tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הנבלות עצמם משכו אוכלי נבלות שגם נתקעו בהם, כך שנוצרו שכבות רבות של בעלי חיים שנתקעו זה ליד זה בבורות, נוסף על כך שטורפים רבים כמו זאבי בלהות אולי צדו בלהקות.
בבורות נמצאה גם גולגולת אנושית בת 10,000 שנה, המכונה אשת לה-בריאה וסימנים אפשריים לכלים שהיו במקום ואולי עזרו למלחמה בטיגריסים שנחרבים.
נמצא גם כלב בית משומר מתקופה מודרנית יותר.
בורזוואר (בהונגרית: Borzavár) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בבורזוואר מספר התושבים נמצא בירידה.
בבורזוואר חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
ישנו תיעוד של יהודים ילידי הכפר שנרצחו בשואה.
בורות גרזי הוא מקבץ של עשרה בורות מים בערבה.
אתר בורות גרזי (נ"צ 14222/94274) הוא ריכוז של כעשרה בורות יבשים המקובצים במרכז ערוץ נחל גרזי שמצוי בשמורת הנחלים הגדולים בערבה.
בורות גרזי ניכרים בשטח לפי עמודי ברזל המוצבים סביב פתחיהם, וחלקם מכוסים בלוחות פח גלי.
בסמוך לבורות מצויים שלטים של רשות הטבע והגנים.
הבורות הרדודים חפורים בסחף החולי של האפיק לעומק של כמה מטרים ונועדו לנקז את מי השיטפונות הזורמים באפיקי הנחל.
הבורות היבשים, שאינם בשימוש כיום, מעידים על אגירת מים בעבר לצורך השקיית עדרים וככל הנראה על קיומה של חקלאות קדומה באזור מדברי זה.
אתר בורות גרזי הוא אחד מני רבים מהבורות הפתוחים באזורי הר הנגב והערבה שנחפרו לרוב בתוך שכבות רכות ואטומות של חוואר או חרסית.
באתר הבורות ולאורך הנחל נמצאים גם עצי אלה אטלנטית.
בחודשי החורף והאביב, יש פריחה לאורך הערוץ.
האזור הוא אחד המבודדים בישראל וכמות זיהום האור בו מזערית.
הביקור בשמורת הנחלים הגדולים ובבורות גרזי בתוכם, אפשרי עם רכב בעל הנעה 4X4 ובעל הילוך כוח וחייב להעשות בתאום עם רשויות הצבא בלבד.
הגעה לבורות גרזי אפשרית, בין היתר, דרך כביש 40, מעט מערבית לצומת ציחור ובסמוך לחניון הלילה, ניתן להיכנס לנחל ציחור בשביל סימון שבילים אדום לכיוון דרום מערב.
נסיעה על השביל האדום לאורך נחל ציחור ובהמשך לתוך נחל חיון עד הכניסה לערוץ נחל גרזי במפגש עם השביל הכחול.
בורות גרזי נמצאים במרכז ערוץ הנחל ומימין לערוץ.
בורון טריפלואוריד הוא תרכובת אי-אורגנית המיוצגת על ידי הנוסחה BF3. הגז החריף, חסר הצבע והרעיל הזה יוצר אדים לבנים באוויר לח.
זוהי חומצת לואיס שימושית ואבן בניין רב-תכליתית לתרכובות בורון אחרות.
הגאומטריה של מולקולת בורון טריפלואוריד היא משולש מישורי.
חבורת הסימטריה שלו, D3h, תואמת את התחזית של מודל VSEPR.
למולקולה אין מומנט דיפול מתוקף הסימטריה הגבוהה שלה.
המולקולה היא איזואלקטרונית עם אניון הקרבונט, CO3-2. בטריהלידים של בורון, BX3, אורך קשרי B–X בודדים (1.30 Å) קצרים מהצפוי לקשרים בודדים, וקיצור זה עשוי להצביע על קשר π חזק יותר של B–X בפלואוריד.
הסבר קליל מזכיר את החפיפה המותרת לסימטריה של אורביטל p על אטום הבור עם השילוב בפאזה של שלושת האורביטלים p בעלי אוריינטציה דומה על אטומי פלואור.
אחרים מצביעים על האופי היוני של הקשרים ב-BF3.
BF3 מיוצר על ידי תגובה של תחמוצות בורון עם מימן פלואוריד:
בדרך כלל ה-HF מיוצר אין סיטו מחומצה גופרתית ופלואוריט (CaF2).
מדי שנה מיוצרים כ-2300–4500 טונות של בורון טריפלואוריד.
בורונגבודי (שם מדעי: Borungaboodie), הוא סוג נכחד של יונק כיס קטן מהמשפחה קנגוריים חולדתיים, אשר חי במשך הפליסטוקן של אוסטרליה.
סוג זה תואר ב-1999 בידי החוקר G.
Prideaux, והוא נודע ממאובנים שהתגלו במערה מדברית בדרום-מערב אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה, במהלך שנות ה-70. עם זאת רק בעת צאת המשלחת של החוקר האוסטרלי לינדזי האטצ'ר (Lindsay Hatcher), הידועה בשם: Western Australian Speleological" או "חברת WASG" ב-1991 התגלו גם ממצאי בעלי חיים מאובנים בה.
הסוג עצמו התגלה ב-1996, והוא ידוע ממספר בודד של שברי גולגולת, מפרקים וחוליות.
משמעות שמו נגזרת מהשפה האבוריג'ינית המקומית: נונגר (Noongar): "borunga" שפירושה: "גדול מאוד" והמילה: "boodie" שפירושה: "בטונג" או "קנגורו ירבועי".
בסוג זה ידוע על מין בודד: Borungaboodie hatcheri, הקרוי לכבוד האטצ'ר.
יונק כיס זה היה דומה מעט לקנגורו ולקנגורו חולדתי אך היה גדול מקרוביו בהרבה, דומה יותר לממדי קואלה במשקל 10 ק"ג.
הלסת התחתונה הייתה גדולה בכ-30% מקנגורו חולדתי אדמוני - המין הגדול ביותר כיום במשפחה.
מבנה לסתותיו ושיניו היו חזקות מאוד עם עוצמת נשיכה חזקה בהרבה מקרוביו החיים ולפי מספר חוקרים הם מרמזים על תזונה אפשרית כאוכל כל.
בורות הוא סרט דרמה קומית אמריקאית מסוגת מערבון משנת 2003, בבימויו של אנדרו דייוויס ונכתב על ידי לואיס סאקר, המבוסס על הרומן שלו משנת 1998. בסרט מככבים סיגורני ויבר, ג'ון ווייט, פטרישה ארקט, טים בלייק נלסון ושיה לה-באף בהופעת הבכורה הקולנועית שלו.
בסרט, סטנלי ילנאטס הרביעי (לבוף) נשלח למחנה האגם הירוק, מחנה מעצר לנוער בטקסס, לאחר שהורשע שלא בצדק בגניבה.
המחנה מאלץ אסירים לחפור בורות בקרקעית אגם יבשה תחת פיקודו של הסוהרת האכזרית ווקר (וויבר), המחפשת בסתר אחר האוצר הקבור של פורעת החוק קת'רין "קייט המנשקת" בארלו (ארקט).
הבמאי אנדרו דייוויס לקח על עצמו את הסרט כדי להציג את הרבגוניות שלו מעבר לסרטי פעולה, וגייס את הסופר לואיס סאקר לעבד את הרומן שלו לתסריט.
הצילומים התקיימו במשך עשרה שבועות בקליפורניה במהלך קיץ 2002 בתקציב של 20 מיליון דולר.
שיה לה-באף לוהק לתפקיד סטנלי לאחר שדייוויס חיפש את "טום הנקס הצעיר", אם כי קשת הירידה במשקל של הדמות מהספר הושמטה מטעמי פרקטיות.
סצנות של חפירת בורות בוימו בקפידה עם רמות עומק שונות, ודרקונים מזוקנים גילמו את הלטאות הארסיות בעלות הכתמים הצהובים.
הסרט, המוקדש לשחקן סקוט פלאנק, שמת לאחר סיום הצילומים, הסרט הופק על ידי שיקגו פסיפיק אנטרטיינמנט ופיניקס פיקצ'רס, והופץ על ידי סרטי וולט דיסני ובואנה ויסטה.
הסרט גרף מספר פרסים ומועמדויות.
הסרט זכה ב-"פרסי קליפורניה On Location" בקטגוריית חברת הפקה של השנה ובקטגוריית צילום מקצועית של השנה.
לה-באף זכה להוקרה עם מועמדות לפרס הופעה פורצת דרך בטקס פרסי הסרטים של MTV, בעוד שהסרט היה מועמד לסרט המשפחה הטוב ביותר בטקס פרסי בחירת המבקרים ובטקס פרסי האמן הצעיר.
באגם הירוק, טקסס, משפחת ילנאטס קוללה כחסרת מזל, דבר שהם מאשימים בכישלונו של אביהן אליה לקיים הבטחה למגדת העתידות מאדאם זירוני למעלה ממאה שנה קודם לכן בלטביה.
יום אחד, סטנלי ילנאטס הרביעי מורשע שלא בצדק בגניבת זוג נעלי ספורט שנתרמו לצדקה על ידי שחקן הבייסבול קלייד "רגליים מתוקות" ליווינגסטון, ונידון ל-18 חודשי עבודת פרך במחנה האגם הירוק, מחנה מעצר לנוער, במקום עונש מאסר.
המחנה נמצא על קרקעית אגם יבשה שבה לעולם לא יורד גשם ולטאות ארסיות צהובות-מנוקדות משגשגות.
סטנלי פוגש את המנהלת לואיס ווקר, את עוזרה מר אדון, ואת היועץ ד"ר סטיב פנדנסקי.
אסירים, המכונים "זירו", "זיג-זג", "בית השחי", "דיונון", "רנטגן" ו-"מגנט", חופרים בורות מדי יום, ומרוויחים יום חופש עבור ממצאים מעניינים.
לאחר שסטנלי מגלה שפופרת שפתון מוזהבת המסומנת KB ומאובן, הוא מתקבל לקבוצה ומקבל את הכינוי "איש המערות".
כאשר "מגנט" גונב את גרעיני החמניות של מר אדון, סטנלי לוקח אחריות ונלקח לבקתה של ווקר.
הוא מוצא שם פוסטרים של מבוקשים ומגלה ש-"ק"ב" מייצג את קת'רין "קייט המנשקת" בארלו, מורה בבית ספר שהפכה לפושעת חוק, ששדדה בעבר ארגז כסף מסבא רבא שלו, סטנלי ילנאטס האב.
לאחר שגערה במר אדון על הדיווח חסר הרלוונטי שלו, ווקר מאפשרת לסטנלי לחזור לעבודה.
ההיסטוריה של מחנה האגם הירוק נחשפת בפלאשבקים כקהילה משגשגת על שפת האגם מאה שנה קודם לכן.
קייט מתחברת רומנטית עם סם, סוחר בצל אפרו-אמריקאי שעוזר לתקן את בית הספר שלה.
כאשר צ'ארלס "טרוטה" ווקר העשיר מגלה את שניהם מתנשקים, הוא מודיע לאזרחים האחרים מתוך קנאה, והם שורפים את בית הספר ורוצחים את סם.
בתגובה, קייט הופכת לפושעת חוק, צדה את אנשיו של ווקר וזכתה לכינוי שלה על ידי נשיקת הגברים אותם היא רוצחת.
ככל שהאגדה שלה מתבססת, האגם הירוק דועך עקב התאדות פתאומית של האגם.
שנים לאחר מכן, קייט נמצאת על ידי משפחת ווקר, שכעת חסרת כל; לפני שהיא מאפשרת לעצמה להינשך קטלנית על ידי לטאה, היא מתגאה בכך שלא טרוטה ולא צאצאיו ימצאו את הונה הקבור.
בהווה, פנדנסקי לועג לזירו, ששמו האמיתי הוא הקטור זירוני, אך האחרון פוצע את פנדנסקי ובורח.
לאחר דיונים, סטנלי מחפש את הקטור.
השניים מתקשים לשרוד במדבר ללא מים.
לבסוף, סטנלי נושא את הקטור החולה במעלה הר סמוך, וחוזרים לעצמם לאחר שמצאו שדה של בצלי בר ומקור מים; בו זמנית, סטנלי מקיים, מבלי דעת, את הבטחתו של אליה למאדאם זירוני ושובר את הקללה.
בזמן שהוא חונה על ההר, הקטור מספר לסטנלי שהוא גנב את נעלי הספורט של ליווינגסטון וזרק אותן מעבר לגשר כדי להתחמק מהמשטרה, אך הן פגעו בטעות בראשו של סטנלי.
בחזרה למחנה, סטנלי והקטור חוקרים את הבור שבו סטנלי מצא את השפתון ומגלים תיבה לפני שהם מתגלים על ידי ווקר, מר אדון ופנדנסקי.
עד מהרה הם מבינים שווקר, נכדתו של טרוטה, ניצלה את האסירים כדי למצוא את אוצרו של בארלו.
המבוגרים לא יכולים לגנוב את הארגז מהבנים, מכיוון שהבור שורץ לטאות, שלא נושכות את סטנלי והקטור בגלל הבצלים שאכלו קודם לכן.
המבוגרים המבולבלים מחכים שהלטאות יהרגו את הבנים.
למחרת בבוקר, התובע הכללי ועורכת דינו של סטנלי מגיעים, מלווים בטקסס ריינג'רס; התיבה שסטנלי מצא מתגלה כשייכת בעבר לסבא רבא שעל שמו.
ווקר, מר אדון, שהוא למעשה פושע משוחרר על תנאי בשם מריון סבילה, ופנדנסקי, שמתחזה לרופא, נעצרים.
סטנלי וזירו משתחררים, ויורד גשם באגם הירוק בפעם הראשונה מזה מאה שנה.
משפחת ילנאטס משיגה את הארגז המכיל תכשיטים ושטרי חוב.
הם חולקים זאת עם הקטור, שמשתמש בכך כדי לשכור חוקרים פרטיים כדי למצוא את אמו הנעדרת.
שתי המשפחות חיות חיים של נוחות כלכלית כשכנות.
שיה לה-באף בתור סטנלי "איש המערות" ילנטס הרביעי
סיגורני ויבר בתור וורדן לואיס ווקר
היילי אן טריקט בתור לואיס הצעירה
ג'ון ווייט בתור מר אדון / מריון סביל
טים בלייק נלסון בתור דוקטור סטיב פנדנסקי
קליאו תומאס בתור הקטור "זירו" זירוני
ברנדן ג'פרסון בתור רקס "רנטגן" וושבורן
ביירון קוטון בתור תאודור "בית השחי" ג'ונסון
מיכל קסטרו בתור מגנט (חוסה)
מקס קאץ' בתור זיג-זג (ריקי)
נואה פולאטיק בתור טוויץ' (בריאן)
רומה מאפיה בתור עורכת הדין קרלה מורנגו
זן הולץ בתור שקית הקאה (לואיס)
הנרי וינקלר בתור סטנלי ילנטס השלישי, אביו של סטנלי
שיבאן פאלון הוגן בתור טיפאני ילנטס, אמו של סטנלי
נתן דייוויס בתור סטנלי ילנטס השני, סבו של סטנלי
ריק פוקס בתור קלייד "רגליים מתוקות" ליווינגסטון
ניקול פוליאם בתור גברת ליווינגסטון, אשתו של קלייד
שירלי באטלר בתור גברת זירוני, אמו של זירו
ארת'ה קיט בתור מאדאם זירוני, סבתא רבתא של זירו
דמיאן לובארה בתור אליה ילנטס, סב-סבא רבא של סטנלי
סניה מתיאס בתור מירה מינק, ארוסתו של אליה
רביל איסיאנוב בתור מוריב מינק, אביה של מירה
קן דאוויטיאן בתור איגור בארקוב
פטרישה ארקט בתור גברת קת'רין / קייט בארלו המנשקת
דולה היל בתור סאם איש הבצלים
סקוט פלאנק בתור טרוטה ווקר, סבה של לואיס
אלן קולמן בתור סטנלי ילנטס האב, סבא רבא של סטנלי
לואיס סאקר בתור מר קולינגווד
בורוסיה נוינקירכן הוא מועדון כדורגל גרמני.
הוא פועל בעיר נוינקירכן החל מתחילת המאה ה-20. הקבוצה שיחקה מספר עונות בבונדסליגה.
כיום קבוצת המועדון משחקת בליגה לחובבים.
מועדון "בורוסיה נוינקירכן" הוקם בשנת 1905 תוך איחוד של מספר קבוצות שהיו קיימות בעיר נוינקירכן.
קבוצת המועדון שיחקה בעיקר בליגה אזורית עם תוצאות טובות אך לא זכתה באליפות.
לאחר מלחמת העולם השנייה המועדון פורק כמו יתר הארגונים בגרמניה אך הוקם מחדש תוך זמן קצר.
בתקופה שחבל הסאר היה תחת כיבוש צרפתי, הקבוצה שיחקה בליגה הצרפתית.
בשנת 1950 החבל הועבר לשליטה של גרמניה המערבית וקבוצה השתלבה באוברליגה כדורגל המקומית.
בעונת 1958/1959 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הגרמני אך הפסידה.
לאחר הקמת בונדסליגה הקבוצה לא זכתה להכלל בליגה העליונה אך בעקבות תוצאות של עונת 1963/64 היא עלתה לליגה הבכירה.
למרות שאת העונה הראשונה היא סיימה במקום ה-10, היא לא הצליחה לשרוד בליגה לאורך שנים וירדה לליגת משנה לאחר עונת 1965/1966 בבונדסליגה.
היא הצליחה לחזור לעונה בודדת, אך ירדה ומאז משחקת בליגה אזורית.
בגלל בעיות כספיות היא איבדה את הרישיון ומשחקת כקבוצת חובבים.
נכון לעונת 2024/2025 היא משחקת בליגה אזורית ברמה 6 הנמוכה.
בורז' היא קבוצת כדורסל צרפתית המשחקת בליגת העל הצרפתית.
היא הייתה קבוצה צרפיתית הראשונה שזכתה בתחרות אירופית ("גביע רונקטי" בשנת 1995) ובהמשך זכתה 3 פעמים ביורוליג.
הקבוצה הוקמה בשנת 1967. בשנת 1990 היא לראשונה זכתה ב"גביע צרפת" ובשנת 1995 באליפות הליגה.
בסך הכול היא זכתה באליפות הליגה 15 פעמים, מהם 6 פעמים ברציפות בשנים 1995-2000. בפעם החארונה היא זכתה באליפות בשנת 2022.
איזבל פיאלקובסקי הייתה בסגל הקבוצה בשנים 1995-1997.
בּוּרזוּם (Burzum, מהלשון השחורה של מורדור: אפלה) הייתה להקת בלאק מטאל נורווגית.
הלהקה היא למעשה מיזם יחיד של וארג ויקרנס, הפועל תחת שם הבמה "קאוּנט גרישנאך".
מלבד עיסוקה של בורזום בבלאק מטאל, היא הוציאה גם מספר אלבומים המשתייכים למוזיקת אמביינט.
לאחר שפרש מלהקת אולד פיונרל בשנת 1991, על מנת להתרכז ביצירת מוזיקה משלו, הקים וארג ויקרנס את הרכב הסולו שלו, "בורזום" - הרכב בו הוא החבר היחידי.
כבר לאחר שהקליט שני דמואים בלבד, הפך ויקרנס (תחת שם הבמה "קאונט גרישנאך") לדמות מפתח בסצנת המטאל הנורווגית.
סגנונה הייחודי של בורזום תפס את תשומת ליבו של הגיטריסט אוייסטיין "יורונימוס" אארסת', שבבעלותו הייתה חברת תקליטים.
יורונימוס החתים את ויקרנס, אשר החל בהקלטת אלבומו הראשון - Burzum.
האלבום הוקלט בכוונה תחילה באיכות ירודה, דבר שהיה נפוץ בסצנת הבלאק מטאל הנורווגית דאז.
האלבום ראה אור לראשונה במרץ 1992. אלבומה השני של הלהקה, Det som engang var (מנורווגית: מה שהיה פעם), יצא לאור באוגוסט 1993.
אלבומה השלישי של הלהקה, Hvis lyset tar oss (מנורווגית: אם האור ייקח אותנו), יצא במאי 1994. באותה השנה נעצר ויקרנס בחשד לרצח יורונימוס, שכאמור היה בעליה של חברת התקליטים בה הוחתמה הלהקה, ובחשד להצתת מספר כנסיות.
יורונימוס היה גם גיטריסט להקת מייהם, בעוד ויקרנס בזמן הרצח היה בסיסט להקת מייהם.
את האלבום הבא של הלהקה, Filosofem ("אמירה פילוסופית" בנורווגית), הקליט ויקרנס עוד בשנת 1993, אך הוציא אותו לאור רק בינואר 1996, בעודו במאסר.
שני האלבומים הבאים של הלהקה, Dauði Baldrs (מנורדית עתיקה: מותו של באלדר) ו-Hliðskjálf (מנורדית עתיקה: מושב שער או סלע השמים, שמו של כס המלכות של אודין), שיצאו לאור בשנים 1997 ו-1999 בהתאמה, הוקלטו שניהם בבית הסוהר.
מיד לאחר שחרורו מהכלא בשנת 2009 החל ויקרנס לכתוב חומרים חדשים לקראת אלבומה הבא של בורזום.
האלבום, שנקרא Belus, יצא לאור במרץ 2010. כשנה לאחר מכן, במרץ 2011, יצא לאור אלבומה השמיני של הלהקה, Fallen.
בנובמבר של אותה השנה יצא האלבום From the Depths of Darkness, אשר כלל בעיקר שירים מתחילת דרכה של בורזום שהוקלטו מחדש.
במאי 2012 יצא האלבום Umskiptar (מנורדית עתיקה: מטמורפוזה), אלבומה העשירי של בורזום.
שני האלבומים הבאים של בורזום, אלבומיה האחרונים של הלהקה, יצאו לאור במאי 2013 וביוני 2014 ונקראו Sôl austan, Mâni vestan (מנורווגית: מזרחה מהשמש, מערבה מהירח) ו-The Ways of Yore בהתאמה.
ביוני של שנת 2018 ויקרנס הודיע בערוץ היוטיוב הרשמי שלו על הפסקת הפרויקט ועל סוף דרכה של בורזום.
לאחר ההודעה על הפסקת הפעילות, בשנת 2020 הוציא לאור את אלבום האוסף Thulean Mysteries הכולל קטעים מוזיקליים בהן השתמש כמוזיקת רקע בסרטוני היוטיוב שלו, האלבום שוחרר מספר חודשים לאחר שערוץ היוטיוב הוסר בטענות של תוכן קיצוני ומסית.
בוריאס (יוונית עתיקה: Βορέας) הוא אל הרוח הצפונית במיתולוגיה היוונית, הרוח שמביאה את הקור ומבשרת על תחילת החורף.
בוריאס הוא בנם של הטיטאנית אאוס, אלת השחר, והטיטאן אסטראוס.
הוא אחיהם של יורוס (אל הרוח המזרחית), זפירוס (אל הרוח המערבית), אפליוטס (אל הרוח הדרום-מזרחי) ונוטוס (אל הרוח הדרומית).
על פי המיתולוגיה, לבוריאס שני בנים ובת.
שמם של הבנים הם זטס וקאלאיס.
בניו השתתפו במסע אל גיזת הזהב בפיקודו של יאסון.
בתו של בוריאס, כיאונה, היא אלת השלג.מבין הרוחות השונות, נחשב בוריאס לתוקפני והחזק ביותר.
לרוב הוא מתואר כאיש זקן, בעל שיער מתבדר פרוע וזקן דליל ופרוע.
באמנות הוא פוסל וצויר כאל בעל כנפיים גדולות לגבו.
על פי אחד הסיפורים, חמד בוריאס נסיכה אתונאית ואף נשא אותה לאישה.
האתונאים ראו אותו כקרוב משפחה ונטו להללו ולפנות לעזרתו כשהמתינו לבוא החורף.
עוד מספרים, כי במלחמת פרס–יוון, נשב בוריאס בחוזקה בצבאותיו של כסרכסס כשהללו חצו את מצרי הדרדנלים, וגרם בכך לטביעתן של ספינות רבות.
רפובליקת בּוּרְיָאטְיָה (רוסית: Респу́блика Буря́тия, בוריאטית: Буряад Республика) היא רפובליקה בפדרציה הרוסית.
שטחה של הרפובליקה משתרע על כ-351,300 קילומטר רבוע.
היא גובלת עם מונגוליה בדרום.
בתקופה הקדומה התגוררו בשטחה של בוריאטיה שבטים נוודים.
לפי ממצאים בני ימינו הם יצרו כלים מנחושת, ארד וזהב והתקיימו בעיקר מציד איילים ודיג.
מתקופתם נותרו ציורי קיר במערות קבורה.
במאה האחרונה לפני ספירת הנוצרים התחזקו באזור שבטי ההונים שהקימו לראשונה ממלכה עצמאית וכבשו את כל שטחי השבטים האחרים.
כעבור 300 שנה החלו ההונים בפלישה לאירופה ועזבו את האזור, שבו נשארו שבטי המונגולים והאבנקים.
בשנת 1206 התחיל יליד האזור ג'ינגיס חאן במלחמה עם השבטים השכנים ועד מהרה הקים אימפריה שהשתרעה מגבולה המזרחי של סין עד פולין והונגריה באירופה, ובדרום עד איראן.
תושבי האזור נטלו חלק פעיל בכיבושי ג'ינג'יס חאן והובילו ליצירת העמים המונגוליים של אסיה המרכזית ואירופה, כדוגמת הקלמיקים.
לאחר מותו של ג'ינג'יס חאן התפרקה הקיסרות שלו לחאנויות קטנות, שהחשובה בהן באזור סיביר הייתה אורדת הזהב.
במאה ה-16 החלו הרוסים (המוסקבאים), שהשתחררו מעול אורדת הזהב, במסע כיבושים משלהם, ולאחר שהכניעו את חאנות קאזאן ב-1552 ואת חאנות סיביר, הגיעו ב-1582 למזרח סיביר ואזור ימת באיקל והתחילו בקולוניזציה של האזור והעמים היושבים בו.
בשנת 1666 הוקם אוסטרוג "ורחניאודינסק" שעם הזמן התפתח לעיר אולן-אודה.
בהתאם להסכם נרצ'ינסק שנחתם בשנת 1689 השטח עבר לשליטת רוסיה הצארית.
להגנת על גבולות האימפריה הרוסית באזור הוקמו יישובים קוזאקים.
עד למהפכת אוקטובר האזור היה חלק של גוברניית אירקוטסק.
בתקופה הסובייטית האזור הוכרז רפובליקה אוטונומית בשנת 1923. בשנות ה-30 של המאה ה-20 חלקים ממנו הועברו למחוז אירקוטסק ומחוז צ'יטה.
כחלק מתהליך התפרקות ברית המועצות מעמדה שודרג לרפובליקה כחלק של הפדרציה הרוסית.
הרשות המחוקקת היא "חוראל העם רפובליקת בוריאטיה" שכוללת 66 חברים.
בבחירות שנערכו בשנת 2023 נציגי רוסיה המאוחדת זכו ב-51 מושבים.
בראש בוריאטיה עומד ראש הרפובליקה (עד לשנת 2011 נשיא) שנבחר לכהונה של 5 שנים.
בשנת 2017 לתפקיד נבחר אלכסיי צידנוב.
מבחינה מנהלית הרפובליקה כוללת 2 ערים בעלי מעמד מיוחד ו-21 ראיונים.
הרפובליקה נמצאת בדרום מזרח סיביר דרומית ומזרחית לימת באיקל.
המרחק ממוסקבה הוא כ-5,532 קילומטר.
הרפובליקה גובלת בצפון ובמערב במחוז אירקוטסק, בדרום-מערב ברפובליקת טובה, בדרום במונגוליה ובמזרח במחוז צ'יטה.
צפיפות האוכלוסייה הייתה 2.8 איש לקילומטר רבוע והקבוצות האתניות הגדולות ביותר ברפובליקה היו בוריאטים 299.5 אלף (30.6%) ורוסים 581.7 אלף (64.9%).
בתקופת ברית המועצות חלקה של אוכלוסייה הרוסית הייתה מגעי ל-70%.
השפות הרשמיות בבוריאטיה הן בוריאטית ורוסית.
הרפובליקה כוללת 21 אזורים, 6 ערים, 17 יישובים עירוניים.
בירתה של בוריאטיה היא אולן-אודה.
ערים גדולות נוספות הן סברובייקלסק, גוסינואוזיורסק וקיאחטה.
אוכלוסיית הרפובליקה מרוכזת בעיקר בחלקה הדרומי.
בעיר אולן-אודה מתגוררים כ-400 אלף תושבים וכולל פרברים היא כוללת כ-600 אלף תושבים (כ-60% מכלל אוכלוסיית הרפובליקה).
בשטח הרפובליקה התגלו מרבצי זהב, אורניום, טונגסרם מתכות נוספות ופחם.
בעיר אולן-אודה הוקמו מספר מפעלים.
דרך שטחי המחוז עבור הרכבת הטראנס-סיבירית ומסילת הרכבת באיקל-אמור.
במחוז עוברות כבישים ארציים R-258 "באיקל" ו-A-340 שקושרות את אירקוטסק עם צ'יטה ורוסיה עם מונגוליה
על נהרות האזור ואגם באיקל נבנו נמלים להעברת סחורות ונוסעים.
בעיר אולן-אודה פועל נמל תעופה בין-לאומי.
בשנת 2023 עבדו דרכו 715 אלף נוסעים.
בוּרִיטוֹ (ספרדית: Burrito) הוא מאכל מהמטבח המקסיקני.
המאכל מורכב מטורטיית קמח הממולאת בדרך כלל בבשר.
הטורטייה מגולגלת ומקופלת בקצה אחד או בשני הקצוות.
המאכל המסורתי כולל בדרך כלל רק מילוי של בשר מפורק והבוריטו מתקבל דק מאוד.
בארצות הברית לעומת זאת, המאכל מכיל בדרך כלל מרכיבים אחרים כמו אורז, שעועית, חסה, עגבניות, רוטב סלסה, גואקמולה, שמנת חמוצה ולכן התוצר הסופי עבה במידה רבה יותר.
בורחה ולרו איגלסיאס (בספרדית: Borja Valero; נולד ב-12 בינואר 1985 במדריד) הוא כדורגלן עבר ספרדי.
את שתי עונותיו הראשונות ככדורגלן מקצוען שיחק תחילה במדי ריאל מדריד קסטיליה, קבוצת הבת של ריאל מדריד, במסגרת הליגה הספרדית השנייה.
באוגוסט 2007 חתם ולרו על חוזה לחמש שנים במדי ריאל מיורקה, לאחר ששוחרר ללא תשלום מריאל מדריד.
ולרו הבקיע את שערו הראשון בלה ליגה בניצחון הביתי 7–1 על רקראטיבו ולבה, ב-9 במרץ 2008.
ב-22 באוגוסט 2008, שנה אחת בלבד לאחר שהצטרף למיורקה, חתם ולרו חתם באלופת הפוטבול ליג האנגלית וסט ברומיץ' אלביון, תמורת סכום שיא למועדון על סך שבעה מיליון אירו.
ולרו חתם על חוזה לארבע שנים, עם אופציה להארכה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ארבעה ימים מאוחר יותר, בהפסד 1–3 להרטלפול יונייטד בגביע הליגה האנגלית.
אולם, לאחר עונה אחת באנגליה הושאל ולרו חזרה לקבוצות ספרדיות; בשנת 2009 לריאל מיורקה ובשנת 2010 לויאריאל.
בקיץ 2011, בתום השאלתו לוויאריאל, נרכש כרטיס השחקן שלו על ידי הקבוצה.
בסוף עונת 2011/2012 ירד ולרו יחד עם ויאריאל לליגה הספרדית השנייה, ובעקבות כך עבר לפיורנטינה האיטלקית.
ב-10 ביולי 2017 לאחר חמש עונות במדי פיורנטינה, חתם ולרו באינטר מילאנו.
ב-16 בספטמבר 2020 חזר ולרו לפיורנטינה וחתם לעונה אחת.
ב-30 ביוני 2021 הודיע על פרישה, אך באוגוסט אותה שנה חתם בקבוצת האוהדים החובבנית לבובסקי מפירנצה, המשחקת בליגה השישית באיטליה.
ולרו שיחק במדי נבחרת ספרד על גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2004, והבקיע שער בדקה האחרונה של משחק הגמר נגד טורקיה, בניצחון 0–1 שהביא לזכייתה של ספרד בטורניר.
ב-4 ביוני 2011 ערך ולרו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ספרד הבוגרת, ובישל שער לפרננדו טורס לאחר שעלה כמחליף במשחק הידידות מול נבחרת ארצות הברית.
בּוּרְיָאטִית (Буряад хэлэн) היא שפה קרובה למונגולית המשמשת את הבוריאטים, קבוצה אתנית החיה בעיקר ברפובליקה בוריאטיה שברוסיה.
השפה נכתבת באמצעות גרסה מותאמת של הכתב הקירילי.
השפה רשמית ברפובליקה (לצד הרוסית, שפת הפדרציה הרוסית כולה) ומשמשת כיום בכל שטחי החיים, הספרות הבוריאטית כיום ענפה מאוד וכוללת את כל שטחי המדע והספרות.
קיימים גם עיתונים (כגון Буряад Үнэн "בוריאאט ינן" העיתון הרשמי ברפובליקה) ושידורי רדיו וטלוויזיה בבוריאטית.
עם זאת, כל הבוריאטים הם דו-לשוניים ודוברים בנוסף רוסית.
במהדורת 2010 של הספר האדום של שפות בסכנה של אונסק"ו, הוגדרה השפה "בסכנת הכחדה חמורה"
במהלך המאה ה-17 נכתבה השפה באמצעות הכתב המונגולי הקלאסי.
בוריאטים מערביים שלא הכירו כתב זה, השתמשו ברוסית כשפת הספרות.
בשנת 1931 החליטה הוועדה האחראית מטעם הממשלה על כתיבתה של הבוריאטית בכתב הלטיני.
החל משנת 1939 השפה נכתבת על ידי הכתב הקירילי בתוספת שלוש אותיות מיוחדות (Үү, Өө, Һһ).
השכנות ארוכת השנים עם השפה הרוסית השפיעה על הבוריאטית רבות בתחום אוצר המלים והפונולוגיה.
כך, נכנסו אליה העיצורים [в],[ф],[ц],[ч],[щ],[к], שלא היו קיימים בשפה הספרותית הקדומה.
השפה כוללת כיום 27 עיצורים, 13 תנועות ו-4 דיפתונגים.
זוהי שפה צירופית אך קיים בה גם שימוש נרחב בפוזיות (איחוד השורש המורפמי והתוספות הדקדוקיות תוך השמטת מרכיבי בסיס של שניהם), ובצורות והטיות דקדוקיות רבות.
שם העצם נוטה לפי מספר ושבע יחסות.
קטגוריית השייכות מובעת בצורה הבאה:
גוף ראשון м, мни, ни: לדוגמה ахам, ахамни (אח שלי).
גוף שני ш, -шни: לדוגמה ахаш, ахашни (אח שלך).
גוף שלישי нь, ынь: לדוגמה ахань (אח שלו), гарынь (יד שלו).
גוף ראשון мнай, най: לדוגמה ахамнай (אח שלנו), колхознай (קולחוז שלנו).
גוף שני тнай: לדוגמה ахатнай (אח שלכם).
גוף שלישי (בריבוי) нь, ынь: לדוגמה ахануудынь (אחים שלהם), колхозуудынь (קולחוזים שלהם).
טיפוס המשפט השכיח הוא מסוג SOV.
בּוּרִ֫ין , הוא כפר פלסטיני, השוכן במדרון הדרומי של הר גריזים שבשומרון ובעמק הסמוך ומשתייך לנפת שכם ברשות הפלסטינית.
בורין שוכן בעמק מצפון לחווארה מעט דרומית לשכם, ליד כביש 'עוקף שכם'.
לפי הסכמי אוסלו 80% משטח הכפר בשליטה ישראלית מלאה ו-20% בשליטה משותפת עם הרש"פ.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 2,800 תושבים בשנת 2016, רובם עוסק בחקלאות ומרעה צאן.
מסביב לכפר ישנם מספר יישובים יהודיים, ממזרח סנה יעקב, מצפון ברכה ומדרום יצהר.
הכפר ממוקם למרגלות שלוחת הר בשם "ג'בל אבו איסמעיל", שהיא חלק מהר גריזים, בו נמצאו שרידי יישוב,"ח'רבת א-נבי", ובית קברות קדום מתקופת הברונזה התיכונה (2,000 - 1,550 לפני הספירה) ומקאם (מקום תפילה) המוקדש לאבו איסמעיל.
בתקופת ממלכת ירושלים הצלבנית המשיכו מוסלמים לגור בכפר ונאלצו לשלם מעשר כספים (Tithe) לכנסייה הצלבנית בהר ציון.
ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, מופיע הכפר עם 120 בתים בסנג'ק שכם.
תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, עיזים ועל כוורת דבורים לייצור דבש.
בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ"כפר גדול מדרום לשכם, מוקף במטעי זיתים".
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בבורין הייתה אוכלוסייה של 901 נפש, כולם מוסלמים, ובמפקד 1931 הייתה אוכלוסייה 859 נפש, אשר גרו ב-215 בתים.
ב-1945 הייתה אוכלוסיית בורין 1,200 נפש, כולם מוסלמים, ואילו שטח הקרקע הכולל היה 19,096 דונם, כשמתוכו 8,741 דונם שימשו לגידולי דגנים, ואילו 106 דונם סווגו כשטח בנוי, על פי סקר הכפרים של המנדט הבריטי בארץ ישראל.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, עבר הכפר משליטה בריטית לירדנית.
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית.
משאבי הקרקע והמים של בורין הידלדלו בעקבות הפקעת קרקעות בשטחי הכפר לטובת הקמת התנחלויות ישראליות ובסיסים צבאיים.
משנת 1982, יותר מ-2,000 דונם מקרקעות הכפר הוכרזו כאדמות מדינה ולאחר מכן הועברו להתנחלות הר ברכה.
ב-2010 נבנה בבורין מסגד חדש, שעמותת רגבים עתרה לבג"ץ בדרישה להרוס אותו בטענה שנבנה בלא היתר על אדמה לה תובעים רבים לבעלות.
בתשובה לעתירה הורה בית המשפט למנהל האזרחי לדווח על פעולות הפיקוח והאכיפה במקום, וב-2018 נדחתה העתירה ובניית המסגד חודשה.
בעשור השני של המאה ה-21 נרשמו מספר אירועים הדדיים של יידוי אבנים והצתות של כלי רכב ושדות בין תושבי הכפר ומתנחלים מהתנחלות יצהר וממאחז סנה יעקב:
בשנת 2008 חברי חוליה יהודית מיצהר ניסו לשגר רקטת קסאם לעבר הכפר בורין, ותושבי הכפר התפרעו ויידו אבנים לעבר חיילי צה"ל וכוחות הביטחון.
בפברואר 2013 הקימו פלסטינים מאחז בשם אל-מנאטיר באדמות בורין.
על אף שמדובר בשטח B, בו סמכויות התכנון והבנייה נתונות לרשות הפלסטינית, הרסו כוחות צה"ל את המאחז.
באוקטובר 2015 עשרות רעולי פנים שירדו מההתנחלות יצהר לכיוון בורין, זרקו אבנים והציתו שדות, תחת אבטחה וליווי של חיילי צה"ל.
בדצמבר 2017, כארבעים נערי גבעות רעולי פנים יידו תושבים לעבר תושבים ובתים בכפר.
על פי דובר צה"ל, כוחות צה"ל שהגיעו למקום הוציאו את התוקפים מהכפר.
באפריל 2018 נכרתו כמאה עצי זית בני עשרות שנים בחלקה סמוך לכביש ליצהר, שצה"ל אסר את הגישה אליה לפלסטינים.
על חומת אבנים סמוכה רוססה הכתובת: "והורשתם".
באוקטובר 2019, הכו נערי גבעות במוטות ברזל פעילים של ארגון "רבנים לזכויות אדם" שסייעו במסיק זיתים בכפר, ופצעו את הרב משה יהודאי, בן 80, מנהל הארגון.
יום למחרת, עצר קצין משטרה קבוצה נוספת של פעילי הארגון שהגיעה שוב לסייע במסיק.
במאה ה-17 הוקמה שלוחה של הכפר בשם "עיראק בורין", כ-500 מטר מצפון לכפר על ראש מצוק במעלה רכס הר גריזים, פירוש השם הוא הצוק של בורין.
בצמוד לעיראק בורין ממערב נמצאת "ח'רבת ס'ור", בה נתגלו ממצאים ארכאולוגיים המעידים כי במקום התקיים יישוב מתקופת הברזל ועד התקופה הרומית בארץ ישראל.
מעין "עין ס'ור" הסמוך היה מקור מימיו.
הכפר הקדום בנוי כ"כפר מבצר", כשהצוק התלול משמש לו להגנה, כיום הכפר גדול יותר ואינו רק באזור הצוק.
ב-21 ביוני 2002, לאחר פיגוע ביישוב איתמר בו נרצחה משפחת שבו, קבוצה של יהודים נכנסה לעיראק בורין, זרקה אבנים, הציתה מחסן ושני כלי רכב ונמלטה מהמקום.
תושב הכפר, עדנאן עודה בן 22, השליך אבנים בחזרה, מתנחל ירה בו והוא נהרג.
נפתחה חקירה של משטרת ישראל שביקשה לקבל את ההרוג לנתיחה, הבקשה סורבה.
ב-20 במרץ 2010 שהה כוח של חטיבת כפיר בכפר.
על פי יומן המבצעים החטיבתי, בשעה 15:54 החלו הכוחות לסגת.
במסגרת פיזור הפגנה אלימה קצין בדרגת רס"ן ירה לעבר המפגינים ופגע בשני נערים.
רס"ן ר' העיד במצ"ח שבזמן נסיגת החיילים הוא ירה שני כדורי גומי לעבר 2 תושבים שלטענת הצבא עמדו בסמוך למפרי סדר ולטענת עדים פלסטינים היו במרחק של כ-50 מטרים מההפגנה ולא השתתפו בה, וזיהה פגיעה בידו של אחד מהם.
למעשה, הירייה הראשונה פגעה בראשו של אוסייד והכדור חדר לגולגולתו, והירייה השנייה פגעה בחזהו של מוחמד כשחש לעזרתו.
הטענה לירי כדורי גומי הופרכה על ידי צילום רנטגן של קליע חי בגולגולתו של אוסייד קאדוס.
ר' הודה רק בזיוף מסמכי נשקייה, אותם זייף כדי להחליף את נשקו בנשק אשר יכול לירות כדורי גומי כפי שטען שירה, זאת לאחר הירי.
במצ"ח הוחלט שלא להעמידו למשפט.
במרץ 2016 שלושה מחבלים תושבי הכפר דקרו שני חיילים בעמדה צבאית סמוך לכפר.
ב-19 באפריל 2016 כוחות הביטחון חשפו חוליה מהכפר שתכננה לחטוף מתנחל, ולבצע פיגועי ירי ודקירה נגד חיילים.
בורין שוכנת בגב ההר, למרגלות חלקו הדרומי של רכס הר גריזים, בגובה של בין כ-720 מ' לכ-650 מ' מעל פני הים.
מצפון לכפר משתרעת "שמורת נבי איסמעיל" בשמורה יש ריכוז של עשרות עצי אלה אטלנטית ולצידם מספר עצי זית עתיקים.
באזור הכפר נובעים מספר מעיינות שכבה, בהם:
"עין א-שרקיה" - הממוקם במרכז הכפר ומשמש את התושבים למי שתייה.
"עין מח'נה" - מעיין ניקבה ממזרח לכפר.
בסמוך למעיין נבנה המאחז סנה יעקב והמקום עבר פיתוח במימון המועצה האזורית שומרון, הוקם מקווה ובריכות נפרדות לגברים ולנשים.
מאז שנת 2001 נחסמה אט אט גישתם של פלסטינים למעיין ולשטח החקלאי שסביבו על ידי צה"ל, והוא סופח בפועל להתנחלות הר ברכה.
לטענת תושבי בורין והמשרד לתיאום עניינים הומניטריים של האו"ם, המעיין שוכן בשטח פרטי פלסטיני ושימש חקלאים ורועי צאן פלסטינים מהכפר להשקות את גידוליהם ואת חיות המשק שלהם.
"עין אל-פור" - שמצפון לעיראק בורין הנובע בערוץ "ואדי ס'ור", בסמוך למעיין ריכוז של עצי תאנה ועצי פרי אחרים, המוקף בטרסות אבן עתיקות.
בורידאבה (ברומנית: Buridava) הייתה, כפי שמעיד שמה (פירוש השם הוא מצודת/עיר הבורים), בירת הבורים.
היישוב היה ממוקם בקרבת המקום בו נמצאת כיום העיירה אוקנלה מאר, במחוז ולצ'אה, ברומניה.
באזור נמצאים מכרות מלח קדומים ומשערים שהמצודה הגנה על מרבצי המלח, שערכם היה גדול מאוד באותה תקופה.
בורידאבה מוזכרת לראשונה על ידי הגאוגרף הקדום תלמי.
בשנת 1960, פרופסור מקומי, גאורגה מושטאנו, חפר בגינה שלו וחשף חרסים רבים.
בבדיקת החרסים ראה שאינם חרסים רגילים ולקח אותם לבדיקה במוזאון האזורי.
הנהלת המוזאון מסרה את החרסים לבדיקה לפרופסור דומיטרו ברצ'יו, שקבע, שמדובר בחרסים מהתקופה הדאקית ויזם פתיחת חפירה ארכאולוגית במקום.
בחפירות נמצאו כלי קדרות שונים וגם חישוקי ברזל קדומים.
על החרסים נמצאו חלקי רישומים ועל אחד מכלי החרס נמצאה הכתובת BASILEO THIAMARCOS EPOIEI, שזה שמו של מלך מקומי, מתקופתו של אוגוסטוס קיסר.
בורחס ואני (בספרדית: Borges y yo) הוא סיפור קצר מאת הסופר, הפילוסוף והמשורר הארגנטינאי חורחה לואיס בורחס.
זהו סיפור קצר מאוד, המתאר את הפער בין בורחס ה"סופר" לבורחס ה"רגיל", שמתוארים כשתי ישויות נפרדות אך מבולבלות, לשתי הדמויות אותם התחביבים (אם כי אצל בורחס הסופר הם נראים, לטענת בורחס השני, יומרניים).
לאורך הסיפור ההפרדה שנוצרת בין הדמויות נהיית פחות ופחות ממשית, עד לשיא במשפט האחרון של הסיפור: "איני יודע מי משנינו כותב את הדף הזה".
הסיפור התפרסם לראשונה ב-1957, וב-1960 נאסף בספר El hacedor ("היוצר").
בשנת 1975 פורסם הסיפור בעברית, בתרגומו של יורם ברונובסקי, כסיפור הפותח את הספר "גן השבילים המתפצלים" בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בערבית: مرسى البريقة, תעתיק מדויק: מַרְסָא אלְבֻרַיְקַה, תרגום: נמל בורייקה) היא עיר לובית לאורך הים התיכון, בנקודה הדרומית ביותר לחוף זה בלוב.
העיר ממוקמת במחוז לשעבר של אג'דאביא, אשר ב-2007 התמזגה לתוך מחוז אל-ואחאת.
העיר בת 7,000 תושבים וקיים בה בית זיקוק לנפט השייכת ל"חברת הנפט של סירת", הכפופה לחברה הממשלתית – "תאגיד הנפט הלאומי".
העיר עוצבה בידי הארכיטקט היווני, קונסטנטינוס אפוסטלוס דוקסיאדיס.
במהלך ההתקוממות בלוב ב-2011, העיר נפלה לידי האופוזיציה הלובית.
לאחר כמה ניסיונות, ב-13 במרץ, הכוחות הנאמנים לקדאפי השתלטו על העיר, וב-26 במרץ, בחסות המתקפה האווירית הבין-לאומית, המורדים שבו ותפסו את השליטה בעיר.
בורי ראם או בוריראם (בתאית: บุรีรัมย์) היא עיירה בתאילנד, בירת מחוז בורי ראם שבאזור איסאן, הנמצאת כ-300 ק"מ צפונית-מזרחית לבנגקוק.
אוכלוסיית העיירה בשנת 2021 הייתה 30,021.
לפני כמעט 1,000 שנה שלטה באזור בורי ראם האימפריה החמרית.
בפארק ההיסטורי פאנום רונג נמצא הר געש לא פעיל ומבצר אשר נבנה על ידם.
על פי כתובות שנמצאו, שליט בורי ראם הכיר בהגמוניה של קיסר האימפריה החמרית.
בבנגקוק בתקופה המוקדמת, בתחילת המאה ה-19, העיר נקראה במקור מואנג פיי.
העיר הייתה תחת שלטון תאילנדי.
לאחר רפורמות מנהליות בסוף המאה ה-19, בורי ראם סופחה לתאילנד.
בורי ראם סמוכה לגבול קמבודיה.
מחוז בוריראם ממוקם באזור הצפון מזרחי של תאילנד, הידוע בשם איסאן.
העיר בורי ראם ממוקמת בקצה הדרומי של מישור קהוראט, שמוצף בעונה החמה ויבש מאוד בעונת הגשמים.
המרחק לבירה בנגקוק הוא 400 קילומטר.
פועלים בעיר גני ילדים, בתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים כגון בית ספר מריה אנוסורן, אוניברסיטאות ובתי ספר בודהיסטים.
שדה התעופה בורי ראם הוא שדה התעופה היחיד במחוז בורי ראם.
אייר אסיה תאי משרתת את תושבי המחוז מנמל התעופה הבינלאומי דון מואנג (DMK).
רכבת המדינה של תאילנד (SRT), חברת הרכבות הלאומית של תאילנד, מספקת שירות מתחנת הרכבת בורי ראם.
בורי ראם נמצאת על קו הרכבת הצפון מזרחי.
חברת האוטובוסים הארצית, The Transport Co., Ltd, מפעילה מסוף אוטובוסים בתחנת האוטובוס בבורי ראם.
בוריל (בבולגרית: Борѝл, ביוונית: Boρίλλας, סוף המאה ה-12 – תחילת המאה ה-13, אחרי 1218 טרנובו) היה קיסר (צאר) בולגריה בשנים 1207–1218. ייתכן מאוד כי השתייך לשושלת אסן ושהיה בנה של אחות הצאר קאלויאן, אך כדי לחזק את זכותו למעמד הקיסרות התחתן עם אלמנתו.
בימיו איבדה בולגריה אזורים בדרומה ובמערבה למעצמות שכנות, והשלטון המרכזי נחלש בעקבות מגמת הבדלנות של חלק מהבויארים הגדולים.
בוריל אסן עלה לשלטון ב-8 באוקטובר 1207 כמשוער, בעקבות רצח הצאר קאלויאן בסלוניקי.
ההיסטוריון ואסיל זלטרסקי, שנודע בספריו על ההיסטוריה של בולגריה בימי הביניים, שיער כי בוריל היה מעורב בקנוניה שהביאה לרציחתו של דודו הקיסר.
גם מחברים אחרים סברו שקאלויאן נרצח על ידי בני האצולה הקומאנית שהשתתפו במצור על סלוניקי ושעשו קנוניה עם בוריל.
דעתו של זלטארסקי התקבלה למשך שנים רבות, בגלל המוניטין שלו, אך בימינו ישנם חוקרים בולגרים (א.
פבלוב) הסבורים שלהשערה זו אין הוכחות במקורות ההיסטוריים.
בוריל תפס את השלטון בעקבות מאבק נגד בני שושלת אסן האחרים שטענו כחוק לכתר האימפריה, הדספוט אלקסי סלאב וסטרז.
בהמשך הוא נשא לאישה את אלמנתו של קאלויאן, נסיכה קומנית המזוהה לפעמים כ"אנה- אניסיה".
אלקסי סלאב, ככל הנראה בן דוד של בוריל, ואחיין של קאלויאן המנוח, לא הכיר בסמכות בוריל, השתלט על אזור בחבל פירין ובהרי רודופי ואחרי שנת 1211 קבע את מושבו בצפינה, והחל משנת 1215 במלניק.
הטוען האחר לכתר, סטרז, גם כן, אחיין של קאוליאן נמלט לראשקה השכנה, בחצר של הז'ופאן הגדול שטפאן נמאניץ' ומשם, בתמיכה סרבית כבש חלק גדול ממקדוניה וקבע את מושבו במבצר פרוסק.
הנסיך איוואן, לימים הצאר איוואן אסן השני ברח אל הקומנים, ואחר כך לאחת הנסיכויות הרוסיות, ככל הנראה, לנסיכות גאליץ'-וולין.
החלשת הממלכה הבולגרית נוצלה על ידי הקיסר הלטיני מקונסטנטינופול, הנריק הראשון מפלנדרה שפלש לבולגריה עם צבאו המתוגבר בלוחמים חדשים - אבירים מפלנדריה ומנורמנדיה.
ב-1208 נכנס גם בוריל לתראקיה בראש צבא ולאכי-בולגרי-קומני והנחיל לצלבנים מכת פתע.
בקרב ברוי (Beroe - בימינו סטארה זאגורה) הוא הצליח על ידי כך באופן זמני לעצור את התקדמות הצבא הלטיני צפונה.
אולם ב-31 ביולי-1 באוגוסט 1208 הוא נחל בפיליפופול תבוסה ניצחת מידי כוחות הצלבנים הלטינים, אף-על-פי שכוחותיו, יש אומרים, מנו כ-33,000 חיילים.
בתחילת שנת 2009 סיכל הקיסר הנריק עוד ניסיון של בוריל להרחיב את שליטתו לתרקיה על ידי הענקת חסות לעיר סרס שמנהיגיה נטו לקבל את ההגמוניה הבולגרית במקום זו הלטינית.
הדספוט אלקסיי סלאב שנשא לאישה בת בלתי חוקית של הקיסר הנריק, הכיר בחסות האימפריה הלטינית וקיבל בתמורה אחוזות מבין האדמות שנכבשו על ידי הקיסר הנריק.
בסופו של דבר בשנת 1209 מתוך חשש לאבדנה המוחלט של מקדוניה, הכיר בוריל בשליטתו של סטרז בחבל ארץ זו והעניק לו את התואר "סבסטוקראטור".
סטרז עצמו העדיף כנראה באותה תקופה להיפטר מחסות הסרבים אחרי שהקים בעזרתם במקדוניה ישות מדינית יציבה למדי.
בנסיבות אלה שמרה בולגריה עדיין על עוצמה מסוימת.
בשנת 1209 כרת בוריל ברית זמנית גם עם הדספוט מיכאיל מאפירוס.
ברית זו החזיקה מעמד עד שנת 1211 כשמיכאיל החליט שהברונים הלטינים בתסלוניקי מהווים סכנה פחותה בשבילו מאשר הבולגרים של בוריל וסטרז.
באותה שנה הקים בוריל ברית גם עם הקיסר הביזנטי מניקאה, תאודורוס לסקריס.
באביב 2011 צבא של תאודורוס לסקריס התקרב לקונסטנטינופול ובוריל התכונן לבוא לעזרתו.
כשחזר הקיסר הנריק ממסע צבאי ביוון, ארגן בוריל מארב בדרכו אך הלטינים הצליחו להתחמק ולהגיע בשלום לבירתם.
באותה שנה 2011, תסלוניקי שבשליטה לטינית הצליחה לדחוף מתקפותיו של סטרז, בקיץ בעזרת מיכאיל מאפירוס ובאוקטובר בעזרת אלקסי סלאב.
מוקדם בקיץ 2011 כוחות מאוחדים של בוריל וסטרז הובסו על ידי הדספוט מיכאיל בקרב פלגוניה (ביטול של ימינו).
אז איבדה הממלכה הבולגרית גם את המבצר מלניק שהפכה לבירתו של אלקסי סלאב.
עם זאת הצליח הנריק לגרש את הלוחמים הבולגרים ובסתיו 1211 לנצח שוב את בוריל בקרב.
בתקופה שבין 1211–1213 פרץ מרד בראשות שלושה מנהיגים קומנים בעיר וידין שעל גדת הדנובה.
בוריל העריך שלא יוכל להתמודד מולם לבדו, הזעיק את עזרתו של אנדראש השני, מלך הונגריה.
בהוראת המלך ההונגרי הגיעו לצפון-מערב בולגריה מדרום טרנסילבניה יחידות של סקסונים, סקלרים רומנים ופצ'נגים בפיקודו של האישפאן של סבן, יואכים ,בן למשפחת טיריה (Türje), שהביסו את המורדים הקומנים על נהר אוגוסטה, צרו על וידין, כבשו אותה ודיכאו את המרד.
שני מנהיגים קומנים נהרגו בקרב ואחד בשם קאראס, נלקח בשבי.
הרוזן יואכים עצמו נפצע קשה וזכה באדמות כמתנה מהמלך אנדראש.
סיבות המרד בווידין אין ברורות.
ייתכן כי היה זה מרד בולגרי פנימי שגייס לעזרתו את הקומנים, אולי קרה כמחאה קומנית על גרוש הצאריצה בת מוצאם, או מתוך אכזבה על ויתורי בוריל על השטחים בתרקיה לטובת הצלבנים, או, פחות סביר, הייתה זו התגייסות קומנית במסגרת הכנותיו של איוואן אסן השני לשוב ולתפוס את השלטון בבולגריה.
נטען כי בתמורה לעזרה העביר בוריל למלך הונגריה את השליטה על שטח שבין בלגרד לברניצ'בו.
ייתכן כי ברניצ'בו הועברה להונגריה קודם לכן עוד בשנת 2008, וב-2013 בוריל רק התחייב לוותר על התביעות לגבי הערים האלה.
יש סבורים שברניצ'בו הייתה מתנת אירוסין או חלק מהנדוניה שהעניק בוריל להונגרים בשנים 1213–1214 אחרי ההחלטה לארס את בתו לנסיך ההונגרי הקטין בלה.
אכן היחסים עם הונגריה נשארו טובים וכעדות לכך, בשנת 1214 הגיעו לבולגריה שליחים של המלך אנדראש כדי לסדר את נישואי בנו הבכור בלה (לימים בלה הרביעי) עם בת של בוריל .ייתכן כי השליחים ההונגרים עזבו את טרנובו יחד עם הילדה הארוסה.
בסופו של דבר אחרי הדחתו ומותו של בוריל נישואים אלה לא יצאו לפועל.
הפיוס והברית עם האימפריה הלטינית
אחרי כישלונותיו מול האימפריה הלטינית, העדיף בוריל לכרות ברית איתה נגד הסרבים והיוונים.
הקיסר הנריק נזקק לבן ברית במאבקו בדספוטות של אפירוס ובאצילים מרדנים ובראש ובראשונה נגד הקיסרים של ניקאה.
בשנת 1213,בתיווך נציג האפיפיור, נחתם הסכם שלום בין בוריל להנריק מפלנדריה.
באווירת הפיוס שנוצרה הוחלט על שתי חתונות.
הקיסר הלטיני נשא לאישה בת של קאלויאן, (ובת חורגת לבוריל) מריה, ובהמשך עזב בוריל עצמו את אשתו הראשונה כדי להתחתן עם אחיינית של הנריק, בת אחותו יולנטה מקורטנה.
שמה של נסיכה זו אינו ידוע.
הקיסר הנריק ניהל טקס חתונה מפואר בקונסטנטינופול.
הוא שאף לרשת את כתר בולגריה מכיוון שלבוריל לא היו עד אז צאצאים זכרים.לברית הבולגרים עם הלטינים הצטרף גם סטרז.
מנגד עמדה קואליציה בין הדספוט מאפירוס, מיכאיל קומננוס ואחר כך יורשו, תאודורוס קומננוס דוקס הידוע גם כתאודורוס אנגלוס, וכן הדספוט אלקסי סלאב והנסיך הסרבי שטפאן נמאניץ'.
בשנת 1214 היה מעורב בוריל בניסיון לכבוש את העיר ניש בסרביה, אולם הברית הבולגרית-לטינית לא השיגה את התוצאות הצפויות.
בשנת 1214 נרצח סטרז על ידי שכירי חרב בערוב המסע הצבאי נגד הסרבים.
האגדות הסרביות דיברו על נס, מפני שיום לפני מותו של סארז שליחו של שטפאן הנמאניץ', אחיו, סאבה הקדוש, אב המנזר בסטודניצה, חישמל בדבריו חלק מחצרו של סטרז.
רק סטרז נשאר נחוש בלהמשיך במלחמה במיטיבו לשעבר.
לפי האגדה הארכאנגל מיכאל בעצמו המית את סטרז.
ההיסטוריונים משערים כי מותו קשור לקשר פרו-סרבי פנימי במחנה של סטרז והיה מעשה ידיהם של שכירי חרב.
סופו של סטרז הקל על מצבם הצבאי של הסרבים.
הפלישה המשותפת של הנריק ובוריל לסרביה, ששירתה ככל הנראה יותר תוכניותיו של בוריל מאשר אלו של האימפריה הלטינית הסתיימה בכישלון: שני צבאותיהם נאבקו בטעות זה בזה.
כל צד חשב שמולו נמצאים האויבים הסרבים.
התקרית הקשה הביאה להפסקת המבצע.
אחרי רציחתו של מיכאיל הראשון קומננוס דוקאס בתחילת שנת 1215, את כתר הדספוטות אפירוס ירש אחיו של המנוח, תאודורוס אנגלוס קומננוס דוקאס (1215–1230).
הוא כבש את האזורים במקדוניה שבין נהר הווארדאר לסטרימון, לרבות הערים אוחריד ופרילפ.
ככל הנראה שטחים אלו שהיו בשליטת סטרז עברו לזמן קצר בשליטת בוריל, (ייתכן ובהמשך גם לידי הברונים הלטינים), אך בסופו של דבר הסתפחו אל הדספוטות אפירוס.
ייתכן כי תאודורוס אנגלוס ניצל למטרותיו את פריצת המרד נגד בוריל שהביא לבסוף את כיבוש השלטון בבולגריה על ידי איוואן אסן השני.
שלטונו של בוריל נאלץ לעמוד מול מצב של חוסר יציבות.
בוליארים רבים לא צייתו לצאר והצהירו על עצמאותם.
בפברואר 1211 ניסה בוריל לשווא לשפר את מעמדו על ידי כינוס בטרנובו של הסינוד הבולגרי הראשון שנועד להוקיע את ה"כופרים" הבוגומילים.
עמדה זו נכללה בתעודה רשמית הידועה כ"סינודיק של בוריל".
מותו של הקיסר הנריק ביוני 1216 בסלוניקי ויציאתו של אנדראש השני מלך הונגריה למסע הצלב החמישי לארץ הקודש החלישו את שלטונו של בוריל.
איוואן אסן מצא שהנסיבות בשלות לחזרתו למולדת.
בשנת 1218 שב איוואן אסן השני לבולגריה, אולי דרך דוברוג'ה, שבה המנהיגים המקומיים היו עוינים לצאר.
תחילה הסתמך על כמה גדודים של שכירי חרב רוסים (אולי ברודניקים) אך במהרה גייס לצידו רבים מקרב האצילים המתוסכלים משלטון בוריל שיכלו גם לעזור במימון המסע הצבאי.
אחרי ניסיונות כושלים להתנגדות, נסוג בוריל לבירתו, טרנובו והתבצר בה.
אחרי שבעת חודשי מצור התושבים פתחו את שערי העיר בפני איוואן אסן השני.
בוריל שנמלט, נתפס בסופו של דבר על ידי אנשי איוואן אסן שהורה לעוור אותו ולשלוח אותו למנזר (אולי מנזר גורנו אוריאחובסקי), שבו מת.
האגדה מספרת שעל ידי כך התגשמה קללת אשתו הראשונה, האלמנה הקומנית של קאלויאן, שהושלכה על ידו מכס המלכות ושאיחלה לו אז שימות כמו בוגד.
בשנת 1207 התחתן בוריל עם דודתו, אלמנתו של קאלויאן, נסיכה קומנית שנקראה אולי אנה או אניסה.
מנישואיו הראשונים, כנראה, נולדה לו בת, שהייתה מאורסת זמנית, אחרי 1214, עם יורש הכתר ההונגרי, בלה, לימים המלך בלה הרביעי.
ב-1213 התגרש מאשתו הקומנית ושלח אותה למנזר.
זאת כדי להתחתן עם אחיינית, בעלת שם לא ידוע, של הקיסר אנרי מפלנדריה, אליזבת מקורטנה.
לא ידוע אם היו לו ילדים מנישואים שניים אלה.
שמו של בוריל בהיסטוריה הבולגרית נשאר קשור להחלשת האימפריה ולהתפוררותה.
עם זאת בימינו אינו נחשב שליט חסר כישורים וחוט שדרה כפי שתכופות תואר בעבר.
בולגריה תחת שלטונו אכן איבדה משטחיה מדרום להרי הבלקן ואת השטחים בדרום מערב שהיו בשליטת סטרז ואלקסי סלאב.
היוזמה בבלקן עבר מידי בולגריה לדספוט של אפירוס.
ליורשו של בוריל בשלטון, איוואן אסן השני, לקח 12 שנה כדי להחזיר עטרה ליושנה.
בוריידה היא בירת מחוז אל-קסים במרכז ערב הסעודית בלב חצי האי ערב.
היא נמצאת כ־330 ק"מ צפון-מערבית לבירה ריאד, כ־690 ק"מ צפון-מזרחית למכה וכ־480 ק"מ צפון-מזרחית לאל-מדינה.
החקלאות היא עדיין בבסיס הכלכלה של העיר בוריידה.
העיר היא אחת מיצרניות המזון הגדולות בממלכה ועזרה בהפיכת ערב הסעודית ליצואנית דגנים.
בוריידה מוזכרת בספר בראשית על אברהם אבינו שישב "בין קדש ובן ברד".
על פי החוקרים בר דרומא ועוד, קיימת סבירות גבוהה שהעיר המקראית ברד היא העיר בוריידה של ימינו.
העיר קדש מזוהה עם מדאין צלאח, אשר גם היא במדבר בערב הסעודית ושתי הערים מחוברות בכביש.
הבּוּרְיָאטִים הם קבוצה אתנית מסיביר המונה כ-500,000 נפש.
הבוריאטים הם תת-הקבוצה הצפונית ביותר של המונגולים, ומהווים את הקבוצה הילידית הגדולה בסיביר.
רובם של הבוריאטים מרוכזים בבוריאטיה.
לבוריאטים מנהגים משותפים רבים עם מונגולים אחרים, כולל רעיית נוודים, והקמת יורטים למחסה.
כיום, רוב הבוריאטים חיים בתוך ומסביב אולן-אודה, בירת הרפובליקה הבוריאטית, אם כי רבים עדיין ממשיכים באורח חיים יותר מסורתי באזורים הכפריים.
הבוריאטים הם צאצאים של כמה עמים מונגוליים וסיביריים אשר התיישבו בסביבות ימת באיקל.
במאה ה-13 פלשו המונגולים לאזור ושעבדו מספר שבטים בוריאטיים: השם "בוריאד" מוזכר לראשונה כאחד מעמי היער בהיסטוריה הסודית של המונגולים (בסביבות 1228).
שם נכתב כי צ'יוצ'י, בנו הבכור של ג'ינגס חאן, צעד צפונה על מנת לשעבד את הבוריאטים ב-1207. הבוריאטים ישבו אז לאורך נהר אנגרה ויובליו.
בערך באותו זמן מוזכר גם שבט הברגה, אחד מהשבטים הבוריאטים, כיושב מערבית לבאיקל ובעמק ברגוזין (כיום בצפון בוריאטיה).
הבָּרגַה קשורים גם לטומדים, שחיו לאורך נהר אריג שבמזרח חובסגול.
מרד טומדי פרץ ב-1217 לאחר שבאישורו של ג'ינגס חאן החרים לצרכיו המשנה למלך 30 עלמות טומדיות.
המפקד ששלח ג'ינגס חאן, דוּרבּי העָז, דיכא את המורדים.
בתקופת שושלת יואן הצפונית (שלהי המאה ה-14) הצטרפו הבוריאטים לאירטים בהתנגדות לשלטון הח'לח'ים.
בוריילופלטה (שם מדעי: Borealopelta) הוא סוג של דינוזאור במשפחת הנודוזאוריים - מקבוצת הדינוזאורים המשוריינים.
בסוג זה יש מין טקסונומי יחיד: בוריילופלטה מארקמיצ'לי (Borealopelta markmitchelli).
פירוש שם הסוג הוא "מגן צפוני" ואילו שם המין "מארקמיצ'לי" נקרא על שם הפלאונטולוג מארק מיצ'ל שהכין את המאובן שלו למחקר מדעי.
הבוריילופלטה היה מכוסה במעטפת שריון עצם (אוסטאודרמים) וקשקשים גרמים בתוספת דוקרנים קרניים שהגנו על כתפיו וצווארו.
גם ראשו היה מכוסה במעטה שריון.
למרות מעטה השריון המרשים הזה, לבוריילופלטה היו גם נקודות תורפה.
המאובנים השתמרו היטב ונמצאו בהם אף חומרים אורגניים ובהם שרידים של הפיגמנטים שקבעו צבע עורם.
החוקרים גילו שצידו העליון של הבוריילופלטה היה בצבע ג'ינג'י (אדמדם-חום) ואילו בטנו הייתה בהירה יותר וחיוורת.
לסכמת צביעה כזו קוראים "נוגדת הצללה" ומטרתה לשפר את ההסוואה של בעל החיים בתאורת יום, בה השמש מאירה את הגב ואילו הבטן מוסתרת בצל.
דבר זה מעיד שכנראה מעטה השריון שלו לא הספיק להגנה מלאה מול טורפים דוגמת הטירנוזאוריים.
אורכו היה 5.5 מטר ומשקלו מספר טונות.
הבוריילופלטה חי כ-110 מיליון שנה לפני זמננו, באמצע תקופת הקרטיקון.
מאובן של בוריילופלטה נתגלה בשנת 2011 במכרה המילניום של חברת Suncor בקנדה.
המאובן השתמר היטב וכולל את הגולגולת ורוב השלד ואת האוסטאודרמים שלו כשהם מחוברים למקום שבו היו כאשר היה עדיין חי.
בנוסף, השתמרה טביעת העור וכן חומרים אורגניים בהם מלנוזומים ופיגמנטים שקבעו את צבע עורו.
מאובן זה של בוריילופלטה נחשב למאובן הטוב והמשומר ביותר של דינוזאור משוריין.
צוות פלאונטולוגים של מוזיאון טירל המלכותי באלברטה, קנדה, הגיע למקום וקבע כי המאובן הוא של דינוזאור משוריין ולא של זוחל ימי, כפי שנתגלו קודם באתר זה.
עם זאת, היה קשה מאוד לחלץ את המאובן מגוש הסלע בו היה קבור.
אחרי מאמצים רבים, שבהם המאובן כמעט נשבר, הובא גוש הסלע עם המאובן למעבדות המוזיאון.
הטכנאי והפלאונטולוג מארק מיצ'ל עבד במשך 5 שנים על הכנת המאובן למחקר מדעי, חילוצו מגוש הסלע וניקויו מאבן ועפר (במימון נשיונל ג'יאוגרפיק).
בשנת 2016 החל המחקר ובו אושר שמדובר בדינוזאור משוריין ואף במין חדש למדע, שנקרא Borealopelta markmitchelli.
בשנת 2017 פורסם מאמר מדעי המתאר ומגדיר מין זה, והמאובן הוצב בתצוגה במוזיאון טירל המלכותי.
בורחה מָיוֹרַאל מויה (בספרדית: Borja Mayoral Moya; נולד ב-5 באפריל 1997 בפרלה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת חטאפה מהלה ליגה.
הוא הצטרף בשנת 2007 למחלקת הנוער של ריאל מדריד.
הוא החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה החל מ-2014, רשם 38 הופעות וכבש 17 שערים.
ב-31 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בריאל מדריד בליגה בניצחון 1–3 על לאס פאלמס.
בעונת 2016–2017 הושאל מיוראל לעונה אחת לוולפסבורג וערך בה 19 הופעות ליגה בעיקר כמחליף וכבש 2 שערים.
בעונת 2017–2018 חזר מיוראל לריאל מדריד.
ב-2018 הגיעה בהשאלה ללבאנטה לעונה אחת, בסיום העונה המשיך בהשאלה לעונה נוספת.
בוריהאיניים (שם מדעי: Borhyaenidae) היא משפחה של יונקי כיס נכחדים בני הסדרה ספרסודונטה, הקרובים לתיילוקוסמיים אשר חיו בין סוף האאוקן למיוקן בסוואנות וערבות אמריקה הדרומית.
פירוש שמם הוא "צבועיים מחוזקים", עקב צורת לסתותיהם הדומה ללסתות צבוע.
בני משפחה זו דמו מעט לתיילקוסמילוס אך היו קטנים יותר באורך 1-2 מטר ומשקל של עד 30 ק"ג.
הם היו בעלי לסתות קצרות ומסיביות עם שיניים חדות ובצורתם דמו מעט לזאבים אך היו חיות כיס.
הם מילאו את גומחת הטורפים כמו הזאבים והצבועים של אמריקה הדרומית, בה הם ניזונו ממיני דלשנאים ענקיים ומבני הסדרות נוטונגולאטויים וליטופטרנה.
בני המשפחה דמו מאוד לפרובוריהאיניים (Proborhyaenidae) שהיו גדולים אף יותר (עד לגודל דוב גריזלי) מהם והיו בעלי ניבי חרב.
בעבר חלקם השתייכו למשפחה זו.
בוריהאינה (שם מדעי: Borhyaena; מילולית: "צבוע מחוזק") הוא סוג נכחד של יונק ממשפחת הבוריהאיניים שבסדרת הספרסודונטה, אשר חי בתחילת תקופת המיוקן לפני 17.5-15.5 מיליון שנה באמריקה הדרומית.
מאובניו התגלו במספר תצורות בפטגוניה שבארגנטינה וצ'ילה ותוארו לראשונה ב-1887 על-ידי פלורנטינו אמגינו (Florentino Ameghino) שגם העניק את השם בוריהאינה.
הבוריהאינה היה טורף-ראשי באמריקה הדרומית הקדומה, עקב מבנה לסתותיו החזקות ושרירי הראש והצוואר הגדולים שדמו לאלה של צבוע נקוד.
הוא הגיע לגובה 50 ס"מ ולמשקל משוער של 23-65 ק"ג וכנראה יכל לנוע במהירות במישורים, אך קצת פחות טוב מזאבים והיה בעל טפרים חצי-נשלפים וזנב ארוך מאחוריו.
ייתכן שהוא הסתמך על ציד ממארב או שניזון בעיקר מנבלות.
יצור זה כנראה צד לבד או בקבוצות קטנות טרף אשר חי במישורים הקדומים כמו דלשינאים שונים, דמויי קביה ומינים קטנים של מרידיונגולטיים.
כל אלה נכחדו לאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה.
בורחה הררה גונזאלס (בספרדית: Borja Herrera González; נולד ב-8 בינואר 1993) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בגואה.
הררה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של לאס פאלמאס, ממנה עבר להורקאן.
בגיל 19, הצטרף לאוניון ויירה מהליגה הרביעית.
ב-31 בינואר 2014 הררה חתם בטודלאנו מהליגה השלישית.
ב-12 ביולי 2014 חזר ללאס פאלמאס והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון.
ב-24 בספטמבר 2017 הררה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בהפסד 0–2 ללגנס במסגרת ליגת העל הספרדית.
ב-25 בינואר 2018 הושאל לריאל ואיאדוליד עד לסיום העונה.
ב-31 ביולי 2018 הררה חתם בראוס דפורטיו מהליגה הספרדית השנייה.
ב-24 בינואר 2019 שוחרר מהקבוצה, עקב בעיות כלכליות וחתם באלבסטה.
ב-23 ביולי 2019 חתם במכבי נתניה מליגת העל, שהייתה קבוצתו הראשונה מחוץ לספרד.
ב-11 בדצמבר 2019 שוחרר מהקבוצה, לאחר שמיעט לשחק במדיה.
ב-6 באוגוסט 2020, חתם באנדורה.
בינואר 2022 חתם בטמרסיטה מהליגה הספרדית השלישית.
ביולי 2022 חתם בהיידראבאד מליגת העל ההודית.
ב-12 ביוני 2023 הצטרף למזרח בנגל.
ב-30 בינואר 2024 הושאל לגואה עד לסיום העונה, בה התאחד עם מנולו מרקס שאימן אותו בלאס פאלמאס ובהיידראבאד.
בורחה ואיה בלונגה הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת הקיצוני באלקורקון.
ואיה נולד בעיר פונפרדינה שבספרד, ושיחק בקבוצת פונפראדינה המקומית.
ב-9 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה באותה עת בליגה החמישית.
ב-29 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה, ששיחקה באותה עונה בליגה השנייה כשעלה כמחליף בהפסד קבוצתו 0–1 לוסקה.
ב-12 במרץ 2011 כבש את שער הבכורה שלו, שהיה גם שער ניצחון, בניצחון קבוצתו 2–1 על אלבסטה (כדורגל).
חצי שנה לאחר מכן הושאל לאורנסה מליגה השלישית וב-6 ביוני 2013 חתם בקבוצה.
ב-21 במאי 2014 עבר לריאל אוביידו, גם היא מהליגה השלישית.
הוא כבש תשעה שערים במהלך העונה וסייע לה לעלות לליגה השנייה.
ב-21 ביוני 2016 חתם לשלוש עונות בדפורטיבו לה קורוניה מהלה ליגה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-26 באוגוסט בתיקו 0–0 עם ריאל בטיס.
ב-18 בינואר 2017 הושאל לאלצ'ה מהליגה השלישית עד לתום העונה.
ב-14 באפריל 2018 כבש את שער הבכורה שלו בלה ליגה, בניצחון קבוצתו 3–2 על אתלטיק בילבאו.
בתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה השנייה.
במיתולוגיה הנורדית, בּוּרי (נורדית עתיקה: Búri "אב", "יצרן") הוא אבי האסיר.
אבני קרח לוקקו על ידי הפרה הבראשיתית אוד'ומבלה במשך שלושה ימים, ובורי התגלה מהן.
בורי הוליד את בּוֹר , בדרך שאינה מתוארת.
על בורי מסופר באדה הפרוזאית שנכתבה במאה ה-13 על ידי ההיסטוריון האיסלנדי סנורי סטורלוסון, בורי מוזכר פעם אחת בשירה הסקאלדית .
בורי מוזכר פעמיים באדה הפרוזאית: ב"ההטעיה של גילבי" (Gylfaginning) וב"שפת השירה" (Skáldskaparmál).
להלן הקטע מ"ההטעיה של גילבי":
ב"שפת השירה" סנורי מצטט שיר שמזכיר את שמו של בורי מהמאה ה-12 של הסקאלד האיסלנדי ת'ורוולד בלונדוסקולד (Þórvaldr blönduskáld):
בוריאטיה הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר אולן-אודה שברפובליקת בוריאטיה בדרום מזרח רוסיה.
המועדון הוקם בשנת 1958 כמועדון לוקומוטיב אולן-אודה והתמודד בקלאס ב' (הליגה השנייה בחשיבותה) באליפות ברית המועצות.
משנת 1958 עד 2003 הקבוצה התמודדה במסגרות מקצועניות, עד שבשנת 2003 מועדון הכדורגל חדל להתקיים בגלל תוצאות לא מספקות ומימון לקוי.
בעונות 2004–2007 המועדון המשיך להופיע בליגות החובבניות בשם "קומונלניק".
בשנים 2008 ל-2010 המועדון אפילו לא התמודד במסגרת החובבנית ופעילותו הוקפאה בשל העובדה כי לא היו מגרשים בבוריאטיה העונים על דרישות הטורנירים.
המועדון נוסד מחדש בשנת 2011 בשם "סלנגה" ובאפריל 2017, נותנת החסות החדשה של הקבוצה ערכה מינויים חדשים בהנהלת המועדון ושם הקבוצה שונה לבוריאטיה והיא מתמודדת באליפות הרפובליקה של בוריאטיה ובליגת הכדורגל החובבנית.
בשנים 1958–2007, המועדון אירח את משחקי הבית באצטדיון 25 שנה לרפובליקה הבוריאטית עד שהתקבלה החלטה להרוס את האצטדיון ולהקים במקומו מתחם ספורט.
בקיץ 2011 נפתח אצטדיון חדש עם קיבולת של 10,000 מושבים.
לאורך ההיסטוריה, המועדון שינה את שמו ללא הרף:
1994: "קריסטל" (ייצגה את העיר נריונגרי) (עונה 1)
מתוכם 46 בליגות המקצועיניות ו-14 בליגות החובבניות.
אליפות קלאס ב' (הליגה הסובייטית השנייה)
בוריכה היה כפר ערבי פלסטיני בנפת חיפה, כ-29 ק"מ דרומית לחיפה.
הכפר נכבש בידי הארגון הצבאי הלאומי (האצ"ל), במהלך מלחמת העצמאות, ב-12 במאי 1948.
הצלבנים קראו למקום בשם ברוקיט.
בשנת 1265 ולאחר גירוש הצלבנים הסולטן באיבארס הקצה את שטח הכפר לאמירים שלו.
מחצית מההכנסה מבוריכה הגיעו לאמיר ג'מאל אלדין מוסא ב.
החצי השני הגיע לאמיר עלאם אל-דין סנג'אר אל-הילי אל-ג'זאווי.
מפת הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 תיאר את הכפר כ"כפר קטן ומיוער על ראש גבעה, עם באר בצפון".
בשנת 1887 התגוררו בכפר כ-115 תושבים, כולם מוסלמים.
בכפר שכן בית ספר שנוסד ב-1889 בתקופה העות'מאנית, אך נסגר בתקופת המנדט הבריטי.