tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקרב הראשון במסגרת הטורניר הוכרז ב-9 באוגוסט 2019, כשהיאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון) יתמודדו מול פרייבט פארטי (אייזיאה קאסידי ומארק קוון) ב-9 באוקטובר במסגרת הפרק השני של התוכנית השבועית החדשה Dynamite בבוסטון, מסצ'וסטס.
מאוחר יותר, נודע שחצי הגמר יתרחש ב-23 באוקטובר בפיטסבורג, פנסילבניה, כששלב הגמר יתרחש שבוע לאחר מכן בצ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית.
ב-30 באוקטובר, SoCal Uncensored (פרנקי קאזריאן וסקורפיו סקיי) ניצחו את הלוצ'ה בראדרס (פנטגון ג'וניור וריי פיניקס) במסגרת גמר הטורניר וכתוצאה מכך הפכו לאלופי הזוגות הראשונים בתולדות הארגון.
(קאש וילר ודקס הרווד)22 בנובמבר 2025Full Gearניוארק, ניו ג'רזי338+
FTR(קאש וילר ודקס הרווד)אלופים מכהנים
אליפות העולם ה-93 באופני כביש, נערכה באימולה שבאיטליה בין ה-24 ל-27 בספטמבר 2020. תחילה תוכננה האליפות להתקיים במרטיני ואגל שבשווייץ, אך בשל התפרצות נגיף הקורונה האירוע נידחה מה-12 באוגוסט ושובץ מחדש באיטליה ובתאריך החדש.
בשל המצב החדש שנוצר ולוח הזמנים הצפוף שמקביל גם למרוצים אחרים, לא התקיימו מקצי עד גיל 19 ועד גיל 23.
האליפות התקיימה בעיר אימולה, מקצי האליפות התקיימו במתכונת של הקפות שהסתיימו בתוך מסלול הפורמולה 1 באימולה, שכבר אירח בעבר את הג'ירו ד'איטליה, כשהקטע ה-12 של המרוץ במהדורה של 2018 הסתיים שם.
מקצי נגד השעון כללו הקפה אחת בתוך המסלול במרחק זהה לגברים ולנשים.
מקצה הכביש לגברים כלל 9 הקפות במרחק מצטבר של 258.2 קילומטרים, מקצה הנשים כלל 4 הקפות פחות ב-143 קילומטרים.
מקצהכביש אנה ואן דר ברחן 4:09:57 שעות אנמיק ואן פלוטן 1:20+ אליסה לונגו-בורגיני ז.זנגד השעון אנה ואן דר ברחן 40:20 דקות מרלן רויסר 0:15+ אלן ואן דייק 0:31+
מקצהכביש ז'וליאן אלאפיליפ 6:38:34 שעות ווט ואן ארט 0:24+ מארק הירשי ז.זנגד השעון פיליפו גאנה 35:54 דקות ווט ואן ארט 0:26+ שטפן קינג 0:29+
אליפות הגרנד של אימפקט הייתה תואר אליפות שהשתייכה לארגון ההיאבקות Impact Wrestling בין השנים 2016 ל-2018 עד איחודה עם אליפות העולם של אימפקט.
האליפות נחשפה ב-13 באוגוסט 2016 בהקלטות התוכנית Impact Wrestling לאחר שנשיא TNA באותה התקופה, בילי קורגן, הכריז שאליפות מלך ההר תושבת ובמקומה תוצג אליפות חדשה.
קורגן הוסיף והודיע על קיום טורניר הדחות בן שמונה משתתפים שיכלול חוקים חדשים שיהיו ייחודיים לאליפות זו.
החוקים החדשים דומים באופן התנהלות קרבות היאבקות המקצועית באירופה, שם הם כוללים שלושה סיבובים בני שלוש דקות, עם צוות שופטים שקובע את התוצאה לפי נקודות, במידה שאין מנצח כתוצאה מהצמדה או הכנעה בתום הזמן החוקי.
קרב הגמר התקיים באירוע באונד פור גלורי, שנערך ב-2 באוקטובר, ובו ארון רקס ניצח את אדי אדוארדס כתוצאה מהחלטת שופטים ברוב דעות כדי להפוך לאלוף הראשון (אדוארדס היה המחליף של דרו גאלוויי, שהיה פצוע ולא היה כשיר לקחת חלק בגמר).
ב-25 בינואר 2018 בפרק הספיישל ג'נסיס של התוכנית !Impact, מאט סיידל ניצח את אית'ן קרטר III בקרב "ללא סיבובים וללא שופטים".
קרבות הגנה על התואר החל ממקרה זה התקיימו גם הם על פי כללי קרב בסיסיים, כאשר לא היה שימוש יותר בסיבובים, שיטת ניקוד ושופטים.
ב-4 ביוני 2018 במהלך מסיבת העיתונאים לאירוע סלאמיברסרי XVI, אוסטין אריס הודיע על איחוד האליפות עם אליפות העולם של אימפקט.
קרבות מכילים שלושה סיבובים בני שלוש דקות (קרבות באירועי ספיישל הם באורך חמש דקות).
קטגוריות שיפוט: פיזיות, אגרסיביות ושליטה בקרב.
הכרעה יכולה להיקבע על ידי הצמדה או הכנעה.
במקרה שאין מנצח בתום הקרב, המנצח נקבע על ידי החלטת השופטים.
בסך הכל, היו 8 כהונות, כשמתוכם 7 מתאבקים שונים החזיקו בתואר.
מתאבקשינוי אליפותסטטיסטיקת כהונההערותתאריךאירועמיקוםמספר כהונהימים כאלוף1 ארון רקס 2 באוקטובר 2016 באונד פור גלורי אורלנדו, פלורידה 1 7 ניצח את אדי אדוארדס בגמר הטורניר כתוצאה מהחלטת שופטים ברוב דעות והפך לאלוף הראשון.
דירוג מתאבק מספר החזקות בתואר מספר ימים משולביםבהחזקת התואר1 מוס 2 2642 אוסטין אריס 1 1413 אית'ן קרטר III 1 1284 מאט סיידל 2 645 ארון רקס 1 76 דרו גאלוויי 1 57 ג'וש מת'יוס 1 1
אליפות הטלוויזיה של ROH היא תואר אליפות השייך לארגון ההיאבקות Ring of Honor (ROH).
האליפות הוכרזה ב-20 בינואר 2010. האלוף הנוכחי הוא ניק ויין.
ב-20 בינואר 2010, הוכרז באתר הרשמי של ROH על יצירת אליפות הטלוויזיה של ROH.
טורניר בן 8 משתתפים תוכנן על מנת לקבוע את אלוף הטלוויזיה הראשון.
הטורניר החל ב-4 בפברואר והסתכם ב-6 בפברואר בפילדלפיה, פנסילבניה במסגרת הקלטות התוכנית "Ring of Honor Wrestling".
בנוגע להוספת חגורת האליפות החדשה, נשיא ROH, קארי סילקין אמר: "דיברנו על הוספת חגורת אליפות משנית במשך זמן מה.
לא רק שהיא תעניק לאתלטים של Ring of Honor מטרה אדירה לעבוד עבורה, אלא גם תעניק לשותפה הגדולה שלנו, HDNet, אליפות שתוגן במסגרת תוכנית הטלוויזיה.
אנחנו שמחים לברך באופן ציבורי את HDNet על ההזדמנות להוסיף את אליפות זו למופע הטלוויזיוני."
חגורת אליפות משנית זו היא השנייה בגודלה במחלקת היחידים של ROH.
צעד זה יעניק למתאבקים הבינוניים ברוסטר של ROH את ההזדמנות להתמודד על אליפות שתקפיץ אותם בעתיד במעלה סולם הדרגות של החברה".
לאחר שהמופע "Ring of Honor Wrestling" בוטל במרץ 2011, חגורת האליפות הפכה ללא פעילה.
אף על פי שדניאלס הפסיק להגן עליה, הוא המשיך לנשוא את חגורת אליפות זו כחלק מדמותו הרעה והבלתי חביבה על הקהל.
עם מכירת ROH לקבוצת השידור סינקלייר ותכנון קיום מופע טלוויזיוני בחודש ספטמבר, ארגון ההיאבקות ROH החזיר לפעילות את חגורת אליפות זו בחודש יוני במסגרת האירוע Best in the World.
טורניר להכתרת האלוף הראשון (2010)
הטורניר להכתרת האלוף הראשון נמשך כיומיים בין התאריכים 4 בפברואר 2010 ל-6 בפברואר 2010 במסגרת קרבות ששודרו בתוכנית "Ring of Honor Wrestling".
לעומת זאת, עקב תנאי מזג אוויר קשים באזור פילדלפיה, יום הצילומים השני בוטל.
הטורניר הסתכם לאחר חודש, ב-5 במרץ, כשארגון ההיאבקות ROH הקליט את יום הצילומים השני.
ארבעת המתאבקים השניים מתוך שמונה בדירוג של הטורניר הוכרזו ב-22 בינואר 2010: רת' טייטוס (8), אל ג'נריקו (7), אדי אדוארדס (6) ודליריוס (5).
הסיבוב הראשון נקבע באירוע הראשון, שהתקיים ב-5 בפברואר, כאשר סטין, קינג, ריצ'רדס ואדוארדס המשיכו לסיבוב השני.
ב-5 במרץ, אדוארדס וריצ'רדס המשיכו לגמר הטורניר, שבו אדוארדס גבר על ריצ'רדס וכתוצאה מכך הפך לאלוף הטלוויזיה הראשון של ROH.
הקרבות בטורניר שודרו במהלך שישה פרקים של התוכנית "Ring of Honor Wrestling".
הקרב הראשון של הסיבוב הראשון, שבו סטין גבר על טייטוס שודר ב-8 במרץ.
באותו הפרק, קינג ניצח את אל ג'נריקו.
קבנה נגד אדוארדס היה הקרב השלישי מהסיבוב הראשון, ששודר בפרק של 15 במרץ.
ריצ'רדס נגד דליריוס היה הקרב שסגר את הסיבוב הראשון וגם הוא שודר באותו הפרק.
הקרב הראשון מהסיבוב השני בין סטין לאדוארדס שודר ב-12 באפריל, ובו אדוארדס המשיך לגמר, בעוד שב-19 באפריל, ריצ'רדס העפיל לגמר לאחר שניצח את קינג.
בפרק של התוכנית ב-26 באפריל, אדוארדס ניצח את ריצ'רדס בגמר הטורניר והפך לאלוף הטלוויזיה הראשון של ROH.
במהלך תקופת כהונה זו, טוני חאן רכש את Ring of Honor.29 מינורו סוזוקי 1 באפריל 2021 Supercard of Honor XV גרלנד, טקסס 1 12 30 סמואה ג'ו 13 באפריל 2022 AEW Dynamite ניו אורלינס, לואיזיאנה 1 +
אליפות המהירות של ה-WWE היא תואר אליפות היאבקות מקצועית, שנוצר על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE ב-27 במרץ 2024. אליפות זו זמינה בפני מתאבקים בכל אחד משלושת המותגים של הארגון: Raw, סמאקדאון ו-NXT, ומתאפיינת בהתניית קרב שלפיה אורך הקרבות מוגבל לשלוש דקות בלבד.
שם האליפות נקרא על פי תוכנית האינטרנט של ה-WWE, ספיד, שבה הקרבות משודרים באופן בלעדי.
האלוף הנוכחי הוא ג'ספר טרוי.
ב-9 בפברואר 2024, ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, הכריז על שותפות עם הרשת החברתית, X במטרה להציג תוכנית אינטרנטית חדשה בשם ספיד, תוכנית שבועית המשודרת ברשת זו, כשהמתאבקים מופיעים בקרבות עם הגבלת זמן של כחמש דקות.
חודש לאחר מכן ב-27 במרץ, פרשן ה-WWE, קורי גרייבס, הודיע שתוכנית הבכורה תשודר ב-3 באפריל 2024, אך אורך הקרבות הוגבל במקום לשלוש דקות בלבד.
טורניר בן שמונה משתתפים הוכרז על מנת להכתיר את אלוף המהירות הראשון בתולדות הארגון, כשהקרבות בטורניר זה התקיימו בפרקים הראשונים של התוכנית השבועית.
עוד נודע שמתאבקים מכל שלושת המותגים הראשיים (Raw, סמאקדאון ו-NXT) יהיו ראשיים להיאבק על התואר.
במהלך גמר הטורניר, שהוקלט ב-26 באפריל 2024, ושודר ב-3 במאי, ריקושט גבר על ג'וני גרגאנו על מנת להפוך לאלוף המהירות הראשון בתולדות ה-WWE.
מתאבקשינוי אליפותסטטיסטיקת כהונההערותתאריךאירועמיקוםמספר כהונהימים כאלוףימים כאלוף המוכרים על ידי הארגון1 ריקושט 26 באפריל 2024 ספיד סינסינטי, אוהיו 1 42 ניצח את ג'וני גרגאנו בגמר הטורניר להכתרת אלוף המהירות הראשון בתולדות הארגון.
צ'אד גייבל גילם את דמותו של אמריקנו כשזכה בתואר, אך לאחר שסבל מפציעה אמיתית בכתף, לודוויג קייזר קיבל את הדמות ב-30 ביוני 2025.5ג'ספר טרוי11 בנובמבר 2025Nxtאורלנדו, פלורידה182+82+
אליפות הנשים הבין-יבשתית של ה-WWE היא תואר אליפות היאבקות מקצועית, שנוצר על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ושייך למותג Raw.
אליפות זו היא אחת משתי האליפויות המשניות במחלקת הנשים של הארגון, לצד אליפות ארצות הברית לנשים של ה-WWE, השייכת למותג סמאקדאון.
האליפות נחשפה ב-25 בנובמבר 2024, בפרק של התוכנית Raw.
האלופה הנוכחית היא בקי לינץ', היא זכתה בתואר לאחר שניצחה את מקסין דופרי בפרק של התוכנית Raw ב-5 בינואר 2026.
ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE נוסד באפריל 1963, כשלעולם לא היה בו חגורת אליפות משנית לנשים עד לאפריל 2024, כשאליפות צפון אמריקה לנשים של NXT הוצגה עבור מותג הפיתוח NXT, ואחריה אליפות ארצות הברית לנשים של ה-WWE עבור המותג סמאקדאון בתחילת חודש נובמבר.
מאוחר יותר באותו החודש, ב-25 בנובמבר בפרק של התוכנית Raw, הג'נרל מנג'ר של המותג, אדם פירס חשף את אליפות הנשים הבין-יבשתית של ה-WWE עבור המותג Raw אשר שימשה כגרסה המקבילה לאליפות הבין-יבשתית של הגברים.
זהות האלופה הראשונה נקבעה על ידי קיום טורניר החל מהפרק של התוכנית Raw ב-2 בדצמבר.
לפני שידור הפרק, מנהל התוכן הראשי של ה-WWE, פול "טריפל H" לווק חשף את זהות מבנה הטורניר והמשתתפות בו כאשר יתקיימו ארבעה קרבות משולשים בסיבוב הראשון כשכל המשתתפות בו יגיעו מהרוסטר של המותג Raw.
ארבע המנצחות בקרבות אלה תעפלנה לשלב חצי הגמר, כשהמנצחות בשלב זה תעפלנה לגמר הטורניר ב-13 בינואר 2025 בפרק של התוכנית Raw.
המשתתפות בטורניר היו דקוטה קאי, שיינה בייזלר, קטאנה צ'אנס, זואי סטארק, ראקל רודריגז, קיידן קרטר, ליירה ואלקיריה, זלינה וגה, אייבי נייל, אלבה פייר, קיירי סיין ונטליה.
לגמר הטורניר הגיעו ואלקיריה וקאי לאחר שניצחו בקרבות חצי הגמר שלהן את איאו סקיי (שהחליפה את קיירי סיין) וזואי סטארק, בהתאמה.
בגמר עצמו, ואלקיריה ניצחה את קאי וכתוצאה מכך הפכה לאלופת הנשים הבין-יבשתית הראשונה של ה-WWE.
מאחר שוואלקיריה הפסידה, היא נאלצה להניף את ידה של לינץ' באוויר ולהכיר בה כאישה הטובה מביניהן.3מקסין דופרי17 בנובמבר 2025Rawניו יורק, ניו יורק149484בקי לינץ'5 בינואר 2026Rawברוקלין, ניו יורק227+27+
אליפות הנשים הצפון אמריקאית של NXT היא תואר אליפות היאבקות מקצועית, שנוצר על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ושייך לארגון הפיתוח שלו, NXT.
האליפות נוצרה ב-6 באפריל 2024 כאליפות הנשים המשנית של המותג, כשהאלופה הראשונה הייתה קלאני ג'ורדן.
האלופה הנוכחית היא סול רוקה.
באירוע Stand & Deliver, שנערך ב-6 באפריל 2024, המשמש כאירוע שמהווה חלק משבוע רסלמניה של מותג הפיתוח של ה-WWE, הלא הוא NXT, הכריזה הג'נרל מנג'רית של NXT, איווה, על יצירת אליפות הנשים הצפון אמריקאית של NXT, שהפכה לאליפות המשנית במותג.
במהלך השבוע השני של הספיישל 'Spring Breakin של NXT, ששודר ב-30 באפריל, הודיעה איווה כי האלופה הראשונה תוכתר על ידי קיום קרב סולם בן שש משתתפות באירוע Battleground, שייערך ב-9 ביוני 2024. על מנת לקבוע את המשתתפות בקרב, נערך מבדק של שתים-עשרה מתאבקות, כשביניהן התקיימו קרבות מוקדמות.
שש המנצחות בקרבות המוקדמות עלו לקרב הסולם.
ב-7 במאי בפרק של התוכנית NXT, איווה הודיעה שסול רוקה, תיאה הייל, ג'יידה פארקר, ברינלי ריס, מיצ'ין (מהמותג סמאקדאון), פאלון הנלי, לאש לג'נד, אייבי נייל (מהמותג Raw), איזי דיים, קלאני ג'ורדן, טייטום פקסלי וורן סינקלייר העפילו לשלב המוקדמות.
לבסוף, קלאני ג'ורדן, סול רוקה, לאש לג'נד, פאלון הנלי, ג'יידה פארקר ומיצ'ין העפילו לקרב הסולם, שבו ניצחה קלאני ג'ורדן וכתוצאה מכך הפכה לאלופה הראשונה.
אליפות האמריקות בכדורסל נשים 2013 היא האליפות ה-12 שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.
מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באליפות העולם בכדורסל נשים 2014. נבחרת ארצות הברית העפילה לאליפות העולם ישירות ישירות כאלופה אולימפית מכהנת ולא השתתפה באליפות זו.
המשחקים נערכו בחלפה, באולם "חימנסיו USBI" שמכיל 2,638 צופים.
נבחרת קובה זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדותיה.
מרכז אמריקה וקריביים – , , , ,
הקבוצות החזקות העפילו למשחקי חצי הגמר והגמר לקביעת אלופת התחרות.
השחקנית המצטיינת – יאמרה אמרגו ()
מלכת הסלים – יארה מוריסון () – 23.3 נקודות למשחק
מלכת הריבאונדים – גיסלה וגה () – 11.5 ריבאונדים למשחק
מלכת האסיסטים – מליסה גרטנר () – 6.3 אסיסיטם למשחק
אליפות האמריקות בכדורסל נשים 2015 היא האליפות ה-13 שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.
מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באולימפיאדת 2016. נבחרת ארצות הברית העפילה לאליפות העולם ישירות ישירות כאלופה אולימפית מכהנת ולא השתתפה באליפות זו.
המשחקים נערכו באדמונטון, במרכז ספורט הקהילתי שמכיל 2,500 צופים.
נבחרת קנדה זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדותיה.
מרכז אמריקה וקריביים – , , ,,
השחקנית המצטיינת – קיה נורסה ()
מלכת הסלים – יאמרה אמרגו () – 15.7 נקודות למשחק
מלכת הריבאונדים – נדיה קולאדו () – 11.3 ריבאונדים למשחק
מלכת האסיסטים – איניידיס קסהנובה () – 6.3 אסיסיטם למשחק
העפלה אולימפיאדת 2016 העפלה לתחרות קדם של אוליפיאדת 2016
אליפות האמריקות בכדורסל נשים 2017 היא האליפות ה-14 שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.
מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף בגביע העולם בכדורסל נשים 2018. נבחרת ארצות הברית העפילה לאליפות העולם ישירות ישירות כאלופה אולימפית מכהנת ולא השתתפה באליפות זו.
המשחקים נערכו בבואנוס איירס, באולם "אסטדיו אוברס סניטריוס" שמכיל 3,100 צופים.
נבחרת קנדה זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדותיה.
השחקנית המצטיינת - נירה פילדס ()
מלכת הסלים - פאולה פררי () - 21.8 נקודות למשחק
מלכת הריבאונדים - נטלי דיי () - 10.5 ריבאונדים למשחק
מלכת האסיסטים -איניידיס קסנובה () - 7.8 אסיסיטם למשחק
אליפות העולם באתלטיקה היא תחרות שמאורגנת על ידי התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית (IAAF).
התחרות היא אחת מתחרויות הספורט הגדולות בעולם, למרות שהיא קטנה בהשוואה לגביע העולם בכדורגל והמשחקים האולימפיים.
במקור, האליפות התקיימה פעם בארבע שנים, אך החל מאליפות העולם ב-1991 הוחלט לקיים את התחרות פעם בשנתיים.
הרעיון לקיים אליפות עולם באתלטיקה החל עוד הרבה לפני האליפות הראשונה ב-1983. בשנת 1913, הוחלט שאליפות העולם תהיה למעשה תחרויות האתלטיקה במשחקים האולימפיים וכך היה למשך כ-50 שנה.
בשנות ה-60 החלו להתעורר רעיונות בקרב חברי האיגוד לייסוד אליפות עולם באתלטיקה, ועם השנים הרעיון הלך וצבר תאוצה.
רק בשנת 1976 בישיבת האיגוד שהתקיימה בפוארטו ריקו הוחלט לקיים את אליפות העולם הראשונה ולהפריד אותה מהמשחקים האולימפיים.
איגוד האתלטיקה העולמי קיבל שתי הצעות למכרז על אירוח אליפות העולם הראשונה, משטוטגרט (מערב גרמניה) ומהלסינקי (פינלנד).
לבסוף הוחלט כי הלסינקי תארח את התחרויות באצטדיון האולימפי בעיר, שאירח גם את המשחקים האולימפיים ב-1952.
עם השנים הלכה התחרות וגדלה.
בשנת 1983 השתתפו כ-1,300 אתלטים מ-154 מדינות, וכעבור 20 שנה השתתפו באליפות שהתקיימה בפריז 1,907 אתלטים מ-203 מדינות, והאליפות שודרה ב-179 מדינות.
השינויים התבטאו גם בתוספת של מקצועות שונים כדי לקדם את השוויון בין המינים.
באליפות שנערכה ב-2005 הייתה רק תחרות אחת שנערכה למין אחד, תחרות הליכה למרחק 50 קילומטר לגברים.
בנוסף היו שני הבדלים קבועים, קרב שבע לנשים וקרב 10 לגברים, וריצת 100 מטר משוכות לנשים וריצת 110 מטר משוכות לגברים.
זוהי רשימת המקצועות שנוספו לאליפות במשך השנים:
1987, נוספו ריצת 10,000 מטר ותחרות הליכה 10 קילומטר לנשים.
1993, נוספה תחרות קפיצה משולשת לנשים.
1999, נוספות תחרויות יידוי פטיש וקפיצה במוט לנשים, תחרות הליכה 20 קילומטר החליפה את תחרות הליכה 10 קילומטר לנשים.
2017, נוספה תחרות הליכה 50 קילומטר לנשים.
2019, נוספה תחרות ריצת שליחים 4X400 מטר משולב (2 אתלטיות ו-2 אתלטים).
2022, תחרויות הליכה ל-35 קילומטר החליפו את תחרויות הליכה ל-50 קילומטר לנשים ולגברים.
כולל אליפות העולם באתלטיקה 2025
הספורטאיות והספורטאים בעלי מספר מדליות הזהב הרב ביותר (לפחות 4 מדליות זהב)
הספורטאיות והספורטאים בעלי מספר המדליות הרב ביותר (לפחות 7 מדליות)
הישגים בולטים של האתלטים הישראלים באליפויות העולם
לפני שנערכה אליפות העולם הראשונה נערכו שתי אליפויות קטנות כדי לקבוע את אלופי העולם במקצועות הלא אולימפיים.
בשנת 1976 נערכה התחרות הראשונה במאלמה, כשנערכה אז רק תחרות של הליכה 50 קילומטר לגברים.
התחרות השנייה, שהתקיימה בשנת 1980 בעיירה סיטארד שבהולנד, נערכו ריצת 3,000 מטר וריצת 400 מטר משוכות, שתיהן לנשים.
אליפות העולם ה-12 באתלטיקה נערכה בין ה-15 ל-23 באוגוסט 2009 בברלין.
מרבית התחרויות נערכו באצטדיון האולימפי של ברלין, למעט תחרויות ההליכה וריצת המרתון, שהתחילו והסתיימו בשער ברנדנבורג.
ההחלטה על קיום אליפות העולם בברלין התקבלה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית בשנת 2004. ערים נוספות שהגישו את מועמדותן לאירוחה היו ספליט, ולנסיה, בריזביין, בריסל, דלהי, קזבלנקה וטגו.
תקציב התחרות נאמד בכ-49.8 מיליון אירו.
האצטדיון האולימפי שבו נערכות התחרויות הוקם עבור אולימפיאדת ברלין (1936), והוא מכיל 74,845 מקומות.
הוא אירח גם את משחק הגמר של מונדיאל 2006, ושופץ לקראתו בעלות של 242 מיליון אירו.
מארגני האליפות נהנו במידה רבה משיפוץ זה.
במהלך האליפות נשברו שלושה שיאי עולם (ביידוי פטיש לנשים ובריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר לגברים) וכן חמישה שיאי אליפות.
במאבקים בין אמריקניות לג'מייקניות, ניצחו האחרונות בריצת 100 מטר (שלי אן פרייזר), בריצת 100 מטר משוכות (בריג'יט פוסטר-הילטון) ובריצת 400 מטר משוכות (מליין ווקר, עם שיא אליפות, 52.42 שניות), ואילו ידן של האמריקניות הייתה על העליונה בריצת 200 מטר (אליסון פליקס), בריצת 400 מטר (סניה ריצ'רדס) ובמרוץ השליחות ל-400X4 מטרים.
בצד זאת, נמנע מפגש בשלב הגמר בין נבחרות השליחות במרוץ השליחות ל-100X4 מטרים, לאחר שהאמריקניות נפסלו בשלב חצי הגמר, והג'מייקניות ניצחו בתחרות זו, כשהקדימו את האצניות מבהאמה.
שניים משיאי העולם נשברו בידי האצן הג'מייקני יוסיין בולט.
בריצת 100 מטר קיזז 11 מאיות משיא העולם שקבע באולימפיאדת בייג'ינג (2008) והעמידו על 9.58 שניות.
טייסון גיי ואסאפה פאוול, שקיוו להיאבק עמו על התואר, נותרו מאחור.
גיי אמנם קבע את התוצאה השלישית בטיבה בהיסטוריה (אחרי שני שיאי העולם של בולט), 9.71 שניות, אך נאלץ להסתפק במקום השני.
פאוול, שיאן העולם לשעבר, סיים במקום השלישי בתוצאה 9.84 שניות.
גיי החליט שלא להתחרות בריצת 200 מטר כדי להתרכז במרוץ השליחים, והותיר את בולט ללא תחרות של ממש במרוץ.
בשלב הגמר קבע שיא עולם שני, 19.19 שניות, וקיזז 11 מאיות השנייה מהשיא שקבע בבייג'ינג.
הרץ שהגיע שני, הפנמי אלונסו אדוורד, גמא את המרחק ב-19.81 שניות.
מאבק נוסף בין ג'מייקנים לאמריקנים נמנע במרוץ השליחים ל-100X4 מטרים, לאחר שהנבחרת האמריקנית נפסלה בשלב חצי הגמר בשל העברת מקל פסולה.
הג'מייקנים ניצחו במרוץ עם שיא אליפות חדש (37.31 שניות) ובמקום השני זכתה נבחרת טרינידד וטובגו.
היריבות בין שני האמריקנים המובילים בריצת 400 מטר, ג'רמי וורינר ולאשון מריט הוכרעה לטובת השני, שניצח בזמן של 44.06 שניות, בעוד וורינר מסיים במקום השני.
השליחים האמריקנים ניצחו בקלות במרוץ ל-400X4 מטרים, בתוצאה 2:57.86 דקות, כשתי שניות וחצי לפני הבריטים, שהגיעו במקום השני.
בריצת 800 מטר הפתיעה האצנית הדרום אפריקאית בת ה-18 קסטר סמניה כשזכתה במקום הראשון בתוצאה 1:55.45 דקות.
זכייתה לוותה בסימני שאלה רבים, לאחר שהתברר כי עוד לפני התחרות ביקשה ממנה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית לערוך בדיקות להוכחת היותה אישה, עקב מראהּ הגברי.
במאבק בין הקנייתיות לאתיופיות על השליטה בריצות הבינוניות, הייתה ידן של הקנייתיות על העליונה.
ויויאן צ'רויוט ניצחה בריצת 5000 מטר, בעוד לינט צ'פקוומואי מסאי ניצחה בריצת 10000 מטר.
הספרדייה נטליה רודריגס סיימה ראשונה בריצת 1500 מטר, אך נפסלה לאחר שבמהלך המרוץ נתקלה ברצה האתיופית גלטה בוריקה וגרמה לנפילתה.
מדליית הזהב הוענקה למרים יוסוף ג'מאל מבחריין, שהגיעה שנייה.
שלושה שיאי אליפות נקבעו בריצות הבינוניות והארוכות.
הקנייתי אזקייל קמבוי קבע זמן של 8:00.43 דקות בריצת 3000 מטר מכשולים, ובן ארצו אבל קירוי ניצח בריצת המרתון בזמן של 2:06:54 שעות.
האתיופי קנניסה בקלה קבע שיא אליפות חדש בריצת 10000 מטר (26:46.31 דק'), בניצחונו השני ברציפות בריצה זו.
בקלה ניצח גם בריצת 5000 מטר, לאחר שגבר על ברנרד לאגאט שניצח במרוץ שנערך באליפות הקודמת באוסקה.
בריצת 800 מטר ניצח הדרום אפריקאי מבולאני מולאודזי.
לראשונה מאז 2003, אלופת העולם בקפיצה במוט ילנה איסינבייבה, המחזיקה גם בשיא העולם, איבדה את תוארה.
בשלב הגמר, קבעה לעצמה איסינבייבה גובה התחלתי גבוה יחסית (4.75 מ', לעומת גבהים של 4.25 מ' ו-4.40 מ' בהם בחרו שאר המתחרות), נכשלה בניסיון הראשון, ובהמשך נפסלה בשני ניסיונותיה לעבור גובה של 4.80 מ'.
מן ההפקר זכתה הפולנייה אנה רוגובסקה, סגניתה מבייג'ינג, שעברה גובה של 4.75 מ'.
פולנייה נוספת, אניטה ולודרצ'יק, קבעה שיא עולם חדש ביידוי פטיש, 77.96 מ'.
בקפיצה לגובה שמרה בלנקה ולאשיץ' על תוארה, לאחר שקפצה לגובה של 2.04 מ'.
האלוף האולימפי מבייג'ינג בקפיצה במוט, האוסטרלי סטיבן הוקר, זכה גם בתואר אלוף העולם, לאחר שקפץ לגובה של 5.90 מ', בעוד יריביו הצרפתים רומן מניל ורנו לאבילני סיימו במקומות השני והשלישי בהתאמה.
הוקר הצליח לנצח אף על פי שהגיע לאליפות פצוע וביצע בגמר רק שתי קפיצות, מהן רק אחת מוצלחת.
ארבעה קופצים לגובה השיגו תוצאה של 2.32 מ', ודירוגם נקבע לפי מספר הפסילות שלהם.
במדליית הזהב זכה הרוסי ירוסלב ריבקוב, ובמדליית הכסף זכה הקפריסאי קיריאקוס יואנו, בהישג הגבוה ביותר אי פעם של אתלט ממדינה זו.
אלוף העולם בקפיצה משולשת, הפורטוגלי נלסון אבורה, איבד את תוארו לבריטי פיליפס אידוו, וסיים במקום השני.
לעומתו, הסלובני פרימוז' קוזמוס, שזכה במקום השני ביידוי פטיש ב-2007, זכה במקום הראשון.
מטיל הכידון הנורווגי אנדריאס תורקילדסן, שזכה בשני תארים אולימפיים, אך סיים במקום השני בשתי אליפויות העולם הקודמות, זכה הפעם בתואר אלוף העולם, בעוד האלוף היוצא, הפיני טרו פיטקמקי, מסתפק במקום החמישי.
דווייט פיליפס זכה במדליית הזהב בקפיצה לרוחק.
את המדליות בענף זה העניקו נכדתו של ג'סי אוונס ובנו ונכדתו של לוץ לונג.
אוונס ניצח את לונג בתחרויות הקפיצה לרוחק באולימפיאדת ברלין, למגינת ליבו של אדולף היטלר.
ארבעה ספורטאים ישראלים השתתפו באליפות העולם.
להישג הגבוה ביותר הגיעה אירנה לנסקי, כשבגיל 38 הייתה לאתלטית המבוגרת ביותר שהעפילה לשלב חצי הגמר בריצת 100 מטר משוכות.
בשלב המוקדמות רצה בזמן של 13.18 שניות ודורגה במקום ה-22, ובחצי הגמר גמאה את המרחק ב-13.29 שניות, ודורגה במקום ה-24.
אלוף ישראל בקפיצה משולשת, יוחאי הלוי היה מעורב בתקרית מביכה, כאשר שהה באזור האימונים ולא שמע את הקריאה להיכנס לאצטדיון.
איש מהמארגנים גם לא חיפש אותו כשלא הגיע, וכשניסה להיכנס לאצטדיון, מנעו זאת ממנו המאבטחים.
כפיצוי, הותר להלוי להשתתף בתחרות הקפיצה לרוחק שנערכה מספר ימים לאחר מכן.
הוא קפץ למרחק של 7.42 מ', וסיים במקום ה-42 מתוך 45. בעקבות האירועים הודיע סגן יושב ראש האיגוד הישראלי לאתלטיקה, לוי פסבקין, ששהה עם הלוי במקום, על התפטרותו, אך לבסוף השתכנע להישאר בתפקידו לאחר שהצליח לרשום את הלוי למוקדמות הקפיצה לרוחק.
הקופץ במוט יבגני אולחובסקי קפץ לגובה של 5.40 מ', וסיים במקום ה-26 מתוך 32, ואילו רץ המרתון זבדיה וודג' סיים במקום ה-64 מתוך 91, בזמן של 2:34:58 שעות.
שם האתלטית התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום אירנה לנסקי ריצת 100 מטר משוכות מוקדמות 13.18 שניות 22 חצי גמר 13.29 שניות 24
שם האתלט התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום וודג' זבדיה ריצת מרתון גמר ישיר 2:34.58 64 יוחאי הלוי קפיצה משולשת מוקדמות לא השתתף - קפיצה לרוחק מוקדמות 7.42 מטר 42 יבגני אולחובוסקי קפיצה במוט מוקדמות 5.40 מטר 26
התחרות קפיצה לגובה בלנקה ולאשיץ' 2.04 מ' אנה צ'יצ'רובה 2.02 מ' אריאנה פרידריך 2.02 מ' קפיצה במוט אנה רוגובסקה 4.75 מ' צ'לסי ג'ונסון
התחרות קפיצה לגובה ירוסלב ריבקוב 2.32 מ' קיריאקוס יואנו 2.32 מ' סילבסטר בדנרק
אליפות העולם ה-13 באתלטיקה נערכה בין ה-27 באוגוסט ל-4 בספטמבר 2011 בעיר דאיגו שבקוריאה הדרומית, השתתפו בה 1,848 אתלטים ב-47 תחרויות (23 לנשים ו-24 לגברים).
הסלוגן של התחרות הוא "רצים יחד לעבר המחר".
ארצות הברית זכתה באליפות כשזכתה ב-12 מדליות זהב, 8 מדליות כסף ו-5 מדליות ארד.
מדליות הזהב התחלקו שווה בשווה בין הנשים והגברים, הנשים האמריקאיות זכו בריצת 100 מטר, ריצת 1500 מטר, ריצת 400 מטר משוכות, ריצת שליחות 4X100 מטר, ריצת שליחות 4X400 מטר וקפיצה לרוחק והגברים האמריקאים זכו בריצת 110 מטר משוכות, ריצת שליחים 4X400 מטר, קפיצה לרוחק, קפיצה משולשת, קפיצה לגובה וקרב עשר.
ההחלטה על קיום אליפות העולם בדאיגו התקבלה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית ב-27 במרץ 2007 בעיר מומבסה שבקניה.
הערים הנוספות שהתחרו על אירוח התחרות הן: בריסבן (אוסטרליה) ומוסקבה (רוסיה).
שיא עולם אחד נקבע באליפות זו, על ידי הרביעייה מג'מייקה, נסטה קרטר, מייקל פרטר, יוהאן בלייק ויוסיין בולט, בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 37.04 שניות.
המנצחת בריצה היוקרתית ל-100 מטר הייתה כרמליטה ג'טר מארצות הברית (10.90 שניות) לפני ורוניקה קמפבל-בראון מג'מייקה (10.97 שניות).
סאלי פירסון מאוסטרליה זכתה בריצת 100 מטר משוכות בשיא תחרות חדש של 12.28 שניות והתוצאה הרביעית בטיבה בהיסטוריה בריצה זו לפני דניאל קרותרס ודון הרפר שתיהן מארצות הברית (12.47 שניות).
בוטסואנה זכתה לראשונה במדליית זהב באליפות העולם באתלטיקה לאחר ניצחונה של אמנטל מונטשו בריצת 400 מטר.
האמריקניות זכו בשתי ריצות השליחות כשבריצת שליחים 4x400 מטר זכתה הרביעייה מארצות הברית במדליית הזהב לאחר שהובילה לאורך כל הריצה, לפני ג'מייקה ורוסיה.
הפתעה גדולה נערכה בריצת 100 מטר שבה שיאן ואלוף העולם יוסיין בולט מג'מייקה, נפסל וכך זכה יוהאן בלייק אף הוא מג'מייקה במדליית זהב בריצה יוקרתית זו והיה לאצן הצעיר ביותר שזכה בריצה זו באליפויות העולם.
במדליית הכסף זכה וולטר דיקס שבמטרים האחרונים הצליח לעבור את האצן הוותיק קים קולינס מסנט קיטס ונוויס.
בריצת 200 מטר זכה בולט במדליית זהב לאחר שקבע את תוצאת השנה ואת התוצאה הרביעית בטיבה בעולם, 19.40 שניות, לפני דיקס (19.70 שניות) וכריסטוף למטרה שקבע שיא צרפתי חדש (19.80 שניות)
במדליית הזהב זכה בסופו של דבר ריצ'רדסון.
בריצת 400 מטר זכה במדליית זהב קיראני ג'יימס מגרנדה בן 19 שנים בלבד ובכך היה לאתלט הצעיר ביותר שזכה בריצה זו באליפויות העולם, הוא הקדים את אלוף העולם היוצא לאשון מריט מארצות הברית ב-3 מאיות השנייה על קו הסיום.
במדליית הארד זכה הבלגי קווין בורלה, אחיו התאום ז'ונתן בורלה סיים במקום חמישי ולראשונה השתתפו בגמר שני אחים תאומים.
מריט קבע בשלב המוקדמות את תוצאת השנה בעולם 44.35 שניות.
אוסקר פיסטוריוס מדרום אפריקה, קטוע הרגלים, השתתף באליפות לאחר שניהל מאבק משפטי ארוך והגיע לשלב חצי הגמר.
בריצת שליחים 4x400 מטר התנהל מאבק בין ג'מייקה שהובילה בריצה לבין דרום אפריקה, כשארצות הברית נמצאת מאחוריהן.
לקראת סיום הריצה לאשון מריט מארצות הברית עקף את יריביו וסיים ראשון לפני דרום אפריקה המפתיעה וג'מייקה.
בריצת שליחים 4x100 מטר, האירוע שחתם את האליפות, כשרצי ג'מייקה בראשות יוסיין בולט שהיה המסיים, קבעו שיא עולם (היחידי באליפות), נבחרת ארצות הברית שהייתה המועמדת למדליית הכסף פסלה לאחר שהחילוף האחרון שלה לא בוצע מפני שהרץ השלישי דרוויס פאטון מעד ולא העביר את המקל לרץ המסיים, וולטר דיקס.
ארצות הברית פסלה פעמים די רבות בריצה זו באליפויות עולם ובאוליפיאדות.
כך היה גם באליפות העולם הקודמת וגם באולימפיאדת בייג'ינג.
צרפת זכתה במדליית הכסף וסנט קיטס ונוויס זכתה במדליית הארד.
כבר ביומה הראשון של האליפות נשות קניה הוכיחו עליונות.
בשתי ריצות הגמר שנערכו, הן זכו בכל 6 המדליות האפשריות.
בריצת המרתון ובריצת 10000 מטר שבה ארבע הרצות הראשונות היו מקניה.
ויויאן צ'רויוט מקניה זכתה בריצת 5000 מטרים בפעם השנייה ברציפות.
הייתה זו מדליית הזהב השנייה שלה באליפות, לאחר ניצחונה גם בריצת 10000 מטרים.
ג'ניפר סימפסון מארצות הברית הפתיעה בזכייה בריצת 1,500 מטרים, זכייה נדירה לנשות ארצות הברית המצטיינות בעיקר בריצות הקצרות.
דייוויד רודישה מקניה ניצח בריצת 800 מטר.
בריטני ריס מארצות הברית זכתה פעם שנייה ברציפות בקפיצה לרוחק.
ואלרי אדמס מניו זילנד זכתה בפעם השלישית ברציפות בהדיפת כדור ברזל.
דווייט פיליפס מארצות הברית הגן על תוארו וזכה בפעם הרביעית בקפיצה לרוחק.
הגרמנים זכו בשלושה מתוך ארבעת מקצועות השדה הכבדים, הדיפת כדור ברזל, הטלת כידון וזריקת דיסקוס:
דוד שטורל בן ה-21, זכה בהדיפת כדור ברזל
מתיאס דה צורדו בן ה-23, זכה בהטלת כידון.
רוברט הרטינג זכה פעם שנייה ברציפות בזריקת דיסקוס.
טריי הארדי מארצות הברית זכה פעם שנייה ברציפות בקרב 10.
כריסטיאן טיילור מארצות הברית הפתיע בזכייה בקפיצה משולשת כשבקפיצתו הרביעית בגמר שיפר ב-28 סנטימטרים את שיאו האישי שעמד על 17.68 מטרים לפני האליפות.
המועמד לניצחון פיליפס אידווו מבריטניה סיים שני במרחק 19 סנטימטרים מטיילור.
ארבעה אתלטים ישראלים השתתפו באליפות העולם, 2 נשים ו-2 גברים.
שם האתלטית התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום דניאל פרנקל קפיצה לגובה מוקדמות 1.85 מטר 24 ג'יליאן שוורץ קפיצה במוט מוקדמות 4.25 מטר 25
שם האתלט התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום זוהר זימרו ריצת מרתון גמר ישיר לא סיים - דמיטרי קרויטר קפיצה לגובה מוקדמות 2.16 מטר 31
אליפות העולם ה-14 באתלטיקה נערכה בין ה-10 באוגוסט ל-18 באוגוסט 2013 במוסקבה שברוסיה.
אצטדיון זה הוא הגדול באצטדיוני הספורט שברוסיה.
האצטדיון ממוקם במתחם האולימפי לוז'ניקי, מקורה, מכיל 84,745 מושבים ואירח תחרויות ספורט רבות.
כמו באליפויות האחרונות (החל מהלסינקי 2005) התקיימו 47 תחרויות, מהן 23 לנשים ו-24 לגברים.
שלי-אן פרייזר-פרייס () שזכתה ב-3 מדליות זהב, לראשונה בתולדות התחרות.
יוסיין בולט () שזכה ב-3 מדליות זהב, 2 אישיות ואחת בשליחים, ובכך הפך ביחד עם קרל לואיס מארצות הברית לאתלט שזכה במרב המדליות ומדליות הזהב באליפויות העולם באתלטיקה (10 מדליות מהן 8 זהב)
מו פארח () שזכה בשתי מדליות זהב אישיות
לאשון מריט () שזכה בשתי מדליות זהב, אחת אישית ואחת בשליחים.
ב-1 בדצמבר 2006, המועד האחרון להגשת מועמדויות לאירוח התחרות, התחרו לצד מוסקבה הערים בריסבן שבאוסטרליה, ברצלונה שבספרד, גטבורג שבשוודיה ודאגו שבקוריאה הדרומית.
שבועיים לאחר מכן הסירה העיר גטבורג את מועמדותה עקב הודעת ממשלת שוודיה שלא תעביר תקציבים למטרה זו.
ההחלטה על קיום אליפות העולם במוסקבה התקבלה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית ב-27 במרץ 2007 בעיר מומבסה שבקניה.
טטיאנה ליסנקו (), שזכתה במדליית הזהב ביידוי פטיש בשיא אליפות חדש של 78.80 מטר נפסלה בשל אימרוץ והמדליה נשללה ממנה.
אנה בולגקובה (), שסיימה במקום חמישי ביידוי פטיש (74.62 מטר) נפסלה בשל אימרוץ.
מריה סבינובה () שזכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה 1:57.80 דקות נפסלה בשל אימרוץ והמדליה נשללה ממנה.
ילנה לשמנובה () שזכתה במדליית זהב בהליכה ל-20 ק"מ נפסלה בשל אימרוץ והמדליה נשללה ממנה.
אניסיה קירדיאפקינה () שזכתה במדליית כסף בהליכה ל-20 ק"מ נפסלה בשל אימרוץ והמדליה נשללה ממנה.
נבחרת השליחות 4X400 מטר של רוסיה נפסלה בשל אימרוץ ומדליית הזהב בה זכתה נשללה ממנה.
סבטלנה שקולינה () שזכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה נפסלה בשל אימרוץ והמדליה נשללה ממנה.
התחרות קפיצה לגובה בריג'טה בארט 2.00 מטר אנה צ'יצ'רובה
(*) אתלטיות שהשתתפו רק בשלב המוקדמות ונבחרתן זכתה במדליה
(*) אתלטים שהשתתפו רק בשלב המוקדמות ונבחרתם זכתה במדליה
באליפות זו השתתפו שלושה אתלטים ישראלים שתי אתלטיות ואתלט אחד.
אנה קנייזבה-מיננקו סיימה במקום שישי בקפיצה משולשת.
שם האתלטית התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום אנה קנייזבה-מיננקו קפיצה משולשת מוקדמות 14.46 מטר 3 גמר 14.33 מטר 6 מעיין שחף קפיצה לגובה מוקדמות 1.88 מטר 16
שם האתלט התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום זוהר זמירו ריצת מרתון גמר ישיר 2:25:23 שעות 40
אליפות העולם באתלטיקה 2007 הייתה אליפות העולם ה-11 באתלטיקה, שנערכה בין ה-24 באוגוסט ל-2 בספטמבר 2007 באוסקה שביפן.
טקס הפתיחה והתחרויות התקיימו באצטדיון נגאי.
אוסקה התמודדה מול ברלין ובודפשט על אירוח האליפות, אך ב-1 באוקטובר 2002 ברלין ובודפשט נסוגו מהצעותיהן וב-15 בנובמבר באותה שנה אוסקה הוכרזה כעיר המארחת על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
באליפות לא נשבר אף שיא עולם, אך נשברו שני שיאי אליפות (בריצת 3000 מטר מכשולים לנשים ובריצת 200 מטר לגברים).
ריצת 100 מטר לנשים הייתה צמודה מאוד והסתיימה רק לאחר פוטו פיניש צמוד.
ורוניקה קמפבל-בראון זכתה בזהב עם זמן של 11.01 והקדימה באלפית השנייה בלבד את לורין ויליאמס האמריקנית.
במקום השלישי סיימה כרמליטה ג'טר האמריקנית עם 11.02 שניות.
קמפבל לא הצליחה להשלים זכייה גם בריצה למרחק הכפול של 200 מטר, וסיימה שנייה עם זמן של 22.34 שניות, אחרי אליסון פליקס האמריקנית שזכתה בזהב עם 21.81 שניות.
בריצה ל-400 מטר שלטו הבריטיות, כשזכו בשני המקומות הראשונים לאחר ששברו את שיאיהן.
ראשונה סיימה כריסטין אוהורוגו עם 49.61 שניות ושנייה סיימה ניקולה סנדרס עם תוצאה של 49.65 שניות.
במרוצי השליחות שלטו האמריקניות לאחר שזכו בריצה ל-100X4 מטרים ובריצה ל-4X400 מטרים.
האצן האמריקני טייסון גיי זכה בריצה ל-100 מטרים כשקבע זמן של 9.85 שניות.
אסאפה פאוול מג'מייקה, שהיה יריבו הגדול של גיי באותה תחרות, אכזב כשסיים רק במקום השלישי עם תוצאה של 9.96 שניות, אחרי דריק אטקינס שסיים במקום השני עם זמן של 9.91 שניות.
גיי זכה גם בריצה ל-200 מטר וקבע שיא אליפות חדש עם תוצאה של 19.76 שניות.
באותה ריצה, יוסיין בולט הג'מייקני סיים במקום השני וואלאס ספירמון האמריקני סיים במקום השלישי.
במרוץ השליחים ל-100X4 מטרים, זכתה נבחרת ארצות הברית לאחר שרביעיית השליחים שלה גמאה את המרחק ב-37.78 שניות.
בקרב על המקום השני הקדימה נבחרת ג'מייקה את נבחרת בריטניה לאחר שקבעה זמן של 37.89 שניות.
בריצה ל-400 מטר, האמריקנים הפגינו שליטה מלאה כשזכו בשלושת המקומות הראשונים.
במקום הראשון זכה האצן ג'רמי וורינר כשהוא מקדים את לאשון מריט ואת אנג'לו טיילור.
בריצה ל-800 מטר זכתה הקנייתית ג'נט ג'פקוסגאי ובריצה ל-1500 מטר זכתה מרים יוסוף ג'מאל מבחריין.
בריצות הארוכות שלטו האתיופיות: מסרט דפאר זכתה בריצה ל-5000 מטרים וטירונש דיבאבה זכתה בריצה ל-10000 מטרים.
בריצה ל-3000 מטר מכשולים קבעה הרוסייה יקטרינה וולקובה שיא אליפות חדש, עם תוצאה של 9:06.57 דקות.
בריצה ל-800 מטר, הקדים אלפרד קירווה יגו הקנייתי את יריבו הקנדי גארי ריד במאית השנייה בלבד.
יגו סיים עם תוצאה של 1:47.09 דקות וריד סיים כאמור מאית שנייה אחריו.
בריצה ל-10000 מטרים זכה שיאן העולם קנניסה בקלה עם תוצאה של 27:05.90 ובריצת המרתון זכה הקנייתי לוק קיבט לאחר שגמא את המרחק ב-2:15.59 שעות.
בגמר הקפיצה לרוחק שלטו האתלטיות הרוסיות וזכו בשלושת המקומות הראשונים.
טטיאנה לבדייבה זכתה במקום הראשון ואחריה סיימו לודמילה קולצ'נובה וטטיאנה קוטובה.
בגמר התחרות להדיפת כדור ברזל הובילה נדזיה אוסטפצ'וק מבלארוס עד לסבב ההדיפות האחרון, ואז עברה אותה ואלרי אדמס מניו זילנד, שקבעה תוצאה של 20.54 מטר וזכתה במקום הראשון.
בתחרות קרב שבע זכתה קרולינה קלופט השוודית עם תוצאת מרשימה של 7032 נקודות, ובכך קבעה שיא אירופי חדש.
בתחרות יידוי הפטיש הובילה בטי הידלר הגרמנייה עם תוצאה של 74.76 מטר.
יריבתה הקובנית יפסי מורנו קבעה ביידויה האחרון תוצאה של 74.74 מטר וסיימה במקום השני.
שלושה קופצים לגובה השיגו תוצאה 2.35 מטר, ודירוגם נקבע לפי מספר הפסילות שלהם.
דונלד תומאס מאיי בהאמה הפתיע וזכה במדליית הזהב, ירוסלב ריבקוב הרוסי זכה במדליית הכסף וקיריאקוס יואנו הקפריסאי זכה במדליית הארד, שהיוותה מדליה היסטורית עבור מדינתו.
סטפן הולם השוודי אכזב כשסיים רק במקום הרביעי.
גמר הקפיצה לרוחק היה צמוד מאוד.
דוויט פיליפס, אלוף העולם מ-2005, קפץ בקפיצתו הראשונה למרחק של 8.30 מטרים.
לאחר מכן, אירווינג סלדינו מפנמה קפץ למרחק של 8.46 ועלה למקום הראשון.
בקפיצתו השישית והאחרונה של אנדרו האו האיטלקי הוא ניתר למרחק של 8.47 מטרים, קבע שיא לאומי ועלה למקום הראשון.
אך מיד לאחר מכן, הגיב סלאדינו בקפיצה ל-8.57 מטר וזכה בזהב.
בדו-קרב הגדול בין אנדריאס תורקילדסן הנורווגי לטרו פיטקמקי הפיני, ניצח האחרון עם תוצאה של 90.33. בתחרות לקרב עשר ניצח רומן שברלה הצ'כי עם 8676 נקודות.
בריאן קליי, אלוף העולם בקרב עשר מ-2005, פרש במהלך התחרות בעקבות פציעה.
האמריקני בראד ווקר, שזכה במקום השני בתחרות הקפיצה במוט ב-2005, זכה במקום הראשון בתחרות זו ב-2007.
באליפות השתתפו 7 אתלטים ישראלים.
אלכס אברבוך הגיע להישג הגבוה ביותר, כשבאליפות העולם האחרונה שלו, הוא סיים במקום ה-7 בגמר עם תוצאה של 5.81 מטר.
איתי מגידי וניקי פאלי אכזבו כשלא עלו לגמרים בריצת 3000 מטר מכשולים ובקפיצה לגובה, בהתאמה.
מגידי סיים במוקדמות במקום ה-30 עם תוצאה של 8:43.00 ופאלי סיים במקום ה-27 עם 2.19 מטרים.
בקרב רצי המרתון נרשמה הצלחה מצד הרץ היילה סטאין, שסיים במקום ה-19 עם זמן של 2:22.27 שעות והבטיח את השתתפותו באולימפיאדת בייג'ינג.
וודג' זביידה סיים במקום ה-34 ואסף בימרו סיים במקום ה-40. המרתוניסטית נילי אברמסקי, בת ה-37, סיימה במקום ה-41 אצל הנשים.
שם האתלטית התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום נילי אברמסקי ריצת מרתון גמר ישיר 2:46:27 שעות 41
התחרות קפיצה לגובה בלנקה ולאשיץ' 2.05 מטר אנה צ'יצ'רובה
אליפות העולם באתלטיקה 2001 הייתה אליפות העולם השמינית באתלטיקה, שנערכה בין 3 ל-12 באוגוסט 2001 באדמונטון שבקנדה.
טקס הפתיחה והתחרויות התקיימו באצטדיון קומון וולת'.
באליפות לא נשבר אף שיא עולם, אך נשברו שמונה שיאי אליפות (חמישה שיאים אצל הגברים ושלושה אצל הנשים).
אליפות עולם זו הייתה האליפות האחרונה שבה לא התקיימה ריצת 3000 מטר מכשולים לנשים.
לריצת 100 ו-200 מטר לנשים, הגיעה האצנית האמריקנית מריון ג'ונס כפייבוריטית, לאחר שזכתה במדליית הזהב במקצועות אלה באולימפיאדת סידני.
אך בריצה ל-100 מטר זכתה דווקא הרצה האוקראינית ז'אנה פינטוסביץ' בתחרות, כשקבעה תוצאה של 10.82 והקדימה את ג'ונס בשלוש מאיות השנייה.
במקום השלישי זכתה אקטרני טאנו היווניה.
בריצה ל-200 מטרים סיימה במקור ג'ונס ראשונה, עם תוצאה של 22.39 שניות.
היא הקדימה את דבי פרגוסון מאיי בהאמה, שקבעה 22.52 שנ' ואת קלי ווייט מארצות הברית שזכתה במדליית הארד עם 22.56 שנ'.
בריצת השליחות ל-100x4 זכו גם כן האמריקניות; הן הקדימו את גרמניה שזכתה במדליית הכסף ואת צרפת שזכתה במדליית הארד.
בהמשך הודו מריון ג'ונס וקלי ווייט בשימוש בסמים אסורים, והישגיהן מתחרות זו נשללו מהן, כולל מדליית הזהב של האמריקניות בריצת השליחות שהשתתפו גם בה.
בריצה ל-400 מטר זכתה הסנגלית איימי ת'יאם מבקה, שקבעה 49.86 ש' וזכתה בזהב.
שנייה הגיעה לוריין פנטון מג'מייקה עם תוצאה של 49.88 שניות ואת המקום השלישי תפסה אנה גוואברה המקסיקנית עם 49.97 שניות.
האצן האמריקני מוריס גרין זכה בריצה ל-100 מטרים כשקבע זמן של 9.82 שניות.
טים מונטגומרי מארצות הברית סיים במקום השני באליפות, אך בשנת 2005 הוא הורשע בנטילת סמים אסורים והישגיו נשללו ממנו.
בעקבות שלילת הישגיו, קוּדמוּ ברנארד ויליאמס למקום השני ואטו בולדון למקום השלישי.
קונסטנטינוס קדריס היווני, שהחזיק בתואר האלוף האולימפי מאולימפיאדת סידני, זכה בריצה ל-200 מטר עם תוצאה של 20.04 שניות.
מאחורי קדריס התרחשה דרמה גדולה כששלושה רצים סיימו עם זמן זהה של 20.20 שניות, ורק לאחר ה"פוטו פיניש" התברר כי כריסטופר ויליאמס הג'מייקני סיים במקום השני וקים קולינס מסנט קיטס ונוויס ושון קרופורד האמריקני סיימו בצוותא במקום השלישי.
בריצה ל-110 מטר משוכות התרחש קרב בין הרץ האמריקני אלן ג'ונסון, שזכה בעבר שני תוארי אליפות עולם במקצוע זה, לבין אנייר גארסיה, האלוף מאולימפיאדת סידני שהתרחשה שנה קודם לכן.
הריצה הייתה צמודה ובסיומה זכה ג'ונסון במדליית הזהב עם תוצאה של 13.04, והקדים את יריבו בשלוש מאיות השנייה בלבד.
במרוץ השליחים ל-100X4 מטרים, זכתה במקור נבחרת ארצות הברית לאחר שרביעיית השליחים שלה גמאה את המרחק ב-37.96 שניות; אך טים מונטגומרי שכאמור הורשע בנטילת חומרים אסורים, השתתף ברביעייה האמריקנית ולכן ההישג נשלל מארצות הברית.
בעקבות פסילת ארצות הברית קודמה נבחרת דרום אפריקה למקום הראשון, במקום השני זכתה טרינידד וטובגו ובמקום השלישי סיימה רביעיית הרצים של אוסטרליה.
בריצה ל-800 מטר זכתה האלופה האולימפית, מריה מוטולה ממוזמביק, לאחר שקבעה 1:57.17 דקות והקדימה בשלוש מאיות בלבד את יריבתה האוסטרית סטפני גראף.
בריצה ל-1500 מטרים התקיים קרב בין הרומניות ויולטה סקלי וגבריאלה סאבו.
את הריצה סיימה סאבו כשידה על העליונה, היא זכתה בזהב והקדימה את יריבתה שסיימה במקום השני.
בריצה ל-10000 מטר שלטו האתיופיות כששלוש רצות מאתיופיה זכו במקומות הראשונים.
דררטו טולו, האלופה האולימפית, סיימה ראשונה וקבעה תוצאה של 31:48.81 דקות.
אחריה הגיעה ברהיין אדרה, שסיימה ארבע מאיות בלבד אחריה ולמקום השלישי הגיעה גטה וואמי.
בריצה ל-10000 מטרים הפסיד במפתיע האלוף האולימפי, היילה גבריסלאסי, וסיים רק במקום השלישי.
הרץ הקנייתי, צ'ארלס קמאטי, זכה במדליית הזהב ואספה מזגבו האתיופי זכה במדליית הכסף.
ריצת המרתון הייתה צמודה לכל אורכה; גזאהגנה אברה האתיופי וסיימון ביווט הקנייתי הובילו את הריצה כשהם רצים זה לצד זה.
בסיום הריצה ניצח אברה, האלוף האולימפי, שקבע תוצאה של 2:12:42 שעות והקדים את יריבו הקנייתי בשנייה אחת בלבד.
גמר הקפיצה לרוחק היה צמוד ובסופו ניצחה פיונה מיי האיטלקייה, שקפצה למרחק של 7.02 והקדימה את טטיאנה קוטובה הרוסייה בסנטימטר אחד בלבד.
האלופה האולימפית, ניורקה מונטלבו הספרדייה, סיימה רק במקום השלישי עם 6.88 מ'.
בגמר יידוי הפטיש נרשמה הפתעה כשאולגה קוזנקובה הרוסייה, שהחזיקה בתוצאת השנה בעולם והייתה המועמדת הבכירה לניצחון בתחרות, הפסידה ליפסי מורנו הקובנית.
בגמר הקפיצה לרוחק זכה איוון פדרוסו הקובני באליפות עולם רביעית ברציפות, לאחר שניתר למרחק של 8.40 מטר.
בגמר זריקת הדיסקוס, זכה לארס רידל הגרמני בתואר אלוף העולם בפעם החמישית והקדים את האלוף האולימפי, וירגיליוס אלקנה הליטאי, שסיים במקום השני.
ג'ון גודינה האמריקני זכה בתואר אלוף העולם בהדיפת כדור ברזל בפעם השלישית לאחר שגבר על בן ארצו אדם נלסון, שסיים שני.
1 מריון ג'ונס האמריקנית סיימה במקור במקום שני בריצת 100 מטר עם 10.85 שניות ובמקום ראשון בריצת 200 מטר עם 22.39 שניות, אך נפסלה לאחר שבשנת 2005 הודתה בשימוש באימרוץ.
2 קלי ווייט מארצות הברית סיימה במקור במקום שלישי בריצת 200 מטר, אך נפסלה בשנת 2004 לאחר שהתברר כי השתמשה באימרוץ.
3 נבחרת השליחות של ארצות הברית סיימה במקור במקום ראשון בריצת שליחות 4x100 מטר עם 41.71 שניות, אך נפסלה מכיוון שקלי ווייט ומריון ג'ונס, שהיוו חלק ברביעייה, הודו באימרוץ.
4 נטליה סאדובה הרוסייה זכתה במקור במקום ראשון בתחרות זריקת דיסקוס עם 68.57 מטר, אך נפסלה לאחר שבדמה נמצאו חומרים אסורים.
התחרות ריצת 100 מטר מוריס גרין 9.82 שניות ברנרד ויליאמס 9.94 שניות1 אטו בולדון 9.98 שניות ריצת 200 מטר קונסטנטינוס קדריס 20.04 שניות כריסטופר ויליאמס 20.20 שניות קים קולינס
התחרות קפיצה לגובה מרטין בוס 2.36 מטר וצ'יסלאב וורונין
1 טים מונטגומרי מארצות הברית סיים במקום השני בריצת 100 מטר לגברים בזמן של 9.85, אבל הוא הורשע באמרוץ בשנת 2005 והישגיו מתחרות זו נשללו.
2 עלי סעידי סיף מאלג'יריה סיים במקום השני בריצת 5000 מטר, אך הוא נפסל לאחר שנכשל בבדיקת סמים ובדמו נמצאו חומרים אסורים.
3 במרוץ שליחים ל-100X4 מטר זכתה נבחרת ארצות הברית במקום הראשון עם זמן של 37.96 שניות, אך טים מונטגומרי שכאמור הורשע בנטילת חומרים אסורים, השתתף ברביעייה האמריקנית ולכן ההישג נשלל מארצות הברית.
4 במרוץ שליחים ל-400X4 מטר סיימה נבחרת ארצות הברית במקום השני, אך ההישג נשלל ממנה בשנת 2008 לאחר שאנטוניו פטיגרו, שהשתתף ברביעייה, הורשע בלקיחת חומרים אסורים.
באליפות השתתפו 10 אתלטים ישראלים.
אלכס אברבוך, שהתחרה בקפיצה במוט, הגיע להישג הטוב ביותר מביניהם כשזכה במדליית הכסף באליפות, עם תוצאה של 5.85 מטר.
אברבוך עבר במוקדמות 5.70 מטרים, שהספיקו לו להתברג בין 12 הקופצים שהעפילו לגמר.
את הגמר אברבוך החל בגובה של 5.65 מטרים, אותו עבר בניסיונו השני.
לאחר מכן צלח 5.75 מטרים בניסיונו הראשון ו-5.85 מטרים גם כן בניסיון הראשון.
אברבוך לא הצליח לעבור את הגבהים הבאים וסיים במקום השני; במדליית הזהב זכה דמיטרי מרקוב.
אלכסנדר פורחומובסקי התחרה ב-100 מטר גברים והצליח להעפיל מהמוקדמות לרבע הגמר, לאחר שסיים שלישי במקצה שלו עם 10.42 שניות.
ברבע הגמר פורחומובסקי שיפר את התוצאה שלו וקבע 10.28 שניות, אך סיים אחרון במקצה ולא עלה לחצי הגמר.
רביעיית השליחים של ישראל בריצה ל-100X4 שכללה את גדעון יבלונקה, טומי כפרי, אלכסנדר פורחומובסקי וכפיר גולן, הצליחה לעלות מהמוקדמות לחצי הגמר מהמקום ה-14, לאחר שקבעה 39.13. בחצי הגמר קבעה הנבחרת תוצאה פחות טובה, 39.39, סיימה במקום ה-14 ולא העפילה לגמר.
אירנה לנסקי וסבטלנה גנזדילוב התחרו בריצת 100 מטר משוכות לנשים, אך לא הצליחו להעפיל לחצי הגמר; לנסקי סיימה במקום ה-20 וגנדזילוב במקום ה-24.
הרץ אסף בימרו השתתף במרתון הגברים וסיים במקום ה-20, לאחר שסיים את המרחק ב-2:22:36 שעות.
ואדים באביקין השתתף במוקדמות הטלת הכידון והטיל את הכידון למרחק של 77.91 מטר, תוצאה שלא הספיקה לו על מנת לעלות לגמר.
אבי טיירי שהתחרה בקפיצה משולשת, קפץ ל-16.06 מטר ולא עלה לגמר.
שם האתלטית התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקוםסבטלנה גנדזילוב ריצת 100 מטר משוכות מוקדמות 13.28 שניות 24אירנה לנסקי ריצת 100 מטר משוכות מוקדמות 13.20 שניות 20
אליפות העולם באתלטיקה 1983 הייתה אליפות העולם הראשונה באתלטיקה, שנערכה בין 7 באוגוסט ל-14 באוגוסט 1983 בהלסינקי שבפינלנד.
מרבית התחרויות התקיימו באצטדיון האולימפי שבעיר.
בתחרות השתתפו 1,355 אתלטים ואתלטיות מ-153 מדינות, ב-41 תחרויות.
הייתה זו תחרות האתלטיקה הגדולה ביותר בעולם במשך 15 שנים, בשנות ה-70 ובשנות ה-80 של המאה ה-20, מאולימפיאדת מינכן (1972) ועד אליפות העולם השנייה באתלטיקה שנערכה ברומא בשנת 1987, שכללה את כל הספורטאים הגדולים בעולם באותה העת.
זאת מאחר שבכל אחת משלוש האולימפיאדות שנערכו באותה תקופה (מונטריאול 1976, מוסקבה 1980 ולוס אנג'לס 1984), הוטל חרם של גוש מדינות גדול, מסיבות פוליטיות (מדינות אפריקה, מדינות הגוש המערבי ומדינות הגוש המזרחי בהתאמה).
מזרח גרמניה () זכתה במקום ראשון עם 10 מדליות זהב ו-22 מדליות בסך הכל.
ארצות הברית () שסיימה במקום שני צברה את מרב המדליות עם 24 מדליות ו-8 מדליות זהב.
באליפות עולם זו נשברו שני שיאי עולם.
מריטה קוך () שזכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב בריצת 200 מטר ובריצות שליחות 4x100 מטר ו-4x400 מטר ומדליית כסף בריצת 100 מטר.
ירמילה קרטוכווילובה () שזכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 47.99 שניות ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שרצה ריצה זו מתחת ל-48 שניות ובריצת 800 מטר ומדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר.
מרי דקר () שזכתה בשתי מדליות זהב בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר.
מרליס גר () שזכתה ב-2 מדליות זהב בריצת 100 מטר ובריצת שליחות ל-4x100 מטר.
קרל לואיס () שזכה ב-3 מדליות זהב, בריצת 100 מטר, בקפיצה לרוחק ובריצת שליחים 4x100 מטר בשיא עולם חדש
קלווין סמית () שזכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף, מדליות זהב בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר ומדליית כסף בריצת 100 מטר.
שם האתלטית התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום זהבה שמואלי ריצת מרתון גמר ישיר 2:49:07 שעות 36
שם האתלט התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום מרק הדלסמן ריצת 800 מטר מוקדמות 1:49.02 דקות 36 יאיר קרני ריצת מרתון גמר ישיר לא סיים את הריצה -
אליפות העולם באתלטיקה 1987 הייתה אליפות העולם השנייה באתלטיקה, שנערכה בין 28 באוגוסט ל-6 בספטמבר 1987 ברומא שבאיטליה.
בתחרות השתתפו 1,451 אתלטים ואתלטיות מ-159 מדינות, ב-43 תחרויות.
באליפות זו נקבע שיא עולם אחד בקרב הנשים והשוואת שיא עולם אחד בקרב הגברים.
זילקה מילר () שזכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר, מדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר
ג'קי ג'וינר קרסי () שזכתה בשתי מדליות זהב, בקפיצה לרוחק ובקרב שבע
טטיאנה דורובסקיך () שזכתה בשתי מדליות זהב בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר.
קרל לואיס () שזכה ב-3 מדליות זהב פעם שנייה ברציפות, בריצת 100 מטר תוך כדי השוואת שיא העולם, בקפיצה לרוחק ובריצת שליחים 4x100 מטר.
קלווין סמית () הגן על תוארו בריצת 200 מטר.
גרג פוסטר () הגן על תוארו בריצת 110 מטר משוכות.
אדווין מוזס () הגן על תוארו בריצת 400 מטר משוכות.
סרגיי בובקה () הגן על תוארו בקפיצה במוט.
התחרות קפיצה לרוחק קרל לואיס 8.67 מטר רוברט אמיאן 8.53 מטר לארי מיריקס 8.33 מטר קפיצה משולשת חריסטו מרקוב 17.92 מטר מייק קונלי 17.67 מטר אולג סקירקין 17.43 מטר קפיצה לגובה פטריק שברג 2.38 מטר גנדי אבדינקו
שם האתלטית התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום סיגל גונן קפיצה לרוחק מוקדמות 6.03 מטר 25
שם האתלט התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום אילן גולדווסר ריצת 400 מטר משוכות מוקדמות 52.54 שניות 44
אליפות העולם באתלטיקה 1991 הייתה אליפות העולם השלישית באתלטיקה, שנערכה בין 23 באוגוסט ל-1 בספטמבר 1991 בטוקיו שביפן.
בתחרות השתתפו 1,517 אתלטים ואתלטיות מ-167 מדינות, ב-43 תחרויות.
באליפות זו נקבעו 3 שיאי עולם חדשים לגברים:
מייק פאוול () שבר את שיא העולם הוותיק של בוב בימון () מאולימפיאדת מקסיקו 1968 בקפיצה לרוחק.
קטרין קראבה () שזכתה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 ארד.
מדליות זהב בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר ומדליות ארד בריצות שליחות 4x100 מטר ו-4x400 מטר.
טטיאנה דורובסקיך () שהגנה על תוארה בריצת 3000 מטר.
ג'קי ג'וינר קרסי () שהגנה על תוארה בקפיצה לרוחק.
קרל לואיס (), פעם שלישית ברציפות האתלט המצטיין של האליפות, לאחר שזכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
מדליות זהב בריצת 100 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר ומדליית כסף בקפיצה לרוחק.
גרג פוסטר () שזכה בפעם השלישית ברציפות בריצת 110 מטר משוכות
סרגיי בובקה () שזכה בפעם השלישית ברציפות בקפיצה במוט.
בילי קונצ'לה () שהגן על תוארו בריצת 800 מטר.
ורנר גינתר () שהגן על תוארו בהדיפת כדור ברזל.
מאוריציו דמילנו () שהגן על תוארו בהליכה ל-20 ק"מ.
שם האתלטית התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום אורית קולודני ריצת 200 מטר מוקדמות 23.78 שניות 18 רבע גמר 23.61 שניות 16 חצי גמר 24.27 שניות 16 ריצת 400 מטר מוקדמות 54.26 שניות 25 (24 עולות לשלב רבע הגמר)
שם האתלט התחרות שלב בתחרות תוצאה מיקום ולדימיר אוסטרובסקי הליכה ל-20 ק"מ גמר ישיר 1:24:35 שעות 23 רוגל נחום קפיצה משולשת מוקדמות 15.90 מטר 29 איגור אברונין זריקת דיסקוס מוקדמות 56.74 מטר 30 ואדים בביקין הטלת כידון מוקדמות 81.56 מטר 8 גמר 77.18 מטר 10
אליפות העולם באתלטיקה 1993 הייתה אליפות העולם הרביעית באתלטיקה, שנערכה בין 13 באוגוסט ל-22 באוגוסט 1993 באצטדיון גוטליב דיימלר הממוקם בשטוטגרט שבגרמניה.
בתחרות השתתפו 1,689 אתלטים ואתלטיות מ-187 מדינות, ב-44 תחרויות.
ארצות הברית () זכתה במקום הראשון עם 13 מדליות זהב ו-25 מדליות בסך הכל.
סין () דורגה לראשונה במקום שני עם 4 מדליות זהב, 2 מדליות כסף ו-2 מדליות ארד, כל המדליות שלה הושגו על ידי הנשים.
בסך הכל נקבעו בתחרות זו, 4 שיאי עולם חדשים, 2 לנשים ו-2 לגברים:
סאלי גנל () קבעה בריצת 400 מטר משוכות שיא עולם חדש של 52.74 שניות.
אנה ביריוקובה () קבעה בקפיצה משולשת שיא עולם חדש של 15.09 מטר.
קולין ג'קסון () קבע בריצת 110 מטר משוכות שיא עולם חדש של 12.91 שניות.
נבחרת ארצות הברית () קבעה בריצת שליחים 4x400 מטר שיא עולם חדש של 2:54.29 דקות.
גייל דיברס () זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 זהב בריצת 100 מטר ובריצת 100 מטר משוכות ומדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר.
ג'רל מיילס קלארק () זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 400 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר.
מרלין אוטי () זכתה ב-3 מדליות אחת מכל סוג, מדליית זהב בריצת 200 מטר, מדליית כסף בריצת 100 מטר ומדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר.
סאלי גנל () זכתה בשתי מדליות, מדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 52.74 שניות ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר.
הייקה דרקסלר () זכתה בקפיצה לרוחק עשר שנים לאחר זכייתה הקודמת.
ג'קי ג'וינר קרסי () זכתה שש שנים לאחר זכייתה הקודמת בקרב שבע.
מייקל ג'ונסון () זכה בשתי מדליות זהב בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר בשיא עולם חדש של 2:54.29 דקות (הנוכחי 2014).
היילה גבריסלאסי () זכה בשתי מדליות, זהב (ריצת 10000 מטר) וכסף (ריצת 5000 מטר)
סרגיי בובקה () זכה בפעם הרביעית ברציפות בקפיצה במוט
ורנר גינתר () זכה בפעם השלישית ברציפות בהדיפת כדור ברזל
נור א-דין מורסלי () הגן על תוארו בריצת 1500 מטר
מוזס קיפטנוי () הגן על תוארו בריצת 3000 מטר מכשולים
מייק פאוול () הגן על תוארו בקפיצה לרוחק
לארס רידל () הגן על תוארו בזריקת דיסקוס
דן אובראיין''' () הגן על תוארו בקרב עשר.
נבחרת ישראל כללה רק אתלטים גברים ואף לא אתלטית אחת.
אליפות העולם באתלטיקה 1995 הייתה אליפות העולם החמישית באתלטיקה, שנערכה בין 5 באוגוסט ל-13 באוגוסט 1995 באצטדיון אולבי הממוקם בגטבורג שבשוודיה.
בתחרות השתתפו 1,804 אתלטים ואתלטיות מ-191 מדינות, ב-44 תחרויות (20 לנשים ו-24 לגברים).
רוסיה () שדורגה במקום 11 עם מדליית זהב אחת בלבד, צברה 12 מדליות בסך הכל והייתה שנייה בכמות המדליות.
באליפות זו נקבעו 3 שיאי עולם חדשים, שניים לנשים ואחד לגברים:
קים באטן () קבעה שיא עולם חדש בריצת 400 מטר משוכות, 52.61 שניות.
אינסה קראבץ () קבעה שיא עולם בקפיצה משולשת, 15.50 מטר (השיא הנוכחי - 2014).
ג'ונתן אדוארדס () קבע שיא עולם חדש בקפיצה משולשת, 18.29 מטר (השיא הנוכחי - 2014).
גוון טורנס () שזכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר.
מרלין אוטי () שזכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף.
היא הגנה על תוארה בריצת 200 מטר ומדליות כסף בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר.
גייל דיברס () הגנה על תוארה בריצת 100 מטר משוכות.
סטפקה קוסטדינובה () שזכתה פעם נוספת בקפיצה לגובה, 8 שנים לאחר זכייתה הראשונה.
מארי-ז'וזה פרק () שזכתה פעם נוספת, 4 שנים לאחר זכייתה הראשונה בריצת 400 מטר.
חסיבה בולמרכה () שזכתה פעם נוספת, 4 שנים לאחר זכייתה הראשונה בריצת 1500 מטר).
מייקל ג'ונסון () שזכה ב-3 מדליות זהב, בריצת 200 מטר בשיא אליפות חדש, בריצת 400 מטר בשיא אליפות חדש נוסף ובריצת שליחים 4x400 מטר.
דונובן ביילי () שזכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.
סרגיי בובקה () שזכה בכל חמש אליפויות העולם שנערכו בקפיצה במוט.
נור א-דין מורסלי () שזכה שלוש אליפויות עולם ברציפות בריצת 1500 מטר.
מוזס קיפטנוי () שזכה שלוש אליפויות עולם ברציפות בריצת 3000 מטר מכשולים.
לארס רידל () שזכה שלוש אליפויות עולם ברציפות בזריקת דיסקוס.
דן אובראיין () שזכה שלוש אליפויות עולם ברציפות בקרב עשר).
איסמאיל קירוי () שהגן על תוארו בריצת 5000 מטר.
היילה גבריסלאסי () שהגן על תוארו בריצת 10000 מטר.
יאן ז'לזני () שהגן על תוארו בהטלת כידון.
אנדריי אבדובלייב () שהגן על תוארו ביידוי פטיש.
אליפות העולם באתלטיקה 1997 הייתה אליפות העולם השישית באתלטיקה, שנערכה בין 1 באוגוסט ל-10 באוגוסט 1997 באצטדיון האולימפי שבאתונה, בירת יוון.
בתחרות השתתפו 1,882 אתלטים ואתלטיות מ-198 מדינות, ב-44 תחרויות (20 לנשים ו-24 לגברים).
ארצות הברית () זכתה במקום הראשון עם 6 מדליות זהב ו-17 מדליות בסך הכול.
גרמניה () דורגה במקום שני עם 5 מדליות זהב ו-10 מדליות בסך הכול.
באליפות זו לא נקבע אף שיא עולם חדש.
מריון ג'ונס () שזכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר.
אנה פידליה קירוט () שהגנה על תוארה בריצת 800 מטר.
אסטריד קומברנוס () שהגנה על תוארה בהדיפת כדור ברזל.
לודמילה אנגקוויסט () שזכתה פעם נוספת, 8 שנים לאחר זכייתה הראשונה בריצת 100 מטר משוכות.