tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הצגת סמלים לאומיים המדגישים קונפליקט נמצאה כמחזקת את הקשר השלילי בין פטריוטיזם עיוור ליחס כלפי מהגרים.
מקלרי נאלס ואח' מצאו במחקר משנת 2009 שפטריוטיות עיוורת ניבאה תמיכה במלחמה גם לאחר שההצדקות הראשוניות עליהן היא התבססה התבררו כשגויות.
נמצא גם קשר שלילי ומובהק בין פטריוטיות עיוורת לבין רמת מחויבות וכבוד פחותה לזכויות אדם.
פטריוטיות בונה היא סוג של נאמנות לאומית המאופיינת במעורבות פעילה, הערכה ביקורתית ומחויבות לשיפור האומה מבפנים.
היא מבטאת נאמנות שאינה עיוורת אלא כזו השואפת להתאים את פעולות המדינה לאידיאלים הגבוהים ביותר שלה ובהם הגינות, שוויון, חופש וצדק, תוך נכונות לבחון ולבקר את דרכה של המדינה.
פטריוטיות בונה אינה רואה בבחינה ובביקורת סימנים לחוסר נאמנות, אלא רכיבים חיוניים לקידום, תיקון ושיפור.
היא מדגישה מחויבות פעילה לשיפור פני האומה, גם אם הדבר כרוך קריאת תיגר על הסטטוס קוו.
על פי הבנה זו שמירה על ערכים דמוקרטיים והתקדמות מוסרית של מדינה מותנות ביכולתם של אזרחיה לעסוק ברפלקציה ביקורתית ולא בקבלה עיוורת.
הביקורת, שנובעת מאהבת המולדת ומתוך רצון לשיפורה, נתפסת על פיה כמעשה פטריוטי.
פטריוטיות בונה מלווה בערכים דמוקרטיים והיא כרוכה במחויבות לפעול לקידום רווחת החברה כולה ללא קשר למוצא האתני או למעמד חברתי.
היא דורשת איזון בין זיקה לאומית לבין שמירה על זכויות האדם של כל פרט.
מטרתה היא לבנות זהות לאומית חיובית בטווח הארוך ולשם כך היא עשויה גם להתנגד לגורמים פוליטיים המערערים ערכים אנושיים בסיסיים.
פטריוטיות בונה לעומת פטריוטיות עיוורת
קיימת הבחנה בין פטריוטיות בונה לבין פטריוטיות עיוורת.
פטריוטיות עיוורת מאופיינת בקבלה ותמיכה לא ביקורתית במדיניות ובפרקטיקות של המדינה, תוך הימנעות מהטלת ספק או מהערכת ההשלכות המוסריות שלהן.
היא נוטה לתמוך בסטטוס קוו ולחזק תחושת הפרדה בין קבוצות באוכלוסייה, גם במחיר של פגיעה ברווחתם של אחרים.
לעומתה פטריוטיות בונה מבוססת על אהבת המולדת דווקא מתוך נכונות לשאול שאלות ולבקר, במטרה ליצור שינוי חיובי.
היא מחזקת את המחויבות לבדוק את השימוש בכוח המדינה ועשויה להוביל לקבלת החלטות מושכלת יותר, כתוצאה מדיון ציבורי.
מחקר משנת 2014 מצא קשר חיובי בין פטריוטיות בונה לבין אוניברסליזם וקשר שלילי למסורת.
כמו כן נמצאה התאמה בין ערכים של פתיחות לשינוי ובפרט ערכים שקשורים לגירוי (Stimulation) והכוונה עצמית (Self-direction) לבין פטריוטיות בונה.
מחקר משנת 2022 מצא שפטריוטיות בונה דורשת חשיבה רפלקטיבית.
כאשר אנשים מפעילים חשיבה מסוג זה, ישנה ירידה בנטיות לאומניות ועלייה בנכונות לביקורת בונה כלפי המדינה.
כמו כן, נמצא קשר חיובי בין פטריוטיות בונה לבין חשיבה ביקורתית ותחושת שייכות לאזרחות הגלובלית
הבחנה בין סוגי פטריוטיות בונה
במחקר משנת 2013 נעשתה הבחנה בין פטריוטיות בונה פוליטית שמבוססת על מוטיבציה שאינה קשורה לסוגיות אתיקה או מוסר, לבין פטריוטיות בונה מוסרית שהמוטיבציה בה היא לערכי צדק והגינות.
נמצא כי בעתות מלחמה הרוב המכריע של ביטויי הפטריוטיות הבונה (86%-88%) הם ביטויים של פטריוטיות בונה פוליטית, בעוד שרק 12%-14% הם ביטויים של פטריוטיות בונה מוסרית.
מחקר משנת 2023 מקשר פטריוטיות בונה עם מעורבות פוליטית מוגברת, מעורבות אזרחית, אקטיביזם ואחריות חברתית, ידע ועניין פוליטי ותחושת מסוגלות פוליטית.
כמו כן, נמצא במחקרים משנת 2016 ומשנת 2023 שפטריוטים בונים מזהים פערים בין המצוי לרצוי במצבה של האומה, וזיהוי פערים אלו מניעים אותם לפעולה אזרחית ולמעורבות גוברת בחיים הציבוריים.
בנוסף, במחקר משנת 2023 נמצא כי פטריוטיות בונה קשורה לכוונות ליזמות חברתית, קשר המתווך על ידי כוונות לפעולה קולקטיבית שמטרתה לבטל אי-שוויון וליצור שינוי חיובי ארוך טווח.
במחקר משנת 2024 נמצאה שככל שאדם או קבוצתו מרגישים מקופחים באופן לא הוגן בהשוואה לאחרים בחברה רמת הפטריוטיות הבונה יורדת ורמת הלאומנות עולה.
מסקנותיו שלאומנות מאפשרת שמירה על תדמית חיובית ואידיאלית של קבוצת הפנים, לעיתים תוך הפחתת ערכם של אחרים.
החוקרים סבורים כי תחושת קיפוח היא גורם מסביר חשוב יותר ממצב כלכלי ממשי בהבנת עמדות חברתיות.
אחד האתגרים המרכזיים של פטריוטיות בונה הוא שביקורת, גם כשהיא בונה ונובעת מאהבת המולדת, עלולה להתפרש בטעות כחוסר נאמנות או שנאה כלפי המדינה, מה שעלול להוביל לתגובת נגד ולאפקט מצנן ולפגוע בפתיחות השיח הציבורי.
כאשר ביקורת מושתקת, הדבר עלול להוביל ליצירת תיבות תהודה שבהם מופץ רק נרטיב אחד ומושלם של גדולה לאומית.
מצב זה חוסם צמיחה, אחריותיות ותיקון.
פטריות בסיסה (שם מדעי: Basidiomycota) הן פטריות כובע שמהוות מערכה בממלכת הפטריות אשר משתייכות לפטריות העילאיות.
פטריות הבסיסה מחולקות לשתי קבוצות: פטריות דפים ופטריות נקבובים, כאשר החלוקה ביניהן נעשית על פי מבנה הצד התחתון בכובע הפטריה.
על גבי הדפים או הנקבובים יש שכבת תאים פוריים הקרויה אימניום ובה תאים שונים, בין היתר תאי בסיסה.
נבג הנופל מהדפים (באזידיוספרה) מוציא קור ראשוני רב תאי, הפלואידי (בעל סט כרומוזומים יחיד).
כששני קורים נפגשים ומתרחשת פלאזמוגמיה (איחוי ציטופלזמות) ונוצר הקור המשני, בעל שני הגרעינים (דו-קריוני).
בסביבה לחה ייווצר במהרה תפטיר מפותח ואף גוף פרי (ספוריוקרפ) שכל תאיו דו-קריוניים.
בתאי הבסיסה בעלי שני הגרעינים שיתפתחו בדפי הכובע של גוף הפרי שנוצר תתרחש מיוזה, ועקב כך יתקבלו ארבעה תאים הפלואידים.
קיימים מינים רבים של פטריות בסיסה.
אחלמית ערומה - מין נאכל, הכובע והדפים סגולים, נפוצה ביערות אורנים (שם נפוצות גם פטריות רעילות רבות הדומות לה).
אורנייה מצויה - מין אכיל, כובעהּ חום ודביק, בחלק התחתון של הכובע נקבובים ולא דפים, חיה בסימביוזה עם שורשי עץ האורן.
אמניטה פנטרינה - פטרייה רעילה, כובעהּ חום בהיר ומנוקד בלבן, בעלת רגל ודפים לבנים, נרתיק בקצה הרגל (מאפיין נפוץ בפטריות רעילות), גדלה ביערות אלונים.
אמנית ביצתית - הפטרייה טובה למאכל, אך דומה מאוד לפטריות הרעילות Amanita virosa ו-Amanita proxima והיו מקרי הרעלה עקב טעות בזיהוי.
פטריס אמרי לומומבה היה מנהיג קונגולזי שנבחר וכיהן כראש ממשלתה הראשון של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לאחר שסייע בהשגת עצמאותה מבלגיה ביוני 1960, אך ממשלתו הופלה בהפיכה עשרה שבועות בלבד לאחר שנבחרה.
לומומבה הושם במעצר בית, ניסה להימלט, נתפס ולאחר מכן הוצא להורג בידי כיתת יורים תחת פיקוד בלגי.
השתלשלות האירועים שהובילה למותו חוללה סערה גדולה בשל חוסר ההתערבות של כוח האו"ם המצומצם שהוצב במדינה ובשל אחריותן של בלגיה וארצות הברית, שהתנגדותו של לומומבה לקולוניאליזם ולאימפריאליזם הפכה אותו למטרה בעיניהן.
על בסיס פרסומים מאוחרים, הן אף תכננו להדיחו.
לומומבה היה ראש הממשלה הקונגולזי היחיד שנבחר בבחירות דמוקרטיות הוגנות במדינה ומותו הוביל לשלטון דיקטטורי מושחת ולאחריו למלחמת אזרחים עקובה מדם הנמשכת, ברמות משתנות של אלימות במשך השנים מאז.
פטריס לומומבה נולד בשנת 1925 באונלואה במחוז קסאי בקונגו הבלגית והשתייך לקבוצה האתנית טטלה (Tetela).
הוא גדל במשפחה קתולית כאחד מתוך ארבעה אחים והתחנך בבית ספר יסודי של מיסיון קתולי, אותו סיים בהצטיינות.
קיבל הכשרה כאח בשנים 1943–1945 (הכשרה שנחשבה כמתקדמת ביותר עבור קונגולזי באותה תקופה) ועבד כפקיד בחברת מכרות באזור קיוו.
לאחר מכן הועסק כפקיד דואר וכסוכן מכירות של בירה בליאופולדויל (קינשאסה של ימינו) וסטנליוויל (קיסאנגאני של ימינו).
ב-1951 נשא לאשה את פולין אופאנגו (Pauline Opangu) ולזוג נולדו שישה ילדים.
ב-1955 התמנה לראש היחידה האדמיניסטרטיבית (Cercles) של סטנליוויל והוא הצטרף למפלגה הליברלית של בלגיה, שם ערך והפיץ את ספרות המפלגה.
לאחר טיול לימודים בן שלושה שבועות בבלגיה, נעצר לומומבה באשמת מעילה בכספי משרד הדואר.
עונשו, שנתיים מאסר, הומתק לשנה לאחר שהחזיר את הכסף, והוא שוחרר ביולי 1956. לאחר שחרורו עזר בגיוס כספים לתנועה הלאומית הקונגולזית (MNC) ב-1958 והפך בהמשך לנשיא הארגון.
לומומבה וצוותו ייצגו את ה-MNC בוועידה הכל-אפריקנית שנערכה באקרה שבגאנה בדצמבר 1958. ועידה בינלאומית זו שאירח נשיא גאנה רב ההשפעה קוואמה נקרומה, הגביר את נטיותיו הפאן-אפריקניות של לומומבה.
בסוף אוקטובר 1959 נעצר לומומבה בשנית באשמת הסתה למרי אזרחי.
מעצרו הביא למהומות אנטי-קולוניאליות בסטנליוויל, שבהן נהרגו כשלושים איש.
על אף כליאתו, זכה ה-MNC לרוב משכנע בבחירות המקומיות שנערכו במדינה בדצמבר.
התאריך לפתיחת משפטו של לומומבה נקבע ל-18 בינואר 1960, שהיה גם יומה הראשון של ועידה שנערכה בבריסל ודנה בעתידה של קונגו.
כתוצאה ממחאות נציגים בוועידה שזעמו על מאסרו, הוא שוחרר והורשה להגיע לוועידה, אשר ננעלה ב-27 בינואר 1960 בהכרזה על הענקת עצמאות לקונגו ב-30 ביוני 1960, ועל בחירות כלליות שייערכו בין ה-11 ל-25 במאי; היות שהבלגים סירבו לאפשר תקופת מעבר ומסירה מסודרת של מוסדות השלטון לפני הענקת העצמאות.
בבחירות זכתה ה-MNC בחלק גדול מן הקולות בחמישה מתוך ששת המחוזות, והיא הייתה למפלגה הגדולה ביותר, עם מעט פחות מ-30% מהקולות.
גם מפלגתו של ז'וזף קסא וובו זכתה במספר גדול של קולות ובין שני היריבים נפתח מרוץ לגיבוש קואליציה.
תחילה הודיע קסא וובו כי הצליח לגבש רוב להקמת ממשלה, אולם לאחר יומיים הושגה הסכמה על הקמת קואליציה בראשות לומומבה.
ב-24 ביוני 1960, נבחר לומומבה, שהיה אז בן 34, כראש ממשלתה הראשון של קונגו על ידי בית הנבחרים, בעוד ז'וזף קסא וובו נבחר כנשיא בהצבעה משותפת של בית הנבחרים והסנאט.
חגיגות יום העצמאות נערכו ב-30 ביוני ונכחו בהן נכבדים רבים וביניהם גם בודואן, מלך הבלגים ועיתונאים זרים.
לומומבה נאם את נאומו המפורסם לאחר שרשמית הוסר נאומו מתוכנית האירוע, זאת על אף ששימש כראש הממשלה.
נאומו של מלך בלגיה שיבח את התפתחותה של קונגו תחת הקולוניאליזם והתייחס ל"גאוניותו" של דודו מדרגה שנייה, לאופולד השני, שתחת שלטונו בוצעו זוועות באוכלוסייה המקומית בתקופת "מדינת קונגו החופשית".
המלך הוסיף והזהיר בנאומו, שעל המדינה החדשה להיזהר מפני רפורמות פזיזות שעלולות לסכן את עתידה ולא להחליף את התשתית הארגונית שמשאירים הבלגים אחריהם עד שיהיו מוכנים לעשות כן.
המלך הבטיח שבלגיה תישאר תמיד לצדה של קונגו, תייעץ ותסייע לה.
נאום התגובה של לומומבה הזכיר לקהל הנוכחים שעצמאותה של קונגו לא הוענקה בזכות אצילות לבם של הבלגים:
בניגוד לנאום המפוייס של נשיא קונגו, קסא וובו, התייחסותו של לומומבה לסבל שנגרם בשל הקולוניאליזם הבלגי הביאה לחוסר שקט בקהל מחד, והשפילה את מלך בלגיה ופמלייתו מאידך.
אמצעי תקשורת מערביים רבים באותה תקופה ביקרו בחריפות את לומומבה ותיארו את נאומו כ"לא ראוי".
מאידך, נאומו לא ספג ביקורת מאף אחת ממדינות אפריקה.
מספר ימים לאחר שהוכרזה עצמאותה של קונגו, קיבל לומומבה החלטה גורלית והעלה את משכורותיהם של כל עובדי המדינה, מלבד הצבא.
כמו כן, בקרב יחידות רבות בצבא הייתה קיימת התנגדות חזקה כנגד הקצונה הבלגית; מפקד הצבא, הגנרל יאנסנס (Janssens), הודיע לפקודיו שהעצמאות לא תשנה את מעמדם (כלומר, לא תהיה אפריקניזציה של הקצונה) והם התמרדו במחאה.
המרד התפשט במהירות ברחבי המדינה, תוך שהוא מביא להתמוטטות מוחלטת של החוק והסדר.
על אף שהפרות הסדר לבשו ברובן אופי מקומי, נוצר הרושם כאילו המדינה נכבשת בידי כנופיות שודדים ובוזזים, מה שהביא גם לסערה תקשורתית שהשפיעה במיוחד על האירופאים, שנמלטו מהמדינה.
המרד דעך לאחר שהגנרל יאנסנס וקציניו הודחו ובמקומם מונו קצינים אפריקאים.
הקצינים הבלגיים שהודחו התרכזו בפרובינציית קטנגה (שאבה של ימינו) אשר בדרום מזרח קונגו.
עקב סירובם של כוחות האו"ם לסייע בדיכוי המרד בקטנגה, ביקש לומומבה מברית המועצות סיוע בצורת נשק, מזון, ציוד רפואי, משאיות ומטוסים במטרה לחזור ולשלוט במחוז המורד.
הסיוע שניתן לא הצליח לדכא את המרד, אך הדאגה מהתגברות השפעתה של ברית המועצות באזור הביאה ללחץ של ה-CIA על הנשיא קסא וובו, שהעדיף לנקוט בדרכים מתונות יותר.
בספטמבר הדיח הנשיא קסא וובו את לומומבה מתפקידו כראש הממשלה.
לומומבה מחה על חוקיות המהלך ובתגובה הדיח את קסא וובו מתפקידו כנשיא וזכה להצבעת אמון מצד הסנאט, בעוד ראש הממשלה שמינה הנשיא נכשל בהצבעת האמון שלו.
המדינה נקרעה בין שתי הקבוצות היריבות שכל אחת מהן טוענת לשליטה החוקית במדינה.
ב-14 בספטמבר התחוללה הפיכה צבאית בהנהגתו של קולונל ג'וזף מובוטו ובתמיכת ה-CIA האמריקני.
לומומבה הושם במעצר בית, אולם כוחות של האו"ם הוצבו סביב הבית כדי להגן עליו, תוך הבטחת שלומו כל עוד יישאר במתחם אך ללא גישה לאמצעי תקשורת, דבר שניתק את לומומבה מתומכיו ולמעשה נטרל אותו פוליטית.
עקב זאת, הוא החליט להימלט ולעורר את תומכיו במחוז האוט-קונגו בצפון מזרח המדינה.
לאחר שהוברח מן הבית, ניסה לומומבה להגיע לסטנליוויל במטרה להקים שם צבא וממשלה משלו.
כוחות צבא הנאמנים למובוטו רדפו אחריו בסיוע ה-CIA והוא נלכד ב-1 בדצמבר והוטס לליאופלדוויל (קינשסה).
הוא פנה לעזרת כוחות האו"ם המקומיים, אך כבר לא היה תחת אחריותם.
מובוטו החליט להעמיד את לומומבה לדין באשמת הסתת הצבא למרד ופשעים נוספים.
מזכ"ל האו"ם, דאג האמרשלד, פנה לקסא וובו וביקש שללומומבה תשמר הזכות להליך הוגן.
ברית המועצות האשימה את האמרשלד ואת מדינות המערב במעצרו ודרשה את שחרורו.
מועצת הביטחון התכנסה ב-7 בדצמבר 1960 כדי לדון בדרישות ברית המועצות לשחרר מיידית את לומומבה, להשיבו לראשות ממשלת קונגו, לפרק את כוחותיו של מובוטו מנשקם ואת פינויים המיידי של הבלגים מהמדינה.
בתגובה לדרישות הסובייטים, ענה האמרשלד שאם כוחות האו"ם יפונו הוא "חושש שהכל יתמוטט".
האיום על פעילות האו"ם חוזק על ידי הודעתן של יוגוסלביה, איחוד האמירויות הערביות, סרי לנקה, אינדונזיה, מרוקו וגינאה על הוצאת כוחותיהם מכוח המשימה של האו"ם.
ההצעה שהועלתה במועצת הביטחון של האו"ם על ידי ברית המועצות ותומכיה הובסה ברוב של 8 מול 2. באותו היום נחסמה הצעת החלטה מצד המערב לגבי הגדלת סמכויותיו של האמרשלד בטיפול במשבר בקונגו בווטו סובייטי.
ימיו האחרונים, ההוצאה להורג ותוצאותיה
לומומבה הועבר לבסיס צבאי, כ-150 ק"מ מליאופולדוויל.
הבלגים לא הסתפקו בכך, ודרשו כי יוסגר לידי אויבו הראשי, צ'ומבה, עקב החשש שישוחרר בידי תומכיו.
ב-15 בינואר 1961 דרשו הבלגים רשמית כי צ'ומבה יקבל לידיו את העציר, דבר שהיה כחריצת דין מוות ללומומבה.
ב-17 בינואר הוא הוטס לאליזבטוויל (לובומבאשי של ימינו) והוחזק בבית ברואז (Brouwez House) שם עונה, בעוד צ'ומבה וממשלתו דנים מה לעשות בו.
לומומבה הוסע ליער שבו המתינו שלוש כיתות יורים בפיקוד בלגי.
לומומבה ושניים מתומכיו, מוריס מפולו (Maurice Mpolo) וז'וזף אוקיטו (Joseph Okito), נקשרו לעץ והוצאו להורג ביריות בזה אחר זה, בנוכחות צ'ומבה, ארבעה משריו וקציני משטרה בלגיים שעבדו עבור הממשלה הקטנגית.
ההוצאה להורג ארכה פחות מחמש עשרה דקות ולאחריה נקברו הגופות בסמוך, בקברים שנחפרו מראש.
יום לאחר מכן הוצאו גופותיהם של לומומבה ותומכיו מקברן, מחשש שלהוצאה להורג ולקבורה היו עדי ראייה, והועברו למקום בסמוך לגבול עם רודזיה לקבורה מחדש.
גם במבצע זה נטלו חלק אנשי משטרה בלגיים.
ב-21 בינואר בוצע השלב האחרון בניסיון להפטר מהגופות: הן הוצאו מקברן בשנית, בותרו והומסו בתוך חבית שהכילה חומצה גופרתית בידי שני שוטרים בלגיים ועוזרים אפריקניים.
שרידי הגופות (העצמות והשיניים) פוזרו בדרכם חזרה כדי להעלים כל זכר לגופות לומומבה ואנשיו.
במשך שלושה שבועות לא פורסם דבר אודות הרצח, אך שמועות אודותיו התפשטו, עד שרדיו קטנגה הודיע על דבר מותו.
סופר, כי לומומבה נמלט ונרצח על ידי איכרי הסביבה הזועמים.
לאחר הידיעה על מותו של לומומבה, החלו הפגנות במספר ערים באירופה: בבלגרד בזזו מפגינים את השגרירות הבלגית והתעמתו עם המשטרה.
בלונדון צעדו המפגינים מכיכר טרפלגר אל השגרירות הבלגית, אליה נשלח מכתב מחאה, והתעמתו גם הם עם המשטרה.
נאמני לומומבה בראשות אנטואן גיזנגה הקימו ממשלה בסטנליוויל, שטענה כי היא הממשלה החוקית של קונגו.
ממשלה זו זכתה בהכרת ברית המועצות והגוש המזרחי, וכן המשטרים השמאלנים באפריקה.
בקונגו נוצרו שלושה מרכזי כוח: באליזבטוויל - בראשות צ'ומבה, בליאופולדויל - בראשות קסא וובו ובסטנליוויל - בראשות גיזנגה ונאמני לומומבה אחרים.
במשך כשנתיים נעשו ניסיונות לישב את המשבר בחסות האו"ם ומזכיר האו"ם דאג האמרשלד מצא את מותו בדצמבר 1962 כשמטוסו התרסק בטיסתו לפגישה עם צ'ומבה.
כוחות האו"ם פתחו במתקפה, ובינואר 1963 ביטלו את פרישת קטנגה.
לאחר פינוי כוחות האו"ם פתחו נאמני לומומבה במרידה.
צ'ומבה, שהתמנה לראש ממשלת קונגו, דיכא את המרד ואז החל מאבק בין צ'ומבה לקסא וובו עד שמפקד הצבא מובוטו התערב, הדיח את שניהם והקים, בעזרת סיוע אמריקני מסיבי, שלטון יחיד עריץ ומושחת שהחזיק מעמד עד 1997.
הרצח הפוליטי של לומומבה והמאורעות שקדמו לו או התרחשו אחריו, סימלו יותר מכל את הקשיים העצומים העומדים בפני מדינות אפריקה שזכו לעצמאות החל מסוף שנות החמישים.
לומומבה נפל קורבן לעוצמת הכוח הקולוניאלי הבלגי, שהמשיך להתקיים בקונגו גם לאחר הכרזת עצמאותה הפורמלית, כשהוא משרת את האינטרסים של חברות המחצבים שרצו בהמשך ניצול משאביה של קונגו.
ארצות הברית ובלגיה עשו שימוש בעימות עם ברית המועצות במסגרת המלחמה הקרה כדי להצדיק את מעורבותן בסילוקו של לומומבה, בטענה שביקש סיוע סובייטי והיה בעל השקפת עולם קומוניסטית.
למעשה, פנה לומומבה לעזרתה של ברית המועצות לאחר שמדינות המערב סירבו לסייע לו ונטה לכיוון "נייטרליות חיובית" בין מזרח למערב, תוך שימת דגש על הלאומיות האפריקנית ושחרור (פוליטי וכלכלי) מהקולוניאליזם.
בברית המועצות קידשו את זכרו והקימו אוניברסיטה הנושאת את שמו לסטודנטים ממדינות אפריקה והעולם השלישי.
הפאן-אפריקניות של לומומבה וחזונו לקונגו מאוחדת הקימו עליו אויבות רבות, בהן ארצות הברית ובלגיה.
ה-CIA הורה להתנקש בחייו אך לא הצליח לבצע את המשימה.
במקום זאת, תמכו ארצות הברית ובלגיה ביריביו הפוליטיים, שתפסו את השלטון ועצרו אותו.
נשיא ארצות הברית באותה תקופה, דווייט אייזנהאואר, "רמז לראש ה-CIA אז, אלן דולס, ש'יש לנטרל את לומומבה'".
מידע זה שוחרר במסגרת חקירת ועדת השירותים החשאיים של הסנאט באוגוסט 2000, במהלכה התברר שאף על פי שה-CIA תכנן לחסל את לומומבה, הוא לא לקח חלק פעיל בהתנקשות עצמה.
ב-1975 פרסמה ועדת צ'רץ', את הוראתו של ראש ה-CIA אשר תיאר (במילותיו שלו) את ההתנקשות בלומומבה כ"פעולה דחופה ובעלת עדיפות גבוהה לביצוע".
בנוסף מסמכים שנחשפו הצביעו על שתי תוכניות חיסול: התנקשות באמצעות ירי, ובאמצעות רעל.
על אף שמספר מקורות מציינים שהתוכניות להתנקש בחייו הופסקו מרגע שנעצר, אין עדות לכך במסמכי ה-CIA.
ועדת החקירה הבלגית שחקרה את ההתנקשות הגיעה למסקנות הבאות:
בלגיה הייתה מעוניינת במעצרו של לומומבה
בלגיה לא הביעה דאגה מיוחדת לגבי מצבו הפיסי של לומומבה
אף על פי שהבלגים היו מודעים לסכנה הנשקפת לחייו של לומומבה, דבר לא נעשה כדי למנוע את מותו
ב-5 בפברואר 2002 פרסמה ממשלת בלגיה התנצלות רשמית בפני העם הקונגולזי והודתה ב"אחריות מוסרית" למותו של לומומבה.
פטריס אברה (Patrice Evra; נולד ב-15 במאי 1981 בדקר, סנגל) הוא כדורגלן עבר צרפתי יליד סנגל, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
לזכותו 81 הופעות במדי נבחרת צרפת.
אברה נולד בעיר דקר שבסנגל.
הוא עבר לצרפת עוד כשהיה ילד צעיר ושיחק בנוער של פריז סן-ז'רמן.
אחרי שמיצה את הכדורגל הצרפתי, עבר פטריס לאיטליה, שם שיחק במדי מרסלה ומונצה.
בשנת 2000 חזר אברה לצרפת והפעם למועדון ניס.
עונת הייתה עונה מצוינת בשביל המגן הצרפתי וקבוצות רבות התעניינו בו.
בסופו של דבר, קבוצת מונקו נכנסה איתו למשא ומתן כדי שהשחקן ישחק בשורותיה.
דבר זה הצליח לה, והקבוצה החתימה את אברה.
עם מונקו זכה אברה בגביע הצרפתי והגיע פעמיים לגמר גביע האליפות.
אברה הצטרף למנצ'סטר יונייטד בינואר 2006 תמורת כ-5.5 מיליון פאונד.
אברה הגיע ליונייטד כמחליף למגן הארגנטינאי, גבריאל היינצה ואת הופעת הבכורה שלו ביונייטד עשה ב-14 בינואר 2006, במשחק נגד מנצ'סטר סיטי.
ב-21 ביולי 2014, עזב אברה את יונייטד וחתם ביובנטוס.
אברה זכה עם יובנטוס בשתי אליפויות איטליה ובשני גביעי איטליה, ואף העפיל איתה לגמר ליגת האלופות 2015 שנערך בברלין, בו הפסידה 1-3 לברצלונה.
ב-25 בינואר 2017 חתם אברה במרסיי לשנה וחצי.
ב-10 בנובמבר 2017 שוחרר השחקן מהקבוצה בעקבות תקרית אלימה במהלכה בעט באוהד הקבוצה לפני משחק בליגה האירופית.
בעקבות כך הורחק על ידי פיפ"א ל-7 חודשים.
ב-7 בפברואר 2018 חתם אברה בוסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.
ב-29 ביולי 2019 הודיע אברה על פרישה מכדורגל בגיל 38.
אברה נכלל בסגל נבחרת צרפת ביורו 2016 ואף הגיע עימה עד לגמר, בו הפסידה נבחרתו 0-1 לפורטוגל בהארכה.
פטריית התה היא צורת חיים סימביוטית הבנויה ממארג סימביוטי של שמרים וחיידקים.
התוצר של התססה עם SCOBY הוא משקה פרו-ביוטי מסורתי בשם קוֹמְבּוּצָ'ה.
קומבוצ'ה מזכירה שמפניה מבחינת הבעבוע העדין שלה.
לקומבוצ'ה יכולת להכיל מגוון של טעמים מורכבים ומעודנים.
קומבוצ'ה צוברת הכרה בעולם המערבי כמשקה מרענן בטעמים בעל תכולת סוכר נמוכה התומך בבריאות מערכת העיכול.
פטריית התה ניזונה מתה וסוכר.