tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בראותו שאין פתרון למצב, הנוסע בזמן וייב-ריידר (גרסה עתידית של בוסטר גולד מלפני "פלאשפוינט") מזמן חזרה את ברייניאק.
זה האחרון מגלה ששרד את אירועי "פלאשפוינט" וביקש לחקור את ההיסטוריה של המולטי-יקום, אך התחיל לעבור מוטציה בעקבות האפקטים של המשברים הקודמים.
הוא הבין שהפך למפלצת ומבקש להחזיר את הסדר על כנו.
הוא מתכונן להחזיר את כולם לתקופות זמנם, אך אינו יכול לעשות זאת עקב הנזק שנגרם מהמשבר בעולמות האינסופיים.
עקב כך, הגיבורים מחליטים לשנות את סופו של משבר זה.
בזמן שברייניאק שולח את סופרגירל ואת בארי אלן חזרה להתמודד עם גורלם במשבר המקורי, סופרמן מלפני "פלאשפוינט" ופאראלקס משעת האפס, המבקש לכפר על עוונותיו, מתנדבים ללכת עמם ולשנות את השלכות המשבר.
ברייניאק אומר שהדבר הביא לשינוי במולטי-יקום וגרם לכך שהכל חזר לקדמותו לפני שברייניאק הביאם לשם.
לפי ספרו של מוריסון "מולטיברסיטי", העולמות הישנים של המולטי-יקום הקלאסי מתקיימים גם בגרסתם המקורית וגם בגרסתם המודרנית.
כל העולמות וכל תקופות הזמן מתקיימים כעת בזמן ההווה.
צוות הגיבורים של ארץ-2 נשארים על פני הכוכב, אך טלוס משגר את הכוכב ליקום של ארץ-2. הוא מופיע בפניהם בשמיים ואומר להם שהוא זוכר את שמו האמיתי והיכן נמצאת משפחתו, והעולם הזה הוא כעת ארץ-2 החדש שלהם.
כוח הטבע חוזר לאלן סקוט, והוא משנה את פני הכוכב ויוצר קשר עם צי הספינות שנושא את פליטי ארץ-2 מתוך כוונה ליישבם בעולם החדש.
עלילות המשנה המובאות במהלך אירועי "התכנסות" מתארות את חייהם של גיבורי-העל מתקופות הזמן השונות בזמן נפילת הכיפות על הערים וכשנה אחרי, את זמן הסתגלותם והדרכים השונות אותן ניסו כדי להימלט מהמצב אליו נקלעו.
כשנה אחרי, כל גיבורי-העל מכל הערים הכלואות מגלים שהכיפה נעלמה וכוחם חזר אליהם בפתאומיות.
כמו כן, קול מסתורי מצלצל באוזניהם וקורא להם להשתתף בקרב אליפות לצורך הישרדות עולמם.
התכנסות: אקווהמן - אקווהמן מארץ-פריים שלפני "פלאשפוינט" כלוא מתחת לכיפה במטרופוליס שלפני משבר "שעת האפס" ועוזר לתושבים נגד מתקפתו של דת'בלו מיקום ויילדסטורם.
התכנסות: באטגירל - סיפורם של באטגירל, העטלף השחור ורובין האדום בארץ-פריים שלפני "פלאשפוינט", ומלחמתם בגנרל גרוד וקאטמן מקו הזמן "פלאשפוינט".
התכנסות: באטמן ורובין - בגות'אם סיטי שלפני "פלאשפוינט", באטמן, רובין והברדס האדום מתמודדים עם אסופת פושעים בפארק רובינסון כאשר פויזן אייבי מנסה להגן על הפארק מפני הפינגווין, אדם-עטלף, מיסטר פריז, המסיכה השחורה וקילר קרוק.
התכנסות: באטמן - צל העטלף - בתקופה שלפני משבר "שעת האפס" ולאחר אירועי "באטמן: נפילתו של אביר", ברוס ויין לכוד מתחת לכיפה במטרופוליס, ועושה את דרכו בנבכי העולם התחתון.
הוא נתקל בז'אן-פול ואלי ונאלץ לכרות עמו ברית למרות ההבדלים ביניהם.
התכנסות: בוסטר גולד - בעלילה שעוקבת אחר בוסטר גולד שלפני אירועי "פלאשפוינט" ושלאחריהם, הגנב מייקל קרטר נשלח בשנת 2462 למשימה לגנוב ציוד מסע בזמן ולהעבירו דרך קו הזמן.
אולם, הוא נוסע אחורנית בזמן לתקופה מוקדמת יותר ומגלה כי ברייניאק כלא אותו ועוד מספר גרסאות חלופיות של נוסעים בזמן כמוהו.
הוא ניצל בידי ריפ האנטר וחבורתו, והם עושים את דרכם במעמקי כוכב טלוס כדי להציל אותם.
התכנסות: גרין לנטרן/פאראלקס - קייל ריינר בתקופה שלפני משבר "שעת האפס" היה גרין לנטרן חדש בתפקיד, והוא מגלה שטבעת הכוח איבדה את כוחה לאחר שהכיפה נפלה על מטרופוליס.
הוא מבקר את חברו לחיל הפקחים הירוקים האל ג'ורדן בכלא לאחר שזה האחרון רצח את שומרי היקום (באירועי "גרין לנטרן: דמדומי הברקת").
כשהקול המסתורי מגלה לו שאלופי הארץ מכל הערים ייבחרו להשתתף בקרב על הישרדותם עולמם, ריינר מקבל חזרה את כוחותיו ונבחר להיות אחד מאותם אלופים.
אולם, כשם שחזרו אליו כוחותיו, כך חזרו הכוחות גם להאל - שדעתו מושפעת על ידי ישות הפחד פאראלקס.
התכנסות: הארלי קווין - סיפורן של הארלי קווין, פויזן אייבי וקאטוומן (מסדרת הכותרים "הסירנות של גות'אם") בגות'אם שלפני "פלאשפוינט".
התכנסות: החיפושית הכחולה - סיפורם של טד קורד, קפטן אלן אדם ו-ויק סייג' בהאב-סיטי שבארץ-4. כעת כשהכיפה נפלה על העיר, השלטונות מחרימים כלי-נשק מהתושבים וקפטן אדם מוביל קבוצת שומרים נגד חבורת מפגינים.
התכנסות: החץ הירוק - אוליבר קווין וקונור הוק מלפני משבר "שעת האפס" נקלעים לעיר מטרופוליס בזמן נפילת הכיפה על העיר ועוזרים לאזרחים חפים מפשע נגד כנופיית עליונות לבנה.
התכנסות: הרפתקאותיו של סופרמן - סיפורם של סופרמן וסופרגירל מארץ-1 בתקופה שלפני "המשבר בעולמות האינסופיים" ונסיונותיהם להפיל את הכיפה המקיפה את גות'אם סיטי דרך אזור הפנטום, בו כלואים הפושעים המסוכנים ביותר של כוכב הלכת קריפטון.
התכנסות: כח המהירות - הרפתקאותיו של וולי וסט בהמשכיות שלפני "פלאשפוינט".
וסט, שעזר לפלאש בתור קיד פלאש, מתפקד כעת בתור הפלאש ולצידו שני עוזרים צעירים - ילדיו ג'יי ואיריס וסט, שירשו ממנו את החיבור לכוח המהירות.
השלושה נלכדים בגות'אם סיטי וכמו יתר גיבורי-העל, הם מאבדים את כוחותיהם למשך שנה.
התכנסות: סופרבוי - העיר מטרופוליס הייתה שרויה במשך שנה תחת כיפה בלתי חדירה.
פרויקט קדמוס ניסה במשך זמן זה לשחזר את כוחותיו של השיבוט סופרבוי (קון-אל הצעיר) מלפני משבר "שעת האפס".
עם היעדרו של סופרמן, קון-אל מתוסכל מהעובדה שאיבד את כוחותיו בדיוק כשקיבל אחריות עליהם, היות שהיה מרדן המונע בידי אגו.
עליו להתמודד מול גרסה חלופית של רובין האדום מארץ-22.
התכנסות: סופרגירל - מטריקס - סיפורם של מטריקס ולקס לות'ר מלפני משבר "שעת האפס".
מאז שהכיפה נפלה על העיר מטרופוליס ובודדה אותה מיתר העולם, לות'ר מדוכא מהעובדה שנגזלה ממנו ההזדמנות לנקום בסופרמן, שנהרג בידי דומסדיי ולא במו ידיו ("מותו של סופרמן").
התכנסות: סופרמן - קלארק קנט מלפני "פלאשפוינט" לכוד בגות'אם סיטי כשהכיפה נופלת על העיר, וכשנה לאחר שאיבד את כוחותיו, הוא מנסה עדיין ללחום בפשע בעזרת מומחיותו של באטמן חברו.
בינתיים בגות'אם סיטי של תקופת "פלאשפוינט", באטמן מזהיר את בני בריתו מפני המלחמה הקרבה.
התכנסות: סינדיקט הפשע - בסיפור זה מובאים עלילותיהם של סינדיקט הפשע של אמריקה מארץ-3 ושל לגיון הצדק אלפא מהמאה ה-853. על אף היותם פושעים, חברי הסינדיקט אולטרה-מן, סופרוומן, איש-הינשוף, טבעת-כוח וג'וני קוויק נלחמים להציל את המוניטין שלהם, מכיוון שלא התכוונו לפגוע באף אחד.
התכנסות: פלאש - בארי אלן בתקופה שלפני "פלאשפוינט" מרגיש מתוסכל מהעובדה שהכיפה העוטפת את גות'אם סיטי גזלה את כוחות המהירות שלו והוא אינו יכול לצאת מהעיר.
התכנסות: קאטוומן - קאטוומן מלפני משבר "שעת האפס" מגיעה למטרופוליס במרדף אחר שרשרת יהלומים, אך נאלצת להישאר בעיר כשהכיפה מבודדת את העיר משאר העולם.
כשנה אחרי, היא מגנה על אזור הסלאמס מפני שכירי חרב רצחניים ומפני ברונו מנהיים וכנופיית אינטרגנג, אך בהמשך מתעמתת עם גרסה חלופית של באטמן מארץ-22.
התכנסות: קומיקס בלשים - כשהשמיים נעשים אדומים מעל מטרופוליס, דיק גרייסון מארץ-2 מתעקש שהוא ושותפתו הציידת ייכנסו לעיר.
בהמשך, דרכיהם מצטלבות עם סופרמן מארץ-30, שמנסה להרגיע את התושבים בעניין הכיפה שהופיעה בפתאומיות בשמי העיר.
התכנסות: קומיקס פעולה - סיפורם של סופרמן ולויס ליין מארץ-2 בימים שלאחר נפילת הכיפה על העיר.
גם סופרמן וגם פאוור גירל מחוסרי כוחות.
בחוברות אלו גם מובאת עלילתו של ארץ-30 מחותם "עולמות אחרים", לפיו סופרמן גדל בברית המועצות של שנות ה-50 של המאה ה-20, וגיבורי-העל חולקים בהיסטוריה משותפת עם גרסאות חלופיות לדמויות פוליטיות כמו יוסיף סטלין וג'ון פיצג'רלד קנדי.
השלכות אירועי "התכנסות" מביאים לסופו של חותם "ה-52 החדשים", אולם ההמשכיות שהחלה בו ממשיכה.
לאחר סיומו של הסיפור, חברת DC קומיקס תחל בפרסומן של 24 חוברות חדשות מיוני 2015, וזאת לצד המשך פרסומן הרציף של 25 חוברות הדגל הוותיקות של החברה.
לאחר ההכרזה של השיפוץ הנרחב לכותרי החברה, העורך דן דידיו השווה את הסיפורים שלאחר "התכנסות" לאלה של "שנה מאוחר יותר", שפורסמו לאחר "המשבר האינסופי" של שנת 2006.
שבוע ראשון (דמויות מלפני פלאשפוינט)
שבוע שני (דמויות מלפני שעת אפס)
שבוע שלישי (דמויות מתקופת המשבר בעולמות האינסופיים)
שבוע רביעי (דמויות מלפני המשבר בעולמות האינסופיים)
התירוצים של נייט היא סדרת אנימציה צרפתית-אוסטרלית-גרמנית לילדים מסוגת קומדיה והרפתקאות.
הסדרה נוצרה על ידי סילווין הוצ'ט ופיטר סיסלין, בוימה על ידי ג'רמי גיטר, והופקה על ידי חברות "Watch Next Media" ו-"Three's A Company".
הסדרה מתמקדת בנייט ומאליקה, שני ילדים צעירים שבכל יום מאחרים ללימודים בעקבות דברים שונים המפריעים להם בדרך.
הסדרה הופצה ברחבי העולם על ידי "KidsFirst"; היא שודרה לראשונה באוסטרליה ב-26 במאי 2018 בערוץ Nine Network.
בצרפת הסדרה שודרה בערוץ France Télévisions ובגרמניה שודרה בערוץ Super RTL.
בישראל רק העונה הראשונה שודרה, כאשר היא דובבה לעברית ושודרה בערוץ KIDZ ב-2 בספטמבר 2018 והסתיימה ב-25 בנובמבר 2018.
בכל פרק נייט ומאליקה בני העשר יוצאים לבית ספר 30 דקות לפני תחילת יום הלימודים, ובכל זאת מאחרים.
הסיבה לכך היא שבכל פעם שהם יוצאים לבית ספר הם פוגשים דמות או דבר משונה המפריע להם בדרך.
בסיום כל פרק, הם מגיעים לבית ספר באיחור והמנהלת פרודנס שואלת אותם למה הם איחרו, למרות שהם מספרים לה את האמת, היא לא מאמינה להם ורושמת להם איחור.
נייט - ילד בן 10. מתלהב לצאת להרפתקה.
מאליקה - ילדה בת 10. החברה הכי טובה של נייט.
המנהלת פרודנס - המנהלת של נייט ומאליקה שבכל פרק רושמת להם איחור.
הדיבוב העברי בוים על ידי שרון בורגאוקר ואפי בן ישראל, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא באולפני דאבי דאב.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתנייטג'יין או'בריאןאלה פטרמאליקה שרה אוברימשי קלינשטיין המנהלת פרודנסחגית ביארעדי ארד השוטר דווייןאליעזר וייס דמויות שונותגילן שחףיואב יפתליאור חקוןשירלי לילוצביקה פורמן
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקורית תקופת שידור בישראל שידור ראשוןשידור אחרוןשידור ראשוןשידור אחרון12626 במאי 2018 9 בספטמבר 20182 בספטמבר 201825 בנובמבר 201822631 בינואר 20222 ביוני 2022לא שודר3265 באפריל 2025יפורסם בהמשך
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרק באנגליתשם הפרק בעבריתתאריך שידור מקורי 531-אThe Blue Roseהוורד הכחול5 באפריל 20251-בThe Reality Showתוכנית ריאליטי12 באפריל 2025542-אThe Booksהספרים19 באפריל 20252-בThe Friendship Braceletצמיד החברותיפורסם בהמשך553-אThe Valkyrieהוולקירייפורסם בהמשך3-בWork Terryתעבוד טרייפורסם בהמשך564-אCosmo's Bazarהכפתור של קוזמויפורסם בהמשך4-בThe Darumaהדרומהיפורסם בהמשך575-אThe Snowmanאיש השלגיפורסם בהמשך5-ביפורסם בהמשךיפורסם בהמשךיפורסם בהמשך
התירו סופן משום תחילתן הוא כלל הלכתי לפי חכמים התירו לבצע פעולה מסוימת כדי שעל ידי כך תתבצע פעולה מוקדמת.
הלוגיקה של התקנה היא שאם תהיה פעולה אסורה בסיום התהליך יימנעו מלהתחיל אותו.
המקור העיקרי לעניין זה הוא דברי עולא:
על כך הוסיף רחבא היתר נוסף:
עור לפני הדורסן - נתינת עור שהופשט ביום טוב לפני אנשים שידרסו אותו.
אין חוששים לאיסור טלטול העור משום מוקצה, וזאת כדי שלא יימנעו מלשחוט בהמה ביום טוב אם יהיה העור אסור בטלטול, ועל ידי כך ימנעו משמחת יום טוב.
תריסי חנויות - התירו חכמים לסגור את תריסי החנויות ביום טוב, אף על פי שבתריסים דומים יש איסור משום שדומה למלאכת בונה
חזרת רטיה במקדש - כהן שלובש בגדי כהונה ומסיר תחבושת שהייתה על בשרו כדי שלא תהווה חציצה, התירו לו להחזירה בשבת וביום טוב למרות שבדרך כלל יש בכך איסור, וזאת כדי שלא יימנע מלהסירה ומללבוש את בגדי הכהונה.
הפותח חביתו ברגל - כיוון שבשלושת הרגלים התירו חכמים את נגיעתם של עמי הארץ במאכלים ולא חששו לטומאתם, מותרים (לדעת רבי יהודה) מאכלים שנפתחו בחג גם לאחר המועד, כדי שלא יימנעו מלפתוח חביות יין ברגל.
חזרה בשבת של אנשי צוות רפואי וביטחוני
דיון מפורסם הוא חזרת אנשי צוות רפואי שנסע בהיתר תוך חילול שבת, להצלת חולה.
אחרונים רבים התירו את חזרת אנשי הצוות אם המדובר הוא על איסור מדרבנן כמו אמירה לנכרי.
ויש מי שהתיר גם חזרה באיסור תורה.
התכנית הוא ספיישל טלוויזיוני משנת 2016, המשמש כמחווה לתוכניות הילדים והנוער הישראלית משנות ה-70, ה-80 וה-90 של הערוץ הראשון.
הספיישל בוים על ידי יוני גרא, ונוצר ונכתב על ידי אילן רוזנפלד, שגם כיכב בו בתפקיד ראשי יחד עם אליאנה תדהר.
במהלך הספיישל אילן מנסה לשכנע את אליאנה להשתתף במחווה לאחת מהתוכניות של הערוץ הראשון.
בספיישל מוזכרות תוכניות הילדים והנוער באמצעות שירים, קטעים ומערכונים המבוצעים על ידי משתתפי הספיישל.
אילן הזמין את אליאנה לאולפנים של הערוץ הראשון כדי להציג לה את תוכניות הילדים והנוער של הערוץ הראשון, בתקווה שהיא תסכים להשתתף איתו במחווה לאחת מהתוכניות.
לאחר שהציג לה את התוכניות "מועדון החתול שמיל" ו"הופה היי", אליאנה סירבה וניסתה לצאת מהאולפן, אך לא הצליחה מפני שאילן נעל את הדלת בלי ידיעתה.
לאחר שגילתה זאת, ולאחר שגילתה שלטלפון של אילן יש קליטה, אילאנה חטפה מאילן את הטלפון וניסתה לברוח.
היא התעלפה, וכשהתעוררה, מצאה את עצמה קשורה לכיסא על ידי אילן.
בסופו של דבר אילן נתן לאליאנה לצאת מאולפן והיא הסכימה לעשות איתו את הספיישל, שמסתבר שכבר צולם בזמן שהוא ניסה לשכנע אותה להשתתף.
בסיום הספיישל בוצעה מחרוזת שירים של הסדרות שהוזכרו בספיישל על ידי משתתפי הספיישל, בנוסף הוצגו פספוסים מהצילומים.
אליאנה תדהר - בתפקיד עצמה.
אילן רוזנפלד - בתפקיד עצמו.
תובל שפיר - בתפקיד עצמו.
עודד פז - בתפקיד עצמו.
יניב פולישוק - גרי מנדלבאום, דמות מהתוכנית "הפיג'מות".
גאיה שליטא כץ - בתפקיד עצמה.
לי בירן - בתפקיד עצמו.
ג'וליאן שגרן - בתפקיד ג'וליאן, דמות מהתוכנית "מסיבת גן".
על פי ראיון של אילן רוזנפלד לאתר "פרוגי", הספיישל נועד לדור של שנות האלפיים כדי להציג לו את סדרות העבר.
כדי שהדור של שנות האלפיים יצפה בספיישל, אילן אמר "גררתי מלא חברים להשתתף, ברמה של יש כאלו שבאים לעשות סצנה של שנייה וחצי וללכת וזאת הבדיחה".
אילן הוסיף ששטף אותו פרץ נוסטלגיה כאשר הוא צפה בתכנים המופעים בספיישל.
הספיישל שודר לראשונה ב-26 בנובמבר 2016 בערוץ הראשון, ויום למחרת עלה לערוץ היוטיוב הרשמי של הערוץ.
התיקונים משנת 2020, שהוצעו בינואר 2020, הם התיקונים המהותיים השניים לחוקת רוסיה משנת 1993. כדי להציג תיקונים אלה, הציע פוטין לערוך הצבעה לאומית.
לא מדובר במשאל עם רשמי עם כל ההגנות המשפטיות, אלא במקום זאת מוסד אד הוק.
התיקונים נכנסו לתוקף ב-4 ביולי 2020 לאחר תמיכה עממית רחבה של 77% שהצביעו בעד במסגרת משאל העם על התיקונים לחוקה.
הנשיא ולדימיר פוטין הציע את ההצעה הזו במהלך נאומו השנתי לאספה הפדרלית ב-15 בינואר 2020.
הנשיא הגיש רשמית את הצעת החוק לדומה הממלכתית ב-20 בינואר.
ב-11 במרץ 2020, הדומה, שנשלטת על ידי מפלגות פרו-ממשלתיות, אישרה במהירות את ההצעה בקריאה שלישית ללא התנגדות.
ב-16 במרץ נתן בית המשפט החוקתי ברוסיה את אישורו לתיקונים.
באופן כללי הוצעו התיקונים הבאים:
הסרת סעיף "ברצף" מהסעיף המסדיר את המספר המרבי של כהונות לנשיאות, ואיפוס מספר כהונות הנשיאות הקודמים לפני כניסת התיקון לתוקף.
"איפוס" מספר הקדנציות הנשיאותיות שמכהן הנשיא הנוכחי (ולדימיר פוטין) או הנשיא לשעבר (דמיטרי מדבדב) כדי לאפשר לאחד מהם לכהן את כהונתו הראשונה אם ייבחר לנשיאות בשנת 2024.
על החוקה הרוסית לקבל עדיפות על פני החוק הבינלאומי;
לדומה הממלכתית (הבית התחתון של הפרלמנט) צריכה להיות הזכות לאשר את מועמדותו של ראש הממשלה (עד אז הדומה רק נתנה הסכמתה למינויו מטעם הנשיא), הדומה הממלכתית תוכל גם לאשר את המועמדים של סגני ראש הממשלה והשרים הפדרליים, כשהנשיא לא יוכל לסרב למינוים, אך במקרים מסוימים יוכל להדיחם מתפקידם;
אנשים המחזיקים ב"תפקידים חשובים שמבטיחים את ביטחון המדינה" (נשיא, שרים, שופטים, ראשי מחוזות) לא צריכים להיות בעלי אזרחות זרה או היתר שהיה במדינות אחרות, לא בזמן עבודתם בתפקיד או במקרה של הנשיא, בכל עת לפני כן;
על מועמד לנשיאות להתגורר ברוסיה לפחות 25 שנים (במקום 10 שנים) ושלא החזיק אי פעם אזרחות או תושבות זרות (ללא אפשרות לוותר על אזרחות זרה כדי להיות זכאי להיות נשיא, כפי שהמצב כיום);
הכנסת חסינות לראשי המדינה לשעבר.
ניתן לשלול מהנשיא לשעבר חסינות רק ביוזמת הדומה הממלכתית.
מועצת הפדרציה (הבית העליון של הפרלמנט) תוכל להציע לנשיא לפטר את השופטים הפדרליים; במקרים מסוימים תהיה למועצת הפדרציה, על פי הצעת הנשיא, הזכות לסלק את שופטי בתי המשפט החוקתי והעליון;
לאחר עזיבת תפקיד הנשיא, ראש המדינה לשעבר יכול להפוך לסנאטור לכל חייו, דהיינו חבר מועצת הפדרציה.
שרים מסוימים שהם ראשי רשויות אכיפת החוק חייבים להתמנות באישור הנשיא ובהתייעצות עם מועצת הפדרציה;
שכר המינימום אינו יכול להיות נמוך משכר המחייה;
גיבוש מעמדה ותפקידה של מועצת המדינה (עד אז הייתה רק גורם מייעץ ומעמדה לא נקבע בחוקה);
מתן לבית המשפט החוקתי את היכולת לבדוק את חוקתיות החוקים שאומצו על ידי האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית לבקשת הנשיא לפני שהם נחתמים על ידי הנשיא;
מוצע להכניס דרישות מוגברות לראש הממשלה, סגניו, שרים פדרליים וראשי רשויות פדרליות אחרות, מושלים, סנאטורים, צירי הדומה ושופטים.
על פי התיקונים, ייאסר עליהם ברמה החוקתית אזרחות זרה או היתר שהייה במדינה אחרת.
בנוסף, נאסר על בכירים להחזיק בחשבונות בנק בחו"ל.
על פי החוקה, "הפדרציה הרוסית, המאוחדת על ידי אלפי שנות היסטוריה ומשמרת את זכר אבותינו שהעבירו לנו את האידיאלים והאמונה באל, כמו גם את ההמשכיות בהתפתחותה של המדינה הרוסית, מכירה באחדות המדינה שהוקמה היסטורית"
מוצע לכלול בחוקה סעיף לפיו "הפדרציה הרוסית מכבדת את זכר מגיני המולדת, מבטיחה את ההגנה על האמת ההיסטורית" וכי "אסור להקטין את משמעות פעולות העם בהגנת המולדת."
הצעת החוק מציעה לתקן את מעמדה של השפה הרוסית כשפת האנשים המכוננים את המדינה.
החוקה מכירה באיחוד בין גבר ואישה והעדיפות החשובה ביותר של המדינה היא ילדים.
התיקונים אושרו בהצבעה לאומית שתחילה תוכננה לחודש אפריל 2020, אך לאחר מכן נדחתה בשל מגפת COVID-19 ליולי 2020, בה מרבית המצביעים תמכו בתיקונים שנכנסו לתוקף ב-4 ביולי 2020.
התיקונים משנת 2008, שהוצעו בנובמבר 2008 ונכנסו לתוקף ב-31 בדצמבר 2008, הם התיקונים המהותיים הראשונים לחוקת רוסיה משנת 1993 והאריכו את כהונת נשיא רוסיה והדומה הממלכתית מארבע לשש וחמש שנים, בהתאמה.
קודם לכן בוצעו רק התאמות קלות לגבי שמות הסובייקטים הפדרליים או מיזוגן, הדורשות הליך פשוט בהרבה.
הוא הסביר שכוחה של הרשות המחוקקת צריך להתחזק בכך שהקבינט יחויב לדווח לחברי הפרלמנט באופן תדיר.
הנשיא דמיטרי מדבדב, שהחליף את ולדימיר פוטין מוקדם יותר באותה השנה, הציע את אותה הצעה קצרה במהלך נאומו השנתי הראשון לאספה הפדרלית ב-5 בנובמבר 2008:
לדברי מדבדב, השינוי אינו חל רטרואקטיבית ואינו אמור להשפיע על התנאים הנוכחיים של הנשיא והדומה ונועדו להיכנס לתוקף לפעם הבאה שבהן נבחרת דומה ונבחר נשיא.
החל משנת 2008 נקבעו בסעיפים 81.1 ו-96.1 לחוקה משנת 1993 כי יש לבחור את הנשיא והדומה הממלכתית לתקופה של ארבע שנים.
על פי סעיפים 136 ו-108, תיקונים להוראות פרקים 3–8, כולל סעיפים 81 ו-96, דורשים לאשר את התיקונים ברוב של שני שלישים ברוב מיוחס ולעבור הצבעה בדומה, הבית התחתון וכן שלושת רבע מועצת הפדרציה, הבית העליון וייכנס לתוקפם, לאחר שזכו לרוב של לפחות שני שלישים מהמחוקקים המקומיים של הסובייקטים הפדרליים.
הנשיא הגיש רשמית את הצעת החוק לדומה ב-11 בנובמבר.
הדומה הממלכתית, שנשלטה על ידי מפלגות פרו-ממשלתיות לאחר בחירות 2007, אישרה במהירות את ההצעה בשלוש הקריאות הנדרשות ב-14 בנובמבר (388 בעד / 58 נגד), 19 בנובמבר (351 בעד / 57 נגד) ו-21 בנובמבר (392 בעד / 57 נגד).
מבין ארבע המפלגות המיוצגות בדומה, רק המפלגה הקומוניסטית, המיוצגת על ידי 57 חברי פרלמנט, התנגדה להצעת החוק.
רוסיה המאוחדת, המפלגה הליברל-דמוקרטית ורוסיה ההוגנת תמכו בהצעת החוק.
ויקטור איליוחין, מחוקק קומוניסטי, העיר במהלך הדיונים בדומה ב-14 בנובמבר:
האופוזיציה הלא-רשמית (שיוצגה על ידי תנועות דמוקרטיות כמו רוסיה של העתיד, רוסיה האחרת, המפלגה הדמוקרטית, מפלגת החופש העממי וסולידריות) גינתה גם את השינויים המוצעים לחוקה.
ברם, ב-26 בנובמבר אישרה מועצת הפדרציה את הצעת החוק עם 144 קולות בעד וקול אחד בלבד שהתנגד.
יוליה לטינינה, עיתונאית ממוסקבה טיימס, שיערה כי הרפורמה מקדימה את חזרתו של ולדימיר פוטין לקרמלין, ככל הנראה מוקדם יותר מאשר מאי 2012, עת אמורה כהונתו של מדבדב להסתיים.
עם זאת, התמיכה הייתה נמוכה יותר בערים הגדולות.
עד 18 בדצמבר אישרו המחוקקים המחוזיים של כל 83 הסובייקטים הפדרליים ברוסיה את התיקונים.
מועצת הפדרציה בחנה וקיבלה את האישורים ב-22 בדצמבר וב-30 בדצמבר הנשיא מדבדב חתם על התיקונים.
התיקונים פורסמו ברוסיסקאיה גאזטה ומכאן נכנסו לתוקף ב-31 בדצמבר 2008.
התכוונות פרדוקסלית היא שיטה פסיכותרפויטית המשמשת לטיפול בחרדות ובכפייתיות באמצעות חזרה מוקצנת ופרדוקסלית על דפוס המחשבה או ההתנהגות מעוררי החרדה, לעיתים קרובות תוך שימוש בהפרזה ובהומור.
התגלה כי התכוונות פרדוקסלית היא יעילה בטיפול במחלות פסיכוסומטיות, כגון נדודי שינה כרוניים וכן בחרדות, כגון דיבור בפני קהל, באמצעות התכוונות להקצין ולחזור בצורה מופרזת על ההתנהגות שממנה חושש המטופל, הפוגמת ביכולתו לבצע את הפעילות הדרושה.
ד"ר ויקטור פרנקל, מייסד הלוגותרפיה, טבע את המונח ודגל בשימוש בו עם מטופלים הסובלים מהפרעות חרדה קשות.
עם זאת, מטפלים השתמשו בטיפולים פרדוקסליים במשך זמן רב לפני שהמונח הוטבע.
מאוחר יותר שולבה שיטת ההתכוונות הפרדוקסלית בלוגותרפיה.
במסגרת הלוגותרפיה פותחו שתי טכניקות: 'התכוונות פרדוקסלית' ו'הסטת מחשבות'.
הטכניקה של התכוונות פרדוקסלית מניחה כי רוב ההתנהגויות הנובעות מחרדה הן תוצאה של חרדת ביצוע עקב קושי לבצע פעולה מסוימת, מה שמוביל למעגל קסמים של התגברות החרדה כתוצאה מהציפייה לקושי.
התכוונות פרדוקסלית מלמדת את המטופל להרחיק את עצמו מהפעולה עצמה, להשיג שליטה עליה, ובסופו של דבר להביא להסרת החרדה.
היא מנסה לשבור את המעגל על ידי החלפת הפחד הפתוגני במשאלה פרדוקסלית המקצינה דווקא את ההתנהגות שממנה חוששים.
יתרה מזאת, על ידי למידה להעריך את הצד ההומוריסטי בתגובות המוגזמות שלהם, אנשים מתנסים בהשלכות הלא-קטסטרופליות של הגירויים מעוררי הפחד שלהם ממקור ראשון, ומקבלים את חוסר ההיגיון שבחרדה.
התכוונות פרדוקסלית משמשת בעיקר כדי להילחם באי נוחות הקשורה לסיבות פנימיות, בעוד שפחד מגירויים חיצוניים עדיין יכול להיות מטופל באמצעות טיפולים קונבנציונליים כגון הקהיה שיטתית, טיפול קוגניטיבי התנהגותי וכולי.
לדוגמה, אם המטופל סובל מפחד לדבר בפני קהל, התכוונות פרדוקסלית תופעל רק אם תחושות החשש נובעות ממקור פנימי, למשל קצב לב מוגבר המוביל להתקף לב, ולא בשל גורמים חיצוניים כגון גודל הקהל, השיפוט של הקהל וכולי.
המטפל יציע לאדם לעמוד בפני קהל תוך התמקדות בהיבט המוקצן ביותר של הפחד שלו – במקרה זה, ניסיון להגביר את קצב הלב.
דוגמה נוספת להקצנת הסימפטום של החרדה בצורה מופרזת מובאת בספר 'חיים משמעותיים: ספר לוגותרפי' מאת אליזבת לוקאס, תלמידתו וממשיכת דרכו של ויקטור פראנקל.
היא מתארת מקרה של אישה שפחדה לנסוע במעליות, והייתה מתעלפת כל פעם שנכנסה למעלית.
היא התבקשה לנסוע במעלית לקומה גבוהה בבניין רב-קומות ולהתעלף כמה שיותר פעמים במהלך שהותה במעלית.
למרבה הפלא, היא לא התעלפה אפילו פעם אחת.
ההתכוונות להקצנה של הסימפטום, שהאירה אותו באור מגוחך, הובילה להיעלמותו.
נמצא כי התכוונות פרדוקסלית היא שיטה יעילה בטיפול בנדודי שינה כרוניים.
באמצעותה מנסה המטופל למגר את החרדה הקשורה לחוסר יכולת להירדם על ידי עשיית המעשה ההפוך: לנסות להישאר ער.
המטפל מבקש מהמטופל לפקוח עיניים ולהישאר ער, בעודו שוכב בנוחות בחדר חשוך, וכך לומד המטופל להבין את ההשלכות של המצב שבו הוא נשאר ער.
כתוצאה מכך החרדה הקשורה בנדודי השינה פוחתת.
בדרך זו, על ידי ביטול המאמץ להירדם, התכוונות פרדוקסלית ממזערת את החרדה ומעודדת הירדמות מהירה.
באופן דומה, מוצע למטופל להסיט את המחשבות מבעיות השינה, וכך מתאפשר ביטול העוררות הקוגניטיבית המוביל לרגיעה ושינה.
מחקר שחקר את ההשפעות של התכוונות פרדוקסלית על מאמצעי הירדמות, חרדת הירדמות וגורמי השוואה אובייקטיביים וסובייקטיביים הראה כי יחסית לתנאי ביקורת, אצל משתתפים שטופלו בהתכוונות פרדוקסלית חלה ירידה ראויה לציון במאמצי ההירדמות ובחרדת ההירדמות.
כמו כן, נמצא כי חביון הירדמות שנמדד סובייקטיבית [SOL] (הזמן שנדרש להירדם) היה נמוך אצלם משמעותית, וכי שינוי SOL אצלם קשור קשר הדוק לשינוי במאמץ להירדם.
הדבר מראה כי מאמצי הירדמות וחרדת הירדמות הם מנגנונים אינטגרליים המושפעים מהתכוונות פרדוקסלית להשגת תפקודי שינה נורמליים.
מחקר משנת 1984 שניתח מקרים של טיפול בהתכוונות פרדוקסלית הראה שהטיפול הפחית במהירות את זמן ההירדמות והצליח גם לשמור על המשך השינה ולמקסם את זמן השינה הכולל.
מטא-אנליזה משנת 2021 ערכה סקירה שיטתית של ניסויי ביקורת אקראיים ומחקרים ניסיוניים שהשוו בין טיפול בהתכוונות פרדוקסלית בנדודי שינה לגורמי השוואה פסיביים ואקטיביים.
התוצאות הראו שמטופלים בהתכוונות פרדוקסלית גילו שיפור משמעותי במספר תסמיני מפתח של נדודי שינה עם שיפורים מתונים בהשוואה לגורמי השוואה אקטיביים, וכן חלה אצלם ירידה בחרדת ביצועים הקשורה לשינה.
בנוסף, מטא-אנליזה משנת 2018 השוותה בין התערבויות קוגניטיביות והתנהגותיות וטיפול בהתכוונות פרדוקסלית לעומת גורמי השוואה פסיביים.
נמצא כי ההשפעות של טיפול בהתכוונות פרדוקסלית מצמצם את הזמן הנדרש להירדמות.
הסטת מחשבות היא טכניקה של הפניית תשומת הלב של מטופל מהתסמינים שלו, שכן חשיבה יתרה עלולה להוביל לחוסר יכולת לפעול.
הסטת מחשבות פותחה עבור אנשים עם הפרעות מיניות, שבהן הרצון העז של המטופל להגיע להנאה מינית גורם לחוסר יכולת להגיע להנאה.
המטפל מפחית מערך מיחסי המין ושובר את המעגל של תשוקה, שאיפה מופרזת לממשה ואכזבה.
הטכניקה יעילה גם בטיפול בהפרעות כפייתיות.
היו מספר אתגרים שהוצבו בפני יעילות הטיפול בנדודי שינה בהתכוונות פרדוקסלית.
מספר מחקרים מצביעים על כך שטיפולי בקרת גירויים וטיפולים להגבלת שינה הוכחו כיעילים יותר.
כרגע מקובל להניח שהתכוונות פרדוקסלית יכולה להקל על "המאמץ הקשור בשינה" של המטופל.
אך אפי ולינדזי טוענים שבמקום למגר את החרדה, היא עשויה פשוט להיות מופנית לכיוון "המאמץ להישאר ער".
אפי אומר שמכיוון שמטרת הטיפול בשינה היא לראות בשינה תהליך פיזיולוגי לא רצוני המתרחש באופן פסיבי, ניסיון לשים אותה תחת שליטה מרצון על ידי הנחיה למטופלים להישאר ערים בכוונה יכול להיות מנוגד לאינטואיציה.
לטענת טרנר ואשר, התכוונות פרדוקסלית לא זכתה לתמיכה גורפת בתחום הטיפול ההתנהגותי מכיוון שהמחקר התומך ביעילותה הקלינית מוגבל בעיקר למחקרי מקרים לא מבוקרים.
לפיכך, התכוונות פרדוקסלית נתפסת כמוצא אחרון במקרה שטכניקות אחרות של הרפיה או הפחתת-רגישות אינן יעילות.
התכנסות במידה שווה (בקיצור: התכנסות במ"ש) היא תכונה באנליזה מתמטית של סדרות פונקציות וטורי פונקציות, שהיא חזקה יותר מתכונת התכנסות נקודתית, ומבטיחה שתכונות כגון רציפות ואינטגרביליות עוברות מפונקציות הסדרה אל פונקציית הגבול.
הגדרה בלשון : תהא סדרת פונקציות ממשיות.
נאמר כי הסדרה מתכנסת במידה שווה (במ"ש) לפונקציית הגבול בקבוצה אם לכל קיים טבעי כך שלכל ולכל מתקיים .
הגדרה שקולה: מתכנסת במידה שווה לפונקציית הגבול אם ורק אם מתקיים כי:
כאשר תחום ההגדרה של הפונקציות ו- מסמן סופרמום (הכוונה כאן היא לקחת גבול לסופרמום.
הדמיון לסימון המייצג גבול עליון הוא מקרי).
באותה הצורה, נאמר שטור פונקציות מתכנס במידה שווה אם ורק אם סדרת הסכומים החלקיים שלו (שהיא סדרת פונקציות בעצמה) מתכנסת במידה שווה.
ההבדל העקרוני שבין הגדרה זו ובין הגדרת התכנסות נקודתית של סדרת פונקציות היא שכאן (במונחי ההגדרה הראשונה) יחיד מתאים לכל הנקודות שבהן מוגדרת פונקציית הגבול.
בהתכנסות נקודתית, לנקודות שונות בתחום ההתכנסות יכולים להתאים ערכים שונים של .
על כן, התכנסות במידה שווה גוררת בפרט התכנסות נקודתית בכל נקודה, אך ההפך אינו נכון, ולכן התכנסות במידה שווה היא תכונה חזקה יותר מהתכנסות רגילה.
עם זאת, בקטע סופי, סדרת פונקציות שמתכנסת נקודתית תתכנס במידה שווה "כמעט" בכל הקטע, במובן שלכל ניתן להסיר מהקטע קבוצה שמידתה כך שבקבוצה הנותרת הסדרה תתכנס במידה שווה.
כמו כן, משפט דיני מבטיח כי בתנאים מסוימים התכנסות נקודתית תגרור התכנסות במידה שווה.
במרחב המטרי של פונקציות ממשיות רציפות עם המטריקה המוגדרת על ידי סופרמום ההפרש של הפונקציות, התכנסות סדרת פונקציות לפונקציה על פי המטריקה היא בדיוק התכנסות במידה שווה.
כדוגמה למצב שבו ההתכנסות היא נקודתית אך לא במידה שווה, נסתכל בסדרת הפונקציות המוגדרת בקטע .
הסדרה מתכנסת נקודתית לפונקציית האפס בקטע, אך ההתכנסות אינה במידה שווה.
לפי ההגדרה הראשונה – נבחר .
יש להראות כי לכל טבעי קיים טבעי ו- עבורם .
נבחר ונקבל כי לכל טבעי, ובפרט עבור כל מתקיים .
לפי ההגדרה השנייה – , ובפרט הסופרמום אינו שואף לאפס.
כלים לחקירת התכנסות במידה שווה
קריטריון קושי: תהיינה סדרת פונקציות, הן מתכנסות במ"ש בקבוצה אם ורק אם לכל קיים טבעי כך שלכל ולכל מתקיים .
משפט דיני: תהיינה סדרת פונקציות רציפות, המוגדרות בקטע סגור , כך שלכל , הסדרה מונוטונית.
אם הגבול של סדרת הפונקציות הוא פונקציה רציפה, אז ההתכנסות היא במידה שווה.
מבחן M של ויירשטראס: (משפט זה אינו משפט שייחודי לטורים וניתן לנסח אותו לסדרות אך הדבר אינו טבעי שכן הוא עוסק בסדרת ההפרשים, שבטורים זה פשוט אברי הטור) תהיינה סדרת פונקציות, ונניח שקיימת סדרת מספרים המקיימת שהטור: מתכנס וכמו כן שלכל ולכל מתקיים .
אזי מתכנס במ"ש ובהחלט בקבוצה .
קריטריון דריכלה להתכנסות במ"ש: עבור סדרות פונקציות בתחום , הטור מתכנס במ"ש ב- אם נניח כי: הסדרה חסומה במידה אחידה ב- וגם לכל הסדרה מונוטונית ובנוסף מתכנסת במ"ש לפונקציה .
קריטריון אבל להתכנסות במ"ש: עבור סדרות פונקציות בתחום , הטור מתכנס במ"ש ב- אם נניח כי: הטור מתכנס במ"ש ב- וגם לכל הסדרה מונוטונית וחסומה במידה אחידה ב-.
טור חזקות מתכנס במ"ש עבור כל קטע סגור וחסום בתוך רדיוס ההתכנסות שלו.
אם סדרת פונקציות רציפות מתכנסת במידה שווה, אזי גם הפונקציה הגבולית רציפה.
אם סדרת פונקציות אינטגרביליות רימן מתכנסת במידה שווה, אזי הפונקציה הגבולית גם היא אינטגרבילית רימן.
אם סדרת פונקציות גזירות מתכנסת במידה שווה, הפונקציה הגבולית לא בהכרח גזירה.
עם זאת, אם סדרת הפונקציות מתכנסת נקודתית, ובנוסף סדרת הנגזרות של הפונקציות מתכנסת במידה שווה, אזי הפונקציה הגבולית גזירה (ונגזרתה היא גבול סדרת הנגזרות).
בפיזיקה, עקרון ההֶתְמֵד (עקרון ההתמדה או האִינֶרְצִיָּיה), קובע כי כל גוף נוטה להישאר במצב בו הוא נמצא: אם במנוחה – ישאף להישאר במקומו, ואם בתנועה – ישאף לשמור על מהירותו, (גודלה וכיוונה).
במילים אחרות, כאשר על גוף לא פועל כוח או אם סכום הכוחות על הגוף מתאפס, מהירותו לא תשתנה.
מצב זה, בו מהירות הגוף לא משתנה, מכונה התמדה.
את העיקרון ניסח לראשונה גלילאו גליליי, כשערך את מחקרו על גופים ותנועותם.
העיקרון, כפי שנוסח על ידי גליליי, הוא:
"גוף הנע על משטח אופקי ללא הפרעה חיצונית ימשיך לנוע באותו כיוון ובמהירות קבועה."
גליליי הסיק מכך כי לא ניתן להבחין נסיונית בין שתי מערכות ייחוס הנעות במהירות קבועה.
עיקרון זה נקרא עקרון היחסות של גליליי, והוא יסוד חשוב של המכניקה הקלאסית.
עקרון ההתמדה של גליליי הפך מאוחר יותר להיות החוק הראשון בשלושת חוקי התנועה של ניוטון.
בניסוח מתמטי, אומרים כי כאשר שקול הכוחות על גוף שווה לאפס, הגוף ינוח או ינוע בתנועה קצובה, כלומר יהיה ללא תאוצה:
כדי לשנות את גודל או את כיוון מהירות הגוף (כלומר להעניק לו תאוצה), יש להפעיל עליו כוח.
במערכת ללא ריק, על הגוף יפעל חיכוך, שזהו מרכיב המפעיל כח מנוגד לכיוון ההתמד, לפיכך המהירות של הגוף תקטן.
אפילו בחלל יש צפיפות חלקיקים מסוימת, אמנם החיכוך אפסי ביחס למהירות העצמים הנעים במסלול (תחת השפעת כבידה או בריחה), לפיכך ההשפעה היא זניחה.
מהירות ומיקום הם גדלים יחסיים.
כלומר: אין משמעות פיזיקלית למינוחים כמו מהירות אבסולוטית, או מיקום אבסולוטי.
בפיזיקה ניתן לבצע חישובים לגבי מיקומים ומהירויות רק כאשר הם נקבעים יחסית לחפץ אחר במרחב.
כשאנו בוחרים ביחס למה אנו מודדים גדלים אלה, אנו בוחרים מערכת ייחוס.
עקרון ההתמדה תלוי, אפוא, במערכת הייחוס שבה אנו בוחרים להתחשב, ואינו תקף בחלק ממערכות הייחוס האחרות ביקום.
אם, לדוגמה, נשב במכונית מאיצה – ונמדוד את כל המהירויות והתאוצות יחסית למכונית – נגלה תופעות משונות.
נראה לדוגמה, כי עיפרון שנח במקומו על לוח המחוונים יתחיל להתגלגל לכיווננו (כלומר: יאיץ לכיוננו) וייפול על קרקע המכונית, על אף שלא פועל עליו כוח.
נצטרך לקבוע כי גם חפצים שלא פועלים עליהם כוחות מאיצים, או שנצטרך "להמציא" כוחות מדומים שיסבירו תאוצות אלה.
בעת תאוצה או האטה של מכונית (וכיוצא בזה) מרגישים עצמנו נמשכים לצד המנוגד לכיוון ההאצה.
חללית המשוגרת מכדור הארץ, ברגע שהמנועים מפסיקים, היא ממשיכה במהירות אותה קיבלה .
אוניות משא ומכליות נפט מכבות את מנועיהן כמה קילומטרים לפני הגעה למקום עגינתן, וממשיכות לשייט הודות להתמד.
שימוש בקלע דוד או ברוגטקה.
ישנן הדגמות פיזיקה ותעלולי מדע המבוססים על עקרון התמד
התכנסות נקודתית היא תכונה באנליזה מתמטית של סדרות פונקציות וטורי פונקציות, בה יש התכנסות בכל נקודה של הסדרה או הטור.
תכונה זו חלשה יותר מתכונת ההתכנסות במידה שווה של סדרות וטורי פונקציות, ואינה מבטיחה שתכונות כגון רציפות ואינטגרביליות עוברות מפונקציות הסדרה אל פונקציית הגבול.
תהי סדרת פונקציות המוגדרת בקטע .
אנו אומרים שהסדרה מתכנסת נקודתית ב־ אם הסדרה (זוהי סדרת מספרים ממשיים) מתכנסת.
אנו אומרים שסדרת פונקציות מתכנסת נקודתית בקטע אם היא מתכנסת נקודתית בכל נקודה .
ניתן גם להגדיר את ההתכנסות באמצעות קריטריון קושי להתכנסות הסדרה לכל :
את פונקציית הגבול נסמן ב־ והיא מוגדרת על ידי .
אם הטווח של כל הפונקציות הוא לא הישר הממשי, אלא מרחב נורמי כללי, התכנסות נקודתית שלה ב־ מוגדרת באותו אופן: אם הסדרה מתכנסת, בתור סדרה של איברים במרחב נורמי.
אולם, בניגוד למקרה הממשי, קריטריון קושי להתכנסות לא תמיד תקף.
מרחב נורמי שבו כל סדרת קושי מתכנסת נקרא מרחב בנך.
נעיין בסדרת הפונקציות המוגדרת בקטע .
פונקציית הגבול אינה רציפה, אף על פי שכל הפונקציות בסדרה הן רציפות.
מכאן שההתכנסות אינה במידה שווה, משום שאם סדרת פונקציות רציפות מתכנסת במידה שווה, הרי גם פונקציית הגבול רציפה.
התלכדות עיצורים או הבלעה הם מונחים המקובלים בדקדוק הלשון העברית הנלמד בבתי הספר בהתייחסות לדגש המשלים, שהוא סוג של דגש חזק.
דגש חזק מייצג מכפל, קרי רצף של שני עיצורים זהים.
המכפל איננו מתקיים בעברית החדשה, להוציא מקרים שוליים, אך הוראת הלשון מבוססת בדרך כלל על המורפולוגיה והפונולוגיה של העברית הקלאסית, המשתקפות בכללי הניקוד.
כאשר המכפל איננו נובע מהכפלה תבניתית של עיצור שורשי (דגש תבניתי), אלא מהידמות מלאה או כפועל יוצא מתצורת המילה, נהוג לסווג את הדגש כדגש משלים.
משיקולים של בהירות ההרצאה, כשדנים בדגש מסוג זה מקובל להתייחס לשלב מוקדם היפותטי שבו רצף העיצורים הזהים מיוצג בשתי אותיות נפרדות, הראשונה סוגרת הברה והשנייה פותחת את ההברה הבאה (להוציא את המקרה של דגש חזק בסוף מילה).
לאחר שלב זה מתרחש כביכול תהליך של התלכדות שני העיצורים לעיצור יחיד, המסומן בדגש.
לדוגמה, את תצורת המילה נָחַתִּי, המורכבת מצירוף הבסיס נָחַת וסיומת מדבר בזמן עבר -תִּי, מקובל לתאר כך: *נָחַתְתִּי (נָחַת+תִּי) > נָחַתִּי (התלכדות עיצורים).
לאמיתו של דבר אין לתהליך המתואר כל אחיזה במציאות הלשונית או האורתוגרפית של העברית הקלאסית: רצף העיצורים הזהים נשמר ולא "התלכד", והמכפל הוא המימוש הפונטי שלו.
שני ה"שלבים" שתוארו אינם באמת שלבי התפתחות עוקבים, אלא שתי דרכים שוות ערך לייצג את המכפל.
הדרך הראשונה היא היפותטית ואיננה משקפת מציאות היסטורית, ואילו השנייה תואמת את מוסכמות הכתיב והניקוד הקובעות כי מכפל יסומן בדגש באות בודדת, אחת היא מה מקורו.
התלת רגליים היא טרילוגיה שכתב הסופר סמואל יוּד (תחת שם העט ג'ון כריסטופר) לקראת סוף שנות ה-60. שני הספרים הראשונים היוו את הבסיס לסדרת טלוויזיה בשם זה שהופקה על ידי ה-BBC בשנות ה-80 .
הגרסה העברית של הטרילוגיה יצאה בשנת 1987 בכרך אחד ובכריכה רכה בהוצאת עם עובד, בתרגום דורית לנדס.
סיפור התלת רגליים הוא סיפור אפוקליפטי עתידני: האנושות נסוגה מבחינה מדעית-טכנולוגית לימי הביניים ומבחינה חברתית מתפקדת רק באופן בסיסי.
בני האדם חיים באופן מאוד נאיבי ופשוט, וסוגדים ל"תלת רגליים" – רובוטים מתכתיים ענקיים בעלי שלוש רגליים אותם הם רואים כאדוניהם.
כל המבוגרים החל מגיל 16 עוברים טקס של השתלת כיפה (Cap) משולשת על ראשם, דבר הגורם להם להיות משועבדים לתלת רגליים וחסרי כל סקרנות, יצירתיות או רצון להתמרד.
הסיפור מתחיל בכפר קטן באנגליה.
גיבור הסיפור הוא וויל (Will), אשר גם מספר את הסיפור מנקודת מבטו.
וויל בן 15 ואמור לעבור את טקס השתלת הכיפה בשנה שלאחר מכן.
וויל ודודנו הנרי בורחים מהכפר על מנת להימנע מהטקס ולא להיות משועבדים לאדוני הברזל.
בהצעתו של אוזימנדיאס (Ozymandias) "אדם חופשי" (המתחזה כ–Vagrant - נוודים אשר טקס ההשתלה גרם להם להפוך לתימהוניים), הם יוצאים לעבר ה"הרים הלבנים", הלא הם הרי האלפים בצרפת, שם לטענתו של אוזימנדיאס נמצאת קבוצה של אנשים חופשיים אשר רוצים להילחם בתלת רגליים (אשר מקורם לא נודע).
לאחר חציית תעלת למאנש לעבר צרפת, הם נתקלים בצעיר צרפתי בשם ז'אן-פול (Jean-Paul) המכונה בפיהם בין-פול (Beanpole).
יחד, מתחילים שלושת הצעירים במסע ארוך לעבר ההרים הלבנים על מנת להצטרף לאנשים החופשיים.
בדרכם הם עוברים הרפתקאות רבות ואף חוצים את פריז השוממת וההרוסה.
לבסוף, לאחר תלאות רבות ומזל רב, הם מגיעים אל המקום המיוחל.
וויל, בין-פול וצעיר גרמני נוסף בשם פריץ נשלחים בשם חברי המחתרת לתחרות ספורט שנתית אזורית, אשר המנצחים בה נלקחים כאות כבוד לשרת את התלת רגליים בעריהם.
וויל ופריץ מצליחים לנצח ולהיכנס כעבדים לעיר האדונים הקרובה, לאחר שצוידו בכיפות מזויפות לראשיהם.
וויל ופריץ מגלים שהתלת רגליים הם רק מכונות, ובתוך העיר נמצאים היצורים האמיתיים – האדונים, שגם להם שלוש רגליים.
העיר סגורה ונמצאת בלחץ גבוה מאוד, עם הרכב אוויר שונה מאשר האוויר החיצוני וצבעו ירוק.
בתוך העיר יש גם כוח משיכה מלאכותי חזק פי כמה מזה הרגיל על פני כדור הארץ.
המשרתים לובשים תמיד חליפות מיוחדות המספקות להם אוויר מתאים, ונאלצים להתמודד בקושי רב עם הכבידה החזקה ועם חום כבד.
שני הנערים הופכים להיות משרתים של שני אדונים שונים.
רק באזור המגורים הפרטי שלהם הם יכולים לנשום ללא אמצעי העזר, אם כי כח המשיכה נותר ללא שינוי.
שני הנערים אוספים מידע רב מאוד על העיר ללא שום חשד מצידם של האדונים, שאינם מודעים לעובדה כי מרגלים יכולים להיות בקרבם עקב אמונתם המוחלטת בכפיפותם של כל המשרתים בגלל הכיפות.
פריץ מוצא את עצמו משרת אדון אכזר מאוד, אך וויל פוגש אדון נח יותר ואף בן שיחה.
כך מגלה לו האדון את העובדה כי הם הגיעו מפלנטה אחרת, ואף חושף את התוכניות של בני המין שלו – להשתלט לחלוטין על כדור הארץ ואז להשמיד את המין האנושי.
תוך מספר שנים אמורים להגיע כוחות גדולים, כאשר אלה הנמצאים כבר מהווים את הכוח הראשוני שהכין את השטח.
בשלב מסוים, חושד האדון בוויל בגלל שאלותיו הרבות ומשמתגלה התרמית, הורג וויל את אדונו ומצליח לברוח מהעיר.
הספר נקרא כך, משום שהצבע המכסה את העיר מבחוץ הוא זהב, ועל פי דבריו של וויל, הגרוויטציה החזקה גורמת לו להרגיש כי גופו כבד כמו עופרת.
וויל חוזר אל מטה המחתרת ויוצא למשימה נוספת – לצאת למסע ברחבי אזור אסיה על מנת לגייס אנשים נוספים למחתרת.
בעקבות המידע שהביא וויל מהעיר, ברור כי הזמן אוזל.
לאחר כשנה, חוזר וויל למחתרת, ומספר כי ביבשת רחוקה מאוד שצריך לשוט אליה (אמריקה) הם גילו מחתרת נוספת.
כעת, בעקבות השיחה של וויל עם האדון שאותו נאלץ לשרת, יודעת המחתרת כי לחוצנים יש שלוש ערים – אחת קרובה אליהם (באזור גרמניה), אחת באזור סין ואחת ביבשת הרחוקה (ככל הנראה אזור מפרץ פנמה).
בפעולה נועזת, הם מפילים תלת רגליים אחד ומצליחים ללכוד אדון אחד חי.
הם עושים עליו בדיקות, ומגלים כי אלכוהול הוא סם מרדים חזק מאוד בשבילם.
אז מתכננת המחתרת פעולת קומנדו שבה יותקפו שלוש הערים באותו הזמן: יחידות קטנות של אנשים יכנסו לתוך הערים דרך הנחלים שעוברים דרכם (ככל הנראה משתמשים האדונים במים רבים לצרכיהם), וישפכו כמויות גדולות של אלכוהול לתוך המים.
וויל משמש כראש הצוות שנכנס לעיר האירופאית.
למרות הסיכוי הקלוש להצלחה, מצליחות שתיים מתוך שלוש המשלחות – זו של אירופה וזו של אסיה.
האנשים החופשיים, המונים כעת את כל תושבי אירופה, לומדים מחדש את הידע של ה"קדמונים" וממציאים מחדש את כלי הטיס.
הם יוזמים מתקפה אווירית על העיר האחרונה, אולם זו נכשלת עקב הצלחתם של האדונים לשתק מנועים במעופם.
לבסוף, העיר מוכרעת בעזרת מתקפת כדורים פורחים, לאחר פעולת התאבדות של הנרי המפוצץ את גג העיר.
העולם משוחרר כולו ולומד מתוך ספרי הקדמונים מחדש את הידע האנושי.
מספר חודשים לאחר מכן מגיעה ספינת החלל והורסת את שרידי שלוש הערים, ככל הנראה על מנת למנוע מבני האדם את צבירת הידע.
הספר נקרא על שם מקור האנרגיה של הערים שהוא ככל הנראה מקור כוח גרעיני.
"בואם של התלת רגליים" הוא למעשה פריקוול שנכתב כ-20 שנה לאחר כתיבת הסיפור המקורי ומגולל את השאלה שנשאלה על ידי קוראים רבים – איך השתלטו התלת רגליים על כדור הארץ.
האדונים, שפחדו שהעוצמה הטכנולוגית של בני האדם תגבר על ניסיונם לכבוש את כדור הארץ, הבינו שמלחמה רגילה עלולה להיגמר בהפסד.
לכן, הם שלחו קבוצות קטנות בלבד לכדור הארץ ואלה השתמשו ביכולות המיוחדות אותן יש להם: יכולת שליטה על המחשבה.
האדונים הפנטו מספר אנשים שעבדו בטלוויזיה, ויצרו תוכנית טלוויזיה אשר מהפנטת את ההמונים לאהבה, הערצה וציות בלתי מתפשרים לאדונים.
עם הזמן גדל מספרם והחלה מלחמה בין אלו שכבר נפלו לשליטתם ואשר הושמו לראשם כיפות כדי לשמור על השליטה עליהם לאורך זמן, ולבין אלו שנשארו חופשיים.
ככל שעבר הזמן, יותר ויותר אנשים מצאו עצמם תחת השפעת החוצנים.
כמו בסיפור המקורי, גם כאן המספר הוא גיבור הסיפור.
מדובר בנער אנגלי אשר משפחתו בורחת מאנגליה לשווייץ כאשר השתלטות החייזרים נעשית המונית, שם גרה משפחתה של אמו.
השווייצרים נלחמים כנגד הכיבוש, אך צבאות מצרפת וגרמניה, שכבר נמצאים תחת שליטת האדונים, מנצחים את השווייצרים.
המשפחה בורחת לאלפים ביחד עם קבוצה מצומצמת של אנשים, ושם הם מתחבאים ומנסים לשרוד ומקימים למעשה את הבסיס של מה שהפך להיות מאוחר יותר למחתרת מהסיפור המקורי.
ניתן לקרוא את החלק הזה גם לאחר קריאת הסיפור המקורי ואין צורך בו על מנת להבין את הטרילוגיה וזאת משום שהסיפור נכתב קודם ולכן עומד בפני עצמו.
נעשו מספר עיבודים של הסיפור לקומיקסים.
בין מאי 1981 לאוגוסט 1986, פורסם הקומיקס של הסיפור במגזין של תנועת הצופים של ארצות הברית.
הקומיקס עקב בצורה די תואמת לסיפור המקורי, אם כי שפתו הייתה ירודה יותר.
בשנת 1985 פרסם ה-BBC מגזין בשם ה-BBC Magazine ובו הופיעו הרפתקאות נוספות אותן עברו שלושת הצעירים בדרכם להרים הלבנים.
לאחר כ-20 גיליונות ( 6 חודשים לערך) הופסקה הדפסתו של המגזין, ולא היה המשך לסיפור.
ב-1981 החליטה מחלקת ההפקה של ה-BBC לצלם סדרת טלוויזיה, אשר תהיה מבוססת על הטרילוגיה .
מאמץ רב הושקע ביצירת האפקטים, וזו נחשבה לסדרה המושקעת ביותר של ה-BBC עד אז.
העונה הראשונה סיפרה את סיפור "ההרים הלבנים" והעונה השנייה את סיפור "עיר הזהב והעופרת".
בשל עלות ההפקה הגבוהה מדי, הוחלט לא לצלם את העונה השלישית והאחרונה שהייתה אמורה לסיים את הסיפור וצופים רבים נשארו מאוכזבים, במיוחד לאור העובדה כי ה-BBC הודיע על ביטול העונה האחרונה לאחר סיום שידור העונה השנייה, וזאת על אף שידעו כבר אז שלא תצולם עונה שלישית.
הסיפור הטלוויזיוני לא היה נאמן לחלוטין למקור, כאשר עיקר השינוי היה הוספת מעין משטרה (שנקראה "השומרים השחורים"), אשר תפקידה לוודא כי הכול נעשה כשורה, וכל מי שמגיע לגיל המתאים אכן עובר את טקס השתלת הכיפה.
כמו כן, היו שינויים בצורתם של האדונים ביחס לספרים ועוד מספר שינויים קטנים.
הופעתן של מכונות ענק עם שלוש רגליים המשתלטות על כדור הארץ אינן פרי המצאתו של יוּד.
וולס את הספר מלחמת העולמות בו מופיעים לראשונה יצורים כאלו.
בספרו, מגיעים חוצנים אלו ממאדים ומנסים להשתלט על אנגליה בדרך לכבוש את כדור הארץ כולו.
בני האדם מנסים להתנגד להם אך כושלים בכך.
האנושות ניצלת על ידי העובדה שהחייזרים המפעילים את הרובוטים הענקיים אינם מצליחים לשרוד את החיידקים והמחלות הרבות שישנן על פני כדור הארץ ומתים תוך מספר שבועות.
יוד השתעשע למעשה באפשרות, שיצורים כאלו אכן היו מצליחים להשתלט על הפלנטה הכחולה של מערכת השמש ולתאר כיצד בני האדם נלחמים בהם בניסיון למרוד.
התכתיב האפיפיורי (לטינית: dictatus papae) מ-1075 היה בולה אפיפיורית, מסמך בן 27 סעיפים שנכתב על ידי או מטעם האפיפיור גרגוריוס השביעי ומייצג את עקרונות הרפורמה שערך בכנסייה הקתולית כחלק ממאבק האינווסטיטורה.
אחד מגדולי המתנגדים לאינווסטיטורה של המלך, היה נזיר ממסדר קלוני, איטלקי טוסקני בשם הִילְדֵבְּרַאנְד, שטיפס ועלה בהירארכיה הכנסייתית.
הוא ראה את תכלית חייו בהבטחת הסמכות האפיפיורית למינויים כנסייתיים ובהפקעת זכות זו מהקיסר.
ההחלטה המרכזית שהתקבלה הייתה להקים קולגיום של קארדינלים, מועצה שתחליט מי יעלה לכס האפיפיור, ובכך להוציא את הסמכות הזו מהקיסר, זאת לאחר תקופה בה מינה והדיח היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מספר אפיפיורים לפי שיקוליו הפוליטיים.
בשנת 1073 עלה הילדבראנד לכס האפיפיור ונקרא מאז גריגוריוס השביעי.
האפיפיור ביקש לערוך רפורמה (הרפורמה הגרגוריאנית) שתעמיד את סמכות האפיפיור מעל לזו של הקיסר בהיבטי מינוי והדחת בישופים.
כבר בעלייתו לתפקידו הרם החל להתקין תקנות שפגעו בזכויות האינבסטיטורה של המלך וב-1075 חובר בהשראתו המסמך "דיקטטוס פפה" (התכתיב האפיפיורי), שקיבל בחתימתו תוקף של בולה.
הכנסייה הקתולית נוסדה על ידי האל לבדו (לכן מקור הסמכות שלה הוא מקור אלוהי)
רק הפונטיפקס (כוהן) הרומי (כלומר בישוף רומא, האפיפיור) זכאי להיקרא אוניברסלי
רק האפיפיור רשאי להדיח בישופים או לבטל הדחתם
הלגאט (שליח, בא-כוח) של האפיפיור בעל עדיפות על כל הבישופים בקונציל (מועצה) גם אם דרגתו נמוכה יותר.
הוא יכול להדיח אותם, במועצות כנסייה קולו בעל חשיבות רבה יותר מקולות הבישופים
לאפיפיור זכות להדיח אנשי כהונה שלא בפניהם
אסור להימצא תחת קורת גג אחת עם אלו שהאפיפיור נידה
האפיפיור לבדו, בהתאם לדרישות הזמן, רשאי לחוקק חוקים חדשים, להקים קהילות חדשות, לחלק אפיסקופט (דיוקסיה) עשיר למספר דיוקסיות ולאחד אפיסקופטים עניים לדיוקסיה אחת
רק לאפיפיור יש זכות לעשות שימוש בסמלים הקיסריים
שליטים מנשקים רק את רגלי האפיפיור
רק שמו של האפיפיור יוכרז בכל הכנסיות
הוא רשאי להדיח קיסרים (אימפרטורים)
הוא רשאי לשנות את מקום כהונתו של בישוף
הוא בעל זכות להסמיך כומר בכל כנסייה שהיא
כומר שהוסמך על ידו רשאי לעבור לקהילה אחרת אבל אסור לכומר זה לעמוד לפקודת בישוף אחר
רק סינוד שהוא הכריז עליו ככזה ייחשב כסינוד כללי
רק ספר (או פרק) שהוא הכריז עליו כקאנוני ייחשב ככזה
אין אדם הרשאי לשנות את פסיקותיו חוץ ממנו ומאפיפיורים אחרים
אסור לשום אדם לשפוט אותו
אסור לאדם להוציא לפועל גזר דין של אחר, שפנה אל האפיפיור שישפוט אותו
כל העניינים המשפטיים החשובים של כל כנסייה צריכים להיות מופנים אליו
הכנסייה הרומית לא טעתה מעולם ואף, כפי שמעידים כתבי הקודש (מתי ט"ז) אינה יכולה לטעות לעולם
לאפיפיור שמונה על פי דין יש תכונות של פטרוס הקדוש (כלומר הוא קדוש)
אלו שפועלים בשמו רשאים להגיש כתבי אישום
האפיפיור יכול למנות ולהדיח בישופים בלי צורך לכנס קונציליום
מי שאינו מסכים עם הכנסייה הרומית לא ייחשב קתולי
לאפיפיור סמכות לשחרר וסאלים משבועת אמונים שנתנו לאנשים לא ראויים
הקיסר באותה עת היה היינריך הרביעי, אשר לא ראה בעין יפה את התנהלותו העוינת של האפיפיור בכלל ואת סעיף 12 בפרט.
יתרה מזו, אנשי הכנסייה מלאו תפקידים רבים שאינם דתיים, והמלך לא יכול להרשות לעצמו להפקיד תחומים הנוגעים לגביית מיסים והקצאת קרקעות בידי אנשים שאינם אנשי אמונו, ואף נבחרו על ידי יריבו האפיפיור.
בכירי הוואסאלים הודיעו שאם לא יימצא פתרון לסכסוך, ייאלצו לבחור מלך אחר.
הקיסר החליט לבקש סליחה מהאפיפיור, כדי להציל את כיסאו, דבר שהוביל ל"הליכה לקנוסה", בה השפיל עצמו כביכול הקיסר בפני האפיפיור.
אולם, גם לאחר ההליכה לקנוסה לא תם המאבק בין הכוחות.
מיד עם שובו של המלך לגרמניה התגבש מחנה שכלל גם בכירי כנסייה בצד סניורים פיאודליים, שתמך דווקא בזכותו של המלך למינויים כנסייתיים.
באיטליה התרכזו בראשית המאה ה-12 תומכי שני המחנות במפלגות הגואלפים (תומכי האפיפיור) והגיבלינים (תומכי הקיסר).
ההסכם סימן סיום הלחימה בין הצדדים והגדיר את תחומי הסמכות של שני הגורמים, החילוני והדתי.
רק לאחר כ־150 שנה, ב-1309 עלתה יד המלוכה על העליונה והאפיפיורים סולקו מרומא לאביניון שבצרפת.
התלהבות, במובנה הנפשי, היא תחושה והבעה של התרגשות רבה, מלווה לעיתים בהתפעלות ובמבעים של שמחה ולפעמים היא באה לידי ביטוי בשפת הגוף.
התלהבות נחשבת למרכיב רגשי חיוני להנעה ולעשייה האנושית.
בהגות הדתית ובפילוסופיה עסקו רבות בהתלהבות הקשורה באהבת האל.
ההתלהבות הדתית נקשרה בדברי הוגים אל הקנאות הדתית.
כך כתב רבי דון יצחק אברבנאל אשר חי במפנה המאות ה-15–16 בחצי האי האיברי ובאיטליה, בספרו נחלת אבות: .
יש אשר ראו בהתלהבות כתנאי לקיום המצוות, לעבודת האל בכלל ואף לקבלת הנבואה.
ומאידך, יש אשר ראו בלימוד התורה אמצעי להגברת ההתלהבות אל אהבתה וקיום המצוות.
הוגי תנועת החסידות העלו על נס את הכוונה ואת הרוחניות שבקיום המצוות, וקשרו ביניהן לבין רגשות ההתלהבות והדבקות באל באורח החיים היהודי היומיומי.
התלהבות בעבודת השם אפיינה את הנהגתו של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב.
בספר צוואת הריב"ש נכתב על חשיבות התפילה בהתלהבות ובדבקות וההשתדלות לכוון אל המהות של אותיות נוסח התפילה, פעולה שנקראת "התקשרות":
התלכדות מדיה הוא מונח המתאר תהליך של כינוס והתמזגות בין מדיה מסורתית: עיתון, רדיו וטלוויזיה עם מדיה חדשה: מחשב, אינטרנט וטלפון חכם.
בתהליך ההתלכדות מדיום אחד מקבל מאפיינים של מדיום אחר.
המונח הוגדר על ידי הנרי ג'נקינס בספרו "Convergence culture: where old and new media collide", המתאר את האופן בו נצרכים אמצעי תקשורת בתחילת המאה ה-21. ההתלכדות מחולקת לשני חלקים: התלכדות תכנים והתלכדות טכנולוגית.
התפתחות הטכנולוגיה בעשורים האחרונים מאפשרת לבצע שימוש מגוון באמצעי התקשורת כך שהיחסים שהיו בין מדיום לשימוש בו נשחקים והמדיום משמש למספר פונקציות שונות.
ההתלכדות השימושים מגדילה את טווח האפשרויות של יצרני המדיה.
מצד אחד ישנו ריבוי של טכנולוגיות המאפשרות שימושים רבים ומגוונים כמו DVD, טלפון, פקס, טלוויזיה, אינטרנט, אפליקציות סלולריות.
מנגד ישנו תהליך לצמצום שימושים למכשירים יחיד.
צפייה בסדרות טלוויזיה וסרטים, גלישה באינטרנט, האזנה לרדיו באמצעות הטלפון החכם.
קריאת עיתון, צפייה בטלוויזיה, האזנה לרדיו באמצעות האינטרנט.
האזנה לרדיו וגלישה באתרים באמצעות הטלוויזיה.
קיימת תאוריה כי בעתיד הקרוב צריכת המדיה תבוצע דרך אמצעי יחיד – קופסה שחורה (Black Box).
אולם, הועלו מספר בעיות הנוגעות לתאוריה זו.
עד כה, פיתוח של קופסאות שחורות, לרוב ננטש.
אנשים ממשיכים לעשות שימוש במכשירים רבים אשר יכולים לבצע את אותה משימה במקום להקדיש לכל מכשיר משימה ייעודית.
ג'נקינס קובע כי ההתלכדות היא זרימת התוכן על פני אמצעי מדיה מרובים, שיתוף פעולה בין מספר רב של תעשיות מדיה, והתנהגות הנדידה של קהל התקשורת.
התלכדות מדיה היא לא רק שינוי טכנולוגי או תהליך טכנולוגי, משמעותה גם שינויים בתוך פרדיגמות תעשייתיות, תרבותיות וחברתיות המעודדות את הצרכן לחפש מידע חדש.
התלכדות היא האופן שבו צרכנים מתקשרים עם צרכנים אחרים ברמה חברתית ומשתמשים באמצעי המדיה השונים על מנת ליצור חוויות חדשות, צורות חדשות של מדיה ותוכן שמחבר אותנו מבחינה חברתית, ולא רק לצרכנים אחרים, אלא גם לתאגידים המפיקים תקשורת בדרכים שלא היו נגישות בעבר.
על פי ג'נקינס, אנו נכנסים לעידן בו המדיה תהיה בכל מקום ואנו נשתמש בכל צורות המדיה ביחסים אחד עם השני.
התלכדות מדיה היא תאוריה המאפשרת לנו לזהות מקומות בהם יש מתח ומתרחש שינוי שיעצב את הסביבה התקשורתית בעשורים הבאים.
זהו לא רק שינוי טכנולוגי, אלא שינוי במערכות היחסים בין טכנולוגיות הקיימות, תעשיות, שווקים, ז'אנרים וקהל.
זהו תהליך ולא נקודת סיום.
נכון לעכשיו השינוי התרבותי, המאבק המשפטי ותהליכי מיזוג כלכלי, שמאיצים את התלכדות המדיה, מקדמים מעברים ושינויים בתשתית הטכנולוגית.
הדרך שבה המעברים יבוצעו תקבע את מאזן העוצמה בעידן המדיה החדש הזה.
ההתלכדות תעשה נקודתית, לצורך מסוים.
זו תהיה מערכת יחסים מקוטעת בין טכנולוגיות תקשורת שונות ולא מערכת הפועלת בצורה אינטגרטיבית לחלוטין.
קצב ההתלכדות לא יהיה אחיד בתרבות נתונה; אלה בעלי האוריינות הטכנולוגיות יאמצו אותה מוקדם ושאר האוכלוסייה תתאמץ להדביק אותם.
הקצב יהיה שונה גם בין מדינות.
התלכדות היא מעבר לעוד הזדמנות לתאגידים.
היא מייצגת עיצוב מחדש של כוחה של המדיה, האסתטיקה שלה וכלכלת התקשורת.
התלכדות היא תהליך המתבצע הן מלמעלה למטה - מונע על ידי התאגידים והן מלמטה למעלה – מונע על ידי הצרכנים.
חברות תקשורת לומדות איך להאיץ את זרימת התוכן בערוצים השונים כדי להגדיל את אפשרויות ההכנסה, להרחיב את השווקים ולחזק את המחויבות של הצופים.
הלקוחות במקביל לומדים כיצד לעשות שימוש בטכנולוגיות המדיה השונות כדי לשלוט בזרימת המדיה ולתקשר עם משתמשים אחרים.
הם נלחמים למען הזכות להשתתף בצורה נרחבת יותר בתרבות שלהם, לשלוט בזרימת המדיה בחייהם ולדבר חזרה אל תקשורת ההמונים.
לעיתים שני הכוחות הללו מעודדים זה את זה ויוצרים מערכת יחסים קרובה ומתגמלת בין היצרנים והצרכנים.
ולפעמים, שני הכוחות הללו במלחמה ובמאבק שיגדיר מחדש את התרבות.
התלכדות מדיה מניעה תהליכים שעשויים להיות חיוביים וגם יצרני המדיה וגם הצרכנים מפיקים מהם תועלת, אולם הם עשויים להיות בלתי צפויים.
כך לדוגמה, תלמיד תיכון אמריקאי ממוצא פיליפני יצר קולאז' בעזרת פוטושופ של הדמות מרחוב סומסום "בנץ" יחד עם אוסמה בן לאדן, כחלק מסדרת התמונות ההומוריסטית "בנץ הוא רשע", שהעלה לעמוד הבית שלו.
תמונה זו הועתקה על ידי מוציא לאור בבנגלדש, שלא הכיר את הדמויות מהסדרה רחוב סומסום, משום ששם התוכנית משודרת לאחר לוקליזציה של התכנים.
על כן, התמונה הודפסה על פוסטרים, שלטים וחולצות לצורך הפגנה אנטי-אמריקאית.
תמונות מההפגנה שודרו ב CNN והביאו לכך שהיוצרים של רחוב סומסום איימו בנקיטת אמצעים משפטיים.
במקביל, גולשים אחרים התחילו ליצור אתרים ובהם הם מקשרים בין דמויות אחרות ברחוב סומסום לפעילות טרור.
ג'נקינס מביא את הסיפור הזה כמשל למערכת היחסים בין התלכדות המדיה, תרבות משתתפת ואינטליגנציה קולקטיבית.
במקרה הזה נוצרה התנגשות בין אמצעי המדיה השונים ונוצרה התנתקות טוטאלית מכוונתו המקורית של יוצר התמונה – לשעשוע בלבד.
התלמיד מספר אחת הוא סרט ביוגרפי ומבוסס על סיפורו של קימאני נגנגה מרוגה מקניה, שהחזיק בשיא עולם באדם המבוגר ביותר, שהתחיל בית ספר יסודי.
הוא התחיל ללמוד ב-12 בינואר 2004 בהיותו בן 84. הסרט צולם באזור החלק הקנייתי של השבר הסורי אפריקני.
קניה, סוף שנת 2003. הרדיו מודיע שממשלת קניה החליטה לאפשר חינוך יסודי חינם לכול.
מרוגה בן ה-84 מחליט שהוא רוצה להתחיל ללמוד קרוא וכתוב.
בבית הספר הוא פוגש את המנהלת ג'יין (המשוחקת על ידי נעמי האריס) ואת אלפרד, שתחילה דוחים אותו.
לאחר שמרוגה לא מוותר וחוזר למחרת, ג'יין אומרת לו שאין מקום פנוי בכיתה.
אך היא לא שקטה, והיא מתייעצת עם בעלה צ'ארלס, שנמצא בניירובי הרחוקה.
למחרת מרוגה בא בשלישית, בדיוק כשהיא מתלוננת בפני המפקח מר קיפרוטו, שאין לה מספיק שולחנות לימוד.
לבסוף היא מקבלת אותו ומושיבה אותו קרוב ללוח, כי מאור עיניו נחלש עם השנים.
מרוגה משחק עם הילדים, אך מדי פעם חוזרים אליו המראות של המלחמה נגד הכובש הבריטי, בה השתתף כלוחם מאו מאו.
הפלשבק הקשה ביותר לצפייה הוא הסצנה, שבה הורגים את אשתו ואת ילדו מול העיניים שלו.
בסצנת פלשבק אחרת מענים אותו, וכתוצאה מכך הוא מאבד את שמיעתו באוזן שמאל.
כשהוא חש בהתנגדות לרצונו ללמוד בבית הספר, הוא מייחס זאת לעבר הזה ולהיותו בן קוקויו.
רוב הלוחמים שנלחמה במסגרת מרד המאו מאו היו בני הקוקויו.
ג'יין בתגובה אומרת לו שאין יותר יריבות בין השבטים השונים ויש שוויון.
הוא מראה לג'יין מכתב שנמצא ברשותו מזה שנים רבות.
בשביל שיוכל לקרוא את המכתב, הוא רוצה ללמוד.
העיתונות מתחילה להתעניין בסיפור, מתחילים להופיע כתבות הפוגעות במרוגה וג'יין.
שניהם מתחילים לקבל איומים, ולבסוף ג'יין מועברת למחוז אחר.
בערב האחרון, לפני שהיא נוסעת, מרוגה בא אליה ומבקש ממנה שתקרא לו את המכתב.
זהו מכתב הוקרה על השתתפותו במלחמת העצמאות של קניה ובו פירוט של כל מחנות הריכוז, שבהם היה כלוא על ידי הבריטים.
הילדים לא מקבלים את המנהלת החדשה ומגרשים אותה בבוז.
לבסוף ג'יין חוזרת ומרוגה ממשיך ללמוד.