tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיירה הוא 23 קילומטרים רבועיים.
העיירה ממוקמת על קבוצת גבעות קטנות.
שנוצרו כתוצאה משני ההעתקים הטקטונים האנכיים אלטמונט ומונטה ויסטה .
לוס אלטוס הילס שומרת על אווירה ותחושה כפרית, בדומה לאווירה בכפרים ב-Woodside וב-Portola Valley הסמוכים עם הרבה שמורות טבע ושטחים פתוחים, כמו ראנצ'ו סן אנטוניו ו-Westwind Barn.
התפתחות האוכלוסייה בלוס אלטוס הילס בין השנים 1960–2019 על פי
במפקד 2010 התגוררו בלוס אלטוס הילס 7,922 תושבים.
צפיפות האוכלוסייה היה 347.5 אנשים לקילומטר מרובע.
מהמפקד עולה ש-99.3% מהאוכלוסייה התגוררה במשקי בית ו-0.7% התגוררו בשיכונים שאינם ממוסדים.
היו 53 (1.9%) שותפויות של בלתי נשואים בני שני המינים ו-19 (0.7%) זוגות חד מיניים.
בממוצע חיו במשקי הבית 2.78 נפשות.
הגיל החציוני היה 50.2 שנים.
בעיירה היו 3,001 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 136.4 נפשות לקילומטר רבוע, בתוך 2,582 (91.3%) יחידות הדיור המאוכלסות גרו הבעלים ו-247 (8.7%) היו מושכרות.
שיעור הבתים הבלתי מאוכלסים עמד על 1.2%.
7,162 נפשות (90.4% מהאוכלוסייה) התגוררו ביחידות דיור בבעלותם ו-707 נפשות (8.9%) התגוררו ביחידות דיור מושכרות.
ההכנסה החציונית של משק הבית הייתה 219,485 דולר וההכנסה המשפחתית החציונית הייתה 224,922 דולר.
לגברים הכנסה חציונית עמדה על 152,361 דולר לעומת 89,216 דולר עבור נשים.
ההכנסה לנפש בעיירה הייתה 118,779 דולר.
צפיפות האוכלוסייה הייתה 353.9 נפשות לקילומטר מרובע.
היו 2816 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 126.1 לקילומטר מרובע הרכב האוכלוסייה של העיירה היה 74.94% לבן, 21.10% אסיאתיים, 0.59% אפרו אמריקאים, 0.09% אינדיאנים, 0.09% תושבי האוקיינוס השקט, 0.46% אחרים.
היספנים או לטינים היו 2.15%.
מתוך 2,740 משקי הבית, 34.6% היו ילדים מתחת לגיל 18, 79.0% היו זוגות נשואים שגרים יחד, 4.4% היו נשים ייחדנות חד הוריות או רווקות וב־14.6% לא היו משפחות.
גודל משק הבית הממוצע היה 2.86 נפשות וגודל המשפחה הממוצע היה 3.02 נפשות.
הגיל החציוני היה 47 שנים.
ההכנסה החציונית של משק הבית הייתה 143,570 $ וההכנסה המשפחתית החציונית הייתה 161,865 $.
ההכנסה לנפש בעיירה הייתה 92,840 דולר.
בעיירה לוס אלטוס הילס יש מועצה עירונית נבחרת בת חמישה חברים.
כמה ועדות התנדבותיות המדווחות למועצת העיירה, בנושאים כמו השטחים פתוחים, מסלולי כביש, מדרכות ושבילים, יוזמות סביבתיות, חינוך, היסטוריה, פארקים ובילוי, ועדת קשרי קהילה, ועדת תקשורת לשעת חירום, תכנון והגנה על הסביבה, כספים והשקעות.
בלוס אלטוס הילס יש גם ועדת נוער בת עשרים חברים.
בבית המחוקקים של מדינת קליפורניה, העיירה לוס אלטוס הילס מיוצגת על ידי נציג מהמפלגה הדמוקרטית.
גם בבית הנבחרים של ארצות הברית לוס אלטוס הילס מיוצגת על ידי נציג המפלגה הדמוקרטית.
מתוך 5,870 מצביעים רשומים, 37% הם דמוקרטים, ואילו 29% הם רפובליקנים על פי נתוני משרד החוץ של מדינת קליפורניה.
תלמידי לוס אלטוס הילס לומדים בבתי הספר המחוזיים של פאלו אלטו (המשרתים את אוכלוסיית החלק הצפוני של העיירה) והן בבתי הספר המחוזיים של לוס אלטוס (המשרתים את האוכלוסיית החלק הדרומי של העיירה).
בית הספר ונטנה הוא בית ספר פרטי יסודי לגיל הרך המלמד על פי גישת רג'יו אמיליה.
בית ספר Pinewood הוא בית ספר פרטי בעל 12 כיתות לימוד K-12. הקמפוס של הכיתות הגבוהות של בית הספר Pinewood ממוקם גם בלוס אלטוס הילס, ומשרת את התלמידים בכיתות ז'-יב'.
מכללת Foothill המופעלת על ידי מחוז המכללות הקהילתיות Foothill – De Anza נמצאת בעיירה.
לוס אנג'לס רבתי היא מטרופולין של העיר לוס אנג'לס הנמצאת בחלק הדרומי של מדינת קליפורניה שבארצות הברית.
זוהי המטרופולין השנייה בגודלה בארצות הברית (אחרי המטרופולין של ניו יורק) והיא מורכבת מחמישה מחוזות.
על פי מפקד האוכלוסין של 2019 אוכלוסיית המטרופולין מנתה באותה העת 18,710,563 תושבים.
המטרופולין משתרעת בסך הכול על פני 87,940 קמ"ר, כך שהיא המטרופולין הגדולה ביותר בשטחה בארצות הברית.
באזור יש שלוש מטרופולינים: מטרופולין ריברסייד-סן ברנרדינו-אונטריו, מטרופולין ונטורה אוקסנרד (מחוז ונטורה ) והמטרופולין של לוס אנג'לס הכולל את מחוז לוס אנג'לס ומחוז אורנג' בלבד.
לוס אנג'לס דרום הוא סרט מחזמר-דוקומנטרי משנת 2022, בבימוי גולן רייז ושרון יעיש בהפקת דרומהפקות.
הסרט הוקרן לראשונה בבכורה בפסטיבל דוקאביב 2022 בתחרות הישראלית.
בקריית מלאכי, העיר התאומה של לוס אנג'לס, החלומות נשכחו מאחור.
יוסף חורי, יושב כבר שלושים שנה בחנותו המבולגנת והכאוטית ומתקן שעונים.
יוסף היה ילד גאון, אבל עיירת הפיתוח בה נולד היא לא מקום לילדים גאונים.
היום, כשהוא בן שישים, החובות נערמים והבחירות המקומיות בפתח יוסף מחליט שהגיע הזמן.
בניגוד לכל הסיכויים ולאנשים הרואים בו משוגע, הוא מחליט לרוץ לבחירות כדי לנסות לתקן את העוולות ולהפיח רוח חדשה בעיר ובחייו.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל דוקאביב 2022 וזכה בפרס הצילום.
בינואר 1974, הודיעה ליגת הכדורגל של צפון אמריקה (NASL) על לוס אנג'לס כאחת משש ערים שקיבלה קבוצת התרחבות לעונת 1974. ד"ר ג'ק גרגורי, רופא מקומי ומשקיע נדל"ן שילם את דמי הזיכיון ושימש כבעלים של הצוות.
לאחר ששיחקו סדרה של משחקי ידידות לפני העונה מול קבוצות ממקסיקו, האצטקים פתחו את עונתם הראשונה עם ניצחון 1-2 על סיאטל סאונדרס.
האצטקים סיימו את העונה עם שיא של אחד עשר ניצחונות, שתי תוצאות תיקו ושבעה הפסדים וממוצע של 5,098 אוהדים למשחק, וזכו במקום הראשון בליגה המערבית.
לאחר עונת 1975, הזמר האנגלי אלטון ג'ון רכש חלק מהקבוצה וקיבל אישור מהליגה לשבת על הספסל במהלך המשחקים.
כמה שבועות לאחר מכן, הקבוצה הודיעה על כוונתה להחתים את זוכה כדור הזהב לשנת 1968, ג'ורג' בסט, ששוחרר על ידי מנצ'סטר יונייטד.
ג'ורג' בסט הגיע ללוס אנג'לס ב-20 בפברואר 1976.
לאחר העונה, הקבוצה נרכשה על ידי קבוצה בראשות אלן רוטנברג, כאשר שחקן לוס אנג'לס לייקרס לשעבר רודי לרוסו מונה למנהל מקצועי.
ב-14 בנובמבר 1978, נשיא הקבוצה, לארי פרנד, הודיע כי רינוס מיכלס התקבל לעבודה כמאמן הראשי של המועדון.
האצטקים סיימו את העונה במקום השני עם שיא של שמונה עשר ניצחונות ושנים עשר הפסדים.
לפני החתמתו של קרויף, האצטקים עמדו על ממוצע של 7,500 אוהדים למשחק, אך סיימו את העונה עם ממוצע נוכחות של 14,333. קרויף זכה ב-MVP של הליגה ולארי הולסר נבחר לרוקי השנה לעונת 1979.
ב-9 בדצמבר 1981, לאחר עונת 1981, בטלוויזיה פורסמה הצהרה לפיה הקבוצה לא תשחק בעונת 1982 וכי כל חוזי השחקנים שנותרו במועדון יימכרו.
ב-2022, היזם האנגלי וסוכן הכדורגל סקוט מייקלס, הודיע בפומבי שהוא וקבוצתו השיקו מחדש את האצטקים באזור המטרופולין של לוס אנג'לס.
לוס אנג'לס סול היה מועדון כדורגל נשים מקרסון, קליפורניה, ארצות הברית.
הקבוצה נוסדה ב-2007 והצטרפה לליגת ה-WPS בעונתה הראשונה ב-2009. לאחר עונה אחת בלבד, הפסיקה לוס אנג'לס סול את פעילותה והקבוצה פורקה.
את משחקי הבית שלה היא שיחקה בהום דיפו סנטר שבקרסון.
כשהוחלט על הקמת ליגת כדורגל מקצוענית לנשים, נחשבה לוס אנג'לס סול לאחד הזכייניות הבולטות.
הקבוצה, שהוקמה ב-2007, התהדרה בשחקניות בינלאומיות מוכשרות כמו איה מיאמה ומרטה ואמריקאיות בולטות כמו אלי ואגנר ושאנון בוקס.
בעונת הפתיחה שלה ב-2009 היא הציגה דומיננטיות מוחלטת, שכללה רצף של 11 משחקים ללא הפסד, 41 נקודות, הפרש שערים בולט וסיום במקום הראשון בליגה בתום העונה הסדירה.
למרות הקמפיין המרשים שלה בעונה הרגילה, הקבוצה הפסידה 0–1 בגמר הפלייאוף לסקיי בלו משער של הת'ר או'ריילי.
בעקבות האכזבה מאובדן האליפות, קבוצת הבעלות החליטה לוותר על המניות שלה ולהחזיר אותן ל-WPS.
למרות המאמצים להבטיח בעלות חדשה, הליגה נכשלה במשימה - מה שהוביל בסופו של דבר לפירוק הקבוצה בינואר 2010. כל שחקניות הקבוצה שוחררו, וההזכויות עליהן הועמדו לבחירה בדראפט מיוחד שנערך חודש אחר כך.
לוס אנדס (בספרדית: Club Atlético Los Andes) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי.
המועדון נוסד בשנת 1917 באזור גראן בואנוס איירס.
המועדון הוקם בשנת 1917 על ידי קבוצת צעירים.
שם המועדון היה לזכר חציית הרי האנדים על ידי כדור פורח בסוף 1916.
בשנת 1938 הקבוצה ניצחה בתחרות של ליגה השלישית בחשיבותה והועלתה לליגת משנה.
במהלך שנת קיומה הקבוצה שיחקה בליגת משנה 64 עונות וזאת לעומת 36 עונות בליגה השלישית בחשיבותה.
בעונת 1961 הקבוצה שיחקה בפעם הראשונה בליגה הבכירה וירדה ממנה לאחר עונה בודדת.
בעונת 1968 היא חזרה לליגה הבכירה ושרדה בה במשך 3 עונות.
בעונת 2000/2001 היא חזרה לליגה הבכירה ושרדה בה עונה בודדת.
נכון לעונת 2025 הקבוצה משחקת בליגת המשנה הארגנטינאית (קודמה בעקבות עונת 2024/2025).
בתחרויות גביע ארגנטינה הקבוצה לא הצליחה להעפיל מעבר ל-1/16 הגמר.
הקבוצה משחקת באדוארדו גאלארדון הוא נקרא על שם נשיא המועדון לשעבר שהיה גם בין מייסדיו.
לוס ואן ואן (Los Van Van) היא להקה קובנית אשר בראשה עמד הבסיסט חואן פורמל עד מותו ב-2014. ואן ואן, שהוקמה על ידי פורמל בשנת 1969, נחשבת לאחת מלהקות הטימבה (סגנון מוזיקה קובנית, הדומה לסלסה) הפופולריות ביותר בקובה ובעולם כולו.
הלהקה זכתה בעברה בשני פרסי גראמי בקטגוריית "אלבום סלסה הטוב היותר".
לוס ואן ואן פופולריים גם בישראל, הודות לסצנת הסלסה המפותחת בארץ.
הלהקה אף ערכה שתי הופעות בישראל.
הראשונה בשנת 2005 במסגרת הפסטיבל של זוהר זיו, והשנייה ב-2 בנובמבר 2016 בתל אביב.
לוסטנאו היא עיירת שוק במדינת פורארלברג שבמערב אוסטריה, במחוז דורנבירן על גדות נהר ריין, שמהווה את גבול אוסטריה–שווייץ.
העיירה משתרעת על פני 22.55 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 20,806 (נכון ל־2004) מה שעושה ליישוב הרביעי באוכלוסייתו בפורארלברג (אחרי דורנבירן, פלדקירך וברגנץ).
העיר הייתה בעבר מרכז של תעשיית טקסטיל, וכיום היא מרכז של תעשיות טכנולוגיות.
העיר מוקפת שדות מצפון דרום ומזרח, ובמערב גובלת בשווייץ.
העיר מתחלקת לשלוש שכונות: ריינדורף, קירכדורף והאזנפלד.
עד שנת 1830 הייתה לוסטנאו חבל עצמאי שנשלט על ידי הרוזנים מבית ואלדבורג-צייל-לוסטנאו-הוהנאמס, אז נהייתה לחלק מאוסטריה.
העיר אוזכרה לראשונה במסמך שנכתב בידי המלך הפרנקי קרל השמן, שם היא נקראה "לוסטנאווה".
מוזיאון ריין שאוון – מוזיאון המציג את ההיסטוריה של ההתיישבות על שפת הריין
מוזיאון הגלריה של סטפני הולנשטיין – מוזיאון המציג את ציוריה של הציירת סטפני הולנשטיין שנולדה בעיר
שתי קבוצות הכדורגל של העיר, לוסטנאו אוסטריה ולוסטנאו 07 משחקות בליגת העל האוסטרית.
בעיר נמצא אצטדיון רייכסהוף, אצטדיון הכדורגל הגדול ביותר בפורארלברג.
מחליק הסקי הנודע מרק גירארדלי נולד בעיר, וקבוצת ההוקי קרח של העיר היא חברה בליגת ההוקי האוסטרית.
לוסט הורייזון היא להקת פאוור מטאל שהוקמה ב-1990 בגוטנבורג, שוודיה תחת השם Highlander.
הלהקה הייתה פעילה בין השנים 1990–1994 לפני שהופסקה הפעילות בה.
היא חזרה לפעילות בסוף שנות התשעים, אך שינתה את שמה ל- Lost Horizon.
הלהקה הוקמה בשנת 1990, על ידי שלושת חבריה המקוריים שנותרו בלהקה עד היום: ווג'אק ליסיצקי (במקור מפולין) הגיטריסט, מרטין פורנגן שפעל כבסיסט וכריסטיאן ניקוויסט שהיה למתופף הלהקה.
הלהקה פעלה תחת השם Highlander (כינוי הניתן לתושבי האזור ההררי של סקוטלנד ובנוסף שם של סדרת סרטים וטלוויזיה).
בתחילת שנות התשעים התפרקה הלהקה, ובשנת 1998 הוקמה מחדש וחבריה שינו את שמה ללוסט הורייזון.
הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון 'Awakening The World' בשנת 2001. האלבום זכה לביקורות משבחות, וגם אלבומה המלא השני 'A Flame To The Ground Beneath', שיצא בשנת 2003, זכה לתשבחות רבות.
מאז הלהקה ממעטת להופיע וליצור חומר חדש.
בתחילה הופצו שמועות על פירוקה של הלהקה, אך הן הופרכו לאחר שחבריה טענו שהם מאטים מעט את הקצב שבו הלהקה מתקדמת, היות שהלהקה מחפשת סולן חדש, לאחר שהסולן המקורי (שהיה חבר בלהקה עוד מהקמתה בשנת 1998), דניאל היימן, עזב אותה.
הלהקה נחשבת ללהקה מלודית מאוד.
האלמנטים המלודיים של הפאוור מטאל ניכרים בשירה, ויש דגש על עבודת קלידים משולבת עם נגינת הגיטרה.
הסולן האחרון (בינתיים) של הלהקה, דניאל היימן, שר בקול גבוה ומלודי.
חברי הלהקה פרסמו לא פעם את אמונתם הפילוסופית, שדוגלת בכוחו של הרצון החופשי ועזרה לאלה שחיים בספק ובפחד.
הם נוהגים לכתוב רבות על אמונתם בשירי הלהקה.
חברי הלהקה העניקו לעצמם כינויים שלפיהם משקפים את דעותיהם, ידיעתם ואמונתם הפילוסופית: ווג'אק ליסיצקי כונה Transcendental Protagonist, מרטין פורנגן מכנה עצמו Cosmic Antagonist, כריסטיאן ניקוויסט מכונה Preternatural Transmogrifier והקלידן אטילה פובליק מכנה עצמו Perspicacious Protector.
חברי הלהקה נוהגים להופיע כאשר הם לבושים בבגדים ארכאיים, יחד עם סימנים וקווים שמצוירים לאורך גופם ועל פניהם.
Equilibrian Epicurius (פרדריק אולסן) - גיטרה לתקופה קצרה
לוסטפרופטס (Lostprophets, קרי לוסטפרופיטס; כפל-משמעות של "נביאים אבודים" ו"רווחים אבודים") היא להקת רוק אלטרנטיבי ונו-מטאל מפונטיפריד', דרום ויילס.
הלהקה הייתה פעילה משנת 1997 ועד 2013 כשסולן הלהקה, איאן ווטקינס, הורשע בבית המשפט ונגזרו עליו 29 שנות מאסר בפועל ו-6 שנים על תנאי, לאחר שהודה במספר מקרים של פדופיליה קשה.
הלהקה הוקמה על ידי איאן ווטקינס (במקור כמתופף ובהמשך סולן הלהקה) ומייק צ'פלין (גיטריסט).
עד שגובש ההרכב של הלהקה, הוציאו שלושה אלבומי דמו EP.
אלבום הבכורה של ההרכב, thefakesoundofprogress", יצא ב-27 בנובמבר 2000. כלהקת אינדי חדשה, זכתה הלהקה להצלחה עם האלבום, כאשר הסינגל הראשון "Shinobi vs.
Dragon Ninja" הגיע למקום ה-41 במצעד הסינגלים הבריטי.
השיר נכתב על ידי איאן, סולן הלהקה, בעקבות ריב בין החברים על משחק וידאו יפני, בו נשאלה השאלה : מי יותר טוב - שינובי או דרגון נינג'ה.
הסינגל השני מהאלבום, "The Fake Sound of Progress", הגיע למקום ה-21 במצעד הבריטי.
הלהקה הופיעה בשער המגזין NME,
משנת 2001 עד שנת 2004 עבדה הלהקה על האלבום השני, "Start Something".
האלבום יצא לבסוף ב-2 בפברואר 2004.
הסינגל הראשון מהאלבום נקרא "Burn Burn" ויצא ב-3 בדצמבר 2003. השיר היה השיר הרשמי של משחק הכדורגל Fifa 2004 והגיע למקום 17 במצעד הבריטי.
השיר המצליח ביותר והמוכר ביותר של הלהקה, "Last Train Home" הגיע למקום השמיני במצעד הבריטי, המיקום הטוב ביותר של הלהקה עד עתה.
האלבום עצמו הגיע למקום ה-33 במצעד הבילבורד ובמצעד האלבומים הבריטי למקום הרביעי.
כמו כן הגיע למקום הראשון במצעד הרוק של MTV, ובמקום הראשון במצעד הרוק האמריקאי.
סינגלים נוספים מהאלבום הם "(Wake Up (Make A Move", הגיע למקום ה-18 במצעד הבריטי, "Last Summer" הגיע למקום ה-13 במצעד הבריטי, ו-"Goodbye Tonight", הגיע למקום ה-42 במצעד הבריטי.
בוידאו קליפ שנעשה לשיר "Goodbye Tonight" השתתף גם מייקי ויי, חבר להקת מיי כמיקל רומנס.
האלבום זכה בפרסים רבים בשנת 2004.
לאחר ההצלחה העצומה של "Start Something" יצאו לוסטפרופטס להופעות בפסטיבלים שונים ביחד עם להקות כגון מיוז, מיי כמיקל רומנס, בולט פור מיי ולנטיין, פול אאוט בוי ומטאליקה.
במקביל עבדו חברי הלהקה על אלבומם השלישי, "Liberation Transmission", והחליפו את המתופף, מייק צ'פלין (בעבר הגיטריסט) באילן רובין הצעיר (בן 18 בלבד).
האלבום "Liberation Transmission" יצא ב-26 ביולי 2006, ביחד עם הסינגל "(Rooftops (A Liberation Broadcast", שהגיע למקום השמיני במצעד הבריטי.
בתחילת ספטמבר יצא הסינגל "A Town Called Hypocrisy", שהגיע למקום ה-23 במצעד הבריטי.
הסינגל לווה בקליפ הומוריסטי, בו נראים חברי הלהקה בסט של תוכניות הילדים, ומה קורה מאחורי הקלעים.
הסינגל השלישי, "(Can't Catch Tomorrow (Good Shoes Won't Save You This Time", יצא בסוף נובמבר והגיע למקום ה-35 במצעד הסינגלים הבריטי ועתיד היה להיות הסינגל האחרון מתוך האלבום, משום שהלהקה כבר התחילה לתכנן את אלבומה הרביעי.
עקב לחץ מהמעריצים יצא באפריל 2007 סינגל נוסף מהאלבום, "4am Forever", שנכתב על הפרידה של איאן ווטקינס מפרן קוטון, כוכבת סדרות טלוויזיה בבריטניה, והגיע למקום ה-34 במצעד הבריטי.
במהלך סיבוב הופעות קצר באנגליה, הלהקה ביצעה שלושה שירים מהאלבום החדש, "Weapon", "The Dead" ו-"Next Stop Atrocity".
האלבום הרביעי תוכנן לצאת בספטמבר 2007, אך עקב אילוצים שונים נדחה לתחילת 2010.
בסופו של דבר, ב-18 בינואר 2010 יצא האלבום הרביעי של הלהקה, The Betrayed ("הנבגד").
האלבום הגיע למקום 3 במצעד האלבומים של בריטניה ולמקום הראשון במצעד 40 האלבומים הרוק-אינדיים של בריטניה.
הסינגל הראשון מתוך האלבום יצא ב-12 באוקטובר 2009 והוא נקרא "It's Not the End of the World, But I Can See It from Here", הסינגל הגיע למקום ה-16 במצעד הסינגלים הבריטי.
הסינגל השני יצא ב-4 בינואר 2010 והוא נקרא "Where We Belong", הסינגל הגיע למקום ה-32 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-1 במצעד הרוק הבריטי, הקליפ של השיר משלב קטעים ממהלך סיבוב ההופעות של הלהקה- מאחורי הקלעים וקטעים מהופעות על הבמה.
הסינגל השלישי מהאלבום נקרא "For He's a Jolly Good Felon" והוא יצא ב-12 באפריל.
לצער חברי הלהקה האלבום הרביעי לא הצליח יתר על המידה, וב-2012 שחררו את האלבום Weapons כשהסינגל הראשון מתוכו הוא "Bring 'Em Down".
בשנת 2013 הורשע הסולן, איאן ווטקינס, ונידון ל-29 שנות מאסר בפועל ועוד 6 שנים על תנאי.
וזאת לאחר שהודה במספר מקרים של פדופיליה קשה, כולל ניסיון לאנוס תינוק.
הוא הודה בנובמבר 2013 בשלושה סעיפי אישום של תקיפה מינית בהם היו מעורבים ילדים, ושישה סעיפי אישום הכוללים התעסקות עם תמונות מגונות של ילדים.
המקרה הנורא מכל בו הודה הוא ניסיון לאונס של תינוק בן 11 חודשים, כאשר תמונות מזעזעות של המקרה מוצגות בבית המשפט.
שאר חברי הלהקה טענו כי לא ידעו על מעשיו של ווטקינס וגינו מעשים אלו ובשנת 2013 הלהקה פורקה באופן רשמי.
עם זאת, הודיעו חברי הלהקה כי הם ימשיכו לעבוד וליצור ללא הסולן ווטקינס ואף הודיעו בפברואר 2014 כי הם הקימו להקה חדשה בשם "No Devotion" כאשר ג'פרי וויליאם ריקי הוא הסולן.
לי ג'ייז - גיטרה וקולות רקע
מייק לואיס - גיטרה וקולות רקע
סטיארט ריצ'רדסון - בס וקולות רקע
ג'יימי אוליבר - קלידים וקולות רקע
הלוסטגארטן הוא פארק הנמצא באי המוזיאונים במרכז ברלין, בסמוך למקום בו עמד בעבר הברלינר שטאטשלוס (טירת העיר).
בעת הקמתו היה הגן גן פרטי, והיווה חלק משטחי הטירה.
במהלך השנים הפך לפארק ציבורי, לשטחי תהלוכות ומסדרים צבאיים, ולבסוף שב להיות פארק ציבורי.
החל מהמאה ה-16 שימש האזור בו מצוי היום הלוסטגארטן כגן מטבח (גינת תבלינים) של הארמון של האלקטור של ברנדנבורג (לימים שליטי ממלכת פרוסיה).
לאחר תום מלחמת שלושים השנים החל פיתוחה של ברלין על ידי פרידריך וילהלם (האלקטור הגדול) ואשתו ההולנדית לואיזה הנרייטה מאוראניה.
לואיס בקשה מהמהנדס הצבאי יוהאן מאוריץ (Johann Mauritz) ומתכנן הגנים מיכאל האנף (Michael Hanff) בשנת 1646 להפוך את גן המטבח לגן רשמי לאירוח, ונתנה לגן את שמו הנוכחי.
בשנת 1713 הפך מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הראשון את הגן למגרש מצעדים צבאי המכוסה בחול.
במקביל נבנו שני מגרשי מסדרים נוספים: פאריזר פלאץ בסמוך לשער ברנדנבורג ולייפציגר פלאץ.
בשנת 1790 הפך פרידריך וילהלם השני את הלוסטגארטן ממגרש מסדרים לפארק, אולם בעת כיבוש ברלין על ידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1806 שב הגן והפך למגרש מסדרים עבור הצבא הצרפתי.
בראשית המאה ה-19 נבנה המוזיאון הישן בסמוך לארמון המלוכה.
המוזיאון נבנה בסגנון ניאו קלאסי על פי תוכניות של האדריכל קארל פרידריך שינקל, ובין השנים 1826–1829 נבנה מחדש גן ציבור בחזית המוזיאון על פי תוכניות של מתכנן הגנים פטר יוזף לנה.
שבילים חילקו את הגן לשישה אזורים, ובמרכז הגן נבנתה מזרקה שגובהה 13 מטרים, אשר הופעלה על ידי מנוע קיטור.
בין השנים 1894–1905 נהרסה הקתדרלה הפרוטסטנטית בצידו הצפוני של הגן, ובמקומה נבנתה הברלינר דום בתכנונו של האדריכל יוליוס קארל רשדורף (Julius Carl Raschdorff).
בשנת 1871 הוחלפה מזרקת הקיטור בפסל רכוב של פרידריך וילהלם השלישי.
בתקופת רפובליקת ויימאר שימש הלוסטגארטן כאתר להפגנות המונים פוליטיות.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית והמפלגה הקומוניסטית נהגו לערוך במקום עצרות המונים.
באוגוסט 1921 נערכה בפארק הפגנה בה השתתפו 500,000 מפגינים כמחאה כנגד הימין הקיצוני הגרמני, וביוני 1922 250,000 מפגינים מחו על הרצחו של שר החוץ ולטר רתנאו.
בשנת 1933 בעקבות עליית הנאצים לשלטון נערכה הפגנה נגד המפלגה בה השתתפו 200,000 מפגינים.
לאחר הפגנה זו חוקקו הנאצים חוק האוסר להפגין כנגדם, והפכו את הלוסטגארטן לאתר מצעדים עבור המפלגה.
ב-1934 נעקרו צמחי הפארק, והפארק נסלל.
פסלו של פרידריך וילהלם השלישי הוסר ממרכז הפארק, ונערכו בפארק עצרות המונים בהם אדולף היטלר נאם בפני מיליון צופים.
בעקבות הפצצות האוויר של שלהי מלחמת העולם השנייה נהרס הפארק לחלוטין.
גרמניה המזרחית שבירתה הייתה ברלין המזרחית השאירה את הריצוף מתקופת היטלר, אולם שתלה עצים בצידי הכיכר, ושם הכיכר שונה למארקס אנגלס פלאץ (Marx-Engels-Platz).
כמו כן נהרס הברלינר שטאדטשלוס ובמקומו נבנה ארמון הרפובליקה ששימש כמקום הכינוס של הפולקסקאמר.
רק לאחר נפילת חומת ברלין ואיחוד שתי הגרמניות בשנת 1991 קמה תנועה ציבורית שקראה להקמת פארק במקום.
בשנת 1997 מונה אדריכל הגנים הנס לוידל (Hans Loidl) לתכנן את הגן תוך שחזור הסגנון של לנה.
עבודות הקמת הפארק החלו בשנת 1998 והסתיימו לאחר שנה.
לוס לידר (מאנגלית: Loss leader) הוא מוצר הנמכר ברשתות שיווק במחיר הפסד.
זוהי שיטת פעולה שיווקית-פרסומית שמכניסה רווחים בדומה להשקעה בפרסום ומבצעים מסוג אחר.
רשתות שיווק רבות נוטות כחלק מניהול העסק להגדיר מוצר כלשהו או מספר מוצרים מסוימים כמוצרי "לוס לידר" אשר נמכרים בחנות במחיר הפסד.
מטרת המוצר הוא למשוך לקוחות אל החנות בעזרת אותו מוצר ולהתבסס על העובדה כי צרכן המגיע לחנות כדי לקנות אותו, יקנה בנוסף אליו עוד כמה מוצרים נוספים מהם ירוויח העסק.
מוצרים אלה הם לרוב מוצרי צריכה חשובים, כאלה שהצרכן עשוי להגיע לחנות במיוחד בשבילו.
לרוב הם גם מוצרים הנצרכים על בסיס קבוע כך שהם מרגילים את הקונה להגיע לחנות באופן תדיר.
בין אלו נמנים מוצרי יסוד כגון קפה, מזון לתינוקות ומוצרים נוספים בהתאם לסוג הרשת ואופיה של תרבות הצריכה המקומית.
בארגון החנות, מוצרים אלו מונחים רחוק מהכניסה לחנות כדי שבדרך אליהם יעברו הצרכנים על פני מוצרים רבים הנמכרים במחירי רווח.
בישראל, רשת רמי לוי שיווק השקמה ידועה בהשתמשותה בשיטה זו בצורה מוחצנת כמו למשל מכירת קילוגרם בשר עוף בשקל אחד או קוקה קולה במחירי הפסד.
זכיינית קוקה-קולה בישראל, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, סירבה למכור לרשת את מוצריה, עד שנאלצה לחזור בה עם התערבותו של הממונה על ההגבלים העסקיים.
לוּסֶט מטלון לניאדו הייתה עיתונאית וסופרת יהודייה-אמריקאית, שסיקרה את תחום הבריאות בוול סטריט ג'ורנל.
לניאדו, ילידת מצרים, גוללה את סיפור עקירת משפחתה מארץ זו, בעקבות רדיפות המשטר הנאצריסטי, בספרה "האיש בחליפת עור הכריש הלבנה".
אביה לאון, יהודי דתי אדוק, אך גם אדם עשיר, רודף שמלות ואוהב חיים טובים, שירד מנכסיו בעקבות עזיבת קהיר, לא התאושש מהפליטות שנגזרה עליו.
סיפור הגירתו לארצות הברית היווה בעיניה את היפוכו של החלום האמריקני.
על הספר היא קיבלה את פרס סמי רוהר לספרות יהודית לשנת 2008.
ספר נוסף של לניאדו, "ילדי הלהבות", יצא לאור ב-1991 ועסק בסיפורם של תאומי מנגלה.
לניאדו התגוררה בניו יורק ונפטרה ב-10 ביולי 2019. הותירה אחריה בעל – העיתונאי דאגלס פיידן, שעבד עמה בעריכת המגזין היהודי האמריקני פארווערטס.
האיש בחליפת עור הכריש הלבנה, תרגם מאנגלית שאול לוין, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2009.
לוסוניט הוא מינרל סורוסיליקטי (סורו ביוונית ערימה - סיליקט במבנה טטרהדרונים כפולים) ממוים של סידן, אלומיניום והידרוקסיל.
נוסחת המבנה הכימי של לוסוניט היא CaAl2Si2O7(OH)2•H2O.
הלוסוניט הוא פולימורף של המינרל פרתאיט.
ההרכב הטהור של הלוסוניט (CaAl2Si2O7(OH)2•H2O) קרוב מאוד לאנורתיט (CaAl2Si2O8), המקביל הבלתי מיומם שלו, ועם זאת המשקל הסגולי של הלוסוניט גדול יותר ואטומי האלומיניום מצויים בקוארדינציה שונה (Comodi et al, 1996).
כמות המים הניכרת המצויה במבנה הגבישי של הלוסוניט משתחררת כאשר הוא מתפרק למינרלים צפופים יותר בהתמרה בה הלחץ והטמפרטורה מתגברים.
משמעות עובדה זו היא שהלוסוניט מסוגל להוביל כמויות מים משמעותיות לעומקים רדודים בליתוספירה אוקיינית העוברה הפחתה (Clark et al, 2006).
ניסויים על לוסוניט על מנת לבדוק את תגובתו לשינויים בטמפרטורות ובלחצים הם בין ההיבטים הנלמדים ביותר, שכן אלו הגורמים המשפיעים ביותר על יכולותיו של הלוסוניט להוביל מים לעומק מעטפת כדור הארץ, בדומה למינרלים אחרים כדוגמת אנטיגוריט, טלק, פנגיט, סטאורוליט ואפידוט המובילים באותה דרך OH (Comodi et al, 1996).
הלוסוניט מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית "חבורה אורתורומבית דיפירמידלית" , וחבורת סימטריות מרחבית Cmcm.
כאמור, למרות שלאנורתיט וללוסוניט יש הרכב כימי דומה, המבנה הגבישי שלהם שונה.
בעוד שבאנורתיט מצוי האלומיניום בקוארדינציה טטרהדרלית (האלומיניום מחליף את הצורן בארבעונים של ה-SiO4), בלוסוניט מצוי האלומיניום בקואורדינציה אוקטהדרלית.
מבנה זה דומה יותר למבנה המינרלים בקבוצת האפידוט, גם הם סורוסיליקטים הבנויים משני ארבעונים מחוברים של SiO4 בתוספת קטיון מחבר, שהלוסוניט מצוי בלווייתם לעיתים קרובות.
המים הכלולים בהרכב שוכנים בתוך חללים הנוצרים על ידי טבעות של שני תמניונים של אלומיניום ושתי קבוצות של Si2O7, כל אחת מכילה מולקולה מבודדת של מים ואטום סידן.
יחידות ההידרוקסיל מקושרות לאלומיניום (Baur, 1978).
הלוסוניט מופיע בטבע בדרך כלל כמסה חסרת צורה או גרגירית.
הגבישים פריזמתיים דקים, לעיתים קרובות לוחיים, באורך של עד חמישה סנטימטרים.
ללוסוניט יש פצילות מושלמת בשני כיוונים, והוא נשבר באופן בלתי שווה.
הקשיות של המינרל בינונית-גבוהה, 7.5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.09.
מקדמי השבירה של הלוסוניט הם: nα=1.665, nβ=1.672-1.676 ו-nγ=1.684-1.686. גבישי הלוסוניט שקופים עד שקופים למחצה, וצבעם הוא בדרך כלל לבן או חסר צבע, אפור, כחלחל, ורדרד.
שקף מנוסר דק של לוסוניט הוא בדרך כלל חסר צבע עד ירוק כחלחל.
הלוסוניט ניחן בנפיצה חזקה ובפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש.
הוא נראה חסר צבע עד כחול חיוור מזווית אחת, חסר צבע עד צהוב חיוור מזווית שנייה וחסר צבע מזווית שלישית.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1895 בריד סטשיין (Reed Station) בחצי האי טיבורון (Tiburon) במחוז מרין (Marin) בקליפורניה שבארצות הברית.
המינרל קרוי על שמו של פרופ' אנדרו קאופר לאוסון (Andrew Cowper Lawson; 1952-1861), גאולוג סקוטי-אמריקני שלימד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי שהיה, בין השאר, אחראי לגילוי העתק סן אנדראס.
המינרל המקורי שמור כיום במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע שבוושינגטון.
ללוסוניט יש חשיבות כמינרל אינדקס שבעזרתו ניתן להעריך את תנאי התמרה שפעלו על סלעים בהם הוא מצוי.
הלוסוניט הוא מינרל מציין לתנאים של לחץ בינוני-גבוה (12-6 קילובר) וטמפרטורות נמוכות (°C300 – °C400), תנאים המתרחשים כשלוח אוקייני קר עובר הפחתה מתחת ללוח יבשתי.
הלוסוניט נוצר בלחצים גבוהים ובטמפרטורה נמוכה, תנאים המתרחשים כשלוח אוקייני קר עובר הפחתה מתחת ללוח יבשתי, בייחוד בשיסטים של גלאוקופן וסרפנטין שעברו התמרה אזורית חלקית; כמו כן מפלגיוקלז במהלך סאוסוריטיזציה של גברו ודיוריט; לעיתים רחוקות באקלוגיט.
הלוסוניט הוא מינרל נפוץ מאוד.
פעמים רבות ניתן למצוא את המינרל על פני השטח או במחשוף של סלעים.
לוס יאנוס (בספרדית: Los Llanos; באופן מילולי: "המישורים") הוא שטח ערבה גדול ממדים, הנמצא בצפונה של דרום אמריקה, ממזרח להרי האנדים, בשטח המדינות ונצואלה וקולומביה.
זהו אזור מישורי המכוסה בצמחייה עשבונית, יערות וכרי דשא, הנמצא לרוחב קו המשווה.
בחלק גדול משטחו זורם הנהר אורינוקו המהווה את הגבול בין ונצואלה לבין קולומביה.
האקלים במישורי "לוס יאנוס" הוא טרופי חם ולח בכל עונות השנה, אך השינויים הגאוגרפיים בעונות השונות הם קיצוניים.
במהלך העונה הגשומה ממאי עד אוקטובר עשוי רוב השטח להיות מוצף במים עד לגובה מטר.
הדבר הופך את הצמחייה במקום, כולל את היערות, באופן זמני לביצה, ולכן מהווה בית גידול ייחודי לחיות בר רבות, חלקן נדירות.
באזור חיים 70 מינים שונים של עופות מים, שחלקם בסכנת הכחדה.
ההצפות העונתיות לא אפשרו קיום חקלאות במקום עד לתקופה המודרנית עתירת הטכנולוגיה.
בתקופה הקולוניאלית שימש האזור לרעיית מיליוני ראשי בקר, ולא עובד.
כיום נחשב אזור לוס יאנוס לאזור תיירותי חשוב, בעל מגוון מרהיב של בעלי חיים וציפורים.
באזור זה נמצאים, למשל, נחשי האנקונדה הגדולים, הקפיבארות - מכרסמי הענק שזהו אחד ממקומות גידולם היחידים, ועוד.
אחד מסוגי התיירות במקום הוא טיולים בני 3-4 ימים באזור על ידי מורי דרך מקומיים.
לוס בנדולרוס הוא סרט קצר משנת 2009 שנכתב, הופק ובוים על ידי וין דיזל.
בסרט מככבים דיזל בעצמו, מישל רודריגז, סונג קאנג, טגו קלדרון, דון עומר ומירתה מישל.
השחקנים בסרט מגלמים את התפקידים שגילמו בסדרת סרטי "מהיר ועצבני".
הסרט מציג את האירועים שהובילו לשוד משאית הנפט בתחילת הסרט הרביעי בסדרה.
הסרט הקצר נכלל כבונוס ב-Blu-ray ובמהדורת DVD מיוחדת שיצאה בארצות הברית ב-28 ביולי 2009. הוא הוקרן בפסטיבל לוס אנג'לס לסרטים קצרים והוצע להורדה בחינם ב-iTunes.
דומיניק טורטו מגייס את האן ליו וריקו סנטוס לעזור לטגו ליאו, שותפו של דום, להימלט מהכלא ברפובליקה הדומיניקנית.
דום, שחי כעבריין נמלט במדינה בחמש השנים האחרונות, וצוותו מארגנים פגישה עם פוליטיקאי מקומי בשם אלביס כדי לתכנן את חטיפת מכלית הדלק; אלביס מעוניין לנצל את המצב לטובת יתרון פוליטי, בעוד דום וצוותו רוצים לחלק את הדלק לדודתו של ריקו, רבייה, ולקהילה המקומית שלהם.
קארה ומאלו, שניים מחבריו של דום, מצטרפים לשאר הצוות למועדון לילה כדי להיפגש עם אלביס, שמארגן את השוד להתבצע בכביש מהיר בבוקר שלמחרת.
דום מופתע מהגעתה של לטי אורטיז, והשניים נוסעים יחד לחוף ומחדשים את רומן שלהם.
וין דיזל - דומיניק טורטו
טגו קלדרון - ליאו טגו
דון עומר - עומר סנטוס
סונג קאנג - האן סיאול-הו
מירתה מישל - קארה מירתה
מישל רודריגז - לטישיה אורטיז
לוס פרלוס הייתה אוניית מעפילים, שאורגנה על ידי בית"ר רומניה ב-1939 במסגרת עליית אף על פי.
הפליגה מנמל קונסטנצה ברומניה, ביוני 1939 כשעל סיפונה 370 מעפילים.
האונייה שלא הייתה מצוידת כהלכה ניסתה להיכנס לנמלי איים יווניים אך נדחתה וגורשה.
בסופו של דבר הצליחה להצטייד בנמל מארמריס בטורקיה.
התוכנית הייתה כי בנקודה מסוימת בחוף הטורקי תגיע ספינת מפרש טורקית, אליה יועברו המעפילים.
הספינה לא הגיעה ו"לוס פרלוס" המשיכה בעצמה לכיוון ארץ ישראל.
משחתות בריטיות תפסו אותה בסביבות נתניה.
היא הובלה ב-3 ביולי לנמל חיפה.
המעפילים נאסרו, שוחררו אחרי זמן קצר כשמספרם נוכה ממספר המכסות הרשמי ליהודים של ממשלת המנדט.
לוס בריוס (בספרדית: Los Barrios) היא עיר קטנה ורשות מקומית הממוקמת בדרום ספרד.
לוס בריוס משתייכת לקומרקה קמפו דה גיברלטר שבמחוז קדיס שבקהילה האוטונומית אנדלוסיה.
על אף שהאזור בכללותו היה מיושב כבר בתקופה הפרהיסטורית, מקורה של לוס בריוס הוא מאוחר יחסית.
היא נוסדה בשנת 1704 על ידי פליטים ספרדים שנמלטו מגיברלטר לאחר שנטשו את ביתם, עם כיבושה של גיברלטר על ידי הצי האנגלו-ספרדי במהלך מלחמת הירושה הספרדית.
בעבר הייתה כלכלתה של לוס בריוס מבוססת על חקלאות ודיג, אך כיום היא מתועשת בכבדות.
לרשות המקומית של לוס בריוס משתייכים 4 פרברים, לוס קורטיחייוס (Los Cortijillos), גואדקורטה (Guadacorte), פלמונס (Palmones) ופואנטה רומנו (Puente Romano).
לוס מוצ'יס (בספרדית: Los Mochis) היא עיר במדינת סינלואה במקסיקו.
העיר שוכנת בצפון-מערב מקסיקו, במרחק קצר מחוף האוקיינוס השקט.
לוס מוצ'יס נוסדה ב-1893 כמושבה על ידי חבורת סוציאליסטים אוטופיסטים אמריקאים בהנהגת המהנדס האזרחי אלברט קינסי אוון.
אוון ביצע מספר עבודות באזור במהלכן הוא הוקסם ממנו והוא פיתחו חזון להקמת עיר נמל בעלת חשיבות בינלאומית שתקושר ברכבות לשאר מקסיקו.
על בסיס החזון הזה הוקמה המושבה.
המושבה התקיימה במשך 30 שנים וכיום החזון של קינסי מוגשם בעיירת הנמל טופולבמפו הנמצאת בקרבת לוס מוצ'יס.
כעבור כמה שנים הגיע לאזור איש העסקים האמריקאי בנג'מין ג'ונסטון.
ג'ונסטון הגיע לאחר ששמע על המושבה של קינסי והחליט להקים בתי חרושת לעיבוד קנה סוכר מהאזור.
בהמשך הוא פעל להכרזה על לוס מוצ'יס כעיר נפרדת מהמושבה של קינסי, ששמה שונה לטופולבמפו ב-20 באפריל 1903. כעבור זמן קצר לוס מוצ'יס גדלה והפכה למרכז הכלכלי של האזור.
בעשורים הראשונים לקיומה, כלכלת לוס מוצ'יס נשענה בעיקר על תעשיית עיבוד הסוכר, אך כיום הכלכלה המקומית מתבססת גם על תעשיות נוספות ועל נמל טופולבמפו.
לוס מוצ'יס נמצאת באזור בו שורר אקלים סמי-ארידי.
הקיצים חמים מאוד כאשר הטמפרטורה הממוצעת המרבית מתקרבת ל-40 מעלות צלזיוס וגם החורפים חמים למדי כשהטמפרטורה הממוצעת המרבית העב בסין 20 ל-30 מעלות.
מרבית המשקעים יורדים בקיץ ובממוצע יורדים כל שנה כ-330 מילימטרים של משקעים.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי הפדרלי ואייה דל פוארטה, הנמצא במרחק של 18 קילומטרים מלוס מוצ'יס.
לוס מוצ'יס מקושרת במסילת צ'יוואווה-פסיפיק לעיר צ'יוואווה, בירת מדינת צ'יוואווה השוכנת בצפון-מרכז מקסיקו.
מחוז לוס לאגוס (בספרדית: Región de Los Lagos; נהגה: [loz ˈlaɣos]; מילולית: מחוז האגמים) הוא אחד מ-16 מחוזות צ'ילה.
שטחו 48,583.6 קמ"ר, והוא המחוז החמישי בגודלו במדינה.
הוא גובל במחוז לוס ריוס בצפון, בפרובינציות הארגנטינאיות נאוקן, ריו נגרו, וצ'ובוט במזרח, במחוז אייסן בדרום, וכמרבית מחוזות צ'ילה- באוקיינוס השקט במערב.
מבחינה מנהלית הוא מחולק לארבע פרובינציות: צ'ילואה, יאנקיווה, אוסורנו ופאלנה שכוללות בתוכן 30 קומונות, שהבולטות שבהן הן פוארטו מונט שמשמשת גם כבירת המחוז, ואוסורנו.
במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 התגוררו בלוס לאגוס 828,708 אלף תושבים.
ההר הגבוה ביותר במחוז הוא הר געש כבוי, טרונדור, בגבול ארגנטינה, שגובהו 3,491 מ'.
קיים הר געש כבוי נוסף קסבלנקה שלמרגלותיו הופעלו אתרי סקי.
במחוז אגמים רבים, המעניקים לו את שמו.
בחלקו הדרומי של המחוז ארכיפלג צ'ילואה, הכולל את האי צ'ילואה, שהוא השני בגודלו בצ'ילה.
בינו לבין היבשת מפרידים תעלת צ'קאו, מפרץ אנקוד ומפרץ קורקובדו.
החוף שמול צ'ילואה מפורץ וכולל פיורדים.
בתחומי המחוז שישה פארקים לאומיים: אורנופירן, אלרסה אנדינו, ויסנטה פרס רוסאלס, פויווה, צ'ילואה וקורקובדו.
מבחינה מנהלית כולל המחוז ארבע פרובינציות הכוללות 30 קומונות:
פרובינציית אוסורנו היא הפרובינציה הצפונית ביותר.
פרובינציית יאנקיווה שוכנת מדרום לאוסורנו, על שטח של 14,876 קמ"ר.
נכון ל-2017 מתגוררים בה 408,052 תושבים ב-9 קומונות היא קרויה על שם אגם יאנקיווה המצוי בתחומה.
בירת המחוז, פוארטו מונט, היא גם בירתה של פרובינציה זו.
פרובינציית פאלנה שוכנת מדרום ליאנקיווה, והיא נחשבת לחלקה הצפוני ביותר של פטגוניה הצ'יליאנית.
ממערב לה מפרץ אנקוד ומפרץ קורקובדו, המפרידים בינה לבין האי צ'ילואה.
שטחה של הפרובינציה 15,301 קמ"ר, ונכון ל-2017 מתגוררים בה 18,349 תושבים בלבד ב-4 קומונות.
בירת הפרובינציה היא העיירה צ'איטן.
הפרובינציה קרויה על שם אגם פאלנה המצוי בתחומה.
פרובינציית צ'ילואה משתרעת על פני ארכיפלג צ'ילואה, ממערב לפרובינציית פאלנה, ודרומית-מערבית לפרובינציית יאנקיווה.
שטחה של הפרובינציה 9,181 קמ"ר, מהם 8,394 באי צ'ילואה, שהוא האי השני בגודלו בצ'ילה.
נכון ל-2017 בפרובינציה מתגוררים 168,165 תושבים ב-10 קומונות.
בעבר כלל המחוז פרובינציה חמישית, פרובינציית ואלדיביה, אך ב-2007 היא הפכה למחוז נפרד, מחוז לוס ריוס.
פרובינציהבירהמספרשםשם בשפת מקורתושביםצ'ילואהקסטרו1אנקודAncud38,9912קסטרוCastro43,8073צ'ונצ'יChonchi14,8584קוראקו דה ולסCuraco de Vélez3,8295דלקוואהDalcahue13,7626פוקולדוןPuqueldón3,9217קיילןQueilén5,3858קמצ'יQuemchi8,3529קויוןQuellón27,19210קווינצ'אוQuinchao8,088יאנקיווהפוארטו מונט11קלבוקוCalbuco33,98512קוצ'אמוCochamó4,02313פרסיהFresia12,26114פרוטיארFrutillar18,42815יאנקיווהLlanquihue17,59116לוס מוארמוסLos Muermos17,06817מאוויןMaullín14,21618פוארטו מונטPuerto Montt245,90219פוארטו ואראסPuerto Varas44,578אוסורנואוסורנו20אוסורנוOsorno161,46021פוארטו אוקטייPuerto Octay8,99922פוראנקהPurranque20,36923פויוואהPuyehue11,66724ריו נגרוRío Negro14,08525סן חואן דה לה קוסטהSan Juan de la Costa7,51226סן פבלוSan Pablo10,030פאלנהצ'איטן27צ'איטןChaitén5,07128פוטלאופוFutaleufú2,62329אואלאיוואהHualaihué8,94430פאלנהPalena1,711
מגזר השירותים מעסיק את המספר הרב ביותר של עובדים במחוז.
הכלכלה מבוסס על ענפי חקלאות כדיג, חקלאות הימית, יערנות וגידול בקר.
מוקדי התיירות העיקריים כוללים את הפארקים הלאומיים אתרי הסקי והאגמים, בהם יש גם תיירות דיג.
מחוז לוס ריוס (בספרדית: Región de Los Ríos; נהגה: [loz ˈri.os]; מילולית: "מחוז הנהרות") הוא אחד מ-16 המחוזות של צ'ילה, שטחו 18,429 קמ"ר, ורק ארבעה מחוזות בצ'ילה קטנים ממנו.
הוא גובל במחוז אראוקניה בצפון בפרובינציית נאוקן הארגנטינאית במזרח, ובמחוז לוס לאגוס בדרום, וכמרבית מחוזות צ'ילה- באוקיינוס השקט במערב.
מבחינה מנהלית מחולק מחוז לוס ריוס לשתי פרובינציות: ואלדיביה וראנקו ושכוללות בתוכן 12 קומונות, שהבולטות שבהן הן ואלדיביה שמשמשת גם כבירת המחוז ולה אוניון.
ובמפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 התגוררו באראוקניה 384,837 תושבים.
בעוד שמרבית מחוזות צ'ילה הוקמו ב-1974, לוס ריוס הוא אחד משני מחוזות חדשים שהוקמו ב-2007 (בנוסף למחוז אריקה ופרינאקוטה).
עד אז, היה המחוז פרובינציה של מחוז לוס לאגוס, בשם ואלדיביה.
ואלדיביה זכתה למעמד של מחוז בסמוך לעצמאות צ'ילה.
העיר אמנם לא הייתה חשובה במיוחד באותה העת, אך ראשי המדינה הצעירה חששו כי התושבים הספרדים הרבים באזור יהוו איום על עצמאות המדינה כולה אם לא תינתן להם מידה מסוימת של אוטונומיה.
במהלך המאה ה-19 התפתחה העיר, עקב הגעת מהגרים רבים, בעיקר מגרמניה, ועד 1900, כבר הייתה לאחת הערים המתועשות במדינה.
עם זאת, רעידת האדמה הגדולה שפקדה את האזור ב-1960, שבמהלכה נהרגו כ-6,000 בני אדם, גרמה לנזק רב בעיר, והיא החלה לדעוך.
ב-1974, בעקבות ההפיכה הצבאית, החליט ממשלו של אוגוסטו פינושה לחלק מחדש את מחוזות המדינה.
במסגרת החלטה זו הוחלט כי ואלדיביה תהפוך לפרובינציה במחוז לוס לאגוס, שבירתו פוארטו מונט.
ככלל, כולל המחוז ארבע רצועות גאוגרפיות, ממזרח למערב: רכס הרי האנדים, הפרקורדיירה ("קדם הרכס"), העמק המרכזי ורכס החוף.
מההרים זורמים מערבה נהרות רבים, המעניקים למחוז את שמו.
במחוז גם אגמים רבים, ובהם האגם הרביעי בגודלו בצ'ילה, אגם ראנקו (410 קמ"ר), וכן פויווה (157 קמ"ר), קלאפקן (121 קמ"ר), פאנגיפויי (116 קמ"ר), אגם רינייווה (77 קמ"ר), מאיווה (49 קמ"ר) ופיריווייקו (40 קמ"ר).
האזור הכולל את האגמים קלאפקן, פאנגיפויי, רינייווה ופיריווייקו, וכן את האגמים נלטומה, פייאיפה ופויינקה, מכונה אזור שבעת האגמים.
בתחומי המחוז שלושה פארקים לאומיים: אלרסה קוסטרו, ויאריקה (שחלקו הצפוני במחוז אראוקניה) ופויווה (שחלקו הדרומי במחוז לוס לאגוס).
פרובינציית ואלדיביה היא הפרובינציה הצפונית.
בירת המחוז, ואלדיביה, היא גם בירת הפרובינציה.
פרובינציית ראנקו, הקרויה על שם אגם ראנקו, היא הפרובינציה הדרומית.
פרובינציהבירהשםשם בשפת מקורתושבים 2017ואלדיביהואלדיביהמריקינהMariquina21,278ואלדיביהValdivia166,080קורלCorral5,302לאנקוLanco16,752מאפילMáfil7,095פאייקוPaillaco20,188לוס לאגוסLos Lagos19,634פאנגואיפואיPanguipulli34,539ראנקולה אוניוןפורטונוFutrono14,665לאגו ראנקוLago Ranco9,896ריו בואנוRío Bueno31,372לה אוניוןLa Unión38,036
לוס סטאס (בספרדית: Los Zetas) הוא סינדיקט פשע מקסיקני שבסיסו בנואבו לארדו, טמאוליפס, על גבול מקסיקו-ארצות הברית.
הארגון התפתח לכדי קרטל סמים המכנה את עצמו נכון לדצמבר 2015 "קרטל דל נורטה" (קרטל הצפון).
הארגון שנחשב בידי ממשלת ארצות הברית לקרטל המתקדם ביותר מבחינה טכנולוגית, המתוחכם, החזק, המסוכן והאכזרי ביותר הפועל במקסיקו, הוקם בסוף שנות ה-90 בידי אוסיאל קארדנאס גיין , הבוס של קרטל המפרץ המקסיקני.
בעקבות פרס שהכריזו על ראשו רשויות אכיפת החוק האמריקניות, אסף אוסיאל אנשי קומנדו עריקים או מושחתים מצבא מקסיקו, במיוחד מיחידת העילית "Gafe" , יחידה מוטסת של הכוחות המיוחדים שחלק מרכזי בעבודתה היה המלחמה במבריחי הסמים.
אחד מיוצאי היחידה ארתורו גוסמן דסנה חבר אליו ליצירת כוח פרה-מיליטרי מצויד במיטב הציוד הצבאי ובציוד תקשורת מתקדם שמאפשר להם לצותת למערכות הקשר של המשטרה והצבא ומקשה על איתורם.
ארגון זה עבד במשך העשור הראשון של המאה ה-21 כצבא פרטי של קרטל המפרץ.
מעצרו של אוסיאל ב-2003 בעקבות הלחץ הציבורי שנוצר בשל הקמת לוס סטאס ופעילותו, הובילה ליצירת שיתוף פעולה בין קרטל המפרץ וקרטל טיחואנה שראשיו ישבו אף הם בכלא "לה פלמה" בתקופה זו.
בפברואר 2010 פרש הארגון מחברותו בקרטל המפרץ, והפך לארגון פשע עצמאי.
בניגוד לארגוני פשע מסורתיים במקסיקו שמהווים קרטלי סמים ועיקר הכנסתם מסחר בסמים, סחר זה מהווה רק כ-50% מהכנסותיו של הארגון.
באמצעות הטלת פחד וטרור בקרב האוכלוסייה האזרחית על ידי חטיפות ועינויים, הוצאות להורג פומביות ותליית בני אדם על גשרים מרכזיים, עריפת ראשים והפצת סרטונים ממעשים אלו ברשתות החברתיות, השיג הארגון נוכחות גאוגרפית גדולה מזו של קרטל סינלואה היריב, והפך לקרטל הסמים הגדול במקסיקו.
בשטחי פעילותו נהנה הארגון מדמי חסות קבועים ומפעולות סחיטה.
הרשויות במקסיקו ובארצות הברית סבורות כי לשורות הארגון הצטרפו - הן כמאמנים והן כלוחמים - יוצאי יחידת הקאיבילס , יחידה מיוחדת בצבא גואטמלה.
ארתורו גוסמן דסנה - נרצח במטמורוס בשנת 2002
אריברטו לסקנו ("אל לסקה") - הנהיג את הפיכת הארגון לקרטל עצמאי, נהרג באוקטובר 2012 בידי כוח של חיל הים המקסיקני בפרוגרסו שבקואווילה, בעת מצור על אצטדיון שבו שהה
מיגל אנחל טרביניו מורלס - נעצר ביולי 2013 בידי חיל הים המקסיקני בנואבו לאון
עומר טרביניו מוראלס - אחיו של מיגל, יליד 1974, רשויות החוק מניחות כי הוא ממשיכו של אחיו
לוס קאבוס (בספרדית: Los Cabos, מילולית: "הכפים") היא אחת מחמש המועצות האזוריות המרכיבות את מדינת באחה קליפורניה הדרומית במקסיקו.
המועצה ממוקמת בדרום באחה קליפורניה הדרומית וחצי האי באחה קליפורניה; היא גובלת במועצה האזורית לה פאס בצפון ובצפון-מערב ומוקפת בשאר עבריה על ידי האוקיינוס השקט בדרום ובמערב ועל ידי מפרץ קליפורניה במזרח.
לוס קאבוס היא אחד ממוקדי התיירות הפופולריים במקסיקו.
מרבית האוכלוסייה מתרכזת בבירת המועצה סן חוסה דל קאבו, בעיר קאבו סן לוקאס ובשורה של יישובים קטנים ואתרי נופש ביניהן.
בתחומי המועצה מתגוררים 238,487 תושבים (נכון ל-2010), והיא המועצה השנייה מבחינת גודל אוכלוסייתה בבאחה קליפורניה הדרומית, אחריה לה פאס.
ארצות הברית מקיימת סוכנות קונסולרית בסן חוסה דל קאבו, בנוסף לשגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי
לוס פינוס (בספרדית: Los Pinos, בתרגום חופשי לעברית: "האורנים") הוא בית הארחה במרכז מקסיקו סיטי המשמש כמשכנו ומקום מגוריו של נשיא מקסיקו, מאז 1934, עת נחנך בידי הנשיא לאסרו קארדנאס.
המונח 'לוס פינוס' מהווה גם מטונימיה לנשיא מקסיקו.
הארמון נבנה ב-1853 בסגנון האמנות האקלקטית, נרכש והיה למעונם הרשמי של נשיאי מקסיקו בשנת 1934. מאז היה הארמון בית ל-13 נשיאי מקסיקו ובני משפחותיהם במשך עשרות שנים.
בשנת 2000 פתח הנשיא ויסנטה פוקס את הארמון לציבור הרחב ועבר להתגורר בווילה סמוכה.
עד שנת 1940, התגוררו ראשי המדינה של מקסיקו בטירת צ'פולטפק, במקום סמוך.
בשנת 1934, נכנס הנשיא לזרו קרדנס לתפקידו וסירב לגור בטירת צ'פולטפק בטענה כי הטירה ראוותנית מדי ואינו רוצה בה כמעונו הרשמי.
הוא הציע להקים בית קטן יותר בסמוך לטירה, גם הוא בפארק צ'פולטפק, בשם "Rancho La Hormiga".
בהמשך שינה את שם המשכן ל"לוס פינוס".
לוס פסטידיוס (באיטלקית: Los Fastidios) היא להקת סקא-פאנק שהוקמה בשנת 1991 בעיר ורונה שבאיטליה ופועלת מאז ברציפות.
לאורך השנים חברי הלהקה התחלפו, מלבד הסולן ומקים הלהקה אנריקו קוב, שגם מנהל את הלייבל העצמאי בו חתומה הלהקה כיום "Kobb Records".
במהלך 24 שנות קיומה שחררה הלהקה מעל עשרה אלבומי אולפן וארבעה אלבומי אוסף, ושיריה הופיעו באלבומי אוסף משותפים רבים, בסאונדטרק של סרטים אודות סצנת הפאנק והסקינהדס האיטלקית ובהופעות ופסטיבלים ברחבי העולם.
הלהקה מזוהה עם תנועת האנטיפה והסקינהדס השמאלית (SHARP- Skinheads Against Racist Prejudices), ושיריה הפוליטיים עוסקים בהתנגדות לפאשיזם ונאציזם, לאומנות, אימפריאליזם הומופוביה וסקסיזם.
הלהקה קיימה הופעות מחווה למען המאבק העממי במחוז צ'יאפאס במקסיקו, למען קידומה של פוליטיקה מעמדית וזכויות סוציאליות לעובדים, וכנגד מלחמות ותוקפנות מערבית.
ב-16 בנובמבר 2017 קיימה הלהקה הופעה ראשונה בתל אביב, במועדון הלבונטין 7.
לוס כפרוס היא להקה ישראלית, השרה בסגנון הרגאיי, סקא, דאב וג'אנגל.
ההרכב שר בשפות עברית, רוסית ואנגלית.
ההרכב לוס כפרוס הוקם בשנת 2004 על ידי ארקדי יעקבסון, אנטון קוליאדקו ואנדרי בר (mc goga) שעלו לישראל באמצע שנות ה-90 ממדינות ברית המועצות לשעבר.
ההרכב הופיע בתחילת דרכו מול קהל דוברי רוסית.
להרכב התווספו בהמשך דרכו חברים ילידי ישראל.
מקור שם הלהקה הוא במילת הסלנג 'כפרות' בה כונו על ידי חבריהם.
ההרכב מרבה לעסוק בשיריו בנושאים חברתיים.
בשנת 2006 הוציאו את אלבום הבכורה "Rasta Vasily" שהופק על ידי בן הנדלר והודפסו ממנו 1,000 עותקים.
בשנת 2008 הוציאו גרסה מחודש לשיר "נכון להיום" של זוהר ארגוב, במסגרת פרויקט "עבודה עברית".
בשנת 2009 יצא אלבום הבכורה בהוצאה מחודשת ונכללו בו השיר "נכון להיום" וכן עיבוד מחדש של השיר "Babosi" ושל השיר "CCCP", שזכה להשמעות רבות ברדיו.
ב-2010 חידשו את שירו של מאיר אריאל "זנב הלטאה של המקצוע" במסגרת אלבום מחווה שיצא לזכרו.
בשנת 2012 יצא אלבומם השני "חיים בסרט", גם הוא בהפקת בן הנדלר.
בשנת 2014 חידשה הלהקה את "שיר המכולת" של להקת כוורת, במסגרת פרויקט של גלי צה"ל לרגל 40 שנה לאלבום "סיפורי פוגי".
השיר הוקלט והופיע באלבום "מסיפורי פוגי אפשר ללמוד" שכלל גרסאות כיסוי לשירי כוורת.
ב-2018 הוציאו ביצוע חדש עם דורי בן זאב לשירו "שיר הבלבול", ואת הסינגל "מסיבה יותר חארדקור", והשתתפו באודישנים של "הכוכב הבא לאירוויזיון 2019".
אנטון קוליאדקו - שירה, גיטרה, מפוחית
ארקדי יעקבסבון - גיטרה, שירה
mc goga (אנדרי בר) - שירה
לוסוטיטן (שם מדעי: Lusotitan; מילולית: "הטיטאן של לוסיטניה") הוא סוג דינוזאור ארוך צוואר ממשפחת הברכיוזאוריים אשר חי ביורה העליון לפני 152 מיליון שנה.
מאובני הדינוזאור נמצאו במערב פורטוגל ב-1957 ותוארו ב-2003 בידי החוקרים אוקטביו מתאוס ומיגל תאלס אנטונס.
בסוג מוכר מין יחיד שבעבר שויך לקרובו הברכיוזאורוס ונקרא: Brachiosaurus atalaiensis.
זה היה דינוזאור גדול בעל צוואר ורגליים ארוכים והאורך הכולל שלו הגיע ל-25 מטרים.
הוא השתמש בצווארו כדי להגיע לענפי ועלי עצים גבוהים.
בשלד שנמצא היה חסר גולגולת אך נמצאו בו 28 חוליות.
הוא חי בסוף תור היורה לצד מיני צמחונים דומים כמו הסופרזאורוס, המירגאיה, הלוריניזאורוס (Lourinhasaurus), הזבי (Zby) והדסנתרורוס (Dacentrurus).
לצידם ארבו טורפים כמו הצרטוזאורוס והאלוזאורוס לטרף לא זהיר.
ככל הנראה גודלו של הלוסוטיטן הגן עליו מטורפים.
לוס פלונס (בספרדית: Los Pelones; בתרגום חופשי: הקרחים) הוא סינדיקט פשע וכוח צבאי למחצה מקסיקני, שהוקם על ידי קרטל סינלואה, וכיום הוא קרטל סמים עצמאי.
פירוש המילים "לוס פלונס" בספרדית הוא "הקרחים".
הוא סימל את המצטרפים החדשים לארגון הפשע, שצוו לגלח את ראשיהם כמו בטירונות צבאית.
בשנת 2004 הוקמה הכנופיה במדינת גררו, ושימשה כזרוע הצבאית של קרטל סינלואה, שנוהל על ידי ברון הסמים חואקין "אל צ'אפו" גוסמן, שלאחר הריגת אוסמה בן לאדן הפך גוסמן למבוקש מספר אחת בארצות הברית.
הכנופיה עסקה במסעי אלימות נגד קרטלים יריבים ובהפצת סמים במקומות תיירותיים ברחבי המדינה.
לאחר מותו של ארתורו בלטרן לייבה בדצמבר 2009, הפך הארגון לעצמאי.
ב-27 בדצמבר 2012 הכריז הארגון על הצטרפותו לקרטל המפרץ.
ביוני 2020 דווח כי הקרטל שב להיות עצמאי, עקב פיצולו של קרטל המפרץ.
הנהר לוסט מתחיל ומסתיים באגן סגור בצפון קליפורניה ובדרום אורגון בארצות הברית.
הנהר, באורך 97 קילומטרים, זורם בקשת מ במחוז מודק בקליפורניה, דרך מחוז קלאמת באורגון, לאגם טולי במחוז סיסקיו בקליפורניה.
כ-74 קילומטרים מנהר לוסט נמצאים באורגון, ו-23 קילומטרים נמצאים בקליפורניה.
ממקורו הנהר זורם צפונה לעמק לאנגל (Langell Valley) באורגון, שם נשפך אליו מימין היובל נחל מילר (Miller Creek).
ליד היישוב באורגון הנהר פונה מערבה ועובר דרך פער אולנה (Olene Gap), כ-15 קילומטרים מזרחית לעיר קלאמת פולס.
הנהר פונה לדרום-מזרח וזורם לאורך בסיס הר סטוקל (Stukel Mountain), שם הוא יוצאים ממנו תעלות הטיה לאגמים קטנים כולל להשקיה ובקרת שיטפונות.
לאחר מכן הוא נכנס שוב לקליפורניה מדרום ליישוב .
סכרים, תעלות, משאבות ומבנים מלאכותיים אחרים על נהר לוסט, מאגר קליר לייק ואגם טולי הם חלק ממיזם ההשקיה קלאמת של לשכת הטיוב של ארצות הברית, המנהל את זרימת המים באגן בעיקר לצורך חקלאות ו.
המיזם מספק מים לכ-850 קילומטרים רבועים של אדמות יבול, 62% מהם באורגון ו-38% בקליפורניה.
מים מאגן הנהר לוסט נכנסים לאגן הנהר קלאמת, בעיקר דרך ערוץ ההטיה של נהר לוסט, כ-6 קילומטרים במורד הזרם מהיישוב אולנה (Olene).
הערוץ באורך 13 קילומטרים יכול לספק מים גם בזרימה בכיוון ההפוך מהקלאמת כאשר יש צורך במי השקיה עבור חוות בחלקים שיובשו של אגם טולי.
לאחר 1846, חצה את הנהר על גשר טבעי של אבני מדרך, שכוסה מאוחר יותר על ידי סכר של לשכת הטיוב, ליד מריל.
מוקדם יותר באותה שנה, קרא החוקר ג'ון פרימונט לנחל בשם "נהר מקראדי" (McCrady River) על שם חבר נעורים, אך עם הזמן השם הנהר לוסט הפך רווח יותר ויותר.
סניף דואר של הנהר לוסט פעל לזמן קצר, כנראה בסביבת אולנה באורגון, בשנים 1875–1876.
הזרימה בלוסט איטית ומאפשרת הזדמנויות לדיג של בס עד 3.2 קילוגרם, , , , ו-.
דגי טרוטה נדירים בנהר הזה.
לוס דל ריו (בספרדית: Los del Río; בעברית: אלה מהנהר), הוא צמד מוזיקלי הידוע גם בשם הדל ריוס (The Del Rios).
הצמד מוציא שירים מסוגות כמו פופ ודאנס ספרדי ולטיני.
הוא הוקם בשנת 1962 על ידי אנטוניו רומרו מונגה (17 בפברואר 1948) ורפאל רואיז פרדיגונס (10 בנובמבר 1947).
השניים ידועים בעיקר בזכות סינגל הדאנס המצליח שלהם "Macarena", שיצא במקור ב-1993. השיר זכה להצלחה עולמית.
בשנת 2002 דורג השיר במקום הראשון ברשימת "100 One-hit Wonders של VH1".
הסינגל "Tengo, tengo" יצא לאור ב-18 בפברואר 1996, ונכלל מאוחר יותר באותה שנה באלבום, Fiesta Macarena.
בסופו של דבר, הוציא הצמד שישה אלבומים: , , , Colores, ו-Alegria y cosabuena.
חמישה מהאלבומים כללו גרסאות של "Macarena", בסגנונות ורמיקסים שונים.
בשל הצלחתם הרבה ברחבי העולם, עיירת הולדתם דוס הרמנאס קראה על שמם אולם מוזיקה עירוני חדש, "Anfiteatro Los del Río".
שיר ידוע נוסף של לוס דל ריו הוא "Sevilla tiene un color especial", שנוגן באופן בולט בסרט הספרדי Ocho apellidos vascos.
הם להקת אינדי פופ בת שבעה נגנים מקרדיף, וויילס, שהוקמה בתחילת 2006 באוניברסיטת קרדיף.
הלהקה עברה מספר שינויים בהרכב, כאשר גארת' פייסי (זמר ראשי), ניל טרנר (גיטריסט) וטום ברומלי (גיטריסט) הם החברים המקוריים היחידים שנותרו.
רוב טיילור (גיטריסט), קים פייסי (קלידן וזמר), מאט פידלר (בסיסט) וג'ייסון אדליניה (מתופף) נמצאים גם הם כרגע.
כולם מחליפים את שמות המשפחה שלהם ב-"Campesinos!" בתור שמות במה .
בהשפעת תנועת הטווי פופ, הלהקה הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה, Hold on Now, Youngster..., בפברואר 2008, ואחריה את We Are Beautiful, We Are Doomed, באוקטובר באותה השנה.
שניהם קיבלו ביקורות חיוביות על ידי מבקרים, הראשון תואר על ידי פיצ'פורק כ"מכתב אהבה מסוחרר ומלא אהבה לאינדיבידואליות, לפאתוס - ולכל שאר שאינדי פופ בנוי אליהם".
אלבומם השלישי, Romance Is Boring (2010), גרם להרחבה של "פלטת הכלים הכבר גדולה" שלהם.
בין שישה אלבומי אולפן, האחרון היה Sick Scenes (2017), הלהקה הוציאה גם ארבעה מיני-אלבונים, לאחרונה Whole Damn Body (2021).
הקבוצה הוקמה באוניברסיטת קרדיף ב-2006, במקור מורכבת מניל טרנר בגיטרה, אלן וואדל בגיטרת הבס ואולי בריגס בתופים.
במרץ 2006, טום ברומלי הצטרף ללהקה, לקח על עצמו את תפקיד הגיטריסט הראשי, ואחריו גארת' פייסי - שהפך לכותב הראשי של הלהקה - בשירה הראשית ובגלוקנשפיל, הרייט קולמן בכינור ובקלידים, ואלכסנדרה ברדיצ'בסקיה בשירה, בקלידים ומלודיקה.
היצירות המוקדמות ביותר של הלהקה הושפעו מפוסט-רוק, אם כי לא ידוע על הקלטות מתקופה זו שהופצו בפומבי.
המילה campesino בספרדית מתורגמת ל"איכר" או "אדם כפרי".
כל חברי הלהקה מתייחסים לשמות המשפחה שלהם כ"קמפסינוס!" .
הלהקה ביצעה את ההופעה הראשונה שלה ב-8 במאי 2006 בערב מועדון של התאחדות הסטודנטים; הם המשיכו להופיע במספר הופעות שקיבלו חוות דעת חיובית ברחבי קרדיף.
השירים פורסמו בחשבון Myspace של הלהקה אשר גרם לטווח ההגעה והמוניטין שלהם לגדול, ובאוגוסט 2006 הביאו להם משבצת התומכת בקבוצת העל הקנדית Broken Social Scene .
בנובמבר 2006, הלהקה הוחתמה על ידי Wichita Recordings .
הסינגל הראשון של הלהקה, A-side Double עם שירים "We Throw Parties, You Throw Knives" ו-"Don't Tell Me To Do The Math(s)", שוחרר ב-26 בפברואר 2007. באפריל, הלהקה חתמה בלייבל הקנדי Arts &amp; Crafts ליציאות בצפון אמריקה.
ביוני 2007 הוציאה הלהקה את "You!
Dancing!" במהדורה מוגבלת של ויניל צבעוני בגודל 7 אינץ', שהופיע מאוחר יותר בפרסומת של באדווייזר .
מהדורה זו ליוותה אותם בהופעות חיות בבאת', ניופורט, קרדיף ולונדון.
בערך בזמן הזה הם נראו מנגנים עם להקות כמו סקיי לארקין וג'וני פוריינר.
שני הסינגלים, שהופקו על ידי דייב ניופלד, שוחררו בצפון אמריקה ב- Sticking Fingers Into Sockets, אלבום אוסף שיצא ביולי 2007.
הלהקה יצאה לסיבוב ההופעות המלא הראשון שלה בבריטניה באוקטובר 2007, לאחר יציאת "The International Tweexcore Underground" ב-15 באוקטובר.
למרות שהלהקה הוקמה בוויילס, אף אחד מהחברים אינו וולשי .
גארת' פייסי - שירה, גלוקנשפיל (2006-הווה)
טום ברומלי - גיטרות, קלידים, קולות רקע, עיבודי מיתר (2006-הווה)
קים פייסי - מקלדת, חליל, שירה (2009-הווה)
רוב טיילור - קלידים, גיטרות נוספות, כלי הקשה, קולות רקע (2010-הווה; מוזיקאי בסיבוב הופעות 2009-2010)
ג'ייסון אדליניה - תופים, כלי הקשה, תכנות (2010-הווה)
הארייט קולמן - כינור, קלידים, עיבודי מיתר, קולות רקע (2006–2011)
לוֹס צ'וֹנֶרוֹס (בספרדית: Los Choneros) הוא סינדיקט פשע וקרטל סמים מהעיר גואיאקיל, אקוודור, עם נוכחות ניכרת במרבית קווי החוף במדינה.
הכנופיה ידועה במעורבותה בפשע מאורגן, סחר בסמים, הברחות ושוד.
מרבית מחבריה מצויים ברשימת המבוקשים של המשטרה הלאומית באקוודור ומרבית מנהיגיה המקוריים נעצרו או חוסלו.
העסק העיקרי הוא הברחות קוקאין לארצות הברית.
ב־9 בינואר 2024 פרץ סכסוך אלים באקוודור, בעקבות בריחתו של מנהיג הכנופיה חוסה וילמאר מהכלא.
במבצע נעצרו כשלושים בכירים וממשלת אקוודור הכריזה על מצב מלחמה פנימי נגד כנופיות הפשע המאורגן במדינה ובעיקר לוס צ'ונרוס.
ייתכן שמקור הארגון בצ'ונֶה או מאנטה, מתישהו בשנות התשעים.
בתחילה הייתה זו כנופיה של מבוגרים צעירים עם שמונה חברים, בני 18 עד 30 שנים.
המייסד והמנהיג הראשון שלה היה חורחה ביסמרק ואליז אספנייה, הידוע בכינויו צ'ונרו או טניינטה אספנייה, שנטען כי החל את דרכו כסוחר סמים בשכונות העוני של העיר.
קרלוס חֶסוּס צ'דינו ורה, המכונה לחלופין אל רוֹחוֹ או אל קווזרו, ראש כנופיית לוס קווזרוס, הסתכסך עם ביסמרק, אחד מחבריה, במסיבה והורה לרצוח אותו.
ביסמרק ובתו נפצעו ואשתו נהרגה.
ביסמרק, יחד עם בני משפחה, חברים ומקורבים, ביחד לוס צ'ונרוס, כולל מנהיג הכנופיה בהמשך, חורחה לואיס זמברנו, רצח את אחיו ובנו של ורה, ג'וני ורדי סדינו ורה וכריסטיאן ג'ונתן סדינו בריונס.
בסכסוך שפרץ ביניהם הושמדו לוס קוזרוס.
כמה מלוס צ'ונרוס שרדו ואפשרו להם להמשיך בפעילות הפשע המאורגן.
על פי ההערכות, לוס צ'ונרוס פועלת כאגף מזויף של קרטל סינלואה בתוך אקוודור.
העסק העיקרי שלהם הוא סחר בסמים, במיוחד בקוקאין.
מאז 2011, אנשי צ'ונרוס נמצאים גם בבתי כלא ברחבי אקוודור.
הארגון מאורגן היטב בפריסה ארצית וכולל משתפי פעולה מגופי הביטחון במדינה ופוליטיקאים.
לוס סאנטוס היא עיר בדיונית ביקום משחקי המחשב "Grand Theft Auto" מבית רוקסטאר גיימס.
העיר ממוקמת בדרום מדינת "סאן אנדראס," והיא העיר בגדולה ביותר באזור.
העיר מבוססת ברובה על העיר לוס אנג'לס, הנמצאת בקליפורניה שבארצות הברית.
לוס סאנטוס היא העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר במדינת סאן אנדראס, עם בערך 4 מיליון תושבים.
היא ממוקמת בחלק הדרום-מזרחי של המדינה.
דרומית לה שוכן "מחוז רד" (Red County) ומזרחית לה שוכן "מחוז פלינט" (Flint County).
לוס סאנטוס היא מרכז בין-לאומי לבידור, תרבות, וטכנולוגיה.
בדומה לעיר עליה היא מבוססת, לוס סאנטוס היא שילוב עצום ורחב של תרבויות ופרספקטיבות.