tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2002 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "הערב: הניצול" בתפקיד יענקל'ה.
באותה השנה גם שיחק בסרט "חסד של אמת" גילם את וייסברט.
בשנת 2003 הופיע בסרט "האחים מבורך" בתפקיד ארז.
ב-2005 השתתף בתוכנית הפרידה של עודד מנשה מערוץ הילדים שנקראת "לעודד באהבה".
בנוסף לקריירת המשחק שלו, טפר דיבב בסדרות ובסרטים כמו החיים על פי דאג ו-"החיים על פי דאג - הסרט".
מ-2005 שימש כעורך טלוויזיה, כאשר ערך בין היתר את זומזום, רמזור, עניין של זמן, גאליס, כדברא וסקיי.
ב-2020 היה מועמד לפרס אופיר לעריכה הטובה ביותר על "שאיפה לחיים" וב-2021 שימש כעורך ראשי בתוכנית הטלוויזיה שוסטר ושוסטר.
דוריאן לה קלש (בצרפתית Dorian Le Clech; נולד ב-2 בספטמבר 2004) הוא שחקן צרפתי.
ידוע בעיקר בשל גילומו של ז'וזף ג'ופו ב-2017 בסרט 'שקית של גולות' (Un sac de billes) וב-2019 בסרט 'אהבה ממבט שני' (Mon inconnue).
לה-קלש נולד בצרפת לטיירי, מנהל פרויקטים, ולגלדיס, פסיכולוגית.
2 אחיות מעליו: לאה ולואן, ואח צעיר, דמיאן.
הוא החל לשחק בשנת 2013 לאחר שהשתתף בליהוק במלאק לסרט הקצר "הפסטורלה" מאת אוריאן פולק.
את הופעת הבכורה הקולנועית שלו ערך בשנת 2014 בתפקיד משני בסרטו של ברונו באלואר "לילי רוז".
בשנת 2015, בעידודם של הוריו, הוא השתתף בליהוק של הסרט 'שקית של גולות' והוא נבחר על ידי הבמאי כריסיאן דוגאי, מבין שאר אלפי הילדים, לשחק את התפקיד של ז'וזף ג'ופו.
בשנת 2018 הוא שיחק בסרט 'אהבה ממבט שלי' של הוגו גלין.
2014: 'לילי רוז' (Lili Rose) מאת ברונו באלואר - בתור ילד על החוף.
2017: 'שקית של גולות' מאת כריסטיאן דוגאי - בתור ז'וזף ג'ופו.
2019: 'אהבה ממבט שני' מאת הוגו גלין - בתור תלמיד.
2021: 'Feeling' מאת רומאן ארג'נטו וז'רמי קיוס - בתור לודוביץ'
2021: 'פשעים מושלמים' (Crimes parfaits) - בתור תומאס הולין (בפרק 'כנגד כל הסיכויים')
דוריאן לה-קלש מתגורר כיום בלוקונולה בברטאן.
דורימון (ביפנית: ドラえもん; הגייה: "דוֹרָאֶמוֹן") היא סדרת מאנגה יפנית שנכתבה ואיירה במקור על ידי צמד האמנים הירושי פוג'ימוטו ומוטו אביקו.
המאנגה פורסמה לראשונה בדצמבר 1969. הפרקים השונים של המאנגה פורסמו בין השנים 1974 עד 1996 ב-45 כרכים שונים על ידי חברת שוגקוקאן.
עלילת הספרים מתמקדת בחתול רובוטי בשם דורימון, שנשלח להווה מהמאה ה-22 על מנת לסייע לילד בשם נוביטה נובי.
ההצלחה של המאנגה הובילה ליצירה של זיכיון מדיה מצליח הכולל שלוש סדרות טלוויזיה, מעל ל-40 סרטי אנימציה (כולל שני סרטי אנימציה תלת־ממדית) ומשחקי וידאו.
סדרת המאנגה זכתה בפרסים רבים לאורך השנים, כולל פרס איגוד הקריקטוריסטים של יפן בשנים 1973 ו-1994, פרס שוגקוקאן עבור מאנגה לילדים בשנת 1982, ופרס אוסאמו טזוקה בשנת 1997. נכון לשנת 2019, נמכרו ברחבי העולם מעל ל-250 מיליון עותקים של ספרי סדרת המאנגה, והסדרה נחשבת לסדרת המאנגה הנמכרת ביותר בכל הזמנים.
דמותו של דורימון נחשבת לדמות יפנית איקונית, והדמות מונתה ל"שגריר האנימה" הראשון של יפן ב-2008 על ידי משרד החוץ היפני.
בישראל הופקו לאורך השנים שתי גרסאות עם דיבוב עברי אשר שודרו בערוצי הטלוויזיה בישראל - הגרסה הראשונה שודרה בערוץ ג'טיקס במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, והגרסה השנייה שודרה בערוץ דיסני ישראל במהלך העשור השני של המאה ה-21.
נוביטה נובי הוא תלמיד בן עשר, טוב לב וישר, אבל גם עצלן, חסר מזל, חלש, והוא נוטה לקבל ציונים גרועים במבחנים והוא גרוע בספורט.
דורימון נשלח חזרה בזמן על ידי הנכד של נכדו של נוביטה, סוואשי נובי, כדי לשפר את תנאיו של נוביטה כך שצאצאיו יוכלו ליהנות מעתיד טוב יותר.
בקו הזמן המקורי, כישלונותיו של נוביטה בבית הספר ולאחר מכן בקריירה שלו, הכניסו את נוביטה ובעקבותיו גם את צאצאיו למצוקה כספית.
לדורימון יש כיס מיוחד בו הוא מאחסן כמות גדולה במיוחד של כלים, המצאות וגאדג'טים מהעתיד בהם הוא משתמש על מנת לסייע לנוביטה בכל פעם שהוא מתמודד עם בעיות שונות בחייו.
העלילה עשויה בהתאם לנוסחה קבועה.
בדרך כלל העלילה ממוקדת במאבקיו היומיומיים של נוביטה, תלמיד כיתה ד' והדמות הראשית בעלילה.
לדורימון יש כיס מיוחד ממנו הוא מסוגל להוציא כלים עתידיים, גאדג'טים עתידיים, וצעצועים מחנות צעצועים עתידית.
בפרק טיפוסי, נוביטה חוזר הביתה ומתבכיין על בעיה שעימה הוא מתמודד בבית הספר או בשכונתו.
לאחר תחנוניו של נוביטה, דורימון מוציא מכשיר שיעזור לנוביטה לתקן את הבעיות שלו, או שישיג עבורו נקמה, או שיוכל להרשים עמו את ידידיו.
למרות כוונותיו הטובות של דורימון, נוביטה בדרך כלל מרחיק לכת ומכניס את עצמו לבעיה אף יותר גדולה מבעבר.
לפעמים, ידידיו של נוביטה (בדרך כלל סונאו או ג'יאן) גונבים את המכשירים ומשתמשים בהם לרעה.
אף על פי כן, בסוף כל פרק, יש בדרך כלל תגמול לדמויות אשר השתמשו במכשירים שגנבו לרעה, ומוסר השכל.
דורימון (ביפנית: ドラえもん) - חתול-רובוט שנשלח חזרה בזמן על ידי סוואשי לעזור לנוביטה.
דורימון בתחילה היה בעל אוזניים אבל הם ננשכו על ידי עכבר-רובוט מהמאה ה-22. כתוצאה, הוא פיתח פחד חולני מעכברים, על אף שהוא חתול רובוטי.
נובּיטה נובי (ביפנית: 野比 のび太) - תלמיד בכיתה ד' אשר מתגורר בטוקיו והוא בן יחיד.
הוא לובש משקפיים, חולצה אדומה או צהובה עם צוארון לבן, ומכנסים קצרים כחולים.
חסרונותיו של נוביטה רבים: הוא עצלן, חסר קואורדינציה, חסר מזל ולא טוב בספורט.
שיזוקה מינאמוטו (ביפנית: 源 静香) - ילדה טובת לב וחכמה, היא מושא אהבתו של נוביטה כמו גם כלתו העתידית.
היא גם אולצה לקחת שיעורי פסנתר, אך לפעמים היא משתמשת בעובדה זו כתירוץ בשביל לסרב להיפגש עם נוביטה.
טקאשי "ג'יאן" גודה (ביפנית: 剛田 武) - ילד חזק וגדול, חמום מוח לעיתים ובריון.
כינויו הוא "הענק" (ביפנית: ジャイアン).
לובש בדרך כלל חולצה כתומה.
הוא ידוע בחיבתו ובאופן הכושל בו הוא שר ומבשל.
הוא מאלץ את ילדי השכונה באופן קבוע להאזין לשירתו הנוראית, אשר לפעמים משולבת עם ארוחת ערב אותה הוא בישל בעצמו.
הרבה מהפרקים סובבים סביב מאמציו של נוביטה וידידיו להתחמק מג'יאן.
סונאו הונקאווה (ביפנית: 骨川 スネ夫) - רברבן שאוהב לנפנף בעושרו הגשמי בפני נוביטה.
הוא מסתובב לעיתים קרובות עם ג'יאן, ושניהם יחדיו נוהגים להציק לנוביטה.
הוא למעשה שונא מאוד את ג'יאן, אך עוזר לו להציק לנוביטה משום שכך הוא נמנע מהצקותיו של ג'יאן בעצמו.
יש לו ידע מקיף במדע, והוא אומן ומעצב מוכשר.
ג'איקו (ביפנית: ジャイ子) - אחותו של ג'יאן אשר הייתה אמורה להיות אשתו של נוביטה אלמלא נוביטה היה פוגש את דורימון.
דקיסוגי הידטושי (ביפנית: 出木杉 英才) - חבר כיתתו של נוביטה ויריב על חיבתה של שיזוקה.
הוא תמיד משיג תוצאות גבוהות במבחנים, אך לעולם לא מתהלל ביכולותיו.
הוא עוזר ברצון לנוביטה כאשר יש לו שאלות פילוסופיות או מדעיות.
דוראמי (ביפנית: ドラミ) - האחות הצעירה של דורימון.
באופן מוזר למדי, הקרבה המשפחתית ביניהם מתבטאת בעובדה כי הם חלקו חצי פח שמן.
היא חיה במאה ה-22 בטוקיו עם סוואשי, נכדו של הנכד של נוביטה.
היא צהובה בעוד שדורימון כחול, ולה יש אוזניים שנראות כמו קשת אדומה גדולה.
היא גם יותר מתקדמת מדורימון.
לפעמים היא מבקרת את נוביטה באמצעות מכונת זמן.
טאמרו (ביפנית: 多目) - טאמרו נוהג להתלוות אל סונאו וג'יאן.
סוואשי (ביפנית: セワシ) - סוואשי הוא הנכד של נכדו של נוביטה והוא גם זה ששלח את דורימון בזמן כדי לעזור לו.
סוואשי היה זה שקנה את דורימון לראשונה בשנת 2112 כאשר לדורימון עוד היו אוזניים והוא היה צהוב.
טאמקו נובי (ביפנית: 野比 玉子) - טאמקו היא אימו של נוביטה, שבדרך כלל גוערת בנוביטה, או שולחת את נוביטה לשליחויות קצרות.
היא אוהבת את בנה מאוד.
נוביסוקה נובי (ביפנית: 野比 のび助) - נוביסוקה הוא אביו של נוביטה, איש עסקים.
נוביסוקה מאוד מתחשב בנוביטה, לעיתים קרובות כאשר הוא חוזר הביתה הוא מרגיע את טאמקו מכעסיה על נוביטה.
נוביסוקה לא מסוגל לנהוג ברכב, מתקשה להפסיק לעשן, בעל זיכרון חלש ולפעמים אף מגיע הביתה שיכור.
הוא היה פעם סטודנט לאומנות.
נוביסקה (ביפנית: 野比 ノビスケ) - נוביסקה הוא בנו של נוביטה, שמו ניתן לו על שם אביו של נוביטה.
הוא ספורטאי טוב בהרבה מנוביטה והוא זריז מאוד.
הוא לא היסס להרביץ לנוביטה הצעיר כאשר נוביטה הצעיר ניסה לעצור בעדו מלברוח מהבית.
הסדרת המאנגה פורסמה לראשונה בדצמבר 1969. סדרת המאנגה פורסמה במקור בשישה ירחונים שונים לילדים אשר נועדו לקבוצת הגילאים שכוללת את הטווח שבין הגן לכיתה ד'.
ב-1973 שני מגזינים אחרים, שנועדו לתלמידי כיתות ה' ו-ו' החלו לפרסם את סדרת המאנגה.
בשנת 1977 המגזין CoroCoro Comic הפך למגזין העיקרי שפרסם את סדרת המאנגה.
בין השנים 1974 עד 1996 כל הסיפורים של סדרת המאנגה שפורסמו במגזינים השונים לאורך השנים אוגדו ל-45 כרכים שונים שפורסמו על ידי חברת שוגקוקאן.
בין ה-25 באפריל 2005 ל-28 בפברואר 2006 פרסמה חברת שוגקוקאן חמישה כרכים נוספים הכוללים סיפורים קצרים של דורימון שלא נכללו ב-45 הכרכים המקוריים של הסדרה.
כרך שישי נוסף עם סיפורים קצרים פורסם ב-1 בדצמבר 2014. בנוסף, 119 סיפורים שלא פורסמו קובצו לשישה כרכים אשר פורסמו בין ה-17 ביולי 1999 עד 2 בספטמבר 2006. בין ה-24 ביולי 2009 ל-25 בספטמבר 2012 חברת שוגקוקאן פרסמה את כל 1,345 הסיפורים בסדרה שנכתבו על ידי היוצרים המקוריים.
בדצמבר 2019, במלאת 50 שנה לסדרת המאנגה, חברת שוגקוקאן פרסמה "כרך 0" שכלל שש גרסאות שונות לסיפור המאנגה הראשון בסדרה.
Fujio Pro הצהירו שהם ישתפו פעולה עם הוצאת הספרים האלקטרוניים Voyager Japan וחברת AltJapan במטרה לפרסם מהדורה בשפה האנגלית של סדרת המאנגה בצבע מלא אשר תופץ דרך הפלטפורמה הדיגיטלית אמזון קינדל באמריקה הצפונית.
בין השנים 2013 ל-2016 פורסמו בסך הכל 200 כרכים במהדורה האנגלית של הסדרה.
בנוסף במהלך העשור השני של המאה ה-21 יצאו לשווקים גם ארבעה כרכים בגרסת הדפוס של המהדורה האנגלית של הסדרה.
העיבוד הטלוויזיוני הראשון של דורימון הופק במהלך שנת 1973 בלבד על ידי חברת Nippon TeleMovie Productions.
הסדרה כללה 26 פרקים כאשר כל פרק הכיל שני חלקים עם סיפורים שונים.
הסדרה שודרה במקור בין ה-1 באפריל 1973 עד 30 בספטמבר 1973 בערוץ Nippon TV, ובהמשך שודרה בשידורים חוזרים בערוץ זה ובערוצים מקומיים שונים עד 1979 כאשר חברת Shin-Ei Animation הפיקה עיבוד טלוויזיוני מוצלח יותר לדורימון.
העיבוד הטלוויזיוני הראשון של דורימון נחשב כיום נדיר למדיי וזאת משום שאולפן האנימציה Nippon TeleMovie Productions פשט את הרגל בשלב מסוים, וכל המאסטרים עליהם היו מאוחסנים פרקי הסדרה באיכות הגבוהה ביותר נמכרו או נהרסו בעקבות פשיטת הרגל.
רק 21 מתוך 52 החלקים של העיבוד הטלוויזיוני הראשון קיימים כיום, ולשניים מהם אין רצועת שמע.
העיבוד הטלוויזיוני השני של דורימון הופק בין השנים 1979 עד 2005 על ידי אולפן האנימציה Shin-Ei Animation.
העיבוד הטלוויזיוני השני של דורימון, אשר כלל עיצוב מחודש לכל דמויות הסדרה, עלה לשידור בערוץ הטלוויזיה היפני TV Asahi ב-2 באפריל 1979. עיבוד זה כלל בסך הכל 1,787 פרקים ו-30 פרקי ספיישל.
העיבוד הטלוויזיוני השלישי של דורימון הופק בין השנים 2005 עד 2020 על ידי אולפני האנימציה Shin-Ei Animation ו-Asatsu-DK.
העיבוד הטלוויזיוני השלישי של דורימון, אשר כלל עיצוב מחודש לכל דמויות הסדרה, עלה לשידור בערוץ הטלוויזיה היפני TV Asahi ב-15 באפריל 2005. עיבוד זה כלל בסך הכל 1,160 פרקים.
במאי 2014 רשת TV Asahi חתמה על הסכם עם חברת וולט דיסני אשר במסגרתו העיבוד הטלוויזיוני השלישי של דורימון ישודר בערוץ דיסני.
בעקבות כך חברת Bang Zoom!
Entertainment הפיקה גרסה אנגלית לעיבוד הטלוויזיוני השלישי של דורימון אשר שודר במקור בארצות הברית בערוץ Disney XD בין ה-7 ביולי 2014 עד 12 במאי 2017.
שלושת העיבודים הטלוויזיוניים של דורימון שודרו לאורך השנים במעל ל-60 מדינות ברחבי העולם בהם תאילנד, הפיליפינים, הודו, ווייטנאם, סין, הונג קונג, סינגפור, טאיוואן, מלזיה, אינדונזיה, קוריאה הדרומית, ספרד, צרפת, ברזיל, קולומביה, צ'ילה, וישראל.
לאורך השנים הופקו 44 סרטי אנימציה באורך מלא על ידי אולפני האנימציה Shin-Ei Animation אשר הופצו על ידי חברת טואי אנימציה.
25 הסרטים הראשונים של דורימון מבוססים על העיצובים של העיבוד הטלוויזיוני השני של דורימון משנת 1979, והשאר מבוססים על העיצובים של העיבוד הטלוויזיוני השלישי של דורימון משנת 2005. בניגוד לסדרות האנימה והמאנגה, הסרטים ממוקדים יותר בהרפתקאות ובאקשן, כאשר הדמויות הראשיות בסדרה מגיעים למגוון מיקומים אקזוטיות ו/או מסוכנים.
זיכיון הסרטים של דורימון כולל גם שתי סרטי אנימציית תלת-ממד שיצאו לאקרנים ב-2014 ו-2020.
שם הסרט תיאור תאריך היציאה המקורי לאקרנים ביפן 1 דורימון: הדינוזאור של נוביטה נוביטה מוצא במקרה ביצת דינוזאור מאובנת ובאמצעות הגאדג'טים של דורימון הם מצליחים לגרום לביצה לבקוע ומנסים לגדל את הדינוזאור לו הם קוראים פייסוקה.
נוביטה והחבורה מחליטים להחזיר את פייסוקה לתקופת הקרטיקון המאוחרת באמצעות מכונת הזמן של דורימון.
15 במרץ 1980 2 דורימון: ההרפתקאות הגלקטיות של נוביטה נוביטה והחבורה יוצאים להרפתקה בין-גלקטית במטרה לחקור כוכבי לכת מרוחקים.
14 במרץ 1981 3 דורימון: המסע של נוביטה אל הממלכות הרדופות נוביטה והחבורה מחליטים לצאת להרפתקה באפריקה במטרה לחשוף ממלכות נסתרות.
13 במרץ 1982 4 דורימון: נוביטה והטירה של השטן התת-ימי נוביטה והחבורה יוצאים להרפתקה תת-מימית על מנת לחקור ציוויליזציה עתיקה.
12 במרץ 1983 5 דורימון: ההרפתקה הגדולה של נוביטה בעולם השאול נוביטה משתמש באחד מהגאדג'טים של דורימון על מנת לשנות את העולם כך שכולם יהיו מסוגלים לבצע קסמים.
17 במרץ 1984 6 דורימון: מלחמת הכוכבים הקטנה של נוביטה פאפי, הנשיא הזעיר של כוכב לכת מרוחק, בורח לכדור הארץ על מנת להתחמק מכוחות מורדים שהשתלטו על כוכב הלכת שלו.
דורימון, נוביטה וחבריהם צריכים כעת להסתיר את פאפי מהמורדים אשר מעוניינים להרוג אותו.
16 במרץ 1985 7 נוביטה וצבא הפלדה נוביטה ודורימון מוצאים מצליחים להרכיב רובוט מכה ענק ורב עוצמה בו הם יצטרכו להשתמש בהמשך על מנת להגן על כדור הארץ מפני פלישה של צבא רובוטים מאסיבי מכוכב הלכת מצ'טופיה.
15 במרץ 1986 8 דורימון: נוביטה ולוחמי הדינוזאורים נוביטה והחבורה יוצאים להרפתקה ביקום מקביל המאוכלס בדינוזאורים אינטליגנטים.
14 במרץ 1987 9 דורימון: נוביטה והמסע למערב נוביטה והחבורה חייבים להציל את העולם לאחר שמפלצות מהרומן הסיני הקלאסי "המסע למערב" פלשו לעולם האמיתי.
12 במרץ 1988 10 דורימון: נוביטה והולדת יפן נוביטה והחבורה חוזרים בזמן לתקופת האבן ושם הם מסייעים לנער להילחם בשבט היריב.
11 במרץ 1989 11 דורימון: נוביטה וכוכב החיות ערפל ורוד מסתורי מביא את נוביטה והחבורה לכוכב לכת בו חיים בעלי חיים אנתרופומורפיים.
10 במרץ 1990 12 דורימון: נוביטה והרפתקאות אלף לילה ולילה נוביטה והחבורה משתמשים באחד מהגאדג'טים של דורימון על מנת לבקר בעולם האגדות.
לאחר ששיזוקה הולכת לאיבוד בעולם של סיפורי אלף לילה ולילה, נוביטה וחבריו יוצאים להציל אותה.
9 במרץ 1991 13 דורימון: נוביטה וממלכת העננים נוביטה מחליט לחפש הוכחה לכך שקיימת "ממלכת עננים" במיקום כולשהו מעל לעננים, ולאחר שדורימון מסביר לו שהדבר בלתי אפשרי מבחינה מדעית, הוא נעזר באחד מהגאדג'טים של דורימון על מנת ליצור ממלכת עננים משלו.
7 במרץ 1992 14 דורימון: נוביטה והמבוך המסתורי אביו של נוביטה מזמין בטעות חדר במלון מסתורי לאחר שצפה בפרסומת למלון בטלוויזיה בשעת לילה מאוחרת.
בהמשך מופיעה בביתם מזוודה שפותחת פורטל המוביל את נוביטה ובני משפחתו למלון המסתורי.
במלון, אשר מנוהל על ידי רובוטים, נוביטה ובני משפחתו נאלצים להתמודד עם אתגרים שונים.
6 במרץ 1993 15 דורימון: שלושה הסייפים נוביטה והחבורה משתמשים באחד מהגאדג'טים של דורימון על מנת להפוך למוסקטרים אמיצים.
12 במרץ 1994 16 דורימון: המסע של נוביטה אל שחר היקום על מנת להבין כיצד העולם נוצר לצורך עבודה מטעם בית הספר נוביטה וחבריו משתמשים באחד מהגאדג'טים של דורימון על מנת ליצור מערכת שמש חדשה.
החבורה נוסעים בזמן לתקופות שונות, נתקלים בבני אדם קדמונים, מבקרים בעידן הקרח, ועדים לעלייה של ציוויליזציות שונות.
4 במרץ 1995 17 דורימון: המסע של נוביטה ברכבת האקספקס הגלקטית נוביטה והחבורה יוצאים לטיול ברכבת אקספרס גלקטית.
2 במרץ 1996 18 דורימון: נוביטה ועיר הספירלה נוביטה מגלה שדורימון זכה בהגרלה בכוכב לכת משלו.
באמצעות הגאדג'טים של דורימון נוביטה והחבורה יוצאים להרפתקה בכוכב הלכת של דורימון.
8 במרץ 1997 19 דורימון: ההרפתקה הגדולה של נוביטה בים הדרומי נוביטה ודורימון מחליטים להשתמש בדלת הקסמים של דורימון על מנת לאתר אוצרות אבודים, אף על פי כן הם בטעות חוזרים בזמן למאה ה-16 ופוגשים בשודדי ים.
7 במרץ 1998 20 המסע הקוסמי של נוביטה נוביטה והחבורה משחקים במשחק עתידני שמוביל אותם להרפתקה בחלל.
החבורה נאלצת להתמודד עם אתגרים רבים בכוכבי הלכת שונים, ונאלצים בהמשך לגבור על חוצנים.
6 במרץ 1999 21 דורימון: נוביטה והאגדה של מלך השמש נוביטה והחבורה משתמשים בגאדג'טים של דורימון על מנת לחזור בזמן ולבקר בציוויליזציית בני המאיה.
4 במרץ 2000 22 דורימון: נוביטה וגיבורי השמים נוביטה והחבורה מבקרים בממלכת בירדופיה המכילה ציפורים אנתרופומורפיים.
10 במרץ 2001 23 דורימון: נוביטה בממלכת הרובוטים נוביטה והחבורה משתמשים בגאדג'ט של דורימון על מנת לבקר בעולם אחר בו נמצאת ממלכת רובוטים עתידנית.
9 במרץ 2002 24 דורימון: נוביטה ושומרי הרוח נוביטה והחבורה מבקרים בכפר נסתר אליו הם מגיעים באמצעות גאדג'ט של דורימון.
8 במרץ 2003 25 דורימון: המסע של נוביטה ביקום חיות המחמד נוביטה והחבורה פוגש בחייזר-כלב בשם קוררה אשר מבקש שיסייעו לו להציל את כוכב הלכת שלו מנבל בשם ג'יגזומבי.
8 במרץ 2008 29 דורימון: ההרפתקאות הגלקטיות של נוביטה 2009 נוביטה והחבורה משתמשים בגאדג'טים של דורימון על מנת להציל כוכב לכת מרוחק.
7 במרץ 2009 30 דורימון: הקרב הגדול של ממלכת בנות הים דורימון משתמש באחד מהגאדג'טים שלו על מנת ליצור אוקיינוס וירטואלי עבור נוביטה בו הם פוגשים בבת ים סופיה.
לאחר שהם מסייעים לסופיה לחזור לממלכה התת-ימית שלה, הם מגלים שהם חייבים לסייע להציל את הממלכה התת-ימית של סופיה מהתקפה של ממלכה יריבה.
6 במרץ 2010 31 דורימון: נוביטה וצבא הפלדה 2011 רימייק לסרט השביעי בסדרת סרטי דורימון שיצא לאקרנים במקור בשנת 1986. 5 במרץ 2011 32 דורימון: נוביטה ואי הניסים נוביטה והחבורה משתמשים באחד מהגאדג'טים של דורימון על מנת לבקר באי מסתורי שמכיל בעלי חיים פרהיסטוריים שלכאורה נכחדו כבר מהעולם.
הם מגלים בהמשך שהם חייבים לסייע להציל את בעלי החיים באי מנבלים שהגיעו מהעתיד אשר מעוניינים ללכוד את כל בעלי החיים.
3 במרץ 2012 33 דורימון: מוזיאון הגאדג'טים הסודי של נוביטה נוביטה והחבורה יוצאים בעקבות גנב מסתורי שגנב את הפעמון אותו דורימון עונד סביב צווארו.
9 במרץ 2013 34 דורימון: המסע של נוביטה אל הממלכות הרדופות 2014 רימייק לסרט השלישי בסדרת סרטי דורימון שיצא לאקרנים במקור בשנת 1982. 8 במרץ 2014 35 דורימון: תמיד לצידך סרט האנימציה הראשון של דורימון ב-CGI, והראשון שיצא לאקרנים גם בבתי קולנוע מחוץ ליפן.
הסרט מציג שלבים שונים בחייו של נוביטה, מילדותו ועד בגרותו, ומראה עד כמה הייתה לדורימון השפעה על חייו.
8 באוגוסט 2014 36 דורימון: גיבורי החלל של נוביטה דורימון משתמש באחד מהגאדג'טים שלו על מנת להפוך את נוביטה והחבורה לגיבורי-על ובהמשך יוצאים להרפתקה בחלל במטרה להציל כוכב לכת מרוחק מחייזרים מרושעים.
4 במרץ 2017 39 דורימון: אי המטמון של נוביטה הסרט מהווה מחווה לרומן "אי המטמון" מאת רוברט לואיס סטיבנסון.
נוביטה והחבורה יוצאים להרפתקה בים הקריבי במטרה למצוא את אי המטמון.
3 במרץ 2018 40 דורימון: הרפתקאות הירח של נוביטה נוביטה והחבורה משתמשים בגאדג'טים של דורימון על מנת לבקר בירח.
1 במרץ 2019 41 דורימון: הדינוזאור החדש של נוביטה נוביטה מוצא במקרה שתי ביצי דינוזאור מאובנים ובאמצעות גאדג'ט של דורימון הם מצליחים לגרום לביצים לבקוע ומנסים לגדל את הדינוזאורים שבקעו מהם אשר להם הם קוראים קיו ומיו.
נוביטה והחבורה מחליטים להחזיר את קיו ומיו לתקופת הקרטיקון המאוחרת באמצעות מכונת הזמן של דורימון.
7 באוגוסט 2020 42 דורימון: תמיד לצידך 2 סרט האנימציה השני של דורימון ב-CGI.
נוביטה מחליט להשתמש בגאדג'טים של דורימון על מנת לחזור אחורה בזמן במטרה לפגוש את סבתו שנפטרה כאשר נוביטה היה בן 3. סבתו שמחה כאשר היא מגלה שנוביטה חזר בזמן על מנת לפגוש אותה, ומבקשת ממנו לראות, ולו במבט חטוף, את כלתו לעתיד של נוביטה.
בעקבות כך נוביטה ודורימון נוסעים בזמן אל העתיד על מנת להראות לסבתא של נוביטה את טקס הנישואין של נוביטה, אך הם מגלים בעתיד שנוביטה המבוגר נמלט מאולם החתונות ביום החתונה.
20 בנובמבר 2020 43 דורימון: מלחמת הכוכבים הקטנה של נוביטה 2021 רימייק לסרט השישי בסדרת סרטי דורימון שיצא לאקרנים במקור בשנת 1985. 4 במרץ 2022 44 דורימון: אוטופיית השמיים של נוביטה נוביטה והחבורה משתמשים בגאדג'ט של דורימון על מנת למצוא חברה אוטופית.
3 במרץ 2023 45 דורימון: סימפוניית כדור הארץ של נוביטה דורימון ונוביטה מגלים שכדור הארץ נמצא בסכנה והדרך היחידה להציל את העולם היא באמצעות הכוח של המוזיקה.
1 במרץ 2024 46 דורימון: סיפורי עולם האמנות של נוביטה נוביטה והחבורה מגלים פורטל לעולם פנטזיה בסגנון תקופת ימי הביניים באירופה.
סרטים קצרים, סרטי OVA וסרט קרוסאובר
בין השנים 1989 עד 2004 הופקו גם מספר סרטים קצרים של דורימון.
סרטים קצרים אחרים מתמקדים בדמותה של דוראמי ובדורמונים אחרים.
פרק קרוסאובר של דורימון עם "AIBOU: Tokyo Detective Duo" שודר בערוץ הטלוויזיה TV Asahi ב-9 בנובמבר 2018.
לאורך השנים פותחו משחקי וידאו רבים של דורימון.
לדוגמה בשנת 1983 חברת בנדאי הוציאה לשווקים את המשחק הארקייד "Dokodemo Dorayaki Doraemon" שנוצר בהשראת המשחק פק-מן.
ב-12 בדצמבר 1986 חברת Hudson Soft הוציאה לשווקים את משחק הדורימון הראשון עבור קונסלת המשחק NES אשר היה לאחד מהמשחקים הנמכרים ביותר ביפן באותה השנה בה נמכרו מעל ל-1.15 מיליון מחסניות של המשחק ביפן.
ב-6 בדצמבר 2007 חברת סגה הוציאה לשווקים את המשחק "Doraemon Wii" שהיה משחק הווידאו הראשון של דורימון בקונסלות המשחק Wii.
משחק הדורימון הראשון אשר זכה למהדורה נפרדת באנגלית לשוק הבינלאומי היה המשחק Doraemon Story of Seasons שיצא לשווקים בשנת 2019.
הפסקול של העיבוד הטלוויזיוני הראשון של דורימון משנת 1973 הולחן על ידי נובויושי קושיבה, אשר עיבד גם את שיר הפתיחה של הסדרה "ドラえもん" ואת שיר הסיום של הסדרה "ドラえもん ルンバ" אשר בוצעו על ידי הארומי נאיטו.
הפסקול של העיבוד הטלוויזיוני השני של דורימון, שעלה לשידור לראשונה בשנת 1979, הולחן על ידי שונסוקה קיקוצ'י.
הפסקול של העיבוד הטלוויזיוני השלשי של דורימון, שעלה לשידור לראשונה בשנת 2005, הולחן על ידי קאן סוואדה.
לאורך השנים נמכרו קלטות שמע ותקליטורים המכילים אוספים של שירי הפתיחה ויתר המנגינות בסדרות האנימה ובסרטים העלילתיים של דורימון.
הפופולריות הרבה לה זכה הזיכיון הוביל לכך שלאורך השנים נמכרו מוצרים נלווים רבים תחת המותג של דורימון הכוללים צעצועים, מוצרי מזון, כלי כתיבה, אקשן פיגר, נעליים, בגדים, ועוד.
בישראל סדרת האנימה שודרה במקור במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 בערוץ ג'טיקס עם דיבוב לעברית, וחזרה בהמשך להיות משודרת בישראל במהלך העשור השני של המאה ה-21 בערוץ דיסני ישראל עם דיבוב מחודש בעברית.
בהפקת הגרסה העברית של ערוץ ג'טיקס השתתפו בדיבוב הדמויות:
שי חורש (טקאשי "ג'יאן" גודה)
בהפקת הגרסה העברית של ערוץ דיסני ישראל, אשר הופקה על ידי אולפני אלרום, השתתפו בדיבוב הדמויות:
דור סרוגו (נובּיטה נובי, 2015)
סער בדישי (טקאשי "ג'יאן" גודה / דמויות שונות)
אמנון וולף (נוביסוקה נובי / דמויות שונות)
יורם יוספסברג (המורה / דמויות שונות)
טלי בן-יוסף (ג'איקו / דמויות שונות)
דוֹרִים הם בני שבט הלני יווני-עתיק המוזכר בכתבים יוונים, אשר ישבו בעיקר בפלופונסוס, במערב יוון ובכרתים.
זהו האחרון מבין השבטים ההלניים שפלש ליוון.
לשבט הדורי סממנים תרבותיים ודיאלקט ייחודיים.
על פי הכתבים היוונים בהם מוזכרים הדורים, מתקבל הרושם כי מקורם בצפונה ובצפון-מזרחה של יוון, ושמקורם ומוצאם האתני במקדוניה ובאפירוס.
נסיבות שאינן ברורות דיין גרמו להם לפנות לחלקה הדרומי של יוון לעבר אטיקה והפלופונסוס כמו גם לאיים האגאיים ולחופה של אסיה הקטנה.
במאה ה-12 או ה-13 לפנה"ס התחולל משבר תקופת הברונזה המאוחרת בפלופונסוס, בכרתים, ובמקומות אחרים באזור הים התיכון, חורבן שהיה כרוך בהרס משמעותי של תרבויות רבות, בהן של התרבות המיקנית העתיקה בדרום יוון, תהליך שהתנהל במקביל לתחילתה של תקופת המעבר ביוון.
הערים בפלופונסוס שנהרסו ואפילו נקברו תחתיהן כללו את הערים קורינתוס, אולימפיה, ספרטה ומיקנה.
ערים רבות הפכו בפועל לכפרים עלובים, והיו כאלה שאף נעזבו לחלוטין מיושביהן.
עד היום לא נמצאו עדויות כתובות אודות התקופה, במיוחד לאור העובדה שהשימוש בכתב הליניארי B פסק לחלוטין.
אף על פי שרוב הפולשים הדורים התנחלו בפלופונסוס, חלקם גם התנחל ברודוס ובאסיה הקטנה, שם נוסדו ששת ערי הדורים הגדולות- הליקארנאסוס וקנידוס שבאסיה הקטנה, קוס ולינדוס, קמירוס ויאליסוס באיים של רודוס.
שש הערים הללו הפכו ברבות הימים לערים שהתחרו עם הערים האיוניות שבאסיה הקטנה, וזאת, בנוסף לפלישתם של הדורים גם לאי כרתים.
המסורות המקוריות של בני השבט נשמרו גם בתקופה הקלאסית.
ההיסטוריון תוקידידס ראה את המלחמה הפלופונסית בחלקה "כמלחמתם של האיוניים בדורים" ואף ציין בכתביו את האמונה לפיה בני סירקוסאי היו צאצאיהם של בני שבט הדורים (תוקידידס 7.57).
מושבות "דוריות" כאלו ואחרות, שמקורן בקורניתוס, במאגארה ובאיים הדוריים, הופיעו לסירוגין לאורך החופים הדרומיים של סיציליה מסירקוסאי עד לסלינוס.
מבחינה תרבותית, הרי שבנוסף לדיאלקט הדורי של שפתם היוונית, המושבות הללו שימרו את לוח השנה הדורי.
לדורים גם מיוחסת התפשטותה של ההומוסקסואליות ביוון העתיקה.
יש חוקרים הטוענים שהדבר התרחש בזמן הגירתם המקורית, ויש הטוענים שזמן ההתרחשות היה מאוחר הרבה יותר, בסביבות שנת 630 לפני הספירה לערך, תחילה בכרתים, ואחר כך בספרטה ובשאר ערי המדינה היווניות.
בשם הפלישה הדורית (או "ההגירה הדורית") קרויה ההתפשטות של השבטים הדוריים שהגיעו מצפון יוון אל עבר מערב יוון, הפלפונסוס וכרתים, תוך דחיקת השבטים האחרים אל מחוץ לחצי האי הבלקני.
לפי ההנחה המקובלת, השם "דורים" נגזר מ"דוריס" - חבל הארץ בצפונה של יוון ממנו הגיחו.
על פי הממצאים הארכאולוגיים התרחשה פלישה זו החל מהמאה העשירית לפני הספירה, וההנחה המקובלת היא שדחיקת השבטים האחרים היא שהובילה להתפשטות האיונים והאיולים לאיי וחופי הים האגאי.
הפלישה פסחה כנראה על אטיקה שכבר באותו זמן הייתה כפי הנראה מאוכלסת וחזקה דיה להגן על עצמה, ובכך שימשה בסיס לפליטים אשר עברו באתונה בדרכם להתיישבות מחדש.
הגירה זו נחשבה עד לאחרונה לסיבת נפילה של התרבות המיקנית.
טענה זו מקורה עוד בתקופה הקלאסית, והיא התבססה על המיתוסים הדוריים עצמם.
על פי המיתולוגיה היוונית המאוחרת נקראו הדורים על שמו של מייסד השבט דורוס, בנו של הלן, ראש בית האב המיתולוגי של היוונים.
על פי המיתוסים (הספרטניים בעיקר) הונהגה הפלישה הדורית על ידי צאצאיו של הרקולס (ההראקלידים) אשר אספו תחת דגלם את שבטי הדורים ופנו לכבוש את כברת הארץ שהובטחה להם על ידי זאוס.
צאצאים אלו הדיחו מהשלטון בספרטה את בית אטריאוס.
בדיאלקט הדורי נעשה שימוש לאורך החופים של הפלופונסוס, בכרתים ובחלקה הדרום מערבי של אסיה הקטנה, ויש דמיון רב בינו לבין היוונית הצפון מערבית והמקדונית העתיקה.
בתקופה מאוחרת יותר החלו לשלוט דיאלקטים אחרים, בייחוד הדיאלקט האטי, עליו התבססה השפה היוונית העתיקה הנפוצה.
המאפיין הבולט ביותר של הדיאלקט הדורי היה השימור של השורשים הלשוניים ההינדו-אירופיים.
היוונית הצאקוניאנית, אחת מההתפתחויות המאוחרות של היוונית הדורית ומקור עניין לבלשנים רבים, עדיין מדוברת באופן יוצא דופן ממש בכמה אזורים בחלקי החוף הדרומיים של הפלופונסוס ובחופה של ארקדיה המודרנית.
דורין אטיאס (נולדה ב-25 בנובמבר 1974) היא מבקרת אופנה, סטייליסטית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
דורין אטיאס נולדה בקריית ים.
לאחר שסיימה את שירותה בצה"ל כקצינת הדרכה בחי"ר, החלה אטיאס את הקריירה שלה בעולם האופנה, כשהחלה לעסוק כמלבישה בפרסומות.
בשנת 2001 החלה להלביש בסדרות טלוויזיה, כששימשה כמלבישה בטלנובלה "לגעת באושר" ובסדרת הטלוויזיה "פרנקו וספקטור" בערוץ 2. בשנת 2003 הייתה המלבישה הראשית בטלנובלה של הוט 3 "משחק החיים".
בעקבות פרק "מאחורי הקלעים" שצילמה ההפקה של "ערב טוב עם גיא פינס" סביב "משחק החיים", החלה אטיאס באותה שנה להגיש פינת ביקורת אופנה בתוכנית, אותה היא הגישה עד פיטוריה בשנת 2021. בדצמבר 2022, תבעה את מערכת גיא פינס בגין פיטורים שלא כדין.
במקביל להגשת הפינה, הלבישה דורין בסדרות "טלנובלה בע"מ" ו"מיכאלה" בהוט 3, ו"אלביס, רוזנטל והאישה המסתורית" בערוץ השני.
כמו כן, החלה אטיאס ללמד עיצוב דמויות לטלוויזיה ב"שנקר" וב"עבודי קריאייטיב".
בשנת 2006 נטלה חלק (גם ככותבת) בתוכנית הפאנל של ערוץ הוט 3, "בנות", לצד רבקה מיכאלי, דנה ברגר ודנה ספקטור.
באותה שנה שפטה בתוכנית "פרסי האופנה" (שהגישה יעל בר זוהר) בערוץ 2. מלבישה, בין-השאר, את מירי מסיקה ושי גבסו.
ב־2012 הנחתה וביקרה אופנה בתוכנית "שעת הדרקון" ששודרה בערוץ 10.
אטיאס היא רכזת מגמת הסטיילינג בבית הספר לפרסום "עבודי קריאייטיב" בתל אביב.
ב־2015 החלה לעצב אופנה יחד עם ששון קדם, והמותג שלהם, פטיט דוריס, הומלץ במגזין ווג הבריטי.
ב־2020 השתתפה אטיאס בעונה התשיעית של תוכנית הטלוויזיה מחוברים בהוט.
ב־2022 החלה להגיש תוכנית לילה ברשת 13.
לאחר שהתארחה במספר פרקים של הפודקאסט "פותחות הכל" של קורין קיציס, אשר זכו לרייטינג גבוה, החלה בהנחיית פודקאסט משלה.
הפודקאסט בהנחייתה, "אש!", עלה לאוויר בינואר 2023, לצד יונתן גל.
אטיאס גרושה ולה שני בנים.
מזוהה עם השמאל מרכז הפוליטי.
דורין כספי (נולדה ב-10 בספטמבר 1953) היא שחקנית וזמרת ישראלית.
כספי נולדה בקנדה למשפחת לובצקי, שעלתה לארץ ישראל מליטא לאחר מלחמת העולם השנייה ועברה לקנדה זמן קצר לפני לידתה.
שנתיים אחרי כן עברה המשפחה למקסיקו סיטי.
כספי התחנכה בבית הספר "תרבות" במקסיקו סיטי במשך 10 שנים.
הוריה התגרשו והיא עלתה לישראל בגיל שתים עשרה והתגוררה עם אמה בתל אביב.
היא גדלה כילדת חוץ בקיבוץ גן שמואל במשך 7 שנים.
בצה"ל שירתה כספי בצוות-הווי חיל האוויר, שם הכירה בשנת 1972 את מתי כספי, שהלחין ועיבד את שירי הלהקה.
ב-1975 נישאה לו, ולשניים נולדו שני ילדים: ברית כספי והמוזיקאי בר כספי.
בשנת 1979 הנחתה ביחד עם ישראל גוריון ועזרא דגן את פסטיבל שירי הילדים.
בשנים 1989–1991 השתתפה במופע הקברט הסאטירי "ציצים" עם רולנדה שגרן ומרטין פלדמן.
סיפורים שענת אוהבת במיוחד, שי רז הפקות, 1978
אדם הוא אדם, הקאמרי, 1978
מאת ובבימוי אבי דוד, ערוצי בידור, 2004.
מאת ובבימוי אבי דוד, ערוצי בידור, 2000.
מאת ובבימוי אבי דוד, ערוצי בידור על פי רודיארד קיפלינג.
מאת ובבימוי אבי דוד, 1998.
סרטו הקצר של אריק רוטשטיין 1995.
אגדת האיש ששתק, ביים וכתב דורון נשר, 1997.
"לך יום אף לך ליל" כתב וביים איל ציון 2010
בלי סודות (קטעי פנטומימה להמחשת פעלים), 1984.
בסדרה "כחול עמוק" בפרק "פגישה גורלית", 1997.
דוריה (איטלקית Doria או d'Oria מלטינית de Auria וקודם לכן de filiis Auriae) היא משפחת אצולה איטלקית מג'נובה, אשר הייתה אחת מארבע משפחות האצולה החשובות בעיר בתקופת הרפובליקה של ג'נובה, החל במאה ה-12 וכלה במאה ה-16. שלוש האחרות היו משפחות גרימאלדי (Grimaldi), זפינולה (Spinola) ופייסקי (Fieschi).
בני דוריה צברו את הונם במסחר, בפיננסים וברכישת קרקעות, בניה שימשו כמפקדים חשובים בצבא ג'נובה, כאדמירלים וכשליטי העיר, והחל בראשית המאה ה-12 החזיקו ברשותם שטחים בסרדיניה ולאורך חופי ליגוריה.
מרכזה של המשפחה היה בפיאצה סן מטאו (Piazza San Matteo) בג'נובה, וסביבה הקימו בניה מספר ארמונות.
על בניה הידועים של המשפחה נימנים:
סימון דוריה הנהיג את הצלבנים בני ג'נובה, אשר השתתפו בכיבוש עכו במהלך מסע הצלב הראשון ב-1104.
אוברטו דוריה היה מפקד צי ג'נובה והובילו לניצחון כנגד פיזה ב-1284.
אחיו של אוברטו, לאמבה דוריה (1245–1323), הוביל את ג'נובה לניצחון על ונציה ב-1298.
בראנקלאונה דוריה שלט באחת מארבע המדינות העצמאיות שהשתרעו בסרדיניה, וכמעט וכבש את האי כולו במאה ה-14.
אנדראה דוריה (30 בנובמבר 1466-25 בנובמבר 1560) הוא הידוע בבני המשפחה, והוא השכיל לנצל את מעמדו ואת כוחו לטובתו האישית, והפך את ג'נובה לאוליגרכיה בהנהגתו.
דורין פרנקפורט (נולדה ב-22 ביוני 1951) היא מעצבת אופנה ישראלית.
פרנקפורט נולדה בפתח תקווה לאדי ונאוה, גדלה בשכונת קריית משה ומאוחר יותר בסביון.
אביה היה מנהל פעילות חברת התעופה האמריקאית TWA בישראל, הוא היה יליד וינה שעלה לישראל לבדו בגיל 16. היא נקראת על שמה של סבתה דורה, שנספתה בשואה.
אמא ילידת הארץ מהיישוב היש.את לימודי התיכון עשתה בגימנסיה העברית "הרצליה", ובשנים אלה החלה לעסוק ברקמה ותפירה אך בעיקר בציור ועיצוב גרפי.
פרנקפורט, בעזרת אמה, עיצבה והדפיסה פוסטרים וסטיקרים לקישוט חדרי בני נוער.
אלו זכו למכירות נאות ואף נמכרו בתערוכות בינלאומיות.
את השירות הצבאי עשתה במודיעין חיל האוויר ואחריו נסעה ללונדון ללמוד עיצוב גרפי, אולם לאחר זמן קצר החליטה ללמוד עיצוב אופנה בפריז, שם גרה שנתיים.
ב-1974, מששבה לישראל, החלה לעצב ולתפור יחד עם אמה בגדים בדירת קרקע ברמת גן, ופתחה חנות קטנה בכלבו שלום, שם מכרה את הבגדים בעיצובה.
בנוסף עבדה כסייעת של צלם האופנה בן לם.
פרנקפורט עיצבה בגדי הופעה לאמנים מובילים רבים בישראל, ובהם עפרה חזה, ירדנה ארזי, להקת תיסלם, שלום חנוך (בעטיפה הזכורה של האלבום "חתונה לבנה") וצביקה פיק.
היא אף עיצבה לא פעם את בגדי הזמרים שייצגו את ישראל בתחרות האירוויזיון.
בנוסף, עיצבה פרנקפורט בגדים לסרטי קולנוע של הבמאים איתן גרין, ניסים דיין, ג'אד נאמן, ותלבושות להצגות תיאטרון.
ב-1979 זכתה לחשיפה בינלאומית ראשונה כשחקנית הקולנוע האמריקאית פארה פוסט רכשה קולקציה שלה.
ב-1983 חברה פרנקפורט למרגיט סגל ויחד הקימו השתיים מפעל בדרום תל אביב.
בשנה זו גם עיצבה את התלבושות לאירוויזיון 1983 עבור עפרה חזה.
ב-1985 החלו בייצוא, ובמקביל לפתיחת החנות הראשונה ברחוב דיזנגוף בתל אביב, פתחה פרנקפורט חנות נוספת בלונדון.
את החנות, שהוקמה בקובנט גארדן, עיצב המעצב הישראלי רון ארד.
עם הזמן התרחבה רשת החנויות שהקימה, שבשיא מנתה 24 סניפים וחנות עודפים.
בשנים 2019–2022 החנויות נסגרו בהדרגה, וחנות הדגל ברחוב דיזנגוף נסגרה בסוף שנת 2022.
באוקטובר 2022 סגרה את המפעל, ופתחה סטודיו חדש בשכונת פלורנטין בסמוך לדירתה, ובמקביל מפעילה משנת 2006 חנות אונליין.
ב-2022 ובמקביל לסגירת המפעל שלה, החלה פרקנפורט ללמד במחלקה לאופנה במכללת ויצו חיפה בנוסף ממשיכה בעבודת העיצוב.
בסוף שנת 2025 ניפתחה תערוכה, פועלת אופנה: דורין פרנקפורט המציגה את האופנה שיצרה במוזיאון אשדוד לאמנות.
אוצרת התערוכה היא ליסה פרץ.
ב-1983, במהלך מלחמת לבנון הראשונה ותקופת האינפלציה בישראל, הפיקה פרנקפורט את קמפיין "אופנת הצנע": אוסף בגדים וקמפיין שעוצב בשיתוף אבנר אברהמי מעיתון "הארץ" כמחאה על המלחמה ועל השפל הכלכלי אליו נקלעה המדינה בעקבותיה.
בקולקציה נעשה שימוש בגרפיקות מימי הצנע וב"כרטיסי מובטל" משנות החמישים.
לקמפיין הצטלמו חבריה הקרובים של פרנקפורט, אך האוסף נחל כישלון בחנויות.
בחגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל, ב-1998, העלתה פרנקפורט על מסלול תצוגת "לובשים שלום" מערכות בגדים בהשראת השיר "ירושלים של זהב".
על הבגדים הוצגו סמלי היהדות, הנצרות והאסלאם שעיצב תמיר להב, כדרך להעביר את מסר ההכרה בירושלים כעיר מפורזת של שלוש דתות שונות.
ב-1994 - ביום הגאווה הבינלאומי ערכה פרנקפורט אירוע תרומה לעמותת עלם על גג בניין ברח' אלנבי 56 בתל אביב.
בסיום התצוגה שתי דוגמניות התנשקו על הבמה, עניין שגרם לסערה בתקשורת הישראלית.
ב-2000, עם תחילת האינתיפאדה השנייה, השיקה קו יוניסקס חדש תחת השם "DF", שאת הסמליל שלו עיצב דניאל מורגנשטרן.
לוגו זה הפך לאחד הסמלים המזוהים עמה.
ב-2002 יצרה את קמפיין "אופנה חוצת גילאים".
כיציאה נגד מה שכינתה "גטאות הגיל החברתיים".
לקמפיין הצטלמו באותה שנה אביה של דורין, אדי פרנקפורט (אז בן 81), הדוגמן שרון פרנס, המשוררת אביה בן דוד, השחקנית דורית בר אור ודורין עצמה.
בשנת 2004 התגייס בית האופנה לעצב את בגדי הייצוג ל-60 חברי הנבחרת למשחקים הפאראלימפיים באתונה (2005).
במשך מספר חודשים נתפרו כ-60 מערכות לבוש שהותאמו במיוחד לצרכיו האישיים של כל אחד מחברי הנבחרת.
בקיץ 2009, לכבוד חגיגות המאה לתל אביב, השיקה קולקציה בהשראת תל אביב הקטנה.
בקיץ 2013 השיקה קולקציה בשם "בין השמשות", בהשראת לבוש יהודי מסורתי.
בנוסף לפעילותה לקידום עיצוב מקומי ותעשייה ישראלית, מעורבת פרנקפורט בפעילות מרכז הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, באגודה לזכויות האזרח ויצו והדסה.
בדצמבר 1986 ארגנה מופע התרמה באולם "הסינרמה" למאבק באיידס.
ב-2010 החלה פרנקפורט לכהן כנשיאת כבוד של הארגון הבינלאומי "Susan G.
Komen", הפועל ברחבי העולם להגברת המודעות לגילוי מוקדם של סרטן השד ומציאת דרכים לריפויו.
פרנקפורט נישאה ב-1978 לאיתן זקצר, צייר ותפאורן.
הם התגרשו לאחר מספר שנים.
אחר כך הייתה בת זוגו של המוזיקאי והפרסומאי הדר גולדמן והם עברו לגור יחד בלונדון, במחצית השנייה של שנות ה-80. בלונדון הכירה פרנקפורט הכירה את דריוס סמית, צייר בריטי, ולזוג נולדו תאומות.
הם עברו לגור בישראל, אך הקשר התפרק ודריוס חזר לבריטניה.
היא אם לתאומות ואם חורגת לשתי בנותיו של בן זוגה לחיים מיקי קרצמן.
היא מתגוררת בתל אביב בשכונת פלורנטין.
בתה קיאן פרנקפורט היא גם מעצבת אופנה.
אחיה, ליעם פרנקפורט, הוא איש עסקים הפעיל בסצנת התרבות והבילויים בתל אביב, בין השאר היה בעלי פאב "המדבר", ומועדון "אלנבי 58".
באוקטובר 2013 קיבלה פרנקפורט פרס מפעל חיים של תעשיית האופנה הישראלית על שם לאה גוטליב.
דוריט הקטנה הוא רומן שכתב הסופר האנגלי צ'ארלס דיקנס, שפורסם לראשונה בהמשכים חודשיים בין השנים 1855–1857. זהו רומן סאטירי העוסק בממשל ובחברה האנגלית באותה עת.
גבר כבן 40 בשם ארתור קלנם, חוזר לאנגליה לאחר שהייה ממושכת בסין, שם ניהל ביחד עם אביו את עסקי המשפחה.
ארתור חוזר לאחר מותו של אביו, על מנת לגלות סוד עלום שעליו אביו רמז לו לפני מיתתו.
אמו של ארתור דוחה אותו ומתייחסת אליו בקרירות, וקל וחומר שאיננה מוכנה לעזור לו בפיצוח התעלומה.
בביתו של אמו פוגש ארתור את איימי דוריט, המכונה דוריט הקטנה, המשמשת שם כתופרת.
איימי היא הילדה הקטנה ביותר מתוך שלושת ילדיו של מר דוריט, הכלוא בבית הכלא לבעלי חוב מרשלסי מזה יותר מעשרים שנה.
גילה הוא 21 בזמן ההתרחשות, והיא עצמה נולדה בחומות המרשלסי.
בניגוד לאחיה ולאחותה המנסים לצאת מחומות המרשלסי ולהתחכך בחברה הגבוהה, שומרת איימי אמונים לאביה ומטפלת בו במסירות מדהימה.
ארתור קלנם משתדל לעזור למשפחת דוריט מבחינה כלכלית, ולוקח את איימי כבת חסותו.
רק לאחר שאישה אחרת שאהב נישאה לאחר, מתחיל ארתור להבין כי הוא גם אוהב את איימי.
אולם לוקח לו עוד זמן רב להבין כי היא גם מאוהבת בו וכי הם עתידים להתחתן.
עוד קודם לכן יוצאת משפחת דוריט מהמרשלסי בעקבות ירושת ענק שמגיעה אליהם במפתיע.
בעוד בני משפחת דוריט מרוצים מאוד מהשינוי החד באורח חייהם, איימי לא מצליחה לסגל את אורח החיים של החברה הגבוהה המתואר בספר בגרוטסקיות ובאירוניה.
בעקבות השיפור במעמדם הכלכלי והחברתי, עוברת המשפחה לגור באיטליה.
כל אותה העת ממשיך ארתור לנסות ולפתור את התעלומה.
לבסוף מתגלה כי ארתור הוא בן בלתי חוקי של אביו, ואשת אביו היא כלל לא אמו.
סופה של אמו היה בעוני משפיל בתוך חומות המרשלסי, לאחר שגורשה על ידי אשת אביו מביתם.
דודו של אביו שהיה אדם עשיר ואמיד, רצה להוריש את כל הונו לטובת אמו של ארתור, אולם כיוון שהיא נפטרה בדיוק באותו הזמן, הוא הוריש אותו לתינוקת שנולדה באותו היום בדיוק בתוך המרשלסי, הלא היא איימי.
אמו החורגת של ארתור התנגדה למהלך, והסתירה את הצוואה מאיימי.
זו הייתה גם הסיבה להעסקתה התמוהה לכאורה, על ידי אמו החורגת של ארתור.
בדרך זו רצתה האם החורגת לנקות את מצפונה.
ארתור קלנם הפך בינתיים להיות איש עסקים מצליח אולם הוא השקיע את כל הונו בבנק מזויף שהתגלה כהונאה ענקית.
כתוצאה מכך מתרושש קלנם מכל כספו, והופך להיות לבעל חוב הכלוא במרשלסי, בדיוק בחדר בו חיה איימי את כל שנותיה, לפני קבלת הירושה.
כתוצאה משיחה עם שומר המרשלסיי, שהיה גם הוא מאוהב באיימי, מבין ארתור עד כמה עזה הייתה האהבה בינו לבין איימי, משני הצדדים.
במשך שהותו במרשלסי הוא נתקף דיכאון וכמעט מת ממחלה.
בינתיים חוזרת איימי משהותה באיטליה, בעקבות פטירת אביה.
היא באה לטפל בארתור, וכתוצאה מכך הוא ניצל.
איימי רוצה להתחתן עם ארתור, אבל הוא לא מוכן להיות לנטל עליה.
רק לאחר שמתברר שגם אביה השקיע את כל הונו בבנק המזויף, מתאפשרים הנישואים.
בספר מרכיבים אוטוביוגרפיים רבים: גם דיקנס בילה חלק מילדותו במרשלסי, ויצא משם בזכות ירושה מפתיע שנפלה לידי אביו.
בנוסף, ישנם בספר פרטים רבים אופייניים לתקופה הוויקטוריאנית בכלל ולכתיבתו של דיקנס בפרט, כמו התיאורים המפורטים של העוני ושל הבדלי המעמדות באנגליה.
תיאור האהבה בין הגבר המבוגר ממעמד גבוה לנערה הצעירה והענייה, ששמרה על תמימותה אף על פי שהחיים התאכזרו אליה, מתקשר עם רומנים גדולים אחרים של תקופה זו, שהמפורסם שבהם הוא ג'יין אייר.
דורית קטינה / תרגם צבי רון ; ערך: ז.
אריאל ; הציורים: בינה גבירץ.
דוריט הקטנה / צ'ארלס דיקנס ; תרגמה מאנגלית אופירה רהט ; אחרית דבר - הלל דלסקי ; [איורים - הבלוט ק' בראון (פיז)].
הרומן "דוריט הקטנה" עובד למסכי הקולנוע והטלוויזיה חמש פעמים.
הפעמים הראשונות היו בשנים 1913, 1920 ו-1934. ב-1934 הופק סרט קולנוע גרמני בשם "Kleine Dorrit" בכיכובם של אנני אונדרה כדוריט הקטנה ומתיאס ויימן כארתור קלנהם.
ב-1988 הופק סרט הקולנוע הבריטי "דוריט הקטנה" בבימויה של כריסטין אדזרד ובכיכובם של אלק גינס כוויליאם דוריט ודרק ג'קובי בתפקיד ארתור קלנאם.
צוות השחקנים מנה יותר מ-300 שחקנים בריטים.
מיני-סדרה לטלוויזיה בשם "דוריט הקטנה" הופקה על ידי ה-BBC ו-WGBH בוסטון בשנת 2008. את התסריט לסדרה כתב אנדרו דייוויס ובין השחקנים הראשיים היו קלייר פוי (דוריט הקטנה), טום קורטני (ויליאם דוריט), מת'יו מקפדיין (ארתור קלנאם), אנדי סירקיס (ריגו / בלנדואה) וג'ודי פארפיט (גברת קלנאם).
דוריה שפִיק הייתה פעילה פמיניסטית, עיתונאית ואינטלקטואלית, מחלוצות המאבק הפמיניסטי והתנועה לשחרור האישה במצרים במחצית הראשונה של המאה העשרים.
הובילה, לצד נשים מצריות נוספות, את המאבק עבור זכות הנשים לבחור ולהיבחר, שהסתיים בהצלחה בעיגון זכות זו בחוקה של מצרים ב-1956. בנוסף, נלחמה למען השחרור הלאומי ונאבקה בקולוניאליזם הבריטי במצרים.
דוריה שפיק נולדה ב-14 בדצמבר 1908 בטנטא, בבית של סבתה מצד אמה, היא הייתה הבת השלישית להוריה אחמד שפיק שעבד כמהנדס ברכבת, ורתיבה נאצף, שהייתה בת למשפחה עשירה מהמעמד הבורגני הגבוה.
בשנת 1913 למדה אחותה הגדולה בבית הספר של המיסיון בטנטא.
שפיק נרשמה לאותו בית-ספר, לכן שלטה בשפה הצרפתית מילדותה.
שפיק נחשפה לעולם הרוחניות והמיסטיקה כאשר ביקרה את קבר אחמד אל-בדאווי (مولد السيد البدوي, מוולד א-סייד אל-בדווי) שהיה מיסטיקן אדוק ממוצא מרוקאי שחי במאה השלוש עשרה.
בשנת 1920 אמה מתה, אביה עבר לגור באלכסנדריה בשנת 1924, ודוריה ואחותה תוריא נשארו אצל סבתא בטנטא.
לאחר מכן שפיק הצטרפה לאביה באלכסנדריה והחלה ללמוד בבית הספר "סנט וינסנט דה פול" של המשלחת הצרפתית.
שפיק סיימה את לימודיה בבית הספר בהצטיינות, ובשנת 1930 אביה רצה שתלמד בצרפת אבל לא היה באפשרותו לממן את לימודיה, לכן הציע לה לבקש עזרה מהודא שעראווי, שהייתה מנהיגה ופעילה פמיניסטית מצרית.
שעראווי הגיבה בחיוב והשיגה עבורה מלגת לימודים דרך משרד החינוך, כדי שתלמד בצרפת.
שפיק נסעה לצרפת ולמדה באוניברסיטת הסורבון בחוג לפילוסופיה.
בשנת 1937 התחתנה בפריז עם בן דודה נור אל-דין אל-רגגאאי, ממנו הייתה מבוגרת בשבע שנים.
היא אמרה על נישואין "הנישואין שלי בפריז, לבד, בהיעדר המשפחה, נדוניה, והתנאים הכספיים נתנו לי להרגיש את החופש מההרגלים ומהמנהגים שהפכו את הנשים המצריות לשפחות".
שפיק קיבלה תואר דוקטור בפילוסופיה בשנת 1940, ובכך הייתה למצרייה הראשונה להשלים עבודת דוקטורט בסורבון בפריז.
עבודת הדוקטורט שלה הייתה בנושא "זכויות הנשים באסלאם" (حقوق المرأة بالأسلام, חוקוק אל-מראת (ב)אל-אסלאם).
הפרופסור הצרפתי שבחן אותה בעבודת הדוקטורנט אמר עליה: "שפיק הצליחה לשנות את הרעיונות שלנו על האסלאם והיא תהיה האישה הפמיניסטית החזקה שתגן על נשים מוסלמיות ומצריות".
באותה שנה חזרה שפיק למצרים, עם בעלה, שסיים גם הוא את הדוקטורט.
כשחזרה מצרפת, רצתה ללמד במכללת הספרות בקהיר, אולם דיקן המכללה סירב לקבל אותה בשל היותה אישה.
מאוחר יותר היא התמנתה למרצה במכללת הבנות אלכסנדריה, אך עזבה לאחר תקופה קצרה.
לאחר מכן התמנתה למפקחת על לימודי השפה הצרפתית במשרד החינוך.
מאוחר יותר עזבה את התפקיד הזה ועסקה בכתיבה עיתונאית.
שפיק הקימה את "איחוד בת הנילוס" (اتحاد بنت النيل, איתחאד בנת א-ניל) שמטרתו הייתה "השגת זכויות פוליטיות לנשים באופן מלא", ואת "המועצה הלאומית לנשים המצריות" (المجلس الوطني للنساء المصريات, אל-מג'לס אל-וטני ל (א)ל-נסאא אל-מצרייאת) ובזכותה, הצטרף הארגון למועצה העולמית לנשים, כאשר שפיק נבחרה לעמוד בראשותו.
לשפיק היו עימותים אידאולוגיים עם גמאל עבד אל נאצר וגם עם חברות האיחוד.
בסוף חייה היא עברה משבר קשה והתאבדה בשנת 1975.
פעילותה החברתית והפוליטית והקמת מפלגת אל-ניל
שפיק נחשבת לאישה פורצת דרך, מנהיגת מאבק למען שוויון זכויותיהן של הנשים.
היא הפגינה אומץ לב בעיסוקה בנושאים מעוררי מחלוקת וויכוח אינטלקטואלי, כמו: מעמד האישה, ייצוג הנשים בחוקת מצרים (الدستور المصري, א-דסתור אל-מצרי), והמאבק נגד ריבוי הנשים.
בתחילת דרכה הפוליטית היא פרסמה מאמרים למען שוויון וזכויות הנשים, אבל מהר מאוד הבינה שדרישות כאלו למען הנשים לא יזכו לתמיכה כספית מהגברים, ואולי ירדפו אותה.
עם תחילת שנת 1948 קבלה החלטה, והקימה את "איחוד בנת אלניל" (اتحاد بنت النيل) - תנועה נשית פמיניסטית - והקימה את מפלגת "בנת אל-ניל" (حزب بنت النيل) למען השגת זכויות הנשים הפוליטיות באופן מלא.
שפיק קראה לרפורמה חברתית שאפתנית בקהיר והתחילה עם החברות ממפלגת "אל-ניל" במספר של פעילויות חברתיות וכלכליות כדי לשרת את הנשים העובדות והנזקקים לעזרה.
אחת הפעיליות הייתה פתיחת מסעדה/מטבח שסיפקה ארוחות חמות מסובסדות לנשים ממעמד הפועלים.
בנוסף היא הקימה שני משרדים להעסקת סטודנטים מהאוניברסיטאות, ומועדון להופעות תרבותיות לצעירים וימי עיון להעלאת מודעות פוליטיות בקרב נשים ולעבוד על אוריינות בקרב הנשים העובדות.
הפגנת הנשים מול הפרלמנט המצרי
בשנת 1951 הפעילות הפוליטית הראשונה של "בנת אלניל" הייתה הפגנת נשים המורכבת מאלף אישה ליד הפרלמנט המצרי כאשר דוריה שפיק עמדה בראש ההפגנה.
ההפגנה שיבשה את ישיבת הפרלמנט למשך ארבע שעות.
הנשים לא עזבו את המקום עד שהבטיחו להן ראשות שתי מועצות בפרלמנט, שיגשימו את בקשותיהן וזכויותיהן.
הפעולה הזאת הכעיסה את השמרנים המוסלמים, וראש איחוד העמותות האסלאמיות שלח הודעת מחאה למלך פארוק, ובקש לבטל את כל הגופים הנשיים שמבקשים את השתתפותן הפוליטית של הנשים ולהכריח אותן לחזור הביתה ולעטות את הרעלה.
בשנת 1952 השתתפו נשות "בנת אלניל", שבראשן עמדה דוריה, בהפגנות ופעילויות מחאה של הסטודנטים נגד הממשלה והמלך והבריטים, כאשר הן הפכו ליחידה מיוחדת בת כמאתיים נשים והודרכו הדרכה צבאית.
דוריה שפיק טענה כי שחרור האישה מוסיף למודעות הלאומית למען השחרור הלאומי.
מאבק נגד ההגמוניה הבריטית הוא זה שיביא להסכמה קולקטיבית.
היא אחזה בנשק נגד הכיבוש הבריטי.
בתחילת שנות החמישים הכינה קבוצה צבאית של נשים מצריות שהתנגדו ופעלו נגד יחידות של הצבא הבריטי בתעלת סואץ, וכלל נכונות להילחם ולהכשיר אחיות לשדה.
בין השנים 1953–1956 החלו שינויים במצרים כמו, נסיגת הבריטים ממצרים, והכרזת מצרים לרפובליקה.
שפיק המשיכה במאבקה למען הזכויות הפוליטיות של הנשים במשך כל האירועים האלו.
בשנת 1954 הוקמה המועצה לכתיבת חוקה החדשה, ולא היה בה ייצוג לנשים.
שפיק הרגישה כי הרחקתן של הנשים מאיים עליהן.
היא אמרה: "בלי ייצוג לנשים החוקה לא תוכל לממש את זכיותיהן של הנשים".
במחאה על כך היא הודיעה לכל המנהיגים הגדולים במצרים ולסוכנויות הידועות המצריות והעולמיות, כי היא שובתת רעב במטרה להשיג זכויות הנשים הפוליטיות באופן מלא.
היא הודיעה כי "אני מוחאת ולא מקבלת ולעולם לא אקבל את החוקה שלא השתתפו נשים בהכנתה!".
עוד ארבע עשרה נשים הצטרפו לשביתת הרעב וגם חלק מחברות "איחוד הניל" באלכסנדריה.
אז נשלח אליה מושל קהיר להודיע לה חוקת מצרים החדשה תגשים את זכויות הנשים באופן מלא, שפיק בקשה ממנו לכתוב את זה, והוא ענה: "גברתי אני לא יכול לבקש מהממשלה לכתוב דבר כזה!
זה בלתי אפשרי, שפיק התפשרה ובקשה ממנו רק לכתוב על הדבר שנשלח למענו והוא הסכים והשביתה הסתיימה.
שפיק הייתה מרוצה מהתוצאה ומפרשנות העיתונות העולמית סביב מאבקה.
שפיק כתבה אחרי חודש מהניצחון שזכו בו הנשים, בעיתון בנת אלניל, "התקשורת העולמית והמקומית התייחסה לדרישותינו בצורה מכובדת הם שבחו את מאבקנו וראו בו בסיס לדמוקרטיה וצריך להגביר את המודעות אצל כל העם המצרי, אין לנו עוד סבלנות לסבול את השלטון בלי פרלמנט, בלי חוקה, בלי חופש".
בשנת 1956 אפשרה החוקה המצרית לנשים לקבל את זכות ההצבעה, אבל רק לנשים שתבקשנה להצביע.
התנאי הזה אינו דרוש מהגברים.
דבר זה הרגיז את שפיק היא הביעה התנגדות חוקית כמייצגת את "איחוד הניל", שהנשים אינן מסכימות לקבל רק חלקים מהזכויות הפוליטיות.
בשנת 1957 הכריזה שפיק על מחאה יותר חריפה נגד גמאל עבד אל נאצר, והצהירה לכל העיתונות המקומית והעולמית על "שביתת רעב עד למוות" כמחאה על הפרת זכויותיה והחופש האנושי.
היא פתחה בשביתת רעב בשגרירות ההודית בקהיר.
ראש ממשלת הודו נהרו תמך בה ונשאר בקשר עם עבד אל נאצר והשגרירות ההודית.
ב-6 בפברואר 1957 בקש מעבד אל-נאצר שלא לאפשר שום פגיעה בד"ר שפיק, אם היא תרצה לצאת מהשגרירות ההודית בקהיר.
נהרו הורה לשגרירות בקהיר לראות בד"ר שפיק אורחת של השגרירות ההודית, ואם ברצונה לעבור לבית החולים או לכל מקום אחר - להעביר אותה ברכבים השייכים לשגרירות הודו ובטיפולו של השגריר.
ב-6 בפברואר 1957, נכנסה ד"ר שפיק לשגרירות ההודית ושלחה הצהרה לגמאל עבד אל נאצר שאמרה: "בשל התנאים הקשים שחוו המצרים החלטתי על שביתת הרעב עד מוות".
"אני קוראת מחדש לרשויות המצריות להעניק לחופש מלא לגברים ולנשים מצריים ולשים קץ לשלטון הדיקטטורי".
בתגובה למחאתה זו, נדונה שפיק למעצר בית לשלוש שנים.
כל עיתוניה נסגרו, והעיתונים קיבלו הוראה שלא להזכיר את שמה.
כאשר יצאה מהמעצר, היה המשטר הנאצרי בשיא יוקרתו, ושפיק גזרה על עצמה שתיקה.
השנים הבאות היו שנים של בדידות, במהלכן היא כתבה את זיכרונותיה.
בעלה של שפיק, ד"ר רג'אאי, היה ידוע באהדתו למפלגת אל-ופד.
בחודש פברואר 1967, פשטה המשטרה על הבית של שפיק כדי לתפוס את בעלה "באשמה במעורבות בקנוניה נגד נאצר".
המשפחה לא ידעה את גורלו לתקופה של 4 חודשים.
נישואיהן של ד"ר שפיק ובעלה הסתיימו ב-21 באוקטובר 1968 והם התגרשו.
הם נפגשו בחתונה של בנותיהם עזיזה וג'ייהאן.
בנותיה התחתנו ועזבו את הבית, ובעלה עזב את הבית לאחר הגירושים.
היא התחילה לעסוק בתרגומים והמשיכה לכתוב ספרים ושירה.
לאחר מותו של עבד אל נאצר בשנת 1970 היא השיגה הקלות בנסיעה.
בשנת 1971 נסעה לקליפורניה לכבוד לידתו של נכדה הראשון, שריף, בנה של עזיזה.
ב-1975 לאחר שבתה השנייה נסעה לאנגליה, סבלה שפיק מבידוד אמיתי ודיכאון עמוק.
היא הייתה אישה חזקה, מיוחדת בהתמדתה במאבקה עם צורות וגישות חדשות, וללא פשרות עד שהתקבלו כל זכויות הנשים הפוליטיות.
במאבקה של שפיק למען זכויות הנשים הפוליטיות, היא לא שכחה להתייחס לכך כי המודעות לזכויות הנשים היא גם מודעות לאומית נגד כל צורות הקולוניאליזם, וכי זה מדגיש את החופש של כל האומה.
שפיק הייתה שונה מחברותיה הפמיניסטיות באותה תקופה.
מבחינת התרבות, שפיק העדיפה את גישת התרבות המערבית בנושאי החינוך והמאבק הפמיניסטי, בעוד האחרות העדיפו את התרבות המקומית והאסלאמית על התרבות המערבית.
במהלך חייה פרסמה שפיק 16 ספרים, 4 מהם בנושאים על הפמיניזם, רומן אחד, ספרי שירה, וספר אוטוביוגרפי.
בנוסף יש לה שני ספרים מתורגמים, לרבות תרגום הקוראן לצרפתית ואנגלית.
היא חיברה שירה בצרפתית וכתבה פרוזה בשם: תפילת הודיה או אברה איזיס.
שפיק ערכה שלושה ירחונים לנשים,"האישה החדשה" (المراة الجديدة), "בנת א-ניל" (بنت النيل, "בת הנילוס") ו"כתכות" (كتكوت), עיתון לילדים בשנת 1964.
דורין ניקולאיֶה גויאן (ברומנית: Dorin Nicolae Goian; נולד ב-12 בדצמבר 1980) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הבלם.
גויאן התחיל את הקריירה שלו בפורסטה פלטיצ'ן ובשנת הצטרף לקבוצת המילואים.
שנתיים לאחר מכן, הוא הצטרף לקבוצה הראשונה.
בשנת הושאל לגלוריה בוזאו במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרומנית.
גויאן חזר לפורסטה לאחר שירדה לליגה השנייה.
ובינואר עבר לצילאו פיאטרה ניאמץ.
בעונת ירד עם המועדון לליגה השנייה, ובקיץ חתם בבקאו.
ב-4 במרץ 2005, גויאן חתם על חוזה לחמש שנים בסטיאווה בוקרשט.
ב-15 בספטמבר 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-3 נגד ואלרנגה.
הוא הבקיע גם במשחקים נגד לאנס, האלמסטד והירנביין.
הוא הבקיע בהפסד 4-2 נגד מידלסברו בחצי גמר גביע אופ"א, בסיומו הודחה סטיאווה מהמפעל.
בעונת הבקיע פעמיים במוקדמות ליגת האלופות נגד זגלבינה לובין ובאטה בוריסוב ועזר לקבוצתו להעפיל לשלב הבתים של המפעל.
בעקבות יכולתו הטובה של גויאן, מועדונים רבים כמו שטוטגרט, בורוסיה דורטמונד, מנצ'סטר יונייטד גילו בו עניין אך בסופו של דבר נשאר בסטיאווה.
ב-16 באוקטובר 2007 סטיאווה השלימה את העברתו של גויאן לאחר ששילמה עוד מיליון אירו לבקאו.
ב-24 באוקטובר 2007 ענד לראשונה את סרט הקפטן במשחק נגד סביליה.
ב-6 באוגוסט 2009, עבר לפלרמו תמורת 2 מיליון אירו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד רומא.
הוא שימש בעיקר כמחליף עבור צ'זארה בובו וסימון קר.
בקיץ עזב קיאר את פאלרמו וגויאן תפס את מקומו, אך בגלל פציעות לא שיחק ברוב שלבי העונה וסיים אותה רק עם 22 הופעות בכל המסגרות, 16 מתוכן בליגה.
בינואר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בפאלרמו נגד מילאן.
ב-25 ביולי 2011 חתם בגלאזגו ריינג'רס.
ב-30 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד סנט ג'ונסטון.
באוגוסט נפצע בגיד הברך ונעדר חודש וחצי מהמגרשים, וחזר ב-18 בספטמבר 2011. כעבור שלושה ימים הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 3-2 נגד פלקירק בגביע הסקוטי.
ביוני המועדון הכריז על פירוק וירידה לליגה השלישית וגויאן שוחרר מהמועדון.
באוגוסט הושאל לספציה מהסרייה ב'.
לאחר שהושאל לספציה, גויאן נשבע שיחזור לריינג'רס בעתיד.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד ויצ'נזה.
ב-17 בנובמבר 2012 דחף את השופט במהלך ההפסד 3-2 נגד ג'ובה סטביה והורחק ל-4 משחקים.
ב-23 בדצמבר 2012 גויאן הבקיע את השער הראשון שלו עבור המועדון בהפסד 3-2 נגד פדובה.
ב-21 ביולי 2013 חתם לשנתיים באסטרס טריפוליס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עם המועדון ב-18 באוגוסט 2013 בתיקו 3-3 בבית נגד פאס יואנינה.
ב-16 בנובמבר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה במשחק ידידות נגד .
ב-7 באוקטובר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד .
גויאן העפיל עם הנבחרת ליורו 2008 ואף לקח חלק באליפות.
לזכותו של גויאן 5 שערים בנבחרת ב-52 הופעות.
דורין רוטאריו (ברומנית: Dorin Rotariu; נולד ב-29 ביולי 1995 בטימישוארה שברומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת החלוץ והכנף.
רוטאריו ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרומנית במדי דינמו בוקרשט, אליה הושאל מפולי טימישוארה, בחודש מרץ 2013, בגיל 17 ו-8 חודשים, נגד קונקורדיה קיאז'נה.
בקיץ 2013, כאשר הסתיימה תקופת ההשאלה שלו לדינמו בוקרשט, הסתיים גם חוזהו בפולי טימישוארה, והוא הפך לשחקן חופשי.
רוטאריו החליט לחתום בדינמו בוקרשט ל-6 שנים, על-אף ניסיונות להחתימו מצד וסלוי, שם שימש דודו, יוסיף רוטאריו, כעוזר מאמן.
הוא הבקיע את שער הבכורה שלו עבור דינמו בוקרשט במשחק במסגרת ליגת העל הרומנית נגד וסלוי.
ב-31 בינואר 2017, חתם רוטאריו במועדון הכדורגל הבלגי קלאב ברוז' על חוזה לשלוש וחצי שנים.
בפברואר 2019 הוא עבר לאסטנה עם חוזה ל-4 שנים.
לרוטאריו 14 הופעות בנבחרת רומניה הצעירה.
ב-8 באוקטובר 2016 ערך רוטאריו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-68 בניצחון 0–5 על נבחרת ארמניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
מתאוס דוריה מאסדו (בפורטוגזית: Matheus Dória Macedo; נולד ב-8 בנובמבר 1994, סאו גונסאו, ברזיל), הידוע בקיצור כדוריה, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת סנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת ברזיל.
ב-27 במאי 2012 דוריה ערך את הופעת הבכורה שלו בבוטפוגו, בניצחון קבוצתו נגד קוריטיבה בתוצאה 2–3 במסגרת ליגת העל הברזילאית.
ב-1 בספטמבר 2014 חתם במרסיי, ובהמשך העונה הושאל לסאו פאולו.
ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לגרנדה הספרדית.
ב-27 בינואר 2018 הושאל למלאטיספור הטורקית.
ב-27 ביולי 2018 חתם בסנטוס לגונה המקסיקנית.
דוריה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל ב-6 באפריל 2013, כשהחליף את דדה בדקה ה-87 במשחק נגד נבחרת בוליביה.