tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באבא בקאריס ציווה על המפגינים לעזוב את העיר, ומשסירבו הורה לאנשיו לפתוח באש.
החיילים הרגו כמה עשרות אנשים ופצעו כמה מאות.
המלך החמיא לבאבא בקאריס על "ההגנה האמיצה של בית המלוכה" והעניק לו עיטור גבורה.
בשל כך גמלה בברשי ההחלטה להרוג את המלך.
ברשי השיג אקדח בפטרסון (לא ברור בדיוק כיצד).
הוא התאמן בירי בחורשה בעוד אשתו ובתו בת השלוש קוטפות פרחים בקרבת מקום.
הוא לקח הלוואה מהעיתון, אם כי לא סיפר לשם מה הוא זקוק לה.
הוא הפליג בספינה ללה האבר שבצרפת.
ההלוואה הספיקה לו גם לכרטיס רכבת לאיטליה.
ב-29 ביולי 1900 חילק המלך פרסים מתוך כרכרתו למשתתפי תחרויות אתלטיקה במעון הקיץ המלכותי שבמונצה, ליד מילאנו.
ברשי התקרב אליו עד למרחק של פחות משני מטרים, וירה בו ארבע פעמים (באקדח בעל חמישה כדורים).
המלך נעץ בו מבט של תוכחה לרגע, ואז נפל על כתף שלישו, לחש לרכבו "אוואנטי!" ("קדימה!") ונפח את נשמתו.
על פי תיאורים של עדי ראייה, ברשי "הניף בארשת ניצחון את נשקו המעלה עשן", לפני שנתפס.
אנדרטה הוקמה במקום שבו ברשי ירה.
מעשהו של ברשי הוצג בעיתונות כהתנקשות מאורגנת שתוכננה בקפדנות בידי האנרכיסטים בפטרסון.
שמועות שרווחו טענו שברשי למעשה נבחר בהגרלה מבין רבים אחרים.
עם זאת, למרות שיש רמזים מסוימים שאכן הייתה זו מזימה מתוכננת, הדבר אינו ודאי.
פדרו אסטווה, העורך של העיתון האנרכיסטי בפטרסון, טען בפני למעלה מאלף איש שהתכנסו בפטרסון כדי להפגין תמיכה בברשי כי לא הייתה שום מזימה מתוכננת: "איננו צריכים לחרוש מזימות או לשאת נאומים, אם אתה אנרכיסט ברור לך מה עליך לעשות, ואתה עושה זאת באופן אישי ועל דעת עצמך".
לכתבים זרים הסביר אסטווה: "הוא לא היה משוגע די הצורך כדי לצפות שבעקבות מעשהו תוחלף הממשלה, אבל באיזה אופן אחר היה יכול להביא לידיעת העם האיטלקי שקיים בעולם כוח הקרוי אנרכיה?"
ברשי נשפט, ויוצג בידי עורך הדין האנרכיסטי פרנצ'סקו סבריו מרלינו .
מכיוון שעונש המוות באיטליה בוטל, הוא נידון למאסר עולם באי סנטו סטפנו ליד ונטוטן אשר אליו נשלחו אנרכיסטים רבים נוספים.
את שבע השנים הראשונות נגזר עליו לעשות בבידוד.
חבריו שלחו לו מכתב איחולים לתאו, ונשאו את תמונתו על כפתורים שהוצמדו לדשי בגדיהם.
כעבור זמן קצר ב-22 במאי 1901 הוא נמצא מת בכלאו.
הטענה הרשמית הייתה שהוא התאבד, אם כי יש הטוענים שהוא נרצח בידי שומריו.
למעשהו של ברשי הייתה השפעה רבה על האנרכיסט ליאון צ'ולגוש, אשר לקח למיטתו את גזרי העיתון שדנו בו, ובאותה שנה רצח את נשיא ארצות הברית ויליאם מקינלי.
גאטה (בספרדית: La Gata) היא טלנובלה מקסיקנית בכיכובם של השחקנים מאיטה פרוני ודניאל ארנס.
אסמרלדה\גאטה (מאיטה פרוני) אסמרלדה, המכונה "גאטה" (חתולה), היא אישה צעירה ויפה שגדלה ללא הוריה.
מאז שהייתה ילדה, היא התגוררה אצל גברת ריטה, שאילצה אותה להתחנן ברחוב לכסף ומזון כדי לשרוד.
הקשיים, שאיתם היא התמודדה בחיים, הפכו אותה לאישה בעלת אופי חזק ומרדני.
את פבלו, בן העשירים, היא פגשה כשהייתה נערה ועד מהרה הוא הפך לחברה הטוב ביותר.
כשבגרה, אסמרלדה הבינה שהיא מאוהבת בפבלו, אבל גם שיהיה עליהם להילחם כדי להיות יחד ולממש את אהבתם.
פבלו (דניאל ארנס) פבלו הוא בן למשפחה עשירה, אך הוא רגיש מאוד לכאב ולמחסור של אנשים עניים.
הוא מתאהב באסמרלדה ומחליט להתחתן איתה, למרות שהם באים מעולמות שונים לחלוטין, פבלו הוא בחור צעיר ואימפולסיבי, שמהסס בנוגע לעתידו המקצועי.
על אף אהבתו לאסמרלדה, הוא שומע בעצת אביו ונוסע ללמוד בחו"ל, בתקווה שאסמרלדה תחכה לו.
הוא אינו יודע שעזיבתו תציב בסכנה גדולה את מערכת היחסים שלו עם אסמרלדה, שתיפול קורבן לתככים ולשקרים של משפחתו.
לורנסה (לאורה זפאטה) לורנסה היא אישה יהירה בעלת דעות קדומות ובשל כך היא מתייחסת בזלזול לאנשים עניים וחסרי השכלה.
עוני עבורה הוא שווה ערך לזוהמה והיא אינה רוצה עניים בסביבתה.
כאשר היא מבינה שבנה פבלו מאוהב באסמרלדה הענייה, היא תעשה הכול כדי להפריד ביניהם ואף תשדך לו אישה צעירה ועשירה.
לורנסה מסוגלת לפגוע באושר של ילדיה רק כדי להגן על הדעות המגוחכות והמיושנות שלה.
מריאנו (חורחה פורסה) מריאנו הוא אחיו של פבלו ובין השניים מתפתחת יריבות מרה, בגלל שגם הוא מתאהב באסמרלדה.
בהיעדרו של פבלו, הוא נחוש לכבוש את לבה של אסמרלדה והוא לא ייתן להוריו לתמרן אותו כפי שעשו עם פבלו.
ללא ידיעתו, הוא יהפוך לאחד מאנשי סודו של אביה של אסמרלדה.
פרננדו(מנואל אוחדה) פרננדו נידון למאסר על לא עוול בכפו, ובאותו הרגע לא רק נלקח ממנו החופש, אלא גם משפחתו האהובה.
הוא אדם נדיב, אבל הכלא הפך אותו לאדם קשה שמסתיר את רגשותיו האמיתיים מפני כולם.
כשהוא משתחרר מהכלא, הוא רעב לנקמה והוא יעשה הכול כדי להרוס את חיי אלה, שהפכו את חייו לגיהנום.
בלנקה \פלה (אריקה בואנפיל) בלנקה שקעה בדיכאון לאחר שבעלה נידון למאסר ממושך ואחרי שבתה נלקחה ממנה.
הדיכאון הקשה כמעט הביא למותה וזה שנים שהרגש וההיגיון שלה רדומים.
לאחר שנים של נדודים, היא מגיעה במקרה לשכונת העוני שבה היא פוגשת שוב את בתה.
לטיסיה (לטיסיה פרדיגון) לטיסיה היא אישה רגישה ותומכת, שתמיד שמחה לעזור לאחרים.
היא חברה טובה של אסמרלדה, שעליה היא מגוננת כמו אם.
לטיסיה מתפרנסת בקושי ונלחמת מדי יום כדי לחיות חיים מכובדים והגונים.
אגוסטין (חואן ורדוסקו) אגוסטין הוא איש עסקים מצליח, שמחשיב עצמו לאדם בעל עקרונות עם מוסר גבוה.
למעשה, הוא חי בפחד מתמיד כי הוא יודע ששלח אדם חף מפשע לכלא, רק כדי לגזול ממנו את הונו.
אגוסטין גורם לבנו פבלו להאמין שהוא מקבל את מערכת היחסים שלו עם אסמרלדה, אבל בפועל הוא עושה כל שביכולתו כדי לשלוח אותו ללמוד בחו"ל ולהפריד ביניהם.
גאזיאבאד (בהינדית: ग़ाज़ियाबाद; באורדו: غازی آباد،; באנגלית: Ghaziabad) היא עיר בהודו אשר ממוקמת במחוז גאזיאבאד שבמדינה ההודית אוטר פרדש.
מספר התושבים בעיר היה 2,358,525 נכון ל-2011. גאזיאבאד ממוקמת בגובה 214 מטר מעל פני הים.
בין אפריל ליולי החום בגאזיאבאד כבד, ועולה לעיתים קרובות על 40 מעלות.
ביולי ואוגוסט מגיעים גשמי המונסון הכבדים המפחיתים את החום אך מלווים בעלייה בלחות, כשלאחריהם חוזר החום.
החורף נמשך בין נובמבר לינואר, ומתאפיין בערפל כבד ובראות לקויה.
מזג האוויר הנוח והנעים ביותר הוא במהלך החודשים פברואר ומרץ.
גאטאן דוגה היה דייל הומוסקסואל קנדי ממוצא צרפתי, שהיה מבין הראשונים שחלו ב-HIV/איידס באמריקה הצפונית ואשר התפרסם בטעות כ-"חולה 0" - מי שהיה "אחראי" להפצת המחלה בארצות הברית.
גאטאן עבד כדייל אוויר בחברת התעופה הלאומית של קנדה, אייר קנדה.
הוא נפטר ב-30 במרץ 1984 מאי-ספיקת כליות שנגרמה על ידי זיהומים שקשורים לאיידס.
לפי מחקר שפורסם בכתב העת המדעי Nature בספטמבר 2016, המקרה שלו היה רק אחד ממקרים רבים דומים שהחלו להתגלות בשנות ה-70 של המאה ה-20.
ב-2019, נכתב עליו הסרט התיעודי הקנדי, להרוג את חולה 0.
גאטנו ג'ון מאטרצו השלישי הוא שחקן אמריקאי.
התפרסם בשל גילום דמותו של דסטין הנדרסון בסדרה "דברים מוזרים" מבית שירות הסטרימינג נטפליקס.
הוא החל את הקריירה שלו על במת ברודוויי בין היתר בתור בנג'מין במחזמר "פריסילה, מלכת המדבר" (2011–12), בתור גברוש ת'נרדייה במחזמר "עלובי החיים" (2014–2025) ובתור ג'רארד קליינמן במחזמר "אוון הנסן היקר" (2022)
מאטרצו נולד בניו לונדון (אנ'), קונטיקט, להורים ממוצא איטלקי, וגדל בעיירה ליטל אג הרבור שבניו ג'רזי.
הוא בנם של גאטנו ג'וניור ושל הת'ר מאטרצו.
למאטרצו אחות גדולה ואח קטן.
הוא נולד עם דיסוסטוזיס קלידיוקרניאלי , מאפיין שהוא חולק עם דסטין הנדרסון, הדמות שהוא מגלם בסדרה "דברים מוזרים".
הוא מרכיב שיניים תותבות בשל מחלתו.
החל משנת 2016 הוא מגלם את דסטין הנדרסון בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "דברים מוזרים".
בשנת 2019 הנחה מאטרצו את תוכנית מתיחות "מי מפחד ממתיחות" ברשת נטפליקס, תוכנית זו זכתה לאהדה רבה בקרב הצופים וזכתה לעונה שנייה ב-2021.
מאטרצו פועל להעלאת המודעות למחלה ולגיוס תרומות לעמותת CCD Smiles המסייעת במימון ניתוחי פה לחולים.
בנובמבר 2017 פתחה אחותו בקמפיין בפייסבוק לגיוס כסף לעמותה.
+שנהסרטתפקידהערות2019אנגרי בירדס 2בובהדיבוב2022Honor Societyמייקל קיפניקיהדרקון של אבאהדרקוןדיבוב2025חוות החיות (אנ')לאקידיבוב
שנהסדרהתפקידהערות2015הרשימה השחורהפיןפרק: "The Kenyon Family (No.
71)"2016–2025דברים מוזריםדסטין הנדרסוןתפקיד ראשי (5 עונות); 42 פרקים2019–2021מי מפחד ממתיחות מנחהשודר בנטפליקס
גם מפיק בפועל2021ואפל ומוצ'יקייסיפרק: "Mushroom"2023Foul Playקווין קינדרנססדרת רשת; פרק: "Mr.
Robertson's World of Imagination"2024לגו מלחמת הכוכבים: לבנות את הגלקסיה מחדש (אנ')סיג גריבלינגדיבוב; 4 פרקים
שנהמחזהתפקידאזור2011–2012פריסילה, מלכת המדברבנג'מין (מחליף)ברודוויי2012גודספלישוChristmas Spectacular Starring the Radio City Rockettesבןאולם המוזיקה רדיו סיטי, ניו יורק2013–2015עלובי החייםגברוש ת'נרדייהברודוויי2018סינדרלהג'ין מייקלPinelands Regional Thespians2019אל תוך היערג'קהוליווד בול, לוס אנג'לס2022אוון הנסן היקרג'רארד קליינמןברודווייהמצעדפרנקי אפסמידטאון מנהטן, ניו יורק2023סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליטטוביאס ראג (אנ')ברודוויי
שנהשיראמן2017Swish Swishקייטי פרי (עם ניקי מינאז')Lost Boy Life"Computer Games" (דארן כריס וצ'אק כריס)2020Meet Me on the Roofגרין דיי
תומאס גאטאן בונג הוא כדורגלן עבר קמרוני, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
בונג התחיל את הקריירה שלו בקבוצות מקומיות בקמרון ובגיל 14, הצטרף לקבוצת הנוער של מץ.
ב-10 בדצמבר 2005, בונג ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד סושו.
במהלך העונה, הרבה לסבול מפציעות ורשם בסך הכל רק עוד שתי הופעות עד לסיום העונה.
בקיץ , בונג הושאל לטור מהליגה הצרפתית השנייה.
ב-22 באוגוסט 2008, בונג ערך את הופעת הבכורה שלו בטור בהפסד 1–2 לדיז'ון.
ב-29 ביולי 2009, בונג שוחרר ממץ וחתם בוואלנסיין תמורת 595 אלף פאונד.
בונג, ערך את הופעת הבכורה שלו בוואלנסיין בהפסד 1–3 לנאנסי.
ב-20 בינואר 2010, בונג כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד בולון.
בקיץ , בונג סיכם בסטאד רן, אך לבסוף נשאר בוואלנסיין.
ב-19 באוגוסט 2013, בונג חתם לשלוש שנים באולימפיאקוס מליגת העל היוונית תמורת 850 אלף פאונד.
6 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–1 נגד אטרומיטוס.
ב-8 בינואר 2014, בונג כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 4–0 נגד אסטרס טריפולי במסגרת הגביע היווני.
ב-2 בפברואר 2015, בונג חתם בוויגאן את'לטיק מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-24 בפברואר 2015, בונג ערך את הופעת הבכורה שלו בוויגאן בהפסד 0–1 לקארדיף סיטי.
בסיום העונה, בונג ירדה לפוטבול ליג הראשונה.
ב-2 ביולי 2015, בונג חתם בברייטון אנד הוב אלביון.
את הופעת הבכורה שלו, בונג ערך בניצחון 1–0 נגד נוטינגהאם פורסט.
ב-29 באוגוסט 2015, בונג הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–2 נגד איפסוויץ' טאון.
ב-24 באוקטובר 2015, קרע את הגיד בתיקו 0–0 נגד פרסטון נורת' אנד ונעדר במשך כארבעה חודשים.
בונג היה שותף לעליה של הקבוצה לפרמייר ליג בעונת .
ב-30 בינואר 2020, בונג חתם לשנה וחצי בנוטינגהאם פורסט.
ב-11 בפברואר 2020, בונג ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 לצ'רלטון את'לטיק.
בצעירותו, בונג שיחק בנבחרת הצעירה של צרפת, בה רשם הופעה אחת.
בשנת , בונג החליט לייצג את , מולדתו.
ב-1 ביוני 2010, בונג ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–1 ל.
בונג, נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2010, ואף השתתף במשחק נגד .
בשנת , בונג הסתכסך עם ההתאחדות לכדורגל בקמרון, לכן לא זומן לסגל הנבחרת במשך ארבע שנים.
ב-8 בספטמבר 2018, בונג חזר לסגל הנבחרת ואף שיחק בתיקו 1–1 נגד .
ב-20 בנובמבר 2018 ענד לראשונה את סרט קפטן הנבחרת בהפסד 0–1 נגד .
האב גאטנו פיצ'יניני (באיטלקית: Gaetano Piccinini; 6 בפברואר 1904 – 29 במאי 1972) היה כומר של קהילת דון אוריונה, חסיד אומות העולם איטלקי.
ברונו קמריני יהודי איטלקי תיאר כיצד פיצ'יניני הציל אותו, את אחיותיו ואת אמו כשהיה נער בכך שהוא סיפק להם מסתור בכמה מקומות השייכים למוסדות הכנסייה.
הוא הוסיף כי האב פיצ'יניני תמיד כיבד את אמונתו היהודית.
בטקס הכרתו של פיצ'יניני כחסיד אומות העולם שנערך ברומא השתתף מרדכי לוי, שגריר ישראל בכס הקדוש, שאמר: "זו תהיה טעות לחשוב שהעזרה ליהודים בזמן המלחמה ברומא באה ממנזרים וממוסדות דת כאילו זו יוזמה משלהם בלי תמיכה מהוותיקן."
Medcezir היא דרמת נעורים טורקית אשר נכתבה על ידי אג'ה יורנג' ומלק קנג'וגלו.
זהו עיבוד לסדרה האמריקאית "The O.C." אשר נוצר על ידי ג'וש שוורץ.
הסדרה מתארת את יאמאן קופר, גבר עם רקע קשה אינו מבוסס כלכלית היטב אשר מגולם על ידי צ'אגטאיי אולסוי, ואישה עשירה תחת שמה מירה בייליש המגולמת על ידי סרנאיי סריקאיה.
"Medcezir" לראשונה שודרה כבר ב-13 בספטמבר 2013 בערוץ Star TV.
עקב הרייטינג, נתוני הצפיות והמדרוג הגבוה של הטלנובלה, הסדרה שבה לעונה שנייה ששודרה ב-12 בספטמבר 2014. עלי בילגין במאי הסדרה הצהיר כי העונה תחודש לעונה נוספת השלישית במספר.
אולם, בשל נתוני הצפייה הנמוכים שהניב העונה השנייה בניגוד לעונת הבכורה, יוצר הסדרה סיכם ואמר שהעונה השנייה תהיה העונה האחרונה.
הטלנובלה הסתיימה כבר ב-12 ביוני 2015 עם 77 פרקים סך הכול.
עם מחזור של 25.6 מיליון יורו לאחר העונה הראשונה, "Medcezir" הפכה לסדרה החמישית המצליחה ביותר בטורקיה במכירותיה האינטרנטיות ומפיק הסדרה זכה בפרסים רבים.
צ'אגטאיי אולסוי (יאמאן קופר) – ימאן חווה ילדות קשה מלאת טראומות כשאביו עזב אותם כשהיה קטן.
כיוון שאין לו אב, הוא לוקח את אחיו הגדול כדוגמה לחיקוי.
בזמן שהוא הולך לכלא בגלל אחיו, שהוא רואה כגיבור, חייו משתנים וההרפתקה האמיתית מתחילה.
סרנאיי סריקאיה (מירה) – מירה היא הילדה הפופולרית והחברותית ביותר בחבורה.
היא יוצאת עם בנו של איש עסקים עשיר.
כולם יודעים שהם יתחתנו יום אחד.
אבל כשהיא רואה את ימאן לראשונה, היא מרגישה שהאיש הזה שונה.
מירה מאוד תמימה, רגישה וטובת לב, אבל באותו זמן היא תעשה הכול כדי להגן על האנשים שאוהבת אפילו במחיר חייה שלה.
היא תתמודד עם בעיות משפחתיות רבות ותנסה להגן על אחותה הקטנה שלא תצטרך גם היא להתמודד עם מצבים כאלה בגילה הצעיר.
הפרסום לסדרה לראשונה החל כבר ב-26 בפברואר 2021, כאשר ויוה פרסמו פיסה מתמונת הכרזה של הטלנובלה.
החל מתאריך זה הקהל והציבור שיער כי הסדרה תשוב לשידור חוזר כאשר השידור הראשון שודר לפני.
הקדימון הראשון לטלנובלה פורסם ברשתות החברתיות כבר ב-4 במרץ 2021 המציג את העלילה בקצרה של הטלנובלה "ללא זמן ידוע מראש", אך היה ניתן לראות את הפרקים הראשונים של הטלנובלה כבר ב-VOD.
הטלנובלה החלה את שידורה בערוץ ויוה ב-18 במרץ, מדי ערב בימים ראשון עד חמישי בשעה 19:00 לפי שעון ישראל.
הרייטינג של הסדרה גאות ושפל היה גבוה בכול מקום בו שודרה כולל ארצות הברית ואמריקה הלטינית: כשהסדרה שודרה בצ'ילה היא הייתה הסדרה הזרה הכי נצפית שם.
פורסם כי "לפני כחודשיים הגיעה גאות ושפל למסכי מגה בצ'ילה הסדרה הטורקית זכתה למקום מיוחד בקרב מעריציה".
למעשה, הדירוג הגבוה של פרק השלישי ששודר ביום השלישי הביא אותה לבסס את עצמה כהפקה הזרה הנצפית ביותר בצ'ילה.
על פי נתונים מהערוץ הפרטי, עם 18.4 נקודות בממוצע, הפרק ששודר שמירה, ימאן וחבריו נסעו לחופשה גרם לסדרה להגיע לשיא של 20 נקודות בין עשר וחצי בלילה, ל-12 בבוקר.
ובכך הוסיף לתוצאות הגדולות של הסדרה דבר שבדרך כלל קורה רק אחרי ואף יותר מארבעים פרקים.
לפי סקר ענק של הקהל בספרד שבו כל צופי הערוצים הצביעו נמצא כי צאגטאיי אולסוי נבחר לשחקן הטוב ביותר, וסרנאיי סרקאיה לשחקנית הטובה ביותר.
הם והסדרה "גאות ושפל" נכנסו ללב הקהל, הסדרה שודרה בעבר בערוץ נובה בספרד.
גַאֶטאן לבורד הוא כדורגלן צרפתי, המשחק כחלוץ במועדון הכדורגל ניס מהליג 1.
לבורד החל את הקריירה שלו בסטאד מונטואה בה שיחק במשך 8 שנים לפני שהצטרף לבורדו בעונת 2008. בבורדו הוא שיחק באקדמיה עד 2011 ועבר לסגל הקבוצה הבוגרת בעונת 2013. הוא זכה בגביע גמברדלה 2013 עם בורדו וכבש את שער הניצחון בגמר מול סדאן.
ב-19 באוגוסט 2013 הוא עבר בהשאלה לרד סטאר פריז ושיחק בליגה 3 ושיחק במדיה בעונת 2013/14. בסך הכל, הופיע ב-24 משחקים במועדון וכבש 14 שערים.
ב-18 ביולי 2014 הושאל לברסט עד סוף עונת 2014/15. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-3 בינואר 2015 במשחק הגביע הצרפתי מול לאבל.
לבורד שיחק 26 משחקים במהלך העונה וכבש שני שערים.
ב-10 בדצמבר 2015 ערך סופסוף את הופעת הבכורה שלו במהרכב הקבוצה הבוגרת, זה היה במשחק הליגה האירופית מול רובין קאזאן מליגת העל הרוסית בכדורגל כשכבש שער בדקה ה-58 של המשחק.
שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה 1 מול אנז'רס, כשהחליף את דייגו רולאן בדקה ה-79.
ב-8 בינואר 2016 עבר בהשאלה לקלרמון עד סוף עונת 2015/16. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-15 בינואר במשחק מול מועדון "נימס".
הוא כבש את שערו הראשון עבור קלרמון ב-29 בינואר מול ננסי.
ב-16 באוגוסט 2018, הצטרף ליריבתה של בורדו מליגה 1, מועדון "מונפלייה", בו חתם על חוזה לארבע שנים.
דמי ההעברה ששולמו לבורדו דווחו כ-3 מיליון יורו בתוספת בונוסים.
יממה לאחר מכן, מאמן בורדו, גוס פויה, הושעה על ידי המועדון שלו בעקבות התפרצות שבה הוא מתח ביקורת על מכירת לבורד.
לבורד ייצג את הנבחרות הצעירות של צרפת בגילאי 17, 18, 19 ו-20.
גאטאן שרבונייה הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ באוסר.
שרבונייה החל את קריירת הבוגרים שלו בקבוצת חובבים מהליגה הצרפתית הרביעית, לפני שמשך את עינם של הסקאוטים במועדון הספורט פריז סן-ז'רמן.
עם זאת, השחקן לא הצליח להשתלב בקבוצה הבכירה של המועדון, וביוני 2009 חתם על חוזה לארבע עונות עם אנז'ה מהליגה הצרפתית השנייה.
שרבונייה הגדיל את מספר השערים שכבש בכל עונה במדי אנז'ה, כשבראשונה כבש שלושה, בשנייה - תשעה, ובשלישית - 16, כשבסך הכל כבש 28 שערים ב-103 משחקים בכל המסגרות בשלוש העונות בהן שיחק במועדון.
ביולי 2012 רכשה אותו מונפלייה מהליג 1 תמורת מיליון וחצי אירו.
השחקן לא הצליח להשתלב במועדון, בילה חלק מזמנו בקבוצת המילואים של המועדון ובאוגוסט 2013 נמכר במיליון אירו לסטאד ריימס, גם היא מהליגה הצרפתית הבכירה.
שרבונייה אמנם שיחק מעט בקבוצת המילואים של סטאד ריימס, אך הצליח השתלב בהרכב הקבוצה הבכירה, ובתום עונת 2015/2016 ירד איתה לליגה השנייה.
ב-13 ביולי 2017 עבר לברסט, גם היא מהליגה השנייה, ובתום עונת 2018/2019 העפיל איתה לליג 1, לאחר עונת שיא שבה כבש 27 שערים ב-37 משחקי ליגה.
באוגוסט 2021 חתם באוסר מליגת המשנה הצרפתית.
גאטוץ' פאנום ייאץ' (באמהרית: ጋቶች ፓኖም ዪች; נולד ב-30 בנובמבר 1994) הוא כדורגלן אתיופי המשחק בעמדת הקשר בסנט ג'ורג' אדיס אבבה.
פאנום התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל קפה אתיופי המקומית.
ביוני חתם באנז'י מחצ'קלה מליגת העל הרוסית ובכך הפך לאתיופי הראשון שמשחק ברוסיה.
ב-20 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הגביע נגד לוץ' ולדיווסטוק.
כעבור 3 חודש שוחרר מהמועדון.
ב-22 בפברואר 2018 פאנום חתם במקלה 70 אנדרטה עד לסיום העונה.
עם הגעתו, סבל מפציעה בשריר, לכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ג'ימה אבא ג'יפאר.
ביולי פאנום חתם באל-ג'ונה מליגת העל המצרית, ממנה עבר לחרס אל-חדוד.
בינואר הצטרף לאל-אנואר מהליגה הסעודית השנייה.
ב-24 בנובמבר 2012 פאנום ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אתיופיה בניצחון 0-1 נגד .
ב-14 ביוני 2015 פאנום הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .
גאזי גאנם הוא ראש המועצה המקומית זמר.
נולד לפתחי ושפיקה וגדל בזמר.
למד בבית ספר יסודי "ביר אל סיכה" ובבית ספר "תיכון חקלאי ימה" בזמר.
במהלך נעוריו עבד בחקלאות אצל הוריו.
לאחר מכן למד באוניברסיטה העברית בירושלים שנת מכינה.
בשנים 1977–1984 למד רפואה באוניברסיטת University of Turin בטורינו, איטליה והוא בעל תואר ד"ר לרפואה (.M.D) מהאוניברסיטה.
בשנת 1984 עם שובו לישראל, עשה התמחות ברפואה פנימית במרכז רפואי מאיר בכפר סבא במשך חמש שנים.
לאחר מכן שימש מנהל מערך הפנימי לאשפוז יום במרכז מומחים כללית דגני חדרה.
במקביל עשה התמחות במחלקה פנימית לאנדוקרינולוגיה וסוכרת במרכז רפואי הלל יפה.
מאוחר יותר, החל לנהל מחלקה פנימית ואנדוקרינית במרכז מומחים כללית דגני חדרה ושימש בתפקיד עד לבחירתו כראש מועצה במרץ 2024.
בשנים 2003–2008 כיהן חבר המועצה מקומית זמר ושימש יו"ר ועדת החינוך והספורט וחבר ועד ההנהלה של המועצה המקומית.
בשנת 2008 נבחר בשנית למועצה עד לבחירות ב-2013.
בבחירות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מול ראש המועצה המכהן תמים יאסין חרזאללה וניצח עם 52.81% מהקולות לעומת 47.19% לחרזאללה.
באפריל 2024 מונה לנציג הרשויות המקומיות במשרד הבריאות.
הוא נשוי לחניפה מזכירה רפואית במקצועה, ואב לחמישה.
גאזה (בפורטוגזית: Gaza) הוא מחוז במוזמביק – אחד מ־11 המחוזות המרכיבים את המדינה.
בירת המחוז היא העיר שאי-שאי.
המחוז שוכן בדרום המדינה ומדרום לו רק מחוז מפוטו.
ממערב הוא גובל בזימבבואה ובדרום אפריקה, ממזרח הוא גובל בחלקו ב ובמחוז איניאמבנה ומצפון הוא גובל במחוז מניקה.
נכון לשנת 2017, אוכלוסיית המחוז היא 1,422,460 תושבים, הנמוכה ביותר מבין כל מחוזות המדינה.
מקור השם הוא בשמו של ראש שבט שחי בתחילת המאה ה־19. בזמנו של בנו נדדו אנשי השבט צפונה כחלק מהמפקאנה (ראה ממלכת הזולו).
הם יצרו ממלכה ששלטה על חלקים נרחבים של מדינת מוזמביק של היום.
גאטו הוא סרט הנפשה-פנטסטי אמריקאי בהפקת "פיקסאר" ובבימויו של אנריקו קאסרוזה.
הסרט עתיד לצאת לאקרנים ב-5 במרץ 2027, בהפצת סרטי אולפני וולט דיסני.
באוקטובר 2022 נמסר כי הבמאי אנריקו קאסרוזה, שביים את הסרט "לוקה" (2021), החל בפיתוח סרט מקורי נוסף עבור "פיקסאר".
קאסרוזה הבהיר כי אין תכנון לסרט המשך ל"לוקה".
ביוני 2025, במסגרת פסטיבל האנימציה הבינלאומי של אנסי, הכריז מנהל הקריאייטיב הראשי של "פיקסאר", פיט דוקטר, על שמו הרשמי של הסרט – "Gatto".
את ההפקה מובילה אנדריאה וורן.
במקור, הסרט היה עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-18 ביוני 2027. כבר באוגוסט 2024 נרשמה תאריך ההפצה תחת סרט פיקסאר "ללא שם".
ב-22 בדצמבר 2025 נודע כי תאריך יציאת הסרט עבר ל-5 במרץ 2027 על מנת למנוע תחרות מול הסרטים ספיידרמן: מעבר לממדי העכביש ושרק 5.
גאי ריצ'י הוא איש עסקים, במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע אנגלי.
זוכה פרס אמפייר לבמאי הבריטי הטוב ביותר (פעמיים – 1999, 2001) ופרס אדגר לתסריט שכתב ללוק, סטוק ושני קנים מעשנים (2000).
ריצ'י נולד בהאטפילד, הרטפורדשייר, אנגליה לאמבר וג'ון ריצ'י.
יש לו אחות מבוגרת בשם טביתה ואח למחצה בשם קווין שנולד לאימו ונמסר לאימוץ.
הוא סולק מבית הספר בגיל 15, עקב שימוש בסמים, אך אביו טען שזה משום שנעדר משיעורים.
בשנת 1995, כתב וביים סרט קצר בשם "המקרה הקשה".
סרטו המקצועי הראשון של ריצ'י שזכה להוקרה, "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים".
הסרט הוערך בשל השנינות שבו והביקורות היללו אותו.
בשנת 2000, יצא סרטו השני, "סנאץ'", נתמך על ידי אולפן הוליוודי מרכזי וכוכביו המרכזיים היו בראד פיט, בניסיו דל טורו ודניס פרינה.
ב-2002 כתב וביים את הסרט "סחף חושים" בכיכובה של מדונה.
בשנת 2005 ביים סרט הקרוי Revolver, שדמה בסגנונו לסרט "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים".
בשנת 2008 יצא הסרט "רוקנרולה" אותו ביים, ובאותה שנה החל גם לעבוד על סרט המהווה אינטרפרטציה לדמותו הספרותית של שרלוק הולמס ובו כיכבו רוברט דאוני ג'וניור וג'וד לאו.
בשנת 2009 יצא סרטו "שרלוק הולמס" וב-2011 יצא סרט ההמשך "שרלוק הולמס: משחק הצללים".
בשנת 2015, כתב ביים והפיק את הסרט "שם קוד מ.ל.א.ך".
בשנת 2017 יצאו סרטו "קינג ארתור: אגדת החרב" שביים וכתב ומככבים בו צ'ארלי האנם, ג'וד לאו, אריק באנה ודג'ימון הונסו.
ב-2019 יצאו סרטיו "הג'נטלמנים" ו"אלאדין" בכיכובו של ויל סמית' בתור הג'יני.
בשנת 2021, כתב ביים והפיק את הסרטים "שומר טינה" ו"מבצע פורצ'ן: תרגיל מלחמה".
ב-2022 החל לעבוד על הפקת הסרט "היחידה ללוחמה לא ג'נטלמנית" ("The Ministry of Ungentlemanly Warfare") עם הנרי קאוויל, איזה קונזאלס ואחרים.
הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת ג'יילס מילטון, שעלילתו מתרחשת באביב 1939, כשנוסד בלונדון ארגון חשאי ביותר: מטרתו הייתה לתכנן את השמדת מכונת המלחמה של היטלר באמצעות פעולות חבלה מרהיבות, המבוצעות על ידי שישה גברים.
אחד מהם, ססיל קלארק, היה מהנדס אמן וממציא.
כישרונותיו מתועלים לבניית הפצצה המלוכלכת ששימשה לרצוח את הנאצי החביב על היטלר, ריינהרד היידריך.
אדם נוסף, ויליאם פיירברן, היה פנסיונר מנומס עם תשוקה יוצאת דופן: הוא היה המומחה המוביל בעולם להרג שקט, שנשכר לאמן את לוחמי הגרילה המוצנחים מאחורי קווי האויב.
בהנהגת הסקוטי קולין גובינס, הגברים האלה - יחד עם שלושה אחרים - יצרו חוג פנימי, שבסיוע קבוצת נשים, שינו לבדם את מהלכה של מלחמת העולם השנייה ונבחרה על ידי וינסטון צ'רצ'יל עצמו.
בנובמבר 2024, פורסם כי הסרט הבא של ריצ'י, Wife & Dog, בו יככבו בנדיקט קמברבאץ', רוזמונד פייק ואנתוני הופקינס, זוכי ומועמדי אוסקר.
עלילת הסרט מתמקדת בעולם האריסטוקרטיה הבריטית ומזכירה את הסגנון של ריצ'י בסרט ובסדרה "הג'נטלמנים", עם עיסוק בצבעוניות ובבגידות פנימיות.
הצילומים צפויים להתחיל בפברואר 2025 בבריטניה.
ריצ'י כתב את התסריט ויפיק את הסרט.
בפברואר 2025 הוכרז כי סדרת הפשע "MobLand" של ריצ'י תעלה לשידור ב-30 במרץ 2025 בפרמאונט+.
עלילת הסדרה מתמקדת בשתי משפחות פשע יריבות מלונדון עם עסקים גלובליים.
ב-18 במאי 2000, נעצר ריצ'י על תקיפה של בחור בן 20 מחוץ לקנזינגטון.
ב-22 בדצמבר 2000, הוא והזמרת מדונה נישאו בטירה עתיקה בסקוטלנד.
באוגוסט אותה שנה נולד בנם רוקו, וב-2006,הם אימצו ילד מלאווי בשם דייוויד.
לאחר נישואיו למדונה החל ריצ'י לביים את הקליפים לשיריה.
ב-2008 הודיעו השניים כי נפרדו.
בשנת 2010, הוא פגש את הדוגמנית ז'קוי איינסלי.
ביולי 2020, נשלל רישיונו של ריצ'י לחצי שנה לאחר שנתפס מדבר בטלפון הנייד בזמן הנהיגה.
בתקופת נישואיו למדונה בהשפעת אשתו למד ריצ'י באופן קבוע את תורת הסוד היהודית, הקבלה, ב"מרכז הקבלה" של הרב פיליפ ברג בלוס אנג'לס.
אחד ממוריו שם אף טען שהוא נימול אז, לפי דרישת מדונה.
משנפרדו השניים ב-2008, הסברה הייתה שריצ'י עזב גם את ענייני הדת היהודית, אך מסתבר שלא זה היה המצב.
שנים לאחר הפרידה, כשכבר היה מאורס לאיינסלי, תרם כסף רב לבניית מקווה יהודי, באחד משני בתי האחוזה המפוארים שלו במרכז לונדון.
ב-2013, הוא ומדונה חגגו ביחד בר מצווה, בניו יורק, לבנם המשותף ריקו.
כמו כן, ריצ'י מדבר עברית, הן בזכות לימודי ה"קבלה" והן בזכות מורה פרטית לעברית, תושבת חיפה לשעבר, המלמדת אותו וכיום גם את אשתו השנייה איינסלי.
ולבסוף, הוא ואיינסלי קראו לשלושת ילדיהם בשמות עבריים: רפאל, רבקה ולוי.
גאי גבריאל קיי הוא סופר פנטזיה קנדי יהודי, הידוע בכך שהעולמות הבדיוניים שהוא יוצר מבוססים על מקומות אמיתיים במהלך תקופות היסטוריות אמיתיות, כמו קונסטנטינופול במהלך שלטונו של יוסטיניאנוס הראשון או ספרד בימי אל סיד.
כתיבתו היא דוגמה לסוגת הפנטזיה ההיסטורית, אם כי קיי עצמו מעדיף להימנע מקטגוריזציה של עבודותיו.
נכון ל-2019, קיי פרסם 14 רומנים וספר שירה, וספריו תורגמו למעלה מ-30 שפות.
נולד בוייבורן ססקצ'ואן וגדל בוויניפג בירת פרובינציית מניטובה.
כסטודנט באוניברסיטת מניטובה, קאי יצר קשר עם כריסטופר טולקין, דרך קשרים משפחתיים - אשתו השנייה של כריסטופר, הייתה קנדית וקרובת משפחה של קיי.
כאשר טולקין הזדקק לעזרה בעריכת עבודת אביו שלא יצאה לאור, הוא יצר קשר עם קיי, שלבסוף עבר לאוניברסיטת אוקספורד בשנת 1974 כדי לעבוד עם טולקין על עריכת "הסילמריליון".
גאי לא מוכן לדבר המון על התהליך והיחסים עם כריסטופר, אולם מציין שהסיבות שטולקין בחר בו הן ההעדפה שלא להיעזר באקדמאי, אלא בקרוב משפחה.
גאי הצהיר שהעבודה על ה"סילמריליון" הייתה מלמדת ומאירת עיניים עבורו, ככותב, שלמד שמלאכת הכתיבה לא מתחילה מגרסה סופית ומצוינת, אלא כרוכה בהרבה עבודת שכתוב, עריכה, מחיקה והוספה.
בתום השנה של קיי באוקספורד, הוא חזר לקנדה ב-1976 על מנת לסיים תואר במשפטים באוניברסיטת טורונטו, והחל להתעניין בכתיבת ספרים בדיוניים.
הוא נעשה לכותב הראשי ולאחד המפיקים של סדרת רדיו קנדית, "מאזני הצדק".
ב-1984 יצא לאור ספר הפנטזיה הראשון שלו, "עץ הקיץ", שהיה הספר הראשון בטרילוגיה "מארג פיונאבאר".
קיי הגיע לישראל בשנת 2004 והיה אורח הכבוד של פסטיבל אייקון של אותה השנה.
כל הספרים תורגמו לעברית בהוצאת אופוס הוצאה לאור.
מארג פיונאבאר, מסעם של חמישה אנשים מכדור-הארץ אל ממד אחר, בשלושה חלקים:
טיגאנה (1990), זכה בפרס אורורה 1991. עיר-מדינה המדוכאת בידי מכשף-עריץ, המבוססת באופן חופשי על איטליה של ימי-הביניים.
אריות אל-ראסאן (1995), סיפורם של שני אסטרטגים צבאיים (אחד המבוסס על אל סיד) בעיר המבוססת באופן חופשי על ספרד של ימי-הביניים.
הפסיפס הסרנטיני, אומן פסיפס בשירותו של הקיסר ואלריוס השני (המבוסס על יוסטיניאנוס הראשון) בסרנטיום (המבוססת באופן חופשי על קונסטנטינופול), בשני חלקים:
שיר לארבון (1992), מבוסס על מסע הצלב האלביגנזי בפרובאנס של ימי-הביניים.
מבעד לבית אפל זה (2003), אוסף שירים.
אורה האחרון של השמש (2004), סיפור המבוסס על פלישת הויקינגים לאנגליה וויילס במהלך שלטונו של אלפרד הגדול.
איזבל (2007), פנטזיה אורבנית מודרנית המתרחשת בפרובאנס, אשר במרכזה נער מתבגר והתקלויותיו עם דמויות מן העבר הרחוק.
הספר קשור באופן רופף לטרילוגיית "מארג פיונאבאר".
מתחת לרקיע (2010), סיפור המתרחש בעולם דמוי סין תחת שושלת טאנג של המאה ה-8, ועוסק באירועים שהובילו למרד אן לושן.
נהר הכוכבים (2013), המשך של "מתחת לרקיע", כארבע מאות שנה מאוחר יותר, בהשראת סין של שושלת סונג, על מלחמות ג'ין-סונג.
ילדי הארץ והרקיע (2016), מתרחש באותו העולם של אריות אל-ראסאן, הפסיפס הסרנטיני ואורה האחרון של השמש, בהשראת קרואטיה של המאה ה-16.
גאי פוקס היה חייל אנגלי קתולי ואחד הקושרים במזימת אבק השרפה – הניסיון לרצוח את המלך ג'יימס הראשון, מלך אנגליה וסקוטלנד ואת כל הלורדים תוך פיצוץ בית הלורדים בטקס פתיחת הפרלמנט שנערך ב-5 בנובמבר 1605.
פוקס נתפס לפני שביצע את מזימתו, עונה והוצא להורג.
יום תפיסתו נחוג מאז מדי שנה במדינות רבות בחבר העמים הבריטי ונקרא "ליל גאי פוקס".
פוקס נולד בסטונגייט שביורק לאדוארד פוקס ואידית בלייק והוטבל בכנסיית סנט מייקל לה בלפרי.
למד בבית הספר סנט פיטרס.
בגיל 16 המיר פוקס את דתו לקתוליות.
בשנת 1593 הצטרף פוקס לצבא הארכידוכס אלברט מאוסטריה ולחם בהולנד נגד הפרוטסטנטים ההולנדים במסגרת מלחמת שמונים השנים.
ב-1602 נכח פוקס במצור על קאלה.
בשירותו בצבא הספרדי זכה לכינוי "גווידו".
במהלך שירותו הצבאי רכש ניסיון רב בשימוש בחומרי נפץ.
פוקס ושאר הקושרים שכרו מרתף מתחת לבית הלורדים ובו הושמו 60 חביות שהכילו 2.5 טונות של אבק שרפה.
אחד הקושרים שלח מכתב אזהרה ללורד מונטיגל הקתולי במטרה להזהירו ועל מנת שלא יהיה נוכח בטקס, והוא יידע את מזכיר המדינה שהורה על חיפוש במרתפים.
פוקס התגלה במהלך החיפוש ונאסר.
לאחר מספר ימי ענויים (שנעשו בהוראה מיוחדת של המלך) הודה בשמות שותפיו לקשר, וב-31 בינואר הוצא להורג בתלייה, וגופתו בותרה ורובעה.
נראה כי המילה בשפה האנגלית ל"בחור" מקורה בשמו של גאי פוקס.
כבר מהחגיגות הראשונות של ליל גאי פוקס נהגו לשרוף במדורות את דמותו של פוקס.
לדמות העולה באש קראו "גאי" ובהמשך שויך השם לכל "בחור".
סיפור חייו של גאי פוקס שימש השראה לספרו של אלן מור, מסוגת המדע הבדיוני, "וי פור ונדטה".
בספר, מצליח הגיבור לפוצץ את בניין הפרלמנט הנטוש ב-5 בנובמבר במטרה להביא לנפילת השלטון העריץ הפשיסטי, שהשתלט על בריטניה, בעקבות אסון גרעיני גלובלי.
הספר עובד לסרט ונדטה בכיכובם של נטלי פורטמן והוגו ויבינג.
צ'ארלס דיקנס התייחס אף הוא בספריו לגאי פוקס, וכן המשורר ת"ס אליוט מזכיר אותו בשיר "האנשים החלולים".
דיאנה ווין ג'ונס התייחסה לגאי פוקס ולמזימת אבק השרפה בספרה "שבוע המכשפות".
ג'יימס פונטי התייחס לגאי פוקס ולמזימת אבק השרפה בספרו "המרגלים הצעירים: עיר המתים".
הסופר הפוסט-מודרניסט ויקטור פלווין, התייחס למסכתו של גאי פוקס בספריו "Empire V", ו-"Batman Apollo".
גם "גאי מונטג", גיבור ספרו של ריי ברדבורי "פרנהייט 451", מזוהה עם גאי פוקס.
בסקר שנערך על ידי ה-BBC בשנת 2002 נבחר גאי פוקס לאחד ממאה הבריטים החשובים בכל הזמנים.
בשנת 2018 יצאה לאקרנים מיני סדרה בשם "Gunpowder" העוסקת במזימתם של רוברט קטסבי וגאי פוקס לפוצץ את ארמון מלך אנגליה- ג'יימס הראשון.
הסדרה היא דרמה היסטורית המגוללת את סיפורם של המורדים הקתוליים ומאבקם בפרוטסטנטים.
כל שנה מוצגות בטלוויזיה מספר תוכניות על תפיסת גאי פוקס.
בעונה החמישית של הסדרה הכתר ישנו פרק העוסק בחגיגות ליל גאי פוקס במטרה להסתיר את צילומה של הנסיכה דיאנה לראיון דרמטי ב-BBC.
גיא ברימן הוא הבסיסט של להקת הרוק הבריטית קולדפליי.
ברימן נולד בקירקלדי לאם ממוצא יהודי, בסקוטלנד, ועבר בגיל 12 לקנט שבאנגליה.
הוא מנגן על גיטרת בס מאז גיל 13, והוא גדל על מוזיקת פאנק (Funk) וגרוב.
אביו היה מהנדס במנהרת התעלה, ובעקבות כך, בחר ברימן במקצוע ההנדסה כשלמד באוניברסיטת לונדון.
לאחר מכן הוא עבר למקצוע האדריכלות, ממנו נשר לאחר כשנה על מנת להתמקד בניגון בלהקת קולדפליי, כשבמקביל עבד תקופה כברמן.
בשנת 2004 הוא התחתן עם ג'ואנה בריסטון בסיטי של וסטמינסטר.
במרץ 2007 התגרשו בני הזוג.
מ-2014 מאורס ברימן לדוגמנית ההולנדית קשיה גריטס, ולזוג בן.
ברימן מושפע בין היתר מג'יימס בראון, הביטלס ופינק פלויד.
גאי אדוארד פירס הוא שחקן, מוזיקאי, זמר ופזמונאי אוסטרלי, זוכה פרס אמי ומועמד פרס גלובוס הזהב לשנת 2011 על תפקידו במיני-סדרה "מילדרד פירס".
פירס ידוע גם בשל הופעתו בסרט המתח של כריסטופר נולאן "ממנטו" ובשל גילומו של הנבל אלדריץ' קיליאן בסרט "איירון מן 3".
פירס נולד באילי שבקיימברידג'שייר, אנגליה.
אביו היה טייס יליד-ניו זילנד, ואימו מורה אנגלייה.
כשהיה בן 3 עברה המשפחה לגילונג, ויקטוריה שבאוסטרליה.
בגיל 9 נהרג אביו בהתרסקות מטוס.
בגילאים 16–22 השתתף פירס בתחרויות של פיתוח גוף ואף זכה בתואר "מר ויקטוריה הצעיר".
מגיל צעיר התעניין במשחק והשתתף בהצגות תיאטרון חובבני.
הוא הצטיין במיוחד בחיקוי מבטאים שונים.
ב-1985 הופיע לראשונה בטלוויזיה כתלמיד בית ספר ומאוחר יותר כמורה באופרת הסבון האוסטרלית "שכנים שכנים".
שיחק בעוד מספר תוכניות טלוויזיה אוסטרליות, ביניהן "קרוב רחוק".
הפריצה הגדולה של פירס הייתה תפקידו כמלכת דראג בסרט "פריסילה מלכת המדבר" בשנת 1994. לאחר מכן כיכב במספר סרטים אמריקאים, ביניהם "סודות אל איי", "פקודה לא חוקית", "ממנטו", "הרוזן ממונטה כריסטו" ו"מכונת הזמן".
עם זאת, ממשיך פירס להופיע בהפקות תיאטרון וקולנוע אוסטרליות, בהן "כוחה של מילה" (2002) ו"ההצעה" (2005) עליו קיבל מועמדות לפרס השחקן הראשי במכון הסרטים האוסטרלי.
בשנת 2008 שיחק בסרט הדרמה "אנשים שבורי כנפיים" לצידם של פורסט ויטאקר, קייט בקינסייל, דקוטה פנינג וג'ניפר הדסון.
בשנת 2011 שיחק במיני-סדרת הדרמה "מילדרד פירס" שביים טוד היינס לרשת HBO.
בסדרה גילם פירס את מונטי בראגון לצדן של קייט וינסלט כדמות הראשית ואוון רייצ'ל ווד.
פירס גרף שבחים על משחקו ואף זכה בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה כאשר זה גבר על שחקנים ותיקים כמו פול ג'יאמטי, טום וילקינסון וג'יימס וודס.
עוד פרסים בהם זכה הם פרס גילדת שחקני המסך, פרס סטלייט ובנוסף, קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה.
ב-2013 הופיע בתור הנבל הראשי של שובר קופות גיבורי-העל של היקום הקולנועי של מארוול "איירון מן 3"; אלדריץ' קיליאן, וזכה לשבחים רבים מצד מבקרי קולנוע.
בשנת 2016 החל לככב בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "ג'ק אייריש" ברשת ABC TV, בתפקיד של עורך דין פלילי לשעבר וחוקר פרטי וגובה חובות בהווה.
הסדרה היא עיבוד לסדרת ספרי הבלשים באותו השם של פיטר טמפל.
ב-2018 שב עם תפקידו לעונה שנייה, ובשנת 2021 לעונה השלישית והאחרונה.
בשנת 2021 שיחק במותחן הבלשי של הבמאי האיטלקי סטפאנו סולימה "ללא חרטה", המבוסס על הספר באותו השם מאת טום קלנסי.
פירס אמר כי הוא חש שבור לב לנוכח "הזוועות נגד הפלסטינים" וכי ההשתתפות במופע מאפשרת לו להביע תמיכה.
במרץ 1997 נישא לאהבת נעוריו, הפסיכולוגית קייט מסטיץ.
ב-2015 הוא ואשתו התגרשו לאחר 18 שנות נישואין.
מאז 2015 הוא בזוגיות עם השחקנית ההולנדית קאריס ואן האוטן, ובאוגוסט 2016 נולד בנם, מונטי.
המשפחה מתגוררת כיום במלבורן, אוסטרליה.
מלבד קריירת המשחק המצליחה שלו, פירס הוא חובב מוזיקה.
הוא שר ומנגן בגיטרה, סקסופון ופסנתר, וכתב מאות שירים שמעולם לא יצאו לאור.
לפירס אזרחות כפולה, בריטית ואוסטרלית.
מועמד פרס גות'הם להופעת המשנה הטובה ביותר
מקום שני בפרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקן המשנה הטוב ביותר
מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנועהתכריכים (אנ')מוריTBAPoor BoyדניThe Woman in Cabin 1037 Heavensדייוויד
+שנהסדרהתפקידהערות1989–1986שכנים שכניםמייק יאנג496 פרקים1991קרוב רחוקדייוויד קרופט19 פרקיםThe Col'n Carpenter Showקרייגפרק: "Skin Deep"1992The Late Showשחקןפרק: "#1.5"1996–1994האיש מסנואי ריבררוב מקרוגרתפקיד ראשי (4 עונות); 65 פרקים1997The Devil Gameמייקלסרט טלוויזיה של ערוץ 7Halifax f.p.דניאל וריצ'רד וייניפרק: "Déjà Vu"2011מילדרד פירסמונטי ברגוןתפקיד ראשי; מיני-סדרה
פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה (2011)
פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב - טלוויזיה (2011)
מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר במיני סדרה, סדרה מוגבלת או סרט טלוויזיה (2024)2023The Clearingד"ר ברייס ליית'םתפקיד ראשי; 8 פרקים
גאי גיבסון היה טייס בריטי, מפקד כנף שהוביל את "פורצי הסכרים" בהתקפה האווירית על סכרי הרוהר במלחמת העולם השנייה.
מגיבורי המלחמה הנודעים של בריטניה.
גאי פנרוז גיבסון נולד בשנת 1918 בהודו, שבה היה אביו איש הממשל הבריטי.
בהיותו בן שש חזרה משפחתו לאנגליה, ובה גדל והתחנך.
אנדריוס באוקספורד, שבו למד גיבור מלחמה בריטי אחר - דאגלס באדר ("הטייס הקיטע").
בטרם מלאו לו 18 ניסה להתגייס לחיל האוויר המלכותי, אך נדחה מפאת גילו הצעיר.
בשנת 1936, בהיותו בן 18, חזר וביקש להצטרף לחיל האוויר ובקשתו נענתה בחיוב.
בשנת 1937 סיים קורס טיס והוענקה לו דרגת קצונה והוא הצטרף לטייסת מפציצים.
גיבסון נכנס לפעולה מיד כשבריטניה הכריזה מלחמה על גרמניה הנאצית ב-3 בספטמבר 1939. מטוסו היה אחד מ-27 מפציצים שנשלחו לחוג מעל לים הצפוני על מנת לאתר ולתקוף את אניות הצי הגרמני.
מחמת מזג האוויר הקשה לא הצליחו המטוסים לאתר את ספינות האויב וחזרו לבסיסם.
בתקופת המלחמה המדומה לא השתתף גיבסון בפעילות מבצעית.
פעילותו כטייס מפציצים מבצעי חודשה בעת המערכה על צרפת בשנת 1940 והוא זכה על חלקו בה בעיטור צלב התעופה המצוינת (Distinguished Flying cross).
לאחר ביצוע סבב ההפצצות ויתר גיבסון על תקופת פגרה בת שישה חודשים מפעילות מבצעית, שהגיעה לו, בה ישמש כמדריך בבית הספר לטיסה, ועל פי בקשתו הוצב לפיקוד מטוסי הקרב.
הוא הטיס מטוס קרב לילי ורשם לזכותו ארבע הפלות של מטוסי אויב.
בשנת 1941, בגיל 23 בלבד, קודם גיבסון לתפקיד מפקד כנף.
באפריל 1942 הוצב גיבסון שנית לפיקוד המפציצים והוביל למעלה ממאה גיחות הפצצה.
גיבסון זכור לפקודיו כמפקד קשוח ולעיתים בוטה, משמעתן ששאב את מקצוענותו ויהירותו ממעמדו כאחד מטייסי המפציצים המנוסים ביותר בחיל האוויר.
בהמשך שנת 1942 נתמנה גיבסון למפקד טייסת 617, שהייתה טייסת חדשה שזה אך נוסדה לייעוד מיוחד - פיצוץ הסכרים של חבל הרוהר בגרמניה, שהפעילו תחנות כוח הידרואלקטריות, במטרה לגרום לנזק כבד לתעשייה הגרמנית.
מטוסי הטייסת היו מפציצים כבדים בעלי ארבעה מנועים מסוג אוורו לנקסטר, שהיו המפציצים העיקריים של חיל האוויר המלכותי במחצית השנייה של מלחמת העולם.
לקראת ביצוע המשימה אומנו צוותי הטייסת באימון מיוחד לטיסת לילה נמוכה וביצוע הפצצה מגובה נמוך.
מדענים בריטיים פיתחו לביצוע המשימה פצצה מיוחדת הנזרקת מן המפציץ בגובה נמוך ומבצעת דילוגים אופקיים על פני המים, כדוגמת דילוגי אבן הנזרקת בזווית אופקית לשלולית מים, או כדרך שמקפיצים כדור על פני המים.
המדענים בחרו בסוג פצצה זה משום שהגיעו למסקנה כי פגיעת פצצה המוטחת אופקית אל בסיס הסכר מתאימה יותר לפיצוצו מהטלת פצצה באופן אנכי.
מבצע "נזיפה" - פריצת הסכרים
בליל ה-16 במאי 1943 יצאה טייסת 617 בפיקודו של גאי גיבסון לביצוע משימת פריצת סכרי הרוהר.
השם שניתן לפעולה היה "נזיפה" (Operation Chastise).
בהפצצה, שבוצעה בליל ירח מלא, מגובה נמוך, נפרצו שניים מתוך שלושת הסכרים שהופצצו, עמק התעשייה הגרמני של הרוהר הוצף ונגרם נזק כבד לתעשייה הגרמנית.
גם המחיר ששילמו הבריטים היה כבד - שמונה מפציצים לא שבו מן הפעולה ו-53 אנשי צוות נהרגו.
הגרמנים הצליחו לבנות את הסכרים מחדש תוך זמן קצר יחסית, אולם במשאבים רבים, והגבירו את השמירה על הסכרים באמצעים ובכוחות שנשללו מחזיתות המלחמה האחרות.
פריצת הסכרים הייתה בגדר הישג תעמולתי גדול לבעלות הברית והעלתה את המוראל של העם הבריטי.
לאחר פריצת הסכרים הוענק לגאי גיבסון "צלב ויקטוריה" שהוא אות ההצטיינות הגבוה ביותר, המוענק בשל אומץ לב מול פני האויב, לאנשי הכוחות המזוינים הבריטים וכוחות חבר העמים הבריטי.
האות הוענק לו לא רק בשל חלקו בפריצת הסכרים, אלא גם כהכרה באומץ הלב ובמנהיגות שגילה במבצעיו הקודמים.
לאחר הענקת צלב ויקטוריה ניתנה לגיבסון תקופת ביניים של פגרה, לפני שובו לפעילות מבצעית.
בתקופה זו כתב את ספר זיכרונותיו מתקופת שירותו בחיל האוויר "חוף האויב מנגד".
לאחר מכן נשלח על ידי ממשלת בריטניה למסע הרצאות בארצות הברית.
מטרת שליחותו, מלבד הסיבה המוצהרת של מסע הרצאות, הייתה ככל הנראה הכוונה לשמור על שלומו של גיבור המלחמה.
ביוני 1944 חזר גיבסון לפעילות מבצעית.
ב-14 בספטמבר 1944 הוביל גיבסון במטוסו גיחת הפצצה מעל גרמניה בראש כוח מפציצים גדול, לתקיפת מסילות ברזל ומתקני תעשייה.
בשובו התרסק מטוס הקרב-הפצצה שלו מסוג מוסקיטו בשמי הולנד.
שנים רבות רווחה הסברה כי מטוסו הופל על ידי מטוסי האויב, אך כשהתגלו לימים שברי המטוס התברר כי המטוס התרסק לקרקע עקב התרוקנות מכל הדלק שלו, שנגרמה עקב תקלה טכנית.
מרשל האוויר ארתור האריס, שהיה ראש פיקוד המפציצים הבריטי בימי מלחמת העולם השנייה, תיאר את גאי גיבסון כ "לוחם הגדול ביותר שאי זה (בריטניה) גידל מעולם".
בתרגום לעברית: גאי גיבסון, חוף האויב מנגד.
תרגמה: שולמית חן, הוצאת מערכות 1955.
בשנת 1954, כעשר שנים לאחר מותו של גיבסון, הופק בבריטניה והוקרן הסרט פורצי הסכרים (The Dam Busters) המספר את סיפור פריצת סכרי הרוהר.
את תפקיד גאי גיבסון בסרט מילא השחקן ריצ'רד טוד.
הסרט מבוסס על ספרו של פול בריקהיל (מי שכתב גם את קורות חייו של דאגלס באדר).
הספר הופיע בתרגום לעברית בשם "פורצי הסכרים - סיפורה של אלופת הטייסות".
גאי אונסלו ליידקר (Guy Onslow Lydekker, SNOLA, OBE, DSC, RN) (1890 - 23 ביוני 1984) היה קצין בצי המלכותי הבריטי בדרגת קפטן (מקביל לאלוף-משנה), ששימש כמפקד כוחות הצי הבריטי בארץ ישראל (פלשתינה) במלחמת העולם השנייה (Naval officer-in-charge Palestine Ports).
בתחילת המלחמה, לאחר כיבוש לבנון מידי צרפת של וישי, התמקמה מפקדת גזרת הלבנט במחנה מיידון בביירות, אולם בהמשך העביר ליידקר את מפקדתו לבסיס סטלה מאריס בחיפה.
בעיר הוקמו מספנות, שעסקו בעיקר בהסבת ספינות דיג לשולות מוקשים.
בשלהי שנת 1941, כאשר המחסור החמור בכוח אדם מקצועי העיק ביותר, תמך ליידקר בגיוס מתנדבים יהודים לצי המלכותי הבריטי, על סמך היכרותו והתרשמותו ממיומנויותיהם של היהודים שעבדו כאזרחים במספנות ובבתי המלאכה של הצי בחיפה.
בנו, אנטוני ג'ון גאי ליידקר, התגייס אף הוא לצי המלכותי הבריטי ושרת כקצין בדרגת לוטננט (סרן ימי) על נושאת המטוסים אוונג'ר (HMS Avenger).
הוא נהרג ביום ראשון 15 בנובמבר 1942, כאשר נושאת המטוסים הותקפה בטורפדו על ידי הצוללת הגרמנית U155 קרוב לגיברלטר.
לאחר פרישתו מן השרות התגורר ליידקר בסאנדרסטד שברובע קרוידון בדרום לונדון.
הוא האריך ימים והלך לעולמו בשנת 1984, בגיל 94.
גאי פרנסיס דה מונסי ברג'ס (Guy Francis De Moncy Burgess; 16 באפריל 1911 - 30 באוגוסט 1963) היה קצין מודיעין וסוכן כפול בריטי שעבד עבור ברית המועצות.
הוא היה חלק מחמישיית קיימברידג', חבורת מרגלים שפעלה כנגד מעצמות המערב והעבירה את סודותיהן לסובייטים לפני המלחמה הקרה ובמהלכה.
ברג'ס ואנתוני בלאנט העבירו לסובייטים מסמכים מסווגים של משרד החוץ הבריטי, ושל סוכנות הביון MI5 שתיארו את האסטרטגיה הצבאית המערבית.
בשנת 1951 ערק ביחד עם הדיפלומט דונלד מקלין, חברו לרשת, לברית המועצות וחי בה עד למותו.
אביו היה איש הצי הבריטי.
בצעירותו למד ברג'ס בבתי ספר פרטיים משובחים.
הוא בילה תקופת מה באיטון, ולאחר מכן למד שנתיים באקדמיה המלכותית הימית בדרטמות'.
קשיים שהתגלו בראייתו הביאו לנטישת הרצון בקריירה ימית ולשובו לאיטון.
הישגיו הלימודיים הביאו לקבלת מלגה ללימודי היסטוריה בטריניטי קולג' בקיימברידג', ב-1930. ברג'ס הצטיין בלימודיו ואף קיבל משרת הוראה זוטרה בקולג'.
בעודו לומד באוניברסיטת קיימברידג' התחבר לחבורת צעירים שכינו עצמם "שליחי קיימברידג'", מועדון ויכוחים סודי וחשאי, בעל נטייה מרקסיסטית.
במועדון היה חבר אנתוני בלאנט, שאף הוא היה, כברג'ס, הומוסקסואל.
לא ידוע מתי גויס ברג'ס לשירות המודיעין הסובייטי.
לטענת בלאנט גויסה החמישייה לאחר תקופת קיימברידג'.
מכל מקום, ב-1934 הכריז על התנערותו מהקומוניזם, והצטרף לאגודה שתמכה בקשרי בריטניה עם גרמניה הנאצית, אגודה שבה היה חבר גם קים פילבי.
פעולה זו הייתה כפי הנראה בהוראת מפעיליו.
ברג'ס, שצבר מוניטין שליליים כאלכוהוליסט והיה ידוע בהתנהגותו הגרועה, החל לעבוד כעיתונאי עבור הטיימס, ולאחר מכן, תקופה קצרה עבור ה-BBC כמפיק תוכנית בשם "השבוע בווסטמינסטר", שכיסתה את הפעילות הפרלמנטרית.
בתקופה זו פיתח קשרים עם פוליטיקאים חשובים.
זמן מה שהה בספרד במהלך מלחמת האזרחים.
בקיימברידג' התיידד עם ג'וליאן בל, משורר בריטי שנהרג בעודו נוהג באמבולנס בעת המלחמה.
ב-1938 הצטרף לשירות המודיעין הבריטי למחלקה "D", שעסקה באיסוף מידע פוליטי ובארגון פעולות חשאיות.
מחלקה זו קדמה ל-SOE, מנהלת המבצעים המיוחדים שהוקמה בעת המלחמה.
בשנים 1939–1941 הושאל ל-MI5 לעיסוק בתעמולה.
בשנת 1944 הצטרף למחלקת העיתונות של משרד החוץ.
ב-1945 התמנה ברג'ס למזכיר לסגן שר החוץ הבריטי, הקטור מקניל.
בתפקיד זה היה בעל תועלת רבה למפעיליו הסובייטים.
כסגנו של מקניל יכול להעביר מסמכים סודיים ביותר לסובייטים על בסיס קבוע, כאשר היה לוקח אותם בלילה ומצלם אותם בדירתו, ומשיב אותם לשולחנו של מקניל בבוקר.
ב-1947 עבר למחלקת המחקר במשרד החוץ, ולאחר מכן שימש במחלקת המזרח הרחוק במשרד החוץ עד 1950 כאשר הוצב בתפקיד בשגרירות בריטניה בוושינגטון.
הוא המשיך בהרגלי השתייה שלו ובפעילות הומוסקסואלית מוחצנת.
הוא חלק דירת מרתף עם קים פילבי, ייתכן בהוראת מפעיליהם, על מנת שפילבי, שנחשב ליציב יותר, יוכל לפקח עליו.
ה-FBI תיאר אותו בתקופה זו כ"'מתרומם' (queer) רעשני בעל פה מלוכלך, עם חיבה לפיתוי טרמפיסטים".
ב-1950 נודע כי דונלד מקלין נמצא בחקירה של MI5 בחשד לריגול.
ברג'ס סבר כי גם הוא בין החשודים, וביחד עם מקלין נמלט למוסקבה, במאי 1951, על אף שנראה כי בשלב זה לא עלה כלפיו כל חשד.
ההימלטות אורגנה על ידי מפעילם, יורי מודין.
יש ויכוח האם אכן נמלט ברג'ס או שמא התבקש ללוות את מקלין, ומפעיליו שיקרו לו בדבר האפשרות לשוב לבריטניה.
מכל מקום, השניים הופיעו בציבור ב-1956.
שלא כמקלין, שנקלט היטב בברית המועצות וחי עד 1983 חיי אזרח סובייטי מהוגן, החיים בברית המועצות לא היטיבו עם ברג'ס.
מנהגיו ההומוסקסואלים לא היו מקובלים בברית המועצות, על אף שמצא שם בן זוג באישור המדינה.
שלא כמו מקלין, לא למד את השפה הרוסית, והמשיך להזמין את חליפותיו אצל החייט הקבוע שלו בסאוויל רואו.
בעיית השתייה שלו החריפה, ונראה כי מת ממחלה כלשהי הקשורה בה בשנת 1963, בהיותו בן 52. כיום טמון ברג'ס בווסט מאון, כפר קטן במחוז המפשייר באנגליה.
חייו, כחיי שאר חברי "חמישיית קיימברידג'" היו נושא לביוגרפיות, סרטי טלוויזיה וקולנוע, ועוררו עניין ציבורי רב.
גאי רגינלד בולטון (Guy Reginald Bolton; 23 בנובמבר 1884 - 5 בספטמבר 1979) היה מחזאי וסופר אמריקאי יליד אנגליה.
את רוב הקריירה שלו עשה בכתיבת תמלילים למחזות זמר בברודוויי.
בולטון למד אדריכלות, אך לא עסק במקצועו.
הוא שיתף פעולה עם ג'רום קרן בכתיבת מחזות זמר החל מ"90 בצל" מ-1915 ובמחזות רבים כולל Sally, שהיה המחזמר הגדול הראשון אשר הופק על ידי פלורנץ זיגפלד.
מלחין נוסף עמו שיתף פעולה במספר הפקות היה ג'ורג' גרשווין במחזות Lady Be Good, Tip-Toes, Oh, Kay!
קול פורטר כתב את המוזיקה המתבססת על מחזהו של בולטון Anything Goes.
בנוסף כתב בולטון את התמליל למחזמר Rio Rita שחנך את תיאטרון זיגפלד.
בולטון כתב גם תסריטים עבור סרטי הקולנוע Delicious (אחד מהסרטים המוזיקליים הראשונים; מוזיקה: ג'ורג' גרשווין) "עוד תעלה תזרח השמש", על חייו של ג'רום קרן, Ziegfeld Follies ("שיגיונות זיגפלד") אודות פלורנץ זיגפלד ועוד.
הוא היה נשוי ארבע פעמים, אשתו השנייה הייתה זמרת האופרה מרג'ורי נמרה (Marguerite Namara).
גאי המילטון היה במאי קולנוע אנגלי.
המילטון נולד בפריז, צרפת שם חיו הוריו, שהיו ממוצא אנגלי.
הוא נותר בצרפת במהלך הכיבוש הנאצי והיה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית.
בתום המלחמה, הוא עבד כעוזרו של קרול ריד על כמה סרטים בכללם The Fallen Idol (1948) וההאדם השלישי (1949), לפני שנהפך לבמאי בעצמו.
הוא ביים את סרטו הראשון The Ringer בשנת 1952. הוא ביים 22 סרטים משנות החמישים ועד לשנות השמונים (כולל), בכללם ארבעה סרטי ג'יימס בונד, המבוססים על הרומנים של איאן פלמינג.
ב-1985 ביים את סרט הפעולה "רמו", שהיה מעין גרסה אמריקאית של בונד, אך הסרט לא זכה להצלחה מסחרית.
המילטון היה הבמאי המקורי שנבחר לביים את סופרמן ב-1978, אולם בגלל שהוא היה בגלות מס והותר לו להיות באנגליה רק שלושים יום, כשההפקה עברה ברגע האחרון לאולפני פיינווד.
תפקיד הבמאי הועבר לבסוף לריצ'רד דונר, אבל המילטון דרש שישלמו לו שכר מלא.
ההפקה של באטמן נשאה ונתנה עם המילטון כדי להפיק את הסרט בראשית שנות השמונים, מגעים שלא נשאו לבסוף פרי.
המילטון היה אחד הבמאים שסירבו להצעה לביים את ד"ר נו, אבל נכנס לסדרה אחרי שהבמאי טרנס יאנג עזב את בימוי גולדפינגר.
המילטון עזב את הסדרה במהלך טרום ההפקה של הסרט "המרגלת שאהבה אותי".
The Colditz Story - חומות קולדיץ - (שהוא גם היה התסריטאי-שותף שלו) (1955)
ג'ון גאטסון דה לה מות' בורגלם היה אמן ופסל אמריקני, הידוע בשל הקמת הפסלים המונומנטליים לזכר ארבעה מנשיאי ארצות הברית בהר ראשמור שבדקוטה הדרומית.
ידוע גם בשל פיסול הר סטון ליד אטלנטה שבג'ורג'יה.
בורגלם נולד בסנט צ'ארלס שבאיידהו לזוג מהגרים מדנמרק.
אביו היה מורמוני ובנישואים פוליגמיים.
אימו הייתה אשתו השנייה של אביו של בורגלם.
כשאביו של בורגלם החליט לעזוב את זרם המורמונים, הוא עבר עם המשפחה לאומהה, נברסקה שם פוליגמיה הייתה בלתי חוקית וטאבו.
אביו עזב את אמו הביולוגית של בורגלם, והילד נותר לגדול עם אביו ואשתו הראשונה.
בגיל שבע עבר עם משפחתו לנברסקה, שם סיים את בית הספר קרייטון.
הוא למד באקדמיה ז'וליאן (Académie Julian) שבפריז, הכיר שם את אוגוסט רודן והושפע מהמשטחים תופסי האור האימפרסיוניסטיים שלו.
ב-1901 לאחר שחזר לניו יורק, פיסל בורגלם קדושים ושליחים עבור קתדרלת יוחנן הקדוש השמימי החדשה ברחוב 110. הוא הצליח למכור פסל למוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
זו הייתה הפעם הראשונה שיצירת אמנות התקבלה כאשר האמן היה עדיין בחיים.
הוא זכה גם במדליית לוגן לאמנויות מטעם מוסד האמנויות של שיקגו.
בשנת 1915 פנו לבורגלם אגודת אמריקאית של נשים שעסקו בהנצחת חיילי מלחמת האזרחים בקונפדרציה בשם "הבנות המאוחדות של הקונפדרציה" (The United Daughters of the Confederacy (UDC)) כדי להתחיל לעבוד על מה שהפך לאנדרטת הר האבן.
בעשור הבא בורגלם עבד על הפרויקט שמומן ברובו על ידי קו קלוקס קלאן (KKK).
אשר שיערו כי בורגלם, יצטרף בשל כך לארגון.
בורגלם עצמו הכחיש את הדבר.
אין זה משנה אם בורגלם היה חבר ב- KKK, הלחימה בארגון הובילה לכך שבורגלם נקלע לעין הסערה.
בשנת 1925 הרס בורגלם את דגמי החימר והטיח שלו וזנח את הפרויקט.
הוא הוחלף על ידי אמן אחר שהשמיד, בדינמיט, את כל העבודות שבורגלם ביצע בסטון מאונטיין.
עבודה זו שעשה בורגלם על אנדרטת הר האבן, העניקה לו כישורים וכלים אשר עזרו לו מאוחר יותר בפרויקט הר ראשמור.
זה כלל את מה שכינה בורגלם "פנס הקסמים" שלו שאפשר לו להקרין תמונות על פני הסלע לצורך גילוף.
בשנת 1927 החל בורגלם לעבוד על פרויקט הר ראשמור.
הוא עבד על כך עד סוף ימיו.
הניסיון הראשון שלו להציב את דמותו של תומאס ג'פרסון על ראשמור היה כישלון והוא פוצץ כדי לפנות מקום לפיסול החדש.
בסופו של דבר הוצבו דמויותיהם של ג'ורג' וושינגטון ותומאס ג'פרסון במקום ואחריהם הונחו אברהם לינקולן וטדי רוזוולט, שהיה ממעריצי עבודתו של בורגלם.
ב-1928 הוא תכנן להקים לחופי מפרץ קורפוס כריסטי שבטקסס פסל של ישו בגובה של כ-6 מ'.
הפרויקט לא יצא אל הפועל.
בורגלם נפטר ב־6 במרץ 1941 עקב סיבוכים מניתוח.
בורגלם היה אח במסדר הבונים החופשים בלשכת בהווארד מספר 35 בעיר ניו יורק, ניו יורק.
הוא קודש ב־10 ביוני 1904 ושימש מאוחר יותר כנשיא הלשכה.
הוא הצטרף לנוסח הסקוטי בשנת 1907.
טוראי ראשון גאי לואיס גבלדון (22 במרץ 1926 – 31 באוגוסט 2006) היה חייל בחיל הנחתים האמריקאי, אשר לזכותו נזקפה שבייתם או כניעתם של כ-1,500 חיילים יפנים במהלך הקרבות על האי סאיפאן ועל האי טיניאן במלחמת העולם השנייה.
על הישגו זה הוענק לו עיטור צלב הצי.
גבלדון נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, אחד משבעת ילדיה של משפחה ממוצא מקסיקני.
אביו נפטר בעודו תינוק ואילו בריאות אמו הייתה לקויה.
בגיל עשר כבר יצא לעבוד וצחצח נעליים.
בגיל 12 עבר להתגורר בביתה של משפחה ממוצא יפני, שאליה התייחס כמשפחתו המורחבת.
הוא למד בבית הספר עם ילדי המשפחה.
כך למד לדבר יפנית ולהכיר את התרבות והמנהגים היפנים.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה באוקיינוס השקט נשלחו בני משפחתו המאמצת של גבלדון למחנה מעצר באריזונה.
הוא עצמו נסע לאלסקה ועבד שם במפעל שימורים.
ב-22 במרץ 1943, ביום הולדתו ה-17, התגייס גבלדון לחיל הנחתים.
הוא עבר אימונים במחנה פנדלטון בקליפורניה, ולאחר מכן הוצב לפלוגת המפקדה של חטיבת הנחתים ה-2, אשר השתייכה לדיוויזיית הנחתים ה-2 (לפי אחד המקורות הוצב גבלדון ליחידת מודיעין שפעלה במסגרת הדיוויזיה).
ב-15 ביוני 1944 החל הקרב על סאיפאן.
גבלדון הגיע לאי עם יחידתו ומיד החל את פעילותו באיסוף שבויים.
השיטה בה נקט גבלדון פעם אחר פעם הייתה זו: הוא היה יוצא לפעול לבדו – כפי שלדבריו נהג כל חייו, מתקרב למערה או מקום מסתור בו הסתתרו יפנים, פוגע בזקיפים שניצבו על פתחם, אם היו כאלה, ואז היה קורא אל שוכני המקום ביפנית ומשכנעם להיכנע.
הוא היה מדגיש שהם מוקפים על ידי כוחות אמריקניים עדיפים, שאין בכניעה משום בושה, ושהיחס שיקבלו מן האמריקנים יהיה הוגן.
הוא גם היה מזהה את עצמו כיפני ומודיע כי הוא ערב לשלום היפנים שייכנעו.
כבר בליל היום הראשון לשהותו בסאיפאן יצא גבלדון לפעולה לבדו והחזיר עמו שני שבויים.
הוא ננזף על ידי מפקדיו, שאיימו עליו במשפט צבאי אם ייעדר שוב מתפקידו ללא רשות, אך בלילה הבא חזר על מעשיו, והפעם שב בבוקר לקווים האמריקניים עם 50 שבויים יפנים.
בעקבות זאת הרשה לו מפקדו להמשיך לפעול לבדו.
ב-7 ביולי, בשלהי הקרב על סאיפאן, נמצא גבלדון בקרבת הצוקים בחוף הצפוני של האי.
שם הוא שמע וראה אלפי חיילים ואזרחים יפנים מתכוננים למתקפת בנזאי על הקווים האמריקניים.
ההסתערות נכשלה ושרידי הכוחות היפנים נסוגו אל קוויהם.
למחרת לכד גבלדון שני זקיפים יפנים, ושכנע אותם לחזור אל המערה בה הסתתרו חבריהם ובפיהם הצעתו להם להיכנע.
לאחר זמן מה יצא מן המערה קצין יפני, שוחח עמו והסכים לתנאי הכניעה שהציע גבלדון.
בסיועו של הקצין נכנעו באותה הזדמנות בפני גבלדון למעלה מ-800 חיילים ואזרחים יפנים (לפי אחת הגרסאות - 973).
הם הובלו על ידו אל הקווים האמריקניים.
בעקבות מעלל זה זכה גבלדון לכינוי "החלילן מסאיפאן" (Pied Piper of Saipan, בהשראת אגדת החלילן מהמלין).
גבלדון המשיך ללקט שבויים בסאיפאן ובקרב על האי טיניאן עד אשר נפצע באש מן המארב.
בסך הכל נזקפה לזכותו שבייתם של 1,500 יפנים.
מפקדו המליץ להעניק לו על פעולתו את מדליית הכבוד של הקונגרס, אך הוחלט להעניק לו את עיטור כוכב הכסף.
גלבדון השתחרר מן השירות הצבאי, שב לארצות הברית ומשם עבר למקסיקו ועסק בה בעסקים שונים.
הוא התחתן פעמיים ונולדו לו תשעה ילדים.
עלילותיו של גבלדון בעת המלחמה התפרסמו בציבור ב-1957, כאשר הוזמן להשתתף בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "אלו הם חייך" (This Is Your Life) של רשת NBC.
מספר קצינים וחיילים אחרים שהשתתפו בתוכנית והכירו את האירועים בסאיפאן וטיניאן אישרו במהלך התוכנית כי הוא שבה 1,500 יפנים.
הפרסום עורר את התעניינותם של מפיקי קולנוע, וב-1960 יצא למסכים סרט הקולנוע Hell to Eternity, שהיה מבוסס על פעולתו בסאיפאן, ובו גולמה דמותו על ידי השחקן ג'פרי האנטר.
גבלדון שימש כיועץ ליוצרי הסרט.
ב-23 בנובמבר 1960, בעקבות הפרסום לו זכו עלילותיו בעקבות תוכנית הטלוויזיה והסרט, החליט הממשל האמריקני להעלות את דרגת העיטור שהוענק לגבלדון.
אז הוענק לו עיטור צלב הצי – העיטור הגבוה ביותר של הצי האמריקני לאחר מדליית הכבוד של הקונגרס.