tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עופר דיקובסקי (ידוע גם בכינוי "אופוריה – Oforia", נולד ב-10 בדצמבר 1971) הוא יוצר מוזיקה אלקטרונית ומפיק מוזיקלי ישראלי ונחשב לאחד ממייסדי סצנת הטראנס בישראל.
דיקובסקי החל את הקריירה המוזיקלית שלו בתחילת שנות ה-90 כטכנאי קול וגיטריסט במסגרת אולפן הקלטות שהיה בבעלותו.
ב-1994, במקביל לעלייתו המחודשת של הסאונד האלקטרוני בעולם, החל ליצור יחד עם שותפיו לאולפן, מרקו גורקן ואבי אלגרנטי, מוזיקת טראנס בסגנון גואה ויחד הקימו את ההרכב "אינדור" והוציאו ב-1995 את תקליטם היחיד "Progressive Trance" בחברת NMC.
האלבום זכה לביקורות טובות בחוגי המוזיקה האלקטרונית.
לאחר תקופה קצרה שכללה מספר הופעות בעולם, דיקובסקי וגורקן המשיכו לבדם לפרויקט "Tandu" ויחד הוציאו ב-1997 את האלבום "Multimoods" בחברת פונוקול.
האלבום נחשב לנקודת ציון ופורץ דרך במוזיקת הטראנס והשפיע רבות על המוזיקה באותן שנים.
האלבום כלל את הקטע "Alien Pump" שנכתב על ידי דיקובסקי והפך לאחד מקטעי הטראנס הידועים ביותר.
במקביל להוצאת האלבום, החל דיקובסקי בקריירת סולו תחת השם "אופוריה" והוחתם בלייבל האנגלי דרגונפליי רקורדס שהיה בבעלותו של יות' – מרטין גלובר, אחד מהמפיקים המוזיקליים הידועים באנגליה (Killing Joke, The Verve, Paul mccartney).
ב-1998 הוציא בלייבל האנגלי את אלבומו "Delirious".
האלבום זכה להצלחה בסצנת הטראנס.
באותה שנה הוציא אלבום נוסף שהיה מעין פרויקט קונספט תחת השם "Pigs in Space" האלבום יצא בחברת פונוקול ונחל הצלחה רבה בסצנת הטראנס העולמית ונחשב לאחד מאלבומי הטראנס המשפיעים ביותר שנוצרו.
ב-1998, מוזיקת הטראנס החלה לצבור פופולריות רבה בישראל והגיעה לממדי קהל של עשרות אלפים.
התופעה הטרידה את משטרת ישראל וזו החלה בנקיטת מדיניות נוקשה כלפי סצנת הטראנס ואומניה.
דיקובסקי היה בין מובילי המאבק נגד מדיניות זו.
המאבק נוהל על ידי קבוצת אמנים ומפיקים והגיע עד לוועדות הכנסת ואף לעצרת המונים שהתקיימה בכיכר רבין תחת הכותרת "תנו צ'אנס לטראנס" ובה נכחו כ-60,000 איש.
המאבק לקיום חוקי של מסיבות צלח וכעבור זמן קצר התמתן יחסה של המשטרה כלפי חובבי הטראנס.
במהלך השנים הללו הוציא דיקובסקי קטעים רבים תחת שמות שונים שיצאו באוספים בישראל ובעולם ושיתף פעולה עם אומנים ישראלים כמו מיכה שטרית, ריקי גל, נועם רותם, מוש בן ארי וקרן אבראשי.
ב-2000 הוציא את אלבומו השני תחת השם אופוריה "Off the Ground" בחברת NMC.
האלבום היה מאופיין בקו חדשני של סאונד והיה מהראשונים להגדיר את המונח "פול און" ששלט בקו המוזיקלי של סצנת הטראנס במשך שנים רבות לאחר מכן.
בשנת 2002, הוציא את האלבום "Let it Beat" בחברת BNE.
האלבום היה מאופיין בסאונד "רגוע" יותר מקודמיו ולא נחל הצלחה.
ב-2005 לאחר הפוגה של שלוש שנים הוציא דיקובסקי את האלבום "Hedead for Infinity" ושנה לאחר מכן את "Inner Twist" בחברת BNE.
האלבומים החזירו אותו לקדמת הסצנה והאחרון כלל את הקטע "Return of the Machines" שנכתב יחד עם ברטין כץ "B-wicked".
השיר והווידאו קליפ שליווה אותו זכו להצלחה בסצנה האלקטרונית בעולם ובמקרים רבים אף חצו את הקווים והושמעו במשבצות מיין סטרים מובהקות.
בשנת 2008 נכלל השיר בפסקול משחק הווידאו "Dance Dance revolution 3" של חברת KONAMI.
אותו שיתוף פעולה הוליד את הפרויקט המשותף של דיקובסקי וכץ - OB1 – הרכב דאנס\רוק המשלב בשיריו מוטיבים אלקטרוניים קצביים ויחודיים.
ב-2009 הוציאו את אלבומם הראשון Dream Dictionary.
במהלך 2010, לאחר שהוציא את אלבומו יוצא הדופן Textures - Oforia, פנה דיקובסקי לתחום הטק/פרוגרסיב האוס במסגרת הפרויקט "Ofer Di".
ב-2015 חזר עופר דיקובסקי ליצור מוזיקת טראנס במסגרת הפרויקט העיקרי שלו "Oforia" ובנוסף, חזר לשתף פעולה עם אבי אלגרנטי "Space Cat" במסגרת ההרכב הוותיק שלהם "Indoor".
במקביל, הקים מחדש, יחד עם "DJ Dede" את לייבל הטראנס המיתולוגי "MDMA Music".
"Read More" יצא לאור בשנת 2016 ומהווה יצירה בולטת של עופר דיקובסקי.
האלבום משמש כמחווה לימים הראשונים של גואה טראנס, ומשלב אלמנטים נוסטלגיים עם טכניקות הפקה עכשוויות.
דיקובסקי חוזר לשורשי הז'אנר עם טוויסט מודרני, תוך כדי שהוא לוכד את המהות של תנועת הגואה טראנס של שנות ה-90 ומחדיר לתוכה מגמות עכשוויות במוזיקה האלקטרונית.
האלבום התקבל היטב בקהילת המוזיקה האלקטרונית, וזכה לשבחים על יכולתו לעורר תחושת נוסטלגיה בקרב מעריצים ותיקים של הז'אנר ובאותו הזמן לפנות לדור חדש של חובבי טראנס.
"Read More" מהווה עדות להשפעה המתמשכת של Oforia בנוף המוזיקה האלקטרונית, תוך שהוא חוגג את המורשת העשירה של גואה טראנס ואת ההשפעה המתמשכת שלה.
במהלך השנים האלו, עופר דיקובסקי הרחיב את הרפרטואר המוזיקלי והפרויקטים שלו:
נור (Noor): הפרויקט הזה איפשר לדיקובסקי לחקור מגוון רחב יותר של סגנונות מוזיקה אלקטרונית מעבר לשורשי הפסייטרנס המסורתיים שלו.
במסגרת נור הוציא מספר יצירות, שמשלבות אלמנטים של אמביינט, מזרח ומערב, דאונטמפו, וצלילים אלקטרוניים ניסיוניים יותר.
אינדור (Indoor): החייאת הפרויקט אינדור (עם אבי אלגרנטי) הייתה בולטת במיוחד.
אינדור שהיה הרכב גואה טרנס פורץ דרך בשנות התשעים והוחזר לבמה עם יצירות חדשות והופעות.
הפעילויות האחרונות כוללות הוצאה מחודשת של רצועות קלאסיות ויצירת מוזיקה חדשה שנשארת נאמנה לרוח המקורית של גואה טרנס תוך שילוב טכניקות הפקה מודרניות.
שיתופי פעולה והופעות: בעשר השנים האחרונות עופר הופיע בפסטיבלים מרכזיים ברחבי העולם, כולל הופעות ב-ZNA, Ozora, ואירועים מקומיים יותר בישראל ובאירופה.
הוא שיתף פעולה עם אמנים בולטים אחרים בז'אנר כמו ספייס קאט, אסטרל פרוג'קשן, אייס ונוטורה, קפטן הוק, הוגאבוי, זירוקס ועוד.
ב-2019 היה דיקובסקי בין מארגני מחאת "תנו לרקוד בשקט" ששיאה היה ביולי באותה שנה, בהפגנת רבבות בכיכר רבין.
המחאה פרצה בעקבות ביטול פסטיבל דוף הוותיק באותה שנה ואלימות משטרתית שהופנתה כלפי בליינים שיצאו להפגנה ספונטנית ברחובות תא אחרי ביטולו של הפסטיבל.
באותה שנה, רשויות החוק הקשו מאוד על מפיקי אירועי הטראנס, בכל הקשור להליכי רישוי.
בעקבות זאת הוקמה עמותה, בה היו חברים מפיקים ואמנים, שדרשה לרכך את הליך רישוי האירועים תחת כיפת השמיים.
"הַטְרַאנסוִוים" (2016-2021): סדרת דוקו פייסבוק שבה ביקר עופר אמני פסייטרנס אחרים כדי לראות את שגרת העבודה באולפנים שלהם ולראיין אותם.
"להיות עם חופשי" (2021): ההיסטוריה של הפסייטרנס הישראלי בסדרת טלוויזיה בת שלושה פרקים המוקרנת ב-YES.
הסדרה נוצרה עם אלון דותן ובוימה על ידי רועי פינצי והיא מביאה את סיפורה של סצנת הטרנס הישראלית בעשורים האחרונים.
עופר הלוי (נולד ב-י"ד בכסלו ה'תשכ"ז, 27 בנובמבר 1967) הוא שחקן ומוזיקאי ישראלי.
נולד וגדל בשכונת התקווה בתל אביב, למשפחה ממוצא פרסי.
אביו החזיק לפרנסתו רשת חנויות נעליים בעיר.
למד בבית הספר "הירדן" בתל אביב, בגיל 10 עבר לכפר הנוער דוד רזיאל ובגיל 14 עבר להתגורר בקיבוץ עין חרוד איחוד.
ב-1987 למד קורס משחק בבית הספר לאמנות הקולנוע תל אביב בראשות דוד גרינברג.
התקבל לתיאטרון צה"ל אך בעקבות השפעת הקיבוץ בחר לשרת כחייל קרבי.
את שירותו הצבאי העביר ביחידה מיוחדת של תותחנים בחטיבה 7 בחיל השריון, בין השאר כתותחן מג"ד.
במהלך שירותו הצבאי החל להתקרב ליהדות.
בין השנים 1990–1992 למד משחק בבית הספר למשחק בית צבי לצד יוסי סיקוראל, שלמה צים ואביתר לזר.
שיחק בהצגות תיאטרון, העלה הצגת יחיד בפסטיבל תיאטרונטו והופיע בטלוויזיה.
בשנת 1996, לאחר שהשתתף בסמינר של ארגון "ערכים", החל תהליך של חזרה בתשובה.
הוא למד בישיבת נתיבות עולם בבני ברק במשך 4 שנים, ובכולל "אור האמת" של הרב אליעזר בן דוד בעיר אלעד.
הוא הקים את שלישיית הופל'ה ואת עמותת אמנים משמחי לב במסגרתה גם העלה הצגות תיאטרון רבות לציבור החרדי.
ב-2017 הוציא לאור את הספר "תפקיד ראשי" המגולל את סיפורו האוטוביוגרפי.
כיום הוא מלמד משחק למגזר החרדי.
הלוי מתגורר באלעד ומשמש כרב בית הכנסת "שערי שמחה" בעיר.
בתיאטרון הקומה השלישית של עודד בארי: בין השנים 1987–1988 שיחק בהצגות "החתול במגפיים", "גדא וביש גדא", "אנטיגונה", "החתן השמיני", ו"סוד המכשפות".
בקבוצת הדרמה שניהלה שולה רווח בבית דני בשותפות עם התיאטרון הקאמרי: ב-1988 גילם את דודו בהצגה "משפחה על אש קטנה" שכתבה וערכה חגית רכבי ניקוליבסקי (על פי טקסטים שכתבו חברי הקבוצה) וביימה שרית לנצ'יצקי.
בתיאטרון הבובות של אריק סמית: ב-1989 התיאטרון פעל במסגרת אודיטוריום דוהל בשכונת התקווה בתל אביב, כאשר הוא משלב פעילות אמנותית עם חינוך ילדי השכונה.
עופר שימש כעוזר במאי של יוסי גרבר והדריך שחקנים בתיאטרון, ניהל את ההצגות "אגדות אנדרסן" ו"מלכת השלג".
שיחק גם בהצגות "הקוסם מארץ עוץ" ו"הקרוסלה הקסומה".
בתיאטרון הסמטה: ב-1993 גילם אברך חוזר בתשובה בהצגה "הרבנית" שכתב מיכאל וילף ועיבד וביים דב לב.
כמו כן שיחק בהצגה "עין בעין".
בתיאטרון הילדים והנוער: ב-1993 שיחק בהצגה "שבועת האדרה" שכתב חיים אידיסיס.
בתיאטרון הספרייה: ב-1993 גילם את יוסלה בהצגה "מר סליק" מאת ליליאן אטלן שביים דוד ברגמן.
גילם את מקס בהצגה "הביתה" שכתב הרולד פינטר וביימה זהרירה חריפאי.
בפסטיבל עכו: ב-1994 שיחק לצד איציק כהן בהצגה "ילדי הלב" שעיבדו גיא אור וצפריר קורסיה (על פי הספר "עיין ערך אהבה" מאת דויד גרוסמן) וביים גיא אור.
בפסטיבל תיאטרונטו: באפריל 1995 שיחק בהצגת היחיד "כאן מעבר לכביש" המבוססת על סיפורו האישי.
את ההצגה כתב וביים גיא אור, בנו של תיאודור אור, על פי סיפורו האישי של עופר.
ההצגה זכתה במקום השני בפסטיבל.
אליקים ירון כתב על ההצגה: "אין לי מילים כדי לשבח בהן את המשחק המרגש, הסוחף והאמיתי שהפגין עופר הלוי".
יונתן שחף כתב בעיתון העיר: "הלוי סוחף את הקהל לאורך כל ההצגה, תוך שילוב נכון של הומור ודמעות".
בתיאטרון הבימה: העלה את הצגת היחיד "כאן מעבר לכביש", שיחק בעוד הצגות בתיאטרון זה - בין השאר לצד איציק כהן בהצגה "שוקי - קומדיה תל אביבית זולה".
ב-1994 שיחק בטלנובלה הישראלית הראשונה "זהב של שוטים" ששודרה בערוץ 2. ב-1997 גילם שוטר מג"ב בסדרת הטלוויזיה "קו 300" שביים אורי ברבש בערוץ 1. ב-1998 גילם את אשר אפללו בסדרה "פלורנטין".
ב-2012 ביים את הצגת היחיד "שפוי!" שכתב ושיחק יוסי סיקוראל בפסטיבל תיאטרונטו.
ב-2021 גילם את המורה של יאיר אליצור בקליפ "המפתחות של האזיקים".
בעקבות פנייה ממנכ"ל ארגון "ערכים" הקים יחד עם חבריו לישיבת נתיבות עולם יוסף סיקוראל ושלמה צים את שלישיית הופל'ה והחל להעלות הצגות למגזר החרדי.
מכיוון שהיו שחקני התיאטרון החרדים הראשונים בישראל, הציבור החרדי לא ידע לעכל את התופעה הנקראת תיאטרון חרדי.
בהצגות הראשונות היו מהומות בקהל, צעקות, קריאה להחרמות ואלימות.
ההצגות יצאו לאור בהוצאת חברת גרינטק.
לא כל העולם במה- הצגת הפיילוט, בה הם מספרים את סיפור חזרתם בתשובה.
השיר המרכזי בהצגה, "הופה הולה" (פרודיה על השיר של "דטנר וקושניר") נתן להם את שמם.
שעת האפס - שלישיית אחים שנפרדו דרכיהם נפגשים ב"שבעה" על אמם.
רוצים שלום בבית - על זוגיות ובעיית הגירושין.
חפים מפשע - חרדי, חילוני ופלסטיני נקלעים לאותו תא כלא.
משימה בשטח האויב - חייל חרדי במשימה בעזה.
איזה קטעים - מערכונים קצרים.
חיים ומוות ביד הלשון - סיפור בנוסח בגתן ותרש המבוסס על אגדת חז"ל.
בנוסף לשלישייה משתתפים בהצגה אביתר לזר, שמואל אשכנזי ויהודה שוקרון.
הפוך על הפוך - הצגת האיחוד.
סיפור קומי של השלישייה על רקע הבחירות, והסתבכות כביכול עם חובות.
הסיפור מאחורי הבמה - הצגת יחיד של עופר המספרת על חזרתו בתשובה.
ב-2003, לאחר שהתפרקה הלהקה, הקים עופר את ארגון אמנים משמחי לב.
הארגון שם לעצמו למטרה לשמח בהתנדבות ילדים מוגבלים, קשישים, נכים, חולים ואסירים.
הארגון קיבל את ברכתם של הרבנים עובדיה יוסף, יצחק זילברשטיין, ניסים מויאל, לוי ביסטריצקי ודוד אבוחצירא.
בין האמנים שהופיעו בהתנדבות דרך הארגון: יהודה שוקרון, ניסים ורטה, יוסף המספר, אביהו מדינה, מנדי ג'רופי, יאיר גדסי ועוד.
ב-2003 קיבל הארגון תעודת הוקרה מעיריית תל אביב-יפו על פעילותה בתחומי החברה והרווחה בעיר.
הארגון הקים גם את תיאטרון משמחי לב, בו משמש הלוי כשחקן ומנהל אמנותי.
התיאטרון פועל ליצירת תרבות יהודית לציבור הדתי והחרדי.
הלוי יצר מספר הצגות בהן שיחקו שחקנים נוספים כמו שמואל אשכנזי, אביתר לזר, עמי וינברג, שמעון סיאני, יוסי דיין שי זביב ועוד.
התיאטרון מפיק 3 הפקות חדשות מדי שנה ומופיע כתיאטרון נודד ברחבי הארץ.
עד כה יצר הלוי במסגרת התיאטרון מעל 50 הצגות.
ב-2017 כתב וביים את המחזמר "המלך והעני" בו גילם את התפקיד הראשי לצד דני שטג.
העלילה מבוססת על "" שכתב רבי נחמן מברסלב.
כמו כן התיאטרון מפיק הצגות לנשים בלבד.
בין ההצגות שעלו: ההצגה "סוליקה" (כתיבה: תמר אבנון ועופר הלוי, בימוי: נעה גלאור), "הכבשה השחורה" (2014), "עוד תגיעי רחוק" בכיכובה רויטל שמחי (2018), "בינינו, רק את יודעת" (2019), ו"אל תגזימי" (2019).
העלה את הצגת היחיד "יומנו של תינוק", העוסקת בהפלות.
ב-2002 הוציא את אלבומו הראשון שנקרא "בלע לו שום", ובו שירי הומור כמו שיר הנושא ואחרים וכן שירים רציניים יותר.
ב-2003 הוציא אלבום מוזיקה בשם "עוד מעט" בו כתב והלחין את כל השירים (למעט שני לחנים אותם הלחין אילן אטדגי).
ב-2007 הוציא לצד דוד יצחק אלבום בשם "לשוב".
בהקלטת האלבום השתתף דודו טסה בנגינה על גיטרה חשמלית וגיטרה אקוסטית וכן בקולות.
בסוף 2009 הוציא אלבום מוזיקה בשם "צלותנא" המכיל שירי אמונה יהודיים.
את רוב המילים והלחנים כתב בעצמו.
את מילות השירים באלבום כתב הלוי בהתייעצות עם רבנים.
על אלבום זה אמר: "הדיסק נקרא "צלותנא" כי כל שיר ושיר הוא בעצם תפילה...
בשירים, באים לידי ביטוי הבקשות, הניסיונות והפחדים...
את השירים כתבתי מתוך האמונה הפשוטה שלי".
בתחילת 2010 הוציא הלוי שיר לגלעד שליט, אותו כתב ביחד עם שותפו לשלישייה יוסף סיקוראל.
על שיר זה אמר: "הרגשתי צורך להביע את שותפות הגורל של כולנו ואת הדאגה של כל יהודי למצבו של גלעד שליט...
כדי שגם אנחנו נשמיע את קולנו, הקורא לשחרורו של גלעד ושובו לבית משפחתו".
הלוי נשוי ואב לתשעה, מתגורר באלעד.
עופר מאירי (נולד ב-21 ביוני 1966) הוא מעבד מוזיקלי, מפיק מוזיקלי, פזמונאי ומלחין ישראלי.
מאירי התפרסם לראשונה כמפיק מוזיקלי, כאשר באלבומים בהפקתו נכללו שירים אחדים שכתב או הלחין.
על האמנים שהרבה לעבוד עמם נמנים דוד ד'אור, דנה ברגר ואביב גפן.
לחשיפתו העיקרית כיוצר זכה בזכות ההרכב "מטרופולין", שהוציא שלושה אלבומים המורכבים ברובם משירים שכתב.
מאירי נולד בתל אביב וגדל בפתח תקווה.
בגיל 8 התחיל לנגן על פסנתר, בגיל 13 התחיל לתופף.
את שירותו הצבאי מאירי עשה בגלי צה"ל.
בסוף שנות השמונים היה מאירי חבר בהרכב בשם "קצב הנשימה".
בתחילת שנות התשעים תופף במספר אלבומים של זמרים ישראלים, ובהם "סיפור של חורף" ו"כשחלמתי על הבית" של מיקי גבריאלוב ואלבומה של קורין אלאל "זן נדיר".
לפרסומו הראשון זכה ב-1991, כשעיבד והלחין מספר שירים עבור אלבומו של דורי בן זאב "חניה פרטית".
ב-1992 הפיק את אלבום הבכורה של דוד ד'אור, שעבורו הלחין מספר שירים: "אל תתרגש" של יונה וולך ו"מאחורי השער" של חיים נחמן ביאליק.
באותה שנה הפיק גם את האלבום "בתוך הסערות" של נורית גלרון, שבו נכלל לחנו לשירה של יונה וולך "תן לי למצוא אותך".
ב-1993 הפיק מאירי את אלבומו של דוד ד'אור "בגובה משתנה", שהיה אחד האלבומים המצליחים ביותר של ד'אור.
מאירי הלחין במשותף עם ד'אור את אחד הלהיטים הגדולים של האלבום, "אני עף", וכן השתתף בהלחנת השיר "כשאת שואלת ושוב כמובן" וכתב והלחין את השיר "רק עד שהיא תבוא".
ב-1994 עיבד מספר שירים עבור אלבומה של עפרה חזה "כל הנשמה" ביניהם את השיר "לאורך הים" והלחין עם חזה את השיר "כל יום והכאב שלו".
באותה שנה הפיק גם את אלבומו של סער בדישי "משיכה מגנטית".
לאורך שנות התשעים, הרבה מאירי להלחין זמרירים לפרסומות, ובהם "אין כמו במבה", "תעמיס לי ביסלי", "תפוזינה", "תמיד איתך שוקולד פרה", וכן את הזמרירים הידועים של תחנת הרדיו גלגלצ ו-99FM.
ב-1998 הלחין את פסקול המוזיקה לסרט הטלוויזיה "חתולות הרעם".
בשנת 2000 הפיק מאירי את אלבומה המצליח של דנה ברגר "עד הקצה".
מאירי השתתף בעיבוד השירים באלבום, וכן הלחין שלושה מתוכם.
בשנת 2001 הלחין מאירי את מוזיקת הרקע של סרט הקולנוע "מרס תורכי".
ב-2003 הפיק מאירי אלבום נוסף של דנה ברגר, "תוך כדי תנועה".
את שיר הנושא של האלבום, שהיה אחד מלהיטיו מהגדולים, כתבו והלחינו מאירי וברגר במשותף.
מאירי השתתף בהלחנת שני שירים נוספים באלבום.
ב-2004 הפיק את אלבומה של קורין אלאל "הכחול של השמיים".
באותה שנה הלחין במשותף עם דוד ד'אור את השיר "להאמין", שאיתו ייצג ד'אור את ישראל בתחרות האירוויזיון של אותה שנה.
בשנת 2005 זכה מאירי לחשיפה משמעותית כשהפיק את האלבום "מטרופולין" של ההרכב מטרופולין שהקים.
באלבום השתתפו אמנים שונים, ששרו שירים שמאירי כתב והלחין עבורו.
בחלק מהשירים השתתף ארז ברזוליק בכתיבה, ובחלקם השתתף ברק גביזון בהלחנה.
האלבום זכה להצלחה, ונמכר בכ-30,000 עותקים.
בין שיריו המצליחים של האלבום היו "לא אומרת כלום" ששרה שרונה נסטוביץ', "לישון בלי לחלום" ששרו דנה ברגר ורוני אלטר ו"מלאכים" ששרו אפרת גוש, גביזון ומאירי עצמו.
ב-2006 הפיק מאירי במשותף עם אביב גפן את אלבומו של גפן "עם הזמן".
בשנת 2007 יצא האלבום השני של ההרכב מטרופולין, "הסליל", שבו כבר היה ההרכב להקה מגובשת יותר, עם זמרים ונגנים קבועים בכל השירים.
גם באלבום זה כתב והלחין מאירי את רוב השירים, חלקם יחד עם אמנים אחרים.
בין שיריו המוכרים היו "אין לי מקום" בביצועה של דנה עדיני, "אחת שתיים שלוש" שבו התארח ארקדי דוכין ובתו מאיה מאירי, ו"חוזר אלי" שבו התארח עברי לידר.
לאלבומה של אפרת גוש "הסליחה ואני" שיצא ב-2007 הלחין מאירי את השיר "יהיה פה דם", שאותו כתב יחד עם ברק פלדמן.
ב-2008 במסגרת החלק השני של "עבודה עברית", הפיק מאירי את חידוש השיר "לא יכולתי לעשות עם זה כלום" שכתבה יונה וולך וביצעה נינט טייב.
ב-2010 השתתף מאירי בהפקת אלבומה של רוני אלטר "כיס אוויר".
ב-2011 יצא אלבומה של להקת מוניקה סקס "מנגינה" בהפקתו של מאירי, שעיבד את שיריו יחד עם חברי הלהקה.
בשנת 2012 הפיק את אלבומו של רמי קלינשטיין "סיטואציה מורכבת".
בשנת 2012 כתב והפיק את הפסקול של הסדרה הישראלית "המיוחדת", סדרת אקשן משטרתית ששודרה בשידורי הזכיינית "רשת" בערוץ 2. באותה השנה הלחין גם את הפסקול של סדרה שכתבה דנה מודן לזכיינית הוט, "אננדה".
עוד באותה השנה הפיק מאירי את אלבומו השני עם אביב גפן, "פסיפס", שזכה בתואר אלבום זהב.
בסוף שנת 2012 יצא האלבום השלישי של ההרכב מטרופולין, שנקרא "השלישי".
על האמנים שהשתתפו באלבום נמנים ברי סחרוף, להקת מוניקה סקס וריף כהן, בנוסף למוזיקאים שעמם עבד מאירי כבר באלבומים הקודמים של ההרכב, כאפרת גוש ודנה עדיני.
הסינגלים שהתפרסמו מהאלבום הם "אתה גומר אותי" ששרה צליל דנין, "ישר ללב" ששר מיכה שטרית ו"תעשה לי טוב" ששרה עדיני.
בשנת 2013 מאירי חבר למארינה מקסימיליאן בלומין והפיק את אלבומה המצליח ביותר "Step in to My World" והלחין יחד איתה כמה משיריו.
באותה השנה הפיק מאירי את אלבומם הראשון בעברית של צמד הזמרים גיא ויהל.
ב-2015 חבר שוב לגלרון והפיק את אלבומה "יקיצה".
ב-2016 הפיק מאירי את אלבום הסולו של שלומי ברכה, "מאדים ומחוויר" ומאוחר יותר באותה השנה הפיק את האלבום "המסלול המואר" של ערן צור.
עוד באותה השנה החל להפיק עבור עברי לידר את האלבום "עברי לידר עופר מאירי" ואת השירים "אור ראשון", "כל יום", "תלך אבל שלא תעז ללכת", "בעיר הזאת", "מבנים ישנים", "אסיר.
תודה", "איך אתה יפה" ו"חלום לשניים".
בנוסף הלחין ביחד עם עברי את השירים.
בשנת 2017 מאירי הפיק את אלבומם השישי של "איפה הילד?", "מתוק בחשכה".
באותה השנה מאירי הלחין את הפסקול של סדרת הטלוויזיה האמריקאית שיצר עודד רסקין עבור סוני אינטרנשיונל, "אבסנטיה".
באותה השנה הפיק עבור "כאן 11" את כל הזמרירים שליוו את השקתו מאז ועד היום וכן גם את זמרירי "כאן חינוכית" וערוצי הרדיו של התאגיד, כאן 88, רשת ג', רשת ב'.
באותה השנה הלחין את אות התחנה של "רדיו ללא הפסקה".
בשנת 2019 ולאחר פיצול ערוץ 2 הלחין מאירי את אות הערוץ החדש "קשת 12".
בשנת 2020 חבר שוב לערן צור והשניים והוציאו אלבום משותף שאת שיריו מאירי הלחין וצור כתב, באלבום השתתפה גם הזמרת נעמי דהן.
בשנת 2022 יצא סינגל ראשון של מטרופלין מזה עשור, "כל הזמן זז" בהשתתפות מיכאל סוויסה, אפרת גוש ודנה עדיני.
בנו הוא מפיק ההיפ-הופ מאיור.
עופר מזרחי (נולד ב-3 במרץ 1967) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת החלוץ.
מזרחי גדל בשכונת קריית אליעזר בסמוך לאצטדיון העירוני בחיפה.
החל מגיל 6 החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים בחוג של מכבי חיפה ונחשב לכובש מצטיין בכל קבוצות הנוער בהן שיחק.
בשנת 1982 הוכתר למלך השערים בקבוצת הנערים של המועדון כשלזכותו 36 שערים וכן תרם תרומה משמעותית לזכייה באליפות המדינה ובגביע המדינה באותה עונה.
בשנת 1985 היה שותף מלא לאליפות הנוער של המועדון עם 18 שערים וזומן לנבחרת הנוער.
מזרחי עשה את דרכו במחלקת הנוער תחת המאמנים ג'וני הרדי, אשר עלמני וליאון אברהם שקידמו אותו ואת חבריו לשנתון ניר קלינגר, ליאור רוזנטל, מרקו בלבול, ראובן עטר ועוד שחקנים בולטים לעתיד בכדורגל הישראלי.
בשנת 1985, בגיל 17.5 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.
מזרחי הצליח להתברג כשחקן מפתח בסגל של מכבי חיפה בשנים הללו.
בשנת 1988 זומן למבחנים בקבוצת לוקרן מבלגיה, אולם בסופו של דבר לא הצטרף לקבוצה.
אחד השערים הזכורים של מזרחי היה השער בגמר הגביע של עונת 1988/1989 נגד בית"ר ירושלים שניצחה לבסוף בפנדלים.
בשנת 1991 היה שותף לדאבל היסטורי של מכבי חיפה, תחת שלמה שרף כמאמן.
במהלך העונה נפצע מזרחי וקרע את שתי הרצועות הצולבות בברכו השמאלית.
בשנת 1992 עבר למכבי הרצליה.
בשנת 1993 חזר לשורות מכבי חיפה עד ששוחרר ממנה על ידי המנג'ר גיורא שפיגל במהלך העונה.
לאחר מכן מזרחי עבר לצפרירים חולון שם שיחק עונה אחת, כשאחריה חזר לקדנציה נוספת במכבי הרצליה בשורותיה שיחק שנתיים בה היה שחקן הרכש המרכזי וקפטן הקבוצה.
אחרי הרצליה עבר מזרחי למכבי תל אביב בשורותיה שיחק עונה אחת, עד שבעונת 1997/1998 עבר להפועל אשקלון בה שיחק מספר משחקים ופרש ממשחק פעיל, בגיל 31.
לזכותו של מזרחי 12 הופעות בנבחרת ישראל.
ב-28 במרץ 1990 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת יוון.
באותה שנה שותף בארבעה משחקי ידידות של הנבחרת, ולאחר מכן נעדר ממנה עד שנת 1995, אז חזר לסגל הנבחרת במשחקי מוקדמות יורו 1996. ב-16 באוגוסט 1995 כבש את שערו היחיד בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת הונגריה.
ב-30 באפריל 1996 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת קוריאה הדרומית באצטדיון בלומפילד.
לאחר תקופה בה ניהל כמה עסקים בעיר אילת חזר לתחום הכדורגל ואימן לזמן מה את הפועל עפולה, בית"ר חיפה, הפועל נצרת עילית ועירוני קריית אתא.
לאחר מכן שימש עוזרו של רן בן שמעון, מאמן עירוני קריית שמונה.
בעונת 2011/2012 מונה למאמנה של מכבי צור שלום מליגה א'.
מזרחי עזב את הקבוצה באוקטובר 2012, כשחזר לקריית שמונה ומונה לעוזרו של המאמן ברק בכר.
בקיץ 2013 חזר למכבי צור שלום, אך לאחר שמונה משחקים פוטר מתפקידו.
לאחר מכן שימש מזרחי כמאמן במחלקת הנוער של עירוני מודיעין.
כיום עובד מזרחי בנמל חיפה כנהג גורר מכולות מהאוניות בנמל.
עופר וולף (נולד ב-1961), תת-אלוף בצה"ל במילואים, שירת כראש מטה אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
בשנת 1978 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים.
וולף לחם במלחמת לבנון הראשונה כקצין מודיעין בסיירת, מהנחיתה מן הים בשפך נהר האוואלי שבקרבת צידון ועד ביירות.
בהמשך עבר וולף לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה ושימש בתפקידי פיקוד ומטה.
בשנת 1997 שימש כרע"ן פיתוח ביחידת יפת"ח.
בשנים 2005–2001 פיקד וולף על מפעל המרכבה והרק"מ במש"א 7000. לאחר מכן שימש כמפקד היחידה לניסויים והבטחת איכות.
בשנים 2008–2006 פיקד וולף על מרכז שיקום ואחזקה 7000. לאחר מכן מונה לרמ"ט אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה בדרגת תא"ל.
כמו כן היה חבר בצוות תוכנית ההתייעלות הרב-שנתית של צה"ל ומשרד הביטחון, שגובשה בסיוע תאגיד הייעוץ הבינלאומי מקינזי.
וולף הוא בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
עופר לוי (נולד ב-31 במרץ 1972) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף.
שימש כראש מטה פיקוד הדרום, ראש מחלקת תכנון מבצעי באמ"ץ, מפקד חטיבת גבעתי ומפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה.
לוי התגייס לצה"ל בשנת 1990, ושובץ ביחידת דוכיפת, ששימשה באותה העת כיחידת נ"ט.
ביחידה עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
בסיום הקורס שב ליחידת דוכיפת ושימש כמפקד מחלקה.
בשנת 1996 עבר לחטיבת גבעתי ומונה למפקד פלוגה מסייעת בגדוד צבר.
לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט גבעתי.
לאחר מכן מונה למפקד מחזור האימון המתקדם בבא"ח גבעתי.
בשנת 2004 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד שקד, ושימש בתפקיד עד שנת 2006. הוא פיקד על הגדוד במבצעים מורכבים כנגד תשתיות הטרור הפלסטיני במהלך האינתיפאדה השנייה.
ב-16 בנובמבר 2004, החליט הרמטכ"ל, משה יעלון, על הערה פיקודית ללוי, בגין תפקודו באירוע חדירת מחבלים למוצב "מורג" בספטמבר 2004. בהמשך הוביל את הגדוד במהלך הנסיגה מהרצועה במסגרת תוכנית ההתנתקות.
בשנת 2006 מונה למפקד בא"ח גבעתי, ושימש בתפקיד עד שנת 2008. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת גבעתי בין השנים 2008–2009, ושירת בתפקיד בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה.
ב-22 באפריל 2009 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, ושימש בתפקיד עד 18 במאי 2011. ב-15 ביוני 2011 מונה למפקד חטיבת גבעתי, וכיהן בתפקיד זה עד 22 באוגוסט 2013. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"א (2014-2013).
לוי לא סיים את הקורס ונרשמה לו הערה פיקודית בשל היענותו לבקשת רח"ט מבצעים אהרון חליוה בפרוץ מבצע צוק איתן להתייצב בתפקידו החדש ולסייע בלחימה.
בשנת 2014 מונה לראש מחלקת תכנון מבצעי באמ"ץ, ושימש בתפקיד עד שנת 2016. במאי 2016 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש מטה פיקוד הדרום, ושימש בתפקיד עד 31 ביולי 2019. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.
עופר וינטר (נולד ב-3 בפברואר 1971) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים ששירת כמפקד עוצבת האש, המזכיר הצבאי של שר הביטחון, ראש מטה פיקוד המרכז, מפקד חטיבת גבעתי, מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, מפקד חטיבת שועלי מרום, מפקד יחידת דובדבן ומפקד גדס"ר גבעתי.
וינטר נולד ברכסים וגדל בקריית אתא.
בן בכור מתוך ארבעה אחים.
לדבריו, את מורשת הקרב קיבל מאביו דוד (דוצו), שבמהלך מלחמת יום הכיפורים היה חייל בגדוד 113 של השריון, ולחם משני צידי תעלת סואץ.
בשנים 1985–1989 למד בפנימייה הצבאית לפיקוד-אור עציון.
לאחר מכן למד במחזור ב' של מכינה קדם-צבאית בני דוד בעלי.
וינטר התגייס לצה"ל בנובמבר 1990 והתנדב לסיירת מטכ"ל.
עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה.
לאחר קורס קציני חי"ר היה מפקד צוות ביחידת מגלן, שאליה הגיע בעקבות מפקדו טל רוסו.
לאחר מכן מונה למפקד פלגת לוחמים במגלן.
במסגרת היחידה נטל חלק בעשרות פעולות, כולל במבצע ענבי זעם.
בהמשך עבר לשרת בחטיבת גבעתי ומונה למפקד פלוגת החוד בגדוד צבר.
בשנים 2000–2002 שירת כמפקד פלס"ר גבעתי והוביל אותה במבצעים רבים ברצועת עזה.
בשנת 2003 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר גבעתי ושירת בתפקיד עד שנת 2005. הוא הוביל את הגדוד בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ברצועת עזה.
על פעילותו ברצף מבצעים בעומק רצועת עזה, עוטר הגדוד בפיקודו ב-22 באפריל 2004 בצל"ש יחידתי, ממפקד פיקוד הדרום, דן הראל.
במאי 2004 ספג הגדוד שישה הרוגים באסון הנגמ"ש הראשון, שבו הושמד נגמ"ש של פלחה"ן גבעתי.
על רצף הפעולות שביצע גדוד הסיור בפיקודו עוטר הגדוד ב-14 באפריל 2005 בעיטור המופת.
בשנים 2005–2007 היה נספח צה"ל במארינס והתגורר בוושינגטון.
בשנת 2007 מונה למפקד יחידת דובדבן.
ביוזמתו השתתפה היחידה לראשונה בלחימה ברצועת עזה במהלך מבצע עופרת יצוקה.
בתקופת פיקודו זכתה היחידה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות על פעילות מבצעית.
את תפקידו סיים בנובמבר 2009. בדצמבר 2009 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שועלי מרום, וסיים את תפקידו במאי 2011. ב-18 במאי 2011 מונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, תפקיד אותו מילא עד 21 ביולי 2013.
באוגוסט 2013 מונה למפקד חטיבת גבעתי, והוביל את החטיבה בין היתר במבצע צוק איתן.
בראשית המבצע, ב-9 ביולי 2014, התפרסם "דף מפקד לקרב" שכתב לחיילי החטיבה ובו, בנוסף למסרים כגון הדגשת עמידה במשימה והגנת העם והמולדת, כתב:
דף המפקד פורסם באמצעי התקשורת ועורר דיון תקשורתי ואקדמי בנושא מקומן של הדת והאמונה בצבא.
לימים התייחס לאמירה זו, ואמר: "לפני הכניסה לעזה כתבתי איזה שהוא מסמך והקראתי אותו לחיילים.
היה אז רעש סביב זה, שהיה פחות מעניין, אבל היום הנחמה הגדולה שאין יחידה בצה"ל שיוצאת להילחם בלי לצעוק לשמיים.
הנחמה היא שהאמת סופה לנצח".
החוקרים יואב פלד והורית הרמן פלד טענו בספרם "הדתת החברה הישראלית" כי מדובר בקריאה חסרת תקדים למלחמת דת של מפקד בכיר בצה"ל, וכי הדבר מהווה תסמין לתהליך עמוק יותר של הדתה שהחברה הישראלית עוברת מאז תחילת המאה העשרים ואחת.
במהלך המבצע הרגו לוחמי החטיבה בפיקודו מחבלים רבים, וחשפו והשמידו מנהרות לחימה ותשתיות ששימשו את ארגון החמאס.
החטיבה נטלה חלק מרכזי בקרב רפיח, שבו נהרגו , ו, ומן הצד השני – 42 מחבלים ועשרות אזרחים פלסטינים.
בהרצאה שנשא בשנת 2021 אמר שהתנגד לפעולה שהחלה את הקרב, משום שסבר שהסיכון בה עולה על תועלתה, אך מפקד פיקוד הדרום, סמי תורג'מן, קיים הערכת מצב והחליט לבצעה.
בינואר 2015, בעקבות הדחת מפקד גדוד צבר בחשד להטרדה מינית, החליט הרמטכ"ל, בני גנץ, לרשום לו הערה פיקודית, בנימוק ש"באירוע זה נדרש היה לפעול על פי הנהלים והפקודות ולהכירם בצד הטיפול הפיקודי".
עם זאת, הדגיש גנץ שווינטר לא טייח את הפרשה.
ב-29 באפריל 2015 קיבל את פרס מפא"ת לחשיבה יוצרת.
הפרס ניתן לו, לצוות של מפא"ת-משרד הביטחון, שייטת 13, וחברות רפאל וארטמיס על פרויקט "מאורת הנחש" – מערכת המשלבת מספר טכנולוגיות להתמודדות עם איום תת-קרקעי, המערכת שולבה במהלך מבצע צוק איתן והוכיחה תרומה מבצעית משמעותית.
לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ג (2015–2016).
ב-13 ביולי 2016 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש מטה פיקוד המרכז, ושירת בתפקיד עד ספטמבר 2018. בנובמבר 2017 פורסם שלדברי וינטר הוא יפרוש מצה"ל אם לא ימונה למפקד אוגדה.
ביוני 2018 נערך סבב מינויים בראשות הרמטכ"ל גדי איזנקוט ושר הביטחון אביגדור ליברמן, ובו וינטר לא קודם למפקד אוגדה.
חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' מתח ביקורת על ההחלטה שלא לקדם את וינטר, וטען שהיא נובעת משיקולים פוליטיים.
ב-11 באוקטובר 2018 מונה למזכיר הצבאי של שר הביטחון, ושירת בתפקיד זה תחת שרי הביטחון אביגדור ליברמן, בנימין נתניהו, נפתלי בנט ובני גנץ, עד 2 ביולי 2020.
ב-9 באוגוסט 2020 מונה למפקד עוצבת האש (אוגדה 98).
ב-9 ביוני 2021, הרמטכ"ל אביב כוכבי נזף בו, עקב שיחה שקיים עם חבר הכנסת נפתלי בנט, ללא אישור וללא דיווח על כך למפקדיו, וזאת בניגוד להוראות צה"ל האוסרות על קשר ישיר בין משרתים לבין נבחרי ציבור.
הוא סיים את תפקידו בעוצבת האש ב-21 בספטמבר 2022, ויצא ללימודים באוניברסיטת רייכמן.
בספטמבר 2022 מונה לעמית מחקר אורח במכון למדיניות נגד טרור של אוניברסיטת רייכמן.
במאי 2023 הודיע הרמטכ"ל הרצי הלוי על שורת מינויים ראשונה בכהונתו במטה הכללי, אך וינטר לא נכלל בהודעה זו.
בבוקר 7 באוקטובר 2023, עם הגיען של הידיעות הראשונות על מתקפת הפתע של ארגון הטרור חמאס הגיע מיוזמתו לחזית, חבר ללוחמים באזור קיבוץ בארי, והשתתף בקרב במקום.
במאי 2024 נערך סבב מינויים נוסף על רקע מלחמת חרבות ברזל ולאחר שווינטר לא קודם בו, שר הביטחון יואב גלנט והרמטכ"ל הרצי הלוי סיכמו שיסיים את שירותו בצה"ל.
חברי כנסת ושרים בקואליציה ובאופוזיציה, בהם בצלאל סמוטריץ', איתמר בן גביר, אביגדור ליברמן וגדעון סער מתחו ביקורת על החלטה זו.
לעומתם, חוקר יחסי צבא וחברה יגיל לוי צידד בהחלטה, וטען כי השיקולים שעמדו בבסיסה הם שיקולים מקצועיים ממין העניין.
בדצמבר 2024, במהלך חופשת השחרור שלו מצה"ל, ביקר וינטר במעצר בית את אלי פלדשטיין, דוברו לשעבר של ראש הממשלה בנימין נתניהו, הנאשם בפרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד.
בדצמבר 2024 השתחרר וינטר מצה"ל.
במרץ 2025 הציע לו שר הביטחון ישראל כ"ץ לעמוד בראש מנהלת "מעבר מרצון" לתושבי רצועת עזה, אך מינוי זה לא יצא אל הפועל.
ביולי 2025 נשא וינטר דברים בכנס שנערך ביוזמת המרכז להנצחת מורשת גוש קטיף וצפון השומרון, ואמר ש"הכרעה תהיה כשלא יהיו עוד ערבים בעזה", וכי "אפשר וצריך להחליט שהולכים על הכרעה במהירות ובכל הכוח, זה אפשרי".
בינואר 2026 אמר "עזה צריכה להיות שייכת למדינת ישראל ואין ערבים בעזה".
וינטר בעל תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני בלימודי צבא וביטחון מהאוניברסיטה העברית בירושלים, הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
וינטר מתגורר במצפה נטופה, נשוי לרויטל ואב לשמונה.
אחת מבנותיו נשואה לבנו של אופק בוכריס.
עופר חיון (נולד ב-13 בספטמבר 1983) הוא שחקן ישראלי.
נולד באשדוד כבן זקונים לזוג מורים וגדל בעיר.
בגיל שש חווה טרגדיה משפחתית כאשר אחיו הבכור, רפאל, נפטר מסרטן בגיל 20. אחיו השני, גדי, נולד עם שיתוק מוחין בשל מחסור בחמצן בלידה.
למד בבית הספר היסודי הממלכתי-דתי שח"ר ברובע ד' והמשיך לתיכון מקיף ב'.
לאחר שירותו הצבאי בשלישות פיקוד העורף בצריפין ובקריה, עבד קרוב לשנה בצוות הווי ובידור בבתי מלון באילת, שם הכיר את אייל כהן, מנהל "הדרך – בית הספר לביטוי בימתי", והחל ללמוד אצלו.
את הופעתו הראשונה כשחקן עשה בשנת 2007 במחזה "טלמכוס קליי" מאת לואיס ג'ון קרלינו ובתרגומה של תרצה אתר.
בשנת 2009, במהלך שנתו השנייה בלימודי המשחק, שיחק לצד רונית אלקבץ בסרט הקולנוע "ציון ואחיו", בו גילם את מאיר, אחד משני הגיבורים הראשיים.
בשנים שלאחר מכן השתלב בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון:
בשנת 2011 השתתף בסרט "עדות", הכולל 24 מונולוגים העוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני, וכן גילם תפקיד משנה בסרט "אודם".
בשנת 2012 השתתף בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "ילדי ראש הממשלה".
עוד באותה שנה השתתף בסדרת הטלוויזיה "אופוריה", בה גילם את דמותו של שוקי, משגיח כשרות בפנימייה צבאית.
בשנת 2013 שיחק בסרט הקולנוע "בננות".
בחנוכה אותה שנה שיחק במחזה "שלושת המוסקטרים", לצדם של אור טרגן, רוני דואני ואחרים.
בהמשך, השתתף בסדרת הטלוויזיה "להיות איתה", בה גילם את דמותו של אסף, אחיו של גיבור הסדרה, השואף להיות זמר.
ב-2015 השתתף באחד התפקידים הראשיים בקומדיה הקולנועית "איביזה".
ב-2016 הוא השתתף בסרט "הלהקה האחרונה בלבנון", בו גילם את שלומי.
ב-2017 השתתף בטלנובלה של HOT בידור ישראלי "פולמון".
ב-2018 השתתף בסדרה "דאנסטורי", בתפקיד עופר המאמן של פרויקט "פרפקט דאנס".
באותה שנה השתתף גם בסדרה "שעת נעילה".
בשנת 2021 השתתף בקליפ לשיר "שושנים עצובות" אותו ביצעו עדן חסון ויסמין מועלם לכבוד יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
ב-2022 החל לשחק במחזמר "קזבלן" את קזבלן עצמו לסירוגין עם הזמר איתי לוי, בבימויו של אלדר גוהר גרויסמן, ובהפקת תיאטרון הבימה ותיאטרון השעה הישראלי.
ב-2024 שיחק בהצגה "דתילונים" בבית ליסין כשחקן ראשי.
בשנת 2026 שיחק בהצגה "מלאכים בלבן" בתאטרון הבימה את דוקטור גיא זמר
חיון בעל תואר ראשון בניהול ותקשורת מהאוניברסיטה הפתוחה.
הוא מלמד סדנאות משחק באשדוד, תחום בו החל לעסוק במסגרת פרויקט התנדבותי עם נוער בסיכון.
ביוני 2019 נישא לירדן בלום, ובמרץ 2020 השניים התגרשו.
באוקטובר 2024 התארס לבת זוגו עומר כליף, ובמרץ 2025 השניים נישאו.
עופר ורטה (נולד ב-23 במאי 1990) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן הימני.
ורטה נולד באשדוד והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד.
לקראת עונת 2010/2011 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, וב-30 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–1 על הפועל באר שבע במסגרת גביע הטוטו.
ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–1 על הפועל עכו.
כבר בעונתו הראשונה הפך ורטה לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, וב-17 באוקטובר 2010 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, שער השוויון בתוספת הזמן במשחק מול הפועל באר שבע שהסתיים בתיקו 3–3, אך עקב התפרעות אוהדי אשדוד נקבע בבית הדין כי היא תספוג הפסד טכני, והשער שכבש ורטה בוטל.
את שערו הרשמי הראשון הבקיע בעונה שלאחר מכן, ב-11 בפברואר 2012, בניצחון 3–2 על הפועל חיפה.
בסך הכל שיחק ורטה חמש עונות במועדון ספורט אשדוד, ובתום עונת 2014/2015 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שסיימה במקום האחרון בטבלה.
ב-1 ביולי 2015 חתם ורטה בקבוצת הפועל תל אביב.
ב-1 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק דרבי מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו, ובסך הכל ערך 34 הופעות בכל המסגרות בעונת 2015/2016. ב-21 בינואר 2017 כבש את שער הבכורה שלו בהפועל תל אביב, בניצחון 1–0 על הפועל אשקלון.
בהמשך עונת 2016/2017 איבד את מקומו בהרכב לאחר הצטרפותו של אייל משומר לסגל הקבוצה, אשר בתום העונה ירדה לליגה הלאומית.
ב-8 בספטמבר 2017 חתם ורטה לשנתיים בבית"ר ירושלים, ולאחר עונה אחת שוחרר מהקבוצה.
ב-25 בדצמבר 2018 חתם ורטה בהפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית עד לסיום העונה.
ב-31 באוגוסט 2020 חתם ורטה בהפועל אדומים אשדוד.
ב-25 ביולי 2022 שב להפועל רמת גן, וחתם לעונה אחת.
לאחר 8 משחקים בלבד, ורטה עזב את הפועל רמת גן וחתם במכבי הרצליה מליגה א' דרום.
ב-27 במאי 2011 ערך ורטה את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק ידידות נגד .
לקראת אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל ביוני 2013 זומן ורטה לסגל הנבחרת, ושיחק במשחק האחרון נגד אנגליה, שהסתיים בניצחון 1–0. בסך הכל ערך ורטה 12 הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
עופר חדד (נולד בי"ב בטבת ה'תשמ"ד, 18 בדצמבר 1983) הוא עיתונאי ישראלי.
משמש כתב מדיני ומגיש "מהדורת היום" בחברת החדשות של ערוץ קשת 12 ו"יומן הבוקר" ברדיו ירושלים.
בעבר הוא הגיש את "שלוש" בערוץ קשת 12.
חדד נולד וגדל בראשון לציון, השלישי מבין ארבעה ילדים בבית דתי־לאומי, לנפתלי שעבד כחקלאי, ולשרי ששירתה שירות ממושך בצבא קבע ואף הגיעה לדרגה בכירה.
הוא למד בבית הספר היסודי הממלכתי-דתי "הראל" שבעיר הולדתו, והיה חניך ומדריך בתנועת הנוער של בני עקיבא.
אחרי "הראל", החל ללמוד בישיבה התיכונית המדעית, ולאחר מכן למד בישיבת ההסדר בעתניאל.
את שירותו בצה"ל, במסלול הסדר, עשה בחיל המודיעין, אך סיים את השירות בטרם עת, עקב תאונת דרכים שבה נפצע.
אחרי שהשתקם מהפציעה, עבד במערכת הביטחון.
חדד הוא בוגר תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן, במסלול המשולב בפסיכולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה.
עבודתו הראשונה בחברת החדשות הייתה כקשב, ומשם הגיע לתפקידי עריכה והגשה.
ב-2022, לאחר שאבשלום קור הודיע על פרישה מהתפקיד, חדד נבחר להנחות את טקס חידון התנ"ך העולמי לשנת תשפ"ב.
בפברואר 2025 פרסם את הטענה כי דוברו הצבאי של ראש הממשלה בנימין נתניהו אלי פלדשטיין העניק שירותי יח"צ לקטר בזמן מלחמת חרבות ברזל.
חלק מרכזי בפרשת הקשר בין לשכת נתניהו לממשלת קטר.
בינואר 2017 נישא להודי צ'ייט.
הזוג הורים לארבעה, מתגוררים בשכונת טלביה שבירושלים ומנהלים אורח חיים דתי.
עופר כלף (נולד ב-3 בספטמבר 1968) הוא זמר, מרצה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ומורה בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
הקים וייסד את המחלקה הווֹקאלית הרב־תחומית באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
הוא למד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל רחל שולוב.
ב 2007 ייסד את המחלקה הווֹקאלית הרב־תחומית באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אותה ניהל עד 2011. כיום כלף מלמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובסטודיו למשחק ניסן נתיב.
בשנת 2013 ביצע את היצירה תיקון חצות מאת המלחין מרדכי סתר עם התזמורת והמקהלות של האקדמיה למוסיקה, בניצוחו של אורי סגל.
ב-2017 הציג את "שירת הלב" בפסטיבל העוד הבין לאומי ירושלים אשר כלל לחנים מקוריים של כלף למילים של משוררים מהעת העתיקה ומהעת החדשה.
עוֹפֶר דֶּקֶל (נולד ב-1951) הוא איש ביטחון ישראלי.
כיהן כסגן ראש השב"כ וכממונה על החזרת שבויים ונעדרים.
דקל נולד בישראל, וגדל בירושלים.
בעל תואר ראשון במשפטים, בכימיה ובפיזיקה.
בין השנים 1995 ו-1996 היה ראש חטיבת ההדרכה של שירות הביטחון הכללי.
לאחר מכן, ועד שנת 2000, שימש שם כראש היחידה המבצעית.
בשנים 2000 עד 2003 היה ראש מרחב ירושלים, יהודה ושומרון, בשלב סיכול הטרור, במסגרת האינתיפאדה השנייה.
במסגרת תפקידו עמד בקשר הדוק עם ראש עירית ירושלים - אהוד אולמרט.
בין השנים 2003 עד 2005 שימש כסגן ראש השרות.
בינואר 2006 פרש מן השרות ובין אוגוסט 2006 ועד אפריל 2009, שימש כאחראי על החזרת שבויים ונעדרים, ובין היתר ערך משא ומתן לשחרור גלעד שליט.
במהלך התקופה בה שימש בתפקידו, סיים דקל בהצלחה את המשא ומתן עם החזבאללה והחזיר לישראל את גופותיהם של שני חיילי צה"ל אודי גולדווסר ואלדד רגב.
עמוס גלעד קדם לדקל בתפקיד זה והחליפו אותו חגי הדס ודוד מידן, עד להשגת עסקת שליט.
דקל הוא הבעלים והמנכ"ל של חברת ארגנטום בע"מ, חברה לייעוץ ביטחוני.
היה שותף של אהוד אולמרט, דן חלוץ ומאיר דגן בחברת EOC artners וכן היה שותף עם חלוץ, יובל רבין ואחרים בחברת אונידה שייצגה חברות ביטחוניות ישראליות בניגריה (החברות נסגרו).
בין 2022-2009 עבד דקל בחו"ל, בעסקים בתחומים שונים.
החל משנת 2023 משמש דקל, בהתנדבות, כיו"ר עמותת גמלאי השב"כ.
עופר סלע (נולד ב-18 באפריל 1959), שימש כמנכ"ל הסינפונייטה הישראלית באר שבע משנת 2005 ועד שנת 2017 ומאז מכהן כמנכ"ל התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
לאחר התפטרותה של מטי צרפתי הרכבי בנובמבר 2022, מונה סלע כמ"מ ראש המועצה האזורית יואב, עד 16 במאי 2023.
בשנים 1982–1991 עסק סלע בהוראה וחינוך בבית הספר התיכון צפית בכפר מנחם ושימש כיושב ראש הוועד המנהל של בית הספר.
בשנים 1993–1999 כיהן כמנהל עסקי של קיבוץ שדה יואב.
בשנת 1999 מונה למנכ"ל אתר הספא חמי יואב ושימש בתפקיד במשך 6 שנים.
בשנת 2005 התחיל סלע את תפקידו כמנכ"ל הסינפונייטה הישראלית באר שבע.
עם כינונה של הכנסת ה-25 ב-15 בנובמבר 2022 פקעה כהונתה של מטי צרפתי הרכבי כראש מועצה אזורית יואב, וסלע החל לכהן בראש המועצה כממלא מקום עד לכניסתו לתפקיד של נתי לרנר שנבחר לתפקיד בסיבוב שני שב-16 במאי 2023.
סלע חבר קיבוץ שדה יואב, נשוי לסיגל ואב לשניים.
מזה 25 שנה משמש בהתנדבות כסגן וממלא מקום ראש מועצה אזורית יואב וכממונה על החינוך במועצה.
בעבר שימש כיושב ראש הוועד המנהל בבית הספר מבואות הנגב בקיבוץ שובל.
עופר יוספוביץ (נולד ב-1970) הוא אורולוג, פרופסור לאורולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקה אורולוגית בבית החולים איכילוב, מחלוצי המנתחים בישראל באמצעות רובוטיקה רפואית, על ידי מערכת כירורגית דה וינצ'י.
תחום התעניינות עיקרי: כירורגיה אורולוגית אונקולוגית.
יוספוביץ יליד חיפה, בוגר בית הספר הריאלי בחיפה.
עתודאי, סיים את בית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים ומרכז רפואי הדסה בהצטיינות, ולאחר שנת סטאז' בבית החולים הדסה עין כרם ובית החולים הדסה הר הצופים, בירושלים, התגייס יוספוביץ לצה"ל כרופא צבאי.
בין השנים 1995–1999 שרת יוספוביץ בצה"ל כרופא בחטיבת חי"ר וביחידה מובחרת.
בין השנים 1999–2005 התמחה יוספוביץ בכירורגיה אורולוגית, במחלקתו של הפרופ' ג'ק בניאל בבית החולים בילינסון בפתח תקווה.
בין השנים 2001–2002 יצא יוספוביץ להשתלמות מחקר ב-"Sloan Kettering Institute", בניו יורק שבארצות הברית.
בין השנים 2005–2008 השתלם יוספוביץ בהשתלמות עמיתים (Fellowship) בתחום האורולוגיה האונקולוגית בבית החולים "Memorial Sloan Kettering Cancer Center" , בניו יורק.
במסגרת זו התמחה יוספוביץ בניתוחים מורכבים לסרטן הערמונית, סרטן כליות, סרטן שלפוחית השתן וסרטן האשכים, ובאופן ספציפי בתחום הכירורגיה הלפרוסקופית והרובוטית כולל מערכת כירורגית דה וינצ'י,
בין השנים 2008–2016 כיהן יוספוביץ כמנהל היחידה לאורולוגיה אונקולוגית במרכז רפואי רבין.
משנת 2017 מכהן יוספוביץ כמנהל המחלקה האורולוגית במרכז הרפואי איכילוב בתל אביב.
יוספוביץ עוסק בניתוחי כריתה של שלפוחית השתן ושיחזור על ידי מעי.
יוספוביץ מטפל בכריתה של גידולים מורכבים בכליה, בטיפול כירורגי בסרטן האשכים, כולל כריתה של בלוטות הלימפה בבטן ובאגן בכריתה רדיקלית של הערמונית.
יוספוביץ פרופסור חבר בחוג לכירורגיה, בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
יוספוביץ שותף לכתיבת 110 פרסומים מדעיים.
יוספוביץ משמש כסוקר במספר עיתונים רפואיים בתחום האורולוגיה (חבר מערכת בחלקם).
ממחקריו של יוספוביץ באתר PubMed
האיגוד האמריקאי לאורולוגיה אונקולוגית (SUO)
יוספוביץ נשוי ואב לשלושה, מתגורר עם משפחתו ברמת השרון.
עופר ישראלי (נולד ב-25 ביוני 1968) הוא גאואסטרטג ומומחה למדיניות ביטחון בינלאומי והמזרח התיכון, מרצה ועמית מחקר בכיר במכון למדיניות ואסטרטגיה, בית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה, במרכז הבינתחומי הרצליה.
הוא גם עמית מחקר ב (NSSC), שבאוניברסיטת חיפה.
ישראלי מרצה בנושאי ביטחון לאומי ואסטרטגיה במכללה לפיקוד ומטה (פו"ם של צה"ל), ותאוריה של היחסים הבינלאומיים, קבלת החלטות במדיניות חוץ והמזרח התיכון במרכז הבינתחומי הרצליה, ובאוניברסיטת חיפה ובמכללה האקדמית אשקלון.
נולד ב-25 ביוני 1968 בירושלים וגדל בה.
למד בתיכון מכללת אורט גבעת רם.
בשנת 1999 סיים תואר ראשון בניהול ומדע המדינה באוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2002 סיים תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים, נושא עבודת המאסטר שלו הוא "היחס בין תוצאות צבאיות ותפוקות בינלאומיות".
בשנת 2008 סיים את תואר הדוקטור ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת חיפה.
נושא הדוקטורט שלו הוא "תאוריה ריאליסטית של תפוקות בינלאומיות", שנכתב במסגרת תוכנית נשיא אוניברסיטת חיפה לדוקטורנטים מצטיינים.
בשנים 2009–2011 ביצע את מחקר הפוסט-דוקטורט שלו בתאוריות מורכבות של היחסים הבינלאומיים במרכז ללימודי שלום וביטחון (CPASS), באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון, ארצות הברית.
ישראלי כיהן כמרצה ליחסים בינלאומיים והמזרח התיכון באוניברסיטאות הפתוחה, תל אביב ובאר שבע.
כמו כן כיהן כמרצה בתוכניות האקדמיות של צה"ל: האקדמיה לטיס, האקדמיה לחובלים, וכן בתוכניות האקדמיות לפיקוד אסטרטגי וטקטי.
בשנת 2008 השתתף ישראלי בתוכנית מיוחדת שנושאה "מדיניות ביטחון לאומי לארצות הברית במאה ה-21", במימון קרן פולברייט ובניהול מחלקת המדינה של ארצות הברית.
במהלך לימודיו לתארים השונים זכה ישראלי במלגות הצטיינות ממכון דייוויס ליחסים בינלאומיים, מהאוניברסיטה העברית בירושלים ומאוניברסיטת חיפה.
ישראלי פרסם ספר אחד ("תאוריה של המלחמה") ושני ספרים נוספים שלו עומדים להתפרסם בקרוב.
כמו כן הוא פרסם עשרות מאמרים אקדמיים בכתבי עת רבים.
ישראלי מופיע באופן תדיר כמומחה לסוגיות ביטחון בין לאומי והמזרח התיכון בערוצי טלוויזיה ורדיו בישראל ובעולם בינלאומיים כמו הערוצים 1 (כאן), 2, 10, 20, 9, ערוץ הכנסת והערוץ האקדמי של אוניברסיטת חיפה, iltv ,i24News, רשת ב', גלי צה"ל.
הוא כותב גם מאמרי דעה בעיתונים היומיים "הארץ", "ג'רוזלם פוסט", "ישראל היום", "מעריב", "אתר וואלה", "ynet" ואחרים.
מאמרי הדעה והופעות הטלוויזיה והרדיו עוסקים בנושאים המתמודדים עם ביטחון ישראל ומדיניות החוץ שלה, המזרח התיכון והעולם הערבי, תוכנית הגרעין של איראן, מדיניות החוץ האמריקאית ומעורבותה במזרח התיכון.
בין השנים 1997–2003 ישראלי היה מפקד יחידת הג'יפים המחוזית של המשטרה במרחב מוריה, ירושלים, בהתנדבות.
הוא היה ממקימי היחידה ומפקדה הראשון, במסגרתה היה מהאחראים על חיפוש הודיה קדם ונועה אייל.
היחידה זכתה לתשבחות רבות תחת פיקודו על התגייסות וניהול מבצעי חיפושים בצורה חסרת תקדים.
ב-1998 קיבל מהשר לביטחון פנים מכתב הערכה אישי על הפיקוד על מתנדבי יחידת הג'יפים המחוזית של משטרת ישראל במרחב מוריה.
ב-1999 זכה בתעודת הוקרה מנשיא המדינה ומפכ"ל המשטרה כמתנדב מצטיין בשנת ה-25 למשמר האזרחי.
ב-2017 זכה בפרס חייקין בגאואסטרטגיה, אוניברסיטת חיפה, על ספרו "תאוריה של המלחמה".
תאוריה של המלחמה: יציבות המערכת ותפוקות טריטוריאליות, תל אביב, רסלינג, 2017
ישראלי נולד בירושלים ומתגורר בה גם כיום.
עופר יעקובי (12 בינואר 1961 – 4 באוגוסט 2025) היה כדורסלן ישראלי אשר שיחק 11 עונות בליגת הכדורסל הבכירה בישראל וכן בנבחרת ישראל.
אף על פי שהחל לשחק כדורסל בגיל מאוחר יחסית, השתלב יעקובי במהרה בקבוצת הפועל גן שמואל, בה שיחק בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. כמו כן שיחק יעקובי בהפועל חולון, הפועל תל אביב, בית"ר תל אביב והפועל גבת.
הוא סיים את הקריירה במכבי פתח תקווה בליגה השנייה.
כשחקן נבחרת ישראל השתתף באליפויות אירופה בכדורסל ב-1983 וב-1985 ובאליפות העולם ב-1986.
יעקובי גדל בקריית שמונה ובנעוריו עבר ללמוד בפנימייה צבאית בחיפה.
הוא החל לעסוק בכדורסל בגיל 16. מאמן נבחרת הנוער באותה תקופה, אריה מליניאק, התרשם מכישוריו, ועודד אותו להתמקד בכדורסל.
בהמלצתו של מליניאק, עזב יעקובי את הפנימיה והצטרף להפועל גן שמואל, שם שיחק בשנים 1978–1982. בעונתו הראשונה בקבוצה, מיעט לשחק, אך עם הזמן גילה שיפור ביכולתו, ובעונתו הרביעית בגן שמואל העמיד ממוצע של 15 נקודות למשחק.
במקביל שיחק יעקובי בנבחרת הנוער, שם שיתף פעולה, בין השאר, עם דורון ג'מצ'י וארז חזן, והיה שותף לזכייתה של נבחרת הנוער במקום השביעי באליפות אירופה ב-1980, שנערכה ביוגוסלביה.
ב-1982 עבר יעקובי להפועל חולון, שם חזר לשתף פעולה עם מאמנו אריה מליניאק.
אוהדי הקבוצה העריכו את סגנון משחקו האגרסיבי והלוחמני והוא התאקלם בקבוצה היטב מבחינה חברתית ומקצועית.
בעונתו השלישית בחולון, עונת 1984/5, הודרכה הקבוצה על ידי אייוואן דאנקן ויעקובי קלע כ-18 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 1985/6 עבר יעקובי להפועל תל אביב שם העמיד ממוצע של כ-13 נקודות למשחק.
עם זאת, הוא לא הצליח להשתלב היטב בקבוצה, בעיקר בשל יחסים עכורים עם המאמן פיני גרשון (שהוחלף במהלך העונה על ידי יעקב אדלר) וארל ויליאמס.
יעקובי שב לחולון לעונה נוספת, אז קלע כ-9 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 1987/8 שיחק יעקובי בבית"ר תל אביב וקלע כ-12 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 1988/89 שיחק בהפועל גבת, שם חווה את עונתו הטובה ביותר מבחינה סטטיסטית כאשר קלע כ-20 נקודות למשחק, אך גבת נשרה לליגה הארצית בתום העונה.
יעקובי עבר למכבי פתח-תקווה בליגה הארצית, שם שיחק שתי עונות עד לפרישתו.
בנבחרת ישראל רשם יעקובי 43 הופעות.
הוא היה בסגל הנבחרת באליפות אירופה ב-1983 שנערכה בצרפת; באליפות אירופה בכדורסל ב-1985 שנערכה בגרמניה, קלע כ-8 נקודות בממוצע למשחק; והשתתף גם באליפות העולם ב-1986 שנערכה בספרד וקלע כ-3 נקודות בממוצע למשחק.
בשנת 1986 נישא יעקובי לפזית כהן, שנבחרה לנערת החן של ישראל ב-1985. הם התגרשו לאחר 10 שנים מבלי שהביאו ילדים לעולם.
לאחר פרישתו מכדורסל ניהל יעקובי בית קפה.
בשנותיו האחרונות התגורר בלאס וגאס ובקולומביה כשהוא עוסק בנדל"ן ובפרסום.
יעקובי נפטר ב-4 באוגוסט 2025, בגיל 64, לאחר מאבק במחלה קשה.
עופר כסיף (נולד ב-25 בדצמבר 1964, כ' בטבת ה'תשכ"ה) הוא פוליטיקאי ישראלי וחבר כנסת מטעם מפלגת חד"ש, הממלא את "המקום היהודי" במפלגה.
דוקטור לפילוסופיה פוליטית, מרצה ופעיל שמאל רדיקלי.
כסיף נולד ב-1964 בראשון לציון, בן לחיים ואמירה.
הוא למד בבית הספר היסודי "שלמון" ובתיכון הגימנסיה הריאלית שבעיר הולדתו.
מצעירותו נמשך לדעותיו של קרל מרקס ולסוציאליזם, היה חבר השומר הצעיר ובגיל 16 הצטרף לנוער של"י.
הוא שירת בגרעין נח"ל, כולל תקופת מה בנח"ל מוצנח תחת פיקודו של רוני אלשיך.
במהלך האינתיפאדה הראשונה היה כסיף לסרבן הראשון שסירב לשרת ביהודה ושומרון וחבל עזה ונכלא.
לאחר מכן החל להתקרב לתנועת חד"ש.
לאחר שחרורו מצה"ל, פנה כסיף ללימודי פילוסופיה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית.
הוא עשה דוקטורט בפילוסופיה פוליטית בבית הספר לכלכלה של לונדון; כותרת הדוקטורט שלו (בתרגום חופשי לעברית) היא "על לאומיות ודמוקרטיה: בחינה מרקסיסטית".
הפתרון לשיטתו הוא מעבר למדינה סוציאליסטית שכן בה הערכים הליברליים לא יימצאו בסתירה עם הזהות המשותפת לכלל האזרחים.
לאחר סיום הדוקטורט המשיך כסיף ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
כסיף שימש כמרצה בתחום ממשל ופוליטיקה במכינה הקדם-אקדמית של האוניברסיטה העברית וכמורה מן החוץ במחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית, בנוסף שימש כמרצה במכללה האקדמית תל אביב-יפו ושימש כמרצה מן החוץ במחלקה למנהל ומדיניות ציבורית במכללת ספיר.
בשנת 2012 הדליק כסיף משואה בטקס הדלקת המשואות האלטרנטיבי של "יש גבול".
הוא שימש כעוזר פרלמנטרי של מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הישראלית (מק"י), מאיר וילנר.
לאחר שפרש חבר הכנסת דב חנין מהפוליטיקה, נבחר כסיף למקום השלישי ברשימת חד"ש, ונעשה חבר הכנסת היהודי היחיד מטעם המפלגה.
ב-6 במרץ 2019 החליטה ועדת הבחירות המרכזית לפסול את מועמדותו לכנסת, אך בית המשפט העליון לא אישר את הפסילה וכסיף נכנס לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוצב במקום השביעי ברשימת הרשימה המשותפת.
ב-11 בנובמבר 2020 מונה ליושב ראש ועדת המשנה להשכלה גבוהה, שהוקמה על ידי ועדת החינוך, התרבות והספורט.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצב כסיף במקום השלישי במפלגת חד"ש, ובמקום השישי ברשימה המשותפת, ונבחר לכנסת.
ב-9 באפריל 2021 במסגרת מחאה של פעילים ישראלים ופלסטינים נגד פינוי משפחות מבתיהן בשכונת שייח' ג'ראח שבירושלים, נוצר עימות בין כסיף לשוטרים שניסו לעוצרו, הוא הוכה ומשקפיו נשברו.
המחלקה לחקירות שוטרים (מח"ש) חקרה את האירוע וסגרה את התיק נגד השוטרים לאחר שהחקירה העלתה כי השוטרים השתמשו בכוח סביר.
חברי כנסת מימין ומשמאל, ובהם יו"ר הכנסת לשעבר, יריב לוין, גינו את התנהגות המשטרה.
ב-8 בספטמבר 2021 כינה את ששת האסירים הביטחוניים שברחו מבית הסוהר גלבוע "אסירים פוליטיים" וקרא לשחרורם של האסירים הביטחוניים בישראל.
בראיון לכאן 11 טען שדבר נפוץ הוא שמנהיגים של עמים שחיים תחת משטר דיכוי נכלאים על ידי השלטונות ומוגדרים על ידם כטרוריסטים, והביא כדוגמה את נלסון מנדלה ומאיר פיינשטיין.
באוגוסט 2022 דורג בפַּרלמטר של "שקוף" והוכתר כשיאן בהגשת הצעות לסדר.
בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב במקום הרביעי ברשימת חד"ש-תע"ל.
כתב אישום בגין תקיפת שוטר
ב-7 באוגוסט 2022 נחקר במשטרה בחשד שבמאי 2022 תקף שוטר במהלך הפגנת פעילי שמאל בכפר מסאפר יטא במחאה על החלטת בג"ץ והמדינה לפינוי מבנים פלסטינים הנמצאים בשטח אש באזור.
ב-17 בינואר 2024 החליטה היועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה, על כתב אישום נגד כסיף בגין תקיפת שוטר בנסיבות מחמירות.
הגשת כתב האישום מצריכה אישור של הכנסת להסרת חסינותו של כסיף.
ב-29 בפברואר 2024 הגישה היועצת המשפטית את כתב האישום לבית המשפט.
תמיכה בהעמדת ישראל לדין בהאג במלחמת חרבות ברזל
ב-7 בינואר 2024 חתם כסיף על עצומה שתומכת בתלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם בבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ).
לטענתו של כסיף, התנהלות הממשלה במלחמת חרבות ברזל עולה לכדי הסתה לטיהור אתני ורצח עם.
ח"כ עודד פורר ממפלגת "ישראל ביתנו" החל לאסוף למחרת הפרסום 70 חתימות הנדרשות לפתיחת הליך להדחתו של כסיף מהכנסת.
85 ח"כים חתמו על פתיחת ההליך להדחתו.
החוק בישראל מאפשר להדיח חבר כנסת רק בשל העילות המפורטות ב, ופסילת כסיף בעילה של תמיכה במאבק מזוין כנגד ישראל נתקלה בקושי מול הביקורת השיפוטית.
על אף התנגדות הייעוץ המשפטי, ב-30 בינואר 2024 אישרה ועדת הכנסת את הדחתו, בעילה של תמיכה במאבק המזוין של ארגון החמאס.
הוועדה הסבירה כי לדידה, הואיל וההליך המשפטי בהאג עשוי היה להביא להישג אסטרטגי לחמאס בשעת מלחמה, הרי שהתמיכה בו והקריאה לעצירת הלחימה עולה לכדי תמיכה במאבק מזוין של ארגון טרור.
ב-19 בפברואר 2024 נערכה במליאת הכנסת הצבעה על הדחתו בעילה זו, אולם הצביעו רק 86 בעד, ולא הושג הרוב הנדרש של 90 חברי הכנסת, ולכן הוא לא הודח.
עם זאת, ועדת האתיקה של הכנסת החליטה להרחיקו לחצי שנה מדיוני המליאה והוועדות, וקנסה אותו בשכר של שבועיים.
הכיבוש הישראלי: כסיף מתנגד בנחרצות לשליטת ישראל ביהודה ושומרון ובמזרח ירושלים וליחסה לרצועת עזה.
השווה מספר פעמים בין הכיבוש וההתנגדות אליו לפשעי הנאצים ולפרטיזנים.
בסוף אוקטובר 2022 אמר ביחס לפיגוע שבו נרצח רונן חנניה כי "אנחנו בעד התנגדות בלתי אלימה לכיבוש, אבל צריך להבין שהכיבוש הוא אחראי להתנגדות, כאשר יום-יום שעה-שעה יש פוגרומים של מתנחלים נגד פלסטינים.
על המאחזים כתב "המאחזים הם לא פחות מאשר קיני טרור מתנחלי".
מיסוי וכלכלה: כסיף מגדיר את עצמו כקומוניסט.
הוא מתנגד לקיומן של חברות ענק בבעלות בעלי הון פרטיים.
לטעמו חלק גדול מן המשאבים צריכים להיות בשליטת המדינה.
דוגל במיסוי פרוגרסיבי, בהקלת נטל המס על השכבות החלשות ובפיקוח הדוק על טייקונים ומונופולים שמנסים להתחמק מתשלום מס באמצעות תרגילים חשבונאיים.
קידם הצעת חוק לפטור ממע"מ על רכישת דירה ראשונה לזוגות צעירים, ויזם עם חברת הכנסת מרב מיכאלי דיון בוועדת הכלכלה של הכנסת כדי לדרוש מחברת כי"ל לשלם למדינה את התמלוגים שנקבעו לה במסגרת ועדת ששינסקי השנייה.
תאונות עבודה: בשנת 2020 קידם הצעת חוק להקמת רשות לאומית למלחמה בתאונות עבודה, בהתאם למסקנותיה של ועדת אדם לקידום הבטיחות והבריאות בעבודה, שלא יושמו מאז 2014. לדבריו "תאונות בנייה הן לא תוצאה של כוח עליון, אלא של רשלנות פושעת והיעדר הדרכה ואכיפה.