tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מפקד האונייה היה יהודה בן-צור ולצדו עמנואל קצב, ואנשי הפלי"ם אבנר גלעד – 'סקנדי', יעקב בן ציון ('מלך'), אהרון מיכאלי, והגדעוני יוסף לזרובסקי.
מכשיר הקשר היה משדר בתוך מזוודה מתוצרת בית ומקלט רדיו, נבנה על ידי רענן רובינשטיין.
600 המעפילים נאספו אל מחנה שהוקם בסמוך למרסיי.
דוד בן חורין ארגן את העלייה לסיפון האונייה.
הוא הגיע לספינה שעגנה מחוץ למפרץ באמצעות סירת מנוע וניווט אותה עד לפתח המפרץ.
הספינה השליכה עוגן, נמתח ממנה כבל לחוף, והמעפילים הועברו בעזרתו בסירות גומי מן החוף.
העלייה נמשכה שש שבע שעות, בשעות הלילה עד עלות השחר.
לפני שהסתיימה העלייה לסיפון, הגיעה הוראה להעביר את המעפילים בלב ים לספינה "כ"ט בנובמבר", משום שהיא זוהתה על ידי הבריטים ולא יכולה הייתה להגיע לצרפת.
האונייה הפליגה ממרסיי עם שחר, ב-14 בדצמבר 1947. ההפלגה נמשכה 30 שעות, וההעברה ל"כ"ט בנובמבר" בוצעה כמתוכנן.
לאחר מכן, חזרה הספינה לצרפת, אולם המנוע התקלקל והספינה נעצרה בידי הצי הצרפתי.
הצוות נעצר לעשרה ימים ושוחרר לאחר השתדלויות ותיקון המנוע.
בהפלגה השנייה נעשה שימוש בציוד ובמכשיר הקשר של הראשונה.
גם רב החובל וצוות הימאים של ההפלגה הראשונה, השתתפו גם בשנייה.
מפקד האונייה היה אבנר גלעד, איש הפלי"ם, ולצדו יעקב בן ציון ('מלך') ואהרן מיכאלי (גדעוני).
699 המעפילים נאספו במחנה פליטים ליד מרסיי.
הם עלו על האונייה בנקודה על החוף מערבית לסן טרופה בדרום צרפת, צפונה מאי דה לונט, מזרחית מטולון – במפרץ קטן 200 מטר מהכביש.
הספינה שהתה באזור מאז חזרה מהפלגתה הראשונה בדצמבר 1947. ההעלאה התבצעה באמצעות שתי סירות גומי מתנפחות שהורדו מן הספינה, כל אחת ל-70 איש, וסירת עץ ל-30 איש.
את הסירות משכו בעזרת שני חבלים שנמתחו מן הספינה, העלייה אליה נעשתה בסולמות עץ.
משך ההעמסה ארך כ-3.5 שעות.
הם כללו 180 מצפון אפריקה, 280 צעירים ממדינות אירופה והיתר משפחות עם ילדים: "השומר הצעיר" – 108, דרור, נצח, פועלי ציון – 66, מפא"י, נוח"ם, גורדוניה – 127, ציוניים כלליים, נוער ציוני – 46, דתיים – 88, מהם 63 תינוקות, 437 גברים, 262 נשים.
המעפילים התארגנו בקבוצות של שלושים איש.
לכל קבוצה אחראי שדאג לצרכיי הקבוצה, כולל אספקת מי שתייה ותורנויות.
מחלקה מיוחדת מונתה לשמירה על הסדר הכללי.
כן מונו אחראי מטבח, אחראי שמירה, סדרן עבודה.
מלווה אמריקאי היה אחראי על המטבח והמחסנים, ומלווה אמריקאי נוסף ('מלך') היה אחראי על הסדר והניקיון.
הפליגה בבוקר, ב-8 בפברואר 1948. מכיוון שההפלגה הייתה בחורף, ומחשש סערות הפליגו לאורך החופים.
האונייה שיצאה בחשאי, שטה מצפון לקורסיקה, לאורך חופי סיציליה, מצפון לכרתים, האי סקרפנטו, מצפון לקפריסין, לכיוון ביירות ודרומה לכיוון נהריה.
סערה ראשונה הייתה לפני מצר מסינה, ובפעם השנייה בין איטליה ליוון.
סערה שלישית – בין קפריסין לטורקיה.
במפרץ שומם באי סקרפנטו עגנה הספינה ונצבע באדום.
התורן הראשי הורד והוכן המחבוא למלווים למקרה שייתפסו.
הסערה החזקה ביותר התחוללה עם המעבר אל כף אנדריאס בקפריסין.
הספינה נאלצה לעגון במסתור 48 שעות, המנוע הפסיק לעבוד, והיא שטה בעזרת המפרשים במשך 24 שעות, עד שתוקן המנוע.
הבריטים גילו את האונייה ב-19 בפברואר בשעה 13:00, מול פמגוסטה.
פעמיים עבר מעל הספינה מטוס בריטי מדגם ליברטור ארבעה מנועי.
למחרת ב-16:00, בהיותם כ-90 מייל מחיפה, מול חוף ביירות, עבר מטוס נוסף.
כעבור שעה הגיעה משחתת בריטית.
הספינה שייטה אז בעזרת מפרשים.
המשחתת החלה ללוות את הספינה בכיוון לארץ.
לאחר שהתגלתה בידי מטוס בריטי, נצמדה אליה משחתת.
הושג סיכום עם הבריטים שיניחו לספינה להמשיך לבדה לכיוון חיפה, והבריטים יעלו על סיפונה כשלושה מייל מהחוף.
ההוראות ממפקדת ההגנה בארץ ישראל היו כלליות: יש להגיע לחוף תל אביב ולא להתנגד בכוח במקרה וייתפסו.
גם מספר הילדים הרב על הספינה הכתיב התנהגות פסיבית.
עם הגילוי הבריטי נכנסו 3 מלווים אנשי הפלי"ם אל מקום המסתור שהוכן, במכל מים בחרטום האונייה.
ב-20 בפברואר הגיעה לנמל חיפה.
המלווים אנשי הפלי"ם נשארו במכל עד שהגיע לספינה צוות שבא לנקותה וגילה היכן הם מסתתרים.
מהנמל הם הועברו על ידי הצוות לבית סולל בונה בחיפה שם קיבלם דוד נמרי.
הספינה צורפה ל"צי הצללים", ומאוחר יותר נמכרה באיטליה.
לקוטה (פירוש מילולי: ידידותיים, מאוחדים.
מוכר גם בשמות: טטון (נחש או אויב), טיטונאן (מתיישבי הערבה)) הוא שבט ילידים אמריקאי שמוצאו מהמישורים הגדולים בצפון אמריקה.
הלקוטה הוא אחד משבעת הסעיפים של שבט הסו.
אנשיו דוברים את שפת הלקוטה שהיא אחד משלושת הדיאלקטים המרכזיים של שפת הסו.
שבט הלקוטה מורכב משבעה תתי שבטים:
עם בני השבט הבולטים נמנים פר רובץ וגאל משבט ההאנקפאפה וסוס משוגע משבט האוגללה.
השבט נודע בעקבות השתתפותו במערכת בלק הילס ששיאה היה בקרב ליטל ביגהורן שבו לוחמי הלקוטה יחד עם לוחמי שאיין הנחילו לצבא ארצות הברית תבוסה מחפירה.
כיום חיים חברי השבט בשמורות המוכרות על ידי הממשלה במדינות דקוטה הדרומית והצפונית, מינסוטה ונברסקה.
לכל שמורה יש ממשלה מקומית הנבחרת בהתאם לחוקת השמורה.
חברי שמורה שמתגוררים מחוץ לשמורה רשאים להצביע בבחירות.
בנוסף אנשי הלקוטה מיוצגים בקונגרס המדינתי וגם ברמה הארצית בקונגרס של ארצות הברית.
בקנדה חיים כיום כ-6,000 בני שבט הלקוטה.
הם מרוכזים בפרובינציות מניטובה וססקצ'ואן.
המשרד הממשלתי האחראי עליהם הוא המשרד לענייני האינדיאנים ולפיתוח הצפון.
בשנת 2008 דחו האינדיאנים הצעת פיצוי בת 60 מיליון דולר מממשלת קנדה על הקרקעות שנלקחו מהם.
בשנת 1974 החלו פעילים משבט הלקוטה לנקוט בצעדים להתנתקות מארצות הברית על מנת להפוך לאומה עצמאית.
צעדים אלו כללו את כתיבתה של 'הכרזת העצמאות של הלקוטה' ושימוש באמצעים חוקתיים בינלאומיים ומשפטיים על מנת להבטיח את דרישת העצמאות.
בשנת 1980 בית המשפט העליון של ארצות הברית בתיק ארצות הברית נגד אומת הסו פסק פיצויים של 122 מיליון דולר לטובת שבט הלקוטה כפיצוי על שטח הגבעות השחורות שנלקח מהם על ידי הממשלה לאחר מערכת בלק הילס.
בשבט הלקוטה סירבו לקבל את הפיצוי והמשיכו לדרוש את הקרקע בחזרה.
בספטמבר 2007 העביר האו"ם החלטה לא מחייבת בעניין זכויות הילידים.
ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד סירבו לחתום על ההחלטה.
בדצמבר 2007 נסעו חברי תנועת החופש של הלקוטה לוושינגטון והודיעו על נסיגה חד צדדית של הלקוטה מכל ההסכמים עליהם השבט חתום מול הממשל האמריקאי.
תנועה זו לא באה בשם ההנהגה הנבחרת הרשמית של הלקוטה.
בשנת 2008 התפצלה תנועת החופש לשתי תנועות נפרדות עקב חילוקי דעות.
נפת לקו (באיטלקית: Provincia di Lecco) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה.
הנפה גובלת בנפות קומו, סונדריו, ברגמו ומונצה-בריאנצה.
הנהרות העיקריים שזורמים בה הם אדה (Adda), למברו (Lambro), פיוברנה (Pioverna), בוורה (Bevera), ורונה (Varrone) וריו טורטו (Rio Torto).
האגם העיקרי שמשתרע בשטחה וגובל בה ממערב הוא אגם קומו המשתרע על פני שטח של 146 קילומטרים רבועים, וזרועו המזרחית ידועה בשם "אגם לקו".
האזור הפרידיזיאק המבוקש ביותר הוא האזור המרכזי של אגם קומו, המציע נופים מרהיבים מחצי דמויותיו האייקוני של בלג'יו ועד לנפרדים הציוריים המקיפים את טרמצו, גריאנטה, מנג'יו, ליירנה, פיומלאטה ווורנה.
דירות באזור זה, הנחפש ביותר, מצוות מחירים הנעים בין 5,000 ל-7,000 יורו למטר רבוע, עם פנטהאוזים מסומנים שיכולים לגרור כך כ-25,000 יורו למטר.
וילות לא תלויות יכולות להימצא בטווח של 10,000 עד 15,000 יורו, בעוד וילות עם נוף לאגם יכולות לחרוג מעבר ל-25,000 יורו למטר רבוע.
להשכרה, מרחב בשטח של 80 מטר רבוע יכול להוריד עלויות של עד 7,500 יורו לחודש, לא כולל דמי הדיור המשותפים.
האי לקוואנט המכונה גם האי קייסר (Isla Kaiser) והאי אליס (Isla Alice) הוא אי מוארך המצוי למול חוף האי בראבנט, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
מעבר פמפה מפריד בין האי לקוואנט לבין האי בראבנט.
אורכו של האי לקוואנט 7.27 קילומטרים, ורוחבו 2.2 קילומטרים.
שיא גובהו של האי 700 מטרים מעל פני הים.
האי נסקר לראשונה באופן חלקי על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899).
משלחת זו קרא לקצהו הצפוני של האי "כף קייזר" (Cape Kaiser).
האי נסקר וצולם על ידי משלחות סקר בריטיות בין השנים 1955–1958.
המשלחת הבלגית קרא לאי "האי קייזר".
סקר שטחי חסות איי פוקלנד (אחת המשלחות הבריטיות) נתנה לאי את שמו הנוכחי.
האי נקרא על שמו של ז'ורז' לקוואנט, מגלה ארצות בלגי, שהיה סגן מפקד המשלחת האנטארקטי הבלגית, והיה הסוקר האחראי על הסקר הראשון של מצר ז'ארלש.
לָקוֹמְבְּ, לוּסְיָאן הוא סרט מלחמה צרפתי משנת 1974. עלילת הסרט עוסקת בנער צרפתי שחי בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ביוני 1944, כאשר בעלות הברית נלחמות נגד גרמניה הנאצית במערכה בנורמנדי, לוסיאן לקומב (פייר בלייז), נער צרפתי בן 17, מנסה להצטרף למחתרת, אך נתקל בסירוב.
תקר באופניים גורם לו לאחר לעבודה ולהפר עוצר לילה.
הגסטפו הצרפתי עוצר אותו והוא נלקח לבית מלון המשמש כמפקדה.
תחת השפעת המשקה הוא מסגיר את האדם שסירב לבקשתו להצטרף למחתרת.
לוסיאן בוחר להתגייס לשורות המשטרה המשתפת פעולה עם הנאצים.
הוא נהנה מעמדת הכוח אך מתאהב בנערה יהודייה ילידת צרפת, ובמהלך הסרט עוזר לה לברוח מצרפת.
באפילוג נכתב כי הוצא להורג.
הסרט זכה לביקורות טובות יחסית.
וינסנט קנבי העניק לסרט ביקורת חיובית וטען כי זהו הסרט השאפתני והפרובוקטיבי ביותר של לואי מאל.
הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר בשנת 1974. הוא היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר וכמו כן לפרס האוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר.
לקוטי תורה של האריז"ל הוא ספר מכתבי האר"י העוסק בקבלה ונכתב על ידי תלמידו רבי חיים ויטאל.
בספר דרושים על סדר התורה, נביאים וכתובים.
הספר מתחלק לשני חלקים בחלקו הראשון "לקוטי תורה נביאים וכתובים" ובחלקו השני מודפס הספר "טעמי המצוות" מהרב חיים ויטאל.
כשאר כתביו של האר"י גם את ספר זה כתב הרב חיים ויטאל ממה ששמע מהאר"י, שקיבל פה אל פה מפי אליהו הנביא.
הספר הוא נוף שני מספר נוף עץ חיים.
מהדורת דפוס שנדפסה בזולקווא בשנת ה'תקל"ה.
מהדורת דפוס שנדפסה באמסטרדם בשנת ה'תקס"ב.
מהדורת דפוס שנדפסה בשנת ה'תר"מ בוילנה בדפוס ר' יהודה לייב ליפמאן.
לקה סקנדר זוגו (באלבנית: Leka Skënder Zogu; 5 באפריל 1939 – 30 בנובמבר 2011) היה בנו היחיד של זוגו הראשון, מלך אלבניה.
שימש כנסיך הכתר של אלבניה בפועל במשך יומיים בלבד לפני שמשפחתו הודחה מהשלטון.
לאחר מות אביו (1961) היה תובע לכתר אלבניה תחת השם לקה הראשון, מלך אלבניה.
לקה נולד בטירנה ב-5 באפריל 1939 לזוגו הראשון והרוזנת ההונגרייה ג'ראלדין אפוני.
יומיים לאחר לידתו פלשו האיטלקים לאלבניה וכבשו אותה תוך כמה ימים.
המשפחה המלכותית נמלטה מאלבניה דרך יוון וטורקיה והתיישבה בצרפת ולאחר מכן בבריטניה.
ב-29 בספטמבר 1944 שוחררה אלבניה מהכיבוש, אולם הקומוניסטים של אנוור הודג'ה תפסו את השלטון וסירבו לאפשר למשפחת המלוכה לחזור.
ב-1961 מת המלך זוגו בסירן, והנסיך לקה הוכרז בידי המלוכנים האלבנים כ"לקה הראשון, מלך אלבניה" במלון בריסטול בפריז.
לקה התחנך בבתי ספר בבריטניה, במצרים ובשווייץ.
בנדודיו הרבים למד שפות רבות.
הוא למד כלכלה בסורבון ולאחר מכן למד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט והתגייס לצבא בריטניה בדרגת לוטננט שני.
הוא פרש מהצבא כעבור זמן קצר והפך לאיש עסקים מצליח.
ב-1975 נישא לקה לסוזן קאלן-וורד, מורה אוסטרלית.
החתונה נערכה בביאריץ ולאחריה עזבו בני הזוג למדריד.
לקה התיידד עם חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, אולם כעבור זמן קצר הם נאלצו לעזוב את ספרד לאחר שמשטרת ספרד מצאה בביתם מצבור נשק לא חוקי.
לקה וסוזן עקרו לרודזיה, אולם עזבו אותה לאחר שרוברט מוגאבה תפס את השלטון ועקרו ליוהנסבורג.
ב-1982 נולד בנם היחיד הנסיך לקה השני.
הייתה להם עוד בת שנולדה מתה בזמן ששהו ברודזיה.
ב-1993, זמן קצר לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי, הותר ללקה לחזור לאלבניה לביקור קצר.
ב-1997, בעקבות מלחמת האזרחים האלבנית שב לקה בשנית לאלבניה.
באותה שנה נערך משאל עם בשאלה האם להחזיר את המשטר המלוכני למדינה.
ההצעה נדחתה ברוב של שני שלישים מהבוחרים.
לקה טען כי התוצאות זויפו, מה שגרר הפגנות ברחבי המדינה שבמהלכן נהרג אדם אחד.
לקה עזב את הארץ, ונידון שלא בפניו לשלוש שנות מאסר בגין המרדה.
ב-2002 קיבל חנינה ושב לאלבניה לבקשת 72 חברי פרלמנט.
הוא המשיך לטעון לכתר אלבניה, ונתמך בטענתו זו בידי מפלגת תנועת החוקיות.
הוא עצמו מעולם לא הצביע בבחירות בטענה ש"אני מעל כל המפלגות הפוליטיות, אפילו שלי".
ב-2006 הודיע כי הוא מוותר על כל שאיפותיו הפוליטיות ופורש מהחיים הציבוריים.
הוא נפטר בטירנה ב-30 בנובמבר 2011.
לקה אנוור זוגו רזה בודואן (באלבנית: Leka Anwar Zog Reza Baudouin Msiziwe Zogu; נולד ב-26 במרץ 1982) הוא נכדו היחיד של זוגו הראשון, מלך אלבניה.
ככזה, הוא משמש כראש בית זוגו וכתובע לכתר אלבניה.
לקה נולד ביוהנסבורג ב-26 במרץ 1982. הוא בנם היחיד של לקה הראשון, נסיך הכתר של אלבניה וסוזן קאלן-וורד.
הוא נקרא "לקה אנואר זוגו רזה באודווין" על שם אנואר סאדאת, זוגו הראשון, מלך אלבניה, מוחמד רזא שאה פהלווי ובודואן, מלך הבלגים.
הוא התחנך ביוהנסבורג, ובדצמבר 2005 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
לאחר מכן למד איטלקית באוניברסיטת פרוג'ה לזרים ויחסים בינלאומיים באקדמיה הצבאית האלבנית סקנדנברג.
ב-21 באוגוסט 2007 מונה לתפקיד במשרד המשפטים של אלבניה.
כעבור שלוש שנים עבר למשרד הפנים.
מאז מות אביו ב-2011 הוא ראש בית זוגו ותובע לכתר אלבניה.
הוא מנהל את נכסי המשפחה ומעורב בפעולות ציבוריות שונות.
הוא עומד בראש קרן ג'ראלדין המסייעת למשפחות במצוקה באלבניה.
ב-2012 מונה ליועצו הפוליטי של הנשיא בויאר נישני.
במאי 2010 התארס לקה עם השחקנית האלבנית אליה זהריה.
הם התחתנו ב-8 באוקטובר 2016 בארמון המלכותי בטירנה.
בתם ג'ראלדין נולדה ב-22 באוקטובר 2020. ב-15 בינואר 2024 הודיעו בני הזוג כי התגרשו.
במכירות, עסקים וכלכלה, לקוח (גם: רוכש, צרכן, קונה, קליינט) הוא אדם או ארגון שמקבלים שירותים או קונים מוצר של עסק, תמורת כסף או תמורה בעלת ערך אחר.
להבדיל מקונה מזדמן, נהוג לייחס ללקוח מידה מסוימת של יחסים מתמשכים עם השירותים או המוצר עליהם הוא שילם.
לכל עסק יש את הלקוחות שלו, עם מאפייניהם הייחודיים וצרכיהם השונים.
במחלקות העסקיות בכלל ובמחלקות השיווק והמכירות בפרט, מפיקים את מרב המאמצים על מנת להבין את לקוחותיהם ואת הפילוח הרלוונטי למכירתם.
שלושת סוגי הלקוחות האפשריים הם:
אדם פרטי – הידוע כמודל עסקי B2C (Business to consumer).
עסק או ארגון – הידוע כמודל עסקי B2B (Business to business).
ממשלה וארגונים ממשלתיים – הידוע כמודל עסקי B2G (Business to government).
כיוון שלקוחות הם מקור ההכנסה לכל עסק בר קימה, בעולם המערבי התפתחה גישה שנועדה לחזק את מעמד הלקוח, לעודד לקוחות חוזרים ולבנות "נאמנות" של לקוחות.
הגישה אף הגיעה לקיצוניות בתחילת המאה ה-20 בה נטבע המשפט "הלקוח תמיד צודק".
אך כיום הגישה הרווחת היא ש"ייתכן שהלקוח לא תמיד צודק".
כלומר גישה השמה את הדגש על חווית הלקוח, מתחשבת במידה רבה בדעתו אך לא נותנת לדעתו כוח הכרעה מוחלט.
התחשבות בחוויות לקוחותיו של עסק נתפסות כדבר שתמיד ישרת אותו.
עם עידן הגלובליזציה, המידע והרשתות החברתיות נהוג לחשוב כי כיום יש ללקוחות יותר כוח והשפעה על עסקים מאי פעם.
לכן עסקים כיום משתמשים בכלים סקרים ומדדים (כגון: מדד נאמנות לקוחות) על מנת להבין את שביעות הרצון של לקוחותיהם.
נהוג להגדיר מיהו הלקוח ומיהו משתמש הקצה של המוצר, כיוון שהם אינם תמיד אותה הישות.
הלקוח הוא האדם שקנה את המוצר.
משתמש הקצה הוא האדם שמשתמש בפועל במוצר, ללא קשר לאם הוא זה שקנה אותו.
דוגמאות למוצרים שבהם הלקוח ומשתמש הקצה אינם אותו האדם:
הורים קונים צעצוע חדש לילדם בן ה-10. הילד הוא משתמש הקצה בצעצוע והלקוח הוא ההורים שרכשו את הצעצוע.
מוסד אקדמי רכש טלסקופ למחלקת הפיזיקה.
הסטודנטים ואנשי הסגל של המחלקה הם משתמשי הקצה של הטלסקופ והלקוח הוא המוסד האקדמי.
לקום אתמול בבוקר הוא מחזמר עם מילים ולחן מאת טים מינצ'ין ומחזה מאת דני רובין.
המחזמר מבוסס על סרט בעל אותו שם משנת 1993 (אחד מכותבי התסריט של הסרט הוא רובין).
המחזמר מספר את סיפורו של פיל קונורס, חזאי אגוצנטרי מטלוויזיית פיטסבורג, שבמהלך סיקור אירועי יום המרמיטה בפונקסאטוני, פנסילבניה, מוצא את עצמו בלולאת זמן וחווה את אותו יום שוב ושוב.
הופעת הבכורה העולמית של המחזמר התקיימה בקיץ 2016 בתיאטרון The Old Vic בלונדון.
ההפקה הייתה מועמדת ל-7 פרסי אוליבייה בשנת 2017, וזכתה בפרס המחזמר החדש הטוב ביותר ובשחקן הטוב ביותר במחזמר עבור אנדי קארל; המחזמר הועלה בברודוויי בשנת 2017, והיה מועמד ל-7 פרסי טוני, כולל המחזמר הטוב ביותר והביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזמר עבור קארל.
הופעת בכורה עולמית: לונדון (2016)
נקבע שהפקת הבכורה של המחזמר תתחיל בהצגות מקדימות ב-11 ביולי 2016 בתיאטרון The Old Vic בלונדון.
ערב הפתיחה הרשמי התקיים ב-16 באוגוסט, וההפקה רצה הרצה מוגבלת עד ל-17 בספטמבר 2016. מכירת הכרטיסים החלה ב-12 באפריל 2016.
ב-28 בינואר 2016, הוכרז שאנדי קארל יגלם את התפקיד הראשי, פיל.
שלוש ההצגות המקדימות הראשונות בוטלו עקב תקלות טכניות, וההצגה המקדימה הראשונה נדחתה ל-15 ביולי.
הופעת הבכורה של המחזמר בברודוויי התקיימה בתיאטרון אוגוסט ווילסון ב-17 באפריל 2017. ההצגות המקדימות התחילו ב-16 מרץ 2017.
ההפקה הסתיימה ב-17 בספטמבר 2017, לאחר 31 הצגות מקדימות ו-176 הופעות רגילות.
ב-6 בדצמבר 2022, הוכרז שהמחחזמר יחזור לתיאטרון The Old Vic בלונדון.
אנדי קארל ישוב לגלם את תפקידו של פיל קונורס.
הצגות מקדימות מתוכננות להתחיל ב-20 במאי 2023, ערב הפתיחה מתוכנן ל-8 ביוני, והמופע עתיד לרוץ הרצה מוגבלת עד 12 באוגוסט.
ארצות הברית - הפקות מקומיות
במאי 2018, Music Theatre International הכריז שרכש את הזכויות למחזמר.
ההפקה המקומית הראשונה שאיננה שחזור של ההפקה המקורית התקיימה ב-San Francisco Playhouse בנובמבר 2019. את ההפקה ביימה סוסי דמילאנו, וראיין דומונד גילם את פיל.
פיל קונורס הוא חזאי ציני מטלוויזיית פיטסבורג שנשלח לסקר את אירוע יום המרמיטה השנתי בעיירה הקטנה המבודדת פונקסאטוני, פנסילבניה, כאשר הוא מוצא את עצמו לכוד בלולאת זמן ונאלץ לחזור על אותו יום שוב ושוב...
כשכל יום מתרחש בדיוק כמו קודמו פיל הופך למיואש יותר, אבל האם יש לקח שצריך ללמוד מהחוויות שלו, האם הוא יגלה את הסוד ויצא מלולאת הזמן?
אלבום הקלטות צוות שחקנים מקורי ברודוויי
אלבום ההקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי הוקלט במרץ 2017. האלבום הופץ דיגיטלית ב-21 באפריל והופץ בחנויות ב-5 במאי 2017. האלבום הופק על ידי כריס נייטינגייל, טים מינצ'ין ומייקל קרוייטר.
דמותברודוויי (2017)פיל קונורסאנדי קארלריטה הנסוןבארט דוסלאריוישל וידיהנד ריירסוןג'ון סנדרסננסי טיילוררבקה פוקנבריגברת לאנקסטרהת'ר איירספרדג'רארד קאנוניקודביקייטי ג'רגטיג'ואלג'נה רובייראלףריימונד ג'יי ליגאסאנדרו קולדוריסראום קרנשובאסטרג'וש לאמוןשריףשון מונטגומריסגןג'וזף מדיירוסג'ףטראוויס וולדשמידטג'נסוןוויליאם פריאיש שמנמןמייקל פטיקהמורה לפסנתרטרי קאליגברת שרודפת אחרי סערהטיילור אימאן ג'ונסמחליפיםקמדן גונזלסג'ורדן גראבנטלי וויזדום—מחליף/ ספק נקניקיותקווין ברנרד
ההפקה המקורית של המחזמר בלונדון קיבלה ביקורות חיוביות, ונפתחה עם שורת ביקורות של חמישה כוכבים.
ההפקה בברודוויי קיבלה בעיקר ביקורות חיוביות, ששיבחו את אנדי קארל על כך שחזר להפקה למרות הפציעה הקודמת שלו.
לקוטה , המכונה גם טטון וטטון סו, היא שפת סו שמדוברת בידי בני הלקוטה, אחד מענפי שבט הסו.
ישנה מובנות הדדית רבה בין לקוטה לניבים האחרים של שפת סו , המכונים "דקוטה" .
לקוטה היא אחת השפות המדוברת ביותר של ילידי אמריקה בארצות הברית, ויש לה יותר כ-2,000 דוברים שחיים בעיקר במישורים של דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית.
ישנן מספר תוכניות להטמעת השפה אצל מבוגרים ובני נוער.
לקוטה היא שפת SOV, כלומר סדר המילים בה הוא נושא-מושא-פועל, אולם ניתן לשנות את סדר המילים לצורך הבעת רגשות והדגשת רעיונות.
בלקוטה חמש תנועות אוראליות – /i e a o u/, ושלוש תנועות מאונפפות (נאזאליות) – /ĩ ã ũ/.
התנועות /e/ ו-/o/ בלקוטה הן כנראה יותר פתוחות מתנועות הבסיס (הקרדינליות) המקבילות, ואולי הן יותר קרובות ל-[ɛ] ו-[ɔ].
מבחינת צורת הכתיבה, האותיות המאונפפות נכתבות כשלאחריהן ⟨ƞ⟩, ⟨ŋ⟩ או ⟨n⟩, ובעבר הן נכתבו עם זנבון – כלומר, ⟨į ą ų⟩.
קדמי מרכזי אחורי סגור/גבוה אוראלי i ⟨i⟩ u ⟨u⟩ מאונפף ĩ ⟨iŋ⟩ ũ ⟨uŋ⟩ אמצעי e ⟨e⟩ o ⟨o⟩ פתוח/נמוך אוראלי a ⟨a⟩ מאונפף ã ⟨aŋ⟩
תנועת שווא נוספת בין עיצורים מסוימים באופן אוטומטי, למשל בצמדי העיצורים ⟨gl⟩, ⟨bl⟩ ו-⟨gm⟩.
כך הפך שם השבט אוגְללה (Oglala) לשם המקום אוגָללה .
הענבלי החוכך הקולי /ʁ/ נהפך לענבלי רוטט ([ʀ]) לפני /i/, ובדיבור מהיר הוא לרוב מתממש כווילוני חוכך קולי [ɣ].
העיצורים הסותמים המנושפים האטומים מחולקים לשני אלופונים לכל אחד: כאלה עם השהייה בקוֹליוּת ([pʰ tʰ kʰ]) וכאלה עם חיכוך וילוני ([pˣ tˣ kˣ]), המופיעים לפני /a/, /ã/, /o/, /ĩ/ ו־/ũ/ (לכן lakhóta, /laˈkʰota/ נהגה פונטית ).
אצל דוברים מסוימים קיימת הבחנה פונמית בין השניים, ושניהם מופיעים לפני /e/.
לא קיימת וריאציה כזו בעיצור המשולב /tʃʰ/.
חלק ממערכות הכתיב מסמנות הבחנה זו; אחרות אינן עושות כן.
החוככים הענבליים /χ/ ו־/ʁ/ נכתבים בדרך כלל ⟨ȟ⟩ ו־⟨ǧ⟩ בהתאמה.
כל מילה חד־מורפמית מכילה תנועה אחת הנושאת הטעמה ראשית ובעלת טון גבוה יותר מכל שאר התנועות במילה.
לרוב זו התנועה של ההברה השנייה במילה, אך לעיתים ההברה הראשונה נושאת את ההדגשה, ולעיתים נדירות גם הברות אחרות.
ההדגשה מסומנת לרוב בסימן הטעמה עילי (Acute Accent): ⟨á⟩ וכדומה.
במילים מורכבות יהיו תנועות מוטעמות בכל רכיב, ובכתיב התקין הן מופרדות במקף.
כך máza-ská, שפירושו המילולי "מתכת-לבן", כלומר "כסף" (כחומר או כמטבע), מכיל שתי תנועות מודגשות — ה־a הראשונה בכל רכיב.
אילו הייתה המילה נכתבת ללא מקף, mazaska, הדבר היה מרמז על הדגשה עיקרית אחת בלבד.
תהליך פונולוגי שכיח המתרחש בדיבור מהיר הוא כיווץ תנועות, הנובע לרוב מאובדן של חצי תנועה בין שתי תנועות (intervocalic glide).
כיווץ תנועות יוצר תנועות ארוכות מבחינה פונטית (פונמית — רצף של שתי תנועות זהות), עם טון יורד אם התנועה הראשונה במבנה הבסיסי מוטעמת, ועם טון עולה אם התנועה השנייה היא המוטעמת: kê: (טון יורד), "הוא אמר ש־", מהמילה kéye; hǎ:pi (טון עולה), "בגד; לבוש", מהמילה hayápi.
אם אחת מן התנועות מאנפפות, גם התנועה הארוכה שתתקבל תהיה מנוזלת: čhaŋ̌:pi, "סוכר", מהמילה čhaŋháŋpi.
כאשר שתי תנועות בגבהים שונים מתכווצות, או כאשר קיימים הבדלים תכונתיים בין התנועות לבין חצי התנועה, נוצרות שתי תנועות פונטיות חדשות: [æː] ו־[ɔː].
לדוגמה: , "הוא יצא לשם", מהמילה iyáye; , "זה שלי", מהמילה mitȟáwa.
הנתמך הסופי (enclitic, סיומת תחבירית) ברבים משתנה לעיתים קרובות בדיבור מהיר כאשר הוא קודמת לנתמכים הסופיים , , או .
אם התנועה שלפני גבוהה או פתוחה, נהגית [u]; אם התנועה שלפניה אינה גבוהה (בינונית או סגורה), נהגית [o].
אם התנועה שלפני כן מאנפפת, גם התנועה החדשה תהיה מאנפפת: hi=pi=kte – "הם יגיעו הנה", [hiukte]; yatkáŋ=pi=na – "הם שתו את זה ו...", [jatkə̃õna].
בלקוטה מופיעים גם עקבות של סמליות צליל בקרב העיצורים החוככים, שבה בסיס החיתוך משתנה כדי לשקף עוצמה: zí – "צהוב"; ží – "צהבהב־כהה"; ǧí – "חוּם".
השפה הועלתה על הכתב לראשונה בידי מיסיונרים אירופיים-אמריקאים במחצית הראשונה של המאה ה-19, ויש מספר מערכות כתב שונות שמשמשות לכתיבת השפה.
מערכת הכתב שפיתח אלברט וייט הט משמשת את בני הסו בשמורת האינדיאנים רוזבאד , וכך גם אוניברסיטת סינטה גלסקה שבתוך השמורה.
לעומת מערכת הכתב הזו, קיימת מערכת כתב "צ'כית", שבשימוש ה-Lakota Language Consortium (LLC); פעילי לקוטה דחו את מערכת הכתב של ה-LLC, תוך זיהויה עם נאו-קולוניאליזם אירופי.
מערכת הכתב הסטנדרטית של לקוטה (Standard Lakota Orthography) היא פונמית, בכך שכל אות (גרפמה) מסמלת צליל ייחודי אחד (פונמה), מלבד ההבחנה בין נישוף סדקי לווילוני, שהיא פונטית בלבד.
התנועות הקיימות בכתיבת הלקוטה הן a, e, i, o, u, וכן התנועות המאונפפות aŋ, iŋ, uŋ.
לסימון גובה הצלילים הדומיננטיים במילים משמש סימן הטעמה עילי (Acute Accent) ◌́: á, é, í, ó, ú, áŋ, íŋ, úŋ.
האות Y נהגית כהגייתה האנגלית – /j/.
עיצור סדקי, סותם, אטום (ʔ) נכתב באמצעות אפוסטרוף, '.
עיצורים מנושפים נכתבים עם h: čh, kh, ph, th, ועיצורים חוככים וילוניים עם ȟ: kȟ, pȟ, tȟ.
עיצורים מסודקים נכתבים עם אפוסטרוף: .
הכתיב שבו משתמשים בטקסטים פופולריים מודרניים לרוב נכתב ללא סימני ניקוד דיאקריטי.
מעבר לכך שהוא אינו מסמן את ההטעמה, הדבר גם גורם לבלבול בין מספר עיצורים: /s/ ו־/ʃ/, ששניהם נכתבים ⟨s⟩, /h/ ו־/χ/, ששניהם נכתבים ⟨h⟩, והעיצורים המנושפים נכתבים כמו העיצורים הבלתי־מנושפים, כלומר ⟨p, t, c, k⟩.
לקוס קורטיוס היה מעין בור או בריכת מים קטנה בלב הפורום רומאנום.
הקרקע עליה הוקם הפורום הייתה לפנים אגם, שכן רומא בכללותה נבנתה על אדמות נחלים וביצות.
שטח מצומצם מאותו אגם קדום מעולם לא נוקז, והתכווץ בהדרגה עד שנותרה ממנו רק בריכת מים קטנה, היא הלקוס קורטיוס.
טיבו ומשמעותו של הלקוס קורטיוס בהיסטוריה המוקדמת של רומא אינם ברורים, וקיימים מספר סיפורים סותרים באשר למקורו ומטרתו הראשונית.
סביר להניח ששם המקום קשור לבית האב הקורטיאני, מבתי האב הוותיקים ברומא.
ההיסטוריה המדויקת של האתר לא הייתה ידועה היטב אפילו לרומאים עצמם, ולפחות שלושה הסברים שונים ניתנו באשר לשמו.
שניים ניתנו על ידי טיטוס ליוויוס, והשלישי על ידי וארו.
להלן ההסברים לפי סדר כרונולוגי:
הסבר המלחמה הסבינית של ליוויוס
על פי ההסבר העתיק ביותר מבחינה כרונולוגית (המאה ה-8 לפני הספירה), המבנה נקרא על שמו של לוחם סביני בולט, הפרש מטיוס קורטיוס.
נאמר עליו כי במלחמה שפרצה בעקבות חטיפת ואונס הנשים הסביניות הוא נלכד באדמת ביצה בפורום במהלך הקרב.
טענה זו מאוששת על ידי העובדה שהפורום אכן נבנה על אדמת ביצות, העובדה שבית האב הקורטיאני היה ממוצא סביני, ומשום שהשם מטיוס הוא שם סביני שמקורו במילה הסבינית "medìss" שמשמעותה היא "מנהיג".
על פי ההסבר השני בסדר הכרונולוגי (סביבות שנת 445 לפני הספירה), וגם הפרוזאי ביותר, גאיוס קורטיוס פילון, קונסול, הקדיש את האתר לאלים לאחר שברק פגע בו (באתר).
ייתכן שהלקוס קורטיוס זכה לאהדה עממית על ידי הרומאים הקדמונים.
ההסבר הידוע ביותר והאחרון שהתרחש מבחינה כרונולוגית (סביבות שנת 362 לפני הספירה), וגם זה שליוויוס חשב לנכון ביותר ככל הנראה, היה מיתוס גבורה המפאר את האומה הרומית: רומא עמדה בפני סכנת חורבן כאשר בור גדול נפער בלב הפורום.
חוזי הנבואות הסבירו לעם כי הדרך היחידה לפייס את האלים מחרונם ולהציל את העיר מכליה היא לזרוק לבור את הדבר היקר ביותר לעם הרומי.
לאחר שניסו לזרוק לבור דברים שונים והעלו חרס בידם, לוחם צעיר ומיוחס בשם מרקוס קורטיוס (שוב, צאצא לבית האב הקורטיאני) הציל את העיר כשהבין שהדבר היקר ביותר לעם הרומי הוא אומץ ליבו.
הוא קפץ על סוסו תוך שהוא עטוי שריון וחגור בנשק, וקפץ אל תוך הבור, שמיד נסגר עליו, וכך רומא ניצלה.
הסיפור, אשר מאופיין באופי מיתי מובהק, הוא ככל הנראה גלגול של סיפור יווני עתיק יותר דומה על המלך מידאס.
מעט ממזרח ללקוס קורטיוס נמצאו שרידי שלדים של גבר, אישה וילד שנכרכו יחדיו והוטבעו.
ממצאים אלו תומכים בסברה כי ייתכן והסיפורים המיתיים על מטיוס ומרקוס קורטיוס הם למעשה שרידי זכרונות עמומים של טקס הטבעת קורבנות קדמוני שנעשה כאשר מבנה הבריכה עדיין היה עמוק מספיק כדי לאפשר הטבעה בתוכו.
לחלופין, השלדים יכולים להיות קשורים ל"מחוללי קודש" המוזכרים בכתובת שנמצאה במקדש הסמוך, מה שהופך את הלקוס קורטיוס לאתר ענישה.
מוטיב ההקרבה העצמית של מרקוס קורטיוס היה נושא פופולרי בקרב אמני הרנסאנס, ותואר ביצירותיהם של פאולו ורונזה, לוקאס קראנאך האב ורבים אחרים.
לקוטי תורה - תורת שמואל היא סדרת ספרים המכילה את מאמרי החסידות של רבי שמואל שניאורסון האדמו"ר המהר"ש מליובאוויטש.
את אמירת דרושי החסידות החל בתחילת שנת ה'תרכ"ו על פי הוראת אביו הצמח צדק.
המאמר הראשון הנמצא ממנו נאמר בי"ט כסלו, ה'תרכ"ו.
את המאמרים נהג לומר בדרך כלל בשבתות ובחגים.
סגנון מאמריו ידוע כבהיר וזורם ומובאים בו ריבוי פסוקים וריבוי מאמרי חז"ל ומדרשים, כך שגם פשוטי העם יכולים לעסוק בהם, אך תוכנם עמוק מאוד ומיוסד על תורת הקבלה.
אחרי אמירת המאמר, היו ה"חוזרים" משננים אותו ואחר כך חוזרים בפני האדמו"ר על המאמר, שהיה מבאר דברים נוספים או מתקן את השגיאות או הטעויות של החוזרים.
ה"חוזרים" הבולטים היו הרב מנחם נחום יצחק אייזיק חאנין והרב איסר בער גילרסון.
סדרת המאמרים כוללת המשכים רבים (סדרת מאמרים), דבר שהיווה בזמנו חידוש באופן אמירת מאמרי חסידות.
צורת עריכת ההמשכים בתחיל המאמר מובא פסוק, מאמר רז"ל או להבין עניין כו'.
לאחריהם הרצאת דברים במה שאינו מובן או לפחות דורש ביאור בפסוק או מרז"ל זה, ואחרי זה בא גוף המאמר, ביאור עניינים שהוא בהמשך למאמר הקודם.
המאמר מסתיים בתירוץ הקושיות -כולם או רק חלקם- שעליהם העיר או שאל בתחילת המאמר.
אך עצם העניין מתבאר ברצף בסדרת המאמרים.
המשך המאמרים הראשון שנאמר הוא "המשך" והחרים ה'תרל"א ההמשך כולל שנים עשר מאמרי חסידות.
ההמשך המפורסם ביותר הוא המשך "וככה - תרל"ז" (שנחשב גם לאחד ה"המשכים" המפורסמים יותר בתורת החסידות).
בין השנים ה'תשכ"ו - ה'תשכ"ט הרבי מליובאוויטש היה אומר מאמרי חסידות שיסודם היה ממאמריו אלה של אדמו"ר המהר"ש.
המאמרים הועתקו על ידי ר' שמואל סופר - ראש המעתיקים בליובאוויטש, כתבי יד אלו צולמו ויצאו לאור על ידי האדמו"ר רבי מנחם מענדל שניאורסון בהוראת האדמו"ר הריי"צ בהוצאת ספרים קה"ת בניו יורק.
את הסיבה להדפסת המאמרים בצילום כתב היד נימק הרבי שכתב יד זה היה חביב אצל אדמור"י חב"ד.
שמה של הסדרה נקבע על ידי אדמו"ר הריי"צ בשם ליקוטי תורה - תורת שמואל (כהמשך לספרו הקודם של אדמו"ר מהר"ש - לקוטי תורה לג' פרשיות).
בשנת ה'תש"ה הודפסו את המאמרים וה"המשכים", ד"ה: א) והחרים תרל"א.
ב) מים רבים - תרל"ו.
ד) חייב אדם לברך- תרל"ח.
ה) זאת חנוכת המזבח- תר"ם.
בשנת ה'תש"י הדפיס האדמו"ר מליובאוויטש את "תורת שמואל"- ה'תרכ"ו, בשנת ה'תשי"ב - ה'תרכ"ז וה'תרכ"ח; בשנת ה'תשי"ט - ה'תרכ"ט; בשנת ה'תשל"ג - ה'תר"ל.
בשנת ה'תש"ז סידר הרבי מליובאוויטש רשימת מאמרי דא"ח של כ"ק אדמו"ר מהר"ש.
בשנת ה'תשמ"ט ביקש האדמו"ר שידפיסו את המאמרים מחדש ובאותיות מרובעות.
המאמרים נדפסו כסדרת ספרים מהודרת הכוללת 26 כרכים ומסודרת לפי סדר שנות אמירתם ונסדרו מתוך כתב היד של אדמו"ר המהר"ש [וחלקם מכתב יד ר' שמואל סופר, כתב יד אדמו"ר הרש"ב והנחות אחרות].
ה'תרכ"ו - הוצאה ראשונה - ברוקלין, ה'תשי"א; הוצאה שנייה - ברוקלין, תשל"ז; הוצאה שלישית - ברוקלין, תשמ"ט
ה'תרכ"ז - הוצאה ראשונה - ברוקלין, תשי"ב; הוצאה שנייה - ברוקלין, תשמ"א
ה'תרכ"ח - הוצאה ראשונה - ברוקלין, תשי"ז; הוצאה שנייה - ברוקלין, תשמ"א
ה'תרכ"ט - הוצאה ראשונה - ברוקלין, תשי"ט; הוצאה שנייה - ברוקלין, תשנ"ב
ה'תרל"א - ב' כרכים [מתוך מאמרי שנה זו ישנו המשך והחרים, ברוקלין תש"ה, ברוקלין תשע"ה]
ה'תרל"ד - ב' כרכים - ברוקלין, תשמ"ח
ה'תרל"ה - ב' כרכים - חלק א, ברוקלין, תשנ"א.
ה'תרל"ו - ב' כרכים - חלק ב, ברוקלין, תשמ"ג.
[המשך מים רבים, ברוקלין, תש"ו, תשל"ו, תשפ"א]
ה'תרל"ז - ב' כרכים [המשך וככה, ברוקלין, תש"ה, תשע"ג]
ה'תרל"ח [המשך חייב אדם לברך, ברוקלין, תש"ה]
ה'תר"מ - ב' כרכים [המשכי תר"מ, ברוקלין, תש"ה]
דרושי חתונה - קונטרס תרמ"ב, ברוקלין, תשמ"א
מועדון כדורגל לקו (באיטלקית:Calcio Lecco 1912) הידוע גם בשם לקו הוא מועדון כדורגל איטלקי, מהעיר לקו במחוז לומברדיה שבאיטליה.
זה מועדון כדורגל ותיק ששיחק בעבר במשך 3 עונות בסרייה א'.
הקבוצה נוסד בשנת 1912 כאשר מועדון חתירה החליט הלקים קבוצת כדורגל.
צבעי הקבוצה - כחול וכוחל בהיר מבוססים על צבעי מועדון חתירה.
בשנת 1913 הקבוצה שיחקה במשחק רשמי בפעם הראשונה והפסידה 4-1 למילאן.
בשנת 1922 על שטח שהיה שייך למייסד הקבוצה הוקם אצטדיון חדש.
הקבוצה שיחקה מספר עונות בסרייה ב' עד שלקראת עונת 1960/1961 עלתה לליגה העליונה.
לאחר 3 עונות היא ירדה לסרייה ב' ולא עלתה יותר לליגה העליונה.
בסרייה ב' הקבוצה שיחקה במשך 12 עונות והיתר בסרייה ג' בה היא משחקת בעונת 2024/25.
הקבוצה משחקת באצטדיון אצטדיון רוגמונטי-צפי.
צפי היה נשיא המועדון ורוגמונטי היה שחקן כדורגל איטלקי ששיחק בקבוצה ונספה בהאסון האווירי בסופרגה.
לָקוֹנִיּוּת או לָקוֹנִיזְם הוא סגנון רטורי קצר ותמציתי, לעיתים קרובות באופן בוטה.
מקור השם הוא בחבל הארץ לאקוניה ביוון, שבו שכנה ספרטה, אשר פיתחה אידיאל של דיבור מועט, יבש וקולע.
ביטוי לאקוני משמש ליעילות תקשורת.
למשל בצבא, בפקודות קצרות וברורות.
הוא יכול לשמש להדגשה, להבעת ביטחון עצמי מופגן, או כדי להוציא את הרוח ממפרשיו של דובר יהיר.
כמו כן, הוגים מינימליסטים, כמו סטואים, ראו בצמצום המילים חלק מתפיסת חיים של ריסון ושליטה עצמית.
דוגמה בולטת ללאקוניזם הנוגעת לפיליפוס השני ממקדוניה דווחה על ידי ההיסטוריון פלוטרכוס.
לאחר שפלש לדרום יוון וקיבל את כניעתן של ערי-מדינה מרכזיות אחרות, הפנה פיליפוס את תשומת ליבו לספרטה, ושאל באיום האם עליו לבוא כידיד או כאויב.
התשובה הייתה: "לא זה ולא זה".
כאשר איבד את סבלנותו, שלח את ההודעה: "אם אפלוש ללאקוניה, אגרש אתכם".
האֵפוֹרוֹי, מנהיגי ספרטה, השיבו במילה אחת – "אם".
פיליפוס אכן פלש ללאקוניה, החריב חלקים נרחבים ממנה וגירש את הספרטנים מאזורים שונים.
ההומור הלאקוני הוא סגנון ביטוי יבש ומאופק, המעדיף את התגובה הקצרה והחתוכה על פני הסברים מפותלים או רטוריקה עשירה.
מקור השם בחבל לאקוניה שביוון העתיקה, בו שכנה העיר-מדינה ספרטה.
בעוד שאנשי אתונה התאפיינו בהומור שנון, מתוחכם ומעודן, אשר דרש אינטליגנציה והבנה מעמיקה, לעומת הספרטנים, אשר אימצו סגנון ישיר, קצר וגס במתכוון, שלא פעם התבטא בלעג בוטה ונוקב.
עבורם, הדיבור היה כלי פונקציונלי בלבד, והיכולת להדוף איום או עלבון במילה אחת נתפסה כביטוי של עוצמה פנימית ושליטה עצמית מוחלטת.
ההבדל המהותי בין השנינות האתונאית לזו הלאקונית נעוץ במטרה של הדובר.
בעוד שהשנינות האתונאית מבקשת להרשים את המאזין בחוכמה, בלוגיקה ובמניפולציה שפתית, ההומור הלאקוני מבקש להפגין אופי.
הוא מסרב להתרגש או להעניק חשיבות יתרה לסיטואציה.
בסופו של דבר, ההומור הלאקוני הוא הומור של אנשי מעשה: הוא משדר שהאמת פשוטה מספיק כדי שלא יהיה צורך לבזבז עליה מילים מיותרות.
בבסיסו של ההומור הלאקוני עומד העיקרון של "לשון המעטה".
כוחו הקומי נובע מהפער הקיצוני שבין עוצמת המאורע לבין דלות המילים המשמשות לתיאורו.
דוגמה קלאסית לכך היא תגובת הספרטנים לאיומי פיליפוס ממוקדון, שהבטיח להחריב את עירם אם יכבוש אותה.
תשובתם אליו הסתכמה במילה אחת: "אם".
סגנון זה אינו מנסה להצחיק באמצעות שורת מחץ, אלא דרך הפגנת אדישות מוחלטת אל מול סכנה, כאב או תהפוכות גורל.
במסורת המודרנית והספרותית, מזוהה ההומור הלאקוני עם קבוצות חברתיות וגאוגרפיות המאופיינות בקשיחות ובקשר הדוק לאדמה או לתנאי מחיה מאתגרים.
ניתן למצוא אותו בסאגות האיסלנדיות, שם לוחמים פולטים הערות אדישות גם ברגע מותם, ובקרב בוקרים אמריקאים המגלמים את דמות ה"טיפוס החזק והשתקן".
כך גם בקרב תושבי צפון אנגליה וסקוטלנד, שם המחסור במילים הפך לסימן היכר של הגינות וצניעות, המנוגדים ל"פטפטנות" של אנשי הדרום או המעמד הגבוה.
באופן כללי, מהספרטנים צופה להיות אנשי מילים מועטות, לבוז לרטוריקה ולהיצמד לעיקר.
פטפטנות נחשבה למעשה קל דעת שאינו יאה ללוחמים שקולים ומעשיים.
מסופר כי נער ספרטי היה צפוי להינשך באגודלו כעונש על תשובה מילולית מדי לשאלת מורה.
הספרטנים הקדישו פחות תשומת לב מיוונים קדומים אחרים לפיתוח חינוך, אמנות וספרות.
יש הרואים בכך גורם שתרם לדיבור הלאקוני הבוטה והאופייני.
עם זאת, סוקרטס, בדיאלוג "פרוטגורס" של אפלטון, דוחה לכאורה את הרעיון שחיסכון המילים של הספרטנים היה פשוט תוצאה של חינוך ספרותי לקוי: "...הם מסתירים את חכמתם ומעמידים פנים שהם טיפשים, כדי שייראו עליונים רק בזכות גבורתם בקרב...
כך תדעו שאני דובר אמת ושהספרטנים הם המשכילים ביותר בפילוסופיה ובדיבור: אם תדבר עם כל ספרטני רגיל, הוא נראה טיפש, אך בסופו של דבר, כמו קלע מומחה, הוא יורה הערה קצרה שמוכיחה שאתה אינך אלא ילד".
ידוע כי סוקרטס העריץ את חוקי ספרטה, כפי שעשו אתונאים רבים אחרים, אך חוקרים מודרניים הטילו ספק ברצינות ייחוס האהבה הסודית לפילוסופיה לספרטנים.
עם זאת, מיסון מצ'נאי וכילון איש ספרטה נמנו באופן מסורתי עם שבעת חכמי יוון; שניהם היו מפורסמים באמרות לאקוניות רבות.
המלך דמראטוס, שהוטרד על ידי אדם ששאל מיהו הספרטני למופת, השיב: "זה שהכי פחות דומה לך".
בתיאור מאת הרודוטוס, כאשר גולים מהאי סאמוס הגיעו לספרטה כדי לבקש סיוע, הם נשאו נאום ארוך ומפותל בניסיון לשכנע את הספרטנים לעזור להם.
הספרטנים, שהיו ידועים בסלידתם מדיבורים מיותרים ובסגנון הדיבור ה"לקוני", השיבו להם בציניות שהם כבר לא זוכרים את החצי הראשון של הנאום, ולכן לא יכלו להבין דבר מהחצי השני.
השליחים הבינו את המסר והגיעו שוב עם שק ריק, הצביעו עליו, וצמצמו את בקשתם לשלוש מילים בלבד: "השק זקוק לקמח".
הספרטנים ענו להם שגם המילה "השק" הייתה מיותרת, אך בכל זאת נעתרו והגישו להם סיוע.
לפני יציאתו של בעלה ליאונידס לקרב נגד הפרסים בתרמופילאי, שאלה גורגו, מלכת ספרטה, מה עליה לעשות.
הוא יעץ לה: "הינשאי לאיש טוב והולידי ילדים טובים".
בקרב תרמופילאי בשנת 480 לפנה"ס, לוחם מקומי דיווח בבהלה שהצבא פרס כה עצום עד שחציו הרבים יכסו את השמש.
על כך השיב הלוחם הספרטני דִיאָנֶקְס בקור רוח: "מצוין, נילחם בצל".
בתגובה לדרישת קציני המלך חשיארש מהספרטנים להניח את נשקם כדי להציל את חייהם.
המלך ליאונידס, שהיה ערוך לקרב, השיב בשתי מילים בלבד: "בוא וקח!".
פוליקרטידס היה אחד מכמה ספרטנים שנשלחו למשימה דיפלומטית אצל גנרלים פרסים.
כשנשאל האם הם מגיעים כנציגים פרטיים או רשמיים, ענה: "אם נצליח – רשמיים; אם לא – פרטיים".
סגנון זה נשמר גם ברגעי משבר קיצוניים, כפי שעולה מהדיווח הלקוני שנשלח לספרטה על ידי סגנו של האדמירל מינדארוס לאחר התבוסה בקרב הימי בסיזיקוס בשנת 410 לפנה"ס.
ההודעה יורטה על ידי האתונאים ותועדה על ידי קסנופון בחיבורו "הלניקה": "הספינות אבדו; מינדארוס מת; האנשים גוועים ברעב; אנחנו אובדי עצות".
הדיווח, הפך למשל ולשנינה בקרב האתונאים, בשל חוסר הרגש והיובש שבו לתיאור מציאות כאוטית.
אמרה שנונה המיוחסת לליקורגוס, המחוקק המיתולוגי של ספרטה, נאמרה בתגובה להצעה להקים בה דמוקרטיה: "התחל [קודם] עם משפחתך שלך".
בהזדמנות אחרת, נשאל ליקורגוס מדוע גודל הקורבנות שספרטה מקריבה לאלים אינו ראוותני.
הוא השיב: "כדי שתמיד יהיה לנו משהו להציע".
כשנועצו בו כיצד יוכלו הספרטנים למנוע פלישה למולדתם בצורה הטובה ביותר, יעץ ליקורגוס: "על ידי כך שתישארו עניים, ושאיש לא ירצה להחזיק ברכוש רב יותר מחברו".
כשנשאל האם יהיה זה נבון לבנות חומת הגנה שתקיף את העיר, ענה ליקורגוס כי עיר מבוצרת היטב היא כזו שיש לה "חומת אדם במקום חומת לבנים".
כשספרטני אחר ראה מאוחר יותר עיר באסיה עם ביצורים מרשימים, הוא העיר: "מגורים נהדרים לנשים!".
בתשובה למבקר שתהה מדוע הם מפקידים את שדותיהם בידי ההלוטים (עבדים) במקום לעבדם בעצמם, הסביר אנכסנדרידס: "לא על ידי טיפול בשדות, אלא על ידי טיפול בעצמנו, רכשנו את השדות הללו".
לקטאז (בקיצור LCT) הוא אנזים ממשפחת β-גלקטוזידאז המופרש על ידי בלוטות באזור המכונה "ברש בורדר" במעי הדק בתגובה לשתיית חלב המכיל את סוכר החלב - לקטוז.
תפקידו של הלקטאז הוא לפרק לקטוז לשני חד-הסוכרים המרכיבים אותו, גלוקוז וגלקטוז.
יונקים מייצרים את הלקטאז בינקות כדי להזין עצמם באמצעות יניקה וממשיכים לייצר את האנזים כל עוד הם ממשיכים לשתות חלב.
בני אדם רבים, מיעוט באוכלוסיות ממוצא אירופאי, ואוכלוסיות שלמות ממוצאים אחרים, חדלים בשלב מוקדם בחייהם להיזון ממוצרי חלב, הלקטאז מפסיק להיווצר בגופם, סוכר החלב, הלקטוז ממשיך כמות שהוא בלתי מפורק אל המעי הגס, שם הוא מתפרק בדרך של התססה בעזרת חיידקים בעיקר מסוג של אי קולי (Escherichia coli) המצויים שם.
תופעות הלוואי של פירוק זה הן גזים (בעיקר מתאן ופחמן דו-חמצני).
מחסור קיצוני בלקטאז עשוי להוביל לכאבי בטן ולשלשול.
מסיבה זאת חברות תרופות שונות מייצרות טבליות לקטאז בשביל בני אדם שלא מייצרים מספיק לקטאז בעצמם, על מנת לפצות על המחסור.
לקות למידה (בראשי תיבות: ל"ל) היא הפרעה נוירו-התפתחותית, הפוגעת בתפקודי למידה בסיסיים (קריאה, כתיבה וחישוב), ומפריעה לאדם הלוקה בה לרכוש ולבטא ידע ומיומנויות ברמה המצופה מאנשים בגילו, בהשכלתו ובמנת המשכל שלו.
חלק מאנשי המקצוע מחשיבים כלקות למידה את הלקויות דיסלקסיה, דיסגרפיה ודיסקלקוליה בלבד, וחלקם מכלילים גם מיומנויות כגון הקשבה, דיבור והמשגה כתחומי למידה שנפגעים בלקות למידה, ולפיכך כוללים בהגדרת לקויות הלמידה גם קשיים כגון הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות, לקות שפה ולקות למידה בלתי-מילולית.
על פי המחקר בתחום, מקובל כיום כי לקות למידה נובעת מגורמים נוירו-התפתחותיים, ולפיכך היא בדרך כלל נמשכת לאורך כל חייו של האדם ועשויה לפגוע בתפקודו גם בבגרות.
טיפול מתאים עשוי לסייע לאדם עם לקות למידה לבטא ידע ומיומנויות ולהגיע למיצוי טוב יותר של הפוטנציאל האישי שלו בהקשר הלמידה הספציפי.
לקויות הלמידה מתאפיינות בהטרוגניות (לאנשים שונים יכולים להיות פרופילים מגוונים של הלקות), והן משפיעות על טווח רחב של מיומנויות למידה.
לאדם יכולה להיות יותר מלקות למידה אחת, ובכך נוצר מצב של "תחלואה נלווית" או "תחלואה כפולה".
תהליך אבחון מקצועי מתאים של לקות הלמידה מתייחס למגוון מאפייני הלקות, וכן לגורמים ובעיות נוספים העשויים להופיע לצדה.
לקות למידה היא הלקות בעלת השכיחות הגבוהה ביותר במערכת החינוך.
שיעור התלמידים במערכות החינוך הרגילות המאובחנים ומוכרים כתלמידים בעלי לקויות למידה נמצא בעלייה.
ההשערה היא כי 10% עד 20% מכלל התלמידים הם בעלי לקויות למידה.
עובדה זו מחייבת התייחסות חינוכית מתאימה לצרכים יחידניים ולדרישות המערכת החינוכית, המשקפות את הציפיות החינוכיות מן התלמיד בהתאם לגילו.
החשיבות המרכזית של הגדרת לקויות למידה היא עבור תהליך האיתור והאבחון של אנשים בעלי לקויות למידה.
זאת משום שאנשי המקצוע נשענים על ההגדרה ועל הקריטריונים שהיא מספקת בשעה שהם מנסים לקבוע האם אדם מסוים הוא לקוי למידה או לא.
קביעה זו משפיעה על הטיפול והסיוע שיומלץ לאותו אדם בהמשך ולכן ישנה חשיבות רבה לכך שהיא תשקף את מצבו האמיתי.
הבעיה המרכזית בהגדרת לקות הלמידה היא שעדיין קיימים חילוקי דעות בשיח המקצועי בנוגע למספר סוגיות הקשורות למהות הבסיסית שלה ולהבחנה בינה ובין תופעות אחרות העשויות להשפיע על יכולת הלמידה והתפקוד האקדמי של אדם מסוים.
למעשה, ההגדרה של לקות למידה היא אחת הסוגיות המרכזיות והוותיקות בכל דיון בנושא.
בהתאם לכך, לקות הלמידה זכתה לאורך השנים למגוון הגדרות על ידי קבוצות וגופים שונים.
ניתן להתרשם מהעמדות והגישות השונות בתחום על ידי השוואה בין הגדרות אלו.
עם זאת, השאיפה היא להגיע להגדרה יחידה המוסכמת על כל אנשי המקצוע ומשרתת היטב את התחום בכך שהיא מאפשרת מתן מענה אופטימלי לאנשים בעלי לקויות למידה.
לכן ההגדרה הרשמית והחוקית של לקויות למידה צריכה להתעדכן באופן מתמיד בהתאם לידע הנצבר בתחום ולשקף את המהות של לקות זו בצורה הטובה ביותר.
הגדרת לקות למידה על פי הוועדה הלאומית המאוחדת על לקויות למידה - NJCLD משנת 1994 - הגדרה זו אומצה על ידי אנשי מחקר רבים והיתרון שלה הוא בכך שניסחו אותה נציגים ממספר גדול של ארגונים מקצועיים וארגוני הורים
על פי המדריך האבחוני DSM-IV, ההגדרה המקובלת לצורך קביעת אבחנה של לקות למידה היא שמדובר במצב שבו הישגי היחיד במבחנים סטנדרטיים בקריאה, חשבון או בהבעה בכתב, המועברים באופן אישי, נמוכים במידה משמעותית מהמצופה על פי גילו, רמת השכלתו ורמת המשכל שלו.
בעיות הלמידה האלו מפריעות לאדם במידה מובהקת להישגים האקדמיים או לפעולות החיים היומיומיות, המחייבות כישורי קריאה, חשבון או כתיבה.
בהגדרה זו של המדריך האבחוני, מופנה הדגש ל"מודל הליקוי", וההתייחסות היא לפער בין הישגים מצופים לבין רמת הביצוע במבחני הישגים.
בשנת 2013 יצאה לאור גרסה חדשה של המדריך האבחוני, DSM-V, ובה הגדרה רחבה יותר של לקות למידה.
הגדרה זו מוסיפה על הקודמת, וטוענת כי לקות למידה היא ליקוי ספציפי בתפיסה או עיבוד מידע באופן מדויק ויעיל.
בנוסף, בהגדרה זו ישנו מעבר לשימוש במושג "הפרעה" (Disorder) במקום "לקות" (Disability).
פירוש השינוי הוא שיש להגדיר את התופעה על פי ההפרעה הנגרמת לתפקוד התקין; מהמילה לקות משתמע שמדובר בקושי מהותי הקיים באדם עצמו, ואילו כאשר מדובר בהפרעה, המוקד עובר מהאדם אל התפקוד שלו.
הדגש בהגדרה החדשה היא על מידת ההפרעה לתפקוד, ולא על תפיסת הפרט כלקוי.
על פי ההגדרה החדשה, ההפרעה הנוירו-התפתחותית מופיעה לראשונה בשנים של הוראה פורמלית, ולא לפני שהופיעו דרישות למיומנות המושפעת מההפרעה.
בנוסף, ישנה התמקדות בהפרעות ספציפיות לתחומים השונים בלמידה - קריאה, הבעה בכתב ומתמטיקה (SLD= Specific Learning Disorder, שמשמעה: הפרעת למידה ספציפית).
ב-DSM-5 הוגדרו שלוש דרגות חומרה של ההפרעה, לפי כמות תמיכה ועזרה נדרשת:
עוצמה חלשה - קשיים מסוימים במיומנויות למידה בתחום אקדמי אחד או שניים, אך במידה מתונה דיה כך שהפרט מצליח לתפקד היטב בעזרת התאמות או תמיכה, בייחוד בשנות בית הספר.
עוצמה בינונית - קשיים משמעותיים במיומנויות למידה בתחום אקדמי אחד או יותר, כך שלא סביר שהפרט יצליח לשלוט בהם ללא התערבות אינטנסיבית בפרקי זמן מסוימים והוראה מתקנת במשך שנות בית הספר.
עוצמה חמורה - קשיים חמורים במיומנויות למידה המשפיעים על מספר תחומים אקדמיים, כך שלא סביר שהפרט יוכל לרכוש את המיומנויות הללו ללא הוראה פרטנית, מיוחדת ואינטנסיבית הניתנת באופן מתמשך לאורך מרבית שנות בית הספר.
ההגדרות ללקויות למידה וההתייחסויות להפרעות הקשורות בלמידה עברו שינויים מושגיים במהדורות השונות של ה-DSM עד לגיבושן העכשווי ב-DSM-V.
על פי חוק זכויות תלמידים עם לקות למידה במוסדות על-תיכוניים, התשס"ח 2008:
על פי ארגון הבריאות העולמי, "לקות" היא מושג התלוי הן בסביבה בה צריך אדם לתפקד והן ביכולותיו הגופניות-קוגניטיביות.
על כן, אדם עשוי להחשב כבעל לקות למידה בחברה או תרבות מסוימת וחסר לקות בחברה או תרבות אחרת.
דבר זה תלוי בחשיבות שהחברה המסוימת מעניקה למיומנות שנפגעת מהלקות ולחשיבות שלה לתפקוד האדם בחברה זו ובתקופה שבה הוא חי.
למשל, בחברה שאינה שמה דגש על כישורי אוריינות, לקויות בכתיבה או בקריאה לא יהפכו מכשול במקצועו של האדם.
בחברה המערבית המודרנית המושג אוריינות משתנה ומתפתח בהתאם לטכנולוגיה הנפוצה והמקובלת בציבור הכללי.
השינויים הטכניים באופן השימוש בשפה הכתובה לצורכי תקשורת עשויים להשפיע על ההגדרה של לקות למידה.
זאת משום שהם משליכים על האופן שבו האדם יכול להתאים את עצמו לטכנולוגיה ולתרבות של תקופתו.
למשל, עיפרון ועט הם כלים טכנולוגיים המצריכים יכולות גרפו-מוטוריות שונות לחלוטין מאלו הנדרשות לצורך שימוש במקלדת מחשב או מסך מגע.
במקרים אלו ייתכן שיתאפשר לאדם לפצות על בעיה גרפומוטורית מסוימת כך שהשפעתה על אופן התפקוד שלו תהיה מזערית עד זניחה.
לקויות למידה מאופיינות בהטרוגניות רבה, והן יכולות לבוא לידי ביטוי באופנים שונים ובדרגות חומרה שונות.
על פי ההגדרה, לקויות למידה משפיעות באופן ישיר רק על מיומנויות אקדמאיות ותפקודי למידה.
על כן, הקשיים הראשוניים יבואו לידי ביטוי על פי רוב במסגרת בית הספר ולעיתים אף בגן (בפעילויות הכנה לכיתה א').
עם זאת, ישנם מקרים בהם הביטוי הראשוני של לקות הלמידה יתרחש רק בשנות הלימודים המאוחרות, כאשר הדרישות הלימודיות הולכות ומתגברות עד שהן עולות על היכולת של הלומד להתמודד מולן.
באופן תאורטי, אדם לקוי למידה ללא קשיים אחרים אמור לתפקד כמו כל אדם אחר בכל פעילות שאינה לימודית (חוגים, תנועות נוער וכו').
למרות זאת, בפועל ישנם מקרים בהם אין זה כך ולעיתים ניתן לראות ילדים לקויי למידה שמתקשים גם במצבים אחרים.
זאת משום שבדרך כלל נלווים לקשיים הלימודיים הראשוניים גם קשיים רגשיים והתנהגותיים.
הדבר נובע מההשלכות החברתיות של הלקות והתגובות של הסביבה ולא מהלקות עצמה.
ההסבר לכך הוא שללקויות למידה יכולות להיות גם השפעות משניות, אשר נובעות מניסיונות התמודדות לא יעילים ומחוויות שליליות שנצברות במהלך ההתנסות בלימודים.
מכיוון שהביטוי הראשוני של הלקות מתרחש לרוב בילדות המוקדמת, זהו הזמן שבו נוצרות ההשלכות המשניות שלה.
לדוגמה, תלמיד שמתקשה בקריאה עלול לחשוש מאוד מכך שהמורה תבקש ממנו להקריא מול כולם בכיתה.
הוא עשוי לפתח תסמינים פסיכו-סומטיים כמו כאבי בטן בבקרים כדי להישאר בבית, או להפריע בכיתה כדי שיוציאו אותו מהשיעור וכך הוא לא יצטרך לקרוא בקול.
במקרה זה הפרעות ההתנהגות ותחושת החולי הן לא תוצאה ישירה של לקות הלמידה, אלא תוצאה של התמודדות לא יעילה עם הקשיים על ידי הילד (שאינו מכיר דרך יעילה יותר).
אם מצב כזה נמשך לאורך זמן הוא עלול ליצור מעגל שלילי בו צוות המורים מתייג את התלמיד כבעייתי ולא מסוגל לראות את הפוטנציאל הלימודים הקיים בו.
יש לכך השפעה רבה משום ששנות בית הספר הם התקופה בה הילד הצעיר מגבש את אישיותו כאדם בוגר.
רגשות כמו תסכול וחשש מכישלון יכולים להשפיע רבות על תפיסת העצמי ועולמו הרגשי של התלמיד.
למעשה, כשליש מן הילדים המופנים לאבחון עם בעיות התנהגות ובעיות רגשיות סובלים מבעיות למידה בלתי מזוהות, הגורמות באופן משני לקשיים בתפקוד היומיומי.
על מנת למנוע מצבים כאלו חשוב מאוד לאתר את הלקות בזמן מוקדם ככל הניתן.
כך ניתן להתחיל בתהליך הטיפולי שמטרותיו הן לשפר את התפקודים הלקויים, להקנות דרכי התמודדות יעילות ולמנוע את הבעיות הנלוות שהלקות יכולה ליצור באופן עקיף כפי שתואר.
הופעת הקשיים הראשוניים בגילאי בית הספר ממקדת את הדיון באופן טבעי ב"ילד" לקוי הלמידה.
ישנה חשיבות רבה להתמקדות בתקופה זו משום שהיא מעודדת איתור וטיפול מוקדם, אשר חיוניים להשתלבותו האופטימאלית של התלמיד במערכת החינוך ובחברה בכלל.
עם זאת, לקות הלמידה אינה נעלמת בילדות ויכולה לבוא לידי ביטוי לאורך כל החיים.
האדם לקוי הלמידה ממשיך לחוות את אותם הקשיים במיומנויות הלמידה הבסיסיות גם כבוגר ועליו למצוא את הדרכים לענות לדרישות המגוונות של שלבי החיים השונים.
זאת בנוסף להתמודדות עם ההשלכות המצטברות של חוויות שליליות שנצברו בילדות והקושי של החברה לקבל את לקות הלמידה בגיל בוגר יותר.
בהקשר זה, לקויות שפתיות והפרעת קשב וריכוז אינן נחשבות כלקויות למידה, אף על פי שיכולה להיות להן השפעה רבה על התפקוד בבית הספר.
זאת משום שהן משפיעות באופן ישיר גם על תחומים לא אקדמיים.
לכן הטיפול בהם צריך לכלול את אנשי המקצוע המתאימים, כפי שיפורט בהמשך.
קיימת שונות בולטת בין תלמידים לקויי למידה בכישוריהם ובהשגים הלימודיים שלהם.
הלקויות וההשפעות המשניות שלהן עשויות להתבטא בשלושה תחומים עיקריים: קוגניטיבי, רגשי והתנהגותי.
ללקות למידה אין קשר לרמת האינטליגנציה של האדם.
כך שאדם לקוי למידה יכול להיות בעל אינטליגנציה גבוהה, ממוצעת או נמוכה כמו כל אדם אחר באוכלוסייה (ממש כפי שאין קשר בין צבע העיניים למידת נעליו של אדם כלשהו).
הקשיים הראשוניים הנובעים ישירות מהלקות באים לידי ביטוי באחת או יותר ממיומנויות הלמידה הבסיסיות כגון קריאה, כתיבה (הכוללת: כתב יד, כתיב והבעה) וחשבון.
קשיים אלו עלולים להוביל לירידה בהישגים אקדמיים ולפגיעה בלמידה של מקצועות לימודיים אחרים.
תחומי ביטוי קוגניטיביים נוספים אשר נראים לעיתים קרובות אצל לקויי למידה נובעים מההשלכות המשניות של הקשיים הראשוניים, או מתחלואה נלווית הנפוצה בקרב לקויי למידה.
הם יכולים לבוא לידי ביטוי באחת או יותר מהדרכים הבאות:
קשיים בתחום השפה, קשיים בשיום או בקליטת חלקי דיבור מופשטים.
קשיים בתפיסה החזותית ובתפיסה השמיעתית.
קשיים התכלול הבין-חושי, בעיקר בערוצים החזותי והשמיעתי.
קשיים בהתמצאות במרחב והתמצאות בזמן.
קשיים בזיכרון, לטווח קצר ולטווח ארוך, ובזיכרון עבודה.
קשיים שונים בחשיבה, הכוללים העדר אסטרטגיות למידה יעילות, קשיים בארגון זמן, ארגון קשב, נוקשות בחשיבה ועוד.
יש הבדל בין הקשיים הנובעים ישירות מהלקות - כמו קושי בפיענוח של מילים כתובות הנובע ישירות מדיסלקסיה, לבין קשיים משניים הנוצרים מהם - כמו קושי לשנן רשימת מושגים כתובה בעקבות הקושי בפענוח.
עקב האופי הכרוני של לקות הלמידה הקשיים הראשוניים ילוו את האדם לאורך כל חייו.
אומנם בעזרת טיפול מתאים ניתן לשפר את היכולת הבסיסית בתחומים אלו, אך רק עד רמה מסוימת.
לעומת זאת, את הקשיים הנלווים קל יותר לעקוף על ידי אסטרטגיות והתאמת סגנון הלמידה.
לדוגמה - הקלטת הרשימה הכתובה ושינון מתוך האזנה במקום מקריאה, כך שהקושי בפענוח לא יפריע ללמידת מושגים חדשים.
כך ניתן למזער את ההשפעה של הלקות על התפקוד הנצפה בשטח.
כמו כן, עבור קשיים הנובעים מתחלואה נלווית יש לתת מענה הולם בהתאם למקור הקושי.
אם הקשיים אינם נובעים מלקות הלמידה באופן ישיר או עקיף, טיפול המיועד ללקויות למידה עשוי שלא להועיל או אף להזיק.
במקרה של ספק מומלץ להתייעץ עם איש מקצוע.
הפגיעה המשנית של לקות הלמידה בתחום הרגשי מושפעת רבות מתגובת הסביבה לקשיים הראשוניים שהיא יוצרת.
לקות הלמידה מהווה מקור לבלבול רב משום שהיא אינה נראית לעין ומופיעה רק בסיטואציות בהן היא מגבילה את ביטוי היכולות, כך שבמצבים אחרים התפקוד יכול להיות בהתאם לנורמה ואף מעליה.
לכן, להבדיל מלקויות אחרות הבולטות יותר לעין, פעמים רבות הסביבה אינה רואה הצדקה לקשיים הנגרמים בעקבות לקות הלמידה אצל אדם שנתפס כ"נורמלי" מכל בחינה אחרת.
במצב זה הסביבה אינה מגלה הבנה או סלחנות ובטח שלא מציעה את הסיוע הנדרש.
בנוסף, פעמים רבות הסביבה אף מאשימה את האדם בחוסר רצון או שליטה עצמית ופונה לשימוש בענישה שאינה מוצדקת ורק מחמירה את המצב.
מסיבה זו לקויי למידה רבים מגיעים לגיל הבגרות עם מטען כבד של כישלונות, תחושה של חוסר התאמה ומבט לא אמפתי של הסביבה, אשר הופנם ונעשה לחלק בלתי נפרד מהזהות העצמית.
מצב זה יכול להקשות בהמשך על ההשתלבות של אותו אדם בשוק העבודה.
בהתאם לכך, על פי רוב הקשים הרגשיים מופיעים לראשונה בילדות בעקבות הקושי של לקויי למידה לעמוד בדרישות של בית הספר.
בתחילה הקשיים הרגשיים יכולים לבוא לידי ביטוי במצבי רוח שליליים והם עלולים להחמיר וללוות את האדם גם בבגרותו אם לא יקבל מענה הולם עבורם.
בנוסף, התחום הרגשי יכול ליצור בקרב לקויי למידה מעגל שלילי המזין את עצמו.
זאת משום שבדומה לאופן בו הקושי בלימודים יכול להוביל לקושי רגשי, כך גם קשיים רגשיים יכולים בתורם להחמיר את הפגיעה בתפקוד האקדמי (אשר תעמיק עוד יותר את הקושי הרגשי וחוזר חלילה).
זאת משום שלתחום הרגשי ישנה השפעה רבה על יכולת החשיבה.
למשל, תחושה של מתח פוגעת ביכולת היצירתית להעלות רעיונות חדשים, כאשר הרעיון או הניסיון הראשון נכשל.
כמו כן, קיים קשר הדוק בין רגשות וזיכרון, כך שהם יכולים לפגוע בתהליך הקידוד או לגרום לשכחה.
לכן, כדי למנוע פגיעה עקיפה של לקות הלמידה בתחום הרגשי והלימודי, הילד זקוק לתיווך רב ולעזרה ותמיכה בתהליכי הלמידה שלו.
למרות זאת, בפועל המפגש של לקויי למידה עם מערכת החינוך הוא לעיתים קרובות כאוב.
הם אינם מצליחים לפעול על-פי הדרישות כפי שעושים חבריהם לכיתה ולעיתים קרובות מאכזבים את עצמם, את המורה (או הגננת) ואת ההורים.
משום שההצלחה בתחומים הנחשבים בעיני הוריו ומוריו של הילד היא מניע מרכזי בחייו, החרדה ביחס לכישלון צפוי גוברת במיוחד אצל ילדים בעלי ליקויים.
פעמים רבות תלמידים עם לקות למידה מפתחים חרדת בחינות בגלל היסטורית כישלונות ותסכולים שצברו לאורך השנים.
במצבים אלו נוצרת תחושה הגורמת מעין שיתוק בשעת המבחן.
תחושה זו נוצרת בעקבות השפעה ההדדית של רגשות וזיכרון.
חשוב שאיש המקצוע יאבחן את לקות הלמידה משום שהיא הגורם לחרדת הבחינות.
טעות אבחנתית עלולה לגרור תסכול רב עוד יותר והגברת החרדה.
זאת משום שהחרדה היא משנית ללקות הלמידה.
שימוש בטכניקת הרפיה יכול לעזור במצבים אלו.
הכישלונות הלימודיים החוזרים עלולים להוביל גם למצב של חוסר אונים נרכש.
זהו מצב שבו לאחר ניסיונות התמודדות רבים ללא הצלחה מתעוררת תחושה שכל ניסיון נוסף דינו להיכשל ולכן הברירה היחידה היא לקבל את המצב ו"להרים ידיים".
באופן זה הרגשת חוסר האונים פוגעת במוטיבציה ובנכונותם הלימודית של לקויי למידה.
כאשר לא נראית דרך להצלחה, המשימות הלימודיות עלולות להפוך מאתגר מפעיל לקושי משתק.
תלמיד שנמצא במצב הזה ימנע גם מבקשת סיוע מהמערכת החינוכית.
פגיעה בערך העצמי נפוצה מאוד בקרב לקויי למידה.
חוסר היכולת לעמוד בדרישות של החברה וההיסטוריה של כישלונות חוזרים עלולה לפגוע בדימוי העצמי של לקויי הלמידה ולגרום להם לחשוב באופן שגוי שהם טיפשים או לא מוצלחים.
דבר זה יכול להוביל למצב של נבואה המגשימה את עצמה, פחד להתבלט ולתפוס מקום, ולניסיונות להדגיש את חוסר היכול כדי להוריד את רף הצפיות.
באופן אבסורדי, הערכה עצמית נמוכה הנוצרת בדרך זו עלולה למנוע בהכרת תחומי החוזק העשויים לאפשר את ההתגברות על המכשולים בעתיד.
בהתאם לכך, נמצא שהקשיים הנובעים מהלקות הם חלק יציב מביטוי הזהות של סטודנטים לקויי למידה, בעוד שהכוחות והיתרונות שלהם אינם משקפים את תפיסת העצמי שהם חשים.
בעקבות תפיסה זו ביטוי היכולות מלווה בחשש לעצם קיומן ותחושה שלא ניתן לסמוך עליהן.