tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כאשר היה בסודאן שלח מכתב בהול לנציגות הישראלית של רשת אורט בז'נבה.
המכתב הגיע לגורמי "המוסד" בתל אביב אשר חיפשו דרך חדשה להעלאת יהודי אתיופיה, מכיוון שמלחמת האזרחים שהתרחשה אותה עת באתיופיה מנעה את העלאתם.
במכתבו ציין אקלום שהוא חצה את הגבול מאתיופיה לסודאן וכעת הוא צריך עזרה להגיע אל מחוץ לסודאן.
מכתבו זה עורר את אנשי המוסד לבדוק את אפשרות העלאתם של יהודי אתיופיה דרך סודאן, במסווה של פליטי מלחמה, כחלק מגל הפליטים הנוצרים והמוסלמים שעברו גבול זה מדי יום על מנת להגיע אל מחנות הפליטים של הצלב האדום בסודאן ומשם להעבירם לישראל.
לאחר אירועים אלה נפגש אקלום עם סוכן המוסד דני לימור, ובפגישתם הוחלט שאקלום יאתר יהודים נוספים בסודאן וירכז אותם על מנת להעלותם לישראל.
מנקודה זו אקלום גויס למוסד ונהפך לסוכן.
לאחר מכן הצליח לשלוח שליח למשפחתו ולהביא את שני אחיו, איתם החל בחיפוש יהודים אחרים שהגיעו לסודאן והצליח לאתר כ-30 איש.
קבוצה זו נשלחה לז'נבה בעזרתם של אנשי מוסד ואנשי אורט ומשם למדינת ישראל, ולאחר עלייתם לישראל השתכנה במרכז קליטה בעיר אופקים.
לאור ההצלחה, הבין "המוסד" את הפוטנציאל הגלום שבעלייה דרך סודאן, ושוב השתמש באקלום על מנת לאתר יהודים נוספים בח'רטום ומחנות הפליטים על הגבול האתיופי, חיפושים אלו לא הניבו דבר.
אקלום הבין שיהודי אתיופיה צריכים לעבור דרך סודאן לישראל במסווה של פליטים ולכן כתב מכתב שקרי לאנשי "המוסד".
במכתב כתב אקלום שהוא מצא יהודים בסודאן, זייף שמות רבים ואינו חוזר לישראל ונשאר על מנת לדאוג להם.
כאשר נשאר בסודאן הגיע אליו ידיעה כי אמו ושאר משפחתו יחד עם משפחות נוספות בדרך לגבול הסודאני על מנת להגיע אליו.
לאחר שקבוצה זו הגיעה היא נשלחה לישראל בספינות של חיל הים הישראלי דרך ים סוף.
השמועה וההודעות על האפשרות של העלייה דרך סודאן הגיעה לכפרים יהודיים רבים במחוז תיגראי וכך החלה הנהירה הגדולה של יהודי תיגראי אל עבר הגבול הסודאני, במסווה של פליטי מלחמת האזרחים האתיופית.
אקלום היה איש הקשר שתיווך בין היהודים לבין "המוסד" ובדרך זו עלו אלפי יהודים לישראל דרך ים סוף.
לאחר שנתיים של פעילות דלפו פרטי שמו ופעילותו לשלטונות הסודאנים והם החלו לצוד אחריו.
כאשר התגלה שהוא בסכנת מוות עזב אקלום את סודאן לישראל.
במהלך תקופה זו הכינו אנשי "המוסד" את התשתית המבצעית, הארגונית והמודיעינית למבצע משה.
כאשר הגיע אקלום לישראל התיישב עם משפחתו בעיר באר שבע.
הוא המשיך את עבודתו כפעיל קליטה ועזר לעולים רבים שהתקשו בהתאקלמות בארץ החדשה.
באותו זמן הגיעו לאוזניו ידיעות שיהודים רבים שעברו את הגבול הסודאני נהרגו, והוא החל במגעים עם המדינות השכנות לאתיופיה וסודאן על מנת למצוא דרכים נוספות להעלאת היהודים, אולם הוא זכה להתעלמות מן המדינות השונות ואפילו גורש מקניה על ידי המשטרה המקומית.
פרדה אקלום נפטר ב-7 בינואר 2009 בעת ששהה באדיס אבבה ונקבר בבית העלמין החדש בבאר שבע ב-11 בינואר.
בחודש ינואר 2016 הונחה אבן פינה להקמת כיכר השופרות וגן ציבורי על שמו של פרדה אקלום בבאר שבע.
הכיכר והגן נמצאים ליד מרכז הקליטה הראשון של עליית יהודי אתיופיה שהוקם בשנות ה-80.
ביוני 2019 החליטה ועדת השמות של עיריית קריית מלאכי לקרוא על שמו רחוב בעיר.
זהו הרחוב הראשון שייקרא על שמו בישראל.
מאז, הציע חבר מועצת עיר בירושלים דן אילוז לקרוא רחוב על שמו בעיר ירושלים.
בשנת 2019 יצא לאור הסרט "אתר הצלילה בים האדום", המתבסס בחלקו על אירועים בהם היה אקלום מעורב.
בשנת 2021 נחנך רחוב על שמו בעפולה.
פרדריק "פרד" פגנם היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.
פגנם נולד בעיירה פולטון-לה-פילד שבלנקשייר למנהל בנק מבלקפול, והחל את הקריירה שלו בבלקפול ונסדיי, האדרספילד טאון (נרשם אך לא שיחק) וסאות'פרוט סנטרל.
הוא הצטרף לבלקפול ב-1913, ולאחר עונה אחת עבר לליברפול.
הוא שיחק בעמדת החלוץ, והבקיע במשחק הבכורה שלו מול צ'לסי ב-10 באוקטובר 1914. שבועיים לאחר מכן הבקיע ארבעה שערים במשחק מול טוטנהאם הוטספר, ובעונה כולה הבקיע 26 שערים והיה למלך השערים של המועדון.
בעקבות פריצת מלחמת העולם הראשונה הושעו משחקי הכדורגל בסיום עונת 1914/1915; פגנם המשיך לשחק בליברפול בזמן המלחמה, אך שיחק גם עבור פורטסמות' וארסנל.
המשחקים הללו לא היו רשמיים ואינם נכללים בסטטיסטיקות הקריירה הרשמיות של פגנם.
לאחר חידוש המשחקים בסיום המלחמה הוא השתתף בשמונה משחקים בליברפול, ובאוקטובר 1919 חתם בארסנל באופן רשמי תמורת 1,500 לירות שטרלינג.
פגנם ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק מול ברדפורד סיטי ב-25 באוקטובר 1919. בעונתו הראשונה במועדון הלונדוני הבקיע 13 שערים, ודורג במקום השני בטבלת המבקיעים של ארסנל לאחר הנרי וייט.
את העונה שלאחר מכן הוא סיים כמלך השערים של ארסנל עם 14 שערים, למרות שבמרץ 1921 הועבר לקארדיף סיטי תמורת 3,000 לירות שטרלינג בגלל בעיות כספיות של המועדון.
בסך הכול הוא הבקיע 27 שערים ב-53 הופעות במדי ארסנל.
פגנם שיחק בניניאן פארק במשך תשעה חודשים לפני שעבר לווטפורד מהליגה השלישית הדרומית בדצמבר 1921, תמורת 1,000 לירות שטרלינג.
בחמש עונות ו-144 משחקי ליגה הוא הבקיע 72 שערים עבור ווטפורד, ובעונת 1922/1923 סיים כמלך השערים של הליגה.
ב-1926 מונה פגנם למאמן המועדון, אך בשלוש שנותיו בתפקיד זה לא הגיע להישגים משמעותיים.
מאזן הקבוצה בתקופת פגנם היה 49 ניצחונות, 56 הפסדים ו-28 תוצאות תיקו.
ווטפורד סיימה במקום ה-21 מתוך 22 בעונתו הראשונה, ובמקום השמיני בעונת 1928/1929. לאחר שעזב את ווטפורד הוא עבד בהולנד ובטורקיה, שם אימן את גלאטסראיי ונבחרת טורקיה.
בשלהי שנות ה-30 חזר לממלכה המאוחדת, וניהל פאב עד מותו ב-1962.
פרדגונד (גם פרדגונס, פרדגונדה ופרדגונדיס - Fredegund או Fredegunda, בלטינית: Fredegundis, בצרפתית: Frédégonde; נפטרה ב-8 בדצמבר 597) הייתה אשתו של המלך המרובינגי כילפריך הראשון מסואסון.
המקורות היחידים למידע על פרדגונד הם כתביהם של ונאנטיוס פורטונאטוס וגרגוריוס מטור.
פרדגונד נולדה ככל הנראה במונטדידיה (Montdidier) שבמחוז מוזל לפקיד המלך בשם ברונולף מקמברי (Cambrai), שקיבל לאחר נישואיה תואר רוזן, ולכלותילד (Chrotechilde).
כוחה ועושרה באו לה בזכות היותה זוגתו של כילפריך.
היא הייתה משרתת של אשתו הראשונה של כילפריך, אודוברה (Audovera).
אודוברה הייתה אמם של תיאודברט מסואסון שמת במלחמה נגד סיגיברט ב-575, מרובך, שנישא לברונהילדה (ברונכילדיס) ופנה נגד אביו ובמיוחד נגד אמו החורגת פרדגונד, כלוביס, אותו רצחה פרדגונד, ובזינה שייסדה את המנזר בפואטיה.
פרדגונד רכשה את חיבתו של כילפריך, הפכה לפילגשו, ושכנעה אותו בתחבולה לשלוח את אודוברה למנזר ולהתגרש ממנה.
בעת שהמלך כילפריך נלחם בסקסוניה נגד אחיו סיגיברט הראשון, ילדה אודוברה בת לכילפריך.
פרדגונד ניצלה את תמימותה של אודוברה ושכנעה אותה להיות הסנדקית של בתה כילדזינד, בתואנה כי אין נאצלה ממנה ואין ראויה ממנה להיות סנדקית של נסיכה כה חשובה.
העובדה שאודוברה הייתה הסנדקית של בתה עצמה ובשרה, מנעה ממנה לקיים חיי אישות עם המלך (אסור לסנדקית שהיא האם הרוחנית לקיים יחסים עם האב הביולוגי, יחסים אלו נחשבים בעיני הכנסייה כגילוי עריות).
כילפריך אמנם שילח את אודוברה אולם ב-566 התחתן עם הנסיכה הוויזיגותית גלסוינטה (Galswintha) לאחר שהבטיח לאביה כי לא ינשא לנשים נוספות כל עוד הוא נשוי לגלסוינטה.
גלסוינטה לא הייתה שבעת רצון מהעובדה שכילפריך נואף עם פילגש ורצתה לחזור לבית אביה, ובכך הייתה גורמת להעברת אדמות פרנקיות לידי הוויזיגותים.
גלסוינטה מתה ב-568, כפי הנראה נחנקה על ידי פרדגונד שירשה את תפקיד המלכה ובכך פתחה סכסוך בן כ-40 שנה עם אחותה של גלסוינטה, ברונהילדה אשת סיגיברט הראשון.
על מנת לפייס את ברונהילדה, או לפחות להקהות את זעמה, זימן סיגיברט את אחיו כילפריך לפגישה שנוהלה על ידי אחיהם גונתרם, מלך בורגונדיה.
בפגישה הוחלט כי ברונהילדה ירשה את רכושה של אחותה שקיבלה זו כמתנת חתונה (morgengabe) מכילפריך, ירושה שכללה נחלאות רבות ובהן הערים בורדו, לימוז' וקאור.
נאמר כי פרדגונד ארגנה את חיסולו של סיגיברט הראשון ב-575 בעזרת סכינים מורעלות, וכי ניסתה להתנקש בחייהם של בנו של סיגיברט, כילדברט השני, גיסה גונתרם וכן בחיי ברונהילדה.
וכן הרגה את הבישוף פראטקסטאטוס (Praetextatus) ב-586.
כלודברט (נולד בערך ב-565, מת מדיזנטריה יחד עם אחיו דגוברט ב-580)
שמשון נולד בערך ב-573 מת מדיזנטריה ב-577
דגוברט, מת מדיזנטריה ב-580 יחד עם אחיו כלודברט
תאודוריך, נולד בערך ב-582, מת מדיזנטריה ב-584
כלותאר השני (584 - 629), מלך נויסטריה ואחר כך מלך כל הפרנקים.
כלותאר נולד אחרי מות אביו ולכן נחשדה פרדגונד בניאוף.
היא ארגנה 3 בישופים ו-300 גברים שיישבעו שכלותאר הוא בנו של כילפריך ויורשו החוקי.
לאחר הרצח המסתורי של כילפריך ב-584, תפסה פרדגונד את אוצרותיו ומצאה יחד עם בנה הנותר, כלותר השני, מחסה בקתדרלה של פריז, שם הגן עליהם גונתרם עד מותו ב-592.
גרגוריוס מטור מתאר אותה כרוצחת אכזרית וסדיסטית; בנה, כלותאר, הרג את ברונהילדה תוך שהוא ממשיך את שנאתה של פרדגונד לברונהילדה.
הוא קשר בשרשראות את המלכה ברונהילדה, שהייתה כבר בשנות השישים לחייה לארבעה סוסים שדרבנו לארבעה כיוונים שונים וקרעו את גופה של המלכה לגזרים.
לאחר מכן הפך כלותר למלך כל ממלכת הפרנקים.
פרגונד נפטרה ב-8 בדצמבר 597 בפריז, קברה בבזיליקת סן-דני עשוי אבן גיר קשה, מעוצב במוזאיקה של נחושת ושיש שהובא מכנסיית סן ז'רמן דה פרה.
מסופר עליה כי לאודסטיס, (Leudastis), מי שהיה רוזן טור, הפיץ רכילות לפיה הבישוף של בורדו, ברטרנדוס (Bertrandus), הוא המאהב של פרדגונדיס.
כילפריק אסר את לאודסטיס לפרק זמן ואז שחררו מהכלא.
לאודסטיס פנה אל פרדגונד בבקשה כי תמחל לו, פרדגונדיס הפגועה מהרכילות פרצה בבכי, פקדה על משרתיה לתפוס את לאודסטיס.
הלה נפצע כשהתנגד ואז פקדה פרדגונדיס להשליך אותו על הרצפה ולהרוג אותו.
מציעים את פרדגונד כמודל שנתן השראה לסיפור סינדרלה.
גרגוריוס מטור כתב עליה שהיא קינאה לבתה, עצמה ובשרה, ריגונתיס, שטענה כי היא זו שצריכה להיות פילגש ולא אימה ושהאשימה את פרדגונד בקמצנות.
פרדגונד המתינה להזדמנות מתאימה ותחת מסווה של נדיבות לב לקחה את בתה לחדר האוצר, פתחה בפניה את ארגז האוצרות והראתה לה את תכשיטי המלך אותם הוציאה מהארגז.
פרדגונד השימה עצמה עייפה ואמרה לריגונתיס שתוציא מהארגז מה שידה משיגה.
כאשר הבת כרעה ברך והתכופפה אל תוך הארגז, סגרה פרדגונדה את מכסה הארגז על צוואר בתה והייתה הורגת אותה אם לא היו המשרתים נחלצים לעזרתה.
ריגונתיס שודכה לנסיך הוויזיגותי ריקרד, בנו של המלך ליאוויגילד מהיספניה.
על מנת לצייד את תהלוכת הנישואין ולהעלות את יוקרתה, רוקנה פרדגונד את אוצר הממלכה למרות התנגדות האצולה.
פרדגונד טענה כי כל המתנות הן תולדה של רכוש שנצבר על ידי בעלה ונדיבותו.
במהלך המסע הארוך נשדדה שיירת הכלולות פעם אחר פעם על אף שהדבר היה אסור על ידי החוק הסאלי, ומשרתיה של ריגונתיס נטשו אותה.
כאשר הגיעה ריגונתיס לטולוז, נשאר מכל העושר שהובילה רק מעט מאוד.
אחרי מותו של כילפריך ב-584, דסידריוס מאקוויטינה הלך לטולוז להודיע לריגונטיס על מות אביה ולאבטח את שרידי הרכוש.
ריגונתיס המרוששת חזרה לבית אימה והנישואין בוטלו.
מסופר שכאשר חזר המשרת לאונרדוס (Leunardus) מטולוז וסיפר לפרדגונדיס כי שדדו את תהלוכת החתונה של בתה, ריגונתיס (Rigunthis).
פרדגונדיס הזועמת ציוותה להפשיטו מבגדיו ולשלחו ערום.
היא גם ציוותה להכות או להשחית את גופם של אנשי הפמליה והמשרתים שהיו בתהלוכה.
וזאת כנקמה במי שהיו עדים לקלונה.
מאחר שלא יכלה לנקום בשודדים.
פרד קרגר הוא יועץ פוליטי יהודי-אמריקאי ופעיל חברתי למען זכויות להט"ב בארצות הברית שהתמודד לנציגות המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012.
קרגר שימש כיועץ במסעות הבחירות של רונלד רייגן, ג'ורג' ווקר בוש וג'רלד פורד.
קרגר היה שותף בחברת הייעוץ הפוליטי "Dolphin Group" הנמצאת בקליפורניה.
הוא פרש אחרי 27 שנים ומאז עובד כאקטיביסט בנושאים שונים הקשורים לזכויות להט"ב.
החלטתו להתמודד בבחירות לתפקיד נשיא ארצות הברית עבור המפלגה הרפובליקנית, הפכה אותו להומוסקסואל המוצהר הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית המשתייך למפלגה משמעותית ומתמודד לתפקיד.
פרד מסטרד סטיוארט היה סופר אמריקני.
אחרי שבצעירותו קיבל חינוך מוזיקלי ולמד נגינה על פסנתר, פנה לכתיבת ספרים.
לרוב הוא חיבר סאגות שציירו משפחות עשירות ומשפיעות, ואת קורותיהן על רקע אירועים היסטוריים סוערים.
כדרכם של ספרים המשתייכים לז'אנר הספרות הקלה, ספריו מתאפיינים בריבוי דמויות ובעלילה מהירה, אך אינם מעמיקים באפיון הדמויות.
בין ספריו שתורגמו לעברית: "הדרך לפסגה", "אשת הזהב", "אליס איילנד", "ליידי דרלינגטון" ועוד.
ספרו ""six weeks" (1976) הופק ב-1982 לסרט "שישה שבועות בכיכובם של דאדלי מור ומרי טיילר מור.
פרדוביצה (בצ'כית: ; בגרמנית: Pardubitz) היא עיר בצפון צ'כיה, בירת מחוז פרדוביצה, שוכנת על גדת נהר אלבה, ומרוחקת כ-96 קילומטרים ממזרח לבירה פראג.
פרדוביצה מדורגת במקום העשירי ברשימת הערים הגדולות בצ'כיה, בשנת 2021 התגוררו בעיר 89,619 תושבים.
אוניברסיטת פרדוביצה היא בעלת מסורת של כמעט שבעים שנות השכלה גבוהה באזור.
המכללה הכימית (לימים מכונה המכון לטכנולוגיה כימית) נוסדה בשנת 1950 במטרה לתת מענה לצרכים של אזור בוהמיה המזרחית, שהייתה עשירה בתעשייה כימית מפותחות המספקת הזדמנויות נרחבות למחקר בתחום.
אופייה של האוניברסיטה השתנה במיוחד לאחר 1990: נוסדו פקולטות חדשות המציעות מגוון רחב של תוכניות לימוד.
כיום האוניברסיטה מחויבת לספק הזדמנויות חינוכיות לאוכלוסיית הסטודנטים המגוונת מרחבי צ'כיה ומלמעלה מ 60 מדינות.
בעיר קיימת קבוצת כדורסל הנקראת בסקטבלבוי קלאב פרדוביצה.
לפרדוביצה שלוש עשרה ערים תאומות:
פרד פרי , היה טניסאי ושחקן טניס שולחן בריטי, אחד הטניסאים הבולטים בעולם בשנות ה-30, כשלזכותו 14 זכיות בטורנירי גראנד סלאם, מהן 8 זכיות יחיד.
במהלך 1934/35 היה הראשון שהצליח לזכות בתחרויות היחידים ב-4 טורנירים של גראנד סלאם.
בשנים 1933–1936 היה חלק מנבחרת גביע דייוויס של בריטניה שזכתה בגביע.
בשנת 1929 זכה באליפות העולם בטניס שולחן ליחידים.
פרד פרי נולד בעיירה ליד מנצ'סטר.
לאחר מספר שנים המשפחה עברה ללונדון.
אביו נכנס לפוליטיקה ובשנת 1929 נבחר לפרלמנט הבריטי.
בשנים 1928–1929 השתתף פרי באליפויות העולם בטניס שולחן ובשנת 1929 אף זכה במקום הראשון בתחרויות היחידים.
במהלך שנות ה-30 הוא עבר לטניס וזכה להצלחה גדולה.
פרד פרי היה הראשון שזכה בתחרויות היחידים בכול ארבעת הטורנירים של הגראנד סלאם.
כמו כן הוא היה שחקן מוביל בנבחרת הטניס שזכתה בשנים 1933–1936 בגביע דייוויס.
למרות הצלחותיו הוא לא התקבל על ידי הממסד של פדרציית הטניס הבריטית.
בשנת 1937 הוא פנה לקריירה מקצועית ובשנת 1938 קיבל אזרחות ארצות הברית.
לאור כך תרומותיו לקידום הטניס בריטי נשכחו לכ-40 שנים.
פרד פרי הצליח בקריירה המקצועית במהלכה הוא שיחק לצד דון בדג' ואלסוורט' וינס.
רק בשנות ה-80 הכירו הבריטים בתרומתו של פרי לטניס הבריטי.
בשנת 1984 פסלו הוצב בשטח מועדון הטניס בווימבלדון.
הוא נכלל בהיכל תהילה של הטניס בשנת 1975.
בשנות ה-40 המאוחרות, טיבי ווגנר, כדורגלן אוסטרי-יהודי שפיתח רצועת זיעה ללבישה סביב מפרק כף היד, פנה לפרי בבקשה לסיוע.
פרי ערך כמה שינויים בפריט וכך נוצר מגן הזיעה הראשון.
הרעיון הבא של ווגנר היה לייצר חולצת ספורט שתהיה עשויה מבד כותנה סרוג בשילוב שרוולים קצרים וכפתורים לרכיסה כמו חולצותיו של רנה לקוסט.
חולצות הפולו של פרד פרי הושקו בווימלבדון 1952 ונחלו הצלחה מיידית.
בהתחלה הן היו זמינות רק בשני צבעים - לבן ושחור.
הלוגו של המותג, זר הדפנה, מבוסס על הסמל המקורי של אליפות וימבלדון ובשונה מסמלילים אחרים באותה התקופה היה תפור לבד החולצה.
בשנות ה-50 המאוחרות, חולצת הטניס הלבנה יוצרה בגרסאות צבעוניות עבור שחקני טניס שולחן, להם אסור ללבוש חולצות לבנות.
בתחילה נוהל המותג על ידי דייוויד, בנו של פרי, עד שנקנה ב-1995 על ידי החברה היפנית "היט יוניון".
למרות זאת, משפחת פרי המשיכה לעבוד באופן צמוד עם המותג.
המותג היה הספונסר הראשי של שחקן הטניס הבריטי אנדי מארי מתחילת הקריירה שלו ועד 2009.
בשנת 2014 נפתחה החנות הראשונה של המותג בישראל.
החל מספטמבר 2019, החברה הפסיקה למכור את חולצות הפולו השחורות-צהובות שלה באמריקה הצפונית לאחר שהפכו למדים הלא-רשמיים של ארגון הימין הקיצוני "הנערים הגאים".
החברה גם קראה לחברי "הנערים הגאים" להפסיק ללבוש את הביגוד שלה.
פרדריק וורן "פרד" קלי היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (סטוקהולם 1912) ואלוף ארצות הברית (1913) בריצת 110 מטר משוכות.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה קלי במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.1 שניות, לפני חבריו לנבחרת ג'יימס וונדל (15.2 שניות) ומרטין הוקינס (15.3 שניות).
באליפות ארצות הברית שנערכה בשיקגו, אילינוי בשנת 1913 זכה קלי במדליית זהב בריצת 120 יארד משוכות בתוצאה של 16.4 שניות.
פרד מקמורי היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי שהופיע ביותר מ-100 סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה במשך יותר מ-50 שנים.
בשנת 1934 הוחתם בסרטי סרטי פרמאונט והופיע בסרטים לצד ברברה סטנוויק, המפרי בוגרט, מרלן דיטריך, קלודט קולברט, קרול לומברד ועוד.
בשנת 1948 הופיע בסרט "רומנס הפעמונים" לצידה של אלידה ואלי ופרנק סינטרה.
הוא השתתף בסרטים רבים של אולפני וולט דיסני כמו "הוא הלך על ארבע" (1959) "הפרופסור המפוזר" (1961) עליו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
בשנת 1987 הוענק לו פרס "אגדות דיסני" בהיכל התהילה של אולפני דיסני.
רוב הסרטים היו קומדיות קלות, סרטים מוזיקליים ומלודרמות בתור אדם טוב.
בחלק מהם שיחק בתפקיד האדם הרע:
ביטוח חיים כפול (1944) בתור וולטר נף, סוכן ביטוח הרוצח את בעלה של אהובתו (ברברה סטנוויק) ומביים תאונת דרכים כדי לזכותה בשיפוי כפול בפוליסת ביטוח החיים של בעלה.
המרד על הקיין (1954) בתור קצין הקשר טום קיפר שהסית את חבריו למרד אך לא תמך בהם בעת המשפט שנערך להם על אי ציות לפקודות.
הדירה (1960) בתור ג'ף שלדרייק, הבוס של ק.ק בקסטר (ג'ק למון) המכריח אותו לתת לו כל פעם את דירתו כדי להתעלס בה עם פילגשו (שירלי מקלין) בתמורה לעלייה בדרגה.
לפרד מקמורי יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
פרד קרלי הוא אתלט אמריקאי, סגן אלוף אולימפי (טוקיו 2020), זוכה מדליית ארד אולימפית (פריז 2024) ואלוף העולם (יוג'ין 2022) בריצת 100 מטר.
אלוף עולם (דוחה 2019) בריצת שליחים 4x400 מטר, אלוף עולם (בודפשט 2023) בריצת שליחים 4x100 מטר וזוכה מדליית ארד מאליפות העולם (דוחה 2019) בריצת 400 מטר.
קרלי הוא אחד משלושה אצנים (וייד ואן ניקרק מדרום אפריקה ומייקל נורמן מארצות הברית) שירדו מ-10 שניות בריצת 100 מטר (9.76 שניות - מדורג במקום שישי בהיסטוריה), מ-20 שניות בריצת 200 מטר (19.76 שניות) ומ-44 שניות בריצת 400 מטר (43.64 שניות - מדורג במקום שמיני בהיסטוריה).
הוא לומד באוניברסיטת טקסס A&M.
בתחרות שנערכה בקולומביה, קרוליינה הדרומית ב-12 במאי 2017 קבע קרלי בריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 44.09 שניות.
שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה באוסטין, טקסס ב-26 במאי הוא קבע בריצת 400 מטר שיא מכללות חדש של 43.70 שניות, שיפור לשיאו בן ה-25 שנים של קווינסי ווטס (44.0 שניות), תוצאת השנה בעולם, המדרגת אותו שביעי בכל הזמנים.
באליפות ארצות הברית שנערכה בסקרמנטו קליפורניה בסוף יוני אותה שנה ושהיוותה את המבחנים לאליפות העולם, הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.03 שניות, לפני גיל רוברטס (44.22 שניות) ווילברט לונדון (44.47 שניות).
חודש וחצי לאחר מכן, באליפות העולם עצמה שנערכה בלונדון באוגוסט הוא זכה במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם וילברט לונדון, גיל רוברטס ומייקל צ'רי בתוצאה של 2:58.65 דקות, אחרי טרינידד וטובגו שקבעה שיא לאומי חדש של 2:58.12 דקות ולפני בריטניה (2:59.00 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.23 שניות.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 44.92 שניות ובשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 44.51 שניות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר 2019 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד.
במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם מייקל שרי, וויל לונדון וראיי בנג'מין בתוצאה של 2:56.69 דקות, לפני ג'מייקה (2:57.90 דקות) ובלגיה (2:58.78 דקות).
מדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.17 שניות, אחרי סטיבן גארדנר מבהאמה (43.48 שניות) ואנתוני סמבראנו מקולומביה (44.15 שניות).
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה קרלי במדליית כסף בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 9.84 שניות, אחרי מרסל ג'ייקובס מאיטליה שקבע שיא אירופה חדש של 9.80 שניות ולפני אנדרה דה גראס מקנדה (9.89 שניות).
במבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכו ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביוני 2022 קבע בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 9.76 שניות, המדרגת אותו במקום השישי בהיסטוריה.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם עצמה שנערכה ביוג'ין ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.86 שניות, לפני חבריו לנבחרת מרווין ברייסי (9.88 שניות) וטרייבון ברומל (9.88 שניות).
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 9.79 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, זכה במדליית זהב בריצת שליחים 100 מטרים.
בריצת 100 מטרים הגיע לחצי הגמר ושם סיים במקום ה-9, בתוצאה של 10.02, רק מאית שנית איטי יותר מהמקום השמיני שהיה מקנה לו עליה לגמר.
באולימפיאדת פריז זכה במדליית הארד בריצת 100 מטר.
השתתף גם בריצת השליחים 4 כפול 100 מטר, אך נבחרת ארצות הברית פסלה בהעברת המקל בגמר.
במאי 2025 פורסם כי קרלי נעצר בחשד שהכה את אלישה ג'ונסון, בת הזוג שלו לשעבר.
פרדריק סידני "פרד" סטולי היה טניסאי אוסטרלי.
היה אחד הטניסאים הבולטים בעולם במשחקי זוגות בשנות ה-60 שהמשיך להשתתף בתחרויות מקצוענים בשנות ה-70, כשלזכותו 19 זכיות בטורנירי גראנד סלאם: 2 זכיות יחיד, 10 זוגות גברים ו-7 זוגות מעורבים.
פרד סטולי היה הטניסאי היחיד שהפסיד חמש פעמים בגמר טורנירי גראנד סלאם ליחידים לפני שזכה בפעם הראשונה.
בתחרויות זוגות גברים הוא זכה בגראנד סלאם עם פרטנרים שונים: 4 פעמים עם בוב יואיט ופרו מקמילן, 4 פעמים עם רוי אמרסון ופעמיים עם קן רוזוול.
בתחרויות זוגות מעורבים הוא זכה בגראנד סלאם עם טניסאיות שונות: 3 פעמים עם לסלי טרנר, פעמיים עם מרגרט קורט ופעמיים עם אן היידון ג'ונס.
בשנים 1965-1963 הוא היה שותף לזכיית נבחרת גביע דייוויס של אוסטרליה.
בשנים 1983-1977 הוא היה מאמן של ויטאס גרולייטיס.
שנים רבות הוא הועסק כפרשן טניס ברשתות הטלוויזיה השונות.
ב-2005 הוא קיבל דרגת מפקד במסדר אוסטרליה.
פרדריקוס יקובס רוטן (בהולנדית: Fredericus Jacobus Rutten; נולד ב-5 בדצמבר 1962) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל הולנדי.
רוטן נולד בעיירה לה-ורנה במחוז חלדרלנד.
כשחקן רוטן היה כל שנותיו בקבוצת נעוריו טוונטה אנסחדה ההולנדית, שם שיחק כבלם.
ב-317 הופעות ליגה הוא כבש 11 פעמים.
רשם הופעה אחת במדי נבחרת הולנד, פרש בסוף 1992.
כשנה לאחר פרישתו ממשחק החל את קריירת האימון.
תחילה כמאמן נוער בטונטה ולאחר מכן כעוזר מאמן.
ב-1999 הוא הפך לראשונה למאמן ראשי בטוונטה ושימש בתפקיד במשך שנתיים, כשבעונה השנייה הוא זכה בגביע אחרי ניצחון על פ.ס.וו בפנדלים.
לאחר מכן שימש כעוזרו של מאמן פ.ס.וו.
איינדהובן חוס הידינק, וב-2006 שב לטוונטה כמאמן ראשי.
את עונתו השנייה במועדון (07/08) סיים במקום הרביעי בליגה והעפיל לליגת האלופות בזכות ניצחון על אייאקס במשחקי הפלייאוף.
בסיום העונה קיבל את פרס "ריינולס מיכלס" - מאמן השנה בהולנד.
עונה לאחר מכן חתם לשנתיים בשאלקה 04. למרות סגל שכלל שחקנים כמו איבן רקיטיץ', מנואל נוייר, חליל אלטינטופ ועוד, הוא לא הרשים על הקווים ופוטר לפני סיום העונה.
לאחר חוסר ההצלחה בגרמניה חזר פרד להולנד וחתם בפ.ס.וו כמאמן ראשי.
בשתי עונותיו הראשונות סיים במקום השלישי בליגה, כאשר ב-24 באוקטובר 2010 רשם ניצחון 10-0 על פיינורד החזקה.
מדובר בהפסד הגדול ביותר בהיסטוריה של פיינורד.
בעונתו השלישית במועדון פוטר לקראת סיום העונה, ומחליפו פיליפ קוקו הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע הולנד.
בשנים אלו שיחקו תחתיו שחקנים כמו איברהים אפליי, דרייס מרטנס, ג'רמיין לנס, ויינלדום ועוד.
התחנה הבאה שלו הייתה ויטסה בין השנים 2012-2013 איתה סיים במקום הרביעי בליגה ועזב בסיום העונה.
בעונת 2014-2015 חתם רוטן בפיינורד הוא הצליח להעפיל איתה לשלב הבתים של הליגה האירופית ולאחר מכן גם להעפיל לשלב הנוקאאוט שם הודח על ידי רומא.
בסיום העונה עזב לאחר שלא הצליח להבטיח את המקום לליגה האירופית.
את העונה האחרונה העביר כמאמן ראשי בדובאי בקבוצת אל-שבאב.
ב-24 בינואר 2018 מונה למאמן מכבי חיפה.
את משחק הבכורה שלו על הקווים העביר ב-27 בינואר נגד מכבי פתח תקווה באצטדיון סמי עופר, אשר הסתיים בתוצאה 1–1. תחת הדרכתו המשיכה הקריסה של הקבוצה והיא הסתבכה במאבקי התחתית בסכנת ירידה לליגה הלאומית, אך סיימה לבסוף במקום ה-10 ונשארה בליגה.
הקבוצה המשיכה ביכולתה החלשה גם בפתיחת העונה הבאה והשיגה רק תשע נקודות בשמונת המשחקים הראשונים.
בעקבות התפטרותו של מוחמד אלאך מתפקיד המנהל המקצועי של הקבוצה הודיע רוטן גם הוא על התפטרות.
ב-6 בינואר 2019 מונה למאמן אנדרלכט הבלגית.
ב-16 באפריל 2019 פוטר מתפקידו.
פורדוּ פארמה היא חברת תרופות פרטית אמריקאית, בבעלותם העיקרית של שותפי וצאצאי מורטימר וריימונד סאקלר.
בשנת 2007 היא שילמה את אחד הקנסות הגדולים לחברת תרופות אי פעם, בשל הטעיה לגבי המוצר שלה, תרופת "אוקסיקונטין", (משכך כאבים אוקסיקודון), ושלושה ממנהליה הורשעו בפלילים.
אף על פי שהחברה העבירה את המיקוד שלה לפורמולציות "המרתיעות-משימוש-לא-ראוי", ממשיכה פורדו לשווק ולמכור אופיואידים, ולהיות מעורבת בתביעות סביב מגפת האופיואידים .
בנובמבר 2025 נתן בית המשפט לפשיטות רגל במחוז הדרומי של ניו יורק אישור סופי לתוכנית הסדר, שנועדה ליישב את כלל התביעות נגד פרדו פארמה ומשפחת סאקלר.
על פי ההסדר צפויה פרדו פארמה להיות מפורקת.
פורדו נוסדה בשנת 1892 על ידי הרופאים ג'ון פורדו גריי וג'ורג' פרידריך בינגהאם במנהטן בשם חברת פורדו פרדריק.
ב-1952 נמכרה החברה לשני רופאים נוספים, ריימונד ומורטימר סאקלר, שהעבירו את העסק ליונקרס שבניו יורק.
אחיהם הבכור, ארתור סאקלר, החזיק גם הוא שליש מהאופציות של פורדו פארמה, אשר לאחר מותו נמכרו לאחיו.
בשנים שלאחר מכן, פתחה החברה משרדים נוספים בניו ג'רזי ובקונטיקט.
החברה הנוכחית, Purdue Pharma LP, התאגדה בשנת 1991, ומתמקדת בתרופות לטיפול בכאב, כאשר היא מכנה עצמה "חלוצה בפיתוח תרופות להפחתת כאב, גורם עיקרי לסבל האנושי".
בחודש ספטמבר 2015 דיווח אתר האינטרנט של החברה כי יש לה כ-1,700 עובדים.
בספטמבר 2016 הודיעה על פשיטת רגל.
הייצור של החברה מתקיים בשלושה אתרים: Purdue Pharmaceuticals LP, מפעל הממוקם בווילסון צפון קרוליינה, מעבדות PF בטוטובה שבניו ג'רזי ורודס טכנולוגיות בקובנטרי שברוד איילנד.
ל-Purdue Pharma LP יש גם מעבדות מחקר בקראנבורי שבניו ג'רזי.
אוקסיקונטין מופצת כעת בכל רחבי ארצות הברית, קנדה ומקסיקו.
ההפצה מתרחשת ממעבדות PF בטוטובה, ניו ג'רזי.
רודס תרופות (Rhodes Pharmaceuticals) הוקמה ברוד איילנד בשנת 2007. החברה היא אחת היצרניות הגדולות של אופיאידים גנריים נטולי-פטנטים בארצות הברית.
פורדו פארמה מייצרת משככי כאב כגון הידרומורפון, אוקסיקודון, פנטניל, קודאין והידרוקודון.
היא ידועה בייצור של תרופות כגון MS-Contin, Oxycontin, ו-Ryzolt.
ב-1972 פותחה "Contin" (מערכת לשחרור סמים מבוקרת).
בשנת 1984 החל שיווק פורמולצית השחרור המורחבת של מורפיום MS-Contin.
ב-1996 החל שיווק אוקסיקודון בשחרור מושהה, אוקסיקונטין.
המחלוקת סביב החברה צמחה כתוצאה מהתרופות שייצרה והדרך בה נוצר פוטנציאל גבוה לשימוש לא ראוי על ידי אנשים עם עבר של התמכרות.
התרופות הנפוצות ביותר המשמשות את החברה הן MS Contin ואוקסיקונטין.
בשתיהם ניתן להשתמש באופן לא ראוי על ידי ריסוק, לעיסה, הסנפה, או הזרקת המוצר המומס.
זהו סיכון משמעותי עבור המשתמש, העלול ליטול מנת יתר ולמות.
טקטיקות שמכורים משתמשים בהן כדי להשיג את הסם כוללות "שוק רופאים", כלומר, ביקור רופאים שונים כדי לקבל מרשמים נוספים וסירוב לעבור מעקב ובדיקות מתאימות.
יחד עם הפוטנציאל הגבוה לשימוש לא ראוי על ידי מכורים, קיים גם סיכון להתרגלות (וירידה בהשפעה) ולתלות פיזית של חולים הנוטלים את התרופות הללו.
עם זאת, משככי כאבים חזקים מקובלים כחיוניים לחולים הסובלים מכאב חריף חמור ולחולים עם כאב הקשור בסרטן מתקדם.
אוקסיקונטין, המשווק מ-1995, היווה פריצת דרך של פורדו פארמה בתחום הטיפול בכאב כרוני.
על פי אסטרטגיה שיווקית שארתור סאקלר היה חלוץ שלה עשרות שנים קודם, החברה לחצה בתקיפות על הרופאים לרשום את התרופה, חיזרה אחריהם בטיולים חינם לסמינרים-לניהול-כאב ושילמה על מפגשי הסברה.
למרות שלא הייתה עדות מדעית לכך, התרופה שווקה כ"איזון-כאב חלק ומתמשך כל היום וכל הלילה", כאשר נלקחה מדי 12 שעות, וכבעלת פוטנציאל שימוש-לרעה נמוך יותר מאשר אוקסיקודון בשחרור מיידי בגלל תכונות השחרור שלה.
בשנים הראשונות הללו, פורדו פארמה הייתה מודעת לשימוש-לרעה באוקסיונטין, כולל "דיווחים על כך שהכדורים רוסקו ונשאפו, נגנבו מבתי מרקחת, וכי חלק מהרופאים הואשמו במכירת מרשמים".
כך על פי הניו יורק טיימס, עלה מדו"ח סודי של משרד המשפטים שנחשף במאי 2018. למעלה ממאה תזכירים פנימיים בין השנים 1997 ו-1999 כללו את המילים "המחיר ברחוב", "לרסק" או "לשאוף".
בתחילת שנת 2000 התפרסמו דיווחים נרחבים על שימוש לרעה באוקסיקונטין.
בעקבות זאת נערכה בחסות חברת Purdue Pharma LP תוכנית מחקר למעקב יזום אחר שימוש לרעה, הנקראת 'מעקב שימוש לרעה, הסחה והתמכרות' (RADARS).
המחקר מצא כי בין התרופות המשמשות-לרעה, אוקסיקונטין ו-hydrocodone הן תרופות הכאב הנפוצות ביותר.
ב-2012 פרסם "ניו אינגלנד ג'ורנל אוף מדיסין" מחקר שמצא כי "76% מאלה המבקשים עזרה עקב התמכרות להרואין החלו את ההתמכרות בתרופות, בעיקר אוקסיקונטין" ושורטט קו ישיר בין שיווק אוקסיקונטין על ידי פורדו לבין מגפת ההרואין בארצות הברית.
ב-2003, מינהל אכיפת הסמים מצא כי "שיטות אגרסיביות" של פורדו "החריפו מאוד את ההתמכרות הנרחבת לאוקסיקונטין".
תחקיר לוס אנג'לס טיימס שנערך בשנת 2011 דיווח כי אצל אנשים רבים נטילת אוקסיקונטין פעם ב-12 שעות איננה מאזנת כאב ומביאה לתסמיני גמילה הכוללים השתוקקות עזה לתרופה.
העיתונאים הציעו כי בעיה זו נותנת "תובנה חדשה מדוע כל כך הרבה אנשים הפכו מכורים".
אוקסיקונטין הפך לתרופה שוברת קופות.
על פי מאמר שפורסם ב-New Yorker ב-2017, פורדו פארמה היא "בבעלות אחת המשפחות העשירות ביותר באמריקה, עם שווי נקי של שלושה עשר מיליארד דולר".
בשנת 2018, רשמה פורדו פארמה פטנט על צורה חדשה של בופרנורפין, אשר שולטת בהשתוקקות ומשמשת לטיפול בהתמכרות לאופיואידים כגון אוקסיקונטין.
מדינת אוקלהומה תובעת במשפט המתנהל שם (2019), את החברות פורדו, טבע וג'ונסון את ג'ונסון בטענה שמדיניות השיווק שלהן הגזימה בתיאור התועלת הקלינית של משככי הכאבים, והמעיטה בתיאור תופעות הלוואי של השימוש בהן ובעיקר ההתמכרות להם.
פרדו למשל קידמה את מכירות משכך הכאבים הנרקוטי Oxycontin, באמצעות תיאור סיפורו של סופר בן 54 שסובל מדלקת פרקים ניוונית שחזר לעבודה באמצעות השימוש באוקסיקונטין.
החומר השיווקי של פרדו טען ששיעור המתמכרים לתרופה הוא פחות מ-1%.
לא פחות מ–2,500 תביעות שונות הוגשו נגד חברת פרדו על רקע פרשת האופיואידים, והליכים נפתחו נגד החברה ב–49 מתוך 50 המדינות הקיימות בארצות הברית.
בשנת 2007 הודתה חברת פרדו לראשונה בעבירות פדרליות של הטעיה מסוג תיוג מטעה (Missbarnding) בשיווק התרופה אוקסיקונטין.
לאחר ההסדר, החל מ-2008, משפחת סאקלר החלה למשוך דיווידנדים מחברת פרדו בשיעורים גדולים: החל מ-2008 ועד 2017, "שאבו" הסאקלרים למעלה מעשרה מיליארד דולרים מן החברה.
משרד המשפטים האמריקאי טען כי העברות על מנת למנוע כספים מנושים עתידיים.
פורסם כי החברה העבירה כספים לחשבונות בשווייץ והשתמשה בהם למטרות פרטיות שונות.
בשנת 2015 הוגשה נגד הסאקלרים תביעה נזיקית בגין חלקה בפרשת האופיואידים במדינת קנטאקי.
פרדו התפשרה בסכום של 24 מיליון דולרים, אך סירבה לאפשר חשיפה של התצהיר, ונאבקה שלוש בבית משפט נגד חשיפתו, אך הפסידה בסופו של דבר, והדברים פורסמו.
זו ככל הנראה הפעם הראשונה שחבר משפחת סאקלר העיד ביחס למעורבותו בשיווק האוקסיקונטין.
בתצהיר הוצגו בפני סאקלר ראיות רבות למעורבות המשפחה במשבר האופיאידים, ידיעתו על הסכנות האמיתיות באוקסיקונטין וכדומה.
באוקטובר 2020 הושג סיכום בין משרד המשפטים האמריקאי לבין עורכי הדין של משפחת סאקלר.
לפי ההסכם, הסאקלרים ישלמו רק 225 מיליון דולר מכיסם הפרטי (הונה של המשפחה מוערך בכ-10-13 מיליארד דולרים, חלק ניכר מהם הרוויחו הודות לאוקסיקונטין).
כמו כן, החברה נמצאת בהליך פשיטת רגל, ולא ברור אם הכסף ישולם.
סה"כ עד שנת 2017 חברה פרדו פארמה הרוויחה הכנסות נקיות בסך 35 מיליארד דולר מאוקסיקונטין.
מתוך סכום זה כ-13 מיליארד הגיע בסופו של דבר אל משפחת סאקלר.
סכומים אלה מתגמדים לעומת כמות הנזק הכלכלי שהוטל על הציבור הכללי.
מתוך סכום זה 42 מיליארד (79%) נבע מאובדן בפריון העבודה.
עם זאת המחקר לא כלל עלויות של אובדן איכות חיים ואת עלות אובדן החיים עצמם.
מחקר של המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) מצא כי נזקי משבר האפיאודים גרמו לנזקים כלכלים בגובה של 1200 מיליארד דולר בשנת 2017 לבדה.
עד שנת 2020 הנזק עלה לסכום של כמעט 1500 מיליארד דולר בשנה.
פרדריק אפלטון "פרד" שאוס היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק ב-NBA בין השנים 1949–1954. לאורך קריירת המשחק השתתף פעם אחת במשחק האולסטאר (), והעמיד ממוצעים כוללים של 12.2 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים למשחק.
בין השנים 1960–1967 שימש כמאמן לוס אנג'לס לייקרס, ובין השנים 1967–1972 היה הג'נרל מנג'ר של הקבוצה.
לאחר שלמד באוניברסיטת וירג'יניה המערבית נלקח שאוס בבחירה ה-27 של דראפט ה-NBA 1949, על ידי פורט ויין פיסטונס.
בעונתו הראשונה בקבוצה הוביל את קלעיה עם 14.3 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה.
בעונה העוקבת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, לאחר שקלע שיא קריירה של 15.1 נקודות למשחק (מקום 13 ב-NBA).
בעונות ו- שמר על יכולת יציבה והוביל את הפיסטונס להופעתם השלישית והרביעית ברציפות בשלב הפלייאוף, בהתאמה.
במהלך עונת נמכר לניו יורק ניקס, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 28.
מיד עם פרישתו ממשחק מונה שאוס למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וירג'יניה המערבית, בה שיחק בעבר בין השנים 1946–1949. ב-6 עונותיו כמאמן האוניברסיטה רשמה הקבוצה מאזן כולל של 146 ניצחונות ו-37 הפסדים (79.8%), ובכולן העפילה לטורניר אליפות המכללות.
בעונת 1958/1959 העפילה לגמר טורניר אליפות המכללות – הישגה הגדול אי פעם – הודות ליכולת מצוינת של שחקנה ג'רי וסט, אך הפסידה במשחק הגמר מול אוניברסיטת קליפורניה בברקלי בתוצאה 70–71.
בקיץ 1959 אימן את נבחרת ארצות הברית בכדורסל בטורניר המשחקים הפאן-אמריקאיים, והוביל אותה לזכייה במדליית הזהב לאחר שניצחה בכל משחקיה בהפרש ממוצע של כ-39 נקודות.
בלטו בנבחרת שחקני המכללות אוסקר רוברטסון וג'רי וסט.
לקראת עונת , בעת מעבר הקבוצה ללוס אנג'לס, מונה שאוס למאמן קבוצת לוס אנג'לס לייקרס, אשר בדיוק צירפה את ג'רי וסט דרך הדראפט.
ב-7 עונותיו כמאמן הלייקרס העמידה הקבוצה מאזן כולל חיובי 315–245 (56.3%), וב-4 מתוכן העפילה לגמר ה-NBA.
בכל ארבע סדרות הגמר הפסידה לוס אנג'לס מול בוסטון סלטיקס, אשר זכתה באותה תקופה ב-8 אליפויות רצופות.
ב-5 מהעונות נבחר שאוס לאמן את "נבחרת המערב" במשחק האולסטאר, בה הדריך את שחקניו מהלייקרס ג'רי וסט, אלג'ין ביילור, פרנק סלבי, רודי לרוסו ודארל אימהוף.
בשנת 1972 חזר שאוס לליגת המכללות, כאשר מונה למאמן קבוצת אוניברסיטת פרדו אשר באינדיאנה.
מאזנה הכולל של הקבוצה ב-6 עונותיו של שאוס בפרדו עומד על 104 ניצחונות ו-60 הפסדים (63.4%).
בעונת 1976/1977 העפילה פרדו לטורניר אליפות המכללות, בפעם השנייה בלבד בתולדותיה.
מיד עם עזיבתו את תפקיד מאמן הלייקרס בשנת 1967, מונה שאוס לג'נרל מנג'ר של הקבוצה.
בעונת זכתה הקבוצה באליפות ה-NBA, ובסיומה עזב שאוס את תפקידו בקבוצה והוחלף על ידי פיט ניואל.
בין פעולותיו הבולטות כג'נרל מנג'ר ניתן לציין את צירופם של וילט צ'מברלין מפילדלפיה 76' (1968) ושל גייל גודריץ' מפיניקס סאנס (1970), ואת מינויו של ביל שרמן למאמן הקבוצה ב-1971.
פרד ג'וזף סקולארי היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-BAA וה-NBA בין השנים 1946–1955. על אף שהיה עיוור בעינו השמאלית וחירש באזנו הימנית, הפך לאחד הרכזים הבולטים של תקופתו, במהלכה נבחר פעמיים לחמישייה השנייה של העונה והשתתף פעמיים במשחק האולסטאר.
ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 11.3 נקודות, 2.7 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק.
סקולארי נולד וגדל בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, ובבגרותו למד באוניברסיטת סן פרנסיסקו.
ב-4 וחצי עונותיו בוושינגטון היה אחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, לצד בוב פיריק ובונס מקיני, כשקלע 12.7 נקודות בממוצע למשחק.
בשתי העונות הראשונות נבחר לחמישייה השנייה של העונה, ובעונה השלישית () העפיל עם הקפיטולס לגמר ה-NBA, בו הפסידו מול מיניאפוליס לייקרס (2–4).
במהלך עונת התפרק מועדון הקפיטולס, ובמסגרת "דראפט הפיזור" של שחקניה נלקח סקולארי על ידי סירקיוז נשיונלס.
בקיץ 1951 הועבר יחד עם אלכס האנום לבולטימור בולטס, בתמורה לרד רוצ'ה.
ב-39 המשחקים הראשונים של עונת שימש במקביל גם כמאמן הבולטס, אשר רשמה תחתיו מאזן שלילי 12–27.
ב-3 העונות הבאות שיחק עבור פורט ויין פיסטונס ובוסטון סלטיקס, בטרם פרש ממשחק בסיום עונת .
בעת פרישתו היה השחקן בעל מספר המשחקים הרב ביותר בתולדות ה-NBA (534), וכן ניצב במקום העשירי בנקודות בקריירה (6,014).
על מסירותו לשלומם הרגשי של ילדים, קיבל רוג'רס במהלך הקריירה שלו את מדליית החירות הנשיאותית, 40 תוארי כבוד, ופרס פיבודי.
הוא נבחר להיכל התהילה של הטלוויזיה, והוכר בשתי החלטות בקונגרס.
רוג'רס דורג במקום ה-35 ברשימת 50 כוכבי הטלוויזיה הגדולים ביותר בכל הזמנים של TV Guide.
מספר מבנים בפנסילבניה המוקדשים לזכרו, והסוודר האייקוני של רוג'רס מוצג בסמית'סוניאן.
בנובמבר 2019 יצא לאור סרט הדרמה הביוגרפית "יום יפה בשכונה" , בו מגלם טום הנקס את דמותו של רוג'רס, ולצידו מת'יו ריס.
רוג'רס גדל בבית דתי פרסבירטריאני כבן יחיד ובהיותו בן עשר אמצו הוריו ילדה נוספת למשפחתם.
רוג'רס למד מוזיקה בקולג', ואהב לנגן בפסנתר ולהלחין.
כשנחשף לשידורי הטלוויזיה שהייתה אז בתחילתה, הוא הוקסם מייד מההשפעה שיש לה על אנשים, אולם הצטער שהתוכן נוטה להיות בידורי ושטחי.
כבר באותו זמן הוא חשב שניתן להשתמש בטלוויזיה למטרות חינוכיות.
בהמשך הוא הוסמך ככומר פרסברטריאני.
המורה שלו הבחין בעניין והחיבור שלו לילדים, והמליץ לו ללמוד חינוך באוניברסיטת פיטסבורג, שהייתה אז אחד מהמרכזים המתקדמים לחינוך הגיל הרך (ועל החוקרים שלה נמנה גם אריק אריקסון).
במהלך הלימודים רוג'רס נחשף ליסודות החינוך הרגשי לילדים ולנושאים כמו התפתחות אמון, פחד ממעברים, פחד מחושך, התמודדות עם אגרסיות, הבעה ושיום של רגשות, הבחנה בין מציאות לדמיון, ועוד.
בכך התחברו היכולת הטבעית שלו לתקשר עם ילדים אל הידע שרכש בלימודיו, והוא הציע לערוץ ילדים חדש שהוקם בפנסילבניה להנחות תוכנית לילדים.
הסט נבנה כשכונה שבה שכנים קבועים, חלקם בני אדם, וחלקם בובות יד שאת כולן דיבב רוג'רס בעצמו.
בכל תוכנית הוזמנו לסט ילדים ורוג'רס דיבר איתם על סוגיות יום-יומיות המאפיינות את עולמם כמו תחביבים שיש להם, מריבות עם אחים, שן שנופלת, ועוד.
הוא האמין שיש לאפשר לילדים לבטא את רגשותיהם ולא להדחיק אותם.
בהדרגה הפכה התוכנית מוכרת יותר ויותר, ורוג'רס הוזמן לערוץ NBC, שם התפרסמה התוכנית בכל רחבי ארצות הברית.
רוג'רס החל לעסוק במקביל לסוגיות היום-יומיות מעולמם של ילדים גם בסוגיות חברתיות רחבות יותר, כמו גירושין, מלחמה, ועוד.
הוא האמין שלא רק שניתן להסביר לילדים גם תכנים קשים, אלא שחובה על המבוגרים בסביבתם לתווך להם את המציאות שהם ממילא נחשפים אליה בטלוויזיה, ברדיו, בבית הספר, ובשכונה.
הוא התייחס לנושאים כמו ניסיון ההתנקשות בנשיא קנדי, מלחמת וייטנאם, והנחיתה על הירח.
בהתייחסו לנושא ההפרדה הגזעית שהייתה נהוגה בארצות הברית, רוג'רס הזמין את אחד מהשכנים הקבועים ב"שכונה" שהיה אפרו-אמריקאי לחלוץ נעליים ולשכשך רגליים יחד בגיגית.
התוכנית של רוג'רס זכתה לפופולריות במשך כל שנותיה.
היא שודרה ברצף מ-1968 עד 2001, ורוג'רס הוא שחיבר את השירים שבה, הפעיל את הבובות ודיבב אותן, ושוחח עם הילדים, לצד שחקנים קבועים נוספים.
האופי המיוחד של רוג'רס, כמו גם הכשרתו ככומר פרסבריטאני, ועבודתו עם פסיכולוגים, הפכו אותו בעיני רבים לסמכות הורית.
הוא כתב כמה ספרים בנושא גידול ילדים וצורכיהם הרגשיים, ואף ניסח את "הכללים לתקשורת בונה עם ילדים".
העיתונאי רון מיברג כתב עליו: "הוא הקדיש את כל חייו לילדים.
הוא חי על מנת להבין אותם, לתווך ביניהם ובין העולם שעשה עצמו שומע אך לא הקשיב".
האסטרואיד 26858 Misterrogers שהתגלה במרץ 1993 על ידי אלינור הלין נקרא על שמו.
פרדריק אנדרו סיטון היה פוליטיקאי אמריקאי, שייצג את מדינת נברסקה בסנאט של ארצות הברית וכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלו של הנשיא דווייט אייזנהאואר.
בדצמבר 1909, בנם של דורותיאה אליזבת (לבית שמידט) ופיי נובל סיטון.
הוא למד בתיכון מנהטן שבמנהטן, קנזס.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת המדינה של קנזס ב-1931, ונישא לגלאדיס הופ דוד באותה שנה.
נולדו להם ארבעה ילדים: דונלד ריצ'רד, אלפרד נובל, ג'והנה כריסטין, ומוניקה מרגרט סיטון.
ב-1937 עבר סיטון להאסטינגס שבנברסקה, שם היה במשך שנים רבות המוציא לאור של העיתון "האסטינגס טריביון".
סיטון היה פעיל בפוליטיקה של המפלגה הרפובליקנית.
הוא שירת בבית המחוקקים החד-ביתי של נברסקה משנת 1945 עד 1949. הוא מונה לסנאט של ארצות הברית דצמבר 1951, על ידי מושל נברסקה ואל פיטרסון על מנת למלא את שארית תקופת כהונתו של קנת' ורי.
סיטון היה סנאטור במשך פחות משנה.
הוא נאלץ לעזוב את תפקידו בראשית בנובמבר 1952, כאשר דווייט גריזוולד זכה בבחירות המיוחדות לסנאט להשלמת כהונתו המלאה של ורי.
סיטון כיהן בתפקידים שונים בבית הלבן ובתפקידי משנה בקבינט של ארצות הברית בממשל דווייט אייזנהאואר, בהם עוזר מזכיר ההגנה של ארצות הברית לענייני חקיקתיים ועוזר מנהלי לנשיא, בטרם מונה למזכיר הפנים של ארצות הברית.
הוא כיהן במחלקת הפנים של ארצות הברית בשנים 1956–1961. בתקופת כהונתו, אלסקה והוואי הפכו למדינות ה-49 וה-50 שהתקבלו לארצות הברית.
כמזכיר הפנים, חרת סיטון על דגלו תכנון שיתופי פעולה ארוכי-טווח בין הממשל הפדרלי וממשלות מקומיות לבין מפעלים פרטיים לפיתוח משאבי טבע.
הוא עודד את המשך הצמיחה של תוכנית ההידרוגנציה באזור הפסיפיק נורת' וסט.
הוא התמודד לתפקיד מושל נברסקה ב-1962 אך הובס על ידי המושל הדמוקרטי המכהן, פרנק מוריסון.
אחרי הפסדו בבחירות חזר לעסוק בתחום העיתונות וזכה במספר אותות כבוד.
ב-1974 נפטר סיטון במיניאפוליס שבמינסוטה.
הוא נטמן בבית העלמין פארקוויו שבהאסטינגס, נברסקה.
פרד סבאג' הוא שחקן, מדובב, במאי ומפיק יהודי-אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כקווין ארנולד בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "שנות הקסם", ששודרה בשנים 1988–1993. את קריירת המשחק המצליחה בילדותו הוא הצליח למנף בבגרותו לקריירת בימוי מצליחה בטלוויזיה.
סבאג' נולד בשיקגו שבאילינוי לג'ואן ולואיס סבאג' אשר היו עקרת בית וסוכן נדל"ן תעשייתי.
בתחילה סבאג' גדל ביישוב גלנקו שבמדינת אילינוי לפני שמשפחתו עברה לקליפורניה.
אחיו הצעיר הוא השחקן בן סבאג' אשר כיכב בתפקיד הראשי בסדרה "ילד פוגש עולם", ואחותו הצעירה היא השחקנית והמוזיקאית קאלה סבאג'.
סבו וסבתו היו מהגרים יהודים מפולין, אוקראינה, גרמניה ולטביה.
פרד החל לשחק בגיל צעיר והוא הופיע בהתחלה בפרסומות בטלווזיה.
בשנת 1986 שיחק לראשונה בקולנוע בסרט "The Boy Who Could Fly".
הופעות המסך הראשונות של סבאג' היו במספר תוכניות טלוויזיה כולל אזור הדמדומים.
בשנת 1987 שיחק בסרט "הנסיכה הקסומה" בתפקיד הנכד החולה לצד פיטר פאלק.
הוא נשאר בסדרה עד שהסתיימה ב-1993. במהלך תקופה זו, הוא הופיע במספר סרטים, ובראשם וייס ורסה (1988) (סרט קומדיה בז'אנר החלפת גוף), וגם בסדרה "מפלצות קטנות".
לאחר תום "שנות הקסם" חזר סבאג' בגיל 17 ללמוד בבית הספר הפרטי ברנטווד במחוז לוס אנג'לס שבקליפורניה ואחר כך למד באוניברסיטת סטנפורד.
תפקיד הטלוויזיה הראשון שלו אחרי התיכון היה סיטקום ברשת NBC בשם "Working", שרץ במשך 2 עונות בכיכובו.
לסבאג' היו סדרה של תפקידי אורח במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 בסדרה "ילד פוגש עולם" (יחד עם אחיו הצעיר בן סבאג') ובסרט "אוסטין פאוורס - גולדממבר".
לקראת סוף שנות ה-90 הוא החליט להתמקד יותר ויותר בבימוי ובהפקה במקום במשחק.
לאורך השנים סבאג' ביים והפיק פרקים רבים בסדרות טלוויזיה מצליחות רבות, כולל "פילדלפיה זורחת", "משפחה מודרנית" ו"מרוששות".
בשנים 2015 עד 2016 הוא ביים והפיק את סדרת הטלוויזיה הקומית "The Grinder" בכיכובו של רוב לאו, בה סבאג' שיחק גם בתפקיד ראשי.
במקביל לקריירת הבימוי סבאג' השתתף לאורך השנים בהפקות שונות כולל דיבוב הדמות הראשית בסדרת האנימציה ג'נרטור רקס, הוא שיחק בסדרה "חברים מהקולג'" ברשת נטפליקס והוא הנחה את התוכנית "Child Support" אשר הופקה על ידי ריקי ג'רווייס.
ב-7 באוגוסט 2004 סבאג' התחתן עם חברת ילדותו ג'ניפר לין סטון.
שנה שם הסדרהתפקיד הערות1986אזור הדמדומיםג'ף מאטינגלישיחק בפרק אחד1986–1987Morningstar/Eveningstarאלן בישופשיחק ב-7 פרקים1987Convicted: A Mother's Storyמת'יו ניקרסוןסרט טלוויזיהמיצי מימי ועודמאוסרהשתתף בדיבוב פרק אחד1988ABC Weekend Special: Runaway Ralphגארפילדסרט טלוויזיהRun Till You Fallדייוויד ראובןסרט טלוויזיה1988–1993שנות הקסםקווין ארנולדשיחק בתפקיד ראשי ב-115 פרקים
זכה בפרס פרס בחירת הקהל בקטגוריית כוכב הטלוויזיה של השנה
היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה
with Fred Savageבתפקיד עצמומנחה2020Home Movie: The Princess Brideהנכדשיחק בפרק אחד2022אפטר פארטיווהןשיחק בפרק אחד2024שלוש נשים רודי2 פרקים
שנה שם הסדרה/סרט הערות1997–1999Workingסדרת טלוויזיה1999–2000ילד פוגש עולםסדרת טלוויזיה.
ביים 2 פרקים.2001All About Usסדרת טלוויזיה2001–2002Even Stevensסדרת טלוויזיה2003–2005כל כך רייבןסדרת טלוויזיה.
ביים 2 פרקים.2004דרייק וג'ושסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחד.2004–2005לא מדהימהסדרת טלוויזיה.
ביים 5 פרקים.2004–2006תקועים בזמןסדרת טלוויזיה.
ביים 9 פרקים2004–2007מדריך ההישרדות של נדסדרת טלוויזיה.
ביים 6 פרקים2005Kitchen Confidentialסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדזואי 101סדרת טלוויזיה.
ביים 2 פרקים.אחיות או לא להיותסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחד2007Daddy Day Campסרט קולנוע.
מועמדות לפרס פטל הזהב בקטגוריית הבמאי הגרוע ביותרCavemenסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדהאנה מונטנהסדרת טלוויזיה.
ביים 4 פרקים.המכשפים מווייברלי פלייססדרת טלוויזיה.
ביים 3 פרקים.2007–2009פילדלפיה זורחתסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדWorst Weekסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחד2009Zeke and Lutherסדרת טלוויזיה.
ביים את פרק הפיילוט.Ruby & the Rockitsסדרת טלוויזיה.
ביים 2 פרקים.Party Downסדרת טלוויזיה.
ביים 9 פרקים.2010Sons of Tucsonסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדביג טיים ראשסדרת טלוויזיה.
ביים 2 פרקים.בלו מאונטיין סטייטסדרת טלוויזיה.
ביים 2 פרקים.2010–2020משפחה מודרניתסדרת טלוויזיה.
ביים 2 פרקים.Breaking Inסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדPerfect Couplesסדרת טלוויזיה.
ביים 2 פרקים.פרנקלין ובאשסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדFriends with Benefitsסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדHappy Endingsסדרת טלוויזיה.
ביים 3 פרקים.2011–2012איך להיות ג'נטלמןסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדBest Friends Foreverסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדThe Crazy Onesסדרת טלוויזיה.
ביים 2 פרקים.2014Super Fun Nightסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדGrowing Up Fisherסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדFriends with Better Livesסדרת טלוויזיה.
ביים 4 פרקים.Playing Houseסדרת טלוויזיה.
ביים 2 פרקים.Bad Teacherסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדגרפונקל ואוטס (אנ')סדרת טלוויזיה.
ביים 8 פרקים.Marry Meסדרת טלוויזיה.
ביים 2 פרקים.2015Sin City Saintsסדרת טלוויזיה.
ביים 3 פרקים.2017חמוץ מתוקסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחד2018LA to Vegasסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחד2018–2019The Cool Kidsסדרת טלוויזיה.
ביים 4 פרקים.2018–2021משפחת קונרסדרת טלוויזיה.
ביים 7 פרקים.2019–2020Single Parentsסדרת טלוויזיה.
ביים פרק אחדדאש וליליסדרת טלוויזיה.
ביים 4 פרקים2021–2022שנות הקסםסדרת טלוויזיה.
פרדאנה פוטרה (במלאית: Perdana Putra) הוא ארמון בפוטרג'איה המשמש כמקום משכנו של ראש ממשלת מלזיה.
הארמון ממוקם על גבעה בעיר ושמו נהפך למילה נרדפת עם הרשות המבצעת של הממשל הפדרלי במדינה.
הבנייה החלה ב-1997 במסגרת ההחלטה להעביר את מבני הממשל לעיר המתוכננת שנבנתה פוטרג'איה.
בניית המבנה הושלמה באפריל 1999 וראש הממשלה ומשרדו עברו לשם מקואלה למפור.
המבנה מושפע מארכיטקטורה מלאית, אסלאמית ואירופית כגון אדריכלות פלדיאנית ונאו-קלאסית.
פרדריק "פרד" קדמוני הוא דמות בדיונית מסדרת הטלוויזיה המצוירת "משפחת קדמוני".
פרד הופיע לאורך השנים בסדרות ספין-אוף ובפרסומות שונות.
פרד קדמוני הוא איש מערות, בן זוגה של וילמה קדמוני ואביה של פבלס קדמוני.
חבריו הטובים ביותר הם שכניו - בטי וברני ראבל.
פרד מתגורר בעיר הבדיונית בדרוק, בעולם בדיוני בו הדינוזאורים חיו לצד אנשי המערות, ואנשי המערות נהנו מגרסאות "פרימיטיביות" של טכנולוגיה מודרנית כגון טלפונים, מכוניות ומכונות כביסה.
פרד עבד כ"מפעיל מנוף מסוג ברונטוזאורוס" בחברת "Slate Rock and Gravel Company".
תחומי העניין של פרד כוללים באולינג, ביליארד, פוקר וגולף.
פרד מיומן להפליא במשחקי באולינג וביליארד, וזכה מספר פעמים באליפויות באולינג.
אמרת הכנף של פרד היא "יאבה דאבה דו!".
דמותו של פרד התבססה על דמותו של ראלף קרמדן מהסיטקום האמריקני "The Honeymooners", אותו גילם ג'קי גליסון.
בדומה לראלף, גם פרד נוטה להיות קולני ואגרסיבי, ונוטה לתכנן ללא הרף כיצד יצליח לשפר את מצב משפחתו אשר משתייכת למעמד הפועלים, כאשר לעיתים רבות הוא משיג תוצאות לא מכוונות.
טיילור חזר לדבב את פרד בשנת 2016 עבור פרסומת לגן החיות של קולומבוס.
בדיבובי הסדרה לעברית דיבבו את פרד שמעון כהן (1992) ועמי מנדלמן (2010).
בסדרת האנימציה "The Flintstone Kids" לני וויינריב וסקוט מנוויל דיבבו את פרד הצעיר.
בסרט הלייב אקשן "הפלינטסטונס" משנת 1994 גילם את פרד השחקן ג'ון גודמן.
בסרט הפריקוול "הפלינטסטונס: ויוה רוק וגאס" משנת 2000 גילם אותו השחקן הבריטי מארק אדי.
פרדריק הרמן קורת' היה מזכיר הצי של ארצות הברית בין השנים 1962–1963. בין השנים 1952–1953 הוא היה סגן מזכיר הצבא.
פרד קורת' נולד ביורקטאון, שבטקסס, לאלינור מריה (לבית סטרק) ופריץ ר.
קורת' עסק בעריכת דין במגזר הפרטי.
אחד התיקים הידועים יותר שהוא ניהל היה תיק גירושין ביוני 1948 במחוז טרנט שבטקסס, כאשר הלקוח שהוא ייצג, אדווין א.
אקדהל, התגרש ממרגריט קלוורי אקדהל (נודעה גם כמרגריט אוסוואלד), שבנה מנישואין קודמים היה לי הארווי אוסוואלד, רוצחו של הנשיא קנדי.
קורת' היה נשיא "קונטיננטל נשיונל בנק" בפורט וורת'.
בנק זה היה אחד הבנקים שהשתתפו בקו האשראי עבור מיזם הF-111 ארדוורק של חברת ג'נרל דיינמיקס.
כאשר נשאל במסיבת עיתונאים על ניגוד העניינים לכאורה של קורת', השיב הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, "...אין בידי שום עדות שמר קורת' פעל באופן בלתי ראוי במיזם זה...
אין בידי שום עדות שמר קורת' הפיק רווחים בלתי ראויים במהלך כהונתו כמזכיר הצי, ואין בידי שום עדות, וגם בידיכם אין, שכן אני מבין שהעיתונות לא מצאה שום עדות, וגם לא ועדת מקללן, שתרמז שהוא פעל בצורה זו או אחרת באופן בלתי ראוי במיזם.
תמיד האמנתי שיש לבסס רמיזות לפני שהן מועלות, הן על ידי, הן על ידי הקונגרס והן על ידי העיתונות".
לאחר תום נישואיו הראשונים ב-1964, ניהל קורת' מערכת יחסים רומנטית עם מארג'ורי מריוות'ר פוסט, בתו של יצרן הדגנים צ'.
פוסט, שהייתה מבוגרת ממנו ביותר מעשרים שנה.
הוא היה אחד ממבצעי הצוואה שלה.
חלק מעזבונה היה מעונה בפאלם ביץ', מאר-א-לאגו, שב-1980 נרכש על ידי דונלד טראמפ.
באוגוסט 1980 נשא קורת' לאישה את האלמנה שארלוט ברוקס ויליאמס.
פרד קורת' נפטר בספטמבר 1998 באל פאסו, טקסס ונטמן תחת עץ אלון בן 300 שנה בחוותו שבמחוז קארנס שבטקסס.
בתו החורגת, מליסה ויליאם או'רורק, היא אמו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית לשעבר, בטו או'רורק.
פרדריק ג'יימס "פרד" קרטר הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1969–1977. ממוצעיו הכוללים לאורך 8 עונותיו בליגה הם 15.2 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק.
בין השנים 1978–1993 שימש כעוזר מאמן ב-4 קבוצות שונות ב-NBA, ובשנים 1993–1994 היה המאמן הראשי של פילדלפיה 76'.
קרטר נולד וגדל בפילדלפיה שבפנסילבניה, ובין השנים 1965–1969 למד באוניברסיטת מאונט סנט מארי אשר במרילנד.
לאורך 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, אשר השתתפה בליגת המכללות השנייה (NCAA Division II), קלע 21.9 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1969 נבחר קרטר בבחירה ה-43, על ידי בולטימור בולטס.
בעונתו השנייה עם הבולטס סייע לקבוצה להעפיל לגמר ה-NBA, לראשונה בתולדותיה, כמחליפם מהספסל של ארל מונרו וקווין לוגרי.
במהלך הפלייאוף תפס את מקומו של לוגרי בחמישייה הפותחת, ועד לסיומו היה הקלעי השלישי של קבוצתו (אחרי מונרו וג'ק מארין), עם ממוצע של 14.6 נקודות למשחק.
בסדרת הגמר הובסו הבולטס מול מילווקי באקס, בה שיחקו כרים עבדול-ג'באר ואוסקר רוברטסון, בתוצאה 0–4.
בתחילת עונת הועבר יחד עם לוגרי בטרייד לפילדלפיה 76', בתמורה לארצ'י קלארק.
ב-3 מתוך 4 עונותיו המלאות בפילדלפיה היה הקלעי המוביל של קבוצתו, עם ממוצע כולל של 20.5 נקודות למשחק, אולם את שתיים מהעונות סיימה פילדלפיה עם המאזן הגרוע ביותר בליגה.
בעונת קלע שיא קריירה של 21.9 נקודות למשחק, אשר הציבו אותו במקום העשירי ב-NBA.
בפלייאוף הצטיין קרטר עם 28.0 נקודות בממוצע למשחק, אך קבוצתו הודחה כבר בסיבוב הראשון, על ידי באפלו ברייבס.
בדצמבר 1976, לאחר 14 משחקים בעונת , הועבר בטרייד למילווקי באקס בתמורה לשתי בחירות דראפט עתידיות.
עד לסיום אותה עונה קלע 8.3 נקודות למשחק בלבד, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 32.
בשנת 1978 מונה למאמן קבוצת כדורסל הנשים של אוניברסיטת מאונט סנט מארי, בה למד בעברו כסטודנט.
לקראת עונת הצטרף לצוות האימון של אטלנטה הוקס, כעוזרו של מאמן הקבוצה קווין לוגרי, ובשנים 1983–1985 שימש כעוזרו בשיקגו בולס.
בעונת שיחק בקבוצה הרוקי מייקל ג'ורדן.
בין השנים 1985–1987 היה עוזר מאמן בוושינגטון בולטס, תחת המאמנים ג'ין שו וקווין לוגרי.
בקיץ 1987 מונה לעוזרו של מאמן פילדלפיה 76', מאט גוקאס, וב-4 העונות הבאות נשאר בתפקיד תחת ג'ים ליינאם.
בעונות ו- העפילה הקבוצה לחצי גמר האזור המזרחי, בהובלתו של צ'ארלס בארקלי.
במרץ 1993, כאשר עמד מאזן הקבוצה בעונת על 19 ניצחונות ו-37 הפסדים, מונה קרטר למאמן הראשי של הסיקסרס במקומו של דאג מו.
עד לסיום אותה עונה רשמה פילדלפיה מאזן שלילי 7–19, ובעונה העוקבת השיגה תחת קרטר מאזן שלילי 25–57. בקיץ 1994 פוטר מתפקידו בקבוצה, ומאז לא שב לאמן.
פרד רוזנר היה רופא יהודי-אמריקאי יליד גרמניה, פרופסור לרפואה בבית הספר לרפואה במאונט סיני, ומנהל המחלקה לרפואה במרכז בית החולים קווינס.
יו"ר הוועדה לאתיקה רפואית של מדינת ניו יורק.
מומחה לאתיקה רפואית יהודית, לרפואה והלכה ולכתבי הרפואה של הרמב"ם.
רוזנר נולד וגדל בברלין, גרמניה.
בגיל שלוש, הוא ואחיו היו על סירות הקינדר-טרנספורט האחרונות לבריטניה.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית והיה סטודנט לתואר ראשון בישיבה יוניברסיטי.
הוסמך לתואר דוקטור במכללה לרפואה של אלברט איינשטיין, וסיים את לימודי התואר הראשון בשנת 1959. נפטר ביולי 2024.
רוזנר היה דיפלומט של המועצה האמריקאית לרפואה פנימית ומוסמך על ידי המועצה בהמטולוגיה.
בין פרסיו הרבים ניתן למנות את פרס איזק הייס, MD, של איגוד הרפואה האמריקני, ואת פרס MD עבור ג'ון בל, "מנהיגות באתיקה ומקצועיות"; פרס הזיכרון של ברנרד רוול מטעם עמותת בוגרי מכללות הישיבה על "הישגים מכובדים באמנויות ומדעים;" ופרס לורנס ד'רדווי למצוינות בכתיבה רפואית מטעם האגודה הרפואית בניו יורק.
רוזנר פרסם שמונה ספרים על אתיקה רפואית יהודית, כולל רפואה מודרנית ואתיקה יהודית (Ktav, 1991); רפואה ומשפט יהודי I, II ו-III (ג'ייסון ארונסון, 1990 ו-1993); חלוצי האתיקה הרפואית היהודית (ג'ייסון ארונסון, 1997); ואתיקה ביו-רפואית ומשפט יהודי (Ktav, 2001).
הוא גם תרגם את שבעת הכרכים של האנציקלופדיה ההלכתית רפואית מעברית לאנגלית כאנציקלופדיה לאתיקה רפואית יהודית.
ספריו האחרים כוללים: תרגום לאנגלית לעבודת העיון הקלאסית של יוליוס פרוס, רפואה מקראית ותלמודית (הודפסה מחדש ב-1993); והאנציקלופדיה לרפואה במקרא ובתלמוד (ג'ייסון ארונסון, 2000).
הוא גם המתרגם והעורך של כתבי הרפואה של הרמב"ם (שבעה כרכים בהוצאת המכון לחקר הרמב"ם, חיפה); אנציקלופדיה רפואית של הרמב"ם (ג'ייסון ארונסון, 1998); ומורשתו הרפואית של הרמב"ם (1998).
הוא פרסם גם כמעט 800 מאמרים ו-39 פרקים בספרים על כל ההיבטים של האתיקה הרפואית היהודית וההיסטוריה הרפואית היהודית, ועל נושאים רבים הקשורים להמטולוגיה המיוחדת שלו, כולל לוקמיה ואנמיה, אימונולוגיה ורפואה כללית.