tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המיקסטייפ נכנס לרשימת "200 אלבומי ההיפ הופ הגדולים בכל הזמנים" של מגזין רולינג סטון לשנת 2022.
ב-10 באוגוסט 2020, הוכרז כי פלו מילי חתמה על הסכם בלעדי להוצאה גלובלית עם Pulse מיוזיק גרופ.
באוגוסט 2020, הוציאה הזמרת סייגרייס גרסת רמיקס לשירה "Boys Ain't Shit", הכללה את פלו מילי.
לאחר מכן הופיעה פלו מילי בקליפ לסינגל של ג'י-איזי, "Down", בהשתתפות לאטו, בספטמבר 2020. פלו מילי הייתה מועמדת לאמן החדש הטוב ביותר בפרסי BET Hip Hop 2020 בספטמבר 2020.
בינואר 2021, הוציאה את הסינגל, "Roaring 20s".
ביוני 2021, נכללה פלו מילי ברשימה השנתית של המגזין XXL Freshman לשנת 2021. היא הייתה מועמדת לאמנית החדשה הטובה ביותר בטקס פרסי BET 2021.
ב-20 ביולי 2022, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, .
בשנת 2023, הוציאה מהדורת דלוקס לאלבום , המכיל שלושה שירים נוספים.
בהמשך לרצף המהדורות שלה, פלו מילי הוציאה מספר סינגלים ב-2023, לקראת אלבום האולפן הקרוב שלה Fine Ho, Stay, כולל "Fruit Loop", "Chocolate Rain" ו-"Never Lose Me".
בדצמבר 2023, הוציאה פלו מילי את הסינגל "Never Lose Me", שהפך לכניסה הראשונה שלה במצעד בילבורד הוט 100, אשר ננס לראשונה למקום ה-84 והגיע לשיא במקום ה-18 במצעד.
ב-15 במרץ 2024, הוציאה פלו מילי את אלבום האולפן השני שלה, Fine Ho, Stay.
היא נבחרה כאומנית אורחת בסיבוב ההופעות של הראפר גאנה בצפון אמריקה ב-2024, The Bittersweet Tour, שהתקיים ב-16 הופעות ממאי עד יוני.
שנהפרסקטגוריהעבודה מועמדתתוצאההערות2020פרסי ההיפ הופ של ה-BETהאמן החדש הטוב ביותרעצמהrowspan="2" 2021פרסי ה-BET2023פרסי הווידאו קליפים של MTVהופעת הפוש של השנה"Conceited" פרסי המוזיקה של MTV אירופהעצמה Give Her FlowERS Awards פרס בלום עצמה
פלואו קאנטרי הוא אזור נרחב של ביצות כבול ב ו, במחוז היילנד בצפון סקוטלנד.
זוהי הגדולה ביותר באירופה, ומשתרעת על כ-4,000 קמ"ר.
זהו אזור של שכבת כבול עבה, מנוקד באגמים ובית גידול חשוב מאוד לחיות בר, כמו גם ל.
מכיוון שכבול מורכב ברובו משרידי צמחים, המורכבים בעצמם מפחמן, הוא מאחסן מאגרים גדולים של פחמן במשך אלפי שנים, ובכך מונע שפחמן זה ישתחרר לאטמוספירה ויתרום להתחממות כדור הארץ.
פלואו קאנטרי זכה במעמד של אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשל בית הגידול של ביצת הכבול השמיכתית שאין שני לו.
האתר כולל את ואת אזורי הכבול של קאית'נס וסאת'רלנד.
האתר צורף לרשימת המורשת העולמית בוועידת המורשת העולמית ה-46 שהתכנסה ביולי 2024 בניו דלהי.
פלואו קאנטרי הוא בית גידול של מגוון עשיר של חיות בר, והוא משמש אתר רבייה למינים רבים ושונים של עופות המקננים על הקרקע, כולל ביצנית ירוקת-רגל, ביצנית מנומרת, חופית אלפינית, קטיפנית שחורה, צוללן אדום-גרון, ברווז צהוב-מצח וחופזי זהוב.
זוגות של עופות דורסים מקננים בחגווי הסלע, בגבעות ובתילים של הפלואו קאנטרי כוללים, בין השאר: עיטם לבן-זנב, עיט זהוב, בז מצוי, בז נודד, בז גמדי, שלך, עקב חורף וזרון תכול.
יונקים גדולים כדוגמת אייל אציל, ואייל הכרמל הנפוץ פחות, מלחכים עשב בפלואו קאנטרי בכל השנה ואפשר לשמוע אותם שואגים בעונת הייחום בסתיו.
יונקים נוספים כוללים: לוטרה אירופית, נברן מים ו.
זוחלים כוללים: , צפע אירופאי ו
דו-חיים כוללים: צפרדע מצויה, מין הטריטון וקרפדה מצויה.
מיני דגי מים מתוקים החיים באתר כוללים דגים קטנים ממשפחת הסלמוניים, כדוגמת טרוטה חומה וצ'אר ארקטי באגמים.
צלופח אירופי ואלתית אטלנטית הם שני מינים של דגים נודדים המצויים באזור זה.
טחבי עלים מהסוג הם בין מיני הצמחים הנפוצים ביותר של הפלואו קאנטרי.
הם יכולים לאגור כמויות גדולות של מים, ובסופו של דבר ליצור כבול - אבן הבניין של ביצת כבול שמיכתית.
צמחים טורפים כמו , ו- ניזונים משלל החרקים המאכלסים את הפלואו קאנטרי.
המרבץ הגאולוגי העיקרי בשטח הוא כבול, אך מתועדים מרבצים רביעוניים אחרים על פני השטח, בעיקר אלו הקשורים לתקופת הקרח כמו טיל, אך גם סחף פוסט-קרחוני.
כל אלה מונחים מעל הסלע שמקורו בארבע תקופות זמן גאולוגיות ברורות; הגנייס של שמהארכאיקון לפלאופרוטרוזואיקון, חבורת העל של ה מהנאופרוטרוזואיקון שלתוכו חודרים גרניט מהאורדוביק ועד לסילור ואבן חול אדומה עתיקה מתור הדבון.
"פלואו" (Flow) היא מילה סקוטית לביצה או שטח ביצתי, אולי נגזרת מנורדית עתיקה (השוו את המילה האיסלנדית flói, בעלת אותה משמעות).
הפעילות האנושית בביצות של הפלואו קאנטרי התחילה מאז סוף עידן הקרח האחרון.
ב-200 השנים האחרונות הן הושפעו מפעילות אנושית, לרבות רעיית כבשים וייעור.
בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, הקלות מס ממשלתיות תמרצו פעולות יערנות מסחריות אשר ייבשו שטחים של הביצות ושתלו מחטניים שאינם מקומיים, פגעו בביצות וגרמו לאובדן חלק משטחי הכבול.
בשנת 1987 השיקה המועצה לשמירת הטבע (NCC) דו"ח בלונדון שהיה ביקורתי מאוד כלפי היערנים.
בשנת 1988, ביטל נייג'ל לוסון, שר האוצר של בריטניה, את הקלות מס היערות לאור הנזק שנגרם לשטחי הבראשית של הממלכה המאוחדת, ועצר נטיעות נוספות.
במאמץ לשקם את הנזק, קנתה (RSPB) שטח גדול במרכז הפלואו קאנטרי ויצרה את .
יותר מ-20 קמ"ר נקנו בחזרה והעצים הצעירים נכרתו ונרקבו בתלם המחרשה בתקווה ובציפייה שבעוד 30 עד 100 שנה האדמה תחזור להיות לביצת כבול.
ה-RSPB היה גם שותף מוביל בפרויקט פלואו לעתיד, פרויקט שאפתני, מרחיק לכת שמטרתו לשקם אזורים נרחבים של הפלואו קאנטרי ולהגביר את מודעות הציבור והמבקרים לחשיבותו של הפלואו קאנטרי.
הפרויקט מימן את מגדל התצפית פלואוס (Flows Lookout Tower) עטור הפרסים.
בסביבות 1,500 קמ"ר של הפלואו קאנטרי מוגנים הן כאזור הגנה מיוחד והן כאזור מיוחד לשימור תחת השם "אדמות הכבול של קאית'נס וסאת'רלנד".
האתר הוכרז אתר מורשת עולמית סדרתי הכולל שבעה אתרי משנה ללא אזורי חיץ, בשם "פלואו קאנטרי" בוועידת המורשת העולמית ה-46 שהתכנסה ביולי 2024 בניו דלהי.
זהו אחד משלושה אתרי טבע של מורשת עולמית בבריטניה.
האחרים הם סוללת הענק במחוז אנטרים וחוף היורה בדורסט.
בהכרזה על הפלואו קאנטרי כאתר מורשת עולמית נכתב:
שבעת האתרים הכלולים באתר המורשת העולמית הם:
פלוגיסטון (מיוונית: φλογιστόν; נגזר מן המילה φλόξ, "להבה") הוא שמו של חומר היפותטי חסר צבע, חסר טעם וריח, שעל פי "תאוריית הפלוגיסטון", נמצא בכל גוף בר בעירה ומשתחרר במהלך הבעירה.
ההיפותזה בדבר קיומו הוכחה כשגויה.
לחלקיקי הפלוגיסטון יש מסה והם יכולים לעבור מחומר לחומר.
למרות שהצליחה לאחד תופעות כימיות רבות, להסבירן ולספק ניבויים איכותיים וכמותיים, תאוריית הפלוגיסטון הוחלפה על ידי תאוריית החמצן של אנטואן לבואזיה, במאמרו "הרהורים על הפלוגיסטון" (Reflexions sur le Phlogistique) מ-1783.
לפיכך, מתבקש שמשקלו של הפלוגיסטון שלילי.
המדען רוברט בויל הסביר זאת בכך שחלקיקי פלוגיסטון מן האש חודרים דרך הכלי ועוברים אל המתכת.
למעשה, כאשר מחממים את המתכת, חמצן אטמוספירי נקשר למתכת, ומכאן העלייה במשקלה.
תאוריית החמצן של לבואזיה סיפקה הסבר משכנע לתהליכים כאלה, כמו גם לאחרים, ולכן נחשבה לתאוריה עדיפה.
ניתן לייחס את הצלחתה של תאוריית החמצן גם לעובדה שלבואזיה פיתח מערכת טקסונומית חדשה ומקיפה לחומרים, שזכתה לפופולריות.
אימוצה של מערכת זאת חייב את הנחת קיומו של החמצן.
תאוריית החמצן שהציע לבואזיה עברה שינויים מרחיקי לכת מאז הוצעה לראשונה, אבל הכימיה המודרנית עדיין שותפה לחלק גדול מהנחות היסוד שלה.
נדרש זמן עד שביטול הפלוגיסטון הפך לנחלת הכלל.
הכימאי ג'וזף פריסטלי המשיך לדבוק בתאוריית הפלוגיסטון עד סוף ימיו.
הנרי קוונדיש פקפק בנכונות השינוי בפרדיגמה, אך מרבית הכימאים בני אותה תקופה דחו את תאוריית הפלוגיסטון והעדיפו את הסבריו של לבואזיה.
פְלוּאוֹרֶסְצֶנְצְיָה , פְלוּאוֹרֶסְצֶנְטִיוּת, פְלוּאוֹרָנוּת ובעברית זְהִירָה היא פליטה של אור מחומר שנחשף לאור, לרוב בצבע שונה.
פלואורסצנציה היא סוג של לומינסנציה והגדרתה היא פליטה ספונטנית של אור ממולקולה הנמצאת במצב מעוֹרָר, כתוצאה מבליעת אור או קרינה אלקטרומגנטית, כאשר ברוב המקרים אורך הגל של האור הנפלט יותר גדול מאורך הגל של האור הנבלע.
בשונה מסוגים אחרים של לומינסנציה כגון פוספורסצנציה, זמני החיים של תופעה זו קצרים יחסית והם מאופיינים בסדר גודל של ננו-שניות.
עדות ראשונה לתופעת הפלואורסצנציה תוארה ב-1560 על ידי ברנרדינו דה סאגון בקודקס הפלורנטיני וב-1565 על ידי ניקולס מונדרס בהקשר לתרופה ששימשה כחומר משתן והופקה מעץ שכונה "עץ הכליות".
התרופה נודעה בתכונתה לשנות את הצבע של המים בהתאם לאור ולזווית פגיעתו.
בשנת 1822 תיאר רנה ז'יסט אאיאי את התופעה בפלואוריט, ב-1833 תיאר סר דייוויד ברוסטר את הפלואורסצנציה בכלורופיל וב-1845 עשה זאת סר ג'ון הרשל לגבי כינין.
במאמרו על "Refrangibility" (שינוי אורך הגל) של האור, תיאר ג'ורג' גבריאל סטוקס את היכולת של גביש פלואוריט וזכוכית אורניום לשנות אור אולטרה סגול בתחום הלא נראה לאור כחול.
הוא כינה תופעה זו פלואורסצנציה:
השם נגזר מהמינרל פלואוריט (סידן דו פלואורידי - CaF2), שלעיתים מכיל עקבות של אירופיום די ולנטי (2−Eu) אשר משמש זרז פלואורסצנטי לפליטת אור כחול.
בניסוי נוסף השתמש סטוקס במנסרה כדי לבודד קרינה אולטרה סגולה מאור השמש והבחין באור כחול שנפלט מתמיסת אתנול ובכך נחשף שהכילה את הפלואורופור כינין.
פלואורסצנציה מתרחשת כאשר אלקטרון הנמצא באורביטל מולקולרי, באורביטל אטומי או בננו-מבנה, מבצע רלקסציה מרמת סינגלט מעוררת לרמת היסוד על ידי פליטת פוטון:
כאשר הוא ביטוי כללי לאנרגיית פוטון, מכפלת קבוע פלאנק בתדירות .
התדירויות הספציפיות לעירור ולפליטה ,תלויות בסוג החומר.
נקרא מצב היסוד של הפלואורופור (מולקולה פלואורסצנטית), ו- היא רמת הסינגלט המעוררת הראשונה (אלקטרונית).
מולקולה ב- יכולה לעבור רלקסציה בכמה תהליכים שונים מתחרים:
המולקולה יכולה לעבור תהליך לא-קרינתי שבו אנרגיית העירור הופכת לחום (ויברציות) על הממס.
מולקולות אורגניות מעוררות יכולות גם לעבור דעיכה לא קרינתית של אלקטרון ממצב סינגלט מעורר למצב טריפלט בתהליך שנקרא חצייה בין-מערכתית (Intersystem crossing).
במקרה זה, הרלקסציה נעשית או באמצעות פליטת פוטון בתהליך שנקרא פוספורסנציה (זַרְחוֹרָנוּת, פוֹסְפוֹרֶסֶנְטִיּוּת) או על ידי הפיכה לחום בתהליך לא -קרינתי משני.
אינטראקציה עם מולקולה שנייה באמצעות דיכוי פלואורסצנטי.
חמצן מולקולרי (O2) הוא מדכא יעיל מאוד של הקרינה רק בגלל רמת היסוד הטריפלטית יוצאת הדופן שלו.
ברוב המקרים, לאור הנפלט יש אורך גל ארוך יותר, ולכן אנרגיה נמוכה יותר, מאשר הקרינה שנספגה.
תופעה זו ידועה בשם היסט סטוקס.
עם זאת, כאשר הקרינה האלקטרומגנטית הנספגת חזקה, מתאפשר לאלקטרון אחד לבלוע שני פוטונים.
בליעה דו פוטונית זו יכולה להוביל לפליטת קרינה בעלת אורך גל קצר יותר מאשר הקרינה הנספגת.
הקרינה הנפלטת עשויה גם להיות באותו אורך גל כמו קרינה נספגת, המכונה "קרינת תהודה".
מולקולות מעוררות באמצעות בליעת אור או תהליך אחר (למשל כתוצר של תגובה) יכולות להעביר אנרגיה למולקולה "מעוררת" שנייה, אשר מומרת למצב המעורר שלה ויכולה לפלוט אור פלואורסצנטי.
דיאגרמת יבלונסקי מתארת את רוב מנגנוני הרלקסציה למולקולות במצב מעורר.
התרשים מראה כיצד פלואורסצנציה מתרחשת עקב רלקסציה של אלקטרונים מעוררים מסוימים של המולקולה.
הנצילות הקוונטית הפלואורסצנטית מבטאת את היעילות של תהליך פלואורסצנטי.
הנצילות מוגדרת כיחס בין מספר הפוטונים שנפלטו לבין מספר הפוטונים שנבלעו:
הנצילות הקוונטית הפלואורסצנטית המקסימלית האפשרית היא 1 (100%) - במצב זה, כנגד כל פוטון שנבלע יש פוטון שנפלט.
גם תרכובות עם נצילות קוונטית נמוכה של 0.1 (10%) עדיין נחשבות פלואורסצנטיות.
דרך נוספת להגדיר את הנצילות הקוונטית של הקרינה היא על ידי קצב הדעיכה של המולקולה מהרמה המעוררת לרמת היסוד:
כאשר הוא קצב הרלקסציה של המולקולה על ידי פליטה ספונטנית כתוצאה מהתהליך הפלואורסצנטי לבדו ואילו הוא סכום קצבי הרלקסציה של המולקולה כתוצאה מכל התהליכים האפשריים (מעבר לא קרינתי (חום), פוספורסנציה, אינטראקציה עם מולקולה שנייה וכו').
זמן חיים פלואורסצנטי מתייחס לזמן הממוצע שבו המולקולה נשארת במצב מעורר לפני פליטת פוטון.
פלואורסצנציה ניתנת לתיאור על ידי משוואת קצב קינטית מסדר ראשון:
כאשר הוא ריכוז המולקולות במצב מעורר בזמן , הוא ריכוז המולקולות במצב מעורר ההתחלתי (בזמן ) ו-הוא קצב הדעיכה ההופכי לזמן החיים הפלואורסצנטי, .
זוהי דוגמה קלאסית לדעיכה מעריכית.
תהליכים קרינתיים ולא קרינתיים שונים יכולים לגרום לאי אכלוס של הרמה המעוררת ולכן קצב הדעיכה הכללי, , הוא הסכום של קצב התהליכים הקרינתיים, וקצב התהליכי הלא קרינתיים :
עבור תרכובות פלואורסצנטיות נפוצות, טווח זמני הרלקסציה האופייניים עבור פליטת פוטון מ-UV עד אינפרא אדום, נע בין 0.5 עד 20 ננו-שניות.
זמן חיים פלואורסצנטי הוא פרמטר חשוב עבור יישומים מעשיים כגון: FRET ו-FLIM .
פלואורופורים נוטים יותר להיות מעוררים על ידי פוטונים אם מומנט המעבר הדיפולי של הפלואורופור מקביל לווקטור החשמלי של הפוטון.
גם הקיטוב של האור הנפלט תלוי במומנט המעבר.
מומנט המעבר הדיפולי תלוי בכיוון הפיזי של מולקולת הפלואורופור.
עבור מולקולה הנתונה בתמיסה זה אומר כי עוצמת הקיטוב של האור הנפלט תלויה בדיפוזיה סיבובית.
לכן, ניתן להשתמש במדידות אנאיזוטרופיות כדי לחקור תנועה של מולקולה בסביבה מסוימת.
כמותית ניתן להגדיר אנאיזוטרופיות כך:
כאשר היא העוצמה הנפלטת בכיוון המקביל לקיטוב האור המעורר ואילו היא העוצמה נפלטת בכיוון מאונך לקיטוב האור המעורר.
החוק קובע כי הנצילות הקוונטית של לומינסנציה אינה תלויה באורך הגל של קרינת העירור.
הסיבה לתופעה נעוצה בכך שבמולקולה מעוררת בדרך כלל מתרחשת דעיכה לרמה הוירבציונית הנמוכה ביותר של רמת העירור בטרם מתרחשת פלואורסצנציה.
חוק זה ניתן לניסוח באופן אחר: ספקטרום הפלואורסצנציה כמעט ואינו תלוי באורך הגל של קרינת העירור.
עבור פלואורופורים רבים ספקטרום הפליטה הוא דמות מראה של ספקטרום הבליעה.
חוק זה קשור לעיקרון פרנק-קונדון הקובע כי מעבר בין 2 רמות אנרגיה ויברציוניות אפשרי ושכיח יותר אם פונקציות הגל של 2 הרמות מתלכדות ולכן הרמות הויברציוניות של רמת העירור דומות לרמות הויברציוניות של רמת היסוד.
באופן כללי, לאור הנפלט בפלואורסצנציה יש אורך גל ארוך יותר ואנרגיה נמוכה יותר מהאור הנבלע.
תופעה זו, הידועה בשם היסט סטוקס, נובעת מאובדן אנרגיה בין הזמן שבו הפוטון נבלע, לבין הזמן שבו הוא נפלט.
הגורמים וסדר הגודל של היסט סטוקס יכולים להיות מורכבים והם תלויים בפלואורופור ובסביבתו.
עם זאת, יש כמה סיבות נפוצות.
לעיתים קרובות ישנה דעיכה לא קרינתית לרמה הויברציונית הנמוכה ביותר של רמת העירור.
גורם נוסף הוא שהפליטה מותירה את הפלואורופור ברמה ויברציונית גבוהה יותר מרמת היסוד.
בדומה לפיזור ראמאן, גם פלואורסצנציה היא דוגמה להיסט סטוקס אף כי שני התהליכים מביאים לתוצאה זהה — פליטת אור באורך גל גדול יותר ("אדום" יותר) — ישנם 2 הבדלים בין התופעות:
בפלואורסצנציה אין פיזור ואנרגיית העירור נבלעת לחלוטין.
פיזור ראמאן, בניגוד לפלואורסצנציה, אינו מוגבל לטווח תדרים/אורכי גל בבליעה ולכן אינו נחשב תופעה תהודתית.
התופעה מוגדרת כבליעת גלים אלקטרומגנטיים בתחום האור הנראה על ידי חלבונים פלואורסצנטיים באורגניזם חי ופליטת אור באנרגיה נמוכה יותר.
צבע האור הנפלט שונה מצבע האור הנבלע.
האלקטרון המעורר, עולה לרמה לא יציבה.
חוסר היציבות של הרמה גבוה מאוד שכן חזרת האלקטרון לרמת היסוד היציבה מתרחשת כמעט מיידית.
חזרה זו תואמת לשחרורו של עודף אנרגיה בצורה של אור פלואורסצנטי.
פליטת אור זו ניתנת לצפייה רק כאשר האור הממריץ עדיין מספק אור לאורגניזם והוא בדרך כלל צהוב, ורוד, כתום, אדום, ירוק או סגול.
ביופלואורסצנציה בתגובה לאור אולטרה סגול נמצאה במיני יונקים רבים, רובם פעילי לילה או פעילי דמדומים.
אך יש גם פעילי יום זוהרים, כגון זברה ודוב קוטב.
לכל היונקים - כולל האדם - שיניים זוהרות.
אין לבלבל תופעה זו עם תופעות לומינסצנטיות דומות:
ייצור ופליטת אור על ידי אורגניזם חי כתוצאה מריאקציה כימית שבה אנרגיה כימית הופכת לאנרגיית אור.
בניגוד לביופלואורסצנציה אין הארה חיצונית שגורמת לעירור.
תופעה בה אנרגיה ממקור אור חיצוני נקלטת על ידי חלבונים פלואורסצנטיים באורגניזם חי ומשוחררת זמן מה לאחר מכן באורך גל ארוך יותר.
בניגוד לביופלואורסצנציה זמן החיים של התופעה ארוך יותר.
תאי פיגמנט המציגים פלואורסצנציה נקראים כרומטופורים פלורוסצנטיים, והם מתפקדים באופן דומה לכרומטופורים רגילים.
תאים אלה הם דנדריטים, ומכילים פיגמנטים הנקראים פלואורוזומים.
פיגמנטים אלה מכילים חלבונים פלואורסצנטיים המופעלים על ידי יוני K + (אשלגן).
התנועה, הצבירה והפיזור שלהם בתוך הכרומטופור הזוהר הם הגורמים לדפוס פלואורסצנטי מכוון.
כמו כרומטופורים אחרים כגון מלנופורים, גם תאי פיגמנט מכילים מלנין.
מערכת העצבים נשלטת על ידי דפוס פלואורסצנטי לטווח קצר.
ניתן למצוא כרומטופורים פלואורסצנצטיים בעור (למשל בדגים) ממש מתחת לאפידרמיס.
מים בולעים אור באורכי גל ארוכים כך שפחות אור מאורכי הגל הללו משתקף חזרה ומגיע לעין.
לכן, צבעים חמים מספקטרום האור הנראה נראים פחות תוססים בעומקים הולכים וגוברים.
מים מפזרים אור באורך גל קצר יותר מעל סגול, כלומר צבעים קרירים יותר חולשים על שדה הראייה באזור הצילום.
עוצמת האור פוחתת פי 10 עם כל 75 מטר של עומק, כך שבעומק של 75 מטר, עוצמת האור היא % 10 מהעוצמה על פני השטח, ואילו בעומק של 150 מטר העוצמה היא רק % 1 מהעוצמה על פני השטח.
בגלל סינון זה של האור, ניתן לראות חומרים שונים בעומקים שונים.
לדגי גרם החיים במים רדודים בדרך כלל יש ראיית צבעים טובה בגלל מגוריהם בסביבה צבעונית.
לפיכך, בדגי מים רדודים, פלואורסצנציה אדומה, כתומה וירוקה משמשת ככל הנראה אמצעי לתקשורת.
דגים רבים המציגים פלואורסצנציה, כמו כרישים, דגי לטאה, דגי עקרב, דגי נוי ודגים שטוחים, הם בעלי מסנן תוך-עיני צהוב.
מסננים אלו מאפשרים לדגים לשפר את הניגודיות והדפוסים הוויזואליים שלא נראים לעין דגים וטורפים אחרים חסרי תכונה זו.
פלואורסצנציה משמשת למגוון רחב של פונקציות באלמוגים.
חלבונים פלואורסצנטיים באלמוגים עשויים לתרום לפוטוסינתזה על ידי המרת אורכי גל שאינם שמישים אחרת לאלה שעבורם האצות הסימביוטיות של האלמוגים מסוגלות לבצע פוטוסינתזה.
כמו כן, החלבונים עשויים להשתנות במספרם ע"פ מידת האור הנבלע.
[39] באופן דומה, חלבונים פלואורסצנטיים אלו עשויים להיות בעלי יכולות נוגדות חמצון כדי לחסל רדיקלי חמצן המיוצרים על ידי פוטוסינתזה.
במילים אחרות, באמצעות אפנון פוטוסינתזה, החלבונים הפלואורסצנטיים משמשים כאמצעי לוויסות הפעילות של סימביוני האצות הפוטוסינתטיים של האלמוגים.
ל-Subulata Alloteuthis ו-Loligo vulgaris, שני סוגים של דיונונים כמעט שקופים, יש כתמים פלואורסצנטיים מעל עיניהם.
כתמים אלה מחזירים את האור הפוגע ומשמשים לצורכי הסוואה ותקשורת.
דוגמה נוספת ידועה לפלואורסצנציה באוקיינוס היא ההידרה Aequorea victoria.
מדוזה זו חיה באזור מול חופה המערבי של צפון אמריקה וזוהתה כנשא של חלבון פלואורסצנטי ירוק (GFP) על ידי אוסאמו שיממורה.
הגן של חלבונים פלואורסצנטיים ירוקים משמעותי מבחינה מדעית במחקרים גנטיים כדי להצביע על ביטוים של גנים אחרים.
לכמה מינים של טרפידים יש סימנים פלואורסצנטיים צהובים לאורך קשקשתם לצורכי הגנה מפני טורפים.
במהלך טקסי הזדווגות, הטרפיד זוהר באופן פעיל ופולט אורך גל שיכול להקלט אצל טרפידים אחרים.
צפרדע העץ נקודת פולקה , הנפוצה באמזונאס, התגלתה כדו חיים הפלואורסצנטי הראשון בשנת 2017. עור הצפרדע הוא בעל צבע ירוק בהיר עם נקודות בצבע לבן, צהוב או אדום בהיר.
הפלואורסצנציה של הצפרדע התגלתה שלא במתכוון בבואנוס איירס, ארגנטינה.
את הפלואורסצנצי ניתן לייחס לתרכובת חדשה שנמצאה בלימפה ובעור.
התרכובת הפלואורסצנטית העיקרית היא Hyloin-L1 והיא מעניקה זוהר כחול-ירוק כאשר היא נחשפת לאור סגול או על-סגול.
מדענים העומדים מאחורי התגלית מציעים כי הפלואורסצנציה משמשת לצורכי תקשורת.
הם גם מעריכים כי כמאה או 200 מינים של צפרדעים עשויים להיות פלורסצנטיים.
לפרפרי זנב הסנונית יש מערכות מורכבות לפליטת אור פלואורסצנטי.
כנפיהם מכילות גבישי פיגמנט המספקים אור פלואורסצנטי בצורה ישירה: כאשר הם בולעים אור רדיומטרי מאור השמיים הכחול (אורך גל של 420 ננומטר), הם פולטים אור פלואורסצנטי.
קרינה זו משמשת לצורכי תקשורת עם פרפרים אחרים.
לתוכאים יש פלומת פלואורסצנטית שעשויה לשמש באיתות בתהליך זיווג.
מחקר שנערך בתוכונים מצויים הראה כי זכרים ונקבות העדיפו משמעותית ציפורים עם הפיגמנט הפלואורסצנטי.
ממחקר זה עולה כי הפלומה הקורנת של התוכיים אינה סתם תוצר לוואי של פיגמנטציה, אלא איתות מיני מובנה.
עכבישים זוהרים תחת אור UV ומכילים בתוכם מגוון עצום של פלואורופורים.
גם עקרבים זוהרים בגלל נוכחות של בטא קרבולין בציפורן שלהם.
פרח הלילנית הרב-גונית מכיל פיגמנטים צהובים וסגולים פלואורסצנטיים.
תחת אור לבן, חלקים מהפרח המכילים רק בטא-קסנטינים נראים צהובים, אך באזורים בהם קיימים גם בטא-קסנטינים וגם בטא-ציאנינים, הפלואורסצנציה דוהה בגלל מנגנוני סינון פנימיים.
הכלורופיל הוא ככל הנראה המולקולה הפלואורסצנטית הנפוצה ביותר ומייצרת פליטה אדומה תחת מנעד רחב של אורכי גל מעוררים.
אבני חן, מינרלים, עשויים להיות בעלי פלואורסצנציה ייחודית או לזרוח באופן שונה תחת מקורות אור שונים כגו: אולטרה סגול קצר גל או ארוך גל, אור נראה או קרני רנטגן.
סוגים רבים של קלציט וענבר יזרחו תחת קרינת אולטרה סגול קצר גלי, אולטרה סגול ארוך גלי ואור נראה.
אודם, אמרלד ויהלומים מראים פלואורסצנציה אדומה תחת אור UV ארוך-גלי, אור כחול ולעיתים אור ירוק.
יהלומים גם פולטים אור תחת קרינת רנטגן.
הפלואורסצנציה במינרלים נגרמת על ידי מגוון רחב של אקטיבטורים .
במקרים מסוימים, יש להגביל את ריכוז האקטיבטור מתחת לרמה מסוימת, כדי למנוע רוויה ודיכוי של פליטת הפלואורסצנציה.
יתר על כן, המינרל צריך להיות נקי מזיהומים כמו ברזל או נחושת, כדי למנוע דיכוי פלואורסצנטי.
מנגן דיולנטי, בריכוזים של עד אחוזים בודדים, אחראי לפלואורסצנציה האדומה או הכתומה של קלציט, לפלואורסצנציה הירוקה של וילמיט, לפלואורסצנציה הצהובה של האספריט ולפלואורסצנציה הכתומה של וולסטוניט וקלינוהדריט.
אורניום הקסולנטי, זוהר בכל הריכוזים בצבע ירוק צהוב, והוא הגורם לפלואורסצנציהשל מינרלים כמו אוטוניט או אנדרסונייט.
כרום טריולינטי בריכוז נמוך הוא המקור לפלואורסצנציה האדומה של אודם.
אירופיום דיולנטי הוא המקור לפלואורסצנציה הכחולה, כאשר הוא נראה במינרל הפלואוריט.
לנתנידים טריולינטיים כמו טרביום ודיספרוסריום הם הגורמים העיקריים לפלואורסצנציה הצהובה שמפגין המינרל פלואור, ותורמים לפלואורסצנציה הכתומה של זירקון.
סידן מוליבדאט וסידן טונגסטייט זוהרים באופן מובהק בצהוב וכחול, בהתאמה.
כאשר הם נמצאים יחד בתמיסה מוצקה, מועברת אנרגיה מהטונגסטן בעלת האנרגיה הגבוהה יותר למוליבדן באנרגיה נמוכה יותר, כך שרמות נמוכות למדי של מוליבדן מספקות כדי לגרום לפליטה צהובה עבור סידן טונגסטייט, במקום כחול.
ספלריט (אבץ גופרתי), זוהר במגוון צבעים, המושפעים מנוכחות זיהומים שונים.
נפט גולמי זוהר במגוון צבעים, החל מחום עמום לשמנים כבדים ועד לצבעי צהבהב בהיר וכחלחל-לבן לשמנים קלים.
תופעה זו משמשת בקידוחים וחיפושי נפט לזיהוי כמויות קטנות מאוד של שמן.
תמיסות אורגניות כגון אנתרסן או סטילבן, מומסים בבנזן או טולואן, זוהרים עם הקרנת אולטרה סגול או קרני גמא.
זמני ההתפרקות של פלואורסצנציה זו הם בסדר גודל של ננו-שניות, מכיוון שמשך ההארה תלוי בזמן החיים של המצבים המעוררים של החומר הפלואורסצנטי, במקרה זה אנתרסן או סטילבן.
הקרינה נצפית באטמוספירה כאשר האוויר נמצא תחת הפצצת אלקטרונים אנרגטית: למשל בזוהר הקוטב, למולקולות וליונים שנוצרו יש תגובה פלואורסצנטית לאור.
לפלואורסצנציה יש יישומים פרקטיים רבים הכוללים: מינרלוגיה, גמולוגיה, רפואה, חיישנים כימיים (ספקטרוסקופיה פלואורסצנטית), תיוג פלואורסצנטי, צבענים, גלאים ביולוגיים, גילוי קרניים קוסמיות ונורות פלואורסצנטיות.
הנורה הפלואורסצנטית הנפוצה מבוססת על פלואורסצנציה.
שפופרת או צינור הזכוכית מכיל ואקום חלקי וכמות קטנה של כספית.
פריקה חשמלית בצינור גורמת לאטומי הכספית לפלוט בעיקר אור אולטרה סגול.
הצינור מרופד בציפוי של חומר פלואורסצנטי, הנקרא זרחן, אשר סופג את האור האולטרה סגול ופולט מחדש אור בתחום הנראה.
התאורה הפלואורסצנטית יותר חסכונית באנרגיה בהשוואה לתאורה מבוססת אלמנטי להט.
עם זאת, ספקטרום לא אחיד של תאורה פלואורסצנטית עלול לגרום לצבעים מסוימים להיראות שונה לעומת תאורת להט או תאורת יום באותו צבע.
ספקטרום פליטת אדי הכספית מכיל קו אולטרה סגול קצר גל ב-254 ננומטר (המספק את רוב האנרגיה לזרחנות) וקווי אור נראה ב-436 ננומטר (כחול), 546 ננומטר (ירוק) ו-579 ננומטר (כתום-צהוב).
ניתן לראות 3 קווים אלו על גבי הרצף הלבן באמצעות ספקטרוסקופ היד, עבור האור הנפלט על ידי צינורות ניאון לבן רגיל.
אותם קווים נראים לעין, בתוספת פליטה של אירופיום וטרביום מהווים את ספקטרום הפליטה שעליו מבוסס עקרון הפעולה של נורה פלואורסצנטית קומפקטית.
מנורות פלואורסצנטיות הוצגו לציבור לראשונה בתערוכה העולמית של ניו יורק 1939. השיפורים מאז היו בעיקר פוספורים טובים יותר, זמן חיים ארוך יותר פריקה פנימית עקבית יותר וצורות קלות יותר לשימוש (כמו מנורות פלואורסצנט קומפקטיות).
כמה מנורות פריקה בעוצמה גבוהה (HID) מקשרות את יעילותן החשמלית הגדולה עוד יותר עם פוספורים טובים יותר לצורך ביצועי צבע טובים יותר.
דיודות פולטות אור לבנות (LED) הפכו לזמינות באמצע שנות התשעים של המאה ה-20 כמנורות LED, בהן אור כחול נפלט מחיכוך בין מוליכים למחצה לבין זרחן הנמצא על גבי שבב זעיר.
השילוב של האור הכחול שנמשך דרך הזרחן והפלואורסצנציה בין ירוק לאדום מהזרחן מייצרת פליטה של אור לבן.
מקלות זוהרים משתמשים לעיתים בחומרים פלורסצנטיים לספיגת אור מתגובה כמילומינסנצית ופליטת אור בצבע אחר.
תהליכים אנליטיים רבים כוללים שימוש בפלואורומטר, לרוב באורך גל מעורר יחיד ואורך גל לגילוי יחיד.
בגלל הרגישות שהשיטה מעניקה, ניתן למדוד ריכוזי מולקולות פלואורסצנטיות בדיוק של עד אחד חלקי טריליון.
מדידת פלואורסצנציה בכמה אורכי גל נעשית על ידי מערך גלאים, כדי לאתר תרכובות מזרימת HPLC.
כמו כן, ניתן לבצע ויזואליזציה של פלטות TLC אם התרכובת או מגיב הצביעה הוא פלואורופור.
הפלואורסצנציה אפקטיבית יותר כאשר יש יחס גדול יותר של אטומים ברמות אנרגיה נמוכות בהתפלגות בולצמן.
אם כן, קיימת סבירות גבוהה יותר לעירור ושחרור פוטונים על ידי אטומים בעלי אנרגיה נמוכה יותר, מה שמייעל את התהליך.
בדרך כלל ההתקן של תבחין ביולוגי פלואורסצנטי מכיל מקור אור שפולט אורכי גל שונים של אור.
באופן כללי, נדרש רק אורך גל יחיד כדי לבצע אנליזה ראויה, ולכן כדי לסנן סלקטיבית את האור הוא עובר דרך מונוכרומטור עירור.
בהמשך עובר אורך הגל המסוים דרך תא הדוגמה.
אחרי בליעה ורה-פליטה, אורכי גל רבים מתמזגים עקב היסט סטוקס ומעברי אלקטרון.
כדי להפריד ולנתח אותם, הקרינה הפלואורסצנטית מועברת דרך מונוכרומטור פליטה ונמדדת סלקטיבית בגלאי.
בתחום חקר המים, ספקטרוסקופיה פלואורסצנטית משמשת לזיהוי וניטור של מזהמים אורגניים במים.
בזכות פריצות דרך בתחום מדעי המחשב ולימוד מכונה, נמצא שניתן להשתמש בשיטה גם לזיהוי זיהום חיידקי של מי שתייה.
פלואורסצנציה במדעי החיים משמשת ככלל כדרך לא מזיקה למעקב ולניתוח מולקולות ביולוגיות באמצעות פליטה פלואורסצנטית בתדירות ספציפית שבה אין קרינת רקע מהאור המעורר למעט רכיבים בעלי פלואורסצנציה חלשה (פלואורסצנציה עצמית).
למעשה, ניתן "לתייג" חלבון או מרכיב אחר עם פלואורופור חיצוני, צבען פלואורסצנטי, שיכול להיות מולקולה קטנה, חלבון או נקודה קוונטית.
לתיוג מסוג זה יש שימוש בהרבה יישומים ביולוגיים.
בתחום הביולוגיה והרפואה משמשת הפלואורסצנציה כבסיס לשיטות של סימון פלואורסצנטי והדמיה מיקרוסקופית.
בטכניקות אלה מוצמדים פלואורופורים כימיים או חלבונים פלואורסצנטיים, כגון החלבון הפלואורסצנטי הירוק (GFP), למולקולות מטרה כמו דנ"א, רנ"א או חלבונים, ובכך ניתן לעקוב אחר מיקומן ואחר הדינמיקה שלהן.
שיטות אלה מאפשרות מעקב אחר תהליכים תאיים בזמן אמת באורגניזמים חיים, לעיתים קרובות ללא פגיעה משמעותית בתא או ברקמה.
שיטות סימון פלואורסצנטי משמשות למחקר בסיסי של ביטוי גנים ותנועת חלבונים, וכן להדמיה ברזולוציה גבוהה, כולל מיקרוסקופיית־על.
בנוסף, פותחו גששים פלואורסצנטיים הרגישים לסביבה הביוכימית, המאפשרים אבחון ומעקב אחר מחלות שונות והערכת יעילותם של טיפולים תרופתיים.
הכימות של צבען נעשה באמצעות ספקטרופלואורמטר ומשמש ביישומים נוספים כגון:
קלקופלואור-לבן מנוצלת לגיולי פטריות ברקמות.
בעת סריקת עוצמת הפלואורסצנציה על פני משטח נוצרת מיקרוסקופיה פלואורסצנטית של רקמות, תאים או מבנים תת-תאיים, אשר מושגת על ידי תיוג נוגדן עם פלואורופור ומאפשרת לנוגדן למצוא את אנטיגן המטרה שלו בתוך הדגימה.
תיוג נוגדנים מרובים עם פלואורופורים שונים מאפשר הדמיה של יעדים מרובים בתמונה יחידה (מספר ערוצים).
מיקרו מערכי DNA הם אחת הווריאציות לכך.
אימונולוגיה: נוגדן מוכן מראש על ידי חיבור לקבוצה כימית פלואורסצנטית, עקיבה ואפילו כימות של האתרים אליהם נקשר הנוגדן נעשית על ידי מיקרוסקופ פלואורסצנטי.
(FLIM (Fluorescence-lifetime imaging microscopy – מיקרוסקופית דימות זמן חיים פלואורסצנטי – משמשת באיתור אינטראקציות ביו-מולקולריות מסוימות המתבטאות על ידי השפעה על זמן החיים הפלואורסצנטי.
ביולוגיה תאית ומולקולרית: איתור קולוקליזציה באמצעות נוגדנים עם "תווית" פלואורסצנטית לאיתור סלקטיבי של אנטיגנים באמצעות תוכנה מיוחדת כגון ImageJ.
FRET (מעבר אנרגיה בתהודה פלואורסצנטית) – משמש כסמן ביולוגי לחקר אינטראקציות חלבון וזיהוי רצפי חומצות גרעין מסוימים.
ביוטכנולוגיה: שימוש בביוסנסור גלוקוז פלואורסצנטי.
ריצוף אוטומטי של DNA בשיטת סיום שרשרת: לכל אחד מארבעה בסיסי סיום שרשרת שונים יש תיוג פלורסצנטי ספציפי משלו.
כאשר מופרדים מולקולות ה-DNA המסומנות, התווית הפלואורסצנטית מעוררת על ידי מקור על-סגול (UV), וזהות הבסיס המסיים את המולקולה מזוהה על ידי אורך הגל של האור הנפלט.
fluorescence-activated cell sorting) FACS) – אחת מכמה טכניקות מיון תאים חשובות המשמשות להפרדה של קווי תאים שונים (במיוחד כאלה שמבודדים מרקמות של בעלי חיים).
גילוי DNA: לתרכובת אתידיום ברומיד, בתמיסה מימית, יש מעט מאוד פלואורסצנציה, מכיוון שהיא מרווה על ידי מים.
הפלואורסצנציה של האתידיום ברומיד מוגברת מאוד לאחר שהיא נקשרת ל-DNA, ולכן תרכובת זו שימושית מאוד בהמחשת המיקום של שברי DNA באלקטרופורזה של ג'ל אגרוז.
האתידיום נמצא בסביבה הידרופובית כאשר הוא נמצא בין זוגות הבסיס של ה-DNA, ולכן מוגן מפני ליבון פלואורסצנטי על ידי מים.
אתידיום ברומיד עשוי להיות גורם מסרטן – אלטרנטיבה בטוחה יותר היא SYBR ירוק.
יישום נוסף הוא שימוש במיקרוסקופית דימות זמן חיים פלואורסצנטי (FLIM) על מנת לייצר שערים לוגיים ביולוגיים.
צימוד של ננו חלקיקי זהב למולקולות פלואורסצנטיות על ידי פפטיד טריפסין הניתן לניתוק, מוביל לשתי תוצאות אפשריות: סביבת PH גבוה ונוכחות אנזים.
הדבר יוצר 4 מצבי יסוד: PH נמוך ללא אנזים (0,0), PH גבוה ללא אנזים (1,0), PH נמוך עם אנזים (0,1) ו-PH גבוה עם אנזים (1,1) הניתנים להפרדה ולהבחנה על ידי זמני חיים פלואורסצנטיים שונים.
סופרפוזיציות שונות של מצבים אלה ניתנות לתרגום כשערי AND, OR, NAND, NOR, XOR ו-XNOR.
ניתן לבצע ויזואלזיציה של טביעות אצבע בעזרת תרכובות פלואורסצנטיות כגון נינהדרין או DFO (דיאזפלואורן).
דם וחומרים אחרים מתגלים לעיתים על ידי מגיבים פלואורסצנטיים כגון פלואורסצאין.
סיבים וחומרים אחרים שנבדקים בתהליך הזיהוי הפלילי, הם לפעמים פלואורסצנטיים.
בדיקות חודרניות פלואורסצנטיות משמשות לגילוי שברים ופגמים נוספים על גבי שטח איבר.
עקיבת צבע, באמצעות צבענים פלואורסצנטיים, משמשת למציאת דליפות של נוזל או גז במערכות אינסטלציה.
צבעים פלורסצנטיים משמשים לעיתים קרובות בשילוט, במיוחד שלטי דרכים.
בדרך כלל ניתן לזהות צבעים פלורסצנטיים בטווחים ארוכים יותר מאשר הצבעים הלא פלואורסצנטיים, כאשר הכתום הפלואורסצנטי בולט במיוחד והוא נמצא בשימוש תכוף בשלטים ותוויות בטיחות.
תרכובות פלואורסצנטיות משמשות לרוב כדי לשפר את מראה הבד והנייר, וגורמות לאפקט "הלבנה".
משטח לבן המטופל במבהיר אופטי יכול לפלוט אור זוהר יותר מזה שמאיר עליו, ולגרום לו להיראות בהיר יותר.
האור הכחול שנפלט על ידי המבהיר מפצה את הכחול שהולך ומצטמצם של החומר המטופל ומשנה את הגוון מצהוב או חום ללבן.
מבהירים אופטיים מצויים בחומרי ניקוי, כביסה, נייר, קוסמטיקה, ביגוד ועוד.
פְּלוֹאִידִיוּת או סִדְרָתִיּוּת היא מונח בגנטיקה המתאר את מספר העותקים מכל כרומוזום המצויים בכל תא.
לאורגניזמים שונים יכולה להיות פלואידיות שונה.
לדוגמה, החיידקים הם לרוב יצורים הַפְּלוֹאִידִים (או חד־סדרתיים) – בעלי עותק אחד מכל כרומוזום, בעוד שאצל היונקים (כולל האדם) רוב התאים הם דִּיפְּלוֹאִידִים (או דו־סדרתיים) – בעלי שני עותקים מכל כרומוזום.
התאים היוצאים מן הכלל ביונקים הם תאי המין – הזרע ותא הביצה – שהם תאים הפלואידים.
ערכים גבוהים יותר של פלואידיות, כלומר תאים פוליפלואידים (או רב־סדרתיים) שבהם מספר עותקי הכרומוזומים גדול משניים, נפוצים בצמחים.
טֶטְרָפלואידיות או ארבע-סדרתיות (ארבעה סטים של כרומוזומים) קיימת אצל דו־חיים, זוחלים וסוגי חרקים.
תא הַפְּלוֹאִידִי (haploid – נגזר מהמילה פשוט ביוונית) או חד־סדרתי הוא תא המכיל עותק אחד מכל כרומוזום.
ביצורים דיפלואידים מכילים תאי המין עותק אחד בלבד של כל כרומוזום (חצי מן המטען הגנטי של אותו יצור) ולפיכך הם תאים הפלואידים (לדוגמה, לאדם יש 23 כרומוזומים בתאי הרבייה שלו לעומת במקום 46 בכל שאר התאים).
תא המין נוצר בתהליך המיוזה – חלוקת הפחתה, על מנת שלאחר הפריה יצטרפו שני תאים הפלואידים אחד מן האב ואחד מן האם וייווצר תא דיפלואידי אחד שבו 46 כרומוזומים – מחציתם מן האב ומחציתם מן האם (כרומוזומים הומולוגיים).
רוב מיני הפטריות, חלק מן האצות, חרקים רבים ועוד הם הפלואידים.
צמחים, שמרים ואצות אחרות עוברים במהלך מחזור חייהם בין שלב הפלואידי לשלב דיפלואידי.
הגמטות – תאי המין ברוב היצורים הדיפלואידים – הם תאים הפלואידים הנוצרים בתהליך המיוזה.
תא דִּיפְּלוֹאִידִי (diploid – נגזר מן המילה כפול ביוונית) או דו־סדרתי הוא תא המכיל שני עותקים מכל כרומוזום.
באורגניזמים דיפלואידים כרומוזום אחד מגיע בדרך כלל מן האם וכרומוזום אחד מן האב.
רוב התאים הסומטיים ביצורים רב-תאיים הם דיפלואידים.
באורגניזמים גבוהים, ביונקים ובצמחים מניבי פרחים התאים בדרך כלל דיפלואידים.
אורגניזם הַפְּלוֹדִיפְּלוֹאִידִי הוא אורגניזם שבו אחד הזוויגים הוא הפלואיד ואילו האחר דיפלואיד.
ברוב המקרים הזכר הוא הפלואיד והנקבה דיפלואידית.
במינים אלו הזכר מתפתח מביצית שאינה מופרית, בזמן שהנקבה מתפתחת מביצית מופרית.
מנגנון כזה קיים במיני חרקים רבים, בהם הדבוראים הכוללים נמלים, צרעות ודבורים.
לתאים אאופלואידים (euploid נגזר מהמילה שלמות ביוונית) כפולות שלמות של מערך הכרומוזומים הנורמלי.
אנופלואידיות (aneuploidy) היא מצב של התא שבו מספר הכרומוזומים אינו תקין, התא אינו מכיל כפולות שלמות של מערך הכרומוזומים הנורמלי.
מצב זה יכול להוביל לפגמים בהתפתחות התא.
טריזומיה (trisomy) היא אנופלואידיות המתרחשת בתסמונת קלינפלטר (Klinefelter's syndrome) ובתסמונת דאון (Down syndrome).
ברוב סוגי הסרטן צופים במספר רב של פגיעות כרומוזומליות אשר כוללות מקרים רבים של אנופלואידיות.
תאים פּוֹלִיפְּלוֹאִידִים (polyploidy נגזר מן המילה היוונית poly – הרבה) או רב־סדרתיים הם תאים המכילים יותר משני עותקים לכל כרומוזום אוטוזומלי.
בדרך כלל בתא פוליפלואידי תקין יהיה מספר עותקים זהה לכל כרומוזום אוטוזומלי.
התופעה נפוצה במיוחד בצמחים אשר במהלך האבולוציה עברו כמה אירועים של הכפלת גנום (לדוגמה, חיטה).
הכפלת הגנום היא תגובה של צמחים לתנאי עקה כגון בצורת.
הצמח הפוליפלואידי עמיד יותר לתנאי עקה מן הצמח המקורי ופורה יותר.
נהוג לסווג את הפוליפלואידים לפי מספר הכפולות של הכרומוזומים שלהם (ביוונית).
כך לדוגמה יצור טריפלואידי או תלת־סדרתי מכיל שלושה סטים של כרומוזומים אוטוזומליים (tri ביוונית שלוש), יצור טֶטְרָאפלואידי או ארבע־סדרתי מכיל ארבעה סטים (tetra ביוונית ארבע) ויצור הֶקְסָאפלואידי או שש־סדרתי מכיל שישה.
נהוג לסמן את מספר הכרומוזומים האוטוזומליים n, כך שמספרם בדיפלואיד יסומן ב־2n, בטריפלואיד 3n ובטטראפלואיד 4n.
בתאים אוטופוליפלואידים (AutoPolyPloid נגזר מן המילה 'עצמי', כביטוי לשייכות ישירה לדבר, ביוונית) כל תא מכיל מספר עותקים הגדול מ־2 מכל כרומוזום, שמקורם באותו מין ביולוגי.
בתאים אלופוליפלואידים (AlloPolyPloid נגזר מהמילה 'אחר', כביטוי לחוסר שייכות, ביוונית) כל תא מכיל מספר עותקים הגדול מ־2 מכל כרומוזום, שמקורם במינים ביולוגיים שונים.
תא המכיל מספר אי-זוגי של כרומוזומים לא יכול לבצע מיוזה – לכרומוזומים לא יהיו אנלוגיים.
לאורך הזמן, לרוב עקב טעות, השתכפלו הכרומוזומים ונוצר מספר זוגי של כרומוזומים המאפשר הכפלה.
פלוגלהורן (Flugelhorn; בעברית: קַרְנוֹן) הוא כלי נשיפה ממתכת.
יש הטוענים שהוא משתייך למשפחת הסקסהורן שפיתח אדולף סאקס, ממציא הסקסופון.
לעומת זאת, היסטוריונים אחרים טוענים שהוא משתייך למשפחת הביוגלים עם שסתומים, כמו החצוצרה.
הפלוגלהורן נבנה באותו גובה צליל בסי במול (Bb) כמו החצוצרה והקורנט.
בדרך כלל יש לו שלושה שסתומים ישרים ואותו אצבוע כמו בשאר כלי המתכת.
פלוגלהורן עם ארבעה שסתומים ופלוגלהורן עם שסתומים מעוגלים קיימים גם כן, אך הם פחות נפוצים.
נגני חצוצרה ונגני קורנט יכולים לנגן על הפלוגלהורן ללא קושי מיוחד, הודות לדמיון ביניהם.
מנגנים בו בעזרת פייה עמוקה ומשולשת יותר מהפייה של החצוצרה והקורנט, אך לא עמוקה ומשולשת כשל קרן היער.
הטון של הפלוגלהורן רחב ולעיתים נחשב למסתורי וחשוך.
יש לו אותו טווח צלילים כמו לקורנט אך יותר קשה לשלוט בצלילים הגבוהים בו.
בפלוגלהורן משתמשים בדרך כלל כדי להוסיף רכוּת ושקיפוּת ליצירה, ולעיתים רחוקות כדי להוסיף אגרסיביות ובהירות.
משתמשים בו בעיקר בג'אז ובתזמורת כלי מתכת , ולעיתים אף בתזמורת סימפונית.
פלוגות השדה (בראשי תיבות פו"ש) היו פלוגות שהוקמו לשם הגנת היישובים העבריים במהלך מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.
בחודש מאי 1936 מונה יצחק שדה למפקד שכונת בית וגן שסבלה כל לילה מיריות מהכפרים מלחה ועין כרם.
יצחק שדה שכנע כמה מהנוטרים של השכונה לצאת לפנות ערב אל הגבעה ממנה היו מותקפים.
עדיין היה חשש אצל נוטרי העיר ירושלים לצאת בערב, אבל יצחק שדה הצליח לשכנע את חברי קיבוץ קריית ענבים שהוטרדו כל הזמן לצאת לסיורי לילה.
לאחר מכן הוקמו יחידות ניידות בגוש דן, חיפה, פתח-תקווה ועמק חפר.
להוציא הנודדת, פלוגות השדה הוקמו בשנת 1937 במסגרת ארגון "ההגנה" ובאישור הבריטים.
מטרתן הייתה להגן על היישובים העבריים מפני הכנופיות הערביות שתקפו אותם בימי המאורעות.
לפו"ש יחידות ניידות, מקומיות באופיין, שקמו במקומות אחדים בארץ ובהן יחידות המשמר הנע והנודדת.
אנשי הנודדת והפו"ש היו בעצם שוטרים לובשי מדים כפופים למשטרת המנדט.
פלוגות השדה היו חלוצות "היציאה מן הגדר" - יציאה לפעולה בשטחים הפתוחים ובשדות, מעבר לגדרות היישובים, כדי לקדם את פני התוקפים וכן עריכת סיורים בשטחי הכפרים הערביים על מנת לאתר את בסיסי הכנופיות ולפגוע בהן.
בשנת 1938 הפכו הפו"ש לכוח ארצי בפיקודם של יצחק שדה ואליהו בן חור.
הפלוגות השתתפו במבצע העלייה לחניתה ב-21 במרץ 1938, שהיה מגדולי מבצעי ההתיישבות של יישובי חומה ומגדל, ליישובו של אזור חדש וקשה להגנה בגבול ההררי עם לבנון.
פלוגות השדה פעלו בו בזמן למען משימות פלגות הלילה המיוחדות.
בשנת 1939 פורקו פלוגות השדה וחלק מחבריהן צורפו למשמר הנע.
על בסיס פלוגות השדה הוקם באותה שנה (1939) "חיל השדה" (החי"ש) כחיל צבאי מאומן ומאורגן, שתפקידו לספק הגנה ניידת ומאומנת היטב ליישובים העבריים.
לכבודן של פלוגות השדה כתב נתן אלתרמן את שירו הנודע "זמר הפלוגות", שהולחן על ידי דניאל סמבורסקי.
שאול דגן, הפו"ש - פלוגות השדה של ארגון ה"הגנה", המרכז לתולדות כוח המגן ומשרד הביטחון, 1995.
אליהו בן חור, לצאת את הגדר, מערכות, 1985.
יורם הורוביץ, מה חידש הפו"ש, סנונית הוצאה לאור, 1990
פלוגה היא יחידה צבאית המורכבת ממחלקות, כאשר מספר פלוגות מרכיבות גדוד.
בלגיון הרומי היו בפלוגה שתי קנטוריות, כלומר כ-200 חיילים.
גאיוס מריוס ביטל את הפלוגה כיחידה טקטית והשאיר פלוגות רק כיחידות תמרונים.
בצבאות מודרניים, מורכבת הפלוגה משלוש עד חמש יחידות משנה (לרוב מחלקות) וכן ממפקדת הפלוגה.
שלוש עד חמש פלוגות מרכיבות בדרך כלל גדוד.
בדר"כ בצה"ל, פלוגת חי"ר מונה כ-100 חיילים וכך גם פלוגת פלסים של חיל הנדסה.
פלוגת שריון כוללת ארבע מחלקות ובה כ-11 צוותי טנקים ובנוסף צוות טכני.
בדרך כלל, הפלוגה שייכת לגדוד מסוים, אך לעיתים יש פלוגות המאוגדות ביחידה שאיננה גדוד ולעיתים כפופות ישירות לחטיבה או מסגרת גבוהה יותר (כך למשל, פלוגות צמ"ה עזה שכפופות ישירות לאוגדת עזה ולא לגדוד כלשהו).
היחידה המקבילה לפלוגה בחיל התותחנים ובמערך ההגנה האווירית מכונה סוללה, וכוללת מספר פלגות לוחמים ושאר מחלקות.
בחיל הים הישראלי, בפלגות הדבורים המקבילה לפלוגה היא סיירת וכוללת עד 6 ספינות.
מפקד פלוגה או בקיצור מ"פ (ביחידות מיוחדות ובחטיבת הצנחנים נקרא מפל"ג - מפקד פלגה, בחיל התותחנים ובמערך ההגנה האווירית נקרא מסו"ל - מפקד סוללה), הוא תפקיד של קצין העומד בראש פלוגת לוחמים ואחראי לתפקודה בכל התחומים.
בצה"ל מתייחס מונח זה למפקד יחידה הכפופה לגדוד חי"ר, שריון, הנדסה קרבית, איסוף קרבי ויחידות מובחרות.
דרגתו של מפקד הפלוגה היא בדרך כלל דרגת סרן, לעיתים רב-סרן ולעיתים נדירות יותר סגן.
מפקד פלוגה לרוב השתלם בקורס מפקדי פלוגות, ולעיתים נדירות יותר הוא גם בוגר תואר ראשון מהמכללה לפיקוד טקטי.
סגן מפקד פלוגה - סמ"פ (בחיל התותחנים ובמערך ההגנה האווירית סמסו"ל - סגן מפקד סוללה) הוא קצין השני בדרגתו בפלוגה, בצה"ל על פי רוב בדרגת סרן או סגן.
סגן המפקד הוא קצין שסיים תפקיד מפקד מחלקה, ולפעמים תפקיד מנהלתי נוסף.
תפקידו של סגן המפקד הוא מילוי מקום מפקד הפלוגה בהיעדרו, ואחראי למנהלות.
בפלוגה יש מספר מפקדי מחלקות (מ"מ), (מפק"צ - מפקד צוות, בחטיבת הצנחנים ויחידות מיוחדות.
בחיל התותחנים נקרא מפל"ג ובמערך ההגנה האווירית נקרא מפ"ל - מפקד פלגה) בהתאם למספר המחלקות.
על פי רוב מפקדי המחלקות הם קצינים בדרגות סגן וסגן משנה, אך במקרים נדירים ימונה מש"ק לתפקיד מפקד מחלקה.
בצבא הסדיר נדיר מאוד למצוא קצין בדרגת סרן בתפקיד מפקד מחלקה.
רב הסמל הפלוגתי (רס"פ) הוא חוגר, לעיתים בשירות קבע אך תמיד אחד מוותיקי החוגרים בפלוגה.
הרס"פ הוא אחראי המשמעת בפלוגה.
הרס"פ יכול לפקוד על מפקדי המחלקות מתוקף תפקידו.
בצה"ל, הרס"פ אחראי על התחומים המנהלתיים תומכי הלוחמה: ציוד, מזון, וכיוצא בזה.
מפקדו המקצועי, מ"פ המפקדה, אשר ממונה על הלוגיסטיקה ברמה הממונה ומנחה גם את הרס"פ כיצד לעבוד.
מפקדו הישיר, הוא מפקד הפלוגה או סגנו, אשר ממנו הרס"פ מקבל פקודות ישירות, לוחות זמנים וקווים מנחים לביצוע תפקידו.
במסגרת תפקידו הרס"פ משתף פעולה עם דמויות מפתח רבות ברמה הממונה, בהן:
קצין החימוש - יחד איתו מנהל הרס"פ את לוח העבודה של הפלוגה על הרק"מים (אם ישנם).
מש"ק ההדרכה (משה"ד) הוא חוגר, לעיתים בשירות קבע אך בדרך כלל המפקד הוותיק ביותר בפלוגה.
המשה"ד אחראי על תחום ההדרכה, המקצועיות והחניכה בפלוגה, ומהווה כעזר למפקד הפלוגה.
תפקיד המשה"ד משתנה מיחידה ליחידה בצה"ל (למשל בחיל השריון, תפקידו של המשה"ד בדרך כלל גם כולל פיקוד על תחום התותחנות, וביחידות חי"ר רבות מהווה כנאמן שלישות), כשבכללן, הוא משמש כמקור לאמצעי הדרכה (החל במטרות למטווחים וכלה בסטיקלייטים וכן הלאה), וגוף חניכה איכותי (המפקד הוותיק ביותר) .
החובש הפלוגתי (חופ"ל, בחיל התותחנים: חובש סוללה) מרכז את פעילות החובשים המחלקתיים בפלוגה והוא היחיד המוסמך להפנות חיילים לרופא ולחלק תרופות בזמן שיגרה.
החופ"ל כפוף לקצין רפואה של הרמה הממונה, אך נחשב כחלק אורגני של הפלוגה ונמצא עמה בכל עת.
מפקדים שאינם קצינים (מש"קים) אחראים בפלוגה על קבוצות מצומצמות של חיילים או על תחום פעילות מצומצם מאוד.
סמל מחלקה (סמ"ח): המש"ק הבכיר במחלקה, בדרך כלל בדרגת סמל או סמל ראשון.
משמש מעין סגן למפקד המחלקה, אחראי על המשמעת במחלקה.
לעיתים הוא עבר קורס סמ"בים.
מפקד כיתה (מ"כ): עומד בראש כיתת לוחמים.
דרגתו היא בדרך כלל דרגת סמל או סמ"ר או רב"ט.
בצה"ל מפקד הכיתה עבר קורס מ"כים חי"ר.
משק"ש קֵשֶר: אחראי על מכשירי הקשר, תקינותם ותפעולם.
בפלוגה ניתן למצוא בדרך כלל מספר תפקידים מנהלתיים נוספים:
פקיד פלוגתי: חייל הכפוף ישירות למ"פ.
תפקידו הוא טיפול במנהלות משרדיות כדואר, הקלדות, הכנת רשימות ומסמכים וכיוצ"ב.
בצבא האדום קצין פוליטי (פוליטרוק), האחראי על הדרכה אידאולוגית של החיילים.
פלוגה מסייעת היא פלוגה לוחמת הקיימת בגדודי חיל הרגלים וחיל השריון (ערך מורחב: מסייעת שריון), אך חייליה אינם עוסקים במקצועות חיל הרגלים הנפוצים.
הפלוגה מורכבת ממספר מחלקות מקצועיות בתחומן, שמטרתן לסייע לשאר הכוחות הלוחמים של הגדוד באש, ניווט או בתצפית.
בנוסף, קיימות פלוגות לוחמות נוספות הנקראות "פלוגה רובאית" והיא קיימת בחיל הרגלים וחיל ההנדסה הקרבית.
מטרת הפלוגה המסייעת היא לספק למפקד הגדוד יכולת סיוע אש או תצפית לכוחותיו האחרים (הפלוגות המבצעיות).
בעוד שמדובר אמנם ביכולות סיוע מצומצמות יחסית, יתרונן הוא בכך שהמג"ד יכול להפעילן מיידית, ואינו נדרש לבקש אותו מהרמה הממונה (באמצעות הגדס"ר החטיבתי, שתפקידו לסייע לכלל גדודי החטיבה).
כך יכול המג"ד להפעיל, למשל, מאמץ סיור בקדמת כוחות הגדוד, או לתת סיוע-אש לפלוגותיו באמצעות מחלקת המרגמות מבלי לבקשו מכוחות תותחנים מסופחים (קשה בדרך-כלל לשנות תוכנית הפעלת-אש ארטילרית ברמה החטיבתית, וגם לצורך הכוונתן נדרשים לידע מוקדם ולמקצועיות).
בשל תפקידיה של הפלוגה המסייעת, בדרך-כלל מפקד הפלוגה ותיק יותר ממפקדי הפלוגות האחרות בגדוד, וכלל חיילי הפלוגה הם לוחמים ותיקים שהחלו את שירותם בפלוגות המבצעיות ("פלוגות מסלול") ועברו לפלוגה המסייעת (לכן כונו בעבר הפלוגות המסייעות בצה"ל "פלוגות הרב"טים").
מבנה בצבא הבריטי, תקופת מלחמת העולם השנייה
מחלקת מקלעים בינוניים ויקרס או לואיס (מק"בים) - 4 יחידות
במלחמת העצמאות היה מבנה המסייעת:
מחלקת מרגמות 81 (6 יחידות)
מאז עבר מבנה המסייעת שינויים וכיום (2025) במסגרת הפלוגה המסייעת הצה"לית נמצאות לרוב המחלקות הבאות:
מחלקת הסיור (מחס"ר, על-בסיס רכבי-שטח בעלי עבירות גבוהה כמו ההאמר).
מחלקת מרגמות בינוניות (על-בסיס נגמ"שים).
מחלקת נ"ט (מצוידת בטילי "עורב" או "גיל", נישאות על-בסיס חי"ר, רכבי-שטח או נגמ"שים).בעבר מחלקת הנ.ט.
הייצה מצוידת בטילי דרגון, שנישא על ידי חייל אחד.
מחלקת רתק שחמושות במקלעים כבדים (למשל הבראונינג 0.5) ובמקל"רים.
לעיתים, יתווספו תחת-פיקוד מפקד הפלוגה כוחות-סיוע נוספים, כמו כיתות או מחלקות צלפים.
המבנה אינו קבוע ועשוי להשתנות מחטיבה לחטיבה, לדוגמה, בחטיבת הצנחנים, מסייעת נקראת פלגת "אש", מחלקת הסיור נקראת מחלקת ניוד משמע תפקידה הוא לנייד לוחמים, פצועים ואספקה בלבד.
לכל פלגה רובאית יש צוות "נשק" (רתק), צוותי המרגמות מתניידים על בסיס האמר-חנית (מרגמה) וקיים צוות צלפים שמאגד תחתיו את כל צלפי הגדוד ובשגרה מהווה מחלקה אורגנית שמתאמנת וחונכת את לוחמיה ובזמן לחימה כל צמד צלפים מסופח לצוות נשק בפלגה רובאית.
כיוון שבעבר חיילי הפלוגה המסייעת בצה"ל היו לוחמים ותיקים בדרך-כלל, הפלוגה התאפיינה באווירה חופשית יותר ובמשמעת רופפת יחסית לשאר פלוגות הגדוד.
כיום הפלוגה עדיין נחשבת לוותיקה עקב היותה מורכבת משני מחזורים עיקריים אך החיילים מגיעים לפלוגה לאחר סיום תקופת המסלול, כמו לשאר הפלוגות הרובאיות.
פלוגות הגיוס של בית"ר היו מסגרות עבודה התנדבותיות של תנועת בית"ר בארץ ישראל בשנות ה-30 של המאה ה-20.
גלגול ראשון לפלוגות התקיים בדמות קבוצת מנורה.
היה זה גרעין ראשון של עולים חברי "הסתדרות תרומפלדור" אשר יסדו בפתח תקווה בשנת 1926 את הקבוצה שפעלה בין היתר בייבוש ביצות כבארה באזור השומרון.
בשנת 1929, לאחר מאורעות תרפ"ט ייסדו עולים בני תנועת בית"ר קבוצות עבודה ברחובות, ראש פינה וכפר סבא.
ברחובות למשל פעלה הקבוצה תחת "גדוד העבודה ע"ש זאב טיומקין".
בראש פינה הקימו עולים יוצאי רומניה ופולין את "פלוגת חלוצי בית"ר בגליל", ובמסגרתה עסקו בחקלאות ואריזת טבק.
ההחלטה על הקמת הפלוגות התקבלה הכינוס העולמי הראשון של בית"ר שהתקיים בדנציג באפריל 1931. שם הוחלט כי העולים הבית"רים אל ארץ ישראל יגויסו למסגרת עבודה תחת מה שכונה "צבא עבודה" לתקופה של שנתיים, עם הגיעם ארצה.
בקיץ של אותה שנה "שלטון בית"ר", המוסד העליון של התנועה, מינה הנהגה לפלוגות העבודה בארץ ישראל, ובראשה הועמד גרשון שץ.
במסגרת הפלוגות אורגנו למעלה מ-200 צעירים וצעירות לכדי קבוצות בשבע מושבות.
הוחלט כי כל פלוגה רשאית לבחור מה יהיה אורח החיים החברתי בה (כגון קומונה או קואופרטיב), כל עוד יתקיים החופש המרבי לכל אחד מחבריה.
בשנת 1935 הוחלט כי הגיוס לפלוגות יחול גם על חברי בית"ר בארץ ישראל, והשם השתנה ל"פלוגות הגיוס של בית"ר".
מספרם של המגויסים עלה לכדי 800 אנשי פלוגה ב-18 מוקדים בארץ.
מספר זה הוסיף ועלה בשל עליית אף על פי.
עיקר הפעילות התמקדה בחקלאות, שמירה, קליטת ופיזור מעפילים ואימון צבאי.
הרוב המוחלט של היישובים בהם שהו הפלוגות היה לבסיסי אצ"ל.
ביישובי הספר תרמו הפלוגות לשיפור המצב הביטחוני והיוו מוקד חברה ותרבות לתושבי המקום.
הייתה הגדולה בפלוגות וקיבלה את הכינוי "אם הפלוגות".
על שורותיה נמנה עולה הגרדום הראשון, שלמה בן יוסף.
הוקמה בשנת 1937 ביוזמת בית"ר והאצ"ל לאור התגברות הפגיעות ביהודים בעיר העתיקה בירושלים.
הפלוגה מנתה 24 איש, מתוכן שש בנות.
חברי הפלוגה נהגו לעבוד במשך היום ובערבים לעסוק באימונים והכשרה צבאית, בשמירה ובנוטרות תוך דאגה לביטחונם של מתפללי הכותל המערבי בלילות.
בנוסף, הם התנגדו לאיסור הממשלה הבריטית על תקיעה בשופר בסמוך לכותל, אשר לטענתה הפריעה לאוכלוסייה הערבית, ומדי יום כיפור אחד מחברי הפלוגה התנדב לתקוע בשופר.
על הפלוגה פיקד רפאל סבן.
המשטרה הבריטית התנגדה לפעילות הפלוגה ובקיץ 1938 נסגר בית הפלוגה מתוקף תקנות ההגנה (שעת חירום).
ב-2018, 80 שנה לאחר שנסגר, נפתח הבית המקורי ברחוב היהודים פינת פלוגת הכותל ברובע היהודי, ובו מוזיאון החדש המביא את סיפור המקום והפלוגה.
שכנה במשלט שהוקם בקילומטר ה-11 מירושלים, ונודע גם בשם "נחלת יצחק".
חברי הפלוגה אבטחו את התנועה היהודית לעיר ועבדו במחצבה סמוכה שהוקמה מול הכפר הערבי צובה.
המשלט הוכר על ידי השלטונות כתחנת נוטרים.
פרט לכך פעלו הפלוגות במוקדים נוספים, בהם באר טוביה, בנימינה, הרצליה, זכרון יעקב, חדרה, חיפה, טבריה, יסוד-המעלה, כפר סבא, מגדיאל, מחניים, מטולה, משמר הירדן, נהריה, נתניה - רמת טיומקין, עתלית, פתח-תקווה, קריית שאול, ראש-פינה, ראשון לציון, רמת-גן, רחובות ותל-צור.
חלק מבוגרי הפלוגות מילאו לאחר שירותם תפקידים בכירים בבית"ר בפרט ובכלל בתנועה הרוויזיוניסטית.
המספר הכולל של הפלוגות עומד על 40. 800 איש רשומים כמסיימי תקופת גיוס מלאה, אולם כ-2500 איש שרתו תקופות זמן שונות בפלוגות.
הפלוגות התפזרו בשנות מלחמת העולם השנייה.
פְּלוֹבְדִיב (בבולגרית: Пловдив) היא העיר השנייה בגודלה בבולגריה, לאחר הבירה סופיה ומהווה בירת מחוז פלובדיב.
העיר שוכנת במישור תראקיה העילי, 165 ק"מ מדרום-מזרח לסופיה על שתי גדותיו של הנהר מריצה.
העיר משתרעת בין שבע גבעות המופיעות על גבי סמל העיר.
פלובדיב היא העיר בעלת צפיפות האוכלוסייה הגדולה ביותר בבולגריה ובה 3,775 נפשות לקמ"ר.
החלק התיירותי של העיר הוא הרובע העתיק, הבנוי ממבוך של רחובות צרים מרוצפים באבנים קטנות עם בתים מסוגננים בצבעים שונים.
בין האתרים ברובע נמצאים גם הבית בו התגורר ב-1833 המדינאי והמשורר הצרפתי אלפונס דה למרטין, בעת שהיה בדרכו למזרח התיכון וכן המוזיאון האתנוגרפי.
ב-1980 התגלה במפתיע ברובע תיאטרון רומי עתיק המשמש במאה ה-21 להופעות.
פלובדיב היא אחת הערים העתיקות באירופה.
נמצאו בה שרידים מתקופת האבן החדשה, תקופת הברזל ותקופת הברונזה.
לפי האגדה שוטט אורפאוס בנו של מלך תראקיה באזור בחפשו אחרי אהובתו אורידיקה.
ב-342 לפנה"ס כבש המלך המקדוני פיליפוס השני את העיר ושמה שונה לכבודו לשם "פיליפופוליס".
ב-72 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הרומאים לזמן קצר, כאשר הפרוקונסול מרקוס טרנטיוס וארו, השתלט על האזור כחלק מכיבוש פרובינציית מקדוניה.
ב-45 כבשו את העיר צבאות הקיסר הרומי קלאודיוס.
בעת ההיא השתרעה העיר על פני שלוש גבעות בלבד ולכן נקראה טרימונטיום.
ב-172 לספירה, חוזקו ביצורי העיר ושטחה הורחב מאוד על ידי הקיסר מרקוס אורליוס.
החל מהמאה ה-4 עברה פיליפופוליס לחזקת האימפריה הרומית המזרחית, אשר מאוחר יותר הפכה לאימפריה הביזנטית.
ב-816 נכבשה העיר על ידי קרום חאן שליט האימפריה הבולגרית הראשונה.
היא החליפה שליטים מספר פעמים, אך נותרה בהשפעת הביזנטים.
ב-1204, במהלך מסע הצלב הרביעי, נכבשה העיר על ידי הצלבנים.
מהמאה ה-10 הייתה העיר מרכז של הפאוליקיאנים.
ב-1364 נכבשה פיליפופוליס על ידי צבאות הסולטאן מוראט הראשון והפכה לבירת מחוז רומליה של האימפריה העות'מאנית.
ב-17 בינואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נערך קרב מכריע באזור העיר, בו נכשלו הכוחות העות'מאניים הנסוגים בהדיפת הכוחות הרוסיים.
העיר נכבשה על ידי הרוסים והניצחון איפשר להם לנוע לכוון איסטנבול.
לפי חוזה סן סטפנו שנחתם ב-1878 נכללה פלובדיב בנסיכות בולגריה העצמאית אולם לפי סיכומי קונגרס ברלין, נגרעה מבולגריה ונכללה במחוז האוטונומי רומליה המזרחית.
רק ב-1885 סופחה סופית לבולגריה.
בסוף המאה ה-19, נבנתה מסילת רכבת בין פלובדיב לסופיה.
באפריל 1928 אירעה רעידת אדמה חזקה בבולגריה שמרכזה בצ'ירפאן הסמוכה לפלובדיב.
במשך שבועות מספר היו רעידות משנה ותושבי העיר נמלטו אל הגנים הציבוריים שבתוכה ומחוצה לה ושהו שבועות מספר במחנות ארעיים.
הנזק הכלכלי שנגרם לתושבי פלובדיב ובכלל זה לבני הקהילה היהודית היה כבד.
עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה התבססה כלכלת העיר על תעשייה ופעלו בה מספר מפעלי מזון וטבק.
החל משנות ה-50 התחוללה תנופת בינוי בעיר ואוכלוסייתה גדלה בשיעור ניכר.
בפלובדיב שורר אקלים ממוזג ללא השפעות ממתנות, כך שקיים הפרש משמעותי בטמפרטורות בין הקיץ לחורף.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.3oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-1oc בינואר ועד 24oc ביולי.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 540 מילימטרים.
החודשים הגשומים הם מאי ויוני בהם עומדת כמות המשקעים על 66.2 מילימטרים בממוצע והחודש השחון הוא אוגוסט בו עומדת כמות המשקעים על 33 מילימטרים בממוצע.
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת גידול מתונה בעיקר בשל מאזן הגירה חיובי, שרובו הגירת עבודה.
עם זאת שיעור התמותה עולה על שיעור הילודה.
לאחר הקמת נסיכות בולגריה הייתה פלובדיב העיר המאוכלסת ביותר בנסיכות ובה 33,000 תושבים, לעומת 30,000 בבירה סופיה.
בראשית המאה ה-20 מנתה אוכלוסייתה 43,000 תושבים.
לאחר מלחמת הבלקן השנייה ומלחמת העולם הראשונה הגיעו לעיר פליטים רבים וחל גידול מואץ בכמות האוכלוסין.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה עמד מספר התושבים על כ-106,000 תושבים.
במהלך שנות ה-50 גדלה כמות האוכלוסין לכדי 200,000 תושבים.
פלובדיב ממוקמת במרכזו של אזור חקלאי פורה.
בראשית המאה ה-20 התפתחה בעיר תעשיית עיבוד מזון, טקסטיל ועיבוד טבק.
בעידן הקומוניסטי התפתחה בעיר תעשייה כבדה לייצור עופרת, אבץ, מכונות חקלאיות, משאיות, כימיקלים וקוסמטיקה.
בשנות ה-90, לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי התחולל משבר כלכלי חריף בבולגריה, שלא פסח על פלובדיב ומפעלים רבים נסגרו.
בסוף שנות ה-90 חלה התאוששות כלכלית בענף התעשייה ונפתחו מפעלים בתחום יצור מוצרי צריכה חשמליים, טקסטיל ומוצרי אלקטרוניקה.
חלק מסוים מהתוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות.
שיעור האבטלה עומד על 6.5 אחוזים והוא נמוך בשיעור ניכר מהממוצע הארצי.
פלובדיב מצויה בצומת עורקי תחבורה מספר 4, 8 ו-10 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים, המקשרים אותה לבוקרשט, בלגרד, איסטנבול ודורס.
העיר מהווה גם צומת מסילות ברזל מרכזי בדרום בולגריה.
תחנת הרכבת הראשונה נבנתה ב-1872 ובראשית המאה ה-21 פעלו בעיר שלוש תחנות רכבת מרכזיות לנוסעים ועוד מסוף רכבת אחד למטענים.
בסמוך לפלובדיב עובר תוואי הכביש המהיר "תראקיה" שנתיבו חוצה את בולגריה מגבול סרביה ועד בורגס שלחוף הים השחור.
בעיר תחבורה ציבורית מפותחת ובכלל זה קווי טרוליבוס.
כ-5 קילומטרים דרומית מזרחית מפלובדיב ממוקם נמל תעופה בינלאומי, בו קיימת תעבורת טיסות שכר לרוסיה, בריטניה ואירלנד וכן טיסות פנים לשדות תעופה מרכזיים כגון בסופיה.
השדה תוכנן לעמוד בתעבורת חצי מיליון נוסעים מדי שנה.
בפלובדיב 2 מועדוני כדורגל המשחקים בליגת העל הבולגרית בכדורגל: בוטב פלובדיב ו-לוקומטיב פלובדיב.
וקבוצת כדורסל המשחקת בליגת העל הבולגרית בכדורסל: אקדמיק פלובדיב.
קהילה יהודית רומניוטית נתקיימה בעיר פלובדיב מהמאה ה-2. בעיר נתגלו שרידי בית כנסת שחלקו התחתון תוארך למאה ה-2 וחלקו העליון למאה ה-4. העדות הבאה לקהילה יהודית בפלובדיב מתוארכת לראשית המאה ה-13 תקופת האימפריה הבולגרית השנייה.
לאחר כיבוש העיר בידי האימפריה העות'מאנית הורכבה הקהילה ממספר קהלים, רומניוטים, אשכנזים והונגרים.
בשלהי המאה ה-15 החלו להגיע לבלקן ובכלל זה לפלובדיב מגורשי ספרד.