tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוחלט על שני שינויים: ההגבלה על התווים (האיסור על תווי הבקרה) תוסר, כך שתו בעל ערך כמו 0x0000101F (המכיל, לפי ערכי הבתים שלו, ארבעה תווי בקרה בזה אחר זה) יהיה מותר לשימוש; והאוצר של המשטח הרב־לשוני הבסיסי של ISO 10646 יהיה זהה לזה של תקן יוניקוד.
בינתיים, עם חלוף השנים, השתנו הדברים ביוניקוד עצמו: 65,536 לא נראו עוד כמספיקים, והתקן מגרסה 2 ואילך תומך בקידוד 1,112,064 תווים באמצעות מנגנון UTF-16. לשם כך הוגבל ISO 10646 להכיל עד כמה תווים שאפשר לקודד באמצעות UTF-16 ולא יותר, כלומר מיליון וקצת תווים במקום שני מיליארד.
קידוד UCS-4 של ISO 10646 הוכנס לתקן יוניקוד בהגבלה לתחום של UTF-16 ושמו שונה ל־UTF-32. באשר ל־UTF-1, איש לא השתמש בו, בשל עיצובו הגרוע (אין אפשרות להבחין בתים בודדים ומתחילים ומסיימים של קבוצות - בעיה דומה לזו של הקידוד היפני Shift-JIS) וביצועיו הנמוכים (הרבה פעולות חלוקה).
רוב פייק וקן תומפסון, המתכננים של מערכת ההפעלה Plan 9, המציאו קידוד חדש ומהיר ומעוצב היטב לקידוד תווים באורך משתנה, וזה היה ל־UTF-8 המוכר לנו כיום.
הבדלים בין ISO 10646 לבין יוניקוד
ISO 10646 ויוניקוד זהים לחלוטין באוצר שלהם - אותם תווים בעלי אותם מספרים קיימים בדיוק בשני התקנים.
ההבדל ביניהם הוא שתקן יוניקוד מוסיף כמה כללים ומפרטים שאינם קיימים ב־ISO 10646. התקן של ISO אינו אלא מפת תווים פשוטה, המשך של תקנים כמו ISO 8859. יוניקוד, לעומת זאת, מוסיף כללים לסידור האותיות לפי שפה, נורמליזציה של צורות זהות, ואת אלגוריתם הדו־כיווניות.
לגבי המשתמש העברי זהו דבר חשוב ביותר והמשמעות היא שמכל תוכנה חדשה יש לדרוש תמיכה ביוניקוד ולא ב־ISO 10646 בלבד.
תקן יוניקוד קובע כי העברית תקודד באופן משתמע (לוגי) בלבד, ואילו עברית חזותית (ויזואלית) אינה חוקית לפי יוניקוד.
יש כמה תוכנות שתומכות ב־ISO 10646 אך לא ביוניקוד.
למשל, xterm של לינוקס (בגרסאות החדשות) תומך ב־ISO 10646, כלומר הוא מציג את כל התווים שבתקן, אך הוא אינו יכול להציג עברית משתמעת, ערבית או כתבים הודיים כמו אלפבית דוונאגרי, משום שהוא אינו תומך במנגנוני תצוגת הכתבים המורכבים (complex script) המוכתבים על ידי יוניקוד.
לעומת זאת, הדפדפן מוזילה ומעבד התמלילים OpenOffice.org, גם על לינוקס, תומכים ביוניקוד על כל מנגנוני התצוגה הנדרשים.
ISO 4217 הוא תקן בין-לאומי שהוגדר על ידי ארגון התקינה הבין-לאומי (ISO).
התקן מגדיר שמות מקוצרים בני שלוש אותיות לשמות המטבעות הרשמיים.
שתי האותיות הראשונות של תקן זה מקורן בתקן סימוני המדינות ISO 3166-1 alpha-2 (אשר דומים לאלו המשמשים בשם התחום ברמה העליונה הארצית באינטרנט) והאות השלישית היא בדרך כלל האות הראשונה של שם המטבע עצמו.
לכן, לדוגמה, ILS הוא הסימון של ישראל כש-IL מסמל את ישראל, ו-S עבור שקל חדש.
בדומה לכך, סימונה של יפן הוא JPY כאשר JP עבור יפן ו-Y עבור ין.
שיטה זו מבטיחה שלכל מטבע יהיה סימון ייחודי, גם אם שמו זהה לשמות מטבעות בארצות אחרות.
למשל, השמות דולר, , פאונד ועוד משמשים בכמה מדינות, ולכן שילוב בין סימון המדינה לקיצור שם המטבע מונע דו-משמעיות.
יתר על כן, התקן מגדיר את הקשר בין יחידות מטבע ראשיות ליחידות מטבע משניות.
במרבית התקנים, ליחידות המטבע המשניות קיים ערך של 1/100 מערכו של היחידה הראשית, אולם 1/10 ו-1/1000 נמצאים במחזור אף הם.
ישנם מטבעות אשר אין להם יחידות מטבע משניות כלל.
באחרים, ערך יחידות המטבע הראשי כה קטן עד כי השימוש ביחידות המטבע המשניות זניח (כגון ערכו של הסן היפני – 1/100 מערכו של הין).
במאוריטניה אין חלוקה עשרונית של היחידות, כך 1 אוגיה = 5 קהומס, ובמדגסקר 1 אריארי = 5 איראימבילאנג'ה.
ה-ISO 4217 כולל סימונים לא רק עבור מטבעות, אלא גם עבור מתכות יקרות (זהב, כסף, פלדיום ופלטינה; נמדדים בדרך כלל על ידי אונקית טרוי) ופריטים אחרים המשמשים בכלכלה הבין-לאומית, כגון זכויות משיכה מיוחדות.
כמו כן, ישנם סימונים מיוחדים המוקצים למטרות ניסיוניות (XTS), ולציון עסקאות ללא מטבע (XXX).
סימונים אלו מתחילים באות X לצורך מניעת התנגשות בסימוני מדינות עתידיות, בשל העובדה שתקן ISO 3166 לעולם אינו מקצה סימונים המתחילים באות X למדינות השונות.
מטבעות על-לאומיים, כגון הדולר המזרח קריבי, ה-פרנק CFP מרכז אפריקני, וה-פרנק CFA מערב אפריקני, בדרך כלל גם מיוצגות על ידי סימונים המתחילים באות X.
אולם, האירו מיוצג על ידי הסימן EUR; אף על פי ש-EU הוא אינו סימון למדינה בתקן ISO 3166-1, הוחלט להשתמש בה בכל זאת, ועל כן הסימון EU הוסף לתקן ISO 3166-1 על מנת לייצג את האיחוד האירופאי.
סימונה של יחידת המטבע האירופית, אקו, שקדמה לאירו היה XEU.
בשנת 1973, ועדה טכנית 68 של ISO החליטה לפתח סימונים שייצגו מדינות וקרנות לשימוש בכל יישום של עבודה, מסחר או בנקאות.
בישיבה ה-17 (פברואר 1978) של קבוצת המומחים של הסמכות הכלכלית של אירופה (ECE) ושל האומות המאוחדות (UN) הוחלט כי סימון בן שלוש אותיות עבור תקן ISO 4217 יתאים לשימוש במסחר הבין-לאומי.
עם הזמן נוספים מטבעות חדשים ומבוטלים מטבעות ישנים.
לעיתים תכופות, שינויים אלו חלים עקב שלטונות חדשים (דרך מלחמה או חוקה), עקב בריתות בין מדינות המתקנות מטבע אחיד או עקב ייסוף המטבע (העלאה של ערך המטבע ביחס למטבעות אחרים) עקב אינפלציה מוגזמת.
כתוצאה מכך, רשימת הסימונים מעודכנת מפעם לפעם.
סוכנות האחזקה (MA) של ISO 4217, מוסד הסטנדרטים הבריטי, אחראית על האחזקה של רשימה זו.
סימן מדינה מטבעNIS ישראל שקל חדש
ISO 3166 הוא תקן בין-לאומי של ארגון התקינה הבין-לאומי (ISO) המקצה קודים בני אותיות או ספרות אחדות לכל אחת ממדינות העולם, לשטחי החסות שלהן וכן לחלוקות המשנה שלהן.
תקן זה התפרסם לראשונה בשנת 1974. התקן מורכב משלושה חלקים, המסומנים באמצעות ספרה נוספת.
תקן ISO 3166-1 מקצה קודים למדינות העולם ולשטחי החסות שלהן.
גם תקן זה מורכב משלושה חלקים:
ISO 3166-1 numeric – קוד בן שלוש ספרות
תקן ISO 3166-1 alpha-2 משמש לקביעת סיומות האינטרנט של כל מדינה, וכן לקביעת קודי מטבעות העולם בהתאם לתקן ISO 4217.
הקודים של ישראל לפי תקן ISO 3166-1 הם:
תקן ISO 3166-2 מקצה קודים לחלוקות המשנה של המדינות (מחוזות, פרובינציות וכך הלאה).
תקן ISO 3166-2:IL מקצה קוד בן אות אחת או שתיים לכל אחד מששת מחוזותיה של ישראל.
תקן ISO 3166-3 מיועד לקודים של מדינות שחדלו מלהתקיים או שינו את שמן הרשמי מאז שנת 1974. קודים אלו נמחקים מתקן ISO 3166-1 ונשמרים בחלק זה.
ISO 216 מגדיר תקן עולמי לגודלי דפים.
התקן נקבע על ידי ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) בשנת 1975, והוא מבוסס בעיקרו על התקן הגרמני DIN 476 משנת 1922.
דפי A4 הם השימוש הנפוץ ביותר של התקן.
לפי התקן, היחס בין אורך ורוחב הדפים הוא ומעוגל למילימטר הקרוב.
אורכו של A1 הוא רוחבו של A0 והיחס קבוע.
כך, שטחו של כל דף הוא בדיוק מחצית משטח הדף הקודם לו (דף A1 הוא חצי מדף A0, ודף B2 הוא חצי מדף B1...), ומידות האורך והרוחב קטנות ביחס קבוע של שורש 2.
היחס שורש 2 בין האורך לרוחב, הוא זה שמבטיח שגם בחלוקה לשתיים במעבר למידה אחת קטנה יותר - היחס בין האורך לרוחב יישמר.
התקן המקורי (ISO 216 מ-1975) מגדיר שתי סדרות של גדלים A ו-B.
בהמשך נוספו שני תקנים משלימים:
1995, ISO 217: מגדיר את הסדרות RA ו-RSA לדפים לא גזורים.
האורך והרוחב של דף A0 נקבעו כך ששטח הדף הוא מטר רבוע אחד (גודל הדף הוא: 841×1189 מילימטר).
בישראל נקרא גודל A0 "גיליון", A1 נקרא "חצי גיליון" ו-A2 נקרא "רבע גיליון".
A4 (שגודלו 297×210 מילימטרים = 1/16 מטר רבוע) הוא הדף הנפוץ ביותר מסדרה זו למטרות ביתיות ומשרדיות, ומשמש למדפסות ביתיות ומשרדיות ומכונות צילום באיחוד האירופאי ובמדינות רבות נוספות, בהן ישראל.
גודל זה מקביל, אך לא זהה בגודלו, לסטנדרט ה-"Letter", בו נעשה שימוש בארצות הברית וקנדה, שגודלו ½8 על 11 אינץ' (215.9 × 279.4 מילימטר).
A5 הוא הגודל של דף מחברת סטנדרטי.
הדפים מסדרה B גדולים פי (שורש 2) מהדפים המקבילים בסדרה A.
השטח של B0 הוא מטרים רבועים.
קיים גם תקן יפני (JIS) של סדרה B.
תקן זה אינו תואם ל-ISO 216, ואורך הדפים שם הוא בערך פי 1.22 מהדפים המקבילים מסדרה A.
הדפים מסדרה C גדולים פי מהדפים המקבילים בסדרה A.
השטח של C0 הוא מטרים רבועים.
סדרה זו נועדה עבור מעטפות, כך שדף מסדרה A מתאים למעטפה המקבילה מסדרה C.
מותרת סטייה קלה בגודלי הדפים.
כדי שדפים יתאימו לסטנדרט, רמת הדיוק הנדרשת היא בהתאם לגודל הדף:
עד 150 מ"מ – גודל החריגה המקסימלי הוא 1.5 מ"מ
מעל 600 מ"מ – גודל החריגה המקסימלי הוא 3 מ"מ
ISO 20000 הוא תקן שנקבע על ידי ארגון התקינה הבינלאומי לצורך בחינת את איכות תהליכי העבודה ב-IT, ולספק אישור ליישום מלא של תהליכי מתודת ITIL בארגון.
התקן בוחן עד כמה ה-IT מנהל נכון את השירותים שהוא נותן לארגון, ועד כמה הוא מספק את הצרכים העסקיים של הארגון, במסגרת המשאבים שהוסכמו.
התקן בוחן האם ה-IT מספק שירות מקצועי, יעיל, חסכוני, והאם הסיכונים התפעוליים מנוהלים כראוי.
התקן מכיל 172 דרישות, שבוחנות את תהליכי העבודה הנדרשים מ-IT ממוקד שירות, ואת הקשרים בין יחידות ה-IT השונות.
172 דרישות אלה מכסות את כלל תהליכי העבודה נחוצים ל-IT שבנוי "נכון" מבחינת הסיוע לעשיית העסקים של הארגון.
עמידה בכל 172 הדרישות, ובכל יחידות ה-IT, תזכה את הארגון בהסמכה "מתאים לתקן ISO 20000".
התקן עצמו אינו מסביר מדוע נדרשת העמידה בכל ההגדרות, ואינו מסביר כיצד על הארגון להיערך ליישום "ניהול השירות".
לצורך כך חייב הארגון לאמץ את תהליכי העבודה של מתודת ITIL.
בישראל הבחינה להתאמה לתקן ISO 20000 מתבצעת על ידי מכון התקנים הישראלי.
Integrated Services Digital Network - ISDN - היא טכנולוגיה אשר מאפשרת שימוש בקו טלפון רגיל (זוג שזור) על מנת להעביר בנוסף לטלפון, מסר אנלוגי בקידוד דיגיטלי ללא צורך בהמרה של אנלוגי לדיגיטלי או להפך.
הטכנולוגיה מאפשרת חיבור רשת טלפוניה ורשת מחשבים על אותה תשתית באופן דיגיטלי.
היתרון בכך הוא שהפרעות קו שנוצרות בקו אנלוגי, מופחתות משמעותית – דבר המשפיע על הסיכוי להופעת שגיאות במידע הדיגיטלי העובר בקו.
רוחב הפס בטכנולוגיה זו, שהוצגה לראשונה בסוף שנות ה־80, נאמד על 128 קילוביט לשנייה, ולכן מהיר פי שניים ויותר מחיבור Dial-up אך איטי משמעותית מטכנולוגיית ADSL וטכנולוגיות דומות שמשמשות גם הן לתקשורת נתונים דרך קווי טלפון.
בנוסף, טכנולוגיה זו מאפשרת שיחות וידאו והעברת מסרי וידאו.
בהודו ובארצות נוספות, היו משתמשים ב־ISDN לצורך גישה לאינטרנט עד שטכנולוגיית ה־ADSL נכנסה לשימוש.
כאמור, ADSL מגיעה למהירויות של עד 10 מגהביט לשנייה.
השימוש בטכנולוגיית ISDN מצמצם עלויות מעצם כך שאין צורך לבצע המרה מאנלוגי לדיגיטלי או להפך, מפני שהיא עוברת כבר באופן דיגיטלי, ולכן גם עובדת מהר יותר.
אין צורך במודם רגיל יותר, ומה שנקרא מודם ISDN הוא בעצם מתאם.
הנתונים עוברים בצורה דיגיטלית ולכן חוסכים זמן פעולה, חשמל וציוד מיותר נוסף הכרוך בשימוש בקו אנלוגי.
האיגוד הבינלאומי למתכנני ערים ואזורים הוא ארגון בין-לאומי לא-ממשלתי המאחד תחתיו את כל ארגוני מתכנני הערים והאזורים בעולם.
הארגון נוסד בשנת 1965 במטרה לאחד את כל מתכנני הערים והאזורים בעולם לכדי רשות בינלאומית.
מקום מושבו של האיחוד הוא בהאג, הולנד וחברים בו מעל 850 ארגונים פרטיים ומוסדות ממשלתיים ביותר מ-90 מדינות.
חזון האיגוד להפוך ערים וישובים אנושיים לכלולים, בטוחים, עמידים וברי קיימא באמצעות תכנון עירוני ואזורי אינטגרטיבי.
משימת האיגוד היא לגייס מתכננים עירוניים ואזוריים מקצועיים ליישום משותף של החזון המעוגן ביעדי פיתוח בר-קיימא ובאג'נדה העירונית החדשה על ידי:
יצירת רשת עולמית של אנשי מקצוע
טיפוח תכנון, מחקר, הכשרה וחינוך
קידום מקצוע התכנון והמצוינות בפועל על כל צורותיו
פיתוח ושמירה על יחסים אלטרואיסטיים בין חברים
שיפור המודעות וההבנה של הציבור בנושאי תכנון מרכזיים ברמה הגלובלית
תמיכה והגנה על אינטרסי תכנון ומתכננים מקצועיים
הנהלת האיגוד היא הגוף המנהל של האיגוד והיא מפתחת את המדיניות ומציעה אותה בפני האספה הכללית השנתית.
החברים בוחרים את חברי מועצת המנהלים לתקופה קצובה של שלוש שנים.
הנשיא הנבחר מכהן קדנציה אחת של שלוש שנים וכל שאר חברי המועצה רשאים לכהן בשתי קדנציות.
הנשיא, המזכיר הכללי ושלושה חברי מועצה נוספים מהווים את הוועד המנהל, הממונה על הניהול הכללי היומיומי של האיגוד הבין-לאומי למתכנני ערים ואזורים.
הוועדה המדעית של האיגוד ממלאת תפקיד קריטי בכך שהיא מאפשרת לאיגוד לייצג את העיר ומתכנני האזור בדיונים פנימיים ובין-לאומיים ובקביעת מדיניות, על כמה מהאתגרים הגדולים ביותר בימינו.
הוועדה המדעית מייעצת למועצת המנהלים, לוועד המנהל, לצוותי קונגרס התכנון העולמי ולגופי עבודה אחרים באיגוד בנושאי תכנון טכני מרכזיים, בעלי יושרה ויכולת מקצועית ואקדמית.
הוועדה הנוכחית הוקמה לתקופה 2023–2026. הנשיאה הנוכחית היא אליזבת בלפייר (2024–2027).
פעילות הליבה של האיגוד כוללת ארגון אירועים בין-לאומיים, פורומים, סמינרים, פעילויות חברתיות והפעלת סדנאות למומחי תכנון צעירים (YPP) וצוותים המייעצים לתכנון עירוני (UPATs) המאורגנים על פי דרישה לערים ואזורים שונים בעולם.
לאיגוד יש מזכרי הבנה עם ארגונים ואזורים ברחבי העולם ומקיים שיתופי פעולה עם עיריות, אגודות תכנון, מפרסמים אקדמיים, רשויות אזוריות, גופים של האו"ם והאיחוד האירופי.
האיגוד, הוא ארגון מוכר על ידי האו"ם ועל ידי מועצת אירופה ויש לו מעמד של גוף מייעץ באופן רשמי עבור אונסק"ו.
האיגוד הבינלאומי תומך במגוון רחב של אירועי תכנון לאומיים, אזוריים ובין-לאומיים, כולל כנסים, תערוכות ותוכניות פרסים וזאת כחלק מהמחויבות שלו להפגיש מתכננים מוכשרים ברשת בין-לאומית למתכנני ערים ואזורים.
האיגוד מקיים קונגרס בין-לאומי שנתי של כל ארגוני התכנון והפיתוח הבין-לאומיים בעיר מארחת אחרת בעולם.
בשנת 2010 התקיים הקונגרס ה-46 של האיגוד בניירובי בנושא "'עיר בת-קיימא / עולם מתפתח", שבו השתתפו 1,000 משתתפים מ-80 מדינות.
האיגוד מפעיל מרכז לימוד והישתלמויות בינלאומי להכשרת מתכנני ערים ואזורים מכל רחבי העולם במטרה לחקור את הערים וליצור ערים חכמות יותר.
חמישה עשורים של ידע ומומחיות שנצברו באיגוד הבין-לאומי למתכנני ערים ואזורים, הוביל בשנת 2016, להקמת מכון המחקר "המרכז למצוינות עירונית".
המכון משמש כפלטפורמה וכענף מחקר להפקת והפצת ידע לערים טובות יותר.
משימת המכון היא העשרת בסיס הידע ופיתוח יכולתם של אנשים וארגונים המשתתפים בעיצוב ופיתוח יישובים אנושיים.
היעדים העיקריים של המכון כוללים: חיזוק שיתוף פעולה חוצה גבולות ברחבי העולם; שמירה על מצוינות מקצועית בתכנון; קידום תכנון בר-קיימא; הגברת המודעות למגמות פיתוח עיקריות וקידום שיטות עבודה מומלצות.
איגוד המתכננים בישראל הוא חבר רשמי באיגוד הבין-לאומי למתכנני ערים ואזורים.
האירוע המרכזי של האיגוד הוא הקונגרס העולמי השנתי.
החל משנת 1965 מתקימים כנסים של 350–500 נציגים, ברחבי העולם בנושאים חדשניים המקדמים יצירת ידע ושיתוף במקצוע התכנון.
קונגרסים של ISOCARP נערכים לצורך החלפת רעיונות בנושא נתון והם מספקים במה ליצירת קשרים מקצועיים כמו גם אישיים עם ארגוני תכנון מכל רחבי העולם.
לאיגוד יש מזכרי הבנה עם ארגונים ואזורים ברחבי העולם.
האיגוד מעניק מספר סוגי פרסים עבור תכנון יוצא דופן באמצעות מגוון תוכניות:
פרס מצוינות - הוקם בשנת 2005, ונועד עבור תוכניות בשלב התכנון כמו גם פרויקטים בעיצומם או שכבר יושמו.
הפרס פתוח למגוון רחב של אנשי מקצוע ומוסדות הפועלים בתחום התכנון העירוני והאזורי: חברות אדריכלות ותכנון עירוני; ערים (ממשלות ציבוריות, סוכנויות לפיתוח עירוני); מחלקות אוניברסיטאות ומכוני מחקר; ארגונים לא ממשלתיים ופרילנסרים.
הפרסים מייצגים את הכבוד הגבוה ביותר שניתן על ידי האיגוד להכרה ביוזמות תכנון עירוניות ואזוריות חדשניות במיוחד.
פרס גרד אלברס - הפרס מוענק החל משנת 2001 על ידי חברי האיגוד, עבור הפרסומים הטובים ביותר.
הפרס נוסד בשנת 1999 על ידי האיגוד לכבודו של פרופסור גרד אלברס , ממקימי ונשיאי העבר של האיגוד, לרגל יום הולדתו ה-80. הפרס ניתן מדי שנה, חבר מושבעים של לפחות שלושה חברים מעריך את הרשומות ומחליט על הפרסומים הטובים ביותר.
פרס הסטודנט - מוענק החל משנת 2016 לסטודנט או לקבוצת סטודנטים מצטיינים (תואר ראשון, תואר שני) בתחום הקשור לתכנון עירוני ואזורי.
פרסי תכנון עבור אנשי מקצוע צעירים:
פרס פוסטר מוציא לאור - הפרס נוסד בשנת 1997 על ידי נשיא העבר דרק ליודון והיה חלק מההסכם עם המוציא לאור "ראוטלג'".
פרס הכרזה נועד למקצועני תכנון צעירים והוא התאפשר עקב מענק שנתי לאיגוד, שניתן על ידי המוציא לאור, מענק זה הוענק לפוסטרים הטובים ביותר בתערוכת הכרזות של המוציא לאור במהלך קונגרסי האיגוד.
מאז 2019 מוחלף הפרס בפרס פוסטר של האיגוד עקב שינוי המדיניות של המוציא לאור.
פרס פוסטר האיגוד - הפרס ניתן משנת 2019 ואילך למקצועני תכנון צעירים על ידי האיגוד.
המענק ניתן בתערוכת הכרזות במהלך הקונגרס השנתי העולמי של האיגוד.
פרס ציון לשבח למקצועני תכנון צעירים - הפרסים ניתנים בהתאם להסכם עם שותפי האיגוד וניתנים לסדנאות או לצוותים עם הסמכה יוצאת דופן ותרומה לסדנאות.
פרס סם ואן אמדן - במסגרת חגיגות 50 שנה לאיגוד העניק האיגוד פרס מיוחד ע"ש סם ואן אמדן.
הפרס ניתן בשלוש קטגוריות: • הישג חייו של אדם • ארגון • עיר או אזור.
המשלחות הלאומיות של מדינות החברות באיגוד וחבריו יכלו למנות מועמדים לפרס זה שהוקדש לסם ואן אמבדן, חבר מייסד והנשיא הראשון של האיגוד.
הפרס ניתן במהלך קונגרס האיגוד ה -51 ברוטרדם.
שלוש בנותיו של סם ואן אמדן העבירו את הפרסים לזוכים.
האיגוד מספק לחבריה ולקהילת התכנון העולמית מערך נרחב של פרסומים מקצועיים המספקים פתרונות לאתגרים העיקריים של תכנון עירוני עכשווי -
האיגוד מפרסם ידיעונים הנגישים אונליין, בתדירות ריבעונית; מאמרי הקונגרס השנתיים; "סקירת האיגוד" החל משנת 2014 - מאמרים מובילים אודות פרויקטים לתכנון הראויים לציון.
ISO 3166-1 הוא חלק מהתקן ISO 3166, תקן בין-לאומי של ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) המקצה קודים בני אותיות או ספרות אחדות לכל אחת ממדינות העולם, לשטחי החסות וכן לאזורים גאוגרפיים מסוימים.
התקן מגדיר שלושה סוגים של קודי מדינה:
ISO 3166-1 alpha-2 - קוד בן שתי אותיות, אשר בו נעשה השימוש הנפוץ ביותר מבין השלושה, ועליו מתבססים סיומות האינטרנט המדינתיים
ISO 3166-1 alpha-3 - קוד בן שלוש אותיות אשר מאפשר קישור ויזואלי קל יותר בין הקוד לשם המדינה מאשר קודי תקן ה-ISO 3166-1 alpha-2
ISO 3166-1 numeric - קוד בן שלוש ספרות הזהים לאלו אשר פותחו והוחזקו על ידי מחלקת הסטטיסטיקה של האו"ם, אשר מועיל במיוחד לאנשים או למערכות המשתמשים בכתב שאינו לטיני.
קודי המדינות האלפביתיים נכללו לראשונה ב-ISO 3166 בשנת 1974, והקודים המספריים הוכללו לראשונה ב-1981. קודי המדינות פורסמו כ-ISO 3166-1 החל מ-1997, כשה-ISO 3166 הורחב לשלושה חלקים כדי לכלול את חלוקות המשנה של מדינות ומדינות לשעבר.
כתקן בין-לאומי בעל שימוש נפוץ, ל-ISO 3166-1 יש שימושים בסטנדרטים נוספים אשר משמשים ארגונים בין-לאומיים כדי לסייע בחילופי סחורות ומידע עם זאת זהו אינו התקן היחידי עבור קודי מדינות.
תקנים אחרים בשימושם של ארגונים בין-לאומיים מנוגדים חלקית או בצורה מלאה ל־ISO 3166-1, בעוד אחרים תואמים לקודי תקן זה.
נכון ליוני 2011 ישנם קודים רשמיים ב-ISO 3166-1 עבור 248 מדינות, טריטוריות ושטחים גאוגרפיים ייחודיים.
על פי הסוכנות המתחזקת את ISO 3166, ה-ISO 3166/MA, ישנן שתי דרכים להוסיף רשומה חדשה ל-ISO 3166-1:
חברה באחת מסוכנויות האומות המאוחדות
צד לחוק בית הדין הבינלאומי לצדק
לאחר ששמה של מדינה או טריטוריה נרשם באחד משני מקורות אלו, הוא יתווסף כברירת מחדל ל-ISO 3166-1. ה-ISO 3166/MA יכולה לשמור קודים או רכיבי קודים מסוימים עבור ישויות שלא זכאיות להכללה על פי הקריטריון שצוין לעיל.
דוגמה לכך היא האיחוד האירופאי אשר אינו מדינה, ולכן אינו כלול ב-ISO 3166-1, אך מסיבות פרקטיות הסוכנות המתחזקת את ISO 3166 "שומרת את הקוד EU למטרת זיהוי האיחוד האירופאי במסגרת ה-ISO 3166-1".
ISO 27799 הוא תקן בינלאומי לאבטחת מערכות מידע בתחום הבריאות, שפורסם בסוף שנת 2010 על ידי ארגון התקינה הבינלאומי - ISO.
התקן מתבסס על התקן הכללי לאבטחת מידע ISO 27002, ומטרתו לתת כלים בידי ארגונים רפואיים, לצורך הגנה על מידע רפואי אישי שברשותם.
היוזמה לניסוח התקן הגיעה מישראל.
תקן לאבטחת מידע פורסם כבר במחצית שנות ה-90 של המאה ה-20, במהלך השנים עודכן התקן מספר פעמים עד שבשנת 2007 התייצב על הגרסה הנקראת ISO 27002. תקן זה מספק את הכללים הברורים ביותר לניהול אבטחת מידע בארגון, והוא כולל הנחיות בנושאים הבאים:
קביעת מדיניות האבטחה, וניהול נכסי המידע.
היבטי אבטחה לעובדים קיימים וקבלת עובדים חדשים.
הגנה על סביבת ומתקני המחשוב.
הקמת מערכות בקרה וניהולן הטכני.
הגבלת זכויות גישה לרשתות, מערכות, יישומים, ונתונים.
צפיית אירועי פריצה, וניהול תגובה הולמת.
אמצעי הגנה, שמירה וניהול שחזור בעת קריסה של המידע.
המידע הרפואי האישי האגור בארגוני הרפואה בעולם, הוא מצד אחד רגיש במיוחד, אך מצד שני הוא מצוי בסביבה רוחשת משתמשים ומבקרים.
עם הגברת השימוש בארגוני הבריאות בטכנולוגיות אלחוטיות ומבוססות אינטרנט, נוצר צורך הכרחי ומיידי באינטרפרטציה מיוחדת של ISO-27002 המותאמת להגנה על מידע רפואי אישי.
צורך זה אובחן על ידי איציק כוכב הממונה על הגנת המידע בשירותי בריאות כללית, בעת שהטמיע את ISO-27001 במוסדות הקופה.
בשיתוף פעולה עם מכון התקנים הישראלי, פנה כוכב לארגון התקינה הבינלאומי, והיה שותף פעיל בניסוח התקן
מדובר בהליך בינלאומי מורכב, בו מעורבים כל הגופים בתחום הבריאות והרפואה בעולם כמו חברות תרופות, חברות ביטוח, וחברות לציוד רפואי.
תקן ISO 27799, מתבסס על הניסיון שנצבר במדינות שונות, על סמך המאמצים הלאומיים שנעשו בהן, בכל הנוגע לטיפול בביטחונו של מידע הבריאות האישי וחסיונו.
התקן מיועד לנושאים באחריות לפיקוח על ביטחון מידע הבריאות בארגוני שרותי בריאות.
כן, מיועד התקן, לישויות אחרות המחזיקות בקרבן מידע בריאות, ומבקשות לפעול על פי כללים בינלאומיים לרבות יועצי ביטחון מידע, אנשי ביקורת וספקים.
התקן עוסק בשמירת כל מידע בריאות אישי, הנוגע לאדם שניתן לזהותו, וקשור למצבו הפיזי או הנפשי, או לשירותי הבריאות המסופקים לו.
בכלל זה התקן מגדיר את נכסי הארגון ומתקניו הקשורים למידע.
התקן מגדיר תהליכי ציות, כדי לוודא עמידה של הארגון בכללי התקן, וקובע כללים להערכת סיכונים, הניהול והטיפול בהם.
התקן מציין כי אבטחת המידע הרפואי היא מכלול על פיו יש לשמור על סודיות, שלמות, וזמינות המידע.
בעוד שלא כל מידע חייב להיות סודי (לדוגמה: מידע סטטיסטי), הרי שכל פרטי המידע חייבים להיות שלמים וזמינים לבעלי ההרשאות.
התקן נותן כלים להתמודדות עם חולשות מובנות של ארגוני הבריאות.
בתקן רשימה של סוגי האיומים אותם על הארגונים לשקול, בבואם להעריך סיכונים, כמו:
כמויות אדם גדולות הנעות דרך אזורי התפעול וחשיפת המערכת בשל כך לאיומים פיזיים.
תקצוב חסר באופן קבוע הגורם לצוותי הבריאות לעבוד במתכונת לחץ, או כמו אי החלפת מערכות תפעוליות, שזמנן חלף, במועד.
צרכים אדמיניסטרטיביים, המחייבים ארגוני בריאות לנהל מאגרי מידע (כגון: מאגר מרשמי תרופות), מאגרים המהווים פיתוי למבקשים לגנוב זהויות.
התקן מציג את חובת סיווג המידע, ומבהיר את הכללים לסיווג, תוך שהוא לוקח בחשבון כי לא כל מה שסודי לדעת מטופל זה, ייחשב סודי לדעתו של מטופל אחר.
התקן מדגיש את החשיבות של מחויבות הנהלת הארגון לכללי התקן, לשם הצלחת הטמעתו בארגון.
בישראל, ממנה כאמור לעיל, הגיעה היוזמה לניסוח התקן, ניתנה לו חשיבות רבה ומוסדות רפואיים בארץ היו חלוצים בנושא.
בשנים 2011-2010 הוסמכו כל מוסדות שירותי בריאות כללית לתקן ISO 27001, זאת כהכנה להטמעת תקן ISO 27799 החדש.
המוסד הראשון בעולם שהוסמך לתקן הוא המרכז הרפואי כרמל.
המוסד הפסיכיאטרי הראשון בעולם שהוסמך לתקן היה המרכז לבריאות הנפש שלוותה שבהוד השרון.
ביום 14 בנובמבר 2011, הוציא רוני גמזו מנכ"ל משרד הבריאות חוזר למנהלים הכלליים של כל קופות החולים, בו הוא מנחה אותם כי עד לסוף שנת 2013 יוסמכו מטות קופות החולים לתקן אבטחת המידע הבינלאומי ISO 27799. בהתאם לחוזר זה יוסמכו המחוזות של קופות החולים עד לסוף שנת 2016.
בנוסף הורה מנכ"ל משרד הבריאות להסמכת בתי החולים הממשלתיים לתקן ISO 27799 עד לתאריך 1 באפריל 2014, ללא יוצא מן הכלל.
בעקבות כך החל פרויקט נרחב להסמכת בתי החולים לתקן.
מוסדות רפואיים אשר אינם יעמדו בתקן ISO 27799, לא יוכלו לקבל רישיון למוסד רפואי ולחידוש רישיונם.
החל מיום 1 בינואר 2016 ספקים אשר מספקים שירות למוסדות בריאות מחויבים להיות מוסמכים לתקן הבינלאומי לניהול אבטחת המידע תקן ISO 27001 או בתקן אבטחת מידע למערכות בריאות – ISO 27799. ספקים אשר אינם יעמדו בתקנים אלו, לא יוכלו לעבוד מול מוסדות הבריאות.
סוכנות הסטודנטים האיראנית לחדשות (בפרסית: خبرگزاری دانشجویان ایران: תעתיק: חַ'בַּרְגׂזארי-י דאנֵשְג'וּיַאן-י איראן; ידועה גם בראשי תיבות באנגלית: ISNA) הוא ארגון חדשות המנוהל על ידי סטודנטי אוניברסיטאות איראניים.
נוסד ב-4 בנובמבר 1999 במטרה לכסות חדשות אוניברסיטאיות, אך כיום עוסק אף בחדשות איראניות ובינלאומיות.
הכתבים בסוכנות הם סטודנטים למגוון תחומים וכ-1000 מהם פועלים בהתנדבות.
הסוכנות נחשבת על ידי התקשורת המערבית לאחד מכלי התקשורת העצמאיים והמתונים ביותר באיראן, ומצטטת אותה רבות.
על-אף היותה באופן כללי עצמאית, ממומנת הסוכנות בחלקה על ידי הממשלה האיראנית ובחלקה על ידי ACECR (המרכז האקדמי ללימודים תרבות ומחקר), סוכנות סטודנטים נוספת.
ISO 2709 הוא תקן לשמירת מידע ביבליוגרפי והעברתו.
תקן זה נמצא בשימוש נרחב בקטלוגים בספריות ברחבי העולם.
תקן זה פותח בשנות ה-60 תחת הנחייתה של אברם הנרייטה כדי לקודד את המידע שנשמר על כרטיסי ספרייה בספריית הקונגרס של ארצות הברית.
בישראל גוף ההסמכה של מעבדות החבר ב-ILAC הוא הרשות הלאומית להסמכת מעבדות.
מעבדה שהוכיחה כשירות טכנית בהתאם לדרישות תקן ISO/IEC 17025 לביצוע הבדיקות מקבלת מגוף ההסמכה תעודה בשם Scope of accreditation.
תעודה זו מפורסמת לעיון הציבור באתר גוף ההסמכה.
גוף ההסמכה מסמיך את המעבדה לביצוע בדיקות ספציפיות, אשר מפורטות ב-"Scope".
מעבדה שרוצה לבצע הערכת תואמות Conformity assessment נדרשת לקבל הסמכה גם לתקנים:
ISOHDFS 27 היא גלקסיה ספירלית מסיבית שנמצאה בשדה העמוק של האבל דרום.
היא ממוקמת בקבוצת כוכבים טוקאן.
הגלקסיה בעלת קוטר של 130,000 שנות אור ונמצאת במרחק של 6 מיליארד שנות אור מכדור הארץ.
לגלקסיה מסה של 1.04 טריליון מסות שמש כפול ממסת שביל החלב.
ISO 31000 הוא אוסף של תקנים בתחום של ניהול סיכונים.
כל התקנים הם תקנים של ארגון התקינה הבינלאומי.
משפחת התקנים כוללת את התקנים הבאים:
ISO 31000:2009 הכולל עקרונות והמחיות ליישום ניהול סיכונים בארגון.
ISO/IEC 31010:2009 – Risk Managemen העוסק בטכניקות להערכת סיכונים.
התקן יכול לטפל בניהול הסיכונים בארגון כלו או בניהול סיכונים בתחומים מסוימים או בניהול סיכונים של חלק מהארגון.
יישום תקן לפני טיפול פרטני בסיכונים עשוי להביא לטיפול אפקטיבי יותר בניהול הסיכונים.
התקן מאפשר הגדרת מסגרת , הגדרת תהליכי ניהול סיכונים והנחיות לטיפול בסיכונים.
הוא גם מגדיר את היחסים בין המסגרת והתהליכים ועל ידי כך מגדיל את האפקטיביות של ניהול הסיכונים.
ISO 31000:2009 מגדיר מסגרת (Framework) לניהול סיכונים, הנחיות ועקרונות לניהול סיכונים ותהליך ניהול סיכונים.
התקן הוא גנרי ומתאים לניהול סיכונים בכל תחום.
הוא מתאים לארגונים, לקהילות וליחידים.
זהו התקן העיקרי בין תקני ניהול הסיכונים של ארגון התקנים הבינלאומי.
יתר התקנים הם תקני עזר התומכים בו ומיושמים ביחד איתו.
המסגרת היא המרכיב המהותי של התקן.
היא כללית ומיועדת לשלב את ניהול הסיכונים בניהול הכולל של הארגון או החלק בארגון בו מיושם התקן.
הוא כולל הנחיות ליישום ISO 31000:2009. התקן מתאים לארגונים, לקהילות וליחידים.
הוא מתאים לכל סוגי הארגונים.
גישה מובנית לשינוי האלמנטים הקיימים בניהול הסיכונים שלהם כך שיתאימו לתקן ISO 31000. תהליך השינוי מותאם למאפייני הארגון.
הנחיות ליישום המסגרת שהוגדרה ב-ISO 31000 וליישום העקרונות שהוצגו בתקן זה.
הסבר התפיסה שעליה מבוסס ISO 31000.
זהו תקן הכולל הגדרות מונחים גנריים הקשורים לניהול סיכונים.
מטרתו היא לעודד הבנה אחידה של המושגים וגישה עקבית לתיאור הפעולות המהוות חלק מניהול סיכונים.
מטרה נוספת שלו היא מינוחים אחידים בהקשר של מסגרת ניהול סיכונים, תהליכי ניהול סיכונים ותהליכים ניהוליים של ניהול סיכונים.
שינוי מהותי בתקן החדש ISO 31000:2018 הוא העברת הסבר והגדרת מונחים מהתקן הבסיסי לתקן משלים זה.
ISO/IEC 31010:2009 – Risk Management הוא תקן התומך בתקן ISO 31000:2009. התקן מספק הנחיות לבחירה וליישום של טכניקות להערכת סיכונים באופן שיטתי.
מהדורה חדשה של התקן פורסמה ביוני 2019. המהדורה נקראת IEC 31010:2019.
עד לפרסום התקן של ארגון התקינה הבינלאומי בשנת 2009 היו תקנים מקומיים בארצות שונות והיו תקנים של ארגונים אחרים.
תקנים שונים התמקדו בתחומים שונים של ניהול סיכונים.
התקנים נבדלים זה מזה גם בגישה ובהדגשים.
להלן רשימה של כמה תקנים כאלה:
בשנת 1991 פורסם התקן NS 5814:1991. תקן זה הוא תקן נורווגי המתמקד בניתוח סיכונים.
בשנת 2002 פורסם IRM:2002. זהו תקן של הארגון לניהול סיכונים.
ב-2002 פורסם גם התקן NIST 800-30:2002 זהו תקן של המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה והוא מתמקד בניהול סיכונים במערכות טכנולוגיות.
AS/NZS 4360:2004 הוא תקן אוסטרלי ניו זילנדי.
התקן פודסם בשנת 2004 והווה אחד המקורות להתפתחות ISO 3100.
בפברואר 2018 פורסמה גרסה חדשה של התקן הנקראת ISO 31000:2018.
לאחר פרסום התקן ISO 31000 בשנת 2009, אומץ התקן בהדרגה כתקן הלאומי הרשמי לניהול סיכונים במדינות רבות.
בין המדינות בהן הפך התקן לתקן הלאומי הרשמי לניהול סיכונים.
32 ממדינות ה-OECD אימצו את התקן כתקן הלאומי שלהן.
בין מדינות ה-OECD שאימצו את התקן נכללות: ארצות הברית, קנדה, גרמניה, יפן, בריטניה, צרפת, שוודיה, דנמרק, פינלנד והולנד.
גם מדינת ישראל אימצה את התקן כתקן הלאומי הרשמי.
כ-30 מדינות נוספות אימצו את התקן כתקן הלאומי שלהן.
בין המדינות הנכללות בקבוצה זו: סין, הודו, רוסיה, אינדונזיה, דרום אפריקה וברזיל.
"ISIS" הוא שיר של הראפר האמריקאי ג'וינר לוקאס בהשתתפות לוג'יק, השיר יצא בתור סינגל מתוך אלבומו של לוקאס "ADHD" ב-24 במאי 2019.
לפני שחרורו של "ISIS", ג'וינר לוקאס ולוג'יק היו מעורבים ביריבות מתמשכת.
השיר מסמן את הסוף של הבעיות בין שני הראפרים.
בשנת 2017, אמר לוקאס למגזין בילבורד כי היחסים שלו עם לוג'יק החלו במהלך 2016 בשיתוף הפעולה שלהם בשירו של טק ניין "Sriracha".
הווידאו קליפ לשיר יצא בסמוך ליציאת הסינגל בתאריך 24 במאי 2019. בקליפ ניתן לראות את לוקאס ולוג'יק במדים בסיס צבאי.
ISO/IEC 31010 הוא תקן תומך בתקן ISO 31000 לניהול סיכונים.
התקן מגדיר טכניקות ניהול סיכונים לפי שלבים בתהליך ניהול סיכונים.
זהו תקן משותף לארגון התקינה הבינלאומי לארגון הנציבות הבין-לאומית לאלקטרוטכניקה.
המהדורה הנוכחית של התקן שפורסמה ביוני 2019 נקראת:
הערכת סיכונים, באנגלית: Risk asssessment הוא חלק מתהליך ניהול סיכונים.
בהערכת סיכונים יש שלושה שלבים:
זיהוי סיכונים, באנגלית: Risk Identification
בשלב זה מאתרים סיכונים ומתארים אותם.
ניתוח סיכונים, באנגלית: Risk Analysis
ניתוח סיכונים מתייחס לסיכונים שזוהו.
מנסים להבין את השלכות התממשות סיכונים, את ההסתברות להתרחשות אירוע סיכון, את הקשרים והתלויות בין סיכונים שונים.
אומדן סיכונים באנגלית: Risk Evaluation
שלב זה מבוסס על ניתוח סיכונים.
מנסים לקבוע באילו סיכונים לטפל ובאילו סיכונים לא לטפל.
לגבי הסיכונים בהם צריך לטפל מנסים לקבוע סדר עדיפות בטיפול בסיכונים.
התקן עוסק בטכניקות להערכת סיכונים.
בנוסף לתיאור הטכניקות הוא מסווג אותן לפי השלב בהערכת סיכונים אליו הן מתאימות.
טכניקה אחת עשויה להתאים ליותר משלב אחד בתהליך הערכת סיכונים.
ניתוח עץ כשל, באנגלית: Fault Tree Analysis
ISO 22000 הוא תקן המיועד לכל הארגונים העוסקים בשרשרת האספקה של המזון ליישום בטיחות מזון לאורך השרשרת.
התקן הוא תקן ניהולי, וכולל דרישות ניהוליות ותפעוליות מקיפות כדי להבטיח את בטיחות מוצרי המזון.
התקן דן במחויבות ומעורבות ההנהלה הבכירה, תכנון, צוות בטיחות המזון, תוכניות קדם ליצור מזון בטוח, זיהוי וניתוח גורמי סיכון על פי המתודולוגיה המוכרת של HACCP וקביעת אמצעי מנע יעילים למניעת גורמי הסיכון המסווגים כ- CCP's או OPrP's.
בנוסף, דן התקן בתקשורת פנים-ארגונית ותקשורת חיצונית אינטראקטיבית עם גורמים בשרשרת, תיקוף, אימות ושיפור מתמיד.
התקן הישראלי ISO 22000 כולל בתוכו את דרישות תוכנית קדם (PRP (Pre- Requisite Program וכן את דרישות ה-HACCP.
ההתעדה מתאימה לכל ארגון שמעוניין לשפר את בטיחות המזון שהוא מייצר.
בספטמבר 2005 פרסמה ועדה טכנית 34 של ISO את תקן ISO 22000. בנובמבר 2005 הוא אומץ כתקן ישראלי ובתחילת 2006 פרסם מכון התקנים את הגרסה העברית.
התקן בנוי על פי הפורמט של ISO 9001 והוא בר התעדה.
ISO 45001 הוא תקן ISO למערכות ניהול של בטיחות וגיהות בתעסוקה, שפורסם במרץ 2018. המטרה של ISO 45001 היא צמצום פגיעות ומחלות תעסוקתיות.
התקן מבוסס על הקודם OHSAS 18001, מוסכמות והנחיות של ארגון העבודה הבינלאומי, כולל ILO OSH 2001, ותקנים לאומיים.
הוא כולל חלקים נוספים ביחס ל-OHSAS 18001, אותו הוא מחליף במהלך תקופת הגירה של שלוש שנים משנת 2018 עד 2021.
ISO 45001 בנוי על בסיס המבנה "ISO High Structure Level (HSL)", ב-10 פרקים, בדומה לתקני ISO האחרים, כגון ISO 9001:2015 או ISO 14001:2015, דבר שמקל על שילוב תקנים אלה.
ISO 45001 מופץ בשלוש שפות (אנגלית, ספרדית וצרפתית) על ידי ארגון ISO, או באמצעות חבריו (גופי תקנים לאומיים).
ISO 45001 הוצע בתקן ISO באוקטובר 2013. על הוועדה ISO/PC 283, שנוסדה בשנת 2013, הוטלה אחריות ישירה לתהליך התקינה.
לא פחות מ-70 מדינות תרמו לתהליך הניסוח.
עבודות ההכנה והוועדה נמשכו עד דצמבר 2015. בשנת 2015 הוגשה טיוטה ראשונה, שלא הצליחה לקבל אישור מחברי ISO.
לאחר עבודה שכתוב, הוגשה טיוטה שנייה, שאושרה ושופצה לטיוטה סופית ב-2017. בהצבעה הסופית אושר התקן על ידי 62 קולות בעד, 9 נמנעים ו-4 מתנגדים מצרפת, הודו, ספרד וטורקיה.
ISO 45001 אמור להחליף את OHSAS 18001 במהלך שלוש שנים, החל מפרסומו במרץ 2018. BSI תבטל רשמית את התקן OHSAS 18001 במרץ 2021, בתום תקופת הנדידה.
ISO 45001 משתמש בהנחיות מבנה סטנדרטי של מערכת הניהול שבנספח L כדי לאפשר אינטגרציה פשוטה עם תקני מערכת ניהול אחרים, כמו ISO 9001 או ISO 14001. פורום ההסמכה הבינלאומי פרסם דרישות להגירה מ-OHSAS 18001 ל-ISO 45001.
התקן ISO/IEC TS 17021-10:2018 הוא מפרט טכני המציג דרישות מיומנות לביקורת והסמכה של ISO 45001.
מדינות אחרות לא אימצו אותו, כגון צרפת.
הקשר הארגון (סעיף 4.1): הארגון יקבע סוגיות פנימיות וחיצוניות הרלוונטיות למטרתו ומשפיעות על יכולתו להשיג את התוצאות המיועדות של מערכת הניהול של בטיחות וגיהות בתעסוקה.
הבנת הצרכים והציפיות של העובדים ושל בעלי עניין אחרים (סעיף 4.2): בעלי עניין הם עובדים, ספקים, קבלני משנה, לקוחות, רשויות רגולטוריות.
סיכונים והזדמנויות (סעיפים 6.1.1, 6.1.2.3, 6.1.4): חברות צריכות לקבוע, לשקול, ובמידת הצורך לנקוט בפעולות כדי להתמודד עם כל הסיכונים וההזדמנויות שעלולות להשפיע (באופן חיובי או שלילי) על היכולת של מערכת הניהול להביא לתוצאות המיועדות שלה, כולל בטיחות וגיהות משופרים במקום העבודה.
מחויבות מנהיגות וניהול (סעיפים 5.1) שמה דגש חזק יותר על ההנהלה הבכירה, שתעסוק ותיקח אחריות על יעילות מערכת הניהול.
ISO/IEC/IEEE 12207 או בשמו המילולי "Systems and software engineering – Software life cycle processes" (הנדסת מערכות ותוכנה – תהליכי מחזור החיים של תוכנה) הוא תקן בינלאומי עבור ניהול תהליכי מחזור החיים של תוכנה.
התקן הוצג לראשונה ב-1995, והוא שואף להיות הסטנדרט הראשי המגדיר את כלל התהליכים בפיתוח ותחזוקה של מערכת תוכנה, כולל התוצרים והפעילויות של כל תהליך.
הגרסה האחרונה יצאה בנובמבר 2017. הוא נשען על, ובגרסתו הראשונה (IEEE 12207) התיימר להחליף את MIL-STD-498.
ISO/IEC/IEEE 12207:2017 היא הגרסה החדשה ביותר, ופורסמה בנובמבר 2017. "IEEE Computer Society" הצטרפה ישירות לארגון הבינלאומי לתקינה (ISO) בתהליך העריכה של גרסה זו.
שינוי משמעותי הוא בכך שהוא מאמץ מודל תהליכי זהה למודל התהליכי 2015:ISO/IEC/IEEE 15288 (יש שינוי שם אחד, תהליך 15288 "הגדרת דרישות מערכת" שונה לשם תהליך "הגדרת דרישות מערכת/תוכנה").
הרמוניזציה זו של שני התקנים הובילה להסרת תהליכים נפרדים של פיתוח תוכנה ושימוש חוזר בתוכנה, והוריד את המספר הכולל של תהליכי 12207 מ-43 ל-30 תהליכים שהוגדרו בתקן 15288. וכן גרמה לשינויים בפעילות ותוצאות של ניהול האיכות (quality management) ותהליכי אבטחת האיכות (quality assurance).
בנוסף עודכנה ההגדרה של "ביקורת" (audit) ופעילויות קשורות.
נספח I ל-ISO/IEC/IEEE 12207:2017 מספק מיפוי תהליכים בין גרסת 2017 לגרסה הקודמת, כולל יישור קו של התהליכים העיקריים בין שתי הגרסאות, זה נועד לאפשר עקיבות ולהקל על המעבר למשתמשים בגרסה הקודמת.
ISO/IEC 12207:1995, האיטרציה הראשונה, שפורסמה ביולי 1995;במקור חולק לחמישה תהליכים ראשוניים (רכישה, אספקה, פיתוח, תפעול ותחזוקה), עם שמונה תהליכי תמיכה במחזור החיים הארגוני.
לפני ש-IEEE Computer Society הצטרפה רשמית לתהליך העריכה (והפכה לבעלת עניין מרכזית) לשחרור של 2017, IEEE שמרה על גרסאות משלה ל-ISO/IEC 12207, בתחילה עם שינויים שנעשו במשותף עם EIA.
עם העדכון של שנת 2008 הגיעה "אסטרטגיה משותפת של ISO/IEC JTC 1/SC 7 ו-IEEE להרמוניזציה של אוספי התקנים שלהם", וכתוצאה מכך התקנים זהים, אך עם שמות שונים במקצת.
גרסאות IEEE אלה כללו את:
12207-2008: "משלב את ISO/IEC 12207: 1995 עם שני התיקונים שלו ותואם עם התיקון המקביל של ISO/IEC 15288: 2002 (תהליכי מחזור חיי המערכת) כדי ליישר מבנה, מונחים ותהליכים ארגוניים ופרויקטים מקבילים"; מוחלף על ידי ISO/IEC/IEEE 12207:2017
IEEE/EIA 12207.2-1997: "מספק הנחיות שיקול יישום לסעיפים הנורמטיביים של IEEE/EIA 12207.0"; מוחלף / מיושן על ידי IEEE Std.
IEEE/EIA 12207.1-1997: "מספק הנחיות להקלטת נתוני מחזור חיים הנובעים מתהליכי מחזור החיים של IEEE/EIA 12207.0"; מוחלף על ידי ISO/IEC/IEEE 15289: 2011, שהוחלף בעצמו על ידי ISO/IEC/IEEE 15289: 2017
IEEE/EIA 12207.0-1996: "מורכב מההבהרות, התוספות והשינויים [ל-ISO/IEC 12207: 1995 ליישום התעשייה] שהתקבלו על ידי המכון למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE) והברית לתעשיות אלקטרוניות (EIA) כפי גובש על ידי פרויקט משותף של שני הארגונים"; הוחלף על ידי IEEE Std.
ראוי גם לציין כי IEEE/EIA 12207 החליף רשמית את MIL-STD-498 (שוחרר בדצמבר 1994) לפיתוח מערכות תוכנה של DoD ב-27 במאי 1998.
התקן קובע סדרה של תהליכים לניהול מחזור החיים של תוכנה.
התקן "אינו ממליץ על מודל מחזור חיים ספציפי, או על מתודולוגיית פיתוח, שיטה, גישה או טכניקה.".
במקום זאת, תקן (כמו גם ISO/IEC/IEEE 15288) מבחין בין "שלב" (Stage) ו"תהליך" (Process) כדלקמן:
שלב: "רכיב כרונולוגי בתוך מחזור החיים של ישות המתייחס לעיתוי של תיאורו או מימושו".
שלב הוא בדרך כלל עיתי (תקופת זמן), ומסתיים ב"שער החלטה".
תהליך: "קבוצה של פעילויות בעלות אינטראקציה כלשהי ביניהן אשר מקבלת קלט ומייצרת פלט".
תדיר למצוא תהליך מסוים שחוזר על עצמו במספר שלבים.
שלבים (Stages או Phases) שונים מתהליכים, ותקן זה מגדיר רק תהליכים מסוימים, ואינו מגדיר שלבים.
במקום זאת, התקן מכיר בכך שמחזור חיי תוכנה משתנה, ועשוי להיות מחולק לשלבים המייצגים תקופות עיקריות במחזור החיים ואשר מעלים שערי החלטה מרכזיים.
אין קבוצה נורמטיבית מסוימת של שלבים, אבל התקן מזכיר שתי דוגמאות:
שלבי מערכת מחזור החיים של תקן ISO/IEC TS 24748-1 : קונספט, פיתוח, הפקה, ניצול, תמיכה, פרישה.
מערכת משותפת נפוצה של שלבים בתוכנה: חקר קונספטואלי, פיתוח, תחזוקה, פרישה.
תהליכי מחזור החיים שהתקן קובע, לא מיוחסים לשלבים מסוימים בתוך מחזור החיים.
אמנם, בנוגע לתהליכי מחזור החיים המערבים תכנון, ביצוע, והערכה התקן קובע ש"שימושם צריך להישקל בכל שלב".
למעשה, תהליכים מתרחשים בכל פעם שהם נדרשים בתוך שלב.
ISO/IEC/IEEE 12207:2017 מחלק את תהליכי מחזור החיים של תוכנה לארבע קבוצות עיקריות: הסכם (agreement), אפשור-פרויקט ארגוני (organizational project-enabling), ניהול טכני (technical management) ותהליכים טכניים (technical processes).
תחת כל אחד מאותם ארבע קבוצות, יש מגוון רחב של תתי-קטגוריות, כולל הפעילות העיקרית של רכישה ואספקה (הסכם); תצורה (ניהול טכני); תפעול, תחזוקה וסילוק (טכני).
הגרסה האחרונה, ISO/IEC/IEEE 12207:2017 הכוללת כאמור גם את IEEE, מכילה גם תהליכי רכש ואספקה, כלומר פעילויות הקשורות בגיבוש הסכם בין ספק לבין רוכש.
רכש מכסה את כל הפעילויות הקשורות ביזום פרויקט.
את שלב הרכש ניתן לחלק לפעילויות ותוצרים שונים שהושלמו באופן כרונולוגי.
במהלך שלב האספקה מפותחת תוכנית ניהול הפרויקט.
תוכנית זו מכילה מידע אודות הפרויקט כך שאבני דרך שונות נדרשות בעיתויים שונים.
כאן יפורט מודלי ניהול מחזור החיים, ניהול תשתיות, ניהול תיקי השקעות, ניהול משאבי אנוש, ניהול איכות, ותהליכי ניהול ידע.
תהליכים אלה מסייעים לעסק או ארגון לאפשר, לשלוט, ולתמוך במחזור החיים של המערכת ופרויקטים קשורים אליה.
ניהול מודל מחזור החיים עוזר להבטיח כי מאמצי הרכש והאספקה נתמכים, בעוד ניהול התשתיות ותיק ההשקעות תומכים ביוזמות עסקיות או יוזמות פרויקטליות במהלך כל מחזור החיים.
התהליכים האחרים מבטיחים כי משאבים הכרחיים ובקרות איכות נמצאים וזמינים כדי לתמוך בפעילויות העסקיות של הפרויקט.
אם לארגון אין סט מתאים של תהליכים עסקיים, פרויקט שניזום על ידי החברה יכול לייצר תהליכים כאלה תוך-פרויקטליים, על ידי הפרויקט עצמו.
ISO/IEC/IEEE 12207:2017 מגדיר כאן שמונה תהליכים שונים:
תהליכים אלו מתמודדים עם תכנון, מדידה ובקרה של תוכנה ופרויקטים אחרים במהלך מחזור החיים, ומבטיחים איכות לאורך הדרך.
ב ISO/IEC/IEEE 12207:2017 מוגדרים 14 תהליכים טכניים שונים, חלקם הגיעו מגרסאות קודמות של המסמך שהיה מיועד לתוכנה בלבד (והוצאו ממנו בהדרגה מגרסאות 2008 ואילך).
ניתוח המשימה או ניתוח עסקי
הגדרת דרישות וצרכי בעלי עניין
בתהליכים אלה כרוכות פעולות טכניות וכוח אדם (טכנולוגיית מידע, פותרי בעיות, מומחי תוכנה, וכו') בעת טרום, פוסט, ומהלך הביצוע.
תהליכי ניתוח והגדרות מוקדמים מייצרים סביבה לאופן שבו הפרויקטים מיושמים.
תהליכים נוספים של אינטגרציה, אימות, שינוע, אימות עוזרים להבטיח איכות ומוכנות.
שלבי תפעול ותחזוקה מתרחשים בו-זמנית, כאשר שלב התפעול מכיל פעילויות כמו סיוע למשתמשים לעבוד עם תוכנת המוצר המיושמת, ושלב התחזוקה מכיל משימות תחזוקה כדי לשמור את המוצר פעיל ותקין.
תהליך ההשמדה או סילוק מתאר השלבים כיצד מערכת/פרויקט יורד, וכיצד יש לבצע ניקוי אם נדרש.
ISLISP היא שפת תכנות ממשפחת שפות Lisp אשר כתובה על פי תקנים וסטנדרטים שנקבעו על ידי ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) והנציבות הבין-לאומית לאלקטרוטכניקה (IEC).
מטרת הסטנדרטים האלו היא להגדיר שפת ליבה קצרה על מנת לגשר בין ההבדלים בין ניבי Lisp השונים.
לשם כך, הסטנדרטים נקבעו על פי המאפיינים המשותפים של שפות התכנות EuLisp, Le Lisp, Scheme ו- Common Lisp ממשפחת Lisp.
ISLISP היא שפה מרובת פרדיגמות, כלומר, היא תומכת בכמה עקרונות תכנותיים (יותר מעיקרון אחד):
מטא תכנות – בפרדיגמה זו, ניתן להתייחס לתוכניות (קטעי קוד) כמידע, ולערוך אותן.
תכנות מונחה עצמים – שימוש במבני נתונים אשר מכילים תכונות ופעולות, על מנת לייצג את המתרחש במציאות בצורה פשוטה, מסודרת ויעילה יותר.
למשל, על מנת לייצג בן אדם, נוכל ליצור מחלקה (תבנית של תכונות ופעולות) בשם Person ולהוסיף לה תכונות כגון שם, גובה, משקל, צבע עיניים, וכו'.
נוכל גם להוסיף פעולות: אדם יכול לדבר, לאכול, לרוץ, ללמוד, וכדומה.
לאחר יצירת המחלקה, נוכל ליצור מבני נתונים מסוג המחלקה Person ולתת להם למשל תכונות אשר אופייניות להם.
מבני נתונים כאלה נקראים אובייקטים – מכילים תכונות ופעולות בהתאם לסוג המחלקה שלהם.
להלן כמה מן המטרות העיקריות שלפיהן עוצבה ISLISP:
על השפה להיות מתאימה לניבי Lisp מודרניים אחרים ככל האפשר.
עליה לתמוך בתכנות מונחה עצמים
על השפה להיות מעוצבת כך שיהיה ניתן להרחיב אותה בעתיד.
תעדוף צרכים תעשייתיים על פני צרכים אקדמאיים
המערכת המובנית לתמיכה בתכנות מונחה עצמים נקראת ILOS (בשמה המלא: ISLISP Object System), היא בעיקר תת-קבוצה של המערכת המובנית לתמיכה בתכנות מונחה עצמים בניב Common Lisp ששמה Common LIsp Object System, או בקיצור: CLOS.
ציר זמן של ניבי Lisp
ISO/IEC 27001 (נקרא בקיצור ISO 27001) הוא תקן בינלאומי לניהול אבטחת מידע.
התקן פורסם במקור על ידי ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) והנציבות הבינלאומית לאלקטרוטכניקה (IEC) בשנת 2005, לאחר מכן שודרג בשנת 2013 ושוב בשנת 2022. הוא מפרט דרישות להקמה, יישום, תחזוקה ושיפור מתמיד של מערכת ניהול אבטחת מידע (ISMS), שמטרתה לעזור לארגונים להפוך את נכסי המידע שהם מחזיקים לבטוחים יותר.
עדכון אירופי של התקן פורסם בשנת 2017. ארגונים העומדים בדרישות התקן יכולים לבחור להיות מוסמכים על ידי גוף הסמכה מוסמך לאחר השלמת ביקורת (audit) מוצלחת.
מספר רשמים מוסמכים (Accredited Registrars) ברחבי העולם עשוי לאשר ISMS כמוסמך ISO/IEC 27001. הסמכה של אחד מהוריאנטים הלאומיים המוכרים של ISO/IEC 27001 (למשל הגרסה היפנית – JIS Q 27001) על ידי רשם מוסמך, מקבילה להסמכה המקורית של ISO/IEC 27001 עצמה.
במדינות מסוימות, הגופים המאמתים התאמה של מערכות הניהול לתקנים מוגדרים נקראים "גופי הסמכה", בעוד שבאחרים הם מכונים בדרך כלל "גופי רישום" (registration bodies), "גופי הערכה ורישום", "גופי הסמכה / רישום", ולפעמים "רושמים".
הסמכת ISO/IEC 27001, כמו אישורי מערכת ניהול ISO אחרים, כוללת בדרך כלל תהליך ביקורת חיצוני תלת שלבי המוגדר על ידי התקנים ISO/IEC 17021 ו-ISO/IEC 27006.
הכותרת הרשמית של התקן היא "טכנולוגיית מידע – טכניקות אבטחה – מערכות ניהול אבטחת מידע – דרישות".
ISO/IEC 27001 בגרסת 2013 כולל עשרה סעיפים קצרים בתוספת נספח ארוך, המכסה את:
שימוש חוזר במונחים ובהגדרות ב-ISO/IEC 27000
הנהגת אבטחת מידע ותמיכה ברמה גבוהה במדיניות
תכנון מערכת לניהול אבטחת מידע, הערכת סיכונים, טיפול בסיכון
תמיכה במערכת ניהול אבטחת מידע
הפעלת מערכת ניהול אבטחת מידע
נספח A: רשימת בקרות האבטחה ויעדיהן.
מבנה זה משקף תקני ניהול אחרים כגון ISO 22301 (ניהול המשכיות עסקית), ובכך מקל על ארגונים לעמוד בתקני מערכות ניהול מרובות אם ירצו בכך.
A.5: מדיניות אבטחת מידע (2 בקרות)
A.6: ארגון אבטחת מידע (7 בקרות)
A.7: אבטחת משאבי אנוש – 6 בקרות המופעלות לפני, במהלך או אחרי העסקת עובד
A.11: ביטחון פיזי וסביבתי (15 בקרות)
A.13: אבטחת תקשורת (7 בקרות)
A.14: רכישת מערכות, פיתוח ותחזוקה (13 בקרות)
A.16: ניהול אירועי אבטחת מידע (7 בקרות)
A.17: היבטים של אבטחת מידע בניהול רציפות עסקית (4 בקרות)
A.18: תאימות, עם דרישות פנימיות, כגון מדיניות, ועם דרישות חיצוניות, כגון חוקים (8 בקרות)
הבקרות משקפות שינויים בטכנולוגיה המשפיעים על ארגונים רבים – למשל, מחשוב ענן – אך כאמור ניתן להשתמש ולהיות מוסמך לתקני ISO/IEC 27001: 2013 ולא להשתמש באף אחד מהבקרים הללו.
התקן מתווה מסגרת לבעלי "מידע בעל זהוי אישי" (PII) וכן למעבדי PII, לניהול בקרות פרטיוּת כדי להפחית את הסיכון לזכויות הפרטיות של אנשים פרטיים.
הסמכת ISO/IEC 27701 נועדה להיות הרחבה להסמכת ISO/IEC 27001. במילים אחרות, ארגונים המתכננים להיות מוסמכים ISO/IEC 27701 יצטרכו גם לקבל הסמכת ISO/IEC 27001.
היישום המיועד של ISO/IEC 27701 הוא להגדיל את ה-ISMS הקיים באמצעות בקרות ספציפיות לפרטיות, וכך ליצור PIMS כדי לאפשר ניהול פרטיות יעיל בארגון.
ל-PIMS חזק יש יתרונות פוטנציאליים רבים עבור בקרי PII ומעבדי PII, עם לפחות שלושה יתרונות משמעותיים:
ראשית, השגת עמידה בדרישות הפרטיות (במיוחד חוקים ותקנות, בתוספת הסכמים עם צדדים שלישיים, בתוספת מדיניות פרטיות תאגידית וכו') מכבידה, במיוחד אם הדרישות אינן מאורגנות בצורה היעילה ביותר עבור בעלי PII ומעבדי PII.
ארגונים הכפופים לחיובים רבים לחוקי פרטיות (למשל ממספר תחומי שיפוט שבהם הם פועלים או שבעלי המידע שלהם פרוסים ברחבי העולם בתחומי שיפוט שונים) עומדים בפני נטלים נוספים כדי ליישב, לקיים ולשמור על שלל הדרישות החלות עליהם.
גישה מנוהלת מקלה על נטל העמידה בכללים, למשל כפי שמודגם בנספח C לתקן, בקרת פרטיות יחידה עשויה לעמוד בדרישות מרובות מהאסדרה הכללית להגנת נתונים (GDPR) שכל מדינות האיחוד האירופי מחויבות אליה חוקית.
שנית, השגה ושמירה על עמידה בדרישות החלות שייכת לתחום משילות ואבטחה.
בהתבסס על ה-PIMS (ובאופן פוטנציאלי, ההסמכה שלו), אחראי פרטיות ואבטחת מידע יכולים לספק את הראיות הדרושות כדי להבטיח לבעלי עניין כגון הנהלה בכירה, בעלים והרשויות, כי דרישות הפרטיות הרלוונטיות מתקיימות.
שלישית, הסמכת PIMS יכולה להיות בעלת ערך בתקשורת ללקוחות ושותפים.
בעלי PII דורשים בדרך כלל ראיות ממעבדי PII לכך שמערכת ניהול הפרטיות של מעבדי PII עומדת בדרישות הפרטיות החלות.
מסגרת ראיות אחידה המבוססת על תקן בינלאומי יכולה לפשט מאוד תקשורת כזו של שקיפות תאימות, במיוחד כאשר הראיות מאומתות על ידי מבקר צד שלישי מוסמך.
הכרח זה בתקשורת של שקיפות ציות הוא קריטי גם להחלטות עסקיות אסטרטגיות כגון מיזוגים ורכישות ותרחישים של בעלות משותפת על מידע, הכוללים הסכם שיתוף נתונים.
לבסוף, הסמכת PIMS עשויה לשמש איתות לאמינות לציבור.
ISO/IEC 27018 הוא תקן להגנה על מידע אישי מזהה בסביבת מחשוב ענן.
תקן זה הוא תקן ממשפחת תקני אבטחת מידע תקני ISO 27000.
התקן מבוסס על התקנים הבסיסיים ISO/IEC 27001 ו-ISO/IEC 27002 ומרחיב אותם להקשר של פרטיות במחשוב ענן.
הבקרות הנכללות בתקן הזה הן בקרות המבוססות על בקרות בתקן ISO/IEC 27001 אליהן מתווספות בקרות של ספקי שירותי ענן.
התקן תואם את עקרונות אבטחת הפרטיות המופיעים בתקן ISO/IEC 29100.
התקינה והרגולציה בנושא הפרטיות מתקדמים כאשר יותר מדינות יוצרות או מרחיבות רגולציה הנוגעת למידע אישי ולתהליכי פרטיות, באנגלית: PII processors.
ISO/IEC 27018 הוא חלק מהמגמה הזו.
הוא משלים תקני אבטחה אחרים של ISO בהקשר של פרטיות בענן.
ספק שירותי ענן יכול לקבל הסמכה לתקן.
התקן כולל 18 סעיפים ונספח.
מבנה התקן ISO/IEC 27018:2019 הוא כמפורט להלן:
Human resource security אבטחת מידע של משאבים אנושיים
רמת אבטחה גבוהה יותר למידע על הלקוח
יתרון תחרותי לספק הענן המוסמך לתקן בהשוואה לספקים אחרים
הגנה על הספק והלקוח ברמה החוקית
ISO/IEC/IEEE 29119 "הנדסת תוכנה ומערכות - בדיקת תוכנה" היא סדרה של חמישה תקנים בינלאומיים לבדיקות תוכנה.
התקן פותח לראשונה בשנת 2007 ויצא בשנת 2013, והתקן "מגדיר אוצר מילים, תהליכים, תיעוד, טכניקות ומודל הערכת תהליכים לבדיקה שניתן להשתמש בהם בכל מחזור החיים של פיתוח תוכנה."
פיתוח מערך תקני בדיקות תוכנה ISO/IEC/IEEE 29119 החל במאי 2007, בהתבסס על תקנים קיימים כגון IEEE 829 (תיעוד בדיקות) ו-IEEE 1008 (בדיקות יחידה); והתקנים BS-7925-1 ו-2 של קבוצת BSI.
בתחילה לא הייתה לארגון התקינה הבינלאומי (ISO) קבוצת עבודה עם ניסיון משמעותי בבדיקות תוכנה, ולכן ה-ISO יצר את WG26, אשר עד שנת 2011 ייצגה למעלה מ-20 מדינות שונות.
בתחילה פותחו ארבעה חלקים לתקן: מושגים והגדרות (1), תהליכי בדיקה (2), תיעוד בדיקות (3) טכניקות בדיקה (4).
חלק חמישי הנוגע להערכת תהליכים נחשב לתוספת, ובסופו של דבר הפך ל-ISO/IEC 33063: 2015, שקשור לתהליכי הבדיקה של 29119-2. החלק החמישי בפועל של 29119 פורסם בנובמבר 2016 ונוגע למושג בדיקה מונחית מילות מפתח.
חמשת הרכיבים של סדרת התקנים הם:
ISO/IEC 27005 היא קבוצת תקנים של ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) והנציבות הבינלאומית לאלקטרוטכניקה (IEC) המספקת הנחיות וטכניקות לניהול סיכוני אבטחת מידע.
ISO/IEC 27005 נועד לסייע ביישום אבטחת מידע, בהתבסס על גישה לניהול סיכונים.
ISO/IEC 27005 הוא חלק ממערך תקנים גדול יותר במערכת ניהול אבטחת מידע (ISMS), סדרת ISO/IEC 27000.
במשפחת התקנים ISO/IEC 27000 הוא מופיע בתור ISO/IEC 27005 – ניהול סיכוני אבטחת מידע.
המהדורה השלישית של ISO/IEC 27005 פורסמה בשנת 2018 והמהדורה הרביעית פורסמה.
המהדורה החמישית נקראת ISO/IEC 27005:2022. היא פורסמה באוקטובר 2022.
ISO/IEC 27005 הוא תקן שאינו מציין או ממליץ על שיטות ספציפיות לניהול סיכונים.
הוא מכיל תהליך יציב המורכב מרצף פעילויות מובנה.
חלק מהפעילויות המובנות הללו כוללות:
הערכת מידע רלוונטי כמותית או איכותית
עדכון בעלי העניין לאורך כל התהליך
אספקת מוצרים ושירותים בצורה מסודרת ועקבית
מעקב ובדיקת: סיכונים, טיפול באי וודאויות, מחויבויות וקריטריונים; תגובה מתאימה לשינויים משמעותיים.
אפשור סחר תוך עמידה בתקנות ובחקיקה מקומית.
מטרת התקן העיקרית היא לשפר את תהליך ניהול סיכוני אבטחת המידע (ISMS) בחברה או הארגון.
נוסף על כך, הוא מרמז על מתודולוגיה ספציפית לכל בעיה באבטחת מידע.
תקן ISO/IEC 27005 חל בעיקר על חברות, אם כי הוא שימושי לכל סוג של ארגון שרוצה לשפר את מערכת ניהול אבטחת המידע שלו (ISMS).
חברות וארגונים עם בעיות ISMS עשויים להתמקד בגורמים בודדים, כגון היקף ה-ISMS בפועל או המגזר המסחרי של התעשייה עצמה, במקום ליישם את כל המתודולוגיה של התקן.
ISO/IEC 27017 הוא תקן העוסק באבטחת מידע וניהול סיכוני אבטחת מידע בסביבת מחשוב ענן.
התקן כולל הנחיות לבניית בקרות לשירותי ענן, המהוות אמצעי הנועד למנוע או להקטין את ההסתברות להתרחשות אירועי פגיעה באבטחת מידע באמצעות:
הרחבת הנחיות יישום בקרות המופיעות בתקן ISO/IEC 27002 ורלוונטיות לסביבת שירותי ענן.
הוספת הנחיות ליישום בקרות ייעודיות לשירותי ענן.
ההנחיות וההמלצות בתקן מתייחסות גם לספק שירותי ענן וגם ללקוח שירותי ענן.
אבטחת המידע בסביבת מחשוב ענן מורכבת יותר מאבטחת מידע בארגון משום שאבטחת מידע בתוך ארגון היא בשליטת הארגון.
השליטה באבטחת המידע בשירותי ענן, מתחלקת בין ספק שירותי הענן לבין הלקוח.
נדרשת הגדרה של תחומי אחריות:
לאילו נושאי אבטחה אחראי ספק שירותי הענן?
לאילו נושאי אבטחה אחראי הלקוח?
לאילו נושאי אבטחה יש אחריות משותפת?
לאחר הגדרת תחומי האחריות נדרשת הגדרת מנגנוני בקרה משותפים והדדיים.
גורמים נוספים ההופכים את אבטחת המידע במחשוב ענן למורכבת יותר הם:
הלקוח והספק אינם בהכרח מאותה מדינה ועשויה להיות רגולציה שונה בין המדינות למשל בהקשר של נתונים בכלל ונתונים שנדרשת הגנת פרטיות עליהם בפרט.
סביבת המחשוב של הלקוח משותפת באתר הספק ביחד עם סביבות עבודה של לקוחות אחרים.
צריכה להיות הגנה מפני גישה לא מורשית של אנשים העובדים בארגונים אחרים לנתונים.
התקן כולל הנחיות מורחבות לסביבת הענן למימוש 37 Controls המופיעים בתקן ISO/IEC 27002. בנוסף לכך נכללות בתקן הנחיות למימוש שבעה Controls ספציפיים למחשוב ענן, שאינם מופיעים בתקן ISO/IEC 27002 כמפורט להלן:
מי אחראי על מה בתחומים האפורים בין ספק שירותי הענן ולבין לקוח שירותי הענן.
הסרה או החזרה של משאבים בענן לאחר סיום החוזה בין הספק ללקוח.
אבטחה והפרדה בין סביבת הלקוח לביין סביבות אחרות בענן.
פעולות מנהליות ופרוצדרות מנהליות הקשורות בסביבת הענן.
סנכרון והתאמה בין הסביבה הווירטואלית לבין סביבת הרשת בענן.
מבנה התקן ISO/IEC 27017:2015 הוא כמפורט להלן:
מבנה התקן זהה למבנה התקן ISO/IEC 27018 וכמעט זהה למבנה התקן ISO/IEC 27002.
ISO/IEC 15288 (או ISO/IEC/IEEE 15288) הוא תקן טכני בהנדסת מערכות, המכסה תהליכים ושלבי מחזור חיים של מערכת, שפותח על ידי הארגון הבינלאומי לתקינה (ISO) והנציבות הבינלאומית לאלקטרוטכניקה (IEC).
התכנון לתקן ISO/IEC 15288:2002(E) החל בשנת 1994 כאשר התברר הצורך במסגרת משותפת של הנדסת מערכות.
התקן המקובל בעבר MIL-STD-499A (1974) בוטל לאחר שמיזכר של מזכיר ההגנה של ארצות הברית (SECDEF) אסר את השימוש ברוב התקנים הצבאיים של ארצות הברית ללא יוצא מן הכלל.
המהדורה הראשונה יצאה ב-1 בנובמבר 2002. סטיוארט ארנולד היה העורך והרולד לוסון היה האדריכל של התקן.
ISO/IEC 15288 מנוהל על ידי קבוצת ISO/IEC JTC1/SC7, שהיא ועדת ISO האחראית על פיתוח תקני ISO בתחום הנדסת תוכנה ומערכות.
ISO/IEC 15288 הוא חלק ממערך התקנים המשולב של SC 7, כאשר תקנים אחרים בתחום זה כוללים:
ISO/IEC TR 15504 העוסק ביכולת
ISO/IEC 12207 ו-ISO/IEC 15288 העוסקים במחזור החיים
התקן מגדיר תהליכים המחולקים לארבע קטגוריות:
כל תהליך מוגדר על ידי מטרה, תוצאות ופעילויות.
ISO 15288 כולל 25 תהליכים עם 123 תוצאות הנגזרות מ-403 פעילויות.
סעיף 6.4.1 – תהליך ניתוח עסק או שליחות
סעיף 6.4.2 – תהליך הגדרת הצרכים והדרישות של בעלי העניין
סעיף 6.4.3 – תהליך הגדרת דרישות המערכת
סעיף 6.4.4 – תהליך הגדרה אדריכלי
סעיף 6.4.5 – תהליך הגדרת התכנון
סעיף 6.4.6 – תהליך ניתוח מערכות
סעיף 6.4.7 – תהליך היישום
סעיף 6.4.8 – תהליך אינטגרציה
שלבי מחזור חיים לדוגמה המתוארים במסמך הם: תפיסה, פיתוח, ייצור, ניצול, תמיכה ופרישה.
עם זאת, שלבים אלה אינם נורמטיביים; התקן מגדיר תהליכים ולא שלבים.