tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לעומתה, השיטה הריכוזית מוכרת בעיקר במדינות המשפט הקונטיננטלי כגון צרפת וגרמניה, ומתאפיינת בהפקדת סמכות לביקורת בידי טריבונל חוקתי נפרד שהוא חיצוני לשדרת השפיטה הרגילה ואשר כל סמכותו ומומחיותו בסוגיות חוקתיות.
בתחילת שנות ה-2000 התפתח בישראל ויכוח נוקב סביב הצעת חוק שנפלה בסופו של דבר אשר תמכה בהקמת בית משפט חוקתי שיחליף את בית המשפט העליון בביצוע ביקורת שיפוטית על חוקיותם של חוקים.
התומכים בביקורת השיפוטית הביזורית קוראים לשופטי ערכאות הדיון להיכנס לעומקן של סוגיות חוקתיות, וככל הליך משפטי אחר – לעלות בדרג השיפוטי עד לבג"ץ כערכאת ערעור אחרונה.
בנוסף, לטענתם באופן עקרוני אין הבדל בין שאלות העוסקות בתוקפו של חוק לשאלות פרשניות אחרות המאפיינות את פעולת השיפוט הרגילה של שופטי ערכאות הדיון.
נוסף על כך, הטיעון הדמוקרטי להעדפת השיטה הביזורית מדגיש את חשיבות ההתדיינות המוקדמת בשיח החוקתי במהלכו נשמעים קולות שונים ומגוונים אודות הליכים המעצבים את הנורמות בישראל.
ביקרניוש (בהונגרית: Bükkaranyos) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בביקרניוש התגוררו יהודים בודדים ובמקום קיים עדיין בית קברות יהודי.
ביקמוגיורושד (בהונגרית: Bükkmogyorósd) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בביקמוגיורושד התגוררו יהודים בודדים לתקופת זמן קצרה.
ביקסנטקרסט (בהונגרית: Bükkszentkereszt; בסלובקית: Nová Huta, נובה הוטה) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר ממוקם בהרי ביק, בגובה של 520 עד 620 מטרים מעל פני הים.
חלק מן היישוב נמצאת בתוך הפארק הלאומי ביק.
כ-20% מהתושבים הם ממוצא סלובקי.
ביקסנטקרסט נוסדה בשנת 1755, כדי לספק מחסה עבור העובדים הסלובקים של ייצור הזכוכית (הוּטָה) שנבנו שם באותו זמן.
כש"הוטה" נוסף כבר היה קיים בכפר שכן (היום "ביקסנטלאסלו"), הכפר החדש נקרא בשם אויהוטה (ההוטה החדש).
ייצור זכוכית הופסק בשנת 1796. במאה ה-19 עבדו תושבי אויהוטה ביערות בבעלות המדינה של הרי ביק.
בשנת 1940, שם הכפר שונה לביקסנטקרסט (שפירושו: הצלב הקדוש של ביק).
ביקז'רץ (בהונגרית: Bükkzsérc) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
ביקורת על ויקיפדיה היא מכלול ההתייחסויות, ההערות והטענות שהועלו לגבי האנציקלופדיה המקוונת של קרן ויקימדיה, בנוגע לאופייה, תכניה, מנגנוני העריכה שלה והשפעתה על תרבות הידע בעידן הדיגיטלי.
הטענות הנפוצות מתייחסות להשפעה של אפשרות העריכה החופשית על אמינות הערכים, להיררכיה ולדינאמיקה הפנימית של קהילת העורכים לצד תהליכי קבלת ההחלטות בקהילה, כמו גם חשש מהטיות הנובעות מעריכה בתשלום.
הביקורת על ויקיפדיה הובילה ליצירתן של אנציקלופדיות מקוונות מתחרות, הטוענות לידע נייטרלי ומדויק יותר, בהן ג'סטפידה, שעלתה לרשת בשנת 2023 וגרוקיפדיה, שהושקה בשנת 2025. שתי האנציקלופדיות מבוססות על תוכן ראשוני מוויקיפדיה.
רוברט מקהנרי העורך הראשי של אנציקלופדיית בריטניקה, התבטא נגד השימוש במונח "אנציקלופדיה" לתיאור ויקיפדיה, משום שלדבריו, האמור מטעה את הקורא להאמין שהיא יותר אמינה ממה שהיא בפועל.
לפי המדיניות הרשמית של ויקיפדיה, טענות שמוצגות בערכים חייבות להסתמך על מקורות מהימנים, אשר נוצרו במסגרת תהליך ביקורת עמיתים.
מייסד ויקיפדיה ג'ימי ויילס הדגיש בעבר שאנציקלופדיות מכל סוג שהוא, אינן מהוות מקור ראשוני, ולכן אין להתייחס אליהן כאל מקור בעל סמכות.
לאורך השנים הועלתה גם הטענה שוויקיפדיה היא מקור בלתי מהימן, משום שלעורכים רבים בוויקיפדיה אין בהכרח תארים או תעודות מוכרות אחרות באקדמיה.
מסיבה זו השימוש בוויקיפדיה אינו מקובל בבתי ספר ובאוניברסיטאות רבים.
באופן זה, חלק מהמוסדות אוסרים את השימוש בוויקיפדיה כמקור עיקרי, בעוד שאחרים מאפשרים להשתמש בוויקיפדיה רק על מנת למצוא מקורות חיצוניים מוצלחים.
ביקורת זו, לעומת זאת, חלה לא רק על ויקיפדיה, אלא על אנציקלופדיות באופן כללי – ישנם מרצים שונים באוניברסיטאות, שדורשים כי הסטודנטים ימנעו מלהשתמש באנציקלופדיות בעת כתיבת עבודות העוסקות בתחום המדעים.
על פי מדיניותה הרשמית של ויקיפדיה, התוכן בה לא אמור לשמש כמקור העיקרי במחקרים.
הספרן פיליפ ברדלי טען בריאיון לעיתון הגארדיאן באוקטובר 2004 ש וכי לטענתו רוברט מקהנרי ופול ואלי ציינו גם שהקוראים בוויקיפדיה אינם יכולים לדעת מי כתב את הערך אותו הם קוראים.
הערך עשוי להיות, כמו גם לא-להיות, כתוב בידי אדם המומחה בתחומו.
בגיליון של הוול סטריט ג'ורנל שיצא ב-12 בספטמבר 2006 נערך דיון בין ג'ימי ויילס לדייל הויברג העורך הראשי של האנציקלופדיה בריטניקה.
הויברג התמקד בצורך בשילוב של מומחים באנציקלופדיה.
ויילס הדגיש את ההבדלים בין בריטניקה לוויקיפדיה, ואמר כי פתיחות ושקיפות מובילים לאיכות.
הויברג טען מנגד שהוא יכול "לרשום מספר רב של קישורים למאמרים המספקים מידע על שגיאות בוויקיפדיה", כאשר ויילס השיב לו בתגובה "אין בעיה!
תציל את וויקיפדיה עם ערך טוב" והוסיף קישור לערך העוסק בביקורת על ויקיפדיה שנמצא בוויקיפדיה.
בדצמבר 2005 פרסם כתב העת המדעי Nature מחקר שבדק את רמת הדיוק של ערכי ויקיפדיה.
במסגרת המחקר נבדקו 42 ערכים בנושאי מדע בוויקיפדיה האנגלית אל מול בריטניקה.
הערכים כללו בין היתר ביוגרפיות של מדענים בולטים.
על פי המחקר, הערכים בוויקיפדיה האנגלית שנבדקו הכילו בממוצע ארבע שגיאות או השמטות, והערכים בבריטניקה הכילו בממוצע שלוש שגיאות או השמטות.
מסקנת המחקר הייתה כי ויקיפדיה והבריטניקה שקולות מבחינת הדיוק של ערכים מדעיים.
עם זאת, עורכי המחקר ציינו שתי חולשות עיקריות של ויקיפדיה:
תוכן שמוצג באופן מבולבל, מבחינת סדר הצגת הדברים והפרשנות שלהם.
משקל רב מדי ניתן לתאוריות שוליות ונתונות במחלוקת.
בעקבות פרסום המחקר, בריטניקה דרשה שכתב העת Nature יפרסם מידע נוסף אודות שיטת המחקר שעמדה מאחורי הבדיקה.
בהתבסס על המידע הנוסף אותו Nature הסכימו לחשוף, טענה בריטניקה כי המחקר היה "פגום באופן מהותי", שכן המידע המתומצת שנבדק באנציקלופדיה בריטניקה כלל בין היתר מידע שנכתב עבור הגרסה המיועדת לקוראים צעירים.
בתגובה, דחה כתב העת Nature טענות אלו ופרסם תגובה נקודתית לטענות הספציפיות.
אחת הביקורות הן שמידע לא מדויק אשר איננו שקר מוחלט עלול להימצא בוויקיפדיה לאורך זמן רב בטרם הוא מאותר ומתוקן.
המקרים הידועים ביותר מהסוג הזה אשר דווח עליהם באמצעי התקשורת היו ביוגרפיות של אנשים חיים.
האופן בו הסופר והעיתונאי האמריקני ג'ון סיגנטאלר נאלץ לתקן בעצמו שקרים בוטים בערך אודותיו הראתה כי לעיתים האנשים מושא הערכים הביוגרפים בוויקיפדיה צריכים להיות מעורבים בתהליך העריכה של הערכים אודותיהם על מנת לוודא שלא יוצג מידע שגוי בערכים הללו.
באופן זה, במאי 2005 ערך משתמש אנונימי את הערך על סיגנטאלר בוויקיפדיה האנגלית כך שהוא הכיל כמה הצהרות כוזבות ומשמיצות.
המידע השגוי היה קיים בערך ממאי ועד ספטמבר 2005 כאשר התגלה על ידי ידידו של סיגנטאלר.
התוכן בוויקיפדיה מועתק לעיתים קרובות לאתרי Fork אחרים , וכאשר זה קורה מידע שגוי עלול כתוצאה מכך להופיע במספר מקורות שונים באינטרנט.
מצב זה זה יכול ליצור רושם מטעה שיש אמת בטענה מסוימת משום שהיא מופיעה במספר אתרים.
ניסיונות להוסיף מידע שגוי לוויקיפדיה אינן מוגבלות רק לעריכת ערכים קיימים, והן בהחלט עלולות לכלול גם ניסיונות ליצור ערכים חדשים עם מידע שגוי.
לאורך השנים היו מקרים בהם משתמשים פעלו בכוונה לשלב בוויקיפדיה מידע שגוי על מנת לבדוק את המערכת, וכדרך להפגין את טענתם בדבר חוסר האמינות לכאורה של ויקיפדיה.
על פי כללי ויקיפדיה ניסיונות מכוונים לשלב מידע כוזב ומטעה בערכי ויקיפדיה הם צורה של ונדליזם.
קהילת עורכי ויקיפדיה – האנשים שכותבים את ערכי ויקיפדיה – נתונה אף היא לביקורת לאורך השנים.
פרופסור ג'יימס פצר ביקר את ויקיפדיה כאשר לא הצליח לשנות את הערך אודותיו.
כדי להבטיח חוסר משוא פנים, המדיניות בוויקיפדיה האנגלית קוראת לאנשים שיש עליהם ערכים בוויקיפדיה להימנע מלערוך את הערכים אודות עצמם, למעט במקרים בהם נחוצה הסרת השחתה, תיקון מידע לא עדכני, או מידע מטעה.
ההקפדה על נקודת מבט נייטרלית בעת הכתיבה בוויקיפדיה היא אחת מהעקרונות המרכזיים במיזם.
העיתונאי מארק גלייזר התייחס לדרישה זו כאידיאל בלתי אפשרי בשל ההטיות הבלתי נמנעות של העורכים.
על אף שמדיניותה של ויקיפדיה מחייבת שכל הערכים יהיו כתובים מנקודת מבט נייטרלית, ויקיפדיה איננה חסינה מפני ניסיונות של משתמשים קיימים או עורכים אנונימיים לנסות להטות את תוכן הערכים.
מעטה האנונימיות של העורכים בוויקיפדיה ספג לא מעט ביקורות לאורך השנים, כיוון שזה לא תורם למצב בו הכותבים אחראים לתכנים שהם יוצרים.
משמעות הדבר היא גם שמספר אנשים יכולים להשתמש בחשבון אחד, ולעיתים קרובות יותר, שאדם אחד יכול להשתמש בחשבונות מרובים, לעיתים רבות בניסיון להכריע דיוני מחלוקת.
נוהג זה מכונה שימוש בבובות קש (מכונה גם בשפות אחרות "שימוש בבובות גרב").
שימוש בבובות קש לצורך הכרעת דיוני מחלוקת אינה מקובלת וכאשר מתגלים עורכים שעסקו בכך הם תמיד ייחסמו.
בשנת 2011 התרחשה בוויקיפדיה העברית פרשה של שימוש בבובות קש להטיית הצבעות.
לאחר שהפרשתה התגלתה נפתחו ההצבעות מחדש.
בוויקיפדיה העורכים אינם נדרשים לזהות את עצמם.
העריכה של התוכן באתר תחת מעטה האנונימיות ספגה ביקורת רבה לאורך השנים שכן היא אינה מאפשרת לקיים מצב בו העורכים נושאים באחריות על התוספות שלהם באתר.
לארי סנגר, אשר ייסד את ויקיפדיה יחד עם ויילס, ציין בעבר ש"האנונימיות בוויקיפדיה מובילה לכך שהאתר הופך אטרקטיבי בעיני אנשים שמעוניינים לגרום לצרות, או שרוצים לערער את המיזם, או שרוצים להפוך אותו למשהו שהוא לא – או במילים אחרות, בעיית הטרולים".
בהזדמנויות רבות, העובדה שהאנציקלופדיה פתוחה לעריכות אנונימיות מהווה מקור לבעיות רבות: רשעות, טיפשות, וולגריות והטרדות.
בפברואר 2008 מאמר בעיתון SF Weekly פירט את ניסיונות השווא של עיתונאי לעקוב אחר הזהות האמיתית של המשתמש Griot, שהיה מעורב במלחמת עריכה על הביוגרפיה של ראלף ניידר ופוליטיקאים מקומיים שונים, ובסופו של דבר נחסם מלערוך ערכים בוויקיפדיה משום שהתגלה שהוא השתמש בבובות קש.
המאמר שעסק במקרה ציין את ההבדלים בין העיתונות המסורתית לוויקיפדיה: "תגידו מה שתרצו על העיתונות אך לפחות בעיתונות הכתבים לוקחים אחריות על הנכתב בעוד שנדיר לראות זאת בוויקיפדיה".
במאמר צוטטו גם דבריו של פול גראבוויץ, מנהל תוכנית המדיה החדשה בבית הספר ברקלי לעיתונאות של אוניברסיטת קליפורניה: "אני חושב שאני מרגיש את אותו הדבר על ויקיפדיה כמו על אתרים אחרים שמיוצרים על ידי אזרחים: שקיפות רבה יותר היא דבר טוב...
אנשים צריכים להיות מסוגלים לדעת מי מייצר את המידע."
באוגוסט 2007 הושק האתר WikiScanner אשר פותח על ידי וירג'יל גריפית, חוקר אורח במכון סנטה פה שבניו מקסיקו.
האתר מסוגל לבדוק את כל כתובות ה-IP של העריכות שמבוצעות בוויקיפדיה האנגלית על ידי עורכים אנונימיים ולהשוותן לרשימות של כתובות IP שונות ידועות על מנת לבדוק מהן העריכות שמבוצעות על ידי ארגונים שונים ברחבי העולם.
הבדיקות של WikiScanner חשפו שבוויקיפדיה האנגלית מבוצעים שינויים מקיפים מטעם ארגונים שונים – כגון סוכנות המודיעין המרכזית, ועדת הקונגרס של הקונגרס הדמוקרטי, דיבולד והממשל האוסטרלי – כאשר לעיתים רבות השינויים שמבוצעים אינם אמינים.
יצוין כי WikiScanner רק מגלה ניגודי אינטרסים כאשר מדובר בעורך אנונימי שעורך מחוץ לחשבון קיים ובאופן זה חושף את כתובת ה-IP שלו.
יותר קשה להוכיח מקרים של ניגוד אינטרסים כאשר העריכות מבוצעות על ידי עורכים הפועלים דרך חשבון משתמש משום שהמקור לעריכות הללו אינו מוצג לכל, זאת מפני שברוב הוויקיפדיות רק קומץ ממפעילי האתר מסוגלים לבדוק את כתובות ה-IP של משתמשים רשומים.
ערכים בעלי עניין מיוחד בקרב עורך או קבוצת עורכים עשויים להשתנות לעיתים רבות כך שישקפו בסופו של התהליך את הדעות אותם עורכים.
בעבר עלה כי חברות וארגונים שונים, כמו סוני, מיקרוסופט, נינטנדו, דל, ה-CIA וכנסיית הסיינטולוגיה, כמו גם אנשי צוות בקונגרס האמריקאי, שינו ערכים בוויקיפדיה בעצמם כך שיתוארו באור חיובי.
ייתכן שישנם משתמשים הפועלים בוויקיפדיה מטעם ארגונים מסוימים, במעטה האנונימיות, על מנת לנטרל תיאורים שליליים שמתווספים לערכים העוסקים בארגונים מסוימים מידע לאחר שהשינויים הללו מבוצעים.
במאמר של העיתונאי אדווין בלאק "Wikipedia—The Dumbing Down of World Knowledge" משנת 2010, טען בלאק כי התוכן של ערכי ויקיפדיה כולל תערובת של "אמת, חצאי אמת, ומספר שקרים".
בינואר 2007 ריק ג'ליפה מ-CBS ציין שמיקרוסופט הציעה פיצוי תמורת שירותי עריכה עתידיים בערכים בוויקיפדיה העוסקים ב-Office Open XML (OOXML) בתגובה ג'ימי ויילס הביע את התנגדותו למעורבותה של מיקרוסופט בכתיבת האנציקלופדיה: "התאכזבנו מאוד לשמוע שמיקרוסופט נוקטת פעולה זו".
מאמר ב-Business Insider מהגיליון שפורסם בספטמבר 2012 עסק במקרה בו התגלה ששני עובדים בקרן ויקימדיה מנהלים עסק יחסי ציבור במקביל לעבודתם בקרן אשר במסגרתו הם עורכים ערכים בוויקיפדיה בתשלום בשם הלקוחות שלהם.
באפריל 2014 קבעה ויקיפדיה העברית את מדיניותה ביחס לעריכה בתשלום, במסגרתה נקבע כי ויקיפדיה העברית בעקרון מסתייגת מעריכה בתשלום אך מסכימה אליו בהגבלות מסוימות כגון גילוי נאות ביחס לכל עריכה וכן אובדן זכות הצבעה.
בינואר 2006 התברר כי בוצעו בוויקיפדיה האנגלית עריכות מרובות על ידי אנשי צוות של חברי בית הנבחרים האמריקאי אשר עסקו ב"ניקוי" הביוגרפיות של המעסיקים שלהם והוספת הערות שליליות על יריביהם הפוליטיים.
שינויים רבים נוספים בוצעו מכתובת IP שהייתה שייכת לבית הנבחרים.
ג'ימי ויילס התייחס לכך בריאיון בו הוא ציין כי לדעתו השינויים שבוצעו על ידם אינם הולמים.
בנובמבר 2007 התווסף מידע שגוי שכלל האשמות קשות בערכי הביוגרפיות של שני פוליטיקאים מדרום-מערב צרפת בוויקיפדיה הצרפתית – ז'אן-פייר גרנד והלן מנדרו-קולאס.
גראנד קרא לנשיא האספה הלאומית הצרפתית ולראש ממשלת צרפת לאכוף את החקיקה על האחריות הפלילית של אתרי אינטרנט ועורכים המפיצים מידע כוזב במטרה להסב נזק.
הסנאטור ג'ין לואי מסון ביקש משר המשפטים של צרפת לציין האם ניתן יהיה להרחיב את האחריות הפלילית על ספקי אינטרנט, בעלי אתרי האינטרנט, והאנשים שהפיצו את התוכן משמיץ.
שר המשפטים הצרפתי סירב לעשות זאת.
באפריל 2008 הארגון "Committee for Accuracy in Middle East Reporting in America" ארגן דרך הדואר האלקטרוני קמפיין נרחב בהשתתפות של עורכים מרובים לתיקון עיוותים בערכי הוויקיפדיה האנגלית הנוגעים לישראל.
קטעים מתוך כמה מהמיילים פורסמו בגיליון של המגזין הארפר שיצא ביולי 2008. הדיפלומט הישראלי דוד סרנגה ציין בעבר שוויקיפדיה האנגלית בדרך כלל מציגה את ישראל באופן הוגן.
כאשר הועלתה בפניו העובדה שהערך על ישראל כלל בוויקיפדיה האנגלית את המילה "כיבוש" תשע פעמים, ואילו הערך על הפלסטינים בוויקיפדיה האנגלית כלל את המילה "טרור" רק פעם אחת הוא השיב בתגובה: "זה אומר רק דבר אחד – הישראלים צריכים להיות פעילים יותר בוויקיפדיה.
במקום להאשים את האתר, הם צריכים לגשת לאתר הרבה יותר, ולנסות לשנות אותו".
בהמשך נודע שמשתמש זה גם עבד בקמפיין של ג'ון מקיין, וכי הוא החזיק חשבונות משתמש מרובים בוויקיפדיה.
בין 84 ל-91 אחוזים מעורכי ויקיפדיה הם גברים.
ב-2011, ויקימדיה שמה לה למטרה להגדיל את שיעור הנשים העורכות בוויקיפדיה בעולם לכ-25% אחוז עד שנת 2015, אולם באוגוסט 2014 הודה מייסד ויקיפדיה, ג'ימי ויילס, כי ויקימדיה נכשלה בכך וכי בכוונתה להכפיל את מאמציה לצמצום הפער.
באפריל 2015 החליטה ויקימדיה להשקיע 250,000 דולר במיזם שנועד לצמצם את הפער המגדרי.
במאמצים לצמצום הפער נכללים סדנאות עריכה לנשים, במסגרת מיזם ויקי נשים ובמסגרת שיתופי פעולה עם מוסדות לימוד ותרבות, תחרויות כתיבה ייעודיות, כינון כנסים והרצאות והעלאת מודעות לנושא בקרב הציבור.
בשנת 2014 השקיעה הקרן הלאומית למדע בארצות הברית 200,000 דולר במחקר הפער המגדרי בוויקיפדיה.
באותה שנה, בוויקיפדיה העברית החל מיזם ויקי נשים להשגת מטרות אלו.
סקר העורכים הראשון של ויקימדיה ישראל שבחן את הפער המגדרי בוויקיפדיה העברית נערך במאי 2013 בקרב 320 עורכי ויקיפדיה העברית.
הסקר מצא כי שיעור הנשים עומד על 23% ושיעור הגברים על 76%.
החוקרת שלומית ליר, שחקרה את הפער המגדרי בוויקיפדיה העברית במסגרת עבודת הדוקטורט שלה, טוענת כי ויקיפדיה העברית משעתקת את ההיררכיה של השפה ושל הערכים הגבריים ומאמצת אותם לתוכה, וכי דיונים בין העורכים הופכים לעיתים לזירות התגוששות.
ליר טוענת כי השיח בוויקיפדיה מאוד כוחני ואינו מסביר פנים, והדבר יוצר תחושה לא נעימה בעיקר בקרב עורכות חדשות שמבקשות לתרום אולם נתקלות בתוקפנות.
לדבריה, ויקיפדיה העברית, בניגוד לזירות אינטרנט אחרות כמו פייסבוק, יוצרת תחושות ניכור, דחייה ופחד שגורמות לנשים להימנע מתרומה לוויקיפדיה.
ב-2011 טען יו"ר עמותת ויקימדיה ישראל, תומר אשור, כי הדומיננטיות הגברית בוויקיפדיה אינה נובעת ממדיניות מפלה אלא מהתרבות הארגונית בוויקיפדיה.
לדבריו, תרבות העריכה הלוחמנית והאגרסיבית שקיימת בוויקיפדיה מרחיקה עורכים חדשים, ועוד יותר – עורכות.
ויקיפדיה הואשמה בהטיה מערכתית, דהיינו, לעיתים רבות עורכים בוויקיפדיה באופן בלתי מודע מפיצים באתר דעות קדומות שונות ומגוונות.
אף על פי שהמאמרים בעיתונים שעוסקים בוויקיפדיה בדרך כלל מתמקדים במקרים של שגיאות עובדתיות קטנות בערכים מסוימים בוויקיפדיה, אשר לעיתים טריוויאליות, לאורך השנים עלו חששות מצד גורמים שונים לגבי השפעות רחבות היקף, אשר כנראה לא מכוונות, הנובעות מהשימוש הגובר בוויקיפדיה ככלי חיפוש מידע.
במאמר שכתב ב-Times Higher Education האשים הפילוסוף מרטין כהן את ויקיפדיה בכך ש"הפכה למונופול" אשר כוללת את "כל הדעות הקדומות והבורות של יוצריה".
בוויקיפדיה קיימים קווים מנחים שונים המשמשים את העורכים להחליט אם נושא מסוים מספיק חשוב על מנת שיוקדש לו ערך עצמאי.
יישום הכללים הללו כפוף לביקורת רבה.
בעבר הוסר מוויקיפדיה האנגלית ערך שעסק בדונה סטריקלנד לפני שהיא זכתה בפרס נובל בפיזיקה לשנת 2018. ההצדקה להסרה של הערך הייתה שהערך לא היה בעל חשיבות רבה מספיק המצדיקה את קיומו כערך עצמאי בוויקיפדיה האנגלית.
לאורך השנים עלתה גם ביקורת על הנטייה לכסות נושאים ברמת פירוט שאינה מידתית לחשיבות הנושאים.
לדוגמה, סטיבן קולבר שיבח בעבר באופן אירוני את ויקיפדיה על כך שיש בה ערך ארוך יותר על חרב אור מאשר על עיתונות.
בריאיון לגרדיאן דייל הויברג ציין ש"אנשים כותבים דברים שמעניינים אותם, ישנם נושאים רבים במיוחד שאין עליהם כיסוי, אך המידע החדשותי על האירועים האחרונים מכוסה בפירוט רב.
הערך על ההוריקן פרנסס בוויקי האנגלית גדול פי חמישה מאשר הערך על אמנות סינית, והערך על אופרת הסבון הבריטית Coronation Street גדול פי שניים מהערך על טוני בלייר.
מנגד, המצדדים בקיומם של קריטריונים להכללה הפחות מחמירים בוויקיפדיה מציינים שהסיקור הנרחב לו זוכה תחום התרבות הפופולרית אינו מגביל בהכרח את מרחב הערכים שעוסקים בנושאים הרציניים יותר.
אתר משלים לוויקיפדיה האנגלית, Deletionpedia, הוקם במטרה לבצע גבויים לערכים שנמחקים מהוויקיפדיה האנגלית על מנת להנגיש את המידע לציבור.
הערך על אתר זה אף עמד בפני הצבעת מחיקה בוויקיפדיה האנגלית, אך שרד את ההצבעה.
בעוד שבוויקיפדיה האנגלית נדרשת השגת הסכמה כללית למחיקת ערכים (ומכאן שהדיונים בדבר מחיקת ערכים בוויקיפדיה האנגלית אינם נחשבים להצבעות), בוויקיפדיה העברית התקבלה מדיניות לפיה נדרש רוב של 55% בהצבעות על מחיקת ערכים, כאשר לא נדרשת כמות מינימלית של מצביעים בהצבעות המחיקה.
בהצבעות הללו רשאים להשתתף רק משתמשים רשומים עם ותק של חודש אחד לפחות ו-100 עריכות במרחב הערכים, הקבצים, הקטגוריות, או התבניות ב-90 הימים לפני פתיחת ההצבעה.
ישנה מחלוקת מתמשכת אודות מידת ההטיה המגדרית והסקסיזם בוויקיפדיה.
הטענות בדבר הטיה מגדרית בוויקיפדיה מתבססות בעיקר על העובדה שבין 84 ל-91 אחוזים מעורכי ויקיפדיה הם גברים, וכי נתונים אלו לכאורה מובילים להטיה מערכתית.
לאורך השנים הועלתה ביקורת על כך מצד כמה עיתונאים ואנשי אקדמיה שטענו שלא רק שחסרות עורכות בוויקיפדיה, אלא גם שהנושאים שזוכים לכיסוי בוויקיפדיה מושפעים רבות מהדומיננטיות הגברית בקרב העורכים.
קרן ויקימדיה מודעת לפער המגדרי ולהשלכותיו והציבה בראש סדר עדיפויותיה את הצורך לצמצם אותו.
סוגיית הפער המגדרי בוויקיפדיה העברית קיבלה חשיפה תקשורתית רבה בספטמבר 2016, לאחר שההיסטוריונית, שרון גבע, טענה לאפליה מגדרית בוויקיפדיה, הפוגעת בערכים שנוצרו במסגרת מיזם שהובילה בשם "מעלים ערך", שנועד ליצור ולהרחיב ערכים על נשים בוויקיפדיה העברית.
במסגרת הפרויקט, נוצרו והורחבו כ-80 ערכים על נשים.
על חלק מהערכים האחרים התנהל דיון לגבי חשיבותם האנציקלופדית, על חלקם הועלתה הצבעה בה השתתפו העורכים, והוחלט למחוק שני ערכים בטענה כי אין להם חשיבות אנציקלופדיית.
חלק מכלי התקשורת הביעו ביקורת כלפי צעד זה וטענו כי ויקיפדיה העברית מוחקת ערכים של נשים וכי היא אינה מכירה בחשיבות האנציקלופדית של נשים.
גבע טוענת כי היחס לאותם ערכים משקף את מקומן של נשים בהיסטוריה בכלל ובוויקיפדיה בפרט, ובספטמבר 2016, החליטה להפסיק את הפרויקט לאחר שמאסה לדבריה מהיחס הכוחני, המשפיל והמבזה שהיא וחברי הפרויקט נאלצו להתמודד איתו במשך השנים מצד עורכי ויקיפדיה.
מנגד, עורכים ותיקים בוויקיפדיה העברית טענו כי לוויקיפדיה, מעצם היותה אנציקלופדיה, ישנם גבולות וכי לא כל תוכן ראוי להימצא באנציקלופדיה.
לדבריו, יצירת ערכים על נשים חסרות חשיבות אנציקלופדיית (עליהן נכתב ערך רק משום שהן נשים) מהווה מעילה באמון הקוראים ופוגעת בנשים שכן זכו לערך בוויקיפדיה בזכות עצמן, ולא רק משום שהן נשים.
גרשוני איילהו ביצע ניתוח בוויקיפדיה העברית ומצא כי בממוצע – אורך ערכים על ביוגרפיות של נשים וגברים זהה, וכי שיעור המחיקות של ביוגרפיות של נשים ושל גברים דומה גם כן.
בעקבות הסיקור התקשורתי, פורסם בדצמבר 2016 סרטון קצר של הבמאי אלון לוי העוסק בסוגיית הפער המגדרי בוויקיפדיה העברית.
ביקורת נוספת שהועלתה לאורך השנים מצד מבקרים שונים היא שישנה הטיה פוליטית ליברלית בערכי ויקיפדיה.
בעבר, בשל התפישה הרווחת בקרב אנשים מסוימים שלערכי ויקיפדיה יש הטיה ליברלית, יצר אנדרו שלאפלי בתגובה את האתר קונסרבפדיה המכיל רשימה של דוגמאות להטיה ליברלית לכאורה בוויקיפדיה.
לורנס סולומון מה-National Review התייחס בעבר לערכים בוויקיפדיה כמו התחממות כדור הארץ, תכנון תבוני, ופסק דין רו נגד וייד, על מנת להדגים כיצד ערכים אלו מוטים לטובת הדעות הליברליות אודות הנושאים הללו.
בשנת 2012 ניתחו שיין גרינשטיין ופנג ג'ו את הערכים בוויקיפדיה העוסקים בפוליטיקה האמריקנית.
ממחקרם עלה כי ככל שלאותם ערכים תרמו יותר עורכים, כך הם הפכו לפחות מוטים, וכי פחות ערכים מבין הערכים החדשים בוויקיפדיה – אשר ביצירתם היו מעורבים יותר עורכים – היו בעלי "הטיה לצד של המפלגה הדמוקרטית" בהשוואה למה שהיה נפוץ יותר בשנים הראשונות של ויקיפדיה.
לארי סנגר, ממייסדי ויקיפדיה, עזב את ויקיפדיה בשנת 2002 ומאז ועד היום נוהג לבקר במידה רבה את מיזם ויקיפדיה.
לטענתו המקור לחוסר האמינות של ויקיפדיה הוא, בין היתר, בכך שלא ניתנת עדיפות למומחים בתחומים השונים.
סנגר האשים את ויקיפדיה על נטייה לצד השמאלי במפה הפוליטית.
במאמר שפרסם בבלוג שלו בחודש יוני 2021 כתב סנגר על הנטייה השמאלית המובהקת בחלק מהערכים בוויקיפדיה באנגלית.
הוא הביא מספר דוגמאות כיצד ערכים על נבחרי ציבור דמוקרטים או על הפריצה לקפיטול מוצגים באופן חד-צדדי ומהווים ההפך ממדיניות הנייטרליות של ויקיפדיה (NPOV) כפי שמופיעה בדפי המדיניות שלה.
הספרות המחקרית מצביעה על כך שבוויקיפדיה ישנה הטיה אירופוצנטרית והטיה גזעית לפיהן, קיימת עדיפות לפרספקטיבה ולתחומי העניין של האדם הלבן המערבי, לכאורה כתוצאה מכך שמרבית העורכים בוויקיפדיה הם לבנים וחיים במדינות מערביות.
נשיא קרן ויקימדיה ג'יימס הייר ציין בעבר שחלק ניכר מההיסטוריה השחורה לא קיימת בוויקיפדיה, משום שערכי ויקיפדיה נכתבים בעיקר על ידי עורכים לבנים.
הערכים שקיימים בוויקיפדיה האנגלית על נושאים שקשורים לאפריקה, נערכים בעיקר על ידי עורכים באירופה ובאמריקה הצפונית, ולכן משקפים את הידע שיש להם בנושא ושאותו הם צרכו בעיר מהתקשורת אשר "נוטה להנציח דימוי שלילי" בכל הקשור לאפריקה.
מאירה ליריאנו, ממרכז שומבורג לחקר התרבות השחורה טענה בעבר שהמחסור במידע בוויקיפדיה על ההיסטוריה השחורה יוצר את הרושם שלא מדובר בנושא חשוב.
המשורר ההיספני אלחנדרו מרגויה הדגיש בעבר כמה חשוב עבור היספנים להיות עורכים בוויקיפדיה משום ש"זה מקור מידע חשוב ממנו אנשים רבים צורכים מידע".
סיקור הסכסוך הישראלי-פלסטיני בוויקיפדיה הוא נושא שעלה לכותרות במיוחד בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
הסכסוך הישראלי-פלסטיני מקבל סיקור רחב בוויקיפדיה, אך סיקור זה ספג לעיתים ביקורת על הטייתו הנתפסת.
יש המשווים בין ויקיפדיה העברית לוויקיפדיה הערבית, כאשר הראשונה מואשמת בהטיה פרו-ישראלית והשנייה בהטיה פרו-פלסטינית.
באוגוסט 2014, במהלך מבצע צוק איתן, היורוניוז דיווח כי ויקיפדיה האנגלית דאגה לשמור על נייטרליות, וזאת לעומת ויקיפדיה הערבית והעברית, שהתעלמו מפגיעה באזרחים מהצד השני.
במהלך הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, גורמים פרו-ישראליים האשימו גם את ויקיפדיה האנגלית בהטיה פרו-פלסטינית.
ד"ר שלומית ליר, חוקרת ויקיפדיה מאוניברסיטת חיפה כתבה בשנת 2024 דוח, המבוסס על ניתוח תוכן וראיונות, בנושא הטיה אנטי-ישראלית בוויקיפדיה האנגלית.
הדוח נכתב עבור הקונגרס היהודי העולמי והוצג על ידי ד"ר ליר באירוע רב משתתפים שהתקיים במטה האו"ם בז'נבה, דבר שהוביל להתייחסות תקשורתית ולפניות לקרן ויקימדיה כדי לקדם בדיקה של הנושא.
בשנת 2024, פרופ' שירה קליין טענה כי בוויקיפדיה העברית קיים עיוות משמעותי ושיטתי של המידע, שנובע מנרטיב ימני-לאומני ישראלי.
לדבריה, ויקיפדיה העברית מסלפת באופן שיטתי ומכוון את האמת ההיסטורית והמשפטית, ומציגה לקוראיה הסברה בסגנון הסברה מטעם ממשלת ישראל, ולא אחת מנותקת ממקורות מהימנים ומהקונצנזוס המחקרי האקדמי.
היא הראתה גם כיצד ניסיונות של עורכים לתקן את העיוותים נדחו שוב ושוב על ידי עורכים אחרים, מה שמצביע על מגמה מכוונת ועקבית של שימור הנרטיב המוטה.
קהילת עורכי ויקיפדיה תוארה לאורך השנים כ"כת", אם כי לא תמיד בהקשר שלילי.
במקרים רבים הקהילה מסייעת לוודא שכולם יתנהגו בנימוס ובכבוד זה לזה, ושבמקרי מחלוקות, ינסו העורכים לחתור לפתור את חילוקי הדעות באמצעות הסתמכות על מקורות מהימנים, הקפדה על הכללים שבדפי המדיניות, וחתירה לקונצנזוס בדרכים המקובלות במקרים של חילוקי דעות.
לאורך השנים הועלתה גם ביקורת מצד גורמים שונים על רמת הדיונים שמתקיימים בדפי השיחה בוויקיפדיה אשר בהם המתדיינים עשויים להציג רשימה ארוכה של טיעונים מגוונים ולספק קישורים לתצפיות אמפיריות שמוכיחות את טיעוניהם כאשר הצד השני יבחר להתעלם לחלוטין מכל המידע שהוצג בפניו.
מחקר אקדמי אודות הדיונים שמתקיימים בדפי השיחה של ויקיפדיה מצא כי רמת הדיון בין העורכים על נושאים שנויים במחלוקת לעיתים רבות מתדרדרת לסכסוכים שאינם פרודוקטיביים.
תלונה נוספת שעלתה לאורך השנים מתמקדת בכך שלעיתים פועלים בערכי ויקיפדיה עורכים שמנסים לכפות השקפותיהם על מנת שדעתם תהא הדומיננטית בערכים מסוימים.
מקרים מהסוג הזה בדרך כלל מובילים למלחמות עריכה ולהגנה על ערכים.
בוויקיפדיה האנגלית הוקמה ועדת בוררות שעוסקת במקרים החמורים ביותר של חילוקי דעות והפרות של המדיניות באתר.
בנוסף, במטרה לשים קץ למלחמות עריכה חוזרות ונשנות על ערכים מסוימים, הוסיף ג'ימי ויילס בוויקיפדיה האנגלית את כלל שלושת השחזורים לפיו משתמש אשר משחזר ערך יותר משלוש פעמים בפרק זמן של 24 שעות יכול להיחסם.
ביקורת הושמעה גם על תהליך החתירה לקונצנזוס ודפוס ההתנהגות של "אינטליגנציית הנחיל".
העיתונאי הבריטי אוליבר קם הביע ספקנות במאמר בטיימס לגבי התלות בקונצנזוס בעת יצירת תוכן בוויקיפדיה: "בוויקיפדיה לא חותרים לכתוב את האמת אלא חותרים להשיג הסכמה כללית" וכי בשל כך התוצאה הסופית היא שוויקיפדיה "נשלטת על ידי מי שצועקים הכי חזק במשך הזמן הרב ביותר".
לאורך השנים הועלתה ביקורת על כך שבמקרים רבים משולבים בערכי ויקיפדיה תמונות בעייתיות.
בוויקיפדיה האנגלית, ובמספר מהדורות אחרות של ויקיפדיה ערכים העוסקים בנושאים כגון צואה, גופה, פין, פות ועירום מוצגות תמונות פוגעניות אשר זמינות לכל מי שיש לו גישה לאינטרנט, כולל ילדים.
בשרתי ויקיפדיה מאוחסנים גם תמונות וקטעי וידאו בעלי תוכן מיני, כגון תמונות וקטעי וידאו של אוננות ושפיכה, איורים של זואופיליה, ותמונות מסרטים פורנוגרפיים.
בנוסף לכך ישנם מספר ערכים בוויקיפדיה האנגלית בהם מוצגות תמונות לא מיניות של ילדים עירומים.
בערך בוויקיפדיה האנגלית העוסק באלבום של להקת הרוק הגרמנית סקורפיונס Virgin Killer מוצגת העטיפה המקורית של האלבום, המציג ילדה ערומה.
העטיפה המקורית של האלבום הייתה שנויה במחלוקת ולכן לא נעשה בה שימוש במספר מדינות בהן יצא האלבום לשווקים.
בדצמבר 2008 הגישה לערך של האלבום Virgin Killer בוויקיפדיה האנגלית נחסמה במשך ארבעה ימים על ידי רוב ספקי האינטרנט בבריטניה לאחר שהארגון Watch Watch Foundation החליט שעטיפת האלבום עלולה להיות בלתי חוקית ועל כן הוסיף את כתובת הערך ל"רשימה שחורה" שהוא מספק לספקי האינטרנט הבריטים.
באפריל 2010 לארי סנגר, מהמייסדים המקוריים של ויקיפדיה, כתב מכתב ל-FBI ובו תיאר את חששותיו מכך שישנם בשרתי ויקיפדיה תמונות של פורנוגרפית ילדים, בניגוד לחוק הפדרלי בארצות הברית.
סנגר הבהיר מאוחר יותר כי התמונות לא היו של ילדים אמיתיים, אך אמר כי הם מהווים "ייצוג ויזואלי של התעללות מינית בילדים".
סנגר גם הביע חששות לגבי גישה לתמונות הללו בשרתי ויקיפדיה מבתי הספר.
דובר קרן ויקימדיה ג'יי וולש דחה בתוקף את ההאשמה של סנגר, ואמר שלוויקיפדיה אין "חומר שנראה לנו בלתי חוקי.
אם היה לנו, היינו פועלים להסיר אותו".
בעקבות התלונה של סנגר, ג'יימי ויילס מחק תמונות שונות משרתי ויקיפדיה מבלי להתייעץ על כך קודם עם הקהילה.
לאחר שהועלתה הטענה כי התמונות נמחקו בחופזה, ווילס ויתר מרצון על כמה מהסמכויות בהן הוא החזיק עד אז כחלק מהסטטוס שלו כמייסד של ויקיפדיה.
הוא כתב בהודעה ברשימת הדיוור של קרן ויקימדיה כי הוא החליט לוותר על הסמכויות המסוימות אשר בהן הוא החזיק "כדי לעודד דיון זה על נושאים פילוסופיים / תוכן אמיתי, במקום שהדיון יתמקד בי ועל כך שפעלתי בחופזה".
חלק מהתמונות שנמחקו בתקרית זו במהלך 2010 הועלו מאז שוב לשרתי ויקיפדיה.
ויקיפדיה העברית נחשבת כמחמירה בתחום הפורנוגרפיה, כאשר ככלל אוסרת על כתיבת ערכים על סרטי פורנו ועל שחקני פורנוגרפיה.
כן אוסרת הקהילה על הצגת תמונות גוף של הדמות וכן מתן קישורים חיצוניים לאתרי סקס.
עם זאת, כן יש ערכים בודדים הדנים על סרטי פורנו או שחקני פורנו פופולרים מספיק, לדוגמה: שתי בנות כוס אחת.
כאנציקלופדיה מקוונת אשר כמעט כל אחד יכול לערוך, לוויקיפדיה יש לא מעט בעיות עם מקרי השחתה בערכים, אשר כוללים בין היתר ריקון תוכן הערכים, הוספת קללות או דברי הבל.
לאורך השנים פותחו מגוון כלים אשר זמינים למשתמשים ולמפעלי המערכת בוויקיפדיה על מנת להילחם במקרים של השחתה, כאשר במקרים רבים העורכים שעסקו בהשחתה נחסמים ובוטים מתקנים את ההשחתות באופן אוטומטי.
לרוב המקרים של השחתה בוויקיפדיה משוחזר תוך זמן קצר.
מחקר של פרננדה ויגאס מ-MIT Media Lab ומרטין ווטנברג וקושאל דייב מ-IBM Research מצא שרוב מקרי ההשחתה שוחזרו בתוך פרק זמן של כ-5 דקות בלבד, אולם הם קבעו שיהיה זה "בלתי אפשרי להגדיר באופן ברור מה נחשב בדיוק להשחתה".
בעוד שמרבית מקרי ההשחתה כוללים ריקון תוכן של ערכים או הוספת נאצות וקללות משוחזרים באופן מהיר יחסית, מקרים בהם ההשחתה פחות ברורה, כאשר ההשחתה מבוצע בערך עם כמות קטנה יחסית של עוקבים, עלולים להישאר במשך תקופות ממושכות יותר.
מחקר מ-2007 אשר מדד את מספר הצפיות בפועל של ערכים עם תוכן "פגום", סיכם כי "42% מהנזק תוקן כמעט באופן מיידי, כלומר, לפני שהוא היה עלול לגרום לבלבול, לפגוע במישהו או להטעות מישהו.
אף על פי כן, ישנם עדיין מאות מיליוני צפיות בערכים עם תוכן "פגום".
טל אלכסנדרוביץ' אמרה: "אין ספק שאנשים וחברות בודקים איך נראה הערך של הארגון שלהם בוויקיפדיה.
אבל כמו שלמדנו בשיעור ראשון בלימודי תקשורת שאין דבר כזה אובייקטיביות מלאה, כך גם בוויקיפדיה אין.
וכשאנחנו מסתכלים על הערכים מהצד של גורם אינטרסנטי, ברור שיש דברים שלדעתנו לא מודגשים ולא מובלטים מספיק או שלא נראים בצורה הנכונה מבחינתנו.
ויש את הקושי בדיאלוג עם ויקיפדיה כדי לשנות את זה.
קשה לתקשר עם הדבר הגדול הזה שנקרא ויקיפדיה".
ביקסנטמארטון (בהונגרית: Bükkszentmárton) הוא כפר קטן במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית קטנה.
עד שנת 1949 נקרא הכפר בורשודסנטמארטון (Borsodszentmárton).
כמו יישובים רבים באירופה גם בביקסנטמארטון מספר התושבים נמצא בירידה.
יהודים חיו בביקסנטמארטון (אז בורשודסנטמארטון) במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
ביקסק (בהונגרית: Bükkszék) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בביקסק מספר התושבים נמצא בירידה.
בשנת 1880 חיו בביקסק 19 יהודים מתוך 661 תושבי הכפר ובשנת 1910 חיו רק חמישה יהודים בכפר.
בכפר יש שאריות של בית קברות יהודי ובו מצבה אחת.
ביקסנטארז'בט (בהונגרית: Bükkszenterzsébet) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בביקסנטארז'בט מספר התושבים נמצא בירידה.
האזור מיושב מסביבות המאה ה-13 בתקופת אנדראש השני, מלך הונגריה, והוא מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1244.
יהודים חיו בביקסנטארז'בט במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
ביקוש מושרה הוא מצב בכלכלה שבו ככל שמגדילים את כמות ההיצע של מוצר מסוים, גם הביקוש אליו עולה.
תופעה זו, יוצרת מצב בעייתי שאינו נגמר, כאשר מעלים את כמות ההיצע, גם הביקוש עולה ובכך כמות ההיצע יורדת, לכן נדרש להגדיל יותר את ההיצע, הביקוש גדל עוד יותר וההיצע קטן עוד יותר.
כך למשל כאשר מרחיבים את מספר הנתיבים בכביש, הדבר לא מקטין את כמות הפקקים לאורך זמן מפני שאם זמן הנסיעה בכביש היה כ־10 דקות בשעות העומס, לאחר הוספת הנתיבים הוא ירד.
אל המשתמשים בכביש יצטרפו גם נהגים המבקשים לנסוע זמן קטן מ-10 דקות.
העלייה בנפח התנועה תגדיל את זמן הנסיעה בחזרה אל 10 דקות ואף יותר.
תופעת הביקוש המושרה, נוצרת כאשר יש אוכלוסייה שמוכנה להשתמש במוצר מסוים בכל מחיר, למשל שימוש בכביש מסוים ללא תלות בזמן הנסיעה.
אך ישנה אוכלוסייה נוספת, שמוכנה להשתמש בכביש רק בתנאים מסוימים, למשל כאשר זמן הנסיעה קטן מסף מסוים.
הגדלת כמות הנתיבים בכביש גורמת לעוד ועוד אנשים לנסוע בכביש, אנשים שלא נסעו בכביש לפני כן וגורמת רק לעוד יותר פקקים.
על מנת לפתור את התופעה, הפתרון הוא לא הגדלת ההיצע עוד ועוד, אלא הצעת חלופות אטרקטיביות תוך כדי הקטנת ההיצע.
במקרה של פקקים בכבישים - הקמה של מערך תחבורה ציבורית יעיל, שבילי אופניים ודרכים נעימות להליכה ברגל, וזאת על חשבון נתיבים ומקומות חנייה.
למעשה ישנו עקרון בתחבורה הקובע שזמן הנסיעה ברכב פרטי במקטע מסוים ימשיך לגדול עד שידביק את הזמן הנסיעה בתחבורה ציבורית באותו מקטע.
הקטנת ההיצע והצעת חלופות אטרקטיביות תגרום לכך שרק מי שאין לו עוד אופציות ורק מי שמחויב להשתמש במוצר, ישתמש בו.
מאז המצאתו ב-1886 על ידי ג'ון סטית' פמברטון, נשמעו ביקורות כלפי משקה הקוקה-קולה, וכן כלפי חברת קוקה-קולה המייצרת אותו בין היתר.
חברת קוקה-קולה היא יצרנית המשקאות הקלים הגדולה ביותר בעולם, ומשווקת למעלה מ-500 מוצרים שונים.
מאז תחילת שנות ה-2000 החריפה הביקורת על החברה ומוצריה, והופנו אליה האשמות שונות באשר להשפעות בריאותיות, סוגיות סביבתיות, ניסויים בבעלי חיים, שיטותיה העסקיות וסוגיות הנוגעות לעובדי החברה.
כמו כן לאורך השנים הוגשו נגד החברה תביעות רבות הנוגעות לביקורות השונות.
בשנת 1909 עבר בארצות הברית חוק התרופות והמזונות הנקיים (Pure Food and Drug Act), ובעקבות כך ממשלת ארצות הברית החרימה 40 חביות גדולות ו-20 חביות קטנות של סירופ קוקה-קולה, משום שהחוק ראה בקפאין שהוסף למוצר מרכיב מזיק.
אחת הטענות הראשונות שהופנו נגד המוצר הייתה כי הוא גורם לליקויים נפשיים ומוטוריים חמורים.
כתוצאה מכך הוגשה תביעה נגד החברה, במה שהיה המשפט הראשון שהתנהל נגד החברה.
ההאשמות הרשמיות נגד החברה היו שהקוקה-קולה קלוקלת בשל מיהול ושמיתוגה מטעה.
התביעה, ששמה הרשמי היה "ממשלת ארצות הברית נ' 40 החביות הגדולות ו-20 החביות הקטנות של קוקה-קולה" , החלה במרץ 1911, כשנה לאחר שהממשלה החרימה את החביות של החברה.
הארווי וושינגטון וילי, כימאי ששימש ראש הלשכה לכימיה במחלקת החקלאות של ארצות הברית, הוביל את התביעה.
וילי התנגד למוצר בעיקר משום שהתנגד לתוספת הקפאין.
במשפט הוצגו מחקרים רבים וכן עדויות שהוזמנו על ידי שני הצדדים, ובסוף המשפט התביעה נדחתה.
עם זאת, לבסוף ממשלת ארצות הברית זכתה בתיק כשעתרה לבית המשפט העליון בשנת 1916. פסק הדין הביא להפחתת תכולת הקפאין בקוקה-קולה.
משקה הקוקה-קולה עשיר בסוכר, ובמיוחד בסוכרוז, הגורם לעששת כאשר נצרך באופן קבוע.
מלבד זאת, ערכו הקלורי הגבוה תורם להשמנה.
שתיהן בעיות בריאותיות מרכזיות בעולם המפותח.
על פי מאמר שפורסם בשנת 2015 על ידי בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת הרווארד, "הסבירות כי אנשים ששותים 1–2 פחיות של משקאות ממותקים מדי יום יפתחו סוכרת מסוג 2 גבוהה ב-26%, כפי שדווח ב-Medical News Today על מחקר שלפיו כ-184,000 מקרי מוות ברחבי העולם מדי שנה נובעים מצריכת משקאות ממותקים".
התזונאית רוזמרי סטנטון מתחה ביקורת גם על המשקאות מופחתי-הסוכר של החברה, שכן פחית קוקה-קולה עם סטיביה כתחליף סוכר עדיין מכילה כ-37% מצריכת הסוכר היומית המומלצת למבוגר.
לאורך שנים חברת קוקה-קולה העניקה מימון לקבוצת השדלנות הפרו-תעשייתית "המכון הבין-לאומי למדעי החיים" (International Life Sciences Institute), עד לסיום תמיכתה בארגון ב-2021. המכון נוסד ב-1978 על ידי בכיר לשעבר בקוקה-קולה, והעסיק מספר עובדים לשעבר של החברה.
הארגון מקדם פעילות גופנית במקום שינויים תזונתיים לשם טיפול בהשמנה, תוך נקיטת עמדה דומה למחקר ולמסרים שיוצאים מקוקה-קולה.
ב-1916 הגישה ממשלת ארצות הברית תביעה פדרלית נגד חברת קוקה-קולה, בניסיון לאלץ אותה להסיר את מרכיב הקפאין ממוצריה, ללא הצלחה.
בשנת 1944, מלצרית בשם אסקולה סידרה בקבוקי זכוכית של קוקה-קולה, כאשר לפתע אחד הבקבוקים התפוצץ בידה.
היא תבעה את החברה בטענה שעליהם לשאת באחריות, וזכתה.
בקטלוניה קיימת מחלוקת בנוגע לסירובה של קוקה-קולה להדפיס את תוויות מוצריה בשפה הקטלאנית.
ב-12 בדצמבר 1993, הצליחה "הפלטפורמה למען השפה הקטלאנית" (Plataforma per la Llengua) לשבור שיא עולמי לאחר שחיברה מעל ל-15,000 פחיות קוקה-קולה ריקות לכדי שלט ענק עליו נכתב "סמנו בקטלאנית", בכיכר המרכזית של ברצלונה.
באותה תקופה אימץ הארגון את המוטו: "התווית של קוקה-קולה ב-135 שפות ברחבי העולם, אבל לא בקטלאנית?".
ב-31 במאי 2014, בפעולה דומה, הפלטפורמה למען השפה הקטלאנית אספה למעלה מ-40,000 פחיות קוקה-קולה עבור יצירת פסיפס המורכב מהמילים "" ("תווית בקטלאנית!") בלב ברצלונה, בדרישה לשימוש בקטלאנית בתוויות של מוצרי החברה, לאחר יותר מ-20 שנה של תביעות משפטיות.
במרץ 2004, פקידים מקומיים בקרלה סגרו מפעל מילוי בקבוקי קוקה-קולה בשווי 16 מיליון דולר, לאחר האשמות בירידה דרסטית הן בכמות והן באיכות המים הזמינים לחקלאים ולכפריים המקומיים.
באפריל 2005, בית המשפט העליון של קרלה דחה את טענות השימוש במים, וציין כי בארות שם המשיכו להתייבש בקיץ שעבר, חודשים לאחר שמפעל הקולה המקומי הפסיק לפעול.
יתרה מכך, מחקר מדעי שהוזמן על ידי בית המשפט מצא כי בעוד שהמפעל "החמיר את מצב המחסור במים", "הגורם המשמעותי ביותר" היה מחסור בגשמים.
על התיק הוגש ערעור וההחלטה תלויה ועומדת.
בפסגת המשקיעים שהתקיימה בשנת 2016 בעיר אינדור שבמדינת מאדהיה פרדש בהודו, הממשלה הקצתה קרקע למפעל של קוקה-קולה בעיירה בבאי שבמדינת הושנגאבאד .
הממשלה נתנה את כל ההרשאות הדרושות אך לא פרסמה את פרטי המיזם, בו הושקעו כ-750 קרור רופי הודי, עקב מחלוקות בקשר לניצול מים לא הוגן על ידי קוקה-קולה.
העניין הפך עד מהרה לסוגיה רצינית, כאשר מושל מדינת מאדהיה פרדש, שיברג' סינג צ'והאן הסתייג מהמיזם.
תושבי באבאי התנגדו לפרויקט, שכן המפעל, לכשייבנה, יצרוך עשרות אלפי ליטרים של מים מדי יום, ובכך ידלדל את מפלס המים של נהר הנרמדה הסמוך אליו.
על מנת לעצור את הפרויקט, פתחו התושבים בקמפיין חתימות לגיוס תמיכה במאבק, והובילו להעברת החלטה נגד החברה.
כמו כן, הם ביקרו את התנהלות הממשלה, שמצד אחד מדברת על נקיטת אמצעים להצלת הנהר, אך מצד שני נתנה אישור להקים את המפעל.
בינואר 2017, ארגון "הפדרציה של אגודות סוחרי טאמיל נאדו" (TNVSP) קרא לחבריו להפסיק למכור את מוצריהן של קוקה-קולה ופפסיקו, כאות סולידריות עם החקלאים המקומיים שהלינו על הידלדלות מי התהום אשר נגרמת על ידי חברות אלו.
בין השנים 2016–2017, טאמיל נאדו חוותה בצורת קשה, שתדלקה את העוינות כלפי החברות ומוצריהן.
ארגון TNVSP מכיל מעל ל-6,000 איגודי סחר מקומיים המונים כמיליון וחצי סוחרים ברחבי טאמיל נאדו, מדינה בדרומה של הודו.
החרם נכנס לתוקפו החל מ-1 במרץ, ומרבית הספקים הקטנים והבינוניים דיווחו כי הם הפסיקו לשווק את מוצרי החברות.
החרם צבר תאוצה במהלך הפגנות התמיכה בג'ליקאטו , מחאה א-פוליטית שפרצה בעקבות הוראת בית המשפט העליון בהודו לאסור על קיום הג'ליקאטו , אירוע ספורט שנתי בהודו, בשל פגיעה בבעלי חיים.
בסקר מותגים של גרינפיס נמצא שבשנת 2023 קוקה קולה הייתה המזהמת הגלובלית בפלסטיק הגדולה ביותר.
חלקיקי פלסטיק אותרו, בין היתר, בריאות ובדם אנושיים, בחלב אם, במעמקי האוקיינוסים ועל פסגות הרים וגם בקטבים.
אריזותיהם של מוצרי קוקה-קולה גורמות להשפעה משמעותית על הסביבה.
החברה נחשבת למזהמת הפלסטיק הגדולה בעולם, והיא מייצרת מעל ל-3 מיליון טון של אריזות פלסטיק מדי שנה.
ראשת תחום הקיימות בחברה, ביה פרז, אמרה כי החברה תמשיך להשתמש בפלסטיק, וציינה כי "לקוחות אוהבים אותו כי הוא קל משקל ומאפשר סגירה חוזרת", וכי הוא מייצר טביעת רגל פחמנית נמוכה יותר.
קוקה-קולה מתנגדת נחרצות לניסיונות להכנסת מנגנונים כגון חוקי פיקדון על מכלי משקה.
בשנת 2013, החברה ספגה ביקורת באוסטרליה על השתתפות בהתדיינות משפטית שהובילה לביטול חוק פיקדון למיחזור בקבוקים.
בשנת 2014, החברה הואשמה ב-27 הפרות של "חוק אוויר נקי" (Clean Air Act) במפעל המשקאות Minute Maid במישיגן.
בשנת 2017, ארגון גרינפיס פרסם דו"ח המבקר את חברת קוקה-קולה על השימוש שלה בבקבוקים חד-פעמיים.
בדו"ח נמתחה ביקורת במיוחד על כך שהחברה לא עמדה ביעד שהציבה לעצמה ולפיו 25% מהבקבוקים שהיא מייצרת יהיו ממקורות ממוחזרים או מתחדשים, וכי היא לא עמדה במטרותיה לצמצום השימוש בבקבוקים חד-פעמיים מאז.
בשנת 2019 דיווחה קוקה-קולה כי היא מייצרת 3 מיליון טונות של אריזות פלסטיק מדי שנה.
ב-2022 התחייבה החברה להפחית את השימוש בפלסטיק שאינו ממוחזר ב-25% בלבד עד שנת 2030, אך מצד שני הגדילה את השימוש בפלסטיק מבוסס-נפט, שאינו מתכלה, מה שהעלה ספקות לגבי יכולתה לממש את יעדיה.
מתן חסות לוועידת האקלים בשארם א-שייח'
בספטמבר 2022, קוקה-קולה הודיעה כי היא תהיה נותנת החסות הרשמית של ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים בשארם א-שייח' (COP27).
ההחלטה ספגה ביקורת קשה מצד פעילים וארגוני סביבה שונים, והחברה הואשמה בגרינווש.
מזהמת הפלסטיק הגדולה בעולם תיתן חסות ל-COP27", וציינו כי שיתוף פעולה זה "מערער את עצם המטרה של האירוע לו היא מבקשת לתת חסות".
בשנת 2007, חברת קוקה-קולה הודיעה כי לא תערוך יותר או תממן ישירות ניסויי מעבדה בבעלי חיים, אלא אם כן תחויב על פי חוק לעשות זאת.
הודעת החברה הגיעה לאחר שארגון PETA מתח ביקורת על החברה על שמימנה ניסויים פולשניים בבעלי חיים, כולל מחקר אחד שבו הנסיינים חתכו את פניהם של שימפנזים כדי לחקור את הדחפים העצביים של החיות המשמשים במהלך תחושת הטעם המתוק.
כמה נסיינים מתחו ביקורת על הקמפיין של PETA נגד קוקה-קולה וחברות אחרות, בטענה שעבודתם תיעצר אם יאבדו מימון תאגידי.
בשנת 2000, שופט פדרלי בארצות הברית דחה תביעה להגבלים עסקיים שהגישה פפסיקו בע"מ, אשר האשימה את חברת קוקה-קולה בהשתלטות על שוק המשקאות הקלים בברזים בארצות הברית.
ביוני 2005, קוקה-קולה באירופה הסכימה רשמית להפסיק לקיים עסקאות עם חנויות וברים כדי שיחזיקו במשקאותיה בלבד, לאחר שחקירה של האיחוד האירופי מצאה שהשיטות העסקיות שלה חנקו את התחרות.
בנובמבר 2005, היחידה המקסיקנית של קוקה-קולה, Coca-Cola Export Corporation, וכן מספר מפיצים וממלאי-בקבוקים שלה נקנסו ב-68 מיליון דולר בגין שיטות מסחריות לא הוגנות.
החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, שנחשבת לזכיינית של קוקה-קולה בישראל, נהנית מדומיננטיות רבה בשוק המשקאות הישראלי, עם נתח שוק של כ-90% משוק הקולה.
עם הניסיונות הראשונים להעביר את חוק הפיקדון על מכלי משקה, התנגדה קוקה-קולה למהלך והפעילה לובינג נגד החוק.
לבסוף, החוק הועבר באפריל 1999, לאחר עיכוב של שבע שנים, ונכנס לתוקף ב-2001. בנוסף הוא כלל לא הוחל על בקבוקי משקה גדולים.
משום כך, הוקם מתוקף החוק תאגיד המיחזור אל"ה, לו ניתנו יעדי איסוף ומיחזור, ומטרתו הייתה לעודד את הציבור להעביר את הבקבוקים הגדולים למיחזוריות, כמו גם לדווח על נתוני איסוף הבקבוקים הגדולים של היצרניות.
ד"ר דניאל מורגנשטרן, פעיל סביבה שהיה מיוזמי החוק, המשיך להילחם להחלת חוק הפיקדון גם על בקבוקים משפחתיים.
בעקבות כך, תאגיד אל"ה, הנמצא בשליטת יצרניות המשקאות, הגיש נגדו תביעת דיבה על סך מאות אלפי שקלים.
בתחילה נפסק כי מורגנשטרן ישלם לתאגיד המיחזור 90,000 ש"ח, אך לבסוף, לאחר מספר ערעורים, בית המשפט המחוזי דחה את התביעה נגדו, ונפסק כי אל"ה תפצה את מורגנשטרן בעקבות ההליך המשפטי.
בפסק הדין נכתב כי "לא ניתן להתעלם מן הרושם לפיו המשיבה [אל"ה] סימנה לה למטרה להשתיק את המערער [מורגנשטרן]".
בהמשך, פעלה החברה כדי לגייס את מפלגת ש"ס להתנגד כל תיקון לחוק הפיקדון שיכלול מכלי משקה גדולים, ואכן החוק המשיך לחול רק על מכלי משקה בנפח של עד 1.5 ליטר.
בשנת 2009, בכירים בחברה המרכזית למשקאות תרמו לקמפיין הבחירות של גלעד ארדן, ששימש אז כשר להגנת הסביבה, לקראת הבחירות המקדימות בליכוד, בעת שעסק בהליכי חקיקה הקשורים בתעשיית המשקאות, בהם חוק הפיקדון.
כמו כן, מאז שנת 2012 קיבל נתן אשל, לשעבר ראש הסגל בלשכת ראש הממשלה תחת בנימין נתניהו, שהיה מקורב אליו, מעל לחצי מיליון שקל מעמותה בשם "דע אמת", שבראשה עמד מוזי ורטהיים, מייסד החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, ושכל תקציבה הגיע ממנה.
בשנת 2010, במסגרת תיקון של השר גלעד ארדן לחוק הפיקדון, אמורים היו המכלים הגדולים (בנפח של 1.5 ליטר ומעלה) להיכלל.
עם זאת, בעקבות לחץ של יצרני המשקאות, ההחלטה נדחתה ל-2016, ונקבע כי יימדדו היקפי האיסוף והמיחזור של אל"ה מדי שנה, כאשר במקרה שהיא לא תעמוד בהיקף איסוף של 55% לפחות, יורחב הפיקדון באופן אוטומטי למכלים הגדולים ויוטלו קנסות על החברות.
ב-2016, כאשר היה על המדינה לקבל החלטה מחדש בנושא, הפעילה קוקה-קולה שוב לחצים על המשרד להגנת הסביבה, ולבסוף הוחלט כי בקבוקי המשקה המשפחתיים יועברו מחוק הפיקדון לחוק האריזות, שבמסגרתו לא משולמים דמי פיקדון כלל.
בשנת 2017, הצהיר תאגיד המיחזור אל"ה כי הוא הגיע ל-60.4% איסוף ב-2016. עם זאת, בשל ביקורת שהופנתה באשר לאמיתות הדיווחים הזמין המשרד להגנת הסביבה דו"ח ביקורת חיצוני, שלפי ממצאיו אכן היו קיימים פערים בין דיווחי האיסוף של יצרניות המשקאות לבין המצב בפועל.
בין ממצאי הדו"ח היה שרק 51.4% מאריזות הבקבוקים נאספו על ידי אל"ה ב-2016. עקב אי-העמידה ביעדים ועל פי חוק הפיקדון, היה אמור החוק להתרחב בהתאם להחלטת השר להגנת הסביבה.
בעקבות פרסום הדו"ח, נציגים מטעם "החברה המרכזית למשקאות" נפגשו עם השר להגנת הסביבה, זאב אלקין, וניסו לשכנע אותו להקטין את יעדי האיסוף שהוטלו על החברה.
שנה לאחר מכן, התקיימה פגישה נוספת עם השר אלקין, עם תאגיד המחזור אל"ה.
ב-28 במאי 2018, כמה שבועות לאחר הפגישה, הודיע השר אלקין במסיבת עיתונאים כי חוק הפיקדון לא יורחב, בכפוף לאישור ועדת הכלכלה.
אולם, בשל פיזור הכנסת הנושא לא נדון לבסוף בוועדת הכלכלה.
על רקע דברים אלה, עתרה עמותת אדם טבע ודין לבג"ץ, בדרישה שהפיקדון יוחל באופן מיידי.
בג"ץ קיבל את עתירתה של עמותת אדם טבע ודין והוציא צו על תנאי נגד השר אלקין, שהורה לו לנמק עד יוני 2020 מדוע לא יטיל פיקדון על מכלי המשקה הגדולים (1.5 ליטר ומעלה) או שלחלופין יקבל אישור מוועדת הכלכלה לדחות את מועד תחילת החלת הפיקדון, כפי שמורה לו החוק.
בימיה של השרה גילה גמליאל במשרד להגנת הסביבה, הפך המשרד את עמדתו ביחס לחוק הפיקדון על מכלי משקה, והכריע כי חוק הפיקדון יורחב גם לבקבוקים הגדולים.
התיקון לחוק נכנס לתוקף לאחר שנה, ב-1 בנובמבר 2021.
משקיעים מוסדיים, ובראשם "קרן קרפנטרס לבריאות ולרווחה של פילדלפיה והסביבה" (Carpenters Health & Welfare Fund of Philadelphia & Vicinity), האשימו את קוקה-קולה ב"סתימת ערוצי הפצה", או באינפלציה מלאכותית של נתוני קוקה-קולה, אשר הראתה למשקיעים תמונה כוזבת של מצבה הכלכלי של החברה.
ההסדר חל על בעלי המניות בקוקה-קולה מ-21 באוקטובר 1999 ועד 6 במרץ 2000.
השקעות ופעולות באפרטהייד דרום אפריקה
קוקה-קולה נכנסה לדרום אפריקה בשנת 1938, ולאחר התחלתה הרשמית של מדיניות האפרטהייד (או ה"התפתחות הנפרדת") של ממשלת דרום אפריקה הלבנה החל מ-1948, החברה צמחה בה במהירות.
עד שנות ה-80, בשיא הדיכוי הגזעי, שלטה קולה בתעשיית המשקאות הקלים במדינה, אז החזיקה בכ-90% מהשוק, עם מכירות של מאות מיליוני דולרים, שהיוו 5% מהשוק העולמי של חברת האם.
קוקה-קולה העסיק 4,500 עובדים, שפעלו במסגרת שיטת ההפרדה הגזעית בדיור, במקום העבודה ובשכר, והייתה לאחד המעסיקים הגדולים במדינה.
בשנת 1982, עובדים שחורים בדרום אפריקה ביקשו מהקהילה להחרים את חברת קוקה-קולה, והכריזו על שתי עצירות עבודה, עד שהחברה הסכימה להכיר באיגוד שלהם ולהיכנס עמו למשא ומתן, להעלות את השכר הנמוך של העובדים שלה באופן משמעותי, ולחלוק מידע על מי ששולט בקרן הפנסיה שלהם.
כתוצאה מהתמיכה הכלכלית של קולה בדרום אפריקה הלבנה ובמערכת האפרטהייד שלה, בשנות ה-80, החברה הפכה ליעד מרכזי של מארגני-חרמות ברחבי ארצות הברית, נגד תמיכה כלכלית שלה ושל תאגידים אמריקאיים באפרטהייד.
באותה תקופה, החרמות התפשטו ברחבי המדינה, בפרט באוניברסיטאות רבות, בהן אוניברסיטת המדינה של טנסי , אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, וקומפטון קולג' בקליפורניה, שם הוקם "קמפוס ללא קולה" (Coke Free Campus).
הפגנות נערכו על ידי "קואליציית ג'ורג'יה" וועדת שירות הידידים האמריקאית (AFSC) במטה קוקה-קולה באטלנטה.
בשנת 1986, הודיעה קוקה-קולה בתגובה לביקורת הציבורית כי היא תתרום 10 מיליון דולר לקרן לתמיכה בשיפור דיור וחינוך לדרום-אפריקאים שחורים, והכריזה כי היא "...מתכננת למכור נתח גדול של 30% ממילוי-הבקבוקים ונתח של 55% מתחום השימורים שלה בתוך שישה עד תשעה חודשים".
עם זאת, התנועה בארצות הברית דרשה ביטול מלא ולא קיבלה את הצעת החברה למכור חלק משמעותי מהאחזקות לחברה דרום אפריקאית.
לאחר הבחירות בדרום אפריקה שהסתיימו בממשלתו של נלסון מנדלה, פפסי ביקשה להיכנס שוב לשוק הדרום-אפריקאי.
למעשה, "קוקה-קולה מעולם לא באמת עזבה את המדינה, מה שהוביל לדומיננטיות מכרעת לאורך יתר המאה ה-20. פפסי דבקה בצווים חברתיים שונים וסבלה מנתחי שוק נמוכים במיוחד כתוצאה מכך".
ואכן, בסוף שנות ה-2000, נתח השוק של קוקה-קולה בשוק המשקאות הקלים בדרום אפריקה נאמד ב-95%, בעוד של פפסי ב-2% בלבד.
ב-2001, על פי הדיווחים, קוקה-קולה שילמה לאחים וורנר, חברת בת של טיים וורנר, 150 מיליון דולר עבור זכויות השיווק העולמיות הבלעדיות של לפחות סרט אחד מסדרת סרטי "הארי פוטר", ובעקבות כך פיתתה ילדים לשתות יותר משקאות קלים, מהלך שספג ביקורת מצד המרכז למדע לטובת הציבור (CSPI).
ב-9 באוגוסט 2015 פרסם הניו יורק טיימס מאמר שחשף כי קוקה-קולה השקיעה השקעה גדולה בעמותה הנקראת Global Energy Balance Network, אשר קידמה פתרון מדעי למשבר ההשמנה, כלומר עידוד יותר פעילות גופנית במקום הפחתה בצריכת הקלוריות הייתה הדרך לשמור על משקל תקין.
מומחי בריאות ציינו כי המסר של העמותה היה מטעה וכי חלק ממטרותיה של קוקה-קולה היו להסיט את הביקורת על חלקה של החברה בעלייה בהשמנת יתר ובסוכרת מסוג 2.
ב-7 במאי 2017, פורסם ב"הארץ" כי קוקה-קולה תרמה 50,000 ש"ח לארגון אם תרצו, המשתייך לימין בישראל.
הארגון ביקש להשאיר את התרומה פרטית אך רשות התאגידים חייבה אותו לפרסם את התרומה.
ב-22 בפברואר 2022, קוקה-קולה הודיעה כי החברה החלה לאגור מרכיבים עבור ייצור משקאות ברוסיה, על מנת למזער את נזקי הסנקציות שמדינות המערב איימו להטיל על רוסיה בשל הכרתה של מוסקבה בשני אזורים בדלניים באוקראינה.
ב-3 במרץ 2022, לאחר שבוע מתחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה, קוקה-קולה הודיעה כי החברה לא תפסיק לעבוד ברוסיה וכי כל מתקני התפעול, הייצור והלוגיסטיקה של החברה ברוסיה פועלים.
כתוצאה מכך, החל מ-4 במרץ 2022, מרבית הסופרמרקטים באוקראינה סירבו לשתף פעולה עם קוקה-קולה ולמכור את מוצריה.
בתוך ימים, הפך הקמפיין להחרים את קוקה-קולה, בשל המשך פעילותה ברוסיה, לבינלאומי.
בין המפורסמים שביקרו את קוקה-קולה על כך נמנה הסופר האמריקאי סטיבן קינג.
בתקופת ימי הביניים, גישה ביקורתית כלפי מסעות הצלב הייתה דעת מיעוט במערב אירופה.
לעומת זאת, המסעות זכו לביקורת נרחבת בקרב כרוניקאים נוצרים-מזרחיים ונשללו לחלוטין על ידי מקורות אסלאמיים.
מרבית המבקרים במערב ביקרו את התנהלות המסעות על מנת להפיק לקחים למסעות הבאים.
לעיתים קרובות הם האמינו כי החטאים של הצלבנים הם שהובילו לכישלון המסעות, ושלכן על הצלבנים לשפר את עצמם מבחינה רוחנית והתנהגותית.
רק מעטים שבמעטים התנגדו לעצם רעיון הצלבנות.
דוגמאות לביקורת על התנהלות מסעות הצלב
מסע הצלב העממי שיצא בשנת 1096 זכה לביקורת וזלזול על ידי כרוניקאים מערביים בעקבות היהירות של מנהיגיה, האופי הירוד של האנשים שלקחו בה חלק והטבח של הצלבנים ביהודים ובנוצרים המזרחיים.
רבים פירשו את כישלון המסע כהתערבות אלוהית בעקבות החטאים של הצלבנים.
אלברט מאאכן כתב כי, "האמונה היא שיד אלוהים פועלת מול הצליינים, שחטאו בשל חוסר טיהורם, יחסיהם עם זונות ובטבח של היהודים, (...) שאולם יצאו (היהודים) כנגד ישו, אך הם (הצליינים) עשו זאת (הטבח) מתוך חמדנות לכסף מאשר להשיג צדק לאלוהים".
המחבר האנונימי של האנלים של דיסינבונברג טען כי החטא העיקרי של הצלבנים במסע הצלב העממי היה הניסיון להמיר את היהודים בניגוד לרצונם, דבר אשר מנוגד לחוק הכנסייתי.
הכרוניקאי גיבר מנוז'ן כתב כי המסע נועד לכישלון מלכתחילה בגלל חוסר המשמעת של אנשיה.
הוא תיאר כיצד בהונגריה הצלבנים "שרפו את האסמים, אנסו בתולות וקרעו את זקניהם של המארחים שלהם".
בעת מסע הצלב של הנסיכים בשנת 1097, צר הצבא הצלבני על העיר אנטיויכיה שבחבל האטיי שבדרום טורקיה.
בעקבות חוסר הצלחתם הממושכת של הצלבנים לקחת את העיר, המצב במחנה החל להידרדר; צלבנים רבים נטשו את המערכה ואספקת המזון החלה להיגמר.
בנוסף, נודע לצלבנים כי צבא מוסלמי גדול מתקדם לעברם.
הצלבנים תהו אם ההתנהגות שלהם במהלך במסע היא זאת שהביאה עליהם את זעם אלוהים ואת כישלון המצור.
הכומר פולקו משארטר כתב: "האמנו כי חוסר המזל הזה שנפל על הפרנקים, כך שלמשך זמן רב לא יכלו לכבוש את העיר, הוא בגלל חטאיהם.
לא רק בזבזנות, אלא גם חמדנות, גאווה ועקשנות השחית אותם".
הכמורה הורתה על הצלבנים לטהר את עצמם.
למשך שלושה ימים התמסרו הצלבנים לצלב, התפללו, מסרו את רכושם, העבירו מסות וציטטו מתהילים.
כל הנשים גורשו מהמחנה בשל סכנת פיתוי המיני, ואנשים שנמצאו כי חטאו נענשו בחומרה רבה בפני כל הקהל.
אודו מדויל, ששימש ככומר האישי של לואי ה-VII במסע הצלב השני, הקדיש חלק רב מהכרוניקה שלו בהרהור על הטעויות שנעשו במסע.
אודו קיווה שמסעות עתידיים "יהיו זהירים יותר בגלל החוויות שלנו".
אודו מאשים את מלכו ביהירות, בכך שלא הקשיב לקיסר הביזנטי לגבי איזה מסלול נכון לקחת דרך אסיה הקטנה.
הוא מפנה את הזעם כלפי הנשים שהצטרפו למסע, ובעיקר כלפי אלינור, דוכסית אקוויטניה, אשתו של לואי.
גם ההיסטוריון ויליאם מצור קבל על הפמלייה של אלינור וחפציה הרבים, שעיכבו את המסע והשאירו את הצלבנים חשופים למתקפת הטורקים בקרב הר קדמוס (1148).
ויליאם מניוברת, כרוניקאי אנגלי, טוען כי ההתעקשות של אלינור לצאת למסע, עודדה את נשות האצולה האחרות גם לצאת, ובכך הן גררו גם את המשרתות שלהן, והדבר גרם לגילויים של ניאוף ומיניות בתוך המחנה.
גם ויליאם מצור משייך את נפילת אדסה לגילויי מין אסורים.
בגרסתו, נפילת אדסה נגרמה לאחר שהמושל, ג'וסלין ה-II, אנס את בתו של אציל ארמני, שנקם בו ופתח את השערים של העיר בפני הטורקים.
הוא גם מאשים את הצלבנים באחריות על הבוגדנות של הקיסר הביזנטי: "לאחר כניסתם לאסיה הקטנה, הצלבנים חוו את הבוגדנות של הקיסר היווני.
אך כוחותנו לקחו חלק במותרות אסורים (ביזה) שהובילו לעוינות שלו, ודרך התנהגותם היהירה והבלתי נשלטת, הם הביאו על עצמם את זעם אלוהים ".
בגרסתו של ויליאם מצור, בעת מסע הצלב השני הכוחות המאוחדים של ממלכת ירושלים והצבאות הגרמנים והצרפתים צרים על דמשק (1148), אך בעקבות ויכוחים פנימיים באשר לזהות שליט העיר העתידי, המצור קורס והצבאות נאלצים לסגת בתבוסה.