tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-4 במאי 2008 בישל את שער הניצחון של ריאל על אוסאסונה לגונסאלו היגוואין, שבזכותו הבטיחה ריאל את האליפות ה-31 בתולדותיה.
במשחק האחרון של העונה הוא הבקיע צמד בניצחון 2–5 על לבאנטה.
גם את עונה זו סיים עם חמישה שערי ליגה.
בתחילת עונת הבקיע שער במשחק הסופרקאפ הספרדי מול ולנסיה, שסייע לריאל לנצח 2–4 במשחק השני ולזכות בתואר, אף על פי שהורחקו לה שני שחקנים בכרטיס אדום.
במשחקי הליגה הראשונים הוא איבד מעט מיכולתו, אך הצליח להתאושש וב-11 בינואר 2009 הבקיע שער בבעיטת יעף בניצחון החוץ 0–3 נגד ריאל מיורקה, ושער נוסף בניצחון 1–3 על אוסאסונה בשבוע שלאחר מכן.
ראמוס נכלל בנבחרת 2008 של אופ"א ופיפ"א.
הוא דורג גם במקום ה-21 ברשימת המועמדים לפרס כדור הזהב.
בתחילת עונת מונה ראמוס לאחד מארבעת הקפטנים של ריאל מדריד.
הוא נפצע בהכנות לעונה, אך הצליח להתאושש ממנה ולחזור להרכב הקבוצה.
ברוב המשחקים הוא הוצב בעמדת הבלם הקדמי בעקבות פציעתו של פפה.
ב-21 בפברואר 2010 ערך את הופעתו ה-200 בכל המסגרות במדי ריאל במשחק מול ויאריאל, שהייתה גם משחק הליגה ה-150 שלו במדי ריאל.
בעונת גילה יכולת מצוינת לכל אורך העונה ואף לקח חלק מרכזי בזכייתה של ריאל מדריד בליגת האלופות.
הוא בכבש צמד במשחק הגומלין של חצי הגמר נגד באיירן מינכן, ובגמר נגד אתלטיקו מדריד כבש שער שוויון בנגיחה בדקה ה-93, שבזכותו הגיע המשחק להארכה, בו ניצחה ריאל מדריד 1–4.
בעונת מונה ראמוס לקפטן עקב עזיבתו של השוער איקר קסיאס.
בעונת זו כבש שער בגמר ליגת האלופות שבו ריאל מדריד ניצחה את אתלטיקו מדריד בפנדלים בתוצאה 3–5, ובסיום המשחק הניף ראמוס לראשונה את גביע האלופות כקפטן.
בעונת המשיך לכבוש שערים חשובים עבור ריאל מדריד, כגון שער שוויון דרמטי בקלאסיקו בקאמפ נואו ושבוע לאחר מכן כבש שער ניצחון מול דפורטיבו לה קורוניה, הודות לו שמרה הקבוצה על המקום הראשון.
בסיום אותה עונה זכתה ריאל מדריד באליפות לה ליגה כאשר ראמוס הצטיין וכבש עשרה שערים בכל המסגרות.
בעונת 2017/2018 זכה עם ריאל מדריד בליגת האלופות בפעם הרביעית בקריירה שלו וה-13 בתולדות המועדון, ועבור שניהם פעם שלישית ברציפות.
במהלך משחק הגמר היה מעורב בתיקול שגרם לפציעתו של מוחמד סלאח, כוכב ליברפול ונבחרת מצרים בכדורגל.
בעונת 2018/2019, במסגרת גביע המלך הספרדי, כבש את השער הראשון של קבוצתו בניצחון 0–3 על לגאנס, ובכך השלים 100 שערים לזכותו בכל המסגרות הרשמיות.
בעונת 2019/2020 זכתה ריאל מדריד באליפות הלה ליגה כשלראמוס הקפטן חלק משמעותי בה, הוא הבקיע שערים רבים יחסית, בפרט לאחר החזרה מפגרת הקורונה הכפויה, אז הבקיע שערים משמעותיים ביותר.
כמו כן, במשחק מול ריאל סוסיאדד כבש את השער הראשון ובכך שבר את שיאו של רונאלד קומאן כבלם שהבקיע הכי הרבה שערים בליגה הספרדית (68).
ב-31 באוקטובר 2020 הפך ראמוס לשחקן העשירי לשחק 500 משחקים בלה ליגה (461 בריאל מדריד ו-39 עבור סביליה).
ב-3 בנובמבר, מספר ימים לאחר מכן, כבש את שערו ה-100 בכל המסגרות בריאל מדריד כשנגח גול בניצחון של ריאל מדריד 3–2 על אינטר מילאנו בליגת האלופות.
ב-16 ביוני 2021 הודיעה ריאל מדריד על עזיבתו של ראמוס.
באוגוסט 2025 פרסם ראמוס סינגל שנקרא "סיבלס", על שם הכיכר במדריד שבה ריאל מדריד חוגגת את הזכיות שלה בתארים גדולים, עם מסר למועדון ולאוהדים על התקופה שלו בריאל ועל התחושות המרות שהשאירה אצלו עזיבת הקבוצה.
ב-7 ביולי 2021 חתם לשנתיים בפריז סן ז'רמן מליגת העל הצרפתית.
ב-28 בנובמבר 2021 ערך הופעת בכורה בניצחון 1–3 על סנט אטיין.
ב-23 בינואר 2022 כבש את שערו הראשון בניצחון 0–4 על סטאד ריימס.
ב-31 ביולי 2022 כבש שער בניצחון 0–4 על נאנט במסגרת הסופרקאפ הצרפתי שנערך באצטדיון בלומפילד.
ב-4 בספטמבר 2023 חזר לאחר 18 שנה לסביליה לעונה אחת.
ב-6 בפברואר 2024 חתם במונטריי מליגת העל המקסיקנית.
בשנת 2005 שותף ראמוס בשישה משחקים במדי נבחרת ספרד עד גיל 21. ב-26 במרץ שיחק את משחקו הראשון במדי נבחרת ספרד, בניצחון 0–3 על נבחרת סין.
הוא היה בן 18 בעת ששיחק, והיה לאחד השחקנים הצעירים ביותר בתולדות הנבחרת, עד שהשיא נשבר על ידי ססק פברגאס מארסנל.
שבעה חודשים לאחר מכן הוא הבקיע את שני שעריו הראשונים בנבחרת, בניצחון 6–0 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת המונדיאל, ולבסוף החליף את מיצ'ל סלגאדו כמגן הימני הבכיר.
ראמוס הרבה לפתוח בהרכב במוקדמות יורו 2008, שבסיומו דורגה נבחרת ספרד במקום הראשון בבית ד', מעל נבחרת שוודיה.
הוא הבקיע שני שערים ב-11 הופעות, כולל אחד בניצחון החוץ 1–3 על נבחרת דנמרק.
ראמוס שמר על מקומו בהרכב גם ביורו.
כמו כן נודע בתרומותיו ההגנתיות בשלב הבתים (3 ספיגות לנבחרתו) ובשלבי הנוק-אאוט (0 ספיגות לנבחרתו).
בחגיגות שלאחר הניצחון במשחק הוא לבש חולצה ובה כתובת לזכרו ידידו הטוב ועמיתו לשעבר בסביליה אנטוניו פוארטה, שמת באוגוסט 2007.
הוא נכלל בסגל הנבחרת לגביע הקונפדרציות 2009 בדרום אפריקה, בו הודחה נבחרת ספרד על ידי נבחרת ארצות הברית בחצי הגמר וסיימה במקום השלישי.
ראמוס הבקיע את השער השני בניצחון 0–2 על נבחרת צרפת, במשחק ידידות שנערך בסטאד דה פראנס.
בשנת 2010 היה ראמוס שותף לזכייתה ההיסטורית של נבחרת ספרד בגביע העולמי מונדיאל 2010, לאחר ניצחון 0–1 במשחק הגמר על נבחרת הולנד.
בשנת 2012 היה חלק מזכייתה של נבחרתו ביורו 2012 שנערכה בפולין ואוקראינה, אחרי ניצחון 0–4 נגד נבחרת איטליה.
ב-12 באוקטובר 2019, בגיל 33, הפך ראמוס לשיאן ההופעות של נבחרת ספרד, כשעקף את השוער איקר קסיאס.
ב-6 בספטמבר 2020, הבקיע ראמוס צמד בניצחון 0–4 על אוקראינה במסגרת ליגת האומות 2020/2021 והגיע ל-23 שערים במדי הנבחרת ובכך השתווה לאלפרדו די סטפנו במקום השמיני בטבלת הכובשים בכל הזמנים במדי הנבחרת.
ב-14 בנובמבר 2020 שיחק מול נבחרת שווייץ במסגרת טורניר ליגת האומות את משחקו ה-177 בנבחרת, בכך שבר את שיאו של בופון כשחקן עם הכי הרבה הופעות בנבחרת באירופה.
ראמוס לא נכלל בסגל נבחרת ספרד בטורניר יורו 2020 על רקע הפציעות הרבות מהן סבל בתקופה זו והיעדרותו ממשחקי העונה.
הוצאתו מן הסגל סימנה את הטורניר הגדול הראשון מאז יורו 2004 בו ראמוס לא נקרא לסגל נבחרת ספרד, וקטעה את רצף ההופעות שלו בעשרה טורנירים רצופים.
ב-23 בפברואר 2023 הודיע ראמוס על פרישתו מנבחרת ספרד, לאחר שמאמן נבחרת ספרד, לואיס דה לה פואנטה, הודיע לו שהוא לא עתיד להיכלל בהרכב של הנבחרת לקראת משחקיה הבאים.
ראמוס ידוע במנהיגותו על המגרש, בלחימתו ללא פשרות ובחתירתו לניצחון בכל מחיר.
ניחן בחכמת משחק ומהירות, והודות למשחק ראשו הטוב הוא אף הבקיע לאורך הקריירה שערים רבים ביחס לעמדתו האחורית, כולל שערים קריטיים רבים.
נוסף על כך, ראמוס ידוע כשחקן אגרסיבי שמרבה לקבל כרטיסים צהובים ואדומים.
בעונת 2017/18 הפך לשיאן ההרחקות בליגה הספרדית.
נכון לסוף עונת 2019/20 הוא השלישי בהרחקות ממשחקים בכל הזמנים, כאשר קיבל בכל המסגרות 26 כרטיסים אדומים, בפרט בעונת 2005/2006, הראשונה שלו בריאל, הורחק ארבע פעמים.
ראמוס נשוי למגישת הטלוויזיה פילאר רוביו, ויש להם ארבעה ילדים: סרחיו ג'וניור, מרקו, אלחנדרו ומקסימו אדריאנו.
סוכנו של ראמוס הוא אחיו, רנה ראמוס.
לראמוס יש חווה לגידול סוסים מגזע אנדלוסי בשם Yeguada SR4. בשנת 2018 אחד הסוסים – יוקאטן דה ראמוס – הוכתר לאלוף עולם.
בספטמבר 2019 עלתה לפריים וידאו סדרה דוקומנטרית בת שמונה פרקים אשר ליוותה את ראמוס לאורך כל עונת 2018/19 וסקרה את חיי המשפחה והכדורגל האישיים שלו.
1 כולל את הסופרקאפ הספרדי, הסופר קאפ האירופי, גביע העולם למועדונים וגביע האלופות הצרפתי
נבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 19
אליפות אירופה בכדורגל עד 19: 2004
פרס דון בלון לפריצת העונה: 2005
נבחרת הטורניר של גביע העולם: 2010
נבחרת הטורניר של גביע הקונפדרציות: 2013
כדור הזהב של גביע העולם למועדונים: 2014
נבחרת השנה האולטימטיבית של אופ"א: 2015
הרכב כל הזמנים השלישי של כדור הזהב: 2020
שיאן ההופעות של נבחרת ספרד.
סרזנה (Sarzana) היא עיר במחוז ליגוריה שבדרום מזרח נפת לה ספציה.
העיר שוכנת לחוף הים הליגורי.
ממזרח לעיר שוכנת העיר קרארה (Carrara), המפורסמת במחצבי השיש שלה.
בסוף שנת 2005 נמנו בעיר 20,405 תושבים והיא העיר המאוכלסת ביותר בפרובינציה אחרי בירתה לה ספציה.
מיקומה הוא בצמתי הדרכים בין המחוזות ליגוריה, טוסקנה ואמיליה-רומאניה.
מהזמן הקדום העיר היא מרכז חקלאי, מסחרי ואסטרטגי.
בימי הביניים עלתה חשיבותה של העיר בתור מרכז דתי ושיפוטי.
סרחיו דניאל בטיסטה (בספרדית: Sergio Daniel Batista; נולד ב-9 בנובמבר 1962 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ארגנטינאי.
בטיסטה היה מהקשרים האחורים הבולטים של ארגנטינה בשנות ה-90 והיה שותף לזכייה במונדיאל ב-1986. בטיסטה מכונה בארגנטינה צ'צ'ו (Checho).
בטיסטה החל לשחק בקבוצת ארחנטינוס ג'וניורס ב-1981. הוא זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות ובגביע ליברטדורס בטרם עבר לשחק ב-1988 בריבר פלייט, מועדון הפאר של ארגנטינה, איתה זכה באליפות.
אחרי שלוש שנים במועדון חזר בטיסטה לעונה אחת בארחנטינוס.
את שנותיו האחרונות כשחקן בילה בטיסטה בקבוצות כגון נואבה צ'יקגו, טוסו פיוצ'רס היפנית ואול בויס.
במדי הנבחרת הופיע בטיסטה 39 פעמים.
הוא היה שותף לזכייה במונדיאל 1986 ולסגנות במונדיאל 1990.
קבוצתו הראשונה כמאמן הייתה בז'ה ויסטה מאורוגוואי אותה אימן לעונה אחת.
ב-2001 מונה כמאמנה של קבוצת האם שלו ארחנטינוס ג'וניורס אותה אימן עד שנת 2004 כשבתווך אימן לעונה אחת את טאז'רס דה קורדובה.
ב-2004 מונה כמאמנה של נואבה צ'יקגו אך עזב את תפקידו ב-2005, אז מונה כעוזרו של אוסקר רוג'רי, חברו לנבחרת בשנות ה-80 שאימן באותם ימים את סן לורנסו.
ב-2007 מונה כמאמנה של גודוי קרוס ואימן אותה עונה אחת.
בקיץ 2007 מונה בטיסטה כמאמן נבחרת ארגנטינה הצעירה עם עזיבתו של הוגו טוקאלי את התפקיד.
בטיסטה הוביל את הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לזכייה במדליית הזהב במשחקי אולימפיאדת בייג'ינג 2008.
בקיץ 2010 מונה בטיסטה כמאמן נבחרת ארגנטינה במקומו של דייגו ארמנדו מראדונה.
לאחר כישלון הנבחרת בקופה אמריקה 2011 שאותו אירחה, פוטר בטיסטה מתפקידו.
סרחיו בוסקטס אי בורגוס (בספרדית וקטלאנית: Sergio Busquets i Burgos; נולד ב-16 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
את רוב הקריירה שלו בילה בברצלונה, שם שימש גם כקפטן הקבוצה.
החל את הקריירה המקצועית שלו בעונת 2008/2009 תחת ניהולו של מאמן ברצלונה ז'וזפ גוארדיולה, ומאז הוא שיחק בעקביות בהרכב הקבוצה.
עם הקבוצה זכה תשע פעמים באליפות ספרד ושלוש פעמים בליגת האלופות.
בנוסף, היה חלק מרכזי בזכייה בשתי הזדמנויות שונות בטרבל – זכייה בשלושת התארים המרכזיים של הכדורגל: אליפות ספרד, הגביע הספרדי וליגת האלופות – הראשון בעונת 2008/2009, והשני בעונת 2014/2015. במשך שנים שיחק בקישור הקבוצה לצדם של צ'אבי ואנדרס אינייסטה, והשלושה היוו קישור חזק ודומיננטי.
עם נבחרת ספרד היה שותף לזכייתה הראשונה בתולדותיה במונדיאל ב-2010 וכן בזכייתה השנייה ברציפות ביורו ב-2012.
בעונת 2003/2004 הצטרף לקבוצה הנערים של ברצלונה.
בעונת 2006/2007, בעודו משחק בקבוצה הנערים, שותף ב-26 משחקים והבקיע שבעה שערים.
בעונה הבאה צורף לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, תחת ז'וזפ גוארדיולה כמאמן.
בוסקטס עזר לקבוצה להעפיל לליגה השלישית בספרד, עם 23 הופעות ושני שערים.
בוסקטס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בגביע קטלוניה, בו מקובל לשתף שחקנים צעירים, לאותה עונה.
את עונת 2008/2009 החל בברצלונה אתלטיק, אך לאחר שני משחקים צורף באופן מלא לקבוצה הבוגרת.
משחק הבכורה שלו בלה ליגה היה ב-13 בספטמבר 2008 במשחק מול ראסינג סנטאנדר.
מתוך ששת משחקיה הראשונים של הקבוצה בעונה שותף בוסקטס בחמישה, ואף הועדף על פני יאיא טורה המנוסה.
במשחקו הראשון בליגת האלופות הבקיע שער לרשתה של פ.צ.
במחזור השישי של המפעל הבקיע שער נוסף, מול שחטיור דונצק.
עד פגרת חג המולד שותף בסך הכול ב-17 מתוך 24 משחקי הקבוצה הבוגרת.
בליגה שיחק ב-11 משחקים, שבעה מתוכם כשחקן פותח בהרכב.
בהמשך העונה השתתף ב-13 משחקי ליגה נוספים, ועזר לקבוצה לזכות בטרבל ראשון בהיסטוריה לקבוצה ספרדית.
הוא פתח בהרכב הקבוצה בגמר ליגת האלופות בו ניצחה ברצלונה את מנצ'סטר יונייטד בתוצאה 0–2. בסך הכול באותה עונה שותף ב-41 משחקים והבקיע שלושה שערים.
בעונת 2009/2010 המשיך לבסס את מעמדו בקבוצה, כשהוא מצוות בקישור לצד צ'אבי ואנדרס אינייסטה.
הוא סייע לברצלונה לזכות בסופר קאפ האירופי והספרדי בקיץ 2009. ב-29 בנובמבר 2009, בקלאסיקו נגד ריאל מדריד, הורחק לראשונה בקריירה שלו, בכרטיס צהוב שני.
למרות זאת, ניצחה ברצלונה 0–1. בחצי גמר אליפות העולם לקבוצות בדצמבר הבקיע שער לרשתה של אטאלנטה ועזר לברצלונה לנצח 1–3. ברצלונה ניצחה בגמר וזכתה גם בתואר זה.
כך השלימה ברצלונה זכייה בששת התארים המשמעותיים בכדורגל האירופי בשנה קלנדרית אחת, הישג יחיד במינו.
בסוף העונה זכתה ברצלונה באליפות שנייה ברציפות, כשבוסקטס לוקח חלק ב-33 משחקים במהלך העונה.
בחצי גמר ליגת האלופות פגשה ברצלונה את אינטר מילאנו.
במשחק הראשון הפסידה ברצלונה 1–3 בביתה של מילאנו.
בגומלין בקאמפ נואו פגע תיאגו מוטה בפניו של בוסקטס, והוא הורחק בכרטיס אדום.
בוסקטס נפל מהמכה לרצפה בתאטרליות, מה שהוביל לביקורת בתקשורת על כך.
ברצלונה ניצחה 0–1, אך הודחה בתוצאה המצטברת 2–3.
טורה עזב את ברצלונה בקיץ 2010, ובנוסף הובא הקשר האחורי חאבייר מסצ'ראנו.
מעמדו של בוסקטס הוסיף להשתפר והוא היה בורג משמעותי בקבוצה.
בתחילת העונה זכה עם ברצלונה בסופר קאפ הספרדי.
למספר משחקים נוסה בתפקיד הבלם, כשמסצ'ראנו מחליפו כקשר אחורי, אך לבסוף היה זה מסצ'ראנו שהרבה לשמש בלם ובוסקטס הקשר האחורי העיקרי של ברצלונה.
בינואר 2011 האריך את חוזהו בברצלונה עד קיץ 2015, עם סעיף שחרור של 150 מיליון אירו.
בגומלין שמינית גמר ליגת האלופות נגד ארסנל ב-8 במרץ כבש שער עצמי לרשתו לאחר בעיטת קרן, אך ברצלונה הצליחה לנצח 1–3 ולעבור לשלב הבא.
ברצלונה זכתה בסוף העונה הן באליפות והן בליגת האלופות, לאחר שניצחה 1–3 את מנצ'סטר יונייטד במשחק הגמר.
הוא בישל את אחד מהשערים במשחק לדויד וייה.
כמו כן, ברצלונה הגיעה לגמר הגביע הספרדי, אך היא הפסידה בו 0–1 לריאל מדריד בהארכה.
בסך הכול בעונת 2010/2011 הופיע 46 פעמים בכל המסגרות והבקיע שער אחד.
עונת 2011/2012, כמו זו שנתיים לפני כן, החלה עם זכייה בסופר קאפ האירופי והספרדי, תוך שברצלונה גוברת על פורטו וריאל מדריד בהתאמה.
בוסקטס פתח בעקביות בהרכב הקבוצה.
בדצמבר זכה עם ברצלונה בפעם השנייה באליפות העולם הקבוצות, לאחר שברצלונה ניצחה את סנטוס במשחק הגמר.
ב-24 באפריל 2012, בגומלין חצי גמר ליגת האלופות נגד צ'לסי, כבש בוסקטס את שערו הראשון לעונה זו, אך המשחק הסתיים בתיקו 2-2, ועם ההפסד 1-0 במשחק הראשון, הודחה ברצלונה מהטורניר.
ברצלונה איבדה את האליפות לריאל מדריד, ובוסקטס הבקיע שער ליגה במהלך העונה, בתיקו 2-2 עם ריאל בטיס במחזור הסיום של העונה.
ב-25 במאי פתח בגמר הגביע נגד אתלטיק בילבאו, ברצלונה ניצחה 0–3 וזכתה בתואר.
גוארדיולה עזב את ברצלונה בסוף העונה, ועוזרו, טיטו וילאנובה, החליפו.
ברצלונה זכתה בעונת 2012/2013 באליפות ספרד עם כמות שיא בהיסטוריית הליגה של 100 נקודות.
וילאנובה, שהתמודד עם מחלת הסרטן, נעדר לפרקים מאימון הקבוצה, ובזמן הזה הוחלף על ידי ג'ורדי ראורה.
במשחק שלב הבתים של ליגת האלופות נגד בנפיקה ליסבון ב-2 באוקטובר הורחק בוסקטס בכרטיס אדום ישיר לראשונה בקריירה שלו.
אף על פי כן ניצחה ברצלונה 0–2. בוסקטס הבקיע שער אחד ב-31 הופעות בליגה, במשחק בו ניצחה ברצלונה 1–4 את אתלטיקו מדריד ב-16 בדצמבר.
מהגביע הודחה ברצלונה על ידי ריאל מדריד בחצי הגמר, ומליגת האלופות גם כן בשלב חצי הגמר, על ידי באיירן מינכן הגרמנית בתוצאה המצטברת 0–7. בקיץ 2013 האריך בוסקטס את חוזהו בברצלונה עד לשנת 2018 עם אופציה לעונה נוספת.
בשל מצבו הבריאותי, עזב וילאנובה את ברצלונה ביולי 2013, ובמקומו מונה חרארדו מרטינו הארגנטינאי.
בפתח העונה זכתה ברצלונה בסופר קאפ הספרדי על חשבונה של אתלטיקו מדריד.
קרלס פויול, קפטן הקבוצה, פרש מכדורגל בקיץ 2014, ולפי בקשתו עבר בוסקטס מחולצה מספר 16 לחולצה מספר 5. לואיס אנריקה, קפטן ברצלונה בעבר, החליף את מרטינו.
בוסקטס היה מאבני היסוד של הקבוצה גם תחת לואיס אנריקה והוא ערך 47 הופעות במהלך העונה בכל המסגרות.
ב-30 בנובמבר הבקיע בוסקטס בדקה ה-95, אחרי שנגמרה תוספת הזמן, את השער היחיד בניצחון 0–1 במשחק הליגה נגד ולנסיה.
עם לואיס אנריקה כמאמן זכתה ברצלונה בטרבל שני בהיסטוריה של המועדון בעונת 2014/2015: היא זכתה באליפות ספרד, ניצחה את אתלטיק בילבאו 3-1 בגמר הגביע הספרדי ואת יובנטוס 3-1 בגמר ליגת האלופות.
בוסקטס פתח בהרכב הקבוצה בשני משחקי גמר אלו.
ברצלונה היא הקבוצה הראשונה בהיסטוריית הכדורגל שמצליחה לזכות פעמיים בטרבל.
לשתי הזכיות בטרבל שותפים 7 שחקנים בלבד: בוסקטס, אנדרס אינייסטה, צ'אבי, פדרו, ג'רארד פיקה, ליונל מסי ודני אלבס.
בזכות יכולתו הטובה בליגת האלופות, נבחר בפעם הראשונה בקריירה שלו לנבחרת העונה של המפעל.
בסוף העונה עזב צ'אבי את ברצלונה, וחשיבותו של בוסקטס בקישור הקבוצה עלתה אף יותר.
באוגוסט זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האירופי לאחר שברצלונה ניצחה 4–5 את סביליה בהארכה, אך היא הפסידה את הסופר קאפ הספרדי לאתלטיק בילבאו בתוצאה המצטברת 1–5. בדצמבר זכה בפעם השלישית באליפות העולם לקבוצות, כשברצלונה מנצחת בגמר את ריבר פלייט.
ב-28 בספטמבר 2018 האריך בוסקטס את חוזהו בברצלונה עד שנת 2023.
ב-10 באוגוסט 2021 נבחר לקפטן הראשון של הקבוצה, לאחר שמסי עזב את ברצלונה.
ב-10 במאי 2023 הודיע כי יעזוב את ברצלונה ביוני, עם סיום חוזהו.
ב־16 ביולי 2023 חתם באינטר מיאמי מליגת ה-MLS.
באוקטובר 2008 זומן בוסקטס למשחקיה של נבחרת ספרד עד גיל 21 במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 2009. בהופעת הבכורה שלו במדיה הבקיע בוסקטס שער לשערה של נבחרת שווייץ.
בהמשך ערך שתי הופעות נוספות בלבד בנבחרת הצעירה, נגד שווייץ ונגד פורטוגל.
ב-1 באפריל 2009 שיחק בוסקטס לראשונה בנבחרת הבוגרת של ספרד, כאשר נכנס כמחליף במשחק מול נבחרת טורקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. בהדרגה תפס מקום קבע בהרכב הנבחרת של ויסנטה דל בוסקה.
הוא עזר לנבחרת להעפיל למונדיאל מהמקום הראשון בבית בשלב המוקדמות.
בטורניר עצמו, שנערך בדרום אפריקה, פתח בוסקטס בכל משחקיה של ספרד בטורניר, עת זכתה לראשונה בתולדותיה במונדיאל, לאחר שגברה בהארכה על בתוצאה 0–1. למעשה, למעט המשחק הראשון נגד , בו הוחלף בדקה ה-60, השתתף בוסקטס בכל דקת משחק אפשרית.
דרכו של בוסקטס המשיכה גם במוקדמות יורו 2012, שגם בו סיימה ספרד במקום הראשון בביתה והעפילה לטורניר הגמר, שנערך באוקראינה ובפולין.
בוסקטס שיחק בכל ששת משחקי היורו והוא סייע לנבחרתו לזכות ביורו שני ברציפות (לאחר שזכתה ביורו 2008 לפני שבוסקטס החל לשחק במדי הנבחרת), כשהיא מביסה את 4-0 במשחק הגמר.
בוסקטס נכלל בהרכב המצטיינים של הטורניר.
בוסקטס העפיל עם נבחרת ספרד למונדיאל 2014 פעם נוספת מהמקום הראשון בביתה, מעל ל שבמקום השני.
במונדיאל, שנערך בברזיל, הודחה ספרד כבר בשלב הבתים לאחר שהובסה 1–5 על ידי והפסידה 0–2 ל.
בוסקטס פתח בשני משחקים אלו, ובמשחק השלישי של שלב הבתים נגד , שהיה חסר חשיבות ספורטיבית עבור שתי הנבחרות, לא לקח חלק.
את שערו הראשון במדי נבחרת ספרד הבקיע בוסקטס ב-8 בספטמבר 2014, בניצחון 1–5 על במוקדמות יורו 2016. הוא הבקיע שער נוסף במוקדמות היורו שלושה חודשים לאחר מכן, בניצחון 0–3 על ב-15 בנובמבר.
נבחרת ספרד העפילה ליורו 2016, שנערך בצרפת, מהמקום הראשון בביתה.
במדי נבחרת קטלוניה הלא-רשמית ערך את הופעת הבכורה שלו בדצמבר 2008, במשחק ידידות מול נבחרת קולומביה.
מאז הוא נוהג להשתתף במשחקי הידידות של הנבחרת מדי שנה.
ב-16 בדצמבר 2022 הודיע בוסקטס על פרישה מהנבחרת.
בוסקטס הוא קשר אחורי, כשלרוב הוא משחק בברצלונה כקשר האחורי הבודד במערך 4-3-3, כשלצידו שני קשרים מרכזיים.
במספר משחקים הוא תופקד כקשר מרכזי או כבלם.
כקשר אחורי, סגנונו מורכב משני היבטים - בהגנה ובהתקפה.
בהתקפה, משתמש בוסקטס ביכולת מסירה מדויקת, שליטה בכדור ויצירתיות כדי להעביר את הכדור במהירות וביעילות מחוליית ההגנה לקשרים או לשחקני ההתקפה מלפניו.
במשך שנים רבות שיתף פעולה במרכז המגרש עם הקשרים צ'אבי ואנדרס אינייסטה, והשלושה היוו קישור חזק שמתבסס על מסירות קצרות, רבות ובקצב גבוה.
בהגנה, משתמש בוסקטס בקריאת משחק, במיקום נכון, תיקולים מדויקים ובתזמון טוב כדי לבטל התקפות יריבות.
הוא מכסה שטחים בהם ההגנה של ברצלונה דלילה, בעיקר כאשר המגנים עולים להתקפה, והוא חותך מסירות או חוטף כדורים מהשחקנים היריבים.
סרחיו בוסקטס הוא בנו של כדורגלן העבר קרלס בוסקטס, ששיחק בעמדת השוער והיה בסגל של ברצלונה מ-1990 ועד 1999, אם כי במשך רוב תקופתו בה שימש שוער שני.
ב-2014 החל בקשר זוגי עם אלנה גלרה.
ב-2016 נולד בנם הראשון, אנסו.
פריצת השנה של הליגה הספרדית: 2008/2009
סרחיו יוי מלייה (בספרדית: Sergio Llull Melià; נולד ב-15 בנובמבר 1987 במאו שבמנורקה, ספרד) הוא כדורסלן ספרדי המשחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת ריאל מדריד מליגת העל הספרדית והיורוליג.
יוי החל את קריירת המשחק כששיחק עבור מחלקות הנוער של לה סלה מאו ויוניו מנרסנה.
יוי ערך את עונת הבכורה בכדורסל המקצועי בקבוצת ליגת ה-ACB מנרסה במהלך עונת .
הוא שיחק גם כן בקבוצת פינקיוס אולסה באותו עונה.
הוא חזר לקבוצתו הראשונה, מנרסה, בעונה שלאחר מכן, בעונת .
יוי נרשם לדראפט ה-NBA של שנת 2009 ונבחר בבחירה ה-34 בסיבוב השני על ידי דנוור נאגטס.
באותו ערב הועברו הזכויות עליו לקבוצת יוסטון רוקטס תמורת שניים ורבע מיליון דולרים.
בשנת 2012 זכה עם ריאל מדריד בתואר גביע המלך הספרדי בניצחון על ברצלונה, בנוסף קיבל את תואר ה-MVP של הטורניר - הישג שחזר עליו ב-2017, כאשר הוא זוכה עם הקבוצה בגביע גם ב-2014.
בליגה הספרדית זכה יוי עם ריאל באליפות בעונות 2007, 2013, 2015 ו-2016, כאשר בשתי העונות האחרונות הוא נבחר גם ל-MVP של גמר הליגה, וב-2012 וב-2015 הוא נבחר לחמישיית העונה בליגה.
ב- נבחר יוי לחמישייה השנייה של העונה ביורוליג, כשממוצעיו עומדים על 11.9 נקודות, 3 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים.
בעונת הוביל את ריאל לזכייה באליפות היורוליג, כשהוא מעמיד מדד יעילות ממוצע של 13.9 נקודות מדד למשחק.
בעונת נבחר יוי לחמישיית העונה ביורוליג ול-MVP של היורוליג, כאשר הוא מוביל את קבוצתו למקום הראשון בתום העונה הסדירה וחצי גמר הפיינל פור שם הפסידו לפנרבחצ'ה.
בסיום העונה, במהלך ההכנות עם נבחרת ספרד ליורובאסקט 2017 קרע יוי את רצועות הברך, בפציעה חמורה שמוערכת בהיעדרות מפעילות למשך לפחות חצי שנה.
לקראת סוף עונת 2017/18 לאחר היעדרות של כשמונה וחצי חודשים, חזר יוי לשחק כדורסל במשחק השלישי בשלב ההצלבה ביורוליג נגד פנאתינייקוס.
במשחק קלע יוי 8 נקודות, מסר 4 אסיסטים ועזר לריאל לנצח את המשחק.
יוי היה חבר בנבחרות הנוער של ספרד, במהלכן זכה עימן במדליית הזהב באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18 שנערכה בשנת 2004. בנוסף לכך, זכה במדליית הכסף באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20, 2007.
במהלך ההכנות לקראת יורובאסקט 2017 קרע רצועות בברך והושבת מפעילות למשך זמן ממושך, כך שלא יכל להשתתף בטורניר עם נבחרתו.
סרחיו אסנחו אנדרס (בספרדית: Sergio Asenjo Andrés; נולד ב־28 ביוני 1989) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.
אסנחו נולד בפלנסיה, קסטיליה ולאון, החל לשחק בריאל ואיאדוליד, ועד מהרה בלט במועדון.
הוא התחיל את עונת עם קבוצת המילואים של ויאדוליד, בליגה השלישית של ספרד, כאשר הקבוצה ניצלה מירידת ליגה בעונה שלפני זו.
עם זאת, בעקבות הופעות מאכזבות של שוערי הקבוצה הבוגרת קיבל אסנחו את ההזדמנות הראשונה שלו בלה ליגה, נגד ויאריאל, ב-12 בדצמבר 2007. המשחק נגמר בניצחון 2:0 לוויאדוליד, כאשר אסנחו שמר על רשת נקייה.
בעקבות הופעותיו המוצלחות של אסנחו בחמשת המשחקים הראשונים שלו, נשאר אסנחו בשער ויאדוליד עד סיום העונה, והיה השוער הצעיר בליגה, בן 19 בלבד.
בסיום עונה זו חתם אסנחו על החוזה המקצועני הראשון שלו, כאשר חתם עד סוף עונת .
בעונת שמר אסנחו על מעמדו כשוער הראשון של הקבוצה, אך החמיץ שלושה חודשים בעקוצה פציעה בברכו, פציעה טורדנית שחזרה על עצמה בהמשך הקריירה של השוער.
ב -8 ביולי 2009, עבר אסנחו לאתלטיקו מדריד תמורת סכום של 5 מיליון אירו, כאשר חתם על חוזה לארבע שנים.
אסנחו החל את העונה כשוער הראשון, אך לאחר מספר טעויות משמעותיות של השוער בחודש נובמבר 2009, ולאחר שזומן למשחק הנבחרת הצעירה של ספרד, איבד את מעמדו לטובת השוער הצעיר דויד דה חאה.
ב-8 במאי 2010 לאחר עונה בה המעיט אסנחו להופיע, נפצע השוער, שנית בברך, כאשר זאת הייתה פציעה רצינית שהשביתה אותו עד חודש נובמבר אותה שנה.
לאחר שחזר מהפציעה, הושאל אסנחו למאלגה, לאחר שלא מצא את מקומו בהרכב אתלטיקו.
ב-6 בפברואר 2011, במשחק של מלאגה מול סביליה, נפצע פעם נוספת באותה הברך, פציעה שהשביתה אותו עד לסיום העונה.
בעונות ו- מצא עצמו אסנחו כשוער שני באתלטיקו, כאשר השוער הבלגי הצעיר טיבו קורטואה הגיע בהשאלה מצ'לסי.
בתחילת עונת הושאל אסנחו לוויאריאל, העולה החדשה ללה ליגה.
ב-28 ביוני 2014 חתם באופן קבוע בוויאריאל לחמש שנים.
ב-7 ביולי 2022 חזר לאחר 13 שנה לריאל ואיאדוליד.
בסיום העונה לאחר שהפך לשוער שלישי עזב את הקבוצה.
ב-27 ביולי 2024 הודיע על פרישה ממשחק.
בשנת 2006 אסנחו זומן לנבחרת ספרד עד גיל 17, לקראת טורניר אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 17. הנבחרת זכתה בטורניר, כאשר בכל המשחקים פתח אסנחו בהרכב.
אסנחו זומן לנבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה לנבחרות 2007. תפקידו בנבחרת בטורניר זה היה חסר משמעות, כאשר שימש כשוער מחליף.
אך זה השתנה בחצי הגמר נגד צרפת.
אחרי 0-0 במשחק ובהארכה, המשחק הוכרע בקרב בעיטות עונשין.
אסנחו הציל שני פנדלים, וספרד עלתה לגמר נגד יוון.
בגמר הראה אסנחו תצוגת שוערות מצוינת, וספרד ניצחה 1:0 והוכתרה כאלופת אירופה עד גיל 17 לשנת 2007.
אסנחו שיחק לראשונה בנבחרת הצעירה של ספרד אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009, שם פתח בכל המשחקים.
בנוסף הוא גם שיחק בנבחרת ספרד עד גיל 20 באליפות העולם לנבחרות, שנערכה באותה שנה במצרים.
אסנחו ערך את הופעת הבכורה שלו ב-29 במאי 2016, בניצחון 1–3 על במשחק ידידות.
סרחיו קנאלס מדרסו (בספרדית: Sergio Canales Madrazo, נולד ב-16 בפברואר 1991) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר במונטריי מהליגה המקסיקנית ובנבחרת ספרד.
בשנת 2008 קנאלס הצטרף לקבוצת המילואים של ראסינג סנטנדר, בה לקח חלק ב-28 משחקים וכבש 15 שערים.
כבר באותה העונה שותף קנאלס במשחקי הקבוצה הבוגרת.
קנאלס שיחק לראשונה בליגה הספרדית מול אוסאסונה.
קנאלס ערך עוד חמש הופעות בליגה הספרדית וגם שיחק בגביע המלך, אך מספר הדקות שלו בליגה הסתכם בכ-100 דקות בלבד.
במחזור ה-13 סנטנדר הביסה 0–4 את אספניול כאשר קנאלס כובש צמד וקוטף את תואר השחקן המצטיין במשחק.
קנאלס הספיק לכבוש עוד שער נגד ואיאדוליד עד שהחלה ירידה ביכולתו.
סנטנדר נלחמה עד המחזורים האחרונים על ההישארות בליגה, ואת העונה סיים קנאלס עם 31 משחקים בהם כבש שבעה שערים ובישל ארבעה נוספים.
בחודש פברואר פורסם שריאל מדריד הצליחה לעקוף את מנצ'סטר יונייטד, צ'לסי, מנצ'סטר סיטי ושאר הקבוצות שניסו לרכוש את השחקן, והקבוצה רכשה את קנאלס ב-4.5 מיליון אירו.
בסוף עונת 2010-11 הושאל קנאלס לולנסיה.
במדיה רשם 11 הופעות ליגה, בטרם נפצע ב-24 באוקטובר וגמר את העונה.
על אף הפציעה, ב-19 ביולי 2012 קנאלס נרכש על ידי ולנסיה ב-3.5 מיליון אירו.
בינואר 2014 חתם בריאל סוסיאדד.
בקיץ 2018 חתם קנאלס בריאל בטיס.
בקיץ 2023 חתם במונטריי מהליגה המקסיקנית.
הוא הוביל את הנבחרת עד גיל 17 לזכייה באליפות אירופה אחרי ניצחון 0–4 על נבחרת צרפת בגמר (2008), ושנה אחר-כך הוא זכה בטורניר ידידות יוקרתי.
ספרד הביסה את גרמניה, וקנאלס, שכבש את אחד השערים, זכה בתואר שחקן הטורניר.
הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של ספרד התקיימה ב-23 במרץ 2019 בניצחון הנבחרת על נורווגיה.
קנאלס נכנס כמחליף בדקה ה-74' במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2014.
סֶרַח עוֹר או דבלול עור (Acrochordon מוכר גם כתבלול או פלולה) הוא סוג של גידול שפיר המופיע על פני העור באזורים שבהם הוא נוטה להתקמט כגון באזור הצוואר, בית השחי, המפשעה והעפעפיים.
סרחי העור בדרך כלל אינם מזיקים מבחינה בריאותית, אינם כואבים ואינם נוטים לגדול ולהשתנות לאורך הזמן, אך לעיתים מתרחש גירוי של סרח העור כתוצאה מגילוח או מגע בתכשיט או בגד.
סרח העור מכיל ליבת כלי דם ותאי שומן המכוסים באפידרמיס החיצוני של העור.
גודלם הממוצע של סרחי העור אינו עולה על זה של גרגר אורז אם כי במקרים נדירים הם יכולים להגיע לגודל של כסנטימטר.
הסרחים הם בעלי מרקם רך אך פני השטח שלהם אינם חלקים.
הם צומחים מתוך העור על גבי מעין גבעול.
ההערכה היא כי סרחי העור מתפתחים כתוצאה ממגע ושפשוף בין קפלי העור.
שכיחותם בקרב האוכלוסייה היא כ-46% והיא גבוהה יותר בקרב נשים מאשר בקרב גברים.
סרחי העור הם בעלי מאפיינים תורשתיים.
מכיוון שמדובר בגידול שפיר, הטיפול בהסרת סרחי העור אינו חיוני.
הסרה מתבצעת בדרך כלל כאשר הסרח גורם לגירוי או מסיבות קוסמטיות באמצעות כוויה, הקפאה עמוקה, חיתוך, או קשירת חנק סביב צוואר הסרח.
סרחיו חבייר גויקוצ'אה (בספרדית: Sergio Javier Goycochea; נולד ב-17 באוקטובר 1963) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת השוער.
גויקוצ'אה היה ידוע ביכולתו לעצור פנדלים, יכולת אותה הוכיח לאורך קריירת המועדונים, שנפרשה על מספר מדינות באמריקה הדרומית ועונה אחת בצרפת, והקריירה הבינלאומית שלו במדי נבחרת ארגנטינה.
הפריצה הגדולה בקריירה של התרחשה במונדיאל 1990, בו היה מהגורמים הבולטים בהעפלתה של הנבחרת לשלב הגמר, והוא נכלל בסגל גם לטורניר מונדיאל 1994.
גויקוצ'אה החל את קריירת המשחק בקבוצת דפנסורס אונידוס, במדיה שיחק כארבע שנים.
יכולתו במדי הקבוצה זיכתה אותו במעבר לקבוצת הפאר ריבר פלייט, אך במדיה שימש בעיקר כשוער שני, אחרי נרי פומפידו.
ב-1988 החליט גויקוצ'אה לנסות את מזלו כשוער ראשון ועבר לשחק במיונאריוס מקולומביה.
כבר בעונה הראשונה במדי הקבוצה זכה גויקוצ'אה באליפות קולומביה.
לאחר ההופעה המשכנעת במונדיאל 1990, חזר גויקוצ'אה לארגנטינה וחתם במדי ראסינג קלוב, ממנה עבר לברסט הצרפתית בחוויה האירופית הראשונה והיחידה בקריירה שלו.
הקבוצה שיחקה אז בליגת המשנה בעקבות הליך פירוק שעברה, אך פשטה רגל ונאלצה לעבור הליך פירוק נוסף שהוריד אותה לליגה השלישית ושלל ממנה את הסטטוס של קבוצה מקצוענית.
לאחר החוויה הקצרה בצרפת, עבר גויקוצ'אה לשנתיים בפרגוואי, הראשונה במדי סרו פורטניו והשנייה במדי אולימפיה, במדיה אף זכה באליפות.
ב-1993 חזר לריבר פלייט, וזכה בה באליפות נוספת, לפני שעבר לקדנציות קצרות בדפורטיבו מנדיז'ו, אינטרנסיונל הברזילאית, ולס סארספילד, ולבסוף עונת פרישה בניואל'ס אולד בויס, במדיה פרש מכדורגל בשנת 1998, בגיל 35.
גויקוצ'אה זומן לסגל נבחרת ארגנטינה לקראת טורניר קופה אמריקה ב-1987, על ידי המאמן קרלוס בילארדו, שם שימש כשוער מחליף ללואיס איסלאס, ולא זכה לדקות.
את הופעת הבכורה שלו רשם גויקוצ'אה במשחק ידידות באותה שנה.
לאחר שעבר לליגת העל הקולומביאנית על מנת לקבל דקות משחק, הוא נבחר על ידי בילארדו לשמש שוער שלישי בסגל ארגנטינה למונדיאל 1990.
עוד בטרם החל הטורניר, פרש איסלאס מהנבחרת כמחאה על החלטתו של בילארדו להציבו כשוער שני לנרי פומפידו, וכך התקדם גויקוצ'אה להיות השוער השני של ארגנטינה לטורניר אחרי פומפידו, כפי ששימש במשך מספר שנים בריבר פלייט.
כבר במשחק הפתיחה של הטורניר הפסידה ארגנטינה ל משגיאה של פומפידו.
כבר בדקה ה-11 של המשחק השני של ארגנטינה, מול , נפצע פומפידו בצורה קשה לאחר ששבר את רגלו בהתנגשות עם שחקן נבחרתו, חוליו אולרטיקואצ'אה.
גויקוצ'אה הוזעק מהספסל להופעה שנייה בסך הכל בנבחרת, והופעה רשמית ראשונה.
גויקוצ'אה שמר על רשת נקייה בדרך לניצחון 2-0, והיה גם מהמצטיינים במשחק השלישי בו סיימה ארגנטינה בשוויון 1-1 עם .
בשלב שמינית הגמר הדיחה ארגנטינה את יריבתה הגדולה עם ניצחון 0–1, לאחר שגויקוצ'אה רשם סדרה של הצלות מרשימות במשחק.
שלבי רבע וחצי הגמר היו השלבים שהוכיחו את יכולתו של גויקוצ'אה בהדיפת פנדלים.
במפגש רבע הגמר הגיעו ארגנטינה ו לדו-קרב פנדלים.
לאחר שיוגוסלביה החמיצה ראשונה (בעיטה למשקוף), הבקיעו שתי הנבחרות את הפנדלים הבאים שלהן.
אמנם אז רשמה ארגנטינה שתי החמצות רצופות, מרגליהם של דייגו מראדונה ופדרו טרוגליו.
ליוגוסלביה נותרו שתי בעיטות, וארגנטינה הייתה חייבת החמצה יוגוסלבית אחת לפחות.
גויקוצ'אה הדף את שתי הבעיטות, וארגנטינה המשיכה לחצי הגמר.
בשלב חצי הגמר פגשה ארגנטינה את המארחת.
גויקוצ'אה שוב הפגין יכולת מצוינת בדו-קרב הפנדלים, אליו הגיעו הנבחרות לאחר שוויון 1-1, כשהדף את שתי הבעיטות האחרונות של האיטלקים, מרלגיהם של רוברטו דונאדוני ואלדו סרנה, וסידר לנבחרתו ניצחון.
במשחק הגמר הפגין גויקוצ'אה יכולת משכנעת אך נכנע לכדור עונשין מרגליו של אנדראס ברמה בדקה ה-85. גויקוצ'אה זינק לפינה הנכונה, אך הכדור היה חזק מדי והכניע אותו, וארגנטינה נוצחה בתוצאה 0–1. על הופעתו המרשימה בשער הנבחרת, זכה גויקוצ'אה בתואר השוער המצטיין, ונכלל בנבחרת הטורניר.
הופעתו בשער הנבחרת הייתה הגורם המכריע בבחירתו לכדורגלן השנה בארגנטינה לשנת 1990.
במרוצת שלוש השנים הבאות זכה גויקוצ'אה עם ארגנטינה בשלושה תארים.
הרצף התחיל בקופה אמריקה 1991, המשיך בזכייה בגביע המלך פהד 1992 (השם הקודם של גביע הקונפדרציות), והסתיים בזכייה בקופה אמריקה 1993 בו הצטיין גויקוצ'אה, לאחר שהדף פנדל אחד בדו-קרב מול ברזיל ברבע הגמר, ופנדל אחד מול בחצי הגמר, בדרך לזכייה.
גויקוצ'אה נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
בנוסף לתארים אלו זכה גויקוצ'אה עם הנבחרת גם בגביע קירין ב-1992, ובגביע ארטמיו פרנקי ב-1993.
לאחר שהנבחרת גילתה יכולת לא יציבה במשחקי מוקדמות מונדיאל 1994, כמו בתבוסה 0–5 לקולומביה, החליט המאמן אלפיו באסילה כי גויקוצ'אה לא יהיה השוער הראשון במהלך טורניר מונדיאל 1994. הוא זומן לסגל, אך שימש שוער שני לאיסלאס במהלך כל הטורניר.
בשבע שנותיו בשער ארגנטינה, רשם גויקוצ'אה 44 הופעות, בהן ספג 39 שערים בלבד.
אליפות ארגנטינה (2): , (אפרטורה)
סרחיו גארסיה דה לה פואנטה (בספרדית: Sergio García de la Fuente; נולד ב-9 ביוני 1983) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ.
גארסיה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ברצלונה ושיחק בשתי קבוצות המילואים של המועדון.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ב-3 בספטמבר 2003 בתיקו 1-1 בבית נגד סביליה.
בשנת הושאל ללבאנטה על מנת לצבור דקות משחק.
לאחר שבתום העונה ירדה לבאנטה לליגה השנייה, גארסיה חתם בריאל סרגוסה.
לאחר שסרגוסה ירדה לליגה השנייה בתום עונת הוא עורר עניין רב בקרב קבוצות הפרמייר ליג.
ב-1 בספטמבר 2008 חתם בריאל בטיס תמורת 10 מיליון אירו.
ב-7 בפברואר 2009 כבש את שער הניצחון בדרבי של סביליה.
בתום העונה ירדה בטיס לליגה השנייה, אך גארסיה החליט להישאר במועדון בתקווה ולעזור לו לחזור לליגה הראשונה.
באוגוסט חזר לשחק בליגה הראשונה כאשר חתם ל-5 שנים באספניול כמחליפו של ראול טאמודו.
בצעירותו זכה גארסיה עם נבחרת הנוער של ספרד באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 שנערכה בשנת .
ב-31 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1-2 נגד .
גארסיה נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2008 בו שיחק משחק אחד וזכה עם הנבחרת בטורניר.
בנוסף, גארסיה משחק גם בנבחרת קטלוניה שהיא נבחרת שאינה חברה בפיפ"א.
הרב סרחיו ברגמן (בספרדית: Sergio Bergman; נולד ב-23 בינואר 1962) הוא רב רפורמי ופוליטיקאי ארגנטינאי שכיהן כשר איכות הסביבה בממשלתו של מאוריסיו מאקרי וכחבר הקונגרס הלאומי הארגנטינאי.
החל מחודש יוני 2020 משמש כנשיא האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת - ארגון הגג העולמי של התנועות הרפורמיות, הליברליות והפרוגרסיביות.
ברגמן נולד בארגנטינה, סיים לימודי רוקחות וביוכימיה באוניברסיטת בואנוס איירס.
הוא למד בסמינר הרבנים של התנועה הקונסרבטיבית "סמינריו רביניקו" בבואנוס איירס, סיים לימודי תואר שני בחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים והוסמך לרבנות בהיברו יוניון קולג' בירושלים.
ב-1994 שב לארגנטינה וב-2001 מונה לרב בית הכנסת קהילת ישראל בארגנטינה (המוכר גם כבית הכנסת טמפלו ליברטד).
ב-2011 נבחר למועצת העיר בואנוס איירס מטעם מפלגת PRO בראשות ראש העיר מאוריסיו מאקרי.
הוא עתר לבית המשפט בדרישה שעל פתק ההצבעה יהיה רשום "הרב ברגמן" במקום "סרחיו ברגמן", מאחר שכך מוכר לציבור, אך עתירתו נדחתה לאחר שבית המשפט קבע שיהיה בכך קונוטציה חיובית שאינה מתאימה להופיע בקלפי.
ב-2013 נבחר מטעם מפלגת PRO כנציג העיר בואנוס איירס בבית הנבחרים הארגנטינאי (הבית התחתון של הקונגרס הלאומי).
הוא כיהן כחבר הקונגרס מדצמבר 2013. לאחר ניצחונו של מאוריסיו מאקרי בבחירות לנשיאות ב-2015, מונה ברגמן לשר לאיכות הסביבה.
ברגמן הוא מייסד "פונדסיון יודאיקה" ארגון הכולל בתי כנסת ומרכזים חינוכיים יהודים בארגנטינה.
הוא מחברם של שישה ספרים העוסקים בדת ובנושאים אזרחיים.
את ההקדמה לספרו "Argentina Ciudadana" (ארגנטינה אזרחית) כתב ב-2008 הארכיבישוף המטרופוליטני חורחה מריו ברגוגליו, לימים האפיפיור פרנציסקוס.
לאחר הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה ב-1994 ארגן קבוצת פעילים שמפגינה מדי יום שני למען חקר הפרשה ועשיית צדק.
סימן ההיכר שלו היא כיפה גדולה צבעונית.
סרחיו מיצ'ל פרס מנדוסה (בספרדית: Sergio Michel Pérez Mendoza , ידוע בכינוי צ'קוֹ (Checo); נולד ב-26 בינואר 1990) הוא נהג מרוצים מקסיקני שצפוי להתחרות עבור קבוצת קאדילק החל מעונת 2026. היה שותף פעמיים לזכייה של קבוצת רד בול באליפות היצרנים.
פרס החל להתחרות בקארטינג בגיל 6. בשנתו הראשונה השיג ארבעה ניצחונות וסיים את העונה במקום השני בקטגוריית הצעירים.
שנה לאחר מכן עבר להתחרות בקטגוריית הנוער והיה המתחרה הצעיר בסבב.
בסיום העונה שב לקטגוריה הצעירה, ניצח שמונה מרוצים וסיים כאלוף הצעיר בקטגוריה.
בשנת 1999 עבר להתחרות בקטגוריית 80 סמ"ק לאחר קיבל אישור מיוחד להתחרות בקטגוריה.
הוא ניצח שלושה מרוצים וסיים את העונה במקום השלישי.
שנה לאחר מכן המשך להתחרות בקטגוריית ה-80 סמ"ק, אך לקח חלק גם בשלושה מרוצים בקטגוריית ה-125 סמ"ק.
בשנת 2002 התחרה רק בקטגוריית ה-125 סמ"ק בה השיג שישה ניצחונות וסיים את העונה במקום השני.
באותה שנה לקח חלק במרוץ בינלאומי שהתקיים בלאס וגאס בקטגוריית ה-80 סמ"ק, מרוץ אותו סיים במקום ה-11. בשנת 2003 הוביל את האליפות, אך נאלץ לפרוש משבעת המרוצים האחרונים של העונה.
באותה שנה לקח חלק באירוע בו לקחו חלק נהגים המתחרים באליפויות שונות בקטגוריית ה-125 סמ"ק.
הוא זינק מהמקום הראשון והצליח לשמור עליו עד לסיומו של המרוץ.
בשנת 2004 עבר להתחרות ברכב חד-מושבי, כשלקח חלק באליפות סקיפ ברבר (Skip Barber National Championship) שהתקיימה בארצות הברית.
הוא התחרה בחסות טלמקס, חברת התקשורת המקסיקנית בבעלותו של קרלוס סלים.
שנה לאחר מכן עבר להתחרות באירופה ולקח חלק באליפות הפורמולה ב.מ.וו הגרמנית, בה התחרה בקבוצת רוזברג שנוהלה על ידי קקה רוזברג.
בשנתו השנייה באליפות עבר להתחרות בקבוצת ברלין-ברנדנבורג.
את העונה סיים במקום השישי עם 12 נקודות ושני פודיומים.
בשנת 2007 עבר להתחרות באליפות הפורמולה 3 הבריטית ועבר להתגורר באוקספורד.
בעונתו הראשונה התחרה בקטגוריה הבריטית בלבד.
הוא זכה באליפות לאחר שניצח 14 מתוך 21 המרוצים וזינק מספר זהה של פעמים מהפול פוזישן.
בעונתו השנייה התמודד בקטגוריה הבינלאומית.
בתחילת העונה עוד הוביל את האליפות, אך עד לסיומה ניצח רק ארבעה מרוצים וסיים את העונה במקום הרביעי.
בשנת 2008 התחרה באליפות אסיה בקטגוריית GP2. הוא ניצח שני מרוצים וסיים במקום השביעי.
בשנת 2009 התחרה באליפות העולם בקטגוריה וסיים במקום ה-12. בהמשך השנה השתתף, בצורה חלקית, בסבב האסייתי.
בעונתו השנייה בסבב העולמי ניצח חמישה מרוצים ובסיומה דורג במקום השני.
באוקטובר 2010 הודיעה קבוצת סאובר על החתמתו של פרס כמחליפו של ניק היידפלד.
באותו החודש הצטרף לאקדמיית פרארי לנהגים.
בגרנד פרי אוסטרליה, מרוץ הבכורה, סיים במקום השביעי לאחר שעצר רק פעם אחת להחלפת צמיגים במהלך המרוץ.
לאחר המרוץ נפסלו שני הרכבים של הקבוצה בשל הפרה של התקנות.
בגרנד פרי מלזיה נאלץ לפרוש לאחר שחלקים ממכוניתו של סבסטיאן בואמי פגעו במערכת האלקטרוניקה ברכבו.
הוא לא הצליח לצבור נקודות גם בשני המרוצים הבאים.
בגרנד פרי ספרד סיים במקום התשיעי וצבר שתי נקודות ראשונות בקריירה.
במהלך מקצי הדירוג לקראת גרנד פרי מונקו איבד שליטה על רכבו ביציאה מהמנהרה ופגע בעוצמה במעקה.
הוא נלקח לבדיקות רפואיות בבית החולים ולא לקח חלק במרוץ שהתקיים למחרת.
שבועיים לאחר מכן באימונים המקדימים לקראת גרנד פרי קנדה לא חש בטוב והוחלף על ידי פדרו דה לה רוסה.
הוא שב להתחרות בגרנד פרי אירופה ועד לסיום העונה צבר נקודות בארבעה מרוצים שונים.
את המרוץ הראשון של עונת 2012 סיים במקום השמיני לאחר שאיבד מספר מקומות במהלך ההקפה האחרונה בשל התחממות יתר של הצמיגים.
בגרנד פרי מלזיה ניהל קרב צמוד עם פרננדו אלונסו, אותו ניצח לבסוף הספרדי.
בשלושת המרוצים הבאים לא צבר נקודות, למרות שבמונקו הצליח לקבוע את זמן ההקפה המהירה.
בגרנד פרי קנדה זינק מהמקום ה-15, אך הצליח לסיים במקום השלישי.
בגרנד פרי גרמניה זינק המהקום ה-17 והצליח לסיים במקום השישי.
בגרנד פרי איטליה זינק מהממקם ה-12, בניגוד למרבית המשתתפים הוא עשה שימוש בצמיגים קשים בפתיחת המרוץ והחליף לצמיגי מדיום במהלך ההקפה ה-29. הוא הצליח לעקוף נהגים רבים ואף הוביל את המרוץ במשך חמש הקפות, לפני שנעקף על ידי לואיס המילטון שניצח את המרוץ.
בששת המרוצים האחרונים לא הצליח לצבור נקודות.
את העונה סיים במקום העשירי עם 66 נקודות.
לואיס המילטון, נהגה של קבוצת מקלארן בעונת 2012 הודיע בספטמבר על כוונתו לעזוב את הקבוצה בסיום העונה לטובת מרצדס.
באותו היום הודיעה הקבוצה על החתמתו של פרס כמחליפו של המילטון.
במקביל עזב את האקדמיה של פרארי וניתק את קשריו עם הקבוצה.
בגרנד פרי מלזיה סיים בע את זמן ההקפה המהירה, למרות זאת סיים במקום התשיעי, המקום ממנו זינק למרוץ.
במהלך גרנד פרי בחריין פגע עם רכו מספר פעמים ברכבו של ג'נסון באטן, חברו לקבוצה.
בסיום המרוץ הביע באטן תערומת על הנהיגה האגרסיבית של פרס, דבר שיצר מתח בין השניים גם בהמשך העונה.
בגרנד פרי מונקו ביצע שורה של עקיפות מרשימות עד שהתנגש ברכבו של קימי רייקונן, שאמר בסוף המרוץ שפרס "צריך לקבל אגרוף בפנים".
בנובמבר הודיע כי יעזוב את מקלארן בסיום העונה.
חודש לאחר מכן חתם בקבוצה סהרה פורס אינדיה.
במרוץ הראשון בקבוצתו החדשה סיים במקום ה-11, אך קודם למקום העשירי לאחר שדניאל ריקארדו נפסל.
בגרנד פרי מלזיה לא הצליח לזנק את המרוץ עקב בעיות בתיבת ההילוכים.
שבוע לאחר מכן, בגרנד פרי בחריין, סיים במקום השלישי והשיג את הפודיום הראשון לקבוצה מאז עונת 2009. בגרנד פרי מונקו נאלץ לפרוש לאחר התנגשות עם ג'נסון באטן.
במחצית הראשונה של עונת 2015 התקשה לצבור נקודות.
בתשעת המרוצים האחרונים צבר 63 נקודות (מתוך 78 נקודות בסך הכל), כולל פודיום בגרנד פרי רוסיה.
גם בפתיחת עונת 2016 התקשה לצבור נקודות וסיים את שלושת המרוצים הראשונים עם אפס נקודות.
גרנד פרי מונקו סיים במקום השלישי, הישג אותו שיחזר בגרנד פרי האירופאי שהתקיים באזרבייג'ן.
את העונה סיים במקום השביעי עם 101 נקודות, הישגו הטוב בקריירה.
באוגוסט 2019 חתם על חוזה חדש בקבוצה לשלוש שנים.
לקראת גרנד פרי בריטניה בעונת 2020 התגלה כחולה בקורונה ונאלץ להחמיץ את שני המרוצים הבאים.
באוגוסט הודיע כי יעזוב את הקבוצה בסיום העונה בעקבות ההחתמה של סבסטיאן פטל בקבוצה החל מעונת 2021. בגרנד פרי סאח'יר, מרוץ אחד לפני סיום העונה השיג את ניצחון הבכורה בקריירה.
בדצמבר 2020, שבועיים לאחר סיום העונה, הוחתם בקבוצת רד בול במקומו של אלכסנדר אלבון.
בגרנד פרי אמיליה-רומאניה דורג במקום השני אחרי לואיס המילטון, כשהוא מקדים את מקס ורסטאפן בן קבוצתו.
המרוץ הראשון בו זינק מהשורה הראשונה, הסתיים ללא נקודות לאחר שסיים במקום ה-11. בגרנד פרי אזרבייג'ן זינק מהמקום השישי.
פתיחה חזקה הובילה אותו למקום השלישי בהקפה השמינית.
עצירה מהירה להחלפת גלגלים סייעה לו לעקוף את המילטון ולעלות למקום השני.
תקר בגלגל של ורסטאפן בהקפה ה-47 נתנה לפרס את ההובלה רגע לפני שהונף דגל אדום.
לאחר ההזנקה המחודשת שמר על מקומו עד לסיום והשיג ניצחון ראשון בקבוצה.
שבועיים לאחר מכן, בגרנד פרי צרפת, הצליח לעקוף את ולטרי בוטאס בהקפה ה-49 של המרוץ וסיים על הפודיום (מקום שלישי) מרוץ שני ברציפות.
בוטאס ופרס שוב נאבקו על המקום השלישי בגרנד פרי שטיריה.
הפעם היה זה הנהג של מרצדס שניצח בקרב על המקום ופרס סיים רביעי.
בהמשך העונה הגיע לפודיום בשלושה מרוצים רצופים (גרנד פרי טורקיה, ארצות הברית ומקסיקו), את כולם סיים במקום השלישי.
במרוץ סיום העונה ביצע עבודה הגנתית נגד לואיס המילטון, שעיכבה אותו וסייעה למקס ורסטאפן לצמצם פער של 7 שניות מהמילטון, ולבסוף לנצח את המרוץ ולזכות באליפות.
החוזה בקבוצת רד בול הוארך גם לעונת 2022. בגרנד פרי ערב הסעודית השיג את הפול פוזישן הראשון בקריירה.
הוא הצליח לשמור על ההובלה עד ההקפה ה-16 במרוץ בה עצר להחליף צמיגים.
זמן קצר לאחר מכן ניקולאס לטיפי התנגש עם מכוניתו על המסלול, דבר שהביא ליציאת מכונית בטיחות שאיפשרה לשארל לקלר, מקס ורסטאפן וקרלוס סאינס להחליף צמיגים מבלי לאבד מיקום.
פרס ירד למקום הרביעי בו סיים את המרוץ.
בשמונת המרוצים הבאים הגיע לפודיום שש פעמים, כולל ניצחון בגרנד פרי מונקו, שהושג בעזרת אסטרטגיית החלפת צמיגים ומעבר מתנאי גשם למסלול יבש.
אחרי גרנד פרי בריטניה דורג שני בטבלת האליפות בפער של 9 נקודות לפני לקלר.
בגרנד פרי סינגפור זינק מהמקום השני, אחרי לקלר.
כבר בהקפה הראשונה הצליח לעקוף על לקלר ושמר על ההובלה לאורך כל המרוץ, שקוצר ל-59 הקפות בשל עיכוב של שעה שנגרם בשל מכונית בטיחות.
לאחר המרוץ קיבל עונש של 5 שניות, אך הניצחון נשאר בעינו.
שבוע לאחר מכן, בגרנד פרי יפן, זינק רביעי אחרי ורסטאפן וצמד הנהגים של מרצדס.
סאינס נאלץ לפרוש בעקבות תאונה ופרס עלה למקום השלישי לאורך מרבית המרוץ.
בהקפה האחרונה הצליח לעקוף את לקלר.
בניסיון לעקוף בחזרה לקלר ביצע עקיפה מחוץ לגבולות המסלול.
הוא חצה את קו הסיום שני לפני פרס, אך עונש של 5 שניות שניתן לאחר מכן החזיר את פרס למקום השני.
התוצאה של פרס הבטיחה את הזכייה של ורסטאפן באליפות הנהגים.
אל מרוץ סיום העונה הגיע עם 290 נקודות.
במקצה הדירוג נעזר בגרירה שסיפק לו ורסטאפן על מנת לסיים ולזנק מהמקום השני, מקום אחד לפני שארל לקלר.
הוא איבד זמן במאבקים עם פרננדו אלונסו וסבסטיאן פטל.
ניסיון לעקוף אותם בפניית השיקיין הסתיים בפנייה רחבה מידי.
בהמשך חזר על אותה הטעות בניסיון לעקוף את לואיס המילטון.
הוא איבד זמן נוסף לאחר שנתקע מאחורי פייר גאסלי, שהיה מעורב בקרבות מיקום משלו, ולא מיהר לאפשר לו לעקוף.
את המרוץ סיים במקום השלישי בפער של 1.4 שניות אחרי לקלר, שדורג לפני פרס בטבלת הנהגים הסופית.
לאחר שנה בה לא התחרה הצטרף פרס לקבוצת קאדילק שצפויה להצטרף לאליפות בעונת 2026.
סרחיו גונסאלס סוריאנו (; נולד ב-10 בנובמבר 1976), הידוע יותר בשמו הפרטי סרחיו, הוא כדורגלן עבר ספרדי, ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל.
לאחר שהחל את הקריירה בקבוצת ל'הוספיטלט מעיר הולדתו, עבר סרחיו לאספניול, שם שיחק במשך שש עונות, תחילה בקבוצת המשנה אספניול ב', ובהמשך בקבוצה הבכירה, עמה זכה בגביע המלך הספרדי.
בחלק הארי בקריירה שלו שיחק סרחיו בדפורטיבו לה קורוניה, שם שיחק לאורך כעשור וזכה גם כן בגביע הספרדי.
בתקופה זו אף נכלל בסגל נבחרת ספרד, במדיה ערך 11 הופעות, ובין היתר נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2002.
סרחיו החל את הקריירה בקבוצת הנוער של ל'הוספטילט מעיר הולדתו.
בשלהי עונת , כשהיה בן 18, הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת בליגה השלישית.
עד לתום העונה ערך שש הופעות, מחציתן בהרכב, וכבש פעמיים.
לקראת עונת עבר סרחיו לאספניול, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, אספניול ב', בליגה השלישית.
עד מהרה הפך לשחקן הרכב משמעותי ורשם באותה העונה 36 הופעות ליגה (34 בהרכב), בהן כבש חמישה שערים.
בנוסף, בעקבות היכולת שהפגין במדי קבוצת המילואים, זכה גם לעלות כמחליף להופעה בודדת בקבוצה הבכירה, כאשר חוסה אנטוניו קמאצ'ו העלה אותו כמחליף לכעשרים דקות במקום חאבי גארסיה, בניצחון 1–5 על לגאנס במסגרת גביע המלך הספרדי.
גם בשתי העונות הבאות, הוסיף סרחיו להיות בורג חשוב במרכז השדה של אספניול ב'.
בשלהי עונת 1997/1998, במקביל להופעותיו באספניול ב', העלה קמאצ'ו את סרחיו לסגל הקבוצה הראשונה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-12 באפריל 1998, כשפתח בהרכב אספניול בניצחון 0–2 על טנריפה.
שבועיים לאחר מכן פתח בהרכב במשחק הדרבי של ברצלונה מול ברצלונה, וכבש את שער השוויון במשחק שהסתיים בתוצאה 1-1. בסך הכול ערך שש הופעות ליגה רצופות תחת קמאצ'ו, כולן בהרכב הפותח, כשלאחריהן חזר לסגל אספניול ב' למשחקי פלייאוף ההעפלה לליגת המשנה, אך לא הצליח לסייע לקבוצתו לעלות ליגה.
החל מעונת 1998/1999, עלה סרחיו לסגל הקבוצה הבכירה של אספניול באופן קבוע.
בחצי הראשון של העונה, תחילה תחת מרסלו בייאלסה ובהמשך תחת מיגל אנחל ברינדיסי (החליף את בייאלסה שעבר לאמן את נבחרת ארגנטינה), שיחק סרחיו בעיקר כמחליף, אך החל מחודש ינואר 1999 הפך לשחקן הרכב קבוע.
הוא רשם 34 הופעות ליגה, מתוכן 23 בהרכב הפותח, וסייע לקבוצתו לסיים שביעית בטבלת הליגה.
את עונת 1999/2000 כבר פתח כשחקן הרכב תחת ברינדיסי.
גם החלפתו של המאמן בחודש ינואר בפאקו פלורס לא פגעה במעמדו של סרחיו כשחקן הרכב, והוא סיים את העונה עם 32 הופעות בליגה.
סרחיו לא כבש שער ליגה במהלך שתי עונות רצופות, אך הצליח למצוא את הרשת במעמד גמר הגביע.
על אף עונה פושרת בליגה, שהסתיימה במקום ה-14, הצליחה אספניול להעפיל לגמר הגביע תוך שהיא מדיחה בין היתר את ריאל מדריד בחצי הגמר, ובמשחק הגמר פגשה את אתלטיקו מדריד.
בדקה ה-84 חטף סרחיו כדור בחצי המגרש של אתלטיקו, ובעט מכעשרים מטרים בבעיטת יעף בחצי גובה כדי להעלות את אספניול ליתרון 0–2. בסיום, 2-1 לאספניול ותואר ראשון לסרחיו בקריירה.
בעונת 2000/2001 פתח סרחיו בכל 38 משחקי הליגה של קבוצתו, הוחלף רק בארבעה מהם, וכבש ארבעה שערי ליגה ועוד צמד בגביע אופ"א.
אספניול סיימה את העונה במקום התשיעי, ובתום העונה החליט סרחיו לעזוב את המועדון בחיפוש אחר אתגרים חדשים בקריירה.
בסך הכול כבש סרחיו חמישה שערי ליגה ב-110 הופעות במדיה של אספניול.
לקראת עונת 2001/2002 הצטרף סרחיו לסגנית האלופה, דפורטיבו לה קורוניה של המאמן חבייר אירורטה.
עונת הבכורה שלו במועדון הייתה מוצלחת, אישית וקבוצתית.
הוא שותף בכל 38 משחקי הליגה של דפורטיבו וכבש ארבעה שערים, שסייעו לקבוצתו לסיים כסגנית האלופה.
סרחיו ערך את הופעותיו הראשונות בקריירה בליגת האלופות, כאשר עבר עם לה קורוניה את שלב הבתים הראשון והשני, ואף כבש מול מנצ'סטר יונייטד בשלב הבתים הראשון.
דפורטיבו נעצרה רק ברבע הגמר, מול אותה היונייטד, ובסך הכול ערך סרחיו עשר הופעות בליגת האלופות באותה העונה.
בנוסף, זכה סרחיו עם לה קורוניה בגביע המלך השני שלו בקריירה.
הייתה זו המהדורה המאה של המפעל, ולה קורוניה פגשה בגמר את ריאל מדריד.
כבר בדקה השישית קיבל סרחיו כדור מדייגו טריסטן, הטעה את פרננדו היירו וגלגל את הכדור בין רגליו של השוער ססאר סאנצ'ס, כדי לקבוע 0–1 ללה קורוניה.
טריסטן עצמו הכפיל, ראול רק צימק, ולה קורוניה זכתה בגביע השני בתולדותיה.
כבר בפתיחת העונה הבאה פתח סרחיו פעמיים בניצחון הכפול, 4-0 במצטבר על ולנסיה, וזכה עם קבוצתו בתואר הסופר קאפ הספרדי.
הוא המשיך להיות לבורג חשוב בקבוצה כאשר בחמש העונות הבאות החמיץ, במצטבר, עשרה משחקי ליגה בלבד, וסיים עם הקבוצה פעמיים במקום השלישי.
לאחר ששותף ב-24 משחקים בלבד בעונת 2009/2010, עזב סרחיו את הקבוצה לאחר תשע עונות, עם 27 שערי ליגה ב-294 הופעות.
למעט בעונתו האחרונה, מצא סרחיו את הרשת בכל אחת מעונותיו במועדון.
לקראת עונת 2010/2011 הצטרף סרחיו לעולה החדשה לליגה הבכירה, לבאנטה.
בחציה הראשון של העונה שיחק סרחיו באופן תדיר, ובמחזור הרביעי אף כבש את שער הניצחון כשלבאנטה גברה 0–1 בחוץ על אלמריה, ניצחון שהגיע לאחר שלושה הפסדים רצופים בפתיחת העונה.
עד לתחילת חודש ינואר רשם סרחיו 14 הופעות ליגה וכבש פעמיים, אך סדרת פציעות השביתה אותו עד לתום העונה, ובסיומה שוחרר מהמועדון ופרש ממשחק פעיל בגיל 35.
סרחיו רשם את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ספרד ב-24 במרץ 2001, תחת המאמן חוסה אנטוניו קמאצ'ו, שהיה הראשון להעניק לסרחיו הזדמנות גם כשהיה מאמן אספניול.
סרחיו עלה כמחליף במקומו של ז'וזפ גוארדיולה בדקה ה-83 בניצחון 0–5 על במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002.
סרחיו זומן כשחקן משלים בסגל של קמאצ'ו לקראת מונדיאל 2002. הוא לא שותף בניצחונות על ועל , וזכה להופעה בודדת במשחק האחרון של שלב הבתים, כשהחליף את דויד אלבלדה בדקה ה-53 בניצחון 2–3 על .
הוא לא שותף בניצחון על בדו-קרב בעיטות עונשין בשמינית הגמר, ולא בהפסד למארחת , גם כן בפנדלים, בשלב רבע הגמר.
כחודשיים לאחר המונדיאל, שותף סרחיו פעמיים במסגרת מוקדמות יורו 2004, תחת המאמן איניאקי סאס.
המאמן החדש לא שיתף עוד את סרחיו, ואף לא זימן אותו לסגל לקראת יורו 2004. כשנתיים לאחר מכן, ב-17 באוגוסט 2005, שב סרחיו ללבוש את מדי הנבחרת להופעה בודדת ואחרונה במדי ספרד, תחת מחליפו של סאס בנבחרת, לואיס אראגונס.
הוא נכנס כמחליף במקומו של צ'אבי אלונסו במחצית הניצחון 0–2 על במשחק ידידות בחיחון.
בסך הכול רשם סרחיו 11 הופעות במדי ספרד.
בין השנים 1999 ל-2013, ובמקביל להופעותיו בנבחרת ספרד, ערך סרחיו 15 הופעות במדי נבחרת קטלוניה, בהן כבש שני שערים.
סרחיו החל את קריירת האימון באספניול ב', כאשר לקראת עונת התמנה לתפקיד עוזר המאמן של הקבוצה.
בינואר 2014 כבר התמנה למאמן הראשי של אספניול ב', וב-17 משחקים הוביל את הקבוצה לתשעה ניצחונות ושני הפסדים בלבד.
ב-27 במאי 2014, לקראת עונת 2014/2015 ועל אף חוסר ניסיונו על הקווים, התמנה סרחיו למחליפו של חבייר אגירה כמאמן אספניול.
את עונת הבכורה של סרחיו סיימה אספניול במקום העשירי, שיפור של ארבעה מקומות בטבלה מהעונה החולפת תחת אגירה.
באוקטובר 2015, במקביל לתפקידו באספניול, התמנה סרחיו לתפקיד מאמן נבחרת קטלוניה במקומו של ג'רארד לופס.
סרחיו פתח עם הקבוצה את עונת 2015/2016, אך ב-14 בדצמבר 2015, לאחר הפסד 0–1 לסלטה ויגו וכאשר הקבוצה במקום ה-12 בטבלה, פוטר סרחיו מתפקידו.
ב-10 באפריל 2018, לאחר כשנתיים וחצי ללא מועדון, התמנה סרחיו לתפקיד מאמן ריאל ואיאדוליד מליגת המשנה.
סרחיו הגיע למועדון שהיה ממוקם 11 בליגה, שמונה מחזורים לסיום העונה.
על אף שהפסיד במשחק הבכורה שלו על הקווים (1-0 ביתי לספורטינג חיחון), הוביל סרחיו את הקבוצה לחמישה ניצחונות בשבעת המחזורים הנותרים, והזניק אותה עד למקום החמישי שהקנה לה כרטיס כניסה לפלייאוף ההעפלה.
הקבוצה של סרחיו המשיכה בכושר המוצלח שלה וגמלה לספורטינג חיחון עם ניצחון כפול בחצי גמר הפלייאוף, 5-2 בסיכום המפגשים.
בגמר הפלייאוף גברה ואיאדוליד 0–3 על נומנסיה במשחק הראשון, ולאחר שוויון 1-1 בגומלין השיגה את הכרטיס לליגה הבכירה.
בעונת 2018/2019 הוביל סרחיו את ואיאדוליד להישרדות בליגה הבכירה.
ואיאדוליד סיימה במקום ה-16 בטבלה עם 41 נקודות, ארבע מעל לקו האדום.
ב-11 בינואר 2022 מונה למאמנה של קדיס מלה ליגה.
סרחיו אנדרס היגיטה גרסיה (בספרדית: Sergio Andrés Higuita García; נולד ב-1 באוגוסט 1997) הוא רוכב אופני כביש קולומביאני בקבוצת אסטנה.
היגיטה הוא אלוף קולומביה בשנת 2020 ומנצח הטור של קולומביה באותה שנה.
בשנת 2022 ניצח את הוולטה אה קטלוניה.
היגיטה נולד ב-1 באוגוסט 1997 במדיין, עיר בקולומביה ובירת מחוז אנטיוקיה.
היגיטה הצטרף לקבוצת למנסנה פוסטובון הקולומביאנית ב-2016.
ב-2017, היגיטה ניצח בקטגוריית ההרים בוואלטה אסטוריאס.
היגיטה הצטרף לקבוצת קרן אאוסקדי.
הוא פתח את העונה בספרד, בכמה מרוצים חד יומיים ובלט בהם, אך לא הצליח לנצח אחד בהם כשסיים שישי במרוץ טרופאו סס סלינס, במקום ה-12 במרוץ טרופאו אנדרקס ובמקום ה-4 בטרופאו קמפוס.
היגיטה ניצח את דירוג הצעירים בוולטה ולנסיה וסיים שביעי בוואלטה אה אנדלוסיה.
הוא ניצח את הקטע הרביעי בוולטה או אלנטחו בפורטוגל וסיים במקום החמישי כללי כשהוא מסיים שני בקטגוריית ההרים וקטגוריית הרוכב הצעיר.
לאחר מכן חזר היגיטה לספרד וסיים שלישי בגראן פרמיו מיגל אינדוראין ורביעי בקלאסיקה פרימאוורה.
היגיטה הצטרף ל-EF Education First החל מ-30 במרץ וכבר בהופעות הראשונות שלו בקבוצה בלט, כשסיים 2 ב, 16 שניות פיגור מטאדיי פוגאצ'אר המנצח.
היגיטה גם סיים שני בקטע השישי, לאחר שהפסיד לפוגאצ'אר בספרינט הסיום, ושלישי בקטע ה-5. היגיטה השתתף ב לאחר שלושה חודשים של היעדרות מתחרויות וסיים במקום הרביעי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור כאשר נבחר לוואלטה אספניה, וניצח את הקטע ה-18 במרוץ לאחר בריחת סולו.
הוא סיים את המרוץ במקום ה-14 הכללי, 32:17 דקות אחרי פרימוש רוגליץ' המנצח.
למרות שכבר התחרה במרוצי העלית, הוא העדיף להתחרות באליפות העולם במקצה עד גיל 23, וסיים רביעי בספרינט שהסתיים בניצחונו של סמואלה באטיסטלה האיטלקי.
לאחר מכן התחרה בסדרה של מרוצים חד יומיים באיטליה, וזה בלט בג'ירו דל'אמיליה כשסיים שלישי, וחמישי במרוץ טרה ואלי וארזינה, שבשני המרוצים ניצח פרימוז' רוגליץ'.
ב-2020, היגיטה ניצח את אליפות קולומביה, לאחר שהקדים את איגן ברנל ואת דניאל פליפה מרטינס .
הוא ניצח את הטור של קולומביה לאחר שניצח את הקטע הרביעי במרוץ וסיים שני בקטע השישי.