tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דוגמה טובה לדיקטטור מסוג כזה הוא פאביוס מאקסימוס: הוא מונה לדיקטטור בזמן המלחמה הפונית השנייה לאחר ניצחונו של חניבעל בקרב טראסימני, כשהייתה סכנה מוחשית לעיר רומא עצמה.
דיקטטור ללשם עריכת אספת בחירות ("Comitiorum habendorum causa")
דיקטטור מסוג זה מונה כדי לארגן את הבחירות ולזמן את הקהילה לבחירות, ויש להניח שכוחו המעשי היה מוגבל רק לפעולות בתחום הזה.
נראה שמינוי דיקטטור למטרות אלו נעשה במקרה של בחירות שלא כסדרן כאשר שני הקונסולים לא היו זמינים לנהל את הבחירות, או במקרה של קושי לערוך את הבחירות הסדירות עקב חיכוכים פנימיים בתוך העם הרומי.
דיקטטור לתיקון נחוץ (clavi figendi causa)
דיקטטור שמונה לצורך תיקון ושיפוץ של מבנים ציבוריים או קדושים.
יכול להיות שסוג הדיקטטורה הזה היה מיוחד רק לתיקון מקדש זאוס.
סביר להניח שסמכותו הצטמצמה רק לענייני הבנייה ואספקת החומרים.
דיקטטור שנתמנה לשם יצירת או הכרזה על חג לאומי.
דיקטטור שנתמנה כדי לנהל ולארגן משחקים בסדר גודל יוצא דופן.
דיקטטור שמונה כדי לנהל ולשפוט במשפטים מיוחדים ומסוימים.
דיקטטור לצורכי השלמת הסנאט ("legendo senatui")
דיקטטור שמונה כאשר היה צורך למלא את שורות הסנאט בסנטורים חדשים; על דיקטטור זה הוטלה האחריות לבחירתם ולמינויָם של האנשים החדשים.
הדיקטטורה החדשה הזו שמרה למעשה רק על הצורה החיצונית של המוסד הרפובליקאי הקדום, אולם למעשה הייתה בעלת סמכויות בלתי מוגבלות.
למעשה בכך הפכה הדיקטטורה, לראשונה בתולדות הרפובליקה, למשרה שאינה מוגבלת בזמן.
למעשה מטרתו של סולה לא הייתה להפוך לשליט יחיד ברומא, אלא לבצע רפורמה מקיפה בחוקה הרומית, ולהביא לתפוסה מוחלטת של הסיעה הפופולרית ותיקוניה.
הוכחה לזה אפשר לראות כבר ב־80 לפנה"ס כאשר סולה החזיר את החוקה הרומית לתוקפה, וכיהן בשנה זו כקונסול לכל דבר יחד עם קווינטוס מטלוס פיוס.
בשנת 79 לפני הספירה, לאחר שסיים לערוך את תקנותיו החדשות והחשובות בחוקה ולאחר שנתן לבחירות להיערך כסדרן ללא התערבותו, פרש סולה מרצונו החופשי מן הדיקטטורה ומן החיים המדיניים, והחזיר את השלטון לידי שני הקונסולים הנבחרים החדשים.
הדיקטטורה בימיה האחרונים של הרפובליקה הרומית
בשנת 49 לפנה"ס התמנה יוליוס קיסר לדיקטטור בפעם הראשונה, כדי לנהל את הבחירות לקונסוליה של שנת 48, לתקופה של 11 יום.
בסתיו 48 נתמנה לדיקטטור לצורכי ניהול מלחמה לתקופה של שנה אחת, בשנת 46 נתמנה לדיקטטורה לתקופה של עשר שנים.
שנה לאחר מכן, חודש לפני מותו, מונה על פי הצבעת הסנאט ל"דיקטטור תמידי" (dictator perpetuus).
למעשה הדיקטטורה במובנה המשפטי הקודם חדלה להתקיים עם מינויים אלה, ושימשה רק הסוואה חוקית לשלטון היחיד של קיסר.
לאחר רצח קיסר, הוציא מרקוס אנטוניוס, שותפו לקונסולט, חוק (lex antonia) שביטל את הדיקטטורה ולמעשה מחק אותה מן החוקה הרומית.
בשנת 22 לפנה"ס הציע הסנאט את הדיקטטורה לבנו המאומץ, אוגוסטוס.
הייתה זו ככל הנראה מחווה מבוימת שמאחוריה עמד אוגוסטוס.
זאת על רקע מהומות ברומא עקב חוסר בחיטה, שגם אותן ארגן כנראה אוגוסטוס.
אוגוסטוס סירב בהפגנתיות למשרה, אולם קיבל על עצמו את הדאגה לאספקת התבואה לרומא.
המעמד המשפטי החדש שאוגוסטוס יצר, הפרינקפס, היה למעשה בעל אותן סמכויות של דיקטטור ושל קונסול וטריבון במשותף, אולם תחת מסווה רפובליקני חוקי.
מעמד זה אפשר לו לפעול בסמכויות דיקטטוריות בלתי מוגבלות ובו בזמן להשביע את רצון הסנאט ולהימנע מלהיקרא מלך או דיקטטור.
לפי ההיסטוגרפיה הרומית נמנו 88 דיקטטוריים.
458 לפנה"ס לוקיוס קווינקטיוס קינקינטוס
439 לפנה"ס קינקינטוס כהונה שנייה.
387 לפנה"ס מרקוס פוריוס קאמילוס כהונה אחת מתוך חמש כהונות כדיקטטור.
361 לפנה"ס טיטוס קווינטוס פנוס
360 לפנה"ס קווינטוס סרוויליוס אהלה
358 לפנה"ס גאיוס סולפיקיוס פטיקוס
356 לפנה"ס גאיוס מארקניס רוטלולוס הדיקטטור הפלבאי הראשון.
324 לפנה"ס לוקיוס פאפיריוס קורסור
315 לפנה"ס קווינטוס פאביוס רוליאנוס אביו הקדום של פאביוס מאקסימוס.
292 לפנה"ס אפיוס קלאודיוס קאיקוס
285 לפנה"ס כהונה שנייה של אפיוס קלאודיוס
208 לפנה"ס טיטוס מאניליוס טורקואטוס
203 לפנה"ס פובליוס סולפיקיוס גלבה
82-79 לפנה"ס לוקיוס קורנליוס סולה
49-44 לפנה"ס יוליוס קיסר, ב-49 מונה לדיקטטור בראשונה, ב-48 מונה לדיקטטור בשנית (למשך תקופה של שנה), ב-46 מונה לדיקטטור בשלישית עם הזכות להיבחר למשרה בעשר השנים הבאות, ב-45 מונה לדיקטטור ברביעית וב-44 קיבל את הדיקטטורה המתמדת.
דִּיקְטָטוֹר נָאוֹר הוא כינוי לאדם שיש לו סמכויות של דיקטטור, אך הוא משתמש בהן לטובת הכלל ולא לטובתו האישית בלבד.
זאת בניגוד לדיקטטור רגיל (לא נאור), המשתמש בסמכויותיו לטובתו האישית בלבד או לטובת מספר קטן של אנשים.
במדע המדינה יש אסכולות הרואות את אי השחיתות ואי הפלגנות של משטר דיקטטורי מוחלט כסוג של אוטופיה לניהול יעיל ביותר, בו הדעה היחידה בעלת הסמכות מונעת דיונים טרומיים ומאפשרת פעולה.
עם זאת, האוקסימורון בביטוי "דיקטטור נאור" הוא שמניסיון היסטורי ניתן ללמוד שלעיתים דיקטטורים מעבירים את רוב זמנם בחיזוק וביסוס שלטונם, בניית תשתית להאדרת שמם ולהנצחתו, והענקת טובות הנאה למקורביהם, לאו דווקא לעם שאותו הם לכאורה אמורים לשרת.
בקוד פתוח המונח "דיקטטור נאור" מתאר מצב שבו אדם אחד קובע ומכתיב לאחרים כיצד ייראה המיזם.
לדוגמה, חידו ואן רוסום, הוא "דיקטטור נאור לכל חייו" של שפת פייתון.
בדרך כלל סמכותו העיקרית של ה"דיקטטור" היא יכולת ההחלטה הסופית לגבי מה שיכנס לתוכנה.
במקרה של תוכנה חופשית, לכל אדם אחר יש את האפשרות לקחת את הקוד הקיים ולהקים פרויקט מתחרה, לכן אותו "דיקטטור" יודע שסמכותו נובעת בעיקר מכך שיכולתו המקצועית הוכחה בעבר.
לכן בפועל זו דוגמה למריטוקרטיה.
מוסטפא כמאל אטאטורק, מייסד הרפובליקה הטורקית, נחשב בעיני רבים לדיקטטור נאור.
אנטוניו דה אוליביירה סלזאר, דיקטטור פורטוגל מ-1932 עד 1968.
לי קואן יו, אבי האומה הסינגפורית.
יוסיפ ברוז טיטו, דיקטטור הרפובליקה הסוציאלית של יוגוסלביה
דיקטטורה של הפרולטריון הוא מושג שטבעו קרל מרקס ופרידריך אנגלס בספרם המניפסט הקומוניסטי.
משמעות המושג, שמופיע במחשבה המרקסיסטית והקומוניסטית, הוא שליטה בלעדית של מעמד הפועלים על השלטון ועל אמצעי הייצור.
את המונח יש להבין על רקע תפיסתם של מרקס ואנגלס את ההיסטוריה האנושית.
הם כותבים: כל המעמדות הקודמים שכבשו את השלטון ניסו להבטיח את מעמדם החברתי, בכפותם על החברה כולה את תנאיי ניכוסם...
כל התנועות עד כה היו תנועת של מיעוטים למען מיעוטים.
התנועה הפרולטרית היא תנועתו העצמאית של הרוב המכריע ולמען הרוב המכריע.
ובמקום אחר במניפסט: "כשיתבטלו ההבדלים המעמדיים במהלך ההתפתחות, וכל הייצור ירוכז בידי העובדים המאוגדים, יאבד השלטון הציבורי את האופי המדיני שלו.
שלטונו המאורגן של מעמד מסוים לדיכוי מעמד אחר.
בניגוד לדיקטטורה של הבורגנות, הדיקטטורה של הפרולטריון, שאמורה, לפי מרקס, לקום אחרי מהפכה סוציאליסטית, תהיה דמוקרטיה פועלית.
לדוגמה, עובדי מפעל ייבחרו את מנהליו.
כמו כן, בדיקטטורה של הפרולטריון העובדים ייקבעו את מוסדות השלטון.
על פי מרקס, הדיקטטורה של הפרולטריון היא השלב האחרון בדרך לקומוניזם, שהוא "הדמוקרטיה של הפרולטריון", בו כבר אין שלטון מרכזי.
דיקלה דורי (נולדה ב-8 בינואר 1973), המוכרת בשמה הפרטי דיקלה, היא זמרת-יוצרת, מלחינה, פזמונאית, מפיקה מוזיקלית, מוזיקאית ושחקנית ישראלית.
החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בשנת 1998 בעיקר בכתיבת שירים לאמנים שונים, ביניהם שרית חדד, דודו אהרון ושלמה ארצי, חלקם היו ללהיטים.
ההצלחה הרבה לה זכתה בתור זמרת החלה בשנת 2014 לאחר שהוציאה את אלבומה הרביעי ואם פרידה, הכולל בתוכו שירים שהפכו ללהיטים גדולים, בהם שיר הנושא ו"שבע בערב", שניהם הגיעו לראש המצעדים השבועיים של מדיה פורסט וגלגלצ.
הצלחתו של אלבום זה ושל אלבומיה הבאים העניקו לה את התואר זמרת השנה של קול ישראל לשנים 2014, 2015 ו-2016.
דיקלה נולדה, גדלה והתחנכה בבאר שבע במשפחה מסורתית ממוצא עיראקי-מצרי.
דיקלה מעידה על עצמה שהיא מעולם לא למדה מוזיקה במסגרת אקדמאית, ויצירתה מושפעת ממוזיקה ערבית ששמעה בבית הוריה, במיוחד מאום כולתום ומפריד אל-אטרש, וגם ממוזיקה ים-תיכונית כמו טריפונס, זוהר ארגוב ודקלון.
שיריה משלבים מוזיקה ערבית עם מוזיקת פופ.
דיקלה מתוארת כשילוב של אום כולתום, ריטה ומדונה, וכדיווה של הרוק העברי-ערבי.
ממאי 2018, דיקלה מגישה שעתיים שבועיות בתחנת הרדיו גלגלצ.
2000–2003: תחילת הקריירה ואלבום בכורה
אלבומה הראשון אהבה מוסיקה, יצא בשנת 2000, ונבחר על ידי ידיעות אחרונות לאחד מחמשת האלבומים הטובים ביותר של שנת 2001. ביולי 2002, הופיעה בפסטיבל הקיץ בלינקולן סנטר בניו יורק.
הסינגל הראשון מתוך האלבום נבחר להיות "בוקר טוב", שזכה להצלחה מסחררת בישראל, והפך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם הזמרת.
בין היתר שרה הזמרת את השיר ביחד עם הראל סקעת, באחת מהופעותיה.
לאחר מכן הוציאה את "בוחרת להיות", שהצליח לשחזר את הצלחתו של הסינגל הראשון מתוך האלבום.
לשיר יצא ווידאו קליפ מלא שבו ניתן לראות את דיקלה שרה את השיר, ומטיילת במקומות שונים בארץ ישראל.
בסמוך להוצאת שני הסינגלים הראשונים מתוך האלבום, הוציאה דיקלה את שיר הנושא "אהבה מוסיקה", כסינגל השלישי מתוך האלבום.
באחת מהופעותיה של הזמרת ב-2015, באתר כלכליסט, נאמר כי: "בתום 20 שירים נפרדו דיקלה והלהקה מהקהל ושלחו אותם עם החום של "אהבה מוסיקה" לקור של נמל תל אביב".
לקראת הסוף, הוציאה את הסינגל "אהבתך", ולבסוף, הוציאה את הסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום, "תבלינים", שאותו כתבה והלחינה עם משה לוי.
בשנת 2003, העלתה דיקלה ביחד עם רקדנית הבטן אורית מפציר מופע בערבית בשם "יא ג'מיל".
המופע היה מבוסס על שירים מצריים, בעיקר של אום כולתום, פריד אלאטרש ועבד אל-חלים חאפז, ובנובמבר באותה השנה, הופיעה יחד עם אביב גפן בטקס חתימת הסכם ז'נבה.
לאחר שהוציאה את אלבום הבכורה שלה אהבה מוסיקה, הוציאה דיקלה ב-22 בדצמבר 2004, את אלבומה השני עולם, שגם אותו כתבה והלחינה בעצמה.
האלבום לא זכה לביקורות נלהבות כמו האלבום הראשון ולא זכה להשמעות רבות ברדיו.
לאחר הוצאת האלבום יצאה דיקלה במופע על שמו.
הסינגל הראשון "עולם", אשר נשא את שמו של האלבום יצא לאור ב-1 באוגוסט 2004, וזכה להתייחסות רבה, כאשר הגיע אל המקום ה-9 במצעד של רשת ג', שם נשאר במשך כמה שבועות.
הסינגל השני "בונבוניירות", יצא לאור ב-28 באוקטובר 2004, והצליח בשיאו להגיע אל המקום ה-23 במצעד של רשת ג'.
השיר "תראי", יצא לאור ב-20 בינואר 2005, כסינגל השלישי מתוך האלבום, והצליח בשיאו להגיע אל המקום ה-16 במצעד של רשת ג'.
לבסוף, הוציאה דיקלה את הסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום "געגועים".
השיר לא זכה להצלחה רבה, וביוטיוב צבר כמות צפיות נמוכה.
במסגרת המאמצים להשבת החטופים אהוד גולדווסר, אלדד רגב וגלעד שליט, כתבה דיקלה עם שרית סרי ב-2007 את השיר "ושבו בנים לגבולם" בהפקתו של אלון אוחנה.
ב-2008 השתתפה דיקלה יחד עם הזמרת אפרת רותם במופע "וינה מרקש", באולם הפביליון בארמונות הרודס שבאילת, ובשנת 2009, הלחינה את השיר "מונו" של שלומי סרנגה.
השיר הפך מיד ללהיט וזכה להשמעות רבות.
בשנת 2010 הוציאה דיקלה את אלבומה השלישי ארולוזורוב 38, שהופק על ידי אלון אוחנה וגיל מרום.
האלבום אופיין בקו מוזיקלי שונה משני אלבומיה הראשונים.
כמו כן, בסמוך לכך עיבדה ושרה הזמרת את שיר הפתיחה של הסדרה רביעיית רן, "חלומות שמורים".
תחילה, הוציאה הזמרת את הסינגל הראשון מתוך האלבום, "לבכות".
לשיר יצא אודיו שהועלה ליוטיוב, כבר באותה שנה.
לאחר מכן הוציאה את הסינגל השני "מזל", שהיה בשיתוף עם קרן פלס, וזכה לשבחים רבים, ובאותו זמן גם את הסינגל השלישי מתוך האלבום, "חולת אהבה".
השיר "עפיפונים", שלבסוף לא יצא כסינגל מתוך האלבום, זכה לווידאו קליפ מלא שהועלה לערוצה הרשמי של דיקלה, בשנת 2012. בקליפ ניתן לראות את רותי אסרסאי, כשהיא מעשנת, עונדת עגילים, ומבצעת פעולות יומיומיות נוספות.
במהלך השנים כתבה והלחינה דיקלה, להיטים לזמרים אחרים כמו שרית חדד, דודו אהרון, אתי ביטון, מאיה בוסקילה, מוש בן ארי ושלומי סרנגה, ובסוף 2013, נבחרה להפיק את אלבום הבכורה של זוכה תחרות העונה הראשונה של "הכוכב הבא", אביתר קורקוס.
לאחר שלקחה הפסקה של 4 שנים מהוצאת אלבומים, ב-2 בפברואר 2014, יצא אלבומה הרביעי ואם פרידה.
האלבום זכה להצלחה גדולה, בקרב קהלים שונים בישראל ולהשמעות רבות בתחנת הרדיו גלגלצ.
כמו כן, נעמה חן מגלגלצ הכתירה את האלבום כ-"אלבום השנה" שלה.
בסמוך לכך, הלחינה דיקלה ביחד עם שאול בסר את הפסקול לסרט "גט - המשפט של ויויאן אמסלם" שנכתב על ידי שלומי ורונית אלקבץ.
ב-24 בפברואר 2014, יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום ושיר הנושא שלו, "ואם פרידה".
השיר זכה להצלחה עצומה בארץ, כאשר בוצעו עבורו גרסאות כיסוי ורמיקסים רבים.
גרסת כיסוי בולטת הייתה של מאור אדרי, אשר שר את השיר בשנת 2016, בשידור חי מגלגלצ.
קליפ המילים שיצא לשיר, הועלה לערוצם של הליקון מיוזיק בסמוך לכך, ונכון לאוגוסט 2018, מונה הצפיות שלו עומד על כ-7.3 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לאחד מקטעי הווידאו הישראליים הנצפים ביותר בכל הזמנים.
ב-8 ביולי 2014, יצא הסינגל השני מתוך האלבום, "בסמה".
לשיר לא יצא קליפ, אך הועלה לו אודיו שהפך לוויראלי גם כן.
כשעברו חודשיים מצאתו של הסינגל השני "בסמה", יצא לאור הסינגל השלישי מתוך האלבום, "שבע בערב".
ביחד עם "ואם פרידה", הפך השיר למצליח ביותר בכל הקריירה שלה.
בהמשך לכך הוציאה דיקלה גרסת כיסוי לשיר "Here Comes The Rain Again" של הלהקה יורית'מיקס, וזאת יצאה כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
גרסת הכיסוי זכתה להצלחה רבה, והאודיו שהועלה ליוטיוב צבר למעלה ממיליון צפיות.
מיד לאחר מכן הוציאה דיקלה את הסינגל החמישי מתוך האלבום, "אין עוד אהבה כזאת", שזכה להצלחה רבה בישראל.
מעיתון הארץ נאמר על השיר כי: "אפשר כבר לסגור את הקלפיות ולהכריז על שיר השנה".
האודיו שהועלה לשיר זכה להצלחה רבה גם כן, כאשר צבר למעלה מ-1.5 מיליון צפיות.
לקראת הסוף, הוציאה דיקלה את הסינגל השישי מתוך האלבום, "יהיה לנו טוב".
השיר הצליח לשחזר את הצלחת קודמיו, הגיע למקום העשירי במצעד השבועי של מדיה פורסט, ומוואלה!
NEWS נאמר עליו כי: "נכון, זה מזכיר, ולא קצת, רומנטיקה קיטשית בנוסח דודו אהרון, אבל בשילוב עם הלחן הקטן והקליט (של דיקלה), העיבוד המאופק (של עידו אוחיון) וההגשה האינטימית, זה מתחבר אחרי כמה האזנות לכדי יצירה עמוקה ומרובדת, אמינה ונוגעת, עממית ואיכותית.
כלה, דיקלה." לבסוף, הוציאה את "קופנגן", כסינגל השביעי והאחרון מתוך האלבום.
השיר לווה באודיו אשר הועלה לערוצה הרשמי, ואף הקליטה גרסת כיסוי לשיר "כמו צמח בר" של חוה אלברשטיין, שבהמשך יצאה כסינגל שיווקי.
ב-12 בדצמבר 2015, הוציאה דיקלה דואט עם שלמה ארצי בשם "מחמל נפשי".
הדואט זכה להצלחה רבה בישראל ושהה כשבועיים בפסגת המצעד העברי של מדיה פורסט.
בנוסף לכך יצא הדואט כסינגל הראשון מתוך אלבומו ה-24, קצפת.
באותה השנה השתתפה גם באירוע הגאווה של באר שבע, ואף הקליטה את השיר "בשביל אהבתה", אשר יצא במסגרת מיזם 929 - תנ"ך ביחד.
ב-1 בספטמבר 2016, הוציאה דיקלה את אלבומה החמישי, סיפור אופטימי.
הסינגל הראשון מתוכו "הוא כותב לי מאמי", יצא לאור ב-23 במאי 2016, ובסמוך לכך גם ווידאו קליפ נלווה שזכה להצלחה רבה וצבר 3 מיליון צפיות.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 במצעד העברי של מדיה פורסט, שם שהה שלושה שבועות בצמרת.
לאחר ההצלחה שלה זכתה עם הסינגל הראשון, הוציאה דיקלה ב-6 באוגוסט 2016, את הסינגל השני מתוך האלבום, "אל תלך".
בפרק זמן של כחודש וחצי מצאתו של הסינגל השני מתוך האלבום, הוציאה דיקלה ב-31 באוקטובר 2016, את הסינגל השלישי מתוכו, "בדידותי הנהדרת (מישהו אוהב אותי)".
באותו תאריך יצא גם הקליפ הנלווה, שבו נראית דיקלה לבושה ככלה.
לאחר חודש יצא הרמיקס לשיר הנושא מהאלבום, "סיפור אופטימי" שנעשה על ידי שגיא קירב.
לקראת סוף אותה השנה הוכרז כי דיקלה היא האמנית המושמעת ביותר בישראל לשנת 2016. באותה השנה, כתבה את השיר "דוד מאמריקה" עבור נסרין קדרי.
לבסוף, הוציאה הזמרת ב-24 בינואר 2017, את הסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום, "מסקרה שחורה".
יומיים לאחר שיצא כסינגל, יצאה לו גרסת רמיקס שנעשתה על ידי מור אברהמי, אך זו לא נכנסה לאלבום.
ב-25 ביולי 2017, העלתה הזמרת ווידאו קליפ לשיר מהאלבום, "אנשים".
בספטמבר יצא רמיקס רשמי לשיר "איזה כיף", אשר אותו עשה גיא שיימן.
ב-29 בינואר 2018, הוציאה דיקלה את השיר "אתי", שהוכרז כסינגל הראשון מתוך אלבומה השישי.
ממאקו נמסר כי הרקע של השיר הוא בעצם כך ש-"הזמרת מספרת פה על אתי, השכנה מלמעלה, שמנסה לעזור לה להתגבר על הכאב ולחזור לשגרה", ובנוסף לכך אמרו גם כי היא מתכננת לעלות מופע חדש, בחודשים הקרובים.
לשיר יצא רמיקס רשמי אותו עשה מור דוד.
ארבעה חודשים לאחר מכן, הכריזה על הסינגל השני מתוך האלבום, "תודה", אשר יצא לאור ב-8 במאי 2018. בסמוך לכך, העלתה לערוצה הרשמי את קליפ האנימציה אשר נעשה עבורו.
שבועיים לאחר מכן נודע כי ב-26 במאי באותה השנה, הופיעה דיקלה לצד נסרין קדרי ומירי מסיקה במופע הפתיחה של פסטיבל ישראל בבריכת הסולטן בירושלים.
לקראת סוף יוני 2018, הוציאה את השיר "פסנתר לבן", שיתפקד כסינגל השלישי.
עם צאתו, הצליח השיר להגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.
ב-22 באוגוסט 2018, פורסם שדיקלה תשפוט בתוכנית הריאליטי המוזיקלית של רשת 13, "The Four", שעלתה לשידור באוקטובר אותה השנה.
ב-6 בספטמבר הופיעה דיקלה עם שירה "אין עוד אהבה כזאת" בטקס פרסי אופיר לשנת 2018. הביצוע גרר ביקורת רבה כלפי דיקלה ומפיקי הטקס אשר בחרו בדיקלה לביצוע השיר כמחווה לאמנים אשר נפטרו במהלך שנת תשע"ח.
בנובמבר באותה השנה, הוציאה את "הו ליבי".
במאי 2019 הוציאה את "שורה קטנה של שיר" במסגרת פרויקט שם עולם 2019.
ב-19 באוגוסט 2019, הוציאה את השיר "שבועיים" בוא היא מארחת את מארק קקון, השיר זכה להצלחה רבה, נכנס לפלייליסט של גלגלצ והיה לשירה החמישי לכבוש את פסגת המצעד השבועי של מדיה פורסט.
ב-8 בינואר 2020, הוציאה סינגל נוסף מהאלבום "רק תגיד", וב-31 בינואר, הוציאה את אלבום האולפן השישי שלה חופשייה.
ב-26 במרץ 2020, הופיעה בזאפה, במסגרת ההופעות שהתקיימו שם בעקבות מגפת הקורונה.
ב-19 במאי, התארחה דיקלה בשיר "ואז את תראי", של דולי ופן יחד עם עידן רפאל חביב ומארק אליהו.
בשנת 2021 השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "יס מן" ששודרה yes.
באותה השנה לקחה דיקלה חלק בכתיבת השיר "Breaking My Own Walls" יחד עם גל ג'ו כהן, אייל ישי ועידו דנקנר שנבחר עבור הזמרת ספיר סבן לכבוד גמר העונה הרביעית של אקס פקטור ישראל במטרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2022. השיר הגיע למקום הרביעי.
באוגוסט של אותה השנה, הוציאה את השיר "אבא".
בשנת 2022 גילמה את דמותה של אום כולתום במחזמר "אינתה עומרי", שהועלה בתיאטרון העברי, מאת גדי צדקה ובבימויו.
בנוסף שיחקה בסדרה "בוגד" של הוט עם ניב סולטן אמיתי יעיש ועדי אלון.
בנובמבר 2023 הוציאה את "Bring Them Home" ביחד עם להקת צעירי אריאל, למען הישראלים שנחטפו בידי חמאס.
ב-17 ביוני 2024, השיקה סינגל ראשון מתוך המיני אלבום "אליפות", ששמו "גלים גלים".
את השיר כתבו והלחינו דיקלה, מיטל מיכאלי, איתי צוק ורוני בראון.
דיקלה ושותפיה טיפלו במהלך שנת 2024 גם בהפקה המוזיקלית וההקלטות של המיני-אלבום באיטליה.
ב-1 באוגוסט הוציאה את הסינגל "ים של געגוע".
בשנת 2025 גילמה את דמותה של אלינור מדמוני, שוטרת במחוז ירושלים, בסדרה "חוליגנים" של כאן 11. ב-5 באוגוסט 2025 דיקלה השיקה שיר בשם "לב שלם", המהווה את הסינגל הראשון לפרויקט מוזיקלי עתידי.
זהו שיתוף פעולה מחודש של דיקלה, תמר יהלומי ויונתן קלימי, לאחר הצלחת השיר המשותף הקודם "ים של געגוע".
ב-1 בדצמבר הוציאה את "מה לי ולרומנטיקה".
ב-18 בפברואר 2018, נולדה בתה הבכורה בהליך פונדקאות בגיאורגיה, מהורות משותפת עם הבמאי שלומי אלקבץ, אחיה של חברתה הטובה, השחקנית המנוחה רונית אלקבץ.
בדצמבר 2023 נולדה בתה השנייה.
זמרת השנה במצעד השנתי העברי של רשת ג' לשנת תשע"ד.
יוצרת השנה לשנת 2014 של אתר Mynet.
זמרת השנה במצעד השנתי העברי של רשת ג' לשנת תשע"ה.
זמרת השנה במצעד השנתי העברי של רשת ג' לשנת תשע"ו.
דיקמבה מוטומבו מפולונדו מוקאמבה ז'אן-ז'אק וומוטומבו הידוע בקיצור כדיקמבה מוטומבו, היה כדורסלן אמריקאי יליד הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ששיחק בעמדת הסנטר.
מוטומבו, שהתנשא לגובה 2.18 מטרים, נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים בתולדות ה-NBA ולאחד החוסמים הטובים ביותר בהיסטוריה — הוא מדורג שני ברשימת החוסמים המובילים בתולדות ה-NBA, אחרי האקים אולאג'ואן.
הוא זכה ארבע פעמים בתואר שחקן ההגנה של העונה; זהו שיא שהוא חולק עם בן וולאס ורודי גובר.
באפריל 2014 נבחר מוטומבו לחבר בהיכל התהילה של הליגה.
דיקמבה מוטומבו הגיע לאוניברסיטת ג'ורג'טאון מתוך כוונה להפוך לרופא, וקיבל לשם כך מלגה מטעם הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי.
מאמן קבוצת הכדורסל של המכללה, ג'ון תומפסון, גייס אותו לטובת הקבוצה, בה הפך לסנטר מצטיין, ואף קבע את שיא המכללה עם 12 חסימות במשחק בודד.
ביחד עם חברו לקבוצה אלונזו מורנינג, הפכה המכללה לקבוצה בעלת משחק פנים מצוין, המקשה על הזריקות של היריבה מתוך הצבע.
מוטומבו בילה חופשת קיץ כמתמחה בקונגרס של ארצות-הברית, וקיץ נוסף בבנק הבינלאומי.
בשנת 1991 סיים את חוק לימודיו באוניברסיטה, הוסמך כבוגר אוניברסיטה עם תואר ראשון דו-תחומי בדיפלומטיה ובלשנות.
מוטומבו נבחר על ידי דנוור נאגטס בבחירה הרביעית של דראפט 1991, והיווה פקטור משמעותי בקבוצה ובליגה כבר בעונתו הראשונה.
כבר בעונת הרוקי שלו נבחר מוטומבו למשחק האולסטאר, והעמיד של 16.6 נקודות 12.3 ריבאונדים ו-3.0 חסימות למשחק.
בסיום העונה הוא נבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה וסיים במקום השני בהצבעה לתואר רוקי השנה.
מוטומבו הפך לבורג מרכזי בדנוור, ולאחד משחקני ההגנה הטובים בליגה.
בחמש שנותיו בקבוצה רשם ממוצעים סביב ה-12 נקודות ו-12 ריבאונדים ובנוסף כארבע חסימות למשחק, כולל שיא קריירה של 4.5 חסימות בממוצע למשחק בעונת .
בעונתו השלישית בקבוצה, העפיל המועדון לראשונה לשלב הפלייאוף, בסיבוב הראשון ניצחה הקבוצה בחמישה משחקים את סיאטל סופרסוניקס, הרבה בזכות יכולת הגנתית של מוטומבו שרשם שיא של 31 חסימות בחמישה משחקים.
בסיבוב השני המשיך מוטומבו את יכולתו ההגנתית, כשחסם 38 פעמים בסדרה, אך קבוצתו הפסידה ליוטה ג'אז בשבעה משחקים.
בסיום עונת תם חוזהו של מוטומבו בדנוור, והוא עבר לקבוצת אטלנטה הוקס כ.
באטלנטה המשיך מוטומבו להציג יכולת הגנתית מצוינת, אשר זיכתה אותו בתואר שחקן ההגנה של העונה פעמיים נוספות, בנוסף לשלוש בחירות לחמישיית ההגנה הראשונה, ובחירה נוספת לחמישיית ההגנה השנייה.
הוא התפרסם גם בזכות סימן היכר, כאשר לאחר כל חסימת זריקה היה פונה לשחקן אותו הוא חסם ומחווה לעברו מעין תנועת "לא" על ידי נענוע של האצבע ימינה ושמאלה.
בפברואר 2001 עבר מוטומבו ב לפילדלפיה 76' תמורת תיאו רטליף הפצוע.
פילדלפיה רצו שחקן חזק מתחת לסלים שיוכל להתמודד עם שחקנים כמו טים דאנקן או שאקיל אוניל, במקרה ויעפילו לגמר ה-NBA.
בסיום אותה העונה נבחר לשחקן ההגנה המצטיין בפעם הרביעית, והיה בשיא פריחתו.
מוטומבו העפיל עם פילדלפיה עד לגמר ה-NBA שם הפסיד ללוס אנג'לס לייקרס.
בסיום עונת עבר מוטומבו לקבוצת ניו ג'רזי נטס.
בניו ג'רזי בילה מוטומבו עונה בודדת, במהלכה נאבק בפציעה טורדנית ושותף רק ב-24 משחקים, ו-21.4 דקות משחק בלבד לערב.
באוקטובר 2003 חתם מוטומבו על חוזה לשנתיים בקבוצת הניו יורק ניקס, אך בסיום העונה העבירו אותו הניקס בטרייד לשיקגו בולס תמורת ג'מאל קרופורד.
בשיקגו לא שיחק מוטומבו כלל, מכיוון שהועבר עוד באותו הקיץ ליוסטון רוקטס בתמורה לאריק פיאטקאוסקי, אדריאן גריפין ומייק ווילקס.
לקבוצת יוסטון רוקטס הגיע מוטמבו בגיל 38 כמחליפו של הסנטר יאו מינג.
בעונתו הראשונה, , שיחק מוטומבו 15.2 דקות בערב, בהם אסף 5.3 ריבאונדים והוסיף 4.0 נקודות.
הרוקטס העפילו לפלייאוף, אך הפסידו כבר בסיבוב הראשון לדאלאס מאבריקס.
בעקבות הפציעה הקשה של מינג בתחילת עונת , החל מוטומבו לקבל דקות משחק רבות יותר.
ב-10 בינואר 2008 רשם מוטמבו חמש חסימות במשחק ההפסד 77–102 ללוס אנג'לס לייקרס, ובכך עקף את כרים עבדול-ג'באר בדרך לתואר החוסם השני בטיבו בהיסטוריית הליגה.
ב-2 במרץ אותה השנה, בגיל 41, הוריד מוטומבו 22 ריבאונדים במשחק נגד דנוור, קבוצתו הראשונה, ובכך הפך לשחקן המבוגר ביותר שאסף מעל 20 ריבאונדים במשחק בודד.
לאחר סיום העונה שקל מוטמבו פרישה ממשחק פעיל, ואף החל את עונת ללא חוזה מחייב.
ב-31 בדצמבר 2008 חתם מוטמבו על חוזה בקבוצה עד לסיום העונה.
ב-2009 הצטרף לקבוצה גם רון ארטסט, מטובי שחקני ההגנה בליגה, וביחד עם מוטמבו ומינג יצרו שלישייה הגנתית חזקה.
במשחק מספר 2 בסדרת הפלייאוף של הסיבוב הראשון מול פורטלנד טרייל בלייזרס נחת מוטומבו בצורה לא טובה על רגלו לאחר מאבק על הריבאונד מול גרג אודן, נפצע בברכו, ובכך סיים את קריירת המשחק.
בשנת 2010 הוענק למוטומבו תואר דוקטור של כבוד מטעם אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
מוטמבו נולד ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
הוא דיבר אנגלית, צרפתית, ספרדית, פורטוגזית ועוד חמש שפות אפריקאיות.
היה נשוי לרוז, להם שישה ילדים, ארבעה מהם מאומצים.
אחיינו של מוטומבו, הרונה מוטומבו, גם הוא כדורסלן ומשחק עבור אוניברסיטת מערב קרולינה, היה הקלע המצטיין של האוניברסיטה בשנת 2009 ואף נבחר ל"" הטוב ביותר בבית הדרומי של המכללות.
באוקטובר 2022 עבר מוטמבו ניתוח להוצאת גידול ממוחו.
ב-30 בספטמבר 2024, בגיל 58, הלך לעולמו לאחר מאבק בסרטן המוח.
מוטמבו ידוע בשל פעילותו ההומניטרית.
בשנת 2004 הוא השתתף בתוכנית "כדורסל ללא גבולות", בה נשלחו כוכבים כשון בראדלי ומאליק רוז לסייר ברחבי אפריקה, להפיץ את הכדורסל ולשפר את התשתיות.
בית החולים על שם ביאמבה מארי מוטומבו
בשנת 1997 החל מוטומבו, בשיתוף פעולה עם הקרן על שמו, בתוכניות להקמת בית חולים עם 300 מיטות, בעלות של 29 מיליון דולר בפרברי קינשאסה.
הבניה החלה רק בשנת 2004 בשל קשיים בגיוס הכספים, על אף שמוטומבו תרם 3.5 מיליון דולר מכיסו הפרטי.
הצרות המשיכו כאשר כמעט והופקעה הקרקע בידי הממשלה בשל העיכובים בבניה, וכאשר נאלץ להרגיע כי אין לו מניעים נסתרים או פוליטיים בפרויקט.
ב-14 באוגוסט 2006 תרם מוטומבו 15 מיליון דולר נוספים להשלמת העבודה לקראת הפתיחה החגיגית ב-2 בספטמבר 2006. בית החולים נקרא על שם אימו של מוטומבו, ביאמבה מארי, שנפטרה משבץ בשנת 1997.
נבחר להיכל התהילה של הכדורסל ב-2015
ציוני דרך של הקריירה בכל הזמנים
מקום שני ברשימת החוסמים המובילים בתולדות ה-NBA (3,256)
דיקירך (בלוקסמבורגית: Dikrech, בגרמנית: Diekirch) היא קומונה במעמד עיר במרכז לוקסמבורג.
הקומונה היא בירת קנטון דיקירך ומחוז דיקירך.
העיר שוכנת לגדת נהר זואר.
בינואר 2013 התגוררו בעיר 6,581 תושבים.
בשנת 1977 נבנה המדרחוב הראשון בלוקסמבורג בעיר.
משנת 1955 ממוקם בעיר הבסיס היחיד של צבא לוקסמבורג.
דיקלופנק היא תרופה ממשפחת נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (Non steroidal anti inflammatory drug - NSAID) שחוסמת את מסלול הציקלואוקסיגנז (Cyclooxygenase Pathway) בצורה שאינה בררנית (חלבוני Cox1 וגם Cox2) וגורמת להורדה ביצירת האיכוסנואידים (Eicosanoids), מה שמוביל להורדה בתגובה של מערכת החיסון ובכך מעכבת דלקת ומורידה חום.
באנגליה, ברזיל, הודו וארצות הברית, התרופה עשויה להיות בשימוש בצורה של נתרן או אשלגן מלחי.
בסין השימוש העיקרי הוא בנתרן מלחי.
ניתן למצוא את התרופה בתצורה של משחה מקומית ללא מרשם רפואי.
בחלק מהארצות יש התוויות שימוש נוספות כגון: אקנה, כאבים וחום הנלווים לדלקת.
דיקלופנק משמשת לטיפול בכאב, בתסמונות דלקתיות, הורדת חום וכאבי מחזור, דיסמנוריאה.
שימוש נוסף הוא נגד תסמונות דלקתיות כגון: תלונות על כאבי שרירים, דלקת מפרקים שגרונית (Rheumatoid Arthritis), דלקת מפרקים ניוונית (Osteoarthritis), כאב שיניים, שגדון (Gout), כאב שרירי במפרק הלסתות (TMJ pain), דלקת חוליות מקשחת (Ankylosing spondylitis).
דיקלופנק משמש לעיתים קרובות לשיכוך כאבים קל בינוני לאחר ניתוח או טראומה, במיוחד כאשר יש דלקת.
התוויה נוספת לשימוש היא מיגרנה אקוטית - חדה.
כמו כן, דיקלופנק מקלה מעט על כאבים כתוצאה מאבנים בכליה ובכיס המרה, כאבי מחזור ורירית רחם תועה - אנדומטריוזיס (Endometriosis).
שימוש ארוך טווח בדיקלופנק בפרט או במדכאי דלקת שאינם סטרואידים - (NSAID) בכלל, עלול להוביל לכיב פפטי (אולקוס).
שילוב של דיקלופנק ומיזופרוסטול (misoprostol), אנלוג סינתטי של פרוסטגלנדין (PGE1), יסייע בשמירה על רירית הקיבה.
להלן רשימת תופעות הלוואי השכיחות:
מומלץ לא להשתמש בתרופה במצבים הבאים:
שלישון אחרון (3) במהלך הריון
מחלת קרוהן או מחלת מעי דלקתית אחרת
דימום תוך בטני ממערכת העיכול
ריצ'רדס היה רופא ופיזיולוג אמריקאי.
זוכה פרס נובל בפיזיולוגיה ורפואה ב-1956 עם ורנר פורסמן (ממציא צנתר הלב) ועם אנדרה קורנאן, על פיתוח טכניקת צינתורי הלב, בחינת השפעתן של תרופות לב שונות, ומיפוי סוגים שונים של כשל כרוני של הלב ומחלות ריאה ודרכי הטיפול בהם.
נחשב כמי שתרם רבות למחקר בתחומי הפיזיולוגיה והפיזיופתולוגיה, וכן לקביעת מדיניות בנושא מחקר טיפולי.
נולד ב-30 באוקטובר 1895, בניו ג'רזי, לאב שהיה עורך דין, וסב שהיה רופא בניו יורק.
הצטיין בלימודיו בבית הספר בקונטיקט ואחר כך בתואר ראשון (באנגלית ויוונית) באוניברסיטת ייל.
ב־1917 דיקינסון הצטרף לצבא כקצין תותחנים ושירת באירופה.
ב-1919 הוא החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
לאחר סיום לימודיו, בשנים 1923 עד 1927, הוא המשיך את לימודי הרפואה כמתמחה ורופא צעיר בבית החולים פרסביטריאן (Presbyterian) המשויך לאוניברסיטת קולומביה.
בתום ההתמחות, אוניברסיטת קולומביה העניקה לריצ'רדס מלגת מחקר במכון הלאומי למחקר רפואי בלונדון, ושם, בשנים 1927–1928 הוא חקר בהנחייתו של הנרי דייל נושאים שונים, ובהם המחזוריות של מערכת הכבד.
עבודתו במעבדה של דייל אפשרה לו להכיר מקרוב את הטכניקות של צנתר לב, במסגרת ניסויים בכלבים ושימפנזות.
ההיכרות עם טכניקת הצינתור הוכיחה עצמה כבעלת ערך רב בהמשך עבודתו.
בתום תקופת המלגה, דיקינסון חזר לניו יורק.
בשנת 1931 החל לשתף פעולה עם אנדרה קורנאן בבית החולים בלוויו (Bellevue) שבניו יורק.
ב-1945 עבר לעבוד בבית החולים בלוויו בניו יורק שם המשיך עד לפרישתו ב-1961. בשנים 1940–1961, עסק בפיתוח טכניקת צינתור הלב ובמחקר בתחום הלב.
לאורך הקריירה שלו היה דיקינסון רופא, חוקר, מורה, אחראי על שתי מעבדות מחקר בתחום פיזיולוגיית לב-ריאה בקולג' לרופאים ולמנתחים באוניברסיטת קולומביה, יועץ רפואי לחברת התרופות מרק (Merck) ועורך של מדריך הרפואה הידוע שלה, ויועץ לוועדה למחקר רפואי של המשרד למחקר מדעי.
ריצ'רדס נישא ב-1931 לקונסטנס ריילי, שהייתה טכנאית במעבדה שבה עבד, ונולדו להם ארבע בנות.
לאורך חייו ניכר כביישן וכשקדן ביותר.
דיקינסון הושפע מאבי הרפואה, הרופא היווני היפוקרטס.
הדמויות שהשפיעו ביותר על חשיבתו ופעולותיו בשנותיו המוקדמות כרופא היו שני פיזיולוגים: לורנס ג'יי הנדרסון מאוניברסיטת הרווארד והנרי האלט דייל.
תחת פטרונותו של הנדרסון, פרסם דיקינסון שלושה מאמרים בתקופת ההתמחות: הראשון עסק בהתאמות מחזוריות באנמיה; השני - בזרימת דם דרך הריאות והמערכת המחזורית, וכן ב-Tetralogy of Fallot, מום לב מולד שכיח אשר מהווה 8% ממומי הלב בילדים; והשלישי - בהשפעת היציבה על המכניקה של זרימת הדם.
דיקינסון הוקסם מדמותו של וורנר פורסמן שערך בשנת 1929 צנתור עצמי, ושאב ממנו השראה בעבודתו בנושא צנתור.
דיקינסון התבטא כנגד הזנחת בתי החולים על ידי הרשויות הציבוריות.
לאורך הקריירה שלו, היה דיקינסון ידוע גם כפילוסוף של מדעי הרפואה, ובהקשר זה ציטט את היפוקרטס, באמרו כי .
דיקינסון ועמיתו אנדרה קורנאנד פיתחו טכניקה חדשה לצנתור הלב, חרף ההתנגדות הרבה שעוררה הטכניקה.
במסגרת עבודתם, השניים חקרו מקרים של שוק טראומטי ללב, מחלות לב מולדות ואחרות, ומחלות ריאה.
חדשנות עבודתם של קורנאנד ודיקינסון הייתה בתיאור תפקוד לב נורמלי של המטופלים, בקביעת מדדים מוגדרים (אשר שימשו בין השאר כבסיס לבחירת מועמדים לניתוחי לב), בהעלאת השערות לגבי המכניזם של מחלות לב שונות, ובגיבוש ניסויים לאימות השערות אלה.
עבודתם של השניים הובילה להתקדמות במתודולוגיות המחקר הרפואי באופן כללי.
כך למשל, ניסויים שביצעו שימשו בסיס למחקרים עתידיים ביחס למחלות כיתר לחץ דם, מחלות ריאה ומחלות לב-ריאה.
בדומה, שיטת הסיווג המודרנית של אי ספיקת כליות מבוססת על הסטנדרטים שקורנאנד ודיקינסון קבעו.
לבסוף, השניים סללו את הדרך לשימוש בקרדיולוגיה וברדיולוגיה פולשנית בחינוך הרפואי ובתעשייה הביו רפואית.
1956 – פרס נובל בפיזיולוגיה או רפואה, ביחד עם ורנר פורסמן ואנדרה קורנאנד.
1968 – מדליית טרודאו (Trudeau) של איגוד השחפת הלאומי האמריקאי.
1970 – פרס קובר של איגוד הרופאים האמריקאי.
משנת 1973, השנה בה נפטר דיקינסון, נערכת מדי שנה הרצאה לזכרו על ידי האגודה האמריקאית ללב.
דיקייטר () היא עיר במחוזות ליימסטון ומורגן (שהיא העיר הראשית בו) שבמדינת אלבמה שבארצות הברית.
העיר, שכינויה הוא "עיר הנהר" (The River City), שוכנת בצפון אלבמה על גדת אגם ווילר לאורך גדות נהר הטנסי.
יחד עם העיר האנטסוויל הסמוכה היא יוצרת מטרופולין שנכון לשנת 2012 מנה כ-680,000 תושבים.
כמו ערים רבות בדרום ארצות הברית בראשית המאה ה-19, הצלחתה הראשונית של דיקייטר התבססה על מיקומה על גדת נהר.
מסילות הברזל ונתיבי השיט הציבו אותה במרכזה של הפעילות הכלכלית של צפון אלבמה.
עד מהרה צמחה העיר להיות מרכז כלכלי גדול בעמק הטנסי וצומת תחבורתי למטען ולנוסעים בין נאשוויל למוביל ובין צ'טנוגה וניו אורלינס.
לכל אורך המאה ה-20 חוותה העיר צמיחה מתמדת, אך שכנתה האנטסוויל האפילה עליה כמרכז כלכלי עקב קיומו של מרכז טיסות החלל מרשל בתחומה.
כיום כלכלת העיר מבוססת בעיקר על תעשייה, תעבורת משאות ותעשיות היי-טק כמו ג'נרל אלקטריק ו-United Launch Alliance.
האזור היה ידוע בתחילה בשם "מעגן המעבורת של רודס" (Rhodes Ferry Landing), על שמו של דר' הנרי ו.
רודס, שהיה בעל קרקעות שהפעיל שירות מעבורות שחצה את נהר הטנסי בעשור השני של המאה ה-19 במקום בו משתרע כיום "פארק מעבורת רודס".
העיר התאגדה בשם דיקייטר ב-1821 ונקראה על פי בקשתו של נשיא ארצות הברית, ג'יימס מונרו על שמו של סטפן דיקייטר, שהיה קצין בצי ארצות הברית ונהרג בדו-קרב ב-1820.
בראשית שנות השלושים של המאה ה-19 הייתה דיקייטר התחנה הסופית המזרחית של מסילת הברזל טסקמביה-קורטלנד-דיקייטר, שהייתה מסילת הברזל הראשונה שנסללה ממערב להרי האפלצ'ים.
ב-1850 שולבה מסילה זו במסילת ממפיס-צ'ארלסטון.
בשל מיקומה על נהר הטנסי ובהצטלבות של שתי מסילות ברזל חשובות, הייתה דיקייטר למקום התרחשותם של כמה קרבות במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.
כאשר כבש צבא האיחוד את העיר בשלבים המוקדמים של המלחמה, הורה המפקד הצבאי על הריסתם של כל המבנים בעיירה למעט ארבעה מבנים.
לבנים מהריסות כמה מהכנסיות שהוחרבו שימשו לבניית תנורים וארובות עבור הבניינים ששימשו לשיכון החיילים.
ארבעת הבניינים ששרדו (ועומדים על תילם עד היום) הם בניין ה"סטייט בנק" הישן, בית דנסי-פולק, בית טוד ובניין ברלסון-הינדס-מקנטייר.
לאחר ניצחון האיחוד בקרב על אטלנטה, כבש כוח של צבא הקונפדרציה בפיקודו של גנרל ג'ון בל הוד את העיר לזמן קצר במהלך הקרב שנערך על העיר באוקטובר 1864, אז כונתה העיר "אגוז קשה לפיצוח".
כאשר הייתה דיקייטר תחת כיבוש צבא הקונפדרציה, הוכנו התוכניות לקרב שילה בבית ברלסון-הינדס-מקנטייר.
פעילות זו הפכה את הבית לאחד האתרים ההיסטוריים החשובים בעיר.
על חורבותיה של דיקייטר שלאחר המלחמה, צמחה ממערב למסילות הברזל עיר חדשה בשם "דיקייטר החדשה" (New Decatur).
עיר זו נוסדה ב-1887 והתאגדה ב-1889. אף על פי כן, תושבי דיקייטר הישנה סלדו מהעיר החדשה, שנוסדה ויושבה על ידי אנשים שעברו לאזור ממדינות הצפון.
האיבה שעמדה בבסיס הקמתה של דיקייטר החדשה הובילה בספטמבר 1916 למהלך לשינוי שמה ל"אולבני" (Albany), על שמה של אולבני, בירת מדינת ניו יורק.
הדחיפה למיזוג שתי הערים נבעה מהצורך בהקמת גשר במקום המעבורת שקישרה בין שתי גדות נהר הטנסי.
מועדון הקיווניס (Kiwanis) המקומי נוסד כך שהיה איזון מוחלט בין חברי שתי הערים כדי לגייס את המאמצים לגרום למדינה לבנות את הגשר.
ב-1925 התמזגו שתי הערים לעיר אחת שהוחזר לה השם הישן, דיקייטר.
עד היום קיימים הבדלים מהותיים בין שני הצדדים של העיר.
שתי הערים התפתחו בצורה שונה ובתקופות שונות.
הצד המזרחי של העיר נוטה להיות בעל אופי יותר "פרברי" ומסורתי, בעוד שהחלק המערבי הוא בעל אופי "מטרופוליני" ומודרני יותר.
בניין ה"סטייט בנק" הישן, השוכן בשולי מרכז העיר ושנבנה ב-1833, הוא מבנה הבנק העתיק ביותר באלבמה.
בריכת הגלים הראשונה בארצות הברית נפתחה בדיקייטר והיא עדיין פעילה.
דיקייטר מתנאה ברובע הגדול ביותר בכל ערי אלבמה שבנוי בסגנון הוויקטוריאני.
בעיר גם שוכן בית האופרה העתיק ביותר באלבמה.
בעבר נשענה כלכלת העיר על ענפי תעשייה כמו סדנאות הרכבת, תעשיית רכב, מפעלים למילוי בקבוקים, מפעלים לעיבוד עץ ולייצור אבנטים ותריסים, מוצרים כימיים, סיגרים, קמח, שמן כותנה ומגוון מוצרים נוספים.
דיקטטור הוא מנהיג פוליטי בעל שליטה מוחלטת.
כאשר דיקטטור שולט בחברה או באומה נקרא המצב דיקטטורה.
המילה "דיקטטור" נטבעה בימי הרומאים, שם היה הסנאט הרומי ממנה את הדיקטטור לשלטון בעת משברים על מנת שיפתור אותם.
בעידן המודרני, המונח "דיקטטור" משמש לרוב לתיאור מנהיג שהוא בעל בכוח אישי יוצא מן הכלל ואף עושה בו שימוש לרעה.
דיקטטורות מאופיינות על ידי אחד או יותר מהבאים: ביטול בחירות ודיכוי זכויות אזרחיות, הכרזה על מצב חירום במדינה, דיכוי יריבים פוליטיים בכל האמצעים האפשריים (גם לא חוקיים כגון התנקשות או הרעלה).
כמו כן דיקטטור משליט משטר חד-מפלגתי ולרוב פולחן אישיות סביב דמותו.
המונח דיקטטור מאוד דומה, אך לא זהה, להגדרה העתיקה של "עריץ".
במקור, הן התואר עריץ והן התואר דיקטטור לא נשאו הקשרים שליליים.
מגוון גדול של שליטים שכוננו משטרים שונים, כמו חונטות צבאיות, משטרים חד-מפלגתיים וממשלות אזרחיות בהן עמדו, תוארו כדיקטטורים.
הדיקטטור יכול להחזיק בדעה ימנית קיצונית, שמאלית קיצונית או אף להיות א-פוליטי.
עד לקראת סיומה של המאה ה-19 שימש המונח דיקטטור לתאר מנהיג חזק ולא נקשרו אליו רעיונות ודעות שליליות.
למשל, בתום מסע האלף בשנת 1860, ג'וזפה גריבלדי איחד את ממלכות סיצליה והוגדר כ"דיקטטור" של איטליה.
זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1863, לאחר מרד ינואר בפולין, עלו לשלטון ארבעה "דיקטטורים" במדינה.
בימינו, למילה ולמונח דיקטטור מתלווים הקשרים שליליים, ביניהם אכזריות ודיכוי עם.
נעשה שימוש במילה כדי לאתר אדם בעל כוח פוליטי שאינו מאפשר ליריביו לנצחו באופן הוגן, וכן למנהיגים בעלי מגלומניה.
דיקטטורים במאה האחרונה ציוו על פולחן אישיות סביב דמותם, דוגמת הצבת פסלים רבים בדמותם ותמונותיהם בציבור או אזכור שמם בכל אירוע, וכן העניקו לעצמם תארים ודרגות כבוד.
למשל אידי אמין, ביקש מכל נתיניו לתאר אותו במילים אלה "הוד מעלתו, נשיא לכל החיים, פילדמרשל אל חאג'י דוקטור אידי אמין דאדה, בעל אות השירות המצוין והצלב הצבאי, כובש האימפריה הבריטית באפריקה בכלל ובאוגנדה בפרט".
בסרט "הדיקטטור הגדול", צ'ארלי צ'פלין ביקר באופן סאטירי את אדולף היטלר והן את מוסד הדיקטטורה.
כמו כן, למילה דיקטטור מתלווה כמעט תמיד הקשר צבאי.
דיקטטורים רבים עמלו כדי להשתלט ולהשפיע על הצבא במדינתם וכן לבשו מדים צבאיים וענדו דרגות צבאיות.
פרנסיסקו פרנקו היה בעל דרגת לוטננט גנרל בצבא הספרדי לפני שביצע הפיכה והשתלט על המדינה.
מנואל נורייגה היה גנרל בצבא פנמה שלימים נהפך לדיקטטור שלה.
יש גם דיקטטורים שמעולם לא שירתו שירות צבאי או היו חלק משורות הצבא באיזשהו אופן.
יש דיקטטורים שהתמחו בשילהוב ההמון, דוגמת מוסליני והיטלר.
אחרים היו בעלי כישורים רטוריים יותר דוגמת סטלין ופרנקו.
לרוב, עושי דבריו של הדיקטטור משתלטים על אמצעי התקשורת במדינה, עורכים תעמולות רבות לטובתו וכן משתיקים ומדכאים את המתנגדים והמבקרים של שלטונו.
תחת שלטונם הסובייטי של יוסיף סטלין וולדימיר לנין, מתנגדי ויריבי המשטר סבלו מ"טרור אדום", כלומר רדיפה מארגונים דוגמת הצ'קה, המשטרה החשאית, הוצאות להורג ללא משפט וכן ממשלוחים בלתי פוסקים לגולאגים.
מרבית האסירים בגולאגים לא היו אסירים פוליטיים, אם כי אחוז ניכר מהם מחו נגד הקומוניזם או נגד ראשי המשטר.
לפי הערכות, במחנות העבודה ברוסיה הקומוניסטית שנקראו גולאגים מצאו את מותם למעלה מ-1,050,000 איש.
כמו כן, המשטר הסובייטי נתן אור ירוק לביצוע ניסויים רפואיים בבני אדם, שימוש בתרופות פסיכיאטריות ואשפוז פסיכיאטריים כפויים כדי להשתיק מתנגדים ו"בוגדים", אי מתן חופש דתי, או חופש להתאגד, לנאום או להתאסף.
פול פוט היה הדיקטטור של קמבודיה בשנת 1975. במהלך שלטונו שנמשך ארבע שנים כ-1.7 מיליון איש מצאו את מותם (מתוך אוכלוסייה של 7 מיליון איש).
כתוצאה מכך, פוט מכונה "היטלר של קמבודיה" ו"הטירן רוצח העם".
בית הדין הפלילי הבינלאומי הוציא צו מעצר כנגד דיקטטור סודאן, עומר אל-בשיר, בגין פשעי מלחמה שערך משטרו בדארפור.
דיקטודון (שם מדעי: Diictodon) הוא סוג של זוחל מקבוצת התראפסידה שחי בסוף תקופת הפרם.
מאובניו נמצאו ברחבי אסיה ואפריקה ובעיקר בדרום אפריקה שם זוהו מאובנים רבים שלו.
מספר מינים שלו הועברו לסוגים דומים כמו הג'ימוזאוריה.
יצור זה הגיע לאורך 45 סנטימטרים, והיה בעל גוף קטן ומגושם, ראש גדול עם ניבים בולטים איתם הוא התחפר ותלש צמחייה.
אורח חייו דמה לחולד מודרני אך הוא היה דמוי-זוחל.
יצור זה חי בחבורות קטנות ועלה למעלה לעיתים רחוקות, עקב הטורפים הרבים של תקופתו.
אולי הוא חי לצד תראפסידים דומים כמו הכיסטצפאלוס והדיקינודון (Dicynodon).
יצור זה היה מאבותיהם של הקיינודונטיים שמהם התפתחו היונקים האמיתיים.
הוא נכחד בסוף תקופת הפרם.
דיקנס היא סדרת דוקו-דרמה של ה-BBC משנת 2002 על חייו של הסופר האנגלי צ'ארלס דיקנס.
את התוכנית מגיש פיטר אקרויד והיא מבוססת על הביוגרפיה שכתב אודות דיקנס.
את דמותו של דיקנס מגלם השחקן אנטון לסר.
הסדרה כוללת שלושה פרקים באורך שעה.
מרים מרגוליס – קתרין דיקנס
קנת קרנהאם – ג'ון פורסטר
ג'פרי פאלמר – ויליאם מייקפיס תאקרי
הלן מקרורי – קייט דיקנס
אנטון לסר – צ'ארלס דיקנס
ג'ק דוונפורט – צ'ארלי דיקנס
נטשה ליטל – אלן טרנן
אווריל אליס – פרנסס טרנן
טימותי וסט – ג'ון דיקנס
פרונלה סקיילס – אליזבת דיקנס
לוסי דוונפורט – מרי הוגארת'
פיליס לוגאן – ג'ורג'ינה הוגארת'
רובין סואנס – ג'ורג' ריינולדס
טרוור פיקוק – וילאם בארקר
דיקן מוזס נאזו הוא כדורגלן האיטי יליד צרפת המשחק בעמדת החלוץ באסתקלאל טהראן מליגת העל האירנית ובנבחרת האיטי בה הוא מחזיק בתואר מלך השערים בכל הזמנים.
נאזו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ואן, ממנה עבר ללוריאן.
בגיל 19 הצטרף לרויה-נויון מהליגה הצרפתית הרביעית, ממנה עבר לאולימפיק סנט-קנטין.
בספטמבר חתם בקרלה בלסטרס מהסופר ליג ההודי.
ב-13 בינואר 2017 חתם בוולברהמפטון וונדררס עד לסיום העונה.
ב-4 באוגוסט 2017 הושאל לקובנטרי סיטי עד לינואר .
יממה לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-3 נגד נוטס קאונטי.
שלושה ימים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-3 נגד בלקברן רוברס.
בינואר הושאל לאולדהאם את'לטיק עד לסיום העונה, בה כבש 6 שערים ב-16 הופעות.
ב-14 ביוני 2018 נאזו חתם לשלוש שנים בסנט טרוידן מליגת העל הבלגית.
בינואר נאזו הושאל לסנט מירן.
ביולי , נאזו חתם בקווילי-רואן
ב-5 במרץ 2014 נאזו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת האיטי בתיקו 0-0 נגד , שהיה גם המשחק הרשמי הראשון בתולדות קוסובו.
נאזו נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2015. נאזו הבקיע את שני השערים היחידים של האיטי בטורניר, כאשר השער נגד היה שער הבכורה שלו בנבחרת.
דיקלוקסצילין (Dicloxacillin) היא תרופה אנטיביוטית ממשפחת הפניצילין.
התרופה משמשת לטיפול בזיהומים סטפילוקוקליים וניתנת פומית בכמוסה או תרחיף.
דיקלוקסצילין מסווגת כאיזוקסזוליל פניצילין, קבוצה של פניצילינים עמידים לפניצילינאז, עם פעילות נגד נקדים גראם חיוביים המפרישים פניצילינאז.
קלוקסצילין משמשת לטיפול בזיהומים מזני Staphylococcus רגישים למתיצילין.
המינון המקובל למבוגרים הוא 125–500 מ"ג ארבע פעמים ביום, ולילדים 12.5–100 מ"ג לק"ג גוף, גם כן ארבע פעמים ביום.
דיקלוקסצילין בנויה מחומצה 6-אמינופניצילינית שאליה מחוברת כשייר צדדי קבוצת איזוקסזוליל ואליה מחוברות קבוצת פניל עם שני אטומי כלור וקבוצת מתיל.
מנגנון הפעולה של דיקלוקסצילין, כמו גם של יתר הפניצילינים, נובע מעיכוב האנזים טרנספפטידאז על ידי הטבעת הבטא לקטמית.
הספיגה של דיקלוקסצילין במתן פומי עומדת על 50%–75%, כאשר מזון מפחית את ספיגת התרופה.
כ-10% מן התרופה עוברים מטבוליזם כבדי.
התרופה מופרשת בעיקר בצואה או בשתן.
זמן מחצית החיים של התרופה הוא 50 דקות.
כבכל פניצילין, אלרגיה לדיקלוקסצילין היא תופעת לוואי נפוצה, אשר טווח הביטוי שלה נע בין פריחה לאנפילקסיס.
תופעות לוואי של מערכת העיכול, כגון כאבי בטן, בחילות ושלשולים נפוצות במתן פומי.
דיקנסון היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית על חייה של המשוררת אמילי דיקנסון, שנוצרה על ידי אלנה סמית' והופקה עבור Apple TV+.
העונה הראשונה יצאה ב-1 בנובמבר 2019, עם העלייה של שירות הזרמת המדיה Apple TV+.
עונה שנייה הוזמנה באוקטובר 2019, ועונה שלישית הוזמנה באוקטובר 2020. העונה השנייה עלתה ב־8 בינואר 2021. העונה השלישית והאחרונה עלתה ב-5 בנובמבר 2021.
"דיקנסון" מתרחשת בתקופתה של אמילי דיקנסון, עם נימה ורגישות מודרניים.
הסדרה לוקחת את הצופים לתוך עולמה של אמילי, ולתוך החקירות הנועזות שלה אל האילוצים של חברה, מגדר, ומשפחה, דרך נקודת המבט של משוררת מתחילה אשר לא משתלבת בתקופתה, ודרך הדמיון המפותח שלה.
"דיקנסון" הוא סיפור ההתבגרות של אמילי - ומאבק של אישה להשמיע את קולה."
היילי סטיינפלד בתפקיד אמילי דיקנסון, משוררת בתחילת דרכה.
בת למשפחה אמידה ובעלת כוח, היא נתפסת כתימהונית בעיני הזולת ומרבה להזות.
היא מורדת בציפיות של המשפחה שלה ממנה, ורודפת אחרי הזדמנויות למידה והרפתקאות.
היא ביסקסואלית שמנהלת רומן עם גיסתה, סו.
טובי האס בתפקיד אדוארד דיקנסון, האב במשפחת דיקנסון.
פוליטיקאי ובעל פירמת עורכי דין, שמחזיק בעמדות שמרניות ומביע מורת רוח בנוגע לכתיבה של אמילי.
אדריאן בלייק אנסקו בתפקיד אוסטין דיקנסון, האח של אמילי ולוויניה, ובעלה של סו.
אנה בארישניקוב בתפקיד לוויניה "ויני" דיקנסון, הצעירה מבין האחים דיקנסון, שרוצה למצוא חתן.
אלה האנט בתפקיד סו גילברט, חברתה הטובה של אמילי, המאהבת שלה, שבמהלך הסדרה נהיית אשתו של אוסטין.
היא התייתמה ממשפחתה וגרה באכסניה לפני שעברה לגור עם משפחת דיקנסון.
ג'יין קרקובסקי בתפקיד אמילי נורקרוס דיקנסון, האם במשפחת דיקנסון.
היא עקרת בית שמנסה לחנך את בנותיה לערכים שמרניים.
ויז קאליפה בתפקיד המוות (אזכור לשיר של אמילי דיקנסון)
סמואל פרנסוורת' בתפקיד ג'ורג' גולד, חברו של אוסטין שמתעניין רומנטית באמילי
צ'ינאזה אוצ'ה בתפקיד הנרי, משרת בבית דיקנסון
דרלין האנט בתפקיד מגי, עוזרת הבית של משפחת דיקנסון
אמנדה וורן בתפקיד בטי, תופרת שמלות ואשתו של הנרי
גאס בירני בתפקיד ג'יין האמפרי, נערה פופולרית בעיר שמתעניינת באוסטין
סופי צוקר בתפקיד אבבי ווד, חברה בחבורה של ג'יין
אלגרה הארט בתפקיד אבאיה רוט, חברה בחבורה של ג'יין
קווין יי בתפקיד טושיאקי, חבר בחבורה של ג'יין
גאס הלפר בתפקיד ג'וזף ליימן (עונה 1), מושא האהבה של לוויניה
ג'ייסון מנטזוקאס בתפקיד דבור (עונה 1), אחת ההזיות של אמילי
רוברט פיקארדו בתפקיד איתמר קונקי, שותף עסקי של אדוארד
מאט לוריה בתפקיד בן ניוטון (עונה 1), פקיד של אדוארד
ג'סיקה הכט בתפקיד דודה לוויניה, אחותה של אמילי נורקרוס דיקנסון
פין ג'ונס בתפקיד סמואל בולס, עורך העיתון "ספרינגפילד רפובליקן" (עונה 2)
פיקו אלכסנדר בתפקיד הנרי שיפלי, דייר המתאכסן בבית משפחת דיקנסון, ומושא אהבה חדש של לוויניה (עונה 2)
וויל פולן בתפקיד אף אחד (אזכור לשיר של אמילי דיקנסון; עונה 2)
איו אדבירי בתפקיד האטי, משרתת בבית משפחת דיקנסון (עונה 2)
ג'ון מולאני בתפקיד הנרי דייוויד תורו
זושה מאמט בתפקיד לואיזה מיי אלקוט
טימותי סימונס בתפקיד פרדריק לואו אולמסטד
קלי בארט בתפקיד אדלייד מיי
ניק קרול בתפקיד אדגר אלן פו
מספר פרק בעונהשם הפרק באנגליתבימויכתיבהתאריך שידור מקורי1"Because I could not stop"דייוויד גורדון גריןאלנה סמית'1 בנובמבר 2019באמהרסט, מסצ'וסטס של המאה ה-19, אמילי דיקינסון הצעירה מואסת בניסיונות של אימה למצוא לה חתן.
האחרון שבהם הוא ידיד שלה, ג'ורג', שעובד במגזין הספרות של המכללה בעיר, והיא מנצלת את המצב כדי לבקש ממנו לפרסם במגזין שיר שלה.
אמילי מגלה שאחיה, אוסטין, הציע נישואין לחברה הטובה ביותר שלה, סו.
אוסטין מספר להוריהם שהוא מתכנן לעבור לגור עם סו בדטרויט, מישיגן, אך האב רוצה שהוא יישאר באמהרסט.
אחר כך, אמילי וסו נפגשות ואמילי מבקשת מסו להבטיח לה שתמיד תאהב אותה יותר מאשר את אוסטין, ומנשקת אותה.
ג'ורג' מודיע לאמילי שהשיר שלה יתפרסם במהדורה הבאה של המגזין, אבל אמילי מפחדת מהתגובה של אביה, אדוארד.
בארוחת הערב, אדוארד מודיע שהוא מתכוון לרוץ לקונגרס.
אוסטין מודיע שהוא וסו יישארו באמהרסט, ואמילי מספרת למשפחתה ששיר שלה עומד לצאת לאור.
אביה כועס עליה על כך שהיא הורסת את המוניטין של המשפחה.
בדמיונה של אמילי, היא פוגשת את המוות, דמות שמגיעה לאסוף אותה בכרכרה מדי ערב לטיול, והם דנים בשירים שלה.
באותו הלילה, אביה של אמילי מודה בפניה שבניגוד לאשתו, הוא לא רוצה שהיא תתחתן ותעזוב את הבית.2"I have never seen 'Volcanoes'"דייוויד גורדון גריןאלנה סמית' ורייצ'ל אקסלראמילי מגלה שגאולוג מגיע לעיר כדי להרצות על הרי געש, מה שמעורר בה סקרנות רבה, אבל אביה מתנגד לרעיון ומאמין שנשים לא צריכות להשיג השכלה.
אמה של אמילי כועסת על החלטתו של אביה להשיג עוזרת בית - לפי בקשתה של אמילי, כדי שלא תצטרך לעשות מטלות בית.
סו ואמילי מחליטות להתחפש לגברים כדי להתגנב לתוך ההרצאה של הגאולוג.
באמצע ההרצאה, אמילי בטעות חושפת את זהותן.
אביה כועס מאוד על התנהגותה המבישה ודורש שהיא תפסיק עם מעשי הקונדס.
אמה של אמילי מאשימה אותה בכך שהיא אנוכית ומעוניינת להגשים את הרצונות שלה בלבד במקום את אלו של אביה.
אמילי אז מבקשת מעוזרת הבית, מגי, שתלמד אותה לאפות לחם.
בלילה, אמילי מספרת לסו שהיא מרגישה לכודה, כמו התושבים בפומפיי.
סו אומרת לה שהיא מכירה את התחושה של הר געש, והן מקיימות יחסי מין.3"Wild nights"לין שלטוןאלנה סמית' ואלי וולרההורים של אמילי נוסעים לבוסטון והאחים מחליטים לערוך מסיבה בבית.
סו מהססת להכריז על האירוסים שלה ושל אוסטין לכולם בגלל המצב הכלכלי שלה, אבל אוסטין מתעקש לשלם את כל החובות שלה.
למסיבה מגיעים ג'וסף, מושא האהבה של ויני, וג'יין, חברה לכיתה לשעבר של אמילי שמתעניינת באוסטין.
ג'ורג' מביא אופיום למסיבה ואמילי משתמשת בסם עם האורחים.
ג'ורג' מציע לאמילי לרקוד ומדבר על כך שהוא רוצה להתחתן איתה, אך אמילי אומרת שהוא צריך להתחתן עם בחורה נורמלית, והם מתנשקים לפני שהיא בורחת עם כאבי בטן.
אוסטין אז מכריז על האירוסים שלו לסו, לפני שהיא רצה לחפש את אמילי.
ג'יין חושפת את רגשותיה כלפי אוסטין, ומפקפקת באירוסים שלו לסו, מפני שנדמה שאמילי וסו מאוהבות.
אוסטין לא מאמין לדבריה, אבל אז תופס אותן בנשיקה, מה שמוביל את סו לומר שהיא מרגישה חנוקה על ידי שניהם והיא מתכוונת לעזוב לבוסטון לזמן מה.4"Alone, I cannot be"לין שלטוןאלנה סמית'אחרי שסו עזבה לבוסטון, אמילי ואוסטין מוטרדים ושולחים לה מכתבים רבים.
מסילת רכבת מתוכננת להיבנות בעיר ואמילי מגלה שהעץ האהוב עליה עומד להיכרת.
היא יוצאת ביחד עם ג'ורג' לחפש את הסופר של הספר וולדן, הנרי דייוויד ת'ורו.
אמילי מתאכזבת לגלות שהוא לא מעוניין לעזור לה, אבל אביה מחליט למנוע את כריתת העץ בשבילה.5"I am afraid to own a Body"סיילס האוורדאלנה סמית' וקן גרלרג'ורג' מבקש את רשותו של אדוארד לשאת את אמילי לאישה, ואדוארד אומר שג'ורג' מתירני מדי איתה.
אמילי מתכוננת לשחק את המחזה אותלו עם מועדון שייקספיר של חבריה, וג'ורג' מנסה לכפות עליה להתנהג בצורה יותר ממושמעת, תחילה על ידי כך שהוא מנסה לצנזר את המחזה, ולאחר מכן בכך שהוא מתנגד לתת להנרי, משרת שחור בבית דיקנסון, לשחק במחזה.
אף על פי שהוא מנסה להסביר את המניע שלו בפני אמילי, היא כועסת ועונה בסירוב להצעת הנישואים שלו.6"A brief, but patient illness"סיילס האוורדרייצ'ל אקסלרבני הבית מאמינים שאמילי חולה וגוססת.
אמנם, אמילי מזייפת את המחלה שלה כדי שתוכל להישאר בחדר על מנת לקרוא ולכתוב שירה.
היא פוגשת את בן ניוטון, פקיד חדש של אדוארד, שגם הוא מעריץ נלהב של שירה.
אחרי שבני המשפחה נפרדים ממנה בדמעות, אמילי מעמידה פנים שהיא הבריאה באורח פלא.
היא מופתעת לראות את סו, שחזרה אחרי ששמעה שאמילי על ערש דווי.
אמילי דוחקת בה שתינשא לאוסטין אחרי שאוסטין סיפר לה על אהבתו אליה, ואמילי עצמה התחילה להתעניין בבן.
לוויניה שוכרת אמן כדי שיצייר דיוקן שלה.
היא לא מרוצה מהתוצאה, ומנסה לצייר את עצמה.7"We lose – because we win"סטייסי פאסוןאלנה סמית' ורובי מקדונלדאדוארד מתכונן ליום הבחירות, ומרגיש מתוסכל כאשר המושב הבטוח לכאורה שלו בקונגרס מוטל בספק בגלל קרב צמוד בבחירות.
אמילי רוצה ללכת לראות את הקרקס שהגיע העירה, אבל אביה לא מרשה.
בן מעודד את אמילי להשתתף בתחרות שירה מקומית אך אמילי מהססת, ויודעת שזה יביך את אביה.
היא מחליטה לבקש מאוסטין להגיש את השיר שלה "איש לא מכיר את הורד הקטן הזה" לתחרות תחת שמו.
הוא עושה כבקשתה ומנצח בתחרות.
אדוארד מבין שהשיר נכתב על ידי אמילי, והם מנהלים עימות אלים.
אחרי העימות, אמילי הוזה שהיא מופיעה בקרקס.
המפלגה של אדוארד מנצחת בבחירות, אבל המשפחה נסערת מדי כדי לחגוג.8"There's a certain Slant of light"סטייסי פאסוןהייס דייבנפורטאדוארד נוסע לוושינגטון ואמילי נפרדת ממנו באדישות.
משפחת דיקנסון מארחת ארוחת ליל חג המולד.
האם, מדוכאת מכך שאדוארד נסע, הולכת למיטה ומשאירה את הילדים לארח.
אמילי מזמינה את בן, וסו מופתעת ומקנאת כשאמילי מבשלת כדי להרשים אותו.
בבוקר של חג המולד, אמילי מגלה שאביה בונה בשבילה חממה כמתנה, כדי שהיא תוכל ליהנות מפרחים כל השנה.9"'Faith' is a fine invention"פטריק נוריסדרלין האנטבן חולה מאוד.
כשהוא ואמילי הולכים לצפות בליקוי חמה, הם "אנטי-מתחתנים" אחת עם השני, ומבטיחים להישאר לא נשואים לכל חייהם.
כשהשיעול של בן מחמיר אמילי מטפלת בו בביתה ומוטרדת כשהוא מתחיל להזות.
היא מדמיינת שהיא מתחננת בפני המוות שלא ייקח אותו.
סו הולכת למדוד את שמלת החתונה שלה ומגלה שהיא בהריון.
לוויניה נותנת לג'וסף ציור שלה בעירום והוא מפיץ אותו בין החברים.10"I felt a Funeral, in my Brain"פטריק נוריסאלנה סמית' ואלי וולריום החתונה של אוסטין וסו מגיע.
אמילי עדיין אבלה על מותו של בן, אבל מנסה להפוך את היום למיוחד בשביל סו בכך שהיא מכינה לה זה פרחים וכותבת לה שיר אהבה.
המעשים שלה שוב מציתים את הקנאה של אוסטין, והוא מחליט לאסור עליה להגיע לחתונה ולספר למשפחה שזאת הייתה החלטה שלה לא להגיע.
ג'ורג' עוזב את העיר כדי לחפש זהב בקליפורניה ומציע לאמילי לבוא איתו, אבל היא מסרבת שוב להצעתו.
אדוארד חוזר הביתה, ואמילי אומרת לו שאין דבר שהוא יכול לעשות כדי לעצור אותה מלכתוב שירים.
מספר פרק בעונהשם הפרק באנגליתבימויכתיבהתאריך שידור מקורי1"Before I got my eye put out"כריסטופר סטורראלנה סמית'1 בנובמבר 2019אמילי חווה קשיים בראייה, אבל היא מרגישה שיש לה השראה לכתוב שירים יותר מאי פעם.
סו הפכה לדמות ידועה וחשובה באלפיון העליון של העיר, והיא ואוסטין מבזבזים כספים רבים על מסיבות מפוארות, מה שמכניס את משפחת דיקנסון לצרות כלכליות.
בתקווה לעזור לאמילי להוציא את השירים שלה לאור, סו מפגישה אותה עם העורך הראשי של העיתון המוערך "ספרינגפילד רפובליקן", סמואל בולס.
הוא מבקש מאמילי לדקלם שיר שלה, אבל היא חווה הזיות ולא מצליחה להיזכר, מה שגורם לו להסתקרן ממנה.2"Fame is a fickle food"כריסטופר סטורררייצ'ל אקסלראחרי שהגיעה בשנה שעברה למקום השני בתחרות אפייה של הפסטיבל בעיר, אמילי נחושה לנצח השנה.
היא מנצחת ועומדת להתפרסם בעיתון.
סו דוחפת אותה לנצל את ההזדמנות כדי לקדם את פרסום השירים שלה.
סמואל בולס העיתונאי ואמילי מתחילים בידידות מעניינת, והיא משתפת אותו בשיר שלה לראשונה.
היא הוזה בדמות בשם "אף אחד" שרודפת אותה, ומזהירה אותה שעליה להתרחק מתהילה.
אוסטין, שאינו מודע לכך שסו עברה הפלה טבעית, מבקש ממנה לשקול לעשות ילד.3"The only Ghost I ever saw"רוזמרי רודריגסאלנה סמית' וסופי צוקרכשהיא מסוכסכת עם עצמה בנוגע לשאלה האם היא רוצה להתפרסם או לא, אמילי עושה סיאנס, ואז חוזה פעם נוספת בדמות של איש שקורא לעצמו "אף אחד".
לבסוף היא מחליטה לתת שיר שלה לסמואל בולס.
היא פוגשת באדריכל פרדריק לואו אולמסטד ומנסה לקבל ממנו השראה.
לוויניה מקבלת הצעת נישואים משיפ ומופעל עליה לחץ להסכים.
אוסטין, שמרגיש נואש להפוך לאב, מאמץ את האחיות ניוטון שעברו לגור עם משפחתו, למורת רוחה של סו.5"Forbidden Fruit a flavor has"סיילס האוורדקן גרלר22 בינואר 2021בזמן שאמילי נערכת להוצאה לאור של השירים שלה היא מגלה שלסמואל יש מוניטין של מי ששוכב עם כל הנשים שאותן הוא מפרסם.
סו ואוסטין ממשיכים לחוות חיכוכים בנישואים שלהם.6"Split the lark"סיילס האוורדאלנה סמית'29 בינואר 2021משפחת דיקנסון הולכת לאופרה, ואמילי נרגשת כאשר היא מקבלת מושב ביציע ליד סמואל, בעזרתה של סו.
סמואל מתעמת עם אמילי על כך שהיא כתבה מכתב תודה לאשתו, שגורם לדברים להישמע כאילו יש בינו לבינה רומן, וטוען שהשמועות עליו שגויות, ויש לו עניין מקצועי בלבד באמילי.