגיה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה.
שגיב שיפמן (נולד ב-2 באוגוסט 1971) הוא מדען ישראלי, פרופסור מן המניין בתחום הנוירו-גנטיקה, במכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן שבאוניברסיטה העברית בירושלים.
הוא מחזיק בקתדרה לנוירוביולוגיה על שם ארנולד ובס זלדיך אונגרמן.
שיפמן נולד בירושלים בשנת 1971 להוריו רחל ופנחס שיפמן.
את הדוקטורט עשה בהנחייתו של פרופ' אריאל דרבסי בתחום הגנטיקה של תכונות מורכבות בדגש על מיפוי גנטי של סכיזופרניה.
בשנת 2004 יצא ללימודי בתר דוקטורט באוניברסיטת אוקספורד, במעבדה של ג'ונתן פלינט, שם עסק במיפוי גנטי בעכברים וגנטיקה של נוירוטיות בבני אדם.
בשנת 2008 שב לישראל והקים את מעבדת המחקר לנוירו-גנטיקה באוניברסיטה העברית, במחלקה לגנטיקה שבמכון למדעי החיים על שם אלכסנדר סילברמן.
בשנת 2015 הוזמן לשמש כפרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) שבארצות הברית, שם שהה כשנה.
ב-2013 זכה פרס קריל מטעם קרן וולף להצטיינות במחקר מדעי.
בין השנים 2021–2017 שימש כראש החוג לגנטיקה באוניברסיטה העברית, ולאחר מכן כראש המחלקה.
שגיב שיפמן נשוי לפרופ' לימור שיפמן, אב לשניים ומתגורר בירושלים.
תחום המחקר המרכזי של פרופ' שיפמן הוא גנטיקה של הפרעות נוירו-התפתחותיות ופסיכיאטריות.
במחקריו הוא מתמקד במנגנונים גנטיים, מולקולריים ונוירוביולוגיים שיכולים להוביל להפרעות הללו.
המעבדה שלו מתמקדת בחקר של וריאציות גנטיות בגנום האנושי, זיהוי וריאנטים גנטיים המשפיעים על תפקוד גנים או ויסותם, ובחקירת הקשר בין גנומיקה להפרעות נוירו-התפתחותיות, בדגש על הספקטרום האוטיסטי.
עבודותיו פרוסות על פני מספר תחומים, וניתן לחלק אותן לשלושה נושאים עיקריים:
מיפוי גנטי של מחלות פסיכיאטריות - עבודותיו המוקדמות של פרופ' שיפמן עסקו ביצירת מפות גנטיות באדם ובעכבר ובזיהוי של גנים הקשורים לסכיזופרניה ונוירוטיות.
מנגנונים ביולוגיים הקשורים לספקטרום האוטיסטי - קבוצתו של פרופ' שיפמן הייתה חלוצה בפיתוח גישות לחקר הגנים הקשורים לאוטיזם באמצעות אנליזה של רשתות גנים ודפוס הביטוי שלהם במוח האנושי.
באמצעות השיטות הללו הצליחו חברי הקבוצה להראות לראשונה שגנים הקשורים לאוטיזם מעורבים בבקרה של שעתוק, ורבים מהם מעורבים גם בבקרה של הכרומטין, והגנים הללו פעילים במהלך התפתחות המוקדמת של המוח.
בסדרת מאמרים הם הראו את מנגנון הפעולה של גנים מבקרי כרומטין הקשורים לאוטיזם במודלים תאיים, בעכבר ובזבוב.
גנים חיוניים בעכבר ואדם – בכדי לחקור גנים רגישים למוטציות, ביצעה קבוצתו של שיפמן סקר באמצעות ספריית CRISPR של הגנים החיוניים לתאי גזע עובריים של העכבר.
במחקר זה, הם מדווחים על הניתוח המקיף והשיטתי ביותר של גנים חיוניים בגנום העכבר ומרחיבים במידה ניכרת את ההבנה של גנים חיוניים לתאי גזע עובריים.
הם מראים בעבודה זו שרבים מהגנים הקשורים להפרעות נוירו-התפתחותיות חיוניים כבר בשלבים עובריים מוקדמים מאוד.
במחקרים נוספים הם מזהים את המנגנונים שגורמים לגנים להיות חיוניים באופן שונה בתאי סרטן אנושיים שמקורם ברקמות שונות, וכן הם מזהים גנים המושפעים מכרומוזומי המין ומראים הבדלים בחיוניות בזכרים ונקבות.
שגית בלומרוזן-סלע (נולדה ב-1969) היא פסיכולוגית קלינית, מחברת ספרי עיון ומאמרים בתחום הספרות והפסיכולוגיה, בעיקר בתחום האוטיזם (תסמונת אספרגר).
שגית בלומרוזן-סלע נולדה וגדלה בירושלים.
היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטה העברית בפסיכולוגיה בתוכנית "אמירים", ודוקטורט בספרות כללית והשוואתית,, בהנחית פרופ' דוד פישלוב.
נושא עבודת הדוקטורט שלה, המשלבת ספרות ופסיכולוגיה, הוא: "המעבר מכתיבת שירה לכתיבת פרוזה: היבטים ספרותיים ופסיכולוגיים" (1999).
בלומרוזן-סלע עבדה כמרצה מן החוץ באוניברסיטה העברית, ועסקה בכתיבת ביוגרפיות לניצולי שואה.
בהמשך, למדה לתואר שני בפסיכולוגיה קלינית במכללה האקדמית תל אביב יפו.
היא עשתה התמחות בפסיכולוגיה קלינית בתב"ן צפון ירושלים ובבית-חולים הרצוג.
בשנת 2014, בעקבות מפגשים עם מטופלת אוטיסטית, בלומרוזן-סלע פרסמה מאמר בשם "בעיית תת-האבחון של תסמונת אספרגר בקרב מבוגרים בכלל ונשים בפרט" באתר "פסיכולוגיה עברית".
מאמר זה זכה לצפיות רבות ותרם להעלאת המודעות לנושא תת-האבחון של אוטיזם בתפקוד גבוה בארץ.
בשנת 2017 פרסמה ספר העוסק בהפרעות אישיות בספרות הישראלית בהוצאת רסלינג.
בהמשך כתבה ספרים בנושא האוטיזם בתפקוד גבוה - "הדור האבוד של האספרגר" (רסלינג 2021), "האוטיסטים שבינינו" (רסלינג 2023), ו"Understanding Autistic Adults" (בהוצאת Rowman & Littlefield 2024).
היא עובדת כיום כפסיכולוגית קלינית בירושלים.
שגית בלומרוזן-סלע נשואה למתמטיקאי פרופ' צליל סלע, ואם לשלושה ילדים.
הפרעות אישיות בספרות הישראלית (רסלינג, 2017)
הדור האבוד של האספרגר (רסלינג 2021)
2006. דליה רביקוביץ' והילד שנפל.
2006. "דליה רביקוביץ': הווידוי על הפלה מלאכותית בגיל 20 שופך אור חדש על מוטיבים שונים ביצירתה", המוסף לספרות של ידיעות אחרונות, 18.8.2006.
שגית בלומרוזן סלע, על הקשר בין אוטיזם להפרעות דיסוציאטיביות: הפרעת זהות דיסוציאטיבית (DID) דה-ריאליזציה ודה-פרסונליזציה באתר שיחות - כתב עת ישראלי לפסיכותרפיה - כרך ל"ט חוברת 2, 2025
שגית בלומרוזן סלע, הסדרה "חזרה גנרלית" כמייצגת לוגיקה ואסתטיקה של שונות נוירולוגית, באתר פסיכולוגיה עברית, 13 ביוני 2025
בתחום המחשוב, שגיאת סגמנטציה או הפרת גישה היא פסיקה או תרחיש שגיאה המורם על ידי חומרה בעלת מנגנון הגנת זיכרון, המודיעה למערכת ההפעלה כי התוכנית ניסתה לגשת למקטע זיכרון אשר אין לה גישה אליו (הפרת גישה לזיכרון).
במעבדי x86, זוהי שגיאת הגנה כללית.
בתגובה לפסיקה, ליבת מערכת ההפעלה תנסה לטפל בשגיאה, לרוב על ידי שליחת סיגנל לתוכנית אשר גרמה לפסיקה.
לעיתים קרובות, תוכניות יכולות לקבוע פונקציית טיפול בפסיקה כזו, שמאפשר לתוכנית להמשיך לרוץ.
אם הפסיקה לא מטופלת ברמת התוכנית, לרוב התוכנית עצמה קורסת ולעיתים היא מייצרת גם פלט ליבה .
שגיאות סגמנטציה הן שגיאות נפוצות בשפות תכנות המאפשרות גישה ישירה לזיכרון ולא מבצעות בדיקות בטיחות, כמו שפת C.
שגיאות אלו נובעות משימוש שגוי במצביעים לזיכרון הווירטואלי של התוכנית, בייחוד גישות לדפים שאין אליהם גישה, או ניסיון לכתוב בדף המוגדר לקריאה בלבד.
סיבות מרכזיות הגורמות לשגיאת סגמנטציה כוללות:
ניסיון לגשת לכתובת זיכרון שלא קיימת (כתובת אשר נמצאת מחוץ לטווח הכתובות שהוקצו לתוכנית).
ניסיון לגשת למקטע זיכרון אשר לתוכנית אין גישה אליו (לדוגמה, מבני קרנל בקונטקסט של התוכנית).
ניסיון לכתוב למקטע זיכרון המסומן לקריאה בלבד (לדוגמה, מקטע קוד ).
אלו שגיאות התכנות הנפוצות הגורמות לגישה לא חוקית לזיכרון:
גישה (dereference) למצביע האפס, אשר בדרך כלל מצביע לכתובת אשר נמצאת מחוץ לטווח הכתובות שהוקצו לתוכנית.
התייחסות או השמה למצביע שלא מאותחל (מצביעים "פראיים", דהי מצביעים שמצביעים לכתובת אקראית בזיכרון).
התייחסות או השמה למצביע משוחרר (מצביע מתנדנד , אשר מצביע לכתובת זיכרון אשר כבר שוחררה ואיננה בשימוש).
ניסיון להריץ תוכנית שלא הודרה כראוי.
כתיבה למקטע זיכרון המוגדר לקריאה בלבד
ניסיון לכתוב למקטע זיכרון המוגדר לקריאה בלבד יגרום לשגיאת סגמנטציה.
ברמת הכתיבת קוד, הפסיקה נגרמת כאשר תוכנית מנסה לכתוב לחלק ממקטע הקוד שלה עצמה, או החלק המוגדר לקריאה בלבד של מקטע הנתונים , שכן אלו מוגדרים על ידי מערכת ההפעלה כמקטעי זיכרון לקריאה בלבד.
להלן דוגמה לתוכנית ב-C אשר כתובה בסטנדרט C89, שברוב המקרים תגרום לשגיאת סגמנטציה בפלטפורמות עם הגנת זיכרון.
התוכנית מנסה לשנות ליטרל מחרוזת, אשר מוגדרת כהתנהגות בלתי צפויה על פי התקן.
בפועל, רוב המהדרים לא יצליחו לתפוס את השגיאה הזאת בזמן הקימפול.
כאשר ננסה לקמפל את התוכנית, התוכנית ברוב המקרים אכן תתקמפל, אך כאשר ננסה להריץ אותה, היא תקרוס ישר:
על ידי שימוש בכלי לניפוי שגיאות כמו GDB, נוכל למצוא את השורה הבעייתית:
תיקון אפשרי לתוכנית הוא על ידי הקצאת מערך במקום מצביע לתו, שכן המערך יוקצה בסופו של דבר לזיכרון המחסנית, שאליה ניתן לכתוב ללא כל בעיה:
בשפת C ושפות הדומות ל-C, מצביעי אפס הם מצביעים אשר מקבלים את הערך NULL ומשמעותם "מצביעים שלא מצביעים לאף אובייקט" ולכן הם משמשים גם לבדיקת שגיאות, שכן גישה למצביע האפס (ניסיון של קריאת הערך או כתיבה לערך שאליו המצביע מצביע) היא שגיאה תכנותית נפוצה.
התקן של שפת C לא קובע שמצביע האפס יצביע דווקא על כתובת 0 בזיכרון, אף על פי שברוב המקרים זהו אכן המצב.
רוב מערכות ההפעלה ממפות את הכתובת שאליה מצביע האפס מצביע ככה שגישה לכתובת זו תוביל לשגיאת סגמנטציה.
התקן של C קובע כי ניסיון לגשת למצביע האפס היא התנהגות בלתי צפויה.
הדוגמה הבאה יוצרת מצביע אפס ואז מנסה לגשת לתוכן שהוא מצביע אליו (לקרוא את הערך).
ניסיון להריץ את הקטע קוד הזה יגרום לשגיאת סגמנטציה ברוב מערכות ההפעלה:
גישה למצביע האפס ואז כתיבת ערך לתוכו, גם כן תוביל לשגיאת סגמנטציה:
הקוד שלמטה כולל גם שורת קוד המנסה לגשת למצביע האפס, אך כאשר התוכנית תקומפל ותרוץ, ברוב המקרים לא תהיה שגיאת סגמנטציה עקב אופטימיזציה של המהדר עצמו שמוחק קטעי קוד לא שמישים:
הקוד להלן מנסה לגשת למערך התווים s מעבר לגודלו, כלומר לתא שנמצא מחוץ למערך.
בהתאם למהדר עצמו ולמעבד, תיתכן שגיאת סגמנטציה:
דוגמה נוספת לרקורסיה ללא מקרה בסיס:
הקוד יגרום למחסנית הקריאות לגלוש, דבר אשר יוביל לשגיאת סגמנטציה.
בהתאם לשפה, לאופטימיזציות שונות שמבוצעות על ידי המהדר וכן למבנה הקוד עצמו, לעיתים לא נדרשת רקורסיה אינסופית כדי לגרום לגלישת המחסנית.
במקרה זה, ההתנהגות של הקוד שלא ניתן להשגה (פקודת החזרה) לא מוגדרת, לכן המהדר יכול למחוק אותה ולהשתמש במקום ברקורסיית זנב שלעיתים לא משתמשת בכלל במחסנית.
אופטימיזציות אחרות כוללות המרת הרקורסיה ללולאה, שעל פי הקוד בדוגמה יגרום לתוכנית להיכנס ללולאה אינסופית, אבל לא לגלישת מחסנית.
כשכותבים תוכנית ישירות באסמבלי, מערכות הפעלה מודרניות דורשות מהתוכנית לצאת בסיום ריצתה.
מהדרים בשפות עיליות מוסיפים פקודות אלו באופן אוטומטי בעת הקימפול, אך אם תוכנית מראש נכתבה באסמבלי, באחריות המתכנת לבצע זאת.
להלן תוכנית פשוטה באסמבלי nasm, אשר תואמת למעבדי x86-64 ולמשפחת מערכות ההפעלה של לינוקס.
בניסיון להריץ את התוכנית, נקבל שגיאת סגמנטציה בסופה:
השגיאה נובעת מכך שהמעבד אינו יודע מראש מתי התוכנית אמורה להסתיים, והוא מנסה לבצע את הפקודה הבאה בתור, שכבר אינה חלק מזיכרון התוכנית (מקטע הקוד, text).
על מנת לתקן זאת, עלינו להוסיף רוטינת יציאה בסוף התוכנית:
שגריר הוא דיפלומט אשר מייצג את מדינתו במדינה זרה ואחראי לטיפוח יחסי ממשלתו עם מדינה זו.
דרגת השגריר היא מהדרגות הבכירות בשירות הדיפלומטי והוא מהווה למעשה את ראש המשלחת הדיפלומטית של מדינתו במדינת השירות.
מושבו של השגריר ושל כל צוות עוזריו נמצא בבניין השגרירות הנמצא לרוב בבירת המדינה הזרה.
ישנם מקרים ששגריר אחד מייצג את מדינתו בכמה מדינות שבדרך כלל סמוכות זו לזו (מסיבות של מחסור בכוח-אדם או רמת עדיפות נמוכה של האזור בשיקולים הדיפלומטיים ההדדיים).
כמו כן נשלחים שגרירים למוסדות בין-לאומיים כגון האומות המאוחדות והאיחוד האירופאי.
אם נפסקים היחסים הדיפלומטיים בין שתי מדינות מסיבה כלשהי, חדלים השגרירים לייצג את מדינתם והם מוחזרים אליה.
החזרות שגרירים ("להתייעצויות") יכולות להתרחש גם כשהשגריר עצמו, עקב עבירה פלילית או התנהגות בלתי הולמת למעמדו, נחשב לאישיות בלתי רצויה במדינת השירות; כצעד הבא לאיים בניתוק יחסים או כמחאה על צעד בזירה הבין-לאומית.
במצב כזה מנהל את הנציגות לעיתים נציג זוטר יותר הנקרא Chargé d'affaires – "ממונה על העניינים".
מוסד השגריר היושב קבע בארץ זרה התחיל באיטליה במהלך המאה ה-15, על ידי הרפובליקה של ונציה.
החוקים הבין-לאומיים שמגדירים את זכויותיו וחובותיו של השגריר נוסחו בהסכמים שנעשו בין מדינות אירופה במשך המאה ה-19 ומאז לא השתנו חוקים אלה בהרבה.
בשנת 1815 נקבעה במהלך קונגרס וינה מערכת בין-לאומית של דרגות דיפלומטיות כאשר הדרגה הדיפלומטית הגבוהה ביותר היא שגריר.
השגריר נהנה, כמו כל הדיפלומטים, מחסינות דיפלומטית.
כאשר מגיע שגריר חדש למדינה זרה, הוא מביא עמו את כתב האמנה מאת שליט או נשיא מדינתו ומציג כתב זה לפני שליט המדינה שאליה הוא נשלח.
זהו אישור רשמי כי נתמנה לתפקיד רם זה וכי הוא רשאי לייצג את ענייני מדינתו במדינה הזרה.
הזכויות והחובות החלות על השגריר מוגדרות באמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים.
השגריר מדווח לממשלתו על המתרחש במדינה שאליה נשלח ממדינתו, למטרה זו הוא נעזר בדואר דיפלומטי או בקווי טלפון מאובטחים שדרכם הוא יכול להעביר הודעות ללא חשש מפני צנזורה או ריגול.
בתכנות מחשבים, שגרה , תת-שגרה , פרוצדורה , ובתכנות מונחה-עצמים שיטה/מתודה , היא רצף של פקודות המאוגדות יחדיו, במטרה לבצע מטלה מוגדרת: מימוש של אלגוריתם.
פונקציה היא שגרה המחזירה ערך.
שגרות מהן לא מוחזר ערך משמשות על פי רוב לשם שינוי מצב כלשהו – הדפסות למסך, שינוי של אובייקט, או תוצאות לוואי אחרות.
קריאה לשגרה היא הפעלה שלה תוך כדי פעולת התוכנית.
קריאה של שגרה לעצמה, ישירות או בעקיפין, נקראת רקורסיה.
החלק בשגרה שמתבצע בפועל נקרא "גוף" השגרה.
שגרה יכולה שלא לקבל קלט, לקבל קלט יחיד או מספר של קלטים כלשהם.
שגרות הן עיקרה של פרדיגמת התכנות הפרוצדורלי.
מקובל כי שימוש מושכל בשגרות ובפונקציות עשוי לשפר את מבנה התוכנית, את קריאות הקוד ואת מידת הגמישות של התוכנית לביצוע שינויים.
שימוש בשגרות מאפשר חלוקה של קוד לחלקים קצרים – שגרות קצרות – וכך מקל על וידוא נכונות של כל אחד ממרכיבי הקוד בנפרד.
תוצאה זו מאפשרת להפחית במידה משמעותית את עלויות הפיתוח והתחזוקה של תוכנה.
בתכנות מונחה-עצמים, לכל עצם יש מספר שגרות השייכות אליו, שגרה כזאת נקראת "שיטה" (או "מתודה" בעקבות המונח באנגלית) או "פונקציה חברה" (++C), והיא מגדירה את ההתנהגות של האובייקט עליו היא נקראה, ופועלות על המידע הכמוס בתוכו או בעזרתו.
בהתאם למידת החשיפה שלהן לשאר הקוד, שגרות אלה מהוות גם ממשק בין העצם לתוכנית כולה.
במרבית שפות התכנות קיימות שגרות, פונקציות או מתודות.
סט הפקודות של מעבדים מסוימים מכיל פקודות לתמיכה בשגרות.
כמעט כל המעבדים המודרניים הם כאלו.
במעבדים אלו, שגרות נתמכות גם בשפות סף ושפות מכונה.
לעיתים קרובות הפונקציה תקבל פרמטרים המועברים לה על ידי מפעיל הפונקציה על מנת לקבל תוצאות שונות.
ישנן מספר דרכים להעביר פרמטרים לשגרות.
הדרך הסטנדרטית להעברת קלט אל שגרות הוא באמצעות רשימת פרמטרים (ארגומנטים) – בקריאה לשגרה מצרפים גם סדרה של משתנים או קבועים.
בצורה זו מתקבל תחביר דומה מאוד לכתיבה של פונקציה מתמטית: (Make(a,b, למשל.
העברת המשתנים עשויה להיות על ידי העברה של הערך שלהם (By Value), כלומר העתקת תוכנם אל משתנים חדשים, או על ידי התייחסות (By Reference), המהווה בפועל נתינת שם נוסף לאותו משתנה.
בהעברת משתנים לפי ערך, המשתנים המקוריים שנשלחים למתודה אינם משתנים בפועל.
כלומר, למתודה נשלחים העתקים של הערכים שלהם, ולא המשתנים עצמם בפועל.
בהעברה על ידי התייחסות נשלחים למתודה הכתובות של המשתנים ולא העתקים של הערכים שלהם.
במתודה כזו למשל שמקבלת שני משתנים ומחליפה ביניהם – השינוי יהיה ניכר גם לאחר סיום המתודה.
בהעברת משתנים לפי ערך למתודה כזאת, תתבצע רק החלפה שלהם "באוויר".
המשתנים עצמם לא ישתנו בפועל, כאילו שהמתודה לא פעלה מעולם.
במקרה שמעבירים על ידי ערך (בשפת C, למשל, זו הדרך היחידה) ויש צורך לשנות את המשתנה המקורי, ניתן להשתמש בחלק מהשפות במצביע.
המצביע מכיל את הערך המספרי של כתובת המשתנה בזיכרון המחשב, וכך ניתן לגשת ישירות לכתובת זו ולשנות את ערכו של המשתנה.
ישנן שפות המאפשרות גם העמסה (function overloading), כלומר, מתן שם זהה למספר שגרות המשמשות למטרה דומה, אך עם קלט שונה (או חתימה שונה, לפי הגדרות השפה).
מקרה פרטי של העמסה הוא אפשרות למתן ערכי ברירת מחדל לפרמטרים.
שפות אחדות, בהן #C ופייתון, מאפשרות גם העברת פרמטרים לפי שמם בהצהרת השגרה.
לשגרה עשויות להיות תוצאות לוואי, המשפיעות על מצב התוכנית כולה, למשל על ידי שינוי של מבנה נתונים בזיכרון המחשב, או פעולה על הפרמטרים במקרה של העברת פרמטרים לפי התייחסות, או העברה של מצביעים.
לשגרות או פונקציות המבצעות פלט וקלט מול המשתמש או זיכרון המחשב יש לרוב תוצאות לוואי.
פונקציות בשפות תכנות, שואבות את שמן מפונקציות מתמטיות, ואכן מימוש של פונקציה מתמטית בשפת תכנות יעשה בדרך כלל באמצעות מבנה ההפשטה של פונקציות.
אולם, לעיתים קרובות, פונקציות בשפות תכנות אינן ניתנות לתיאור כפונקציות מתמטיות פשוטות.
בתכנות פרוצדורלי, כגון בשפת C, אין הבדל מהותי בין פונקציה לשגרה, ולא תמיד יש הבחנה בתחביר בין שגרות לפונקציות – לעיתים ההבדל היחיד הוא השימוש בערך ההחזרה מפונקציה על מנת לדווח על מידת ההצלחה של הפעולה שהתבצעה.
בשפת פסקל קיים הבדל תחבירי בין פונקציה המחזירה ערך לבין פרוצדורה שאינה מחזירה ערך.
עם זאת, באופן מהותי, קריאה לפונקציה מהווה ביטוי, כלומר התייחסות לערך כלשהו, לעומת קריאה לפרוצדורה המהווה "פקודה", כלומר שינוי מצב של משתנים בדרך כלשהי.
בתכנות פונקציונלי, פונקציה היא טיפוס נתונים בסיסי לכל דבר, והוא לב ליבה של השפה.
בשפות פונקציונליות (בהן LISP, Haskell, או ML) לפונקציות, ולביטויים בכלל, אין תוצאות לוואי, בשאיפה.
דבר זה מקל על הוכחת נכונות של קטע קוד, ולעיתים גם על עיבוד מקבילי.
מתודה לא-וירטואלית – מתודה שקריאה אליה מתפרשת על פי הטיפוס הסטטי של האובייקט.
מתודה וירטואלית – מתודה שמוגדרת באובייקט אב כמתודה וירטואלית.
אובייקטים שיירשו ממחלקת האב יוכלו "לדרוס" (Override) את המתודה ממחלקת האב באופן אחר, וכך מתאפשר פולימורפיזם של זמן ריצה: התנהגות שונה של אובייקטים בעלי טיפוס סטטי זהה, על פי הטיפוס הדינמי שלהם.
מתודה אבסטרקטית (או מתודה וירטואלית-טהורה) – מתודה שמוגדרת במחלקת אב אבסטרקטית (שלא ניתן ליצור לה מופע), והמחלקות היורשות צריכות לממש אותה.
להבדיל ממתודה וירטואלית, מתודה אבסטרקטית באובייקט האב איננה חייבת להכיל קוד, ובשפות מסוימות אף איננה עשויה להכיל קוד.
מתודה סטטית – מתודה הניתנת לגישה באופן סטטי, כלומר שאין צורך במופע של מחלקה על מנת לגשת אליה.
מתודה סטטית היא למעשה פונקציה, הנמצאת במרחב השם של המחלקה, ובשפות מסוימות היא בעלת הרשאות דומות להרשאות של מתודות שאינן סטטיות (מבחינת גישה למשתנים פרטיים וכדומה).
העמסת פונקציות או מתודות – הגדרה של מספר פונקציות תחת אותו שם אבל עם חתימה שונה (מספר או טיפוס שונה של פרמטרים).
דוגמה להעמסת פונקציות היא הגדרה של שתי פונקציות בשם max: אחת שתגדיר מקסימום בין משתנים מטיפוס int, והשנייה שתגדיר מקסימום בין משתנים מטיפוס double.
העמסה היא מקרה פרטי של פולימורפיזם מוגבל של זמן קומפילציה.
על פי רוב, תחום הכרזה (scope) של משתנים המוגדרים בתוך פונקציה הוא הבלוק שבו הוגדרו, או הפונקציה עצמה.
משך החיים של משתנים כאלה מוכל לרוב בתוך משך החיים של הפונקציה; עם זאת, ישנן שפות (כגון שפת C) המאפשרות להגדיר משתנים "סטטיים" – כאלה שמשך החיים שלהם הוא כל אורך חיי התוכנית.
משתנים כאלה מובחנים ממשתנים גלובליים רק בטווח ההכרה שלהם.
פרוצדורה זו קוראת לפונקציה קיימת בשם printf על מנת להדפיס מספר כלשהו שהועבר אליה, למשל המספר 5, כך:
הפרוצדורה איננה מחזירה ערך, והיא נקראת אך ורק לשם תוצאת הלוואי שלה - הדפסה למסך.
קטע הקוד הבא בשפת C מגדיר פונקציית סכום בין שני מספרים שלמים:
השימוש בפונקציה הוא לשם קבלת התוצאה שלה.
לדוגמה אם נרצה להדפיס את סכום המספרים 1 ו-2, נוכל להשתמש בה:
בתכנות מונחה-עצמים, מתודות מוגדרות כחלק ממחלקה.
בדוגמה הבאה (בשפת ++C) נעשה שימוש בדוגמאות לשגרה ולפונקציה, אך בנוסף ישנן מתודות שנעזרות במידע הנשמר בתוך האובייקט:
קוד שישתמש במחלקה הזאת עשוי להיראות כך:
שגר וּשכח היא הטכנולוגיה של רקטות או נשק מונחה הפועלים עצמאית לאחר השיגור.
חימוש שגר ושכח כולל בתוכו מערכת ניווט אינרציאלית או GPS, המנחים אותו אל המטרה לאחר שיגורו, כך שהמפעיל חופשי לעזוב את עמדת השיגור או לבצע שיגור נוסף.
טילים מסוימים יכולים אף לאתר עצמאית את המטרה, גם אם היורה מעולם לא היה איתה בקשר עין, באמצעות רב"ת.
כמו כן, ישנם כטב"מים שניתן להפעיל בשיטת שגר ושכח, כמו הפוטרוס האיראני.
אפשרות לעדכן את מסלול מעוף הנשק לאחר השיגור, באמצעים בעלי יכולת שגר ושכח, נקראת "שגר ועדכן".
לעיתים הביטוי "שגר ושכח" מתייחס לאמצעים פחות מתקדמים, שאינם בעלי יכולת שליטה מרחוק, כמו ברקטות ובטילי אוויר-אוויר מונחי חום, בהם אין למשגר או לטייס בהתאמה, יכולת להשפיע על מעוף הטיל לאחר שיגורו.
בעברית מודרנית מקובל להשתמש בצירוף זה בהשאלה, כאשר מייחסים תכונה לאדם, למכונה או למנגנון ממוחשב המשלים נאמנה את כל המשימות שמוטלות עליו, מבלי שמפעיליו יצטרכו לעקוב אחריו ולוודא את ביצוע המשימה.
עוד מקובל להשתמש בביטוי שגר ושכח בניהול תיק השקעות שמשמעותו קנה והחזק או קניה לזמן מרובה שלא מצריכה התערבות בניהול.
דוגמאות לטילי שגר ושכח מונחי אינפרה אדום ומונחי מכ"ם:
שגר ועדכן הוא מושג מתחום כלי נשק מונחים המתייחס ליכולת לעדכן את הנשק במידע אודות המטרה ומסלול מעופו אליה.
העדכון מאפשר שינוי כיוון של האמצעי ואף מתן הוראה להשמדה עצמית.
כלי נשק מונחים כמו טיל התמוז או מל"ט הפוטרוס הם דוגמאות לכלי נשק בשיטת שגר ועדכן.
העברת העדכונים יכולה להתבצע בדרכים הבאות:
כבל המקשר בין המשגר לטיל הנמצא בתעופה
החל מהצטרפותה של ישראל לאו"ם בשנת 1949, שולחת מדינת ישראל שגריר מטעמה לייצגה באו"ם.
מאז ועד היום השתתפה ישראל במגוון רחב של פעילויות במסגרת האו"ם ותרמה את חלקה לארגוני האו"ם הדנים בבריאות, עבודה, מזון, חקלאות, חינוך ומדע.
בנוסף, לישראל תפקיד פעיל בעבודת הארגונים הלא-ממשלתיים הפועלים בחסות האו"ם ודנים בסוגיות שונות ומגוונות.
"זהו רגע היסטורי לעם היהודי בכל אתר ואתר ולמדינת ישראל", כך אמר שר החוץ משה שרת ב-11 במאי 1949 כאשר ישראל התקבלה כחברה ה-59 בארגון האומות המאוחדות.
עם חלוקת האו"ם לקבוצות אזוריות ב-1961 לא התקבלה ישראל לאף אחת מהן.
מצב זה השתנה באפריל 2000 כאשר ישראל הוכנסה לקבוצה האזורית המערבית על בסיס זמני עד שתוכל להצטרף לקבוצה האסיאתית.
מאותו הזמן, היה ביכולתה של ישראל להצביע ולהיבחר לגופים מרכזיים באומות המאוחדות.
ב-2005 נבחרה ישראל לסגנית יושב ראש העצרת הכללית ה-60 של האו"ם.
בעקבות סיום המלחמה הקרה וההתקדמות לשלום במזרח התיכון, על-פי מדיניותה של ישראל וגישת משלחת ישראל לאו"ם, התחולל שינוי מהותי במערכת היחסים עם המדינות החברות באו"ם ובמערכת קשרי העבודה בינה לבין מזכירות האו"ם, מוסדותיו וסוכנויותיו.
לפתיחות חדשה זו הייתה השפעה חיובית על יחסי הכלכלה, המדע והסחר של ישראל ועל מעמדה הביטחוני והבינלאומי.
בשנת 1955 טבע ראש הממשלה דוד בן-גוריון את המונח "אום שמום" כתשובה לקביעתו של משה שרת, שהאו"ם לא ייראה בעין יפה את ההחלטה של ישראל לגרש את המצרים מרצועת עזה בעקבות פיגועי הפדאיון.
משמעות הביטוי הייתה כי אין חשיבות למה שהאו"ם אומר או עושה.
להחלטות מסוימות של האו"ם נודעה חשיבות גדולה לישראל.
בין ההחלטות הנוגעות לישראל, ניתן למנות את יש את החלטת מועצת הביטחון 242 מנובמבר 1967 והחלטה 338 מאוקטובר 1973. החלטות אלו קובעות מסגרת מוסכמות ליישוב הסכסוך הערבי-ישראלי.
במשך שנים רבות האו"ם פעל להביא לידי הפסקת פעולות האיבה בין ישראל והמדינות הערביות השכנות לה על ידי מינוי מתווכים, מתן חסות להפסקת אש והסכמי שביתת נשק והצבת כוחות או"ם בין המדינות האויבות.
נטיית האו"ם לקבל את עמדת הערבים בעניינים הנוגעים לסכסוך הישראלי-ערבי באה לידי ביטויה הקיצוני בהחלטה 3379 שקיבלה העצרת הכללית ב-1975, ובה נקבע שהציונות היא תנועה גזענית.
החלטה זו הייתה חלק מניסיון של הגוש הערבי והמדינות הבלתי-מזדהות להביא לסילוקה של ישראל מן האו"ם.
ב-1991 בוטלה ההחלטה, אך האו"ם איבד בעיני ישראלים רבים את סמכותו כגורם בינלאומי נטול משוא פנים.
גם בעיני המדינות הערביות, בימת או"ם מתאימה יותר לתעמולה ולהסברה מאשר להשגת תוצאות ממשיות.
תפקידיו העיקריים של השגריר כוללים:
שמירה על האינטרסים שלה ועל אזרחיה הנמצאים מחוץ לישראל במסגרת המותר לפי כללי המשפט הבינלאומי
לימוד תנאי החיים המדיניים, החברתיים, הכלכליים והתרבותיים במדינת שירותו, עמידה על הלכי הרוח השוררים בה ודיווח על כך לשולחיו
טיפוח יחסים עם חוגים בעלי השפעה במדינת שירותו במגמה להביא להגברת האהדה למדינתו, לאוכלוסייתה, לערכיה ולמדיניותה ולהביא להבטחת תמיכתם הפעילה של חוגים אלו באינטרסים של מדינתו.
התכונות הדרושות לשגריר מקצועי כדי למצות את מיטב הכישורים שיאפשרו לו לשרת בנאמנות את מדינתו:
אמינות מוחלטת – דיווח אמין ומדויק הוא לב פעולת השירות הדיפלומטי
קור רוח – היכולת להתגבר על רגשות איבה אישית, דעות קדומות.
עליו לדעת לשלוט ברגשותיו וביצריו
נאמנות – מוחלטת לממשלה אותה מייצג השגריר היא תנאי לקיום שירות דיפלומטי תקין.
לעיתים תכופות מתנהלים מאבקים בין כותלי בניין האו"ם באשר להחלטות הנוגעות לפעילות ביטחונית של ישראל אל מול אויביה.
השגרירים מבצעים עבודה דיפלומטית רבה ומאומצת כדי שלא תהיה הודעת גינוי על פעולות ישראל או לחלופין להבעת תמיכה בעמדות ישראל והטלת סנקציות על המדינות העוינות.
ישראל משקיעה מאמצים רבים להעלאת המודעות לנושא היהודי באו"ם.
בשנת 2005 הצליח השגריר דן גילרמן להביא לכינוס מיוחד של העצרת הכללית לרגל יום ה-60 לשחרור מחנות הריכוז הנאציים באירופה ולשם אימוץ החלטה חדשה של העצרת הכללית על יום זיכרון שואה שנתי.
המונח "עובדי משרד החוץ המקצועיים" מכוון לעובדים שנכנסו למשרד החוץ בגיל צעיר, בין אם דרך קורס הצוערים של משרד החוץ הייחודי של משרד החוץ או בדרכים אחרות, החלו לעבוד בו מן הדרגים הנמוכים, ובמהלך השנים עבדו במגוון רחב של תפקידים בישראל ומחוצה לה.
עבור אנשים אלו שירות החוץ הוא מקצוע ואורח חיים.
מאז כינונו של משרד החוץ קיים נוהג ששר החוץ יכול למנות עד 11 אנשים לתפקידים במשרד החוץ על דעתו בלבד ומבלי להתחשב בוועדת המינויים של המשרד.
סוג זה של מינויים נקרא "מינויים מן החוץ" או, בלשון המקובלת, "מינויים פוליטיים".
נוהג זה קיים גם במדינות אחרות בעולם.
נראה כי לתפקידים הבכירים בשירות החוץ כגון שגריר ישראל באו"ם ושגריר ישראל בארצות הברית, מדלגים על התהליך הרגיל ובוחרים מועמדים מבחוץ שהוצעו על ידי שר החוץ וראש הממשלה.
הדעות חלוקות לגבי שיטת המינויים הפוליטיים, שיש המבקרים בטענה שהם גורמים לתרעומת ולירידה ברוח הצוות בקרב אנשי הסגל המקצועי וכי הם אינם מוצלחים מבחינה עניינית עקב העדר ניסיון דיפלומטי.
מנגד יש הטוענים כי השגרירים חייבים להיות מקורבים לראשי השלטון (ראש הממשלה ושר החוץ), בעלי גישה ישירה, ונהנים מאמונם האישי.
לא תמיד ניתן למצוא אנשים כאלו בפקידות המקצועית, ולכן יש לחפשם בפוליטיקה או בחוגים אחרים, אף על פי שלא עברו את מסלול ההכשרה הדיפלומטי המקצועי.
חוק שירות המדינה (מינויים) מסדיר את סוגיית המינויים בשירות המדינה.
מאז קום המדינה כיהנו מטעם ישראל 19 שגרירים:
מנייןתמונה שם שנות כהונה מזכ"ל או"םתחת שר החוץ תחת ראש ממשלה הערות1 אבא אבן 1949–1959 טריגווה לי, דאג המרשלדמשה שרת,
גולדה מאירדוד בן-גוריון, משה שרת היה בן 33 כאשר נבחר לשגרירה הראשון של ישראל באו"ם.
משימתו הראשונה כשגריר הייתה למנוע את ביטולה של החלטת האו"ם שנתנה אישור להקמת מדינת ישראל.
ב-1952 נבחר לסגן נשיא העצרת הכללית.
מעמד הנפת הדגל בעצרת האו"ם, על ידי שר החוץ משה שרת ואבא אבן, מונצח על גבי השטרות של 20 שקלים.
אבא אבן טען כי על השגריר להיות בעל יכולת רטוריקה טובה.
הוא היה ידוע כנואם מחונן ביותר.
אבן שימש גם שגריר ישראל בארצות הברית וכתב ספרים רבים על דיפלומטיה ויחסים בינלאומיים.2 מיכאל קומיי 1959–1967 או תאנטגולדה מאיר,
אבא אבןדוד בן-גוריון, לוי אשכול עבד כנציג ההסתדרות הציונית ולאחר מכן עבר לסוכנות היהודית.
לאחר קום המדינה הצטרף לשירות החוץ וכיהן במספר תפקידים בנציגות הישראלית בקנדה.
היה שגריר ישראל באו"ם בזמן, מלחמת ששת הימים.
בסיום כהונתו כשגריר ישראל באו"ם התמנה לשגריר ישראל בבריטניה.3 גדעון רפאל 1967–1968אבא אבןלוי אשכול כיהן כשגריר באו"ם ובהחלטת מועצת הביטחון של האו"ם מס' 242. היה חבר בצוות המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית ופעל בנושאים משפטיים (הכנות למשפטי נירנברג) ומדיניים בתקופה שקדמה להחלטת החלוקה של האו"ם.
עם הקמת המדינה הצטרף למשרד החוץ וכיהן בשורה של תפקידים בשירות החוץ.4 יוסף תקוע 1968–1975 או תאנט, קורט ולדהייםאבא אבן,
יגאל אלוןלוי אשכול, גולדה מאיר, יצחק רבין היה בן 43 כאשר נבחר לשגרירה של ישראל באו"ם.
כיהן בשורה של תפקידים בשירות החוץ הישראלי.
כאשר כיהן כשגריר ישראל באו"ם הגיב בחריפות לנאומו של יאסר ערפאת במועצת האו"ם, שבו קרא ערפאת להקמת מדינה פלסטינית.
בשובו לישראל התמנה לנשיא אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
לאחר סיום תפקידו, מונה לנגיד האוניברסיטה.5 חיים הרצוג 1975–1978 קורט ולדהייםיגאל אלון, משה דייןיצחק רבין, מנחם בגין נשא את אחד הנאומים החשובים ביותר בהיסטוריה של הדיפלומטיה הישראלית, בעצרת האו"ם ביום שבו התקבלה ההחלטה שהציונות היא תנועה גזענית.
הרצוג הגדיר את ההחלטה כגזענית, והבהיר לשגרירים השונים כי הם ישאו באחריות לשואה הבאה שתפרוץ בעקבות ההחלטה.
אחר כך קרע הרצוג את מסמך ההחלטה.
בשנת 1978 טען כי "ככל שיש לנו פחות הסדרים עם האו"ם, כך טוב יותר למדינת ישראל".
הרצוג מילא תפקידים שונים בצה"ל ולימים היה נשיאה השישי של מדינת ישראל.6 יהודה בלום 1978–1984 קורט ולדהיים, חוויאר פרז דה קוויארמשה דיין, מנחם בגין, יצחק שמירמנחם בגין, יצחק שמיר פרופסור למשפט בינלאומי באוניברסיטה העברית.
כיהן בתפקידים משפטיים שונים במשרד החוץ.
היה חבר משלחת ישראל לשיחות השלום עם מצרים.7 בנימין נתניהו 1984–1988 חוויאר פרז דה קוויאריצחק שמיר, שמעון פרסיצחק שמיר, שמעון פרס כיהן כציר ישראל בוושינגטון ולאחר מכן כשגריר ישראל באו"ם.
לימים ראש ממשלת ישראל.8 יוחנן ביין 1988–1990משה ארנסיצחק שמיר הצטרף למשרד החוץ ב-1952 והיה דיפלומט בכיר בשירות החוץ של ישראל.
כיהן בשורה של תפקידים במשרד החוץ ובמוסדותיו.
בתקופתו כשגריר באו"ם והועברה לז'נבה עקב נאומו של יאסר ערפאת.
בעקבות זאת נאם ביין ואמר כי הצהרות אש"ף אינן כנות, כי הכרתו בהחלטות (242,338) אינה כנה וכי אש"ף ממשיך להתעלם מהצורך במשא ומתן כדרך לפתרון ולא זנח את דרך המאבק.
לימים היה ביין סגן יו"ר הנהלת יד ושם.9 יורם ארידור 1990–1992 חוויאר פרז דה קוויאר, בוטרוס בוטרוס ראלידוד לוי פוליטיקאי ומשפטן ישראלי, עו"ד במקצועו.
כיהן כח"כ מטעם הליכוד מספר פעמים וכשר התקשורת והאוצר.
נחשב למינוי פוליטי.10 גד יעקבי 1992–1996 בוטרוס בוטרוס ראלישמעון פרס, אהוד ברקיצחק רבין, שמעון פרס בתקופתו כשגריר ישראל באו"ם, התקבלה ישראל לוועדת האינפורמציה של האו"ם ונציגים ישראלים נבחרו לוועדות שונות.
נחשב מינוי פוליטי, לאחר שכיהן כח"כ מאז 1969 ושימש שר התחבורה, שר הכלכלה והתכנון ושר התקשורת.11 דורי גולד 1997–1999 בוטרוס בוטרוס ראלי, קופי אנאןבנימין נתניהו, דוד לוי, אריק שרוןבנימין נתניהו במהלך התקופה, ב-1998, היה חבר המשלחת הישראלית לוועידת ואי פלנטיישן, בהשתתפות ישראל, הרשות הפלסטינית ונשיא ארצות הברית, ביל קלינטון.
נחשב מינוי פוליטי לאחר שהיה יועצו המדיני של ראש הממשלה נתניהו (בקדנציה ראשונה) ושל רה"מ אריאל שרון.12 יהודה לנקרי 1999–2002 קופי אנאןדוד לוי, שלמה בן עמי, שמעון פרסאהוד ברק, אריאל שרון כיהן כשגריר ישראל בצרפת, נכנס לפוליטיקה וכיהן בתפקידים שונים בוועדות הכנסת מטעם מפלגת גשר.
פרש מהחיים הפוליטיים והתמנה להיות שגריר ישראל באו"ם.
היה ידוע ביכולתו להביא את הנושאים הישראליים לתודעת הציבור בכל מקום שבו היה, החל ממועצת הביטחון, הפסגה הכלכלית בדאבוס וכלה באוניברסיטאות הגדולות בעולם.
לפני שכיהן בתפקיד השגריר, גילרמן היה מנכ"ל של חברות בסקטור הטכנולוגי, יו"ר איגוד לשכות המסחר הישראלי, דירקטור בבנק לאומי ובבנק ישראל.
גילרמן היה הראשון שממונה לשגריר באו"ם והגיע מהסקטור הפרטי.
נחשב מינוי פוליטי לאור קרבתו לשמעון פרס שכיהן כשר החוץ באותה העת.14 גבריאלה שלו 2008–2010 באן קי-מוןציפי לבני, אביגדור ליברמןאהוד אולמרט, בנימין נתניהו פרופסור למשפטים, כיהנה כרקטור הקריה האקדמית אונו, נחשבת מומחית בדיני חוזים ומשפט משווה ולימדה באוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית, אירופה וקנדה.
זכתה בפרסים רבים על הישגיה האקדמאיים.
שלו כיהנה לאורך השנים כדירקטורית בחב' החשמל, בנק הפועלים ובמוסדות רבים אחרים.
נבחרה לכהן כשגרירת ישראל באו"ם לאור קרבתה לשרת החוץ ציפי לבני.
15 מירון ראובן 2010–2011אביגדור ליברמןבנימין נתניהו הצטרף למשרד החוץ ב-1988, וכיהן בין היתר כשגריר בפרגוואי, בבוליביה ובקולומביה.
ביולי 2010 מונה על ידי שר החוץ אביגדור ליברמן לממלא מקום שגריר ישראל באו"ם.
ב-2015 מונה לראש חטיבת הטקס במשרד החוץ.16 רון פרושאור 2011–2015אביגדור ליברמן, בנימין נתניהו הצטרף למשרד החוץ ב-1986 וכיהן בתפקידים שונים במטה המשרד וכן כמנכ"ל המשרד וכשגריר ישראל בבריטניה.
בנימין נתניהו שימש כחבר כנסת וכשר מטעם הליכוד.19דני דנון2024 ואילךישראל כ"ץ
גדעון סערבנימין נתניהושימש כחבר כנסת מטעם הליכוד.
שגרה היא סדר הפעילות הקבוע של ארגון או אדם, להבדיל מסדר הפעילות במצב חירום, ובמצבי זמניים כגון התארגנות.
יש מי ששגרת יומו קבועה יחסית - שעות קבועות להשכמה ולשינה, לאכילה, לעבודה, למנוחה ולבילוי, ויש מי ששגרת יומו קבועה פחות, אך עדיין יש בה מרכיבים קבועים.
בנוסף לשגרת ימי החול מתקיימת גם שגרת ימי המנוחה השבועית, השונה משגרת ימי החול.
התנהלות החברה בתנאי שגרה רגילה יוצרת פעילויות והתרחשויות אשר מתאימות לדפוסים וסטטיסטיקות שונים.
דפוסים אלו יכולים להיות צפויים במידה רבה בהתאם לשעות היום, לימי השבוע, סופי שבוע וחגים, ולנטייה עונתית.
דוגמאות לכך הן, השימוש במעלית בבניין משותף או ברב-קומות; צריכת המים, החשמל והעומס על שירותי טלקום; עומס תנועה בכבישים, כמות הקונים בחנות או מרכז קניות.
תכנון של מערכות וארגונים להתנהלות בתנאי שגרה מאפשרת לרוב ניצול יעיל של משאבים מחד, ומאידך דורשת יכולת התמודדות עם מצבים בהם השגרה מופרת ונדרשת פעילות שונה מהרגיל.
ביחידה צבאית, שגרה היא פעילות היחידה בזמן שאינה נלחמת, פעילות הכוללת אימונים, הצטיידות, מנוחה וכדומה.
פעילות שגרה זו מופרת כאשר אירוע מסוים, ביוזמת האויב או ביוזמת היחידה, מצריך פעילות מלחמתית של היחידה.
עם סיום האירוע מתקיימת חזרה לשגרה (חזל"ש).
בגופי הצלה למיניהם, כגון מכבי אש או מגן דוד אדום, יציאה מהשגרה מתרחשת כאשר הם מוזעקים לפעולת הצלה, שלקראתה נערכו בזמן השגרה.
כחלק מההיערכות לחירום מוגדרים למתקנים שימושים נפרדים או נהלים נפרדים לשגרה ולחירום.
מקלט, שמיועד למתן מחסה מפני פצצות בשעת חירום, משמש בעת שגרה כמועדון.
לבית חולים מוגדר תקן כוח אדם לשגרה, המשמש אותו בפעילותו השוטפת, ותקן אחר לחירום, המתאים לקליטה של נפגעים רבים.
חיל המשטרה הצבאית כפוף לאגף כוח האדם של צה"ל בזמן שגרה, ולאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה בחירום.
במבני ציבור מותקנת יציאת חירום, הסגורה בתקופת שגרה, אך ניתן לפתוח אותה בזמן סכנה, לשם פינוי מהיר של האנשים שבמבנה.
(באנגלית נקרא: "") הוא סרט קולנוע רומנטי ישראלי מז'אנר המדע הבדיוני משנת 2014 על אודות מדען שעלה לישראל מליטא ועובד במכון סודי אי שם בדימונה, המתבקש על ידי אוליגרך רוסי לפתח תוכנה שתשדך בין אנשים ברחבי העולם.
הסרט הוקרן לראשונה בשנת 2014 במסגרת פסטיבל אוטופיה לסרטי פנטזיה ומד"ב בתל אביב והיה מועמד לפרס אופיר לשנת 2014 בקטגוריית סרט עלילתי במסלול פרינג'.
בשנת 2016 הוקרן בהקרנות מסחריות בסינמטק תל אביב.
הסרט הופק בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי דרך קרן קולנוע פרינג'.
ייחודו של הסרט, בין היתר, בכך שהוא הסרט הראשון שעוסק בעלייה מברית המועצות לשעבר לישראל וביחסים של העולים בינם לבין עצמם (בניגוד לסרטים רבים אחרים שעוסקים ביחסים בין העולים לישראלים).
הסרט צולם במשך שלושה ימים באולפני גרין סקרין וכן במשך מספר ימים באזור הצפון.
הוא היה אמור להיות הסרט הראשון שנתמך על ידי קרן הקולנוע הגלילית, שכן רוב חברי הצוות היו תושבי הצפון וצילומי החוץ צולמו בצפון.
הסרט נכתב ובוים על ידי גנית אורין, הופק על ידי חברת שינגה הפקות, צולם על ידי ארבל רום (מעין השופט הפקות) ונערך על ידי אלון לובנפלד ורודד יצחקי מסטודיו רוביקון שבקצרין.
בסרט מככבים בתפקידים הראשיים עמירם עיני (דוגמן הבית של המשביר לצרכן, זמר ואמן), אנה ווליקובסקי, רומן גרשקוביץ', מיכאל לרנר, קטיה קוסוי ופולינה חריטונסקי.
כולם עולים ממדינות ברית המועצות לשעבר למעט עיני (עולה מנורווגיה).
הסרט עוסק גם בשאלה מדוע אדם נמשך לאדם מסוים, האם ניתן לשדך בין אנשים, ומדוע רבים נמשכים לבני זוג שאינם טובים להם.
האם יש תשובה מי מתאים וטוב לך?
במקור נקרא הסרט "שגרי אותי לחלל, אסתר!", והבמאית קרן אביטן הייתה אמורה לביימו.
אביטן ביימה טיזר עבור הסרט שצולם בשנת 2012.
שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות הוא הדיפלומט העומד בראש משלחת ארצות הברית לאומות המאוחדות.
מבחינה פורמלית, התפקיד מוכר יותר בשם "הנציג הקבוע של ארצות הברית לאומות המאוחדות".
נציג זה הוא בדרג שגריר .
על הנציג הקבוע של ארצות הברית לייצג את המדינה במועצת הביטחון של האו"ם וברוב המכריע של התכנסויות העצרת הכללית, למעט מקרים נדירים בהם דרג בכיר יותר בממשל האמריקאי מייצג את ארצות הברית (כגון מזכיר המדינה או נשיא ארצות הברית).
השגריר באו"ם, יחד עם כל שגרירי ארצות הברית, ממונה על ידי נשיא ארצות הברית ומאושר בסנאט.
ביטוי לחשיבות המשרה הוא הכללת השגרירים לאו"ם על ידי חלק מנשיאי ארצות הברית בקבינטים שלהם.
דיפלומטים ופוליטיקאים בולטים רבים שירתו בתפקיד זה, ובהם עדלי סטיבנסון, ג'ורג' הרברט ווקר בוש ומדליין אולברייט.
מעון שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות שוכן במנהטן שבניו יורק, אם כי לא כל השגרירים לדורותיהם בחרו לעבור להתגורר שם.
שגריר ארצות הברית בישראל הוא הנציג הרשמי של ארצות הברית במדינת ישראל.
מושבו של השגריר הוא בשגרירות ארצות הברית בישראל הממוקמת ממאי 2018 בירושלים.
בנוסף לשגרירות בירושלים, לארצות הברית סניף שגרירות הממוקם בתל אביב.
בשנים 2011–2025 כיהנו בתפקיד רק שגרירים יהודים.
השגריר הראשון של ארצות הברית בישראל היה ג'יימס מקדונלד.
שעות לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, הכירה ארצות הברית בישראל דה פקטו, ומקדונלד מונה בחודש אוגוסט 1948 לנציג הדיפלומטי הראשון של ארצות הברית בישראל בדרגת ציר.
לאחר הכרתה דה יורה של ארצות הברית במדינת ישראל ב-1 בפברואר 1949, הועלה מקדונלד מדרגת ציר לדרגת שגריר.
שגריר ארצות הברית בישראל מדצמבר 2021 עד אוגוסט 2023 היה תומאס ריצ'רד ניידס.
ניידס סיים תפקידו ביולי 2023. ושמילאת את מקומו סטפני האלט.
ב-5 בספטמבר 2023 הודיע נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן שבכוונתו למנות את ג'ק לו לשגריר ארצות הברית בישראל.
ב-31 באוקטובר אישר הסנאט האמריקאי את המינוי וב-5 בנובמבר 2023 מסר לו את כתב האמנה לנשיא המדינה, יצחק הרצוג.
ב-12 בנובמבר 2024 הודיע הנשיא הנבחר של ארצות הברית, דונלד טראמפ כי ימנה את מייק האקבי לשגריר ארצות הברית בישראל.
ב-9 באפריל 2025 אישר הסנאט האמריקאי את מינויו של האקבי לתפקיד השגריר ברוב של 53 תומכים מול 46 מתנגדים וב-21 באפריל 2025 מסר האקבי את כתב האמנה לנשיא המדינה, יצחק הרצוג.
מעון שגריר ארצות הברית בישראל שימש לאורך השנים כמשכן הרשמי של שגרירי ארצות הברית בישראל.
מיקומו שונה לאורך הזמן בהתאם למדיניות ארצות הברית ומעמדה הדיפלומטי של ירושלים.
בשנת 1962 רכשה ממשלת ארצות הברית מגרש בשטח של כ־5 דונם ברחוב גלי תכלת 40 בהרצליה פיתוח.
על פי רישום הטאבו, הבעלות נרשמה על שמו של מזכיר המדינה האמריקאי.
הווילה נבנתה בשנת 1964 ומאז שימשה כמעונו הרשמי של השגריר.
המבנה ממוקם על מצוק המשקיף לנוף פנורמי של הים התיכון, וכולל שטח בנוי של 927 מ"ר בשתי קומות, עם שישה חדרים, שישה חדרי אמבטיה ובריכת שחייה.
בשנת 2020, בעקבות החלטת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ להעביר את שגרירות ארצות הברית לירושלים ולהכיר בה כבירת ישראל, הוחלט למכור את מעון השגריר בהרצליה.הנכס נמכר במכרז לאיל ההון שלדון אדלסון תמורת סכום של 84 מיליון דולר.
במאי 2022 הגישה שגרירות ארצות הברית בישראל בקשה רשמית למשרד החוץ הישראלי להכיר בביתו החדש של שגריר ארצות הברית, טום ניידס, כמעון הרשמי של השגריר.
הבית ממוקם ברחוב עמק רפאים, בפינת רחוב יאשיהו ודג'ווד, בלב שכונת המושבה הגרמנית בדרום ירושלים.
ניידס, שהגיע לישראל במחצית השנייה של 2021, התגורר בתחילה בדירה קטנה במלון "וולדורף אסטוריה" בירושלים, אך בשל חוסר אפשרות לארח באופן רשמי, חיפשה השגרירות מבנה ראוי שישמש כמעון רשמי.
המבנה שנבחר הוא בית ערבי קלאסי שעליו נבנו שתי קומות נוספות, וכולל שלוש קומות וחצר גדולה.
לצורכי אבטחה נוספו חומה גבוהה, מצלמות, עמדת שמירה ואמצעים נוספים.
בדצמבר 2025 עבר השגריר להתגורר בבית בשכונת טלביה.
שגריר ארצות הברית ברוסיה הוא הנציג הרשמי של ארצות הברית בפדרציה הרוסית.
מושבו של השגריר הוא בשגרירות ארצות הברית במוסקבה, בבית ספאסו שברחוב ארבאט במוסקבה.
בנוסף לשגרירות במוסקבה, לארצות הברית קונסוליה בסנקט פטרבורג וביקטרינבורג.
מעון השגריר הוא בית ספאסו (Spaso House), בניין בסגנון רנסאנס נאו-קלאסי בכיכר ספאסופסקובסקאיה 10, ברובע ארבאט שבמוסקבה.
בנייתו הושלמה בשנת 1913 והוא שימש כאחוזתו של תעשיין הטקסטיל ניקולאי וטורוב שהיה אחד האנשים העשירים ביותר בתחילת המאה ה-20 באימפריה הרוסית.
מאז 1933 משמש המבנה כמעון המגורים של שגריר ארצות הברית, תחילה בברית המועצות ולאחר מכן ברוסיה (מאז 1991).
השם "בית ספאסו" נגזר משמה של הכיכר הסמוכה "ספאסופסקובסקאיה", שמשמעותו "המושיע על החולות" ומתייחס לאדמת החול של השכונה שיושבה הראשונה במאה ה-17. מרבית בתי העץ ברובע הובערו באש בשריפה שפרצה במוסקבה בשנת 1812. בתי אבן חדשים נבנו לאחר מכן ואלה כללו גם אחוזות רחבות ידיים.
בשנת 1913 חלקים רבים מהכיכר נמכרו על ידי הנסיכה לובאנובה-רוסטובאיה למשפחת של התעשיין הרוסי ניקולאי וטורוב שהחזיק בבעלותו מספר מפעלי טקסטיל ברוסיה.
לאחר רכישת חלקת האדמה וטורוב שכר את האדריכלים ולדימיר אדמוביץ' וולדימיר מאיאט לבנות לו אחוזה חדשה.
השניים בחרו לבנות בסגנון נאו-קלאסי ובסגנון אימפריאלי.
חזית הבית הושפעה מבית גגארין שהיה דוגמה טובה לסגנון האימפריאלי במוסקבה, נבנה בשנות 1820. האדריכלים הושפעו גם מסגנון הבנייה של אחוזת פולובצוב בסנקט פטרבורג שהושלמה בשנת 1913 על ידי איוואן פומין.
בניית הבית החלה באפריל 1913 וכמעט הושלמה בקיץ אותה שנה, אך העבודות נמשכו אל תוך שנת 1914 והושלמו לבסוף עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914.
ניקולאי וטורוב התגורר בבית עד לפרוץ מהפכת אוקטובר 1917 כאשר נפטר בנסיבות מסתוריות ומשפחתו היגרה אל מחוץ לרוסיה.
הבית הופקע על ידי הממשלה הסובייטית ושירת כהיכל נשפים ואירועים עבור ועדת ההוצאה לפועל המרכזית של הממשלה ולאחר מכן שימש הבית כמעון לדיפלומטים סובייטים, לרבות גאורגי צ'יצ'רין, קומיסר החוץ העממי בשנים 1918-1930 וסגנו, לב קראחאן.
בשנת 1933 ארצות הברית התרצתה להכיר בברית המועצות והחלה ביחסים דיפלומטים עמה.
השגריר הראשון לברית המועצות וויליאן בוליט הגיע למוסקבה ובחר בבניין ברחוב מוחובאיה כבית לשגרירות האמריקאית כאשר הוא בחר בבית ספאסו למעונו הזמני.
השגריר בחר בבית זה בשל היותו בית רחב למדי ומערכת חימום בסגנון-אמריקאי שהותקנה על ידי הממשל הסובייטי כבר בשנת 1928. המזכיר השלישי של השגרירות, ג'ורג' קנאן, ניהל משא ומתן לחכירת הבית למשך 3 שנים תמורת 75 אלף דולר.
השגריר לא ביקש החכרה לטווח זמן גדול יותר מאחר שתכנן לבנות מעון חדש בגבעות הדרורים, דומה למונטיצ'לו של תומאס ג'פרסון, אך הסובייטים מעולם לא אפשרו מכירת שטח לבית חדש ולבסוף בית ספאסו הפך למעונו הקבוע של השגריר.
הצוות הדיפלומטי עבר לבית בתחילת 1934 ובתחילה שימש הן כמעון מגורים והן כשגרירות.
השגריר נהג לערוך נשפים רבים בבית באותה עת, נשף ידוע במיוחד היה כמו זה שערכו בשנת 1935 שהיה ראוותני במיוחד עד כדי כך שבולגקוב הושפע ממנו וכתב עליו את נשף השטן בספרו "האמן ומרגריטה".
לאחר יולי 1935 כשממשלת ברית המועצות הזמינה את בכירי המפלגה הקומוניסטית האמריקאית ליטול חלק בפסגת הקומינטרן, היחסים בין המדינות נעכרו והשגריר חדל לערוך נשפים ומסיבות ראוותניות.
בשנת 1936 מונה ג'וזף דייוויס לשגריר.
יחד עם רעייתו השניים ערכו שיפוץ בבית ועד מהרה התברר להם כי הבית נתון להאזנות של הממשלה הסובייטית וגילו מיקרופונים חבויים.
השגריר עזב את מוסקבה ביוני 1938. לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות, בית ספאסו נפגע מהפצצה אווירית ובאוקטובר 1941 הצוות הדיפלומטי נאלץ להתפנות לקויבישב, עמוק במזרח רוסיה.
שישה דיפלומטים אמריקאים בהנהגת המזכיר השני לולין תומפסון המשיכו לעבוד בשגרירות ולספק אשרות מעבר ולדווח למחלקת המדינה על המצב.
השגריר החדש האדמירל ויליאם סטנדלי עבד מקויבישב והיה נוסע לבית ספאסו בקביעות כדי לפגוש בכירים סובייטים ולדון בסיוע אמריקאי צבאי אפשרי.
באוגוסט 1943 הגרמנים החלו לסגת ממוסקבה והצוות הדיפלומטי חזר למוסקבה עם מינויו של אוורל הארימן לשגריר החדש.
באוגוסט 1945 הגנרל דווייט אייזנהאואר הגיע לבית ספאסו לחגוג את ניצחון בעלות הברית באירופה.
באותו הזמן משלחת של הקומסומול העניקה במתנה לוח עץ מגולף של סמל ארצות הברית לידי השגריר אוורל הארימן כסימן לידידות בין ברית המועצות לבעלות הברית.
מבלי שאף אחד ידע בצוות השגרירות, הוא הכיל מכשיר האזנה סמוי שאפשר לברית המועצות לרגל אחר ארצות הברית והיה תלוי בחדר המגורים של השגריר מבלי שהבחינו בכך עד שנחשף בשנת 1952.
במהלך המלחמה הקרה שגרירי ארצות הברית היו נתונים למעקב של הקג"ב כל אימת שעזבו את הבית ואמצעי האזנה שונים נמצאו במקומות שונים בבית, כפי שתיאר השגריר ג'ורג' קנאן בספר זכרונותיו
לאחר מות סטלין היחסים התחממו קמעא ואפילו ניקיטה חרושצ'וב, מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות נכח בחגיגות יום העצמאות האמריקאי ב-1954 וב-1955. הבית שימש גם לאירוח בכירי ממשל אמריקאים שבאו לברית המועצות כדוגמת סגן נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון ששהה בבית ספאסו בביקורו במוסקבה.
היחסים בין המדינות עלו על שרטון מספר פעמים, במהלך בניית חומת ברלין ובמשבר הטילים בקובה, אך לאחר רצח קנדי, חרושצ'וב ושר החוץ שלו אנדריי גרומיקו הגיעו לבית ספאסו כדי להביע את תנחומיהם לשגריר האמריקאי פוי קולר.
ב-26 במאי 1972 נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון, מנהיג ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב וראש הממשלה הסובייטי אלכסיי קוסיגין השתמשו בבית ספאסו כבמה להכרזה על הסכם ראשון לצמצום מאגר הנשק האסטרטגי והסכם סאל"ט-1. לאחר מכן מעמד החתימה נערך בקרמלין.
ביקורו של ניקסון אז היה הביקור הראשון של נשיא אמריקאי במוסקבה והביקור השני של נשיא אמריקאי בברית המועצות, מאז פרנקלין רוזוולט הגיע ליאלטה בפברואר 1945.
בתחילת שנות ה-80 היחסים הלכו והתחממו וסגן נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש שהה 3 פעמים בבית ספאסו כשהגיע להלוויותיהם של ליאוניד ברז'נייב, יורי אנדרופוב וקונסטנטין צ'רניינקו.
ב-1988 נערכה בבית ספאסו פגישה בין נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ומקבילו הסובייטי מיכאיל גורבצ'וב.
בחגיגות יום העצמאות האמריקאי שנערכו ב-4 ביולי 1991 נערכה מסיבת בבית ספאסו ובה נכח גם נשיא רוסיה בוריס ילצין.
לאורך שנות ה-90, הנשיא ביל קלינטון ביקר במוסקבה 4 פעמים ובכל פעם התארח בבית ספאסו.
ב-24 במרץ 2002 הנשיא ג'ורג' ווקר בוש הגיע לבית ספאסו לציין את חתימת הסכם סורט לצמצמום נשק אסטרטגי התקפי.
בטקס נכחו האסטרונאוטים תומאס פאטרן וואנס ברנד והקוסמונאוטים אלכסיי ליאונוב וולרי קובאסוב.
ב-29 באוקטובר 2010 השגריר ג'ון ביירלי ערך נשף לציון הקשרים בין הספרות הרוסית והאמריקאית ולציון 75 שנה לנשף החגיגי שנערך בבית ספאסו בשנת 1935 והיווה השראה לנשף החצות שב"האמן ומרגריטה" מאת בולגאקוב.
שגרירות ארצות הברית ברוסיה שוכנת בסמטת דביאטינסקי הגדולה 8 במוסקבה מאז נחנך הבניין הנוכחי ביולי 2000. בעבר שכנה השגרירות בשדרות נובינסקי 21-23.
מבנה השגרירות נבנה בשנת 1979 אך עד מהרה הסתבר כי הבניין היה מלא במתקני האזנה חבויים והוא נבנה מחדש בשנת 1994 ונחנך ביוני 2000. נטען כי הבניין משמש את NSA לצורך האזנה וציתות"
ארצות הברית מחזיקה בשלוש קונסוליות ברוסיה: בסנקט פטרבורג, ביקטרינבורג ובולדיווסטוק.
בעבר הקונסוליה הכללית בסנקט פטרבורג שימשה כשגרירות ארצות הברית באימפריה הרוסית משנת 1808 ועד 1917.
שגרירי ארצות הברית באימפריה הרוסית
שגרירדיוקןתחילת כהונהסיום כהונההערותפרנסיס דיינה19 בדצמבר 1780 ספטמבר 1783לא התקבל רשמית בחצר המלכות.
שגרירי ארצות הברית בברית המועצות
שגרירי ארצות הברית בפדרציה הרוסית
שגרה מפוארת הוא שיר של הזמר הישראלי עומר אדם, מתוך אלבומו, Omer, אשר יצא לאור ב-1 בינואר 2020.
את השיר כתב אבי אוחיון, הלחינו אוחיון ומתן דרור והפיק דרור.
השיר הוא בלדה ים-תיכונית שקטה בה פונה הדובר אל בת זוגו.
עם צאת האלבום זכה השיר להצלחה, כשהגיע בשיאו למקום השמיני במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי וצבר באותו השבוע כ-67,514 השמעות.
נכון לספטמבר 2020, הוא עומד שם על כ-2 מיליון השמעות, ובאתר יוטיוב הוא עומד על כ-5.8 מיליון צפיות.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של מאקו ורדיו תל אביב הגיע השיר למקום ה-30.
ב-26 באפריל 2020 הוציא הזמר אייל גולן גרסת כיסוי לשיר, בעוד אדם הוציא גרסת כיסוי לשירו, "צליל מיתר", כחלק משיתוף פעולה שלהם במשדר מיוחד של קשת 12 לרגל יום העצמאות ה-72 למדינת ישראל.
שגרירות היא הדרג הגבוה ביותר של נציגות דיפלומטית במדינה זרה, המתפקדת כגשר לתקשורת ולקשרים בין ממשלות של מדינות שונות.
הקמת שגרירות במדינה מסוימת מהווה אות הכרה מלאה ורשמית בלגיטימיות ובריבונות של המדינה המארחת, ומשקפת את הקשרים הדיפלומטיים והאמון ההדדי בין שתי המדינות.
שגרירות אינה רק מרכז לפעילות דיפלומטית אלא גם מספקת שירותים רבים לאזרחיה של המדינה השולחת הנמצאים בחו"ל, כולל עזרה במקרי חירום, רישום נולדים, נישואין, ועוד.
במהלך קונגרס וינה ב-1815 נקבעו "תקנות הסיווג של כוח אדם דיפלומטי" שקבעו מערכת בין-לאומית של דרגות דיפלומטיות, וכי שגרירים הם בדרגה ראשונה, צירים בדרגה שנייה, וממונה על היחסים בדרגה שלישית.
באמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים, שנחתמה בחסות האו"ם ב-1961, הוסדר מעמדם של היחסים הדיפלומטיים ומינויי שגרירים.
בעקבות האמנה, ואמנת וינה בדבר יחסים קונסולריים ב-1963, חדל השימוש במוסד הצירות.
מגיש את כתב האמנה המסמיך את פעולת השגרירות.
כאשר מגיע שגריר חדש למדינה זרה, הוא מגיש כתב האמנה לראש המדינה.
לרוב בעלי המשרות בשגרירת הם עובדי משרד החוץ.
אך משרות כמו נספח צבאי מאוישות לפעמים על ידי אנשי צבא, ונספח כלכלי לפרקים ממונה מטעם משרד מסחר.
תפקידיה של השגרירות כוללים לרוב:
טיפול בנושאים מדיניים וצבאיים המשותפים לשתי המדינות
עידוד קשרי תרבות וחברה בין המדינות
פתרון בעיות בקשרי המסחר בין המדינות
סיוע לאזרחי המדינה שנקלעים למצוקה (נעשה לרוב על ידי המחלקה הקונסולרית)
טיפול בבקשות להיכנס למדינה המיוצגת על ידי השגרירות (אשרות שהייה)
לנציגות דיפלומטית יש חסינות דיפלומטית, ונוהגים בה כאילו היא שטח טריטוריאלי של המדינה המיוצגת בה ולכן לא ניתן להיכנס לשטח השגרירות ללא היתר, אך עובדיה הדיפלומטים כפופים לחוקי המדינה בה היא נמצאת.
שגריר של רצון טוב הוא תפקיד המוענק על ידי ארגונים לידוען על מנת שיפעל למען רעיונות ומטרות הארגון ויפיץ אותם בארצות ולאוכלוסיות שונות.
מדינות וארגונים רבים, בהם סוכנויות האו"ם יוניצ"ף, אונסק"ו ועוד, משתמשים בשגרירים של רצון טוב להפצת מטרותיהם.
מספר מדינאים וידוענים משמשים כשגרירים של רצון טוב.
ביניהם נשיא ארצות הברית לשעבר, ביל קלינטון, הכדורסלן טל ברודי, הזמרת שאקירה, זמרת האופרה ברברה הנדריקס, הכדורגלן לאו מסי, השחקנית אמה ווטסון והשחקנית מילי בובי בראון.
שגריר רוסיה בארצות הברית הוא הנציג הרשמי של הפדרציה הרוסית בארצות הברית.
השגריר הראשון של ארצות הברית ברוסיה היה אנדריי דשקוב שכיהן כשגריר בשנים 1808–1817.
השגריר הנוכחי מאז מרץ 2025 הוא אלכסנדר דרצ'ייב.
בית פולמן הוא שמו ההיסטורי של בית אשתו של ג'ורג' פולמן וכיום משמש כמעון המגורים של שגריר רוסיה בארצות הברית (The Russian ambassador's residence in Washington, D.C.).
הבניין ממוקם ברחוב 16 צפון מערב 1125 בוושינגטון הבירה.
הוא נבנה בשנת 1910 כביתה של אשת התעשיין ג'ורג' פולמן.
הבניין שימש כביתם של פרנק לואדן ונטלי האריס, רעייתו של המהנדס ג'ון הייס האמונד.
בשנת 1913 הפך הבית לשגרירות הרוסית בוושינגטון הבירה והמבנה שימש כשגרירות רוסיה וברית המועצות עד שנת 1994 עת עברה השגרירות למבנה חדש ומבנה זה הפך למעון המגורים של השגריר.
בתקופת המלחמה הקרה היה נתון הבית למעקב שירותי הביון האמריקאים, לאחר שחשודים רבים בריגול נכנסו לשגרירות לצורך העברת מידע חשאי לידי הסובייטים, כדוגמת ג'ון אנתוני ווקר ורונלד פלטון שמכרו סודות לסובייטים.
בשנת 1989 נערך טקס קבלת פנים בשגרירות לסופר טום קלנסי ולמוזמנים נוספים.
בשנת 1991 נערכו הפגנות בשערי השגרירות על רקע כניסת כוחות צבא סובייטים לליטא שביקשו למנוע את הכרזת העצמאות של ליטא.
שגרירות רוסיה בארצות הברית (Посольство Российской Федерации в США) היא מבנה בשדרות ויסקונסין 2650 צפון מערב בוושינגטון הבירה.
השגרירות נמצאת בגבעות אלטו, שטח שהוחכר לידי ממשלת ברית המועצות למשך 85 שנה על פי הסכם שנחתם בשנת 1967 בין ברית המועצות לארצות הברית.
ב-1972 נחתם הסכם דומה עם תנאים דומים לצורך שגרירות ארצות הברית במוסקבה בארבאט.
בניין השגרירות תוכנן על ידי האדריכל הסובייטי מיכאיל פוסוחין ועיצובו הושפע ממבנה ארמון הקרמלין הגדול וממבנים שונים במוסקבה.
בית המגורים, בית הספר, גן הילדים ומתחמי הספורט נבנו בשנת 1970. בשנת 1985 הושלמה הבנייה.
בשנות ה-80, ה-FBI וה-NSA בנו תעלה מתחת לשגרירות לצורך איסוף מודיעין, אך בסופו של דבר לא נעשה שימוש בתעלה לצורך זה, לאחר שסוכן ה-FBI רוברט הנסן חשף את תוכנית בניית התעלה לקג"ב.
בשנת 1985 המרגל ויטלי יורצ'נקו הסגיר עצמו חזרה לידי הקג"ב כשנכנס בשערי השגרירות.
בספטמבר 1994, בעת ביקורו של נשיא רוסיה בוריס ילצין בארצות הברית, הוא חנך יחד עם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון את המבנה החדש של השגרירות הרוסית ומאז שוכנת שם השגרירות, ואילו מבנה השגרירות ברחוב 16 צפון מערב 1125 בוושינגטון הפך למעון המגורים של השגריר.
עקב חוסר שביעות רצון ציבורית ממדיניות החוץ הרוסית, מול שערי השגרירות נערכו הפגנות ומחאות שונות נגד הממשל הרוסי.