tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במתחם זה ערכה נאס"א ניסויים בתפקוד גוף האדם בטמפרטורות גבוהות, דוגמת הטמפרטורות אליהן מגיע גוף אשר שב מהחלל אל תוך האטמוספירה.
כיום חברים בחברת הסאונה של פינלנד כ-2,000 איש.
החברה מפרסמת ירחון העוסק בסאונה והיא אחראית לארגון "קונגרס הסאונה הבינלאומי" אשר מתרחש אחת לארבע שנים.
ההתעניינות העולמית בסאונה הביאה להקמתן של חברות מסחריות רבות שהחלו מייצרות חדרי סאונה פרטיים בהתאם למחקרי חברת הסאונה של פינלנד.
כיום קיימות כ-300 חברות כאלה אשר מייצאות את מרכולתן לרחבי העולם.
המחקר והפיתוח בתחום הסאונה לא עצרו במאה ה-20, וכיום ממשיך התחום להתפתח במקביל להתפתחות הטכנולוגית.
הסאונה הפינית שימשה כבסיס לפיתוח סאונות רבות ומגוונות, וחלקן עושות שימוש בטכנולוגיה המתקדמת ביותר.
דוגמה לסאונה כזו היא סאונה המבוססת על קרני אור אינפרה אדום אשר מחליפות את החום הסטנדרטי הנפלט מתנורים רגילים.
בתחום ה"קונבנציונלי" יותר של הסאונות ניתן למנות את הסאונות שעושות שימוש בגז לצורך חימום וכמובן בחשמל.
בעת העתיקה הייתה הסאונה חדר הלידה המועדף היות שנחשבה כסטרילית.
כיום יש בפינלנד סאונה לכל משפחה בממוצע, כאשר הדירות החדשות מצוידות בחדר סאונה צמוד למקלחת, ובבית מגורים משותף ישנה סאונה משותפת לדיירי הבניין.
כמו כן, בכל בית קיץ (mökki) יש סאונה על שפת האגם.
הסאונה הפינית מתאפיינת בטמפרטורה גבוהה במיוחד (בין 80 ל-110 מעלות צלזיוס) ובלחות נמוכה.
בסאונות ציבוריות ישנה הפרדה בין גברים ונשים.
הסאונה הקלאסית היא מבנה עץ, וגם בסאונות בבתים הפרטיים הבנויים מלבנים מצופים הקירות בעץ.
בפינת חדר הסאונה מותקן תנור הסאונה (KIUAS), ומולו בנויים שניים או שלושה דרגשי עץ מדורגים.
הטמפרטורה בדרגשים העליונים חמה יותר מזו שבדרגשים התחתונים, וכך יכולים המשתמשים לבחור את מידת החום בה הם רוצים לשהות.
בנוסף ישנו מד חום שעל פיו מווסתים את טמפרטורת הסאונה (אם כי סאונות חשמליות חדשות מצוידות בתרמוסטט).
הסאונה הפינית המקורית התבססה על תנורים שמוסקים בעץ.
עם התפתחות הטכנולוגיה, נכנסו לשוק תנורי סאונה חשמליים, שהם כיום הנפוצים ביותר בסאונות בבתים הפרטיים.
בבתי-קיץ מתקינים רבים את הסאונה הקלאסית המוסקת בעצים, ולדעת מרבית הפינים זוהי הסאונה המשובחת יותר.
בסאונה בבתי קיץ, בהם אין מים זורמים, ישנו לעיתים גם דוד מים בצמוד לתנור.
על תנור הסאונה מונחות אבנים מיוחדות (לרוב מאבן קשה, השומרת על חום לאורך זמן כגון גרניט), שמתלהטות מהחום המופק מהתנור.
אבנים אלה משמשות לפיזור החום בחדר, וכן ליצירת לחות באמצעות אידוי מיידי של מים המוטלים עליהם על פי הצורך.
אל הסאונה נכנסים לאחר שטיפה של הגוף במים חמים.
בבתי הקיץ, שבחלקם אין מים זורמים ומקלחת, עושים זאת בדרך כלל על ידי הרטבת הגוף במים שחוממו בתנור מיוחד שנמצא בחדר הסמוך לסאונה.
בתוך הסאונה מטילים מדי פעם על האבנים מים, שאותם דולים מתוך דלי בעזרת כף עץ.
המים מתאדים מיד ומשחררים גל של קיטור בחדר.
מומלץ שלא לשהות בסאונה יותר מ-15 דקות ברציפות, ואף פחות.
חלק מחוויית הסאונה היא מעבר מהיר וחד מחימום הגוף בחום הסאונה לצינונו.
בשלב זה ישנם הבדלים קלים בין הסאונה העירונית לסאונה בבתי הקיץ.
בבתי הקיץ נוהגים לצאת מהסאונה הישר למי האגם הסמוך, שעשויים להיות קרים מאוד.
בחורף, יש הנוהגים לקדוח מבעוד מועד חור באגם הקפוא, ואז לטבול למשך כמה שניות במים הקפואים.
אחרים, שאינם מחבבים מים קרים מדי, טובלים באגם רק בקיץ, ובשאר חודשי השנה הם מסתפקים בצינון באוויר הקר שבחוץ.
בעיר, לעומת זאת, נוהגים הפינים לצנן עצמם במקלחת קרה או פושרת, ולחזור לשהייה נוספת בסאונה.
תוצאה מיידית של שהייה בסאונה היא עלייה בטמפרטורת הגוף, והגברת פעולתם של המנגנונים לוויסות חום הגוף.
הדבר מתבטא בהתרחבות של כלי הדם ובפעילות יתר של בלוטות הזיעה, תהליכים המובילים לירידה בלחץ הדם ובאספקת הדם לאיברים חיוניים בגוף.
תגובת הגוף לתהליכים אלה כוללת האצה של קצב הנשימה והדופק, וכן הפרשה של אדרנלין ואנדורפינים.
השפעתם של אלה דומה להשפעת מורפיום, מה שנותן הסבר חלקי לתחושה הנעימה שמעניקה השהייה בסאונה.
השהייה בסאונה מרפה את שרירי הגוף ומפחיתה כאבי שרירים ומפרקים.
מכוני בריאות וכושר נוהגים לכלול סאונה בין השירותים המוצעים, להרפיית שרירי מתאמנים ועוסקים בספורט.
יש המייחסים לסאונה השפעות רפואיות חיוביות נוספות כגון סיוע בריפוי מחלות כאלו ואחרות, אך אין ראיה מחקרית התומכת בטענות אלה.
הימצאות בסאונה איננה פותחת או מחדשת את התאים על פני העור, לא מוציאה רעלים מהגוף ולא מורידה כולסטרול.
לעומת זאת, ידוע על השפעות מזיקות של שהייה בסאונה בתנאים מסוימים.
בשל העובדה שהסאונה ממריצה את הלב ואת מחזור הדם ומאמצת את הנשימה, היא אינה מומלצת לחולי לב וללוקים במחלות ריאה כגון אסתמה.
הטמפרטורה הקיצונית בסאונה וההזעה המוגברת הנגרמת בעקבותיה, עלולים לגרום להתייבשות מהירה.
על-כן, מומלץ על שתיית מים מרובה לפני ואחרי השהייה בסאונה.
על פי רוב, שהייה של למעלה מ-15 דקות בסאונה אינה מומלצת, ובסאונות רבות מותקן שעון חול או אמצעי אחר לתזמון השהות בה.
נטען כי סאונה מגבירה את הסיכוי להידבקות במחלות זיהומיות, וכי בשל הטמפרטורה בה היא מהווה קרקע גידול נוחה לחיידקים ונגיפים אחדים.
סאונדקס הוא אלגוריתם פונטי שמאפשר לזהות שמות לפי צלילם ואופן הגייתם, ובכך להתגבר על הבדלי כתיב לא משמעותיים, העלולים לנבוע משגיאות כתיב נפוצות.
סאונדקס הוא הנפוץ מבין האלגוריתמים הפונטיים.
סאונדקס פותח בארצות הברית על ידי רוברט ראסל ומרגרט אודל, ונרשם כפטנט בשנים 1918 ו-1922 (פטנט אמריקאי מס' 1,261,167 ופטנט אמריקאי מס' 1,435,663).
אלגוריתם סאונדקס מתאים לכל שם קוד בן ארבעה תווים: אות ואחריה שלוש ספרות.
האות היא האות הראשונה של השם, והספרות הן פונקציה של יתר העיצורים שבשם.
לעיצורים בעלי צליל דומה מותאמת אותה ספרה.
כך, למשל, העיצורים השפתיים B, F, P, V מקודדים כולם כ-1. אמות קריאה עשויות להשפיע על הקידוד, אך הן מקודדות באופן ישיר רק כאשר הן האות הראשונה בשם.
השאר את האות הראשונה של השם.
מיתר האותיות של השם סלק את כל המופעים של התנועות a, e, h, i, o, u, w, y.
לאותיות שנותרו, פרט לאות הראשונה, החלף את העיצורים בספרות כדלקמן:
1 <= b, f, p, v - האותיות המייצגות עיצורים הנהגים באמצעות השפתיים והשיניים
2 <= c, g, j, k, q, s, x, z - האותיות המייצגות את העיצורים הגרוניים והשורקים
3 <= d, t - האותיות המייצגות עיצורים הנהגים בעזרת השיניים
4 <= l - האות המייצגת עיצורים הנהגים בעזרת החיך
5 <= m, n - האותיות המייצגות עיצורים הנהגים באמצעות השפתיים והאף
6 <= r - האות המייצגת עיצורים הנהגים באמצעות הלשון והאף
אם שתי אותיות או יותר שלהן הותאמה אותה ספרה סמוכות בשם המקורי, התעלם מכולן מלבד הראשונה.
החזר את ארבעת התווים הראשונים שהתקבלו.
אם יש פחות מארבעה תווים, השלם את הספרות באפסים.
באלגוריתם זה, השמות Robert ו-Rupert מקבלים קוד זהה, R163, ואילו Rubin מקבל את הקוד R150.
האלגוריתם מאפשר להתגבר על טעויות שמיעה, טעויות לשוניות וטעויות הקלדה, שעלולות להיווצר בעת איסוף והקלדה של נתונים העוסקים בבני אדם, ששמם הוא מרכיב חשוב בזיהוים.
מובן שהוא דורש התאמה לשימוש בשפה שאיננה נכתבת באלפבית לטיני, וגם כאשר השפה נכתבת באלפבית לטיני, כללי ההגייה שלה עשויים להיות שונים מאלה של האנגלית.
באמצע שנות השישים פותח בישראל אלגוריתם סאונדקס לשמות עבריים, על ידי העוסקים בעיבוד נתוני מרשם התושבים.
אלגוריתם סאונדקס המתואר לעיל יוצר יחס שקילות בקבוצת השמות (שני שמות הם שקולים כאשר האלגוריתם מתאים להם קוד זהה).
לכל שני שמות נתונים ייתכן אחד משני מצבים אפשריים: הם שקולים זה לזה, או שאינם שקולים זה לזה.
תשובות מגוונות יותר מתקבלות מאלגוריתם המגדיר מרחק (מטריקה) בין שני שמות.
דוגמה לאלגוריתם כזה הוא מרחק המינג.
אלגוריתם נוסף המחזיר מרחק בין שמות, בשם Graphex, פותח בצה"ל על ידי אסא כשר, בעת שהיה חייל בשירות סדיר.
המשתמש באלגוריתם מסוג זה יכול להחליט על המרחק הרצוי לו (אולי לפי מידע נוסף שיש לפניו).
סאווה (גרמנית Save או Sau, קרואטית, בוסנית וסלובנית Sava, סרבית Сава, הונגרית Száva) הוא יובל ימני והשופע ביותר של נהר הדנובה בחבל הבלקן באירופה.
הסאווה ניזון משני יובלים - סאווה דולינקה (Sava Dolinka - "של העמק") וסאווה בוהינקה (Sava Bohinjka - "של אזור בוהין") - המתאחדים בתחומי סלובניה בין העיירות לסצה (Lesce) ורדובלייצה (Radovljica).
מנקודה זו ועד לשפכו אל הדנובה בבלגרד, בירת סרביה, אורכו של הנהר הוא 945 ק"מ, או 990 ק"מ מנקודת השפיעה של יובלו הארוך יותר - הסאווה דולינקה.
תחילתו של נהר הסאווה דולינקה בנקיק נדיז'ה (Nadiža).
לאחר מכן זורם הנהר דרך נתיב תת-קרקעי שאורכו 5 ק"מ, ומגיח שוב בגובה של 842 מטר סמוך לעיירת הסקי והנופש קרנסקה גורה (Kranjska Gora).
תחילתו של היובל האחר, הסאווה בוהינקה שאורכו 31 ק"מ, בגובה של 805 מטר בתחומי הפארק הלאומי היחיד בסלובניה - הפארק הלאומי טריגלב.
הנהר המכונה בחלקו זה "סביצה" (Savica - "הסאווה הקטנה"), מאבד 60 מטר מגובהו במפלי סביצה (Slap Savica) ולאחר מכן חוצה את אגם בוהין.
גליל מימיו של הסאווה משתרע על 95,719 קמ"ר בחלקים ניכרים של בוסניה והרצגובינה, סלובניה וקרואטיה.
ספיקתו מתגברת מ-255 מ"ק לשנייה ליד זאגרב ל-1,722 מ"ק לשנייה בבלגרד, ועומקו המקסימלי מגיע ל-28 עד 30 מטר.
לחלקו העליון של הנהר פוטנציאל הידרו-חשמלי רב, ובתחומי סלובניה הוקמו שלושה מפעלים להפקת חשמל מכוח מימיו, ואחרים נמצאים בשלבים שונים של הקמה.
השטחים המישוריים שסביב הנהר חשופים להצפות, והסאווה הציף חלקים מבלגרד ב-1981 וב-2006. יישומם של הסכמים לפיקוח על עוצמת זרימתו של הנהר, להקמת נתיב שיט לכל סוגי כלי השיט עד לזאגרב, ולהגנה על סביבתו האקולוגית, נעצר עם התפרקות יוגוסלביה ב-1991.
הסאווה פתוח לשיט לאורך 593 ק"מ משפכו אל הדנובה ועד למפגשו עם אחד מיובליו, הקופה בסמוך לסיסק.
כלי שיט קטנים יותר יכולים להמשיך עד לזאגרב.
הסאווה פתוח לשיט בינלאומי ועמק הנהר משמש כפרוזדור תעבורתי לכביש המהיר A3 ולמסילת הרכבת בין זאגרב לבלגרד.
בשל כך שהעמק מיושב בצפיפות, הנהר סובל מבעיות זיהום קשות.
הסאווה מתווה את מרבית גבולה הצפוני של בוסניה והרצגובינה (עם קרואטיה).
סאובר היא קבוצת מרוצים שווייצרית שפועלת מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 בראשות פיטר סאובר.
הקבוצה מתחרה בסדרת המרוצים היוקרתית פורמולה 1 החל מעונת 1993. בשנת 2019, בעקבות עסקת חסות שנחתמה, שונה שמה של קבוצת הפורמולה 1 לאלפה-רומאו רייסינג.
במשך רוב שנותיה הייתה ידועה הקבוצה כקבוצה בינונית, אם כי זכתה לגדל כישרונות צעירים, כגון קימי רייקונן הפיני ופליפה מאסה הברזילאי.
בשנת 1993 זכתה הקבוצה לסיים את העונה עם מאזן חיובי עבור קבוצה חדשה של 12 נקודות.
בשנת 1995 זכתה הקבוצה בפודיום הראשון שלה, בגרנד פרי מונקו.
הנהג הגדול הראשון שלה היה קימי רייקונן, אשר שימש כנהג המבחן שלה לעונת 2000, ונכנס לקבוצה לעונת 2001. ביקורת הופנתה כלפי סאובר עקב הכנסת נהג צעיר כל כך ובלתי מנוסה, והועלו טענות שנהג חסר ניסיון זה יסכן את שאר הנהגים בנהיגה לא בטוחה.
סאובר לא נבהל מן הביקורת והוכיח למבקריו שרייקונן הוא נהג שקול עוד במרוץ הראשון, בו זכה בנקודה אחת.
שנה לאחר מכן עזב רייקונן את הקבוצה לטובת מקלארן על מנת להחליף פיני אחר שפרש, אלוף העבר מיקה הקינן.
את מקומו של רייקונן שוב החליף כישרון צעיר, הפעם פליפה מאסה הברזילאי, שנשאר בקבוצה עד סוף עונת 2005, אשר לאחריה חתם בקבוצת פרארי.
לקראת עונת 2006, עקב חילוקי דעות קשים בין הנהלת קבוצת המרוצים ויליאמס לבין יצרנית הרכב BMW, הודיעה BMW שהיא מפסיקה לייצר מנועים עבור ויליאמס הבריטית, ורכשה 80% מהשליטה בסאובר מידי מייסד הקבוצה פיטר סאובר.
שם הקבוצה שונה ל-"BMW סאובר", הגרמני ניק היידפלד הוחתם כנהג הבכיר של הקבוצה יחד עם הקנדי ז'אק וילנב שהמשיך מעונת 2005. את העונה סיימה הקבוצה במקום החמישי ועם שני פודיומים.
בעונת 2007 החליטה BMW להשאיר את הייפלד ולהחליף את וילנב ברוברט קוביצה הפולני, וזאת למרות העובדה שווילנב זכה באליפות עולם בשנת 1997, והיה אחד משלשת הנהגים היחידים באותה עונה, יחד עם פרננדו אלונסו הספרדי ומיכאל שומאכר הגרמני שזכו אי פעם באליפות עולם.
וילנב עזב את עולם הפורמולה 1 לטובת מרוצי 24 השעות של לה מאן.
הקבוצה סיימה את העונה במקום השני לאחר פסילתה של מקלארן מאליפות היצרנים והפכה לסגנית אלופת העולם בפעם הראשונה בתולדותיה.
שני נהגיה, ניק הייפלד ורוברט קוביצה, סיימו במקומות החמישי והשישי בהתאמה בדירוג הנהגים.
היידפלד וקוביצה המשיכו לשמש כנהגי הקבוצה גם בעונות 2008 ו-2009. עונת 2008 הייתה מוצלחת במיוחד עבור סאובר, שסיימה במקום השלישי באליפות היצרנים.
בעונה זו הגיעו היידפלד וקוביצה 11 פעמים לפודיום והקבוצה אף זכתה לניצחונה הראשון אי פעם בפורמולה 1 עם זכייתו של קוביצה בגרנד פרי הקנדי.
עונת 2009 הייתה טובה פחות והקבוצה סיימה במקום החמישי.
ב-29 ביולי 2009 הודיעה BMW שלא תמשיך להתחרות בפורמולה 1 בעונה הבאה.
בעקבות עזיבת BMW רכש פיטר סאובר חזרה את הקבוצה.
קאומי קוביאשי ופדרו דה לה רוסה הוחתמו כנהגי הקבוצה לעונת 2010, אך האחרון הוחלף בניק היידפלד בחמשת המרוצים האחרונים של העונה, שאותה סיימה סאובר במקום השמיני.
בעונה זו המשיכה הקבוצה להתחרות תחת השם "BMW סאובר" אף על פי ש-BMW כבר לא הייתה חלק ממנה, אך בעונת 2011 חזרה לשם "סאובר".
סאונה הוא כינוי מקובל בקהילה הגאה לבית מרחץ המשמש כמקום בילוי ומפגש לאנשים המחפשים פרטנר ליחסי מין השונה ממשמעותה הרגילה של המילה סאונה.
ברוב המכריע של המקרים מדובר במוסדות המשמשים גברים המקיימים יחסי מין עם גברים.
סאונות כאלה קיימות ברוב הערים הגדולות בעולם המערבי.
במדינות שמרניות קיימים לעיתים בתי מרחץ המשמשים למטרות דומות, אם כי במקומות כאלו הפעילות המינית בדרך כלל דיסקרטית יותר.
קיימות גם סאונות מעטות הפונות לשני המינים או שיש בהן ימים מיוחדים הפתוחים לגברים ולנשים.
במשך שנים רבות נהגו הרשויות לפשוט על מוסדות מסוג זה, בניסיון להביא למיגור התופעה כחלק ממאבק כולל ביחסי מין בין גברים.
במקרים רבים גם בעלי בית המרחץ היו פוקחים עין על המבקרים כדי למנוע פעילות מינית.
בשנות החמישים סאונות המיועדות להומואים נפתחו בארצות הברית.
המקומות הללו היו עדיין מטרה לפשיטות של מחלק המוסר במשטרה אולם המשטרה נטתה לאשר את הפעילות של הסאונות מכיוון שנחשבו דיסקרטיות.
למרות הפשיטות סאונות נחשבו כמקום בטוח להומואים והציעו אלטרנטיבה בטוחה לסקס במקומות ציבוריים, כגון שירותים ציבוריים.
מסוף שנות ה-60 ובמהלך שנות ה-70, סאונות להומואים נוהלו והיו בבעלותם של הומואים.
הסאונות שבעברן סבלו מפשיטות משטרתיות קיבלו בארצות הברית רישיונות והפכו למוסד הומואי מרכזי.
הסאונות שימשו כמקום המפגש הלא רשמי, מקום שבו חברים יכלו להיפגש ולהירגע.
שם נערכו מסיבות לציון יום הגאווה, והסאונות נפתחו בדרך כלל בחגים כמו חג המולד והפסחא כאשר לחלק מההומואים ובמיוחד אלו שנדחו על ידי משפחתם לא היה מקום אחר ללכת אליו.
באותה תקופה, הסופר האמריקאי טרומן קפוטה היה לקוח קבוע בסאונות שבניו יורק.
בבריטניה, סאונות להומואים היו יעד תדיר לפשיטות משטרתיות עד סוף שנות ה-80 ובשנות ה-90. אחת הפשיטות הייתה במאי 1988 על ה"בראוניז" שבעקבותיה בעל המקום נשפט ל-6 חודשי מאסר וקנס של 5,000 פאונד.
בשנות ה-90 עלויות הפשיטות הגוברות, הסיכוי הפחות שאלה שיועמדו לדין יורשעו, החשש להיתפס הומופובים, וההתעניינות ציבורית נמוכה בפשעים ללא קורבן, הביאו את הסאונות לפעול ללא חשש מפשיטות משטרתיות.
המדיניות המשטרתית מצביעה על כך שמבחינת המשטרה עדיף להעלים עין מהסאונות מכיוון שהפעילות בהן מתרחשות בפנים ולא במקומות ציבוריים.
סאונות ממשיכות למלא פונקציות דומות לאלה שמילאו בעבר.
אם כי המשמעות הקהילתית של הסאונה פחתה באזורים שונים, ובמיוחד באלו שהומואים התחילו להיות מחוץ לארון.
עדיין גברים השתמשו בסאונות כמקום נוח ובטוח למציאת פרטנר לסקס אם כי במקומות בהם הומוסקסואליות הפכה ללגיטימית, ביטחון כבר לא היה סיבה מרכזית.
הרבה סאונות פתוחות 24 שעות ביממה שבעה ימים בשבוע.
לאחר תשלום בקופה המוכר פותח ללקוח את דלת הכניסה על ידי אינטרקום.
בדרך זו ניתן לשלוט בגורמי סיכון שונים.
סאונות רבות מסרבות להכניס אנשים שנראים שיכורים או עובדים בזנות.
באזורים שבהם הומוסקסואליות אינה חוקית, לא מוסרית או הומואים נתקלים בעוינות, הכניסה לאחר ביצוע התשלום היא אמצעי זהירות.
יחסי מין בסאונות הם לרוב אנונימיים.
לפעמים הם מובילים למערכות יחסים אבל בדרך כלל לא.
סאונות הן מקום שאליו מגיעים גברים המקיימים יחסי מין עם גברים ולא בהכרח מזדהים כהומואים או כביסקסואלים כולל אלו שנמצאים בארון או במערכות יחסים הטרוסקסואליות במקביל.
בסאונות רבות הלקוחות בוחרים אם לשכור לוקר או חדר לזמן מסוים.
חדר לרוב כולל לוקר וכן מיטה.
בסאונות שונות מחוץ לארצות הברית, חלק או כל החדרים ניתנים לשימוש חופשי של כל הלקוחות.
סאונות לא תמיד ניתנות לזיהוי מהרחוב.
חלק מהסאונות מסומנות באופן בולט ואחרות דיסקרטיות יותר ומסתפקות בציון בכתובת על דלת הכניסה.
סאונות מציבות לפעמים את דגל הגאווה שבדרך כלל מונף על ידי עסקים בבעלות הומואים או שהם ידידותיים להומואים.
סאונות בדרך כלל מפרסמות בצורה נרחבת בעיתונות הלהט"בית ולפעמים גם בעיתונות הנפוצה ובכלי תקשורת אחרים.
בשנת 2003 עלתה לשידור בטלוויזיה המקומית באוסטרליה פרסומת של סאונה.
כשלקוח נכנס לסאונה הוא מקבל מגבת ומפתח ללוקר או לחדר.
הלקוח מתפשט, מכניס את דבריו ללוקר ואז הוא חופשי להסתובב ולעשות קרוזינג ברחבי הסאונה.
באופן טיפוסי כוללת הסאונה מתקנים המצויים בספא - לבד מחדרי סאונה יבשה ולחה, יש בהן לעיתים קרובות ג'קוזי, בריכת שחייה, מקלחות ולפעמים גם חדרי מסאז'.
כמו כן ניתן למצוא ברוב הסאונות אזורים ציבוריים לישיבה ולמנוחה, ובדרך כלל גם בר או בית קפה.
הרבה מהסאונות נותנות בכניסה קונדומים וחומר סיכה חינם וכמה סאונות מבקשות בכניסה מהמבקרים להשאיר פיקדון.
לקוחות הסאונות מתארים את חשיבותן של המגבות:
בסאונות לרוב האור מעומעם ונשמעת מוזיקה.
לרוב יש ניסיון לגרום לאנשים להעיז ולחקור את החלקים והמסדרונות השונים של הסאונה.
החדרים בדרך כלל מקובצים אחד ליד השני ואותו הדבר בעניין הלוקרים.
סאונות לפעמים מקושטות בפוסטרים של גברים עירומים או עירומים למחצה ולפעמים במהלך אקט מיני.
זה לא נדיר לראות סרטים פורנוגרפים שפועלים ברקע בטלוויזיות הצמודות לקירות הסאונה.
רוב הגברים לובשים רק את המגבת שניתנה.
בחלק מהסאונות הישארות בלבוש היא אפשרות ובחלק מעודדים ערום מלא.
בעוד שמספר גברים ילבשו תחתונים או ביגוד פטישיסטי ברוב הסאונות זה יהיה חריג לראות אנשים נשארים בלבוש היום יומי שלהם.
לרוב אנשים נשארים יחפים אך חלק מהאנשים מביאים כפכפים או סנדלים לרוב לשם הגנה על הרגליים.
המפתח לתא הלוקר או החדר מצוי לרוב על רצועה גמישה אותה ניתן ללבוש סביב היד או הרגל.
ישנן סאונות אשר מחייבות חברות שנתית והרבה סאונות מציעות תעריפים מיוחדים לחברים, סטודנטים וקבוצות אחרות.
בכמה מדינות, הכניסה לסאונות מוגבלות לטווח גילאים מסוים או למבנה גוף מסוים ובמקומות אחרים הדבר ייחשב לאפליה אסורה.
ישנן סאונות אשר בהן ערבי נושא כמו ערביי לבוש עור או לבוש תחתון.
בשנות ה-70 סאונות החלו ליצור חללים ל"אווירת פנטזיה" אשר יצרו חוויה אירוטית שמחוץ לסאונה הייתה לא חוקית או מסוכנת:
לקוחות בדרך כלל מחלקים את זמנם בין המקלחות, הסאונות והג'קוזי לאזורים המרכזיים של הסאונה.
ללקוחות אשר שכרו חדרים יש גישה חופשית לחדרם, כאשר הם משאירים את דלתם פתוחה הדבר מאותת כי הם זמינים לסקס.
הדלת הפתוחה יכולה להיות גם הזמנה לאחרים לצפות או להשתתף בפעילות מינית שכבר מתרחשת.
כשבחדר נמצא רק אדם אחד הוא יכול לסמן לאחרים במה הוא מעוניין: אם הוא מעוניין שיחדרו אליו אנאלית, הוא לרוב ישכב על בטנו, ואם הוא מעוניין לחדור אנאלית או לקבל מין אוראלי, הוא ישכב על גבו.
בעבר, סאונות שימשו כחלל קהילתי להומואים.
גם כיום יש שהולכים לסאונה עם חבריהם על אף שלא מקיימים איתם יחסי מין.
בעוד שיש גברים שמדברים אחד עם השני בסאונות, ואף יוצרים חברויות לטווח הרחוק, רבים אחרים מעדיפים שלא לדבר ומעדיפים לשמור על החוויה אנונימית.
מאמצע שנות ה-80 התחיל לפעול לובי נגד סאונות שהאשים אותן בהפצת מחלות מין שונות ובמיוחד איידס, וגרס כי יש לסגור אותן בשל כך.
מנגד הסוציולוג סטאפן או מוריי כתב כי "מעולם לא הייתה הוכחה שמצביעה על כך שהליכה לסאונות היא גורם מסכן לאיידס".
הטענה שסאונות לא מפיצות מחלות מין כמו גם הטענה שהן מפיצות - לא הוכחו חד משמעית.
כיום ידוע שמחלות מין מועברות בסקס לא מוגן ובחלק מהסאונות התנאי לכניסה הוא התחייבות לסקס בטוח.
כמו כן סאונות רבות מספקות קונדומים, כפפות לטקס וחומר סיכה בחינם או בתשלום.
כמה מהפעילים נגד סאונות טענו שהצעדים הללו אינם מספקים, במיוחד כאשר לא ניתן לפקח על המגעים המיניים המתרחשים בסאונה.
למרות שידעו שסגירת סאונות תוביל אנשים לסיטואציות לא בטוחות או חוקיות בפארקים ציבוריים ובשירותים ציבוריים, הם טענו כי במקומות הללו יהיה קשה יותר לבצע מין אנאלי ואורגיות, שלטענתם, הן פרקטיקות מסוכנות יותר למחלות מין.
בכמה מדינות נאסרה מכירת אלכוהול בסאונות.
ברבות מהסאונות נמנע מאנשים שנראים שיכורים להיכנס אך הסאונות לא יכולות לפקח על צריכת הסמים (לרוב אלכוהול, מריחואנה, פופרס וכדומה) של הלקוחות.
השימוש בסמים ואלכוהול יכול לגרום לאנשים להתנהג בחוסר זהירות ולהיות מעורבים בסקס לא מוגן.
מבצע סבון - פשיטה של משטרת טורונטו נגד ארבע סאונות ב-5 בפברואר 1981 בקנדה.
יותר מ-300 גברים נעצרו דבר שהכתיר את הפשיטה כאחד מאירועי המעצר ההמוניים ביותר בקנדה.
בסופו של דבר רוב האישומים שנקשרו בפשיטה בוטלו על ידי הרשויות או בתי המשפט אף על פי שכמה בעלי סאונות נקנסו.
האירוע היווה נקודת מפנה בהיסטוריה של הקהילה הגאה בקנדה.
הפשיטות והמחאה נגדם נחשבות למקבילה למהומות סטונוול בשנת 1969 בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
בקרב הקהילה ההומוסקסואלית ומחוצה לה נמתחה לעיתים קרובות ביקורת על הסאונות ועל מועדוני מין אחרים, בין השאר מסיבות מוסריות ודתיות; רבים בקהילת הלהט"ב רואים בסאונות סימן (או גורם) להתמקדות יתרה במין על חשבון יחסים בין-אישיים אחרים.
קולות אחרים בקהילה רואים בסאונות מוסדות לגיטימיים וביטוי לחופש מיני מבורך ואף חתרני.
סאולה (שם מדעי: Pseudoryx nghetinhensis) הקרוי גם שור וו קואנג, הוא מין יחיד בסוגו.
הסאולה, אחד מהיונקים הנדירים ביותר בעולם, הוא מין בקר שוכן יערות המצוי רק בווייטנאם (שמורת הטבע וו קואנג) ובלאוס קרוב לגבול ווייטנאם-לאוס.
שמו הנפוץ, סאולה, משמעו, "בעל קרניים דקות-גזרה".
החלק השני של שמו המדעי, nghetinhensis בא משני שמות של פרובינציות בווייאטנם, נגה אן והא טין בזמן ש־pseudoryx מעיד על הדמיון בינו ובין הראם.
בני שבט מונג קוראים לחיה זו "סאט-סופאפ" משמע, "החיה המנומסת" מפני שהיא נעה בשקט דרך היער.
הזואולוגיה התוודעה לסאולה רק בשנת 1992, בעיקר מקרניים בלתי-רגילות שתועדו בווייטנאם.
לא ידוע כמה פרטים קיימים, מפני שרק 11 תועדו חיים.
הסאולה הוא בן-בקר קטן יחסית שאורכו 80-90 ס"מ ומשקלו 90 ק"ג בממוצע.
הסאולה מצויה ביערות הלחים של רכס אנאמייט ומזרח הודו-סין ויערות מונסון.
סאולות אותרו בעמקי נהרות ערבה בגובה של בערך 300 עד 1,800 מטרים מעל פני הים.
מקומות אלה רחוקים מהתיישבות בני-אדם, המכוסה בעיקר ביערות ירוקי-עד ויערות ממוזגים.
סאוור הוא שם למשפחת קוקטיילים המורכבים ממשקה אלכוהולי, מיץ לימון או ליים ומי סוכר (סירופ ממים וסוכר) או ממתיק אחר.
איגוד הברמנים הבינלאומי מכיר במספר קוקטיילי סאוור, ביניהם ויסקי סאוור ופיסקו סאוור.
בנוסף ישנם קוקטיילים המוגדרים כסאוור המכילים ליקרים כמו טריפל סק או קואנטרו כממתק (במקום מי סוכר).
חלק מוסיפים חלבון ביצה בשביל המרקם ויש קוקטיילים להם מוסיפים מי סודה.
טעמם של הקוקטיילים במשפחה הוא חמוץ-מתוק.
יש הרואים בסאוור המשך לפונץ' הקלאסי.
מקובל לחשוב כי המקור הרשמי הראשון שבו המונח "סוואר" מופיע בשם קוקטייל הוא במתכונים של ברמן בשם Mart Ackermann משנת 1856.
ניתן למצוא מספר קוקטיילי סאוור בספר "Fermented Liquors" משנת 1858. קוקטיילים הנקראים "סווארים" מופיעים בספרו המפורסם של הברמן ג'רי תומאס, How to Mix Drinks משנת 1862. ניתן למצוא בספר זה מתכונים לג'ין סאוור וברנדי סאוור.
ויסקי סאוור מוזכר בעיתון כ-8 שנים לאחר יצאת הספר.
לעומתו ב-1912 מופיעה הצעה להגיש סאוורים בכוס קטנה בהרבה בשם "כוס הסוואר", Sour glass, בספר The Hoffman House Bartender's Guide.
החל מהחצי השני של המאה ה-20 מקובל להגיש סאוורים בכוסות שונות לדוגמה כוס מרגריטה, או כוס ויסקי (כוס אולד פאשנד).
ברים מסוימים משתמשים ב"תערובת סאוור" (Sour mix) מוכנה מראש או קנויה.
זוהי תערובת מיץ לימון ומי סוכר שאותה מוסיפים במידות משתנות לקוקטיילים.
יחסי המרכיבים משתנים בהתאם למידת החמיצות והמתיקות הרצויה.
לרוב היחס ינוע בין 1:1 מיץ לימון וסירופ סוכר (מי-סוכר גם הם מורכבים מיחס של 1:1 מים וסוכר) כאשר מכוונים אל מתיקות, ותגיע עד 3 מנות מיץ לימון על כל מנת סירופ, אשר מכוונים אל סאוור חמוץ במיוחד.
חלק נרחב מן הברים רוכשים את תערובת הסאוור בבקבוקים, הדבר חוסך זמן וכסף, אך התוצאה ירודה באיכות ובטעם, ביחס לתערובת המוכנה מלימונים טריים.
ניתן להכין סאוור כמעט מכל משקה חריף.
עם זאת, ישנם מספר קוקטיילים קלסיים ידועים בעולם, לדוגמה:
ויסקי סאוור: ויסקי, מיץ לימון, מי סוכר (לפעמים חלבון ביצה)
פיסקו סאוור: פיסקו, מיץ לימון, מי סוכר, חלבון ביצה
מרגריטה: טקילה, קואנטרו, מיץ לים
קמיקזה: וודקה, טריפל סק, מיץ ליים
סיידקאר: קוניאק, טריפל סק, מיץ לימון
וייט ליידי: ג'ין, טריפל סק, מיץ לימון
אמרטו סאוור: אמרטו, מיץ לימון (לפעמים חלבון ביצה)
קאיפיריניה: קשאסה, ליים, סוכר לבן
סאוורד היה מלך ממלכת אסקס בין השנים 616–617.
סאוורד היה בנו של קודמו, המלך סאברט.
במותו של אביו ירש אותו יחד עם אחיו, סיקסרד ומלך לצידו.
ייתכן שמלך לצידם אח נוסף בשם סיקסבולד.
בעוד שאביהם התנצר בשנת 604 וניסה לנצר את הממלכה, בניו נותרו פגנים באמונתם.
במותו השיבו סיקסרד וסאוורד את דת המדינה לדת הקלטית הפגנית, וגירשו את מילטוס הקדוש - ההגמון של לונדון מהממלכה לאחר שעל פי הנוהג סירב לתת להם את לחם הקודש המיועד לנוצרים בלבד.
בשנת 617 פלש צבא ממלכת וסקס לאסקס, ושני האחים נהרגו בקרב למול הצבא הפולש.
סאולי ניניסטה (בפינית: Sauli Väinämö Niinistö; נולד ב-24 באוגוסט 1948) הוא פוליטיקאי פיני שמרן, כיהן כנשיא פינלנד ה-12 בין השנים 2012–2024.
ניניסטה, עורך דין בהשכלתו, היה שר האוצר של פינלנד בשנים 1996 - 2003. הוא כיהן כראש מפלגת הקואליציה הלאומית והיה מועמד לנשיאות פינלנד בבחירות בשנת 2006. הוא שימש גם כיושב ראש הפרלמנט הפיני בשנים 2007 - 2011, והיה "נשיא כבוד" של מפלגת העם האירופי (EPP).
בבחירות לנשיאות פינלנד 2012 נבחר ניניסטה לנשיאות מטעם מפלגת הקואליציה הלאומית, והפך לנשיא הראשון מטעם המפלגה, מאז סיום כהונתו של יוהו קוסטי פאסיקיבי בשנת 1956. בינואר 2018 נבחר לקדנציה שנייה, שנמשכה עד שנת 2024.
ניניסטה נולד בשנת 1948 בסאלו, פינלנד, הצעיר בין ארבעת ילדיהם של וויינו פלרבו ניניסטה, מנהל הוצאה לאור, והילקה, בת לבית היימו, אחות רחמנייה.
הוא גדל באווירה מסורתית שמרנית.
בשנים 1968–1969 שירת בצבא וסיים את השירות עם דרגת לוטננט.
אחרי הבגרות (1966) למד משפטים באוניברסיטת טורקו.
אחרי סיום התואר בשנת 1974 עבד במשך תקופה מסוימת כשוטר כפרי, ולמעלה מעשר שנים כסגן שופט בבית הדין לערעורים בטורקו.
בשנת 1978 פתח משרד עורך דין עצמאי.
עם כניסתו לפרלמנט בשנת 1988 הפסיק את עבודתו כעורך דין וסגר את משרדו.
בשנת 1977 נבחר למועצת העיר סאלו, ובשנות ה-1990 כיהן בתפקידים שונים במנהל המקומי.
בשנת 1974 התחתן ניניסטה לראשונה עם מריה-לנה אלאנקו ולזוג נולדו בהמשך שני בנים, נוטי (יליד 1975) ומתיאס (יליד 1980).
אשתו, מריה-לנה, נהרגה בתאונת דרכים בשנת 1995. על התמודדותו עם החיים לבד עם בניו כתב את הספר Viiden vuoden yksinäisyys ("חמש שנות בדידות").
בשנת 2004 כשטייל עם בנו מתיאס בתאילנד נקלעו שניהם בקאו לאק בעת הצונאמי.
ניניסטה הצליח להציל את עצמו ואת בנו תוך כדי טיפוס על עמוד טלגרף.
בשנת 2009 התחתן ניניסטה פעם שנייה עם המשוררת ייני אלינה האוקיו.
הוא מגדל כלב מגזע בוסטון טרייר.
אחיינו, וילה ניניסטה, כיהן בעבר כשר להגנת הסביבה וכיושב ראש מפלגת "איחוד הירוקים".
ניניסטה נבחר לפרלמנט לראשונה ב-1987. בין השאר כיהן כיושב ראש הוועדה למשפט חוקתי של הפרלמנט.
ב-1995 התמנה לשר המשפטים וסגן ראש הממשלה בממשלת פאבו ליפונן.
ב-1996 הועבר לאוצר והיה לשר האוצר בעל הקדנציה הארוכה ביותר בתולדות פינלנד עד אז.
קיבל את המשרד מיד אחרי השפל של שנות ה-1990 בתקופה של אבטלה גבוהה.
בימי כהונתו נכנסה פינלנד למילניום החדש עם כלכלה איתנה
בשנת 2002 פיקח ניניסטה את כניסתה של פינלנד לאזור האירו.
בשנים 1994–2001 כיהן כיושב ראש מפלגת הקואליציה הלאומית.
בשנים 1998–2002 כיהן גם כיושב ראש האיחוד הדמוקרטי האירופי EDU שכינס בתוכו מפלגות ימניות כמעט מכל המדינות האירופאיות.
הוא קידם את מיזוג ארגון EDU עם מפלגת העם האירופית ונבחר ליושב ראש לשם כבוד של הארגון החדש.
בשנת 2003 התמנה לסגן יושב ראש בנק ההשקעות האירופי בלוקסמבורג.
הקדיש מאמצים למימונן של פעילויות כלכליות ושל מחקר ופיתוח ברוסיה ובארצות הצפוניות.
עמד גם בראש תוכנית השותפות הצפונית.
כמו כן כיהן כחבר ויושב ראש במועצת הנגידים של הבנר האירופי לשיקום ופיתוח EBRD וכחבר בוועד הפיננסי ולמטבע הבינלאומי.
בשנת 2007 חזר לפרלמנט של פינלנד כשנבחר עם מספר הקולות הגבוה ביותר.
בשנים 2007–2011 כיהן ניניסטה כיושב ראש הפרלמנט הפיני.
באותן שנים ביקש מחברי הפרלמנט לתת לעם דוגמה אישית במניעת בזבוז כספי הציבור, למשל לנסוע במחלקת תיירים וללון בבתי מלון רגילים.
בשנים 2009–2012 שימש כיושב ראש האיגוד הפיני לכדורגל.
בשנת 2009 כיהן כיושב ראש הוועד המארגן של אפילות אירופה להחלקה אמנותית.
בשנת 2012 נבחר לכהן כנשיא פינלנד ובשנת 2018 נבחר לקדנציה נוספת.
על אף תוויתו הימנית, נודע ניניסטה בגישתו הפרגמטית, וכן פרו-אירופאית, תוך דאגה ליציבות הכלכלית של ארצו.
כנשיא, הוא הקדיש תשומת לב רבה ליחסים עם המעצמה השכנה, רוסיה.
הוא נפגש ושוחח טלפונית תכופות עם הנשיא ולדימיר פוטין.
בקיץ 2017 נפגש עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
הוא חתם בטהראן הסכם על בניית מסילת ברזל שנועדה לחבר את פינלנד דרך רוסיה ואזרבייג'ן עם איראן.
הארגון נוסד במטרה לשרת את מטרותיו של השאה, בנוסף לדיכוי תנועות מרי והתמרדות נגד השלטון, תוך מיתון השאיפות האתניות-לאומיות של הקבוצות האתניות השונות הקיימות באיראן, לעיתים אף תוך איסור לימוד ההיסטוריה האתנית והשימוש בשפה.
הארגון היה קיים משנת 1957 עד 1979 (פרוץ המהפכה האסלאמית).
על מנת להכשיר את ארגון המשטרה החשאית החדשה שהוקמה בימיו של פהלווי, נעזרו בעלי תפקידים והוכשרו על ידי ה-CIA האמריקאי והמוסד הישראלי.
הסאוואכ פעל בין השנים 1957–1979 ופורק בתקופת המהפכה האיראנית על ידי שאפור בח'תיאר.
בתקופת השאה תואר הסאוואכ כ"מוסד השנוא ביותר ושהכי יראים מפניו" וזאת עקב שיטות העינויים ועונשי המוות שהוחלו בזמן שלטון פהלווי.
יש הטוענים כי הסאוואכ העסיק כ-60,000 עובדים, אך יש הטוענים כי העסיק רק כבין 4,000–6,000 איש.
לאחר המהפכה האסלאמית פורק הסאוואכ, ורוב סוכניו ותומכי השאה ברחו לארצות הברית.
יש הטוענים כי רוב סוכני הסאוואכ הוצאו להורג בזמן המהפכה או גויסו לטובת מטרות המהפכה האסלאמית.
תהליך זה קרה במקביל לרצון שלא מומש בשלב הראשון, לבטל את צבא איראן, שהיה נאמן לשאה, ולהחליפו במשמרות המהפכה האסלאמית.
החלפת הצבא לא קרתה בשלב הראשון, לאור תחילת מלחמת איראן–עיראק.
סאווראן (באוקראינית וברוסית: Саврань) היא עיירה בדרום מערב אוקראינה, במחוז אודסה, כ-200 קילומטר צפונית לעיר אודסה.
מוצאה של חסידות סאווראן הוא מעיירה זו, שהתקיימה בה בעבר קהילה יהודית משמעותית: במפקד של 1900 נמנו בה 3,918 יהודים.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-3,400 יהודים, כמחצית מתושביה.
בשנת 1920 נערכו בעיירה מספר פוגרומים, בהם נרצחו יהודים.
ב-20 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובחודש ספטמבר שלאחר מכן הועברה לתחום טרנסניסטריה הרומנית.
בחודש נובמבר שלאחר מכן, גורשו יהודי העיירה למחנה עבודה במחוז ויניצה, שם רבים מהם נספו.
כ-150 יהודים ששבו לעיירה רוכזו בגטו שהוקם בה, אליו הובאו בהמשך יהודים נוספים, ואשר מעת לעת נכנסו לשטחו אוקראינים, והתעללו ביושביו.
עם שחרור העיר בידי הצבא האדום ב-27 במרץ 1944 נותרו בסאווראן יהודים בודדים.
סאוד'אורקרוקור (באיסלנדית: Sauðárkrókur) היא עיירה בצפון-מערב איסלנד, בירת מחוז נורד'ורלנד וסטרה, והעיר הגדולה בו.
על פי מפקד שנערך בשנת 2011, התגוררו בסאוד'אורקרוקור 2,635 תושבים.
העיירה היא הגדולה ביותר בצפון-מערב איסלנד, ושנייה בגודלה בצפון המדינה (אחרי אקוריירי).
תושבי העיירה מתפרנסים מדייג, ייצור מוצרי חלב, תעשייה קלה ושירותים.
סאָוועטיש הײמלאַנד ("סוֹבייטיש הֵיימלַנד"; יידיש: 'המולדת הסובייטית'; ברוסית: Советская родина) היה כתב עת ביידיש שיצא לאור בברית המועצות בשנים 1961–1991. לאורך כל שנות קיומו היה עורכו הראשי אהרון וורגליס.
עד 1965 יצא כתב העת לאור אחת לחודשיים, וב-1965 הפך לירחון.
בכתב העת פורסמו חיבורים ספרותיים, פולקלור יהודי, תולדות השפה וספרות היידיש.
לאחר מלחמת ששת הימים החלו להתפרסם ביקורות על מדיניות ישראל.
במערכת כתב העת השתתפו סופרים יהודים סובייטים נודעים, כגון: נתן לוריא, הירש אושרוביץ', יחיאל שרייבמן, יוסף רבין, משה טייף, חיים ביידר, חלקם עלו לארץ בשנות השבעים.
בכתב העת פורסמו שיעורים ביידיש שהיו מיועדים לדוברי רוסית.
תפוצתו של כתב העת הייתה כל הזמן בירידה, שנבעה כתוצאה מירידה מתמדת במספר דוברי יידיש (כשם שקרה בישראל, בארצות הברית ובמדינות אמריקה הלטינית).
בעוד בשנת 1961 הגיעה התפוצה לכדי 25 אלף עותקים, בשנת 1991 היא ירדה ל-2,000 עותקים בלבד.
בשנת 2024 ביוזמת גריגורי רויטברג בוצע דיגיטציה של כול המהדורות של הירחון.
סאונדקלאוד היא פלטפורמה מקוונת להפצת אודיו.
לאתר ישנו גם בלוג, ערוצי שידור וקבוצות.
החברה הוקמה בשנת 2007 ואתר האינטרנט שלה הוקם ב-7 באוקטובר 2008. מנהלי החברה הם אלכסנדר ליונג ואריק וואלפורס.
באתר מועלים שירים, הרצאות, פודקאסטים, ושידורים חיים.
SoundCloud הוקמה בברלין בשנת 2007 על ידי מעצב הקול השוודי אלכסנדר יונג והאמן השוודי אריק וואלפורס, ואתר האינטרנט שלה הושק בסוף 2008. במקור נועד האתר להקל על מוזיקאים לשתף פעולה על ידי הקלת שיתוף הקלטות ראשוניות ודיון עליהן, אך מאוחר יותר הפך לאתר להוצאה לאור של שירים.
במאי 2010, הודיעה SoundCloud כי רשומים לשירות כמיליון משתמשים.
ב־15 בינוי דיווחה SoundCloud על 5 מיליון משתמשים רשומים, ובתחילת 2012 דיווחה על 10 מיליון משתמשים רשומים.
במאי 2012 הוכרז כי ל־SoundCloud רשומים 15 מיליון משתמשים ושקצב גידול המשתמשים עולה ב־1.5 מיליון משתמשים בכל חודש.
במאי 2019 חצה האתר את רף ה־175 מיליון משתמשים.
בספטמבר 2024, סאונדקלאוד השיקו את תוכנית הפיתוח האומנותי "Ascending", המעניקה חשיפה והזדמנויות התפתחות לאמנים מתפתחים.
סאווין (בפולנית: Sawin) הוא כפר במחוז חלם שבפרובינציית לובלין בפולין, כ-14 ק"מ צפונית לחלם ובסמוך לגבול אוקראינה, על גדות נהר לפיטוחה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
ראשיתו של הכפר ביישוב בבעלות מלוכה, ובשנת 1456 עבר לבעלות הכנסייה.
בהמשך עבר הכפר לבעלות של מספר משפחות אצולה פולניות, ובאמצע המאה ה-17 שב להיות בבעלות מלכותית.
במחצית השנייה של המאה ה-19 הוקם בכפר מפעל גדול לייצור זכוכית בידי שניים מתושביו היהודים.
מפעל זה העסיק רבים מיושבי הכפר.
בשנת 1880 נבנה בכפר בית כנסת ראשון, ובשנת 1925 נבנה בו בית כנסת נוסף, ובשנים אלה נמנו במקום 611 יהודים.
צביון הקהילה בכפר היה חרדי, הגם שבין מלחמות העולם התקיימה בו פעילות ציונית.
עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בספטמבר 1939, מונה בו יודנרט, ויהודיו גויסו לעבודות כפייה ונצטוו לענוד סרט זרוע.
מעת לעת פשטו על הכפר שוטרים גרמנים, וביצעו מעשי שוד והתעללות ביהודיו.
בין 1940 ל-1942 הובאו ליישוב כ-1,700 יהודים שגורשו מקרקוב ומערים נוספות, והקהילה המקומית התגייסה לעזרתם.
במאי 1942 רוכזו יהודי היישוב, ושולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה סוביבור.
רק בודדים מיהודי הכפר הצליחו לשרוד את השואה במקומות מסתור.
בזמן הכיבוש הגרמני פעל בעיירה מחנה עבודה, בו הוחזקו בין 700 ל-800 מיהודי הסביבה.
סַאוּל נִיגֶס אסקלפס (בספרדית: Saúl Ñíguez Esclápez; נולד ב-21 בנובמבר 1994 באלש שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בפלמנגו מליגת העל הברזילאית.
סאול נולד וגדל בעיר אלש, ממנה עבר יחד עם משפחתו למדריד.
בשנת 2006 הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד כשבשנת 2008 הוא עבר לשחק במחלקת הנוער של היריבה העירונית אתלטיקו.
בעונת 2010/11 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי אתלטיקו מדריד ג' בליגה הספרדית השלישית.
ב-10 באפריל 2011 כבש את שער הבכורה שלו במדי אתלטיקו בניצחון 1–3 על אקסטרמדורה.
בקיץ 2011 נמנה לראשונה לסגל אתלטיקו מדריד לאימוני קדם העונה.
ב-8 במרץ 2012, כשהוא בן 17 ו-108 ימים, ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי הקבוצה הראשונה של אתלטיקו מדריד כששיחק שש דקות בניצחון אתלטיקו 1–3 על בשיקטש במסגרת הליגה האירופית.
ב-20 במרץ רשם את הופעתו השנייה במדי הקבוצה הראשונה של אתלטיקו כשעלה כמחליף במשחק במסגרת הליגה האירופית נגד הפועל תל אביב.
שלושה ימים לאחר מכן כבש צמד שערים בניצחון אתלטיקו מדריד ב' על ריאל מדריד ב' בדרבי בין קבוצות המילואים של העיר מדריד.
את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ערך ב-21 באפריל 2013, כשעלה כמחליף בניצחון אתלטיקו 0–1 על סביליה.
ב-4 במאי עלה שוב מהספסל בתיקו 0-0 של אתלטיקו נגד דפורטיבו לה קורוניה.
ב-21 ביולי 2013 הושאל לעונה אחת לראיו ואיקאנו.
במהלך העונה רשם 34 הופעות ליגה וכבש שני שערים.
ב-7 בפברואר 2015 עלה כמחליף וכבש את השער השני של אתלטיקו מדריד בניצחון 0–4 על ריאל מדריד בדרבי.
החל מעונת 2015/16, עם פציעתם של מאריו סוארס וטיאגו מנדס, הפך סאול לאחד השחקנים החשובים בקישור של אתלטיקו מדריד.
ב-27 באפריל 2016 כבש את שער הניצחון של אתלטיקו מדריד על באיירן מינכן במשחק הראשון בשלב חצי גמר ליגת האלופות.
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל לצ'לסי תמורת חמישה מיליון אירו למשך שנה עם אפשרות לרכישה.
ב-15 ביולי 2024 הושאל לסביליה לעונה אחת.
סאול שיחק בכל נבחרות הילדים והנוער של ספרד.
ב-26 במאי 2016 זומן לסגל הנבחרת הבוגרת של ספרד למשחק ידידות נגד קוסטה ריקה ולסגל ספרד למשחק מוקדמות יורו 2016 מול בלארוס אך לא זכה לדקות משחק.
ב-1 בספטמבר 2016 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת, כשעלה כמחליף בניצחון 0–2 על .
סאול מגיע ממשפחה של שחקני כדורגל.
אביו, חוסה אנטוניו ניגס, הוא שחקן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ באלצ'ה.
אחיו של סאול, ג'ונתן וארון הם שחקני כדורגל גם כן.
פרנסיסקו חבייר, נסיך בורבון-פארמה (), הידוע בשמו האיטלקי סאווריו (; 25 במאי 1889 - 7 במאי 1977) היה בנו של רוברטו הראשון, דוכס פארמה ואחיה של זיטה, קיסרית אוסטריה ומלכת הונגריה.
היה ראש בית בורבון-פארמה מ-1974 עד מותו.
כמו כן הוא היה מנהיגם של הקרליסטים, והתובע לכתר ספרד תחת השם חבייר הראשון.
סאווריו נולד ב-1 באוגוסט 1886 בעיר קמיור שבממלכת איטליה.
אביו היה רוברטו הראשון, דוכס פארמה ואמו הייתה מריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל.
סבו מצד אמו היה מיגל הראשון, מלך פורטוגל, וסבא רבא מצד אביו היה שארל פרדינן, דוכס ברי.
ב-1859 הודח אביו מכיסאו כשליט פארמה בעקבות איחוד איטליה.
היא ילדה לו שנים עשר ילדים נוספים, אשר סאווריו היה השלישי מביניהם.
בסך הכל סאווריו היה הבן ה-15 מבין 24 בניו של רוברטו.
סאווריו ואחיו למדו לדבר איטלקית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, פורטוגזית ואנגלית.
בפועל, מבין 24 ילדים של רוברטו, רק שלושה, נולדו באיטליה, ביניהם סאווריו.
ב-1907 נפטר רוברטו, וב-1910 הגיעו ילדיו להסכמה כיצד עליהם לחלק את נכסיו.
שנה לאחר מכן, אחותו של סאווריו, זיטה, נישאה לארכידוכס קרל.
בעקבות רצח פרנץ פרדיננד ב-1914 הפכו קרל וזיטה ליורשי העצר של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
סאווריו יחד עם אחיו סיסטו, חפצו להתגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, אולם שינו את דעתם כאשר צרפת נכנסה למלחמה.
הם חשו צרפתים, ולפיכך רצו להתגייס לצבא צרפת.
הם הצהירו על כך בגלוי כאשר שהו באוסטריה, ולפיכך נעצרו בידי השלטונות האוסטריים.
אחותם זיטה התערבה למענם, והם גורשו למדינה נייטרלית.
הם נסעו לצרפת, אולם שם גילו שהצבא הצרפתי מסרב לקבל בנים לשושלות מלוכה זרות.
הם סירבו לוותר על רצונם לסייע למדינות ההסכמה, ופנו אל בת דודתם אליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים אשר הסדירה את גיוסם לצבא בלגיה.
בשל תאונה שעבר סיסטו, הם לא יכלו לשרת בפועל עד נובמבר 1914. לעומת זאת אחיהם אליא, פליצ'ה ורנאטו התגייסו לצבא האוסטרו-הונגרי, אשר גיסם, בעלה של זיטה, שרת בו גם כן בדרגת גנרל.
בנובמבר 1916 נפטר פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה וקרל הוכתר כקיסר.
סאווריו סייע לאחיו סיסטו לנסות לתווך בין זיטה ובעלה למדינות ההסכמה, מה שכונה "פרשת סיסטו".
הוא לחם בחזית המערבית, ועד סוף המלחמה עוטר בצלב המלחמה הצרפתי והבלגי, וכן באות מסדר לאופולד.
ב-29 בספטמבר 1936 מת אלפונסו קרלוס, דוכס סן חיימה, מנהיג מסדר הקרליסטים שרצו להחזיר לשלטון בספרד את צאצאיו של הנסיך קרלוס, רוזן מולינה.
מכיוון שמת בלי ילדים, הוריש אלפונסו קרלו את תאריו ואת הנהגת הקרליסטים לסאווריו שהיה קרוב משפחה רחוק שלו.
כמה חודשים לאחר מכן פרצה מלחמת האזרחים בספרד.
סאווריו החליט לתמוך במחנה הלאומנים בהנהגתו של פרנסיסקו פרנקו.
הוא שימש כמפקד העליון של הכוחות הקרליסטיים במהלך המלחמה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, חזר סאווריו לשרת בצבא הבלגי.
הוא הוצב כקולונל בדיוויזיה ה-4 של הצבא הבלגי ולחם בקרב על בלגיה כנגד כוחות הוורמאכט.
בעקבות נפילת בלגיה, הוא נמלט לצרפת.
חרף תמיכתו בפרנקו, זה האחרון סירב להרשות לו להימלט לספרד.
לעומת זאת הוא העניק לאמו ואחותו רשות לעבור בספרד בדרך לפורטוגל.
בשל כך, נאלץ סאווריו להישאר בצרפת של וישי.
ב-22 ביולי 1944 הוא נעצר בידי הגסטאפו בשל דעותיו הפוליטיות.
במשך חודש הוא הוחזק במחנה מעצר בעיר וישי, ולאחר מכן הועבר למחנה בקלרמון-פראן.
בשל התקדמות כוחות בעלות הברית הוא הועבר למחנה הריכוז נאצוויילר-שטרוטהוף ובהמשך לדכאו.
הוא שוחרר ב-8 במאי 1945 בידי צבא ארצות הברית.
לאחר המלחמה הקדיש סאווריו את כל כולו לתנועה הקרליסטית.
מרבית הקרליסטים הכירו בו כיורש החוקי, אם כי לקבוצות קטנות היו מועמדים אחרים.
ב-20 במאי 1952 הכריזה המועצה הארצית הקרליסטית שסאווריו הוא היורש החוקי, והוא נטל לעצמו את התואר חבייר הראשון, מלך ספרד.
הוא ניהל משא ומתן עם פרנקו באמצעות בנו קרלוס הוגו, דוכס פארמה, על האפשרות שלאחר מותו ימנה פרנקו את סאווריו כיורשו.
צעד זה זכה להתנגדות קרליסטים רבים.
פרנקו בחר בסופו של דבר בחואן קרלוס, נסיך אסטוריאס.
ב-22 בפברואר 1972 נפגע סאווריו בתאונת דרכים, ובמהלך אשפוזו בבית החולים קיבל בנו הבכור קרלוס הוגו את הנהגת התנועה הקרליסטית.
קרלוס הוגו החל להטות את התנועה לכיוון הסוציאליזם, מה שהפחית את האהדה שלה ברחבי ספרד.
ב-20 באפריל 1975 הודיע סאווריו שהוא מתפטר מתפקידו ומתאריו, ומוריש אותם לקרלוס הוגו.
בנו הצעיר ביותר, סיקסטו אנריקה, נסיך בורבון-פארמה מחה נמרצות על הצעד.
הוא טען שקרלוס הוגו בוגד בקרליזם המסורתי, ושסאווריו למעשה מוחזק חטוף בידיו.
הוא נתמך בידי אמו, בעוד קרלוס הוגו זכתה לתמיכת האחיות שלהם סאווריו עצמו הכחיש את הטענה וטען שבחר בקרלוס הוגו מרצונו החופשי.
סאווריו נפטר בבית חולים בשווייץ ב-7 במאי 1977 בעת ביקור של אחותו זיטה.
אשתו מנעה מקרלוס הוגו ומבנותיו לראות את הגופה בטרם נקברה.
ב-12 בנובמבר 1927 התחתן סאווריו עם מדלן בורבון-בוסה בתם של ז'ורז' דה בורבון, רוזן לינייר ומארי ז'אן דה קרט דה קיליאן, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
מריה פרנסיסקה, נסיכת בורבון-פארמה (נולדה ב-1928), התחתנה עם אדוארד, נסיך לובקוביץ
קרלוס הוגו, דוכס פארמה (1930–2010), התחתן עם איריינה, נסיכת הולנד
ססיליה, נסיכת בורבון-פארמה (נולדה ב-1935)
מריה דה לאס נייבס, נסיכת בורבון-פארמה (נולדה ב-1937)
סיקסטו אנריקה, נסיך בורבון-פארמה (נולד ב-1940)
סאוליוס סקוורניאליס (בליטאית: Saulius Skvernelis; נולד ב-23 ביולי 1970) הוא פוליטיקאי ליטאי שכיהן כשר הפנים בין השנים 2014–2016 , ראש ממשלת ליטא ב2016 - 2020 וכ יושב ראש הפרלמנט הליטאי ב2024 - 2025. בעבר שימש כמפקד המשטרה הליטאית.
נולד בעיר ריטובה, עיר הבירה של מחוז משנה ריטובה.
בוגר האוניברסיטה הטכנית של וילנה לשנת 1994. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בבית הספר לשוטרים הליטאי (כיום אוניברסיטת מיקולס רומריס) שבוילנה.
את הקריירה שלו במערכת אכיפת החוק הליטאית החל סקוורניאליס בשנת 1998 בתור מפקח משטרת התנועה במחוז משנה טראקאי.
בהדרגה עלה בסולם הדרגות, עד שהפך למפקד הכללי של המשטרה ב-7 במרץ 2011.
ב-5 בנובמבר 2014, מונה על ידי דליה גריבאוסקאיטה, נשיאת ליטא מאז 2009, לתפקיד שר הפנים, כאשר הפרלמנט אישר את המינוי ב-11 בנובמבר.
הוא היה מועמד לתפקיד מטעם מפלגת 'חוק וסדר', שהייתה חברה בקואליציה, זאת על אף שלא היה חבר רשמי במפלגה.
במהלך 2015 ו-2016, הפך סקוורניאליס לאחד הפוליטיקאים הפופולריים ביותר בליטא.
במרץ 2016 הודיע סקברנליס כי ישתתף בבחירות אוקטובר 2016 לסיימאס (הפרלמנט הליטאי) ברשימת איחוד האיכרים והירוקים הליטאי, מפלגה שהחזיקה מקום אחד בלבד בפרלמנט היוצא.
כתוצאה מכך נאלץ להתפטר מתפקידו כשר הפנים, ובמקומו מונה תומאס ז'ילינסקאס.
אף שלא היה חבר במפלגה, סקוורניאליס עמד בראש רשימת הבחירות של האיכרים והירוקים, והוביל אותם לניצחון מפתיע בבחירות באוקטובר.
המפלגה זכתה ב-22.45% מהקולות הקבועים במחוז הבחירה הארצי, ובכך הפכה למפלגה הגדולה בסיימאס עם 54 מתוך 141 המושבים בפרלמנט.
במשא-ומתן הקואליציוני שנערך לאחר מכן בין האיכרים והירוקים לבין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של ליטא הוסכם כי סקוורניאליס יהפוך לראש ממשלת ליטא.
הוא מונה לתפקיד זה על ידי הנשיאה דליה גריבאוסקאיטה ב-22 בנובמבר 2016, לאחר אישורה על ידי הסיימאס.
סקוורניאליס ביקר בישראל פעמיים, בשנת 2015 בתפקיד שר הפנים, ובינואר 2019 בתפקיד ראש הממשלה.
במרץ אותה שנה הודיע כי הוא שוקל להעביר את שגרירות ליטא בישראל מתל אביב לירושלים.
מחוז סאוואן הוא אחד מחמשת המחוזות ברפובליקה הטוגולזית (טוגו) - מדינה במערב אפריקה.
המחוז עשיר באוצרות היסטוריים ותרבותיים, כמו ציורי מערות.
בעיר הגדולה ביותר במחוז, לורה, מתגוררים כשני מיליון תושבים.
המחוז גובל בבורקינה פאסו מצפון, ברפובליקת בנין ממזרח, במחוז קארה מדרום וברפובליקת גאנה ממערב.
עיר הבירה והעיר השלישית בגודלה של המחוז היא דאפאונג.
קצב גידול האוכלוסייה הוא 3.24% בשנה.
כ־80% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
סאווין (נכתב באנגלית: Samhain ונהגה באירית כסאווין) היה מגזין בנושאי תיאטרון שפורסם באופן לא סדיר, עם שנתון שיצא לאור בדצמבר.
המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס היה תורם קבוע ומוביל של מאמרים המתארים את עקרונותיו האמנותיים.
סאוויין החל לפעול לראשונה ב-1901. פרסומו של המגזין החל בחודש אוקטובר 1901, תוך שהוא מחליף את המגזין בלטיין, מגזין ביקורת תיאטרון שיצא לאור מדי פעם על ידי התיאטרון הספרותי האירי ואשר היה קרוי על שם הפסטיבל האירי המסורתי בלטיין.
האגודה הלאומית לתיאטרון אירי היא זאת שהוציאה לאור את סאוויין.
צוין כי שני כתבי העת "מהווים בעת ובעונה אחת היסטוריה ופרשנות ביקורתית בהמשכים ...
על מקורה וצמיחתה של הפעילות הדרמטורגית באירלנד".
בגיליון הראשון של סאוויין, הסביר ייטס את שינוי השם ככזה המתייחס ל"שם הישן של תחילת החורף", מכיוון שהמחזות שלנו מוצגים השנה באוקטובר, ומכיוון שהתיאטרון שלנו מגיע לסיומו במתכונתו הנוכחית".
סאוויין פרסם גם טקסטים של מחזות חדשים במשך תקופה מסוימת, אולם בהמשך נדפסו אלה בספר כמהדורת תיאטרון אבי.
המגזין תמך בסוגת הדרמה הפואטית.המגזין פורסם בדבלין על ידי Sealy, Bryers & Walker, ובלונדון על ידי T.
בשנת 1908 המגזין סאוויין חדל מפעילות.
היא חברת זיהוי שמע ודיבור שנוסדה בשנת 2005. היא מפתחת זיהוי קולי, הבנת שפה טבעית, זיהוי קול וטכנולוגיות חיפוש.
המוצרים המוצגים שלה כוללים את Houndify, פלטפורמת מפתחי Voice AI, Hound, עוזר דיגיטלי המותאם לקול, ואפליקציית הנייד SoundHound לזיהוי מוזיקה.
מטה החברה נמצא בסנטה קלרה, קליפורניה.
SoundHound זכתה בפרס ובי לשנת 2020 להצבעת הציבור בנושא פריון בקטגוריה אפליקציות, מובייל וקול.
החברה הוקמה בשנת 2005 על ידי קייוואן מוהאג'ר.
מועמד לדוקטורט באוניברסיטת סטנפורד שלמד זיהוי דיבור.
בשנת 2009, אפליקציית Midomi של החברה מותגה מחדש כ-SoundHound אך עדיין זמינה כגרסת אינטרנט באתר midomi.com.
בשנת 2012 הודיעה SoundHound כי יש לה מעל 100 מיליון משתמשים ברחבי העולם.
בשנת 2014, SoundHound הפכה למוצר חיפוש המוזיקה הראשון שניתן להשיג כלביש.
מאוחר יותר, SoundHound הפכה לשירות זיהוי המוזיקה הראשון ברכבים, בשותפות עם יונדאי, ביונדאי Genesis משנת 2015. עד מאי 2016 היו ל-SoundHound למעלה מ-300 מיליון משתמשים ברחבי העולם.
על שותפויות עם יונדאי, מרצדס-בנץ והונדה כדי לספק אינטראקציה קולית למוצריהן באמצעות פלטפורמת ה-AI הקול של Houndify.
על פי מאמר מיוני 2015, SoundHound Inc גייסה סך של 40 מיליון דולר במימון מצד Global Catalyst Partners, טרנסלינק קפיטל, וולדן וונצ'ר קפיטל ומשקיעים אחרים.
הסכום כלל 7 מיליון דולר במסגרת גיוס סדרה ב' שהחברה הבטיחה באוקטובר 2008, והביא את סך הכספים לגובה של 12 מיליון דולר בשלב זה.
את הסבב הובילה טרנסלינק קפיטל בהשתתפות JAIC אמריקה ומשקיע סדרה א - Global Catalyst Partners.
בשנת 2009 היא משכה מימון נוסף של לארי מרקוס בחברת וולדן וונצ'ר קפיטל, שהשקיע בעבר בסטארט-אפים למוזיקה כמו פנדורה וסנוקאפ.
את סבב המימון בסך 4 מיליון דולר הובילה וולדן וונצ'ר קפיטל VII, בהשתתפות יצרניות מכשירים נוספות.
בינואר 2017 גייסה החברה 75 מיליון דולר נוספים בסבב השקעות שכלל את אנבידיה, סמסונג, Kleiner Perkins Caulfield & Byers ואחרים.
במאי 2018 הכריזה סאונדהאונד על גיוס נוסף של 100 מיליון דולר שהובל על ידי טנסנט ואליו הצטרפו דיימלר AG, יונדאי מוטור, קבוצת מידאה ואורנג' עם מימון זה, הערכת השווי של החברה הגיעה למיליארד דולר.
אוניית המנוע סאוויז היא אוניית משא איראנית של חברת "קווי ספנות איראניים" (שמה העסקי: קבוצת IRISL).
ההערכה היא כי האונייה שימשה כספינת ביון ובסיס צבאי צף של איראן.
סאוויז הותקפה ב-6 באפריל 2021 על ידי מוקשים בים סוף קרוב לחוף אריתריאה, ליד תימן, שם עגנה בתפקיד במשך כמה שנים.
אוניית המנוע "סאוויז" רשומה בארגון הימאות הבינלאומי כאוניית משא אזרחית, כאמור בבעלות קבוצת IRISL שבבעלות ממשלת איראן.
האונייה שימשה כבסיס צף למשמרות המהפכה האיראנים.
טהראן טענה כי מדובר ב"ספינה לא צבאית", שמספקת ביטחון לאורך קווי הספנות וב"לחימה בשודדי ים".
על פי המרכז האמריקני ללוחמה בטרור (USMA), האונייה מצוידת בכיפות מודיעין ואנטנות.
על פי CTC לפחות שלוש סירות מנוע מהירות מצויות על סיפונה, ומשמשות להעברת אנשים לתימן.
עיתון "הארץ" דיווח כי האונייה שימשה כמרכז הפיקוד לפעולות בתימן ובאפריקה.
בשל נוכחותה הארוכה של האונייה באזור, ספגה סעודיה שוב ושוב ביקורת.
מומחים טענו כי האונייה תמכה במורדים החות'ים בתימן במלחמת האזרחים בתימן.
ה-MV Saviz הגיעה לים סוף בסוף 2016. האונייה נסחפה לארכיפלג דחלאק, שרשרת איים מול חופי אריתריאה.
סאוויז קיבלה אספקה ואנשי צוותה הוחלפו אחת לתקופה באמצעות אוניות איראניות.
משנת 2018 ה-MV Saviz נכללה על ידי ממשל טראמפ ב-SDN List.
מאז 25 בפברואר 2021 דווח על שלוש התקפות בין אוניות בבעלות איראנית וישראלית
ב-6 באפריל 2021 נפגעה האונייה ממוקשים ימיים בים האדום, היכן שעגנה בסמוך לחופי אריתריאה.
ב-7 באפריל הניו יורק טיימס דיווח שהישראלים עומדים מאחורי התקיפה בתגובה לתקיפת אוניות ישראליות על ידי האיראנים, וזאת במסגרת המערכה הימית בין ישראל לאיראן.
סאול גרסיה קבררו (בספרדית: Saúl García Cabrero; נולד ב-9 בנובמבר 1994) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בראסינג סנטנדר.
גרסיה נולד בוויוניו דה פיאלגוס שבקנטבריה, ספרד.
הוא החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של ראסינג סנטנדר הסמוכה, ובעונת 2012/2013 קודם לקבוצת המילואים של המועדון, ראיו קנטבריה, ששיחקה בליגה הספרדית השלישית.
בתום העונה גם המועדון הבכיר וגם קבוצת המילואים ירדו ליגה, וגרסיה זומן לקבוצה הבכירה והפך למגן הפותח שלה.
בתום עונת 2013/2014 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הספרדית השנייה.
ב-29 בדצמבר 2014 נרכש גרסיה על ידי דפורטיבו לה קורוניה מהלה ליגה תמורת 200 אלף אירו, וחתם על חוזה לארבע עונות וחצי, כשסוכם שהוא נשאר בראסינג סנטנדר עד לתום העונה.
גרסיה לא זכה לקרדיט בהרכב דפורטיבו לה קורוניה, ושיחק רק בשני משחקי גביע בחציה הראשון של עונת 2015/2016. בינואר 2016 הושאל גרסיה לטנריפה מהליגה הספרדית השנייה עד לתום העונה.
לקראת עונת 2016/2017 הוא שב ללה קורוניה, אך הושאל מיד לעונה אחת לז'ירונה, גם היא מהליגה השנייה.
לאחר ששיחק שישה משחקי ליגה בלבד במדיה, הושאל גרסיה בינואר 2017 למיורקה, שבתום העונה ירדה לליגה הספרדית השלישית.
גרסיה שב ללה קורוניה לקראת עונת 2017/2018, ובמחצית העונה הראשונה שותף במשחק ליגה אחד בלבד.
בינואר 2018 הושאל לנומנסיה מהליגה השנייה.
הוא ערך את משחק הבכורה שלו בקבוצה ב-10 בינואר 2018, במשחק גביע המלך נגד ריאל מדריד.
גרסיה בישל את השער השני של נומנסיה, והמשחק נגמר בתיקו 2–2, אך הקבוצה הודחה 2–5 במצטבר.
בספטמבר 2018 סיכם גרסיה על חוזה לשנתיים בבית"ר ירושלים, אך החוזה לא נחתם בשל בעיות כלכליות מצד דפורטיבו לה קורוניה.
עם זאת, באותה עונה הפך גרסיה למגן השמאלי הפותח של הקבוצה.
ב-27 ביוני 2019 חתם על חוזה לארבע עונות בדפורטיבו אלאבס, ובספטמבר 2019 הושאל לעונה אחת לראיו ואיקאנו מהליגה השנייה.
בספטמבר 2020 הושאל לעונה אחת לספורטינג חיחון מהליגה השנייה.
ב-29 ביולי 2022 סיים את חוזהו באלאבס, ולמחרת חתם לשנתיים במועדון נעוריו מהליגה השנייה, ראסינג סנטנדר.
סאונה (בפינית: Sauna), הידוע גם בשם זוהמה או רוע עולה הוא סרט אימה פיני משנת 2008 שביים אנטי-יוסי אנילה.
בתום מלחמת רוסיה-שוודיה (1590–1595), על האחים קנוט ואריק מוטל לסמן את הגבול בין פינלנד תחת שלטון שוודיה ובין רוסיה הצארית.
עם הגעתם לכפר מסתורי באמצע הביצה, מוצאים האחים סאונה שבה הם מקווים להישטף מחטאיהם.
טאיסטו ריימלואוטו - בעל בית
הסרט יצא ב-DVD על ידי Mpi Home Video ב-27 באוקטובר 2009.
סאול נאני (באיטלקית: Saul Nanni; נולד ב-4 בפברואר 1999) הוא שחקן איטלקי.
סאול נולד בקומונת סן לזארו (אנ') בבולוניה, איטליה ב-4 בפברואר 1999, בנם של סמואל, קרדיולוג במקצועו, ושל מסצ'ה (לבית אנאגני) גם היא מתחום הרפואה והיא עוסקת באנדוקרינולוגיה.
אביו במקור מסנטה סופיה (אנ') ואמו, שהיא ממוצא רוסי, מגלאטה (אנ').
יש לו אח צעיר, ג'ואל, ואחות צעירה, אורורה.
הוא למד בתיכון המדעי הבינלאומי תחילה ב-Liceo Galvani ולאחר מכן בתיכון Sant'Alberto.
הוא נקרא על שמו של שאול התרסי.
הוא גם למד בתיכון בלוס אנג'לס במשך שנה.
לאחר שסיים את לימודיו, עבר נאני למילאנו.
בשנת 2012 קיבל את תפקיד המשחק הראשון שלו בתפקיד קטן במיני-סדרה "La Certosa di Parma".
נאני הופיע לראשונה בשנת 2014 בסרט הקולנוע האיטלקי "A Boss in the Living Room".
באותה שנה החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "Alex & Co" ששודרה בערוץ דיסני האיטלקי.
הוא הופיע בשתי עונותיה של הסדרה.
באותה שנה החל לשחק בקומדיית המצבים האיטלקית "Non dirlo al mio capo".
שנה לאחר מכן שיחק בסדרת הטלוויזיה האיטלקית "Scomparsa".
בשנת 2018 הופיע בסרט הטלוויזיה "Il fulgore di Don".
בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "אחי רודף הדינוזאורים".
באותה שנה החל לשחק את פלאביו בסדרת הטלוויזיה "תוצרת איטליה" ובסרט הקומדיה הטלוויזיוני "I ragazzi dello Zecchino d'Oro".
בשנת 2020 שיחק בסרט קומדיה "קיץ בריצ'ונה" בתור מרקו.
בשנת 2022 שיחק לצד אנג'ליקה וושינגטון בסרט "אהבה עם גלידה" בהפקת נטפליקס.
בשנת 2024 שיחק בסדרת הדרמה הביוגרפית של נטפליקס, "סופרסקס".
בסדרה גילם את שחקן הפורנו רוקו סיפרדי בצעירותו.
בשנת 2025 שיחק בסדרת הדרמה ההיסטורית של נטפליקס, "הברדלס" (אנ') המבוסס על הספר באותו שם מאת ג'וזפה תומאזי די למפדוזה.
+שנהסרטתפקידהערות2014Un boss in salottoויטוריו קאסו2016Come diventare grandi nonostante i genitoriכריסטיאן אלאסי2019אחי רודף הדינוזאורים (אנ')ברנו2020קיץ בריצ'ונה (אנ')מרקו2022אהבה עם גלידה (אנ')אלסנדרו אלבניBrado תומאסוIo sono l'abissoרפאל2024חיבור מסוכן (אנ')ג'וליו2026Ídolosג'יאני באלוטליTBALa gioia
+שנהסדרהתפקידהערות2015–17Alex & Co.כריסטיאן אלאסי41 פרקים2016–18Non dirlo al mio capoרומיאותפקיד ראשי (2 עונות); 24 פרקים2017Scomparsa ארתורו טראסימנו12 פרקים2018Il fulgore di Donyמרקו ג'יהסרט טלוויזיה של Rai 1 (אנ')2019Made in Italyפלאביו5 פרקיםI ragazzi dello Zecchino d'Oroסבסטיאנוסרט טלוויזיה של Rai 1 (אנ')2024סופרסקס (אנ')רוקו סיפרדי (אנ') הצעירפרק: "La carne"2025הברדלס (אנ') טנקרדי פלקונרי (איט')6 פרקים
סאווה מאמונטוב , איש עסקים רוסי ופילנתרופ של אמנות.
הוא היה בנם של הסוחר והתעשיין העשיר איוואן מאמונטוב ומריה טיכונובנה.