tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התחרות ריצת שליחים 4x400 מטר וילברט לונדון אליסון פליקס קורטני אוקולו מייקל צ'רי טיירל ריצ'רד* ג'סיקה בירד* ג'סמין בלוקר* אובי איגבוקי* 3:09.34 דקות שיא עולם נייתון אלן רונישה מקגרגור טיפני ג'יימס ג'בון פרנסיס ג'נייב ראסל* 3:11.78 דקות מוסה עיסה אמינט ג'אמל סאלווה עיד נאסר עבאס אבו בכר עבאס 3:11.82 דקות
אתלטיתמקצועמוקדמותחצי גמרגמרתוצאהמקוםתוצאהמקוםתוצאהמקוםדיאנה ויסמןריצת 100 מטר11.39 שניות 30לא עלתהאדוה כהןריצת 3000 מטר מכשולים 9:42.92 דקות 24- לא עלתהלונה צ'מטאיריצת מרתון- לא סיימה -
חנה קנייזבה מיננקו שקבעה את הקריטריון בקפיצה משולשת, לא התחרתה עקב פציעה.
גירמה אמרה שקבע את הקריטריון בריצת מרתון, לא התחרה עקב פציעה.
מארו טפרי שקבע את הקריטריון בריצת מרתון, לא התחרה עקב מחלה בדרכי הנשימה.
איימרו עלמיה שקבע את הקריטריון בריצת מרתון, לא התחרה עקב פציעה באגן.
אליפות העולם בג'ודו בשנת 2019 התקיימה בין התאריכים 25 באוגוסט עד 1 בספטמבר באולם ניפון בודוקאן בטוקיו, יפן.
באליפות התחרו 834 ג'ודוקא מ-146 מדינות.
משקלזהבכסףארד 60 ק"ג לוחום צ'חווימיאני שראפודין לוטפילאייב ילדוס סמטוב
ריוג'ו נאגאיאמה 66 ק"ג ג'ושירו מרויאמה קים לים-הוואן היפומי אבה
דניס ויירו 73 ק"ג שוהיי אונו רוסטם אורוג'וב הידאייט היידרוב
דניס יארצב 81 ק"ג שגיא מוקי מתיאס קאס אנטואן ולואה-פורטייה
לוקה מאיסורדזה 90 ק"ג נואל ואן 'ט אנד שואיצ'ירו מוקאי אקסל קלרז'ה
נמניה מיידוב 100 ק"ג ז'ורז' פונסקה ניאז איליאסוב מייקל קורל
ארון וולף מעל 100 ק"ג לוקאש קרפאלק היסאיושי הראסווה קים מין-ג'ונג
משקלזהבכסףארד 48 ק"ג דריה בילודיד פונה טונאקי אורנצצג מונחבאט
דיסטריה קרסניקי 52 ק"ג אוטה אבה נטליה קוזיוטינה מאילינדה קלמנדי
אאי שישימה 57 ק"ג כריסטה דגוצ'י צוקאסה יושידה יוליה קובלצ'יק
רפאלה סילבה 63 ק"ג קלריס אגבניינו מיקו טאשירו מרטינה טריידוס
יול פראנסן 70 ק"ג מארי-אב גאייה ברברה טימו סאלי קונוויי
מרגו פינו 78 ק"ג מדלן מלונגה שורי המאדה לוריאנה קוקה
מיירה אגיאר מעל 78 ק"ג אקירה סונה אידאליס אורטיס קאירה סאייט
המשלחת הישראלית לאליפות העולם הייתה הגדולה ביותר בתולדות הענף בישראל, וכללה 14 ג'ודוקא.
שגיא מוקי זכה במדליית זהב בקטגוריית המשקל של 81 ק"ג, לאחר שניצח בשישה קרבות.
מקצה נגד השעון של העלית גברים באליפות העולם באופני כביש הוא אחד מהמקצים שמתקיימים באליפות.
הוא מתקיים במרחקים שונים, במקומות שונים ומאורגן כמו שאר האליפות על ידי האיגוד הבין-לאומי לאופניים (UCI).
האליפות הראשונה התקיימה באגריג'נטו, איטליה, 1994. כריס בורדמן מבריטניה ניצח בה.
האליפות מתקיימת במרחקים שונים מאליפות לאליפות, בהתאם לתנאי השטח.
האליפויות הארוכות ביותר היו בטוסקנה 2013 (57 ק"מ) וביורקשייר 2019 (54 ק"מ).
המדליסט הצעיר ביותר עד כה באליפות הוא ג'ושוע טרלינג שזכה במדליית הארד באליפות של 2023. רמקו אוונפול, שזכה במדליית הזהב באליפות של 2023, בעודו בן 23 הוא המנצח הצעיר ביותר.
המנצח המבוגר ביותר היה בראדלי ויגינס, הוא עשה זאת בעודו בן 34 והיה המנצח השני מבריטניה, אחרי בורדמן שניצח בשנה הראשונה של האליפות.
הזמן המופיע לצד הזוכים במדליות הכסף והארד הוא הזמן בינם לבין הזוכים במדליית הזהב.
אליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 היא תחרות שמאורגנת על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (World Athletics).
באליפות, שמתקיימת אחת לשנתיים, מתחרים אתלטים ואתלטיות עד גיל 20 (בני 19 ומטה ב-31 בדצמבר בשנת התחרות).
בעת הקמתה הייתה ידועה התחרות כאליפות העולם באתלטיקה לנוער, ובשנת 2015 שונה שמה לאליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20.
כריס נלומס מארצות הברית, זכה ב-4 מדליות זהב (אחת ב-1988 ושלוש ב-1990), יותר מכל אתלט אחר.
שנה מדליה שם מקצוע 2006 ניקי פאלי קפיצה לגובה 2021 יונתן קפיטולניק קפיצה לגובה 2022 בלסינג אפריפה ריצת 200 מטר
אליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18 הייתה תחרות שמאורגנת על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (World Athletics).
באליפות, שהתקיימה אחת לשנתיים, התחרו אתלטים ואתלטיות עד גיל 18 (בני 17 ומטה ב-31 בדצמבר בשנת התחרות).
בעת הקמתה הייתה ידועה התחרות כאליפות העולם באתלטיקה לקדטים, ובשנת 2015 שונה שמה לאליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18. בשנת 2016, הוחלט על ביטול התחרות.
במהלך כל שנות התחרות, שני אתלטים ישראלים זכו במדליות.
הראשון היה הקופץ לגובה דמיטרי קרויטר, שזכה במדליית הזהב באליפות שנערכה ב-2009 .
השני היה לב סקוריש, שבאליפות ב-2013 השתתף בקפיצה במוט וזכה במדליית הארד.
אליפות העולם בבייסבול , הידועה גם בשם וורלד בייסבול קלאסיק, היא התחרות הראשית של נבחרות הבייסבול בעולם.
הטורניר נערך לראשונה ב-2006, ובמתכונתו הנוכחית משתתפות בו 20 נבחרות.
ה-WBSC הוא הגוף הבינלאומי המנהל את משחקי האליפות, בשיתוף פעולה עם ליגת ה-MLB.
בעת הקמתה נחשבה האליפות לאחד משלושת הטורנירים הגדולים של בייסבול הנבחרות, לצד גביע העולם בבייסבול וטורניר הבייסבול האולימפי.
ב-2008 הוחלט להוציא את הבייסבול מהתוכנית האולימפית וב-2013 בוטל גם גביע העולם, לאחר שליגת ה-MLB הציעה לסדר מחדש את לוח המשחקים הבינלאומי.
בעקבות שינויים אלו, הפכה אליפות העולם לטורניר הבייסבול הבינלאומי המרכזי, והזוכה בה מקבלת את התואר "אלופת העולם".
לאחר הפסקה של שלוש שנים בין שתי האליפויות הראשונות, הוחלט ב-2009 שהאליפות תתקיים כל ארבע שנים.
הטורנירים השלישי והרביעי אכן התקיימו בהפרש של ארבע שנים זה מזה (2013 ו-2017), אך הטורניר החמישי (שהיה אמור להתקיים ב-2021) נדחה בעקבות מגפת הקורונה והתקיים ב-2023.
להלן טבלה המסכמת את ארבע הנבחרות הראשונות בכל אליפות, וכן את מיקומה והשנה בה נערכה.
נבחרת ישראל העפילה פעמיים לאליפות העולם.
ב-2017 היא לקחה חלק בטורניר המוקדמות הרביעי, וזכתה בו במקום הראשון לאחר ניצחון 9–1 על בגמר.
בעקבות הזכייה, השתתפה ישראל לראשונה בטורניר הגמר וסיימה בו במקום השישי, עם מאזן של ארבעה ניצחונות ושני הפסדים.
המגיש הישראלי ג'וש זייד אף נבחר לנבחרת מצטייני הטורניר.
לאליפות העולם 2023 ישראל העפילה אוטומטית בשל ההחלטה כי כל המשתתפות של אליפות 2017 יעלו אוטומטית לתחרות.
היא סיימה במקום הרביעי בשלב הבתים עם ניצחון אחד ושלושה הפסדים.
המקום הרביעי זיכה אותה בהעפלה אוטומטית לאליפות בשנת 2026.
אליפות העולם באולם ה-18 באתלטיקה שנערכה בבלגרד, סרביה בין ה-18 ל-20 במרץ 2022. התחרויות באליפות נערכו בבלגרד ארנה וכללו 26 תחרויות (13 לנשים ו-13 לגברים).
אתיופיה זכתה באליפות עם 4 מדליות זהב לפני ארצות הברית שסיימה שנייה עם 3 מדליות זהב ובלגיה שזכתה ב-2 מדליות זהב בלבד.
ארצות הברית זכתה ב-19 מדליות בסך הכל, בפער ניכר מיתר המדינות, לפני אתיופיה שזכתה ב-9 מדליות בסך הכל והולנד שזכתה ב-4 מדליות בסך הכל (לא זכתה במדליית זהב).
17 מדינות זכו במדליית זהב כל אחת.
יולימאר רוחאס () קבעה בקפיצה משולשת שיא עולם חדש של 15.74 מטר.
גרנט הולוואי () השווה בשלב חצי הגמר בריצת 60 מטר משוכות את שיא העולם של 7.29 שניות.
ארמנד דופלנטיס () קבע בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 6.20 מטר.
התחרות קפיצה לגובה וו סאנג-הייוק 2.34 מטר לואיק גאש 2.31 מטר האמיש קר
אליפות העולם ה-18 באתלטיקה נערכה בהייוורד פילד , יוג'ין, אורגון, ארצות הברית בין התאריכים 15–24 ביולי 2022.
ארצות הברית זכתה באליפות עם 33 מדליות, מהן 13 זהב, 9 כסף ו-11 ארד.
קימברלי גרסיה () זכתה בשתי מדליות זהב אישיות, בהליכה ל-20 ק"מ ול-35 ק"מ.
סידני מק'לוכלין () זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות ובריצת שליחות 4x400 מטר
אבי שטיינר () זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת שליחות 4x100 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר
שלי-אן פרייזר-פרייס () זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף.
מדליית זהב בריצת 100 מטר ומדליות כסף בריצת 200 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר
מדליית זהב בריצת 200 מטר ומדליות כסף בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר
גודאף צגאי () זכתה בשתי מדליות, 1 זהב ו-1 כסף.
מדליית זהב בריצת 5000 מטר ומדליית כסף בריצת 1500 מטר
מייקל נורמן () זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר
יקוב אינגבריגטסן () זכה בשתי מדליות, 1 זהב ו-1 כסף.
נואה ליילס () זכה בשתי מדליות, 1 זהב ו-1 כסף.
מדליית זהב בריצת 200 מטר ומדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר
סידני מק'לוכלין () קבעה בריצת 400 מטר משוכות שיא עולם חדש של 50.68 שניות.
טובי אמוסן () קבעה בגמר בריצת 100 מטר משוכות שיא עולם חדש של 12.06 שניות.השיא נפסל בשל מהירות רוח מעל המותר.
השיא שנקבע בחצי הגמר- 12.12-נותר על כנו.
ארמנד דופלנטיס () קבע בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 6.21 מטר.
שלי-אן פרייזר-פרייס () קבעה בריצת 100 מטר תוצאה של 10.67 שניות
שריקה ג'קסון () קבעה בריצת 200 מטר תוצאה של 21.45 שניות
גוטיטום גבריסלאסי () קבעה בריצת מרתון תוצאה של 2:18:11 שעות
נורה ג'רוטו () קבעה בריצת 3000 מטר מכשולים תוצאה של 8:53.02 דקות
קימברלי גרסיה () קבעה בהליכה ל-35 ק"מ תוצאה של 2:39:16 שעות
טמיראט טולה () קבע בריצת מרתון תוצאה של 2:05:36 שעות
ראיין קראוזר () קבע בהדיפת כדור ברזל תוצאה של 22.94 מטר
כריסטיאן צ'ה () קבע בזריקת דיסקוס תוצאה של 71.13 מטר
התחרות ריצת שליחים 4x400 מטר לידיו אנדריוס פליז מריליידי פאולינו אלכסנדר אוגנדו פיורדליזה קופיל 3:09.82 דקות לימרפין בונפסיה לייקה קלאפר טוני ואן דיפן פמקה בול *אוולין סלברך 3:09.90 דקות אלייז'ה גודווין אליסון פליקס ורנון נורווד קנדי סימון *ויידליין ג'ונתאס 3:10.16 דקות
נבחרת ישראל כללה 10 אתלטים, 6 נשים ו-4 גברים.
שם האתלטמקצועשלב בתחרותתוצאהמיקום מארו טפרי ריצת מרתון גמר ישיר 2:07:59 שעות 11 טסמה מוגס ריצת מרתון גמר ישיר 2:11:36 שעות 25 איימרו עלמיה ריצת מרתון גמר ישיר 2:17:05 שעות 48יונתן קפיטולניק קפיצה לגובה מוקדמות 2.28 מטר 8 גמר 2.24 מטר 11
אליפות העולם בג'ודו בשנת 2022 התקיימה בין התאריכים 6 עד 13 באוקטובר 2022 באולם הומו אייס דום בטשקנט, אוזבקיסטן.
באליפות התחרו 571 ג'ודוקא מ-82 מדינות.
המועד המקורי של האליפות היה ב-7 עד 14 באוגוסט 2022, אז נדחה ל-2 באוקטובר 2022 מה שגרר בעיה למתחרים הישראלים בעקבות כך שיומיים מהתחרות מתרחשים במהלך יום הכיפורים.
הטורניר כולו (אישי וקבוצתי) נדחה ב-4 ימים עקב בקשתם של נבחרת ישראל, ואיגוד הג'ודו בישראל בראשות משה פונטי, ובהסכמת איגוד הג'ודו העולמי (IJF) שהסכים לדחות שוב את המועד כך שהאליפות תחל יום אחרי יום כיפור, ב-6 באוקטובר 2022.
קטגוריה זהב כסף ארד נבחרות מעורבות נבחרת ישראל בג'ודו
אליפות העולם בג'ודו בשנת 2023 נערכה בין התאריכים 7 עד 14 במאי 2023 באולם עלי בן חמד אל-עטייה בדוחה, קטר.
באליפות השתתפו כ-658 ג'ודוקא מכ-99 מדינות.
בשבעת ימי התחרות הראשונים נערכו התחרויות בקבוצות המשקל האישיות, כשביום האחרון נערכה תחרות לקבוצות מעורבות.
המחלוקת בדבר השתתפותם של ספורטאים רוסים ובלארוסים
איגוד הג'ודו העולמי הודיע ב-29 באפריל 2023, יום ההרשמה האחרון לתחרות, שספורטאים רוסים ובלארוסים יורשו להשתתף בה כספורטאים יחידניים ונייטרליים בכפוף לבדיקות רקע.
בעקבות ההודעה, עשרים ספורטאים רוסים ובלארוסים נרשמו לתחרות.
מבין העשרים, דווח כי לחמישה לפחות יש קשרים ל למרות המלצת הוועד האולימפי הבין-לאומי להימנע משיתוף ספורטאים להם קשרים חוזיים עם הכוחות המזוינים של רוסיה ובלארוס או עם סוכנויות הביטחון הלאומי שלהן.
במחאה על כך, הנבחרת האוקראינית פרשה מהתחרות.
משקלזהבכסףארד 48 ק"ג נאטסומי צונודה שירין בוקלי וואקנה קוגה
אסונטה סקוטו 52 ק"ג אוטה אבה דיורה קלדיורובה אמנדין בושארד
אודט ג'ופרידה 57 ק"ג כריסטה דגוצ'י הרוקה פונאקובו לחאגבאטוגוגין אנחרילן
ג'סיקה קלימקייט 63 ק"ג קלריס אגבניינו אנדריאה לסקי סופי אוזבאש
יואנה ואן ליסהוט 70 ק"ג סאקי ניזואה ג'יאובאנה סקוקסימרו מיכאלה פולרס
ברברה מאטיץ' 78 ק"ג ענבר לניר אודרי צ'ומאו חושה סטינהאוס
אליצ'ה בלאנדי מעל 78 ק"ג אקירה סונה ג'וליה טולופואה רז הרשקו
משקלזהבכסףארד 60 ק"ג פרנסיסקו גאריגוס דילשודבק בראטוב ג'ורג'י סרדלאשווילי
לי הא-רים 66 ק"ג היפומי אבה ג'ושירו מרויאמה יונדונפרנליין בשקו
וואליד חיאר 73 ק"ג נילס סטאמפ מנואל לומברדו סואיצ'י השימוטו
מורוג'ון יולדושב 81 ק"ג טאטו גריגאלאשווילי מתיאס קאס טקאנורי נאגאסה
לי ג'ון-הוואן 90 ק"ג לוקה מאיסורדזה לאשה בכאורי מרכוס נימן
סנשירו מוראו 100 ק"ג ארמן אדמיאן ספורטאים יחידניים ונייטרליים לוקאש קרפאלק פיטר פלצ'יק
זלים קוטסוייב מעל 100 ק"ג טדי רינר אינאל טסוייב ספורטאים יחידניים ונייטרליים אלישר יוסופוב
כל הזמנים לפי שעון מקומי (UTC+3).
האירוע ישודר בחינם באתר איגוד הג'ודו העולמי.
הסכומים הרשומים הם פר מדליה בקבוצת משקל, מה שמביא את סך הפרסים בתחרות ל-€798,000 עבור התחרויות האישיות ו-€200,000 עבור התחרות הקבוצתית.
אליפות העולם ה-19 באתלטיקה נערכה בבודפשט, הונגריה, מה-19 באוגוסט ועד 27 באוגוסט 2023.
היא הזוכה באליפות, עם 12 מדליות זהב, 8 מדליות כסף, 9 מדליות ארד ו-29 מדליות בסך הכל, יותר מכל מדינה אחרת בכל סוג מדליה.
פיית' קיפייגון () זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 1500 מטר ובריצת 5000 מטר.
מריה פרס () זכתה בשתי מדליות זהב, בהליכה תחרותית ל-20 ק"מ ול-35 ק"מ.
שקארי ריצ'רדסון () זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
מדליות זהב בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר ומדליית ארד בריצת 200 מטר.
פמקה בול () זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות ובריצת שליחות 4x400 מטר.
נואה ליילס () זכה ב-3 מדליות זהב, בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר חופשי.
אלברו מרטין () זכה בשתי מדליות זהב, בהליכה תחרותית ל-20 ק"מ ול-35 ק"מ.
נבחרת ארצות הברית בריצת שליחים 4x400 מטר משולב קבעה שיא עולם חדש של 3:08.80 דקות.
שקארי ריצ'רדסון () קבעה בגמר ריצת 100 מטר תוצאה של 10.65 שניות.
שריקה ג'קסון () קבעה בגמר ריצת 200 מטר תוצאה של 21.41 שניות.
ארצות הברית קבעה בגמר ריצת שליחות 4x100 מטר תוצאה של 41.03 שניות.
ראיין קראוזר () קבע בגמר הדיפת כדור ברזל תוצאה של 23.51 מטר.
דניאל סטול () קבע בגמר זריקת דיסקוס תוצאה של 71.46 מטר.
התחרות קפיצה לגובה ירוסלבה מהוצ'יך 2.01 מטר אלינור פטרסון 1.99 מטר ניקולה אוליסלאגרס 1.99 מטר קפיצה במוט קייטי מון
התחרות קפיצה לגובה ג'אנמרקו טאמברי 2.36 מטר ג'ווהן הריסון 2.36 מטר מועתז עיסא בראשים 2.33 מטר קפיצה במוט ארמנד דופלנטיס 6.10 מטר ארנסט ג'ון אוביינה 6.00 מטר קרטיס מרשל
התחרות ריצת שליחים 4x400 מטר ג'סטין רוביסנון רוזי אפיונג מתיו בולינג אלכסיס הולמס *ראיין ווילי 3:08.80 דקות שיא עולם לואיס דיווי לויאי נילסן רוי מיצ'אם ימי מארי ג'ון *ג'וזף בריאר 3:11.06 דקות מאטיי קרסק טרזה פטרז'ילקובה פטריק שורם לאדה וונדרובה 3:11.98 דקות
נבחרת ישראל כללה 4 אתלטים, 1 נשים ו-3 גברים.
שם האתלטיתמקצועשלב בתחרותתוצאהמיקום לונה צ'מטאי-סלפטר ריצת מרתון גמר ישיר 2:25:38 שעות 4
שם האתלטמקצועשלב בתחרותתוצאהמיקוםבלסינג אפריפהריצת 200 מטרמוקדמות20.73 שניות33מארו טפריריצת מרתוןגמר ישיר2:09:12 שעות איימרו עלמיהריצת מרתוןגמר ישיר2:12.32 שעות20
אליפות העולם באולם ה-19 באתלטיקה שנערכת בגלאזגו, הממלכה המאוחדת בין ה-1 ל-3 במרץ 2024. האליפות כוללת 26 תחרויות (13 לנשים ו-13 לגברים).
ארצות הברית זכתה באליפות לאחר שצברה 20 מדליות, מהן 6 זהב, 9 כסף ו-5 ארד.
בלגיה סיימה שנייה לאחר שצברה 4 מדליות, מהן 3 זהב ו-1 ארד.
ושלישית סיימה ניו זילנד שצברה 4 מדליות, מהן 2 זהב ו-2 כסף.
פמקה בול () קבעה בריצת 400 מטר שיא עולם חדש של 49.17 שניות
דיוויין צ'רלטון () קבעה בריצת 60 מטר משוכות שיא עולם חדש של 7.65 שניות
פמקה בול () זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר
אלכסנדר דום () זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר
אליפות העולם בג'ודו 2025 נערכה בתאריכים 13–20 ביוני 2025 באולם הספורט על שם לאסלו פאפ שבבודפשט, הונגריה.
תחרותזהבכסףארד60 ק"גריוג'ו נאגאיאמה רומן ואלאדיר-פיקארד קאזירבקין יולק
איוב בלייב 66 ק"גטאקשי טאקאוקה נורלי אמומלי היפומי אבה
אוביד דז'בוב 73 ק"גג'ואן-בנג'מין גאבה דניאל קרגנין מחמדבק מחמדבקוב
טאטסוקי אישיהרה 81 ק"גטימור ארבוזוב טאטו גריגאלאשווילי לי ג'ון-הוואן
זלים טקייב 90 ק"גסנשירו מוראו גוקי טאג'ימה לוקה מאיסורדזה
אליין חג'ייב 100 ק"גמאטווי קניקובסקי דוטה אראי זלים קוטסוייב
ארמן אדמיאן מעל 100 ק"גאינאל טסוייב גוראם טושישוילי טמור רחימוב
תחרותזהבכסףארד48 ק"גאסונטה סקוטו אביבא אבוז'קינובה לאורה מרטינז אבלנדה
וואקנה קוגה 52 ק"גאוטה אבה דיסטריה קרסניקי רוזה גייטריאש
מאשה בלהאוס 57 ק"גאתרי ליפרטליאני מומו טמאקי שירלן נסימנטו
שרה-ליאוני סיזיק 63 ק"גהארוקה קאג'ו קתרין בושמין פינארד בולדין גאנחאיץ'
לאורה פאזליו 70 ק"גשיהו טנאקה לארה צבייטקו סאנה ואן דייק
מרים בוטקרייט 78 ק"גאליצ'ה בלאנדי אנה מונטה אולק קורנה איקדה
פטריסיה סמפאיו מעל 78 ק"גקים הא-יון מאו אראי לי היון-ז'י
אליפות העולם ה-20 באתלטיקה נערכה בטוקיו, יפן, מה-13 בספטמבר ועד 21 בספטמבר 2025.
נבחרת ארצות הברית זכתה באליפות עם 26 מדליות, מהן 16 זהב, 5 כסף ו-5 ארד, שנייה סיימה נבחרת קניה עם 11 מדליות, מהן 7 זהב, 2 כסף ו-2 ארד ושלישית סיימה נבחרת קנדה עם 5 מדליות, מהן 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד.
מליסה ג'פרסון () זכתה ב-3 מדליות זהב (2 אישיות), יותר מכל אתלט או אתלטית אחרת, בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר
ביאטריס צ'בט () זכתה בשתי מדליות זהב אישיות בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר
מריה פרס () זכתה בשתי מדליות זהב אישיות בהליכה תחרותית ל-20 ק"מ ול-35 ק"מ
קאיו בונפים () זכה בשתי מדליות, זהב וכסף בהליכה תחרותית.
מדליית זהב בהליכה תחרותית ל-20 ק"מ ומדליית כסף בהליכה תחרותית ל-35 ק"מ
מדליות זהב בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר ומדליית ארד בריצת 100 מטר.
ארמנד דופלנטיס () קבע בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 6.30 מטר
מליסה ג'פרסון () קבעה בריצת 100 מטר שיא אליפות חדש של 10.61 שניות
פיית' צ'רוטיץ' () קבעה בריצת 3000 מטר מכשולים שיא אליפות חדש של 8:51.59 דקות
סידני מקלוכלין-לברוני () קבעה בריצת 400 מטר שיא אליפות חדש של 47.78 שניות, התוצאה הטובה השנייה בעולם.
ליליאן אודירה () קבעה בריצת 800 מטר שיא אליפות חדש של 1:54.62 דקות.
נבחרת ארצות הברית: איזבלה ויטאקר, לינה אירבי, אליה באטלר וסידני מקלוכלין-לברוני () קבעה בריצת שליחות 4x400 מטר שיא אליפות חדש של 3:16.61 דקות.
אית'ן קצברג () קבע ביידוי פטיש שיא אליפות חדש של 84.70 מטר
עמנואל ואניוני () קבע בריצת 800 מטר שיא אליפות חדש של 1:41.86 דקות
משולב (2 אתלטיות ו-2 אתלטים)
נבחרת ארצות הברית: ברייס דידמון, לינה אירבי, ג'נואה מקייבר ואלכסיס הולמס () קבעה בריצת שליחים 4x400 מטר שיא אליפות חדש של 3:08.80 דקות.
התחרות קפיצה לגובה ניקולה אוליסלאגרס 2.00 מטר מריה ז'ודזיק 2.00 מטר ירוסלבה מהוצ'יך
נבחרת ישראל כללה 8 אתלטים, 3 נשים ו-5 גברים.
שם האתלטיתמקצועשלב בתחרותתוצאהמיקוםאדווה כהןריצת 3000 מטר מכשוליםמוקדמות 9:19.90 דקות 17לונה צ'מטאי-סלפטרריצת מרתון גמר ישיר - פרשהמאור טיוריריצת מרתון גמר ישיר23
שם האתלטמקצועשלב בתחרותתוצאהמיקוםיונתן קפיטולניקקפיצה לגובהמוקדמות2.21 מטר14בלסינג אפריפהריצת 200 מטרמוקדמות20.47 שניות28מארו טפריריצת מרתוןגמר ישיר - פרשגשאו איילהריצת מרתוןגמר ישיר 2:10:27 שעות 7איימרו עלמיהריצת מרתוןגמר ישיר 2:10:03 שעות 4
אליפות העולם בטניס שולחן היא תחרות טניס שולחן עולמית, בחסות הפדרציה הבינלאומית לטניס שולחן (ITTF).
באליפות תחרות קבוצתית ו-5 טורנירים אישיים, ליחידות, ליחידים, לזוגות נשים, לזוגות גברים ולזוגות מעורבים (נשים וגברים).
לראשונה נערך האירוע בשנת 1926 בלונדון, בריטניה.
משנת 1928–1957 נערך האירוע בכל שנה למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה (האליפות חודשה בשנת 1947).
משנת 1957 האליפות נערכת בכל שנתיים.
משנת 2000 נערכת אליפות נפרדת לקבוצות בכל שנתיים, בשנה שבה לא נערכת אליפות אישית וזוגות.
באליפויות העולם הראשונות שלטה נבחרת הגברים של הונגריה באופן ברור וזכתה ב-12 תארים.
לפני מלחמת העולם השנייה בלטה נבחרת הנשים של צ'כוסלובקיה עם 3 תארים ולאחר המלחמה שלטה נבחרת הגברים של צ'כוסלובקיה עם 4 תארים (בסך הכל 9 תארים, גברים ונשים).
בין השנים 1926 ל-1957 שחקני טניס שולחן יהודים, מהונגריה, רומניה, אנגליה, צ'כוסלובקיה, פולין, אוסטריה, גרמניה זכו ב-223 מדליות באליפויות העולם, מהן 170 אישיות ו-53 במסגרת של נבחרות לאומיות, רובן לפני מלחמת העולם השנייה שקטעה את ההישגים של שחקני טניס השולחן היהודים.
הגדולים מכולם היו ויקטור ברנה מהונגריה (22 מדליות זהב, מהן 5 אישיות, שיא של כל הזמנים) ואנג'ליקה רוזיאנו מרומניה (17 מדליות זהב, מהן 6 אישיות רצופות, שיא של כל הזמנים).
בשנות ה-50 נבחרת הנשים של רומניה בכיכובה של אנג'ליקה רוזיאנו היהודייה זכתה ב-6 תארים.
במקביל החלה שליטה של נבחרת הגברים והנשים של יפן שזכתה ב-12 תארים בשנות ה-60. משנות ה-70 החלה שליטה מוחלטת של נבחרות הנשים והגברים מסין שזכו ב-40 תארים.
לתקופה קצרה בשנות ה-90 זכתה נבחרת הגברים של שוודיה ב-4 תארים.
בשנים 2017–2019 זכה מה לונג מסין 3 פעמים ברציפות בתואר אלוף העולם.
ישנם 7 גביעים שונים הניתנים לזוכים בקטגוריות השונות בכל אירוע וניתנים בכל שנה ושנה.
גביע סוויית'לינג (Swaythling Cup), מוענק לנבחרת הגברים הזוכה באליפות העולם משנת 1926, נתרם על ידי הברונית ליידי סווייתלינג אימו של הנשיא הראשון של איגוד הטניס העולמי (ITTF) אייבור מונטגיו.
גביע קורבילון (Corbillon Cup), מוענק לנבחרת הנשים הזוכה באליפות העולם משנת 1933, נתרם על ידי מרסל קורבילון נשיא איגוד טניס השולחן הצרפתי.
הגביע המקורי שזכתה בו נבחרת הנשים של גרמניה בשנת 1939, נעלם לאחר כיבוש ברלין בסוף מלחמת העולם השנייה.
הגביע הנוכחי הוא העתק משנת 1949.
Bride Vase) מוענק לגבר הזוכה באליפות העולם משנת 1929, נתרם על ידי סי.
קורטי וודקוק, חבר מועדון טניס השולחן סנט ברייד בלונדון, לאחר שפרד פרי מאנגליה זכה באליפות העולם שנערכה אותה שנה בבודפשט.
פרס גיסט (Geist Prize) מוענק לאישה הזוכה באליפות העולם משנת 1931, נתרם על ידי ד"ר גיספר גיסט, נשיא איגוד טניס השולחן ההונגרי.
גביע אירן (Iran Cup) מוענק לזוכים בתואר לזוגות גברים באליפות העולם משנת 1947, נתרם על ידי השאה של איראן.
Pope Trophy) מוענק לזוכות בתואר לזוגות נשים באליפות העולם משנת 1948, נתרם על ידי מזכ"ל איגוד הטניס העולמי (ITTF) W.J.
גביע היידוסק (Heydusek Cup) מוענק לזוכים בתואר לזוגות מעורבים באליפות העולם משנת 1948, נתרם על ידי מזכיר התאחדות טניס השולחן של צ'כוסלובקיה, זנדק היידוסק.
גביע מצרים (Egypt Cup) מוענק משנת 1939 לעיר המארחת את אליפות העולם הבאה, נתרם על ידי פארוק הראשון מלך מצרים, כאשר האליפות נערכה בקהיר, מצרים.
התואר של נבחרת קוריאה המאוחדת לנשים, בשנת 1990 נרשם גם לנבחרת קוריאה הדרומית וגם לנבחרת קוריאה הצפונית.
שחקני טניס השולחן בעלי מספר התארים ליחידים הרב ביותר
שחקני טניס השולחן בעלי מספר התארים לזוגות הרב ביותר
אליפות העולם בכדוריד לגברים (World Men's Handball Championship) נערכת על ידי איגוד הכדוריד העולמי.
אליפות העולם בכדוריד החלה בשנת 1938 ונערכת אחת לשנתיים.
עד כה, צרפת זכתה 6 פעמים באליפות, יותר מכל מדינה אחרת.
נבחרות שוודיה ורומניה זכו כל אחת ב-4 אליפויות.
אלופת העולם הנוכחית (2023) היא נבחרת דנמרק.
1 גרמניה שלחה נבחרת מאוחדת המורכבת משחקנים ממזרח ומערב גרמניה
מצרים ותוניסיה הן שתי הנבחרות הלא אירופאיות היחידות שהגיעו לחצי הגמר.
מצרים ב-2001 ותוניסיה ב-2005. שתיהן סיימו במקום הרביעי.
קטר היא הנבחרת הלא-אירופאית היחידה שהגיעה לגמר, בטורניר של 2015, אז הפסידה מול צרפת 25-22.
1התאחדות הכדוריד הבינלאומית מכירה ברוסיה כיורשת של ברית המועצות
2התאחדות הכדוריד הבינלאומית מכירה בצ'כיה כיורשת של צ'כוסלובקיה
3התאחדות הכדוריד הבינלאומית מכירה בסרביה כיורשת של יוגוסלביה
נבחרת ישראל מעולם לא העפילה לאליפות העולם.
אליפות העולם בהתעמלות היא תחרות התעמלות מכשירים החשובה ביותר בעולם אחרי זו שנערכת באולימפיאדה.
לראשונה נערך האירוע בשנת 1903 באנטוורפן, בלגיה.
לאון שטוקלי מיוגוסלביה זכה במרב המדליות: 5 מדליות מהן, 3 זהב ו-2 כסף.1926 ליון צ'כוסלובקיה () זכתה בתחרות הקבוצתית ובמספר המדליות הרב ביותר (11)1930 לוקסמבורג צ'כוסלובקיה () זכתה בתחרות הקבוצתית יוגוסלביה () זכתה במספר מדליות הזהב הרב ביותר (4)1934 בודפשט לראשונה תחרויות גם לנשים.
ולנטין מורטוב () זכה במרב מדליות הזהב (4) ובתחרות הקרב-רב אישי, בצוותא עם בן ארצו ויקטור צ'וקארין ()1958 מוסקבה ברית המועצות () זכתה במרב המדליות (26) ובמרב מדליות הזהב (12) גברים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
בוריס שאחלין () זכה במרב מדליות הזהב (5) נשים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
לאריסה לטינינה () זכתה במרב מדליות הזהב (5)1962 פראג ברית המועצות () זכתה במרב המדליות (19) ובמרב מדליות הזהב (6) גברים: יפן () זכתה בתחרות הקבוצתית.
נשים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
לאריסה לטינינה () זכתה במרב מדליות הזהב (3)1966 דורטמונד יפן () זכתה במרב המדליות (17) וברית המועצות () זכתה במרב מדליות הזהב (6) גברים: יפן () זכתה בתחרות הקבוצתית.
נשים: צ'כוסלובקיה () זכתה בתחרות הקבוצתית.
ורה צ'סלבסקה () ונטליה קוצ'ינסקאיה () זכו בכל מדליות הזהב (3)1970 ליובליאנה יפן () זכתה במרב המדליות (17) ובמרב מדליות הזהב (7) גברים: יפן () זכתה בתחרות הקבוצתית.
אקינורי נקיאמה () זכה במרב מדליות הזהב (4) נשים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
לודמילה טורישצ'בה () זכתה במרב מדליות הזהב (3)1974 וארנה ברית המועצות () זכתה במרב המדליות (21) ובמרב מדליות הזהב (6) גברים: יפן () זכתה בתחרות הקבוצתית.
שיגרו קסמאצו () זכה במרב מדליות הזהב (4) נשים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
לודמילה טורישצ'בה () זכתה במרב מדליות הזהב (4)1978 שטרסבורג לראשונה 8 מתחרים בשלב הגמר בכל תחרות.
הותר שימוש בצילום וידאו לעזרת השופטים.
ברית המועצות זכתה במרב המדליות (18) ובמרב מדליות הזהב (7) גברים: יפן () זכתה בתחרות הקבוצתית.
ילנה מוכינה () ונלי קים () זכו כל אחת במרב מדליות הזהב (3)1979 פורט וורת' ברית המועצות () זכתה במרב המדליות (17) ובמרב מדליות הזהב (5) גברים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
אלכסנדר דיטיאטין () זכה במרב מדליות הזהב (4) נשים: רומניה () זכתה בתחרות הקבוצתית.
1981 מוסקבה ברית המועצות () זכתה במרב המדליות (20) ובמרב מדליות הזהב (9) גברים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
יורי קורולב () ואלכסנדר דיטיאטין () זכו כל אחד במרב מדליות הזהב (3) נשים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
מקסי גנאוק () זכתה במרב מדליות הזהב (3) 1983 בודפשט ברית המועצות () זכתה במרב המדליות (15) ובמרב מדליות הזהב (9) גברים: סין () זכתה בתחרות הקבוצתית.
דמיטרי בילוזרצ'ב () זכה במרב מדליות הזהב (4) נשים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
1985 מונטריאול ברית המועצות () זכתה במרב המדליות (16) ובמרב מדליות הזהב (11) גברים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
יורי קורולב () זכה במרב מדליות הזהב (4) נשים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
ילנה שושונובה () ואוקסנה אומליאנצ'יק () זכו כל אחת במרב מדליות הזהב (3)1987 רוטרדם ברית המועצות () זכתה במרב המדליות (17) ובמרב מדליות הזהב (8) גברים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
דמיטרי בילוזרצ'ב () זכה במרב מדליות הזהב (4) נשים: רומניה () זכתה בתחרות הקבוצתית.
אורליה דוברה () ודניאלה סיליבאש () זכו כל אחת במרב מדליות הזהב (3)1989 שטוטגרט הניקוד של המתעמלים בתחרות הקבוצתית לא נילקח לניקוד הסופי, בתחרות הקרב-רב אישית ובתחרות במכשירים השונים.
ברית המועצות () זכתה במרב המדליות (18) ובמרב מדליות הזהב (9) גברים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
איגור קורבצ'ינסקי () זכה במרב מדליות הזהב (3) נשים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
דניאלה סיליבאש () וסבטלנה בוגינסקאיה () זכו כל אחת במרב מדליות הזהב (3)1991 אינדיאנפוליס ברית המועצות () זכתה במרב המדליות (18) ובמרב מדליות הזהב (8) גברים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
גריגורי מיסוטין () זכה במרב מדליות הזהב (3) נשים: ברית המועצות () זכתה בתחרות הקבוצתית.
סבטלנה בוגינסקאיה () זכתה במרב מדליות הזהב (2)1992 פריז לא נערכו תחרות קבוצתית ותחרות קרב-רב אישי.
נערכו תחרויות במכשירים השונים בלבד, בשלושה שלבים: מוקדמות, חצי גמר (16 מתעמלים), וגמר (9 מתעמלים)
ברית המועצות () זכתה במרב המדליות (13) ומרב מדליות הזהב (5) גברים: ויטלי שרבו () ולי ג'ינג ( סין) זכו כל אחד במרב מדליות הזהב (2) נשים: קים זמסקל () זכתה במרב מדליות הזהב (2)1993 ברמינגהאם לא נערכה תחרות קבוצתית.
שיא של מדינות (57) השתתפו, לאחר התפרקותה של ברית המועצות.
בתחרות הקרב-רב אישי השתתפו 24 מתעמלים, מקסימום 2 מתעמלים מכל מדינה.
גברים: ויטלי שרבו () זכה במרב מדליות הזהב (3) נשים: שאנון מילר () זכתה במרב מדליות הזהב (3)1994 בריזביין נערכו תחרויות אישיות בלבד.
גברים: ויטלי שרבו () זכה במרב מדליות הזהב (3) נשים: שאנון מילר () זכתה במרב מדליות הזהב (2)1994 (קבוצתי) דורטמונד תחרות קבוצתית בלבד.
ויטלי שרבו () ולי קסאושואנג ( סין) זכו כל אחד במרב מדליות הזהב (2) נשים: רומניה () זכתה בתחרות הקבוצתית.
ליליה פודקופאייבה (), סימונה אמנאר () וג'ינה גוג'ן () זכו כל אחת במרב מדליות הזהב (2)1996 סן חואן לא נערכו תחרות קבוצתית ותחרות קרב-רב אישי.
נערכו תחרויות במכשירים השונים בלבד, בשלושה שלבים: מוקדמות, חצי גמר (16 מתעמלים), וגמר (8 מתעמלים)
נשים: ג'ינה גוג'ן () זכתה במרב מדליות הזהב (2)1997 לוזאן רוסיה () זכתה במרב המדליות (11) ורומניה () זכתה במרב מדליות הזהב (4) גברים: סין () זכתה בתחרות הקבוצתית.
נשים: רומניה () זכתה בתחרות הקבוצתית.
ג'ינה גוג'ן ()זכתה במרב מדליות הזהב (3)1999 טיינג'ין סין רוסיה () זכתה במרב המדליות (11) ובמרב מדליות הזהב (5) גברים: סין () זכתה בתחרות הקבוצתית.
אלכסיי נימוב () זכה במרב מדליות הזהב (2) נשים: רומניה () זכתה בתחרות הקבוצתית.
מריה אולרו () ואנדריאה רדוקאן () זכו כל אחת במרב מדליות הזהב (2) 2001 גנט רומניה () זכתה במרב המדליות (8) ובמרב מדליות הזהב (6) גברים: בלארוס () זכתה בתחרות הקבוצתית.
יורדן יובצ'ב () ומריאן דרגולסקו () זכו כל אחד במרב מדליות הזהב (2) נשים: רומניה () זכתה בתחרות הקבוצתית.
סבטלאנה חורקינה () ואנדריאה רדוקאן () זכו כל אחת במרב מדליות הזהב (3)2002 דברצן לא נערכו תחרות קבוצתית ותחרות קרב-רב אישי.
גברים: לי קסאופנג ( סין) זכה במרב מדליות הזהב (2) 2003 אנהיים סין () זכתה במרב המדליות (8) לפני ארצות הברית () (7) ושתיהן זכו במרב מדליות הזהב (5) גברים: סין () זכתה בתחרות הקבוצתית.
לי קסאופנג ( סין) זכה במרב מדליות הזהב (3) נשים: ארצות הברית () זכתה בתחרות הקבוצתית.
2005 מלבורן נערכו תחרויות אישיות בלבד.
ארצות הברית () זכתה במרב המדליות (9) ובמרב מדליות הזהב (4) נשים: נסטיה ליוקין () זכתה במרב מדליות הזהב (2)2006 אורהוס סין () זכתה במרב המדליות, כולן זהב (8) גברים: סין () זכתה בתחרות הקבוצתית.
יאנג וויי ( סין) זכה במרב מדליות הזהב (3) ומריאן דרגולסקו () זכה במרב מדליות הזהב האישיות (2) נשים: סין () זכתה בתחרות הקבוצתית.
צ'נג פיי () זכתה במרב מדליות הזהב (3)2007 שטוטגרט סין () זכתה במרב המדליות (8) ומרב מדליות הזהב (5), במדליית זהב אחת יותר מארצות הברית () גברים: סין () זכתה בתחרות הקבוצתית.
נשים: ארצות הברית () זכתה בתחרות הקבוצתית.
שון ג'ונסון () זכתה במרב מדליות הזהב (3)2009 לונדון נערכו תחרויות אישיות בלבד.
סין () זכתה במרב המדליות (9) ומרב מדליות הזהב (6) גברים: מריאן דרגולסקו () זכה במרב מדליות הזהב (2)2010 רוטרדם סין זכתה במרב המדליות (9) ומרב מדליות הזהב (4) גברים: סין () זכתה בתחרות הקבוצתית.
נשים: רוסיה () זכתה בתחרות הקבוצתית.
2011 טוקיו סין () זכתה במרב המדליות (12) וביחד עם ארצות הברית () במרב מדליות הזהב (4) גברים: סין () זכתה בתחרות הקבוצתית.
קוהיי אוצ'ימורה () זכה במרב מדליות הזהב (2) נשים: ארצות הברית () זכתה בתחרות הקבוצתית.
ג'ורדין ויבר () ומק'קיילה מארוני () זכו כל אחת במרב מדליות הזהב (2)2013 אנטוורפן יפן () זכתה באליפות עם 4 מדליות זהב, 1 מדליית כסף ו-2 מדליות ארד.
ארצות הברית () שסיימה שנייה צברה את מרב המדליות (12 – 3 זהב, 6 כסף ו-3 ארד).
נשים: סימון ביילס () זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב כולל את התחרות קרב רב, 1 כסף ו-1 ארד.
גברים: קוהיי אוצ'ימורה () זכה בשתי מדליות זהב כולל את התחרות קרב רב, בפעם הרביעית ברציפות.2014 נאן-נינג סין ארצות הברית () זכתה באליפות עם 4 מדליות זהב, 2 מדליות כסף ו-4 מדליות ארד.
סימון ביילס () זכתה ב-5 מדליות, 4 זהב כולל את התחרות קרב רב בפעם השנייה ברציפות ו-1 כסף.
גברים: סין () זכתה בתחרות הקבוצתית.
קוהיי אוצ'ימורה () זכה בתחרות קרב רב, בפעם החמישית ברציפות.2015 גלאזגו ארצות הברית () זכתה באליפות עם 5 מדליות זהב, 2 מדליות כסף ו-43 מדליות ארד.
סימון ביילס () זכתה ב-5 מדליות, 4 זהב כולל את התחרות קרב רב בפעם השלישית ברציפות ו-1 ארד.
גברים: יפן () זכתה בתחרות הקבוצתית.
קוהיי אוצ'ימורה () זכה בתחרות קרב רב, בפעם השישית ברציפות.2017 מונטריאול 2018 דוחא 2019 שטוטגרט 2021 קיטאקיושו 2022 ליברפול 2023 אנטוורפן 2025 ג'קרטה 2026 רוטרדם 2027 צ'נגדו
הפעם הראשונה שאירועים בשדה נעלמים באופן מוחלט מאליפויות העולם התעמלות.
מספר המדליות המצטבר שזכו בהן המדינות
עודכן לאחר אליפות העולם בהתעמלות 2015
(1) – כולל את בוהמיה
(2) – כולל את מזרח גרמניה
(3) – ולרי בלנקי, ייצג באותה עת את אזרבייג'ן שלא הייתה מיוצגת על ידי התאחדות באליפות העולם בשנת 1993
מדליות באליפויות העולם אליפות מדליה ספורטאים תחרות לונדון 2009 אלכס שטילוב קרקע טוקיו 2011 אלכס שטילוב קרקע מונטריאול 2017 ארטיום דולגופיאט קרקע שטוטגרט 2019 ארטיום דולגופיאט קרקע קיטקיושו 2021 אנדריי מדבדב קפיצות אנטוורפן 2023 ארטיום דולגופיאט קרקע
אליפות העולם בהתעמלות אמנותית היא תחרות ההתעמלות האמנותית החשובה ביותר בעולם אחרי זו שנערכת באולימפיאדה (מאז כניסתה למסגרת התחרות האולימפית באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984).
לראשונה נערכה האליפות בשנת 1963 בבודפשט, הונגריה ומאז היא נערכת כל שנתיים בשנה אי-זוגית.
המתחרות (נשים בלבד) משלבות בלט, אקרובטיקה ומחול תוך שימוש באביזרים שונים.
ב-1967 נערכה לראשונה תחרות קבוצתית בהתעמלות אמנותית במסגרת האליפות.
משנת 1991 נערכת האליפות בכל שנה ומאולימפיאדת סידני 2000, היא אינה נערכת בשנים בהן נערכים המשחקים האולימפיים.
רשימת אליפויות העולם בהתעמלות אמנותית
שנההאירועעיר מארחתמדינההערות1963 1 בודפשט השתתפו 28 מתעמלות מ-10 מדינות ב-3 תחרויות שונות.
ברית המועצות () זכתה בבכורה, עם 7 מדליות בסך הכל, מתוך 9 אפשרויות (3 זהב, 3 כסף ו-1 ארד).
לודמילה סבינקובה, זכתה ב-3 מדליות זהב האפשריות.1965 2 פראג השתתפו 32 מתעמלות מ-12 מדינות ב-3 תחרויות שונות.
צ'כוסלובקיה () זכתה בבכורה, עם 5 מדליות בסך הכל, מתוך 9 אפשרויות (2 זהב, 1 כסף ו-2 ארד).
האנה מיצ'כובה, זכתה ב-2 מדליות זהב כולל בתחרות הקרב רב אישי.1967 3 קופנהגן השתתפו 39 מתעמלות מ-14 מדינות ב-4 תחרויות אישיות ותחרות קבוצתית אחת.
ברית המועצות () זכתה בבכורה, עם 8 מדליות בסך הכל, מתוך 16 מדליות שחולקו (3 זהב, 4 כסף ו-1 ארד).1969 4 ורנה 18 מדינות השתתפו ב-5 תחרויות אישיות ותחרות קבוצתית אחת.
בולגריה () זכתה בבכורה, עם 8 מדליות בסך הכל (4 זהב, 2 כסף ו-2 ארד).
מריה גיגובה, זכתה ב-5 מדליות אפשריות, 3 זהב כולל את התחרות קרב רב אישי ו-2 כסף.1971 5 הוואנה 15 מדינות השתתפו ב-5 תחרויות אישיות ותחרות קבוצתית אחת.
בולגריה () זכתה בבכורה, עם 11 מדליות בסך הכל (4 זהב, 6 כסף ו-1 ארד).
מריה גיגובה, זכתה ב-3 מדליות זהב כולל את התחרות קרב רב אישי בפעם השנייה ברציפות.1973 6 רוטרדם 55 מדינות השתתפו ב-5 תחרויות אישיות ותחרות קבוצתית אחת.
ברית המועצות () זכתה בבכורה, עם 9 מדליות בסך הכל (5 זהב, 3 כסף ו-1 ארד).
גלימה שוגורובה, זכתה ב-5 מדליות, 4 מדליות זהב כולל את התחרות קרב רב אישי ביחד עם גיגובה ומדליית כסף.
מריה גיגובה, זכתה ב-4 מדליות, 2 מדליות זהב כולל את התחרות קרב רב אישי בפעם השלישית ברציפות ביחד עם שוגורובה ו-2 מדליות ארד.
לראשונה באליפות מיוצגת ישראל () באליפות, עם שתי מתעמלות, ראובית בלוך (מקום 54) ובתיה מסניקוב (מקום 56) בתחרות קרב רב אישי.1975 7 מדריד 37 מתעמלות השתתפו באליפות.
שתי המדינות המובילות בענף, בולגריה וברית המועצות, לא שלחו מתחרות.
גם מזרח גרמניה נעדרה מהאליפות.
מערב גרמניה () זכתה בבכורה, עם 9 מדליות בסך הכל (5 זהב ו-4 כסף).
כרמן רישר, זכתה ב-5 מדליות, 3 מדליות זהב כולל את התחרות קרב רב אישי ושתי מדליות כסף.
ישראל () יוצגה באליפות, על ידי שלוש מתעמלות, בתיה מסניקוב (מקום 26) אילנית פרנקפורט (מקום 28) וראובית בלוך (מקום 33) בתחרות קרב רב אישי.1977 8 בזל 73 מתעמלות השתתפו באליפות.
ברית המועצות () זכתה בבכורה, עם 11 מדליות בסך הכל (6 זהב, 4 כסף ו-1 ארד).
גלימה שוגורובה, זכתה ב-5 מדליות, 3 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף.
אירינה דרוגינה, זכתה ב-4 מדליות, 2 מדליות זהב כולל את התחרות קרב רב אישי ו-2 מדליות כסף.
ישראל () יוצגה באליפות, על ידי שתי מתעמלות, יובל כפיר (מקום 66) וראובית בלוך (מקום 69) בתחרות קרב רב אישי.
1979 9 לונדון 79 מתעמלות השתתפו באליפות.
ברית המועצות () זכתה בבכורה, עם 10 מדליות בסך הכל (5 זהב, 3 כסף ו-2 ארד).
אירינה דרוגינה, זכתה ב-4 מדליות, 2 מדליות זהב כולל את התחרות קרב רב אישי, 1 כסף ו-1 ארד.
ישראל () יוצגה באליפות, על ידי 3 מתעמלות, דפנה גרשון (מקום 50), מיכל אייזיק (מקום 54) ואלה ויטלר (מקום 58) בתחרות קרב רב אישי.1981 10 מינכן השתתפו 85 מתעמלות מ-31 מדינות.
בולגריה () זכתה בבכורה, עם 15 מדליות בסך הכל (5 זהב, 8 כסף ו-2 ארד).
אנליה רלנקובה, זכתה ב-5 מדליות, 2 מדליות זהב כולל את התחרות קרב רב אישי, 2 כסף ו-1 ארד.
ישראל () יוצגה באליפות, על ידי 3 מתעמלות, דפנה גרשון (מקום 49), ליאת חנינוביץ (מקום 60) ואיריס ברק (מקום 69) בתחרות קרב רב אישי.1983 11 שטרסבורג השתתפו 92 מתעמלות מ-33 מדינות.
בולגריה () זכתה בבכורה, עם 14 מדליות בסך הכל (7 זהב, 2 כסף ו-5 ארד).
דיליאנה גרגורייבה, זכתה ב-3 מדליות זהב כולל את התחרות קרב רב אישי.
ישראל () יוצגה באליפות, על ידי שתי מתעמלות, ליאת חנינוביץ (מקום 79) וחנית טרנר (מקום 87) בתחרות קרב רב אישי.1985 12 ואיאדוליד השתתפו 93 מתעמלות מ-35 מדינות.
בולגריה () זכתה בבכורה, עם 12 מדליות בסך הכל (8 זהב, 1 כסף ו-3 ארד).
דיליאנה גרגורייבה, זכתה ב-5 מדליות, 4 מדליות זהב כולל את התחרות קרב רב אישי בה זכתה בפעם השנייה ברציפות ומדליית ארד אחת.
ישראל () יוצגה באליפות, על ידי שלוש מתעמלות, שולמית גולדשטיין (מקום 49), ליאת חנינוביץ (מקום 56) ועינת ארגמן (מקום 82) בתחרות קרב רב אישי.1987 13 ורנה השתתפו 102 מתעמלות מ-36 מדינות.
בולגריה () זכתה בבכורה, עם 12 מדליות בסך הכל (9 זהב, 2 כסף ו-1 ארד).
ביאנקה פנובה, זכתה ב-5 מדליות זהב כולל את התחרות קרב רב אישי.
ישראל () יוצגה באליפות, על ידי שתי מתעמלות בתרגילים האישיים: לינוי אשרם זכתה בשלוש מדליות כסף (בתרגיל הסרט בתרגיל האלות ותרגיל החישוק) ובשתי מדליות ארד (בקרב רב ובתרגיל הכדור); וניקול זליקמן שסיימה במקום 11 בקרב רב וכן סיימה במקום הרביעי (בתרגיל החישוק) במקום השביעי (בתרגיל הסרט).
בנוסף, הנבחרת שכללה את לינוי אשרם, ניקול זליקמן, ניקול וורנקוב ויוליאנה טלגין זכתה במדליית הכסף.202138קיטאקיושויפןישראל () לא שלחה נציגות לתחרות.202239סופיהבולגריה202340ולנסיהספרד202541ריו דה ז'ניירוברזיל202642ברליןגרמניה202743באקואזרבייג'ן
מנצחות התחרות הקבוצתית - קרב רב
אליפות העולם בהוקי קרח לצעירים היא תחרות חד שנתית המאורגנת על ידי פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית לנבחרות הוקי קרח עד גיל 20. האליפות נערכת באופן מסורתי מסוף דצמבר ועד תחילת ינואר.
האליפות נערכת ברציפות מאז שנת 1977.
מקרא מודגש = זכייה ראשונה.
אליפות העולם בהוקי קרח נשים הוא טורניר בינלאומי עיקרי לנשים בהוקי קרח.
מנוהל על ידי פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF).
קנדה היא הנבחרת המצליחה ביותר עם 13 אליפויות העולם.
אחריה ארצות הברית עם 11 אליפויות, והיא גם האלופה המכהנת (2025).
אף נבחרת אחרת לא זכתה באליפות.
בדומה לאליפות העולם של הגברים, נערכת אליפות העולם בהוקי קרח נשים במספר דרגים, ביניהן יש תנועה של נבחרות בשיטת ליגה - הזוכה באליפות דרג עולה לדרג שמעליו בשנה שלאחר מכן, והאחרונה בדרג יורדת לדרג שתחתיו.
בין הדרג העליון לדרג 1A, הדרג השני, עולות ויורדות שתי נבחרות בכל כיוון.
ישראל באליפות העולם בהוקי קרח נשים
עד 2022 לא השתתפה ישראל מעולם באליפות העולם בהוקי קרח נשים.
לקראת האליפות בשנת 2022 נרשמה ישראל להשתתפות ראשונה אי פעם באליפות, ונבחרת הנשים של ישראל החלה את השתתפותה בדרג הנמוך ביותר - דרג 3B, השביעי מתוך שבעה, שהוקם לראשונה בשנה זו.
ישראל נוצחה בכל משחקיה מול אסטוניה, בוסניה-הרצגובינה והמארחת סרביה.
נבחרת איראן, שנרשמה אף היא לאליפות, פרשה ממנה עם הרשמתה של ישראל.
ב-2023 אירחה ישראל את אליפות העולם לנשים דרג 3B באולם One Ice Arena שבמושב תנובות.
נבחרת ישראל השיגה באליפות ניצחון היסטורי ראשון בתולדותיה, על נבחרת בוסניה.
במהלך מלחמת חרבות ברזל הודיעה פדרציית ההוקי קרח הבין-לאומית שהיא תמנע מישראל להשתתף באליפות 2024, "בשל חששות לבטיחותן וביטחונן של כל המשתתפות באליפות".
לאחר שפורסם בתקשורת שההחלטה תקפה גם לגבי אליפות הנשים, הפדרציה פרסמה הודעה בה הבהירה שההחלטה תקפה רק לאליפות לגברים מתחת לגיל 20, ועוד לא התקבלה החלטה לגבי אליפות הנשים..
לבסוף הוחזרה ישראל לכל אליפויות העולם, ונבחרת הנשים השיגה שני ניצחונות - על בוסניה-הרצגובינה וסינגפור - וסיימה את האליפות במקום השלישי מבין חמש נבחרות.
ב-2025 חל שיפור נוסף, וישראל השיגה שלושה ניצחונות על אסטוניה, בוסניה-הרצגובינה וסינגפור, מול הפסד בודד לבולגריה, וסיימה את האליפות במקום השני - הישג השיא שלה מאז הקמתה.
מרוץ האוויר של רד בול הוקם בשנת 2003 על ידי חברת רד בול בע"מ, והוא סדרה של מרוצי אוויר בינלאומיים בה המתחרים צריכים לעבור מסלול מכשולים מאתגר בזמן המהיר ביותר.
הטייסים טסים באופן אישי נגד השעון, ועליהם להשלים פניות חדות דרך סלאלום ולטוס בין עמודי אוויר המכונים "שערי אוויר".
האליפות מחולקת לשתי קבוצות: קבוצה עליונה (מאסטר קלאס), בה טסים 14 טייסים שמתחרים בקבוצות שונות האחד נגד השני, והקבוצה השנייה (צ'לנג'ר קלאס), בה מתחרים 10 טייסים שאינם מתחרים בשם קבוצה מסוימת אלא טסים על מטוסים שמסופקים להם על ידי רד-בול.
קבוצה זו מהווה מעיין "בית-ספר" לטייסי מרוץ ומתוך קבוצה זו עתידים לצמוח טייסי העתיד של הספורט.
המרוצים בדרך כלל מתקיימים מעל מים ובקרבת ערים גדולות, אך גם מעל שדות תעופה או אתרי טבע.
יש כשמונה מרוצים בשנה (נכון ל-2018) כשהכוונה היא להגדיל את כמות המרוצים בסדרה ל-15. המרוצים מתקיימים בסופי שבוע (ימים שבת וראשון) כאשר ביום שבת יש סדרת "העפלה" שקובעת את הסדר בו הטייסים יתחרו זה בזה ב"נוקאאוט" ביום שלאחר מכן.
האירועים מושכים קהל רב ומשודרים בשידור חי בהרבה מדינות בעולם.
בין הערים שאירחו בעבר את אליפות העולם בטיסה של רד-בול ניתן למצוא ערים כמו ניו יורק, ברצלונה, בודפשט, לונדון, לאס וגאס ופורטו.
בכל מרוץ לאורך האליפות, שמונה הטייסים הראשונים צוברים נקודות.
הטייס עם הכי הרבה נקודות בסוף העונה מוכתר כאלוף העולם בתחרות מרוצי האוויר של רד-בול.
אחרי שלוש שנים של הפסקה לצורך רה-ארגון ושיפור מנגנוני הבטיחות, הספורט חזר בשנת 2014.
מרוצי האוויר של רד בול משודרים בשידור חי ברחבי העולם, כולל בערוץ הטלוויזיה של רד בול.
בישראל האליפות משודרת ב-ONE HD בשידור חי.
אליפות העולם בטיסה של רד-בול הומצאה על ידי חברת רד-בול בשנת 2001 בדומה לתחומי ספורט נוספים שהומצאו על ידי רד-בול.
המטרה העיקרית של האליפות הייתה ליצור אתגר טיסתי חדש שיאתגר את הטייסים הטובים בעולם.
האתגר באליפות העולם בטיסה או רק המהירות אלא גם הדיוק בו הטייסים עוברים את מסלול המכשולים.
פיתוח של אב-טיפוס של מה שכיום ידוע בשם "שערי אוויר" החל בשנת 2002 על ידי הטייס ההונגרי הנודע פטר בנסייה, והוא השלים בהצלחה את המבחן טיסה הראשון דרכם.
אחרי שנתיים של תכנון ופיתוח, המירוץ הרשמי הראשון של רד בול היה מוכן להמריא ב-"זלטווג", אוסטריה בשנת 2003.
בשנת 2004 התקיימו שלושה מרוצים, בקמבל (אנגליה), בודפשט (הונגריה) ורינו (ארצות הברית).
הסדרה הורחבה אף יותר בשנת 2005 ורד-בול עבדה בשיתוף עם איגוד התעופה העולמי (FAI) על-מנת לתקנן את הסדרה כאליפות העולם בטיסה.
בשנת 2005 עשרה טייסים התחרו בשבעה מרוצים ברחבי העולם – מייק מנגולד האמריקאי ניצח והוכתר לאלוף העולם, יחד עם פטר בנסייה במקום השני, וקירבי צ'מבלייס במקום השלישי .
בשנת 2007 העונה הורחבה והמירוץ הראשון על אדמת דרום אמריקה התרחב בריו דה ז ' ניירו.
מייק מנגולד הוכתר כאלוף העולם ב-2007. 12 טייסים לקחו חלק ב-2008, עם שמונה מרוצים ברחבי הגלובוס, כאשר האוסטרי האנס ארק הפך לאירופי הראשון שזוכה באליפות.
המספר הגדול ביותר של טייסים עד כה שלקחו חלק בעונה אחת, היה בשנת 2009, בה היו שישה מרוצים ולא פחות מ-15 טייסים מ-12 מדינות שונות התחרו על העולם אליפות.
הפעם היה זה פול בונהאם מאנגליה, שסיים את העונה כשידנו על העליונה, אחרי שהיה קרוב כל-כך בשנתיים הקודמות.
בשנת 2010, במהלך אימון הקפות לפני המירוץ, הטייס הברזילאי אדילון קינדלמן ריסק את המטוס לתוך נהר סוואן בפרת', אוסטרליה.
הוא חולץ תוך פחות מדקה על ידי צוות ההצלה שהיה בכוננות במקום, והובהל לבית החולים המלכותי פרת'.
לאחר שנקבע כי הוא אינו סובל מפגיעות משמעותיות, הוא שוחרר ביום שלאחר מכן.
זוהי התאונה היחידה בהיסטוריה של רד-בול אייר רייס שנחשב באופן מפתיע לבטוח למדי בהשוואה לתחומי ספורט אקסטרים אחרים.
בחודש יולי 2010, התקבלה החלטה על ידי הנהלת חברת רד-בול העולמית להשהות את קיום האליפות לשלוש שנים.
מטרת ההשהייה הייתה להקים מחדש את כל המבנה הארגוני של חברת הבת "רד-בול אייר רייס" על מנת לאפשר לאליפות לגדול ולהתפתח בצורה בריאה ותקינה.
מטרה נוספת של ההשהייה הייתה לבחון הטמעת נוהלי בטיחות חדשים כדי להבטיח שהסדרה תהיה בטוחה ככל הניתן.
הסדרה חזרה לבסוף ב-28 בפברואר 2014 עם מרוץ הפתיחה באבו דאבי, איחוד האמירויות.
העונה מורכבת מ-8 מרוצים (נכון ל-2018, בשנים 2019–2020 הסדרה מתוכננת להתרחב ל-10 ועד 15 מרוצים בשנה בהתאמה), אשר מתרחשים לאורך החודשים פברואר עד אוקטובר.
בין החודשים אוקטובר לפברואר בשנה העוקבת יש זמן מנוחה לטייסים על מנת להתאמן ולהטמיע שיפורים במטוסי המירוץ.
כל מרוץ מתחיל ביום חמישי ושישי, בהם הטייסים מקבלים זמן אימון במסלול המירוץ עצמו.
ביום שבת בצהריים הטייסים מתחרים בשלב ה"מוקדמות" בו כל אחד טס פעמיים במסלול והזמן הטוב ביותר שלו קובע את הסדר בו הטייסים מתחרים ביום שלאחר מכן (ראשון).
ביום ראשון הטייסים מתחרים בשלב "סיבוב של 14", בו נקבעים 7 תחרויות דו-קרב על סמך התוצאות של שלב ההעפלה.
מקום ראשון מתמודד מול מקום 14, מקום שני מול מקום 13 וכך הלאה.
בסיום שלב זה, שבעת הטייסים שניצחו בדו-קרב, והמהיר ביותר מבין שבעת המפסידים, עולים לשלב הבא - "הטוב משמונה".
בשלב זה ישנם 4 דו-קרב בין מקום ראשון לשמיני, שני לשביעי וכך הלאה.
לאחר שלב זה ארבעת המנצחים עולים לגמר התחרות - הפיינל פור.
בשלב הפיינל פור כל ארבעת הטייסים מתמודדים זה מול זה, כנגד השעון.
השלושה הראשונים זוכים למקום על הפודיום הנכסף.
כאשר מנצח הפיינל פול מוכתר כזוכה במירוץ, ומקבל 15 נקודות אליפות שיעזרו לו מאוד להתקדם בטבלת האליפות השנתית.
בהתבסס על המיקום בו סיים כל טייס במירוץ מסוים, הוא מקבל "נקודות אליפות" אשר מצטברות בטבלה של כל העונה.
לאחר שמונה מרוצים מוכתר "אלוף העולם בטיסה" - המנצח של העונה הנוכחית.
מקום ראשון בכל מרוץ מקבל 15 נקודות אליפות, מקום שני 12, וכך הלאה ע"פ הטבלה.
אליפות העולם בטיסה של רד בול, באה לבדוק את הטייסים בתנאי הטיסה הקיצוניים ביותר האפשריים.
הם נמדדים על המהירות בה הם מצליחים לחצות את מסלול המרוצים באורך 5–6 קילומטר, ועל הדיוק בו הם עושים את זה בעת שהם עוברים בין שערי האוויר השונים.
המטרה של כל טייס היא לסיים את המירוץ בזמן המהיר ביותר האפשרי, מבלי לקבל עונש על טיסה לא מדויקת, כמו מעבר בשער אוויר בכנפיים שאינן מיושרות לקרקע.
הטייסים נמדדים על מהירות הטיסה, אך באותה מידה גם על הדיוק שלהם והיכולת שלהם להתמודד עם לחץ.
הטייסים מקבלים עונשים שונים לאורך המירוץ אם הם טסים בצורה לא מדויקת או חלילה מסוכנת, ולכן הטקטיקה הנכונה לניצחון היא לא תמיד לטוס הכי מהר ואגרסיבי שאפשר, אלא לפעמים לטוס בצורה נבונה ובטוחה על מנת לא לצבור עונשים לאורך המירוץ.
הטייסים צריכים לעבור את שערי האוויר הכפולים (דאבל גייט) בכנפיים מאוזנות לקרקע, עם סטייה של עד 10 מעלות גלגול ימינה או שמאלה.
ואם בשער זה הם מתכננים פנייה לאחור, עליהם לעבור את השער כאשר ראשו של הטייס אינו מטפס או שוקע ברגע חציית שער האוויר.
בנוסף, הטייסים צריכים לטוס תמיד בחלק האדום של השער (נמדד אל מול ראשו של הטייס), ומעבר גבוה או נמוך מידי יכול לזכות בעונש זמן או אף לפסול מהתחרות.
אם הטייסים עוברים על אחד החוקים, הם מקבלים עונשים, כלדקמן:
עונש של הוספת 3 שניות
פגיעה שנייה בעמוד אוויר (פיילון)
עונש של הוספת 2 שניות
טיסה גבוהה מידי מעל העמוד (מעל ראש העמוד)
מעבר בשער אוויר (שני עמודים) בטיסה שאינה מאוזנת (עד 10 מעלות הטיה)
עונש של הוספת 1 שניות
אין מספיק עשן לאורך הטיסה במסלול / נגמר העשן
יציאה מקווי הבטיחות המוגדרים למסלול
כניסה למירוץ במהירות העולה על 200 קשרים (370.4 קמ"ש)
מטוסים עם משקל של מתחת ל-698 קילוגרם (1,539 ליברות) אחרי המירוץ
כל מעבר של מעל 12 ג'י
פגיעה שלישית בעמוד אוויר באותה טיסה
הנמכה לא מבוקרת כלפי הקרקע
טיסה מתחת ל-15 מטר (49 רגל) בקרבת שערי האוויר
כניסה למסלול בזווית העולה על 45 מעלות
הצוותים טסים על מטוסים אווירובטיים מתקדמים ביותר מסוגים שונים, כמו זיבקו אדג' 540, ו-MXS-R.
למטוסים חובה שיהיה את אותו המנוע והפרופלור בדיוק (על מנת להגביר את התחרותיות בסדרה), וכולם משתמשים במנוע AEIO540 של חברת לייקומינג, ופורפלור מדגם CLAW של חברת הרצל.
למטוס יש מוטת כנף של בערך 8 מטרים, הוא שוקל בסביבות ה-550 קילו (ללא הטייס), ומגיע למהירות מקסימלית של 425 קמ"ש.
מהירות הכניסה למסלול המרוצים מוגבלת בכוונה ל-370 קמ"ש, מה שהופך את רד-בול אייר אייס לספורט המוטורי המהיר ביותר בעולם.
בכל מטוס מותקנת מערכת טלמטריה מתקדמת שמנטרת את כל נתוני הטיסה, ומשדרת אותם בזמן אמיתי למגדל הפיקוח של המירוץ.
בצורה זו יכול מחשב המירוץ לזהות חריגות בביצועי המטוסים ולקבוע האם הטייס צריך לקבל עונש על טיסה לא מדויקת.
בנוסף, בעזרת מערכת זו המחשב מייצר את מטוס ה"צל" שמשודר בטלוויזיה ויכול להראות בזמן אמת את מיקום הטייס בעל הזמן המהיר ביותר, ברגע שבו הטייס הבא נכנס למירוץ.
שערי האוויר - אייר גייטס
שערי האוויר בנוים מחומר פלסטי עדין, ומתנשאים לגובה מרשים של 25 מטר.
המרחק בין שני עמודי אוויר סמוכים הוא 13 מטר, מה שמשאיר כ-2.5 מטר רווח מצד כל כנף בעת שהטייס עובר דרך עמודי האוויר.
שערי האוויר מהווים חלק משמעותי ביותר ממירוץ הטיסה של רד-בול ולכן יש מהם דרישות גבוהות מאוד.
הם צריכים להיות חסונים ויציבים מספיק על מנת להישאר עומדים בכל מזג אוויר מצד אחד, אך גם להתפוצץ ולהיקרע בקלות יתרה כאשר כנף אחד המטוסים פוגעת בהם בטעות, כדי לא לגרום נזק למטוס.
אם מטוס פוגע בעמוד אוויר (פיילון) במהלך טיסה, הוא מתוכנן להתפרק ולא לגרום נזק למטוס או לטייס.
העמוד הקרוע מוחלף על ידי צוות הקרקע של התחרות, הידועים בשמם "אנשי שערי האוויר" (אייר-גייטורס).
בדרך כלל לוקח להם כמה דקות להחליף עמוד קרוע, כאשר השיא הנוכחי הוא 56 שניות.
ליגה ראשונה / מאסטר קלאס
ליגה שנייה / צ'לנצ'ר קלאס
עונהמנצח התחרותמרב הנקודות2014 פטר קופשטיין פרנסואה לה-ווט2015 מיקה ברג'וט מיקה ברג'וט2016 פלוריאן ברג'ר פלוריאן ברג'ר2017 פלוריאן ברג'ר פלוריאן ברג'ר2018 לוק צ'פייאלה פלוריאן ברג'ר2019 פלוריאן ברג'ר פלוריאן ברג'ר
ליגה ראשונה / מאסטר קלאסליגה שנייה / צלנג'ר קלאסמדינהטייסמדינהטייסצ'ילהכריסטיאן בולטוןצרפתמלאני אסטלסארצות הבריתקירבי צ'מבלייסגרמניהפלוריאן ברג'רגרמניהמתיאס דולדררהונג-קונג / סיןקני צ'יאנגארצות הבריתמייקל גוליאןארצות הבריתקווין קולמןאוסטרליהמאט הולאיטליהדאריו קוסטהצרפתניקולה איבנוףפוליןלוק צ'פיילהצ'כיהפטר קופשטייןדרום-אפריקהפטריק דוידסוןצרפתפרנסואה לה-ווטהונגריהדניאל ג'נביקנדהפיט מקלאודשוודיהדניאל רייפהיפןיושידה ימרוייהצרפתבפטיס וינגייהאנגליהבן מרפיצ'כיהמרטין סונקהספרדחואן ולארדה
מדינהטייסמדינהטייסאוסטריההאנס ארקאנגליהנייג'ל לאמבהונגריהפטר בסנייהספרדאלחנדרו מקלאןאנגליהפול בונהאםארצות-הבריתמייק מנגולדדרום-אפריקהגלן דלמלזיהחאלים אות'מןאנגליהסטיב ג'ונסרוסיהסרגיי רחמניןאנגליהתום בנטגרמניהקלאוס שרודטברזילאדילסון קינדלמןצרפתפרנק ורשטגסלובניהפטר פודולצ'ק
מדינהמיקוםשנה20032004200520062007200820092010201420152016201720182019 אוסטרליהפרת', מערב אוסטרליה9th12th9th2nd אוסטריהבסיס חה"א זלטווג1st3rdרד-בול ארנה, שפילברג8th6th2ndווינר נושטדט6th ברזילריו דה-ז'ניירו2nd3rd קנדהאונטריו3rd4th סיןבייג'ינג10 קרואטיהרוביני2nd3rd צרפתקאן2nd גרמניהברלין3rdיורו ספידווי, לאושיץ'6th6th7th הונגריהנהר הדנובה, בודפשט2nd2nd6th6th8th7th4th7th64th4th4th4th3rd אירלנדסלע קאשל4thיפןצ'יבה2nd3rd3rd3rd4th מלזיהאגם פוטרג'איה3rd מקסיקואקפולקו, גררו11th1 הולנדרוטרדם2nd5th פוליןגדיניה4th פורטוגלנהר הדורו, פורטו9th8th5th6thליסבון8th7 רוסיהסנט פטרסבורג4th2סוצ'י11קזאן5th5th2nd ספרדברצלונה2nd5th366th שווייץברן6th שוודיהסטוקהולם4th4 טורקיהאיסטנבול5th4th איחוד האמירויותאבו דאבי1st1st1st1st1st1st1st1st1st1st1st1st אנגליהלונגליט5th7thקמפבל1stנהר התמזה, לונדון7th6thאסקוט5th5th5th ארצות-הבריתאריזונה3rdרינו, נבאדה3rdסן דייגו10th2nd2nd2ndסן פרנסיסקו7th8thדטרויט3rdניו יורק5th9טקסס6th7th8thאינדיאנפוליס7th8th7thלאס-וגאס7th8th8th5
1 המחזור ה-11 של עונת 2007 באקפולקו, מקסיקו בוטל.
2 המחזור הרביעי של עונת 2006 בסנט פטרסבורג ברוסיה בוטל.
3 המחזור החמישי של עונת 2007 בברצלונה, ספרד בוטל.
4 המחזור הרביעי של עונת 2008 בסטוקהולם שוודיה בוטל.
5 גמר העונה של עונת 2016 בלאס וגאס, ארצות הברית בוטל.
9 מיקום המירוץ היה פארק ליברטי סטייט בג'רסי סיטי.
אליפות העולם בכדוריד 1938 היא אליפות העולם הראשונה והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי.
הטורניר התקיים בברלין, גרמניה בין ה-5 בפברואר ל-6 בפברואר 1938. המשחקים נערכו ב-Deutschlandhalle שהיו בו 8764 מקומות והוא נבנה לקראת אולימפיאדת 1936.
טורניר נערך בשיטת ליגה בהשתתפות 4 נבחרות.
אליפות העולם בכדוריד 1954 היא אליפות העולם השנייה והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי.
הטורניר התקיים בשוודיה בין ה-13 בינואר ל-17 בינואר 1954. המשחקים נערכו במספר ערים.
משחקים על המדליות נערכו בגטבורג.
נבחרת שוודיה העפילה לאליפות ללא מוקדמות כמארחת התחרות.
בין 10 קבוצות נוספות (כולם מאירופה) שנרשמו לתחרות נערכו משחקי העפלה ומנצח של כל זוג השתתף באליפות.
מנצחי הבתים נפגשו למשחק האליפות, סגנים למשחק על המקום השלישי ואחרונות בבית נפגשו במשחק על המקום החמישי.
נבחרת גרמניה כללה ספורטאים מגרמניה המערבית ומגרמניה המזרחית.
המשחקים נערכו בגטבורג, ארברו וינשפינג.
המשחקים נערכו בלונד, כריסטיאנשט ומלמה.
במשחק האליפות שנערך בגטבורג נפגשה עם וניצחה 17:14.
במשחק על המקום השלישי שנערך בגטבורג נפגשה עם וניצחה 24:11.
במשחק על המקום החמישי שנערך בוקשה נפגשה עם וניצחה 23:11.
אליפות העולם בכדוריד 1958 היא אליפות העולם השלישית והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי.
הטורניר התקיים בגרמניה המזרחית בין ה-27 בפברואר ל-8 במרץ 1958. המשחקים נערכו במספר ערים.
משחקים של שלב הגמר נערכו ברלין ב-Werner-Seelenbinder-Halle שהיה יכול להכליל כ-10,000 צופים.
זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
לא התקיימו משחקי מוקדמות לתחרות והשתתפו בה 16 נבחרות (15 מאירופה וברזיל).
מנצחי הבתים והסגנים העפילו לשלב השני בו קבוצות רוכזו ב-2 בתים.
בהתאם לתוצאות המשחקים בבתים, נערכו משחקי הכרעה על המקום הראשון, השלישי, החמישי והשביעי.
המשחקים נערכו בארפורט באולם Thüringenhalle תוכנן ל-10,000 מקומות.
המשחקים נערכו בברלין ב-Werner-Seelenbinder-Halle שהיה יכול להכליל כ-10,000 צופים.
המשחקים נערכו במגדבורג באולם Hermann-Gieseler-Halle שמכיל כ-2,000 מקומות.
המשחקים נערכו ברוסטוק באולם Sporthalle Marienehe.
המשחקים נערכו בלייפציג באולם DHfK Halle
במשחק האליפות נפגשה עם וניצחה 11:22.
במשחק על המקום השלישי נפגשה עם וניצחה 13:16.
במשחק על המקום החמישי נפגשה עם וניצחה 18:20.
במשחק על המקום השביעי נפגשה עם וניצחה 16:24.
אליפות העולם בכדוריד 1961 היא אליפות העולם הרביעית והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי.
הטורניר התקיים בגרמניה המערבית בין ה-1 במרץ ל-12 במרץ 1961. המשחקים נערכו במספר ערים.
משחקים של שלב הגמר נערכו בדורטמונד ובאסן.
זכתה במדליית כסף בפעם השנייה ברציפות, תוך הפסד דרמטי בתוספת זמן שנייה.