tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זאראקי קנפאצ'י - הקפטן הנוכחי של יחידה 11. נחשב בעיני רבים בתור הקפטן החזק והמסוכן ביותר בסול סוסייטי.
זאראקי הוא שיניגאמי בעל אופי רצחני ואלים, וחי בחיפוש תמידי אחר יריב ראוי מולו ילחם עד טיפת הדם האחרונה.
זאראקי חי בשביל הקרבות ונהנה מהם, עד כדי כך שהוא נותן ליריביו יתרונות בלחימה מולו, כמו הרטיה על עינו הימנית שאוכלת את כוחו הרוחני, או שיערו האסוף ל-11 קוצים שעל קצה כל אחד מהם תלוי פעמון קטן שמשמיע צליל עם כל תזוזה שלו.
לזנפאקטו של זאראקי אין שם או באנקאי, וכוחו הרב נובע ממקור לא ידוע.
זאראקי הוא נצר לשושלת קנפאצ'י - שושלת לוחמים חזקים במיוחד שיש אחד מם בכל דור - עד שבא לוחם חזק יותר והורג את הקנפאצ'י הנוכחי, ובכך יורש את שמו.
בני שושלת קנפאצ'י היו הקפטנים הקודמים של יחידה 11, ולאחר שזאראקי הרג את קיגאנג'ו קנפאצ'י הוא נהפך לקפטן היחידה.
בסאגת המלחמה זאראקי הורג את אונוהאנה רטסו, קפטנית יחידה 4 ומייסדת שושלת קנפאצ'י.
יאצ'ירו - סגנית הקפטן ביחידה 11. יאצ'ירו היא ילדה קטנה ותמימה שהולכת עם זאראקי לכל מקום, נאמנה אליו במיוחד ולא מפחדת ממנו למרות אופיו המאיים.
יאצ'ירו נמצאה ביער כתינוקת על ידי זאראקי, שהחליט לאמץ אותה ולתת לה את השם יאצ'ירו, כמחווה לאונוהאנה אותה העריץ.
בס הסדרה מתגלה כי יאצ'ירו היא הרוח ששוכנת בזנפאקטו של זאראקי, וששמה האמיתי הוא נוזאראשי.
איקאקו מדאראמה - מושב שלישי ביחידה 11. איקאקו היא שיניגאמי קשוח ושחצן, והוא השיניגאמי הראשון מולו נלחם איצ'יגו בהגיעו לסול סוסייטי.
רוכש כבוד רב לאיצ'יגו לאחר שזה הביס אותו אבל גילה רחמים כלפיו וריפא את פצעיו.
שמו של הזאנפאקטו שלו הוא הוזוקימארו.
מתעצבן כשצוחקים על הקרחת שלו.
אחותו הגדולה של קייגו, חברו ללימודים של איצ'יגו, מאוהבת בו.
מקודם להיות סגנו של זאראקי בסוף הסדרה.
יומיצ'יקה איאסגאווה - מושב חמישי ביחידה 11. שיניגאמי גנדרן שמעריץ אסתטיקה ויופי.
בחר להיות במושב החמישי, כי המספר ארבע 'מכוער מידי' לטעמו, וכך נוצר מצב שהמושב הרביעי ביחידה פנוי.
לרוב יוצא למשימות יחד עם איקאקו.
לזנפאקטו של יומיצ'יקה, פוג'יקוג'אקו, יש באנקאי שאוכל את הכוח הרוחני של היריב באמצעות פרחים, דבר שלא מקובל ביחידה 11 שבה הבנקאי של הלוחמים אמור להיות של התקפה ישירה בלבד, לכן הוא שמר עליו בסוד ושחרר אותו באופן סודי.
שונא את גאנג'ו בגלל שהוא חושב שהוא מכוער.
יחידה 12 - מחקר ופיתוח
מאיורי קורוטסוצ'י - הקפטן הנוכחי של יחידה 12. מאיורי הוא מדען מטורף וסאדיסט שנמנע מלהתייחס לבני אדם, חיות וצמחים כיצורים חיים ומעדיף להתייחס אליהם בתור 'ניסויים שעוד לא בוצעו'.
מאיורי היה אחד הכוחות שפעלו בטבח שעבר שבט הקווינשים, והוא היה מי שחטף את סבו של אוריו על מנת לבצע בו ניסויים אכזריים.
כמעט תמיד מאיורי נראה כאשר פניו צבועות באיפור שחור-לבן והוא מרבה לחבוש כובעים וכיסויי ראש משונים שמבליטים את מראהו החריג.
מלאכי המוות (שיניגאמי) - מלאכי המוות בבליץ' הם נשמות בעלות כוח רוחני גבוה.
נשקם של מלאכי המוות הוא הזאנפאקֻטוֹ (חרב חותכת נשמות), על קצה קת הזאנפאקטו מוטבעת חותמת, שאותה הם מניחים על מצח של נשמה, שגופה מת, מבצעים קבורת נשמה ושולחים את הנשמה לסול סוסייטי.
השיניגאמים מתמחים בארבע אמנויות שונות - סיוף, קרב פנים אל פנים, אמנות הצעדים (תנועה במהירויות גבוהות, ריחוף באוויר וכו') וקידו, קסמים (המשמשים לתקיפה ישירה, לסיוע טקטי או לכידה ולריפוי) המופעלים באמצעות הכוח הרוחני של השיניגאמי.
קווינשי - שבט של בני אדם בעלי כוח רוחני גבוה שלמדו להשתמש בכוחם כדי לנקום בהולואים על פגיעתם בבני האדם.
רוב הקווינשים הושמדו על ידי השיניגאמים, לאחר שהתגלה שכאשר הם הורגים הולואים, הם אינם נרפאים, והולכים לסול סוסייטי, לעומת השיניגאמים, אלא מחסלים אותם סופית.
בעת המודרנית, מלבד אוריו ואביו ריוקן (ואיצ'יגו), ישנם קווינשים ספורים שנותרו בחיים.
בעבר, הקווינשים (עשרות בלבד)ששרדו את החיסול ההמוני הקימו ממלכה בצללים של סול סוסייטי, והתכוננו לנקום.
לאחר ההיתקלויות באיצ'יגו ובעלי בריתו, נותרו אף פחות קווינשים.
כל הקווינשים הם צאצאים של יוהבאך, בנו של מלך הרוחות והמלך של אימפריית הקווינשים.
שמו הייחודי מגיע מאל שסגדו לו בתרבות שבה חי כתינוק, שניתן לו בעקבות כוחותיו המופלאים.
נשמות משופרות - הנשמות המשופרות נוצרו בעקבות פרויקט של מלאכי המוות, במטרה להשתמש בגופות בני אדם, עם נשמות אלו, כנשק מפני ההולואים, פרויקט זה בוטל, וכולם למעט אחד הושמדו.
לכל נשמה משופרת, יש כוחות מיוחדים.
כדי להשתמש בכוחות אלו, עליהם להיות בתוך גוף מסוים, הנקרא גיגאי.
גיגאי יכול להיות גוף בן אדם או בעל חיים, חי או מת ואף בובות פרווה.
באונטו - הבאונטו הם, בדומה לקווינשי, הם גזע של אנושיים (וחלקית שיניגאמים) בעלי יכולות מיוחדות, שמבדילות אותם מן השאר.
הם מופיעים כגזע היריב והנבזה בסאגת הפילרים של סדרת האנימה בליץ' (הם אינם מופיעים במנגה שעליה מבוססת הסדרה).
הבאונטו ניזונים מנשמות אנושיות של אנשים מתים על מנת להשיג חיי נצח, כאשר הם אוכלים נשמות חיות, כוחם מתעצם, כאשר הם החלו לעשות כך, איצ'יגו וחבורתו, יחד עם שיניגאמים נוספים, יצאו להילחם כנגדם, ולהביא סוף לטרור שהם עושים.
ואיזרדים - ואיזרדים או "חיילי המסכות" (Masked Soliders) הם שיניגאמים אשר השיגו כוחות הולו בדרכים הנחשבות ללא-חוקיות, לאיצ'יגו כוכב הסדרה היו כוחות ואיזרד.
בקרבות, הואיזרדים מזמנים את המסכה שלהם כדי להרחיב את יכולות השיניגאמים שלהם.
פעולה אשר מעניקה להם גדילה במהירות, בסיבולת ובכוח שלהם.
אראנקארים - אראנקאר הוא הולו אשר הסיר את מסכתו וקיבל כוחות שיניגאמי.
השם "אראנקאר" הוא פועל בספרדית שמשמעותו "לתלוש", כהתייחסות להסרת המסכה של האראנקאר.
אראנקארים והולואים נבדלים אחד מן השני בשתי דרכים מרכזיות: המיקום של חור ההולו שלהם, המייצג את העובדה שאין להם לב, והיעלמותה הכמעט מוחלטת של מסכת ההולאו.
כאשר הולואו נהפך לאראנקאר, סיכוייו לקבל צורה אנושית עולים, ביחד עם האינטליגנציה שלו.
ככל שההולו חזק יותר, כך גם צורת האראנקאר שלהם אנושית יותר.
כמעט כל האראנקרים היו בעברם מנוסים (הולואים שהתחברו והפכו ליצור אחד) מדרגות עוצמה שונות.
רובם נוצר (או שופר) על ידי אייזן סוֹסֳקה, והם משרתיו.
הם מחולקים על פי כוחם, ובראשם עומדים 10 האספדה.
פולברינגרים - פולברינגרים הם אנשים שנולדו לאם ששרדה התקפת הולו, ושיירים מכוחו חדרו לתוכה ועברו אליהם בעת לידתם.
הם יכולים "למשוך" את הנשמה של עצמים סביבם, ובעיקר את הנשמה של עצמים בעלי ערך רגשי עבורם, שמשמשים למיקוד כוחם הרוחני ושימוש ביכולותיהם העל טבעיות.
סדרת המאנגה נכתבה ואוירה על ידי טאיטו קובו.
הסדרה פורסמה לראשונה באוגוסט 2001 בגיליון של "Weekly Shōnen Jump".
פרקי הסדרה עובדו לכרכים שונים אשר יצאו לאור על ידי המוציא לאור היפני שואיישה ("Shueisha").
הכרך הראשון פורסם ב-5 בינואר 2002 והאחרון, מספר 74, פורסם ב-4 בנובמבר 2016. הגרסה האנגלית של המאנגה תורגמה והופצה על ידי חברת "Viz Media".
החל משנת 2004 ועד 2012 שודרה ביפן סדרת האנימה של בליץ' אשר מבוססת על סדרת המאנגה של בליץ'.
הסדרה בוימה על ידי נוריוקי אבה והופקה על ידי סטודיו פיירו ורשת הטלוויזיה היפנית "TV Tokyo".
העלילה של האנימה עוקבת כמעט אחד לאחד אחרי העלילה של המאנגה עליה היא מבוססת, מלבד שינויים מינוריים, בעיקר מטעמי צנזורה.
סדרת האנימה שודרה לראשונה ביפן בערוץ "TV Tokyo" ב-5 באוקטובר 2004. הפקת הסדרה הופסקה ב-27 במרץ 2012 עם 366 פרקים בסדרה לאורך 16 עונות.
בשנת 2020, במלאת 20 שנים לתחילת פרסום המנגה, הכריז היוצר קובו יחד עם הכרזה על סדרה חדשה שיצר,"burn the witch", כי בשנת 2022 הפקת האנימה תחודש ותשלים את החלק האחרון במנגה, ובכך תכסה את הסדרה עד סופה המקורי.
ובכך נוספה עונה המכילה 13 פרקים חדשים.
בהמשך, חברת "Viz Media" רכשה את זכויות השידור וההפצה של הזיכיון בשווקים הזרים.
הגרסה האנגלית של סדרת האנימה הופקה על ידי חברת "Studiopolis" ושודרה לראשונה בערוץ Cartoon Network.
ב-8 בספטמבר 2006 הסדרה דובבה לאנגלית.
בשנת 2022 יצאה סדרת המשך בשם "בליץ': מלחמת הדם בת אלף השנים".
נכון לשנת 2025, שודרו 3 עונות בנות 40 פרקים בסך הכל, ועתידה לצאת עונה רביעית שתסיים את הסאגה.
לאורך השנים יצאו לאקרנים ארבעה סרטי קולנוע במקביל לשידור סדרת האנימה אשר הרחיבו את עלילת סדרת האנימה ומאופיינים באנימציה ברמה גבוהה מזו של סדרת האנימה ובאורך של סרט קולנוע סטנדרטי.
כל הסרטים בוימו על ידי נוריוקי אבה, הבמאי של סדרת האנימה של בליץ'.
בנוסף, פורסמו במסגרת ירידים של שואיישה שני פרקים חיצוניים נוספים של האנימה שאינם מבוססים על המאנגה אך נחשבים לחלק מהקאנון העלילתי של הסדרה.
שם הסרט בעברית שם הסרט באנגלית תיאור תאריך היציאה המקורי לאקרנים ביפן 1 בליץ': זיכרונות של אף אחד Bleach: Memories of Nobody קבוצה המכונה "Dark Ones" אשר גורשה מקהילת הנפשות מנסה כעת להשמיד גם את עולם הנפשות וגם את העולם האמיתי ובעקבות כך החבורה מתאחדת על מנת להילחם בהם.
16 בדצמבר 2006 2 בליץ': מרד אבק היהלום Bleach: The DiamondDust Rebellion חפץ יקר בשם "חותם המלך" אשר שייך למלך של קהילת הנפשות נגנב על ידי קבוצה מסתורית.
היטסוגאיה טושירו, קפטן קבוצה 10, אשר היה אחראי על החפץ כאשר נגנב יוצא להחזיר את החפץ ולנקות את שמו.
22 בדצמבר 2007 3 בליץ': עמעום לשחור, אני קורא בשמך Bleach: Fade to Black, I Call Your Name חברי קהילת הנפשות לוקים באמנזיה אשר גורמת להם לשכוח את איצ'יגו ואת רוקיה.
איצ'יגו מגיע לקהילת הנפשות על מנת להבין מה קרה ומגלה כי רוקיה שכחה לא רק אותו אלא את הזהות של עצמה גם כן.
13 בדצמבר 20084בליץ'-פסק הגיהנוםBleach:hell verseלאחר תקרית מוזרה שקרתה בתיכון של איצ'יגו, כמה יצורים מוזרים מופיעים משום מקום ומתחילים להילחם נגד איצ'יגו וחבריו, קארין ויוזו (אחיותיו של איצ'יגו) נחטפות על ידיהם.
לאחר קרב קצר קארין ניצלת אך יוזו נעלמת לתוך הגהנום יחד עם האויבים המסתוריים.
איצ'יגו וחבריו יוצאים למסע בגהנום כדי להציל את יוזו.4 בדצמבר 2010 5 בליץ' OVA 1 - זיכרונות בגשם Bleach OVA 1 - Memories in the Rain הספיישל מתחיל בקרב שמתחולל בין איצ'יגו לבין גראנד פישר ואז עובר לפלאשבק שבו איצ'יגו נראה כילד קטן.
הוא מבחין בילדה קטנה שעומדת ליפול לנהר ובאותו רגע הוא רץ אליה כדי להצילה, באותו זמן אימו של איצ'יגו צורחת והקטע עובר ליום שלפני הקרב של איצ'יגו והגראנד פישר, בבית הספר.
2004 6 בליץ' OVA 2 - החרב החתומה המשתוללת The Sealed Sword Frenzy שיניגאמי בשם באיישין (Baishin) שנכלא על ידי קהילת הנשמות לפני ארבע מאות שנים, השתחרר מכלאו לאחר הזמן הרב ששהה בו.
יום אחד, קורוסאקי איצ'יגו ובאיישין נפגשים, ונראה כי באיישין רודף אחריו.
איצ'יגו ושיניגאמי נוספים המגיעים אל עולם החיים על מנת ללכוד את באיישין, יוצאים יחד בחיפושים אחר באיישין, על מנת לשים קץ לחורבן שהוא זורע.2009
עלילת סדרת המאנגה של בליץ' עובדה לחמישה מחזות זמר.
המחזמר הראשון של בליץ' הוצג מ-17 באוגוסט עד 28 באוגוסט 2005 בטוקיו.
מחזות הזמר בוימו על ידי טאקויה היראמיצו כאשר התסריט נכתב על ידי נאושי אוקומורה והמוזיקה הולחנה על ידי המחזאי שואיצ'י טאמה.
קלפי המשחק הם קלפי אספנות המבוססים על הסדרה.
משחק הקלפים של בליץ' יצא לראשונה לשווקים ביפן בשנת 2004, ובהמשך בארצות הברית בשנת 2007. המשחק מיועד לשני שחקנים בלבד.
לאורך השנים יצאו לשווקים מספר רב של משחקי וידאו המבוססים על עלילת הסדרה.
המשחקים יצאו לקונסולת משחקים וקונסולות ניידות שונות.
רוב משחקי הווידאו של בליץ' אשר נוצרו עד היום הם משחקי תפקידים או משחקי לחימה בהם השחקן משחק באחת הדמויות הראשיות בסדרה.
משחק הווידאו הראשון היה המשחק "Bleach: Hanatareshi Yabou" אשר יצא במקור לשווקים ביפן עבור קונסולת המשחקים פלייסטיישן 2 ב-16 בפברואר 2005. בנוסף יצא משחק בשם "Bleach: brave souls" למכשירי האנדרואיד ול iOS ב-15 בינואר 2016
לאורך השנים הופקו 11 תקליטורים אשר הכילו את הפסקולים של סדרת האנימה והסרטים של בליץ'.
בסדרה, שירי הפתיח והסיום הם בעצם שירים של להקות יפניות שקוצרו ועובדו במקצת ועליהם הולבשה אנימציה הקשורה לסדרה, כל כמה זמן, השיר עצמו לא משתנה, אך חלקים מן הפתיח משתנים עקב השינויים העדכניים בעלילה.
DΘ ωΣ (k)πow!?, בתרגום חופשי מאנגלית: "מה לבליפ אנחנו יודעים?!") הוא סרט קולנוע פסאודו-מדעי ושנוי במחלוקת משנת 2004. הסרט משלב בין ראיונות דוקומנטריים לסיפור בדיוני ואנימציית מחשב במטרה לקשר בין מדע לבין רוחניות.
הסרט עוסק בנושאים מגוונים מתחומי מכניקת הקוונטים, פסיכולוגיה, נוירולוגיה, תורת ההוויה, מטאפיזיקה ורוחניות.
הוא מכיל ראיונות עם דוקטורים שונים מתחומי המדע והרוחניות, יחד עם סיפור על צלמת חירשת המתמודדת עם עברה.
ישנו בסרט שימוש ניכר באנימציית מחשב מתקדמת כדי להמחיש רעיונות שמוצגים בו (כגון פעולת המוח), וכן למטרות אמנותיות יותר.
חלקו הראשון של הסרט מציג, באמצעות ראיונות עם פיזיקאים, רעיונות מרכזיים של מכניקת הקוונטים, ובפרט אי הוודאות שהביאה תורה זו ללב הפיזיקה המודרנית.
מרואיינים אחרים עוסקים בפעולתו של המוח.
הסרט צבר פופולריות רבה ברחבי העולם.
עם זאת, נמתחה כלפיו ביקורת.
רבים מצביעים על שגיאות עובדתיות בנושאים מדעיים שמוזכרים בסרט, ועל כך שרוב האנשים שהיו מעורבים בהפקתו ואף אחדים מהמרואיינים בו קשורים לבית ספר ללימודי העידן החדש -Ramtha's School of Enlightenment.
בסיסו של בית הספר במדינת וושינגטון, ארצות הברית, ודעותיו עומדות במרכזו הרעיוני של הסרט.
מייסדת בית הספר, ג'ודי ז.
נייט (JZ Knight), מתראיינת בסרט פעמים רבות.
בסוף הסרט מופיע שמה של נייט בכתוביות כ"רמת'ה" (Ramtha).
זוהי רוחו בת שלושים וחמש אלף השנים של לוחם למוּרי אשר, על פי חלק ממאמיני "העידן החדש", עלה השמיימה (בדומה לעלייתו של ישו לגן עדן).
נייט טוענת כי היא "מתעלת" את רוחו מאז הופיעה לפניה בשנת 1988.
כלפי הסרט מופנית ביקורת רבה על שהוא לוקח מושגים ותופעות ממכניקת הקוונטים, כגון עקרון אי הוודאות של הייזנברג, העוסקים במערכות קטנות בסקלת אורכי הגל של דה ברויי (עצמים מיקרוסקופיים), ומסיק מהן מסקנות לגבי עצמים יום-יומיים כגון כדורי-סל, מעיינות ואף בני אדם.
כמו כן, מוצג בסרט מחקרו של מסרו אמוטו, בנוגע ליכולת האנושית, לכאורה, להשפיע על איכות המים, על ידי הבעת מסרים חיוביים ושליליים כלפיהם.
בסרט נטען כי בני האדם מורכבים מ-90% מים.
ידוע כי אחוז הרכב המים אצל יילודים הוא כ-78%, אצל תינוקות בגיל שנה כ-65%, אצל גברים בוגרים כ-60% ואצל נשים בוגרות כ-55%.למרות זאת, אחוז המים במוח הוא גבוה יותר.
בקטע המצויר בסרט נראים מסרים חשמליים מועברים ישירות במרווח הסינפטי.
ידוע כי התמסורת העצבית מועברים בצורה כימית בעזרת מוליכים עצביים או בצורה חשמלית דרך סינפסות חשמליות.
נטען בסרט כי בגוף האנושי מיוצרות 20 חומצות אמינו.
ידוע כי הגוף מסוגל לסנתז רק 12 חומצות אמינו, ושאר ה-8 הן חומצות אמינו חיוניות שיש לקבלן מהמזון.
בלם (בפורטוגזית: Belém) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינת פארה שבברזיל.
העיר שוכנת סמוך לגדה הדרומית של הדלתא של האמזונאס, על גדות הנחלים גואמה (Guama) וגואג'רה (Guajara) בקרבת האוקיינוס האטלנטי.
בשטח המטרופוליטני של העיר יחד עם הפרוורים (אננינדאואה ומריטובה) חיים יותר משני מיליון תושבים.
העיר היא נקודת כניסה לאמזונאס, ויחד עם מנאוס, העיר החשובה ביותר באזור מדינת האמזונאס בברזיל.
בלם ידועה גם כ"עיר עצי המנגו" (בפורטוגזית: Cidade das mangueiras) לאור כמות עצי המנגו המצויים בעיר.
ברזילאים מתייחסים לרוב אל העיר כאל "בלם של פארה" (Belém do Pará) ולא רק כ"בלם" על מנת להבדיל אותה מבית לחם שבארץ ישראל (בפורטוגזית בית לחם נקראת Belém), שעל שמה היא נקראת.
אזור בלם היה מאוכלס במקור על ידי אינדיאנים משבט הטופינאמבה.
העיר נוסדה ב-12 בינואר 1616 על ידי קפטן פרנסיסקו קלדרס דקסטלו ברנקו (Francisco Caldeiras Castelo Branco), שנשלח לאזור על ידי הכתר הפורטוגלי על מנת להגן על האזור מפני המאמצים הקולוניאליסטים של צרפת, הולנד ובריטניה.
למטרה זאת, קפטן ברנקו בנה מבצר בשם "פרזפיו" (Forte do Presépio).
בהתחלה, העיר נקראה בשם "פליז לוסיטניה" (Feliz Lusitânia), אך מאוחר יותר החליפו את שמה ל-"סנטה מריה דו גראו פרה" (Santa Maria do Grão Pará) וכן ל-"סנטה מריה די בלם דו גראו פרה" (Santa Maria de Belém do Grão Pará), ולבסוף קיבלה את שמה הנוכחי בלם.
העיר מרוחקת משאר המדינה, וקשורה מאוד לפורטוגל, בלם אישרה את עצמאות ברזיל באוגוסט 1823, כמעט שנה לאחר ההצהרה עצמה.
בשנת 1835 אוכלוסיית העיר מנתה כ-13,000 איש, והתפשטה בצורת רשת למרחק קטן מאוד מגדות נהר האמזונאס.
על גבעה קטנה המשקיפה על הנמל המרכזי ועל כל העיר, ניצב מעוז קולוניאליסטי פורטוגלי וכן סוללת תותחי חוף.
עקב הגידול הרב בביקוש לגומי החל מסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, בלם הפכה לעיר חשובה מאוד.
במהלך תקופה זאת נבנו בעיר בניינים חשובים רבים, ביניהם ארמון "לאורו סודרה" (Palácio Lauro Sodré), קולג' "גנטיל ביטנקורט" (Colégio Gentil Bitencourt), תיאטרון "דה פאז" (Teatro da Paz), ארמון "אנטוניו למוס" (Palácio Antônio Lemos) וכן שוק "ור-או-פזו" (Ver-o-Peso).
מאז שנגנבו עצי פיקוס הגומי מברזיל, ונשתלו בהודו, ירד ערך מחירו של הגומי, ואיתו הכלכלה של בלם.
הפיכתה של מנאוס לאזור פטור ממכס, פגעה אף היא בכלכלה של בלם.
מאז שנות החמישים של המאה העשרים, בלם נותרה עיר בעלת חשיבות משנית בכלכלה ובתרבות הברזילאית.
כיום, עיקר הכלכלה של בלם מושתת על יצוא עץ ומוצריו, בנוסף למתן שירותים לתעשיות המתפתחות בפארה.
מתן השירותים מתבטא בעיקר במסחר במכונות ובציוד יצור, כתחנה לוגיסטית מקשרת בין יתר ברזיל לאגן האמזונס.
היצוא מתבצע דרך שני נמלים: נמל בלם, ופורטו דה וילה דוס קונדס, המרוחק כ- 100 קילומטרים מבלם.
הנמל בבלם הוא נמל של מים רדודים, ולכן המגמה היא לייצא שלא דרך נמל בלם.
כיום העיר נחשבת לעיר העשירית בגודלה בברזיל.
בליעל או בן בליעל, בספרי התנ"ך, הוא כינוי לאדם בעל תכונות מוסריות שליליות.
מקובל לפרש את השם על פי האטימולוגיה "בלי-על", שפירושה "ללא תועלת", ללא עילוי, או ללא עול (של מוסר או יראת שמים).
מעטים פירשו את השם כעומד בפני עצמו.
במקורות מאוחרים יותר, כגון בספרים החיצוניים, זהו כינוי לשד.
בתורת הדמונולוגיה "גואטיה" נודע לבליעל מעמד חשוב: הוא מופקד על השקרים ועל האשמה, ובתור נסיך האזור הצפוני של הגיהנום הוא מפקד על שמונים לגיונות של שדים.
מבין היסודות, הוא אחראי על יסוד האדמה ועל השדים הנבראים ממנה.
עם נסיכי גיהנום האחרים נמנים אשמדאי, אליאס ווסאגו.
בספר היובלים קרויים עובדי אלילים "בני בליעל".
בעברית המודרנית, לעיתים משתמשים בשם בן בליעל במשמעותו התנ"כית, כשם גנאי לאדם מנוול או לא מוסרי.
בתנ"ך מופיע הכינוי "בליעל" במספר הקשרים של רשע, כגון:
כינוי לעובדי עבודה זרה –
כינוי לאנשי העיר גבעה בפרשת פלגש בגבעה – ;
בני עלי הכהן (שמואל א ב:יב), נבל הכרמלי (שמואל א כה:יז) ושמעי בן גרא (שמואל ב כ:א).(הכינוי "בליעל" הוא קיצור של בלי עול, שאינו מקבל על עצמו את עול המצוות)
מובא בגמרא כתובות סח, א.
ובספר התניא איגרת התשובה 194. בגמרא שם מסופר שרבי חנינא נתן בכל ערב שבת 4 זוזים לעני.
ערב שבת אחד שלח רבי חנינא את אשתו והיא חזרה ואמרה שאין צורך לתת צדקה לעני זה.
שאלה ר' חנינא מה ראית?
ענתה ששאלו את אותו עני באיזו מפה לערוך לו את השלחן, במפת פשתים לבנה או במפת משי.
מכך למדה נכון שהוא בעצם בעל ממון ורמאי.
אך מכך למדה הגמרא "אמר ר' אלעזר נחזיק טובה לרמאין שמדמים עצמם כעניים שלוליהם היינו חוטאים כל יום" שאדם שמבקש ממך צדקה ואינך נותן, אתה נקרא חוטא.
אבל בזכות הרמאים אנו לא מאמינים לכל אחד שפושט ידו ויש לנו במה לתלות כשאנו מעלימים עין.
עוד בגמרא שם "אמר ר' חייא בר מדפתי ר' יהושע בן קרחה אומר כל המעלים עיניו מן הצדקה כאילו עובד עבודת כוכבים" והתורה מתייחסת לכך בחומרה גדולה.
מהיכן למד זאת: כתיב מהכא "השמר לך פן יהיה דבר עם לבבך בליעל וגו" זה נאמר לאדם שמתעלם מן הצדקה "ויצאו האנשים בני בליעל" כשמדברים על עבודה זרה, כמו שבפסוק הקודם "השמר..." משווה לעבודה זרה אף כאן בפסוק השני שמתעלם מהצדקה משווה לאדם שעובד עבודה זרה.
במגילות כיתתיות מבית שני (כולל מגילת מלחמת בני אור בבני חושך, סרך היחד, מגילת ההודיות, ספרות הפשרים ועוד) בליעל הוא מנהיגם של בני החושך.
בספר עליית ישעיהו (ב:ד), בליעל הוא מלאך פריקת העול ושליט העולם הזה.
בספר ברית דמשק, מסופר כי באחרית הימים בליעל ישוחרר נגד ישראל כפי שדיבר אלוהים אל ישעיהו הנביא.
המסמך מזכיר שלוש רשתות של בליעל: ניאוף, עושר וחילול הקודש.
לעיתים בליעל מוזכר כשליחו המעניש של האל ולעיתים כמורד בסמכות האל (כמו משטמה).
הוא זה שפיתה את קוסמי פרעה, יוחנה ואחיו, לעמוד מול משה ואהרון בסיפור עשר המכות.
על פי המסמך כל אדם הנשלט על ידי בליעל ומדבר בשמו נחשב כמכשף.
בספר צוואות השבטים מוצג בליעל כיריבו של אלוהים.
בשמעון (ה:ג) כתוב כי ניאוף מרחיק את האדם מן האל ומקרב אותו לבליעל.
לוי מצווה את בניו לבחור בין חוק האלוהים למעשי בליעל (לוי יט:א).
בנוסף הוא אומר כי כאשר הנשמה מופרעת האל עוזב אותה והיא נשלטת על ידי בליעל.
יוסף (כ:ב) מנבא כי בני ישראל יצאו ממצרים עם אלוהים באור וישאירו את המצרים עם החושך ובליעל.
בספר הברית מתואר כי באחרית הימים המלאכים יענישו את שדי השקר והבליעל (ג:ג, יח:יב).
בכתבי הנצרות המוקדמת, בליעל נוצר לאחר לוציפר ומזוהה כמלאך הבלבול והתאווה.
בצורה פרדוקסלית, כתבים מסוימים מציגים את בליעל כאביו של לוציפר ששכנע אותו למרוד נגד האלוהים ולכן היה למלאך הראשון שגורש מהשמים.
בברית החדשה, הכינוי מתייחס לשטן.
פאולוס נשאל כיצד המשיח ובליעל יכולים להסכים.
הוא עונה כי אין הרמוניה בין המשיח לבליעל וכי אין שום דבר משותף בין המאמין לכופר.
מאז ימי הביניים, בליעל נחשב כמלך רב עוצמה של הגיהנום המספק שדים משרתים (פמיליריים) להולכים בדרכו.
סבסטין מיכאליס קטלג את השדים השונים בסוף המאה ה-16. הוא טוען כי בליעל מפתה באמצעות חטא הגאווה וכי יריבו הוא פרנסיס מפאולה.
נראה שמיכאליס הבין את משמעות השם בליעל כ"בעל-על", כלומר בעל הגאווה.
בספר גן העדן האבוד מוצג בליעל כמלאך שגורש מהשמים, יפה תואר ובעל לשון חלקלקה, המפתה כמרים להפוך לאתאיסטים.
בעיקר נפגעה העיר אקסטר, עליה אמר התעמולן דובר האנגלית "לורד האו האו" בשידור רדיו "אקסטר הייתה יהלום - הרסנו אותה".
ב-28 במרץ 1942 הפציצו מפציצי חיל האוויר המלכותי הבריטי את העיר הגרמנית ליבק, שהבתים במרכזה ההיסטורי היו עשויים עץ וגרם לנזק רב ולכ-1,000 הרוגים.
בתגובה הורה היטלר על הפצצות-תגמול על יעדים בעלי משמעות תרבותית והיסטורית באנגליה.
ב-23 באפריל הותקפה אקסטר בשני יעפי התקפה.
נזק כבד נגרם למרכז ההיסטורי ו-70 איש נהרגו.
העיר הופצצה שנית ב-3 במאי.
ב-28 באפריל הותקפה יורק וב-27 וב-29 הותקפה נוריץ'.
בעקבות "הפצצת האלף" במסגרתו תקף חיל האוויר המלכותי את העיר קלן בלילה שבין 30 ל-31 במאי הופצצה העיר קנטרברי, במטרה להרוס את קתדרלת קנטרברי, ב-31 במאי וב-2 ו-6 ביוני.
ההפצצות גבו את חייהם של 1,637 אזרחים, 417 מתוכם בעיר באת'.
למעלה מ-50,000 מבנים נהרסו, רובם מבני מגורים.
בין המבנים בעלי החשיבות שנפגעו נמנים קתדרלת אקסטר, הגילדהול של יורק, אולמות הכנס של באת' ועוד.
עם זאת לקתדרלת קנטרברי, אחד המקומות החשובים והסמליים ביותר עבור הנצרות האנגליקנית, שפגיעה בה יכלה להסב נזק מורלי גדול, נגרם נזק שולי.
הערים שנפגעו הציגו יכולת עמידה ושיקום.
רבים ממטוסי הלופטאווה הופלו על ידי הנ"מ הבריטי ובכך נגרם לחיל האוויר הגרמני נזק תוך התקפת יעדים חסרי-ערך מבחינה אסטרטגית.
בלל מוחמד , הידוע בכינוי 'זכרו את השם' הוא לוחם MMA אמריקאי המתחרה ב-UFC בקטגוריית משקל חצי בינוני (welterweight).
מוחמד נולד וגדל בשיקגו, ארצות הברית, בן למהגרים פלסטינים.
בנעוריו התאמן בהיאבקות במסגרת בית הספר.
הוא קיבל תואר במשפטים מטעם אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
בשנת 2010, לאחר שסיים את לימודיו, החל להתאמן ב-MMA.
באוגוסט 2012, עם מאזן קרבות בלתי מנוצח בקריירה החובבנית, החל מוחמד להתחרות ב-MMA מקצועני.
הוא התחרה בארגונים שונים (כולל בלאטור וTitan FC ).
ב-30 באפריל 2016, זכה מוחמד בתואר האליפות של Titan FC במשקל חצי-בינוני לאחר שניצח בנוק-אאוט טכני את סטיב קרל בסיבוב הרביעי.
לאחר ניצחון זה, חתם מוחמד על חוזה עם ה-UFC (עם מאזן קרבות מקצועני של 9 ניצחונות ללא הפסדים).
ביולי 2016, הפסיד לראשונה כשהתמודד מול אלן ג'ובן בהמשך של אות השנה הוא הפסיד לויסנטה לוקה.
נכון לתחילת 2022, מאזן הקרבות של מוחמד עומד על 20 ניצחונות ב-24 קרבות.
בליעת חרבות היא מיומנות עתיקת יומין, בה אמן מחדיר לפיו חרב, אותה הוא מעביר דרך הוושט לכיוון קיבתו.
התהליך הפיזי הנדרש לבליעת חרב: על הבולע להרפות באופן רצוני את הלוע וסוגר הוושט העליון, ולהוריד את החרב לאורך הוושט.
הרוק משמש כחומר סיכה בתהליך זה.
היו לא מעט אנשים שביצעו בליעת חרבות וגרמו לעצמם סיבוכים רפואיים רציניים.
השם שניתן לפעולה זו מטעה מבחינה טכנית, משום שהאמן שמבצע את "בליעת" החרב חייב לדכא את רפלקס החנק על מנת שלא לבלוע את החרב בעת שהיא יורדת במורד הגרון.
בליעת חרבות היא פעילות מסוכנת ביותר, ולאורך השנים היו אנשים רבים שנהרגו בעת שביצעו את המופע.
כיום ישנם בסביבות מאה אמנים ברחבי העולם שמסוגלים לבצע בליעת חרבות.
רובם חברים באגודת בולעי החרבות הבינלאומית (SSAI).
על מנת להתקבל לארגון על המועמד להוכיח שביכולתו לבלוע חרב פלדה באורך 38 ס"מ ובעובי 2 ס"מ.
השיא הבלתי רשמי לחרב הארוכה ביותר שנבלעה שייך לג'ורג' הענק, בגובה 2.20, שבלע חרב באורך 82 ס"מ.
בלכהמר היה מחנה בשלזיה עילית (כיום בדרום-מערב פולין), כ-30 ק"מ ממערב לגליוויצה, בו התקיימו מפעלי כימיקלים תחת שלטונה של גרמניה הנאצית, וכן מחנות שבויי מלחמה ומחנות עבודת כפייה.
אסירי מחנה העבודה החלו להגיע ב-17 ביוני 1942, וביולי 1944 הועברו 400-500 יהודים מגטו טרזין לבלכהמר.
ב-1 באפריל 1944 החלו 4,000 אסירים בייצור שמן סינתטי בבלכהמר, ומחנה זה הפך באפריל 1944 למחנה לוויין של מחנה ההשמדה אושוויץ: Arbeitslager Blechhammer.
שני מפעלים באזור, "בלכהמר צפון" שמדרום לסלאבייצ'יצ'ה (Sławięcice) ו"בלכהמר דרום" (8 ק"מ ממחנה הריכוז בלכהמר), כונו "פטיש שחור" על ידי מטוסי בעלות הברית.
המתקנים היו בנויים במרחק כ-3 ק"מ זה מזה.
בדומה למפעלים בגלזנקירכן, גם במפעלי בלכהמר נעשה שימוש בפחם ביטומני בתהליך ברגיוס כדי לסנתז שמן חליפי.
ביוני 1944 החשיב חיל האוויר של צבא ארצות הברית את בלכהמר כאחד מארבעה "מפעלי השמן הסינתטיים העיקריים תחת גרמניה הנאצית".
חיל האוויר האמריקני הטיל 7,082 טון פצצות על בלכהמר.
ב-25 בינואר 1945 הוצאו אסירים במחנה העבודה בצעדת מוות במשך חמישה ימים עד ברגן בלזן.
במרץ 1945 פונו שבויים נוספים.
אסירי מחנה אחד בבלכהמר הוצעדו לרגנסבורג ואסירי מחנה אחר בבלכהמר הוצעדו ללנדסהוט (Landshut).
מפעלי בלכהמר פורקו לאחר המלחמה בידי הסובייטים.
בליק באסי (Blick Bassy; נולד ב-1974) הוא מוזיקאי ממוצא קמרוני, אשר כותב ושר בשפת באסה (Bassa, במלרע).
בשנים האחרונות מתגורר ויוצר בצרפת.
באסי נולד ב-1974 ביאונדה, בירת קמרון.
אביו היה שוטר שהיו לו 21 ילדים משלוש נשים שונות, שהצעירה שבהן היא אימו של באסי.
את אהבתו למוזיקה רכש בגיל צעיר מאוד; מאמו שאהבה מאוד לשיר, ומאביו שהשמיע לו תקליטים של מרווין גיי, ז'ילברטו ז'יל ונט קינג קול, ושעמו הלך לשיר בכנסייה.
כשהיה בן 10 נשלח להתגורר במשך כשנתיים עם סבו וסבתו במינטבה (Mintaba), כפר קטן במרכז קמרון.
בבית סביו נחשף לראשונה לתרבות ולמנהגים של קבוצת הבאסה שאליה משפחתו משתייכת.
בכפר למד מלאכות מסורתיות כגון דייג, צייד וחקלאות, וכן התוודע למוזיקה ולשירים המלווים את חיי הקהילה: Bolobo (שיר דייג), Dingoma (שיר להכתרת ראשי השבטים), Bekele (שיר חתונה), Hongo (שיר לוויות) ו-Assiko (ריקוד ומזמור עם תופים וגיטרה).
על מרכזיותה של המוזיקה בחיי הכפר הוא מספר: "במינטבה האנשים מדברים מעט, אך שרים הרבה מאוד במהלך משימות היום-יום.
באמצעות השירים הם מביעים רגשותיהם וחושפים את נשמתם".
כבר בילדותו התחדד אצלו ההבדל התרבותי בין חיי הכפר לחיים בעיר הבירה יאונדה: "בעיר מתגוררים אנשים המגיעים מכל רחבי קמרון והשפות המדוברות בה הן שתי השפות הרשמיות של קמרון, צרפתית ואנגלית.
תושבי העיר מאבדים במהירות את התרבות והמסורות שלהם משום שאינם מדברים בשפת אימם זה עם זה או עם ילדיהם".
בראיון אחר סיפר: "בניגוד לסנגל שבה כולם מדברים וולוף או למאלי שבה כולם יודעים במברה, בקמרון דוברים 260 שפות שחלקן על סף הכחדה.
השפה מקשרת בינינו לבין המורשת שלנו: אם לא אדבר בשפת באסה, סבא שלי לא יוכל ללמד אותי מה שהוא יודע".
למרות התנגדות הוריו לקריירה מוזיקלית, כבר בגיל 17, בהיותו בתיכון, ייסד את להקתו הראשונה, Jazz Crew, ששילבה ג'אז ובוסה נובה עם מקצבי Hongo ו-Assiko מסורתיים, ונהפכה במהרה ללהקה פופולרית ביואנדה.
ב-1996 ייסד את להקתו השנייה, Macase, שהוציאה שני אלבומים: (1999) Etam ו-(2003) Doulou.
הלהקה הופיעה ברחבי קמרון במשך כעשור וזכתה במספר פרסים: פרס למוזיקת עולם של תחנת הרדיו הצרפתית RFI ב-2001, פרס הלהקה הטובה מטעם MASA ב-2001, פרס הלהקה האפריקאית הטובה ביותר בטקס פרסי הקורה (Kora awards) ב-2003 ופרס CICIBA ב-2003.
ההכרה שלה זכתה הלהקה בקמרון ובצרפת והמחסור בתשתיות מוזיקליות בקמרון עודדו את באסי לקדם את קריירת הסולו שלו בחו"ל.
ב-2005 עזב את הלהקה ועבר לפריז, שם ניגן בתחילה כפרילנסר עם מוזיקאים שונים כגון Manu Dibango, Cheick Tidiane Seck, Lokua Kanza, ו- Étienne M'Bappé.
כמה שנים לאחר מכן חתם עם הלייבל World Connection על חוזה הקלטות, וב-2009 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, Léman.
האלבום הוקלט במקביל בפריז ובאולפן הקלטות של סליף קייטה בבמקו, וניכרות בו, בין היתר, השפעות ממוזיקת הגריוט של מאלי וכלי הנגינה האופייניים לה: קורה ונגוני (Ngoni).
דומה שדווקא הריחוק מקמרון הוא שהגביר בו את הרצון לעסוק בנושאים של זהות ותרבות.
כך הוא מספר על האלבום: "פירוש השם Léman הוא 'מראה', כלומר השתקפות של מי שאנחנו.
אינך יכול לשקר בפני המראה, ובנוסף המראה מאפשרת לראות את מה שנמצא מאחוריך.
האלבום עוסק בעבר שלי ובהיותי אפריקאי.
אני רואה את הבעיות שאפריקה סובלת מהן ולא יכול לעמוד מנגד.
זאת אחת הסיבות שבגללן אני שר בשפת אמי, באסה, שהיא אחת מ-260 השפות המדוברות בקמרון, ואשר פחות ופחות ילדים יודעים לדבר בהן, וכתוצאה מכך נעלמות תרבויות ומסורות שלמות.
השיר 'אפריקה' מדבר על הנושאים הללו וגם על המגוון האדיר של אפריקה, ולכן הוא, אולי, שיר הנושא של האלבום.
אתה יכול לראות את כל זה רק כשאתה תופס קצת מרחק.
עכשיו כשאני גר באירופה אני רואה בבהירות מאין באתי.
מרתק אותי לשיר בשפת הבאסה משום שיש לה אינטונציה שמכתיבה את המלודיה".
ב-2011 הוציא את אלבומו השני, Hongo Calling, שהוא מעין מסע מוזיקלי בעקבות סחר העבדים מקמרון, בנין, סנגל וכף ורדה לברזיל.
באותה תקופה עבר להתגורר בקנטין (Cantin), כפר קטן בצפון צרפת, שעורר בו זכרונות מילדותו בכפר החקלאי של סביו.
ב-2014 כתב סיפור ילדים בשם Kwem Kwem שעוסק בנושאים סביבתיים באפריקה.
באסי עיבד את הספר להצגה מוזיקלית והופיע עמה ברחבי צרפת.
ב-2015 הוציא את אלבומו השלישי, Akö.
סגנונו המוזיקלי של האלבום משלב בין מוזיקת באסה, בוסה נובה, מוזיקה קונגולזית, ג'אז ובלוז, ויש בו שילוב של גיטרה, בנג'ו, צ'לו, טרומבון, הרמוניקה וכלי הקשה.
באותה תקופה באסי הושפע מאוד מהדלתא בלוז של סקיפ ג'יימס, שבעקבותיו החליט להכניס לאלבום את נגינת הבנג'ו וההרמוניקה.
קטע מהשיר Kiki שבאלבום שימש כמוזיקה לקמפיין ההשקה העולמי של אייפון 6 ב-2015.
ב-2016 הוציא לאור נובלה בשם Le Moabi Cinema, שזכתה בפרס לספרות שחורה מטעם האגודה לספרות צרפתית באפריקה שמדרום לסהרה (ADELF).
ב-2019 הוציא את אלבומו הרביעי "1958" – אלבום קונספט המוקדש לרובן אום ניובה (Ruben Um Nyobè), מנהיג קמרוני שנלחם נגד הקולוניאליזם, עמד בראש "האיחוד העממי של קמרון", ונרצח בידי כוחות צרפתיים בספטמבר 1958. האלבום נשען על שלושה רבדים שהניעו את באסי בכתיבתו.
ראשית, ניסיון אידאולוגי לפעול נגד המחיקה של ניובה ושל הנרטיב האנטי-קולוניאלי מההיסטוריה הקמרונית והצרפתית, בפרט שעד לשנת 1991 החוק הקמרוני אסר להזכיר בפומבי את ניובה.
באסי מספר: "בבית הספר למדנו את הגרסה הצרפתית להיסטוריה של קמרון, שבה ניובה מוצג כדמות מסיתה ואלימה.
אפילו סבא שלי, שעבד עם ניובה, ממשיך לפחד מאותם ימים ואינו מספר עליו".
שנית, סיפורם האישי של אימו של באסי ומשפחתה, שהיו בין תומכיו של ניובה והסתתרו עמו ביערות מפני המעצרים והעינויים של הכוחות הצרפתיים.
"ב-1955 ניובה ברח והסתתר בטריטוריה של הבאסה.
אמי ואביה נאלצו להתחבא 18 חודשים ביער.
כל מה שקשור לתרבות הבאסה תויג כשלילי.
כולנו תויגנו כטרוריסטים, אלימים וחסרי-אחריות, והסטיגמה הזו קיימת עד היום".
שלישית, הפילוסופיה של ניובה שהוקיעה את הפלגנות העדתית וקראה לבסס את עצמאותה של קמרון על אחדות ועל חיבור מחדש למסורת.
בשירים כגון Ngui Yi ("בוּרוּת") ו-Sango Ngando קורא באסי לדור הצעיר בקמרון לדחות את התרבות המיובאת מבחוץ ולעצב את דרכם במו-ידיהם, ברוחו של ניובה.
הקליפ הראשון מהאלבום - Ngwa - צולם בלסוטו ובוים על ידי הבמאי הדרום אפריקאי עטור הפרסים Tebogo Malope.
הקליפ הוא הומאז' לדמותו של ניובה והוא משופע ברפרנסים פאן-אפריקאיים: החל במטיגארי הקנייתי המניח את נשקו, וכלה במהפכן הדרום אפריקאי סולומון מלנגו (Solomon Mahlangu), שמילותיו האחרונות לפני הוצאתו להורג היו: "דמי ישקה את העץ שיניב את פירות החירות".
בשנים האחרונות מרבה באסי להופיע ברחבי העולם.
בפברואר 2023, בליק באסי מונה למנהל שותף של ועדת הזיכרון לקמרון עם קארין רמונדי, ועדה זו אחראית לעבודה על פעולתה של צרפת בקמרון במהלך הקולוניזציה ולאחר עצמאותה של קמרון..
בליעת גלקסיות הוא תהליך שבו גלקסיות גדולות בולעות גלקסיות קטנות מהן ולאו דווקא ננסיות.
התהליך של בליעת הגלקסיות מתרחש כאשר גלקסיה בעלת כוח כבידה גדול יותר מושכת אליה גלקסיה בעלת כוח כבידה קטן יותר.
ישנן גלקסיות כמו גלקסיות אליפטיות ענקיות הנובעות כאשר שתי גלקסיות קודמות מסיביות מתמזגות.
וגם גלקסיות ספירליות כמו שביל החלב שלנו, הגדלות על ידי בליעת גלקסיות גמדיות קטנות יותר.
התהליך מתרחש כאשר גלקסיה ננסית ניגשת לגלקסיה גדולה בהרבה כמו גלקסיה ספירלית.
כוח הכבידה הנוסף של הגלקסיה הגדולה מפשיט גז, כוכבים וחומר אפל מ"הקורבן" שלה (הגלקסיה הקטנה יותר).
במשך כמה מיליארדי שנים הגלקסיה הקטנה יותר נמתחת לרצועות ארוכות, כאשר חור שחור בולע כמות גדולה של גז, במקרה זה כוכב שלם פולט סילון של פלזמה (מצב צבירה שבו החומר מייצר שדה מגנטי).
כמו כן, הגלקסיה הגדולה יותר מעוותת מאוד את מערכת הכוכבים הקטנה יותר כתוצאה מכך, הגלקסיה הקטנה יותר הופכת לזרם של גאות ושפל המורכב מכוכבים שבמשך מיליארדי שנים בסופו של דבר מצטרפים למלאי הכוכבים הרגיל של הגלקסיה באמצעות תהליך של הטמעה מוחלטת.
גלקסיית אנדרומדה היא השכן הגלקטי הגדול ביותר של שביל החלב כלומר, הגלקסיה הקרובה ביותר לגלקסיית שביל החלב בה אנו נמצאים.
מדענים באוניברסיטת מישיגן הסיקו כי גלקסיית אנדרומדה בלעה גלקסיה מסיבית בסדר גודל דומה לזה של שביל החלב לפני שני מיליארד שנים.
אף על פי שהגלקסיה שנבלעה על ידי אנדרומדה נבלעה כמעט לחלוטין, השאירה מאחוריה הגלקסיה שביל עשיר של ראיות כמו הילה של הגלקסיה הגדולה "M32p" והותירה אחריה גלקסיה ננסית "M32" המקיפה את אנדרומדה.
גלקסיה "M32" היא מה שנותר מהליבה של גלקסיית הענק שנבלעה, כל שאר הכוכבים שנשארו מהגלקסיה הקודמת נמצאים כיום בהילה המקיפה את אנדרומדה.
בליקנזאורוס (שם מדעי: Blikanasaurus) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד פרימיטיבי בעל דמיון לפרוזאורופוד.
הוא חי במשך הטריאס העליון, לפני 210 מיליון שנה מזמננו.
משמעות שמו היא: "הלטאה של הרי בלינקה" (Blikana mountain), בה התגלו מאובניו בתצורת אליוט , בכף המזרחי שבדרום אפריקה.
הממצאים היחידים שנתגלו מהבליקנזאורוס הם שרידי כפות רגליים ואצבעות, אם כי ייתכן שאגן שהתגלה במדינה החופשית משתייך לסוג.
הסוג הוגדר ב-1985 וכלל מין יחיד - Blikanasaurus cromptoni, הקרוי על החוקר האמריקאי אלפרד ו.
"Fuzz" Crompton), שהוביל משלחות רבות לדרום אפריקה.
דינוזאור זה היה מהפרימיטיביים שבזאורופודים האמיתיים והיה קטן יחסית, באורך מוערך של שלושה עד חמישה מטרים.
ישנם הבדלים קלים יחסית בין הפרוזאורופודים לזאורופודים האמיתיים והעיקרי מביניהם הוא המבנה החזק יותר של עצמות הרגליים והאגן, אשר עזרו לתמוך בגוף גדול וכן יציבה על ארבע בהתאם לכך.
ייתכן שהיה קרוב למלנורוזאוריים, המפותחים שבפרוזאורופודים, שחלקם התגלו בדרום אפריקה.
עם זאת, הוא קרוב יותר למשפחת הזאורופודים לסמזאוריים.
מספר חוקרים מגדירים אותו כשייך למשפחה עצמאית - Blikanasauridae, לצד סוגים קרובים, אך לא כל החוקרים מסכימים על קיומה ורואים בה מוטלת בספק.
"בללייקה" הוא שיר שחיבר המשורר והפזמונאי יורם טהרלב והלחין קובי אשרת.
השיר התפרסם בביצועה של הזמרת אילנית.
השיר הופיע במצעד השבועי של רשת ג' במשך 12 שבועות ובשיאו הגיע למקום השלישי במצעד השבועי, ולמקום השביעי במצעד השנתי של תחנה זו ולמקום העשירי במצעד השנתי של גלי צה"ל (לשנת ה'תשמ"ה).
השיר עוסק ביהדות ברית המועצות (שכונתה גם "יהדות הדממה"), וסגנון השיר נע בין מוזיקה ישראלית למוזיקה עממית רוסית.
שלמה צח שהיה האמרגן של אילנית, פנה לטהרלב ולאושרת בבקשה לחבר שיר על יהדות ברית המועצות, שהייתה כלואה באותן השנים מאחורי "מסך הברזל".
קובי אושרת הציע לאילנית להתחרות עם השיר בקדם אירוויזיון, אבל אחרי שהשתתפה באירוויזיון פעמיים לפני כן (ב-1973 וב-1977), אילנית לא הייתה מעוניינת לחזור לתחרות בשלישית ואושרת, שהאמין שהשיר יכול לזכות באירוויזיון, המשיך לחפש זמרת אחרת שתבצע את השיר בקדם אירוויזיון.
בין היתר הוצע השיר גם לירדנה ארזי אך היא לא הייתה מעוניינת בו.
משלא מצא מי שתבצע את השיר בקדם אירוויזיון, חזר השיר לאילנית, והיא הוציאה אותו כסינגל חדש שנכלל באלבום האוסף שלה "עכשיו כולם ביחד" שיצא ב-1985.
השיר נכלל במספר אלבומי אוסף אחרים: "כל העולם במה, אמני ישראל שרים" של הד ארצי משנת 1988, האלבום "בוא נתחיל מבראשית" של אילנית משנת 2000 בהוצאת הליקון ובחלקו הראשון של אלבום האוסף "אילנית: שירים ליום חולין - 45 שנות זמר" שיצא בשנת 2013.
את שם השיר "בללייקה" קבע צח עוד לפני כתיבת המילים על שם כלי הנגינה.
מילות השיר עוסקות ביהדות ברית המועצות שבאותה התקופה לא יכלו לעלות לישראל בשל מסך הברזל.
בשיר משולבים פסוקים מפרק קל"ז בתהילים העוסק בגלות בבל ובהם הציטוטים ו.
השיר כתוב בסול מינור במנעד גדול הנע מתחת לדו ראשון ועולה לרה שני.
הצלילים הנמוכים בבתים עולים לצלילים גבוהים בפזמון.
פתיחת השיר והבתים היא במפעם איטי וקצב השיר עולה עד לסיומו.
בתחילת כל פזמון ישנו צליל מתמשך "ב-ל-ל-ייקה".
בֶּלֶם יד, המכונה גם בלם חנייה, בלם חירום או בלם עזר , הוא מנגנון בכלי רכב מנועי המשמש כדי לשמור על הרכב ללא תנועה גם כאשר הוא חונה.
בלם יד מורכב לרוב מכבל המחובר לשני בלמי גלגלים, אשר מחוברים בתורם למנגנון משיכה.
ברוב כלי הרכב, בלם היד פועל רק על הגלגלים האחוריים.
המנגנון עשוי להיות מנוף המופעל ביד, ידית משיכה הממוקמת ליד עמוד ההגה או דוושה המופעלת ברגל הנמצאת ליד הדוושות האחרות.
בעוד שלרוב רכבי ההילוכים האוטומטיים יש בלמי יד, לעיתים קרובות הם אינם מופעלים על ידי הנהגים בעת החנייה.
עם זאת, מומלץ להשתמש בו, מכיוון שכסת החנייה בתיבת ההילוכים עלול להיכשל עקב לחץ או כאשר רכב אחר פוגע במכונית וגורם למכונית להתגלגל.
כמו כן, שימוש קבוע בבלם היד מפחית את הסיכוי לקורוזיה על ידי שמירת הכבלים בתנועה.
ברכבים בעלי תיבת הילוכים ידנית, ניתן להפעיל את בלם היד כדי לעזור לשמור על הרכב במקומו.
בחנייה בשיפוע בעלייה, מומלץ שהגלגלים הקדמיים יפנו הרחק משפת המדרכה.
זה ימנע מהמכונית להתגלגל לכביש על ידי שימוש בשפת המדרכה כדי לחסום את צמיג הנוסע הקדמי במקרה של תקלה בבלם היד.
באופן דומה, בשיפוע בירידה, הגלגלים הקדמיים צריכים לפנות לשפת המדרכה מאותה סיבה, ובכביש ללא שיפוע, הגלגלים צריכים לפנות ימינה.
בתיבת הילוכים ידנית, מומלץ גם להשאיר את המכונית בהילוך ראשון (או בהילוך אחורי אם חונים בירידה), מכיוון שהמנוע ימנע מהמכונית להתגלגל אם בלם היד ייכשל.
בלם היד ברוב כלי הרכב עדיין מכני לחלוטין.
באופן מסורתי, מופעל על ידי משיכת ידית, הכבלים מושכים באופן ידני חלק ממערכת הבלימה של המכונית, בדרך כלל את הדיסק האחורי או בלמי התוף.
האופי המכני מאפשר לנהג להפעיל את הבלם גם אם מערכת הבלמים ההידראולית הראשית נכשלת.
ניתן להשתמש בסמלים ו/או בנורות כדי לציין את מיקומו של בלם יד, הפעלתו או שחרורו.
ברכבי תיבת הילוכים ידניים ואוטומטיים, ניתן להשתמש בבלם היד גם למצבי נהיגה שונים המחייבים עצירה לרגע של הרכב.
לדוגמה, ניתן להפעיל את הבלם בעת תנועה במדרון בעלייה, שכן הדבר מאפשר לנהג להחזיק את דוושת הגז והמצמד ביציבות מבלי שהרכב יתגלגל לאחור.
מצבים נפוצים נוספים הם כאשר הרכב נעצר ברמזור או במעבר חצייה.
בלם היד יבטיח שהמכונית מאובטחת אם רכב אחר יפגע מאחור ויגרום למכונית לנוע קדימה.
לא מומלץ להשתמש בבלם היד כאשר הרכב בתנועה, אלא אם יש בעיה בבלמים הראשיים, שכן הדבר עלול לנעול את הגלגלים האחוריים ולגרום להחלקה.
מצב זה ידוע בתור פניית בלם יד, המבוצעת לעיתים קרובות במרוצי רחוב ומרוצי שטח כדי ליזום סחף של הגלגל האחורי.
במקרה של כשל בלמים הידראוליים, ניתן להשתמש בבלם היד להאטת רכב.
במקרים כאלה, יש להפעיל את הידית לאט כדי למנוע נעילת הגלגלים ולהפחית את המהירות.
בליפי הוא ערוץ יוטיוב אמריקאי המיועד לפעוטות ולילדים עד גיל חמש לערך.
התוכנית נוצרה על-ידי כוכב הילדים האמריקאי סטיבן ג'ון, שגם גילם את הדמות במקור.
ג'ון פרסם את הפרק הראשון של התוכנית בערוץ יוטיוב ב-18 בפברואר 2014. בשנת 2020 הצטרף ג'ון לרשת המדיה "Moonbug Entertainment".
כיום, פרקי הערוץ מדובבים לשפות רבות, ביניהן ספרדית, צרפתית, פורטוגזית, גרמנית, יפנית, איטלקית, עברית, ערבית, שוודית, דנית, וולשית ופולנית.
דמותו של בליפי בערוץ גולמה רק על ידי סטיבן ג'ון עד ה-8 במאי, אז קלייטון גרים, שגילם את בליפי בהופעות חיות, הופיע בערוץ בפעם הראשונה.
ב-9 באוקטובר 2021, הודיעה הרשת הבריטית "Moonbug" על הוספת "מיכה", דמות חדשה שמגולמת על ידי קייטלין בקר וקאשאי מוניה.
ב-13 באוקטובר 2022, הרשת "Moonbug Entertainment" (בקיצור: מונבאג) שיתפה פעולה עם חברת התקשורת "Virgin Media" כדי להביא את בליפי ותוכניות נוספות של מונבאג לבריטניה.
התוכנית התרחבה לדרום מזרח אסיה במרץ 2021, כאשר מובאנג שיתפה פעולה עם חברת המדיה "POPS Worldwide" כדי להביא תוכן לילדים ופעוטות לאפליקציית "POPS Kids".
נטפליקס רכשה את רישיון הסטרימינג לערוץ בליפי בינואר 2022.
בשנת 2019 הערוץ חתם על עסקת צעצועים ראשיים עם חברת ייצור הצעצועים האמריקאית "Jazwares LLC" למכירת מגוון סחורות כגון רכבי צעצוע, פילוסין וצעצועים אחרים המבוססים על הדמות, החל מאביב 2020.
בתחילת 2020, יצרה "Jazwares" את הצעצוע "My Buddy Blippi", צעצוע מפואר שיכול לשחזר 15 מהצלילים והביטויים של הדמות.
בינואר 2021 השיקה הדמות בליפי מותג צעצועים נוספת.
בנוסף לצעצועים, ספרים ועוד, הסחורה של בליפי כוללת גם בגדים ופרטי לבוש.
"בליפי - המחזמר" הוא סיבוב הופעות של בליפי בשיתוף עם מונבאג, והיה אמור לצאת לסיבוב הופעות בצפון אמריקה בקיץ 2021. בסיבובי ההופעות הקודמים של בליפי היו ביקורות מסוימת כתוצאה מכך שההופעות לא בוצעו על ידי סטווין ג'ון, אלא על ידי שחקן אחר.
ההופעות, שנקבעו במקור בשנת 2020, נדחו עקב מגפת הקורונה.
"פלאות בליפי" היא סדרת רשת מונפשת לילדים המבוססת על הדמות "בליפי" של סטווין ג'ון.
הסדרה עוסקת על בליפי, על מכונית כחולה בשם "Blippi Mobile".
הסדרה יכולה להשתנות לאלמנטים רבים, כמו כנפיים והתכווציות, והיא מופקת על ידי חברת מונבאג, שמרכזה בלונדון.
העיתונאי הבריטי נתן ג'יי רובינסון ממגזין "Current Affairs" מתח ביקורת רבה על התכנות של בליפי, וכינה אותו "מת וסטרילי" וחסר סקרנות אינטלקטואלית שילדים יכולים להבין.
בליעה דו פוטונית היא מצב שבו אטום או מולקולה בולעים שני פוטונים בו זמנית, והאנרגיה של שני הפוטונים ביחד מביאה את האטום או המולקולה בדיוק לרמת האנרגיה הבאה, מרמת היסוד לרמה מעוררת.
אם מדובר בפוטונים בעל תדירות שונה, הבליעה הדו-פוטונית היא דוגמה לתהליך לא דגנרטי של בליעת שני פוטונים.
מכיוון שמדובר בשני אטומים, ההסתברות לתהליך פרופורציונלית לעוצמת האור בריבוע, שפרופורציונלית לכמות האנרגיה בפוטונים (D).
סכום האנרגיות של שני הפוטונים חייב להיות גדול או שווה להפרש האנרגיות בין רמת היסוד לרמה המעוררת.
לפי משפט האופטיקה הבסיסי , כיוון שמעורבים שני פוטונים, מדובר על תהליך מסדר שלישי.
בנוסף, התהליך לא תלוי ליניארית בעוצמת האור, וכך הוא תהליך אופטי לא-ליניארי.
התופעה נחזתה על ידי מריה גופרט-מאייר ב-1931, בתזת הדוקטורט שלה.
לאחר המצאת הלייזר ב-1961, הצעתה נבדקה באופן נסיוני, ונתגלתה כאמיתית.
בניגוד לבליעת פוטון יחיד, אשר תלויה בסוספטיביליות החשמלית מסדר ראשון, בליעה דו-פוטונית תלויה בסוספטיביליות החשמלית מסדר שלישי, וכך התנאים להתרחשות בליעה דו-פוטונית שונים.
עבור מולקולות סימטריות, אם אחד מהתהליכים עשוי להתרחש, השני אינו יכול להתרחש.
במולקולות שאינן סימטריות אין תלות בין תנאי ההתרחשות של התהליכים.
זה נובע מכך שבליעה חד-פוטונית עשויה להתרחש אך ורק בין סימטריה של + <-> -, בעוד שבליעה דו-פוטונית עשויה להתרחש אך ורק בין סימטריה של - <-> - או + <-> +.
ניתן לחשוב על התהליך כאחד עם שלב ביניים, כאשר פוטון אחד מעביר את האטום או מולקולה למצב זה, והפוטון השני משלים את המצב משלב הביניים לשלב המעורר.
ניתן להבין את הקשר בין מספר הפוטונים - או, באופן שווה ערך, סדר המעברים האלקטרוניים - המעורבים בתהליך TPA (שניים) לבין סדר הרגישות הלא ליניארית המקבילה (שלושה) באמצעות המשפט האופטי.
משפט זה מתייחס לחלק הדמיוני של תהליך כל אופטי בסדר הפרעה נתון עם תהליך הכולל נושאי מטען עם מחצית מסדר ההפרעות, כלומר .
כדי ליישם משפט זה חשוב לקחת בחשבון שהסדר בתורת ההפרעות לחישוב משרעת ההסתברות של אופטי הכל תהליך הוא .
מכיוון שבמקרה של TPA ישנם מעברים אלקטרוניים מהסדר השני המעורבים ( ), נובע מהמשפט האופטי שסדר הרגישות הלא ליניארית הוא , כלומר זה א תהליך.
רוב המדידות של בליעה דו-פוטונית נעשות באמצעות , כיוון שתהליכים מסדר שלישי לרוב לא יעילים אלא בעוצמות הקרנה גבוהות.
שינוי עוצמת האור בבליעה דו-פוטונית מתוארת על ידי חוק בר-למברט:
כאשר הוא המרחק שהאור עבר, עוצמת האור לאחר שעבר מרחק , עוצמת האור הנכנס לדגם ו- הוא מקדם הבליה החד-פוטונית של הדגם.
במקרה של בליעה דו-פוטונית משתנה התלות של עוצמת האור במרחק שהוא עבר בדגם למשוואה הבאה:
היכן שהמקדם הוא מקדם הבליעה הדו-פוטונית.
הקשר בין שטף הפוטונים וכמות הפוטונים שנבלעים בכל יחידת זמן ניתן ע"י:
כאשר ו- הם מרכיבי היעילות הקוונטית של האור.
נשים לב כי זה פרופורציונלי לעוצמת האור בריבוע, כמו שתואר קודם לכן.
כאשר הוא מקדם הבליעה הדו-פוטונית, הוא מקדם הבליעה.
הוא קצב המעבר של התהליך בכל יחידת נפח.
הוא הקרינה של השטח עבור כל יחידת שטח, ħ הוא קבוע פלנק המצומצם, הוא תדירות הפוטון, ועובי החומר הוא .
אנרגיית הפוטון, הוא הסתברות לתהליך.
יחידות ה-SI של הן מטר לוואט ().
כיום יש מספר שימושים בבליעה דו פוטונית.
צילום תלת־ממדי של מוליכים למחצה (semiconductors)
באמצעות שימוש בבליעה של 2-פוטונים ניתן ליצור נושאי מטען מוגבלים מרחבית בהתקן מוליך למחצה.
זה יכול לשמש כדי לחקור את תכונות הובלת המטען של התקן כזה.
בבליעה דו פוטונית קצב בליעת האור תלוי בריבוע של עוצמת האור, בניגוד לבליעה חד פוטונית בה היחס בין קצב הבליעה לעוצמת האור הוא ליניארי.
לכן, כשחותכים חומר בקרן לייזר חזקה שמשתמשת בבליעה דו פוטונית קצב הסרת החומר יורד בחדות רבה ממרכז הקרן אל היקפה, והחתך שנוצר חד יותר מחתך שנוצר בטכניקה רגילה.
ב משתמשים בגוש ג'ל המכיל מונומרים ופוטואיניציאטור (photoinitiator) הטעון בשני פוטונים כחומר גלם.
שימוש מדויק של לייזר על הג'ל יכולה להראות את עוצמת הלייזר בכל מקום על הג'ל.
לכן, אם משתמשים בג'ל על חפץ מיקרוסקופי ומשתמשים בלייזר עליו ניתן לראות בבירור את צורת החפץ ולאחר מכן לשטוף ממנו את הג'ל.
תהליך זה שימושי במספר תחומים ביניהם הנדסת רקמות, שתלים ביו רפואיים ומיקרואופטיקה.
גוף האדם אינו שקוף לקרינה באורכי הגל בתחום הנראה, לכן הדימות החד פוטוני הרגיל באמצעות צבעים פלואורסצנטיים אינו יעיל.
בליעה דו פוטונית מתגברת על זה באמצעות שימוש בגלים ארוכים יותר (אור אינפרא אדום), שבהם הרקמות יותר שקופות.
כך אפשר לקבל תמונה ברזולוציה גבוהה יותר בדגימות ביולוגיות כמו גוף האדם.
בחומר בעל אפקט לא ליניארי חזק, הפליטה מתקרבת לערך קבוע בעוצמות גבוהות של האור הנבלע.
ניתן להשתמש בחומר כזה להגבלת ההספק האופטי הנכנס למערכת.
זה משמש כדי להגן על ציוד כמו חיישנים או משקפי מגן, ויכול לשמש לשליטה ברמת הרעש בקרני לייזר.
טיפול פוטודינמי הוא שיטה לטיפול בסרטן.
בטכניקה זו, מולקולה אורגנית מגיבה עם חמצן.
מה שמשנה את הרמה האנרגטית של החמצן, כך שהוא תוקף תאים סרטניים.
בעזרת שילוב טכניקה זו עם חומרים שעברו בליעה דו פוטונית, ניתן להשתמש בתהליך זה עם קרני אינפרא אדום, ולבצע אותו על החולה בסרטן.
בליעה דו פוטונית משמשת גם בפרמוקולוגיה, שכן באמצעותה אפשר לנהל בצורה מדויקת תרופות.
היא מאפשרת שליטה בחלבונים ברקמה עם סלקטיביות תרופתית.
יכולת זו מאפשרת לחקור רשתות עצביות, ולפתח טיפולים פוטותרפיים לא פולשניים.
בליעה דו פוטונית מאפשרת תגובה עם מולקולות שבעומק הדגם, ולא רק עם מולקולות בשטח הפנים שלה, כמקובל, למשל, בתקליטורים.
תכונה זו מאפשרת אחסון, ולכן יעיל הרבה יותר, עד לרמות הטרה בייטים בדיסק יחיד.
בליץ הוא סרט דרמה היסטורית משנת 2024 בבימויו של סטיבי מקווין שגם כתב את התסריט.
בסרט מככבים סרשה רונאן, אליוט הפרנן, האריס דיקינסון, ארין קלימן, סטיבן גראהם, קתי ברק, פול וולר, לייגי גיל ובנג'מין קלמנטיין.
הסרט עתיד להיות מוקרן לראשונה כסרט הפתיחה של פסטיבל לונדון ב-9 באוקטובר 2024. הוא יעלה לאקרנים בהפצה מוגבלת ב-1 בנובמבר, לפני שיעלה לשירות הזרמת המדיה של אפל טי וי ב-22 בנובמבר.
הסרט מתמקד בסיפורו של ילד צעיר, ג'ורג' (אליוט הפרנן), שמנסה לשרוד את מלחמת העולם השנייה ולחזור למשפחתו.
ריטה (סרשה רונאן), אמו של ג'ורג', עובדת במפעל תחמושת בזמן שהבן נשלח לאזור כפרי להימלט מההפצצות.
הסרט מציג את הקשר בין ריטה לבין ג'ורג' ואת מסעו של הילד שנמלט מהילדים האחרים ומנסה לחזור ללונדון.
ג'ורג' נתקל באנשים שונים לאורך מסעו, כולל אנשים שמנסים לנצל אותו.
הסרט משלב בין קטעים של מסעו של ג'ורג' לבין סצנות מרגשות של משפחתו והחיים בלונדון בזמן הבליץ.
סרשה רונאן – ריטה, אם מודאגת המחפשת נואשות את בנה בן ה-9, ג'ורג', לאחר ששלחה אותו לכפר בזמן הבליץ.
פול וולר - ג'רלד, אביה של ריטה.
לייגי גיל - מיקי דייוויס
בנובמבר 2021 פורסם שמקווין יפיק, יכתוב ויביים סרט עלילתי חדש שייקרא בליץ בשביל ריג'נסי אנטרפרייזס.
במרץ 2022 מקווין אישר שהפרויקט הבא שלו יעסוק בתושבי לונדון במהלך הבליץ של מלחמת העולם השנייה, ואף סיפר ששוחח על כך עם אן הנסיכה המלכותית כאשר זו העניקה לו תואר אבירות בטירת וינדזור.
ביוני 2022 פורסם כי אפל רכשה את זכויות ההפצה.
בספטמבר 2022 הוכרז שסרשה רונאן לוהקה לתפקיד הראשי בסרט, בדצמבר 2022 נוספו לצוות השחקנים האריס דיקינסון, ארין קלימן, סטיבן גראהם וקתי ברק, כמו גם הזמר והיוצר פול וולר בהופעתו הראשונה בסרט עלילתי.
מאוחר יותר באותו החודש הוכרז שאל צוות השחקנים הצטרפו גם בנג'מין קלמנטיין, לייגי גיל, מיקה ריקסט, סי ג'יי בקפורד, היילי סקווירס וסאלי מסאהם.
בספטמבר 2024, יצא הטריילר הראשון לסרט.
הסרט יוקרן בבכורה עולמית ב-9 באוקטובר בערב הפתיחה של פסטיבל הסרטים של לונדון.
הסרט יעלה בבתי קולנוע נבחרים ב-1 בנובמבר, ולאחר מכן יתחיל סטרימינג עולמי באפל TV פלוס ב-22 בנובמבר.
בלגנדריום של טולקין, הבַּלְכוֹת היה עם מבני המזרח.
הבַּלְכוֹת הופיעו לראשונה במאה ה-25 לעידן השלישי.
הם היו עם מבני המזרח.
בגלל שחלקם נלחמו בקרונות, הם נחשבים לקרוביהם של רוכבי הקרונות.
הבַּלְכוֹת יצאו לפשיטות לעיתים קרובות דרך יַעַראֹפֶל, עד שעמק האַנְדוּין מתחת לשדות הסיפנים נתרוקן מתושבים כמעט לחלוטין.
קִירִיוֹן, שליט גוֹנְדוֹר, התקשה להחזיק בקו האַנְדוּין.
הוא הבחין בחורף 2509 שיש הכנות למלחמה לכל אורך גבולותיו הדרומיים של יַעַראֹפֶל.
בשעת הדחק הזאת הוא נזכר באֵאוֹתֵאוֹד, שעזרו לגוֹנְדוֹר בעבר.
הוא שלח שליחים ואחד ששמו בּוֹרוֹנְדִיר.
מנהיגם באותם ימים, אֵאוֹרְל, חשב והסכים.
הוא יצא במלוא עוצמתו: כ-7,000 פרשים וכמה מאות קשתים רכובים.
הוא בעצמו יצא בראש הצבא, כשבּוֹרוֹנְדִיר מימינו ומראה לו את הדרך.
קִירִיוֹן חזה את ההתקפה ויצא בראש כל הכוח שעלה בידו לאסוף, אך איחר את המועד: לאחר שהבַּלְכוֹת בנו בסתר צי גדול של סירות ורפסודות על גדות האַנְדוּין המזרחיות, חצו בסערה את הנהר והפיצו את המגינים לכל עבר.
צבאו של קִירִיוֹן נותק ונהדף צפונה אל מעבר לצלוּל-זרם, שם תקף אותו צבא אורקים מהרי האובך.
באותו רגע של חוסר תקווה נשמעו קרנות האֵאוֹתֵאוֹד והפרשים תקפו את האויב מעורפו.
מצבו של הקרב התהפך והאויב נהדף בטבח גדול אל מעבר לצלוּל-זרם.
לבַּלְכוֹת היו חימוש דל ולא היו להם פרשים רבים, בגלל שסוסיהם שומשו בעיקר לסחיבת משאות, אבל הם פיצו על המחסור בנשק במספרם הרב.
כמה מהם נלחמו בקרונות (כמו רוכבי הקרונות, שהיו כנראה קרוביהם).
בליצ'ה הוא נהר במערב סיציליה בעמק בליצ'ה.
ממוצאו העיקרי ליד הוא זורם דרומה ומערבה לאורך 45.5 קילומטרים.
בקטע זה הוא נקרא "בליצ'ה הימנית".
ליד הוא מתחבר ל"בליצ'ה השמאלית", שאורכו 42 קילומטרים וזורם על מורדות .
הבליצ'ה המאוחדת זורמת מנקודת החיבור עוד כ-30 ק"מ עד שהוא נשפך למצר סיציליה ממזרח לאתר הארכאולוגי היווני העתיק .
בתקופה הקלאסית נקרא הבליצ'ה "ההיפסיס".
במחצית הראשונה של המאה ה-20 הציף הנהר את העמק וגרם לנזקים.
בגלל אופי ירידת הגשמים שהיה מרוכז באירועים קצרים של גשמי זלעפות, נע היקף המים שזרם בנחל בין מאות קוב מים בשנייה בחורף לזרזיף דק של מים בקיץ.
בשנת 1907 הוכן דו"ח שהציע לפתח את סביבת הנהר על יד עבודות ייעור, ייבוש ביצות שהיו מקור למלריה והקמת סכר על הבליצ'ה לצורך ייצור חשמל ואספקת מי השקיה.
בשנים 1920-1923 הוקם סכר במעלה השלוחה הימנית של הבליצ'ה.
סכר זה יצר את אגם פיאנה דלי אלבנסי וסיפק חשמל לפלרמו.
באפוס שירת הניבלונגים, בלמונג (Balmung) היא חרבו הקסומה של זיגפריד, הגיבור המיתולוגי שהרג את הדרקון פאפנר.
במיתולוגיה הנורדית נקראת החרב בשם גראם.
ביצירתו של ואגנר, טבעת הניבלונג, נקראת החרב נותונג (Nothung).
החרב חושלה על ידי הנפח המיתולוגי וילנד (Wieland der Schmied).
על פי הסיפור בטבעת הניבלונג, האל ווטאן, מחופש לנווד זקן, נעץ אותה בעץ בביקורו אצל זיגלינדה, בתו, הנשואה לצייד הונדינג, אותו אינה אוהבת, והבטיח לה כי מושיעה יהיה זה שישלוף את החרב מן העץ.
זיגמונד, אחיה התאום, הוא זה ששולף את החרב.
לאחר שעמד לנצח בדו-קרב את הונדינג, נותצה החרב על ידי ווטאן, בניסיונו למנוע מזיגמונד ניצחון על הונדינג.
לאחר מותו נולד בנו זיגפריד, אך אימו מתה בלידתו.
הוא נמסר למשמורת יחד עם שרידי החרב למימה, ניבלונג שהוא אחיו של אלבריך, ניבלונג המנסה להשתלט על טבעת קסמים.
מימה מנסה לחשל לזיגפריד חרב חדשה, אך לאחר שזיגפריד מנתץ כל חרב שחישל עבורו מימה, עובר ביער האל ווטאן מחופש לנווד זקן.
הוא פוגש את מימה, ושואל אותו שלוש שאלות.
על שתי השאלות הראשונות מימה עונה בקלות.
השאלה השלישית היא: מי יוכל לחשל בחזרה את החרב "בלמונג", חרבו של זיגמונד שנותצה על ידי ווטאן עצמו.
מימה אינו יודע את התשובה, שהיא: "זה אשר לא יידע פחד מהו".
ווטאן נפרד ממימה ומודיע לו כי הוא עתיד לאבד את ראשו לזה שיחשל את החרב.
מחשש פן ייהרג על ידו, מנסה מימה ללמד את זיגפריד פחד מהו ומספר לו על הדרקון פאפנר, שהוא למעשה ענק ששולט על טבעת הקסמים.
זיגפריד, השש לקרב נגד הדרקון, מחשל בעצמו את "בלמונג" המנותצת.
במערת הדרקון מחכה אלבריך לרגע בו יוכל לקבל את הטבעת לידיו.
ווטאן מבשר לאלבריך על בואו של הגיבור שיחסל את הדרקון.
הניבלונג מזהיר את הדרקון בתקווה לקבל את הטבעת במתנה, אך לשווא.
זיגפריד מגיע למערה, ולאחר מאבק קצר הוא נועץ את חרבו בלב הדרקון.
בלמניטים (שם מדעי: Belemnoidea) היא קבוצה נכחדת של רכיכות גדולות ממחלקת הסילוניות שחיו בתקופות הקרבון עד הקרטיקון מלפני 358 מיליון שנים ועד לפני 66 מיליון שנים.
במראיהם הם דמו מאוד לתמנון והיו להם זרועות ארוכות וגמישות ועליהן כפתורי מציצה לאיכול הטרף.
הם קרובי הדיונונים המודרניים, והיה להם גם כן שק דיו כמו קרוביהם המודרניים, אך שלא כדיונונים - היו להם 10 זרועות.
שלדיהם הפנימיים היו גליליים ומחודדים ואורכם הגיע עד 22 ס"מ.
בתת-המחלקה היו ארבע סדרות ו-22 משפחות.
קונכיית המין מגטאותיס גיגנתי שנמצאה באירופה ואסיה הגיעה לגודל של 46 ס"מ, מה שמרמז על אורך של 3 מטרים.
הקונכייה הפנימית של בלמניטים עשויה ארגוניט.
בלמופן היא בירת בליז שבמרכז אמריקה, היא בין הבירות הקטנות בעולם.
העיר שוכנת מזרחית לנהר בליז, במרחק של 80 קילומטר מהבירה הקודמת של בליז - בליז סיטי.