tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אפקט 'חוצץ המתח' של ההנקה נובע מההורמונים אוקסיטוצין ופרולקטין המופרשים במהלך הפעולה.
אימהות שמניקות חוות משך ואיכות שינה משופרים, בעוד שמצבים של הפרעות שינה פוחתים.הפעילות משפיעה באופן חיובי על האופן שבו האימהות מגיבות למצבים חברתיים, מה שמסייע בשיפור מערכות יחסים ואינטראקציות חברתיות.
אימהות מניקות מגיבות פחות להבעות פנים שליליות (למשל, כעס) ומגבירות את תגובתן להבעות פנים חיוביות (למשל, אושר).
בנוסף, הנקה מסייעת לאימהות להרגיש בטוחות ומועצמות, בשל המודעות לכך שהנקה מועילה לילדן.
הקשר בין הנקה לדיכאון אחרי לידה
השפעות של דיכאון אחרי לידה על הנקה
מחקרים מלמדים שאימהות הסובלות מדיכאון אחרי לידה מניקות בתדירות נמוכה יותר.
ההנקה היא פעולה אינטימית הדורשת מגע פיזי ממושך בין האם לתינוק.
אימהות הסובלות מדיכאון נוטות להימנע ממפגש עם התינוק לכן יניקו אותו פחות.
הדיכאון יכול גם לפגום ביכולות ייצור חלב אם.
לא מומלץ לאימהות שנוטלות תרופות נוגדות דיכאון להניק את תינוקן, החומרים בתרופות עלולים לעבור לתינוק דרך ההנקה ולפגוע בהתפתחות התקינה שלו.
מומלץ להתייעץ עם רופא לפני כן על סוגי התרופות שנוטלים בזמן הנקה.
הסיכויים שאימהות הסובלות מדיכאון אחרי לידה ויהיו עם דימוי עצמי שלילי כלפי הנקה יתחילו להניק מאוחר ויפסיקו להניק מוקדם, גדולים יותר מאימהות שלא נמצאות בדיכאון.
השפעות של הנקה על דיכאון אחרי לידה
הנקה יכולה למנוע דיכאון אחרי לידה או להקל על התסמינים שלו, יש הטוענים שהיא יעילה יותר מתרופות נוגדות דיכאון.
אוקסיטוצין והורמון פרולקטין מופרשים אצל האם בזמן ההנקה, הם יכולים לשפר את מצב הרוח ולהפחית את הסיכון להיכנס לדיכאון.
נשים המניקות סובלות פחות מדיכאון בהשוואה לנשים שאינן מניקות.
לחץ נפשי הוא אחד מהגורמים המרכזים בפיתוח דיכאון, ההנקה מורידה את הלחץ הנפשי ובכך מקטינה את הסיכוי לדיכאון.
יתרונות נוספים להנקה הם דפוסי שינה משופרים, חיזוק הקשר בין התינוק לאם, ויצירת תחושת מסוגלות עצמית.
כל אלו עוזרים להוריד את הסיכוי להיכנס לדיכאון אחרי לידה.
הפרעות בהנקה ודיכאון אחרי לידה
קושי והפרעות בהנקה מובילות למצב נפשי ירוד ומעלות את הסיכון להיכנס לדיכאון אחרי לידה.
במחקר שנערך בשנת 2011 על ידי נילסון ועמיתיו נמצא כי נשים שאינן מסוגלות להניק היו בסיכון גבוה פי 2.4 לפתח סימפטומים של דיכאון 16 שבועות לאחר הלידה.
הסיבות להפרעות בהנקה הם: כאבים בפיטמה, השתוללות ובכי של התינוק, מחסור בייצור חלב, שד לאחר ניתוח ודלקת בשד (מסטיטיס).
חוסר הביטחון או הקושי בלבצע את ההנקה היא דאגה נפוצה אצל נשים הסובלות מדיכאון אחרי לידה.
מומלץ לנשים הסובלות מהפרעות הנקה לפנות לעזרה נוספת ולבחון האם יש להם דיכאון אחרי לידה.
עידוד וייעוץ על ידי מומחים עוזרים לבנות תחושת מסוגלות עצמית והעצמה אצל האימהות.
גם מצב הרוח של התינוק יכול להשפיע על תהליך ההנקה ולכן מומלץ שאימהות יבינו לעומק איך התינוק שלהם אוכל בזמן ההנקה כדי לצפות בעיות פוטנציאליות ולתכנן את פתירתן מראש.
קיים קשר ברור בין הנקה לדיכאון לאחר לידה.
עם זאת, האופי המדויק של הקשר בין הנקה לדיכאון לאחר לידה אינו ברור למדע מכמה סיבות:
אינטראקציות מורכבות בין גורמים פיזיולוגיים, חברתיים-תרבותיים ופסיכולוגיים רבים שעדיין לא מובנים במלואם.
שיטות מחקר שונות שאומצו על ידי מדענים לחקר הקשר הזה ככל הנראה הובילו לתוצאות שונות.
מחקרים מדעיים סותרים הראו כי אין קשר בין הנקה לדיכאון לאחר לידה או שהנקה מובילה לסיכון מוגבר לפתח דיכאון.
דוחות משנת 2016 מראים כי קיים קשר הדדי או דו כיווני בין הנקה לדיכאון לאחר לידה.
כלומר, דיכאון לאחר לידה מביא להפחתת פעילות הנקה והפסקה מוקדמת, והתנזרות מהנקה או אי סדירות בהנקה מגדילה את הסיכון ללקות בדיכאון לאחר לידה.
הקשר בין הנקה לבריאות הנפש של האם יכול לנבוע מכמה סיבות:
אשמה, בושה או אכזבה: אימהות שחוות קשיים בהנקה או שאינן מסוגלות להניק עלולות לחוש אשמה, בושה ואכזבה מכיוון שהן מאמינות שאינן מסוגלות לספק לילדיהן את מבוקשם.
זה עלול להוביל לפיתוח תסמינים של דיכאון לאחר לידה.
תפיסות שליליות של הנקה: תפיסת האם בהנקה עשויה להשפיע על מצב הרוח שלה.
אימהות עם תסמינים של דיכאון לאחר לידה נוטות יותר להאמין שהנקה מגבילה.
אימהות הסובלות מדיכאון נוטות להרגיש חוסר סיפוק מההנקה ולחוות ירידה בתחושת המסוגלות העצמית בכל הנוגע להנקה.
אימהות המודאגות מהנקה נוטות יותר לאבחון בדיכאון לאחר לידה.
שיפור הקשר בין האם לתינוק: הנקה עשויה גם לשפר את הקשר בין האם לילד ומתוך כך מתאפשר שיפור בבריאות הנפש.
ההסבר הפיזיולוגי העומד בבסיס היתרונות של הנקה על בריאות הנפש של האם מיוחס לתהליכים נוירו-אנדוקריניים.
חלב אם מכיל הורמונים לקטוגניים, אוקסיטוצין ופרולקטין, המכילים השפעות נוגדות דיכאון ומפחיתים חרדה.
פרולקטין הוא ההורמון העיקרי האחראי על ייצור החלב, והרמות שלו הן ביחס ישר לתדירות ההנקה ולדרישות החלב של הילד.
פרולקטין מגביר התנהגות אימהית, משמש כמשכך כאבים ומקטין את תגובות הלחץ של האם.
כמות ההורמונים הללו גבוהה יותר בקרב נשים שמניקות בהשוואה לנשים שאינן מניקות.
אוקסיטוצין מפחית מתח ומקדם התנהגות רגועה וטיפוח עצמי.
לפני ההנקה, במהלך ההיריון, אוקסיטוצין משתחרר לזרם הדם כדי לסייע בשחרור החלב.
אוקסיטוצין ופרולקטין משתחררים גם במהלך גירוי הפיטמה כאשר הילד יונק.
סיבי העצבים המקושרים להיפותלמוס שולטים בשחרור זה וההורמונים משתחררים בהתאם לגירוי.
לכמות המוגברת של הורמונים אלה במהלך ההנקה יש השפעה מיטיבה על בריאות הנפש של האם.
כאשר הן נחשפות ללחץ פיזי או פסיכולוגי, מתרחשת אצל אימהות מניקות תגובת הפחתה של הורמון הקורטיזול עקב ירידה בייצור הורמוני הלחץ ושיפור בשינה.
מגע פיזי של האם והתינוק במהלך ההנקה מחליש את תגובת הקורטיזול.
דיכאון לאחר לידה וכישלון הנקה מיוחסים גם למנגנונים נוירו-אנדוקריניים.
דיכאון לאחר לידה קשור קשר הדוק גם לדלקת הנגרמת על ידי זיהומים לאחר לידה או מחסור בשינה, שהם חוויות נפוצות של אימהות.
הנקה מקטינה את הסיכוי להתפתחות דלקת הזו ובשל כך מועילה לבריאות הנפש של האם.
הנקה ובריאות הנפש של התינוק
השפעות פיזיות ומנטליות על התינוק
הנקה קשורה לשיפור בקשרים בין-אישיים, בריאות והתפתחות הילד.
פעולת ההנקה גורמת להשפעות מרגיעות ומשככות כאבים אצל התינוק.
במהלך פעולה זו קצב הלב והמטבוליזם של הילד יורד ורגישותם לכאב מופחתת.
מחקרים מראים כי תינוקות שיונקים יותר משלושה או ארבעה חודשים מפתחים פחות הפרעות התנהגות.
הנקה עשויה גם להקל על ירידה בתוקפנות ובנטיות אנטי-חברתיות אצל תינוקות וקיים קשר להתנהגות בבגרות.
במחקר אורכי שנערך על ידי מרג'ונן ועמיתיו (2011), נמצא כי מבוגרים שלא הניקו בגיל הינקות הפגינו רמות גבוהות יותר של עוינות ותוקפנות.
תינוקות שיונקים גם מפגינים יותר 'מרץ' ותגובות עזות בהשוואה לתינוקות המוזנים בבקבוק לתינוקות.
כדי לאותת להוריהם על מנת שיספקו את צורכיהם, תינוקות שיונקים עלולים להציג יותר מצוקה ותסכול.
ההשפעה המרגיעה, משככת כאבים ורגישות מופחתת לכאב נובעת ממספר גורמים:
יניקת הפטמה מגרה את הלוע הפנימי של הילד.
הדבר ממקד את תשומת הלב של הילד באזור ומפחית את תשומת הלב להשפעות אחרות.
פעולת היניקה וספיחת שומן דרך המעיים מגבירה את ייצור ההורמון כוליציסטוקינין, הגורם להרפיה והקלה בכאב.
חלב אם הוא מתוק מה שגורם לשחרור האופיואידים אצל התינוק שמקטין את הרגישות של התינוק לכאב.
מגע פיזי מייצב את רמות הגלוקוז בדם, טמפרטורת הגוף ושיעורי הנשימה, מסייע לוויסות עצמי נוירו-התנהגותי, מפחית את שחרור הורמון הלחץ ואת לחץ הדם.
אינטראקציה חברתית ומגע פיזי מקדמים שחרור של אוקסיטוצין.
הפחתת ההתנהגות החברתית והתוקפנות מיוחסת לעלייה ברמות האוקסיטוצין אצל התינוק במהלך ההנקה.
חלב אם אנושי מכיל אוקסיטוצין והורמון זה משתחרר גם בילד עקב מגע פיזי וחום במהלך ההנקה.
רמות מוגברות של אוקסיטוצין מקדמות התפתחות חברתית ורגשית וזה מאפשר רמות נמוכות יותר של תוקפנות והתנהגויות אנטי-חברתיות אחרות.
פעולת ההנקה עשויה להוות גם אינדיקציה להתנהגות אמהית של האם.
ההימנעות או ההארכה מיותרת של ההנקה עשויות להצביע על כך שהאם אינה במצב נפשי מה שעלול להשפיע על התנהגות אנטי-חברתית אצל הילד.
מחקרים מראים כי הנקה עשויה להגן על ילדים מפני הפרעת ספקטרום האוטיזם והפרעה נפשית המאופיינת בכישורים חברתיים ותקשורתיים לקויים.
לתינוקות שאינם יונקים, תינוקות שמתחילים לינוק מאוחר יותר או תינוקות שיונקים למשך זמן קצר יש סיכון גבוה יותר להיות מאובחנים בהפרעות אלו.
המנגנון הפיזיולוגי המדויק של קשר זה אינו ברור נכון לשנת 2020, אך קשר זה יכול להיות בגלל היעדר צריכת קולוסטרום מחלב אם המכיל נוגדנים חיוניים, חלבונים ותאי חיסון הנחוצים להתפתחות חברתית-רגשית ובריאותית.
עם זאת, מדענים הדגישו שקיימת אפשרות שילדים שאובחנו מאוחר כבעלי הפרעת ספקטרום אוטיסטי הם בעלי תכונות התנהגותיות המונעות מהם פעילויות הנקה סדירות.
נמצא שילדים המאובחנים על הספקטרום האוטיסטי יש בעיה עם שליטה על המפרקים, קושי ליצור אינטראקציה חברתית או חוסר שיתוף פעולה.
כל אלו יכולים להוביל לדפוסי הנקה לא סדירים.
לעומת זאת קיימים מחקרים שמראים שלא קיים קשר בין הנקה והתפתחות.
לדוגמה, הוסק וקים (2015) ערכו סקר רחב היקף עם הורים לתינוקות בגיל שנתיים עד 5 ולא מצאו שום קשר מובהק בין התפתחות לקויה לבין נוכחות/היעדר הנקה או משך הנקה.
נדרשים מחקרים נוספים כדי לשפר את הבנת ההנקה ואת הקשר שלה, והמנגנונים הפיזיולוגיים הבסיסיים.
הנקה והקשר בין האם לילד
הנקה משפרת את הקשר הרגשי והחברתי בין האם לילד וקשר זה חשוב לבריאותם הנפשית.
קשר זה מגביר את יכולות האם והילד לשלוט ברגשותיהם, להפחית את תגובת הלחץ ומעודד התפתחות חברתית בריאה אצל הילד.
מגע פיזי במהלך ההנקה מעלה את רמות האוקסיטוצין אצל האם והילד, מה שמשפר את הקשר בין האם לילד.
תינוקות יונקים הופכים תלויים יותר באמהותיהם ומפתחים קשר חברתי ורגשי עמוק עמם.
כמו כן, הנקה מקלה על הקשר הרגשי של אמהות עם ילדן ולכן אמהות בדרך כלל מביעות יותר חום ורגישות.
בהשוואה בין אמהות מניקות לאמהות שלא מניקות ניתן לראות:
אמהות מגיבות ורגישות יותר לצורכי התינוק שלהן.
אמהות מבלות יותר זמן ונותנות יותר תשומת לב לילדיהן.
אמהות בדרך כלל נוגעות ומדברות עם התינוק שלהן יותר.
תינוקות חשים תחושת ביטחון גדולה יותר.
תינוקות יונקים מהחזה של אמם זמן ארוך יותר מאשר שיונקים מבקבוק.
אמהות ותינוקות מבלים יותר זמן בהתבוננות זה בזה.
אמהות הן יותר חיוביות ומחייכות לילד שלהן יותר.
מחקר הדמיה מוחית של אמהות ניתן לראות שאמהות אשר מאזינות לבכי התינוק קיימת במוחם פעילות גדולה יותר באזורים לימביים.
הדבר מצביע על התגובה הרגשית, האמפתית והרגישה המשופרת של האם לילדם, התומכת בקשר בין אם לתינוק.
קיימים מחקרים שאינם מדגימים קשר משמעותי בין הנקה לבין היחסים בין אם לתינוקה.
לדוגמה, בריטון ועמיתיו (2006) לא מצאו קשר משמעותי בין הנקה לבין היחסים בין אם לתינוקה, אך מצאו שאמהות המציגות רגישות רבה יותר נוטות יותר להניק מאשר להאכיל את ילדם דרך בקבוק.
דבר מצביע על כך שלרגישות האם עשויה להיות השפעה ישירה יותר על היחס בין אם לילד, כיוון שאמהות רגישות יותר נוטות יותר להניק ולהציג רגישות גדולה יותר.
הנרי הרמן לאורנס "הנק" פְּרֶפֶּר (בהולנדית: Henry Herman Laurens "Henk" Pröpper; 18 ביוני 1906 – 5 באפריל 1995) היה לוטננט אדמירל הולנדי אשר שימש כמפקד הצי המלכותי ההולנדי, ולאחר מכן שימש כיושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל).
פרפר נולד בזוטפן ב-18 ביוני 1906. הוא למד בבית הספר של הצי המלכותי ההולנדי, וב-1926 התגייס לצי המלכותי ההולנדי ונשלח לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים.
ב-1932 הוא חזר להולנד והשתתף בקורסים שונים של הצי.
לאחר הקרב על הולנד ב-1940 הוא נמלט לבריטניה והתגייס לכוחות הממשלה ההולנדית הגולה.
עד סוף המלחמה הוא השתתף במספר משימות בשירות הצי ההולנדי הגולה.
בין היתר הוא שימש כמפקד הסיירת Hr.Ms.
Soemba והשתתף עמה בקרב על אנציו ובפלישה לנורמנדי.
לאחר המלחמה מונה פרפר לראש אגף החימוש של הצי.
ב-1956 הוא מונה למפקד הצי ההולנדי.
ב-10 במאי 1959 הוא מונה ליושב ראש מטה ההגנה המאוחד (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד פרישתו מהצבא ב-10 במאי 1962.
גישות חברתיות כלפי המעמד החוקי של הנקה בציבור (נקרא גם הנקה בפומבי) משתנות בין חברות ותרבויות מסביב לעולם.
במדינות רבות, הן בדרום הגלובלי והן במספר מדינות מערביות, הנקה של תינוקות במרחב הציבורי היא נפוצה, ולרוב לא נתפסת כהפרעה.
בישראל, בהיותה מדינה דמוקרטית, כל התנהגות שנגדה אין איסור מפורש, מותרת.
מכיוון שאין כל איסור המונע הנקה במקום מסוים בישראל, הנקה מותרת בכל מקום.
במדינות אחרות בעולם, בכללן אוסטרליה, חלקים בארצות הברית ואירופה, וכן בחלק ממדינות אסיה, לנשים יש זכות חוקית מפורשת להנקה במרחב הציבורי ובמקום העבודה.
השכיחות של הנקה בציבור במדינה מסוימת נקבעת לפי מספר גורמים כגון איסור או היתר משפטי, נורמות חברתיות וכן הגישות והידע שיש לנשים על הנקה.
יש מספר ראיות לכך שאמהות המניקות בציבור נוטות להמשיך בהנקה למשך זמן רב יותר מאשר אמהות שאינן מניקות בציבור.
הסיבה העיקרית להימנעות של נשים מהנקה בציבור היא מבוכה, המתעוררת בעקבות חוסר לגיטימיות לפעולה זו מצד החברה.
מבוכה זו יכולה להוביל לכך שנשים מניקות נמנעות מבילוי זמן במקומות ציבוריים, נושאות איתן חלב אם שאוב או משתמשות בתרכובת מזון לתינוקות כשהן לא בבית.
הסיבה לכך שפעמים רבות מעירים לאמהות המניקות במקומות ציבוריים נובעת מגישה הרואה בהנקה אקט מיני המחייב הצנעה.
חוסר הלגיטימציה החברתית שמגבילה הנקה בציבור מביאה לכך שבסופו של דבר, מתבצעת הדרת נשים מהמרחב הציבורי.
על אף שישנם מקומות בהם הנקה בציבור יכולה להיות חוקית או מקובלת חברתית, ישנן אמהות שעדיין נרתעות מחשיפת שד בציבור לצורך הנקה בגלל תגובות שליליות והתנגדות ממשית או פוטנציאלית של אנשים אחרים.
בגופי תקשורת בעולם דיווחו על מקרים בהם עובדים או אנשים במרחב הציבורי התנגדו או אפילו אסרו על נשים להניק.
דרכי ההתמודדות של נשים עם תגובות מהסביבה הן מגוונות.
יש אמהות שנמנעות מתשומת הלב השלילית המתעוררת בעקבות פעולת ההנקה ובוחרות לעבור למיקום אחר כדי להמשיך להניק, אך ישנן אימהות שמוחות על יחס זה באופן אקטיבי, ואף נוקטות בהליכים משפטיים או משתתפות בהפגנות.
גישות להנקה בציבור במדינות שונות
בישראל יש מדיניות שמעודדת הנקה, והמדינה מדגישה את חשיבות התמיכה הציבורית בהנקה בפומבי.
במדינה אין כל איסור המונע הנקה במקום כלשהו, ולפיכך ההנקה מותרת בכל מקום, כולל במרחב הציבורי.
במקומות פרטיים המיועדים לציבור (כגון בחנויות) יש לשים לב שההנקה לא תפריע בדרך כלשהי לפעילות הרגילה.
לא ניתן לחייב אישה להניק בחדרי הנקה, והם מצויים במקומות שונים במרחב הציבורי רק עבור נשים המעוניינות בכך.
לפי חוק העונשין המגדיר מעשה מגונה בפומבי או מטרד לציבור, אין כל בעיה עם חשיפה של שדיים בציבור כחלק מהנקה.
על אף ההיתר החוקי והמדיניות שמכוונת לעידוד הנקה ובכלל זה להנקה בציבור, ישנם מקרים בהם נשים נדרשות לחדול מהנקה בציבור.
במקרה שאירע בשנת 2003, חברת מועצת העיר ירושלים, ענת הופמן, לא הורשתה להניק בזמן ישיבת מועצה והתבקשה לצאת מהפגישה כדי להניק.
חברי המועצה ניצלו את היעדרותה כהזדמנות להביא חקיקה לאישור.
החל מיולי 2018, כל 50 מדינות ארצות הברית, מחוז קולומביה ואיי הבתולה העבירו חקיקה המאפשרת במפורש לנשים להניק בציבור.
יתרה מכך, לפחות ב-29 מדינות, מחוז קולומביה ואיי הבתולה פוטרים נשים מהעמדה לדין בגין חשיפה פומבית מגונה, שהיא עבירה בה מואשם כל אדם שחשף אחד מאברי הגוף המוגדרים מוצנעים בחוק בארצות הברית.
עד שחקיקה זו אושרה, מספר סיבות מנעו הנקה בציבור של אמהות בארצות הברית.
אמנם בסקר משנת 2004 שנערך על ידי איגוד התזונה האמריקאי, 43% מ-3,719 המשיבים סברו שלנשים צריכה להיות הזכות להניק בציבור.
למרות זאת, נשים שהניקו בציבור נתקלו בהתנגדות חברתית ואף במעצר בחלק מהמדינות.
הסיבה להבדלים בין המדינות השונות נבעה מכך שהחקיקה האמריקאית שמסדירה הנקה השתנתה ממדינה למדינה, והחוק הפדרלי היה מוגבל למרחבים של הממשל הפדרלי בלבד.
החוק הפדרלי שנחקק ב-1999 קבע כי "אישה רשאית להניק את ילדה בכל מקום בבניין פדרלי או ברכוש פדרלי, אם האישה וילדה מורשים בדרך אחרת להיות נוכחים במקום".
מספר מקרים של הטרדה של אימהות מניקות שזכו לתשומת לב תקשורתית הניעו מספר מדינות בארצות הברית לפעול לשינוי החוק.
פעולות אלו כללו סרטונים ויראליים של אנשים שמטרידים אימהות מניקות בציבור, מחאות וקמפיינים ברשתות החברתיות.
על אף שהחל מ-2018 החוק מאפשר זאת, נראה כי תופעת ההטרדה של אימהות מניקות קיימת גם כיום.
הנקה בציבור בסין לא הייתה שנויה במחלוקת בעבר.
נראה שבשנים האחרונות, על אף שהנקה בציבור מותרת, יש מעט יותר מקרי התנגדות, ככל הנראה בעקבות השפעה של המדיה החברתית.
בסין הנקה בציבור נחשבת מביכה בעיני חלק מהאנשים, אבל היא גם מקובלת בעיני רבים אחרים.
חוק השוויון בספרד מעניק זכות חוקית להניק בציבור.
בשנת 2016, חברת הפרלמנט קרולינה בסקנסה הניקה את בנה באולם הפרלמנט הספרדי, וזכתה לשבחים על כך אך גם לביקורות רבות.
בסיירה לאון אין חוק מפורש הנוגע להנקה בציבור.
במקביל, סיירה לאון מדורגת במקום החמישי בעולם בתמותת התינוקות.
כשביקרה השחקנית סלמה הייק במדינה, היא הניקה בשידור תינוק רעב בן שבוע שאמו לא הצליחה לייצר חלב.
כשהתראיינה בנושא, אמרה הייק שעשתה זאת כדי להפחית את הסטיגמה הקשורה בהנקה וכדי לעודד תזונת תינוקות.
בפולין יש זכות חוקית לאימהות להניק בציבור.
ישנם קמפיינים שמעודדים ומגבים נשים שמניקות בפומבי.
בין היתר, ישנה תמיכה של הכנסייה הקתולית, בעידוד של האפיפיור, בהנקה בציבור.
לתמיכה זו השפעה רבה על המדיניות בפולין, שכן הדת הנפוצה ביותר במדינה היא נצרות קתולית.
בברזיל אין חוקים שמונעים הנקה בציבור.
כמה מדינות ועיריות בברזיל העבירו חוקים להבטחת זכותן של אמהות להניק במקומות ציבוריים ופרטיים.
בשנת 2015, מושל מדינת סאו פאולו, ג'רלדו אלקמין, אישר חוק שהתקבל על ידי האספה המחוקקת, אשר מעניש כל מי שמונע מאישה להניק בקנס של 510 דולר אמריקאי.
יחסן של דתות להנקה בציבור
צניעות עשויה להיות משתנה משמעותי המשפיע על הנקה בציבור.
בחברה שמדגישה מאוד את המיניות של השדיים, כמו בתרבות המערב, עלול להתעורר קונפליקט בין הנקה וצניעות באופן בלתי נמנע.
בבחינת מסורות דתיות שונות, כמו נצרות, יהדות ואסלאם, מעמדה של הצניעות גבוה.
במגוון ספרי קודש ופירוש בדתות השונות ישנם דיונים שמתמקדים בצניעות כהגנה מפני דחפים מיניים.
צניעות בהקשרים אלו מכתיבה סטנדרטים של התנהגות ולבוש עבור חברי אותה מסורת דתית.
כאשר תפיסת הצניעות של האישה או המשפחה נעוצה באמונה דתית, אפשר לצפות שהשקפה זו לא תשתנה בקלות.
לפיכך, הנקה עשויה להיחשב כבלתי צנועה, בפרט לאור מחויבות לאמונה דתית הדורשת כיסוי של חלקי גוף הקשורים למיניות.
מאחר שהנקה נדמית כסותרת התנהגות צנועה, חברי מסורות דתיות שונות נתקלים בקונפליקט שעלול להשפיע על הפסיקות והנורמות הקובעות כיצד יש לנהוג בעת הנקה.
לאור זאת, צניעות עלולה להיות גורם תרבותי הקשור לשיעורי התחלת הנקה ושיעורי משך הנקה לקויים.
חלק מהאימהות עשויות לבחור בתחילה שלא להניק בשל חששות לגבי צניעות.
בישראל, משרד הבריאות מציין כי הנקה בציבור איננה מחייבת חשיפה של הגוף עבור מי שאינה מעוניינת בכך.
מרבית האימהות המיניקות בציבור מוצאות את הדרך להניק בצורה הנוחה להן ולתינוק תוך חשיפה מינימלית של גופן, אם הן רוצות.
לפי משרד הבריאות, ניתן להשתמש בצעיף או שמיכה קטנה, או ללבוש חולצה רחבה, כדי ליצור מרחב של פרטיות.
עוד מדגישים ממסמכי משרד הבריאות כי נשים שמניקות במרחב הציבורי מבקשות רק להאכיל את תינוקן, ואין צורך להתנצל או לחוש אי נוחות על הנקת התינוק כאשר הוא רעב, גם אם ההנקה נעשית במקומות ציבוריים.
בקרב זרמים שונים בציבור היהודי-דתי, יש מידה משתנה של השפעה של עיקרון הצניעות על הנקה בציבור.
כך למשל, בפורומים שונים ניתן לראות רבנים שמגדירים הנקה בציבור כפעולה לא צנועה וטוענים שיש להימנע מכך ככל האפשר, לצד דיונים בפורומים של נשים דתיות התומכים בהנקה בציבור תוך שימוש בכיסוי, לאור הבנה שבריאות הילד והרעב שלו חשובים יותר, ושהנקה עם כיסוי היא צנועה מספיק.
העמדה הפמיניסטית כלפי הנקה בציבור
בבסיס העמדה הפמיניסטית כלפי הנקה בציבור עומדת הנחת הבסיס לפיה כל אדם, כל אישה וכל גבר אחראים על גופם.
לכן, זוהי זכותה של כל אישה להניק או לא להניק, לא משנה הסיבה, וכן אין משמעות למיקום בו מתבצעת הפעולה.
הנקה היא האופן בו התינוק אוכל, ועל כן זוהי זכות אנושית ובסיסית לאפשר לו לאכול בציבור.
אחת מהטענות היא שלדרוש מאם להימנע מהנקה בציבור זו דרישה שמגבילה הזנה מיטיבה ונגישה עבור התינוק.
מנקודת המבט הפמיניסטית, במצב אידיאלי ניתן לצאת מנקודת הנחה שלאם יש זכות להניק, ולתינוק יש זכות לינוק, מתי ואיך שנכון עבורם.
זכות זו קיימת ללא קשר לגיל התינוק או רמת החשיפה של השד, בכל מקום שמותר לאם לשהות עם ילדה.
הכרה בזכות זו, יחד עם תשתית נאותה בשילוב עם חדרי הנקה ושאיבה במקומות ציבוריים ובמקומות עבודה, תסייע לאימהות לתפקד ביום יום תוך כדי טיפול מיטבי בצרכים של התינוקות שלהן.
בישראל יש תמיכה ציבורית, ממוסדת ואזרחית, בהנקה בציבור, אך ישנם גם קולות שמביעים על כך ביקורת וגורמים לנשים להרגיש לא בנוח על כך שהן מניקות בציבור.
כך למשל, כשהשתתפה מיכל אנסקי בסדרה "מחוברים", היא הניקה את בתה מול המצלמה.
פעולה זו הובילה מבקרים להפנות אמירות קשות ומעליבות כלפי אנסקי על כך שנחשפה מול המצלמות.
אחד מהמבקרים טען כי "הספיקו לה עשר שניות על המסך כדי לחלוץ שד ולהניק את ילדתה מול הצופים".
אנסקי בתגובה טענה שלא ברור לה כיצד דבריו המכוערים של אותו אדם אמר קיבלו במה שכן בהנקה אין דבר נמוך, זול או חושפני.
בסדרת הטלוויזיה הקומית "צומת מילר", מתייחס אדיר מילר בהומור למחלוקות הקיימות סביב הנקה בציבור ולנינוחות של נשים מסוימות להניק בציבור ללא בושה, לצד הבושה שמתעוררת אצל חלק מהאנשים בסביבתן.
באמצעות ההומור יש ניסיון לנרמל את ההנקה בציבור ולהציג את אלה שלא תומכים בה כמיזוגינים.
הרשת החברתית פייסבוק ספגה ביקורת על כך שהסירה תמונות של אימהות מניקות את ילדיהן, תוך ציטוט של תוכן פוגעני המפר את התנאים וההגבלות של הרשת.
ברשת פייסבוק טענו שתמונות אלה מפרות את קוד ההגינות שלהן בכך שהראו שד חשוף, אפילו כשהתינוק כיסה את הפטמה.
גם בדצמבר 2011 הסירה פייסבוק תמונות של אמהות מניקות ולאחר ביקורת ציבורית, שחזרה אותן.
הרשת טענה שהסירה את התמונות מכיוון שהפרו את הכללים הפורנוגרפיים בתנאים וההגבלות של החברה.
בסופו של דבר, בשנת 2014 הנהלת הרשת נכנעה לקמפיין הציבורי FreeTheNipple# והודיעה שתתיר לגולשים לפרסם תמונות של אימהות מניקות את ילדיהן ולא תגדיר אותן כתמונות עירום לא ראויות.
הנקוק לי ג'קסון היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-13 של מדינת מיזורי מפברואר עד אוקטובר 1857. קודם לכן היה סגן מושל מיזורי העשירי במשך כחודשיים טרם כהונתו כמושל.
כשסיים את תפקידו כמושל מיזורי שב למשרד סגן המושל עד לשנת 1861.
ג'קסון נולד במחוז מדיסון שבקנטקי ב-12 במאי 1796. הוא התחנך בבתי הספר המקומיים של הקהילייה והפך לחקלאי.
אביו היה ג'ון ג'קסון, ואחיו היה ג'רוויס ג'קסון הבן.
ג'ון וג'רוויס הבן מכרו מאוחר יותר את הקרקע שהפכה לימים למחוז לורל שבקנטקי.
בשנת 1821 עבר למיזורי והמשיך לעסוק בחקלאות.
בשנת 1829 נכנס לפוליטיקה כחבר המפלגה הדמוקרטית, כאשר מונה לשריף של מחוז רנדולף, תפקיד בו כיהן שתי כהונות.
בנוסף, שימש כנציג בוועידת החוקה של מיזורי בשנת 1845.
במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו הקים יחידת מתנדבים ונבחר למפקד בדרגת קפטן.
כחלק מהרגימנט השני של חיל הפרשים המתנדבים של מיזורי, בפיקודו של סטרלינג פרייס, הוא שירת בעיקר בניו מקסיקו ולחם בקרבות בטאוס, כולל במרד טאוס .
ג'קסון היה חבר הסנאט של מיזורי בין השנים 1851–1855, וכיהן כסגן מושל מיזורי בין 1857 ל-1861. קודם לכן, בפברואר 1857, התפטר המושל טראסטן פולק לשם כהונתו בסנאט של ארצות הברית, וג'קסון שימש כמושל דה פקטו עד שנבחר מחליף בבחירות מיוחדות.
רוברט מרסלוס סטיוארט ניצח בבחירות באוקטובר כדי להשלים את כהונת פולק, וג'קסון שב לתפקידו כסגן המושל.
בשנת 1860 התמודד ללא הצלחה על תפקיד המושל, כשהפסיד לקלייבורן פוקס ג'קסון.
קלייבורן פוקס ג'קסון, המושל ה-15 של מיזורי, היה בן דודו מדרגה שלישית של הנקוק לי ג'קסון.
השניים חלקו סבא רבא משותף – ג'וזף ג'קסון האב.
לאחר הבחירות מונה ג'קסון בידי הנשיא ג'יימס ביוקנן למרשל במחוז המערבי של מיזורי, תפקיד שבו החזיק עד שהנשיא הרפובליקני אברהם לינקולן הושבע לתפקידו ב-1861 והחליף את בעלי התפקידים הפדרליים באנשי אמונו.
ב-1865 עבר ג'קסון לאורגון, שם המשיך לעסוק בחקלאות.
הוא נפטר בסיילם ב-19 במרץ 1876 ונטמן בבית העלמין פיוניר בסיילם.
הנקר הרוסי הוא סרט תיעודי משנת 2015 שכתב, הפיק וביים צ'אד גרסיה בעקבות חקירתו של פדור אלכסנדרוביץ' בנוגע לאסון צ'רנוביל.
זהו סרט הביכורים של גרסיה כבמאי.
הסרט הוקרן בבכורה בתחרות "World Cinema Documentary" בפסטיבל סאנדנס ב-24 בינואר 2015 וזכה בפרס חבר השופטים לסרט תיעודי עולמי.
הסרט מתמקד בחקירה של פדור אלכסנדרוביץ' אודות הגורמים לאסון הגרעיני בצ'רנוביל באוקראינה והקשר הפוטנציאלי שלהם למבנה מתקופת המלחמה הקרה הסובייטית, אנטנת הרדיו של מכ"ם דוגה .
חקירתו נקטעה והושפעה מהפגנות היברומאידאן בשנת 2014, שהובילו בסופו של דבר להדחתו של הנשיא ויקטור ינוקוביץ'.
במהלך הפקת הסרט, נפצע הצלם ארטם ריז'יקוב מירי צלפים ביברומאידאן וציודו הושמד.
שני אנשים שעמדו לידו נהרגו.
הנרי (מסומלת באות H) היא יחידת מידה של השראות.
אם סך השטף המגנטי במעגל שזורם בו זרם של 1 אמפר הוא 1 ובר, אז ההשראות של המעגל שווה 1 הנרי.
היחידה נקראת על שמו של הפיזיקאי האמריקני ג'וזף הנרי.
אלי מזרחי, הנודע בשם הבמה הנרי (Henree; נולד ב-20 בנובמבר 1978) הוא מוזיקאי וזמר ישראלי.
בשנת 2002 הוחתם על ידי חברת וירג'ין הבינלאומית.
שלושת הסינגלים מאלבום הבכורה שלו, Plastic Sound, לוו בווידאו קליפים והגיעו לצמרות מצעדי הסינגלים בצרפת, הולנד ובלגיה.
אחד מהם, "Clubbing", יצא גם בישראל.
בשנת 2004 בעקבות מיזוגה של חברת וירג'ין עם EMI, חזר הנרי לישראל והחל לכתוב ולהלחין לאומנים כגון ריטה, עברי לידר, שרית חדד, רוני סופרסטאר, שירי מימון, רמי קלינשטיין, אישתאר, פבלו רוזנברג, רגב, שרון חזיז ועוד.
בנוסף הלחין הנרי פסקולים ושירי נושא לסדרות כמו "טלנובלה בע"מ" ו"האלופה".
הוא הכיר את הזמרת ניקה, איתה הקים את הצמד הנרי וניקה.
בין הסינגלים שהוציאו השניים: "על המסך שלי", "See Me Now" ו-"Naked in the Wind" וחידוש לשירה של ריטה משנת 1986 – "בגידה", והוציאו אלבום בשם Revolution, שרובו מוקלט באנגלית והופק כולו על ידי הנרי.
בשנת 2006 היה הנרי שותף להפקת שירים במופע הענק של ריטה "One", בהם "עבד של הזמן", "שביל הבריחה" ו"תפתח חלון".
הנרי עבד עם שרית חדד יותר מבין כל האמנים שהנרי עבד איתם, בלהיטיה הגדולים: "חגיגה", "בחום של תל אביב", "בין כל הבלגן", "מיס מיוזיק", "תצאי מהכלים", "חופשייה", "מרוץ החיים", "מאחלת לך", "Do You Love Me", "קומי וצאי" ו"מימי".
בנוסף, הנרי לקח חלק פעיל בהפקתם של חמשת אלבומיה האחרונים של חדד והאחרון שבהם 20 ניצח הנרי על יצירתם והפקתם של 12 שירים ושימש מפיק מוזיקלי ראשי.
בשנת 2013 שימש כמפיק מוזיקלי בתוכנית המציאות "פרויקט הלהקה" בערוץ הילדים.
בשנת 2023 הוציא ביחד עם ריקי בן ארי את שיר הגאווה "One Life" שזכה לביקורות חיוביות בדרך כלל.
בשנה העוקבת, הוציא עם הזמרת לישי את שיר הגאווה "Israeli Girls" בליווי וידאו קליפ.
הנרי אדינגטון היה מדינאי בריטי שמרן, שכיהן כראש ממשלת בריטניה בשנים 1801–1804.
אדינגטון היה בנו בכורו של אנת'וני אדינגטון, רופאו ומקורבו של המדינאי ויליאם פיט האב, הרוזן מצ'אתם.
כתוצאה מקשר זה היה חבר ילדות של ויליאם פיט הבן, נער חולני שאף הוא נזקק לשירותיו של הרופא אדינגטון, ולימים היה ראש ממשלה בעצמו.
כראש ממשלה כונה אדינגטון בלעג "הדוקטור", רמז למקצועו של אביו.
אדינגטון היה ראש הממשלה הראשון שבא ממעמד הביניים ולא מחוגי האצולה.
את השכלתו רכש אדינגטון באוניברסיטת אוקספורד, לאחר מכן הוסמך כפרקליט וב-1784, בעידודו של פיט הבן שנעשה בינתיים ראש ממשלה, נכנס לפוליטיקה ונבחר לפרלמנט הבריטי.
הוא מתואר כפוליטיקאי בינוני, חיוור וחסר יכולת רטורית, זאת בתקופה שבה היו כמה נואמים מזהירים בזירה הפוליטית.
ב-1789 נבחר בתמיכתו של פיט הבן ליושב ראש בית הנבחרים.
בתקופה זו קשר אדינגטון מערכת יחסים קרובה עם המלך ג'ורג' השלישי, עניין יוצא דופן בהתחשב במוצאו שלא היה אצילי.
כמו כן שמר אדינגטון, אדם נוח ומתון, על יחסים טובים עם בכירי הפוליטיקאים הן בממשלה והן באופוזיציה.
ב-1793 נכנסה בריטניה למלחמה ממושכת נגד צרפת, ופיט הרבה להתייעץ עם אדינגטון, שרשמית לא היה חלק מהממשלה, בנוגע למהלכים הנדרשים בזירה המדינית והפנימית.
ב-1800 העביר פיט את חוק האיחוד, שביטל את הפרלמנט של אירלנד והפך את בריטניה ואירלנד לישות פוליטית אחת, וביקש להעביר מהלך משלים לאיחוד ולהעניק שוויון זכויות לקתולים.
ג'ורג' השלישי הודיע כי לא יאשר את ההצעה להעניק שוויון זכויות לקתולים, ובכך גרם להתפטרותו של פיט, שאף היה תשוש מ-17 שנות שלטון.
המלך ופיט, שניהם ידידים קרובים של אדינגטון, הפצירו בו לקבל עליו את התפקיד.
אדינגטון, שלא היה שאפתן במיוחד, היסס האם לשאת באחריות הכבדה בשעה קשה, אך השתכנע לבסוף.
הוא נעשה ראש ממשלה ושר אוצר במרץ 1801, לאחר עיכובים שנגרמו כתוצאה ממחלתו הנפשית של המלך וסירובם של שרים אחדים, שהתפטרו יחד עם פיט, לכהן תחת אדינגטון.
פיט סייע לו לאייש את התפקידים הבכירים שהתפנו.
מינוי בעל חשיבות, שזכה לאהדה ציבורית, היה מינויו של האדמירל ג'ון ג'רוויס (סנט וינסנט) לתפקיד הלורד הראשון של הימיה.
באותה עת הייתה בריטניה נתונה מזה שבע שנים, יחד עם בעלות בריתה ביבשת, בעיצומה של המלחמה נגד צרפת הנפוליאונית.
המלחמה פגעה בכלכלה, ומחסור חמור בדגנים עורר אי-שקט חברתי.
ניצחונות צרפתיים על בעלות בריתה של בריטניה באירופה הובילו ליציאתן מהמלחמה, אם כי את המכה ריכך ניצחון ימי בריטי בקרב קופנהגן (1801).
עם סילוקו של פיט מראשות הממשלה נפתחה הדרך למשא ומתן לשלום, וב-25 במרץ 1802 נחתם חוזה אמיין, שסיים באופן זמני את המלחמה.
על אף שתנאי החוזה לא היו טובים במיוחד, הוא התקבל באהדה בציבור ואדינגטון זכה לפופולריות מסוימת.
בתקופת השלום פעל אדינגטון לקיצוץ חד בצבא ובצי על מנת לצמצם את הגירעונות שגרמה המלחמה, וכן ייעל את מערכת המס.
אולם בתוך חודשים אחדים התברר כי שלום אמיין הוא זמני בלבד, לאחר ששני הצדדים לא עמדו בתנאיו.
המלחמה עם צרפת התחדשה במאי 1803, תחילה ללא מהלכים צבאיים משמעותיים בשני הצדדים.
הציבור והפוליטיקאים הבכירים לא היו מרוצים מהדרך שבה ניהל אדינגטון את המלחמה ולחצו להחזרתו של פיט, שהחליף את אדינגטון במאי 1804.
אדינגטון שמר על השפעתו הפוליטית, נכנס לממשלה (בתפקיד "הלורד נשיא המועצה") בינואר 1805 ובאותה שנה גם הוכתר בתואר אצולה, הרוזן מסידמאות'.
הוא המשיך לכהן כשר גם בממשלה הבאה, "ממשלת כל הכישרונות" של ויליאם גרנוויל (1806–1807) אך לא בממשלה שלאחריה.
אדינגטון חזר לכהן כשר במרץ 1812, בממשלת ספנסר פרסיבל, וביוני אותה שנה מונה לשר פנים, תפקיד שבו החזיק בממשלות שונות עד 1822. באותן שנים שרר אי-שקט חברתי בקרב המעמדות העובדים, ועלתה דרישה חזקה לרפורמה פוליטית.
אדינגטון הגיב בצעדי דיכוי תקיפים.
ב-1817 השעה את צו ההביאס קורפוס, ואפשר בכך את מעצרם ללא משפט של פעילים למען רפורמה פוליטית, שהואשמו בחתרנות.
לאחר טבח פיטרלו ב-1819, שבו דיכאו מיליציות של השמרנים באלימות רבה הפגנה למען ייצוג הוגן בבחירות, שיבח אדינגטון את הפעולה והטיל הגבלות על חופש ההתכנסות והעיתונות.
אדינגטון עזב את משרד הפנים ב-1822, אך נשאר בממשלה ללא תיק עד 1824, ואז התפטר במחאה על ההכרה הבריטית בעצמאות ארגנטינה.
לאחר פרישתו מן הממשלה מיעט להשתתף בחיי הציבור, אך הצביע נגד מתן שוויון זכויות לקתולים ונגד חוק הרפורמה של 1832.
בתפיסה הרווחת של תקופתו, וגם של היסטוריונים רבים, נראה אדינגטון כפוליטיקאי מן השורה השנייה, שעמד בצלם של בני זמנו הגדולים כפיט הבן ולא הותיר חותם ממשי.
בימינו יש החולקים על השקפה זו.
ההיסטוריון צ'ארלס ג'ון פדורק, שחיבר ביוגרפיה על אדינגטון, טוען כי אדינגטון אמנם היה חסר אמביציה וקיבל את תפקיד ראש הממשלה רק מפני שהמלך הפציר בו, אך הוא היה ראש ממשלה ושר אוצר אפקטיבי.
לטענתו אדינגטון התמודד היטב עם משברים קשים מבית ומחוץ, הכפיל את יעילותו של מס ההכנסה (שהונהג לראשונה על ידי פיט הבן) והצליח לגייס את הצבא שיביס לבסוף את צרפת.
פדורק תולה את נפילתו של אדינגטון בתככים מבחוץ, יותר מאשר בחסרונותיו כמנהיג.
הנרי איאן קיוזיק הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון סקוטי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כדזמונד בסדרת הטלוויזיה "אבודים" של ABC, עליה קיבל מועמדות לפרס אמי, שכן גם נבחר על ידי רוב צופי הסדרה לדמות הטובה ביותר.
כמו כן גם כיכב בתור ישו ב"חייו של ישו", בתור סטיבן פינץ' בסדרת המותחן הפוליטי "סקנדל" של ABC, בתור מרקוס קיין בסדרת המדע הבדיוני "100", ובתור ד"ר ג'ונאס ליר ב"המעבר" ב-Fox.
קיוזיק נולד בטרוחיו, פרו, לאם פרואנית, אספרנסה צ'אבס, ולאב סקוטי, הנרי ג'וזף קיסיק.
כשהיה בן שנתיים עברה משפחתו למדריד, ספרד, ולאחר מכן לגלאזגו, סקוטלנד.
בשל עבודתו של אביו, עבר עם משפחתו לטרינידד וטובגו, שם התגוררו במשך עשר שנים, שם אף הספיק ללמוד בבית הספר קתולי בסן פרננדו.
בגיל 14 הוא שב עם משפחתו לעיירה ניוטון מירנס (אנ'), ממש מחוץ לגלאזגו שבסקוטלנד.
קיוזיק למד בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד (אנ'), אולם נאלץ לעזוב בשנתו השנייה.
קיוזיק שיחק תחילה במספר מחזות תיאטרון, וקיבל תפקידים ראשיים במחזות כמו "תמונתו של דוריאן גריי" (לצד רופרט אוורט) ו"המלט".
ב-1995 זכה ב"פרס איאן צ'ארלסון" הבריטי על תפקידו במחזה "אדיפוס המלך".
כשעבר לשחק בסדרות טלוויזיה, שיחק תחילה בתפקידי אורח בסדרות בריטיות.
ב-1993 התארח בסדרת הטלוויזיה הבריטית הוותיקה "טגארט".
בשנת 2003 שיחק בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה זוכת הפרסים "מועדון הספר", הפקת של ערוץ 4. ב-2003 גילם את ישו בסרט "הבשורה על-פי יוחנן".
ב-2004 שיחק בסרט הטלוויזיה "רומנטיקה מושלמת" לצד דסטין מיליגן.
ב-2005 זכה להכרה כאשר גילם את דמותו של דזמונד יוּם החל מהעונה השנייה של הסדרה הפופולרית "אבודים"; על תפקידו בעונה זו היה מועמד לפרס אמי.
ב-2006 שיחק קיוזיק בתפקיד אורח בשני פרקים בסדרה "24".
משנת 2014 משחק בסדרת הדרמה האמריקאית "המאה" ברשת The CW, שם מגלם את מרכוס קיין בתפקיד ראשי.
בשנת 2017 שיחק בדרמת המסתורין של הבמאי מארק פלנסקי, "זיכרון מחדש" בתפקיד לווטון, ובסדרה "הבלתי אנושיים" שם הוא מגלם את אוון דקלן בתור גנטיקאי .
בשנת 2019 גילם את אחת הדמויות הראשיות בסדרת המסתורין "המעבר" ברשת FOX ואף בוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2020 החל לגלם את ראסל טרוי בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "מקגייוור" ברשת CBS.
בשנת 2022 החל לגלם את אייברי בעונה השלישית של סדרת הדרמה "Big Sky" שיצר דייוויד אי קלי לרשת ABC.
קיוזיק ואשתו אנני קיוזיק ווד הם הורים לשלושה בנים, אלי (נולד ב-1994), לוקאס (נולד ב-1998), ועשיו (נולד ב-2000); הם מתגוררים באדינבורו.
קיוזיק דובר אנגלית וספרדית שוטפת.
+שנהסרטתפקידהערות2002מכתבי אהבהטובי בינג2003חייו של ישוישו2006Half Lightבריאן9/Tenthsויליאם2007היטמןאודרה בליקוף2009Dead like Me: Life After Deathקמרון קיין2013Not Another Happy Endingווילי סקוטThe Girl on the Trainדני הארטDressבן גריינג'רסרט קצר; גם במאי, תסריטאי ומפיק2014Frank vs.
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח בסדרת דרמה (2006)200624תאו סטולר2 פרקים2009NOVΛצ'ארלס דרוויןפרק: "Darwin's Darkest Hour"2010חוק וסדר: מדור מיוחדאריק וובר2 פרקים2012, 2015סקנדלסטיבן פינץ'8 פרקים2012פרינג'סימון פוסטר2 פרקיםהמנטליסטטומי וולקר3 פרקים2013הוואי חמש-אפסארנסטופרק: "Letters of Transit"CSIד"ר ג'ימיפרק: "Last Woman Standing"בגוף ההוכחהד"ר טרנט מארש2 פרקים2014–2019המאהמרקוס קייןתפקיד ראשי (עונות 6-1); 80 פרקים
גם ביים שני פרקים2016שעת שיאתומאספרק: "Pilot"2017הבלתי אנושייםד"ר איוון דיקלן6 פרקים2019המעברד"ר ג'ונאס לירתפקיד ראשי; 10פרקים2020–2021מקגייוורראסל טיילורתפקיד ראשי (עונות 5-4); 28 פרקים2022–2023Big Skyאייביר מק'אליסטר13 פרקיםThe Wingfeather Sagaפיטדיבוב; 5 פרקים2023NCIS: הוואיג'ון סוויפט2 פרקים2025פרפר (אנ')ניק בארנספרק: "Seoul"
הנרגנים היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית בת 8 פרקים ששודרה בערוץ yes דוקו, המבוססת על הסדרה הבריטית המצליחה "Grumpy Old Men" , מבית ה BBC, ששודרה אף היא ב yes דוקו.
ב-2009 שודרה הגרסה הנשית של הסדרה "הנרגנות".
כך מתוארת הסדרה על ידי יוצריה:
פרק ראשון - מהר יותר.
פרק שני - גברים חדשים, נשים ישנות.
פרק רביעי - מהון להון.
פרק שישי - יומן הפקיד.
פרק שביעי - יום יום חג.
פרק שמיני - טרנטה, אבל אחריך.
הנרי (אנרי) נפתלי אטלן (Henri Atlan; נולד ב-27 בדצמבר 1931 בבלידה, אלג'יריה) הוא ביופיזיקאי ופילוסוף, היה פרופסור ומנהל המחלקה לביופיזיקה רפואית באוניברסיטה העברית בירושלים ופרופסור באוניברסיטת פריז.
נולד למשפחה יהודית מתבוללת בתרבות הצרפתית בבלידה שבאלג'יריה.
בצעירותו למד בבית הספר ז'ילבר בלוך באורסיי, שם התקרב מחדש למורשת היהודית.
למד רפואה באוניברסיטת פריז וקיבל תואר דוקטור לרפואה בשנת 1958. בסיום לימודי הרפואה החל בלימודי ביופיזיקה, לאחר קבלת הדוקטורט בתחום זה, החל מלמד בבית־הספר לרפואה בפריז ונתמנה לבסוף פרופסור ביופיזיקה רפואית.
בתקופת לימודיו החל להתקרב ליהדות וללמוד קבלה.
אחר כך עבר לאוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה, שם ערך מחקרים בנושאים מוטציות והזדקנות.
בין השנים 1966 ל-1968 היה חוקר במרכז נאס"א בקליפורניה.
בברקלי פגש במדען הישראלי אהרן קציר, שהזמינו לעבוד איתו במכון ויצמן למדע בשנת 1972. אחר כך חזר לפריז.
בהמשך שב לישראל ומונה כפרופסור לביופיזיקה רפואית בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית ובית החולים הדסה עין כרם.
בשנת 1952 נישא לסופרת ליליאן כהן, אולם התגרש ממנה.
בהשפעת היינץ פון פורסטר, אטלן החל להתעניין ביישום קיברנטיקה ותורת המידע על אורגניזמים חיים, עבודתו משנת 1972 על תורת המידע ומערכות ארגון עצמי, בשם L'organization biologique et la théorie de l'information, זכתה לקהל קוראים רחב.
בספר זה, הוא הציע את העיקרון של " מורכבות מרעש" , מושג שפיתח בספרו הבא Entre le cristal et la fumée (1979), שהוא פיתוח של הרעיון של פון פורסטר של "סדר מרעש".
במרכז הרפואי הדסה והאוניברסיטה העברית בירושלים עסק בהטמעת טכנולוגיות חדשות של תהודה מגנטית גרעינית, בין השאר גם היה יועץ של חברת אלסינט.
אטלן היה פעיל בתנועת האוהלים וחבר במועצה המייעצת שלה.
לפני שעלה לישראל, שהה במחיצת הרב צבי יהודה קוק במסגרת ביקוריו בארץ ולמד ממנו תורה, אולם אחר כך סבר שהרב קוק אינו מהתחשב בתנאים המשתנים במדינה, והתנגד לאידאולוגיה של קוק וגוש אמונים.
לטענתו "התורה מגדירה את היחס בין עם ישראל לארץ־ישראל, ולא ההפך: לא היחס בין עם־ישראל לארץ־ישראל מגדיר את היחס לתורה.
ושהתורה ניתנה דווקא במדבר, שהוא מקום שומם שאינו שייך לשום אדם, קבוצה או לאום".
הוא היה פעיל שלום, ודוגל בפשרה טריטוריאלית וזכות הגדרה העצמית לעם הפלסטיני.
אלו ואלו: ביקורת הדדית של המדע והמיתוס / הנרי נפתלי אטלן (תרגם מצרפתית: דן דאור), תל אביב: עם עובד, 1994.
ניצוצות של קרי (חלק א.
הדעת הזרעית), תרגמה מצרפתית אורה גרינגרד.
הנרי אוּנְגֶר (Unger; נולד ב-1951 בקרקוב, פולין) הוא פילוסוף, הוגה ומרצה בכיר בדימוס באוניברסיטת תל אביב.
אונגר קיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת תל אביב בתחום הפילוסופיה ותיאוריה של הספרות.
מאז שנת 1973 לימד באוניברסיטת תל אביב, תחילה במחלקה לפילוסופיה ובבית הספר לחינוך, ומשנת 1995 בפקולטה לאמנויות.
אונגר מגדיר את עצמו אתאיסט וסוציאליסט.
מרצה על מספר תחומים: אושר, אלוהים, ספרות, פילוסופיה, קולנוע, אמנות, תרבות, קפיטליזם ועוד.
תחומי ההתמחות שלו הם "הטרקטטוס" של ויטגנשטיין, פילוסופיה אנליטית של המאה העשרים, אסתטיקה, ספרות העולם וסמיוטיקה של תרבויות.
בשנים 1996–2005 ניהל את התוכנית הרב-תחומית בפקולטה לאמנויות, ושנתיים נוספות את התוכנית הבין-תחומית לתארים מתקדמים באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1995 הקים את בית הספר לקולנוע שבמדרשה לאומנות בבית ברל, ועמד בראשו עד שנת 2007. בשנים 2000–2006 שימש כחבר "המועצה הישראלית לקולנוע".
בשנת 2000 ובשנת 2006 זכה בתואר "מרצה מצטיין" מטעם הרקטור של אוניברסיטת תל אביב.
בשנים האחרונות מתמחה אונגר בבניית קורסים רב-שנתיים, כגון קורס על תרבות המערב מהומרוס ועד זמננו, שהתחיל את פעילותו ב"בית אריאלה" (תל אביב) בשנת 2004 ונמצא כעת בשנתו השמינית, וקורס מקיף על הפילוסופיה המערבית מאפלטון עד דרידה, המיועד להימשך חמש עשרה שנה.
אונגר מרבה להרצות במסגרות שונות ובתחומי עניין מגוונים - מפילוסופיה, דרך ספרות, אתיקה, אסתטיקה, אמנויות, ועד קולנוע עכשווי.
בשנת הלימודים תש"ס העביר ב"סדרת הדקאן" של הפקולטה לאמנויות קורס בשם "על כנפי איקארוס" – שזכה להדים רבים – ובו ניסה לפתח קריטריונים לשיפוט אסתטי בעידן הפוסט-מודרני.
אונגר נולד בעיר קרקוב שבפולין בשנת 1951, מתגורר בתל אביב ונשוי לסברינה אונגר.
במשך שנים כתב פובליציסטיקה ב"מעריב" וב"חדשות", ופרסם כחמש מאות מאמרים בתחומי ספרות, פילוסופיה ותרבות כללית בעיתונים "מעריב", "ידיעות", "הארץ" ו"דבר".
ספרו "קולנוע ופילוסופיה" (דביר, 1992), שהיה ממבשרי הזיקה שבין שתי הדיסציפלינות, זכה להצלחה רבה.
בשנים 2000–2006 שימש כחבר "המועצה הישראלית לקולנוע".
היוצר הישראלי אריק ברמן חיבר בהשראת הרצאתו של אונגר שני שירים באלבומו "אהבה ואלוהים אחרים".
שני השירים מתבססים על מגמות שאונגר מציג בקורס "תחנות בתרבות המערב".
שמות השירים הם "איפה המצלמה שלי" ו"הלא כלום".
בזה האחרון אף מופיעים קטעים מוקלטים מן ההרצאות כחלק מהיצירה.
הנרי אנספך (פלמית: Henri Anspach; 10 ביולי 1882 – 29 במרץ 1979) היה סייף יהודי-בלגי.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה אנספך במדליית זהב בתחרות דקר קבוצתי לפני בריטניה והולנד.
לזכייה במדליית זהב הקבוצתית היו שותפים שלושה סייפים יהודים נוספים: בן דודו פאול אנספך, ז'אק אוקס (אמן מפורסם) וגסטון סלמון.
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות חרב קבוצתי, במקום 12 בתחרות דקר אישי ובמקום 16 בתחרות רומח אישי.
לאחר שפרש מהתחרויות עסק אנספך בציור.
בשנת 1979 נפטר אנספך באנטוורפן בגיל 97.
הנרי אהרן שטרן היה מיסיונר יהודי שהתנצר שנשלח מטעם החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים ופעל בעיקר בקרב יהדות ביתא ישראל שבאתיופיה.
שטרן נולד בעיירה אונטרייכנבאך שבמדינת הסה-קסל (היום בגרמניה) למשפחה יהודית.
ב-1839 עבר שטרן ללונדון ושנה לאחר מכאן המיר את דתו לנצרות.
ב-1844 נשלח לירושלים, קיבל את התואר דיאקון מהבישוף מיכאל שלמה אלכסנדר והחל לעסוק במסעות מיסיון בעיראק, באיראן, בכורדיסטן ובתימן.
ב-1860 הגיע לאתיופיה כדי להקים מיסיון בקרב ביתא ישראל, במהלך הטפותיו תקף את מנהגיהם של יהודי אתיופיה לרבות הקרבת הקורבנות, מוסד הנזירות ומוסד הכהונה.
את רוב מסעות המיסיון עשה בדמביה, שם פגש את מתנגדו החריף ביותר, הנזיר אבא מהרי.
ב-1860 עזב את אתיופיה לבריטניה והשאיר את מרטין פלאד כאחראי.
ב-1863 חזר לאתיופיה והקים את מרכזו בג'נדה, זמן קצר לאחר מכאן נכלא יחד עם אירופאים אחרים במקדלה בפקודת הקיסר תוודרוס השני.
ב-1868 שוחררו העצורים בידי המשלחת הצבאית הבריטית שהגיעה למדינה.
בערוב ימיו פעל כמיסיונר בקרב יהודי האיסט אנד של לונדון.
הַנֵּרוֹת הַלָּלוּ היא תפילה שנהוג לומר או לשיר מיד לאחר הדלקת נרות חנוכה.
התפילה תוקנה כנראה בתקופת הגאונים, ומופיעה לראשונה במסכת סופרים.
הרב אברהם אבלי בספרו מגן אברהם כתב שיש לומר תפילה זו, מיד לאחר שהדליק את הנר הראשון, ובספר משנה ברורה הוסיף לבאר מאחר שהנר הראשון הוא הנר העיקר אינו נחשב הפסק בין הברכה לשאר המצוות, וימשיך לאומרו תוך כדי שמדליק שאר הנרות.
אמנם בספר פרי מגדים כתב שגם אותן הנוהגים לומר תפילה זו לאחר הדלקת כל הנרות, עושים כדין.
אם התחיל לומר הנרות הללו קודם שהדליק את הנר הראשון, יש שכתבו שבדיעבד אין הדבר נחשב הפסק, וידליק את הנרות ולא יברך פעם נוספת.
נוסח התפילה מופיע לראשונה במסכת סופרים (פרק כ', הלכה ד').
הנוסח המופיע במסכת סופרים הוא:
גם המהרש"ל הביא את נוסח זה, שבו ארבעים ואחת מילים.
אך כסימן לנוסח זה כתב, שמלבד המילים "הנרות הללו" יש ל"ו (36) מילים.
מכך עולה שיש להתחיל את הסימן לאחר כל שורת הפתיחה: "הנרות...מדליקין".
אך עדיין יש מילה מיותרת, לכן ייתכן שיש בגרסה טעות העתקה, או שהסימן שנתן אינו מדויק.
הנרדף הוא סרט פעולה ומדע בדיוני אמריקאי משנת 1987, המבוסס באופן רופף על רומן של ריצ'רד בקמן (שם העט של סטיבן קינג) משנת 1982 באותו השם.
את הסרט ביים פול מייקל גלייזר ומככבים בו ארנולד שוורצנגר, מריה קונצ'יטה אלונזו, ריצ'רד דוסון, ג'סי ונטורה, יפת קוטו וג'ים בראון.
עלילת הסרט מתרחשת באמריקה הדיסטופית של שנת 2017 העתידנית, והיא עוסקת בתוכנית טלוויזיה בשם "הנרדף", בה המתמודדים הם כביכול עבריינים שהורשעו בפלילים, וכעת חייבים לברוח מהמוות בידי רוצחים מקצועיים לעיני המצלמות.
עלילת הסרט מתרחשת בעתיד הלא רחוק במהלך שנת 2017 בארצות הברית, בעתיד דיסטופי שלאחר קריסת הכלכלה העולמית, בעקבות מחסור במזון ומחסור בנפט.
עקב כך חלקים מסוימים בארצות הברית נשלטים כעת על ידי כנופיות ובחלקים אחרים התפתחה חברה טוטליטרית.
בן ריצ'רדס (ארנולד שוורצנגר) הוא שוטר אשר הופלל בטבח אזרחים אותו סירב לבצע, ובוצע בפועל על ידי השוטרים שהיו עמו.
ריצ'רדס נשלח לכלא, אך מצליח לברוח ממנו בפעולה מתוכננת יחד עם אסירים נוספים.
ריצ'רדס, עתה אסיר נמלט, מעורר את התעניינותו של דיימון קיליאן, מנחה התוכנית "הנרדף", בה ניתנת לעבריינים מורשעים ההזדמנות לברוח אל החופש, אך הם צריכים לחמוק מה"ציידים" - מחסלים מאומנים וחסרי רחמים שרודפים אחריהם בשידור חי ומנסים לחסל אותם להנאת הצופים צמאי הדם.
דוסון מחליט להפוך את ריצ'רדס למשתתף בתוכנית, ולשם כך מפעיל את קשריו עם רשויות המדינה, דואג ללכידת ריצ'רדס ולהבאתו אליו, וגורם לו להסכים להשתתף בתוכנית על ידי הבטחה כוזבת לחסוך את ההשתתפות מחבריו של ריצ'רדס.
ריצ'רדס "מסכים" (למעשה, מאולץ להסכים) והופך למשתתף בתוכנית יחד עם חבריו, והללו נלחמים על חייהם נגד ה"ציידים" מטעם התוכנית.
אמבר מנדז, זמרת שריצ'רדס מתפרץ לביתה בעת היותו אסיר נמלט ומסייעת ללכידתו, חושדת שריצ'רדס הופלל בעקבות תיאור פיקטיבי של תפיסתו בחדשות.
כשהיא מנסה להשיג הוכחות להפללתו היא נתפסת, והופכת גם היא ל"נרדפת".
הצלחתם להישאר בחיים ולהרוג את הציידים, מאפשרת להם לסייע למחתרת המנסה להפיל את השלטון.
ארנולד שוורצנגר – בן ריצ'רדס
ריצ'רד דוסון – דיימון קיליאן, מנחה "הנרדף"
מריה קונצ'יטה אלונזו – אמבר מנדז
יפת קוטו – ויליאם לופלין, לוחם מחתרת המסייע לריצ'רדס
ג'סי ונטורה – "קפטן פרידום", לשעבר צייד ב"הנרדף"
ג'ים בראון – "פיירבול", צייד ב"הנרדף"
את דמותו של דיימון קיליאן, מנחה "הנרדף" המהווה את האנטגוניסט הראשי של הסרט, משחק ריצ'רד דוסון - בעצמו מנחה ותיק של שעשועונים, שתפקידו מהווה פרודיה על עצמו.
את תפקיד מיק, מנהיג המחתרת, משחק בהופעת אורח המוזיקאי מיק פליטווד (ממייסדי להקת "פליטווד מק").
אתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes העניק לו ציון של 63% על סמך 32 מבקרים, עם ציון ממוצע של 5.5 מתוך 10.
בסוף השבוע הראשון לצאתו לאקרנים, הסרט הוקרן ב-1,692 בתי קולנוע שונים והכניס $8,117,465. בסך הכול הסרט נחשב להצלחה מסחרית בקופות, עם סך הכנסות בארצות הברית של $38,122,105.
שנהפרסקטגוריהתוצאה1988פרס סאטורןריצ'רד דוסון - שחקן המשנה הטוב ביותר רוברט בלאקמן - עיצוב תלבושות הטוב ביותר סרט המדע הבדיוני הטוב ביותר
הנרי אונגר היה רופא, פרופסור לפתולוגיה, ממייסדי המכון הפתולוגי ובית הספר לרפואה בירושלים.
למד וסיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת ברלין, ובשנת 1932 החל בהתמחות בלימודי הפתולוגיה.
בשנים 1933-1934 עבד במכון הפתולוגי של אוניברסיטת ברלין.
לאחר עליית הנאצים לשלטון פוטר אונגר בשל חוקי הגזע, ומייד לאחר מכן עזב את גרמניה עם משפחתו.
בשנים 1934-1935 סיים את התמחותו בפתולוגיה בבית החולים מונטיפיורי בניו יורק.
לאחר עלייתו לארץ ישראל בסוף שנת 1935, הצטרף לצוות העובדים של המכון הפתולוגי של בית החולים הדסה בהר הצופים בירושלים.
בעקבות מלחמת השחרור ופינוי בית החולים הדסה מהר-הצופים בשנת 1948, ארגן אונגר את המכון הפתולוגי הזמני שפעל במבנים מאולתרים במרכז ירושלים.
הוא גם השתתף בוועדת הבנייה של בית החולים הדסה, והמכון הפתולוגי שתוכנן ונבנה בעין כרם.
עם הקמת בית הספר לרפואה בירושלים בשנת 1949, נתמנה אונגר למרצה בכיר, והחל ללמד סטודנטים לרפואה.
משנת 1950 ועד לפרישתו בשנת 1976, ניהל פרופ' אונגר את המכון הפתולוגי.
בנוסף להתעניינותו במקצוע הפתולוגיה, היה אונגר חבר במרכז ההסתדרות הרפואית, והשתתף בקביעת ההחלטות היסודיות של גוף זה, ובתקופה מסוימת אף היה יושב ראשה.
לאחר פרישתו מניהול והוראה, המשיך אונגר לעסוק במחקר מדעי על לפטירתו ביולי 1991. הנושא המרכזי במחקרו הניסויי היה הפתולוגיה של הכבד.
בחלק הטכני של מחקרו ובפיתוח שיטות הסטו-כימיות נעזר באשתו רות, שעבדה איתו כאסיסטנטית.
תחום מחקר נוסף של אונגר היה מחקר אפידמיולוגי של הסתיידות העורקים אותו ערך בסיוע של מכוני הבריאות NIH האמריקניים.
ראו: ד"ר אונגר (ירושלים): מחלות ריבמטיות של הלב (ישיבה ב', יום ד', הרצאה, 31 במאי).
הנרי, המלך הצעיר היה בנו השני מבין חמשת בניו של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור, דוכסית אקוויטניה.
הוא נשא תארים רשמיים של מלך אנגליה, דוכס נורמנדי, רוזן אנז'ו ומיין.
מעט ידוע על שנותיו המוקדמות של הנרי הצעיר.
מצד אמו, מנישואיה הראשונים ללואי השביעי, מלך צרפת, היו לו שתי אחיות למחצה – מארי מצרפת, רוזנת שמפאן, ואליקס מצרפת, רוזנת בלואה.
אחיו הבכור, ויליאם התשיעי, רוזן פואטייה, נפטר ב־1156, ואחיו הצעירים היו מטילדה, דוכסית סקסוניה, ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה ("ריצ'רד לב הארי"), ג'פרי השני, דוכס בריטני, אלינור, מלכת קסטיליה, ג'ואן, מלכת סיציליה וג'ון, מלך אנגליה.
ביוני 1170, בהיותו בן חמש־עשרה, הוכתר הנרי למלך בעוד אביו עודנו בחיים.
פואמה לטינית שנכתבה לכבוד ההכתרה מתארת את הנסיך הצעיר כנער כריזמטי, נאה ובעל חזות מרשימה – גבוה, רחב כתפיים, בהיר עור ומנומש, עיניו כחולות ושערו אדמדם, תכונה שאפיינה רבים מבני משפחתו.
כדי להבדילו מאביו נקרא "המלך הצעיר", אף שלא נכלל ברצף המספרי של מלכי אנגליה.
על אף שנחשב ליורש ברור לכתר, קיימת מחלוקת באשר למועד קבלת תואר האבירות שלו: לפי אחד ממכתביו של תומאס בקט, הוכתר הנרי לאביר בידי אביו לפני ההכתרה; ואילו לפי הביוגרפיה של , הוכתר הנרי בידי מרשל עצמו במהלך המרד בשנת 1173.
הנרי הצעיר לא גילה עניין רב בענייני שלטון, בניגוד לאביו ולאחיו.
אהדת הציבור כלפיו נבעה בעיקר ממעורבותו בטורנירי האבירים, שהיו פופולריים באותה תקופה.
ויליאם מרשל, ששימש לו כמנטור וראש פמלייתו משנת 1170 ועד 1182, מתאר אותו ביצירותיו כאוהב תחרויות וספורט.
הוא נהג לנדוד בין טורנירים בצפון ובמרכז צרפת, יחד עם בני דודיו פיליפ, רוזן פלנדריה ובולדווין החמישי, רוזן היינוט, פלנדריה ונמור.
הנרי היה פטרון נלהב של הענף, ונאמר כי הוציא סכומים עצומים על אחזקת פמלייתו – כ־500 אבירים.
בטורניר שנערך ב־Lagny-sur-Marne בנובמבר 1179, לדוגמה, נטען כי הוציא מעל 200 לירות שטרלינג ביום אחד.
החסויות הללו הפכו אותו לידוען ברחבי מערב אירופה.
הטרובדור ברטראן דה בורן תיאר אותו כך:
לאחר מותו נחשב הנרי הצעיר בעיני בני דורו כסמל לעידן אבירות שחלף.
הכומר שלו לשעבר, טיבורי מג'רבז, כתב כי "מותו סימן את קץ כל מה שהיה אבירי".
ב־2 בנובמבר 1160, בהיותו בן חמש, התארס הנרי עם מרגרט מצרפת, בתו של לואי השביעי, מלך צרפת ואשתו השנייה קונסטנס מקסטיליה.
הנישואים נועדו לסיים את הסכסוך בין רוזני אנז'ו למלכי צרפת על השליטה באזור וקסין (Vexin).
בהתאם להסדר, התחייבו בני הזוג למסור את טירות וקסין לידי הנרי.
הנישואים נערכו רשמית ב־27 באוגוסט 1172 בקתדרלת וינצ'סטר, על ידי רוטרו, הארכיבישוף של רואן.
הנרי הצעיר מרד באביו בשנת 1173, ככל הנראה בשל תסכולו מכך שלא הוענקה לו סמכות שלטונית ממשית ותאוות בצע.
המרד, שזכה לתמיכת אצילים ואנגלו־נורמנים רבים, כמעט והביא לנפילתו של המלך הנרי השני, אך זה ניצל בזכות נאמנותם של חלק מאנשיו וניצחונו על מלך סקוטלנד.
בשנת 1182 הידרדרו יחסיו של הנרי עם ויליאם מרשל בעקבות שמועה על רומן בין מרשל לבין המלכה מרגרט.
בתחילת 1183 נשלחה מרגרט לחצר המלך הצרפתי, לכאורה כדי לשמור עליה בזמן העימות עם ריצ'רד לב הארי, אחיו של הנרי.
בנם היחיד, ויליאם, נולד בטרם עת ב־19 ביוני 1177 ומת שלושה ימים לאחר מכן.
הנרי מת בקיץ 1183 במהלך מערכה בלימוזן נגד אביו ואחיו.
לאחר שבזז מנזרים כדי לממן את שכירי החרב שלו, חלה בדיזנטריה ונחלש במהירות.
ב־7 ביוני התוודה וקיבל את הטקסים האחרונים.
מתוך חרטה על מלחמתו באביו, ביקש להשתטח עירום לפני הצלב כסימן תשובה.
בצוואתו הורה כי גלימתו תישלח לכנסיית הקבר בירושלים באמצעות ויליאם מרשל.
הנרי ביקש להתפייס עם אביו על ערש דווי, אך סורב.
לאחר מותו ביקשה אמו לקדם את הכרזתו כקדוש, ותומאס מארלי, סגן הבישוף של ויילס, כתב דרשה שבה תיאר נסים שנעשו לכאורה בזכותו.
הנרי נקבר בקתדרלת רואן על פי הוראות מפורטות שהשאיר, לצד אחיו ריצ'רד לב הארי והארכיבישוף של רואן, שהשיא את נישואיו.
הנרי הצעיר מופיע בספר ההיסטוריה "רומן דה רו" מאת המשורר רוברט וייס.
גולל על ידי ריגס או'הרה בסרט "בקט" 1964.
בגילומו של אלן קוקס (כנער צעיר), דומיניק סאבאג' (כנער), וקווין מקנלי (כמבוגר) בסדרת ה־BBC "הכתר של השטן" (1978).
מופיע כדמות מרכזית ברומנים של שרון פנמן קיי: "זמן וסיכוי" ו"רביצת השטן".
מופיע גם ברומן "האביר הגדול" מאת אליזבת צ'דוויק.
הנרי אוחיון (17 ביוני 1934 – 27 באוקטובר 2023) היה רוכב אופניים ישראלי, 6 פעמים אלוף ישראל במרוץ אופני כביש (1959, 1961–1965) שהשתתף באולימפיאדת רומא (1960) במסגרת משלחת ישראל.
אוחיון נולד במשפחה בת תשעה ילדים וגדל בעיר אספי שבמרוקו.
אהב לרכב על אופניים מילדות, אולם הצליח לרכוש אופניים מקצועיים רק בגיל 16.
במרוקו הצטרף ל"קלאב", הקבוצה המקצוענית לרכיבת אופניים ובגיל 21 החל לנצח תחרויות משמעותיות ולשבור שיאים.
המאמן שלו, פרנסיס ארמן, זיהה את הפוטנציאל שלו והמליץ לו להמשיך את הקריירה הספורטיבית בצרפת, אולם עקב עצמאותה של מרוקו מצרפת והחמרת מצבם של היהודים במרוקו החליט לעלות לישראל, שאליה עלו כבר אחותו הגדולה ושני אחים.
הוא עלה לישראל עם הוריו דרך צרפת באוקטובר 1956..
המשפחה השתקעה בשכונת גבעת ציון באשקלון.
את אופניו, ששלח במכולה, קיבל לאחר כחודשיים ואז חזר להתאמן והתחרה במסגרת קבוצת הפועל אשקלון, ביחד עם שני אחיו הצעירים ממנו, ויקטור ומאיר, אף הם אלופי ישראל במרוץ אופני כביש.
בשנת 1959 זכה אוחיון בפעם הראשונה בקריירה שלו באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש מתל אביב לחיפה (100 ק"מ) בתוצאה של 2:43:53 שעות, לפני אחיו ויקטור (2:46:20 שעות) ויצחק בן דוד (2:46:21 שעות).
באולימפיאדת רומא (1960) השתתף אוחיון במרוץ הכביש יחד עם חברו לאגודה, יצחק בן דוד, אלוף ישראל באותה שנה.
אוחיון החל את המרוץ בצורה טובה והתמקם במרכז הדבוקה, אולם בהמשך המרוץ היה מעורב בתאונה עם רוכב מפקיסטן, שניסה לעקוף אותו תוך כדי פנייה, ההתנגשות הייתה בלתי נמנעת, והוא נפצע ברגל והכידון התעקם.
הוא לא הצליח להתגבר על הפיגור שצבר ופרש מהמרוץ.
גם יצחק בן דוד לא סיים את המרוץ, לאחר שמשקפיו נפלו, והוא רכב בכיוון ההפוך, כדי למצאם ונפסל על ידי שופטי המרוץ.
142 רוכבים מ-42 מדינות השתתפו במירוץ, ורק כמחצית מהם סיימו את המרוץ.
בין השנים 1965–1961 זכה אוחיון 5 פעמים ברציפות באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש.
בשנת 1968 פרש אוחיון מהשתתפות בתחרויות ברכיבת אופני כביש.
אוחיון המשיך להשתתף בתחרויות אופניים כחובב וזכה בפרסים.
בשנת 2013 השתתף בפעם האחרונה במירוץ אליפות ישראל, בגיל 79.
למרות היריבות הספורטיבית בין אוחיון ליצחק בן דוד, התפתחה ידידות.
כאשר אוחיון אף העניק לבן דוד הלוואה כספית לצורך פתיחת מוסך.
בשנת 2005 הקדיש חנוך מרמרי לאוחיון את פרק 15 בספרו "על האופניים".
בעקבות כך החליטו ראשי רשת חנויות האופניים "רוזן את מינץ" לתרום לאוחיון ציוד רכיבה מקצועי חדש.
בשנת 2010 קיבל אוחיון מידיו של יושב ראש הכנסת, רובי ריבלין, גביע הוקרה על תרומתו הרבה לספורט בישראל.
אוחיון הוציא לאור ספר אוטוביוגרפי בשם "גלגלי החיים".
אופניו של אוחיון (של חברת ברטין הצרפתית) מוצגות במוזיאון האופניים במושב חרב לאת שבעמק חפר.
"הנרטיב הדואלי" (Dual Narrative) הוא שמה של גישה תאורטית חינוכית, בעלת תשתית מדעית רחבה בפסיכולוגיה, חינוך, ספרות והיסטוריה, אשר פותחה ויושמה על ידי קבוצת מורים פלסטינים וישראלים, שהיו שותפים פעילים בחיבור ספר העוסק בסכסוך הישראלי-פלסטיני: "ללמוד את הנרטיב ההיסטורי של האחר - פלסטינים וישראלים".
זאת, על מנת להתמודד עם אוכלוסיות שונות בעלות נרטיבים שונים, היוצרים אופי של סכסוך ומסגרת דיון צרה, וכדי ליצור שיח של פלורליזם מחשבתי בנושאים אלה.