tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-10 בדצמבר, לאחר חודשיים של משא ומתן בין החברה למשרד האוצר, נחתם חוזה שני – הוחלט על העלאת חלקת הממשלה בקרקע ל-40–50%, וכן העלאת דמי הרכישה ל-500 דולר לדונם בשלב הראשון, ויגדלו פי כמה עם התקדמות התוכנית.
בנוסף, הממשלה תזכה ל-20% מרווח הנטו של החברה ממכירת הקרקעות שרכשה מהממשלה.
משרד השיכון הזהיר משיבושים בהקמת העיר, עקב קשיים שיטילו השינויים על חברת אשדוד.
ביוני 1962 פורסם ב"חרות" כי מבקר המדינה קבע שעל הממשלה היה להתקשר עם היזמים רק לאחר בחינה כלכלית על ידי מומחים, בהתחשב בכך שהעסקה מעניקה לחברה זכות ייחודית לרכישת קרקעות בכל שטח העיר.
הוא ציין לטובה את השינויים בחוזה בדצמבר 1961 ששיפרו את התנאים לממשלה, אך העלה ספק באשר להשגת מלוא התמורה בתהליך המשא ומתן.
ב-1963, היועץ המשפטי לממשלה קבע כי החוזה בין הממשלה לחברה אינו חוקי, מפני שלא אושר בכנסת.
ב-1964 חברי כנסת דרשו את ביטולו.
שר האוצר פנחס ספיר הגיש לוועדת הכספים בכנסת הצעה לחוזה חדש, המצמצם את חלקה של חברת אשדוד בקרקע העיר ל-40% בלבד.
כמו כן, התעוררה באותה שנה מחאת תושבים נגד החברה ("הוועדה הציבורית למען אשדוד"), בדרישה לביטול ההסכם.
הוועדה האשימה את החברה בהימנעות מתשלום מיסים למועצה המקומית, פיתוח יתר של מסחר וחוסר פיתוח של בתי מגורים.
בוועדה היו חברים בין השאר שאול בן שמחון, פעיל מפא"י וראש ההסתדרות בעיר.
עורך הדין אליקים העצני כיהן כיועץ המשפטי של הוועדה.
המאבק לא צלח, והחוזה עמד בעינו.
ראש עיריית אשדוד, אריה אזולאי, קידם עם היבחרו ב-1983 משא ומתן מול קבוצת בוני ערים לסיום החוזה שבינה לממשלה ולמינהל מקרקעי ישראל.
המשא ומתן נמשך שנתיים, ובסופו הוסכם שהחברה תסיים את עבודות התשתית שנותרו לה בעיר, ושכל סמכויות התכנון והבנייה יועברו לעיריית אשדוד.
כמו כן, בהסכם פורטו זכויות המקרקעין של החברה בעיר.
ב-1957, חברת אשדוד מסרה את התב"ע של אשדוד לאדריכל יצחק פרלשטיין, שהיה מעורב בסקיצות הראשונות שלה והיה לאחד ממתכנניה הראשיים בהמשך.
עקרונות התכנון עליו עמדה החברה, עוד ב-1959, הם:
הפרדת שימושים (איזוּר) מוחלטת – תעשייה ומגורים תוכננו להתקיים בהפרדה מהמגורים, כאשר התעשייה והנמל יתמקמו בקצה הצפוני של העיר, עקב משטר הרוחות הנושבות מדרום לצפון וכן נדידת החולות
קו בינוי נמוך ובעל צפיפות נמוכה, המאפשר תצפית לים
כבישים עורקיים בעיר, ותחבורה מהירה מחוץ לרובעי המגורים
כל רובע יהיה "עצמאי" כאשר בליבו מרכז מסחרי, מוסדות חינוך ותרבות
שיכון אוכלוסיות מגוונות עדתית, סוציו-אקונומית ובהשקפה דתית, במטרה למנוע קיטוב
בינוי העיר אשדוד התממש כמעט במדויק בהתאם לתוכנית המתאר מ-1959 ובקנה המידה שנקבע בה.
היא ספגה ביקורת שפורסמה מצד מגורמים שונים, שעיקר טענותיהם הוא שלמרות היות העיר מתוכננת בקפידה, התוכנית נעקבה בקשיחות, ובהיצמדות למצב הסופי והמושלם של העיר, ולא בדינאמיות ההולמת גידול טבעי של עיר.
אף על פי שתוכננה במקור כעיר גנים במודל אנגלי המקושרת מסילתית למטרופולין קרוב (התכנון המוקדם, שיועד לעיר "סוכריר" בתחילת שנות ה-50), אשדוד נועדה להיות עיר עצמאית, שתושביה לא יצטרכו להגיע לתל אביב-יפו עבור מסחר, בידור או השכלה גבוהה.
רובע הקריה ("הסיטי"), שלו נלוותה תוכנית שאפתנית המקדימה להופיע עוד במתאר 1959, החל להיבנות רק בסוף שנות ה-90, ובכך במשך שנים רבות אשדוד חסרה מרכז עירוני – זאת, בשונה משאר הערים המתוכננות בישראל, שמרכזן נבנה בבת אחת עם שאר העיר.
בשנות ה-90, קבוצת בוני ערים נמכרה.
לאחר תהליך של שנתיים, אנשי העסקים שרי אריסון ונוחי דנקנר מכרו ביולי 2008 את כל אחזקותיהם בחברה באמצעות "אי די בי" ו"שיכון ובינוי" לקבלן האשדודי יחיאל אבו, בסך 160 מיליון ש"ח.
פיליפ קלוצניק ועובד בן עמי זכו להוקרה ולהנצחה בעיר אשדוד על חלקם בהקמתה.
שני היוזמים זכו בתואר ההערכה "אזרחות כבוד" באמצע שנות ה-60.
בנובמבר 1958 נחנכו בעיר שדרות בני ברית, שיועדו במקור להיקרא על שמו של קלוצניק, אך זה סירב, וביקש שתיקרא על שם הארגון שעמד בראשו במקום.
1992 נקראה על שם בן עמי שדרה בדרום העיר.
היא מוסד תרבות ולימודים שהוקם בז'נבה ב-1776. הוא נודע בהקמתו כ"החברה לקידום האמנויות, החקלאות והתעשיות בז'נבה".
החל מ-1864 המושב שלה הוא בארמון האתנה בז'נבה.
ב-1776 מיוזמת המדען אוראס בנדיקט דה סוסיר ומייצר השעונים לואי פזאן קמה בז'נבה החברה לקידום האומנויות, החקלאות והתעשיות, במטרה לתמוך בכלכלה המקומית ולעודד את התנופה בתחום המלאכה והאמנות.
החברה שאפה לקדם הלימודים בתחומים אלה.
זה היה האיגוד הראשון שהתבסס על מטרה לימודית אינטלקטואלית, בעוד שאר הארגונים עד אז עסקו ביעדים פוליטיים, צבאיים ובנדבנות.
בהתאם לרעיונותיו של אוגוסטן פיראמוס דה קנדול חברת האמנויות כוללת שלוש כיתות:הכיתה לאמנויות, הכיתה לחקלאות ומלאכת החיים והכיתה לתעשייה ולמסחר.
חבריהן יכולים להשתלם בהן ולהחליף דעות.
החל מ-1863 החברה היא בעלת ארמון האתנה שנבנה עבורה ב-1864-1860 מיוזמתו של אחד מכבדי העיר, היזם ז'אן-גבריאל אנאר (Eynard)
החברה מעודדת אמנים בתחום האמנויות באמצעות הענקת פרסים,מלגות ותערוכות, כמו כן מעודדת נגני מוזיקה צעירים ומארגנת להם רסיטלים.
יושבת ראש החברה החל מ-2020 היא פאביה כריסטן קוך מספר החברים של הארגון הוא 600.
ז'אן-גבריאל אנאר, איש עסקים, יזם, דיפלומט שווייצרי,חלוץ הצילום
אנרי מורה (Moureu), כימאי צרפתי
מרק אוגוסט פיקטה -פיזיקאי, מטאורולוג ואסטרונום שווייצרי, יושב ראש החברה בשנים 1825-1799
אוראס בנדיקט דה סוסיר, פיזיקאי, גאולוג וחוק במדעי הטבע, אחד המייסדים
אוגוסטן פריאמוס דה קנדול, בוטנאי
חברת הובלות היא חברה המתמחה בסיוע לאנשים פרטיים ולעסקים בהעברת רכושם ממקום למקום.
חברות הובלות עשויות להציע שירותים נוספים או כוללים עבור מעברים, כגון אריזה, טעינה, הובלה, פריקה, פירוק וארגון של הפריטים שיש להעביר.
שירותים נוספים עשויים לכלול שירותי ניקיון לבתים, משרדים או מתקני אחסנה.
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, בעשור של 1998 עד 2007 40 מיליון אזרחי ארצות הברית עברו דירה מדי שנה.
מתוך המובילים הללו, 84.5% עברו בתוך המדינה שלהם, 12.5% עברו למדינה אחרת בתוך ארצות הברית, ו-2.3% עברו לארץ אחרת.
מחלקת ההגנה של ארצות הברית הוא הלקוח הגדול ביותר של מעבר מוצרי משק בית בעולם, כאשר תוכנית הנכסים האישיים מהווה 20% מכלל המעברים.
סקר של OnePoll משנת 2020 הראה כי 64% מהמשתתפים מחשיבים את המעבר האחרון שלהם כאחד האירועים המלחיצים ביותר שחוו אי פעם.
בארצות הברית ובקנדה, העלות של מעברים למרחקים ארוכים נקבעת בדרך כלל על פי מספר גורמים:
המרחק בין המיקום המקורי למיקום החדש
תזמון המעבר, כולל זמן השנה או החודש הספציפי
חלק מהמובילים מציעים גם משלוח מאוחד, המפחית עלויות על ידי הובלת פריטים של מספר לקוחות באותה משלוח.
בבריטניה ובאוסטרליה, המחיר מבוסס על נפח הפריטים ולא על משקלם.
חלק מהמובילים עשויים להציע תמחור בשיעור קבוע.
השימוש בשירותי השכרת משאיות, או פשוט השאלת ציוד דומה, נקרא מעבר עצמי.
אנשים פרטיים או משפחות עשויים לשכור משאית או נגרר גדול מספיק כדי להעביר את מוצרי משק הבית שלהם.
הם עשויים גם לרכוש ציוד הובלה כגון עגלות, רפידות רהיטים וחגורות מטען כדי להקל על המעבר ולהגן על חפציהם.
תהליך המעבר כולל גם מציאה או רכישה של חומרים כגון קופסאות, נייר, סרט דביק ועטיפת בועות כדי לארוז פריטים שניתן לקופסה או להגן על מוצרי משק בית שבירים ולגבש את הנשיאה והערימה ביום המעבר.
חברות הובלה בשירות עצמי מציעות אפשרות נוספת בת קיימא: האדם המבצע את המעבר קונה מקום על נגרר אחד או יותר או מכולות משלוח.
לאחר מכן, המכולות מונעות על ידי אנשי מקצוע למיקום החדש.
החדשות 12 (בעבר החדשות 2 ובשמה המלא חברת החדשות הישראלית בע"מ) היא חברת תקשורת ישראלית, שמפיקה את מהדורות החדשות ואת רוב תוכניות האקטואליה עבור "קשת 12" ובבעלות "קשת".
החברה פועלת בהתאם להוראות חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
מאז 2020 אתר חדשות 12 נודע בשם N12, כשהוא מתופעל על גבי אתר מאקו.
החל מ-2 באוגוסט 2020 משדרת החברה גם מבזקי חדשות בשמונה תחנות רדיו אזוריות, לאחר שנים רבות בהן שידרה "חדשות 13" את המבזקים, גם בימי "חדשות 10".
החל משנת 2000 אולפני החברה שוכנים בקריית התקשורת נווה אילן שבהרי ירושלים.
לפני כן שכנו אולפני החברה באולפני הבירה ברחוב יפו שבירושלים.
במשך שנים רבות הפיקה החברה את תוכני החדשות והאקטואליה עבור "ערוץ 2" הישראלי ולכל זכייניותיו – "טלעד", "קשת" ו"רשת", ובין פיצול "ערוץ 2" למיזוג "רשת"-"עשר" עבור "רשת 13".
מאז פיצול ערוץ 2 ב-1 בנובמבר 2017 ועד 16 בינואר 2019, חברת החדשות התקיימה בבעלות משותפת של הזכייניות, ובהתאם לכך שידרה במקביל בערוצים "קשת 12" ו"רשת 13" את: מבזקי הבוקר, "מהדורה ראשונה", "שש עם עודד בן עמי", "המהדורה המרכזית", "אולפן שישי", "סדר עולמי" ו"חדשות סוף השבוע".
בתקופת שידורי החברה בשני הערוצים במקביל, חדלה החברה מלקדם את שידורי הזכייניות בערוצים החדשים שלהן.
בנוסף, עובדי חברת החדשות לא הופיעו בתוכניות הזכייניות ובערוצים החדשים – ומגישים של מבזקי "החדשות" לא שוחחו עם מגישי התוכניות של "רשת" ו"קשת" ולא הופיעו לצידם ב"" (כפי שקרה עד אז במקרים של תוכניות בוקר ואקטואליה במסגרת שידורי "ערוץ 2").
בתחילה, הפעילות המקבילה בשני הערוצים הייתה אמורה להימשך למשך שלוש שנים נוספות לאחר הפיצול – עד נובמבר 2020, כשבתום התקופה, החברה תועמד למכרז או שיתקיים תמחור בין הזכייניות.
בעקבות מיזוג רשת-עשר, החברה עברה לבעלות בלעדית של "קשת" כבר בינואר 2019. ב-16 בינואר 2019, אחרי כ-25 שנים בהן הפיקה ושידרה חברת החדשות עבור "רשת", החברה עברה לשדר באופן בלעדי ב"ערוץ 12" של "קשת", ששילמה 120 מיליון ש"ח עבור מחצית החברה, והפכה לבעלת השליטה היחידה בה.
חברת החדשות הוקמה בשנת 1993 יחד עם הקמת הערוץ השני והפכה לאחד מהסמלים המזוהים ביותר עם הערוץ.
מהדורות החדשות השונות של החברה ביססו אותה כאחד המקורות העיקריים לצרכן התקשורת הישראלי בנושאי אקטואליה.
במרוצת השנים הרחיבה חדשות "ערוץ 2" את פעילותה מעבר למהדורה המרכזית והעלתה תוכניות נוספות כגון: "שש עם", "אולפן שישי", "פגוש את העיתונות", "מהדורה ראשונה" ו"תוכנית חיסכון".
בכל מהלך שנותיה של החברה, היא נאלצה להתמודד מול מתחרים רבים מהטלוויזיה, מהאינטרנט ומהרדיו.
חברת החדשות הוקמה ב-1993 על ידי שלוש הזכייניות הראשונות של "ערוץ 2" המסחרי.
החברה הוקמה על מנת ליצור ולספק ל"ערוץ 2" את כל מהדורות החדשות.
משדר החדשות הראשון היה בן פחות מחמש דקות, בהגשת יעקב אילון, ופתח את שידורי הערוץ, ב-4 בנובמבר 1993. כתוצאה מהקמת "ערוץ 2" החליטו ב"" להקדים את מהדורת "מבט" לשעה שמונה בערב, לחדש את אולפני רוממה, ליצור פתיחים חדשים ומוספי תרבות וספורט ולהאריך את מהדורת החדשות שלהם לכדי 50 דקות.
את חברת החדשות הקים אילון שליו שמונה להיות המנכ"ל הראשון שלה.
בעת הקמת החברה עמד שלום קיטל על כך ששום עיתונאי לא יעבור לחברה מ"הערוץ הראשון" ואסף עובדים מכלי תקשורת אחרים כמו הרדיו או העיתונים.
עם העיתונאים הראשונים של חברת החדשות נמנו יעקב אילון, מיקי חיימוביץ', משה נוסבאום, גיא זהר, דנה ויס, גדעון סער, רינה מצליח, אושרת קוטלר, עמנואל רוזן, יוסי עין-דור ואהרן ברנע.
מהר מאוד נפרצה ההגבלה שקבע קיטל ונבחרת החדשות התחילה לכלול גם עיתונאים מ"הערוץ הראשון" (ביניהם גדי סוקניק) ועם חלוף השנים גם מ"ערוץ 10".
מהדורות החדשות של "ערוץ 2" הפכו לפופולריות קצת לאחר הקמת הערוץ.
במאי 1994 כבר גברה מהדורת החדשות של "ערוץ 2" במדרוג הכולל על זו של ה"ערוץ הראשון".
התחרות בין השניים בסיקור אירועים ביטחוניים כמו פיגועים גררה ביקורת ציבורית רבה כיוון שמערכות החדשות עלו מהר לשידור במתכונת גל פתוח ושידרו תמונות לא מצונזרות של חלקי גופות.
למרות התחרות העיקשת בין שני הערוצים, שיתפו שניהם פעולה בעת חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן בסוף אוקטובר 1994. השידור הישיר של חתימת הסכם השלום עם ירדן שודר במשותף בשני הערוצים.
שנה לאחר מכן, שיתפו שוב שני הערוצים פעולה כאשר מסע ההלוויה של ראש הממשלה יצחק רבין הועבר בו זמנית בשני הערוצים.
נקודת מפנה בהיסטוריית החברה היא סיקור רצח יצחק רבין שהתרחש ב-4 בנובמבר 1995, בדיוק שנתיים מיום תחילת שידורי הערוץ.
כתב החברה דב גיל-הר היה מטרים ספורים ממקום הרצח, ומיד שלח הודעה למכשירי הזימוניות של רוני דניאל ואהרן ברנע שגם היו באותו אזור.
כתב החברה משה נוסבאום הגיע עם ההודעה הרשמית ועם שמו של המתנקש, כמה דקות לאחר שאילון נכנס לאולפן.
לאחר ההודעה על מותו של רבין הועבר השידור לידי רפי רשף ששידר שידור רציף במהלך כל הלילה עד לשעות הבוקר, לאחר מכן קיבל לידיו דן שילון את השידור כשבמהלך היום החליפו מגישי החברה אחד את השני והמתכונת של הגל הפתוח נמשכה מספר ימים.
לאחר הרצח חשבו ב"ערוץ 2" ובחברת החדשות שהתחרות פוגעת בשני הצדדים ולכן החליטו לנסות לאחד כוחות עם חטיבת החדשות של "הערוץ הראשון".
נחמן שי, מנכ"ל הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, יצר קשר עם מוטי קירשנבאום, מנכ"ל רשות השידור, והלה השיב לו בשלילה: "כל אחד יעשה את העבודה שלו".
ההחלטה הזו היטיבה עם החברה שכן מאז טיפסו אחוזי הצפייה בערוץ.
חודש וחצי לאחר הרצח, קנו "חדשות 2" את קטע הווידאו המתעד את מעשה הרצח מידי רוני קמפלר – צלם חובב שתיעד את הרצח.
בעבור הקטע שילמה החברה סכום של מיליון ש"ח.
השגת הקטע ושידורו בערוץ הייתה לראשונה יתרון לערוץ שנחשב חדש במפת העיתונות הישראלית.
צופים רבים ביקשו לשדר את הקטע פעם נוספת ובחברת החדשות נענו לקריאות.
בשנת 1996 נערכו בחירות בישראל.
"חדשות 2" הכינה עצמה למשדר הבחירות הראשון שלה, שיתחרה במשדר המיתולוגי של "הערוץ הראשון".
למחרת בבוקר התבררה הטעות של הסוקרים בשני הערוצים כאשר שניהם טעו בתוצאות המדגם.
בשנת 1997 פרש חיים יבין מהגשת מהדורת "מבט" ב"ערוץ הראשון" ועבר ל"ערוץ 2".
את תפקידו קיבלה מגישה צעירה בשם גאולה אבן.
בחברת החדשות ראו בכך חצי נחמה כי אבן נחשבה חסרת ניסיון לעומת יבין.
בכל אותן השנים, יעקב אילון ומיקי חיימוביץ' היו אלה שהגישו את מהדורת החדשות המרכזית של החברה, כאשר לעיתים רחוקות בלבד החליפה אושרת קוטלר את חיימוביץ בהגשת המהדורה לצדו של אילון.
ב-15 בפברואר 1998 החלה מדידת המדרוג בישראל.
"חדשות 2" לא נכללה בחמשת החודשים הראשונים בבדיקות אחוזי הצפייה ורק לאחר תקופה זו, ב-5 ביולי החלו משדרי החברה להיבדק על ידי הוועדה הישראלית למדרוג.
עם החלת המדידה על משדרי החברה היה אפשר לראות עד כמה נתוני הצפייה במהדורות החדשות היו גבוהים.
היה ניתן לראות שבימים רגילים, השיגה המהדורה המרכזית בין 30 ל-40 אחוזי צפייה.
גם מהדורות נוספות של החברה היו משיגות נתונים גבוהים.
באותה השנה, בהיותה חברת חדשות פופולרית העלתה חדשות "ערוץ 2" אתר אינטרנט – דבר שנחשב אז באותה התקופה לחדשני.
באתר היה ניתן להתעדכן במידע חדשותי שוטף לאורך כל שעות היום, לקבל מידע על משדרי החברה, המגישים, הכתבים והפרשנים, ליצור קשר עם מערכות התוכניות השונות ולצפות בשידורי וידאו חיים ובכתבות נבחרות מתוך משדרי החדשות השונים.
האתר גם סיפק מידע על ההיסטוריה של החברה מאז הקמתה.
האתר נשאר ברשת כשלוש שנים ולאחר מכן ירד.
בשנת 1999 התקיים משדר הבחירות השני של חברת החדשות, משדר שסיקר את הבחירות לכנסת החמש עשרה ולראשות הממשלה.
בפעם הזו הצליח המדגם של החברה שנערך על ידי מינה צמח מ"מכון דחף" לחזות את ראש הממשלה הנבחר.
גם בפעם זו הוקם אולפן מיוחד לבחירות.
יחוד האולפן היה במערכת התאורה המשוכללת שהוצבה בו.
בחודש אפריל של אותה השנה חזר חיים יבין ל"ערוץ הראשון" ומנכ"ל הערוץ הדיח את גאולה אבן מהגשת "מבט".
הערוץ העלה מהדורת חדשות מוקדמת למבט לקראת הבחירות באותה השנה בשם "שבע וחצי" על מנת לנגוס בנתוני המדרוג של המהדורה המרכזית של חדשות "ערוץ 2".
בתגובה מאוחרת העלתה החברה את המגזין "סדר עולמי" עם ערד ניר, שעסק בחדשות חוץ ושודר בשעה 19:30.
בתחילת שנות האלפיים, כשחברת החדשות הייתה למובילה בישראל, השתנה צוות המגישים של החברה.
אל החברה הצטרפו מגישים וכתבים רבים ובהם: כרמל לוצאטי שלי יחימוביץ', עודד בן-עמי (בשנת 2000), דני קושמרו, אהוד יערי (שניהם בשנת 2001), אמנון אברמוביץ', אורן וייגנפלד (שניהם בשנת 2003), לילך סונין (משנת 2004 עד שנת 2013).
נבחרת החדשות החלה לשנות את פניה מזו שהייתה מוכרת בשנות התשעים.
באותה שנה התחילה חברת החדשות לשדר מהאולפנים בקריית התקשורת נווה אילן.
הגרפיקה של כל מהדורות החדשות של החברה שונתה, למעט נעימת הפתיחה של המהדורה המרכזית שנשארה דומה יחסית למנגינה הקודמת.
נעימת הפתיחה של "אולפן שישי" הוחלפה במנגינה של חדשות "ערוץ 4" הבריטי שנכתבה על ידי אלאן הוקשאו, וכאשר התחיל להגיש את התוכנית דן שילון הוחלפה המנגינה בזאת שמלווה את התוכנית עד ימינו.
באותה עת גם האריכו את המהדורה המרכזית מחצי שעה לכ-45 דקות, מגמה זו נמשכה עד אשר המהדורה הפכה לשעה שלמה, בשנת 2003. כתוצאה מכך מקבצי הפרסומות במהדורה המרכזית גדלו פי ארבעה: משלוש דקות פרסומות בסוף המהדורה אשר ארכה חצי שעה בשנות התשעים, לכ-12 דקות פרסומות עם הארכת המהדורה לשעה שלמה.
בשנת 2000 פרצה האינתיפאדה השנייה שחייבה היערכות לשידור חדשות גם בשעות לא רגילות, בדיווחים ישירים מהשטח אחרי כל פיגוע ובחלונות זמן קצרים במיוחד.
החלטת משרד התקשורת להקים ערוצי נישה ייעודיים הביאה גם למכרז להקמת ערוץ החדשות הייעודי במטרה שישדר תוכני חדשות ואקטואליה 24 שעות ביממה.
המכרז לערוץ התחיל לצאת לדרך וגרם מכה קשה ל"חדשות 2" עם עזיבתו של יעקב אילון כדי להצטרף לחברה המתמודדת במכרז.
עם פרסום המכרז להקמת ערוץ החדשות בשנת 2001, פרש אילון מהגשת המהדורה ומהחברה כדי להתמודד במכרז יחד עם הקבוצה "חדשות ישראל" אשר גם הפיקה את משדרי החדשות של "ערוץ 10" בשלב מאוחר יותר.
משלא הוקם הערוץ, התפרקה החברה ואילון עבר להקים את חברת החדשות העצמאית של ערוץ 10 בשנת 2003. המהדורה המרכזית של הערוץ הצעיר ששודרה עד אז בשעה 19:00 בערב הועברה לשעה 20:00 – מול המהדורה המרכזית של "ערוץ 2".
באותה תקופה החלה חברת החדשות להשתמש בטיקרים (כותרות מתחלפות בתחתית המסך).
לאחר פרישתו של יעקב אילון הגישה מיקי חיימוביץ' למשך זמן קצר לבדה את המהדורה המרכזית, ואת משדר הבחירות השלישי של החברה שהיה באותה השנה (בחירות 2001) הנחתה חיימוביץ' לצדו של דן שילון, מגיש "אולפן שישי" לשעבר.
גדי סוקניק, שהיה עד אז כתב פוליטי ומגיש התוכניות "חמש עם גדי סוקניק" ו"אולפן שישי", החליף את אילון והתחיל להגיש את החדשות לצדה של חיימוביץ'.
ב-2 במרץ 2002 הייתה תקרית ב"ערוץ 2" שהכתה גלים בתקשורת – המסך המפוצל.
באותו היום שידרה "טלעד" משחק כדורגל מותח.
כשנודע על הפיגוע בשכונת בית ישראל בירושלים, המסך פוצל לשניים: בשליש אחד שלו שודר משחק הכדורגל, ובשני השלישים הנותרים בצד שמאל נמסרו דיווחים ראשונים מזירת הפיגוע.
הפסקול כלל רק את זה של הדיווחים.
אירוע זה גרר טענות וביקורות ציבוריות כלפי "טלעד" וחברת החדשות.
בחברת החדשות הגיבו: "מבחינתנו, העיקר שהיה אפשר לפרוץ מהר לשידור וכך עשינו".
לקראת סוף השנה הודיעה מיקי חיימוביץ' על פרישתה מהגשת המהדורה המרכזית, ומעברה ל"חדשות 10", עקב הצעת חוזה נדיב.
לאחר שחיימוביץ' פרשה, יונית לוי ואושרת קוטלר היו המתמודדות העיקריות על התפקיד של המגישה לצדו של גדי סוקניק.
מבין שתיהן בחר שלום קיטל ביונית לוי להגיש את המהדורה.
בחירתה של לוי בת ה-25 להגשת המהדורה נחשבה בעיני רבים לעניין תמוה שכן היא הייתה צעירה יחסית לסוקניק וחסרת ניסיון.
לוי הגישה את מהדורתה הראשונה ב-15 בדצמבר 2002. כשנתיים לאחר מכן, בתחילת שנת 2004, פרשה אושרת קוטלר מחברת החדשות.
הפרישה הגיעה לאחר שני מקרים בהם בכתה באמצע שידור, ולאחר מספר מקרים בהם ראיונות עם פוליטיקאי הגיעו למצב של צעקות והטחת האשמות באמצע השידור.
בתחילת 2003 הגיעה עת חזרתו של האסטרונאוט הישראלי, אילן רמון לכדור הארץ.
ב"חדשות 2" הכינו משדר מיוחד לליווי נחיתת מעבורת קולומביה.
לאולפן זימנו את אביו של אילן רמון לרגל המעמד החגיגי של חזרת האסטרונאוט הישראלי הראשון שהיה בחלל.
המעבורת התפוצצה בעת כניסתה לאטמוספירה ואביו של אילן קיבל את הידיעה בעת ששהה באולפן.
ערד ניר היה הכתב היחיד מכל העולם שהעביר את המתרחש בשידור חי והוא נאלץ לבשר את הידיעה הקשה.
ניר עשה זאת בעדינות רבה ומאוחר יותר, בשנת 2009, התוודה שהיה מדובר בשידורו הקשה ביותר.
בתחילת השנה הגישו גדי סוקניק ויונית לוי את מהדורת החדשות ובנוסף שידרו את משדר הבחירות הרביעי של החברה והראשון של סוקניק ולוי ביחד כמגישי "חדשות 2" (בחירות 2003).
בתקופת מלחמת המפרץ השנייה החליפה החברה את האריזה הגרפית של המהדורה המרכזית בלבד.
באותה התקופה שיתפה החברה פעולה עם פורטל האינטרנט "MSN".
באתר היו כתבות וידאו מתוך תוכניות חברת החדשות.
שירות זה ירד לאחר תקופה קצרה.
בשנת 2005 הודיע החזאי דני רופ, מסמליה הבולטים של חברת החדשות, על פרישתו ומעברו ל"ערוץ 10".
בכך הושלם האיחוד של אילון-חיימוביץ'-רופ שהיו מזוהים כשלישיית מגישי החדשות המובילה עוד מתקופתם בחדשות "ערוץ 2".
במקומו של דני רופ הצטרף לחברה חזאי "הערוץ הראשון", דני דויטש.
באפריל התקיים המכרז על "ערוץ 2" שבו זכו "קשת" ו"רשת".
בעקבות זכייה זו הפסיקה "טלעד" לשדר בערוץ ולממן את חברת החדשות וגירעון החברה החל לגדול עד לכדי 10 מיליון שקלים.
בסוף אוגוסט, לאחר תוכנית ההתנתקות, החליפה שוב החברה את האריזה הגרפית של כל תוכניות החברה בפעם השלישית מאז שנת 2000. באותה השנה התחילו לעלות נתוני המדרוג של "ערוץ 10" על חשבון "הערוץ הראשון" שהתחיל להדרדר מאותה השנה.
עם סיום המכרז הוחלט לבחור מנכ"ל חדש לחברה אך בסוף הוחלט ששלום קיטל יישאר בתפקיד.
במשדר הבחירות החמישי של החברה (בחירות 2006) החליפה החברה את אולפניה לשבוע שידורים מיוחד, רכשה מערכת גרפיקה תלת-ממדית ושיתפה פעולה עם תוכנית הסאטירה "משחק מכור" של זכיינית הערוץ "רשת".
כל שבוע השידורים המיוחד מותג רבות תחת הסיסמה "ישראל בוחרת 2".
באותה השנה החליטה ועדת הבחירה המיוחדת שמינה יושב-ראש הכנסת ראובן ריבלין לבחור בהצעתה של חברת החדשות של "ערוץ 2" להפעלת "ערוץ הכנסת".
לאחר מכן, ביוני 2006, כאשר נערך המכרז החדש לערוץ, בחרה שוב ועדת המועצה לשידורי כבלים ולוויין את חברת החדשות להפעיל את "ערוץ הכנסת" החל מנובמבר 2006 לעשר השנים הבאות.
בספטמבר 2006 "חדשות 10" הצליחו לעקוף בפעם הראשונה את המהדורה המרכזית של החברה במדרוג למשך שני ערבים בעקבות רכישת הסרט "חטופים" שבו נראית חטיפת שלושת חיילי צה"ל בהר דב בשנת 2000 וקטע וידאו חדש שלא פורסם בו נראה רון ארד מדבר למצלמה בהיותו בשבי.
"חדשות 10" שילמו עבור הסרט סכום המוערך בכמיליון שקלים.
לאחר 12 שנים בתפקיד, פרש המנכ"ל שלום קיטל במאי 2007 ובמקומו מונה לממלא מקומו אבי וייס, שהיה אחד העורכים הראשיים בחברת החדשות.
אחד האנשים הבולטים ביותר שהתמודדו על תפקידו של קיטל היה רפי גינת שרצה להגיש גם את המהדורה המרכזית.
בין המתנגדים למינויו של גינת היו חברת דירקטוריון חברת החדשות עו"ד רחל בן ארי ויו"ר הדירקטוריון יצחק לבני, ומועצת הרשות השנייה החליטה שלא להאריך את כהונתם.
פסיקת בג"ץ אישרה את החלטת מועצת הרשות השנייה.
את יצחק לבני החליף ד"ר יהודה לנקרי, לשעבר חבר הכנסת ושגריר ישראל באו"ם.
ב-2011 החליפה עו"ד תמי רווה את לנקרי.
ב-12 ביולי 2007 הודיע גדי סוקניק על התפטרותו לאחר יותר משש שנות הגשה של המהדורה המרכזית וב-1 באוגוסט הגיש את המהדורה האחרונה שלו, בה הכינה לוי מצגת מיוחדת, המראה את כל עבודות סוקניק בחברה.
עם הודעת פרישתו עלו שמות מחליפים רבים ולמרות מספר המועמדים הרב ועל אף שכבר צולמו מהדורות חדשות ניסיוניות עם המתחרים על התפקיד, לא נבחר מחליף.
בדצמבר הוחלט שיונית לוי תמשיך להגיש לבדה את המהדורה ברוב הימים בשבוע ומדי פעם יחליף אותה דני קושמרו.
תמר איש שלום, מגישת תוכנית הבוקר של "ערוץ 10", הצטרפה ל"חדשות 2" בתחילת אוקטובר 2007. היא החלה לשמש כשליחת "חדשות 2" בלונדון וסוכם שלאחר חזרתה היא תשמש כמגישה בחברה.
בהמשך החודש החליפה חברת החדשות את אולפניה לאולפנים משוכללים, גדולים ומרווחים יותר בעיצובו של אבי פחימה ובעלות של 2 מיליון שקלים.
להקמת האולפנים נדרש כחודש ובאותה התקופה תוכניות החברה שודרו מאולפן זמני.
כל האלמנטים של האולפן הישן הופיעו בו, אך במקום המערכת האמיתית נראתה מערכת החדשות דרך מסך ענק.
גיא סודרי, העורך של המהדורה המרכזית ב"חדשות 10", עבר בספטמבר לחברת החדשות.
סודרי קיבל את תפקיד עריכת המהדורה המרכזית בחברה.
הוא החליף את בועז סטמבלר ולירן דן.
סטמבלר עבר לערוך את התוכנית "אולפן שישי" ולאחר זמן מה הודיע פרישתו מעריכת התוכנית.
לירן דן מונה לראש פרויקט הקמת אתר האינטרנט של החברה בספטמבר 2007. בחברת החדשות הודיעו שבשלב הראשון בכוונתם לרכז את כל התכנים שלהם באתרי זכייניות "ערוץ 2" ("קשת" ו"רשת"), ולאחר מכן, בשלב השני, בכוונתם להקים אתר אינטרנט עצמאי שירכז את כל התכנים של החברה.
לבסוף הוחלט להמשיך ולמקם את האתר בתוך אתרי הבית של "קשת" ו"רשת" כדי לנצל את התעבורה שכבר קיימת באתרים אלה.
בתחילת אוקטובר 2007, כחודשיים לפני החלפת ימי זכייניות "ערוץ 2", הודיע אהרון ברנע, מגיש התוכנית "אולפן שישי", על רצונו לעבור לוושינגטון ולשמש כשליח חדשות "ערוץ 2" במקום.
רצונו עלה בקנה אחד עם רצונה של הזכיינית "רשת" לרענן את התוכנית לקראת מעברה לשדר באותו היום.
"רשת" הציעה את תפקיד מגיש התוכנית ליאיר לפיד שנענה בחיוב.
לפיד חתם על חוזה עם חברת החדשות ב-19 בנובמבר,
הוא הגיש את "אולפן שישי" עד חודש ינואר 2012, אז הודיע על פרישתו מההגשה לצורך הצטרפות לפוליטיקה.
בתחילת אפריל 2008 פורסם כי חברת החדשות חתמה על הסכם עם חברת "אל על".
על פי ההסכם שנחתם, תפיק ותערוך חברת החדשות מהדורה מיוחדת בת כחצי שעה עבור נוסעי החברה.
בנוסף, ב-17 באפריל החלה חברת החדשות להפיק ערוץ חדשות אשר משודר בשידור חי רק באתרי האינטרנט של הזכייניות "קשת" ו"רשת".
כשנה וחצי לאחר שאבי וייס החל לשמש כמנכ"ל זמני של חברת החדשות, בחרו בו חברי דירקטוריון החברה בתחילת מאי כמנכ"ל הקבוע.
על אותו התפקיד התמודד גם ניסים משעל, אך בעקבות הפסקת התמיכה של ראשי "רשת" במשעל, נבחר וייס.
וייס צפוי לשמש כמנכ"ל לתקופה של 5 שנים.
לאחר כחצי שנה בה ערך יאיר לפיד את התוכנית "אולפן שישי" (מאז הצטרפותו לחברת החדשות), באמצע יוני הוחלט כי גולן יוכפז יערוך את המהדורה.
יוכפז בין היתר גם ערך את התוכנית "כלבוטק" עם רפי גינת במשך 9 שנים.
באפריל 2008 החלה החברה להפיק מבזק חדשות יומי בשעה 13:00 באתר בהגשתו של אורן וייגנפלד.
בספטמבר השיקה חברת החדשות את אתר החדשות שלה באופן רשמי באתרי "קשת" ו"רשת" לצד תכנים רבים ומגוונים.
בשנת 2009 במסגרת שידורי הבחירות שיתפה חברת החדשות פעולה עם אתר שיתוף הווידאו "יוטיוב" ובו הציע לגולשים לשאול את המועמדים לראשות הממשלה שאלות שעליהן יענו במשדר מיוחד כמו שיתוף הפעולה של "CNN" עם "יוטיוב" לבחירות לנשיאות בארצות הברית.
המשדר ששודר במוצאי שבת הביא למדרוג של 19%, תוצאה נאה יחסית לשעת שידור התוכנית בשעה 18:30.
במסגרת שידורי ליל בחירות 2009 שיתפה חברת החדשות של הערוץ פעולה עם תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" של זכיינית "ערוץ 2", "קשת", כאשר את המשדר עצמו הנחתה יונית לוי לבדה.
משדר הבחירות המרכזי זכה למדרוג של 32.6% בזמן פרסום תוצאות המדגם של ד"ר מינה צמח מ"מכון דחף", המדרוג היה גבוה כמעט פי שלושה מזה שנרשם במדגם "ערוץ 10" ופי חמישה משל "הערוץ הראשון".
אחוזי הצפייה הגבוהים היו מדהימים יותר לנוכח ההשקעה הקטנה ב"גימיקים" כמו בשנים קודמות וכמו בערוצים המתחרים, עקב המשבר הכלכלי העולמי של אותה השנה.
בערב הבחירות עצמו, העביר האתר של "חדשות 2" שידור ישיר במקביל לשידור של ליל הבחירות ב"ערוץ 2".
המשדר סיקר את מאחורי הקלעים של משדר הבחירות המרכזי.
בתחילת מרץ 2009 הודיע "ערוץ 9" הרוסי על סיום ההתקשרות שלו עם חברת החדשות לאחר כשש וחצי שנים בהן "חדשות 2" הפיקה עבורו את מהדורות החדשות שלו.
בערוץ הרוסי תכננו להקים חברת חדשות עצמאית כדי לצמצם בעלויות של הפקת החדשות שהסתכמה בכתשעה מיליון שקלים אותן שילמה לחברת החדשות בכל שנה.
הצמצום בא בעקבות המשבר הכלכלי הקשה של אותה השנה.
רוב עובדי החטיבה הרוסית של חברת החדשות, 45 במספר, נמצאים עקב כך בסכנת פיטורים.
כחלק מהמצב הכלכלי הקשה, הוחלט בתחילת שנת 2009 לקצץ בתקציב החברה.
בחברה נאלצו לקצץ בתוכניות החברה ואחת מהתוכניות שהייתה אמורה לרדת מהמסך הייתה "תוכנית חיסכון".
בסופו של דבר נמנעה הורדתה מהמסך על ידי הבאת מקורות מימון חדשים למערכת התוכנית: נוספה "תחזית מזג אוויר עולמית" למהדורה הקצרה ועל ידי כך נוספה גם חסות לתחזית אשר הוסיפה הכנסה למערכת התוכנית.
בסוף 2010, החלה יוזמת חקיקה של "חוק שידורים חדש".
טיוטת הצעת החוק קבע, בין היתר, שיחול איסור על הזכייניות רשת וקשת להמשיך להחזיק ביחד בבעלות משותפת את חברת החדשות.
הזכייניות נאבקו נגד ההצעה, טענו שחברת החדשות תיסגר עקב חוסר כדאיות כלכלית, ש"זאת תהיה פגיעה בדמוקרטיה".
במאי 2011 העלתה החברה את מהדורת החדשות שבועית לילדים בשם "המהדורה הצעירה" בהגשתו של גדעון אוקו אשר משלבת בתוכה את כל כתבי החברה ופרשניה יחד עם כתבים צעירים.
בנובמבר 2012 הפכה המדורה גם לרצועה יומית בת 10 דקות.
בנובמבר 2012 העלתה את "מערכת בחירות", מהדורה יומית לסיקורי אירועי בחירות 2013 תוך שילוב ניתוחי עומק, מבט היסטורי וניתוח האירועים האקטואליים בהנחיית אודי סגל ודנה וייס.
בדצמבר 2012 נאלצה החברה, לראשונה במהלך שנותיה, להוריד מלוח המשדרים את התוכניות "שש עם" ו"פגוש את העיתונות" ולקצר את המהדורה המרכזית ל-45 דקות.
זאת, לאור דרישה של דירקטוריון חברת החדשות לקיצוץ של 20 מיליון שקל לפחות בתקציב החברה.
לאחר עשרה ימים בהם לא שודרו, שבו התוכניות למרקע והמהדורה המרכזית שבה לאורכה המקורי הודות לשינוי החקיקה בחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו וההקלות לזכייני "ערוץ 2" שהביאו בסופו של דבר לקיצוץ של 5 מיליון בתקציב החברה.
בליל בחירות 2013 חברת החדשות של הערוץ שוב שיתפה פעולה עם תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" של "קשת", כאשר את המשדר עצמו הנחתה יונית לוי בגפה בפעם השנייה.
משדר הבחירות המרכזי זכה למדרוג של 47.4% בזמן פרסום תוצאות המדגם של ד"ר מינה צמח מ"מכון דחף" ול־42.7% בממוצע למשדר ובכך הפך לנתון הצפייה הגבוה ביותר מאז החלו מדידות נתוני הרייטינג בישראל לעומת 10% ל"ערוץ 10" ו-7.4% ב"".
בדומה לבחירות 2009 העביר אתר החברה שידור במקביל לשידור של הבחירות הטלוויזיוני משדר מאחורי הקלעים של משדר הבחירות המרכזי.
במאי 2013 ביצעה החברה סבב הגשה כאשר דני קושמרו נבחר להגשה קבועה של "אולפן שישי", דנה וייס נבחרה להגיש את "חדשות סוף השבוע" במקומו ואילו רינה מצליח הפכה למגישת "פגוש את העיתונות".
באוקטובר 2013 החלה החברה לשתף פעולה עם "ערוץ הילדים" ולהפיק את "המהדורה הצעירה" במהדורה יומית בת 20 דקות בנוסף למהדורה השבועית המשודרת בימי שישי ב"ערוץ 2".
בנובמבר 2013 העלתה החברה לציון 20 שנות פעילות, סדרת פרומואים בהם מתוארים מגוון האירועים החדשותיים הגדולים ששידרה וכדומה.
עוד באותו חודש, העלתה החברה את מהדורת חדשות הלילה במקום מבזק חצות שהיה משודר עד אז.
בעקבות יציאתה של יונית לוי לחופשת לידה, קרן מרציאנו נבחרה להחליף אותה בצורה זמנית והחלה להגיש את המהדורה המרכזית לסירוגין עם דני קושמרו.
במהלך מבצע "צוק איתן" (יולי 2014) ממוצע הצפייה במהדורה המרכזית עמד על כ-29.4%, חודש יולי הגבוה אי פעם וכחודש החזק ב-15 השנים האחרונות (שנת 1999 בממוצע 35.8%).
במסגרת בחירות 2015, ערכה החברה, לראשונה מזה כ-16 שנה, עימות בחירות בין ראשי המפלגות המתמודדות (פרט למועמדים הריאליים לראשות הממשלה: יו"ר "המחנה הציוני", יצחק הרצוג ויו"ר "הליכוד" וראש הממשלה, בנימין נתניהו).
העימות שודר ב-26 בפברואר 2015 בהגשתה של יונית לוי וזכה לרייטינג של 30.6%.
בבחירות 2015 שידרה החברה את המשדר המרכזי מאולפן שקוף שהוצב ברחבת הכנסת, לראשונה בסיקור מערכות בחירות.
זאת במסגרת שבוע שידורים מיוחד.
משדר הבחירות המרכזי רשם רייטינג של 37.7 אחוזי רייטינג ממוצע של 39.6%.
בשלהי 2015 המהדורה המרכזית הוסיפה את התוכן "ערך מוסף" – סיקור כלכלי נרחב.
בעקבות יציאתה של קרן מרציאנו לחופשת לידה, דנה ויס נבחרה להצטרף לצוות ההגשה של המהדורה המרכזית לסירוגין עם יונית לוי ודני קושמרו.
לקראת פיצול "ערוץ 2" ב-1 בנובמבר, חברת החדשות מיתגה עצמה מחדש בשם "החדשות" (ללא הספרה 2) ומרבית תכניה שודרו בערוצים 12 ו-13 ("קשת" ו"רשת", בהתאמה) בפורמט שידור HD.
לקראת שידורי ה-HD וכן שינוי השם, עברה החברה החל מ-25 בספטמבר 2017 לאולפן זמני הממוקם בנווה אילן.
האולפן החדש הושק ב-1 בנובמבר 2017, ביחד עם המותג המחודש שיצר סטודיו אדם פיינברג.
עם הפיצול הוחלט שרוב משדרי החברה ישודרו בשני האפיקים החדשים, עם זאת "תוכנית חיסכון" שתחליף את שמה ל"התוכנית הכלכלית" תשודר רק ב"קשת 12" ואילו "תוכנית הלילה" (ששודרה רק בימי השידור של "רשת" מ-2016) תשדר 5 ימים בשבוע ב"רשת 13" בשם "לילה טוב ישראל".
כמו כן, "פגוש את העיתונות" תמצא את עצמה במתכונת שונה בין הערוצים: האחת ב"קשת 12" הנקראת "השבוע" בימי שישי והשנייה ב"רשת 13" בימי שבת.
בכל הקשור למשדרים מיוחדים ופריצות לשידור בעתות חירום בערוצים 12 ו-13, הצוות שמגבש את השימוש המשותף של "קשת" ו"רשת" בחברת החדשות של "ערוץ 2" החליטה כי אבי וייס, מנכ"ל חברת החדשות יחליט בנושא ויידע את "שידורי קשת" ו"רשת".
עם זאת, כל ערוץ ייבחר אם לפרוץ לשידור של חברת החדשות או להמשיך בתכניו.
ב-31 באוקטובר 2017, שודרה המהדורה המרכזית האחרונה של חדשות "ערוץ 2".
באותו ערב הוצג בפני הצופים אולפן החדשות החדש של החברה על ידי דני קושמרו.
ב-1 בנובמבר 2017, החלו שידורי חברת החדשות בערוצים "קשת 12" ו-"רשת 13" במקביל (ברוב התוכניות) תחת שינוי השם ל"החדשות", עם אולפן חדש ואיכות שידור HD.
בערב הראשון לפיצול גרפה המהדורה המרכזית בהגשת יונית לוי 20.5% אחוזי צפייה בשני האפיקים במקביל (ב"קשת 12" – 12.2%, ב"רשת 13" – 8.3%) ונותרה התוכנית הנצפית ביותר באותו ערב.
ב-1 באוגוסט 2018, לאחר שהחברה הפסידה את המכרז ל"ערוץ הכנסת", עבר הערוץ לידי "חדשות עשר".
2019 ואילך: מיזוג רשת-עשר, מעבר בלעדי של חברת החדשות ל"ערוץ 12"
כתוצאה מכך, השם השתנה ל"החדשות 12", אם כי החברה עדיין מיוצגת בשידוריה כ"החדשות".
כחלק מהקמפיין שהעלתה "קשת" על שיתוף הפעולה הבלעדי בינה לבין חברת החדשות, נמתחה ביקורת מצד "רשת", ובמיוחד על ידי מגיש תוכנית הבוקר של הערוץ – אברי גלעד, שהתבטא נגד ההוראה שהוכתבה למגיש המבזק, עופר חדד, לקדם את שידורי "קשת 12" על גבי הערוץ המתחרה.
הקידום של חברת החדשות בשידורי "רשת" לא פסח גם על שידור התוכנית האחרונה של "פגוש את העיתונות" ב"ערוץ 13", כאשר המגישה רינה מצליח קידמה את שידור התוכנית ב"ערוץ 12" המתחרה ובעת דיבורה צופף המסך על מנת לקדם את שידורי "חדשות עשר" ב"ערוץ 13".
אותו הדבר קרה שוב באותו היום במהלך שידור "חדשות סוף השבוע" בהגשת דנה ויס, כשאז המסך לא צופף אלא הוסתר בחלקו התחתון בערוץ "רשת 13" עם קידום ל"חדשות עשר", בעת שחברת החדשות קידמה את עצמה ב"ערוץ 12" המתחרה.
גם בימים שלאחר מכן ה"קרב" על המסך נמשך, כאשר בשידורי חברת החדשות נאמר כי החברה תשדר רק ב"ערוץ 12" ובתגובה, המסך של "ערוץ 13" הוצף בבאנרים שכיסו את הכתובית ("רק בערוץ קשת 12") ובעת היציאה להפסקת פרסומות שודר "מבזק מיוחד" בהגשת תמר איש שלום באומרה: "אנחנו ניקח את זה מכאן".
שידור מהדורת החדשות האחרונה של חברת החדשות ב"ערוץ 13" נקטע ושודר רק ב"ערוץ 12", כאשר אז הוצג על המסך באולפן מאחורי יונית לוי לוח השידורים החדש של חברת החדשות בערוץ, והשידור ב"ערוץ 13" הועבר לאולפני "חדשות עשר".
בחצות שודר משדר חגיגי בהנחיית שיבל כרמי מנסור ועמליה דואק, אשר השיק את השידורים הבלעדיים של החברה ב"ערוץ 12".
לאחר המעבר, החלו השינויים המשמעותיים בשידורי החברה ב"ערוץ 12":
מבזקי הבוקר מתחילים אחרי מעבר בין חלונות השידור של אולפן "חדשות הבוקר" ואולפני החדשות, וכן מבזק השעה 7:00 הפך למהדורת בוקר קצרה בת קרוב לרבע שעה, הנקראת "מהדורת הבוקר", שמתחילה כבר ב-6:57.
"התוכנית הכלכלית", ששודרה בשם זה בתקופת הפיצול, חזרה לשמה המקורי "תוכנית חיסכון" עם המעבר לשידור בלעדי ב"ערוץ 12".
התוכנית "חמש עם רפי רשף" עברה מ"ערוץ עשר", ושובצה בשעה 17:00 במקומה של התוכנית "אנשים" שעברה לשעות הלילה.
עיתונאי החברה החלו להיות מעורבים יותר בתוכניות הערוץ, בניגוד לתקופת הפיצול.
"פגוש את העיתונות", ששודרה רק ב"ערוץ 13", עברה ל"ערוץ 12" בעקבות המיזוג.
התוכנית "לילה טוב ישראל", ששודרה ב"ערוץ 13", בוטלה בעקבות הדומיננטיות של התוכנית "חי בלילה" בשידורי הלילה של "ערוץ 12", ולפיכך חזר לשידור יומי מבזק חצות המסורתי של החברה.
בטלוויזיה תוכני החברה מופצים בערוץ 12, ובעבר רוב תוכני החברה הופצו במקביל גם בערוץ 13. חברת החדשות משדרת כל יום בערוץ כשלוש שעות של מהדורות חדשות או תוכניות אקטואליה, ובסופי שבוע כשעתיים וחצי.
רוב תוכניות החברה זוכות למדרוג גבוה.
עם זאת היו כאלו שלא הצליחו, כמו "סדר עולמי" שהייתה היחידה שנעקפה על ידי רפי רשף, שאז היה המתחרה מערוץ 10. את התוכנית "סדר עולמי" החליפה "חדשות בחמש" בהגשתם של דני קושמרו ונטשה מוזגוביה, אך גם זו ירדה ו"סדר עולמי" שבה למסך.
לבסוף החליפה "מהדורה ראשונה" בהגשתו של אורן וייגנפלד את "סדר עולמי" ואילו זו האחרונה עברה ליום שבת.
בנוסף, הפיקה החברה בעבר משדרי חדשות ותוכניות אקטואליה עבור זכייניות ערוץ 2 "רשת" ו"קשת".
בין המשדרים שהפיקה חברת החדשות לזכיינית היו התוכניות "אחרי הכול" עם טל ברמן ל"רשת", ואת "מסע לילי" עם אהרן ברנע הפיקה החברה עבור הזכיינית "קשת".
כמו כן סיפקה החברה תכנים חדשותיים לתוכניות שונות של כל זכייניות הערוץ, כגון: "יום חדש", "העולם הבוקר", "משעל חם", "עובדה" ו"השורה התחתונה".
תוכניות חברת החדשות בימי חול רגילים לפי סדר שידורן:
"12 בצוהריים" בשעה 12:00-מהדורת חדשות שהחלה בהתחלה עם משדר חדשות מיוחד בעקבות מלחמת חרבות ברזל מאז 7 באוקטובר 2023, מתחילת יולי 2025 נקראת "12 בצוהריים", התכנית משודרת עם מגישים מתחלפים כמו: אלמז מנגיסטו, עדי זריפי, תמיר סטיינמן, ערד ניר, דין פישר, יונה לייבזון ועוד.
"מהדורת היום" בשעה 15:00 - מהדורת חדשות אקטואלית העוסקת באירועי היום בישראל ומחוצה לה, בהגשתם של עופר חדד ועמליה דואק.
משודרת בימי ראשון-חמישי בין השעות 15:00 - 17:00 עלתה לשידור לראשונה ב-8 באוקטובר 2023, יממה לאחר טבח שבעה באוקטובר.
"חמש עם רפי רשף" בשעה 16:55 - מגזין אקטואליה יומי בהנחיית רפי רשף, ששודר בעבר ב"ערוץ עשר".
בימי חמישי המגיש הוא ירון אברהם.
"שש עם" בשעה 17:55 – מגזין אקטואליה יומי אשר מגיש עודד בן-עמי ומחליפים אותו בעיקר יאיר שרקי וגיא פלג.
"שבע" – מהדורת חדשות בת שעה בהגשתה של העורכת הכלכלית, קרן מרציאנו.
"המהדורה המרכזית" בשעה 20:00 – המהדורה המרכזית לסיכום חדשות היום עם יונית לוי ודני קושמרו לסירוגין ולעיתים קרן מרציאנו (משודרת משנת 1993).
תוכניות חברת החדשות ביום שישי רגיל לפי סדר שידורן:
"אולפן שישי" בשעה 20:00 – תוכנית של החברה המשלבת את פרשנות חדשות השבוע, כתבות בנושאים שונים ותחקירים.
את התוכנית מגיש דני קושמרו.
בעבר הגישו אותה גדי סוקניק, עמנואל רוזן, אושרת קוטלר, דן שילון, אהרן ברנע ויאיר לפיד.
תוכניות חברת החדשות ביום שבת רגיל לפי סדר שידורן:
"המהדורה הצעירה" – סיכום חדשות השבוע לילדים ולנוער בהגשת גל חן (הוגשה מראשיתה במשך שנים רבות על ידי גדעון אוקו) בשעה 06:30. משודרת מראשון עד רביעי בערוץ "זום".
בעבר שודרה ב"ערוץ הילדים", ב"לוגי" וב-"KidZ".
"שבת בחמש" בשעה 17:00 – תוכנית המסכמת את השבוע, בהגשת גדעון אוקו.
"פגוש את העיתונות" בשעה 19:00 – תוכנית בה מתראיינים האנשים שעמדו במרכז העניינים החדשותיים במהלך השבוע האחרון בהגשתם של בן כספית ועמית סגל (משודרת משנת 1996).
בין נובמבר 2017 לינואר 2019 שודרה התוכנית רק ב"רשת 13".
"חדשות סוף השבוע" בשעה 20:00 – מהדורת סוף השבוע של החברה שחלקה הראשון מוקדש לכותרות סוף השבוע והשני לחדשות רכות וסיפורים בהגשתה של דנה וייס.
"חדר החדשות" בשעה 19:15 – המהדורה המוקדמת של חברת החדשות אשר אותה הגיש דני קושמרו.
מטרת המהדורה הייתה, בין היתר, להתמודד מול המתחרים "לונדון את קירשנבאום" בשנת 2005.
"חדשות בחמש" בשעה 16:55 – מגזין חדשות אשר עסק בענייני השעה והיום.
את התוכנית הגישו דני קושמרו ונטשה מוזגוביה.
התוכנית ירדה לאחר ביקורות ומדרוג נמוך.
(שודרה בשנת 2006 במשך כחמישה חודשים).
חדשות הבוקר בשעה 06:45 – בזמן תוכנית ההתנתקות (2005) ומלחמת לבנון השנייה (2006) ויתרו זכייניות "ערוץ 2" על תוכניות הבוקר שלהן ובמקומן שודרה תוכנית של חברת החדשות.
את תוכנית הבוקר הגישו דני קושמרו, דנה ויס, אהרן ברנע וקרן מרציאנו.
"תוכנית חיסכון – סיכום שבועי" בימי שישי בשעה 18:30 – מהדורה כלכלית בת כארבעים דקות בהגשתה של העורכת הכלכלית, קרן מרציאנו.
המהדורה סיכמה את כל תוכניות "תוכנית חיסכון" בשבוע החולף (שודרה משנת 2009 עד שנת 2010).
"השבוע שהיה" בימי שבת בשעה 17:00 – סיכום אירועי חדשות השבוע בעזרת כתבות וראיונות נבחרים מתוכניות החברה בשבוע החולף בהגשתה של לילך סונין (שודרה משנת 2006 עד שנת 2010).
"לילה טוב ישראל" בשעה 23:15 ברביעי וחמישי – מהדורה לילית של החדשות – מגישים מתחלפים (שודרה מנובמבר 2013).
נקראה בעבר "חדשות הלילה" וכן "תוכנית הלילה".
החל מנובמבר 2017 שודרה התוכנית רק ב"רשת 13", וירדה מהאוויר עת מיזוג רשת וערוץ עשר.
"שלוש" בשעה 15:00 – עם עופר חדד ומגישים מתחלפים.
המהדורה שודרה מתחילת התפרצות מגפת הקורונה בישראל ב-2020, ושודרה עד אוקטובר 2023, כאשר "מהדורת היום" תפסה את משבצות השידור שלה ושל "מהדורה ראשונה".
"מהדורה ראשונה" - עם אורן וייגנפלד ומגישים מתחלפים לסירוגין - מהדורת סיכום אירועי היום, ששודרה מנובמבר 2007 עד אוקטובר 2023. שודרה מ-2019 עד ירידתה מהאוויר בין 16:00 ל-17:00. "מהדורת היום" תפסה את משבצות השידור שלה ושל "שלוש".
"תוכנית חיסכון" – מהדורה כלכלית בת 45 דקות בהגשתה של העורכת הכלכלית, קרן מרציאנו וגדעון אוקו התוכנית משודרת משנת 2007. עד אוגוסט 2008 שם התוכנית היה "המוסף הכלכלי".
עד נובמבר 2017 נקראה "תוכנית חיסכון".
לאחר פיצול "ערוץ 2", ועד מיזוג רשת וערוץ עשר, שודרה התוכנית רק ב"קשת 12" בשם התוכנית הכלכלית, ולאחר המיזוג התוכנית נקראת שוב תוכנית חיסכון.
"השבוע" (الأسبوع) בשעה 08:00 – המגזין בערבית של חברת החדשות.
הגישו בעבר נעים עריידי, נזיר מג'לי ופוראת נסאר.
"סדר עולמי" בשעה 17:00 – מגזין חדשות החוץ שסוקר את אירועי השבוע בעולם בהגשתו של עורך חדשות החוץ ערד ניר (שודרה משנת 2001 עד שנת 2007 במסגרת יומית ומשנת 2007 משודרת במסגרת שבועית לסירוגין עם ערד ניר, עורך חדשות החוץ ועם גדעון אוקו).
למרות היותה חברת חדשות מרכזית בישראל, כמעט לכל אורך השנים לא היה לחברה אתר אינטרנט רשמי.
ברוב המקרים שיתפה החברה פעולה עם אתרים שונים ברשת.
עד לשנת 2001 הפעילה החברה אתר בכתובת "israelnews2.co.il".
האתר ירד מהאוויר בשנת 2001.
במהלך 2008 הקימה החברה את דסק האינטרנט שלה ובאוגוסט 2008 העלתה החברה את אתר האינטרנט שלה באתרי "Mako" ו"רשת" המשלב את התוכן הטלוויזיוני ותכנים ייחודיים כמו "וידאופדיה" – אנציקלופדיית וידאו המשלבת תכנים של החברה מאז הוקמה, "מאחורי הקלעים", "אכן תמונות קשות", "כותרות העבר" ועוד.
במרץ 2010 השיקה החברה את "ערוץ החדשות" באינטרנט כולל אולפן שהוקם במיוחד עבור כך.
ערוץ החדשות משדר בימי חול בשידור ישיר החל מהשעה 9 בבוקר ל-11 בלילה וכולל רצועת אולפן פתוח, מבזקים, תוכניות החברה בהן "שלוש", "מהדורה ראשונה", "שש עם", "חמש עם רפי רשף", "תוכנית חיסכון", ו"מהדורת החדשות המרכזית ".
החל ממיזוג "רשת"-"עשר" ועד פברואר 2020, אתר חברת החדשות הקבוע היה חלק מאתר "mako" של שידורי "קשת".
בפברואר 2020 הקימה חברת החדשות, ביחד עם "קשת", אתר חדשות בשם "N12", במטרה להוות זרוע דיגיטלית ל"חדשות 12" שתספק דיווחים חדשותיים על פני כל היום, ולהתחרות מול האתר "ynet" של "ידיעות אחרונות", שנחשב לאתר החדשות הגדול בישראל.
החברה סיפקה משנת 2001 ועד שנת 2014 את השירות הסלולרי "כוכבית 22" (22*), שבאמצעות שיחת קול או בשיחת וידאו למכשירים תומכי דור שלוש, ניתן היה להאזין או לצפות בתכניה השונים של חברת החדשות בטלפון הסלולרי.
בנוסף הפעילה החברה שירות עדכוני חדשות על ידי מסרונים (SMS) אשר נשלחו בעת אירועים מיוחדים ועדכנו על הכותרות החדשותיות בכל יום.
בנובמבר 2009 השיקה החברה את הישומון שלה עבור מכשירי האייפון ובהמשך למכשירי האנדרואיד.
בשנת 2012 זכתה כישומון הסלולר הטוב בתחרות MOBI בנימוק: "באפליקציה ישנה יכולת שיתוף תכנים וצפייה, הכוללת עמידה בעומסים, לצד החשיבות והיכולת לדווח ולשתף מכל מקום ובכל זמן – ובפרט בזמן אמת".
בשנים הראשונות, אתרי האינטרנט של "חדשות 2" מותגו כ"החדשות 2 באינטרנט", ולאחר מכן, ב-2014, שונה המיתוג ל-"החדשות 2 Online".
מאז פיצול "ערוץ 2" ב-1 בנובמבר 2017, מותג מחדש שירות האינטרנט של חברת החדשות כ"החדשות Online".
בחודש יולי 2019, כחצי שנה לאחר המיזוג של "רשת" ו"ערוץ עשר" והרכישה הבלעדית של "קשת" את חברת החדשות, שהפכה ל"החדשות 12", הישומון של "החדשות" עודכן מחדש ונקרא מאז "החדשות 12", כשסמל הישומון כולל גם את סמלילו של "ערוץ 12".
בישומון החדש ניתן לנווט בין כתבות לפי נושאים וגם בחיפוש ידני במקלדת שעל המסך.
בין הנושאים ניתן למצוא גם נושאים שמופיעים גם מחוץ לנושאי "החדשות", כמו NEXTER של "Mako" ומדור "ערוץ הספורט" שמופיע באותו אתר.
בפברואר 2020 הישומון שינה שמו ל-"N12", כחלק מהשקת האתר החדש של "חדשות 12".
עד למיזוג רשת וערוץ עשר שודרה בגלי צה"ל מדי יום חצי השעה הראשונה של המהדורה המרכזית ובאירועים מיוחדים, כולה.
בעבר סיפקה החברה מבזקי חדשות רדיופוניות בכל שעה עגולה עבור "רדיו 99".
החל מאוגוסט 2020, הוחלט על שיתוף פעולה מחודש ושידור המהדורה בשמונה תחנות רדיו אזוריות, והן: "רדיו 103FM", "אקו 99FM", "רדיו צפון 104.5FM", "התחנה" (101.5FM), "רדיוס 100FM", "רדיו לב המדינה", "רדיו קול רגע" ו"רדיו ירושלים".
כיום, בתחנות הרדיו משודר בכל שעה עגולה מבזק חדשות ייעודיי לרדיו של חדשות 12 ובחלק מהתחנות משודרת המהדורה המרכזית במלואה במקביל לשידורה בטלוויזיה.
בזמנים מיוחדים ובאירועים חריגים מעוברים גם משדרי טלוויזיה נוספים בתחנות הרדיו.
צוות הרדיו כולל את הגר קרני, גל גרינשטיין, ליאור וינברג, כרמית אביבי ואופק אלברט.
ב-4 בנובמבר 1993 נחשף האולפן הראשון של חדשות "ערוץ 2".
האולפן היה סגור וריק (מכאן כינויו), והשדרים הגישו כאשר מאחוריהם פסים כחולים או מפת עולם בצבע כחול.
באותה תקופה, צבע הדגל של חברת החדשות היה כחול.
האולפן החדיש נחשף בשנת 1997. האולפן היה בצבע כחול, ובמרכזו שולחן צפוף, שלעיתים גרם לצפיפות בין אילון וחיימוביץ' בפרט.
האולפן נחשב להישג באותה תקופה מבחינת החברה, שכן מבנהו היה מרווח מאוד.
עם חנוכת האולפן נחשף הלוגו החדש "החדשות 2".
ב-31 בדצמבר 1999 נחשף אולפן המילניום, שנועד לשמש רק בערב הכניסה לשנת 2000. קירות האולפן היו מסך כחול, אשר עליו הוקרן אולפן וירטואלי.
האולפן היה צפוף אבל מרשים, שכן נוצרה הרגשה שהמסכים מעבירים את האנימציות לידיהם של חיימוביץ' ואיילון.
האולפן נבנה בהשקעה של יותר ממיליון שקל חדש.
האולפן השלישי של חברת החדשות נחשף ב-4 ביוני 2000 ופורק ב-10 באוקטובר 2007. לאורך השנים עבר כמה שינויים במראהו (כמו הגדלת השולחן, הוספת מסכים ועוד).
בתקופתו הראשונה היה מואר בצורה שגרמה לקירותיו להיראות כחלחלים.
האולפן היה מצויד במאות טלוויזיות, ומסך עומד ליד מדרגות המערכת.
באולפן היה גם כן שולחן צפוף עם גלובוס ענקי.
מעל השדרים היה רולר, בו הוצגו בצבעים אדום וירוק הכותרות ושם החברה.
20 במרץ 2003 – 27 באוגוסט 2005 לאחר חניכת האריזה החדשה, המסך העומד הורד, והשולחן הצפוף הוחלף בשולחן מרווח וגדול.
כמו כן הוצבה טלוויזיית פלזמה בצדו השמאלי של האולפן.
התאורה באולפן השתנתה, וקירותיו של האולפן הפכו ללבנים.
28 באוגוסט 2005 – 10 בנובמבר 2007 בשנת 2005, עת שדרוג האריזה הגרפית שודרג גם מראה האולפן.
נוספה טלוויזיית פלזמה בצד הימני שהסתירה את "ג'ונגל" המערכת האפל, וכמו כן בצדו הימני של האולפן נוסף מסך ענק מ-9 טלוויזיות פלזמה.
בטלוויזיות נראה לראשונה לוגו מסתובב של "החדשות 2".
התאורה השתנתה מחדש, והקירות נראו כחולים כהים.
האולפן פורק ב-10 באוקטובר 2007.
לאחר כחודש שבו מערכת החדשות הוחלפה במסך ענק עם רזולוציה נמוכה, ב-11 בנובמבר נחשף האולפן החדיש של החדשות.
באולפן ישנה תאורה דינמית, מסך ענק מ-12 מסכי פלזמה 36 אינץ', כ-25 טלוויזיות רקע, ושולחן ענק הניתן להזזה.
באולפן ישנם 2 חלקים: האחורי והקדמי.
כמו כן, באותה שנה נחשף הלוגו החדש של "החדשות 2", שהיה, לראשונה בתולדות החברה, עם אותיות מעוגלות.
האולפן נבנה בהשקעה של 2 מיליון ש"ח.
בשנת 2013 בצד השמאלי הוצב מסך רחב יותר שמורכב משלוש פלזמות במקום אחת.
עד אז, רק במשדרים מיוחדים חיברו את מסכי הפלזמות.
ב-25 בספטמבר 2017 פורק האולפן והייתה צפויה מתיחת פנים לתפאורה.
לאור פירוק האולפן הדינמי, נאלצו בחברה להרכיב את אותה התפאורה באולפן אחר באותו מתחם.
בין האולפן הקודם לבין הדסק חצץ חלון זכוכית, אך באולפן הזמני בוצעה הקרנה גרפית על מסכי טלוויזיה המדמה את פעילות הדסק.
האולפן החדש (1 בנובמבר 2017 – הווה)
צבעי האולפן החדש דומים לצבעים של האולפן הקודם, אך ללבן והאדום נוסף צבע כחול שמהווה את הרקע ללוגו.
האולפן החדש מחליף את העיצוב העגול של האולפן עצמו עם עיצוב מלבני, כמו גם האריזה הגרפית שזנחה את העיצוב המעוגל לטובת מלבני ואימצה את הגופן "יונית".
האולפן החדש גדול יותר ו"ארוך", המסך הענק הוגדל ונהיה שטוח ונייד.
כלומר, ניתן להורידו מטה כך שיסתיר את דסק החדשות מאחוריו, או להרימו מעלה וכך דסק החדשות גלוי לעין.
עיצוב השולחן דומה, וכך גם מקומו באולפן, אך כעת מתווספים אליו "ריבועים" עם מסכים אינטראקטיביים המהווים פאנלים לאורחים.
בנוסף, קיימת גם מערכת למציאות רבודה בה נעשה שימוש כבר במהדורה הראשונה באולפן החדש בעת הצגה סקר מנדטים.
המסך הגדול הוא גם מסך מגע, כמו ברשת "CNN".
מנגינת "החדשות" היא ביצוע מחודש לפתיח של 2007, בעל טון גבוה יותר ושינויים קלים.
חברת החדשות מחזיקה גם במערכת ואולפן שממוקמים, בשדרות ההשכלה 5 בתל אביב.
לאורך השנים חזות האולפן השתנתה.
עד לשנת 2007, האולפן היה אפל יחסית, וכלל רולר ומספר שעונים עם מסכי טלוויזיה מאחורי הזכוכית באולפן בו ישבו המרואיינים או הכתבים, כשברולר הופיעו קוביות המציגות את הלוגו של "ערוץ 2".
עם חניכת המראה המחודש ב-2007, השתנה מראה האולפן באופן משמעותי והואר יותר, והקירות נצבעו באדום.
כמו כן נוספו מסכי פלזמות בזכוכית מאחורי המגישים (בחדר המערכת) עם לוגו התוכנית המשודרת.
בשנת 2018, מספר חודשים לאחר חידוש האולפן בנווה אילן לרגל הפיצול, חודש המראה של האולפן בתל אביב כך שהוא דומה במידה רבה לאולפן הראשי, מסכי הפלזמה האופקיים הפכו לאנכיים, נוסף רקע של עיר ותחבורה (כמו באולפן בנווה אילן) והצבעים האדומים הוחלפו בצבע לבן.
בכל השנים מבנה האולפן היה אחיד: מקדימה האולפן עצמו בו יושבים המרואיינים, מאחוריהם חלון זכוכית גדול ומאחורי חלון הזכוכית – חברי המערכת.
טענות לסיקור מוטה ולניגוד עניינים
במשך השנים נמתחה על חברת החדשות ביקורת מצד גורמים בימין הפוליטי בישראל כנגד הסיקור העיתונאי אשר לטענתם איננו מאוזן.
אחת הביקורות שהופנו עם השנים הוא כנגד פאנל הפרשנים בתוכניות האקטואליה החדשותיות אשר משדרת החברה, לטענתם בתוכניות אלה אין מספיק ייצוג לאנשים המזוהים עם הימין, ביחס לאלה מצדדים אחרים במפה הפוליטית.
בנוסף, נמתחו ביקורות נוספות על סיקורים חדשותיים שונים בערוץ, על כך שהם לעיתים מתמזגות עם פרשנויות מצד הכתבים המדווחים, אשר פרשנויות אלה נראות בעיני גורמים רבים מהימין פרשנויות המוטות שמאלה במפה הפוליטית.
ד"ר פרימק ביקר את חדשות 12 בטענה שמתוך רצון לשמור על שיעורי הצפייה, היא מזמינה לאולפנים דמויות קיצוניות מן הימין.
כך, בסיוע חיקוי ב"ארץ נהדרת", היא מאדירה אותן והופכת אותן לחלק מהזרם המרכזי בחברה.
פועל יוצא מזה הוא פגיעה בדמוקרטיה.
באוגוסט 2024 סיקור של "הארץ" מצא כי לימין ולימין הקיצוני יש השפעה גוברת על התכנים בחדשות 12. במהלך הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל גורמים בשמאל הישראלי ובציבור הערבי האשימו את הערוץ בדברור של דובר צה"ל, הדרה של מרואיינים ופרשנים ערבים, תעמולה והתעלמות מפשעי מלחמה.
לפי מחקר של חוקרת התקשורת הפוליטית ד"ר איילה פנייבסקי בתמיכת אוניברסיטת סיטי בלונדון ומכון המחקר "מולד", בחדשות 12 נמנעו מלדווח על הרג אזרחים עזתים.
בשנת 2020, בעוד אחד מבעלי החברה, הטייקון יצחק תשובה, בעיצומה של קריסה כלכלית שתשפיע על חסכונות הציבור הרחב שמושקע בחברות שבשליטתו – קבוצת דלק – נטען כי הנושא הוזכר בערוץ פעם אחת בלבד ובחטף.
באותו הזמן הוזכר הנושא בערוץ המתחרה לפחות 18 פעמים.
ב־2022 התפרסמה עבודה אקדמאית של שגיא ירוסלב, שהראה כי הערוץ סיקר באופן מוטה את בעלי השליטה בו.
העבודה עקבה אחר סיקורם לאורך 2021 והשוותה אותו לסיקור בערוצים 11 ו-13. על פי העבודה, בערוץ 12 היה קשר מובהק בין הבעלות לסיקור.
כמו כן נאמר, גם כן ב־2022, כי עם עליית כוחה של "קשת" הפכה חדשות 12 ל"זרוע החדשותית של גוף התקשורת החזק והמצליח במדינה", וכי "כרגע אין גופי תקשורת שמוטת ההשפעה שלהם רחבה כמו זו" שלה.
בינואר 2026 הגיש שר הכלכלה ניר ברקת תביעת דיבה בסך 12 מיליון ש"ח נגד חדשות 12 והכתב עמרי מניב בעקבות תחקיר שפורסמו אודותיו ובו נטען כי משרד הכלכלה בראשותו מסייע למקורביו העסקיים והאישיים, תוך רכישת כוח פוליטי ותקשורתי ומתן הקלות רגולטוריות לחברות המפרסמות באותם גופי מדיה של מקורביו..
המנכ"ל והעורך ראשי – אבי וייס
המשנה למנכ"ל – אורי שלוש
העורך הראשי – גיא סודרי
יונית לוי – "המהדורה המרכזית" ומשדרים מיוחדים; מתמחה בהיסטוריה אמריקאית ובחדשות חוץ
דני קושמרו – "המהדורה המרכזית" ו"אולפן שישי"
קרן מרציאנו – "תוכנית חיסכון" ו"המהדורה המרכזית"; העורכת הכלכלית
גדעון אוקו – "תוכנית חיסכון" ו"שבת בחמש"
עודד בן-עמי – "שש עם"
עופר חדד, עמליה דואק, אלמוג בוקר – "מהדורת היום"
רפי רשף, ירון אברהם – "חמש עם רפי רשף"
דנה ויס – "חדשות סוף השבוע"
עמית סגל, בן כספית – "פגוש את העיתונות"
עדי זריפי, תמיר סטיינמן, אלמז מנגיסטו, ערד ניר - "12 בצוהריים"
ערד ניר - "סדר עולמי"
עדי זריפי, אלי הירשמן, ליאור וינברג, תומר אלמגור, הילי קרן, נועם כהן, עילם איסמאילוב, מאור זיכרמן, הגר קרני – מבזקי חדשות
ליאור וינברג, גל גרינשטיין, הגר קרני, עילם איסמאילוב, אופק אלברט - מגישי מבזקי הרדיו
מי ששמו מופיע ראשון הוא ראש הדסק או עורך התחום
דסק מדיני: דנה ויס, ירון אברהם
דסק פוליטי: עמית סגל, דפנה ליאל ואמנון אברמוביץ'
דסק צבא וביטחון: ניר דבורי, ניצן שפירא
דסק לענייני ערבים ושטחים: אהוד יערי, אוהד חמו, גאנם איברהים וירון שניידר
דסק חדשות החוץ: ערד ניר, קרן בצלאל, אסף יחזקאלי וטל שגיא
כתבי כלכלה: קרן מרציאנו (עורכת כלכלית), עמליה דואק
כתבי תרבות: יונתן ריגר, לירון זייד, אבי סדרינה
כתבי התחקירים: אדוה דדון, יוסי מזרחי ועמרי מניב
כתבי משטרה ופלילים: משה נוסבאום, גלעד שלמור, ברהנו טגניה, עמרי מניב ואדר גיציס
דסק משפט: גיא פלג ולי נעים
כתב תחבורה ותעופה: דין פישר
כתב לענייני חרדים: אלי הירשמן
חזאים וכתבי מזג אוויר: מתן יעקב ואילנית אדלר
כתבים אזוריים: אלמוג בוקר (דרום), גיא ורון, אור רביד (צפון), ענבר טויזר (ירושלים)
כתבים בעולם: אלעד שמחיוף (הממלכה המאוחדת ואירופה), ברק רביד (ארצות הברית) אנטוניה ימין (גרמניה)
כתבת מבית הנשיא: שושי חתוקה
כתבי מגזין: יגאל מוסקו, רותי שילוני, אילן לוקאץ'
כתבי תוכנית חיסכון: איתמר מינמר (טכנולוגיה ונדל"ן), יולן כהן, לירן שבתאי (אוכל ומסעדות) רביד אדרי, יובל שדה, הילי קרן (תחבורה וצרכנות) והדר רשתי, מנחם הורוביץ ("שווה בדיקה")
חברת הזנק או חברת סטארט אפ היא חברה חדשה המוקמת על ידי יזם בודד או קבוצה של יזמים (מייסדים) במטרה לפתח וליישם מוצר או שירות חדשני, לרוב טכנולוגי, בעל פוטנציאל עסקי משמעותי.
מודל ההתפתחות של מרבית חברות ההזנק כולל שלושה שלבים מובחנים: בתחילת דרכה החברה עוסקת בהגדרת הבעיה ובתכנון פיזי (לרוב טכנולוגי) של המוצר או השירות.
בהמשך היא פועלת להתאמת המוצר או השרות לתעשייה וגיבוש מודל עסקי, ולבסוף היא מתמקדת בגמלון (Scale up) של הטכנולוגיה בקנה מידה גדול יותר וגידול מהיר של מספר הלקוחות וההכנסות.
רמת הסיכון של חברות ההזנק גבוה מזה של עסקים אחרים, ורבות מהן מממנות את פעילותן בעזרת משקיעי הון סיכון, וזאת תמורת למניות בחברה.
אחד מסימני ההיכר המובהקים להצלחת חברת הזנק הוא הנפקתה לציבור או מכירתה לחברה מבוססת בתעשייה (אקזיט) תמורת סכום הגבוה משמעותית ממה שהושקע בה.
על פי רוב חברות שהגיעו למעמד זה מצויות לאחר הצלחה טכנולוגית משמעותית או/ו בעיצומו של שלב הגידול במספר הלקוחות.
בנוסף, ישנם גופים שונים המסייעים לחברות הזנק בשלביהן הראשונים, כגון אקסלרטורים (מאיצים טכנולוגיים) וחממות טכנולוגיות ולצידם תמריצים ממשלתיים.
לאחר גיבוש הרעיון והחזון הראשוני של חברת ההזנק המתוכננת על המייסדים להסדיר את מערכת היחסים הן בינם לבין עצמם והן בינם לבין החברה שתקום.
בין הנושאים שעל המייסדים להסדיר נכללים הסכמה על חזון משותף, קביעת ערכים, חלוקת ההון בחברה, חלוקת התפקידים, מימון ראשוני ככל שנדרש, מינוי דירקטוריון, אופן קבלת ההחלטות בחברה, המחאת הקניין הרוחני של המייסדים לחברה, סודיות, אי-תחרות ונושאים רבים אחרים.