tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא נחנכה במרכז העיר ימית שבפתחת רפיח ב-5 ביוני 1977, במלאת עשר שנים למלחמה.
היא סימנה את הכיכר המרכזית של העיר ימית.
עם פינוי סיני במסגרת הסכם השלום עם מצרים, נהרסה האנדרטה, לא לפני ששהו עליה אנשי 'גוש אמונים', שהתבצרו על המגדל הגדול; אנשים אלה, ובראשם צחי הנגבי, היו חלק מהתנועה לעצירת הנסיגה מסיני.
הם שהו על האנדרטה החל מ-1 באפריל 1982 ועד 23 באפריל, תוך כדי שנאבקו בחיילי צה"ל שניסו לפנותם, תוך כדי שימוש בשמן, קצף ומים.
לבסוף, הצליחו חיילי צה"ל להוריד אותם, על אף המדרגות השבורות ולקחת אותם למעצר.
פינוי העיר הושלם יומיים אחר כך.
מיד לאחר מכן נבנתה שוב במקומה הנוכחי, מדרום לכרם שלום, שם נחנכה ב-15 ביוני 1982.
במרכז האנדרטה ניצב מגדל בגובה של 25 מטרים ובתוכו 117 מדרגות עליהן ניתן לטפס עד למרפסת שממנה תצפית יפה על הסביבה.
מסביב למגדל נמצאים 400 עמודי בטון (בימית היו רק 295) שעל חלקם (בגלל גנבי מתכת) חלקי רכב שריון או נשק אחר.
לפני האנדרטה מוצגים לוחות עם סמלי היחידות שלחמו באוגדה ורשימת הנופלים.
כ-400 מטרים אחריה מרוכזים קירות ימית, מקום בו נשמרו עד היום הקירות של הבתים הפרטיים בעיר ימית, ובכלל מחבל ימית.
בחודש ספטמבר 1977, חודשים ספורים לאחר חנוכת האנדרטה, חתמו ראש הממשלה מנחם בגין ושני ראשי הממשלה שקדמו לו, גולדה מאיר ויצחק רבין על ליטוגרפיה צבעונית המתארת את האנדרטה.
הליטוגרפיה הופצה במהדורה מוגבלת בת 125 עותקים, שאחד מהם נמסר לנשיא המדינה והנותרים נועדו למכירה לציבור על מנת לממן את השלמת האנדרטה.
לרגל יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל תשמ"ג-1983 הנפיק השירות הבולאי את הבול "אנדרטה לחללי אוגדת הפלדה", שעיצבו דוד פסח ושמעון כתר מקיבוץ מעברות על פי צילום של נופך-מוזס.
כ-15 קילומטר מהאנדרטה ניצבת האנדרטה לחללי גדוד השריון 46. גם אנדרטה זו תוכננה על ידי גודוביץ, נבנתה במקור בסיני והוקמה מחדש בתחומי ישראל.
אנדרטת אורגון לשואה היא אנדרטה לזכר היהודים שנרצחו בשואת יהודי אירופה ויתר קרבנות המשטר הנאצי, הניצבת בעיר פורטלנד, במדינת אורגון שבארצות הברית.
האנדרטה ניצבת באתר מוקף צמחייה בתחומיו של פארק וושינגטון בעיר פורטלנד.
היא מורכבת משתי כיכרות, ששביל מחבר ביניהן.
הכיכר האחת מעוצבת ככיכר של עיר, ובה ספסל ישיבה ופנס רחוב מעוצבים.
היא מסמלת את כיכרות הערים שברבות מהן נאספו יהודי הקהילה המקומית לצורך שילוחם משם לגטאות ולמחנות הריכוז וההשמדה.
השביל המוביל מן הכיכר בנוי מאבני ריצוף, בדומה לריצוף של רחוב בעיר אירופית, שבו צעדו המגורשים, או בדומה למצע של פסי רכבת, אשר נשאו את רכבות הגירוש.
בנקודות שונות בכיכר ועל גבי השביל מונחים העתקים יצוקי ארד של חפצים דוגמת אלו שהשאירו המגורשים אחריהם או שנשמטו מידיהם במהלך האיסוף והגירוש – דב-צעצוע, בובה, ספרון, נעל של ילד, משקפיים, מזוודה ריקה, חנוכייה, כינור.
הם מסמלים את מהלך החיים של הקרבנות שנקטע על ידי הגירוש אל המוות.
השביל מוביל אל הכיכר האחרת, בה ניצב קיר זיכרון מעוגל הבנוי מאבנים אפורות.
בין אבני הקיר שובצו לוחות עשויים ארד, שעליהם נכתבו משפטים מהתנסויותיהם וחוויותיהם של ניצולי שואה במהלך ימי הרדיפות, הגירוש וההשמדה.
בקצהו השמאלי של הקיר ניצבים שני לוחות זיכרון משיש שחור, המעוצבים כספר פתוח.
הטקסט החרות עליהם מתאר את התפתחות משטר האלימות הנאצי והרציחות ההמוניות של היהודים ובני קבוצות נוספות משנת 1933 ועד 1945.
בקצהו הימני של הקיר, מתחת לסלע השקוע בקרקע, נטמנו אפר ועפר שהובאו מששת מחנות ההשמדה העיקריים באירופה – חלמנו, טרבלינקה, סוביבור, בלז'ץ, מיידנק, אושוויץ-בירקנאו.
כתובת על גבי לוח שיש שחור הניצב בצד הסלע מציינת את ההטמנה.
על גבי חלקו האחורי של הקיר, המצופה גם הוא בשיש שחור, נחרתו שמות של יהודים שנרצחו בשואה וכן שמות של קרוביהם, ששרדו, הגיעו לארצות הברית והשתקעו במדינת אורגון ובדרום-מזרח מדינת וושינגטון.
האנדרטה הוקמה ביזמתם של ניצולי שואה שהתגוררו באזור אורגון, והקימו במהלך שנות התשעים את מרכז אורגון למידע על השואה (Oregon Holocaust Resource Center).
תכנון האנדרטה הוא פרי מלאכתה של קבוצה בת שבעה משתתפים, ובהם אמנים, אדריכלי נוף, טיפוגרף והיסטוריון.
האנדרטה נחנכה בטקס שהתקיים ב-29 באוגוסט 2004.
השטח להקמת האנדרטה נתרם על ידי עיריית פורטלנד.
המימון להקמת האנדרטה נאסף ממקורות פרטיים, וכך גם הכספים המשמשים לאחזקתה.
אחזקת האנדרטה נעשית על ידי מרכז אורגון למידע על השואה.
סרטון על האנדרטה באתר YouTube.
אתר מרכז אורגון למידע על השואה.
אנדרטת אתונה לשואה היא אנדרטה לזכר יהודי יוון שנספו בשואה, הניצבת בעיר אתונה, בירת יוון.
האנדרטה הוקמה באתר שנתרם על ידי עיריית אתונה במרכזה של העיר, סמוך לאקרופוליס ובקרבת בית הכנסת ברחוב מלידוני (Melidoni).
מיקום זה נחשב סמלי משתי בחינות: כ-350 יהודים נלכדו בבית הכנסת בתקופת הכיבוש הגרמני של יוון (ב-24 במרץ 1944) לאחר שהגיעו למקום בעקבות שמועה כוזבת כי הגסטאפו מחלק שם מצות.
הם גורשו למחנה ההשמדה אושוויץ ורובם המכריע נרצח.
כמו כן, אתר האנדרטה משקיף על אתר בית הקברות, שבו נשא פריקלס בשנת 431 לפני הספירה את ההספד המפורסם שלו על הרוגי אתונה במלחמה הפלופונסית.
כ-65,000 מיהודי יוון נרצחו בשואה אתונה הייתה האחרונה בין בירות מדינות האיחוד האירופי שבה הוקמה אנדרטה לזכר השואה.
האנדרטה תוכננה על ידי האמנית היוונית-אמריקנית דאנה מגאניאס (DeAnna Maganias).
ועדה מטעם קהילת יהודי יוון בחרה בתוכניתה מתוך 19 הצעות לתכנון האנדרטה, שהוגשו במסגרת תחרות בינלאומית שנערכה לשם כך.
טקס חנוכת האנדרטה נערך ב-10 במאי 2010 במעמד ראש עיריית אתונה ונציגים של ממשלת יוון, הכנסייה האורתודוקסית והכנסייה הקתולית של יוון, נציגי קהילת יהודי יוון, קהילת יהודי אתונה והכנסת, וכן שגרירי גרמניה, איטליה, פולין והולנד.
האנדרטה היא מבנה שיש בצורת מגן דוד, שנשבר וששת משולשיו מנותקים ממרכזו, וניצבים במרחקים בלתי שווים ממנו.
קודקוד כל אחד מן המשולשים פונה לכיוונם של ערים וכפרים ביוון שמהם גורשו אל מותם אלפים רבים של יהודים.
על גבי חלקיו של המבנה חרותים שמות מקומות היישוב מהם גורשו היהודים.
מרכזו של המגן-דוד הוא שלם ומסמל את הישרדותו של גרעין הקהילה ופריחתו מחדש.
המבנה ניצב בליבו של גן צמחים ועשבי מרפא, המסמל החלמה ושלווה.
אנדרטת איפר הידועה גם בשמה העממי שער מנן (Menin Gate), היא אנדרטה בעיר איפר שבמערב בלגיה, המנציחה את זכרם של חיילי צבאות האימפריה הבריטית, שנפלו בקרבת העיר במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע.
זוהי אחת מהאנדרטאות הגדולות ביותר לחללי מלחמת העולם הראשונה ומן הידועות ביותר מהן.
היא נחנכה בשנת 1927, וכיום מונצחים על גביה שמותיהם של 54,394 איש.
ב-2023 הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית), הכולל בין היתר את האנדרטה.
חבל הארץ שליד איפר שבפלנדריה היה לזירת קרבות בין גרמניה לבין מעצמות ההסכמה כבר מראשית מלחמת העולם הראשונה.
הכינוי שניתן לו היה מבלט איפר (Ypres Salient), שהשתרעה מצפון, ממזרח ומדרום לעיר.
הקרב הראשון על איפר ניטש בספטמבר ואוקטובר 1914, כאשר תפס הצבא הבריטי את העיר במסגרת המירוץ אל הים.
באפריל 1915 נפתח הקרב השני על איפר בהתקפת גז גרמנית על קווי מדינות ההסכמה מצפון לעיר.
התקפה גרמנית זו אילצה אותן לקצר את קוויהן מסביב לה.
מיוני ועד נובמבר 1917 ניטש הקרב השלישי על איפר, שבו ניסו צבאות האימפריה הבריטית לדחוק את הגרמנים צפונה ומזרחה, גם בניסיון לסייע לצבא הצרפתי דרומה משם.
התקפה זו זכתה בתחילה להצלחה אך הפכה לאחר מכן לקרב התשה כנגד התנגדות גרמנית חזקה ומזג אוויר שהחמיר והלך.
לבסוף, במרץ 1918 פתחו הגרמנים במתקפה בחזית זו וזכו להצלחה מסוימת, אך עד הסתיו נעצרו ונהדפו על ידי כוחות מדינות ההסכמה.
בקרבות סביב איפר נפלו מאות אלפים מחיילי צבאות האימפריה הבריטית.
בסביבתה מצויים עשרות בתי קברות צבאיים.
האנדרטה שוכנת במבוא המזרחי של מרכז העיר איפר, מעל הדרך המובילה אל העיירה מנן שמדרום-מזרח לעיר.
אתר זה נבחר להקמתה משום שבו ניצב בימי הביניים שער אחר לעיר, ומשום שדרך מבוא זה צעדו מאות אלפים מחיילי האימפריה הבריטית בדרכם לשדות הקרב בקרבת העיר.
האנדרטה היא מבנה מלבני המעוצב כשער ניצחון, שדרכו חולפת הדרך מאיפר למנן.
הוא שוכן על גדת התעלה המקיפה את מרכז העיר איפר ממזרח ומדרום ומגשר בין שני אגפי סוללת מגן של העיר (חלק מביצוריה המקוריים), הניצבים משני צידי הדרך שעליה הוקם.
אורך השער הוא כ-45 מטר ורוחבו כ-35 מטר.
בחזיתותיו המערבית והמזרחית פעורים פתחים קשתיים המתנשאים מעל הדרך העוברת תחת השער.
משני צידי הפתחים ניצבים זוגות עמודים שביניהם פעורים פתחים מלבניים נמוכים, המובילים אל המדרכות שמשני צידי הדרך.
תקרת החלל הפנימי של השער היא קמרון, שגובהו המקסימלי הוא 14.5 מטר.
חזיתות השער לצפון ולדרום הן מוגבהות בשל מיקומו בין שני אגפי סוללת המגן.
ניתן לגשת אליהן דרך חלקו הפנימי של השער, באמצעות טורי מדרגות.
דמות אריה הזוקף ראשו, העשויה אבן גיר, הוצבה בראש החזית המזרחית של השער, הצופה כלפי צידה החיצוני של העיר.
בראש החזית הנגדית, הפונה אל העיר, הוצב פסל של סרקופג העטוף דגל וזר מונח עליו.
הוא מיועד לשמש כסמל ותזכורת לתושבי איפר לקורבן שהקריבה האימפריה הבריטית למענם.
לוחות הזיכרון ועליהם שמות הנעדרים קבועים על גבי קירות אנכיים משני צידיו של "חלל הזיכרון" - חלקו הפנימי של השער.
לוחות נוספים נקבעו על גבי קירות שהוקמו באכסדרות בחזית הצפונית והחזית הדרומית שלו, מאחורי טורי עמודים.
בסך הכל קבועים על גבי השער 60 לוחות.
מעל הקשתות בחזית המזרחית והמערבית של האנדרטה נחרתה כתובת זו:
למען צבאות האימפריה הבריטית, אשר ניצבו כאן מ-1914 ועד 1918
ולמען אלו ממתיהם שמקום קבורתם לא נודע
משני צידי כל אחת מהקשתות נחרתו המלים למען המולדת (Pro Patria) ולמען המלך (Pro Rege).
בתוך חלל הזיכרון, מצדה האחד של הדרך העוברת בו, נחרתה באנגלית הכתובת הבאה:
כאן נרשמו שמותיהם של קצינים וחיילים אשר נפלו במבלט איפר
וגורלות המלחמה מנעו מהם קבר ידוע ומכובד, שבו זכו חבריהם הנופלים
מן העבר השני של הדרך נחרתה כתובת זו:
יינתן להם כתר תהילה אשר לא ייעלם
כמו כן נחרתה על גבי השער כתובת זו, בצרפתית:
אנדרטה זו, שהוקמה על ידי אומות האימפריה הבריטית לכבוד מתיהן
ניתנת לאזרחי איפר כעיטור לעירם
ולזכר הימים בהם הגן עליה הצבא הבריטי כנגד הפולש
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הבריטי רג'ינלד בלומפילד (Reginald Bloomfield) והפסלים עליה פוסלו על ידי ויליאם ריד דיק (William Reid Dick).
הכיתובים עליה (למעט הכיתוב בצרפתית) חוברו על ידי רודיארד קיפלינג.
היא נבנתה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ומתוחזקת על ידה.
האנדרטה נחנכה על ידי פילדמרשל הלורד פלומר בטקס שהתקיים ב-24 ביולי 1927 במעמד אלברט הראשון, מלך בלגיה.
במהלך קרבות מלחמת העולם השנייה ניזוקה האנדרטה; בין השאר ניזוקו לוחות השמות מקליעי רובים.
נזקים אלו תוקנו לאחר המלחמה.
הנעדרים המונצחים על גבי האנדרטה
על גבי האנדרטה מונצחים שמותיהם של חיילי צבאות אלו:
ניו זילנד וניו פאונדלנד בחרו להנציח את חייליהן הנעדרים על גבי אנדרטאות אחרות.
כמו כן, במהלך תכנון השער התברר כי ממדיו יספיקו להנצחת שמותיהם של 60,000 נעדרים בלבד.
לכן נחרתו עליו שמות הנעדרים שנפלו במבלט איפר עד ל-15 באוגוסט 1917 (תאריך שנבחר באופן שרירותי).
שמות הנעדרים שנפלו לאחר מועד זה הונצחו על גבי אנדרטת טיין קוט, שהוקמה בקרבת העיר.
תכנון לוחות השמות נעשה באופן שהבטיח, ששמות של נעדרים מכל הצבאות שחייליהם מונצחים על השער - ולא רק נעדרי הצבא הבריטי - ייחקקו על הלוחות בחלל המרכזי של האנדרטה.
עד היום נמשך גילוים של שרידי חללים ממלחמת העולם הראשונה באתרי שדות הקרב בבלגיה.
במידה ומתגלה גופת חייל הניתנת לזיהוי מקרב הנעדרים המונצחים על גבי האנדרטה, הוא מובא לקבורה בטקס צבאי באחד מבתי הקברות הצבאיים הבריטיים בבלגיה, ושמו מוסר מעל גבי האנדרטה.
מדי ערב, בשעה שמונה, מופסקת התנועה תחת השער לשם קיום טקס זיכרון, המסמל את תודת תושבי איפר לחיילים שנפלו למענה.
בטקס מנגנים חצוצרנים מתזמורת מכבי האש המקומית את מנגינת האבל Last Post, נאמרת אודת הזיכרון ונשמרת דקת דומייה.
הטקס היומי הוא ידוע וקהל רב נוכח בו – תושבי העיר, תיירים ועולי רגל לאתרי הקרבות וההנצחה בפלנדריה.
על פי המנהג אין נשמעות בו מחיאות כפיים.
הטקס מתקיים באתר האנדרטה משנת 1928 ועד היום.
בימי הכיבוש הגרמני בבלגיה (1940–1944) במלחמת העולם השנייה לא קוים הטקס, ובמקום זאת נוגנה הנעימה מדי יום בבריטניה, בבית הקברות הצבאי ברוקווד שבקרבת לונדון.
באיפר שוכנת גם כנסיית הזיכרון ג'ורג' הקדוש האנגליקנית, שהוקמה לזכר הנופלים בקרבות סביב העיר.
אנדרטת איפר באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
אנדרטת 12 ביכתית (געז: የካቲት ፲፪) היא אנדרטה באדיס אבבה, בירת אתיופיה, המנציחה את זכר קורבנות טבח גרציאני ב־12 (בחודש) יכתית", המקביל ל־19 בפברואר בלוח השנה הגרגוריאני.
האנדרטה ניצבת בכיכר הנושאת אותו שם (የካቲት ፲፪ አደባባይ - "יכתית 12 אדבבאי"), בחלקו הצפוני של מרכז העיר.
באופן לא רשמי מכונה הכיכר בשם "סידיסט קילו", היינו "שישה קילומטרים", המציינים את המרחק, הלכאורי, ממרכז העיר.
בכיכר נפגשות, בין היתר, דרך אנטוטו המובילה צפונה אל הרי אנטוטו שבגבולה הצפון-מזרחי של אדיס אבבה, ורחוב המלך ג'ורג' השישי המוביל בשמות שונים דרומה אל כיכר מסקל, והלאה עד לנמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה.
בצידה הצפון-מערבי גובל בכיכר הקמפוס המרכזי של אוניברסיטת אדיס אבבה, ודרומית-מזרחית לה נמצא גן האריות בו עדיין חיים צאצאיהם של האריות הקיסריים.
עוד ניצב בכיכר, בצידה הדרום-מערבי, בית החולים הנושא גם הוא את השם "יכתית 12", לאחר שבעבר נקרא על-שם הקיסר היילה סלאסי, וקודם לכן נקרא "ביתא סעידה".
האנדרטה מנציחה את זכרם של קורבנות הטבח שהחל ב-19 בפברואר 1937 ונמשך שלושה ימים.
הטבח, שבו נרצחו אלפי בני-אדם, החל ביום שבו כשל ניסיון התנקשות בחייו של מרשל רודולפו גרציאני, המושל הכללי של מזרח אפריקה האיטלקית.
שרידי הקורבנות עצמם שמורים בקתדרלת השילוש הקדוש הסמוכה.
האנדרטה הוקמה ב-1955 על ידי הפסל הקרואטי אנטון אוגוסטינצ'יץ' , והוענקה לעם האתיופי במתנה מאת המרשל יוסיפ ברוז טיטו.
הקיסר היילה סלאסי נהג להניח במקום זר ביום השנה לטבח.
מסורת זו נמשכה על ידי מנגיסטו היילה מריאם לאחר המהפכה האתיופית ב-1974, ולאחר תום מלחמת האזרחים ב-1991 נמסרה לראש העיר.
כיום נושא בתפקיד נשיא אתיופיה.
האנדרטה בנויה בצורת אובליסק לבן שבתחתיתו שני תבליטים המקיפים את בסיסו.
הסצנות מתארות את הטבח ואת הלוויית הקורבנות שהתקיימה לאחר שחרור המדינה מהכיבוש האיטלקי, בנוכחותו של הקיסר.
כשהחונטה הצבאית האתיופית עלתה לשלטון, היא סילקה את כל סמלי האריה של הקיסר, למעט באנדרטה זו ובאנדרטת גור אריה יהודה הנ"ל.
האובליסק ניצב על בסיס מוגבה שאליו מוליכות שש מדרגות משלושה כיוונים.
אנדרטת בצרה היא אנדרטה לחללי מלחמת העולם הראשונה, הניצבת בקרבת העיר בצרה שבעיראק.
היא מנציחה את שמותיהם של 40,680 חיילים של האימפריה הבריטית, שנפלו בקרבות במסופוטמיה מראשית המלחמה ועד לאוגוסט 1921 ומקום קבורתם לא נודע.
האנדרטה נחנכה בשנת 1929. מיקומה המקורי היה על גבי רציף לחופו המערבי של נהר שט אל-ערב בבסיס ימי בעיר מאקיל, כ-8 קילומטרים מצפון לבצרה.
בשנת 1997, כנראה עקב טבעו הרגיש של מיקומה, הועברה האנדרטה על ידי השלטונות העיראקיים למיקום חדש.
ההעברה, שבמסגרתה פורקה האנדרטה והורכבה מחדש בשלמותה, הייתה כרוכה במאמץ רב ובהשקעת אמצעים גדולים.
מקומה החדש של האנדרטה הוא כ-32 קילומטרים מבצרה, בשטח מדברי בצד הדרך שבין בצרה לבין העיר נאסיריה, בליבו של אזור שהיה שדה קרב גדול במהלך מלחמת המפרץ.
האנדרטה בנויה מאבן חול אדמדמה ומלווחה.
חלקה העיקרי הוא אכסדרת עמודים באורך של 75 מטרים.
בשני קצותיה של האכסדרה ובניצב להם ניצבות שתי אכסדרות נוספות באורך של כ-14 מטר כל אחת.
באכסדרות משולבים עשרה מגדלים נמוכים בעלי כיפות מרובעות.
במרכז האכסדרה הארוכה היא בולטת כלפי גב האנדרטה בתבנית של חצי משושה.
במרכזו של המשטח שלפני המבלט ניצב אובליסק אבן בעל בסיס מרובע, שעליו חרותה הכתובת "1914-1921".
אל קירות האכסדרות צמודים 69 לוחות הנושאים את שמות הנעדרים.
האנדרטה היא מן הגדולות באנדרטאות לנעדרי האימפריה הבריטית שהוקמו בעקבות מלחמת העולם הראשונה, והיחידה שהוקמה לציון המערכה במסופוטמיה.
היא מנציחה את שמותיהם של 33 אלף חיילים הודים וכ-7,000 בריטים, שנפלו בקרבות עם חיילי האימפריה העות'מאנית.
האנדרטה הוקמה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
בשל הנסיבות הפוליטיות והביטחוניות בעיראק התקשתה הוועדה במהלך שנות התשעים לתחזק את בתי הקברות הצבאיים והאנדרטאות שבטיפולה שם, והגישה של הציבור אליהם הייתה מוגבלת.
על כן נרשמו שמות הנופלים והנעדרים המונצחים בהם ובכלל זה על גבי האנדרטה בשני כרכים, המוצגים לציבור במטה הראשי של הוועדה בבריטניה.
לאחר פרוץ מלחמת עיראק נמצאה האנדרטה בקרבת השטח שבשליטת הכוחות הבריטיים בעיראק, ותוכנן לקיים בה טקסי זיכרון בימי הזיכרון של בריטניה בהשתתפות חייליה המוצבים בעיראק.
כמו כן תוכנן לערוך בה שיפוץ.
אנדרטת אראס היא אנדרטה הניצבת בעיר אראס בצפון צרפת.
היא מנציחה את שמות חללי צבאות האימפריה הבריטית שנהרגו בקרבת העיר במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע.
האנדרטה, מהגדולות שבאנדרטאות החזית המערבית, נחנכה בשנת 1932. כיום מונצחים בה שמותיהם של 34,799 נעדרים.
ב-2023 הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית), הכולל בין היתר את האנדרטה, את אנדרטת נעדרי שירותי התעופה הבריטים הצמודה לה ואת בית הקברות בו הן שוכנות פובור-ד'אמיין.
האנדרטה ניצבת במערבה של אראס, בירת מחוז פה דה קאלה, כ-170 קילומטרים מצפון לפריז.
היא הוקמה לאורך פאתו המערבית של בית הקברות פוֹבּוּר-ד'אמיין (Faubourg-d'Amiens), שבו נקברו למעלה מ-2,600 מחללי צבאות האימפריה הבריטית במלחמת העולם הראשונה.
האנדרטה היא אכסדרת עמודים באורך של כ-75 מטרים, בעלת גג משופע, שבה משולבות שלוש חצרות.
בחצר המרכזית, הפונה אל חלקות הקבורה הסמוכות, ניצבות אנדרטת שירותי התעופה ואבן הזיכרון.
שמות הנעדרים נרשמו על גבי 11 לוחות ענק שהוצמדו אל קירותיה הפנימיים של האנדרטה.
על גבי חזיתה המזרחית המעוגלת של החצר המרכזית נחרתה באנגלית ובצרפתית כתובת זו:
כאן נרשמו שמות 35942 קצינים וחיילים של כוחות האימפריה הבריטית
שנפלו בקרבות אראס או במבצעים אוויריים מעל החזית המערבית
האנדרטה מנציחה את שמותיהם של 34,799 נעדרים מצבאות בריטניה, דרום אפריקה וניו זילנד שנהרגו בקרבות בקרבת העיר מאביב 1916 ועד ל-7 באוגוסט 1918. תקופה זו מתחילה עם מסירתו של מקטע החזית באזור מהצבא הצרפתי לצבא האימפריה הבריטית, ומסתיימת ערב מתקפת מאה הימים, שסיימה את המלחמה.
בשנתיים הראשונות התנהלה בחזית זו מלחמת חפירות מתמדת, שהתחילה בהתייצבות החזית המערבית מרחק קילומטרים ספורים מהעיר לאחר קרב אראס (1914), וסופה במבצע מיכאל באביב 1918. הבולט בקרבות באזור היה קרב אראס (1917), שמספר הנפגעים בו מוערך ביותר מ-300 אלף.
13 מן הנעדרים ששמותיהם נחרתו על גבי האנדרטה עוטרו בעיטור צלב ויקטוריה – העיטור הגבוה ביותר של האימפריה הבריטית.
ביניהם אלופי ההפלות אדוארד "מיק" מאנוק ולאנו הוֹקֶר , שנהרג בקרב עם "הברון האדום", מנפרד פון ריכטהופן.
חלק מחללי צבאות האימפריה הבריטית שנהרגו בקרבת אראס בתקופה האמורה הונצחו באנדרטאות אחרות.
חללי צבא אוסטרליה שמקום קבורתם לא נודע מונצחים באנדרטת וייר-ברטונה; הקנדים - באנדרטת וימי; נעדרי צבא הודו - באנדרטת הודו בנאב-שאפל.
אנדרטת קמברה שבקרבת אראס מנציחה את הנעדרים מבריטניה ודרום אפריקה שנפלו בקרב קמברה.
אנדרטת נעדרי שירותי התעופה הבריטים
בחצר המרכזית של האנדרטה ניצבת אנדרטה נוספת - ל-980 נעדרי חיל האוויר המלכותי הבריטי, שירות התעופה של הצבא הבריטי (שקדם לחיל האוויר המלכותי) ושירות התעופה של הצי הבריטי, שנהרגו בצרפת ובבלגיה במהלך המלחמה כולה.
אנדרטה זו מעוצבת כעמוד אבן שבראשו ניצב גלובוס (בדומה לאנדרטת חיל האוויר המלכותי שבלונדון).
שמות הנעדרים שלזכרם הוקמה האנדרטה נרשמו על גבי האנדרטה העיקרית.
שתי האנדרטאות תוכננו על ידי האדריכל הבריטי הבולט סר אדווין לאצ'נס (), שתכנן ויצר אנדרטאות רבות לנופלי מלחמת העולם הראשונה.
הפסל הסקוטי ויליאם ריד דיק אחראי לפיסול בהן.
הן הוקמו ומתוחזקות על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
האנדרטאות נחנכו על ידי הלורד טרנצ'רד, המפקד הראשון של חיל האוויר המלכותי, בטקס שנערך ב-31 ביולי 1932. הטקס אמור היה להתקיים במאי, אך נדחה לאחר ההתנקשות בנשיא צרפת, פול דומר.
השתתפו בו קצינים בריטים וצרפתים, נציגי העיר, הבישוף של אראס וקהל גדול מארצות רבות.
נישאה תפילה עבור המתים ואחריה נשא טרנצ'רד נאום, שבו ראשית חלק כבוד לצבא הצרפתי שהחזיק בחזית מול העיר עד 1916, ושחזר את מהלך המלחמה באזור.
אנדרטת בני חוף הכרמל היא האנדרטה המרכזית המנציחה את חללי המועצה האזורית חוף הכרמל שנפלו במלחמות ישראל.
האנדרטה שוכנת ליד עתלית וצמודה לכביש החוף על רכס הכורכר.
האנדרטה עוצבה על ידי הפסל יעקב אפשטיין.
בחודש יולי 1967 הוחלט במועצה על הקמת אנדרטה שתנציח את 12 בני המועצה שנפלו במלחמת ששת הימים.
לצורך בחירת האנדרטה הוקמה ועדה שופטים שכללה את ראש המועצה את הפסל יצחק דנציגר וחברים נוספים.
החלטת השופטים ניתנה באפריל 1968 על פיה הפסל יעקב אפשטיין זכה במקום הראשון והצעתו נבחרה.
התקציב להקמת האנדרטה כולל כביש גישה ומקומות חניה נאמד ב-60 אלף לירות.
האנדרטה נחנכה בשנת 1972. בהמשך הורחבה האנדרטה כדי שתשמש להנצחת כל חללי בני היישובים במועצה שנפלו בכל המלחמות ממלחמת העצמאות ועד ימינו.
מונצחים בה שמותיהם של 98 לוחמים.
האנדרטה בנויה משנים עשר עמודי בטון בגובה שבעה מטר הצבועים בצבע חום ורדרד, היוצרים ביחד מעגל.
חלק מהעמודים צמודים לעמודים האחרים וחלקם ניצבים בדד.
החלק העליון של העמודים מעוצב בדגמים גאומטריים.
בהמשך עם הרחבת האתר להנצחת כל החללים נבנה קיר הנצחה בעל רקע שחור שעליו מצוינים שמות כל החללים.
בחזית הקיר רחבה גדולה הבנויה מפלטות של גרנולית בצבע אפור.
בחזית הרחבה בנויים שלושה קירות הצבועים באפר בהיר, שניים משני צידי הרחבה מקבילים אחד לשני, הקיר השלישי בנוי ביניהם יותר פנימה ובכך מאפשר מעבר משני צידי הקיר.
על הקיר השמאלי כתובת, המועצה האזורית חוף הכרמל.
על הקיר הימני הכתובת: "זיכרון נצח לבני חוף הכרמל אשר נפלו במלחמות ישראל ובשירות המולדת, על הקיר המרכזי בחזית הפסוק מספר ישעיהו ס"ו,יג: ומאחור הפסוק "מנשרים קלו מאריות גברו".
בטו בשבט של שנת תשנ"ח (1998) ניטעה ליד רחבת החנייה של האנדרטה חורשת עצים הנקראת "חורשת הנופלים".
האנדרטה לחללי אגד ארטילרי 212 שוכנת לצד כביש 91 וצומת בית המכס שברמת הגולן.
היא הוקמה לזכר חללי אגד ארטילרי 212, שנהרגו בקרבות חזית הצפון במלחמת יום הכיפורים.
במהלך המלחמה השתייך אגד 212 לעוצבת געש בפיקודו של רפאל איתן ועמד בקרבות מיומם הראשון.
האנדרטה הוקמה בשנת 1976 לצד כביש 91 בדרך העולה מנהר הירדן ההררי אל רמת הגולן, באזור בו פרס האגד לראשונה במהלך המלחמה.
האנדרטה מורכבת מבסיס בטון עליו נשענות תיבות מתכת ריקות המונחות זו על גב זו באופן מדורג היוצר ספירלה.
במרכז האנדרטה מספר מוטות אלומיניום המתנשאים לגובה שישה מטרים.
האנדרטה עוצבה על ידי הצייר הלל פסח, אשר פיקד במהלך המלחמה על אחד מגדודי האגד.
אנדרטת אנזא"ק היא אנדרטת ההנצחה הצבאית הראשית של סידני, האנדרטה נמצאת בחלק הדרומי של הייד פארק ובקצה המזרחי של מרכז העסקים הראשי של סידני.
אנדרטת אנזא"ק נבנתה כזכר לנופלי הכוח האימפריאלי האוסטרלי במלחמת העולם הראשונה.
גיוס הכספים לבניית האנדרטה החל ב-25 באפריל 1916 ביום השנה הראשון לנחיתה בגליפולי שהובילה לקרב גליפולי.
בניית האנדרטה הושלמה בשנת 1934. האנדרטה נפתחה ב-24 בנובמבר 1936 על ידי הנסיך הנרי, דוכס גלוסטר.
את האנדרטה תכנן ברוס דליט, את התבליטים החיצוניים עיצב ריינר הוף.
האנדרטה היא המוקד של אירועים חשובים כגון: יום אנזא"ק, יום הזיכרון ואחרים.
אנדרטת בית הכנסת בלייפציג נמצאת במקום שעמד בית הכנסת הגדול של לייפציג.
ב-1933, עם עליית הנאצים, הגדירו מעל ל-11,000 מתושבי העיר את עצמם כיהודים.
בית הכנסת נבנה בשנת 1855 והיה גדול ומפואר.
נשרף ונהרס כליל בליל הבדולח ב-1938 והקהילה היהודית נאלצה לשאת בהוצאות.
ב-1966, בתקופת השלטון הקומוניסטי, הוקם במקום עמוד זיכרון מאבן ליהודי לייפציג ובו כתובות בעברית ובגרמנית.
הכתובת בעברית: "בעיר לייפציג נפלו לקרבן 14,000 יהודים מטרור הפשיסתי".
לאחר איחוד גרמניה הוחלט להקים במקום אתר זיכרון יותר מרשים.
האתר נחנך ב-24 ביוני 2001. במרכזו 140 כיסאות ריקים מברונזה המחכים ליהודים שישבו עליהם בבית הכנסת אך הם לא יחזרו עוד.
על קיר הזיכרון יש כתובות הסבר על שריפת בית הכנסת ושואת יהודי לייפציג בעברית, גרמנית ואנגלית.
אנדרטייל הוא משחק תפקידים ממוחשב שנוצר על ידי מפתח התוכנה העצמאי האמריקאי טובי פוקס.
במשחק, השחקן הוא ילד אנושי שנפל אל האנדרגראונד (The Underground), מקום גדול ומבודד שנמצא מתחת לפני השטח של כדור הארץ ובו מתגוררות מפלצות.
השחקן פוגש מפלצות שונות במהלך המסע חזרה אל פני השטח והוא יכול לבחור האם לחוס על חייהן או להילחם בהן.
בחירות אלו משפיעות על התקדמות העלילה במשחק, הדיאלוגים, ויחס הדמויות כלפיו.
גם הסוף עצמו של המשחק משתנה, והוא יכול להיות סוף טוב, נייטרלי, או רע, בהתבסס על בחירות השחקן.
המשחק החל כפרויקט מימון המונים דרך Kickstarter ב-2013. טובי פוקס הציב לפרויקט סכום מטרה של 5,000 דולר והצליח לגייס בסופו של דבר 50,000 דולר.
המשחק יצא רשמית ב-15 בספטמבר 2015.
פוקס פיתח את כל המשחק בעצמו, החל מהקונספט הייחודי, דרך העלילה ועד למוזיקה.
הוא נעזר בחברים רק ליצירת הדמויות, הרקעים והגרפיקה.
המשחק נוצר בהשראת משחקי 8 ביט שונים כגון סופר מריו, פיינל פנטזי ובעיקר הסדרה EarthBound, אשר זוכה לאזכורים מיוחדים במהלך המשחק.
הוא עשיר בהומור סלפסטיק ובמשחקי מילים.
הוא ייחודי בכך שאין בו דמויות אנונימיות וחסרות יחוד, וכל דמות ודמות שבו היא ייחודית ובעלת שם ואופי.
הדבר הופך את המשחק דומה יותר למציאות, ומחייב את השחקן לבחירות מוסריות אם ברצונו להרוג את אחת הדמויות.
המשחק יצא בגרסאות עבור Microsoft Windows ו-MacOS ב-15 בספטמבר 2015, ולאחר מכן גם עבור לינוקס ב-17 ביולי 2016. ב-15 באוגוסט 2017 יצאה גרסת המשחק לפלייסטיישן 4 ולפלייסטיישן ויטה.
בנוסף ב-21 באוגוסט 2017 המשחק תורגם ליפנית.
לאחר מכן ב-18 בספטמבר 2018 יצאה גרסת המשחק ל-Nintendo Switch וב-16 במרץ 2021 יצאה גרסת המשחק לXbox one ולXbox Series X/S.
אנדרטייל הוא משחק תפקידים דו־ממדי.
השחקן יכול להסתובב במפת המשחק, למצוא פריטים ולדבר עם דמויות.
מדי פעם השחקן ייתקל במפלצת וייפתח מסך הקרב.
במסך הקרב השחקן יכול לבחור בין 4 כפתורים שמביעים את היחס וההתנהגות שלו כלפי המפלצות.
בקרב עצמו, השחקן מופיע כלב אדום וקטן המייצג את הנשמה שלו.
כדי לא להיהרג ולהיפסל, השחקן צריך להתחמק ממתקפות היריב, וניתנת לו אפשרות בחירה בין להרוג את המפלצת, לחוס עליה, להגיד לה משהו או לנצל משהו ברשותו שיעזור לו להביסה, וכל זאת באמצעות בחירה באחד מארבעת הכפתורים הבאים:
הילחם - באפשרות זו, השחקן בוחר להילחם במפלצת ולבסוף להרגה אלא אם כן יתחרט על כך.
ניצחון על המפלצת מעניק לו ערך בשם EXP.
כשהשחקן משיג מספיק EXP ערך ה-"LOVE" שלו עולה.
פעל - פעולה זו מאפשרת לשחקן לעשות פעולה מסוימת: לדבר, להחמיא, לפלרטט וכו'.
האפשרויות תלויות רק במי שהשחקן נלחם נגדו והוא לא שולט בתוכן התשובה.
פריט - כפתור זה מאפשר לשחקן להשתמש בחפצים שאסף במהלך המשחק.
אלו יכולים להיות מזון, תרופות, כלי נשק וכדומה.
רחמים - בלחיצה על כפתור זה מופיעות שתי אפשרויות.
האפשרות הראשונה מאפשרת לשחקן לברוח מהקרב.
האפשרות השנייה היא לחוס על חיי המפלצת.
המפלצות גם הן יכולות לחוס על השחקן, אבל אם ברצונן לפגוע בו ייאלץ השחקן ללחוץ על כפתור הפעולה ולעשות פעולה מסוימת עד שהיריב ירצה לחוס עליו.
אם שמה של המפלצת מסומן בצהוב, ניתן לחוס עליה.
בסיום הקרב, השחקן מקבל כסף.
בעזרת הכסף, תנתן לו האפשרות לקנות חפצים שונים, מציוד לקרבות הבאים ועד אמצעי מפתח בעלילה.
לפני שנים רבות, שני מינים שלטו בכדור הארץ: בני האדם ומפלצות.
יום אחד, פרצה מלחמה בין בני האדם והמפלצות, וכשהמפלצות הפסידו בה הן נזרקו אל האנדרגראונד (Underground), מקום שמתפרש מתחת לשטח הפנים של כדור הארץ ומופרד מכדור הארץ בעזרת קסם כך ששום מפלצת לא תוכל לעבור לצד השני.
המשחק מתחיל כשהשחקן, ילד אנושי ששמו פריסק, נופל לאנדרגראונד דרך הר אבוט, הפרצה היחידה שבין העולם למפלצות.
הוא נוחת ופוגש את פלאווי, פרח מואנש שמלמד את השחקן את המכניקה של המשחק ומעודד אותו להעלות את רמת ה "LV" (כביכול קיצור המילה LOVE, אהבה), בעזרת "EXP", הניתנות להשגה כשהורגים מפלצות.
לאחר ההסבר, פלאווי מנסה להרוג את השחקן כדי לקחת את נשמתו.
לעזרת השחקן מגיעה טוריאל, מפלצת אימהית דמוית עז שמצילה את השחקן.
טוריאל מתגלה כלבבית ביותר ומלמדת את השחקן לפתור חידות, בנוסף היא מלמדת את השחקן כיצד אפשר לשרוד מבלי להרוג או להיהרג.
טוריאל מנסה למנוע מהשחקן לעזוב כיוון שהיא רוצה לאמץ אותו ולהגן עליו מפני המלך אסגור, שמטרתו היא לקחת מספיק נשמות בני אדם על מנת לפרוץ את המחסום.
בסופו של דבר, פריסק מנסה לברוח מביתה של טוריאל כדי להמשיך במסע, וטוריאל נאלצת להילחם בו כדי למנוע זאת ונכשלת.
כעבור זמן מה, השחקן עוזב את דירתה של טוריאל והולך לחפש את ארמונו של אסגור, שבתוכו המחסום המוביל לפני השטח.
לאורך הדרך האדם פוגש מפלצות חזקות יותר וחזקות פחות, וביניהן האחים השלדים פפירוס וסאנס, ראשת המשמר המלכותי אנדיין, המדענית המלכותית אלפיס ומטאטון, רובוט שאלפיס בנתה במקור על מנת להגן על הארמון מפני פולשים, אך בסופו של דבר הפך לכוכב בתוכנית טלוויזיה משלו.
במהלך המסע, השחקן מבין את פשר המלחמה בין בני האדם והמפלצות.
עזריאל, הבן של אסגור וטוריאל, התיידד עם קארה, הילדה הראשונה שנפלה מכדור הארץ לאנדרגראונד ואומצה על ידי טוריאל ואסגור.
קארה הייתה ילדה ששנאה את האנושות והגיעה להר אבוט כדי להתאבד, אבל היא שינתה את דעתה לאחר שמשפחת דרימור אימצה אותה.
יום אחד קארה ועזריאל ניסו להכין לאסגור פאי קינמון-ריבת חלב (הפאי המפורסם של טוריאל), אבל התבלבלו במתכון בין כוס חמאה (Butter cup) לפרח נורית (Buttercup).
קארה אכלה מהפאי ונפלה למשכב, שהרי נוריות הן רעילות.
בעוד שקארה גוססת, היא ביקשה מעזריאל שייקח אותה לכפר שלה על מנת שתוכל לראות את הפרחים הזהובים שם בפעם האחרונה.
בעוד עזריאל נשא את קארה לכפר שלה, שם בני האדם חשבו שעזריאל הרג את קארה.
עזריאל ניסה להסביר לבני האדם מה באמת קרה אבל בני האדם תקפו אותו והרגו אותו.
כתוצאה מכך אסגור הכריז על מלחמה בין שני המינים.
אסגור החליט לשבור את המחסום ולנקום את אובדן בנו, וכדי לעשות זאת הוא זקוק לשבע נשמות אדם.
בתחילת אירועי המשחק יש לו שש, משישה בני אדם אחרים שנפלו לאנדרגראונד.
בסוף הטוב (או בשמו: שלום עולמי), מתגלה שבתוך פלאווי כלואה נשמתו של עזריאל, לאחר שאלפיס הזריקה נחישות לפרח שעליו שרידיו של עזריאל המת.
עזריאל גונב את כל הנשמות של המפלצות על מנת לקבל חזרה את הגוף שלו ופריסק נלחם בו ומשכנע אותו להשתמש בכוח שלו לשחרר את המפלצות מהכלא שלהם.
בסוף זה, השחקן יוכל להישאר עם טוריאל או לחזור הביתה.
בסוף הרע (או בשמו: רצח עם), פריסק מעיר את נשמתה של קארה בהריגת כל המפלצות באנדרגראונד.
קארה תציע לפריסק להרוס את העולם: אם תסכים העולם יוחרב והמשחק יקרוס, ואם תסרב, קארה תיקח את נשמתך, וכך או כך העולם יוחרב.
כשתחזור לשחק, קארה תציע לך להחזיר את המשחק בתמורה לנשמה שלך.
הסכמה לאותה העסקה תשנה לגמרי את המשחק מהמון בחינות.
למשל, אם תגיע אחר לסוף הטוב ותבחר לחזור הביתה, בקרדיטים כל הפרצופים יסומנו באיקס ועל פריסק יודבק הפרצוף של קארה.
פריסק (Frisk) - הגיבור שבו שולט השחקן.
הוא הילד השמיני שנפל לאנדרגראונד, והנשמה השביעית והאחרונה כדי לפרוץ את המחסום.
לפריסק יש יכולת נדירה ומיוחדת לשמור את המשחק בעזרת כוכבים זוהרים בשם Save Points (תעתיק: סייב פוינטס).
את פעולה זו מבצע פריסק בעזרת נחישות.
פלאווי (Flowey) - פרח מדבר שנשמתו של עזריאל כלואה בתוכו.
אלפיס יצרה אותו בטעות כשעשתה ניסויים בנחישות, שהיא הזריקה לתוך פרח זהוב שעליו השרידים של עזריאל.
כאשר פריסק נופל לאנדרגראונד הוא פוגש את פלאווי, והוא מסביר לו על כללי הלחימה במשחק.
הוא משקר שצריך לאסוף את "כדורי הידידות" (קליעים לבנים) שהוא זורק על השחקן.
כמה רגעים לאחר מכן, מתגלה כסוציופת שפועל אך ורק לפי הכלל "להרוג או להיהרג".
לאחר מכן, פלאווי תוקף את פריסק בהתקפה שאי אפשר להתחמק ממנה.
למזלו הרב של פריסק, טוריאל מצילה אותו.
טוריאל (Toriel) - מפלצת דמוית עז, גרושתו של אסגור, אמו הביולוגית של עזריאל ואמם המאמצת של קארה ופריסק.
טוריאל הייתה המלכה של האנדרגראונד לצד אסגור, עד שהתגרשה ממנו, וכיום היא השומרת של החורבות.
טוריאל נודעת באישיות האימהית והדואגת שלה.
כאשר פלאווי מתגלה כרוצח ותוקף את פריסק, טוריאל מצילה אותו ומלמדת אותו כיצד לא להרוג מפלצות שתוקפות את השחקן.
כעבור זמן לא רב טוריאל נותנת לפריסק טלפון סלולרי.
ידועה בשל פאי ריבת החלב והקינמון שהיא מכינה.
סאנס (Sans) - שלד עצלן שנהנה מלעשות צחוק מהסובבים אותו.
לסאנס לא אכפת שהשחקן הוא בן אדם.
סאנס נהנה לבלות במסעדה "גרילביס" ולשתות קטשופ.
הוא מנגן בטרומבון, ובכל פעם שפפירוס טועה או נכשל, הוא לועג לו בכך שהוא מנגן נעימת אכזבה.
הוא אחת משתי הדמויות היחידות שמודעות למשחק (יחד עם פלאווי).
במהלך הקרב עם סאנס, סאנס מסביר שהוא מודע לאתחולים של המשחק ועקב כך טוען שאין לו סיבה להתאמץ כי ממילא שום דבר לא ישנה.
נקרא על שם הגופן "Comic Sans", אותו גופן שמופיע בתיבת הטקסט כאשר הוא מדבר.
בסיום הסוף הרע הרבה מהשחקנים מגדירים את הקרב שלו כקרב הקשה ביותר במשחק (מכיוון שסאנס יכול לחמוק מההתקפות ושהתקפותיו מורידות נקודת חיים אחת לשנייה.
נרמז שהוא מודע לקיום של השחקן באנדרטייל ודלטארון.
פפירוס (Papyrus) - שלד ילדותי וחרוץ, אחיו הצעיר של סאנס.
חברה הטוב ביותר של אנדיין, ולומד ממנה לבשל; הוא תמים וידידותי מכדי להיות לוחם במשמר המלכותי, ואנדיין חוששת שהוא לא ישרוד במלחמה.
חלומו של פפירוס הוא להצטרף למשמר המלכותי, ולכן הוא מנסה לתפוס את פריסק בהתחלה.
פפירוס מפזר פאזלים בדרך לסנואודין, כדי להכשיל את פריסק.
פפירוס לא ממש אוהב את בדיחותיו של אחיו הגדול וכועס עליו מכיוון שהוא עצלן.
הוא ממוקד מטרה ולכן הוא לא מוותר גם כשפריסק מצליח לפתור את הפאזלים והמלכודות שלו.
פפירוס ידוע באהבתו לבשל ספגטי.
בדומה לסאנס, גם הוא נקרא על שם גופן, וכשפפירוס מדבר במשחק, הגופן שמופיע בתיבות הטקסט נקרא "Papyrus" .
אלפיס (Alphys) - מפלצת דמויות דינוזאור והמדענית המלכותית.
אנדיין מזכירה אותה כמה פעמים (בסוף הטוב הן מתחילות מערכת יחסים).
היא גם יצרה את גופו של מטאטון, ומאז היא מתייחסת אליו כמו לבן.
בתסריט הסוף הטוב מגלים שהיא מחביאה מעבדה סודית בשם "המעבדה האמיתית", שהייתה שייכת לאחד המדענים המלכותיים שהיה לפניה, שם ביצעה ניסויים סודיים בנחישות.
במהלך הוטלנד, אלפיס עוזרת לפריסק ופותרת בשבילו פאזלים, ולפעמים שולחת לו הודעות ומתקשרת.
אנדיין (Undyne) - מפלצת אנתרופומורפית דמוית דג.
בת הזוג של אלפיס בסוף הטוב וחברתו הטובה ביותר של פפירוס, והיא גם לימדה אותו לבשל.
המפקדת הראשית של המשמר המלכותי, אליו פפירוס רוצה להצטרף, אך כיוון שהיא תמים ונחמד מדי והיא חוששת שהוא לא ישרוד במלחמות, היא מבלה איתו ומלמדת אותו לבשל במסווה של אימונים צבאיים.
חלומה של אנדיין הוא לתפוס את פריסק על מנת להגן על המפלצות ולהביא תקווה לשחרורן מהאנדרגראונד.
בדרך הפציפיסטית היא מנסה לתפוס את פריסק, אבל אז מתעלפת בהוטלנד מרוב החום, ופריסק יכול לעזור לה; אם פריסק כבר התחבר עם פפירוס, הוא יכול לבקר איתו בביתה של אנדיין.
פפירוס ישאיר את אנדיין ופריסק לבד וגם הם נהיים חברים.
בדרך הרעה אנדיין סופגת מכת מוות שנועדה לילד המפלצת, אך בגלל נחישותה היא לא מתה אלא משתנה לצורה חזקה ביותר שלה בשם "Undyne the Undying" (אנדיין בת האלמוות).
פריסק הורג אותה לאחר קרב קשה, ולפני שהיא מתפוררת לאבק היא נמסה מרוב נחישות (כפי שמוסבר במשחק, גוף של מפלצת לא יכול להכיל נחישות בכמות גבוהה בלי להיות מותך).
אמלגמטות (Amalgamates) - מעין רוחות של מפלצות שהתחברו ביחד מהניסיונות הכושלים של אלפיס עם נחישות.
ילד המפלצת (Monster Kid) - מפלץ בדמות ילד קטן והמעריץ מספר אחת של אנדיין.
אין לו ידיים ומרבה ליפול על הפנים.
אסגור דרימור (Asgore Dreemurr) - מפלץ דמוי תיש, מלך האנדרגראונד.
אסגור הוא גרושה של טוריאל, אביו הביולוגי של עזריאל ואביה המאמץ של קארה.
הכריז מלחמה על בני האדם לאחר שהרגו את בנו.
מתואר בתור דמות חזקה והמלך של האנדרגאונד.
טמי (Temmie) - מפלצת דמוית חתולה.
מוכרת מזון ותרופות על מנת לממן את הלימודים שלה בקולג'.
מדברת בצורה מוזרה וכאשר היא מדברת, מופיעות בתיבת הטקסט אותיות גדולות וקטנות לסירוגין.
שמה הוא מחווה ליוצרת המשחק טמי צ'אנג.
עזריאל דרימור (Asriel Dreemurr) - מפלץ דמוי גדי, בנם המנוח של טוריאל ואסגור ונסיך האנדרגראונד.
קארה הייתה חברתו הטובה ביותר ואחותו המאומצת, ולאחר שהיא מתה הוא החזיר אותה לבני האדם.
בני האדם חשבו שהוא הרג אותה ולכן הם הרגו אותו.
בעקבות זאת אביו הכריז מלחמה על מנת לנקום את מותו.
אלפיס החדירה בטעות את הנשמה שלו לתוך פרח.
כשהוא פוגש את פריסק הוא מתבלבל וחושב שהוא בעצם קארה, אך פריסק נלחם בו ומספר לו שהוא טועה.
בסוף הטוב הוא משתמש בנשמה שלו בשביל לשחרר את כולם מהאנדרגראונד.
נפסטאבלוק (Napstablook) - רוח רפאים שמתנסה בתור די ג'יי.
לנפסטאבלוק יש דימוי עצמי נמוך והוא ככל הנראה סובל מדיכאון או חרדה, בוכה בקלות וממהר להתנצל, ומחמיר עם עצמו גם כשאין צורך בכך.
כשהוא מרגיש רע, הוא נשכב על הארץ.
מופיע בשני מקומות: באמצע החורבות ובביתו, באזור המפלים.
תחביביו העיקריים הם תקליטנות וכריכי רוחות.
מאפט (Muffet) - מלכת העכבישים.
כשפריסק פוגש אותה, היא עורכת יריד אפייה במחיר מופקע שכל הכנסותיו ישמשו להציל עכבישים שנלכדו בהריסות.
היא נלחמת בפריסק עד לשלב שבו היא מקבלת הודעה מהעכבישים בהריסות (אפשר לגרום לחלק זה לקרות מוקדם אם פריסק שותה משקה או אוכל מאפה שקנה מהם), ומבינה שהוא לא שונא עכבישים ומתחברת איתו.
מטאטון (Mettaton) - רובוט שנועד להגן על הממלכה אבל בחר להפוך למנחה טלוויזיה.
בעקבות "באג בתכנות" (אלפיס ששולטת בו) מטאטון מנסה להרוג את פריסק עם תוכניות הטלוויזיה שלו.
בתסריט הסוף הרע מטאטון משנה צורה לרובוט בשם מטאטון ניאו (Mettaton NEO) שמת אחרי מכה.
בתסריטי הסופים הנייטרלי והטוב הוא משנה צורה לצורה האמיתית שלו, מטאטון EX, ושם הוא תוקף עם רייטינג, חידונים וריקודים.
קארה (Chara) - חברתו הטובה של עזריאל ואחותו המאומצת.
ילדה פסיכופתית שלא אוהבת שום דבר.
נהרגה בטעות כחלק מהתוכנית שלה ושל עזריאל לשחרר את המפלצות, אך לאחר שעזריאל סחב את הגופה של קארה לכפר בני האדם לביצוע התוכנית, תושבי הכפר חשבו שעזריאל הרג את קארה ולכן הרגו אותו.
קארה מתעוררת ממוות ברגע שהשחקן בוחר בדרך של רצח עם.
שמה של קארה מגיע מלשון המילה האנגלית Character (דמות).
W.D גאסטר (W.D Gaster) - דמות מסתורית במשחק.
כל פעם שמתחילים שמירה חדשה המשחק בוחר לה מספר אקראי בין 1 ל-100. במקרה בו יצאו מספרים ספציפיים יופיעו מפלצות שגאסטר ככל הנראה עשה עליהן ניסויים.
מספרים על היותו המדען הראשון של המלך אסגור, לפני אלפיס, שעשה ניסויים על נחישות (לפי הסיפור, נחישות היא חומר מאוד עוצמתי).
ה"מעבדה האמיתית" של אלפיס ככל הנראה הייתה שייכת לו פעם.
לפי הסיפור הוא גם נפל להמצאה של עצמו ונתקע בין הזמן והמרחב.
יש גם הטוענים שגאסטר הוא Mystery Man, מפלצת שמופיעה כשהמספר שיוצא הוא 66. גם נרמז שהוא הדמות שעוזרת לשחקן בדלטארון ליצור דמות משלו.
תיאוריה נוספת אומרת שגאסטר הוא אביהם של סאנס ופפירוס, והיא מתבססת על העובדה שבדומה לאחים, גם גאסטר קרוי על שם גופן (שמו המלא הוא ווינג דינג גאסטר.
"ווינגדינג" הוא גופן צופן המשתמש בסמלים וצורות במקום אותיות, מספרים וסימני פיסוק).
סוף נייטרלי - מופיע אם פריסק הורג רק חלק מן המפלצות שהוא פוגש.
כשפריסק מגיע לטירה הוא פוגש את סאנס ששופט את מעשיו על פי ההחלטות שנעשו במשחק.
שם הוא מספר לו ש-EXP מייצג למעשה Execution Points (נקודות הוצאה להורג) ו-LV, שמייצג LOVE, מייצג את ראשי תיבות של Level of Violence (רמת האלימות) שעולה ככל שפריסק הורג מפלצות.
לאחר שהוא נשפט אצל סאנס, מגיע פריסק לקרב מול אסגור (שבמהלכו לא ניתן לרחם על אסגור שהורס את כפתור הרחמים).
בתום הקרב, בין אם פריסק מרחם (לאחר שהכפתור תוקן) על חייו או הורג אותו, פלאווי משמיד לחלוטין את אסגור, גונב את הנשמות הכלואות ואז סוגר את המשחק.
כשהשחקן פותח אותו שוב, הסיפור ההתחלתי משתנה ופריסק משוחח עם פלאווי שלאחר זמן קצר הופך למפלץ מפחיד וחזק במיוחד בשם פוטושופ פלאווי.
לאחר הקרב מול פלאווי הנשמות מצליחות להשתחרר ועוזרות לפריסק לנצח את פלאווי.
השחקן פוגש את פלאווי עצמו, ואז ניתן לרחם עליו או להרוג אותו.
לאחר שהבחירה נעשית, פריסק יוצא מהשער שמוביל מהאנדרגראונד אל העולם העליון והמשחק מסתיים.
עם סיום המשחק תהיה שיחה עם סאנס שמספר מה קרה למקום אחרי שפריסק עזב (גם שיחה זו מושפעת מפעילותיו של השחקן).
אם פריסק לא הרג מפלצות במהלך סוף זה, יהיה ניתן להמשיך לסוף הטוב.
סוף טוב/שלום עולמי - המשך לסוף הנייטרלי שיכול לקרות רק אם במהלך הסיפור הנייטרלי פריסק לא הורג אף מפלצת באנדרגראונד.
לאחר שהשחקן מדליק מחדש את המשחק לפני הקרב עם אסגור, הקרב מבוטל לאחר שטוריאל מגיעה ועוצרת את אסגור מלהילחם.
למקום מגיעים גם אנדיין, אלפיס, סאנס ופפירוס אבל פלאווי מגיע למקום גם הוא, וגונב את נשמות האדם ובהמשך גם את נשמות המפלצות.
פלאווי מתגלה כעזריאל, אל האלמוות (ומופיע בדמות תיש צעיר הלובש בגד הדומה לזה של טוריאל) שמולו נערך הקרב האחרון.
את עזריאל לא ניתן להרוג אך לפריסק בהמשך נפתחת היכולת להציל את חבריו.
לאחר שהציל את חבריו פריסק יכול להציל את עזריאל.
עזריאל חוזר לצורתו המקורית (גדי מואנש לבוש בסוודר זהה לזה של קארה, בנוסף קווי המתאר שלו הם בצבע סגול בהיר, סימן לזה שהוא מת) ומביע חרטה על מעשיו.
הוא גם מספר שהסיבה לקרב הייתה שחשב שפריסק הוא קארה.
פריסק יכול לסלוח לו או לא.
לאחר מכן עזריאל משתמש בנשמה שלו כדי לשבור את המחסום ומשחרר את הנשמות שאגר.
עזריאל מספר לפריסק שהוא לא יכול להמשיך לחיות בעולם מאחר שאין לו נשמה, ואומר לפריסק שכדאי לו שישכח ממנו.
פריסק יכול לחבק אותו ולנחם אותו.
עזריאל עוזב ומבקש מפריסק שישמור על ההורים שלו.
לאחר המפגש פריסק מתעורר כשחבריו סביבו, והם מספרים לו שהם דאגו לו, שהמחסום נשבר, ושכעת גם בני האדם וגם המפלצות יכולים להשתחרר.
הם אומרים גם שהוא יכול להיפרד משאר המפלצות אם הוא רוצה.
לאחר שהשחקן בוחר, פריסק והמפלצות יוצאים מהאנדרגראונד אל העולם העליון.
המשחק מסתיים במראה המפלצות בעולם בני האדם, ובמיני-משחק בו השחקן צריך להתחמק מהשמות של תומכי הקיקסטארטר.
אם פריסק החליט שהוא רוצה להישאר עם טוריאל, תופיע סצנה של טוריאל נכנסת לחדרו של פריסק ונותנת לו פאי בזמן שהוא ישן.
אם פריסק החליט שהוא לא רוצה להישאר עם טוריאל, מופיעה תמונה של פריסק עם חבריו והמילים "The End".
סוף רע/רצח עם (Genocide) - קורה אם פריסק הורג את כל המפלצות שיש בכל חדר במפת המשחק.
הקרב האחרון הוא הקרב נגד סאנס, שמתגלה כיריב חזק במיוחד שאף מסוגל להתחמק מהתקפות.
בסופו של דבר פריסק מצליח להתיש את סאנס ולהביס אותו.
לאחר קרב זה פריסק מגיע אל אסגור והורג אותו בלי קרב או בחירה.
גם פלאווי מופיע כשהוא עצמו מדמה פנים לפניו של עזריאל ומבקש רחמים מקארה (כמו בסוף הטוב, הוא חשב שפריסק הוא קארה), אבל פריסק הורג גם את פלאווי ללא אפשרות בחירה.
לאחר מכן מופיעה קארה, הילדה הראשונה שנפלה לאנדרגאונד, והיא מציעה להרוס את העולם ולעבור אל העולם הבא.
פריסק יכול להסכים עם קארה ולהרוס את העולם או לא להסכים איתה: אם הוא מסכים, אז קארה אומרת שהיא ופריסק יהיו שותפים תמיד.
אם לא, היא אומרת לפריסק שהוא איבד את השליטה מזמן.
כך או כך, קארה משמידה את העולם והמשחק מסתיים.
אם השחקן מריץ את המשחק מחדש המסך כולו שחור.
אחרי עשר דקות, קארה מדברת אל השחקן ונותנת לו אפשרות להחזיר את המשחק בתמורה לנשמה שלו.
אם פריסק לא מסכים המשחק לא ישוחזר, אך אם הוא מסכים המשחק יוחזר.
בתום פעולה זו, נכנסים אל מסך ההתחלה.
אם עושים את תסריט הסוף הטוב אחר כך, בקרדיטים רואים שקארה השתלטה על גופו של פריסק.
ב-30 באוקטובר 2018 חשבון הטוויטר הרשמי של המשחק החל לצטט מסרים סודיים, ואמר לעוקבים לחזור לחשבון בעוד 24 שעות.
למחרת, החלק הראשון של משחק המשך בשם 'דלטארון' (Deltarune) שוחרר כדמו עבור Microsoft Windows ו-MacOS.
עלילת המשחק אינה ההמשך ישיר לעלילת אנדרטייל, אך היא מתקשרת אליה ומוסיפה דמויות חדשות.
ב-28 בפברואר 2019 הדמו יצא גם לפלייסטיישן 4 ולנינטנדו סוויץ'.
בספטמבר 2021, שוחרר החלק השני לכל הפלטפורמות המופיעות למעלה.
ב-2 באפריל 2025 הוכרז כי החלק השלישי והרביעי של המשחק יצאו ביחד ב-5 ביוני באותה שנה למחשב, לפלייסטיישן 4 ו-5 ולשתי קונסולות הסוויץ', נינטנדו סוויץ' 1 ו-2 ויעלו 25 דולר (92 שקלים חדשים).
החלק החמישי של דלטארון מתוכנן לצאת בחצי השני של שנת 2026.
המשחק נפתח במסך בו השחקן "יוצר" דמות – בוחר שם, מראה ופרטים אישיים, אך לבסוף הכול לכאורה נמחק בגלל ש"אף אחד לא בוחר מי הוא בעולם הזה".
השחקן מגלם את קריס, ילד שקט/ה שגר עם טוריאל בתור האם המאמצת שלו.
כשהוא מגיע לבית הספר, מגלה קריס שהמחנכת, אלפיס, בדיוק סיימה לחלק זוגות בשביל עבודה.
קריס מעוניין להצטרף לחברתו הטובה נואל, אבל היא כבר עובדת עם חכם הכיתה - ברדלי.
כשנואל מנסה לבקש שקריס יצטרף אליהם, ברדלי קוטע אותה ומפריך אפשרות זו.
נטול אפשרויות אחרות, קריס מצוות לסוזי, נערה אימפולסיבית ומפחידה.
אלפיס מבקשת מהשניים להביא גיר מהארון ליד הכיתה לאחר שסוזי אכלה את הקודם.
במהלך ההליכה, סוזי מאיימת על קריס ושניהם נכנסים לתוך הארון החשוך כדי להביא גיר חדש אך נופלים לתוך עולם אחר אשר נותן להם צבעי עור בהירים יותר וחליפות קרב.
קריס מתעורר בבגדים אחרים לגמרי, במקום חשוך ומוזר.
הם פוגשים את ראלסי, יצור דמוי עז עם כובע ירוק ומשקפיים, שטוען שהוא "נסיך האופל".
הוא מספר שנבואה עתיקה דיברה על שלושה גיבורים: בן אנוש, מפלצת, ונסיך מהצללים – והם צריכים לאחד כוחות כדי לסגור את ה-Dark Fountain, מקור האופל שמשבש את העולם.
סוזי מצטרפת לקבוצה, אך לא באמת מקבלת את הרעיון של להיות גיבורה.
בהמשך, היא עוזבת את החבורה ומצטרפת ללאנסר, נסיך שובב וילדותי שמנסה לעצור את קריס וראלסי בדרכים מצחיקות ומטופשות מלסגור את המזרקה האפלה.
סוזי ולאנסר יוצרים קשר אמיתי, אך הקשר הזה גורם לה להתחיל לפקפק בדרכיה האלימות.
אחרי מספר עימותים, בגידות וקרבות (שבהם אפשר יכול לבחור "לפעול" ולא "להילחם"), סוזי מתחילה להשתנות – ומצטרפת מחדש לצוות של קריס וראלסי (ביחד עם לאנסר), והשלישייה סוף סוף הופכת לצוות אמיתי.
בסוף המסע, החבורה מגיעה לטירה של המלך, אביו של לאנסר, שמנסה לפתוח עוד מזרקות אופל ולהכניע את גיבורי האור.
במהלך הקרב, לאנסר מנסה לשכנע את אביו לעצור אך ללא הצלחה.
לאחר ניצחון על המלך, סוזי מפגינה חמלה (בניגוד לאיך שהייתה בהתחלה), והשלישייה סוגרת את מזרקת האופל – מה שגורם להם לחזור לעולם האמיתי.
קריס וסוזי מתעוררים במחסן ליד הארון, לא מבינים אם מה שקרה הוא חלום.
סוזי, שבעבר הייתה אלימה ואגרסיבית, מציעה לחזור לעולם ההוא שוב למחרת.
בלילה, קריס מתעורר, קורע את נשמתו (מילולית – השחקן) מתוכו, זורק אותה לכלוב, ונעמד בעיניים זוהרות בזמן שהוא מחזיק סכין ומחייך.
צ'אפטר 2 - עולם הסייבר?
ביום למחרת, לאחר שהלכו למעבדת המחשבים כדי ללמוד עם נואל וברדלי, קריס וסוזי מוצאים את עצמם בתוך עולם דיגיטלי, צבעוני, מלא בגרפיקות בסגנון שנות ה-90, בוסים מוזרים, וחידות טכנולוגיות בשם "עולם הסייבר".
שם הם פוגשים את קווין, המלכה הדיקטטורית ששולטת בעולם, שחטפה את נואל כדי לגרום לה לפתוח עוד עולמות כאלו.
ביחד עם ברדלי היא מנסה לעצור את החבורה מלהגיע לטירה שלה ולסגור את המזרקה אשר נותנת חיים לעולם.
לאחר שקריס מתפצל/ת מסוזי וראלסי ומתחברת לנואל, קריס פוגש/ת רובוט אשר מוצג בתור מייל ספאם בשם ספאמטון שמשכנע אותם לעזור לו להגיע למרתף בטירה של קווין כדי להפוך ל"BIG SHOT".
זהו עוד דמות שהיא חלק מהבוסים הסודיים במשחק אשר נותנים לשחקן קריסטל אפלולי כאשר מובסים.
קווין בוגדת בברדלי וכולאת אותו ואת החבורה, אך לאנסר משחרר אותם לפני שמיד הופך לאבן, אחרי שיחה מעמיקה ברדלי משנה את דרכיו האגואיסטיות ובוחר לעזור לקריס וסוזי עם להביס את קווין ולהציל את נואל.
לאחר דייט בין סוזי ונואל בגלגל ענק וקרב נגד רולז קארד, דוכס הפאזלים בטירה הישנה של המלך מהחלק הראשון, החבורה מגיעה לגג הטירה שם קווין נמצאת ומגלה ששטפה לברדלי את המוח עם חוט חשמל ומשתמשת בו כדי להילחם בגיבורים.
לאחר קרב ארוך החבורה מצליחה לשחרר את ברדלי אך קווין במאמץ אחרון בורחת לרובוט ענק בדמותה אשר מצליחה להביס בקלות את החבורה אך בטוויסט אחרון ברדלי הביא עמו את כל החברים שפגשו במהלך המסע שנתנו להם את הכוח של עצמם כדי לבנות רובוט שיכול להילחם ברובוט הענק של קווין.
הרובוט של הגיבורים לא משתווה לאחד של קווין שמצליחה להביס אותם בקלות אך הסוללה שלה ירדה דרסטית לאחר הקרב ובמאמץ אחרון מנסה לשכנע את נואל ליצור עולם אישי משלה שתאהב.
לפני שברדלי יכול ליצור עולם כזה ראלסי עוצר אותו ומסביר על אפוקליפסה קטלנית בשם "השאגה" בה כאשר נוצרים יותר מידי שערים לעולמות החשוכים, יצורים ענקיים בשם טיאטנים יכולים להופיע ולעורר הרס לא רק בדארק וורלד אלא גם בעולם המציאותי.
קווין, ששמעה את ההסבר, מגלה שהיא לא באמת ידעה את כל זה ורק חשבה על התכנית שלה ממה שהיא ראתה ומצטרפת לצד של הגיבורים.
לבסוף קריס סוגר את העולם יחד עם סוזי, ברדלי ונואל שקמים במעבדת המחשבים.
בבית של קריס, סוזי עוזרת לטוריאל לאפות עוגיות בזמן שקריס קורע את ליבו שוב ולכאורה יוצא החוצה דרך החלון וחותך את הגלגלים של טוריאל ששמה לב לזה ומפחדת שיש סכנה בחוץ, לכן מציעה לסוזי להישאר איתם ללילה.
באותו לילה, קריס קורע את ליבu בפעם השלישית, פותח את דלת הבית ויוצר עולם אפל בזמן שעשן שחור מכסה את כל הבית והטלוויזיה בסלון נדלקת במצב סטטי עם חיוך ענקי על המסך.
למשחק יש מסלול אלטרנטיבי שנקרא "Weird Route" (או Snowgrave Route) אשר משנה את אופן המשחק ואיך הוא מתנהל: המוזיקה איטית יותר, אויבים מתחילים לברוח מהשחקן ומד החיים של קריס גדל.
על מנת להשיג את המסלול הזה על השחקן לקנות את טבעת השלג מאחת החנויות ולגרום לנואל להקפיא כל אויב שבא אליה ואל קריס ב-Cyber City (נרמז בצורה כבדה שהיא הורגת אותם בכך) עד שכל העיר מלאה באויבים קפואים והמוזיקה יותר איטית וקריפית.
על השחקן לאחר מכן לפגוש את ספאמטון ולקנות ממנו את טבעת הקוצים שנותנת גישה לכישוף מיוחד וחזק ביותר לנואל בשם SnowGrave.
קריס לאחר מכן פוגש את סוזי וראלסי ושלושתם ממשיכים לעבר הארמון של קווין שנכבש על ידי ספאמטון ועוצב בדמותו, החבורה מגיעה לקווין שממהרת להשתמש ברובוט הענק שלה כדי להילחם בהם אך ראלסי מיד עוצר אותה ומסביר לה על ההשלכות של יצירת עוד עולמות אפלים.
קריס ממשיך לבד לעבר המזרקה כדי לסגור את העולם כמבוקש אך נעצר על ידי ספאמטון שנכנס לחליפת ה-NEO שלו מהמסלול הנורמלי ונלחם בקריס כשהם לבד (הקרב הוא אותו דבר אך עם קושי יותר גבוה בגלל שהשחקן נלחם רק בתור קריס).
ספאמטון יותר מדי חזק בשביל קריס שמנסה לקרוא לסוזי וראלסי ללא הצלחה בזמן שספאמטון צוחק עליהם, אך לאחר זאת לשחקן יש אפשרות לקרוא לנואל שמגיעה ומקפיאה את ספאמטון וכביכול הורגת אותו בו זמנית מה שמאפשר לקריס לסגור את העולם כמתוכנן.
החבורה, מלבד ברדלי, קמים במעבדת המחשבים בזמן שנואל מנסה לעכל מה שקרה אך סוזי אומרת לה שהיא רק חלמה את הכול, לאחר מכן סוזי וקריס יכולים לחקור את שאר העיירה ומשם המשחק ממשיך כרגיל עד הסוף.
צ'אפטר 3 - מאוחר בלילה
לאחר ששיחקו במשחק השני החבורה מגלה שטנה מחזיק בטוריאל (שנכנסה איתם לעולם האפל כיוון שהייתה איתם בסלון לפני שקריס פתח את השער) בתוך כדור הפתעה.
לאחר שהחבורה מצליחה לברוח מטנה הם נתקלים ברולס קארד אשר נכנס לזוגיות משולשת עם אלנינו, יצור אפל דמוי ירח ולנינה, יצורה אפלה דמוית ענן.
עוד קרב ביניהם מתחיל כאשר לבסוף אלנינו ולנינה נפרדים מרולס, אשר בורח.
לבסוף הם נתקלים בטנה שוב, והוא מסביר כי לאחר שהמשפחה של קריס הפסיקה לצפות בו הוא הרגיש ננטש ולא אהוב, ולכן בעצם הוא התעקש שקריס ישחק במשחקים שהכין.
טנה עושה עם החבורה עסקה שהם יביסו אותו הוא ישחרר את טוריאל והקרב האחרון מתחיל.
לבסוף טנה מובס ומשחרר את טוריאל אך מהר מאוד נהרג על ידי לא אחר מאשר האביר שמנסה לחטוף את טוריאל ללא הצלחה.
סוזי מנסה לפגוע בו לפני שמתחיל קרב, אך זה מסתיים באופן אנטי-קליימקטי כאשר מתגלה שהאביר חזק מדי בשביל החבורה ומביס אותם אחד אחרי השני במכה אחת.
הוא מנסה לחטוף את טוריאל בפעם השנייה אך מהר נעצר על ידי אנדיין שתוקפת אותו עם חניתות (מה שמסביר עם מי טוריאל דיברה בטלפון בצ'אפטר 2), אך האביר מהר חוטף אותה ולוקח אותה למקלט בעולם החיצוני כאשר סוזי וקריס רודפים אחריו ללא הצלחה, מה שמכעיס את סוזי.
סוזי, מובסת, קוראת לקריס לסגור את השער בבית של טוריאל אך לפני שהם מצטרפים לסוזי קריס פותח את המקלט והצ'אפטר נגמר.
במשחק הראשון כאשר קריס מגיע לרמה האחרונה הם מקבלים את מפתח הקרח אשר פותח להם אזור סוזי במשחק השני שהם משחקים בו הם צריכים להקפיא את האויבים עם עוד דמות שלבושה בחלוק לבן (אשר מבוססת בכבדות על נואל).
כאשר השחקן מקפיא את כל המפלצות הדמות עם החלוק הלבן נעלמת עם הטקסט "She was used up", לאחר מכן דמות מסתורית מדברת עם קריס, ומודה לו ששיחק בכל המשחקים האלו, רק שבסוף הדמות אומרת בדיוק את אותו משפט לקריס "You were used up" ונותנת להם את המפתח למקלט בעולם החיצוני.
במשחק השלישי קריס הפעם נמצא ביחד עם דמויות משחק של סוזי וראלסי כאשר הם עדיין הורגים את המפלצות במפה.
לאחר שהמפה מתרוקנת השחקן הורג את הדמויות של סוזי וראלסי, מה שמעלה לקריס את רמת החוזק לגובה המקסימלי ונותן לו אפשרות להמשיך את המשחק.
קריס ממשיכך ופוגשת את הדמות של טנה שמספר על הפעם שהכיר את ספאמטון, ואיך הוא נטש אותו לפני שהשחקן הורג גם אותו.
קריס ממשיכך ומגיעה לאזור דמוי אותו אחד מהעולם החיצוני סביב המקלט, שם השחקן פותח את המקלט עם המפתח שקיבל ונקלע לדמות אפלה דמוית עטלף אשר מקניט את קריס לפני שמתחיל קרב מאוד מסובך וקשה.
קריס דרימור (Kris Dreemurr) - הגיבור של המשחק בו השחקן שולט.
על פי הנבואה הוא, סוזי וראלסי אמורים להציל את העולמות האפלים מחשכה מוחלטת על ידי אטימת המזרקה שמחברת בין עולם האור ובין עולם חושך.
ככל הנראה מנסה להיפטר מהשחקן ששולט בהם עם הנשמה שלהם.
כעת אי אפשר לדעת אם הכוונות של קריס טובות או רעות.
החבר הכי טוב של נואל וסוזי.
הוריו הם טוריאל ואסגור ואחיו הוא אזריאל.
סוזי (Susie) - מפלצת דמוית דינוזאור בצבע סגול.
מאופיינת כבריונית אך בהמשך מתרככת בגלל הרפתקאותיה עם קריס.
חברתו הטובה ביותר של לאנסר.
ראלסי (Ralsei) - יצור אפל דמוי עז.
עוזר לקריס וסוזי לאטום את המזרקה שבין עולם האור לעולם החושך.
סיפר לקריס וסוזי על הנבואה שבה אם המזרקות לא יאטמו כל הארץ כל אנשי עולם האור יחיו בחשכה מוחלטת בזמן שאנשי עולם החושך יחדלו מלהתקיים.
בחלק השני מספר לדמויות על ה"שאגה", אסון טבעי שיכול לקרות ברגע שיוצרים יותר מדי מזרקות.
בחלק 4 מבין שהוא יכול לקבל החלטות משלו ומתחיל לעזור לגיבורים מהרצונות האישיים שלו.
לאנסר (Lancer) - יצור דמוי תלתן כחול שמופיע פעמים רבות בחלק הראשון בתור "האיש הרע" אך בהמשך מתחבר לשלושת הגיבורים ועוזר להם לסגור את המזרקה.
החבר הכי טוב של סוזי, הבן של המלך ו"הבן החורג" של רולס קארד וקווין.
הפך לאבן בחלק השני כיוון שיצורים מעולם חושך אחד לא יכולים להתקיים בעולם חושך אחר.
הפך למלך החדש של עולם החושך הראשון לאחר שהתושבים זרקו את המלך לכלא.
בחלק 3 מקבל תפקיד פחות ראשי ועוזר לגיבורים מהצד במשחקים השונים.
שאם (Seam) - חתול דמוי בובה פרוותית עם כפתור בתור עין.
עוזר לשחקן להבין כמה דברים על העלילה של המשחק.
ניכר שהוא מכיר את כל הבוסים הסודיים שיהיו במשחק ואת ההשפעה שלהם.
עזר למלך ללכוד את ג'וויל בקומת הכלא.
נותן לשחקן משימה צדדית להביא לו כל פרק קריסטל אפלולי.
רולס קארד (Rouxls Kaard) - דמות דמוי יהלום שמביא חידות לגיבורים בהגעתם לטירה.
הפך לאבן בחלק השני כיוון שיצורים מעולם חושך אחד לא יכולים להתקיים בעולם חושך אחר, בחלק השלישי הצטרף לזוגיות משולשת עם אלנינו ולנינה אך לבסוף נפרדו ממנו לאחר שהבינו שיותר נוח להם להיות אחד עם השני לבד בלעדיו.
המלך (King) - יצור דמוי תלתן כחול והמלך לשעבר של עולם החושך הראשון עד שהתושבים זרקו אותו לכלא בגלל שרצה לפגוע בשלושת הגיבורים שהיו נחמדים אליהם כל הזמן.
מאופיין כמלך חסר רחמים ורשע שמקשיב רק לאביר אך בכל זאת יש בתוכו אהבה לבן שלו ולאשתו.
ג'וויל (Jevil) - ליצן סגול שאוהב לשחק משחקים קטלניים עם אנשים שנכנסים לתא שלו.
משוכנע שהוא כלל לא לכוד בתוך תא כלא אלא כל האנשים מבעד לתא שלו הם האלו שלכודים במשחק לא ידוע.
אחרי שמביסים אותו הוא חוזר לשנתו בת 1,000 השנים.
לפי ה-Spamton Sweepstakes נלחם פעם בספאמטון וניצח.