tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האפיפיור ענה שהתחשבות אנושית לא צריכה למנוע ממנו לפרסם.
מותר להטיף ולכתוב בניגוד לדעתם של אחרים, ובלבד שלא יסטה מן האמת ומהמסורת המקובלת של הכנסייה.
לספר העוסק בדרך פילוסופית-היסטורית בהיסטוריה של העולם לפני ואחרי לידתו של ישו יש חשיבות רבה להכרת ההיסטוריה של זמנו.
ששת הספרים של ההתכתבויות של אנטוניני (1497–1523) עוסקים בענייניו של המסדר שלו.
רבים מהם ממוענים לגבריאל מוונציה, שהחליף אותו בתפקיד.
ספרים אלה שמורים ברומא בספריית אנג'ליקה.
הקרדינל יוזף הרגנרתר (Joseph Hergenröther), שהיה היסטוריון חשוב של הכנסייה במאה ה-19, שיבח במיוחד את המכתב בו הודיע אנטוניני ב-27 בפברואר 1519 על התפטרותו מתפקיד ראש המנזר של הנזירים האוגוסטיניים.
חיבורים ידועים אחרים של אנטוניני הם הפירוש שלו ל"משפטים" של פטרוס לומברדוס , מילון של שורשים עבריים, Libellus de ecclesiae increment (ספר על צמיחת הכנסייה), Liber dialogorum (ספר דיאלוגים) ו-Informatio pro sedis apostolicae auctoritate contra Lutheranam sectam.
(מידע לאפיפיור נגד הכת הלותרנית).
אג'ידיו פורצ'ליני (באיטלקית: Egidio Forcellini; 26 באוגוסט 1688 – 5 באפריל 1768) היה מלומד הומניסט, פילולוג ומילונאי מומחה איטלקי בשפה הלטינית, כומר קתולי בהכשרתו.
אג'ידיו פורצ'ליני נולד בכפר פנר באזור טרוויזו (כיום חלק מקומונת אלאנו די פיאבה, בפרובינציית בלונו, בוונטו), במשפחה דלת אמצעים.
הוריו, ברנרדינו פורצ'ליני ומדלנה אליזבטה ג'יורלמו היו איכרים.
בהתערבות דודו מצד אביו, אוברטו, שהיה כומר ביישוב סגוזינו, בשנת 1704 נרשם אג'ידיו לסמינר לכמרים שהוקם בפאדובה על ידי גרגוריו בארבאריגו.
במוסד זה היה פורצ'ליני לתלמידו וידידו של המילונאי יאקופו פצ'ולאטי והפך לכומר בגיל 23.
יחד עם זאת שיתוף הפעולה בין השניים לא הפסיק.
בשנים 1730-1724 כיהן פורצ'ליני כמנהל (prefetto degli studi) ומורה לרטוריקה בסמינר לכמרים בצ'נדה (בימינו ויטוריו ונטו).
בהמשך שב ב-1731 לפאדובה והתמסר למחקריו בתחום המילונים.
בשנים 1751-1742 היה כומר מוודה בסמינר בפאדובה.
בשנת 1751 שוחרר מהתפקיד האחרון והופקד על הספרייה של הסמינר.
פורצ'ליני התחיל לעבוד על הפרויקט הזה החל משנת 1718, בגיל 30. קרא לשם מטרה זו את כל קורפוס הספרות הלטינית ואת אוספי הכתובות הרומיות.
עבד שש שנים רצופות, עד שהגיע לערך " comitor", אחרי ששלוש שנים וחצי לקח לו לכתוב את כל הערכים באות A.
בגלל שילוחו לעבודה בסמינר בצ'נדה נאלץ להפסיק את הפרויקט לשבע שנים.
באותה תקופה התמסר בעיקר להוראה ולחינוך הכמרים לעתיד.
ב-1731 הוחזר לסמינר בפאדובה ואז יכול לחדש את מאמציו בכתיבת המילון המיוחל.
אולם ב-1732 מינויו ככומר מוודה שהיה כרוך בעמל לא קטן, אילץ אותו להאט מאוד את קצב עריכת המילון.
העברתו בשנת 1751 לתפקיד מנהל הספרייה (בהחלטת הקרדינל קרלו רצוניקו, לימים האפיפיור קלמנס השלושה עשר) הקלה על השלמת העבודה בכתיבת המילון, שהסתיימה בשנת 1753. בשנתיים הבאות הוא חזר על החומר הכתוב.
בסך הכול כתיבת המילון דרשה 34 שנים.
לודוביקו ויטאלי, מומחה בדפוס הלטיני, שעבד בבית הדפוס של הסמינר בפאדובה, העתיק את כתב היד בשישה -עשר כרכים תוך שמונה שנים.
ב-1765 המילון נחשב מוכן להדפסה, אבל קשיים כלכליים ורצון המוציאים לאור לסיים את למכור העותקים של המילון
של קאלפיו, גרם לעיכוב הפרסום.
פרוצ'ליני פרש לכפר הולדתו עם קצבה קטנה של 100 דוקטים לשנה.
עסק עד ימין האחרונים בחינוך ובווידוי בני המקום.
לא הספיק לראות את ההוצאה לאור של עבודת חייו.
המילון של פורצ'ליני כולל את התרגום לאיטלקית וליוונית של מילה לטינית, והוא מלא בציטוטים מן הספרות בשפה הלטינית.
פורצ'ליני נפטר בפאדובה ביום בימי חג הפסחא בשנת 1768.
לפורצ'ליני היה אח צעיר, משורר, בשם מרקו (1794-1712), איתו התכתב ושחיבר ביוגרפיה עליו.
1816 מהדורה עם תוספת של כרך אחד, פאדובה
1927-1837 4 כרכים in quarto, בערכית ג'וזפה פורלנטו
1850-1860 הדפסות חוזרות בוונציה ובפאדובה, בהשגחת פרנצ'יסקו קוארדיני
הספר הוצא לאור בשנת 1772 אחרי שנשלח לבית הדפוס כבר בשנת 1768, בפקודת הבישוף החדש של פאדובה, פריולי.
אג'יג'אה (ברומנית: Agigea) היא מועצה אזורית, נמל ואגם הממוקמים מדרום לקונסטנצה, בצומת דרכים יבשתי ועל גדת תעלת דנובה–הים השחור, בחבל דוברוג'ה, רומניה.
המועצה כוללת שני כפרים, כפר אג'יג'אה וכפר לאזו ושני מוסדות בעלי מעמד מיוחד, סנטוריום אג'יג'אה והתחנה לזואולוגיה ימית אג'יג'אה.
בשטח המועצה נמצא גם תא שיט אג'יג'אה (Ecluza Agigea) המאפשר מעבר כלי שיט מהים השחור לתעלת דנובה–הים השחור.
המעמד של מועצה אזורית עצמאית נקבע ב-1989.
במפקד אוכלוסין שנערך במועצה ב-2011, נמצא כי 90% מתושביה הם רומנים, 6% טאטארים, ו-1% טורקים.
אג'יי וילסון היא אתלטית אמריקאית, בעלת שתי מדליות ארד רצופות מאליפות העולם (לונדון 2017, דוחה 2019), אלופת העולם באולם (בלגרד 2022), פעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם באולם (פורטלנד 2016 וברמינגהאם 2018) ושיאנית אמריקה באולם בריצת 800 מטר.
וילסון נולדה בנפטון שבניו ג'רזי.
אמה טוניה הייתה קופצת לגובה ורצת משוכות בתקופת לימודיה בקולג' ואביה זאקרי היה שחקן פוטבול ואתלט בקולג'.
ב-2010 השתתפה לראשונה בתחרות מחוץ לארצות הברית כסיימה חמישית בריצת 800 מטר באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 19 שהתקיימה במונקטון שבקנדה.
ב-2011 זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר באליפות העולם עד גיל 18 שהתקיימה בליל בשיא אישי של 2:02.64 דקות ב-2012 זכתה באליפות העולם עד גיל 19 שהתקיימה בברצלונה בשיא אישי של 2:00.91 דקות, באותה שנה זכתה גם באליפות ארצות הברית עד גיל 19 בתוצאה של 2:00.91 דקות.
ב-2013 החלה ללמוד קינסיולוגיה באוניברסיטת טמפל.
ב-2013 סיימה חמישית באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה בשיא צפון אמריקה עד גיל 20 של 1:58.21 דקות.
באותה שנה זכתה באליפות ארצות הברית באולם וסיימה שלישית באליפות ארצות הברית באצטדיון.
ב-2014 זכתה בתואר כפול באליפות ארצות הברית באולם ובאצטדיון, באליפות העולם באתלטיקה באולם לא העפילה לריצת הגמר.
היא הייתה שותפה לזכיית ארצות הברית במדליית זהב בריצת 800X4 מטר באליפות העולם במרוצי שליחים.
ב-2015 סיימה שלישית באליפות ארצות הברית, שהיוותה גם את המבחנים לקראת אליפות העולם במוסקבה, היא איבדה את נעלה לאחר כ-200 מטרים, המשיכה לרוץ יחפה והשיגה את המקום למשלחת בהפרש של 4 מאיות השנייה.
את אליפות העולם נאלצה להחמיץ בשל פציעה.
במרץ 2016 זכתה במדליית כסף באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה בפורטלנד כשקבעה תוצאה של 2:00.27 דקות, וסיימה לאחר המנצחת פרנסין ניונסבה מבורונדי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה במקום 12 בתוצאה של 1:59.75 דקות ולא העפילה לגמר.
בפברואר 2017 שיפרה את השיא האמריקאי באולם ל-1:58.27 דקות, אולם תוצאה זו נמחקה על ידי הסוכנות האמריקאית נגד באמרוץ לאחר שנמצאו בדגימתה עקבות של החומר האסור זרנול.
וילסון לא הושעתה לאחר שהסוכנות קבעה כי החומר הגיע לגופה כתוצאה מאכילת בשר נגוע.
ביוני 2017 זכתה בפעם השנייה באליפות ארצות הברית.
ביולי 2017 קבעה שיא אמריקאי בריצת 800 מטר בתחרות ליגת היהלום במונקו בה סיימה שלישית בתוצאה של 1:55.61 דקות, שיפור לשיא בן 18 השנים של ג'רל מיילס קלארק (1:56.40 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 1:56.65 דקות.
בפברואר 2018 הייתה שותפה לשבירת שיא העולם בריצת שליחות 4x800 מטר באולם בתוצאה של 8:05.89 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בשיא אישי של 1:58.99 דקות.
באוגוסט 2018 זכתה במדליית זהב באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים בשיא אליפות 1:57.52 דקות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה ב-30 בספטמבר 2019 זכתה פעם נוספת במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:58.84 דקות, אחרי האלימה נאקאי מאוגנדה (1:58.04 דקות) ובת ארצה רייבן רוג'רס (1:58.18 דקות).
בתחרות שנערכה באולם בניו יורק ב-8 בפברואר 2020 קבעה וילסון בריצת 800 מטר שיא אמריקה חדש של 1:58.29 דקות.
באולימפיאדת טוקיו (2020) היא סיימה במקום 16 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.79 דקות.
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה ב-20 במרץ 2022 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:59.09 דקות, לפני פריוויני היילו מאתיופיה (2:00.54 דקות) והאלימה נאקאי מאוגנדה (2:00.66 דקות).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין סיימה שמינית בתוצאה של 2:00.19 דקות.
אג'ה סצ'קין (בטורקית: Ece Seçkin; נולדה ב-12 בספטמבר 1991) היא זמרת טורקייה.
זכתה להצלחה בינלאומית לאחר הוצאת הסינגל "Adeyyo", שהפך לאחד מהשירים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
הקליפ שיצא עבור השיר צבר למעלה מ-170 מיליון צפיות ביוטיוב, ובכך הפך לאחד מהקליפים הטורקיים הנצפים בהיסטוריה.
בשנת 2014, הוציאה את השיר "Hoşuna mı Gidiyor", שצבר למעלה מ-175 מיליון צפיות.
אג'ה סצ'קין נולדה ב-12 בספטמבר 1991, באיסטנבול שבטורקיה, ובשנת 2012, החלה את הקריירה המוזיקלית שלה.
כמו כן, יודעת סצ'קין לנגן על פסנתר.
את סינגל הבכורה שלה "Bu Ne Yaa", הוציאה סצ'קין בשנת 2012. הקליפ של השיר צבר 20 מיליון צפיות, ונכלל בהמיני-אלבום הראשון שלה , שיצא בסמוך לכך.
לאחר מכן הוציאה את "Mahşer", ואת "Şok Oldum", שזכו להצלחה נאה בדומה לסינגל הראשון שלה.
בשנת 2014, הוציאה את "Hoşuna Mı Gidiyor" שזכה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-175 מיליון צפיות.
בשנת 2015, הוציאה את מיני-אלבומה השני, Aman Aman.
שיר הנושא מתוך האלבום "Aman Aman", זכה להצלחה רבה וצבר למעלה מ-100 מיליון צפיות.
הסינגל השני מתוך האלבום "Follow Me", זכה להצלחה גם כן.
לאחר ההצלחה לה זכתה סצ'קין בשנת 2015, היא הוציאה את מיני-אלבומה השלישי Zamanım Yok, בשנת 2016. בסמוך לכך הוציאה את "Hoş Geldin Ayrılığa", שצבר 71 מיליון צפיות.
ביולי 2016, הוציאה את "Adeyyo", שלימים הפך לשירה המצליח ביותר ולאחד מן השירים הטורקיים המצליחים בהיסטוריה, תוך שצבר למעלה מ-170 מיליון צפיות.
באותה השנה הופיעה עם הזמרת-יוצרת הטורקייה אירם דריג'י, בתוכנית טלוויזיה טורקית.
ההופעה הפכה לוויראלית וצברה למעלה מ-3 מיליון צפיות.
1. הקליפ של השיר יצא כמה חודשים לאחר צאתו המקורית.
בדצמבר 2018, הוציאה את "Kafalar Karışık" ביחד עם דריה אולו.
בשנת 2019, הופיע להיטה "Adeyyo" בסרט "המלאכיות של צ'רלי".
אג'האזשפלו (בהונגרית: Egyházasfalu) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית אג'האזשפלו נמצאת במגמת ירידה מ-904 תושבים בשנת 1990 ועד ל-889 תושבים בשנת 2019
באג'האזשפלו חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
אג'יפטוזאורוס (שם מדעי: Aegyptosaurus; מילולית: "לטאה מצרית") הוא סוג של דינוזאור גדול מקבוצת הזאורופודים שחי בצפון אפריקה שלפני 95 מיליון שנה מזמננו.
הוא השתייך לקבוצת הטיטאנוזאורים הענקיים שרובם חיו באמריקה הדרומית, אך היה קטן ופרימיטיבי.
הוא היה קרוב רחוק של האנדזאורוס ושניהם נחשבים לסוגים ללא מקור בקבוצת הטיטאנוזאורים.
הממצאים של הדינוזאור התגלו בכמה חפירות במצרים שכללו שרידים מועטים של חוליות זנב.
מאובנים נוספים התגלו בתצורת פראק ובתצורת בחרייה שבניז'ר, שם התגלו גם הדיקראוזאורוס והפרליטיטאן ופאונה גדולה של יצורי מים או ביצות.
אלה ניצודו בידי טורפי הענק בחרייזאורוס, קרכרודונטוזאורוס והספינוזאורוס.
הוא תואר ב-1932 בידי החוקר ארנסט שטרומר שהעביר את הממצאים למינכן.
ברם אלה הושמדו ברובם, לצד שרידי ספינוזאורוס, במהלך מלחמת העולם השנייה ורק ממצאים בודדים נותרו.
דינוזאור זה מוערך שהגיע לאורך של 15 מטרים ומשקל של 7 טונות בקירוב, ע"פ החוקר גרגורי ס.
אג'יק – מכון הנגב הוא ארגון ערבי-יהודי לשינוי חברתי אשר החל את פעילותו בנגב בשנת 2000. בשנת 2015 החל לבסס הארגון את פעילותו ברשויות ערביות ובערים מעורבות במרכז ובצפון וכיום פועל אג'יק-מכון הנגב בכל רחבי הארץ.
הארגון עוסק בארבעה תחומים מרכזיים: קידום חיים משותפים לערבים ויהודים בכל רחבי הארץ, מנהיגות ומעורבות נוער וצעירים (גילאי 15–25), פיתוח קהילתי בחברה הערבית בישראל, וקידום בריאות ורווחת הילד.
"אג'יק" משמעו בערבית "אני בא לקראתך".
זהו ביטוי לגישה הקהילתית המובילה את עבודת הארגון בפיתוח והובלת מענים בהתאם לנכסים ולצרכים של הקהילות השונות, בשותפות עם המנהיגות המקומית ועם גורמים ממשלתיים, עם 30 רשויות מקומיות ערביות ויהודיות, שותפים מקומיים וארציים.
את הארגון מוביל צוות משותף של ערבים ויהודים הפועלים יחדיו ליצירת מרחב משותף ושוויוני.
העשייה המשותפת מקדמת הידברות, הבנה ושילוב כוחות למען יצירת עתיד טוב יותר לכולם, המאפשר לערבים ויהודים לחיות ביחד תוך שמירה על זהותם ותרבותם.
בתפקיד יו"ר הארגון פועל ח'יר אלבז ומנכ"לי הארגון השותפים הם סלימאן אלעמור וד"ר אילן עמית.
באג'יק, מארגוני החברה האזרחית הגדולים בישראל, עובדים כ-200 אנשי צוות, ולמעלה מ־20,000 נהנים מפעילויות ומתוכניות הארגון מדי שנה.
קידום חיים משותפים וחברה משותפת ערבית-יהודית הם חלק מהחזון של הארגון עוד מימיו הראשונים, כשאמל אלסאנע אלחג'וג' וד"ר יהודה פז יסדו את "מכון הנגב" ובהמשך נוסד "אג'יק" על ידי אמל אלסאנע אלחג'וג' וויויאן סילבר שהיו גם למנכ"ליות שותפות הראשונות.
ויויאן סילבר, שהייתה אף חברה בוועד המנהל של אג'יק-מכון הנגב עד ליומה האחרון, נרצחה בשבת השחורה ב-7 באוקטובר בביתה שבקיבוץ בארי.
חזון המייסדים לחברה שוויונית ומשותפת הוא כחוט השני בארגון ומהווה את התשתית לשלל התחומים והפעילויות של הארגון.
תחת תחום השותפות הערבית-יהודית באג'יק, פועלת תוכנית שנת קהילה, שהיא שנת התנדבות ערבית-יהודית משותפת לאג'יק ולתנועת הצופים, ובנוסף פועלות תוכניות לחיים משותפים המיועדות לתלמידי תיכון ומכינות ולאנשי חינוך.
משתתפי תוכניות שנת המעבר באג'יק משתתפים בתוכנית מפגשים עם שותפים יהודים ממכינות ושנות שירות.
קידום החברה המשותפת באג'יק-מכון הנגב נעשה תוך איזון בין צמצום פערים בתחומים כגון נגישות להשכלה גבוהה ונגישות לתעסוקה איכותית, לבין דיאלוג ערבי-יהודי.
על פי תפיסת הארגון, לקיום הדיאלוג לשם הדיאלוג אין ערך רב, בעודו משאיר את הפערים בין האוכלוסיות בעינם.
"מדברים שינוי"- תוכנית המיועדת לצעירים/ות בוגרי תיכון מהחברה הערבית (משתתפי תוכניות שנת מעבר של אג'יק) ומשתתפים בשנת שירות/מכינות קדם צבאיות מהחברה היהודית.
מטרת התכנית ליצור היכרות בין שני הצדדים, קיום דיאלוג ושבירת סטיגמות וקידום עשייה משותפת באמצעות יוזמות לאורך השנה וגם התנדבות בקהילותיהם.
התכנית משלבת הכוונה והכשרה להשתלבות עם גיבוש הזהות האישית של צעירים וצעירות לצד היכרות עם עולמות תוכן וידע.
לצד זה המשתתפים הערבים עוברים הכנות לקראת השתלבות באקדמיה ובתעסוקה.
תחת תחום מנהיגות ומעורבות נוער וצעירים בחברה הערבית באג'יק, פועל ארגון הנוער "שביבת אג'יק" (נוער אג'יק), שהוקם בשנת 2014 ביוזמת אג'יק כארגון נוער הראשון והיחיד שצמח מתוך החברה הערבית בישראל.
הארגון פועל בפריסה ארצית נרחבת ומהווה את אחד ממיזמי החינוך הבלתי פורמלי הגדולים ביותר בחברה הערבית.
הארגון מוכר על-ידי משרד החינוך וחבר במועצת תנועות הנוער ומשתתפים בו למעלה מ-9000 חניכים מכיתות ג'-יב' מכל רחבי הארץ.
בנוסף באג'יק פועלות מגוון תוכניות שנת מעבר לצעירים בחברה הערבית ברחבי הארץ, המהוות עבורם גשר בין סיום התיכון להשתלבות בחיים הבוגרים: בתעסוקה ובאקדמיה.
תוכניות אלו מובילות לצמצום פערים ונקודת זינוק טובה יותר לחיים.
בתוכניות אלו לוקחים חלק מדי שנה כ-900 משתתפים ומעל 10,000 בוגרים.
התחום כולל תוכניות ייעודיות לצעירים "חסרי מעש" בחברה הערבית, שללא תעודת בגרות מלאה או כאלה שלא סיימו תיכון, במטרה להקנות להם כלים, תכנים והכשרות שיסייעו להם להשתלב בתעסוקה.
בשנת 2010 הוקמה המחלקה לקידום הבריאות בקרב הפזורה הבדואית בנגב והנגשת שירותי בריאות.
תחת תחום בריאות ורווחת הילד (Early Childhood Well-being) מקדם הארגון תוכניות לאורח חיים פעיל ובריא, מיזם לבטיחות ילדים ומניעת תאונות בית ותוכניות להכשרת מטפלות לגיל הרך בחברה הבדואית בנגב לטובת שיפור איכות הטיפול בחברה הבדואית.
הארגון מוביל פורום אימאמים האחראי על הסברה בתכנים אלו במסגדים ובקהילה.
בתקופת מגפת הקורנה, מתנדבי הארגון חילקו בדיקת קורונה.
תחום הפיתוח הקהילתי בנגבכולל בינוי קהילה בכפרים הבלתי מוכרים בנגב – עבודה מתוך הקהילה ואיתה, למיפוי צרכים, פיתוח מנהיגות מקומית וקידום צוותי חוסן קהילתי -צוותי התנדבות יישובים לטיפול במצבי חירום.
בשכבות הגיל הצעירות יותר, מפעיל הארגון קבוצת מד"חים (מדריכי חירום צעירים) לצד הכשרות מתחום מתן עזרה ראשונה נפשית והתמודדות עם טראומה.
בשנת 2014 המכון הוכר על ידי ברית הקואופרטיבים הבינלאומית כמכון הכשרה.
בשנת 2016 זכה באות הנשיא למתנדב ושנתיים לאחר מכן במענק מקרן "פרס בראשית".
בשנת 2017 זכה הארגון באות הוקרה מטעם משרד החינוך, על קידום חיים משותפים בנגב.
בנובמבר 2022 הוענק מגן שר הבריאות להתנדבות על יוזמות חדשות בתקופת הקורונה, על הקמת חדר מצב בתקופת הקורונה.
בשנת 2022 זכה הארגון באות החיים המשותפים, של יוזמות אברהם בשנים 2023–2024:
פרס זוסמן לשנת 2023 – הפרס החברתי הגדול בישראל למצוינות בתחום השירותים החברתיים – לצוות צעירים לתעסוקה
אות הוקרה לקידום חיים משותפים מטעם חברת הכנסת נעמה לזימי על פעילות חדר החירום המשותף שהוביל הארגון יחד עם ועד החירום הערבי וכ 16 ארגוני חברה אזרחית, רשויות ומשרדים ממשלתיים
אות הוקרה מטעם משרד החינוך על פעילות ארגון הנוער שביבת אג'יק מיוזמת "הנוער מתקן עולם"
אות הכבוד ע"ש דוד בן-גוריון, על העשייה המשותפת של הארגון, המאחדת יהודים וערבים בעבודה לפיתוח תשתית חברתית שוויונית ולחיזוק החברה הערבית-הבדואית בנגב.
פרס דן דוד – לארגון הנוער שביבת אג'יק
אות ההתנדבות במסגרת ועידת האנשים של המדינה – ועידת ידיעות אחרונות
ארגון הנוער "שביבת אג'יק" הוא ארגון הנוער הראשון בתולדות מדינת ישראל אשר נולד מקרב החברה הערבית ומוכר וממומן על ידי משרד החינוך.
הארגון מונה כיום למעלה מ-9000 חניכים מכל רחבי הארץ.
פיתוח מודל ייחודי שנת מעבר שאומץ על ידי המדינה וארגונים נוספים
כ-10,000 בוגרי תוכניות של אג'יק לאורך השנים
כ-85% מתוך בוגרי אג'יק השתלבו בתעסוקה וכ-75% באקדמיה (לעומת 10%-30% באוכלוסייה הערבית הכללית, תלוי מיקום, סוג השתלבות ומגדר)
חלוציים בפיתוח צוותי חוסן יישוביים ומערך אמבולנסים בכפרים הלא מוכרים
קידום תוכניות לרווחת הילד בחברה הבדואית שאומצו על ידי המדינה כמיזמים משותפים
הקמת פורום אימאמים- אנשי דת המקדמים סוגיות חברתיות ובריאותיות בדרשות מול אלפי מתפללים במסגדים
פרויקטים לקידום חברה משותפת ומפגש יהודי ערבי בקרב קהלים מגוונים- בני נוער, צעירים, מורים, תלמידים, רשויות מקומיות וכדומה
פיתוח רשת תוכניות לצעירים חסרי מעש (שילוב צעירים בתעסוקה)
1000 משתתפים מדי שנה בתוכניות שנת מעבר וצעירים לתעסוקה
10,000 בוגרי תוכניות שנת מעבר
90 ארגוני חברה אזרחית מהחברה הערבית והיהודית ברחבי הארץ השותפים לפעילות הארגון
אג'האזשקסה (בהונגרית: Egyházaskesző) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם באג'האזשקסה מספר התושבים נמצא בירידה.
באג'האזשקסה חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
אֶגִ'יָאוֹ (בסינית מפושטת: 阿胶; בכתב סיני מסורתי: 阿膠; בפין-יין: ē jiāo) הוא ג'לטין המופק מעורות חמורים.
ברפואה הסינית המסורתית הוא נחשב כחומר מועיל והמשתמשים בו מאמינים שיש לו סגולות כתכשיר קוסמטי ולטיפול באנמיה, דימום, סחרחורת, בעיות במערכת הרבייה ותחלואים שונים אחרים.
אין ראיות מדעיות ליעילות הרפואית של אג'יאו.
הביקוש הסיני לאג'יאו עלה מראשית המאה ה-21, והביא להידרדרות אוכלוסיית החמורים בעולם ולזינוק במחיר עורותיהם.
האג'יאו מוכן כג'לטין יבש או מעורבב עם צדפים כתושים (או אבקה אחרת) ליצירת גושים.
מאחר שנוצר מחסור בעורות חמורים התפתחה תעשייה של " זיוף אג'יאו" מעורות של פרדות, סוסים, גמלים חזירים, וגם מוצרי עור שונים.
היצרנים הוסיפו לזה מעט "חומר אמיתי" כדי להטעות את הצרכנים.
נטען שלאג'יאו ה"אמיתי" אין טעם או ריח לא נעימים, וניתן להבחין במוצר המזויף על פי ריחו וטעמו הלא נעימים.
במאה ה-21, הייתה ירידה באספקת עורות חמורים, מכיוון שגידול חמורים ירד.
ההיצע הפוחת בשילוב עם ביקוש עולה לאג'יאו הוביל לעליית מחירים של עורות חמורים בסין.
צ'ין יופנג, חבר בית המחוקקים המחוזי של שאנדונג ויצרן גדול של אג'יאו, מקדם תמיכה ממשלתית בגידול חמורים להפקת אג'יאו.
בעקבות הירידה בהיצע והעלייה במחיר, החל מאמצע שנות ה-2010 התחיל ייצוא חמורים לסין ממדינות שונות ובכללן ישראל.
אוגנדה, טנזניה, בוטסואנה, ניז'ר, בורקינה פאסו, מאלי וסנגל אסרו על ייצוא חמורים לסין.
בנובמבר 2017 פורסם תחקיר של PETA אסיה, ובו נראים חמורים מוכים למוות בפטישים או נשחטים על ידי חתך בגרונם.
החמורים מועברים בנסיעות ארוכות מאוד ללא גישה למזון או למים, וכך 20% מהם מתים עוד בדרך.
רגליים שבורות הן דבר שבשגרה, והחמורים הפגועים נגררים מאוזניהם ומזנבותיהם לבתי השחיטה.
מכיוון שפציעות ומחלות לא משפיעות על איכות העור אין לסוחרים שום תמריץ להבטיח טיפול רפואי לבעלי החיים המובלים לשחיטה.
בנובמבר 2019 דווח כי נדרשו כ-4.8 מיליון עורות חמורים כדי לספק את הביקוש העולמי לאג'יאו, וכתוצאה מכך יש ירידה חדה באוכלוסיית החמורים ברחבי העולם.
נכון לנובמבר 2019 חיו בעולם 44 מיליון חמורים, אך על פי הערכות של ארגון מגדלי החמורים העולמי מדי שנה נשחטים 4.8 מיליון חמורים ובשרם עושה את דרכו לשוק התרופות.
בברזיל, יצואנית מרכזית של חמורים, טענו שאוכלוסייתם הצטמצמה ב-28% בעשור האחרון, ובבוטסואנה ובקירגיזסטן היא הצטמצמה בלמעלה מ-50%.
פיית' בורדן, מנהלת המחקר והתמיכה המבצעית בארגון מגדלי החמורים העולמי , אמרה שהדרישה לחמורים ולסוסים כל כך גבוהה עד שאפילו סוסות בהריון, סייחים צעירים וחמורים חולים ופצועים מובלים לשחיטה.
"החמורים מתרבים לאט במיוחד, סוסה או אתון נושאות את הסייח ברחמן במשך שנה, והם מגיעים לבגרות לאיטם", הסבירה.
"שיעור הפריון שלהם גם הוא נמוך ולמגזר החקלאי יש בעיה לייצר מספיק צאצאים בכדי לספק את הביקוש למוצרי הגלם".
חמורים מישראל מיוצאים לעזה דרך מעבר כרם שלום.
חלקם הקטן נותר בעזה, שם הם מנוצלים לעבודה, לעיתים עבודת פרך עד מוות.
האחרים נמכרים למצרים, שם נפשט עורם ומיוצא לסין.
מצריים מייצאת לסין 10,000 עורות חמורים בשנה.
התעשייה הענפה הביאה להידלדלות אוכלוסיית החמורים מכ-3 מיליון ב-2014 למיליון בשנת 2021. מחיר חמור במצרים נע סביב 50–100 ש"ח בעבר, אך הוא נסק לגובה של כ-700-1,000 ש"ח, ומחיר עור של חמור שמיוצא ממצרים הוא בין 400 ל-700 דולר, סכום גבוה יותר מהמשכורת הממוצעת במצרים.
חמורים המועברים מישראל לעזה לא פעם מובלים בצפיפות, חלקם שוכבים על הארץ ונרמסים על ידי האחרים.
ניסיונות של משרד החקלאות לעצור מעברים מסוג זה עלו בתוהו.
הדבר נודע לראשונה בישראל בשלהי 2021, כשגבר עזתי התקשר לווטסאפ של המקלט לבעלי חיים "להתחיל מחדש", אותו חשב בטעות ליצואן חמורים, ובערבית מעורבת בעברית ובצעקות "חראם" (אסור), הצליח לתאר את הנעשה.
המקלט הצליח לעצור משלוחים של חלק מהחמורים שיועדו לעזה ופדה כ-400 מהם.
מקלט בצרפת הציע את עזרתו וניאות לקבל אליו 200 מתוכם, ו-50 הראשונים הגיעו לשם ב-26 ביוני 2022.
אג'יפטוסוכוס (שם מדעי: Aegyptosuchus; מילולית: "תנין מצרי") הוא סוג של דמוי-תנין פרהיסטורי, אשר התקיים בצפון אפריקה במשך הקרטיקון העליון בקנומן שלפני 98 עד 95 מיליון שנה.
סוג זה תואר על סמך ממצאים ממצרים ב-1933 בידי החוקר הגרמני ארנסט שטרומר .
הסוג כולל מין יחיד - Aegyptosuchus peyeri, אשר התגלה משרידי מאובנים שבורים ב"ג'בל אל-דיסט" שבמערב מצרים.
אלה הכילו מעט חוליות, עצמות צוואר, שיניים, חלקי גולגולת ועצם זנב.
תנין זה הוא קרובו של הסוג איג'יסוכוס ובעל קרבה רחוקה יותר לסטומטוסוכוס.
הוא הגיע לאורך 5 עד 6 מטרים והיה בעל גולגולת באורך של מטר עם לסתות שטוחות עגלגלות, דומות מעט לפנקייק בתוכם שורות של שיניים מחטיות, דומות לאלה של הגאביאל.
למרות הדמיון לתנין אמיתי הוא היה פרימיטיבי יותר.
מבנה לסתותיו מרמז שצד במארב מימי של טרף לא זהיר כמו דגים ודו-חיים קדומים שחלפו לאורך הלסת, מה שהוביל לבליעתם במהירות.
אג'יפטוסוכיים (שם מדעי: Aegyptosuchidae) הוא משפחה קטנה נכחדת של דמויי-תנין אשר התקיימו בצפון אפריקה של הקנומן לפני 98 עד 95 מיליון שנה מזמננו.
המשפחה כוללת שני סוגים: אג'יפטוסוכוס ואיג'יסוכוס.
משפחה זו מכילה מינים בעלי לסתות רחבות ושטוחות דומות לפנקייק בתוכם שורות של שיניים חדות כשל גאביאל, המותאמות למארב של טרף מיימי.
אורכם של הסוגים נמדד ב-5 או 6 מטרים, אף שמספר חוקרים העלו הצעה שהאיג'יסוכוס הגיע לאורך של עד 22 מטרים, גדול יותר מדיינוסוכוס וסרקוסוכוס.
עם זאת רוב החוקרים שוללים את המדידות, אשר מבוססים על נפח המוח למדידת הגודל האמיתי.
אלי אג'ון איליג'אלי (בטורקית: Ali Acun Ilıcalı; נולד ב-29 במאי 1969 באיסטנבול, אדירנה) הוא מנחה טלוויזיה ויזם טורקי שהקים תאגיד תקשורת שבבעלותו מספר ערוצי טלוויזיה.
אג'ון איליג'אלי נולד באדירנה במזרח טורקיה.
לאחר סיום בית הספר איליג'אלי עבר לאיסטנבול והחל לימודי אנגלית באוניברסיטה, ועוד לפני סיום לימודי התואר הוא פנה לעסקים ועבודה בטלוויזיה.
בגיל 22 החל לעבור בטלוויזיה הטורקית ככתב ספורט.
בשנת 2002 הוא התחיל להפיק תוכניות טלוויזיה.
בין תוכניותיו הראשונות הייתה Acun Firarda שבמהלך הכנתה הוא סייר בכ-100 מדינות.
לאור ההצלחות, בשנת 2004 החליט אג'ון להקים חברת תקשורת בשם "אג'ון מדיה".
תוכניות אלה זכו להצלחה רבה בטורקיה.
בשנת 2008 רכש אג'ון את ערוץ הטלוויזיה TV8 ואחוזי צפייה של הערוץ גדלו באופן משמעותי.
בשנת 2016 אג'ון נכנס לשוק הטלוויזיה ביוון.
תוכניותיו שודרו בערוץ Skai TV עם אחוזי צפייה של 70%.
באותה שנה הוא התחיל להפעיל בטורקיה ערוץ בידור חדש בשם TV8.5.
אג'ון פיתח תוכנית טלוויזיה חדשה בשם Exatlon והצליח למכור את הזכויות לערוצי טלוויזיה בארצות הברית, מקסיקו, רומניה, ברזיל ומדינות נוספות.
בשנת 2021 אג'ון הקים אתר אינטרנט עם תוכן משפחתי.
תוך שנה הוא הגיע ל-1.5 מיליון משתמשים רשומים.
בינואר 2022 התאגיד שבראשותו רכש את המועדון הבריטי "האל סיטי".
אג'ון היה נשוי שלוש פעמים ונולדו לו 4 בנות.
אֶגֶ'ה מוּמאי (בטורקית: Ece Mumay; נולדה ב-12 באוגוסט 1998) היא זמרת טורקייה.
ידועה בזכות להיטה "Galaksi", שזכה להצלחה בין-לאומית.
אג'ה מומאי נולדה באיסטנבול ב-12 באוגוסט 1998, למשפחה מסירט.
היא התחילה לזכות להצלחה כאשר הוציאה את השיר "Vazgeç Gönül".
במרץ 2020 הוציאה "Senden Sonra" שזכה להצלחה נאה.
שירה "Galaksi" זכה להצלחה בין-לאומית והפך לאחד מהקליפים הטורקיים הנצפים ביותר בכל הזמנים, עם למעלה מ-295 מיליון צפיות בסך הכול.
באוקטובר 2021 הוציאה את הדואט "Olmadı" ביחד עם ולט.
הוא זכה להצלחה רבה וצבר למעלה מ-25 מיליון השמעות בספוטיפיי.
"Peri", שיצא אחריו, צבר למעלה מ-100 מיליון צפיות בסך הכול.
באמצע שנת 2021 הוציאה את הבלדה "Duygularım" בליווי וידאו קליפ בו התלבשה ככלה עם מספר נגניות מסביבה.
ב-14 בפברואר, היא הוציאה שיר בשם "Dokuz Mevsim" עם איסמעיל YK לרגל יום ולנטיין.
באמצע 2022 הוציאה את הקליפ של "Vanilya" שזכה להצלחה רבה וצבר למעלה מ-52 מיליון צפיות.
באותה השנה, הוציאה מספר סינגלים נוספים – לחלקם צולמו וידאו קליפים נלווים.
ב-7 באפריל 2023 חזרה עם השיר "Affetmem" שזכה להצלחה מתונה.
"Tanrıça", שיצא אחריו, זכה להצלחה גם כן.
במהלך קיץ 2023 הוציאה את הסינגל "Panda", ואחריו גם את "Padişah" ללא קליפ נלווה.
הסינגל האחרון שהוציאה באותה השנה היה "Deniz Atı".
בתחילת 2024 הוציאה את הדואט "Tılsım" ביחד עם טלאדרו.
בהמשך, חברה לאיליאס יילצ'ינטאש יחד הוציאו את "Şahit".
מומאי כתבה והלחינה את "Pansuman", שיצא ב-4 באפריל באותה השנה.
בחודש העוקב, יצא "Katran" אותו כתבה ביחד עם נאזים ממדוף שגם הלחין אותו.
מדינת אג'מר היא מדינה הודית לשעבר, שהתקיימה מ-1950 עד 1956. המדינה הוקמה ב-1950 על שטח המחוז אג'מר-מרווארה .
המדינה היוותה מובלעת בתוך מדינת ראג'סטאן, ובעקבות ארגונן מחדש של מדינות הודו ב-1956 מוזגה עמה.
מדינת אג'מר הוקמה משטחה של אג'מר-מרווארה, פרובינציה בשליטה בריטית בהודו הבריטית.
השטח של אג'מר-מרווארה נרכש על ידי הבריטים ממדינת גהוליאר ב-1818. עם עצמאות הודו ב-1947, הפכה אג'מר-מרווארה למחוז של הודו.
עם כינון חוקת הודו ב-26 בינואר 1950 הפך המחוז למדינה חלק ג', סיוג שהתייחס לחלקי הנספח לחוקת הודו שהגדיר את מעמד המדינות השונות ואשר המדינות שנכללו בו היו בשליטתה הישירה של ממשלת הודו.
ב-1956, כאשר אורגנו מחדש גבולות המדינה של הודו, צורפה אג'מר לראג'סטאן.
אג'ה לביב שרת החוץ לשעבר של בלגיה.
לביב היא חברה במפלגת התנועה הרפורמיסטית.
בין השנים 2022-2024 שימשה כשרה לענייני חוץ, ענייני אירופה, וסחר החוץ בממשלה הפדרלית של דה-קרו.
לפני כניסתה לפוליטיקה שימשה כעיתונאית.
לביב, ממוצא אלג'יראי, נולדה בעיירה בוסו שבמחוז אנו, וגדלה בבריסל.
היא למדה עיתונאות ותקשורת באוניברסיטת ליבר דה בריסל (ULB).
מ-1993 עד 1995 עבדה כעוזרת בפקולטה לעיתונות של ה-ULB ומ-1993 עד 1997 הייתה עיתונאית ב-RTL-TVI בלייז''.
בין השנים 1997–2019 הייתה מגישת טלוויזיה ב-RTBF.
בין השנים 2020–2022 הייתה אחראית על יחסי הציבור בחברה.
בין התוכניות שהיא שידרה בערוץ זה, היו דיווחים מאזורי מלחמה במזרח התיכון ובאפגניסטן.
בשנת 2007 חיברה סרט תיעודי על גורלן של נשים אפגניות, וב-2008 זכתה עליו בפרס קישור הזהב של איגוד השידור האירופי.
בשנת 2010 מונתה לשגרירה של "השנה האירופית למאבק בעוני ובהדרה חברתית", שנוסדה על ידי המנהל הכללי לתעסוקה, עניינים סוציאליים והכלה של הנציבות האירופית.
השרה לענייני חוץ, לענייני אירופה, וסחר חוץ
ב-15 ביולי 2022, מינה אותה יושב ראש מפלגתה לשרה לענייני חוץ, ענייני אירופה, סחר חוץ, ומוסדות תרבות פדרליים, בממשלה הפדרלית של דה-קרו.
לפניה, שימשה בתפקיד סופי וילמס, שהתפטרה מהממשלה מסיבות משפחתיות.
לביב לא שימשה לפני כן בתפקיד פוליטי או דיפלומטי, אבל הקשרים שלה בעולם נתפסו כנכס חשוב.
ב-23 בנובמבר 2022, הופיעה לביב בגביע העולם בכדורגל 2022 בקטר בחולצת השדים האדומים והראתה את הצמיד שלה, צבוע בצבעי הקשת, עם המסר "אהבה אחת", לנשיא פיפ"א ג'יאני אינפנטינו.
לאחר מינויה לשרה, התעוררה סערה ציבורית סביב ביקור שערכה במסגרת הקריירה העיתונאית שלה, בחצי האי קרים האוקראיני שסופח ב-2014 על ידי רוסיה, כדי לדווח משם על פסטיבל תרבות רוסי שאורגן על ידי ארגון הקשור לבתו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
לביב הגיעה לשם דרך רוסיה וגם המימון הגיע מרוסיה.
הביקור עורר סערה באוקראינה, שבה נסיעה לקרים דרך רוסיה נחשבה לתמיכה במשטר הרוסי.
הנושא איים לפגוע בבלגיה מבחינה דיפלומטית.
לביב שיגרה מכתב לשר החוץ האוקראיני דמיטרו קולבה, בו היא כינתה את כיבוש קרים על ידי רוסיה "בלתי חוקי" והכריזה על כוונתה לבקר באוקראינה בקרוב.
קולבה מסר בתגובה כי הוא פתוח לשיחה עם השרה, אך ברצונו לקבל פרטים נוספים על נסיבות הביקור בשטח הכבוש באמצעות מגעים דיפלומטיים.
השרה לביב נפגשה אז עם מקבילה האוקראיני בפראג.
בעקבות פגישה זו פרסמו שני השרים הודעה משותפת המציינת כי הם הסכימו לקיים דיונים נוספים בישיבת העצרת הכללית של האו"ם בניו יורק בספטמבר.
השר קולבה הביע את שביעות רצונו מ"המחויבות הכנה והנאמנה של בלגיה לשלמות הטריטוריאלית של אוקראינה, כמו גם מהתרומות שהמדינה תורמת לשם כך", נכתב בהודעה.
ב-20 בספטמבר 2022 התקיימה פגישה שנייה בתוך שלושה שבועות בלבד בין אג'ה לביב ודימיטרו קולבה בשולי העצרת הכללית של האו"ם, כפי שהוסכם.
ב-26 בנובמבר 2022, היא ביקרה בקייב ולמחרת בבוצ'ה ובבורודיאנקה.
ביוני 2023 שוב התעוררה מחלוקת ציבורית סביבה, כאשר סיפקו אשרות כניסה לבלגיה עבור משלחת איראנית בראשות עלי-רזא זכאני, ראש העיר האסלאמיסטי הקיצוני של טהראן, בוועידת "הפסגה העירונית" בבריסל.
ראש העיר של טהרן הידוע בשל רדיפתו הקשה על הומוסקסואלים ונשים חשופות.
האשרה הונפקה לבקשתו המפורשת של מזכיר העירייה של בריסל פסקל סמט, אשר טען אחר כך כי מתן אשרות אינן באחריותו אלא באחריותה של שרת החוץ.
לביב מצידה טענה שהאשמה המלאה מוטלת על סמט, למורת רוחם של המפלגות הסוציאליסטיות והירוקים בממשלה הפדרלית, שסברו שהאשמה משותפת לשניהם.
מפלגות האופוזיציה, מהצד הימני של המפה, N-VA ו-Vlaams Belang טענו שהשרה אינה יכולה עוד לתפקד בצורה אמינה ולכן הגישו הצעת אי אמון.
בסופו של דבר, הסוציאליסטים והירוקים הצהירו שהם מוכנים להסכים להצעת סדר פשוטה שתסיר את הצעת אי האמון הזו, כדי למנוע משבר ממשלתי ונפילה אפשרית של הממשלה.
אף על פי כן, המשיכו הצדדים להטיל ספק בתפקודו.
בנובמבר 2023, כאשר נשיאת הפרלמנט הבלגי סירבה להציג את סרט הזוועות בפרלמנט, בטענה כי מדובר ב"תעמולה ישראלית כדי לחפות על פשעי המלחמה בעזה", הצהירה לביב כי היא תציג את הסרט בפני חברי מפלגתה.
אג'יוויקה (בסנסקריט: आजीविक, ב-: Ājīvika) היא אחת מה, או האסכולות הכופרות במוסכמות של הפילוסופיה ההודית.
משערים כי היא נוסדה במאה ה-5 לפני הספירה על ידי , היא הייתה תנועה של ומתחרה מרכזית של , הבודהיזם הקדום והג'ייניזם.
האג'יוויקים היו סגפנים מאורגנים שהקימו חברות נבדלות.
זהותם המדויקת של האג'יוויקים אינה ידועה היטב, ואף לא ברור אם הם היו כת שונה של הבודהיסטים או הג'יינים.
כתבי קודש מקוריים של אסכולת הפילוסופיה של אג'יוויקה אולי היו קיימים פעם, אך אלה אינם זמינים כעת וכנראה אבדו.
עיקרי התורות שלהם הושגו מאזכורים של אג'יוויקים במקורות המשניים של .
ניתן למצוא את התיאורים העתיקים ביותר של הפטליסטים האג'יוויקים ומייסד הפילוסופיה גוסאלה הן בכתבים הבודהיסטים והן בכתבי הקודש של הג'ייניזם של הודו העתיקה.
חוקרים מטילים ספק האם הפילוסופיה של אג'יוויקה תומצתה בצורה הוגנת ומוחלטת במקורות משניים אלה, שכן הם נכתבו על ידי קבוצות (כגון הבודהיסטים והג'יינים) שהתחרו בפילוסופיה ובפרקטיקות הדתיות של האג'יוויקים.
סביר להניח שחלק ניכר מהמידע הזמין על האג'יוויקים אינו מדויק במידה מסוימת, ויש להתייחס לאפיונים שלהם בזהירות ובביקורתיות.
אסכולת אג'יוויקה ידועה בתור "נייאטי" ("גורל") של פטליזם מוחלט או דטרמיניזם, הנחת היסוד שאין בחירה חופשית, שכל מה שקרה, מתרחש ויקרה, נקבע מראש לחלוטין והוא תוצאה של עקרונות קוסמיים.
גורלם שנקבע מראש של יצורים חיים היה הדוקטרינה הייחודית העיקרית של האסכולה שלהם, יחד עם מניעת שיפוט על איך להשיג שחרור ("מוקשה") מהמעגל הנצחי של לידה, מוות ולידה מחדש, ובמקום זאת להאמין שהגורל יוביל אותנו לשם.
האג'יוויקים התייחסו לדוקטרינת הקארמה כאל רעיון מופרך.
המטאפיזיקה של האג'יוויקה כללה את תורת האטומים, שאומצה מאוחר יותר על ידי אסכולת ה, שבה הכל היה מורכב מאטומים, איכויות צצו ממקבצים של אטומים, אך הצבירה והטבע של אטומים אלו נקבעו מראש על ידי חוקים וכוחות קוסמיים.
הם האמינו שבכל יצור חי יש "אטמן"- הנחת יסוד מרכזית של הדת הוודית והג'ייניזם.
פילוסופיית אג'יוויקה, המכונה אחרת בשם אג'יוויקיזם במחקר מערבי, הגיעה לשיא הפופולריות שלה במהלך שלטונו של קיסר מאוריה בינדוסארה, בסביבות המאה הרביעית לפני הספירה.
אסכולה זו ירדה מגדולתה, אך שרדה במשך כמעט 2,000 שנים עד המאות ה-13 וה-14 לספירה במדינות דרום הודו של קרנאטקה וטמיל נאדו.
פילוסופיית האג'יוויקה, יחד עם פילוסופיית ה, פנו בעיקר למעמדות הלוחמים, התעשייתיים והסוחרים של החברה ההודית העתיקה.
אג'יוויקה פירושו "חסיד של דרך החיים".
"אג'יוויקה" (בפראקריט: 𑀆𑀚𑀻𑀯𑀺𑀓, ājīvika; בסנסקריט: आजीविक, ב-: ājīvika) או "אדיוויקה" (בפראקריט: 𑀆𑀤𑀻𑀯𑀺𑀓, ādīvika) שניהם נגזרים מסנסקריט आजीव (אג'יווה) שפירושו המילולי "מחיה, לכל החיים, מצב חיים".
המונח אג'יוויקה פירושו "אלו המיישמים כללים מיוחדים לגבי מחיה", לפעמים פירושו "קבצנים דתיים" בטקסטים עתיקים בסנסקריט ופאלי.
השם אג'יוויקה לפילוסופיה שלמה מהדהד עם האמונה הבסיסית ב"חוסר הקיום של בחירה חופשית" וב"נייאטי" מוחלט, פשוטו כמשמעו "סדר דברים פנימי, שליטה עצמית, ", המוביל להנחת היסוד שחיים פשוטים טובים אינם אמצעי לישועה או "מוקשה", רק אמצעי למחיה אמיתית, מקצוע ודרך חיים שנקבעו מראש.
השם בא לרמוז לאותה אסכולה של הפילוסופיה ההודית של חיים פשוטים וטובים של מחיה דמויי קבצנים כחלק מאמונותיה הפרה-דטרמיניסטיות, ולא למען החיים שלאחר המוות או מונעת מסיבות כלשהן.
כמה חוקרים מאייתים את אג'יוויקה כאג'יוואקה.
הפילוסופיה של אג'יוויקה מיוחסת בטקסטים עתיקים של בודהיזם וג'ייניזם ל, בן זמנם של בודהה ומאהאווירה.
ב"סנדאקה סוּטה" נטען שהאג'יוויקים מזהים שלושה משחררים: ננדה ואצ'ה, קיסה סאקיקה ומקאלי גוסאלה.
מקורה המדויק של האג'יוויקה אינו ידוע, אך מקובל בדרך כלל כמאה ה-5 לפני הספירה.
המקורות הראשוניים והספרות של האג'וויקים אבדו, או טרם התגלו.
כל מה שידוע על ההיסטוריה של האג'יוויקה והפילוסופיה שלה הוא ממקורות משניים, כגון הטקסטים מהעת העתיקה ומימי הביניים של הודו.
קטעים לא עקביים של ההיסטוריה של האג'יוויקה נמצאים בעיקר בטקסטים ג'ייניים כמו ה וטקסטים בודהיסטיים כמו וסנדאקה סוטה, והפרשנות של על סמאניאפלה סוטה, עם כמה אזכורים בטקסטים הינדיים כגון .
האג'יוויקים הגיעו לשיא הצלחתם בסוף האלף ה-1 לפנה"ס, ואז דעכו, אך עם זאת המשיכו להתקיים בדרום הודו עד המאה ה-14 לספירה, כפי שמעידות כתובות שנמצאו בדרום הודו.
טקסטים עתיקים של הבודהיזם והג'ייניזם מזכירים עיר באלף הראשון לפני הספירה בשם (סנסקריט Śravasti) כמרכז האג'יוויקים; היא הייתה ממוקמת ליד במה שהיא כיום מדינת אוטר פרדש בצפון הודו.
מאוחר יותר כתובות מצביעות על כך שלאג'יוויקה הייתה נוכחות משמעותית במדינת קרנאטקה שבדרום הודו, בעיקר במחוז קולאר ובכמה מקומות בטמיל נאדו.
פילוסופיית האג'יוויקה התפשטה במהירות בדרום אסיה העתיקה, עם "סנגה גהאם" (מרכז קהילתי) עבור האג'יוויקים על האי הידוע כיום בשם סרי לנקה והשתרעה גם למדינה גוג'ראט שבמערב במאה הרביעית לפני הספירה, עידן האימפריה המאורית.
ריאפּ מתייחס לאג'יוויקים כאל אסכולה הטרודוקסית (כופרת בעיקר) מובהקת של מסורת הודית.
ראג'ו קובע כי "אפשר לקרוא לאג'יוויקים ול הינדים" ומוסיף כי "למילה הינדואיזם אין משמעות מוגדרת".
עדויות אפיגרפיות מצביעות על כך שהקיסר אשוקה, במאה ה-3 לפני הספירה, העריך שהאג'יוויקים קשורים יותר לאסכולות הוודיות מאשר לבודהיסטים, ג'יינים או אסכולות הודיות אחרות.
מקאלי גוסאלה (פאלי; סנסקריט Gośala Maskariputra, סביב 484 לפנה"ס) נחשב בדרך כלל כמייסד תנועת האג'יוויקה.
חלק מהמקורות קובעים שגוסאלה היה רק מנהיג של קהילת אג'יוויקה גדולה של סגפנים, אך לא מייסד התנועה בעצמו.
האינדולוג השוודי ואחרים משערים שמסורת האג'יוויקה התקיימה בהודו הרבה לפני לידתו של מקאלי גוסאלה, בהתבסס על ציטוטים ממגוון טקסטים הודיים עתיקים.
על פי ההערכה, גוסאלה נולד בטירופאטור שבמחוז טירוצ'יראפאלי בטאמיל נאדו והיה בנו של "מאנקה" (Mankha), קבצן מקצועי ושל בהאדה (Bhaddā).
שמו גוסאלה "רפת" מתייחס למקום הולדתו הצנוע.
בזמן שבהאדה הייתה בהריון, היא ובעלה מנקאלי, המאנקה, הגיעו לכפר...
סארוואנה, שם התגורר בעל בית עשיר גובהולה.
מנקאלי השאיר את אשתו ואת חפציו...
ברפת (gosālā) של גובהולה ...
מאחר שלא מצא מחסה במקום אחר, המשיכו בני הזוג להתגורר בפינת הרפת, ושם ילדה בהאדה את בנה".
גוסאלה מתואר בטקסטים עתיקים כבן זמנם של מאהאווירה, ה ה-24 של הג'ייניזם, ושל גאוטמה הבודהה.
הטקסט הג'ייני "" מתייחס אליו כגוסאלה מנקאליפוטה ("בנו של מנקאלי").
הטקסט מתאר את גוסאלה כתלמידו של מאהאווירה במשך תקופה של שש שנים, ולאחר מכן השניים הסתכסכו ונפרדו.
על פי ה"בהגוואטי סוטרה", מקאלי גוסאלה נפגש עם מאהאווירה שוב מאוחר יותר בחייו, אך גוסאלה טען בפני מאהאווירה שהוא לא אותו אדם.
מקאלי גוסאלה התייחס לדוגמה של צמח שומשום ש"נמשך כלפי מעלה ומת באופן זמני, אבל הוא נשתל מחדש ובכך התעורר מחדש, והפך שוב לחי, בעוד שבעת התרמילים התפתחו".
גוסאלה הכריז שגוסאלה המקורי, שהיה בן לוויה של מאהאווירה, היה פעם מת ושהנשמה השוכנת כעת בגוסאלה הנראה לעין מולו היא של גוסאלה מחודש ושונה.
טיעון זה הוכרז כסוג של התחכמות על ידי מאהאווירה, וזה הוביל לניתוק משמעותי ביחסים בין השניים.
מספר מערות חצובות השייכות לאג'יוויקים מתוארכות לתקופתו של קיסר מאוריה אשוקה (שלט 273 לפנה"ס עד 232 לפנה"ס).
אלו הם מקדשי המערות העתיקים ביותר ששרדו בהודו העתיקה, ונקראים ב במדינת ביהר.
מערות בראבר נחצבו בגרניט, הקירות בתוכן מלוטשים היטב, וכל אחת מורכבת משני חדרים, הראשון הוא אולם מלבני גדול, השני חדר קטן, עגול ותקרה בצורת כיפה.
הקדשות של אשוקה לאג'יוויקים בכמה מערות בראבר נחרטו במהלך השנה ה-12 וה-19 למלכותו (בערך 258 לפנה"ס ו-251 לפנה"ס בהתאמה, על סמך תאריך ההכתרה של 269 לפנה"ס).
בכמה מקרים, המילה "אג'יוויקים" (𑀆𑀤𑀻𑀯𑀺𑀓𑁂𑀳𑀺, Ādīvikehi) הושחתה מאוחר יותר על ידי אזמל, כנראה על ידי יריבים דתיים, בתקופה שבה כנראה הכתב הבראהמי עדיין היה מובן, כלומר לפני המאה ה-5 (ייתכן לפני המאה ה-5 לספירה).
עם זאת, הכתובות המקוריות חרוטות עמוק, הן נותרות ניתנות לפענוח בקלות.
לאחר שקיעתה של אימפריית מאוריה במאה ה-2 לפני הספירה, יש רק אזכורים מזדמנים לאג'יוויקים בספרות הסנסקריט, ולא נראה שהם היו יריבים רציניים לכתות אחרות.
הגרסה הסופית של כתבי הקודש הבודהיסטים והג'ייניים נערכה בתקופה מאוחרת יותר, אך תיאורם של האג'יוויקים בטקסטים אלה מייצג ככל הנראה את התנאים בתקופת מאוריה והקדם-מאוריה.
המונח "אג'יוויקים" נמצא לעיתים קרובות מחוק כמעט בכל הכתובות במערות בראבר מתקופת מאוריה.
נראה שבתקופת שלטונו של המלך אננטברמן מ, כאשר במערות אלו הותקנו פסלי אלילים של קרישנה ושיווה, המונח הזה נמחק, מה שהוביל לירידה בהשפעת האג'יוויקים.
בצפון הודו, ייתכן שהאג'יוויקים הפכו לחסרי חשיבות בתקופת שונגה (המאה הראשונה לפני הספירה), אם כי ייתכן שהם שרדו עד המאה ה-15, כיוון שיש התייחסויות מפוזרות אליהם בטקסטים שונים.
הפניות ב מצביעות על כך שבתקופת גופטה (המאה הרביעית עד המאה השישית לספירה) השתנו הפולחנים של האג'יוויקים באופן מהותי, והכת שלהם הלכה ודעכה במהירות.
ה של (המאה ה-6) מזכיר את האג'יוויקים (בין קבוצות סגפנות עיקריות אחרות) בהקשר אסטרולוגי, וקובע שאדם שנולד תחת השפעה פלנטרית מסוימת הופך לסגפן אג'יוויקה.
לפי הפרשן מהמאה ה-9–10, "אג'יוויקה" בהקשר זה מתייחס לסגפנים וישנואיזמים.
לפי בשאם, הדבר מעיד על כך שהאג'יוויקים ששרדו אימצו כמה מהאמונות והמנהגים של הדתות הפופולריות יותר ואולי התמזגו איתן.
הפרשן הג'ייני מאליסנה, שכתב את סיאדוואדה-מנג'ארי (1292 לספירה), רומז שהאג'יוויקים היו קיימים בתקופתו; ייתכן שהוא היה מודע לאג'יוויקים של דרום הודו.
לפחות 17 כתובות מדרום הודו מצביעות על כך שהוטל מס על אג'יוויקים או אקובים (משערים שזוהי צורה טמילית של אג'יוויקים).
כתובות אלו נעות מימי המלך משושלת פלאווה (בסביבות 446 לספירה) ועד למאה ה-14. אחרונת הכתובות הללו מתוארכת לשנת 1346 לספירה, שנמצאה בשלושה מקומות שונים מסביב ל.
אוגין הולץ ורודולף הורנלה העלו השערה שהמונח אג'יוויקה (אקובה) מתייחס לג'יינים בהקשר זה, וכמה אחרים – כגון א.
צ'קראוורטי - מפקפקים בזהות המונחים "אג'יוויקה" ו"אקובה".
עם זאת, בשאם סבור כי כתובות אלו אכן מתייחסות לאג'יוויקים וכי ייתכן שהן שרדו שם עד המאה ה-15, כפי שמוזכר בטקסט האסטרולוגי .
ייתכן שהאג'יוויקה דעכה לחלוטין בגלל ההשפעות ההינדיות, הבודהיסטיות והג'ייניות הגוברות.
הטקסט מהמאה ה-14, שהוא אוסף של המערכות הפילוסופיות ההודיות, אינו מזכיר את האג'יוויקים, מה שמעיד על דעיכת הכת שלהם.
האג'יוויקים התחרו והתווכחו עם המלומדים מהדתות בודהיזם, ג'ייניזם והוודות.
תנועת האג'יוויקה מוכרת בעיקר מאזכורים היסטוריים שהושארו מאחור במקורות ג'ייניים ובודהיסטיים, ולכן עשויים להיות עוינים כלפיה.
לא ידוע באיזו מידה המקורות הלא-אג'יוויקיים הזמינים משקפים את האמונות והמנהגים הממשיים של האג'יוויקים.
רוב מה שידוע עליהם נרשם בספרות של קבוצות יריבות, חוקרים מודרניים מטילים ספק באמינות המקורות המשניים, והאם הוכנסו לרשומות ביקורת ועיוותים מכוונים לדה-הומניזציה.
עבודות עדכניות יותר של חוקרים מצביעות על כך שהאג'יוויקה הוצגו אולי שלא כהלכה על ידי מקורות ג'ייניים ובודהיסטיים.
האינדולוג הבריטי קבע שהטקסטים הג'ייניים והבודהיסטיים אינם יכולים להיחשב כמקור מהימן להיסטוריה ולפילוסופיה של האג'יוויקה, מכיוון ש"נראה ספק אם דוקטרינה [של האג'יוויקים] שדגלה באמת בחוסר היעילות של מאמץ אינדיבידואלי יכלה להוות בסיס לוויתור על הדרך לשחרור רוחני", וכי "החשד חייב להיות שהג'יינים והבודהיסטים עיוותו בכוונה את דוקטרינת אג'יוויקה למטרותיהם הפולמוסיות".
לעומת זאת, חוקרים אחרים מציעים שלפחות ניתן לשקול את המרכיבים הנפוצים שנמצאו על האג'יוויקים בספרות הג'יינית והבודהיסטית, מכיוון שהג'ייניזם והבודהיזם היו שתי פילוסופיות שונות, מתחרות ומנוגדות בהודו העתיקה.
דטרמיניזם מוחלט וללא רצון חופשי
בעיות הזמן והשינוי היו אחד הנושאים העיקריים של האג'יוויקים.
ייתכן שדעותיהם בנושא זה הושפעו ממקורות ודיים, כגון המזמור לקאלה (זמן) בוודה הרביעית, אתרוואודה.
גם טקסטים ג'ייניים וגם טקסטים בודהיסטיים קובעים שהאג'יוויקים האמינו בדטרמיניזם מוחלט, היעדר בחירה חופשית, וקראו לזה "נייאטי".
הכל בחיי האדם וביקום, על פי האג'יוויקים, נקבע מראש, פועל על פי עקרונות קוסמיים, ובחירה אמיתית לא קיימת.
המקורות הבודהיסטיים והג'ייניים מתארים אותם כפטליסטים קפדניים, שלא האמינו בקארמה.
הפילוסופיה של האג'יוויקים קבעה שכל הדברים נקבעים מראש, ולכן לתרגול דתי או להתנהגות אתית אין השפעה על העתיד של האדם, ואנשים עושים דברים כי עקרונות קוסמיים גורמים להם לעשות זאת, וכל מה שיקרה או יתקיים בעתיד כבר נקבע מראש להיות כזה.
שום מאמץ אנושי לא יכול לשנות את הנייאטי הזה והתאוריה האתית של הקארמה הייתה רעיון מופרך.
ג'יימס לוכטפלד (James Lochtefeld) מסכם היבט זה של אמונת אג'יוויקה כך, "החיים והיקום הם כמו כדור של חוטים כרוכים מראש, שהולך ונגלל עד שהוא נגמר ואז עוצר".
ריאפּ קובע כי האמונה של האג'יוויקה בפרה-דטרמיניזם אינה אומרת שהם היו פסימיים.
במקום זאת, בדיוק כמו האמונה של הקלוויניסטים בפרה-דטרמיניזם באירופה, האג'יוויקים היו אופטימיים.
האג'יוויקים פשוט לא האמינו בכוח המוסרי של הפעולה, או ביתרונות או בחסרונות, או בחיים שלאחר המוות שיושפעו בשל מה שהאדם עושה או לא עושה.
לפעולות היו השפעות מיידיות בחייו הנוכחיים, אך ללא עקבות מוסריים, והפעולה וההשפעה נקבעו מראש, לפי אמונתם של האג'יוויקים.
נראה שמקאלי גוסאלה שילב את הרעיונות של אסכולות ישנות יותר לדוקטרינה לקטנית.
נראה שהוא האמין בנייאטי (גורל), סוואבהאווה (טבע), סנגאטי (שינוי) ואולי בפארינמה, מה שייתכן שגרם לאסכולות פילוסופיות אחרות לתייג אותו באופן שונה בתור אהטווואדין, ויינאייקוואדין, אג'נאנאוואדין ואיסראקארנאוואדין.
לדבריו, כל היצורים עוברים התפתחות (פארינמה).
זה מגיע לשיאו במהלך הזמן (סמסאראסודהי) בגאולה הסופית שאליה מיועדים כל היצורים בהשפעת הגורמים של נייאטי (גורל), בהאווה (טבע) וסנגאטי (שינוי).
ככזה, הגורל אינו מופיע כשחקן היחיד, אלא למקרה או ללא-דטרמיניזם יש חלק שווה בתורתו.
לפיכך הוא האמין בנייאטיוואדה (פטליזם) רק במובן שהוא חשב שכמה אירועים עתידיים כמו גאולה לכולם נקבעו מראש בקפדנות.
חסידיה לא האמינו באל כלשהו כבורא היקום, או כמוביל ראשי, או שאיזה סוף מיסטי בלתי נראה היה מקום המנוחה האחרון של הקוסמוס.
באפוס הג'ייני הטמילי המאוחר, סיפור של שני אלים, אוקקאלי ואוקאלי, מספר על האג'יוויקים שקיבלו הדרכה בכתבי הקודש.
האג'יוויקים האמינו שבכל ישות יש נשמה (אטמן).
עם זאת, בניגוד לג'יינים ואסכולות אורתודוקסיות שונות של הינדואיזם שקבעו שהנשמה היא חסרת צורה, האג'יוויקים טענו שלנשמה יש צורה חומרית, כזו שעוזרת למדיטציה.
הם גם האמינו שהנשמה עוברת לידות רבות ובסופו של דבר מתקדמת אל הנירוואנה (הגאולה) המיועדת לה.
בשאם קובע, שכמה טקסטים מציעים עדות לשיטות דבקות דתיות מסוג וישנויזם בקרב חלק מהאג'יוויקים.
האג'יוויקים פיתחו תיאוריה של יסודות ואטומים בדומה לאסכולת ה, של הוודים.
הכל היה מורכב מאטומים זעירים, לפי האג'יוויקים, ואיכויות של דברים נגזרות ממקבצים של אטומים, אבל ההצטברות והטבע של אטומים אלה נקבעו מראש על ידי כוחות קוסמיים.
תיאור האטומיזם של האג'יוויקים אינו עולה בקנה אחד עם אלו המתוארים בטקסטים ודיים ובודהיסטיים.
על פי שלושה טקסטים טמילים, האג'יוויקים טענו שקיימים שבע קאיות (סנסקריט: काय, מכלול, אוסף, קטגוריות יסוד): פרוטהווי-קאייה (אדמה), אפו-קאייה (מים), טג'ו-קאייה (אש), ואיו-קאייה (אוויר), סוקה (שמחה), דוקהה (צער) וג'יווה (חיים).
ארבעת הראשונים מתייחסים לחומר, שלושת האחרונים אינם חומר.
יסודות אלו הם אקאטה (זה שלא נוצר ולא נהרס), ואנג'הה (עקר, זה שלעולם אינו מתרבה או מתרבה) ויש להם קיום בלתי תלוי באחר.
הטקסט הטמילי של האג'יוויקים טוען ש"התרכבות של אטומים יכולה ללבוש מגוון צורות, כמו צורה צפופה של יהלום, או צורה רופפת של חזרן חלול".
כל מה שאדם קולט, קובעת תאוריית האטומיזם של האג'יוויקים, הוא רק צירוף של אטומים מסוגים שונים, והשילובים מתרחשים תמיד ביחסים קבועים הנשלטים על ידי כללים קוסמיים מסוימים, ויוצרים סקאנדהה (מולקולות, אבני בניין).
האג'יוויקים טענו שלא ניתן לראות אטומים במצבם הטהור, אלא רק כאשר הם מתקבצים ויוצרים בהוטות (אובייקטים).
עוד הם טענו שתכונות ונטיות הן מאפיינים של האובייקטים.
לאחר מכן האג'יוויקים המשיכו להצדיק את אמונתם בדטרמיניזם ו"אין בחירה חופשית" בכך שכל מה שנחווה - סוקה (שמחה), דוקהה (צער) וג'יווה (חיים) - הוא רק פונקציה של אטומים הפועלים תחת חוקים קוסמיים.
ריאפ קובע כי הפרטים של תאוריית האטומיזם של האג'יוויקים סיפקו את היסודות של תאוריות האטומיזם ששונו מאוחר יותר שנמצאו במסורות הג'ייניות, הבודהיסטיות והוודיות.
דוקטרינה נוספת של הפילוסופיה של האג'יוויקים, על פי טקסטים בודהיסטיים, הייתה האתיקה האנטינומית שלהם, כלומר אין "חוקי מוסר אובייקטיביים" מסכם תפיסה זו כך: "אין סיבה או בסיס לחטאיהם של יצורים חיים והם הופכים לחטאים ללא סיבה או בסיס.
אין סיבה או בסיס לטוהר היצורים החיים והם הופכים טהורים ללא סיבה או בסיס.
כל היצורים החיים, כל מה שיש לו נשימה, כל מה שנולד, כל שיש לו חיים, הם חסרי כוח, או עוצמה, או סגולה, אבל הם תוצאה של גורל, מקרה וטבע, והם חווים שמחה וצער בשש מעמדות".
למרות הנחת היסוד המיוחסת הזו של אתיקה אנטינומית, הטקסטים הג'ייניים וגם הבודהיסטיים מציינים שהאג'יוויקים חיו חיים סגפניים פשוטים, ללא בגדים וחפצים חומריים.
הספרות הטמילית על האג'יוויקים מתארת שהם תרגלו אהימסה (אי אלימות) ואורח חיים צמחוני.
ארתור בשאם מציין כי טקסטים בודהיסטיים וג'ייניים מאשימים את האג'יוויקים בחוסר מוסריות, חוסר צניעות וגשמיות, אך הם גם מכירים בבלבול בין הבודהיסטים והג'יינים כאשר הם צפו באורח החיים הפשוט והסגפני של האג'יוויקים.
לאג'יוויקים הייתה פילוסופיה משוכללת, שנוצרה על ידי החוקרים והלוגיקנים שלה, אך הטקסטים הללו אבדו.
הספרות שלהם התפתחה במשך מאות שנים, כמו מסורות אחרות של הפילוסופיה ההודית, במהלך תקופת ימי הביניים.
הטקסטים של בשפות פאלי ופראקריט של הבודהיזם והג'ייניזם מרמזים על כך שתאוריות אג'יוויקה קובצו בטקסטים, ושחלקן צוטטו בפרשנויות שהופקו על ידי חוקרים בודהיסטיים וג'ייניים.
הטקסטים העיקריים של האג'יוויקים כללו את עשר הפורבות (שמונה מהאנימיטות, שתי מגגאות) ואת האופאטו קטיר., במהאנימיטות של האג'יוויקים קיימת הטענה כי מקורו של ה בתורות שקיבל גוסאלה ממאהאהווירה כשהיה תלמידו.
אמונתם של האג'יוויקים בדטרמיניזם מוחלט ובהשפעה של כוחות קוסמיים הובילה אותם לפתח קטעים נרחבים במהאנימיטות שלהם על מיפוי השמש, הירח, כוכבי הלכת והכוכבים ותפקידם באסטרולוגיה ובגילוי עתידות.
איסוואה מציע שהרעיונות של האג'יוויקה השפיעו על הבודהיזם ועל אסכולות שונות של מחשבה ודית.
ריאפ מספק דוגמה לתאוריית אג'יוויקה משפיעה, כלומר התאוריה שלה על האטומיזם.
בשאם משער שהאג'יוויקים אולי השפיעו על הדוקטרינות של תת-האסכולה דוואיטה ודאנטה של הפילוסופיה הוודית של ימי הביניים.
העימות בין האג'יוויקים, הבודהיסטים והג'יינים
על פי ה, אגדה בודהיסטית מהמאה ה-4, האמינו בינדוסארה קיסר מאוריה והמלכה הראשית שלו שובהדראנגי (אימו של אשוקה) בפילוסופיה זו, שהגיעה לשיא הפופולריות שלה בתקופה זו.
אשוקאוודאנה מזכיר גם כי לאחר המרתו לבודהיזם, בנו של בינדוסארה, אשוקה, הוציא הוראה להרוג את כל האג'יוויקים בממלכת , בכעס על תמונה שתיארה את גאוטמה הבודהה באור שלילי.
כ-18,000 חסידי כת אג'יוויקה הוצאו להורג כביכול כתוצאה מפקודה זו.
הסיפור כולו עשוי להיות אפוקריפי ובדיוני, שכן אשוקה עצמו תרם לצמיחתה של כת האג'יוויקים על ידי בניית ארבע מערות עבור האג'יוויקים בבראבר.
טקסט מוקדם יותר של הג'ייניזם, בהגוואטי סוטרה, מזכיר באופן דומה ויכוח, אי הסכמה ולאחר מכן "מכות הדדיות" בין פלגים בראשות מאהאווירה וגוסאלה.
אג'יי מיטשל הוא כדורסלן בלגי-אמריקאי המשחק עבור קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר בליגת ה-NBA, במסגרת חוזה דו-כיווני עם קבוצת אוקלהומה סיטי בלו מליגת ה-G-League.
הוא שיחק בליגת המכללות עבור קבוצת אוניברסיטת סנטה ברברה גאוצ'וס.
מיטשל נבחר בדראפט ה-NBA של 2024. מאז 2021, הוא משחק עבור נבחרת בלגיה בכדורסל.
בגיל 17, עבר לצרפת למשך מספר חודשים, שם שיחק ב-13 משחקים בקבוצת הנוער של נאנטר, יחד עם ויקטור ומבניאמה ושחקנים נוספים.
הוא החל לשחק בקבוצת הנוער של לימבורג יונייטד ב-2019, וערך שתי הופעות בקבוצת הבוגרים בליגת הכדורסל המקצועית של בלגיה בעונת 2019/2020.
מיטשל שיחק בקבוצת הבוגרים בעונת 2020/2021, תוך שמירה על מעמדו החובבני.
לאחר העונה, הוא התחייב לשחק כדורסל מכללות עבור הגאוצ'וס של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
מיטשל שיחק ב-27 משחקים בעונת השנה הראשונה שלו, ונבחר לשחקן הרוקי של השנה ב-Big West Conference ולנבחרת השנייה של כל ה-Big West Conference, לאחר שהשיג ממוצעים של 11.6 נקודות, 3.7 אסיסטים ו-2.2 ריבאונדים למשחק.
בעונתו השנייה, הוא השיג ממוצעים של 16.3 נקודות, 5.1 אסיסטים ו-2.7 ריבאונדים למשחק, ונבחר לשחקן השנה ב-Big West Conference.
ב-27 ביוני 2024, נבחר מיטשל עם הבחירה ה-38 בדראפט ה-NBA של 2024 על ידי ניו יורק ניקס, אך מיד לאחר הדראפט הועבר לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בתמורה לבחירה ה-40 בדראפט ולכסף.
ב-6 ביולי 2024, חתם מיטשל על חוזה דו-כיווני עם אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
ב-10 בינואר 2025, מיטשל נותח לתיקון פציעת אצבע ברגל ימין ודווח שייעדר למשך 10–12 שבועות.
מיטשל שיחק עבור נבחרת בלגיה עד גיל 19 בכדורסל, לפני שעשה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של בלגיה בגיל 18 ב-2021.
אג'ינה טפה (בטג'יקית: Аҷинатеппа) הוא אתר ארכאולוגי של מנזר בודהיסטי מהמאות ה-7 וה-8, הממוקם בדרום טג'יקיסטן.
ממערב לו, ב נמצאת בירת המחוז בוח'תר, ומצפון לו נמצא היישוב העתיק ח'ורגול טפה.
במסגרת ועדת המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו שהתכנסה בפריז ביולי 2025 הוכרז אג'ינה טפה חלק מאתר מורשת עולמית סדרתי בשם אתרי מורשת תרבותית של ח'ותל העתיקה, הכולל 10 אתרים נוספים הקשורים לממלכת ח'ותל העתיקה.
ארכאולוגים בדקו לראשונה את האתר בשנת 1959. אג'ינה-טפה נמצאה על דרך המשי העתיקה, והייתה מרכז סחר חשוב שקישר בין סין, אירופה ומרכז אסיה, וגם עם נמלי הים ההודיים.
חפירות ארכאולוגיות באתר החלו כבר בשנת 1961. פעילויות המחקר, שנמשכו עד 1975, הונהגו על ידי ההיסטוריון והארכאולוג בוריס ליטבינסקי, חבר ב.
החפירות חשפו חלקים מהבניין שסווגו כמנזר בודהיסטי.
כיום, המתחם כולו חשוף, אך הוא ספג נזק ניכר בשל הזנחה בעבודות השימור לאורך עשורים של קולוניזציה רוסית, ובהמשך בזמן הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית ולבסוף במהלך האוטונומיה הטג'יקית.
עוד לפני שהחלו החפירות, היה ברור שיסודות המתחם כללו שתי ערמות אבנים ברוחב של עד 100 מטרים ובגובה של כ-5 מטרים, ומתחתיהן נראו חצרות מלבניות.
חדרים, תאים ומסדרונות הובילו משתי כיכרות.
במהלך החפירות נחשפו כמה מקדשים, ובהם פסל בודהה ענקי שוכב בפרינירוואנה בגובה 12 מטרים (לפי מקורות אחרים 14 מטרים) וכן צלמיות חימר.
בנוסף, נחשפו ציורי קיר ושוחזרה סטופה.
האדריכלות והקישוטים של סטופת אג'ינה טפה היו שילוב של אלמנטים הודיים ומסורות מקומיות של תקופת אימפריית קושאן העתיקה בטוכריסטן.
הפסל הגדול של בודהה שוכב, שנחפר בשנת 1966, הועבר לדושנבה יחד עם שברי ציורים ופסלים רבים.
מאז 2001, פסל בודהה השוכב, ששוחזר מחלקים רבים, מוצג ב בדושנבה.
לאחר שארגון הטליבאן פוצץ את פסלי בודהה בבאמיאן באפגניסטן במרץ 2001, זהו פסל הבודהה הטרום-אסלאמי הגדול ביותר ששרד במרכז אסיה.
שני האזורים הקבורים באתר הופרדו זה מזה באמצעות חומה.
החלק הדרום-מזרחי: החלק הגבוה יותר של המתחם, בגודל של 19 על 19 מטרים, הכיל שקע בצורת קערה.
זהו היה למעשה אזור המנזר.
החלק הצפון-מערבי: מאופיין בצלעות תלולות ושקעים צרים המקיפים אותו.
חלק זה הכיל את הסטופה ושימש למטרות פולחן שונות.
המנזר נבנה מ"אדמה נגוחה" (פחסה) ולבני בוץ לא שרופות.
הלבנים הונחו זו על גבי זו בבלוקים ומידותיהן היו אופייניות לתקופה: 52 על 26 על 10 סנטימטרים.
הקירות הם בעובי של 2.2–2.6 מטרים; פתחי הדלתות והקשתות מקורים בקשתות של לבנים לא שרופות.
מאות מטבעות ארד סוגדיאניים שנמצאו במקום ומתוארכים למחצית השנייה של המאה ה-7 ותחילת המאה ה-8 מאפשרים לתארך את המתחם בצורה מדויקת יותר.
הוא היה בשימוש במשך כמאה שנים.
המנזר נחרב במהלך מסעות הכיבוש המוסלמי של טרנסאוקסאניה (737–750) ומאז ננטש.