tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התקבל על דעת חוקרים הזיהוי ב-תֶל אִל מַסְחוּתָה, הנמצא בקצהו המזרחי של ואדי ת'מִלַת, כ-20 ק"מ מערבית לאסמאעיליה.
זיהוי נוסף הוצע באתר בסמוך לג'בל מרים, במרחק 20 ק"מ מתל משח'וטה, בצידו המערבי של אגם תמסח.
לפי הצעה אחת, מחבר ספר ויקרא שהוסיף את מצוות הסוכה כזכר ליציאת מצרים, שיער שהמקום נקרא "סוכות" בפי בני ישראל, בעקבות העובדה שה' סיפק להם סוכות שבהן יוכלו לתפוס מחסה, כאשר נמלטו ממצרים.
הקשר בין סוכות שבשמאל הירדן לבין סוכות ביציאת מצרים
סוכות מצוינת גם כמקום הראשון של הגעתו של יעקב אבינו לארץ ישראל מחרן שבמסופוטמיה וגם כמקום הראשון ביציאת מצרים לארץ ישראל.
השוואה זאת הובאה במכילתא: "ויסעו מרעמסס-סכתה - סכות ממש.
דכתיב ויעקב נסע סכתה (בראשית לג), דברי רבי אליעזר".
לא ידעתי סוכות שבאו לו ישראל, כשנסעו ישראל מרעמסס, היכן הוא".
סֻכּוֹת הייתה עיר מקראית בנחלת שבט גד בעבר הירדן, בסמוך לנחל יבוק ולמעבר הירדן, ועל יד הערים צרתן ואדם.
בספר בראשית היא מוזכרת כתחנה בחזרתו של יעקב מארם נהריים לארץ כנען:
על פי המסופר שם, העיר נקראת בשם זה על שם הסוכות שבנה יעקב לצאנו בזמן ששהה שם.
בספר יהושע נזכרת העיר כאחת מערי שבט גד שבבקעת הירדן המזרחית: .
בספר שופטים מסופר כי תושבי העיר לא הסכימו למסור מזון לצבאו של גדעון כאשר נלחם במדיינים:
בספר מלכים מסופר כי בין סוכות ובין צרתן, באתר שנחפר בקרקע, יצק שלמה המלך את כלי המקדש.
סוכות נזכרה ברשימת הערים שכבש מלך מצרים שישק הראשון בכנען, ב-924 לפנה"ס בערך.
הרשימה נחרטה על גבי השער הבובסטידי שהקים שישק בכרנך לזכר ניצחונו.
במאה ה-20 הוצע לזהותה במספר אתרים:
זיהוי אחד הוא ב"תל דיר עלא" שבעבר הירדן, בסמוך לשפכו של נחל יבוק (בשמו הערבי: א-זרקא) אל נהר הירדן.
זיהוי זה נתמך על ידי החוקר יוחנן אהרוני.
באתר זה נמצאו ממצאים ארכאולגים מתקופת הברונזה המאוחרת ועד המאה ה-9 לפנה"ס.
זיהוי זה מתבסס על התלמוד הירושלמי, בו זוהתה העיר המקראית עם יישוב שנקרא בתקופת חז"ל בשם "דרעלה": .
זיהוי אחר הוא ב"תל א-חצאן" בסמוך לנחל יבוק.
התל ממוקם מצפון מזרח לאתר דאמיֶה, שבו נערכו חפירות ארכאולוגיות, ונמצאו ממצאים מתקופת הברונזה הקדומה עד ראשית תקופת הברזל.
סוככאים (שם מדעי: Apiales) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים, הכוללת את המינים ג'ינסנג, גזר, סלרי ורבים אחרים.
בעבר, תחת מערכת המיון קרונקוויסט (1981) הכילה סדרת הסוככאים אך ורק את משפחת הסוככיים, אך מיון גנטי של קבוצת APG מ-2003 הוסיף לה משפחות רבות אחרות, ומיקם אותה בקבוצה Asterid (המכילה סדרות ומשפחות), יחד עם סדרות כגון האסטראים.
בארץ מיוצגת הסדרה על ידי שתי משפחות בלבד: הסוככיים הכוללת סוגים כגון הכרפס, הגזר, הסלרי ורבים אחרים; והקיסוסיים המיוצגת על ידי הקיסוס, ומתוכו מין יחיד, קיסוס החורש.
סוכה (משורש סכך) היא מבנה ארעי וזמני, שהוקם בימי קדם כדי להגן על בני אדם בעיקר מהשמש ומהגשם ואף כמקום מחסה לבהמות.
יתרונה היה בקלות ההקמה והפירוק.
הסוכה הייתה עשויה מעצים, ענפים ועלים של צמחים שהיו בשטח, ולא הצריכה חומרים מיוחדים ויקרים.
סוכות בדרך כלל נבנו באזורים של שטחים חקלאיים כדי שהשומרים יוכלו לשבת בהן ולתצפת על השטח, או כדי שהעובדים יוכלו לנוח בזמן הפוגה מעבודה.
מכיוון שלסוכה היו דפנות חלשות (או שלא היו דפנות כלל), היא בדרך כלל לא היוותה הגנה מבעלי חיים מסוכנים ובני אדם עוינים, ולכן היה מסוכן לישון בה בלילה.
לצורך כך הוקמה מלונה, (מלשון 'לינה').
הסוכה הייתה כנראה גם בשימוש אצל נוודים, בצורה דומה לאוהל.
למשל אצל יונה הנביא מסופר כי לא רצה להתגורר בנינוה ולכן הוא בנה לו סוכה מחוץ לעיר.
על פי התנ"ך היא הייתה גם בשימוש אצל צבאות שצרו על ערים, למשל ישראל שצרו על רבת בני עמון ובן הדד כשצר על העיר שומרון.
במקרא מסופר שכשבבני ישראל יצאו מצרים לארץ כנען דרך המדבר ה' הושיב אותם בסוכות, וכדי שיזכרו זאת לדורות הצטוו לחוג את חג הסוכות: .
הסוכה הפכה להיות סמל של הגנה, כפי הפסוק ב: .
לפי רבי אליעזר בן הורקנוס גם הסוכות שבהן ישבו בני ישראל בצאתם ממצרים לא היו סוכות ממש אלא "ענני כבוד" שהגנו על בני ישראל מפגעי המדבר, וכדעה זו נקט רבי יוסף קארו בשולחן ערוך.
בעת החדשה, המונח 'סוכה' בעברית משמש ככינוי עבור צרכים נוספים, כגון חדר אוכל בקיבוץ, סוכת המציל בחוף הים, סוכת שמירה ועוד.
סוכה סיטי היא תחרות אדריכלית שנערכה בקיץ 2010 והסתיימה במיצב שבו נבנו 12 סוכות בכיכר יוניון בניו יורק, ומתוכן נבחרה אחת לעמוד בכיכר במשך חג הסוכות.
בנוסף, יוצגו חלק מההצעות בתערוכה במרכז לארכיטקטורה בניו יורק, והתחרות תתועד בספר "Sukkah City: Radically Temporary Architecture for the Next 3000 Years" (בעברית: "סוכה סיטי: ארכיטקטורה ארעית ביותר ל-3000 השנים הבאות").
התחרות אורגנה על ידי ארגון "Reboot" המקדם יוזמות בתחום התרבות והמורשת היהודית, בשיתוף עם ארגון התושבים והעסקים של כיכר יוניון.
יוזמיה הם העיתונאי ג'ושוא פויר ורוג'ר בנט, ממייסדי "Reboot", שחיפשו רעיונות מקוריים לחידוש מסורת בניית הסוכה בעיצוב בן זמננו.
התחרות הוכרזה בחודש מאי 2010, ומועד הגשת המועמדויות היה 1 באוגוסט.
בתנאי התחרות פורטו בהרחבה דיני סוכה, שהמשתתפים נדרשו לעמוד בהם על מנת שהסוכות יהיו כשרות לפי ההלכה, כולל המידות המזעריות לכל חלק בסוכה, חומרים מותרים ואסורים לקירות ולסכך, וכיוצא בזה.
בנוסף, נדרשו הסוכות המוצעות לעמוד בתקנות העירוניות של ניו יורק למבנים ארעיים, כך ששטח טביעת הרגל שלהן לא יעלה על 10x19 רגל.
משתתפי התחרות נדרשו לשלוח את הצעותיהם בפורמט של לוח גרפי אחד, המציג את ההצעה העיצובית ואת אופן בנייתה, מלווה בהסבר קצר.
חבר השופטים של התחרות מנה 14 איש, בהם האדריכלים מיכאל ארד ותום מיין, המעצב רון ארד, מבקר האדריכלות פול גולדברגר, ואנשים נוספים מתחומי העיצוב והאמנות.
בנוסף, ליוו מספר רבנים את האדריכלים בתהליך בניית הסוכה.
מאות מעצבים, אדריכלים וסטודנטים במקצועות עיצוב שונים מרחבי העולם נרשמו לתחרות ושלחו את הצעותיהם.
באתר התחרות הוצגו, עם פרסום תוצאות השיפוט, כ-540 הצעות עיצוב, ו-12 ההצעות הזוכות מתוכן.
הסוכות הנבחרות נבנו בברוקלין והובלו לכיכר יוניון, שם ניצבו בימים שבין יום הכיפורים לסוכות (19 - 20 בספטמבר 2010), ואז הוזמן הקהל הרחב לבקר במקום ולבחור מתוכן סוכה אחת שתישאר במקום לכל אורך החג.
ב-21 בספטמבר הכריז ראש עיריית ניו יורק, מייקל בלומברג, על הסוכה הזוכה, Fractured Bubble ("בועה שבירה"), שעיצבו האדריכלים הנרי גרוסמן ובבק בראין מניו יורק.
מארגני התחרות הצהירו על כוונתם לערוך ב-2011 תחרות דומה בערים נוספות ברחבי העולם, והזמינו ערים להציע את השתתפותן במיזם.
"סוכה בשדה" או "קומפוזיציה על נושא סוכה בשדה" או "נושא סוכה" (1985) הוא פסל מאת הפסל הישראלי דב פייגין.
הפסל מורכב מקונסטרוקציה של צינורות ברזל מעוגלים המשולבים זה בזה ויוצרים מעין גריד.
בין הצינורות הוסיף הפסל שלוש יריעות ברזל, שבהן מגרעות חלולות בצורה של קווים חופשיים.
הפסל מהווה עיבוד לפסל קטן הממדים "וריאציה על נושא סוכה" שיצר פייגין בשנת 1980. בשנת 1985 היווה הפסל חלק מתערוכת פיסול בשטח פתוח שנערכה בעיר רמת גן.
בשנת 1992 הוצב במיקומו הנוכחי בשדרות קק"ל.
בשנת 2012 נצבע מחדש בצבע אדום כהה.
סֻכָּה וְלוּלָב לְעַם סְגֻלָּה הוא פיוט המושר במסורת יהדות בבל, יהדות בוכרה ובמסורת עדות צפון אפריקה בחג הסוכות.
הפיוט חובר על ידי המשורר ר' משה בן יעקב אדהאן (חי באזור הסהרה שבמרוקו, שימש כאב בית דין ומנהיג רוחני של יהודי מקנס עד לאמצע המאה ה-18. נפטר בשנת 1736).
הפיוט נכתב במשקל סילאבי, משקל הפיוט הוא עשר הברות בכל טור.
הפזמון החוזר (רפרן) בפיוט הוא המילים המזכירות את הסוכה והלולב:
האותיות הראשונות בכל בית בפיוט יוצרות אקרוסטיכון של שם המחבר: "אני משה חזק".
תוכן הפיוט מבוסס על תורת הקבלה, וחלקים ממנו כלל לא ניתן לפרש ללא היזקקות לתפיסות קבליות.
בשיר מתוארים סודות ארבעת המינים, כשהם משולבים בסודות הגאולה וברזיהם של שבעת האושפיזין.
בספר הזוהר מובאת פרשנות קבלית לארבעת המינים, לפיה הם משל לאושפיזין ולשבע הספירות.
פרשנות זו מצאה ביטוי בפיוט:
שלושה בדי ההדס רומזים לשלושת האבות: אברהם (חסד), יצחק (גבורה) ויעקב (תפארת).
הלולב מזכיר את יוסף (יסוד) שזקף קומתו כנגד עשו.
סוכיים או אפיריוניים (שם מדעי Ptilonorhynchidae) היא משפחת ציפורי שיר בינוניים, הקרובים לעדניים ולעורביים.
הסוכיים חיים ביערות גשם באוסטרליה וגינאה החדשה.
הסוכיים בונים קיני ראווה מיוחדים הנקראים סוכות.
הם אינם מקננים בסוכה ואינם משתמשים בה לצרכים אחרים לבד מהחיזור ומשיכת הנקבות.
בנוסף, כדי לבלוט לנקבה, מעטר כל מין של סוכי את הסוכה והאדמה שלידו בעלים, בחפצים נוצצים וצבעוניים ועוד, כאשר מינים שונים נוטים להעדיף צבעים שונים.
הזכר מבצע את ריקודי החיזור שלו על האדמה בקרבת הסוכה.
סוכת עמוד - הסוכי בונה את הסוכה על ענף עומד ו"נוטע" בקרקע שורות של ענפים, זרדים ומקלות שמכסים סביב זה ולעיתים גם בונה מהם גג לסוכה.
סוכות אלה נוטים להיות יותר מקושטות.
סוכת מבנה - הסוכי בונה את הסוכה משני קירות של מקלות וענפים הבנויים על מקלות מאונכים ומעליהם עוד קומה.
סוכות אלה יכולות להיות לעיתים גדולות מאוד.
במשפחה שמונה סוגים ו־20 מינים: הגדול שבהם הוא סוכי ענק (Chlamydera nuchalis) ששוקל עד 230 גרם ואורכו עד 40 ס"מ.
הקטן שבהם הוא סוכי זהוב (Prionodura newtoniana) ששוקל עד 70 גרם ואורכו עד 22 ס"מ.
סוג ומין יחיד סוכי משונן-מקור (Scenopoeetes dentirostris)
סוכי משיי (שם מדעי: Ptilonorhynchus violaceus) הוא מין של סוכי אנדמי למזרח אוסטרליה והיחיד מהסוג סוכי (Ptilonorhynchus).
הסוכי המשיי נפוץ ביערות גשם וביערות סקלרופיליים הרריים ולחים במזרח אוסטרליה, מדרום קווינסלנד עד לוויקטוריה.
ישנה גם אוכלוסייה מבודדת של סוכיים באזור הטרופי הרטוב של צפון קווינסלנד.
רוב גופם של זכרים בוגרים הוא בצבע כחול, אף על פי שבאור צבע הגוף של הסוכי נראה כסגול בוהק או כשחור.
פלג גופו התחתון של הזכר וזנבו כהים יותר משאר גופו.
המקור בצבע לבן עד צהוב-ירוק, והעיניים בצבע סגול בהיר.
הרגליים בהירות, ובדרך כלל הן בצבע ורוד בהיר.
פלג הגוף העליון של הנקבה ירוק-חום כולו, בעוד פלג גופה התחתון בהיר יותר, עם דוגמה מפוספסת בצבע שחור.
כנפיה וזנבה של הנקבה הן בצבע חום כהה.
מקורה שחור, ועיניה בצבע כחול.
זכרים צעירים דומים במראם לנקבות בוגרות.
כמו כל מיני הסוכיים, הסוכי המשיי ניזון בעיקר מפירות, למרות שסוכיים ניזונים לעיתים גם מעלים, חרקים, פרחים, צוף וזרעים.
לעומתם, סוכיים צעירים ניזונים בעיקר מחיפושיות, חגבים וציקדות עד שהם לומדים לעוף.
הסוכיים אינם בררניים בהעדפות המזון שלהם, והם ניזונים גם מצמחים שהובאו לאוסטרליה מאירופה בידי האדם.
כך הם מסייעים להפצתם של צמחים כמו עשבים שוטים, דפנת קומפור וזית אירופי, כמו גם מינים שונים ממשפחת הזיתיים.
הסוכיים נרדפים לעיתים על ידי חקלאים, מכיוון שהם פושטים על הגידולים החקלאיים שלהם.
הסוכיים נוהגים באגרסיביות בעת אכילה, ומגרשים עופות אחרים מהעצים שהם הגיעו אליהם.
בעונת הרבייה, חרקים לוקחים חלק משמעותי יותר מבדרך כלל בתזונתו של הסוכי.
עונת הרבייה של הסוכיים נמשכת מאוגוסט עד ספטמבר, ובמהלך ינואר.
הסוכיים ידועים ב"סוכות" שלהם - מבנים שנבנים מזרדים שונים על מנת להרשים את הנקבות.
הסוכה נבנית בצורה של קשת הפוכה או פרבולה, והקירות הפנימיים של הסוכה "נצבעים" בצבע שחור שמקורו בפחם טחון, פירות מעורבים ברוק או בקליפות עץ מתפוררות.
מסביב ל"סוכתו" הזכר שם כל דבר כחול שהוא הצליח למצוא - נוצות, פרחים, אוכמניות, נשלי נחשים וקונכיות, כמו גם חפצים מעשה ידי אדם כמו פקקי בקבוקים, עטים כדוריים, אטבי כביסה ועוד.
את החפצים הכחולים הזכר מפזר מחוץ לסוכה, ולאחר שגמר לבנותה הזכר מחכה לה.
כשהנקבה מגיעה ועוברת דרך ה"שדרה" שבאמצע הסוכה, הזכר מרים חפץ כחול במקורו, ורוקד מסביב לנקבה כשראשו מכופף.
במהלך הריקוד הזכר קופא מספר פעמים.
אם הזכר הצליח למשוך את הנקבה, ההזדווגות תתבצע מחוץ לסוכה.
לאחר מכן, הנקבה בונה קן ובו היא מטילה 1–3 ביצים חומות עם כתמים כהים.
הדגירה נמשכת כ-21 ימים, וכשלושה שבועות נוספים לאחר הבקיעה הגוזלים עוזבים את הקן.
הזכר אינו לוקח חלק בגידול הגוזלים, ולאחר ההצלחה הראשונה הוא ממשיך להופיע מול נקבות נוספות.
סוכי מערבי (שם מדעי: Chlamydera guttata) הוא מין של סוכי אנדמי לאוסטרליה מהסוג Chlamydera.
תחום התפוצה של הסוכי המערבי מקוטע, והוא נפוץ במרכז אוסטרליה ובאזור פילבארה שבמערב אוסטרליה.
Chlamydera guttata cateri, נמצא בכף הצפון-מערבי של אוסטרליה.
הסוכי המערבי הובא לאירופה לראשונה בשנת 1861. משמעות שם המין, guttata, היא "מנוקד" בלטינית, והוא מתייחס לגופו המנוקד של הסוכי.
בטנו של הסוכי חומה-צהבהבה, וזנבו חום.
רוב גופו של הסוכי (מלבד בטנו וזנבו) מנוקד בשחור ובחום, ועל עורפו של הזכר יש ציצת נוצות ורודה.
הזכר והנקבה זהים בגודלם ובמידותיהם מלבד בזנב, שארוך יותר אצל הנקבה.
הסוכי המערבי ניזון מפירות, בעיקר מהצמחים הבאים: פיקוס הסלע, אלגום, Trichosanthes cucumerina (המכונה "דלעת הנחש") ודבקון.
הסוכי המערבי ניזון גם מצוף, פרחים, עכבישים וחרקים כגון נמלים, עשים, חיפושיות וחגבים.
הסוכיים שותים לעיתים קרובות, וכמעט אף פעם לא ניתן למוצאם רחוק ממקור מים.
כמו רוב מיני הסוכיים, הסוכי המערבי הוא פוליגמי: הזכר מזדווג עם כמה וכמה נקבות, בעוד הנקבות בלבד אחראיות לקינון ולגידול הגוזלים, ללא סיוע הזכר.
הסוכי המערבי, כמו אצל כל מיני הסוכיים, הזכר בונה מבנה ייחודי, הקרוי "סוכה" (ומכאן שמו), על מנת להרשים את הנקבה.
זכר הסוכי המערבי בונה מזרדים מבנה הדומה לשדרה עם קירות משני צדדיה; גובהה כ-20 עד 25 ס"מ, ורוחבה כ-25 עד 35 ס"מ.
השטח שמסביב לסוכה מקושט בעצמים לבנים וירוקים, כמו פירות בכלל ופירות יער בפרט, קליפות עצים, חלוקי נחל ועצמות.
הסוכי משתמש גם בחומרים מעשה ידי אדם, כמו זכוכית, תרמילי אקדח, פקקי בקבוקים ועצמים שונים מברזל ומפלסטיק.
סוכות יכולות להמשיך לפעול כמה וכמה שנים, ואם סוכה חדשה נבנית, הסוכה הקודמת ממוחזרת.
הזכר מושך את הנקבות על ידי קריאות, וכשהיא מגיעה הוא "מסתתר" ומציץ לפעמים ממקום מחבואו - כנראה כדי לסקרן אותה.
לאחר שלב זה, הוא מניף את זנבו, קופץ וטופח בכנפיו, וממשיך לקרוא בקול.
בזמן הריקוד הוא פורש כמה וכמה פעמים את ציצת הנוצות שלו מול עיניה של הנקבה.
הנקבה בונה לבדה קן פשוט בצורת כוס על ענפים גבוהים יחסית הקרקע של עץ, בדרך כלל על סבך של דבקונים.
הנקבה מטילה שתי ביצים מבריקות בצבע ירוק-צהבהב ומכוסות בקווים שחורים בכל תטולה, ודוגרת עליהן במשך פרק זמן לא ידוע.
סוכי משונן-מקור (שם מדעי: Scenopoeetes dentirostris) הוא מין יחיד בסוג של סוכי.
אורכם של הפרטים ממין זה בינוני ביחס למינים האחרים במשפחה, ועומד על כ-27 ס"מ בממוצע.
רוב גופו של הסוכי בצבע חום-זית; בטנו וחזהו חומים בהירים, ומפוספסים בחום.
הקשתית חומה; מבנה המקור ייחודי, והעניק למין זה את שמו.
הזכר והנקבה דומים במראם, אך הנקבה קטנה מעט מהזכר.
הסוכי משונן-המקור אנדמי לאוסטרליה, ומצוי ביערות ההרריים של צפון-מזרח קווינסלנד.
הוא ניזון בעיקר מפירות ומעלים צעירים של עצי יער.
כשאר מיני הסוכיים, הסוכי מבצע את תצוגת החיזור בשטח שנקרא "סוכה" (Bower באנגלית).
אצל הסוכי משונן-המקור, שטח זה מפונה מאדמה; לאחר מכן, הסוכי מניח עליו עלים, כשפניהם כלפי מטה.
במידה ואדם הופך אחד מהעלים, הסוכי הופך אותו חזרה; אם עלה מתייבש, הסוכי מוציא אותו מרחבת החיזור ומחליף אותו בעלה חדש.
שטח התצוגה כולל תמיד ענף אחד לפחות, עליו הסוכי יכול לעמוד.
כשבאה נקבה לסוכה, הזכר מתחיל לבצע את תצוגת החיזור.
הסוכי משונן-המקור מצוי בתחום תפוצתו המוגבל, ולכן נרשם ברשימה האדום של ארגון IUCN במצב "ללא חשש".
סוכי ענק (שם מדעי: Chlamydera nuchalis) הוא מין הסוכי הגדול ביותר, אנדמי לצפון אוסטרליה.
בתי הגידול הטבעיים בהם מצוי הסוכי הם יערות, חורשות, כרמים, יערות מונסון וביצות מנגרובים.
זהו המין הגדול ביותר במשפחת הסוכיים: אורכו כ-33 עד 38 ס"מ; הזכר גדול מעט מהנקבה, משקלו כ-180 עד 265 גרם, בעוד משקל הנקבה נע בין 153 ל-215 גרם.
הזכר והנקבה דומים יחסית, ואצל שניהם הניצוי אפור ונוצות הכנפיים חומות ובעלות קצוות לבנים.
ההבדל היחיד במראה הוא שלזכר יש ציצת נוצות ורודה על העורף.
הסוכי הענק ניזון בעיקר מחומרים צמחיים ומחרקים, בין השאר פירות, פרחים, צוף, ירקות וזרעים.
אין עונת רבייה מוגדרת והסוכי עשוי להתרבות לכל אורך השנה חוץ מבאפריל ויוני, אך המספר הגדול ביותר של ביצים בכל שנה מוטל בדרך כלל באוקטובר או בנובמבר.
הנקבה מגדלת את הגוזלים לבדה, בעוד הזכר מחזר אחרי נקבות במבנה מיוחד שבנה, המכונה "סוכה".
במהלך רוב השנה, הזכרים בונים, מתחזקים ומשפרים את הסוכות שלהם ומגנים עליהן ועל ה"מוצגים" שבהן מגנבה, ומעל לכל - מציגים בהן.
הזכר בעל הסוכה הטובה ביותר זוכה לסיכוי הגבוה ביותר להתרבות.
הסוכה בנויה בצורת שדרה, שאורכה ורוחבה כחצי מטר וגובהה כ-45 ס"מ.
בסמוך לסוכה, הסוכי מניח חפצים בצבעי ירוק ולבן - אבנים, עצמות, קונכיות ועלים כמו גם חפצים מעשה ידי אדם, כמו מוצרי פלסטיק ומכסי בקבוקים.
לעיתים, בתוך הסוכה עצמה ממוקמת חתיכת זכוכית.
הזכר מושך את הנקבה על ידי חיקוי קולות של עופות אחרים.
כשהנקבה מגיעה, הזכר מתחיל ללכת או לרוץ בשטח הסמוך לסוכה, וקופא בתנוחות שונות.
לאחר מכן, הוא לוקח במקורו אחד מהפריטים הנמצאים בכניסה לסוכתו, ומנער אותו מול עיניה.
הזכר והנקבה מזדווגים בתוך הסוכה.
אצל הסוכי הענק הסוכה אינה משמשת כקן, בדומה לשאר מיני הסוכיים.
בשונה משאר מיני הסוכיים, סוכיים צעירים באים לסוכה יחידה בקביעות, ו"מתאמנים" בבניית הסוכה לפני שיבנו אחת משלהם.
סוכי שחור (שם מדעי: Sericulus chrysocephalus) הוא מין של סוכי שגודלו בינוני, בעל דו-צורתיות זוויגית.
הזכר שחור; הכיפה וחלק מהגוף זהובים.
המקור וקשתית העין צהובים; הרגליים שחורות.
לעומתו, ניצוי הנקבה חום, והיא מנוקדת בכתמים לבנבנים או חומים בהירים.
מקורה אפור; הרגליים והכיפה שחורים.
מין זה אנדמי למזרח אוסטרליה, בה הוא מצוי ביערות גשם.
תחום תפוצתו מתפרש מקווינסלנד לניו סאות' ויילס.
הוא ניזון בעיקר מפירות, פירות יער וחרקים.
זכר הסוכי השחור בונה מבנה חיזור מיוחד, המכונה "סוכה" (כמו אצל שאר מיני הסוכיים).
אצל הסוכי השחור, הסוכה בנויה בצורת שדרה: נוצר מעין "מסדרון" חסר גג, שמוקף ב"קירות" בנויים מזרדים.
הסוכות נבנות בדרך כלל על ידי זכרים בוגרים, אך לעיתים גם זכרים צעירים מתאמנים בבנייתן.
בניית הסוכה נמשכת מספר שעות, בשונה מרוב מיני הסוכיים, אצלם בניית הסוכה נמשכת מספר ימים.
לרוב, זכר אחד בונה סוכה אחת, ורק לעיתים רחוקות פרט יחיד בונה שתי סוכות.
הזכרים מבלים כ-3% מיומם בתחזוק הסוכה.
בסמוך לסוכה, הזכר ממקם חפצים שונים, בין השאר קונכיות, זרעים, עלים ופירות יער.
במהלך החיזור, הנקבה מתקרבת לסוכה; הזכר מציג בפניה את אחורי צווארו, פותח וסוגר את כנפיו לסירוגין, ומביא לה קישוטים מהסוכה שלו.
אם הנקבה מעוניינת, היא צופה בזכר מציג כ-20 דקות נוספות לפני ההזדווגות.
הקן נבנה מזרדים ועלים, וממוקם בדרך כלל מעל הקרקע (בין השאר, על משטחי דבקון טפילי או על ענפים).
הנקבה מטילה עד 2 ביצים, בהפרש של יומיים.
הזכר אינו מעורב כלל בגידול הגוזלים ובדגירה.
הנקבה דוגרת על הביצים כ-25 ימים, והגוזלים עוזבים את הקן בגיל כ-22 ימים.
סוכי הלהבה (שם מדעי: Sericulus aureus) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הסוכיים החיה בטבע ביערות הגשם של גינאה החדשה והוא קרובו של המין סוכי ארדנט שלעיתים מכונה גם "סוכי הלהבה".
סוכי זה קיבל את שמו ממראהו הכתום הבוהק, כמו להבה.
הזכרים מגיעים לאורך 25 ס"מ והוא בעל ראש וצוואר כתומים עם גוף צהוב וראש שחור והוא בעל כתר גדול על ראשו.
עקב צבעיו השופעים וריקוד החיזור שלו הוא נחשב בעבר למין של עדני, אך בנוסף על החיזור הוא גם בונה סוכה כמו שאר מיני המשפחה וסביבה הוא יוצר את המחול שלו.
הוא חי ביערות הגשם של גינאה החדשה וקהילות הסוכי נפוצות בכל היער, מחפשות אחר חרקים ופירות וגם אחרי נקבות בעונת הרבייה.
זכרים יריבים נוהגים להרוס אחד לשני את הסוכה כשאינם שמים לב.
לכל סוכי לוקח כמה שנים עד שהוא מצליח לבנות סוכה מוצלחת ולמשוך נקבה.
הסוכי הזכר אינו עוזר כלל בגידול צאצאיו.
סוכי צנוע (שם מדעי: Amblyornis inornata) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הסוכיים החיה בטבע ביערות הגשם של גינאה החדשה ושל אינדונזיה.
אורכו של הסוכי 25 ס"מ בממוצע ומשקלו 105–155 גרם.
הסוכי חום-זהוב וללא קישוטים מפוארים, מה שהעניק לו את השם הצנוע.
כמו אצל רוב הסוכיים הזכר בונה על הקרקע סוכת חיזור וממנה הוא קורא לנקבות.
הוא מקשט את הסוכה וסביבותיה בפריטים צבעוניים, בעיקר כחולים ואדומים, כמו נוצות, גרגרים ואף חפצים אנושיים.
כמו כן הוא קורא קריאות חיקוי של עופות אחרים בסביבה.
כל אלו עוזרים לו למשוך את הנקבה לקראת ההזדווגות.
הנקבה בונה את הקן על עץ.
הזכר נוטש אותה לדגור ולגדל את הגוזלים לבדה.
הסוכי מצליח למצוא מזון בקלות ביער המלא פירות וחרקים.
סוכי זהוב (שם מדעי: Prionodura newtoniana) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הסוכיים החיה ביערות הגשם של קווינסלנד שבאוסטרליה.
זהו המין הקטן במיני משפחת הסוכיים אך הוא בונה סוכה ענקית ביותר.
הוא בעל נוצות זהובות בכל רחבי גופו ומכאן שמו.
הראש עגול וללא ציצות מיוחדות.
העיניים לבנות והמקור קצר ואפור.
הנקבות לעומת הזכרים עמומות צבע ואפורות ומעט שחורות.
הסוכי חי על קרקעית היער האוסטרלי ובונה לבת זוגו סוכה גדולה מאוד אותה הוא בונה תחילה מענף מרכזי עליו הוא מניח מצע של ענפים וזלזלים ומוסיף עליהם כל הזמן עד שהם נהיים גבוהים מאוד, לעיתים אפילו יותר מגובה של אדם, אך הוא צריך שנים רבות של ניסיון בשביל לגמור אותה.
כשהוא מסיים הוא קורא לנקבה וכך מפתה אותה להגיע אליו.
הוא ניזון מפירות ומפרוקי-רגליים כמו חרקים ועכבישים.
סוכודוס (שם מדעי: Suchodus; משמעות השם: "שן תנין") הוא סוג של זוחל ימי דמוי-תנין נכחד, שחי בסוף תור היורה לפני 167-160 מיליון שנה מזמננו.
זוחל זה היה קרובם של הדקוזאורוס והגיאוזאורוס וחי באוקיינוס ובימים שלחופי אירופה.
סווג לראשונה ב-1890 בידי החוקר האנגלי ריצ'רד ליידקר.
הסוכודוס היה בעל מראה תנין עם חרטום חרוטי שבתוכו שיניים מחודדות, סנפירים כתחליף לרגליים, גוף רך ללא קשקשים נוקשים וזנב ארוך בעל אונות כשל לווייתנים.
הוא שחה במי האוקיינוס וניזון בעיקר מדגים ורכיכות.
אורכו הגיע ל-4.5-4.7 מטר, די קצר יחסית למשפחתו.
Suchodus durobrivensis, מין שסווג לפי כמה חוקרים תחת הסוג מטריורינכוס
סוכי ירוק (שם מדעי: Ailuroedus crassirostris) הוא מין של עוף ממשפחת הסוכיים, החי ביערות הסובטרופיים לאורך החוף המזרחי של אוסטרליה, מדרום-מזרח קווינסלנד לדרום ניו סאות' ויילס.
סוכי זה מגיע לאורך 32 ס"מ.
גבו, אחוריו וכנפיו בצבע ירוק בוהק, ובקצות נוצות הכנף שלו לבן.
הזנב חום עם כתמי לבן.
בניגוד לקרוביו, סוכי ירוק אינו בונה סוכה.
הוא משמיע קולות חזקים ומזוהים, הדומים לקולו של חתול, שהעניקו לו את השם האנגלי "catbird".
הסוכי הירוק מסווג כאוכל-כול, אבל הוא בעיקר אוכל פירות, וניזון מתאנים ומחומרים צמחיים כמו זרעים, נבטים ופרחים.
מדי פעם הוא אוכל גם חרקים כמו דבורים, חגבים, מרובי-רגליים ואקריות, כמו גם מבעלי חוליות כמו צפרדעים ואבקועים של ציפורים קטנות יותר.
מצב שימורו של הסוכי הוא "ללא חשש".
סוכן ספורט הוא מי שמייצג אנשים העוסקים בספורט מקצועי, כעצמאים או כעובדי חברה העוסקת בסוכנות ספורט.
תפקידו העיקרי של סוכן הספורט הוא מציאת מקורות הכנסה ללקוחותיו.
סוכני הספורט אחראים להתקשרות הראשונית עם בעלי קבוצות, מנהלים, וכל גוף מסחרי אחר שעשוי לרצות בשירותיו של הלקוח, ניהול המשא ומתן על חוזי עבודה, וליווי במהלך העבודה.
סוכנים מטפלים לעיתים קרובות גם ביחסי הציבור של לקוחותיהם, ואף בייעוץ פיננסי בכל ההיבטים של כספי הלקוח, החל מהשקעות ועד הגשת דו"חות מס.
בשל אורך החוזים ומורכבותם, סוכני ספורט רבים הם משפטנים או שיש להם רקע בנושא.
סוכנים בדרך כלל גם בקיאים בתחום הכספים, הניהול העסקי, ניתוח פיננסי וסיכון, כמו גם ספורט.
מקובל מאוד שסוכנים ייצגו מספר לקוחות בו זמנית.
שכר הטרחה של סוכני ספורט נע בדרך כלל בין 4 ל-10 אחוז מחוזהו של הלקוח.
סוכני NFL אינם מורשים לקבל יותר מ-3%, וסוכני NBA לא יותר מ-4% מחוזי המשחק של הלקוח.
נפת סוך (באוזבקית: Сўх тумани/Soʻx tumani; ברוסית: Сохский район, תעתיק: סוחסקיי ראיון) היא נפה של מחוז פרגנה, המהווה מובלעת של אוזבקיסטן שמוקפת בקירגיזסטן.
בירת הנפה היא , על אף היותה של הנפה חלק משטח אוזבקיסטן, מרבית אוכלוסיית הנפה היא בכלל טג'יקית.
על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2025 אוכלוסיית הנפה מונה 86,094 בני אדם.
סוך ידועה גם בתור המובלעת הפנימית הגדולה בעולם מבחינת שטח.
השטח של סוך מחולק לשני חלקים, שמופרדים אחד מהשני על ידי קירגיזסטן:
החלק הצפוני של סוך שכולל את העיירה צ'ון-קורה, שבעצמה כוללת מובלעת נוספת באותו השם.
החלק הדרומי של סוך שהוא הרבה יותר גדול מהחלק הצפוני.
האזור כולל כ-19 יישובים שיותר ממחציתם הם עירוניים.
יחד עם העיר קוקנד, היה האזור אחד ממרכזי שהתרחש בין השנים 1918–1924.
בשנת 1999 טענה הממשלה האוזבקית כי חמושים מטעם ארגון הטרור, התנועה האסלאמית של אוזבקיסטן שהשתמשו באזור כבסיס לפעילות הארגון ואף לתקיפת אוזבקיסטן וקירגיזסטן.
מוקדם יותר באותה שנה נאלצה הבירה האוזבקית טשקנט להתמודד עם סדרת פיגועי תופת המיוחסים ל-IMU.
אוזבקיסטן החלה לחזק את הגבולות סביב האזור ובעקבות כך הכעיסה את הקירגיזים שטוענים שאוזבקיסטן הציבה מוקשים בשטחה.
סוכי ארדנט (שם מדעי: Sericulus ardens; מכונה גם סוכי הלהבה, אך שם זה נפוץ למין Sericulus aureus) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הסוכיים.
סוכי זה חי ביערות הגשם של גינאה החדשה, לרוב בין הענפים הקרובים לקרקעית ועל הקרקע.
הוא דומה מאוד למין סוכי הלהבה.
אורך הסוכי 25 סנטימטרים בממוצע והוא בעל נוצות בצבעים חזקים של צהוב עם ראש גדול אדום וצוואר אדום-כתום.
הזנב וקצות הכנפיים שחורות, העיניים צהובות עזות והמקור אפור.
הנקבות בעלות נוצות דהויות יותר בצבע חום או ירוק-זית עם בטן בהירה.
הסוכי כמו קרובי משפחתו בונה בעת החיזור "סוכה" המורכבת מ"קיר ענפים" עשוי בשני צדדים ובתוכה הוא מניח חפצים סגולים או כחולים, לרוב פירות יער.
כאשר נקבה מגיעה הזכר מנפח את חזהו ואת נוצות זנבו ופורש את כנפיו סביב ראשו בהילוך מוזר, מנענע את ראשו וכן קורא בקול.
מתצפיות שבוצעו על מין זה נראה שלעיתים הנקבות מתרשמות ולעיתים לא מספיק.
כמו כן זכרים צעירים דומים מאוד לנקבות, והזכר המציג יכול לבצע מופע עבורם לשווא.
זכרים יריבים נצפו הורסים את הסוכות של שכניהם ואף גונבים את החפצים שהונחו בתוכן.
סוכי ארצ'בולד (שם מדעי: Archboldia papuensis) הוא מין של עוף ממשפחת הסוכיים החי רק ביערות גשם הרריים במערב גינאה החדשה שבשליטת אינדונזיה.
סוכי זה הוא אחד המינים הגדולים ביותר במשפחת הסוכיים והוא מגיע לאורך של 37 סנטימטרים.
רוב גופו של הזכר בצבע שחור, קשתית עינו בצבע חום, הרגליו בצבע אפור ונוצות פדחת ראשו בצבע צהוב.
הנקבה קטנה יותר מהזכר, צבע כנפייה צהוב והיא חסרת נוצות בפדחת ראשה.
מין זה התגלה בידי החוקר אוסטין לומר ראנד בשנת 1939 ותואר על ידו שנה לאחר מכאן בשנת 1940. המין קרוי על שם החוקר והאורניתולוג ריצ'רד ארצ'בולד שחקר את האי גינאה החדשה.
לא ידוע הרבה על מין זה אך בשל אובדן בתי גידול הוא מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון.
סוכיה (שם מדעי: suchia; מילולית: "תנינים") היא קבוצת זוחלים דמויי-תנינאים שהתפתחה החל מהתחילת היורה ועד היום.
הקבוצה מכילה את מרבית הארכוזאורים בני הקבוצה פסאודוסוכיה, הקרובים יחסית לתנינאים מאשר לדינוזאורים וקרוביהם.
למעשה היא מכילה כמעט את כל המינים הפסאודוסוכים, למעט הסוג Dasygnathoides, האורניתוסוכיים (Ornithosuchidae).
גם הפייטוזאוריים נחשבים לקבוצה בסיסית יותר של פסאודוסוכים, למרות דמיונם לתנינים ולפי כמה וקרים ייתכן שהם בכלל לא ארכוזאורים אמיתיים אלא דמויי-ארכוזאורים.
הקבוצה תוארה בידי החוקר הגרמני ברנרד קרבס (Bernard Krebs) ב-1974 על סמך הדמיון בין קרובי התנינאים שהתגלו לאורך הטריאס לתנינאים האמיתיים.
ישנה מחלוקת גדולה מבחינת החוקרים על השיוך לקבוצה, מאחר שמרבית בני הקבוצה בעלי תכונות משתנות ורבים מהם כלל אינם דומים לתנינים המודרניים.
התאוריות העיקריות על סיווג הסוכיים הם של החוקר סטרלינג נסביט ב-2011 ושל החוקר מרטין אוזכורה ב-2016. התיאוריה של פול סרנו מ-1991 כבר לא תקיפה עוד.
עם זאת ישנם מספר מאפיינים העוזרים להבדיל אותם מארכוזאורים אחרים, בין השאר מבנה עצמות לחי נמוכות ומסיביות יחסית, גפיים חלשות יותר מאשר דמויי דינוזאורים וקרוביהם, המעיד שאלה לא יכלו להזדקף על שתיים במשך זמן רב ולרבים מהם מאפיינים של טורפים.
רבים מבני הקבוצה התבססו היטב במקווי מים, בהם הם שגשגו לאורך המזוזואיקון ואף שרדו את הכחדת הקרטיקון הגדולה.
מינים מעטים יותר התאימו לחיי יבשה ואלה נכחדו.
כיום רק התנינאים האמיתיים שרדו.
סוכי נקוד (שם מדעי: Chlamydera maculata) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הסוכיים החיה בטבע במזרחה של אוסטרליה.
ציפור זו מגיעה לאורך של 29 ס"מ כך שהוא בינוני ביחס לסוכי, אם כי בעל מבנה דק יחסית והזכרים והנקבות די דומים.
צבע הראש אדום-צהבהב בהיר והוא מפוספס באפור-חום ומאחורי העורף בולטת ציצה ורודה-לילך.
החלק העליון של הגוף חום-שחור והתחתון בצבע קרם מנומר באפור עם גוון צהבהב סביב השת.
המקור שחור, העיניים חומות כהות והרגליים בצבע חום-זית.
הסוכי יכול להשמיע רפרטואר של קולות, אותם הוא שומע בסביבתו ולומד לדקלם.
הוא גם משמיע את הצלילים של עופות אחרים ושל חיות גדולות, של נפילת ענפים ושל חבטות או צלילי משק כנפיים ועוד.
הסוכי חי ביערות יבשים ופתוחים, בשיחיות וגם בקרבת מדבריות פתוחים מכוסי צמחייה או חורשי אקליפטוסים.
כמו כן היא מצויה לעיתים קרובות במטעים, פארקים, בתים וגנים.
הוא ניזון בעיקר מפירות, פרחים, זרעים ופרוקי רגליים.
לרוב הוא חי לבדו אך יכול להימצא בקבוצות של עד 30 פרטים.
בעונת הרבייה הזכרים בונים סוכות כדי למשוך נקבות עבורם.
צורת הסוכה היא קשתית המורכבת משורה של דשאים וזרדים הממוקמים יחדיו בעוד לרוב הוא מוסיף מספר חפצי נוי בתוכה.
בתוך הסוכה הזכר מחכה לנקבות כדי לשיר ולהתעופף למענם.
אם הוא מצליח הזכר מזדוויג עם הנקבה המייצרת ביצים ומקננת לבדה.
הסוכים משנים את סוג האוצרות כדי להצליח לחזר וככל שהסוכה מקושטת יותר, כך גדל הסיכוי להרשים את הנקבות, מה שגורר זכרים שונים לגוון בטקטיקות הקישוט.
סוכן כפול הוא סוכן (כלומר מרגל) שלכאורה מבצע את המשימה שאליה נשלח על ידי שולחיו, אך למעשה הוא משרת את הצד שכנגד, תוך הטעיית שולחיו.
סוכן כפול פועל בדרך כלל בשירותן של שתי מדינות, אך המונח מתייחס גם להפעלה של סוכנים במסגרת אחרת, כגון סוכן משטרתי העוסק במלחמה בסמים.
סוגים וצורות גיוס והפעלה של סוכנים כפולים
אדם שנועד מלכתחילה להיות סוכן כפול: מדינה א רוצה להטעות את מדינה ב, ולכן אדם ממדינה א, שאומן להיות סוכן כפול, מציג עצמו כבוגד ומציע את שירותיו כמרגל למדינה ב.
זו מקבלת את ההצעה, ובכך החל האדם את פעולתו כסוכן כפול.
אדם שקיבל הצעה לבגוד במולדתו אך לא בגד: מדינה א מנסה לגייס אזרח של מדינה ב שירגל למענה.
אזרח זה מקבל לכאורה את ההצעה, אך למעשה פועל בשירותה של מערכת הביטחון של ארצו, ומטעה את המדינה שניסתה לגייסו.
דוגמה לכך מהווה ויקטור גרייבסקי, שזמן קצר לאחר שעלה לישראל, פנה אליו הק.ג.ב.
גרייבסקי דיווח על ההצעה לשב"כ, ופעל להטעיית הק.ג.ב..
מרגל שנלכד והפך את עורו: אדם שנשלח (או גויס) על ידי מדינה א לרגל במדינה ב.
הוא נלכד על ידי שירותי הריגול הנגדי של מדינה ב, ואלה שכנעו אותו, באיומים או בפיתויים, להפוך לסוכן כפול, כלומר לשרת את מדינה ב ולהעביר מידע מטעה לשולחיו, מדינה א.
דוגמה לכך הוא רפעאת אל גמאל, מצרי שהתחזה ליהודי ועלה לישראל בשליחות המודיעין המצרי, נחשף בידי השב"כ, והפך לסוכן כפול שפעל למען ישראל במשך תקופה ארוכה.
בוגד: אדם שעבד במסגרת שירותי המודיעין של מדינה א, והחליט להציע את שירותיו למדינה ב.
בוגד כזה אינו שונה ביסודו מכל בוגד אחר, ורק העובדה שהוא מועסק במסגרת שירותי המודיעין של ארצו הופכת אותו לסוכן כפול.
דוגמה לסוכן כפול מסוג זה: אולדריץ' איימס, שעבד ב-CIA ופנה מיוזמתו לברית המועצות והציע לה את שירותיו תמורת כסף רב.
סוכן כפול דו-פרצופי: אדם המשרת שתי מדינות, אך אינו נאמן לאף אחת מהן.
סוכן כפול כזה פועל בעד בצע כסף או בעד טובות הנאה אחרות, ורוצה בפעילותו הכפולה לזכות בטובות הנאה משני הצדדים.
תוצרים וסיכונים בהפעלת סוכן כפול
שרות מודיעין המצליח "להכפיל" סוכן זוכה במספר יתרונות על שרות המודיעין של האויב:
לומד את צורכי האויב - מה מעניין אותו, מה מטריד אותו ומה מדאיג אותו?
מונע מידע מודיעיני אמיתי מהאויב, ששלח את הסוכן הכפול, הבטוח באיכות מרגליו ואינו חש צורך דחוף "לייצר" סוכנים נוספים.
יכול לספק לאויב מידע כוזב ומטעה
יכול לחשוף מרגלים נוספים הפועלים במדינה ומוכרים לסוכן שהוכפל.
בעת גיוס של מרגל שהוא אזרח של המדינה שבה הוא פועל (כלומר גיוס של אדם שהוא למעשה בוגד), קיים תמיד החשש שהאדם אינו בוגד במולדתו, אלא מהווה למעשה סוכן כפול.
כדי לוודא שחשש זה אינו מתממש, מפעיליו של המרגל מתייחסים בספקנות לידיעות שהוא מעביר, ומנסים להצליבן עם מקורות מידע נוספים.
מפעיליו של המרגל כסוכן כפול מודעים לחשש זה, ולכן הם מספקים לו סיפור כיסוי טוב, שייתן מניע לבגידתו לכאורה, וכן מספקים לו מידע מודיעיני אמיתי ובעל ערך, כדי לבסס את אמינותו כמרגל, על-מנת שבבוא העת יוכל להטעות את מפעיליו כמרגל, בנושא בעל חשיבות גדולה.
אשרף מרואן, שהיה המקור הבכיר של "המוסד" במצרים בתקופה שקדמה למלחמת יום הכיפורים נחשד מתחילת גיוסו שהוא פועל כסוכן כפול, אך הוחלט שחשדות אלה אינם נכונים.
לאחר המלחמה חזר והעלה טענה זו ראש אמ"ן, אלי זעירא, כדי לבסס את טענתו שמרואן היה חלק מתוכנית הטעיה גרנדיוזית שהפעילו המצרים.
בהתאם לתאוריה זו, העובדה שמרואן אכן מסר מידע על המלחמה הקרבה ובאה, ולמעשה היה הגורם שהכריע את הכף בשאלה האם עומדת לפרוץ מלחמה, נטען שמידע זה נמסר מאוחר מדי, כאשר כבר לא היה בו כדי לשנות.
טענות אלה נדחו, והגישה המקובלת בישראל היה שמרואן היה מרגל כשר, ולא סוכן כפול.
לאחר לכידתו של אלי כהן, מרגל ישראלי שפעל בסוריה, ניסו לוכדיו ללחוץ עליו שימשיך בקשר עם ישראל ויעביר מידע כוזב, אך הוא ניצל זאת לשם העברת מסר על לכידתו, בקוד שהוכן מראש לשם כך.
הצלחת המודיעין הבריטי לחשוף את רשתות הריגול של שרות המודיעין (האבווהר) של גרמניה הנאצית, בתחילת מלה"ע השנייה והכפלת רוב הסוכנים.
בזמן הפצצות הטילים של גרמניה על בריטניה מסרו הסוכנים הכפולים מידע מוטעה על מקומות פגיעת הטילים, וזאת לפי הנחיות מפעליהם הבריטיים.
מידע זה גרם לגרמנים לשנות את מסלולי מעוף הטילים כך שבאופן מעשי הם נחתו באזורים מרוחקים ממרכזי אוכלוסייה.
הסוכנים הכפולים הופעלו על ידי ועדת XX.
בין המפורסמים שבהם היו חואן פויול גארסיה ואדי צ'פמן.
לעומת זאת מעצר של ורנר פון יאנובסקי בקנדה לא הביא תוצאות של ממש.
לקראת הפלישה לנורמנדי ב-1944 נעשה שימוש נוסף ברשת הסוכנים הכפולים כדי להטעות את הגרמנים כחלק ממבצע פורטיטיוד.
מקרה פחות מוכר התרחש בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 במהלך מלחמת וייטנאם, כאשר האמריקנים ובעלי בריתם בדרום-וייטנאם הצניחו מאות סוכנים בצפון-וייטנאם.
לאחר מספר שנים הסתבר לאמריקנים שכולם ללא יוצא מהכלל אותרו ונוטרלו על ידי שרותי הביטחון של צפון-וייטנאם, כשחלקם המשיך לפעול כסוכנים כפולים על ידי המודיעין הצפון-וייטנאמי.
כתוצאה מ"סיפורי כיסוי" רדודים שנבנו עבורם על ידי המודיעין הצפון-וייטנאמי, נחשפו אלו על ידי האמריקנים שתכננו, ללא ידיעת בעלי בריתם מהדרום, להשתמש ב"הכפלה" לצרכיהם ובעצם "להכפיל" פעם נוספת את הסוכנים.
החלטות פוליטיות ושיקולים זרים עצרו את המהלך באיבו.
העובדה שבמשך שנים לא ידעו האמריקנים על הכפלת סוכניהם, מעלה שאלה מעניינת אודות אופן הגיוס וההפעלה של סוכני ריגול באזורים ותרבויות שאינם מוכרים למפעילים.
במדעי המחשב, סוכן תוכנה הוא תוכנה הפועלת עבור תוכנה או משתמש אחרים כמייצגת שלהם.
כאשר מספר סוכנים פועלים במערכת אחת המערכת מכונה מערכת מרובת סוכנים.
חלק מסוכני התוכנה נחשבים לאוטונומיים, מאחר שהם מכילים את כל הנדרש לפעולתם ומסוגלים לקבל החלטות עצמאיות ולפעול על פי החלטות אלה, מתוך צורך לספק מטרות פנימיות וביחס לסביבה כפי שהם חשים אותה.
הטענה כי סוכן תוכנה (או כל תוכנה אחרת) היא אוטונומית היא שנויה במחלוקת, במיוחד לאור העובדות הבאות: סוכני התוכנה מפוקחים בדרך כלל על ידי המשתמש בתוכנה אותה הם משרתים, המשתמש פעמים רבות אחראי ליצירה או להפסקת הפעולה שלהם ולפיכך המשתמש מעורב באספקטים רבים של פעולת הסוכנים ה"אוטונומיים".
יחד עם זאת, סוכני תוכנה המסוגלים להגיב לסביבתם (אדאפטיביים) נחשבים פעמים רבות לסוכנים חכמים.
במערכות מרובות סוכנים, שיתוף הפעולה בין הסוכנים מחייב שיתוף של סמנטיקה ומידע אודות הסוכנים, המופץ על ידי מערכות המחשבים.
המושג "סוכן" הוא סוג של הפשטה, רעיון, או קונספט, בדומה למושגים מתודה, פונקציה ואובייקט בתכנות מונחה אובייקטים.
בתור הפשטה שכזו, המושג סוכן מאפשר גישה נוחה וחזקה לתיאור ותכנון של ישות תוכנה מורכבת, המסוגלת לבצע משימות בשמו של משתמש.
-- כל הכתוב בהמשך מתבסס על פרק 2 של הספר "An Introduction to multiagent systems" ל- Michael Wooldridge, ההגדרה של סוכן היא: סוכן הוא מערכת מחשבים שממוקמת בסביבה כלשהי, ושיש לה את היכולת לפעול באופן אוטונומי בסביבה זו במטרה להשיג יעדי תכן (Wooldridge & Jennings, 1995).
יכולות של סוכני תוכנה חכמים:
תגובתיות: היכולת לחוש את הסביבה, להבין את המצב ולהגיב לשינויים במצב בסביבה.
תכליתיות / יוזמה: היכולת לפעול בהתאם ליעדים.
יכולת חברתית: היכולת לתקשר עם סוכנים אחרים.
לסוכנים יש התנהגות גמישה, הנובעת מיכולתם להגיב לסביבה, לפעול בתכליתיות ולהיות חברתיים.
לסוכני תוכנה יש לפחות thread of control אחד (במונחים של multi-threading).
ניתן לגשת להגדרה של יכולות העיבוד של סוכני תוכנה משני כיוונים שונים:
עיבוד של ה- state הפנימי של הסוכן ואונטולוגיות לייצוג ידע.
הממשקים האינטראקטיביים - סטנדרטים המאפשרים הגדרה של תקשורת בין פעולות.
סוכני התוכנה משמשים למידול של העולם האמיתי, עם כל הסיבוכיות שלו, האירועים המתרחשים במקביל והעיבוד המקבילי שבו.
ההבדל בין עצמים ובין סוכנים
קיים ויכוח בספרות על הדומה והשונה בין המושגים אובייקט וסוכן תוכנה.
אובייקט תוכנה מוגדר באמצעות התכונות שלו (Attributes) והמתודות, שהן הפונקציות המאפשרות גישה אליהן (Methods).
סוכן תוכנה מוגדר פעמים רבות באמצעות תכונות ומטרות התנהגות ופונקציות המשרתות השגת תכונות ומטרות אלה.
הבדל משמעותי נוסף בין עצם לסוכן הוא אופן השימוש בהם.
כאשר משתמש מבקש מעצם לשנות תכונה שלו, הוא אינו יכול לפנות ישירות אל התכונה, שכן על פי תכונה הכימוס (Encapsulation) היא אינה מוחצנת למשתמש, אלא פנימית לעצם.
במקום זאת, המשתמש פונה ומפעיל מתודה של העצם, המשמשת לשינוי התכונה באופן הנדרש.
למשל, אם עצם כלשהו מחזיק תכונה שנקראת X והמשתמש מעוניין להגדיל את ערכו של X ב-1 הוא יפנה למתודה שמוסיפה ערכים ל-X והמתודה תשנה את הערך.
לעצם אין יכולת לשלוט על ההתנהגות של המתודות המוחצנות שלו והוא מחויב לבצע כל פעולה שמשתמש ביקש ממנו.
סוכן תוכנה, לעומת העצם, מקבל פניה באופן דומה מהמשתמש, אלא שלסוכן התוכנה יכולת לשלוט בהפעלת הפונקציות שלו.
בדוגמה שניתנה קודם לכן, אם נפנה לסוכן תוכנה ונבקש ממנו להגדיל את ערכה של תכונה כלשהי X אצלו ב-1 הסוכן יחשוב האם שינוי זה "משרת את מטרותיו", ורק לאחר מכן יבצע את הפעולה.
לפיכך, ניתן לומר שגם המתודות של הסוכן "כמוסות" והקשר שלו לעולם החיצון מתמצה ביכולת שלו לקבל מסרים מהסביבה.
ניתוח המסרים הוא פונקציה פנימית של הסוכן.
למשתמש החיצוני, סוכן תוכנה הוא תוכנית שמשרתת את האנשים ופועלת בשמם.
סוכן התוכנה נדרש לפעול בסביבה משתנה, ולכן סוכן תוכנה חייב להכיל את התכונות הבאות: תגובתיות, אוטונומיות ותכליתיות (כלומר הנעה לעבר מטרה פנימית שלו) ולעיתים מכיל גם שילוב עם התכונות הנוספות: תקשורתיות, ניידות ולמידה.
סוכני התוכנה הם התוצר של המפגש בין עולם בינה מלאכותית ועולם הרשת.
לפיכך, הם משלבים יכולת תקשורת, כלומר הפעלת תכונות שלהם על ידי משתמש חיצוני, עם יכולות של בינה מלאכותית, כמו השגת מטרות, הסקת מסקנות מאירועים חיצוניים ופעולה על פי מסקנות אלה.
לפיכך התכונות העיקריות של סוכנים הן: אוטונומיות, תכליתיות, תגובתיות, תקשורת, למידה ויכולת לשמור על רציפות זמנית של ההתנהגות שלהם (לא לשנות דעה מהר מדי).
ניתן למצוא את התפישה של סוכן תוכנה כבר במודל של "שחקן" (Actor) שפיתח Hewitt,1977 - עצם שמכיל את כל הדרוש לו, אינטראקטיבי ובעל יכולת לבצע את פעולתו באופן רציף ומתוזמן עם הסביבה, בעל מצבים (states) פנימיים ויכולת תקשורת.
באופן אקדמי יותר ניתן לומר שסוכני תוכנה הם פיתוח של המושג מערכות מרובות סוכנים, שהן כשלעצמן תולדה של התחומים הבאים: בינה מלאכותית מבוזרת, פתרון בעיות באופן מבוזר ובינה מלאכותית מקבילית.
כתוצאה מכך, ירשו סוכני התוכנה את כל הטוב והרע שבאבותיהם המולידים.
ההתפתחות של סוכני התוכנה לא חלה באופן מסודר, מלמטה למעלה, תוך הוספת תכונות באופן הדרגתי, אלא מלמעלה למטה, כרעיונות שהפכו למימושים, שרובם לא מוצלחים.
ישנם סוגים רבים של סוכני תוכנה, כפי שניתן לראות בשימושים המפורטים בהמשך.
סוכנים אלה מסייעים לגולשים ברשת האינטרנט למצוא מוצרים ושירותים שהם מחפשים אחריהם.
לדוגמה, כאשר אדם גולש ברשת ומחפש מוצר ב-ebay, בחלק התחתון של הדף ישנה הפנייה לרשימה של מוצרים דומים, שלקוחות אחרים חיפשו באופן דומה לגולש הספציפי.
ההנחה בבסיס יכולת זו היא שאנשים שמחפשים מוצרים דומים מחזיקים בטעם דומה ולכן סביר שיתעניינו בדברים שלקוחות אחרים חיפשו או רכשו.
סוכנים אלה נועדו לבצע פעולות באופן אוטומטי עבור המשתמש.
לדוגמה, ישנם סוכנים המסווגים דוא"ל לפי סדר העדיפויות של המשתמש, מאגדים דיווחי חדשות על פי קטגוריות או ממלאים טפסים ברשת עבור המשתמש מתוך מידע פנימי שאגור בהם.
דוגמה מורכבת יותר של סוכנים אלה היא סוכנים שמסוגלים לנהל משא ומתן מול משתמש או סוכן תוכנה שמייצג אותו במכרזים מסוגים שונים ברשת.
סוכנים אלה יכולים להיות מבוססים על משא ומתן חד-ממדי (למשל: רק המחיר מעניין במשא ומתן כזה) או על משא ומתן רב-ממדי הכולל שקלול של החשיבות של נושאים שונים.
דוגמה לאחרון היא סוכנים המסוגלים לנהל משא ומתן על חופשה שהמשתמש מבקש לרכוש, תוך שקלול של מחיר הטיסה, מספר טיסות ההמשך הנדרש, איכות בית המלון ומשך החופשה ולהביא למשתמש את החופשה הטובה ביותר מבחינתו להחלטה אם הוא מעוניין לרכוש אותה במחיר שהסוכן השיג עבורו.
סוכנים אלה משמשים למעקב אחרי ציוד, בדרך כלל מערכות מחשב.
למשל, סוכן המוודא שמלאי המוצרים של חברה מסוימת כפי שמדווח במערכת ניהול המלאי שלה אינו יורד מגבול מסוים, או שהמחיר של המוצר משתנים בשוק החופשי.
הסוכן מדווח חזרה לחברה ומאפשר למשתמש בחברה להחליט החלטות האם לשווק את המוצר לשוק, לייצר מוצרים נוספים ועוד.
סוכני כריית מידע (Data Mining)
סוכנים אלה משתמשים בשיטות של טכנולוגיית המידע (Information Technology) לחיפוש אחרי תבניות ומגמות בכמויות גדולות של מידע ממקורות שונים.
המשתמש יכול להגדיר לסוכני התוכנה מהן קטגוריות המידע שהוא מבקש מהסוכנים לנתח.
דוגמה לסוג כזה של סוכנים הוא סוכן המחפש מגמה בשוק ומחזיר תשובה למשתמש / חברה באופן שמאפשר קבלת החלטות בחברה.
לדוגמה, סוכן כזה יכול לזהות התפתחות של תנאי מיתון במשק ובהתאם החברה תחליט לגבי מדיניות העסקת כוח האדם שלה, תנאי שכר ועוד.
דוגמאות נוספות של סוכנים חכמים כוללים מסנני spam, רובוטים שחקנים וכלי ניטור של שרתים.
מנועי חיפוש משתמשים בסוכנים לצורך תהליך האינדוקס.
דוגמאות נוספות ניתן למצוא ב- BotSpot.
הרשימה הבאה כוללת קישורים לנושאים הקרובים לסוכני תוכנה:
סוכן משתמש - לגלישה ברשת האינטרנט.
סוכני העברת דואר - סוכנים המשמשים להגשת דואר למשתמש, לדוגמה Microsoft Outlook.
סוכנים אלה מסייעים למשתמש מבלי שיאלץ להבין בפרוטוקולים התומכים בהעברת הדואר, כמו POP3 ואף מאפשרים לו לסווג את הדואר על פי עניין.
DAML - שפה מבוססת XML להגדרת תקשורת בין סוכנים.
סוכני ניהול (Management agents) המשמשים לניהול רכיבי טלקום.
https://web.archive.org/web/20070929162445/http://www.softwareagents.nl/ - אתר שמציג קווים כלליים של חוקים או הצעות חוק ונושאים טכניים נוספים בנושא של סוכני תוכנה.
סוכנות האנרגיה הבין-לאומית היא ארגון בינלאומי אשר נוסד במסגרת הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי בשנת 1974 לאחר משבר האנרגיה העולמי.
בעת היווסדו נועד הארגון להתמודד עם המחסור העולמי באספקת נפט, וכן לשמש כמקור מידע לנתונים סטטיסטיים על שוק הנפט העולמי ומגזרי אנרגיה אחרים כולל אספקת האנרגיה העולמית.
סוכנות האנרגיה הבינלאומית פועלת כגוף מייעץ בנושאי מדיניות אנרגיה למדינות החברות בו, ואף משתף פעולה עם מדינות שאינן חברות בארגון, במיוחד סין, הודו ורוסיה.
מאז היווסדו הורחבו יעדיו של הארגון כדי להתמקד בשלושת העקרונות של מדיניות אנרגיה נכונה: בטיחות אנרגיה, פיתוח כלכלי והגנת הסביבה.
בנושאי הגנת הסביבה מתמקד הארגון בהשפעות האקלימיות של השימוש במקורות אנרגיה שונים.
לארגון תפקיד מרכזי בקידום השימוש במקורות אנרגיה חלופיים (כולל אנרגיה מתחדשת), מדיניות אנרגיה הגיונית, ושיתוף פעולה בינלאומי בפיתוח טכנולוגי בתחום הפקת אנרגיה.
המדינות החברות בארגון חייבות להחזיק ברזרבות נפט השוות לפחות לרבע מסך יבוא הנפט למדינה במהלך השנה הקודמת.
ב-10 בדצמבר 2020 החלה ישראל בתהליכי הצטרפות לסוכנות.
אך ורק מדינות החברות בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי יכולות להצטרף לסוכנות האנרגיה הבינלאומית.
בארגון 30 מדינות חברות, עם 4 מדינות בהליכי הצטרפות (ישראל, ליטא, צילה וקולומביה).
סוכן ביטוח בישראל הוא יחיד או תאגיד בעל רישיון מטעם רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון שמוסמך לעסוק בתיווך ביטוח בין מבטח לבין מבוטח.
על פי חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח), התשמ"א-1981, עיסוק בתיווך בביטוח בישראל מותר רק למי שקיבל רישיון מתאים, לאחר תקופת התמחות ועמידה בבחינות מקצועיות.
החוק מבחין בין סוגי רישיונות שונים:
סוכן יחיד – אדם פרטי שהשלים התמחות ובחינות מקצועיות ועומד בתנאי הכשירות שנקבעו בחוק.
סוכן תאגיד – חברה הרשומה בישראל, שכל מנהליה והעוסקים מטעמה הם בעלי רישיון סוכן.
סוכן מתמחה – מי שקיבל רישיון זמני לתקופה מוגבלת, ופועל תחת פיקוח של סוכן מאמן.
הרישיון ניתן לפי ענפים – ביטוח כללי, ביטוח ימי או ביטוח פנסיוני – והוא קובע את תחומי הפעילות שבהם מותר לסוכן לעסוק.
צמיחת הענף טרם הקמת המדינה
פעילותם של סוכני הביטוח בארץ ישראל החלה בראשית המאה ה־20. בשנת 1905 ייסד אלתר לוין בירושלים את "סוכנות לאחריות החיים", הנחשבת לסוכנות הביטוח הראשונה בארץ.
לוין, שנודע כחלוץ סוכני הביטוח, נהג לעבור בין סמטאות העיר העתיקה ולהציע לתושבים לרכוש ביטוחי חיים למען פרנסת האלמנה והיתומים ביום פקודה.
בתקופה זו, טרם פעלו בארץ חברות ביטוח מקומיות, ולוין מכר פוליסות של חברות אנגליות, צרפתיות ואיטלקיות.
עם השנים המשיך לפתח את סוכנותו, אך בשנת 1933 מצא את מותו בנסיבות מסתוריות, והסוכנות נסגרה.
בתום מלחמת העולם הראשונה שבו סוכנים לפעול בירושלים, ובני משפחותיהם המשיכו את פעילותם גם בדורות הבאים.
כך לדוגמה, מרדכי מונין, נכדו של אלתר לוין, פתח מחדש את סוכנות הביטוח המשפחתית בירושלים בשם "אל-עד", שהפכה ברבות השנים לאחת הסוכנויות הגדולות בעיר.
בשנת 1920 נוסדה סוכנות הביטוח פלתורס, ובשנת 1940 הקים דניאל חורין חורושצ'נסקי את סוכנות הביטוח "חסות חורין".
סוכנויות אלו, לצד סוכנות אל-עד, נחשבות לחלק מהותי מן המסורת ההיסטורית של סוכני הביטוח בישראל.
הראשונים שהביאו את רעיון הביטוח ליישוב היו הסוכנים עצמם, שתרמו הן את ההון האנושי והן את ההון הכלכלי ליצירת שוק הביטוח.
בין הדמויות שפעלו בענף בראשיתו היה גם זאב ז'בוטינסקי.
הוא השתלב בחברת הביטוח "יהודה", ועסק לא רק בשיווק פוליסות אלא גם בחתימה על מסמכים רשמיים ובקידום פתיחת סניף החברה במצרים.
ז'בוטינסקי ראה בעבודת הסוכן עיסוק ראוי ומכובד, גם אם איננו עבודה פיזית.
במאמרו "ארץ ישראל העובדת" התייחס למעמד סוכן הביטוח בתקופה שבה הועדפה "עבודה עברית" כפשוטה, כלומר עבודה פיזית, והדגיש כי ההבחנה הזו מוטעית.
לשיטתו, כל מאמץ, פיזי או שכלי, שמטרתו יצירת פרנסה או תרומה לחברה, הוא עבודה של ממש, ולכן גם סוכן ביטוח הוא חלק בלתי נפרד מ"העם העובד".
בשנות ה-20 של המאה ה-20 קמה גם הסנה, חברה ישראלית לביטוח, שנחשבה לחברת הביטוח הארץ-ישראלית הראשונה.
בתחילת דרכה עסקה החברה בעיקר בביטוחי חיים תחת הססמה "כל האוהב בני ביתו יבטיח עצמו באחריות כי גם אחרי מותו יצילם מצרה ודחקות".
עד סוף 1929 היו לה מעל 500 מבוטחים, רובם פועלים צעירים, וב־1933 חצתה את רף האלף.
בשנת 1936 נכנסה החברה לתחום ביטוחי רכוש ונזקי גוף, והחלה להסתמך על רשת סוכנים עצמאיים.
בראשית שנות ה־40 הקימה החברה את חברת הבת "סוביט" לניהול סוכנויות ביטוח כלליות, וכן את "הקופה לביטוח הדדי" לביטוח שדות מפני פגיעות זדוניות.
עד 1945 מנתה החברה מעל 13,000 מבוטחים בביטוחי חיים, והייתה בעלת נתח השוק הגדול ביותר בענף הביטוח בארץ ישראל.
כמה מסוכני הביטוח הראשונים הקימו בהמשך את החברות הגדולות המוכרות כיום:
מאיר דיזנגוף, ראש העיר הראשון של תל אביב, ייצג בארץ את חתמי לויד'ס, ופוליסות שהנפיק שווקו גם באמצעות סוכנות "המשמר שירות לביטוח".
זאב ז'בוטינסקי היה קשור בשנותיו המוקדמות לחברת הביטוח "יהודה", שבה כיהן כגזבר וכסגן נשיא.
החברה שולבה בהמשך בפעילות קבוצת הראל.
אטיין בש ושותפו זיגפריד הופיין ייסדו בשנת 1934 את מגדל חברה לביטוח.
דוד חכמי החל דרכו כסוכן ביטוח צעיר, ובהמשך ייסד את הפניקס הישראלי לאחר שגייס השקעות מבריטניה.
חכמי מילא גם תפקיד מרכזי בהקמת מוסדות ענפיים כגון "אבנר" והמכללה לביטוח.
משפחת המבורגר הקימה בשנת 1935 את "המשמר שירות לביטוח", הרחיבה את פעילותה עם השנים וב־1975 בן המשפחה, יאיר המבורגר ייסד את הראל חברה לביטוח.
וילהלם (זאב) לבקוביץ ועקיבא זלצמן ייסדו בשנת 1939 את "המתקן" ובהמשך את "פלגלס", חברה שהתמקדה בביטוח זכוכית.
חברה זו התפתחה לימים לשומרה חברה לביטוח.
בשנות 1998 עד 2002 הורחב רישיון המבטח לפעילות מלאה בביטוח כללי.
יוסי וינשטוק, בנו של בנצי וינשטוק מסוכנות "סיני", היה מבעלי השליטה ומנכ"ל החברה עד לאחר מכירתה לקבוצת מנורה, ונודע כדמות מובילה בצמיחתה התפעולית.
חנינא בידרמן החל את דרכו כסוכן ביטוח בשנת 1936, ובשנות ה־70 ייסד את בידרמן חברה לביטוח ולאחר רכישת החברה על ידי הכשרת הישוב בשנת 1994, שונה שמה להכשרת היישוב חברה לביטוח וכיום לאחר רכישת החברה ב-2006, על ידי קבוצת אלעזרא, היא נקראת הכשרה חברה לביטוח.
יהודה מצב טוקטלי, שפעל בשנות ה־30 כסוכן של חברות בריטיות וצרפתיות, ייסד בשנת 1948 את חברת "אריה" (כיום חלק מקבוצת כלל בריאות).
בנוסף פעלו חברות שהוקמו או נוהלו בידי סוכנים וחדלו לפעול, בהן חברת "אשיות" שהוקמה בידי יעקב דננברג על בסיס חברת "עממית" (1932), שבה היה מעורב גם מאיר דיזנגוף.
במקביל להתפתחות הסוכנויות הפרטיות, בשנת 1941 נוסדה לשכת סוכני הביטוח בישראל, המהווה את הארגון הוולונטרי המרכזי של הסוכנים.
החברות בלשכה איננה חובה, אך היא משמשת גוף מייצג מול חברות הביטוח, המחוקק והרגולטור.
רישיון סוכן ביטוח בישראל מוענק על פי הקבוע בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח), התשמ"א-1981, ללא תלות או התערבות מצד הלשכה.
מאז שנות ה־50, עם הקמתן והתבססותן של חברות ביטוח ישראליות כגון מגדל, כלל והפניקס, הלך וגדל מספר הסוכנים, שעמדו בקשר ישיר עם הציבור והפיצו את מוצרי הביטוח.
בהמשך, בשנות ה־70 וה־80, התפתחו סוכנויות גדולות ומבוססות, והתחום הפך לאחד מענפי השירותים המרכזיים במשק הישראלי.
אלחנן לוונטל הקים בשנת 1971 את חברת "קונטיננטל" שהתמחתה בביטוח ימי.
זרובבל ליליאור ייסד את חברת "לביא" שעסקה בביטוח ימי ובפעילות מול חברות זרות.
לוי יצחק רחמני, שפעל בשנות ה־20 כסוכן של חברת הביטוח "יהודה" ושל חברת "ניו־זילנד", ייסד בשנת 1976 את איילון חברה לביטוח.
שלמה אליהו – החל כסוכן ביטוח ובהמשך ייסד את אליהו חברה לביטוח בשנת 1966. "אליהו" הייתה לחברת הביטוח הישראלית הראשונה שקיבלה רישיון מבטח לאחר קום המדינה.
דוד זלמן צימבר – ממייסדי מנורה חברה לביטוח, שנוסדה ב־1935 והתפתחה לקבוצת ביטוח ופיננסים גדולה ושמה שונה למנורה מבטחים חברה לביטוח.
צימבר שימש כמנהל כללי וכיו"ר.
זאב וינר – נשיא לשכת סוכני הביטוח בשנים 1996 עד 2001, מן הבולטים בקידום מעמד הסוכנים והענף.
בחודש יוני 2005 הגישה ממשלת ישראל שלושה חוקים שיישמו את המלצות ועדת בכר.
החוקים אושרו באוגוסט אותה שנה, וזכו לתמיכה רחבה של מפלגות הקואליציה.
מטרת הרפורמה, כפי שהוגדרה בדו"ח הוועדה, הייתה הפחתת הריכוזיות של המערכת הבנקאית בשוק ההון, עידוד התחרות בתחומי החיסכון הפנסיוני וההשקעות, ופיתוח מקורות מימון חוץ־בנקאיים.
הצעדים המרכזיים כללו העברת ניהול קופות הגמל וקרנות הנאמנות מהבנקים לחברות הביטוח ולבתי ההשקעות, והגבלת המשך מעורבותם של הבנקים בתחומים אלו.
מהלך זה הצטרף לרפורמה מוקדמת יותר שבוצעה ב־2004, במסגרתה הועבר ניהול קרנות הפנסיה החדשות מידי ההסתדרות אל הגופים המוסדיים, במטרה לאזן את הקרנות מבחינה אקטוארית ולהפחית את עלות השתתפות המדינה באמצעות אג"ח מיועדות.
עבור סוכני הביטוח, הרפורמה סימנה נקודת מפנה: עמלות השיווק הפנסיוניות צומצמו, וחלק מהסוכנים העצמאיים פרשו מהענף.
במקביל התחזקו סוכנויות ההסדר הפנסיוני, שקיבלו עדיפות במתן שירות למעסיקים גדולים.
בשנים שלאחר מכן נרשמה מגמה של מיזוגים ורכישות בענף, בין היתר רכישת "שומרה" על ידי מנורה מבטחים (2007), ורכישת השליטה במגדל על ידי שלמה אליהו (2013).
בפרק ב' לחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ייעוץ, שיווק ומערכת סליקה פנסיוניים), תשס"ה-2005 יצרה רפורמת בכר הבחנה בין יועץ פנסיוני לבין סוכן שיווק פנסיוני:
יועץ פנסיוני – מחויב לחשוף בפני הלקוח את כל העניינים המהותיים לייעוץ, למסור המלצה מנומקת בכתב ולהתייחס לכדאיות החיסכון במוצר המוצע.
עליו לפעול באמונה ובשקידה לטובת הלקוח.
סוכן שיווק פנסיוני – מתמקד בשיווק מוצרים של גופים מוסדיים מסוימים.
עליו להציג בשלט ברור בעסקו את היותו סוכן ולא יועץ, לפרט בעל פה ובכתב את הגופים והמוצרים שאותם הוא משווק, לחשוף את זיקתו למוצרים אלו, ולפרסם את המידע גם באתר האינטרנט שלו.
הבחנה זו יצרה הפרדה עקרונית בין יועץ פנסיוני, שאמור להציג המלצה אובייקטיבית לטובת הלקוח, לבין סוכן שיווק, הפועל כמשווק של מוצרים מסוימים מטעם גופים מוסדיים.
בכך הוגדרו מחדש גבולות התפקידים בענף והוטמעו כללי שקיפות וחובת גילוי.
בהתאם להבחנה זו, סוכן ביטוח המשווק ביטוח פנסיוני הוא בגדר סוכן שיווק פנסיוני (ואינו יועץ פנסיוני).
, קבע את המסגרת החוקית לעניין שכר והחזר הוצאות של סוכני ביטוח פנסיוני.
סעיף זה, שנולד מתוך רפורמת בכר, עורר מחלוקות רבות והפך עם השנים ל"אבן נגף" ביחסי סוכני הביטוח ורשות שוק ההון.
בשנת 2012 פרסם הממונה על שוק ההון חוזר מקצועי ראשון ("חוזר סוכנים ויועצים 2012-10-4") שהגדיר אמות מידה למתן שירות ללקוח, ובו כללים מחייבים לכלל בעלי הרישיון בענף.
החוזר התייחס לסטנדרטים של שירות, שקיפות והגינות.
בשנת 2015 לשכת סוכני הביטוח פנתה לממונה על רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון, דורית סלינגר, בדרישה לשנות את מנגנון העמלות מול המוסדיים מחשש לביטול זכותם לקבלת תשלום, אך המהלך לא צלח.
במאי 2018 פרסם הרשות חוזר חדש ("חוזר סוכנים ויועצים – 2018-10-13") שביטל את הקודם, ובפעם הראשונה קבע הוראות מפורטות לעניין שכר והחזר הוצאות.
בין היתר הוגדר כי סוכן ביטוח פנסיוני המעוניין לגבות תשלום מלקוח חייב לערוך הסכם כתוב המפרט את סכומי התשלום, דרך החישוב, אופן הגבייה והאם מדובר בשירות חד־פעמי או מתמשך.
עוד נקבע כי סוכן חייב למסור ללקוח מראש ובכתב את כל פרטי החיוב, וכן לציין במפורש אם קיימת ללקוח אפשרות לבצע פעולות מסוימות באופן עצמאי ובעלות נמוכה יותר, למשל באמצעות המסלקה הפנסיונית.
בנובמבר 2022 פרסמה הרשות תיקון נוסף ("חוזר 2022-10-15") שהרחיב את דרישות השקיפות, וחייב בעלי רישיון לתעד את כל פעולותיהם בדרך הניתנת לאחזור.
בשנים האחרונות התקיימו גם דיונים בכנסת, ביוזמת היועצים הפנסיוניים, שטענו כי חברות הביטוח מעניקות לסוכני הביטוח שירותים ותנאים טובים יותר מאלה שמוענקים ליועצים, ובכך פוגעות בשוויון ההזדמנויות בשוק.
סעיף 19א נותר אם כן מוקד מתמשך של מאבקים, כאשר כל צד – סוכנים, יועצים וגופים מוסדיים – מפרש אותו לפי האינטרסים שלו.
בעת המשבר הפיננסי העולמי של 2008, פנו לקוחות רבים בבקשה למשוך כספים ממוצרי חיסכון.
עדויות מהתקופה מציינות כי סוכני הביטוח הצליחו לשכנע לקוחות להימנע ממשיכות בהיקף גדול, ובכך סייעו למנוע פגיעה משמעותית ביציבות חברות הביטוח ובמערכת הפיננסית הישראלית בכללותה.
סוגיית העמלות וההתערבות הרגולטורית (2015–2020)
בשנת 2015 פנה נשיא לשכת סוכני הביטוח, אריה אברמוביץ, לממונה על רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון דורית סלינגר בדרישה שלא להצמיד את עמלות הסוכנים לדמי הניהול שגובים הגופים המוסדיים.
לטענתו, מהלך כזה יערער את האיזון שנקבע בחוק בין סוכני הביטוח לבין היועצים הפנסיוניים.
בפעם הראשונה התערבה המפקחת באופן ישיר במשא ומתן עסקי בין הסוכנים לבין הגופים המוסדיים, צעד שיצר תקדים להתערבויות נוספות של הרשות בגובה העמלות.