tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2013, הוציא יחד עם המוזיקאי שני ברונר אלבום בשם "שני ימים ולילה" אשר הוצג כמה פעמים בהופעה חיה בארץ ובמוזיאון הקומיקס בבזל.
General, גלריה Caos, ונציה, איטליה, 2016
Swissa, מלון Central, קזהבלנקה, מרוקו וגלריה !Nadie Nunca Nada No, מדריד, ספרד, 2016
The Nut Case and the Victim, תערוכה זוגית עם גרי גולדשטיין, מקום לאמנות, תל אביב, 2015
הכל כשורה אדוני הגנרל, גלריה משונע, תל אביב, 2014
השוויש מחלקה מספר ארבע, גלריה הירקון 19, תל אביב, 2014
נחזור אלייך בהקדם, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, 2012
מזדיינים בסבלנות, גלריה Apart Art, תל אביב, 2009
"I am not Tino Sehgal" – גלריה Nahmad Project, לונדון, 2016. אוצרות: פרנצ'סקו בונאמי
"תגידי, זה אמנות?" – מאה שנה לתנועת הדאדא, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, 2016
enCOUNTERs, המרכז לאמנות עכשווית, תל אביב, 2015
enCOUNTERs, קונסטלרהאוס מוזונטורם, פרנקפורט, 2015
TTT – טריאלנה לרישום, ורוצלב, פולין, 2016
חמור באמנות ישראלית, מוזיאון הנגב לאמנות, 2014
וידויים, בית האמנים בהרצליה, 2014
מאה שנה לרדי מייד, מוזיאון חיפה לאמנות, 2013
ספרים בשותפות עם יוצרים נוספים
2016 – "הרפתקה במוזיאון" יחד עם קרן כץ, הוצאת ברחש, במסגרת תערוכה במוזיאון ינקו דאדא
2015 – הספר Humdrum במסגרת קבוצת Humdrum
2011 – "Your'e my Wish" בשיתוף עם נועם נאומובוסקי, הוצאת כרום הנדל
2011 – "הכרוניקה של וסיל" בשיתוף עם נועם נאומובוסקי, הוצאת כרום הנדל
2015 – "להריח את היד ולשבוע", הוצאה עצמית
2013 – "בעיות בצנרת", הוצאה עצמית
2010 – "התנהגויות היסטריות" עיבוד סיפורים קצרים של אתגר קרת ושהם סמיט, הוצאה עצמית
2009 – "הסיכוי האחרון של סיסיל", הוצאה עצמית
"שני ימים ולילה" - תסכית מאת דן אלון ושני ברונר
דניאל דיון "דן" או'בריאן הוא אתלט עבר אמריקאי.
הוא אלוף אולימפי (אטלנטה 1996), 3 פעמים ברציפות אלוף עולם (טוקיו 1991, שטוטגרט 1993 וגטבורג 1995), שיאן עולם, 6 פעמים מספר 1 בעולם ו-5 פעמים אלוף ארצות הברית בקרב עשר.
תוצאת השיא שלו מדרגת אותו במקום השישי בכל הזמנים.
או'בריאן נולד בפורטלנד אורגון וגדל בקלאמת פולס בדרום אורגון, כילד מאומץ במשפחה אירית אמריקאית.
הוא ממוצא אפרו אמריקאי ופיני.
הוא התאמן בהדרכתו של מייק קלר.
למד באוניברסיטת איידהו והיה חבר בנבחרת האתלטיקה שלה.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו יפן בשנת 1991 זכה או'בריאן במדליית זהב בקרב עשר בשיא אליפות חדש של 8812 נקודות, לפני מייקל סמית' מקנדה (8549 נקודות) וכריסטיאן שנק מגרמניה (8394 נקודות).
במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת ברצלונה (1992) פסל או'בריאן בכל שלושת הניסיונות במקצוע השמיני בקפיצה במוט ונשר מהמקום הראשון למקום ה-12 וכך לא נכלל במשלחת האמריקאית לאולימפיאדה.
שיא זה החזיק מעמד 7 שנים ונשבר על תומאס דבוז'אק מצ'כיה (8994 נקודות).
שיא זה עמד כ-20 שנים כשיא ארצות הברית עד שנשבר על ידי אשטון איטון שקבע שיא עולם חדש של 9039 נקודות (הנוכחי, 2015).
באליפות העולם באולם שנערכה בטורונטו קנדה במרץ 1993 זכה או'בריאן במדליית זהב בקרב 7 בשיא עולם חדש של 6476 נקודות, לפני מייקל סמית' (6279 נקודות) ואדוארד המליינן מבלארוס (6075 נקודות), שיפור לשיא העולם בן ה-7 שנים של כריסטיאן פלזיאט מצרפת (6418 נקודות).
שיא זה החזיק מעמד 17 שנים ונשבר על ידי אשטון איטון (6499 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט גרמניה באוגוסט אותה שנה הוא הגן על תוארו וזכה במדליית זהב בקרב עשר בשיא אליפות חדש של 8817 נקודות, לפני אדוארד המליינן (8724 נקודות) ופאול מאייר מגרמניה (8548 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בגטבורג שוודיה בשנת 1995 זכה או'בריאן בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 8695 נקודות לפני אדוארד המליינן (8489 נקודות) ומייק סמית' (8419 נקודות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה או'בריאן במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 8824 נקודות, לפני פרנק בוסמן מגרמניה (8706 נקודות) ותומאס דבוז'אק (8664 נקודות).
בתחרות שנערכה ביוניונדייל, ניו יורק ב-1998 קבע או'בריאן בקרב עשר את תוצאת השנה בעולם (8755 נקודות).
בשנת 2006 זכה או'בריאן להיכלל בהיכל התהילה של ארצות הברית באתלטיקה.
בשנת 2012 זכה או'בריאן להיכלל בהיכל התהילה של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
בשנת 2012 זכה או'בריאן להיכלל בהיכל התהילה האולימפי של ארצות הברית.
דן אלון (נולד ב-18 ביולי 1967) הוא מומחה לציפורים, המכהן כמנכ"ל החברה להגנת הטבע מאז 2023.
דן אלון נולד וגדל בקיבוץ מזרע.
הוא התחנך בקיבוץ ובהמשך בבית ספר משותף לקיבוצים באזור העמקים.
בגיל 12 החל לעסוק בצפרות.
לאורך מרבית שירותו הצבאי היה מש"ק חינוך וידיעת הארץ ומדריך ומומחה לנושא ציפורים בבית ספר שדה הר גילה.
בשנים 1986-1983 השתתף אלון כמתנדב בסקרים על נדידת העופות בכפר קאסם, ובשנים 1987–1995 ניהל אותו.
סקר נדידת העופות הדורסים בכפר קאסם, שהחל ב-1977, חשף לראשונה את ההיקף המרשים של נדידת דורסים מעל ישראל במהלך חודשי הסתיו.
הסקר שימש במשך שנים הכלי העיקרי לקביעת גודל האוכלוסייה של מספר מינים של עופות דורסים, כגון עיט חורש ונץ קצר-אצבעות.
אלון החל לנהל את סקר הדורסים בעת שירותו הצבאי, וב-1988, לאחר שהשתחרר מהצבא, העביר את הסקר לאזור העמקים הצפוניים, מכיוון שהאינתיפאדה הראשונה, שפרצה באותה שנה לא אפשרה לקיים אותו בכפר קאסם.
אלון למד לתואר ראשון בביולוגיה והוראת המדעים במכללת אורנים, ולתואר שני באקולוגיה וזואולוגיה במחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב בהנחייתם של פרופסור יורם יום-טוב ופרופסור יוסי לשם.
המחקר עסק באקולוגיה של העגורים החורפים בעמק החולה.
דן ניהל את מרכז הצפרות של החברה להגנת הטבע בשנים 1995–2021. בתקופה זו יזם הוביל וניהל פרויקטים ומיזמים רבים לשמירה על הציפורים בישראל.
בשנת 2021 התמנה לתפקיד סמנכ"ל שמירת טבע בחברה להגנת טבע, בשנת 2023 התמנה למנכ"ל החברה להגנת הטבע.
נשוי לעדנה ואב לשתי בנות ובן.
אלון היה מהיזמים שדחפו להקמת פארק טבע בדגש על צפרות בעמק החולה.
תוכנית ראשונית לאזור זה כללה הקמה של מלונות ותשתיות רבות, שהיו עלולים לפגוע באתר שבו חולפות ציפורים נודדות רבות.
לאחר שהמאבק הציבורי הצליח והוחלט על הקמתו של פארק טבע, קידם אלון יחד עם קרן קיימת לישראל ואגודת נחלת המושבים את התכנון והביצוע של אגמון החולה ב-2004, הכולל אתר תיירות המהווה מוקד צפרות בשל העופות הרבים הנקבצים בו, בעיקר עופות מים.
הייחוד באתר הוא במתן האפשרות לעגורים ולציפורים נודדות אחרות להתקיים לצד פעילות חקלאות ותיירות.
דן ניהל את הפרויקט עד שנת 2016, ובתוך כך יזם והביא להקמת תחנת הטיבוע בעמק החולה.
בשיתוף עם פרופסור לשם, הוביל אלון את המיזם להקמת רשת מרכזי צפרות בישראל.
הפרויקט, שקודם במסגרת החלטת ממשלה שהתקבלה באפריל 2014, כלל גם את הקמתו של פורטל הצפרות של ישראל.
בפורטל נוצרה לראשונה בישראל מסגרת לעריכתו של מדע אזרחי לרישום תצפיות בציפורים, שבהמשך התמזגה עם הפלטפורמה הבין-לאומית של אוניברסיטת קורנל בארה"ב.
בתקופתו של אלון כמנהל מרכז הצפרות, הצטרפה החברה להגנת הטבע לארגון הבין לאומי Birdlife International, והוקמה ושודרגה התחנה לחקר ציפורי ירושלים ע"ש נילי ודוד.
כמו כן, אלון יזם וניהל תוכניות רבות לשימור של מיני עופות וציפורים בישראל, בהם בז אדום, חוברה, אלימון וסיס חומות.
בשנת 2000 יזם פרויקט חוצה גבולות עם ארגונים מהמזרח התיכון הפרויקט התרכז בעמק הירדן ומומן על ידי האיחוד האירופי.
במסגרת הפרויקט הוקמו שלושה מרכזי צפרות לאורך בקע הירדן: בשטח ירדן, בעיר יריחו ברשות הפלסטינית ובכפר רופין.
יחד עם שותפים, אלון הביא להקמה של מרכז הצפרות באילת, שבהמשך הפך האתר לפארק עירוני בשיתוף עיריית אילת, קק"ל, החברה להגנת הטבע, מועצה אזורית אילות, ורשות הטבע והגנים.
דן היה חבר בהנהלת הפארק עד 2021. בשיתוף עם הצפר יהונתן מירב, יזם אלון ב-2014 את פרויקט אלופי הנדידה שמתקיים מאז מדי שנה.
זהו פרויקט בין-לאומי שגייס מאות אלפי דולרים לשמירה על ציפורים ברחבי העולם וקידם את תיירות הצפרות בישראל.
אלון היה שותף לקמפיינים להפסקת הציד של התורים והשליווים בישראל.
התהליך להוצאתם מרשימת המינים המותרים בציד נמצא עדיין בעיצומו.
ב-2008, במסגרת חגיגות ה-60 לישראל, היה אלון אחד מהמובילים של הפרויקט לבחירתה של הציפור הלאומית של ישראל.
יותר ממילון ישראלים השתתפו בהצבעה שבה נבחרה הדוכיפת.
טקס ההכתרה נערך בבית הנשיא, בהשתתפות הנשיא דאז שמעון פרס, והפרויקט זכה באותה שנה בפרס הארי השואג לקמפיין יחסי הציבור האפקטיבי ביותר.
אלון היה שותף למאבקים רבים לשמירה על הטבע בישראל.
ביניהם, המאבק בתוכנית התיירותית בעמק החולה והמאבק בתוכניות רבות להקמת טורבינות רוח שמסוכנות לעופות ולציפורים.
אלון היה בין היוזמים והעורכים של הספר האדום של החולייתנים בישראל בשנת 2002, שנועד כדי לקדם את הידע והפעולות להגנה על מינים בסכנת הכחדה.
בשנת 2017 היה בין היה בין היוזמים והעורכים של עדכון הספר האדום של העופות בישראל.
בשנת 2011 הוביל אלון את המהלך המשפטי להכללתן של חוגלות וארנבות ברשימת המינים המוגנים בישראל.
המהלך הצליח לאחר שבג"ץ קיבל החלטה לאסור את הצייד של החוגלות והארנבות בישראל.
בשנת 2018 יזם את פרויקט Start-up Nature, ליצירת בתי גידול לחים מתפקדים על בריכות דגים נטושות, ומאז הוא מוביל אותו.
במסגרת הפרויקט הוקמו אתרים במעגן מיכאל במישור החוף ובעמק המעיינות ליד בית שאן.
בראיון שנתן אלון (בתפקידו כמנכ"ל החברה להגנת הטבע), במאי 2024 (תקופת ממשלת ישראל השלושים ושבע), הוא הצביע על פערים בין הבטחותיה של השרה להגנת הסביבה עידית סילמן עם כניסתה לתפקיד ובין הוצאת דברים אל הפועל.
בשנת 2000 זכה אלון בפרויקט מיוחד של מגזין "טיים" והוכרז כאחד מ"גיבורי כדור הארץ" (Hero of the Planet), יחד נדר אל חטיב מהרשות הפלסטינית, על פרויקט חוצה גבולות לשימור הבז האדום.
חברת דן בדרום תחבורה (2015) בע"מ, המוכרת בשם דן בדרום והוקמה בשנת 2015, היא חברת בת של דן חברה לתחבורה ציבורית
החברה הוקמה על מנת להתמודד במכרזי הפריפריה בדרום הארץ, מכיוון שמשרד התחבורה אוסר על חברת דן להתמודד, ולכן הקימה דן את חברת דן בדרום.
מנכ"ל החברה הראשון היה יורי ברונשטיין אשר עבר לחברת דן באר שבע ובמקומו טל כהן מונה למנכ"ל החברה עד היום.
בחודש מאי 2015 זכתה חברת דן בדרום במכרז להפעלת אשכול צפון הנגב הכולל בין היתר קווים באשקלון, קריית גת, נתיבות, אופקים, שדרות, קריית מלאכי וקווים בינעירוניים בבאר שבע.
ב-12 בפברואר 2016, החלה דן בדרום את פעילותה באשכול צפון הנגב והחלה לפעול בכל האשכול, למעט אשקלון, ובתחילת יולי 2016 החלה החברה להפעיל את הקווים העירוניים באשקלון.
דן בדרום החליפה את המפעיל הקודם אגד תעבורה שפעל באשכול..
חברת דן בדרום צפויה להפעיל את הקווים באשכול צפון הנגב למשך של כ־12 שנים, עד יוני 2028.
באוקטובר 2021 נפרץ אתר החברה באירוע סייבר איראני והושבת לחלוטין.
האתר חזר לאוויר בנובמבר 2021, כאשר האתרים "דן בדרום" ו"דן באר שבע" מוזגו לאתר אחד.
במהלך התקיפה היה חשש כי יודלפו פרטים ממאגר המידע של החברה כפי שדלף מחברת קווים באותו אירוע סייבר.
בינואר 2024 החליפה את אגד בהפעלת הקווים בין ירושלים לאשדוד ולגדרה.
חברת דן בדרום מפעילה כ-320 אוטובוסים, אשר רובם בהרכבה סינית מתוצרת "גולדן דרגון" ו"יוטונג".
עם זאת, ישנם כ-60 אוטובוסים מתוצרת "וולוו" עם מרכב ישראלי, וכן כ-30 מיניבוסים מתוצרת "מרצדס" המורכבים בחברת "מרכבים".
בתחילת 2018 נכנסו לשירות אוטובוסים מסוג "הייגר" המורכבים בסין כאשר חברת האם של דן בדרום, דן חברה לתחבורה ציבורית מייבאת כלים אלו באמצעות חברת בת בשם פנדן.
דניאל פול "דן" איסל הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי, ששיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1970–1985. ממוצעיו הכוללים בשתי הליגות הם 22.6 נקודות, 9.1 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק.
בשנת 1993 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.
כשחקן פנים בעל יכולות פוסט-אפ מצוינות, התמחה איסל בצבירת נקודות והפך לאחד הקלעים הגדולים אי פעם.
לאורך הקריירה ב-ABA וב-NBA קלע איסל בסך הכול 27,482 נקודות, אשר הציבו אותו בעת פרישתו במקום הרביעי אי פעם, אחרי כרים עבדול-ג'באר, וילט צ'מברלין וג'וליוס אירווינג.
נכון לשנת 2017, מדורג איסל במקום ה-11 בכל הזמנים.
איסל נולד וגדל בעיר בטוויה שבאילינוי, ובין השנים 1967–1970 למד באוניברסיטת קנטקי.
בשלוש עונותיו כשחקן קבוצת האוניברסיטה קלע 2,138 נקודות בסך הכול ו-25.7 נקודות בממוצע למשחק - שני שיאי מועדון שטרם נשברו.
בעונתו האחרונה בקנטקי נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות, לאחר שקלע ממוצע של 33.9 נקודות למשחק.
בשנת 1970 נבחר איסל הן בדראפט ה-ABA (על ידי קנטקי קולונלס) והן בדראפט ה-NBA (בחירה 122, דטרויט פיסטונס), ובחר לשחק עבור הקולונלס.
בעונתו הראשונה הוביל את כל קלעי ה-ABA עם ממוצע של 29.9 נקודות למשחק, והעפיל עם קבוצתו לסדרת גמר הליגה, בו הפסידה ליוטה סטארס בהובלתו של זלמו בייטי.
בסיום העונה זכה בפרס רוקי השנה (יחד עם צ'ארלי סקוט) ונבחר לחמישייה השנייה של העונה.
בעונה הבאה שיפר את תפוקתו ל-30.6 נקודות בממוצע למשחק, השתתף בפעם השנייה במשחק האולסטאר של ה-ABA (בו נבחר ל-MVP) ונבחר לחמישייה הראשונה של העונה.
2,538 הנקודות שקלע באותה עונה מהוות את שיא ה-ABA לנקודות של שחקן בעונה בודדת.
בעונת הוביל איסל את הקולונלס, לצד הסנטר ארטיס גילמור והרכז לואי דמפיר, לזכייה באליפות ה-ABA, לאחר שבסדרת הגמר גברו על אינדיאנה פייסרס בתוצאה 4–1. בכל שש עונותיו בקבוצה השתתף איסל במשחק האולסטאר של ה-ABA, ולאורך תקופה זו השיג ממוצעים של 26.2 נקודות ו-10.8 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת נשלח איסל בטרייד לבולטימור קלוס, וממנה הועבר לדנוור נאגטס, גם היא מליגת ה-ABA.
לצד רלף סמפסון, דייוויד תומפסון ובובי ג'ונס, ותחת מאמן הקבוצה לארי בראון, הפכה דנוור לקבוצה הדומיננטית בליגה וסיימה את העונה עם מאזן ניצחונות 60–24. בגמר ה-ABA הפסידו הנאגטס לניו יורק נטס של ג'וליוס אירווינג בתוצאה 4–2.
בעונת עבר איסל עם הנאגטס לליגת ה-NBA, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA בפעם הראשונה והאחרונה בקריירה.
ב-7 מתוך 9 עונותיו עם דנוור ב-NBA העפיל עמה לשלב הפלייאוף, אך באף אחת מהן לא הגיע לגמר הליגה.
בתקופה זו קלע 20.4 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום עונתו האחרונה, , זכה בגביע האזרחות המוענק לשחקן אשר "הפגין שירות ומסירות יוצאת דופן לקהילה".
לאורך הקריירה השתתף איסל ב-1,218 מתוך 1,242 המשחקים של קבוצותיו (98.1%), מה שזיכה אותו בכינוי "הסוס" ("The Horse").
בעת פרישתו הוביל את הנאגטס, בין היתר, במספר משחקים, מספר דקות, סלי שדה, קליעות עונשין, ריבאונדים ונקודות, ומאז עקף אותו (רק) אלכס אינגליש בכל הקטגוריות מלבד ריבאונדים.
בשנת 1993 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל, ובשנת 1997 נבחר כאחד מ-30 חברי קבוצת כל הזמנים של ה-ABA, שהורכבה לרגל חגיגות 30 שנה להקמת ה-ABA.
בסיום קריירת המשחק שלו החל איסל לפרשן משחקים של אוניברסיטת קנטקי, ולאחר מכן שימש כשדרן של משחקי דנוור נאגטס.
לפני עונת מונה למאמנה הראשי של דנוור, והמשיך להחזיק בתפקיד במשך שתיים וחצי עונות.
בעונת העפילו הנאגטס לשלב הפלייאוף מהמקום השמיני באזור המערבי, ואף הפתיעו את המדורגת ראשונה סיאטל סופרסוניקס כשהדיחו אותה כבר בסיבוב הראשון, בתוצאה 3–2. הייתה זו הפעם הראשונה בה קבוצה המדורגת שמינית באזור שלה עוברת שלב בפלייאוף.
בסיבוב השני פגשה דנוור את יוטה ג'אז, והפסידה לה בתוצאה 4–3, על אף יכולת טובה של שחקניה המובילים דיקמבה מוטומבו, לפונזו אליס ומחמוד עבדול-ראוף.
לאחר 34 משחקים בתוך עונת התפטר איסל מאימון הקבוצה.
במרץ 1998 מונה לג'נרל מנג'ר של הנאגטס, ובספטמבר 1999 מינה את עצמו למאמן הקבוצה במקומו של מייק ד'אנטוני.
גם קדנציית אימון זו נמשכה כשנתיים וחצי, במהלכן לא העפילה דנוור לפלייאוף.
ב-11 בדצמבר 2001, לאחר הפסד קבוצתו לשארלוט הורנטס, הוקנט איסל על ידי אחד האוהדים באולם, וצעק אליו בחזרה "לך תשתה עוד בירה, מקסיקני מחורבן".
האירוע נקלט בעדשות מצלמות הטלוויזיה, ואיסל הושעה על ידי הנהלת הקבוצה לארבעה משחקים.
ביום שלאחר המקרה התנצל איסל בפני הקהילה המקסיקנית, וב-26 בדצמבר התפטר מאימון הקבוצה.
מאזן הניצחונות הכולל של איסל בשתי קדנציות האימון בדנוור עומד על 180 ניצחונות ו-208 הפסדים בסך הכול.
בשנת 2009 הגיש איסל בקשה לפשיטת רגל, לאחר שצבר חובות בסך כ-4.5 מיליון דולר.
על מנת לפרוע את חובו, מכר בין היתר את טבעות ההוקרה שהוענקו לו כשחקן חמישיית העונה במכללות, כחבר "קבוצת כל הזמנים של ה-ABA" וכמשתתף משחק האולסטאר ב-NBA.
דן באר שבע היא מפעילת התחבורה הציבורית הפנימית בבאר שבע.
החברה החליפה את מטרודן, אשר הפעילה את התחבורה הציבורית בעיר באר שבע מ-2003 ועד ל-2016.
בינואר 2016 זכתה דן בדרום במכרז להפעלת אשכול באר שבע עירוני אך הוחלט להקים חברה נפרדת אשר תפעיל את הקווים הפנימיים בבאר שבע.
דן באר שבע החלה את פעילותה ב-25 בנובמבר 2016.
באוקטובר 2021 נפרץ אתר החברה באירוע סייבר איראני והושבת לחלוטין, האתר חזר לאוויר בנובמבר 2021 כאשר אתר דן בדרום ודן באר שבע מוזגו לאתר אחד.
צי החברה כולל 194 אוטובוסים עירוניים, רובם בהרכבה סינית.
הצי כלל בעבר גם מספר של אוטובוסים בהרכבה ישראלית ששימשו בעבר את חברת מטרודן.
אוטובוסים אלו יצאו משימוש בשנת 2019, עם הכנסתם של אוטובוסים חדשים בהרכבה סינית לשירות.
בתחילת 2021 הוכנסו לשירות 31 אוטובוסים חדשים, בהרכבה סינית מתוצרת הייגר, מונעים בגז טבעי.
בסוף 2021 נכנסו לפעילות 15 אוטובוסים מפרקיים תוצרת חברת סולאריס הפולנית.
בתחילת מאי 2024 לשירות הייגר חשמלי מפרקי ההרכבה מקומית: מרכב אפסילון E ההארגז.
בתחילת יוני נכנסים 35 אוטובוסים נמוכי רצפה חדשים מונעים בגז טבעי CNG.
מדי פעם נכנסים לשירות בבאר שבע אוטובוסים מחברת דן בדרום, זאת על מנת לא לפגוע ברצף הקווים העירוניים בבאר שבע.
בתכילת שנת 2025 נכנסו לשירות יותר מ50 אוטובוסים מחברת סולאריס הפולנית שקודם לכך היו בשירות בתל אביב.
באביב 2025 נכנסו לשירות בבאר שבע 15 אוטובוסים חשמליים מחברת הייגר הסינית.
בקייץ 2025 נכנסו לשרות בבאר שבע 2 אוטובוסים נמוכי רצפה הייגר אפסילון E מונעים בגז טבעי CNG.
נכון לשנת 2025 נשארו רק 3-5 אוטובוסים מחברת טריאומף בשירות, מכוון ש כמעט כל האוטובוסים מסוג זה הושבתו.
דניאל ברטלט "דן" אלן הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל.
בתפקידו האחרון שירת כסגן ראש מטה צבא ארצות הברית.
אלן נולד בניו המפשייר וגדל בברוויק שבמיין.
ב-1981 סיים את לימודיו בווסט פוינט והתגייס לצבא ארצות הברית.
במהלך שירותו הוצב בקוריאה הדרומית, השתתף במבצע זעם דחוף (הפלישה לגרנדה), ובפלישה לפנמה.
הוצב פעמיים במשימות כחלק מכוח המשקיפים הרב-לאומי בחצי האי סיני, השתתף במלחמת המפרץ כחלק מכוחות פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים.
שירת בדיוויזיה המוטסת ה-82, בדיוויזיית החי"ר השנייה ובשנים 1998–2000 פיקד על הגדוד השלישי ברגימנט הריינג'רס ה-75. במלחמת עיראק פיקד על צוות הקרב של חטיבה 3 בדיוויזיית החי"ר השלישית, על פועלו במלחמה, בהובלת הכוח תוך סיכון חייו, עוטר בכוכב הכסף.
שירת במשרד ההגנה האמריקני בארגון למציאת פתרון למטעני הצד ובאגף המבצעים של המטות המשולבים.
שימש ראש מטה וסגן מפקד הקורפוס המוטס ה-18 ובמסגרת זו שימש גם ראש מטה הקורפוס הרב-לאומי בעיראק.
בשנים 2010–2012 פיקד על דיוויזיית הפרשים הראשונה, הדיוויזיה בפיקודו נשלחה למלחמת אפגניסטן וכמפקדה שימש מפקד פיקוד מזרח של כוחות הצבא באפגניסטן.
בתפקידו הבא שימש מפקד הקורפוס המוטס ה-18. במאי 2013 מונה למפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית ובאוגוסט 2014 מונה לסגן ראש מטה צבא ארצות הברית.
ביוני 2017 סיים את שירותו בצבא.
אלן בעל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה צבאית ממכללת המלחמה של הצי.
דניאל "דן" אלון (28 במרץ 1945 - 31 בינואר 2018) היה ספורטאי ישראלי, אלוף ישראל בסיף בכל שלושת סוגי הנשק (רומח, חרב ודקר) וחבר במשלחת האולימפית הישראלית במינכן 1972. באולימפיאדה הוא הגיע לשלב שמינית הגמר ברומח.
אלון זכה לנצח את אלוף העולם פרידריך ויסל ממערב גרמניה.
בגיל 12 החל אלון להתאמן בסיף בעקבות אביו, מאיר אלון, שהיה אלוף ישראל בסיף בשנות ה-50. הוא התאמן בקבוצת מכבי תל אביב ובהמשך בקבוצת מכבי רמת גן בהדרכתו של אנדרי שפיצר.
בנובמבר 1971 זכה אלון באליפות ישראל בפעם השנייה ברציפות בכל שלושת סוגי הנשק בסייף, רומח חרב ודקר.
באולימפיאדת מינכן (1972) הגיע אלון עד לשלב שמינית הגמר בתחרות ברומח אישי לאחר שניצח בשלב הראשון ב-3 קרבות והפסיד בשניים ובשלב שמינית הגמר הוא ניצח בשני קרבות והפסיד ב-3 קרבות ביניהם לויטולד ווידה מפולין שזכה בהמשך במדליית הזהב.
בקרב האחרון הוא הוביל 0-4 על סייף בריטי והיה זקוק לדקירה אחת על מנת לעלות לשלב רבע הגמר אך לבסוף הוא נוצח באופן מפתיע 5-4.
ב-21 באוגוסט 1972 הגיעו למינכן ראשוני הספורטאים הישראלים, בהם הסייפים אלון ויהודה וינשטיין.
כיוון שהיו הראשונים שהתחרו, ניתנה להם האפשרות לבחור באיזו דירה לגור, והם בחרו בדירה מס' 2 משום שהייתה היחידה שכללה מרפסת.
בליל 4 בספטמבר במהלך התקפת הטרור על המשלחת הישראלית לאולימפיאדת מינכן הורו המחבלים למשה ויינברג הפצוע מדירה מס' 1 להוביל אותם אל שאר הישראלים בבניין.
ויינברג, ששמר על קור רוח למרות פציעתו, דילג על דירה מס' 2 הסמוכה.
אלון ו-4 שותפיו לדירה הבינו שהם חייבים לברוח מייד, אבל כדי לא לעורר רעש הלכו לאט לאט אל המרפסת, וממנה קפצו למטה.
באליפות ישראל בסיף שנערכה באוניברסיטת חיפה בינואר 1973 זכה אלון בחרב לפני יהודה ויינשטיין מהפועל צפת ואחיו הצעיר יורם אלון אף הוא ממכבי רמת גן וברומח לפני יורם אלון ויהודה ויינשטיין.
ב-31 בינואר 2018 נפטר אלון בגיל 72 ממחלת הסרטן.
דן אבנון (נולד ב-1954) הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים, מופקד קתדרת ליאון בלום במדע המדינה, בשנים 2017–2021 כיהן כראש המחלקה למדע המדינה.
הוא מומחה למחשבה מדינית ולחינוך אזרחי.
דן אבנון נולד בסטוקהולם, שוודיה, בן ליעקב אבנון (לשעבר קמיניצקי), דיפלומט ישראלי יוצא וילנה, ולפוריה אבנון (לשעבר רפאלי), ילידת חיפה, נצר למשפחת ישראל ב"ק.
אבנון גדל בארצות הברית, בסיירה לאון ובירושלים.
למד בפנימייה הצבאית ליד הגימנסיה הרצליה בתל אביב, ובגימנסיה העברית בירושלים.
במלחמת יום כיפור לחם בקרבות הפלישה הסורית לרמת הגולן תחת פיקודו של יוני נתניהו והשתתף בקרבות באזור תעלת סואץ.
במסגרת שירות מילואים פיקד על צוות של סיירת שלדג שלחם במלחמת לבנון הראשונה (1982).
ב-1979 כיהן אבנון כמנכ"ל יריד הספרים הבינלאומי בירושלים, לצדו של טדי קולק, ראש העיר ירושלים.
תוך כדי שירות המילואים בלבנון 1982 הצטרף לנחום ברנע בהקמת העיתון כותרת ראשית, וכיהן כמנכ"ל העיתון.
ב-1984 כיהן כממונה על ארגון המטה של יצחק נבון (מפלגת העבודה) במסגרת מערכת הבחירות הכלליות לכנסת ה–11.
בשנת 1990 סיים לימודי דוקטורט במדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
לאחר תקופה בה כיהן כחבר סגל אוניברסיטת סטנפורד, החליט לחזור לישראל, זכה במלגת אלון לחוקרים צעירים והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית.
אבנון לקח חלק בצוות האקדמי שהקים את המכון הישראלי לדמוקרטיה והחל מ-1993 עמד בראש התוכנית לרפורמה פוליטית של המכון.
בשנת 2001 ייסד באוניברסיטה העברית את "מרכז גילה לחינוך אזרחי ודמוקרטיה".
בעבודתו כראש המרכז הקים מגוון תוכניות לימודים ופעל למעורבות האוניברסיטה בקהילה ובמערכות החינוך הממלכתי.
בשנת 2007 זכה במגן הוקרה מטעם מחלקת החינוך של עיריית קריית גת עבור תרומתו לקידום מערכת החינוך בעיר ובמגן הוקרה מבית הספר "נווה מדבר" של הכפר הבדואי הלא-מוכר, אבו קוידר.
בשנים 2009-11 עמד בראש בית הספר למדיניות וממשל ע"ש פדרמן באוניברסיטה העברית.
במסגרת זו הוביל את המכרז לפתיחת תוכנית צוערים לשירות המדינה וכן היה מייסד שותף של תוכנית התואר השני לפיתוח קהילות ("תוכנית גלוקל") בפקולטה למדעי החברה של האוניברסיטה העברית.
בשנת 2017 מונה לראש המחלקה למדע המדינה.
במהלך השנים שימש כעמית מחקר או מרצה אורח באוניברסיטאות הרווארד, טורונטו, סינגפור וסידני.
זכה בפרסי הוראה באוניברסיטאות ברקלי וסטנפורד ופעמים רבות נבחר למורה מצטיין באוניברסיטה העברית.
אבנון חוקר שלושה תחומים עיקריים:
הראשון: פילוסופיה פוליטית כללית, בה הוא מתמקד בקשר בין ידע עצמי לתאוריות של קהילה פוליטית.
כנגזרת של עניין זה אבנון מתעניין בקשרים בין שפה לפוליטיקה.
השני: מחשבה חברתית-יהודית עם התמחות במשנתו המדינית והחברתית של מרטין בובר.
השלישי: משטר מדיני דמוקרטי, חינוך אזרחי, הוראת אזרחות בישראל וכתיבת תוכניות לימודים באזרחות ומדע המדינה.
במסגרת זו כתב מאמרים על חוק המפלגות בישראל ובעולם, על פריימריז בישראל ובעולם, על מושג 'הציבור הנאור' בפסיקות של אהרן ברק, על המושג 'אזרח' בשפה המדינית בישראל ועוד.
אבנון הנחה לדוקטורט סטודנטים לא מעטים.
בין תלמידיו נמנים פרופ' נחשון פרז (מדע המדינה, בר-אילן), ד"ר נעמי מנדל לוי (קרן מנדל) ואחרים.
שימש כחבר הנהלה בעמותה לחינוך הדו-לשוני "יד ביד: המרכז לחינוך יהודי ערבי בישראל" (2007-2003).
לקח חלק בהקמת "צופן - מרכזי טכנולוגיה עילית" - לקידום ההשתלבות של אזרחי ישראל הערבים בתעשיית ההייטק והיה חבר בהנהלת הארגון (2010-2007).
היה מייסד שותף וחבר הנהלה ב"עמותה לאזרחות פעילה" (2012-2004).
מאז 2016 מכהן בראש ועדת מקצוע מדע המדינה במשרד החינוך וכראש ועדת מינוח מדע המדינה באקדמיה ללשון עברית.
ב-2016 כתב אבנון חוות דעת בעתירה לבג"ץ נגד משרד החינוך בדרישה להפסיק את השימוש בחוברת המושגים החדשה באזרחות.
בג"ץ קיבל את טענות העותרים והוציא צו על תנאי על פי בקשת העותרים.
מיזוג אופקים : מחשבה מדינית יהודית-ישראלית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס (עם דוד מ' פויכטוונגר), 2016.
חינוך אזרחי בישראל, עם עובד, 2013.
שפת אזרח בישראל, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2006.
מרטין בובר — הדיאלוג הנסתר, תרגמה מאנגלית דפנה בר-און, עם עובד, 2012.
חוק המפלגות בישראל, הוצאת הקבוץ המאוחד, 1993.
2006, "ה'אזרח' במקרא כמסד בתודעת האזרח היהודי בישראל".
דן בוס הוא מועדון כדורגל מקצועני הולנדי מהעיר דן בוס, המתמודד בליגת המשנה ההולנדית.
המועדון נוסד ב-18 באוגוסט 1965 כקבוצת BVV בעקבות מיזוג בין שתי קבוצות כדורגל קודמות: BVV (1906) ומועדון וילהלמינה (1890).
רוד ואן ניסטלרוי התחיל את הקריירה שלו במועדון.
הקבוצה מעולם לא זכתה בתואר לאומי (אם כי מייחסים לה את הזכייה באליפות של קבוצת BBV בעונת 1948) והישג השיא הוא העפלה לגמר הגביע ההולנדי בעונת 1991.
באפריל 2018 החלו מגעים בין הנהלת הקבוצה לאוליגרך הגאורגי קחי ג'ורדניה, בעלי חברת הנפט Oil Energy Group, לרכישת 99% ממניות מועדון הכדורגל.
דן אורין (נולד ב-18 במרץ 1966) הוא דיפלומט ישראלי.
בין השנים 2021-2015 היה שגריר ישראל (לא תושב) במקדוניה הצפונית.
הוריו טלמונה (לבית לוריא) ותיאודור אוריין, עורך דין.
מצד אמו הוא נכדם של פרופ' בן-ציון לוריא ויהודית גינצבורג.
אחיו דורי אוריין הוא מעצב וחבר בקבוצת "אוממי" ואחיו השני אמיר אוריין הוא חוקר בפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון.
אורין למד בבית הספר התיכון עירוני ג' בירושלים.
בשנת 1984 ייצג את מדינת ישראל במשלחת נוער מטעם משרד החוץ.
התגייס לצה"ל בשנת 1984 ושירת בחיל המודיעין.
אורין הוא בעל תואר ראשון ושני בלימודים רוסיים וסלאביים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
עבודת המאסטר שלו עסקה בנושא "איחוד גרמניה מזווית הראיה הרוסית." (נכתבה בעת שליחותו למוסקבה).
בנוסף, בעל תוארי מאמן ומאמן בכיר ממכון מכון וינגייט.
בשנת 1991 השתתף באליפות העולם בדיבייט לסטודנטים בטורונטו.
בשנת 1991 התחיל את קורס הצוערים של משרד החוץ.
בשנים 1999–2004 שימש כנספח תרבות בשגרירות ישראל במוסקבה.
בשנים 2004–2007 היה ראש מדור ספרות באגף קשתו"ם במשרד החוץ.
בשנים 2008–2013 כיהן כסגן שגריר ישראל בדנמרק.
מאז 2014 הוא מנהל מחלקת הבלקנים באגף אירו-אסיה במשרד החוץ.
בשנת 2015 מונה לשגריר ישראל במקדוניה, לימים רפובליקת מקדוניה הצפונית, תפקיד אותו ביצע עד 2021. ביחד עם עיריות ביטולה וסקופיה, הוביל אורין בכל שנה את "מצעד החיים של מקדוניה", בתאריך בו גורשו יהודי מקדוניה.
בנוסף יזם את שיפוץ בית הקברות היהודי בביטולה.
היה מרכז התנדבות של עובדי משרד החוץ במרכז הקליטה במבשרת ציון, וכיום מתנדב בארגון החלמה חלומית בבית החולים הדסה בירושלים.
כשאבא יהיה גדול (2008, הוצאת קוראים) - פורסם בשפות: עברית, דנית, סרבית, ערבית, ספרדית, מונטנגרית, אלבנית, מקדונית וקרואטית.
ובנוסף גם בכתב ברייל בשפות מקדונית ואלבנית בשיתוף עם ארגון USAID.
מטבעות הזהב (2010) - ספר לילדים עם קשיים מיוחדים.
דן אלדד (נולד ב-1965) הוא עורך דין ישראלי אשר שימש כמנהל המחלקה הכלכלית בפרקליטות המדינה משנת 2013 עד 2021. שימש כממלא מקום פרקליט המדינה בחודשים פברואר–אפריל 2020. כיום עורך דין שותף בפירמת אלדד-פרץ ושות'.
דן אלדד הוא בנם של הבמאי אילן אלדד והשחקנית דינה דורון.
למד בתיכון עירוני ד' בתל אביב, היה חניך ופעיל בתנועת הנוער "המחנות העולים" והתגייס לצה"ל, ושירת כלוחם בחטיבת הנח"ל.
מאוחר יותר עבר קורס קציני מודיעין ושירת בחיל המודיעין, בסדיר ובמילואים.
סיים בהצטיינות תואר ראשון בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, ועם סיום לימודיו עבד כמתמחה בפרקליטות מחוז ירושלים ואצל שופט בית המשפט העליון אהרן ברק.
לאחר הסמכתו לעורך דין החל לעבוד בפרקליטות בשנת 1994. במהלך השנים עסק בעיקר בתחום הפלילי אך גם בתחומים המנהליים, הביטחוניים, האזרחיים והכלכליים.
עבד בפרקליטות מחוז ירושלים בין השנים 1994–2005, מתוכן עבד כשנה כעוזרו של היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין.
בהמשך שימש אלדד כממונה במחלקה הכלכלית וכמנהל תחום בכיר (דין משמעתי) בפרקליטות המדינה, וייצג את המדינה בתיקים פליליים, ביטחוניים, אזרחיים, מנהליים ובתיקי מיסים.
בין היתר, טיפל בפרשות ביטחוניות באזור יהודה ושומרון, בהליכים בעניינו של מרדכי ואנונו לאחר שחרורו ממאסרו, בפרשת רשות המיסים, ובפרשת המרמה של שמאים נגד הביטוח הלאומי.
עמד בראש הצוות של פרקליטות המדינה שליווה את חקירת פרשת הרפז.
מאז אפריל 2013 כיהן כמנהל המחלקה הכלכלית בפרקליטות, האחראית על טיפול בתיקים פליליים העוסקים בין היתר בשחיתות שלטונית ובפשיעה כלכלית.
בין התיקים הידועים בהם טיפל במסגרת תפקידו: פרשיות צבי בר ודני דנקנר, ופרשת השחיתות בישראל ביתנו.
במסגרת תפקידו, יזם עו"ד אלדד לראשונה כינוס ראשי רשויות וערים חדשים שנבחרו בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018. המפגש נערך על רקע ריבוי פרשיות השחיתות שבהם מעורבים ראשי רשויות, ובמהלכו ייעץ אלדד לראשי הרשויות איך להימנע מלהיכנס למצבים בהם ינסו גורמים שונים להכשילם במעשי שחיתות.
בפברואר 2020 מונה על ידי שר המשפטים אמיר אוחנה לממלא מקום פרקליט המדינה, למשך שלושה חודשים, ולאחריהם שב לתפקידו כמנהל המחלקה הכלכלית.
לימד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה וכיהן כחבר בית הדין המשמעתי המחוזי של לשכת עורכי הדין, כחבר הוועדה הדנה בקובלנות משמעתיות נגד רופאים, וכחבר הצוות לחיזוק שלטון החוק וטוהר המידות בשלטון המקומי.
אלדד הוא סגן-אלוף (מיל'), בוגר הקורס הממלכתי הבכיר למודיעין, ותוכנית העמיתים לסגל הבכיר בשירות המדינה, ומשרת במילואים בפרקליטות הצבאית כיועץ לעניינים מיוחדים.
בשלהי שנת 2019 סיים פרקליט המדינה שי ניצן את כהונתו.
שר המשפטים אמיר אוחנה מינה לתפקיד את הפרקליטה אורלי בן-ארי.
קידום מינויה נעשה בניגוד לעמדת היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, אשר כתב שעמדתו היא שיש למנות לתפקיד ממלא מקום פרקליט המדינה את שלמה (מומי) למברגר, המשנה לעניינים פליליים.
שופט בג"ץ מני מזוז נתן צו ארעי המעכב את המינוי.
בעקבות זאת ביטלה בן-ארי את מועמדותה לתפקיד.
ב-2 בפברואר 2020 הטיל שר המשפטים אמיר אוחנה על דן אלדד למלא את מקום פרקליט המדינה.
אף כי אלדד לא הופיע ברשימת המועמדים שהציג מנדלבליט לשר המשפטים, הודיע מנדלבליט כי יכבד את המינוי.
במהלך כהונתו, בגין פניית המשנה לפרקליט לעניינים פליליים, הורה עו"ד אלדד על פתיחה בחקירה בעניין פרשת המימד החמישי.
אלדד הסביר את פתיחת הבדיקה בצורך לשמור על אמון הציבור במקצועיותה נטולת הפניות ובטוהר וניקיון כפיה של הרשות החוקרת, ובכך שאין בפרשה חקירה נגד אישי ציבור מכהנים באותה העת ולכן אין עיגון בדין או בהנחיות לדחיית ביצוע ההחלטה לפתוח בחקירה.
מנדלבליט תמך בהחלטת עו"ד אלדד וקבע כי כלל השיקולים היו ענייניים ונטולי כל מניע פוליטי.
ביולי 2020 העביר מנדלבליט את ליווי תיק חקירת הפרשה מהמחלקה הכלכלית שבראשות אלדד לשלמה למברגר.
ב-23 באפריל 2020, בעקבות הערכתו כי בכוונת השר אוחנה להאריך את כהונתו של אלדד בשלושה חודשים נוספים, כתב מנדלבליט לנציב שירות המדינה דניאל הרשקוביץ כי קיימת מניעה משפטית להארכת הכהונה וטען לכשלים בעבודתו.
לטענתו של ממלא מקום פרקליט המדינה דן אלדד, במשך תקופת כהונתו פעל היועץ המשפטי כדי לצמצם ולחבל בעבודתו כפרקליט המדינה, ולהפריע לתפקודו התקין.
בתגובה לדברים טען אלדד כי היועץ השתלח בו בסגנון בוטה מכיוון שהחל לבדוק את התנהלות הפרקליטות בכל הקשור לסגירת תיקו של מנדלבליט בפרשת הרפז.
בהמשך פנה אלדד למבקר המדינה מתניהו אנגלמן בבקשה לבחון סוגיות הנוגעות להתנהלות הפרקליטות בסוגיית עילת סגירת התיק.
מקורבים למנדלבליט, שלא הזדהו בשמם, דחו את דברי אלדד כניסיון מכוון מצדו ומצד השר אוחנה להדיח את מנדלבליט, על רקע החלטותיו בתיקי נתניהו.
כמה מבכירות הפרקליטות אף הובילו מהלך של פרסום מכתב תמיכה ביועץ.
ב-19 באוגוסט פרסם נציב תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות דוד רוזן דו"ח בו קבע כי התנהלות הפרקליטות בעניין עילת הסגירה הייתה "בבחינת התנהלות בלתי ראויה".
ב-30 באפריל הוציא השופט מני מזוז צו ארעי המעכב את הארכת כהונת אלדד כממלא מקום.
ב-1 במאי 2020 פקעה כהונתו של אלדד בתפקיד ממלא מקום פרקליט המדינה, לאחר שלא הוארכה.
אלדד חזר לתפקידו כמנהל המחלקה הכלכלית בפרקליטות המדינה, ומנדלבליט הודיע שהוא עצמו ימלא את תפקיד ממלא מקום פרקליט המדינה.
אלדד סיים את תפקידו בפרקליטות המדינה בשנת 2021, והקים את פירמת עורכי הדין אלדד-פרץ ושות' ביחד עם עורך הדין מושיקו (משה) פרץ.
חבר בצוות ההגנה של תת-אלוף במילואים גל הירש.
בשנת 2024 השתתף בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "מנאייכ" כשופט בית המשפט המחוזי.
אלדד נשוי לעירית, אב לשלושה.
דן אדרקה (יליד 1950) הוא רופא פנימי ואונקולוג ישראלי, מדען, פרופסור לאונקולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב.
הקים בשנת 2003 ומנהל את היחידה לגידולי דרכי העיכול במרכז הרפואי תל השומר, יועץ ביחידה לרגולציה של התא במכון ויצמן, חבר בקבוצה האירופאית לקביעת ההנחיות בינלאומיות לטיפול בגידולי המעי הגס.
מתחומי עיסוקו: גידולים סרטניים במערכת העיכול (גידולי המעי הגס, גידולים בקיבה, גידולים בוושט, גידולים בכבד, גידולים ברקמת החיבור של מערכת העיכול (GISTs)).
יליד 1950. אדרקה הוא בוגר בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב (1975–1968).
שירת בצה"ל במסגרת העתודה האקדמית, כרופא צבאי קרבי ובהמשך עסק במחקר ופיתוח של חיל הרפואה (1979-1976).
בתום השרות הצבאי, בין השנים 1984–1979 אדרקה התמחה ברפואה פנימית במרכז רפואי רבין, ובשנת 1984 עבר לבית חולים איכילוב במינוי של סגן מנהל מחלקה פנימית (1987-1984).
במקביל לעבודתו בבית החולים איכילוב, בין השנים 1995–1983 עסק אדרקה במחקר בסיסי במכון ויצמן, במסגרתו היה שותף לפטנט אשר הביא לפיתוח תרופה לטיפול בדלקת פרקים, בשם אנברל.
בין השנים 1987–1989 המשיך אדרקה במחקר בניו-יורק, במרכז הרפואי אוניברסיטת ניו יורק (NYU).
לאחר שחזר ארצה, המשיך במחקר במכון ויצמן במקביל לעבודתו ברפואה פנימית בבית חולים איכילוב.
בין השנים 1993–1998 התמחה באונקולוגיה במכון האונקולוגי בבית החולים איכילוב.
בין השנים 2003–1998 ניהל את המחלקה האונקולוגית בבית החולים איכילוב.
בשנת 2003 עבר למרכז רפואי שיבא, בו הקים את היחידה לגידולי העיכול, אותה הוא מנהל.
אדרקה יועץ מדעי במכון ויצמן למדע (משנת 2015 - הווה).
אדרקה יועץ לחברה העוסקת ברפואה מולקולרית מותאמת אישית – חברת אונקוטסט – טבע (2017 - הווה).
משנת 2014 אדרקה יועץ מדעי לחברות תרופות ועוסק במחקרים בינלאומיים עם צרופי תרופות ביולוגיות ואימונולוגיות חדשניות לקידום הטיפול בגידולי המעי הגס והרקטום, הקיבה וגידולי הלבלב.
במסגרת זו אדרקה משלב את הביולוגיה האימונולוגיה והביולוגיה מולקולרית של גידולי דרכי העיכול.
בשנת 2017 הוענק לאדרקה פרס הרופא המצטיין – מבית החולים שיבא.
בין מחקריו, מחקרים שמטרתם מניעת הישנות גידולי המעי הגס, מניעת הישנות גרורות כבדיות ומציאת שילוב תרופתי יעיל לטיפול בגידולי הלבלב.
אדרקה ביצע מחקרים מדעיים בתחום ה – (Tumor Necrosis Factor" (TNF" (בשיתוף עם מכון ויצמן).
פרסם כ-150 מאמרי מחקר בעיתונים מדעיים.
אדרקה הראה שהשילוב בין התרופה הביולוגית (אווסטין או ארביטוקס) לכימותרפיה הוא זה שמשפיע על תוחלת החיים ועל יעילות הטיפול
ממחקריו של אדרקה באתר PubMed
ראש הקבוצה הישראלית לגידולי דרכי העיכול (2014–2008).
ראש הקבוצה האירופאית לקביעת הנחיות לטיפול בגידולי דרכי העיכול (2010 - הווה).
החברה האירופית לאונקולוגיה רפואית ESMO.
החברה האמריקאית לאונקולוגיה קלינית ASCO.
דן אליהו יעקב אילוז (נולד ב-21 בפברואר 1986, י"ב באדר א' ה'תשמ"ו) הוא חבר הכנסת בסיעת הליכוד ועורך דין, חבר לשעבר במועצת עיריית ירושלים מטעם סיעת התעוררות בירושלים.
אילוז נולד במונטריאול שבקנדה לנינה ולרחמים.
אביו רחמים (ריימונד) נולד בפאס שבמרוקו והיגר לקנדה, שם עבד כרואה חשבון ובהמשך, פתח מסעדה כשרה המגישה אוכל איטלקי וצרפתי.
אמו נינה, אף היא ילידת מרוקו, מהעיר אספי.
היא היגרה לצרפת בגיל 12 ומשם לקנדה, שם הכירה את אביו ונישאה לו.
בשנים 2005–2006 למד בישיבת הכותל שבירושלים כתלמיד חו"ל.
לאחר מכן, שב לעיר מולדתו, והחל ללמוד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת מקגיל.
בעת לימודיו, היה פעיל בפעולות סולידריות עם ישראל בקמפוסים ובמיזמים לחיזוק הזהות היהודית והציונית של הסטודנטים היהודים.
בין היתר, היה נשיא ארגון "הלל" במוסד לימודיו.
בשנת 2009 עלה לישראל והחל בלימודי תואר שני במדיניות ציבורית ב, שאותם סיים ב-2012, והוסמך כעורך־דין.
אילוז שירת בצה"ל כעולה חדש.
כעורך־דין, הוא משרת במילואים במחלקת הדין הבין־לאומי של הפרקליטות הצבאית בדרגת סרן ובאזרחות עבד במחלקת הסכמים בין-לאומיים במשרד החוץ ובמשרד עורכי הדין הרצוג, פוקס, נאמן ושות'.
מייד עם עלייתו לישראל (ב־2009) הצטרף אילוז לתנועת הליכוד.
היה עוזרו של חבר הכנסת יריב לוין לענייני חקיקה וסמנכ"ל קשרי חוץ בעמותת JGive – מיזם לתרומות לעמותות ישראליות וניהל מיזמי הסברה של מועצת יש"ע.
ב־2018 נבחר אילוז לחבר מועצת העיר ירושלים וראש ועדת הביקורת המקומית מטעם התעוררות בירושלים, תפקיד שבו כיהן עד להתפטרותו ב־2021 בעקבות הסכם רוטציה.
במסגרת כהונתו, פעל לחיזוק ריבונות ישראל במזרח ירושלים, קידום מעמדה הבין-לאומי של העיר, שיפור קליטת עולים חדשים בבירה, צמצום בירוקרטיה עירונית, ושמירה על אחריות פיסקלית וניהול תקציבי מאוזן.
אילוז היה חבר בקונגרס הציוני העולמי ה־38 מטעם ארגון בתי כנסת אורתודוכסיים.
ב-2021 מונה למנהל פעילות ארגון ציוני אמריקה בישראל ומנהל קהילות בפורום קהלת.
בבחירות המקדימות לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש התמודד כנציג קבוצת הליברלים בליכוד למקום 33 ברשימה המשוריין לעולה חדש, גבר על חבר הכנסת לשעבר גדי יברקן בפער קטן ושובץ ברשימה.
ב-6 בינואר 2023 נכנסה לתוקפה התפטרותו מהכנסת של חבר הכנסת מיקי זוהר במסגרת החוק הנורווגי ואילוז התמנה לחבר הכנסת במקומו.
לאחר מינוי אופיר אקוניס לקונסול הכללי בניו יורק, היה אילוז לחבר כנסת מן המניין והפסיק להיות נורווגי.
אילוז מכהן כראש משלחת הכנסת לאיגוד הבין-פרלמנטרי (IPU), ארגון בין-לאומי המאגד פרלמנטים מ-195 מדינות.
במסגרת תפקידו, הוביל את מאמצי ישראל לסיכול הצעת החלטה פלסטינית שקראה לנסיגת ישראל מיהודה ושומרון ומזרח ירושלים.
במהלך הכינוס בז'נבה, נאם על דוכן המליאה ותקף בחריפות את הרשות הפלסטינית: "הרשות הפלסטינית לא רוצה שלום; היא רוצה למחוק את ישראל".
בנוסף, יצא אילוז לביקור מדיני בארצות הברית, שם נפגש עם חברי קונגרס דמוקרטים ורפובליקנים, ופעל לקידום הצעות החלטה שיחשפו את הקשרים בין הרשות הפלסטינית לארגוני טרור.
אילוז יזם את חוק להפסקת פעילות אונר"א בשטח מדינת ישראל, בעקבות מעורבות הארגון בפעילות טרור.
החוק, שעבר בכנסת ברוב של 87 מול 9, קובע כי כל שיתוף פעולה ממשלתי עם אונר"א יופסק, וכי נציגי הארגון לא ייהנו עוד מהקלות משפטיות בישראל.
לאחר אישור החוק, הקים אילוז את השדולה לסגירת אונר"א כדי לוודא את יישומו המלא.
אילוז היה מהשותפים בחקיקת תיקון לחוק יסוד: ירושלים בירת ישראל האוסר על פתיחת קונסוליות זרות בירושלים, שנועד למנוע הכרה דה פקטו בחלוקת העיר.
בנוסף, הוא מוביל את השדולה לריבונות ופועל להחלת החוק הישראלי על יהודה ושומרון.
כיו"ר השדולה להסכמי אברהם, אילוז פועל להעמקת הקשרים עם מדינות ערביות.
הוא חבר הכנסת הראשון שביקר בביקורים מדיניים רשמיים במרוקו, בבחריין ובאיחוד האמירויות, ופועל לקידום שיתופי פעולה כלכליים, ביטחוניים ופוליטיים עם מדינות אלה.
מאבק בפטור מגיוס חרדים ושוויון בנטל
אילוז היה בין הקולות הבולטים בליכוד נגד חוק הגיוס המקנה פטור גורף לחרדים.
הוא התנגד לחוק המעונות בטענה שהוא מסיר את התמריץ הכלכלי היחיד שנותר על אי-גיוס חרדים, ולפיכך הוא "חוק אי-גיוס במסווה".
בשל עמדתו, נענש על ידי הקואליציה והודח מחברותו בוועדת חוץ וביטחון.
על אף הלחצים הפוליטיים, המשיך אילוז להוביל קו תקיף בנושא, והדגיש כי על המדינה לגבש חוק שיחייב את הציבור החרדי לשאת בנטל הביטחוני באופן הדרגתי אך משמעותי.
קידום כלכלה חופשית ורפורמות כלכליות
אילוז פועל לקידום רפורמות כלכליות שיביאו לפתיחת השוק לתחרות, צמצום רגולציה והוזלת יוקר המחיה.
בין הצעות החוק הבולטות שקידם:
חוק עקרונות האסדרה – קובע סטנדרטים אחידים לרגולציה במדינה, על מנת להפחית ביורוקרטיה וליצור שקיפות.
רפורמת קרנות ההשקעה – מאפשרת גמישות רבה יותר למשקיעים מוסדיים ופרטיים להקים קרנות השקעה בישראל.
תיקון להגדרת "משקיע כשיר" – שינוי קריטריונים שיאפשרו ליותר משקיעים פרטיים להשתתף בהשקעות הון סיכון וקרנות פרטיות.
ייבוא ביטוחים מחו"ל – מאפשר לישראלים לרכוש ביטוחים מחברות בין-לאומיות, ובכך לייצר תחרות בענף הביטוח המקומי.
אילוז תומך בלגליזציה של קנאביס רפואי, מתוך גישה ליברלית לשוק החופשי וזכויות הפרט.
הוא פועל להקלת תהליכי הוצאת רישיון לחולים הזקוקים לטיפול בקנאביס רפואי.
בשנת 2016 הוציא אילוז בהוצאה עצמית ספר באנגלית בשם "עם חופשי בארצנו" המבוסס בעיקר על מאמריו בעיתונים ג'רוזלם פוסט ולה פטיט הבדו, שבו הוא פורש את השקפת עולמו הפוליטית המבוססת לדבריו על גאווה לאומית ואהבת ישראל.
בעת התמודדותו לרשימת הליכוד בשנת 2022 שב ופרסם, הפעם בעברית, מצע המפרט על השקפת עולמו.
אילוז תומך בכלכלת שוק חופשי, ובכלל זה הסרת חסמי ייבוא, צמצום השפעת ועדי העובדים על שוק העבודה, שקיפות במיסוי וצמצום הבירוקרטיה.
בנוסף הוא תומך בביזור סמכויות המדינה באמצעות העברת סמכויות ממשרדי הממשלה לרשויות המקומיות, הגדלת העצמאות התקציבית של הרשויות, שיפור פיקוח נבחרי הציבור על המערכת הביצועית, ושקיפות מנהלתית, באמצעות תגמול חברי מועצות הערים על עבודתם במסגרת הרשות המקומית ושיפור גישתם לנתונים, לייעוץ משפטי ועוד.
בתחום המדיני והביטחוני, אילוז תומך בהחלת ריבונות ישראלית בשטחי יהודה ושומרון ובהתיישבות בשטחים אלה, בדגש על צמצום חסמי בנייה ושיפור תשתיות.
עוד הוא תומך בהקלה על מתן רישיונות לנשק אישי, שיתוף מוגבר של אזרחים בביטחון המקומי ומתן דגש לטיפול בפשיעה על רקע לאומני.
בתחום המשפטי תומך אילוז במינוי שופטים על ידי חברי הכנסת, בחקיקה שתבטל את יכולת של בית המשפט לפסול חוקים, בצמצום זכות העמידה לנפגעים בלבד ובביטול יכולת בית המשפט לדון בשאלות מדיניות.
עוד הוא תומך בהסדרת מעמד היועצים המשפטיים ובהקמת מערכת לבקרה ופיקוח על פרקליטות המדינה.
בתחום החינוך מציע אילוז לצמצם את תפקידי משרד החינוך לתקצוב ולפיקוח בלבד, תוך העברת סמכויות חינוכיות, תקציביות ותעסוקתיות לרשויות המקומיות ולבתי הספר.
אילוז מציע לאפשר להורים לבחור את המוסד שבו יתחנכו ילדיהם ולצמצם את ההגבלות בתחום זה.
באוקטובר 2024 העביר ביחד עם בועז ביסמוט, שרן השכל, אלי דלל וח"כים נוספים חוק להפסקת הפעילות של אונר"א בישראל, בטענה שחלק מפעילי אונר"א חשודים בהשתתפות במעשי הטבח ב-7 באוקטובר.
כמו כן קידם תיקון לחוק הבחירות לרשויות המקומיות, שמאפשר לפסול רשימות או יחידים על סמך התבטאויות של תמיכה בטרור.
הוא התנגד ואמר כי יצביע נגד "חוק המעונות" של הסיעות החרדיות שנועד לעקוף את הסנקציות הכלכליות על מסורבי הגיוס.
התנגדותו הייתה בניגוד למשמעת הקואליציונית בליכוד וכתוצאה מכך הוחלף בוועדת הכלכלה ובוועדת חוץ וביטחון וכן נאסר עליו להגיש הצעות חוק פרטיות למשך חודש וחצי.
לאילוז שתי אחיות, משפחתו עלתה לישראל אחריו בשנת 2017.
בשנת 2019 נשא לאישה את בת־אל מלכה, אדריכלית בוגרת הטכניון ומוזיקאית, ילידת אור עקיבא ששימשה שם בתפקיד אדריכלית העיר.
הם הורים לבן ומתגוררים בירושלים.
דן אנדוייה הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת נוטינגהאם פורסט ובנבחרת שווייץ.
אנדוייה גדל במחלקות הנוער של פ.צ.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של לוזאן במסגרת ליגת המשנה השווייצרית.
ב-27 בינואר 2020 חתם אנדוייה בניס מליגת העל הצרפתית, והושאל בחזרה ללוזאן עד לתום עונת .
הוא ערך 31 הופעות ליגה במדי ניס, בהן הבקיע שער אחד.
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל אנדוייה לפ.צ.
ב-4 בפברואר 2022 חתם במועדון באופן קבוע.
ב-31 ביולי 2025 חתם ל-5 שנים בנוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג.
ב-24 בספטמבר 2022 ערך אנדוייה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ, בניצחון 1–2 על נבחרת ספרד במסגרת ליגת האומות 2022/2023. נכלל בסגל נבחרת שווייץ ליורו 2024.
דן ארבל (נולד ב-28 בפברואר 1937) שירת כסוכן של "המוסד".
נודע בחלקו במבצע פלומבט ובפרשת לילהאמר.
ארבל נולד ב-1937 בדנמרק בשם דן ארטשיק, ובהמשך קיצר את שמו לדן ארט.
בגיל 5, בזמן הכיבוש הנאצי של דנמרק, שלחו הוריו אותו ואת אחותו הבכורה להסתתר בדירה בצפון קופנהגן, ולאחר חודשים אחדים ברחה המשפחה לשוודיה.
המשפחה היגרה לארצות הברית, וב-1948 שבו הוריו לדנמרק.
ארבל נשאר אצל קרובי משפחה בסנט לואיס ובהמשך למד מינהל עסקים באוניברסיטת ניו יורק.
בסיום לימודיו חזר לדנמרק, הצטרף לעסקי הטקסטיל של אביו ואחר כך עבד בחברת רהיטים.
ב-1963 עלה לישראל והיה שותף בחברת הרהיטים "דניש אינטריורס".
ב-1965 גויס ל"מוסד" והוכשר כסוכן.
הוא הוצב באגף המבצעים "קיסריה", שבראשות יוסף יריב וסגנו מייק הררי.
הוא השתתף בזהויות שונות במבצעים של "המוסד" במצרים, בשווייץ, בלוב, בלבנון בסוריה ועוד.
במבצע פלומבט, שנערך ב-1968, רכש 200 טונות של תחמוצת אורניום טחונה ("עוגה צהובה") עבור תוכנית הגרעין של ישראל.
במקביל לעבודתו ב"מוסד", במשימות שאליהן נקרא כפרילאנסר לפי הצורך, עבד בעבודות אזרחיות, בהן מנהל ייצור במפעל אסם בבני ברק.
ביוני 1973 נשלח על ידי "המוסד" למבצע בלילהאמר שבנורווגיה, כחלק ממבצע זעם האל.
הוא יצא למבצע בדרכונו הדני המקורי, בשם דן ארט.
המבצע נועד להריגתו של עלי חסן סלאמה, מבכירי ארגון הטרור הפלסטיני "ספטמבר השחור", אך בטעות נהרג בו מלצר מרוקאי חף מפשע בשם אחמד בושיקי.
שישה ממשתתפי המבצע, ובהם ארבל, נעצרו בנורווגיה, וזאת לאחר שדן נתפס ונעצר והסגיר את מקום דירת המסתור בה שהו שאר חברי החוליה.
כולם הועמדו לדין, וחמישה מהם הורשעו.
ארבל נמצא אשם בסיוע לרצח ונגזרו עליו חמש שנות מאסר.
על הכשלים בפרשת לילהאמר אמר: "מדובר בכישלון ארגוני ומערכתי.
זה כלל את הזיהוי השגוי, היעדר פקודה מסודרת, אי־הצלבת מידע עם אמ"ן, אי־הקשבה ללוחמים שאומרים שזה לא הוא, ההוראה השגויה להחזיר את כלי הרכב השכורים, בניגוד להנחיות שהיו עד אז".
בפברואר 1975 קיבל חנינה, שב לישראל והתגורר בהרצליה.
נישא לדבורה קוק, ולהם שלושה בנים ובת.
לאחר מכן נישא לליליאן קוניגסהופר, ולהם שני בנים ובת.
דן אלמן (נולד ב-18 באוגוסט 1944) הוא תעשיין וכותב ישראלי.
צאצא למשפחת מייסדי העיר תל אביב, מבעלי חברת אמפא.
חבר נשיאות התאחדות התעשיינים וזוכה פרס מפעל חיים.
כתב 4 מדריכים בנושאי מוזיאונים באירופה וארצות הברית.
דן אלמן נולד בשנת 1944, בן לאביבה ושמעון אלמן, מראשוני התעשיינים בארץ ישראל.
גדל בתל אביב ואת לימודיו התיכוניים החל בבית ספר הגימנסיה העברית הרצליה, תל אביב-יפו.
בשנת 1962 שירת בצה"ל כאלחוטן/קשר סיוע אווירי.
לאחר שירותו הצבאי החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1968 הצטרף אלמן לחברת אמפא.
עד לפרישתו בשנת 2000, מילא אלמן מספר תפקידים, ביניהם מנהל השיווק של החברה וחבר הנהלה של חברת אמפא-אמקור.
בשנת 1968 הצטרף אלמן להתאחדות התעשיינים.
בשנת 1981 הצטרף אלמן לחבר הנאמנים של האקדמיה לאמנות בצלאל שבירושלים, וכיהן כחבר בוועדת הכספים של המוסד.
בין השנים 2002 ל-2003 כיהן כיו"ר חבר הנאמנים של האקדמיה.
בשנת 2012 המליצה ועדת הטלוויזיה של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו למנותו לדירקטור בחברת החדשות של ערוץ 10.
בנוסף מכהן כחבר הנהלה בעמותת ידידי מגן דוד אדום, ודירקטור במכון הייצוא הישראלי.
דן אלמן נשוי לשרה ואב לשרון, אורי ונועה.
במשך 31 שנות עבודתו בחברה, כיהן במספר תפקידים ביניהם ניהול כלל מותגי הייבוא של אמפא (ביניהם JVC, ONKYO), ניהול השיווק של חברת הבת אמקור, וכיהן גם כחבר בדירקטוריון שלה.
בנוסף כיהן כחבר מועצת המנהלים של חברת אמרז-אמגט אשר עוסקת בייצור מוצרי פלסטיק.
בשנת 1980 מונה לחבר דירקטוריון ובעל מניות בחברת אמפא השקעות, אשר עסקה בפיתוח עסקים לקבוצת אמפא כגון הקמת מפעל אמבין לייצור דלתות, הקמת מפעל זכוכית בשדרות וחברות נדל"ן.
בתפקיד זה כיהן עד לשנת 1999.
בשנת 1997 מונה אלמן לחברות בדירקטוריון חברת חשמל, אשר אחראי לפיקוח על הניהול התקין של החברה.
ב-1998 מונה לכהן כיו"ר ועדת המכרזים העליונה של החברה.
במסגרת תפקידו היה חבר בוועדות השונות של החברה כמו ועדת הכספים, ועדת נכסים ובינוי, ועדת ביטוח, פרסום וקשרי לקוחות וארגון כוח האדם של הדירקטוריון.
בתקופה זו ועדת המכרזים שבראשותו אישרה כמה מכרזים ועסקאות בולטות, ביניהם עסקת רכישת גז טבעי ממצרים, בחירת ספק לייצור כבלי מתח גבוה ועוד.
בשנת 2005 מונה אלמן לחבר בוועדת האיתור של דירקטוריון החברה לבחירת מנכ"ל חדש לחברה.
בשנת 1978 הצטרף אלמן להתאחדות התעשיינים כחבר בוועד הפועל שלה.
בשנת 1982 מונה לחבר בהנהלת איגוד מתכת וחשמל, ולאחר מכן כיהן כיו"ר ועדת ביקורת של האגף למתכת וחשמל בהתאחדות.
בשנת 1999 מונה אלמן לחבר בנשיאות התאחדות התעשיינים ויו"ר ועדת הצרכנות של האיגוד.
בשנת 2023 הוענק פרס מפעל חיים לאלמן מטעם התאחדות התעשיינים, עבור 50 שנות פעילות בתעשייה וחברות בהתאחדות התעשיינים.
אלמן מכהן גם כיו"ר הקרן ההדדית של המעסיקים, אשר אחראית לסיוע עבור חבריה בגין נזקים כלכליים אשר עלולים להתרחש עקב שביתות ועיצומים.
בשנת 2006 יצאו לאור שני כרכים של המדריך וספר האמנות "מוזיאונים באירופה" שנכתבו על ידי אלמן.
הכרכים היוו את המדריך הראשון בעברית לאוספי אמנות (ציור ופיסול) החל מהמאה ה-13 באירופה, ובו מידע מקיף על יצירות ועל המוזיאונים שבהם הן מוצגות - מהמוזיאונים הגדולים ועד למוזיאונים וכנסיות קטנות שבהן מוצגות יצירות נדירות.
בשנת 2009 יצא מדריך נוסף המתמקד במוזיאונים ואוספי אמנות במדינות ארצות–הברית אשר הוצא בשני כרכים.
הכרך הראשון עסק במוזיאונים במערב ומרכז ארצות הברית, ואילו הכרך השני עסק במוזיאונים במזרחה של המדינה.
בנוסף למוזיאונים הגדולים, המדריך גם סיקר את יצירות האמנות אשר נמצאות במקומות פחות ידועים, כגון באוניברסיטאות, קולג´ים במדינות ידועות פחות, ובערים הקטנות ברחבי המדינה.
המדריכים פורסמו בהוצאת מודן הוצאה לאור.
דן אדוארד גארבי היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מאריזונה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמזכיר המדינה העשירי של אריזונה בממשלו של המושל סידני פרסטון אוסבורן בשנים 1942–1948, ולאחר פטירתו של זה האחרון בעת כהונתו, כיהן כמושל אריזונה השמיני עד 1951. הוא היה הראשון מבין רבים שהושבע כמושל מתוקף תפקידו כמזכיר המדינה.
דן אדוארד גארבי נולד בוויקסבורג, מיסיסיפי.
הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון סנט אלויסיוס ועבד בחברת קו הרכבת המרכזי של אילינוי.
ב-1909 הוא עבר לטריטוריית אריזונה כדי לעבוד כמנהל חשבונות עבור חברת הרכבת רנדולף, שמאוחר יותר התמזגה עם חברת סאות'רן פסיפיק.
בהמשך הוא נכנס לעסקי המכוניות, אך אלו כשלו במהלך השפל הגדול.
ב-1931 החל גארבי לעבוד במשרד גזבר מחוז פימה.
ב-1935 הוא היה לגזבר המחוז וב-1938 לגזבר העיר טוסון.
במהלך שני העשרים הבאים החל גארבי להיות ידוע ברחבי אריזונה כמשרת ציבור מסור.
ב-1940 הוא עבר לפיניקס, שם הוא החל לעבוד כעוזר מזכיר המדינה הארי מ.
עם מותו של מור ב-1942 מונה גארבי להחליפו על ידי המושל סידני פרסטון אוסבורן, שבעצמו היה מזכיר המדינה הראשון של אריזונה במהלך רובו של העשור השני של המאה ה-20. לתפקיד זה נבחר גארבי בהמשך בזכות עצמו, ב-1944 וב-1946.
ב-25 במאי 1948 נפטר המושל אוסבורן, שתחתיו כיהן גארבי כמזכיר המדינה.
על פי חוקת אריזונה, מזכיר המדינה הוא הראשון בסדר הירושה לתפקיד המושל במקרה שבו כהונתו נפסקת טרם זמנה.
באותו סתיו נבחר גארבי כמושל אריזונה התשיעי בזכות עצמו מטעם המפלגה הדמוקרטית, אף על פי שזכה ב-28 אחוזים בלבד בבחירות המקדימות של המפלגה.
הוא משל על אריזונה במהלך אחת מתקופות הצמיחה המשמעותיות של המדינה בשנים 1948–1951.
רוב רובם של המגיעים החדשים לאריזונה באותה התקופה היו רפובליקנים, והמדינה הפכה לדו-מפלגתית בפעם הראשונה.
בבחירות המקדימות של הדמוקרטים ב-1950 נוצח גראבי על ידי מבקרת המדינה אנה פרומילר כאשר קיבל 22.55 אחוזים מהקולות מול 29.24 מהקולות שהצביעו לפרומילר.
בתום כהונתו כמושל מונה גרבי כמנהלן של אריזונה עבור מנהל השיקום הפיננסי הפדרלי.
ב-1955 מינה אותו המושל ארנסט מקפרלנד לתפקיד מבקר החשבונות של המדינה, תפקיד שמוגדר בחוקת המדינה שאחראי על ביקורת החשבונות ואישור הדוחות הכספיים של סוכנויות הממשל.
ב-1968 בוטל תפקיד זה בעקבות משאל עם, וב-1969 פרש גארבי מתפקידו.
דן אדוארד גארבי נפטר בטוסון ב-5 בפברואר 1974. הוא נטמן בבית הקברות אברגרין שבעיר.
דן אמבויר הוא שחקן אמריקאי.
אמבויאר נולד בדטרויט לקלאודיה וד"ר דונלד אמבויר.
הוא למד בבית הספר היסודי "רופר" ובמרכז אינטרלוכן לאמנויות לאחר מכן המשיך אמבויר את לימודיו בבית הספר לדרמה אוניברסיטת קרנגי מלון.
לאחר סיום הלימודים, הוא עבר לניו יורק.
אמבויר הופיע בסדרות טלוויזיה וסרטים רבים ושיחק בתיאטרון בין היתר במחזמר קברט, ובמחזה רומיאו ויוליה.
אמבויר הוא חבר מייסד של להקת התיאטרון "אקזיט".
בשנת 2019, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבימוי במהלך הבכורה העולמית של המחזה "Whirlwind" באוף ברודוויי, אותה כינתה אליזבת וינסנטלי מהניו יורקר "80 דקות מענגות".
הוא כיכב בסדרת הלהיט של דארן סטאר "יאנגר" ובסדרת הספין-אוף של NBC, "רשימה שחורה:גאולה".
הוא גם גילם את הנסיך וויליאם מוויילס בסרט הטלוויזיה "ויליאם וקתרין: רומן מלכותי".
ב-7 באוקטובר 2017, אמבוייר יצא מהארון והודיע שהוא התחתן עם בן זוגו, אריק פ.
ברגר יציאתו של אמבויר מהארון עוררה תשומת לב תקשורתית.
שנה כותרתתפקיד הערות 2014Lily in the Grinderבין סרט קצר 2015כולם אוהבים את הקופרס צעיר נאה במסעדה 2016 באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק טייס מזל"ט 2017Brawl in Cell Block 99 לונגמן 2018The Wrong Son איאן 2020Killer Daddy Issues לוק
שנה כותרתתפקיד הערות 2013 Grand Theft Auto V האוכלוסייה המקומית תפקיד קולי 2018 Red Dead Redemption IIקולות שונים
דניאל ג'ון בונג'ינו (נולד ב-4 בדצמבר 1974) הוא פרשן פוליטי שמרני אמריקאי, מנחה רדיו, סופר וקצין אכיפת חוק.
הוא מנחה את The Dan Bongino Show בפלטפורמת ראמבל, ולפני כן הנחה את Unfiltered with Dan Bongino ברשת פוקס ניוז עד אפריל 2023. שימש סגן המנהל ה-20 של לשכת החקירות הפדרלית (FBI).
בונג'ינו החל את הקריירה שלו כקצין במשטרת ניו יורק (NYPD) בין השנים 1995–1999, ולאחר מכן שירת כסוכן בשירות החשאי של ארצות הברית בין השנים 1999–2011. מאוחר יותר התמודד שלוש פעמים לקונגרס מטעם המפלגה הרפובליקנית.
ב-23 בפברואר 2025, נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ הכריז על מינויו של בונג'ינו לסגן הבא של מנהל ה-FBI, והוא נכנס לתפקידו ב-24 בפברואר 2025.
בונג'ינו נולד וגדל ברובע קווינס, ניו יורק.
הוא סיים את לימודיו בתיכון ארכיבישוף מולוי, בית ספר תיכון קתולי לגברים בשכונת ג'מייקה, קווינס, בשנת 1992. הוא למד בקולג' קווינס תואר ראשון ושני בפסיכולוגיה.
הוא גם למד תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה.
בונג'ינו עבד כשוטר במשטרת ניו יורק מ-1995 עד 1999.
הוא הצטרף לשירות החשאי של ארצות הברית בשנת 1999 כסוכן מיוחד.
בשנת 2002 הוא עזב את המשרד בניו יורק כדי להיות מדריך באקדמיה להדרכה של השירות החשאי בבלטסוויל, מרילנד.
בשנת 2006, הוא הוצב בחטיבת ההגנה הנשיאותית במהלך כהונתו השנייה של ג'ורג' בוש הבן.
הוא נשאר בתפקיד גם לאחר שברק אובמה הפך לנשיא, ועזב במאי 2011 על מנת להתמודד לסנאט האמריקני.
בונג'ינו היה מנחה רדיו ופרשן בתוכניות מקומיות וארציות כאחד.
הוא גם אירח בתוכנית "האניטי" ששודרה בפוקס ניוז בדצמבר 2018.
באוקטובר 2020 דיווחה פוליטיקו כי הפוסטים של בונג'ינו בפייסבוק היו באופן קבוע בין הפוסטים המשותפים ביותר בפלטפורמה.