tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האופנה הושפעה רבות גם מהתפתחות הקולנוע המהירה באותן שנים.
ג'ואן קרופורד (Joan Crawford) לבשה שמלה בעלת רפידות כתפיים בסרט לטי לונטון (Letty Lynton).
השמלה שעוצבה על ידי מעצב התלבושות אדריאן, בעלת כתפיים מפוארות שנתפרו מערמה של טול.
השמלה הועתקה ונמכרה בחנויות הכלבו של מייסיס ועזרה להפיכת המראה לפופולרי.
העיצובים רחבי הכתפיים של מעצב התלבושות טראוויס בנטון עבור מרלן דיטריך השפיעו גם הם על טעמי הציבור, כמו גם מעיל הפרווה בעל הכתפיים הרחבות שלבשה ג'ואן קרופורד בסרט מילדרד פירס בעיצובו של אדריאן.
מלחמת העולם השנייה נתנה אותותיה רבות על סגנון האופנה.
הכותפות הצבאיות, נושאות הדרגות והעיטורים לא זו בלבד שחלחלה לכל חליפה ולבוש רשמי באופנה הגברית, גם לבוש ספורטיבי ויומיומי כז'קטים ומעילים באופנה הגברית התגאו במילוי כתפיים ראוי.
אופנת הגברים שהושפעה אף היא מהמדים והכותפות הצבאיות בעת מלחמה, הפכה ליומיומית וקלילה יותר.
חליפת זוט שהייתה נפוצה בקרב הדור השני למהגרים איטלקים והיספנים לארצות הברית ואמריקאים אפריקאים, הורחבה מהחליפה הרגילה בכמה מידות ורופדה באזור הכתפיים בכריות שהיו עשויות ממחבט כותנה נוקשה מכוסה שכבת לבד.
אפילו שמלות רופדו בכריות כתפיים שהפכו למגושמות יותר באופנה הנשית על מנת ליצור מראה מוצק המשתפל מעט לכיוון הצוואר.
יציאת גברים רבים למלחמה באותה תקופה, הביאה בפני נשים הזדמנות או אילוץ להיכנס לעולם העבודה.
עקב כך, אופנת הנשים שינתה סגנונה ללבוש תעסוקתי המושפע מהחליפה הגברית העסקית והושם דגש על צללית כתפיים רחבה על ידי רפידות כתפיים.
באופנת נשים רפידות כתף היו פופולריות בשנות ה-80 של המאה ה-20 בעולם המערבי.
השנים הראשונות של שנות ה-70 שינו את פני האופנה ושינו את הדרך בה נשים רצו להראות.
עליית הקפיטליזם השמרני התעצמה ופוליטיקאים כרונלד רייגן ומרגרט תאצ'ר הטביעו חותמם.
עולם העבודה נהפך לתחרותי יותר וייחל לכוח עבודה נוסף.
לפתע יותר ממחצית הנשים האמריקאיות יצאו לעבודה.
לפי כך נדרש שינוי בארון הבגדים שלהן, הן החלו לחפש אחר סגנון לבוש קלאסי יותר שיתאים ליום עבודה ארוך.
בגדים מחויטים המסמנים כתף בולטת יותר אומצו על ידי נשים וגברים בעולם העבודה ומחוצה לו.
עד סוף שנות ה-80 רפידות כתף היו פריט אופנה רווח כמעט בכל לבוש.
עתה ניתן היה להסיר אותן בקלות על ידי החייט או הלובש משום שהיו עשויות מספוג רך עטוף בכותנה, גמישות ומהודקות עם סקוטש למקטורן או לשמלה.
מתחילת שנות ה-2000 ועד סוף 2010 חלה התעניינות מחודשת ברפידות הכתף.
אמניות פופ כליידי גאגא וריהאנה לקחו קדימה את העיצוב האוואנגרדי של רפידות הכתף בתלבושת הבמה הססגונית שלהן.
נשים צעירות וקהילות הלהט"ב אימצו את הדגשת הכתפיים כחלק מאפיון זהותם.
בנוסף, התעוררות של טרנדים משנות ה-80, הביא לרטרו באופנת הריהוט והביגוד, שרפידות הכתף היו חלק ממנו.
עד מהרה לקמעונאים רבים היו רפידות כתפיים על לפחות מחצית מכל החולצות, הז'קטים והחליפות של נשים וגברים.
בעקבות עלייתה של תנועות העצמה נשית כמו Me Too, ועם כניסתן של נשים רבות לתפקידי מפתח בעולם העבודה ותפקידים בממשל ופוליטיקה, נרשם גידול בצירוף רפידות הכתף למלתחות האופנה בקרב נשים ברחבי העולם.
התייחסות אופנת הלבוש לכתפיים גבריות ונשיות התפתחה באופן שונה.
לאורך ההיסטוריה הכתף הגברית הייתה מוגזמת והורחבה בלבוש צבאי ובלבוש אופנתי רשמי.
רפידות הכתף שהדגישו את קו הכתפיים הגבריות נועדו לסמן תרבותית חוסן פיזי ורגשי, אסרטיביות והתמדה.
באופנה הנשית, הכתף המרובעת של סוף שנות השלושים צמחה בתקופה של תהפוכות פוליטיות, כאשר נשים החלו לאמץ תפקידים גבריים מסורתיים יותר וזה בא לידי ביטוי בניכוס קו הכתפיים הגברי.
רפידות הכתף מצטרפות לשורה של פריטי אופנה שניסו לשנות את הצללית האוטונומי הטבעית של גוף האדם על ידי ריפוד, הקשחה, הצרה והרחבה.
כאלו היו גם רפידות האגן במאה ה־19, המחוך שהידק את הגוף, חזיית הפוש-אפ, נעלי העקב, רפידות סוליית הנעליים ועוד.
רפידות הכתף הפכו לאורך ההיסטוריה מפריט אופנה לסמל של כוח, בריאות, שוויון וביטוי לזהות עצמית.
מקומה של האישה בחברה, בציבור ובעולם העבודה משתקף במסלול שעשו רפידות הכתפיים מהאופנה הגברית לאופנה הנשית.
שינוי התפיסה של הגוף הנשי כספורטיבי בשנות ה-30 התבטא בהוספת מילוי לכתפי השמלות.
האקלים החברתי והפוליטי בשנות ה-40 וה-80 שעודד נשים להצטרף לעולם העבודה השפיע על תוספת רפידות כתף גם לז'קטים של מלתחת הנשים.
בגדים אוונגרדיים בעלי רפידות כתף מוגזמות שיקפו אישיות יצירתית ומקום בקדמת הבמה לשחקניות וזמרות פופולריות בתחילת המאה ה-21.
רַפְיָה (שם מדעי: Raphia) הוא סוג של עצים ממשפחת הדקליים.
הסוג כולל כ-20 מינים של עצי דקל שתפוצתם הטבעית באזורים הטרופיים של אפריקה, ובייחוד במדגסקר.
רוב המינים גדלים באזורי ביצות, כש-Raphia regalis גדל על מדרונות ביער גשם טרופי.
מין אחד, , גדל גם באמריקה המרכזית והדרומית.
המין זה הוא המקור לסיבי הרפיה, שהם העורקים של העלים.
מקור השם בשפה המלגשית, שבה "פיה" (fia) פירושו "לסחוט מיץ", ובמקרה של רפיה הכוונה לייצור .
מיני הרפיה הם דקלים גבוהים, עד גובה של 16 מטרים.
הם חסרי גזע או דמויי עץ.
הגזעים עומדים לבד או בקבוצות.
הדקלים חד-ביתיים ופורחים רק פעם אחת, ואז מתים לאחר שהזרעים מבשילים (מונוקארפי).
למינים מסוימים יש גבעולים בודדים שמתים לאחר הבשלת הפרי, אך יש להם מערכת שורשים שנשארת בחיים ושולחת גבעולים חדשים שיישאו פירות.
מספר הכרומוזומים הוא n = 282.
העלים גדולים מאוד, הארוכים ביותר הידועים בעולם הצומח.
עליו של המין Raphia Regalis מגיעים עד לאורך של 25 מטרים ורוחב של 3 מטרים.
העלים מנוצים ונשארים על הצמח לאחר מותו.
גם נדן העלה ארוך מאוד.
עם הזמן הוא מתפרק לרצועות צרות או לפעמים לסיבים שחורים (הנקראים פיאסווה).
הפטוטרת קצרה עד ארוכה מאוד, ובדרך כלל מקומטת עמוק בצידה העליון ליד הבסיס.
העלעלים מקופלים, סרגליים, רבים ומסודרים בצורה כזו שהם משווים לעלה מראה מנוצה.
יש להם קוצים קצרים בשולי העלה על העורק הראשי.
כמה מהן צומחות בו-זמנית בחיק העלים העליונים.
הן נמצאות בין העלים ותלויות, או שהן מעל העלים ויוצרות תפרחת מורכבת זקופה ומסיבית.
החפית היא צינורית, ובעלת נדן צר עד מנופח.
על עוקץ התפרחת ישנם מספר עלי חפה.
ציר התפרחת ארוך במידה ניכרת מהעוקץ.
החפות מסודרות על הציר בשתיים או בארבע שורות, הן צינוריות ובדרך כלל נושאים ענף רוחבי מסדר ראשון.
אלה כפופים לאחור או בולטים.
גם עלי החפה של הציר מסודרים בשתיים או בארבע שורות.
הרבע התחתון עד שני שלישים מהאורך של התפרחת מכילים פרחים נקביים ושתי חפיות.
בחלק העליון, הם מכילים פרחים זכריים עם חפית בודדת.
לפרחים הזכריים יש גביע דמוי צינור עם שלוש אונות שטוחות.
הכותרת משתרעת הרבה מעבר לגביע, מעט מבריקה ומתמזגת בבסיסה.
שלוש האונות ארוכות, משולשות ומעט דמויות קוצים.
לשישה עד 30 האבקנים יש זירים צרים הנפרדים או מאוחדים לצינור.
גרגירי האבקה אליפסואידים ובעלי סימטריה כפולה.
פתח הנביטה הוא חריץ רחוק מהמרכז, בדרך כלל קצר משמעותית מציר האורך.
אורך הציר הארוך ביותר הוא 17 עד 35 מיקרומטר.
הפרחים הנקביים לפעמים אינם משתרעים לחלוטין מעלי החפה שלהם.
הגביע הוא דמוי צינור, הכותרת לא תמיד ארוכה מהגביע.
היא בערך חצי צינורית ויש לה שלוש אונות משולשות.
האבקנים העקרים יוצרים טבעת צמודה לעלי הכותרת עם 6 עד 16 שיניים שעליה עומדים המאבקים השטוחים, הקצרים והריקים.
העלי הוא בן שלוש מגורות עם שלוש ביציות.
הוא מדמוי ביצה עד חרוטי, עמוד העלי קצר ובעל צלקת של שלוש אונות.
הפרדת המגורות אינה מלאה, הביציות אנאטרופיות (כלומר הפוכות).
הפרי בדרך כלל גדול, אליפטי ומכיל זרע אחד.
לאֶקְסוֹקַרְפְּ (השכבה החיצונית של קליפת הפרי) יש שורות אנכיות של קשקשים גדולים הפונים לאחור.
המֶסוֹקַרְפּ (בשר הפרי) סמיך, קמחי ועשיר בשמן.
לזרע מעטה זרע יבש ולאֶנְדּוֹסְפֵּרְם יש כמה תלמים עמוקים.
סיבי רפיה מיוצרים מהממברנה של האפידרמיס בצד התחתון של כפות העלים.
מורידים את הממברנה ליצירת סיבים דקים ארוכים, אותם ניתן לגלגל יחד לתוספת חוזק לפני ייבושם לבסוף.
את הסיבים אפשר לטוות לחוטי משיכה, חבלים, לחזק צמחים לסמוכות ולהשתמש בהם בהרכבות על עצים.
הסיבים חשובים בתחום הטקסטיל, שכן ניתן לצבוע אותם ולשזור אותם במוצרים כגון מחצלות דקורטיביות, סלים, מצעיות, כובעים ונעליים.
את מוהל הדקל ניתן להתסיס ליין רפיה.
המוהל נאסף באופן מסורתי על ידי חיתוך בצורת קופסה בחלק העליון של הדקל ותליית דלעת מרוקנת גדולה מתחת כדי לאסוף את הנוזל הלבן החלבי.
שלא כמו בדקלי שמן, תהליך זה הורג את העץ.
אפשר לתת למוהל הן מהרפיה והן מדקל השמן לתסוס במשך כמה ימים.
כאשר נאסף לראשונה מהעץ, הוא מתוק ונראה מעט מוגז.
ככל שהוא מתיישן יותר הסוכר מומר לאלכוהול.
יין רפיה נוטה להיות מתוק יותר בכל גיל בהשוואה ליין מדקלי שמן.
ניתן לזקק את שני סוגי למשקאות חריפים, כגון .
באופן מסורתי בתרבויות מסוימות שבהן רפיה או דקל שמן זמינים מקומית, מוצעים משקאות חריפים אלה לאורחים מעצי הדקל.
בבנייה המקומית משתמשים בסיבי רפיה לחבלים, כאשר ענפים ועלים מספקים מקלות וקורות תומכות וחיפוי גגות שונים.
תושבי ממלכת אוגבה במדינת ריברס בניגריה ותושבי מאזורים אחרים בדרום ניגריה משתמשים בכפות דקל רפיה בתור חכות.
בדרך כלל חותכים את הכף מעץ דקל צעיר.
מסירים את העלים ומייבשים את הגבעול, מה שהופך קל מאוד, והקרס מחובר לחוט, שנקשר אל הגבעול.
שמן לבישול מופק מהמסוקארפ של מינים מסוימים.
הזרעים וקודקוד הגבעול נאכלים לפעמים.
פירות של מינים מסוימים משמשים כרעל לדגים.
לגדיל רפיה אורך מרבי של כ-1.5 מטר ורוחב בלתי קבוע.
כאשר הוא נמצא על סלילים או חוטים באורכים גדולים יותר, זו כנראה רפיה סינתטית, המופקת מפוליפרופילן.
הופק לראשונה על ידי חברת האיטלקית בשיתוף עם חברת המכשור התעשייתי השווייצרית , יצרנית נולים לאריגת סיבים טבעיים, שהתאימו את הנולים שלהם לעיבוד רפיה סינתטית.
בדים אלה משמשים לייצור החלק האחורי של שטיחים, יריעות הגנה ושקים לאורז, תפוחי אדמה ופירות הדר.
קובמה פיתחה גם שיטה לכיסוי בד רפיה בשכבת פוליאתילן דקה על מנת להפוך אותו לעמיד למים.
הסוג Raphia ממוקם בתוך משפחת הדקליים בתת-משפחת Calamoideae, שבט ותת-שבט Raphiinae.
זה הנציג היחיד של השבט.
הקלדיסטיקה של הסוג לא נחקרה (נכון לשנת 2008).
שם הסוג Raphia נגזר מהשם העממי בשפה המלגשית "רופיה", שנגזר כאמור מ"פיה".
Chev מערב אפריקה מסנגל ועד קמרון Raphia taedigera (Mart.) Mart ניגריה, קמרון, מרכז אמריקה (קוסטה ריקה, ניקרגואה, פנמה), דרום אמריקה (קולומביה, מדינת פארה של ברזיל) Raphia textilis Welw קבינדה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, גבון, אנגולה Raphia vinifera P.
Beauv מערב אפריקה מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ועד בנין
רפיק בלגאלי הוא כדורגלן אלג'יראי-בלגי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת הלאס ורונה מהסרייה א' ובנבחרת אלג'יריה.
בלגאלי נולד בבלגיה להורים אלג'יראים.
בלגאלי גדל במחלקות הנוער של סינט טראודן, פ.ס.וו.
איינדהובן, לירסה, זולטה ורכם ולומל.
בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של לומל במסגרת ליגת המשנה הבלגית, ובסך הכל ערך 44 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים.
ב-28 ביוני 2023 חתם על חוזה לשלוש שנים במכלן מליגת העל הבלגית.
ב-30 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד קלאב ברוז' במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2023/2024. ב-19 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על רויאל אוניון סן-ז'ילואז במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
ב-19 באוגוסט 2025 חתם על חוזה לארבע שנים בהלאס ורונה מהסרייה א'.
ב-9 באוקטובר 2025 ערך בלגאלי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה, בניצחון 0–3 על נבחרת סומליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026. ב-18 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–2 על נבחרת ערב הסעודית במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2025, וערך חמש הופעות בטורניר, בו הודחה נבחרתו בשלב רבע הגמר.
רפלקסולוגיה היא שיטת אבחון וטיפול ברפואה האלטרנטיבית.
שיטה זו מתבססת על הנחה פסאדו-מדעית, לפיה נקודות ואזורים בכף הרגל מייצגים "מפה" של כל איברי ומערכות הגוף.
באמצעות התבוננות ומגע בכף הרגל, ניתן לאבחן ולטפל בליקויים במערכות הגוף השונות.
אין כיום ראיות מדעיות מבוססות לכך שרפלקסולוגיה יעילה לאף מצב רפואי.
בפיתוחה של השיטה המקובלת בימינו החל ויליאם פיצג'רלד, רופא אף אוזן גרון, בשנת 1913, והיא שוכללה בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים על-ידי יוניס אינגהם, שאף המציאה את המונח "רפלקסולוגיה" בשנות החמישים.
טיפול דרך כפות הרגליים ניתן כבר בעת העתיקה במצרים העתיקה בסין ובהודו.
המילה "רפלקסולוגיה" גזורה מהמילה האנגלית Reflection שמשמעותה "השתקפות" מחד, ומאידך מן המילה "רפלקס" (רעדה) התומכת בכוונה כי על ידי לחיצות באזורים מסוימים ישנה "תגובת שרשרת" של השרירים הגורמת להפרשת אדרנלין לזרם הדם, ומבחינה אנרגטית לשחרור של מרידיאנים.
לטענת העוסקים ברפלקסולוגיה, בעזרת השיטה ניתן לאתר דפוסים שקיימים אצל האדם ברבדיו השונים כגון בגוף, בנפש ובחשיבה.
על ידי לחיצות, חימום והנעה של אזורים מסוימים בכף הרגל, ניתן לטפל במצבים בהם ה"אנרגיה" "חסומה" ואינה זורמת כראוי, וכך לרפא מחלות מסוימות.
"חסימות אנרגיה" אלו נקראות "קריסטלים", ולטענת העוסקים ברפלקסולוגיה, לעיתים הן מורגשות כמעין גבשושיות בכפות הרגליים.
"טבלת אזורי המגע של כפות הרגליים" מציגה את הקשר, על פי הרפלקסולוגיה, בין האיברים השונים בגוף האדם לאזורי המגע או לחיצה בכפות הרגליים.
על פי הרפלקסולוגיה, הקשר בין הנקודות בכפות הרגליים לאיברים הוא הדדי, כלומר כאשר ישנה פגיעה באיבר מסוים, אזי הנקודה המתקשרת אליו בכף הרגל תיפגע.
הצבעים השונים מייצגים את אזורי המגע בכפות הרגליים והאיברים התואמים להם בגוף האדם:
מוח סינוס קול בלוטת יותרת המוח צוואר וגרון עיניים אוזניים בית השחי כתף ורגל ריאה וחזה לב בלוטת התריס וסמפונות מקלעת השמש סרעפת קיבה טחול כבד כיס המרה בלוטת יותרת הכליה לבלב כליה שופכן שלפוחית השתן המעי הגס המעי הדק עצם העוקץ עצב הירך/עצב השת רקמה לימפתית במעי הדק תוספתן
אין ראיות מדעיות לפעולת הריפוי הכרוכה בטיפול רפלקסולוגי או לעצם קיומן של האנרגיה והתעלות דרכן היא עוברת, לטענת הרפלקסולוגים.
כך למשל, קיומם של הקריסטלים אינו מוכר על ידי פיזיולוגים.
מחקרים אמנם הראו כי תחושות הרוגע וההנאה השורות על האדם שעה שהוא עובר טיפול רפלקסולוגי משפיעות באופן חיובי על מצבו הרפואי, אולם, ביקורת מקובלת אצל מבקרי שיטות הטיפול האלטרנטיביות בכללותן, היא כי זו - ולא יעילותן - היא אחת הסיבות המרכזיות להצלחתן של שיטות טיפול אלו.
לביקורת זו מוצמדת על ידיהם לעיתים הטענה שבעובדה זו, שאינה כרוכה בהכרח ביעילות הטיפול עצמו, נעשה שכנוע של מטופלים בנוגע למהימנותן.
אך יש להבחין כי בעוד הראשונה תולה עצמה בחוסר בראיות סיבתיות ומנגנוניות לתהליכים המתוארים על ידי הרפלקסולוגיה, ומהווה ביקורת מדעית, האחרונה כבר מאשימה את המקדמים שיטות טיפול אלטרנטיביות באמצעות הצבעה על הצלחתן, בחוסר יושרה.
מספר ניסויים מחקריים נעשו בתחום במשך השנים והם היו בעלי תוצאות מעורבות.
אחת הסקירות השיטתיות של המחקרים מצאה: "העדויות הטובות ביותר שיש לנו נכון לעכשיו, לא הוכיחו בצורה משכנעת שרפלקסולוגיה היא טיפול יעיל בשום מצב רפואי"
רֶפְלֵקְס (מאנגלית: Reflex, בעברית: הֶגֵּב או הֶחְזֵר) הוא תגובה מיידית ולא רצונית של הגוף לגירוי חיצוני או פנימי.
רפלקס הוא בדרך כלל תוצאה של עיבוד עצבי שמתרחש מחוץ למוח הגדול, במסלול המכונה קשת רפלקס.
רפלקסים עשויים לשרת מטרות הישרדותיות של בעל החיים, בכך שהם מבטיחים תגובה אוטומטית ומהירה במיוחד לשינויים בסביבה.
המידע על גירויים בסביבה נקלט בעזרת החושים, ולאחר התמרה חושית מועבר לתוך מערכת העצבים.
שם, הקלט החושי עובר עיבוד שיכריע מה תהיה התגובה ההתנהגותית לאותו גירוי.
תגובה זו מנוהלת בעזרת אותות שמערכת העצבים שולחת לעבר שרירים בגוף, אשר גורמים לכיווץ השריר.
בתגובות רצוניות, המידע מהחושים עובר עיבוד מתקדם בתוך המוח לפני שמתקבלת החלטה על תגובה.
תהליך זה לוקח זמן רב יחסית, במיוחד במקרים שבהם איברי החישה והשרירים מרוחקים פיזית מהמוח (למשל, באזור הרגליים) ויש להוליך את האותות העצביים לאורך מרחק גדול.
איברי החישה והשרירים ברחבי הגוף אינם מקושרים ישירות לאזורים הגבוהים במוח.
הקולטנים וסיבי השריר בגוף מקושרים לגרעינים של תאי עצב בחוט השדרה, שהם קרובים יותר, וכל המידע העצבי אל המוח וממנו עובר דרכם.
במקרה של שרירים ואיברי חישה באזור הראש והצוואר, הקישור אינו מתבצע דרך חוט השדרה, אלא דרך הגרעינים של עצבי הגולגולת הממוקמים בגזע המוח.
ברפלקסים, בניגוד לתגובות רצוניות, הקלט החושי עובר עיבוד בתוך חוט השדרה (או בתוך גזע המוח, במקרה של עצבי הגולגולת) והפקודה אל השרירים נשלחת ישירות ממנו.
בצורה זו מתאפשרת תגובה מהירה יותר, וזאת משתי סיבות.
ראשית, אין צורך להוליך את האותות אל אזורי העיבוד הגבוהים במוח ובחזרה.
שנית, המעגלים העצביים שיוצרים את תגובת הרפלקס הם לרוב פשוטים יחסית, ובנויים על קישור מוגדר מראש בין גירוי (למשל, מגע במשטח מאוד חם) לתגובה (הרחקה מיידית של העור מהמשטח).
התגובה הרפלקסיבית אינה מודעת, ועל התגובה האוטומטית והמיידית לגירוי לא ניתן לשלוט באופן רצוני.
עם זאת, מעגלי הרפלקס אינם עצמאיים לחלוטין, ובמקרה הצורך המוח יכול לווסת ולדכא את חלק מתגובות הרפלקס.
בשל היותם מאפיינים בסיסיים של מערכת העצבים, רפלקסים מופיעים באופן טבעי והם אינם מצריכים למידה.
גם האינסטינקטים אינם מצריכים למידה, אך הם חולפים עם התפתחות התינוק למשל כי אינם מוטבעים במערכת העצבים.
קיימים מספר סוגים של רפלקסים באדם.
בשרירי השלד השונים קיים רפלקס מתיחה, שבו התארכות מהירה של כישור השריר כתוצאה מכוחות חיצוניים גוררת תגובה של כיווץ באותו השריר.
בצורה זו, הרפלקס דואג שאורכו של השריר יישאר קבוע.
רפלקס זה הוא חשוב לביצוען של פעולות יומיומיות, שכן הוא מאפשר תגובה מהירה של השריר לשינויים בכוח שמופעל עליו.
לדוגמה, כאשר אדם תופס בידו כדור שנזרק לעברו, ישנו גידול פתאומי בכוח שמופעל כלפי מטה על שרירי היד, אשר גורם לשריר להימתח.
המתיחה המהירה של השריר מפעילה את רפלקס המתיחה, וכתוצאה מכך השריר מתכווץ ומפעיל כוח נגדי.
תגובה זו מונעת מהמרפק להתיישר ומאפשרת לאדם לשמור על היד בתנוחה דומה למרות הכוח שהופעל עליה.
ניתן לגרום באופן מלאכותי לרפלקס מתיחה בשריר מסוים, בעזרת מכה המכוונת לגיד במיקום ספציפי בגוף.
הפעלה שכזו תגרום לתגובת "זריקה" פתאומית של השריר, למשל קפיצה של הברך למעלה.
מספר רפלקסים נועדו להגן על איברי הגוף מפני גירויים מזיקים.
דוגמה בולטת לכך היא רפלקס הנסיגה, שבו הפעלה של קולטני אזעקה בעור גורמת לתנועת כיפוף (Flexion) בשרירים.
למשל, כאשר כף היד נוגעת באובייקט שהוא חם מאוד, מופעלים קולטני אזעקה שגורמים לכיפוף מידי של היד וכתוצאה מכך להרחקתה מהאובייקט.
לעיתים רפלקס זה מופיע בצמוד לרפלקס הפושט-הצולב (Crossed Extensor Reflex), שנועד לאזן את תנועת הנסיגה על ידי תנועת פשיטה (Extension) בגפה הנגדית.
לדוגמה, אם כף רגל ימין שלנו תדרוך על נעץ, רפלקס הנסיגה יגרום לכיפוף פתאומי של הרגל כלפי מעלה.
תנועה זו בפני עצמה עשויה לגרום לאיבוד שיווי משקל ונפילה, ולכן מופעל במקביל רפלקס נוסף שגורם לפשיטה של הרגל השנייה ולאיזון מרכז הכובד של הגוף.
ישנם רפלקסים שנועדו לסלק חומרים מזיקים מהגוף או למנוע כניסה של גופים זרים לתוכו.
רפלקסים אלה פועלים בעיקר בהקשר של מערכת העיכול ומערכת הנשימה, ובין היתר הם מערבים שרירים חלקים שנשלטים על ידי מערכת העצבים האוטונומית.
מגע בחך גורם לרפלקס הקאה, שנועד ככל הנראה למנוע כניסת עצמים לגוף דרך הפה שלא במסגרת בליעה.
הקאה, אשר נשלטת על ידי אזור במוח בשם Area Postrema, יכולה לחלופין לשמש גם כתגובה רפלקסיבית לזיהוי של רעלנים בזרם הדם, זאת במטרה להוציא מהגוף רעלים שנכנסו למערכת העיכול.
בדומה לכך, שיעול (כאשר הוא מתרחש בצורה לא רצונית) הוא רפלקס שנועד לטהר את מערכת הנשימה מחלקיקים זרים, בתגובה לגירוי של קולטנים ייעודיים על גבי האפיתל של דרכי הנשימה.
גם עיטוש הוא תנועה רפלקסיבית של מערכת הנשימה, שמטרתה לנקות את חלל האף.
רפלקסים נוספים פועלים להגן על איברים או אזורים ספציפיים בגוף.
בעין למשל, גירוי של הקרנית על ידי אובייקט מפעיל את רפלקס המצמוץ, שמטרתו ככל הנראה למנוע כניסה של גופים זרים לתוך העין.
תגובה דומה מתרחשת כתגובה לאור מאוד חזק, שעשוי גם הוא להזיק לעין.
באוזן, צלילים בעוצמה חזקה גורמים לרפלקס כיווץ בשרירי עצמות השמע, שמכונה הרפלקס האקוסטי.
כיווץ זה מקטין את עוצמת הרעידות שמגיעות אל השבלול ובכך עשוי להגן עליו מפני נזקים הנובעים מגירוי יתר.
גם בפעולתה הסדירה של מערכת העצבים האוטונומית, אשר באופן כללי מבצעת פעולות שאינן מכוונת בצורה רצונית, תהליכים רבים עובדים בצורה של רפלקסים המקשרים בין גירוי לתגובה.
התגובה במערכת האוטונומית אינה מתבטאת בתנועה של שרירי השלד, אלא בהפעלה של שרירים חלקים, שריר הלב או בלוטות.
כמה דוגמאות לרפלקסים אוטונומיים מסוג זה הן בליעה, הרפלקס שמווסת את לחץ הדם (Baroreflex), רפלקסים הקשורים לתנועה פריסטלטית במעי (Gastrocolic Reflex) ועוד.
פעילותה של מערכת הראייה מסתמכת על שימוש במספר רפלקסים ייחודיים.
רפלקסים אלה קשורים לשליטה על תנועות עיניים דרך עצבי הגולגולת.
רפלקס האישון הוא כיווץ של האישונים בתגובה לאור שנופל על העיניים.
ככל שהאישון מכווץ יותר יגיע פחות אור אל הרשתית, ובצורה זו הרפלקס עוזר לווסת את כמות האור שנקלטת במערכת הראייה.
הרפלקס הוסטיבולו-אוקולרי משמש לייצוב התמונה שנופלת על הרשתית.
כאשר הראש שלנו זז לכיוון מסוים, מידע ממערכת שיווי המשקל מפעיל רפלקס שגורם לתנועה של העין בכיוון ההפוך.
בצורה זו, האובייקט במרכז שדה הראייה נותר קבוע, ולמרות התנועות של הראש אנו תופסים את תמונת העולם בצורה יציבה.
רפלקס האקומודציה מאפשר לעין להתמקד באובייקטים שנמצאים במרחקים שונים.
הרפלקס מפעיל שרירים שמשנים שלושה אלמנטים בעין: צורת העדשה, אשר קובעת את מרחק המוקד שלה; גודל האישון, שמשפיע על פיזור האור שפוגע ברשתית; והזווית של שתי העיניים אחת ביחס לשנייה.
ביחד, שינויים אלה מאפשרים לקבל תמונה ברורה וממוקדת של אובייקט במרחק נתון.
בניגוד למרבית הרפלקסים, הפעלתו של רפלקס זה מצריכה עיבוד של המידע החושי בקליפת המוח.
בתינוקות קיימים מספר רפלקסים נוספים אשר אינם קיימים באדם הבוגר, ולרוב נעלמים בגיל מספר חודשים.
רפלקסים אלה מאפשרים לתינוק להגיב באופן אוטומטי למצבים שהוא טרם למד להתמודד איתם.
רפלקס המציצה מופיע כאשר שמים לילד כל חפץ בפיו.
בתהליך שמסתיים עד גיל ארבעה חודשים, הרפלקס הופך בהדרגה למציצה רצונית.
גם רפלקס חיפוש הפיטמה עובר תהליך דומה - מרפלקס לפעולה רצונית.
רפלקס מורו הוא רפלקס הכולל פרישת וקיפול זרועות ולעיתים בכי, המופיע כתגובה לנפילת הראש אחורנית.
הוא נראה בעל ערך הישרדותי פוטנציאלי, של היצמדות לאם או למטפל.
רפלקס מתיחת הצוואר גורם לילד להימתח לכיוון אחד, אם הוא שוכב על הגב.
רפלקס הלפיתה הוא קמיצת היד בתגובה לגירויה.
רפלקס ההליכה מתבטא בהנעת הרגליים בתגובה לנגיעתן במשטח.
יש הטוענים כי תרגול של רפלקסים יכול לזרז במידת מה את הופעת התנועות הרצוניות הקשורות להן, ועל כן תרגול רפלקס ההליכה יכול לזרז את ההליכה.
רפלקס בבקין גורם לילד לפתוח את פיו, אם נלחצות כפות ידיו.
רפלקס בבינסקי, שגורם לכף הרגל להימתח עקב תחושת מגע, נעלם רק בגיל שנה.
רפלקס ההוצאה (Extrusion Reflex) גורם לדחיפת הלשון קדימה בתגובה למגע בשפתי התינוק, והוא נועד לעזור לתינוק לינוק שד.
רפלקס זה נעלם בסביבות גיל 4 חודשים.
בנוירולוגיה, רפלקסים הם כלי חשוב לאבחון ופרוגנוזה של בעיות במערכת העצבים.
בדיקת תפקוד הרפלקסים היא חלק חשוב בבדיקה נוירולוגית סטנדרטית, שכן קיומם או היעדרם של רפלקסים מסוימים מצביע על תקינות מערכת העצבים באותו חולה.
הבדיקה מתמקדת לרוב ברפלקסי המתיחה.
כדי לבדוק את רפלקס המתיחה של שריר מסוים, הרופא משתמש בפטיש נוירולוגי על מנת להכות בנקודה מסוימת בשריר ולגרום להארכתו.
למשל, מכה באזור שמתחת לפיקת הברך אמורה להפעיל את רפלקס המתיחה של שריר הירך הארבע ראשי.
ככלל, אם רפלקס המתיחה מופחת או לא קיים באותו חולה, הדבר בדרך כלל מצביע על פגיעה שהיא היקפית, במסלול העצבי בין חוט השדרה או גרעיני עצבי הגולגולת לבין אותו השריר (Lower motor neuron lesion).
לעומת זאת, תגובת רפלקס חזקה במיוחד עשויה להיות אינדיקציה לפגיעה במסלול המוטורי בתוך מערכת העצבים המרכזית (Upper motor neuron lesion), מסלול אשר במצב התקין מעורב בוויסות והחלשה של התגובה הרפלקסיבית.
בנוסף, אם מופיעים באדם בוגר רפלקסים שהם אופייניים לתינוקות, הדבר הוא לרוב תסמין לבעיה נוירולוגית כלשהי.
למשל, קיומו של רפלקס בבינסקי באדם בוגר משמש כאינדיקציה לבעיה במסלול הקורטיקו-ספינלי.
איחור בהיעלמות הרפלקסים בילדים יכול לנבוע מבעיה בהתפתחות מערכת העצבים, כגון שיתוק מוחין.
יש אנשים מבוגרים שתנועות הגפיים שלהם מוגבלות כמעט ורק לרפלקסים והם מנצלים את הפעלת רפלקסים אלה לתפעול מכשור טכנולוגיה מסייעת.
רפלקס מוֹרוֹ (Moro) הוא רפלקס מולד המתבטא בפרישת וקיפול זרועות ולעיתים בכי, המופיע אצל תינוקות בעת בהלה, למשל כתגובה לנפילת הראש אחורנית.
ניתן להבחין ברפלקס בצורתו הלא-שלמה כבר אצל פגים שנולדו לאחר השבוע ה-28 להיריון, והוא מופיע בצורתו המלאה אצל אלו שנולדו החל מהשבוע ה-34. הרפלקס בדרך כלל נעלם בגיל שישה חודשים.
הרפלקס מופיע בתגובה לרעש חזק ובלתי צפוי או כשהתינוק חש שהוא נופל.
זהו ככל הנראה הפחד היחיד שאינו נלמד וקיים אצל תינוקות אדם מזמן לידתם.
הרפלקס תואר לראשונה על ידי רופא הילדים האוסטרי ארנסט מורו (1874–1951), והוא קרוי על שמו.
במחקר "אלברט הקטן" השתמשו באפקט מורו כדי להראות התניה קלאסית ולגרום לתינוק לפחד מעצמים פרוותיים לבנים.
החשיבות הרפואית של הרפלקס היא בהערכת האינטגרציה של מערכת העצבים המרכזית, שכן הרפלקס מורכב מארבעה חלקים ברורים:
העדרו של אחד המרכיבים (פרט לבכי) או אסימטריה בתנועות נחשבת לחריגה, כמו גם המשך קיומו של הרפלקס אצל תינוקות מבוגרים יותר, ילדים או מבוגרים.
רֶפְלַצְיָה היא מדיניות כלכלית שננקטת בידי ממשלה על מנת להבריא את המשק, בדגש על רמת המחירים, בדרך כלל לאחר תקופת שפל כלכלי, שגרם לרמת המחירים ולצמיחה לרדת מתחת לצפי ארוך הטווח.
כדי להעלות את רמת המחירים (לגרום לאינפלציה) ולעודד צמיחה יכולות ממשלות לנקוט בפעולות כגון הרחבה כמותית, הגדלת הוצאות הממשלה, הורדת שיעור הריבית וצמצום מסים.
פעולות כגון אלו מעודדות צריכה פרטית, מגדילות תפוקה, השקעות ותעסוקה ואמורות להעלות את המחירים לרמתם הרצויה.
ניתן להנגיד רפלציה למדיניות מכוונת של דיסאינפלציה.
מקור הכוחות הפועלים ליצירת רפלציה הוא בתקופת השפל הכלכלי עצמו.
עקב השפל הכלכלי קיימת אבטלה רחבה, ציוד רב אינו מנוצל ונשחת ומצטבר מלאי גדול של סחורות שלא נמכרו.
כתוצאה מכך נוצר שינוי דרסטי במרכיב הוצאות הייצור ומחיר המוצרים.
חלקו של השכר במחיר יורד ועולה חלקו של חומרי הגלם, המיכון והוצאות נלוות.
היות שחלקו של השכר במחיר הייצור הוא גדול, בסך הכל הוצאות הייצור פוחתות ונוצרים, על ידי כך, סיכויים לריווחיות מחידוש הייצור.
יזמים (פרטיים או ממשלתיים) מחדשים את הייצור, הרווחים גדלים, מלאי הסחורות והדירות הפנויות למכירה פוחת ויש צורך בתנופת ייצור.
תנופה זו דורשת חידוש המיכון ושדרוגו, השקעות הון, הרחבת אשראי, הנפקות ניירות ערך ופיתוח טכנולוגיות חדשות.
כל הדברים האלו מביאים להגדלת הביקוש לסחורות ולשירותים, הגברת התעסוקה עם הפחתת האבטלה, גידול בהכנסה וגידול בביקושים.
בשלב זה של הרפלציה מגיע המשק לנקודה האופטימלית שלו.
מנקודה זו, אם הביקוש ימשיך לגדול, הדבר יביא בהכרח לעליית מחירים ותסתמן נטייה לאינפלציה.
הרפלציה אינה בהכרח תהליך אוטומטי המתחיל בסוף תקופת שפל כלכלי.
תהליך של רפלציה יכול להתאחר, אפילו לתקופה ארוכה עקב סיבות שונות:
ירידה בריבוי הטבעי הבולמת את הרחבת הביקוש והבנייה
הסכמי שכר נוקשים בתקופת השפל, המונעים את ירידת השכר
אי התערבותה של הממשלה בתהליך יכולה להביא להאטת התהליך
הסיכונים היכולים לנבוע מתהליך של רפלציה הם:
אינפלציה הנגרמת מעודף ביקוש ועליית מחירים
התפתחות "בועות" כלכליות עקב מחירים לא ריאליים (ביחוד בתחום הנדל"ן) ומדיניות הלוואות וריבית לא אחראית של בנקים
הגדלת הוצאות משרדי הממשלה במטרה לגרום באופן מלאכותי מקומות עבודה וביקושים.
רפיק חלבי הוא איש ציבור דרוזי-ישראלי.
מכהן כראש המועצה המקומית דלית אל-כרמל.
חלבי נולד וגדל למשפחה דרוזית בדלית אל-כרמל.
בילדותו למד בבית הספר היסודי בכפר ובנעוריו התחנך בבתי הספר התיכוניים בחיפה.
ביולי 1963 השתתף במחנה משותף של נוער יהודי, דרוזי וערבי, בו פגש לראשונה מקרוב נוער יהודי.
בוגר תואר ראשון בלשון עברית ובבלשנות שמית מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני מאוניברסיטת חיפה.
שירת בצה"ל כקצין בגדוד סיור והשתחרר בדרגת סגן.
כחלק משירות המילואים, שירת בתחנת גלי צה"ל.
בתקופת לימודיו באוניברסיטה העברית שימש במספר תפקידים שונים בעיריית ירושלים, בין היתר היה סגן הממונה על מזרח ירושלים ועוזרו של ראש העיר טדי קולק.
בנוסף נהג לכתוב מאמרים בעיתון "אל-אנבא" ומשנת 1973 פרסם מאמרים בעיתון "דבר".
בשנת 1974 הצטרף לטלוויזיה הישראלית למבט לחדשות, ככתב לענייני השטחים.
חלבי עשה כתבות רבות על הדרוזים ועמד מאחורי חשיפות רבות כגון העסקת קטינים ברפיח, מצב הפועלים הערבים בתל אביב, הוועדה להכוונה לאומית בשטחים, ליווה את השתלטות אש"ף על השטחים במשך שבע שנים וסיקר את המהומות הקשות שאירעו באותם ימים.
הפיק את רוב משדרי השלום מעמאן, קהיר, עזה, עין עברונה, ירושלים, קטר ועומאן.
ביים וערך סרטים לתוכנית מבט שני.
היה כתב בעיתונות הערבית המקומית, והיה בעל פינה בקול ישראל בערבית; בשנת 1981 יצא לחופשה ללא תשלום, והיה שותף להקמת השבועון 'כותרת ראשית' בעריכת הכתב נחום ברנע.
בשנת 1985 כיהן כמרצה לתקשורת באוניברסיטת תל אביב למשך שלוש שנים.
בשנים האחרונות היה מרצה לתקשורת במכללה למנהל, מרצה בחוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה, מרצה לתקשורת באוניברסיטת בר-אילן, ומרצה בחוג לקולנוע וטלוויזיה במכללת ספיר.
בין תפקידיו ברשות השידור: כתב שטחים כולל סיני והגולן במערכת "מבט", חבר מערכת "כותרת ראשית" בעריכת נחום ברנע, עורך משנה "מבט", עורך תוכנית הבוקר ושידורי מלחמת המפרץ, עורך "מבט" לחדשות, עורך ראשי "מבט" ומפיק שידורי ועידות השלום, מנהל חטיבת החדשות וממלא מקום מנהל הטלוויזיה בערוץ הראשון.
בשנת 2001, בית הדין המשמעתי של עובדי רשות השידור מצא את חלבי אשם בכך שסייע לחבר שעבד במערכת הבחירות של ש"ס, ובכך סיכן את מעמדה של רשות השידור.
ב-2003 התפטר מתפקידו כמנהל חטיבת החדשות של רשות השידור לאחר שבקשותיו לתגבור כוח אדם לא נענו, בנוסף טען להתערבות בתכנים.
חלבי הוא הבעלים של חברת החדשות "קונקט 100", אשר הפיקה את "רפיק חלבי בשטח" עבור זכיינית ערוץ 2 רשת.
חלבי ערך והגיש את תוכנית.
ביולי 2004 מונה לעורך סוכנות הידיעות הישראלית – עתי"ם.
בשנת 2007, במסגרת הסדר טיעון, הורשע חלבי בבית הדין למשמעת של עובדי המדינה בהתנהגות בלתי הולמת כלפי עובדת מדינה ובהטרדה מינית.
בגזר הדין נכתב "אמנם מעשי הנאשם במישור המילולי, אך גם לאמירות בעלות גוון מיני יש מידת חומרה".
חלבי אמר שהסכים להסדר הטיעון כי רצה לראות את הפרשה מאחוריו.
בריאיון לתוכנית "אנשים" בשנת 2014 הכחיש שוב את הדברים ואמר "לא היה כלום, מעולם לא הודיתי, בשום דבר, מעולם לא היה שום דבר, וזה היה תפירת תיק על הסטייל של דרום אמריקה".
במהלך הבחירות לרשויות המקומיות בישראל בשנת 2013 התמודד חלבי לראשות המועצה המקומית דלית אל-כרמל.
ב-22 באוקטובר 2013 זכה בבחירות עם 57.1% אחוזים מקולות הבוחרים.
בבחירות 2018 התמודד פעם נוספת לראשות המועצה, וב-30 באוקטובר נבחר לכהונה שנייה לאחר שזכה בבחירות עם % 57.5 מקולות הבוחרים.
בבחירות ב־2024 נבחר לכהונה שלישית בראשות המועצה בתמיכת 52.6% מקולות הבוחרים.
פועל בפרויקטים לדמוקרטיה, למלחמה בגזענות ולמען שוויון חברתי.
במסגרת פעילותו הנחה מאות מפגשים של בני נוער, תלמידי בתי ספר והציבור הרחב בבית הגפן בחיפה, בסינמטק ירושלים ובעמותת סיכוי.
חבר אגודת שוחרי אוניברסיטת חיפה, חבר הנהלת האוניברסיטה וקרן אברהם לסיוע לפרויקטים משותפים בין יהודים וערבים.
חלבי פועל לקידום נושאים חברתיים וייצוג מיעוטים בתקשורת, כיהן כחבר הנהלה בארגון אג'נדה.
ב-2025 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל.
חלבי מתגורר בדלית אל-כרמל, נשוי ואב לארבעה.
בת משפחתו, נור זידאן חלבי, נשואה לשיבל כרמי מנסור.
פרס קרן מרכוס-זיו על פעילות למען דו קיום בין שני העמים.
פרס הוועד הבין-דתי בישראל על פעילות למען האחווה הבין-דתית.
פרס הסובלנות על עשייה למען סובלנות בקהילה.
פרס ארגון העיתונות הבינלאומית, שניתן במרס 2007 בבית הלורדים באנגליה.
אות פול האריס מטעם ארגון הרוטרי בישראל.
"יש גבול" – הוצאת כתר, (1982) תורגם לאנגלית וגרמנית.
בין שתי ערים, השוואה בין בית שמש לטירה שבמשולש.
אני דרוזי – (שרות הסרטים הישראלי).
פה ושם בארץ הירדן – (שרות הסרטים הישראלי).
דרוזלנד – על הדרוזים בהרי א-שוף.
חאן אל חלילי – מצרים.
סינ-תיזה על התעוררות הענק הסיני
עיר ובלבה חומה – על החומה החוצה את באקה.
רפלסיה היא סוג של צמח בעל פרחים טפילי.
בסוג רפלסיה נכללים כ-29 מינים.
כמה מינים של רפלסיה גדלים בג'ונגלים של דרום מזרח אסיה (חצי האי המלאי, בורנאו, סומטרה, קלימאנטאן, מערב מלזיה והפיליפינים), ורובם נמצאים בסכנת הכחדה.
הרפלסיה הגדולה היא המין בעל הפרח הגדול ביותר בעולם.
קוטר הפרח כמטר, אך נצפו פרטים חריגים שהגיעו לאורך של עד 3 מטרים.
משקלו יכול להגיע עד 11 קילוגרם.
אפילו לזן הקטן ביותר, רפלסיית מנילה, יש קוטר פרח של 20 ס"מ.
הרפלסיה ניזון מעורקי צמחי ה-Tetrastigma שצומחים ביערות גשם ראשוניים.
הרפלסיה שולח איברי מציצה דמויי שורשים לתוך רקמת הגפן.
למרות שלעיתים צמחים טפיליים נראים כמו צמחים רגילים הרפלסיה דומה יותר לפטריה מצומח רגיל.
לצמח אין עלים, גבעול או אפילו שורשים.
הרפלסיה מתחברת לצמח המארח בעזרת ריקמה חוטית ישירות לתאי הצמח וניזונה מהמים והחומרים המזינים שהיא שואבת מהם.
האיבר היחידי המרמז על מוצאה מעולם הצומח הוא הפרח הענקי, צבעו אדום-חום והוא מפיץ ריח עז של בשר רקוב, ולכן קיבל את שמו המקומי המתורגם ל"צמח הגופה" או "פרח הבשר".
הצמח מואבק על ידי זבובים הנמשכים לריחו.
ב-2007 מחקר מולקולרי שבדק את השיוך הטקסונומי של רפלסיה מצא כי היא שייכת למשפחת החלבלוביים (Euphorbiaceae).
רָפְלֶסִיָה גדולה (שם מדעי: Rafflesia arnoldii) הנקרא גם חבצלת הגופה, על שום הריח החריף שהוא מפיץ, שמזכיר בשר מרקיב או גווייה.
זהו צמח טפיל מהסוג רפלסיה, הידוע כבעל הפרחים הגדולים ביותר בעולם.
זהו צמח אנדמי ליערות הגשם של סומטרה ואולי גם בורנאו.
הרפלסיה הגדולה היא המין בעל הפרח הגדול ביותר בסוג רפלסיה, קוטר הפרח כמטר ומשקלו יכול להגיע עד 11 קילוגרם.
ישנם צמחים בעלי איבר פריחה גדולים יותר כגון לוף ענק (Amorphophallus titanum) או דקל הטאליפוט (Corypha umbraculifera)' אך אלו מבחינה טכנית בנויים מצבר של פרחים.
הצמח הוא בעל פרח בלבד.
הוא חסר ענפים, גוף, גזע, עלים ושורשים.
הוא נזקק לגפן הטרסטיגמה לצורך הישרדות ותמיכה.
הריח החריף הוא מנגנון אבולוציוני שנועד למשוך זבובים וחיפושיות אוכלות נבלות לצורך האבקה.
החזר קרניתי, הידוע גם בשם רפלקס המצמוץ, הוא מצמוץ בלתי רצוני של העפעפיים המופק מגירוי בקרנית של גלגל העין.
הגירוי, אשר יכול להיות מכוון או כתוצאה מכניסת גוף זר לעין, אמור לעורר גם תגובה לא-רצונית וגם רצונית.
המטרה האבולוציונית של החזר זה היא להגן על העין מפגיעת גופים זרים.
הזרוע המביאה (אָפרנטית) של ההחזר היא עצב האף והגוף הריסי, ענף של עצב העין היוצא מן העצב המשולש, בעוד הזרוע המוציאה (אֶפרנטית) של ההחזר היא עצב הפנים המעצבב את שריר העין החוגי.
שימוש בעדשות מגע עלול להפחית או לבטל כליל את ההחזר.
בחינת ההחזר הקרניתי הוא חלק מכמה בדיקות נוירולוגיות, בפרט בדיקת תרדמת ומוות מוחי.
במהלך הבדיקה הבודק מביא חתיכת צמר גפן קטנה מחוץ לשדה הראייה של הנבדק ומגרה את הקרנית קלות.
רפיק ידידיה (במקור תמיר קמחי; נולד ב־4 בדצמבר 1967 בבאר שבע) הוא איש תקשורת ישראלי ומנחה סדנאות מדיטציה.
נולד בשם תמיר קמחי בבאר שבע.
התחיל את דרכו הרדיופונית בגלי צה"ל שם היה מפיק, שדר ועורך מוזיקלי.
פרויקט הסיום של שירותו הצבאי היה "מצעד העשור" (1989) שסיכם את להיטי שנות השמונים ושודר במקביל בשידורי ערוץ 2 הניסיוני.
בטלוויזיה הגיש ידידיה עם יעל אלמוג ורוית פררה את מגזין הנוער "תוססס" (הערוץ הראשון, 1989–1991).
עם קום מערך השידור של הכבלים הצטרף ידידיה לחברת תבל והגיש את תוכנית התרבות "מטרונום" (1990–1991) בערוץ 3, את מגזין המדע "טלסקופ" בערוץ 8 ואת תוכנית הלייט נייט הראשונה בישראל "36 בלילה", שהגיש ממיטתו.
בערוץ 2 הגיש את תוכנית הפופ "קופסת הרעש", בה אירח לשיחה זמרים.
בשנת 1996 צילם את סדרת המסעות "חוצה ישראל" ואחריה את "אופטימיות קוסמית" (1999).
שתי הסדרות שודרו בערוץ 2 "רשת".
סדרת המסעות האחרונה שלו, "הדיבר האחד עשר" (2004), שודרה בערוץ 10 וזכתה לאחוזי צפייה בודדים.
בבחירות לכנסת החמש עשרה (1999) ידידיה צילם, ביים וערך את קמפיין הבחירות של מפלגת "עלה ירוק" והוצב במקום הרביעי ברשימתה לכנסת.
בשנת 1995 נסע ידידיה להודו לאשראם של המורה הרוחני אושו בפונה.
הוא נשאר שם שנתיים, החליף את שמו מתמיר קמחי לרפיק והתחתן עם חברתו חן בטקס הודי צבעוני שצולם לסדרה "אופטימיות קוסמית".
ידידיה למד הנחיית מדיטציות וחזר לארץ בשנת 1999 והתחיל להגיש סדנאות.
ספרו "להזדיין בסבלנות" יצא בהוצאת בבל בשנת 2000. אתר האינטרנט שהקים – ובפרט, הפורומים שבו – יצרו קהילה של חובבי אושו צעירים, שמתוכה עלו בשנת 2002 להחיות את ההיאחזות המבודדת "שיטים" שבערבה.
הם קראו למקום "אשרם במדבר" והתחילו להגיש שם סדנאות ופסטיבלים.
במקום זה יצר ידידיה את הפסטיבלים "זורבה הבודהה", "שאקטי", "כנס הטנטרה", "פשוט" ועוד.
החל משנת 2017 הנהלת המקום עברה במלואה בחזרה לקיבוץ סמר, ושמו חזר להיות שיטים.
בשנת 2004, בעקבות פרידה מבת זוגו, עזב את האשרם והקים את "מרכז אומ" - מרכז רוחני במלון בית אורן שבכרמל, לימים מלון "סלינה מנטור".
בשנת 2016 השתתף בתוכנית המציאות "המשימה: אמזונס" והודח שמיני.
עם שובו פרסם את ספרו "אל תשכח לזכור".
בשנת 2018 הוציא את ספרו "איש אחד עלה לשמים" – לקט אגדות על מורים רוחניים שליקט וערך, וב-2020 הוציא את הספר "הרגלים מזיקים והתמכרויות רכות".
לידידיה בן מבת-זוגו לשעבר רישיקה סמוכה - גיתי קמחי, שהתמודד בעונה הרביעית של נינג'ה ישראל – ושתי בנות מבת זוגו רותי פריש.
להזדיין בסבלנות: סודות הטנטרה למיניות גברית חדשה, הוצאת בבל, 2000.
מאושר בחלקו (אוטוביוגרפיה), הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2011.
איש אחד עלה לשמיים (אוסף סיפורים קצרים), הוצאה עצמית, 2018.
הרגלים מזיקים והתמכרויות רכות: איך התנזרות קצרת מועד יכולה לשנות את חייך, הוצאה עצמית, 2020
רפלוקס קיבתי-ושטי הוא הפרעה שבה נוזל חומצי מהקיבה עולה במעלה הוושט וגורם לתחושה של צרבת בחזה ובגרון ולדלקת.
בטווח הארוך מדובר בגרימת נזק לוושט החל מהיצרות הוושט, כיבים, ועד לשינויים קדם-סרטניים ברפידת הוושט (תסמונת ברט).
הרפלוקס יכול לנבוע ממגוון סיבות, בהן סוגר ושטי תחתון רפוי, בקע סרעפתי או הימצאותו של החיידק הליקובקטר פילורי.
הפרעה זו מטרידה ופוגעת באיכות החיים של האדם, אך רק במקרים קיצוניים מאוד עלולה להגיע למצב של סכנת חיים.
בעולם המערבי מדובר בתופעה די שכיחה.
בארצות הברית סובלים ממנה כחמישית מאוכלוסיית הבוגרים באופן כזה או אחר, החל מפעם בחודש וכלה בפעם ביום.
נשים בהיריון מועדות ללקות בה באחוזים גבוהים יותר מאשר האוכלוסייה הרגילה, בשל הלחץ של העובר על הקיבה.
כרבע מהנשים בהיריון סובלות מהפרעה זו מדי יום.
גם אנשים בעלי משקל עודף מועדים ללקות ברפלוקס.
חזרה של תוכן קיבה אל הוושט יכולה לנבוע ממגוון סיבות: הרפיה חולפת של הסוגר הוושטי התחתון, פגיעה במנגנון הבליעה, ריור נמוך אשר אופייני למעשנים, ירידה בפינוי הקיבה, בקע סרעפתי ואורח חיים הכולל צריכה של סוגי מזון מסוימים והשמנה.
תוכן הקיבה, המכיל חומצה, אף שברוב האנשים אינו גורם לשינויים פתולוגיים בוושט, יכול לגרום לאודם והתכייבויות בחלק התחתון של הוושט.
ברמה מיקרוסקופית, ניתן לראות היפרפלזיה של אזור קרום הבסיס עד כדי כך שהוא מהווה 20% מעובי האפיתל, הארכה של פטמות שכבת הרירית המיוחדת ונוכחות אאוזינופילים ונויטרופילים באפיתל.
באופן טיפוסי, מטופל עם רפלוקס קיבתי-ושטי יתלונן על צריבה מאחורי עצם החזה, במיוחד אחרי ארוחות ובשכיבה, אשר משתפרת עם נטילת סותרי חומצה.
באופן לא טיפוסי, מטופל עם רפלוקס קיבתי-ושטי יכול להתייצג עם אסתמה, צרידות, תחושת גוש בגרון, כאבי אוזניים ולסתות, כאבים בחזה, דלקות חניכיים ושחיקת זגוגית השן, באשת ושיהוקים.
סיבוך של הרפלוקס יכול לעורר קושי בליעה של מוצקים, שדווקא מפחית את הצרבות, כאב בחזה בזמן בליעה ודימומים.
במסגרת הבדיקות לאיתור סיבת ההפרעה נעשים צילום חזה וצילום בטן לאבחון בקע סרעפתי, וכן בדיקות שונות בוושט: צילום בריום, מנומטריה, בדיקת pH אמבולטורית, בדיקת ברנסטיין, ואסופאגוסקופיה (אנדוסקופיה של הוושט).
הבדיקות הפולשניות מתבצעות על רקע תסמינים לא אופייניים, לפני ניתוח או בחשד לסיבוכים.
מטרת הטיפול ברפלוקס היא הפגת התסמינים, ריפוי הדלקת, מניעת הישנויות וסיבוכים ושיפור איכות חיים.
האלגוריתם הטיפולי מבוסס על שינויים באורח החיים ובהרגלי האכילה ועל טיפול רחב היקף ההולך ופוחת.
בהיבט הטיפולי, סותרי חומצה, או טבליות נגד צרבת, הנמכרים ללא מרשם, עובדים מידית, אך נדרשת נטילה של טבליות רבות להקלה ארוכת טווח.
אלה מיועדים לנטילה לאחר ארוחה ולפני השינה.
כמו כן, ישנן תרופות המורידות את רמת החומציות של הקיבה, כמו מעכבי משאבות פרוטונים ומעכבי הקולטן ההיסטמיני H2, ותרופות שנועדו לגרום לשריר הסוגר התחתון להיסגר טוב יותר.
במקרה של נוכחות הליקובקטר פילורי, ניתן טיפול משולש של שני סוגי אנטיביוטיקה ומעכבי משאבות פרוטונים.
כאשר המטופלים אינם מגיבים לטיפול הפתרון הכירורגי הוא ניתוח לפרוסקופי למניעת רפלוקס (ניתוח על שם Nissen) שיוצר שסתום חדש בין הוושט לקיבה, בחלק העליון של הקיבה.
טיפול אלטרנטיבי נוסף הוא אכילת אוכל בריא שעוזר לעיכול כמו אוכמניות ופירות יער.
רפלקס ההקאה הוא רפלקס כיווץ של חלקו האחורי של הגרון הגורם להקאה, אשר נגרם לאחר מגע בחך הרך.
הוא מיועד למנוע כניסת עצמים לגרון שלא כתוצאה מבליעה, ומונע מצבי חנק.
רגישות הרפלקס שונה לכל אדם.
בליעה של עצם גדול, או הנחת חפץ בחלקו האחורי של הגרון, עלולים לגרום להפעלת הרפלקס.
אנשים מסוימים (למשל בולעי חרבות), למדו כיצד לדכא רפלקס זה.
אנשים הלוקים בהפרעות אכילה, כגון בולימיה, גורמים לעיתים להפעלת הרפלקס במכוון, כדי לגרום להקאה.
גם שתיית משקאות אלכוהוליים מופרזת עלולה לגרום להפעלת הרפלקס ולהקאה.
רפלקס האישון הוא רפלקס שבו אישון העין מגיב לאור על ידי כיווצו.
כיווץ זה יכול להתבצע בתגובה לאור המופעל על אותה עין (כיווץ ישיר), או כתגובה לאור המופעל על העין השנייה (כיווץ קונצנזואלי).
לרוב, באופן נורמלי, כיווץ ישיר מעט יותר מובהק מאשר כיווץ קונצנזואלי.
האישון מתכווץ גם בתגובה להתקרבות של עצמים לעין האדם, כחלק מתופעת האקומודציה.
האור המופעל על הרשתית מפעיל סיבי עצבים אָפרנטיים (Afferent) היוצאים מתוך עצב הראייה (CN II).
סיבים אלה עוברים סינפסה ראשונה בגרעין הפרקטלי (Pretectal nucleus) במוח האמצעי, ומשם נשלחים אותות לשני הגרעינים של אדינגר–וסטפאל (Edinger–Westphal nuclei).
משני גרעינים אלו יוצאים סיבים אֶפרנטיים (Efferent) דרך עצב קרניאלי III (oculomotor nerve), עד לגנגליון הציליארי, ומשם לשריר הסוגר של האישון (sphincter pupillae).
כתוצאה מכך, אור המופעל על עין אחת מביא לכיווץ שני האישונים.
קיימות פתולוגיות שונות שבהן רפלקס האישון פגוע:
Light-near dissociation – מצב שבו האישון אינו מגיב לאור, אך מגיב להתקרבות.
נגרם בין היתר בעגבת עצבית (נוירוסיפיליס), סוכרת, גידולי גזע המוח ופגיעות בעצב הראייה.
אישון ע"ש ארגיל רוברטסון (Argyll Robertson pupil) – אישונים קטנים, לא מגיבים כמעט לאור אך מגיבים לאקומודציה.
קלאסית בעגבת עצבית, אך גם בטרשת נפוצה.
אישון ע"ש אדי (Adie, או Holmes–Adie syndrome) – אישון טוני, מורחב יחסית, מגיב באיטיות לאור אך כן מגיב לגירוי מתמשך.
לרוב אצל נשים צעירות, לעיתים מלווה באובדן רפלקסים גידיים ובהפרעות אוטונומיות נוספות.
אישון ע"ש מרקוס גאן (Marcus Gunn pupil, או RAPD – Relative Afferent Pupillary Defect) – האישון מתכווץ פחות בתגובה לאור ישיר עליו, אך כן מתכווץ כשאור מוקרן על העין הבריאה.
מצב זה מעיד על פגיעה במסלול האפרנטי (כגון נגע בעצב הראייה).
רפלקס הקרסול או רפלקס גיד אכילס הוא החזר גידי המתרחש בעקבות מתיחה מהירה של שריר הסובך השלש ראשי, כאשר גיד אכילס נע כתוצאה של כיווץ השריר, כשכף הרגל במנח התחלתי של כפיפה גבית (לכיוון החלק הגבי של כף הרגל).
רפלקס חיובי משמעו הפקת תגובה תנועת כף הרגל לכפיפה כפית (לכיוון החלק של כף הרגל שדורך על הרצפה).
רפלקס הקרסול בודק את תקינות שורשי העצבים S1,S2, עצב השת (סכיאטי) היוצא מהם ועצב השוקה ההמשכי לו.
בדיקת הרפלקס מהווה חלק מן הבדיקה המוטורית בתוך בדיקה נוירולוגית סטנדרטית.
רפלקס הקרסול עשוי להיות ירוד במצב של תת פעילות של בלוטת התריס או נוירופתיה פריפרית ועשוי להיעלם כליל אצל זקנים ובמקרים של פריצת דיסק ברמת החוליות L5-S1. הרפלקס עשוי להיות מוגבר אצל צעירים וכן במצב של פגיעה בנוירון המוטורי העליון של המסלול הקורטיקו-ספינלי.
ניתן להפיק את הרפלקס בשלוש דרכים:
שכיבה חלקית: רגל הנבדק מכופפת ב-90 מעלות בברך והחלק הפנימי של הקרסול פונה לתקרה.
הבודק מחזיק את כף הרגל בכפיפה גבית ומכה בגיד אכילס תוך שהוא מתבונן בשריר הסובך.
שכיבה מלאה: רגל הנבדק ישרה על המיטה.
הבודק דוחף את הרגל לכפיפה גבית מאחורי אצבעות הרגלים של הנבדק ומכה באצבעות היד שלו תוך שהוא מתבונן בשריר הסובך.
ישיבה: הנבדק כורע ברך על כיסא כך שהקרסול עומד באוויר.
הבודק מכה ישירות על גיד אכילס.
רפלקס קושינג נקרא גם המשולש על שם קושינג או משולש קושינג הוא תגובה פיזיולוגית של מערכת העצבים לעלייה בלחץ התוך-גולגולתי, הכוללת את הטריאדה על שם קושינג: עלייה בלחץ הדם, האטה בקצב הלב ושינויים בקצב הנשימה.
הרפלקס מופיע בדרך כלל בשלבים מאוחרים של חבלת ראש קשה ועלול להעיד על תהליך הרניאציה של המוח.
ניתן להפיק את הרפלקס גם כתגובה למתן תוך ורידי של תרופות כמו אדרנלין.
הרפלקס תואר לראשונה על ידי הנוירוכירורג האמריקני הארווי קושינג בשנת 1901.
בעקבות הירידה בזרימת הדם למוח מופיעה תגובה סימפטטית של כיווץ עורקים הגורם לעלייה בלחץ הדם.
בעקבות העלייה בלחץ הדם מופיעה תגובה פאראסימפתטית של ירידה בקצב הלב (ברדיקרדיה).
בעקבות לחץ על מרכז הנשימה בגזע המוח מופיעים שינויים בקצב הנשימה.
רפלקס אוקולו-קרדיאלי (אוקולו = קשור לעין, קרדיאלי = קשור ללב) הוא ירידה בקצב הלב כתגובה למשיכת שריר חוץ עיני או הפעלת לחץ על גלגל העין.
הרפלקס מתווך על ידי קשרים עצביים בין עצב גולוגולת מספר חמש (טריגמינאלי) לבין עצב גולגולות מספר עשר (העצב התועה, או עצב הוואגוס) המפעיל את מערכת העצבים הפאראסימפתטית.
מסלולי הקלט של הרפלקס יוצרים סינפסה עם הגרעין הויסצרלי המוטורי של העצב התועה הנמצא בתצורה הרשתית שבגזע המוח.
מסלולי הפלט נישאים משם על ידי העצב התועה אל האזור בלב השולט על הקצב (SA Node).
הרפלקס האוקולו-קרדיאלי עשוי להיות רגיש במיוחד אצל תינוקות וילדים.
על כן, בניתוחי עיניים בפרט לתיקון פזילה אצל ילדים, על הרופא המרדים להשגיח מפני האטת קצב הלב או הפרעות קצב אחרות תוך כדי הניתוח.
במקרה של הפעלת הרפלקס על המרדים לבקש מן המנתח לחדול מן הגירוי העיני הגורם לכך.
במידה והפרעת הקצב נמשכת הרופא המרדים יכול לתת תרופה כגון אטרופין הפועלת נגד מערכת העצבים הפאראסימפתטית ומגבירה את קצב הלב.
רֶפְלֶקְס בָּבִּינְסְקִי הוא תופעה נוירולוגית השכיחה בעיקר אצל תינוקות שבה כף הרגל מגיבה לליטוף במתיחת הבוהן כלפי מעלה.
רֶפְלֶקְס בָּבִּינְסְקִי מתאר תופעה תקינה אצל תינוקות בני שנה שבה גירוי כף הרגל גורם לתנועה בלתי רצונית שבה האצבעות (ובפרט הבוהן) נמתחות כלפי מעלה.
אצל בוגרים מצב תקין אמור לגרום לתופעה הפוכה בדיוק: גירוי כף הרגל יגרום לפלקסיה (כיפוף - Flexion) של אצבעות כלפי פנים כף הרגל.
רפלקס בבינסקי נחשב תקין אצל תינוקות קטנים, אך הוא אינו תקין אצל ילדים מעל גיל שנתיים או אצל מבוגרים.
שינוי מהמצבים התקינים והנורמליים השייכים לחתכי הגילים הנ"ל עלול להעיד על בעיה פתולוגית (מחלתית).
נזק למערכת העצבים המוטורית (המוח ומוח השדרה).
רפלקס בבינסקי משמש כסימפטום להפרעות אורגניות אצל מבוגרים.
המסלול הקורטיקו-ספינלי (CST) הוא מסלול המחבר בין קליפת המוח הגדול למוח השדרה, ותפקידו לשלוט על תנועות הגוף.
מכיוון שהמסלול הקורטיקוספינלי עדיין אינו בשל בתינוקות קטנים, רפלקס בבינסקי קיים.
אך ככל שהילד גדל, מסלול זה מבשיל, ורפלקס בבינסקי נעלם עד גיל שנתיים.
מצבים רפואיים שעלולים לגרום להופעת רפלקס בבינסקי אצל מבוגרים: ALS -ניוון הנוירונים המוטוריים התחתונים, דלקת קרום המוח, טרשת נפוצה, מחלות ניווניות של מערכת העצבים כמו מחלת אלצהיימר, שבץ מוחי.
רפלקס זה קרוי על שם ד"ר ז'וזף בבינסקי (Joseph Francois Felix Babinski), נוירולוג צרפתי ידוע מסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, משום שהוא מהראשונים שתיארו רפלקס זה ועסקו בו בהרחבה.
המאמר הראשון והמקיף בעניין זה נכתב על ידו ב-22 בפברואר 1896.
רֶפְלֶקְס בֶּבְּקִין מתאר תופעה נוירולוגית השכיחה אצל תינוקות, שבה לחיצה קלה בכפות ידיהם גורמת למספר תנועות ידועות בגופם, כמו פתיחה הפה, עצימת עיניים, והטיית הראש וכיפופו כלפי פנים כאשר הם במצב פרקדן (שכיבה על הגב).
פעמים שרק אחד מהסימנים מופיע (בדרך כלל פתיחת הפה), ופעמים שכל אלה מופיעים.
רפלקס בבקין, בדומה לרפלקסים רבים אחרים אצל תינוקות, הוא רפלקס פיזיולוגי מולד, שנעלם בחודשים הראשונים לחייו של התינוק, בדרך כלל עד שלושה או ארבעה חודשים (כ-12 שבועות).
רפלקס בבקין קרוי על שמו של ד"ר בוריס בבקין (Boris Petrovitch Babkin) , חוקר נוירו-פיזיולוג רוסי, בן סוף המאה התשע עשרה (1877-1950), שחקר תופעה זו ותיאר אותה.
רפיק שאמי הוא סופר גרמני ממוצא סורי, הכותב את יצירותיו בגרמנית.
ספריו תורגמו לשפות רבות, בהן עברית.
רפיק שאמי הוא שם העט של סוהיל פאדל, אשר נולד ב-1946 בדמשק למשפחה נוצרית אשורית.
אביו היה אופה ואחר כך בעל רשת מאפיות אשר הגיע אל דמשק מהכפר מעלולה.
המשפחה התגוררה ברובע הנוצרי בדמשק ואת תעודת הבגרות שלו השיג הסופר בדמשק בבית ספר התיכון אשר היה שייך לכנסייה הקתולית.
בגיל צעיר התוודע שאמי לקומוניזם והצטרף אל המפלגה הקומוניסטית הסורית.
הוא הושפע מיוצרים ערביים כמו אמיל חביבי ואנטון שמאס ומסופרים מערביים כמו בלזאק, סרוונטס, צ'כוב.
בהיותו אזרח סורי התמקד שאמי בלימודי כימיה באוניברסיטת דמשק וב-1970 אפשר לו השלטון הסורי לצאת מהמדינה כדי להשלים את לימודיו האקדמיים.
הוא שאף להגיע לפריז, אך בעקבות מרד הסטודנטים והיחס העוין אל סטודנטים זרים הוא נאלץ ללמוד כימיה בגרמניה.
ב-1979 קיבל שאמי תואר דוקטור בכימיה מאוניברסיטת היידלברג הגרמנית.
זמן קצר לאחר מכן החליט הסופר לזנוח את מקצוע הכימאי ולהקדיש את חייו לספרות.
הוא בחר בשם העט רפיק שאמי והחל לכתוב את יצירותיו בשפה הגרמנית.
אף על פי שספריו מתעדים לרוב את החיים במולדתו סוריה, שאמי מוכר בעיקר במערב ולא במדינות ערב.
הוא פרסם רומנים וקובצי סיפורים שזכו להצלחה רבה בקרב הקהל הרחב ובקרב מבקרי הספרות.
ספרו "חופן של כוכבים" תורגם לארבע עשרה שפות וזכה בשמונה פרסים ספרותיים חשובים.
מגרמנית: דפנה עמית, הוצאת שוקן, 1996
מגרמנית: גלעד גנבר, הוצאת שוקן, 2010
מגרמנית: ארנו בר, הוצאת שוקן, 2004
מגרמנית: דפנה עמית, הוצאת לוני כהן, 2000
מספר הלילה, מגרמנית: דפנה עמית, הוצאת שוקן, 1998
1993 - פרס אדלברט פון שאמיסו
רפלקסים מולדים הם תגובות אוטומטיות או "טבועות מראש" המתעוררות בתגובה לגירויים ספציפיים הקיימים באדם החל מלידתו.
דוגמה לרפלקס מולד הוא מצמוץ העין כאשר מקרבים אליה דבר מה בניסיון להגן עליה.
תינוקות נולדים עם קשת רחבה של שבעים רפלקסים (המכונים "תגובות ראשוניות").
חלקם מופיעים ממש עם הלידה, ונעלמים ככל שהילד גדל ומשתלבים בתנועות רצוניות מורכבות יותר, בעוד אחרים מופיעים בגיל מאוחר יותר.
חוקרי ההתפתחות עוסקים בעיקר ברפלקסי הישרדות הקיימים בלידה ונעלמים כאשר התינוק רוכש מיומנויות מתקדמות יותר.
חוקרים טוענים כי רפלקסים נשלטים על ידי מרכזי המוח הנמוכים ובמהלך התפתחות וגדילת התינוק השליטה עוברת למרכזי המוח הגבוהים.
מעבר השליטה ממרכזי המוח הנמוכים לגבוהים מתאפשרת הודות להתפתחות נוירונים בקליפת המוח.
העלמות או שינוי חלק מהרפלקסים בחודשים הראשונים לחיים תומכת ברעיון שיש לכך קשר עם הבשלת המוח.
רפלקסים מאפשרים לתינוקות להגיב לסביבתם בדרכים מאורגנות יותר עוד לפני שהספיקו ללמוד.
למשל תינוק מוצץ אוטומטית כאשר שמים חפץ בתוך פיו- רפלקס המאפשר לקבל מזון עוד לפני שלמדו לקשר בין הפטמה לאוכל.
ישנם רפלקסים ראשוניים מאוד כמו רפלקס הלפיתה ורפלקס ההליכה –תגובות ראשוניות שבהמשך תשתכללנה עם הלמידה.
הרפלקסים מהווים תגובה מוטורית לגירויים חושיים ועצם קיומם מאפשרים לתינוק שרק נולד לחוות לימוד של תנועה.
התינוק חווה גירוי שמפעיל אצלו רפלקס וכך הוא לומד איך להתנהל מבחינה תנועתית.
רפלקסים שעובדים כיאות מצביעים על מערכת עצבים תקינה וחלקם נבדקים עם הלידה בבית החולים.
קיימים רפלקסים הישרדותיים שעוזרים להתמודד עם סכנות המאיימות על הגוף כמו הנטייה למצמץ אל מול אור חזק או מול רוח, רפלקס המציצה המבטיח קבלת מזון, רפלקס ההקאה המונע חנק.
רפלקסים אלה נשארים למשך כל חיי האדם.
בתהליך ההתפתחות יש להתייחס לשני נושאים מרכזיים:
התפקידים המשלימים של הגנטיקה וההתנסות
על מנת להבין את התפקיד המשלים של הגנטיקה וההתנסות נעזר בהתפתחות המוח בדגש על התפתחות קליפת המוח.
נגדיר תחילה את המושג קליפת מוח : באנגלית cerebral cortex והיא החלק האחרון שמתפתח במוח ונמצאת כשכבה חיצונית.
בשכבה הזו מתרחשים תהליכים שכליים ברמה גבוהה מאוד ונחשבת למרכז בקרה עיקרי להרבה יכולות למשל : בתפיסה, פתרון בעיות והתנועה הרצונית בגוף.
בעת הלידה קיימים כמעט כל הנוירונים, אך נוירונים רבים בקליפת המוח עדיין לא מתפקדים ביעילות.
אחרי הלידה קליפת המוח מתפתחת:
מתרחשת עלייה במספר התאים בה, נצפית עליה מהירה בגודל התאים ומספר הקשרים ביניהם גדל.
נוצרת מעטפת מיאלין סביב סיבי התאים בתהליך שנקרא (myelination) שמזרזת העברת המסרים במוח.
תהליך ההתפתחות שתואר מעלה יכול להוות חלק מההסבר לשינויים הרבים ביכולות של התינוק.
בנוסף לכך, התפתחות מערכת העצבים מטפחת ומגבילה את יכולותיו של התינוק מחד גיסא, ומאידך גיסא היא עצמה מטופחת ומוגבלת על ידי ההתנסויות.
הקשר בין מיומנויות מולדות לבין מיומנויות המתפתחות מאוחר יותר בשנה הראשונה
התינוק נולד עם מערכות ההתנהגות ומיומנויות למידה, שלמרות מוגבלותן הן מאפשרות לו לעבור התנסויות שונות שעוזרות בפיתוח מיומנויות מורכבות יותר.
למשל, מערכת השמיעה שאינה בשלה ביילודים אך היא מכווננת במיוחד לשמיעת קולות אנושיים, דבר שעוזר בפיתוח מיומנויות השפה.
עוד דוגמה לכך היא הראייה: בשל יכולת הראייה המוגבלת אצל תינוקות, הם מתבוננים בעיקר בפרטים גדולים של אובייקטים קרובים כמו פנים אנושיות, ובכך מגבלה זו עוזרת להם להתעלם מפרטים שהם לא מבינים.
המיומנות המוטורית של התינוק מתפתחת בהקשר של צמיחה גופנית מהירה ומזורזת.
בשנת החיים הראשונה, תינוקות ממוצעים משלשים את משקלם ומתארכים בכ-25 סנטימטרים.
העצמות שבשעת הלידה היו רכות וגמישות, נעשות קשות ונוקשות יותר והשרירים הולכים ומתחזקים ככל שנפחם גדל.
חלקים שונים של הגוף גדלים בזמנים שונים ובמהירויות שונות, והממדים היחסיים של הגוף משתנים.
בסוף השנה הראשונה, הראש עדיין גדול לעומת שאר הגוף (אך פחות מכפי שהיה בלידה), והגוף ארוך ביחס לזרועות ולרגליים.
החוקרים חקרו את גיל התינוקות שבו הם מסוגלים "לעקוב" אחר אובייקט נע מעקב של העין.
כאשר אובייקט מתחיל לנוע במפתיע, העיניים נעות בחדות כדי להדביקו ואז הן עוקבות אחר האובייקט בתנועות מעקב חלקות ומתמשכות.
אם מציגים בפני היילוד אובייקט נע, עיניו נוטות לנוע בכיוונו, אך תנועתן אינה מדויקת או חלקה.
כעבור חודשיים, תנועות מעקב חלקות הן תופעה שכיחה.
זו לכל הנראה הסיבה לנטייתם של מבוגרים להניע את ראשם באיטיות מצד אל צד כאשר הם מדברים אל תינוקות קטנים מאוד: תינוקות אלה פשוט אינם מסוגלים לעקוב אחר תנועות מהירות מצד אל צד או מעלה ומטה.
היכולת לעקוב אחר אובייקטים הנעים מהר יותר מתפתחת בתקופה שבין גיל חודשיים לארבעה חודשים.
רפלקס שגורם לתינוק להתעורר בבהלה ברגע שאתם מנחים אותו במיטה.
הרפלקס קרוי על שם רופא אוסטרי, ד"ר ארסנט מורו, שהיה הראשון לתאר אותו.
רפלקס זה מכונה גם רפלקס הבהלה מאחר שהוא מתבטא בכך שהתינוק פורש ידיים ורגליים ומתכווץ כולו כתגובה לבהלה, לרעשים פתאומיים, לתחושת נפילה, לכאב פתאומי ועוד.
הוא מופיע בלידה ולרוב נעלם בסביבות גיל שלושה-ארבעה חודשים, אם כי שרידים של הרפלקס עשויים להימצא גם בחודשים מאוחרים יותר (מופיע לעיתים אצל מבוגרים בתגובה לתחושת נפילה שמופיעה בזמן שינה או הירדמות).