tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הארגון נוצר על ידי בנק רוסיה כדי להבטיח את פעילותו בארגון הפצת מזומנים ברחבי הפדרציה הרוסית, והוא נכלל במערכת ריכוזית אחידה כגוף עצמאי לפעילות מקצועית.
ב-1 באוגוסט 1939, על פי הוראתו של יו"ר מועצת המנהלים של הבנק הממלכתי ברית המועצות ניקולאי בולגנין, נוצר שירות הובלת מזומנים.
תאריך זה הפך לחג מקצועי של עובדי הובלת הכספים.
מנהלת הובלת הכספים של הבנק הממלכתי של הרפובליקה הרוסית הוקמה במסגרת של הבנק הממלכתי של ברית המועצות בשנת 1988.
איגוד רוסאינקס, בצורה בה היא מוכרת כיום בקהילה הבנקאית ובקרב מבנים מסחריים ברחבי הפדרציה הרוסית, הוקמה כתוצאה מתהליך רפורמה במבנים הכלכליים שהחלו בתקופת הפרסטרויקה בברית המועצות ויישום רפורמת הבנקאות בשנים 1987–1988.
על פי צו של מועצת השרים של ברית המועצות מספר 1118 מיום 6 באוקטובר 1987, נקבע מבנה חדש של המנגנון המרכזי של הבנק הממלכתי של ברית המועצות, שכלל הקמת איגוד להובלת כספים, המשלב 15 מחלקות רפובליקניות, כולל מחלקה רוסית.
באוגוסט 1988 הוא כלל 71 מחלקות במחוזות הפדרציה הרוסית.
בשנת 1992 אימץ הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית (בנק רוסיה) גרסה חדשה של אמנת האיגוד וקבע כי רוסאינקס היא ישות משפטית והגוף הבכיר לניהול מערך הובלת הכספים בפדרציה הרוסית.
בסך הכל, באותה תקופה כלל 74 מחלקות טריטוריאליות.
הגרסה החדשה של האמנה הבטיחה את שמו הנוכחי: רוסאינקאס, איגוד הובלת הכספים הרוסי של הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית.
רוסאינקס מציעה שירותים מקצועיים לאיסוף והובלת מזומנים וחפצי ערך אחרים, שירותי מזומנים, ליווי נציג הזמנה, תחזוקת תוכנה וחומרה, תחזוק מכונות לספירה ומיון וציוד מסוף קופה, אבטחה ותחזוקת רכבים משוריינים.
רשת הסניפים של האיגוד כוללת 77 מחלקות טריטוריאליות, המאפשרת לספק שירותים בכל מחוזות הפדרציה הרוסית.
רוסאנרגואטום היא מפעילת תחנות הכוח הגרעיניות ברוסיה, חברת-בת של אטומאנרגופרום, שבעצמה מהווה סוכנות בת של רוסאטום והיא אחת החברות החשובות במגזר האנרגיה הגרעינית.
החברה הוקמה ב-7 בספטמבר 1992 על פי צו נשיא רוסיה "אודות הפעלת ארגון של תחנות כוח גרעיניות בפדרציה הרוסית".
על פי הצו מיום 8 בספטמבר 2001 שולבו כל תחנות הכוח הגרעיניות האזרחיות ברוסיה, כמו גם כל החברות התומכות בהן, תחת חברה בשם רוסאנרגאטום.
ב-19 בינואר 2007 אימץ הפרלמנט הרוסי חוק שהוביל ליצירת אטומאנרגופרום - חברת החזקות של התעשייה הגרעינית האזרחית ברוסיה.
באוגוסט 2008 רוסאנרגואטום אורגנה מחדש לחברת מניות משותפת פתוחה ושמה שונה לאנרגואטום.
כל מניות החברה הועברו לאטומאנרגופרום בסוף שנת 2008 ובשנת 2009 הוחזר השם הישן.
רוסאנרגואטום מפעילה 11 תחנות כוח גרעיניות עם 33 כורים ויש תוכנית להגדיל את מספר הכורים הפעילים ל-59 עד 2030. רוסאנרגואטום תכננה וייצרה את תחנות הכוח הניידות הצפות לצורך אספקת אנרגיה לעיירות בחוף הצפוני של רוסיה.
רוס הלבנה (בבלארוסית: Белая Русь) היא תנועה ציבורית בבלארוס שנוסדה ב-17 בנובמבר 2007 כדי לתמוך בנשיא אלכסנדר לוקשנקו.
מאז הודיעו מנהיגי הארגון באופן קבוע כי הם מוכנים להפוך למפלגה פוליטית.
הנשיא לוקשנקו לא התנגד בתוקף לרעיון ואמר "ובכן, אם הם מוכנים, תנו להם להיות מפלגה, אני לא מתנגד לזה.
להפך, אני אתמוך בזה כי הם פטריוטים.
אבל לא הייתי ממליץ להם להזדרז." המפלגה מבוססת על רעיון חזית העם הרוסית שייסד ולדימיר פוטין ברוסיה.
אין לה אידאולוגיה אמיתית מחוץ לתמיכה מוחלטת בלוקשנקו.
מנהיג התנועה הוא שר החינוך לשעבר של בלארוס, אלכסנדר רדקוב.
התנועה מהווה תנועת מגזר שלישי וחברים בה מעל 180,000 איש.
גנאדי דווידקו, ראש חברת הטלוויזיה והרדיו של בלארוס, נבחר ליו"ר התנועה בשנת 2020. ההחלטה התקבלה פה אחד על ידי מועצת התנועה ב-19 בינואר.
וינסנט רוס ספאנו הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה־15 של מדינת פלורידה, מאז 2019. באוגוסט 2020 הפסיד את מועמדות המפלגה הרפובליקנית לייצוג המחוז בבית הנבחרים, וכהונתו תמה עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
רוס ספאנו נולד בטמפה ומתגורר בהווה ביישוב דובר הסמוך לעיר הולדתו.
את לימודיו התיכוניים השלים בבית הספר התיכון ברנדון.
מאוחר יותר החל ללמוד באוניברסיטת דרום פלורידה, שם השלים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה בשנת 1994. ב־1998 סיים בכבוד לימודי משפטים באוניברסיטת המדינה של פלורידה.
בעת היותו סטודנט באוניברסיטה זו היה בצוות דיוני בתי המשפט של האוניברסיטה ונמנה בין עורכי כתב-העת המשפטי לענייני משפט בינלאומי פומבי.
בשנת 2012, אחרי הסידור מחדש של מחוזות הבחירה בבית הנבחרים של פלורידה, התמודד ספאנו לבית המחוקקים מטעם מחוז הבחירה ה־59. עם כארבעים אחוזים מקולות הבוחרים בבחירות המקדימות הרפובליקניות, נבחר למועמד המפלגה הרפובליקנית ובבחירות הכלליות גבר על יריבו מהמפלגה הדמוקרטית עם 51% בפער זעום בן 1,051 קולות.
בין הוועדות בהן היה חבר בבית הנבחרים של פלורידה נמנית הוועדה לבחירת שופטים פדרליים של פלורידה.
בעת שירותו בבית המחוקקים הגה ספאנו מספר רב של חקיקה בנושא סחר בבני אדם.
הוא נתן את חסותו להצעת חוק שתאפשר לשופטים "להפוך הרשעות פליליות מסוימות אם יוכל הנאשם להוכיח כי ביצע מעשיו בכפייה", שכן מצב זה עשוי להתקיים כאש מישהו נסחר שלא כחוק.
ב־2017 נתן ספאנו את חסותו להחלטה שהצהירה כי צפייה בפורנוגרפיה גורמת למשבר בבריאות הציבור.
בשנת 2018 התמודד ספאנו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה־15 של מדינת פלורידה.
בפריימריז הרפובליקני גבר על עמיתו ניל קומבי עם 44% מקולות הבוחרים.
בבחירות הכלליות ניצב בפני מועמדת המפלגה הדמוקרטית קריסטן קרלסון בבחירות הכלליות.
הוא גבר עליה כשלו 53% מהקולות בעוד קרלסון גרפה כ־47%.
הייתה זו מערכת הבחירות הצמודה ביותר במחוז הקונגרס מזה 26 שנה, מאז צ'ארלס קנדי נבחר בפער של 5% ב־1992.
במהלך היבחרו לקונגרס ב־2018, הלווה ספאנו למטה הבחירות שלו למעלה מ־100 אלף דולר אמריקני יותר ממה שדיווח כ"מימון אישי" – מה שמשך את תשומת־לב העיתונות שכן מסמכי גילוי פיננסיים שהגיש ספאנו הצביעו על כך שלא היו באמתחתו הכספים הדרושים להלוואות בסכום המדווח.
מאוחר יותר נודע כי הכספים שספאנו הלווה למעשה הוקצו לו מידי חבריו.
בדצמבר 2018 כתב ספאנו בהצהרה לתקשורת כי מימון הקמפיין שלו "עשוי להפר את חוק מימון הבחירות הפדרלי".
בנובמבר 2019 דווח כי מחלקת המשפטים של ארצות הברית מנהלת חקירה פלילית בענייניו של ספאנו על רקע הפרות אפשריות של חוק מימון הבחירות.
פרשה זו העיבה על שאיפותיו להיבחר לתקופת כהונה שנייה בבית הנבחרים, ובאוגוסט 2020 הפסיד את מועמדות המפלגה הרפובליקנית לסקוט פרנקלין.
קבוצת הבייסבול "רוס סטאר" הוא מועדון בייסבול רוסי המתמודד באליפות רוסיה בבייסבול ולרשותה זכייה אחת באליפות, בעונת 2020.
הקבוצה מארחת את משחקיה ברוס סטאר ארנה, שהוא אצטדיון הבייסבול הראשון במוסקבה.
רוס בס היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת טנסי בין השנים 1964–1967, וקודם לכן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של טנסי בשנים 1955–1966.
בס נולד ב-17 במרץ 1918, והיה בנו של כומר מתודיסט מטיף נודד באזור הכפרי של מחוז ג'יילס, טנסי.
הוא למד בבתי הספר הציבוריים המקומיים, וסיים את לימודיו במכללה הזוטרה – Martin Methodist Junior College, פולסקי, טנסי ב-1938.
הוא הצטרף לחילות האוויר של צבא ארצות הברית ושירת כמטילן באירופה במהלך מלחמת העולם השנייה, והגיע לדרגת קפטן.
לאחר שחרורו ב-1945 פתח בס חנות פרחים בפולסקי, עיר המחוז.
הוא מונה לתפקיד מנהל הדואר של פולסקי ב-1946, וכיהן בתפקיד עד 1954.
בשנת 1954, בס נבחר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית דמוקרטי מהמחוז השישי של טנסי, שכלל את פולסקי.
גונזלס, ג'ייק פיקל ואלברט תומאס).
בס גם הצביע בעד התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית בשנת 1962.
בשנת 1963 מת הסנאטור אסטס קפאובר במהלך תפקידו.
קלמנט לא הסתיר שהוא רוצה להתמודד בבחירות המיוחדות שאמורות להיות ב-1964 למשך השנתיים האחרונות של כהונתו של קפאובר.
לשם כך הוא מינה את אחד מחברי הקבינט שלו, הרברט ס.
וולטרס, לכהן עד לבחירות המיוחדות.
עם זאת, תוכניתו של קלמנט נכשלה כאשר בס ניצח אותו בפריימריז הדמוקרטי שהתקיים באוגוסט.
בנובמבר, בס ניצח את המועמד הרפובליקני, הווארד בייקר ב-4.7 נקודות אחוז בלבד - הכי קרוב שרפובליקני הגיע לזכייה בבחירות לסנאט מטנסי באותה תקופה.
עם זאת, המרוץ הזה התגלה כבעייתי עבור בס.
קלמנט עדיין רצה את המושב לעצמו, במיוחד מכיוון שלא יכול היה להתמודד לבחירה מחדש כמושל ב-1966 (באותם ימים נאסר על מושלי טנסי להיבחר שוב באופן מיידי).
הוא רצה להימנע מדחיקה מהפוליטיקה, כפי שעשה פעם בעבר כאשר עמד בפני מגבלות כהונה בפעם הראשונה ב-1958. בשל הצבעת הצלבה רפובליקנית גדולה הפסיד בס את הפריימריז הדמוקרטי באוגוסט 1966 לקלמנט, למרות שקיבל 10% יותר קולות מאשר בבחירות הקודמות.
קלמנט המשיך והפסיד בצורה מהדהדת לבייקר בבחירות הכלליות.
לאחר מכן בס עשה שני ניסיונות להיכנס שוב לפוליטיקה.
הוא התמודד על המועמדות הדמוקרטית לתפקיד המושל ב-1974, אבל סיים במקום החמישי מבין תשעה מועמדים - הרבה אחרי הזוכה בסופו של דבר, ריי בלנטון.
ב-1976 הוא נכנס לפריימריז הדמוקרטי על מושבו בקונגרס לשעבר וזכה במועמדות.
המחוז, לעומת זאת, שורטט מחדש באופן משמעותי מאז כהונתו הקודמת.
בס מצא את עצמו רץ בשטח גדול שהוא לא הכיר ושלא היה מוכר בו.
חלק גדול מהאזור הזה היה ממוקם בשטח פרברי ליד ממפיס ונאשוויל שהפך לרפובליקני באופן מובהק, לפחות ברמה הלאומית.
בס הובס לחלוטין - בכמעט 29 נקודות - לנציג הרפובליקני המכהן, רובין בירד.
בס הסתיימו בגירושים ב-1967. הוא התחתן עם ג'ודי בובו, מנאשוויל, ב-1975; הם התגרשו ב-1979. ב-1992 התחתן עם ג'קי קולטר, שהאריכה ימים אחריו.
לאחר גירושיו ב-1979, הוא עבר לפלורידה, שם התגורר במיאמי שורס עד מותו מסרטן הריאות ב-1 בינואר 1993, בגיל 74. בן דודו הראשון הוא השחקן דיואי מרטין.
רוס גרגורי דאות'ט הוא סופר אמריקאי שמרן ובעל טור בניו יורק טיימס.
היה עורך בכיר של האטלנטיק.
הוא כותב על דת, פוליטיקה וחברה.
רוס גרגורי דאות'ט נולד ב-28 בנובמבר 1979, בסן פרנסיסקו, קליפורניה, וגדל בניו הייבן, קונטיקט.
בהיותו נער המיר את דתו לפנטקוסטליזם ולאחר מכן, יחד עם שאר בני משפחתו, לקתוליות.
דאות'ט תיאר את המרתו לקתוליות כמושפע מכתיבתם של ק.ס.
סבא רבא שלו, צ'ארלס ווילברט סנואו, היה משורר ומושל קונטיקט.
אביו, צ'ארלס דאות'ט, הוא שותף במשרד עורכי דין בניו הייבן ומשורר.
דאות'ט למד בהמדן הול, בית ספר תיכון פרטי בהאמדן, קונטיקט.
סיים את לימודיו בהצטיינות עם תואר ראשון באמנויות מאוניברסיטת הרווארד בשנת 2002, שם גם נבחר לאחוות פי בטא קפא.
בזמן שהותו שם הוא כתב ל-הראוורד קרימסון וערך את The Harvard Salient.
דאות'ט הוא בעל טור קבוע בניו יורק טיימס.
באפריל 2009 הפך לבעל הטור הקבוע הצעיר ביותר בעיתון לאחר שהחליף את ביל קריסטול כקול שמרן בעמוד המערכת של הטיימס .
לפני שהצטרף לניו יורק טיימס היה עורך בכיר באטלנטיק.
הוא פרסם ספרים על דעיכת הדת בחברה האמריקאית, תפקידה של אוניברסיטת הרווארד ביצירת מעמד שליט אמריקאי ונושאים נוספים הקשורים לדת, פוליטיקה וחברה.
ספרו Grand New Party (2008), אותו כתב יחד עם ריהן סלאם, תואר על ידי פרשן הניו יורק טיימס דייוויד ברוקס כ"מפת הדרכים הטובה ביותר לאן המפלגה הרפובליקנית צריכה וצפויה להגיע".
דאות'ט מתבטא בדבר תמיכתו באיסור הפלה, וטען שהמדע מראה שזיגוטה (ביצית מופרית) היא אדם מובהק וכי להשמיד אותה זה להרוג אדם.
בשנת 2007 התחתן דאות'ט עם אביגיל טאקר, כתבת ב"בולטימור סאן".
הוא ומשפחתו גרים בניו הייבן, קונטיקט.
כתב על כך שהוא סובל ממחלת ליים כרונית ושהחלים ממנה באמצעות שיטות אלטרנטיביות.
רוס שאו סטרלינג היה פוליטיקאי אמריקאי מטקסס, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל טקסס ה-31 בשנים 1931–1933.
רוס סטרלינג נולד בעיר אנאוואק שליד יוסטון, טקסס, כבנם של קפטן בנג'מין פרנקלין סטרלינג, שלחם בצבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקאית, ושל מרי ג'יין (לבית בריאן) סטרלינג.
הוא גדל בחווה, וקיבל חינוך פורמלי.
בגיל 21 פתח סטרלינג עסק מסחרי משל עצמו.
ב-1911 יצר סטרלינג בשותפות עם אחיו, פרנק סטרלינג , ועם אחותו, פלורנס מ.
סטרלינג , את חברת הנפט המבל , חברה שבהמשך מוזגה אל חברת אקסון מוביל.
בנוסף למעורבותו בתעשיית הנפט, היה סטרלינג מעורב בחברת רכבות, בעיתון יוסטון פוסט, בבנקאות ובעסקי מקרקעין באזור יוסטון.
הוא היה חבר בנציבות נמל יוסטון, ויושב ראש נציבות הכבישים של טקסס תחת קודמו בתפקיד, המושל דן מודי.
סטרלינג היה חבר המפלגה הדמוקרטית.
בבחירות של 1930 הוא הביס בבחירות המקדימות של המפלגה את המושלת לשעבר מרים א.
במהלך תקופת כהונתו כמושל, עברו שדות הנפט במזרח טקסס התפתחות מהירה ובלתי מבוקרת.
נציבות הרכבות של טקסס ניסתה לבצע חלוקה מחדש של השטח, אך בתי המשפט פסלו את התוכנית.
בשל המצב הבלתי יציב, הכריז סטרלינג על ממשל צבאי בארבעה מחוזות למשך שישה חודשים.
כוחות המשמר הלאומי נשלחו לשדות הנפט כדי למנוע בזבוז וכדי לשלוט בהפקה.
צעד זה הוכרז מאוחר יותר כבלתי מוצדק על ידי בית משפט פדרלי מחוזי, ועל ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית, והתוכנית לחלוקה מחדש של השטח על ידי נציבות הרכבות התקבלה.
ב-1932 התמודד סטרלינג בבחירות המקדימות של הדמוקרטים על תקופת כהונה שנייה כמושל.
בסיבוב הראשון של הבחירות המקדימות התמודדה מולו שוב מרים פרגוסון, שזכתה ב-41.56 אחוזים של הקולות, מול 30.62 האחוזים שקיבל סטרלינג.
מאחר שתוצאה כזאת חייבה סיבוב שני, התמודדו בו השניים, ואז גרפה פרגוסון 50.2 אחוזים מהקולות מול 49.8 האחוזים שקיבל סטרלינג.
פרגוסון המשיכה והתמודדה בבחירות הכלליות ונבחרה לתקופת כהונה שנייה כמושלת.
ב-1898 נשא סטרלינג לאישה את מוד אבי גייג'.
לשנים נולדו שלוש בנות ושני בנים.
רוס סטרלינג נפטר בפורט וורת' ב-25 במרץ 1949, בגיל 74. הוא נטמן בבית הקברות גלנווד שביוסטון.
על שמו של סטרלינג נקראו בית ספר תיכון בעיר בייטאון ובעיר יוסטון, ובית ספר חטיבת ביניים בעיר המבל.
רוס פאנוטרדייק (בהולנדית: Roos Vanotterdijk; נולדה ב-7 בינואר 2005) היא שחיינית בלגית, סגנית אלופת העולם (סינגפור 2025) ואלופת אירופה (בלגרד 2024) במשחה ל-100 מטר פרפר.
זוכת מדליית ארד באליפות עולם (סינגפור 2025) וסגנית אלופת אירופה (בלגרד 2024) במשחה ל-50 מטר פרפר, וזוכת מדליית ארד באליפות אירופה (בלגרד 2024) במשחה ל-100 מטר גב.
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בבאקו שבאזרבייג'ן ביולי זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.33 שניות.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט שבהונגריה במאי סיימה במקום 34 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 27.41 שניות, ובמקום 49 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.70 דקות.
באליפות אירופה לנוער שנערכה ברומא שבאיטליה ביולי זכתה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.55 שניות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה שביפן ביולי סיימה במקום 22 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.95 דקות, במקום 28 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.89 שניות, במקום 29 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 28.69 שניות, ובמקום 37 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.74 שניות.
בנוסף, סיימה במקום 15 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:04.54 דקות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בפברואר סיימה במקום 17 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.47 שניות, ובמקום 24 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 28.98 שניות.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד שבסרביה זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי-אוגוסט סיימה במקום עשירי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא בלגיה חדש של 57.25 שניות, ובמקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.86 שניות.
באליפות העולם שנערכה בסינגפור ביולי-אוגוסט זכתה בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא בלגיה חדש של 55.84 שניות, אחרי גרטשן וולש מארצות הברית (54.73 שניות) ולפני אלכסנדריה פרקינס מאוסטרליה (56.33 שניות), כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא בלגיה חדש של 56.66 שניות אותו שיפרה בשלב חצי הגמר והעמידה אותו על 56.07 שניות.
מדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.43 שניות, אחרי גרטשן וולש (24.83 שניות) ואלכסנדריה פרקינס (25.31 שניות).
בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא בלגיה חדש של 25.32 שניות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.63 שניות, במקום 11 במשחה ל-50 מטר גב בשיא בלגיה חדש של 27.67 שניות, במקום 11 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.87 שניות ובמקום 23 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.09 שניות.
רוס פיליפ מינצר (נולד ב-26 במאי 1987) הוא מוזיקאי אמריקאי, זמר-יוצר ומנהיג להקה.
מאז 2012, הוא הסולן של להקת רוס מינצר.
ביוני 2005, הוא הופיע כפרפורמר בתוכנית From the Top של National Public Radio (הרדיו הלאומי הציבורי).
בשנת 2011 הוא הקים מקהלת בנות בקראצ'י, פקיסטן, וזכה להכרה על ידי האגודה הלאומית לחינוך מוזיקלי.
מינצר נולד ב-26 במאי 1987 בניו יורק להוריו ריצ'רד ושריל מינצר.הוא נכדו של סטנלי קושנר, קבלן חשמל, ומתחקה אחר המורשת המשפחתית של אביו של מהגרים יהודים מליטא.
בהשפעת דודו, הסקסופוניסט זוכה פרס הגראמי, בוב מינצר, החל מינצר ללמוד סקסופון בגיל שמונה.
מאוחר יותר הוא הרחיב את כישוריו המוזיקליים כך שיכללו חליל, גיטרה, שירה והלחנה.
בתקופת לימודיו בתיכון מאמרונק, מינצר ניגן גם בהרכב ג'אז וגם בקומבו (הרכב מוזיקלי קטן).הוא קיבל הכשרה נוספת עם המעבר לאקדמיה לאמנויות אינטרלוצ'ן במישיגן והמשיך ללימודים בבית הספר למוזיקה במנהטן.
מינצר גם למד באופן פרטי אצל הסקסופוניסט הניו יורקי מארק מומאס.
בשנת 2005 נבחר מינצר כאחד מ-29 תלמידי תיכון נגנים שהצטרפו להרכבי הג'אז של גיבסון/בולדווין בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-47, שם הופיע לצד בני גולסון, סקסופוניסט הג'אז עטור הפרסים, בתיאטרון פונדה בהוליווד.
באותה שנה הוא הופיע ב-NPR בתוכנית From the Top, שם ביצע את Two-Part Inventions (אינבנציות בשני קולות) של באך עם הבאסיסט מייקל ת'ורבר.
מינצר היה גם זוכה משותף בטקס פרסי הסטודנטים השנתיים ה-28 של המגזין "דאון ביט" בקטגוריות סולן בלוז/פופ/רוק וסולן ג'אז אינסטרומנטלי.
בנוסף, הוא הוזמן להשתתף בדיסק האוסף Jazziz On Disc שיצא יחד עם מגזין Jazziz מהדורת אוקטובר 2005.
בין השנים 2005 ל-2012 היה מינצר גיטריסט ומלחין בהרכב רמינגטון, בהתחלה בצמד עם מייקל ת'ורבר, ומאוחר יותר הצטרף אליהם המתופף גרג אוונס.
הלהקה נקראה על שם המנטור שלהם דייוויד רמינגטון.
הוא יצא לסיבוב הופעות ארצי עם ת'ורבר, והחל לקיים מפגשים מוזיקליים חינוכיים בבתי ספר.
בפברואר 2011 הצטרף מינצר לסגל המחלקה לאמנויות הבמה של האוניברסיטה האמריקאית בשארג'ה.
מאוקטובר 2011 עד פברואר 2012, הוא לימד מוזיקה ואנגלית בבית הספר הגראג' בקראצ'י, פקיסטן, שם ניהל מקהלת בנות.
ביוני 2012 רכב מינצר על אופניים ברחבי ארצות הברית כדי להנציח את אנשי הצבא האמריקאים ולהסב את תשומת הלב לנפגעים האזרחיים בפקיסטן.
מינצר הקים את להקת רוס מינצר ב-2012, והוציא סינגלים כמו Victory, World Goes Round ו-Lost in America ב-2013. הלהקה הופיעה בערים רבות, ביניהן שיקגו, לוס אנג'לס וניו יורק.
בפברואר 2014, מינצר השתתף בתוכנית World Wave Morning של NHK, הופיע והתראיין על השיר שלו Open Happiness.
ב-5 במאי 2014, אגודת Tri M Music Honor Society העניקה לו חברות כבוד לכל החיים על תרומתו לחינוך מוזיקלי.
ב-7 ביולי 2015, מינצר ביצע את ההמנון האמריקאי לפני משחק בייסבול של סקיי סוקס בקולורדו ספרינג.
מינצר הקליט והוציא מספר סינגלי סולו בין השנים 2015 ל-2020, לרבות Refugee (יצא ב-2015), Stronger (יצא ב-2016) ו-Destiny בשיתוף עם Xav A (יצא ב-2018).
הוא כיהן כמדריך במשרה חלקית בתוכנית Jazz at Lincoln Center (ג'אז במרכז לינקולן) של WeBop בשנים 2016 ו-2017.
בשנת 2016 מינצר שיתף פעולה עם מפיק המוזיקה האלקטרונית אדסי בסינגל Breathe, ששילב מוזיקת האוס מתקדמת עם כלי נשיפה בהשראת ג'אז וכלי נגינה מזרח תיכוניים, בליווי קליפ ניסיוני בבימויו של איימן חסאני.
מינצר הוציא את מיני-אלבום הסולו הראשון שלו Imagine ב-20 בספטמבר 2018. הוא הוציא את The Owl ב-13 בפברואר 2019. במאי 2019 הופיע מינצר לצד הפעילה החברתית האפגנית פרשטה פורו באירוע בריג'נסי בברוקלין.
מאוחר יותר באותה שנה, הוא הופיע בתיכון מאמרונק בניו יורק.
בשנת 2023, הוא הוציא סינגלים של מוזיקה אלקטרונית, ביניהם Silent Glow, Lucid ו-Frndly Stars.
הרצועה המוזיקלית Lucid והסאונד המתפתח שלה, המשלב הופעת סקסופון חיה עם הפקת EDM, נבחנו על ידי Dancing Astronaut בשנת 2024. באותה שנה, המוזיקה שלו זכתה לתשומת לב מ-We Rave You, שדנה במיזוג הז'אנרים שלו ובשילוב השפעות תרבותיות מגוונות.
בנובמבר 2024, מינצר הופיע במרכז פבלו ב-או קלייר, ויסקונסין, במופע חי שכלל מופעי תמיכה של האמנים DOKTOR ו-Nolephant.
הופעותיו החיות כוללות לעיתים קרובות סנכרון של אלמנטים חזותיים, כגון תצוגות תאורה ולייזר, שתוכננו בשיתוף פעולה עם המפיק מקס קוהלר.
הופעתו ב-2024 במרכז פבלו כללה סנכרון של אלמנטים חזותיים עם רשימת השירים והתבססה על נושאים מהמורשת היהודית האשכנזית של מינצר, תוך שילוב הסיפור התנ"כי של יוסף ומושג החלומות כדי לחקור זהות וצמיחה אישית.
מיני אלבומים (EP) עם רמינגטון
שםשנת הוצאהפורמטחברת הפקותהערות Songs for Our Friends 2007 EP רמינגטון / עצמאית שחרור מוקדם על ידי רמינגטון Thank You Mr.
סינגלים עם להקת רוס מינצר
שםשנת הוצאהפורמטחברת הפקותהערות/ קבלה Victory אפריל 2013 סינגל RPM LLC שחרור מוקדם על ידי הלהקה World Goes Round אפריל 2013 סינגל RPM LLC מבוצע ברחבי העולם Lost in America אוגוסט 2013 סינגל RPM LLC שחרור על ידי הלהקה Freedom 2013 סינגל RPM LLC שחרור על ידי הלהקה Open Happiness (feat.
Milton Vann) 2013 סינגל RPM LLC בוצע בהופעה חיה ב-NHK יפן
שםשנת הוצאהפורמטחברת הפקותהערות/ קבלה Guayaquil 2005 סינגל עצמאית סינגל ג'אז מוקדם מתוך אוסף האקדמיה לאמנויות אינטרלוצ'ן Two Step for a Rainy Day 1 באוגוסט 2005 סינגל ג'אז באינטרלוצ'ן מתוך התקליטור: The Interlochen Arts Academy Jazz Combo Refugee 2015 סינגל עצמאית Stronger 2016 סינגל עצמאית Breathe (feat.
Adessi)2016סינגלעצמאיתשיתוף פעולה עם אדסי Destiny (feat.
רוסאריו דל פילאר פרנאנדס פיגוארואה (נולדה ב-9 בנובמבר 1955) היא פוליטיקאית פרואנית, לשעבר ראש ממשלת פרו ושרת המשפטים.
פרנאנדס נולדה בלימה, פרו, לחופרה פרננדס ולדיבייסו, עורך דין חוקתי ושר המשפטים בין השנים 1985 ל-1990.
היא למדה משפטים ב, ודורגה ראשונה במחזור הבוגרים של 1977. היא המשיכה בלימודים מתקדמים בוושינגטון די.סי., וצברה ניסיון בהליכים אזרחיים, בוררות, משפט אזרחי, דיני משפחה ומשפט בין-לאומי.
בשנת 2007 מונתה לכהן כשרת המשפטים, תפקיד ממנו התפטרה ב-2009. בשנה שלאחר מכן, חזרה לזירה הפוליטית כדי להחליף את .
במרץ 2011, פרננדס מונה לראשת הממשלה, תפקיד בו החזיקה עד יולי של אותה שנה.
היא נשואה לעורך הדין ארנסט קוז ואם לשתי בנות.
רוסטום ראסמאדזה (בארמנית: Ռուստամ Ռազա, בגאורגית: რუსტამ რაზა בסביבות 1782–1845), או בכינוייו רוּסְטָאן וכן רוסטאם ראזה, היה שומר הראש הממלוכי האישי המפורסם של נפוליאון בונפרטה.
רוסטאן היה ממלוכי מצרי שנולד בטביליסי שבממלכת כארתלי-קאחתי (כיום גאורגיה), כבן השישי, לסוחר ארמני, רוסטום אוּנאן, ואם גאורגית.
כשהיה בן שנתיים חזר אביו לעיר הולדתו אפרחאן שבארמניה, ושם גדל.
במהלך המלחמה הפרסית-ארמנית התפצלה משפחתו, ובגיל 13 נמכר לעבדות, מאז נמכר שוב שבע פעמים.
בפעם האחרונה הוא נרכש על ידי סאלא-ביי, אחד מ-24 מושלי מצרים, והועבר לקונסטנטינופול, מתוך מטרה להפוך אותו לחייל במיליציה הממלוכית של נפוליאון בונפרטה.
בשנת 1798, במהלך המערכה הצרפתית במצרים ובארץ ישראל נתן אל-בקרי שייק, השייח של קהיר, סוס ערבי כמתנה לקיסר חברו.
באותה הזדמנות הציג את העבד הצעיר בפני נפוליאון בונפרטה.
הקיסר התרשם מרוסטאן ולכן כשעזב נפוליאון לצרפת נתן לו את רוסטאן ואת איברהים, ממלוכי אחר, במתנה.
לימים הפך איברהים להיות שומר ראשה של מאדאם בונפרטה, תחת השם עלי, ורוסטאן הפך לשומר ראשו של הקיסר.
רוסטום שינה את שמו לרוסטאן בשפה הצרפתית.
רוסטאן הפך לבן לוויה קבוע בכל מסעותיו של נפוליאון בציבור; הוא ליווה אותו בכל המשלחות, בכל התהלוכות והמצעדים ובכל הקרבות.
אומץ ליבו ונאמנותו לקיסר הייתה ידועה ברבים.
רוסטאן המשיך לתפקד כשומר ראשו של נפוליאון עד לשנת 1814, שבה נשא את מדמואזל דואוויל, שהייתה משרתת של ג'וספין, לאישה וסירב להתלוות לנפוליאון לאי אלבה, בנימוק שמשפחתו קושרת את ידיו מלעזוב את צרפת ושהוא לא יכול לעזוב את משק הבית שלו.
לאחר יציאתו לגמלאות, רוסטאן ורעייתו עברו לעיר דורדאן בצרפת, שם נפטר ונקבר לאחר פטירתו ב-1845.
רוסטוב על הדון היא עיר נמל בדרום-מערב רוסיה, לפני תחילת רכס הרי הקווקז.
רוסטוב היא בירת מחוז רוסטוב והמרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז הפדרלי הדרומי ברוסיה.
העיר נמצאת על שתי גדותיו של הנהר דון, 46 קילומטר לפני שפך הדון לים אזוב.
העיר היא מרכז אדמיניסטרטיבי, כלכלי, תרבותי, מדעי, חינוכי, תעשייתי ומרכז התחבורה החשוב ביותר בדרום רוסיה.
רוסטוב מכונה באופן לא רשמי "שערי הקווקז" ו"הבירה הדרומית של רוסיה", כמו גם "בירת הדון".
ב-21 בפברואר 2019, רוסטוב-על-דון הוכרה כבירה האזורית ברמת החקיקה.
בשנת 2018, רוסטוב-על-דון הייתה אחת הערים שאירחו את משחקי המונדיאל.
שפך הנהר דון שימש החל מזמנים קדומים כמרכז תרבותי ומסחרי חשוב.
במקום התקיימו יישובים שונים החל מהאלף הראשון לפני ספירת הנוצרים.
הראשון בהם הייתה העיר היוונית טנאיס, אחר כך בימי הביניים העיר הגנואית טנה והמבצר הטורקי אזוב.
הרוסים השתלטו על האזור כתוצאה מהמלחמה העות'מאנית-רוסית של 1735–1739. העיר המודרנית נוסדה בשנת 1749 לפי צו של הצארינה יליזבטה כעיר מכס על הגבול עם טורקיה.
ב-1761 במקום הוקמה מצודה צבאית ושמה ניתן לה על שם נזיר חשוב בדת האורתודוקסית דמטריוס מרוסטוב, לכן העיר נקראה גם רוסטוב.
בין 1768 ל-1774 העיר שימשה מרכז לתקיפות הרוסים על טורקיה במלחמה העות'מאנית-רוסית של 1768–1774 על העיר אזוב ועל האזורים הטורקים בקרים ובקווקז.
ב-1779 ארמנים יוצאי קרים הקימו את העיר נור-נחיצ'בן (נחיצ'בן החדשה) ליד רוסטוב, אשר בבוא הזמן התאחדה איתה.
העיר הארמנית תוכננה על ידי הארכיטקט הרוסי הנודע איוואן סטרב.
העיר רוסטוב צמחה במהירות ובשנת 1796 קיבלה זכויות עירוניות.
ב-9 באוגוסט 1797 העיר הארמנית ורוסטוב צורפו לחבל רוסטוב.
ב-17 באוגוסט 1807 רוסטוב הוכרזה כעיר ובירת מחוז על ידי הצאר אלכסנדר הראשון, ולשם נתווספה תוספת "על הדון" כדי להבדילה מהעיר רוסטוב הקדומה, שכן רוסטוב החדשה הפכה לעיר ידועה ורשמית.
מאותה עת העיר התחילה לשמש כמרכז האדמיניסטרטיבי של האזור במקום העיר אזוב שעם התפתחות רוסטוב התחילה לדעוך.
במלחמת העולם הראשונה לעיר הגיעו פליטים רבים מאזור הקרבות, בתוכם גם אוניברסיטת ורשה, שחלק מצוותה נשארו בעיר והקימו אוניברסיטה על שם דמיטרי דונסקוי לאחר מכן.
ב-1918 נכבשה על ידי החיילים הגרמנים.
ב-18 בינואר 1920 נכנסו לעיר חיילי הצבא האדום.
בשנת 1925 הפכה רוסטוב למרכז מחוז הקווקז הצפוני וב-1934 של מחוז אזוב-הים השחור.
המחוזות כללו גם שטחים של מחוז קרסנודר, סטברופול וחלק מהרפובליקות הקווקזיות.
ב-28 בדצמבר 1928 צורפה העיר נור-נחיצ'בן לרוסטוב.
ב-1937 פורק המחוז לחבלים קטנים יותר, ורוסטוב הפכה לבירת חבל רוסטוב.
ב-21 בנובמבר 1941 נכבשה על ידי הצבא הגרמני, אך כעבור שמונה ימים שוחררה.
ב-23 ביולי 1942 נכבשה שנית אחרי קרבות קשים ואבידות כבדות למגיני העיר.
לאחר קרבות עזים נכבשה העיר מחדש בפברואר 1943 שוב והפעם שוחררה לבסוף.
ב-13 בפברואר 1943 העיר שוחררה סופית.
ב-24 ביוני 2023 במהלך מרד קבוצת וגנר העיר נכבשה על ידי קבוצת וגנר ושוחררה באותו היום עם נסיגת הכוחות.
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם האוניברסיטה הפדרלית הדרומית.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי פלאטוב שנמצא בקרבת העיר נובוצ'רקסק צפונית לרוסטוב.
הנמל החל את פעילותו בסוף 2017 במטרה להחליף את נמל התעופה רוסטוב על הדון שנהרס.
רוסטוב היא אחת הערים הספורטיביות במדינה - בעיר פועלות מספר קבוצות ספורט, בהן קבוצות הכדורגל רוסטוב וסק"א רוסטוב, שהמפגשים ביניהן ידועים בתור הדרבי של רוסטוב.
רוסטוב היא אחת הערים שאירחו משחקים במונדיאל 2018 ולצורך כך נבנה אצטדיון רוסטוב ארנה בעיר, שגם הפך לאצטדיון החדש של קבוצת רוסטוב במקום אצטדיון אולימפ-2 המיושן.
בעיר פועלות גם קבוצת הוקי קרח וקבוצת כדורסל אך הן מתמודדות בליגות הנמוכות ואינן נחשבות לקבוצות צמרת כמו מקבילותיהן בענף הכדורגל.
בחפירות בזרם הדרומי של הדון נמצאו מצבות יהודיות מלפני 2,000 שנה.
ב-1796 נמנו בעיר שישה יהודים.
ב-1811 כבר התגוררו בעיר עשרים משפחות.
ב-1836 הגיע מספר המשפחות היהודיות ל-73. בשנת 1901 הוקם בית הכנסת בעלי המלאכה (המבנה נשרף במהלך מלחמת העולם השנייה).
העיר שימשה מרכז לתנועת חב"ד בין 1915–1924, בה כיהנו כאדמו"רים הרב שלום דובער שניאורסון (שאף טמון שם) ובנו הרב יוסף יצחק.
באוגוסט 1942 רוכזו יהודי רוסטוב בזמיובסקאיה באלקה ונורו שם למוות.
ביניהם הייתה הפסיכואנליטיקאית סבינה שפילריין ושתי בנותיה, אווה ורנטה.
מפקד המרד במחנה ההשמדה סוביבור אלכסנדר פצ'רסקי הוא בן העיר ואף חזר להתגורר בה לאחר המלחמה עד למותו.
בשנים 1994–2003 כיהן הרב אלישיב הכהן קפלון כשליח חב"ד בעיר וכרבה, אשר גורש לאחר קשיים ביורוקרטיים שצצו באשרת השהייה שלו.
בתקופתו שופץ בית הרש"ב והמקווה שבו והוקמה מחדש ישיבת חב"ד בעיר.
הוא הוחלף על ידי הרב חיים דנציגר והרב חיים פרידמן.
נכון לשנת 2010 מתגוררים ברוסטוב כ-12,000 יהודים ויש בעיר בית ספר יהודי, המנוהל בידי רשת "אור אבנר".
רב העיר ושליח חב"ד המקומי הוא הרב שמואל סטולין.
בעיר פועל בית הכנסת החייל - בית הכנסת שנבנה בשנת 1872 והוחזר לקהילה.
בית הכנסת הכוראלי הראשי שנבנה בשנת 1868 פועל במאה ה-21 כבית חולים.
לרוסטוב שבע עשרה ערים תאומות:
רוסטביף (מאנגלית: Roast beef, "בקר צלוי") הוא מאכל העשוי נתח בשר בקר שנצלה בתנור.
מקורו של הנתח המיועד לצלייה הוא בגב של הבקר, בדרך כלל סינטה ולחלופין פילה או שייטל, אך גם חלקים אחרים, כמו אנטריקוט.
הרוסטביף נצלה כנתח גדול, בדרך כלל מעל קילוגרם אחד, שלפני הצלייה משומן ומתובל כהלכה.
בנתחים שאחוז השומן בהם נמוך, כמו שייטל, יש הנוהגים לשבץ פיסות שומן בנתח, כדי לשמור על עסיסיותו.
הנתח נצלה בתנור כעשרים דקות (בהתאם לגודלו) בחום גבוה (250 מעלות ויותר), על מנת לצרוב ולאטום את הבשר מבחוץ, ולאחר מכן בחום נמוך יותר לפי דרגת הצלייה הנדרשת לחלקו הפנימי של הנתח.
לאחר הצלייה הוא נפרס לפרוסות, ולכן ניתן להגישו גם בכריך.
באנגליה ובאוסטרליה, הרוסטביף נחשב לאחד המאכלים המסורתיים בארוחות יום ראשון.
חוקרים מטעם מוזיאון לונדון טוענים כי החיילים הרומאים הם שהביאו את הרוסטביף לבריטניה, אך ככל הנראה הוא לא צבר פופולריות רבה לפני ימי הביניים.
במהלך המאה ה-18 החל הרוסטביף לבסס את מעמדו כמאכל לאומי של אנגליה.
המחזאי הנרי פילדינג אף כתב ב-1731 את הבלדה הפטריוטית "הרוסטביף של אנגליה הישנה", וב-1748 צייר האומן ויליאם הוגארת', בהשראת הבלדה, את היצירה בעלת אותו השם.
רוסודן (גאורגית: რუსუდანი, רוּסוּדַני) הייתה נסיכה גאורגית מבית בגרטיוני, שחיה במאות השתים עשרה והשלוש עשרה.
היא הייתה בתו של דמטרה הראשון, ואחותם של דוד החמישי וגיאורגי השלישי, ודודתה מצד אביה של תמר המלכה המפורסמת, שהיו כולם מלכי הממלכה הגאורגית המאוחדת.
רוסודן נישאה להיואס אד-דין סולימאן שאח, השליט הסלג'וקי של ח'ווארזם ועיראק בין השנים 1160-1161. עם הפיכתה לאלמנה היא חזרה לגאורגיה ושלטה כעוצרת בשנים הראשונות למלכותה של תמר המלכה.
היא הייתה גם החונכת והפטרונית של הנסיך האלאני, דוד סוסלן, שנישא לתמר המלכה, בשנת 1189, כבעלה השני.
בשנות השמונים של חייה, בשנת 1210 לערך, היא פרשה למנזר.
סיריל טואמנוף (יולי 1940), על מערכת היחסים בין מייסד האימפריה של טרפזונטס והמלכה הגאורגית תמר, כרך 15 מספר 3, עמ' 305, (אנגלית)
רוסודן (בגאורגית: რუსუდანი, רוּסוּדַני; ביוונית: Ρουςουδάν) הייתה בתו הצעירה של גיאורגי השלישי, מלך ממלכת גאורגיה, ואשתו בורדוחן (גוראנדוחט).
אחותה הבכורה, תמר, ירשה את כס המלוכה כשליטה של הממלכה הגאורגית.
רוסודן נולדה בסביבות השנים 1158/1160, ונישאה, כנראה בשנת 1180, למנואל קומננס , בנו הבכור של אנדרוניקוס הראשון קומננס, קיסר האימפריה הביזנטית משנת 1183 ועד 1185. למנואל ורוסודן היו שני בנים, אלכסיוס, שנולד כנראה בשנת 1182, ודוד , שנולד בסביבות שנת 1184.
כאשר אנדרוניקוס הודח והומת, עוור מנואל, וייתכן שנהרג כתוצאה מכך.
בכל אופן הוא נעלם מהרשומות ההיסטוריות.
על פי ההערכה, נמלטה רוסודן מקונסטנטינופול עם בניה ומצאה מחסה בגאורגיה או בפונטוס.
בשנת 1204, כאשר האימפריה הלטינית, כבשה את קונסטנטינופול, שלחה תמר, מלכת גאורגיה חיילים גאורגים כדי לעזור לאלכסיוס ודוד להשתלט על פונטס, המחוז של האימפריה הביזנטית לשעבר.
יחד עם הכיבושים שבאו לאחר מכן, הפך המחוז לאימפריה של טרפזונטס החדשה.
סיריל טואומנוף, על מערכת היחסים בין מייסד האימפריה של טרפזונטס והמלכה הגאורגית תמר, ספקולום (1940), כרך 15, עמ' 299-312
רוסודן, מלכת גאורגיה (בגאורגית: რუსუდანი; רוּסוּדַני; 1194-1245) מבית בגרטיוני, הייתה מלכת ממלכת גאורגיה מ-1223 ועד למותה ב-1245.
רוסודן נולדה כבתם של תמר, מלכת גאורגיה ודוד סוסלן, וירשה את המלוכה מאחיה גיאורגי הרביעי לאשה, שמותו ב-18 בינואר 1223 סימל את תחילת סופו של תור הזהב של גאורגיה.
רוסודן עצמה הייתה חלשה מכדי לשמר את הממלכה שהצליחו ליצור אבותיה.
בסתיו 1225, הותקפה ממלכת גאורגיה על ידי השאח הח'ווארזמי ג'לאל א-דין מנכּוברני , שנרדף בידי המונגולים.
הוא דרש בשחצנות מהשלטון הגאורגי לתמוך במלחמתו כנגד האימפריה המונגולית, ומשלא נתמלאה בקשתו הרס והחריב הרבה מכוחה ושיגשוגה של הממלכה הגאורגית, והותיר את הממלכה ללא הגנה מול התוקפנות המונגולית.
בקרב גארני, שנערך באותה שנה, תקף ג'לאל א-דין מנכּוברני את ארמון המלכות בטביליסי, והמלכה רוסודן נאלצה להעתיק את הבירה לכותאיסי, כאשר טביליסי הושמה במצור.
במהלך הקרבות עברה השליטה בחלקיה השונים של העיר מיד ליד.
ב-9 במרץ 1226 כבש ג'לאל א-דין מנכּוברני את טביליסי.
מעל מאה אלף איש איבדו את חייהם כאשר נפלה העיר בידי הח'ווארזמים.
תושבי העיר נצטוו להמיר את דתם לאסלאם, ומשלא עשו זאת נטבחו.
בפברואר 1227 היה לגאורגים יתרון על ג'לאל א-דין מנכּוברני לאחר שהובס בידי השושלת האיובית בארמניה, כיום אהלט (Ahlat) בנפת ביטליס שבטורקיה, וכבשו בחזרה את טביליסי, אבל זמן קצר לאחר מכן נאלצו לנטוש את העיר.
בדרכם שרפו את העיר והשאירו אחריהם אדמה חרוכה.
לאחר מכן כרתה רוסודן ברית עם השליט הסלג'וקי של סולטנות רום ושליט חלאט.
מאוחר יותר עיגנה את הברית בכך שהשיאה את בתה, גורג'י חאתון, לשליט של סולטנות רום, כאי חוסרווה השני.
אולם הגאורגים הובסו בידי הח'וואריזמים, בקרב בולניסי, בשנת 1228, לפני שבעלי הברית הספיקו להגיע.
זמן קצר לאחר מכן, הופתעו הח'ווארזמי על ידי המונגולים, שפלשו לגאורגיה בשנת 1235. כשהם מותשים מהפלישה הח'וואריזמית נכנעו הגאורגים לאימפריה המונגולית ללא התנגדות משמעותית.
עד לשנת 1240 הייתה כל גאורגיה בשליטת המונגולים.
הממלכה הגאורגית נאלצה לקבל את ריבונותו של החאן המונגולי בשנת 1242. רוסודן נאלצה להעלות מס שנתי של 50,000 מטבעות זהב ולתמוך במונגולים בעזרת הצבא הגאורגי.
מתוך חשש כי אחיינה דוד השביעי אולו יטען לכתר הגאורגי, השליכה אותו רוסודן לכלא, בחצר חתנה, הסולטאן כאי חוסרווה השני, ושלחה את בנה דוד השישי נארין לחצר המונגולית, כדי לקבל את הסכמתם להפוך אותו ליורש המוחלט שלה.
היא נפטרה בשנת 1245, כשהיא עוד ממתינה לחזרתו של בנה.
בשנת 1224 היא נישאת לנסיך הסלג'וקי, מוחמד מוע'יס אוד-דין טורקאן שאח, נכדו של קיליג' ארסלן השני (قيليج ارسلان) שהמיר את דתו עם נישואיו.
דוד השישי נארין - יורשה
גורג'י חאתון (תמר) - שנישאה לכאי חוסרווה השני, הסולטאן הסלג'וקי של סולטנות רום, ועם מותו ב-1246 לסהיב פרוואן מוהי אד-דין
מחוז רוסטוב הוא סובייקט בפדרציה הרוסית.
במערב המחוז גובל עם אוקראינה.
קיימות עדויות על נוכחות אנושית באזור בתקופת האבן.
בתקופות שונות בשטח התגוררו קימרים, סקיתים ואלאנים.
מתיישבים יוונים הקימו יישוב שהיה מרכז מסחרי.
חלק מהשטח היה בשליטת ממלכת הבוספורוס הקימרי.
בלחץ עמים נוודים מושבות יווניות נהרסו.
במהלך המאה ה-4 לאזור הגיעו אווארים פאנוניים.
בתקופת ממלכת הכוזרים באזור הוקם מבצר גדול.
המבצר נכבש ונהרס בשנת 965 על ידי סוויאטוסלב, נסיך קייב.
רוסים הקימו יישוב חדש באזור אך בלחץ עמים נודדים לא הצליחו לבסס אותו ונטשו.
בתחילת המאה ה-13 לאזור הגיעו מונגולים ואזור נכלל בהורדת הזהב.
באותה תקופה הוקם מבצר אזוב ותוך זמן קצר מושבת סחר של גנואה.
בסוף המאה ה-14 הם נהרסו על ידי כוחות של טימור לנג.
במהלך המאה ה-15 האזור סופח שטחי האימפריה העות'מאנית.
במהלך המאה ה-16 באזור החלה התיישבות של קוזאקים.
החל מהמאה ה-18 שטחים של קוזאקים סופחו לאימפריה הרוסית.
בשנת 1707 הוקמה גוברניה עם מרכזה בעיר אזוב.
בשנת 1761 החלה הקמת מבצר ונקודה מכס שבשנת 1806 קיבלה זכויות עיר ונקראה רוסטוב על דון.
בשנת 1805 הוקם עיר נובוצ'רקסק שהתפתח למרכז קוזאקי באזור.
לקראת מחצית המאה ה-19 באזור היו שני מרכזים עירוניים נובוצ'רקסק כמרכז צבאי-מנהלי ורוסטוב על דון כמרכז מסחרי-תעשייתי.
בעקבות מהפכת אוקטובר באזור החל שלטון סובייטי.
האזור היה מרכז פעילות של הצבא הלבן והתרחשו בו קרבות רבות כאשר קוזאקים לחמו ב-2 הצדדים.
החל משנת 1920 האזור היה חלק של יחידות מנהליות שונות.
בשנת 1937 הוקם מחוז רוסטוב.
באוקטובר 1941 האזור נכבש על ידי גרמניה הנאצית.
שחרור השטח הסתיים רק באוגוסט 1943.
לאחר התפרקות ברית המועצות באזור החלה הקמה מחדש של ארגונים קוזאקים.
הרשות המחוקקת היא "האספה המחוקקת של מחוז רוסטוב" שכוללת 60 חברים.
החל משנת 2010 בראש המחוז עומד וסילי גולובב.
בשנת 2020 הוא נבחר לכהונה השלישית.
מבחינה מנהלית המחוז מחולק ל-43 ראיונים ו-12 ערים בעלי חשיבות מחוזית.
זאת לעומת כ-4.3 מיליון תושבים בשנת 1991. כ-68% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים.
בעיר הגדולה, רוסטוב על הדון, מתגוררים מעל מיליון תושבים.
ערים גדולות נוספות הן טגנרוג, נובוצ'רקסק, שחטי, בטאיסק, וולגודונסק ונובושחטינסק שמתגוררים בהן מעל 100 אלף תושבים כל אחת.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית כ-86% מאוכלוסיית המחוז הם רוסים, כ-2.2% ארמנים ו-1% טורקים.
בשנת 1926 בשטח התגוררו כ-30 אלף יהודים (כאחוז מאוכלוסיית המחוז).
יהודים רבים מצאו את מותם בתקופה הכיבוש הנאצי.
במחוז קיימים מפעלי תעשייה גדולים (תעופה, בניית ציוד תחנות כוח גרעיניות, בניית מכונות שונות וכו').
כמו כן, המחוז מתאפיין בחקלאות מפותחת.
בשנת 2001 הופעלה תחנת הכוח הגרעינית רוסטוב.
רכבת ראשונה הגיע לעיר רוסטוב על דון בשנת 1876. מאז הוקמה בשטחי המחוז רשת מסילות ברזל מפותחת.
בשטח המחוז עוברות כבישים בעלי חשיבות ארצית M4 מוסקבה-נובורוסייסק ומספר כבישים לכיוון אוקראינה.
על חופי ים אזוב ונהר דון הוקמו נמלים להעברת סחורות.
בשנת 2017 הוקם נמל תעופה חדש נמל התעופה הבין-לאומי פלאטוב.
דרכו עוברים כ-3 מיליון נוסעים בשנה.
רוסטוב הגדולה היא עיר השוכנת לחופי אגם נרו במחוז ירוסלבל של הפדרציה הרוסית.
רוסטוב הגדולה היא אחת הערים העתיקות ביותר ברוסיה ומרכז תיירות חשוב בערי "טבעת הזהב של רוסיה".
עד שנת 2025 היא נקראה רוסטוב אז התווסף לשמה תואר "הגדולה".
העיר מוזכרת לראשונה בכתובים בשנת 862 כמקום יישוב חשוב, ובמאה ה-13 הפכה לבירת אחת הנסיכויות החשובות.
בשנת 1474 היא צורפה לנסיכות מוסקבה.
גם לאחר שאיבדה את עצמאותה, המשיכה העיר להיות מרכז דתי חשוב.
משנת 988 היא הייתה מקום מושבה של הבישופות הרוסית הראשונה.
במאה ה-14 הפכו הבישופים של רוסטוב לארכיבישופים, ובסוף המאה ה-16 למטרופוליט.
אחד מאותם , יונה סייסואביץ' (1607–1690 לערך), אחראי למבנה הבולט של העיר: הקרמלין, אשר נחשב ליפה ביותר מחוץ למוסקבה.
העיר נבזזה על ידי המונגולים במאות ה-13 וה-14, והפולנים בשנת 1608. כס המטרופוליט עבר ממנה לירוסלבל בסוף המאה ה-18.
נוסף על ההיסטוריה שלה, ידועה העיר גם בזכות עבודות האמייל שלה.
מועדון הכדוריד "רוסטוב-דון" היא קבוצת כדוריד נשים מרוסטוב על הדון, רוסיה.
רוסטוב-דון זכתה תשע פעמים באליפויות המדינה (שתיים מהם בתקופת ברית המועצות), 12 פעמים בגביע המדינה (שניים מהם בתקופה הסובייטית), שבע פעמים בסופר קאפ והיא גם זוכת גביע מחזיקות הגביע האירופי (1989/90), גביע ה־EHF האירופי (2017), סגנית אלופת ליגת האלופות (2019).
המועדון, שהוקם בשנת 1965, נקרא רוסטסלמאש עד 2002, על שם נותן החסות מפעלי רוסטסלמאש לבניית מכונות.
המועדון סיים במקום השני בעונת 1993, זכה בגביע EHF נשים בשנת 2017 והעפיל לגמר גביע EHF לנשים 2015, לאחר שהפסיד בגמר נגד הקבוצה הדנית TTH הולסטברו.
בעונת 2017/2018, ליגת האלופות של ה-EHF, המועדון העפיל לפיינל-פור בבודפשט, לראשונה בתולדות המועדון.
בשנה שלאחר מכן, בליגת האלופות EHF 2018/19, העפיל שוב לפיינל-פור והפעם העפיל לגמר, בו הפסיד לגיורי אאודי ETO, אחרי שבחצי הגמר גבר על מץ הגרמנית.
בעונת 2019/2020 העפיל לרבע גמר ליגת האלופות.
שם: היכל הספורט רוסטוב על הדון
עיר: רוסטוב על הדון, רוסיה
ליגת האלופות של EHF :
גביע מחזיקות גביע EHF :
רוסטוק () היא עיר עצמאית והגדולה ביותר בערי מדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שבגרמניה.
רוסטוק שוכנת על גדות נהר הווארנו (), רובע וארנמונדה () בצפון, המרוחק 16 ק"מ ממרכז העיר, שוכן ממש על שפת הים הבלטי, והוא אחד הנמלים המרכזיים בגרמניה.
בעיר ממוקמת אוניברסיטת רוסטוק, שהיא מהאוניברסיטאות העתיקות בעולם ואחת מהעתיקות בצפון אירופה ואזור הים הבלטי.
העיר העתיקה של רוסטוק מאופיינת במבנים העשויים לבנים שרופות אופייניות בוהקות באדום עמוק מתקופת ההַנזֶה (איגוד הסחר).
ביניהם ניתן למנות את ביצורי העיר ששרדו בחלקם עד היום, כולל קטע שנבנה על ידי ולנשטיין במהלך מלחמת שלושים השנה.
במזרח העיר העתיקה ישנו קטע ארוך של חומה בקרבת כנסיית פטרי, וקרוב מאוד לשם ניצב עדיין חלק ממבצר הדייגים ובו כמה תותחים היסטוריים.
בתוך חומות העיר נמצאות שלוש כנסיות עתיקות ואדירות מבין הארבע שהיו בעבר.
הגדולה ביניהן היא המארינקירכֶה במרכז העיר, וליד השוק העתיק - המקום שבו הייתה פעם רוסטוק - ניצבת כנסיית סנט פטרי.
מהמגדל שלה נשקף נוף של רוסטוק והים הבלטי.
מבנים חשובים נוספים הם בית העירייה הגותי והחזית הבארוקית שנבנתה מאוחר יותר, ההָאוּסְבָּאוּמהָאוס והשְטֶנדֶהָאוּס הנאו-גותי.
סימן היכר אהוב במיוחד של העיר זהו המגדלור העתיק בווארנמינדה.
במאה ה-11 הקימו פולאבים יישוב על נהר הווארנו וקראו לו רוזטוק (Roztoc, שפירושו "התרחבות הנהר") שם שהפך עם הזמן לרוסטוק.
מאוחר יותר התיישבו במקום סוחרים גרמניים.
עם צירופה של העיר לברית ערי ההנזה החלה התפתחות מהירה של העיר.
היא הייתה נמל חשוב, והיו בה מספנות שבהן נבנו אניות לשיט בים הבלטי.
ב-1419 נוסדה בה אוניברסיטה – אוניברסיטת רוסטוק, אחת מהעתיקות בצפון אירופה.
בסוף המאה ה-15 הצליחו דוכסי מקלנבורג להשתלט על העיר, שעד אז הייתה כפופה להם רק נומינלית.
המאבקים שנמשכו בין העיר לדוכסים הביאו לשפל במעמדה הכלכלי והפוליטי של העיר.
במחצית הראשונה של המאה ה-19 החל שיפור במעמדה הכלכלי של העיר.
תחילה בזכות סחר החיטה ומשנות ה-50 של המאה בזכות ההתפתחות התעשייתית בעיקר המספנות.
במאה ה-20 התמקמו ברוסטוק מספר מפעלי מטוסים.
במהלך מלחמת העולם השנייה נגרם הרס רב מהפצצות בנות הברית.
לאחר המלחמה פותחה רוסטוק כעיר תעשייתית חשובה של גרמניה המזרחית וכנמל המוצא העיקרי שלה לים.
בעקבות איחוד גרמניה איבדה רוסטוק את חשיבותה כנמל מרכזי והתעשייה שלה לא יכלה להתחרות בתעשייה המערב גרמנית.
באוגוסט 1992 נערכו בעיר סדרה של תקיפות ופרעות כנגד מהגרים מווייטנאם.
קיומם של יהודים ברוסטוק מוזכר לראשונה במסמך מ-1279.
הקהילה בעת החדשה החלה עם הגעתם של יהודים ראשונים ב-1868. הוקמו מוסדות של הקהילה, מוסדות חינוך ובית עלמין.
ב-1900 הייתה בעיר קהילה משגשגת בת כ-500 נפשות.
בשנת 1902 הוקם בית הכנסת הגדול.
בית הכנסת נשרף בליל הבדולח.
רבים מיהודי העיר נמלטו, 175 שנשארו בעיר נשלחו לגטו טרזיינשטט ולאושוויץ.
נכון לשנת 2009 קיימת בעיר קהילה קטנה של יהודים יוצאי ברית המועצות.
מועדון הכדורגל רוסטוב הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר רוסטוב על הדון, המשחק בליגת העל הרוסית.
המועדון נוסד ב-10 במאי 1930. בעונת 1950 המועדון השתתף לראשונה באליפות ברית המועצות והישג השיא היה מקום 4 בעונת 1991 בליגת המשנה הסובייטית.
המועדון השתתף בעונת הבכורה של האליפות הרוסית, בה הישג השיא הוא מקום 2 בעונת 2015/2016. בעונת 2008 המועדון זכה באליפות ליגת המשנה הרוסית והוא זכה גם ב בעונת 2013/2014. בעונת 2016/2017 השתתף בשלב הבתים של ליגת האלופות והישג השיא במפעלים האירופיים הוא ההעפלה לשמינית גמר הליגה האירופית.
יריבתה הגדולה היא סק"א רוסטוב, והמשחקים ביניהם מכונים הדרבי של רוסטוב.
המועדון מארח את משחקי הבית ברוסטוב ארנה המכיל 43,472 מושבים.
מועדון הכדורגל של רוסטוב הוקם במאי 1930, או לפחות זהו הזמן שבו מוזכר המועדון לראשונה כשערך את משחקי הבכורה שלו מול 2 קבוצות שכנות במחוז כאשר סלמאשסטרוי הפסידה בשניהם 2–3.
המועדון נטל חלק לראשונה באליפות הסובייטית בשנת 1950. בתקופת ברית המועצות המועדון שיחק בצילה של קבוצה עירונית אחרת - סק"א רוסטוב.
להישגו הראשון הגבוה ביותר בתקופה הסובייטית הגיע רוסטסלמאש ב-1991 כאשר סיים במקום הרביעי בליגת הסובייטית הראשונה האחרונה בתולדותיה (בגלל פירוק ברית המועצות), מה שנתן לו להצטרף לליגת העל הרוסית שנה אחר כך.
כבר בעונה הראשונה בליגת העל הקבוצה סיימה מקום 17 מתוך 18 וירדה לליגה הראשונה.
תוך שנה שוב חזר המועדון לליגה הבכירה.
רוסטוב השתתפה בעונת הבכורה של ליגת העל הרוסית, ב-1998 הקבוצה סיימה במקום השישי במה שנחשב עד אז להישג הגדול ביותר בתולדות הקבוצה.
שנה אחרי היא השתתפה בגביע האינטרטוטו.
בחצי הגמר נפלה לקבוצה כיריבה יובנטוס האיטלקית, הגעתם של האיטלקים לעיר גרם להרבה רעש, אך באצטדיון מלא רוסטסלמאש הפסידה 4:0. אותו חצי גמר הפך להישג האירופי הגדול ביותר של המועדון.
ב-2000 באותו טורניר הקבוצה לא הצליחה לעבור את אוסר הצרפתית והפסידה 5:1 בסיכום הכולל.
אחד ההישגים הגדולים ביותר היה ההעפלה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל ב-2003, שם הפסיד לספרטק מוסקבה 1:0.
עונת 2007 הפכה לכישלון ענק בתולדות המועדון, כאשר הקבוצה נצחה רק פעמיים (כאשר הניצחון השני היה במשחק האחרון שלא היה לו כל ערך מבחינת המיקום בטבלה) וסיימה במקום האחרון וירדה ליגה.
בתום העונה רוב השחקנים עזבו את הקבוצה, למעשה היא נבנתה מחדש.
בעונה 2008 הקבוצה שברה שיא בכך שהפסידה פעם ראשונה רק במחזור ה-25 ובתום העונה הפסידה רק 4 פעמים, בכך היא סיימה במקום הראשון וחזרה לליגת העל.
בעונה 2009 המועדון נשאר בליגה, כאשר סיים במקום ה-14, עם זאת הוא הראה מספר משחקים מוצלחים עם מועדוני הצמרת.
עונה 2010 רוסטוב סיימה במקום 9.
ב-2011 הקבוצה התחילה טוב את העונה, כאשר ניצחה במחזור הראשון את ספרטק מוסקבה 0:4 ומאוחר יותר קיבלה הזדמנות פז לעלות לגביע גמר המדינה ועם זאת גם לליגה האירופאית, אך הפסידה בחצי-גמר לאלניה ולדיקווקז מהליגה הלאומית.
כעבור שנה שוב העפילה הקבוצה לשלב חצי-גמר שם נפגשה עם רובין קאזאן בחוץ.
10 דקות לסיום המשחק כבש סלבטורה בוקטי את השער הראשון במשחק לזכות רובין כאשר הוא נעזר בידו, אך שופט המשחק סירב לפסול את השער, התוצאה נגמרה 0:2 לזכות קאזאן.
את העונה הקבוצה סיימה במקום ה-13, כאשר היא נאלצה לשחק צמד משחקי מבחן מול שיניק ירוסלבל שסיימה רביעית בליגה הלאומית וניצחה ב-2 המשחקים 0:3 ו-0:1. סה"כ במהלך כל העונה הוחלפו במועדון 4 מאמנים.
בעונת 2013/2014 הקבוצה זכתה בגביע המדינה ובעונת 2015/2016 הגיעה להישג השיא בתולדותיה בליגה כשסיימה כסגנית האלופה.
בעונת 2016/17 רוסטוב הדיחה במוקדמות ליגת האלופות את אנדרלכט ואייאקס והעפילה לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים, בו הוגרלה לבית עם באיירן מינכן, אתלטיקו מדריד ופ.ס.וו.
איינדהובן וסיימה שלישית אחרי שרשמה ניצחון בית הסטורי על באיירן 2:3, מה שהבטיח לה מקום בפלייאוף הליגה האירופאית, שם גברה על ספרטה פראג בשלב 32 האחרונות והודחה על ידי מנצ'סטר יונייטד בשמינית הגמר אחרי 2 משחקים צמודים (1:1 ו1:0).
בעונת 2020/2021 הקבוצה לא הציגה משחק יציב, כשהודחה מהליגה האירופית כבר במשחק הבכורה שלה, בסיבוב המוקדמות השלישי מול מכבי חיפה שניצחה אותה ברוסטוב ארנה.
אותה עונה הייתה אחת הגרועות בתולדותיה למרות מינויו של יורי סיומין למאמן הקבוצה, רוסטוב לא הצליחה במשך 7 משחקים והודחה כבר משלב הבתים של הגביע הרוסי בכדורגל 2021/2022, כשהפסידה במפתיע לצ'ייקה מהליגה הרוסית השנייה בכדורגל.
בעונת 2024/2025 העפילה לגמר הגביע הרוסי, בפעם השלישית בתולדותיה.
את עונת 2025/2026 פתחה עם 3 הפסדים, במה שהיה למאזן הגרוע ביותר בתולדותיה בפתיחת עונה.
אצטדיון אולימפ-2 ברוסטוב על הדון הוא מגרש הבית הוותיק של רוסטוב.
האצטדיון נבנה בשנת 1930, ונודע בשם אצטדיון רוסטסלמאש על שם מפעל המכונות רוסטסלמאש שמימן את הקמתו.
שיפוצים רבים נערכו באצטדיון כשהאחרון שבהם בוצע בשנת 2002, אז נהרס היציע הדרומי שבנייתו המחודשת הסתיימה בשנת 2008. ב-2008 הקבוצה העפילה לליגה הבכירה וסיימה במקום ה-14 בעונת 2009. את עונת 2010 רוסטוב סיימה במקום התשיעי.
ב-16 במאי 2010 האצטדיון זכה לארח לראשונה בתולדותיו את גמר הגביע הרוסי בכדורגל והיה האצטדיון הלא מוסקבאי הראשון שאירח את גמר הגביע.
ב-2010 רוסיה הוסיפה את רוסטוב על הדון כאחת הערים שמועמדת לארח את מונדיאל 2018, משום כך הוחלט לבנות אצטדיון חדש בעל קיבולת של 45,000 איש.
בניית האצטדיון הסתיימה בשנת 2017. רוסטוב אירחה בו בעונת 2017/2018 שלושה משחקים והאצטדיון אירח כמה משחקים משלב הבתים של גביע העולם ומשמש מאז כמגרש הבית המרכזי.
מאמן ראשי ג'ונתן אלבהמאמן ויקטור אונופקומאמן מיכאיל אוסינובמאמן שוערים אנדריי קונדרטיוקמאמן-אנליסט מרקוס מרינומאמן כושר אלברו סאייברהפיזיותרפיסט אלחנדרו נונייספיזיותרפיסט-משקם ראול אלברספיזיותרפיסט-משקם אנטוניו טאפיהמשקם מנואל סאייברהרופא דניס וסיאנסקימעסה גריגורי דוידיאןמעסה מיכאיל מוראשקינצבמעסה אולג קובאליוב
ביוני 2020 פורסם הרכב הבעלים המחזיקים במניות החברה: 51% ממניות החברה נמצאים בידי ממשלת מחוז רוסטוב באמצעות המשרד לענייני אדמות ורכוש.
43.61% בבעלות חברת South Capital בבעלותו של איש העסקים ארטאשס ארוטיוניאנץ.
למעלה מ-30 מאמנים הדריכו את שחקני מועדון הכדורגל מהדון החל משנות ה-50 ועד ימינו.
רק מעטים מהם עבדו במועדון יותר משנתיים.
מ.) 2016 שלב הבתים בליגת האלופות איוואן דניליאנץ 2016–2017 לאוניד קוצ'וק 2017 דמיטרי קיריצ'נקו (מ.
ההישג הגבוה ביותר - מקום 4 בליגה הראשונה (1991)
הניצחון בהפרש הגבוה ביותר - 0:9 על ספרטק אורדז'וניקידזה (21 במאי 1961)
ההפסד בהפרש הגבוה ביותר - 1:9 על ספרטקי טביליסי (16 באוגוסט 1953)
שיאן הופעות - סרגיי באלחנין (425 משחקים, 354 בליגה)
שיאן שערי ליגה - אלכסנדר איבנוב (97 שערים)
שיאן שערים לעונה - אנטולי ביקוב, 29 שערים - 1976
ההפסד בהפרש הגבוה ביותר: 6:0 - מול צסק"א מוסקבה (31 באוגוסט 2014)
שיאן הופעות - מיכאיל אוסינוב (222 משחקים)
שיאן שערי ליגה - אלכסנדר מאסלוב (90 שערים)
שיאן שערים לעונה - אלכסנדר מאסלוב, 23 שערים - 1996 (הפך מלך השערים של אותה עונה)
אחת מהסדרות הארוכות ביותר בכדורגל הרוסי היא הסדרה ללא ניצחונות של רוסטסלמאש-רוסטוב במשחקים מול לוקומוטיב מוסקבה.
אחרי 19 במאי 1987 (ניצחון של רוסטסלמאש במוסקבה 1:2) הקבוצה מרוסטוב על הדון ניצחה בפעם הראשונה את לוקומוטיב רק ב-1 באוגוסט 2010 (0:1 במוסקבה).
רוסטאם באטמנגליג' הוא מפיק מוזיקלי ומוזיקאי.
באטמנגליג היה חבר בלהקת האינדי רוק הניו יורקית ומפייר ויקאנד בה ניגן בקלידים, גיטרה וליווה בקולות רקע, וכן הוא אחד המקימים של הרכב האלקטרו-סול דיסקאברי.
הוריו הגיעו לארצות הברית לאחר המהפכה האיראנית.
אמו היא שפית ומחברת של ספרי בישול ואביו הוא מוציא לאור.
את חברי להקת ומפייר ויקאנד הוא הכיר באוניברסיטת קולומביה, שם השלים תואר במוזיקה.
את הלהקה הקימו בשנתם האחרונה ללימודים, ואת האלבום הראשון הם הפיקו בעצמם תוך כדי שהם עובדים בעבודות אחרות.
באטמנגליג' בעיקר מנגן על כלים שונים במסגרת הלהקה, אך הוא גם שותף מרכזי בכתיבת המילים של השירים.
סולן הלהקה, עזרא קניג, אמר כי הוא ובאטמנגליג' הם שני כותבי השירים העיקריים של הלהקה.
באטמנגליג' הוא המפיק המוזיקלי של אלבומי הלהקה Contra, ו-Vampire Weekend.
באטמנגליג' החל להקליט שירים עם סולן להקת רה רה ריוט במסגרת פרויקט צדדי שהתהווה לכדי הרכב מוזיקלי של אלקטרו-סול בשם דיסקאברי.
אלבום הבכורה של ההרכב בשם LP יצא ב-7 ביולי 2009 בחברת התקליטים XL Recordings.
באלבום משתתפים גם עזרא קניג וגם סולנית להקת דירטי פרוג'קטורז.
בשנת 2010 הוא השתתף בסינגל שהוציאה חברת הנעליים קונברס, שאת המילים שלו כתב באטמנגליג' והוא שר בו יחד עם קיד קאדי.
בנוסף, הוא הוציא קטעי סולו תחת השם "Boys Like Us".
באטמנגליג' הוא הומוסקסואל והדבר בא לידי ביטוי גם בשירים שהוא כותב.
רוסטוב על הדון (Б-237) הוא שמה של צוללת מתוצרת הפדרציה הרוסית מסדרת "ורשוויאנקה" (סדרת קילו, על פי קוד דיווח נאט"ו).
מפקד הצוללת הוא אנדריי אדמסקי.
הצוללת משרתת את צי הצוללות של צי הים השחור של הצי הרוסי.
הסדרה נקראת על שם העיר רוסטוב על הדון.
בניית הצוללת החלה בנובמבר 2011 במספנות סנט פטרבורג תחת המספר 01671.
ביוני 2014 הצוללת הורדה למים ובדצמבר 2014 נמסרה לידי הצי הרוסי לאחר שעברה בהצלחה ניסויי צלילה ובחינת ביצועים.
הצוללת הועברה לשירות בבסיס הצי בנובורוסייסק.
במלחמת אוקראינה–רוסיה הצוללת נפגעה בהתקפה אוקראינית על נמל הצי בסבסטופול, ב-13 בספטמבר 2023.
בינואר 2015 הצוללת הועברה להכנות לקראת העברתה לשירות בצי הצפוני ובמאי 2015 הועברה לקרונשטדט ולבסוף הגיעה לבסיס הצי בפוליארני שבקוטב הצפוני.
באוקטובר 2015 נטלה חלק בתרגיל צבאי שבמסגרתו ביצעה ירי מוצלח של טילים בליסטיים ביניבשתיים בים ברנץ.
באותו החודש הוחלט להשיב את הצוללת לשירות בצי הים השחור ונשלחה ליטול חלק במבצע הרוסי בסוריה.
בדצמבר 2015 הצוללת שיגרה מאזור הים התיכון טילי שיוט מדגם "קליבר" אל שתי מטרות של המדינה האסלאמית.
רוסטוב ארנה על שם ויקטור פונדלניק (רוסית: Ростов Арена" имени Виктора" Понедельника) או רוסטוב ארנה הוא אצטדיון כדורגל בעיר רוסטוב על הדון בירת מחוז רוסטוב, רוסיה.
האצטדיון אירח חלק ממשחקי מונדיאל 2018 שהתקיימו במדינה.
משמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל רוסטוב.
באצטדיון מתוכננת תכולה של 43,472 צופים.
בסוף יוני 2013, במהלך העבודות על הכנת הקרקע לבניית האצטדיון, נתגלו חמישה פגזים מתקופת מלחמת העולם השנייה, שלא התפוצצו והשתמרו בצורתם המקורית.
בחודש אוגוסט 2013, החלו העבודות על יסודות האצטדיון.
בחודש אוקטובר, רוכזה הקרקע עבור האצטדיון.
בדצמבר 2017 החלה הבנייה בפועל באתר הבנייה עם הבאת ציוד כבד, חומרי בנייה וציוד.
בחודש מרץ 2015 פרויקט האצטדיון שונה, מה שהביא לירידה בעלות הבנייה.
בחודש יוני 2015 הושלמה יציקת היסודות לתוך האדמה והוחל בהקמת יציעי האצטדיון.
בחודש יולי 2015, החלה העבודה על מבני הבטון.
בדצמבר 2017 הכריזה התאחדות הכדורגל הרוסית על סיום בניית האצטדיון.
מאז עונת 2017/2018 בליגת העל הרוסית בכדורגל רוסטוב מארחת את משחקי הבית ברוסטוב ארנה.
במרץ 2020 פרצה שרפה במתחם האצטדיון שהביאה למותו של כבאי אחד במהלך ניסיונות כיבוי האש של המשרד למצבי חירום.
רוסטיסלב גולדשטיין (רוסית: Ростислав Эрнстович Гольдштейн; נולד ב-15 במרץ 1969) הוא פוליטיקאי יהודי רוסי, המכהן כממלא מקום מושל רפובליקת קומי.
בעבר כיהן כחבר מועצת הפדרציה של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית, מטעם המחוז היהודי האוטונומי מספטמבר 2015 עד דצמבר 2019.
כיהן כחבר הדומה הממלכתית, במושב החמישי ובמושב הששי מטעם סיעת "רוסיה המאוחדת".
כיהן בעבר כסגן יו"ר מועצת המדינה של רפובליקת קומי (2007).
הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון בסחלין.
ב-1986, הוא עבד כמכונאי בתחנת הכוח של סחלין.
אחרי שירותו בצבא המשיך לעבוד בתחנת הכוח בסחלין ולאחר מכן עבד בחברת "Energomontazh".
לאחר המעבר לעיר אוחטה, עבד כנהג בחברת Serverprogress (1990–1991) ובמיזם המשותף "AmKomi" (1991–1992).
ב-1990 התחתן, ויחד עם אשתו היה מעורב בעסקים פרטיים.
ב-1995 הוא סיים את לימודי ההשכלה הגבוהה באקדמיה לכלכלה ומשפט (בעיר ריאזאן).
בשנים 2001–2004 הקים ועמד בראש בית המסחר "גולדשטיין".
ב-2003 הוא נבחר לכהן כסגן יו"ר מועצת המדינה של הרפובליקה של קומי על ידי מחוז טימאן מספר 23 ומ-23 בספטמבר 2004 עמד בראש ועדה של מועצת המדינה של הרפובליקה של קומי לענייני מדיניות חברתית.
ב-2007 הוא נבחר לכהן כחבר במועצת המדינה של רפובליקת קומי.
בדצמבר 2007 נבחר כחבר בדומה החמישית מתוך רשימת "רוסיה המאוחדת".
כיהן כסגן יו"ר הוועדה לענייני המזרח הרחוק.
ב-2007 הוא השלים לימודיו באוניברסיטה הרוסית לחינוך אקדמי.
בשנת 2009 למד גם באקדמיה של מחוז צפון-מערב לשירות המדינה.
בדצמבר 2019, לאחר התפטרות המושל הקודם, מונה לממלא מקום מושל המחוז היהודי האוטונומי.
בספטמבר 2020 נבחר לתפקיד המושל בבחירות אזוריות.