tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אופן הפעולה של התרופה עדיין אינו מובן לגמרי, אך חושבים כי יש לו קשר למודולציה האלוסטרית החיובית שלו על קולטני GABA-A.
תופעות הלוואי השכיחות ביותר הן ישנוניות, עייפות, סחרחורת, צינון, שלשול, חוסר אנרגיה, וזיהום בדרכי השתן.
זורנולון יכולה לגרום להשפעות מדכאות על מערכת העצבים כגון ישנוניות ובלבול.
בעקבות כך מטופלים הנוטלים זורנולון יכולים להיות בסיכון גבוה יותר לנפילות ועל כן יש להזהיר את המטופלים מביצוע פעילויות כגון נהיגה או כל פעילות שעלולה להיות מסוכנת, עד לפחות 12 שעות לאחר נטילת התרופה.
למטופלים החווים תחת התרופה מחשבות או התנהגות אובדנית יש לשקול הפסקת השימוש בתרופה.
על סמך ניסויים קליניים אין מספיק מידע בכדי להעריך סיכונים מנטילת התרופה במהלך ההיריון, ממחקרים שבוצעו בבעלי חיים נמצא כי עלול להיגרם נזק לעובר בעת נטילת זורנולון במהלך ההיריון.
זורנולון עובר בכמות מזערית בחלב האם, ונתונים על השפעות הזורנולון על היונק ועל ייצור חלב מינימליים.
לאור הסיכון לחיי האם, אין מניעה ליטול את התרופה גם במהלך הנקה.
"זזה עם הגוף" הוא סינגל שהוקלט על ידי חיים "לייפסויסה" סויסה ורום "רוני" סופרבסקי.
הוא יצא באופן עצמאי ב-21 בספטמבר 2024 כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
"זזה עם הגוף" הולחן על ידי סופרבסקי וסויסה, שגם כתבו אותו לצד גיל שץ.
סופרבסקי הפיק את השיר המוזיקלית.
השיר עוסק בבילוי לילי במועדון ריקודים.
הדובר מתאר אישה שמושכת את תשומת הלב של כולם בזכות האופן בו היא נעה ורוקדת.
תיאוריה מתמקדים בכוחה החושני וביכולתה להפעיל "כישוף" על סביבתה.
במקביל קיימת תחושת ניגוד מסוימת בין האווירה התוססת לבין הרגשות האישיים של הדובר.
הוא חש משיכה עזה לאישה, אך גם תוהה על הבדידות שהיא חווה על-אף כל תשומת הלב שהיא מקבלת.
כמו כן, מופיעה תחושת בלבול וכאוס, שמדגישה את האינטנסיביות והסחרור של החוויה הלילית.
"זזה עם הגוף" הגיע בשיאו למקום השביעי ב, המבוסס על קולות המאזינים.
בגאולוגיה, זחילה אסייסמית היא תזוזה הניתנת למדידה על פני השטח לאורך העתק בהיעדר רעידות אדמה בולטות.
זחילה אסייסמית עשויה להתרחש גם אחרי ההחלקה העיקרית של רעידת אדמה, ימים ואפילו שנים לאחר רעידת האדמה.
דוגמאות בולטות להחלקה אסייסמית כוללות העתקים בקליפורניה (למשל העתקי Calaveras Fault , Hayward Fault והעתק סן אנדראס).
זחילה אסיימית מתאימה לתנועות שדה רחוקות באזורים מקומיים של עיוות בגבולות בין הלוחות הטקטוניים.
הגורמים הבסיסיים לזחילה אסייסמית מיוחסים בעיקר לרמת חיכוך נמוכה שעל מישור ההעתק, מתח נורמלי נמוך הפועל על מישור ההעתק בקרום הרדוד, ולחצים פורוזיים המגבילים את כמות המתח הרגילה על אותו מישור ההעתק.
תגובת החיכוך של חומרים גאולוגיים (סלעים או קרקעות ברמת צפיפות משתנה) יכולה להסביר את המעבר מעיוות סייסמי לדפורמציה אסייסמית עם עומק.
חיכוך לאורך העתקים יכול לגרום להחלקות פתאומיות עם נפילות מתח נלוות בצורת רעידות אדמה, יחד עם שלבים של חוסר תנועה כמו טעינת אנרגיה.
לַיְדִיעָה כיצד קצבי הזחילה משתנים בזמן ובמרחב לאורך העתקים, יש השלכות חשובות על חיזוי התזמון, המיקומים והגדלים הפוטנציאליים של רעידות אדמה עתידיות, כמו גם המכניקה של התנהגות ההעתקים.
מדידות של מתח בין-סיסמי, כמו גם דפוס הצימוד הקשור, הן קריטיות, מכיוון שהן חושפות את הכיסים שבהם מתח מצטבר' ועלולים להשתחרר בקרעים סייסמיים עתידיים.
התמונה משמאל המציגה הסטה של אבן שפה שנמשכה 15 שנים, היא דוגמה אופיינית ליכולת למדוד את קצב הזחילה האסייסמית באתר.
הופעתה של גיאודזיה מבוססת חלל וטכניקות חישה מרחוק שפותחו לאחרונה, משמשות לניטור עיוות הקרום, על מנת לעקוב אחר זחילה אסיימית על העתק.
סקרי תיאודוליט משמשים עם מערכי ליניאמנטים, כדי לעקוב אחר הזחילה.
לאחר מכן ניתן להשתמש בנתונים אלה כדי לצמצם את היכולת הסייסמית של העתק לפעול שוב בעוצמה גבוהה.
זחילה אסיימית קיימת לאורך שבר קאלאברס בהוליסטר, קליפורניה .
הרחובות שחוצים את ההעתק בהוליסטר, מראים הסטה משמעותית.
כמה בתים היושבים על השבר מעוותים במיוחד, אך עדיין ראויים למגורים.
העיר מושכת גאולוגים וסטודנטים לגאולוגיה כמעט מדי שבוע.
דוגמאות אחרות להעתקים שחוו זחילה אסיימית כוללות שבר בסן אנדראס בקליפורניה וההעתק הצפון אנטולי בטורקיה.
הזחילה לאורך שבר ה-מעקאמה היא כ-8 מ"מ בשנה בממוצע, בהתאם לתנועה היציבה לאורך שאר מערכת השבירה של הייוורד .
יש הגורסים, שבמקטעים מסוימים לאורך קו ההעתק שבכיוון צפון-דרום בערבה, ישראל; ולאורך קו העתק הכרמל בכיוון דרום-מזרח - צפון-מערב, מתקיימת זחילה אסייסמית, המקבלת ביטוי בהסטות של מניפות סחף, וחסימת ערוצי זרימה הולוקניים.
בשנת 2021 התפרסם מאמר מדעי שייחס את הזחילה במקטעים הזוחלים הללו (שזוהו כאזורים בעלי שכבות הליט עבות בתת-הקרקע הרדודה), לאורך בקע ים המלח לנוכחותו ותכונותיו המכניות של ההליט, מה שככל הנראה מאפשר עיוות פלסטי ומעבר לחיזוק מהירות מתחת לפני השטח הרדודים ומקדם זחילה.
מספר שנים קודם לכן, זיהו אותם חוקרים במקטע הצפוני של עמק הירדן (מדרום לכנרת ועל בסיס מדידות גאודטיות מתחנות GPS), שיעור זחילה שנתי ממוצע של 2.5 מ"מ +/- 0.8 מעומק של 1.5-1 קילומטר ועד לפני השטח
זחל אמיתי או זַחַל רַגְלִי הוא פגית (אחד משלבּי החיים) של הפרפראים.
הזחל האמיתי בוקע מהביצה ועסוק רוב ימיו באכילה, לרוב של רקמות צמחיות.
בפרק זמן זה הוא עובר מספר התנשלויות.
בסופו של דבר הוא הופך לגולם, אשר בתורו הופך לפרפר, חיפושית, דבורה, או כל חרק מעופף אחר.
בשלב הסופי של מחזור החיים הפעילות מרוכזת סביב הזדווגות והטלת ביצים על צמח פונדקאי מתאים.
מחזור חיים זה מכונה "גלגול מלא".
לפיכך, הזחל האמיתי איננו טיפוס עצמאי של בעל חיים, כפי שרבים חושבים בטעות, אלא מהווה שלב בחייו של בעל חיים- הפרפראי.
בנוסף, רבים מבלבלים בין זחל אמיתי לבין רבי-הרגליים ותולעים.
השניים האחרונים הם אורגניזמים בזכות עצמם לכל דבר, שלא כמו הזחל האמיתי, שהוא רק שלב בחיי הפרפראי.
מלבד דמיון מורפולוגי שטחי, אין קשר סיסטמטי בין שלוש הקבוצות הללו.
באנגלית ובשפות אחרות קרוי הזחל "Caterpillar".
מקור המילה בלטינית: "קאטר" פירושו חתול, ו"פילר" - שיער (במיקרוביולוגיה ידועות שעריות הזוויג המכסות סוגים שונים של חיידקים; הללו קרויות בלועזית Pilli ברבים, Pillus ביחיד); המונח הלטיני לזחל הוא, אם כן, "חתול שעיר".
לרוב הזחלים יש 3 זוגות רגליים אמיתיות ועד 5 זוגות של רגליים מדומות.
כמו כן, הפרק האחרון של גופו מסוגל לרוב לאחוז בענף או להוציא קור דביק שמונע את נפילת הזחל.
התנועה היא גלית או בצעדים כמו של זחל המודד.
בשלב זה הזחלים אוכלים כמויות הגדולות פי כמה ממשקל גופם.
כשהם מגיעים לגודל מסוים, או כשתקופה מסוימת בשנה מגיעה, הזחלים מתגלמים, לרוב במקום מוגן (מתחת לאדמה, כגון זחלי הדובון המנומר, למשל).
ישנם זחלים אשר הגולם הוא הם עצמם, כלומר, הם משילים את עורם ומתגלמים.
ישנם גם זחלים היוצרים את הגולם מקורים, אך ישנם הבונים להם גולם מגרגירי חול ורוק, מפרווה או אבק וחתיכות בד (כמו עשים מסוימים).
ישנם גם סוגים הבונים את הגולם מחתיכות ענפים.
זטא - באות גדולה: Ζ, ובאות קטנה - ζ היא האות השישית באלפבית היווני.
בספרות יווניות האות מסמלת את המספר 7.
בניגוד לאותיות היווניות אשר קדמו לה בסדרן באלפבית היווני, אות זו לא לקחה את שמה מהאות הפיניקית ממנה היא נבעה (האות ז) אלא נקראת בשם יווני עם סיומת "אטה".
האות הגדולה גם התפתחה לאות Z הלטינית, אך בניגוד לזטא, צורתה של האות הקטנה של האות Z זהה לצורתה של האות הגדולה (z).
העיצורים השורקים הפיניקיים – (זין), 𐤎 (סמך), 𐤑 (צדי), 𐤔 (שן) – בעיתיים בכך שמקבילותיהם היווניות לא תואמות את המקור הפיניקי במדויק, ואף שמות האותיות ביוונית לא תואמים את השמות בפיניקית.
המקובל הוא שהאות זֵין הפיניקית הפכה ל־ζῆτα (זֵטה) היוונית, האות סמך הפכה ל־ξεῖ (קסה), האות צדֵי הפכה ל־σάν (האות סַן הארכאית) והאות שַן הפכה ל־σίγμα (סיגמה).
חוקרים אחדים הציעו ששמות האותיות התערבבו, כך ששם האות זטה הגיע מהאות צדי, ושם האות זין התגלגל לשם האות סַן, אך התקשו להסביר מדוע; אחרים הסבירו את שם האות ζῆτα (זֵטה) כאנלוגיה לאות הקודמת ῆτα (הֵטה).
ביוונית מודרנית האות נהגית כזי"ן (/z/ :IPA).
הצירוף τζ נהגה כ-דְּזְ, כמו בשם חַאדְּזִידַאקִיס.
ישנה מחלוקת בין מלומדים בדבר ההגייה של האות ביוונית עתיקה.
מרבית המלומדים סבורים כי האות נהגתה כצליל "זְדְּ" (כמו במילה "מאזדה").
ההגייה המודרנית נקבעה כבר בתקופה ההלניסטית (אבל שרידים להגייה העתיקה ייתכן שקיימים גם אז - כמו בדוגמה לעיל, שָם שֶם העיר ניתן לה בוודאי בתקופה ההלניסטית ולא לפניה), והמחלוקת היא לגבי התקופות שקדמו לה.
במיתולוגיה היונית, זטא היא סמלו של הפייסטוס אל הנפחים.
במתמטיקה, האות מסמלת את פונקציית זטא של רימן.
בדינמיקה של פולימרים, האות מסמלת חיכוך בין פולימרים.
בפיזיקה של הזורם, האות מסמלת ערבליות (נטייה של זורם לפתח סיבוב).
באסטרונומיה, האות מסמלת את הכוכב השישי בעוצמתו במערכת כוכבים.
האות התפתחה לאות הלטינית Z, שמזכירה בצורתה זטא גדולה (אם כי בניגוד לזטא, האות Z הקטנה זהה בצורתה לאות הגדולה), ולאות הקירילית З, שמזכירה בצורתה את הספרה 3.
זטאנה ובשמה המלא זטאנה זטארה (Zatanna Zatara) היא דמות בדיונית של קוסמת גיבורת-על, המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום של חברת DC קומיקס.
דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Hawkman #4 מאוקטובר 1964, ונוצרה על ידי הכותב גרדנר פוקס והמאייר מרפי אנדרסון.
זאטאנה משתמשת במיומנותה בקסמים כדי לעזור לחברי ליגת הצדק, לבאטמן ולג'ון קונסטנטין.
זטאנה היא בתו של הקוסם ג'ון זטארה (שהופיע לראשונה בחוברת אקשן קומיקס מס' 1), וסינדלה, חברה בגזע המיסטי "הומו מאגי".
היא צאצאיתו של האמן והקוסם לאונרדו דה וינצ'י וקשורה לאישים כנוסטרדמוס, ניקולא פלאמל ואלסנדרו קליוסטרו.
היא מתלבשת כמו קוסמת ומשתמשת ביכולות של משפחתה להטיל קסמים חזקים.
כמו אביה, היא מבצעת את הקסמים בעזרת אמירת הקסם הרצוי במהופך.
בתקופת העידן המודרני של הקומיקס, היא הייתה חברה בקבוצת גיבורי-העל ליגת הצדק.
לאחר האתחול המחודש של חברת DC בספטמבר 2011, היא חברה בקבוצת ליגת הצדק האפל.
זטאנה הייתה אמנית אשליות במה לפני שגילתה את יכולותיה המיסטיות בזמן שחקרה את היעלמותו של אביה.
מסע חקירה זה, שיצא בשנת 1964, היה אחד מהקרוסאוברים הרציניים הראשונים שיצאו ובמהלכו היא פגשה דמויות כגון באטמן, גרין לנטרן, הוקמן והוקוומן, אטום והאיש המוארך.
זאטנה עזרה לליגת הצדק מספר פעמים לפני שנבחרה כחברה מן המניין בחוברת מספר #161. במהלך כהונתה בחבורה כוחה היה קטן.
באותו הזמן היא יכלה לשלוט רק בארבעת האלמנטים - אש, מים, אוויר ואדמה.
הגבלה זו פסקה בחוברת World's Finest Comics #227 (מרץ 1982).
במיני סדרה "משבר זהות", שיצאה בשנת 2004 ונכתבה על ידי בראד מלצר, מתגלה שבזמן שזטאנה הייתה חברה בליגת הצדק, הנבל דוקטור לייט אנס באכזריות את סו דיבני, אשתו של האיש המוארך, חבר לשעבר בליגת הצדק וגיבור על.
כאשר הוא נעצר, הוא מאיים לפגוע במשפחותיהם של חברי ליגת הצדק, אך זטאנה מסכימה למחוק מדוקטור לייט את זיכרונו (כשם שעשתה לאויבים רבים של ליגת הצדק).
בכך זטאנה דאגה שדוקטור לייט לא יפגע עוד בגיבורים ומשפחותיהם.
בזמן שזטאנה ניסתה לעשות זאת, היא בטעות פגמה גם ביכולת האינטלקטואלית של דוקטור לייט והנמיכה אותה לרמה שבה דוקטור לייט הפך לנבל "עלוב" בעיני הגיבורים.
במהלך הקסם, באטמן, שלא נכח בחדר באותו מקרה, התגלה פתאום וניסה לעצור את החבורה.
אחרי שהוא נעצר, זטאנה נאלצה למחוק ממנו את הזיכרון של מה שקרה.
ב-2005 יצאה לזטאנה מיני סדרה בעקבות אירוע "שבעת חיילי הניצחון", שנכתב על ידי גרנט מוריסון.
באותה מיני סדרה, זטאנה מגלה שהתגובה של מאמציה במחיקות הזיכרון, וגם המוות הלא מכוון של מספר אנשים שנגרם מקסם שהיא הובילה ונכשלה בו, הייתה כל כך גדולה שהיא איבדה את הביטחון העצמי שלה ואת הכוחות שלה.
עם עזרתה של השוליה החדשה שלה, מיסטי קילגור, והידיעה על הקרב האפוקליפטי המתקרב, היא מקבלת בחזרה את כוחותיה.
ההופעות הממושכות שלה בסדרות DC האחרות מצביעות על כך שכפי הנראה היא הולכת לשרוד את אירוע "שבעת החיילים".
זחלה היא בירת מחוז אל-בקאע והעיר התשיעית בגודלה בלבנון על פי גודל האוכלוסייה.
היא נמצאת 52 קילומטר מזרחית לביירות.
ראש העיר הוא אסעד זוע'ייב.
אוכלוסיית העיר גופא היא 78,145 איש, רובם נוצרים קתולים ומיעוטם מוסלמים ונוצרים אורתודוקסים, והמטרופולין כולו מונה כ-200,000 תושבים.
היא נמצאת בגובה 945 מ' מעל פני הים, ושטחה הוא כ-20 קמ"ר.
העיר מוקפת בהרים מושלגים בחורף ונהנית מאקלים יבש בקיץ.
מרכז העיר ממוקם משני צידי נהר הבֶּרְדַ֫אוּנִי – נהר רדוד ומזוהם, בעיקר בחודשי הקיץ.
העיר העתיקה נמצאת על הגדה המערבית, ומרכזי הקניות – על הגדה המזרחית.
בעיר ובסביבתה פועלים יקבים אחדים, והיא ידועה באיכות הערק המיוצר בה, הקרוי ערק זחלאווי.
ההערכה היא כי מקור השם הוא בפועל זחל (زحل) בערבית, שמשמעותו היא לדחוף/לנתק/לעקור (ישנו קשר למילה העברית לזחול).
ייתכן כי מפולות הבוץ שמתרחשות לעיתים בהרים הסובבים את העיר הן המקור לשם.
זחל"ם, ראשי תיבות של "זחלי למחצה" (מאנגלית: Half-Track), הוא כלי רכב אזרחי או רכב קרבי משוריין המונע באמצעות שני זחלים מאחור וזוג גלגלים בחזית להיגוי.
מערכת המזקו"ם (מערכת זחלים, קפיצים ומרכובים) בירכתיים משמשת להנעת הרכב ומאפשרת את העבירות המיוחדת שלו.
המטרה בשילוב בין זחלים לגלגלים היא לשלב בין העבירות בשטח של רכב זחלי דוגמת הטנק עם היגוי ושליטה של רכב אופני.
לעיתים מתווסף לרכב זחלי נטל או "משקל מת" כדי לשפר את החיכוך עם הקרקע ואת כוח הגרר של הכלי, אך אפשרות כזו אינה קיימת בזחל"ם ויש להכביד אותו באמצעות הוספת מטען.
מלפנים מותקן תוף גלילי שמסייע לעבירות.
כך למשל כאשר הרכב עובר מעל לתעלה ונשאר במצב בו הגלגלים הקדמיים בתוכה, התוף נשען על צדה האחד והזחלים מצדה השני, מנע התוף את היתקעות הכלי בתעלה ועל ידי דחיפה של מערכת הזחלים להתקדמות והחלצות ממנה.
הזחל"ם אפשר לראשונה ניוד כוחות רגלים במהירות תוך מתן הגנה כנגד אש מנשק קל, אך החיילים נותרים חשופים לירי תלול מסלול, מנשק כגון מרגמות או תותחים עם פגזי רסס.
כבר במחצית השנייה של המאה ה-19 יוצרו טרקטור בעלי מנוע קיטור שהתבססו על עקרון הזחל"ם.
ב-1911 המהנדס הצרפתי אדולף קיירסה (Adolphe Kégresse) הסב מספר מכוניות של הצאר של רוסיה לתצורת זחל"ם שנקראה על שמו "זחלי קיירסה".
מ-1916 ואילך ניהל המפעל הרוסי פוטילוב פרויקט לייצר זחל"מים צבאיים בתצורה דומה תוך שימוש בחלקי זחל צרפתיים.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, היו ניסיונות רבים בפיתוח זחל"מים אזרחיים לשימושים שונים.
כלי רכב בעלתי תצורת זחל"ם הופיעו כגוררי גזעי עץ בתעשיית חוטבי העצים בארצות הברית, בקנדה הורכבו זחל"מים להסעת 20–30 נוסעים על פני שטחים מושלגים ואף יוצר זחל"ם ניסיוני של סיטרואן לנהיגה במדבר.
זחל"מים מדגמים שונים שירתו באופן נרחב במלחמת העולם השנייה, במיוחד בצד הגרמני, כאשר זחל"מים כדוגמת ה-M3 הופעלו על ידי בעלות הברית וזחל"מים דוגמת Sd.Kfz.
251 הופעלו על ידי מדינות הציר.
הזח"למים במלחמה מילאו שלל תפקידים והיוו פלטפורמה נוחה להתקנים וייעודים רבים ושונים כגון: נגמ"ש, גורר ארטילרי, מרגמה מתנייעת, רכב פינוי רפואי, רכב סיוע הנדסי, רכב לוגיסטי, רכב פיקוד, ואחרים.
זחל"מים אף שימשו כבסיס לתותחים נגד טנקים או נשק נ"מ.
לזחל"מים הייתה יכולת עבירות טובה מאוד שהקבילה למעשה ליכולת העבירות של טנקים מאותה תקופה, גליל או גלגלי מתכת מסתובבים שהותקנו בחלקו הקדמי של הזחל"ם, היקנו לזחל"ם גם יכולת מעבר תעלות נגד טנקים.
תכונות אלו איפשרו לזחל"מים להיות חלק בלתי נפרד מכוח השריון המסתער.
בישראל השם "זחל"ם" משמש ככינוי לדגם ספציפי של הזחל"ם האמריקאי המשוריין M3 (כמו גם הדגמים האחים שלו M5 ,M2 ו-M9), בעוד שהשם "זחל"ד" משמש ככינוי לדגמי זחל"ם המונעים על ידי מנוע דיזל.
שני הכלים שירתו בצה"ל שנים ארוכות.
במהלך מלחמת העצמאות נרכשו מארצות הברית הזחל"מים הראשונים מסוג M3 עבור יחידות החי"ש.
פריקת הזחל"מים, שהגיעו ארצה מפורקים במסווה של מכונות חקלאיות, התגלתה על ידי הבריטים לאחר שנפרקו 13 מהם.
אלו הוחבאו במקומות שונים בגוש דן, ושימשו בקרבות לאחר סיום המנדט הבריטי.
הזחל"מים הפכו לכלי הלחימה העיקריים בשימוש החרמ"ש (חיל רגלים משוריין), בו פותחה תורת לחימה מיוחדת עבורם, אשר באה לידי ביטוי בהצלחה במלחמות ישראל.
על חלקם הותקנו תותחי ה-20 מ"מ וכך הפכו לתותח נגד מטוסים הממונע הראשון של צה"ל.
מספר קרבות ועימותים בתש"ח הוכרעו בעיקר הודות להתקני תותחי 20 מ"מ על הזחל"מים, כך למשל אירע בקרב חרבת מחאז ב-4 באוקטובר 1948.
הזחל"מים ששימשו את החרמ"ש (חיל רגלים משוריין) ואת חילות החי"ר ככלי לחימה כללו שני ספסלים, ל-10 לוחמים (5 בכל צד), וכנה למקלע כבד "0.5 במרכז חלקו הקדמי של תא הלחימה של הנגמ"ש.
בדפנות תא הלחימה הותקנו גם 2 כנות נוספות למקלעי בראונינג "0.3 משני צידי התא, ומאחור הותקן כן למרגמה 52 מ"מ, ששימשה לתאורה ולסיוע.
החלון הימני הקדמי נאטם בלוח מתכת משוריין, והותקן בו מקלע בינוני בראונינג "0.3 הפונה לחזית.
בחזית הנגמ"ש, ישבו הנהג משמאל, מפקד הנגמ"ש במרכז (על מושב מוגבה), ומפעיל המקלע הבינוני בצד ימין.
חיל החימוש הוסיף לזחל"ם גם מוטות מתכת שהותקנו לאורך צידם החיצוני של דפנות תא הלחימה, ומנשאים מתקפלים משני צידי הדלת האחורית, ששימשו לתליית התרמילים האישיים (תד"ל), ולציודם של הלוחמים.
על מספר זחלמים בודדים הותקנו תותחי 6 ליטראות שנפלו שלל בידי צה"ל בעיקר בחזית הדרומית.
כלים אלה זקפו לזכותם כמה ניצחונות יוצאי דופן בעימותים עם התקפות טנקים מצריים בתש"ח.
שני שיפורים משמעותיים ביותר הוכנסו בהם לאחר מלחמת יום הכיפורים ב-1973:
החלפת מנוע הבנזין למנוע דיזל.
זחל"מים מוסבים אלה נקראו "זחל"ד" (זחל"ם דיזל).
החלפת מערכת ההילוכים למערכת מסונכרנת והחלפת מערכת הניהוג המכנית להידראולית.
שיפור זה היה משמעותי ביותר כיוון שביטל את המאמץ הפיזי הרב שהיה כרוך עד אז בנהיגה ואפשר לנהג להתרכז בסביבתו.
רוב הזחלמ"ים שבחרמ"ש צוידו בשני כלי נשק: מקלע "0.3 בראונינג בעמדת המפקד מימין לנהג ומקלע כבד "0.5 מעל לקבינה במרכז הרכב.
לכל פלוגת סיור בשריון היו שלושה זחל"מים שצוידו במרגמה 81 שניצבה במרכז החלק האחורי.
הזחל"מים שירתו בצה"ל ככלי לחימה עיקריים לנשיאת והובלת גייסות עד לאמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר לקראת סוף המאה, שימשו בעיקר (בגרסה שהותקנו בהם מנועי דיזל) כרכבי סיור בט"ש.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 כבר תוכננו שתי משפחות נגמ"שים ששינו את ההיסטוריה של הרק"ם: ה-M-113 האמריקני וה-BMP-1 הסובייטי.
כמו כן, פותחו נגמ"שי לחימה עבור שדות הקרב של אירופה, המקום בו שיערו אז שתתקיים עיקר לוחמת היבשה של עימות בין-גושי עתידי.
שתי משפחות אלה של נגמ"שים הפכו לנגמ"שים הנפוצים בעולם.
כל אחת מהן כללה עשרות דגמים, גרסאות ושיפורים.
כלים אלה נמצאים גם היום בשירות צבאות שונים ברחבי העולם (כולל צבא ארצות הברית, צה"ל ועוד) אך נחשבים למיושנים ופגיעים.
בצה"ל הוחלפו הזחל"מים בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 בנגמ"שים מדגם M113 (בעלי תצורה זחלית מלאה).
אחרון הזחל"דים עזב את מחסני החירום בצה"ל רק בתחילת שנות האלפיים.
בישראל קיימים כיום שישה זחל"דים במצב נסיעה הנמצאים בידיים פרטיות ומשמשים בעיקר לצורכי קולנוע ואספנות.
יתר הזחל"דים נגרטו, נמכרו לצבאות זרים או הושבתו ומוצגים באנדרטאות ואוספים פרטיים.
זטואיצ'י הוא דמות בדיונית העומדת במרכזה של סדרת סרטי קולנוע וטלוויזיה יפניים הקרויים על שמה.
עלילת הסדרה וכן של הסרטים סובבת סביב מעסה עיוור ומומחה באמנויות לחימה בשם זטואיצ'י בזמן תקופת האדו ביפן אשר מרוויח את לחמו בעיקר מהימורים.
זאטואיצ'י משתמש בחרב מסוג שיקומיצו אשר מוסווית בתוך מקל ההליכה שלו ובעזרתה הוא עוזר לחפים מפשע ומגן עליהם בעיקר מפני איומי כנופיות היאקוזה.
זאטואיצ'י משתמש בסגנון לוחמה מיוחד שנקרא איאיידו, וכן מחזיק את החרב בצורה מהופכת - דבר שהופך את סגנון הלוחמה של זאטואיצ'י לייחודי עוד יותר.
סדרת הסרטים של זטואיצ'י היא אחת מסדרות הסרטים שרצו הכי הרבה זמן ביפן - 25 סרטים שנעשו בין השנים 1962–1973, בנוסף לסרט משנת 1989 וסרט משנת 2003 בבימויו ובכיכובו של טקאשי קיטאנו.
השחקן המזוהה ביותר עם הדמות הוא שינטארו קטסו ששיחק את זטואיצ'י בסדרת הטלוויזיה וברוב הסרטים במשך פרק זמן של לא פחות מ-15 שנים.
בזכות שינטארו קטסו הפך זטואיצ'י למעין ג'יימס בונד של יפן.
הסרט משנת 2003 הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה וזכה לתשבחות רבות ופרסים ברחבי העולם בקטגוריות הפסקול, הצילום האומנותי, הבימוי והכוריאוגרפיה.
סדרת הטלוויזיה שודרה למשך ארבע עונות בין השנים 1974–1979 וכללה מאה פרקים.
בפרק החותם את הסדרה, מאור עיניו של זטואיצ'י חוזר אליו אולם ידיו נותרו פגועות והוא אינו יכול להילחם יותר.
בניגוד גמור לפרק זה, בסרט ששודר בשנת 1989 לאחר תום הסדרה, זטואיצ'י עדיין עיוור אך ידיו בריאות ושלמות.
בסרטם של חבורת מונטי פייתון משנת 1983 "צהוב הזקן", אחת הדמויות, בגילומו של ג'ון קליז הוא הארווי "העיוור" פיו, מחווה לדמותו של זטואיצ'י העיוור
בשנת 1995 יצא סרט פרודיה בשם ?Getting Any, שאותו ביים טקאשי קיטאנו.
הסרט עצמו נשען על סרטי פרודיה אמריקאים דוגמת "טיסה נעימה" של דייוויד צוקר, כאשר בין הסרטים אשר מקבלים התייחסות בסרט נכלל זטואיצ'י.
במהלך סצנה מרכזית בסרט, זטואיצ'י מתבלבל ובמקום להרים את חרבו הוא לוקח בטעות כף מרק גדולה ומתחיל להילחם.
הסרט ה-17 במספר בסרטי הקולנוע, "Zatoichi Challenged", עובד לסרט פעולה אמריקאי בשם "נקמה עיוורת", שיצא בשנת 1990 בכיכובם של רוטגר האוור וטרי אוקווין.
בסרט זה גילם האוור ותיק מלחמת וייטנאם שנותר עיוור בעקבות המלחמה ואומן בשימוש בחרב החבויה במקל עיוורים.
סרט האנימה "ג'וביי - סיפורי נינג'ת הרוח" של יושיאקי קוואג'ירי מביא מחווה לדמותו של זטואיצ'י.
אחת הדמויות בסרט, אוטסוטסו מוז'ורו, הוא סמוראי עיוור ואחד משמונה השדים של קימון, אשר היה היחיד מביניהם שרחש כבוד בעת קרב.
בסרט "חסין מוות" של קוונטין טרנטינו משנת 2007, שדרנית הרדיו לוסי קוראת לפעלולן מייק בשם "זטואיצ'י" משום שפספס שלט חוצות בזמן נהיגתו.
זחלן רשת (Web crawler), רובוט חיפוש, רובוט רשת או עכביש רשת הוא בוט או תוכנה לסריקת הרשת הכלל עולמית, באופן אוטומטי, שיטתי וסדרתי.
אתרים רבים, בייחוד מנועי חיפוש, משתמשים בזחלנים כדי לקבל תמונה עדכנית של הרשת.
הזחלן אוסף נתונים מאתרים על ידי גרידת רשת, בכדי לעדכן אותם מאוחר יותר במאגרי מידע כמו אינדקס של מנוע החיפוש ובכך מאפשר למנוע החיפוש מתן תוצאות מהירות.
כמו כן, תוכנות זחלן יכולות לאתר קישורים שבורים בדפי אינטרנט או לאסוף כתובות דואר אלקטרוני (בדרך כלל לשם משלוח דואר זבל ופרסומים שונים).
התהליך אותו עושה התוכנה נקרא "הזדחלות אינטרנטית".
בדרך כלל הזחלן מתחיל לסרוק דף מתוך רשימה נתונה של דפים (למשל האינדקס של מנוע החיפוש) ומשם הוא מתקדם באופן רקורסיבי דרך הקישורים בדף, לדפים נוספים.
הזחלן מתחיל את פעולתו ברשימת אתרים אותם עליו לבקר, אתרים אלו נקראים בשם "זרעים" (seeds), כאשר הזחלן מבקר באתרים אלו הוא מזהה את הקישורים שיש בדף אינטרנט מסוים ומצרף אותם לרשימת האתרים שבהם עליו לבקר.
הכמות הרבה של האתרים בהם הזחלן מבקר מחייבת את התוכנה לדעת לסדר את האתרים בסדר עדיפויות, אך אין אפשרות לדעת בביטחון כי האתר בו הזחלן מבקר לא נסרק כבר קודם לכן.
לכן, השגת מידע ראשוני בכל הפעלה של התוכנה היא דבר כמעט בלתי אפשרי.
התנהגותו של הזחלן היא תוצאה של צירוף מספר קווי מדיניות:
מדיניות של בחירה אשר מגדירה איזה עמוד להוריד.
מדיניות של ביקור חוזר אשר מגדירה מתי לבדוק שינויים בדפים.
מדיניות נימוס אשר מגדירה איך להימנע מעומס יתר של אתרים ולגרום להפלה של שרתים.
מדיניות של מקבילות אשר מגדירה איך לתאם בין פעולתם של הזחלנים השונים.
בהינתן הגודל של האינטרנט, גם מנועי חיפוש גדולים מכסים בחיפושם רק חלק קטן מהנתונים.
מחקרים הראו כי המידע המתקבל על ידי אתרים אלו עומד על בין ארבעים לשבעים אחוז מכלל ההיצע האינטרנטי.
מכיוון שהזחלן מוריד רק חלק קטן מדפי האינטרנט, התוצאה הרצויה היא שדפים אלו יכילו בתוכם את המידע הרלוונטי ביותר ולא רק דגימה מקרית.
על כן, נדרש מדד לחשיבות ולתעדוף דפי אינטרנט.
החשיבות של דף היא פונקציה של האיכות הפנימית שלו, הפופולריות שלו במונחים של קישורים או ביקורים, ואפילו של כתובת האתר שלו.
לעיצוב מדיניות בחירה טובה יש קושי נוסף: היא חייבת לעבוד עם מידע חלקי, מכיוון שהסט המלא של דפי האינטרנט אינו ידוע במהלך הסריקה.
לכן, כאשר מגדירים מדיניות בחירה של דפי אינטרנט צריך לקחת בחשבון כי על הזחלן לעבוד עם מידע חלקי וכי המידע השלם שקיים ברשת לא יופיע במהלך הרצת התוכנה.
ישנן שתי דרכים מקובלות להריץ תוכנה זו באינטרנט: דרך ראשונה היא על פי מספר הביקורים באתר מסוים (הסתבר כי לא מניב תוצאות טובות, ובעיקר מועיל במקרים של דפי אינטרנט יחידים ולא במקרים של אתרים שלמים).
דרך שנייה להרצת התוכנה היא לפי עיקרון "breadth-first", אסטרטגיה שבה הזחלן מתחיל בחקירת דפים שנמצאים במרחק קרוב יותר (מבחינת קישורים) לעמוד ה-Seed הראשוני לפני שהוא נכנס עמוק יותר למבנה הקישורים.
דרך זו מניבה תוצאות יותר טובות מכיוון שהאתרים שזוכים ליותר ביקורים מופיעים גבוה יותר בתוצאות החיפוש.
הסיבה לכך היא כי הדפים החשובים יותר הם דפים שאליהם יש קישורים רבים יותר מתוך דפים אחרים, ולכן גם קל יותר לאתר אותם.
בנוסף, ישנן תוכנות מבוססות אלגוריתמים אשר מחלקות את הדפים לפי דירוג, כאשר הדפים בעלי "הדירוג" (אשר נקבע לפי האלגוריתם) הגבוה יותר מאותרים מיידית וסימולטנית על ידי התוכנה.
דרך זו של חיפוש לא הועלתה מעולם לאינטרנט ועל כן לא ניתן להוכיח את אמינותה.
כאשר מריצים תוכנה כמו הזחלן, דבר חשוב שצריך לבצע הוא התאמה בין דמיון של עמוד מסוים לנושא החיפוש.
הבעייתיות המרכזית אשר עולה מהזחלן היא כשרוצים לדעת את מידת ההתאמה של הערך לנושא החיפוש לפני הורדת העמוד.
דרך טובה לנבא זאת היא עוגן הטקסטים בלינק, זוהי שיטה שפותחה על ידי פינקרטון באחד מהזחלנים הראשונים שקמו באינטרנט.
הפוקוס של החיפוש תלוי בכמות הלינקים בנושא שמחפשים והישענות על מנוע חיפוש אשר נותן נקודת התחלה טובה.
האינטרנט הוא מדיום דינמי, ותהליך הזחילה עשוי להימשך שבועות ואף חודשים.
במהלך תקופה זו, תכנים עשויים להשתנות או לאבד מהרלוונטיות שלהם.
לפיכך, בעת הרצת תוכנת הזחילה, נבחנות התוצאות על פי שני מדדים בסיסיים: עדכניות וגיל.
עדכניות: נמדדת באופן בינארי - כלומר, האם העותק זהה למקור או לא.
גיל: מדד המציין את משך הזמן שחלף מאז נוצר העותק.
המטרה העיקרית של הזחלן היא לשמור על רמת עדכניות גבוהה של הדפים שהוא אוסף, תוך צמצום פער הזמן בין העדכון האחרון לבין זמן האיסוף.
לשם כך, על הזחלן לבצע שתי משימות: ראשית, עליו לזהות את הדפים שלא עודכנו לאחרונה באתר מסוים, ושנית, לבדוק את משך הזמן שחלף מאז עדכונם האחרון.
הזחלן נדרש לסרוק את כל הדפים באוסף מספר פעמים, תוך מתן עדיפות לדפים המתעדכנים בתדירות גבוהה.
כדי להבטיח איסוף של התוכן העדכני ביותר, על הזחלן להפחית את תדירות הביקור באתרים המשתנים לעיתים קרובות מדי, ובמקרים מסוימים אף להימנע מאיסוף דפים אלו.
תוכנות זחילה מסוגלות לאתר ולאסוף מידע במהירות ובעומק רב יותר מאשר בני אדם.
עם זאת, המהירות ואופן הפעולה שלהן עלולים להעמיס משמעותית על השרתים, עד כדי כך שפעילות מקבילה של מספר זחלנים עלולה לגרום לקריסת שרת...
הזחלנים צורכים משאבי רשת משמעותיים, דבר העלול לגרום להאטה באזורים מסוימים של הרשת לפרקי זמן ממושכים.
בזמן פעילות הזחלן באתר מסוים, הגישה אליו עלולה להיות מוגבלת או בלתי אפשרית בשל העומס הרב שנוצר על השרת.
זחלנים שתוכנתו באופן לקוי עלולים לגרום לקריסת שרתים ונתבים, או להוריד דפים שאינם מסוגלים לעבד כראוי.
פעילות הזחלנים עלולה להוביל לקריסה של שרתים ואתרים שלמים.
פתרון חלקי לבעיות אלו הוא "פרוטוקול הדרת רובוטים" (Robots Exclusion Protocol), המהווה סטנדרט המאפשר למנהלי אתרים להגדיר אילו חלקים מהאתר אינם מיועדים לסריקה על ידי זחלנים.
שיטה זו נחשבת ליעילה ביותר במניעת קריסת אתרים כתוצאה מעומס יתר של זחלנים.
ההגבלות שקובעים מנהלי האתרים עבור הזחלנים מפורטות בדרך כלל בקובץ Robots.txt.
זחלן מקבילי הוא תוכנה המבצעת מספר תהליכי זחילה בו-זמנית.
מטרתו היא למקסם את כמות הדפים הנאספים תוך צמצום איסוף כפול של תכנים.
על הזחלן לזהות כתובות URL זהות כדי למנוע איסוף חוזר של אותם האתרים.
בכלי התקיפה המפורסם Metasploit נמצא גם זחלן רשת אשר ניתן להשתמש בו על ידי הקשת הפקודות הבאותuse auxiliary/crawler/msfcrawler
Httrack הוא הוא סורק אינטרנט בחינם וקוד פתוח ודפדפן לא מקוון, שפותח על ידי Xavier Roche.
הכלי מאפשר לך להוריד אתר אינטרנט לספרייה מקומית, לבנות באופן רקורסיבי את כל הספריות, לקבל HTML, תמונות וקבצים אחרים מהשרת למחשב.
כדי להשתמש בו דרך שורת הפקודה של Kali Linux ניתן להקיש את הפקודה הבאה:httrack http://tptl.in –O /root/Desktop/file
כלי זה מזהה ומציג מידע מפורט עבור דף אינטרנט שנבחר על ידי המשתמש, והוא מציע כלים אחרים של דפי אינטרנט.
גם בכלי הנפוץ Burp Suite ניתן להשתמש בזחלן על מנת לגלות את תוכן האתר.
מועדון הכדורגל זטה הוא מועדון כדורגל מהעיירה גולובובצי, פרבר של עיר הבירה פודגוריצה שבמונטנגרו.
המועדון נוסד בשנת 1927. המועדון זכה פעם אחת באליפות ליגת העל של מונטנגרו, בעונת 2006/2007.
המועדון הוקם בשנת 1927 תחת השם FK דניקה.
בשנת 1945 שמו שונה ל- FK נאפרדק.
עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1955 שונה שמו של המועדון לשמו הנוכחי: FK זטה (מועדון הכדורגל זטה).
שנותיה הראשונות של קבוצת הכדורגל היו קשות והיא לא שיחקה בליגה מקצועית במשך 35 שנותיה הראשונות.
את רוב הזמן הזה הקבוצה העבירה בליגה האזורית של פודגוריצה, עד שבשנת 1962 קודמה לראשונה בתולדותיה אל הליגה המחוזית של מונטנגרו, בה הקבוצה שיחקה במשך 30 השנים הבאות.
בשנת 1996 הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה של מונטנגרו.
בשנת 2000 הקבוצה העפילה לליגת העל של סרביה ומונטנגרו.
הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה בסיום עונת 2004/2005 כאשר סיימה את הליגה במקום השלישי, דבר המקנה לה השתתפות בסיבוב השני של גביע אופ"א.
הקבוצה הוגרלה לשחק כנגד שירוקי ברייג הבוסנית ולאחר הפסד בסיכום שני המשחקים הודחה מהטורניר.
זטה זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה, והיחידה עד כה, בסוף עונת 2006/2007 - עונתה הראשונה של הליגה המונטנגרית הראשונה - ובכך הפכה לאלופת מונטנגרו הראשונה.
בעקבות האליפות, הקבוצה זכתה גם להיות הקבוצה הראשונה שמייצגת את מונטנגרו בליגת האלופות בעונת 2007/2008. בסיבוב הראשון, הקבוצה גברה על קבוצת קובנה הליטאית אך בסיבוב השני פגשה הקבוצה את גלאזגו ריינג'רס הסקוטית והודחה מהטורניר.
בעונת 2012/2013 השתתפה הקבוצה במוקדמות הליגה האירופית.
בסיבוב הראשון פגשה בפיוניק ירוואן הארמנית והדיחה אותה.
בסיבוב השני הוגרלה לשחק עם ג'יואסקילה מפינלנד וגברה גם עליה.
בהופעתה הראשונה בסיבוב השלישי ניצחה הקבוצה את סרייבו הבוסנית, והעפילה לראשונה לשלב הפלייאוף.
בשלב זה פגשה את פ.ס.וו.
איינדהובן ההולנדית החזקה, ולאחר שהפסידה 14-0 במצטבר הודחה מהטורניר.
זחלגלגל (בהולנדית: Wentelteefje) הוא הדפס אבן (ליתוגרפיה) מעשה ידי האמן ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר שהודפס לראשונה בנובמבר 1951.
מרבית היצירה מהווה טקסט, כתוב בהולנדית בו מתאר אֶשֶר יצור דמיוני שהמציא, לו הוא קורא "זחלגלגל" (wentelteefje), ונותן לו את השם המדעי: Pedalternorotandomovens centroculatus articulosus.
היצירה מהווה לכאורה טקסט מספר זואולוגיה המתאר את הזחל ומאפייניו ומציג את שלבי הטרנספורמציה שלו.
הזחלגלגל הוא זחל לו גוף מכוסה שריון, שש רגלים (המצוירות בצורת רגלי אדם), מקור דמוי מקור תוכי, ומחושים שבקצותיהם עיניים.
אֶשֶר הסביר שיצור זה התפתח בשל העובדה שבעולם הטבע לא קיים יצור דמוי גלגל המסוגל להתגלגל קדימה.
במרכז הטקסט מופיע מרווח אלכסוני בו מוצגים שלבי ההתגלגלות של הזחל.
בסיום גלגול סביב עצמו, לזחל צורת גלגל והוא מסוגל להתגלגל קדימה מבלי צורך במנוע.
הוא יכול לעצור את הגלגול באמצעות רגליו, המשמשות כמעצורים.
בהולנדית שמו של היצור הדמיוני הוא הלחם של המילים "wentel het eventjes", "הפוך במהירות" - בפועל, כך נקרא בהולנדית לחם מטוגן.
יצור דמיוני זה מופיע ביצירה נוספת של אשר שפורסמה באותה שנה - "בית מדרגות".
היצירה מהווה למעשה שלב ביניים בין יצירות המטמורפוזה של אשר לבין יצירות היחסויות שלו.
נגמ"ש בְּרֶן או "נושא רב תכליתי אוניברסלי" (מאנגלית: Bren Universal Carrier או Bren Gun Carrier) הוא כלי רכב קרבי משוריין קל זחלילי ללא כיסוי עליון שיוצר בשנים 1934–1960 על ידי חברת ויקרס-ארמסטרונג.
כלי רכב זה היה בשימוש נרחב על ידי בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, בעיקר כנושא גייסות משוריין וכפלטפורמה משוריינת ניידת לכלי נשק מסייע לחיל רגלים.
במהלך השנים יוצרו כ-130,000 יחידות בממלכה המאוחדת באנגליה, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד ובמדינות נוספות, נתון ההופך את נושא הברן לרכב קרבי משוריין הנפוץ ביותר בתקופת מלחמת העולם השנייה (לפי אחד המקורות ייוצרו בסך הכל כ־200,000 יחידות).
ברן פותח על ידי חיל החימוש הבריטי במטרה לצייד את יחידות החי"ר ברכב שיאפשר ניידות לצוותי מקלעי הברן והגנה מנשק קל ורסיסים בשדה הקרב.
הרכב תוכנן לשאת שתי חוליות של מפעילי מכונת ירייה קלה מסוג ברן.
כל חוליה כללה שלושה חיילים.
הנגמ"ש נשא שתי חוליות ונהג, סה"כ שבעה לוחמים.
בשלבים מאוחרים יותר, ביקשו לנצל את תכונותיו הטובות (מהירות, זריזות, עבירות טובה וכן הפרופיל הנמוך שלו), שהיוו יתרון בשדה הקרב והתאימו אותו לנשיאת כלי נשק כבדים יותר לסיוע צמוד לכוחות החי"ר.
הרכב הותאם לנשיאת מרגמות בינוניות 3 אינץ', לגרירת תותח 6 ליטראות, לאספקת ציוד, תחמושת, צוותים רפואיים וכדומה.
היה זה רכב זחלילי ראשון להובלת גייסות אל ובשדה הקרב.
אחד מחסרונותיו היה חלק עליון פתוח, שהפך אותו לפגיע לירי תלול מסלול מנשק כגון מרגמות או תותחים עם פגזי רסס.
חיסרון נוסף היה צריכת הדלק הגבוהה שלו, אשר אילצה את המשתמשים לשאת עליו כמות דלק גדולה בג'ריקנים.
עקב מחסור חמור בטנקים, שמשו נושאי הברן לאימונים טקטיים של צוותי הטנקים של הדיוויזיה המשוריינת האוסטרלית הראשונה בשנת 1941.
אף על פי שתוכנן במקור לשאת שני צוותים של מכונות ירייה קלות מסוג ברן, יחידות אוסטרליות רבות השתמשו בו לנשיאת מכונות ירייה בינוניות כגון מקלע ויקרס וכן רובים נגד טנקים מסוג "בויס" (Boys).
התעשייה האוסטרלית בנתה גם זחלילית שהותאמה לנשיאת תותח נגד טנקים 2 ליטראות.
היצור החל בשנת 1934 והסתיים ב-1960. ייצור הזחליליות באנגליה בוצע על ידי החברות הבאות:
בקנדה יוצר על ידי חברת פורד קנדה.
שני דגמים עיקריים יוצרו: MK-I MK-II .
לדגם השני נוספו מגיני צד גבוהים יותר, התקן לנשיאת מרגמה 81 ותחמושת למרגמה זו, וכן וו גרירה מיוחד לגרירת תותחים נגד טנקים מסוג 6 ליטראות.
עקב היכולות האוניברסליות כמעט, שמשו הכלים במדבר המערבי למגוון של משימות ויחידות.
הם שמשו את היחידות האוסטרליות הבאות: הדיוויזיה המשוריינת הראשונה, הדיוויזיה הרכובה התשיעית וכן הדיוויזיה הרכובה השישית בסוריה.
עקב הגמישות והורסטיליות של הזחליל, הוא הותאם ושימש במגוון צורות, כמשוריין להובלת חיל רגלים, נושא צוות מרגמה "3, נושא להביור, גורר תותחים ועוד.
מספר מגבלות גרמו לכך שהוא היה בשימוש זמן קצר יחסית:
כושר נשיאת מספר קטן של לוחמים (7 איש כולל הנהג).
חיים לסקוב, לימים הרמטכ"ל החמישי של צה"ל, שימש בשלב מסוים בבריגדה כמפקד יחידת נושאי ברן.
בצבא המצרי בתש"ח הייתה לכל גדוד חי"ר פלוגה מסייעת.
פלוגה זו כללה מחלקה של 13 נושאי ברן.
בקרב יד מרדכי בימים 19- 23 במאי השתתפה פלוגת נושאי ברן
בקרב נגבה ב-2 ביוני 1948 השתתפה פלוגת נושאי ברן
בקרב נגבה ב - 12 ביולי השתתפו כשתי פלוגות נושאי ברן
בקרב על בארות יצחק ב-15 ביולי השתתפו שתי פלוגות (28 כלים) נושאי ברן
בקרב על הכביש מעפולה לנצרת ליד סג'רה נפגע נושא ברן של צבא ההצלה של קאוקג'י, ונותר במקום עד ימינו
למעלה מ-20 כלים נתפסו על ידי כוחות צה"ל כשלל במלחמת העצמאות, רובם במצב טכני גרוע.
יכולת התחזוקה שלהם הייתה נמוכה מאוד עקב מחסור בחלקי חילוף.
עם זאת, עקב המחסור בכלי שריון נעשה ניסיון בחטיבת גבעתי להשתמש בהם.
במסגרת ניסיון זה הוקמה פלוגה שמנתה כ-15 נושאי ברן מתוך הטובים שאותרו.
הפלוגה נועדה לפעול בעיקר באמצעות הפעלת כוח אש מרוכזת ולא לצורכי הסתערות, אך היות שהוקמה רק בשלהי מלחמת העצמאות, היא לא השתתפה בקרבות.
גם נושאי הברן של הפלוגה לא נמלטו מהבעיות הטכניות הרבות שנתגלו ברק"ם זה.
בסוף מלחמת העצמאות, פורקה הפלוגה.
בשנות החמישים הובאו מספר נושאי ברן לאימון ליחידת שייטת 13.
מספר רב של נושאי ברן שנשארו בשימוש הצבא המצרי עד מלחמת סיני, נלקחו כשלל על ידי צה"ל.
היות שבצה"ל היווה כבר הזחל"מ כלי סטנדרטי לנשיאת חרמ"ש, והיות והבעיות הטכניות התפעוליות של הרק"ם היו ידועות עוד מתש"ח, לא הוכנסו הברנים לשימוש צבאי.
לאחר סיום מבצע קדש, העניק הצבא ליישובים רבים נושאי ברן כשי.
כלי משחק - חלקם הגדול ניתן לשימוש הילדים בגני משחקים.
כבאית - בקיבוץ מענית הותקן מכל מים עם משאבה ונושא הברן שימש שנים רבות ככבאית.
טרקטור - בקיבוץ בני דרום (כיום מושב) שימש נושא ברן כטרקטור בעבודות הכרמים.
כלי לטקסים - בקיבוץ בית גוברין המנוע הוחלף ושופץ והכלי משמש מדי פעם להסעת זוגות בטקסי חתונות.
תצוגה מוזיאלית - בקיבוץ יד מרדכי הוצבו מספר נושאי ברן כחלק מתצוגת התקפת הצבא המצרי על הקיבוץ באתר שדה הקרב המשוחזר.
תצוגה מוזיאלית - באתר גשר הישנה נמצאים שני כלים.
תצוגה מוזיאלית - באתר משלט סעד מול עזה מוצג כלי אחד.
תצוגה מוזיאלית - במשטרת יואב נמצא בתצוגת הכלים גם נושא ברן.
זחל"ם ה-M3 (מאנגלית: M3 Half-Track) הוא זחל"ם פרי פיתוח הצבא האמריקאי, אשר שירת את צבא ארצות הברית ובעלות בריתו במהלך מלחמת העולם השנייה.
זחל"ם ה-M3 היה זחל"ם אחד בסדרת פיתוח של מספר דגמים דומים יחסית, אך היה הנרחב והמוכר ביותר במלחמה.
פיתוח זחל"ם ה-M3 נבע מהצורך שהתעורר בצבא ארצות הברית בין מלחמת העולם הראשונה לשנייה, צורך בהתניידות רבה יותר של חיל רגלים בשעת קרב, צורך שנשען על טקטיקת לוחמת שריון אשר מדגישה את החשיבות של חיל רגלים שמסוגל לעמוד בקצב ההתקדמות של כוח השריון ובכך לתמוך בו.
כדי לתכנן רכב קרבי משוריין שכזה, פנה צבא ארצות הברית לחברת וייט מוטור (White Motor Company) שכבר עסקה בייצור רק"ם עבור הצבא בצורת שריונית הסיור M3, הצבא ביקש תכנון של זחל"ם אחרי שבחן את יכולות הזחל"מים הקיימים כגון "זחלי קיירסה" וראה את פוטנציאל הניידות שמעניק כלי מסוג זה.
חברת וייט, בתכנון הזחל"ם הסתמכה על רכב הסיור שכבר ייצרה ולכן צורתם של הכלים מאוד דומה, עם ההבדל של הפיכת הרכב לזחל"ם.
חברת וייט הצליחה להמיר רכב סיור M3 לזחל"ם שכונה תחילה זחל"ם T7 ב-1938, אך היה חלש מידי כדי למלא את כל הייעודים הצפויים לו כמו יכולת גרירת ארטילריה.
ב-1939, פותח ה-T14 המשופר שאושר והשתלב בצבא האמריקאי בתור זחל"ם ה-M2 (מאנגלית: M2 Half-track).
תוך כדי התנסות הצבא עם הזחל"ם החדש, החל פיתוח של כלי גדול ומרווח יותר במיוחד כדי שיוכל לשמש לכוחות חי"ר וחרמ"ש.
כך פותח זחל"ם ה-M3 (מאנגלית: M3 Half-track), בכלי זה הוצאו ארגזי האחסון הגדולים והורחב תא הלחימה, בכך הוגדלה יכולת הזחל"ם לנשיאת לוחמים (נהג + 10 לוחמים), מטבע הדברים, יעודו של ה-M3 על פני קודמו היה רכב קרבי להסעת חיל רגלים וחרמ"ש, אך בהמשך התפתח לכל הדגמים.
כאשר המלחמה הלכה והעמיקה, היה צורך מצבאות בעלות הברית ויותר מאוחר מצבא ארצות הברית להכנסה מהירה של כלי אמין וגמיש לשיפור יכולות בעלות הברית.
עם הכניסה של צבא ארצות הברית, כאשר הזחל"ם כבר נוסה על ידי הצבא, צבא ארצות הברית הפך חטיבות חי"ר (תחילה כ-15) לחטיבות ממוכנות על בסיס הזחל"מים.
במהלך המלחמה, הזחל"מים הפכו לבסיס בלתי נפרד הן מתפיסת הקרב והטקטיקה הצבאית והן מהמבנה האורגני בעיקר של חטיבות השריון (חרמ"ש) וחטיבות החי"ר הממוכן.
מבנה פלוגה בגדוד חי"ר ממוכן:
מחלקת מפקדה: זחל"ם פיקוד, זחל"ם חימוש ורכבי סיוע.
מחלקה לוחמת (x3): זחל"ם פיקוד וכיתת חי"ר, 2 זחל"מים (כיתות חי"ר), זחל"ם מרגמה 60 מ"מ וזחל"ם כיתת מקלעים.
מחלקה נגד טנקים: ג'יפ פיקוד, זחל"ם נגד טנקים, גורר תותח נ"ט (x3).
במהלך מלחמת העולם השנייה, הזחל"מים הוכיחו את עצמם ככלי אמין ורב-גוני מאוד.
זחל"מי ה-M2 וה-M3 היו מאוד אהובים על ידי חיילי צבא ארצות הברית בשטח, גם כאשר נפלו זחל"מים דוגמת ה-Sd.Kfz.
251 הגרמניים, העדיפו החיילים את הזחל"מים האמריקאים.
מהצד השני, דגמי M3 שנפלו בידי האויב, זכו לאהדה מצדם והשתלבו בצבא הגרמני בשלל תפקידים.
זחל"ם ה-M3 וקרובי משפחתו המשיכו לשרת בצבא ארצות הברית ועוד מספר מדינות לאחר המלחמה במספר דגמי הזחל"ם השונים.
לקראת סוף המלחמה, החל צבא ארצות הברית להתנסות בנגמ"שים ממוגנים יותר כמו ה-, נגמ"ש ממוגן וסגור המבוסס על תובת M18 הלקט, ומיד לאחר המלחמה החל הצבא בפיתוח נגמ"ש ממוגן וייעודי שיהיה מסוגל להשתלב כנגמ"ש רב-תכליתי.
הנגמ"ש הראשון שיוצר היה ה-M75, אחריו ה-M59 ולבסוף פותח נגמ"ש ה-M113. זחל"ם ה-M3 היה עוד בשימוש במלחמת קוריאה לצד מחליפיו העתידיים אולם לאחר המלחמה הוא החל להיעלם לטובת הנגמ"שים הממוגנים יותר.
בצה"ל של תקופת מלחמת העצמאות, היה צורך בכל נשק ורק"ם שהיה אפשר להשיג.
צה"ל קיבל עודפים של זחל"מי M5 ו-M9 בעיקר, מצבאות בעלות הברית אשר השתלבו בלחימה, בהמשך השתלבו גם דגמי ה-M2 וה-M3 מעודפי צבא ארצות הברית.
בידי התעשיות הביטחוניות בישראל, זחל"ם ה-M3 התפתח לכדי מספר גרסאות חדשות שענו על הצרכים השונים של צה"ל לאורך השנים ושירת נאמנה את צה"ל בכל מלחמות ישראל.
עד אמצע שנות ה-70, כאשר נכנס נגמ"ש ה-M113 והחליף את הזחל"ם, שירת הזחל"ם את כוחות החרמ"ש והחי"ר הממוכן בתור עמוד השדרה הממוכן של החי"ר ושלל הייעודים הנוספים המבוססים על הדגמים השונים.
לאחר מלחמת יום כיפור, החל צה"ל לעבור לנגמ"שי ה-M113 והזחל"ם הפסיק לשמש את כוחות החי"ר, אך המשיך לשרת בדגמים המיוחדים ובתור רכב סיור וביטחון שוטף עד שנות התשעים (של המאה ה-20), הזחל"מים המשיכו לשרת את כוחות צד"ל עד הנסיגה מלבנון בשנת 2000.
M2: הדגם הראשון, מבוסס על רכב הסיור M3 וצורת הזחל"ם.
ה-M2 קצר יותר ומכיל פחות מקום.
M2A1: דגם בעל עמדת מקלען לימין הנהג, בעלת טבעת וכנת מקלע (מסוג M49).
M3: דגם השדרוג ל-M2, בעל פתח באחורי הכלי, מושבים ל-10 לוחמים וכנת מקלע בראונינג 0.5 במרכז.
M3A1: הוספת עמדת מקלען (מסוג M49) מעל צד ימין לנהג, בצורת טבעת בעלת מקלע על כנה.
M3A2: דגם שלא יוצר, אך היה אמור לאחד את השדרוג של זחל"מי ה-M2 וזחל"מי ה-M3 לכדי רק"ם אחד.
M13: דגם נגד מטוסים בעל מקלע בראונינג כפול (Maxson M33), הוצב בתא הלחימה.
M16: דגם נגד מטוסים בעל ארבעה מקלעי M2 בראונינג (Maxson M45-Quad), הוצב בתא הלחימה.
T28E1: דגם נגד מטוסים בעל התקן המשלב תותח נ"מ 37 מ"מ ושני מקלעי ברואנינג.
M15: הוספת שריון סביב ההתקן להגנת הצוות המפעיל אותו.
M15A1: הרכבת המקלע מתחת לתותח ה-37 מ"מ, במקום מעליו.
M3 75mm: דגם בעל תותח 75 מ"מ, שהותקן בתא הלחימה והורכב יחד עם שריון להגנה על הצוות.
הדגם פעל כתומ"ת או כזחל"ם נגד טנקים.
T48 57mm: דגם שהורכב עליו תותח 57 מ"מ, שהיה העתק של תותח 6 ליטראות הבריטי ושימש כזחל"ם נגד טנקים.
962 כלים כאלה יוצרו סך הכל, כאשר 710 מהם נשלחו לצבא הבריטי והרוסי.
T19 105mm: דגם בעל תותח הוביצר 105 מ"מ רכוב ושימש כזחל"ם ארטילרי בעיקר.
M21 81mm: במרכז תא הלחימה הוצבה מרגמה 81 מ"מ וצוות המרגמה היה מוגן בתוך תא הלחימה.
M9: דגם מבוסס על ה-M2, שיוצר על ידי אינטרנשיונל הרווסטר (International Harvester) בעיקר ליצוא לבעלות הברית.
M9A1: שדרוג ה-M9 בהוספת עמדת מקלען לימין הנהג.
M5: דגם המבוסס על ה-M3 בעל הבדלים קטנים, בעיקר בכך שהיה ארוך יותר במקצת ומעט כבד יותר.
הדגם יוצר על ידי אינטרנשיונל הרווסטר.
הדגם יוצר בעיקר כזחל"ם ליצוא לבעלות הברית.
M5A1: זחל"ם M5 בעל עמדת טבעת למקלען.
M5A2: תכנון לאיחוד זחל"ם ה-M5 וה-M9 לכדי כלי אחד, כמו ב-M3, דגם זה גם הוא מעולם לא יוצר.
M14: דגם נגד מטוסים דומה ל-M13, המותאם לזחל"ם ה-M5, בעל התקן מקלע בראונינג כפול.
M17: דגם נגד מטוסים בעל ארבעה מקלעי בראונינג כמו ב-M16, תואם את הדגם הזה.
זחל"ם: השם זחל"ם בצה"ל היה כולל לכל הדגמים הדומים במשפחה, בעיקר היו אלה דגמי ה-M5 וה-M9, שהיו עודפי בעלות הברית ממלחמת העולם השנייה.
TCM 20mm : דגם שפעל כבר במלחמת העצמאות בעל תותח 20 מ"מ (נגד מטוסים) יחיד.
זחל"ם 6 ליטראות: דגם בעל תותח 6 ליטראות בריטי מורכב בתא הלחימה, הדגם הופעל כבר במלחמת העצמאות, ושופר יותר מאוחר בתותח 90 מ"מ.
זחל"ם SS11: זחל"ם שנשא ארבעה טילי SS.11 נגד טנקים (יוצר בסביבות 1960).
זחל"ם 90mm DEFA: דגם שהרכיב תותח 90 מ"מ, תותח שהיה מבוסס על תותח 6 ליטראות הבריטי, שהקנה שלו שונה לקנה 90 מ"מ.
תא הנהג שונה והוספה פלטת פלדה בין הנהג לקנה התותח שבלט אל מחוץ לתא הלחימה.
מכמ"ת 120 מ"מ: בתא הלחימה, הוצבה מרגמה 120 מ"מ של חברת סולתם מערכות (יוצר בסביבות 1960).
TCM 20mm: דגם נגד מטוסים – זחל"ם M3 בעל תותח דו־קני 20 מ"מ על צריח סוֹבב, על קנת מקסון (Maxson), בדומה לזחל"ם M16 MGMC של ארצות הברית.
זחל"מי נ"מ אלו רשמו לזכותם הפלה של 26 מטוסי אויב במהלך מלחמת יום הכיפורים (כ-60% מסך ההפלות של כוחות היבשה) והם נותרו בשימוש צה"ל עד אמצע שנות ה-80.
זחל"ם 'איל': זחל"ם חימוש וטיפול שפעל כרכב סיוע לכוחות שריון והיה מסוגל לנהל טיפולי שדה.
על הזחל"ם הותקן מנוף 'איל' שבעזרתו היה ניתן להוציא את חטיבת הכוח של הטנק לצורכי טיפול.
זחל"ם 'צפע': זחל"ם בעל התקן צפע שריון (רקטה בעלת חומר נפץ המפוצצת מוקשים), שפעל לצד כוחות שריון בתור רק"מ המפנה שדות מוקשים לפני מעבר כוחות השריון דרכו.
זחל"ד: זחל"מים שמנועיהם הוחלפו למנוע דיזל, קיבלו את הכינוי זחל"ד (זחל"ם דיזל).
רבים מהדגמים הוחלפו יותר מאוחר לדגמי זחל"ד.
צה"לן: זחל"ד שפעל כנגמ"ש שהורכב עליו גג פלדה, בעל עמדת מקלען וחרכי ירי.
הצהל"ן היה בשרות נרחב בכוחות צד"ל עד הנסיגה מלבנון.
לצהל"ן היו עוד שני דגמים, האחד בעל עמדת פלדה בצורת האות U סביב המקלען והדגם השני בעל מיגון סביב קנת המקלע למיגון קדמי.
זחל"ד בט"ש: (ביטחון שוטף) זחל"ד בעל גג ברזנט ושלושה מקלעים אשר שימש בעיקר לסיורים.
זטלנד (באנגלית Zetland) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney).
זטלנד ממוקם בחלקו הדרומי של אזור השליטה של עיריית סידני, וגובל מצפון בווטרלו, בדרום בביקונספילד ורוסברי, במערב באלכסנדריה ובמזרח בקנזינגטון.
זטלנד מצוי על גבי אקוויפר שזורם מתחתיו, שבעבר הזין אגמון שכיסה את מרבית שטחו וחלק מווטרלו הסמוך.
הפרוור זטלנד נקרא לכבודו של תומאס דונדס, הארל השני של זטלנד, שהיה ידידו הקרוב של המושל רובינסון.
זטלנד הוא איות עתיק של איי שטלנד בסקוטלנד.
במקור, זטלנד הכיל ביצה ואגם ניקוז קטן, שיובשו בתחילת המאה ה-20 כדי להכין מקום למסלול מרוץ הסוסים ויקטוריה פארק.
מסלול המרוץ נסגר לאחר מלחמת העולם השנייה, והשטח נקנה על ידי תאגיד ייצור המכוניות הבריטי (British Motor Corporation) והועבר למפעל ייצור מכוניות.
מפעל זה נסגר ב-1974, פעל כחנות קמעונאית וסיטונאית עד 1990, ואז פורק.
במקום בו עמד נבנו בתי מגורים צפופים.
משנת 1902 ועד 1957 פעל במקום קו חשמלית, שנסע בין הפרוורים רדפרן בצפון ועד רוסברי בדרום, חותך בדרך את זטלנד.
כמו שאר קווי החשמלית בסידני רבתי, הוא הוחלף בשירות אוטובוסים.
זטלנד הוא פרוור מגורים קטן וצפוף, ואין בתחומו אזורי תרבות בולטים.
הוא קרוב גאוגרפית לאזור גרין סקוור באלכסנדריה הסמוכה, ותודות לכך זוכה לתנועת עוברים ושבים.
Schwerer Wehrmachtschlepper (בתרגום מגרמנית: "טרקטור צבאי כבד") או בקיצור sWS הוא זחל"ם אשר היה בשירות הוורמאכט במלחמת העולם השנייה.
ה־sWS היה בעל כמה גרסאות ותפקידים, הגרסאות ללא חימוש היו כלי אספקה.
הגרסאות המשורינות למחצה היו יכולות להצטייד בתותח נגד מטוסים FlaK 43 auf sWS או במשגר בעל 10 קנים מסוג Nebelwerfer 42 (גרסאות שהיו מותקנות על כלי רכב משוריינים נקראו Panzerwerfer).
ייצור ה sWS נמשך גם לאחר המלחמה במפעלי טאטרה, צ'כוסלובקיה.
ב-7 במאי 1942 נתן אדולף היטלר פקודה על תכנון של זחל"ם פשוט, איטי ומסוגל להעביר משקל כבד עבור החזית המזרחית.Büssing-NAG נבחרה כמפתחת הsWS שהיה אמור להחליף את Sd.Kfz.
הייצור התחיל בדצמבר 1943. תחילה הsWS שימשו כמשאיות רגילות לחלוטין, לא משוריינות ותא נהג דומה לכלים הקודמים בסדרת הSd.Kfz אך לאחר זמן מסוים התחילו הכלים להראות כמו הזחל"ם Sd.Kfz.
טאטרה הצטרפה גם כן לייצור הsWS אך ביחד שני המפעלים ייצרו רק 825 יחידות, ייצור איטי ודל יחסית.
לאחר המלחמה, טאטרה המשיכה לייצר גרסה משופרת תחת השם T809.
בנוסף לתפקיד האספקה, הsWS צויד במספר יחידות בתותח FlaK 43 auf sWS עם מיגון קטן או במשגר Nebelwerfer 42
זחל"ם M16 MGMC, בשמו הרשמי M16 Multiple Gun Motor Carriage (מכונה גם Quad .50 ו-"The Meat Chopper"), הוא רכב קרבי משוריין אמריקאי על בסיס זחל"ם M3, נגמ"ש לחימה זחלי למחצה, עליו הותקן צריח מדגם M45 החמוש ב-4 מקלעים כבדים מדגם M2 בראונינג בקליבר 0.5 BMG (12.7x99 מ"מ).
במקור כלי רכב זה נועד להוות סוללת מקלעים מתנייעת וניידת נגד מטוסים, אך הוא התגלה כנגמ"ש לחימה שימושי וקטלני ביותר בהספקת סיוע אש התקפתי והגנתי עבור יחידות לוחמות בחזית ובעורף.
הוא תוכנן בשנים 1940–1942 על ידי חברת וייט מוטור קומפני ויוצר בשנים 1942–1944. נבנו 2700 ועוד כ-800 כלים הוסבו מדגמי M13, ובסך הכל כ-3,550 כלים נוצרו והם שירתו במלחמת העולם השנייה ומלחמת קוריאה בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
המתלים שלו מורכבים מקפיצים אנכיים למזקו"ם וקפיצים מסוג Leaf spring לגלגלים.
ה-M16 MGMC הונע בידי מנוע בנזין מדגם White 160AX בעל נפח מנוע של 6,300 סמ"ק (6.3 ליטר) עם 6 צילינדרים.
מנוע זה מפיק 128 כוחות סוס ובעל יחס דחיסה של 6.3:1. מכל הדלק הוא בעל קיבולת של 230 ליטר.
המהירות המרבית של ה-M16 MGMC היא 67.1 קמ"ש והיחס בין עוצמת מנוע למשקל הוא 15.8 כ"ס לטון.
החימוש העיקרי של הכלי הוא צריח M45 שעליו מותקנים 4 מקלעי M2HB בראונינג בקליבר 0.5 BMG (חצי אינץ', 12.7 מ"מ).
חימוש זה העניק לכלי כוח אש גדול נגד מטרות בעלי שריון קל ונגד חי"ר וגם את הכינוי "Quad .50" (הקידומת quad מתייחסת לכך שהוא כולל 4 מקלעים והמספר 0.50 מתייחס לקליבר של כל מקלע).
עובי שריון הכלי הוא כ-12 מ"מ.
ה-M16 MGMC נכנס לשירות הכוחות המזוינים של ארצות הברית בתחילת 1944 והחליף את ה-M13. הוא זכה לכינוי "The Meat Chopper" (בתרגום חופשי "קוצץ הבשרים") בזכות כוח האש הרצחני שלו, שהתבטא הן בקליע רב עוצמה (0.5 BMG) והן בקצב אש גבוה ביותר (למעלה מאלף כדורים לדקה).
בנוסף לתפקידו המקורי כסוללת נ"מ מתנייעת, ה-M16 MGMC שימש גם לספק תמיכה וסיוע באש לחיל הרגלים, הן בהגנה והן בהתקפה.
ארבעת מקלעי הבראונינג 0.5 אפשרו לו להרוג כמות רבה של כוחות אויב ובפרט "לקצור" גלי תקיפה של לוחמי חי"ר ולפגוע קשות גם בכלי רכב, נגמ"שים קלים וכלי שיט.
הוא שירת ביחד עם זחל"ם M15. דגם מתקדם שלו, ה-M17 MGMC, הוחכר לברית המועצות על מנת לסייע לה להביס את גרמניה הנאצית.
במלחמת העולם השנייה, ה-M16 MGMC הופעל בזירה המלחמתית באיטליה, במבצע אוברלורד (המערכה בנורמנדי), בקרב אראקור ובקרב על הבליטה (מתקפת הארדנים).
מספר כלים הוחכרו לבריטניה וצרפת.
במלחמת קוריאה הוא שירת בעיקר בקרב הכוחות האמריקאיים אך גם בצבא של קוריאה הדרומית.
בזמן מלחמת קוריאה הוא איבד את הרלוונטיות שלו לתפקיד הנ"מ, מאחר שהמטוסים בתקופה זו היו מהירים מספיק כדי לחמוק מצרורות המקלעים.
הוא הוסב לתפקידי סיוע אש ותמיכה בכוחות הקרקע, תפקיד בו נחל הצלחה רבה.
ב-1951 הוכרז כ-"limited standard" וב-1958 יצא משירות סופית.
כלים בודדים מסוג זה היו בשימוש צה"ל בשנותיו הראשונות.
M16 - דגם המבוסס על צריח M45D המותקן על גבי זחל"ם M3
M16A1 - דגם המבוסס על צריח M45F המותקן על גבי זחל"ם M3A1
M16A1 - דגם המבוסס על צריח M45D המותקן על גבי זחל"ם M3A1
M17 MGMC - דגם עם צריח M45F המותקן על גבי זחל"ם M5. כלים אלה הוחכרו לברית המועצות.
יוצרו כ-1,000 כלים מדגם זה בין דצמבר 1943 למרץ 1944. בצבא האדום שימש ה-M17 בעיקר כנשק נ"מ והגנה אווירית.
ζ בקנטאור הוא כוכב בולט במרכז קבוצת הכוכבים קנטאור עם בהירות נראית מדרגה 2.55. למרות מיקומו המרכזי בקבוצה ובהירותו היחסית, אין לו שם משלו, ככל הנראה בשל מיקומו הדרומי שלא אפשר לצפות בו מאירופה.
כ-5 מעלות ממערב לכוכב נמצא הצביר הכדורי הבהיר ω בקנטאור.
ζ בקנטאור הוא תת-ענק כחול עם סיווג ספקטרלי B2.5 IV שנמצא במרחק של כ-380 שנות אור ממערכת השמש.
מסתו גדולה למדי ומוערכת בלמעלה מ-9 מסות שמש, רדיוסו קרוב ל-6 רדיוסי שמש והוא מאיר בעוצמה של פי 1,100 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך טמפרטורת פניו הגבוהה, כ-21,100 קלווין, גורמת לכך שרוב קרינתו היא בתחום העל-סגול, כך שעוצמת הארתו הכוללת היא פי 6,000 מעוצמת ההארה של השמש.
מהירות הסיבוב העצמי של ζ בקנטאור היא גבוהה ועומדת על לפחות 225 קילומטר בשנייה, כך שהוא משלים הקפה על צירו בפחות מיום וחצי.
לפחות מחקר אחד מ-2005 טוען ש-ζ בקנטאור הוא בכלל כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי B1 V והוא למעשה צעיר יותר מהגיל שמקובל לייחס לו.
מדידות ספקטרוסקופיות מראות שלכוכב יש בן זוג עמום שמקיף אותו במסלול אליפטי למדי במחזוריות של קצת יותר מ-8 ימים.
על פי זמן ההקפה המרחק בין בני הזוג קטן מאוד ובשל הבדל הבהירות ביניהם לא ניתן לזהות את קרינתו של בן הזוג העמום ולהעריך את תכונותיו.
ζ בנושא הנחש הוא כוכב בולט בחלקה הדרומי של קבוצת הכוכבים נושא הנחש עם בהירות נראית מדרגה 2.56. למרות מיקומו המרכזי בקבוצה ובהירותו היחסית, אין לו שם משלו, בניגוד לכוכבי הקבוצה הסמוכים לו, סביק ויד פריור.
כ-2.7 מעלות מדרום-דרום-מערב לכוכב נמצא הצביר הכדורי M107.
ζ בנושא הנחש הוא כוכב הסדרה הראשית כחול עם סיווג ספקטרלי O9.5 Vnn (לפעמים מסווג כתת-ענק) שנמצא במרחק של כ-366 שנות אור ממערכת השמש.
מהירות הסיבוב העצמי של ζ בנושא הנחש היא גבוהה מאוד ועומדת על 425 קילומטר בשנייה, קרוב לגבול העליון האפשרי לכוכב כזה.
בשל כך צורתו פחוסה מאוד ורדיוסו בקטבים הוא רק 7.5 רדיוסי שמש בעוד הרדיוס בקו המשווה עומד על 9.1 רדיוסי שמש.
בשל הבדלי הרדיוס נוצרים גם הבדלים גדולים בטמפרטורה של פני הכוכב והטמפרטורה בקטבים מגיעה לכ-39,000 קלווין.
הספקטרום של הכוכב מראה פסי בליעה רחבים שמצביעים על קיומם של ענני גז המקיפים את הכוכב במהירות גבוהה, ככל הנראה תוצאה של העפת חומר מפני הכוכב בשל מהירות הסיבוב הגבוהה שלו.
לכוכב רוח סולרית חזקה והוא מאבד מסה בקצב של 100-200 מיליארדיות מסת שמש בשנה.
בהירותו של ζ בנושא הנחש משתנה מעט במחזוריות מורכבת מאוד בת מספר תדרים הנעים בין 2.5 שעות ל-24 שעות ובשל כך הוא מסווג כמשתנה β בקפאוס.
כמו כן הוא פולט קרינת רנטגן חזקה שגם כן מראה שינויים מחזוריים בעוצמתה.
המקור של קרינה זו הוא ככל הנראה האצה של חלקיקים טעונים בשדה מגנטי חזק שנוצר כתוצאה מהסיבוב המהיר של הכוכב על צירו.
ל-ζ בנושא הנחש מהירות מוחלטת גבוהה למדי של 20 קילומטר בשנייה והוא נחשב לכוכב בורח.
ייתכן שלפני כמיליון שנים הוא היה חלק מכוכב כפול עם בן זוג מסיבי יותר שהתפוצץ כסופרנובה ועוצמת הפיצוץ העיפה את ζ בנושא הנחש ואת שרידי הסופרנובה בכיוונים מנוגדים.
מועמד אפשרי לשרידי בן הזוג של ζ בנושא הנחש הוא הפולסר PSR B1929+10 שנמצא כיום בקבוצת נשר.
אם השניים אכן היו קשורים זה לזה, אז בן הזוג היה כוכב מסוג ספקטרלי O6-7, עם מסה של 30-40 מסות שמש, שבשל מסתו הגדולה סיים את שלב ההיתוך של מימן להליום תוך מספר מיליוני שנים בלבד.
השילוב של רוח השמש החזקה ומהירות התנועה הגדולה של ζ בנושא הנחש יוצרים גל הלם בתווך הבין-כוכבי שניתן לצפייה באור תת-אדום.
זטה היא מכונית קטנה, סופרמיני, בעלת מרכב פיברגלאס, אשר יוצרה על ידי חברת "Lightburn & Co" האוסטרלית בין השנים 1963–1965.
מחיר דגם הסדאן בהשקה עמד על 595 לירות שטרלינג.
מקום מושבה של חברת "Lightburn & Co" היה בדרום אוסטרליה.
סדאן דה-לוקס - 2 דלתות
ספורט - קבריולה - 2 מושבים (יוצרו 48 יחידות)
ζ בהרקולס, נקרא גם גליזה 635 וכן LHS 3234 הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים הרקולס עם בהירות נראית מדרגה 2.8. למרות בהירותו ומיקומו המרכזי בקבוצה הוא לא קיבל שם משלו בתרבות המערבית וציון באייר שלו הוא רק השישי בקבוצה.
במרחק זוויתי של כמעט 5 מעלות מצפון לכוכב, סמוך מאוד לקו המחבר אותו עם הכוכב η בהרקולס, נמצא צביר הרקולס (M13).
ζ בהרקולס הוא כוכב כפול במרחק של כ-35 שנות אור ממערכת השמש ובשל קרבתו הוא נכלל בקטלוג גליזה לכוכבים קרובים.
לזוג תנועה עצמית גדולה יחסית של כ-0.6 שניית קשת בשנה ובשל כך הוא נכלל בקטלוג לויטן.
התנועה העצמית שקולה למהירות משיקה של כ-30 קילומטר בשנייה ועם מהירות רדיאלית של כ-68 קילומטר בשנייה, המהירות הכוללת של הזוג ביחס לשמש היא כ-75 קילומטר בשנייה שהיא גדולה יחסית לכוכבים שבסביבת השמש.
על פי כיוון התנועה הנוכחי, הזוג יחלוף במרחק של כ-14 שנות אור ממערכת השמש בעוד כ-130,000 שנים ואז יתרחק ממנה.
בני הזוג מקיפים אחד את השני במסלול אליפטי למדי כך שהמרחק ביניהם נע מ-8 יחידות אסטרונומיות ועד ל-21 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של 34 שנים ו-164 ימים.
ζ בהרקולס A הוא תת-ענק צהוב מסוג ספקטרלי G0 IV (לפעמים מסווג כ-F9 IV), מסתו גדולה בקרוב ל-50% ממסת השמש ורדיוסו כ-2.6 רדיוסי שמש.