tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעונה הרביעית החליפה את דוגט והופכת להיות אחראית על הסעות האסירות החדשות לכלא.
לאחר שחרורה מהכלא, בעונה השביעית שבה בטעות לבית הסוהר כאשר משטרת ההגירה פשטה על מועדון ששהתה בו ונכחה בלי תעודה מזהה.
מסתבר, שמריצה איננה ילידת ארצות הברית ואין לה תעודת לידה חוקית, ולכן גורשה לקולומביה.
מריסול "פלאקה" גונזלס (ג'קי קרוז): אסירה לטינית.
החברה הטובה ביותר של מריצה.
נאסרה עוד כשהייתה בתיכון מפני שמכרה כדורים עם מדבקות צבעוניות שהצטיירו כמו אקסטות מה שגרם לאחד הלקוחות שלה להתאבד, על אף שהכדורים שמכרה אינם אקסטות ואין להם כל השפעה.
בעונה השישית מנהלת את תוכנית הרדיו של הכלא יחד עם סינדי, ומתחילה לעבוד במטבח במרכז ההגירה בעונה השביעית.
בלנקה פלורס (לורה גומז): אסירה דומיניקנית.
נעצרה על שחיפתה על הקשישה אצלה עבדה לאחר שעשתה תאונת דרכים.
בעונה הראשונה חשבו שהיא משוגעת כשהיא צועקת בשירותים, אך מסתבר שהבריחה טלפון ודיברה עם חבר שלה.
בעונה הרביעית, אל מול ההטרדות של הסוהרים כלפי האסירות החליטה בלאקה לא להתקלח כדי להבריח את הסוהרים ממנה.
במהלך העונה כפו עליה הסוהרים לעמוד ללא הפסקה על שולחן בחדר אוכל.
בעונה השישית משתחררת מהכלא, אך בעונה השביעית חוזרת למתקן הגירה לאחר שאשרת העבודה שלה הסתיימה.
בסוף העונה השתחררה ממרכז ההגירה אך עזבה את אמריקה עם בן זוגה שגורש.
ליאן טיילור (אמה מיילס) (עונות 1–5, אורחת בעונה 7): אסירה שגדלה בקהילת אמיש ועובדת בכביסה.
נאסרה מפני שנמצאה עם כמות גדולה של סמים בתיקה.
בעונה הראשונה נמנית מהתומכות של פינסטאקי, ובעונה השלישית נהיית לחלק מעדת המאמינות של נורמה.
בעונה השנייה הופכת לחברה הטובה ביותר של אנג'י.
נשלחת לבית כלא באוהיו לאחר המהומות בעונה 5, ושבה להופעת אורח קצרה בסיום הסדרה.
אנג'י רייס (ג'ולי לייק) (עונות 1–5, אורחת בעונה 7): אסירה.
החברה הטובה ביותר של ליאן וכמוה הייתה מהמאמינות של פנסאטוקי בעונה הראשונה, ובעונה השלישית נמנית עם עדת המאמינות של נורמה.
בעונה השנייה ניתנה לה הזדמנות לברוח מהכלא בשל טעות של אחת הסוהרות, אך נתפסה על ידי קפוטו בתחנת האוטובוס.
האחות ג'יין אינגלז (בת' פאולר) (עונות 1–4): אסירה.
נזירה לשעבר אשר נאסרה לאחר שקשרה את עצמה לגדר של ניסוי רדיואקטיבי שהתנגדה אליו.
בעונה השלישית ג'יין פותחת בשביתת רעב.
בעונה החמישית מתגלה שקיבלה שחרור לאחר ששירותי בתי הסוהר ריחמו עליה בעקבות מצבה הבריאותי הירוד.
אריקה "יוגה" ג'ונס (קונסטנס שולמן) (עונות 1–5, אורחת בעונה 7) : אסירה.
נאסרה לאחר שירתה בשוגג בילד שחשבה שהוא צבי שבא לרמוס חלקת שדה מריחואנה שגידלה.
ג'ונס אחראית על סדנאות היוגה בכלא.
נורמה רומנו (אנני גולדן) (עונות 1–5, אורחת בעונה 7): אסירה מבוגרת.
בצעירותה הצירפה לכת ונישאה יחד עם שאר הנשים בכת למנהיג.
נכנסה לכלא לאחר שדחפה את בעלה מצוק, מכיוון שדיבר אליה לא יפה וזלזל בה.
היא מחברותיה הקרובות של רד ועוזרת לה במטבח כשזו מנהלת המטבח.
נורמה אינה מדברת, ותחילה לא ברור אם זאת כתוצאה מקושי פיזי, אירוע נפשי קשה או בחירה.
בעונה השלישית, מתברר שאינה מדברת למעשה בשל חוסר ביטחון, מאחר שהיא סובלת מגמגום קשה.
על אף שאינה מדברת, היא מתגלה כזמרת מוכשרת.
החל מהעונה השלישית, מתחילה להוליך אחריה קבוצה של מאמינות בה בכלא.
מוזמנת לבונקר של פרידה במהלך המהומות בעונה 5, ודמותה אינה מופיעה כלל בעונה השישית אך שבה להופעת אורח קצרה בסיום הסדרה.
ג'ינה מרפי (אביגייל סאבג'): (עונות 1–5, אורחת בעונה 7) אסירה.
לאחר שנכוותה בצוואר בגלל ניסיון של רד לחבל במטבח בהנהלת גלוריה, שניהלה אז את המטבח, מתרחקת מרד.
נהיית חלק מעדת המאמינות של נורמה בעונה השלישית, וכן עובדת בעסקי התחתונים של פייפר.
שבה להופעת אורח קצרה בסיום הסדרה.
אניטה דה מרקו (לין טוסי): (עונות 1–5, אורחת בעונה 7) אסירה.
בעונה השלישית הופכת לאחת הקוראות המושבעות של סוזן, ועובדת בעסקי התחתונים של פייפר.
מיי צ'אנג (לורי טאן צ'ין) (עונות 1–5, אורחת בעונה 7): אסירה סינית.
נכנסה לכלא עקב מעורבות עם כנופיית פשע בצעירותה.
בורחת מהכלא במהלך המהומות אך נתפסת זמן קצר לאחר מכן.
טריש מילר (מדליין ברואר) (עונה 1): אסירה.
טרישה הייתה בת זוגה של מרסי אשר השתחררה בפרקים המוקדמים בעונה הראשונה ומפני שביג בו היא האקסית של מרסי, קיים בין טרישה לביג בו מתח רב.
נכנסה לכלא על שימוש בסמים והתאבדה בלקיחת מנת יתר של הסמים שמנדז הכריח אותה להפיץ עבורו.
לאחר מותה, מנדז, אשר פחד להיתפס על כך שהוא מבריח סמים לאסירות כרך צינור על צווארה כדי לגרום למותה להיראות כמו התאבדות.
מיס קלודט פלאז' (מישל הארסט) (עונה 1): אסירה.
ישנן שמועות בכלא על היותה רוצחת ושזו הסיבה בגללה נאסרה.
קלודט ניהלה עסק שסחר בילדים המועסקים באופן לא חוקי.
רצחה את אחד הלקוחות שלה שתקף מינית את אחת הילדות המועסקות אצלה.
בסוף העונה הראשונה נשלחה לכלא השמור לאחר שתקפה סוהרת.
רוזה סיסנרוס (ברברה רוזנבלט) (עונות 1–2, אורחת בעונה 3): אסירה.
נכנסה לכלא עקב סדרת שוד בנקים שביצעה בצעירותה.
חולה בסרטן סופני וכתוצאה מכך נשר לה השיער.
בסוף העונה השנייה מתבשרת שנשאר לה מעט זמן לחיות, ובעזרת מורלו שנותנת לה את הוואן, בורחת כדי לחיות את שארית חיה כאדם חופשי ובדרך דורסת למוות את וי לאחר בריחתה מהכלא.
בעונה השלישית דמותה שבה להופעת אורח קצרה בקטע פלאשבק על דמותו של קפוטו.
איבון "וי" פארקר (לוריין טוסיינט) (עונה 2): אסירה.
נכנסה לכלא משום שסחרה בסמים.
הייתה כבר בעבר בכלא ליצ'פילד, והיא אויבת של רד משנים עברו.
וי לקחה תחת חסותה את ג'פרסון עוד כשהייתה ילדה בבית יתומים וגידלה אותה.
מנהלת עסק של סמים בכלא.
בסוף העונה חבטה ברד בעזרת מנעול והכניסה אותה לבית חולים.
לאחר שעלו עליה, היא בורחת מהכלא ונדרסת למוות (במכוון) על ידי רוזה שברחה גם היא.
פרידה ברלין (דייל סוולס) (עונה 2–7): אסירה מבוגרת.
נאסרה בצעירותה לאחר שרצחה 4 אנשים.
בעונה השלישית הופכת לאחת הקוראות המושבעות של סוזן.
בעונה הרביעית עוזרת לאלכס ולולי לבתר ולהחביא את גופת הסוהר שרצחו.
עקב השנים הרבות שהיא נמצאת בליצ'פילד, בנתה מבצר מתחת לבריכה השינה של בית הסוהר, ובעונה החמישית בעת מהומת האסירות התחבאה שם יחד עם אסירות נוספות.
בעונה השישית נשלחת לכלא השמור ומתגלה שהייתה שם בצעירותה.
ברוק סוסו (קימיקו גלן) (עונות 2–5, אורחת בעונה 7): אסירה יפנית-סקוטית.
נאסרה עקב הפגנות פוליטיות שארגנה.
מתקשה להסתדר עם האסירות כי היא מדברת הרבה.
בעונה השלישית ביצעה ניסיון התאבדות בגלל קשייה החברתיים הגדולים בכלא.
בעונה הרביעית פוסיי והיא הופכות להיות זוג.
בעקבות מותה של פוסיי, ברוק מאבדת את רוחה העליזה והאופטימית, ומתוך אבלה מקימה בכלא ספרייה לזכרה של פוסיי בעת המהומות בעונה החמישית.
מורין קוקודיו (אמילי אלטהאוס) (עונות 3–5): אסירה.
בעונה השלישית נהפכת לאחת הקוראות המושבעות של וורן, ומתאהבת בה.
ובעונה הרביעית הן לא מדברות.
מתגלה כי היא מתה מזיהום לאחר המהומות בעונה החמישית.
סטלה קארלין (רובי רוז) (עונות 3–4): אסירה אוסטרלית.
ניהלה רומן עם פייפר שבגדה באלכס.
הייתה שותפה בעסקי ה"תחתונים" של פייפר.
בסוף העונה השלישית גנבה את כספי העסק של פייפר, שדואגת שתישלח לאגף השמור כנקמה.
בעונה הרביעית נמצאת באגף השמור של הכלא.
לולי וויטהיל (לורי פטי) (עונות 3–4, אורחת בעונות 2, 6-7): אסירה.
לולי היא יהודיה ומקבלת ארוחות כשרות.
היא פגשה את פייפר במטוס בדרכן לכלא בשיקגו בתחילת העונה השנייה, אך בעצמה הגיעה לליצ'פילד רק בעונה השלישית.
אלכס חשדה בה שהיא מרגלת של קוברה, אך לבסוף מתברר שגם לולי חשדה באלכס שהיא מרגלת.
מצילה את אלכס מפני שליח של קוברה שניסה לרצוח אותה.
לולי סובלת מסכיזופרניה, ובשל ההזיות והחרדות שהיא חווה, היא מתוודה בפני הילי על הרצח שביצעה כדי להציל את אלכס, אך הילי מתייחס לווידוי זה כעוד הזיה.
כאשר מתגלה כי הרצח אכן התבצע, לולי נשלחת לאגף הפסיכיאטרי.
בעונה השביעית האגף הפסיכיאטרי נסגר והיא מתחילה לעבוד בחוות התרנגולות יחד עם סוזן.
ג'ודי קינג (בלייר בראון) (עונות 3–5, אורחת בעונה 7): אסירה.
לפני מאסרה הייתה מנחת תוכניות בישול מפורסמת.
בעונה השלישית הנחתה תוכנית בישול בטלוויזיה שהתפרסמה ברחבי הכלא, וכאשר נודע לאסירות שקינג תיכנס לכלא, כולן קיוו בהתרגשות שתבוא לליצ'פילד.
משתחררת מהכלא בעת המהומות בעונה 5, ושבה למספר הופעות אורח בעונה 7.
אליסון אבדאללה (אמנדה סטפן) (עונה 4-5, אורחת בעונה 7): אסירה מוסלמית.
הגיעה יחד עם עוד 100 אסירות חדשות מבית כלא אחר.
שותפתה של סינדי לחדר ומרבה להתווכח איתה.
הצליחה להגניב פנימה טלפון סלולרי שהיה מוחבא בחג'אב שלה, ובעזרתו מצלמות את ג'ודי, שולחות לעיתונות ומקבלות על זה שכר.
נשלחת לכלא באוהיו לאחר המהומות בעונה 5, ושבה להופעת אורח בסיום הסדרה.
סטפני האפקוקה (ג'ולין פורדי) (עונה 4-5): אסירה מהוואי.
שותפה של פייפר לחדר ומשמשת כשומרת ראשה.
בוגדת בה ומוסרת אותה למארב של מריה שעשתה לה צלקת של צלב קרס בברזל מלובן.
אאוחה עזיזה (רוזל קולון) (עונה 4-5): אסירה לטינית.
מתחברת לקבוצת הלטיניות הוותיקות בליצ'פילד ועובדת אצל מריה בעסקי התחתונים שלה.
פידג' (מרים מוראלס) (עונה 4-5): אסירה לטינית.
איירין "זירכוניה" קאבררה (דניאלה דה ג'יזס) (עונה 4-7): אסירה לטינית.
בעונה השביעית נמצאת בתוכנית הבגרויות בכלא השמור.
מהעונה החמישית היא מפלרטטת עם לוסצ'ק ואף אומרת עליו שהוא כמו כריס פראט של העניות.
אלנה דוואיט (שאנון אספר) (עונות 4-7): אסירה חדשה הגיעה יחד עם עוד 100 אסירות חדשות מבית כלא אחר, שותפתם לתא של רד צ'פמן וסטפני, ישנה מעל רד ונוחרת בצורה בלתי נסבלת.
לא נותנת לרד לישון בלילות, בגלל בעיות בענבל.
במהלך כל העונה החמישית נפצעת בלי סוף באפה, ובעונה השישית מאבדת את חוש הריח שלה.
קייסי סנאקי (קיילי קארבאז) (עונות 4-5, אורחת בעונה 7): אסירה חדשה הגיע ביחד עם עוד 100 אסירות חדשות מבית כלא אחר, בעונה הרביעית היא מנהיגה את כנופיית גזע הכוח הלבן, מדגישה כל הזמן שהיא לא נאצית, אלא רק לבנה מודאגת.
בעונה החמישית לאחר המהומות היא נשלחת לכלא באוהיו ולא נראתה מאז עד לעונה 7 לתפקיד אורח.
ברנדי אפפס (אסיה קייט דיליון), (עונות 4-5): אסירה חדשה, הגיעה יחד עם עוד 100 אסירות חדשות מבית כלא אחר.
היא נאו-נאצית גלוחת ראש ומלאת קעקועים.
בעלת כישרון רב בהכנת קפה.
בעונה הרביעית היא וחברתה הטובה הלן ואן מאלה נמצאות בכנופיית הכוח של הגזע הלבן, בסוף העונה החמישית נשלחה לבית הכלא באוהיו ולא נראתה מאז.
הלן ואן מאלה (פרנססקה קוראן) (עונות 4-5, אורחת בעונה 6): אסירה חדשה הגיע יחד עם עוד 100 אסירות חדשות מבית כלא אחר, היא נאו-נאצית גלוחת ראש ומלאת קעקועים.
בעונה הרביעית היא וחברתה הטובה ברנדי אפפס נמצאות בכנופיית הכוח של הגזע הלבן.
בסוף העונה החמישית נשלחה לבית הכלא באוהיו ונראתה בעונה השישית בתפקיד אורח.
ג'ניפר דיגורי (אוליביה לוקארדי) (אורחת בעונה 2, ומשתתפת בעונות 4-5): אסירה בכלא ליצ'פילד.
היא תמיד נמצאת עם האוזניות שלה.
בעונה השנייה מופיעה בתפקיד אורח במטוס הנושא עצירים מבתי כלא שונים ביחד עם צ'פמן לבית הכלא בשיקגו.
בעונה הרביעית היא מגיעה יחד עם עוד 100 אסירות חדשות מבית כלא אחר, היא מצטרפת לכנופיית הגזע של הכוח הלבן בסוף העונה החמישית ולאחר המהומות נשלחת לכלא באוהיו ומאז לא נראתה שוב.
מדיסון "באדיסון" מרפי (אמנדה פולר) (עונות 6–7): אסירה באגף סי, אליו נשלחות רבות מהאסירות המעורבות במהומות בתחילת עונה 6. במהרה הופכת לשותפתה לתא של פייפר, בה היא מתעמרת.
משרתת את מנהיגת האגף, קרול דנינג, אשר גם פוקדת עליה להרפות מפייפר.
מרפי עוזרת לקרול לתכנן מלחמת כנופיות בעת משחק קיקבול, אולם מלחמה זו לא מתממשת.
בפלאשבקים בעונה 6, מתגלה כי בתור נערה מתבגרת, מדיסון הפגינה התפרצויות זעם רבות, וסבלה מבריונות בעקבות תקרית מביכה בבית הספר היסודי.
בעקבות תקריות אלימות בבית הספר וכלפי הוריה, היא נשלחת למחנה טיפולי התנהגותי, גם שם היא נקלעת לעימותים עם נערות אחרות, ושורפת בטעות את אחת הבנות שם, כשניסתה להציק לה.
מופיעה גם בעונה 7, עד העברתה לכלא אחר.
דומינגה "דאדי" דוארטה (ויצ'י מרטינז) (עונה 6-7): אסירה באגף D אליו נשלחות רבות מהאסירות המעורבות במהומות בתחילת עונה 6. היא יד ימינה של ברברה, ושאר נשות האגף קוראות לה דאדי.
בעברה סחרה בנשים לזנות, ואף הייתה עדה להרג של כמה מבנותיה.
במהלך העונה השישית היא מנהלת מערכת יחסים עם דאינארה דיאז.
היא מתה ממנת יתר בתחילת העונה השביעית שלה דאגה דאינארה דיאז.
קרול דנינג (עונה 6) (האני ראסל) ובתפקיד דמותה הצעירה (אשלי ג'ורדן): אסירה בכלא השמור.
נאסרה בצעירותה יחד עם אחותה ברברה על רצח אחותן הקטנה.
בצעירותה ניהלה יחד עם פרידה את עסקי הסמים בכלא השמור עד שפרידה הסגירה אותה למנהל הכלא.
מתחברת לרד בגלל שנאתן המשותפת לפרידה.
נהרגת על ידי ברברה בסוף עונה 6.
ברברה דנינג (עונה 6) (מקנזי פיליפס) ובתפקיד דמותה הצעירה (לורן קלסטון): אסירה בכלא השמור.
נאסרה בצעירותה יחד עם אחותה קרול על רצח אחותן.
ניהלה בצעירותה עסקי סמים המתחרים בעסקים של קרול.
נהרגת על ידי קרול בסוף עונה 6.
אדיולה צ'ינדה (סיפיווי מויו) (עונות 6-7): אסירה בכלא השמור, אפריקאית מהגרת, בעונה השישית מופיע לראשונה בתור שותפתה לתא של לורנה שם היא מגדלת עכברים ובעונה השביעית הופכת ליד ימינה של דאינארה בעסק ההרואין שלה.
טאלי גראפס (איסמנייה מנדז) (עונה 7): אסירה הנמצאת בכנופיה של דאינארה דיאז.
בתחילה הייתה באגף C ולאחר מכן עברה לאגף D.
שאני עאבוד (מארי לו נאאס) (עונה 7): אסירה מצרית, שוהה בלתי חוקית הנמצאת במאסר של הכלא למהגרים, ומחכה למשפט.
בזמן זה היא מנהלת מערכת יחסים רומנטית עם ניקי, מצליחה להרגיז את רד, ועוזרת במהלך הכנות האוכל במטבח.
קרלה קורדובה (קארינה ארויאבה) (עונה 7): אסירה, במתקן המהגרים הבלתי חוקיים, אשר מחכה למשפטה.
היא עבדה בעבר במשרד לעריכת דין, והיא מתמצאת בנהלים ופרוטוקולים של חוקים בארצות הברית, ומצליחה צעד אחר צעד להאריך את משפטה כדי שתוכל למצוא עורך דין.
נעזרת ועוזרת לבלאנקה המון, במהלך הסדרה מאבדת את הזכויות על ילדיה.
ג'ו קפוטו (ניק סנדאו): תחילה היה רב הסוהרים, ומהעונה השלישית גם מנהל הכלא.
לג'ו יש להקה איתה הוא מופיע בברים בשם "סייד בוב".
הוא נחמד ונדיב, ומתייחס בכבוד לאסירות, רוב הזמן.
מנהל מערכת יחסים לא יציבה עם פיגרואה.
בעונה השישית היה אמור לעבור לכלא במיזורי אך התפטר והוא עושה הכול בכדי להציל את טייסטי מהאשמת סתם ואף מעיד לטובתה.
בעונה השביעית מנסה ביחד עם נטלי להביא ילד, ואף מתמודד עם האשמות MeToo מצידה של הסוהרת סוזן פישר שאותה פיטר בעונה השנייה.
סם הילי (מייקל ג'י הרניי) (עונות 1–4, אורח בעונות 6–7): הילי הוא סוהר ויועץ בכלא.
בעל תואר שני בעבודה סוציאלית.
מטפל בתיק של פייפר, בנוסף לתיקים אחרים.
הוא מראה אכפתיות כלפי האסירות ומושיט יד לפייפר כשהיא מגיעה לכלא.
אמנם לרוב הוא פסיבי-אגרסיבי ואף שולח את פייפר לבידוד ממושך עקב ריקודים פרובוקטיבים.
בעל דעות הומופוביות וגזעניות בכלל.
הוא נמצא בנישואים מתוחים ואי-תפקודיים עם מהגרת רוסיה, 'כלת אינטרנט', אשר מנצלת אותו כדי לקבל גרין קארד לשהות חוקית בארצות הברית.
בפלאשבקים, מתברר כי אמו של הילי סבלה ממחלת נפש חמורה אשר השפיעה גם עליו בילדותו.
לאחר שביקשה להפסיק את הטיפול התרופתי, נטשה את הבית ומאז נעלמו עקבותיה.
חוויה זו מובילה את הילי לחשוב שההודאה של האסירה לולי על רצח סוהר אינה אלא הזיה.
בסוף עונה 4 שוקל לשים קץ לחייו בטביעה באגם, אולם לבסוף מאשפז את עצמו במוסד פסיכיאטרי.
דמותו אינה מופיעה כלל בעונה 5, אך הוא שב להופעת אורח קצרה בעונה 6 כאשר קפוטו מבקש את עצתו בעקבות אירועי המהומות, וכן בעונה 7 כאשר קפוטו מבקש את עצתו פעם נוספת בעקבות האשמתו בהטרדה מינית.
נטלי פיגרואה (אליסיה ריינר): מנהלת הכלא.
בעונה 3 מפוטרת מעבודתה כאשר מתגלה שמעלה בכספי הכלא.
בנוסף, גילתה שבעלה בוגד בה עם העוזר שלו.
מנהלת מערכת יחסים לא יציבה עם קפוטו.
לינדה פרגוסון (בת' דובר) (עונות 3–7): אחראית רכש בתאגיד MCC, מנהלת מערכת יחסים רומנטית עם קפוטו בכל העונה הרביעית וחלק מהעונה החמישית.
בעונה החמישית היא נקלעת למהומות בכלא ומעמידה פני אסירה בשם פון.
היא אף הופכת לבת זוגה של בו עד שבו מגלה את האמת.
בעונה השישית הופכת לסגנית מנכ"ל MCC לאחר שסוחטת את מנכ"ל MCC בעקבות המקרה שחוותה כדי שלא תצא לתקשורת.
במהלך העונה השביעית היא ממנה את טמיקה למנהלת הכלא החדשה; מחליפה את שם החברה מ-MCC לחברת פאליקון; מקימה אגף כליאה למהגרות לא חוקיות, ומראה רצון עז לחסוך בכסף על חשבון משלם המיסים.
לא מתעניינת בקידום ושיפור חיי האסירות בכלא.
טמיקה וורד (סוזן היוורד) (עונות 6–7): סוהרת בכלא השמור.
חברת ילדות של טייסטי, ומנהלת הכלא החל מהעונה השביעית.
ברדי רוג'רס (מרשה סטפני בלייק) (עונה 3): יועצת חדשה בליצ'פילד.
במהרה רוב האסירות מתחבבות עליה.
הילי מקנא בה, ובשל כך ממליץ על פיטוריה לאחר שעודדה את סוזן לכתוב סיפור פורנוגרפי שהתפרסם בכלא.
ג'ון בנט (מאט מקגורי) (עונות 1–3): סוהר בליצ'פילד.
ג'ון היה חייל בעיראק, ויש לו פרוטזה ברגל שמאל שרבים מניחים שהיא מהמלחמה, אך היא אינה.
ג'ון מנהל רומן עם דאיה ומכניס אותה להיריון.
לאחר שמגלה על כך ממשיך להיות איתה ויחד הם מסתירים את העובדה ששכבו ושהם זוג.
בעונה השנייה קפוטו מגלה על ההריון אך מבליג על כך.
בעונה השלישית, בנט מתפטר מהכלא ונעלם לאחר שביקר בביתה של דאיה וראה את אורח חייהם.
ג'ורג' "פורנסטאש" מנדז (פבלו שרייבר) (עונות 1–3, אורח בעונות 5 ו-7): סוהר.
מכונה "פורנסטאש" מכיוון ששפמו מזכיר שפם של כוכבי פורנו.
מנדז שנוא על רוב האסירות מפני שהוא עושה איתן עסקאות שהן יקבלו סמים/מזון/סיגריות וכו' בתמורה לכך שישכבו איתו.
מתאהב בדאיה לאחר ששכב איתה ומשוכנע שהתינוק שהיא נושאת (מבנט) הוא אכן שלו.
בעונה השנייה, נשלח לכלא מפני ששכב עם אסירה בזמן היותו סוהר.
ג'ואל לוסצ'ק (מאט פטרס): סוהר בליצ'פילד.
אחראי על תחזוקת הכלא וסדנת המכונאות וחשמלאות.
בעונה השלישית, שיתף פעולה עם ניקי כדי למכור סמים מחוץ לכלא, אך כשנתפס על ידי קפוטו, מאשים את ניקי והיא נשלחת לאגף השמור.
וונדה בל (קתרין קארטין) (עונות 1–4 ועונה 7 ובתפקיד אורח בעונה 5): סוהרת בליצ'פילד.
נמצאת במצב רוח מצוברח ומדוכדך לרוב.
כבר מתחילת הסדרה מנהלת רומן עם הסוהר סקוט, בסוף העונה הרביעית עוזבת את ליצ'פילד ובעונה החמישית מופיעה בהופעת קמע בתור שוטרת תנועה, ובעונה השביעית היא סוהרת במתקן החדש לאסירות המהגרות הבלתי חוקיות, שם היא נשואה באושר לסקוט ולהם בן בשם קינג.
סקוט או'ניל (ג'ואל גרלנד) (עונות 1–4 ובעונה 7 ובתפקיד אורח בעונה 5): סוהר בליצ'פילד.
מראה ידע רב בסופגניות, שונא סופגניות בטעם רד ולווט ונזירות.
כבר מתחילת הסדרה מנהל רומן עם וונדה.
לאחר שעוזב את ליצ'פלד בעונה הרביעית הוא מופיע להופעת קמע בעונה החמישית, ובעונה השביעית נראה כסוהר העובד במתקן של האסירות המהגרות הלא חוקיות, ושם הוא נשוי לוונדה ולהם בן בשם קינג.
וויד דונלדסון (ברנדן בורק): (עונות 1–4) סוהר בליצ'פילד.
בעונה השלישית, נהפך למקור השראה של וורן, שכתבה עליו דמות בסיפור שכתבה, ובכך הפך לבדיחה של הכלא.
סוזן פישר (לורן לפקוס) (עונות 1–2, אורחת בעונה 7): סוהרת בליצ'פילד.
מסתבר, שעבדה כאורזת מוצרים בסופר בו פייפר נהגה לקנות.
מתנהגת בנחמדות לאסירות ולעיתים נותנת להם להבריח אוכל מהחדר אוכל, מה שגורם לפיטוריה בעונה השנייה בשל נחמדות יתר.
לאחר מכן דמותה לא נראית שוב עד עונה 7, בה היא מאשימה את קאפוטו בהטרדה מינית.
אליקווה מקסוול (לוליטה פוסטר) (עונות 1–3): סוהרת בליצ'פילד.
צ'ארלס פורד (גרמר תרל גרדנר) (עונות 2–3): סוהר בליצ'פילד.
בקסטר "גרבר" בייליי (אלן אייזנברג) (עונות 3–5): סוהר.
צעיר מאוד ובגלל זה מכונה "גרבר".
עוזר לפייפר להבריח את התחתונים בעסק שלה.
לא סוהר טוב במיוחד ומתקשה לשלוט במצב.
צ'ארלי "דונטס" קוטס (ג'יימס מקמנמין) (עונות 3–6): סוהר.
יוצא בקביעות עם דוגט לסיורים ברכב.
מכונה "דונטס" כי נוהג לחלק סופגניות לאסירות.
בעונה השלישית אונס את דוגט.
לאחר שהצטער על כך הם ניהלו מעין מערכת יחסים של חברים ידידים, בעונה השישית הוא עוזר לה לברוח מהכלא והם מטיילים יחד עד שהיא מסגירה את עצמה.
ארטסיאן מק'ולו (אמילי טרוור): (עונות 4–7): סוהרת המתקשה למצוא את עצמה בין הסוהרים השוביניסטים האחרים.
בעברה הייתה חיילת בחיל הרגלים האמריקני וגם שם התקשתה למצוא חברים.
בעונה השביעית, מכריחה את אלכס למכור את הסמים שלה בקרב האסירות.
דזי פיסקטלה (בראד ויליאם הנקה) (עונות 4–5, אורח בעונה 6): רב הסוהרים בליצ'פילד.
הגיע לליצ'פילד לאחר שגרם למוות של אסיר אחר בבית סוהר שעבד בו.
בזמן המהומות חודר בחשאי לכלא כדי ללכוד את רד.
לאחר שהוא לוכד אותה וכמה מחברותיה האסירות, הן מתגברות עליו ושובות אותו במרתף של פרידה.
לאחר זמן מה הן משחררות אותו, אך הוא נהרג בטעות בידי כוח הפריצה לכלא, שמכסה על עקבותיו ומפליל את האסירות.
תומאס "האמפס" האמפרי (מייקל ת'ורפי) (עונות 4-5): סוהר חדש בליצ'פילד, יוצא צבא לשעבר.
הוא סדיסט הנהנה מסבל של אחרים.
גרם לסוזן וורן ומורין קוקודיו להתעמת בקרב מכות; אילץ באיומי אקדח את מריצה לאכול גור עכברים.
בסוף העונה הרביעית הוא מעודד את המהומות בכך שמכניס אקדח לכלא, ואף נורה באקדח זה בידי דאינארה.
לאחר שנלקח למרפאה מורין מחדירה בועות אוויר למכל האינפוזיה שלו וגורמת לו לשבץ מוחי.
בסוף העונה החמישית מת מפציעותיו ומחנק הקצף של עצמו.
דאינארה מואשמת ברצח שלו וחותמת על עסקת טיעון, שמאריכה את מאסרה.
לי דיקסון (מייק האוסטון) (עונות 4-7): סוהר בכלא ליצ'יפילד, סובל מעודף משקל, חייל מארינס לשעבר.
במהלך המהומות בעונה החמישית הופך לבן ערובה ושם מתגלה גם כזמר מוכשר.
בעונה השישית הוא חלק ממסעם של פנסטאקי ודונאטס במטרה להבריח אותה לקנדה לפני שהסגירה את עצמה, ואז הופך לסוהר בכלא השמור.
בלייק סטראטמן (איוון האל) (עונות 4-5): סוהר חדש בכלא ליצ'פילד, חייל מארינס לשעבר.
במהלך המהומות בעונה החמישית מגלים כי בצעירותו הוא היה חשפן במטרה לממן את לימודיו.
הופך לבן ערובה במהלך המהומות בעונה החמשית.
ריידר בלייק (ניק דילנברג) (עונות 4-7): סוהר חדש בכלא ליצ'פילד, חייל מארינס לשעבר.
הופך לבן ערובה במהלך המהומות בעונה החמישית.
בעונה השישית הופך לסוהר בכלא השמור.
ריק הופפר (האנטר אמרי) (עונות 5-7): רב הסוהרים בכלא השמור, המופיע לראשונה בעונה החמישית בתור אחראי האבטחה מחוץ לליצ'פלד בתחילת המהומות.
בעונה השישית והשביעית הוא ושאר הסוהרים בכלא המתעללים באסירות, מהמרים עליהן בנושאים שונים כגון: קרבות, יחסי מין, ריבים, עסקאות, ואפילו מצבים רגשיים.
מנהל מערכת יחסים עם אלאידה לאחר שחרורה, ואף מבריח יחד איתה סמים לכלא.
אלוורז (ניקולאס וובר) (עונות 6-7): סוהר בכלא השמור, מנהל ההימורים על האסירות עד להגעתו של לוסצ'ק לכלא השמור.
גרג הלמן (גרג ורוטסוס) (עונה 4, הופעת אורח, עונות 6-7): סוהר מושחת בכלא השמור.
סוהר אכזרי שמתעלל באסירות ללא סוף.
מבריח סמים אל תוך הכלא.
דנילו סטפנוויץ' (ג'וש סגארה) (עונות 6-7): סוהר בכלא השמור.
הוא חלק מהמהמרים על האסירות.
וירג'יניה קופלנד (שאוונה האמיץ') עונות 6-7): סוהרת בכלא השמור, היא חלק מהמהמרים על האסירות.
ג'ארוד יונג (בראנדן וולינגטון) (עונות 6-7): סוהר בכלא השמור, בדרך כלל עושה את התפקידים הכי גרועים.
הוא מקודם בתחילת עונה 6 לסוהר במתקן ולוסצ'ק מחליף אותו בתור אחראי הפעילויות בכלא.
קרלוס ליטבק (אדם לינדו) (עונה 7): סוהר במתקן של האסירות המהגרות הלא חוקיות.
אדם בלתי נסבל ושנוא במיוחד.
נוהג לעטות את משקפי השמש שלו מאחורי הראש.
לארי בלום (ג'ייסון ביגס) (עונות 1–2, אורח בעונה 5 ו-7): בן זוגה של פייפר, ולאחר מכן ארוסה.
לארי הוא סופר עצמאי ממשפחה יהודית שמנסה לטפס במעלה הסולם העיתונאי.
הוא מגלה שפייפר צריכה להיכנס לכלא בעקבות פשעים שביצעה בעבר, אך הוא מאמין שמערכת היחסים שלהם יכולה לשרוד את שהותה בכלא.
לאחר שפייפר בגדה בו עם אלכס, נפרד ממנה כדי להיות עם פולי, חברתה הטובה של פייפר.
דמותו שבה להופעת אורח קצרה בעונה החמישית במסגרת פלאשבק, ומופיעה במספר פרקים בעונה השביעית.
פולי הארפר (מריה דיזיה) (עונות 1–2, אורחת בעונה 7): החברה הטובה ביותר של פייפר.
ביחד מנהלות את המותג שלהן פופי, עסק של סבונים תוצרת בית.
נשואה לפיט ובעונה ראשונה נושאת את בנו ובשנייה יולדת.
בוגדת בפיט עם לארי ונפרדת ממנו כשלארי נפרד מפייפר כדי שיהיו יחד.
שבה להופעת אורח בעונה 7.
קאל צ'פמן (מיכאל צ'רנוס) (עונות 1–4, 7, אורח בעונה 6): אחיה של פייפר.
בעונה השלישית עוזר לפייפר בעסק התחתונים שלה, ומוכר אותם ברשת.
בעונה השביעית, לאחר שחרורה מהכלא, פייפר עוברת להתגורר אצלו.
נשוי לנרי ולהם ילדה בשם גודפול.
נרי פלדמן (טרייס צ'ימו) (עונות 1-3, 7): אשתו של קאל, וגיסתה של פייפר, היא פעילת איכות הסביבה, בעונה השלישית היא וקאל עוזרים לפייפר עם עסק התחתונים שלה.
בעונה השביעית מתגלה כי לה ולקאל יש בת בשם גודפול.
ביל צ'פמן (ביל הואג) (עונות 1-3, ועונה 7): אביה של פייפר צ'פמן.
הוא מתכחש לעבודה שבתו בכלא, מתבייש בזה ואף נמנע מלבקר אותה בעקבות כך.
בעונה השביעית, לאחר שהיא משתחררת מהכלא הוא מעסיק אותה בעבודתו ולאט לאט מתחיל להתרגל לעובדה שהבת שלו הייתה בכלא.
וינסנט "ויני" מוצ'יו (ג'ון מאגארו) (אורח בעונות 3-7): בן זוגה של לורנה הפוגש אותה במהלך עונשה בכלא.
בעונה הרביעית הוא ולורנה מתחתנים בכלא, ואף מקבלים זמן התייחדות מאולתר שם הוא מכניס אותה להריון שמתגלה במהומות של עונה חמש.
דיאבלו זוניגה (ג'וסה באזה) בעונה הראשונה ו(מיגל איזאגווירה) בעונות 4-7, (עונה 1 בתפקיד קמע, ואורח חוזר בעונות 4-7), בן זוגה של בלאנקה בעונה הראשונה מופיע במהלך ביקור בהופעת קמע, ומהעונה הרביעית מבקר את בלאנקה באורח קבוע.
לפני שהיא נכנסה לכלא הוא היה הגנן של האישה המבוגרת שבה בלאנקה טיפלה.
בעונה השישית הוא ובלאנקה מנסים להיכנס להריון והוא מבריח את הזרע שלו לכלא.
זלדה (אליסייה ויט) (עונה 7): מדריכת יוגה, לסבית שמנהלת קשר ידידותי עם פייפר לאחר שהן חוזרות מסדנת ציד שארגנה נרי.
קריסטל ברסט (טניה רייט) (אורחת בעונות 1-4, 6): נשואה לברסט עוד כשהייתה גבר, ונשארה איתה.
מגדלות יחד עם בנם היחיד, מייקל.
מייקל ברסט (מייקל רייני) (אורח בעונות 1–3): בנה של סופיה.
הלשין על סופיה שביצעה הונאה בכרטיס אשראי וגרם לכליאתה בכלא.
בעונה השלישית, נהפך לחבר של בני (הבן של מנדוזה), ומתחיל לקלל ולהסתבך.
בנחמין מנדוזה (טיילר אלוורז) (אורח עונות 3-5, 7): בנה הבכור של גלוריה מנדוזה, ילד טוב שנקלע לתרבות רעה.
הופך לחבר טוב של מייקל בנה של סופיה בורסט.
בעונה החמישית מסופר שנפצע בקטטה ונדרש לניתוח מסכן חיים שבו אמו לא יכלה להיות.
חוליו מנדוזה (פרי מארטיג'נה) (אורח בעונות 2-3, 5, 7): בנה הקטן של גלוריה מנדוזה.
סזאר (ברטו קולון) (אורח בעונות 1-3, 5, 7): בן זוגה של אלאידה, סוחר סמים שמגדל את ילדיה בביתו.
בעונה החמישיתנעצר על ידי המשטרה וילדיה של אלאידה והבת של דאינארה עברו לרשויות הרווחה.
וסילי רזניקוב (אלכסנדר וורית') (אורח בעונות 2-3, ועונה 6): בנה של רד.
בעונה השנייה מבריח למענה דברים דרך פתח הביוב של המשתלה, ובעונות שלוש ושש נראה מבקר אותה עם שאר משפחתה.
דימיטרי "דימה" רזניקוב (גרגורי קורוסטישבסקי) (אורח בעונות 1, 3, 5): בעלה של רד.
הוא בעצם זה שמכניס אותה לצרות מלכתחילה בשל קשריו למאפיה הרוסית.
בעונה הרביעית רד מתקשרת אליו ומתגרשת ממנו אך דמותו לא מופיעה בעונה זאת.
ידריאל (איאן פאולואה) (אורח בעונות 2-5, 7): בן זוגה של מריה רואיז, ואביה של פפה התינוקת שלהם.
למרות שהיא בכלא הוא נשאר נאמן לה.
אלמר פנטאוזו (מייק קאבלון) (עונה 7): המורה של תעודות הבגרות המגיע לכלא ללמד את האסירות לקראת מבחן השלמת הבגרות שלהן.
דאיה והכנופיה שלה מנסות להבריח דרכו הרואין, אך הוא מתפטר מתפקידו לפני כן.
כתיב מדעי הוא שיטה לכתיבה של מספרים שהם גדולים מדי או קטנים מדי להצגה רגילה כמספר עשרוני, משום שזו תצריך מספר רב מאוד של ספרות.
כדי להגדיל את הבהירות והקריאות, נמנעים בכתיבה מדעית משימוש בשמות של מספרים.
מספר השווה לאחד עם אפסים מימינו נכתב כחזקת-10, בצורה .
כך למשל מיליון הוא , ומיליארדית (אחד חלקי מיליארד) היא .
מספרים כלליים יותר נכתבים בצורה m × 10n, כאשר n הוא מספר שלם ו-m הוא מספר ממשי, בדרך כלל בטווח 1–10 בערך מוחלט.
כך, מרחקו של כדור הארץ מן השמש, מאה וחמישים מיליון קילומטרים, נכתב קילומטרים.
בעבר, כאשר מכונת כתיבה הייתה אמצעי הכתיבה הנפוץ, היה מקובל סימון לאותו מספר (כדי לחסוך את העלייה לשורה אחרת של תווי הדפוס).
צורה זו עודנה נפוצה במחשבונים ובגיליונות אלקטרוניים (דוגמת אקסל).
במחשבים נפוצה שיטת הנקודה הצפה לייצוג מספרים לא שלמים.
שיטת הנקודה הצפה דומה לכתיב מדעי, אלא שמחשבים משתמשים בדרך כלל במערכת בינארית ולכן בסיס החזקה הוא 2 במקום 10.
כל מספר ממשי ניתן לכתוב בצורה m × 10n בדרכים רבות: לדוגמה, 350 יכול להיכתב כ- או או .
בכתיב מדעי מנורמל, המעריך n נבחר כך שהערך המוחלט של m יהיה לפחות 1 אך קטן מ-10 .
צורה זו מאפשרת השוואה קלה של מספרים: מספרים עם מעריכים גדולים יותר (בשל הנורמליזציה) גדולים מאלה עם מעריכים קטנים יותר, וחיסור של מעריכים נותן אומדן של מספר סדרי הגודל המפרידים בין המספרים.
זוהי גם הצורה הנדרשת בעת שימוש בלוחות לוגריתמים.
בכתיב מנורמל, המעריך n שלילי עבור מספר עם ערך מוחלט בין 0 ל-1 (לדוגמה, 0.5 נכתב כ-).
לעיתים קרובות ה-10 והמעריך מושמטים כאשר המעריך הוא 0.
כתיב מדעי מנורמל הוא צורת הביטוי האופיינית של מספרים גדולים בתחומים רבים, אלא אם כן רצוי כתיב לא מנורמל או מנורמל אחרת, כגון כתיב הנדסי.
כתיב מדעי מנורמל נקרא לעיתים קרובות כתיב אקספוננציאלי - אם כי המונח האחרון הוא כללי יותר ותקף גם כאשר m אינו מוגבל לטווח 1 עד 10 (למשל בכתיב הנדסי) ולבסיסים שאינם 10 (לדוגמה, ).
כתיב הנדסי (המכונה לעיתים קרובות "ENG" במחשבונים מדעיים) שונה מהכתיב המדעי המנורמל בכך שהמעריך n מוגבל לכפולות של 3. כתוצאה מכך, הערך המוחלט של m נמצא בטווח .
כתיב הנדסי מאפשר למספרים להתאים לתחיליות במערכת היחידות הבין-לאומית, מה שמקל על קריאה ותקשורת בעל פה.
לדוגמה, ניתן לקרוא את מטר כ"שנים עשר נקודה חמש ננומטר" ולכתוב כ-12.5 ננומטר, בעוד שהכתיב מטר המקביל בכתיב מדעי ייקרא כ"אחד נקודה עשרים וחמש כפול עשר בחזקת מינוס שמונה מטרים".
ספרה משמעותית היא ספרה במספר שמוסיפה לדיוק שלו.
זה כולל את כל המספרים השונים מאפס, אפסים בין ספרות משמעותיות ואפסים המצוינים כמשמעותיים.
אפסים מובילים ואפסים מסיימים אינם ספרות משמעותיות, משום שהם קיימים רק כדי להראות את קנה המידה של המספר.
המספר 1230400 נקרא בדרך כלל כך שיש לו חמש ספרות משמעותיות: 1, 2, 3, 0 ו-4, שני האפסים האחרונים משמשים רק כמצייני מקום ואינם מוסיפים דיוק.
עם זאת, אותו מספר ישמש אם גם שתי הספרות האחרונות נמדדות במדויק ונמצאות שוות ל-0 - שבע ספרות משמעותיות.
כאשר מספר מומר לכתיב מדעי מנורמל, הוא מצטמצם למספר שבין 1 ל-10. כל הספרות המשמעותיות נשארות, אך אין צורך באפסי המיקום.
כך 1230400 יהפוך ל- אם היו לו חמש ספרות משמעותיות.
אם המספר היה ידוע לשש או שבע ספרות משמעותיות, הוא יוצג כ- או , בהתאמה.
לפיכך, יתרון נוסף של סימון מדעי הוא שמספר הספרות המשמעותיות הוא חד-משמעי.
במדידה מדעית נהוג לרשום את כל הספרות הידועות בוודאות מהמדידה ולהעריך לפחות ספרה אחת נוספת, אם יש בכלל מידע זמין על ערכה.
המספר המתקבל מכיל מידע רב יותר ממה שהיה מכיל ללא הספרה הנוספת, שעשויה להיחשב ספרה משמעותית משום שהיא מעבירה מידע מסוים המוביל לדיוק רב יותר במדידות ובצבירה של מדידות (חיבורן או הכפלתן יחד).
ניתן להעביר מידע נוסף על דיוק באמצעות סימון נוסף.
לעיתים קרובות כדאי לדעת עד כמה מדויקות הספרה או הספרות הסופיות.
לדוגמה, הערך המקובל של מסת הפרוטון יכול להיות מבוטא כ- ק"ג, שהוא קיצור של ק"ג.
עם זאת עדיין לא ברור האם השגיאה ( במקרה זה) היא השגיאה המרבית האפשרית, שגיאת תקן או רווח בר-סמך אחר.
מחשבונים ותוכנות מחשב מציגים בדרך כלל מספרים גדולים מאוד או קטנים מאוד באמצעות כתיב מדעי, וחלקם יכולים להיות מוגדרים כך שיציגו בצורה אחידה את כל המספרים.
כיוון שמעריכים בכתב עילי כמו 107 עלולים להיות לא נוחים להצגה או להקלדה, האות "E" או "e" (המייצגת exponent - מעריך) משמשת לעיתים קרובות כדי לייצג "כפול עשר בחזקת", כך שהסימון עבור ספרות משמעותיות m ומספר שלם n פירושו זהה ל-.
לדוגמה נכתב כ- או , ו- נכתב כ- או .
אף שהוא נפוץ בפלט מחשב, גרסה מקוצרת זו של כתיב מדעי נשללת במדריכי כתיבה אחדים.
שפת התכנות MATLAB תומכת בשימוש ב-"E" או "D".
שפת התכנות ALGOL 60 (מ-1960) משתמשת בכתב תחתי "10" במקום באות "E", לדוגמה: 6.0221023. זה יצר בעיה במערכות מחשב שלא סיפקו תו כזה, ולכן ALGOL W (מ-1966) החליפה את הסמל בגרש, למשל , וכמה גרסאות אלגול סובייטיות אפשרו את השימוש באות הקירילית "ю", למשל .
שפות תכנות מסוימות משתמשות בסמלים אחרים.
לדוגמה, Simula משתמשת ב-& (או && לדיוק כפול), כמו ב-.
Mathematica תומכת בסימון הקצר (האות נשמרת לקבוע המתמטי e).
המחשבונים הראשונים התומכים בכתיב מדעי (למשל TI SR-10) הופיעו ב-1972. כדי להזין מספרים בכתיב מדעי, נכלל במחשבונים כפתור שכותרתו "EXP" או "" וכדומה.
התצוגות של מחשבוני שנות ה-70 לא הציגו סמל מפורש בין הספרות המשמעותיות למעריך; במקום זאת, ספרה אחת או יותר נותרו ריקות (למשל , כפי שניתן לראות במחשבון HP-25), או זוג ספרות קטנות ומוגבהות מעט נשמרו עבור המעריך (למשל , כפי שניתן לראות ב-Commodore PR100).
בשנת 1976 ג'ים דיווידסון, משתמש במחשבון של HP, טבע את המונח decapower עבור מעריך בכתיב מדעי כדי להבדיל אותו ממעריכים "רגילים", והציע את האות "D" כמפריד בין הספרות המשמעותיות למעריך במספרים מודפסים (לדוגמה, ); אלה זכו לתיכה מסוימת בקהילת משתמשי המחשבונים הניתנים לתכנות.
האותיות "E" או "D" שימשו כמפריד בכתיב מדעי במחשבונים של שארפ שיוצרו בין 1987 ל-1995, "E" שימש למספרים בני 10 ספרות ו-"D" שימש למספרים בני 20 ספרות בעלי דיוק כפול.
בסדרות המחשבונים של טקסס אינסטרומנטס TI-83 ו-TI-84 משמשת האות E קטנה כמפריד.
בכתיב מדעי זה נכתב קילוגרם.
בכתיב מדעי זה נכתב מטר.
בכתיב הנדסי זה נכתב מטר.
במערכת היחידות הבין-לאומית (SI), זה עשוי להיכתב כ-40 מגה-מטר.
אינץ' מוגדר כ-25.4 מילימטר בדיוק.
באמצעות כתיב מדעי ניתן לבטא ערך זה באופן אחיד לכל דיוק רצוי, מעשירית המילימטר הקרובה ביותר מילימטר ועד לננומטר הקרוב ביותר מילימטר, או מעבר לכך.
היפר-אינפלציה פירושה שיותר מדי כסף מוכנס למחזור, אולי על ידי הדפסת שטרות, שמבקשים לרכוש אחרי מעט מדי סחורות.
לפעמים זה מוגדר כאינפלציה של 50% או יותר בחודש בודד.
בתנאים כאלה, כסף מאבד במהירות את ערכו.
לחלק מהמדינות היו אירועים של אינפלציה של מיליון אחוז או יותר בחודש בודד, מה שבדרך כלל מביא לנטישה מהירה של המטבע.
לדוגמה, בנובמבר 2008 שיעור האינפלציה החודשי של הדולר הזימבבואי הגיע ל-79.6 מיליארד אחוז (470% ליום); הערך המשוער עם שלוש ספרות משמעותיות יהיה , או פשוט יותר שיעור של .
בהינתן שני מספרים בסימון מדעי,
כפל וחילוק מבוצעים באמצעות הכללים לפעולה עם חזקות:
חיבור וחיסור דורשים שתחילה המספרים יהיו מיוצגים באמצעות אותו מעריך, כך שניתן פשוט לחבר או לחסר את הספרות המשמעותיות:
לשם חיבור או חיסור שלהם יש לחבר או לחסר את הספרות המשמעותיות:
כתום GGN היא מולקולה אורגנית, ששימשה כצבע מאכל, אך נאסרה לשימוש במזון מאז 1978. זאת משום שנתוני טוקסיקולוגיה הצביעו על כך שהיא מזיקה לבריאות.
באירופה היא מסומנת במספר E כ-E111.
מקור דין זה הוא מדברי המשנה במסכת סוכה, הכותבת שאין יוצאים ידי חובה בלולב ואתרוג של עיר הנדחת, ובגמרא ביארו שמפני ש - נמצא שאין בלולב ובאתרוג שיעור מספק כדי לצאת ידי חובה במצווה זו.
בנוגע להדלקת נר חנוכה משמן של איסורי הנאה ישנה מחלוקת:
לדעת הפרי מגדים אי אפשר לצאת ידי חובה בשמן של איסורי הנאה מאחר שישנו חיוב בנר חנוכה לתת בו שמן בשיעור שיוכל לדלוק לכל הפחות כ'חצי שעה', ושמן זה של איסור הנאה - 'מיכתת שיעוריה', ולכן איננו כשר.
רא"ש טויבש כתב שאין לאסור מטעם זה מכיוון שחז"ל רק קבעו זמן מסוים ולא נתנו שיעור לכמות השמן או לעובי הפתילה ולכן אין חיסרון של מיכתת שיעורא.
בציץ אליעזר כתב שמאחר וכל עניין הדלקת נר חנוכה הוא לצורך פרסום הנס - אין סיבה לפסול משום דין זה של כתותי מיכתת.
במשנה ברורה פסק שאין להדליק נר חנוכה משמן של איסורי הנאה.
כתונת הפסים היא בגד שלפי המקרא נתן יעקב במתנה ליוסף בנו.
בעיני שאר בני יעקב סימלה כתונת הפסים את העדפתו של יוסף על פניהם, דבר שהגביר את השנאה אליו, והוביל לבסוף למכירתו למצרים.
כתונת הפסים הייתה לבוש או חולצה שנתן יעקב ליוסף בנו, וככל הנראה הייתה עשויה פשתן (או כותנה).
במשמעות המילה "פסים" נחלקו הפרשנים המסורתיים: יש שראו במילה זו תיאור של בד הכתונת, שהיה עשוי פסים-פסים של אריג שנצבע בצבעים שונים, יש שראו ב"פסים" מילה המתארת בד רקום, ויש שסברו שהיא מתארת את אורך השרוולים של הכתונת, שהגיעו עד "פס היד".
יש הסבורים שפסים אלו היו בצבע תכלת יוקרתי.
למרות כל הניסיונות לשחזר את צורתה של כתונת הפסים, קשה לקבוע בוודאות כיצד היא נראתה בפועל (גלפז-גלר).
מהמקרא עולה שכתונת הפסים ביטאה את אהבתו של יעקב ליוסף בנו הצעיר: "וישראל אהב את יוסף מכל בניו כי בן זקונים הוא לו ועשה לו כתונת פסים" (בראשית לז, ג).
לאחר שנמכר יוסף בידי אחיו למצרים, טבלו האחים את כתונת יוסף בדם עז ששחטו, והביאו אותה לאביהם כממצא שמעיד על מותו של יוסף (שם, לא-לב).
כתונת פסים נזכרת גם במעשה אמנון ותמר: "ועליה כתונת פסים כי כן תלבשנה בנות במלך הבתולות מעילים" (שמואל ב יג, יח).
מן ההקשר ברור שמדובר בבגד עליון יוקרתי.
יש שראו בדבר ראיה לכך שכתונת הפסים של יוסף ביטאה את תפקידו הרם במשפחת יעקב.
נושא כתונת הפסים של יוסף זכה לביטוי ביצירות אומנות שונות לאורך ההיסטוריה.
אחת היצירות הבולטות היא "הבאת כתונת יוסף ליעקב" מאת הצייר הספרדי דייגו ולאסקז, אשר צוירה בשנת 1630. ציור זה הוא התיאור היחיד של סצנה מקראית ביצירתו של ולאסקז, והוא משקף השפעות של אומנות איטלקית מתקופתו.
"כתנות פסים" (בלשון רבים), פותח את שירו של משה אבן עזרא "כתנות פסים לבש הגן", ככינוי לפסים הפורחים של ערוגות הגָּן עם בוא האביב.
הכתונת נזכרת בשמו של המחזמר יוסף וכתונת הפסים המשגעת, ובשיר הישראלי כתונת פסים היא מסמלת את ריבוי הגוונים בעם.
הכתונת נזכרת גם בשיר משנת 1971, "Coat of Many Colors", של הזמרת דולי פרטון.
היצירה "כתונת איש המחנות", של אבנר טריינין, מבוססת על סיפור כתונת הפסים של יוסף.
כֵּתֶווַאן מר'אלאשווילי הייתה ציירת ומשמרת אמנות גאורגית וסובייטית.
ילידת כותאיסי, החלה מר'אלאשווילי את לימודיה בבית הספר של החברה הקווקזית לאמנויות יפות, עברה למוסקבה ב-1915 כדי ללמוד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה, שם היו מדריכיה קונסטנטין קורובין וניקולאי קאסאטקין.
היא חזרה לגאורג'יה ב-1917; ב-1921 החלה לעבוד בספריית הגלריה הלאומית בטביליסי, שם הפך דימיטרי שוורדנדזה לתומך בה.
היא נסעה לפריז ב-1923, נרשמה לאקדמיה קולרוסי ונשארה שם עד 1926. בפריז היא עברה באותם מעגלים חברתיים של אלנה אחוולדיאני, לאדו גודיאשווילי ודויד קקבדזה, למדה אמנות צרפתית עכשווית ופיתחה את הטכניקה שלה.
כשחזרה שוב לגאורגיה, היא הפכה לעובדת בגלריה הלאומית, ועזבה את התפקיד לאחר הוצאתו להורג של שוורדנדאזה ב-1937. היא המשיכה לעבוד כציירת, הציגה עם איגוד האמנים במשך חלק ניכר מהקריירה שלה וזכתה לתשומת לב מסוימת על דיוקנאותיה.
עבודות של מר'אלאשווילי נמצאות באוסף של הגלריה הלאומית של גאורגיה ובאוספים פרטיים רבים.
היא הייתה נושא למונוגרפיה שפורסמה ב-2016.
כתונת יוסף הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הסביליאני דייגו ולאסקס, השמור במוזיאון הסקריסטיה הגדולה של מנזר סן לורנסו דל אסקוריאל שבמדריד, ספרד.
הציור נוצר ביוזמת האמן עצמו, ללא הזמנה מוקדמת, ונשמר ברשותו עד שנת 1634, אז מכר אותו לכתר הספרדי יחד עם "נפחיית וולקן" ויצירות נוספות מאת אמנים אחרים, במטרה לעטר את הארמון החדש של בואן רטירו .
היצירה צוירה לאחר מסעו הראשון של ולאסקס לאיטליה בשנים 1629–1631. נראה כי בשלב זה זנח האמן את טכניקת הקיארוסקורו, המאופיינת בניגודיות חדה בין אזורים כהים לבין אזורים בהירים בציור, בעל השפעה על תפיסת היצירה והקומפוזיציה שלה, ובמקום זאת ביצירה זו חדר אור רך ואחיד לחלל שבו מתרחשת הסצנה.
גם פלטת הצבעים – כחול, כתום וצהוב – מושפעת מאוד מאמנים ונציאנים, ככל הנראה מהיצירות שנמצאו באוסף המלכותי או מאלה שוולאסקס צפה בהן במהלך מסעותיו בוונציה וברומא.
שתי דמויות בציור מופיעות בפוזיציות ייחודיות: אחת מהן מפנה את גבה אל הצופה, והשנייה נראית מהצד עם חזה חשוף, מה שמדגיש את המבנה האנטומי שלהן ואת נטייתו של ולאסקס לתאר דמויות בעירום חלקי.
מגמה זו, שהופיעה כבר בציורים כמו ניצחון בכחוס ו"נפחיית וולקן", הלכה והתחזקה בהשפעת האמנות האיטלקית, וההשוואה למיכלאנג'לו מתבקשת.
ככל שסגנונו התפתח, שחרר ולסקס את אחיזתו בפרטים מדוקדקים, אך הצליח לשמר איכות גבוהה במיוחד בפרטים מסוימים, כמו חפצי מתכת וקרמיקה המופיעים בציור.
אף שסגנונו נעשה חופשי ומשוחרר יותר, שמר הצייר על רמת הריאליזם הייחודית לו.
בנוסף, ניכר עיסוקו בעומק ובמרחב, כאשר הנוף נשקף בין הדמויות שבחזית.
דמות הכלב המופיעה בציור מעוררת עניין רב.
יש הטוענים כי פדרו פאבלו רובנס הוא שהמליץ לוולאסקס לשלב אותה, מתוך אמונה שהדבר מעניק לציור אלגנטיות רבה יותר.
דמותו של כלב חוזרת גם ביצירות אחרות של ולסקס, כמו "לאס מנינאס" (1656).
כתונת הפסים של יוסף נזכרת לראשונה בספר בראשית, כאשר יעקב מעניק אותה לבנו האהוב יוסף.
הכתונת הופכת לסמל מובהק לקנאת האחים ולמהלך האירועים שהוביל למכירת יוסף למצרים.
לאחר מכירתו, האחים מטבילים את הכתונת בדם שעיר עיזים ומציגים אותה בפני יעקב כדי לשכנעו כי יוסף נטרף על ידי חיה רעה.
הביטוי "כתונת פסים" מופיע במקרא פעם נוספת בלבד, בהקשר של מכירת יוסף תמר, בתו של דוד המלך, אשר לבשה כתונת פסים כיאה לבנות מלכים.
בשני המקרים, הכתונת מסמלת מעמד גבוה, אך גם מתקשרת לתחושות של שנאה, קנאה ואלימות בתוך המשפחה.
הסרת הכתונת וקריעתה משקפות את הפגיעות של הדמויות הלובשות אותה ואת ההשלכות הטרגיות של מעשיהם של הקרובים להן.
נושא כתונת הפסים של יוסף זכה לביטוי ביצירות אמנות שונות לאורך ההיסטוריה.
אחת היצירות הבולטות היא "הבאת כתונת יוסף ליעקב" מאת הצייר הספרדי דייגו ולאסקז, אשר צוירה בשנת 1630. ציור זה הוא התיאור היחיד של סצנה מקראית ביצירתו של ולאסקז, והוא משקף השפעות של אמנות איטלקית מתקופתו.
בציור מתוארת הסצנה שבה האחים מציגים בפני יעקב את כתונת הפסים המוכתמת בדם.
הדמויות ממוקמות בתוך אולם רחב ידיים, כאשר ברקע מופיעה תמונת נוף מוארת, היוצרת ניגוד חריף עם המתרחש בקדמת הציור.
האמן מציג חמישה אחים, כל אחד מהם מבטא רגש שונה ביחס למעשה.
יעקב מתואר ברגע שבו הוא שומע את הבשורה, קם ממושבו ומרים את ידיו בתדהמה לנוכח הידיעה על מותו של בנו האהוב.
דמות אחת מופנית בגבה אל הצופים ומסתירה את פניה, ככל הנראה מסמלת את ראובן, שהביע צער על מכירת יוסף.
שני אחים חשופי גו, ייתכן שרומזים להפשיטת יוסף מבגדיו לפני השלכתו לבור.
במרכז היצירה, שני אחים מחזיקים בכתונת הפסים ומציגים אותה בפני יעקב.
אחד מהם, לבוש שחור, נראה כמוביל את הצגת הראיה, בעוד השני, הלבוש באדום, נראה כמנסה לשכנע את אביהם להאמין לסיפורם.
שני אחים נוספים מוצגים בצל, מרוחקים מעט מן האירוע המרכזי, וניכר שהם אינם שלמים עם המעשה.
בצד ימין של היצירה מופיעה דמותו הטרגית של יעקב, המרים את ידיו באימה ובצער.
הבעת פניו, כמו גם הכלב הנובח בתמונה, מעוררות ספק באשר לאמינות סיפורם של האחים.
בנוסף, המקל שנופל מידי יעקב נראה כמסמל את ההלם והכאב שהוא חווה ברגע זה.
היצירה של ולאסקז אינה מתמקדת בתיאור היסטורי מדויק של כתונת הפסים, אלא משתמשת בצבעים ובקומפוזיציה כדי להדגיש את הדרמה הרגשית של הסצנה.
הכתונת הלבנה הפשוטה, המוכתמת בדם, מדגישה את היעדרו של יוסף יותר מאשר את מעמדו המלכותי.
המשחק באור וצל, כמו גם בחירת התנוחות והבעות הפנים של הדמויות, משקפים את הקונפליקט המוסרי והרגשי המלווה את הסיפור המקראי.
כתונת הפסים של יוסף מהווה סמל מרכזי במקרא ובאמנות, ומייצגת הן יוקרה והן פגיעות.
היצירה של דייגו ולאסקז מציעה פרשנות חזותית לדרמה המקראית, תוך שימוש באור, קומפוזיציה ודמויות בעלות הבעות פנים עשירות.
באמצעות הצגת האחים, יעקב והכתונת עצמה, היצירה מעלה שאלות לגבי מוסר, חרטה, צדק ואמת – נושאים שנותרים רלוונטיים גם כיום.
כתונת פסים היא יצירת אמנות של האמן והחוקר מיכאל סגן-כהן, אשר נוצרה בשנת 1981 בזמן שהותו בניו יורק.
היצירה נחשבת לאחת מעבודותיו המשמעותיות ביותר, ומשלבת בין גישות שונות באמנות, ביניהן אמנות מושגית וסגנון "הציור הרע" .
"כתונת פסים" היא יצירה חשובה באמנות הישראלית, אשר משלבת בתוכה רבדים היסטוריים, תרבותיים ואישיים.
באמצעות שימוש בבגד נטול גוף ובדיוקן המוצב על מתכת, הצליח סגן כהן לבטא דילמות הנוגעות לזהות, לזיכרון ולתפקיד האמן.
בשנת 1981 יצר האמן מיכאל סגן-כהן יצירה משמעותית בעת שהותו בניו-יורק.
היצירה, המכונה "כתונת-פסים", משלבת טכניקות של ציור באקריליק על בד ופח, ומתנשאת לגובה של 177 סנטימטרים.
הקומפוזיציה מורכבת משני חלקים עיקריים: החלק התחתון מציג כ-15 פסים אנכיים בגוון כחול על גבי בד גולמי, ללא שכבת בסיס או רקע, היוצרים דימוי של לבוש.
בחלק העליון של היצירה מופיע דיוקן עצמי של האמן על גבי לוח פח כסוף, כשהוא מעוצב בסגנון איקוני המזכיר דמות מקראית, עם זקן ושיער ארוך.
שם היצירה והאופן בו בחר האמן להציג את עצמו מעלים אסוציאציות לסיפור המקראי של יוסף וכתונת הפסים שקיבל מאביו יעקב, אך הבחירה בשם "כתונת-פסים" (ללא ה' הידיעה) מותירה פתח לפרשנויות מגוונות של היצירה.
היצירה בנויה משני רכיבים מרכזיים: הכותונת והדיוקן הרקוע על גבי פח:
הכתונת – בד קנבס משוחרר, נטול צבע רקע או שכבת הכנה (ג'סו), שעליו צוירו בקווים לא מוקפדים כ-15 פסים אנכיים בצבע כחול.
הפסים יוצרים דימוי של לבוש המזכיר גלימה, אך תחתיו חסר גוף.
השרוולים אינם מסתיימים בכפות ידיים, דבר המדגיש את אופיו הריק של הבגד.
הדיוקן העצמי הרקוע על גבי פח – בחלקו העליון של הציור מחובר לוח מתכת כסוף, ובמרכזו מופיע דיוקן עצמי של האמן.
בדמותו, בעלת שיער ארוך וזקן, הוא נראה כדמות תנ"כית.
הצבת הדיוקן על משטח מתכתי יוצרת מתח בין ראשו המובחן לבין גופו הנעדר, ומקנה ליצירה ממד סימבולי נוסף.
הכותרת "כתונת פסים" מאזכרת את סיפורו של יוסף בתנ"ך, שכתונת הפסים שהוענקה לו מאביו סימלה את אהבתו אך גם עוררה קנאה בקרב אחיו: "וְיִשְׂרָאֵל אָהַב אֶת יוֹסֵף מִכָּל בָּנָיו כִּי בֶן זְקֻנִים הוּא לוֹ וְעָשָׂה לוֹ כְּתֹנֶת פַּסִּים." (בראשית ל"ז, ג').
יש המפרשים את היצירה כעיסוקו של האמן בזהותו האישית וביחסיו עם אביו.
הפסים בצבעי כחול ולבן מתחברים לדגל ישראל ולפסי הטלית, ומחזקים את הקשר לסמלים יהודיים.
הכתונת הריקה מעלה שאלות על נוכחות והיעדר, ועל תפקיד האמן כממשיך מסורת רוחנית.
המראה של הבגד הריק עשוי להעלות אסוציאציה למדי האסירים במחנות הריכוז, מה שמעניק ליצירה נופך נוסף של כאב וזיכרון קולקטיבי.
במקרה זה, ניתן לראות את דיוקן האמן כמייצג דמות של מי שנגזר עליו גורל מר.
העבודה מתכתבת עם יצירותיו של בארנט ניומן ועם המגמות המטאפיזיות באמנות האמריקאית.
כמו כן, הכתונת מזכירה לבוש מזרח תיכוני מסורתי, דבר המשקף את עיסוקו של סגן כהן בזיקה בין התרבות היהודית לתרבות האסלאם.
בשנת 2008, בזמן שהתכוננו להצגת היצירה בתערוכה "צ'ק פוסט: שנות ה־80 באמנות ישראל" במוזיאון חיפה, אבד חלקה העיקרי – בד הקנבס.
במהלך ההכנות לתערוכה, הבד, שהיה מקופל ועטוף בניילון, נלקח בטעות עם חומרי אריזה ונזרק לאשפה.
החיפושים אחריו, שכללו גם בדיקה באתר הפסולת העירוני, לא נשאו פרי.
כתוצאה מכך, שרד רק רכיב אחד מהיצירה – הדיוקן העצמי של האמן על הפח, דבר שיצר רובד פרשני נוסף של חורבן ואובדן.
כתונת משוגעים היא בגד בצורת ז'קט בעל שרוולים ארוכים המכסים גם את קצות אצבעות הלובש.
השימוש הנפוץ ביותר בו הוא ריסון אנשים שעלולים לגרום נזק לעצמם או לאחרים.
לאחר שזרועות הלובש נמצאות בתוך השרוולים, האדם המרתק את הלובש מצמיד את השרוולים כנגד החזה וקושר את קצוות השרוולים לגב הז'קט, תוך הקפדה על כך שהזרועות צמודות לחזה ומוגבלות בתנועה ככל האפשר.
פרסום כתונת המשוגעים כאמצעי ריסון הפך לאתגר בולט באמנות ההימלטות ולאביזר עיקרי בקסם בימתי.
שימוש בכותונת המשוגעים החל בעידן הרפואה בתקופה הג'ורג'יאנית, אז ריסון פיזי שימש הן לטיפול במחלות נפש והן להרגעת חולים בבתי חולים שסבלו ממחסור בכוח אדם.
בשל חוזקם, קנבס וכותנה עבה הם החומרים הנפוצים ביותר לכותנות משוגעים במוסדות.
כתונת המשוגעים מתוארת כבר בשנת 1772, בספרו של הרופא האירי דייוויד מקברייד, אם כי ישנן טענות שרפד בשם גילרה המציא אותה בשנת 1790 בצרפת עבור בית החולים ביסטרה.
לפני פיתוחן של תרופות פסיכיאטריות ותרפיה, רופאים לא ידעו כיצד לטפל בהפרעות נפשיות כסכיזופרניה, דיכאון והפרעות חרדה וניסו טיפולים אכזריים בסטנדרטים מודרניים, כשכותונת משוגעים הייתה אחת מהן.
בשיא השימוש בה, רופאים ראו בה אנושית יותר מכבלים או שרשראות.
היא מנעה מהמטופל לפגוע בבגדים או בריהוט, וכן לפצוע את עצמו, את הצוות או את האסירים האחרים.
לפני מלחמת האזרחים האמריקאית, חולי נפש היו לעיתים קרובות בבתי עניים, בתי מחסה או בתי כלא כאשר משפחותיהם לא יכלו עוד לטפל בהם.
חולים נאלצו לחיות עם פושעים וטופלו באופן דומה: ננעלו בתא ואף נכבלו לקירות.
עד שנות ה-60 של המאה ה-19, האמריקאים רצו לספק טיפול טוב יותר למעוטי מזל, בהם חולי נפש.
מספר המוסדות המוקדשים לטיפול באנשים עם הפרעות נפשיות גדל באופן דרמטי.
מתקנים אלה, שנועדו לשמש מקומות מקלט, נקראו בתי מחסה לחולי נפש.
בין השנים 1825 ו-1865, מספר בתי המחסה בארצות הברית גדל מתשעה לשישים ושניים.
הקמת בתי מחסה לא הובילה לשיפור בטיפול.
לרופאים במאה ה-19 הייתה הבנה לקויה לגורמים להתנהגותם של מטופליהם, ולעיתים קרובות מנו את הגורמים האפשריים למחלות נפש כהתרגשות דתית, מכת שמש, או במקרה של נשים, היסטריה.
הם האמינו שהמטופל איבד כל שליטה על מוסריותו ורק משמעת קפדנית תסייע לו בהחזרת השליטה.
בתי מחסה השתמשו לעיתים קרובות בכותנות משוגעים כדי לרסן מטופלים שלא יכלו לשלוט בעצמם.
באותו זמן כותונת משוגעים נחשבו לפתרון אנושי ועדין משלשלאות כלא.
נראה כי הריסון הפעיל לחץ מועט, אם בכלל, על הגוף או הגפיים ולא גרם לשפשופים בעור.
יתר על כן, כותונת משוגעים אפשרו חופש תנועה מסוים.
בניגוד למטופלים המרותקים לכיסא או למיטה באמצעות רצועות או אזיקים, אלו שלבשו כתפיות משוגעים יכלו ללכת.
חלק מהאחיות המומחיות המוסמכות אף המליצו לאנשים מרותקים לטייל בחוץ, ובכך לקצור את היתרונות של שליטה ואוויר צח כאחד.
יחד עם זאת היו העובדים לעיתים קרובות לא מוכשרים כראוי לעבוד עם חולי נפש ופנו לאמצעי ריסון כדי לשמור על הסדר והרוגע.
למעשה, בסוף המאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים, חלק מבתי הכלא אף השתמשו בכותנות משוגעים כדי להעניש או לענות אסירים.
גרסאות שונות של הבגד עדיין בשימוש.
מותג מסוים של חליפת משוגעים נקרא חליפת "ארגנטינה", המיוצרת על ידי PSP Argentino Inc.
בקנדה בשנת 2015, הוגשה תובענה ייצוגית שזכתה בטענה של שימוש לרעה באמצעי הריסון.
מידת הבטיחות של כתונת משוגעים תלויה במידה רבה בגודלה, אשר צריך להיות קטן ככל האפשר.
כתונת משוגעים צמודה בחזה ובבתי השחי תקשה על הלובש למשוך את הזרועות מהשרוולים.
שרוולי הז'קט תפורים בקצוות - ריסון משמעותי כשלעצמו משום שהוא מגביל את השימוש בידיים.
הזרועות מקופלות מלפנים, כאשר קצוות השרוולים עוטפים סביבן כדי לסגור או לקשור מאחורי הגב.
בחלקן, קצוות השרוולים מעוגנים לבגד מה שמקשה על התרתם.
לרוב הכותונות יש רצועת מפשעה כדי למנוע מהלובשים להורידן.
אדם אחד יכול להכניס משתף פעולה לכתונת משוגעים, אך בדרך כלל נדרשים לפחות שני אנשים כדי להלבישה על אדם נאבק.
לבישת כותונת משוגעים מוסדית למשך פרקי זמן ארוכים עלולה לגרום לכאב ללובשים.
דם מצטבר במרפקים וגורם לנפיחות.
הידיים עלולות להפוך לקהות עקב חוסר זרימת דם תקינה.
נוקשות עצמות ושרירים גורמת לכאב בזרועות העליונות ובכתפיים.
לובשים רבים במצבים אלה מנסים להזיז ולמתוח את זרועותיהם על ידי התהפכות בחליפותיהם, ולכן מוסדות נוקטים באמצעי זהירות גדולים, כגון ניטור מטופלים ועמידה בפרוטוקולים מחמירים, בעת הצטיידות אנשים בכותונת משוגעים.
בקסמים במה, במעילים המיועדים לקוסמים המתאמנים בפעלולי בריחה, חסרות הלולאות לזרועות, והם נסגרים באבזמים פשוטים יותר, ו/או משאירים פתחים נסתרים בשרוולים.
כדי להסיר כתונת משוגעים בעלת רצועות גב ומפשעה, אין צורך ביכולת לפרוק את הכתפיים כדי לקבל את הרפיון הדרוש כדי למשוך את הזרוע מהשרוולים.
הטענה ליכולת זו נוצרה באופן פיקטיבי על ידי הארי הודיני ואחיו הרדין במטרה להפחית את התחרות.
הבריחה מכתונת המשוגעים זכתה לפופולריות עם הצגתה על ידי הודיני.
הודיני ביצע זאת לראשונה מאחורי וילון, ואילץ את הקהל להקשיב לחבטות תוך כדי צפייה בווילון מתנופף במשך דקות רבות.
הוא גילה שהטריק הצליח טוב יותר כאשר הקהל יכל לראות את קשייו.
בכמה מהמעשים המאוחרים והפופולריים יותר שלו, הוא ביצע את הבריחה מכתונת המשוגעים כשהוא תלוי הפוך על עגורן, וגם עשה את אותו הדבר כשהוא מונח בפחית חלב אטומה.
אמני בריחה ברחבי העולם ממשיכים בדרך כלל את השמועה הזו כדי "לתבל" את הבריחה.
מבלי לפרוק את הכתף, לפעמים ניתן לקבל יותר מקום על ידי משיכה בחלק הפנימי של הזרועות בזמן שהן נחגרות או על ידי שמירה על מרפק מוחזק כלפי חוץ כדי לקבל רפיון בשרוולים כאשר הזרוע רפויה.
דרך נוספת להשיג רפיון היא לקחת נשימה עמוקה בזמן שהז'קט נסגר.
בתוכנית הטלוויזיה השבועית של שנות ה-80 , "Dick Clark's Live Wednesday", סטיב "Mr.
Escape" בייקר הצליח להימלט משתי כותונות משוגעים כשהוא תלוי הפוך מעל הבמה.
בתוכנית Mindfreak, כריס אנג'ל קבע שיא עולם כשנמלט משתי כותנות משוגעים בו זמנית כשהוא תלוי על עגורן מעל רחוב בורבון בניו אורלינס.
ב-8 באוקטובר 2007, קליף גרסטמן נמלט מכותונת משוגעים בזמן שריחף באפס כבידה.
הבריחה בוצעה במטוס שהוטס על ידי חברת Zero G Inc.
זו הייתה הבריחה הראשונה בעולם מכותונת משוגעים באפס כבידה ונמשכה 40 שניות.
ב-4 בספטמבר 2010, בתוכנית פוקס וחברים של ערוץ פוקס ניוז, אלכסנדריה הגדולה נמלטה מכותונת משוגעים תקנית, שהייתה מאובטחת באמצעות שרשרת באורך 15 מטרים בעובי 0.6 ס"מ ו-10 מנעולים, בזמן של 2:37.
ב-23 ביולי 2013, אלכסנדריה הגדולה ביצעה בריחה תת-ימית מכותונת משוגעים במכל קטן וצלול חסין כדורים לעיני כל עבור America's Got Talent, בהופעה חיה ברדיו סיטי מיוזיק הול .
הזמן הרשמי ל"בריחה המהירה ביותר מכותונת משוגעים תקנית" הוא 2.84 שניות, שנקבע על ידי דנילו אודיילו בסטודיו פלמינג מדיצ'ינה ג'נרלה, פוג'ה, איטליה, ב-11 באוגוסט 2014.
כְּתֹם-כָּנָף הַדּוּ-פְּרִית (שם מדעי: Anthocharis gruneri) הוא פרפר ממשפחת הלבניניים, הנפוץ בעיקר בטורקיה, הקווקז, אסיה הקטנה ובאזורים ההרריים של ארמניה.
בעבר היה נפוץ בחרמון, בגליל העליון המזרחי, ובהרי יהודה והשומרון.
עם זאת, פעילות האדם ודחיקת בית הגידול שלו צמצמו את אזור תפוצתו, וכיום הוא נדיר מאוד ונפצה בעיקר בהרי יהודה.
השם העברי של המין נגזר מצמח הדוּפְּרִית, עליו מטילה הנקבה את ביציה, לרוב על הפירות והניצנים.
הפרפר תואר בפירוט במונוגרפיה הקלאסית Die Großschmetterlinge der Erde ("הפרפרים הגדולים של העולם") מאת זייטס:
Anthocharis gruneri gruneri — יוון, אסיה הקטנה, סוריה, עיראק, איראן, הקווקז
בארמניה, כתום-כנף הדופרית מצוי באזורים צחיחים למחצה, חורשות ערער וערבות הרריות יבשות, בגבהים של בין 400 לכ-2,000 מטרים מעל פני הים.
כתם שמש הוא אזור על פני השמש (הפוטוספירה) שבו מתרחשות מערבולות מגנטיות עצומות.
הטמפרטורה באזור זה נמוכה יחסית לסביבתו, והפרש טמפרטורות זה גורם לאזור להיראות כהה יותר.
ככל הנראה ראו האסטרונומים הסיניים כתמי שמש כבר באלף הראשון לספירה.
אולם רק לאחר המצאת הטלסקופ בשנת 1609 כתמי שמש נצפו ונחקרו ביתר עומק.
בתצפיות אלו מצא היינריך שוובה שמספרם הכולל ועצמתם הממוצעת של כתמי השמש משתנים במחזוריות של כ-11 שנים, המכונה מחזור סולארי.
הסיבה לקיומו של מחזור זה עדיין אינה ברורה.
עם זאת, לא תמיד התקיים מחזור זה – בין השנים 1645–1715 לא נצפו כלל כתמי שמש, תקופה הידועה בתור המינימום של מאונדר.
לשמש יש שדה מגנטי חזק, הנוצר מתנועת הגזים הטעונים שלה.
השדה המגנטי ערוך בצורה של קווי שטף ארוכים, המשתרעים מקוטב לקוטב.
הגזים הטעונים יוצרים צינורות מגנטיים ארוכים, המתעוותים בגלל ההבדל בין מהירות הסיבוב של השמש בקו המשווה לבין מהירות סיבוב השמש בקטביה, והשדה המגנטי הופך להיות סבוך ובלתי יציב.
לבסוף נוצרת לולאת קווי שטף מגנטיים המתנתקת מהשדה הכולל, ואז מדמים השדה המגנטי את רתיחת אזור ההסעה, במקום שהיא נוצרה.
תחת השפעת השדה המגנטי המרוכז מתקררת נקודה זו והטמפרטורה שלה יורדת.
מכיוון שכך היא פולטת פחות אור.
לולאה זו מבקעת את השמש בשתי נקודות ויוצרת שני כתמים כהים, שהם למעשה, כתמי השמש הנראים לעיתים על פני הפוטוספירה.
ההבדל בכמות האנרגיה בין שיא המחזור למינימום הופעת הכתמים הוא 0.1%.
מדענים מהמרכז הלאומי למחקר אטמוספירי גילו מתאם בין מחזוריות הפעילות של השמש לבין מצב הסטרטוספירה ודרכה השפעה על מזג האוויר של כדור הארץ.
בשנת 2024 דווח כי מספר הכתמים השחורים שנצפו על פני השמש באוגוסט אותה שנה, היה הגבוה ביותר מזה כמעט 23 שנים.