tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
העיר גובלת מדרום במפרץ עכו, שבקצהו הצפוני של מפרץ חיפה, וממערב, בים התיכון.
היא משתרעת על פני שטח מישורי, ורק תל עכו שבמזרחה מתנשא מעליו.
אורך שטחה הבנוי הוא כ-3.5 ק"מ מצפון לדרום וכ-3 ק"מ ממזרח למערב.
מדרום למרכז העיר זורם נחל נעמן הנשפך אל מפרץ חיפה, ומדרום לו נמצא אזור התעשייה עכו דרום.
בסמוך לעיר שוכנים מספר יישובים כפריים, ובהם בוסתן הגליל ושומרת מצפון, עין המפרץ וכפר מסריק מדרום והמועצה המקומית ג'דיידה-מכר ממזרח.
העיר העתיקה של עכו שוכנת על חצי אי קטן באורך וברוחב של כ-400 מטר, החוצץ בין מפרץ עכו לים התיכון.
רובעיה של העיר המודרנית התפשטו מגרעין זה לצפון ולמזרח.
ההיסטוריה של העיר מקיפה כחמשת אלפי שנות התיישבות, שראשיתן בסביבות שנת 3200–3000 לפני הספירה, בראשית תקופת הברונזה הקדומה.
לאחר המנדט הבריטי על ארץ ישראל נכבשה העיר על ידי צבא הגנה לישראל במצור על עכו, ומאז היא חלק ממדינת ישראל.
אוכלוסיית העיר מעורבת ומורכבת מיהודים, מוסלמים ונוצרים.
יהודים מהווים 67.1% מכלל תושבי העיר, ערבים מוסלמים מהווים 25.3%, ערבים נוצרים 2.4% והאחרים מהווים 5.2% מכלל התושבים.
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה בעיר מאז ראשית המנדט הבריטי:
בתחילת העשור הראשון של המאה ה־21 היה אחוז האבטלה בעכו גבוה מ-10%, לעומת ממוצע ארצי של כ-6%, ובשנת 2004 עמד על 14.2 אחוז.
במשך שנים הייתה עכו לאחד היישובים שהוגדרו כמוכי אבטלה (למעלה מ-10% מובטלים).
בשיעור האבטלה חל שיפור במהלך השנים, ונכון לינואר 2009 עמד על 8.6 אחוז, עדיין גבוה מהממוצע הארצי.
הסיבות העיקריות לתופעה זאת בעכו הן חוסר עוגנים תעסוקתיים וחוסר זהות תעסוקתית, וכן פגיעה במקורות תעסוקה מסורתיים כמו גם באלה שהחליפו אותם:
מפעלים עתירי עבודה (בהם "קריית הפלדה") נסגרו ומפעלים אחרים עברו ליישוב אחר, כדוגמת פניציה שעבר במלואו לציפורית וחברת טמבור שהעבירה מקום מושב הנהלתה לנתניה.
תופעה זאת פגעה לא רק בתעסוקה אלא גם בארנונה שגבתה העירייה.
מפעלים אחרים (בהם פרוטרום ורפא"ל) עברו תהליכי מיכון שגרמו לירידה במספר המועסקים.
מפעלים כדוגמת צינורות המזרח התיכון ו"טמבור" התמודדו עם תחרות וצמצמו את היקף הפעילות ואת מספר עובדיהם.
הדיג, שהיה במשך מאות שנים ענף תעסוקה משמעותי, נפגע עקב התמעטות הדגה באגן המזרחי של הים התיכון.
השוק של עכו איבד את תפקידו המסורתי – עכו שהייתה מרכז עסקים ומסחר, ושימשה שוק לכל הגליל המערבי, איבדה את תפקידה לטובת חיפה, נהריה וכרמיאל, ואף לטובת מרכזי מסחר מקומיים ברגבה, עין המפרץ ובכפר יסיף.
אחת הסיבות לתהליך זה היא התפתחות התחבורה הבין-עירונית ונגישותם של שווקים מחוץ לעיר.
עכו שהייתה עיר תיירות הפסיקה להיות אבן שואבת לתיירים ורוב המגיעים לבקר בה אינם נותרים ללון בה.
גם התיירים הבהאים העולים לרגל לעכו במסגרת מסע יומי, לנים מחוץ לה, בעיקר בחיפה.
אגן נחל נעמן מדרום לעיר מזוהם.
לכל אלה מתוספת העובדה שאין בעיר מוקדי בילוי בשעות הערב, וכל בתי העסק בעיר נסגרים עם חשיכה.
נמל העיר התנוון מאז הקמת נמל חיפה.
תושבים מבוססים בעלי כוח קנייה גדול עזבו את העיר לנהריה, ליישובי גוש שגב וליישובים אחרים, ובמקומם הגיעה לעיר אוכלוסייה חלשה, דבר שהביא לירידה במיסים שנגבו על ידי העירייה ולהחלשות כוח הקנייה של התושבים.
נעשו ניסיונות לשפר את המצב התעסוקתי בהן הכללת העיר בתוכנית "אופק" ומתן תווית של אזור עדיפות לאומית ואזור פיתוח אולם ללא תוצאות של ממש.
בשנת 2006 נקבעה עכו על ידי הממשלה כיעד לאומי.
הממשלה הצהירה על כוונתה להשקיע מאמצים רבים בעכו כדי למנף את הבנייה והפיתוח בעיר, לעודד השקעות, ליצור מקורות תעסוקה, ולפתח את התיירות בעיר, באמצעות ניצול משאבים קיימים.
במסגרת זאת הוקמה השכונה "נאות ים" ושווקו בה מגרשים זולים לאנשי צבא הקבע.
בשנת 2006 רכשה קבוצת דלק נדל"ן את קניון עכו ותרמה לפיתוחו.
ב-2011 נפתח בעכו קניון עזריאלי.
עכו שוכנת בצומת הכבישים הארציים 4 ו-85. בעבר חצה כביש 4 את העיר מצפון לדרום, אך כיום הוא עובר בתוואי העוקף את העיר ממזרח.
התוואי הישן של כביש 4 מסומן כיום ככביש מקומי 8510. כביש 85, הידוע גם ככביש עכו-צפת וכרחוב בן-עמי, מוביל לכיוון צומת עמיעד ומקשר את עכו אל כרמיאל, צפת ויישובי בקעת בית הכרם.
את העיר משרתת כיום מערכת תחבורה ציבורית המבוססת על רכבת, אוטובוסים ומוניות.
תחנת הרכבת עכו נמצאת על מסילת החוף וממנה עוברות רכבות צפונה לנהריה ודרומה לחיפה, תל אביב-יפו ובאר שבע.
תחנת האוטובוסים המרכזית נמצאת מול תחנת הרכבת, וממנה יוצאים אוטובוסים של חברת "אגד" לכל צפון הארץ.
מוניות שירות של חברת "קווי הגליל" מקשרות את עכו לנהריה ולחיפה.
קווי שירות נוספים מקשרים את עכו עם כרמיאל, מספר כפרי מיעוטים (אבו סנאן, ג'דיידה-מכר, כפר יאסיף) וכן מספקות שירות פנימי בעיר.
קיים שירות מוניות האוסף נוסעים מביתם לנמל התעופה בן-גוריון.
כמו כן קיימות בעיר מספר תחנות מוניות לנסיעות מיוחדות.
בעיר מספר מוסדות חינוך ראויים לציון:
המכללה האקדמית גליל מערבי שוכנת בצפון-מזרחה של העיר, סמוך ליישוב בוסתן הגליל.
זהו מוסד מוכר להשכלה גבוהה המציע לימודים אקדמיים לתואר ראשון של אוניברסיטת בר-אילן במגוון מסלולי לימוד, וכן לימודי מכינות קדם אקדמיות ומכינות לבגרות.
בית הספר לקציני ים עכו הוא בית ספר ימי תיכוני ועל-תיכוני, המחנך ומכשיר בנים ובנות לתפקידי פיקוד וקצונה בחיל הים ובצי הסוחר הישראלי.
המוסד שוכן לחופו של מפרץ עכו, בצמוד ממזרח לעיר העתיקה.
כיום לומדים במקום כ-450 תלמידים ותלמידות מכתה ט' עד כתה י"ב, בבית הספר יש אפשרות להמשך לימודים י"ג–י"ד.
המכון להכשרה ימית הוא מכון המכשיר קצינים לצי הסוחר הישראלי.
הוא הוקם בעכו בשנת 1971, והוא משויך לרשות להכשרה וחינוך ימיים.
במכון מתקיימים שני מסלולי לימוד: חובל משמרת וקצין משמרת מכונה.
בנוסף לשתי מגמות אלה, קיימות שתי מגמות נוספות אשר נפתחות מדי כמה שנים ומכשירות רבי חובלים וקציני מכונה ראשיים.
הקונסרבטוריון העירוני נוסד בשנת 1959 לרגל אירועי חגיגות העשור לעצמאות ישראל.
כיום לומדים במוסד כ-700 תלמידים, ופועלות בו חמש תזמורות כלי נשיפה, שתי תזמורות כלי קשת, מקהלה עירונית והרכב של מוזיקה קלה וג'אז.
ישיבת רוח צפונית היא ישיבת הסדר שנוסדה בעיר בשנת 2003, ובה כ-200 תלמידים.
מכינת אבנר עכו היא מכינה קדם-צבאית שיוסדה בשנת ה'תשע"ד, היא מיועדת לבוגרי כיתה י"ב ל-12 עד 18 חודשי לימוד, לאחר מכן מתגייסים בוגרי המכינה לשירות צבאי משמעותי, קרבי ופיקודי ככל שניתן.
• ישיבת עכו היא ישיבה חרדית המיועדת לבחורים בגילאי ה-20 ומעלה, יוסדה בקיץ תשפ"ב, הישיבה שוכנת בחלק העתיק יותר של העיר, והיא מונה כ־30 בחורים.
בראשותם של הרב ראש והרב אריה וינקלר.
פסטיבל עכו לתיאטרון ישראלי אחר – פסטיבל שנתי שהוקם בשנת 1980 והכולל הצגות פרינג', מופעי רחוב, יריד אמנויות, אירועי חוצות, סדנאות ופרויקטים מיוחדים המתרחשים ברחובות עכו העתיקה.
בעיר פועלים בית משפט השלום, בית דין שרעי, אחד משני בתי הדין הדרוזים בישראל (האחר שוכן במסעדה שברמת הגולן) ובית הדין הדרוזי היחיד לערעורים (עבר מחיפה לעכו ב־1988).
בעיר שלושה בתי קברות פעילים – יהודי (ליד צומת יסיף), מוסלמי (ליד בית הספר לקציני ים) ונוצרי (ליד צומת תל עכו).
"המרכז הרפואי לבריאות הנפש מזרע" הוקם בשנת 1954 והוא משתרע על שטח של 150 דונם לחוף הים בצפונה של עכו.
בעיר פועלת העמותה לפיתוח קהילתי עכו שמטרתה להרחיב שיתוף פעולה בין תושבי העיר מכל העדות.
הרובע המנדטורי הוא רובע בעכו המשמש כמרכז העיר שלה, התחום על ידי דרך הארבעה, רחוב הרצל וחומות עכו, ומקיף מצפון את עכו העתיקה.
שיכון עמידר נמצא במזרח העיר עכו.
הוא גובל עם כביש 4 חיפה-נהריה, בשיכון זה נמצאות חטיבות הביניים של העיר עכו.
רחוב גאולה נמצא בצפון שיכון עמידר, בצד מערב רחוב בורלא ובצדו הדרומי רחוב העלייה.
בשיכון זה גן קדושי קהיר – גן זה הוקם לזכר יהודים במצרים שבקהיר והועמדו לדין בעקבות פעולת חבלה כושלת.
בעכו שלושה חופי רחצה מוכרזים, השוכנים לאורך הרצועה החולית שבמפרץ עכו.
"חוף החומות" הידוע גם כ"חוף מפרשיות" משתרע בין העיר העתיקה ממערב ל"חוף ארגמן" ממזרח.
בסמוך לו נמצא בית הספר לקציני ים עכו.
"חוף ארגמן" שוכן בהמשכו של חוף החומות, והוא מנציח בשמו את הפקת הארגמן מחלזונות על ידי הכנענים בעכו.
בחוף שוכנים מלון ארגמן, מרכז ספורט ונופש ומחנה נופש לחיילים.
מדרום לחוף זה ועד לשפכו של נחל נעמן בדרום משתרע "חוף התמרים" ובו ניצב מלון חוף התמרים.
מצפון לעיר העתיקה פונה קו החוף של העיר ישירות אל הים התיכון, והוא רצוף סלעים ושרטונים.
לאורך חלקו הדרומי והמרכזי של החוף, החל בעיר העתיקה בדרום ועד לרחוב חטיבת גולני בצפון, ממשתרעת טיילת ההגנה.
בעכו מספר גנים, ובהם ראויים לציון "גן הזיכרון" מדרום לרחוב בן-עמי, ובו אנדרטה לזכר לחללי מלחמת העצמאות, לוחמי הגליל המערבי וכובשי עכו, והגן שליד בניין עיריית עכו, ובו האנדרטה לזכר חללי העיר במערכות ישראל.
בגן קטן ברחוב ויצמן שוכנת אנדרטת אבן לזכרו של יצחק רבין, ואליה מובילים מכל צד שלושה שערים מעץ.
ישנן שיטות שונות המגדירות את עכו כ"חוץ לארץ", ישנה מחלוקת בתלמוד ירושלמי האם בעכו נהגו מצוות התלויות בארץ.
המחלוקת הזאת גרמה שלאורך שנים היהודים העדיפו שלא להיקבר בעכו עצמה.
היהודים הקימו במרחק שבעה קילומטרים מעכו בית קברות (היום בגבול היישוב כפר יסיף) שבו הם נקברו.
זאת על מנת להקבר לכל הדעות בתחומי ארץ ישראל.
לעכו ישנה חומה עתיקה, הגורמת למחלוקת האם הייתה קיימת בימיו של יהושע בן נון, להלכה כל עיר שמוקפת חומה מימי יהושע בן נון חוגגים בה את פורים בטו' בחודש אדר.
המשמעות היא שכמו ערים נוספות עם ספק (לוד, צפת, טבריה ועוד), יש החוגגים את פורים בעכו יומיים גם בי"ד וגם בט"ו בחודש.
אתרי המרכז הבהאי העולמי בעכו
עכו היא מרכז עולמי לבני האמונה הבהאית והיא העיר הקדושה להם ביותר.
הבהאא אללה ("זוהר האל") היה הנביא המייסד של הדת הבהאית.
עקב פעילותו הדתית גורש מפרס ונשלח על ידי הסולטאן הטורקי למקומות שונים ברחבי האימפריה.
בשנת 1868 הוגלה הבהאא אללה לעכו, והושב במצודה בעכו למשך שנתיים.
בשנת 1870 שוחרר, והמשיך במגורי קבע בעיר, עד למותו בשנת 1892.
בעיר שוכנים מספר אתרים קדושים לדת הבהאית, והחשוב שבהם הוא אל־באהג'ה, אחוזת מגוריו האחרונה של הבהאא אללה ומקום קברו.
אתרים חשובים אחרים לבהאים בעכו כוללים את תאי המאסר בכלא עכו בו נכלאו הבהאא אללה ובני משפחתו, את בית עבוד בו התגורר לאחר מכן, את גן רידוואן ליד נחל נעמן, בו נהג להעביר את זמנו בערוב ימיו, ואת בית עבדוללה פאשה שנרכש על ידי בנו.
הבהאים פונים בתפילה לכיוון עכו ולאחר מותם הם נקברים כשראשם לכיוון העיר.
סמלה של עכו עוצב על ידי מרים קרולי.
הוא נבחר במכרז שנפתח עם הכרזתה של עכו כעיר.
מימין למעלה: הספינה – מסמלת את היותה של עכו עיר נמל חשובה בעבר
משמאל למעלה: בתי העיר החדשה
מימין למטה: חומת העיר העתיקה וגלי הים – מוטיבים הקשורים לתיירות המגיעה אל העיר
משמאל למטה: גלגל שיניים – מסמל את תחילת התעשייה בעיר והשאיפת לבסס את כלכלת העיר על התעשייה
סמל העיר מונצח על בול של דואר ישראל משנת 1965 בערך נקוב של 0.25 ל"י.
במסגרת מיתוג חדש של העיר ובניית שפה גרפית אחידה לפרסומי העירייה, בשנת 2021 החל השימוש בסמליל חדש ובו הסלוגן "עכו – חצי אי, עולם שלם".
הוא החליף סמליל קודם שכותרתו הייתה "חצי האי עכו – עיר תרבויות הים התיכון" והיה בשימוש ב.
הפריצה לכלא עכו מתוארת בסרט אקסודוס
העיר מוזכרת בסרט "ממלכת גן עדן", בכיכובם של אווה גרין ואורלנדו בלום.
חלק ממשחק המחשב Assassin's Creed מתרחש בעכו בתקופת מסע הצלב השלישי
בספרו של רובין יונג "Crusade" שיצא לאור בשנת 2007 מתואר המצור על עכו
עכבריים (שם מדעי: Muridae) היא משפחה בסדרת המכרסמים המכילה כ-260 סוגים וכ-650 מינים.
המינים במשפחה זו קטנים עד בינוניים.
המין הקטן ביותר הוא עכברון אפריקני (Mus minutoides), שאורך גופו (ללא זנב) 4.5-8 ס"מ ומשקלו 5–6 גרם, והוא גם המכרסם הקטן ביותר.
המין הגדול ביותר הוא חולדת ענן חיוורת (Phloeomys cumingi), המגיעה לאורך של 48 ס"מ.
חברי המשפחה נפוצים בכל היבשות פרט לאנטארקטיקה וברוב האיים באוקיינוסים, וכמעט בכל אקלים - מטונדרה ועד אקלים טרופי.
רוב בני משפחת העכבריים נמצאים בתחתית שרשרת המזון, ניזונים על צומח ומשמשים כמזון לסוגים רבים של יונקים, עופות וזוחלים.
בהתאם לכך, העכבריים מתרבים בצורה מהירה מאוד - ההריון קצר (לרוב פחות מחודש), וגודל השגר מגיע עד ל-12 ולדות גדולים.
קוצניים (Deomyinae) - בה 4 סוגים.
גרביליים (Gerbillinae) - בה 16 סוגים.
עכברים (Murinae) - בה 129 סוגים.
ייתכן שגם חולדת הרעמה משתייכת לכאן, אך מקובל יותר לשייך אותה למשפחת האוגריים.
מחד גיסא בני משפחת העכבריים גורמים נזק אדיר לבני האדם.
הנזקים שלהם לחקלאות נאמדים במיליארדי דולרים בשנה, הן לשדות והן למזון מאוחסן.
מינים רבים משמשים כמפיצי מחלות, ביניהן כאלה שגרמו למגפות (כמו הדבר).
מאידך גיסא, חלק מהמינים משמשים בהדברה ביולוגית של חרקים, אחרים משמשים כמזון ומינים נוספים משמשים כחיות מעבדה חשובות.
העַכּוּז (ידוע גם כשֵׁת, ישבן, אחוריים, ובסלנג: תחת, טוסיק או טוכעס - ההגייה היידית ל"תחת") הוא הכינוי המקובל לזוג מסות השריר והשומן המהוות את חלקו האחורי של האגן האנושי.
העכוז מאפשר לאדם לשבת בנוחות כשגבו זקוף, מבלי להשעין את כובד משקלו על רגליו (כפי שעושים יונקים אחרים, כדוגמת כלבים וחתולים).
בתרבויות רבות, הישבן ממלא תפקיד במשיכה מינית.
תרבויות רבות השתמשו בישבן גם כמטרה עיקרית לענישה גופנית.
באנטומיה אנושית, תחום העכוז (TA: Regio glutealis) מוגדר על ידי שרירי העכוז שבחלקו האחורי של האגן.
הגבול העליון של תחום העכוז הוא רכס הכסל של עצם הכסל, והגבול התחתון הוא גבולו התחתון של שריר העכוז הגדול, שם נמצא קפל העכוז (Sulcus glutealis).
את צורת העכוז הבולטת מרכיבים שריר העכוז הגדול המרכיב את חלקו המרכזי של העכוז ושריר העכוז האמצעי המרכיב את חלקו העליון-צידי של העכוז.
בדרך כלל, אצל בני אדם, לנקבות יש בדרך כלל ישבן עגול וחושני יותר, הנגרם על ידי אסטרוגן שמעודד את הגוף לאגור שומן בישבן ובירכיים.
טסטוסטרון, לעומת זאת, מונע מאגירת שומן באזורים אלו.
הישבן אצל נקבות אנושיות מכיל אפוא יותר רקמת שומן מאשר אצל גברים, במיוחד לאחר גיל ההתבגרות.
פסיכולוגים אבולוציוניים מציעים שייתכן שהישבן המעוגל התפתח כתכונה רצויה מכיוון שהוא מספק אינדיקציה חזותית לצעירותה ולפוריותה של האישה.
הוא מאותת על נוכחות של אסטרוגן ועל נוכחות של מאגרי שומן מספיקים להריון והנקה.
בנוסף, הישבן נותן אינדיקציה לצורת וגודל האגן, מה שמשפיע על יכולת הרבייה.
מכיוון שהתפתחות והגייה של הישבן מתחילה בגיל המחזור ויורדת עם הגיל, ישבן מלא הוא גם סמל לנעורים.
על פי מחקר שפורסם ב-"journal Evolution and Human Behavior", גברים רבים נמשכים לישבן בולט משום שהוא מאפיין עקמומיות מותניים מסוימת, גם אם הם אינם מודעים לכך.
במסגרת המחקר, שנערך באוניברסיטת בילקנט בטורקיה, 300 גברים נדרשו לדרג את האטרקטיביות של נשים לפי עקמומיות המותניים שלהן, שנעה בין 26 ל-61 מעלות.
מרבית הנחקרים העידו כי עקמומיות מתונה שעומדת על 45 מעלות היא זאת שמושכת אותם.
לפי החוקרים, עקמומיות זאת מעניקה יתרונות אבולוציוניים, כך שהאישה פחות סובלת מכאבי גב, פריצות דיסק וכן מצליחה להסתגל לכובד המשקל במהלך ההיריון טוב יותר.
שרירי העכוז מחולקים לשתי קבוצות.
קבוצת שרירי העכוז וקבוצה של שרירים עמוקים יותר.
שרירי העכוז הם שריר העכוז הגדול, שריר העכוז האמצעי ושריר העכוז הקטן.
פעולתם העיקרית היא פשיטה של הירך והרחקה של הירך.
השרירים העמוקים בעכוז הם השריר האגסי, השריר הסותם הפנימי, שרירי התאומים (שריר התאומים העליון ושריר התאומים התחתון) ושריר הירך המרובע.
השרירים העמוקים של העכוז בעיקר מסובבים את הירך כלפי חוץ.
העכוז מכיל מספר רב של עצבים.
חלקם עצבים שטחיים המעצבבים את עור העכוז והירך ואחרים עצבים עמוקים המעצבבים את שרירי העכוז, את חלק משרירי הירך ואת שרירי ועור השוק וכף הרגל.
עצבים שטחיים בעכוז מגיעים ישירות משורשי העצב של מקלעת המותן ושל מקלעת העצה.
מוצאם של עצבי העכוז העליונים (Nervi clunium superiores) בשורשי העצב המותניים הראשון עד השלישי.
הם מעצבבים את שני השלישים העליונים של עור העכוז.
עצבי העכוז האמצעיים (Nervi clunium medii) מגיעים משורשי העצב העצתיים הראשון עד השלישי ומעצבבים את העור שמכסה את עצם העצה ואת החלק התיכון של העכוז.
עצבי העכוז התחתונים (Nervi clunium inferiores) הם ענפיו העכוזיים של עצב עור הירך האחורי.
מקורם בשורשי העצב העצתיים הראשון עד השלישי והם מעצבבים את השליש התחתון של עור העכוז.
את החלק הצידי ביותר והגבוה של אזור העכוז, הגולש לתחום החלציים, מעצבב עצב הכסל ותת הבטן (Nervus iliohypogastricus) המגיע משורש העצב המותני הראשון ומשורש העצב החזי השנים עשר.
אל אזור העכוז נכנסים מספר עצבים עמוקים היוצאים מהאגן דרך נקב השת הגדול.
הגדול שבהם הוא עצב השת החולף דרך העכוז בדרכו לירך וליתר הגפה התחתונה.
עוד יוצאים מהאגן עצב העכוז העליון (Nervus gluteus superior) ועצב העכוז התחתון (Nervus gluteus inferior) המעצבבים את שרירי העכוז ואת השריר מותח המחתלה הרחבה.
העצב לשריר הירך המרובע (Nervus musculi quadrati femoris) והעצב לשריר הסותם הפנימי (Nervus musculi obturatorii interni) מעצבבים את השרירים שנתנו להם את שמם ואת שרירי התאומים.
עצב חשוב נוסף העובר בעכוז הוא עצב הערווה (Nervus pudendus) המגיע לחיץ הנקביים ומעצבב את רוב המבנים בחיץ הנקביים.
כלי הדם של העכוז מגיעים מעורק הכסל הפנימי (Arteria iliaca interna) ומתנקזים אל וריד הכסל הפנימי (Vena iliaca interna).
עורקי העכוז יוצאים מהאגן דרך נקב השת הגדול.
עורק העכוז העליון (Arteria glutea superior) ועורק העכוז התחתון (Arteria glutea inferior) עוברים בהתאמה מעל ומתחת לשריר האגסי ומספקים דם לשרירי העכוז ולשרירי העכוז העמוקים.
עורק הערווה הפנימי (Arteria pudenda interna) יוצא מהאגן סמוך לעורק העכוז התחתון ומספק דם למבנים באזור חיץ הנקביים.
ורידי העכוז (Venae gluteales superiores, Venae gluteales inferiores) ווריד הערווה הפנימי (Vena pudenda interna) אוספים דם מאזור העכוז ומאזור חיץ הנקביים ונעים בצמוד לעורקים המקבילים להם עד וריד הכסל הפנימי.
בתרבויות רבות היה העכוז מוקד לענישה גופנית.
במיוחד אמורים הדברים לגבי עבירות קלות או טיפול בבעיות משמעת של ילדים (ובתרבויות אחדות - נשים).
מספר השערות הועלו על מנת להסביר תופעה זו, ביניהן:
כיוון שהעכוז אינו חשוף ברבים, זרים יתקשו לגלות את דבר הענישה הגופנית (ולנקוט צעדים נגד המעניש אם הנזק שנגרם חמור מדי)
חשיפת העכוז היא עניין מביך כשלעצמו; הכאתו, בתרבויות מסוימות, נועדה להעצים את ההשפלה שחש העבריין
אף שהעכוז מכיל מספר רב של קצות עצבים (וכך הכאתו מבטיחה הסבת די כאב, למרות ריכוזי השומן הגדולים), סיכויו של הקורבן לחוות פציעה ארוכת-טווח קטנים יחסית, כיוון שלא סבירה פגיעה באיברים פנימיים
המתנגדים לענישה גופנית רואים בהכאת העכוז ביטוי של פטישיזם מיני ותו לא, בהסתמכם על היות העכוז איבר מוצנע
העכוז נחשב לאיבר מוצנע ואף ארוטי.
חשיפתו בפומבי, המכונה "מונינג" , נעשית על מנת להביע מחאה או סתם לשם הנאה.
עם זאת, רבים רואים בצפייה בעכוזו או בעכוזה של בן/בת המין הנחשק גורם מעורר מבחינה מינית.
החפצה מינית של הישבן, במיוחד של המין הנשי, התרחשה לאורך ההיסטוריה.
בעוד ישבן של נקבה לרוב מורגש בארוטיקה הטרוסקסואלית, ישבן של גברים נחשב גם הוא לאזור ארוגני על ידי נשים רבות, וגם מורגש בהומוסקסואליות גברית שלעיתים קרובות מתמקדת בקיום יחסי מין אנאליים.
הודות לעיצוב של אמוג'י האפרסק, לעיתים הוא משמש כסמל מרמז לישבן, בעיקר בהקשרים מיניים.
קיים שוני היסטורי ותרבותי רב באשר לממדיו וצורתו של העכוז האידיאלי; בעוד שבתרבויות אחדות, כמו גם באירופה במאות ה-18 וה-19, הועדף עכוז דשן וגדול-ממדים (בין היתר, כסמל לפוריות), בעולם המערבי המודרני נתפס בדרך כלל עכוז בולט וחטוב כמעורר מינית.
עַכְנַאי יְהוּדָה (שם מדעי: Echium judaeum Lacaita) הוא צמח חד-שנתי, מזרח ים-תיכוני, תת-אנדמי, אחד מ-68 מינים בסוג עכנאי ממשפחת הזיפניים ואחד מבין 6 הגדלים בר בישראל ובסביבתה.
עכנאי יהודה דומה מאוד לעכנאי נאה וקרוב מאוד לעכנאי זיפני.
העלים והגבעולים מכוסים בזיפים שאינם נעימים למגע.
הצמח גדל בבתה ובשדות בור אך מופיע גם במדבריות.
בעכנאי יהודה, כמו בעוד סוגי צמחים רבים, צבע הפריחה משתנה לאחר ההאבקה.
שינוי צבע זה בא בגלל שברגע שהפרח מואבק, תהליך התפתחות הפרי בצלקת ובביצית רגיש ולא כדאי שתהיה הפרעה.
כך בהחלפת הצבע הפרח משדר למאביק: "אנא אל תבקר אותי.
כבר האביקו אותי ואין לי מה לתת לך".
בנוסף לצמח יש אינטרס שהמאביק לא יבזבז אנרגיה בביקורים מיותרים.
צמח עשבוני חד-שנתי, מאפיר, זיפני, שעיר וגובהו עד 50 ס"מ ובתנאים מיוחדים עד 130 ס"מ.
הגבעולים גלילים, זקופים ומסתעפים מבסיסם וגם מחלקם העליון (בשונה מעכנאי מגובב שאינו מסתעף אלא מהבסיס).
הם מכוסים בזיפים (שערות קצרות ונוקשות, אבל לא דוקרני) מפושקים, דלילים וארוכים, שאינם יוצאים מגבשושים, ובשערות לבנות, צפופות, קצרות וכמעט הדוקות במרווחים שבין הזיפים (בשונה מעכנאי זיפני ועכנאי סיני שבהם אין שערות אחרות בין השערות הדוקרניות).
הגבעולים מכוסים בעדשתיות (lenticle) - כתמים מחוספסים, אדומים המתכהים עם הזמן.
העלים מסורגים, פשוטים, תמימים, מוארכים ומחוסרי לוואים.
העלים התחתונים בעלי פטוטרת ודמויי מרית והעליונים יושבים ודמויי סרגל-אזמל.
השערות המכסות את העלה, חלקן מפושק וחלקן רובץ על העלה והדוק אליו.
התפרחת מסוימת, מטיפוס חד-בדי עקרבי, ומלוות חפים.
התפרחות חיקיות והן ארוכות ונושאות פרחים רבים שיושבים (ללא עוקץ) בצד אחד של הגבעול.
הפרחים נראות כערוכות בשיבולים חד-צדדיות עקרביות.
הפרח אינו חיקי והחפה המלווה אותו נמצאת בצד אחר של הגבעול.
גבעולי התפרחת זקופים ומתארכים בעת הפריחה ומתעקלים רק בקצה.
התארכות הגבעול מרווחת את המרחק בין הפרחים ולאחר נשירת הכותרת את המרחק בין הגביעים המשתיירים והעלה המלווה אותם מן הצד.
הפרחים דו-מיניים, אינם נכונים, בעלי שחלה עילית ועטיף כפול ואורכם 1.5 עד 3.5 ס"מ.
העלים המלווים את הפרחים שעירים במיוחד בשפתי הפטוטרת (העלים של עכנאי נאה שעירים יותר).
הגביע בעל 5 עלים דמויי סרגל-אזמל, ארוכים ומחודדים בקודקודם ומפורדים כמעט עד לבסיסם.
שני העלים התחתונים קצרים יותר משלושת העליונים.
הגביע משתייר ומתפרה, דהיינו עלי הגביע מתארכים (עם התפתחות הפרי) ואף מתרחבים ואינם חופים לחלוטין את הפרי.
הכותרת דמוית שופר ואינה נכונה.
היא בעלת עלי כותרת שמאוחים בבסיסם לצינור שמסתיים באוגן אלכסוני, בעל 5 אונות קצרות ובלתי שוות.
הכותרת שעירה בכל שטחה ובעלת שערות ארוכות יותר לאורך העורקים (בשונה מעכנאי נאה שכותרתו קירחת פרט לשערות ארוכות לאורך עורקיהן).
קוטר האוגן ס"מ אחד או יותר.
הכותרת סגולה-אדמדמה או ורודה כהה בתחילת הפריחה וצבעה הופך במהרה לאחר האבקה לסגול-כחלחל עם עורקים מאורכים סגולים כהים, וצבעה שב להיות ארגמן (הכותרת של עכנאי מגובב הוא ורוד צהבהב).
לעיתים רחוקות צבע הכותרת לבן בפרטים מיובשים.
האבקנים 5, כמספר עלה הכותרת, ובלתי שווים באורכם.
כל האבקנים חבויים בתוך הכותרת או 2 הארוכים שבהם בולטים במקצת מתוכה.
הזירים דקים, סגולים וקבועים בחלקו התחתון של צינור הכותרת, לסירוגין עם אונות הכותרת.
אורך הזירים ארוכים פעמים אחדות מאורך המאבקים.
המאבקים קטנים ונפתחים בסדקי אורך.
השחלה עילית, בעלת שני עלי שחלה ומחולקת על ידי מחיצות ל-4 מגורות, לעיתים רחוקות השחלה בת 2 מגורות בלבד.
עמוד השחלה סגול, נימי, ארוך, יוצא משקע שבין 4 אונות השחלה, מבסיס השחלה.
הצלקת מפוצלת בקודקודה לשני סעיפים לשני צלקות.
הפרי עשוי 4 פרודות חד-זרעיות (אגוזיות) דמויות ביצה ובעלות 3 מקצועות.
כל אחת מהפרודות מחוברת אל מצעית הפרח באמצעות בסיס משולש ושטוח ומעורות בעמוד המרכזי של השחלה.
הפרודות יושבות בתוך גביע משתייר ומתפרה ועמוד השחלה יוצא ביניהן.
שטחן של הפרודות מקומט ושפתיהן מגובששות על פי רוב.
לעיתים 1 עד 3 פרודות מתנוונות.
לפרודות אין הליוזום (elaiosome) - גופיף שומני על הזרע הנאכל על ידי נמלים.
העלווה מתחילת נובמבר ועד תחילת יוני.
פריחה מסוף פברואר עד תחילת מאי.
הפצת הפרי מאמצע מאי ועד אמצע יוני.
טיפוס תפוצה: מזרח ים-תכוני (סובטרופי).
תפוצתו מוגבלת לקפריסין, לדרום סוריה ולבנון ועד ישראל וירדן.
הוא גדל בבתי-גידול טבעיים בלבד: שדות, בתות, ערבות-שיחים ומעט מדבריות.
הוא יוצר מרבדים צפופים הבולטים בצבעם הכחול.
הוא גדל ברוב אזורי הארץ מן הנגב ועד בקעת החולה הגולן והחרמון.
משגשג לעיתים על קינים של נמלת הקציר במורדות בקעת הירדן.
האבקה היא האבקה הדדית והפרחים מואבקים על ידי דבורים גדולות ובינוניות.
עכנאי יהודה מוחלף כלפי המדבר בעכנאי זיפני וכלפי צפון ישראל הוא מוחלף לעיתים בעכנאי נאה.
שלושת המינים דומים אחד לשני ומספר סמנים מבחינים ביניהם.
ההבדל בין עכנאי יהודה לעכנאי זיפני
עכנאי יהודה פורח בצבע סגול-ורוד, שמתחלף לאחר האבקה לסגול-כחלחל, ואבקניו אינם בולטים מהכותרת או 2 הארוכים שבהם בולטים במקצת מתוכה, בשונה מעכנאי זיפני שפורח בסגול-כחלחל (לא רק) ואבקניו בולטים.
הגבעולים של עכנאי יהודה מסתעפים גם מחלקם העליון ונושאים שערות זקופות שיוצאים מבסיסים גבשושיים סגולים בתערובת עם שערות הדוקות במרווחים שבין השערות.
הגבעולים של עכנאי זיפני מסתעפים מהבסיס ונושאים שערות דוקרניות ומפושקות בלבד שיוצאות מבסיסים גבשושיים לבנים, והמרווחים שבין השערות גדולים ואין שערות אחרות מצויות בהם.
ההבדל בין עכנאי יהודה לעכנאי נאה
עכנאי נאה פורח בסגול-כחלחל עם כותרת קירחת ועם אבקנים שבולטים ממנה, בשונה מעכנאי יהודה שפורח בצבע סגול-ורוד שמתחלף לסגול-כחלחל, וכותרתו שעירה ואבקניו אינם בולטים מהכותרת או 2 הארוכים שבהם בולטים במקצת מתוכה.
הגבעולים של עכנאי נאה נושאים שערות דוקרניות זקופות וחלקן מפושקות.
המרווחים שבין השערות גדולים ואין שערות אחרות מצויות בהם.
שם הצמח "עכנאי" הוא מילה שמקורה בארמית ומשמעותה נחש, והיא ניתנה בגין הדמיון שבין מראה הפרח לבין פה פעור של נחש (עכן).
הדמיון מודגש עם צלקת העלי המפוצלת שנראית כמו לשון של נחש היוצאת מפיו הפעור.
מקור השם "עכנאי" ניתן לסוג Echium על ידי א.
הראובני ואומץ במילון "ילקוט הצמחים" (עמוד 30, הערה 503) משנת 1930 ואושרר במילון "צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים" משנת 1946 בסעיף 327 בעמ' 21. השם אפעון שניתן על יד א.
בן יהודה לא נקלט (ראה במילון "ילקוט הצמחים", עמוד 6, הערה 84).
השם הלועזי Echium משמעותו ביוונית נחש (viper).
עָכָן בֶּן-כַּרְמִי, על פי המקרא, היה איש ממשפחת הזרחי משבט יהודה, שחי בתקופת כניסת בני ישראל לארץ ישראל בספר יהושע.
משמעות שמו של עכן אינה ברורה.
חז"ל דרשו את השם מן עכנה, שמשמעו נחש (), אך מילה זו היא יוונית עתיקה במקורה.
ב נקרא שמו עכר, ככל הנראה בעקבות מעשה המעילה בחרם ומותו בעמק עכור.
רד"ק מפרש את שמו על דרך בעל ספר דברי הימים:
כמתואר ב, בעת נפילת חומות יריחו בשעת הכיבוש, הקצה יהושע את כל רכוש העיר עבור המשכן, על ידי החרמתו.
עכן, שעל פי המדרש הסתמך על הפסוק , לקח לעצמו וטמן אותם באוהלו.
בעקבות כך נכשלו בני ישראל בכיבוש העי.
על מנת לגלות את המועל בחרם הגריל יהושע גורל והגיע לשבט יהודה.
לאחר מכן הפיל יהושע גורל וכך הגיע אל משפחת זרחי.
לאחר מכן הפיל יהושע גורל וכך הגיע אל משפחת זבדי.
ולבסוף הפיל יהושע גורל וכך הגיע אל עכן אשר הודה במעילתו בחרם.
ב נאמר שעכן מעל בחרמים נוספים בימי משה, אמנם רק לאחר כניסת ישראל לארץ חל דין ערבות גם על העבירות שנעשות בסתר, ולכן רק אז נענשו ישראל ונכשלו במלחמה.
עוד נאמר בתלמוד, שעכן חטא בחטאים נוספים - עבר על חמישה חומשי תורה, מושך בערלתו ובא על נערה מאורסה.
בספר דברי הימים מוזכר עכן בתולדות שבט יהודה כעכר בן כרמי.
ב מוזכר עמק עכור כמקום שיהפוך ל"פתח תקווה", וב מוזכר עניין דומה.
עכברי הקניון הוא סרט קומדיה אמריקאי, וסרטו השני של הבמאי קווין סמית.
הסרט יצא ב-1995, כשנה לאחר סרטו הראשון "מוכרים בלבד".
"עכברי הקניון" הוא הסרט השני בסדרת ה"View Askewniverse", סדרה של סרטים שעלילותיהם, גם אם אינן קשורות זו לזו, מצטלבות לא פעם בעשרות אזכורים קטנים ומתרחשות על פי רוב בניו ג'רזי.
אף על פי כן, הסרט צולם בקניון הנמצא במינסוטה.
רבים משחקני הסרט, כגון ג'ייסון לי, בן אפלק וג'ואי לורן אדמס, הופיעו גם בסרטים נוספים של קווין סמית.
הסרט היווה מוקד לביקורת רבה והושווה לרעה לסרט מוכרים בלבד.
מבקר הקולנוע רוג'ר איברט אמר: "לפני יציאתו של עכברי הקניון לאקרנים ישבתי בפאנל בו קווין סמית התבטא ואמר שישמח לעשות כל מה שהאולפנים יבקשו ממנו אם הם יתקצבו את סרטיו.
בשנת 1996, כשנה לאחר יציאת הסרט לאקרנים, קווין סמית אף ביקש סליחה על הסרט בטקס פרסי אינדפנדנט ספיריט.
מאוחר יותר הוא ציין שבקשת הסליחה הייתה מחווה בלבד.
למרות הביקורות הסרט הפך לסרט פולחן אחרי יציאתו בווידאו.
קווינט (ג'רמי לונדון) וברודי ברוס (ג'ייסון לי) הם שני צעירים מניו ג'רזי שחברותיהם נפרדו מהם באותו היום.
תכנן טיול עם חברתו ברנדי (קלייר פורלני) לאולפני יוניברסל, שם הוא התכוון להציע לה נישואים.
אחרי ריב בנושא השתתפותה בשעשועון "אמת או לצאת" שאביה מפיק, הם נפרדים.
חברתו של ברודי, רנה (שאנן דוהרטי) עוזבת אותו אחרי שהוא מסרב להכיר אותה לאימו.
יחדיו, הם יוצאים למצוא נחמה בקניון האהוב עליהם.
כשהם מגלים שהשעשועון שבו עומדת להופיע ברנדי, חברתו לשעבר של טי.
אס., יצולם בקניון, הם מתכננים לחבל בשעשועון, וכך לאפשר לטי.
לשם כך הם נעזרים בצמד הבטלנים ג'יי ובוב השקט, (דמויות שהופיעו בכל שאר סרטי "View Askewniverse") שהתכוונו לחבל בתוכנית בכל מקרה.
באותו יום ברודי מגלה שאויבו המושבע, שאנון המילטון (בן אפלק), מחזר אחרי רנה.
שאנון שונא את ברודי ומכנה אותו "עכבר קניון" (כינוי גנאי לצעירים ששורצים כל היום בקניון בלי לקנות שום דבר).
במהלך שיטוטיו פוגש ברודי את אמן הקומיקס סטן לי ומקבל ממנו עצה רומנטית ממנו.
מקבל את ההארה ממגדת עתידות בעלת פטמה שלישית אליה ברודי גורר אותו.
בנוסף הם נתקלים בבחור המנסה לראות סירה בתוך הולוגרמה נסתרת ונכשל, אך בתסכולו מציל את בוב השקט במשימתו להציג קלטת בה נראה שאנון מקיים יחסי מין עם קטינה.
קב"ט הקניון, בהוראתו של אביה של ברנדי, עוצר את השניים ושותל עליהם מריחואנה.
הנקמה מגיעה קודם לכן בדמות תרגיל "היד המצחינה" שעושה ברודי לאביה של ברנדי וגורם לו להקיא במשך כל אותו יום.
הסיום הגדול מגיע כשברודי וטי.
תופסים את מקומם של שניים מהמשתתפים בשעשועון ומשתמשים בו כדי להחזיר כל אחד לעצמו את האקסית שלו.
בסיום, מפיקי התוכנית מסרבים לעבוד עם אביה של ברנדי ומציעים לברודי תפקיד כמנחה בתוכנית לילה מצליחה.
לפי הסרט ברודי תופס את מקומו של ג'יי לנו בתוכנית "הלילה".
נוסע עם ברנדי לאולפני יוניברסל שם הם מתחתנים על רקע הכריש ממלתעות, כפי שתכנן.
התייחסויות לסרטים אחרים של קווין סמית'
בתחילת הסרט מוזכר אירוע שהתרחש בבוקר אותו היום - מותה של בחורה בשם ג'ולי דווייר.
ב-"מוכרים בלבד" הולכים גיבורי הסרט להלווייתה של ג'ולי, ומוזכר שהיא מתה יום לפני כן.
מכאן, ניתן להסיק כי עלילת "עכברי הקניון" מתרחשת יום לפני "מוכרים בלבד".
בריאן או'הלורן, ששיחק את דנטה היקס בסרט "מוכרים בלבד", משחק כאן את גיל היקס, אחד המשתתפים בשעשועון "אמת או לצאת".
טרישה ג'ונס, הקטינה שכותבת ספר על הרגלי המין של גברים, היא אחותן של אליסה ג'ונס מ"לרדוף אחרי איימי" ושל הת'ר ג'ונס מ-"מוכרים בלבד".
בסרט "לרדוף אחר איימי" בנקי מספר שהוא קיים יחסי מין עם ברנדי סוונינג, ושאביה תפס אותם בשעת מעשה.
בסרט "לרדוף אחרי איימי", אליסה מספרת שחברה שלה שכבה עם בחור מת ב-"קוויק סטופ", קטע אשר לקוח מהסרט "מוכרים בלבד".
עכירות היא מדד פיזיקלי המבטא את צפיפות החלקיקים בתמיסה קולואידית שבה החלקיקים נשארים בתרחיף בגלל גודלם.
העכירות גדלה ככל שצפיפות החלקיקים עולה.
עכירות היא תוצאה של פיזור אור.
כדי שאור יתפזר, על הגוף המפזר להיות לפחות בגודל של חצי מאורך הגל המוקרן עליו.
העין האנושית תקלוט עכירות רק בריכוז גבוה יחסית, ועכירות נמוכה לא תיראה בעין בלתי מזוינת.
כאשר העכירות בנוזל נראית לעין האנושית, פירוש הדבר שהחלקיקים בנוזל מפזרים אור בתחום האור הנראה (660nm).
עכירות היא ערך הנמדד במים ומשמש להערכת טיבם של מי שתייה, מים מינרליים, מי בריכות שחייה ומי קולחין.
מים עכורים נחשבים למים שיש בהם ריכוז גבוה של מוצקים מרחפים ומטען גבוה של חיידקים.
העכירות () מחושבת באופן הבא:
כאשר הן עוצמות האור, ו- הוא המרחק שהאור עבר במים.
בשיטת העכירות ניתן גם להשתמש לספירת חיידקים בתמיסה מימית בגלל מידותיהם.
המדד לטיב מים מתבטא ביחידת FTU .
הדרך הישירה למדוד את טיב המים היא באמצעות מדידת הירידה בעוצמת האור העובר דרך דגימת מים בזווית של 90o.
דרך עקיפה היא למדוד את כמות המים הנדרשת על מנת להסתיר להבה של נר במבט דרך המים - ככל שדרושה כמות גדולה יותר של מים, כך הם צלולים יותר.
המדידה הזו נעשית ביחידות של JTU .
המים עצמם גורמים לניחות מסוים של קרני האור.
מכשירי מדידה מודרניים אינם משתמשים בנרות, אך הגישה של מדידת הניחות של קרני אור במעבר דרך המים עדיין נמצאת בשימוש.
תכונות החלקיקים התלויות במבנה, צבע, תכונות ההחזרה הספקטרלית וההרכב הכימי שלהם, משפיעה על תכונות פיזור קרן האור הממוקדת בהם.
עכירות המים מבוצעת במכשיר הנקרא נפלומטר עם גלאי המחובר לצד קרן האור הנראה לעין.
ככל שכמות האור המגיעה לגלאי גבוהה יותר, כך ישנם יותר חלקיקים המפזרים את קרני האור הפוגעות בהם.
יחידות המידה במכשיר כזה נקראות NT .
היות שחלקיקים כבדים נוטים לשקוע מהר ואינם משפיעים על מדידת העכירות, נדרש חישוב של המתאם בין מידת העכירות לבין כלל המוצקים המרחפים, הקרוי TSS .
השיטה המקובלת לבדיקת עכירות במים פותחה על ידי Environmental Protection Agency - EPA.
שיטה נוספת למדידת עכירות של נהרות ומקווי מים היא Secchi disk .
דסקה שחורה-לבנה מושקעת בנהר עד אשר לא ניתן להבחין בה עוד, ואז מודדים את העומק שבו נמצאת הדסקה.
שיטה זו אינה מכמתת באופן ישיר את צפיפות החלקיקים במים, אך יש לה מספר יתרונות: מהירות וקלות שימוש, מחיר נמוך ואינטגרציה של העכירות על העומק, כאשר קיימות במים שכבות ברמות שונות של עכירות.
לא ניתן להשתמש בשיטה זו במים רדודים מדי, שכן במצב כזה לא ניתן להגיע לעומק שבו לא מבחינים עוד בדיסקיה.
עכירות במים בטבע יכולה להיות מושפעת ממספר גורמים: פיטופלנקטון, פעילויות אנושיות המשבשות את הרכב הקרקע כמו סחף של משקעים מזוהמים עקב כרייה ובנייה בעונת הגשמים וחדירתם למאגרי המים.
אזורים מיושבים תורמים להעלאת עכירות המים עקב סחף של מי-גשמים ממשטחים סלולים, גשרים ומגרשי חניה.
תעשיות שונות כגון מחצבות ומכרי פחם עלולות לגרום להעלאת העכירות כתוצאה מחדירה של אבק מרחף.
ככל שעולה רמת העכירות במי השתייה, כך עולה הסיכון למחלות אנטרליות הנגרמות על ידי חיידקים, נגיפים וחד-תאיים בבני אדם ובעלי חיים.
חלקיקים זרים המצויים במים עלולים אף לנטרל אמצעים המשמשים לחיטוי מים, כמו תמיסת נתרן תת-כלורי וקרניים אולטרא סגולות המשמשים לחיטוי מים כנגד מיקרואורגניזמים פתוגניים.
חיטוי מים עכורים מחייב שימוש בריכוזים גבוהים יותר של חומרי חיטוי.
כתוצאה מכך, נוצרים יותר חומרים השייכים לקבוצת האורגנו-כלורינים, הנחשבים לרעילים.
בהיותם של חומרים אלה בעלי פוטנציאל קרצינוגני ומוטגני במים, הרי שהסיכון בשימוש במים שעברו תהליך של כלורינציית על גובר.
במאגרי מים או בנהרות, עכירות גבוהה עלולה להפחית את כמות האור המגיעה למעמקים, למנוע צמיחתה של צמחיית מים בעומקים, ועל ידי כך לפגוע במינים התלויים בצמחים אלה, כגון דגים או רכיכות.
באזורים שבהם גדלים מנגרובים, עכירות גבוהה היא חיונית לקיום מינים מסוימים המגוננים על דגיגים צעירים מפני טורפים.
באזורי צמיחת המנגרובים לאורך חופה המזרחי של אוסטרליה , דרושות למערכת האקולוגית רמות עכירות גבוהות עד כדי 6NTU.
רמות העכירות המרבית המותרות במי-שתייה, מי-קולחין, בריכות שחייה ומים מינרליים נקבעו על ידי משרד הבריאות הישראלי בתקנות לבריאות העם ומפוקחות על ידה על פי תוכנית ניטור תקופתי.
עכברונת שחורה (צרפתית: Souris noire) היא סדרת דרמה/הרפתקאות צרפתית לילדים ששודרה במקור בערוץ France 3 הצרפתי בין השנים 1987 עד 1989. הסדרה כללה שתי עונות ו-20 פרקים בסך הכל.
הסדרה התמקדה בנערה הצעירה מריון (מגולמת על ידי ונסה גואדג'), אשר מכונה "עכברונת שחורה", אשר פותרת תעלומות שונות בשכונה שלה.
בזכות האינטליגנציה והתושייה שלה היא מצליחה לחשוף סודות, ולפענח חידות מורכבות ולהערים על פושעים שונים.
עַכּוּבִית הַגַּלְגַּל (שם מדעי: Gundelia tournefortii, מוכר בעברית גם בשם הערבי "עַכּוּבּ") הוא צמח בעל פרחים וקוצים ממשפחת המורכבים.
הפרחים יושבים על קרקפות הנישאות בראשי הגבעולים.
הצמח נחשב לדוגמה קלאסית ל"צמח-גלגל".
צמח-גלגל הוא צמח שכולו, כיחידה אחת, מתגלגל ברוח להפיץ את זרעיו, כלומר יחידת התפוצה שלו היא הצמח השלם (פרט לחלקיו התת-קרקעיים הרב-שנתיים).
בישראל פורחת העכובית בחודשים מרץ–מאי.
בעקבות התופעה האופיינית לצמח זה, שהוא מתגלגל בשדות לשם הפצת זרעיו, נמשלו אויבי עם ישראל בתנ"ך ל"גלגל" בשני מקומות:
בספרות חז"ל הצמח נזכר לצד קנרס (ארטישוק) כצמח מאכל, בשם הדומה לשם הערבי של ימינו: "וקוץ ודרדר תצמיח לך ואכלת את עשב השדה, קוץ זה קינרס, דרדר אלו עכביות".
הצמח נחשב לאחד מצמחי המאכל והמרפא החשובים בארץ ישראל.
עקב הקטיף המוגבר שלו הוא הוכנס לרשימת הצמחים המוגנים בישראל.
הערבים, השומרונים וכן יהודים יוצאי המשרק נוהגים להכין סלט מעלי העכובית ומתפרחתה.
את השורש הם מבשלים עם בצל ובשר.
כל חלקי הצמח העל-קרקעיים משמשים ברפואה העממית כתרופה למחלות בדרכי העיכול, מחלות כבד, אלרגיות, בחילה, סחרחורת ולחץ דם נמוך.
עֲכַן חַרְטֻמִּים (שם מדעי: Cerastes cerastes) הוא נחש ארסי בסוג עכן ממשפחת הצפעיים המצוי במדבריות של צפון אפריקה וחלקים במזרח התיכון, ובכלל זה בארץ ישראל, לרוב באזור הנגב המערבי.
הוא ניתן לזיהוי בקלות על ידי נוכחותן של זוג קרניים מעל עיניו, למרות שקיימים פרטים החסרים את הקרניים הללו.
ידועים לפחות שני תת-מינים למין זה.
נמנה בין תשעת הנחשים הארסיים בישראל.
עכן החרטומים הוא קרוב משפחתו של העכן הגדול והעכן הקטן, באזורים מסוימים מצוי הנחש בסכנת הכחדה.
האורך הממוצע של עכן החרטומים נע בין 30 ל-60 ס"מ, עם אורך מרבי של 85 ס"מ.
אחד המאפיינים הבולטים ביותר שלו הוא צמד "קרניים" היוצאות מעל עיניו, אחת מעל כל עין.
אולם, ייתכנו פרטים בהם הקרניים יהיו קטנות או חסרות לחלוטין.
העיניים בולטות ונמצאות בצידי הראש.
ישנו הבדל ברור בין המינים, כאשר לזכרים ראש ועיניים גדולות משל הנקבה.
בהשוואה לעכן גדול, הראש גדול יותר וקיים סיכוי רב יותר להימצאות הקרניים מעל העיניים (48% לעומת 13% בלבד אצל העכן הגדול).
צבעו חום בהיר-צהבהב עם כתמים בצבע חום כהה, ראשו משולש, הגחון לבן והזנב, שייתכן ויהיה לו קצה שחור, דק לרוב.
הנחש נפוץ מצפון אפריקה (מרוקו, מאוריטניה, מאלי, מזרחה דרך אלג'יריה, תוניסיה, ניז'ר, לוב, צ'אד ועד למצרים, סודאן, אתיופיה, סומליה) דרך סיני ועד לצפון הנגב בישראל.
בחצי האי ערב הוא נפוץ בתימן, כווית, ערב הסעודית וחלקים מקטר.
עכן החרטומים מעדיף אזורים יבשים, חוליים בעלי מחשופי סלע מועטים.
מדי פעם ניתן למצוא אותם בנאות מדבר ובגבהים של עד 1,500 מטרים.
הוא נע בדרך כלל בתנועה צדית, המזכירה את האות S, תוך כדי שהם לוחצים את משקלם לתוך החול או האדמה היוצר מראה מרשים.
יש לנחש מזג יציב, אך אם הוא מרגיש מאוים, הוא עשוי להתקבץ לצורת C ולחכך את קשקשיו זה בזה, דבר היוצר רעש מאיים.
בטבע הם אורבים לטרף, שכובים מתחת לחול, תחת סלעים או תחת צמחייה.
כאשר הטרף מתקרב הוא מכיש במהירות רבה, ומחזיק בטרף עד להשפעת הארס.
הוא ניזון בעיקר ממכרסמים ולטאות.
מין זה מטיל ביצים, הנקבה מטילה כ-20 ביצים הבוקעות לאחר 45–60 יום.
תוחלת החיים של נחשים אלו הוא כ-14 שנה.
ארסו של עכן החרטומים אינו רעיל מאוד, למרות שהוא דומה לארסו של האפעה.
הכשה גורמת בדרך כלל לנפיחות, דימום, נקרוזה, בחילות, הקאות והמטוריה.
רעילות הארס מוערכת ברמה של 3.0 במדד LD50.
אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 239-241
עָכָן גָּדוֹל (שם מדעי: Cerastes gasperettii) הוא נחש ארסי מסוג עכן ממשפחת הצפעיים המצוי ברחבי המזרח התיכון מישראל ועד איראן, ובייחוד באזור חצי האי ערב.
מראהו מזכיר מאוד את זה של עכן החרטומים, אך אזורי תפוצתם לא חופפים.
אורכו הטיפוסי של העכן נע בין 30 ל-60 ס"מ, כאשר אורכו המרבי מגיע ל-85 ס"מ.
צבעי הנחש הם בגוני חום, צהבהב ואפרפר, שעוזרים לו להסתוות באזורי החולות בהם הוא חי.
הגחון בצבע לבן והזנב עשוי להיות שחור.
הראש נבדל מן הגוף, בדומה לרוב הצפעיים.
מעל לכל עין יש לרוב קשקש בולט אחד הנראה כמו קרן, אולם ייתכנו פרטים ללא הקשקשים דמויי הקרניים.
העכן הגדול הוא נחש לילי.
הוא נע בחול בתנועה צדית, כך שבכל רגע רק שני חלקים מגופו נוגעים בקרקע, ובכך הוא לא מתחמם יתר על המידה כאשר נע על החול החם.
כאשר הוא חש מאוים הוא מסתובב לכיוון הסכנה, משמיע קול אזהרה באמצעות חיכוך של קשקשיו בחול, ומכיש כמוצא אחרון.
העכן מתחפר בחול כאשר רק עיניו מציצות, ואורב לטרף שיעבור לידו.
הוא ניזון מלטאות, יונקים קטנים, וציפורים.
העכן מצוי ברחבי המזרח התיכון.
שטח המחיה שלו כולל חלקים מירדן, עיראק, איראן, ואת רוב שטחי חצי האי ערב: בערב הסעודית, כווית, תימן, עומאן, קטר ואיחוד האמירויות.
בישראל מצוי הנחש באזור הערבה.
הארס של העכן הגדול מסוכן ביותר, אולם אירועי הכשה נדירים ביותר ואין תיעוד על מוות כתוצאה מהכשת הנחש.
לא ידוע על נסיוב המגן מפני הארס של מין זה.
מין זה מטיל ביצים, הנקבה מטילה בין 8 ל-20 ביצים.
אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 236-238
עכבת וארבורג באלקטרוכימיה הוא רכיב במעגלים חשמליים המייצג תגובה כימית שקצבה מוגבל על ידי קצב הדיפוזיה, מה שמכונה תגובה מבוקרת דיפוזיה.
שימושה העיקרי הוא בניתוח מדידות עכבה חשמלית של מערכות כימיות, וחשיבותו באפשרות לדמות מערכות בהן ישנה כמות מספקת של אנרגיה, וקינטיקה מהירה.
רכיב חשמלי זה נהגה לשימוש במדידות עכבה חשמלית, ואינו קיים פיזית, עם זאת המידע הכימי שמופק ממנו רב חשיבות.
במדידות עכבה חשמלית רבות מופיע בדיאגרמת נייקוויסט ישר ששיפועו 45 מעלות במרחב התדירויות הנמוכות.
להתנהגות זאת, בתחילה, לא היה רכיב חשמלי מתאים.
הסיבה לכך היא שהתנהגות זו מעידה על כך שהגורם המגביל את התגובה האלקטרוכימית הוא הדיפוזיה.
במקרה זה יש במערכת אנרגיה מספקת להתגבר על מחסום האנרגיה של התגובה, ואף הקינטיקה מהירה מאוד, לכן מה שמגביל את קצב התגובה הוא הגעת הצורונים לאלקטרודה, וזו תלויה בדיפוזיה שלהם.
מכיוון שבתורת החשמל אין תופעה מקבילה (שם הדיפוזיה של אלקטרונים זניחה ביחס לסחיפתם או מהירותם בתנועה בהשפעת פוטנציאל), התעורר הצורך להמציא רכיב חשמלי דמיוני שיתאר תגובה שקצבה תלוי דיפוזיה, והוא עכבת וארבורג.
עכבת הרכיב נתונה על ידי הנוסחא:
כאשר Zw - העכבה כפונקציה של התדירות הזוויתית, w- התדירות הזוויתית, σ- מקדם וארבורג, i- הוא בסיס המספרים המרוכבים.
התנהגות חשמלית המתאימה לרכיב מעידה על מצב בו התגובה היא תלוית דיפוזיה, וזהו מידע חשוב כשלעצמו.
יותר מכך, על דרך השלילה דבר זה מוכיח את הקינטיקה המהירה וטיפוס על פני מחסום האנרגיה.
ערכים כמותיים ניתן להוציא באמצעות מקדם וארבורג.
עכבת הכניסה של מעגל חשמלי או של רכיב חשמלי היא העכבה החשמלית המורגשת בכניסה אליו לפי משפט תבנין.
עכבת הכניסה של מעגל מוגדרת כיחס שבין משרעת המתח החשמלי של מקור מתח המחובר לכניסה של המעגל לבין משרעת הזרם החשמלי הזורם דרכו כתוצאה ממתח זה.
במעגלי זרם ישר ובמעגלים חסרי קיבול והשראות עכבת הכניסה היא מספר ממשי והיא נקראת התנגדות כניסה.
למכשירי מדידת מתח כמו מד מתח ואוסצילוסקופ התנגדות כניסה גדולה מאוד (מסדר גודל של מגה-אוהם), כך שהמתחים במעגל אינם מושפעים מחיבורם למעגל.
מגבר מתח נחשב טוב אם התנגדות הכניסה שלו גדולה, כך שרוב המתח נופל עליו ולא על ההתנגדות הפנימית של מקור המתח, ובנוסף לא זורם דרכו זרם משמעותי ולכן הוא אינו צורך הספק רב.
לעומת זאת מגבר זרם נחשב טוב אם התנגדות הכניסה שלו נמוכה, כך שמקור זרם יכול להזרים דרכו זרם מבלי שנופל עליו מתח משמעותי.
ניתן למדוד את התנגדות הכניסה על ידי מדידות מתח בלבד: מודדים את מתח הכניסה כאשר מחובר אליו התנגדות מקור, על ידי שימוש בחוק אוהם ובמחלק מתח מתקבלת התנגדות הכניסה:
כאשר התנגדות הכניסה, התנגדות המקור, מתח הכניסה, מתח המקור.
עכבת המוצא של מעגל חשמלי היא העכבה החשמלית המורגשת במוצא של המעגל.
עכבת המוצא של מעגל מוגדרת כיחס שבין משרעת המתח החשמלי של מקור מתח המחובר למוצא של המעגל לבין משרעת הזרם החשמלי הזורם דרכו כתוצאה ממתח זה.
במעגלי זרם ישר ובמעגלים חסרי קיבול והשראות עכבת המוצא היא מספר ממשי והיא נקראת התנגדות המוצא.
ניתן למדוד את התנגדות המוצא על ידי מדידות מתח בלבד: ראשית מודדים את מתח המוצא כאשר לא מחובר אליו עומס, ולאחר מכן מודדים את המתח הנופל על נגד עומס בעל התנגדות ידועה.
על ידי שימוש בחוק אוהם ובמחלק מתח מתקבלת התנגדות המוצא:
כאשר התנגדות המוצא, התנגדות נגד העומס, מתח המוצא ללא עומס ו- מתח המוצא כאשר המעגל מועמס על ידי הנגד .
במעגלים בעלי קיבול או השראות, עכבת המוצא תלויה בתדר, ובכל תדר היא מספר מרוכב.
ניתן לבצע מדידת עכבה בכל תדר, באופן דומה לזה שתואר לעיל, אם מוצא המעגל הוא סינוס, ומודדים את המתח המרוכב (הכולל משרעת ומופע) של המוצא.
נהוג לסמן עכבת מוצא מרוכבת ב-.
מגבר מתח נחשב טוב אם עכבת המוצא שלו קטנה, כך שרוב המתח המוגבר נופל על העומס במוצא ולא על ההתנגדות הפנימית של המגבר.
לעומת זאת מגבר זרם נחשב טוב אם עכבת המוצא שלו גבוהה, כך שרוב הזרם המוגבר זורם דרך העומס ולא נצרך על ידי המגבר.
עַכְבָּרִים (שם מדעי: Muroidea) היא העל-משפחה הגדולה בסדרת המכרסמים, ובמחלקת היונקים בכלל.
בעל-משפחה זאת קיימים 6 משפחות, הכוללות כ-280 סוגים, וכ-1,760 מינים.
בית גידולם של העכברים, מתפרס על פני כל יבשות העולם למעט אנטארקטיקה.
פרטי על-משפחת העכברים הם יונקים בינוניים, שגודלם נע מגודל עכברון הקמה ועד גודל חולדת הענן.
הם מתאפיינים בכך שברגליהם האחוריות 5 אצבעות, בעוד שבקדמיות 4 אצבעות בלבד.
העכברים חסרי מלתעות, ושיניהם הטוחנות גדלות מאחור לכיוון קדמת הפה, כאשר הטוחנת הראשונה היא הגדולה מבין השלוש.
העכברים מתחבאים בחורים באדמה, ובסדקי סלעים, כמו כן במחילות שבחורבות, בתים נטושים ובמבנים המשמשים לגידול חיות משק.
במקום מחבואם הם גם מגדלים את ולדותיהם.
עָכָן קטן (שם מדעי: Cerastes vipera) הוא נחש ארסי בסוג עכן ממשפחת הצפעיים האנדמי למדבריות של צפון אפריקה, סיני וישראל.
אורכו הממוצע נע בין 20-35 ס"מ, כאשר אורכו המרבי מגיע ל-50 ס"מ.
צבע הנחש חום עד צהוב חולי עם נקודות חומות לאורך כל גופו.
הגחון בצבע צהוב והזנב עשוי להיות שחור אצל הנקבות.
הראש משולש ונבדל מן הגוף, בדומה לרוב הצפעיים, וללא נקודות חומות.
הכשות של בני אדם על ידי מין זה אינן נפוצות וארסו אינו נחשב כקטלני לאדם.
העכן הקטן הוא נחש לילי.
הוא נע בחול בתנועה צדית, כך שבכל רגע רק 2 חלקים מגופו נוגעים בקרקע, ובכך הוא לא מתחמם יתר על המידה כאשר נע על החול החם.
במשך היום הוא מתחפר בחול או מסתתר במאורות מכרסמים.
כאשר הוא מרגיש מאוים הוא מחכך את קשקשיו ומשמיע קול רשרוש הדומה לזה של העכסן.
העכן מתחפר בחול כאשר רק עיניו מציצות ואורב לטרף שיעבור לידו.
הוא ניזון בעיקר משנונית החולות.
את טרפו הוא משיג בשני אופנים: סריקת מחילות שנונית וחדירה לתוך מחילה מאוכלסת שם השנונית ישנה בשעות הלילה שכן היא פעילה ביום.
או לחילופן בדרך של מארב בוקר לשנוניות חולפות.
ממחקרם של סובח וחוב' (2009) וסיוון וחוב' (2013) עולה כי עכנים קטנים צדים גם את ישימונית רביבים אך במספרים קטנים מאוד.
לא נתגלה עד היום ממחקרי השדה המצוינים לעיל כי עכנים קטנים אוכלים מכרסמים או חרקים.
הנקבה משריצה בין 3 ל-5 נחשים קטנים.
הוא מצוי בצפון אפריקה ב: מרוקו, מאוריטניה, מאלי, אלג'יריה, תוניסיה, לוב, ניז'ר, צ'אד ומצרים.
כמו כן הוא מצוי בחצי האי סיני ובנגב, שבישראל.
אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 233-235
עקבות בחול - מדריך לעקבות בעלי חיים בחולות \סובח עזיז\החברה להגנת הטבע ומדרשת שדה בוקר
עכן (שם מדעי: Cerastes) הוא סוג של נחש ארסי בתת-משפחת הצפעונים.
הוא נפוץ באזורי מדבר מצפון אפריקה מזרחה עד לחצי האי ערב ואיראן.
קיימים שלושה מינים המוכרים בסוג זה, שאת כולם ניתן למצוא בישראל.
העכן הוא נחש קטן, עם אורך ממוצע של קצת פחות מ-50 ס"מ, אך בעל מבנה מוצק.
הראש רחב, שטוח ונבדל מן הצוואר.
הראש מכוסה בקשקשים קטנים כאשר במינים מסוימים מופיעים כמעין קרניים מעל העיניים.
החוטם קצר והעיניים רחבות ובגודל קטן עד בינוני.
הגוף קצר ומוצק והזנב קצר.
למרות שעכנים מכונים בדרך כלל "צפעים מקורננים", רק לשני המינים הגדולים יותר, עכן חרטומים ועכן גדול, יש קרניים, וגם במינים אלו, לא בכל הפרטים הם קיימים.
ייתכנו פרטים ללא קרניים אפילו בין פרטים מאותה השרצה.
כאשר קיימת, הקרן בנויה מקשקש אחד ארוך, דמוי קוץ, המצוי מעל כל עין.
הקרניים שכיחות יותר בפרטים שחיים באזורי מדבר חוליים לעומת פרטים מאזורי מדבר סלעיים.
העכן מצוי במדבריות של צפון אפריקה מזרחה דרך חצי האי ערב ועד איראן במערב.
הנגב משמש כמין אזור חציצה בין 3 המינים של העכן, וכולם מצויים בו.
העכן הוא נחש לילי שוכן קרקע, שלעיתים קרובות מתחבא על ידי התחפרות בחול.
למרות שלרוב מתוארים כאיטיים, נחשים אלו מסוגלים לנוע בתנועה צידית.
כאשר הם נעים כך, הם מסוגלים לנוע במהירות על החול.
הנחש לא ידוע כבעל מזג חם, אך כאשר הוא מאוים הוא לרוב יעבור למצב סלילי דמוי "C", בו קשקשיו יתחככו זה בזה וייצרו רעש מרתיע (בדומה לאפעה) וישיב מלחמה.
העכן צד מן המארב, שקוע בחול, ממתין לטרף שיעבור לידו.
התזונה שלהם כוללת בעיקר מכרסמים, לטאות וציפורים.
שלושת המינים של העכן מטילי ביצים.
הביצים של עכן קטן בוקעות שעות לאחר ההטלה, בעוד הביצים של שני המינים האחרים בוקעות שבועות אחרי.
בניגוד לאפעה, בעל המראה הדומה, לעכן אין מזג רגזני, וארסו לא ארסי כמו זה של האפעה.
הכשה יכולה להיות כואבת ותמיד צריך להתייחס אליה ברצינות.
אולם, מעט ארס מוזרק, ומספר מועט בלבד של מקרי מוות מוכרים.
רוב הנשיכות קורות באזור סואץ.
עכברת (מוכרת גם בעיקר בשם "לפטוספירוזיס" וגם בשם "מחלת וייל" בעבר נודעה בשם: "קדחת הבוץ") היא מחלה זיהומית זואונוטית שנגרמת על ידי חיידקים סלילוניים מהסוג Leptospira (ומכאן השם "לפטוספירוזיס") שנישאים בעיקר על ידי חולדות ועכברים (ומכאן השם "עכברת") ועלולים לעבור לבני אדם.
סימנים ותופעות לוואי של המחלה יכולים לנוע בין תסמינים קלים לקשים במיוחד: כאב ראש, כאבי שרירים, וחום; עד דימום מהריאות (תסמונת דימום ריאתי חמורה), אי ספיקת כליות וכבד, או דלקת קרום המוח.
תפוצת המחלה היא כלל עולמית, אולם היא שכיחה בעיקר באזורים הטרופיים של כדור הארץ, ופוגעת במגוון רחב של בעלי חיים (כמעט כל מיני היונקים רגישים למחלה).
עכברת היא מחלה מחויבת בדיווח למשרד הבריאות ולשירותים הווטרינריים.
המחלה תוארה לראשונה על ידי הרופא הגרמני אדולף וייל בשנת 1886, ומחולל המחלה, החיידק Leptospira icterohaemorrhagiae, תואר לראשונה בשנת 1915 על ידי הבקטריולוגים היפנים ריוקיצ'י אינאדה ויסושי אידו.
עכברת היא מחלה בתפוצה עולמית, השכיחה יותר באזורים בעלי אקלים טרופי וסובטרופי ובאזורים בעלי תברואה ירודה.
ברחבי העולם ישנו תת-דיווח על שיעורי המחלה, אולם ההערכה של ארגון הבריאות העולמי עומדת על 873,000 מקרי עכברת בשנה בעולם.
שיעורי המחלה עולים בעונות הקיץ והסתיו, ובאזורים הטרופיים בעונה הגשומה.
המחלה שכיחה יותר בגברים בוגרים.
עכברת אנדמית בישראל, בדומה למרבית מדינות העולם, ושכיחה בעיקר ביישובים החקלאיים של הגליל במהלך החודשים יוני–ספטמבר.
המקרה הראשון של המחלה תועד בארץ ישראל כבר בשנת 1942 על ידי הבקטריולוג וילי הירש, והיא נכללת ברשימת מחלות המחויבות דיווח למשרד הבריאות החל משנת 1951. משנת 1951 ועד 1987 התחלואה בעכברת התאפיינה בהתפרצויות חוזרות על רקע מגמת ירידה בשיעורי התחלואה.
באוגוסט 2018 נאסרה הכניסה למספר נחלים ברמת הגולן, בהם משושים, זוויתן, יהודיה, גילבון, דליות (מג'רסה) וכן אתר פארק הירדן, עקב הימצאות זיהום במימיהם, שגורם להתפרצות המחלה.
באוקטובר 2020 נמצאו שוב עקבות המחלה בנחלי הצפון.
בעקבות התפרצות מחלת העכברת בעדרי הבקר במרעה בחורף 2018-19 והחשש לבריאות ציבור המטיילים החליטה הממשלה להוציא לפועל בתוך שנתיים תוכניות קיימות למניעת זיהום מקורות מים על-ידי בקר במרעה באזור אגן ההיקוות של הכנרת.
לצורך יישום ההחלטה הוחלט על תוכנית עבודה הכוללת היבטים של מניעה – הרחקת הבקר מהנחלים באמצעות בניית שקתות ואבוסים וחיסון העדרים הרועים באגן ההיקוות נגד מחלת העכברת, וכן היבטים של ניטור – ניטור פתוגנים במי נחלים וכן ניטור חיות בר לגורמי מחלות מידבקות לאדם (מחלות זואונוטיות).
נכון לדצמבר 2021 הותקנו 71 שקתות במרכז הגולן עבור 21 עדרים, הכוללים כ-7,000 ראשי בקר בשטח מרעה של כ-220,000 דונם.
סדר ההצבה נקבע על פי פוטנציאל החשיפה של ציבור המטיילים למי הנחלים.
עדיפות ניתנה לאזורים שיש בהם ריכוז גבוה של מטיילים, נחלים זורמים וגם רעייה: מרכז הגולן, הירדן ההררי, נחל עמוד, מורדות הגולן, נחל דישון ומורדות דרום הגולן.
כדי לבחון אם הצבת השקתות מחוללת שינוי מרחבי בהתנהגות העדרים נוטרה התנהגות העדרים.
נמצא כי הצבת שקתות בחלקות המרעה הביאה לכך שהפרות התרגלו לפעול בקרבתן: מעל 90% מהזמן הפרות לא היו בקרבת נחלים.
פרק הזמן מרגע הדבקה עד הופעת הסימנים הקליניים בבני אדם נע בממוצע בין 7–12 יום.
עכברת מתאפיינת בקשת רחבה של תסמינים שנעים מהיעדרם המוחלט ועד כאלה המעידים על מחלה חמורה.
בבני אדם מופיעה המחלה לרוב בשני שלבים:
השלב הראשון – סימנים של מחלה דמוית שפעת:
חום פתאומי (מעל 38.5 מעלות)
תסמינים אלה נמשכים בדרך כלל כשבוע (4–9 ימים), לאחר מכן יורד החום למשך כ-3–4 ימים.
השלב השני – מחלה רב-מערכתית ("מחלת וייל") שמתבטאת בעלייה מחודשת בחום הגוף, שלעיתים מלווה בסימנים פחות נפוצים אך קשים יותר של המחלה:
דלקת קרום המוח (במקרים אלה ההידרדרות מהירה יותר ושיעורי התמותה גבוהים יותר (5%–15%).
אם מתרחשת הדבקה של אישה הרה, עלולה המחלה לגרום למות העובר ולהפלתו.
בבקר בוגר המחלה היא לרוב קלה וחולפת, ולעיתים אף חסרת תסמינים.
הסימנים הבולטים ביותר להידבקות בקר הם: הפלות, ירידה בפוריות וירידה בתנובת החלב.
חלב הבקר הנגוע נראה צהוב, סמיך וכמעט ללא סימנים של דלקת.
העטינים נראים לעיתים רפויים, רכים וריקים.
צבע החלב חוזר לרוב לגוון נורמלי תוך 4–5 ימים, וייצור החלב חוזר לערכים נורמליים לרוב תוך 10–21 יום.
צהבת ושתן בצבע דמי מופיעים לעיתים רחוקות בבקר בוגר.
לעומת זאת בעגלים עלולה להופיע מחלה חריפה המלווה בחום, סירוב לאכול, דלקת בלחמית העין ושלשולים.
כמו כן עלולים להופיע צהבת, שתן בצבע דמי, אנמיה, דלקת ריאות ופגיעה במערכת העצבים המרכזית עקב דלקת קרום המוח.
תמותה עלולה להופיע בתוך 3–5 ימים.
עכברת בצאן בוגר שכיחה פחות בהשוואה לבקר, אולם דומה בעיקרה לבקר ולרוב אינה מלווה בסימנים קליניים.
בטלאים עלולה להופיע מחלה חריפה המלווה בחום, לעיתים צהבת, שתן בצבע דמי ואנמיה.
הפלות עלולות להופיע בצאן בדומה לבקר.
Leptospira הוא סוג של חיידקים גראם-שליליים, אווירניים מוחלטים, בגודל של 0.1X6.0-20.0 µm, המשתייכים למחלקת ה-Spirochaetes ולהם צורה סלילונית.
חיידקים אלה בעלי יכולת תנועה בעזרת שני השוטונים שלהם.
הסוג Leptospira כולל 21 מינים, אותם ניתן למיין לפי כאלה שפתוגניים וכאלה שלא פתוגניים לאדם.
מיני ה-Leptospira השונים מתחלקים ל רבים.
מרבית מקרי התחלואה באדם נגרמים כתוצאה מהמין Leptospira interrogans על הסרוטיפים השונים שלו.
בטבע משגשגים חיידקי ה-Leptospira בגופי מים עומדים בעלי רמת חומציות נייטרלית, דוגמת בריכות, אגמים רדודים, ביצות ושלוליות, ברחבי כדור הארץ, למעט באנטארקטיקה.
הדבקה בעכברת יכולה להתרחש בשני אופנים:
הדבקה ישירה – חשיפה לשתן של בעלי חיים שנחשבים למאכסנים ראשוניים (מכרסמים), או מאכסנים משניים (בקר, כלביים, חתולים) של חיידקי ה-Leptospira.
הדבקה עקיפה – חשיפה למקורות מים מזוהמים בחיידקי Leptospira.
הנתיב העיקרי לחדירה של החיידק היא דרך פצעים וחתכים בעור, או דרך לחמית העין.
כמו כן יכולה להתרחש הדבקה דרך מערכת הנשימה על ידי רסס טיפתי של שתן או מים מזוהמים.
אופני הדבקה נוספים כוללים חדירת חיידקים דרך עור בריא ושלם עקב שהייה ממושכת בתוך מים מזוהמים ובאמצעות נוזלי המלטה והפרשות רחם לאחר המלטה של בעלי חיים חולים, או הפלה של עובּרים מתים.
בעלי חיים ובני אדם נחלקים למאכסנים או מודבקים אקראיים לגבי סרוטיפים ספציפיים של חיידקי ה-Leptospira; בבעלי חיים מאכסנים לסרוטיפ כלשהו מתקיים לרוב זיהום ממושך שבו החיידקים חודרים לכליות ומופרשים בשתן.
במצב זה המחלה לרוב קלה, אך לעומת זאת במקרה שבעל חיים נדבק בסרוטיפ אקראי מופע המחלה הוא לרוב קשה הרבה יותר ואף עלול לגרום למוות.
בני אדם בעלי הסיכון הגבוה ביותר להידבק במחלה הם אלה שעובדים עם בעלי חיים ובאים במגע ישיר עם בעלי חיים חולים והפרשותיהם, דוגמת רפתנים, עובדי דיר, וטרינרים, קצבים, שוחטים ומדבירי מכרסמים.