tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-15 באוגוסט 2024 חתם בלוס אנג'לס גלאקסי לשנתיים וחצי.
ב-7 בדצמבר זכה עם הקבוצה בגביע ה-MLS, האליפות הראשונה בקריירה שלו.
ב-7 באוקטובר 2011 ערך רויס את הופעת הבכורה שלו נגד נבחרת טורקיה.
ב-26 במאי 2012 כבש רויס את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד שווייץ.
ב-22 ביוני 2012 הבקיע את שערו הראשון במדי גרמניה בטורניר בינלאומי, כאשר הבקיע את שערה הרביעי של נבחרתו בניצחונה על נבחרת יוון ברבע גמר יורו 2012.
רויס זומן לסגל גרמניה למונדיאל 2014, אך ב-6 ביוני, פחות משבוע לפתיחת המונדיאל, נפצע בקרסול במהלך משחק הכנה נגד ובעקבות כך לא שיחק במונדיאל, אותו סיימה נבחרתו כאלופת העולם.
רויס זומן לסגל גרמניה למונדיאל 2018. בתאריך 23 ביוני 2018 כבש את השער הראשון לטובת גרמניה, שהיה העשירי שלו במדי הנבחרת, ובישל את השני לטוני קרוס בניצחון 1–2 על נבחרת שוודיה בשלב הבתים.
עם זאת, רויס וגרמניה הפסידו את המשחקים מול נבחרות מקסיקו ודרום קוריאה, והודחו כבר בתום שלב הבתים.
רויס מופיע על עטיפת המשחק FIFA 17 שיצא בספטמבר 2016.
ב-2015 החל בקשר זוגי עם הדוגמנית סקרלט גארטמן.
במרץ 2019 נולדה בתם הראשונה.
נבחרת השנה של אופ"א: 2013
נבחרת העונה של ליגת האלופות: 2013/14
מלך הבישולים של הבונדסליגה: 2013/14 (13 בישולים)
שחקן העונה של בורוסיה דורטמונד: 2013/14
שחקן החודש בבונדסליגה: ספטמבר 2018, נובמבר 2018, דצמבר 2018
שער החודש בבונדסליגה: מאי 2024
מרקו שטרלר הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת החלוץ.
שטרלר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של אאש, שם שיחק בין השנים 1988–1997. כאשר היה בן 16 עבר לארלשהיים.
ב-11 ביולי 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-3 נגד סרבט ז'נבה, באותו המשחק הוא הבקיע שער עצמי בדקה האחרונה של המשחק.
במהלך עונת הוא הושאל לקונקורדיה בזל, בה הוא הבקיע 16 שערים ב-30 משחקים.
בקיץ חזר לבזל, אך לאחר ששחק רק שלושה משחקים הושאלו שוב בינואר לתון.
הוא הבקיע 8 שערים ב-16 משחקים.
בקיץ חזר לבזל, ובמהלך העונה היה שותף ב-16 משחקים והבקיע 13 שערים, והיה שותף לזכייה של המועדון באליפות ה-10 של המועדון והראשונה של שטרלר.
בקיץ חתם בשטוטגרט ל-3 שנים.
ב-14 במרץ 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במהלכה גם כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה.
במהלך התקופה שלו כשחקן שטוטגרט עבר שטרלר פציעה שבעקבותה לא הצליח לשחזר את היכולת הטובה שלו, משום כך הוא הושאל בינואר לפ.צ.
קלן עד לסיום העונה על מנת לצבור דקות משחק.
בקיץ חזר לשטוטגרט ועם 5 שערים ב-27 הופעות בעונת הוא עזר למועדון לזכות באליפות ה-5 של המועדון, ואף הגיע עמו לגמר הגביע הגרמני.
בזל בהעברה חופשית לאחר שסיים חוזה בשטוטגרט.
בעונת הוביל את המועדון לאליפות כאשר סיים כמלך השערים של המועדון באותה עונה עם 12 שערים בליגה ועוד 4 במסגרות אחרות.
את תחילת עונת פיספס שטרלר מכיוון שנפצע במהלך יורו 2008. ב-20 בספטמבר 2008 ערך את משחקו הראשון בעונה זו בגביע נגד שוץ.
בעונה זו הבקיע שטרלר 6 שערים ב-23 משחקים בהם שותף, ובזל סיימה במקום ה-3. בעונת הבקיע שטרלר 21 שערים ועזר למועדון לזכות בדאבל.
בעונת מונה על ידי המאמן טורסטן פינק לקפטן הקבוצה.
באותה עונה היה שותף שטרלר לעלייה ההיסטורית של פ.צ.
בזל לשמינית גמר ליגת האלופות ולדאבל השני תוך 3 שנים.
בצעירותו היה שטרלר חלק מהנבחרות הצעירות של שווייץ.
ב-11 באוקטובר 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת בניצחון 1-2 על במסגרת מוקדמות יורו 2004. שטרלר אף נכלל בסגל הסופי של הנבחרת לקראת הטורניר אך פספס את הטורניר בשל פציעה.
שטרלר היה עם הנבחרת במונדיאל 2006 וביורו 2008. ב-5 באפריל 2011 פרש שטרלר מנבחרת ביחד עם אלכסנדר פריי לאחר ביקורת חריפה מצד הקהל השווייצרי על יכולתם בתיקו 0-0 עם שבוע קודם לכן.
מרקו אנטוניו רודריגס מורנו (בספרדית: Marco Antonio Rodríguez Moreno; נולד ב-10 בנובמבר 1973) הוא שופט כדורגל מקסיקני.
רודריגס הוא שופט בינלאומי של פיפ"א, אך הוא גם שופט משחקים בליגת העל המקסיקנית.
רודריגס החל לשפוט משחקים בליגת העל המקסיקנית בשנת 1997. הוא הציג יכולת שיפוט טובה ובשנת 2000 קיבל את תג פיפ"א הבינלאומי, והחל לשפוט משחקי ידידות בין נבחרות.
רודריגס זומן על ידי פיפ"א לשפוט במונדיאל 2006, ושפט 2 משחקים בין אנגליה לפרגוואי ובין חוף השנהב לסרביה ומונטנגרו בשלב הבתים.
שנה לאחר מכן, ב-2007, שפט רודריגס את גמר גביע העולם לקבוצות בין מילאן לבוקה ג'וניורס.
בין היתר שפט רודריגס גם את הגמר ב-2009 וב-2010 של ליגת האלופות של CONCACAF.
רודריגס זומן לשפוט גם במונדיאל 2010, ובו שפט גם שני משחקים בשלב המוקדם - גרמניה נגד אוסטרליה, וספרד נגד צ'ילה.
ב-2014 נבחר רודריגס להיות שופט במונדיאל, והפעם קיבל 3 משחקים ושיבוץ יוקרתי - בלגיה נגד אלג'יריה, אורוגוואי נגד איטליה, ומשחק חצי הגמר בין ברזיל לגרמניה, שהסתיים ב-7:1 לטובת גרמניה וזכה בברזיל לכינוי מינייראסו.
רודריגס היה אחראי להחלטה השנויה במחלוקת לא להרחיק את לואיס סוארז לאחר שנשך את כתפו של ג'יורג'יו קייליני במשחק שלב הבתים בין אורוגוואי לאיטליה.
מחוץ לכדורגל, רודריגס שימש מורה לספורט, וכיום הוא מכהן ככומר פרוטסטנטי.
מרקו שולר (בסלובנית: Marko Šuler; נולד ב-9 במרץ 1983) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת הבלם.
שולר התחיל את הקריירה שלו בקבוצות הילדים של פרטיזן סלובני גרדץ, ובגיל 13 עבר לאוסטריה ושיחק בקבוצות הנוער של קלגנפורט וקרנטן.
בשנת חתם בדרבוגרד, עמה עלה לליגת העל הסלובנית בסיום עונת .
בשנת חתם בגוריצה, במדיה שיחק ארבע שנים ועמה זכה בשתי אליפויות רצופות.
בינואר חתם בגנט מליגת העל הבלגית, ובעונת זכה עם המועדון בגביע.
ב-3 בינואר 2012 הגיע שולר לישראל והושאל עד תום העונה להפועל תל אביב.
שבוע לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו.
ב-21 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בניצחון 7–3 על מכבי נתניה.
בסך הכל ערך 22 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות עד תום עונת 2011/2012, וזכה עמה בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–1 על מכבי חיפה במשחק הגמר.
שולר לא זכה לדקות משחק רבות אך היה חלק מסגל הקבוצה שזכתה באליפות בתום העונה באליפות.
בדצמבר חזר לסלובניה וחתם בקבוצת מריבור, עמה זכה באליפות בתום העונה.
בעונה שלאחר מכן זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות, ובעונת זכה עמה בגביע הסלובני.
בעונת זכה עם הקבוצה באליפות נוספת, ובעונת זכה באליפות רביעית עם המועדון, ובסופה פרש ממשחק פעיל.
שולר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה במרץ , במשחק ידידות נגד .
ב-20 באוגוסט 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות נגד .
שולר היה חלק מסגל הנבחרת למונדיאל 2010, ובסך הכל ערך 39 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שלושה שערים.
מרקו קוך הוא שחיין גרמני, הוא אלוף העולם (קאזאן 2015), אלוף העולם לבריכת 25 מטר (וינדזור 2016), אלוף אירופה (ברלין 2014) ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר חזה (בריכת 25 מטר) וכן אלוף העולם לבריכת 25 מטר (וינדזור 2016) במשחה ל-100 מטר חזה.
באליפות אירופה שנערכה בדברצן הונגריה בשנת 2012 זכה קוך במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:09.26 דקות, אחרי דניאל גיורטה מהונגריה (2:08.60 דקות) ולפני פנגיוטיס סמילידיס מיוון (2:09.72 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקם רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.99 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה קוך במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:08.54 דקות, אחרי דניאל גיורטה שקבע שיא אליפות ושיא אירופה חדש של 2:07.23 דקות ולפני מטי מטסון מפינלנד (2:08.95 דקות).
באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה בשנת 2014 זכה קוך במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אליפות חדש של 2:07.47 דקות, לפני רוס מורדוך מבריטניה (2:07.77 דקות) וגיאדריוס טיטניס מליטא (2:08.93 דקות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא קטר בדצמבר אותה שנה זכה קוך במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:01.91 דקות, אחרי דניאל גיורטה (2:01.49 דקות) ולפני קיריל פריגודה מרוסיה (2:02.38 דקות).
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכה קוך במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.76 דקות, לפני קווין קורדס מארצות הברית (2:08.05 דקות) ודניאל גיורטה (2:08.10 דקות).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים קוך פעמיים במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:08.00 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:33.50 דקות, את סגנון החזה הוא שחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 59.63 שניות.
בתחרות שנערכה בבריכת 25 מטר בברלין בנובמבר 2016 קבע קוך במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:00.44 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנתיים של דניאל גיורטה (2:00.48 דקות).
מרקו רהמר הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם.
רהמר נולד בברלין המזרחית, בגרמניה המזרחית, ושיחק כנער באוניון ברלין, מועדון שהתקיים בברלין המזרחית.
בשנת 1990 עלה לקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגה המזרח-גרמנית השנייה.
עם איחוד גרמניה, עברה אוניון ברלין לשחק בליגת הבונדסליגה השנייה, ורהמר נשאר במועדון עד לחלון ההעברות של עונת 1996/97. רהמר עזב את המועדון לאחר שש עונות וחצי בקבוצה הבוגרת, בהן כבש 19 שערים ב-106 הופעות, ועבר להנזה רוסטוק.
המעבר של רהמר להנזה רוסטוק נחשב מבחינתו להתקדמות מקצועית, שכן רוסטוק שיחקה אז בליגת הבונדסליגה.
רהמר שיחק במועדון שתי עונות וחצי, והפך לשחקן חשוב במערך ההגנתי של הקבוצה.
בשנת 1999 עזב את הנזה רוסטוק, לאחר שכבש ארבעה שערים ב-81 הופעות, ועבר להרטה ברלין.
רהמר חתם בהרטה ברלין בקיץ 1999, ושיחק במועדון במשך שש עונות, בהן צבר 107 הופעות והבקיע שישה שערים.
רהמר שיחק שנתיים באיינטרכט פרנקפורט, אך המשיך לסבול מפציעות רבות.
למרות זאת, בעונת 2007 סייע לקבוצה להינצל מירידה אל הבונדסליגה השנייה.
לרהמר 35 הופעות במדי נבחרת גרמניה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
רהמר זומן ליורו 2000 בו הודחה הנבחרת בשלב הבתים, ולמונדיאל 2002, בו פתח בהרכב ושיחק מחצית אחת במשחק שמינית הגמר נגד נבחרת פרגוואי, עקב הרחקתו של קארסטן ראמלו במשחק האחרון בשלב הבתים.
רהמר היווה במונדיאל זה בעיקר גיבוי מהספסל, ונבחרתו הגיעה עד למשחק הגמר, בו הפסידה 2-0 לנבחרת ברזיל.
הופעתו האחרונה של רהמר בנבחרת גרמניה הייתה בשנת 2003.
מרקו רוס הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק במרבית הקריירה באיינטרכט פרנקפורט בעמדת הבלם.
רוס גדל בקבוצת הנוער של איינטרכט פרנקפורט ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 2004, כאשר היה בן 19. פרנקפורט שיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, ורוס סייע לקבוצה להעפיל אל הבונדסליגה כבר בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת.
רוס שיחק במועדון במשך שבע עונות רצופות, בהן צבר 163 הופעות והבקיע 13 שערים.
רוס השתתף עם איינטרכט פרנקפורט בגמר הגביע הגרמני בשנת 2006, בו הפסידה הקבוצה בתוצאה 1-0 לבאיירן מינכן כשרוס משחק 90 דקות.
העפלה זו לגמר הגביע העניקה לפרנקפורט את הכרטיס לגביע אופ"א בעונת 2006/07, אך פרנקפורט הודחה בשלב הבתים.
בעונת 2010/11 רוס ירד ליגה עם איינטרכט פרנקפורט, ובחר לעזוב את המועדון ולעבור לוולפסבורג.
במועדון זה רוס לא נחל הצלחה רבה, ובשתי עונות צבר 24 הופעות בלבד, בהן הבקיע שער אחד.
בקיץ 2013 חזר רוס לאיינטרכט פרנקפורט, שעלתה בחזרה אל הבונדסליגה עונה קודם לכן.
בחודש מאי 2016 דווח כי רוס סובל מגידול ממאיר.
חרף מחלתו, בחר רוס לשחק במבחני ההישרדות של פרנקפורט בבונדסליגה מול נירנברג, ולהיכנס לטיפולים רק לאחריהם.
המשחק הראשון מבין צמד המשחקים נערך יום אחרי הצהרתו של רוס.
במשחק זה הבקיע רוס שער עצמי, והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. במשחק הגומלין רוס לא נכלל בסגל עקב צבירת כרטיסים צהובים.
איינטרכט פרנקפורט ניצחה בגומלין את נירנברג בתוצאה 1-0, ונשארה בבונדסליגה.
כובש השער, האריס ספארוביץ', הקדיש את השער לרוס שישב ביציע.
בספטמבר 2016 פרסם רוס תמונה שלו לאחר טיפולי כימותרפיה, וקבוצתו הודיעה כי האריכה את חוזהו עד לשנת 2019 כמחווה.
באוקטובר 2016 דווח כי רוס החלים מהסרטן ואמור להתחיל תהליך שיקום, שבסיומו יחזור לשירות איינטרכט פרנקפורט.
בינואר 2017 דווח כי רוס חזר לאימוני הקבוצה.
במאי 2017 ישב רוס על הספסל של פרנקפורט בגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה פרנקפורט 2-1 לבורוסיה דורטמונד.
בעונת 2017/18 חזר רוס להיות שחקן משמעותי בהגנה של איינטרכט פרנקפורט שרשמה עונה טובה מאוד, שבסיומה זכתה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 3-1 בגמר על באיירן מינכן.
רוס נכנס כמחליף בגמר במקום ג'ונתן דה גוזמן.
בקיץ 2020 הודיע רוס על פרישה ממשחק פעיל.
נכון למאי 2025, רוס מדורג במקום השמיני בטבלת שיאני ההופעות של איינטרכט פרנקפורט בבונדסליגה בכל הזמנים.
מרקו פיאצה (בקרואטית: Marko Pjaca; נהגה: [mâːrko pjâtsa]; נולד ב-6 במאי 1995 בזאגרב שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדות קשר הכנף והחלוץ בטוונטה ובנבחרת קרואטיה.
הוא החל לשחק באקדמית הנוער של מועדון הפאר המקומי, דינמו זאגרב, ממנה עבר לאקדמיה של מועדון מקומי נוסף, ZET.
בגיל 15 עבר לאקדמית הנוער של לוקומוטיבה זאגרב.
ב-24 בפברואר 2012 ערך פיאצה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, הופעתו היחידה בעונת , כשנכנס כמחליף בדקה ה-65 בניצחון 0–3 על נ.ק.
זאדאר במסגרת המחזור ה-19 בליגת העל הקרואטית.
ב-25 בספטמבר 2012 הבקיע פיאצה את שער הבכורה שלו במועדון, שער מבעיטת עונשין בדקה ה-39 בניצחון 2–4 על סגסטה סיסאק במסגרת הגביע הקרואטי.
ב-15 במרץ 2013 הבקיע פיאצה את שער הבכורה שלו בליגת העל הקרואטית, שער בדקה ה-12 בניצחון 2–4 על נ.ק.
זאגרב במסגרת המחזור ה-24. הוא סיים את עונת עם 17 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
ב-18 ביולי 2013 שיחק פיאצה לראשונה במסגרת בינלאומית אירופאית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-70 בניצחון 1–2 על דינמו מינסק במסגרת מוקדמות הליגה האירופית לעונת .
לוקומוטיבה זאגרב לא העפילה לשלב הבא של המוקדמות.
פיאצה סיים את עונת עם 30 הופעות ליגה, בהן הבקיע 7 שערים.
בחודש יולי 2014 חתם פיאצה בדינמו זאגרב, האלופה לעונת .
ב-11 ביולי 2014 ערך פיאצה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 60 דקות בהפסד 1–2 לרייקה במסגרת הסופר קאפ הקרואטי.
ב-15 ביולי 2014 ערך פיאצה את הופעת הבכורה שלו במוקדמות ליגת האלופות לעונת 2014/2015, כשנכנס כמחליף בדקה ה-73 בניצחון 0–2 על ז'לגיריס וילנה.
דינמו זאגרב עברה לשלב המוקדמות הבא, אך הודחה נגד אולבורג בולדספילקלאב ועברה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-18 ביולי 2014 ערך פיאצה את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת ליגת העל הקרואטית, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–4 על סלאפן בלופו.
באותו משחק הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-14. ב-11 בדצמבר 2014 הבקיע פיאצה את שערי הבכורה שלו בליגה האירופית, שלושער בניצחון 3–4 על סלטיק במסגרת המחזור השישי בשלב הבתים של הליגה האירופית לעונת .
פיאצה סיים את עונת עם 32 הופעות ליגה, בהן הבקיע 11 שערים.
ב-16 בספטמבר 2015 ערך פיאצה את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 88 דקות בניצחון 1–2 על ארסנל במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת עונת 2015/2016 בליגת האלופות.
הוא שיחק בכל ששת משחקיה של דינמו זאגרב בשלב הבתים, אותו הקבוצה לא צלחה.
ב-21 ביולי 2016 חתם פיאצה ביובנטוס האיטלקית לארבע שנים.
את הופעת הבכורה ערך פיאצה ב-27 באוגוסט כשהחליף את פאולו דיבאלה בדקה ה-88 בניצחון 0–1 על לאציו.
ב-4 בינואר 2018 פיאצה עבר בהשאלה לחצי שנה לשאלקה מהבונדסליגה.
ב-7 באוגוסט 2018 הושאל פיאצה לפיורנטינה לעונה אחת.
ב-31 בינואר 2020 הושאל פיאצה לאנדרלכט עד לסוף העונה.
ב-19 בספטמבר 2020 הושאל לגנואה לעונה אחת.
ב-28 ביולי 2021 הושאל לטורינו לעונה עם אופציית רכישה.
ב-1 בספטמבר 2022 הושאל לאמפולי לעונה אחת.
ב-4 בספטמבר 2014 ערך פיאצה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה, כשהחליף את מתאו קובאצ'יץ' בדקה ה-78 בניצחון 0–2 על נבחרת קפריסין במשחק ידידות.
ב-4 ביוני 2016 הבקיע פיאצה את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-20 בניצחון 0–10 על נבחרת סן מרינו במשחק ידידות.
מרקו רוג (בקרואטית: Marko Rog; נולד ב-19 ביולי 1995 בזאגרב שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הקשר בדינמו זאגרב, בהשאלה מקליארי, ובנבחרת קרואטיה.
הוא גדל במחלקת הנוער של ואראז'דין המקומית.
בעונת החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה בליגה הקרואטית השלישית.
הוא ערך 30 הופעות ליגה במדי הקבוצה, וסיים כמלך השערים שלה, עם 17 שערים.
בקיץ 2014 חתם ב-RNK ספליט מליגת העל הקרואטית.
ב-28 ביולי 2014 ערך רוג את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד איסטרה 1961 במסגרת המחזור השני בליגה.
ב-24 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-68 בניצחון 0–2 על סלאבן בלופו במסגרת המחזור השישי בליגה.
עד סוף העונה ערך 30 הופעות ליגה, בהן הבקיע שבעה שערים.
הוא אף הגיע עם קבוצתו לגמר הגביע הקרואטי, בו הפסידה לדינמו זאגרב.
ביולי 2015 חתם בדינמו זאגרב מליגת העל הקרואטית.
ב-12 ביולי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-62 בתיקו 1-1 נגד היידוק ספליט במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-16 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בדקה ה-82 בניצחון 1–2 על ארסנל במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2015/2016. הוא שיחק בכל ששת משחקי שלב הבתים, אותו לא צלחה דינמו זאגרב וסיימה במקום האחרון בבית שכלל את באיירן מינכן, את ארסנל ואת אולימפיאקוס.
ב-29 בנובמבר הבקיע את שעריו הראשונים במועדון, צמד שערים בניצחון 1–3 על לוקומוטיבה זאגרב במסגרת המחזור ה-18 בליגה.
ב-10 במאי הבקיע את שער הניצחון 1–2 על סלאבן בלופו במסגרת גמר הגביע הקרואטי.
הוא ערך 34 הופעות ליגה בעונת , בה זכתה דינמו זאגרב באליפות קרואטיה, והבקיע שלושה שערים.
בתחילת עונת הוא הספיק לערוך שש הופעות ליגה ולהבקיע צמד בניצחון 0–4 על היידוק ספליט במסגרת המחזור השני בליגה, וכן לעזור לקבוצתו להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות לעונת 2016/2017.
ב-29 באוגוסט 2016 חתם בנאפולי מהסרייה א' על חוזה לחמש שנים.
ב-2 בדצמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–3 על אינטר מילאנו.
ב-27 באוגוסט 2017 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–3 על אטלנטה.
ב-29 בינואר 2019 הושאל לסביליה עד לסוף העונה.
ב-17 ביולי 2019 הושאל לקליארי.
בפתיחת עונת 2020/2021 הוא חתם בקבוצה על חוזה קבוע.
ב-12 בנובמבר 2014 ערך רוג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-84 בהפסד 1–2 לנבחרת ארגנטינה במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר יורו 2016. ב-21 ביוני 2016 ערך את הופעתו היחידה בטורניר, כששיחק 82 דקות והוחלף על ידי מתאו קובאצ'יץ' בניצחון 1–2 על נבחרת ספרד במסגרת שלב הבתים.
מרקו רודריגו רוחאס (נולד ב-5 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן עבר ניו זילנדי ששיחק בעמדת הקשר.
מרקו רוחאס התחיל את הקריירה שלו באקדמיה לכדורגל של וינטון רופר.
בהמשך שיחק גם בקדמיות של ורדר ברמן, הנובר 96 ובורוסיה מנשנגלדבך עד שחזר לואיקאטו.
בשנת הצטרף לקבוצת האמילטון ונדררס ולאחר שנה אחת חזר לוואיקאטו.
בקיץ חתם בוולינגטון פיניקס היו זילנדית המשחק גם בליגת העל האוסטרלית.
ב-13 בספטמבר 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במשחק הליגה נגד מלבורן ויקטורי ובגיל 17, 10 חודשים ושמונה ימים הפך לכדורגלן השני הצעיר ביותר שרושם דקות משחק בקבוצה אחרי קוסטה בארבארוסאס.
ב-18 בדצמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–4 נגד ניוקאסל ג'טס.
רוחאס נבחר לכדורגלן הצעיר של החודש בפברואר 2011 וב-22 בפברואר נבחר לכדורגלן הצעיר של השנה במועדון.
ב-11 במרץ 2011 חתם לשנתיים במלבורן ויקטורי.
ב-8 באוקטובר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון נגד פ.צ.
בעונת שיחק 23 משחקים ולא הבקיע.
ב-5 באוקטובר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 1–2 למלבורן סיטי.
את העונה סיים עם 15 שערים כמלך שערי הקבוצה וככובש השלישי בטיבו בליגה.
בסיום העונה זכה בתואר "הכדורגל הצעיר של העונה".
ב-8 במאי 2013 חתם לארבע שנים בשטוטגרט מהבונדסליגה אליה הצטרף כשחקן חופשי.
במהלך הקיץ נפצע כאשר שיחק עם נבחרת ניו זילנד ובכך גמר את העונה.
ב-21 באוגוסט 2014 הושאל לגרויטר פירט עד לסיום העונה, אך ב-3 בינואר 2015 שוחרר מהמועדון והצטרף לתון לשנה וחצי.
ב-25 באוגוסט 2016 שוחרר משטוטגרט וחתם לשנתיים במלבורן ויקטורי.
ביולי חתם בהירנפיין מליגת העל ההולנדית.
ב-22 בינואר 2019 חתם בסונדרייסק מליגת העל הדנית.
ב-22 בינואר 2020 חתם במלבורן ויקטורי.
ב-25 במרץ 2011 ערך רוחאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניו זילנד בתיקו 1-1 נגד .
בקיץ זכה עם נבחרת ניו זילנד בכדורגל עד גיל 20 באליפות אוקיאניה בכדורגל עד גיל 20. ב-11 בספטמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–6 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
גביע אוקיאניה בכדורגל עד גיל 20:
הכדורגלן הצעיר של העונה באוסטרליה:
נבחרת העונה בליגת העל האוסטרלית:
מרקו חונפאיי פביאן דה לה מורה (בספרדית: Marco Jhonfai Fabián de la Mora, נולד ב-21 ביולי 1989 בגוואדלחארה שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בפילדלפיה יוניון ובנבחרת מקסיקו בעמדת הקשר.
פביאן הוא מדליסט זהב אולימפי, לאחר שזכה עם נבחרת מקסיקו האולימפית בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת לונדון (2012).
פביאן החל את הקריירה בגיל שמונה במועדון הכדורגל גוואדלחארה מעיר הולדתו גוואדלחארה, ובשנת 2007 נכנס לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, כאשר היה בן 18. כבר כילד פביאן נחשב לעילוי, וקודם בגוואדלחארה כשהוא גם משחק בקבוצות הבת וקבוצת המילואים כבר בגילאי נוער.
את הופעת הבכורה ערך פביאן בנובמבר 2007 במשחק ליגה נגד יגוארס דה צ'יאפס.
את שערו הראשון במועדון הבקיע פביאן בפברואר 2008 בניצחון 6-0 על מורליה.
בשנת 2010 רשם פביאן טורניר גביע ליברטדורס מוצלח עם גוואדלחארה, ואף הגיע עמה לגמר, בו הפסידה הקבוצה 2-1 ו-2-3 לאינטרנסיונל הברזילאית.
פביאן הבקיע את השער הראשון לגוואדלחארה בגומלין.
באוקטובר 2011 הבקיע פביאן שלושער ראשון בקריירה, בניצחון 5-2 על אסטודיאנטס טקוס.
בשנת 2011 הבקיע פביאן צמד שערים ספקטקולריים בניצחון 4-1 על ברצלונה במסגרת גביע האתגר בכדורגל, הראשון בבעיטה מרחוק והשני בבעיטת מספרת.
בדצמבר 2013 הושאל פביאן לשנתיים לקרוס אסול המקסיקנית, וערך את הבכורה בתיקו 1-1 מול לאון במאי 2014. באותה שנה הבקיע פביאן שער ניצחון בדקה ה-92 מול פואבלה, שהיה מועמד לפרס פושקש.
באפריל 2014 זכה פביאן עם קרוס אסול בליגת האלופות של CONCACAF, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על טולוקה.
בדצמבר 2014, חזר פביאן לגוואדלחארה על אף שנותרה לו עוד שנה בחוזה ההשאלה, בגין עלויות שכר גבוהות אותן העדיפה קרוס אסול שלא לשלם.
פביאן לא קיבל את המספר 10 ששימש אותו לפני ההשאלה, כי המספר ניתן לשחקן אחר, ולכן הוא שיחק עם המספר 33, אותו לבש כאשר ערך את הופעת הבכורה במועדון.
פביאן הבקיע מספר שערים חשובים לאחר חזרתו לקבוצה, ובשנת 2015 זכה עם גוואדלחארה בטורניר האפרטורה של הגביע המקסיקני.
בדצמבר 2015 הודיעה גוואדלחארה שפביאן יימכר לאיינטרכט פרנקפורט מתחתית הבונדסליגה תמורת דמי העברה של 4 מיליון דולר.
את הופעת הבכורה ערך פביאן בינואר 2016, כאשר החליף במחצית את האריס ספרוביץ' במשחק ליגה מול וולפסבורג.
באותו משחק פביאן סיפק מספר מסירות חשובות, וסייע לאלכסנדר מאייר להבקיע שלושער ולקבוצתו לנצח 3-2. עד לתום העונה פביאן הפך לשחקן חשוב במערך של פרנקפורט, אך נאלץ להתמודד עם הקבוצה במבחני הישרדות מול נירנברג לאחר שהקבוצה סיימה במקום ה-16 בבונדסליגה.
פביאן לא שיחק כלל במשחק הראשון שנערך בפרנקפורט והסתיים בתיקו 1-1. במשחק הגומלין בנירנברג, נכנס פביאן כמחליף בדקה ה-11 במקום מארק שטנדרה שנפצע, והמשחק הסתיים בתוצאה 1-0 לפרנקפורט, שנשארה בבונדסליגה.
את עונת 2016/17 בבונדסליגה פתחו פביאן ופרנקפורט היטב והתמקמו בצמרת הבונדסליגה, אך מספר תוצאות חלשות הרחיקו את הקבוצה מאירופה.
עם זאת, פביאן נחשב לאחד המצטיינים של הקבוצה בעונה זו.
את שערו הראשון בבונדסליגה הבקיע פביאן בספטמבר 2016 בניצחון 2-1 על באייר לברקוזן.
באותה עונה הגיע פביאן עם פרנקפורט לגמר הגביע הגרמני, אך נחל בגמר הפסד 2-1 לבורוסיה דורטמונד, במשחק בו שותף 79 דקות.
בעונת 2017/18 פביאן היה פצוע בחלק ניכר של העונה, אך היה שותף לזכייה ההיסטורית של הקבוצה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על באיירן מינכן, על אף שישב על הספסל בגמר ולא שותף.
בפברואר 2019, לאחר שלא ראה דקות בתחילת עונת 2018/19, עזב פביאן את פרנקפורט וחתם בפילדלפיה יוניון מליגת העל האמריקאית בכדורגל.
בהופעת הבכורה שלו, הבקיע פביאן את השער לפילדלפיה בהפסד 3-1 לטורונטו.
פביאן ערך שלוש הופעות במדי נבחרת מקסיקו עד גיל 20, שנערכו באליפות אמריקה עד גיל 20 שנערכה בשנת 2009 בטרינידד וטובגו.
מקסיקו ופביאן סיימו את הטורניר במקום האחרון בבית, וכשלו להעפיל לאליפות העולם עד גיל 20 שנערכה באותה שנה.
בשנת 2011 החל פביאן לשחק בנבחרת מקסיקו עד גיל 23, וערך בשורותיה 20 הופעות, בהן הבקיע 15 שערים, והוא נחשב לשיאן השערים במדי נבחרת זו.
בנוסף, פביאן הוא שיאן השערים של טורניר טולון לנבחרות צעירות, בצוותא עם אלן שירר, עם שבעה כיבושים, כולם באותו טורניר בשנת 2012, בו זכתה נבחרת מקסיקו לאחר ניצחון בגמר על טורקיה.
במהלך הטורניר הבקיע פביאן שלושער בניצחון 4-3 על מרוקו וצמד מול בלארוס.
בשנת 2012 השתתף פביאן באולימפיאדת לונדון.
פביאן הבקיע מספר שערים במוקדמות המשחקים האולימפיים, לרבות שלושער מול הנבחרת האולימפית של טרינידד וטובגו, וסיים את טורניר המוקדמות כמלך השערים שלו עם חמישה כיבושים.
במשחקים האולימפיים עצמם, פביאן פתח בכל משחקיה של מקסיקו, ובחצי הגמר הבקיע את השער הראשון למקסיקו שהיה שער שוויון בדרך לניצחון 3-1 על נבחרת יפן האולימפית.
במשחק הגמר על מדליית הזהב, פביאן כמעט הבקיע שער במספרת, אך בישל את השער השני מתוך שניים שהבקיע אוריבה פראלטה.
מקסיקו ופביאן ניצחו בגמר את נבחרת ברזיל האולימפית בתוצאה 2-1, וזכו במדליית זהב.
את הופעת הבכורה במדי נבחרת מקסיקו הבוגרת, ערך פביאן בניצחון 3-1 על נבחרת ונצואלה בינואר 2012. פביאן היה בסגל המקסיקני לגביע הזהב 2011, בו זכתה הנבחרת המקסיקנית, אך לא שותף בו.
פביאן היה אמור להשתתף בקופה אמריקה 2011 ושיחק במשחקי ההכנה, אך הושעה מהנבחרת יחד עם שבעה שחקנים נוספים לתקופה של חצי שנה, בגין התפרעות במלון בקיטו שבאקוודור.
הטורניר הגדול הראשון בו פביאן השתתף כשחקן פעיל בנבחרת הבוגרת היה גביע הזהב 2013. פביאן הבקיע שער אחד בכל אחד משלושת המשחקים של מקסיקו בשלב הבתים.
מקסיקו הודחה בטורניר זה בחצי הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת פנמה.
בשנת 2014 השתתף פביאן עם נבחרת מקסיקו במונדיאל 2014, אליו הגיעה הנבחרת המקסיקנית לאחר טורניר מוקדמות בו עמדה בסכנת הדחה, לאחר שהנבחרת סיימה רק רביעית בבית הגמר הצפון אמריקאי, ונאלצה להתמודד בצמד מפגשי פלייאוף מול נבחרת ניו זילנד.
עם זאת, במונדיאל עצמו מקסיקו הציגה יכולת טובה מאוד, והעפילה משלב הבתים, בו פביאן נכנס כמחליף בשלושת המשחקים.
בשמינית הגמר, בה הפסידה מקסיקו 2-1 לנבחרת הולנד והודחה, פביאן לא שיחק.
בשנת 2015 פביאן נכלל בסגל המקסיקני לקופה אמריקה 2015, טורניר בו סיימה הנבחרת במקום האחרון בשלב הבתים עם שתי נקודות.
פביאן לא שיחק בשני המשחקים הראשונים, ובמשחק השלישי, בו הפסידה מקסיקו 2-1 לנבחרת אקוודור, נכנס פביאן כמחליף בדקה ה-52 במקום חאבייר גואמס.
פביאן לא זומן לסגל המקסיקני לקופה אמריקה 2016 על אף יכולתו הטובה בסיום אותה שנה במדי איינטרכט פרנקפורט.
בשנת 2017 השתתף פביאן עם נבחרת מקסיקו בגביע הקונפדרציות 2017, והגיע עמה לחצי הגמר, שם הפסידה נבחרתו 4-1 לנבחרת גרמניה.
פביאן הבקיע את השער המצמק למקסיקו, בבעיטה מ-35 מטר.
בשנת 2018 נכלל פביאן בסגל המקסיקני למונדיאל 2018. פביאן ערך במונדיאל זה הופעה אחת, במחזור האחרון של שלב הבתים, כאשר נכנס כמחליף בהפסד 3-0 לנבחרת שוודיה.
פביאן לא שותף במשחק שמינית הגמר בו הפסידה מקסיקו 2-0 לנבחרת ברזיל.
ליגת האלופות של CONCACAF: 2013/14
אולימפיאדת לונדון (2012): מדליית זהב
מרקו קוסקס הוא מחזאי וסופר צרפתי-ישראלי.
קוסקס נולד בנאבל, עיר חוף בתוניסיה, חמישי מבין שבעה אחים ואחיות.
בגיל 11 היגר עם בני משפחתו לצרפת.
במשך שנים רבות היה חוקר פרטי במקביל לפעילות הכתיבה שלו.
בשנת 1979 זכה בפרס הצרפתי "ספר ביכורים" ("Prix du Premier Roman" ) על ספרו הראשון (Balace Bounel).
בסוף 2011 עלה לישראל, בעקבות בנו.
קוסקס מתגורר בתל אביב בשכונת פלורנטין.
בשנת 2012 פרסם קוסקס טור ב-ג'רוזלם פוסט וכותרתו הייתה: "האם אפשר עדיין להיות סופר יהודי בצרפת?".
ספרו האחרון "חבורה של צרפתים" נכלל ברשימת המועמדים הסופיים ל"פרס רנודו" (Prix Renaudot) היוקרתי, אשר ניתן ל"יצירה ספרותית יוצאת מגדר הרגיל" ואולם לאחר שנדחה לפרסום בכל הוצאות הספרים הגדולות בצרפת ויצא דרך ה"אמזון", בפלטפורמה ההוצאה העצמית "CreateSpace" .
הספר חולל סערה וגרר איומים בחרם כולל של מוכרי הספרים בצרפת.
"Le Roi des Schnorrers" (כתב: ישראל זנגוויל), (שנת 2002)
מרקו קאסטי (באיטלקית: Marco Cassetti; נולד ב-29 במאי 1977) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת המגן הימני.
קאסטי החל את הקריירה שלו בעמדת הקשר הימני ולעיתים תופקד כקשר מרכזי.
קאסטי החל את הקריירה שלו במועדון הכדורגל מונטיצ'יארי, קבוצה חובבנית מנפת ברשה.
בשתי העונות שלו בקבוצה הוא ערך 30 הופעות והבקיע שישה שערים.
לאחר מכן, הוא עבר לקבוצת הסרייה C1, לומזאנה, שבה שהה שנתיים.
את הבכורה שלו בסרייה א' ערך בקבוצת הלאס ורונה בתיקו 1-1 נגד בארי.
בשתי העונות הראשונות שלו בקבוצה הוא עלה בעיקר כמחליף, אך בעונה השלישית הוא הפך להיות שחקן פותח בהרכב לאחר שהקבוצה ירדה לסרייה ב'.
בתום העונה קאסטי חתם בלצ'ה, שבה שיחק במשך שלוש עונות.
בעונת 2006/07, קאסטי עזב את לצ'ה לטובת חוזה לארבע שנים ברומא.
בדצמבר 2009, הוא הפך ליקיר אוהדי רומא לאחר שהבקיע את שער הניצחון בדרבי של רומא נגד לאציו.
ב-3 ביוני 2010, הוא חתם על הארכת חוזה לשנה אחת, כשכרו השנתי עלה בחצי מיליון אירו.
במרץ 2011, הוא האריך את חוזהו פעם נוספת.
לאחר מכן, הוא הפך להיות אופציה שנייה לעמדת המגן הימני, כשאלאנדרו רוסי הועדף על פניו.
במהלך המחצית הראשונה של עונת 2011/12, הוא שיחק חמישה משחקים בלבד עקב פציעה.
בשארית העונה, המאמן דאז, לואיס אנריקה, מיעט להעניק לו דקות לאחר שהחשיב אותו יותר כבלם מאשר מגן ימני.
בתום העונה רומא החליטה שלא להציע לקאסטי להאריך את חוזהו, מה שלמעשה סיים את התקופה שלו ברומא.
ב-23 באוגוסט 2012, קאסטי חתם לעונה באודינזה, והסכים באותו היום להיות מושאל לעונה בווטפורד.
ביוני 2013, קאסטי חתם באופן קבוע בווטפורד.
את שערו הראשון והיחיד במדי הקבוצה כבש בתיקו 3-3 נגד בלקברן רוברס ב-25 במרץ 2014. לאחר שנתיים בויקארג' רואד, קאסטי הודיע שיעזוב את ווטפורד בתום החוזה.
בינואר 2015, קאסטי חתם עד לתום העונה בקבוצת הסרייה C, קומו.
לאחר מכן, קאסטי הודיע על פרישה מכדורגל.
קאסטי שיחק עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה חמש פעמים.
הוא היה הכדורגלן הראשון מלצ'ה, שערך בכורה בנבחרת, לאחר שקיבל את הזימון למשחק הבכורה בשנת 2005. את משחקו האחרון בנבחרת ערך בשנת 2008 בניצחון 2-1 על נבחרת קפריסין במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010.
מרקו קאז'אל (; 14 באוקטובר 1885 סוליצה – 21 ביולי 1972) היה רופא ילדים יהודי רומני.
מרקו קאז'אל כיהן כפרופסור במכון לרפואה ולרוקחות בבוקרשט, כיום האוניברסיטה לרפואה בבוקרשט.
יחד עם מיכאיל מניקטידה הקים את הקתדרה הראשונה לרפואת ילדים באוניברסיטת בוקרשט.
בשנות הרדיפות נגד היהודים ברומניה, בשנים 1944-1942 עמד בראש בית הספר ללימודי רפואה באורגן עבור סטודנטים יהודים בבית החולים קאריטס בבוקרשט?
נודע, בין השאר, בטיפולים באמצעות ביסמוט לילדים חולי עגבת ועגבת מלידה ובטיפולים על ידי עירוי בנסיוב עצמי בדלקות ראות קשות בילדים.
קאז'אל היה בן למשפחה יהודית ספרדית, נולד בעיירה סוליצה בצפון חבל מולדובה בממלכה הרומנית.
סיים לימודי רפואה באוניברסיטת בוקרשט בשנת 1913. שירת בצבא הרומני כרופא צבאי מתנדב בעל דרגת רב-סמל בימי מלחמת הבלקן השנייה ב-1913 כשלקח חלק במאבק במגפת הכולרה וזכה על כך בעיטור אחרי שלוש שנים, בשנים 1916–1918 שירת כרופא לוטננט שירת בזירות הקרבות במלחמת העולם הראשונה, בה נפל אחד מאחיו.
ב-1917 כרופא פלוגתי בפלוגת הרגלים הרומנים 73/78 נפצע מגז לחימה של הגרמנים בקו האש.
בשנת 1919 כרופא של הגדוד הארטילרי 42 השתתף במלחמה של רומניה נגד הרפובליקה הסובייטית ההונגרית
קאז'אל פעל בכמה מוסדות רפואיים בבוקרשט, בירת רומניה, כולל למשך 30 שנה ב בית החולים היהודי "קאריטס".
בשנת 1936 מיוזמתו של קאז'אל הוקם בניין שלישי במסגרת בית החולים קאריטס.
פעם בשבוע נהג להעניק טיפולי חינם בקליניקה הפרטית שלו ברחוב אנטון פאן 40 בבוקרשט.
ב-1 ביולי 1929 אחרי בחינה התמנה למרצה בתחום הטיפולים ברפואת הילדים בפקולטה לרפואה בבוקרשט.
בשנים 1933–1937 ניהל "מכון לחיזוק חוסן הילדים" ביישוב הנופש כרמן סילבה (לימים אפוריה סוד) שעל חוף הים השחור.
בימי משטר יון אנטונסקו והרדיפות הממוסדות נגד היהודים, אחרי שנחסמה בחוק בפני היהודים הכניסה לבתי הספר ולאוניברסיטאות הרומניים, במאי 1942 ארגן קאז'אל במתחם בית החולים קריטס מסגרת לימודי רפואה ליהודים, שנקראה "הפקולטה לרפואה עבור יהודים" (1944-1942).
הוא נודע גם כ"בית הספר של קריטס" או "בית הספר קאז'אל".
בשנת 1943 אישר המשטר הצבאי-הפשיסטי את בקשתו לקבל פטור מהפקעת ביתו שהיה רכושו היחיד, בגין מעשיו כרופא בצבא ובאזרחות לטובת רומניה.
אחרי הדחת השלטון הצבאי-פשיסטי וביטול החוקים נגד היהודים, בשנת 1947 התאפשר מינויו כפרופסור לקליניקה פדיאטרית ולפואריקולטורה במכון לרפואה ולרוקחות בבוקרשט.
קאז'אל ביצע מחקרים בנוגע לעגבת התורשתית, לשימוש בטיפולים על ידי אוטוסרותרפיה בברונכופנאומוניה אצל הילדים.
כיהן כיושב ראש החברה לרפואת ילדים ברומניה.
היה אביו של הווירולוג והפעיל היהודי ניקולאיה קאז'אל, שנודע כמדען, חבר האקדמיה הרומנית ויושב ראש פדרציית הקהילות היהודיות ברומניה.
1913 – מדליית "תנופה הארץ" (Avântul țării) על השתתפותו במאבק במגפת הכולרה בימי מלחמת הבלקן השנייה
1934 – הפרס "פרופסור ריגלר" של האקדמיה הרומנית עבור ספר הלימוד שלו לטיפול ברפואת הילדים Terapeutica infantil
מניקאטידה - ספר הלימוד המקיף הראשון לטיפול ברפואת בילדים, ספר שזכה בפרס האקדמיה הרומנית
מרקו פופוביץ' (בקרואטית: Marko Popović; נולד ב-12 ביוני 1982) הוא כדורסלן עבר קרואטי, אשר היה פעיל בין השנים 1998–2019. ממוצעיו הכוללים ביורוליג (8 עונות) הם 12.5 נקודות, 2.8 אסיסטים ו-1.7 ריבאונדים למשחק, וממוצעיו ביורוקאפ (7 עונות) הם 14.0 נקודות, 3.9 אסיסטים ו-2.1 ריבאונדים למשחק.
פופוביץ' נולד בזאדאר שבקרואטיה, אשר הייתה אז חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
אביו, פטר פופוביץ', שיחק בקבוצות זאדאר ודוברבה זאגרב בין השנים 1976–1997. מרקו החל את קריירת הכדורסל שלו בקבוצת הנוער של זאדאר בשנת 1991, ובין השנים 1994–1996 שיחק במועדון ציבונה זאגרב בעת שאביו שיחק בדוברבה.
בשנת 1997 חזרה המשפחה לזאדאר, ובעונת 1998/1999 שיחק פופוביץ' לראשונה בקבוצת הבוגרים של מועדון הכדורסל.
בעונת 1999/2000 זכה עם הקבוצה בגביע הקרואטי בכדורסל – גביע קרשימיר צ'וסיץ'.
בקיץ 2000 עבר פופוביץ' לארצות הברית והחל ללמוד באוניברסיטת דרום איידהו מליגת המכללות השנייה.
לאחר עונה אחת בלבד בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה עזב פופוביץ' את לימודיו וחזר לשחק בזאדאר.
בעונת זכה עם זאדאר באליפות הליגה האדריאטית, לאחר שגברה במשחק הגמר על מכבי תל אביב בתוצאה 91–88. במשחק הגמר קלע פופוביץ' 27 נקודות, ובסיומו זכה בתואר ה-MVP של הפיינל פור.
בקיץ 2003 עבר לשחק בוולנסיה מליגת העל הספרדית, אך לאחר כחצי עונה חזר לקרואטיה כשחתם על חוזה בציבונה זאגרב.
בסיום אותה עונה זכה עם ציבונה באליפות הליגה הקרואטית.
לקראת עונת עבר לאפס פילזן הטורקית, וסייע לה לזכות בגביע הטורקי.
בשנים 2006–2008 שיחק עבור ז'לגיריס קובנה, וזכה עמה פעמיים באליפות הליגה הליטאית, פעמיים בגביע הליטאי ופעם אחת באליפות הליגה הבלטית.
בשנת 2008 הצטרף לאוניקס קאזאן הרוסית, וסייע לה לזכות בגביע הרוסי לשנת 2009. בעונת 2011 הוביל את קאזאן לזכייתה הראשונה באליפות היורוקאפ, ונבחר ל-MVP של הפיינל פור לאחר שקלע 18 נקודות מול סביליה במשחק הגמר.
בשנת 2011 חזר לשחק בז'לגיריס, ובשתי העונות הבאות זכה עמה באליפות הליגה הבלטית, בגביע הליטאי ובשתי אליפויות ליטא.
בקיץ 2013 חתם על חוזה בחימקי מוסקבה, במדיה זכה באליפות היורוקאפ בעונת 2014/2015.
בין השנים 2015–2019 שיחק עבור פואנלברדה הספרדית.
בפברואר 2017 הפך לשיאן הנקודות של ליגת היורוקאפ, אך בהמשך אותה עונה שברו את שיאו בויאן דובלייביץ' ורפא מרטינס.
בשנת 2000 השתתף פופוביץ' באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18 כשחקן נבחרת קרואטיה, וזכה עמה במדליית הכסף.
במשחק הגמר קלע פופוביץ' 17 מול נבחרת צרפת, אך נבחרתו הפסידה בתוצאה 64–65. באליפות אירופה עד גיל 20 לשנת 2002 הוביל פופוביץ' את כל שחקני הטורניר בממוצעי נקודות (25.0) ואסיסטים (7.1) למשחק, אך קרואטיה סיימה במקום השמיני מתוך 12 נבחרות.
בטורניר אליפות אירופה בכדורסל 2003 השתתף לראשונה במשחקי נבחרת קרואטיה הבוגרת, ובהמשך שיחק במדיה באליפויות אירופה 2005, 2007, 2009, 2011 ו-2017, וכן במשחקי אולימפיאדת בייג'ינג (2008) ובאליפות העולם בכדורסל 2010.
פיינגולד היה ניצול שואה אוסטרי, ששרד ארבעה מחנות ריכוז והשמדה.
בתום מלחמת העולם השנייה סייע לתנועת הבריחה ולעשרות אלפי יהודים לעלות לארץ ישראל.
כיהן כנשיא הקהילה היהודית בזלצבורג, והיה אחראי על בית הכנסת של זלצבורג.
הרבה להרצות בנושא השואה וזכה לאותות הוקרה רבים.
מרקו פיינגולד נולד בבסטרצבניה/נויזול שבאוסטריה-הונגריה, היום באנסקה ביסטריצה שבסלובקיה.
הוא גדל ברובע לאופולדשטאדט של וינה.
לאחר שהחל להתמחות בעסקים, מצא עבודה בווינה.
לאחר שהפך למובטל עבר עם אחיו, ארנסט, לאיטליה.
בשנת 1938, זמן קצר לאחר האנשלוס, נעצר בווינה במהלך ביקור קצר שם.
תחילה נמלט לפראג, גורש כפליט חסר אזרחות לפולין וחזר לפראג עם תעודות מזויפות.
בעקבות פעילות אנטי-נאצית נעצר שוב עם אחיו במאי 1939 וגורש לבסוף למחנה הריכוז אושוויץ.
הוא נכלא גם במחנות הריכוז נוינגמה ודכאו, ולבסוף במחנה הריכוז בוכנוואלד ב-1941, שם שהה עד לשחרורו בשנת 1945.
הוא עבר לזלצבורג באופן לא מתוכנן ונשאר לגור שם.
בשנים 1945–1948 עזר לניצולים יהודים שגרו במחנות עקורים בזלצבורג, וארגן, יחד עם תנועת הבריחה, את עלייתם של יהודים ממזרח אירופה וממרכז אירופה לארץ ישראל המנדטורית.
בשנת 1948 רכש חנות אופנה.
באותה תקופה היה בתחילה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית (SPÖ), אך בהמשך עזב את המפלגה בשל נטייתה האנטישמית שהושפעה על ידי קרל רנר וברונו קרייסקי.
עם זאת, לימים הפך לחבר כבוד.
כאחד העדים הוותיקים, ציין פיינגולד בתקשורת בשנת 2013 וב-2018 את תמיכתו של קרל רנר באנשלוס ובאנטישמיות.
פיינגולד גם מתח ביקורת על הסוציאל-דמוקרטים בהקשר זה, ואמר כי לאחר 1945, לאחר תלונה של מזכיר המפלגה של ה-SPÖ, הוא נרדף במילים ("יהודי מלוכלך, הסתלק!").
בין 1946 ל-1947 היה פיינגולד למשך זמן קצר נשיא הקהילה היהודית בזלצבורג.
זמן קצר לאחר פרישתו לגמלאות בשנת 1977, הוא הפך לסגן נשיא, ובשנת 1979 שוב לנשיא הקהילה היהודית.
לאחר פרישתו נשא הרצאות רבות על זמנו במחנות ריכוז, השואה והיהדות.
125 Jahre Juden in Salzburg ("עדיין נצחי: 125 שנות יהודים בזלצבורג").
אות השירות למען השחרור של אוסטריה (1977)
מדליית כסף לשירותים לרפובליקה של אוסטריה (1985)
מכתב אזרחי של העיר זלצבורג (1985)
מדליית זהב של עיר זלצבורג (1988)
צלב הזהב של המדינה הפדרלית זלצבורג (1988)
גביע הכבוד של זלצבורג (1993)
מדליית כבוד זהב של מחוז זלצבורג (1998)
אזרח כבוד של העיר זלצבורג (2008)
פרס הזיכרון לקורט שוברט (2010)
טבעת הכבוד המוזהבת של אוניברסיטת זלצבורג (2012)
פרס הסובלנות של האקדמיה האירופית למדעים ואומנויות- 2018
מרקו פרולו (; נולד ב-25 בינואר 1985) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.
פרולו החל את הקריירה בקבוצת קומו ושיחק בתחילת הקריירה בליגות המשנה.
הוא עלה עם צ'זנה לסרייה א', ומאז שיחק בליגה הבכירה, בשורותיהן של צ'זנה, פארמה ולאציו.
עם האחרונה זכה פרולו בקופה איטליה לעונת .
פרולו ייצג את נבחרת איטליה, בין היתר, בטורנירי מונדיאל 2014 ויורו 2016.
פרולו החל את הקריירה בקבוצת הנוער של קומו, אליה הצטרף ב-2001, כשהיה בן 16. בעונת החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה בליגה השלישית והייתה מצויה במשבר מקצועי וכלכלי עמוק, לאחר שבשתי העונות החולפות רשמה שתי ירידות ליגה רצופות.
פרולו ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–2 לוויטוריה ב-19 בספטמבר 2004, בו כבש שער עצמי.
המשבר נתן את אותותיו והקבוצה פשטה רגל בדצמבר 2004. עם זאת, פרולו המשיך לשחק במועדון עד תום העונה, ואף פתח בהרכבה בצמד משחקי הפלייאוף נגד הירידה מול נוברה, שהסתיימו בהפסד 1–2 בסיכום שני המפגשים, ובירידת ליגה שלישית ברציפות של המועדון.
פרולו סיכם את עונת הבכורה שלו עם שלושה שערי ליגה ב-31 הופעות.
ב-30 באוגוסט 2005, לאחר עונה אחת במדי קומו, נרכש פרולו על ידי קייבו ורונה מהסרייה א', אך מיד הוחזר לליגה השלישית ועבר לפיסטוייזה בעסקת בעלות משותפת.
הוא שיחק במדי הקבוצה, שלא הצליחה לאיים על ההעפלה לסרייה ב', במשך שתי עונות בהן ערך בסך הכול 52 הופעות ליגה, מתוכן 38 בהרכב הפותח, וכבש שלושה שערים.
ביוני 2007 חזר פרולו לקייבו, אך כעבור חודשיים שוב נשלח לליגה השלישית, הפעם לקבוצת פוליניו, העולה הטרייה מהליגה הרביעית.
תחת המאמן פיירפאולו ביסולי, רשמה הקבוצה עונה מרשימה שהסתיימה במקום הרביעי בליגה, שש נקודות פחות מהעולה האוטומטית מהמקום הראשון, ססואולו.
פרולו ערך 29 הופעות ליגה מתוך 34 משחקים, מתוכן 25 בהרכב הפותח, וכבש שלושה שערים.
הוא שיחק גם בצמד משחקי חצי גמר פלייאוף ההעפלה מול סיטאדלה, שהסתיימו בהפסד 1–2 בסיכום המפגשים.
ב-4 ביולי 2008, לאחר עונה אחת בפוליניו, חזר פרולו לקייבו, והועבר מיידית ליריבתה העירונית הלאס ורונה בבעלות משותפת.
פרולו השתלב היטב עם ארבעה שערים ב-32 הופעות ליגה, אך הקבוצה סיימה במקום השביעי בלבד בליגה השלישית ולא העפילה לפלייאוף.
לקראת עונת , עבר פרולו לראשונה בקריירה לסרייה ב', כאשר הצטרף לצ'זנה תחת מאמנו לשעבר בפוליניו, פיירפאולו ביסולי.
בקבוצה שיתף פרולו פעולה, בין היתר, עם אמנואלה ג'אקריני, והיה משחקניה הבולטים של הקבוצה באותה העונה עם חמישה שערי ליגה ב-36 הופעות.
את העונה סיימה הקבוצה במקום השני בטבלה, עם נקודה בלבד פחות מלצ'ה, והעפילה לסרייה א'.
עונת 2010/2011 הייתה העונה הראשונה של פרולו בליגה הבכירה.
את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ערך ב-28 באוגוסט 2010, מול רומא (שוויון 0-0 בסיום).
הוא היה לאחד משחקני המפתח של המועדון באותה העונה, וסייע לו להישאר בליגה, מהמקום ה-15 בטבלה.
פרולו החמיץ רק משחק ליגה אחד לאורך כל העונה, ובסך הכול כבש חמישה שערי ליגה ב-37 הופעות.
יכולתו הגבוהה באותה העונה אף זיכתה אותו בזימון בכורה לסגל נבחרת איטליה.
בסיום אותה העונה רכשה צ'זנה את חלקה של קייבו בבעלות המשותפת על פרולו תמורת כ-3 מיליון אירו, והחתימה אותו על חוזה עד 2015.
עונת 2011/2012, עונתו השלישית של פרולו בקבוצה, הייתה קשה יותר מבחינה מקצועית.
פרולו עדיין בלט בסגל הקבוצה עם 31 הופעות ליגה וארבעה שערים, אך צ'זנה, שהחליפה מאמן פעמיים באותה העונה, השיגה רק ארבעה ניצחונות ליגה וסיימה במקום העשרים והאחרון, בדרך לליגת המשנה.
פרולו לא המשיך עם הקבוצה לסרייה ב', ונפרד ממנה לאחר שלוש עונות עם 11 שערי ליגה ב-104 הופעות.
לקראת עונת 2012/2013 עבר פרולו לפארמה של המאמן רוברטו דונאדוני, תמורת כמיליון אירו, השאלת שני שחקנים לצ'זנה ומימון משכורתיהם.
פרולו השתלב מיידית בקבוצה, היה שיאן הופעות הליגה שלה באותה העונה (36 הופעות, החמיץ שני משחקים בלבד עקב הרחקות) ואף כבש שלושה שערי ליגה, כאשר פארמה סיימה במקום העשירי בטבלה.
עונה לאחר מכן, המשיך פרולו ביכולתו הגבוהה, תרם שמונה שערי ליגה ב-36 הופעות (שוב החמיץ שני משחקי ליגה בלבד עקב הרחקה), כאשר פארמה סיימה עונה מרשימה במקום השישי בטבלה.
מיקום הליגה של פארמה זיכה אותה בכרטיס לעונת 2014/2015 בליגה האירופית, אך בעקבות מיסים שלא שולמו, לא השיגה הקבוצה את הרישיון לשחק במפעלי אופ"א מטעם התאחדות הכדורגל האיטלקית, והכרטיס למפעל האירופי עבר לטורינו מהמקום השביעי.
בסך הכול, שיחק פרולו במשך שתי עונות בפארמה, וכבש במדיה 11 שערי ליגה ב-72 הופעות.
ב-30 ביוני 2014 הודיעה לאציו על החתמתו של פרולו תמורת כ-4.5 מיליון אירו.
כבר בעונת הבכורה שלו במועדון, עונת 2014/2015, הפך פרולו לאחד משחקני המפתח בקבוצה תחת המאמן סטפאנו פיולי.
פרולו קבע שיא קריירה אישי של עשרה שערי ליגה בעונה זו, ב-34 הופעות.
פרולו ולאציו סיימו עונה מוצלחת במקום השלישי בטבלת הליגה, מרחק נקודה בלבד מהסגנית והיריבה העירונית רומא.
כמו כן, העפילה לאציו לגמר הקופה איטליה.
פרולו פתח בהרכב לאציו למשחק הגמר מול יובנטוס, ושיחק לאורך כל המשחק וההארכה, שהסתיימה בניצחונה של יובנטוס, 2-1 בסיום.
בעונת 2015/2016 בסרייה א' לא הצליחה לאציו לשחזר את הישגיה וסיימה שמינית בלבד בליגה, כאשר לקראת תום העונה אף סיים המאמן פיולי את תפקידו והוחלף במאמן הנוער, סימונה אינזאגי.
עם זאת, בעונה זו רשם פרולו את הופעותיו הראשונות בקריירה במסגרות האירופיות.
הוא היה שותף להדחה מול באייר לברקוזן בשלב הפלייאוף של מוקדמות ליגת האלופות, ונשר עמה הישר לשלב הבתים של הליגה האירופית.
את שערו הראשון במסגרת אירופית כבש במחזור החמישי של שלב הבתים, בניצחון 1–3 על דניפרו, ובסך הכול כבש שלושה שערים במפעל באותה העונה, כולל במשחק הראשון של שמינית הגמר מול ספרטה פראג, שהדיחה את לאציו עם 1–4 בסיכום שני המפגשים.
גם בעונת 2016/2017 תחת אינזאגי שמר פרולו על מעמדו כשחקן משמעותי בקישור הקבוצה, והשיג עמה את הכרטיס לליגה האירופית לאחר שכבש חמישה שערי ליגה ב-34 הופעות.
ארבעה מתוך שערי הליגה שלו נכבשו במשחק אחד, ב-5 בפברואר 2017, כאשר השלים רביעייה מרשימה לרשתה של פסקארה בניצחון קבוצתו 2–6. הוא אף העפיל עם לאציו פעם נוספת לגמר הגביע האיטלקי, שם נוצחה לאציו 0–2 על ידי יובנטוס.
פרולו פתח בהרכב של אינזאגי למשחק הגמר, אך הוחלף לאחר 21 דקות בלבד עקב פציעה.
את עונת 2017/2018 פתח פרולו עם זכייה ראשונה בקריירה בתואר קבוצתי, הסופר קאפ האיטלקי 2017. לאציו השתתפה במשחק כפינאליסטית הגביע, וזאת בעקבות זכייתה של יובנטוס בדאבל.
פרולו בישל לצ'ירו אימובילה בדקה ה-54 בדרך ליתרון 0–2. בדקה ה-85 צימק פאולו דיבאלה בכדור חופשי לאחר עבירה של פרולו, ובתוך תוספת הזמן איזן דיבאלה, לפני שאלסנדרו מורג'יה כבש שער דרמטי שקבע 2–3 ללאציו בדרך לזכייה.
כחודשיים לאחר מכן, באוקטובר 2017, הודיעה הקבוצה על הארכת חוזהו של פרולו עד ליוני 2020. בהמשך אותה העונה היה פרולו שותף להעפלתה של הקבוצה עד לרבע גמר הליגה האירופית, עם שני שערים בשמונה הופעות.
פרולו כבש בניצחון קבוצתו 2–4 על רד בול זלצבורג במשחק הראשון של רבע הגמר, אך לאציו הודחה מהטורניר עם הפסד 1–4 בגומלין.
בליגה תרם פרולו ארבעה שערים ב-31 הופעות, כאשר לאציו סיימה שוב במקום החמישי בטבלה.
בעונת 2018/2019 לא הצליחה לאציו להתברג בצמרת הטבלה, וסיימה שמינית בלבד.
פרולו, בעונתו החמישית בקבוצה, שמר על מאזן של למעלה משלושים הופעות ליגה בכל עונה, כאשר כבש ארבעה שערים ב-34 הופעות ליגה.
גם בליגה האירופית לא נחל הצלחה עם הקבוצה, כאשר כבש פעמיים בארבע הופעות בדרך להדחה כבר בשלב הנוקאאוט הראשון על ידי סביליה.
עם זאת, באותה העונה זכה פרולו עם קבוצתו בגביע האיטלקי, לאחר ניצחון 0–2 דרמטי בדקות הסיום של משחק הגמר מול אטאלנטה.
פרולו פתח ושיחק לכל אורך משחק הגמר.
ב-22 בדצמבר 2019 זכה פרולו עם קבוצתו בפעם השנייה בתואר הסופר קאפ האיטלקי, לאחר שעלה מהספסל בדקה ה-67 בניצחון 1–3 על יובנטוס.
יכולתו הגבוהה של פרולו במדי צ'זנה בעונת הבכורה שלו בסרייה א', הביאה לזימון בכורה עבורו לסגל נבחרת איטליה, תחת המאמן צ'זרה פראנדלי.
ב-29 במרץ 2011, ערך פרולו את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת במשחק ידידות מול בקייב.
הייתה זו הופעה קצרה לאחר שפרולו החליף את קלאודיו מרקיזיו שתי דקות בלבד לסיום ההתמודדות (2-0 לאיטליה בסיום).
פרולו נותר מחוץ לסגל למעלה משנה וחצי, וחזר לסגל של פראנדלי רק בנובמבר 2013, כשהיה שחקנה של פארמה, ושותף כמחליף במשחק ידידות מול .
פרולו לא שותף בהפסד המפתיע 0–1 ל, והחליף את מריו באלוטלי במחצית המשחק השלישי מול , שהסתיים בהפסדה של איטליה 0–1 ובהדחתה מהמשך הטורניר.
פרולו שיחק תפקיד משמעותי יותר בנבחרת תחת אנטוניו קונטה.
הוא ערך ארבע הופעות במוקדמות יורו 2016, שלוש מתוכן בהרכב הפותח, וזומן על ידי קונטה לסגל הנבחרת לקראת טורניר הגמר.
פרולו פתח ושיחק תשעים דקות בשני משחקיה הראשונים של איטליה בטורניר, שהסתיימו בניצחון 0–2 על וניצחון 0–1 על .
הוא זכה למנוחה ולא שותף בהפסד 0–1 ל, והעפיל עם הנבחרת מהמקום הראשון בבית לשמינית הגמר.
פרולו חזר להרכב לקראת המפגש בשמינית הגמר בו גברה איטליה 0–2 על , ושוב פתח ושיחק לכל אורך המשחק וההארכה מול ברבע הגמר.
לאחר שוויון 1-1 בתום ההארכה, עבר המשחק להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין.
פרולו היה הבועט השביעי של איטליה בדו-קרב הארוך וכבש את הפנדל, אך החמצה של מתאו דרמיאן בבעיטה התשיעית הסתיימה בהדחתה של איטליה עם הפסד 5–6 בסיום.
פרולו ערך שבע הופעות תחת המאמן ג'אמפיירו ונטורה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018, כולל שתי הופעות בהרכב בצמד משחקי הפלייאוף מול שוודיה, שהסתיימו בהדחתה המפתיעה של איטליה, שהחמיצה את טורניר הגמר לראשונה מאז מונדיאל 1958.
מרקו פולו היא סדרת דרמה אמריקאית בהשראת שנותיו הראשונות של מרקו פולו בחצר קובלאי חאן, כגן האימפריה המונגולית ומייסד שושלת יואן (1271–1368).
הסדרה שודרה בבכורה בנטפליקס ב-12 בדצמבר 2014. הסדרה נכתבה ונוצרה על ידי ג'ון פוסקו ובכיכובו של לורנזו ריצ'למי בתפקיד הראשי עם בנדיקט וונג בתפקיד קובלאי חאן.
הסדרה הופקה על ידי חברת ויינשטיין.
ב-7 בינואר 2015, הסדרה חודשה על ידי נטפליקס לעונה שנייה בת 10 פרקים, שהוקרנה לראשונה ב-1 ביולי 2016.
ב-12 בדצמבר 2016, נטפליקס הודיעה כי ביטלה את הסדרה לאחר שתי עונות.
מקורות אמרו ל"הוליווד ריפורטר" כי שתי העונות הביאו להפסד של 200 מיליון דולר עבור נטפליקס וההחלטה לבטל את הסדרה התקבלה במשותף על ידי נטפליקס וחברת ויינשטיין.
מרקובי קולי או מגדלי מרקו (במקדונית: Маркови Кули; בסרבית: Маркове куле) הוא אתר ארכאולוגי הנמצא כ-2.25 ק"מ צפון-מערבית מפרילפ, מקדוניה הצפונית, ומעט מעל הכפר וארוש .
מרקובי קולי, הקרוי על שמו של הנסיך הסרבי מימי הביניים, הנסיך מרקו , ממוקם על גבעה ומוקף במדרונות תלולים המכוסים אבני גרניט דקות.
ב-24 ביוני 2004, נרשם כאתר מורשת עולמית מיועד של אונסק"ו.
ב-10 באפריל 2006, האתר הוכרז כאנדרטת טבע.
במהלך המחקר הארכאולוגי שבוצע במרקובי קולי, נמצו שרידים שהצביעו על קיומו של היישוב העתיק הקדום קרמיה.
בתקופה הרומית, הורחב היישוב קרמיה לכיוון דרום-מערב, עובדה שהועלתה על ידי מספר קישוטים משיש של בזיליקת נוצרית קדומה.
חומת ההגנה של מרקובי קולי מתוארכת למאה ה-13 וה-14. עובי הקירות של חומת ההגנה הן בעומק של כמטר.
מעל המגדלים הייתה מרגמה עשויה מאבן גיר.
האזור התחתון של חומת ההגנה היה מורכב משורת קירות קצרים שנמשכו בקו שבור.
על פי חלק מהממצאים ההיסטוריים, עד החלק השני של המאה ה-14 ואפילו מאוחר יותר, מצודה זו הוגנה על ידי 40 חיילים בלבד.
בתוך מרקובי קולי, היו קירות פנימיים שהפרידו בין קרמיה לאזורים קטנים אחרים.
מרקובי קולי הכליל גם את ארמונו של המלך הסרבי ווקאשין ובנו, הנסיך מרקו .
השער הצפוני של מרקובי קולי היה שער כפול, וכמו כן בית משמר גדול היה בין 2 הכניסות.
במהלך המחקר הארכאולוגי שבוצע באזור השער הצפוני, נמצאה עדות לשחזורים רבים של שער זה.
באזור הדרומי של מרקובי קולי, היו שלושה מגדלי שמירה.
באזור המערבי של מרקובי קולי, נמצאו קברים שננעצו בסלע.
במאה ה-14, שימש אזור זה מקום מפלט זמני של האוכלוסייה המקומית מפני פשיטות טורקיות.
במרקובי קולי, קיימים גם פסלים שדומים לבעלי חיים שונים כמו למשל אריה, צב ופיל (יש הטעונים כי הפסל בכלל דומה לחסידה).
יש המאמינים כי פסלים אלו שימשו חלק חשוב בטקסי הדת של העמים הקודמים שישבו באזור.
לאחר מותו של הנסיך מרקו ב-1395, מרקובי קולי נכבש על ידי האימפריה העות'מאנית במאה ה-14. בזמן זה, תושבי היישוב לשעבר, קרמיה, עברו ליישוב החדש וארוש .
היישוב החדש הופרד למספר רבעים, ולכל אחד מהרבעים הייתה כנסייה.
מרקו רוֹזֵה הוא כדורגלן עבר גרמני ומאמן כדורגל.
רוזה החל את הקריירה שלו ככדורגלן ב"רוטציה לייפציג", והצטרף ל"לוקומוטיב לייפציג" ב-1987, אשר מאוחר יותר שונה שמה ל-"VfB לייפציג".
בשנת 2000 הצטרף רוזה ל"הנובר 96", כשזו עלתה לבונדסליגה.
בשנת 2002, עבר לשחק ב"מיינץ 05", תחת הדרכתו של יורגן קלופ.
רוזה פרש ממשחק פעיל לאחר 199 הופעות במדי "מיינץ 05" בכל המסגרות, בהן כבש שבעה שערים - שלושה מהם במסגרת הבונדסליגה.
סבו, ולטר רוזה, היה אף הוא כדורגלן, ששיחק בנבחרת גרמניה.
רוזה החל את דרכו כעוזר מאמן ושחקן הקבוצה השנייה של "מיינץ 05" בעונת 2010/2011. בעונת 2012/2013 הצטרף ללוקומוטיב לייפציג, אך עזב לאחר שסיים את חוזהו לאחר עונה אחת בלבד.
רוזה מונה למאמן קבוצת ה-U16 של רד בול זלצבורג בעונת 2013/14. כאשר מאמן ה-U18 של המועדון, תומאס לטש, עזב את המועדון, מונה רוזה במקומו.
הקבוצה זכתה באליפות U18 האוסטרית בעונתו הראשונה ובליגת הנוער של אופ"א באפריל 2017 כשגברה בגמר על בנפיקה ליסבון 2–1.
בעונת 2017/2018, ירש רוזה את אוסקר גרסיה כמאמן הקבוצה הבוגרת של רד בול זלצבורג.
בעונתו הראשונה, הקבוצה זכתה באליפות אוסטריה והגיעה לשלב חצי הגמר של הליגה האירופית שם הודחה על ידי אולימפיק מרסיי.
בעונה השנייה, פתחה רד בול זלצבורג את העונה בליגה האוסטרית עם עשרה ניצחונות ובכך שברה שיא היסטורי בליגה.
בליגה האירופית הגיעה הקבוצה עד לשלב רבע הגמר שם הודחה על ידי נאפולי.
בכל תקופתו כמאמן זלצבורג, לא הפסידה הקבוצה משחק ביתי.
בפתיחת עונת 2019/2020 מונה רוזה למאמנה של בורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה.
בעונתו הראשונה הצליח להעפיל עם המועדון לליגת האלופות עמה הצליח להעפיל לשמינית גמר המפעל כשהוא מקדים את אינטר מילאנו.
ב-15 בפברואר 2021 הודיעה מנשנגלדבאך כי בסיום העונה יעזוב רוזה את המועדון ויצטרף לבורוסיה דורטמונד.
לאחר שסיימה הקבוצה במקום השני בבונדסליגה, והודחה מליגת האלופות בשלב הבתים, פוטר רוזה מתפקידו בסיום העונה.
ב-8 בספטמבר 2022 מונה למאמנה של ר.ב.
ב-12 באוגוסט 2023 הוליך את הקבוצה לניצחון 3-0 על באיירן מינכן במסגרת משחק הסופר קאפ הגרמני, ועזר לקבוצה לזכות בתואר בפעם הראשונה בהיסטוריה, זאת לאחר שהוביל את הקבוצה מספר חודשים קודם לכן, לזכייה שנייה בגביע הגרמני.
מרקו פרידל הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת הבלם בוורדר ברמן, בה הוא גם משמש כקפטן, ובנבחרת אוסטריה.
פרידל התחיל את הקרירה שלו בקבוצת הילדים של קירכביכל וכאשר היה בן 9 הצטרף לקופסטיין.
בשנת , הצטרף לאקדמיה של באיירן מינכן.
בנובמבר , פרידל הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון.
ב-14 במרץ 2017, פרידל חתם על חוזה לארבע וחצי שנים בקבוצה הבוגרת.
ב-22 בנובמבר 2017, פרידל ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2–1 נגד אנדרלכט במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות.
כעבור שלושה ימים, פרידל ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בהפסד 1–2 לבורוסיה מנשנגלדבך.
ב-25 בינואר 2018, פרידל הושאל לוורדר ברמן לשנה וחצי.
במאי , חתם על חוזה בקבוצה תמורת כ-3 מיליון אירו.
פרידל כבש את שער הבונדסליגה בתיקו 2-2 נגד בורוסיה דורטמונד.
בצעירותו, פרידל בכל הנבחרות הצעירות של אוסטריה.
ב-7 באוקטובר 2020, פרידל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, נגד .
מרינוס יוהנס "מרקו" קרון (בהולנדית: Marinus Johannes "Marco" Kroon; נולד ב-15 ביולי 1970) הוא מאיור בכוחות המיוחדים של צבא הולנד, אשר עוטר בדרגת אביר במסדר הצבאי של וילם על אומץ ליבו במהלך מלחמת אפגניסטן.
המסדר הצבאי של וילם הוא העיטור הצבאי הבכיר ביותר בהולנד.
קרון הוא החייל הראשון שזכה בעיטור מזה למעלה מחצי מאה, והוא אחד מארבעת האבירים היחידים של המסדר החיים כיום.
קרון נולד בדן בוס ב-15 ביולי 1970. ב-1989, לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בעיר הוא התגייס לחיל הנחתים המלכותי.
ב-1991 הוא השתתף במבצע סיפוק נוחות אשר נועד להעניק סיוע המוניטרי למורדים הכורדים בצפון עיראק.
לאחר מכן הוא הוצב במשך שנה בארובה - טריטוריה הולנדית בים הקריבי.
ב-1993 הוא נשלח לקמבודיה כחלק מכוח הסיוע של האו"ם.
לאחר שובו מקמבודיה עבר קרון מהנחתים לצבא.
הוא החל ללמוד בבית הספר הצבאי המלכותי.
לאחר סיום לימודיו הוצב כמפקד חוליה ברגימנט השריון ה-17 ויחד עמו נשלח להשתתף במלחמת בוסניה.
ב-1998 הוא הוצב בקורפוס הקומנדו - הכוחות המיוחדים ההולנדיים.
בשנת 2000 הוא חזר לבוסניה בתפקיד משקיף.
לאחר משימה זו חזר להולנד ולמד באקדמיה הצבאית המלכותית, ולאחר סיום לימודיו יצא לבוסניה בפעם השלישית כחלק מכוח הייצוב.
ב-2004 הוא נשלח שוב לעיראק כמפקד מחלקה בגדוד הקומנדו ה-108.
בין השנים 2005–2007 הוא הוצב באפגניסטן כחלק מכוח המשימה באורוזגאן.
הוא התבלט באומץ ליבו במהלך הקרבות כנגד לוחמי הטליבאן.
מפקדיו המליצו להעניק לו תואר אביר במסדר הצבאי של וילם.
לאחר שחזר להולנד, הפך קרון לקצין מטה בכוחות הקומנדו.