tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בפינה הצפונית מערבית של התל נחשפו האורוות המלכותיות, מקדשים, בית המפקד הצבאי, מבצר, ארמונות מלכותיים, רובעי מגורים של אמידים וגולת הכותרת הארכיונים.
הארכיון המלכותי, ארכיונים דתיים ומיתולוגיים של ספריות המקדשים, ארכיוני ספריות פרטיות בבתי האמידים.
בחלקו הדרומי של התל נחשפו רובעי בעלי מלאכה אשר היו מאוגדים בגילדות.
אתר אוגרית בתל ראס שמרה כולל ארמון מלכותי בן 90 חדרים המסודרים סביב שמונה חצרות סגורות, ומבני מגורים פרטיים מפוארים רבים, ובהם גם שתי ספריות פרטיות (אחת מהן בבעלות דיפלומט בשם רפאנֻ) שהכילו כתבים דיפלומטיים, משפטיים, כלכליים, ניהוליים, לימודיים, ספרותיים ודתיים.
בראש הגבעה עליה הייתה בנויה העיר עמדו שני מקדשים: האחד לבעל והאחר לדגן, אל הפוריות והחיטה שוכן האדמה.
בחפירות באתר התגלו כמה ערימות של טבלאות חרס ועליהן כתב יתדות, בספרית הארמון, ספריית אחד המקדשים, ושתי הספריות הפרטיות האמורות לעיל, תופעה ייחודית במינה בעולם באותה תקופה.
כל הספריות מתוארכות מימיה האחרונים של אוגרית, בערך ב-1200 לפנה"ס.
הטבלאות שנמצאו במקום כתובות בארבע השפות של מרכז קוסמופוליטי זה: שומרית, אכדית (שהייתה שפת הדיפלומטיה במזרח הקרוב הקדום), חתית ואוגריתית, שלא הייתה מוכרת בעת גילוי הטבלאות.
בטבלאות נעשה שימוש בלא פחות משבעה סוגי כתב שונים, ובהם כתב חרטומים מצרי וחיתי.
בחפירות בשנת 1958 נתגלתה ספרייה נוספת, אולם הממצאים נמכרו בשוק השחור ולא נאספו מחדש מיד.
"טבלאות קלמונט ראס שמרה" שמורות כעת בבית-הספר לדתות בקלרמונט שבקליפורניה.
הם נערכו בידי לורן ר.
מרבית החפירות באתר נערכו בתנאים פוליטיים קשים בידי קלוד שאפר מהמוזאון הפרהיסטורי והגאלו-רומי שבשטראסבורג.
כבר בעונת החפירות הראשונה התגלו לוחות ועליהם סימני יתדות בכתב בלתי ידוע.
הכתב הכיל 30 סימנים בלבד, אי לכך היה ברור כבר מלכתחילה שמדובר בכתב אלפביתי.
התברר שהם כתובים בשפה כנענית הקרובה מאוד לעברית והיא נקראת כיום אוגריתית.
בנוסף נמצאו בתל לוחות הכתובים בכתבי יתדות אחרים מוכרים וכוללים תעודות ומסמכים בלשון האכדית, קטעי מילונים שומריים-אכדיים ושומריים-חוריים.
שיטות כתב אחרות שנמצאו כוללות את הכתב הקיפרו-מינואי, הכתב ההירוגליפי המצרי והכתב ההירוגליפי החתי.
בסה"כ נמצאו חמישה סוגי כתב אשר נכתבו בשפות: אוגריתית, שומרית, בבלית, חורית, חתית וקיפרו-מינואית.
התעודות מכילות טקסטים בנושאי שירת עלילה, שירה מיתולוגית, טקסטים רפואיים ומאגיים, טקסטים ספרותיים כגון עלילות גילגמש, משלים ודברי חכמה, תפילות ומנחות לאלים, ספרי דקדוק ומילונים רב-לשוניים, תעודות ומכתבים דיפלומטיים, ארגון הצבא והממלכה, רשימות ערים וכפרים וכן טקסטים העוסקים בחוזים, מיסים, ענייני מסחר לרבות סחר ימי ורשימות שונות של סחורות.
טקסטים אלה מהווים מקור ידע להבנת המסחר ויחסי המסחר של אוגרית עם הממלכות והערים האחרות במרחב.
לוחות השירה הם המשמעותיים ביותר שנמצאו באוגרית, ובין היצירות המרכזיות בהן ניתן למנות את "אגדת כרת", "עלילות בעל וענת", "אגדת אקהת" (שנקראה גם עלילת דנאל ואקהת), "הולדת שחר ושלם", "חתונת ירח ונכל", "לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש" וקטעים קצרים נוספים.
בשירה האוגריתית אלמנטים רבים שהופיעו לאחר-מכן בשירה עברית: תקבולות, מקצבים, זוגות מילים חוזרות, צורות מליצה ייחודיות ועוד.
התגליות באוגרית הובילו להערכה מחודשת של התנ"ך כיצירה ספרותית.
כמה התייחסויות למאורעות היסטוריים ואף לרעיונות מיתולוגיים המופיעים בתנ"ך מופיעים גם בטבלאות החרס מאוגרית.
כתבי אוגרית סיפקו חומר עשיר לחוקרי הדתות הקדומות, במיוחד בנוגע לדת הכנענית ולקשרים בינה לבין הדת היהודית.
כתבי אוגרית מהווים צוהר נדיר לאמונה הדתית של הכנענים, ממנה התפתחה הדת הישראלית הקדומה.
כתב היתדות הייחודי לאוגרית מבוסס על האלפבית הפיניקי, והוא כנראה פרי מחשבתו של יחיד.
על 22 האותיות של האלפבית הפיניקי נוספו 8 אותיות, כך שהכתב האוגריתי הגיע ל-30 אותיות.
האותיות הפיניקיות נחקקו בדרך כלל על טבלאות חומר.
בהשוואה לקושי שבכתיבת אכדית בכתב-יתדות, הגמישות שמציע אלפבית פתחה אופק ספרותי לאנשים רבים יותר.
ניתן להשוות זאת למידה המוגבלת מאוד של ידיעת קרוא וכתוב בתרבות המינואית בקנוסוס של אותם ימים.
כמה ממצאים כתובים באוגריתית נמצאו מחוץ לאוגרית: ב, קדש, כמד, צרפת (בפיניקיה), נחל תבור, תענך, בית שמש ובקרבת לרנקה.
בתל אפק (אנטיפטריס) נמצא מכתב מאוגרית בארמון המושל שבתל.
המכתב שופך אור על המציאות הכלכלית והמדינית בכנען בשלהי המאה ה-13 לפנה"ס.
יחסי מסחר וקשרים מדיניים נרקמו אז בין האימפריה החתית והממלכה החדשה של מצרים ששלטה אז בארץ כנען.
המכתב עוסק במשלוחי חיטה מדרום כנען לאוגרית, ויש להבינו על רקע "הרעב הגדול" בימי פרעה מרנפתח שתחילתו עוד בשלהי מלכות פרעה רעמסס השני.
במשך עשרות שנים משוועת האימפריה החתית למשלוחי חיטה ממצרים, ורק בעזרתם היא מצליחה לקיים את אוכלוסייתה הרעבה.
אוגרית משמשת כמתווכת בסחר זה.
חיטה מיבולי כנען נשלחת אליה, באמצעות נציב מצרים בכנען, משתי ערי הנמל העיקריות שלו, יפו ועכו, הנזכרות במכתב.
קרבתה של תל אפק ליפו, מיקומה על אם הדרך הראשית וקיומו של בית מושל מצרי בה, מסבירים הימצאות מכתב כזה דווקא בה.
ייתכן שהמכתב הובא לאפק על ידי הנציב המצרי עצמו, או שנושאי המכתב מצאוהו שם בעת שנסע לאורך "דרך הים" והנציב השאיר אותו באפק, לשם ביצוע הפעולות הנדרשות מתוכנו.
המפרסם הראשון של כתבי אוגרית היה פרופסור שארל וירולו, שאף סימן כל לוח במספר סידורי לטיני ובצירוף אותיות אנגליות ממין העלילה (עלילות בעל - AB - ראשי תיבות של אלאין בעל, אגדת אקהת - D - על שם דנאל, ואגדת כרת - K).
מאז נעשו מספר ניסיונות נוספים לקטלוג ופענוח הלוחות: CTA בידי א.
הרדנר ב-1963 שקוטלג בצורה של מספור רציף ("קורפוס הטבלאות"), UT בשנת 1967 בידי גורדון שהלך בחלקו בדרכו של וירולו בצורת הסימון (אגדת כרת מתחילה בסימון Krt ואגדת אקהת Aqht), והפרסום המקיף ביותר, המהווה סטנדרט ציטוט כיום, הוא Keilalphabetische Texte aus Ugarit, או בקיצור KTU של מ.
דיטריך ועמיתיו, שפורסם בשלוש מהדורות, והתבסס חלקית בקטלוגו על CTA.
חלק משירת אוגרית פורסם לעברית לראשונה בידי חיים אריה גינזברג ובהמשך על־ידי פרשן המקרא משה דוד קאסוטו ("האלה ענת", תשי"א, 1951) שהסתמך על פרסומי וירולו.
בשנת 1968, ובמהדורה שנייה בשנת 1996, פרסמו החוקרים צבי רין ושפרה רין, את כל שירת אוגרית המוכרת עד אותה עת, בליווי פרשנותה, ומקבילותיה אל התנ"ך בספרם "עלילות האלים: כל שירות אוגרית".
בספר זה, הם קראו לעיבוד העברי המודרני של הטקסט "פרשגן" (ולא תרגום) כיוון שלדבריהם אין מתרגמים ניב אחד למשנהו (העברית והאוגריתית שתיהן ניבי השפה הכנענית).
הדת האוגריתית התמקדה באל המרכזי, שנקרא אֵל, "אבי האנושות" (אַב אַדמ), "בורא הברואים" (בני בנות, כלומר "בונה הבנויים"), המלך אבי השנים (מלכ אַב שנמ), תארים שיש להם מקבילים בתוארי אלוהי המקרא.
בספר מלכים א', פרק כ"ב, פסוקים י"ט-כ"ב, ישנו תיאור של ה' נפגש במועצה שמיימית, תיאור דומה לזה נמצא גם בכתבים האוגריתיים.
אל זה מתואר כזקן בעל זקן, וכחכם, לטפן ובעל לב, שהכל נזקקים לרשותו, בכל מיני עניינים, והוא יושב במקום נסתר, "בנבכי נהריים, בקרב אפיקי תהומות" (מבכ נהרמ קרב אַפק תהמתמ).
אלים חשובים נוספים היו בנו של אל, בעל האדיר, אל הגשם והסערה, מלך הארץ, שכס מלכותו בפסגת הר צפון, אשרה אלת האדמה - אשתו של אל ואם האלים, הבתולה ענת היפה, אלת המלחמה והפטרונית של בני האדם, עשתרת אלת הציד והפריון.
והאלים הרעים: ים אל הים והנהרות שמנסה לשלוט על הארץ ונופל לפני בעל, ומוֹת אל המוות והשאול שבידו נשמות כל בני האדם ולעיתים גם אלים כמו שמש ובעל נבלעים בגרונו, וכך יש הסבר רעיוני ללילה ולעונת הקיץ, שבהם שוכנים בהתאמה שמש ובעל בתחתית האדמה בממלכתו של מות.
אלים נוספים שנעבדו באוגרית היו אלת השמש - שפש מאור האלים, ירח אל הלבנה ובת זוגו נכל ואב, דגן - אל התבואה.
חורון, רשף, אל האומנות כושר וחסיס הבונה בתים ויוצר כלי מלחמה משוכללים, שחר - אל הזריחה ושלם - אל השקיעה, הכושרות אלות הפריון, ובנותיו-נשותיו של בעל: פדרי אלת הערפל, טלי אלת הטל וארצי אלת העפר.
שמות רבים משמות האלים כמו "אל", "בעל", "אדון", "ים", "מות", "שחר", "שלם", "רשף", "כושר", "טלי" ו"ארצי" קשורים, ללא ספק, למילים העבריות המקבילות להם.
לאלים יש גם עוזרים ושליחים שעוזרים להם בפעילות שלהם.
לחלק מהעוזרים יש שמות כפולים.
העוזרים הידועים ביותר הם עוזרו של בעל גפן ואוגר, עוזרה של אשרה קדש ואמרר ועוזריו של ים, מפלצות המים האדירות: התנין, לותן פתן בריח, ולותן פתן עקלתון בעל שבעת הראשים (המופיעים גם בתנ"ך).
האלים מתוארים בהרבה היבטים כבני אדם.
יש להם צרכים גופניים ורגשות כבני אדם.
הם רק חזקים יותר, מהירים יותר, ובעלי יכולות על טבעיות שונות.
ולכן יש להיכנע להם, להיעזר ביכולותיהם, ולעבוד אותם בפולחנים שונים, לרוב זביחה של בשר בקר וצאן, וניסוך יין, כדי שירעיפו מרוב טובם על בני האדם.
הכלכלה הייתה מבוססת על שלושה עמודי תווך:
מענקי הקרקע אשר ניתנו לפקידים המלכותיים אשר היו מקושרים לחקלאים ולבעלי מקצועות אחרים.
הסקטור החקלאי סיפק את כל הצרכים הבסיסיים של התושבים.
כושר הייצור היה מעבר לצורכי התושבים המקומיים, כתוצאה מכך נוצר עודף.
העודף בכושר הייצור הביא להתמחויות שונות וליצירת תעשייה מקומית.
באוגרית ייצרו חפצי אומנות, כלים, מכשירים, נשק ומוצרי טקסטיל.
העודף בכושר הייצור הביא למיזמי מסחר שונים.
העיר ייצאה תוצרת חקלאית ומוצרים אשר יוצרו בעיר.
במקביל ייבאה העיר מוצרי מותרות.
העיר הפכה לגורם מתווך במסחר בין הערים והממלכות השונות במרחב.
המסחר באוגרית היה מאורגן ומסודר על ידי השלטון המלכותי.
הסוחרים היו מאורגנים בגילדה והיו מחולקים לשתי קבוצות: הקבוצה הראשונה הייתה כפופה ישירות למלך, הקבוצה השנייה הייתה חצי עצמאית אבל גם היא שרתה את המלך.
על-פי הטבלאות, מלכי אוגרית היו:
אַרחֿלב (אַרִחַלְבּוּ) בן נקמד השני
נקמפע (נִקְמֵפַּע) בן נקמד השני
עמתֿתמר (עַמִּישְׁתַמְרוּ) השני, בן נקמפע
אִבר (אִיבִּירַה) השני, בן עמתֿתמר השני
עמרפאִ (עַמִּוּרַפִּיא) בן נקמד השלישי
אוגר מסגרות (Framebuffer) הוא חלק מזיכרון ה־RAM במחשב, המוקצה לאחסון של מידע גרפי על תמונה אחת.
המידע בדרך כלל מורכב מערכי צבעים לכל פיקסל (נקודה שאפשר להציג) על המסך.
אוגר המסגרות הוא אחד מן השניים:
"מחוץ למסך", כלומר כתיבה לאוגר מסגרות לא מופיעה על המסך הנראה.
"על המסך", כלומר כתיבה לאוגר מסגרות משפיעה מיידית על התצוגה.
לדוגמה, מנהל התקן לאוגר המסגרות של לינוקס (fbdev) הוסף ללינוקס כדי לתמוך בצג של מחשב המקינטוש, אשר אין לו מצב טקסט.
הוא הוסב ל־x86 ומשמש להצגת לוגו (לרוב Tux, הדמותג של לינוקס) על גבי מסך של טקסט.
אוֹגֵר הוא מושג בארכיטקטורת מחשב, המתאר תא אחסון נתונים מרובה סיביות, המשמש כאופרנד ישיר לפעולות המעבד.
ברוב המעבדים המודרניים האוגרים בנויים פיזית על גבי המעבד, וכך מגדילים את מהירות הגישה אליהם.
בארכיטקטורת פון נוימן שעליה מבוססים רוב המעבדים המודרניים, היחידה האריתמטית-לוגית ויחידת הבקרה אינן מבצעות חישובים ישירות על זיכרון המחשב אלא טוענות ערכים ממנו לאוגרים ולאחר ביצוע החישוב מחזירות את התוצאה שוב מן האוגרים לזיכרון.
האוגר בנוי מאוסף של דלגלגים המשתלבים למערך אחד, ומייצגים מידע מספרי של יותר מסיבית יחידה.
במחשבים הראשונים היו מעט אוגרים והם שימשו כולם למטלות ייעודיות, אך כיום ישנו בדרך כלל ריבוי של אוגרים והם משמשים גם כמעין זיכרון מהיר ביותר שיכול להאיץ את הביצוע של תוכנית מחשב, על ידי אחסנתם ואיחזורם המהיר של ערכים הנמצאים בשימוש תדיר.
לרוב, ערכים אלה הם תוצאות העיבוד של מספר פקודות סמוכות במקטע קטן של התוכנית.
האוגרים נמצאים בראש מדרג הזיכרון לפני זיכרון גישה אקראית, וגישת המעבד אליהם היא המהירה ביותר.
בשל כך, הקצאה ממוטבת של אוגרים למשתנים בתוכנית היא קריטית, ומשפיעה עמוקות על מהירות הריצה של התוכנית.
פעולה זו של הקצאת אוגרים נעשית על ידי המהדר בשלב יצירת הקוד.
את גודלם של האוגרים של מעבד בדרך כלל מודדים בסיביות, ואלו משקפים את כמות המידע המקסימלי אשר המעבד יכול לחשב בפעולה יחידה.
כך למשל "מעבד 32 ביט" יתייחס למעבד בעל אוגרים בגודל 32 סיביות, בעוד ש"מעבד 64 ביט" יהיה בעל אוגרים בגודל 64 סיביות.
יש להדגיש כי השימוש במושגים אלה לעיתים לא עקבי, כאשר יש המשתמשים בו לתיאור רוחב אפיק הנתונים של המעבד.
אוגר נתונים – משמש לאחסון נתון מספרי שלם, לשם ביצוע פעולות אריתמטיות עליו.
אוגר כתובת – מאחסן כתובת זיכרון במטרה לגשת לאזור בזיכרון המחשב עליו יש לפעול.
אוגר אינדקס – משמש לשינוי כתובת יחידת הנתונים עליה יש לבצע פעולה.
אוגר רב-תכליתי – מהווה שילוב של אוגר נתונים ואוגר כתובת.
אוגר נקודה צפה – משמש לאחסון מספר בנקודה צפה, לשם ביצוע פעולות אריתמטיות עליו.
אוגר קבוע – מכיל ערך לקריאה בלבד (למשל את ערכו של פאי).
אוגר וקטורי – משמש לאחסון נתונים לעיבוד וקטורי, כלומר ביצוע פעולת חישוב על נתונים רבים בבת-אחת, בעזרת פקודות SIMD .
אוגרים מיוחדים – כמו האוגר המצביע לכתובת בזיכרון, האוגר המתאר את מצב המערכת, המצביע לערך האחרון במחסנית הקריאות וכו'.
אוגר מותאם – אלה הם אוגרים המותאמים למערכות מסוימות לשימושים ספציפיים אחרים.
אוגר חומרה – אוגר היושב מחוץ למעבד המרכזי, על רכיב חומרה מסוים.
צובר (Accumulator) – אוגר בו מאוחסנות תוצאות ביניים של היחידה האריתמטית-לוגית.
מונה (counter) – אוגר הסופר את מספר האירועים מסוג מסוים שקרו.
בדרך כלל מונים סופרים כלפי מעלה אם כי יש מונים הסופרים כלפי מטה.
מונה התוכנית (Program counter), מצביע הוראה (instruction pointer) או אוגר כתובת הוראה (instruction address register) – אוגר זה מכיל את כתובת הפקודה שהמעבד עתיד לבצע.
כאשר המעבד מסיים לבצע פקודה, הכתובת בתוך המונה תתקדם או תשתנה לכתובת מסוימת (כמו בפקודת קפיצה).
מצביע מחסנית (stack pointer) – מחסנית היא מקום מוגדר בזיכרון לאחסון זמני של נתונים.
שמירת הנתונים במחסנית והוצאתם מתבצעת בשיטת "נכנס אחרון יוצא ראשון" (LIFO), שבה הנתון האחרון שנכנס למחסנית הוא גם הראשון שיוצא ממנה.
כאשר המעבד מגיע לכתובת מסוימת הוא מגלה בה קריאה לפונקציה אחרת.
לפני שהמעבד עובר לביצוע הפונקציה האחרת, הוא שומר במחסנית את כתובת הפקודה שבאה אחרי הקריאה לפונקציה, על-מנת שיוכל לחזור לביצוע התוכנית שקראה לפונקציה, אחרי שהפונקציה תסתיים.
בגלל תכונת ה-LIFO, השימוש במחסנית לקפיצה לפונקציות וחזרה אל התוכנית הקוראת יכולה להתבצע בצורה רקורסיבית.
אוגר ההוראה (instruction register) – אוגר זה מכיל את קוד הפקודה שהמעבד מבצע כעת.
האותות אשר מגיעים אל המעבד יכולים להיות מספרים או הוראות כלשהן.
אם הגיעה הוראה, אז היא מופנית לאוגר ההוראה.
יחידת הבקרה מפענחת את ההוראה בהתאם לקוד שלה באוגר, ומבצעת אותה.
יחידת הבקרה של המעבד דואגת לבצע את ההוראות על פי נתונים נוספים המתקבלים במעבד באוגרים אחרים, ופועלת על פי אות שעון שמיוצר על ידי מתנד, שגם את התדר שלו ניתן לעיתים לקבוע על ידי אוגר המיועד לכך.
אוגר זיזה (Shift register) – אוגר המיושם על ידי שרשור דלגלגים, בעלי אות שעון משותף, אשר הפלט של כל אחד, חוץ מהאחרון, מחובר לקלט של הדלגלג הבא בשרשרת, ומהווים מעגל אשר מזיז במיקום אחד את מערך הסיביות החד־ממדי המאוחסן בתוכו.
האוגר מזיז פנימה את הנתונים הנוכחים בקלט ומזיז החוצה את הסיבית האחרונה במערך, בעת שינוי מצב השעון.
אוגר סיבירי (שם מדעי: Phodopus sungorus) הוא בעל חיים, ממשפחת האוגריים, השייך לסדרת המכרסמים.
לאוגר זה תפוצת בר גבוהה והוא נפוץ גם כחיית מחמד, מבויתת למחצה.
תחום מחייתו הטבעי של המין הוא בעיקר בסיביר, וניתן למצאו גם בקזחסטן, מונגוליה ובמנצ'וריה.
לאוגר הסיבירי מבנה גוף כדורי וחסון המכוסה כולו בפרווה עבה, רגליו רחבות וקצרות ומכוסות פרווה דקה בצבעים לבן, שחור, חום זהב או אפור.
רגליו האחוריות של האוגר הסבירי חזקות והן נושאות את המשקל העיקרי בזמן ההליכה.
האוגר מסוגל לעמוד זקוף על רגליו האחוריות וזאת בשעה שהוא אוסף מזון ברגליו הקדמיות, בשעה שהוא מרחרח בחיפוש אחר מזון או איתור סכנה, או בשעה שהוא מפגין את כוחו בעומדו בפני איום.
הרגליים הקדמיות משמשות לחפירת מחילות בעזרת הטפרים החדים וכן מסייעות לאכילה.
תכונה המשותפת לאוגר הסיבירי ולכל משפחת המכרסמים היא צמיחתן המתמדת של השיניים, על מנת שהן לא תישחקנה ותעמודנה בכרסום המתמיד של המזון, ארבע שיניו החותכות של האוגר הסיבירי - שתיים בלסת העליונה ושתיים בלסת התחתונה - לעולם אינן מפסיקות לצמוח, כתוצאה מכך הן חדות ויעילות.
העיניים של האוגר שחורות או אדומות ומבריקות, חוטמו ורוד ויש לו שפמונים ארוכים.
עורו של האוגר הסיבירי גדול יחסית לגודל הגוף ונוצר "עודף" עור.
תכונה זו מאפשרת לאוגר גמישות בכניסתו למחילות הצרות אותן הוא חופר, וכך גם אפשר לתפוס אותו מהעורף.
האוגר הסיבירי דומה ברבים ממאפייניו לאוגר זהוב (הנפוץ יותר כחיית מחמד), אולם הוא קטן יותר וניכרים הבדלים בצבעי הפרווה.
צבע הפרווה של האוגר הסיבירי נע בין אפור לוורדרד בחלקים העליונים, ולבן בחלקי הגוף התחתונים.
לפרטים אחדים פס כהה אפור-שחור לאורך הגב.
כסות האוזניים שחורות ותחומות בגוון לבן.
בחודשי החורף הפרווה מתבהרת במקצת, היא מספקת הגנה בפני הקור, וצבעה מאפשר הסוואה מפני טורפים בארצות בהם נוטה לרדת שלג.
כתוצאה מהביות והמסחר הנפוץ במין, נוצרו מוטציות גנטיות המתבטאות גם בצבעי פרווה שונים מהמקור.
מוכרים הגוונים אלבינו (לבן), כסוף, אופאל, מנומר ופלטינה.
האוגר הסיבירי הוא בעל חיים לילי וחי חיים עצמאיים בטריטוריה משלו.
כמו האוגר הזהוב, אוגרים סיביריים גם חיים לבד ויתקפו אוגרים אחרים.
האוגר הסיבירי הוא חיה פעילה המסוגלת לגמוא מספר קילומטרים בחיפוש אחר מזון.
האוגר מסתתר ביום מעיני טורפים ופעיל בלילה בחיפוש מזון ובחפירת מחילות.
האוגרים הסיביריים נעשים תוקפניים בשעת מצוקה.
האוגר פוער את פיו ומשמיע קולות צורמים שעוצמתם משמעותית ביחס לגודלו הקטן.
קולות אלה נשמעים גם בשעת ריב בין זכרים.
כאשר הוא חש מאוים, האוגר הסיבירי מסוגל לנשוך בחוזקה ולפצוע אוגרים אחרים (בעורף ובגב בעיקר) ואף לפצוע עור אדם (פצע קטן).
נשיכות אלה מסוכנות לאוגרים אחרים בעיקר אם ננשכו ברגליהם הקדמיות, משום שבעזרתן הם אוכלים ואם נפצע אוגר ברגליו הוא יתקשה לאכול.
האוגרים נכנסים למצוקה מול איום מיידי או מתמשך: מול טורף או אוגר אחר, בתנאי רעב, בשמיעת רעשים חזקים וכדומה.
בעונת החורף מצוי האוגר במחילתו שבדרך כלל נמצאת תחת העצים או תחת מקורות מים אחרים, במעין שינה רדודה (torpor), ממנה הוא מקיץ מדי כמה ימים (במיוחד אם יש ימים פחות קרים), כדי לצרוך מעט מהמזון שאגר.
לאוגרים הסיביריים חושי ריח ושמיעה מפותחים, והם מתקשרים באמצעות צלילים גבוהים (במיוחד בעונת הרבייה) שרק חלק מצומצם מהם נקלטים על ידי אוזן האדם.
האוגר הסיבירי ניזון בעיקר מחומר צמחי (פירות וירקות) ומדגנים שונים, מגרעינים ומקטניות.
כאשר האוגר נהנה ממזון טרי המכיל מים, הוא אינו זקוק למים נוספים לשתייה, אך כאשר הוא מוחזק בכלוב, הוא זקוק למים נקיים.
האוגר הסיבירי נוהג לאגור את מזונו בכיסי עור בצד הפנימי של לחייו, ומהתנהגות זו בא לו שמו.
האוגר לעולם אינו אוכל במקום בו הוא מוצא את המזון.
הוא אוסף כמות גדולה של אוכל בכיסי הלחיים – תמיד כמות גדולה מהכמות אותה הוא מסוגל לאכול בבת אחת.
הוא פונה עם המזון בלחייו לאחד ממקומות המחבוא שחפר בקרקע, ושם הוא פורק את המזון, ואוכל אותו בהמשכים בשעת רעב.
פריקת המזון נעשית כאשר האוגר עומד ניצב, זקוף למדי, על רגליו האחוריות, וברגליו הקדמיות המשמשות ממש כידיים הוא לוחץ, בתנועות חוזרות וזריזות מאוד, על כיסי הלחיים (מבחוץ), מכיוון אחורי הלחי לכיוון הפה.
בדרך זו נשפך המזון מכיסי הלחיים החוצה.
בעזרת תכונה זו מקטין האוגר את הסיכון שייתפס על ידי טורף בסמוך למקור המזון: הוא נמצא שם רק במשך הזמן הנדרש לו להעמיס את כיסי הלחיים ככל האפשר, ואילו את האכילה עצמה הוא מבצע במסתור.
תכונה זו של אגירת מזון רב במסתור ממשיכה
האוגר הסיבירי מזדווג בחודשים נובמבר-דצמבר.
בטבע מזדווג אחת לשנה או פעמיים בשנה, אולם בשביה הוא מזדווג כל עונות השנה.
הנקבה בונה בעומק מחילתה- קן מרופד.
תקופת ההיריון אורכת 24-20 ימים, אך יכולה להיות אף 16 ימים.
כמות הגורים יכולה להגיע ל־2–18
הגורים נולדים קרחים עיוורים וחסרי ישע, במשקל עד 1.4 גרמים.
הגורים עושים רעשים קטנים שנשמעים כמו צפצופים כדי שהנקבה תדע איפה הם ותוכל להחזיר אותם למחילה.
הנקבה מטפלת לבדה בגורים, כעבור 21 יום מההמלטה, נגמלים הגורים מיניקה (בגיל 25 יום ניתן להפריד אותם מאמם).
זמן מועט אחרי הגמילה, מגיעים הגורים לבגרות מינית, תהליך מהיר זה מסייע ליכולות הרבייה המרשימה של מין זה.
פעם בחודש יש לנקות את הכלוב כולו עם מטלית רטובה במים פושרים (ניתן להותיר חלק משתנה כלשהו ללא ניקוי על מנת ליצור המשכיות ריח ולמנוע מצוקה, שכן הריח הוא מרכיב חשוב בזיהוי מרחב המחיה) וחלקים עם צואה לנקות עם נייר פעם בשבוע.
חשוב לזכור שקצב הרבייה של האוגרים הסיביריים מהיר, ובשילוב מהירות הגעת הגורים לבגרות מינית, ללא תכנון מראש תיווצר בשבי בעיית צפיפות שתוביל לתוקפנות ולמחלות.
בעונת ההמלטה האם נוטה יותר לעקה או דחק (stress) אקוטי, ובשעת לחץ היא עלולה לפגוע בגורים.
במהלך ההריון ובמיוחד בהנקה יש להימנע מפעולות הגורמות לחץ, כגון טלטול הכלוב ורעשים חזקים, ומומלץ להימנע ממגע עם הנקבה (ומהגורים במיוחד) ומניקוי הכלוב מיומיים לפני ההמלטה עד 14 ימים אחריה - ריח זר מהגורים עלול לגרום עקה והאם עלולה לאכלם.
כבר אחרי שבועיים מההמלטה הגורים מתחילים לשתות עצמאית.
אורך חיים ממוצע של אוגר בין שנה וחצי לשנתיים, אך ידועים מקרים בהם חיו אוגרים מעל 4 שנים.
האוגר מזיז פנימה את הנתונים הנוכחים בקלט ומזיז החוצה את הסיבית האחרונה במערך, בעת שינוי מצב השעון בקלט.
בכלליות, אוגר הזזה יכול להיות רב־ממדי, כך שקלט "כניסת הנתונים" ודרגת הפלט הם בעצמם מערכי סיביות, על ידי הרצה של מספר אוגרי הזזה בעלי אורך־סיביות זהה במקביל.
אוגרי הזזה יכולים להכיל קלט ופלט בצורה מקבילית וגם בצורה טורית.
ישנם גם אוגרי הזזה דו־כיווניים אשר מאפשרים זיזה בשני הכיוונים: שמאל־לימין או ימין־לשמאל.
הקלט הטורי והפלט האחרון של אוגר הזיזה יכולים להיות מחוברים יחדיו כדי ליצור אוגר זיזה מעגלי.
קלט טורי, פלט טורי (Serial-in, serial-out; SISO), אלו הסוגים הפשוטים ביותר של אוגרי זיזה.
מחרוזת הנתונים מיוצגת במבוא הנתונים (הקלט), ומוזזת ימינה דרגה אחת בכל פעם שמבוא השעון עובר למצב גבוה.
בכל התקדמות, הסיבית השמאלית קיצונית מוזזת לתוך הפלט של הדלגלג הראשון.
הסיבית בצד הימני מוזזת החוצה ואובדת.
הנתונים מאוחסנים בדלגלגים לאחר כל שינוי, בפלט ה־Q.
האוגר הוא בן 4 סיביות (חצי בית, nibble).
אם הקלט היה נמשך, היו מתקבלים בדיוק אותם הנתונים, מוזזים על ידי ארבעה מחזורים של מבוא השעון.
סידור זה הוא שקול בחומרה למערך.
בכל זמן, ניתן לאפס את כל האוגר על ידי מעבר של מצב רגל האיפוס R לגבוה.
סידור זה מבצע קריאה הורסת – כל נתון אובד (נהרס) כאשר הוא מוזז החוצה מהסיבית הימנית ביותר.
קלט־טורי, פלט־מקבילי (Serial-in, parallel-out; SIPO) היא תצורה שמאפשרת המרה ממצב טורי למקבילי.
נתוני הקלט נכנסים בצורה טורית, בדיוק כמו ה־SISO.
כאשר הנתונים נקלטו, הם יכולים להיקרא החוצה בכל רגלי הפלט בעת ובעונה אחת, או לזוז החוצה ולהתחלף בקודמיהם בשרשור.
קלט־מקבילי, פלט־טורי (Parallel-in, serial-out; PISO) היא תצורה שבה קיימים מבואות הנתונים בקווים D1 עד D4, בצורה מקבילית.
כדי לכתוב את הנתונים אל האוגר, מצב קו בקרת הזיזה חייב להיות נמוך ().
כדי להזיז את הנתונים, קו הבקרה מועבר לגבוה (), והאוגרים מקבלים אות שעון.
במצב זה אוגר ה־PISO מתפקד כאוגר הזזה SISO, עם D1 בתור מבוא הנתונים.
בכל אופן, כל עוד מספר מחזורי השעון הוא לא יותר מאשר אורך מחרוזת־הנתונים, פלט הנתונים, Q, יהיה הנתונים המקביליים אשר נקראו לפי הסדר.
אחד מהשימושים הנפוצים ביותר של אוגר הזיזה הוא להמיר בין ממשק טורי ומקבילי.
שימושיות זו חשובה, כיוון שכמה מעגלים עובדים במקביל בקבוצות של סיביות, אך ממשקים טוריים פשוטים יותר להרכבה.
אוגרי זיזה יכולים לשמש כמעגלי השהייה, או בתור מרחיבי דופק.
כמה אוגרי זיזה דו־כיווניים יכולים להתחבר במקביל בתור מימוש מחסנית.
בהשוואה לרבי־רטט חד־יציבים, לתזמון אין תלות בערכי הרכיבים, ודיוק התזמון מוגבל על ידי גרגריות השעון.
- שבו חמישה אוגרי הזזה 74164 יצרו את הליבה של לוגיקת התזמון.
במחשבים המוקדמים, אוגרי הזיזה נדרשו לעיבוד נתונים: שני מספרים לחיבור אוחסנו בשני אוגרי זיזה ובתזמון שעון הועברו אל היחידה אריתמטית־לוגית כאשר התוצאה הוזנה בחזרה אל המבואות של אחד מאוגרי הזיזה (הצובר).
הרבה שפות מחשב כוללות פקודות 'הזזה ימינה' ו'הזזה שמאלה' של אוגרים, אשר מחלקות או מכפילות בשתיים מספרים בינארים באמצעות כל תזוזת מיקום ביעילות רבה.
אוגרי הזזה גדולים מאוד של קלט־טורי פלט־טורי (בגודל של אלפי סיביות) שימשו באופן דומה בזיכרון קו משהה בכמה התקנים שנבנו בשנות השבעים המוקדמות.
אחת הדוגמאות הידועות של אוגר זיזה הייתה במחשב הקולוסוס, מכונת שבירת קודים משנות הארבעים.
זה היה התקן בן חמש דרגות, אשר נבנה משפופרות ריק ותירטרונים (טריודה).
האוגר הרובורובסקי (שם מדעי: Phodopus roborovskii) הוא מין יונק ממשפחת האוגר, מאחד המינים המוכללים בתת-מין "אוגרים גמדיים".
אוגר רובורובסקי מגיע בלידתו לגודל 2.5 סנטימטר בלבד.
כשהוא מגיע למלוא גודלו, הוא לא עולה על 7.5 סנטימטר.
קל להבדיל בינו לבין אוגרים גמדיים אחרים משום שהגב שלו לבן ומשום שאין לו פס על הגב.
בניגוד למינים ידועים אחרים של אוגרים, האוגר הרובורובסקי חי בקבוצות ולא כחיה יחידנית.
תוחלת החיים של אוגרי רובורובסקי מגיעה עד לארבע שנים בשבי ושנתיים בטבע.
בטבע אוגרי הרובורובסקי חיים באזור מדבר גובי, בערבה המונגולית באזורי הסמוכים לקזחסטן, ברפובליקת טובה שברוסיה ובצפון סין.
אוגרים רובורובסקים נוהגים לאכול בעיקר דגנים, ירקות, פירות, צמחים, אבל גם לאכול בשר חרקים בכמויות קטנות.
אוגרים רובורובסקים נשארים בחורף מתחת לאדמה עם מלאי מזון שהכינו מראש.
אוֹד (בצרפתית ובאוקסיטנית: Aude) הוא מחוז בצרפת בחבל אוקסיטניה, הנמצא בדרום-מרכז צרפת המטרופולינית ונקרא על שם הנהר אוד.
המחוז מכונה גם ארץ הקתרים, כת שפעלה באזור בין המאה ה-11 לה-13. המחוז הוקם ב-1790 מתוך מחוז לנגדוק והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית.
המחוז מוקף במחוזות הפירנאים המזרחיים, ארייז', גארון עילית, טארן, וארו ובמפרץ ליון ממזרח.
בירת אוד היא העיר קרקסון, אתר מורשת עולמית, הידועה בעיקר בזכות ביצוריה המרשימים, הכוללים חומת עיר כפולה ובה צריחים ומגדלי שמירה.
אוגר הדגלים הוא אוגר המורכב מאוסף סיביות המהווה בדרך כלל חלק מן היחידה אריתמטית-לוגית ומכיל מידע נוסף על התוצאה של הפעולה האחרונה.
הוא משמש לביצוע מותנה, בהתאם לתוצאה זו, של פקודת שפת סף במעבד.
דגל נחשב דלוק כשערך הביט הוא 1. וכבוי כשערכו הוא 0. לרוב מכיל אוגר זה דגלים כגון:
דגל הנשא (Carry flag) – לדגל זה תפקיד משמעותי בפעולות על מספרים בלתי מכוונים (unsigned) בלבד.
במספרים כאלה, כאשר מבצעים פעולת חיבור שתוצאתה גדולה מגודל היעד, או כאשר מבצעים פעולת חיסור של ערך גדול מערך קטן ממנו, יידלק דגל זה.
דגל האפס (Zero flag) – יידלק כשתוצאת הפעולה האריתמטית האחרונה תהיה שווה לאפס.
נועד בעיקר לביצוע קפיצות מותנות.
דגל הסימן (Sign flag) – יידלק כשהביט השמאלי ביותר באופרנד היעד בפעולה האחרונה יהיה 1, מה שמציין מספר שלילי.
דגל הגלישה (Overflow flag) – יידלק לאחר ביצוע פעולה אריתמטית שבה סימן התוצאה (+/-) שגוי, כתוצאה מגלישה.
דגל הזוגיות (Parity flag) – יידלק כאשר מספר הביטים הדולקים בתוצאת הפעולה האריתמטית האחרונה הוא זוגי, ויכבה כאשר היא אי-זוגית.
אוגניה וינוגרדוב (27 בנובמבר 1910 – 16 ביולי 1992) הייתה השופטת הראשונה במדינת ישראל, נשיאת בית המשפט המחוזי בחיפה בשנים 1979–1980.
בשנת 1927 החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת וילנה ובשנת 1929 עברה לאוניברסיטה היגלונית בה סיימה את לימודיה ב-1931. בשנת 1935 עלתה לארץ ישראל ובשנת 1939 נרשמה כעורכת דין ארץ ישראלית.
בשנת 1948 מונתה לשופטת בבית המשפט השלום בחיפה, החל מינואר 1949.
באוגוסט 1952 עלתה וינוגרדוב לכותרות בעת שסירבה להענות לדרישת שר המשפטים, חיים כהן, בטענה שאין לה סמכות בחוק לעצור אנשים שזוכו בחקירה מוקדמת.
בתחילת 1953 כיהנה במשך שלושה חודשים כשופטת ראשית בבית משפט השלום ולאחר מכן עברה לבית המשפט המחוזי.
בשנת 1979 מונתה לנשיאת בית משפט המחוזי בחיפה.
וינוגרדוב הייתה השופטת הראשונה במדינת ישראל,השופטת המחוזית הראשונה במדינה והנשיאה התורנית הראשונה בישראל.
ישבה כשופטת בתיקים פליליים רבים, בהם משפטו של המרגל קורט סיטה, של בניו של עו"ד חורי מעכו שהואשמו בריגול ושל הנאשמים במהומות בכפר כנא.
כן הייתה בהרכב שהקל בעונשו של דוד בן הרוש, מנאשמי אירועי ואדי סאליב.
ב-14 באוקטובר 1980 פרשה לגמלאות.
באפריל 1983 נתמנתה לוועדת ערר לעניין חוק מס שבח מקרקעין במחוז חיפה.
הייתה נשואה לדניאל וינוגרדוב עד לפטירתו במרץ 1990. נפטרה ב-16 ביולי 1992 והובאה לקבורה בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה.
בתה, רעיה חפרי-וינוגרדוב, כיהנה גם היא כשופטת בבית המשפט המחוזי.
נכדה, אדם חפרי-וינוגרדוב הוא פרופסור בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
אוגרי הזוזו הם צעצועים אמריקאיים רובוטיים בצורת אוגר, המכוסים קטיפה, שנוצרו על ידי חברת Cepia LLC ב-2009. אוגרי הזוזו מפורסמים במדינות רבות, ובתחילת 2011 הגיעו אף לישראל.
אוגרי הזוזו נוצרו לראשונה על ידי ראס הורנסבי שיצרם עבור החברה שלו בסנט לואיס, Cepia LLC.
השם של המוצר נוצר מהשם zhūzhū במנדרינית (בסינית: 猪猪), כלומר "חזיר קטן".
בשנת 2009, העסיקה החברה 46 בני אדם שייצרו את המוצר, שחלקם בארצות הברית וחלקם בסין.
אוגרי הזוזו המקוריים היו תשע דמויות, אשר נקראו בשמות כגון "צוציק", "שרבוטי", "חתיכי" ו"מר נם-נם-נם".
בתחילת פרסום המוצר, אוגרי הזוזו פורסמו יחד עם ובקינז, מוצר של חברת גאנז.
בתחילת 2010 שוחררה קבוצה של דמויות חדשות, המיועדת לבנים בני 8 - 12, לאוגרים אלו נוספו כוחות מיוחדים המאפשרים לחימה באוגרים נוספים.
בדצמבר 2010, שוחררה סדרה חדשה: נסיכות אוגרי הזוזו.
בנוסף לכך, שוחררה ב-2010 סדרת תינוקות אוגרי הזוזו, שהם אלקטרוניים ומכוסים קטיפה, אבל הם בעלי כדור פלסטיק קטן מתחת לבטנם.
המהדורה השנייה של תינוקות אוגרי הזוזו יצאה ב-2011 וכללה מנועים.
גם בשנת 2011 נוספה סדרה חדשה של אוגרי זוזו, גורי כלבים זוזו, אשר גם הם מכוסים קטיפה ורובוטיים ומשמיעים קולות נביחה.
בשנת 2010, שוחרר משחק וידאו של אוגרי הזוזו לנינטנדו DS, לאייפון ולמחשב.
כמו כן, שוחררה גרסה מאוחר יותר ל-Wii.
בנוסף לכך שוחררו באותה שנה לסדרת הנאבקים בנינג'ות, הכלבים והנסיכות נחשק בNintendo DS.
לנסיכות שוחררו גם פריטים נוספים כגון: כרכרות, שמלות, כתרים וטירות.
בסוף שנת 2011, יצאה הגרסה השנייה של האוגרים הנאבקים בנינג'ות: אוגרים סמוראים.
ב-27 בספטמבר 2011, הוציאה לאור החברה סרט של אוגרי הזוזו אשר נקרא "המסע אל הזו" ל-DVD.
הסרט השני של החברה בשלבי עיבוד, וצפוי להשתחרר ב-2012.
בתחילת 2012, הוציאה לאור החברה את סדרת הספארי, הכוללות חיות בצורות של ג'ירפות, פילים, אריות, זברות וקופים.
בנוסף לאוגרים נוצרו אביזרים שונים ליצירת בתי גידול באופן אישי לאוגרים.
לאוגרי הזוזו שני מצבים: "מצב טיפוח" בו הם משמיעים קולות ומגרגרים, ו"מצב הרפתקנות" שבו האוגר חוקר את מקום המחיה שלו ומגיב לגירויים שונים.
אוגרי הזוזו היו נחשבים לשיגעון נעורים במהלך תקופת החגים הנוצרים באמריקה בשנת 2009. הצעצועים עלו במקור כ-9 דולר, אך בגלל מחסור בייצור הצעצועים במשך הזמן הם עלו למחיר של למעלה מ-60 דולר.
בדצמבר 2009, נערכו בדיקות על ידי ארגון "GoodGuide" אשר מצאו בצעצוע "שרבוטי", כמות רבה מהמותרת של אנטימון, ייסוד רעיל.
לאחר ביצוע בדיקה מעמיקה של ועדת המוצרים הבטיחותיים של ארצות הברית נמצא כי הצעצוע בתקן "מוגן ובטיחותי במידה רבה".
לאחר מכן, GoodGuide פרסם מסמך התנצלות.
אוֹגְרִיִּים (שם מדעי: Cricetidae) היא משפחה של מכרסמים שמכילה כ-600 מינים שונים.
היא המשפחה השנייה בגודלה מבין משפחות היונקים ופרטיה נפוצים באירופה, אסיה ואמריקה.
במשפחה זו ניתן למצוא מכרסמים קטנים מ-6 ס"מ ומשקל של 7 גרם ועד לאונדטרה שמגיע ל-62 ס"מ ו-1.1 ק"ג.
תפוצתם מהחוג הארקטי ועד למדבריות חמים וכן ביערות טרופיים.
בין כל המינים ידועים מינים צמחוניים, אוכלי-כל ואוכלי חרקים.
המשפחה הוגדרה לראשונה ב-1817 על ידי יוהאן פישר פון-ואלדהיים (Johann Fischer von Waldheim) ועברה שינויים רבים במרוצת השנים.
כיום נהוג לחלק את המשפחה ל-5 תתי-משפחה בהם כ-110 סוגים ו-580 מינים:
תת-משפחת ארוויקוליים (Arvicolinae), הכוללת את קבוצות הנברנים, הלמוסיים ועכברושי המושק.
תת-משפחה Lophiomyinae - כוללת סוג ומין יחיד, חולדת הרעמה
תת-משפחה אוגרי העולם החדש (Sigmodontinae) - תת-המשפחה הענפה ביותר, כוללת כ-375 מינים.
תת-משפחה נאוטומיים (Neotominae) - כוללת כ-125 מינים.
תת-משפחה Tylomyinae - כוללת כ-10 מינים
שלושת תת-המשפחות האחרונות חיים ברחבי העולם החדש.
אוגר סיני (שם מדעי: Cricetulus griseus) הוא מין במשפחת האוגריים, שמקורו במדבריות הצפוניים של סין ומונגוליה.
משקלו בלידה כ-1.7 גרם, ובבגרותו בין 35—40 גרם.
האוגר הסיני חי בממוצע 2–3 שנים.
בהשוואה לאוגרים אחרים, גופו של האוגר הסיני ארוך ודק וזנבו ארוך.
אשכיהם של הזכרים גדולים יחסית, ולכן בדרך כלל מגדלים כחיות מחמד רק את הנקבות, והזכרים משמשים בעיקר לרבייה ומחקר.
צבעם של אוגרי הבר הוא חום עם גוונים שחורים ואפורים, עם פס שחור במורד עמוד השדרה ובטן לבנה.
גוונים אלו, בשילוב עם המבנה הגמיש שלהם והזנב ארוך, גורמים להם להיראות כ"עכבריים" בעיני חלק מהצופים, ואכן, הם חברים בקבוצה שנקראת אוגרי עכברוש.
זן נוסף הוא האוגר הלבן המנוקד הסיני, אשר לעיתים קרובות הוא אפרפר-לבן כולו, עם פס כהה בודד על הגב.
מזגם יכול להיות די סוער, אך הטיפול בהם קל מאוד; אחת מהתכונות החביבות עליהם היא היצמדות לאצבע עם ארבע רגליהם כמו עכברון הקציר על גבעול תירס.
האוגרים הסיניים עשויים להיות די עצבניים בצעירותם, וכשמתבגרים ונעשים יותר ממושמעים, הם יכולים להיות עדינים יותר עם אופי חברותי.
בעבר, האוגרים הסיניים היו חיות מעבדה נפוצה, עד שהוחלפו על ידי העכבר והחולדה הנפוצים אשר קלים יותר לגידול.
באוגרים סיניים יש שלוש מוטציות צבע ידועות: סוג רגיל (פראי), מכותם דומיננטי, ולבנים שחורי עין.
המוטציות "רגיל" ו"דומיננטי" זמינות באופן רחב בשוק חיות המחמד בבריטניה, בעוד שמוטציית "לבן שחור עיניים" היא נדירה מאוד ונמצאת רק אצל מגדלים חובבים בבריטניה.
אוגר אירופי או אוגר מצוי (שם מדעי: Cricetus cricetus) הוא מין יחיד בסוגו בתת-משפחת האוגרים, החי באירופה ובאסיה ומגודל כחיית מחמד אך מוגדרת בסכנת הכחדה חמורה.
האוגר האירופי קרוב למיני אוגרים נוספים כמו האוגר הסורי (Mesocricetus auratus) והאוגר הסיבירי (Phodopus sungorus sungorus) והוא נראה ומתנהג כמוהם.
הוא אינו בסכנת הכחדה והוא מגודל בשבי כחיית מחמד, מה שמאריך בהרבה את תוחלת חייו.
האוגר האירופי הוא אוגר חום שבטנו שחורה ומעט לבנה בצדדיו.
האוגר חי באזורי אחו ובשטחים חקלאיים בעלי אדמה רכה או דשא.
הוא נפוץ מבלגיה ואלזס במערב, לרוסיה במזרח ורומניה בדרום.
הוא נפוץ גם באסיה עד לאזור של הרי אלטאי ונהר היניסיי.
כשבוחנים את ההבדל בין סוגי האוגרים: אוגרים סוריים ואוגרים סיביריים אפשר לראות שקיימים שינויים עונתיים במשקל הגוף בעיקר על ידי שינוי מאגרי השומנים בפגר שלהם.
אוגרים סוריים עולים במשקל ואילו אוגרים סיביריים יורדים במשקל בעקבות חשיפה קצרה לאור היום.
אוגרים סוריים מתכוננים לחורף על ידי הגדלת האנרגיה הנאגרת כשומני הפגר.
לעומת זאת, אוגרים סיביריים מורידים את המסה המטבולית שלהם ולכן דורשים צריכת אנרגיה נמוכה יותר לצורך תחזוקת אנרגיה.
באוגרים סוריים ואולי סיביריים השינויים הקצרים במשקל ביום מוגזמים על ידי דיאטות עתירות שומן.
האוגר האירופי מגיע לבגרות מינית בגיל 43 ימים, והוא מתרבה מתחילת אפריל עד אוגוסט.
ההריון נמשך 18–20 ימים, והשגר כולל 3–15 צאצאים.
תקופת ההנקה נמשכת שלושה שבועות.
האוגר האירופי אומנם לא נמצא בסכנת הכחדה אך קיימת עלייה בתמותה של המין.
מאחר שאמצעי הגנה להפחתת תמותה במערב אירופה לא הצליחו לעצור את הירידה, המין נעלם גם מיותר מ-75% מהתפוצה שלו במרכז ומזרח אירופה.
ב-48 מתוך 85 מחוזות רוסיה, בלארוס, אוקראינה ומולדובה, התפוצה היחסית שלה ירדה.
תוכניות שימור של האוגר האירופי בצרפת למשל מראה את האיומים העיקריים על מכרסם זה בסכנת הכחדה חמורה הם ההתרוששות והפיצול של בית הגידול שלו עקב שינויים בשיטות החקלאות.
מעמדו של מין זה השתנה ממזיק לסכנת הכחדה תוך כמה עשורים בלבד, חייב להוביל לקבלה של המין על ידי אזרחים ובמיוחד חקלאים, קיימת סכנת הכחדה.
אוגניה גלסנר (בפולנית: Eugenia Glassner; 5 בספטמבר 1907 - ?), הייתה אתלטית מצטיינת פולנית-יהודיה.
היא התאמנה בשנת 1926 בקבוצת יוטצ'נקה קרקוב ובשנים 1929–1936 בקבוצת מכבי קרקוב, ביחד עם ברברה אקרלנד, אנדה מצנדורף, הלנה גוטליב, ומרילה פרייוולד.
באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בלודז' בשנת 1932 זכתה גלסנר בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף, בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם הלנה גוטליב, מרילה פרייוולד ואנדה מצנדורף בתוצאה של 54.0 שניות ומדליית ארד בריצת שליחות 4x200 מטר ביחד עם הלנה גוטליב, מרילה פרייוולד ואנדה מצנדורף בתוצאה של 1:57.6 דקות.
באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בחוז'וב בשנת 1933 זכתה גלסנר במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם הלנה גוטליב, מרילה פרייוולד ואנדה מצנדורף בתוצאה של 54.1 שניות.
גלסנר השתתפה במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935.
באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בלודז' בשנת 1936 זכתה גלסנר בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בריצת שליחות 4x200 מטר ביחד עם לוסיה דויטשר, מרילה פרייוולד והלנה גוטליב בתוצאה של 1:59.3 דקות.
מדליית ארד בריצת 60 מטר בתוצאה של 8.3 שניות.
אוגר יער הררי (שם מדעי: Drymoreomys albimaculatus) הוא מין יחיד בסוגו בתת-משפחת אוגרי העולם החדש החי רק באזורים קטנים של היער האטלנטי בברזיל, במדינות סאו פאולו וסנטה קטרינה ונטען שגם בפרנה.
מאז 1992 היו דיווחים על מכרסם כמותו בסאו פאולו, אך הוא לא תואר בטבע עד 2011.
נפוץ בעיקר ביערות הגשם של הרי סיירה דה מאר בטווח 1,200-650 מטר, אך תפוצתו אינה סדירה ופגיעה מעט והוא כנראה במצב קרוב לסיכון.
הוא קרוב משפחתם של האוגרים והנברנים ונחשב למקורב למין Eremoryzomys polius החי בפרו באזור הרי האנדים.
יש לו בעל פרווה ארוכה בצבע תום עד אדמדם-צהבהב או אפור עם כתמים והבטן לבנה.
הוא בעל אצבעות ורודות ארוכות עם שיער חום עליהם והזנב חום ומסתיים בציצה לבנה.
למכרסמים אלה גולגולת ושיניים מוארכות מעט ואינם מזכירות אוגרים רגילים.
האוזניים קצרות אך העיניים גדולות והוא מומחה בטיפוס.
הוא חי רק ביערות ההרריים האטלנטים והוא מעדיף יערות טרופיים אך יכול לחיות בכל מיני סוגי יערות נמוכים יותר.
למרות שהם מומחי טיפוס על עצים רוב חייהם הם נמצאים על הקרקע.
כנראה שהם מתרבים כל השנה.
כמו רוב האוגריים הוא אוכל כל המתבסס בעיקר על זרעים למאכל.
אוגרים (שם מדעי: Cricetinae) הם תת-משפחה במשפחת האוגריים.
אלו מכרסמים קטנים בעלי לחיים גדולות גוף עגלגל וזנב קצר, הכוללים 6–7 סוגים ו-25 מינים.
האוגרים מתחבאים רוב זמנם במחילות המגוננות עליהם מטורפים שונים ויוצאים בעיקר בלילה לשחר אחר מזון.
הם ניזונים מזרעים, פירות, צמחים וחרקים ומדי פעם אף מנבלות.
את המזון שהם מוצאים הם סוחבים בלחייהם הענקיות לעבר המחילה המשמשת להם בית.
הם בעלי פרווה עבה ורכה, בדרך כלל בצבעי חום שחור או כתום.
בישראל חיים שני מיני אוגרים: האוגר הסורי (Mesocricetus auratus), שכנראה נכחד בטבע וקיים רק כחיית מחמד, ובר אוגר מצוי (Cricetulus migratorius).
האוגרים הם בין חיות המחמד המוכרות והמוצלחות ביותר.
הם קטנים, בעלי פרווה רכה, וניזונים ממזון יבש כגון זרעים.
בשל כך החזקתם קלה והם נפוצים בבתים רבים, יחד עם אביזרים בהם הם יכולים להתגלגל כשעשוע.
רוב האוגרים שמחזיקים בשביה הם אוגרים ממין אוגר סורי זהוב ואוגר סיבירי (סיבירי קרמפל וסיבירי מלבין).
אך יש גם מינים נוספים, כגון אוגר מונגולי, אוגר רובורובסקי, אוגר סיני ואוגר טיבטי.
האוגר הוא חיית מחמד נפוצה אך הם פעילי לילה ולרוב אינם מעוניינים במגע אדם.
אוגרים הם אומניבורים, ולא הרביבורים כפי שרבים חושבים.
תזונתם מורכבת בעיקר מדגנים, שהם הרכיב החשוב ביותר, אך גם מעשבים, חציר, חרקים, פירות, ירקות וזרעים.
בשבי הם ניזונים בעיקר מכופתיות, ירקות ופירות, ואפילו אוכלים מוצרי חלב כגון גבינה קשה, מוצרי חיטה כגון לחם ופסטה, ביצים וירקות.
אוגרים ידועים באגירת מזון, ושמם נובע מפעולת האגירה עצמה.
אוגרים מסוגלים לשאת כ-20% ממשקל גופם במזון בתוך הכיסים שבלחיים שלהם.
נמצאו אוגרים בטבע שאגרו קרוב ל-100 ק"ג של מזון בתוך המחילה שלהם, ומכיוון שמדובר בפעולה אינסטינקטיבית הם גם אוגרים ומחביאים מזון בשבי.
אוגרים נחשבים כמין נכחד מן העולם.
שוקולד ומזונות דביקים אחרים כמו חמאת בוטנים עלולים להתקשות בשקי הלחיים של האוגר ולגרום לזיהומים, שעלולים להוביל למוות.
סוג ומין יחיד אוגר גאנשו (Cansumys canus)
סוג ומין יחיד אוגר אירופי (Cricetus cricetus)
סוג ומין יחיד אוגר גדל-אוזן (Tscherskia triton)
אוגרי העולם החדש (שם מדעי: Sigmodontinae) היא תת-משפחה במשפחת האוגריים של מכרסמים החיים באמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית.
מכרסמים אלה דומים לחולדות או עכברים עגלגלים ובעלי ראשים גדולים עם אוזניים ורודות גדולות, עיניים גדולות וכפות גדולות.
אורכם 6–30 סנטימטרים ומשקלם 7–140 גרם.
הם מותאמים לטיפוס על עצים ופעילים בלילות.
חלק מהמינים הסתגלו לאזורים מימיים והם בעלי זנב ארוך וכפות גדולות ומשוטות העוזרות להם לשחות.
מינים אלו מצויים באמריקה המרכזית ולאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה הגיעו גם לאמריקה הדרומית, שם רובם חיים היום.
הם אוכלי זרעים, אוכלי כל וחלקם טורפים חסרי חוליות קטנים או אף דגים.
Aegialomys - בו חולדת אורז גלאפגוס
אוגניין וראנייש (בסרבית: Огњен Врањеш; נולד ב-24 באוקטובר 1989) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת הבלם.
וראנייש הוא אחיו של הכדורגלן סטויאן וראנייש.
וראנייש התחיל את הקריירה שלו בבוראץ באניה לוקה ממנה עבר לכוכב האדום בלגרד כאשר הוא בן 20. בינואר הושאל לנפרדק קרושבץ ובקיץ של אותה שנה הושאל לשריף טירספול מליגת העל המולדובית.
ב-12 בינואר 2011 וראנייש חתם לשלוש שנים בקרסנודאר מליגת העל הרוסית.
ב-12 בדצמבר 2012 וראנייש חתם לשלוש שנים בספרטק ולדיקווקז.
במאי נפצע ונעדר 8 חודשים מהמגרשים.
בינואר חתם באלאזיספור מליגת העל הטורקית.
ב-9 בפברואר 2014 ערך את משחק החזרה שלו בניצחון 0-3 נגד קייסריספור.
בספטמבר סיכם בפז'יבראם מליגת העל הצ'כית, אך בסופו של נשאר באלאזיספור.
ב-2 בפברואר 2015 חתם בגזיאנטפספור, אך כעבור חוזה שוחרר מהמועדון בהסכם הדדי.
ב-26 בינואר 2016 חתם בספורטינג חיחון עד לסיום העונה עם אופציה לעונה נוספת במידה והוא ירשום דקות משחק לפחות במחצית ממשחקי הקבוצה עד לסיום העונה ובתנאי שלא תירד.
למרות שווראנייש שיחק ברוב משחקי הקבוצה וחיחון נשארה בליגה, וראנייש שוחרר מהמועדון.
ב-25 באוגוסט 2016 חזר לרוסיה וחתם לשנתיים בטום טומסק.
ב-5 בפברואר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-6 נגד וריה.
ב-20 ביוני 2018 חתם באנדרלכט הבלגית לארבע שנים.
כעבור שנה בדיוק, חזר בהשאלה לא.א.ק.
אתונה, ובסיום העונה חזר לאנדרלכט.
ב-25 בינואר 2021, וראנייש הושאל לשרלרואה.
ב-25 ביולי 2022 חתם בהטאייספור הטורקית.
ב-1 בספטמבר 2023 וראנייש חתם בצ'וקאריצ'קי מליגת העל הסרבית.
ב-17 בנובמבר 2010 וראנייש ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה והרצגובינה בניצחון 2-3 נגד .
וראנייש השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2014, אליו העפילה לראשונה בתולדותיה באותה שנה.
אוגניה פרידמן (בפולנית: Eugenia Frydman) הייתה שחיינית וקופצת למים פולנייה-יהודייה, אלופת פולין בשחייה ו-3 פעמים סגנית אלופת פולין בקפיצה למים ממקפצה וממגדל.
פרידמן התאמנה בקבוצת מכבי ורשה.
בשנת 1924 זכתה באליפות פולין בשחייה.
בשנת 1928 קבוצתה מכבי ורשה פרשה מאליפות ורשה בגלל אפליה בשיפוט, והיא החליטה לעשות מופע ראווה של קפיצות למים מגשר אלכסנדריה שעל נהר הוויסלה לעיניהם של כעשרת אלפים צופים משני צידי הנהר.
במופע לקחו חלק 6 קופצים, 4 גברים ו-2 נשים, בהם היו פרידמן ואדוארד טירמונד.
הקפיצה הייתה מגובה של 14.5 מטר.
אוגרונאלוק (שם מדעי: Ugrunaaluk) הוא סוג דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים, שייתכן שהוא טקסון מוטל בספק, המשתייך לסוג אדמונטוזאורוס.
משמעות שמו היא משפות האינואיטים ופירושו: "מלחך עשב עתיק".
הוא חי באזור הארקטי של אלסקה.
מאובניו של הדינוזאור נתגלו בשנת 1980 לצד נהר קולוויל (Colville River), כאשר מעל 6,000 עצמות נחשפו, אך מחקרים מאוחרים יותר סברו שמדובר בפרטי אדמונטוזאורוס, בייחוד של המין Edmontosaurus annectens.
רק ב-2015 החליטו כמה חוקרים ששני המינים שונים מספיק כדי להפוך את האוגרונאלוק לסוג עצמאי.
לעומתם רואים בו חוקרים רבים עדיין סוג מוטל בספק.
ככל הנראה חי דינוזאור זה בעדרים והיה נודד דרומה מאלסקה לפני בוא החורף לאזור.
אוגניה מקסימיליאנובנה, נסיכת לויכטנברג הייתה נכדתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ואשתו של אלכסנדר פטרוביץ', דוכס אולדנבורג.
אוגניה נולדה ב-1 באפריל 1845 בסנקט פטרבורג, למקסימיליאן, דוכס לויכטנברג ולמריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ושרלוטה, נסיכת פרוסיה.
אוגניה ואחיה קיבלו את התארים "נסיכים קיסריים", בשל היותם נכדיו של הצאר.
בשנת 1852 מת אביה, ובשנת 1854 התחתנה אמה עם גריגורי אלכסנדרוביץ' סטרוגנוב, ומכיוון שעשתה זאת ללא אישורו של אביה, נאלצה אמה לגלות מחוץ לארצה.
אוגניה ואחיה שנותרו ברוסיה, גודלו על ידי דודם אלכסנדר השני, קיסר רוסיה.
בהגיעה לפרקה היו לאוגניה מחזרים רבים, וביניהם לודוויג, נסיך בוואריה, אומברטו, נסיך הכתר של איטליה ופרדריק, נסיך הכתר של דנמרק, אולם בסוף התחתנה אוגניה ב-19 בינואר 1868 עם אלכסנדר פטרוביץ', דוכס אולדנבורג, ממנו נולד לה בן אחד:
פטר אלכסנדרוביץ', דוכס אולדנבורג (1868–1924), התחתן עם אולגה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה.
בעלה אלכסנדר היה אחד האנשים העשירים ברוסיה, בין השאר בזכות אוגניה, שהייתה נכדתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, וריכז את רוב זמנו ומרצו לעבודות נדבנות ברחבי רוסיה.
הוא היה נשיא של כמה בתי ספר, כמו גם הנשיא של המכון לרפואה ניסויית בסנקט פטרבורג.
אלכסנדר ואוגניה ייסדו את מכון אולדנבורג בפטרוגרד, שבו יותר מ-2,000 בנים ובנות קיבלו השכלה טכנית, עם לינה ואוכל חינם, על חשבון הדוכס והדוכסית.
התרומות הנרחבות שלהם עזרו לממן ומצאו בתי ספר טכניים, בתי חולים, בתי יתומים, כמו גם מוסדות פילנתרופיים אחרים ברחבי רוסיה.
פעולות הצדקה שלהם נודעו עד כדי כך, שעיתון הכריז ב-1914 כי משום שהקדישו את חייהם ואת החלק הגדול יותר של עושרם לפילנתרופיה, "אין כנראה שניים שאהובים כל כך כמו הדוכס והדוכסית אולדנבורג".
בעת שנכח בפתיחתו של המכון לרפואה ניסיונית כמיטיבו העיקרי בינואר 1907, נרצח פקיד ממשלתי בכיר, גנרל פון לאוניץ, לעיני אלכסנדר ואוגניה.
הגנרל עמד במרחק צעדים ספורים מבעלה, כך שאוגניה, שהאמינה בתחילה כי אלכסנדר היה זה שנהרג, התעלפה מרוב חרדתה.
במהלך המהפכה הרוסית הסתתרו אלכסנדר ואוגניה בתחילה בפינלנד, ולאחר מכן ברחו לפריז, צרפת, וב-4 במאי 1925 מתה אוגניה באחוזתה בביאריץ.
אוגניו (ז'ניה) קויאטקובסקי (בפולנית: Eugeniusz Kwiatkowski; 15 בנובמבר 1918 – 1 באוקטובר 1990) היה ישראלי יליד פולין, חסיד אומות העולם, שהציל יהודים במלחמת העולם השנייה וקשר את גורלו עם מדינת ישראל.
פעילותו להצלת יהודים בתקופת השואה
אוגניו קויאטקובסקי היה בן למשפחה מבוססת אשר גרה באחוזת "פרוגנוב" סמוך לעיירה טורצ'ין בפולין.
הוא עבד כפקיד עירייה במחלקה אשר סיפקה תוצרת חקלאית לצבא.
בשנת 1942 נמלט היהודי ישראל שטרן מגטו טורצ'ין והגיע לאחוזת "פרוגנוב", אשר הייתה בבעלות הוריו של אוגניו.
אף על פי שידעו על זהותו היהודית, בחרו להעסיק את ישראל במשרות שונות באחוזה.באחד הימים, הגיעה המשטרה האוקראינית לחפש אחריו, אולם אוגניו תוך סיכון חייו, הצליח להבריח אותו מבעוד מועד מן הבית.
לאחר מכן שיכן את ישראל לתקופה מסוימת בדירתו בטורצ'ין.
באותה שנה נכנסה למשרדו של אוגניו צעירה יהודיה כבת 20, בשם חוה דודיק.
חוה ברחה מהגטו שם נכלאה משפחתה ונלקחה להשמדה.
היא הסתובבה ברחבי פולין בחיפוש אחר מחסה.
באותו הזמן שהתה חוה תחת חסותם של בני משפחה פולנים אשר נאלצו לעזוב את ביתם.
אותה משפחה הסכימה לארח אותה הואיל והייתה דוברת גרמנית ויכולה הייתה לסייע להם בחיפוש דירה.
חוה הציגה את עצמה כפולניה ובקשה עזרה במציאת דירה.
אוגניו זיהה כי היא יהודיה ושאל אותה מה היא עושה שם.
חוה ספרה לו את סיפורה והוא הסביר לה כי בעיירה טורצ'ין שוהה המפקדה הנאצית המחוזית, ולפיכך השהות בה עבורה מסוכנת מאד.
הוא הציע לשכנה בדירתו בעיר, וחזר להתגורר זמנית באחוזת הוריו, אשר הייתה מרוחקת 3 ק"מ מטורצ'ין.
אוגניו נהג לבקר אותה לעיתים תכופות, הביא איתו מזון ומצרכים וטיפל בה, משום שהייתה חולה וחלשה.
כעבור זמן חווה נותרה לבדה בעיר והחל להתעורר חשד כי אוגניו מסתיר יהודיה בדירתו.
כשהשמועה הגיעה לאוזניו מיהר להבריח אותה על אופניו לכפר קטן במרחק כ-5 ק"מ מטורצ'ין.
הוא נמנע מלהביאה לאחוזת הוריו כי ידע ששם יחפשו הגרמנים.
חוה הוחבאה בכפר קטן אצל מכרים שעזבו כעבור זמן קצר.
לפיכך הציע לחוה לשמש כמטפלת לאמו החולה, שהתגוררה בבית משפחה צ'כית בכפר קניאחינינק ליד לוצק.
כאשר הסתיים הטיפול באימו, שכנע את המשפחה הצ'כית להמשיך ולהסתיר את חוה תמורת מזון.
ב־1943 כאשר הגרמנים הגיעו לכפר, הבריח אותה שוב.
הפעם לכפר בשם רוגוז'ניצה, שם הציג אותה כאשתו.
במשך תקופה זו נקשרו אוגניו וחוה זו לזה.
בשנת 1946 החליטה חוה להגר לצ'ילה.
אוגניו בא בעקבותיה, וב־1948 התחתנו.
ב-1978 עלו לישראל והתגוררו בירושלים יחד עם 2 בנותיהן.
ב-8 במרץ 1987 הוכר אוגניו קויאטקובסקי כחסיד אומות העולם, וניטע לכבודו עץ בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ירושלים.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורו של אוגניו.
קברו אותר בבית הקברות בקיבוץ כפר מנחם ונקבעה עליו לוחית זיכרון.
אוֹדָה (מיוונית עתיקה: ᾠδή) היא סוגה של שירה לירית.
מבנה האודה מורכב משלושה חלקים עיקריים: סטרופה , אנטיסטרופה ואפודה .
האודה היא פואמה מבנית שתפקידה לשבח או להלל מאורע או דמות, לרוב על ידי שימוש בתיאורי טבע ונוף.
מקורה בשירי ההלל היוונים והלטינים, שנכתבו לאירועים רשמיים.
אודות יווניות היו במקור קטעים שיריים, שאותם ליוו כלי נגינה, כמו למשל במחזה "אנטיגונה" מאת סופוקלס המכיל אודות רבות.
בהמשך, האודות הפכו לחיבורים אינדיבידואליים, כדוגמת ארבעת ספרי האודות של הורטיוס, ולעיתים הן שימשו כמזמור או דוקלמו בעל-פה.
במאות ה-17 וה-18 החלו משוררים בריטיים לכתוב אודות במבנה מודרני יותר, כדוגמת חמש האודות של ג'ון קיטס מ-1819 ("אודה לכד יווני", "אודה לפסיכה" ועוד) או האודות של פרסי ביש שלי.
אוֹדוֹאָקֶר או אוֹדוֹוָקֶר (Odoacer, Odovacer; בערך 435 – 15 במרץ 493) היה שליט איטליה בשנים 476–493. הביא לביטולה של האימפריה הרומית המערבית, והיה השליט הברברי הראשון באיטליה.
אודואקר נולד באחד המחוזות שמצפון לדנובה (באזור אוסטריה של היום) שם התנחלו שבטים גרמניים שונים (רוגים, סקירים, טורקילינגים והרולים).
ייתכן שהוא עצמו היה בן-תערובת הוני וסקירי.
בשנת 470 בערך הצטרף לצבא הקיסר של הקיסרות המערבית באיטליה, שהיה מורכב אז ברובו ממגויסים ברברים (פואדרטי), ועלה בסולם הפיקוד.
בשנת 475 הדיח מפקד הצבא הרומי, אורסטס, את הקיסר המערבי יוליוס נפוס, ומינה תחתיו לקיסר את בנו הקטין רומולוס אוגוסטולוס.
אולם, משסרב אורסטס להעניק קרקעות לחייליו, מרדו בו הללו והכריזו על אודואקר כ"מלך".
אודואקר רדף אחרי אורסטס ורצח אותו ואת אחיו.
על רומולוס הנער חס אודואקר ושילח אותו למשפחתו אחרי שוויתר על הקיסרות.
משהודח רומולוס בשנת 476 לא שב עוד איש לשבת על כס הקיסרות המערבית, וזו פקעה.
אודואקר נמנע מלקרוא תגר על השלטון הלגיטימי והכיר פורמלית ביוליוס נפוס, הקיסר הרומי המערבי המודח.
הוא אף טבע מטבעות הנושאים את שמו של נפוס.
משנרצח הלה במקום גלותו בדלמטיה בשנת 480 קיבל עליו אודואקר את סמכותו של הקיסר המזרחי, זנון, ושלח אליו את סמלי השלטון של הקיסרות המערבית.
זנון השלים עם שלטונו באיטליה ואף העניק לו תואר 'אציל' (פטריקיוס).
נראה שבמהלך 13 שנות שלטונו ניהל אודואקר את איטליה בתבונה.
הוא זכה באהדת העיר רומא והסנאט והצליח לחלק אדמות לתומכיו, בדרך כלל ללא התנגדות.
אולם פעולותיו מחוץ לגבולות איטליה עוררו את חששה של הקיסרות המזרחית, שהביאה לבסוף למפלתו.
בשנת 480 פלש לדלמטיה (קרואטיה של היום) וסיפחה לבסוף לממלכתו.
הוא הצליח להחזיר את השליטה הרומית בסיציליה מידי הוונדלים.
בשנת 484 התפתה לסייע לקושרים נגד הקיסר המזרחי, זנון, והלה החל לפעול נגדו.
בעידודו של זנון פלשו האוסטרוגותים בשנת 489 תחת הנהגת תיאודריך הגדול לממלכתו של אודואקר, השמידו את צבא הפואדרטי הברברי שלו ותוך שנה כבשו את מרבית איטליה.
אודואקר התבצר ברוונה עד שהעיר נכנעה, על פי הסכם שהושג בשנת 493. אז הזמין תיאודריך את אודואקר המנוצח למשתה ובמעמד זה הרגוֹ ככל הנראה בחרבו.
אודו רוזן פריז (צרפתית: Eudes; 857 – 1 בינואר 898), מלך על פרנקיה המערבית מ-888 עד מותו.
אודו רוזן פריז היה בנו של רובר החזק רוזן אנז'ו.
ב-885 כבשו הנורמנים את העיר רואן שבנורמנדיה והתקדמו לעבר פריז דרך הנהר סן בכוח בן 700 ספינות שבהן 30,000 איש.
הרוזן אודו, שהיה מושל פריז, ארגן את ההגנה על העיר בעזרת הבישוף גוזלן.
הנורמנים צרו על פריז במשך 13 חודשים.
אנשי פריז ניסו מדי פעם לתקוף את הפולשים ולהסיר את המצור מעל העיר.
לבסוף, המלך שארל השלישי "השמן", במקום לבוא לעזרת העיר, שילם לנורמנים 700 כיכרות כסף תמורת הסכמתם לסגת, ואפשר להם לשוט דרומה, להגיע לבורגונדיה ולבזוז אותה.
הדבר גרם להדחת המלך שארל השלישי בנובמבר 887. בפברואר 888 הוכתר אודו רוזן פריז למלך פרנקיה המערבית בעיר קומפיין שמצפון לפריז.
המלך אודו תקף את הנורמנים ונחל ניצחונות עליהם, אך נתקל בהתנגדותם של אצילים רבי עוצמה שתמכו בתביעתו של שארל, בנו של לואי השני מלך פרנקיה המערבית, לכתר הממלכה.
אודו ניסה לזכות בתמיכתו של ארנולף מקרינתיה, מלך פרנקיה המזרחית, אך ב-894 הכריז ארנולף על תמיכתו בשארל.
לאחר מאבק שנמשך שלוש שנים נאלץ המלך אודו לבוא בדין ודברים עם שארל, ולמסור לו חבל ארץ מצפון לנהר סן.
המלך אודו נפטר ב-1 בינואר 898, ושארל הוכתר למלך פרנקיה המערבית, ומלך בשם שארל השלישי, המכונה "התם".
אודאיבה (ביפנית: お台場; מכונה לעיתים דאיבה) הוא אי מלאכותי גדול, שנוצר על ידי אחזור אדמה, במפרץ טוקיו, יפן.
מבחינה אדמיניסטרטיבית שייך אודאיבה לרבעים מינאטו, קוטו ושינגאווה.
אודאיבה נבנה במקור ב-1853 על ידי שוגונות טוקוגאווה כסדרה של שישה מבצרים שנועדו להגן על טוקיו בפני פלישה מהים, האיום העיקרי היה צי הספינות השחורות של הקומודור מת'יו פרי האמריקני שהגיע ליפן באותה שנה.
"דאיבה" ביפנית הוא שמן של סוללות התותחים שהוצבו על האיים.
ב-1928 שופץ "דאי-סן דאיבה" (第三台場) או "סוללה מס' 3" ונפתח לציבור כפארק העירוני דאיבה, הפתוח עד עצם היום הזה.
הפיתוח מחדש המודרני של אודאיבה החל לאחר הצלחת התערוכה העולמית אקספו 85 בטסוקובה.
הכלכלה היפנית שגשגה ואודאיבה תוכננה כחלון ראווה של חיי העתיד.
בבניית האתר הושקעו מעל ל-10 מיליארד דולר.
האתר כונה T3 ותוכנן כעיר עצמאית בת למעלה מ-100,000 תושבים.
כלכלת הבועה התנפצה ב-1991 וב-1995 הייתה אודאיבה למעשה אזור שומם, דל באוכלוסייה ורובו מגרשים ריקים.
ב-1996 שונה ייעודו של האזור שוב מאזור לעסקים בלבד והוגדרו בו רבעים לפעילות בידור ולמסחר, והאזור התעורר לחיים כשטוקיו גילתה את שפת הים שלא הייתה לה מעולם.
בתי מלון ומרכזי קניות נפתחו ומספר חברות גדולות, כולל רשת הטלוויזיה "פוג'י", העבירו את המטה שלהם לאי.
גם קשרי התחבורה אליו שופרו במקביל.
כיום, אודאיבה היא יעד קניות וביקורים פופולרי; הן עבור תושבי טוקיו והן עבור תיירים.
אולפני הטלוויזיה של רשת פוג'י – מבנה ייחודי שתוכנן על ידי קנזו טנגה.
גשר הקשת בענן שמחבר את אודאיבה ללב טוקיו.
מרכז הקניות Decks Tokyo Beach הכולל את "סגה ג'ויפוליס" והונג קונג הקטנה.
"מצודת ונוס" – מרכז קניות המבוסס על נושא ונציה.
"טוקיו זפ" – מועדון לילה ואולם מופעים, בין הגדולים בטוקיו.
"דאיקנרנשה" - גלגל ענק, השני בגודלו בעולם לאחר לונדון איי.
"טוקיו ביג סייט" – מרכז התערוכות הבין-לאומי של טוקיו.
אחד משני החופים בעיר טוקיו (הרחצה לא מומלצת) ביחד עם פארק קאסאי רינקאי במחוז אדוגאווה שבטוקיו.
"מיראיקאן" - המוזיאון להמצאות ומדעי העתיד.
שני קווי רכבת מגיעים לאודאיבה.
קו מס' 11 מגיע ממרכז טוקיו וחוצה את גשר הקשת בענן, בעוד שקו ואנגן מגיע מרובע שינגאווה דרך מנהרת נמל טוקיו ומאזורי המפרץ של טוקיו וצ'יבה ממזרח.
בנוסף פועלים אוטובוסים ציבוריים ואף מעבורות בין טוקיו לאודאיבה.
בסדרת סרטי האנימה דיג'ימון מופיעה אודאיבה כביתם של שתי הקבוצות הראשונות של הילדים הנבחרים.