tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנוסף, הדנאית המלכותית רגישה ביותר לשינויי מזג אוויר, ובשנת 2002 מתו בין 220 ל-270 מיליון פרטים במקסיקו (כ-75% מכלל האוכלוסייה במקסיקו) כתוצאה מחורף קשה במיוחד.
נעשים מאמצים להפוך את המין למוגן ולמנוע את הריסת שטחי המחיה שלו, כך למשל בשנת 2000 הוכרז האזור במקסיקו בו חורפות הדנאיות כשמורה ביוספרית בשם השמורה הביוספרית של הדנאית המלכותית, וב-2008 הוכרזה השמורה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
מכל מקום הדנאית המלכותית אינה נתונה בסכנת הכחדה, ואוכלוסייתה עומדת על עשרות עד מאות מיליוני פרטים.
דנאריוס או דנריוס היה שמו של אחד המטבעות במערכת הכספים הרומית.
דנאריוס היה מטבע כסף ששימש את הרומים אחרי שנת 211 לפנה"ס.
הדנאריוס היה מקבילו של הדרכמה היוונית ברפובליקה הרומית.
במקורות העבריים הוא נקרא דינר, ולעיתים זוז, ושוויו הגיע ל-1/4 סלע.
הדנאריוס הוכנס לשימוש בתקופת המלחמה הפונית השנייה ולצורך מימונה.
משמעות שמו היא "מכיל עשר", והדינאריוס היה אמור לשקול כמו 10 יחידות אס.
בראשיתו, היה קוטרו של המטבע כסנטימטר, הוא הוטבע בכסף טהור ומשקלו היה כ-3.5 גרם.
6250 דנארי שוו כיכר בארץ ישראל.
במשך השנים הופחת בהתמדה חלקו של הכסף במשקלו של הדנאריוס, ובמשקל האס, לא תמיד היה כך, ובסביבות 141 לפנה"ס הדנאריוס היה שווה ערך ל-16 אס.
בהמשך, חלקו של הכסף הופחת עד כדי מחצית משקלו בשנת 200, ועד כדי אחוז אחד בסוף המאה ה-3.
באמצע המאה ה-3, איבד הדנאריוס את מקומו לטובת האנטוניניאנוס.
הפעם האחרונה בה הוטבע דנאריוס הייתה בשנים 270 ל-275, בתקופת שלטונו של אורליאנוס ובשנים הראשונות לשלטונו של דיוקלטיאנוס.
אולם השימוש בו המשיך גם בתקופה הקרולינגית ובמהלך ימי הביניים.
במערב אירופה ובעיקר בצרפת המשיך תיאור מטבעות מסוימים כ"דֶנְיֶיה" (denier, דנריוס בצרפתית) עד למהפכה הצרפתית.
הסימן d לפני המטבע הבריטי עד 1971 נבע ממורשת זו.
שמו של המטבע המודרני דינר נובע משמו של הדנאריוס.
דנאי גרסיה (בספרדית: Danay García; נולדה ב-5 ביולי 1984) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאי ילידת קובה, אשר ידועה בעיקר בשל תפקידה בתור סופיה לוגו בסדרת הטלוויזיה "נמלטים" ברשת Fox, ובזכות הופעתה בתור לוסיאנה גלוואז בסדרת הטלוויזיה "אימת המתים המהלכים" ברשת AMC.
נולדה בשם דנאי אגילאר גרסיה בהוואנה שבקובה, למשפחה מעורבת; אב עם שורשים סינים ואיטלקים ואם עם שורשים קובנים וספרדים; יש לה אח אחד.
משמעות שמה הפרטי הוא אלת השפע.
היא לקחה שיעורי התעמלות בגיל חמש, והיא התחילה ללמוד ריקוד מגיל 10, בין היתר בסגנונות בלט, מרנגה, ריקוד אפריקאי, סלסה, ריקודי בטן ופלמנקו.
בשנת 2003 היגרה לארצות הברית עם בנה עקב המשטר הקומוניסטי בקובה וקיבלה מקלט מדיני מממשלת ארצות הברית.
תפקידה הראשון היה בתפקיד הראשי במחזה "מריה אנטוניה", מאת אאוחניו הרננדז אספינוזה, בהפקת תיאטרון מקומית בהוואנה כאשר הייתה 17. בארצות הברית החלה גרסיה ללמוד אנגלית על ידי לימוד עם מורים ומאמני דיאלקט.
היא החלה בלימודי בלט באקדמיה למחול של דבי אלן, תוך שהיא ממשיכה בלימודי המשחק.
בשנת 2006 קיבלה גרסיה את תפקידה הראשון בארצות הברית בסרטו של הבמאי הישראלי אריאל ורומן "דניקה" לצידה של מריסה טומיי.
גרסיה קיבלה תפקידי אורח בסדרות "CSI: ניו יורק" ו-"CSI: מיאמי" ובסרט הקולנוע "ממקסיקו באהבה" לצד השחקן הקובני-אמריקאי סטיבן באואר.
בשנת 2007 קיבלה את תפקיד הפריצה הגדול שלה כאשר הצטרפה לצוות השחקנים הראשי כסופיה לוגו בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה זוכת פרס גלובוס הזהב; "נמלטים" ברשת הטלוויזיה Fox.
בעונה הרביעית הגיחה לתפקיד אורח בפרק האחרון.
במהלך שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי ב-2007, גרסיה עברה מספר אודישנים עבור התפקיד של קמי מונטז, נערת בונד בסרט "קוונטום של נחמה", אך נאלצה לפרוש בשל החוזה שלה עם חברת FOX שטרם הסתיים.
בשנת 2011 שיחקה בסרט "Rehab", לצד גייל הרולד וכריסטופר ג'אדג'.
בשנת 2013 זכתה בתפקיד הראשי של מוניקה בסרט "Man Camp", סרט בהפקה אמריקאית-ברזילאית לצדם של דין קיין ומריאל המינגוויי.
זהו התפקיד המשמעותי הראשון שלה בקומדיה.
בשנת 2014 שיחקה את סוקוי בסרט הדרמה הוונצואלי "Liz in September" של הבמאית פינה טורס.
בשנת 2016 הצטרפה כשחקנית משנית לקאסט העונה השנייה של סדרת האימה "אימת המתים המהלכים" בדמותה של לוסיאנה גלוואז, והחל מהעונה השלישית ב-2017 דמותה הצטרפה לצוות השחקנים הראשי.
בשנת 2017 השתתפה לצד בילי זיין בסרט "צלף: חיסול סופי" בתפקיד של קייט אסטרדה, והתארחה בפרק מתוך הסדרה "הוואי חמש-אפס".
בעברה יצאה עם השחקן האנגלי כריס ואנס, אך השניים נפרדו לאחר זמן מה.
ב-2 בדצמבר 2001, כאשר הייתה גרסיה בת 17, נולד בנה היחיד, אלחנדרו.
+שנהסרטתפקידהערות2006דאניקה (אנ')מיירה2009From Mexico with Loveמריה2011עולם מציצניבחורהRehabמישל לופזCenizas Eternasאלנה2013מחנה גבריםמוניקה2014Liz in Septemberסוקוי2017Havana, HabanaמריהBoostשירין מונטסצלף: חיסול סופיקייט אסטרדהAvenge the Crowsלוקהגם מפיקה2019The Cureסרט קצר; במאית, תסריטאית ומפיקה2021SpikedדיאנהBaby Moneyמיני
+שנהסדרהתפקידהערות2007CSI: מיאמיקמיל טאבזפרק: "No Man's Land"2007 - 2009נמלטיםסופיה לוגותפקיד ראשי (עונה 3)
תפקיד אורח (עונה 4); 15 פרקים2009CSI: ניו יורקפלורה פולאקפרק: "No Good Deed"הגומלאנהפרק: "Crossing The Threshold"2013על טבעיאליפרק: "Trial and Error"2016 - הווהאימת המתים המהלכיםלוסיאנה גלוואזתפקיד חוזר (עונה 2)
תפקיד ראשי (עונה 3 ואילך); 98 פרקים
גם במאית הפרק: "Anton"(2023)2017הוואי חמש-אפסאלנה זקספרק: "He Kaha Lu'u Ke Ala, Mai Ho'okolo Aku"202050 States of Frightמריה ואסקז3 פרקים
דנבולה או β באריה (נקרא גם גליזה 448 או LHS 2462) הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים אריה ומייצג את זנבו.
שמו של הכוכב הוא שיבוש של שמו בערבית ذنب الاسد - דנב אל-אסד, כלומר זנב האריה.
למרות שהוא פחות בהיר מהכוכב γ באריה הוא קיבל את ציון באייר β באריה.
דנבולה הוא כוכב צעיר יחסית לשמש שגילו מוערך במאות מיליוני שנים בלבד.
זהו כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי A3 V, צבעו לבן - כחלחל ועוצמת ההארה שלו היא פי 12 משל השמש.
תכונותיו דומות לשל אלטאיר, אך מרחקו יותר מכפול, כ-36 שנות אור לעומת מרחק של 16 שנות אור לאלטאיר, ולכן בהירותו נמוכה בהרבה, כרבע משל אלטאיר.
עוצמת ההארה של דנבולה משתנה במעט מאוד במחזוריות של מספר שעות במנגנון דומה לזה של δ במגן, אך ההשתנות קטנה מכדי להיות מורגשת וניתן להבחין בה רק באמצעות מכשירי מדידה רגישים.
את הכוכב מקיפה דיסקת אבק קר (כ-120 קלווין) הפולטת קרינה בתחום התת-אדום, בדומה לכוכבים צעירים דומים כמו וגה או β בכן-ציור.
בשל כך ובשל מרחקו הקטן יחסית, מהווה הכוכב מטרה לחקר תהליכי היווצרות כוכבי לכת.
דנבלו (Danablu) או דנית כחולה היא גבינה כחולה בעלת ניחוח עז העשויה מחלב פרה.
במרקמה היא גבינה חצי רכה והיא לרוב מעוצבת בצורת תוף או לבנה.
גוונה לבן או צהבהב, היא לחה מעט, והיא בעלת ציפוי אכיל.
בטרם תחילת תהליך היישון, משתמשים בחוטי או מוטות נחושת כדי לחרוץ את הגבינה ולפזר בתוכה באופן אחיד את עובש הרוקפור.
ניתן לראות את החורים גם לאחר שפורסים את גלגל הגבינה המוכן.
דנית כחולה הומצאה בראשית המאה ה-20 על ידי יצרן גבינות דני בשם מריוס בואל במטרה לחקות גבינה בסגנון רוקפור.
לדנית כחולה יש טעם עדין יותר מהרוקפור, אך היא מלוחה במיוחד.
לרוב מגישים את הגבינה מפוררת מעל סלט או כקינוח של גבינה עם פירות.
בדנמרק נהוג להגיש אותה על לחם או ביסקוויטים.
הדנית הכחולה היא אחת משתי הגבינות היחידות המאושרות על ידי האיחוד האירופי כקניינה הרוחני של דנמרק.
משמעות האישור היא שרק בדנמרק ניתן לייצר את הגבינה וכן רק עם חלב דני במחלבות מאושרות המייצרות את הגבינה בהתאם להגדרות הגבינה שהובאו כאן.
דנבישייר הוא מחוז ממחוזות ויילס, בצפון ויילס, בממלכה המאוחדת.
המחוז נוצר בשנת 1996 על בסיס חלק מהמחוז השמור קלוויד (Clwyd) והמחוז ההיסטורי דנבישייר, למרות שגבולות המחוז החדש שונים באופן ניכר.
עיר הבירה של המחוז היא רית'ין (Ruthin) אשר ממוקמת פחות או יותר במרכז המחוז.
האוכלוסייה במחוז היא כ-96,700 איש והיא מדורגת במקום ה-16 מבחינת אוכלוסייה מבין מחוזות ויילס.
צפיפות האוכלוסין במחוז היא 115 איש לק"מ רבוע, במקום ה-14 בדירוג הצפיפות מבין מחוזות ויילס.
מחוז דנבישייר מכיל בעיקר אזורים הרריים ומרחבים גבוהים, ביניהם נמצאים מספר עמקים ונהרות.
במזרח ניצב רכס הרי קלוויד (Clwydian Range), במערב גבעות הירת'וג (Hiraethog Moors) ורכס הרי ברווין (Berwyn range) בדרום המחוז.
לאורך מרכז שטח המחוז, מדרום לצפון, משתרע עמק קלוויד הרחב והפורה.
בקצה הצפוני של המחוז ישנה גם רצועת חוף.
בשטחי המחוז נמצאים מספר כפרים ועיירות קטנות.
המחוז לא מכיל מוקדי תעשייה רבים, אלא מספר פארקי תעשייה בפרברי הערים הגדולות יותר, גם תעשייה זו היא לרוב תעשייה קלה ושירותים.
רוב כלכלת המחוז נשענת על חקלאות ותיירות.
האזורים הגבוהים יותר מכילים חוות ושיטחי מראה בעיקר לגידול כבשים ובקר, בעוד שבעמקים ישנה חקלאות שדה (בעיקר חיטה ושעורה) ובקר לצורכי תעשיית מוצרי החלב.
דנאי ג'קסאיי גורירה היא שחקנית ומחזאית זימבבואית-אמריקאית.
התפרסמה בזכות תפקידה בתור מישון בסדרת האימה של AMC; "המתים המהלכים" (2012–2020) בסדרת הספין אוף "המתים המהלכים: אלה שבחיים" (2024) ובזכות תפקידה כאוקויה בסרט גיבורי העל "הפנתר השחור" כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול.
גורירה נולדה בעיר גרינל, איווה ובגיל 5 עברה עם משפחתה לזימבבואה.
אימה, ג'וזפין גורירה, היא ספרנית בקולג', ואביה, רוג'ר גורירה, הוא פרופסור מן המניין בחוג לכימיה במכללת גרינל (שני הוריה הצטרפו מאוחר יותר לסגל אוניברסיטת ויסקונסין-פלאטוויל).
הוריה עברו מרודזיה הדרומית, שהיא כיום זימבבואה, לארצות הברית ב-1964. היא הצעירה מבין ארבעה אחים; טייר, אחיה, הוא כירופרקט.
גורירה התגוררה בגרינל עד דצמבר 1983, כאשר בגיל חמש היא ומשפחתה חזרו להארארה, בירת זימבבואה, לאחר שהמדינה קיבלה עצמאות.
היא למדה שם בתיכון המנזר הדומיניקני.
לאחר מכן, היא חזרה לארצות הברית כדי ללמוד במכללת מקלסטר בסיינט פול, מינסוטה, וסיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה.
גורירה גם קיבלה תואר שני מבית ספר טיש לאומנויות של אוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 2005 זכתה גורירה בפרס אובי על כתיבה ובפרסים נוספים על משחק עבור עבודתה במחזה "In the Continuum".
גורירה התגלתה לראשונה כשחקנית בשנת 2007 בדרמה העצמאית המוערכת של תומאס מקארתי "האורח" בה שחקה בתפקיד זינאב, מהגרת סנגלית בלתי חוקית העובדת ומתגוררת בניו יורק.
בשנת 2010 הופיעה בסדרת הדרמה "טרמיי" ובסרט האימה "My Soul to Take" של הבמאי וס קרייבן.
בשנת 2012 זכתה גוריה בתפקיד מישון, תפקיד הפריצה שלה כשחקנית מוכרת בסדרת האימה "המתים המהלכים" ובעקבותיו זכתה לביקורות חיוביות רבות.
באותה שנה זכתה גורירה להערכה גם מצד מבקרי תיאטרון על המחזה "The Convert" אותו כתבה.
בשנת 2013 הופיעה בסרט "אמו של ג'ורג'" בבימויו של אנדרו דוסונמו.
בשנת 2016 המחזה שלה "Eclipsed" (שעלה בבכורה ב-2009 בוושינגטון) עלה בתיאטרון ברודוויי.
המחזה רץ במשך שלושה חודשים ממרץ עד יוני וכיכבה בו השחקנית לופיטה ניונגו; המחזה היה מועמד לשישה פרסי טוני בין היתר עבור גורירה על המחזה הטוב ביותר.
בשנת 2017 הופיעה בסרט הביוגרפי "טופאק: כל העיניים עליי" בתור אמו של טופאק שאקור, אפני שאקור.
לאחר מכן כיכבה בסרט "הפנתר השחור", בתור אוקויה, מנהיגת ארגון "דורה מילאג'ה" - יחידת נשים לוחמות שמשמשות שומרות ראשו של הפנתר השחור.
הסרט יצא לאור בפברואר 2018. בתפקיד זה הופיעה גם בסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף" שיצא באפריל של אותה שנה.
בספטמבר 2025 גורירה תנחה את פסטיבל Global Citizen לשנת 2025 לצד אדם למברט, ביל ניי, ליזה קושי והמנחה שהוכרז מראש יו ג'קמן.
גורירה היא נוצרייה, ומתגוררת בלוס אנג'לס, אם כי היא מבלה בקביעות בעיר ניו יורק.
היא דוברת ארבע שפות: צרפתית, אנגלית, שונה (שפתם של אנשי שונה) וקוסה.
שנהסרטתפקידהערות2007האורחזיינאב2008עיר רפאיםז'אן בפטיסט2010My Soul to Takeמספר רוחות רפאים3 Backyardsאישה בשמלה כחולה2011Restless Cityסיס2013אמו של ג'ורג'אדניקה אולומיד באלוגון2015טינקרבל ואגדת לעולם לאפיורידיבוב2017טופאק: כל העיניים עלייאפני שאקור2018הפנתר השחוראוקויההנוקמים: מלחמת האינסוף2019הנוקמים: סוף המשחק2022הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח2027השוד המושלם (אנ')TBAThe Fighting Shirley Chisholmשירלי צ'יזהולם
מועמדת פרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה (2025)
דֶנֶבּ קָאִיטוֹס (מערבית, ألذنب ألقيتوس ألجنوب - אדנבּ אל קאיטוס אג'נוּבי - "הזנב הדרומי של הלווייתן") או β בלווייתן, הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים לווייתן.
למרות היותו הבהיר ביותר בקבוצה הוא קיבל את ציון באייר β.
לעיתים הוא נקרא גם דיפְדָה, קיצור של الضفدع الثاني (אדיפדה אטאני) - "הצפרדע השנייה", כאשר הראשונה היא הכוכב פומלהוט.
בסביבתו של דנב קאיטוס אין כוכבים בהירים כך שהוא בולט וקל לזהותו, מדרום לאסטריזם הריבוע הגדול של קבוצת פגסוס וממזרח לפומלהוט.
דנב קאיטוס הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K0 III, אך לעיתים מסווגים אותו כענק צהוב מסוג ספקטרלי G9.5 III שכן הטמפרטורה שלו, כ-4,800 קלווין קרובה לגבול בין שני הסיווגים.
הוא נמצא במרחק של כ-96 שנות אור ממערכת השמש ובהירות נראיתו הנראית היא מדרגה 2.01 כך שקל לצפות בו.
מסתו היא כ-3 מסות שמש ורדיוסו גדול פי 17 מרדיוס השמש.
עוצמת ההארה שלו היא יותר מפי 100 מעוצמת ההארה של השמש.
דנב קאיטוס סיים את שלב היתוך המימן שבליבתו והוא מתיך הליום לפחמן.
באופן חריג עבור כוכבים מסוגו, דנב קאיטוס פולט קרינת רנטגן בעוצמה חזקה פי 2,000 מהקרינה של השמש בתחום זה.
ההסבר לכך הוא כנראה טמפרטורה של יותר מ-100 מיליון קלווין בליבתו שנוצרת בזמן היתוך ההליום.
בעתיד צפוי דנב קאיטוס להתנפח ולהתקרר עוד כך שיהפוך לענק אדום ולאחר שיכלה ההליום בליבתו הוא עתיד להפוך לננס לבן.
דָּנָאִית הֲדורָה או דנאית תפוח-סדום (שם מדעי: Danaus chrysippus) הוא מין פרפר המשתייך לסוג דנאית שבמשפחת הנימפיתיים בגודל בינוני עד גדול הנפוץ באסיה ואפריקה.
מספר מינים מחקים את צבעיו.
בישראל נפוץ הפרפר במשך כל השנה, בעיקר באזורים חמים ולחים כמו: בקעת ים המלח, כיכר סדום ועין-גדי.
בקיץ, החל מחודש יוני, נודד צפונה ומגיע לשפלה, מישור החוף והעמקים ושם נשאר עד תחילת החורף.
דנאית הדורה נחשבת לרוב לדנאית הנפוצה ביותר בהודו.
מין זה נחקר לעומק יותר ממינים אחרים בסוגו בהודו.
דנאית הדורה הוא פרפר בגודל בינוני עד גדול עם מוטת כנפיים של כ-7–8 סנטימטרים.
גופו שחור עם הרבה נקודות לבנות.
הכנפיים הן כתומות-צהובות, צידן העליון בהיר יותר ועשיר יותר מצידן התחתון.
חציו העליון של הכנפיים הקדמיות הוא שחור עם פס לבן.
על כנפיו האחוריות יש שלוש נקודות שחורות במרכז כל כנף.
על כנפיו האחוריות מסגרת שחורה דקה ועליה נקודות בצורת חצאי עיגולים.
זכר דנאית הדורה קטן יותר מהנקבה וצבעיו בהירים יותר.
לדנאים זכרים יש מספר מאפיינים מיניים נוספים.
במקרה של דנאית ההדורה, אלה הם:
לזכר יש כיס על כנפיו האחוריות.
האזור לבן עם מסגרת שחורה עבה שבולטת מעט.
כיס זה מאגד קשקשי ריח שנועדו כדי למשוך נקבות.
לזכר יש שני איברים דמויי מברשת שיכול הפרפר להוציא מקצה בטנו.
מספר מיני נימפיתיים מחקים את הדנאית ההדורה כמנגנון הגנה מפני טורפים, למשל נימפית הרגלה.
פרפרים אלו עשויים לעיתים לגרום לטעויות בזיהוי.
הדנאית ההדורה בעלת תפוצה עולמית רחבה.
היא נפוצה ברחבי כל אפריקה.
גבול תפוצתה מתרחב עד הודו ובמרבית תת-היבשת ההודית, יחד עם מספר איים באוקיינוס השקט.
אוכלוסיות של מין זה מתקיימות אף באזורים מסוימים באוסטרליה.
היא מתרבה במהלך כל השנה בהודו, מלבד בהרי הימלאיה שם היא עונתית.
מכן ניתן להסיק שכך תקף גם לאזורים טרופים וסובטרופים אחרים בטווח שלו.
לדנאית ההדורה שלושה תת-מינים הנמצאים באזורי תפוצה שונים:
Danaus chrysippus chrysippus - אסיה, אגן הים התיכון וצפון אפריקה הטרופית (תת-המין היחיד המצוי בישראל).
Danaus chrysippus alcippus - מאיי כף ורדה עד אפריקה הטרופית עד תימן ועומאן.
חום יותר עם כתמים לבנים רחבים יותר על כנפיו העליונות.
Danaus chrysippus orientis - סנט הלנה, דרומית מאפריקה הטרופית לדרום אפריקה, מדגסקר, קומורו, סיישל וארכיפלג מסקרנה.
כתמים לבנים קטנים על הכנפיים העליונות.
הצמחים הפונדקאים והמזינים העיקריים של דנאית ההדורה הם צמחים ממשפחת ההרדופיים, ביניהם: פתילת המדבר הגדולה (שעל שמו קיבלה הדנאית את השם "דנאית תפוח-סדום"), חנק מחודד ומסמור סיני.
בנגב ובערבה קיים צמח נוסף המשמש להם כפונדקאי והוא דמיה לבידה.
מיני ההרדופיים הם מינים רעילים ביותר ומכילים אלקלואידים.
הזחלים שניזונים מצמחים אלה קולטים את הרעלים לגופם ורעלים אלה עוברים גם לפרפר הבוגר מאוחר יותר.
הזחלים והפרפרים הבוגרים משתמשים ברעלים אלה כאמצעי הגנה מפני טורפים.
הדנאית מראה גם את רעילותה דרך צבעי האזהרה שעליה.
בשל רעילותם הרבה, כמעט שאין להם אויבים בטבע.
הסיבות העיקריות להתדלדלות האוכלוסייה הן תנאים אקלימיים קשים ומחלות הפוגעות בזחלים.
אויב אפשרי הוא עכבישים שפורסים את רשתותיהם על הצמחים הפונדקאים ותופסים כך את הזחלים הצעירים.
הם לוכדים וטורפים אותם ובכך גורמים לצמצום גדול בכמותם.
נקבת הדנאית תופסת בצידו העליון של עלה, ומלפפת את בטנה על קצה העלה ומטילה ביצה אחת על צידו התחתון של העלה.
רק ביצה אחת מוטלת בכל פעם על עלה, כדי למנוע צפיפות יתר של הזחלים.
אקט ההטלה אורך 1–2 שניות והנקבה ממשיכה מייד לעלה הבא.
הביצה היא בצבע צהבהב-קרמי, זוהרת, גבוהה, בצורת חבית, עם קצה בולט ועליו מעין פסים בולטים.
לאחר שהזחל בוקע, ארוחתו הראשונה היא קליפת ביצתו.
הוא חי את משך כל חייו כפגית בצידם התחתון של העלים.
במהלך ימיו הראשונים יש לו מנהג תזונתי מעניין: הוא תופס נקודה מסוימת בחלקו התחתון של העלה ונושך בסיבוב מלא סביב עצמו בחלקה התחתון של הקוטיקולה בעלה.
על ידי כך הוא עוצר את הלשד הרעיל של צמחו הפונדקאי מלזרום לתוך העיגול שלו.
הוא ממשיך לאכול את החלק התחתון של האזור, ומשאיר את החלק העליון של הקוטיקולה שלם.
לאחר התנשלות אוכל הזחל גם את נשלו.
אורכו של הזחל הצעיר הוא כ-3 מ"מ.
במהלך גדילתו, הוא אוכל גם את החלק העליון וגם את החלק התחתון של הקוטיקולה של עיגולו ומשאיר חורים עגולים קטנים בעליו של הצמח הפונדקאי.
כשלסתו גדולה מספיק הוא אוכל את כל העלה על ידי כרסום מהקצוות.
הזחל הוא בצורת גליל לא אחיד.
גופו מכוסה בפסים שחורים ולבנים ועליהם פזורות נקודות צהובות עבות.
המאפיין הבולט ביותר הוא שלושה זוגות של תוספים דמויי משושים.
הזוג הראשון ניתן להזזה ובשליטת הזחל וגם הארוך ביותר.
המשושים נמצאים על קטעו השלישי, השישי והשנים עשר.
ראשו הוא נוצץ, חלק ובעל קשתות לבנות שחורות לסירוגין.
רגליו שחורות והרגליים היוצאות מבטנו בעלות פסים לבנים בבסיסם.
אורכו של הזחל הבוגר הוא כ-40–45 מ"מ.
הגולם תלוי באופן חופשי בעזרת התמיכה, לרוב על הצמח הפונדקאי.
הוא מגיע לשיא רוחבו בקטע בטנו השביעי היכן שיש עליו מעין פס טבעתי כפול ועליו שורה של נקודות זעירות במיוחד בצבע זהוב או כסוף.
על כתפיו נקודות זהובות קטנות ונרתיקי כנפיים.
שאר הגולם הוא ירוק בהיר עם משטח חלק.
הגולם נוטה לצבע ורדרד כאשר מתגלם באזורים יבשים או מקומות לא טבעיים.
דֶנֶבּ אַלְגֶדִי, , נקרא גם δ בגדי וכן גליזה 837, הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים גדי עם בהירות נראית מדרגה 2.83. כפי ששמו מצביע, הכוכב מייצג את זנבו של הגדי.
דנב אלג'די הוא כוכב כפול ומשתנה לוקה דומה לאלגול, שנמצא במרחק של כ-39 שנות אור ממערכת השמש והוא המשתנה הלוקה הקרוב ביותר שידוע.
בשל קרבתו הוא נכלל בקטלוג גליזה לכוכבים קרובים.
זוג הכוכבים מקיפים זה את זה בזמן מחזור של מעט יותר מיממה אחת ובכל מחזור יורדת הבהירות פעמיים מדרגת בהירות 2.81 לדרגות בהירות 2.9 ו-3.0 כאשר הכוכבים מסתירים זה את זה.
נראה שאחד הכוכבים קטן ועמום בהרבה מהשני ולכן כאשר הוא המסתיר הוא מכסה רק חלק קטן מהכוכב הבהיר וכאשר הוא מוסתר השפעת ההסתרה קטנה בשל עמימותו.
המרחק בין בני הזוג קטן ועומד על מעט יותר מ-2 מיליון קילומטרים או כ-3.2 רדיוסי שמש, ומישור הסיבוב נוטה ב-17.5 מעלות ביחס לקו הראייה מכדור הארץ.
המרחק הקטן והזווית הקטנה מאפשרים את הליקויים.
בשל קרבתו של הכוכב למישור המלקה הוא מוסתר לפעמים על ידי הירח ולעיתים נדירות על ידי מאדים.
דנב אלג'די A הוא ענק לבן עם סיווג ספקטרלי A7m III, כאשר הסימון m מציין ספקטרום חריג של מתכות על פני הכוכב.
על פי הקווים הספקטרלים של סידן מיונן (Ca II) הכוכב מתאים לסיווג ספקטרלי A3, בעוד שלפי הקווים של מימן נייטרלי (H I) ושל מתכות אחרות הסוג הספקטרלי צריך להיות F2, ולכן מציינים את סוגו הספקטרלי גם כ-kA5hF0mF2 III.
מסתו של דנב אלג'די A מוערכת בכ-2 מסות שמש ורדיוסו בכמעט 2 רדיוסי שמש.
טמפרטורת פניו כ-7,300 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 8.5 מעוצמת ההארה של השמש ואחראי ללמעלה מ-95% מעוצמת ההארה הכוללת של בני הזוג.
דנב אלג'די A נמצא בשלב התפתחות מתקדם יחסית כאשר המימן שבליבתו אזל ותהליכי ההיתוך עברו לשכבותיו החיצוניות תוך כדי התנפחות והתקררות של המעטפת שלו.
המשך התהליך יביא למעבר חומר ממנו אל בן זוגו.
דנב אלג'די B הוא ככל הנראה כוכב הסדרה הראשית כתום, אך הסיווג לא ידוע במדויק מכיוון שלא ניתן למדוד את הספקטרום של הכוכב בשל קרבתו אל דנב אלג'די A והפרש הבהירות הגדול ביניהם.
מסתו כ-0.73 מסות שמש, רדיוסו כ-0.9 רדיוסי שמש וטמפרטורת פניו מוערכת בכ-4,500 קלווין שמתאימה לסוג ספקטרלי K4 V או K5 V.
הוא מאיר בעוצמה של כשליש מעוצמת ההארה של השמש ותורם רק כ-3.5% מעוצמת ההארה הכוללת של בני הזוג.
במרחק זוויתי של כ-50 שניות קשת ושל כ-150 שניות קשת נמצאים שני כוכבים עמומים בהרבה עם דרגות בהירות 16 ו-13 התאמה.
ככל הנראה הם אינם קשורים לדנב אלג'די ונמצאים במרחק גדול בהרבה ורק במקרה הם נמצאים על אותו קו ראייה.
דֶנֶבּ אַל-אוֹקָבּ אוֹסְטְרָלִיס או ζ בנשר הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים נשר עם בהירות נראית מדרגה 2.99. מקור שמו הוא שילוב של ערבית ולטינית: ذنب العقاب - "ד'נב אל-עִקאבּ", שפירושו זנב העיט ו-Australis - "אוסטרליס" שפרושו דרומי.
ζ בנשר והכוכב הסמוך, ε בנשר, מייצגים את זנב הנשר וקיבלו ביחד את השם הערבי "דנב אל אוקב".
על מנת להבדיל ביניהם הם קיבלו את התוספות "אוסטרליס" (דרומי) ו"בוראליס" (צפוני) בהתאמה.
דנב אל-אוקב אוסטרליס הוא כוכב הסדרה הראשית לבן מסוג ספקטרלי A0 Vn (לפעמים מסווג גם כתת-ענק לבן מסוג ספקטרלי A0 IVn) שנמצא במרחק של כ-83 שנות אור ממערכת השמש.
מסתו כ-2.4 מסות שמש, רדיוסו כ-2.3 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו היא כ-9,600 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 35 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 40 ממנה בצירוף הקרינה בתחום העל-סגול.
לכוכב מהירות סיבוב עצמי גבוהה של למעלה מ-300 קילומטר בשנייה.
כתוצאה מהמהירות הגבוהה נוצרת הרחבת דופלר של פסי הבליעה שבספקטרום הכוכב ולכן התוספת n לסיווג הספקטרלי שלו.
גילו של הכוכב מוערך בכ-100 מיליון שנים בלבד, אבל נראה שהוא כבר נמצא לקראת סיום שלב היתוך המימן שבליבתו להליום והוא צפוי להתחיל בתהליך של התנפחות והתקררות בדרך להפוך לענק אדום.
בסמוך לדנב אל-אוקב אוסטרליס ניתן להבחין במספר כוכבים עמומים בהרבה.
הקרוב מביניהם עם בהירות מדרגה 12, נמצא במרחק זוויתי של כ-7 שניות קשת.
ככל הנראה מדובר בננס אדום עם מסה של כחצי מסת שמש שמקיף את דנב אל-אוקב אוסטרליס במרחק של כ-185 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של סביב 1,000 שנים.
במרחק זוויתי סביב 3 דקות קשת מדנב אל-אוקב אוסטרליס, נמצאים שני כוכבים נוספים עם דרגות בהירות 12.2 ו-10.6, ואחד נוסף עם בהירות מדרגה 16 נמצא במרחק של כ-17 דקות קשת.
לא ידוע אם אחד או יותר מהכוכבים האלה קשורים כבידתית אל דנב אל-אוקב אוסטרליס, אך אם כן, מדובר כנראה גם כן בננסים אדומים, שהקרובים מביניהם נמצאים במרחק של 5,000-4,000 יחידות אסטרונומיות ממנו, והרחוק יותר נמצא במרחק של לפחות 26,000 יחידות אסטרונומיות ממנו.
במרחק זוויתי של כמעט חצי מעלה נמצא כוכב נוסף שנראה שהוא נע באותו הכיוון כמו דנב אל-אוקב אוסטרליס.
אם הם קשורים זה לזה אז המרחק ביניהם הוא לפחות 38,000 יחידות אסטרונומיות (0.6 שנת אור).
במיתולוגיה היוונית דנאה (Danaë, ביוונית עתיקה: Δανάη) הייתה נסיכה מהעיר ארגוס ואמו של הגיבור פרסאוס.
מיוחס לה ייסוד העיר ארדיה שבמחוז לאטיום (מחוז לאציו, הכולל את רומא).
דנאה הייתה בתו היחידה של המלך אקריסיוס מארגוס.
מאוכזב מהעדר בן זכר שאל המלך את האורקל מדלפי האם זה ישתנה.
האורקל הודיע לו שלעולם לא ייוולד לו בן, עם זאת לבתו דנאה כן ייוולד בן, שבבוא היום יהרוג אותו.
באותה תקופה לא היו לדנאה בנים, וכדי לשמר את המצב כלא אותה אקריסיוס בתא ארד שהוקם תחת חצר ארמונו (לפי גרסאות אחרות היא נכלאה במגדל ארד גבוה).
דנאה הייתה אמורה להישאר כל ימי חייה בתא זה.
עם זאת, זאוס מלך האלים חפץ בה, הגיע אליה בדמות גשם של זהב, אשר זלג מטה דרך גג החדר התת-קרקעי אל תוך רחמה, ועיבר אותה.
זמן קצר לאחר מכן נולד בנם פרסאוס.
כשנודע הדבר למלך אקריסיוס, הוא לא רצה לעורר את זעם האלים על ידי הרג בתו ונכדו, ועל כן השליך את שניהם לים בתוך תיבת עץ.
אל הים פוסידון וזאוס דאגו לכך שהם ישרדו, ובסופו של דבר התיבה נסחפה לחוף באי היווני סריפוס, שם נמצאה על ידי דיקטיס, אחיו של המלך פולידקטס, שגידל את פרסאוס עד בגרותו.
המלך פולידקטס הוקסם על ידי דנאה, אך היא לא גילתה בו שום עניין.
לאחר דין ודברים עם פרסאוס, פולידקטס הסכים לא להתחתן עם דנאה אם פרסאוס יביא לו את ראשה של המדוזה מגורגון, דמות נשית מפלצתית שכל המביט בה ישירות היה הופך לאבן.
כאשר חזר פרסאוס לסריפוס ובתרמילו ראשה של המדוזה, גילה שפולידטקס לא עמד בדיבורו והמשיך להטריד את אמו דנאה, ואף אנס אותה עד שנאלצה להימלט למקדש.
פרסאוס התעמת עם פולידקטס אשר לא האמין לטענתו שערף את ראשה של המדוזה.
כהוכחה, חשף פרסאוס את הראש לעיניו של פולידקטס, אשר הפך מיד לאבן.
מאוחר יותר, התגשמה נבואתו של האורקל.
פרסאוס התוודע לנבואה וכדי להימנע מהריגת סבו החליט לא לבקר בארגוס.
במקום זאת נסע ללאריסה, אשר בה נערכו המשחקים האולימפיים, שם הטיל כידון (לפי גרסאות אחרות דיסקוס) אשר פגע בטעות בראשו של אקריסיוס, שהיה בין הצופים, והרגו.
בספרו מר מאני, משתמש הסופר א.ב.
יהושע בדמותה של דנאה באופן אירוני בתיאורו את הספינה בה נשלחו יהודי כרתים להשמדה.
הדובר, הסמל הנאצי אגון ברונר הציעה, כ"מומחה לשינוי זהות ולידה", לשנות את שם האוניה לדנאה על שם הדמות המיתולוגית.
בניגוד לדנאה, הנשלחת לטביעה בים, היהודים על האוניה נשלחים אל מותם דווקא ביבשה, ובניגוד לאלים המצילים אותה ומזכים אותה בחיים, המפציץ הבריטי המאתר את הספינה מפציץ אותה ורק מזרז את מותם של הנוסעים.
דנאה מתוארת בכמה מציורי העירום המפורסמים ביותר, בין היתר על ידי אנטוניו דה קורג'ו, טיציאן ורמברנדט.
דנאה (באיטלקית: Danae) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר אנטוניו דה קורג'ו משנת 1531 המתאר את דנאה.
היצירה מוצגת בגלריה בורגזה ברומא.
הציור מתאר בגודל טבעי את הרגע במיתולוגיה היוונית שבו דנאה, האסורה בידי אביה בתא תת-קרקעי (פרט אשר אנטוניו דה קורג'ו מתעלם ממנו), מברכת את זאוס מלך האלים (יופיטר בגרסת המיתולוגיה הרומית) המתגנב אל חדרה בדמות גשם של זהב.
הוא מעבר אותה, וזמן קצר לאחר מכן נולד בנם פרסאוס.
היצירה הוזמנה על ידי הדוכס ממנטובה, פדריקו גונזגה השני, כחלק מסדרת יצירות המתארת את אהבותיו של יופיטר, על בסיס השיר האפי מטמורפוזות מאת המשורר הרומי אובידיוס.
ייתכן שהיא יועדה להצגה באחוזתו של הדוכס.
לאחר מותו של פדריקו, היצירה נשלחה לספרד.
בשנת 1584 מציין הצייר ג'ובאני פאולו לומצו את הציור כחלק מאוסף הפסל ואספן האמנות לאונה לאוני.
בנו של לאוני מכר את הציור לרודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהעבירה לפראג (1601–1603).
במהלך מלחמת שלושים השנים היא נלקחה כשלל מלחמה על ידי גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, שהעבירה לסטוקהולם.
כריסטינה, בתו ויורשתו של המלך, הביאה את הציור אתה לרומא אחרי שהתפטרה מתפקידה.
לאחר מותה היצירה הגיעה לידיו של פיליפ השני, דוכס אורליאן.
בשנת 1792, יחד עם מרבית "אוסף אורליאן" , היצירה נמכרה לדוכס אנגלי והועברה לאנגליה.
בשנת 1827 היא נמכרה לקמיליו בורגזה והועברה לגלריה בורגזה ברומא.
דנאה שוכבת על המיטה כאשר מולה יושב קופידון, בדמות נער מכונף המסיר מעליה סדין שמכסה את גופה.
אין אזכור של קופידון בסיפור המיתולוגי ולכן החידוש של קורג'ו הוא יוצא דופן.
למרגלות המיטה, שני קופידונים נראים בוחנים את גשם הזהב.
דנאה מוצגת בתור נערה, שלא מודעת לנוכחותנו, אשר מחייכת לעצמה כשהיא מברכת בעדינות את טיפות הזהב הזורמות מהענן אל תוך רחמה.
בשונה מתיאורים רבים אחרים של אותו מיתוס, שום הפרעה לא מלווה את דמותה, וגם לא את דמות קופידון, אשר מתבונן בפליאה בענן הגשם המוזהב.
מקור האור העיקרי מגיע מימין והוא מייצר אפקטים רכים של אור וצל (טכניקה הקרויה קיארוסקורו ואשר אנטוניו דה קורג'ו התמחה בה).
מן החלון הפתוח נשקפים נוף טבעי, עננים ושמיים בצבע כסף בוהק, המנוגד לצבעים החמים והעמוקים בהם מתואר פנים החדר.
הווריאציות המופלאות של התאורה המלטפת רומזות כי הדמויות נחקרו בקפידה על ידי מודלים חיים.
יצירה זו הייתה בעלת השפעה רבה על טיציאן, שהעריץ אותה וצייר לפחות שש גרסאות של דנאה.
בעקיפין הייתה לה השפעה גם על גרסאות של רמברנדט ואחרים.
דנאה (באיטלקית: Danae) הוא שמם של שישה ציורי שמן מעשה ידי הצייר טיציאן שצוירו החל משנת 1544 עד שנת 1565 לערך, ומתארים את דמותה של דנאה.
היצירות מוצגות במוזיאונים בנאפולי, מדריד, לונדון, וינה, סנקט פטרבורג ושיקגו.
היצירות מתארות את הרגע במיתולוגיה היוונית שבו זאוס מלך האלים (יופיטר בגרסת המיתולוגיה הרומית), אשר חושק בדנאה, הכלואה במצוות אביה בתא תת-קרקעי (פרט אשר טיציאן מתעלם ממנו ברוב ציוריו), מבקר אותה בדמות גשם של זהב.
הוא מעבר אותה וזמן קצר לאחר מכן נולד בנם פרסאוס.
טיציאן וסדנתו ייצרו לפחות שש גרסאות של הציור, השונות זו מזו במידת מה.
הגרסאות העיקריות שנותרו הן בנאפולי, לונדון, מדריד, וינה, סנקט פטרבורג ושיקגו.
העבודות השפיעו על יצירותיהם של אמנים רבים ובהם אנתוני ואן דייק, גוסטב קלימט ורמברנדט (ציור משנת 1636), שציירו כולם גרסאות לסצנה.
ג'ורג'ו וזארי מתאר בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר ביקור שערך עם מיכלאנג'לו בסדנתו של טיציאן, שם הם ראו את הציור במהלך יצירתו.
מיכאלאנג'לו שיבח את השימוש בצבעים של טיציאן, אם כי אחר כך, באופן פרטי, היה ביקורתי כלפי יכולותיו כצייר.
דמותה החושנית של דנאה כמעט ולא משתנית, היא עירומה או עם ירך שמאל עטופה חלקית בסדין, שוכבת על ספה עם ברכיה מורמות ורגליה פשוקות למחצה.
המיטה, המצעים והווילונות כמעט ולא משתנים אף הם.
זאוס, אשר במיתולוגיה מופיע בדמות גשם של זהב, נראה כמו התפוצצות זהובה בשמיים.
אלמנטים אחרים משתנים במידה ניכרת.
הציורים הם המשך של יצירות העירום הנשי של טיציאן, שצוירו בסגנון ונציאני.
לאחר מותו של ג'ורג'ונה בשנת 1510, השלים טיציאן את יצירתו ונוס הישנה, ובסביבות 1538 צייר את ונוס מאורבינו.
סדרת הציורים "ונוס והמוזיקאי", שצוירה החל משנת 1540, מתארת גם היא אישה ערומה במצב שכיבה.
הגרסה הראשונה, שנמצאת כעת בנאפולי, צוירה בוונציה בין השנים 1544–1545 עבור הקרדינל אלסנדרו פרנזה, נכדו של האפיפיור פאולוס השלישי.
שליח האפיפיור בוונציה ראה את הציור במהלך יצירתו, ובספטמבר 1544 כתב בעליזות לקרדינל שהיא תגרום לדמות העירום הקודמת של טיציאן, ונוס מאורבינו, להיראות כמו נזירה.
גרסה זו היא היחידה עם דמותו של אל האהבה ארוס (קופידון במיתולוגיה הרומית) מימין.
קווי דמותה של דנאה, שנשמרו גם בגרסאות המאוחרות יותר, מבוססים על קווי דמותה של אנג'לה, הקורטיזנה (פילגש) החביבה על הקרדינל, אשר דיוקן שלה נשלח לטיציאן מרומא.
דנאה הושוותה בימי הביניים לקורטיזנה וסיפורה נתפס כסמל לאופיו המשחית של הזהב, שגם צניעותה וערכיה של האישה לא עומדים בפניו.
הפיכת גשם הזהב המיתולוגי לגשם של מטבעות זהב, מדגיש את ההקשר.
טיציאן שאל את קווי המתאר הכלליים מהציור דנאה של אנטוניו דה קורג'ו, ציור אותו הכיר והעריץ.
נראה כי מיטתה של דנאה נתונה בתוך אכסדרה פתוחה, או ליד חלון גדול.
בסיס גדול של עמוד קלאסי תופס את מרבית שטח הרקע במרכז הציור (בכל יתר הגרסאות הבסיס הוחלף בווילונות אדומים), ומימינו נוף לא מוגדר היטב של עצים וגבעות מרוחקות.
רק בגרסה זו מכסה סדין לבן באופן חלקי את רגלה הימנית של דנאה.
הרקע דומה לזה של הגרסאות השונות של טיציאן ל"ונוס והמוזיקאי".
גרסה זו מוצגת במוזיאון קפודימונטה (Museo di Capodimonte) בנאפולי.
גרסת פליפה השני, וגרסת מוזיאון הפראדו
פליפה השני, מלך ספרד, הזמין את הגרסה הבאה, שצוירה בשנים 1549–1550, כראשונה מתוך סדרה בת שישה ציורים, על בסיס השיר האפי מטמורפוזות מאת המשורר הרומי אובידיוס, שהוזמנה מטיציאן וסופקה בין 1553–1562. היא אמורה הייתה להיות מוצגת ממול ליצירה ונוס ואדוניס, השנייה בסדרה.
סדרת היצירות כונתה על ידי טיציאן "poesie" ("פיוטים").
בגרסת פליפה השני, כמו בגרסאות שצוירו אחריה, למעט זו בשיקגו, דמותו של קופידון הוחלפה בדמות אישה זקנה אשר מנסה לאסוף את גשם הזהב.
ההחלפה נועדה להדגיש את היופי והנעורים של דנאה, ואת היותם של כל התאוות הארציות ברי חלוף.
גרסת פליפה השני מציגה את פניו של יופיטר בתוך ענן.
פנים אלו נראות גם בגרסאות וינה, שיקגו וסנקט פטרבורג.
בעבר, הדעה הייתה שגרסה זו מוצגת כעת במוזיאון הפראדו במדריד.
אולם ב-2013 התברר שהיא נפלה לידי ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון במהלך מלחמת חצי האי (אחת המערכות במסגרת המלחמות הנפוליאוניות).
הוא לא הבין את חשיבותה והעבירה ללונדון.
מאוחר יותר היא הועברה לאחוזתו באנגליה, בית אפסלי, נחשבה להעתק ולא הוצגה בפומבי.
בשנת 2013, במהלך עבודות שחזור של אוסף היצירות באחוזה, התברר שזו היצירה המקורית אשר טיציאן שלח לפיליפה השני כחלק מהסדרה poesie.
היצירה נמצאת בבית אפסלי בלונדון, אבל לא בחלק הפתוח לציבור.
היא הוצגה לראשונה לציבור, לזמן קצר, בשנת 2015.
הגרסה המוצגת במוזיאון הפראדו נחשבת למאוחרת (1565), ונוספה לסדרת טיציאן במוזיאון רק במאה ה-17, אחרי שנרכשה בידי פליפה הרביעי, מלך ספרד.
עם זאת, היא מוצגת כאשר מולה ונוס ואדוניס.
גרסה זו והגרסה בשיקגו הן היחידות בהן נראה כלב מכורבל ליד ידה הימנית של דנאה.
ישנן שלוש גרסאות משמעותיות אחרות שבהן טיציאן היה מעורב לפחות באופן חלקי.
הן מוצגות כיום במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג, במוזיאון לתולדות האמנות בווינה ובמכון האמנות של שיקגו.
גרסת מוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג נרכשה בשנת 1772 ומתוארכת לשנת 1554 לערך.
הגרסה במוזיאון לתולדות האמנות בווינה מתוארכת לשנת 1564 וכוללת תרומה משמעותית של חברי הסדנה של טיציאן, כפי שמעיד הטיפול הגס יותר בגוון העור של דנאה ובווילונות התלויים.
ורד מונח על מצעה של דנאה, ופניו של יופיטר נראים בתוך ענן.
גרסת שיקגו, המתוארכת לשנת 1554, צוירה בעיקר על ידי חברי הסדנה של טיציאן.
כלב מכורבל ליד ידה הימנית של דנאה (כמו במדריד), אין גשם של מטבעות זהב ואין זקנה אשר מנסה לאסוף את המטבעות.
פניו של יופיטר נראים בתוך ענן.
סדרת הציורים poesie (פיוטים) עבור פליפה השני, מלך ספרד
דנאה, סופקה בשנת 1553 והיום נמצאת בבית אפסלי בלונדון.
ונוס ואדוניס, סופקה בשנת 1554 והיום נמצאת במוזיאון הפראדו במדריד.
דיאנה ואקטיון, סופקה בין השנים 1556–1559 והיום בבעלות משותפת של הגלריה הלאומית בלונדון והגלריה הלאומית של סקוטלנד.
דיאנה וקליסטו, סופקה בין השנים 1556–1559 והיום בבעלות משותפת של הגלריה הלאומית בלונדון והגלריה הלאומית של סקוטלנד.
פרסאוס ואנדרומדה, סופקה בין השנים 1553–1562 והיום נמצאת באוסף וולאס בלונדון.
חטיפת אירופה, סופקה בין השנים 1560–1562 והיום נמצאת במוזיאון איזבלה סטיוארט גרדנר בבוסטון.
דנאה (בהולנדית: Danaë) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר רמברנדט ואן ריין משנת 1636 לערך המתאר את דנאה.
היצירה מוצגת במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג.
הציור מתאר בגודל טבעי את הרגע במיתולוגיה היוונית שבו דנאה, האסורה בידי אביה בתא תת-קרקעי, מברכת את זאוס מלך האלים (יופיטר בגרסת המיתולוגיה הרומית) המתגנב אל חדרה בדמות גשם של זהב.
זהו ציור העירום הראשון של רמברנדט בגודל טבעי, ואין ספק שמלכתחילה התכוון ליצור יצירת מופת.
הבחירה בדנאה מעידה על כוונתו להציב את ציורו מול ציורי דנאה של גדולי הרנסאנס כגון אנטוניו דה קורג'ו וטיציאן.
הדוגמנית המקורית הייתה אשתו ססקיה ואן אוילנבורך, אך מאוחר יותר, כששב להשלים את הציור לאחר מותה, החליף את הפנים באלו של חירטיה דירקס שהייתה אז בת זוגו.
זהו אחד הציורים הגדולים והמרשימים של רמברנדט והוא עדיין היה בחזקתו כאשר הכריז על פשיטת רגל בשנת 1656. ייתכן שגודלו הקשה על מכירתו, מה גם שסביר להניח שרמברנדט הוקיר את הציור.
הציור מוצג מאז המאה ה-18 במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג, רוסיה.
הוא סבל מוונדליזם קשה בשנת 1985 כאשר אחד המבקרים, אזרח סובייטי ממוצא ליטאי, השליך לעברו חומצה גופרתית וחתך את הבד פעמיים בסכין.
הציור ניזוק באופן חמור ומאמצי השיקום, שהחלו עוד באותו היום, נמשכו עד 1997.
רמברנדט, ככל הנראה, לא ראה את ציורי דנאה של אנטוניו דה קורג'ו וטיציאן, אבל כן נחשף לציורו משנת 1603 של בן ארצו הנדריק חולציוס, שהושפע מציורי הרנסאנס אחרי ביקור באיטליה.
ישנם קווי דמיון בין ציורו של רמברנדט לזה של גולציוס: מידת העירום, תנוחתה של דנאה, רגלה הימנית אשר מורמת מעט, תיאור המיטה, הווילונות בצד ימין והכריות
המעוגלות, תיאור קופידון כילד מכונף המעופף מעל ראשה של דנאה, והצגת נעלי הבית ליד המיטה.
דנאה בציורו של רמברנדט נראית מברכת את יופיטר, המגיע בדמות גשם של זהב, אשר בציור זה נראה כמו אור מוזהב המגיע מצד שמאל בזווית נמוכה וזורם מבעד לווילונות, אשר נפתחים למחצה בידי אישה זקנה.
קווי המתאר העגלגלים של דנאה מקבלים תשומת לב מיוחדת, עם שינויים עדינים של אור וצל.
רמברנדט רצה להדגיש שהוא מצייר אישה אמיתית גם בתיאור העצמים בסביבתה: המזרן השוקע תחת כובד גופה והסדין המכסה את רגליה.
דנאי סוארס פרנאנדס (בספרדית: Danay Suárez Fernández; נולדה ב-1985) היא זמרת רית'ם אנד בלוז, ראפרית, פזמונאית ומלחינה קובנית, שהתפרסמה באירופה, ובעיקר בצרפת.
סוארז נולדה ברובע סרו שבהוואנה, בירת קובה.
לאחר שהוריה התגרשו, עברה להתגורר עם אימה באזור סנטה פה בהוואנה.
בשנת 2014 הוציאה חברת יוניברסל את אלבום הבכורה של סוארז, Polvo de la Humedad, המשלב בתוכו את סגנונות ההיפ הופ והרגאיי.
האלבום זכה לתשבחות רבות, ובאותה השנה הוזכרה במגזין הבילבורד כאחת מ-10 אמני הרגאטון העולים.
בשנת 2017 הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, Palabras Manuales, הכולל בתוכו גרסה בשפה הספרדית לשירו של המוזיקאי הישראלי עידן רייכל, "עכשיו קרוב", בשם "Closer Now".
האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה, זכה לתשבחות רבות ואף הועמד בטקס פרסי גראמי הלטיני ה-18 לאלבום השנה.
בשנת 2019 התארחה באלבום הסולו השני של המוזיקאי הישראלי עידן רייכל, "ואם תבואי אליי", בשיר "La Eternidad Que Se Perdió", שכתבה ללחנו של רייכל.
דָּנָאִיתִּיים (שם מדעי: Danainae) היא תת-משפחה של פרפרים ממשפחת הנימפיתיים, המונה כ־300 מינים החיים בעיקר באזורים טרופיים.
הטקסון סווג ב-1833 על ידי בואדיוול כמשפחה (Danaidae) של פרפרים.
אולם הסווג שונה והיא מוגדרת היום כתת-משפחה במשפחת הנימפתיים.
תפוצתם ברחבי עולם אולם באמריקה יש רק ארבעה מינים (בהם דנאית מלכותית) ובאירופה רק שני מינים.
תפוצת רוב המינים באפריקה, אסיה ואוסטרליה.
בישראל מין אחד בלבד והוא דנאית הדורה.
במיתולוגיה היוונית, הדנאידות (ביוונית עתיקה: Δαναΐδες) היו חמישים בנותיו של דנאוס .
במטמורפוזות, אובידיוס מתייחס אליהן כאל הבלידות על שם סבן בלוס.
הן היו אמורות להתחתן עם 50 בניו של אחיו התאום של דנאוס, איגיפטוס , מלך מצרים המיתולוגי.
בגרסה הנפוצה ביותר של המיתוס, כולן מלבד אחת הרגו את בעליהן בליל הכלולות שלהן ונידונו לבלות נצח בשדות הענישה בסחיבת מים בכדים דולפים.
במסורת הקלאסית, הן באו לייצג את חוסר התוחלת של משימה שחוזרת על עצמה שלעולם לא ניתן להשלים .
דנאוס לא רצה שבנותיו ימשיכו בנישואים.
הוא ברח איתן בסירה הראשונה לארגוס.
דנאוס הסכים לנישואי בנותיו רק לאחר שאיגיפטוס הגיע לארגוס עם חמישים בניו כדי להגן על האוכלוסייה המקומית, הארגיים, מכל קרבות.
הבנות נצטוו על ידי אביהן להרוג את בעליהן בליל הכלולות, ואת זה עשו כולן מלבד אחת, היפרמנסטרה , שחסכה זאת מבעלה לינסיוס כי כיבד את רצונה להישאר בתולה.
דנאוס כעס על כך שבתו סירבה לעשות כפי שהורה ולקחה אותה לבתי המשפט בארגוס.
לינסאוס הרג את דנאוס כנקמה על מות אחיו, והוא והיפרמנסטרה הקימו את שושלת השליטים דנאיד בארגוס.
בגרסאות אחרות של המיתוס, דנאוס עצמו חיתן את היפרמנסטרה ולינסאוס.
שאר 49 הבנות קברו את ראשי חתניהן בלרנה וחלקו כבוד לגופותיהם מול העיר.
האלים אתנה והרמס טיהרו אותם בפקודת זאוס.
לאחר מכן, הן נישאו בשנית על ידי בחירת בני הזוג שלהן במרוצים (או שאביהן העניק אותן למנצחי התחרות האתלטית).
כמה דיווחים מספרים שעונשן בטרטרוס היה אילוצן לשאת כד כדי למלא אמבט (פיטס, מכל גדול לאחסון) ללא תחתית (או דולף) כדי לשטוף את חטאיהן.
מכיוון שהמים כל הזמן דלפו, הן לנצח ינסו למלא את האמבט.
מיתוס זה קשור כנראה לטקס הנוגע לסגידה למים, והדנאידות היו נימפות מים.
"דנאה" (גרמנית:Danaë, יוונית עתיקה: Δανάη) הוא ציור שמן שצייר גוסטב קלימט בשנת 1907. היצירה, המשתייכת לזרם הסימבוליזם, מידותיה 77 × 83 ס"מ והיא נמצאת באוסף משפחת דיכנד בווינה, אוסטריה.
דנאה הייתה נושא פופולרי בקרב אמנים רבים בתחילת המאה ה-20. היא סימלה את האהבה האלוהית והטרנסצנדנטיות.
רבים מהתיאורים המוקדמים של דנאה היו ארוטיים באופיים.
על פי המיתולוגיה יוונית, דנאה הייתה בתו של מלך המיתולוגיה היוונית ארגוס, שכלא אותה במגדל ברונזה.
זאוס, אבי האלים, התגבר על המכשול בהופיעו בפניה בצורת גשם זהב.
כתוצאה מכך, דנאה ילדה את בנה פרסאוס.
בציור מתוארת דנאה העירומה, עטופה בצעיף ארגמן מלכותי המעוטר בכדורי זהב, המרמזים על מוצאה המלכותי.
הצעיף הכהה יוצר ניגוד לגשם הזהב ולעורה הבהיר.
הירך תופסת מקום דומיננטי בקומפוזיציה, כאשר גשם הזהב יורד בין רגליה.
היצירה נראית כמתארת את רגע ההתעברות.
דנאה מוצגת בו-זמנית כתמימה וחושנית.
פניה השלוות מנוגדות לחושניות המובעת בירכיה ובחזה.
אצבעותיה נראות כמשחקות בחזה, ופיה הפתוח מרמז על אקסטזה.
סמוך לאזור החיק מופיע ריבוע שחור, שיש המפרשים אותו כסמל פאלי.
דנאה (באיטלקית: Danaë) היא ציור שמן על בד מאת הצייר האיטלקי אורציו ג'נטילסקי, מן הדמויות המרכזיות בציור הבארוק האיטלקי.
היצירה נחשבת לאחת מיצירות המופת של האמן ולדוגמה בולטת לשילוב בין נטורליזם קראוואג'יסטי לבין אלגנטיות צורנית וצבעוניות מעודנת.
הציור הוזמן בשנת 1621 על ידי האציל הגנואי ג'ובאני אנטוניו סאולי עבור ארמונו בעיר ג'נובה, ונשמר בבעלות המשפחה עד המאה העשרים.
היצירה מתארת את המיתוס הקלאסי של דנאה, דמות מהמיתולוגיה היוונית, בעת ביקורו של יופיטר בדמות גשם של זהב, ומשלבת נרטיב מיתי עם עושר חזותי, עידון ותחכום אמנותי יוצא דופן.
בציור, קופידון מושך את הווילון הכהה ומגלה את יופיטר המופיע כגשם של זהב, הניתך לעבר דנאה השוכבת על מיטתה, מוקפת בסדינים לבנים וזהובים, עם מזרן אדום בולט.
הקומפוזיציה שופעת פרטים עשירים ומתוכננת בקפידה: תנועת הזהב הנופל מקבילה לקו האלכסוני של הווילון ולזרוע המושטת של דנאה, ומדגישה את הדינמיקה שבין הדמויות.
עם זאת, ג'נטילסקי שומר על איפוק ואיזון – גופה של דנאה מופנה מהזהב, והיא נותרת דמות צנועה המקבלת את גורלה הבלתי נמנע, בניגוד לדנאה של טיציאן, המתוארת כהסכמה מינית מודעת.
האפיון המדויק של החומרים – מטקסטורת הבד ועד לפסי זהב מעוטרים – מציב את היצירה גם כהישג בתחום ציור הטבע הדומם.
השקיפות הדקה של הצעיף המכסה את גופה של דנאה, והחשיפה המכוונת של איבר מינו של קופידון, מדגימים את עידונו והאומץ האמנותי של ג'נטילסקי כאחד.
הציור מבוסס על המיתוס של דנאה, כפי שסופר באפוס הלטיני מטמורפוזות מאת אובידיוס.
לפי הסיפור, המלך אקריסיוס מארגוס כלא את בתו דנאה במגדל עשוי ברונזה כדי למנוע ממנה להרות, לאחר שנמסר לו מנבואה שבנה יהרוג אותו.
יופיטר, מלך האלים, חדר אל המגדל בדמות גשם של זהב והפרה אותה.
בנם, פרסאוס, הפך לגיבור מיתולוגי שנודע בכך שהרג את מדוזה והציל את אנדרומדה.
באמנות, דמותה של דנאה נתפשה לעיתים כסמל לצניעות מוסרית, מאחר שהפריון התרחש באמצעות התערבות אלוהית – תפיסה שאפשרה גם לעולם הנוצרי לאמץ את הדימוי כהקבלה לבשורת המלאך למרים.
עם זאת, גרסתו של ג'נטילסקי מבליטה את המתח הארוטי של הסיפור, ואת חוסר האונים האנושי מול הפיתוי – אלגוריה סמויה אך נוכחת על השפעת הכסף והגורל.
בשנת 1621, לאחר שצבר מוניטין כאמן מוביל ברומא, הוזמן אורציו ג'נטילסקי על ידי ג'ובאני אנטוניו סאולי, אציל גנואי רם-מעמד, להגיע לג'נובה.
סאולי, שנחשף לעבודותיו של ג'נטילסקי ברומא במסגרת משלחת רשמית מטעם הרפובליקה הגנואית, התרשם עמוקות מיכולותיו האמנותיות והציע לו לשוב עמו צפונה.
קשר קודם בין המשפחות נרמז דרך אורליו לומי, אחיו של אורציו, שפעל בעיר קודם לכן ועבד גם עבור סאולי.
בג'נובה, שהייתה אז מרכז מסחר ואמנות של האימפריה ההבסבורגית, פעלו במקביל לג'נטילסקי האמנים ואן דייק, גוידו רני, ורובנס.
בתוך אווירה זו יצר ג'נטילסקי את שלוש היצירות המרכזיות של הקריירה שלו: "דנאה", "המגדלית" ו"לוט ובנותיו".
השלישייה שיצר ג'נטילסקי עבור סאולי מאופיינת במתח בין נשים, אלוהים ואהבה.
דנאה מייצגת אהבה חושנית; המגדלית – אהבה רוחנית בעקבות חזרה בתשובה; ובנות לוט את המאבק בין מוסר לציווי דתי.
לא ידוע אם הייתה תוכנית סמלית מגובשת, אך ההקבלות הסגנוניות מצביעות על תכנון כולל: דנאה והמגדלית מבוססות על אותו קרטון, וייתכן ששולבו כאגפים ביצירת טריפטיך סמוי עם לוט ובנותיו במרכזו.
התערוכה שהוצגה במרכז גטי בשנת 2002 חיזקה את הקריאה הרעיונית של שלוש היצירות כסדרה בעלת משמעות דתית ומוסרית משותפת.
כל אחת מהן מציגה התמודדות שונה של אישה מול האל: דנאה כנבואה מיתולוגית על גורל שאין מנוס ממנו, לוט ובנותיו כמאבק מוסרי בין מצווה ואיסור, והמגדלית כדמות של גאולה רוחנית דרך אהבת האל.
בדמותה של דנאה, זרועה המושטת ורכינה לאחור פורשו כמחווה של השלמה עם הגורל, בעוד שקופידון מפנה את הווילון לגילוי הזהב האלוהי.
ג'נטילסקי עיצב את גשם הזהב כערבוב של שבבי מתכת ומטבעות עליהם מופיעים סמליו של יופיטר – צורת ביטוי חזותית עשירה שמחזקת את הממד האלגורי של הסצנה.
הפרשנות הנוצרית רואה באירוע רמז מוקדם לבשורת מרים ולהתעברות האלוהית.
אורציו ג'נטילסקי יצר גרסה שנייה לדנאה, הנמצאת כיום במוזיאון קליבלנד.
אף שהיא מבוססת על אותו שרטוט, קיימים הבדלים ברורים – הבעת פניה של דנאה מודאגת יותר, והביצוע נוקשה.
העדרם של פנטימנטי, שימוש שונה בזיגוגים, וניתוח טכני השוואתי שבוצע בשנת 2001 מוכיחים שהגרסה מקליבלנד מאוחרת ונוצרה כהעתק נאמן.
מעמד היצירה ביצירתו של ג'נטילסקי
הציור דנאה מייצג את שיא הבשלות של ג'נטילסקי.
אלמנטים מוקדמים יותר, כמו תנוחות דרמטיות, מופיעים כאן בעידון רב.
עיבוד האור, הרקמות והבד מציגים רגישות פיוטית שלא הייתה קיימת ביצירות קודמות.
השוואה לציור קלאופטרה המוקדם מצביעה על מעבר מנטורליזם נוקשה לאלגנטיות ציורית, המאפיינת את שנות ה-20 של המאה ה-17.
דנאה תועדה באוסף משפחת סאולי במאה ה-17, יחד עם המגדלית ולוט ובנותיו – הגרסה המקורית של לוט, שנמצאת כיום במוזיאון גטי בלוס אנג'לס.
שלושת הציורים הוערכו ברישומי הירושה משנת 1661 ונשמרו באחוזה עד אמצע המאה ה-19. הציורים עברו בירושה דרך ענפי המשפחה השונים, וב-1906 נצפתה המגדלית על ידי ההיסטוריון סוידה.
ב-1975 נחשפו שתי היצירות – דנאה והמגדלית – באחוזת קרלוטה ג'וסטיניאני, ונרכשו על ידי האספן תומאס פ.
לאחר מותו נמכרה דנאה לריצ'רד פייג'ן, ומשם עברה לקרן משפחתית פרטית.
בשנת 1977 עמד הציור במרכזו של סכסוך משפטי תקשורתי בין האספן נורטון סימון לבין הסוחר האנגלי תומאס פ.
גריינג' ורוכש הציור ריצ'רד פייג'ן.
סימון חתם על אופציית רכישה בסך £300,000, אך שלח הודעת אישור באיחור של שעות ספורות.
גריינג' מכר את הציור לפייג'ן, וסימון תבע את שני הצדדים.
לאחר מות גריינג' התביעה כוונה כלפי אלמנתו.
בשנת 1978 הושגה פשרה במסגרתה שילמו פייג'ן והאלמנה לסימון פיצויים עונשיים בסך £100,000, והציור נותר בידי פייג'ן.
דנאה הוצג לאורך השנים בתערוכות מרכזיות במוסדות יוקרתיים, בהם מוזיאון גטי בלוס אנג'לס, מוזיאון המטרופוליטן בניו יורק ואוניברסיטת ייל.
ההכרה המוזיאלית הרחבה חיזקה את מעמדו של הציור כאחת מיצירות הבארוק החשובות ביותר המצויות עדיין בידיים פרטיות.
מכירה פומבית ורכישת הציור על ידי מוזיאון גטי
בינואר 2016 נמכר דנאה מאת אורציו ג'נטילסקי במכירה הפומבית של סותבי'ס בניו יורק במחיר של 30.5 מיליון דולר (כולל עמלה), ונרכש על ידי מוזיאון גטי בלוס אנג'לס.
המכירה כללה לפחות שלושה משתתפים, בהם ככל הנראה ערבון צד שלישי, וכן אספן אסייתי שתקשר עם יו"ר סותב'יז אסיה, פאטי וונג.
הציור, שהוצג זמן קצר קודם לכן במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, הועבר לגטי ושובץ לא רחוק מהציור לוט ובנותיו, אף הוא מאת ג'נטילסקי – כך שהתמונות שבו לתצוגה משותפת כפי שהיו בארמון סאולי במאה ה-17.
הציור נמצא במצב טוב מאוד, לאחר שעבר שימור מקצועי.
שכבת הצבע והבד ייצובו ללא שימוש בשעווה, והתיקונים פזורים באזורים מדודים מבלי להשפיע על השלמות האמנותית.
התוספות תואמות בצבען למקור, והוורניש אחיד ומבריק.
השחזור לא כלל תוספות דמיוניות, והיצירה מוצגת כיום באופן ראוי ומרשים.
דנאי אילון (נולדה ב-23 בדצמבר 1970) היא במאית, יוצרת סרטים דוקומנטריים וצלמת ישראלית.
אילון נולדה בירושלים, היא בתם היחידה של העיתונאי והסופר עמוס אילון ומחברת ספרי הבישול בת' אילון.
אילון החלה את דרכה כצלמת סטילס ובהמשך הפכה לצלמת סרטים.
היא סיימה את לימודיה בבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק בשנת 1995. ב-1996 חזרה לישראל בה התגוררה עד 2001 אז חזרה לארצות הברית.
ב-2010 היא שבה עם בעל ושני ילדיהם לישראל בנה השלישי נולד בישראל.
ב-2013 עזבה המשפחה את ישראל למונטריאול, קנדה.
אילון הייתה מרצה במכללה האקדמית ספיר וראש תוכנית הסרטים הדוקומנטריים הישראלית בפסטיבל קולנוע דרום.
כיום היא מרצה מן החוץ באוניברסיטת קווינס בקינגסטון.
סרטה "Never Again, Forever", היה סרט הגמר שלה מאוניברסיטת ניו יורק.
הוא יצא לאקרנים בשנת 1996, הסרט עוסק בהקמה של הליגה להגנה יהודית בברוקלין.
הוא הוצג ביותר מעשרים וחמישה פסטיבלי קולנוע בינלאומיים.
הוא זכה בפרס Golden Spire בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של סן פרנסיסקו ובפרס הצטיינות בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של שיקגו.
סרטה "Wild Mint" מ-1998 הוצג ב-פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בירושלים ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ליסבון.
בשנת 2001 הפיקה וצילמה אילון את הסרט "קאט" (Cut) בבימויו של ניזאר חסן.
הסרט מספר על זוג ממושב עגור, הבעל ממוצא כורדי והאשה ממוצא עיראקי שהתיישבו במושב בשנות ה-50 והתחתנו.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה והוצג ביותר מעשרים פסטיבלי קולנוע בינלאומיים, כולל פסטיסל אידפא, פסטיבל הקולנוע בלוס אנג'לס, פסטיבל הוט דוקס, פסטיבל לייפציג גרמניה ועוד.
הסרט זכה בציון לשבח לצילום בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
סרטה התיעודי הראשון "השיבה" (Another Road Home) יצא לאקרנים בשנת 2005. הסרט עוסק בניסיונותיה של אילון לאתר את העובד הפלסטיני אשר עבד בביתה בירושלים בניהול משק הבית מהיותה בת שנה ולמשך 20 שנה.
לאחר ה-11 בספטמבר החלה לתהות, ממקום מגוריה בניו יורק, מה עלה בגורלו.
היא מנסה לאתר את משפחתו בארצות הברית ולבסוף נפגשת עם בניו ואיתו.
הסרט עוסק בפוליטיקה בישראל ובארצות הברית וביחסים בין יהודים לפלסטינים והוא צוין כאחד הסרטים החשובים ביותר בנושא.
הוא הוקרן ב-15 ערים בארצות הברית והוצג בפסטיבלים רבים, ביניהם פסטיבל הוט דוקס ופסטיבל הסרטים של טריביקה.
בהמשך שודר הסרט בטלוויזיה בערוץ סאנדנס, ב-BBC, בפינלנד, בבלגיה, בניו זילנד, בשוודיה ובישראל.
הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר ובפרס חבר המושבעים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי טורסאק באיסטנבול, במדליית ארד מפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של ורשה וכן במדליית ברונזה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי למוטיבים יהודיים .
סרטה התיעודי השני, "החלטה חותכת" (Partly Private), מ-2009 עוסק בברית מילה.
הוא נוצר במהלך הריונה עם בנה, סביב המחשבות וההתלבטויות לגבי ברית המילה.
הסרט היה הפקה משותפת ישראלית-קנדית.
הוא הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק שם זכה בפרס ראשון בקטגוריה התיעודית.
בהמשך שודר בטלוויזיה בארטה, TV Ontario, Canal Vie, TV2 וערוץ 8.
בשנת 2009 היא קיבלה את מלגת גוגנהיים בקטגוריית הקולנוע.
ב-2015 יצא סרטה התיעודי השלישי "פה ולא שם" (P.S.
הסרט עוסק בחזרתה לישראל מניו יורק, יחד עם בעלה וילדיה, לאחר שנים רבות, החלטה שקיבלה לאחר פטירתו של אביה.
בירושלים המשפחה מנסה להתאקלם, מה שמעלה סוגיות פוליטיות רבות.
לאחר שלוש שנים מחליטים אילון ובעלה לעזוב את ישראל מה שמותיר אותה שבורת לב.
הסרט הוקרן בפסטיבל טורונטו, בפסטיבל קולנוע דרום ושודר בערוץ 8.
הסרט עוסק בפטריארך היווני אירינאוס אשר הואשם במכירת רכוש הכנסייה לעמותת עטרת כהנים.
הוא הודח ונכלא בחדרו למשך 11 שנים.
הסרט זכה בפרס התחקיר וציון לשבח מטעם פדאורה בפסטיבל דוקאביב, הוא זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע היהודי טורונטו, קנדה.
ב-2018 יצא הסרט "אחיות" (A Sister's Song) אותו יצרה וביימה.
הסרט עוסק בשתי אחיות, מרינה וטטיאנה היוצאות לבקר במנזר יווני עתיק בירושלים.
טטיאנה בת ה-13, הצעירה מבין השתיים, ממשיכה לבקר במנזר באופן קבוע ובשנותיה האחרונות בתיכון היא מתנצרת ועוברת להתגורר ביוון.
לאחר 20 שנה, מרינה, אכולת רגשות אשם, נוסעת ליוון על מנת להתעמת עם אחותה.
על הסרט קיבלה אילון את פרס AIDC לעשייה קולנועית חדשניתוכן את פרס איריס לצילום בפסטיבל דוקאביב.
בסרטה "חוק האבן" (Rule of Stone) מ-2025 עוסקת אילון בארכיטקטורה בירושלים לאחר מלחמת ששת הימים ואיך היא עזרה לבסס את השלטון הישראלי בעיר.
נשואה לפיליפ וטיטו, יהודי צרפתי יליד אלג'יר.
שנהסרטתפקידהערות1996Never Again, Foreverבמאית, מפיקה1998Wild Mintבמאית, יוצרת2000קאטמפיקה, צלמת2005השיבהבמאית, יוצרת, תסריטאית, צלמת2009החלטה חותכתבמאית, תסריטאית2015פה ולא שםבמאית, תסריטאית, צלמת2016הפטריארךבמאית, מפיקה, סתריטאית2018אחיותבמאית, יוצרת2020Life of a Dogבמאית, יוצרתסרט קצר2025חוק האבןבמאית, תסריטאית, מפיקה
דֶנְג שְׂיָאו פִּינְג (; 22 באוגוסט 1904 – 19 בפברואר 1997) היה מהפכן, בפועל המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין ונשיא הרפובליקה העממית של סין מ-1976 ועד 1997, אף על פי שמעולם לא אחז בתפקידים באופן רשמי.
שיאופינג היווה את גרעין הדור השני בהנהגת המפלגה, לאחר מות מאו דזה-דונג.
תחת הנהגתו התפתחה הכלכלה הסינית למעמדה ככלכלה מתפתחת ומודרנית, מהגדולות והחזקות בעולם.
דנג נולד בעיר שבמחוז סצ'ואן.
הוא התחנך בצרפת ושם, בדומה למהפכנים סינים רבים, התוודע לראשונה לתורת המרקסיזם-לניניזם.
לאחר שגורש מצרפת, שהה ברוסיה במשך שנה, וקיבל שם הכשרה מפלגתית.
בסוף 1927 חזר לסין והצטרף לצבא בצפון-מערב סין.
הוא התחתן שלוש פעמים והביא לעולם 5 ילדים מאשתו השלישית ג'ווֹ לין, שהייתה גם היא חברת המפלגה הקומוניסטית.
דנג הצטרף לשורות המפלגה בעודו סטודנט.
בתחילת המצעד הארוך ב-1934 כבר היה מזכיר ראשי של הנהגת המפלגה.
בהיותו מקורב של מאו דזה-דונג ניהל את ענייני היום-יום של המדינה יחד עם הנשיא המכהן ליו שאוצ'י.
בזמן מלחמת סין–יפן השנייה (1937–1945) היה מפקד בכיר בצבא ובמלחמת האזרחים בסין פיקד על מחצית הצבא הקומוניסטי שניצח במערכה על חואי-חאי.
אחרי המלחמה הופקד על מספר מחוזות ובהם מחוז הולדתו, ובתחילת שנות ה-50 קודם על ידי מאו להנהגה המרכזית בבייג'ינג.
בתחילת שנות ה-60, לאחר התפכחות המדינה וגילוי אי שביעות הרצון מתוכנית הקפיצה הגדולה קדימה של מאו, צברו דנג וליו כוח ופופולריות בקרב העם וראשי המפלגה, וזאת על חשבון מאו עצמו.
מאו, שחשש מאיבוד שליטתו במפלגה בראותו את הצלחתם של השניים, הגה את המהפכה התרבותית, שבמהלכה סר חינו של דנג מעיני העם.
דנג הוכפש בתור "הנגוע בקפיטליזם השני בגודלו", אחרי ליו, וב-1967 הוא הושם במעצר-בית וילדיו ואמו החורגת פונו מביתם.
הוא נאלץ לעבור "אספות גינוי", אולם אלו כללו הרבה פחות התעללות פיזית מאלו שעבר ליו, ובניגוד לליו, אשתו לא הופרדה ממנו.
אולם במאי 1968 נלקחו בנו ובתו לאוניברסיטת בייג'ינג בעיניים מכוסות, שם נצטוו להלשין על אביהם.
בנו בן ה-24 קפץ מהחלון הקומה העליונה ונעשה משותק עד החזה.
הדבר נמסר לדנג ואשתו רק כעבור שנה, זמן קצר לפני שהוגלו מבייג'ינג באוקטובר 1969. דנג עבד במפעל לייצור טרקטורים במחוז ג'יאנגסי וחי במעצר בית תחת שמירה.
על דנג נאסר לראות את בנו המשותק עד יוני 1971, אז הועבר הבן להתגורר עם אביו.
דנג חזר לתפקידו ב-1974. מפלה נוספת ב-1976 לא עצרה בעדו מלשוב ולתפוס את הנהגת המדינה מייד לאחר מותו של מאו באותה השנה.
על ידי העברה זהירה של תמיכתו בתוך המפלגה הקומוניסטית, הצליח דנג לתמרן את יורשו החוקי של מאו חְווָה גְווֹפֶנְג וסילק אותו מראשות המדינה ב-1980. בניגוד לחילופי שלטון קודמים במדינה, התיר דנג לחווה, שנשאר חבר בוועדת המפלגה, לפרוש בשקט ויצר תקדים בו מנהיג מודח מסיים את כהונתו מבלי להיפגע באופן פיזי.