tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עמדה רווחת היא כי 70% מהילדים שהפגינו נון קונפורמיות מגדרית יגדלו להיות הומוסקסואלים, לסביות, או טרנסג'נדרים, ומחקרים רבים תיעדו קשרים מתאמיים כאלה.
בעוד שרבים בקרב הקהילה הפסיכו-רפואית רואים נון-קונפורמיות מגדרית בילדים ובכלל כפתולוגיה, קיימים אחרים בתוך הקהילה הפסיכו-רפואית, כמו גם כותבים ואקטיביסטים הטוענים כי השקפה זו מפלה לרעה אנשים נון-קונפורמיים מגדרית וגורמת ליחס פוגעני מצד הורים כלפי ילדים נון-קונפורמיים מגדרית.
האטיולוגיה (כלומר, הסיבתיות) לעצם התופעה של נון-קונפורמיות מגדרית לגמרי איננה מובנת כעת, אך עד כה נהגו כמה כללים בהקשר זה.
אטיולוגיה זו נחקרת במסגרת אקדמאית, בעיקר על ידי פסיכולוגים, מדעני מוח, ולעיתים גם רופאים, ואחרים, והיא למעשה חלק מהמחקר הכללי יותר של אטיולוגיה של זהויות מגדר.
על פי הקונצנזוס המדעי האינטגרטיבי, זהות המגדר היא זהות בסיסית אותה יונק האדם מסביבתו, בתהליך כמו-הטבעתי מורכב (Imprinting-like process), ולפחות ברוב המקרים גם בהשפעה מסוימת של פרידיספוזיציה ביולוגית (לא בהכרח גנטית), שהיא הורמונלית בעיקרה.
קיימים מצבים בהם אדם מרגיש או לחלופין, מגיע למסקנה כי המגדר אליו שויך בילדותו אינו מגדרו האמיתי, והוא רוצה לחיות באופן עקבי כבן המגדר הנגדי.
אדם כזה עלול לעבור ייעוד מגדרי מחדש (Gender Reassignment, ובקצרה "ייעוד מחדש"), בין אם מתוקף עצמו, ובין אם גם בתמיכת סביבתו.
מצב זה אפשרי הן באנשים שאינם אינטרסקסואלים והן באינטרסקסואלים.
אנשים כאלה, אשר ברוב המקרים
מזוהים עם קשת הזהויות הטרנסג'נדרית עשויים לחוש אי נוחות מתמדת מלחיות במגדר מסוים ששויך להם; לפחות בדורנו, רבים מקונפליקטים אלה נפתרים בתהליך התאמה מגדרית.
קיימים אנשים שחזרו בהם מתהליך הייעוד המחודש שלקחו על עצמם (או שבמקרים נדירים וספורים נכפה עליהם, כפי שיתואר בהמשך הערך).
אנשים שחזרו בהם מן הייעוד המגדרי המחודש שאותו הם התחילו מרצונם האישי משקפים תהליך הנקרא באופן נפוץ ביטול שינוי (Detransition), בו הם חוזרים מאורח חיים טרנסג'נדרי לאורח החיים ההטרונורמטיבי המקורי כביכול, שלהם.
הסיבות לתופעת ה-Detranistioning אינן ברורות די הצורך, ובכל מקרה מדובר באחוז קטן יחסית מסך אוכלוסיית הטרנסקסואלים בעולם.
ממילא, לא ניתן לבצע חידוש ייעוד מגדרי מלא שכן החידוש לא כולל יכולת לביצוע הריון ולידה.
הפסיכולוגיה איננה רואה בעין יפה ניסיונות לביצוע ייעוד מגדרי מחדש בילדים בגיל הינקות (0–12 חודשים) או תחילת הגיל הרך (12–18 חודשים), והמחקר בתחום זה בעיקרו צומצם להסקת מסקנות תאורטיות, לוגיות-פורמליות מניתוחי מקרה (כמו גם מסקנות סטטיסטיות המבוססות על איחוד ניתוחי-מקרה).
ניתוחי מקרה אלה הם בודדים ונדירים.
השימוש בהסקות כאלה, ובפילוסופיה נובע מן הקושי, וההימנעות המכוונת (והאתית) מעריכת ניסויים אמפיריים בהקשר זה.
ייעוץ אסטרטגי (לעיתים גם ייעוץ מנהלים) הוא תחום מקצועי העוסק בסיוע לארגונים, לחברות ולממשלות לפתח אסטרטגיה על מנת להתאים את עצמם לתנאי השוק והסביבה המשתנים, לשפר ביצועים, להעמיק יתרון תחרותי ולממש את מטרותיהם.
חשיבותו של ייעוץ אסטרטגי גבוהה במיוחד כאשר עולות שאלות קריטיות לגבי עתידו של הארגון - למשל כשהארגון עומד מול שינוי בסיסי בסביבת הפעולה, כאשר יש רצון להתרחב לשווקים או למוצרים חדשים, לנוכח משבר מתהווה וכיוצא בזה.
התוצר המלא של עבודת ייעוץ אסטרטגי הוא תוכנית אסטרטגית - מסמך ניהולי המגדיר את החזון, היעדים והדרכים למימוש מטרות ארגוניות לתקופת זמן מוגדרת בטווח הבינוני-ארוך.
תוכנית כזו יכולה ללבוש צורות רבות, אולם בדרך כלל היא כוללת את המרכיבים הבאים:
חזון: תמונת עתיד ברורה של הארגון בתום תקופת הזמן המוגדרת לתוכנית.
תחומי מיקוד אסטרטגיים: תחומי הפיתוח בעדיפות עליונה.
מהלכים אסטרטגיים מרכזיים תחת כל תחום מיקוד אסטרטגי.
מתוך תוכנית אסטרטגית ניתן לגזור תוכניות עבודה מפורטות לארגון ומדדים לניטור ההתקדמות בהתאם ליעדים.
בהתאם לאופיי הארגון, מצבו וההזדמנויות והאתגרים העומדים בפניו, תוכנית אסטרטגית יכולה להתייחס לאספקטים של צמיחה והתרחבות או של צמצום ומיקוד, למבנה הפעילות של תאגידים כולל מיזוגים ורכישות, לבניית או הרחבת שיתופי פעולה, להתייעלות ושיפור תהליכים פנימיים וכיוצא בזה.
הייעוץ האסטרטגי מתבסס על גישות וניתוחים כמותיים ואיכותניים, בין המוכרים שבהם:
ניתוח SWOT – זיהוי חוזקות, חולשות, הזדמנויות ואיומים.
מודל חמשת הכוחות של פורטר – ניתוח התחרותיות בענף מסוים.
ניתוח שרשרת הערך – הבנת תהליכים בארגון לשיפור פרודוקטיביות ורווחיות.
ניתוח PEST או PESTEL - ניתוח תנאי המאקרו בסביבה בה פועל הארגון - תנאים פוליטיים, כלכליים, חברתיים וטכנולוגיים, ולעיתים גם משפטיים וסביבתיים .
הייעוץ הניהולי החל לצמוח בארצות הברית במקביל לצמיחת המקצוע הניהולי במהלך המאה ה-19. חברות הייעוץ הראשונות נוסדו בסוף המאה ה-19, וחברת מקינזי הנחשבת כסוללת דרך בתחום נוסדה במהלך שנות ה-20 כפירמת ראיית חשבון במהלך שנות ה-30 החלה להתבסס כגוף ייעוץ.
התחום נהנה מצמיחה הדרגתית במהלך המאה ה-20. במהלך שנות ה-80, במקביל לצמיחה מואצת בשוק האמריקני, ולעליית העיסוק באסטרטגיה עסקית כתחום אקדמי, בעיקר על בסיס עבודתו של מייקל פורטר החלה פריחה בענף הייעוץ האסטרטגי שהובילה לצמיחה מואצת בענף.
העלייה בכוחן של חברות הייעוץ האסטרטגי הובילה לשכירת שירותיהן לא רק על ידי חברות עסקיות, אלא גם על ידי ממשלות וגופים ציבוריים גדולים.
בישראל פועלות מספר עשרות חברות ייעוץ אסטרטגי - חברות בינלאומיות לצד חברות מקומיות.
תחום הייעוץ האסטרטגי התרחב בישראל משמעותית בעשורים האחרונים, כשבוגרי רבות מחברות הייעוץ הוותיקות הקימו חברות חדשות.
גם בישראל השימוש בשירותי ייעוץ אסטרטגי התרחב מהמגזר הפרטי גם למגזר הציבורי.
כנקודות ציון משמעותיות, ניתן לציין את המכרז לתכנון החזון הכלכלי של ישראל (חזון ישראל 15) בו זכו חברת שלדור ותאגיד ראנד בשנת 2011 ואת תוכנית ההתייעלות לצה"ל אותו סיפקה חברת מקינזי.
מיקור החוץ של שאלות ייסוד בעיצוב המדיניות הממשלתית הוביל גם לביקורת על הפקעת תחומי ליבה מבעלי התפקידים בממשל, מן המומחים באקדמיה ומן המעורבות החברתית הרחבה לכדי גורמים בעלי אינטרס עסקי צר.
הבחנה בין ייעוץ אסטרטגי וייעוץ ארגוני
ה'מה' מול ה'איך' – הייעוץ האסטרטגי מבקש לדון ב'מה': ביעדי הארגון ובמטרותיו, בעוד שייעוץ הארגוני דן באופן שבו משיגים את היעדים הללו.
פנים ארגוני או חוץ ארגוני – הייעוץ האסטרטגי עוסק בראש ובראשונה בסביבת הארגון (השוק, המתחרים, קהל היעד וכו'), ורק לאחר מכן באופן שבו הארגון מתאים עצמו אליה ואילו הייעוץ הארגוני עוסק בראש ובראשונה בנעשה בארגון פנימה.
מוטבים – ההנהלה הבכירה או הארגון בכללותו – לקוחות הייעוץ האסטרטגי (או בשמו השני – ייעוץ מנהלים) הם בעיקר הדרג הניהולי הבכיר, בעוד שהייעוץ הארגוני מבקש לשרת את הארגון בכללותו, גם כאשר הוא נדרש לספק דין וחשבון למנהלים בדרגים השונים.
יינלונג (שם מדעי: Yinlong) הוא סוג של דינוזאור צרטופסי שחי בשלהי תור היורה המאוחרת (מלם) באזור מזרח אסיה ומרכזה.
נכון ל-2015 היינלונג הוא הדינוזאור הצרטופסי הקדום ביותר הידוע למדע, שממנו התפתחו הפסיטקוזאוריים, הפרוטוצרטופסיים והצרטופסיים, להם מקור דמוי תוכי, עטרה ולאחרונים אף קרניים חדות וארוכות.
יינלונג היה דינוזאור קטן באורך 1.2 מטר ומשקל 15 ק"ג.
רגליו האחוריות היו ארוכות ומוצקות ואילו גפיו הקדמיות היו רזות וקצרות יותר ובנות 3 אצבעות כל אחת.
דבר זה מעיד שככל הנראה הלך על שתי רגליו האחוריות בלבד, כמו אורניתופודים קטנים אחרים.
אף על פי שחסר עטרה, מעידים סימנים בגולגולת שאכן מדובר בבן תת-סדרת הצרטופסים: עצם ה-Rostral היוצרת מעין מקור בחזית הפה, "מדף" עצם בירכתי הגולגולת ובליטות מחודדות בעצמות ה-Jugal.
היינלונג היה צמחוני ואכל צמחייה נמוכה וקשה.
במספר פרטים של יינלונג נמצאו חלוקי קיבה (גסטרוליתים) ששימשו אותו לטחינת חומר צמחי קשה אותו אכל.
היינלונג נתגלה ב-2004 על ידי קבוצה משותפת של פלאונטולוגים אמריקאים וסיניים בהם שו שינג (Xu Xing), קתרין פורסטר ומו ג'יניו.
הוא תואר וסווג במאמר מדעי ב-2006. פירוש השם Yinlong הוא בסינית מנדרינית "דרקון נסתר" ( 隱 = יין = נסתר, 龍 = לונג = דרקון) כרמיזה לסרט הקולנוע "נמר, דרקון" (ששמו באנגלית הוא Crouching Tiger, Hidden Dragon), שחלקים ממנו צולמו במחוז האוטונומי הסיני שינג'יאנג בסמוך למקום בו נתגלה.
downsi הוא על שם ויליאם רנדל דאונס השלישי שהיה שותף למשלחות פלאונטולוגיות לסין ומת שנה לפני גילויו של יינלונג.
המאובנים של יינלונג שנתגלו כוללים גולגולות ושלדים רבים.
הפרט הראשון שנתגלה (ב-2004) נשתמר בצורה טובה ביותר וכלל שלד של מבוגר עם גולגולת שלמה שמורה היטב.
הוא התגלה בשכבה המתוארכת למלם (היורה המאוחרת) של תצורת שישוגו שבפרובנציית שינג'יאנג.
גיל השכבה שבה נתגלה מתוארך לגיל האוקספורדי, 161.2-155.7 מיליון שנה לפני זמננו.
כל שאר הצרטופסים ידועים רק מהקרטיקון.
יינסי גייטס הוא כדורסלן אמריקאי.
גובהו 2.06 מ' והוא משחק בעמדת הסנטר.
גייטס נולד בסינסינטי שבמדינת אוהיו בארצות הברית.
ב-2008 החל ללמוד באוניברסיטת סינסינטי, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה, סינסינטי ברקטס.
בעונתו הראשונה בקבוצה נבחר לקבוצת השחקנים החדשים ("רוקיז") של אזור המזרח בליגת המכללות.
במהלך כל ארבע העונות בהן שיחק בסינסינטי היה הריבאונדר המוביל של הקבוצה, הישג שאף כדורסלן אחר ששיחק בסינסינטי לא הגיע אליו מעולם.
בסך הכל, קלע במהלך העונות 1,485 נקודות (המקום ה-14 בהיסטוריית הקלעים של סינסינטי) ולקח 916 כדורים חוזרים (מקום תשיעי בהיסטוריה של סינסינטי).
בצד זאת, במהלך העונה האחרונה שלו בקבוצה היה מעורב בתקרית אלימה עם שחקן קבוצה יריבה, והושעה לשישה משחקים.
עם סיום לימודיו ניסה ללא הצלחה להיבחר בדראפט ה-NBA.
בעונת שיחק בפיינו ז'ווייגז'דס פסווליס מליגת העל הליטאית.
בסיום העונה עבר לברוחוס דה גואיאמה מליגת העל הפוארטו ריקנית, שמשחקיה מתקיימים בקיץ.
בעונת עבר להפועל אילת, ובסיום העונה עבר עם מאמנו, עודד קטש, להפועל תל אביב.
ב-7 ביוני 2015 חתם על חוזה לשלוש שנים בהפועל ירושלים ובתחילת עונתו הראשונה בחוזה, הושאל לשאנשי דרגונס מהליגה הסינית.
ב-2016 חתם בבון הגרמנית אך שוחרר.
באמצע עונת 2016-17 במדי עירוני נהריה נתפס גייטס על שימוש בחומרים אסורים והושעה עד תום העונה.
יינגשאנוזאורוס (שם מדעי: Yingshanosaurus) הוא סוג דינוזאור צמחוני ממשפחת הסטגוזאוריים שחי בסוף היורה לפני 155 מיליון שנה ביערות סין.
הוא קרוי על שם המדינה בה נמצא - יינגשאן (Yingshan) שבמחוז סצ'ואן, דרום סין.
המאובנים שלו התגלו ב-1983 והם כללו עצמות חלקיות של גולגולת שבורה, צלעות ומספר חוליות לא ברורות.
לאורך השנים הוא נחשב לטקסון מוטל בספק עקב מחסור בפרטים ייחודיים.
רק ב-1994 החוקר שו סונגלין (Zhu Songlin) ראה בו פרט של סטגוזאור מאוחר.
לצידו נמצאו באתר מספר של דינוזאורים מהיורה הסינית, ביניהם סטגוזאורים אחרים כמו הטואוג'יאנגוזאורוס, הצ'ונגצ'ינגוזאורוס וההואיאנגוזאורוס וטורפים כמו היאנגצ'ואנוזאורוס.
סטגוזאור זה היה בעל ירך באורך 675 מ"מ והגיע לאורך 4.5-6 מטרים.
לא נמצא ממנו זנב אך נמצאו לוחיות קטנות מעל החוליות ששימשו כדי להזרים דם חם לגוף.
היצור היה אוכל צמחים בעל ראש קטן.
בנוסף הוא היה בעל זיזי עצם על כתפיו.
ייסנגריניה (שם מדעי: Ysengrinia) הוא סוג נכחד של טורף ממשפחת כלבי הדוב, אשר חי בתחילת המיוקן באירופה (שם התגלה בצרפת, ספרד וגרמניה), אמריקה הצפונית, בעיקר בנברסקה ואולי גם בדרום-מערב אפריקה בנמיביה.
שרידים נוספים מיפן ומקזחסטן נחשבים לשייכים לסוגים קרובים.
הסוג הוגדר בשנת 1858 בידי החוקר האמריקאי ג'וזף ליידי.
בסוג זה כלולים 4 מינים.
שם הסוג נקרא על שם הדמות הספרותית של הזאב ייסנגרימוס מהספר ריינארד השועל .
יונק זה הגיע עד לממדים של דוב חום במשקל של 200 קילוגרם והוא הזכיר מעט דוב.
עם זאת הוא היה קל יותר ובעל רגליים ארוכות מותאמות לריצה לטווח קצר.
ייתכן שהנקבות היו נמוכות מהזכרים ב-30 סנטימטרים בערך.
הייתה לו גולגולת קצרה וחסונה בעלת ניבים בולטים ורחבים שהיו יכולים לנגוס בעוצמה רבה ומאחוריהם היו שיניים טוחנות בעלות בסיס חזק, בייחוד בלסת התחתונה שהיו חזקות עוד יותר מהטוחנות העליונות.
הסוג היה טורף-על חזק ומאיים שיכל לטרוף את מרבית החיות במישורים, אם הוא ארב להם ממחבוא.
ייתכן שהוא היה אוכל נבלות שהשתמש בלסתותיו החזקות לפצח עצמות.
במראהו הוא דמה לפסאודוקיון מאירואסיה ואמריקה הצפונית והוא השתייך לקבוצת יונקים טורפי על במשך המיוקן שהפיצו את עצמם לאורך היבשות בהצלחה.
הוא כנראה עבר במשך המיוקן דרך גשר ברינגיה לאמריקה הצפונית, שם התפתח המין Ysengrinia americanus.
ייתכן שסוג זה התפתח לסוגים גדולים יותר כמו האמפיקיון.
יינס פטר האוגה (בנורווגית: Jens Petter Hauge; נולד ב-12 באוקטובר 1999) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת הקיצוני בבודה/גלימט ובנבחרת נורווגיה.
האוגה נולד בעיר בּוּדֶה שבנורווגיה, והחל לשחק כדורגל באקדמיית הנוער של הקבוצה המקומית, בודה/גלימט.
ב-12 באפריל 2016 חתם על חוזהו המקצועי הראשון בקבוצה, ויום למחרת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במסגרת משחק גביע, בו ניצחה קבוצתו 6–0. האוגה עלה כמחליפו של פיטים אזמי בדקה ה-64, וכבש שלושער.
ב-23 באפריל 2016 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, והחל לפתוח בקביעות בהרכב.
ב-8 ביולי 2016 הוא כבש את שער הבכורה שלו בליגה, והפך לכובש הצעיר בתולדות הקבוצה בליגת העל הנורווגית.
את העונה הוא סיים עם שער אחד ב-20 משחקי ליגה, והקבוצה ירדה לליגת המשנה הנורווגית.
בליגת המשנה המשיך האוגה להיות שחקן הרכב, כבש פעמיים ובישל 13 נוספים, והקבוצה שבה לליגת העל בתום העונה.
בעונת 2018 איבד האוגה את מקומו בהרכב, וכתוצאה מכך הושאל באוגוסט 2018 לאולסון מהליגה הנורווגית השנייה, במדיה הופיע בליגה רק 6 פעמים.
בעונת 2019 חזר האוגה להרכב קבוצתו, ובעונת 2020 היה שותף מרכזי בריצה של קבוצתו עד לראש הטבלה.
ב-24 בספטמבר 2020 היה מעורב ישירות בשני השערים של קבוצתו בהפסד 2–3 למילאן במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית, ועורר עניין במועדון האיטלקי.
ב-1 באוקטובר 2020 עזב האוגה את בודה/גלימט, לאחר 117 משחקים, בהם כבש 35 שערים ובישל 30 נוספים, וחתם על חוזה ל-5 שנים במילאן.
ב-4 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו, ב-22 באוקטובר הוא כבש את שער הבכורה שלו בניצחון 3–1 על סלטיק בשלב הבתים של הליגה האירופית וב-22 בנובמבר 2020 כבש את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון החוץ 3–1 על נאפולי.
ב-10 באוגוסט 2021 הושאל לעונה אחת לאיינטרכט פרנקפורט, עם אופציית רכישה בתום העונה.
ב-28 במאי 2022 הודיעה פרנקפורט כי מימשה את אופציית הרכישה, וב-16 באוגוסט 2022 הושאל האוגה לעונה אחת לגנט הבלגית.
ב-31 בינואר 2024 חזר לבודה גלימט והושאל לעונה אחת.
מ-2014 שיחק האוגה בכל נבחרות הנוער של נורווגיה.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה הבוגרת ערך האוגה ב-11 באוקטובר 2020, במשחק נגד במסגרת ליגת האומות 2020/2021.
יינדז'יך טרפישובסקי (בצ'כית: Jindřich Tripišovský; נולד ב-27 בפברואר 1976) הוא מאמן כדורגל צ'כי המאמן את סלביה פראג.
ביולי 2011 מונה טרפישובסקי למאמן Horní Měcholupy מהליגה הצ'כית הרביעית, ובתום העונה העלה אותה לליגה השלישית.
ביוני 2013 מונה למאמן ויקטוריה ז'יז'קוב מהליגה השנייה.
ביולי 2015 הצטרף לסלובן ליברץ מליגת העל הצ'כית, ובשתי העונות וחצי שאימן אותה - הגיעה הקבוצה למקומות השלישי והתשיעי.
בדצמבר 2017 מונה למאמנה של סלביה פראג.
תחתיו הפכה הקבוצה לקבוצה החזקה בליגה, כשהיא זוכה בשלוש אליפויות רצופות, שלושה גביעים וסופרקאפ אחד, ומשלימה טרבל ודאבל.
הקבוצה גם הצליחה במישור האירופי, כשבעונת 2019/2020 הצליחה להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות, ובעונות 2018/2019 ו-2020/2021 הגיעה עד לשלב רבע הגמר בליגה האירופית.
את עונת 2020/2021 השלימה הקבוצה עם אליפות ללא הפסד, ואף קבעה שיא היסטורי בליגה עם 54 משחקים ברציפות ללא הפסד בשנים 2020–2021.
יינק (בהונגרית: Gyönk) היא עיר במחוז טולנה שבהונגריה.
יינק מוזכר בפעם הראשונה בשנת 1280 כאזור מיושב כבר.
הכפר יושב על ידי טורקים למשך זמן מה ובין המאה ה-14 למאה ה-17 היה שומם.
בתחילת המאה ה-18 הגיעו מעט תושבים למקום ומשנת 1790 ואילך החלו להגיע למקום מספר משפחות גרמניות והונגריות ויישבו אותו.
בית הספר נוסד בשנת 1806 בעיירה אחרת והועבר לכפר בשנת 1812. בשנת 1882, חובר הכפר לרכבת אך משנת 1990 המסלול רק לרכבות משא וקו הרכבת הקרוב ביותר לעיר הוא במרחק של 7 קילומטרים.
המקום הוכרז כעיר ב-1 ביולי 2009.
רוב הגרמנים היו אז לותרנים אך רבים היו גם קתוליים.
בשנת 1947, במסגרת חילופי האוכלוסין בית צ'כוסלובקיה להונגריה , התיישבו 9 משפחות הונגריות ביישוב, שמנו 55 נפשות.
בשנת 2001, הגרמנים שבעבר היו רוב, היוו מיעוט: 274 מתוך 2,240 תושבי העיר הכריזו על עצמם כגרמנים (12.2%), 463 (20.7%) היו קשורים למסורות תרבותיות גרמניות ו-181 היו ילידי גרמניה.
מספר דוברי הגרמנית בשימוש יומי בין משפחה וחברים ירד ל-177 (7.9%).
במהלך מפקד האוכלוסין של 2011, 78.6% מהתושבים הזדהו כהונגרים, 3.6% כצוענים ו-11.9% כגרמנים.
(בשל זהויות כפולות, הסכום הכולל עשוי להיות גדול מ-100%).
ההתפלגות הדתית הייתה כדלקמן: 26.7% הזדהו כקתולים, 14.8% כקלוויניסטים, 14.6% כלותרנים ו-10.5% כאתאיסטים.
הקהילה היהודית ביינק היא אחת מהקהילות העתיקות במחוז טולנה.
היהודים הראשונים במקום היו סוחרים שהתיישבו שם במאה ה-18.
בזמן הקרע ביהדות הונגריה, הקהילה הגדירה את עצמה כאורתודוקסית חרדית.
בית הכנסת בעיר נוסד בשנת 1836.
מצב היהודים בעיר הורע עם פרסום חוקים המפלים לרעה את היהודים על ידי גרמניה הנאצית.
ב-1944, כשנכנס הצבא הגרמני למקום, רבים מן התושבים הגרמנים במקום התפרעו ופגעו בבית הכנסת ובבית הקברות היהודי.
בסוף חודש אפריל אותה השנה, נשלחו כל היהודים לגטו בונ'הד, ומשם הועברו לפץ'.
בסוף, בתחילת חודש יולי נשלחו לאושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה היה ניסיון לחדש את הקהילה היהודית בעיר, שלא צלחו, ובשנת 1950 בוטלה הקהילה באופן רשמי.
בין רבני העיר היו: הרב משה קאניז'א-פשרהופר, שהיה רב העיר בין השנים 1826–1833. ייסד במקום את ישיבת יינק; הרב אברהם גלזנר, שמונה על ידי הכתב סופר לרב המקום.
כיהן כרב בין 1852-1863; הרב עמרם פישר, בנו של הרב עקיבא פישר.
כיהן כרב בין 1879 ל-1925. רבה האחרון של הקהילה היה הרב יוסף יצחק מייזנר, שנספה בשואה עם חלק מיהודי המקום.
ייעוץ הדדי להערכה מחדש הוא ארגון הדוגל בהליך פסאודו-מדעי בשם זהה, "ייעוץ הדדי להערכה מחדש", הליך שבו אנשים טוענים שהם עוזרים זה לזה להתמודד עם ההשפעות של פגיעה רגשית.
הארגון מופעל על ידי תאגיד למטרות רווח בשם Personal Counselors (יועצים אישיים), עסק בשליטת משפחת ג'קינס (Jackins).
הארגון שנוי במחלוקת, עקב קיומה של מנהיגות אוטוקרטית, היסטוריה של התעללות מינית בחברות הארגון על ידי המנהיג המייסד הארווי ג'קינס, והיסטוריה של טיפולי המרה.
ארגון זה נחשב כת על ידי חברים-לשעבר בו, וכן מומחים.
התהליך והתיאוריה של הייעוץ ההדדי פותחו בשנות ה-50 בסיאטל, לאחר שהארווי ג'קינס נפרד מהסיינטולוגיה של ל.
רון האברד, ממנה שאל הייעוץ ההדדי כמה מושגים ללא ייחוס למקור.
בתחילת שנות ה-70 הוקם ארגון הייעוץ להערכה מחדש, מקבוצות מקומיות של משתתפים שנקראו "יועצים משותפים" (בשלוחה הישראלית נטבע השם "דועץ", הלחם של "דעת" ו"עצה").
הארגון היה בשליטת ארגון בשם "יועצים אישיים" (Personal Counselors) בסיאטל, וושינגטון.
את הארגון הנהיג הארווי ג'קינס עד מותו ב-1999. כיום מנהל הארגון הוא בנו, טים ג'קינס.
לפי אחת הגרסאות, בתחילת שנות ה-50, הארווי ג'קינס, שעבד במספנות, באחזקת מבנים ובארגון עבודה (קבלנות), פיתח את הייעוץ ההדדי להערכה מחדש לאחר שראה תהליך שינוי רגשי וחשיבתי מתחולל אצל חבר במצוקה מתמשכת, וזאת לאחר שג'קינס הקשיב לו בסבלנות בזמן שזה בכה והביע מגוון רגשות.
ג'קינס ואחרים פיתחו שיטת ייעוץ המבוססת על העלאה אל הזיכרון של טראומות פסיכולוגיות ופיזיות ולאחר מכן קתרזיס רגשי.
ג'קינס כינה את התהליך הזה "פורקן", ולדעתו הוביל תהליך זה לחשיבה ברורה יותר או ל"הערכה מחדש" של מצב נפשי, וכך – להחלמה מפגיעות וטראומות נפשיות.
לאחר מספר שנים של ניסויים, עזב ג'קינס את עבודתו והחל לייעץ במשרה מלאה.
בשנת 1952 פתח חברה בשם בשם Personal Counselors, Inc ולה משרד קטן במרכז סיאטל, והציע ייעוץ חד כיווני.
התהליך התחיל להיקרא Co-Counseling, כלומר "ייעוץ הדדי", כי עם הזמן התבררו היתרונות שבתהליך שבמסגרתו שני אנשים מקשיבים זה לזה בתורנות, במשך פרקי זמן זהים, לא קבועים, אך מוקצבים מראש (מחמש דקות ועד חצי שעה ויותר, לעיתים שעה).
גרסה אחרת טוענת שבשנות החמישים התחבר ג'קינס עם ל.
רון האברד בעת שזה הקים את כת הסיינטולוגיה, ורבות מהתיאוריות של ייעוץ הדדי להערכה משותף לקוחות מהסיינטולוגיה ולא הומצאו על ידי ג'קינס כפי שהארגון טוען.
החברה של ג'קינס, Personal Counselors, הצהירה במקור שמטרתה היא "לעסוק בדיאנטיקה, ולנהל וללמד את האמנות והמדע של הדיאנטיקה".
בגלל הבדלי חשיבה, פסק שיתוף הפעולה בין ג'קינס להאברד, וג'קינס סיים את הקשר.
מנהיגות הארגון טוענת שלא היה לארגון קשר עם דיאנטיקה או סיינטולוגיה מאז, אך מפחיתה באופן עקבי בחשיבות מקורותיהם המשותפים של הארגונים.
בשנות ה-50 המאוחרות ובתחילת שנות ה-60 ארגן ג'קינס בשיטתיות את עקרונות השיטה, ובשנות ה-60 וה-70 הפיץ את הייעוץ ההדדי להערכה מחדש מסיאטל, שם תרגל שיטה זו לראשונה, למדינות נוספות בארצות הברית ומשם לאירופה ולמקומות אחרים.
בין 1975 ל-1990 מינה מורים מקומיים, נציגי אזור, מנהיגים אזוריים ונציגי קבוצות כגון נשים, אפרו-אמריקאים, לסביות והומואים.
הוא ניסח את הנחיות הייעוץ ההדדי להערכה מחדש, והחליט בכל הנושאים העיקריים.
לאחר מותו של ג'קינס ב-1999, נבחר בנו, טים ג'קינס, בכנס בהשתתפות מנהיגים בקהילות הייעוץ ההדדי להערכה מחדש ברחבי העולם, לתפקיד "מרַכֶז ההתייחסות הבין-לאומי", התואר שניתן למנהיג הייעוץ ההדדי.
כך נשמרה השליטה בארגון בידי משפחת ג'קינס.
בארגון הייעוץ ההדדי להערכה מחדש מתואר התהליך כ"תהליך לשחרור בני האדם והחברה כולה מדפוסי מצוקה כדי שנוכל לחזור לתפקוד אינטליגנטי באופן מלא." הייעוץ מתורגל בזוגות ("ייעוץ הדדי").
המשתתפים מקשיבים זה לזה בתורם ועוזרים זה לזה "לשחרר" את הכאבים מחוויות העבר.
בתאוריה של הייעוץ ההדדי, פריקה של רגשות, כלומר קתרזיס, המושג באמצעים כגון בכי, צחוק, רעד, פיהוק וכו', עשויה לרפא אדם מטראומה רגשית.
היועצים לא משלמים כסף זה לזה, אך הם משלמים עמלות לארגון הייעוץ ההדדי להערכה מחדש, בעת השתתפות בשיעורים או סדנאות.
בארגון דוגלים בהנחות המועברות בדרך של ססמאות, ובהן "כולם נולדו טובים ואינטליגנטים" ו"כל הכאבים נרכשים, לא מולדים".
התאוריה של הייעוץ ההדדי קובעת שהתנהגות לא הולמת או פוגעת נגרמת מ"גירוי מחדש" (מונח שנטבע במקור בדיאנטיקה) מ"הצפה" או מ"עלייה" של פגיעות עבר שהמטען הרגשי שיצרו לא נפרק כראוי.
אם ניתן להשלים את ה"פורקן", ההתנהגות לא תחזור על עצמה.
בייעוץ הדדי נפגשים היועצים ההדדיים למפגשים בזוגות או בקבוצות קטנות כדי להשיג "פורקן".
יועצים מקבלים עידוד להעמיק את מעורבותם בארגון על ידי תשלום עבור השתתפות בשיעורים וסדנאות, או נסיעה למטה כדי לשלם עבור הייעוץ.
אין הוכחה מדעית שתהליך זה עובד, ולכן הוא נחשב פסאודו-מדע.
חוקרי כתות העלו חשש שתהליך השחרור עצמו הופך את המשתתפים לפגיעים למניפולציות רגשיות.
במאמר המחקר שלהם על ייעוץ משותף, "השפעה קבוצתית והפסיכולוגיה של כת בתוך 'ייעוץ הדדי להערכה מחדש': ביקורת", מציינים טוריש ואירווינג כי "תורת הגירוי וההעלאה של זיכרונות מודחקים מכילה גם רכיבים רבים של מניפולציה אישית וקבוצתית.
כתות וקבוצות הרסניות באופן כללי מנסות לעצב מחדש את תודעת החברים על ידי ניסוח מחדש של החוויות האישיות ביותר שלהם בז'רגון של כת ולפי מונחי אידאולוגיה של כת."
בדומה לסיינטולוגיה, ארגון ייעוץ הדדי להערכה מחדש מתנגד לשימוש בתרופות פסיכיאטריות ולתפיסה הסטנדרטית של מחלות נפש.
הארגון מייעץ לחבריו לא לבקש סיוע ממטפלים מורשים בבריאות הנפש.
אסור להשתמש בתרופות בסדנאות, כולל קפאין.
היעדים החברתיים והסביבתיים של ייעוץ הדדי להערכה מחדש כוללים "הפיכת החברה לרציונלית, שלווה, לא מנצלת, חסרת מעמדות, ברחבי העולם.
שימור כל מיני החיים הקיימים ויצירה מחדש של מינים נכחדים.
שימור אזורי השממה ויצירת סביבה מיטיבה ברוב כדור הארץ, האוקיינוסים והאטמוספירה, חקר החלל, ובסופו של דבר – יצירת תחושה של הסתגלות לחיים בחלל."
בעבר עסק ייעוץ הדדי להערכה מחדש בתרגול פסאודו-מדעי של טיפול המרה ללהט"ב, וישנם מתרגלים של ייעוץ הדדי להערכה מחדש שטוענים ש"פרקו" את ההומוסקסואליות שלהם.
אלו נקראים "לשעבר" בתוך הארגון.
הארגון טען ב"מדיניות הגאה" שלו כי "השתתפות במין עם אדם ממינך מבוססת על מצוקה הנובעת רק מחוויות מצוקה בעבר.
המצוקה שממנה נובעת השתתפות זו יכולה להפוך לבלתי חסומה [כך], (אם נוצרה חסימה) וניתן לפרוק אותה לחלוטין." כיום אנשים להט"בים מהווים חלק אינטגרלי בארגון מבלי שהם נדרשים "לפרוק" זהות זו.
הכותרת הרשמית של הארגון היא "קהילות הייעוץ הבין-לאומיות להערכה מחדש".
נשיא הארגון הוא טים ג'קינס וסגנית הנשיא היא שרה אליזבת ג'קינס.
התאגיד מחזיק, תחת סימן מסחרי, במונחים "ייעוץ הדדי להערכה מחדש", "RC" ו"מאוחדים לסיום הגזענות".
הארגון שולט ב"קרן ההערכה מחדש" (Re-evaluation Foundation), ארגון ללא מטרות רווח 501(c), ובהוצאה לאור Rational Island Publishers.
בארגון מכונה טים ג'קינס "איש הייעוץ הבין-לאומי".
הוא מורה לשעבר למתמטיקה במכללה הקהילתית בפאלו אלטו, קליפורניה, ובוגר ייל וסטנפורד.
הוא היה יועץ שותף, מנהיג ומורה של ייעוץ הדדי במשך רוב חייו.
איש הקשר הבין-לאומי ממנה מנהיגים בכירים ("אנשי ייעוץ") בהתייעצות עם קבוצות מקומיות.
קבוצות מקומיות בוחרות מנהיגים מקומיים.
אנשי ייעוץ מייעצים בנושא זהות המשתתפים באירועים, מלמדים ייעוץ הדדי ומנהיגים קבוצות.
ארגון "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" מקיים שיעורים בייעוץ משותף.
קבוצות מקומיות מוקמות על ידי אנשים בעלי ניסיון ברעיונות ובשיטות של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש", אשר אושרו על ידי המנהיגים.
חברים חדשים מוזמנים להצטרף לשיעורי "יסודות" של חברים קיימים.
הם צריכים להיות מתפקדים ובריאים רגשית, כך שהם יכולים להיות יועצים יעילים ולהיות מסוגלים להפיק תועלת מייעוץ.
העלות קבועה, בתעריף שעתי נמוך לאדם, וישנן מלגות לבעלי הכנסה נמוכה.
25 אחוז מהעמלות נשלחות לגוף המרכזי ב-Shoreline, מדינת וושינגטון.
המשתתפים מתבקשים לא להשתמש בקפאין או אלכוהול ולהימנע מסמים משני-תודעה כדי להיות קשובים ולקבל גישה לרגשותיהם.
אנשים בייעוץ ההדדי מתבקשים – ומצופה מהם – להימנע מלהיות בקשרים חברתיים זה עם זה.
שיעורים וקהילות מקומיות מאורגנים באזורים ובשיוכים רופפים, כלל-ארציים, אם כי "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" אינה מתארגנת בקווים לאומיים.
"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" מחויבת להציע פרקטיקות ותובנות ייעוץ הדדי "בהרחבה ככל האפשר באוכלוסייה הכללית".
"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" לא מחפש פומביות.
פרסום מקומי צריך להיות מאושר על ידי המנהיג האזורי ופרסום לאומי ובין-לאומי – על ידי מנהיג "ייעוץ הדדי להערכה מחדש".
"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" אינה מפרטת פרטי קשר מקומיים באתר האינטרנט שלה.
"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" אינה מפרסמת נתוני חברות או מעירה על הערכות.
באחת הפעמים טען ג'קינס שיותר ממיליון איש השתתפו בשיעורי "יסודות" של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש".
"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" מעודד את חבריו למלא תפקיד פעיל בחיים הציבוריים והקים קבוצות לקידום רעיונותיו, אותם כינה קבוצות "מוטמעות".
הקבוצות העיקריות המקדמות שיטות "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" הן United to End Racism" (UER)", שהוקמה בשנת 2000, ו-Sustaining All Life, שהוקמה ב-2015. UER היא חלק מ"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" וחולקת את המטה של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" ב-Shoreline.
UER השתתפה בוועידה העולמית של דרבן נגד גזענות ב-2001, בפורום החברתי העולמי של קראקס ב-2006 ובפורום השלום העולמי של ונקובר ב-2006. Sustaining All Life השתתפה בוועידת שינויי האקלים של האומות המאוחדות (COPs) מדי שנה מאז COP 2015 בפריז.
ארגונים אחרים שאינם תלויים ב"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" מובלים על ידי חברי קהילת "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" ומסתמכים במידה מסוימת על מושגי "ייעוץ הדדי להערכה מחדש".
דוגמה לכך היא המכון הלאומי לבניית קואליציה שהמנהלת-המייסדת שלו, שרי ר' בראון, היא חברה ב"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" ופעילה ב-UER.
הקרן להערכה מחדש שואפת "לספק הזדמנויות לאנשים להשתתף בייעוץ להערכה מחדש, אנשים שאחרת לא יכלו להרשות לעצמם להשתתף." הקרן נוסדה ב-1972. היא תומכת בפרויקטים המבוססים על התיאוריה והפרקטיקה של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש", פרויקטים המיישמים "פעולה נועזת ומתחשבת לשחרור בני אדם מהמצוקות הקשורות לחוויות פוגעות, לא צודקות בעבר".
נשיאה הוא מיכאל מרקוביץ, לשעבר סגן נשיא יבמ.
נכסיה בסוף 2006 היו בשווי כמיליון דולר.
הפסיכיאטר ריצ'רד מ' צ'יילדס טען שספרו של ג'קינס The Human Side of Human Beings (1965) מכיל פלאגיאט מדיאנטיקה של האברד (1950), ואמר שג'קינס פרש את המונחים של האברד על ידי ניסוחם מחדש בז'רגון שלו.
"אנגראמות (Engrams)" של האברד הפכו ל"דפוסי המצוקה" של ג'קינס, "שחרור" הפך ל"פורקן", ו"להיות צלול" הפך ל"להגיח מחדש" של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש".
דניס טוריש ופאולין אירווינג השוו במאמר משנת 1995 את שיטת הניהול של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" למודל המדינה הקומוניסטי של ריכוזיות דמוקרטית.
קיימים מאמרים מעטים על "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" בכתבי עת אקדמיים, ו"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" נוטה לא לשתף פעולה עם ניסיונות חקירה עצמאית.
הארגון רגיש לביקורת, בין אם חיצונית ובין פנימית, שהוא רואה בה מתקפה על הארגון.
ג'קינס האמין שביקורת רבה נוצרה מהעוינות של ממשלת ארצות הברית ל"טבעו המתקדם והאפקטיבי של 'ייעוץ הדדי להערכה מחדש' וליעילותו".
"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" מורה לחברים "להתערב במהירות הן בהתקפות והן ברכילות", שהן "דרמטיזציות של מצוקה" והתנהגויות לא מקובלות בתוך קהילת "ייעוץ הדדי להערכה מחדש".
הוא קובע כי "מתקפה אינה דרך יעילה לפתור אי הסכמות או קשיים".
הארגון דורש ש"אנשים המשתתפים בהתקפה צריכים קודם כל להפסיק זאת ולהתנצל על שהשתתפו בה", ולאחר מכן יש להציע להם ייעוץ.
מבקרים שמתמידים "צריכים לעזוב את הקבוצה ויש להתעלם מהתקפותיהם".
סטיב קאר מתח ביקורת על "ייעוץ הדדי להערכה מחדש", עקב מניעה זו של דיון פנימי.
במאמר המנתח את מה שמכונה "תאוריית ההתקפות" של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש", טען קאר כי "כדי להתמודד עם התקפות על 'ייעוץ הדדי להערכה מחדש' ומנהיגיה, חברי הארגון מקבלים הוראה להתערב בדבריו של האדם, לגשת להאשמה שהוא משמיע בתור בעיה אישית של המאשים ולבוא במרץ להגנת האדם או האנשים המותקפים".
מערכת השליטה הריכוזית של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" בוטלה על ידי חברים לשעבר שדגלו במנהיגות אחראית יותר.
היה לי ברור שזהו פסאודו-שחרור".
הרון סבר שהסמכותיות של "ייעוץ הדדי להערכה מחדש" נגזרת בחלקה מהדוקטרינה הלניניסטית של שליטה מרכזית שלמד ג'קינס במפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית ובחלקה מהדוגמה האוטוקרטית של מקורבו לשעבר, ל.
"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" תואר ככת.
טוריש ואירווינג סברו ש"ייעוץ הדדי להערכה מחדש" חולק מספר מאפיינים עם כתות פסיכו-תרפיות, כלומר מנהיג כריזמטי, אידיאליזציה של המנהיג, חסידים המתייחסים למערכת האמונות שלהם כנעלה על אחרות, מצטרפים לקבוצה בזמנים של לחץ, והפיכת המטפל למרכזי בחיי החסיד.
הקבוצה שואבת זמן רב יותר ויותר, היא מטפחת אשליות של עליונות על קבוצות אחרות ומתחילה לחשוד בקבוצות אחרות.
"בהתחשב בעוינותה למושגים פלורליסטיים של השתתפות ודמוקרטיה, ל'ייעוץ הדדי להערכה מחדש' יש פוטנציאל להפוך לכת מלאה ומזיקה, למרות מטרותיה ההומניסטיות המקוריות".
יינון עצמי של מים הוא תגובת יינון במים טהורים או בתמיסה מימית, שבה מולקולת מים, H2O, מתפרקת (מאבדת את הגרעין של אחד מאטומי המימן שלה) והופכת ליון הידרוקסיד, OH-.
גרעין המימן,H+, גורם לפרוטונציה של מולקולת מים נוספת ליצירת הקטיון הידרוניום, H3O+.
זוהי דוגמה לאוטופרוטוליזה, ומדגימה את האופי האמפוטרי של מים.
היינון העצמי של מים הוצע לראשונה בשנת 1884 על ידי סוונטה ארניוס כחלק מהתיאוריה של פירוק יוני, שאותה הציע כדי להסביר את המוליכות של אלקטרוליטים כולל מים.
ארניוס כתב את היינון העצמי בתור H2O <=> H+ + OH-.
באותו זמן, עדיין לא היה ידוע דבר על מבנה אטומי או חלקיקים תת-אטומיים, ולכן לא הייתה לו סיבה לשקול היווצרות של יון H+ מאטום מימן באלקטרוליזה כסביר פחות מאשר, נניח, היווצרות של יון Na+ מאטום נתרן.
בשנת 1923 הציעו יוהנאס ניקולאוס ברונסטד ומרטין לאורי כי יינון עצמי של מים כולל למעשה שתי מולקולות מים: H2O + H2O <=> H3O+ + OH-.
בשלב זה האלקטרון והגרעין התגלו ורתרפורד הראה שגרעין קטן מאוד מאטום.
זה יכלול יון פשוט H+ שיתאים לפרוטון עם אפס אלקטרונים.
ברונסטד ולאורי הציעו שיון זה אינו קיים חופשי בתמיסה, אלא תמיד מתחבר למולקולת מים (או ממס אחר) כדי ליצור את יון ההידרוניום H3O+ (או ממס אחר שעובר פרוטונציה).
עדויות ספקטרוסקופיות מאוחרות יותר הראו כי פרוטונים רבים למעשה ממוימים על ידי יותר ממולקולת מים אחת.
הסימון התיאורי ביותר עבור היון הממוים הוא H+ (aq), כאשר aq (עבור "מימי") מציין מספר בלתי מוגדר או משתנה של מולקולות מים.
עם זאת, הסימונים H+ ו-H3O+ עדיין נמצאים בשימוש נרחב גם בגלל חשיבותם ההיסטורית.
ייסורים מתארים מצב של סבל גדול הכולל כאב עז וצער הן בהיבט הפיזי והן בהיבט הנפשי.
המונח משמש לתיאור התמודדות עם קשיים רגשיים ופיזיים כגון אובדן, דחייה או מצבים של חולי ומרפא.
בנוסף, הביטוי "דרך ייסורים" מתאר נתיב בחיים שהוא עמוס בקשיים ובמכשולים.
תחושת ייסורים נגרמת בדרך כלל מאירוע טרגי או משמעותי מאוד לאדם החווה אותה.
הייסורים יכולים להיות פיזיים או נפשיים, ולעיתים מתוארים כמצוקה רגשית.
המונח ייסורים משמש גם בפילוסופיה, לעיתים קרובות כמילה נרדפת לפחד קיומי.
בזרם הפילוסופי האקזיסטנציאליסטי, ייסורים מובנים כחווייתה של ישות חופשייה לחלוטין בעולם שאין בו שום מוחלטות (ייאוש קיומי).
בתאולוגיה של סרן קירקגור, המונח מתייחס לישות בעלת רצון חופשי מוחלט הנמצאת במצב מתמיד של פחד רוחני לנוכח חירותה הבלתי מוגבלת.
ייסורים מורכבים מפחד, מצוקה, חרדה ופאניקה.
גורמי הלחץ הללו יוצרים דיסוננס רב, אשר יכול להוביל לבעיות בריאות נפשית.
בעוד שייסורים ניתנים להגדרה כאירוע פיזי, ניתן להרחיב את ההגדרה גם לאירוע נפשי.
נמצא כי ייסורים הנובעים משינוי משמעותי באופן שבו אדם צעיר חי (כגון אחריות חדשה, חיים עצמאיים, עמידה בלוחות זמנים מרובים וכו') תורמים לעלייה משמעותית בשיעורי החרדה והדיכאון בקרב סטודנטים.
בתורה ובמסורת היהודית נושא הייסורים מובא בהקשרים שונים ומשקף את השקפת העולם היהודית על הסבל והתפיסות השונות לגבי מטרתו ומשמעותו.
מסורת זו מגדירה ייסורים שאינם נובעים מעוון מפורש כ"ייסורים של אהבה", המטרה שלהם היא להרבות את שכר האדם בעולם הבא, ללא קשר לחטאים שעשה.
דוגמה לכך ניתן למצוא בסיפור על רב הונא שהחמיצו לו ארבע מאות חביות יין ותגובת החכמים הייתה שעליו לבדוק את מעשיו.
רב הונא עצמו ראה בכך דוגמה לייסורים של אהבה, שכן הוא האמין שאין לחשוד בדיני הטבע כלפיו שלא כשורה.
הדיון בגמרא מפרט את השקפות על ייסורים והתייחסותם של גדולי החכמים, כגון רבי יוחנן ורבי אלעזר, שתיארו את קבלת הייסורים בהכרה עמוקה בתפקידם הרוחני ובלא לחפות אחר השכר העתידי מאחוריהם.
עוד נאמר כי ייסורים יכולים לבוא כדי למנוע ביטול תורה או תפילה ובמקרים כאלה הם עשויים להיתפס כשליליים אך לעיתים גם אז ניתן לראות בהם הזדמנות לשיפור ולצמיחה רוחנית.
הגמרא מדגישה שלעיתים ייסורים מגיעים לאדם גם ללא עוון מובהק כמו במקרה שבו ארבעה מתו בעטיו של נחש דבר זה מחזק את התפיסה שייסורים אינם בהכרח עונש אלא יכולים להוות צורה אחרת של התערבות אלוהית בחיי האדם.
ייסוד רומא היה אירוע פרהיסטורי או תהליך פרהיסטורי שנזכר לראשונה בתקופה מאוחרת יותר על ידי היסטוריונים ומשוררים רומיים.
עדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שרומא התפתחה מאיחוד הדרגתי של כמה כפרים בראש גבעה במהלך תקופת הברונזה המאוחרת או תקופת הברזל המוקדמת.
מגורים פרהיסטוריים בחצי האי האיטלקי התקיימו לפני 48,000 שנים, כאשר אזור רומא התיישב בסביבות 1600 לפני הספירה.
כמה עדויות על התיישבות בגבעת הקפיטולין מתוארכות לאזור שנת 1700 לפנה"ס, ובעמק הסמוך שבו שכן מאוחר יותר הפורום הרומאי היה נקרופוליס מפותח לפחות בשנת 1000 לפנה"ס.
השילוב של היישובים בראש הגבעה לכדי ממלכה אחת עד למאה ה-8 לפני הספירה הושפע כנראה מהמגמה להיווצרות עיר-מדינה שצמחה מיוון העתיקה.
על פי המיתוס הרומי, העיר רומא נוסדה על ידי רומולוס, בנו של אל המלחמה מארס שאנס את הבתולה הווסטלית ריאה סילביה, נסיכת אלבה לונגה וצאצאית של איניאס מטרויה.
רומולוס ואחיו התאום רמוס ננטשו כתינוקות על נהר הטיבר, שם מצאה אותם זאבה והניקה אותם.
לאחר מכן גידל אותם הרועה פאוסטולוס .
בבגרותם הם נקמו בדוד-רבה שלהם אמוליוס, והחזירו את אלבה לונגה לסבם נומיטור.
לאחר מכן החליטו האחים להקים עיר חדשה אך רבו על כמה פרטים, והדבר הסתיים ברציחתו של רמוס והקמת רומא על גבעת הפלטין.
הסיפור האגדי עדיין נדון ונחגג רבות בתקופה הרומית.
פסטיבל פאריליה ב-21 באפריל נחשב לציון יום השנה לייסוד העיר בתקופת הרפובליקה המאוחרת, והיבט זה של החג גדל בחשיבותו תחת האימפריה עד שהוסב במלואו לרומאה בשנת 121 לספירה.
היסטוריונים עתיקים חישבו את שנת הקמתה של רומא בדרכים שונות.
נראה ששני התאריכים שאושרו רשמית היו 753 לפנה"ס, על פי הכרונולוגיה של וארו, וכן השנה הסמוכה 752 לפנה"ס.
למרות שגיאות ידועות בחישוביו של וארו, שנת 753 לפני הספירה מוסיפה גם כיום לשמש היסטוריונים כבסיס לתיקוף השנים מאז ייסוד העיר.
רוב ההיסטוריונים המודרניים מפקפקים בקיומו של מייסד או אירוע מכונן יחיד לעיר, ולא נמצאה ראיה מהותית הקושרת את רומא הקדומה לאלבה או לטרויה.
רובם אף רואים בסיפור ייסודה של רומא בידי שושלת שמקורה באיניאס אגדה ותו לא.
המושג "ייעוד התא" מתייחס לזהות העתידית או לתוצאה ההתפתחותית של תא בתוך אורגניזם.
הוא מתאר סוג התאים הספציפי שתא מסוים ישתייך אליו לאחר שיעבור תהליכי התמיינות.
קביעת ייעוד התא הוא תחום בסיסי בביולוגיה התפתחותית והוא קובע, כי במהלך ההתפתחות העוברית, תאים מסוימים יתמיינו לסוגי תאים מסוימים, ומאוחר יותר לאיברים מסוימים בגוף העובר המתפתח .
בתוך עובר מתרחשים מספר תהליכים אשר קובעים את תבנית ההתפתחות של האורגניזם כולו.
תהליכים אלה כוללים גדילה והתרבות של תאים, תנועת תאים, התמיינות תאים ועוד.
כל תא בעובר המתפתח מקבל אותות מתאים שכנים, הכוללים בין היתר חלבונים, ומתנאי הסביבה (חומציות למשל).
כמעט כל בעלי החיים עוברים רצף אירועים דומה בתחילת התהליך של התפתחות העובר (embryogenesis).
רצף אירועים זה שמור מבחינה אבולוציונית.
חוקרים מצאו שישנם חלבונים ומולקולות mRNA מסוימים וקבועים, המעורבים בתהליך ההתפתחות.
העובדה שתהליך זה שמור מבחינה אבולוציונית מאפשרת שימוש בחיות מודל שונות (כמו למשל הזבוב תסיסנית המחקר) לצורך הסקת מסקנות ותובנות הרלוונטיות לבעלי חיים אחרים, לרבות בני אדם.
נמצא שייעוד התא נקבע במספר דרכים, ובהן שילוב בין גורמי תעתוק הקיימים בתא עצמו לבין חלבונים המעורבים באינטראקציות בין תאיות.
את קביעת ייעוד התא ניתן לחלק לשני שלבים:
specification - שלב זה חל מוקדם יותר, ובו התא מצוי בתהליכי התחייבות לקראת הפיכתו לתא מסוג מסוים, על אף שלא נצפו בו עדיין סממנים חיצוניים לכך.
שלב זה הפיך, ומושפע לרוב מגורמים גנטיים ומאותות שהתא מקבל מסביבתו.
determination - שלב זה חל מאוחר יותר, וכולל בתוכו את התפתחות המאפיינים והפונקציות הספציפיים לאותו סוג תא.
הוא אינו הפיך, ובמהלכו התא עובר שינויים מורפולוגיים ותפקודיים אשר יובילו בסופו של דבר להיווצרות רקמות ואיברים שונים.
המנגנון העומד בבסיס קביעת ייעוד התאים
בביולוגיה התפתחותית, התמיינות התאים נשלטת על ידי רשת בקרת תאים (gene regulatory network – GRN), וכוללת גורמי תיעתוק המבקרים את תהליך ההתמיינות.
חלוקת תאי העובר ותהליך ההתמיינות שונה בין בעלי החיים השונים, אך עם זאת, ניתן למצוא עקרונות GRN דומים בין בעלי חיים שונים; אלה מצדיקים את השימוש בחיות מודל כדי להעריך את הכלליות של התופעה.
מעקב אחרי תהליך ההתפתחות בחיות מודל מאפשר , תוך צביעה של תאי אם (למשל בפלואורסצנציה) ומעקב אחר תהליכי ההתפתחות העוברית וחלוקת התאים עד לקבלת תא ממוין, או מאוחר יותר - איבר.
גישה זו יעילה למעקב אחר התמיינות תאים, אך היא תיאורית בלבד (descriptive) ואינה מספקת הסבר למנגנונים המעורבים בקביעת ייעוד התא.
על מנת להבין מנגנונים אלה, יש צורך בשילוב בין מיפוי ייעוד התאים לבין שיטות מולקולריות נוספות, בהן מתערבים בביטוי של גנים המעורבים בקביעת ייעוד התאים - שיטות כגון השתקת גנים (knock-down) או ביטוי יתר של גנים (over-expression) בעובר.
בתחילת תהליך התפתחות העובר, למשך מספר חלוקות (המספר משתנה בין אורגניזמים שונים), התאים הם - כלומר, מסוגלים להתמיין לכל סוג תא.במילים אחרות, לתאים שונים יש אותו פוטנציאל התמיינותי.
התקדמות תהליך ההתפתחות העוברי מלווה במספר גדל והולך של גורמים המשפיעים על התמיינות התא: גורמים המעורבים באינדוקציה חוץ תאית ובאינטראקציה בין תאית; נוכחות גורמי תעתוק מסוימים ו-mRNAs וכדומה.
לדוגמה, אינדוקציה חוץ תאית – נבדקה במערכת "P-O" (קבוצת תאים בעלי פוטנציאל התמיינות זהה) בעלוקה , ונמצא שאותות מתאים שכנים משפיעים על ייעוד תאי O/P3. במערכת ה-"P-O" נבחנה גם אינטראקציה בין תאית, כלומר אינטראקציה המתקיימת בתוך אותה מערכת, בין התאים בעלי פוטנציאל ההתמיינות הזהה לבין עצמם.
חשיבות גורמי התעתוק נבדקה בין היתר במין תסיסנית המחקר, המשמש לעיתים קרובות כחיית מודל.
מצאו למשל שגורם תעתוק בשם "Dorsal" המייצר גרדיאנט ביטוי של גורמי תיעתוק לאורך הציר הבטני-גבי (דורסלי-ונטרלי) וכך למעשה משפיע על ייעוד התא לאורך ציר זה.
בעבר לא ניתן היה להחזיר את מצב התאים ולהופכם לבלתי ממוינים.
מחקר שנערך בשנים האחרונות גילה שקיימת אפשרות לגרום ל"איבוד" ההתמיינות, כלומר להחזיר תאים לנקודת ההתחלה, במצבם הבלתי ממוין, גם לאחר שכבר התמיינו.
במחקר זה נתגלה כי די בביטוי ארבעה גורמי תעתוק (Oct3/4, Sox2, Klf4, and c-Myc) על מנת להפוך תאים סומטיים ממוינים בתרבית לתאי גזע בעלי יכולת התמיינות לכל סוג תא – induced pluripotent stem cells (iPSCs).
עוד נתגלה במחקר זה, שתאים ממוינים אשר הושרה בהם ביטוי יתר של ארבעת גורמי התעתוק המוזכרים לעיל, הציגו מורפולוגיה ותכונות המאפיינות תאי עובר, כולל ביטוי של סמנים (גנים) של תאים פלוריפוטנטיים.
בנוסף, השתלה תת-עורית של תאי iPS לעכברים הביאה ליצירת גידולים המכילים תאים המאפיינים מגוון רקמות; כך, נוצר גידול המכיל רקמת שריר, נוירונים ואפיתל.
ממצא זה מדגים גם את פוטנציאל ההתמיינות של תאי iPS וגם מדגים את הקשר בין התמיינות לבין התהליך הסרטני.
תהליך התחייבות התא לייעוד מסוים עשויה לתקיים באמצעות שלושה מנגנונים שונים:
סציפיקציה אוטונומית (Autonomous Specification) – במנגנון מסוג זה, אם נבודד בלסטומר ונגדל אותו בנפרד, הוא ייצר את אותם התאים שהיה מייצר לו עדיין היה חלק מהעובר.
כמו כן, בעובר ממנו נלקח הבלסטומר, יחסרו אותם התאים אשר היו אמורים להיות מיוצרים על ידי הבלסטומר.
ספציפיקציה מותנית (Conditional specification) – במנגנון מסוג זה, ייעוד התא תלוי באינטראקציות שהוא יוצר עם הסביבה ובתנאים בהם הוא נמצא.
אם נוציא בלסטומר במצב זה מעובר, התאים העובריים הנותרים יוכלו לשנות את ייעודם, ועל ידי כך למלא את החסר.
ספציפיקציית סינקיטיון (Syncytial specification) – במצב זה, הגרעין מתחלק והציטופלזמה נותרת מוקפת בממברנת התא ללא חלוקה.
תא כזה, שלו גרעינים מרובים, נקרא סינקיטיון.
מצב זה מאפשר תהליכי התמיינות בתוך הסינקיטיון לקביעת הייעוד של גרעינים, כדי שיהוו מקור להתמיינות לסוגי תאים ואיברים.
החלבונים הקובעים את ייעוד הגרעינים נקראים מורפוגניים.
הם משפיעים על גרעיני התא לפי ריכוזם ברחבי הסינקיטיון.
זהו המצב בראשית ההתפתחות העוברית בחרקים.
שינויים מורפולוגיים בתהליך קביעת ייעוד התא
בתהליך קביעת ייעוד התא מתרחשים שינויים מורפולוגיים הנקבעים בהתאם לסוג התא.
לדוגמה, בשלב הגסטרולציה של העובר, תאי ישנו צורה לתאים מזנכימליים, שביחס לתאי האפיתל העמודי, הם ארוכים יותר ומאופיינים באחיזה חלשה יותר.
בנוסף, עשויים ללוות את התהליך שינויים בממברנת התא (ובפרט בדינמיות שלה), ובכלל זאת היווצרות של אזורים בממברנה היוצרים "מתחם", או שינויים ביכולת ההיצמדות לתא אחר.
מעורבות אפיגנטיקה בקביעת ייעוד התאים
האפיגנטיקה משחקת גם היא תפקיד חיוני בבקרת תהליך קביעת ייעוד התא בהתפתחות העובר.
שינויים אפיגנטיים בגנום מווסתים ביטוי גנים מבלי לשנות את רצף ה-DNA ומאפשרים שליטה דינמית על ביטוי אותם הגנים.
כאמור, תהליך קביעת ייעוד התא מושפע בין היתר מביטוי גנים ספציפיים, בהתאם לסוג התא.
בתהליך קביעת ייעוד התא מעורבים מספר שינויים אפיגנטיים, ביניהם –
מתילציה של DNA – מתילציית DNA, במיוחד באתרי CpG, היא סימן אפיגנטי לדיכוי ביטוי גנים.
בשלבים המוקדמים של התפתחות העובר מתרחשת דה-מתילציה לאורך כל הגנום ולאחריה ביסוס דפוסי מתילציה ספציפיים.
שינויים בהיסטונים – מתילאציה ואצטילאציה - שינויים המתרחשים בהיסטונים לאחר תרגום עלולים להשפיע על מבנה הכרומטין אותו הם קשרו.
כתוצאה מכך, נגישות גנים בגנום משתנה וכך גם תשתנה תבנית הביטוי שלהם.
מתילציה – תהליך בו מתרחשת הוספת קבוצת מתיל (3CH) למולקולת סובסטרט, או החלפת אטום/מולקולה על ידי קבוצת מתיל.
אצטילציה – תהליך בו מתרחשת הוספת קבוצת אצטיל, בעיקר על השייר האמיני (3NH+) של חומצת האמינו ליזין בחלבונים.
גורמים נוספים המשפיעים על קביעת ייעוד התא
מחקרים מצאו כי בנוסף לתהליכים המולקולריים המוזכרים לעיל ישנם גורמים נוספים המשפיעים על תהליך ההתמיינות.
בין גורמים אלו נמנים שינויים מטבוליים, שינוי בתבנית העברת האותות בתא דרך מטבוליטים ורדיקלים חופשיים של חמצן - (ROS), pH תוך תאי, מורפולוגיה של התא ואינטראקציה עם התווך החוץ תאי.
השימוש בנמטודה Caenorhabditis elegans בחקר ייעוד התא נפוץ מאוד.
הסיבה לכך, היא, שלמרות שמדובר באורגניזם רב תאי, נמטודה זו פשוטה יחסית לצורכי מחקר.
היא בעלת מספר קבוע של תאים (959 בתולעת הרמפרודיטית – בעלת אברי מין זכריים ונקביים גם יחד), הגנום שלה רוצף בשלמותו, מבנה הגוף שלה סימטרי, ותהליך התפתחותה נמשך כשלושה ימים בסך הכול.
דפוס חלוקת האתים והתמיינותם בנמטודה זו קבוע מפרט לפרט, ועל כן ניתן לחזות את ייעודו של כל תא לפי מיקומו ב"אילן" התמיינות התאים.
השימוש בחלבון פלואורסצנטי ירוק (GFP), שמקורו במדוזה , אשר בעת הקרנתו תחת אור כחול או אולטרה סגול מגיב בפלואורוצנציה, מאפשר תיוג של חלבונים ותאים על ידי החלבון הפלואורסצנטי הירוק ומעקב אחר ביטויים ומיקומם של חלבונים ותאים אלה לאורך תהליך ההתמיינות.
התקדמות בשיטות מעקב ומניפולציה על גנום של חיות מודל מוסיף עומק לאפשרויות המחקר.
לדוגמה, השימוש ב-Single-cell RNA Sequencing (scRNA-seq) מספק פרופיל ביטוי גנים של תאים בודדים.
בזכות כך, הוא מאפשר זיהוי של סוגים ומצבים שונים של תאים על פי דגם ביטוי גנים בכל הגנום, וכן שחזור של מסלול התפתחות התא, והבחנה בין אוכלוסיות תאים שונות.
כמו כן, מניפולציות גנטיות הנערכות באמצעות מערכת קריספר מאפשרות מחקר אודות תפקיד של גנים.
בנוסף, ניתן להחדיר גן דווח לתוך לוקוסים מסוימים בגנום, ועל ידי כך לעקוב אחר שושלת תאים תוך כדי התפתחות העובר, ולהגיע לתובנות אודות ייעוד התא.
ייסורים הוא ציור שמן מ־1878 מאת אוגוסט פרידריך שנק.
הציור מתאר כבשה אם מיוסרת עומדת מעל גופת טלה המת, מוקפת בלהקת עורבים.
זהו הציור המפורסם ביותר של שנק, והוא שמור בגלריה הלאומית של ויקטוריה שבמלבורן, אוסטרליה, מאז שנת 1880. הציור נרכש בשלבים מוקדמים של פעילות הגלריה, רק שנים ספורות לאחר ייסודה, ונבחר כיצירה הפופולרית ביותר מבין 75,000 יצירות האוסף בשתי הזדמנויות – בשנת 1906 ובשנת 2011.
ציור מתאר כבשה נואשת הפועה מתוך אבל, כשנשימתה קופאת באוויר הקר.
הכבשה האם עומדת באומץ ובאתגר מעל גופת טלהּ המת, כשפס דם ניגר מפיו אל תוך השלג הלבן, בתמונה המזכירה סצנת פייטה.
שני הכבשים מוקפים בלהקת עורבים שחורים המצטופפת סביבם באיום ובאופן מבשר רעות, תחת שמי חורף קודרים ואפורים, בציפייה להזדמנות לטרוף את הגופה.
גוני הציור המאופקים – כמעט מונוכרומטיים, בגוני לבן, אפור, חום ושחור – משקפים את הנושא רווי הייאוש.
טד גוט, אוצר בכיר בגלריה הלאומית של ויקטוריה, הציע כי ייתכן שהיצירה שאבה השראה מהספר The Expression of the Emotions in Man and Animals משנת 1872, שבו טען צ'ארלס דרווין כי לרגשות יש מקורות ביולוגיים, וכי בעלי חיים חווים רגשות הדומים לאלו של בני אדם.
הציור זכה גם לפרשנות כתגובה לביקורת על אכזריות החברה, המיוצגת על ידי להקת העורבים האופורטוניסטיים.
ביצירה, בוחן שנק באופן מטאפורי מצב אנושי רחב יותר במסגרת של ציור המתאר בעלי חיים; הכבשה האם מוצגת כבעלת תכונות אנושיות מזוהות בבירור, כגון נחישות וצער, באופן שמעורר אצל הצופה הזדהות מיידית עם מצוקתה ורגשותיה.
במקביל, להקת העורבים המאיימת מוצגת כמאורגנת וסבלנית, ממתינה לרגע של חולשה.
שנק נולד בגליקשטאדט שבחבל הולשטיין, אז חלק מדנמרק וכיום בגרמניה, וחי ופעל ברוב שנותיו בצרפת.
הציור הוצג בסלון של פריז בשנת 1878, תחת שמו הצרפתי Angoisses, ולאחר מכן הוצג בלונדון בשנה שלאחר מכן.
היצירה נחרתה בידי שארל מוראן בשנת 1878 עבור כתב העת הצרפתי L'Art, ובשנת 1879 על ידי טיבורס דה מארה.
הציור נרכש על ידי סוחרי האמנות אגניו בלונדון, וממנו נמכר לגלריה הלאומית של ויקטוריה.
הוא הגיע לאוסטרליה בשנת 1880. הציור שמור במסגרתו המקורית המצופה זהב.
שנק יצר גרסה הפוכה של הסצנה בציורו משנת 1885 בקירוב, L'Orphelin, souvenir d'Auvergne ("היתום, זיכרון מאוברן"), השמור כיום במוזיאון ד'אורסה.
בציור זה נראה טלה עומד מעל גופת אמו המתה, מול שורת עורבים שחורים הממתינים על גדר עץ.
ייסוד מסדר הבירית הוא ציור שמן על בד מאת בנג'מין וסט, חתום ומתוארך לשנת 1787. ממדי היצירה הם 289.9 × 448.8 ס"מ, והיא נושאת את מספר הקטלוג RCIN 407521 באוסף המלכותי הבריטי.
הציור נוצר עבור המלך ג'ורג' השלישי, וכיום הוא מושאל לתצוגה בארמון וסטמינסטר בלונדון.
הציור מתאר את ייסוד מסדר הבירית בשנת 1348, כפי שהתרחש בקפלת אדוארד הקדוש וקפלת ג'ורג' הקדוש בטירת וינדזור.
הסצנה מוצגת בחלל פנים גותי.
בצדו הימני של המזבח כורעים אדוארד השלישי, מלך אנגליה ובנו הנסיך השחור, יחד עם אבירי מסדר הבירית.
מאחורי המזבח עומדים בישופים המברכים את תקנות המסדר.
בצדו השמאלי של המזבח כורעת המלכה פיליפה, רעייתו של אדוארד השלישי, ולצדה נשות לווייתה.
מעל ההתרחשות המרכזית נראים צופים המתבוננים בטקס מגלריה אחורית.
דיוקנו של וסט שולב בציור לבקשת המלך, ופניו צוירו בידי תלמידו גילברט סטיוארט.
הציור הוא אחד משמונה ציורי היסטוריה שביצע בנג'מין וסט בשנים 1787–1789 עבור ג'ורג' השלישי, במטרה לתלותם בחדר הקבלה המלכותי בטירת וינדזור.
כוונת המלך הייתה להפוך את החלל ל"חדר כס מסדר הבירית".
רעיון זה התממש במידה רבה, שכן חדר כס מסדר הבירית הנוכחי תופס את מרבית שטחו של החדר המקורי, בצירוף חדר קדם הכס הצר.
נושאי הסדרה עוסקים בייסוד מסדר הבירית ב־23 באפריל 1348, בקדוש הפטרון של המסדר ג'ורג' הקדוש, ובאירועים מסוף שנות הארבעים של המאה ה־14. אירועים אלה נבחרו משום שהם מדגימים את הגבורה, הנדיבות והאבירות של מייסד המסדר אדוארד השלישי, של בנו הנסיך השחור, ושל אשתו המלכה פיליפה.
הציור נמנה עם ארבע היצירות הגדולות בסדרת חדר הקבלה המלכותי, ולפיכך שולם בעבורו סכום של 1,300 גינאות.
היצירה הוצגה באקדמיה המלכותית בשנת 1792. סידור הציורים בחדר הקבלה המלכותי מתועד בצבעי מים מאת צ'ארלס ויילד, שבהם נראים מעל האח ציור אחד ושלושה ציורים מונומנטליים נוספים, בעוד ארבע יצירות קטנות יותר נתלו בזוגות זה מעל זה על שני הקירות האחרים.
ציור זה אינו מופיע בצבעי המים של וילד, אך הוא מזוהה כאחד מן הציורים הגדולים שיועדו לקיר הכס.
הציור צויר עבור המלך ג'ורג' השלישי כחלק מתוכנית הקישוט של חדר הקבלה המלכותי בטירת וינדזור, והוא נותר מאז באוסף המלכותי.
כיום היצירה מושאלת לתצוגה בארמון וסטמינסטר בלונדון.
ייצוג צבע במחשב הוא הדרך בה מוגדר צבעו של כל פיקסל במסך כדי לשלוט בתצוגת המחשב.
קיימים מספר קידודים לייצוג צבע באופן כמותי.
במכשירי מדידה משתמשים בקואורדינטות צבע מדויקות ביותר, לדוגמה LUV או XYZ.
בדפוס משתמשים בדרך כלל בשיטה הקרויה CMYK בה יש דיו בארבעה צבעים - ציאן, מג'נטה, צהוב ושחור.
תחושת הצבע הנוצרת בעת צפייה בדף המודפס נגרמת מאיסוף האור שמוחזר מהדף.
על כל נקודה בדף עשויה להיות מונחת דיו בכמות שונה מכל אחד מארבעת הצבעים, וחלק האור שמוחזר מהדף הוא זה שאינו נבלע על ידי הדיו.
באופן דומה, תחושת הצבע הנוצרת בעת צפייה בצג מחשב נגרמת מאיסוף האור הנפלט משלושה סוגי פיקסלים (אדום, ירוק וכחול) על ידי העין.
לכן מכונה השיטה RGB - ראשי תיבות של Red, Green, Blue.
הצבע על הצג נקבע על ידי שלוש העוצמות האלה.
נהוג לסמן, אם כן, את הצבעים לפי הכמות של אדום, ירוק וכחול שיש לשלב יחד על מנת ליצור את הגוון הדרוש באופן הבא: (R,G,B) כאשר R מייצג את כמות הצבע האדום הדרושה, B את כמות הצבע הכחול ו-G את כמות הצבע הירוק.
ישנן מספר שיטות לסימול העוצמות השונות.
בשפת HTML (לעיצוב ממשקים של אתרי אינטרנט) ובמגוון יישומים נוספים מסמנים את הצבע על ידי רצף של שלושה מספרים הקסדצימליים דו ספרתיים, המייצגים את העוצמה היחסית של האור האדום, הירוק והכחול בצבע.
בחלק משפות המחשב מוסיפים לפני קוד הצבע את הסימון סולמית (#).
קביעת העוצמות של מרכיבי הצבע השונים נעשית על ידי השמת המספרים השלמים בין 0 ל־255 לכל אחד מן המשתנים R, G ו־B, כאשר 0 פירושו לא להאיר בכלל את הפיקסל, ו-255 מסמל הארה במלוא העוצמה.
(לעיתים מסמנים עוצמה יחסית על ידי חלוקה ב-255, ואז הערכים הם בין 0 ל-1).
לשם הנוחות נהוג לתרגם את מספרים אילו לבסיס הקסדצימלי (בסיס 16) בו יש צורך רק ב-2 תווים כדי לייצג מספרים בטווח הנ"ל.
באופן זה מקצים לכל אחד משלושת צבעי היסוד (RGB) שני תווים משמאל לימין.
בכל צבע הטווח נע מ-00 ל-FF (מ-0 ל-255 בבסיס דצימלי) שמבטאים רוויה של אותו הצבע.
מכיוון שבכל מרכיב ניתן ליצור 256 גוונים שונים, מספר הצבעים השונים שניתן לייצג באופן זה הוא 256 בחזקת שלוש שהם 16,777,216 צבעים שונים.
שלשה הקסדצימלית היא שיטת ייצוג צבעים, אשר נמצאת בשימוש בטכנולוגיות דוגמת HTML, CSS, SVG.
כל שלשה הקסדצימלית בנויה משש ספרות המייצגות מספר הקסדצימלי בן שלושה בתים, המייצגים את הצבעים אדום, ירוק וכחול אשר מרכיבים את הצבע הסופי:
כל אחד משלושת הבתים הללו מייצג מספר בטווח שבין 00 ל-FF (ייצוג הקסדצימלי), המקביל לסולם של בין 0 ל-255 בייצוג עשרוני ומגדיר רמת עוצמה לכל צבע.
לדוגמה, צבע המורכב מהערכים העשרוניים 36, 104, 160 (אדום, ירוק וכחול בהתאמה), מקבל את הערכים ההקסדצימליים 24, 68 ו-A0 בהתאמה, ומיוצג על ידי השלשה 2468A0.
הערה: אם ערך העוצמה של צבע מסוים קטן מ-16, יש להוסיף אפס מוביל לפניו, כך שכל ערך המייצג צבע יורכב משתי ספרות.
לדוגמה, הצבע המיוצג על ידי הערכים 4, 8, 16 (עשרוני) מקבל את הערכים 04, 08, 10 (הקסדצימלי) כך שהשלשה המתקבלת היא 040810.
את הכתיבה המקוצרת לעיתים מכנים RRGGBB שכן שתי הספרות השמאליות מייצגות את כמות האדום, שתי האמצעיות את כמות הירוק והימניות את הכחול.
טבלה שמדגימה את צבעי היסוד
שחור 000000 מיוצג בשישה אפסים אדום FF0000 שני תווים ראשונים ירוק 00FF00 שני תווים אמצעיים כחול 0000FF שני תווים אחרונים לבן FFFFFF מיוצג בשישה F
טבלה זו מדגימה את טווח הגוונים של צבעי היסוד של המחשב
ניתן להגדיר צבעים בדפי אינטרנט באמצעות שלשות RGB (אדום-ירוק-כחול) בייצוג הקסדצימלי, בצורת RRGGBB#, או בייצוג עשרוני, בצורת rgb(R,G,B).
שלשות אלו מייצגות את העוצמה של כל אחד מצבעי היסוד המרכיבים את הצבע הסופי (לדוגמה - הצבע הלבן מורכב מעוצמה מרבית של אדום, ירוק וכחול).
אפשרות נוספת היא שימוש בשמו של הצבע בשפה האנגלית.
במקרים רבים, נעשה שימוש בכלי עזר המחולל את הגדרת הצבע לפי בחירת המשתמש מתוך פלטת צבעים.
תקן HTML 4.01 מגדיר שישה-עשר שמות צבעים (באנגלית), על פי המפורט בטבלה:
דפדפנים שונים מגדירים שמות צבעים נוספים, מעבר למוגדר לעיל.
מקור שמות הצבעים הנוספים הוא במערכת החלונות X, והם מכונים "צבעי X11".
צבעים אלו מעשירים את מבחר הצבעים המצומצם המוגדר בתקן HTML.
דפדפני האינטרנט הוותיקים מוזאיק ונטסקייפ נוויגיטור (בגרסאותיהם הראשונות) עשו שימוש בשמות הצבעים המוגדרים במערכת החלונות X להגדרת צבעים, מכיוון ששניהם פותחו במקור באמצעות מערכת תצוגה זו.
כשלי ייצוג שגוי היא קבוצה של כשלים לוגיים שבהם יש כשלי היסק.
בכשלי ייצוג שגוי ההנחה המשנית, המקרה השייך לכיתה רחבה יותר, כוזב.
כאשר המקרה כוזב, הדוגמה הנבחנת אינה שייכת באמת לכיתה או למקרה שאליו היא אמורה להשתייך.
במילים אחרות, ישנה שגיאה בהצגת עובדות המקרה.
מכאן שהנחה משנית כוזבת היא ייצוג שגוי של העובדות.
ישנם מספר כשלי ייצוג שגוי: