tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
טכנולוגיה חדשנית – קידום שימוש בטכנולוגיות חדשות כגון כרטוס חכם (smart ticketing) ורכבים דלי פחמן.
בטיחות וביטחון – שמירה על סטנדרטים גבוהים של בטיחות וביטחון בכל אמצעי התחבורה.
ענף הספנות והנמלים – גיבוש אסטרטגיה כוללת וקביעת מדיניות תכנון לנמלים באנגליה ובוויילס.
מדיניות תעופה לאומית – קביעת מדיניות תעופה ארצית, בשיתוף חברות תעופה, שדות תעופה, רשות התעופה האזרחית (Civil Aviation Authority) וחברת שירותי התעבורה האווירית NATS.
משרד החוץ הוא המשרד הממשלתי אשר מופקד על גיבוש מדיניות החוץ של הממשלה, על ביצועה והסברתה.
במילים אחרות, אחראי המשרד על ניהול היחסים הבין-לאומיים של המדינה.
בראש המשרד עומד שר החוץ, שלעיתים נחשב כאדם החשוב ביותר בממשלה אחרי ראש המדינה (ראש ממשלה או נשיא), ולרוב התפקיד ניתן לסגן ראש הממשל בקואליציה.
מטרת המשרד היא לייצג את המדינה בפני ממשלות זרות וארגונים בין-לאומיים, להסביר את עמדות הממשלה לגבי נושאים שונים ולהציג את בעיותיה ברחבי העולם.
המשרד פועל לשמור על זכויותיהם של אזרחי המדינה השוהים בחו"ל, באמצעות מחלקה קונסולרית.
את משימותיו המגוונות מבצע המשרד באמצעות המשרד הראשי בעיר הבירה ובעזרת הנציגויות של המדינה בחו"ל (השגרירויות והקונסוליות שלה).
הנציגים הזרים של המדינה בחו"ל הם עובדי משרד החוץ.
כמו כן, שוקד המשרד על קידום קשרי כלכלה, תרבות ומדע ומקדם את שיתוף הפעולה עם ארצות מתפתחות.
שר החוץ אחראי על הניהול התקין של המשרד, עיצוב וגיבוש מדיניות חוץ וביצוע המדיניות בצורה הטובה ביותר.
במערכת פרלמנטרית קלאסית יש לשר החוץ השפעה רבה בעיצוב מדיניות החוץ אולם כאשר יש ראש ממשלה חזק השפעתו יורדת.
במערכת נשיאותית תפקידו של שר החוץ הוא לא יותר מאשר יועץ, כך שניתן להתעלם מדעותיו וערך המשרה יורד.
במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 היה מקובל שראשי ממשלה היו נוטלים את התפקיד על עצמם ומכוח תפקידם אחראים גם על הניהול הפנימי של המדינה וגם על הניהול החיצוני שלה.
אף על פי שלא נוהגים ככה היום, זה עדיין קורה במדינות שרק עתה קיבלו עצמאות או מדינות מתפתחות.
משרד התקשורת הוא משרד ממשלתי בישראל, אשר אחראי על כלל תחומי התקשורת במדינה, בכללם טלוויזיה, רדיו, אינטרנט, טלפון, סלולרי, דואר ועוד.
במהלך שנות קיומו עבר המשרד שינוי מהותי: מספק בלעדי של שירותי תקשורת (בעיקר דואר וטלפון), לכעין רשות פיקוח המפקחת על ספקי שירותים אלה, הפועלים במגזר העסקי.
בתחומי אחריותו של המשרד: קביעת מדיניות התקשורת, פיתוח תשתית התקשורת, רישוי ופיקוח על ספקים של שירותי תקשורת, פיקוח על רשות הדואר, מדיניות בקרה וקביעת תעריפים לשירותי התקשורת השונים, ניהול משק התדרים, בקרה ופיקוח על שירותי הטלוויזיה בכבלים, אישור השימוש במכשירי קצה של מערכת בזק.
אתר האינטרנט של המשרד מצהיר כי:
בימי המנדט הבריטי היו סמכויות השלטון בידי פקידים אשר היו כפופים לנציב העליון.
על פי פקודת בתי הדואר היו הסמכויות בנוגע לדואר בידי המנהל הכללי של הדואר.
בעת הקמת מדינת ישראל, נשארו סמכויות הדואר בידי מנהל הדואר אשר היה כפוף למשרד התחבורה.
לאחר פטירתו של דוד צבי פנקס, שהיה שר התחבורה, הוחלט מסיבות פוליטיות לפצל את משרד הדואר ממשרד התחבורה.
בעיתונות פורסם שדוד בן-גוריון ביקש לשמור את תיק התחבורה עבור המפלגה הפרוגרסיבית, אם תסכים להצטרף לקואליציה.
הראשון שעמד בראש המשרד וכיהן כשר הדואר היה מרדכי נורוק, מסיעת "המזרחי", שנתמנה לתפקיד בתחילת נובמבר 1952. עד אחרי הבחירות לכנסת הרביעית, נמסר המשרד לשותפים זוטרים של מפא"י מהמפלגות הדתיות ומפ"ם, ושר הדואר היה כמעט נטול סמכויות, שכן הסמכויות על פי פקודת הדואר היו בידי מנהל הדואר שהיה איש מפא"י.
בממשלות ה-10 עד ה-13 היה אליהו ששון ממפא"י שר הדואר והוא דאג להעביר בכנסת חוק שהעביר לידיו את סמכויות הדואר מידי מנהל הדואר.
עם זאת, המשרד נותר משרד זוטר שלא קרץ לשרים, עקב היותו משרד מקצועי שמדיניותו הותוותה בידי הפקידים ולשרים לא הייתה בו השפעה רבה.
ב-1 בספטמבר 1970 קיבל שמעון פרס את תיק הדואר לצד תיק התחבורה ובתחילת 1971 הוא היסב את שם המשרד ל"משרד התקשורת", ביחד עם הכרזה על ארגון מחדש של המשרד.
בשנים 1970–1977 כיהנו במשרד התקשורת שרים שהיה להם תפקיד נוסף בממשלה ותחתם כיהן סגן שר במשרד התקשורת.
בתחילה היה זה ח"כ ג'בר מועדי מהמערך והחל משנת 1975 כיהן בתפקיד הסגן אליהו מויאל מהמערך.
שירותי הטלפוניה היו חלק משמעותי מהפעילות של משרד התקשורת, אשר סיפק את השירות ישירות.
במסגרת זאת הייתה הפרדה בין ההכנסות להוצאות.
הכסף שנגבה עבור שירותי טלפון הועבר ישירות למשרד האוצר, אך כל הוצאה דרשה אישור ממשלתי.
בנוסף, עובדי המשרד היו ידועים בחוסר יעילותם.
יעקב רחביה היה מנהל שירות הטלפון הראשון וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1961.
יצחק מודעי כשר תקשורת ביקש ב-1979 להקים את חברת הטלפוניה, אולם נתקל בהתנגדות, בין השאר של נציב שירות המדינה אברהם (רמי) פרידמן.
המשרד המשיך במאמציו להקמת חברת טלפוניה, וקבע את 1 באפריל 1980 כתאריך יעד להקמת החברה, אך החברה לא קמה.
חברת בזק נרשמה כחברה ב-1980, והחלה לפעול כחברה ממשלתית האחראית על שירותי התקשורת בישראל ב-1984. תוך זמן קצר מכשירי הטלפון הגיעו לכל דורש.
בהפעלת שירותי הדואר כיחידת סמך ממשלתית במשרד התקשורת, הייתה הפרדה בין ההכנסות להוצאות.
הכסף שנגבה על ידי הדואר עבור שירותיו הועבר אוטומטית למשרד האוצר, אך כל הוצאה דרשה אישור ממשלתי.
מצב זה הגביל מאוד את כוח האדם והלוגיסטיקה, וגרם בין השאר להעברת מכתבים איטית במיוחד ולתורים ארוכים בסניפים.
רשות הדואר הוקמה לבסוף בשנת 1986.
משרד התקשורת היה אחראי על הצד הטכני של שידורי הטלוויזיה של רשות השידור.
במקביל, הדרישה לשירותי טלוויזיה ורדיו בישראל הייתה גבוהה, החל משנות ה-70, ומשרד התקשורת נלחם נגד תחנות שידור פיראטיות.
בשנת 1990 החלו לפעול חמש חברות כבלים אזוריות שנבחרו במכרזים, במסגרת המהפך להכנסת טלוויזיה רב ערוצית בישראל.
לצורך פיקוח על הזכיינים הוקמה המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין.
ב-1993, הערוץ השני החל לשדר, והוקמה במקביל הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
בהמשך, חברות הטלוויזיה בכבלים בישראל התאחדו להקמת חברת HOT, וכן הוקמה חברת YES המשדרת באמצעות לוויין.
עד אמצע שנות התשעים הייתה חברת פלאפון היחידה שסיפקה שירות טלפון סלולרי בפרישה ארצית אם כי בעלות גבוהה למדי ולכן מספר המשתמשים ברשת שלה היה מועט.
בתחילת העשור העניק המשרד רישיון רט"ן (רדיו-טלפון) ארצי נוסף לחברה מתחרה, סלקום, מהלך שחולל מהפכה של ממש בתחום התקשורת האלחוטית בארץ לאחר שסלקום השיקה את הרשת שלה בשנת 1994. לקראת סוף העשור ניתן רישיון לחברה נוספת, פרטנר תקשורת.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 התחלפו שרי תקשורת רבים מבלי שנשארו זמן רב במשרדם: בנימין בן אליעזר, ראובן ריבלין, אריאל שרון, אהוד אולמרט, דליה איציק ואברהם הירשזון.
בתקופתם התאחדו שלוש חברות הכבלים תחת המותג "הוט", והחל לשדר ערוץ מסחרי נוסף - ערוץ 10, האינטרנט המהיר חדר לבתים רבים, וחברת "בזק" הפסיקה להיות מונופול בתחום התקשורת הקווית.
בנובמבר 2004 ממשלת ישראל קיבלה החלטה על הקמת צוות בין-משרדי שיבחן את הצורך בשידורים דיגיטליים עבור הערוצים הציבוריים הפתוחים.
בפברואר 2008 התקבל בכנסת תיקון לחוק, שמאפשר שידורי DTT בחינם.
חוק זה מסמיך את הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו כגוף האחראי על השידורים.
עידן+ משדר חמישה ערוצים: הערוץ הראשון, ערוץ 2, ערוץ 33, החינוכית וערוץ הכנסת.
במהלך 2015 היו אמורים לעלות עוד ארבעה ערוצים: ערוץ 9, ערוץ 24, הלא TV וערוץ 20, אך נכון לאפריל 2016 הערוצים עדיין לא עלו לעידן+.
אריאל אטיאס, השר במרבית המחצית השנייה של העשור, ניסה לשים דגש צרכני במדיניות המשרד, כמו בהתעקשותו על הורדת תעריפי הקישוריות ויישום תוכנית ניידות מספרים.
בתוכנית העבודה של המשרד לשנת 2009 יש דגש על מעבר לשידורים דיגיטליים בטלוויזיה וברדיו, כניסה לתחום ה-IPTV, השלמת תוכנית מתאר ארצית לתשתיות תקשורת (תמ"א 36), עידוד תחרות ואכיפה.
למרות הדגש על תחרות לא ניתן רישיון למפעיל רביעי בתחום הסלולר.
השר הבא מתפקיד משה כחלון המשיך במדיניות זו ובתקופת כהונתו הושלמה רפורמת הסלולר, שכללה מתן רישיונות למפעילי רשתות סלולר וירטואליים ומתן זיכיון לכניסתו של מפעיל סלולרי נוסף, גולן טלקום.
רגולציות נוספות שיושמו בתקופתו בשוק הסלולר הן:
הטלת איסור על חיוב הלקוחות בגין עזיבת תוכנית
הטלת איסור על החברות הסלולריות למכור מכשירי סלולר נעולים שניתנים לשימוש רק עם כרטיסי ה-SIM של חברת הסלולר ששיווקה את המכשיר, וחיובן לפתוח בחינם את המכשירים שכבר מכרו
הטלת איסור על חיוב לקוחות ללא ידיעתם בגין הודעות תוכן.
רפורמה זו הובילה להגברת התחרות בשוק ולירידה חדה במחירים.
בשוק האינטרנט אושרה בתקופתו של כחלון כניסת חברת תשתיות סיבים אופטיים שלישית, Unlimited, על בסיס התשתית של חברת החשמל.
במהלך חודש נובמבר 2014 קיבל השר ארדן את המלצת הדרג המקצועי במשרד והחליט לפתח את השוק הסיטונאי ברשת הטלפוניה הקווית, במטרה לאפשר לחברות תקשורת לרכוש תשתית אינטרנט וטלפון מבזק במחיר מפוקח, מהלך שיאפשר את הגדלת התחרות וכן העברת שידורי טלוויזיה על גבי האינטרנט.
בממשלת ישראל השלושים וארבע ראש הממשלה בנימין נתניהו מילא את תפקיד שר התקשורת.
בפברואר 2017, עקב עתירות לבג"ץ בדבר ניגוד עניינים של נתניהו, מונה צחי הנגבי לתפקיד ממלא מקום שר התקשורת למשך שלושה חודשים.
עם זאת, אנשי אופוזיציה הצביעו על כך שאיש אמונו של נתניהו שלמה פילבר ימשיך לכהן בתפקיד מנכ"ל משרד התקשורת.
למרות האיסור לעסוק בעניינים בתחום התקשורת, פעל נתניהו לסגירת תאגיד השידור הישראלי, תוך יצירת עימות עם משה כחלון, שהסתיים עם הגעה לפשרה הכוללת את הפרדת חטיבת החדשות מתאגיד השידור.
בעקבות החקירות ב"פרשת בזק-אלוביץ'", פילבר הושעה מתפקידו על ידי נציבות שירות המדינה באוקטובר 2017 והשעייתו הוארכה בחודשיים נוספים בפברואר 2018. במקומו מונה לתפקיד מימון שמילה.
מאז ימי כהונת שולמית אלוני כשרת התקשורת, הצהירו השרים במשרד על רצונם להקים רשות תקשורת עצמאית בדומה לרשות התקשורת הפדרלית האמריקאית, ה-FCC.
הרעיון היה לאגד את כל הרשויות הקיימות במשרד לשתי רשויות - אחת לתקשורת והשנייה לתכנים, ולבטל את הצורך בשר בתחום זה.
בשנת 2003, אחרי הבחירות, הסכים ראש הממשלה אריאל שרון לבקשתה של מפלגת שינוי לפרק את משרד התקשורת עד להקמתה של רשות תקשורת לאומית (שתהיה חלק ממשרד הפנים, שהועבר לשינוי במסגרת ההסכמים הקואליציוניים).
בדומה למשרד לשירותי דת כן הוסכם ששרון ייטול את התיק עד לסוף השנה האזרחית, אולם משרד התקשורת לא פורק ובספטמבר מונה אהוד אולמרט לשר התקשורת.
(תקופת חיים)סיעהתקופת כהונהממשלהמשרד הדואר1מרדכי נורוק
(1909-1999)הפועל המזרחי24 בדצמבר 19521 ביולי 1958הרביעיתהחמישיתהשישיתחזית דתית לאומיתהשביעיתמפד"להשמינית3ישראל ברזילי
(1902-1978)מפא"י2 בנובמבר 19612 בינואר 1967העשיריתהאחת עשרההשתים עשרההמערך הראשון
המפלגה הליברלית15 בדצמבר 19696 באוגוסט 1970החמש עשרהמשרד התקשורת10שמעון פרס
העבודה1 בספטמבר 197010 במרץ 1974החמש עשרה11אהרן אוזן
המפלגה הליברלית15 בינואר 197928 בדצמבר 198016יורם ארידור
חרות5 בינואר 19815 באוגוסט 198117מרדכי צפורי
העבודה8 ביוני 198715 במרץ 1990העשרים ושלושמילוי מקום על-ידי ראש הממשלה יצחק שמירהליכוד15 במרץ 199011 ביוני 199020רפאל פנחסי
הליכוד18 ביוני 19966 ביולי 1999העשרים ושבע24סגן ראש הממשלה
(1936-2016)ישראל אחתהעבודה6 ביולי 19997 במרץ 2001העשרים ושמונה25ראובן ריבלין
(1939-)הליכוד7 במרץ 200128 בפברואר 2003העשרים ותשע26ראש הממשלהאריאל שרון
הליכוד18 במרץ 20135 בנובמבר 2014השלושים ושלושהליכוד33ראש הממשלה
(1975-)דרך ארץ17 במאי 202016 בדצמבר 2020השלושים וחמשמילוי מקום על-ידי רה"מ החליפי בני גנץכחול לבןחוסן לישראל16 בדצמבר 202016 במרץ 202137איתן גינזבורג
סגן השרתמונהסיעהתחילת כהונהסוף כהונהג'בר מועדיקידמה ופיתוח19711974אליהו מויאלהמערך19741975ג'בר מועדיהמערך19751977אפרים גורהמערךיוני 1990נובמבר 1990יצחק וקניןש"ס19992000ישראל אייכלריהדות התורה19 בינואר 2026מכהן
משרד לתכנון ניסויי או ה־OKB (אוֹ־קֶה־בֶּה, ראשי תיבות ברוסית של Опытное конструкторское бюро, "אופיטנויה קונסטרוקטורסקויה ביורו", "משרד לתכנון ניסויי") הוא כינוי סובייטי למכונים סגורים לתכנון ועיצוב אבות טיפוס של יישומי טכנולוגיה צבאית מתקדמת בברית המועצות, בעיקר בתחום התעופה והחלל.
מכונים אלו היו קטנים יחסית שהתעסקו בפיתוח ויצרו אבות טיפוס וניסו אותם.
המכונים יצרו את השרטוטים ותוכניות היוצרו, אבל יישומם היה בידי מפעלים שהוקצו לכך על ידי המדינה.
כל משרד OKB זוהה על ידי מספר ולעיתים באופן רשמי־למחצה בשמו של המתכנן הראשי.
למשל OKB-51 בראשותו של פאבל סוחוי, נודע לבסוף כסוחוי.
OKB מוצלחים במיוחד שימרו את שם המתכנן הראשי גם לאחר פטירתו.
OKB-4 מולניה שפיתח את הטיל באותו שם
OKB-19 שבצוב, סולביוב וכיום "פרם MKB" - התמקד בפיתוח מנועים
OKB-20 קלימוב - כיום "אמסק מוטורס".
OKB-23 מיאסישצ'ב - פיתח מטוסים אמפיביים בעיקר
OKB-24 מיקולין - מנועי סילון
OKB-49 ברייב - מטוסי תובלה ואמפיביים
OKB-51 סוחוי - מטוסי קרב
OKB-115 יאקובלב - מטוסי קרב
OKB-153 אנטונוב - מטוסי תובלה
OKB-155 מיקויאן גורביץ' - מטוסי קרב
OKB-156 טופולב - מפציצים כבדים
OKB-165 ליולקה - מנועי סילון
OKB-246 קוזנצוב - מנועי סילון למטוסים גדולים
OKB-276 טומנסקי - מנועי סילון למטוסי קרב
OKB-301 לאבוצ'קין - מטוסי קרב וגשושיות חלל
OKB-329 מיל - מסוקי תקיפה ותובלה
OKB-938 קאמוב - מסוקי תקיפה ותובלה
משרד התפוצות והמאבק באנטישמיות הוא משרד ממשלתי אשר אמון על הקשר בין מדינת ישראל ליהדות התפוצות ועל המאבק באנטישמיות.
המשרד הוקם בממשלה ה-32, בשם "משרד ההסברה והתפוצות".
תחומי אחריותו של המשרד היו דיפלומטיה ציבורית (הסברה), חברה ותפוצות, מרכז ההסברה, לשכת הפרסום הממשלתית ולשכת העיתונות הממשלתית.
עם הקמתה של הממשלה ה-33 שונה שם המשרד ל"משרד לירושלים והתפוצות".
עם הקמתה של הממשלה ה-34 שונה השם ל"משרד התפוצות", וענייני ירושלים עברו אז למשרד ראש הממשלה.
תפוצות - שמירת הקשר עם הקהילות היהודיות בתפוצות, באמצעות מיזמים לחיזוק הזהות היהודית והקשר לישראל.
הבטחת קיום חיים יהודיים בתפוצות, אישיים וקהילתיים.
חיזוק הקשר בין הישראלים לתפוצות - במסגרת תחום זה, מתקיימים מיזמים של הטמעת הנושא במערכת החינוך הישראלית, חיבור מובילי דעה ישראלים לתחום זה, מיזם בתי ספר תאומים בהובלת הסוכנות היהודית ופעילות במדיה.
בעקבות החלטה זו הוקמה "היוזמה המשותפת לממשלת ישראל ולעם היהודי" ובשיתוף ארגון "Mosaic United" הוקמו מספר פלטפורמות לחיזוק הזהות היהודית והקשר לישראל בקרב צעירים בגיל 13 - 35 ברחבי העולם.
במערכת הבחירות לכנסת החמש עשרה ולראשות הממשלה, ב-1999, התאגדו מפלגת העבודה, מפלגת מימד ומפלגת גשר לרשימה אחת לקראת הבחירות.
יו"ר מפלגת העבודה ומועמדה לראשות הממשלה, אהוד ברק, הבטיח ליו"ר מפלגת מימד, הרב מיכאל מלכיאור, תיק בממשלתו.
ביום השבעת הממשלה כמעט ולא נותרו תיקים ומלכיאור העמיד את המשך השותפות הפוליטית בין שתי המפלגות בסכנה.
בסופו של דבר, מינה ברק את מלכיאור לשר במשרד ראש הממשלה, שיופקד על ענייני תפוצות וחברה.
חרף הבטחת ברק, ולמרות השם המבטיח שניתן לתפקיד, מלכיאור התעסק בעיקר בענייני תפוצות.
עם הקמת ממשלתו של אריאל שרון לא מונה שר בתפקיד זה.
לאחר הבחירות לכנסת השש עשרה, וזמן קצר לאחר כינונה של ממשלה חדשה בראשות שרון, מונה נתן שרנסקי לשר בלי תיק, המופקד על ענייני ירושלים, חברה ותפוצות.
מפלגתו של שרנסקי, ישראל בעליה, ספגה בבחירות אלה מכה, כאשר זכתה בשני מנדטים בלבד.
שרנסקי התפטר מהכנסת כדי לפנות מקום למרינה סולודקין, והמפלגה התמזגה בליכוד.
בשנת 2005 התפטר שרנסקי מהממשלה על רקע תוכנית ההתנתקות, ואיש לא מונה במקומו.
זמן קצר לאחר מכן מונה סגן שר החינוך, מיכאל מלכיאור, לסגן שר במשרד ראש הממשלה, המופקד על ענייני חברה ותפוצות.
גם בממשלתו של אהוד אולמרט לא מונה בתחילה שר לתפקיד זה.
בסבב התיקים שנערך ב-2007 לאחר הצטרפותה של ישראל ביתנו לקואליציה, מונה שר התיירות יצחק הרצוג מהעבודה לשר הרווחה, ובמקביל נקבע כי יופקד על נושאי תפוצות, חברה ומאבק באנטישמיות.
בממשלה ה-32 בראשותו של בנימין נתניהו, הושבע יולי אדלשטיין כשר בלי תיק.
במרץ 2013 הוחלט לאחד את פעילות ההסברה של משרד זה עם מערך ההסברה הלאומי במשרד ראש הממשלה, ולהעביר למשרד זה את הפונקציות של המשרד לענייני ירושלים.
שמו של המשרד שונה בהתאם ל"משרד לירושלים והתפוצות", ובראשו עמד השר נפתלי בנט.
במאי 2015 החליטה הממשלה ה-34 להעביר את שטחי הפעולה בענייני ירושלים למשרד ראש הממשלה ולשנות את שם המשרד למשרד התפוצות.
באוקטובר 2023, בעקבות מלחמת חרבות ברזל הגביר משרד התפוצות והמאבק באנטישמיות את פעולותיו בחיזוק הקשר עם יהדות התפוצות והמלחמה באנטישמיות כמו גם בהסברה הישראלית:
פתח חמ"ל לניהול המאמץ ההסברתי בעולם.
הוביל משלחות של נציגי משפחות חטופים ונרצחים ליעדים מדיניים ברחבי העולם על מנת להפעיל לחץ בינלאומי ולסייע בשחרור החטופים ולעודד גורמים בין לאומיים להוקיע ולפעול כנגד ארגון הטרור חמאס.
משלחות יצאו ללונדון, רומא, קנדה, ארצות הברית ובריסל, האיחוד האירופי ונאט"ו, מקסיקו, מיאמי ואוסטרליה ויפן.
השקת מנגנון תמיכה לארגונים הפועלים במאמצי התודעה של מדינת ישראל בזירה הבינלאומית.
במסגרת זו תמך המשרד בפעילות תודעה בדגש על יוזמות בעלות תפוצה והשפעה רחבת היקף.
מתן סיוע דחוף למיזמים משותפים לתמיכה במאמץ התודעה באמצעות ארגון "Voices of Israel" שמטרותיה לפעול לחיזוק מיצובה של מדינת ישראל בזירה הבינלאומית.
ניהול מרכז הדיגיטל הלאומי בעיר שדרות - מרכז ששימש כמרכז לעיתונות בין לאומית, בשיתוף עם לשכת העיתונות הממשלתית.
המרכז ניהל תדרוכים לעיתונאים ודיפלומטים וקיים סיורים בשטח לעיתונאים, משפיענים ומובילי דעת קהל מהארץ ומהעולם.
החל מדצמבר 2024 אחראי המשרד על הנפקת אישורי כניסה לגדה המערבית ולרצועת עזה עבור עובדים של ארגוני סיוע.
באוגוסט 2025 התלוננו 104 ארגוני סיוע, ביניהם רופאים ללא גבולות ואוקספם, כי המשרד משבש את פעילותם בעזה באמצעות נהלים דרקוניים.
במהלך המלחמה הייתה באירופה עלייה באנטישמיות ובשנאת ישראל, עם תקריות רבות במדינות שונות.
המשרד העסיק אסטרטגים, מומחים ללוחמה פסיכולוגית ולהעלאת תודעה, למטרות הסברה ישראלית בעולם, אך העלייה באנטישמיות נמשכה..
(תקופת חיים)סיעהתקופת כהונהממשלהמאז 1999 הופקד נושא התפוצות במשרד ראש הממשלה ונמסר מעת לעת לשרים שהחזיקו בתיקים אחרים עד הקמת משרד התפוצות ב-2009 -מיכאל מלכיאור
מימד5 באוגוסט 19997 במרץ 2001העשרים ושמונה -נתן שרנסקי
לא ח"כ3 במרץ 20034 במאי 2005השלושיםהליכוד
העבודה21 במרץ 200731 במרץ 2009השלושים ואחתמשרד ההסברה והתפוצות1יולי אדלשטיין
(1949-)17 במרץ 201329 באפריל 2013השלושים ושלושמשרד ירושלים והתפוצות3נפתלי בנט
(1972-)הבית היהודי29 באפריל 201314 במאי 2015השלושים ושלושמשרד התפוצות(3)נפתלי בנט
(1972-)הבית היהודי14 במאי 20154 ביוני 2019השלושים וארבעהימין החדש(2)ראש הממשלה
(1978-)כחול לבןחוסן לישראל17 במאי 202013 ביוני 2021השלושים וחמש6נחמן שי
לא ח"כ13 ביוני 202129 בדצמבר 2022השלושים וששמשרד התפוצות והמאבק באנטישמיות7עמיחי שיקלי
משרד ירושלים ומסורת ישראל הוא משרד ממשלתי בישראל.
המשרד לענייני ירושלים הוקם על פי החלטת הממשלה ה-24 מיום 18 בנובמבר 1990, שאושרה על ידי הכנסת כעבור תשעה ימים.
לאורך תקופת פעילותו בממשלה ה-24 עמד בראשו ראש הממשלה יצחק שמיר והופקד על קידום ענייניו סגן השר לענייני ירושלים, חבר הכנסת אברהם ורדיגר.
ראש הממשלה יצחק רבין עמד בראש המשרד מיולי 1992 ועד לביטולו.
המשרד הוקם במטרה לפעול למימוש חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל ולקדם בעיר עדיפויות מיוחדות לפיתוח בנושאי משק וכלכלה.
סמכויותיו כללו תיאום וקידום פעולות לפיתוח העיר, על פי , והוא היווה מטה לוועדת השרים לענייני ירושלים.
בחודש יולי 1991 סקר סגן השר את פעילות המשרד בפני הכנסת והציג את תוכניותיו העתידיות.
בחוברת שהוצגה בפני חברי הכנסת שורטטו יעדים לעשור הבא ובהם: קליטת רבע מיליון תושבים, פיתוח תשתיות מגורים ותעסוקה, מינוף התעשייה והקמת גני תעשייה, וכן קידום התיירות בעיר.
בחודש מאי 1992 קיים המשרד טקס ציבורי שבו הוקראה אמנת ירושלים הכוללת הצהרת אמונים לעיר כבירת ישראל הנצחית.
טקס זה היה חלק ממסכת טקסים שקיים המשרד לציון 25 שנים לשחרור העיר ואיחודה מחדש, ובין תוכניות המשרד נכללו כנס הזדהות של יהדות העולם עם העיר ורתימת קהילות יהודיות ברחבי העולם לקיום טקסים בנושא ירושלים.
בממשלה הוקמה גם ועדת שרים לענייני ירושלים, בראשות ראש הממשלה שמיר, ובתקופת פעילותו של המשרד התקבלו בה החלטות להגדלת מספר העולים המכוונים להתיישב בעיר, וכן אושרה הפקעת כאלף דונם בדרום מזרח העיר לשם הקמת שכונות מגורים.
כן אושרה בוועדת השרים הענקת מעמד אזור פיתוח א' לאזור התעשייה עטרות והוקם צוות משותף למספר משרדים ממשלתיים ולכוחות הביטחון בנושא העברת מחנות צה"ל ומשטרת ישראל מפנים העיר לאזור התעשייה.
על שולחן הכנסת הונחו שתי הצעות חוק ממשלתיות מטעם המשרד בנוגע לאזור התעשייה עטרות.
המשרד עבד בשיתוף פעולה עם עיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים, וקיים קשרים הדוקים עם הסתדרות העובדים הכללית, התאחדות התעשיינים, התאחדות המלונות, איגוד לשכות המסחר ולשכת התיאום העירונית של הארגונים הכלכליים.
המשרד השתתף בתוכניות לקליטת העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים וגיבש תוכנית לקליטת רופאים עולים, בשיתוף בית החולים הדסה ובתמיכת משרד האוצר.
המשרד קיים קשרים עם תעשיינים מיפן במטרה לקדם פיתוח תעשיית ידע בעיר, כפתרון למחסור באנשי מדע ביפן.
כמו כן קודמו במשרד תוכניות להקמת מרכז למחקר רפואי בעיר, בו ייקלטו מדענים עולים ועל פי תוכנית רב-שנתית יהוו בסיס לקידום תשתית מחקרית בירושלים.
נוסף לכך החל המשרד בבחינת תוכניות לשיקום שכונות ותיקות בעיר וקיים שיתוף פעולה עם מנהלת מבני הדת בעירייה להרחבת פריסתם של בתי הכנסת והמקוואות בעיר.
חודשים ספורים לאחר הקמת הממשלה ה-25 הוחלט על ביטול המשרד והעברת הטיפול בענייני ירושלים למשרדי הממשלה השונים.
ביטול המשרד הובא לאישור הכנסת ביום 30 בדצמבר 1992, "הן מטעמים ענייניים הקשורים בנושאי ירושלים, והן מטעמי חיסכון".
במרץ 2013, עם הקמתה של הממשלה ה-33 הועברו סמכויותיו של המשרד למשרד ההסברה והתפוצות, ששמו שונה למשרד לירושלים והתפוצות.
עם הקמת הממשלה ה-34 המשרד הוקם מחדש בשם משרד ירושלים ומורשת.
בינואר 2023, לאחר הקמת הממשלה ה-37 שמו של "משרד ירושלים ומורשת" שונה ל"משרד המורשת" וכלל תחומי האחריות הקשורים בירושלים עברו ל"משרד ירושלים ומסורת ישראל".
לאחר ביטול המשרד, ב-31 בדצמבר 1992, פוזרו סמכויותיו בין משרדי הממשלה השונים.
ועדת השרים לענייני ירושלים נותרה לפעול ומופקדת מאז בידי אחד מחברי הממשלה, ראשות הוועדה הופקדה בידי שרים שונים לצד סמכויותיהם בראש משרד ממשלתי אחר.
(תקופת חיים)סיעהתקופת כהונהממשלההמשרד לענייני ירושלים1ראש הממשלה
(1922-1995)העבודה13 ביולי 199231 בדצמבר 1992העשרים וחמשהמשרד פורק ב-1992, נושא ירושלים הופקד במשרד ראש הממשלה ונמסר מעת לעת לשרים שהחזיקו בתיקים אחרים עד שהוקם מחדש ב-2015 -אליהו סויסה
(1949-)הליכוד31 במרץ 200929 באפריל 2013השלושים ושתייםהליכוד - ישראל ביתנוהליכודהשלושים ושלושנושא ירושלים הופקד במשרד לירושלים והתפוצות -נפתלי בנט
(1972-)הבית היהודי29 באפריל 201319 במאי 2015השלושים וארבענושא ירושלים חזר למשרד ראש הממשלה עד להקמת משרד ירושלים ומורשת -ראש הממשלה
(1949-)הליכוד19 במאי 20151 ביוני 2015משרד ירושלים ומורשת3זאב אלקין
(1979-)עוצמה יהודית29 בדצמבר 202222 בינואר 2023השלושים ושבעמשרד ירושלים ומסורת ישראל6מאיר פרוש
אגודת ישראל22 בינואר 202317 ביולי 2025השלושים ושבעמ"מיריב לויןהליכוד7 בספטמבר 202517 באוקטובר 20257סגן ראש הממשלה
תמונה סיעהתואר תחילת כהונה סיום כהונה ממשלהאברהם ורדיגר
(1921-2013)אגודת ישראל27 בנובמבר 199013 ביולי 1992העשרים וארבעיהדות התורהאגודת ישראל
משרד התרבות והספורט הוא משרד ממשלתי בישראל.
אחריות על כלל הפעילות התרבותית בישראל, באמצעות מינהל התרבות.
בין היתר מדובר על קולנוע, תיאטרון, מוזיקה, מחול ואמנויות נוספות.
אחריות על ענפי הספורט והעיסוק הספורטיבי בישראל, באמצעות מינהל הספורט.
בתחום זה נכללים בין השאר תמיכה בספורטאים ישראלים וארגון השתתפות ישראלית באירועי ספורט בינלאומיים כמו האולימפיאדה.
בראש משרד התרבות והספורט עומד השר מיקי זוהר.
כמנכ"ל המשרד מכהן כפיר כהן.
מרכז ההסברה - המטה לטקסים ולאירועים ממלכתיים
במשך שנים רבות טופלו בממשלות ישראל נושאי התרבות והספורט במסגרת משרד החינוך והתרבות, ובמסגרת משרד התעשייה והמסחר.
במסגרת הממשלה ה-25 הועברו תחומי התרבות והספורט למשרד המדע והטכנולוגיה, ששמו שונה למשרד המדע והאמנויות.
לאחר הקמת ממשלת ישראל העשרים ושבע המשרד פורק ותחומי פעילותו פוזרו בין משרדי הממשלה השונים.
בממשלה ה-28, שבראשות אהוד ברק, עברו נושאים אלה למשרד המדע והטכנולוגיה, ששינה את שמו ל"משרד המדע, התרבות והספורט".
בממשלה ה-32, שבראשותו של בנימין נתניהו, פוצלו נושאי התרבות והספורט למשרד חדש, בשם משרד התרבות והספורט.
בשנת 2016 הועברה לשכת השרה לירושלים.
מטה המשרד שוכן ברחוב המסגר 14, תל אביב-יפו.
בינואר 2026 בוטלו בהחלטת השר מיקי זוהר כ-60 פרסים שמוענקים מדי שנה בתחומי יצירה שונים, ממחול וספרות ועד מוזיקה ואומנות פלסטית.
השר זוהר נימק את הביטול: "במשך שנים חולקו שורה של פרסים לאמנים ויוצרים בתחומים שונים מכספי המיסים של כל אזרחי ישראל תוך התעלמות ברורה מאמנים בעלי דעות שרוב העם מחזיק בהם.
לאור כך הוריתי לעצור את מימון הפרסים עד להקמת ועדה מקצועית שתפעל לחלוקת הפרסים לאמנים ויוצרים מכלל חלקי הציבור."
+שרי התרבות והספורט בממשלות ישראלמס'דיוקןשם
השלושים ושלושהליכוד - ישראל ביתנו
(תקופת חיים)סיעה תחילת כהונה סיום כהונה ממשלהיעקב טסלר
(1973-)יהדות התורהאגודת ישראל4 בינואר 2023 17 ביולי 2025 ממשלת ישראל השלושים ושבע
משרד התרבות של הפדרציה הרוסית הוא המשרד הממשלתי האחראי לענייני תרבות במדינה.
המשרד הוקם לראשונה ב-1992 כיורש למשרד התרבות של ברית המועצות שהוקם ב-15 במרץ 1953 על בסיס הוועדה לענייני תרבות של הסובנרקום שהוקמה בינואר 1936.
במתכונתו הנוכחית, המשרד הוקם ב-12 במאי 2008 על בסיס משרד התרבות ותקשורת ההמונים, שירש את משרד התרבות והתיירות.
בשנת 2015 חלק מסכמויות המשרד הועברו לסוכנות הפדרלית לענייני לאום החדש.
נוסף למחלקות ניהול וסוכנויות סמך של המשרד, המשרד אחראי גם לפיקוח וניהול אולפני הקולנוע מוספילם, לנפילם, סויוזמולטפילם, ספריות לאומיות, מוזיאונים ותיאטראות כדוגמת התיאטרון הקטן, התיאטרון גדול ועוד.
אחת המחלקות החשובות במשרד היא המחלקה לאבטחת המורשת התרבותית (Департамент государственной охраны культурного наследия) ובה מחלקת שימור אובייקטים, בקרה ומחלקת ארכאולוגיה, המשתפת פעולה עם המכון לארכאולוגיה של האקדמיה הרוסית למדעים בתחום שימור עתיקות ואובייקטים המהווים מורשת תרבותית לאומית.
משרד חקירות הוא משרד המקבל אישור מטעם משרד המשפטים - המחלקה לרישוי חוקרים פרטיים, ומעניק שרותי חקירות פרטיות ומעקבים ללקוחות פרטיים ומוסדיים אשר פונים לעזרתו.
לצורך קבלת רישיון לניהול משרד חקירות יש צורך בצבירת ותק של חמש שנים כחוקר פרטי והגשת בקשה למשרד המשפטים לקבלת רישיון משרד חקירות.
לאחר שהוועדה לרישוי חוקרים פרטיים במשרד המשפטים תבדוק ותאשר את הבקשה יקבל המבקש אישור ורישיון לניהול משרד לחקירות פרטיות.
הרישיון תקף לשנה ומתחדש מדי שנה, הרישיון נכנס לתוקף אך ורק לאחר תשלום האגרה השנתית.
במשרד החקירות יעבדו חוקרים פרטיים אשר מחזיקים ברישיון ולבעל משרד החקירות קיימת אפשרות לקבל אישור ממשרד המשפטים לאמן במשרדו מתאמן יחיד ובמקרים מסוימים מתאמן נוסף.
העיסוק בחקירות ומעקבים במסגרת משרד החקירות יבוצעו אך ורק על ידי מי שמחזיק ברישיון חוקר פרטי או על ידי מתאמן הרשום במשרד ופועל בכפוף ובפיקוחו של מאמנו - בעל משרד החקירות.
משרד חקירות יכול לקבל עבודה מכל גוף או גורם אשר פונים לעזרתו, כדרך שרות לכל, ובתנאי שהעבודה מתבצעת בכפוף לחוק.
משרדי חקירות רבים בוחרים להצטרף לגוף מייצג - "לשכת החוקרים הפרטיים", אשר פעל לכתיבה וקידום של קוד אתי אשר הוטמע ואומץ על ידי משרד המשפטים.
הקוד מחייב כיום את כל העוסקים בתחום החקירות הפרטיות.
משרד המודיעין הימי הוא סוכנות הביון הצבאית של הצי האמריקני.
ONI הוקמה בשנת 1882 במטרה לקדם את מאמצי המודרניזציה של חיל הים.
הארגון הוא החבר הוותיק ביותר בקהילת המודיעין של ארצות הברית ומשמש כמקור עיקרי למודיעין הימי.
מאז מלחמת העולם הראשונה התרחבה משימתה כך שתכלול דיווחים בזמן אמת על התפתחויות ופעילויות של חילות ים זרים; שמירה על המשאבים והאינטרסים הימיים; מעקב והתמודדות עם איומים ימיים לאומיים; מתן תמיכה טכנית, מבצעית וטקטית לצי האמריקני ושותפיו; מעקב אחר הסביבה הימית העולמית.
ONI מעסיקה למעלה מ-3,000 אנשי צבא ואזרחים ברחבי העולם וממוקמת במרכז הביון הימי הלאומי בסוויטלנד, מרילנד.
המשרד לזכויות האדם היה משרד ממשלתי בממשלת עיראק, שפעל בין השנים 2003 לבין 2015. המשרד הוקם על ידי הרשות הזמנית לקואליציה כאשר הוקמה מועצת הממשל העיראקית לאחר הפלישה לעיראק במהלך מלחמת עיראק.
המשרד עוסק בין בזכויות אדם, קורבנות של משטרו של הנשיא העיראקי לשעבר סדאם חוסיין, זכויות של נפגעי פעולות טרור, זכויות של קדושים מעונים, זכויות אסירים והאחראיות על קברי אחים בשטח עיראק.
המשרד פורק כחלק מסדרה של פירוק משרדים נוספים בממשלה העיראקית, מלבד המשרד לזכויות אדם פורק גם המשרד לענייני נשים, המשרד לעניינים פרובינציאליים ומשרדים נוספים.
משרד המדיניות הגזעית היה משרד ממשלתי של המפלגה הנאצית ונקרא בהמשך ל"האיחוד ופיקוח על כל עבודות האינדוקטרינציה והתעמולה בתחום האוכלוסייה והפוליטיקה הגזעית".
המשרד עסק במדיניות הגזע של גרמניה הנאצית.
ד"ר וולטר גרוס נותר שר המשרד עד להתאבדותו בסוף מלחמת העולם השנייה באפריל 1945.
תפקידה העיקרי של ה-RPA היה לפקח על ייצור ותחזוקה של תעמולה בנוגע לעליונות של הגזע הארי השלטונות הנאצים כינה את פעולות המשרד כ"הארה" ולא כ"תעמולה" משום שלטענתם היא לא הייתה "קריאה לפעולה מיידית אלא שינוי גישה ארוך טווח".
ד"ר גרוס לא רצה שאנשים יחשבו על עצמם כאנשים בודדים אלא כ"חוליות בשרשרת החיים הגדולה".
כל המידע הגזעי שפורסם דרך בעזרת המשרד נדרש לאישור משרדו של גרוס לפני שהחל הפרסום.
המחלקה טיפלה בכל הצעדים הנוגעים לתחום של תורת הגזע בשיתוף פעולה עם סוכנויות נאציות ויחידות אס אס אחרות, המשרד בדק והעביר את כל ההודעות לעיתונות של המפלגה הנאצית בנושאי גזע.
הוא גם סיפק תשומות לניסוח החקיקה הנאצית בנושא תורת הגזע.
מלבד זאת המשרד כתב והפיץ את עיתון Neues Volk, שהיה מגזין חודשי המכוון לקהל הקוראים הכללי ולא לקהל מומחים.
אך בעוד שהוא מכיל מאמרים בנושאים כמו טיפים לטיולים, הנושא המרכזי ומרבית הכתבות בעיתון היו בנוגע לקידום האאוגניקה (דבר שבהמשך השפיע על תוכנית T4 - אותנסיה).
פרסומים אחרים שיצר המשרד כללו תוכנית לעשר נקודות לביצוע נכון של נישואין.
ההנחיות במקום להתמקד באהבה הדגישו כי הקריטריונים האידיאליים לנישואין ברייך הגרמני הם שיקולים כמו חשיבות טוהר הגזע והבריאות.
ה- RPA יצר גם תערוכות נודדות ברחבי גרמניה הנאצית שהציגו את האדם הארי האידיאלי כבלתי משתנה בניגוד לאנשים שהם תת-אדם.
בשנתו הראשונה פרסם המשרד כ-14 חוברות לחינוך גזעי.
זה הוביל להקמת קורסים להכשרה אינטנסיבית ליצירת מחנכים ומורים שילמדו את התחום האתי.
למעלה מאלף אנשי אס אה ובוגרי בית ספר לרפואה, בשנותיו האחרונות של הממשל הנאצי הוכנו מדי שנה בנושאים גזעיים ונאציים עד שנת 1945.
משרד התקשורת של רוסיה היה משרד ממשלתי ברוסיה שהיה אחראי על כלל תחום התקשורת במדינה בתקופת הקדנציה הראשונה של בוריס ילצין, המשרד פעל כחלק מממשלת ילצין-גאידר ומממשלת צ'רנומירדין והיה אחראי על הדואר הפדרלי ועל ניהול חברת רוסטלקום.
המשרד הוקם לראשונה ב־14 ביולי 1990 כמשרד התקשורת, המידע והחלל (Министерство по связи, информатике и космосу РСФСР) מתוך משרד התקשורת הסובייטי.
ב־25 בדצמבר 1991, הפך למשרד התקשורת.
ב־1997 המשרד הפך ל'ועדת התקשורת הממלכתית' שהתקיימה עד 1999 כשאורגנה מחדש והפכה למשרד לטכנולוגיות מידע ותקשורת.
שם תחילת כהונה סוף כהונה הערותולדימיר בולגאק(יליד 1941)14 ביולי 199017 במרץ 1997ב-17 במרץ 1997 המשרד הפך לוועדה הממלכתית של הפדרציה הרוסית לתקשורת ואינפורמציה.
משרד התרבות הוא משרד בממשלת צרפת הממונה על פיתוח התרבות במדינה ולשמור על הזהות הצרפתית באמצעות קידום והגנה על האמנויות (חזותית, פלסטית, תיאטרלית, מוזיקלית, מחולית, אדריכלית, ספרותית, טלוויזית וקולנועית) על אדמת המדינה ומחוצה לה.
בין השאר המשרד אחראי על המוזיאונים הלאומיים בצרפת.
תקציבו מוקדש בעיקר לניהול הארכיון הלאומי (שמפוזר בשישה אתרים לאומיים ומאה מתקני אחסון מבוזרים) ולמרכזי התרבות האזוריים.
המטה הראשי של המשרד נמצא בפאלה רויאל ברובע הראשון של פריז ברחוב דה ואלואה.
בראשו עומדת שרת התרבות וחברת הקבינט.
השרה הנוכחית היא רימא עבדול-מלכ שמכהנת מאז מאי 2022.
משרד התרבות המודרני נוסד בידי שארל דה גול בשנת 1959 והשר הראשון היה הסופר אנדרה מאלרו.
מלרו היה אחראי למימוש רעיון "הזכות לתרבות", רעיון ששולב בחוקה של צרפת ובההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם.
לשם כך מלרו הקים מרכזי תרבות אזוריים רבים ברחבי צרפת ונתן חסות באופן פעיל לאמנויות.
הטעם האמנותי של מאלרו כלל את האמנות המודרנית ואת האוונגרד, אך בסך הכל הוא נשאר שמרני.
תחת הנשיא פרנסואה מיטראן כיהן שר התרבות ז'אק לאנג.
לאנג תמך גם בתרבות פופולרית, שכללה ג'אז, רוקנרול, מוזיקת היפ הופ, גרפיטי, סרטי הנפשה, ספרי קומיקס, אופנה ואוכל.
לאנג נודע באמירה כי "économie et culture, même combat" ("כלכלה ותרבות: זה אותו מאבק").
בנוסף ליצירת "חג המוזיקה", לאנג פיקח על בניית הספרייה הלאומית של צרפת, מוזיאון הלובר החדש, המכון הערבי העולמי, מוזיאון ד'אורסה, האופרה בסטיליה, גרנד ארש ומבנים בפארק דה לה וילט.
בתקופת השר ז'אק טובון נחקקו חוקים לשמירה על השפה הצרפתית, הן בפרסומות (כל המודעות חייבות לכלול תרגום לצרפתית) והן ברדיו (35% שירים בתחנות רדיו צרפתיות חייבים להיות בצרפתית).
משרד התרבות מארגן או מממן מספר אירועי תרבות, ובהם חג המוזיקה ופסטיבל אביניון.
המשרד נותן חסות לפעילות של המרכז הלאומי למחול של צרפת.
משרד התרבות, המדיה והספורט הוא משרד בממשלת בריטניה האחראי על תמיכה בתרבות, אומנויות, תקשורת, ספורט, תיירות וחברה אזרחית בכל חלקי אנגליה – מתוך הכרה במעמדה המוביל בעולם של בריטניה בתחומים אלה ובחשיבותם של מגזרים אלה בתרומה כה רבה.
בראש המחלקה עומדת מזכירת המדינה לענייני תרבות, מדיה וספורט ליסה ננדי.
למשרד התרבות, המדיה והספורט מספר סוכנויות המסייעות לו בביצוע עבודתו:
הוועדה המארגנת של ברמינגהם למשחקי חבר העמים
הוועדה ההיסטורית למבנים ומונומנטים באנגליה
המוזיאון הציבורי והפארק הציבורי הורנימן
הקרן הלאומית לקהילה של מפעל הפיס
המוזיאון של סר ג'ון סואן
גופים ייעוץ לגופים ציבוריים שאינם מחלקתיים
המועצה המייעצת לתיעוד וארכיונים לאומיים
ועדת הביקורת על ייצוא יצירות אמנות וחפצים בעלי עניין תרבותי
רשות השידור הציבורית של בריטניה BBC
משרד מזכיר הצוות בבית הלבן הוא יחידה במשרד הבית הלבן, האחראית על ניהול זרימת המידע המגיע לנשיא וממנו, כולל תזכירים, דוחות ותדריכים, וקביעת הגורמים המעורבים בתהליכי קבלת ההחלטות.
המשרד משמש כמעין "תיבת דואר" מרכזית, ומבצע מגוון רחב של משימות חיוניות לתפקודו השוטף של הבית הלבן.
המשרד הוקם בעקבות המלצות הוועדה הראשונה של הובר (Hoover Commission) בשנת 1947. מאז הקמתו, תפקידו של המשרד עבר שינויים משמעותיים, כאשר חלק ניכר מהמשימות הראשוניות שלו הועברו למשרד האדמיניסטרציה.
שליטה על זרימת המסמכים אל הנשיא: המשרד משמש כנקודת הכניסה העיקרית לכל המסמכים המיועדים לעיון הנשיא.
המשרד מסווג מסמכים לפי חשיבותם ודחיפותם, ומבטיח שהנשיא יקבל את המידע הרלוונטי בזמן הנכון.
לדוגמה, מסמך הקשור למשבר בינלאומי יטופל בעדיפות גבוהה בהרבה ממסמך פנימי שגרתי.
מעקב אחר זרימת המסמכים היוצאים ממשרד הנשיא: המשרד אחראי על מעקב אחר כל המסמכים היוצאים מהחדר הסגלגל, ולוודא כי הם מתועדים כראוי.
תיאום וניטור תהליך קבלת ההחלטות: המשרד ממלא תפקיד מרכזי בתיאום וניטור תהליך קבלת ההחלטות בתוך הבית הלבן.
המשרד מנתח את ההשלכות הפוטנציאליות של כל החלטה, ומספק לנשיא מידע מקיף כדי לסייע לו לקבל החלטות מושכלות.
לדוגמה, לפני חתימה על צו נשיאותי, המשרד ירכז חוות דעת של מומחים בתחומים רלוונטיים, ויבחן את ההשפעות המשפטיות, הכלכליות והפוליטיות האפשריות.
אימות נכונות הנאומים הנשיאותיים: המשרד אחראי על אימות נכונות הנאומים הנשיאותיים לפני שנשאים.
הכנת "הספר": המשרד אחראי על הכנת מסמך מקיף המתעד את ההחלטות והפעולות של הנשיא במהלך כהונתו.
משרד התרבות של ברית הרפובליקות הסוציאליסטיות הסובייטיות הוקם ב-1936 והיה לאחד ממשרדי הממשלה החשובים ביותר בברית המועצות.
הוא נודע בעבר (עד 1946) כוועדה הממלכתית לאמנויות (Комитет по делам искусств).
המשרד עצמו, ברמה של כלל האיחוד, הוקם בשנת 1953, לאחר שתפקד כוועדה ממלכתית של מועצת השרים במשך מספר שנים.
בראש המשרד עמד שר התרבות ולפני 1953 יושב ראש, אשר מונה על ידי יו"ר מועצת השרים והמינוי אושר על ידי נשיאות הסובייט העליון.
שר התרבות היה חבר במועצת השרים של ברית המועצות והיה אחראי על ענייני התרבות והפעילות בתוך ברית המועצות.
ב-27 בנובמבר 1991 פורק המשרד והפך לוועדת ברית המועצות לתרבות.
כעבור שנה הוקם משרד התרבות של רוסיה.
משרד התרבות של הרשות הפלסטינית הוא משרד ממשלתי השייך לרשות הפלסטינית.
הגוף הוקם כחלק מהסכם אוסלו שנחתם בשנים 1993 עד 1995. המשרד הוקם בשנת 1994 והמטה שלו ממוקם ברמאללה, עיר פלסטינית בהרי יהודה המשמשת כמרכז שלטוני של הרשות הפלסטינית.
שר התרבות של הרשות הפלסטינית הוא עימאד א-דין חמדאן.
משרד התרבות של הרשות הפלסטינית אחראי על שימור ופיתוח מדיניות התרבות של הרשות, הכוללת שימור של מנהגים ואמנות פלסטינית.
המשרד אחראי על הקמת תשתיות, מוזיאונים ותיאטרונים בשטח הרשות.
המשרד גם מארגן אירועי תרבות, פסטיבלים ותערוכות, ונותן תמיכה כספית לאמנים ולמוסדות תרבות הפועלים בשטח הרשות.
המשרד פועל לקידום דיאלוג עם מדינות ותרבויות אחרות.
המשרד לאיכות הסביבה, מזון וענייני כפר הוא משרד ממשלתי בממלכה המאוחדת, המופקד על תחומי הגנת הסביבה, ייצור מזון ותקני מזון, חקלאות, דיג וקהילות כפריות – ברחבי כל הממלכה המאוחדת.
על אף שמרבית הסמכויות בתחומים אלו.
הועברו לממשלים האזוריים בסקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד, קיימים הסדרים מוסכמים (Concordats) המסדירים את שיתוף הפעולה בין Defra לבין ממשלות סקוטלנד, ויילס והרשות המבצעת של צפון אירלנד.
המשרד מוביל את הממלכה המאוחדת במשא ומתן בינלאומיים בנושאים חקלאיים, סביבתיים ודיג, ובתחום הפיתוח בר־הקיימא.
המשרד לאיכות הסביבה, מזון וענייני כפר (Defra) הוקם ביוני 2001, תחת הנהגתה של השרה מרגרט בקט.
הקמתו נבעה מאיחוד של משרד החקלאות, הדיג והמזון (Ministry of Agriculture, Fisheries and Food – MAFF), יחד עם חלקים ממשרד התחבורה, הסביבה והאזורים (Department of Environment, Transport and the Regions – DETR), וכן רכיב מצומצם ממשרד הפנים.
המהלך נעשה על רקע ביקורת ציבורית קשה כלפי התנהלות MAFF במהלך התפרצות מחלת הפה והטלפיים (Foot and Mouth disease), והתפיסה הציבורית כי המשרד הקודם כשל בניהול המשבר.
בינואר 2008, מנה המשרד כ־9,000 עובדים בתקן מלא (ליבת כוח האדם).
באוקטובר 2008, בעקבות רפורמה ממשלתית רחבה, אוחד צוות שינוי האקלים של Defra עם מחלקת האנרגיה ממשרד העסקים והרגולציה (BERR), לצורך הקמתו של המשרד לאנרגיה ולשינויי אקלים ("Department of Energy and Climate Change – DECC"), בראשות השר אד מיליבנד.
תחום שינוי האקלים הועבר לאחר מכן למשרד העסקים, האנרגיה והאסטרטגיה התעשייתית (BEIS) בשנת 2016, עם מינוייה של תרזה מיי לראשת ממשלה.
המשרד פועל מול שורה של גופים במעמד "גוף עצמאי במרחק זרוע" (Arm's Length Body).
מסמכי מסגרת מוסדיים מגדירים את תפקוד הגופים, תחומי אחריותם, מנגנוני הבקרה והאחריות הציבורית שלהם.
שותפויות אלו מתנהלות לפי קוד הממשל התקין "שותפויות עם גופים חיצוניים – קוד נוהל טוב" ולפי כללי ניהול כספי ציבור.
הגופים המרכזיים הפועלים בשיתוף Defra כוללים:
הסוכנות לאיכות הסביבה (Environment Agency)
הסוכנות לתשלומים חקלאיים (Rural Payments Agency)
הגנים הבוטניים המלכותיים בקיו (Royal Botanic Gardens, Kew)
משרד טכנולוגיית המידע והתקשורת (בפרסית: وزارت ارتباطات و فناوری اطلاعات, בקיצור: ICT) הוקם בשנת 1908, אחראי על שירותי דואר, טלפונים וטכנולוגיית מידע באיראן.
עד לשנת 1876 פעל שירות הדואר באיראן במסגרת לשכה, אשר טיפלה בכל ענייני הדואר.
בשנת 1876, הורה נאסר א-דין שאה להפוך את הלשכה למשרד ממשלתי, משרד הדואר.
בשנת 1882 פורסמה חוברת בשם "תעריפי משרד הדואר הגדול של איראן", אשר כללה מפות של משרדי טלגרף, סניפי דואר, דרכי דואר רכובים ורשת הדואר של אותה תקופה.
לפי המידע שבחוברת, פעלו באיראן באותה עת שבעה קווי דואר ראשיים וחמישה משניים.
במהלך השנים חלו רפורמות בשירותי הדואר, ובשנת 1906 אוחד משרד הדואר עם משרד הטלגרף, תחת השם משרד הדואר והטלגרף.
בשנת 1900 ניתן רישיון לשירותי טלפון לחברת הטלפונים והותקנו הטלפונים הראשונים בטהראן.
בשנת 1929 הציע המשרד לפרלמנט לרכוש את מניות חברת הטלפונים, ובסיום הרכישה נוסד משרד הדואר, הטלגרף והטלפון.
בשנת 2003 חוקק חוק הסמכויות והחובות של המשרד.
בעקבות החוק שינה המשרד את שמו למשרד טכנולוגיית המידע והתקשורת.
קביעת מדיניות לאומית ותקנים בתחום התקשורת וטכנולוגיית המידע
פיקוח על הדואר, בנק הדואר, שירותי תקשורת ומידע
תכנון, פיתוח וניהול תשתיות תקשורת ודואר
רגולציה של תחום התדרים הלאומיים ושירותי לוויין
מתן רישיונות לפעילות חברות פרטיות בתחום
תמיכה במחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית
הגנה על פרטיות המידע והתקשורת של אזרחים
המועצה העליונה לטכנולוגיית מידע – גוף מדיניות עליון האחראי לתכנון אסטרטגי, פיתוח מחקר וקידום שימוש בטכנולוגיית מידע.
ועדת הרגולציה של התקשורת – אחראית לקביעת מדיניות תעריפים, הקצאת תדרים, ורישוי בתחום התקשורת.
בראש הוועדה עומד שר טכנולוגיית המידע והתקשורת.
רשות התקשורת הרגולטורית (CRA) – גוף עצמאי תחת המשרד, שמאחד בין תחומי הפיקוח על תקשורת ורדיו.
המועצה העליונה לחלל – בראשות נשיא איראן, אמונה על מדיניות חלל לאומית ופיתוח טכנולוגיות.
סוכנות החלל האיראנית (ISA) – גוף ביצועי למחקר, פיתוח וניהול תוכניות חלל, תחת המשרד.
משרד ויילס הוא משרד ממשלתי בממשלת הממלכה המאוחדת, האחראי לייצוג ענייניה של ויילס במוסדות הממשל המרכזי בלונדון, ולקידום אחריותה של ממשלת בריטניה בתחומי המדיניות שאינם מועברים ("non-devolved") לוויילס.
בראש המשרד עומד מזכיר המדינה לענייני ויילס ("Secretary of State for Wales"), ולצידו סגן שר פרלמנטרי.
המשרד משמש מתווך בין ממשלת בריטניה לממשלת ויילס (Senedd Cymru), ותפקידו לקדם את האינטרסים של ויילס במסגרת הממלכה המאוחדת.
משרד ויילס פועל בכמה תחומים מרכזיים:
קידום הכלכלה הוולשית – המשרד פועל עם משרדי ממשלה בבריטניה, ממשלת ויילס, עסקים וגורמים נוספים, במטרה לעודד השקעות, להמריץ צמיחה כלכלית וליצור מבנה כלכלי מאוזן יותר בוויילס.
הבטחת ביזור סמכויות לממשל האזורי – המשרד אחראי לכך שהסדרי העברת הסמכויות בין ממשלת בריטניה לממשלת ויילס יישארו ברורים, הוגנים ויציבים.
בכלל זה, הוא מבטיח שחוקי הפרלמנט הבריטי והסנֶד קימרי (Senedd Cymru) ישקפו במדויק את גבולות הביזור, וכן מקדם מערכת יחסים אפקטיבית בין שתי הממשלות.
ייצוג האינטרסים של ויילס בממשלת בריטניה – המשרד פועל מול משרדי ממשלה אחרים כדי לוודא שענייני ויילס נלקחים בחשבון בקביעת מדיניות בתחומים שאינם מואצלים.
נוסף לכך, המשרד מעלה את המודעות בוויילס למדיניות הממשלה בתחומים אלה.
משרד מזכיר ההגנה הוא צוות ברמת המטה של מחלקת ההגנה של ארצות הברית.
גוף זה הוא המרכיב האזרחי העיקרי של מזכיר ההגנה של ארצות הברית, והוא מסייע למזכיר בביצוע סמכות, הנחיה ושליטה של מחלקת ההגנה במימוש פיתוח מדיניות, תכנון, ניהול משאבים, אחריות פיסקלית והערכת תוכניות.
משרד מזכיר ההגנה (יחד עם המטות המשולבים המהווים את המטה הכללי של הכוחות המזוינים של ארצות הברית) הוא צוות התמיכה של מזכיר ההגנה לניהול מחלקת ההגנה, והוא מקביל למה משרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית מהווה עבור נשיא ארצות הברית כגוף עזר לניהול כלל הרשות המבצעת של הממשל הפדרלי.
בשנת 2025, הנשיא דונלד טראמפ אישר את השם "משרד מזכיר המלחמה" כתואר משני למשרד מזכיר ההגנה, המותר בהקשרים טקסיים ולא סטטוטוריים; רק חוק של הקונגרס יכול לשנות את שם המשרד.
מזכיר ההגנה הנוכחי הוא פיט הגסת'.
תפקידי משרד מזכיר ההגנה כוללים את המשרדים המיידיים של מזכיר ההגנה (SECDEF) וסגן מזכיר ההגנה (DEPSECDEF), כמו גם את תת-מזכיר ההגנה למחקר והנדסה; תת-מזכיר ההגנה לרכש ותחזוקה; תת-מזכיר ההגנה למדיניות; תת-מזכיר ההגנה (מבקר); תת-מזכיר ההגנה לכוח אדם ומוכנות; ותת-מזכיר ההגנה למודיעין וביטחון.
כל התפקידים הללו הם מינויים נשיאותיים הדורשים אישור של הסנאט האמריקאי, וכך גם כל אחד מסגניו היחידים.
כשהוקם משרד מזכיר ההגנה ב-1947 הוא כלל שלושה עוזרים וכמה אנשי פקידות בשנת.
אנשים אלה מתווספים ל-1,617 אנשי צבא ואזרחים במטות המשולבים ולאנשי המדים והאזרחים העובדים במחלקות הצבא, הצי, חיל האוויר וסוכנויות ההגנה השונות.
מספר אנשי משרד מזכיר ההגנה גדל ב-82 איש תחת מזכיר ההגנה רמספלד.
2,056 איש אלה, כולל הבכירים שהם תתי-מזכיר או עוזרי מזכירי הגנה, יועצים משפטיים ומנהלים מהווים את צוות הניהול והייעוץ של מזכיר ההגנה.
הם מאורגנים בשלושים וארבעה משרדים עיקריים, שש עשרה מהם מדווחים ישירות למזכיר.
הם מופקדים על פיתוח והפצת מדיניות לתמיכה ביעדי הביטחון הלאומי של ארצות הברית, לפקח על תוכניות ותוכניות של מחלקת ההגנה, פיתוח מערכות לפיקוח על יישום מדיניות וביצוע תוכניות ומשמשים כנקודת מוקד להשתתפות מחלקת ההגנה בפעילויות אחרות של מערכת הביטחון.
למזכיר ההגנה וסגן המזכיר כפופים מספר תתי-מזכיר, שכל אחד מהם בתורו אחראי על מספר עוזרי מזכירי הגנה.
ישנם גם מספר קצינים מיוחדים המדווחים ישירות למזכיר ההגנה.
המרכיבים העיקריים של משרד מזכיר ההגנה (רשומים היררכית):
מזכיר ההגנה (SecDef) וסגן מזכיר ההגנה (DepSecDef)
בעלי תפקידים בכירים המדווחים ישירות למזכיר ולסגנו
מזכיר בכיר של משרד מזכיר ההגנה (ExecSec)
עוזר צבאי בכיר למזכיר ההגנה
יועץ משפטי כללי של מחלקת ההגנה
עוזר למזכיר ההגנה לענייני ציבור
עוזר למזכיר ההגנה לפרטיות, זכויות אזרח ושקיפות
קצין מידע ראשי (DoD CIO)
משרד ראשי לבינה דיגיטלית ומלאכותית
פקידים בכירים ייעודיים של צוותים חוצי-פונקציונליים המועצמים על ידי מזכיר ההגנה
עוזר מזכיר המדווח ישירות למזכיר ולסגן
עוזר מזכיר ההגנה לענייני חקיקה (LA)
פקידים בכירים תחת פיקוח כללי של המזכיר והסגן
משרד המפקח הכללי של מחלקת ההגנה
תת-מזכיר ההגנה (מבקר)/מנהל כספים ראשי (C/CFO)
סגן תת-מזכיר ה הגנה (מבקר)
סגן מבקר (ענייני תקציב והקצבה)
סגן מבקר (טרנספורמציה פיננסית ארגונית)
מנהל, ניהול הון אנושי ומשאבים
תת-שר ההגנה לרכש וקיימות (A&S)
סגן תת-שר ההגנה לרכש וקיימות
עוזר מזכיר ההגנה לאנרגיה, מתקנים וסביבה
עוזר מזכיר ההגנה לתוכניות הגנה גרעיניות, כימיות וביולוגיות (NCB)
עוזר מזכיר ההגנה למדיניות בסיס תעשייתי (IBP)
תת-שר ההגנה למודיעין וביטחון (I&S)
סגן תת-שר ההגנה למודיעין וביטחון
תת-שר ההגנה לכוח אדם ומוכנות (P&R)
סגן תת-שר ההגנה לכוח אדם ומוכנות
עוזר מזכיר ההגנה לענייני בריאות (HA)
עוזר מזכיר ההגנה לענייני כוח אדם ומילואים (M&RA)
סגן מזכיר ההגנה למוכנות וניהול כוחות
מנהל בכיר, פעילות משאבי אנוש בהגנה (DHRA)
מנהל בכיר, כוח אדם ומוכנות
סגן מזכיר ההגנה לענייני ביטחון הודו-פסיפיק (IPSA)
סגן מזכיר ההגנה למבצעים מיוחדים וסכסוך בעצימות נמוכה
סגן מזכיר ההגנה לענייני הגנת המולדת וענייני חצי הכדור (HD&HA)
סגן מזכיר ההגנה לענייני ביטחון בינלאומי (ISA)
סגן מזכיר ההגנה למבצעים מיוחדים וסכסוך בעצימות נמוכה (SO&LIC)
סגן מזכיר ההגנה למדיניות חלל
סגן מזכיר ההגנה לאסטרטגיה, תוכניות ויכולות
סגן תת-מזכיר ההגנה למחקר והנדסה
סגן מזכיר ההגנה לטכנולוגיות קריטיות
סגן מזכיר ההגנה למדע וטכנולוגיה
סגן מזכיר ההגנה ליכולות משימה
מנהל הערכת עלויות והערכת תוכניות (CAPE)
מנהל בדיקות והערכה תפעוליות (DOT&E)
במתמטיקה, מִשְׂרַעַת (אַמְפְּלִיטוּדָה) של פונקציה ממשית היא גודל הטווח שעל פניו משתנה הפונקציה בתחום ההגדרה שלה.
זהו ההפרש בין הערך המרבי והערך המזערי של הפונקציה.
המשרעת מיוצגת על ידי האות הגדולה A כקיצור לשם בלטינית Amplitudo.
בפיזיקה, משרעת של תנודות או של גל היא גודל שמבטא את מידת השינוי של הערך המתנודד בכל מחזור.
לעיתים המשרעת נמדדת כהפרש הערכים משיא לשיא, אך הגדרות נוספות משמשות בתחומים שונים.
משרעת שיא היא הערך המרבי שמקבלת פונקציה בערך מוחלט.
היא משמשת בהנדסת מערכות תקשורת ומערכות שמע, בהן הפונקציה היא אות שמתנודד סביב האפס ומקבל ערכים חיוביים ושליליים.
לעיתים מחושבת משרעת השיא ביחס לערך הממוצע של הפונקציה.
משרעת שיא לשיא (Peak to Peak) מוגדרת כהפרש בין הערך המקסימלי שמקבלת הפונקציה לערך המינימלי.
גודל זה ניתן לחישוב בקלות על ידי שרטוט גרף הפונקציה.
כך ניתן בקלות לחשב את המשרעת של מתח חשמלי שמשתנה בזמן בעזרת אוסצילוסקופ.
לעיתים המשרעת נלקחת כחצי המשרעת שיא לשיא.
משרעת השיא של גל מחזורי וסימטרי (כמו גל סינוס) היא קבועה ושווה למחצית המשרעת שיא לשיא, ולכן ניתן לקרוא לשני הגדלים הללו משרעת הגל ולחשב אותה בכל אחת משתי הדרכים.
המשרעת של הפונקציות סינוס וקוסינוס היא 1. ההספק של גל סינוס מתכונתי לריבוע המשרעת שלו.
משרעת RMS היא שורש ממוצע הריבועים של הפונקציה וגם היא מבטאת את המידה שבה הפונקציה משתנה.
משרעת RMS שימושית במיוחד בעיבוד אותות כאשר מדובר באותות שאינם מחזוריים, כמו רעש.
זאת משום שההספק הממוצע של אות חשמלי אקראי מתכונתי לריבוע משרעת ה-RMS, ולא לריבוע משרעת השיא.
משרעת ה-RMS של גל מחזורי מתכונתית למשרעת שיא לשיא שלו, והיחס ביניהם תלוי בצורת הגל.
הפונקציה המתארת גל סינוסאידי היא:
מראה הוא כמו זו שמחזור אחד שלה מוצג בתרשים שלעיל, אך עם הגבהה בגודל b.
A היא המשרעת והיא שווה למשרעת השיא סביב b וגם למחצית המשרעת שיא לשיא.
k הוא מספר הגל, היא התדירות הזוויתית והם קובעים את אורך הגל, זמן המחזור ומהירות הגל.
לדוגמה, עבור גל אלקטרומגנטי הגודל המתנודד במקום ובזמן הוא השדה החשמלי, והמשרעת היא השדה החשמלי המקסימלי.
המשרעת של גל קול היא מחצית הפרש הלחצים שיוצר הגל בחומר, והמשרעת של גל במיתר מתוח היא ההעתק המקסימלי.
משרעת הפונקציה היא , שכן ערכה המקסימלי של הפונקציה הוא (כש-) וערכה המינימלי הוא (כש-).
זוהי חבילת גלים עם משרעת שיא לשיא בגודל A.
המשרעת של אות המאופנן באפנון משרעת משתנה מרגע לרגע.
אם הגל הנישא משתנה לאט יחסית לגל הנושא, המשרעת משתנה ממחזור למחזור אך נשארת בקירוב קבועה לאורך כל מחזור.
במקרה כזה המשרעת שמשתנה בזמן נקראת מעטפת הגל.
לדוגמה, עבור חבילת גלים מהצורה:
כאשר , הגל הנישא משתנה לאט ביחס לתנודות של הגל הנושא ואפשר להתייחס לגודל כאל מעטפת הגל - משרעת הגל בנקודה .
אם מדובר בפונקציה מרוכבת מהצורה:
כאשר ממשית וחיובית ו- ממשית, אזי נהוג להתייחס ל- כאל משרעת הפונקציה ול- כאל המופע.
משרד ראש הממשלה הוא המשרד הממשלתי האחראי ליישום מדיניות ראש ממשלת ישראל, תיאום פעילויות משרדי הממשלה בתחומים השונים וניהול מהלכי שינוי ועבודות מטה ברמה הלאומית.
משרד ראש הממשלה ממוקם בקריית הממשלה בגבעת רם בירושלים.
לשכת ראש הממשלה, הפועלת כחלק מהמשרד, מסייעת לראש ממשלת ישראל בניהול סדר יומו ומרכזת את כלל ההיבטים בעבודתו.
צוות הלשכה הבכיר כולל, בנוסף לראש הלשכה, חמישה בעלי תפקידים בכירים, המנהלים את יחידות המשרד השונות.
מזכירות הממשלה אחראית לניהול ישיבות הממשלה השונות, ובראשה עומד מזכיר הממשלה.
המזכירות הצבאית מהווה זרוע קישור בין המשרד לבין חלקים שונים במערכת הביטחון הישראלית.
המטה לביטחון לאומי מרכז את עבודת המטה בתחומי החוץ והביטחון.
דובר ראש הממשלה וראש מערך התקשורת, שבראשו עומד יועץ התקשורת הבכיר של ראש הממשלה.
מערך ההסברה הלאומי מרכז את היבטי ההסברה השוטפים.
מנכ"ל משרד ראש הממשלה מרכז את עבודת המטה בתחומי החברה והכלכלה, בין היתר באמצעות אגף כלכלה ותשתיות, האגף לממשל וחברה ואגף פנים, תכנון ופיתוח.
במשרד מספר יחידות נוספות, בהן: המחלקה העברית, המחלקה האנגלית, הלשכה המשפטית ומחלקת הבנא"מ (בינוי, נכסים, אפסנאות, משק).
בשנים האחרונות חוזקו משמעותית יכולות התכנון וגופי המטה במשרד, כחלק מתפיסה כוללת שמטרתה לשפר את איכות הניהול בממשלת ישראל.
+סגל ראש הממשלה בנימין נתניהומשרהאיוש נוכחיראש סגל ראש הממשלהצחי ברוורמןמנהל הלשכה (מכונה גם ראש הלשכה)יאיר קספריוסמזכיר הממשלהיוסי פוקסהיועץ לביטחון לאומי וראש המל"לגיל רייך (ממלא מקום)המזכיר הצבאי לראש הממשלהאלוף רומן גופמןמנכ"לית משרד ראש הממשלהדרורית שטיינמץ (ממלאת מקום)דובר ראש הממשלה וראש מערך התקשורתזיו אגמוןראש המועצה הלאומית לכלכלהאבי שמחוןראש מערך ההסברה הלאומי
במסגרת משרד ראש הממשלה פועלים מספר רב של גופים, חלקם משולבים בפעילותו השוטפת וחלקם סוכנויות ביצוע הנמצאות תחת אחריותו המיניסטריאלית.
בין הגופים המרכזיים המשולבים בעבודת המשרד:
בראשה עומד ראש לשכת ראש הממשלה המוכר גם כראש הסגל.
הוא עוזרו הבכיר של ראש ממשלת ישראל.
הוא עובד בצמוד לראש הממשלה על בסיס יומיומי, וכתוצאה מרוכזת בידיו עוצמה רבה.
ראש הסגל הנוכחי הוא צחי ברוורמן.
ראש הסגל הוא הגורם המתכלל והמנהל של כל הצוות הבכיר ביותר בסביבת ראש הממשלה.
מזכירות הממשלה אחראית לתחומים שונים בעבודתה השוטפת של הממשלה ובעיקר לישיבות הממשלה וועדות השרים; הקשר בין הממשלה לכנסת; דוברות הממשלה ותפקידים מיוחדים נוספים.
הממשלה היא הממנה, על פי הצעת ראש הממשלה, את מזכיר הממשלה.
הכנת סדר היום לישיבות הממשלה וועדות השרים והכנת החומר להצעות ההחלטה, לרבות חומר רקע רלוונטי.
המזכיר מקיים קשר שוטף עם ראש הממשלה וחברי הממשלה כדי לתאם את ההצעות להחלטה ולקבוע את סדר היום של ישיבות הממשלה וועדות השרים.
קשר עם הכנסת – מזכירות הממשלה, ביחד עם השר המקשר בין הממשלה לכנסת, אחראית על הקשר בין הממשלה לבין הכנסת: הנחת הצעות חוק המוגשות לכנסת מטעם הממשלה על שולחן הכנסת, טיפול בהצעות הדחופות והרגילות לסדר היום המוגשות מטעם חברי הכנסת, ייצוג הממשלה בישיבות נשיאות הכנסת ועוד.
קשר עם נשיא המדינה – מזכיר הממשלה מקיים קשר שוטף עם נשיא המדינה בכל הנוגע לנושאים שעולים לדיון בממשלה והחלטותיה.
בנוסף לאחריותו על עבודת מזכירות הממשלה, ממלא מזכיר הממשלה משימות נוספות אשר מטיל עליו ראש הממשלה והוא נחשב לאחד מבעלי התפקידים הקרובים ביותר אליו.
העומד בראש מזכירות הממשלה הוא מזכיר הממשלה: יוסי פוקס.
המזכירות הצבאית מתאמת את כלל פעולות לשכת ראש הממשלה עם הגופים המרכזיים במערכת הביטחון הישראלית.
בראשה עומד המזכיר הצבאי של ראש הממשלה המהווה את ציר התקשורת המרכזי בינו לבין צה"ל ומערכת הביטחון.
המטה לביטחון לאומי (בראשי תיבות: מל"ל) הוא גוף המטה לראש הממשלה ולממשלה בענייני חוץ וביטחון.
המל"ל פועל מכוח חוק המטה לביטחון לאומי, התשס"ח–2008 ומהווה יחידת סמך במשרד ראש הממשלה.
המל"ל אמון בעיקרו על הכנת החומר לישיבות הקבינט המדיני-ביטחוני ועל הובלת עבודות מטה בין משרדיות בתחומים שונים הקשורים לביטחון הלאומי מטעם ראש הממשלה.
בראש המל"ל עומד היועץ לביטחון לאומי של ראש הממשלה.
גוף מטה המייעץ לראש הממשלה ולממשלה בנושאים כלכליים ומסייע בתכנון המדיניות הכלכלית, תוך דגש על ראייה ארוכת טווח.
בראש המועצה עומד היועץ הכלכלי של ראש הממשלה: אבי שמחון.
גיבוש והובלת תהליכים אסטרטגיים לקידום הכלכלה והחברה, בשיתוף משרדי הממשלה, רשויות וגופים פרטיים.
לדוגמה: מתווה להאצת התחדשות עירונית בפריפריה, הגדלת שיעור המועסקים במקצועות ההייטק ועוד.
גיבוש תחזיות דמוגרפיות אזוריות לשימוש כלל משרדי הממשלה.
כתיבת מחקרים וניירות מדיניות בנושאים מרכזיים שעל הפרק.
ריכוז עבודת מטה כלל ממשלתית לגיבוש הערכת מצב אסטרטגית כלכלית חברתית המוצגת לכל ממשלה נכנסת בתחילת הקדנציה שלה.
הכנת חוות דעת ביחס להצעת תקציב המדינה והצעת חלופות במידת הצורך.
הכנת חוות דעת מקצועיות ביחס להצעות להחלטה העומדות על סדר יומה של הממשלה וועדותיה בתחומי הכלכלה.
ייצוג ראש הממשלה בוועדות ציבוריות ובין-משרדיות שונות.
המטה נמצא תחת אחריותו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה והוא חולש על 4 אגפים.
אמון על פעולות ההסברה של ישראל ועל דוברות משרד ראש הממשלה.
המערך מונה שלושה גופים העובדים בשיתוף פעולה.
הוא פועל מכוח החלטת ממשלת ישראל מ-8 ביולי 2007. המערך הוקם לאור לקחי מלחמת לבנון השנייה.
מטה ההסברה – מתאם את עבודת כלל גופי ההסברה הרשמיים בישראל.
עבודתו נפרשת על הזירה הבינלאומית, בינערבית, פלסטינית וישראלית, כמו גם על זירת המידע.
המטה מוביל מספר פרויקטים כמו: פעילות הסברה סביב מבצע שומר החומות, הסברת המאבק בפשיעה במגזר הערבי, הקמת פורטל החדשות הממשלתי ועוד.
דוברות ראש הממשלה – אמונה על קיום קשר, הפצה ופרסום חומרים הקשורים לראש הממשלה, לגורמי תקשורת וגופי מדיה.