tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
Network עיבוד של לי הול, מבוסס על טקסט מאת פאדי צ'ייבסקי – התיאטרון הלאומי ליטלטון
"אוסלו" by ג'יי טי רוג'רס – תיאטרון הרולד פינטר "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאס
"אמריקאי בפריז" – תיאטרון דומיניון
"כולם מדברים על ג'יימי" – תיאטרון אפולו
Girl From The North Country – אולד ויק ותיאטרון נואל קאוורד
"פרנקנשטיין הצעיר" – תיאטרון גאריקההפקה המחודשת הטובה ביותרהפקה מחודשת של מחזמר הטובה ביותר "מלאכים באמריקה" – התיאטרון המלכותי הלאומי
"מי מפחד מווירג'יניה וולף?" – תיאטרון הרולד פינטר
"עד התביעה" – בניין המחוז לונדון Follies – התיאטרון הלאומי אוליבייה
"רחוב 42" – תיאטרון דרורי ליין
On the Town – התיאטרון הפתוח ריג'נטס פארקהקומדיה החדשה הטובה ביותרתוכנית הבידור והמשפחה הטובה ביותר Labour of Love מאת ג'יימס גרהם – תיאטרון נואל קאוורד
Dry Powder מאת שרה בורג'ס – תיאטרון המפסטד
"הקמצן" בעיבוד של שון פולי ופיל פורטר, מבוסס על המחזה מאת מולייר – תיאטרון גאריק Dick Whittington – לונדון פאלאדיום
דרן בראון: Underground – תיאטרון פלייהאוס
Five Guys Named Moe – תיאטרון מארבל ארץ'השחקן הטוב ביותרהשחקנית הטובה ביותר בריאן קראנסטון בתפקיד הווארד ביל במחזה Network – התיאטרון הלאומי ליטלטון
פאדי קונסידיין בתפקיד קווין קרני במחזה The Ferryman – תיאטרון גילגוד ותיאטרון רויאל קורט
אנדרו גארפילד בתפקיד פריור וולטר במחזה "מלאכים באמריקה" – התיאטרון הלאומי ליטלטון
אנדרו סקוט בתפקיד הנסיך המלט במחזה "המלט" – תיאטרון אלמיידה לורה דונלי בתפקיד קייטלין קרני במחזה The Ferryman – תיאטרון גילגוד ותיאטרון רויאל קורט
לזלי מנוויל בתפקיד מרי טירון במחזה "מסע ארוך אל תוך הלילה" – תיאטרון וינדהאם
אודרה מקדונלד בתפקיד בילי הולידיי במחזה Lady Day at Emerson's Bar and Grill – תיאטרון וינדהאם
אימלדה סטונטון בתפקיד מרתה במחזה "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" – תיאטרון הרולד פינטרהשחקן הטוב ביותר במחזמרהשחקנית הטובה ביותר במחזמר ג'יילס טררה בתפקיד ארון בר במחזמר "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאס
קירן היינדס בתפקיד ניק ליין במחזמר Girl from the North Country – אולד ויק ותיאטרון נואל קאוורד
ג'ון מקריי בתפקיד ג'יימי ניו במחזמר "כולם מדברים על ג'יימי" – תיאטרון אפולו
ג'מאיל וסטמן בתפקיד אלכסנדר המילטון במחזמר "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאס שירלי הנדרסון בתפקיד אליזבת ליין במחזמר Girl from the North Country – אולד ויק ותיאטרון נואל קאוורד
ג'ייני די בתפקיד פיליס רוג'רס סטון במחזמר Follies – התיאטרון הלאומי אוליבייה
אימלדה סטונטון בתפקיד סאלי דורנט פלאמר במחזמר Follies – התיאטרון הלאומי אוליבייה
ג'וזי ווקר בתפקיד מרגרט ניו במחזמר "כולם מדברים על ג'יימי" – תיאטרון אפולוהשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנההשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה ברטי קארוול בתפקיד רופרט מרדוק במחזה Ink – תיאטרון אלמיידה ותיאטרון הדוכס מיורק
ג'ון הודג'קינסון בתפקיד טום קטל במחזה The Ferryman – תיאטרון גילגוד ותיאטרון רויאל קורט
ג'יימס מקארדל בתפקיד לואיס איירונסון במחזה "מלאכים באמריקה" – התיאטרון הלאומי ליטלטון
פיטר פוליקרפו בתפקיד אחמד קריע במחזה "אוסלו" – תיאטרון הרולד פינטר דניס גוף בתפקיד הרפר פיט במחזה "מלאכים באמריקה" – התיאטרון הלאומי ליטלטון
בריד ברנן בתפקיד Aunt Maggie Far Away במחזה The Ferryman – תיאטרון גילגוד ותיאטרון רויאל קורט
דירבלה מולוי בתפקיד הדודה פט במחזה The Ferryman – תיאטרון גילגוד ותיאטרון רויאל קורט
אימוג'ן פוטס בתפקיד האני במחזה "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" – תיאטרון הרולד פינטרהשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה במחזמרהשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר מייקל ג'יבסון בתפקיד המלך ג'ורג' השלישי במחזמר "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאס
רוס נובל בתפקיד איגור במחזמר "פרנקנשטיין הצעיר" – תיאטרון גאריק
ג'ייסון פניקוק בתפקיד המרקיז דה לה פאייט ותומאס ג'פרסון במחזמר "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאס
קליב ספטמבר בתפקיד ג'ון לאורנס ופיליפ המילטון במחזמר "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאס שילה אטים בתפקיד מריאן ליין במחזמר Girl from the North Country – אולד ויק ותיאטרון נואל קאוורד
טרייסי בנט בתפקיד קרלוטה קמפיון במחזמר Follies – התיאטרון הלאומי אוליבייה
רייצ'ל ג'ון בתפקיד אנג'ליקה סקיילר במחזמר "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאס
לזלי ג'וזף בתפקיד פראו בלוכר במחזמר "פרנקנשטיין הצעיר" – תיאטרון גאריקהבמאי הטוב ביותרהכוריאוגרף הטוב ביותר בתיאטרון סם מנדס עבור The Ferryman – תיאטרון גילגוד ותיאטרון רויאל קורט
דומיניק קוק עבור Follies – התיאטרון הלאומי אוליבייה
מריאן אליוט עבור "מלאכים באמריקה" – התיאטרון הלאומי ליטלטון
רופרט גולד עבור Ink – תיאטרון אלמיידה ותיאטרון הדוכס מיורק
תומאס קייל עבור "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאס אנדי בלנקנביולר עבור "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאס
ביל דימר עבור Follies – התיאטרון הלאומי אוליבייה
קייט פרינס עבור "כולם מדברים על ג'יימי" – תיאטרון אפולו
רנדי סקינר עבור "רחוב 42" – תיאטרון דרורי ליין
כריסטופר וילדון עבור "אמריקאי בפריז" – תיאטרון דומיניוןעיצוב התפאורה הטוב ביותרעיצוב התלבושות הטוב ביותר בוב קראולי ו-59 Productions עבור "אמריקאי בפריז" – תיאטרון דומיניון
באני כריסטי עבור Ink – תיאטרון אלמיידה ותיאטרון הדוכס מיורק
רוב האוול עבור The Ferryman – תיאטרון גילגוד ותיאטרון רויאל קורט
ויקי מורטימר עבור Follies – התיאטרון הלאומי אוליבייה ויקי מורטימר עבור Follies – התיאטרון הלאומי אוליבייה
יו דורנט עבור Dick Whittington – לונדון פאלאדיום
רוג'ר קירק עבור "רחוב 42" – תיאטרון דרורי ליין
פול טאזוול עבור "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאסעיצוב תאורה הטוב ביותרהסאונד הטוב ביותר האוול בינקלי עבור "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאס
פול קונסטבל עבור "מלאכים באמריקה" – התיאטרון הלאומי ליטלטון
פול קונסטבל עבור Follies – התיאטרון הלאומי אוליבייה
ג'אן ורסיוולד עבור Network – התיאטרון הלאומי ליטלטון נווין סטיינברג עבור "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאס
טום גיבונס עבור "המלט" – תיאטרון אלמיידה
גארת' אוון עבור Bat Out of Hell The Musical – לונדון קוליסאום
Eric Sleichim עבור Network – התיאטרון הלאומי ליטלטוןהישג יוצא מן הכלל במוזיקה לין-מנואל מירנדה ואלכס לקמוייר על הלחנה ותזמור "המילטון" – תיאטרון ויקטוריה פאלאס
דן גילספי סלס על הלחנה ותזמור "כולם מדברים על ג'יימי" – תיאטרון אפולו
התזמורת של Follies, בניהול מוזיקלי של ניקולס סקילבק ונייג'ל לילי – התיאטרון הלאומי אוליבייה
בוב דילן על הלחנה וסיימון הייל על תזמור ועיבוד מוזיקלי של Girl from the North Country – אולד ויק ותיאטרון נואל קאוורדהישג יוצא מן הכלל במחולהפקת המחול החדשה הטובה ביותר פרנצ'סקה וליסו ב"פולחן האביב" של פינה באוש הבלט הלאומי האנגלי – סדלר'ס ולס
רוסיו מולינה על הרחבת הגבול של הפלמנקו ב-Caída Del Cielo – תיאטרון ברביקן
זניידה יאנובסקי ב-Symphonic Dances של ליאם סקרלט – בית האופרה המלכותית Flight Pattern מאת כריסטל פייט – בית האופרה המלכותית
Goat מאת בן דיוק עבור בלט ראמבר – סדלר'ס ולס
Grand Finale מאת חופש שכטר – סדלר'ס ולס
Tree Of Codes מאת ויין מקגרגור בלט האופרה של פריז – סדלר'ס ולסהישג יוצא מן הכלל באופרההפקת האופרה החדשה הטובה ביותר ג'ויס דידונטו ודניאלה ברצלונה ב-Semiramide – בית האופרה המלכותית
פול בראול על התפאורה ועיצוב תלבושות של Iolanthe – לונדון קוליסאום
רודריק ויליאמס ב-The Return of Ulysses – ראונדהאוס Semiramide – בית האופרה המלכותית
"לה בוהם" – טרפלגר סטודיו 2
The Exterminating Angel – בית האופרה המלכותיתהישג יוצא מן הכלל בתיאטרון Killology – תיאטרון רויאל קורט
The B*easts – תיאטרון בוש
The Red Lion – טרפלגר סטודיו 2
The Revlon Girl – תיאטרון פארקפרס מיוחד של האיגוד דייוויד לאן
3: "רחוב 42", "אמריקאי בפריז", "המלט", "מי מפחד מווירג'יניה וולף?", "פרנקנשטיין הצעיר"
צוות שחקני "המילטון" מבצעים את 'Alexander Hamilton'
לזלי ג'וזף וצוות שחקני "פרנקנשטיין הצעיר" performing 'Puttin' On the Ritz'
טרייסי בנט מתוך Follies מבצעת את 'I'm Still Here'
קלייר האלס וצוות שחקני "רחוב 42" מבצעים את '42nd Street'
ג'ון מקרי וצוות שחקני "כולם מדברים על ג'יימי" מבצעים את 'And You Don't Even Know It'
צ'יטה ריברה, אנדי קארל ואדם ג' ברנרד מקהלת Arts Education School מבצעים את 'Somewhere' מתוך "סיפור הפרברים".
ג'ייסון דונובן, לינזי האטלי, לי מיד, פריה קלידאס, ג'ו מקלדרי and דניאל הופ מבצעים את הפרולוג ואת 'Any Dream Will Do' מתוך "יוסף וכתונת הפסים המשגעת", לציון חמישים שנה למחזמר.
טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2019 נערך ב-7 באפריל 2019 ברויאל אלברט הול שבלונדון.
שמות המועמדים הוכרזו ב-5 במרץ 2019.
המחזה החדש הטוב ביותרהמחזמר החדש הטוב ביותר "הירושה" מאת מתיו לופז, מבוסס על טקסט מאת א.מ.
פורסטר – יאנג ויק ותיאטרון נואל קאוורד
"הכול אודות ליהמן" מאת סטפנו מסיני – התיאטרון הלאומי ליטלטון
"מיסטי" מאת ארינזה קנה – טרפלגר סטודיו 1
Sweat מאת לי נוטאג' – דונמאר ורהאוס Come from Away – תיאטרון פיניקס
Fun Home – יאנג ויק
"טינה" – תיאטרון אלדוויץ'ההפקה המחודשת הטובה ביותרהפקה מחודשת של מחזמר הטובה ביותר "קיץ ועשן" – תיאטרון אלמיידה ותיאטרון הדוכס מיורק
"המלך ליר" – תיאטרון הדוכס מיורק
"המחיר" – תיאטרון וינדהאם "קומפני" – תיאטרון גילגוד
"קרוליין, או שינוי" – תיאטרון פלייהאוס
"המלך ואני" – לונדון פאלאדיוםהקומדיה החדשה הטובה ביותרתוכנית הבידור והמשפחה הטובה ביותר Home, I'm Darling מאת לורה וייד – התיאטרון הלאומי דורפמן ותיאטרון הדוכס מיורק
Nine Night מאת נטשה גורדון – התיאטרון הלאומי דורפמן וטרפלגר סטודיו 1
Quiz מאת ג'יימס גרהם – תיאטרון נואל קאוורד "7 דקות אחרי חצות" – אולד ויק
The Wider Earth – המוזיאון להיסטוריה של הטבעהשחקן הטוב ביותרהשחקנית הטובה ביותר קייל סולר בתפקיד אריק גלאס במחזה "הירושה" – יאנג ויק ותיאטרון נואל קאוורד
סיימון ראסל ביל, אדם גודלי ובן מיילס בתפקיד הנרי להמן, עמנואל להמן ומאייר להמן במחזה "הכול אודות ליהמן" – התיאטרון הלאומי ליטלטון
ארינזה קנה בתפקיד ארינזה במחזה "מיסטי" – טרפלגר סטודיו 1
איאן מקלן בתפקיד ליר במחזה "המלך ליר" – תיאטרון הדוכס מיורק
דייוויד סושה בתפקיד גרגורי סולומון במחזה "המחיר" – תיאטרון וינדהאם פטסי פראן בתפקיד אלמה ויינמילר במחזה "קיץ ועשן" – תיאטרון אלמיידה ותיאטרון הדוכס מיורק
ג'יליאן אנדרסון בתפקיד מרגו צ'נינג במחזה "הכל אודות חוה" – תיאטרון נואל קאוורד
איילין אטקינס בתפקיד מדלן במחזה The Height of the Storm – תיאטרון וינדהאם
סופי אוקונדו בתפקיד קלאופטרה במחזה "אנטוניוס וקלאופטרה" – התיאטרון הלאומי אוליבייה
קתרין פרקינסון בתפקיד ג'ודי במחזה Home, I'm Darling – התיאטרון הלאומי דורפמן ותיאטרון הדוכס מיורקהשחקן הטוב ביותר במחזמרהשחקנית הטובה ביותר במחזמר קובנה הולדברוק-סמית' בתפקיד אייק טרנר במחזמר "טינה" – תיאטרון אלדוויץ'
במחזמר בתפקיד סימור קרלבורן במחזמר "חנות קטנה ומטריפה" – התיאטרון הפתוח ריג'נטס פארק
זובין וארלה בתפקיד ברוס בצ'דל במחזמר Fun Home – יאנג ויק
קן ואטאנבה בתפקיד מלך סיאם במחזמר "המלך ואני" – לונדון פאלאדיום שרון ד.
קלארק בתפקיד קרוליין תיבודו במחזמר "קרוליין, או שינוי" – תיאטרון פלייהאוס
רוזלי קרייג בתפקיד בובי במחזמר "קומפני" – תיאטרון גילגוד
קלי או'הרה בתפקיד אנה לאונוונס במחזמר "המלך ואני" – לונדון פאלאדיום
אדריאן וורן בתפקיד טינה טרנר במחזמר "טינה" – תיאטרון אלדוויץ'השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנההשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה כריס וולי בתפקיד דייווי במחזה The Lieutenant of Inishmore – תיאטרון נואל קאוורד
קיר צ'ארלס בתפקיד כריס טארנט ותפקידים שונים במחזה Quiz – תיאטרון נואל קאוורד
אדם גילן בתפקיד כריס סמית' במחזה Killer Joe – טרפלגר סטודיו 1
אדריאן לוקיס בתפקיד וולטר פרנץ במחזה "המחיר" – תיאטרון וינדהאם
מלקולם סינקלר בתפקיד דווייט אייזנהאואר במחזה Pressure – תיאטרון אמבסדורס מוניקה דולן בתפקיד קארן ריצ'רדס במחזה "הכל אודות חוה" – תיאטרון נואל קאוורד
סוזן בראון בתפקיד סילביה במחזה Home, I'm Darling – התיאטרון הלאומי דורפמן ותיאטרון הדוכס מיורק
ססיליה נובל בתפקיד הדודה מגי במחזה Nine Night – התיאטרון הלאומי דורפמן וטרפלגר סטודיו 1
ונסה רדגרייב בתפקיד מרגרט במחזה "הירושה" – יאנג ויק ותיאטרון נואל קאוורדהשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה במחזמרהשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר ג'ונתן ביילי בתפקיד ג'יימי במחזמר "קומפני" – תיאטרון גילגוד
קלייב קרטר בתפקיד קלוד ותפקידים שונים במחזמר Come from Away – תיאטרון פיניקס
ריצ'רד פלישמן בתפקיד אנדי במחזמר "קומפני" – תיאטרון גילגוד
רוברט הנדס בתפקיד דאג ניק ותפקידים שונים במחזמר Come from Away – תיאטרון פיניקס פטי לופון בתפקיד ג'ואן במחזמר "קומפני" – תיאטרון גילגוד
איימי אטקינסון, אלקסיה מקינטוש, מילי או'קונל, נטלי פריס, מאייה קוואנשה-בריד וג'רניה ריצ'רד-נואל בתפקיד קתרין הווארד, אן מקלווה, אן בולין, ג'יין סימור, קתרין פאר וקתרין מאראגון במחזמר "שש" – תיאטרון ארטס
רותי אן מיילס בתפקיד ליידי ת'יאנג במחזמר "המלך ואני" – לונדון פאלאדיום
רייצ'ל טאקר בתפקיד אנט, בוורלי באס ותפקידים שונים במחזמר Come from Away – תיאטרון פיניקסהבמאי הטוב ביותרהכוריאוגרף הטוב ביותר בתיאטרון סטיבן דלדרי עבור "הירושה" – יאנג ויק ותיאטרון נואל קאוורד
כריסטופר אשלי עבור Come from Away – תיאטרון פיניקס
מריאן אליוט עבור "קומפני" – תיאטרון גילגוד
רבקה פרקנול עבור "קיץ ועשן" – תיאטרון אלמיידה ותיאטרון הדוכס מיורק
סם מנדס עבור "הכול אודות ליהמן" – התיאטרון הלאומי ליטלטון קלי דיוויין עבור Come from Away – תיאטרון פיניקס
כריסטופר גאטלי (מבוסס על כוריאוגרפיה מקורית של ג'רום רובינס) עבור "המלך ואני" – לונדון פאלאדיום
קארי-אן אינגרואי עבור "שש" – תיאטרון ארטס
ליאם סטיל עבור "קומפני" – תיאטרון גילגודעיצוב התפאורה הטוב ביותרעיצוב התלבושות הטוב ביותר באני כריסטי עבור "קומפני" – תיאטרון גילגוד
בוב קראולי עבור "הירושה" – יאנג ויק ותיאטרון נואל קאוורד
אס דוולין עבור "הכול אודות ליהמן" – התיאטרון הלאומי ליטלטון
אנה פלישל עבור Home, I'm Darling – התיאטרון הלאומי דורפמן ותיאטרון הדוכס מיורק קתרין זובר עבור "המלך ואני" – לונדון פאלאדיום
פליי דייוויס עבור "קרוליין, או שינוי" – תיאטרון פלייהאוס
אנה פלישל עבור Home, I'm Darling – התיאטרון הלאומי דורפמן ותיאטרון הדוכס מיורק
גבריאלה סלייד עבור "שש" – תיאטרון ארטסעיצוב תאורה הטוב ביותרהסאונד הטוב ביותר ג'ון קלארק עבור "הירושה" – יאנג ויק ותיאטרון נואל קאוורד
ניל אוסטין עבור "קומפני" – תיאטרון גילגוד
האוול בינקלי עבור Come from Away – תיאטרון פיניקס
לי קוראן עבור "קיץ ועשן" – תיאטרון אלמיידה ותיאטרון הדוכס מיורק גארת' אוון עבור Come from Away – תיאטרון פיניקס
פול ארדיטי וכריסטופר ריד עבור "הירושה" – יאנג ויק ותיאטרון נואל קאוורד
מייק ביר עבור "7 דקות אחרי חצות" – אולד ויק
קרולין דאונינג עבור "קיץ ועשן" – תיאטרון אלמיידה ותיאטרון הדוכס מיורק
ניק פאוול עבור "הכול אודות ליהמן" – התיאטרון הלאומי ליטלטוןהישג יוצא מן הכלל במוזיקה דייוויד היין ואיירין סנקוף על כתיבת מילים שירים ולחנים; איאן אייסנדראת' על עיבוד ופיקוח מוזיקלי; אוגוסט אריקסון על תזמור; אלן ברי על ניהול מוזיקלי והלהקה על הביצוע ב-Come from Away – תיאטרון פיניקס
ליסה קרון על מילים ושירים וג'נין טיסורי על הלחנה של Fun Home – יאנג ויק
פול אינגלישבי על הלחנה "הירושה" – יאנג ויק ותיאטרון נואל קאוורד
בנג'י באוור על הלחנה וביצוע, ויל באוור על ביצוע ב-"7 דקות אחרי חצות" – אולד ויק
ג'ו בייטון, טום קוראן, טוני מרלו ולוסי מוס על תזמור, לחן ועיבוד קולי "שש" – תיאטרון ארטסהפקת המחול החדשה הטובה ביותרהישג יוצא מן הכלל במחול Blkdog מאת בוטיס סבה – סדלר'ס ולס
16 + A Room/Solo Echo/Bill של בלט קולומביה הבריטית – סדלר'ס ולס
Playlist (Track 1, 2) מאת ויליאם פורסיית' – הבלט הלאומי האנגלי בסדלר'ס ולס
The Unknown Soldier מאת אלסטר מריוט – הבלט המלכותי בבית האופרה המלכותית אקרם קהאן על ההופעה ב-Xenos – סדלר'ס ולס
ג'ון מקפרלן על עיצוב תפאורה של "אגם הברבורים" – בית האופרה המלכותית
דימיטריס פאפאיונו על הכוריאוגרפיה של The Great Tamer – סדלר'ס ולסהפקת האופרה החדשה הטובה ביותרהישג יוצא מן הכלל באופרה Katya Kabanova – בית האופרה המלכותית
The Turn of the Screw – התיאטרון הפתוח ריג'נטס פארק האנסמבל על ההופעה ב"פורגי ובס" – לונדון קוליסאום
דייוויד בוט פיליפ ורודריק ויליאמס על ההופעה ב"רקוויאם המלחמה" – לונדון קוליסאום
המקהלה של האופרה הלאומית האנגלית על ההופעה ב-Paul Bunyan – וילטון מיוזיק הול
אנדריס נלסון על הניצוח של "לוהנגרין" – בית האופרה המלכותיתהישג יוצא מן הכלל בתיאטרון Flesh and Bone – תיאטרון סוהו
מור בר-אל על ההופעה בתפקיד קארים ב-Every Day I Make Greatness Happen – תיאטרון המפסטד Downstairs
ג'ונתן הייד על ההופעה בתפקיד בו ב-Gently Down the Stream – תיאטרון פארק
אתנה סטיבנס על הכתיבה של Schism – תיאטרון פארקפרס מיוחד של האיגוד מתיו בורן
4: Come from Away, "קומפני", "הירושה"
5: Home, I'm Darling, "הכול אודות ליהמן", "שש", "קיץ ועשן"
3: "7 דקות אחרי חצות", "קרוליין, או שינוי", Fun Home, "המחיר", "טינה"
טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2020 נערך ב-25 באוקטובר 2020 בלונדון פלדיום בהנחיית ג'ייסון מנפורד.
הטקס היה אמור להיערך ב-5 באפריל 2020 ברויאל אלברט הול, אבל בוטל בשל מגפת הקורונה.
שמות המועמדים הוכרזו ב-5 במרץ 2020.
המחזה החדש הטוב ביותרהמחזמר החדש הטוב ביותר Leopoldstadt מאת טום סטופארד – תיאטרון וינדהאם
A Very Expensive Poison מאת לוסי פרבל (מבוסס על טקסט מאת לוק הרדינג) – אולד ויק
The Doctor מאת רוברט אייק (מבוסס על טקסט מאת ארתור שניצלר) – תיאטרון אלמיידה
The Ocean at the End of the Lane מאת ג'ואל הורווד (מבוסס על טקסט מאת ניל גיימן) – התיאטרון הלאומי דורפמן "אוון הנסן היקר" – תיאטרון נואל קאוורד
& Juliet – תיאטרון שפטסברי
"מלצרית" – תיאטרון אדלפיההפקה המחודשת הטובה ביותרהפקה מחודשת של מחזמר הטובה ביותר "סיראנו דה ברז'ראק" – תיאטרון פלייהאוס
"מותו של סוכן" – יאנג ויק ותיאטרון פיקדילי
"רוסמרהולם" – תיאטרון הדוכס מיורק "כנר על הגג" – תיאטרון פלייהאוס
"אוויטה" – התיאטרון הפתוח ריג'נטס פארק
"יוסף וכתונת הפסים המשגעת" – לונדון פאלאדיום
"מרי פופינס" – תיאטרון הנסיך אדוארדהקומדיה החדשה הטובה ביותרתוכנית המשפחה הטובה ביותר "אמיליה" מאת Morgan Lloyd Malcolm – תיאטרון וודוויל
"פליבג" מאת פיבי וולר-ברידג' – תיאטרון וינדהאם
Magic Goes Wrong מאת הנרי לואיס, פן ג'ילט, ג'ונתן סאייר, הנרי שילדס וטלר – תיאטרון וודוויל
The Upstart Crow מאת בן אלטון – תיאטרון גילגוד The Worst Witch – תיאטרון וודוויל
To the Moon and Back – תיאטרון ברביקןהשחקן הטוב ביותרהשחקנית הטובה ביותר אנדרו סקוט בתפקיד גארי אסנדיין במחזה Present Laughter – אולד ויק
טובי ג'ונס בתפקיד וניה פטרוביץ'וויניצקי במחזה "הדוד וניה" – תיאטרון הרולד פינטר
ג'יימס מק'אבוי בתפקיד סיראנו דה ברז'ראק במחזה "סיראנו דה ברז'ראק" – תיאטרון פלייהאוס
ונדל פירס בתפקיד וילי לומן במחזה "מותו של סוכן" – יאנג ויק ותיאטרון פיקדילי שרון ד.
קלארק בתפקיד לינדה לומן במחזה "מותו של סוכן" – יאנג ויק ותיאטרון פיקדילי
היילי אטוול בתפקיד רבקה וסט במחזה "רוסמרהולם" – תיאטרון הדוכס מיורק
ג'ולייט סטיבנסון בתפקיד רות וולף במחזה The Doctor – תיאטרון אלמיידה
פיבי וולר-ברידג' בתפקיד פליבג במחזה "פליבג" – תיאטרון וינדהאםהשחקן הטוב ביותר במחזמרהשחקנית הטובה ביותר במחזמר סם טוטי בתפקיד אוון הנסן במחזמר "אוון הנסן היקר" – תיאטרון נואל קאוורד
אנדי ניימן בתפקיד טוביה במחזמר "כנר על הגג" – תיאטרון פלייהאוס
צ'ארלי סטמפ בתפקיד ברט במחזמר "מרי פופינס" – תיאטרון הנסיך אדוארד
ג'אק יארו בתפקיד יוסף במחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת" – לונדון פאלאדיום מרים-טיק לי בתפקיד ג'ולייט קפולט במחזמר & Juliet – תיאטרון שפטסברי
אודרי בריסון בתפקיד אמלי במחזמר "אמלי" – Other Palace
ג'ודי קוהן בתפקיד גולדה במחזמר "כנר על הגג" – תיאטרון פלייהאוס
זיזי סטראלן בתפקיד מרי פופינס במחזמר "מרי פופינס" – תיאטרון הנסיך אדוארדהשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנההשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה אדריאן סקרבורו בתפקיד הרמן מרץ במחזה Leopoldstadt – תיאטרון וינדהאם
ארינזה קנה בתפקיד ביפ לומן במחזה "מותו של סוכן" – יאנג ויק ותיאטרון פיקדילי
קולין מורגן בתפקיד כריס קלר במחזה "כולם היו בניי" – אולד ויק
ריס שירסמית' בתפקיד הנשיא וג'ון במחזה A Very Expensive Poison – אולד ויק אינדירה וארמה בתפקיד ליז אסנדיין במחזה Present Laughter – אולד ויק
מישל אוסטין בתפקיד ליילה רגונו במחזה "סיראנו דה ברז'ראק" – תיאטרון פלייהאוס
סופי תומפסון בתפקיד מוניקה ריד במחזה Present Laughter – אולד ויק
ג'וזי ווקר בתפקיד גברת המפסטוק הזקנה במחזה The Ocean at the End of the Lane – התיאטרון הלאומי דורפמןהשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה במחזמרהשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר דייוויד בדלה בתפקיד לאנס במחזמר & Juliet – תיאטרון שפטסברי
סטיוארט קלארק בתפקיד פרצ'יק במחזמר "כנר על הגג" – תיאטרון פלייהאוס
ג'ק לוקסטון בתפקיד ג'ארד קליינמן במחזמר "אוון הנסן היקר" – תיאטרון נואל קאוורד
רופרט יאנג בתפקיד לארי מרפי במחזמר "אוון הנסן היקר" – תיאטרון נואל קאוורד קסידי ג'נסון בתפקיד אן האת'וויי במחזמר & Juliet – תיאטרון שפטסברי
לוסי אנדרסון בתפקיד זואי מרפי במחזמר "אוון הנסן היקר" – תיאטרון נואל קאוורד
פטולה קלארק בתפקיד אישה ציפור במחזמר "מרי פופינס" – תיאטרון הנסיך אדוארד
לורן וורד בתפקיד סינתיה מרפי במחזמר "אוון הנסן היקר" – תיאטרון נואל קאוורדהבמאי הטוב ביותרהכוריאוגרף הטוב ביותר בתיאטרון מירנדה קרומוול ומריאן אליוט עבור "מותו של סוכן" – יאנג ויק ותיאטרון פיקדילי
ג'יימי לויד עבור "סיראנו דה ברז'ראק" – תיאטרון פלייהאוס
טרוור נאן עבור "כנר על הגג" – תיאטרון פלייהאוס
איאן ריקסון עבור "הדוד וניה" – תיאטרון הרולד פינטר מתיו בורן וסטיבן מיר עבור "מרי פופינס" – תיאטרון הנסיך אדוארד
פביאן אלואיז עבור "אוויטה" – התיאטרון הפתוח ריג'נטס פארק
מאט קול (מבוסס על כוריאוגרפיה מקורית של ג'רום רובינס) עבור "כנר על הגג" – תיאטרון פלייהאוס
ג'ניפר ובר עבור & Juliet – תיאטרון שפטסבריעיצוב התפאורה הטוב ביותרעיצוב התלבושות הטוב ביותר בוב קראולי עבור "מרי פופינס" – תיאטרון הנסיך אדוארד
סוטרה גילמור עבור & Juliet – תיאטרון שפטסברי
ריי סמית' עבור "רוסמרהולם" – תיאטרון הדוכס מיורק
ריי סמית' עבור "הדוד וניה" – תיאטרון הרולד פינטר ג'ואנה סוקצ'ר עבור "אמיליה" – תיאטרון וודוויל
יו דורנט עבור "זהבה ושלושת הדובים" – לונדון פאלאדיום
ג'ונתן ליפמן עבור "כנר על הגג" – תיאטרון פלייהאוס
פלומה יאנג עבור & Juliet – תיאטרון שפטסבריעיצוב תאורה הטוב ביותרהסאונד הטוב ביותר פול קונסטבל עבור The Ocean at the End of the Lane – התיאטרון הלאומי דורפמן
ניל אוסטין עבור "רוסמרהולם" – תיאטרון הדוכס מיורק
הווארד הדסון עבור & Juliet – תיאטרון שפטסברי
ברונו פואט עבור "הדוד וניה" – תיאטרון הרולד פינטר אמה לקסטון עבור "אמיליה" – תיאטרון וודוויל
גרגורי קלארק עבור "רוסמרהולם" – תיאטרון הדוכס מיורק
בן רינגהם ומקס רינגהם עבור "אנה" – התיאטרון הלאומי דורפמן
בן רינגהם ומקס רינגהם עבור "סיראנו דה ברז'ראק" – תיאטרון פלייהאוסהמוזיקה המקורית או התזמור החדש הטובים ביותר אלכס לקאמויר על התזמור ובנג' פאסק וג'סטין פול על כתיבת לחנים ומילים ל"אוון הנסן היקר" – תיאטרון נואל קאוורד
שרה ברליס על כתיבת לחנים ומילים ל"מלצרית" – תיאטרון אדלפי
ג'ייסון קאר על התזמור של "כנר על הגג" – תיאטרון פלייהאוס
דומיניק פאלקארו וביל שרמן על התזמור של & Juliet – תיאטרון שפטסברי
ברנבי רייס על ניהול ועיבוד מוזיקלי של "אמלי" – Other Palaceהפקת המחול החדשה הטובה ביותרהישג יוצא מן הכלל במחול Ingoma מאת Mthuthuzeli November, Ballet Black – תיאטרון לינבורי, בית האופרה המלכותית
La Fiesta מאת ישראל גלוואן – סדלר'ס ולס
Mám מאת מייקל קיגן-דולן, Teaċ Daṁsa – סדלר'ס ולס
Vessel מאת דמיין ג'אלט וקוהיי נאווה – סדלר'ס ולס שרה באראס על הכוריאוגרפיה והביצוע של Ballet Flamenco Sombras – סדלר'ס ולס
ג'יזל ויין על הכוריאוגרפיה של Crowd, Dance Umbrella – סדלר'ס ולסהפקת האופרה החדשה הטובה ביותרהישג יוצא מן הכלל באופרה "בילי באד" – בית האופרה המלכותית
Berenice – תיאטרון לינבורי, בית האופרה המלכותית
"הנזל וגרטל" – התיאטרון הפתוח ריג'נטס פארק
Noye's Fludde – תיאטרון רויאל סטרטפורד איסט The Children's Ensemble על ההופעה ב-Noye's Fludde – תיאטרון רויאל סטרטפורד איסט
מרטין בראבינס וג'יימס הנשו על הניצוח ב-The Mask of Orpheus, האופרה הלאומית האנגלית – לונדון קוליסאום
The Jette Parker Young Artists על ההופעה ב-Berenice, Death in Venice ו"פדרה" – בית האופרה המלכותיתהישג יוצא מן הכלל בתיאטרון Baby Reindeer – תיאטרון בוש
Our Lady of Kibeho – תיאטרון רויאל סטרטפורד איסט
Warheads – תיאטרון פארקפרס מיוחדפרס הכרה מיוחד דון בלק
3: & Juliet, "אוון הנסן היקר", "אמיליה"
5: "סיראנו דה ברז'ראק", "מותו של סוכן", "רוסמרהולם"
טקס פרסי נשר הזהב ה־19 עבור הישגים בתחום הקולנוע והטלוויזיה הרוסיים לשנת 2020 התקיים ב־22 בינואר 2021 בביתן הראשון של מתחם קונצרן הסרטים מוספילם.
המועמדים הוכרזו ב-28 בדצמבר 2020.
קטגוריה זוכים ומועמדים<center>הסרט הטוב ביותר(מעניקת הפרס: סבטלנה דרוז'ינינה)• יומן המצור (בימוי: אנדריי זייצב; שגם הפיק)• חברים יקרים!
הבמאית סבטלנה דרוז'ינינה קיבלה את הפרס המיוחד על תרומה ל.
פרס שהוענק לה על ידי סבטלנה חודצ'נקובה וסרגיי גרמש מטעם האקדמיה הרוסית לקולנוע.
7 פרסים / 14 מועמדויות: ברית ההצלה
3 פרסים / 6 מועמדויות: יומן המצור
1 פרסים / 10 מועמדויות: סטרלצוב
1 פרסים / 5 מועמדויות: חברים יקרים!
1 פרסים / 4 מועמדויות: על הקרח 2
1 פרסים / 1 מועמדויות: מרחב השירה: בוריס סלוצקי / One Mango, Please / בעלת הר הנחושת / קלשניקוב / דוקטור ליגה / 1917
0 / 3 מועמדויות: על הקצה
0 / 2 מועמדויות: פלישה
2 פרסים / 2 מועמדויות: מזנק
1 פרסים / 3 מועמדויות: דיפלומט
1 פרסים / 1 מועמדויות: ספינת אודסה
0 / 3 מועמדויות: תלמידתו של מסינג
דמיטרי קרילוב אמר בהתייחס לטקס כי "זו בושה עבור ולדימיר נאומוב (נשיא האקדמיה הלאומית לפרס נשר הזהב) ואישים בולטים אחרים שבחנו את הזבל הרגעי מניקיטה מיכאלקוב.
זינאידה פרונצ'נקו ביקרה את העובדה שהסרט ברית ההצלה", שספג ביקורות על נאמנות לאירועים ההיסטוריים, היה מועמד ב-14 קטגוריות שונות.
כך גם הסרט "סטרלצוב שזכה בפרס עבודת העריכה הטובה ביותר.
טקסארקנה היא עיר הבירה של מחוז מילר שבארקנסו.
העיר נמצאת בגבול הדרום-מערבי של ארקנסו ולמעשה חלקה המערבי של העיר נמצא מעבר לגבול, בטקסס.
העיר הוקמה בצומת מסילת רכבת ב-8 בדצמבר 1873 והיא העיר המרכזית במטרופולין טקסארקנה , שנושא את שמה של העיר.
לאחר שרפובליקת טקסס קיבלה עצמאות, המתחים באזור גברו וב-1837 הציע המושל ג'יימס סווייר קונוויי כי "התרופה הקלה והיעילה ביותר היא ביטול מחוז מילר לאזור פטריוטי יותר", ואכן המחוז פורק ואדמתו הפכה לחלק ממאחוז לאפייט, גם הוא בארקנסו.
ב-1873 נמכרו מגרשי עיירה בטקסרקנה, ארקנסו, בצומת שחיברה בין שתי מסילות רכבת, מה שגרם לאזור להתפתח במהרה ולהפוך למרכז סחר אזורי.
בשנה שלאחר מכן, ביוני 1874 נוסדה עיר בטקסס בשם "טקסארקנה" בסמוך לגבול עם ארקנסו.
עוד באותה שנה, הוקם מחדש מחור מילר אך מאמציה של העיר הצעירה בארקנסו, טקסארקנה להתאגד לא מומשו עד אוקטובר 1880, כמעט שבע שנים לאחר הקמת של העיר התאומה במקסיקו.
שתי הערים בדרך כלל מכירות בתאריך התאגדות העיר ב-8 בדצמבר 1873.
טקס פרסי נשר הזהב ה־20 עבור הישגים בתחום הקולנוע והטלוויזיה הרוסיים לשנת 2021 התקיים ב־28 בינואר 2022 בביתן הראשון של מתחם קונצרן הסרטים מוספילם.
מועמדים ראשוניים הוכרזו ב-18 בנובמבר 2021, אך ב־28 בדצמבר פורסמה רשימת המועמדים הסופית.
החל משנת 2022 יוענק פרס "הסדרה הטובה ביותר בשירות סטרימינג" וקטגוריית "סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר" לא תעשה הפרדה בין מיני-סדרה לסדרה ארוכה יותר.
בנוסף, תופסק חלוקת הפרס לסרט הזר הטוב ביותר.
בנוסף, לראש מועצת המומחים של הפרס מונה העיתונאי איוואן קודריאבצב, מנחה התכנית "תעשיית הקולנוע" ברשת רוסיה-1.
האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי הקולנוע של רוסיה הכריזה על המועמדים לפרס נשר הזהב בדצמבר 2021, ברשימה הופיעו סרטים כמו "איוואן דניסוביץ'", "מחליקיים של כסף", "אש", "שיעורים פרסיים, "קפטן וולקונוגוב ברח" ואחרים.
טקס פתיחת אירועי האירוויזיון (נקרא גם על פי צבע השטיח: שטיח אדום / ורוד / כחול / כתום / טורקיז) הוא טקס חגיגי שמתקיים בתחילת השבוע של אירועי תחרות הזמר של האירוויזיון.
העיר המארחת מקדמת בברכה את המשתתפים באירוע של יחסי ציבור, שמטרתו לשווק את תחרות הזמר ואת העיר המארחת, ולהציג את המשתתפים לאמצעי התקשורת.
טקס פתיחה תקשורתי ונוצץ במתכונת שקיימת בשנים האחרונות, בו המשתתפים צועדים על שטיח חגיגי - התחיל באירוויזיון 2009 במוסקבה.
עד אז, בדרך כלל ראש העיר המארחת היה מקבל את פני המשתתפים בבניין העירייה, באירוע צנוע יותר.
הטקס נקרא גם על פי צבע השטיח - שטיח אדום / ורוד / כחול / כתום / טורקיז.
מתקיים בדרך כלל ביום ראשון שפותח את שבוע אירועי האירוויזיון.
לעיתים מתקיים יום לפני כן, בשבת שלפני אירועי האירוויזיון.
טקסי פתיחה החל משנת 2009:
טקס פתיחת הפה היה הליך מצרי קדום שתואר בכתבי הלוויה כמו כתבי הפירמידות.
מתקופת הממלכה הקדומה ועד התקופה הרומית, ישנן עדויות רבות לטקס זה, אשר האמינו כי נותן לנפטרים את חושיהם הבסיסיים לבצע משימות בחיים שלאחר המוות.
שיטות שונות נערכו על הגופה, כולל שימוש בכלים ספציפיים כדי לגעת בחלקי גוף כמו הפה והעיניים.
מנהגים אלה היו קשורים לעיתים קרובות עם לידה, אשר ציינה לידה מחדש והתחלות חדשות.
לדוגמה, חיתוך בשר עקוב מדם מבעלי חיים כמנחה עבור הנפטר סימן את תהליך הלידה, הכרוך בדרך כלל בדם, וייצג את תחילתם של חיים חדשים.
בנוסף, כלים כמו ה"פסשקף" (peseshkef), שדמה לזנב של דג ושימש במקור לחיתוך חבל הטבור של תינוקות, הדגישו עוד יותר את רעיון ה"לידה מחדש".
המצרים הקדמונים החזיקו באמונה שכדי להגיע אל החיים שלאחר המוות, יש לעבור סדרה של תלאות מפרכים בדואת, הכוללים התחמקות מיצורים ומלכודות מסוכנות.
כדי להתכונן לתלאות אלה, היו כתובים לחשים מיוחדים והנחיות על הסרקופג שלהם כיצד להימנע מסיכונים אלו, הידועים ככתבי ארונות קבורה.
עם זאת, היה צורך להחזיק בחושיהם הבסיסיים כדי לנווט בהצלחה.
המצרים האמינו שטקס פתיחת הפה מעניק לרוחם גישה לחושים ולדרישות הללו לאחר המוות.
תפקודים חיוניים כמו נשימה, דיבור, ראייה, אכילה ושתייה היו בין הצרכים הללו.
יתרה מכך, דקלום לחשים והצהרת חפותם בפני האלים לאחר השלמת הדואת הצריך שימוש בחושים כמו שמיעה, ראייה ודיבור.
כסמל ללידה מחדש, חשבו שהם קיבלו חלב, מים מלוחים ומים כשהם נכנסים לעולם התחתון, בדומה לאופן שבו תינוקות מקבלים חלב מאמם כמקור ההזנה הראשוני שלהם.
יכולת השתייה הייתה מכרעת למטרה זו.
פסלים: הטקס נעשה בעבר רק על פסלים, אושבתים ומקדשים, אך עבר שינויים בתקופת הממלכה התיכונה והממלכה החדשה ונעשה בעיקר על גופות.
עם זאת, אם איכשהו הגופה הושמדה או בלתי ניתנת להשבה, האמינו שהפסלים והאושבתים יכולים לשמש כתחליף.
חלק מהכתבים של הטקס כמו בקבר רחמירע (Rekhmire) מתארים זאת ומשתמשים בכלים כדי לגעת בפסל במקומות המתאימים של גופו.
קרדום טקסי: מחתת פולחן בצורת זרוע המשמשת למגע בעיניים ובפה כדי להחזיר את החושים לאדם.
פסשקף: סבור שפירושו 'מפצל קה-נשמתו'.
היו אלה להבים מפוצלים עשויים מאובסידיאן, זכוכית או אבן שנוצרו כמנחת קבורה.
בתקופת הממלכה הקדומה, ניכר שהחפצים הללו שימשו בתחילה כדי לנתק את חבל הטבור במהלך הלידה, תרגול שמתיישר עם הקשר הרוחני שלו עם לידה מחדש.
עם זאת, הטקס המדויק שלו הם נועדו במקור בתקופה זו נותר לא ברור.
רגל עגל: האמינו שרגל של עגל מחלצת את ה"בה" מגופו של הנפטר כדי שהוא יוכל לנוע בחופשיות לאחר המוות.
ה"בה" (אישיותו של הפרט) יתמזג עם ה"קה" או כוח החיים שלו כדי ליצור את ה"אקה" שלהם.
השימוש בו היה דומה לזה של הקרדום - נגיעה בפה ובאזורים אחרים בגוף.
הוא גם הוחזק על השפתיים שצוירו על הארון.
זה היה נפוץ יותר בכל תקופת הממלכה הקדומה.
קטורת: קטורת נשרפו כדי לטהר את האוויר וכן ליצור ריח מרגיע לאלים במהלך הטקס.
פעולות הטקס עשויות להשתנות מעט בהתאם לתקופת הזמן ולמי הוא נעשה.
ישנן עדויות ל-75 מעשים שחייבים להיעשות במהלך הטקס.
הבולט ביותר הוא מקבר רחמירע .
טיהור הגוף היה צעד חשוב לפני שהטקס יכול היה להתקיים.
הטיהור נעשה באמצעות נתרון , סוג של מלח המשמש לשימור הגוף בתהליך החניטה.
לאחר מכן הונחו בשמים ושמנים בפיהם ועל אזורים אחרים בגופם.
האמינו שזה מסמל את הרוק של הורוס, אל הקשור לתחייה או לידה מחדש.
במהלך משימה זו, כוהן אחד היה חובש מסכת תן לייצג את האל אנוביס.
הם יהיו אחראים על שמירת הגופה זקופה במהלך התהליך.
לפני הטקס מתקיימת תהלוכה שבה כוהן סם - קשיש בדרגה דתית מוערכת האחראי על חניטה וחניטת הגופה - מתעלף בטקסי הכניסה לקבר ולאחר מכן מוקם לתחייה על ידי עמיתיו הכוהנים.
בעקבות כך, בנו של הפרט ו/או כוהן סם מכריז "אני עד לאבי בכל צורותיו".
בתרחיש זה, האדם הנפטר נחשב לאוסיריס בעוד כוהן סם מייצג את הורוס.
בדומה לסיפור המיתולוגי שבו הורוס מגן על אביו, כומר סם שומר על הגופה.
זה מתואר היטב בכתבי הפירמידות של אונס שאומר: "האוני של אוסיריס.
קבל את עינו של הורוס, שאתה צריך לאמץ." זה היה סמל להתחדשות כאשר עינו של הורוס שוחזרה בסופו של דבר לאחר שהושבה מהאל סת במיתולוגיה.
לאחר מכן, כוהן סם היה מחליף בגדים לפני כניסתו לקבר כדי לבסס את המעבר לשלב חדש של הטקס.
לאחר מכן, מתחיל החלק המרכזי של הטקס, במהלכו משתמש הכוהן סם בכלים מיוחדים כמו קרדום ופסשקף כדי לגעת בעיניו ובפיו של הנפטר.
פעולות אלו נחשבות כמחייאות באופן סמלי את החושים הנדרשים למסע שלהם אל החיים שלאחר המוות.
יתר על כן, כוהן סם מדקלם תפילות וכישופים במהלך הליכים אלה כדי להבטיח את השחזור המלא של הפונקציות הללו.
לבסוף, כוהן סם היה מציע מתנות כגון תבואה, ואז עוטף אותן בפשתן ומקריא להם לחשים.
האנשים שהכירו את המנוח ערכו סעודת הלוויה לסיום הטקס.
גרסת רחמירע של הטקס שונה במקצת מהאופן שבו הוא מתואר בכתבים אחרים, שכן במקום הגוף נעשה שימוש בפסל.
הכתבים שמים דגש על יצירת הפסל בפרקים 2–18. לאחר השלמתו, בפרקים 23–25, הכוהנים היו מקריבים שור ומציעים חלקים מסוימים ממנו לפסל.
לאחר מכן הם היו מתחילים לגעת באזורים של הפסל כמו העיניים והפה עם מכשירים כמו הקרדום הטקסי, ומציגים לו את הכלים כולל הפסשקף מפרקים 26–41. לבסוף היו מושחים ומלבישים את הפסל בפרק 50, ומביאים לו מנחות בפרקים 59 ו-65.
פרקים 10–22 הנפשה של הפסל
פרקים 23–42 מנחות בשר בהתאמה למצרים העליונה
פרקים 43–46 מנחות בשר בהתאמה למצרים התחתית
הקשר עם מזמור תהילים נ"א
צוינו הקבלות בין פתיחת הפה לבין מזמור תהילים נ"א.
אזכורים לרחיצה פולחנית בעשבי תיבול מיוחדים (תהילים ל"א, ב, ז).
שיקום עצמות שבורות (פסוק ח').
קרבנות (פסוקים ט"ז, י"ז, י"ט).
טקסאקי (ביפנית: 高崎市) היא עיר הממוקמת במחוז גונמה, יפן.
נכון ל-31 באוגוסט 2020, בעיר הייתה אוכלוסייה מוערכת של 372,369 תושבים ב-167,345 משקי בית, וצפיפות אוכלוסין של 810 איש לקמ"ר.
שטחה הכולל של העיר הוא 459.16 קילומטרים רבועים.
טקסאקי מפורסמת כעיר הולדתה של בובת דארומה, המייצגת את בודהידהרמה ונחשבת סמל למזל טוב.
היא העיר הגדולה ביותר במחוז גונמה מאז 1990, אז עקפה את מאבאשי.
טקסאקי ממוקמת בחלק הדרום-מערבי של מחוז גונמה, בחלק הצפון-מערבי השטוח של .
העיר ממוקמת כ-90 עד 100 קילומטרים ממרכז טוקיו.
המדרונות הדרומיים של נמצאים בגבולות העיר, והנהרות טונה, קרסו ואוסוי זורמים דרכה.
אף על פי שטקסאקי ממוקמת במרחק של מעל 100 קילומטרים מהחוף, רוב העיר נמוכה, וגובה בניין העירייה ומרכז העיר הוא רק 97 מטרים מעל פני הים.
הקרקע מתנשאת בחלקים הצפוניים והמערביים של העיר עד לגובה מקסימלי של 1690 מטרים.
לטקאסאקי אקלים סובטרופי גשום המאופיין בקייצים חמים ובחורפים קרים עם שלגים מדי פעם.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 14.0°C (57.2°F).
כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,354.9 מ"מ, כאשר ספטמבר הוא החודש הגשום ביותר.
הטמפרטורות הגבוהות ביותר בממוצע הן באוגוסט, כ-25.8 מעלות צלזיוס, והנמוכות ביותר הן בינואר, כ-2.6 מעלות צלזיוס.
לפי נתוני מפקד האוכלוסין היפני, אוכלוסיית טקסאקי התייצבה לאחרונה לאחר תקופה ארוכה של צמיחה.
בתקופת אדו, אזור טקסאקי של היום היה מרכז מחוז טקסאקי, מחוז פיאודלי שהוחזק על ידי ענף מ תחת שוגונות טוקוגאווה.
האזור שגשג גם בזכות מיקומו על נתיב שמחבר בין לקיוטו.
לאחר רסטורציית מייג'י, טקסאקי הייתה לזמן קצר בירת מחוז גונמה, לפני שהבירה הועברה למאבאשי בשנת 1881.
העיר הוקמה בתוך מחוז גונמה ב-1 באפריל 1889 עם הקמת מערכת הרשויות המקומיות המודרנית.
בספטמבר 1987, יושיאקי אוגיווארה בן החמש, בנו של כבאי מקומי, נחטף ונרצח בטקסאקי.
הרצח זכה לסיקור תקשורתי נרחב ברחבי יפן.
ב-23 בינואר 2006, הערים גונמה, קוראבוצ'י ומיסאטו (כולן ממחוז גונמה) והעיר שינמאצ'י (ממחוז טאנו) אוחדו לטקסאקי.
ב-1 באוקטובר 2006, מוזגה גם העיירה הארונה (ממחוז גונמה) ובעקבות כך פורק תת-המחוז גונמה.
ב-1 ביוני 2009, מוזגה גם עיירת יושי (ממחוז טאנו) לעיר המורחבת טקסאקי.
בטקסאקי קיים מודל ראש עירייה–מועצה, עם ראש עיר הנבחר ישירות ומועצת עיר חד-ביתית בת 38 חברים.
טקסאקי שולחת גם תשעה חברים לאספה המחוזית של גונמה.
מבחינת הפוליטיקה הלאומית, העיר מחולקת בין מחוז גונמה הרביעי למחוז גונמה החמישי של הבית התחתון של הדיאט של יפן.
טקסאקי היא מרכז מסחרי אזורי ומרכז תעשייתי מרכזי במחוז גונמה.
החברות שממוקמות בעיר כוללות את , יצרנית חלקי רכב, ואת , קמעונאית מוצרי חשמל ביתיים.
בעיר יש כמה אוניברסיטאות ומכללות, ובהן: מכללת גומה פאז, מכללת איקואי ג'וניור, אוניברסיטת ג'ובו, מכללת ג'וניור ניג'ימה גאקואן, האוניברסיטה הכלכלית של טקסאקי, אוניברסיטת טקסאקי למסחר, אוניברסיטת טקסאקי לבריאות ורווחה ועוד.
בטקסאקי יש מעל שישים בתי ספר יסודיים ציבוריים ו-25 חטיבות ביניים ציבוריים המופעלים על ידי ממשלת העיר, ושמונה בתי ספר תיכוניים ציבוריים המופעלים על ידי מועצת החינוך של מחוז גונמה.
בנוסף, העיר מפעילה בית ספר תיכון ציבורי אחד ויש בה גם חמישה תיכונים פרטיים.
המחוז מפעיל גם חמישה בתי ספר לחינוך מיוחד לנכים.
העיר מעודדת ומשקיעה רבות בלימודי השפה האנגלית.
בעיר ישנם כמה קווי רכבת מרכזיים, וסדרה של כבישים מהירים ולאומיים שעוברים דרכה, ובהם הכביש המהיר קאן-אצו, הכביש המהיר ג'ושין-אצו, הכביש המהיר קיטה-קנטו והכבישים הלאומיים 17, 18, 254, 354 ו-406.
בעיר יש לא מעט אטרקציות מוכרות, ובהן: , , , , מוזיאון האמנות המודרנית של גונמה, ועוד.
בעיר נערכים מדי שנה שורה של אירועים ופסטיבלים, ובהם: פסטיבל הנרות קאנוניאמה, פסטיבל זיקוקים, פסטיבל סרטים ופסטיבל צעידה.
גונמה היא אחת מיצרניות החיטה המובילות ביפן.
לכן, מנות המשתמשות בקמח חיטה ממלאות תפקיד חשוב בתרבות האוכל המקומית.
בטקסאקי יש חנויות פסטה רבות, והיא מכונה עיר הפסטה.
מאז 2009, טקסאקי עורכת תחרות שנתית בשם מלך הפסטה, במסגרתה ניתן לקנות מנות קטנה של פסטה ממסעדות המשתתפות בתחרות ולהצביע לפסטה הטובה ביותר.
טקסאקי מקיימת ברית ערים תאומות עם:
טַקְסוֹנוֹמְיָה (מיוונית – τάξις: סידור; νόμος: שיטה, חוק) היא סיווג שיטתי של עצמים מאותו תחום.
הסיווג הנפוץ ביותר הוא מדרגי (הירארכי), אולם ייתכן גם סיווג שמרשה יחסים יותר מורכבים או פחות מורכבים בין הדברים הממוינים.
למשל, סיווג מכונית גם כרכב קרקעי וגם כרכב ממונע; או סיווג של צמחים לפי צבע פרחיהם, המקובל במגדירי צמחים עממיים.
בעבר השתמשו במילה טקסונומיה רק במשמעות של מיון עולם הטבע.
בתחום זה מקובל עד היום המידרג שהציע בשנת 1735 המדען השוודי קארולוס ליניאוס, למרות שהמדענים שינו במשך השנים את הגדרת חברי כל מדרג, כפי שאפשר לקרוא בערך מיון עולם הטבע.
דוגמה לסיווג לפי המידרג של ליניאוס:
כיום הורחבה משמעות המילה טקסונומיה לציון מיון בתחום כלשהו, כולל בארגון ידע בארגונים, באינטרנט, וכדומה.
בתחום המודרני של ניהול ידע נחשבות טקסונומיות מעט פחות רחבות מאונטולוגיות.
כדי להבחין בין טקסונומיה במובנה המורחב והכללי, לבין הטקסונומיה במובנה המקורי מתחום הביולוגיה, טבעו בשפה האנגלית את המונח Alpha Taxonomy.
בוויקיפדיה העברית נבחר להשתמש לתחום הביולוגי במונח מיון עולם הטבע.
דוגמאות לטקסונומיה בתחומים שאינם קשורים למיון בעולם החי:
תרבות ואמנות ציור ופיסול מוזיקה ספרות ושירה יציקת פסלים ציורי מדרכה מוזיקה יהודית מוזיקה קלאסית כתבי עת לשירה הוצאות ספרים
באתרי אינדקס לאינטרנט תיתכן טקסונומיה שחלקה מתואר בטבלה משמאל.
בחקיקה לגבי ביטוח רפואי בארצות הברית HIPAA – The Health Insurance Portability and Accountability Act of 1996 מוגדרת טקסונומיה מדרגית של ספקי שירותים רפואיים, אשר מתעדכנת פעמיים בשנה.
חלק מטקסונומיה זו מוצגת להלן:
רפואת שיניים כללית (קוד 1223G0001X)
רפואת שיניים ילדים (קוד 1223P0221X)
הטקסונומיה של בלום היא מושג מפתח בחינוך ובפילוסופיה של החינוך.
טקסונומית ברטל של סוגי שחקנים היא סיווג של שחקני משחקי וידאו על פי העדפות המשחק שלהם
יש הטוענים שמוח האדם התפתח במהלך האבולוציה לסיווג טבעי של הכרתו את העולם למערכות ממוינות כדוגמת אלה המצוינות לעיל.
השקפה זו יונקת בין היתר מהאֶפִּיסְטֶמוֹלוֹגְיָה (תורת ההכרה) של עמנואל קנט.
אנתרופולוגים הבחינו שסיווגים מוטמעים במערכות חברתיות ותרבותיות מקומיות, וממלאים תפקידים חברתיים שונים.
אחד המחקרים הידועים והמשפיעים ביותר בנושא הוא צורות היסוד של חיי הדת מאת אמיל דורקהיים.
התאוריות של קנט ודורקהיים השפיעו גם על קלוד לוי-שטראוס, מייסד האנתרופולוגיה הסטרוקטורלית.
לוי-שטראוס כתב שני ספרים חשובים בנושא הטקסונומיה: טוטמיזם והמוח הפראי.
טקסונומיות כגון אלה שנותחו על ידי דורקהיים ולוי-שטראוס מכונות לעיתים טקסונומיות עממיות, כדי להבחין בינן לבין הטקסונומיות המדעיות, המתיימרות להיות אובייקטיביות ואוניברסליות.
טקסונומיה או מיון עולם הטבע (מיוונית עתיקה: τάξις – טקסיה ('סידור'), ו-νομία – נומיה ('שיטה')) היא שיטה בה נעזרים הביולוגים לסיווג ושיום קבוצות אורגניזמים על בסיס מאפיינים משותפים.
האורגניזמים מקובצים יחד לטקסונים וקבוצות אלה מקבלות דרגה טקסונומית; ניתן לקבץ כמה קבוצות של טקסונים בדרגה נתונה ליצירת קבוצת על בדרגה גבוהה יותר, וכך ליצור היררכיה טקסונומית.
הבוטנאי השוודי קארולוס ליניאוס נחשב כמייסד מערכת הטקסונומיה הנוכחית, שכן פיתח מערכת המכונה טקסונומיה לינאית לסיווג אורגניזמים ונומנקלטורה דו-שמית לקביעת שמות אורגניזמים.
עם התפתחות תחומי מחקר חדשים כגון פילוגנטיקה, קלדיסטיקה וסיסטמטיקה, השיטה הטקסונומית השתכללה והסיווג הפך מודרני יותר בהתבססו על קשרים אבולוציוניים ולא רק על מאפיינים חיצוניים.
שיטה זו היא חלק ממדע הטקסונומיה.
עולם הטבע עשיר ביצורים רבים, והצורך למיינם ולסווגם נראה הגיוני לכל בר דעת בימינו, אולם לא תמיד הייתה דרך שיטתית לעשות זאת.
מאז ומתמיד ידע האדם להגדיר את היצורים השונים ולהבדיל בין דג לבין עוף וייתכן כי הניח שקיימת קרבה בין נמר לברדלס למשל, אולם תורת מיון מסודרת לא הייתה קיימת.
הטקסונומיה מסייעת להבין את המגוון הביולוגי ומאפשרת לחוקרים לקשר בין מינים שונים באופן שיטתי וברור.
בימי הביניים מקובל היה לסווג את עולם הטבע לארבע ממלכות: דומם, צומח, חי ומְדַבּר (כינוי לאדם).
חלוקה זו נמצאת גם היום בשימוש עממי ובאסכולות דתיות מסוימות, וביניהן בַּיהדות, אך היא איננה תקפה מבחינה מדעית, בשל אמות המידה השונות על פיהן בוחנת האסכולה המדעית את המציאות.
תורת המיון המדעית הראשונה הוצעה בשנת 1735 על ידי המדען השוודי קארולוס ליניאוס (קארל פון לינה) בספרו "Systema Naturae" , והיא הביאה להתפתחותה של הטקסונומיה, ענף בתורת הביולוגיה שתפקידו למיין ולארגן את כל היצורים במערך היררכי אחיד.
ליניאוס מיין את עולם הטבע לפי ההיררכיה הבאה:
כל ממלכה מתחלקת למספר מערכות, בכל מערכה מספר מחלקות, וכן הלאה.
ניתן לזכור את ההיררכיה בעזרת המנמוניקה הבאה: "Kings Play Chess On Fancy Glass Stools" (כל מילה במשפט מתחילה באות הפותחת של קבוצת סיווג באנגלית).
כאשר נזקקו הטקסונומים לטקסונים נוספים, הם השתמשו בטקסונים אלה בצירוף הקידומות "על-" ו"תת-".
כך למשל נוצרו "על-מחלקה" ו"תת-סדרה".
ליניאוס התייחס רק לשתי ממלכות: צמחים ובעלי חיים.
ממלכת הצמחים כללה גם אצות וחיידקים ואילו ממלכת בעלי החיים כללה גם חד תאיים כפרוטוזואה.
עם הזמן התגלו יצורים שלא ניתן היה לשייך אותם לאף אחת משתי הממלכות הללו, ונוצר הצורך להוסיף ממלכות נוספות.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 היה מקובל למיין את היצורים בעולם הטבע לחמש הממלכות הבאות:
מונרה (Monera) שכללה חיידקים וכחוליות.
פרוטוקטיסטה (Protoctista) שכללה חד תאיים כפרוטוזואה ואצות.
צמחים (Plantae) שכללה גם כמה קבוצות של אצות.
קארל לינאוס (Linnaeus), שפרסם את עבודתו המכוננת על מיון ב-1735, פעל כמאה שנה לפני פרסום "מוצא המינים" של צ'ארלס דרווין (1859).
לינאוס היה בריאתני (האמין בבריאה מיידית, המבוססת על אמונה דתית)), ומטרתו הייתה לחשוף את הסדר האלוהי של הטבע.
מתוך התבוננות בשוני ודמיון בין בעלי חיים וצמחים, הבחין לינאוס בכללים משותפים לקבוצות גם כאשר הקבוצות שונות זו מזו.
מערכת המיון של קארל לינאוס (ממלכה, מערכה, מחלקה, סדרה, משפחה, סוג, מין), שהתבססה במקור על מאפיינים חיצוניים (מורפולוגיים) ואנטומים, התגלתה כתואמת את דפוס ההתפתחות האבולוציונית, כיוון שלשתי התיאוריות הגיון מדעי צרוף המוביל לאותה תוצאה.
אב קדמון משותף: האבולוציה מסבירה מדוע מינים מקובצים יחד: כל הדרגות הטקסונומיות הגבוהות יותר (כמו סוג, משפחה או מחלקה) מכילות יצורים שחולקים אב קדמון משותף קרוב יותר מאשר עם יצורים בדרגות טקסונומיות אחרות.
זהו הבסיס למושג מונופילטיות (קבוצה הכוללת אב קדמון משותף ואת כל צאצאיו).
הסתעפות "עץ החיים": ההיררכיה הטקסונומית משקפת את מבנה עץ החיים (העץ הפילוגנטי), בו קבוצות יורדות (מינים) מסתעפות מקבוצות אב קדמוניות.
בעידן המודרני, הטקסונומיה התפתחה מאוד ומשתמשת במתודות מתקדמות שנקראות פילוגנטיקה וקלדיסטיקה.
ראיות גנטיות: במקום להסתמך רק על מראה חיצוני (שעלול להטעות עקב אבולוציה מתכנסת Homoplasy) ,הטקסונומיה המודרנית משתמשת בנתונים מולקולריים (DNA ו-RNA) כדי לקבוע את מידת הקרבה הגנטית-אבולוציונית בין אורגניזמים.
שיקוף הקשרים האבולוציוניים: כיום, המטרה העיקרית של הטקסונומיה היא ליצור סיווגים שמשקפים במדויק את ההיסטוריה האבולוציונית.
על-ידי השוואת רצפים גנטיים וקישור בין המורפולוגיה פנוטיפית למקור הגנטי (גנוטיפ)
הסיווג הטקסונומי עצמו מהווה עדות חזקה לתורת האבולוציה.
הומולוגיה (דמיון מבני): הגפיים הדומות (אנטומית) אצל יונקים שונים (אדם, חתול, לוויתן, עטלף) או צמחים בעלי פרחים מקובצות טקסונומית שונות בגלל תכונות יסודיות משותפות.
האבולוציה מסבירה את הדמיון כתוצאה של התפתחות הדרגתית במהלך של שינויים בתנאי החיים שנמשך כ-3.5 מיליארד שנים, החל מיצירת פרוטו-תאים בארובות הידרותרמיות במהלך של האבולוציה האורגנית שהשתנה בהתאם לתנאי הסביבה כאשר שילוב של שינויי גנטי והמשכיות יוצרים הזדמנויות לפיתוח תכונות הנוספות על אותו בסיס גנוטיפי ראשוני.
המערכת הביוכימית הבסיסית, המבוססת על מיטוכונדריה, ריבוזומים ואנזימים משותפים לכל בעלי החיים הרב תאיים .
היררכיה מקוננת: העובדה שניתן לשלב את כל המינים בטבע בצורה עקבית ומקוננת (קבוצות בתוך קבוצות), במקום מיון אקראי, היא התוצאה הצפויה של תהליך של "הסתעפות עם שינוי" (Descent with Modification).שיוצרת את "עץ החיים".
שיטת המיון של ליניאוס מבוססת על דמיון בתכונות היצורים ובמראם.
כיום, עם התפתחות הביולוגיה, הפכה שיטה זו למיושנת.
שיטות מיון חדשות שהוצעו, מבוססות בעיקר על דמיון גנטי.
כתוצאה מכך, קבוצות רבות של יצורים שנחשבו כיחידות סיסטמטיות, אינן עוד כאלה.
שיטות המיון המודרניות נוטות לחלק את היצורים לשלוש על-ממלכות:
חיידקים אמיתיים וחיידקים קדומים הם יצורים חסרי גרעין (פרוקריוטיים) ואילו אוקריוטיים הם יצורים בעלי גרעין.
האוקריוטיים עצמם ממוינים לקבוצות של חד-תאיים כפרוטוזואה ואצות ולשלוש ממלכות: בעלי חיים (Metazoa), פטריות וצומח (Viridiplantae).
עם זאת, עד עתה לא הצליחה אף שיטה לתפוס את מקומו של מיון ליניאוס הנפוץ והביולוגים עדיין משתמשים בה רבות.
דרגות המיון הראשיות המקובלות כיום הן (ושמותיהן בלטינית ובאנגלית):
על-ממלכה (Regoi, Domain): הרמה העליונה ביותר.
ממלכה (Regnum, Kingdom): כוללת קבוצות רחבות של אורגניזמים.
למשל, ממלכת בעלי החיים, ממלכת הצמחים, ממלכת הפטריות.
מערכה (Phylum, Division): קבוצה הכוללת מספר מחלקות.
למשל, המערכה של בעלי החוליות.
מחלקה (Classis, Class): קבוצה הכוללת מספר סדרות.
סדרה (Ordo, Order): קבוצה הכוללת מספר משפחות.
משפחה (Familia, Family): קבוצה הכוללת מספר סוגים.
סוג (Genus): קבוצה הכוללת מספר מינים.
מין (Species): הרמה הבסיסית ביותר, המייצגת אוכלוסייה של פרטים המסוגלים להתרבות ביניהם.
למשל, המין האדם הנבון (Homo sapiens).
בנוסף, קיימות דרגות מיון משניות, אשר מהוות דרגות ביניים בין דרגות המיון הראשונות.
למשל: תת-מערכה הנמצאת בין מערכה ומחלקה; על-משפחה הנמצאת בין סדרה ומשפחה; תת-משפחה ושבט הנמצאות בין משפחה וסוג; סקציה, series, ותת-סוג הנמצאות בין סוג ומין; ותת-מין, זן וגזע הנמצאות מתחת לדרגה מין.
המורכבות של הטקסונומיה מומחשת בשיטת מיון המערכה בעלי פרחים, הקבוצה הגדולה ואחת החשובות ביותר של הצמחים, שעברה שינויים רבים במשך הזמן, ככל שהתרחב הידע האנושי, והתגלו יחסים חדשים בין המשפחות השונות.
המיון המסורתי, שמתבסס על מכלול התכונות החיצוניות והמבנה של כל פרט, מיוצג על ידי שיטת קרונקויסט שהוצעה ב־1981 על ידי ארתור קרונקויסט.
עם זאת כיום ברור שהשיטה הזאת איננה מייצגת נאמנה את מהלך ההתפתחות האבולוציונית.
ההסכמה הכללית לגבי מיון מערכת בעלי הפרחים החלה להתגבש רק עתה והיא מתבססת על תכונות משותפות המתבטאות ברמה הגנטית.עבודה מרכזית בתחום זה נעשתה על ידי קבוצת APG, שפרסמה ב־1998 מיון חדש ומקיף.
עם המשך המחקר הגנטי וגילוי ידע חדש, פורסם עדכון למיון זה בשנת 2003 ובשנת 2009.
מיון היררכי: האורגניזמים מסווגים בהיררכיה הכוללת מספר רמות: ממלכה, מערכה, מחלקה, סדרה, משפחה, סוג, ומין.
שם בינומי: כל אורגניזם מקבל שם מדעי דו-שמי: שם הסוג ושם המין.
השם נכתב באותיות נטויות כאשר שם הסוג נכתב באות ראשונה גדולה ושם המין באותיות קטנות.
זיהוי תכונות משותפות: המיון מבוסס על תכונות פיזיולוגיות, מורפולוגיות וגנטיות משותפות לאורגניזמים.
פילוגנטיקה: המחקר של הקשרים האבולוציוניים בין מינים שונים המבוסס על נתונים גנטיים, מולקולריים ומורפולוגיים.
הבנה של המגוון הביולוגי: הטקסונומיה מאפשרת להבין את השפע והגיוון של היצורים החיים על פני כדור הארץ.
תקשורת מדעית: מתן שמות מדעיים מאפשר לחוקרים לתקשר ביניהם בצורה מדויקת ונטולת עמימות.
שימור: זיהוי ומיון מינים מסייעים למאמצי שימור ולהגנה על מינים בסכנת הכחדה.
מחקר אבולוציוני: הבנת הקשרים האבולוציוניים בין מינים שונים מאפשרת להבין את תהליכי ההתפתחות וההסתגלות של האורגניזמים.
מיון מורכב: התפתחות של מינים חדשים והכחדת מינים קיימים מחייבת עדכונים שוטפים במיון.
נתונים גנטיים: עם התפתחות הגנטיקה המולקולרית, נדרשת התאמה בין ממצאים גנטיים לבין המיון המסורתי.
הכרת המגוון: ישנם עדיין מינים רבים שלא תוארו ולא מוכרים למדע.
שינויים במיון: המיון המדעי עשוי להשתנות עם גילויים חדשים ומחקרים עדכניים.
טֶקְסָס () היא מדינה במרכז דרום ארצות הברית, השוכנת על חופו של מפרץ מקסיקו וגובלת בדרום ובדרום-מערב במקסיקו.
טקסס היא המדינה השנייה בגודלה בארצות הברית, הן באוכלוסייה (אחרי קליפורניה), והן בשטח (אחרי אלסקה).
אוסטין היא בירתה של טקסס, אולם יוסטון היא העיר הגדולה ביותר שלה, ודאלאס היא המטרופולין הגדולה ביותר.
שמה של טקסס בא מהמילה "טיישא" (בספרדית: Tejas / Texas), שפירושו בשפת שבט הקאדו "חבר" או "בן ברית".
בהגיעם לאזור חשבו הספרדים שזהו שמם של שבטי האינדיאנים שישבו בו.
כינויה של טקסס, "מדינת הכוכב הבודד", מתבסס על הדגל של המדינה ומשקף את עברה כרפובליקה עצמאית.
בשפה האנגלית המילה טקסס משמשת כמטאפורה לדבר ענקי, בגלל גודלה.
כשהאירופאים הגיעו לאזור טקסס, חיו בו כמה תרבויות שונות של עמים ילידים, מחולקים לשבטים קטנים יותר.
עמי הפואבלו האוטו-אצטקיים חיו ליד הריו גרנדה בחלק המערבי של המדינה, שבטי האפאצ'ים דוברי אתאבסקאן חיו ברחבי הפנים, הקאדואים שלטו בחלק גדול מאזור הנהר האדום והאטקאפאנים התרכזו ברובם לאורך חוף המפרץ.
לפחות שבט אחד של קואהילטקנים, הארנאמה, חי בדרום טקסס.
מהתרבות הזו, שמרכזה היה בעיקר בצפון מזרח מקסיקו, נשארו רק שרידים מעטים.
כמעט שלא ניתן היום לומר מי ישב באזור הצפון-מערבי של המדינה במקור.
האזור היה שייך לקומאנצ'י המוכרים גם היום, אך גם לעם אוטו-אצטקי אחר שעבר לתרבות סוסים, אך מאמינים שהם הגיעו מאוחר יותר ולא חיו שם במהלך המאה ה-16. ייתכן שהאזור נתבע על ידי כמה עמים שונים, כולל אוטו-אצטקים, אטבסקנים, או אפילו דגיהאן סיואנים.
שום תרבות לא הייתה דומיננטית באזור טקסס של היום, ועמים רבים אכלסו את האזור.
שבטים ילידים אמריקאים שחיו בגבולות טקסס של ימינו כוללים את אלבמה, אפאצ'י, אטקאפאן, בידאי, קאדו, ארנאמה, קומנצ'ה, צ'וקטו, קושטה, חסיני, ג'ומאנו, קרנקווה, קיקאפו, קיווה, טונקווה וויצ'יטה.
ב-1519 מגלה הארצות אלונסו אלוורס דה פינדה היה האירופאי הראשון שתיעד את קיומה של טקסס, ותשע שנים מאוחר יותר ב-6 בנובמבר 1528 היה אלוור נונייס קבסה דה ואקה (Álvar Núñez Cabeza de Vaca) לאירופאי הראשון שביקר בה.
מרגע זה טענה האימפריה הספרדית לחזקה על האזור כחלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה על אף שעדיין לא יישבה אותו.
ב-1685 הקימה צרפת את המושבה האירופאית הראשונה בטקסס, במבצר סנט לואיס, אותה היא נאלצה לנטוש לאחר ארבע שנים בשל התנאים הקשים ובני המקום העוינים.
הספרדים שפחדו שמא הצרפתים ינסו להשתלט על האזור בשנית, שלחו קבוצת של מתיישבים למזרח טקסס, אולם האזור נשאר בלתי מיושב עד לשנת 1718, השנה בה הוקמה העיר הספרדית הראשונה סן אנטוניו.
עד מהרה הפכה העיר למטרה נוחה עבור השבטים האינדיאנים באזור, עובדה שהרחיקה מתיישבים רבים והפכה את טקסס לחלק הכי פחות מיושב בספרד החדשה.
הספרדים נהגו בקשיחות באוכלוסיות הילידיות, ויותר מכל בקאדו, שהם לא נתנו בהם אמון משום שהקאדו קיימו קשרי ידידות ומסחר גם עם הצרפתים.
כשהספרדים הצליחו לזמן קצר לכבוש את המושבה לואיזיאנה, הם החליטו להחליף טקטיקה ולנסות להיות ידידותיים לקאדו, והמשיכו בכך גם לאחר שהצרפתים כבשו בחזרה את המושבה.
בשנים 1749 ו-1785 חתמו הספרדים על הסכמי שלום עם שבט האפאצ'י ושבט הקומאנצ'י ואף נעזרו בהם במלחמתם בשאר השבטים.
הודות לגלי הגירה גדולים בסוף המאה ה-18, הצליחו הספרדים לפתח קשרי מסחר גם עם שאר השבטים באזור, ועד תחילת המאה ה-19 כמעט ולא נשאר שבט אינדיאני אחד שלא התנצר.
ב-1799 החליטה ספרד לוותר על שטחי לואיזיאנה, ששכנו ליד טקסס, ולהעבירם לידי הצרפתים, אולם הצרפתים מכרו את השטח לארצות הברית.
כך החלו סכסוכי הגבולות בין ספרד לארצות הברית לגבי גבולות לואיזיאנה.
ב-1821 הסתיימה מלחמת העצמאות של מקסיקו ומלכות המשנה של ספרד החדשה הפכה לאימפריה המקסיקנית הראשונה ובהמשך למקסיקו.
במסגרת השלטון המקסיקני, טקסס הספרדית הפכה לחלק מהמדינה הפדרטיבית קואווילה וטחאס.
תחת חוקתה החדשה של מקסיקו, ניתן שוויון מלא לכל הגזעים, ובכך בוטל החוק שחייב את כל המהגרים להיות ממוצא ספרדי.
עובדה זו, וכן מחירי האדמה הנמוכים ועידוד מצד ממשלת מקסיקו דחפו אלפי מהגרים אמריקאים לטקסס ועד לשנת 1830 מספרם הגיע לכ-30,000.
לאחר רכישת לואיזיאנה ב-1803, שלטה ארצות הברית באזור.
הקאדו העדיפו את האמריקאים וכמעט כל אוכלוסייתם היגרה למדינות לואיזיאנה וארקנסו.
ארצות הברית, שהחלה לשכנע שבטים להתנתק מהלבנים על ידי הגירה מערבה מאז שזכו ברכישת לואיזיאנה, התמודדה עם "הצפה" של עמים ילידים במיזורי ובארקנסו.
האמריקאים הצליחו לנהל משא ומתן עם הקאדו כדי לאפשר לכמה עמים עקורים להתיישב על אדמות שאינן מיושבות במזרח טקסס.
הם כללו בין היתר את המוסקוגי, Houma Choctaw, לנאפי ו-Mingo Seneca, שכולם תפסו את הקאדו כמושיעים, מה שהפך אותם לבעלי השפעה.
הספרדים שהשקיעו מאמץ ביצירת קשרים עם הקאדו, ניסו לפתות אותם בחזרה, ואפילו הבטיחו להם עוד אדמה, אך ללא הצלחה.
על פי הסכמים בין האמריקים לספרדים, נאסר על הצדדים להפעיל צבאית את אוכלוסיות הילידים שלהן בסכסוכים בין שתי המדינות.
אלא שמעט לפני מהפכת טקסס אירעו כמה התפרצויות אלימות בין קדואים לטקסנים.
הטקסנים האשימו את הקדואים בגניבת בקר ויצאו למסעות עונשין כנגדם, כאשר ממשלת ארצות הברית מנסה לשמור עליהם בשליטה.
ראיות מוצקות הקושרות את הקאדו לאירועי הגניבה לא נמצאו, והם גם לא נטו לאלימות למעט מקרים של הגנה עצמית.