tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעונת הבכורה שלו עזר לקבוצה להעפיל לחצי גמר ליגת האלופות עם שבע הופעות במפעל.
לקראת סוף העונה הבאה, עם רדומיר אנטיץ' כמאמן, תפס מוטה מקום קבע בהרכב.
בסיכום אותה עונה השתתף ב-21 משחקי ליגה ו-13 משחקים בליגת האלופות, ואף הבקיע חמישה שערים.
העונה שלאחריה, עונת 2003/04, אופיינה במספר פציעות ומחלות שמנעו ממוטה להפגין את מלוא יכולתו.
הוא הופיע ב-20 משחקי ליגה וב-5 משחקי גביע אופ"א.
מוטה ספג שלושה כרטיסים אדומים בעונה זו, אחד מהם היה במשחק גביע אופ"א מול סלטיק, שעל ידיה הודחה ברצלונה מהטורניר.
בעונת 2004/05, ב-11 בספטמבר 2004, נפצע מוטה בברכו השמאלית במשחק מול סביליה, והושבת למשך שבעה חודשים ארוכים.
מוטה חזר באפריל 2005, והיה לו חלק קטן בלבד בזכיית קבוצתו באליפות לה ליגה, עם שמונה הופעות בליגה.
בקיץ 2005 נפצע מוטה פעם נוספת, במהלך מחנה אימונים של הקבוצה באוסטריה.
מוטה נאלץ לעבור ניתוח וחזר לשחק רק באוקטובר.
למרות פציעות נוספות באותה עונה, הספיק מוטה להשתתף ב-15 משחקי ליגה ובשבעה נוספים בליגת האלופות.
ברצלונה זכתה בסיום העונה הן בליגה הספרדית והן בליגת האלופות, שבמשחק הגמר שלו מול ארסנל מוטה לא שותף.
בעונת 2006/07 איבד מוטה את מעמדו בקבוצה, והקשר האחורי אדמילסון הועדף על פניו במשך מרבית העונה.
הוא פתח בחמישה משחקי ליגה בלבד, ושותף בתשעה נוספים.
בתום העונה החליט להצטרף לאתלטיקו מדריד, וחתם על חוזה לעונה אחת עבור סכום בלתי מוצהר.
גם בקבוצתו החדשה סבל מוטה מפציעות רבות, אך גם כשהיה כשיר הפגין יכולת ירודה - במשחק רבע גמר גביע המלך הספרדי מול ולנסיה הורחק לאחר 25 דקות בלבד, וקבוצתו הודחה מן הטורניר.
אף על פי שהחל לתפוס מקום בהרכב בתחילת 2008, הבעיות הישנות בברכו צצו מחדש, והוא נאלץ להחמיץ את יתר משחקי העונה, תוך שהוא משתקם בארצות הברית.
בספטמבר 2008, לאחר שחוזהו עם אתלטיקו מדריד הסתיים, חתם מוטה בגנואה האיטלקית.
מוטה הרבה לשחק במדי קבוצתו והפגין יכולת טובה, תחת המאמן ג'אן פיארו גספריני.
אחד המשחקים הבולטים שלו באותה עונה היה ב-11 באפריל 2009, מול יובנטוס, בו הבקיע צמד ועזר לקבוצתו לנצח 2–3.
ב-20 במאי 2009 אושר בעיתונות האיטלקית כי מוטה, יחד עם חברו לקבוצה דייגו מיליטו, יעברו לאלופת איטליה אינטר מילאנו.
מוטה השתלב היטב בקבוצתו החדשה, ואף כבש שער בדרבי של מילאנו, אך נפצע למשך חודש באמצע ספטמבר.
מוטה הוסיף לכבוש גם באפריל 2009 כשכבש את הצמד הראשון שלו במדי הקבוצה נגד בולוניה.
כחודש לאחר מכן הוסיף שער נוסף כשאינטר ניצחה 0–2 בחוץ את לאציו.
במהלך משחק הגומלין של חצי גמר ליגת האלופות, מוטה הורחק ופיספס את גמר ליגת האלופות בו ניצחה אינטר.
בינואר 2012 עבר לפריז סן-ז'רמן תמורת 12 מיליון יורו.
לאחר החתמתו מוטה היה אחד השחקנים החשובים של פריז והיה חלק משמעותי בזכייה בחמישה אליפויות צרפת, בחמישה גביעי ליגה וזכה שלוש פעמים בגביע הצרפתי.
ב-8 במאי 2018 מוטה הודיע שהוא פורש ממשחק פעיל בסיום עונת 2017/18 ומונה למאמן קבוצת הנוער של פריז סן-ז'רמן.
מוטה זומן לראשונה לסגל נבחרת ברזיל ב-2003, להשתתפות בגביע הקונפדרציות, כחלק מסגל עד גיל 23, שתוכנן להשתתף שנה מאוחר יותר באולימפיאדה.
בשנה הבאה, נפצע מוטה לקראת טורניר קדם-אולימפי של דרום אמריקה ולכן החמיץ הן את הטורניר והן את המשחקים האולימפיים.
בשנת 2011 קיבל מוטה אישור מיוחד מפיפ"א לשחק עבור נבחרת איטליה במקום נבחרת ברזיל.
ב-5 ביולי 2021 מונה מוטה למאמנה של ספציה.
לאחר שהצליח להשאיר את הקבוצה בליגה, עזב את הקבוצה בסיום עונת 2021/2022.
ב-12 בספטמבר 2022 מונה למאמנה של בולוניה.
הוא הצליח לסיים עם הקבוצה במקום התשיעי בעונתו הראשונה בקבוצה.
בעונתו השנייה סיימה הקבוצה במקום החמישי והבטיחה השתתפות בליגת האלופות.
ב-12 ביוני 2024 מונה למאמנה של יובנטוס.
ב-23 במרץ 2025 פוטר מוטה מאימון הקבוצה.
פרס דון בלון לפריצת העונה בליגה הספרדית: 2002/03
אליזבת טיאה פנטליאוני נולדה בעיר ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה נוצרית.
לאם תזונאית ודיאטנית ולאב עורך דין ובנה של שחקנית קולנוע ובמה, ואחיינם של חברי שלישייה קאמרית.
ליאוני חונכה בבתי ספר פרטיים והחלה ללמוד בקולג', אך לא סיימה את לימודיה.
בשנת 1988 לוהקה ליאוני לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "מלאכיות 89'", גרסה מחודשת לסדרת הטלוויזיה המלאכיות של צ'רלי, אך בעיות בהפקה מנעו את שידור הסדרה.
שנה לאחר מכן קיבלה ליאוני תפקיד באופרת הסבון סנטה ברברה.
ליאוני שיחקה בתפקיד קטן בסרט "ליגה משלהן" שיצא לאקרנים ב-1992. ב
אותה שנה החלה משחקת בסדרת סיטקום טלוויזיונית "עיוורים מעופפים", בה גילמה הוללת יפהפייה ואקסצנטרית המתאהבת בבוגר מכללה נורמטיבי וגמלוני.
הסדרה שודרה במשך עונת שידורים אחת.
ב-1995 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה פרייז'ר כארוסתו של סאם מאלון מחופשי על הבר.
באותה שנה לוהקה לתפקיד ראשי בסדרת סיטקום טלוויזיונית נוספת ששודרה במשך שלוש עונות.
בסדרה, "האמת העירומה", שיחקה ליאוני עיתונאית שהייתה מועמדת לפרס פוליצר, המועסקת על ידי צהובון.
ב-1995 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "בחורים רעים" בו כיכבה ליאוני לצד ויל סמית' ומרטין לורנס.
במרוצת שנות ה-90 ובעשור הראשון של המאה ה-21 המשיכה ליאוני להופיע בסרטי קולנוע נוספים: בשנת 2000 שיחקה בחתונה על תנאי לצד ניקולס קייג', בתור קייט רינולדס.
ב-2001 הופיעה בפארק היורה 3 בתור אמנדה קירבי לצד ויליאם ה.
מייסי, המשחק את גרושה פול קירבי וסם ניל המשחק את ד"ר אלן גרנט.
ב-2002 שיחקה בסרט "סוף הוליוודי" של וודי אלן בתפקיד אלי.
ב-2008 שיחקה בסרט "עיר רפאים" לצד ריקי ג'רווייס, בתור גוון.
בשנת 2011 שיחקה בסרט "מיליארד סיבות לשוד".
משנת 2014 עד שנת 2019 שיחקה ליאוני בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "מזכירת המדינה" בתור אליזבת' מקורד, מזכירת המדינה הנבחרת לאחר מותו של המזכיר הקודם.
בשנת 2024 השתתפה בעונה הרביעית של הסדרה הקומית מבית הולו, "רק רוצחים בבניין בתפקיד של סופיה קאסימיליו.
בשנים 1991 עד 1995 הייתה נשואה למפיק פרסומות הטלוויזיה האמריקאי, ניל ג'וזף טרדיו ג'וניור.
ב-1997 נישאה לשחקן האמריקאי ממוצא יהודי, דייוויד דוכובני, ולהם שני ילדים משותפים, בת, וסט דוכובני, שנולדה ב-1999, ובן, קיד מילר, שנולד ב-2002. בני הזוג נפרדו, בפעם הראשונה, ב-2008, וציינו כסיבה לפרידה, את עובדת התמכרותו לסקס של דוכובני, שאף נכנס לגמילה עקב ההתמכרות.
בעת ששהה בגמילה 35 ימים, ניהלה ליאוני רומן עם השחקן בילי בוב תורנטון.
ליאוני ודוכובני חזרו ונפרדו מספר פעמים, אך ב-2014 הם התגרשו סופית.
מאז דצמבר 2014, ליאוני נמצאת בזוגיות עם עמיתה לסדרה "מזכירת המדינה", השחקן טים דיילי.
טיאגו אמיליאנו דה סילבה (בפורטוגזית: Thiago Emiliano da Silva; נולד ב-22 בספטמבר 1984), המוכר בקיצור טיאגו סילבה, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בפורטו מליגת העל הברזילאית, בה הוא גם משמש כקפטן.
סילבה החל את דרכו בכדורגל בקבוצת הנוער המקומית, ריו דה ז'ניירו ברצלונה ולאחר זמן מה עבר לריו גראנדה דו סול פוטבול.
בשנת 2003 החל לשחק עבור ז'ובנטודה מהליגה הברזילאית הבכירה, אותה הוביל למקום השביעי בליגה בעונת עם שלושה שערים ב-27 משחקים.
לאחר עונה זו עבר לאירופה וחתם בפורטו הפורטוגזית.
טיאגו סילבה נקנה על ידי פורטו תמורת 2.5 מיליון אירו בשנת 2004, אך שיחק רק עבור קבוצת המילואים.
לאחר שנה בפורטוגל, הוא הצטרף לדינמו מוסקבה, שם אובחן כחולה בשחפת ואושפז למשך שישה חודשים.
הוא מצוטט באומרו, "מדי פעם רופא היה נכנס ומעניק לי זריקה, שלוש או ארבע פעמים ביום, בתוספת 10–15 כדורים".
מחלתו הפכה לחמורה בהרבה עם הזמן ורופאיו אמרו לו שאם היה מאושפז באיחור של שבועיים הוא יכול היה לאבד את חייו.
במהלך התאוששותו החליט סילבה לפרוש מכדורגל אך שוכנע לשקול זאת מחדש על ידי אמו.
אחרי פרישה של שנתיים חזר לכדורגל והצטרף לפלומיננסה מהליגה הברזילאית.
בשנת 2006 שב סילבה לברזיל וחתם בפלומיננסה ובעונתו הראשונה בקבוצה, שותף ב-43 משחקים בכל המסגרות, אך הוביל אותה לעונה לא מוצלחת במיוחד, בה הגיעה לחצי גמר הגביע הברזילאי ושמינית גמר גביע סודאמריקנה וסיימה במקום ה-15 בלבד בליגה הברזילאית.
בעונה הבאה הוא שיפר את משחקו בצורה ניכרת והפך לאחד השחקנים המובילים בקבוצתו, כשכבש שמונה שערים ב-42 משחקים בכל המסגרות והוביל את פלומיננסה למקום הרביעי בליגה ולזכייה בגביע הברזילאי.
בעונתו השלישית והאחרונה בפלומיננסה, , הגיע סילבה לשיאו, קבוצתו אומנם סיימה במקום ה-14 בלבד בליגה, אולם עם שער אחד ב-20 משחקים (הוא החמיץ חלק מהעונה בגלל שהשתתף באולימפיאדת בייג'ינג) ויכולת אישית מרשימה במיוחד, נבחר לשחקן העונה על פי בחירת האוהדים ונכלל בנבחרת העונה של הליגה הברזילאית.
גם בגביע הליברטדורס הפגין יכולת מצוינת ואף הוביל את קבוצתו לגמר הטורניר, עם שער בחצי הגמר נגד בוקה ג'וניורס, אך זו הפסידה לליגה דה קיטו בדו-קרב בעיטות עונשין.
בדצמבר 2008 עבר למילאן האיטלקית תמורת עשרה מיליון אירו, אולם הוכרז רשמית כשחקן הקבוצה רק ביולי 2009 מכיוון שזו כבר הכילה שני שחקנים לא-אירופיים בסגלה (אנדריי שבצ'נקו וטברה ויאודס).
כבר בתחילת דרכו במילאן הפך לבלם המוביל שלה ואת עונתו הראשונה בקבוצה, , סיים בהצלחה רבה עם שני שערים ב-41 משחקים בכל המסגרות.
גם את עונת פתח בצורה טובה עם שער בניצחון 0–4 על לצ'ה במחזור הראשון של הליגה האיטלקית.
ב-12 ביולי 2012 אישר בעלי מילאן, סילביו ברלוסוקני, כי הסכים להעביר את זלאטן איברהימוביץ' וטיאגו סילבה לפריס סן ז'רמן תמורת 65 מיליון אירו.
כעבור יומיים מההכרזה, הושלמה העברתו בסך 42 מיליון אירו של טיאגו סילבה באופן רשמי.
עם הגעתו למועדון הוא מונה לקפטן של הקבוצה, וכבר עם הגעתו היווה חלק חשוב בקבוצה שהפכה לקבוצה הדומיננטית בצרפת, וזכה עם הקבוצה בשבע אליפויות צרפת ובחמישה גביעים.
בעונת 2019/2020 לאחר מספר שנים של אכזבות בליגת האלופות, סילבה ופריז סן ז'רמן העפילו לגמר ליגת האלופות בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון.
הוא שיחק 90 דקות במשחק הגמר, בו הקבוצה הפסידה לבאיירן מינכן.
ב-28 באוגוסט 2020 חתם סילבה בצ'לסי, לאחר סיום חוזהו בפריז סן ז'רמן, על חוזה לשנה אחת.
בסופו של דבר השלים טיאגו ארבע עונות במדי הבלוז כאשר שתיים מהן תחת הבעלים טוד בוהלי.
בסוף עונת המשחקים 23/24 עזב את המועדון.
ב-26 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה בתיקו 3-3 נגד וסט ברומיץ' אלביון.
ב-7 בנובמבר כבש שער בכורה בניצחון צ'לסי 1–4 על שפילד יונייטד.
בסיום העונה זכה יחד עם קבוצתו צ'לסי בליגת האלופות.
ב-29 באפריל 2024 טיאגו אישר שאחרי 4 עונות הוא עוזב את צ'לסי בסיום העונה.
ב-7 במאי 2024 הודיע סילבה רשמית על קאמבק לקבוצת נעוריו פלומיננסה שם חתם לעונת 2024/25.
סילבה זומן על ידי דונגה לסגל הנבחרת האולימפית של ברזיל לאולימפיאדת בייג'ינג 2008 ובטורניר עצמו שותף בחמישה משחקים והוביל את הנבחרת למקום השלישי וזכייה במדליית הארד.
שנתיים לאחר מכן, נכלל בסגל נבחרת ברזיל הבוגרת למונדיאל 2010, אולם לא שותף באף משחק בטורניר ונבחרתו הודחה כבר ברבע הגמר, לאחר הפסד ל.
במונדיאל 2014, בו הגיעה נבחרתו למקום הרביעי, כבש שער נגד , בשלב רבע הגמר, במשחק בו ניצחה ברזיל 1–2.
לסילבה היה חלק חשוב בזכייתה של ברזיל בקופה אמריקה 2019 והוא שיחק 90 דקות בניצחון 1–3 על נבחרת פרו בגמר.
נבחרת השנה של אמריקה הדרומית: 2008
נבחרת העונה בשלב הבתים בליגת האלופות: 2015/2016
טיאנה הייתה עיר עתיקה באסיה הקטנה, בדרום מרכז טורקיה המודרנית של היום.
זו הייתה בירת הממלכה לוויאן הניאו החתי באלף ה-1 לפנה"ס.
טיאנה מיוחסת בהיסטוריה של הממלכות החתיות החדשות כעיר טואנואה (Tuwanuwa).
באגדה היוונית נקראה העיר לראשונה טואנה (Thoana), עקב מייסדה המלך התראקי תואס (Thoas).
טיאנה מוקמה בעמדה אסטרטגית על הדרך לסוריה דרך שערי קיליקיה, והייתה ידועה כמקום הולדתו של הפילוסוף הידוע אפולוניוס איש טיאנה.
תחת שלטונו של הקיסר הרומי קרקלה העיר נקראה "אנטוניאנה קולוניה טיאנה" (Antoniana colonia Tyana), ובשנת 371 הקיסר הרומי ואלנס הפכה טיאנה למטרופוליס.
בשנת 708 נכבשה טיאנה על ידי שושלת בית אומיה, ונשארה נטושה עד תקופתו של החליף הארון א-רשיד אשר כבשה מחדש, והפכה למרכז שלטונו.
העיר נפלה מגדולתה אחרי שנת 933, כשאיום הכיבוש הערבי נסוג.
כיום הריסות העיר טיאנה העתיקה נמצאות בעיר הטורקית המודרנית קמרהיסאר (Kemerhisar), מרחק כארבעה וחצי קילומטרים דרומית לעיר ניעדה (Niğde), שם ניתן לראות בין היתר את אמת המים הרומית הישנה, ומערות קבורה עתיקות.
טיאגו משאדו ויללה פריירה (בפורטוגזית: Thiago Machado Vilela Pereira; נולד ב-26 בינואר 1986 בוולטה רדונדה) הוא שחיין ברזילאי, זוכה מדליית הכסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי באולימפיאדת לונדון (2012) ובעל מדליית כסף ושתי מדליות ארד מאליפות העולם בשחייה.
פריירה זכה להישגיו הראשונים בזירה הבינלאומית כשהיה בן 17, במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו בשנת 2003. באותם משחקים זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באינדיאנפוליס ב-2004 זכה במדליית הזהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמדליית הארד במשחה ל-100 מטר מעורב אישי.
כן זכה במדליית כסף עם נבחרת השליחים הברזילאית במשחה ל-100X4 מטר חופשי ובמדליית ארד במשחה השליחים ל-200X4 מטר חופשי.
באולימפיאדת אתונה שנערכה באותה שנה סיים במקום החמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:00.11 דקות.
במשחה למרחק הכפול לא הצליח לעבור את שלב המוקדמות, וסיים במקום ה-17 בתוצאה של 4:22.06 דקות.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו ב-2007 זכה פריירה ב-8 מדליות, מהן 6 מדליות זהב, בסגנונות שונים.
בנוסף, זכה במדליית כסף במשחה השליחים ל-100X4 מעורב ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב.
באותה שנה השתתף פריירה גם באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן.
הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי נפסל בשלב המוקדמות.
עם נבחרת השליחים הברזילאית סיים במקום השמיני במשחה ל-100X4 מטר חופשי, במקום התשיעי במשחה ל-200X4 מטר חופשי ובמקום ה-11 במשחה ל-200X4 מטר חופשי.
במהלך תחרות שנערכה בברלין בנובמבר 2007 שיפר פריירה את שיא העולם של ראיין לוכטה מארצות הברית ב-200 מטר מעורב אישי בבריכות קצרות ב-17 מאיות השנייה, והעמידו על 1:53.14 דקות.
שיא העולם שקבע החזיק מעמד 25 ימים בלבד, בטרם קבע לאסלו צ'ה שיא חדש, 1:52.99 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים פריירה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.14 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:58.06 דקות ועלה מהמקום השלישי, ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.40 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 4:11.74 דקות.
לאחר המשחקים עזב את ברזיל, והחל להתאמן בארצות הברית.
באליפות העולם שנערכה ברומא ב-2009 שוב סיים פריירה במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, בשיא דרום אמריקאי חדש, 1:55.55 דקות.
גם במשחה למרחק הכפול סיים במקום הרביעי בשיא דרום אמריקאי חדש, 4:08.86 דקות.
במשחה השליחים ל-200X4 מטר חופשי סיים עם הנבחרת במקום העשירי.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה ב-2011 שחזר פריירה את הישגו מריו דה ז'ניירו, וזכה שוב ב-8 מדליות מהן 6 מדליות זהב.
הוא שמר על ארבעה מתאריו, במשחים ל-200 מטר גב, 200 מטר מעורב אישי ו-400 מטר מעורב אישי ובמשחה השליחים ל-100X4 חופשי.
לכך נוספו ניצחונות במשחה ל-100 מטר גב ובמשחה השליחים ל-100X4 מטר מעורב.
במשחה ל-200X4 מטר מעורב איבדה הנבחרת את תוארה לארצות הברית, ופריירה זכה עמה במדליית כסף, ובמשחה ל-200 מטר חזה איבד גם כן את תוארו, אך זכה במדליית ארד.
עם 12 מדליות זהב במהלך המשחקים הפאן-אמריקאיים, הפך פריירה לספורטאי הברזילאי שזכה במספר הרב ביותר של מדליות זהב במשחקים אלה.
באותה שנה השתתף פריירה גם באליפות העולם בשאנגחאי.
הוא השתתף רק במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, וסיים במקום השישי.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה פריירה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא לאומי חדש של 4:08.86 דקות, אחרי ראיין לוכטה (4:05.18 דקות) ולפני קוסוקה הגינו מיפן (4:08.94 דקות).
נוסף לכך, סיים במקום רביעי (כמו באולימפיאדת בייג'ינג) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:56.74 דקות ובמקום 15 במשחה שליחים 100X4 מטר מעורב בתוצאה של 3:37.00 דקות, כשחיין ראשון הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 54.45 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 15 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.43 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 52.23 שניות.
טיאגו אלקנטרה דו נאסימיינטו (בפורטוגזית: Thiago Alcântara do Nascimento; נולד ב-11 באפריל 1991) הוא כדורגלן עבר איטלקי-ספרדי בעל שורשים ברזילאים, ששיחק בעמדת הקשר.
הוא שיחק בבאיירן מינכן ברוב הקריירה שלו, ממנה עבר לליברפול מהפרמייר ליג בה החליט לפרוש.
טיאגו נולד באיטליה לאם איטלקייה ולאב ברזילאי בסן פייטרו ורנוטיקו שבאיטליה, ונדד בילדותו בין ברזיל לספרד.
אחיו הצעיר ראפיניה נולד בברזיל וגדל בספרד.
שניהם יצגו את נבחרת ספרד בצעירותם כאשר טיאגו המשיך לנבחרת הספרדית הבוגרת, וראפיניה המשיך לנבחרת הברזילאית הבוגרת.
בגיל עשר הצטרף טיאגו לקבוצת הילדים של ברצלונה, ובהמשך קודם לקבוצת המשנה של המועדון.
ב-17 במאי 2009 ערך טיאגו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשעלה כמחליף מול מיורקה.
את שער הבכורה שלו במועדון כבש בניצחון 0–4 מול ראסינג סנטאנדר.
ב-14 ביולי 2013 נמכר טיאגו לבאיירן מינכן תמורת 25 מיליון אירו, חתם על חוזה לחמש עונות, וחזר להתאמן תחת פפ גווארדיולה, שאימן אותו גם בברצלונה.
בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שני שערים ב-16 הופעות בבונדסליגה, וזכה עם הקבוצה בדאבל.
ב-18 בספטמבר 2020, לאחר שבע שנים בבאיירן מינכן בהן זכה בשבע אליפויות, ארבעה גביעים ופעם אחת בליגת האלופות, עבר טיאגו לליברפול בחוזה לארבע שנים.
כבר לאחר שלושה ימים, ב-21 בספטמבר, ערך את הופעת הבכורה בליברפול כשעלה כמחליף בניצחון 0–2 מול צ'לסי.
כבר במשחק זה שבר שיא פרמייר ליג כאשר מסר 75 מסירות מדויקות, הכי הרבה מסירות מדויקות לשחקן ב-45 דקות מאז שהנתון החל להיספר בעונת 2003/2004. את שער הבכורה כבש ב-8 במאי 2021 בניצחון קבוצתו 0–2 על סאות'המפטון.
בחודש מאי 2024 פורסם כי החוזה של טיאגו בליברפול לא יחודש.
ב-18 ביולי הודיע טיאגו על פרישה ממשחק פעיל דרך הרשתות החברתיות שלו.
טיאגו היה שותף לזכייה של נבחרת ספרד עד גיל 17 ביורו 2008. כמו כן, לקח חלק בזכייה של נבחרת ספרד עד גיל 21 ביורו 2011 ואף נבחר לאיש המשחק בגמר.
טיאגו היה גם קפטן הנבחרת הצעירה באליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בישראל בשנת 2013. במשחק הגמר מול איטליה הבקיע טיאגו שלושער ונבחר בפעם השנייה ברציפות לאיש המשחק בגמר.
הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד הייתה במשחק הידידות נגד נבחרת איטליה ב-10 באוגוסט 2011. את הופעת הבכורה שלו במסגרת תחרותית ערך ב-6 בספטמבר 2011, בניצחון 0–6 על ליכטנשטיין במסגרת מוקדמות יורו 2012.
לאחר פרישתו ממשחק מונה כעוזר מאמן בלה ליגה בקבוצת הכדורגל ברצלונה.
הוא פרש לאחר פחות מחודש בתפקיד.
גביע העולם למועדונים (1): 2011
תארים עם נבחרות ספרד השונות
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17: 2008
השחקן המצטיין של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013
נעל הכסף באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013
נבחרת הטורניר באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013
שער החודש בגרמניה: ינואר 2014
אביו הוא כדורגלן העבר מאזיניו, אחיו הוא הכדורגלן ראפיניה אלקנטרה, ובן דודו הוא הכדורגלן רודריגו מורנו.
טיאנחה-1 (גם: טיאנחה-I בסינית: 天河一号 פין-יין: Tiānhé yīhào הוא מחשב-על המסוגל לביצועים מקסימליים של 2.566 פטה פלופסים.
ממוקם במרכז מחשבי העל הלאומי בטיינג'ין, סין.
היה המחשב המהיר בעולם מאוקטובר 2010 ועד יוני 2011, והוא מהמחשבים המועטים בעולם השייכים לסקלת הפטה.
באוקטובר 2010 גרסה משודרגת של המחשב, טיאנחה-1-A, לקחה את הבכורה מהמחשב המהיר בעולם יגואר של ORNL, עם ביצועי שיא של 2.507 פטה פלופסים.
ביוני 2011 איבד טיהנהה-1-A את בכורתו כמחשב המהיר בעולם למחשב ה-K היפני.
גם טיאנחה-1 וגם טיאנחה-1-A, מריצים מערכת הפעלה מבוססת לינוקס.
טיאנחה-2 (בסינית: 天河-2; נקרא גם שביל החלב 2) הוא מחשב-על הממוקם בגואנגג'ואו, ברפובליקה העממית של סין.
הוא פותח על ידי קבוצה של 1,300 מדענים ומהנדסים, ומגיע לביצועים של 33.86 פטה פלופס.
על פי רשימת ה-TOP500 היה המחשב המהיר בעולם נכון לסוף נובמבר 2015, ונכון לפברואר 2017 הוא המחשב השני במהירותו בעולם לאחר ש-Sunway TaihuLight תפס את מקומו.
הפיתוח של טיאנחה-2 תוקצב על ידי תוכנית 863, והעומדים מאחוריו היו ממשלת סין, הממשל של מחוז גואנדונג, ועיריית גואנגג'ואו.
המחשב נבנה על ידי האוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה, ושוכלל על ידי חברת טכנולוגיית המידע Inspur.
Inspur ייצרה את לוחות המעגלים המודפסים, ועזרה בהתקנת ובדיקת תוכנת המחשב.
תאריך היעד המקורי לסיום המיזם היה בשנת 2015, אך לבסוף הוכרז עליו בשנת 2013. ביוני 2013 החל המחשב לעבוד באופן מלא, והגיע למלוא יכולותיו החישוביות בסוף 2013.
ביוני 2013 הגיע המחשב לפסגת הדירוג של רשימת ה-TOP500 כמחשב המהיר בעולם.
במקום השני היה המחשב טיטן בפער של כמחצית מיכולות הטיהנהה-2. הטיטן במחלקת האנרגיה של המעבדה הלאומית של אוק רידג' הגיע לביצועים של 17.59 פטה-פלופס, בעוד הטיהנהה-2 הגיעה ל-33.86 פטה-פלופס.
ביצועי טיהנהה-2 הגבוהים החזירו את הבכורה לסין, לאחר שטיאנחה-1 היה אף הוא המחשב המהיר בעולם לתקופת מה.
המוסד למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה אמר כי הניצחון של טיאנחה-2 "מסמל את רצינותה של סין לנצח במרוץ החימוש בתחום מחשוב העל".
לסין יש 66 מחשבי על מתוך ה-500 הטובים ביותר, והיא שנייה מבחינת המספר רק לארצות הברית המחזיקה ב-252 מחשבים.
ביוני 2013 דורג המחשב כשישי בעולם על ידי רשימת Graph500 של מחשבי העל.
על פי בדיקתם המערכת הגיעה לביצועים של 2,061 ג'יגה TEPS, בעוד המערכת המובילה IBM Sequoia הגיעה ל-15,363 TEPS.
טיהנהה-2 מוקם במרכז מחשוב העל הלאומי בגואנגג'ואו.
על פי האוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה, טיאנחה-2 משמש לסימולציות ניתוחים ויישומי אבטחה של הממשל בסין.
טיאנחה-2 מריץ את מערכת ההפעלה Kylin, גרסה של הפצת לינוקס שפותחה על ידי האוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה.
ניהול משאבי המערכת מבוסס על תוכנת SLURM.
טיאגו קרדוסו מנדש (בפורטוגזית: Tiago Cardoso Mendes; נולד ב-2 במאי 1981) הוא מאמן כדורגל וכדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הקשר.
טיאגו נולד בויאנה דה קסטלו בפורטוגל.
ב-1999 החל לשחק בקבוצת ספורטינג בראגה במשך 4 עונות עד שנת 2002. לאחר מכן הצטרף לבנפיקה ליסבון בה שיחק במשך שנתיים ולבסוף זכה איתה בגביע הפורטוגזי.
ב-20 ביולי 2004 טיאגו עבר לצ'לסי האנגלית תמורת 15 מיליון אירו.
הוא הבקיע בהופעת הבכורה שלו ב-24 באוגוסט נגד קריסטל פאלאס והפך לאחד השחקנים החשובים בקבוצה בעונת ובזכייתה באליפות.
באוגוסט 2005 עבר לקבוצה אולימפיק ליון הצרפתית לארבע שנים עבור 10.1 מיליון אירו.
ז'וז'ה מוריניו מאמנה של צ'לסי הודה בראיון כי זו הייתה טעות לתת לו לעזוב את הקבוצה.
טיאגו הצטיין בליון והבקיע שבעה שערים ב-37 הופעות.
רגעי השיא שלו בקבוצה היו כאשר צמד השערים נגד פ.ס.וו.
איינדהובן שבזכותם העפיל עם קבוצתו לרבע גמר ליגת האלופות, ושער הניצחון נגד טרויס AC ב-1 באפריל 2006 שבזכותו זכתה הקבוצה באליפות צרפת.
בעונת זכה עם ליון באליפות נוספת.
ב-21 ביוני 2007 מנדש עבר לקבוצה האיטלקית יובנטוס עבור 13 מיליון אירו.
ביצועיו בעונתו הראשונה בקבוצה זכו לביקורת, בנוסף אתר Goal תיאר אותו כ"פלופ" השלישי הגדול ביותר בעונה.
בנובמבר 2008 במשחק נגד אינטר מילאנו נפצע חזק בברכו, ונעדר מהמגרשים למשך חודשיים.
במחצית הראשונה של עונת 2009/10 טיאגו נשאר בעיקר בספסל ומיעט לשחק.
ב-8 בינואר 2010 הושאל מיובנטוס לאתלטיקו מדריד עד לסוף העונה, הבקיע את שער הליגה הראשון שלו בקבוצה ב-21 בינואר נגד סלטה ויגו במשחק שהסתיים בתיקו 1:1. ב-20 ביולי 2011 חתם באופן קבוע באתלטיקו ובכך עזב את יובנטוס.
יחד עם הקבוצה זכה בליגה האירופית, באליפות ספרד ובגביע המלך הספרדי.
בסיום עונת נגמר חוזהו של טיאגו באתלטיקו.
ביולי 2014 הוא האריך את חוזהו באתלטיקו לשנתיים נוספות.
טיאגו החל בנבחרת הצעירה של פורטוגל בה כיכב רבות.
לאחר שעלה לנבחרת פורטוגל המשתתף עם הנבחרת במונדיאל 2006 והגיעה איתה עד לחצי גמר בו הפסיד לצרפת וסיימו במקום הרביעי.
הבקיע את שערו הבכורה בנבחרת נגד סרביה במוקדמות יורו 2008. במונדיאל 2010 הבקיע נגד צפון קוריאה במשחק שהסתיים בניצחון 7:0.
לאחר המונדיאל הודיע על פרישתו מהנבחרת מסיבות כדי לפנות הזדמנות לשחקנים צעירים, בסך הכל השתתף ב-58 משחקים בנבחרת והבקיע 3 שערים.
לקראת מוקדמות יורו 2016 חזר לנבחרת לאחר שזומן על ידי מאמנו פרננדו סנטוש.
טיאנה מדיסון ברטולטה היא אתלטית אמריקאית, האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), פעמיים אלופת עולם (הלסינקי 2005 ובייג'ינג 2015), אלופת עולם באולם (מוסקבה 2006) ופעמיים אלופת ארצות הברית (2015 ו-2017) בקפיצה לרוחק.
פעמיים אלופה אולימפית (לונדון 2012 וריו דה ז'ניירו 2016) ושיאנית עולם הנוכחית (2020), בריצת שליחות 4x100 מטר.
ברטולטה נולדה באוהיו, בתם של רוברט וג'ו-אן מדיסון.
כנערה הצטיינה בענפי אתלטיקה שונים וזכתה באליפות אוהיו לתיכונים בקפיצה לרוחק, ריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר ובמרוץ שליחות 100X4 מטר.
ב-2004 זכתה באליפות ארצות הברית לנוער בקפיצה לרוחק.
היא למדה והתאמנה באוניברסיטת טנסי וב-2005 זכתה באליפות ה-NCAA בקפיצה לרוחק באצטדיון ובאולם.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי בשנת 2005 היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.89 מטר, לפני טטיאנה קוטובה מרוסיה (6.79 מטר) שנפסלה יותר מאוחר על אימרוץ, אוניס ברבר מצרפת (6.76 מטר) ויארגליס סביניה מקובה שקיבלה את הארד (6.69 מטר).
באליפות העולם באולם שהתקיימה ב-2006 במוסקבה קבעה שיא אישי של 6.80 מטר, היא זכתה תחילה במדליית כסף, אך ב-2013 הוענקה לה מדליית הזהב לאחר שזו נשללה מהמנצחת המקורית טטיאנה קוטובה בשל אמרוץ.
באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בסוף אוגוסט 2007 היא סיימה במקום עשירי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.47 מטר.
היא לא הצליחה להעפיל לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) ולא לשתי אליפויות העולם (ברלין 2009 ודאיגו 2011) ובעקבות רצף הכישלונות היא החליפה מאמן ועברה לפלורידה.
באליפות ארצות הברית שנערכה בסוף פברואר 2012 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.02 שניות.
שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם באולם שנערכה באיסטנבול ב-11 במרץ אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.09 שניות, אחרי ורוניקה קמפבל-בראון מג'מייקה (7.01 שניות) ומיוריאל אאורה מחוף השנהב (7.04 שניות).
באולימפיאדת לונדון (2012) היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם אליסון פליקס, ביאנקה נייט וכרמליטה ג'טר בשיא עולם חדש של 40.82 שניות, לפני ג'מייקה שקבעה שיא לאומי חדש של 41.41 שניות ואוקראינה שאף היא קבעה שיא לאומי חדש של 42.04 שניות.
נוסף לכך, היא סיימה רביעית בריצת 100 מטר בשיא אישי של 10.85 שניות, 4 מאיות איטי מוורוניקה קמפבל-בראון שזכתה במדליית ארד.
לאחר המשחקים האולימפיים בלונדון עשתה הסבה למזחלות במטרה להשתתף באולימפיאדת סוצ'י (2014), אך לא הצליחה להתקבל לסגל הנבחרת.
באליפות ארצות הברית באולם שנערכה בסוף פברואר 2014 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.08 שניות.
שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם באולם שהתקיימה בסופוט שבפולין היא זכתה במדליית ארד בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.06 שניות, אחרי שלי-אן פרייזר-פרייס מג'מייקה (6.98 שניות) ומיוריאל אאורה (7.01 שניות).
באליפות ארצות הברית שנערכה בסוף יוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.15 שניות.
בגביע הביניבשתי שנערך במרקש, מרוקו בספטמבר אותה שנה היא זכתה עבור נבחרת האמריקות במדליית ארד בקפיצה לרוחק (6.45 מטר) ובמדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר.
באליפות ארצות הברית באולם שנערכה בסוף פברואר 2015 זכתה ברטולטה בפעם השנייה ברציפות והשלישית בכלל במדליית זהב בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.08 שניות.
באליפות ארצות הברית שנערכה יוג'ין אורגון בסוף יוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 7.12 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג ב-28 באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 7.14 מטר, לפני שארה פרוקטור מבריטניה שקבעה שיא לאומי חדש של 7.07 מטר ואיוונה שפאנוביץ' שאף היא קבעה שיא לאומי חדש של 7.01 מטר.
למעשה עד לקפיצה השישית והאחרונה היא דורגה במקום שלישי רביעי (6.95 מטר) ורק בקפיצה השישית והאחרונה היא עלתה למקום הראשון.
במבחנים האמריקאיים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא סיימה שנייה בריצת 100 מטר בשיא אישי של 10.78 שניות ושנייה בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.02 מטר.
נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.00 שניות.
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 זכתה ברטולטה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.97 מטר, אחרי בריטני ריס (7.02 מטר) דריה קלישינה מרוסיה (7.00 מטר).
לאחר הקפוצה השלישית היא דורגה רק במקום שישי (6.60 מטר), לאחר הקפיצה החמישית (6.88 מטר) היא עלתה למקום רביעי ורק בקפיצה השישית והאחרונה היא עלתה למקום השלישי בס"מ יותר טוב מאיוונה שפאנוביץ' (6.96 מטר).
ברטולטה נישאה ב-2012 לאיש העסקים ג'ון ברטולטה.
היא פרסמה כי הוריה עשקו אותה לאורך השנים ואף הכניסו לביתם נער שהתעלל בה מינית בעבר.
הוריה הגישו נגדה תביעת דיבה שהסתיימה בפשרה מחוץ לבית המשפט ב-2013.
טיאגו פריירה דוס סנטוס (בספרדית: Thiago Ferreira dos Santos; נולד ב-12 ביולי 1987) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בספרטקס קיטיאו.
טיאגו התחיל את הקריירה שלו בקוריטיבה ולאחר מכן נדד בקבוצות שונות מהליגות הנמוכות בברזיל.
בקיץ עזב לראשונה את ברזיל וחתם בא.א.פ.
פאפוס מליגת העל הקפריסאית במדיה שיחק שנה אחת בה כבש רק שער אחד ב-13 משחקים.
לקראת עונת חתם באולסן יונדאי מליגת העל של קוריאה הדרומית.
לאחר עונה אחת חזר למולדתו בה שיחק לשנה אחת.
בקיץ חזר לליגה הקפריסאית כאשר חתם באוטלוס אתינו והיה מלך השערים של המועדון בליגה עם 10 שערים, אך בתום העונה ירד המועדון לליגה השנייה וטיאגו עזב את המועדון.
בתחילת עונת חתם בלירסה מליגת העל הבלגית ובינואר חתם במכבי נתניה.
אך שוחרר חודש אחרי זה.
ב-1 בפברואר 2016 חתם בג'ובנטוס.
ביוני חתם באובון UMT יונייטד מליגת העל התאילנדית עד לסיום העונה, בה כבש 7 שערים ב-15 משחקי ליגה.
בינואר חתם בנאה סלמיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית.
ב-1 ביולי 2019, טיאגו חתם באומוניה ניקוסיה.
בקיץ , טיאגו חתם בא.א.ק.
לרנקה ובמהלך העונה הושאל לאולימפיאקוס ניקוסיה.
בקיץ חזר לקדנציה שנייה בנאה סלמיס פמגוסטה.
טיאגו אילורי (בפורטוגזית: Tiago Ilori; נולד ב-26 בפברואר 1993 בהמפסטד שבאנגליה) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת המגן בקבוצת דילה גורי.
אילורי נולד בהמפסטד שבאנגליה לאב בריטי ממוצא ניגרי ולאם פורטוגלית.
אילורי העביר את ילדותו בעיירה אלבופיירה שבדרום פורטוגל, שם החל לשחק כדורגל במועדון הילדים המקומי אימורטל די.סי.
בקיץ 2006, הוא הצטרף למחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון ושיחק בעמדת החלוץ, הוא הושאל מאוחר יותר לאשטוריל מהעיר השכנה וחזר לאחר שלוש שנים לספורטינג כבלם.
ב-6 בנובמבר 2011, אילורי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ספורטינג כאשר שיחק 90 דקות מלאות בניצחון הבית 1–3 נגד אוניאו דשפורטיבה דה לייריה.
ב-14 בדצמבר ערך אילורי את הופעת הבכורה שלו במשחק במפעל אירופי כאשר שיחק מול לאציו בהפסד החוץ 0–2 בשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-16 בפברואר 2013, בהופעה הרביעית בלבד במדי ספורטינג, אילורי שוב שיחק 90 דקות בניצחון 2–3 נגד ז'יל ויסנטה ועזר לקבוצתו לנצח כאשר כבש את השער השני בדקה השישית של המשחק.
ב-2 בספטמבר 2013, חתם אילורי בליברפול עבור סכום שלא פורסם בתקשורת אך מוערך בכ-7 מיליון יורו.
דווח גם כי התאחדות הכדורגל האנגלית הייתה בשיחות עם הבלם על מנת לתת לו אזרחות אנגלית ולייצג את הנבחרת הלאומית מאחר שזו המדינה בה נולד.
עוד לפני שערך הופעת בכורה במדי ליברפול, הושאל אילורי לגראנדה מהליגה הספרדית.
ב-7 בפברואר 2014, שיחק לראשונה בגראנדה בהפסד 0–1 לאספניול, בסך הכל הספיק אילורי לערוך במדיה תשע הופעות לפני שהושאל לבורדו הצרפתית.
ב-18 באוגוסט 2014, שוב הושאל אילורי, הפעם לבורדו מהליגה הצרפתית.
אילורי כבש את שער הבכורה שלו בבורדו כבר בהופעת הליגה השלישית נגד סנט אטיין במשחק אשר הסתיים בתיקו 1-1. ב-1 בספטמבר 2015, אילורי הושאל לאסטון וילה מהפרמייר ליג לעונה אחת.
ב-7 בינואר 2016, המעבר לאסטון וילה בוטל ואילורי חזר לליברפול, יום למחרת שיחק אילורי לראשונה במדי ליברפול בסיבוב השלישי של הגביע האנגלי בתיקו 2-2 נגד אקסטר סיטי.
ב-18 בינואר 2017 חתם אילורי ברדינג מהצ'מפיונשיפ עבור 3.75 מיליון £.
ב-21 בינואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 2–3 לדרבי קאונטי.
ב-15 בספטמבר 2018 כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2–3 על פרסטון נורת' אנד.
ב-29 בינואר 2019 חזר אילורי לספורטינג ליסבון וחתם לארבע וחצי שנים.
ב-1 בפברואר 2021 הושאל אילורי ללוריאן.
ב-19 באוגוסט 2021 הושאל לבואבישטה.
ב-22 ביולי 2022 הושאל לפאסוש די פריירה.
אילורי שיחק בכל נבחרות הנוער של פורטוגל וייצג את נבחרתו ביורו 2012 עד גיל 19, במונדיאל 2013 עד גיל 20 וביורו 2015 עד גיל 21.
טיאגו בראז דה סילבה (בפורטוגזית: Thiago Braz da Silva; נולד ב-16 בדצמבר 1993) הוא אתלט ברזילאי האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) בקפיצה במוט אשר במהלכה קבע שיא אולימפי חדש של 6.03 מטר, שיאו האולימפי נשבר על ידי ארמנד דופלנטיס באולימפיאדת פריז 2024.
דה סילבה השתתף באולימפיאדת הנוער הראשונה שהתקיימה בשנת 2010 בסינגפור.
בתחרות עבר 5.05 מטרים, שיא אישי, וזכה במדליית הכסף.
באליפות העולם לנוער שהתקיימה בברצלונה בשנת 2012 קפץ לגובה 5.55 מטרים, קבע שיא ברזילאי חדש וזכה במדליית הזהב.
בשנת 2013 זכה במדליית הזהב באליפות דרום אמריקה באתלטיקה וקבע שיא דרום-אמריקאי חדש - 5.83 מטרים.
ביוני 2015 שיפר שוב את השיא ועבר 5.92 מטרים בתחרות שהתקיימה בבאקו, אזרבייג'ן ובפברואר 2016 שיפר את השיא בסנטימטר נוסף.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה דה סילבה במדליית זהב, בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 6.03 מטר (שיאו האולימפי נשבר על ידי ארמנד דופלנטיס באולימפיאדת פריז 2024), לפני השיאן העולמי והאלוף היוצא רנו לאבילני מצרפת (5.98 מטר) וסם קנדריקס מארצות הברית (5.85 מטר).
באופן חריג שרק הקהל הברזילאי בוז לקופץ המוט לאבילני, על מנת להכשיל אותו לעבור בניסיון האחרון 6.08 מטר, דבר שעורר את כעסו.
באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיים חמישי בתוצאה של 5.70 מטר.
אולימפיאדת טוקיו זכה במדליית ארד בתוצאה של 5.87 מטר לאחר ארמנד דופלנטיס (6.02 מטר) וכריס נילסן (5.97 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2022 זכה במדליית כסף בשיא דרום אמריקה באולם של 5.95 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים רביעי בתוצאה של 5.87 מטר.
ביולי 2023 נמצא שהשתמש בחומרים ממריצים והוא הושעה מתחרויות עד נובמבר 2024.
טיאגו הנריקה דה אוליביירה קמילו (בפורטוגזית: Tiago Henrique de Oliveira Camilo; נולד ב-24 במאי 1982) הוא ג'ודוקא ברזילאי, זוכה מדליית כסף מאולימפיאדת סידני 2000 בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג וארד מאולימפיאדת בייג'ינג 2008 בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג.
קמילו הוא אלוף העולם משנת 2007 והוא הברזילאי השלישי שזוכה בתואר אלוף העולם בג'ודו אחרי ז'ואו דרלי ולוסיאנו קוראה.
באולימפיאדת לונדון 2012 הוא הפסיד בקרב מדליית הארד לאיליאס איליאדיס היווני.
קמילו מחזיק בשלוש מדליות זהב מהמשחקים הפאן-אמריקאיים בנוסף לארבע מדליות זהב ושתי מדליות כסף מהאליפות הפאן-אמריקאית בג'ודו.
ב-12 בפברואר 2000, זכה קמילו במדליה הראשונה שלו בקריירה המקצוענית כאשר זכה במדליית כסף בטורניר פריז ("Tournoi de Paris").
ב-18 בספטמבר 2000, בגיל 18, קמילו התחרה באולימפיאדת סידני בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג וזכה במדליית כסף.
בסיבוב הראשון הוא ניצח את גיל עופר הישראלי, בסיבוב השני את נורדין יגובי האלג'יראי וברבע הגמר את אלוף אירופה המכהן מישל אלמיידה הפורטוגלי.
בחצי הגמר קמילו גבר על יונג-סין צ'וי הקוריאני ובגמר הפסיד לג'וזפה מדלוני האיטלקי.
בשנים שלאחר סידני קמילו עבר לקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג ובאליפות הפאן-אמריקאית בשנת 2005, קמילו זכה במדליית הכסף תחת קטגוריה זו.
בפברואר 2007, זכה קמילו במדליית ארד בטורניר 'World Cup Budapest'.
ב-25 במאי, קמילו זכה לראשונה במדליית זהב באליפות הפאן-אמריקאית, זכייה זו הייתה גם הראשונה שלו בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג בתחרות כלשהי.
ב-20 ביולי הוא גם זכה במדליית הזהב במשחקים הפאן-אמריקאיים.
ב-14 בספטמבר קמילו התחרה באליפות העולם שנערכה בריו דה ז'ניירו וזכה במדליית הזהב לאחר שבחצי הגמר ניצח את רוברט קרבצ'יק הפולני ובגמר את אנתוני רודריגז הצרפתי, קמילו הפך לברזילאי השלישי שזוכה בתואר אלוף העולם אחרי ז'ואו דרלי ולוסיאנו קוראה.
בפברואר 2008 הוא זכה במדליית ארד בטורניר 'Super World Cup Hamburg'.
ב-12 באוגוסט קמילו השתתף באולימפיאדת בייג'ינג וזכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג.
בקרב הראשון הוא ניצח את טקאשי אונו היפני, בקרב השני את חאמד מאלקמוחמדי האיראני וברבע הגמר הפסיד לאולה בישוף הגרמני, קמילו עבר לקרבות בית הניחומים וניצח את טרוויס סטיבנס האמריקאי ואת יואן ברטון הבריטי והגיע לקרב על הארד שם ניצח את גיום אלמונט ההולנדי.
במאי 2009, קמילו זכה במדליית ארד בגראנד סלאם מוסקבה, ב-5 ביולי הוא זכה בארד בגראנד סלאם ריו דה ז'ניירו.
ב-7 בפברואר 2010, זכה קמילו במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי.
ב-6 ביוני הוא זכה בטורניר 'World Cup Madrid' וב-12 בדצמבר זכה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו.
באליפות העולם באותה שנה הוא סיים במקום השביעי.
ב-6 בפברואר 2011, הוא זכה במדליית כסף בגראנד סלאם פריז.
ב-19 ביוני זכה במדליית ארד בגראנד סלאם ריו דה ז'ניירו וב-20 בנובמבר זכה במדליית הזהב בגראנד פרי אמסטרדם.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגוודלחרה, הוא זכה בזהב.
ב-15 בינואר 2012, זכה קמילו במדליית הארד בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך באלמטי.
ב-1 באוגוסט 2012, הוא התחרה באולימפיאדת לונדון וסיים במקום החמישי לאחר שהפסיד לאיליאס איליאדיס היווני בקרב על מדליית הארד.
בפברואר 2013, הוא זכה במדליית כסף בגראנד פרי דיסלדורף, ב-19 באפריל הוא זכה במדליית כסף באליפות הפאן-אמריקאית.
ב-26 באפריל 2014, קמילו זכה באליפות הפאן-אמריקאית וב-8 ביוני הוא זכה במדליית כסף בגראנד פרי הוואנה.
בשנת 2015, זכה במדליית הזהב במשחקים הפאן-אמריקאיים ובאליפות הפאן-אמריקאית.
ב-3 באפריל 2016, הוא זכה במדליית ארד בגראנד פרי סמסון וב-30 באפריל זכה בפעם הרביעית במדליית הזהב באליפות הפאן-אמריקאית.
ב-10 באוגוסט 2016, קמילו השתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
בקרב הראשון ניצח את ז'אק פיונטק מדרום-אפריקה והודח לאחר שהפסיד בקרב השני לממאדלי מדייב מאזרבייג'ן.
סידני 2000: מדליית כסף בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג
בייג'ינג 2008: מדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג
ריו דה ז'ניירו 2007: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג
ריו דה ז'ניירו 2007: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג
טורונטו 2015: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג
קגואס 2005: מדליית כסף בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג
מונטריאול 2007: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג
סן חוסה 2013: מדליית כסף בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג
גואיאקיל 2014: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג
אדמונטון 2015: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג
הוואנה 2016: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג
טיאניורפטור (שם מדעי: Tianyuraptor) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים שנמצא ב-2009 בתצורת יישיין שבסין.
הוא חי בתחילת הקרטיקון לפני 122 מיליון שנה.
את שמו הוא קיבל על שם מוזיאון שאנדונג-טיאניו בו מצויים מאובניו.
המילה "raptor" פירושה שודד והיא נחשבת למאפיין של רוב בני משפחת הדרומזאוריים.
יצור זה היה קרובם של הולוצירפטור המונגולי ושל המיקרורפטור שהיה בעל 4 גפיים מנוצות, איתם דאה ביערות סין.
הוא היה דרומזאור בינוני בגודלו ובעל זנב ארוך יחסית (960 מילימטר) וארוך בהרבה מעצם הירך.
הרגליים הקדמיות היו קצרות יחסית לאורך הרגליים.
דינוזאור זה נחשב למאובן מעבר בין הדרומזאוריים שחיו בלאוראסיה לבין אלה שחיו בגונדוונה.
ייתכן שהוא חי על העצים כמו המיקרורפטור והשתמש בזרועותיו הקטנות לטיפוס.
הוא היה מכוסה בנוצות, אך מראה עצמותיו הכוללות זרועות קצרות מדי ומאפיינים נוספים בשלד מראים שהוא לא היה יכול לעוף ואף לא לדאות.
טיאנצ'יזאורוס (שם מדעי: Tianchisaurus; מילולית: "לטאת בריכה שמיימית") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הדינוזאורים המשוריינים - אנקילוזאוריה.
מאובניו נמצאו ב-1993 בסין בידי החוקר דונג ג'ימינג.
דינוזאור זה נקרא במקור בשם: Jurassosaurus כלומר: "לטאת היורה".
שם זה ניתן עקב יציאת הסרט פארק היורה באותה שנה וכן מכיוון שבמאי הסרט סטיבן ספילברג היה שותף במימון החפירות.
אומנם השם המדעי של הסוג הוחלף אך השם הספציפי של המין היחיד בסוג, T.
nedegoapeferima, אותו חיבר שפילברג נשמר.
שם זה מורכב מראשי התיבות של שמות משפחת השחקנים הראשיים של הסרט פארק היורה: סם ניל, לורה דרן, ג'ף גולדבלום, ריצ'רד אטנבורו, בוב פק, מרטין פררו, אריאנה ריצ'רדס וג'וזף מאזלו.
יצור זה היה קטן ביחס לקרוביו והגיע רק לאורך 3 מטרים.
עם זאת נמצאו רק עצמות מעטות מהמין ולא ידוע עליו הרבה.
כמה חוקרים סוברים שהיה קרוב לאנקילוזאוריים, אף שלא נמצא לו "כדור" משוריין בבסיס הזנב, מה שהופך אותו לאחד מהפרימיטיבים שבמשפחה.
חוקרים אחרים סוברים שהיה רחוק יותר מהאנקילוזאוריים הגדולים והמשוריינים של הקרטיקון.
טיאגו ראנגל צ'ונק (בפולנית: Thiago Rangel Cionek; נולד ב-21 באפריל 1986) הוא כדורגלן פולני ממוצא ברזילאי המשחק בעמדת הבלם באבלינו.
צ'ונק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וילה האוזר ובגיל 19 חתם בקויאבה.
כעבור שנה, חתם בברגאנסה מפורטוגל וכעבור שנה חזר לברזיל וחתם ב-CRB.
בשנת צ'ונק חתם ביאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית.
בעונת זכה עמה בגביע וגם בסופר קאפ.
בקיץ חתם בפאדובה מהסרייה ב'.
ב-2 בספטמבר 2013 הושאל למודנה ובסיום העונה חתם על חוזה בקבוצה.
ב-11 בינואר 2016 חתם בפלרמו מהסרייה א'.
אחרי שנתיים בפאלרמו, צ'ונק חתם לשנתיים וחצי בספאל.
משפחתו של צ'ונק היא בעלת שורשים פולנית, ובאוקטובר עת שיחק בביאליסטוק, קיבל אזרחות פולנית.
ב-13 במאי 2014, צ'ונק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין בתיקו 0-0 נגד .
טיאנוֶון-1 (בסינית: 天问一号) היא משימה של מינהל החלל הסיני לשלוח אל כוכב הלכת מאדים חללית המורכבת ממקפת, נחתת ורובר.
המשימה שוגרה בהצלחה ב-23 ביולי 2020 על גבי המשגר צ'אנגג'נג 5. מטרות המשימה המוצהרות הן לחפש עדויות של חיים על מאדים בהווה ובעבר וללמוד על סביבת מאדים.
החללית נכנסה למסלול סביב מאדים ב-10 פברואר 2021 וב-14 במאי הנחתת של טיאנוון-1 ועליה הרובר, נחתה על פני השטח של כוכב הלכת.
סין היא המדינה החמישית שהכניסה מקפת למסלול סביב מאדים והשלישית שהנחיתה נחתת על פני השטח של מאדים.
השם "טיאנוון" בסינית, "天问", שפירושו 'שאלה שמיימית' מקורו בשיר ספרותי סיני באותו השם (מהמאה ה-4 לפני הספירה) מאת צ'ו יואן, מגדולי המשוררים בסין העתיקה.
תוכנית חקר המאדים של סין החלה בשותפות עם רוסיה בנובמבר 2011, אז שוגרה החללית פובוס-גרנט מקוסמודרום בייקונור במסע אל מאדים.
החללית הרוסית נשאה איתה מקפת סינית בשם יינגהו-1 שתוכננה להיות החללית הסינית הראשונה אל המאדים.
אולם, יחידת ההנעה המרכזית של פובוס-גרנט כשלה להאיץ הרחק מהמסלול הלווייני הנמוך ונתקעה סביב כדור הארץ.
בינואר 2012 החללית חדרה לאטמוספירה והתרסקה באוקיינוס הפסיפי מערבית לחופי צ'ילה.
כתוצאה מכך, סין החלה בתוכנית עצמאית לחקר מאדים ובתחילת 2016 הרשויות הסיניות אישרו את משימת טיאנוון-1.
טיאנוון-1 המורכבת ממקפת, נחתת ורובר (ג'וז'ונג), יוצרה על ידי התאגיד הסיני לאווירונאוטיקה, מדע וטכנולוגיה (China Aerospace Science and Technology Corporation) ומנוהלת על ידי המרכז הלאומי למדעי החלל (National Space Science Centre) בבייג'ינג.
הנחתת של טיאנוון-1 תשתמש במצנחים, רקטות האטה, וכרית אוויר על מנת לנחות על פני השטח של מאדים.
לאחר הנחיתה המוצלחת, הנחתת תשחרר את הרובר אשר יהיה מופעל על ידי פאנלים סולאריים ויחקור את פני השטח של מאדים עם רדאר, יבצע ניתוחים כימיים של האדמה ויחפש סימנים לביומולקולות.
כמו כן על פי מטרת המשימה המוצהרת, הרובר צפוי לפעול 90 יום מאדימיים (92 ימים ארציים) לכל הפחות.
המקפת של טיאנוון-1 צפויה לפעול במשך שנה מאדימית שלמה (687 ימים ארציים) ותשתמש ברדאר כדי למפות את המורפולוגיה והגאולוגיה של מאדים, וכן תמדוד את השדה המגנטי ואת היונוספרה של כוכב הלכת.
מטרות המשימה הן לחפש עדויות של חיים על מאדים בהווה ובעבר, למפות את פני השטח של מאדים, לאפיין את הרכב האדמה של מאדים ואת מיקומי המים הקפואים, לבחון את האטמוספירה של מאדים ובייחוד את היונוספירה שלה.
משימה זו מהווה גם הדגמת טכנולוגיה הנמצאת בידי סין ואשר תהיה הכרחית למשימת איסוף והחזרת דגימה המתוכננת על ידי הסינים לשנות ה-30 של המאה ה-21.
בסוף 2019, "המכון להנעה אווירונאוטית בשיאן", חברת בת של "התאגיד הסיני לאווירונאוטיקה, מדע וטכנולוגיה", ציינה כי הבקרה והביצועים של מערכת ההנעה של החללית עברו את כל הבדיקות הנחוצות, כולל בדיקות ריחוף, האטה ונחיתה.
המרכיב העיקרי של מערכת ההנעה של הנחתת מורכב ממנוע יחיד המספק 7,500 ניוטון של דחף.
גם מערכת המצנחים הסופר-סוניים של החללית נבדקה בהצלחה בעבר.
תחילה, מינהל החלל הסיני התמקד לנחות באזורים קריז פלניטיה והאליזיום מונס שבמאדים.
אולם, בספטמבר 2019, במהלך פגישה משותפת של נציגים סיניים עם הקונגרס האירופי למדעים פלנטריים, הודיעו הסינים כי בסופו של דבר אזורי הנחיתה שנבחרו הם שני אתרים באוטופיה פלניטיה שבמאדים.
המקפת והרובר ישאו סך כולל של 12 מכשירים:
מצלמה ברזולוציה בינונית (Medium Resolution Camera) המסוגלת לצלם ברזולוציה של 100 מטר ממסלול הקפה בגובה של 400 ק"מ.
מצלמה ברזולוציה גבוהה (High Resolution Camera) המסוגלת לצלם ברזולוציה של 2 מטר ממסלול הקפה בגובה של 400 ק"מ.
ספקטרומטר מינרלי למאדים (Mars Mineral Spectrometer) כדי לקבוע את הרכב היסודות.
מכ"ם חודר קרקע, כדי לצלם בין 10 עד 100 מטר מתחת פני השטח של מאדים.
טיאנוון-1 שוגרה על גבי משגר הצ'אנגג'נג 5 ממרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג ב-23 ביולי 2020 ב-12:40 (שעון מקומי).
ב-10 בפברואר 2021, נכנסה החללית למסלול סביב מאדים וכחודשיים לאחר מכן הנחתת של טיאנוון-1 ועליה הרובר, תוכננו לנחות על פני השטח של כוכב הלכת באזור הנקרא אוטופיה פלניטיה ונמצא צפונית מקו המשווה.
בו בזמן, המקפת של טיאנוון-1 תהיה במסלול הקפה סביב מאדים ותהווה תחנת ממסר לתקשורת עם כדור הארץ.
ב-14 במאי 2021 בשעה 23:18 UTC נחתה הנחתת עם הרובר ג'וז'ונג, על פני מאדים, באזור שתוכנן לכך.
הרובר עצמו נפרש והחל פעילות ב-22 במאי, 02:40 UTC
טיאנה היא דמות בדיונית בסרט האנימציה ה-49 של אולפני וולט דיסני, הנסיכה והצפרדע שיצא לאור בשנת 2009. נוצרה על ידי הבמאים רון קלמנטס וג'ון מוסקר ואויירה על ידי מארק הן.
טיאנה, כמבוגרת, מדובב על ידי אניקה נוני רוז, בעוד אליזבת מ.
דמפייר מדבבת את הדמות בעודה ילדה.
טיאנה מתבססת באופן רופף על שתי נסיכות: הנסיכה אמה, גיבורת הרומן "הנסיכה הצפרדע" של אליזבת דוסון בייקר משנת 2002, והנסיכה מהאגדה של האחים גרים, "הנסיך-צפרדע", שהיווה השראה לרומן של בייקר.
טיאנה היא מלצרית חרוצה שחולמת לפתוח מסעדה משלה ונתקלת במכשול כשהיא הופכת לצפרדע לאחר שנשקה לנסיך שהפך לצפרדע על ידי מכשף מרושע.
היא הנסיכה התשיעית של דיסני.
טיאנה נסקרה לחיוב על ידי מבקרים ששיבחו את אישיותה וערכיה.
עם זאת, הנראות של טיאנה וקהילתה ספג ביקורת על כך שחסר.
ההחלטה לתאר את שתי הדמויות הראשיות, טיאנה ונאבין, כצפרדעים ברוב הסרט עוררה גם היא מחלוקת, ויש מי שאמרו שהיא מבזה את זהות הדמויות.
לדברי הבמאי ג'ון מוסקר, עיבוד האגדה "הנסיך-צפרדע" מאת האחים גרים לסרט אנימציה היה רעיון באולפני ההנפשה של וולט דיסני במשך 18 שנה.
הפרויקט נגנז שוב ושוב מכיוון שהאולפנים לא הצליחו ליצור גרסה ממנה היו מרוצים.
דיסני קנתה את הזכויות ל"הנסיכה הצפרדע", רומן מאת אליזבת דוסון בייקר שמבוסס על האגדה, בשנת 2006. הבמאים רון קלמנטס ומוסקר נשכרו על מנת להוביל את האולפנים בניסיון נוסף לעבד את האגדה, תוך בחירת שנות העשרים של המאה העשרים בעיר ניו אורלינס כמיקום והזמן בו יתרחש הסרט.
אף על פי שהוצג במקור כסרט אנימציה ממוחשב, קלמנטס ומוסקר נלחמו על כך שהנסיכה והצפרדע יהיו מונפשים באופן מסורתי.
טיאנה מבוססת באופן רופף על הנסיכה אמה, גיבורת הרומן של בייקר, ועל הנסיכה המופיעה באגדת האחים גרים.
טיאנה מוכרת בזכות היותה הנסיכה האפרו-אמריקאית הראשונה של דיסני.
ככותבי ובמאי הסרט, קלמנטס ומוסקר טוענים כי החלטתם לתאר את טיאנה כצעירה אפרו-אמריקאית באה באופן טבעי כתוצאה מהמיקום בו מתרחש הסיפור.
קלמנטס הסביר, , ובמקור העניק לדמות את השם הצרפתי "מדלן" - בקיצור "מאדי".
עם זאת, כאשר השם עורר מחלוקת וספקולציות כתוצאה מקונוטציות גזעיות לכאורה - על פי מקורות שונים, השם "מאדי" שימש בדרך כלל כ"שם שפחה" - הם החליטו לשנות אותו לשם היווני "טיאנה", שמתחרז עם "דיאנה" ו"ראנה" (בלטינית 'צפרדע').
אף על פי ש"טיאנה "(Τιάνα) אינה מתורגמת כ"נסיכה" (πριγκίπισσα), ניתן לפענח אותה כהלחם בסיסים, שטבע על ידי מיזוג שמות הנסיכות Τία ו- Νταϊάνα.
מכשהיו נחושים להמשיך ולהתמודד עם הדמות ברגישות, קלמנטס ומוסקר ביקשו הדרכה מהתסריטאי רוב אדוארדס, שהוא אפרו אמריקאי.
על מנת להוסיף משקל רגשי לסיפור, קלמנטס ומוסקר שמו דגש נוסף על היחסים של טיאנה עם אביה ג'יימס, שבמקור "לא היה כל כך בתמונה".
הבמאים רון קלמנטס וג'ון מוסקר בחרו שלא לשכור "כוכבים גדולים" לדבב את הדמויות הראשיות של הסרט, והסבירו: כמה בדרניות אפרו-אמריקאיות ידועות הביעו עניין לדבב את טיאנה, כולל הזמרות ביונסה, ג'ניפר הדסון ואלישה קיז והשחקנית והדוגמנית טיירה בנקס.
לתפקידה של טיאנה לוהקה בסופו של דבר השחקנית והזמרת אניקה נוני רוז, ששיחקה לצד עם נואלס והדסון בסרט "נערות החלומות" בשנת 2006. כשדיסני יצרו קשר אישי עם רוז בנוגע לדיבוב טיאנה, ציפיותיה לא היו גבוהות במיוחד.
היא הסבירה, כדי להכין את עצמה לקראת האודישן שלה, רוז דאגה לעבוד על קול השירה שלה.
לאחר שקיבלה את התפקיד סיפרה רוז כי היא הייתה "נרגשת ונלהבת" לדבב את הדמות של הנסיכה האפרו-אמריקאית הראשונה של דיסני.
רוז תיארה את תהליך ההקלטה כ"עבודה מאוד בודדה" שדרשה ממנה לעשות הרבה מחקר והכנות.
היא פירטה, רוז קיבלה בהדרגה את התסריט של הסרט.
במהלך סשן ההקלטות הראשון שלה, רוז הקריאה והקליטה את התסריט כולו בשמונה שעות, ותיארה את החוויה כ"מתישה, אבל נפלאה".
היא והקולגה שלה לסרט, ברונו קמפוס, שדיבב את דמותו של הנסיך נאבין, הקליטו את רוב הדיאלוגים שלהם בנפרד.
מארק הן שימש כאנימטור של טיאנה.
הן התקבל לעבודה על ידי לסטר מכיוון שהוא הנפיש כמעט כל נסיכת דיסני מאז אריאל מהסרט בת הים הקטנה.
כשתיאר את טיאנה, האן אמרה שהיא עוקבת אחרי "מגמה חדשה אצל הנסיכות שלנו", והשווה אותה לאריאל מבת הים הקטנה.
הן קיבל השראה מעובדת הסטודיו ג'יימי מילנר, מתמחה בקולנוע שעבדה בפוסט-פרודקשן.
העובדה שטיאנה היא אפרו-אמריקאית לא הייתה "מעולם עניין גדול" עבור הן בכל הנוגע לאנימציה, אך לצייר אותה כאדם וכצפרדע הקשה עליו.
מחשבותיה, רעיונותיה וחששותיה של רוז נלקחו בחשבון בכל הנוגע לעיצוב של טיאנה.
רוז לא רצתה שטיאנה תידמה ל רוז שימשה גם כהשראה חזותית לאנימטור מארק הן כשעבד על טיאנה.
הן היה מצלם אותה בזמן שהיא הקליטה את שורותיה ושילב כמה מהמאפיינים המובהקים שלה, כמו הגומות והיותה שמאלית בעיצוב של הדמות.
טיאנה עובדת בשתי עבודות במטרה לגייס מספיק כסף כדי להפוך בית חרושת מוזנח למסעדה, הבטחה שהבטיחה לאביה שנפטר לאחרונה.
כתוצאה מכך, טיאנה עמוסה בעבודה ואין לה זמן לשום דבר אחר.
טיאנה מוצאת תקווה כשחברת הילדות הטובה ביותר והעשירה שלה, שרלוט, משלמת לה סכום כסף כדי להכין ולהגיש בנייה בנשף המסכות שהיא מארחת עבור הנסיך נאבין, שהוא נאה, אך חסר רכוש.
באותו לילה, התקוות של טיאנה מתרסקות כשמתווכים אומרים לה שבית החרושת נקנה על ידי מישהו אחר וכי זה כנראה דבר טוב בהתחשב ב'רקע' שלה.
כשטיאנה הורסת בטעות את התחפושת שלה, שרלוט מחליפה אותה באחת משלה.
מתוך ייאוש, טיאנה מבקשת משאלה מכוכב, רק על מנת שצפרדע מדברת תופיע.
הצפרדע שטוענת שהיא הנסיך נאבין.
הנסיך חושב שהיא עצמה נסיכה אותה לנסיכה בגלל התחפושת שלה, נאבין מבטיח לתת לטיאנה את הכסף שהיא צריכה אם היא תהפוך אותו לאנושי שוב על ידי נשיקה.
לאחר שכנוע מסוים, טיאנה נכנעת, אך הופכת לצפרדע אף היא.
תוך כדי בריחה, טיאנה עושה עסק עם נאבין בדרישה שברגע שהוא יתחתן עם שרלוט, הוא ישתמש בכסף שהוא מקבל ממנה כדי לעזור לטיאנה לקנות את המסעדה.
הדברים משתנים, לעומת זאת, בדרכם לסיום הכישוף.
שניהם פוגשים תנין מנגן ג'אז בשם לואיס וגחלילית בשם ריי, שעוזרים להם להגיע לכוהנת הוודו מאמא עודי.
טיאנה ונאבין עוזרים אחד לשני לברוח מציידים של צפרדעים וטיאנה מלמדת את נאבין לעזור לה לבשל.
כשריי שר שיר לאהבתו האמיתית "אוונג'לין", נאבין מראה לטיאנה איך לרקוד, דבר שמעולם לא עשתה לפני כן משום שהיא פחדה לעשות זאת.
שתי הצפרדעות מוצאות את עצמן מתאהבות זו בזה, אך אינם בטוחים כיצד לומר זאת.
בסופו של דבר טיאנה מתמודדת פנים מול פנים עם פאסילייה עצמו, שמבטיח להפוך את חלומה על "המקום של טיאנה" למציאות אם היא תחזיר לו קמע וודו שמשחק תפקיד משמעותי בתוכניותיו.
לאחר שהזכיר לה את כל העבודות שעשתה ואת האנשים שעיכבו אותה, הוא מראה לה תמונה של אביה המנוח, ואומר לה שהיא יכולה להבטיח שהחלום שהוא מעולם לא חי יתגשם.
כשראתה את משפחתה ביחד, סוף סוף טיאנה מבינה למה אביה התכוון שהוא מעולם לא השיג את מה שרצה אבל הייתה לו אהבה, מה שהוא היה צריך.
טיאנה מסוגלת לנפץ את הקמע ומשאירה את פאסילייה לחסדיהם של רוחות הוודו הזועמות.
טיאנה מוצאת את נאבין, שמבטיח לשארלוט שהוא יתחתן איתה אבל רק אם תיתן לטיאנה את המסעדה שלה.
טיאנה עוצרת אותו ולבסוף מודה שהיא אוהבת אותו.
מרוגשת, שרלוט אומרת לטיאנה שתנשק את נאבין, "אין צורך בנישואין", אבל השעה כבר חצות והיא מאחרת לשבור את הכישוף.
ברגע שהם מתנשקים, הם סוף סוף הופכים לבני אדם שוב כי טיאנה סוף סוף נסיכה ומוצגת כשהיא לובשת שמלת נסיכה.
לואי גורם למתווכים לקבל את הצעתה של טיאנה.
יחד, נאבין וטיאנה פותחים את המסעדה, שכעת נקראת "טיאנה פאלאס" ורוקדים מתחת לכוכבים.
טיאנה הופיעה ב"הנסיכה סופיה" וב"ראלף שובר את האינטרנט" בתור דמות משנית.
טיאטיאננג (בססוטו : Teyateyaneng) היא עיירה במחוז בראה , לסוטו.
העיירה ממוקמת כ-7 ק"מ מהגבול עם דרום אפריקה וכ-31 ק"מ מבירת לסוטו, מסרו.
החודש הכי חם הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא יולי (8 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 879 מילימטרים בשנה.
חודש נובמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (141 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (12 מ"מ גשם).
העיירה נמצאת ליד הכבישים הלאומיים A1 ו-B24.
טיאגו חורחה אוליביירה לופש (בפורטוגזית: Tiago Jorge Oliveira Lopes; נולד ב-4 בינואר 1989) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת המגן הימני.
לופש נולד בווילה נובה דה גאיה שבמחוז פורטו, ושיחק בקבוצות נוער מקומיות.
אחיו התאום הוא המגן השמאלי הלדר לופש.
בקיץ 2008 עבר לואל ד'אוסטה, קבוצת חובבים מהליגות הנמוכות באיטליה.
בקיץ 2010 חזר לפורטוגל ושיחק באספיניו מהליגה הפורטוגלית השלישית.
בקיץ 2012 חתם בטרופנסה מהליגה השנייה.
בקיץ 2013 חתם בקובילה, מאותה ליגה.
קלוז', מליגת העל הרומנית, כשהוא חותם על חוזה לשנתיים וחצי.
ביולי 2017 עבר בהעברה חופשית לקייסריספור מליגת העל הטורקית, וחתם על חוזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת.
בעונה הראשונה סיים עם קבוצתו במקום התשיעי, ובעונתו השנייה בקבוצה סיים איתה במקום העשירי.
ביולי 2019 עבר בהעברה חופשית לדניזליספור, העולה הטרייה לליגת העל הטורקית, וחתם על חוזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת.
בעונה הראשונה סיים עם הקבוצה במקום ה-14, ובעונתו השנייה סיים עם הקבוצה במקום ה-21 והאחרון, וירד לליגת המשנה הטורקית.
טיאגו אסקיאל אלמדה (בספרדית: Thiago Ezequiel Almada; נולד ב-26 באפריל 2001 בסיודאדלה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדות הקשר והקשר ההתקפי באתלטיקו מדריד ובנבחרת ארגנטינה.
אלמדה גדל במחלקת הנוער של ולס סארספילד מליגת העל הארגנטינאית.
ב-11 באוגוסט 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-0 על ניואל'ס אולד בויס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
ב-5 בנובמבר הוא הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בהפסד 3-2 לדפנסה וחוסטיסיה במסגרת המחזור ה-11 בליגה.
בשלוש העונות הראשונות שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך אלמדה 47 הופעות ליגה, בהן הבקיע עשרה שערים.
ב-21 באפריל 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע ליברטדורס, בהפסד 3-2 לפלמנגו במסגרת שלב הבתים לעונת 2021. ב-14 במאי הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במפעל, בניצחון 3-1 על ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו, גם כן במסגרת שלב הבתים של המפעל.
בשנת 2022 הוא עבר לאטלנטה יונייטד.
בשנת 2024 הוא עבר לבוטפוגו הברזילאית.
בינואר 2025 הוא חתם באולימפיק ליון הצרפתית.