tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מבחינה תקציבית, עלות התוכנית לקופת המדינה הגיעה לכ-5.9 מיליארד ש"ח נכון לספטמבר 2018, כאשר באותה עת היו רשומים למעלה מ-128 אלף משקי בית.
למרות היקף הרישום, בסוף 2018 אוכלסו רק כ-3,500 דירות, בעוד ש-25 אלף דירות נוספות היו בשלבי בנייה לאחר קבלת היתר.
כמו כן, נקבע כי מחירי הדירות יוצמדו למדד תשומות הבנייה.
בסוף שנת 2020 הוחלפה "מחיר למשתכן" בתוכנית "דיור במחיר מופחת".
ביקורת משמעותית על התוכנית עלתה מדוח מבקר המדינה, שמצא כי כמעט מחצית מהדירות שנבנו היו בנות 5 חדרים ומעלה – תמהיל שאינו הולם את צורכי הרווקים והמשפחות הקטנות ומייקר את הרכישה.
לקראת סיום התוכנית, קבע היועץ המשפטי לממשלה כי למרות שההגרלות דרשו היתר ממשרד האוצר, שלא ניתן פורמלית, אין בכך כדי לפגוע בתוקפן.
עיקרון העדפת "בן המקום" ספג ביקורת כיוצר אפליה פסולה.
על פי הערכות, חלק מהזוכים בהגרלות לא התכוונו לגור בדירות בהן זכו, הם מתכוונים להשכירן ולגור במקום אחר, ובכך לפי הטענות הם למעשה הופכים למשקיעים בנדל"ן.
באופן כללי, ההנחות שהתקבלו על דירות במחיר למשתכן הגיעו ל-26-40% ממחירי דירות דומות שנמכרו בשוק החופשי, ואולם כשתרגמו את ההנחות הללו לכסף, השונות בין ההנחות הייתה גדולה מאוד, בהתאם לאזור הגאוגרפי שבו נמכרו הדירות המוזלות.
התקיימה ביקורת על פערים גדולים בהנחות שבין אזורי הביקוש לאלה שאינם.
מחיקה מלאה של נתונים או מחיקת מידע לצמיתות היא פעולה של מחיקת נתונים דיגיטליים באופן שלא יהיה ניתן לשחזרם.
את הפעולה אפשר לבצע על גבי דיסק קשיח או מדיה דיגיטלית אחרת.
בשונה ממחיקת נתונים רגילה, שרק "מתעלמת" מעצם קיומם של הנתונים, מחיקת נתונים לצמיתות מוחקת את כל הנתונים על המדיה תוך השארת הדיסק מפורמט.
התקני מדיה חדשים מבוססי פלאש כגון: דיסק און קי, דיסק SSD, וכרטיסי SD יכולים לגרום לטכניקות מחיקת הנתונים להיכשל ולאפשר שחזור של הנתונים למרות הפעולות שננקטו למחיקת הנתונים לצמיתות.
טכניקות מבוססות תוכנה משתמשות ברצף של אפסים, ומידע פסוודו אקראי שנכתב על כל הסקטורים בדיסק כדי למחוק את הנתונים לצמיתות.
ישנו הבדל משמעותי בין טכניקות מחיקת הנתונים השונות, תוכנות רבות מספקות גם תמיכה במספר פעמים של כתיבה מחדש על הדיסק, כך שהן תומכות בסטנדרט של גופים ממשלתיים ותאגידים.
אם כי בדיסק קשיח מודרני מספיקה רק כתיבה אחת על כל הסקטורים בדיסק כדי שלא היה ניתן לשחזרם.
תוכנה שעומדת בסטנדרט אמורה לספק אימות של הסרת הנתונים, שהכרחי כדי לוודא שהנתונים אכן נמחקו.
לכל מערכת הפעלה נכתבו תוכנות ייעודיות שמתאימות לה.
ישנן מספר טכניקות שונות למחיקת נתונים לצמיתות, טכניקות מבוססות תוכנה לרוב כותבות רצף מספרים של: אחדים, אפסים, ונתונים אקראיים שנכתבים על כל סקטור בדיסק הקשיח.
רמת האבטחה תלויה במספר הפעמים שהנתונים נכתבים על הכונן.
טכניקות מבוססות תוכנה למחיקת נתונים לצמיתות ממדיה דיגיטלית מקבילות למחיקת כתוב על דף נייר באמצעות קשקוש על החלק הכתוב עד שאי אפשר לראות את המידע שנכתב מתחת.
ממשלות ומדינות מסוימות הוציאו טכניקות מבוססות תוכנה על מנת להשמיד מידע מסווג.
אחד ממרכיבי המפתח של עמידה בסטנדרטים אלה הוא מספר הפעמים שהנתונים נכתבים מחדש.
כמו כן סטנדרטים מסוימים דורשים אימות על מנת לוודא שהמידע אכן נמחק.
תוכנה למחיקת נתונים לצמיתות צריכה לספק למשתמש תעודת אימות שמציינת כי טכניקת המחיקה הושלמה כראוי.
התוכנה צריכה גם לעמוד בדרישות למחיקת אזורים נסתרים בכונן, וגם לספק דיווח על סקטורים פגומים שלא ניתן היה לכתוב עליהם.
נכתבים מחדשדפוס, תיאור תהליךהערותהאלגוריתם של פיטר גוטמן (Gutmann's Algorithm)19961 עד 35אחר, כולל את כל השיטות האחרותבמקור מיועד לדיסקי MFM ו- RLL
שהיום מיושניםהאלגוריתם של ברוס שנייר (Bruce Schneier's Algorithm)19967 רצף אחדים, רצף אפסים, חמש פעמים
מידע פסוודו אקראימערכת הביטחון של חיל האוויר האמריקני (AFSSI-5020)19963רצף אפסים, רצף אחדים, רצף אותיותהתוכנית לאבטחת התעשייה הלאומית האמריקנית (DoD 5220.22-M)20063 רצף אפסים, רצף אחדים, אותיות
אקראיותמחיקה מאובטחת (ATA Secure Erase)?1 רצף אחדים או אפסיםאפשרי למחוק רק כונן שלם, לא
חלקים או קבצים מסוימיםהמשרד הגרמני לאבטחת מידע (German Federal Office)20042 או 3לא דפוס שלם, משלים את עצמו
מחיר הדלק מתייחס למחיר לצרכן של בנזין וסולר, המשמשים לתדלוק כלי רכב.
מחיר הדלק מושפע בעיקר ממחיר הנפט הגולמי, ממנו מופקים בנזין וסולר.
אליו נוספים עלויות עיבוד והפצה, מיסוי, והפרשים בשערי מטבע חוץ.
במידה פחותה הוא מושפע מהיצע וביקוש ומתחרות בין חברות דלק או תחנות דלק.
רכיב המיסוי משתנה ממדינה למדינה.
במדינות אירופה, יפן וישראל מוטל מיסוי גבוה על דלק, בארצות הברית רמת המיסוי נמוכה, ויש גם מדינות כמו ערב הסעודית או ונצואלה המסבסדות את עלות הדלק לצרכן.
הביקוש לדלק בעולם המערבי גבוה בהרבה מהביקוש בשאר העולם.
בשנת 2011 נצרכו בארצות הברית 1.46 מיליארד ליטר דלק בממוצע מדי יום.
מחיר הדלק במדינות העולם מורכב משלושה מרכיבים עיקריים:
מחיר הנפט הגולמי ותזקיקי נפט
גורמים נוספים, בעיקר עלויות הפצה ושיווק
נפט גולמי משמש לייצור בנזין וסולר, והוא הגורם העיקרי לפיו נקבע מחיר הדלק.
העליות והירידות במחיר הנפט הגולמי בארצות הברית משנת 1992 עד 2016 לוו בעליות וירידות כמעט זהות במחירי הדלק.
בארצות הברית שיעור המיסים על דלק הוא כ-12%.
המיסים המוטלים כוללים מס פדרלי, מס של כל מדינה, ומספר מיסים נוספים.
ברוב מדינות אירופה מוטלים מיסי דלק גבוהים.
עד שנת 2005 מחירי הדלק באירופה היו גבוהים פי 3 או יותר מהמחיר בארצות הברית.
במהלך המשבר הכלכלי העולמי של 2008 חלו ירידות ועליות חדות במחירי הדלק בעולם, ואחריו הפער הצטמצם מעט.
על אף זאת, מחיר הדלק באירופה כיום לרוב כפול או יותר מהמחיר בארצות הברית.
לדוגמה, במאי 2020 מחיר ליטר דלק בארצות הברית היה 0.59 דולר, ובצרפת 1.36 דולר.
ברוסיה ובמדינות מזרח אירופה שיעור המס נמוך יותר, ומחירי הדלק שם זולים יותר מאשר במערב אירופה.
עלויות הפצה ושיווק מהוות ברוב המדינות כ-5% ממחיר הדלק.
עלויות אלה כוללות, בין השאר, את מחיר הובלת הנפט הגולמי לבתי הזיקוק, עלויות הובלת הדלק לתחנות הדלק, ועלויות פרסום.
מחקרים בארצות הברית גילו שלאורך השנים מחיר הדלק יקר יותר בקיץ מאשר בחורף, בגלל ביקוש גבוה יותר.
מספר מדינות בהן מופק נפט גולמי רב מסבסדות את עלות הדלק לצרכנים.
בין המדינות הללו נמנות אינדונזיה, איראן, אקוודור, בוליביה, בורמה, בחריין, ברוניי, ונצואלה, טרינידד וטובגו, כווית, מלזיה, מצרים, מקסיקו, ניגריה וערב הסעודית.
החל משנת 2003 ניסו רוב המדינות הללו לצמצם את שיעור הסבסוד, דבר שהוביל לעיתים לתסיסה פוליטית.
הדוגמאות הבולטות הן הרפורמה במחירי הדלק באיראן (עלייה במחיר מ-1,000 ל-4,000 ריאל איראני לליטר בתקופה של חמש שנים), בבוליביה (עלייה של 83% במחיר הדלק בשנת 2010) ובוונצואלה (עלייה חדה של כ-6,000% בפברואר 2016, לאחר 20 שנה בהן מחיר הדלק היה מסובסד).
רשימה ובה מחיר הדלק במדינות העולם מתפרסמת מדי שנה, החל משנת 1991, על ידי הסוכנות הגרמנית לשיתוף פעולה בינלאומי.
בנוסף לכך קיימים אתרי אינטרנט ובהם רשימת נתונים עם מחירי הדלק בעולם.
מחיר בנזין 95 בתחנות התדלוק מפוקח לפי "צו פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (מחירים מרביים בתחנות תדלוק), התשס"ב - 2002".
המחיר מתעדכן בחצות הלילה ביום העבודה הראשון בכל חודש.
החישוב מתחיל 7 ימי עבודה לפני כן: רושמים בטבלה במשך 5 ימים את מחיר הדלק הממוצע באירופה באותו יום, בדולר אמריקאי.
מחשבים את הממוצע של חמשת המחירים, ומכפילים בשער היציג של היום החמישי.
מחיר זה הוא מחיר הבסיס לחודש הבא.
מס בלו, שהוא מס עקיף בשיעור קבוע, הנקבע מספר פעמים בשנה על ידי משרדי האנרגיה והאוצר
מס ערך מוסף (למעט באילת)
מרווח שיווק של חברות הדלק.
שיטת חישוב זו כוללת עיוות כלכלי, מכיוון שגובה מס הבלו הוא קבוע, ללא קשר לשינוי במחירי הנפט הגולמי והתזקיקים בעולם.
שיטה זו גורמת לכך שמחירי הבנזין לצרכן נותרים גבוהים גם כאשר מחירי הנפט הגולמי יורדים.
דוגמה לכך הייתה באפריל 2020, כאשר מחירי הנפט הגולמי צנחו בהשפעת מגפת הקורונה העולמית.
מחיר הבנזין בישראל ירד ל-4.89 שקל לליטר, שהם כ-1.35 דולר, מה שהביא לכך שבאותו חודש מחיר הדלק בישראל היה בין עשר המדינות בעלות מחירי הבנזין הגבוהים בעולם.
מחיר זה היה המחיר הנמוך ביותר בישראל מזה שנים רבות, ומתוכו 78% היו מס בלו (בערך קבוע של 3.074 שקלים לליטר בנזין) ומס ערך מוסף.
מחיקת ערכים היא תהליך פנימי באנציקלופדיה המקוונת ויקיפדיה, שבמסגרתו מחליטה קהילת ויקיפדיה למחוק ערך שהועלה לאנציקלופדיה ונמצא לא ראוי להיכלל בה.
כתוצאה משקיפות התהליך, ישנו גם עניין ציבורי ואקדמי במחיקות והרציונל העומד מאחוריהן.
לאור חשיבותה של ויקיפדיה בתור מקור מידע, נוצרה חשיבות מסחרית, כלכלית, ותדמיתית לקיום ערכים על אנשים, מקומות, ומיזמים.
מעבר לקידום אתרים במנועי חיפוש או הכנסת מידע משלים לתוצאות חיפוש של גוגל, עצם קיום ערך בוויקיפדיה יכולה לגרום למחפש במנוע חיפוש לייחס חשיבות לערך על אף שלפחות מחקר אקדמי אחד טוען שאין בהכרח ערך מידעני לגבי קיום ערך.
בפוליטיקה האמריקאית, צפיות בדפי ויקיפדיה הם כלי תחזית, עם יכולת אומדן לתוצאות בחירות פוליטיות, ועריכת דפי הוויקיפדיה של המועמדים הוא נושא חשוב לקמפיינים, וניתן כנראה אף לחלץ מידע על פעולות פוליטיות עתידיות מעריכות ויקיפדיה.
אנשים וארגונים לעיתים רואים חשיבות בכך שייכתב ערך לגביהם בוויקיפדיה.
ערכים נמחקים מוויקיפדיה על-פי מדיניות מורכבת, המשתנה בין המהדורות בשפות השונות, ושהיא דינמית באופייה ומשתנה בהתאם להעדפות העורכים לאורך השנים.
המכנה המשותף של מדיניות המחיקה בכלל השפות הוא דיון על חשיבות הערך בין עורכי ויקיפדיה ומנגנון הצבעה או בניית קונצנזוס.
לפיכך, עצם התהליך מלמד על החשיבות הנתפסית, בידי העורכים, של ערכים המועמדים למחיקה.
בוויקיפדיה העברית התהליך טרם מחיקתו של ערך כולל העלאתו לדיון חשיבות בן שבוע.
במידה ואין הסכמה בין העורכים לאחר שבוע של דיון, עורך יכול להעלות את הערך להצבעת מחיקה.
זכות ההצבעה בהצבעות שכאלו ניתנת לעורכים שלהם ותק של 30 ימים באתר ושביצעו לפחות 100 עריכות ב-90 הימים שקדמו להצבעה.
מחיקת ערך שעלה להצבעה דורשת רוב מיוחס של 55%.
עם זאת, דפים הכוללים הפרה של זכויות יוצרים והשחתות עשויים להמחק גם בתהליך מהיר.
בוויקיפדיה האנגלית לעומת זאת, מדיניות המחיקה איננה כוללת הצבעות ומחיקת ערכים מתבצעת רק בקונצנזוס בין כלל העורכים שלקחו חלק בדיון.
אף על פי כן, כ-60% מהערכים המוצעים למחיקה בוויקיפדיה האנגלית אכן נמחקים, כ-25% מהם נשארים, והיתר מאוחדים לתוך ערכים אחרים, הופכים להפניות או מטופלים באופן אחר.
בפן הטכני, מחיקת ערך בפועל יכולה להתבצע רק על ידי עורכים בעלי הרשאת מפעיל מערכת, המבצע אותה בהתאם להחלטת הקהילה ועל פי המדיניות הקבועה בה.
לאור נגישות הנתונים הפומבית והאפשרות למחקר לגביהן, מחיקות בוויקיפדיה מהווה פלטפורמה מחקרית במספר דיסיפלינות אקדמיות:
מחקר אנתרופולוגי על העורכים בה ועל הסביבה בה הם פועלים.
מחקר אנתרופולוגי השוואתי בין שפות וקהילות שונות בוויקיפדיה.
ניהול תוכן ממוכן וגילוי ערכים למחיקה באופן אוטומטי או סמי-אוטומטי.
ניתוח לשוני ממוכן על תוכן דיוני המחיקה (Afd).
ויזואליזציה (אינפוגרפיקה) של תהליך דיון המחיקה (AfD) ותוצאות הליך המחיקה על-פי מאפייני הדיון תחת הוויזואליזציה.
כך למשל נמצא שאורך הדיון מלמד על הסתברות המחיקה, ושיש מתאם בין הצבעות עוקבות בדיון.
במדינות כמו סין ומדינות אחרות ישנם אמצעי צנזורה המופעלים כנגד ויקיפדיה.
צנזורה על ויקיפדיה יכולה לבוא לידי ביטוי באמצעות חסימה כללית של ויקיפדיה (כפי שנעשה בטורקיה ב-2017), חסימה של ערכים ספציפיים, או השפעה על עורכים בתוך הגרסה המקומית של ויקיפדיה.
בצרפת, סוכנות הביון DCRI גרמה למחיקת ערך לאחר שאיימה במעצר של מפעיל מערכת ונשיא ויקימדיה צרפת.
במקרה זה, אף על פי שהלחץ הראשוני צלח, עורך שווייצרי שחזר את הערך, ויקימדיה יצאה בהודעת גינוי ברורה, ובשל אפקט סטרייסנד הדף המשוחזר הפך לדף הנקרא ביותר בוויקיפדיה הצרפתית סביב האירוע.
באיחוד האירופי תוצאות גוגל לדפי ויקיפדיה ספציפיים הוסרו בתור מימוש של הזכות להישכח האירופאית.
ישנם מקרים בהם גורמים בוויקיפדיה הפעילו בעבר מנגנון צנזורה עצמית פנימית לוויקיפדיה.
כך למשל ג'ימי ויילס הודה שהוא ארגן פעילות לניטור הוספות מידע על חטיפתו בידי הטליבאן של העיתונאי האמריקאי דויד רוד (David Rohde), ומחיקת המידע בסמוך להכנסתו לוויקיפדיה.
זאת, על-מנת להפחית את הכופר הנדרש למען שחרורו.
המידע נכנס מספר פעמים לוויקיפדיה, אך מכיוון שלא צוטט מקור מוביל ואמין למידע, מפעיל מערכת שביצע את המחיקות, צלח במשימה למחוק את המידע על החטיפה.
בישראל, פרסומים בוויקיפדיה פוטנציאלית נתונים לפיקוחה של הצנזורה הצבאית, בנוסף, ככל שישנו צו איסור פרסום, הוא חל גם ביחס לפרסומים בוויקיפדיה.
עם זאת, בישראל ובבריטניה, בה יש מערכת חוקית דומה, בפועל הצווים לעיתים נעקפים בוויקיפדיה.
בישראל הערך ענת קם הועלה לוויקיפדיה כשהיה צו איסור פרסום, ונמחק לאחר זמן מה בשל חוסר במקורות, אך במקביל גרפיטי רוסס בתל אביב עם הפניית העוברים ושבים לחפש "ענת קם" בגוגל.
סיקור תקשורתי ועמדות פומביות לגבי מחיקות בוויקיפדיה העולמית
ביקורת הושמעה לגבי מדיניות המחיקה בוויקיפדיה הגרמנית לאחר מחיקות בשל סיבה של "חוסר רלוונטיות" על ידי עורכים, אף על פי שאנשים אחרים היו סבורים שמדובר בערכים בעלי משמעות, וכתובים היטב.
מספר מקורות תקשורתיים גרמניים התייחסו לתופעה.
בעולם ישנו סיקור תקשורתי על הדרת נשים לכאורה בוויקיפדיה (שמקושרת לפער המגדרי בוויקיפדיה), ופעולות אקטביסטיות פמיניסטיות במלחמות עריכה על-מנת למנוע מחיקת ערכים על נשים.
ביחס למחלוקת על מחיקת הערך אודות שמלת חתונתה של קייט מידלטון נטען שמדובר בפער מגדרי בין העורכים.
יש אף הטוענים שמדובר לא רק בהדרת נשים, אלא גם בגזענות.
ישנו גם סיקור על מחיקת נושאים ספציפיים שונים, וכן סיקור על ערכים הונאתיים ששרדו זמן רב עד שהם נמחקו.
לאחר שאתרי רשת משמעותיים נמחקו מוויקיפדיה, חלקם בחרו להוציא התייחסות פומבית למחיקה.
ביחס לעמודים עם מידע שלילי על אנשים או ארגונים, ישנים מדריכים המציגים בצורה מודרכת את אופן המחיקה ומשיאים עצות ביחס לניהול קמפיין למחיקת הערך כליל או חלקים מתוכו.
ערכים בוויקיפדיה נמחקו, במספר אירועים שונים, לאחר שהתגלה שהם נוצרו על ידי עורכים בתשלום, לעיתים תוך שימוש ב"בובות קש".
בחלק מן המקרים אף עלו טענות לקבלת כספים באמצעות סחיטה באיומים של מושאי ערכים על מנת למנוע את מחיקתם או שינויים.
סיקור תקשורתי ועמדות פומביות לגבי מחיקות בוויקיפדיה העברית
גם ביחס לוויקיפדיה העברית ישנו סיקור נרחב למדי של מחיקת ערכים בוויקיפדיה, עם דעות ציבורית לכאן ולכאן, כדוגמת:
ערכים הקשורים למחאה החברתית בישראל 2011 ובהם דפני ליף, סתיו שפיר ומשה סילמן.
ענת קם: הערך הועלה לוויקיפדיה עוד כשהיה צו איסור פרסום ונמחק.
במקביל גרפיטי ברחובות תל אביב הפנה אנשים לחפש את "ענת קם" בגוגל.
נשים והדרת נשים ממרחב ויקיפדיה (הפער המגדרי בוויקיפדיה).
בפרט בהקשר דיוני המחיקה, ומידת הערכיות, של הערך חנה קפרא בלטו בסיקור.
אסטיה ואסתיר - טעות במקורות רבים, שנגררה עשרות שנים, ושיצרה אוניית מעפילים נוספת ברשימות רבות ושתוקנה במסגרת מיזם ויקיפדיה העברית.
אמירות פוליטיות כדוגמת המצביעים הערבים נעים בכמויות אדירות לקלפי ונאום הקומץ.
ערכים הקשורים לפורנוגרפיה, ובהקשר זה גם בוויקימדיה תמונות הקשורות לפורנוגרפיה.
אלימות מינית בחברה החרדית, אלימות מינית בחברה החילונית.
בחלק מן המקרים, הביקורת החיצונית על מדיניות המחיקה של ויקיפדיה מלווה בטענות להטיה תרבותית הנובעת מהרכבם הדמוגרפי של עורכי ויקיפדיה.
בנוסף, גם אופן ההצבעה הפנימי של ויקיפדיה ושימוש ב"בובות קש" לצורך השגת זכות הצבעה למחיקות ספגה ביקורת.
לצד ביקורת על מחיקות לא מוצדקות לדעת המבקרים, ישנה גם ביקורת על מחיקה שאינה זריזה מספיק של ערכים בדיוניים.
לעיתים מושאי ערכים מעוניינים במחיקתם וזאת בשל ניסיון לחזור לפרטיות, או מתוך ניסיון הסתרה של מידע הנתפס בעיניהם כשלילי לעומת מקורות אחרים אוהדים יותר לגביהם.
בהקשר זה היו אף מספר הליכי תביעת השתקה כנגד ויקיפדיה, ובפרט ב-2008 אמנון יצחק איים על ויקיפדיה בתביעת דיבה וגרם למחיקת הערך על שמו במשך זמן מסוים, וב-2010 תנועת אם תרצו גרמו למחיקת הערך על התנועה למשך זמן מסוים בעקבות איום בתביעה.
לצורך הוראת אזרחות בישראל הוכן מערך שיעור על ידי המרכז לטכנולוגיה חינוכית שכותרתו "איזה ערך יש לערך?".
מערך השיעור מציג את הדילמות והנימוקים סביב מחיקת ערכים בוויקיפדיה על רקע מקרה בוחן של אפליקציה טכנולוגית ספק פוגענית, בהשראת "בליינדספוט", ומצב של "התנגשות בין זכויות".
בסיום מערך השיעור, התלמידים עורכים בכיתת הלימוד סימולציה של הצבעת מחיקה של ערך בוויקיפדיה.
מחיר מטרה היא תוכנית לדיור מוזל עליה הוחלט בממשלת ישראל בשנת 2014, במטרה להתמודד עם משבר הדיור בישראל.
כחלק מהמאמצים להוזיל את מחירי הדיור, שעלו בעשרות אחוזים בשנים שקדמו להחלטה, החליטה ממשלת ישראל להשיק את תוכנית מחיר מטרה, במסגרתה יוצעו דירות לזכאים בהנחה של 20% ממחיר השוק.
במסגרת התוכנית שקודמה על ידי שר השיכון דאז אורי אריאל, המדינה תציע קרקעות לקבלנים שיבנו עליהן דירות, כאשר המדינה תקבע מראש את מחיר הדירות, והקבלנים שייבחרו יחויבו למכור 80% מהדירות לזכאים, בהנחה של 20% ממחיר השוק.
אוכלוסיית הזכאים כוללת חסרי דירות - רווקים מעל גיל 35 או משפחות שלא החזיקו בבעלותם דירה במהלך 10 השנים האחרונות.
בנוסף, כוללת אוכלוסיית הזכאים גם משפרי דיור - מי שהחזיקו בבעלותם יותר מדירה אחת במשך 10 השנים האחרונות.
על אף התנגדות משרד האוצר לתוכנית, היא התקבלה ויצאה לפועל.
על מנת לקבל את הזכות לרכוש דירה בפרויקט מחיר מטרה, על המועמדים להרשם להגרלה הנערכת על ידי משרד הבינוי והשיכון.
על רוכשי הדירה יאסר למכור אותה במשך 5 שנים מרגע הכניסה לדירה.
בשנת 2015, החליט שר האוצר משה כחלון שכל שיווקי קרקעות המדינה ייערכו במסגרת תוכנית מחיר למשתכן, ובכך הופסק המשך שיווק הקרקעות במסגרת מחיר מטרה.
עד להפסקתה, הוצעו במסגרת מחיר מטרה קרקעות לקבלנים במודיעין ובראש העין בלבד, שעבורן נכון לחודש ספטמבר 2017 נערכו הגרלות ל-952 דירות בראש העין ו-69 במודיעין, וטרם נערכו הגרלות ל-455 דירות במודיעין.
בנובמבר 2017 קיבלו הדיירים הראשונים במסגרת התוכנית את דירתם בראש העין.
התוכנית צפויה לחזור לצאת בפועל בנובמבר 2021.
על התוכנית נמתחה ביקורת קשה מפי כלכלנים, שמאים וקבלנים כי מדובר בתוכנית שתסב את התוצאה ההפוכה ממה שהיא מתיימרת להשיג.
מנגנון ההגרלה שרירותי לפי קריטריונים, המגרילים לרוב זוכים בערים בהן הן אינם מעוניינים לגור, יצירת ריכוזיות, פגיעה בתחרות, יצירת עיוות בהיצע וביקוש, פגיעה בשוק השכירות, הן עיקר הביקורות על התוכנית.
מחיר ההון המשוקלל הוא ערך המבטא את העלות שהחברה נדרשת לשלם בגין ההון המשמש אותה לפעילותה, הריבית, משוקללת בהתאם למשקל ההון העצמי ולמשקל החוב.
הון של חברה מורכב מהון חיצוני - חוב בגין הלוואות שקיבלה החברה, ומהון עצמי - השקעת בעלי המניות.
ייתכן מצב שבו לחברה אין חוב ואז כל ההון שלה הוא הון עצמי.
החברה משלמת ריבית לבעלי החוב ותשואה לבעלי המניות.
מחיר ההון המשוקלל הוא ממוצע של הריביות שחברה משלמת בגין ההלוואות שהיא נטלה ושל התשואה המשולמת לבעלי המניות, המחושב בהתאם ליחס החוב/הון עצמי בחברה.
יש לשים לב לכך שבעוד שהריבית על ההלוואות שנטלה החברה היא קבועה בתנאי ההלוואות של החברה, התשואה על ההון העצמי היא תוצאה של ביצועי החברה.
מחילה הוא סרט ישראלי מסוגת דרמה קומית, שיצא לאקרנים ב-26 בספטמבר 2019. בסרט משתתפים חנן סביון וגיא עמיר (שאף ביימו את הסרט).
לצידם, משתתפים צחי הלוי, נועה קולר, אלון אבוטבול ושירי מימון (בהופעתה הראשונה בקולנוע).
הסרט "מחילה" זכה להצלחה רבה בקרב הקהל הישראלי והביא יותר מ-200 אלף צופים לבתי הקולנוע.
בנוסף הוא גם זכה לביקורות חיוביות.
מאחר שעלילת הסרט מתרחשת בעשרת ימי תשובה, הסרט יצא לאקרנים בתקופה זו, מספר ימים לפני ערב ראש השנה תש"ף.
הסרט מתרחש במהלך עשרת ימי תשובה בעיירה בדרום הארץ אשר נמצאת במצב תמידי של כוננות ואזעקות מפני ירי מרצועת עזה.
במרכז העלילה, שאול (גיא עמיר) וניסן (חנן סביון), זוג חברים שלפני שלוש שנים יצאו לשוד שהסתבך ומאז נפרדו דרכיהם - שאול נתפס וישב בכלא, ואילו ניסן מצליח להימלט לחו"ל.
ביום שחרורו של שאול מן הכלא, חוזר ניסן ומופיע כחסיד חב"ד, ומבקש את סליחתו של שאול על שאירע.
שאול מסרב לסלוח, במיוחד לאחר שאינו מצליח לקבל את מחילתה של אשתו, אורנה (נועה קולר), המתקשה לסלוח לו על המחיר ששילמה משפחתו של שאול כשנעדר מן הבית במהלך מאסרו בכלא.
במהרה מתגלה כי השלל שנותר מן השוד שהסתבך עשוי לפתור את הבעיה הכלכלית המרכזית - תשלום שכר הלימוד עבור לימודי מחול בלונדון אליהם התקבלה בתם של אורנה ושאול - אלא שניסן לא מצליח להיזכר במיקום המדויק שבו החביא את הכסף.
במקביל, ניסן קובע כי לא יוכל להתחתן עם בת זוגו, רבקי (שירי מימון), עד אשר יביא לשלום בית בין שאול לבין אשתו, אורנה.
השגת סכום כסף שיספיק לתשלום שכר הלימוד עשויה לפתור את בעיותיהם של כל הדמויות המרכזיות בסרט, וכך העלילה מסתבכת בניסיונות נוספים להשיג את הכסף המיוחל.
שאול (גיא עמיר) - חברו של ניסן.
יחד השניים מבצעים שוד שמסתבך ובעקבותיו נאלץ שאול לשבת בכלא.
במהלך הסרט מנסה להשיג כסף לטובת לימודי הריקוד של בתו באקדמיה המלכותית, כניסיון לבצע תיקון על התקופה שבה נעדר מן הבית ועל המחיר הקשה שנאלצו אורנה אשתו ונועם בתו לשלם בעקבות כך.
ניסן (חנן סביון) - חברו של שאול.
מצליח להימלט לחו"ל לאחר שהשוד שביצע יחד עם שאול מסתבך.
לאחר שחרורו של שאול מן הכלא מופיע ניסן כבעל תשובה וממהר לבקש את מחילתו של שאול בעקבות מה שאירע בשוד.
לאחר ששאול ממאן לסלוח לו על שקרה, מבין ניסן כי לא יוכל למסד את הקשר בינו לבין רבקי, בת זוגו, עד שלא יביא לשלום בית בין שאול לאשתו אורנה.
אורנה (נועה קולר) - אשתו של שאול.
מסרבת לסלוח לשאול לאחר שנעדר מן הבית בתקופה שבה ישב בכלא ועל המחיר האישי שנאלצה לשלם בתקופה זו.
רבקי (שירי מימון) - בחורה דתייה ואלמנה, בת זוגו של ניסן.
לאורך הסרט ממתינה בציפייה למיסוד הקשר בינה לבין ניסן, ומביעה את אכזבתה בפניו פעמים רבות לאחר שמבינה כי העניין מתעכב.
ארתור (אלון אבוטבול) - עבריין ואיש העולם התחתון.
עזרא (צחי הלוי) - איש העולם התחתון ועוזרו האישי של ארתור.
אתי (מיכל לוי) - אשתו של ארתור.
נוהגת להביע את מורת רוחה מהאופן שבו שומר בעלה ארתור על הכסף בביתם המשותף.
נועם (ליאל אלקון) - בתם של שאול ואורנה ורקדנית מחוננת.
התקבלה ללימודי ריקוד באקדמיה המלכותית בלונדון.
שון (אור עדי) - בנם של ארתור ואתי.
תקווה (תקווה עזיז) - שכנתם בבניין של אורנה ושאול.
שימי (יניב סוויסה) - עבריין שמסתבך עם ארתור.
אושיק (דויד קיגלר) - מכר של שאול מהילדות, המסרב לקבלו לעבודה.
מחיר האמת (באוקראינית: Ціна правди; ידוע גם בשם מר ג'ונס, באנגלית: Mr.
Jones) הוא סרט דרמה משנת 2019 בבימויה של אגנישקה הולנד.
הסרט נבחר להתמודד על פרס דוב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-69 בברלין.
הסרט מגולל באופן רופף את סיפורו של עיתונאי מוויילס בשם גארת' ג'ונס, שבשנת 1933 נוסע לברית המועצות ומגלה אמיתות לא נעימות.
בשנת 1933, גארת' ג'ונס הוא עיתונאי צעיר ושאפתן שזכה לתהילה מסוימת בזכות הראיון שלו עם אדולף היטלר.
בזכות קשריו לממשלת לויד ג'ורג' הוא מקבל אישור רשמי מבריטניה לנסוע לברית המועצות.
ג'ונס מנסה לראיין את סטלין ולברר פרטים נוספים על התרחבותה הכלכלית של ברית המועצות ותוכנית החומש המצליחה שלו.
ג'ונס מוגבל לביקור במוסקבה, אך נוסע באופן לא רשמי לאוקראינה הסובייטית כדי לגלות את הרעב ההמוני באוקראינה.
ג'יימס נורטון בתפקיד גארת 'ג'ונס
ונסה קירבי בתפקיד אדה ברוקס
פיטר סארסגארד בתפקיד וולטר דוראנטי
קנת קרנהאם בתפקיד דייוויד לויד ג'ורג'
ג'וזף מול בתפקיד ג'ורג' אורוול
באתר Metacritic הסרט קיבל ציון של 63% על סמך ביקורות של 6 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
פיטר ברדשאו מ"הגרדיאן" העניק לסרט 4 מתוך 5 כוכבים וכינה אותו "סרט נועז ולבבי עם השפעות רבות מדייוויד לין".
טים רובי מהטלגרף העניק 3 מתוך 5 כוכבים.
הוא שיבח את סארסגארד, על הופעתו והעלאת הפוטנציאל "עצוב הלא מנוצל" של הסרט.
רובי היה ביקורתי כלפי התסריט והסיק ש"יש מספיק בסרט כדי לגרום לך לרצות עסקה טובה יותר".
דייוויד ארליך מאתר אינדיווייר העניק לסרט ציון C.
פרס הגראן פרי אריות הזהב בפסטיבל הסרטים בגדיניה 2019.
מחיצה בחלל הרחם היא מום מולד של רקמה המחלקת את חלל הרחם לשני חלקים אורכיים, כאשר לחלקו החיצוני של הרחם נשמרת צורה תקינה.
המחיצה יכולה להופיע בתצורות משתנות - כמחיצה חלקית או מלאה בתוך חלל הרחם, ובמקרים נדירים יותר כמחיצה שנכנסת לצוואר הרחם ואף לנרתיק.
מחיצה בחלל הרחם עלולה אף לא להיות ידועה, ולא להשפיע בתהליך הרבייה, כך שלרוב ניתן ללדת חרף קיומה.
במקרים חמורים יותר, ישנה השפעה על הפוריות, שבאה לידי ביטוי בהפלה, בלידה מוקדמת ובמנח לידה פגום .
לפי מחקר שנערך בנושא, קיים סיכון של 60% להפלה ספונטנית, שנפוצה בעיקר בשליש השני של ההריון.
אולם, ישנו ויכוח לגבי המספר המדויק, כאשר מחקרים אחרים טוענים שאחוז הסיכון נמוך יותר.
מחקר אחר אף מצא שהסיכוי להפלה דווקא משמעותי יותר בשליש הראשון של ההיריון.
המחיצה אף עלולה להשפיע על הכליות, ותועדו אף מקרים שבהם נפגע השלד.
הרחם נוצר במסגרת תהליך ההתפתחות העוברית על ידי התמזגות של הצינוריות המולריאניות.
במהלך איחוד הצינוריות מתרחש תהליך ספיגה של הדופן המשותפת שלהן, על-מנת ליצור חלל אחד.
תהליך ספיגת המחיצה מתחיל מלמטה וממשיך כלפי מעלה, ולכן בתהליך שלא הושלם באופן מלא, נותרת מחיצה בחלקו העליון של הרחם.
הסיבות לספיגה לא מלאה של המחיצה אינן ידועות.
בדיקה של אגן הירכיים עשויה לגלות נרתיק כפול או צוואר-רחם כפול, שעבורם יש לערוך בחינה נוספת, מעמיקה יותר, שאחת מתוצאותיה האפשריות היא מחיצה בחלל הרחם.
עם זאת, יצוין כי ברוב המטופלות אגן הירכיים תקין, כך שמרבית הבדיקות מתחילות על רקע בעיות פוריות.
שיטות יעילות לבדיקת מחיצה בחלל הרחם הן בדיקת אולטרה סאונד נרתיקית, בדיקת אולטרה סאונד גינקולוגי, בדיקת דימות תהודה מגנטית (MRI) והיסטרוסקופה (שְׁקִיפַת רֶחֶם).
בדיקת אולטרה סאונד תלת-מימד חדשנית הומלצה כשיטה בלתי-פולשנית לדיוק האבחנה.
בעבר, בטרם נכנסו לשימוש שיטות הדימות החדשות, צילום הרחם סייע במתן אבחנה.
אולם גם רחם דו-קרני עלול היה לספק תמונה דומה, שכן אחד מסוגי המחיצות בחלל הרחם הנפוצים יותר הוא הסוג ההיברידי, שדומה במראהו לרחם דו-קרני כאשר נצפה בלפרוסקופיה.
צורות אחרות של מום ברחם צריכות להילקח בחשבון בתהליך האבחנה המבדלת של המחיצה בחלל הרחם.
רחם קשתי מכיל כיפת מחיצה שיורית, שאמנם קטנה ממחיצה בחלל הרחם, אף ההגדרות בין השתיים אינן מתוקננות, דבר היוצר שונות בספרות הרפואית העוסקת בשתי הבעיות.
כאמור לעיל, קיים דמיון בין רחם דו-קרני ובין מחיצה בחלל הרחם, היות שבשני המקרים חלל הרחם חצוי.
אף על פי כן, בעוד שבמקרה הראשון גוף הרחם כפול (היינו ישנם שני ראשים, כפי שמצביע שמו), במקרה השני קיים רק גוף רחם אחד.
כמו כן, רחם דו-קרני נוצר בעקבות אי-מיזוג שלם של איברי הרבייה באישה, ואילו מחיצה בחלל הרחם נוצרת בעקבות ספיגה חלקית.
ההבחנה בין השניים חשובה, שכן מחיצה יכולה להיות מתוקנת באמצעות היסטרוסקופיה, ואילו רחם דו-קרני יתוקן באמצעות מטרופלסטיקה דרך לפרוטומיה .
בזכות התקדמות שיטות ההיסטרוסקופיה בשנים האחרונות, הבדיקה אינה אלא החדרה לחלל הרחם של סיב אופטי דק, בעל קוטר של מילימטרים ספורים.
בעקבות זאת, הבדיקה גורמת לאי-נוחות מעטה בלבד, ואינה דורשת הרדמה מלאה של המטופלת.
כאמור, ניתן להסיר את המחיצה בעזרת ניתוח כירוגי.
ניתוח היסטרוסקופי להסרת המחיצה הוא האפשרות המועדפת, מכיוון שההתערבות היא יחסית מועטה ובטוחה, כאשר הניתוח מבוצע על ידי מומחים.
לאחר הניתוח, ניתן לבצע דימות של הרחם כדי לעקוב אחר ההסרה.
עם זאת, אין זה מחייב להסיר מחיצה שלא גורמת לבעיות בחלל הרחם, במיוחד אצל נשים שלא מתכננות להיכנס להריון.
ישנה מחלוקת באשר לכריתת מחיצה בחלל הרחם להורדת הסיכון בהירון, טרם ביצוע טיפולי פוריות.
רוב המחקרים מבוססים על אוכלוסיות נשים שחוו אובדן היריון, ולכן אינם מצביעים על שכיחות המחיצה בחלל הרחם באוכלוסייה הכללית.
מחקר סקר שנערך על ידי וולפר ואחרים, שעוסק בנשים ללא היסטוריית בעיות פוריות, מצא שבקרב כ-3% מהנשים קיימת מחיצה ברחם.
המום הרחמי השכיח ביותר במחקר היה רחם DES , ששכיחותו 5%, בעוד של-0.5% היה רחם דו-ראשי.
בנוסף לכך, מחיצה בחלל הרחם היא הגורם להפלות חוזרות בקרב 15% מהמטופלות שחוו אובדן היריון שנבע מבעיות אנטומיות.
מחיר הגז לצרכן נקבע בשוק גז טבעי פיזי, המשמש כנקודת חלוקה.
מחיר זה נקבע בהתאם להיצע וביקוש, בשילוב מרכיבים הנקבעים בשוק חוזים עתידיים על גז.
בכל מדינה קיימים מנגנוני סחר דומים בגז טבעי.
בשוק גז טבעי פיזי נקבע המחיר הסיטונאי של הגז לצרכנים.
שוק זה ממוקם בסמוך למאגרי נפט וגז המשמשים כנקודות חלוקה, וכוללים יחידות עיבוד להמרת נוזלי גז טבעי לגז תעשייתי, המוזרם באמצעות צינורות לצרכנים.
בארצות הברית יש כ-40 שוקי גז טבעי פיזיים.
השוק הפיזי הגדול ביותר בארצות הברית נקרא "Henry Hub" ונמצא בלואיזיאנה, והסחר בו משמש לחישוב מחירי בסיס של חוזים עתידיים על גז.
מחיר הגז נקבע בתחילת כל חודש קלנדרי בהתאם לערך כספי שנקבע מראש עבור תקופת מסוימת, בתוספת "ערך בסיס" שנקבע בבורסת מרקנטיל בניו יורק ומיועד לצמצם את פערי המחירים בין השווקים הפיזיים השונים.
עם תום תקופת החוזה העתידי, מחיר הגז בשוק הפיזי נקבע מחדש בהתאם להיצע וביקוש מקומי, המושפעים במיוחד מתחזית מזג האוויר.
ממוצע המחירים החודשי בכל שוק פיזי משמש כ"מדד" למחיר הגז באותו חודש.
לאחר קביעת מחיר הגז הטבעי, סוחרים ייעודיים המכונים "מתזמנים" מנפיקים פקודות להזרמת גז לצינורות ("זריקה") או להוצאת גז מצינורות ("משיכה").
באחריות המתזמנים לוודא שהכמות המוזרמת זהה לכמות הנמשכת.
שוק חוזים עתידיים על גז
בארצות הברית נסחרים חוזים עתידיים על גז טבעי בבורסת מרקנטיל בניו יורק .
הסחר בחוזים עתידיים על גז טבעי דומה לסחר בחוזים עתידיים על ניירות ערך.
בסחר גז טבעי בבורסה משתתפים סוחרים רבים בשוק ההון, בהם גם ספקולנטים, וכן הסוחרים בשווקים הפיזיים לאספקת גז טבעי, הנעזרים בבורסה להקטנת סיכונים פיננסיים.
בורסה זו מאפשרת מכירה וקנייה של גז טבעי, וכן אופציות, נגזרים וכלים פיננסיים נוספים.
רוב הגז הטבעי משמש לייצור חשמל ולצרכים תעשייתיים ומסחריים, ורק כחמישית ממנו מגיעה לצרכנים ביתיים.
מידת ההיצע של גז טבעי נקבעת על ידי הגורמים הבאים: קיבולת צינורות הגז, יכולת אחסון, קצב קידוחי הגז, יכולת ייבוא ומחירי ההובלה.
תופעות טבע ובעיות טכניות עלולות להקטין אף הן את ההיצע.
מידת הביקוש לגז טבעי מושפעת ממספר גורמים, שהעיקריים בהם הם מזג האוויר, שינויים דמוגרפיים, צמיחה כלכלית, מדד המחירים לצרכן, קו העוני, תחרות בין יצרנים ואפשרויות אחסון וייצוא גז.
הביקוש לגז עולה בשיא החורף, כאשר הוא משמש לחימום, ובשיא הקיץ, כאשר נעשה שימוש בגז במזגנים ובמערכות קירור.
שינויים דמוגרפיים, כמו עלייה או ירידה בכמות התושבים באזור מסוים, משפיעים על הביקוש לגז טבעי.
צמיחה כלכלית מלווה בדרך כלל בגידול תעשייתי ובשימוש מוגבר בגז לצורכי ייצור.
במהלך המיתון הכלכלי של שנת 2001 ירדה צריכת הגז הטבעי במגזר התעשייתי בארצות הברית ב-6 אחוזים.
מגמות עולמיות במחירי הגז הטבעי
מחיר הגז הטבעי בארצות הברית היה צמוד למדד המחירים לצרכן עד שנת 1970, ומאז חווה עליות וירידות כתוצאה מגורמים שונים, בהם סחר בגז טבעי בין מדינות שונות בתוך ארצות הברית, משבר הנפט העולמי והסרת רגולציה ממשלתית ממחיר הגז.
באירופה רוב הגז הטבעי מגיע מרוסיה דרך צינורות גז הנמצאים באוקראינה.
נתיב זה מצוי בקשיים משנת 2014 בגלל מחלוקות בין חברת גזפרום הרוסית ונפטוגז האוקראינית.
בוליביה היא הספקית העיקרית של גז טבעי למדינות אמריקה הדרומית.
החל משנת 2000 נעשה שימוש בטכנולוגיות חדשות, בהן שאיבת גז מפצלי גז (בדומה לפצלי שמן) וקידוח אלכסוני.
טכנולוגיות אלה מוזילות את עלויות ייצור הגז.
מגפת הקורונה העולמית גרמה למשבר כלכלי שהביא לירידה תלולה במחירי הגז בשנת 2020, אך בשנת 2021 לעליה תלולה בשעור גדול יותר עם יציאת כלכלות העולם מהמשבר.
בשנת 2022 החריפה העלייה בשל הפלישה הרוסית לאוקראינה.
בשנת 2015 הוגדר בישראל מתווה הגז ובמהלכו נוהל משא ומתן חשאי עם קבוצת דלק שבבעלות יצחק תשובה וחברות גז נוספות.
במשא ומתן זה נקבע מחיר קבוע לגז, שאינו תלוי במחירי השוק בעולם.
מתווה הגז מאפשר לתת פטורים להסדרים כובלים מטעמים של מדיניות חוץ וביטחון המדינה.
הסדרים אלו קובעים את מחיר הגז בישראל בגובה של פי 2 ויותר מהממוצע בעולם.
בשנת 2016 חלה ירידה חדה במחירי הנפט בעולם, לצד גידול מתמשך בהיצע הגז, שגרם לירידת מחירים תלולה.
למשל, במדדי חוזי הגז הנוזלי בקוריאה ויפן חלה ירידה של 40% בתוך שנה.
הגידול בהיצע של הגז הטבעי היה ידוע מראש, לאור גידול משמעותי שחל במשך שנים בעתודות הגז, בעיקר בארצות הברית, קטר ואוסטרליה, ולאור הוזלת עלויות ההפקה כתוצאה משיפורים טכנולוגיים.
בניגוד לשאר העולם, בישראל לא ירד מחיר הגז באותה עת מכיוון שהוא היה נתון לרגולציה עקב מתווה הגז.
בשנת 2018 מחיר הגז בישראל היה 6.15 דולר ליחידת אנרגיה.
באותה שנה החלה ירידה נוספת, מתמשכת, במחיר הגז בעולם, עקב הצטברות עודפי גז משמעותיים שנגרמו, בין היתר, בשל ההפקה הגוברת של אנרגיה מפצלי שמן בארצות הברית, לצד התקדמויות טכנולוגיות נוספות.
העודפים הגבירו את התחרות בין קטר, ארצות הברית ורוסיה, שהן בין מפיקות הגז הגדולות בעולם, וגרמו לירידת מחיר הגז.
בשנת 2020, בעקבות מגפת הקורונה העולמית, צנח שוק הגז בעולם למחירים אפסיים.
בשנים 2021 ו-2022 התהפכה המגמה ומחיר הגז בעולם עלה בחדות.
באירופה הגיע המחיר עד פי 10 מישראל, ובארצות הברית - פי 2, שכן בניגוד לעולם המחיר בישראל הורד ונותר יציב בשל מתווה הגז: סביב 4.8$ ליחידת חום.
על פי גיא רולניק, מתווה הגז קיבע חוזה יקר וארוך טווח עם חברת החשמל, ואלמלא אותו מתווה היה אפשרי להוריד את מחיר הגז לצרכנים לחצי או שליש ממחירו.
לדעה זו שותפים מומחים רבים בנושא גז טבעי, בהם ד"ר ג'ינה כהן מהטכניון: "המדינה לא צריכה להחליט מה יהיה מחיר הגז ולא לקבוע מנגנון הצמדה שאינו מקובל בעולם.
המדינה צריכה לקבוע את הצמדת מחיר האנרגיה בישראל למחירי האנרגיה בעולם - מחיר נפט או מחיר גז בבורסות של מבחר מדינות או כל מדד בינלאומי שאינו נתון למניפולציה".
מחיקה לסבית היא הנטייה להתעלם, להסיר, לזייף או להסביר מחדש עדויות על נשים לסביות או מערכות יחסים לסביות בהיסטוריה, באקדמיה, באמצעי התקשורת, ובמקורות ראשוניים אחרים.
ייתכן וגם בקהילה הגאה, מתעלמים מקיומן של לסביות ולא מכירים בזהותן.
בראונוורת' כתבה כי מחיקת המיניות הלסבית מהתיעוד ההיסטורי .
לעיתים קרובות, מחיקה לסבית מתרחשת כאשר ארגוני להט"ב לא מצליחים להכיר בתרומותיהם של לסביות, למשל ההצהרה של המרכז הלאומי לזכויות לסביות מ-2018, אודות האי-הכרה במעורבתה של סטורמה דלרוורי במהומות סטונוול.
ב-1974, המועמדת לבחירות בארצות הברית, קתי קוזצ'נקו , יצאה מהארון, שבסופו של דבר זכתה בבחירות.
עם זאת, הישג זה בהיסטוריית להט"ב יוחס באופן שגוי לפוליטיקאי, הארווי מילק, מסן פרנסיסקו.
למרות עליית זכויות הלהט"ב לאורך השנים, הקנון האקדמי המסורתי מזניח, לעיתים קרובות, לסביות.
חוקרת התיאוריה הפוליטית, אנה מארי סמית', הצהירה כי הלסביות נמחקה מה-"שיח הרשמי" בבריטניה משום שלסביות נתפסות כ-"הומוסקסואלים אחראיים" בדיכוטומיה בין זה לבין "הומוסקסואליות מסוכנת".
כתוצאה מכך, יחסי מין לסביים בבריטניה לא הפללו לעומת הפליית יחסי מין הומוסקסואליים.
סמית' הצביעה גם על הדרת נשים ממחקר האיידס במרכזים לבקרת מחלות ומניעתן.
סמית' מאמינה כי מחיקות אלו נובעות מאפליה מינית, והיא מציעה כי יש לטפל בבעיות אלו ישירות על ידי אקטיביזם לסבי.
הוחקרת מממכון קליימן לחקר מגדר באוניברסיטת סטנפורד, מרסי ביאנקו, אמרה כי מחיקה לסבית מתרחשת גם בפרסומות.
מפרסמים אינם מכוונים לקהל הלסביות, כאשר מתפרסמים מוצרים בפני הקהל הלהט"בי.
כדוגמה לכך, היא ציינה את התמוטטותו של האתר AfterEllen , שלדבריה נבעה ממחסור במפרסמים כאלו.
העורכת הראשית לשעבר של AfterEllen, קרמן קרגלואי, הצהירה כי מפרסמים אינם חושבים על לסביות כנשים, וטריש בנדיקס, הבחין כי המפרסמים מניחים כי לסביות אוהבות את אותם הדברים שהומוסקסואלים אוהבים, גם אם הם ממוקדים למין הגברי.
הסופרת וחוקרת ההיסטוריה הנשית, בוני ג'יי.
מוריס , ופעילות לסביות אחרות, כמו רובין טיילר, אשלי אובינוואן, וממורי ג'ואל, אומרות שכאשר משתמשים במונח קוויר לתיאור לסביות, הוא מונח "דיסידאטיפיקציה" שתורם לבלתי נראות לסבית.
בראיון של המחברת ג'וליה דיאנה רוברטסון על הרומן Beyond the Screen Door, היא גילתה כי היא מזדהה כלסבית ותיארה את ז'אנר הרומן שלה כתמיהות קווירית.
במצעד הגאווה בברייטון של 2018, המקרה היחיד בו הופיעה המילה "לסבית" היה על כרזה שנשא את שמה של סטורמה דלרוורי .
שאנון קיטינג, מ-BuzzFeed, הצביעה על יותר אנשים באופן משמעותי, במיוחד על הדור הצעיר שיש לו זהויות מחוץ למגדר הבינארי, ואומרת כי .
בנוסף, קיטינג אמרה גם כי חלק מהנשים המזוהות כקוויריות, מרגישות יותר בנוח עם קווירים, מאשר לסביות, מאחר שזה מביא רעיונות לגבי חיוניות מגדרית , ונותן גיוון להט"בי ומאפשר להומופוביה מופנמת.
כמה פעולות פמיניסטיות לסביות הקוננו על היעלמותן ההולכת וגוברת של מרחבים פיזיים רבים, כמו לסביאן בר, חנויות ספרים לנשים ופסטיבלי מוזיקה, שהיו מרחבים לסביים אלטרנטיביים בהם התת-תרבות הלסבית שגשגה.
אלכסיס קלמנטס, מהמגזין Curve , אמרה כי ההסבר מדוע כל כך הרבה מרחבים לסביים נסגרו או השתנו אינו ברור, אך וחלקו , ואמרה גם כי היא גם שאלה אם השינוי הוא דורי, שכן
קיטינג אמרה כי מספר היבטים של תרבות הגברים ההומוסקסואלים מיוצגים בתרבות המיינסטרים וכי קיטינג אמרה כי ישנם עדיין מקומות ואירועים לסביים, אך לעיתים קרובות הם נמצאים תחת ו-
כריסטינה קטורוצ'י מהמגזין האמריקאי, סלייט, אמרה כי קיימת התפתחות של הומופוביה מופנמת אצל נשים לסביות.
אותן נשים לא משתמשות במילה לסבית כלל, וכי ישנה דחייה של המונח להכללה ורצון להשתמש במונח רחב יותר למרחבים שבעבר תויגו באופן מסורתי כמרחבים לסביים.
בנוסף, היא אמרה כי החברה דאגה לכך שיהיה בנוסף, היא אמרה כי אף על פי שיש מי שמתאבל על אובדן המרחבים הלסביים וכלי התקשורת,
היא הרגישה שככל שמשתמשים יותר במונח, , להשתמש בו ופחות להפוך אותו לנשק.
בהקשר ללסביות בוצ'יות וגברים טרנסים
מספר לסביות אומרות שהן היו טום בוי או חוו דיספוריה מגדרית בילדותן.
מספר לסביות צעירות דיווחו כי הרגישו מסוכסכות אם צריך לשנות את מגדרן או להרגיש חרטה על הליך התאמה מגדרית מאוחר יותר.
טריסטן פוקס מ-AfterEllen אמרה כי התנועה הטרנסג'נדרית של ימינו דוחפת
קייטי הרצוג, מהמגזין Stranger , אמרה כי: היא התייחסה לחוסר הוודאות לגבי מדוע אנשים נוספים יצאו כטרנסיים או כא-בינאריים, אך אמרה ש- של אנשים טרנסים הם הסברים הגיוניים לעניין.
היא דיווחה על פעילותה של הסופרת הטרנסית, ג'וליה סרנו, בטענה כי יותר אנשים יוצאים מהארון כטרנס
בטענה כי , כתב הסופר הטרנסג'נדר, צ'רלי קיס, במגזין האקונומיסט, כי הוא , אלא שזה היה מעולם לא הרגיש נכון.
הוא ייחס גם את העלייה המדווחת במספר האנשים של נשים או גברים שמפקפקים בזהותם המגדרית, לעלייה בנראות והיה בנוסף, הוא אמר כי
ראש הצדקה Stonewall , רות האנט , כתבה בעיתון הבריטי, אינדפנדנט, כי: בנוסף, האנט אמרה
חילוקי הדעות בין סיסג'נדר לסביות לבין נשים טרנסיות נוגעים לנושא הנטייה המינית ולאלו שלא מאמינים שנשים טרנסיות יכולות להיות לסביות מבלי למחוק את המשמעות של להיות לסבית.
ג'ינה דוידסון, מהעיתון The Scotsman , אמרה כי: בנוסף, היא אמרה כי: .
מחלוקות אלו הוצגו גם באירועים להט"בים שונים.
הקבוצה הניו זילנדית הברית לזכויות לסביות אאוטהרואה לא הורשה לצעוד במצעד הגאווה בולינגטון משום שהיא , בעוד שחברים בודדים מהקבוצה עדיין הצליחו לצעוד.
במצעד הדייקיות בוונקובר, קנדה, נאמר לקבוצה הלסבית הקולקטיבית להוציא כרזות וסמלים של גאווה לסבית, שלדברי מארגני הצעדה היא אי-הכללה של נשים טרנסיות.
סכסוכים כאלו התרחשו גם בארצות הברית וברחבי בריטניה.
המונח "מחיקה לסבית" שומש על ידי מספר פמיניסטיות רדיקליות, כמו חברות בארגון בריטניה Get the L Out, שמתמקד בנשים טרנסיות.
הקבוצה, המציעה הקמת קהילה לסבית אוטונומית, טוענת כי לסביות , וכי הרחבת זכויות הטרנס מוחקת את הלסביות, שהאקטיביזם הטרנסי מעודד לסביות לשנות את מגדרן לגברים סטרייטים, וכי הקהילה הגאה הופכת יותר ויותר אנטי-לסבית ומיזוגינית.
הקבוצה ערכה את מחאתה הראשונה במצעד הגאווה בלונדון ב-2018 וכנותה כטרנספובית או כ-"אנטי-טרנסית" על ידי מארגני מצעד הגאווה בלונדון, ועל ידי אוול פישר בגרדיאן.
החלת המונחים טרנספובית, ביגוט או טרמינולוגיה דומה על לסביות שאינן מתחשבות בנשים טרנסיות, כולל כאלו שלא עברו ניתוח להתאמה מגדרית, מפני ששותפים מיניים טוענים כי זה סוג של מחיקה לסבית או טיפול המרה.
מצב בו לסבית מסרבת לצאת עם אישה טרנסית יכול להיקרא "תקרת הכותנה" (ביטוי שנטבע כמקביל למונח תקרת הזכוכית, כדי לתאר את הקושי שעוברות נשים טרנסיות, כאשר הן מחפשות קשר רומנטי או מיני עם לסבית סיסג'נדרית).
טרי מקדונלד, מהמגזין New Statesman, הצהירה כי המונח תקרת הכותנה מקדונלד וחוקרים ב-Daily Nous הצהירו כי ניתן להשתמש במונח TERF (קיצור של "פמיניסטית רדיקלית מדירות מטרנס"), כדי להתייחס ללסביות סיסג'נדריות שאינן נמשכות מינית לנשים טרנסיות.
התאורטיקנית הפמיניסטית, קלייר היוכאן, שימשה במונחים "ווגינופיל", "פטישיסט בנרתיק", "טרנסמיסוגיניסט", ו-"דמוניזציה של הפין" עבור לסביות סיסג'נדריות שמסרבות עד היום לצאת לדייט או לקיים יחסי מין עם נשים טרנסיות והצהירה שהיא עדיין לא ראתה מצב שבו
שרה דיטום, מהמגזין New Statesman, הצהירה כי הוויכוח על משיכה מינית חשובה כל כך עבור לסביות מאחר שהן , וכי חלקן חוו אונס מתקן.
היוכאן אמרה כי , וכי זה לא הוגן ובלתי הומני לדבריה, היוכאן טענה גם כי אמנית הביצועים והסופרת הלסבית האפרו-אמריקאית, פיפה פלמינג, שכתבה בהאקונומיסט, אמרה כי: בנוסף, היא אמרה כי
חלק מפעילי הלהט"ב התנגדו לשימוש במונח מחיקה לסבית בכל הקשור לאקטיביזם טרנסי .
במכתב פתוח מ-2018 שהתנגד לשימוש במונח זה, 12 עורכים ומוציאים לאור של 8 פרסומים לסביים הצהירו כי עורכת המגזין Diva ויוצרת המכתב, קארי לייל, אמרה כי: היא גם התייחסה לטענה לפיה נשים טרנסיות לוחצות על לסביות "לקבל אותן כשותפות מיניות" כ-"הפחדה".
שאנון קיטינג, מ-BuzzFeed, טענה כי
אביגיל קורלו, של המגזין Vice, טענה וציינה כי סיסג'נדרים עלולים למצוא את עצמם נמשכים מינית לאישה טרנסית, במיוחד אם זה מרגיע את .
בנוסף, היא אומרת כי לדבריה, היא לא מביישת אנשים על נטייתם המינית או קובעת כי אין השפעה ביולוגית, אלא מציינת דעות קדומות של החברה ומבקשת מהם הסופרת מורגן לב אדוארד הולב טענה כי לסביות שהן פמיניסטיות רדיקליות מחוץ להדרה הולב הוסיפה גם כי אנשים טרנסים
"מחיקות" היא יצירת אמנות מאת יהושע נוישטיין.
הסרט "מחיקות" נוצר על ידי יהושע נוישטיין בין השנים 1971–1973 בירושלים ובלונדון.
הוא מורכב ממספר סצנות, ללא פסקול, המתעדות תהליך סימולטני של רישום ומחיקה על ידי שתי ידיים.
בכל סצנה נכתבת ונמחקת מילה, ביטוי לשוני או דימוי חזותיי.
בין היתר עשה נוישטיין שימוש במילים "Erasure Fmae", "Art Beauty", "רגיש", "פנאטי", "טוב", "אני ילדה ציונית", "יהודי" ועוד.
בסצנה אחרת נרשמו ונמחקו שני משולשים המסודרים כמגן דוד, ריבוע, סימן דולר וצורות אחרות.
כמו בעבודות אחרות של נוישטיין, הפעולות הרישומיות המתועדות כורכות יחדיו אל תוך מרחב לימינאלי את תוצאות פעולת הרישום ואת עקבותיה של אותה פעולה.
אלו מהוות הד להבנייה ולפרוק של המושגים הלשוניים הנרשמים-נמחקים.
"מחילה" הוא שיר שכתבה וביצעה הזמרת והמוזיקאית הישראלית יסמין מועלם.
מועלם הלחינה את השיר במשותף עם ישי סוויסה.
השיר יצא לאור כסינגל ב־25 ביולי 2021 באמצעות חברת התקליטים "תקליטי יהלום".
מועלם הסבירה שהמחילה בשיר מכוונת לעצמה, שאדם הוא לא מושלם ושהתיקון העצמי הוא מסע בלתי נגמר, ושאף על פי שיש כישלונות, אדם לא צריך להלקות את עצמו וצריך לדעת גם לסלוח לעצמו.
בהקשר לכך סיפרה גם על תחושת אשמה, אף על פי שלא עשתה רע לאף אחד – תחושה שאין לה מקום לדבריה.
עוד הוסיפה שההצלחה שחוותה בעקבות אלבום הבכורה לא פתרה לה סוגיות שהיו לה עם עצמה.
השיר לווה בווידאו קליפ בבימוי אלון דניאל.
בקליפ מופיעים הזמרת ומשפחתה לצד שחקנים נוספים.
מחילות קו צ'י (בוייטנאמית: Địa đạo Củ Chi) הן מערכת מסועפת של מחילת שנמצאות במחוז קוצ'י והו צ'י מין סיטי שבווייטנאם, והן חלק ממערכת גדולה יותר שמתפרסת בכל רחבי המדינה.
המחילות היו הזירה בה נערכו מספר מערכות צבאיות במסגרת מלחמת וייטנאם.
המחילות שימשו את לוחמי הוייטקונג כמקומות מסתור בקרבות, כקווי אספקה ותקשורת, טיפול בפצועים, מזון, מסתורי נשק וכמתחמי מגורים.
מערכת המנהרות הייתה אמצעי קריטי במלחמת הווייטקונג נגד ארצות הברית וסייעה להתמודד עם העליונות הצבאית האמריקאית.
החיילים האמריקאים כינו את המנהרות "ההד השחור" כדי לתאר את התנאים שבהן.
עבור הווייטקונג, החיים במחילות היו קשים מאוד.
חוסר באוויר, במזון ובמים היה נפוץ, ובמחילות שרצו נמלים, מרבי רגליים ארסיים, נחשים, עקרבים, עכבישים ומכרסמים.
רוב הזמן, הלוחמים העבירו את זמנם בעבודות או במנוחה ויצאו רק בלילה כדי להביא אספקה, לגדל את היבול שלהם ולתקוף את האויב.
לעיתים, בזמן הפצצות כבדות במיוחד או תנועת כוחות אמריקאים, החיילים נשארו במחילות במשך ימים שלמים.
עקב התנאים הקשים, מחלות התפרצו בקלות בקרב אנשי המחילות, ביניהן המלריה, שהייתה גורם המוות השני אחרי פציעות קרב.
דו"ח וייטקונג הצביע על כך שבכל זמן נתון, חצי מהלוחמים סבלו ממלריה, וכי "למאה אחוזים היו טפילי מעיים בעלי משמעות".
האמריקאים הבחינו במחילות כגורם סיכון משמעותי, והוציאו מספר מבצעים גדולים נגדן, ביניהם מבצע קיפול (Opertaion Crimp) ומבצע מפלי ארז (Operation Cedar Falls).
מבצע קיפול יצא לפועל ב-7 בינואר 1966 כשמפציצי B-52 הטילו 30 טונות של פצצות על אזור בקוצ'י, מה שהפך את הנקודה שנפגעה לדמוית מכתש ירחי.
לאחר מכן, שמונת אלפים חיילים מהדיוויזיה הראשונה, חטיבת הצנחנים ה-173 (כולל גדוד הארטילריה המלכותי הניו זילנדי) האמריקאי וכן הגדוד הראשון האוסטרלי פשטו על המקום וחיפשו אחר פעילות של הווייטקונג.
המבצע הביא תוצאות מאכזבות, בין היתר בגלל שהחיילים נטו להמעיט בערך המחילות שמצאו, וכן נמנעו מלחפש בתוך המחילות בגלל הסכנה הרבה.
המחילות היו ממולכדות בדרך כלל במלכודות נפץ, ובדרך כלל הפעילות שבוצעה כשנמצאה מחילה הייתה להציף אותה במים, בזפת או להחדיר גז פנימה כדי לאלץ את החיילים שבפנים לצאת, או להשליך רימונים פנימה.
פעולות אלו התגלו כלא יעילות בגלל התכנון והשימוש בדלתות ובמערכות סינון אוויר.
עם זאת, כוח הנדסה אוסטרלי שנכנס למחילות, מצא תחמושת, ציוד רדיו, ציוד רפואי, מזון, וסימנים לנוכחות משמעותית של הווייטקונג.
אחד מהחיילים האוסטרלים נהרג לאחר שהתגלה שנכנס למבוי סתום.
יחד עם זאת, הפעילות האוסטרלית הייתה הראשונה שחשפה את היקף המחילות וחשיבותן.
לאחר תגליותיהם, זכה מפקד האוסטרלים בצלב צבאי.
הפיקוד האמריקאי למד מהתגליות האוסטרליות שנדרשת גישה אחרת למחילות.
החלו להכשיר קבוצות מובחרות בלוחמת מנהרות, כשהם חמושים רק באקדח, סכין, פנס ופיסת חוט.
החיילים שהוכשרו היו נכנסים למחילות ובודקים בזהירות אחר מלכודות, זאת ללא שיטה סדורה ללחימה.
למרות המאמץ לספק הכשרות ומשאבים, זו הייתה פעולה שהיחידות תכננו לעצמן.
למרות המאמץ להילחם באויב בתנאיו, הפעולות האמריקאיות נותרו לא מוצלחות.
ב-1967 יצא מבצע מפלי ארז, בקנה מידה גדול של 30 אלף חיילים.
ב-18 בינואר נחשפה מפקדת מחוז קוצ'י של הווייטקונג, שהכילה חצי מיליון מסמכים שנוגעים לאסטרטגיה הצבאית.
לאורך כל המלחמה, המחילות הוכיחו את יעילותן בפגיעה בצבא האמריקאי.
מתחם מחילות באורך כולל של 121 ק"מ שומר על ידי ממשלת וייטנאם והפך לאתר הנצחה למלחמה.
המחילות הן אטרקציה תיירותית, ומבקרים נכנסים לחלקן.
חלק מהמחילות אף הורחבו כדי לאפשר ליותר תיירים להיכנס אליהן.
מחילת הארנב הוא סרט מונפש קצר אמריקאי משנת 2020, שנכתב ובוים על ידי מדליין שראפיאן, הופק על ידי מייקל קברט באולפני ההנפשה פיקסאר, והופץ על ידי אולפני וולט דיסני.
העלילה מתארת ארנבת צעירה שמנסה לבנות את מאורת חלומותיה, ומתביישת בכל פעם שהיא חופרת בטעות בבית של שכן.
ארנבת חומה קטנה בונה מאורה באזור הכפרי של אנגליה.
היא ציירה סקיצה גסה וילדותית של בית חלומותיה על פיסת נייר מקווקו.
כשהיא מתחילה לחפור, שניים משכניה החדשים, חפרפרת ועכבר שדה, מציעים את עזרתם בהתלהבות, ומציגים לראווה את התוכניות המורכבות ותוכניות הרצפה של המחילות שבנו עבור משפחותיהם.
נבוכה מהפשטות וחוסר הניסיון של הציור שלה, הארנבת מסתירה אותו מהם, מעמידה פנים שיש לה איפשהו להיות בו, ומתחילה לחפור עמוק יותר בטירוף כדי להתרחק מהם, ומשאירה אותם מבולבלים.
במהלך החפירות שלה, היא מתפרצת שוב ושוב בטעות על שכנים תת-קרקעיים אחרים, כולל כמה צפרדעים שבבעלותן ספרייה, כמה אופים קיפודים שמציעים לה מאפינס, כמה טריטוניות שמציעות לה מגבות רחצה, וכמה חיפושיות ונמלים חוגגות שחושבות שהיא הבידור שלהן לערב.
אירועים אלה מעצימים את מבוכתה, למרות העובדה שנראה שאף אחד מהשכנים לא אכפת מההתערבויות שלה.
לאחר שהעירה בטעות חיה שנשמעה רגזנית במערה חשוכה, היא בורחת אל הסלע.
לבסוף, כשהיא מתרחקת מהאחרים, היא מנסה להרחיב את החור וליצור מעין מאורה, רק כדי לפגוע במפלס התהום.
המים המשתחררים מתחילים להציף את החור שלה לכיוון מחילות השכנים.
בדמעות, הארנבת נמלטת אל המערה החשוכה ומעירה את החיה שוב, כדי להסביר את טעותה.
החיה שנשמעת מפחידה מתגלה כגירית קלילה וישנונית, ששאגה כדי לזמן את השכנים האחרים.
יחד עם הארנבת, הם חופרים מנהרה צדדית כדי להסיט את המים אל פני השטח, יוצרים מעיין ומצילים את בתיהם.
בהכרת תודה, הארנבת מראה את הציור שלה לשכנים, שעוזרים לה לשפר אותו מבחינה לוגיסטית ועדיין לבנות בית כמו מה שדמיינה, אפילו עד לכדור הדיסקו שציירה בחדר האמבטיה.
בספטמבר 2020, פיקסאר הודיעה כי סרט קצר בהנפשה מסורתית בשם "מחילת הארנב" יוקרן בבתי הקולנוע לפני הסרט "נשמה", ויהיה הסרט הקצר הראשון של פיקסאר שעושה זאת מאז הסרטון "באו".
הסרט הקצר בוים על ידי מדליין שאראפיאן והופק על ידי מייק קפברט.
ב-9 באוקטובר 2020 הוכרז כי הסרט הקצר ישודר בבכורה בדיסני+.
למרות שאף מלחין לא זכה להכרה רשמית, המוזיקה בסרט הקצר התבססה על זו של וולפגנג אמדאוס מוצרט (כולל הפרק השלישי של הקונצ'רטו לאבוב שלו והפתיחה לחליל הקסם), אשר צוין כתודה מיוחדת.
הסרטון הופץ בדיסני+ ב-25 בדצמבר 2020. במקור, הסרט הקצר היה אמור לצאת לאקרנים בבתי הקולנוע מול הסרט "נשמה" ב-20 בנובמבר 2020. עם זאת, יציאתם לקולנוע של שניהם בוטלה בצפון אמריקה, ושניהם הוקרנו בבכורה בדיסני+.
במדינות אחרות בהן דיסני+ לא היה זמין, הסרט הקצר יצא לאקרנים יחד עם "נשמה" כמתוכנן.
הסרטון הוצג בסופו של דבר בבתי הקולנוע מול הסרט "נשמה" ב-12 בינואר 2024 בארצות הברית.
ליז קוקאן, מ-Decider, נתנה לסרטון ביקורת חיובית, באומרה "צפו בזה!
מחילת הארנב היה אמור להופיע לפני "נשמה" בבתי הקולנוע, אבל עכשיו, כששניהם יוצאים ישירות בדיסני+, הוא עדיין שווה את שש הדקות שלכם.
הוא מתוק ומקסים, מונפש להפליא, וכמו סרטים קצרים רבים אחרים של פיקסאר, מלא בלב", בעוד טארה בנט, מ "Syfy Wire", גם היא נתנה ביקורת חיובית באומרה ש"הסגנון החם והאיורי של הסרט הקצר נראה כאילו נלקח מדפי ספר סיפורים אהוב, ממש כמו סרטי ההנפשה של פו הדוב".
הסרטון היה מועמד לפרס הדובה הגדולה בקטגוריית הסרט הדרמטי הקצר הטוב ביותר.
פרסי הדובה הגדולה מוענקים בתחום עבודות הפאנדום הפרוותיות והם הפרסים העיקריים בתחום ההאנשה.
הסרט היה מועמד בטקס פרסי אוסקר ה-93 לפרס האוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר, אך הפסיד לסרט הקצר של נטפליקס "אם משהו יקרה אני אוהב אותך".
בשנת 2021, הסרט הקצר היה מועמד לפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי הסרטים הרביעי של איגוד מבקרי הוליווד.
הארנבת הגיבורה מהסרט הזה מופיע כביצת פסחא בסרט של פיקסאר "אדומה אש".
ניתן לראות אותה כמדבקה על חזית המחברת של מיילין.
מדלין שאראפיאן, במאית "מחילת הארנב", שימשה כאמנית סטורי-בורד בסרט "אדומה אש".
מחיר האמת הוא סרט תיעודי בריטי משנת 2023 בבימויו של פטריק פורבס.
הסרט הופק על ידי חברת ההפקה הבריטית Oxford Films בשיתוף ערוץ Channel 4 והגופים SWR ו-Arte, ועוסק במאבק על חופש העיתונות ברוסיה דרך סיפורו של העיתונאי הרוסי דמיטרי מוראטוב, חתן פרס נובל לשלום לשנת 2021.
הסרט עוקב אחר פעילותו של דמיטרי מוראטוב, העורך הראשי של העיתון העצמאי הרוסי נובאיה גאזטה, בשנים 2022–2023 – תקופה שהתאפיינה בהחמרת הצנזורה והשתלטות השלטון הרוסי על כלי תקשורת עצמאיים בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה (2022).
הסרט מתאר את מאבקו של מוראטוב ועיתונו לשמירה על עיתונות חופשית בתנאים של לחץ ממשלתי, איומים אישיים וצנזורה.
בין הנושאים המרכזיים המוצגים בו: ניסיונות לארגון דרכי מילוט לעיתונאים מרוסיה, דילמות מוסריות של עיתונות בזמן מלחמה, ותיעוד אירועים משמעותיים כגון התקיפה האלימה על מוראטוב ומכירת מדליית פרס נובל שלו לטובת סיוע לפליטים מאוקראינה.
הסרט הופק על ידי Oxford Films, חברת הפקה בריטית המתמחה בסרטים תיעודיים פוליטיים וחברתיים.
את הסרט ביים פטריק פורבס; ההפקה בוצעה על ידי ילנה זאגרבסקיה וונסה טוסון; המפיק הבכיר היה דן אדג'.
הצילום בוצע בידי יורי בוראק והעריכה בידי קייט ספנס.
צילומי הסרט נערכו ברוסיה ובמדינות נוספות בתנאים של סיכון גבוה, בשל מגבלות חמורות שהוטלו על סיקור תקשורתי עצמאי.
פורבס ציין כי לאורך ההפקה שררה דאגה מתמדת לביטחונם של אנשי הצוות ושל עיתונאי נובאיה גאזטה שהשתתפו בצילומים.
דמיטרי מוראטוב ופרס נובל לשלום
הסרט נפתח בדצמבר 2021, עם הענקת פרס נובל לשלום למוראטוב על מאמציו לשמירה על חופש הביטוי כבסיס לדמוקרטיה ולשלום.
נובאיה גאזטה, שנוסדה בשנת 1993, הפכה תחת הנהגתו לכלי תקשורת מרכזי בחשיפת שחיתות, הפרות זכויות אדם ופשעי מלחמה ברוסיה.
מאז הקמת העיתון נרצחו שישה מעיתונאיו בשל עבודתם העיתונאית.
הפלישה לאוקראינה והשלכותיה על התקשורת
הסרט מתעד את תגובת מערכת נובאיה גאזטה לפלישה הרוסית לאוקראינה בפברואר 2022. ב-28 במרץ 2022 הודיע העיתון על השעיית פעילותו בדפוס ובאינטרנט לאחר שקיבל אזהרה שנייה מרשות הפיקוח הרוסית Roskomnadzor.
בספטמבר 2022 נשלל מהעיתון רישיון הפעילות ברוסיה.
בחודש מאי 2022 הותקף מוראטוב ברכבת בדרכו למוסקבה, כאשר תוקף אלמוני שפך עליו צבע אדום מעורב באצטון וגרם לפגיעות בעיניו.
זמן קצר קודם לכן הודיע מוראטוב על כוונתו למכור את מדליית פרס נובל שלו ולתרום את ההכנסות לפליטים מאוקראינה.
המדליה נמכרה ביוני 2022 במכירה פומבית בסכום של 103 מיליון דולר – מחיר שיא עבור פרס נובל.
הסרט עוסק גם במורשתם של עיתונאים שנרדפו ונרצחו ברוסיה, בהם אנה פוליטקובסקיה, עיתונאית נובאיה גאזטה שנרצחה בשנת 2006 בעקבות סיקורה את מלחמות צ'צ'ניה והפרות זכויות האדם ברוסיה.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל Sheffield Doc Fest בשנת 2023 ונכלל בבחירה הרשמית של הפסטיבל.
בהמשך שודר בערוץ Channel 4 ובסדרת FRONTLINE של PBS בארצות הברית.
הסרט זכה לביקורות חיוביות, בין היתר בעיתון The Guardian, שתיאר אותו כ"דיוקן מצמרר של עיתונות תחת מצור".
בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של סדונה זכה הסרט בפרס „בחירת המנהל".
ברפואה, מחלה היא מצב של פגיעה במצב ההומיאוסטזיס באורגניזם הבאה לידי ביטוי בתסמינים ולעיתים גורמת תפקוד לקוי של מערכות באורגניזם החולה.
מחלה חריפה / מחלה אקוטית: מחלה המתפרצת לפתע, המלווה בסימפטומים בולטים, ובדרך-כלל חולפת מהר.
המצב שלאחר תקופת המחלה נקרא החלמה.
מחלה חוזרת - מחלה אקוטית/חריפה שחוזרת לאחר החלמה.
מחלה כרונית / מחלה מִתְמַשֶּׁכֶת: מחלה אותה נושא החולה במשך זמן רב, לעיתים כל חייו.
במחלה זו המצב קבוע למדי ברוב הזמן.
התפרצות חריפה עלולה להתרחש מדי כמה זמן; תקופות רגיעה נקראות הפוגות.
ניתן להבחין בשני סוגים של מחלה כרונית:
מחלה מתמידה: מחלה כרונית ללא שינוי בסימפטומים בין הפוגות.
מחלה פרוגרסיבית / מחלה מתקדמת: לאחר ההפוגה עלולים להתפתח סימפטומים חריפים נוספים.
מחלה סופנית / מחלה טרמילנית: מחלה מתקדמת קטלנית.
מחלה תת-חריפה / מחלה תת-מתמשכת: מצבי הביניים של מחלות בין מחלה אקוטית/חריפה ובין מחלה כרונית/מתמשכת.
מחלות של צמחים נחקרות בתחום הבוטניקה.
במחלות של בעלי חיים מטפל וטרינר.
במחלות אצל האדם מטופלות בתחומי הרפואה השונים.
מספר ענפים בביולוגיה וברפואה חוקרים את המחלות באדם:
פתולוגיה – חוקרת באופן כללי את דרכי פעולתן של המחלות.
פתופיזיולוגיה – ענף משנה של הפתולוגיה – חוקרת את השתלשלות האירועים המביאה להופעת תסמיני המחלה, ואת הדרכים בהן משפיעים גורמי מחלה שונים על תפקוד הגוף.
אפידמיולוגיה – במובן המקורי שלה – חוקרת את המחלות המידבקות, ברמת האוכלוסייה.
אפידמיולוגיה במובן הרחב יותר חוקרת את תפוצת התחלואה בכלל ואת השלכותיה באוכלוסייה מסוימת.
מחלות פוגעות בגוף בצורות שונות.
במקרים רבים פועלים כמה מנגנונים יחדיו לגרימת תסמיני המחלה.