tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בקבוצה השנייה התחרו: נדב לוגסי (הוסאברג, מדליית כסף), יורם לביא (הוסאברג, מדליית כסף) ותומר שמש (הוסקוורנה, מדליית כסף).
באוגוסט 2011 התקיים המרוץ בעיר קוטקה שבפינלנד.
בשל תנאי מזג האוויר הגשום והבוץ הרב שהצטבר לאורך המסלול, נחשב אירוע זה לאחד מהקשים בהיסטוריית המרוץ, ובוודאי לקשה ביותר בעשור האחרון.
לפינלנד יצאו 5 רוכבים, שלושה מהם במועדון (קלאב) שלם בן 3 רוכבים כנדרש: דרור כהן (גאס גאס, לא סיים), ירון יולסברגר (גאס גאס, לא סיים) ונדב לוגסי (KTM, מדליית ארד).
2 רוכבים נוספים הגיעו בהרכב מועדון חסר וצורפו על ידי המארגנים לקלאבים חסרי רוכב ממדינות אחרות.
הרוכבים הם: הדר עציוני (KTM, מדליית כסף) וזיו כרמי (KTM, מדליית כסף).
בשל העובדה כי אחד מימי המרוץ התקיים בזמן יום כיפור, לא השתתפו ישראלים באירוע זה.
ב-2013 נערך המרוץ בסרדיניה, איטליה.
הרוכבים יוני לוי (ימאהה) וזיו כרמי (KTM) סיימו עם מדליית זהב והרוכב נמרוד חמו (KTM) סיים עם מדליית כסף.
ב-2014 נערך המרוץ בסאן חואן, ארגנטינה, ללא השתתפות רוכבים ישראלים.
אנדורה השתתפה באירוויזיון 5 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-2004. למרות התעניינותה של רשות השידור האנדורית בתחרות שהחלה עוד טרם השתתפותה, היא החלה לשדר את התחרות רק בפעם הראשונה בה השתתפה, בעוד תושבי אנדורה היו יכולים לצפות בתחרות דרך רשות השידור הספרדית או הצרפתית.
רוב השירים אשר שלחה אנדורה לתחרות היו בקטלאנית.
אנדורה פרשה מהתחרות לצמיתות ב-2010
למרות התעניינותה של אנדורה בתחרות, היא מעולם לא הצליחה להעפיל לשלב הגמר, ונכון ל-2020, אנדורה נמצאת במקום האחרון בדירוג המדינות באירוויזיון לפי זכיותיהן.
באירוויזיון 2007 ההערכה הייתה שאנדורה אכן תעבור את שלב חצי הגמר ותעפיל אל הגמר, אולם היא סיימה לבסוף במקום ה-12 ולבסוף לא העפילה לגמר.
בשנים 2004 - 2005 ערכה רשת השידור האנדורית, RTVA, תוכנית ריאלטי גדולה באמצעותה היא בחרה את השיר שייצג אותה בתחרות.
החל מ-2006, בחרה RTVA את השיר לתחרות דרך בחירה פנימית.
לאירוויזיון 2009 שנערך במוסקבה שלחה RTVA שיר שנבחר באמצעות בחירה ציבורית, דבר הנעשה לאחרונה בשנת 2005. באירוויזיון נכשלה אנדורה שוב לעלות לשלב הגמר, והיא נשארה בחצי הגמר עם 8 נקודות בלבד.
לאורך השנים העניקה אנדורה את 12 הנקודות שלה לספרד, למעט ב-2007. כיוון ששתי המדינות הן שכנות, הואשמה אנדורה לא פעם בהצבעה פוליטית ולא בהצבעה כשרה לשיר המועדף.
בדצמבר 2009 הודיעה רשת השידור האנדורית על כוונתה לפרוש מאירוויזיון 2010 עקב חוסר יכולת לממן את המשלחת האנדורית.
ההודעה על הפרישה הגיעה לאחר שאנדורה כבר הגישה את השיר שאמור היה לייצג אותה בתחרות.
כמו כן, הודיעה אנדורה שלא תשתתף באירוויזיון 2011 עקב בעיות כלכליות.
אנדורה הודיעה שב-2019 תחזור לתחרות רק אחרי שתקבל תמיכה כספית מממשלתה.
בנובמבר 2019 נמסר המפלגה הגדולה בממשלת אנדורה מציעה תקציב לצורך השתתפות באירווזיון
באוגוסט 2020 הודיעה אנדורה באופן רשמי שהיא השיגה את התקציב הדרוש על מנת לחזור לאירוויזיון 2022, דבר שלבסוף לא קרה.
השירים שייצגו את אנדורה באירוויזיון
שנה מגיש2004פאטי מולנה 2005רות גומבאו 2006צ'אבי פאלמה2007מריאן ואן דה וואל2008אלפרד ליאהי2009בריגיטס גרסיה
אנדורה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מונטריאול (1976) ובמשחקי החורף מאז אולימפיאדת אינסברוק (1976).
השתתפותה במשחקים עד כה סמלית בעיקרה.
איש מהספורטאים שייצגו את אנדורה לא זכה במדליה אולימפית, והישגיהם היו נמוכים למדי.
אֶנְדּוֹתֵל (לעיתים אֶנְדּוֹתֶלְיוֹן; Endothelium) הוא רקמת תאים המרפדת את פני השטח הפנימיים של כלי הדם והלימפה ומגשרת בין תוכן הכלי לסביבתו.
הרקמה מצויה לכל אורך מחזור הדם, מהלב ועד הנימים, ותפקידיה כוללים סינון נוזלים, למשל בכליות ובכלי הדם, גיוס נויטרופילים והעברת הורמונים.
תאי האנדותל המצויים במשטחי פנים חדרי הלב נקראים אנדוקרדיום (Endocardium).
רקמת האנדותל נחשבת לסוג של אפיתל מיוחד, אף שהיא אינה משטח חיצוני, אלא משטח פנימי.
עם זאת, מקורם של תאי האנדותל הוא במזנכימה, הם מכילים וימנטין ואינם מכילים קרטין והם מציגים תופעות פתולוגיות השונות מתאי אפיתל אחרים.
על כן פתולוגים אינם מחשיבים רקמה זו לאפיתל אלא לסוג של רקמת חיבור.
לתאי האנדותל מיוחסים היבטים שונים בתחום הביולוגיה של כלי הדם.
תאי האנדותל מתפקדים כמחיצה סלקטיבית בין כלי הדם לשכבה החיצונית שלו ושולטים על מעבר של חומרים ושל כדוריות דם לבנות אל מחזור הדם וביציאה ממנו.
עלייה מוגזמת או ממושכת בחדירות של האנדותל החד־שכבתי, כמו במקרים של דלקת כרונית, עלולה להוביל לבצקת ברקמות ולנפיחות.
האנדותל מספק בדרך כלל משטח שאינו יוצר קרישי דם מכיוון שהוא מכיל, למשל, סולפט, אשר משמש כקופקטור להפעלת אנטיתרומבין, ופרוטאז אשר לא מפעיל גורמים מסוימים במפל הקרישה.
במקרה דלקת האנדותל מסייע ביצירת כלי דם חדשים (אנגיוגנזה) ובשליטה על לחץ הדם.
באיברים מסוימים, הגדרת תפקיד תאי האנדותל הוא ביצוע פעולות סינון מיוחדות.
דוגמאות לתפקיד זה הן תאי אנדותל ייחודיים המסייעים בסינון בכליות ומחסום הדם-מוח.
תפקוד לקוי של האנדותל הוא סימן היכר מובהק של מחלות דם ונחשב לעיתים קרובות כאירוע המרמז על התפתחות טרשת עורקים.
תפקוד אנדותל לקוי, גרימת יתר לחץ דם ופקקת נתפסים לעיתים קרובות אצל חולים עם מחלת לב כלילית, סוכרת, יתר לחץ דם.
לדוגמה, בעקבות עישון נפגע האנדותל, ופגיעה זו גוררת תופעות לוואי.
כאשר נדרשים לאבחן אצל אדם בעיות לב עתידיות נבחן האנדותל.
תפקוד האנדותל הוכח כחוזה אירועים קרדיווסקולריים ומחלות דלקתיות, כגון: דלקת מפרקים שגרונית, זאבת אדמנתית מערכתית.
אחד המנגנונים העיקריים של האנדותל הוא צמצום של תחמוצת החנקן, לעיתים קרובות בשל רמות גבוהות הגורמות לעלייה בלחץ הדם.
הצורה הנפוצה ביותר של חוסר תפקוד תאי אנדותל היא עלייה בחמצן תגובתי, דבר העלול לפגוע בפעילות ייצור תחמוצת החנקן דרך מספר מנגנונים.
איתות החלבון ERK5 חיוני לשמירה על תפקוד האנדותל כתא המתפקד בצורה נורמלית.
תוצאה נוספת של נזק לאנדותל היא שחרור כמויות פתולוגיות של גורם פון-וילברנד, אשר מעודד הידבקות של טסיות הדם, ובכך עלולה להיווצר חסימה קטלנית בכלי הדם.
נזקים לאדותל בעקבות ישיבה ממושכת
סגנון חיים המאופיין בפעילות בישיבה הוא גורם מפתח בהתפתחות מחלות לב טרשתיות.
ישיבה ממושכת מתבטאת בחוסר תנועה של הגפיים התחתונות, דבר המפחית את זרימת הדם ברגל, גורם להצטברות דם בשוק, מעלה את הלחץ בעורקים ומעוות מקטעים בהם.
כתוצאה מכך יורד מאמץ הגזירה - כוח החיכוך שנוצר על ידי זרימת הדם.
מאמץ הגזירה משחק תפקיד חשוב במנגנון ליצירת חנקן חמצני באנדותל, וירידה במאמץ הגזירה מייצרת חוסר בחנקן חמצני, המביא לעקה חמצנית .
הידועה כפוגעת בתפקוד של האנדותל.
מחקרים הראו כי הפסקות בזמן הישיבה לצורך תנועה של הרגליים, או תנועה של הרגליים בזמן הישיבה מונעות או את הירידה בזרימת הדם לרגליים ואת הירידה במאמץ הגזירה.
אנדורה (Andorra) הוא מחזה אנטי-פשיסטי שכתב מקס פריש מיד אחרי מלחמת העולם השנייה, אולם הוא עלה לראשונה רק בנובמבר 1961 בציריך, ובפברואר 1962 בתיאטרון חיפה.
השם "אנדורה" מתייחס לארץ דמיונית ואין לו כל קשר לנסיכות אנדורה האמיתית שבין צרפת לספרד.
המחזה החשוב הראשון שנכתב על השואה בגרמנית.
המחזה מתרחש בעיר-מדינה דמיונית ומוצג כאגדה טרגית ללא עיגון היסטורי וללא כל הקשר פוליטי או חברתי.
גיבור המחזה הוא אנדרי, נער הסבור שהוא יהודי, הגדל בבית אביו המאמץ, שהציל אותו מידי כוחות ה"שחורים" האנטישמים (רמז לנאצים) שפלשו לאנדורה בילדותו.
אנדרי מתאהב בבת אביו המאמץ, ברבלין.
אולם, במהלך המחזה מתגלה כי אנדרי אינו מאומץ כלל אלא שהוא בנו האמיתי של האב ושל "הסניורה", אישה מן ה"שחורים" והוא אינו יהודי כלל.
מתברר כי האב המציא את הסיפור משום שהתבייש בממזר שנולד לו מחוץ לנישואין וביקש להציג עצמו כדמות נאצלת.
הדבר מסביר גם את נסיונותיו של האב למנוע קשר רומנטי בין אנדרי לברבלין, שהיא למעשה אחותו למחצה.
למרות שאינו יהודי, מוצא עצמו אנדרי במרכזן של התנכלויות אנטישמיות, עם איומם של ה"שחורים" לפלוש שנית לאנדורה.
על אף שאביו מגלה את הסוד, שהבן אינו יהודי, על מנת להצילו, תושבי אנדורה אינם מוכנים לקבל זאת.
כאשר פולשים לבסוף ה"שחורים" לאנדורה מתאבד האב.
אנדרי נלקח ל"מסדר זיהוי" בו מצביעים עליו כעל יהודי, למרות הפצרות ברבלין, אנדרי מסכים לקבל על עצמו את הגורל היהודי ונהרג מידי ה"שחורים".
בסוף המחזה ברבלין יוצאת מדעתה.
פרט לאנדרי וברבלין לדמויות האחרות במחזה אין שמות, והם נקראים לפי מקצועם: המורה (הוא האב), הכומר, החייל וכו'.
במהלך ההצגה מגיעות דמויות שונות ל"דוכן עדים" ומעידות על מותו של אנדרי, בזמן עבר, כך מגלה הקהל, תוך כדי ההצגה, את הסוף הטראגי.
כל "עד" מנסה לנקות את עצמו מאשמה במות הנער, תוך הצגת תירוצים והצדקות ואיש מהם, פרט לכומר, אינו מגלה בושה.
פריש כתב את המחזה באסכולת התיאטרון האפי של ברטולט ברכט.
המתאפיין במאפיינים כגון היסטוריפיקציה: מיקום של הדמויות והעלילה באזור ובזמן מרוחק, על מנת ליצור כביכול זרות וניכור.
מטרת גישה זו היא להציג לקהל את העוולות המתרחשות במקום ובזמן רחוק מזמנו, כדי שיבין שאותם הדברים קורים גם בחייו כעת, ללא רציונליזציה ותירוצים (כמו הדמויות המעידות).
שימוש לא מסורתי בזמן העלילה כי למנוע מהצופים ליצור קשר רגשי לדמויות.
בפרט גילוי העתיד לבוא בכל רגע, כדי שהצופה לא יופתע ויתרגש כשהמקרה (הרצח האנטישמי) יקרה.
גיבורים בעייתיים מבחינה מוסרית האב שקרן, אנדרי עצמו מבצע כמעט גילוי עריות, כל הדמויות חד-ממדיות ושטוחות במתכוון, הגורל הטראגי הוא גם באשמת הקורבן.
שבירת הקיר הרביעי, הדמויות פונות ישירות אל הקהל ובכך מודגש שהמוצג הוא סיפור, משל ומסר ולא אשליה או בידור.
סדר מלאכותי, המחזה מחולק בדייקנות ל-12 תמונות, כמעט בסוף כל תמונה יש עדות.
בדיוק באמצע המחזה ברבלין נאנסת על ידי החייל.
הסידור המלאכותי מיועד גם הוא להזרה וליצירת הריחוק.
הפקת 1962 (תיאטרון חיפה) - בימוי: יוסף מילוא
הפקת 1975 (תיאטרון באר שבע) - בימוי: תום לוי, תפאורה: משה שטרנפלד, משחק: דורון תבורי
אנדורה ערכה את הופעת הבכורה ב במשחקי החורף ומשתתפת בהם בקביעות מאז המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002).
במשחקי הקיץ השתתפה אנדורה לראשונה ב והייתה זו הפעם היחידה בה לקחה חלק במשחקים.
כל ספורטאיה של אנדורה במשחקי החורף התחרו בסקי אלפיני בלבד, אולם השתתפותם במשחקים הייתה סמלית בלבד.
ספורטאי המשלחת מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הצליחו להגיע להישגים ספורטיביים משמעותיים.
אנדוריאנים הם גזע בדיוני של חוצנים דמויי-אדם המופיעים ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", ואשר נוצרו על ידי די סי פונטנה.
הם תושביו הילידים של ירח-קרח בשם אנדוריה (המכונה לעיתים גם אנדור), המקיף ענק גז כחול בעל טבעות פלנטריות.
בין מאפייניהם: עורם הכחול, שיערם הלבן, וכן זוג מחושים על גולגולתיהם.
האנדוריאנים הופיעו לראשונה בשנת 1968, בסדרה "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", בפרק "Journey to Babel", ומאז נראו או הוזכרו במספר פרקים בסדרות הזיכיון השונות.
באותה סדרה, הצופים לומדים יותר על ספינות-חלל אנדוריאניות, כוכב הבית אנדוריה, וכן התרבות וההיסטוריה של האנדוריאנים וכן של האנארים (תת-מין של האנדוריאנים), יותר מכפי שהוצגו בעבר.
בפרק "Zero Hour" משנת 2004 מצוין כי האנדוריאנים הם אחד מארבעת החברים המייסדים של פדרציית הכוכבים המאוחדת (השלושה האחרים הם בני האדם, הוולקנים והטלריטים).
לאנדוריאנים יש דם כחול, עור כחול, שיער לבן, וזוג מחושים על גולגולתיהם.
בזמן של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", המחושים נראים כבולטים מהמצח, ומסוגלים לנוע, והם משמשים לצורך מחוות גופניות ומערכת שיווי המשקל.
אם יחתכו, המחושים יגדלו בחזרה לאחר תשעה חודשים, אף שניתן לקצר את פרק הזמן הזה באמצעות גירוי חשמלי ועיסוי גולגולתי נמרץ.
ישנם לפחות שני תת-מינים של אנדוריאנים: אלו עם עור כחול, רוב האוכלוסייה; והאנארים המתבודדים יותר, בעלי עור כחול-לבן, שנחשבו למיתוס במשך זמן רב, עד אשר נוצר קשר בינם לבין כחולי העור בשנת 2154, בפרק "The Aenar".
האנארים הם עיוורים, אך מפגינים יכולות טלפתיים וטלמטריים.
נראה כי האנארים משתמשים במחושים שלהם כקולטים טלפתיים.
"שיכר אנדוריאני" הוא משקה אלכוהולי בצבע כחול, ו-"בלוז אנדוריאני" הוא ז'אנר של מוזיקה.
בפרק "Data's Day" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", לוטננט-קומנדר דאטה אומר כי "נישואים אנדוריאניים בדרך כלל דורשים קבוצות של ארבעה אנשים, אלא אם כן ...." לא ידוע מה דאטה עמד לומר, בזמן שהוא נקטע לפני שהספיק להשלים את המשפט.
רומנים מאוחרים יותר הרחיבו על כך, ומתארים את הגזע האנדוריאני כבעל ארבעה מינים: thaan ו-chen (המקבילים לזכר, בצורה גסה), בתוספת של shen ו-zhen (נקבה).
טקס נישואים אנדוריאניים נקרא shelthreth, ותהליך הרבייה מחייב את כל ארבעת המינים.
האנדוריאנים הם קסנופובים, המפגינים סלידה עזה וחוסר אמון כלפי גזעים אחרים, בעיקר בני אדם ווולקנים, ולעיתים קרובות מתייחסים לבני האדם באמצעות כינוי הגנאי "ורודי עור".
חוסר האמון שלהם בוולקנים בא לידי ביטוי בפרק "The Andorian Incident" של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", שבו מוצב וולקני המשמש למעקב ארוך-טווח אחר האנדוריאנים מתגלה חבוי בתוך מנזר וולקני על כוכב הלכת פ'ג'ם (P'Jem), תוך הפרה של האמנה הקיימת בין שני הגזעים.
בפרק זה הקפטן האנדוריאני שרן רואה לראשונה בקפטן האנטרפרייז NX-01 ג'ונתן ארצ'ר כאדם אובייקטיבי ומכובד, לאחר שארצ'ר מוסר לידיו סריקות, על מנת לספק הוכחה לאנשיו בדבר קיומו של המוצב הסודי.
הספינה הימית הראשונה שהקיפה את אנדוריה הייתה Kumari, חותכת הקרח.
מאה שנים מאוחר יותר, שמה הנערץ של ספינה זו הוענק לספינת חלל של המשמר הקיסרי של אנדוריה.
המפגש הראשון של האנדוריאנים עם הוולקנים היה מבטיח, אבל היחסים בין שני המינים העכירו עם הזמן.
השניים קיימו משא-ומתן טריטוריאלי במשך שמונה שנים במהלך שנות ה-60 של המאה ה-21.
בסביבות 2104, האנדוריאנים יצרו קשר עם האנארים, ובכך הפיגו את מעמדו המיתולוגי של תת-מין זה.
האנדוריאנים עיצבו את נופו של כוכב הלכת ווייטאהן (Weytahn), אך זה, בסופו של דבר, סופח לשטח הוולקנים.
בשנת 2151, המשמר הקיסרי האנדורי גילה תחנת ריגול וולקנית מוסתרת על עולם המנזר פ'ג'ם (P'Jem).
בשנת 2153, המשמר הקיסרי האנדורי שלח לשווא ספינת חלל למרחב דלפי, כדי ללכוד נשק זינדי המיועד לשימוש נגד הוולקנים.
כשנה לאחר מכן, קומנדר שרן סייע לסכל את האיום הזינדי נגד כדור הארץ.
בשנת 2161, האנדוריאנים - יחד עם בני האדם, הטלרייטים והוולקנים - ייסדו את פדרציית הכוכבים המאוחדת.
בכנס שנערך בבבל בשנות ה-60 של המאה ה-23, שנועד לדון בהצטרפותם של הקורידאנים אל הפדרציה, האנדוריאנים היו מיוצגים, בין השאר, על ידי השגריר שראס.
בשנות ה-70 של המאה ה-23, מספר אנדוריאנים שירתו על ספינת החלל אנטרפרייז.
בשנת 2291, פורטרט של אנדוריאנית מפורסמת קישט את חדר הישיבות של האנטרפרייז-A.
בשנת 2371, הגרונטולוג ד"ר גהי פ'טרל מאנדור היה מועמד לפרס קרינגטון (פרס המוענק לרופאים-מנתחים).
לאנדוריאנים היה סכסוך על הוולקנים.
הוולקנים סיפחו את כוכב הלכת האנדוריאני ווייטאהן (Weytahn), אשר נקרא בפיהם פאאן מוקאר (Paan Mokar).
עד לתחילת המאה ה-22, שני הצדדים נכנסו למצב של מיני-מלחמה קרה.
בשנת 2161, האנדוריאנים והוולקנים יישבו את כל המחלוקות ביניהם ויצרו את פדרציית הכוכבים המאוחדת, יחד עם הטלרייטים ובני האדם.
בחלק השני של הפרק הכפול "In a Mirror, Darkly" נאמר כי ג'ונתן ארצ'ר היה שגריר כדור הארץ לאנדוריה בשנים 2169–2175.
"אנדוריה" (לעיתים, מכונה גם "אנדור") הוא ירח קרח החג סביב ענק גזים בעל טבעות פלנטריות.
התסריטאים ג'ודית וגארפילד ריבס סטיבנס הצהירו כי "אנדור" הוא ענק הגז, "אנדוריה" הוא הירח, וכי זהו מאמץ מודע על מנת לטפל בחוסר ההתאמה.
רוב הערים בנויות מתחת לאדמה כדי לנצל את החום הגיאותרמית.
הטמפרטורות בקיץ מגיעות עד ל-28 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
לאנדוריה יש ירח אחד לפחות או כוכב לכת שכן.
האנדוריאנים חולקים את כוכב הבית שלהם עם תת-מין טלפתי מסתורי, האנארים, אשר להם עור בצבע כחול בהיר או לבן.
האיינאר הם תת-מין של האנדוריאנים.
מראם דומה לזה של האנדוריאנים הרגילים, אך בניגוד לאנדוריאנים שצבעם כחול, האיינאר הם לבקנים.
הם מתגוררים מתחת לאדמה באזורי הקרח של כוכב הבית.
תת-המין הופיע לראשונה בסדרה "אנטרפרייז", והתברר שמדובר בגזע המונה אלפים בודדים.
האיינאר הסתתרו עד כחמישים שנה לפני כן, ומקפידים על בידוד וריחוק מיתר האנדוריאנים.
אנדז'יי דודה (בפולנית: Andrzej Duda ; נולד ב-16 במאי 1972) הוא פוליטיקאי פולני שכיהן כנשיאהּ השישי של פולין בין השנים 2015–2025.
דודה נולד בקרקוב ולמד משפטים באוניברסיטה היגלונית.
בשנת 2001 השלים תואר שני וב-2005 השלים את הדוקטורט במשפטים.
בשנת 2000 הצטרף למפלגת "איחוד החופש", מפלגה שהגדירה את עצמה כמפלגה ליברלית-דמוקרטית.
לאחר שכשלה בבחירות 2001 וחלק מחבריה עברו למפלגת המצע האזרחי, היא התפרקה.
בשנת 2005 הצטרף למפלגת "חוק וצדק".
בין השנים 2006–2007 שימש כתת-מזכיר המדינה במשרד המשפטים.
ואז, בין השנים 2007–2008, היה חבר בבית הדין הממלכתי הפולני.
בין השנים 2008–2010, בתקופת נשיאותו של לך קצ'ינסקי, היה דודה מזכיר מדינה במשרד נשיא הרפובליקה הפולנית.
בשנת 2010 היה מועמד בבחירות לראשות עיריית קרקוב כמועמד מפלגת "חוק וצדק", אך לא נבחר.
בבחירות לפרלמנט 2011 קיבל 79,981 קולות באזור קרקוב, והיה לחבר בסיים.
בשנת 2015 התמודד לנשיאות מול ברוניסלב קומורובסקי.
בסיבוב הראשון זכה ב-34.5% מהקולות, בעוד יריבו זכה ב-33.1%, אולם מכיוון שאף אחד מהמתמודדים לא צבר תמיכה של יותר מ-50%, נערך סיבוב שני ב-25 במאי.
בסיומו זכה דודה בכ-51% מהקולות, וקומורובסקי ב-48%.
דודה החל את כהונתו כנשיא ב-6 באוגוסט 2015.
דודה ספג ביקורת רבה בטענה שהוא פוגע בדמוקרטיה, בכך שתמך במדיניות הממשלות בראשות מפלגת "חוק וצדק" להעביר סדרת רפורמות שמטרתם להעניק לממשלה שליטה מוחלטת על כל מוסדות השלטון, התקשורת ובתי המשפט.
ביולי 2020 נבחר אנדז'יי דודה לכהונה שנייה כנשיא פולין, לאחר שניצח בבחירות את ראש העיר ורשה רפאל צ'אסקובסקי.
במהלך קמפיין הבחירות קידם "מצע למען ערכי המשפחה", ונשבע "להגן על ילדים מפני אידאולוגיה להט"בית".
דודה התחייב במצע החדש לא לתמוך בנישואי זוגות חד־מיניים או באימוץ ילדים בידי משפחות גאות.
בסעיף אחר שהוא קורא "לאסור הפצת אידאולוגיה להט"בית בבתי ספר ובמוסדות ציבור".
בינואר 2024 נכנסה המשטרה הפולנית לארמון הנשיאות ועצרה שני מחוקקים – שר הפנים לשעבר וסגנו לשעבר, לאחר שנידונו למאסר ודודה חנן אותם.
כהונתו תמה ב-6 באוגוסט 2025 עם השבעתו של קרול נברוצקי לנשיאות פולין.
ב-17 בינואר 2017 ביקר דודה בישראל כאורח כבוד של יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין.
במהלך הביקור הניח זר על קברו של יוני נתניהו בהר הרצל.
בפתח ביקורו אמר דודה כי "האנטישמיות היא מעשה בזוי".
בינואר 2018 אישר הפרלמנט הפולני הצעת חוק שיזמה המפלגה שאוסרת לייחס "לעם הפולני או לממשלת פולין" אחריות לרצח העם היהודי בשואה, וכן תאסור על שימוש בביטוי "מחנה השמדה פולני.
החוק עורר סערה בישראל ובעולם.
בתגובה לביקורת אמר: "זכותנו להיאבק בשקרים כפי שיהודים נאבקו באנטישמיות".
בפברואר 2019 הייתה אמורה להתקיים ועידה של קבוצת וישגראד בישראל.
בשבוע שלפני, בעת ביקורו בוורשה אמר ראש הממשלה הישראלי בנימין נתניהו כי "פולנים שיתפו פעולה עם הנאצים" אך דבריו סולפו בג'רוזלם פוסט כביכול נתניהו אמר ש"האומה הפולנית כולה" שיתפה פעולה עם הנאצים.
בתגובה לדיווח המסולף דודה הגיב כי "אם נתניהו אמר את הדברים, ישראל אינה מקום טוב להיפגש בו".
לשכת נתניהו הוציאה הכחשה רשמית והבהירה כי נתניהו כלל לא אמר את הדברים שצוטטו בשמו בג'רוזלם פוסט.
לאחר שהג'רוזלם פוסט עצמו תיקן את הציטוט, עוזרו של נשיא פולין סיכם את הפרשה: "הכתבה הייתה מניפולציה עיתונאית זדונית.
באפריל 2024 התראיין דודה לישראל היום.
בריאיון אמר דודה, בין היתר, כי מרד גטו ורשה הוא אירוע היסטורי חשוב גם ליהודים וגם לפולין.
דודה הגדיר את יאיר לפיד "שקרן מועד" וטען כי לפיד פוגע באינטרסים החיוניים של ישראל, לרבות הביטחוניים".
ב-7 באוקטובר 2023 לאחר מתקפת חמאס על ישראל, קיים דודה שיחה טלפונית עם נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג במהלכה גינה את חמאס, תמך בפעולות שמטרתן להחזיר את הביטחון והצהיר כי לישראל יש זכות להגן על חיי אזרחיה.
דודה נשוי לאגתה, מורה לגרמנית בתיכון.
אנדז'ייבו (בפולנית: Andrzejewo; ביידיש: אנדז'עייעבו) הוא כפר במחוז אוסטרוב מזובייצקה שבפרובינציית מזוביה בפולין, כ-21 ק"מ מזרחית לאוסטרוב מזובייצקה, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.
הכפר נזכר לראשונה במסמך מתחילת המאה ה-13, ובמחצית הראשונה של המאה ה-16 הוענקו לו זכויות מגדבורג, והיישוב היה בבעלות האצילים ממשפחת אנדז'יי קשיצקי.
זכויות העיר ניטלו מן המקום בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר.
קהילה עצמאית התארגנה ביישוב במחצית השנייה של המאה ה-19, לאחר ביטול ההגבלות על מגורי יהודים בפולין, ויהודי המקום התפרנסו בעיקר מרוכלות וממלאכה.
ביישוב התקיימו בית כנסת ובית עלמין.
בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 כיהן במקום הרב אריה-ליב אלגאזי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה גורשו יהודי הכפר ממנו באופן זמני, ורב הקהילה ומספר מנכבדיה נרצחו בידי קוזקים.
במפקד 1921 נמנו בכפר 277 יהודים, כשליש מסך תושביו.
בתקופה שבין מלחמות העולם כיהן בכפר הרב יעקב יהודה הכהן.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גורשו יהודי הכפר לערי הסביבה, וגורלם היה זהה לגורל היהודים במקומות אלו.
אנדריי מייצ'יסלאב יוסקוביאק (בפולנית: Andrzej Mieczysław Juskowiak, נולד ב-3 בנובמבר 1970 בגוסטין שבפולין) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת החלוץ בעיקר במועדונים מהבונדסליגה, ובנבחרת פולין, עמה זכה במדליית כסף באולימפיאדת ברצלונה (1992), וסיים כמלך השערים של האולימפיאדה.
יוסקוביאק החל את קריירת הבוגרים שלו בלך פוזנאן מליגת העל הפולנית, והפך עד מהרה לאחד החלוצים הבולטים בליגה.
יוסקוביאק זכה עם הקבוצה במספר תארים בחמש העונות בהן שיחק בלך פוזנאן: שתי אליפויות פולין בשנים 1990 ו-1992, ובאותן שנים גם זכיות במשחק הסופר קאפ הפולני.
בשנת 1990 יוסקוביאק אף הוכתר כמלך השערים של ליגת העל הפולנית, לאחר שהבקיע 18 שערי ליגה.
בקיץ 1992 עזב יוסקוביאק את לך פוזנאן לאחר שהבקיע 43 שערי ליגה ב-95 הופעות, וחתם בספורטינג ליסבון.
יוסקוביאק שיחק בקבוצה הפורטוגלית שלוש עונות, ובעונתו האחרונה בקבוצה, 1994/95, זכה עם הקבוצה בגביע הפורטוגלי, לאחר ניצחון 0–2 בגמר על מאריטימו, בו לא שיחק.
בתום עונה זו, הושאל יוסקוביאק מספורטינג ליסבון לאולימפיאקוס לעונה אחת, 1995/96, בה הבקיע 12 שערי ליגה.
בתום עונה זו, חתם יוסקוביאק בבורוסיה מנשנגלדבך, שם שיחק שתי עונות, וניצל מירידה אל הבונדסליגה השנייה בעונת 1997/98 במחזור האחרון, לאחר שהקבוצה ניצחה את וולפסבורג ונחלצה מירידה למרות שהייתה מתחת לקו האדום במשך מחזורים רבים קודם לכן.
בתום עונה זו, עזב יוסקוביאק את גלדבאך וחתם בוולפסבורג, קבוצה שהייתה אז בבנייה.
יוסקוביאק פרח בתקופתו בוולפסבורג, והבקיע בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה במספרים דו ספרתיים.
בעונה הרביעית, 2001/02, יוסקוביאק מיעט לשחק והבקיע שלושה שערים בלבד, ובתום עונה זו עזב את וולפסבורג לאחר ארבע עונות, בהן הבקיע 39 שערי ליגה ב-108 הופעות, וחתם באנרגי קוטבוס מהבונדסליגה.
יוסקוביאק שיחק בקוטבוס עונה אחת, 2002/03, וירד ליגה עם הקבוצה, על אף שהבקיע חמישה שערים.
את עונת 2003/04 החל יוסקוביאק במטרוסטארס מליגת ה-MLS, אך עזב בפגרת החורף וחתם בארצגבירגה אווה מהבונדסליגה השנייה, שם הבקיע שמונה שערים בחצי עונה.
לאחר מכן המשיך יוסקוביאק לשחק בארצגבירגה אווה שלוש עונות נוספות, שבכל אחת מהן הבקיע לפחות שמונה שערי ליגה, וסך הכל 33 שערים ב-110 הופעות.
בתום עונת 2006/07 פרש יוסקוביאק ממשחק פעיל.
יוסקוביאק החל לשחק בנבחרת פולין בשנת 1992, וזכה עמה במדליית כסף באולימפיאדת ברצלונה (1992), לאחר הפסד 2–3 בגמר לנבחרת ספרד.
יוסקוביאק סיים כמלך השערים של טורניר הכדורגל האולימפי עם שבעה כיבושים, מתוכם שלושער בחצי הגמר מול נבחרת אוסטרליה בניצחון 1–6. במהלך שנות ה-90 יוסקוביאק היה חלק מנבחרת פולין שלא הצליחה להעפיל לטורניר גדול נוסף על אף הפוטנציאל הרב שהיה טמון בשחקניה.
בשנת 2001 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת פולין, ולא השתתף במונדיאל 2002 עם הנבחרת, אליו העפילה הנבחרת.
ליוסקוביאק 13 שערים ב-39 הופעות במדי נבחרת פולין הבוגרת.
מלך השערים של ליגת העל הפולנית: 1989/90 (18 שערים)
אולימפיאדת ברצלונה (1992): מדליית כסף
מלך השערים של אולימפיאדת ברצלונה (1992) (7 שערים)
אנדז'יי ברנרד בונצול (בפולנית: Andrzej Bernard Buncol, נולד ב-21 בספטמבר 1959 בגליביצה שבפולין) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הקשר בעיקר בלגיה ורשה, באייר לברקוזן, פורטונה דיסלדורף ונבחרת פולין, במדיה השתתף במונדיאל 1982 ומונדיאל 1986.
בונצול החל את הקריירה בפיאסט גליביצה מליגת העל הפולנית, ואחר כך עבר ליריבתה, רוך חוז'וב.
בשנת 1981 עבר למועדון הפאר הפולני לגיה ורשה.
בונצול לא הצליח לזכות בתארים עם המועדון, אך סיים עמו פעמיים במקום השני בליגה הפולנית, בשנים 1985 ו-1986, והפך לשחקן מפתח במועדון.
הצלחתו של בונצול בלגיה ורשה ובנבחרת פולין עוררה עניין בקבוצות מליגות בכירות יותר, ובשנת 1986 עזב את לגיה ורשה לאחר חמש עונות, בהן הבקיע 32 שערים ב-126 הופעות, וחתם בשורות העולה החדשה לליגת הבונדסליגה, פ.צ.
הומבורג, ביחד עם חברו לנבחרת פולין, רומן ווייצ'יצקי.
בונצול שיחק עונה אחת בהומבורג והבקיע חמישה שערים, אך הקבוצה נאבקה בתחתית, וניצלה רק במבחני הירידה מול פ.צ.
בתום עונה זו עזב בונצול את הומבורג וחתם בבאייר לברקוזן, והפך לשחקן מפתח בקבוצה.
בעונת 1987/88 היה בונצול חלק חשוב בזכייתה של באייר לברקוזן בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש כפול על אספניול, כאשר אספניול ניצחה 3-0 במשחק הראשון, ולברקוזן ניצחה בתוצאה זהה בגומלין ולאחר מכן בבעיטות הכרעה.
בונצול שיחק את מלוא הדקות במשחקים אלה.
עונת 1989/90 הייתה עונת שיא בבונדסליגה עבור בונצול, שהבקיע בעונה זו שישה שערים, והקבוצה סיימה במקום החמישי.
בקיץ 1992 עזב בונצול את באייר לברקוזן, לאחר חמש עונות בהן הבקיע 14 שערי ליגה ב-123 הופעות, ומצא אתגר חדש בליגת הבונדסליגה השנייה כאשר חתם בפורטונה דיסלדורף, במטרה להעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה.
בעונה הראשונה של בונצול בדיסלדורף, 1992/93, הקבוצה כמעט ונשרה לליגה השלישית, אך ניצלה לבסוף.
בעונת 1994/95 פורטונה דיסלדורף הצליחה להעפיל אל הבונדסליגה, כשבונצול היה חלק חשוב מהצלחה זו.
בעונת החזרה של פורטונה דיסלדורף לבונדסליגה, 1995/96, בונצול היה חלק חשוב מאוד מהישארות הקבוצה בליגה.
בעונת 1996/97 בונצול מיעט מאוד לשחק, והקבוצה נשרה בחזרה לבונדסליגה השנייה.
בתום עונה זו, פרש בונצול ממשחק פעיל, לאחר חמש עונות בפורטונה דיסלדורף, בהן הבקיע 16 שערי ליגה ב-119 הופעות.
בונצול החל לשחק בנבחרת פולין בשנת 1980, ובמונדיאל 1982 היה חלק משמעותי בטורניר המוצלח ביותר בתולדות הכדורגל הפולני, כאשר סייע לנבחרת לסיים במקום השלישי, לאחר הפסד 2-0 בחצי הגמר לנבחרת איטליה, וניצחון 3-2 במשחק על המקום השלישי מול נבחרת צרפת.
בטורניר זה, כבש בונצול שער בניצחון 5-1 על נבחרת פרו בשלב הבתים הראשון.
בונצול השתתף עם נבחרת פולין גם במונדיאל 1986, בו הודחה פולין בשמינית הגמר לאחר הפסד 4-0 לנבחרת ברזיל.
לאחר טורניר זה, בונצול לא שיחק עוד בנבחרת.
אנדז'יי ספקובסקי (בפולנית: Andrzej Sapkowski; נולד ב-21 ביוני 1948) הוא סופר פנטזיה פולני הידוע בעיקר בשל סדרת הספרים שלו המכשף.
אנדז'יי ספקובסקי נולד בלודז' שבפולין.
בצעירותו למד כלכלה באוניברסיטת לודז', ולפני שהתמקד בכתיבה, עבד כנציג מכירות של חברת מסחר זרה.
הוא החל את הקריירה הספרותית שלו כמתרגם, במגזין פנטזיה פולני (Fantastyka magazine).
בעקבות העבודה בעיתון הוא הגיש סיפור קצר (The Witcher) לתחרות שהמגזין ערך, וזכה במקום שלישי.
הסיפור פורסם במגזין בשנת 1986 וזכה לביקורות חיוביות מאוד.
הסיפורים הבאים שלו פורסמו לראשונה ב-Fantastyka magazine.
ספקובסקי כתב את מעגל האגדות אשר התבסס על העולם של "The Witcher".
הכתבים כוללים שלושה אוספים של סיפורים קצרים, וחמישה רומנים.
עבודותיו הפכו אותו לאחד מכותבי ספרי הפנטזיה הגדולים בפולין בשנות התשעים.
הדמות הראשית בסדרת הספרים היא גארלט, בן אנוש שעבר השבחה גנטית דרך מוטציות והתאמן מילדות במטרה לצוד ולחסל מפלצות.
גארלט חיי בעולם מעורער מוסרית, אך מצליח לשמור על קוד מוסר משלו.
הספרים מושפעים הן מטולקין והן מהמיתולוגיה הסלאבית.
על בסיס הספרים פותחו משחקי וידאו בשם הספר, The Witcher, על ידי חברת CD Projekt הפולנית.
ספקובסקי זכה בחמישה "פרסי זיידל" (Janusz A.
Zajdel Award), פרס לכותבי ספרות מדע בדיוני בפולין.
בשנת 1997 זכה בפרס "Polityka's Passport", המוענק מדי שנה לאמנים פולנים עם פוטנציאל לחשיפה בינלאומית.
ב-2003 הוא זכה בפרס הספרדי לספרות "Premios Ignotus", על האנתולוגיה הטובה ביותר, "The Last Wish" ("המשאלה האחרונה") והסיפור "מוזיקאים" כסיפור הקצר הזר הטוב ביותר.
ספקובסקי הוא אזרח כבוד של העיר לודז', ומתגורר בה.
בנו היחיד, קשישטוף, נולד ב-1972 ונפטר ב-2019 ממחלת הסרטן.
הוא היה קורא מושבע של מגזין הפנטזיה הפולני "Fantastyka", ואנדז'יי הקדיש עבורו את סיפור "המכשף" הראשון שכתב אי פעם.
אנדזייובקה (בפולנית: Andrzejówka, בעבר גם Jendrzejowka; באוקראינית: Андріївка - אנדריאיבקה) הוא כפר הנמצא בגמינה מושינה שבמחוז (פוביאט) נובי סונץ', בפרובינציה פולין קטן, בדרומה של פולין, קרוב לגבול עם סלובקיה.
הוא שוכן כ-7 ק"מ מערבית למושינה, 32 ק"מ דרומית מנובי סונץ' ו-102 ק"מ דרומית-מזרחית מבירת האזור, קרקוב.
הכפר נמצא בחבל ההיסטורי שנודע בעבר כארץ הלמקים (למקיבשצ'ינה).
הכפר אנדז'ייובקה נמצא בחלק הדרומי של הרכס יבוז'ינה של הרי בסקיד סונדצקי שהם חלק מרכס הבסקידים , על הגדה הימנית של נהר פופרד ובעמק קטן של יובל שלו.
הכפר כולל שלושה יישובים קטנים: לוגי, מיינדזימוסטקי ואושרודק.
היישוב נמצא בשטח "הפארק האזורי פופרד" על הדרך האזורית 971 ועל מסילת הרכבת 96. הערים בקרובות ביותר אליו הן מושינה (7 ק"מ) ופיבניצ'נה-זדרוי (21 ק"מ).
אל מרכז היישוב ניתן להגיע בדרך אחת בלבד.
שנת 1352 שבה הוענקו ליישוב זכויות מגדבורג נחשבת לשנת הקמתו.
לדעת האב יוליאן ניקורוביץ' אנדז'ייובקה יחד עם עוד כמה כפרים שהיוו את "המפתח של מושין" היה קיים עוד בימי הנסיכות האליץ'-וולין (גליציה-וולין) והם סופחו לפולין בשנת 1340 על ידי המלך קז'ימייז' השלישי.
בשנת 1391 העניק המלך ולדיסלב השני יגיילו את הכפר יחד עם שטחים נוספים לבישוף קרקוב, יוחנן.
עוד מן המאה ה-14 פעלה במקום פרוכיה רומית-קתולית.
פעמון וכלים כנסייתיים נוספים שמקורם בשנת 1484 מעידים על קיומה של כנסייה מקומית בשלהי המאה ה-15.
לפי היסטוריונים פולנים במאה ה-16 התיישבו בו ולאכים, שהיו נוצרים אורתודוקסים ומאוחר יותר הפכו ליוונים-קתוליים.
ההיסטוריונים האוקראינים טוענים שמדובר היה מלכתחילה בהתיישבות רוסינית-למקית ושהשם "ולאכים" ניתן על ידי הפולנים בגלל חוקי "משפט הוולאכים" שחלו עליהם באותה תקופה.
עד לאמצע המאה ה-20 באזור חיו בעיקר למקים-אוקראינים.
בשנת 1939 מנתה אוכלוסיית הכפר 540 תושבים מתוכם 505 היו אוקראינים ו-35 - שומרי גבול פולנים.
ב-28 ביוני 1876 נחנך הענף טרנוב-פלאווץ' של מסילת הברזל "חוצה גליציה", שעבר דרך אנדרייבקה, אנדז'ייובקה של היום.
בין נובמבר 1918-ינואר 1920 היה הכפר חלק מהרפובליקה הלמקית
בכפר פעלה אגודה פילורוסית ע"ש מיכאיל קצ'קובסקי.
כמו כן עד 1945 פעלה שלוחה של פארוכיית מיליק של הנציגות היוונית-קתולית (דקאנות או ויקאריות) במושינה.
נשמרו בה פנקסי קהילה החל משנת 1784.
אחרי מלחמת העולם השנייה ארץ הלמקים או למקיבשצ'ינה סופחה לפולין, אף על פי שתושביה רצו להשתייך לאוקראינה.
האוכלוסייה האוקראינית עברה או גורשה ברובה לאוקראינה הסובייטית.
בשנים 1945–1947 התנהלו עדיין קרבות בין הצבא הסובייטי ליחידות של המחתרת הלאומנית האוקראינית "צבא המרד האוקראיני".
התושבים האוקראינים עוד נשארו בשטח גורשו בשנת 1947 במסגרת מבצע ויסלה למחנה הריכוז יאבוז'נו או אזורים שסופחו לפולין על חשבון גרמניה במערב.
בשנים 1975–1988 השתייכה אנדז'ייובקה לפרובינציית נובי סונץ'.
בשנת 1866 חיו באנדז'ייובקה-אנדריאיבקה 303 תושבים שגרו ב-62 בתים.
מתוכם 289 נוצרים יוונים-קתוליים ו-10 יהודים.
בשנת 1921 מנה היישוב 73 בתי מגורים, 403 תושבים, כולל 372 יווניים-קתוליים, 27 רומיים-קתוליים ו-4 יהודים.
371 מתוכם הכריזו עצמם רוסינים ו-32 כפולנים.
בשנת 1939 יהודי בשם בנימין קלאוזנר היה עדיין חבר במועצת הכפר.
הוא גורש תחת הכיבוש הגרמני לגטו מושינה אחר כך לגטו נובי סונץ' ונספה באושוויץ עם מרבית בני משפחתו.
חבר מועצה אחר, קז'ימייז' אולשוסקי כנראה ממוצא פולני, נספה גם הוא באושוויץ-בירקנאו
רבים מקרב חברי מועצת הכפר - אוקראינים-למקים - היגרו אחרי מלחמת העולם השנייה לברית המועצות.
כמה מהם גורשו למערב פולין בעת מבצע ויסלה או נעצרו.
להלן מספר התושבים לאורך השנים:
בכפר נבנתה בשנת 1864 כנסייה יוונית-קתולית מעץ ועם איקונוסטאזיס מיוחד, המוקדשת לעליית מרים השמיימה.
היא נהפכה בימינו לכנסייה רומית-קתולית.
בכפר נמצאים גם אסמים מעץ מן המאות ה-18–19.
הכפר ידוע גם במעיינות של מים מינרליים ובשדות חומעה.
אנדורה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
אנדורה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער מאנדורה מדליית ארד יחידה בענף הסקי אלפיני.
ההשתתפות של ספורטאי הנוער מאנדורה היא סמלית.
המשלחת הראשונה של אנדורה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אתלטיקה, ג'ודו ושחייה.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה עשרה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים.
הנבחרת העפילה לרבע הגמר בתחרות הספרינט לנערות בענף הקאנו/קיאק.
בענפים כדורסל ושחייה ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים.
אנדורה השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת המונה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט.
המשלחת זכתה במדליית ארד בענף הסקי אלפיני במסלול סופר G לנערים ודורגה במקום השמיני במסלול סלאלום לנערים.
בענפים גלישת שלג וסקי בסגנון חופשי המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפים.
בניגוד לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא הגיעה להישגים בענף הסקי אלפיני ודורגה לא במקומות גבוהים אך גם לא במקומות האחרונים.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים גם בענף הסקי למרחקים.
אנדזאורוס (שם מדעי: Andesaurus; מילולית: "לטאת האנדים") הוא סוג של דינוזאור גדול מקבוצת הזאורופודים אשר חי באמריקה הדרומית בתור הקרטיקון לפני 99-97 מיליון שנה.
משמעות שמו הוא על שם הרי האנדים, לידם מאובניו התגלו.
בסוג זה נמצא מין יחיד - Andesaurus delgadoi, אשר נקרא על שם המגלה שלו, אלחנדרו דלאגדו.
המאובנים התגלו בתצורות קנדלרוס שבנאוקן, ארגנטינה ותוארו בידי החוקרים ג'וזף בונפרה וג'ורג' א.
קלבו] ב-1991. הממצאים כללו שלד חלקי ומקוטע, בעיקר של חוליות ועצמות גפיים.
האנדוזאורוס היה חלק מבני קבוצת הטיטאנוזאוריה שהכילו את הגדולים שבדינוזאורים כמו הארגנטינוזאורוס.
ממדידת אורך הירך שלו הוא הגיע לאורך 15-18 מטרים ולמשקל 7 טונות, קטן יחסית לקרוביו.
הוא היה 27 חוליות בזנבו הארוך ששימש לאיזון והיה גם בעל צוואר ארוך, איתו הגיע לצמרות העצים.
הוא היה בעל עצמות ירך גבוהות ורחבות שהחזיקו את משקלו.
האנדוזאורוס היה קרוב לארגנטינוזאורוס הענקי, לדרדנוטוס ולפוארטזאורוס - כולם נמצאו בארגנטינה והיה בעל מאפיינים דומים כמו חוליות זקורות שיצרו "קוצים" מעל הגב ומפרקים עגולים בין חוליות הזנב.
הוא חי לצידם של טורפים כמו הגיגאנוטוזאורוס, גדול טורפי אמריקה ושל הבויטררפטור (Buitreraptor) הזריז.
אנדז'יי מוסטובסקי (1 בנובמבר 1913, לביב, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 22 באוגוסט 1975, ונקובר, קנדה) היה מתמטיקאי פולני, שפעל בתחום תורת הרקורסיה.
אנד'יי מוסטובסקי נולד בלביב שאז היה בתחום האימפריה האוסטרו-הונגרית ועם התפרקותה לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בתחום פולין.
הוא סיים אוניברסיטת ורשה ובשנת 1939 קיבל תואר דוקטור כאשר באופן מעשי את ההדרכה לעבודת תואר בוצע על ידי אלפרד טרסקי.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה בוורשה הכבושה.
לאחר מרד ורשה, נאצים ניסו לעצור אותו.
הוא הצליח להימלט בעזרת אחיות של בית חולים, אך רוב הארכיון עם עבודות מחקר נאבדו.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה אנדז'יי מוסטובסקי החל ללמד באוניברסיטת ורשה ועבד שם עד מותו.
בשנת 1951 הוא התמנה לפרופסור.
רוב מחקריו התרכזו בלוגיקה ותורת המודלים.
אנדז'יי בוגוצקי (בפולנית: Andrzej Bogucki; 11 בנובמבר 1904 – 29 ביולי 1978) היה שחקן טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע פולני, וכן זמר ופזמונאי אופרטה, המכונה לעיתים "שבלייה הפולני".
בוגוצקי ורעייתו ינינה לבית גודלבסקה (8 במרץ 1908 – 19 ביוני 1992) הסתירו את הפסנתרן היהודי הפולני ולדיסלב שפילמן במהלך הכיבוש הנאצי בפולין.
חייו של שפילמן היוו השראה לסרט "הפסנתרן" משנת 2002. בוגוצקי ואשתו יאנינה בוגוצקה הוצגו בסרט.
אף על פי שגר בוורשה רוב חייו, בוגוצקי עבד גם בכמה ערים אחרות.
הוא התגורר בשכונת מריאנשטאט בוורשה משנת 1947 ועד סוף ימיו, והוא קבור בבית הקברות פובונזקי בחלק המערבי של ורשה.
לבוגוצקי הוענק מסדר פולוניה רסטיטוטה על הקריירה שלו ופועלו במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1978 העניק יד ושם לו ולרעייתו את אות חסידי אומות העולם.
בוגוצקי נולד למשפחה בעלת מסורת ארוכת שנים בתיאטרון ועל הבמה.
הוריו היו השחקנים סטניסלב בוגוצקי ורוזה בוגוצקה-רפצקה.
הוא היה נכדו של השחקן והבמאי הפולני המפורסם וינצ'נטי רפצקי.
בוגוצקי היה קצין פרשים, בוגר בית הספר לקדטים בגרודז'ונדז.
בתקופת לימודיו השתתף בתחרויות רכיבה על סוסים והפך לקצין בצבא הפולני.
הוא שירת בגדוד השביעי של הפרשים במינסק מזובייצקי, אך שוחרר מטעמי בריאות בשנת 1929. באותה שנה החל להופיע בהצגות לילדים.
מכאן ואילך התמקד בקריירת המשחק שלו.
במהלך מלחמת העולם השנייה היו בוגוצקי ואשתו מעורבים בתנועת ההתנגדות הפולנית נגד הנאצים, ארמייה קריובה.
ב-13 בפברואר 1943 יצר קשר דרך חברי המחתרת היהודית עם הפסנתרן ולדיסלב שפילמן שעבד בשטח גטו ורשה לשעבר.
הגרמנים תכננו לחסל את עובדי הכפייה המעטים שנותרו (רוב היהודים האחרים כבר גורשו לטרבלינקה בקיץ 1942 ובאביב 1943).
שפילמן, בעזרתו של בוגוצקי, נמלט מהגטו והסתתר בצד הלא יהודי של ורשה.
בעזרת בוגוצקי, ינינה ואחרים, שפילמן שרד את המלחמה.
חייו היו מאוחר יותר הבסיס לסרט "הפסנתרן" משנת 2002.
לאחר המלחמה, בשנות ה-50 הלחין שפילמן שירים במיוחד עבור אנדז'יי וינינה.
בוגוצקי החל להופיע על הבמה ב-30 באפריל 1930. הוא הופיע בתיאטרון הפולני בוורשה בין 1930 ל-1933 ולאחר מכן עבד בתיאטרון הקומדיה החדש בין 1933–1934. הוא עבד גם בתיאטראות בלודז' ובקרקוב.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה שב לבמה והופיע בתיאטרון הצבא הפולני בלודז' בין השנים 1945–1947. הוא המשיך לעבוד בתיאטראות אחרים, כולל התיאטרון הלאומי בוורשה, שם שיחק משנת 1969 ועד מותו בשנת 1978.
בוגוצקי החל את קריירת השירה שלו בשנת 1931 בתיאטרון בנדה, שם שהה עד 1932. בקריירה כזמר זכה למרבית הפופולריות שלו.
לאחר 1945 המשיך לכתוב שירים והשיק מספר להיטים ברדיו.
הוא היה עובד ותיק של הרדיו הפולני.
בנוסף, עבד עם תיאטרון הרדיו כפרזנטור, זמר ומדקלם, וכמקדם מוזיקה וספרות.
אנדורנקטאליה (בהונגרית: Andornaktálya) הוא כפר גדול במחוז הווש בצפון־מזרח הונגריה.
האזור היה מיושב לסירוגין מהמאה ה-14.
רבים מתושבי הכפר עוסקים בגידול גפנים וייצור יין בכפר ובעיר המחוז אגר.
יהודים חיו באנדורנקטאליה במאה ה-18 ובמאה ה-19 עד לשנת 1944 אז נרצחו רוב יהודי הכפר בשואת יהודי הונגריה
מועדון כדורסל אנדורה (בספרדית: Bàsquet Club Andorra), הידוע מטעמי חסות גם כמורה בנק אנדורה (MoraBanc Andorra) הוא מועדון כדורסל מאנדורה לה ולה, בירת אנדורה, המשחק בליגת העל הספרדית בכדורסל.
אף על פי שבסיסו באנדורה, המועדון משחק במערכת הכדורסל בספרד.
ב-12 ביוני 1970 נוסד המועדון בשם Club de Basket Les Escaldes, ושינה את שמו ל-Bàsquet Club Andorra ב-12 באפריל 1971. אנדורה התחילה לשחק בתחרויות האזוריות של ליידה ובעונת 1975/76 עלתה לפרמיירה קטאלנה, ליגת העל של קטלוניה בכדורסל.
לאחר עונה פרשה מהליגה עקב בעיות כלכליות, אך חזרה בעונת 1980/81. המועדון עלה לליגה הספרדית השלישית בסוף עונת 1981/82 ולליגת המשנה בעונת 1983/84. בעונת 1991/92 עלתה אנדורה לליגה הספרדית בכדורסל, שם נשארה 4 עונות.
בעונת 1995/96 השתתפה הקבוצה בגביע קוראץ', והודחה בשלב הבתים (16 האחרונות) כשסיימה ללא ניצחונות בבית עם אפס פילזן, קאגיבה וארזה ופאניוניוס.
בסיום אותה עונה ירדה אנדורה בחזרה לליגה השנייה.
החל מעונת 1997/98 השתתפה אנדורה ברמות הנמוכות של קטלוניה וספרד עד עונת 2009/10, אז התחרתה בליגה השלישית.
בעונת 2012/13 עלתה אנדורה לליגה הספרדית השנייה, ובעונה שלאחר מכן זכתה באליפות הליגה כשניצחה בגמר את פורד בורגוס, עלתה לליגה הבכירה אחרי 18 שנים וגם הגיעה לגמר גביע הנסיך (הגביע המשני לגביע המלך).
בעונת 2016/17 העפיל המועדון לראשונה אחרי 22 שנים לפלייאוף ה-ACB, והודחה ברבע הגמר על ידי ריאל מדריד.
העפלה זו לפלייאוף אפשרה לאנדורה לחזור תחרויות האירופאיות, ובעונת 2017/2018 החלה להשתתף ביורוקאפ, אך הודחה בשלב הבתים הראשון.
גם בעונה הבאה השתתפה הקבוצה, והודחה בחצי הגמר על ידי אלבה ברלין, לאחר שניצחה ברבע הגמר את אסוול ליון-וילרבאן.
גם בעונת 2019/2020 השתתפה הקבוצה במפעל והודחה בשלב הבתים השני (16 האחרונות), כמו גם בעונת 2020/2021.
מועדון הכדורגל אנדורה (בקטלאנית: Futbol Club Andorra) הוא מועדון כדורגל מאנדורה לה ולה, בירת אנדורה, המשחק בליגה הספרדית השנייה, כאשר אף על פי שבסיסו באנדורה, המועדון משחק במערכת הכדורגל בספרד.
המועדון נוסד ב-15 באוקטובר 1942, והיה מועדון הכדורגל הראשון שנוסד באנדורה.
הקבוצה החלה לשחק בליגה החמישית, ומעונת 1963/1964 ועד עונת 1979/1980 שיחקה בליגה הרביעית, מלבד שלוש עונות בליגה החמישית.
בעונות 1980/1981–1997/1998 שיחקה בליגה השלישית, מלבד עונה אחת בליגה הרביעית.
לאחר מכן החלה הקבוצה להתדרדר, ובעונות 2001/2002–2004/2005 ירדה ברציפות מהליגה הרביעית לליגה השביעית.
בדצמבר 2018, בעת שהיה בליגה החמישית, נרכש המועדון על ידי הכדורגלן הספרדי-קטלוני ג'רארד פיקה, אשר שיחק באותה עת בעמדת הבלם בברצלונה.את אותה עונה סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה, עם 22 משחקים ללא הפסד.
ביולי 2019, לאחר התפרקותה של ראוס דפורטיו, ששיחקה באותה עת בליגה השלישית, שילמה אנדורה עמלה של כחצי מיליון אירו וקיבלה את המקום בליגה השלישית.
את עונת 2021/2022 סיימה הקבוצה במקום הראשון בפרימרה דיויסיון RFEF, והעפילה, לראשונה בתולדותיה, לליגה השנייה.
בעונת 2023/2024 שבה לליגה השלישית ובתוך עונה אחת שבה שוב לליגה השנייה.
אנדזיג הוא ביטוי גרמני שמשמעותו "ניצחון סופי", אשר השתרש בעיקר במהלך מלחמת העולם השנייה כמושג מרכזי בתוך האידאולוגיה הנאצית.
המושג גילם את הרעיון של ניצחון אולטימטיבי ומכריע של גרמניה.
נעשה שימוש נרחב במושג זה בתעמולה וברטוריקה כדי לשמור על המורל, לעורר השראה ולשמור על התפיסה של הצלחה בלתי נמנעת, למרות נסיבות מאתגרות ותבוסות הולכות וגדלות.
השימוש במושג החל בגרמניה בשלהי מלחמת העולם הראשונה.
לנוכח תבוסתה המתקרבת של גרמניה במלחמה זו, הסופר והעיתונאי קרל קראוס תיאר באירוניה באוקטובר 1918 את המצב חסר התקווה בגרמניה כ"לפני הניצחון הסופי".
גם הפעילה המרקסיסטית רוזה לוקסמבורג השתמשה במושג זה.
אדולף היטלר השתמש במושג זה בשנת 1924 בספרו "מיין קאמפף".
השימוש במושג במהלך מלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם השנייה שימש המושג "אנדזיג" כחלק מהתעמולה הנאצית, והקרין דימוי של ניצחון מובטח בקרב לאוכלוסייה הגרמנית ולתומכי הנאצים.
הוא שימש כלי מוטיבציה להגברת המורל, ועורר תחושת נחישות ומחויבות בקרב חיילים ואזרחים כאחד.
נאומיו ומנגנון התעמולה של היטלר הדגישו מאוד את רעיון ה"אנדזיג", והציגו אותו כהכרח אידאולוגי וכמטרה סופית שעל כל המאמצים להיות מופנים אליה.
המונח היה קשור לחזון העתיד שבו גרמניה הנאצית הופיעה כמעצמה דומיננטית שאין דומה לה, אשר תשיג שליטה וסמכות מלאה על אירופה ואולי גם מעבר לה וזאת כחלק מהסדר החדש שתכנן היטלר באירופה ובעולם כולו.
אולם, המציאות של המצב הצבאי סתרה את התיאור המנותק מהמציאות הזה.
ככל שהמלחמה התקדמה, התהפכו היוצרות נגד גרמניה ובעלות בריתה במדינות הציר.
תבוסות צבאיות, אתגרים לוגיסטיים והכוח הגובר של כוחות בעלות הברית הובילו לירידה הדרגתית במעמדה הצבאי של גרמניה הנאצית.
למרות התעקשותו של היטלר על המושג "אנדזיג", ההפסדים ההרסניים שספג צבא גרמניה, הלחץ הכלכלי וההתקדמות של בעלות הברית הטילו צל על היתכנותו של ניצחון מכריע שכזה.
קרב סטלינגרד שנערך בחורף 1942-1943 הייתה אחת מנקודות המפנה המרכזיות במלחמה והייתה לסימן כישלון משמעותי עבור הצבא הגרמני.
סדרת התבוסות שלאחר מכן בחזית המזרחית, יחד עם פלישת בעלות הברית לנורמנדי ב-1944 וכן התרחקותה של איטליה מגרמניה בעקבות נפילת המשטר הפשיסטי באיטליה ופלישת בעלות הברית לסיציליה, הדגישה את שברירותה של גרמניה הנאצית של ואת קריסתה הקרבה.
ככל שהמלחמה התקדמה, כוחות בעלות הברית צברו תאוצה, ודחקו לאט אך בהתמדה את כוחות הציר בכמה חזיתות.
המערכות הצבאיות באירופה ובאוקיינוס השקט הוכיחו את החוזק והאחדות הגוברים בין מדינות בעלות הברית.
בסופו של דבר, המלחמה הגיעה לשיאה בכניעה ללא תנאי של גרמניה הנאצית במאי 1945 עם חתימת הסכם הכניעה של גרמניה הנאצית.
החלום על "אנדזיג" התנפץ, כאשר גרמניה עמדה בפני תבוסה וכיבוש על ידי כוחות בעלות הברית.
אנדז'יי מילוש (19 בספטמבר 1917 - 21 בספטמבר 2002) היה עיתונאי פולני, מתרגם של ספרות וכתוביות לקולנוע ויוצר סרטים דוקומנטריים.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה חבר בהתנגדות האנטי-נאצית, חייל צבא המולדת (AK) ו־ZWZ.
הוא ארגן את מסלולי השליחים הראשונים בווילנה.
הוא זכה לכבוד באנדרטת יד ושם לשואה כאחד מחסידי אומות העולם.
הוא היה אחיו של המשורר והסופר זוכה נובל, צ'סלב מילוש.
הוא הותיר אחריו את בתו ג'ואנה מילוש (הידועה גם בשם ג'ואנה מילוש-פייקרסקה).
קאוקאז, 1979 [עם גרז'ינה מילוש]
1999 - הניו (סרט על הנריק בלשצ'יק, שהיעלמותו עוררה את הפוגרום בקיילצה );
1997 - Wizy Zycia (קונסול סוגיהרה ואשרות לכל החיים);
הוא הותיר אחריו את בתו יואנה מילוש (הידועה גם בשם יואנה מילוש-פייקרסקה)
אנדז'יי גרבולינסקי (12 בדצמבר 1891 – 17 באפריל 1944) היה חקלאי פולני שחי בכפר צ'רנה עם משפחתו – ולדיסלב, אלאונורה, מריאן, הלנה, קונגונדה, סטניסלב, קז'ימייז' ויאן – בתקופת הכיבוש הנאצי של פולין במלחמת העולם השנייה.
הוא ובנו הבכור ולדיסלב, יחד עם שכנם סטניסלב אובצה, הוצאו להורג על ידי הנאצים בשלהי 1943 בשל סיוע והסתרת יהודים.
בשנת 1940, שרה אלפנביין, בתה חנה ובנה מאיר (משפחה יהודית שכנה מאותו הכפר צ'רנה) נמלטו ממחנה הריכוז פלאשוב וביקשו ממשפחת גרבולינסקי עזרה ומחסה.
לפני הגעתם לחווה, הם הסתתרו בבית הסמוך של סטניסלב אובצה.
משפחת גרבולינסקי קיבלה את המשפחה והעניקה להם טיפול במשך השנתיים הבאות.
בשלהי 1943, הגיע הגסטפו לכפר.
כשהתקרבו לחווה, אנדז'יי גרבולינסקי ביקש ממשפחת אלפנביין לברוח.
אולם, הם נצפו בשדה בזמן בריחתם.
הבת חנה הצליחה להמשיך לרוץ, כשהגרמנים רודפים אחריה, עד שגם היא נרצחה.
אנדז'יי גרבולינסקי ובנו ולדיסלב נעצרו מיד והובלו לכלא יאסלו.
האב נידון למוות והוצא להורג שם.
ולדיסלב הועבר לכלא נפרד שם גם הוא נהרג.
אלאונורה, הלנה, קונגונדה, מריאן, סטניסלב, קז'ימייז' ויאן גרבולינסקי שרדו את המלחמה.
בשנת 1997, משפחת גרבולינסקי וסטניסלב אובצה הוכרו כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם בירושלים על ניסיונם האמיץ להציל משפחה יהודית בשואה; אנדז'יי וולדיסלב, הוכרו כחסידי אומות עולם על שנתנו את חייהם בתהליך.
אנדוריל תעשיות היא חברה אמריקאית בתחום התעשייה הביטחונית.
החברה הוקמה ב-2017 על ידי פאלמר לאקי, טריי סטיבנס, בריאן שימפף, מאט גרים, וג'וזף צ'אן.
היא נקראה על שם חרבו של ארגורן מהספר שר הטבעות.
מטה החברה ממוקם בקוסטה מסה שבקליפורניה.
לחברה משרדים במדינות נוספות בארצות הברית וכן ביפן, טאיוואן, אירלנד, פינלנד וקוריאה הדרומית.
ב-2025 הכריזה החברה על השקעה בסך 900 מיליון דולר בבניית מגה-מפעל באוהיו תחת השם "Arsenal-1".
החברה היא חברה פרטית ושוויה מוערך בכ-79.5 מיליארד דולר נכון לתחילת 2026.
החברה מפתחת מערכות נשק ותוכנה מבוססות בינה מלאכותית, בתחום הרובוטיקה (כולל רחפנים אוטונומיים וכלי צלילה בלתי מאוישים), חיישנים מתקדמים, רשתות מאובטחות, תעופה וחלל, טכנולוגיית מציאות מדומה, מידול וסימולציה של מטוסים.
החברה משווקת פלטפורמת מחשוב בשם "Lattice" המשתמשת בבינה מלאכותית כדי ליצור רשת מקיפה וניתנת להרחבה של חיישנים ורכיבים.
אנדי וורהול היה אמן פופ ארט אמריקאי משפיע.
וורהול נולד בעיר פיטסבורג שבפנסילבניה, ילדם הרביעי של אונדריי (אנדרו) וורהולה (Ondrej Andrew Warhola) וג'וליה (לבית זאווקה).
הוריו היגרו לארצות הברית ממיקובה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצפון-מזרח סלובקיה).
ידוע באורח חייו הבורגני-בוהמייני ובחיבתו למסיבות ובילויים.
וורהול הוא מחלוצי תנועת הפופ ארט האמריקאית, שמקור שמה במילה Popular – פופולרי.
תנועה אמנותית זו עוסקת בקשר בין האמנות לתרבות הפופולרית.
וורהול חי בארצות הברית המתועשת של המאה ה-20, ארץ שפיתחה בהדרגה אהבה אובססיבית למותגים ולכוכבים.
אמנותו טישטשה את הגבולות המוכרים בין מוצרים תעשייתיים לאמנות.
הוא צייר, תוך שימוש בצבעים תעשייתיים, את כוכבי הרגע ומוצרי צריכה ידועים כבקבוקי קוקה-קולה ומרק בפחיות, יצירות שהציגו כאמנות.
וורהול אף שכפל את עבודותיו פעמים רבות, בדומה לייצור תעשייתי.
בתחילת דרכו השתמש בצבעי שמן ובמכחול לציור פרסומות, אך משראה כי איננו מתפרנס מעבודותיו, פנה לשיטת הדפס משי.
את רוב עבודותיו יצר וורהול בסדנה בניו יורק שכונתה "The Factory" ("בית החרושת" או "המפעל"), ובה התאספו סביבו אמנים שונים, זמרים, דוגמנים ושאר דמויות אקסצנטריות וידועות מהתקופה.
נוסף על יצירותיו של וורהול, הולידה הסדנה סרטי אמנות רבים.
בין באי הסדנה של וורהול היו גם הזמר לו ריד ולהקתו Velvet Underground.
וורהול צירף ללהקה את הזמרת-דוגמנית ממוצא גרמני ניקו, והפך את הלהקה המתחילה ללהקת הבית שלו.
יחד הם ערכו הופעות צבעוניות תחת השם "The Exploding Plastic inevitable", בהן הקרין את סרטיו על גבי חברי הלהקה שעה שאלתרו על הבמה במשך שעות.
וורהול הפיק את אלבומה הראשון והחשוב של הלהקה, ואף עיצב עטיפתו, עליה התנוססה בננה (כסמל פאלי מובהק).
עטיפה זו הפכה לסמל ולאחת מהדוגמאות הראשונות לעיצוב איכותי של עטיפות אלבומים.
וורהול עיצב יותר מ-50 עטיפות אלבומים.
אחת המוזות הגדולות של וורהול בשנות ה-60 הייתה יורשת הנפט אידי סדג'וויק, בת לאחת המשפחות החשובות והעשירות בארצות הברית.
וורהול קינא באידי על תשומת הלב התקשורתית הרבה לה זכתה לאחר שהתקשורת התאהבה בחיי הבוהמה היוקרתיים שלה.
הם החלו במסע של בילויים יוקרתיים וצילומי סרטים, אותם מימנה באמצעות מיליוני דולרים מקרן הנאמנות שלה, למורת רוחו של אביה.
היא נפרדה ממנו ובהמשך לקתה בדיכאון.
היא נפטרה מנטילת מנת יתר של גלולות שינה, בהן השתמשה לאחר גמילתה מסמים.
וורהול שרד התנקשות, כאשר נורה, בשעה שעבד בסדנתו, על ידי הפמיניסטית ואלרי סולאנס ב-3 ביוני 1968. הוא נפצע קשה ומצבו הרפואי הוגדר כמוות קליני, רופאיו עיסו את ליבו והוא החלים וחזר לעבוד, אך נאלץ למשך שארית חייו ללבוש סוג של מחוך רפואי.
וורהול נפטר בניו יורק אחרי סיבוך של ניתוח שגרתי בכיס המרה, ונקבר בעיר הולדתו פיטסבורג.
וורהול היה לאמן הפופ המפורסם והמוכר ביותר, המגיב לסביבתו האורבנית ולתהליכים הנרקמים בה.
כרזות הפרסומת ברחוב, בעיתונות ובטלוויזיה בוטאו באורח מתוחכם ביצירתו.
וורהול העצים את נוכחות דימוייו ביצירתו באמצעות הכפלות ושכפולים.
אחת מיצירותיו הנודעות היא "בקבוקי קוקה-קולה" מ-1962. הבקבוקים מצוירים בדייקנות ודורשים מהצופה להתמקד בכל בקבוק – הם אינם אחידים מבחינת תכולתם.
הדייקנות, העיצוב הנקי והקר, אפיינו יצירות אלו.
בקבוקי הקולה ריקים בחלקם, והמיכון המשוכלל מועמד פה באירוניה, כי בפס הייצור יש כנראה גם טעויות של מכונה ולא רק של אדם.
העמדת אובייקט מסחרי בנאלי כיצירת אמנות והכפלתו הוא צמצום הפער בין המציאות לבין האמנות עד שכבר כלל אינו קיים.
מרילין מונרו, 1962 מושא חלומותיו של כל בורגני, שכפול פניה וההגזמה בטיפול הצבעוני של דמותה הופכים אותה מכוכבת קולנוע בלתי מושגת לפשוטה וקרובה יותר לכל אחד .
"אסון כתום", "התרסקות מטוס" ו"מהומה גזעית באדום" ב-1963, ו"כיסא חשמלי" ב-1967 - הן יצירות המבטאות את הפן השלילי של החיים המודרניים.
לגביו, הצופה הממוצע מתייחס לזוועות החיים המודרניים כאילו הביט בסרט טלוויזיה, ללא מעורבות אישית.
יצירות אלו הופכות להיות אחת ההצהרות הבודדות באמנות הפופ על החיים האמריקניים כפי שהם באמת.
הן דורשות מהצופה שלא לעבור לסדר היום, אלא להתבונן בהן שוב ושוב.
בכך הוא מותח ביקורת על העיתונות – העיתון מנטרל את העימות הישיר עם האסון המצולם.
באמצעות השכפול הוא מראה לצופה את הזוועה פעמים רבות ואז אולי יהיה שינוי במציאות – שכוללת תאונות דרכים ומהומות גזעיות.
בשנת 1980 יצר את הסדרה: "10 פורטרטים של יהודים במאה ה-20" (Ten Portraits of Jews of the 20th Century), הדפס על משי, שהופיע במוזיאון היהודי של ניו יורק.
היצירה כוללת את הפורטרטים של זיגמונד פרויד, ג'ורג' גרשווין וגולדה מאיר.
מחיר יצירותיו של וורהול עלה במידה ניכרת במהלך השנים.
דוגמה קיצונית לכך היא דיוקן של מרילין מונרו, שמחירו שעת שנוצר היה 1,800 דולר, ונרכש בשנת 1998 תמורת 17.3 מיליון דולר.
במאי 2022 נמכר דיוקן של מרילין מונרו שצייר וורהול תמורת 195 מיליון דולר.
"פחיות המרק של קמפבל" - ציור אקריליק של 32 קופסאות שימורים של מרק של
"קתדרלה" - ציור בצבעים תעשייתיים של קתדרלה בעירו
"שמונה אלביסים" - דיוקן של אלביס פרסלי
השחקנית מרילין מונרו היוותה עבור וורהול השראה ומספר יצירות עוסקות בה ובהן "מרילין היירויה" ו"דיפטיכון מרילין"
בסרט "הדלתות" של הבמאי אוליבר סטון, על להקת "הדלתות", ישנה סצנה שבה נפגש וורהול עם סולן הלהקה ג'ים מוריסון.
בסרט "גברים בשחור 3", הופיעה דמותו של וורהול כסוכן סמוי של ארגון "גברים בשחור", שתפקידו לשמור על הקשר עם גזעי חייזרים שמהווים בסרט את כלל אוכלוסיית הדוגמניות בכדור הארץ.
דמותו הופיעה בפרק של העונה השביעית של "אימה אמריקאית" והוא גולם על ידי אוון פיטרס, ובסרט "מועדון המיליארדרים" (Billionaire Boys Club).הדמות מופיעה גם בסדרה של מרטין סקורסזה "ויניל" עונה ראשונה ויחידה.
בסרט בסקיאט מגולם וורהול על ידי דייוויד בואי.
סיפורה של אידי סדג'וויק מסופר בסרט משנת 2006 "Factory Girl" המשרטט את מערכת היחסים שלה עם וורהול והתקופה שיצרה ובילתה בפקטורי, ואת דמותו של וורהול מגלם גאי פירס.
בשנת 2022 שודרה ברשת BBC 2 סדרת טלוויזיה תיעודית בת שלושה פרקים בשם "Andy Warhol's America", שבחנה את התרבות האמריקאית במאה ה-20 דרך עבודותיו של וורהול.
אנדרו מאלן גריי הוא כדורגלן עבר סקוטי ופרשן כדורגל.
היה הפרשן המוביל של סקיי ספורטס מ-1992 ועד 2011.
גריי נולד בגלאזגו לאם מרקע הברידי (מקבוצת האיים ההברידיים במערב סקוטלנד).
הוא החל את קריירת הכדורגל שלו עם דנדי יונייטד, לפני שעבר לקבוצת אסטון וילה האנגלית.
בעונת 1977–78 הבקיע גריי 29 שערים שזיכו אותו בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית על פי בחירת התאחדות שחקני הכדורגל, אך מאמן נבחרת סקוטלנד, אלי מקלאוד, בחר שלא לזמנו לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1978. ב-1979 עבר גריי לוולבס תמורת סכום שיא בזמנו של 1.5 מיליון לירות שטרלינג.
בין רגעיו הבולטים במדי הוולבס היה הבקעת שער הניצחון בגמר גביע הליגה של 1980.
ב-1983 עבר גריי לאברטון בעבור 250,000 לירות שטרלינג.
במדי אברטון נהנה גריי משנתיים מוצלחות במהלכן זכתה הקבוצה בגביע ההתאחדות ב-1984 וזכייה באליפות הליגה ובגביע המחזיקות האירופי בעונה שלאחריה.
אחרי שעזב את אברטון שיחק גריי תקופות קצרות במדי אסטון וילה, נוטס קאונטי (בהשאלה), וסט ברומיץ' אלביון וגלאזגו ריינג'רס, לפני שעזב את הכדורגל המקצועי לטובת קבוצת צ'לטנהאם טאון מליגת החובבים, שם ניסה את מזלו באימון.
גריי רשם לזכותו 20 הופעות בנבחרת סקוטלנד, בהן הבקיע שבעה שערים.
משחק הבכורה הבינלאומי שלו היה ב-17 בדצמבר 1975 בתיקו 1-1 מול רומניה.
גריי נחשב כיום לאחר מפרשני הכדורגל המוערכים בבריטניה, והוא נמנה עם צוות הפרשנים הקבוע בתוכנית "פורד סופר סאנדיי" (באנגלית Ford Super Sunday) המסקרת את המשחק המרכזי בפרמייר ליג מדי מחזור.
אחד מרגעיו הזכורים כפרשן הייתה צעקתו הנלהבת - "אההה יפהפה שכמוך!" (באנגלית aaah you beauty!), לאחר שערו של סטיבן ג'רארד בניצחון 1–3 של ליברפול על אולימפיאקוס במסגרת ליגת האלופות בשנת 2004. במהלך מונדיאל 2006 עסק גריי כפרשן אורח בשידורי הרדיו של רשת ה-BBC.
בנוסף, משמש גריי כפרשן בסדרת משחקי FIFA מאז שנת 1997.
ב-2011 פוטר מרשת סקיי ספורטס בעקבות הערות שובניסטיות.
אנדי טימונס הוא גיטריסט אמריקאי.