tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האמשיק החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת סלובן ברטיסלאבה הסלובקית וכרטיסו נרכש בגיל צעיר על ידי ברשה האיטלקית תמורת חצי מיליון אירו ובמדיה הפך לאחד השחקנים הטובים בסרייה ב'.
הופעותיו המוצלחות במדי ברשה הביאו את אינטר מילאנו לעקוב אחריו אך הייתה זו נאפולי שהצליחה להחתימו תמורת כ-6 מיליון אירו כחלק ממסע הרכש שערכה לקראת חזרתה לסרייה א'.
האמשיק הצטיין בעונתו הראשונה בקבוצה והפך לאחד מהקשרים הטובים בסרייה א' עם 9 שערים ב-37 משחקיו, בכך היה לכובש המצטיין של הקבוצה.
האמשיק שימש כקפטן של נאפולי והיה מהשחקנים המרכזיים בהישגיה הגבוהים באותן שנים (שמינית גמר ליגת האלופות, גביע איטליה ומקום שני בסרייה א').
בפברואר 2019 לאחר 11 וחצי שנה עזב את נאפולי, וחתם בדליאן ייפאנג הסינית.
ב-8 במרץ 2021 הוא חתם כשחקן חופשי במועדון השוודי גטבורג.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגבורג ב-19 באפריל 2021 נגד א.י.ק סולנה.
הוא כבש את שערו הראשון והיחיד עבור המועדון ב-17 במאי 2021 בתיקו 2–2 נגד סיריוס.
ב-8 ביוני 2021 חתם האמשיק בטרבזונספור בחוזה לשנתיים.
הוא כבש שער בכורה בהופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5–1 על ייני מלאטיספור ב-16 באוגוסט.
מארק פטר חרטודה אנדראס ואן בומל (בהולנדית: Mark Peter Gertuda Andreas van Bommel; נולד ב-22 באפריל 1977 במאסברחט שבהולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ומאמן כדורגל.
כשחקן שיחק בין השאר בעמדת הקשר בנבחרת הולנד, בה שימש קפטן.
ואן בומל החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון מקומי, לפני שחתם על חוזה מקצועי בפורטונה סיטארד מליגת העל ההולנדית ב-1992. הוא שיחק במועדון שבע עונות והיה לאחד משחקניה הבולטים.
ואן בומל שיחק במדיה ב-153 משחקי ליגה וכבש 13 פעמים.
ב-1999 עבר לאחת הקבוצות המובילות בהולנד, פ.ס.וו.
כבר בעונתו הראשונה זכו ואן בומל והקבוצה באליפות הולנד.
בסך הכול זכה בארבע אליפויות ובשני מגני יוהאן קרויף (הסופר קאפ ההולנדי).
הוא הוכתר כשחקן ההולנדי של השנה פעמיים, ב-2001 וב-2005. בעונת 2004/05 עזר לאיינדהובן להגיע לחצי גמר ליגת האלופות.
בתום העונה, עונת 2004/05, עבר לאלופת ספרד, ברצלונה.
הוא שיחק בקבוצה במשך שנה בודדת.
בשנה זו זכה עם הקבוצה בדאבל - אליפות הליגה הספרדית וליגת האלופות.
ואן בומל הבקיע שני שערי ליגה ב-24 משחקים במדי ברצלונה.
ב-2006 החתים מנהל באיירן מינכן אולי האנס את ואן בומל בקבוצה.
באיירן שילמה לברצלונה 7.7 מיליון דולר בעבור העברת השחקן אליה.
ואן בומל היה לשחקן קבע בקבוצה הגרמנית, הופיע בשלושים משחקי ליגה בעונתו הראשונה והבקיע שישה שערים.
בעונה הבאה, עזר לה לזכות בדאבל מקומי - אליפות הבונדסליגה והגביע הגרמני.
עם פרישתו של אוליבר קאן ב-2008, התמנה לקפטן הקבוצה.
הוא הקפטן הלא-גרמני הראשון בקבוצה.
ב-25 בינואר 2011 עזב ואן בומל את באיירן מינכן בשביל להצטרף למועדון הפאר האיטלקי, מילאן.
בסיום עונת 2012 סירב להאריך את חוזהו בקבוצה והפך לשחקן חופשי.
ב-29 באפריל 2012 חתם ואן בומל על חוזה לשנה אחת בפ.ס.וו.
ב-12 במאי 2013 הודיע ואן בומל על פרישה ממשחק פעיל.
ואן בומל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד בניצחונה על נבחרת קפריסין 4-0 באוקטובר 2000. הוא השתתף במוקדמות מונדיאל 2002 אך נבחרתו לא הצליחה להעפיל אליו.
את יורו 2004 הוא החמיץ עקב פציעה (אף על פי שעזר לנבחרתו להעפיל אליו), ובמוקדמות מונדיאל 2006 המאמן לואי ואן חאל ניפה אותו מהסגל.
לאחר לחץ של התקשורת ושל אוהדי הנבחרת להשיבו, נכלל ואן בומל בסגל לטורניר.
הוא שיחק בשני משחקים בשלב הבתים ובשמינית הגמר מול נבחרת פורטוגל, שניצחה את הולנד לאחר משחק אלים ורווי עבירות.
גם לאחר המונדיאל בחר לואי ואן חאל לא להשתמש בוואן בומל במשחקים השונים, והוא לא זימן אותו ליורו 2008. בתום הטורניר הוחלף המאמן, וואן בומל שב לסגל, ואף הבקיע שער ניצחון לרשתה של נבחרת נורווגיה במשחק ידידות באותה שנה.
ב-20 ביוני 2012 הודיע ואן בומל על פרישה מנבחרת הולנד, וזאת לאחר שהאחרונה סיימה את דרכה ביורו 2012.
במהלך מונדיאל 2018 שימש ואן בומל כעוזרו של בארט ואן מרוויק בנבחרת אוסטרליה.
איינדהובן שואן בומל מונה למאמן הקבוצה.
ב-16 בדצמבר 2019, לאחר רצף של תוצאות רעות, ורק שני ניצחונות ב-12 המשחקים האחרונים, פוטר ואן בומל מאימון הקבוצה.
ב-2 ביוני 2021, חתם לשנתיים כמאמן וולפסבורג מהבונדסליגה.
ב-26 במאי 2022 מונה למאמנה של רויאל אנטוורפן מהליגה הבלגית.
בסיום העונה זכה עמה באליפות ובגביע.
הייתה זו אליפות ראשונה של המועדון מזה 66 שנה.
ביולי באותה שנה זכה גם בסופר קאפ הבלגי לאחר ניצחון על מכלן בדו-קרב פנדלים.
מארק היינס הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL.
את קריירת הפוטבול החל היינס באוניברסיטת קולורדו.
לאחר שסיים את לימודיו נבחר בדראפט של שנת 1980 על ידי ניו יורק ג'איינטס בסיבוב הראשון כבחירה התשיעית בסך הכל.
ב-1986 עבר לשחק בדנוור ברונקוס שם שיחק עד שפרש ב-1989.
מארק אלן דקסקוס הוא שחקן קולנוע ואמן לחימה אמריקני.
החל מינואר 2005 הוא גילם את דמותו של "היושב-ראש" בסדרת הטלוויזיה של Food Network "איירון שף אמריקה".
בסדרת "איירון שף" היפנית המקורית שקדמה לה שיחק את היושב-ראש טקשי קאגה ודמותו של דקסקוס מוצגת כאחיינו של קאגה, אם כי הגיבורים אינם קרובי משפחה.
תפקידיו הבולטים האחרים כאריק דרייבן ב"העורב" וכEubulon, המאסטר ב"Kamen Rider: Dragon Knight".
דקסקוס הופיע בעונה התשיעית של הגרסה האמריקאית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים",
בת זוגו הייתה הפיינליסטית של התוכנית "So You Think You Can Dance".
הזוג נשר אחרי הפרק השביעי.
אביו של דקסקוס, אל דקסקוס, הגיע מהוואי, והוא מדריך אמנויות לחימה.
בתוכנית בערוץ ההיסטוריה, "סמוראי", הוא מגלה שבני משפחתו היפנים מצד אמו, מוריקו מקווי-מוריי (Moriko McVey-Murray), נהרגו בעת ההתקפה האטומית על הירושימה.
האימהות החורגות שלו (האב לא נישא לאימו והיה נשוי פעמיים) הן אמנית הלחימה עטורת הפרסים מליה ברניי (Malia Bernal) והזמרת ההוואית מלווין ליד (Melveen Leed).
דקסקוס למד באוניברסיטת פורטלנד-סטייט בפורטלנד, אורגון, שם התמחה בסינית ובדרמה.
דקסקוס מומחה להופ קואן דו, וו-שו ואגרוף תאילנדי.
דקסקוס הפך לשחקן אחרי שהתגלה בעודו צועד בצ'יינהטאון בסן פרנסיסקו בידי שני אנשים שעבדו עבור הבמאי וויין וואנג (Wayne Wang).
למרות שחלקי הסרטים הראשונים בהם צולם נחתכו בחדר העריכה, הוא הצליח לבסס לעצמו קריירה בקולנוע ובטלוויזיה, זאת בעיקר בגלמו אמני לחימה (קנג'ירו סנגה בסרט "סמוראי אמריקאי").
פריצת הדרך שלו הייתה בסרט "רק החזק שורד" משנת 1993, בו הוא גילם את דמותו של לואיס, מאסטר קפואירה שלוקח נפלים מבית ספר תיכון ומכשיר אותם לחיים באמצעות לימוד אמנות הלחימה הברזילאית.
בשנה שלאחר-מכן כיכב דקסקוס לצידו של סקוט וולף בסרט "דאבל דראגון", המבוסס על משחק הווידאו בעל אותו שם.
הוא היושב ראש של "איירון שף אמריקה", ומתואר כאחיינו של היושב ראש בסדרת איירון שף המקורית, טקשי קאגה.
דקסקוס הופיע בסרטי פעולה רבים ובהם "אחוות הזאבים", "פרימן" ו"Cradle 2 the Grave", שבו הוא נלחם נגד ג'ט לי.
הוא גם הופיע בשלושה משחקי וידאו: דיבב ב"Stranglehold", שיחק בWing Commander IV" The Price of Freedom" ויצר דיגיטלית את תפקיד היושב ראש במשחק הווידאו החדש "איירון שף" עבור חברת Wii.
דקסקוס היה מועמד לפרס סאטורן כשחקן המשנה הטוב ביותר ב-2002 בשל תפקידו ב"אחוות הזאבים", שזכה להצלחה והיה שובר קופות בארצות הברית.
הוא גם שיחק בסדרה קצרת הימים אך שקצרה תשבחות מהמבקרים "העורב" מ-1998 אשר נוצרה בעקבות הסרט "העורב" משנת 1994 שבו כיכב ברנדון לי באותו התפקיד.
הוא שיחק בתוכנית הטלוויזיה לילדים "Kamen Rider: Dragon Knight", שם גילם את דמותו של אדבנט מאסטר אבוליון, מנהיגם הרוחני של הקיימן ריידרס ויוצרו של אדבנט דקס.
בשנת 2003 שיחק בסרט הפעולה "2 צעדים למוות" לצד ג'ט לי וDMX.
בשנת 2007 שיחק בסרט הפעולה "שם קוד: המנקה".
בשנת 2019 שיחק בסרט "ג'ון וויק 3", לצד קיאנו ריבס.
בנוסף לכך שיחק בסדרה המחודשת "הוואי חמש-אפס" בתור וו-פאט, ראש מאפיה מקומית.
עוד בהמשך השנה שיחק בסדרה "המתנקשים" בנטפליקס, וכיכב בסרט האקשן "הנהג".
בשנת 2022 כיכב בסרט הפעולה "הג'וב האחרון".ובסרט פעולה נוסף "47 סמוראים: להב הנקמה" (אנ').
בשנת 2023 גילם את קונג פאק בעונתה השלישית של סדרת אמנויות הלחימה "לוחם" שיצר ג'ונתן טרופר עבור "נטפליקס".
שיחק גם בסרט הפנטזיה היפני "אבירי הזודיאק" (אנ').
הוא נשוי לשחקנית ג'ולי קונדרה, שכיכבה עמו בסרט "Crying Freeman".
יש להם שלושה ילדים, שני בנים - מקואה (Makoa) וקאפונו (Kapono), ובת צעירה - נואלני (Noelani).
מארק ואן דה מיארופ (בפלמית: Marc Van de Mieroop; נולד ב-22 באוקטובר 1956) הוא אשורולוג בלגי.
למד עד 1978 באוניברסיטה הקתולית של לובן.
ב-1980 קיבל את התואר השני שלו מאוניברסיטת ייל וכעבור שלוש שנים את הדוקטורט שלו.
משנת 1996 מכהן כפרופסור להיסטוריה של המזרח התיכון הקדום באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
הוא ידוע בהיסטוריה המקיפה והמתומצתת שלו.
תחומי ההתמחות שלו כוללים היסטוריה חברתית, כלכלית ופוליטית, בתקופות מראשית הכתב ועד לאלכסנדר מוקדון.
מארק הדלו הוא שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה, זמר, קומיקאי, תסריטאי, מפיק ובמאי ניו זילנדי ששיחק בסרטיו של פיטר ג'קסון "פגוש את הפיבלס", "ההוביט: מסע בלתי צפוי" ו" "קינג קונג".
זכה להצלחה גדולה בארצו בזכות יכולות השירה שלו ובזכות תפקידיו הקומיים בסדרות טלוויזיה בניו זילנד.
התפרסם בקולנוע ולעולם בזכות שיתוף פעולה רב שנים עם הבמאי המצליח פיטר ג'קסון.
בשנת 1989 דיבב את הדמויות הראשיות בקומדיה השחורה של ג'קסון "פגוש את הפיבלס".
ב-2005 השתתף הדלו בתפקיד קטן בסרטו של ג'קסון "קינג קונג" בתור השחקן הארי.
בשנת 2012 צירף ג'קסון את הדלו לפרויקט שלו "ההוביט: מסע בלתי צפוי", בסרט הופיע בתפקיד דורי מחבורת 13 הגמדים.
בשנת 2018 שיחק בסרט הפוסט-אפוקליפסי "מנועי התמותה" לצד סטיבן לאנג.
מלבד עבודות בקולנוע ובטלוויזיה עובד הדלו גם ב"תיאטרון קורט" בניו זילנד שם הוא מפיק, מביים ומשחק.
מארק ג'רולד הנרי הוא מרים משקולות אולימפי ומתאבק WWE לשעבר.
מארק הנרי היה אחד המתאבקים החזקים ביותר בארגון ה-WWE,
מארק הנרי נולד בסילסבי, טקסס.
הנרי התחיל את דרכו בתור שחקן פוטבול.
הוא הפסיק לשחק פוטבול כאשר סיים את התיכון בגלל פציעה ביד.
הנרי התחיל את קריירת הרמת המשקולות שלו בסוף התיכון כאשר הצליח להרים 270 ק"ג ובכך שבר את שיא בית הספר בהרמת משקולות.
לאחר שהצליח לשבור את שיא בית הספר שלו כונה "הנער החזק בעולם" על ידי המגזין לוס אנג'לס טיימס ובכך התחיל להתפרסם בתור מרים משקולות.
הוא הצליח לשבור עוד שיא לאחר שהשתתף בתחרות ארצית להרמת משקולות בקרב בני נוער והצליח להרים 377 ק"ג.
בכך הוא הצליח לשבור את שיא העולם בהרמת משקולות בקרב בני נוער.
לאחר שסיים את התיכון החל בקריירה מקצועית של הרמת משקולות.
הוא השתתף תחילה בתחרויות הרמת משקולות ארציות וזכה 3 פעמיים בתואר אלוף טקסס להרמת משקולות.
לאחר שזכה באחת מתחרויותיו שם אליו לב טרי טוד, פרופסור לקינסיולוגיה באוניברסיטת טקסס באוסטין ומרים משקולות לשעבר.
טרי הבחין במארק והציע לאמן אותו בהרמת משקולות אולימפית.
כאשר היה בן 19 בלבד הנרי השתתף בתחרות USPF שם סיים במקום השני.
לאחר מכן הגיע לכמה השגים, לדוגמה מקום רביעי באליפות אמריקה למבוגרים ומקום 6 באליפות העולם לצעירים.
הנרי הצליח להעפיל לאולימפיאדת ברצלונה (1992) וסיים במקום העשירי.
לאחר האולימפיאדה החל להתמקד בהרמת משקולות ברחבי ארצות הברית.
הוא זכה במקום הראשון בהרמת משקולות בתחרות "אמריקה הפתוחה" בשנת 1992, בשנים 1993 ו-1994 במקום ראשון באליפות אמריקה האולימפית ובתחרות הפאן אולימפית של ארצות הברית.
בשנת 1995 זכה במדליית זהב, מדליית כסף ומדליית ארד.
לאחר שזכה בתחרויות אלו, הדהים את אמריקה כשזכה בתחרות הלאומית של ארצות הברית ADFPA Powerlifting בשנת 1995 ובכך שהביס מתמודדים חזקים מאוד והרים משקל של 410 ק"ג ובכך שבר את השיא היבשתי בהרמת משא כבד.
לאחר שזכה בתחרות הלאומית של ארצות הברית השתתף הנרי בתחרות העולם להרמת משאות כבדים.
הוא זכה במקום הראשון ושבר את שיא העולם (שיאו עמד על 430 ק"ג).
לאחר מכן הוא זכה בתחרות אמריקה בהרמת משקולות ובכך זכה בכרטיס לאולימפיאדת אטלנטה (1996).
במהלך התחרות ספג פגיעה בגב ולכן הגיע למקום ה-14 בתחרות.
לאחר האולימפיאדה הפסיק את קריירת הרמת המשקולות שלו ולאחר תחרות ב-1997 הפסיק גם את קריירת הרמת המשאות הכבדים.
לפני אולימפיאדת אטלנטה (ב-11 במרץ 1996) ערך הנרי את הופעת הבכורה שלו בארגון ה-WWE (אז WWF) והצליח להרשים את הנהלת הארגון.
אחרי האולימפיאדה ופרישתו של הנרי מתחום הרמת המשקולות הוא חתם על חוזה בארגון, כשהוא שוקל 181 קילו.
את תחילת דרכו החל הנרי בקרבות זוגות יחד עם בראון (מתאבק עבר ב-WWE), אך לאחר שקריירת הזוגות נחלה כישלון החל הנרי את קריירת היחיד שלו תחת הכינוי "שוקולד סקסואלי".
בשנת 2001 נפטרה אמו של הנרי, מה שגרם להנרי לעשות הפסקה בתחרויות ה-WWE ולחזור להרמת משקולות.
הוא חזר להתאמן לקראת תחרות הרמת המשקולות הקשה המכונה "הסופר בול של תחרויות המשקולות".
בתחרות היו 4 חלקים של בדיקת כוח ואימונים אצל המתחרים.
בתחרות הראשונה זכה הנרי במקום הראשון ושבר את שיא העולם במספר ההרמות הגדול ביותר, לאחר מכן היו מספר תחרויות של כוח ביניהם לדחוף רכב עם גלגלים שטוחים ששוקל כמה טונות לעבר קו הסיום.
לאחר שניצח בתחרות, חזר הנרי ל-WWE שם התפרסם בעזרת גימיק חדש של בדיקת כוח.
הנרי הכין תחרויות קטנות של כוח פיזי (הורדת ידיים, הרמת משקולות וכו') שבעזרתן בדק את כוחו הפיזי של היריב שלו.
הוא הביס מתאבקים בעלי שם עולמי כמו כריס ג'ריקו וכריסטיאן רוזריה.
ב-2004, לאחר שהנרי צבר מוניטין ואפילו התחרה על אליפות העולם מול גולדברג הוא קרע את השריר התלת ראשי והיה חייב לצאת להפסקה נוספת מהארגון.
הוא השתתף בקרב על תואר האלוף, אך הפסיד לקורט אנגל שהפך לאלוף העולם.
למארק ניתנה עוד הזדמנות להילחם על התואר, אבל הוא הפסיד לקורט אנגל לאחר שקורט פגע בו עם כיסא.
באפריל 2006 ניצח הנרי את אלוף העולם ריי מיסטריו בקרב רגיל (לא קרב על תואר אליפות העולם) ובכך חזר להיות מתאבק צמרת, אך מהר מאוד חזר לשפל לאחר שהפסיד בשני טורנירים.
ב-11 במאי 2007 חזר הנרי ל-WWE כאשר התקיף את אנדרטייקר לאחר קרב שהיה לאנדרטייקר נגד בטיסטה, בזכות הנרי ניתנה לאדג' הזדמנות לפדות את תואר "כסף בבנק" ולזכות בתואר אלוף העולם במשקל כבד.
לאחר מכן הציב הנרי אתגר פתוח לכל המתאבקים, אבל אף אחד מן המתאבקים לא קיבל על עצמו את האתגר.
בתגובה לחוסר ההיענות לאתגר אמר הנרי שכל המתאבקים מפחדים, כיוון שראו מה שהוא עשה לאנדרטייקר.
כמה ימים לאחר שפרסם הנרי את התגובה אנדרטייקר תקף אותו והזמין אותו לקרב באירוע "בלתי נסלח".
בקרב זה הפסיד הנרי לאנדרטייקר ויצא בדמעות מן הזירה.
שבועיים לאחר מכן הפסיד הנרי לאנדרטייקר שוב בקרב החוזר ויצא לחופשה קצרה מן הארגון.
ב-23 באוקטובר חזר הנרי לארגון, הוא חזר בפרק של ECW שבמהלכו שיתף פעולה עם ביג דדי וי וקאלי ושלושתם ביחד תקפו את קיין.
לאחר התקיפה שיתף הנרי פעולה עם ביג דדי וי ושניהם אתגרו את קיין ו-CM פאנק לקרב זוגות באירוע ארמגדון, קרב בו הנרי ודדי וי נצחו.
בשנת 2008 השתתף הנרי בקרב משולש על אליפות העולם של ECW שבו השתתפו הוא, ביג שואו וקיין.
הקרב היה קשה מאוד, אבל למרבה ההפתעה הנרי זכה בקרב והפך לאלוף ה-ECW.
הצלחתו של הנרי הייתה משמעותית, אבל לא ארוכה, משום שהוא הפסיד את התואר חודש אחרי שזכה בו למאט הארדי, הנרי ניסה להחזיר לעצמו את התואר אבל נחל כישלון.
הנרי החל בקריירת הזוגות שלו בשנת 2009 יחד עם שותפו מונטל וונטביוס פורטר (בקיצור MVP).
שניהם החלו את דרכם בקרב על האליפות נגד האלופים כריס ג'ריקו וביג שואו, אבל קרב זה לא נחל הצלחה והם פירקו את הצוות.
ב-15 בפברואר 2010 הם חזרו לקריירת הזוגות והתחרו באלופים מיז וביג שואו בקרב לא על התואר וניצחו, אבל כאשר הם השתתפו בקרב על התואר נגד האלופים, הם הפסידו.
הנרי התחיל בקריירת זוגות נוספת עם אוון בורן, אבל הקריירה נחלה כישלון גדול.
ב-2011 הצליח הנרי לזכות באליפות העולם, אבל הפסיד אותה מספר חודשים לאחר מכן לביג שואו.
הנרי הצליח להכניס "להיכל הכאב" שלו רשימת מכובדת של מתאבקים נבחרים מה-WWE.
בין השנים 2012 ל-2013 להנרי לא היו הרבה תחרויות משמעותיות.
ב-2013 מארק הנרי עבד על ג'ון סינה שהוא פורש מה-WWE ותקף אותו.
מאז נקבע ביניהם קרב על האליפות באירוע "כסף בבנק" 2013. מאז מארק הנרי תקף את סינה עוד פעם ב"Raw", שבוע לפני האירוע.
ב"כסף בבנק" הפסיד מארק לסינה על ידי תרגיל הסיום הידוע של סינה-Attitude Adjustment.
ב-21 במרץ 2015, התעמת מארק הנרי עם רומן ריינס.
בסופו של העימות הפך ל"טוב".
לאחר מכן השתתף בקרב "תא ההדחות" באירוע "תא ההדחות" כשהחליף את רוסב הפצוע, אך הודח על ידי שיימוס והפסיד.
הנרי גם הפסיד לרומן ריינס על מקום ב"כסף בבנק" ונחל רצף הפסדים.
בפרי-שואו של רויאל ראמבל 2016 הוא ניצח עם ג'ק סוואגר בקרב זוגות מרובע על מקום בקרב הרויאל ראמבל.
הוא נכנס במקום ה-22 והודח על ידי משפחת וויאט אחרי 47 שניות.
ב-8 בפברואר בRAW, תקף הנרי את ה"ניו דיי" בזמן קרב מול האחים אוסו (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו) והדאדלי בויז ושבוע לאחר מכן הפסיד בקרב לביג אי.
ברסלמניה 32 הוא השתתף בקרב הבאטל רויאל לזכרו של אנדרה הענק והגיע לשישה האחרונים, אך הודח על ידי דארן יאנג וקיין.
ב-19 ביולי 2016, במהלך הדראפט השנתי, הועבר הנרי ל-RAW וטען ש"יש לו את זה".
הוא קיבל ממיק פולי, שהיה אז המנכ"ל של Raw, קרב מול רוסב על אליפות ארצות הברית, אבל הפסיד בהכנעה.
באוקטובר 2016 עזר מארק הנרי לR-טרות' וגולדאסט להביס את טייטוס אוניל, פרימו ואפיקו.
ברויאל ראמבל 2017, מארק הנרי נכנס כמספר 6 והודח על ידי ברון סטרומן.
לאחר מכן השתתף בקרב הבאטל רויאל לזכרו של אנדרה הענק ברסלמניה 33, מה שהיה לבסוף הקרב הפעיל האחרון שלו.
בפרק האחרון של Table for 3 (תוכנית מ"רשת WWE"), הכריז מארק הנרי רשמית על פרישה מתחרויות זירה ומאז הוא עובד בהפקה.
תומאס מארק הארמון הוא שחקן אמריקאי.
בעבר שיחק בקבוצת הפוטבול "UCLA Bruins".
משנת 2003 הוא מככב בסדרה "NCIS".
הארמון נולד בברבנק, קליפורניה שבארצות הברית.
אביו הוא שחקן הפוטבול טום הארמון אשר זכה בגביע הייזמן, ואימו היא השחקנית אליס נוקס.
לו שתי אחיות גדולות, הראשונה היא קריסטין נלסון אשר הייתה נשואה בעבר לזמר ריקי נלסון, והשנייה היא קלי הארמון.
הארמון למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, והחל לשחק שם פוטבול בתפקיד קוורטרבק.
הופעתו הראשונה של הארמון כשחקן הייתה בסדרה "The Adventures of Ozzie and Harriet", לאחר מכן ביצע הופעות אורח בסדרות כמו "Adam-12" ו"Emergency!".
במהלך שנות השבעים ביצע הארמון הופעות אורח בסדרות כגון לוורן ושירלי ובני הרדי .
בשנות השמונים ביסס את מעמדו כשחקן והשיג תפקיד קבוע בסדרה פלמינגו רוד.
בינואר 1986 דורג על ידי מגזין פיפל כגבר הסקסי ביותר.
בשנת 1987 שיחק בסדרה בלשים בלילה ובסרט הבטחות הבטחות, ושנה לאחר מכן שיחק בסרט "The Presidio" לצדם של שון קונרי ומג ראיין.
בשנים 1991–1993 שיחק הארמון בתפקיד ראשי בסדרה ספקות סבירים לצדה של מרלי מטלין.
ב-1996 החל לגלם את תפקידו של ד"ר ג'ק מק'ניל בסדרה שיקגו הופ אשר הסתיימה בשנת 2000. ב-2002 הופיע בסדרה הבית הלבן ועל תפקידו בסדרה היה מועמד לפרס אמי.
ב-2003 הופיע בסדרה ג'אג ומאותה שנה הוא משחק בסדרה NCIS ומגלם הארמון את לירוי ג'תרו גיבס, צלף בחיל הנחתים האמריקאי שהוסב לתפקיד של סוכן מיוחד בכיר ב-NCIS, שירות החקירות הפליליות של חיל הים האמריקאי.
הוא המשיך בתפקיד זה עד העונה ה-19 (שנת 2022).
ב-1 באוקטובר 2012 קיבל הארמון כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בתחילת שנות השבעים יצא הארמון עם הזמרת קארן קרפנטר.
ב-21 במרץ 1987 נישא הארמון לשחקנית פאם דובר להם שני בנים.
הארמון היה גיסו של הזמר ריקי נלסון.
+שנהמסגרתקטגוריהעבודה מועמדתתוצאה1977פרס אמישחקן משנה במיני סדרה או בסרט2002שחקן אורח בסדרת דרמההבית הלבן1986פרס גלובוס הזהבהשחקן הטוב ביותר במיני סדרה או סרט טלוויזיה19871991השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה19921996פרס גילדת שחקני המסךהופעה יוצאת דופן של אנסמבל בסדרת דרמה19972010טקס פרסי פיפלשחקן דרמה מועדףעצמו2011
גם מפיק;2004Retrosexual: The 80'sעצמומיני-סדרה2011Certain Preyלוקאס דבנפורטסרט טלוויזיה2012איש משפחהלירוי ג'תרו גיבסתפקיד קולי; פרק: "Tom Tucker: The Man and His Dream"2014–2018NCIS: ניו אורלינס4 פרקים
מארק רוברט וורנר הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מווירג'יניה, איש המפלגה הדמוקרטית, שמכהן כסנאטור מטעם מדינתו מאז 2009. לפני כן, בשנים 2002–2006, כיהן וורנר כמושל וירג'יניה ה-69. הוא משמש כסגן יושב ראש סיעת הדמוקרטים בסנאט וכסגן יו"ר ועדת המודיעין של הסנאט.
ב-2006 הייתה ציפייה רחבה שוורנר ישאף לקבל את מועמדות מפלגתו בבחירות לנשיאות של 2008, אך באוקטובר אותה שנה הוא הודיע שהוא לא יתמודד, בציינו את שאיפתו לא לשבש את חיי משפחתו.
בוועידה הארצית של הדמוקרטים ב-2008 נשא וורנר נאום מרכזי, והוא נחשב למועמד המרכזי לתפקיד סגן הנשיא מטעם המפלגה עד שהוא הוריד את עצמו מאפשרות זו לאחר שניצח בבחירות המקדימות לסנאט.
תוך שהוא התמודד מול קודמו בתפקיד המושל, ג'ים גילמור, ניצח וורנר בבחירות הראשונות שלו לסנאט באותה שנה לאחר שזכה ב-65 אחוזים מהקולות.
ב-2014 הוא ניצח בקושי את אד גילספי כאשר התמודד על תקופת כהונתו השנייה, וב-2020 הביס את מועמד המפלגה הרפובליקנית דניאל גייד בהפרש של 12 אחוזים מהקולות.
וורנר הוא יושב ראש הכבוד של הארגון Forward Together PAC.
לפני שנכנס לפוליטיקה, היה וורנר מעורב במהלך שנות ה-80 בקרן הון סיכון מקושרת לעסקי התקשורת.
הוא הקים והוביל את חברת Columbia Capital.
כבעל הון אישי של 214.1 מיליון דולר, היה וורנר, נכון ליולי 2024 חבר הקונגרס השלישי בעושרו, הדמוקרטי הראשון בעושרו.
מארק וורנר נולד באינדיאנפוליס, כבנם של מרג'ורי (לבית ג'ונסטון) ורוברט פ.
יש לו אחות צעירה ממנו בשם ליסה.
הוא גדל באילינוי ומאוחר יותר בוורנון שבקונטיקט, שם הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הציבורי רוקוויל.
הוא זכה לתשומת לב על התעניינותו בפוליטיקה בשנת לימודיו השמינית מצד מורהו למדעי החבר, ג'ים טיילר, ש"שהשפיע על פועלו למען שינוי חברתי ופוליטי במהלך שנת 1968 הסוערת".
בבית הספר התיכון היה וורנר נשיא כיתתו במשך שלוש שנים.
ב-1977 סיים וורנר את לימודיו באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, שם קיבל תואר בוגר אוניברסיטה במדע המדינה.
במהלך לימודיו הוא היה חבר אחוות פי בטא קפא ובשל הצטיינותו נשא את הנאום מטעם בוגרי מחזור הלימודים שלו בטקס הסיום.
וורנר היה ראשון בני משפחתו שסיים לימודים בקולג'.
ב-1995 הוזמן וורנר על ידי האוניברסיטה לאגודת הכבוד למנהיגות לאומית אומיקרון-דלתא-קאפא.
בעת לימודיו הוא עבד בגבעת הקפיטול כדי לממן את לימודיו, ורכב על אופניו מדי בוקר אל משרדו של הסנאטור אברהם ריביקוף.
בשנת לימודיו השנייה הוא לקח פסק זמן מלימודיו כדי לשמש כרכז נוער במטה של אלה גראסו שהתמודדה אז בהצלחה על משרת מושלת קונטיקט.
עם שובו לוושינגטון, עבד וורנר במשרה חלקית במשרדו של מי שכיהן אז כחבר בית הנבחרים, כריס דוד.
הוא המשיך ושימש כמנהל מסע הבחירות של דוד לסנאט במהלך שנת לימודיו הראשונה בבית הספר למשפטים.
כאשר ביקרו אותו הוריו בקולג', הוא השיג עבורם שני כרטיסים לסיור בבית הלבן, וכאשר שאל אותו אביו מדוע הוא לא קיבל כרטיס עבור עצמו, הוא השיב, "אני אראה את הבית הלבן כאשר אהיה הנשיא".
ב-1980 סיים וורנר את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ואימן את נבחרת כדורסל הנשים הראשונה של המוסד.
לאחר מכן ועד 1982 עבד וורנר בגיוס כספים עבור המפלגה הדמוקרטית באטלנטה.
אף על פי שסיים תואר במשפטים, הוא מעולם לא עסק במקצוע.
וורנר הקים שתי חברות עסקיות שלא הצליחו בסופו של דבר לפני שהיה לקבלן כללי עבור חברות ומשקיעים בתחום הסלולרי.
כמי שייסד וניהל את חברת Columbia Capital, קרן הון סיכון, הוא סייע לייסד או היה אחד המשקיעים הראשונים במספר חברות טכנולוגיה, כולל חברת "נקסטל" .
ב-1989 הוא היה שותף לייסוד Capital Cellular Corporation, תוך שהוא עשה שימוש בידע שלו בחוקי התקשורת הפדרליים, וצבר הון אישי רב.
וורנר היה מעורב בפעילות ציבורית רבה בתחומי הבריאות, התחבורה, התקשורת, טכנולוגיית המידע והחינוך.
ב-1989 הוא ניהל בהצלחה את מסע הבחירות למשרת המושל של דאגלס ויילדר, ובשנים 1993–1995 שימש כיושב ראש המפלגה הדמוקרטית בווירג'יניה.
בראשית שנות ה-90 הוא שימש גם כחבר במועצת התחבורה של וירג'יניה, והשתתף בישיבות החודשיות של חטיבת הרכבת והתחבורה הציבורית בראשותו של רוברט ג.
ב-1996 התמודד וורנר ללא הצלחה בבחירות לסנאט של ארצות הברית מול מועמד המפלגה הרפובליקנית, הסנאטור המכהן ג'ון וורנר (אין קשר משפחתי) במערכת בחירות שכונתה "וורנר נגד וורנר".
במחוזות הכפריים של וירג'יניה זכה מארק וורנר להישגים טובים, ובכך הפך את ההתמודדות לצמודה יותר בהשוואה לציפיות הפרשנים.
הוא נוצח ביחס קולות של 52 מול 47 אחוזים והפסיד ברוב חלקי המדינה, כולל בצפונה.
ב-2001 התמודד וורנר בבחירות למשרת מושל וירג'יניה כדמוקרט מתון, לאחר שנים שבהדרגה בנה לעצמו את בסיס התמיכה בווירג'יניה הכפרית, בעיקר בדרום-מערב המדינה.
יריביו במערכת הבחירות היו התובע הכללי של וירג'יניה, הרפובליקני מארק ארלי, ומועמד הליברטריאנים ויליאם ב.
בבחירות זכה וורנר ב-52.16 אחוזים של הקולות, 96,943 קולות מעל המתמודד שהגיע למקום השני.
במערכת הבחירות היה לוורנר יתרון משמעותי מבחינת מימון מסע הבחירות, והוא הוציא 32 מיליון דולר בהשוואה ל-17 מיליון הדולר שהוציא ארלי.
לאחר תחילת כהונתו ב-2002, התבסס וורנר על 900 מיליון הדולר של "הקרן ליום גשום" שהושארה על ידי קודמו בתפקיד ג'ים גילמור.
במערכת הבחירות הבטיח וורנר שתי העלאות מיסים אזוריים, במיוחד בצפון וירג'יניה ובהמפטון רודס כדי לממן מיזמים בתחום התחבורה.
בשני משאלי עם דחו תושבי וירג'יניה את העלאת מס המכירות.
ב-2004 פעל וורנר עם המחוקקים הדמוקרטים והרפובליקנים המתונים ועם הקהילה העסקית לבצע רפורמה בדיני המיסים, להורדת חלק ממס ההכנסה ובמקביל להעלות את מס המכירות ואת המס על סיגריות.
חבילת המיסוי שלו השפיעה על העלאת המס בשיעור של כ-1.5 מיליארד דולר מדי שנה.
לזכותו של וורנר נזקפו ההכנסות הנוספות ושמירת דירוג האג"ח AAA, שבאותה עת היה הדירוג של חמש מדינות נוספות, ואפשר את ההשקעה היחידה הגדולה ביותר בחינוך ה-K-12 בהיסטוריה של וירג'יניה.
וורנר גם נכנס להסכם עם הדמוקרטים ועם הרפובליקנים המתונים בסנאט של וירג'יניה להגביל את החזרי המס על כלי רכב לרשויות המקומיות.
במהלך תקופת כהונתו כמושל, השפיע וורנר על חיי הספורט במוסדות להשכלה גבוהה.
"וורנר עשה שימוש בסמכותו כמושל וירג'יניה ב-2003 כדי להפעיל לחץ על ועידת החוף האטלנטי לבטל את ההזמנה שהיא כבר הרחיבה לאוניברסיטת סירקיוז.
וורנר ביקש שהוועידה, שכבר כללה את אוניברסיטת וירג'יניה, תוסיף אליה במקום זאת את וירג'יניה טק - והוא קיבל את שלו".
הפופולריות של וורנר סייעה לדמוקרטים להשיג מושבים בבית הנבחרים של וירג'יניה ב-2003 ושוב ב-2005, ובכך צמצם את הרוב שנוצר על ידי הרפובליקנים בשנות ה-90. בשנים 2004–2005 הוא שימש כיושב ראש אגודת המושלים הלאומית, והוביל את הרפורמה הלאומית בבתי הספר תיכוניים.
הוא היה גם יושב ראש אגודת המושלים הדרומיים וחבר באגודת המושלים הדמוקרטים.
בינואר 2005, דירג מחקר שארך שנתיים, "מיזם הביצועים הממשלתית", בשילוב עם המגזין Governing וקרן הצדקה Pew, את כל אחת מהמדינות בארבע קטגוריות ניהול: כספים, אנשים, תשתיות ומידע.
וירג'יניה ויוטה קיבלו את ממוצע הדירוג הגבוה ביותר כששתי המדינות קיבלו דירוג A כולל, הישג שגרם לוורנר לכנות את וירג'יניה "המדינה המנוהלת באופן הטוב ביותר באומה".
חוקת וירג'יניה מונעת ממושלי המדינה לכהן ביותר מתקופת כהונה רצופה אחת, כך שוורנר לא יכול היה להתמודד בבחירות 2005. מערכת הבחירות הפכה למאבק בין שתי דמויות מרכזיות בווירג'יניה ששירתו לצד וורנר, סגן המושל וראש עיריית ריצ'מונד שלעבר טים קיין, והתובע הכללי מזכיר הבטיחות הציבורי לשעבר ג'רי קילגור.
וורנר תמך בקיין הדמוקרט והיה פעיל במסע הבחירות שלו מול קילגור הרפובליקני.
ב-8 בנובמבר נבחר קיין ברוב של 52 אחוזים מהקולות.
קילגור קיבל 46 אחוזים וראס פוטס, רפובליקני מתון שהתמודד כמועמד עצמאי, קיבל שני אחוזים.
פרשנים ארציים רבים החשיבו את ניצחונו של קיין כעדות נוספות לכוחו הפוליטי של וורנר בווירג'יניה.
בשלהי כהונתו, ב-19 בנובמבר המתיק וורנר את עונש המוות של רובין לוויט למאסר עולם ללא אפשרות חנינה.
לוויט הורשע ברצח קלייטון דיקס באולם ביליארד בארלינגטון ב-1999. לאחר משפטו ב-2001, הודיעו עורכי דינו שפקיד בית המשפט השמיד שלא כחוק עדות שבה נעשה שימוש נגד לוויט במהלך המשפט, אך זו יכלה לזכותו עם בדיקת DNA נוספת.
גזר דין המוות של לוויט היה אמור להיות עונש המוות ה-1,000 שהוצא לפועל בארצות הברית מאז שבית המשפט העליון קבע ב-1976 שעונש המוות מותר על פי התיקון השמיני לחוקה.
וורנר אמר, "מעשיו של עובד המדינה, באופן הנוגד את הוראות החוק, באים על חשבון התמודדותו של הנאשם מול העונש החמור והסופי ביותר של החברה".
ב-11 מקרים אחרים של עונש מוות שהובאו בפניו כמושל, לא העניק וורנר חנינה.
וורנר גם דאג לביצוע בדיקות DNA מהעדויות שנותרו בתיק של רוג'קר קית' קולמן, שהוצא להורג בווירג'יניה ב-1992. קולמן הורשע במקרה של רצח בדקירה ואונס מ-1981 של גיסתו בת ה-19 ונדה מקוי.
הוא משך את תשומת הלב הלאומית, ותמונתו הגיעה גם לשער המגזין טיים, כאשר טען שוב ושוב לחפותו ומחה נגד חוסר ההגינות של עונש המוות.
תוצאות DNA מ-12 בינואר 2006 אישרו את אשמתו של קולמן.
התחושה הייתה שוורנר התכונן להתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות בבחירות של 2008, ושהוא "עשה כל דבר, חוץ מלהכריז על מועמדותו", עד שבאופן פתאומי הוא הכריז באוקטובר 2006 שהוא לא ירוץ לנשיאות, בציינו סיבות משפחתיות לכך.
ב-13 בספטמבר 2007 הכריז וורנר שהוא יתמודד על המושב בסנאט של ארצות הברית שהתפנה עקב פרישתו של ג'ון וורנר ב-2008.
עד מהרה השיג וורנר את תמיכת רוב הדמוקרטים ברמה הארצית.
הוא הוביל באופן רחב על פני יריבו הרפובליקני, המושל לשעבר ג'ים גילמור, שקדם לו בתפקיד, במשך כמעט כל מסע הבחירות.
וורנר נשא את נאום המפתח בוועידה הארצית של הדמוקרטים באותה שנה.
בסקר דעת קהל של הוושינגטון פוסט ושל רשת החדשות ABC מ-24 בספטמבר 2008, הוביל וורנר ב-30 אחוזים על גילמור.
בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר, הביס וורנר את גילמור לאחר שזכה ב-65 אחוזים מהקולות מול 34 האחוזים של גילמור.
הוא ניצח בכל מחוזות וירג'יניה למעט ארבעה.
במקרים רבים הוא ניצח בהפרש גבוה באזורים שנחשבו באופן מסורתי לרפובליקנים.
היה זה ההפרש הגדול ביותר בתוצאות בחירות לסנאט בווירג'יניה מאז שצ'אק רוב זכה ב-72 אחוזים מהקולות ב-1988. כתוצאה מניצחונו של וורנר, אוישו שני מושביה של וירג'יניה בסנאט על ידי דמוקרטים בפעם הראשונה מאז שהארי פ.
בירד הבן עזב את שורות המפלגה והיה לפוליטיקאי עצמאי ב-1970.
ב-2014 התמודד וורנר מול אד גילספי שקודם לכן שימש כיועצו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש וכיושב ראש הוועדה הרפובליקנית הלאומית.
הפרש הקולות לטובתו של וורנר, 17,000 קולות בלבד, היה נמוך מהמצופה.
ב-2020 התמודד וורנר מול המרצה וקצין צבא ארצות הברית לשעבר דניאל גייד .
בבחירות הכלליות הביס וורנר את גייד לאחר שזכה ב-56 אחוזים מהקולות מול 44 האחוזים של גייד.
עם הגיעו לסנאט בינואר 2009, מונה וורנר כחבר בוועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים, ועדת התקציב ובוועדת המסחר, המדע והתחבורה.ב-2011 הוא מונה גם לוועדת המודיעין.
ב-2009 הצביע וורנר בעד חוק השיקום וההשקעה החוזרת האמריקאית כחבר ועדת התקציב, הוא הגיש הצעת חוק שנועדה לסייע לממשלה לעקוב אחר הוצאות הכספים.
ב-2010 ביקשו וורנר והסנאטור למאר אלכסנדר, וחברי בית הנבחרים טום פטרי ודייוויד פרייס שהאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים תקים את הוועדה למדעי הרוח והחברה .
כאשר הוצע לוורנר תפקיד יושב ראש ועדת הדמוקרטים לבחירות לסנאט כהכנה לבחירות של 2012, הוא דחה את ההצעה, שכן הוא רצה להדיר את עצמו מהמפלגתיות של התפקיד.
בסתיו 2012 קיבל וורנר פנייה מתומכים בנוגע לאפשרות של פרישה מהסנאט לטובת תקופת כהונה שנייה כמושל וירג'יניה.
לאחר ששקל את הסיכויים, הודיע וורנר זמן קצר לאחר הבחירות של נובמבר אותה שנה על החלטתו להישאר בסנאט בשל היותו כל כולו במציאת פתרונות רב-מפלגתיים לאתגרים הכלכליים של ארצות הברית.
בינואר 2013 היה וורנר לסנאטור במעמד בכיר לאחר שג'ים וב פרש והוחלף בטים קיין, שכיהן כסגן המושל תחת וורנר כאשר הוא כיהן כמושל.
וורנר זיהה עצמו כאיש מרכז רדיקלי, ופעל לטובת קבלת פשרות בסנאט.
במהלך הקונגרס ה-114 הוא דורג במקום העשירי ברשימת הסנאטורים בעלי הגישה הדו-מפלגתית שנוצר על ידי מרכז לוגאר ובית הספר מקורט למדיניות ציבורית.
ברשימה דומה, שפורסמה במהלך הקונגרס ה-115 הוא דורג במקום השני מבין הדמוקרטים.
וורנר בעד הזכות להפלה מלאכותית ותומך בפסק דין רו נגד וייד.
בסרטון שצולם בלשכתו בסנאט, הבטיח וורנר לתושבי וירג'יניה, "לא אצביע בעד תוכנית בריאות שלא תאפשר לכם להחזיק בביטוח הבריאותי שתחפצו בו".
וורנר הצביע בעד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ("אובמה-קר"), וסייע להשגה של 60 הקולות בסנאט שנדרשו כדי למנוע את הגעת החוק לפיליבסטר.
יחד עם 11 סנאטורים צעירים, הוא דן על הוספת חבילת תיקון שמטרתה הייתה להתייחס לעלות הטיפולים הבריאותיים באמצעות הרחבת טכנולוגיית המידע הבריאותי וקידום הבריאות.
החל מראשית כהונתו בסנאט, ניסה וורנר לשכפל בוושינגטון את השותפות הדו-מפלגתית שבה עשה שימוש יעיל במהלך כהונתו כמושל בווירג'יניה.
ב-2010 הוא פעל יחד עם עמיתו הרפובליקני בוועדת הבנקאות, בוב קורקר, לנסח את החלק העיקרי של חוק דוד-פרנק שמטרתו לשים קץ לחילוץ על ידי משלמי המיסים של חברות פיננסיות כושלות בוול סטריט באמצעות דרישת הצורך ב"תוכניות קבורה מתקדמות" עבור חברות פיננסים גדולות.
ב-2013 העניק המרכז למחקר הנשיאות והקונגרס לוורנר ולקורקר את פרס פובליוס שלהם על עבודתם המשותפת הדו-מפלגתית בקידום הרפורמה הפיננסית.
ב-2018 היה וורנר אחד הדמוקרטים היחידים בסנאט שתמכו בהצעת חוק שהייתה אמורה להרגיע "תקנות בנקאות מרכזיות".
כחלק מקבוצה של לפחות 11 דמוקרטים, טען וורנר שהצעת החוק "תעביר לתקנות המוטלות על מלווים קטנים ואזוריים לגודל מתאים, ותעזור עליהם לספק אשראי".לצעד חקיקה זה התנגדו צ'אק שומר ואליזבת וורן.
ב-2015 מתח וורנר ביקורת על מבצע סופה נחרצת להתערבות הצבאית הסעודית בתימן, באומרו: "אני מודאג במיוחד מכמה מההפצצות חסרות ההבחנה בתימן".
ביוני 2017 הצביע וורנר בעד עסקת הנשק האמריקאית-סעודית בהיקף של 350 מיליארד דולר של הנשיא דונלד טראמפ.
בספטמבר 2016, כצעד מקדים להחלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם, שגינתה את ההתנחלויות הישראליות בשטחים הפלסטיניים, חתם וורנר על מכתב מטעם איפא"ק שדחק בנשיא ברק אובמה להטיל וטו על החלטה חד-צדדית נגד ישראל.
בדצמבר 2017 מתח וורנר ביקורת על החלטתו של הנשיא דונלד טראמפ להכיר בירושלים כבירת ישראל, באומרו שצעד זה "מגיע בעיתוי הלא נכון ויצית את האזור ללא שום צורך".
ביולי 2017 הצביע וורנר בעד החוק להתמודדות עם יריבי אמריקה באמצעות סנקציות שכרך יחדיו את הסנקציות נגד איראן, רוסיה וקוריאה הצפונית.
במאי 2018 הצביע וורנר בעד מינויה של ג'ינה הספל כראשת ה-CIA.
ב-2016 שירת חוקר מדיניות החוץ סטיבן הלפר כמודיע של ה-FBI ויצר קשר עם אנשי מסע הבחירות של דונלד טראמפ.
במאי 2018 הזהיר וורנר, כבכיר החברים הדמוקרטים בוועדת המודיעין של הסנאט, את המחוקקים הרפובליקנים שיהיה זה "בלתי חוקי בעליל" לחשוף את זהותו של הלפר.
וורנר בירך על מעצרו של מייסד ויקיליקס ג'וליאן אסאנג', שחשף פשעי מלחמה אמריקאים בעיראק ובאפגניסטן, באומרו שאסאנג' הוא "שותף מסור במאמצים לחתור תחת ביטחון ארצות הברית".
בדצמבר 2018 הגדיר וורנר את ענקית התקשורת הסינית וואווי כאיום על הביטחון הלאומי של סין.
ביולי 2019 היה וורנר שותף להגשת הצעת החוק להגנת תשתיות ה-5G העתידיות של אמריקה, חוק שאמור למנוע את הסרת וואווי מ"רשימת הישויות" של מחלקת המסחר ללא חוק של הקונגרס, ולאפשר לקונגרס לחסום ויתורים של הממשל לחברות אמריקאיות לעשות עסקים עם וואווי.
הצעת החוק גם הסדירה בחוק את הצו הנשיאותי של הנשיא טראמפ מחודש מאי הקודם שהסמיכה את ממשלו לחסום חברות טכנולוגיה זרות שהיוו איום על הביטחון הלאומי מלנהל עסקים בארצות הברית.
בחקיקה זו נכלל גם סעיף שעל פיו ניתן להטיל עונש מאסר של עד 20 שנה ומיליארד דולר קנס על קבלת "יישומונים אסורים" באמצעות VPN.
מסירותו של וורנר לתעשיית התקשורת הוכרה ב-2013 כאשר הוא הוכנס להיכל התהילה של התקשורת האלחוטית.
ב-2011 הצביע וורנר בעד הארכה בארבע שנים של חוק הפטריוט.
באותה שנה הוא שיתף את קהילת ההיי-טק בצפון וירג'יניה במאמצים פרו בונו לתקן טעויות שנעשו בקבורה וליקויים נוספים של צבא ארצות הברית בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
ב-2012 הוא דחק בהצלחה בצי ארצות הברית לשפר את המגורים הבלתי ראויים בבסיס בהמפטון רודס.
באותה שנה דחק וורנר במשרד לניהול כוח האדם של עובדי הממשל לטפל בפיגור כרוני בתהליכי הטבות הפרישה לעובדים הפדרליים, שרבים מהם מתגוררים בפרברי צפון וירג'יניה הסמוכים לוושינגטון.
הוא נחל הצלחה בדירבון המחלקה לענייני חיילים משוחררים להרחיב את הגישה לטיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית עבור נשות צבא לשעבר ששבו מהשירות בעיראק ובאפגניסטן.
מזכיר הצי של ארצות הברית, ריי מייבוס, העניק לוורנר את מדליית השירות הציבורי המצוין של הצי , העיטור הגבוה ביותר של הצי שניתן לאזרח, זאת עבור תמיכה מתמדת במשפחות החיילים המשרתים והחיילים לשעבר של וירג'יניה.
בשנים 2010 עד 2013, השקיע וורנר מזמנו וממרצו בהובלת "חבורת השישה", יחד עם סאקסבי צ'אמבליס.
השניים שאפו ליצור תוכנית דו-מפלגתית על פי הקווים של ועדת סימפסון-בולס לטיפול בחובות של ארצות הברית.
אף על פי שחבורת השישה כשלה בסופו של דבר ליצור צעד חקיקה משמעותי, הם הסכימו על קווים רחבים של תוכנית שכללה קיצוצים בהוצאות, רפורמות מיסוי שיפיקו יותר הכנסות, ורפורמות לתוכניות זכאות כמו בתחומי הבריאות והרווחה, רפורמות שלהן התנגדו רוב הדמוקרטים.
אף על פי שהנשיא ברק אובמה גילה עניין בתוכנית, מנהיגים בקונגרס משתי המפלגות הסכימו ביניהם לא לממש אותה.
ב-2011 העניקה קואליציית קונקורד לוורנר ולצ'אמבליס את פרס הפטריוטים הכלכליים שלה על עבודתם במסגרת חבורת השישה.
ב-17 באפריל 2013 הצביע וורנר בעד הרחבת בדיקות הרקע לרכישת כלי נשק כחלק מתיקון מנצ'ין-טומי.
הוא גם הצביע נגד הצעת החוק לאיסור על כלי נשק לתקיפה של 2013 , אך ב-2018 שינה את עמדתו והיה שותף לקידום מאמצים דומים מאז.
ב-2017 הגדיר וורנר את עצמו כתומך נלהב בזכויות על פי התיקון השני לחוקה והתחייב לקדם בעלות אחראית על כלי נשק לטובת ציד, פעילות פנאי והגנה עצמית.
בינואר 2019 היה וורנר בין 40 הסנאטורים שהגישו את הצעת החוק להרחבת בדיקות הרקע, הצעת חוק שדרשה בדיקות רקע הן לרכישה והן להעברה של כלי נשק, כולל על ידי כל מוכרי הנשק ללא רישיון לכך.
החריגים לבדיקות הרקע בסעיפי הצעת החוק כללו העברת כלי נשק בין אנשי כוחות אכיפת החוק, השאלת כלי נשק לאירועי ציד וספורט על בסיס קבוע, מתנות לבני משפחה קרובים, העברת כלי נשק כחלק מהליכי ירושה, והעברת כלי נשק מאדם לאדם באופן זמני לצורכי הגנה עצמית מידית.
במרץ 2013 הודיע וורנר בדף הפייסבוק שלו על תמיכתו בנישואים של זוגות מאותו המין.
הכרזתו באה זמן קצר לאחר הודעה דומה של הסנאטורית קלייר מקסקיל.
ביולי 2015 היו וורנר וטים קיין שותפים לקידום חוק השוויון יחד עם 38 סנאטורים ו-158 חברי בית הנבחרים, וקיין אמר, "חשוב שנמנע אפליה בדיור, בחינוך ובמקומות עבודה".
כחבר ועדת התקציב של הסנאט, מונה וורנר ב-2009 כראש צוות המשימה הדו-מפלגתי לביצועי הממשלה.
הוא היה המוביל המרכזי מאחורי חוק ביצועי ותוצאות פעולות הממשלה של 2010, שקבע מטרות לביצועי התוכניות בכל משרדי הממשלה הפדרלית והגדיר תהליך שקוף יותר של בדיקת ביצועים.
במאי 2013 הגיש וורנר את החוק לאחריות ולשקיפות דיגיטלית של 2014 .
החוק מגדיר דיווח מתוקנן על הוצאות הממשלה הפדרלית שיופיעו באתר אינטרנט יחיד, ויאפשר לאזרחים לעקוב אחר הוצאות הקהילות והסוכנויות הממשלתיות כדי לזהות בקלות רבה יותר הוצאות בלתי ראויות, בזבוזים ומעשי הונאה.
בנובמבר אותה שנה העבירה הוועדה לביטחון המולדת ועניינים ממשלתיים של הסנאט את החוק בהצבעה פה אחד.
ב-10 באפריל 2014 עבר החוק בהצבעה פה אחד במליאת הסנאט, וב-28 באפריל אושר החוק בבית הנבחרים.
באפריל 2014 התנהל בסנאט דיון על חוק ההגינות בשכר המינימום .
החוק תיקן את חוק תקני העבודה ההוגנת של 1938 כך שיגדיל את שכר המינימום הפדרלי לעובדים ל-10.10 דולר לשעה במשך שנתיים.
הנשיא אובמה ורבים מהסנאטורים הדמוקרטים תמכו בהצעת החוק, אך הרפובליקנים התנגדו לה.
וורנר הביע את רצונו לנהל משא ומתן עם הרפובליקנים בנוגע לכמה מסעיפי החוק, כמו לוח הזמנים להטמעתו.
הוא אמר שכל העלאת שכר צריכה להתבצע "באופן אחראי".
קוליס היא הראשונה מבין הנשים ששימשו כגברת הראשונה של וירג'יניה ששמרה על שם נעוריה.
וורנר עוסק בחוואות ובייצור יין בחוותו על שטח של 15 אקרים (61 דונם).
הונו האישי של וורנר הוערך ב-2024 ב-214.1 מיליון דולר.
מארק ואליינטה הרנאנדס (בספרדית: Marc Valiente Hernández; נולד ב-29 במרץ 1987) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם בגואה.
ואליינטה נולד בגרנולר, עיר במחוז ברצלונה שבקטלוניה, ספרד, וב-1997 הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה.
ואליינטה החל את קריירת הבוגרים בקבוצת השלישית והשנייה של המועדון, אך לא הצליח להגיע לקבוצה הראשונה וב-2008 עזב לסביליה.
גם בסביליה הוא החל את דרכו בקבוצת המשנה ורק ב-2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית הראשונה במדי הקבוצה הראשונה של סביליה.
בעונת זכה עם סביליה בקופה דל ריי.
בסיום העונה עבר לריאל ואיאדוליד בה שיחק חמש עונות, בליגת המשנה ובליגה הבכירה בספרד.
בקיץ 2015 חתם במכבי חיפה.
את שער הבכורה כבש מול הפועל עכו בחודש אוקטובר.
בתום העונה זכתה חיפה בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב בניצחון 1-0 על מכבי תל אביב במשחק הגמר.
ב-27 ביוני 2018 חתם בפרטיזן בלגרד.
ב-25 ביולי 2019 חתם בספורטינג חיחון מהליגה הספרדית השנייה.
בקיץ חתם בגואה מהסופר ליג ההודי.
בצעירותו שיחק ואליינטה בנבחרות ספרד עד גיל 19 ועד גיל 20, ואף זכה עם הנבחרת הספרדית באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 שהתקיימה בשנת 2006 בפולין.
בנוסף לכך לוואליינטה יש הופעה אחת בנבחרת קטלוניה.
מארק היפ הוא שחקן אנגלי.
היפ מוכר מהופעותיו בסיטקום "Spaced", בסדרה "Brass Eye", בתוכניות המערכונים "Big Train" ו-"Jam" ובסדרה הקומית "מחלקה אלטרנטיבית".
היפ נולד בטאמיל נאדו שבהודו לאב אנגלי ולאם אמריקאית.
הוא הצעיר במשפחה בת ארבעה בנים.
ב-1980 התחיל את קריירת המשחק שלו בסיור הופעות עם להקת התיאטרון "Medieval Players" בו שיחקו במחזות מימי הביניים ומתחילת ימי התיאטרון המודרני.
בהופעותיהם שילבו הליכה על קביים, להטוטנות ותיאטרון בובות.
אחר כן היה חלק מצמד שחקני תיאטרון רחוב בשם "The Two Marks" (יחד עם מארק סבן) שהופיעו יחד בתוכניות הטלוויזיה לילדים "Ghost Train" ובשעשועון "3-2-1".
היפ הופיע במגוון תפקידים קומיים בטלוויזיה.
בין תפקידיו היו האמן בריאן טופ בסיטקום "Spaced", ד"ר אלן סטטהם היהיר בסדרה "מחלקה אלטרנטיבית", ותפקידים שונים בתוכנית המערכונים "Big Train".
הוא עבד בכמה מיזמים יחד עם כריס מוריס והופיע בתוכנית הקומית "Jam" ובסדרת התוכניות הפרודיות "Brass Eye".
היפ דיבב את הדמות הראשית בסדרת האנימציה הקומית "Stressed Eric".
תפקידים נוספים בטלוויזיה היו טרי רושה בסדרת הקומדיה-דרמה "Happiness" של פול וייטהאוס, ובתפקיד דרק פיו בסיטקום .
בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים "The Strangerers" של רוב גרנט שיחק היפ בתפקיד הארי.
בעונה השנייה של הסדרה הקומית "Look Around You" הופיע היפ בתפקיד אורח.
במרץ 2007 הופיע היפ בסדרת הדרמה "מלון בבילון" של BBC One בתפקיד איש עסקים כושל שהפך לנער מעלית.
בין השנים 2008 ו-2010 שיחק היפ ב-32 פרקים בסדרת הדרמה התקופתית "הדרך לקנדלפורד" בתפקיד הדוור הראשי תומאס בראון, וגם הופיע בתפקיד הנבל לייטקילר (Lightkiller) בפרק בסיטקום "No Heroics".
בנוסף גילם את דמותו של אבא של כריס מיילס בסדרה "סקינס" של ערוץ 4. בעונה השנייה של הסדרה הקומית של ה-BBC "מרק אהבה" שיחק בתפקיד מושא אהבתה של הדמות הראשית.
ב-2009 גילם את דמותו של צ'ארלס דיקנס בסדרת הדרמה "רומנטיקנים נואשים" של BBC Two.
עוד ב-2009 שיחק בתפקיד בעלה של ג'סיקה היינס בקומדיה "ליזי ושרה" שכתבו היינס וג'וליה דייוויס.
ב-2010 שיחק היפ בתפקיד בוב סטיבנס בסדרה "The Great Outdoors" של BBC4. בקומדיה "מירנדה" בכיכובה של הקומיקאית מירנדה הארט הופיע היפ בתפקיד פסיכיאטר.
באוקטובר 2010 השתתף במיני-סדרה "אב יחיד" בכיכובו של דייוויד טננט.
היפ מגלם את דמותו של השכן ג'ים בסיטקום "סעודת שישי" של ערוץ 4 הבריטי לצידם של סיימון בירד וטמזין גרג.
עוד שיחק בתפקיד אנדרו תורוגוד בקומדיה "Holy Flying Circus" ובתפקיד ג'ונס בפרק בסדרת המדע בדיוני "עברייני על".
באוקטובר 2012 הופיע בפרק הראשון של הסדרה הקומית "A Moody Christmas" בדמות "נוסע בהיתרו".
הסדרה שודרה בערוץ ABC1 באוסטרליה.
היפ הצטרף לסדרה הקומית "מרגל" בעונה השנייה שהחלה באוקטובר 2012, והחליף את טום גודמן-היל בתפקיד פיליפ קוויל, בן זוגה של ג'ודית ומנהל בית הספר בו לומד מרקוס.
היפ הופיע בפרק ספין-אוף של הסדרה "Outnumbered" ששודר בחג המולד 2012 בתפקיד נוריס.
ב-2013 שיחק בסיטקום הבריטי "Heading Out" של סו פרקינס בתפקיד בעל משרפה לחיות מחמד.
בשנת 2002 שיחק בסרט "רווק פלוס ילד" שם גילם היפ מורה בבית ספר.
ב-2005 הופיע בסרטו של טים ברטון "צ'ארלי בממלכת השוקולד".
עוד שיחק בתפקיד קטן בסרט "קונפטי" מ-2006 בתפקיד רשם נישואים.
ב-2004 שיחק בסרט "Tunnel of Love" בכיכובו של ג'ק די.
בשנת 2007 שיחק בסרט "אבק כוכבים" שיחק בתפקיד הנסיך טרשיוס.
ב-2008 כיכב בסרט המדע בדיוני הסוריאליסטי "Captain Eager and the Mark of Voth".
ב-2013 הופיע בסרט "סוף העולם".
קבלן רכבות סרט קולנוע הבית The House מר תומאס דיבוב 2024ההרפתקאות המומצאות לחלוטין של דיק טרפין (אנ') The Completely Made-Up Adventures of Dick Turpin ג'ון טורפין תפקיד ראשי; 6 פרקיםצחוק מהחוק (אנ')Piglets בוב וויקסתפקיד ראשי; 6 פרקיםTBAThe Magic Faraway Tree הום בום בום
מארק וורן הוא שחקן אנגלי.
הוא מוכר מתפקידיו בטלוויזיה הבריטית בהם אלברט בליית' ב"אחים לנשק", דני בלו בסדרה "הנוכלים", דאגי ריימונד בסדרה המשטרתית "The Vice", דומיניק פוי בסדרה "שם המשחק", ריק בסדרת הדרמה "כלבים משוגעים", הרוזן דה רושפור בסדרה "המוסקטרים" והג'נטלמן במיני-סדרה "ג'ונתן סטריינג' ומר נורל".
וורן נולד בעיר נורת'האמפטון שבנורת'האמפטונשייר.
בסוף 1979 עבר וורן מנורת'האמפטונשייר לפארנבורו שבהמפשייר.
וורן מופיע באופן קבוע בסרטי קולנוע, בתוכניות טלוויזיה, בתיאטרון וברדיו.
הוא היה חבר התיאטרון הלאומי לנוער , ולמד משחק ב-"East 15 Acting School" אבל לא סיים את לימודי התואר.
הוא שיחק בתפקיד בילי קספר במחזה "Kes" בבימויו של ג'ון הרימן עבור להקת התיאטרון סנאפ והופיע בסטודיו רפרטוארי בברמינגהאם ובסיור הופעות בבתי ספר.
ב-1988 הופיע וורן בהפקה של המחזמר "Godspell".
פריצת הדרך של וורן בקולנוע הייתה ב-1992 בסרט "מעשה לא ג'נטלמני" של ה-BBC בו שיחק בתפקיד טוני האנט.
בסדרת הטלוויזיה הבריטית "The Vice" גילם את דאגי ריימונד, ובמיני-סדרה של HBO "אחים לנשק" הופיע בתפקיד אלברט בליית'.
התפקיד הקבוע הראשון שלו היה בסדרה "גריינג' היל".
ב-1995 כיכב וורן בסרט "Boston Kickout".
ב-1996 שיחק בתפקיד מורגן ד'אסטאינג בעונה הרביעית של הסדרה "איש הנצח" בפרק "Double Jeopardy".
בשנת 2000 זכה וורן בפרס "Royal Television Society" על הופעתו בתפקיד מונקס בעיבוד של ITV לספר "אוליבר טוויסט".
ב-2001 הופיע בדרמה הטלוויזיונית "Men Only" בתפקיד מאק, בעלה של קייטי (אסתר הול).
ב-2002 שיחק בתפקיד ד"ר אייוו סטדמן בסרט הטלוויזיה "No Night Is Too Long", עיבוד לרומן באותו שם מאת ברברה ויין.
בסדרת הדרמה של ה-BBC "שם המשחק" משנת 2003 שיחק וורן בתפקיד משנה כדומיניק פוי.
הוא שיחק בתפקיד דני בלו (תפקיד ראשי) בארבע העונות הראשונות של הסדרה "הנוכלים".
ביוני 2006 הופיע וורן בתפקיד אורח, בדמות אלטון פופ, בפרק "אהבה ומפלצות" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
אחד התפקידים הראשונים שלו בטלוויזיה היו בשנת 1989 כניצב באותה סדרה בפרק "Battlefield".
בדצמבר 2006 הופיע בתפקיד מתנקש מטורף בשם "מיסטר טיטיים" בעיבוד של Sky1 לספרו של טרי פראצ'ט "Hogfather".
באותו חודש שיחק גם בתפקיד הרוזן דרקולה בעיבוד חדש של הרומן הקלאסי מאת ברם סטוקר בהפקת BBC Wales.
בפברואר 2007 שיחק וורן בתפקיד טוני קריין בעונה השנייה של סדרת הדרמה "חיים על מאדים".
בדצמבר 2007 הופיע בתפקיד מר ג'ון סימפסון בהפקה של ה-BBC "נעלי בלט" לצדן של אמיליה פוקס ואמה ווטסון.
בינואר 2008 כיכב וורן בסדרת סרטי "Messiah" בעונה "Messiah V: The Rapture" כשהחליף את קן סטוט בתפקיד הראשי.
ב-2008 שיחק בתפקיד קטן בסרט "מבוקש".
ב-2009 כיכב וורן בתפקיד קטוריאן בהפקה מחודשת של המחזה "איש הכריות" מאת מרטין מקדונה בתיאטרון קורב בעיר לסטר.
על תפקיד זה היה מועמד לפרס TMA.
קולו של וורן נשמע בפרסומות ברדיו ובטלוויזיה בבריטניה.
החל מיולי 2009 הוא הצטרף לשחקן אלכסנדר ארמסטרונג לפרסומות עבור "Zurich Connect".
וורן כיכב בתפקיד ריי סיי בהפקה מחודשת של המחזה "קול קטן" בווסט אנד לצדן של דיאנה ויקרס ולזלי שארפ.
ההצגה רצה מאוקטובר 2009 ועד ינואר 2010. במאי 2010 שיחק בתפקיד סטיב סטרנג' בסרט הטלוויזיה של ה-BBC על חייו של הזמר בוי ג'ורג' בשם "Worried About the Boy".
בשנה שאחרי התחיל להופיע בסדרה חדשה של Sky1 בשם "כלבים שוטים" לצדם של מקס ביזלי, פיליפ גלניסטר וג'ון סים.
הסדרה רצה במשך ארבע עונות וכללה 14 פרקים.
בספטמבר 2011 חזר וורן להופיע בתיאטרון במחזה "Cool Hand Luke" עיבוד חדש לתיאטרון של אמה ריבס המבוסס על רומן באותו שם מאת דון פירס.
אנדרו לאודון ביים את המחזה והצגה רצה מ-23 בספטמבר 2011 עד 7 בינואר 2012 בתיאטרון אולדוויץ' שבלונדון.
וורן חזר וגילם את דמותו של דני בלו בפרק האחרון של הסדרה "הנוכלים".
ב-2012 הצטרף לצוות השחקנים בסדרת הדרמה האמריקאית "האישה הטובה" בתפקיד הבעל של קלינדה שארמה (ארצ'י פנג'בי).
בסדרת הדרמה של ה-BBC "המוסקטרים" הוא גילם את הרוזן רושפור.
ב-2015 שיחק במיני-סדרה "ג'ונתן סטריינג' ומר נורל" של ה-BBC.
מארק אלן ובר הוא נהג מרוצים אוסטרלי.
במשך 12 שנים התחרה באליפות הפורמולה 1 בקבוצות מינארדי, יגואר, ויליאמס ורד בול, בה הגיע להישגים הטובים ביותר.
לאחר הפרישה מהאליפות עבר להתחרות עבור קבוצת פורשה באליפות העולם במרוצי סיבולת עבור קבוצת פורשה.
בשנת 2015 זכה באליפות בקטגוריית LMP1.
ובר נולד בעיירה קויאנביאן, ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה.
אביו, אלן היה בעל סוכנות אופנועים מקומית.
מארק החל להתרות במרוצי אופנועים ובשנת 1991 עבר להתחרות בקארטינג.
שנתיים לאחר מכן זכה באליפות ניו סאות' ויילס.
בשנת 1994 עבר להתחרות באליפות הפורמולה פורד האוסטרלית.
בעונתו הראשונה סיים את העונה במקום ה-14. בעונה השנייה צבר מספר ניצחונות וסיים את העונה במקום הרביעי.
במהלך העונה נוצר קשר בינו ובין אן ניל, שסייעה לו להשיג חוזה חסות לשבע שנים עם חברת דפי זהב המקומית.
אן הפכה בהמשך לגורם משמעותי שסייע לובר לעבור לתחרויות באירופה ואף הפכה לבת זוגו.
בשנת 1995 השתתף לראשונה באירוע הפורמולה פורד פסטיבל, שהתקיים במסלול ברנדס האטץ' בבריטניה וסיים במקום השלישי.
שנה לאחר מכן העתיק את מגוריו לבריטניה והחל להתחרות באליפות פורמולה פורד הבריטית.
הוא ניצח ארבעה מרוצים וסיים את העונה במקום השני, כולל ניצחון באירוע הפורמולה פורד פסטיבל.
במהלך העונה השתתף בשניים משלושת המרוצים בסבב גביע הפורמולה פורד האירופאי וסיים במקום השלישי.
בעקבות הניצחון בפורמולה פורד פסטיבל הוחתם על ידי קבוצת אלן דוקינג ועבר להתחרות עבורה באליפות הפורמולה 3 בעונת 1997.
במרוץ הרביעי של העונה, שנערך במסלול ברנדס האטץ', רשם את הניצחון הראשון שלו באליפות.
הוא הוביל את המרוץ מבחינתו ועד סופו ובמהלכו קבע את זמן שיא חדש להקפת המסלול.
במהלך העונה סבל מקשיי מימון, שכמעט והובילו לפרישתו מהאליפות במחצית העונה.
בסופו של דבר זכה לתמיכה כספית משחקן הרוגבי דייוויד קמפס, בן עירו של ובר.
במהלך העונה קיבל פנייה מקבוצת מרצדס להתחרות עבורה בקטגוריית מכוניות הספורט.
בתחילה דחה את ההצעה, אך לבסוף השתכנע להגיע לביצוע נסיעת מבחן במסלול הA1 באוסטריה.
בעקבות נסיעות המבחן הוחתם בקבוצה, כנהג באליפות העולם למכוניות תיור, לצידו של ברנד שניידר.
צמד הנהגים ניצחו בחמישה מתוך עשרת מרוצי האליפות וסיימו את העונה במקום השני.
בשנת 1999 המשיך להתחרות בקבוצה וקיבל מכונית משלו.
במהלך ההכנות למרוץ 24 השעות של לה מאן התהפך עם רכב המרצדס CLR בו נהג פעמיים.
ובר ובן זוגו, פטר דומברק, יצאו מהתאונות ללא פגע, אך הדבר גרם לקבוצה לעצור את השתתפותה בהמשך העונה.
בעקבות הפרישה החליט ובר לחזור להתחרות בקטגוריות החד-מושביות.
ובר נפגש עם אדי ג'ורדן, הבעלים של קבוצת הפורמולה ג'ורדן, שהכיר בינו ובין פול סטודרט.
סטודרט הבטיח להעניק לובר מימון בהיקף של 1.1 מיליון דולר ואפשר לו להשתתף באליפות הפורמולה 3000, כנהג בקבוצה שהייתה בבעלותו.
במהלך חודש דצמבר 1999 ערך ובר נסיעת בכורה במכונית פורמולה 1, כשהשתתף בנסיעות מבחן שהתקיימו בברצלונה.
בשנת 2000 הוחתם כנהג מבחן בקבוצת ארווס (Arrows) הבריטית.
במקביל זכה לחסות של יצרנית הבירה האוסטרלית פוסטר.
את העונה סיים במקום השלישי, כשהוא משיג ניצחון אחד ושני פודיומים נוספים.
בשל חוסר שביעות רצון מהחוזה שהוצע לו, לא הסכים לחתום על חוזה לעונה נוספת בקבוצה.
הוא הוזמן לשלושה ימי מבחן עבור קבוצת בנטון.
במהלך המבחנים הצליח לעקוף את ראלף שומאכר וג'אנקרלו פיסיקלה, נהגי הפורמולה 1. בעקבות התוצאות שהשיג הוחתם כנהג מבחן עבור הקבוצה לעונת 2001 וזכה למימון על מנת להתחרות בפורמולה 3000, שחלק מקבוצת סופר נובה רייסינג.
למרות שהשיג ניצחונות באיטליה, מונקו וצרפת הוא סיים את העונה במקום השני.
בסיום העונה הוחלף בתפקיד נהג המבחן על ידי פרננדו אלונסו.
פלאביו בריאטורה, הבעלים של קבוצת בנטון, סייע לו לקבל חוזה בקבוצת מינארדי, שהייתה בבעלותו של סטודרט.
מרוץ פתיחת העונה התקיים באוסטרליה, מסלול הבית של ובר.
תאונה בין ראלף שומאכר ורובנס באריקלו בתחילת המרוץ גרמה לפרישתן של שמונה מכוניות.
הדבר סייע לובר שזינק מהמקום ה-18 לשפר את מיקומו ולסיים את המרוץ במקום החמישי ולצבור נקודות ראשונות בקריירה.
עד לסיום העונה לא הצליח לצבור נקודות נוספות.
לקראת עונת 2003 חתם בקבוצת יגואר.
בארבעת המרוצים הראשונים בעונה הגיע למקומות גבוהים בדירוג, אך לא הצליח לצבור נקודות.
עד לסיום העונה צבר 17 נקודות, אותן השיג בשבעה מרוצים שונים ובסיומה דורג עשירי באליפות הנהגים.
בעונתו השנייה בקבוצה נאלץ לפרוש משמונה מרוצים והתקשה לצבור נקודות.
בחודש יולי חתם על חוזה בקבוצת ויליאמס.
בשני המרוצים הראשונים של העונה התחרה, כשהוא סובל משבר בצלעות, שנגרם כתוצאה מפגיעה במהלך אימוני טרום העונה.
בגרנד פרי מונקו התקיים מאבק צמוד על המקום השני בינו ובין ניק היידפלד, חברו לקבוצה.
בסופו של המרוץ הייתה ידו של היידפלד על העליונה ואילו ובר סיים במקום השלישי, הפודיום הראשון שלו באליפות.
בגרנד פרי הקנדי צבר 4 נקודות, אך בשבעת המרוצים הבאים הצליח לצבור רק נקודה נוספת אחת.
בסיום העונה קיבל הצבעה מקבוצת ב.מ.וו-סאובר לעבור לשורותיה, אך העדיף להישאר עונה נוספת בויליאמס, לצידו של ניקו רוזברג שהצטרף כנהג השני.
במרוץ פתיחת העונה, שהתקיים בבחריין סיים במקום השישי וצבר שלוש נקודות.
אחרי שני מרוצים בהם נאלץ לפרוש בעקבות בעיות מכניות, בגרנד פרי של סן מרינו צבר שלוש נקודות נוספות, אך עד לסיום העונה הצליח לצבור רק עוד נקודה אחת.
עם סיום החוזה בקבוצת ויליאמס הייתה לקבוצה אפשרות להאריכו בשנה נוספת.
ובר עצמו הביע את רצונו להישאר בקבוצה, אך ההצעה שקיבל הייתה נמוכה משמעותית השוואה לחוזה הקיים.
הוא ניהל מגעים עם קבוצת רנו, אך לבסוף חתם בקבוצת רד בול.
בעונתו הראשונה בקבוצה התקשה לצבור נקודות וסיים את העונה במקום ה-12 באליפות הנהגים.
בגרנד פרי האוסטרלי, המרוץ שפתח את עונת 2008, נאלץ לפרוש בקבות תאונה משולשת בה היו מעורבים גם קאזוקי נאקז'ימה ואנטוני דיווידסון.
בחמשת המרוצים הבאים הצליח לצבור נקודות ובגרנד פרי של מונקו סיים במקום הרביעי, הישגו הטוב ביותר בעונה.
בחודש יולי חתם על הארכה לחוזהו לעונה נוספת.
במחצית השנייה של העונה צבר רק 3 נקודות נוספות ואת העונה סיים מקום אחד יותר גבוה בדירוג.
במהלך הפגרה נפגע ברגלו בתאונת דרכים שאירעה במהלך אירוע צדקה בו השתתף בטסמניה.
הפגיעה השביתה אותו לשלושה חודשים, אך בתחילת חודש פברואר שב לאימונים.
גם במרוץ הפתיחה של עונת 2009 היה מעורב בתאונה רבת משתתפים, הפעם עם הייקי קובליינן, אדריאן סוטיל וניק היידפלד.
בעקבות התאונה נאלץ להיכנס לרחבת הטיפולים.
הוא הצליח לסיים את המרוץ במקום ה-12, אך לא צבר נקודות.
הגרנד פרי המלזי נערך תחת גשם כבד, שגרם להפסקת המרוץ בשלב מוקדם.
בעקבות הפסקת המרוץ הוחלט כי המתמודדים יקבלו רק מחצית מהנקודות, לובר, שסיים במקום השישי, הוענקה נקודה וחצי.
בגרנד פרי הסיני סיים במקום השני, המיקום הטוב ביותר בקריירה עד אותו הזמן.