tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בנוסף, בקריוטיפ תקין בו קיים כרומוזום Y יחיד, לא מתקיימים יחסי דומיננטיות (המיזיגוטיות).
לפיכך, בהורשה בתאחיזה ל-Y של זכר נורמלי (XY) נצפה לראות את המאפיינים הבאים:
אם האב חולה, כל הבנים חולים והבנות לא יושפעו.
בתסמונת ה-Y הכפול (XYY) הנדירה, כן יתקיימו יחסי דומיננטיות, ורק 50% מהבנים לאב חולה יושפעו.
לפיכך, בהורשה בתאחיזה ל-Y של זכר עם תסמונת ה-Y הכפול (XYY) נצפה לראות את המאפיינים הבאים:
אם האב נשא, לבנים סיכוי של 50% לחלות והבנות לא יושפעו.
תאורן הוא איש מקצוע האחראי על התקנה, תפעול ותחזוקה של תאורה מלאכותית במסגרת הפקות בתיאטרון, טלוויזיה, קולנוע, מופעים חיים, קונצרטים ואירועים.
תפקידו כולל מימוש הדרישות האמנותיות והטכניות של התאורה על פי הנחיות גורמים בכירים, כגון מעצב התאורה, הגאפר (Gaffer) או הצלם הראשי, בהתאם לסוג ההפקה.
בהפקות תיאטרון, טכנאי התאורה פועלים בהתאם להנחיות של מעצב התאורה וחשמלאי ראשי.
תפקידם כולל פריסת תשתיות, התקנת גופי תאורה, כיוון פנסים, התקנת מסנני צבע, דוגמאות תמונה (Gobos) ותכנות לוחות תאורה ליצירת האווירה הנדרשת בכל סצנה.
בסטים של קולנוע וטלוויזיה, התאורנים כפופים לגאפר, שהוא ראש מחלקת התאורה, שפועל בהנחיית הצלם הראשי.
הגאפר מוביל את ביצוע החלטות התאורה על פי הדרישות החזותיות של הסרט או הסדרה.
התאורנים מטפלים בציוד התאורה, מחברים וממקמים גופים בהתאם לסצנה, ומנהלים את הפצת החשמל לכל המחלקות באתר הצילום.
במופעים חיים, קונצרטים והפקות בידור, טכנאי תאורת במה אחראים על יצירת האפקטים החזותיים בזמן אמת.
הם מתקינים וממקדים את התאורה, שולטים בקונסולות עמעום, מחליפים מסנני צבע במהלך המופע, ולעיתים מתפעלים זרקורים עוקבים או לוחות בקרה מתקדמים.
קריאת תסריט/תרשים תאורה להבנת דרישות ההפקה
שיתוף פעולה עם במאי, צלם ראשי, או מנהל הפקה
התקנה, מיקוד ותפעול של ציוד תאורה
יצירת אפקטים באמצעות צבעים, מסננים, ודוגמאות
תחזוקה שוטפת (החלפת נורות, תיקון ציוד, ניהול בטיחות)
עבודה עם גנרטורים והפצת חשמל בסט
ביצוע שינויים בזמן אמת במהלך מופעים
התמודדות עם אתגרי שטח ותנאי מזג אוויר משתנים
גאפר (Gaffer) – מדווח לצלם הראשי ואחראי על ניהול מחלקת התאורה
ראש טכנאי תאורה / חשמלאי ראשי – אחראי על קביעת צרכים ותכנון אפקטים
מפעיל לוח תאורה – מתכנת ומבצע את רצפי התאורה בזמן ההופעה
טכנאי תאורה – מבצע התקנות ושינויים בזמן מופע
עוזר תאורת במה – מסייע לצוות ומעביר ציוד לפי הצורך
התפתחות עובר מתחילה כביצית מופרית (זיגוטה) ההופכת לתא טוטיפוטנטי (תא גזע שיכול להתפתח לכל תא בעובר ובשליה) יחיד.
תוך כ-4 ימי התחלקות, התאים מתחילים לקבל התמחויות ובכך הופכים לתאי גזע פלוריפוטנטיים (תאי גזע שיכולים להתפתח לכל תא בגוף) שיכולים להפוך גם הם לסוגים רבים של תאים ולאחר התמחות נוספת הם הופכים לתאי גזע מולטיפונטניים שיכולים להפוך לכמה סוגי תאים ספציפיים בלבד.
מחקרים רבים ניסו לעמוד על טיבם של תאי הגזע העובריים ולהבין אילו תאים יעברו תהליך של התמיינות לתכונות הגוף השונות, ואילו תאים יישארו תאי גזע עם היכולת להתמיין לכל תא בגוף.
נכון לשנת 2020, ההשערה המובילה היא שישנם חלבונים מסוימים הנקראים גורמי גדילה והם אלה שאחראיים על הבחירה בין תא שמתמיין לתא שנשאר תא גזע עוברי.
בשנת 2013 פורסם מחקר שבו פותחו כדוריות מיניאטוריות המצופות בגורם גדילה שנקרא Wnt.
הכדוריות מוקמו בסביבה של תאי גזע של עכברים.
במחקר נמצא כי שהמיקום הספציפי של גורם הגדילה ביחס לתא הגזע הוא שהשפיע על הבחירה האם התא יתמיין או לא.
תא שהיה מצוי בסמיכות לגורם הגדילה שמר על האפיון "הגזעי" של התא ונותר כפי שהוא, ואילו תא שהיה רחוק מגורם הגדילה התחיל להתמיין.
מחקר בתאי גזע עובריים מבחינה מוסרית
הלגיטימיות המוסרית של מחקר בעוברים תלויה בהגדרת מעמדו של העובר.
הגישות חלוקות בין תפיסת העובר כאדם לבין התייחסות אליו כאוסף תאים.
מחלוקת זו ניכרת במיוחד בתחום חקר תאי הגזע העובריים, בעיקר בשלבי ההתפתחות המוקדמים של העובר.
לעובר יש מעמד ביולוגי ייחודי בשל יכולתו להתפתח לאורגניזם שלם.
עם זאת, השאלה אם פוטנציאל זה מקנה לו מעמד מוסרי הדומה לזה של אדם היא נושא לדיון פילוסופי ואתי.
בעוד שיש המייחסים לו כבוד בשל קשרו לבני האדם, אחרים גורסים כי כבוד זה אינו שקול למעמד של אדם בעל זכויות מלאות.
הוויכוח סביב הסטטוס של העובר כרוך גם בשאלת הפוטנציאליות: האם עצם האפשרות של העובר להתפתח לאדם מקנה לו זכויות?
יש הטוענים כי יש להגן על העובר בשל הפוטנציאל שלו, בעוד אחרים מדגישים כי פוטנציאל אינו שקול למעמד מוסרי בפועל.
כמו כן, בהפריה חוץ-גופית, התליך נעשה בהתערבות רפואית וכן רק חלק קטן מהעוברים מתפתח, מה שמעלה שאלות נוספות על משמעות הפוטנציאליות.
מחקר בתאי גזע עובריים מבחינה דתית
על פי המקרא והתלמוד, מעמדו האנושי של העובר נרכש בהדרגה במהלך ההיריון, ולא מרגע ההפריה.
בשלבים המוקדמים של ההתפתחות, העובר נחשב לחלק מגופה של האם, ולכן ניתן לשקול הפלה כאשר נשקפת סכנה לבריאותה הפיזית או הנפשית, בהתאם לעקרון פיקוח נפש.
סטטוס עוברי מגובש נקבע רק לאחר 40 יום, ולפני כן אין לעובר מעמד עצמאי.
ביהדות, לעובר שנוצר בהפריה חוץ-גופית אין מעמד משפטי כל עוד לא הושתל ברחם.
עוברי טרום-השתלה יתירים שלא הושתלו מסיבות רפואיות או על פי החלטת ההורים אינם נחשבים כמיועדים להפוך לבני-אדם, ולכן ניתן להשתמש בהם למטרה ראויה, קרי: מחקר וליצירת תאי גזע למטרות רפואיות.
בהתאם לעקרון פיקוח נפש, מחקר בתאי גזע ושיבוט למטרות רפואיות יכולים להיות מוצדקים מבחינה הלכתית.
טכנולוגיות אלו נחשבות לנייטרליות מבחינה מוסרית, כאשר ערכן נקבע על פי השימושים שנעשים בהן.
הדגש מושם על מטרות רפואיות חיוניות, לצד הצורך למצוא איזון בין שיקולים כלכליים, צדק חברתי, וזכותם של מדענים ליהנות מפירות מחקרם.
העמדות בנושא מחקר תאי גזע עובריים עוגנו בדו"ח הוועדה המייעצת הלאומית לביו-אתיקה בארצות הברית (NBAC), שנכתב על ידי הרב האורתודוקסי הרב משה דוד טנדלר והרב הקונסרבטיבי אליוט דורף.
ההלכה היהודית מגדירה שישה שלבים בתהליך התפתחות האדם:
ביצית מופרית ועובר טרום-השתלה – החל משלב ההפריה מחוץ לרחם.
עובר לפני השלמת צורת אנוש – לאחר ההשרשה ברחם, כאשר העובר מתחיל לגדול באופן טבעי.
עובר בעל צורת אנוש (fetus) – מהיום ה-41, כאשר מתאר איברי העובר הושלם.
עובר בר-קיום – החל מהשליש השלישי להריון, כשהוא מסוגל לשרוד מחוץ לרחם.
עובר בשלב הלידה – מתחיל עם התקדמות הלידה.
ילוד – מעמד מלא של בן-אנוש לאחר יציאתו לאוויר העולם.
קדושת החיים ביהדות מוענקת באופן מלא רק בלידה (שלב 6), אך העובר זוכה להגנה בשלבים מוקדמים יותר.
עם זאת, עובר מהפריה חוץ-גופית בשלב טרום-השתלה (שלב 1) אינו נהנה מאותו מעמד של עובר מושרש.
ההלכה מתייחסת לעובר כזה באופן שונה, שכן הסיכוי שייוולד חי נמוך, ואף הצלתו אינה דוחה את השבת.
עם זאת, כל עוד יש לו פוטנציאל להשתלה ולידה, חל עליו איסור השמדה כמו על השחתת זרע.
מסקנות ההלכה לפי הרב ד"ר מרדכי הלפרין:
השמדת עובר מבחנה טרום-השתלה זהה לניצולו למחקר, ואסורה אלא אם כן נעשית למטרת פיקוח נפש.
אם עובר מבחנה איבד את פוטנציאל ההשתלה, ניתן להשתמש בו למחקר, כולל פירוקו לתאים נפרדים.
אסור להשתמש בעובר מושתל בר-קיימא לצורכי מחקר.
יצירת עובר מראש לצורכי מחקר אסורה, אלא אם קיים סיכוי ממשי שהמחקר יביא להצלת חיים.
היתר זה חל גם על שיבוט עוברי למטרות רפואיות.
ההלכה אינה מכירה בגבול השרירותי של 14 יום להבחנה בין עובר ל"טרום-עובר".
סוגיות אלו נידונו בהרחבה על ידי פוסקי הלכה וגורמים אקדמיים מובילים בתחום האתיקה היהודית והרפואה.
הכנסייה הקתולית והאורתודוקסית רואות את ההתפתחות האנושית כרצף בלתי-מופרד, מההפריה דרך הלידה ועד התפתחות רוחנית וגופנית מלאה.
על פי גישה זו, לכל שלבי ההתפתחות יש ערך של קדושה, ולכן הכנסייה הקתולית מביעה התנגדות נחרצת לשימוש בעוברים למחקר רפואי.
באגרת מ-2 באוגוסט 2000, הדגיש הוותיקן כי קיומו של האדם מתחיל בהפריה, ולכן לעובר מוקדם יש זכות לחיים.
יצירת עוברים חוץ-גופיים לצורכי מחקר, לרבות תאי גזע, אסורה לחלוטין, שכן הפריות מלאכותיות מובילות לעוברים "עודפים" שנידונים לכליה מלכתחילה.
הפרוטסטנטיות היא זרם פלורליסטי, ולכן אין לה סמכות אחת לגבי מחקר רפואי בעוברים.
העמדה הפרוטסטנטית מבוססת על הכרעה מוסרית אישית, ולפיכך קיימות דעות שונות:
יש הרואים בעובר מוקדם ישות שעדיין לא רכשה סטטוס של בן-אדם, ולכן מחקר בעוברים ותאי גזע מוצדק.
אחרים טוענים כי העובר, גם בשלבים הראשונים, ראוי להגנה מלאה בשל פגיעותו, ולכן יש להימנע ממחקר שכזה.
הכנסיות הנוצריות המאוחדות בארצות הברית קובעות כי לעובר מוקדם יש פוטנציאל להתפתחות אנושית, אך אין להעניק לו מעמד של בן-אדם.
לפיכך, הן תומכות בקידום מחקר בתאי גזע, תוך רגולציה ופיקוח ציבורי שיבטיח את האתיות של התחום.
דו"ח הוועדה המייעצת לביו-אתיקה בארצות הברית (NBAC)
הדו"ח מציג מגוון השקפות נוצריות, כולל את עמדתה של התאולוגית הקתולית מרגרט א.
פרלי מאוניברסיטת ייל, הקוראת לחזור לעמדה קתולית מסורתית יותר.
פרלי טוענת שהפריה היא תהליך ולא רגע אחד, ולכן בשלבים המוקדמים, העובר אינו אינדיבידואל מלא.
לדברי קבוצה הולכת וגדלה של תאולוגים קתוליים, לעובר מוקדם (לפני השרשה או יצירת "התכונה הראשונית") אין סטטוס של ישות אנושית אינדיבידואלית.
מכאן, שאין מניעה לשיבוט רפואי לצורכי השתלות תאי גזע, כל עוד אין מדובר ברבייה.
באסלאם, השימוש בעוברים לצורכי מחקר רפואי מותר, כל עוד המחקר מתבצע לפני שהעובר מקבל נשמה – דהיינו, לפני היום ה-120 להפריה (סוף השליש הראשון להריון).
על פי הקוראן והשריעה, ההתפתחות העוברית היא תהליך הדרגתי, ורק לאחר שלושה שלבים בני 40 יום כל אחד (סך הכול 120 יום), העובר נחשב לישות בעלת נשמה.
למרות זאת, העובר נחשב ל"חי" כבר לפני שלב זה.
בשלבים המאוחרים יותר, חיי האדם נתפסים כקדושים, ואסור להתערב בהם ללא הצדקה חמורה.
עבדול עזיז שחדינה מאוניברסיטת וירג'יניה מציין בדוח ה-NBAC כי מרבית הפוסקים המוסלמים המודרניים מסמנים נקודת מעבר מעבר לשלב הבלסטוציסט, שבה העובר הופך לבעל מעמד אנושי.
מחקר בתאי גזע נתפס כהתערבות מותרת, כל עוד הוא נעשה בשלבים המוקדמים ולמטרות רפואיות.
באסלאם, ההכרה בריבונותו של אלוהים כמעניק החיים מאפשרת מחקר כזה, כל עוד הוא נועד לשיפור בריאות האדם.
חוקים ופרשנויות משתנים בין מדינות מוסלמיות שונות, אך קיימת הסכמה רחבה כי רק בשלבים המאוחרים יותר של ההיריון העובר מקבל סטטוס מוסרי מלא.
תאי גְלִייָה (Glia) או נירוגלייה (Neuroglia) הם תאי תמיכה לא-עצביים לנוירונים, אשר משמרים את ההומיאוסטזיס, מספקים הגנה לעצבי המוח ומחזיקים את תאי העצב במקומם.
ואכן, מבחינה אטימולוגית, שמם קרוב, לדוגמה, למילה האנגלית Glue, "דבק".
תאי גלייה מתרבים לאורך כל החיים.
במוח האדם (הצרברום) ישנו בערך תא גלייה אחד לכל נוירון (תא עצב) ושני נוירונים לכל שלושה תאי גלייה בחומר האפור של המוח הקטן.
למרות שתאי הגלייה הם תאים נפוצים ברקמות העצב, הם אינם מייצרים ולא מוליכים דחף עצבי.
סרטן של תאי גלייה נקרא גליומה.
קיימים מספר סוגים של תאי גלייה בהתאם למערכת בה הם נמצאים.
ישנם הבדלים בין תאי הגלייה של המערכת המרכזית להיקפית:
במערכת העצבים המרכזית: אסטרוציטים, מיקרוגלייה, אוליגודנדרוציטים ותאים אפנדימלים.
העין היא חלק ממערכת העצבים המרכזית ולה יש את שכבת האפיתליום של פיגמנט הרשתית (RPE – Retinal pigment epithelium) שהיא שכבת תאי גלייה התומכת בפוטורצפטורים מכיוון הדמית).
במערכת העצבים ההיקפית: תאי שוואן ותאי לוויין
ישנם גם תאי תמך רדיאליים, אך הם מופיעים רק בשלב העוברי, ותפקידם הוא לנתב את הנוירונים שנוצרים ליעדם.
תאי הגלייה ממלאים תפקידים חשובים בפעילות מערכת העצבים.
החזקת תאי העצב במקומם – כפי שרומז השם היווני Glia, תאי הגלייה ידועים בכינוים המשותף כ"דבק" של מערכת העצבים.
תמיכה בתהליך ההתפתחות – תאי גלייה עוזרים לכוון תאי עצב חדשים לאזורים המיועדים להם במוח.
תחזוקה שוטפת – ניקוי הפסולת התאית הנוצרת בעקבות פגיעה או מוות של תאי עצב.
במקרה שרקמת עצב נפגעת, תאי הגלייה מתרבים, מסירים תאים מתים ובונים רקמה צלקתית.
תאי הגליה מספקים גם חומרים מזינים וחמצן לתאי העצב.
בנוסף, הם גם אוספים מוליכים עצביים עודפים וחומרים אחרים מהסינפסה.
על ידי כך הם מווסתים את תהליך ההעברה הסינפטית.
בידוד – יצירת מעטפת המיאלין סביב סוגים מסוימים של אקסונים, אשר מגבירה את קצב הולכת האותות העצביים.
הגנה – תאי הגלייה משמידים פתוגנים (מחוללי מחלות) ומונעים מחומרים רעילים בדם להגיע לתאי המוח.
תאי גליה מסוג אסטרוציטים אשר נמצאים במוח ובחוט השדרה, תומכים ביוכימית בתאי האנדותל הבונים את מחסום דם-מוח.
מחסום דם־מוח הוא מבנה קרומי המשמש כמחסום סלקטיבי עבור מולקולות בין מערכת הדם לנוזל המוחי־שדרתי.
תאי בטא (β) הם תאים אנדוקרינים באיי לנגרהנס בלבלב, המייצרים את ההורמון אינסולין.
בלבלב של אדם יש כ-109 תאי בטא, המהווים כ-50% מתאי האיים, וכ-1% מתאי הלבלב.
במחלת סוכרת מטיפוס 1 תאי בטא נהרסים על ידי מערכת החיסון כתוצאה מפעילות אוטואימונית, הרס הגורם למחסור מוחלט בהורמון אינסולין.
במחלת סוכרת מטיפוס 2, הכרוכה בעמידות לאינסולין, תאי בטא מייצרים ומפרישים כמות אינסולין גבוהה מהרגיל, כדי להתגבר על העמידות.
דרך נוספת להתגברות על העמידות היא יצירה של תאי בטא נוספים.
אולם אחרי מספר שנים מהופעת המחלה יש ירידה בתפקוד תאי בטא וביכולת הפיצוי שלהם, ונוצר מחסור יחסי באינסולין.
מאמצים לפתח גישות ריפוי חדשות לשני סוגי הסוכרת מתרכזים בפיתוח דרכים להרבות תאי בטא בתרבית רקמה, או ליצור אותם מתאי גזע במעבדה, במטרה להשתילם בחולים כדי שיחליפו את התאים ההרוסים או הפגועים.
כיוון אחר של המחקר מתמקד בדרכים לגרום להתחדשות של תאי בטא בתוך הלבלב, על ידי זירוז מנגנוני ההתחדשות הטבעיים של תאים אלה.
תאי אלפא (α) גם נמצאים באיי לנגנהרס בלבלב (כ-20% מהתאים).
תאי האלפא מייצרים ומפרישים גלוקגון שגורם לעליית רמת הגלוקוז בדם על ידי פירוק מאגרי גליקוגן.
ניתן לומר שלתאי האלפא פעילות הפוכה מזו של תאי הבטא.
תאי איירווייז אינטרנשיונל (בתאית: การบินไทย; באנגלית: Thai Airways International) היא חברת התעופה המלכותית לאומית של תאילנד.
בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה סוברנבהומי של בנגקוק.
החברה נוסדה ב-1960, בתור מיזם משותף של חברת התעופה "תאי איירווייז" (חברת התעופה הפנימית בתאילנד) וחברת SAS (חברת התעופה המשותפת של מדינות סקנדינביה).
ב-1977 רכשה בחזרה ממשלת תאילנד את חלקה של SAS, וחברת תאי איירווייז אינטרנשיונל הפכה לראשונה להיות חברה הנמצאת בבעלות תאילנדית לחלוטין.
החברה היא אחת מחמש החברות המייסדות של "סטאר אליאנס", שותפות התעופה הגדולה בעולם.
כמו כן, היא מפעילה את חברת תאי סמייל, ומחזיקה בכ -40% ממניות חברת התעופה נוק אייר, חברת התעופה השנייה בגודלה במדינה.
בשנת 1971 ביצעה החברה לראשונה טיסה אל אוסטרליה, זו הייתה טיסתה הראשונה מחוץ ליבשת אסיה.
בשנת 1972 ביצעה החברה טיסה ראשונה לאירופה.
בשנת 1988 מוזגה חברת תאי איירווייז לתוך תאי איירווייז אינטרנשיונל.
נכון ל-2016, מעסיקה החברה 21,998 עובדים וטסה ליעדים רבים.
אחד ממאפייניה הייחודיים של החברה היא החלפת התלבושות שעורכות הדיילות במהלך הטיסה מחליפה עסקית לבגד לאומי וחזרה.
בשנת 2011 ו-2017 זכתה החברה בתואר חברת התעופה בעלת מחלקת התיירים הטובה ביותר.
החברה זכתה בשנת 2018 ו-2019 במקום העשירי בתואר "חברת התעופה הטובה ביותר".
בנוסף לחברותה בסטאר אלייאנס לתאי הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
תיאטרון מחול עִנְבָּל הוא להקת מחול שנוסדה בישראל ב-1949 על ידי שרה לוי-תנאי כדי להמשיך את המסורת העשירה של תרבות יהודי תימן.
לוי-תנאי החלה אז לעבוד עם קבוצה של נערים ונערות בני העדה התימנית.
מתוך קבוצה זו צמח דור הרקדנים הראשון של להקת ענבל, אשר מנה כשבעה נערים.
הלהקה החלה לעבוד באופן מסודר בשנת 1950, וכונתה "הלהקה המזרחית של שרה לוי".
הלהקה שנקראה תאטרון מחול ענבל הופיעה במושבים, קיבוצים ובישובים אחרים בארגונה של המרכז לתרבות של ההסתדרות.
לאחר הופעה בכנס מחולות העם בדליה בשנת 1954, זכתה הלהקה לתמיכה כספית וארגונית של "קרן נורמן" (בעתיד קרן התרבות אמריקה-ישראל), שאפשרה לה ליצור בתנאים טובים ואף להרחיב את מספר חברי הלהקה ל-12. את תלבושות הלהקה עיצבה המעצבת הראשית של חברת "משכית", פיני לייטרסדורף.
את התפאורה עיצב ,במרבית ההפקות, הצייר ומעצב הבמה אנטול גורביץ'.
התגובות לעבודתה של לוי-תנאי היו מעורבות.
עם זאת, נבחרה להקת ענבל לייצג את ישראל בעולם.
להקת ענבל, בניהולה האמנותי של לוי-תנאי, זכתה במשך כארבעים שנה להצלחה רבה, הן בארץ והן בסיבובי ההופעות בעולם.
הלהקה החלה להופיע בחו"ל עוד בשנות החמישים והשישים, לפני הקמת הלהקות הגדולות כגון בת דור, בת-שבע ועוד.
בשנים שלאחר מכן ירדה קרנה של הלהקה.
בפסטיבל "גוונים במחול" הראשון באוגוסט 1984, רקדני הלהקה הופיעו עם ריקוד לפי כוריאוגרפיה של רונית לוי וייס וזכו במקום הראשון.
הרקדנית והכוריאוגרפית אילנה כהן מונתה בשנת 1996 כמנהלת אמנותית עמית בלהקה.
כהן נחשבת כממשיכת דרכה של לוי-תנאי, עבודתה כללה שני צירים - חידוש יצירותיה של לוי תנאי והעמדתן על הבמה למען ועם דור צעיר וחדש שלא ידע את תרבות ענבל ותרבות תימן.
מרכזה של הלהקה ב"מרכז האתני הרב תחומי ענבל" בנווה צדק.
בשנת 2015 היה ברק מרשל המנהל האמנותי של הלהקה, והלהקה העלתה את יצירתו "וונדערלאנד".
בשנת 2016 העלתה הלהקה את המופע "ריקוד פשוט" שיצר הכוריאוגרף מור שני.
ב-2021 העלו את המופע "לכת", אף הוא של מור שני.
תאי אלפא (α-cells) הם תאים אנדוקרינים באיי לנגרהנס שבלבלב.
הם מהווים עד כ-20% מסך כל התאים באיים אצל בני אדם, תפקידם העיקרי של התאים הוא לייצר ולהפריש את ההורמון גלוקגון, אשר אחראי לעלייה ברמת הגלוקוז בדם.
על מנת לעלות את רמת הגלוקוז בדם, גלוקגון נקשר לקולטנים בתאי כבד (הפטוצייט - hepatocyte) ובתאים נוספים כמו בכליות.
זה גורם להפעלה של האנזים גליקוגן פוספורילאז (Glycogen phosphorylase) בתוך הכבד, אשר הוא בתורו מתחיל בפרוק גליקוגן לגלוקוז, תהליך המכונה גליקוגנוליזה.
במכרסמים, תאי אלפא נמצאים בפריפריה של איי לנגרהנס, אך בבני אדם, ארכיטקטורה של האיים פחות מסודרת באופן כללי וניתן למצוא את התאים גם במרכזי האיים.
בעת צפייה בתאים במיקרוסקופ אלקטרונים, ניתן לזהות את תאי אלפא על ידי הגרגר האופייני שלהם עם ליבה צפופה גדולה וסביבם הילה לבנה קטנה.
תאי בץ או התאים הפירמידליים על שם בץ, הם נוירונים פירמידליים עצומים הנמצאים בשכבה החמישית של קליפת המוח, באזור המוטורי העיקרי השוכן בפיתול הקדם-מרכזי.
תאים אלו מעבירים בסינפסות את המוליך העצבי גלוטמט ולפיכך שייכים למערכת הגלוטמינרגית.
את תאי בץ גילה המדען ולדימיר בץ , אשר תיאר אותם בשנת 1874.
נוירונים אלו הם הנוירונים הגדולים ביותר במערכת העצבים המרכזית, כאשר קוטרם יכול להגיע עד ל-100 מיקרומטר.
מבחינה תפקודית נוירונים אלו הם נוירונים מוטוריים עליונים, כלומר הם חלק ממערכת נוירונים המעבירים מידע שעובר במוח במורד חוט השדרה, לכיוון מערכת העצבים ההיקפית.
נוירוני בץ פועלים דרך המסלול הקורטיקו-ספינלי, כאשר אצל בני אדם האקסונים שיורדים דרך חוט השדרה קושרים סינפסה בקרן הגחונית, ומשם עצבי השדרה מפעילים ישירות את שריר המטרה באמצעות צומת עצב-שריר.
תאים אלו הם בעלי דנדריט אחד מוארך הנקרא דנדריט אפיקלי, המאפיין את כלל התאים הפירמידליים.
מלבד זאת תאי בץ נושאים דנדריטים הנקראים דנדריטים בזליים, היוצאים כמעט מכל מקום על פני גוף התא.
דנדריטים אלו, בזכות קרבתם הגאוגרפית לגוף התא, מסוגלים להעביר דפולרזיציה בעלת משקל משמעותי להתפתחות פוטנציאל פעולה בתא.
הדנדריטים של תאי בץ חולשים על כל שכבות קליפת המוח אך רוב ההתפצלויות האופקיות של ענפי הדנדריטים נמצאים בשכבת V ו-VI.
לפי אחד המחקרים, תאים אלו מהווים בסביבות עשרה אחוזים מכלל התאים הפירמידליים הנמצאים בשכבה Vb של האזור המוטורי הראשוני.
תאי בריבו (נולד ב-15 בינואר 1998) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בדי.סי.
יונייטד האמריקאית מליגת ה-MLS ובנבחרת ישראל.
בריבו נולד וגדל באילת, לאיציק ומאיה.
הוא החל לשחק כדורגל כשנתגלה במרכז הספורט הימי של אביו איציק, באילת, בגיל 11. עבר בגיל עשר למחלקת הנוער של עירוני ראשון לציון, זאת אף על פי שהמשיך להתגורר עם משפחתו בעיר הולדתו, אילת, מה שאילץ אותו להגיע לאימונים בטיסות.
כעבור כשנה, אמו מאיה נפטרה ממחלת הסרטן, ביום בו לקבוצת הילדים היה משחק גביע, בריבו שאמו ביקשה שיתמיד בכדורגל, התעקש לשחק, נכנס למשחק במחצית השנייה ואף הבקיע את השער הרביעי בניצחון 1–4. בהמשך עבר להתגורר בראשון לציון.
ב-2015, עבר למחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה.
את הופעת הבכורה בקבוצת הבוגרים של מכבי פתח תקווה ערך ב-1 במרץ 2017 במשחק גביע המדינה מול מכבי תל אביב, כשנכנס כמחליף בדקה ה-80 בהפסד 1–2.
בעונת 2018/2019 כבש שבעה שערים לזכות מכבי פתח תקווה בליגת העל, מה שלא הספיק לקבוצתו, שירדה ליגה בסיום העונה.
בעונת 2019/2020 כבש לראשונה בדרבי של פתח תקווה את שערה הרביעי של מכבי פתח תקווה, בניצחון 4–1.
ב-9 ביולי 2021 חתם לשלוש שנים בוולפסברגר מהבונדסליגה האוסטרית.
ב-14 באוגוסט 2021 כבש את שערו הראשון והשני בבונדסליגה האוסטרית, בתיקו הביתי 2–2 מול WSG סווארובסקי טירול.
ב-2 באוגוסט 2023 חתם בריבו בפילדלפיה יוניון מה-MLS האמריקאית.
תמורת 1.4€ מיליון אירו בחוזה עד חודש ינואר 2026. ירוויח כ-700 אלף יורו לעונה.
ב-18 ביולי 2024 כבש בריבו את השלושער הראשון בקריירה שלו במשחק נגד ניו אינגלנד רבולושן שהסתיים 1–5.ב-3 באפריל 2025 בריבו זכה בשחקן החודש של פברואר ומרץ בMLS.
בשנת 2017 שיחק בנבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19, בה רשם שלוש הופעות ושער.
ב-2018 זומן לנבחרת הצעירה עד גיל 21 של ישראל, עמה שיחק עד שנת 2020, ובה רשם 13 הופעות וצמד שערים שהבקיע בניצחון הביתי של הנבחרת הצעירה 3–1 על איי פארו, במסגרת מוקדמות יורו 2021 לנבחרות צעירות.
ב-17 במרץ 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, לקראת משחקי הידידות מול גרמניה ורומניה, על-ידי המאמן הזמני הלאומי גדי ברומר.
ב-26 במרץ 2022 ערך את הופעת בכורה שלו בבוגרים של נבחרת ישראל כשגם פתח בהרכב, בהפסד החוץ במשחק הידידות 0–2 לגרמניה.
ב־24 בספטמבר 2022 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בדקה ה-93 מול אלבניה במשחקה האחרון בליגת האומות 2022/2023, שזיכה את ישראל בניצחון ביתי 1–2.
מקור שמו בעברית הם ראשי תיבות של "תורת ארץ ישראל".
בריבו הוא בעל דרכון פורטוגלי.
ב-12 בדצמבר 2024 נישא לבת זוגו לינוי בר לב ולהם ילדה אחת
MVP של משחק האולסטאר של ה-MLS
תאי דייטר או התאים הגליליים הם תאי תמך במערכת השמיעה, הנמצאים באיבר השבלול לצד תאי תמך נוספים הנקראים תאי הנסן, קלאודיוס ובוטשכר (Hensen, Claudius & Boettcher).
תאים אלו נמצאים על הממברנה הבזילרית וצורתם מזכירה גביע עם שלוחה.
שלוחה זו נקראת זיז גלילי (phalangeal process), והיא מגיעה אל השכבה הרטיקולרית (reticular lamina) שמכסה את אבר קורטי, ונמצאת מתחת לממברנה הטקטוריאלית.
על פי הגביע של תאי דייטר יושבים תאי שערה חיצוניים, ותאי דייטר הם אלו אשר מקשרים בין תאי שערה אלו לבין הממברנה הבזילרית.
החיבור של תאי דייטר אל גוף הממברנה הבזילרית מתבצע באמצעות שלוחה נוספת הנקראת זרוע תחתונה (Lower limb) היוצאת מגוף התא, ומסתיימת במגע עם הקרום הבזילרי.
מקום החיבור של תא דייטר עם הקרום נקרא כף הרגל (Foot) של תא דייטר.
על תא הדייטר קיימים גם כפתורים טרמינלים של תאי עצב המגיעים מן ההגנגליון הספירלי.
תאי דייטר נחשבים כגורם אשר מעביר את השינויים באורכם ובצורתם של תאי השערה החיצוניים לממברנה הבזילרית.
שינויים אלו משופעלים על ידי זרמים חשמליים הנובעים מתנועת השערות על תאי השערה החיצוניים, ומשמשים להגביר את האות השמיעתי.
התאים קרויים על שם הנוירואנטומאי הגרמני אוטו דייטרס (1834 – 1863), את התאים פרסם במאמר שיצא בשנת 1859 על איבר קורטי.
עיקר עבודתו התבססה על הסתכלות רקמות תחת מקרוסקופ ואפיון השינויים החלים ברקמה בעקבות לחצים פיזיקליים או כימיים.
מחקריו התבססו על רקמות כלבים חתולים ועגלים.
דייטר תיאר את השלוחה של תא דייטר כדומה לעצמות אצבע קטנטות, ומכאן שמם "התאים הגליליים" בדומה לגלילים.
בביולוגיה, תאי K562 הם תאי לוקמיה ממקור אנושי, המהווים קו תאים (cell line) נפוץ במחקר הביולוגי.
קו תאים זה נלקח מאישה בת 53 חולת לוקמיה מיאלוגנית כרונית, ובדומה לקוי תאים אחרים, כגון תאי הילה (HeLa cells), גם הם בעלי יכולת להמשיך להתחלק ללא הגבלה למספר דורות, ועל כן נפוץ שימושם כמקור לתרביות תאים במחקר המדעי.
תאים אלו חיוביים לטרנסלוקציה bcr:abl (כרומוזום פילדלפיה), והם דומים מעט מבחינת הרכב החלבונים שלהם לגרנולוציטים ואריתרוציטים.
תושבי תאילנד נקראים "תאים" (בשפה יום-יומית מקובל גם "תאילנדים").
ההיסטוריה של תאילנד מתחילה עם ההגירה של התאים אל האזור הקרוי היום תאילנד במהלך האלף הראשון.
לפני תקופה זו, תרבויות ברזל וברונזה היו קיימות לכמה אלפי שנים, ומאוחר יותר ממלכות של הקבוצות האתניות מון, מאלאי וקְמֵר (ខ្មែរ).
התאים ייסדו את הממלכות שלהם, שהבולטת ביניהם הייתה ממלכת סוקותאי, ובאופן מאריך ימים יותר – ממלכת איוטהאיה.
ממלכות אלה היו תחת איומים קבועים מבורמה ומווייטנאם, וכן מיריבים תאים ומלאוס.
במהלך המאה ה-8 התקיימה Nanchao, ממלכה תאילנדית בחלק מסין הדרומית.
במאה ה-12 פליטים מאזורי סין והודו הקימו באזור את ממלכת סוקותאי.
ב-1350 הוקמה ממלכת איוטהאיה, אשר בהמשך שלטה גם על סוקותאי.
בשנת 1767, לאחר מלחמה ארוכה, נכבשה איוטהאיה ונהרסה בידי הצבא הבורמזי.
המלך טקסין ייסד בירה בשם טונבורי על גדות נהר הצ'או-פראיה.
בשנת 1782 העביר המלך ראמה הראשון את הבירה לעבר השני של הנהר וקרא לה "קְרוּנְג טֶפּ" (עיר המלאכים) המכונה על ידי זרים בנגקוק.
הכוחות הקולוניאליים האירופיים איימו במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, אך תאילנד שרדה כמדינה היחידה בדרום-מזרח אסיה שהצליחה להימנע משלטון קולוניאלי.
ב-24 ביוני 1932 התרחשה הפיכה צבאית "שקטה", שהובילה לסיום המלוכה התאית האבסולוטית ולשינוי המשטר למונרכיה חוקתית, תחת שלטון צבאי כמעט קבוע במשך שישים שנה.
במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה יפן לתאילנד, וזאת אפשרה לחיילים היפנים לעבור בשטחה במטרה להגיע לבורמה ולמלזיה.
ב-23 ביוני 1939 הוחלף שם המדינה מסיאם לתאילנד, אך הוחזר לשם סיאם עם סיום המלחמה ב-1945. ב-16 בדצמבר 1946 הצטרפה סיאם לאו"ם כחברה ה-55. ב-11 במאי 1949 שם המדינה שונה פעם נוספת לתאילנד.
מאז 1973 מאופיינת תאילנד במעברים קשים ולעיתים אלימים משלטון צבאי לאזרחי ולהפך.
לתאילנד היסטוריה של הפיכות, האחרונה שבהן התרחשה ב-20 במאי 2014.
באופן רשמי צורת השלטון בתאילנד היא מונרכיה חוקתית.
בשנת 1932 ניתנה זכות הצבעה לנשים.
בשנת 1949 הפכה לראשונה אישה לחברה בבית הנבחרים של האספה הלאומית של ממלכת תאילנד.
מאז אוקטובר 2016 מלך תאילנד הוא ראמה העשירי, שמונה לאחר מותו של ראמה התשיעי שמלך למעלה מ-60 שנה.
בשנת 2014 בוצעה בתאילנד הפיכה צבאית והגנרל פריות צ'אן-אוצ'ה הכריז על השכנת מצב חירום ועמד בראש המועצה הלאומית לשלום וסדר שהובילה את ההפיכה והדיחה את הממשלה המכהנת.
צ'אן-אוצ'ה כיהן בין 22 במאי 2014 ל-16 ביולי 2019 כראש ממשל צבאי המכונה "המועצה הלאומית לשלום ולסדר" (NCPO) וראש ממשלה בפועל של תאילנד.
לאחר שעיגן מראש את ניצחון מפלגתו בחוקה, נבחר רשמית בבחירות בשנת 2019 והמשיך לעמוד בראש ממשלת תאילנד עד 2023.
נכון לאוקטובר 2025, ראש הממשלה הנוכחי הוא אנוטין צ'רנווירקון אשר נבחר ב-7 בספטמבר 2025. צ'רנווירקון הוא ראש הממשלה ה-32 של המדינה.
ההפיכה של שנת 2014 גרמה לדחייה חוזרת ונשנית של הבחירות העתידיות, ואלו התקיימו לבסוף בשנת 2019. במתכונתן החדשה של הבחירות בתאילנד, המצביעים בוחרים 500 חברים בפרלמנט והצבא שאוחז בשלטון מאז ההפיכה ממנה את 250 המושבים בסנאט.
מפלגת השלטון זקוקה לכל הפחות ל-126 מושבים בפרלמנט כדי להבטיח את השלטון.
הישג זה הובטח מעשית מראש בחוקה שהתקבלה במשאל עם מעורר מחלוקת, ומגבילה את מספר המושבים המקסימלי בו יכולה כל מפלגה להחזיק, בלי קשר למספר הקולות שקיבלה בפועל.
החוקה מחייבת כל ממשלה עתידית לפעול בהתאם לתוכנית שגיבש הצבא ובה תכנון מדיני עד לסוף שנות ה-30 של המאה ה-21.
תחת השלטון הצבאי צומצמו משמעותית חופש העיתונות וחופש הביטוי במדינה.
האחריות להגנתה של תאילנד מוטלת על הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד, גוף תלת-זרועי צבאי הכפוף למשרד ההגנה בממשלת תאילנד.
נכון להיום משרתים בכוחות המזוינים 305,860 אנשים בשירות קבע ו-245,000 אנשי מילואים.
ההיסטוריה הצבאית של תאילנד מתחילה במאה ה-14, עם קריסתה של האימפריה הקמרית והקמתן של הממלכות הסיאמיות הראשונות, ממלכת סוקוטהאי וממלכת איוטהאיה.
בהמשך התמודדו צבאותיהם של הממלכות הסיאמיות עם שכנותיהן באזורים שבהם שכנו במאה ה-21 וייטנאם, קמבודיה, לאוס, בורמה ומלזיה.
במאה ה-19, במסגרת התמודדותה של הממלכה עם הקולוניאליזם האירופאי, הפך הצבא למודרני, בעיקר בימי מלכותם של מונגקוט ושל בנו צ'וּלָאלוֹנגקוֹן.
הכוחות המזוינים לחמו בכמה מלחמות קולוניאליות כנגד צרפת ובריטניה, במלחמות העולם, במלחמת קוריאה ובמלחמת וייטנאם.
בשנות ה-60 עד שנות ה-80 של המאה ה-20 הם ניהלו מאבקים ממושכים בכוחות קומוניסטים שנתמכו על ידי המדינות השכנות והחל משנות התשעים הם מתמודדים עם מורדים מוסלמים בדרום המדינה.
כמו כן לוקחים הכוחות המזוינים חלק במלחמה העולמית בטרור באפגניסטן ובעיראק וכן במלחמה בשוד הימי לחופי סומליה ובשוד הימי במצר מלאקה.
תאילנד חברה בברית איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN) ומשתפת פעולה עם צבאותיהן של שכנותיה, יריבותיה לשעבר וכן עם הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
על פי נתוני מכון היצוא, גדל הסחר בין תאילנד לישראל בהתמדה.
בשנת 2010 צמח היקף הסחר בין המדינות בשיעור של 40% והסתכם בכמיליארד דולר.
יבוא הסחורות של תאילנד מישראל גדל ב-46% והסתכם בכ-491 מיליון דולר, כשיצוא הסחורות לישראל גדל ב-35% והסתכם בכ-545 מיליון דולר.
תאילנד מייבאת מישראל בעיקר יהלומים וכימיקלים ומייצאת לישראל בעיקר מכונות וציוד אלקטרוני.
בשנים 1997–1999 עברה כלכלת תאילנד משבר כלכלי קשה כחלק מהמשבר הכלכלי באסיה.
בשנות ה-2000 יצאו מדינות אסיה מהמשבר.
תאילנד חזרה לצמיחה משמעותית, שהושגה בעיקר בעזרת גידול משמעותי בייצוא, בעיקר לארצות הברית וליפן ובתיירות הנכנסת לתאילנד.
בשנות השמונים של המאה העשרים, עסק כ-70% מכוח העבודה של תאילנד בחקלאות.
כיום נתון זה עומד על 49% מכוח העבודה של תאילנד.
בתחילת המאה ה-21, בעיקר עקב כוח עבודה זול, מתפתחים מאוד ענפי התעשייה - מוצרי פלסטיק, אלקטרוניקה, טקסטיל, הנעלה.
מעמד האישה בתאילנד משפיע גם הוא על הכלכלה.
ישנה אפליית נשים בתעסוקה בתאילנד, ונשים מועסקות לרוב בעבודות בשכר נמוך.
המטבע המקומי הוא הבאט, המחולק ל-100 יחידות בשם סאטאנג.
התיירות מהווה חלק משמעותי מכלכלת תאילנד.
בשנת 2019 ביקרו בתאילנד כ-40 מיליון תיירים זרים ותאילנד היא המדינה השמינית המתוירת ביותר בעולם.
ממשלת תאילנד שואפת שהכנסות מתיירות יהוו כ-30% מהתוצר המקומי גולמי של המדינה עד שנת 2030.
תאילנד של תחילת המאה ה-21 היא אחד מיעדי התיירות המועדפים על ישראלים.
בעבר תאילנד הייתה יעד לתרמילאים בלבד, אך הפכה ליעד למשפחות וזוגות.
על פי לשכת התיירות התאילנדית, בשנת 2019 ביקרו בממלכה 197,000 ישראלים, עלייה של כ-6% ביחס לשנת 2018. היעדים המועדפים על הישראלים בתאילנד הם קו סמוי, פוקט, קו פה נגאן, בנגקוק וקאו לאק.
תאילנד מחולקת ל-6 מרחבים (צפון, דרום, מרכז, מערב, מזרח וצפון-מזרח שנקרא איסאן) ובהם 76 מחוזות, כל מחוז מחולק לנפות (877 נפות ועוד 50 בבנגקוק), הנפות מחולקות לתת-נפות.
כל מחוז נקרא על שם בירת המחוז.
אזור הצפון הוא הררי, והנקודה הגבוהה ביותר היא דוי אינתנון (2,565 מ'), הערים המרכזיות הן צ'יאנג מאי וצ'יאנג ראי.
בצפון מזרח נמצאת רמת קוראט, ובגבולה המזרחי – נהר המקונג.
אזור המרכז מאופיין בעמק נהר צ'או-פראיה שחוצה את הבירה בנגקוק וזורם למפרץ תאילנד.
באזור הדרום נמצא המצר היבשתי קְרָא, המתרחב לתוך חצי האי המלאי.
מצדו המזרחי נמצא מפרץ תאילנד ומצדו המערבי ים אנדמן, שניהם משופעים באיים: בים אנדמן נמצאים האיים פוקט (אשר מחובר בגשר אל היבשת) פי-פי ורבים אחרים.
במפרץ תאילנד נמצאים האיים טאו, סמוּי, פא-נגאן וצ'אנג.
האקלים הוא טרופי ומאופיין במונסונים.
בתקופה שבין אמצע מאי לבין סוף ספטמבר נמצאת תאילנד בהשפעת מונסון דרום-מערבי, גשום, חם ולח.
בתקופה שבין נובמבר לבין אמצע מרס מושפעת תאילנד ממונסון צפון-מזרחי, יבש וצונן.
המצר היבשתי קְרָא שבדרום תמיד חם ולח.
נכון ל-2016 הוגדרו בתאילנד 127 פארקים לאומיים, כולל 22 פארקים ימיים.
הפארקים מנוהלים משנת 2002 על ידי מחלקת שימור הצמחייה, חיות הבר והפארקים הלאומיים במשרד המשאבים הטבעיים והסביבה (MONRE).
הפארק הלאומי הראשון היה קאו יאי ב-1961, כאשר הועבר חוק הפארקים הלאומיים.
הפארק הלאומי הגדול ביותר הוא הפארק הלאומי קאנג קרצ'ן ובו מגוון ביולוגי גדול של צמחייה ובעלי חיים.
אוכלוסיית תאילנד מונה כ-71 מיליון בני אדם.
תוחלת החיים עומדת על כ-77.6 שנים בממוצע.
שיעור הפריון עומד על ילד אחד בממוצע לאישה.
השפה הרשמית של המדינה והשפה המדוברת ביותר בה היא השפה התאית, שפה ממשפחת הקרא-דאי, וקרובה מאוד לשפה הלאית.
היא נכתבת בכתב התאי, שהוא סוג של אבוגידה שהתפתחה מכתב קמרי עתיק.
מדוברות בתאילנד כ-61 שפות או ניבים נוספים פרט לתאית.
המרכזיים ביניהם הם תאית דרומית, תאית צפונית (המכונה לעיתים ניב צ'יאנג מאי), ושפת איסאן הנחשבת לעיתים ניב של לאית.
התאית, כמו שפות מזרח אסיתיות נוספות היא שפה טונאלית, כלומר על מנת להעביר משמעות השפה עושה שימוש לא רק בעיצורים ותנועות, אלא גם במספר טונים.
בשפה התאית קיימות תשע תנועות יסוד והשפה כוללת מספר עיצורים שאינם קיימים כמעט בשפות המערב.
מקובל היה להעריך כי 75% מהאוכלוסייה הם תאים, 11% הם סינים, 3.5% הם מלאים ו-10.5% אחרים.
אולם, רוב האוכלוסייה היא למעשה מעורבת, כך שלא ניתן להגדיר אחוזים מדויקים.
בנוסף, קיימות קבוצות שונות בתוך הרוב התאי, ולעיתים תושבי איסאן הילידים נחשבים מיעוט גדול ולא חלק מקבוצת הרוב.
בתאילנד נהוגות מספר רב של דתות ואין חוקתית דת רשמית למדינה, אך הדת הגדולה ביותר בפער גדול היא בודהיזם מזרם הטהרוואדה, כשמעל 93% מאזרחי המדינה מזדהים עם הטהרוואדה, נכון ל־2010. כ-4% מוסלמים, כ-0.7% נוצרים, כ-0.1% הינדים וכ-0.2% דתות אחרות.
התרבות התאית עתיקת יומין והיא מורכבת מערכים מסורתיים אם כי בהדרגה השפעת המערב וגם השפעת שכנותיה, המשתנות בעצמן, בעיקר סינגפור וסין, גורמות לשינויים בתרבות זו.
מילת מפתח בתאית היא "סאנוק", מילה המבטאת הומור ובדיחות דעת, הגדרת אדם כ"לא-סאנוק" ('מאי-סאנוק') היא עלבון במידת מה.
צייתנות ושקט נפשי ("לב רגוע") באים לידי ביטוי באופן שכיח בחברה התאית.
כבוד בהתאם להיררכיה הוא דבר חשוב ביותר בתרבות התאית.
המעמד ההיררכי נקבע לפי גיל, מין ומעמד כלכלי (בסדר זה).
בשל כך בפנייה אל אדם מבוגר מהדובר ייעשה שימוש בתחילית 'פִּי' המביעה את הכבוד הנרכש אליו.
בפנייה אל אדם צעיר מהדובר ייעשה שימוש בתחילית 'נוֹנְג'.
בראש פירמידת הכבוד בתאילנד נמצא בית המלוכה כאשר התאים מצפים כי גם הזרים ('פאראנג') ישמרו על כבוד בית המלוכה.
הערה בדבר בית המלוכה עלולה להתפרש כעלבון ועל כן רצוי להימנע מדיונים רגישים בהקשר זה עם התאים.
בתאילנד נהוגה דת עממית לא ממוסדת המזכירה במידת מה את הדת הסינית העממית, אך נחקרה משמעותית פחות ממנה, ולכן קיים מידע מועט על הבדלי המנהגים ברחבי המדינה ועל תהליך התפתחותה.
הדת התאית העממית מכילה פנתאון רחב של רוחות וישויות ומגוון רחב של טקסים ומנחות המוגשות להן.
דת זו אינה סותרת את הבודהיזם, ולמעשה רוב מאמיניה מגדירים את עצמם בודהיסטים.
כמו במדינות בודהיסטיות אחרות, הנזירים והמנזרים הבודהיסטים מסתמכים על תרומות מכיוון שאסורה על הנזירים אחזקת רכוש.
בניגוד למדינות בודהיסטיות אחרות, בתאילנד נהוגה הסמכה זמנית לנזירות, וגברים רבים, לרוב לאחר סיום התיכון או בחופשות הקיץ באוניברסיטאות, נוהגים לבלות את הקיץ במנזר בודהיסטי, ומנהג זה נראה בעין יפה בחברה התאית.
מאז תחילת המאה ה-20 התפתחה בתאילנד מסורת של נזירות בודהיסטית הנקראת "מסורת נזירי היער של תאילנד" המנסה לשחזר את צורת החיים של נזירים בתקופת חיו של גאוטמה הבודהה.
מסורת זו בהתחלה נחשבה שולית ואף כגורם מערער על הסטטוס קוו במדינה, אך עם גדילתה קיבלה מקום של כבוד בתאילנד ובמדינות בודהיסטיות נוספות.
החגים והמועדים מוסדרים על ידי ממשלת תאילנד.
ימי פגרה מוסדרים על ידי הבנק של תאילנד.
המטבח התאילנדי מושפע מתבשילים מוקפצים אשר מקורם במטבח הסיני, ומתבשילי הקארי של המטבח ההודי, אך עם מסורת עשירה של בישול המבדילה אותו ממקורות ההשפעה.
כמו המטבח הווייטנאמי, המטבח התאילנדי ידוע בשימושו בעשבי תיבול ותבלינים טריים, וברוטב דגים.
בגלל צורתה של תאילנד, באזורים שונים במדינה זמינים חומרי גלם שונים, כך שבאזור החופים נהוגים מגוון של מוקפצים המכילים מאכלי ים, ובאזור איסאן הקרוב ללאוס נהוגים מאכלים חריפים ומגוון רחב יותר של פירות, לדוגמה.
חלב קוקוס לדוגמה הוא מרכיב מרכזי במטבח התאילנדי, אך לא נעשה בו שימוש באזורים בהם לא גדלים עצי קוקוס.
האיגרוף התאילנדי (มวยไทย, "מוּאַי תאי") היא אמנות לחימה וספורט לחימה שמקורו בתאילנד שזכה לפופולריות רבה בעולם, בעיקר בזירת האמנויות לחימה המשולבות.
בנוסף פופולרי בתאילנד ספורט מקומי נוסף הנקרא ספאק טקראו, הדומה לפוצ'יוולי אך משוחק עם כדור קש ונבדל ממנו במידת מה בחוקים.
תאילנד זכתה עד היום ב־35 מדליות במשחקים האולימפיים, מהן 10 מדליות זהב.
תאי שוואן הם תאי גלייה (תאי התמך) של מערכת העצבים ההיקפית ונקראים על שם תאודור שוואן, הפיזיולוג הגרמני שגילה אותם.
הם ממלאים את כל התפקידים שממלאים תאי הגלייה של מערכת העצבים המרכזית (אסטרוציטים, מיקרוגלייה ואוליגודנדרוציטים).
תאי שוואן עוברים דיפרנציאציה מהרכס העצבי (neural crest) במהלך ההתפתחות העוברית.
הרכס העצבי מתחיל להיווצר בתהליך שבו צינור העצבים (neural tube) מתחיל להיסגר.
תפקידם העיקרי של תאי שוואן הוא ייצור מעטפת המיאלין של האקסונים.
מעטפת המיאלין מקנה התנגדות גדולה לאקסון ומונעת זליגת זרם.
כל תא שוואן מייצר מקטע אחד.
לתא אין צורה מוגדרת, זה תא דל בציטופלזמה ומרובה ממברנה העשירה בליפידים.
התא מלופף על עצמו סביב האקסון של סיב העצב.
שכבות רבות של ממברנת התא נכרכות סביב האקסון.
אפשר לזהות מקטעי מיאלין שעשויים מתאי שוואן לפי גרעין התא הבולט בהם.
מעטה המיאלין הוא שכבה שומנית מבודדת המקטין באופן ניכר את המוליכות (מגדיל את ההתנגדות) ואת הקיבול החשמליים של קרום הסיב העצבי.
בסיבים מצופי מיאלין מהירות הולכת הדחף העצבי גדלה ביחס ישר לקוטר הסיב, בעוד שבסיבים חשופים היא גדלה ביחס לשורש הריבועי של קוטר הסיב.
המרווחים בין תאי השוואן מכונים מרווחי ראנוויה (nodes of Ranvier).
מעטפת המיאלין מאפשרת הולכה מהירה ויעילה של אותות חשמליים לאורך האקסון.
הובלת הדחפים נעשית בקפיצות (saltatory conduction) בין מרווחי רנוויה.
הודות לתאי שוואן, סיבי עצב העטופים במיאלין מסוגלים להעביר דחפים עצביים במהירות דומה לזו של סיבים חשופים עבים הרבה יותר.
תאי שוואן מאפשרים רגנרציה של אקסונים פגועים.
כאשר מתרחשת פציעה, תאי שוואן ומקרופאגים מגויסים לאזור הפגיעה על מנת לסלק תאים מתים ולקדם את התחדשות האקסון.
תאי השוואן בולעים בפאגוציטוזה את חלקיקי האקסון הפגוע ומסייעים לסיב העצב להתחדש.
בנוסף, תאי שוואן מעודדים התחדשות של אקסונים והישרדות של תאי עצב על ידי הגברת הביטוי של מגוון רחב של גורמי גדילה.
הם גם מפרישים מולקולות של מטריקס חוץ-תאי, כגון למינין וקולגן, וכן מולקולות הדבקה בין-תאיות שתומכות בתהליך ההתחדשות.
תאי השוואן מסתדרים בטור, יוצרים מעטפות המספקות נתיב התחדשות לאורך צינור של הלמינה הבזאלית עבור קצה האקסון הפגוע.
ניצני גדילה של האקסון הפגוע יכולים אז לצמוח דרך הצינור הזה, מה שמסייע לעורר ולהנחות את תהליך ההתחדשות, צמיחת האקסון וכיוון האקשיון המתחדש אל מקומו.
כך מתאפשר שיקומו של סיב עצבי פגוע.
זאת בניגוד למתרחש במערכת העצבים המרכזית שבה האסטרוציטים יוצרי המיאלין לא מאפשרים גנרציה אלא יוצרים רקמת צלקת, בתהליך המכונה גליוזה.
מחלות הנגרמות מנזק לתאי שוואן
המחלות העיקריות הקשורות בתאי שוואן הן תהליכים של דה-מיילינציה או תהליכים גידוליים.
הפרעות שגורמות נזק למעטפת המיילין במערכת העצבים ההיקפית (PNS) ומשפיעות על תפקוד תאי שוואן והאקסונים, נקראות מחלות דה-מיילינציה היקפיות.
גורמים שונים, כמו מוטציות גנטיות, זיהומים, טראומה ותהליכים אוטואימוניים, יכולים להפעיל תהליך זה של דה-מיילינציה ולהוביל בסופו של דבר לניוון עצבי.
זוהי מחלה אוטואימונית חריפה שבה מערכת החיסון מזהה בטעות חלבונים בתאי שוואן כגורם זר ותוקפת את מערכת העצבים ההיקפית – במיוחד את תאי שוואן שמייצרים את המיאלין.
הנזק למיאלין גורם להאטה או לחסימה של הולכה עצבית.
מרגישים חולשה, שיתוק ותחושת נמלול.
המחלה יכולה להופיע אחרי זיהום ויראלי או חיידקי (כמו Campylobacter jejuni – חיידק שלרוב גורם לשלשול, נגיף השפעת, נגיף אפשטיין-באר (EBV) ונגיף זיקה).
בערך 80%, מחלימים כמעט לחלוטין תוך מספר חודשים עד שנה לאחר טיפול מתאים.
עם זאת, ישנם מקרים שבהם נותרות השלכות ארוכות טווח.
בחלק מהמקרים, ייתכן ויישארו תסמינים קלים כמו חולשה בשרירים, תחושת נמלול או עייפות, גם אחרי שהחולה מחלים מהשלב החריף של המחלה.
סוכרת (Diabetes mellitus)תאי שוואן רגישים במיוחד לנזק ישיר מהיפרגליקמיה.
היפרגליקמיה גורמת ליצירת רדיקלים חופשיים (ROS) הפעלת שרשרת דלקתית, פגיעה בתאי שוואן ובהולכה העצבית וכן ביכולת ההתחדשות של עצבים לאחר פציעה.
תאי לוויין הם תאי גזע חד גרעיניים כמעט ללא ציטופלזמה הנמצאים ברקמת שריר בוגרת.
הם ממוקמים בין ממברנת הבסיס לבין הסרקולמה (ממברנת התא) של כל סיב שריר.
תאי הלוויין אינם פעילים במרבית הזמן.
כשהשריר צריך לגדול, כגון בזמן ההתפתחות, בעקבות פעילות גופנית או בעקבות פציעה, לתאי הלוויין יש יכולת חלוקה והתמיינות, המשמשת אותם להפוך לסיבי שריר חדשים או להתמזג עם סיבים קיימים.
במערכת העצבים, קיימים תאי תמיכה בעלי שם זהה אך מדובר בתאים אחרים לגמרי.
תאי מרקל הם תאים נוירואנדוקריניים המכילים גרנולות הפרשה.
תאים אלו ממוקמים בשכבה הבזאלית של האפידרמיס, ספציפית בעור האצבעות, השפתיים, חלל הפה וזקיקי השערות.
תאי מרקל הם ככל הנראה מודיפיקציות של קרטינוציטים, אשר מתחברים לתאים אחרים באמצעות דזמוזומים, ונצבעים לציטוקרטין (ספציפית, הצביעה היא ל-CK20 אשר לא צובע קרטינוציטים רגילים).
תא מרקל נראה מבחינה היסטולוגית כמעין "כובע ליצן" עם שלוחות, אשר מחובר לקריטנוציטים מסביבו.
תאים אלו קשורים לעצב סנסורי, ומפרישים נוירוטרנסמיטר המעוררים את העצב בתגובה להפעלתם.
היחידה של תא מרקל והדיסק של העצב הסנסורי מכונים יחדיו Merkel's corpuscule.
תאים אלו משתתפים ב"חישה" של מגע ומרקם.
הטענה הרווחת היא שתאי מרקל נמצאים בשכבה הבזלית אך ממצאים אחרונים הראו כי תאי מרקל נמצאים למעשה בדרמיס הפפילרי והרטיקולרי- שם נמצאים הרצפורים העוריים של בני האדם.
תאי הילה (HeLa) הם שורת תאים של תאים נצחיים בשימוש נרחב במחקר רפואי.
השורה נגזרה מתאי סרטן צוואר הרחם של הנרייטה לאקס, שמתה מסרטן בשנת 1951.
התאים התגלו לראשונה במהלך אבחון סרטן צוואר הרחם במטופלת בשם הנרייטה לאקס.
התאים נלקחו ממנה מבלי לידע או לקבל רשות על ידי ג'ורג' א.
על פי פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית פסק רקמות שמוצאות מגופו של אדם על ידי ניתוח, ביופסיה, אבחנה או כחלק מתרפיה אינם רכושו של הנבדק; אין צורך לבקש רשות כדי להשתמש בהם ואין לנבדק בעלות על מוצר שפותח מהם.
בתחילה, פרסמו החוקרים ששורת התאים באה מאישה בשם הלן ליין או הלן לרסון, כדי לשמור על סודיות של המקור האמיתי, אבל כמה שנים אחרי פטירתה פורסם שמה האמיתי בכלי התקשורת.
המשפחה לא קיבלה תמורה מרווחי השימוש בתאים.
תאי הילה מכונים תאים נצחיים כי הם יכולים להמשיך להתחלק אין סוף פעמים במעבדה אם מחזיקים אותם בסביבה מתאימה (חמצן, מזון, וכו').
התאים מתחלקים בקצב מוגבר מאוד, אפילו בהשוואה לתאים סרטניים אחרים.
תאים אחרים לא מצליחים להמשיך להתחלק לעד, כי בכל דור הטלומרים מתקצרים, מה שמוביל להזדקנות ובסוף למות התא.
בתאי הילה נמצא אנזים בשם טלומראז.
האנזים פעיל בזמן רבייה תאית ומגן על התא מפני התקצרות זאת.
תאי הילה נמצאים בשימוש במגוון רחב של מחקרים רפואיים: בעזרת תאי הילה פותח חיסון לנגיף הפוליו הגורם לשיתוק ילדים (ד"ר יונה סאלק), כמו גם טיפולים לסרטן ואיידס.
כמו כן הם אפשרו לחקור את הזדקנות התאים ושיבוט תאים.
תאי הילה שימשו אף במחקר על תאים בחלל ותחת מתקפה גרעינית.
מעריכים שכמות תאי ההילה שהוצמחו בתרביות תאים גדולה בהרבה ממספר כל התאים שהיו בגופה של גברת לאקס.
זיהום שורות תאים אחרות עם תאי הילה
בגלל השימוש הנרחב בתאי הילה במעבדות רבות וחוסנם של התאים, זוהמו תאים ורקמות רבים במעבדות על ידי תאי הילה שהועברו באבק או בכלים מזוהמים.
זיהום זה גרם להפסדים כספיים גדולים.
גם כיום ממשיכים המדענים להיאבק בזיהום דגימות על ידי תאי הילה.
הוכח ששיעור משמעותי משורות תאים אחרות "מזוהמים" עם תאי הילה – ההערכות נעות בין 10% ל-20%.
המחקר בתאי הילה הוביל להתעוררות של בעיות אתיות.
החל מהעובדה שהתאים נלקחו ללא הסכמתה של הנרייטה (אף על פי שהדבר היה חוקי באותה עת) ושמשפחתה של הנרייטה לא קיבלה כל גמול בעוד התאים נמכרים באופן מסחרי.
בנוסף הדבר עורר את השאלה האם רקמות שהוצאו מאדם הם רכושו ושייכים לו או לחוקרים והאם על החוקרים ליידע את מטופליהם על המחקר שייעשה בתאים ועל הפוטנציאל המסחרי בהם.
התאיים או משפחת התה (שם מדעי: Theaceae) היא משפחת צמחים דו-פסיגיים מסדרת האברשאים והיא כוללת 7–40 סוגים בהם כ-500 מינים.
החשוב במיני המשפחה הוא קמליה סינית (Camellia sinensis) ממנו מופק התה.
עלי צמחי משפחת התה מסודרים באופן מסורג על גבעול הצמח והם על פי רוב ירוקי עד.
לעלים שפה משוננת טיפוסית למשפחה.
לפרח חמישה עלי כותרת ואבקנים מרובים.
הפרי מסוגים שונים, כגון ענבה, תפוח, או הלקט.
טיפוס התפוצה של המשפחה הוא טרופי-סובטרופי בעולם הישן והן בחדש.
תאילנד משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת הלסינקי (1952).
היא נעדרה מהן פעם אחת, כשהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980), במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
לאורך השנים צברו הספורטאים התאילנדים 35 מדליות, בהן 10 מדליות זהב.
המדליות הושגו בשלושה ענפים: הרמת משקולות (14 מדליות, מהן 5 מדליות זהב), אגרוף (15 מדליות, מהן 4 מדליות זהב) וטאקוונדו (6 מדליות, מהן מדליית זהב אחת).
תאילנד השתתפה גם בשלוש אולימפיאדות חורף.
בשתיים מהן ייצג אותה גולש הסקי למרחקים פרוואט נאגוואג'ארה, שלא הגיע להישגים משמעותיים.
הישגי המשלחות התאילנדיות בראשית דרכן במשחקים היו נמוכים למדי.
עם חברי המשלחות התאילנדיות למשחקים של 1956, 1960, 1964 ו-1972 נמנה גם הנסיך ביראבונגסה באנודג'.
באנודג' התפרסם כנהג מרוצים שהתחרה במרוצי פורמולה 1, אך במשחקים האולימפיים התחרה בשיט.
בדרך כלל סיים במקומות האחרונים במקצים בהם התחרה, ולהישג השיא הגיע באולימפיאדת רומא (1960), אז דורג במקום ה-19 מתוך 26 בדגם סטאר.
התאילנדי הראשון שזכה במדליה אולימפית היה המתאגרף פאיאו פונטאראט, שזכה במדליית ארד באולימפיאדת מונטריאול (1976).
מאז, בכל אולימפיאדה בה השתתפה תאילנד זכה לפחות ספורטאי תאילנדי אחד במדליה.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה המתאגרף דאווי אומפונמאהה במדליית כסף.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה פאג'ול מולסאן במדליית ארד, ועמיתו צ'אטצ'אי ססקול העפיל לשלב רבע הגמר.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה מתאגרף תאילנדי נוסף במדליה, ארחום צ'נגלאי, שזכה במדליית ארד.
המתאגרף סומלוק קמסינג היה לתאילנדי הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית, כשניצח בקטגוריית המשקל של עד 57 ק"ג באולימפיאדת אטלנטה (1996).
באותם משחקים זכה ויצ'איראצ'אנון חאדפו במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 51 ק"ג, ושני מתאגרפים נוספים ואנוגויאקט פונגסיט וסומרוט קמסינג (אחיו הבכור של סומלוק קמסינג) העפילו לשלב רבע הגמר.
השחיין ראטאפונג סיריסאנונט העפיל לגמר ב' במשחים ל-200 ול-400 מטר מעורב אישי, וסיים במקומות ה-15 וה-12, בהתאמה.
גם באולימפיאדת סידני (2000) זכו המתאגרפים התאילנדים להצלחות.
ויג'אן פונליד זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל של עד 51 ק"ג, ועמיתו פורנצ'אי תונגבוראן זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 71 ק"ג.
סומלוק קמסינג לא הצליח לשמור על תוארו והודח בשלב רבע הגמר.
מרימת המשקולות חאסאראפורן סוטה זכתה במדליית ארד, והייתה לאישה התאילנדית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית.
מרימת משקולות נוספת, סאיפין דטסאנג, סיימה במקום הרביעי, ואילו פאווינה תונגסוק הגיעה למקום השביעי.
ספורטאית בולטת נוספת הייתה האצנית טרישה רוברטס, שהעפילה לשלב חצי הגמר בריצת 100 מטר משוכות, וסיימה במקום ה-14.
אולימפיאדת אתונה (2004) הייתה המוצלחת בתולדות תאילנד.
הספורטאים התאילנדים זכו ב-8 מדליות, בהן 3 מדליות זהב.
בניגוד לעבר, את הבכורה תפס ענף הרמת המשקולות.
שתי מרימות משקולות, אודומפורן פולסק ופאווינה תונגסוק, זכו במדליות זהב.
שתי מרימות משקולות נוספות, ונדי קמאאים וארי ויראתאוורן זכו במדליות ארד.
בין המתאגרפים בלט מאנוס בונג'ומנונג, שזכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל של עד 64 ק"ג.
ווראפוג' פטצ'קום זכה במדליית כסף בקטגוריית המשקל של עד 54 ק"ג, וסורייה פראסאתינפימאי זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 75 ק"ג.
במדליה השמינית, מדליית ארד, זכתה לוחמת הטאקוונדו יאוואפה בוראפולצ'אי.
ספורטאים תאילנדים נוספים בלטו בענף הבדמינטון.
בונסאנק פונסאנה סיים במקום הרביעי בטורניר היחידים, וסאראלי תונגתונגקאם וסאתיני צ'אנקראצ'אנגוונג העפילו לשלב רבע הגמר בטורניר הזוגות לנשים.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכו שישה תאילנדים במדליות.
המתאגרף סומג'יט ג'ונגג'והור זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל של עד 51 ק"ג.
מאנוס בונג'ומנונג איבד את תוארו בקטגוריית המשקל של עד 64 ק"ג, אך זכה במדליית כסף.
שני מתאגרפים נוספים, ווראפוג' פטצ'קום ואמנאט רואנרואנג, העפילו לשלב רבע הגמר.
מרימת המשקולות פראפאוואדי ג'רואנראטאנאטאראקון, זכתה במדליית זהב.
ונדי קמאאים סיופנסירי לאוסיריקול זכו במדליית ארד.
גם מרימי המשקולות הגברים הגיעו להישגים נאים - פאיסאן האנסאוונג הגיע למקום החמישי וסיטיסאק סופאלאק למקום השמיני.
בטאקוונדו בלטה בודרי פואדפונג, שזכתה במדליית כסף.
צ'אטצ'אוואל חאוולאור הודח בקרב על מדליית הארד.
ספורטאים תאילנדים נוספים שבלטו בבייג'ינג כללו את שחקני הבדמינטון סודקט פראפאקאמול וסאראלי תונגתונגקאם שסיימו במקום החמישי בטורניר הזוגות המעורבים, הקלעית סוטייה ג'יאווצ'אלואמיט שסיימה במקום החמישי בסקיט, הקלעית טניאפורן פרוקסאקורן שסיימה במקום השביעי בירי מ-25 מטר באקדח, נבחרת השליחים ל-100X4 מטרים שסיימה במקום התשיעי ונבחרת השליחות ל-100X4 מטרים שסיימה במקום ה-11.
באולימפיאדת לונדון (2012) ירד מספר המדליות בהן זכו התאילנדים ל-4. המתאגרף קאאו פונגפראיון זכה במדליית כסף, וכך גם מרימת המשקולות פימסירי סיריקאוו, רטיקאן גולנוי זכה במדליית ארד.
שני מרימי משקולות נוספים סיימו במקום הרביעי - צ'אטופום צ'ינאוונג, סיריווימון פראמונגחול.
במדליה הרביעית, מדליית ארד, זכתה לוחמת הטאקוונדו צ'אנאטיפ סונחאם.
שחקנית הבדמינטון ראצ'אנוק אינתאנון הודחה ברבע הגמר, כמו גם בודין איסארה ומאניפונג ג'ונג'יט בטורניר הזוגות וסודקט פראפאקאמול וסאראלי תונגתונגקאם בטורניר הזוגות המעורבים.
הקלע טניאפורן פרוקסאקורן סיים במקום השמיני בירי מ-25 מטר באקדח.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) חלה עלייה בהישגי התאילנדים, שזכו ב-6 מדליות, 2 מכל סוג.
מרימות המשקולות סופיטה טנסאן וסוקאניה סריסוראט זכו במדליות זהב, פימסירי סיריקאוו זכתה במדליית כסף, וסינפט קרואיתונג זכה במדליית ארד.
צ'אוטופום צ'ינאוונג וסראט סומפרדיט סיימו במקום הרביעי.
בטאקוונדו זכה טאווין האנפראב במדליית כסף ופניפאק וונגפטנאקיט זכתה במדליית ארד.
המתאגרפים התאילנדים לא הצליחו הפעם לזכות במדליות, ואת הישג השיא רשמו סאילום אדי ופאמווילאי לאופאם, שהודחו בשלב רבע הגמר.
גם שחקנית הבדמינטון פומטיפ בורנאפראסרצוק הודחה בשלב רבע הגמר, אילו שחקן הגולף קיראדץ' אפיבארנראט סיים במקום החמישי והקלע אטאפון אואאה-אראה סיים במקום השמיני בירי בשלושה מצבים.
באולימפיאדת טוקיו (2020) ירד מספר המדליות בהן זכתה תאילנד לשתי מדליות.
פניפאק וונגפטנאקיט זכתה במדליית הזהב בטאקוונדו, לאחר שבאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכתה בארד.
באגרוף זכה סודפורן סיסונדי במדליית ארד.
תאיזם, במובנו הרחב, הוא עמדה לפיה קיים אל אחד לפחות.
במובן מצומצם יותר המונח משקף קשת אמונות דתיות על פיהן קיימים אל או אלים אשר בראו את העולם, מנהיגים אותו באופן אקטיבי (אם כי לא בהכרח גלוי לעין), וגומלים לבני האדם בהתאם למעשיהם באופן ישיר; בקיום נתון, בחיים לאחר המוות, או בשניהם.
המונחים תאיזם ואתאיזם מונגדים לעיתים אחד לשני, בתלות בהגדרה שקיבל כל אחד מהמושגים.
המונח "תאיזם" מקורו במילה היוונית תאוס (θεός), שמשמעותה "אל".
מקובל לחשוב שהראשון להשתמש במונח היה הפילוסוף האנגלי רלף קדוורת (1617-1688).
השימוש במילה "תאיזם" בהקשר של דוקטרינה מונותאיסטית ספציפית זו מקורו בתחילתה של המהפכה הקופרניקאית של המאה ה-17, כניגוד לדוקטרינה הפופולרית דאז של דאיזם שסברה שהאל, על אף היותו טרנסצנדנטלי ועליון, אינו מתערב ביקום ואינו מתגלה לאדם.
אמונות אלה נכללות במונח "תאיזם" בהגדרתו הרחבה.
ישנם כמה חלוקות מקובלות בין האמונות התאיסטיות:
מונותאיזם היא האמונה בקיומו של אל אחד בלבד.
דתות מונותאיסטיות הן היהדות, האסלאם, הנצרות וסוגים שונים של בודהיזם והינדואיזם.
פוליתאיזם האמונה בקיומם של מספר אלים.
אלים מסוימים, כמו היווניים והמצריים, הם ישויות מובחנות ומופרדות, בעוד שבדתות אחרות - למשל סוגים שונים של הינדואיזם כמו הסמרטיזם והאדויטה ונדטה - האלים נתפשים כחלקים משלם.
טרנסצנדנטיות (בהקשר דתי) היא האמונה כי האל הוא נשגב, מעבר לטבע, ואיננו חלק ממנו.
פנתאיזם היא האמונה כי היקום מקביל לאל או לאלים, וכי אין הבחנה בין הבורא לבריאתו.
פנאנתאיזם היא האמונה כי היקום מהווה חלק מהאל או האלים, אך הם נעלים ממנו.
הנותאיזם היא אמונה במספר אלים וסגידה רק לאחד מהם.
קתנותאיזם היא אמונה במספר אלים, כשבכל תקופה סוגדים רק לאחד מהם.
מונולטריזם היא האמונה כי קיימים מספר אלים, אך רק אחד מהם ראוי לסגידה.
ישנן טענות רבות המנסות להביא הוכחה לקיום אלוהים.
ניתן לחלק את הטענות האלו לשלושה סוגים:
הסיבה הזאת מכונה אלוהים לרוב.
טענות אפוסטריוריות המבוססות על חוויית החושים וניסיון: ישנם מספר טיעונים אמפיריים אפוסטריוריים, המבקשים להוכיח כי קיומו של האל הכרחי או מסתבר בגלל טענות עובדתיות שונות:
תנועת התכנון התבוני עשתה שימוש בטיעון כדי לתמוך כביכול באבולוציה תאיסטית.
הטיעון מן הנס: טיעון זה גורס כי אלוהים קיים משום שאנשים שאין להם סיבה לשקר טוענים כי פגשו בו או כי מצאו עדות חד משמעית לקיומו.
במאה השלוש עשרה, התאולוג הנוצרי תומאס אקווינס ניסח חמישה טיעונים אפוסטריורים לקיום האל, שלושת הטיעונים הראשונים הם גרסאות של הטיעון הקוסמולוגי, והם מבוססים על אי האפשרות לרגרסיה אינסופית:
הבדל בין תאיזם להשקפות אחרות
האתאיזם דוחה את התאיזם במובנו הרחב, כלומר דוחה את הרעיון של עצם קיומו של אל.
דחיית מובנו הצר של המושג יכולה להתבטא באמונות כגון דאיזם, פנתאיזם ופוליתאיזם.
ההשקפה לפיה אין אפשרות לדעת האם קיים אל נקראת אגנוסטיציזם, אך יש אנשים הנופלים להגדרה תאיזם, המגדירים עצמם גם כסוג של אגנוסטיים, .
הביקורת העיקרית על התאיזם מגיעה מהאתאיזם, בפרט מתנועת האתאיזם החדש ובכלל זה מהוגים כגון ריצ'רד דוקינס, סם האריס, כריסטופר היצ'נס, דניאל דנט, ועמיתיהם מתנועה זו.
ביקורות נוספות הגיעו מהדאיזם (אשר יש הרואים בה השקפה אתאיסטית), בדבר אמונתם של תאיסטים לפיה לפחות אל אחד מתערב במציאות גם כאשר לא היו עדים להתערבות כזאת בחושיהם, וכן מן האגנוסטים, המביעים סקפטיות כלפי טענות תאיסטיות באופן כללי, בנימוקים אפיסטמולוגיים שונים.
בפסיכולוגיה ובסוציולוגיה הועלו טענות ביקורתיות לתאיזם.
בספרו "החוויה הדתית לסוגיה" הציע הפסיכולוג ויליאם ג'יימס שלחלק מהאמונות התאיסטיות יש בסיס או הטיה פסיכולוגית רחבת-היקף.
וכן הוצעו הסברים סוציולוגיים להתפתחות מערכת דתית תאיסטית, טיעונים המניחים כי מסגרות כאלה משרתות אינטרסים חברתיים, ומתיימרים לערער את המקוריות האלוהית אשר בדרך כלל התאיסטים מייחסים לדתותיהם.
תאי סמייל אייר (בתאית: การบินไทยสมายล์, באנגלית: Thai Smile) הייתה חברה לטיסות חסך תאילנדית שהופעלה על ידי תאי איירווייז אינטרנשיונל ובסיסה היה בנמל התעופה בנגקוק סוברנהומי.
החברה החלה את פעילותה ביולי 2012. החברה הפעילה טיסות ליעדים כגון מקאו, צ'יאנג מאי, קראבי, פוקט ועוד, עד שנסגרה בתחילת שנת 2024 וכל פעילותה עברה לחברת האם, תאי איירווייז.
ב-20 במאי 2011 הכריזה הנהלת תאי איירווייז אינטרנשיונל על הקמת חברה לטיסות חסך שתהיה חברת בת של תאי אירווייז ותפעיל 11 מטוסי איירבוס A320 לכ-10 יעדים בתאילנד ובמזרח אסיה עד שנת 2013.
שם החברה נבחר מתוך כ-2,229 הצעות.
בשנת 2023 כחלק מהתייעלות כלכלית, הכריזה חברת תאי איירווייז שחברת תאי סמייל תיסגר בתחילת 2024 וכל טיסותיה וצי המטוסים שלה יעברו לפעול תחת תאי איירווייז.