tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר מספר שנים קצר של פעילות, נפרד הצמד, ורן אלירן ונחמה הנדל המשיכו בקריירה עצמאית.
לאחר מותה של נחמה הנדל בשנת 1998, הקליט והקדיש לה רן אלירן את השיר "קול פעמונים" שהלחין למילותיו של חיים קינן.
רן יבנאי (נולד ב-18 באוקטובר 1965) הוא קריין ושדרן רדיו ישראלי.
יבנאי נולד בכפר ויתקין, נכד לריבה ויוסף יבנאי ממקימי המושב.
הוא שירת כלוחם בחיל הים.
במהלך שרותו השתתף במבצעים מיוחדים שביצע החיל בזירות שונות.
לאחר שחרורו החל לעבוד כעורך ומגיש בקול ישראל ורשות השידור בין השנים 1991 ל-1993.
בסוף שנת 1993 הצטרף לגלי צה"ל והחל לשדר בגלגלצ שנוסדה בשנה זו.
הוא שידר בתחנה כעשור מגוון רחב של תוכניות, ביניהן מדינה בדרך, "סופשבוע רגוע" והתוכנית "להיטון" שנתנה ביטוי מיוחד לשירי שנות ה-70', ה-80' וה-90'.
בפברואר 1997 במהלך שידור ממסוק גלגלצ, ארעה תקלה בכלי הטיס והמסוק התרסק לתוך חצר בית במושב רשפון.
יבנאי נפגע בינוני בעמוד השדרה, ועבר תהליך שיקום ארוך.
יבנאי הוא עיתונאי ומגיש בכיר בתחנת גלי צה"ל.
כיום הוא מנהל את אולפני גלי צה"ל בירושלים, מגיש החדשות הראשי של גלצ וגלגלצ ואת התוכנית והפודקאסט 360 ביום.
בעבר ערך והגיש יומנים, תוכניות דוקומנטריות צבאיות.
בנוסף השתתף במגוון תוכניות ושידורי חוץ ממוצבי צהל מפסגת החרמון, יהודה ושומרון ועד גבולות הדרום.
יבנאי הגיש את התוכנית "שטח שש" - יומן שבועי לסיכום חדשות צה"ל.
כמו כן כחובב אתגרים שידוריים, שידר יבנאי ממטוסים, כדור פורח ומספינה שהפליגה בים האגאי בזמן סערה.
בשנות ה-2000 פיתח, ערך והגיש תוכניות מיוחדות ששימשו תעודות זהות רדיופוניות למלש"בים.
יבנאי נחשב לחזאי חובב ומתראיין מדי פעם באולפני הטלוויזיה בנושאי מטארולוגיה.
יבנאי מדגיש בשידוריו את חיבורו וזיקתו לצה"ל בכלל לחיל הים הישראלי בפרט וגם מפליג מדי פעם בכלי שיט שונים.
יבנאי חובב אספנות רכבי קלאסיים וספורטיביים.
בשנת 2022 הוענקה ליבנאי תעודת הצטיינות מטעם ראש אכ"א.
רן יבנאי נשוי לרותי ואב לבן ובת.
רן (תאודור) בכור (נולד ב-22 במאי 1986) הוא מחזאי, במאי תיאטרון, שחקן טלוויזיה וקולנוע ואיש חינוך ישראלי.
כיום הוא מרצה לעברית מודרנית באוניברסיטת הרווארד והמנהל האומנותי של "תיאטרון אדם" בבוסטון.
רן תאודור בכור נולד ב-22 במאי 1986 בירושלים.
בגיל 5 הוריו התגרשו, ואימו, הוא ושני אחיו עברו לתל אביב לגור בבית סבתו, נחה בקנרוט, ניצולת שואה שהקימה את מערך החינוך ביהוד (על שמה נקרא הרחוב "המורה נחה" ביהוד-מונוסון).
לאחר שפרופילו הצבאי ירד, שירת בגלי צה"ל.
בכור בעל תואר ראשון בפילוסופיה ותיאטרון ותואר שני בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה מאוניברסיטת תל אביב.
בכור הוא בוגר 'אבני ראשה' - תוכנית להכשרת מנהלי בתי ספר ובוגר בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית של קרן מנדל.
הקריירה של בכור משתרעת על פני תיאטרון, טלוויזיה, קולנוע וחינוך.
הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בתוכנית "ג'ינג'י", בשנת 1995. הוא הצטרף לצוות השחקנים של דרמת הטלוויזיה "מיי פירסט סוני" ב-2002 ולאחר מכן הופיע בסדרות טלוויזיה כמו "אהבה מעבר לפינה", "השיר שלנו", "חשופים", ו"נשות הטייסים".
עבודתו הקולנועית כוללת תפקידים בסרטים "לנצח עם מיקי ברקוביץ'" (2004), "ימים של אהבה" (2005), ו"עדות" (2011).
בתחום התיאטרון היה מנהל ומנהל אמנותי-שותף בפסטיבל "תלוי במקום 2" בשיתוף עיריית תל אביב-יפו (2012).
בשנים 2009-2013 הקים והוביל את "תיאטרון הצעקה", תיאטרון קהילתי לבני נוער יהודי וערבי, בערים שונות כולל יפו, חולון ורמת השרון.
בכור כתב וביים את ההצגה "מסע של הדוד מקס" (2014), שהייתה הצגת הדגל בפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון ילדים ונוער בחיפה ו"שרבר" (2016) שזכתה בהצגה הטובה ביותר בפסטיבל עכו באותה שנה.
בתחום החינוך כיהן בכור בתפקיד ראש מגמת תיאטרון בבית החינוך המשותף חוף השרון, שפיים (2011-2016).
כמו כן, שימש כחבר סגל זוטר בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב בשנים (2016-2018).
בכור ייסד ושימש כיו"ר העמותה של "במה אחת - שתי שפות.
מקום אחד" בית ספר לערבית דרך משחקי תיאטרון ביפו בשנת (2018).
ב-2020, בתום לימודיו בבית ספר מנדל למנהיגות חינוכית, בכור כיהן כמנהל בית ספר 'אופק' למחוננים בירושלים.
החל משנת 2023 משמש בכור כמרצה לעברית מודרנית באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 2004–2005 בכור היה בזוגיות עם מורן גרוס אותה הכיר על סט צילומי הסדרה אהבה מעבר לפינה.
בכור הוא בן זוגה של העיתונאית ומגישת החדשות רומי נוימרק.
ב-2014 נולד לשניים בן והם מתגוררים כיום בקיימברידג' (מסצ'וסטס), ארצות הברית.
"שרבר" זוכה ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל עכו לתיאטרון פרינג' (2016)
"מסע הדוד מקס" הצגת הפתיחה של פסטיבל תיאטרון הילדים בתיאטרון חיפה (2014)
"חוצבמה" ציון לשבח לתעוזה אמנותית בפסטיבל עכו לתיאטרון פרינג' (2013)
"מניין" זוכת פרס חביבת הקהל וציון לשבח על הבימוי בפסטיבל "Smallבמה 9" באוניברסיטת תל אביב (2010)
רן יגיל (נולד ב-26 באוגוסט 1968) הוא משורר, סופר ומבקר ספרות ישראלי.
יגיל שירת בלהקה צבאית במפח"ש ולאחר מכן בלהקת פיקוד צפון.
את הקריירה הספרותית שלו החל כמשורר והשתייך לקבוצת "עכשיו 55" על שם מספר גיליון כתב העת "עכשיו" בעריכת גבריאל מוקד שבו הופיעו כל חברי הקבוצה.
רן יגיל הוא בנו של הבדרן והשחקן גדי יגיל ונכדו של שחקן התיאטרון הקאמרי והמטאטא משה חורגל.
הוא הופיע עם אביו בסרט קצר בן 25 דקות בשם "איש הלטאה".
מאז 1995 הוא עורך שותף של כתב העת "עמדה" ביחד עם המשורר עמוס אדלהייט, כותב דרך קבע ועורך לשוני במוסף לספרות של מעריב ובעל טור בעיתון "שיר והערה".
יגיל כתב שבעה ספרים וערך יחד עם ירון אביטוב אנתולוגיות סיפורים בנושאים שונים.
בין אלה נמנה קובץ שירים של המשורר נח שטרן, "אגרוף גורלו המר", שיגיל אף כתב עליו את הרומן הביוגרפי "נקישות ורמזי אור".
יגיל ייסד את 'יְקוֹד', כתב-עת לספרות עברית, ישראלית ויהודית, במשותף עם ד"ר חן יסודות.
במשך שנים כתב באתר מעריב ובמספר בלוגים.
משמש כמבקר הספרות של עיתון "הארץ".
במרץ 2024, החל לכתוב במוסף הספרות של ישראל היום.
הוא מתגורר ברעננה, נשוי ואב לשלושה.
רמת גן, ליריק, 1988. מותחן העוסק ביחסי יהודים ערבים.
תל אביב, גוונים, תשנ"ו 1996. קובץ סיפורים בעלי נופך אוטוביוגרפי מובהק ועוסק בחייו כבנו של גדי יגיל.
בספר גם מופיע הסיפור "מפנקסו של שחקן", שהוא עיבוד ליומנים של סבו משה חורגל ומתאר את ראשית ימיו כשחקן בישראל המנדטורית.
רומן ביוגרפי המגולל את סיפורו של השנסוניונר הבלגי-צרפתי ז'אק ברל.
בספר פורט יגיל לפרקים את חייו של ברל מילדותו ועד מותו ומתאר את הופעתו האחרונה על הבימה בשנת 1967, כשלראשונה בחייו נתן מונולוג בן שעה וחצי על חייו.
יגיל אף המחיז את הספר במופע בו גיל מדבר ושר, בבימויה של הלנה קורקין וניהולו המוזיקלי של רפי קדישזון.
תל אביב, ביתן-עמדה, תשס"א 2001. קובץ סיפורים ביוגרפי.
באחד מהם מתוארים יחסיו של אביו גדי יגיל עם קומיקאי גוסס, הוא שייקה אופיר.
בסיפור אחר מתאר חיי להקה צבאית, ויגיל הרי היה מפקד להקה צבאית.
סיפור נוסף המתרחש בשנות השלושים הוא על סבו משה חורגל וארגון ההגנה בימי המכביה הראשונה והוא שזור בהומור.
נקישות ורמזי אור - מדינת ישראל נגד נח שטרן: רומן.
תל אביב, עמדה/"ביתן", תשס"ג 2003. הספר שוטח פרשה נשכחת מראשית ימיה של המדינה.
בחור צעיר בשם דוד עמית, המתעניין בספרות עברית, מוצא בחנות ספרים את תיק המשפט של נוח שטרן, סקרנותו ניצתת והוא מחליט לנבור במקרה.
נוח שטרן סיים לימודי ספרות באוניברסיטת הרווארד, התגייס לבריגדה היהודית, אך משהשתקע בישראל נהפך למשורר שוליים ו"הפרשה" היא ניסיון רצח לא ברור מצידו, שלאחריה נאסר, אושפז בכפייה בבית חולים לחולי נפש והתאבד.
הרביניסט האחרון, בני ברק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006. מספר על טייס בדימוס בחיל האוויר הישראלי המתכנן להתנקש ביגאל עמיר רוצחו של ראש הממשלה המנוח יצחק רבין.
אני ואפסי, סדרת עמדה, הוצאת כרמל, 2008
שישה סיפורים, דחק - כתב עת לספרות טובה, עמדה, 2010
סיפור של יום הכל שפיט, עמדה, 2014. שבעה סיפורים קצרים ונובלה
קאמי, הוצאת טוטם ספרים, 2023. ביוגרפיה של הסופר הצרפתי אלבר קאמי
הצעיף האדום / יעקב שטיינברג, בחר את הסיפורים והקדים מבוא: רן יגיל.
ירושלים, כרמל, תשס"א 2001. בשיתוף ירון אביטוב
טעם החיים: אנתולוגיה של סיפורי אוכל.
ירושלים, כרמל, תשס"ב 2002. בשיתוף ירון אביטוב
תל אביב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ה 2005, בשיתוף ירון אביטוב
פסטיבל הספר המזרחי / דוד ברבי, עמדה, תשפ"ד, 2024. עריכה משותפת עם רוני סומק.
רן אלירן (נולד ב-16 בדצמבר 1934) הוא זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי.
בין להיטיו הידועים: "זר של נרקיסים", "שארם א-שייח'", "החזיקי לנו אצבעות", "לבב אנוש", "הבתים שנגמרו ליד הים", "לא, לא, לא" (עם רבקה מיכאלי) ועוד.
רן אלירן נולד בשם מנחם לייזרוביץ', וכונה גם "לייזר" בחיפה.
מגיל צעיר למד לנגן בכינור, אקורדיון ובגיטרה.
את שירותו הצבאי עשה בצוות הווי הנח"ל.
בזמן שירותו שם חיבר את הלחן לשיר "אבא ודני", ולה התאים מילים חברו לצוות רמי בר-גיורא.
שם גם פגש את הזמרת נחמה הנדל, ששירתה במקביל בלהקת הנח"ל.
בתקופת הצבא ניגנו השניים יחדיו בשעות הפנאי, וכשהשתחרר מהצבא – במקביל ללימודיו האקדמיים בירושלים – הופיע לבדו, כשהוא מלווה עצמו בגיטרה ובאקורדיון.
בשנת 1958 הגיע ארצה מנחה הטלוויזיה האמריקאי אד סאליבן בחיפוש אחר כישרונות צעירים.
לצורך התמודדות על המעמד, חברו רן ונחמה לצמד "רן ונמה", נבחרו להשתתף בתוכנית.
הופיעו בסוף שנות ה-50 במשך כשנה וחצי בארצות הברית וזכו לפופולריות רבה שם.
במהלכן הקליטו שני אלבומים משותפים.
ב-1967 השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון תשכ"ז (1967), שם ביצע את "יום אביב חינם", שלא זכה בפרס, ואת השיר "תמיד מחדש", שזכה במקום השני באותו פסטיבל.
באותה השנה, מיד לאחר מלחמת ששת הימים, שר את שניים מלהיטי התקופה, "שארם א-שייח'" ו"החזיקי לנו אצבעות".
השירים הופיעו באלבום האוסף של שירי המלחמה "ירושלים של זהב", הנחשב בין אלבומי הזמר הנמכרים ביותר במדינה.
בשנות ה-70 פנה ללימודי קולנוע וצילום באוניברסיטת ניו יורק, ובמקביל הופיע במועדונים יוקרתיים בעיר לצד זמרים מפורסמים כהארי בלפונטה, פיט סיגר ובוב דילן.
אלירן נשוי בשלישית לג'ודי הלמן, רופאה, ילידת הונגריה.
לשניים בן משותף, מייקל (מיכאל).
רעייתו הראשונה הייתה פטרישיה, דוגמנית אמריקאית.
השניים גם כתבו מספר שירים במשותף.
הם התגרשו לאחר עשר שנים.
רעייתו השנייה הייתה שרון, ילידת ישראל.
אלירן מתגורר בניו יורק ומגיע לביקורים ולהופעות בישראל.
Twilight Songs Of Israel, הוקלט בארצות הברית בשנות ה-60
מארבע רוחות שמיים, הוקלט בישראל ב-1963
זר של נרקיסים, הוקלט בישראל ב-1967 לפני מלחמת ששת הימים
שארם א-שייח', הוקלט ב-1967 לאחר המלחמה
רן אלירן, הוקלט בישראל ב-1969
Ran Eliran Sings, – הוקלט בישראל בסוף שנות ה-60 ושילב להיטים עבריים ולועזיים
תן לשיר, הוקלט בישראל ב-1973 וכלל בעיקר שירי מלחמה, ברוח מלחמת יום הכיפורים
נוסטלגיה זה כבר לא מה שהיה, הוקלט בישראל ב-1979
מסע בזמן, הוקלט ב-1993 לאחר שתיקה ארוכה, וכלל בעיקר גרסאות כיסוי ללהיטיו מכל הזמנים
רן ארז (נולד בשם ז'אן מרכוס ב-6 ביוני 1945) הוא מורה ואיש ציבור ישראלי המכהן כיושב ראש ארגון המורים משנת 1997.
בראשית שנות ה-60, בגיל 17, עלה לישראל עם משפחתו.
הוא גדל בבית מסורתי, ולאחר שהשתתף במלחמת ששת הימים, שינה את אורח חייו והפך לדתי.
לאחר שחרורו מצה"ל עבד כמורה לחינוך גופני, ועסק בספורט.
השתייך לנבחרת ישראל בחתירה, ספורט בו עסק עוד בנעוריו ברומניה, שם זכה בתואר אלוף רומניה בחתירה לנוער.
הוא השתתף בתחרויות חתירה ב ועוד בתחרויות בינלאומיות נוספות.
החל את דרכו בארגון המורים כיו"ר ועד המורים בבית הספר שבו לימד באשדוד, ולאחר ששימש במספר תפקידים, נבחר ב-1997 ליושב ראש הארגון.
במקביל לכהונתו כיו"ר ארגון המורים ממשיך ללמד חינוך גופני בבית הספר אמי"ת ב' באשדוד.
בשנים 2005–2007 עמד ארז בראש מאבקם של ארגוני המורים בעד שיפור תנאי עבודתם.
לאחר שפורסמה הרפורמה של ועדת דברת, נפתח משא ומתן בין הממשלה ומשרד החינוך לבין הארגונים.
הסתדרות המורים החליטה להגיע להסכם, אך הארגון בראשותו של ארז סירב, והחריף את המאבק.
בשנת 2006, בהנהגתו של ארז, שיבשו מורי הארגון את הלימודים בבתי הספר בחינוך העל-יסודי, וב-10 באוקטובר 2007 פתחו בשביתה, שהפכה לארוכה ביותר בהיסטוריה של מערכת החינוך בישראל, בת 64 ימים ללא לימודים.
השביתה הסתיימה ב-12 בדצמבר, בסוף חופשת החנוכה.
ארז עמד בראש היוזמה החינוכית "עוז לתמורה".
היוזמה נוסתה במספר בתי ספר בהצלחה רבה, וזכתה לתגובות חיוביות מצד המורים, ההורים והתלמידים.
התוכנית לא יושמה בכל בתי הספר בישראל עקב התנגדותה של שרת החינוך לימור לבנת.
בשנת 2003 טען העיתון "ידיעות אחרונות" בסדרת כתבות, כי ארז נהג להיעדר באופן שיטתי לתקופות ארוכות מעבודתו כמורה לחינוך גופני בבית ספר באשדוד, ולמרות זאת קיבל משכורת ממשרד החינוך בגין עבודה שבפועל לא בוצעה, בסכומים מצטברים ניכרים ביותר.
ארז הועמד לדין משמעתי פנים-משרדי, בפני סמנכ"ל משרד החינוך, וקיבל "הערה" על כך שקיבל שכר מבלי שעבד בפועל.
בעקבות כך הוגשה עתירה לבג"ץ כנגד היועץ המשפטי לממשלה, בדרישה להעמיד את ארז לדין פלילי או לדין משמעתי, ולהפסיק את עבודתו במשרד החינוך בשל קבלת הטבות שכר שלא כדין.
לאחר הגשת העתירה התקיים בשנת 2006 דיון משמעתי חוזר, הפעם בפני מנכ"ל משרד החינוך, שהמיר את ההערה לנזיפה.
ב-2009 דחה בג"ץ את העתירה, אך מתח ביקורת על התנהלותו של ארז, וקבע כי היא היוותה סטייה משמעותית מהנוהל התקין המחייב עובד בשירות המדינה.
ארז שותף ליוזמה החינוכית "תנו למורים ללמד" בשיתוף עם ד"ר עינת וילף.
היוזמה קוראת להחזרת הסמכות לידי המורים והמנהלים ולהקשחת המשמעת בבתי הספר.
בשיא ההתמודדות עם מגפת הקורונה נאבק ארז נגד כוונת משרד החינוך להוציא לחופשה ללא תשלום מורים שיסרבו להתחסן או להיבדק תכופות.
לאחר שבוטלו ימי למידה רבים בתשפ"א (2020) ביקש משרד החינוך להוסיף תשעה ימי לימודים בסוף השנה, על מנת להשלים את פערי הקורונה שנוצרו בסגרים והלמידה מרחוק התקשתה לסגור.
המשא ומתן עם ארגון המורים נכשל, ובית הדין הארצי לעבודה הכריע שהתלמידים יצאו לחופש הגדול בתאריך הקבוע.
בעקבות זאת נסוגה גם הסתדרות המורים מהסכמותיה להאריך את שנת הלימודים.
כתוצאה מכך יצאו גם תלמידי היסודי לחופשה בתאריך הקבוע, על אף פערים לימודיים גדולים עוד יותר.
מאבקיו של רן ארז לא היו רק על תנאי העסקה אלא גם על רפורמות פדגוגיות ומבניות.
ב-2013, כאשר היו שמועות על כוונת משרד להעביר את כיתות ז-ח לבתי הספר היסודיים ואת כיתות ט' לתיכונים, טען ארז כי זהו צעד בלתי אפשרי.
באגרת ששלח למורי הארגון "מיותר לציין שחוץ מההשקעה התקציבית האדירה, זו תהיה פגיעה במבנה השש־שנתי שלא לדבר על העברת אלפי מורים מהחינוך העל־יסודי לחינוך היסודי.
מורים אלו שהם עובדי משרד החינוך ויעברו לחינוך היסודי ייאלצו ללמד בכיתות א'-ח' במקום ז'-י"ב".
כאשר הכריזה שרת החינוך יפעת שאשא-ביטון על רפורמה בבחינות הבגרות במקצועות ההומניים, שלח ארז איגרת למורים החברים בארגון בה כתב: "מערכת החינוך זקוקה לתהליכי עומק ארוכי טווח, ואין תלמידי ומורי ישראל בגדר שפני ניסיונות ליוזמות שטרם נוסו, שעוד לא נבדקו ושלא הוכחה מידת התאמתם לצורכי התלמידים והמערכת".
בעקבות כך שיגר ארז אולטימטום למשרד החינוך והצהיר כי המורים לא ישתפו פעולה עם הרפורמה.
ב-1 בספטמבר 2024 פתח ארגון המורים בהנהגת ארז בשביתה, וכתוצאה מכך לא נפתחה שנת הלימודים בבתי הספר התיכוניים בישראל.
יש המבקרים את התנהלותו של רן ארז בהנהגת ארגון המורים.
הם טוענים כי הוא האריך את כהונתו בתפקיד בדרכים לא הוגנות, שהוא דיכא את יריביו, ושהוא לא השיג הישגים מספקים לציבור עובדי ההוראה בעשרות שנותיו בתפקיד.
הבחירות להנהגת ארגון המורים נערכות כל ארבע שנים, ו-59 צירים, עובדים בכירים בארגון, הם בעלי זכות ההצבעה.
לפיכך, יש הטוענים כי הצירים הבוחרים את רן ארז למעשה כפופים לו מאחר שהם עובדים ומקבלים את משכורתם ממנו, מה שעלול להוביל לשחיתות.
בבחירות שנערכו לתפקיד בשנת 2014 התמודד רן ארז מול ענת שניידר, ולאחר שניצח אותה השעה אותה מתפקידה.
קיים חוק בתקנון הארגון שאדם הרוצה להמשיך לכהן מעבר לשתי קדנציות צריך לנצח ברוב של שני שלישים לפחות.
אך, בבחירות 2018, רן ארז היה עלול להפסיד, ולכן ערב הבחירות שינה את התקנון לכך שרוב של 60% יספיק לו, וכך נשאר בתפקידו ברוב של 64%.
בבחירות 2022 רץ ארז כמועמד יחיד, ולכן קיבל 58 מתוך 59 קולות הצירים, כשהאחרון נמנע, ונשאר בתפקידו.
רבים ביקרו את חוסר הדמוקרטיה בארגון המורים כתוצאה מכך, ואף לאחר מכן ארז האריך את כהונתו בתפקיד עד לשנת 2027.
רן בן שמעון (נולד ב-28 בנובמבר 1970) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי המאמן כיום את נבחרת ישראל.
בן שמעון גדל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, ובשנת 1987 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, שם שיחק לצידו של אחיו הבכור, החלוץ אסי בן שמעון.
בשנת 1995 חיפש אברהם גרנט, אז מאמן הפועל חיפה, חיזוק בהגנה והתעניין בבן שמעון.
מכבי פתח תקווה, בראשותו של אבי לוזון גילו התנגדות עזה.
רובי שפירא, אז נשיא הפועל חיפה, סיכם עם אבי לוזון על בורר.
זה קבע שאין סכום שיכול לשחרר את השחקן מפתח תקווה.
בחיפה היו קולות שההחלטה לא מפתיעה שכן לוזון הוא זה שבחר את הבורר.
בסופו של דבר, הפסד 4:1 בגביע הטוטו למכבי תל אביב, אילץ את גרנט לחפש חיזוק הגנתי, ושפירא הסכים לתג מחיר גבוה של 450,000 דולר עבור בן שמעון.
הסכום ששולם היה גם סממן לעידן חדש בכדורגל הישראלי, שהמשיך מאבקים מול מכבי חיפה על שחקנים דוגמת טל בנין וראובן עטר, והעלה את רף המחירים של השחקנים ושכרם באופן ניכר.
בהפועל חיפה הפך בן שמעון למנהיג, וזכה לכינוי "5 לב אדום" מצד אוהדי הקבוצה.
כמו כן, שימש כקפטן הקבוצה והגיע לשיאו בעונת האליפות של הפועל חיפה בשנת 1999 תחת הדרכתו של המאמן אלי גוטמן.
בשנת 2000 מאמן הקבוצה גיא לוי רצה לשחרר את בן שמעון מהקבוצה, אך בלחץ רובי שפירא והאוהדים חזר בן שמעון להתאמן עם הקבוצה והצדדים שבו לשתף פעולה.
באותה עונה זכה עם הפועל חיפה בגביע הטוטו.
בן שמעון עוד הספיק לשחק בהפועל פתח תקווה ובבני יהודה תל אביב, ובשנת 2003 פרש ממשחק פעיל.
בן שמעון ניחן בבעיטה חזקה ומדויקת והיה אמון על ביצוע הבעיטות החופשיות בקבוצותיו.
ממצבים אלה כבש מספר שערים במהלך קריירת המשחק.
לזכותו של בן שמעון 34 הופעות בנבחרת ישראל.
את הופעת הבכורה שלו ערך ב-9 בספטמבר 1992 במשחק ידידות מול נבחרת פולין, ולאחר מכן שיחק במדי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1994 ובמוקדמות מונדיאל 1998. כשאת הופעתו השלושים וארבע והאחרונה בנבחרת ערך ב-13 בנובמבר 1999, בהפסד 0–5 לנבחרת דנמרק במסגרת משחקי הפלייאוף של מוקדמות יורו 2000.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל ככדורגלן, בן שמעון החל בקריירת אימון.
תחילה אימן את קבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
בשנת 2005 מונה למאמן הפועל חיפה, אותה עזב לאחר שנכשל במאמציו לעלות עם הקבוצה לליגת העל.
בעונת 2006/2007 אימן את עירוני קריית שמונה בליגה הלאומית וזכה עמה בגביע הטוטו לליגת המשנה.
בתום העונה העלה את הקבוצה לליגת העל לראשונה בתולדותיה.
בעונת 2007/2008 הוביל בן שמעון את הקבוצה הצפונית למקום השלישי בליגה, שהקנה לה כרטיס לגביע אופ"א.
באפריל 2008, בעקבות הצלחתו בקריית שמונה, הודיעה מכבי תל אביב על בחירתה בבן שמעון למאמנה בעונת 2008/2009. לפני פתיחת העונה תלו תקוות רבות בקבוצה, בעיקר בשל שחקני הרכש והכסף הרב שהשקיע בעלי הקבוצה אלכס שניידר.
אך אף על פי כן לא הציגה הקבוצה יכולת גבוהה ולאחר שמונה מחזורי ליגה בהם השיגה הקבוצה שני ניצחונות בלבד, פוטר בן שמעון מתפקידו.
ב-12 באפריל 2009 חזר בן שמעון לאמן את עירוני קריית שמונה לאחר התפטרותו של אלי כהן בעקבות הידרדרותה לתחתית הטבלה.
בן שמעון לא הצליח להציל את הקבוצה מירידה לליגה הלאומית, אך בעונת 2009/2010 זכה עמה שוב בגביע הטוטו לליגה הלאומית, ובתום העונה הוביל אותה בחזרה לליגת העל.
בעונת 2010/2011 הוביל בן שמעון את עירוני קריית שמונה לזכייה בגביע הטוטו, והגיע עמה לחצי גמר גביע המדינה.
בעונת 2011/2012 זכה עמה בגביע הטוטו בפעם השנייה ברציפות, ובתום העונה הוליך את עירוני קריית שמונה לאליפות הראשונה והיחידה (נכון ל-2024) בתולדותיה.
בסיום אותה עונה עזב בן שמעון את הקבוצה בעקבות חילוקי דעות עם בעלי הקבוצה איזי שרצקי.
לקראת עונת מונה למאמנה של א.א.ק.
לרנקה הקפריסאית, ובתום העונה הוביל את הקבוצה למקום הרביעי בליגת העל הקפריסאית.
ב-20 במאי 2013 מונה בן שמעון למאמן הפועל תל אביב.
בעונה זו לא הצליח להעפיל לשלב הבתים בליגה האירופית עם הקבוצה, שאף הודחה מגביע המדינה בשלב מוקדם.
בליגה סיימה הקבוצה את עונת 2013/2014 במקום הרביעי, וב-26 במאי 2014 סיים בן שמעון את תפקידו בהפועל תל אביב.
ב-11 ביוני 2014 מונה בן שמעון למאמן מכבי פתח תקווה, ובעונת 2014/2015 הוביל את הקבוצה לפלייאוף העליון, והיא סיימה במקום השישי.
כעבור שנה וחצי בתפקיד, לאחר חילוקי דעות עם ההנהלה, החליט בן שמעון להתפטר מתפקידו כמאמן הקבוצה.
ב-8 ביוני 2016 מונה בן שמעון למאמן בית"ר ירושלים.
ב-30 ביוני התקיים משחקו הרשמי הראשון של בן שמעון כמאמן בית"ר ירושלים בתיקו 0–0 נגד סלובודה טוזלה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, ושבוע לאחר מכן ניצחה הקבוצה 1–0 במשחק הגומלין.
בן שמעון הוביל את הקבוצה לשלב הפלייאוף של מוקדמות הליגה האירופית בפעם הראשונה בתולדותיה, ובו הודחה על ידי סנט אטיין.
ב-5 בפברואר 2017 פוטר בן שמעון מתפקידו.
ב-14 בפברואר 2017 מונה בן שמעון למאמן מ.
אשדוד עד תום העונה, עם אופציה לעונה נוספת.
ב-5 ביולי 2017 מונה למאמן נבחרת קפריסין, ובמוקדמות יורו 2020 הוביל אותה למקום הרביעי בבית.
בסך הכל אימן את הנבחרת ב-23 משחקים, מתוכם ניצח חמישה משחקים והפסיד ב-14 משחקים, ובינואר 2020 הסתיים חוזהו בנבחרת.
ב-21 בינואר 2020 חזר בן שמעון לקדנציה שנייה כמאמן מ.
ב-16 בפברואר 2021 האריך את חוזהו במועדון בשלוש וחצי שנים נוספות.
במאי 2023 הודיע על עזיבת מ.
ב-11 בנובמבר 2023 מונה בשנית למאמן א.א.ק.
ב-15 באפריל 2024 המליצה הוועדה המקצועית של ההתאחדות לכדורגל בישראל על מינויו של בן שמעון למאמן נבחרת ישראל בכדורגל, בחוזה לארבע שנים, כשב-23 במאי 2024 הוא מונה באופן רשמי לתפקיד זה.
ב-8 ביוני 2024 ערך את משחקו הראשון כמאמן הרשמי של הנבחרת הבוגרת, בהפסד 0–3 להונגריה.
ב-11 ביוני 2024 השיג את ניצחונו הראשון, 0–4 על בלארוס, שניהם במסגרת משחקי ידידות.
בן שמעון הוביל את נבחרת ישראל במוקדמות למונדיאל 2026, אך הנבחרת נכשלה, הפגינה חולשה רבה וספגה בממוצע יותר שערים מכל נבחרות ישראל במאה ה-21, כולל ספיגת 17 שערי חובה מול נבחרות נורווגיה ואיטליה.
יש לו בת מנישואיו הראשונים ושני בנים מנישואיו השניים.
אחיו, אסי בן שמעון, הוא כדורגלן עבר גם כן.
רן גורן (נולד ב-19 במרץ 1942) הוא אלוף במילואים בצה"ל, כיהן כסגן ראש מטה חיל אוויר וכראש אגף כוח האדם.
לאחר שחרור מצה"ל פעל כמנכ"ל, כדירקטור וכסופר.
גורן נולד ב-1942 בקיבוץ מרחביה, בן לשושנה, ילידת קרקוב שבפולין, ואברהם, יליד קפרשט שבבסרביה, גרשטיין, שניהם מורים.
לו אח ואחות צעירים ממנו.
בגיל 14 הצטרף לגדנ"ע אוויר ועבר קורסי טיסנאות ודאייה.
במסגרת זו השתתף במשלחת גדנ"ע אוויר לארצות הברית.
עשה שנת שירות בסיוע לעולים חדשים ובאוגוסט 1961 התגייס לקורס טיס, שאותו סיים כטייס קרב במרץ 1963. בתום קורס אימון מבצעי (קא"ם), שנערך בטייסת 113 בבסיס חצור, הוצב בטייסת 109 בבסיס רמת דוד, כטייס דאסו מיסטר IV.
לאחר ארבעה חודשים עבר לטייסת 110, שבה הוסמך כטייס ווטור.
באוגוסט 1964 הוצב כמדריך בבית הספר לטיסה.
בדצמבר 1965 חזר לטייסת 109. בתום חמש שנות שירות השתחרר משירות הקבע.
טבילת האש הראשונה שלו הייתה בגיחת הפצצה בסוריה באפריל 1967. בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים גויס לשירות מילואים כטייס ווטור בטייסת 110. במלחמה השתתף, בין השאר, בהפצצת שדה בני סואף במצרים ובהפצצה הראשונה של שדה התעופה H-3 בעיראק במסגרת מבצע מוקד, ובסיוע אווירי בקרב אום-כתף.
לאחר המלחמה שב לשירות הקבע.
במלחמת ההתשה שירת בטייסת 117 כטייס מיראז' 3, וב-8 ביולי 1969 הפיל בקרב אוויר מיג 21 סורי באמצעות טיל שפריר 2. ב-24 ביולי הפיל מטוס סוחוי-7 מצרי שחדר לסיני בניסיון לתקוף את מוצבי צה"ל.
בסוף אותה שנה מונה לסגן מפקד טייסת A-4 סקייהוק והשתתף בכ-160 גיחות מבצעיות.
עבר הסבה למטוס F-4 פנטום ושירת בטייסת 69. ב-1972 מונה למפקד טייסת שלב מתקדם בבית הספר לטיסה, ובהצבת חירום שירת בטייסת 107, עימה לחם במלחמת יום הכיפורים.
ביום הראשון של המלחמה הפיל מסוק תובלה מדגם מיל מי-8, שהוביל לוחמי קומנדו מצרים בדרכם להתקפה על בסיס רפידים בחצי האי סיני.
ב-12 באוקטובר נפגע מטוסו מאש נ"מ בעת טיסה להפצצה בסוריה, והוא נטש את מטוסו באזור פוריה.
כעבור ארבעה ימים חזר לטוס.
לאחר המלחמה החליף את יפתח ספקטור בפיקוד על הטייסת.
בהמשך שירת כמפקד טייסת תעופה בבסיס רמת דוד.
גורן עבר למטה חיל האוויר ושירת כראש ענף קרב.
ב-1978 מונה לראש מחלקת המבצעים.
בתפקידו זה היה ממונה על תכנון תקיפת הכור הגרעיני בעיראק (מבצע אופרה).
ב-1980 יצא ללימודי תואר שני במנהל עסקים בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים במונטריי שבקליפורניה וסיים אותם בהצטיינות יתרה.
עבודת הסמינר שלו עסקה בפיתוח מטוס הקרב העתידי של ישראל.
לאחר שובו מילא תפקידים בכירים בחיל האוויר בהם מפקד בסיס חצור במבצע שלום הגליל, ראש להק המודיעין וראש להק האוויר.
ב-1987 התמנה לראש מטה חיל האוויר.
בתקופתו כרמ"ט פעל להפסקת פרויקט פיתוחו של מטוס הלביא.
בהמשך הוביל את עבודת המטה לתכנון ומימוש תוכניות בנין הכוח החלופיות ל"לביא": רכש שתי טייסות F-16 מדגמים C ו-D, מטוסי F-15 דו-מושביים וטייסת מסוקי קרב מסוג אפאצ'י, וכן פרויקטי פיתוח ישראליים של כטב"מים מתקדמים ופצצות מונחות.
כרמ"ט הוביל גורן את תכנונו ויישומו של פרויקט פר"ח ("פריסה חדשה"), שהביא לשינוי כוללני בסדר הכוחות ובהיערכות טייסות חיל-האוויר בבסיסיו, והשיג שיפור משמעותי ביעילות וחיסכון הפעלת הכוח האווירי.
כרמ"ט וממלא מקומו של מפקד חיל-האוויר (ששהה בחו"ל) פיקד גורן על פעולת חיל-האוויר במסגרת מבצע כחול וחום (8–9 בדצמבר 1988), מבצע משולב בו השתתפו כוחות יבשה (סיירת גולני, גדוד 12 (ברק) ושייטת 13) וכן כוחות אוויר וים.
מטרת המבצע הייתה פגיעה במפקדתו של אחמד ג'יבריל, מייסד ומפקד החזית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית שמוקמה במתחם מבוצר ליד העיירה נועיימה, בדרום לבנון.
המבצע הקרקעי הסתבך ובמהלכו נהרג מפקד גדוד 12, סא"ל .
עיקר הכוח הקרקעי חולץ על ידי זוג מסוקי יסעור שנחתו בלב מתחם האויב, אך ארבעה חיילים שהקשר איתם אבד נשארו בשטח.
חיילים אלה אותרו למחרת בבוקר וחולצו במבצע שנודע כאחד ממבצעי החילוץ המורכבים והמסוכנים שבוצעו על ידי חיל-האוויר הישראלי על ידי זוג מסוקי קרב מסוג קוברה שנשאו אותם על מדפי הצד והמגלשים אל סטי"ל חיל הים.
לאורך שנות שירותו בחיל האוויר נרשמו לזכותו 4,300 שעות טיסה, 400 גיחות מבצעיות ושלוש הפלות.
ב-1989 התמנה לראש אגף כוח האדם בדרגת אלוף, תפקיד בו שימש עד 1992.
לאחר שחרורו מצה"ל כיהן במשך שלוש שנים וחצי כמנכ"ל חברת מחצבות אבן וסיד.
בשנת 1996 חבר לאהוד ברק ושימש כראש המטה שלו בבחירות הפנימיות של מפלגת העבודה.
משנת 2001 הוא בעל השליטה, יו"ר ומנכ"ל בחברת שירגל-כנפיים המפעילה מכללה להדרכת טייסים.
לאורך השנים כיהן כדירקטור בחברות שונות בהן כנפיים אחזקות, א.
בשנים 2000–2001 עמד בראש ועדה ציבורית שמונתה לבחון חלופות לתפעול נמל התעופה חיפה כנמל תעופה בינלאומי.
ב-2011 יצא לאור ספרו "ורטיגו", רומן מתח שעלילתו נעה בין חוויות הקרב והטראומות של לוחמי חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים לבין מערכות יחסיהם האישיות המורכבות בראשית המאה העשרים ואחת.
בשנת 2018 יצא לאור ספרו "נעלמים", בהוצאת ידיעות ספרים.
בשנת 2022 יצא לאור ספרו השלישי, "דיווח תוצאות: אלפא", ספר אוטוביוגרפי על שירותו הצבאי כטייס קרב וכמפקד.
בשנת 2025 יצא לאור ספרו הרביעי "קוראלס", רומן ארוטי ופסיכולוגי העוסק במערכות יחסים מורכבות, על רקע סוגיות חברתיות ופוליטיות עכשוויות.
גורן נשוי בשנית לשולמית גורן עמרן.
מנישואיו הראשונים לרבקה גורן הוא אב לשלושה בנים, טייסי קרב, ולבת הנשואה לטייס קרב.
רן גלינקא (נולד ב-1952) הוא תת-אלוף בצה"ל, כיהן כמפקד שייטת 13 וכקצין החינוך הראשי.
גלינקא נולד בקיבוץ רמת רחל, בן לאל"ם שמואל גלינקא, שהתפרסם בגבורתו במלחמת העצמאות ונהרג במלחמת סיני.
משפחתו עברה לקיבוץ רמת יוחנן ושם גדל וחונך עד לשרותו הצבאי.
ב-1969 התגייס לצה"ל והתנדב לשייטת 13. השלים את הכשרת מסלול הלוחם ויצא לקורס קצינים.
לאורך שנותיו ביחידה השתתף במבצעים רבים, כסגן מפקד השייטת פיקד על הכוח העיקרי של היחידה במהלך מבצע כחול וחום.
ב-1991 החליף את שי ברוש ומונה למפקד השייטת, תפקיד בו כיהן עד 1994. פיקד על השייטת בין היתר במבצע דין וחשבון ובמבצע "מאמץ משותף", בו חיסלו לוחמי השייטת בלבנון את סלימאן עבד אל־רידא, בכיר בארגון אמל.
ב-1995 מונה למפקד הנח"ל, שביוני 1997 אוחד עם חיל החינוך והגדנ"ע לחיל אחד תחת פיקודו.
השתחרר מצה"ל ב-1999 ובדצמבר אותה שנה מונה למנכ"ל משרד מבקר המדינה, אך התפטר לאחר מספר חודשים.
בספטמבר 2001 מונה על ידי רענן כהן, השר הממונה על רשות השידור, לשמש המנכ"ל זמני של הרשות.
למרות רצונו של כהן למנותו כמנכ"ל קבוע, סירב ראש הממשלה אריאל שרון לאשר את המינוי, על רקע ביקורתו של שרון את אופי השידורים של חדשות הערוץ הראשון והוא סיים את תפקידו במרץ 2002.
גלינקא בעל תואר ראשון בכלכלה ולוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן ולימודים לקראת תואר שני בשיווק ומימון.
עוסק ביזמויות טכנולוגיות בתחומים שונים.
רן אלתרמן (נולד ב-27 באפריל 1980) הוא טריאתלט ישראלי.
יחד עם אחיו התאום דן זכו לסירוגין ברצף בכל אליפויות ישראל משנת 2001 עד שנת 2012.
רן אלתרמן נולד כאח תאום לדן.
בשנת 1995 השתתפו הוא ואחיו לראשונה בתחרות טריאתלון במרחק האולימפי.
הוא סיים במקום ה-35 ובמקום השישי בקבוצת הגיל 15–17. בשנת 1996 השתתפו האחים באליפות ישראל לנוער וסיימו במקומות השני והשלישי אחרי אמיר אורן.
בשנת 1997 עבר ביחד עם אחיו תאונת אופניים קשה, והיה מאושפז תקופה ארוכה, ומושבת מטריאתלון לתקופה ארוכה עוד יותר.
בשנת 1998 השתתף רן באליפות אירופה לנוער וסיים במקום ה-59 מקום אחד לפני אחיו דן.
בשנת 1999 השתתף רן שוב באליפות אירופה לנוער והגיע למקום ה-50 שני מקומות ו-8 שניות אחרי דן.
באליפות ישראל בשנה זו קיבלו התאומים אישור להשתתף גם באליפות הנוער למרחק ספרינט טריאתלון וגם להשתתף במרחק האולימפי למחרת.
בשנת 2000 השתתף רן באליפות העולם לנוער והגיע במקום ה-26 שני מקומות ו-20 שניות אחרי דן.
הוא השתתף גם באליפות אירופה אותה שנה והגיע במקום ה-50. באליפות ישראל באותה שנה הגיע רן למקום השלישי לאחר שי פיפמן, ואחיו דן ולמקום הרביעי הכללי (כולל הטריאתלטים הזרים).
בשנת 2001 ניצח רן בחמש תחרויות טריאתלון ודואתלון ובשבע נוספות הגיע במקום השני אחרי אחיו דן.
באליפות ישראל לשנה זו הגיע רן במקום השני בתוצאה של 2:00:34 שש שניות אחרי דן.
בשנה זו השתתף לראשונה בתחרויות מסבב גביע העולם, בלוזאן שווייץ ובהונגריה להגיע למקומות 42 ו-31 בהתאמה.
בשנת 2002 ניצח רן בארבע תחרויות טריאתלון ודואתלון והגיע למקום השני אחרי אחיו דן בשלוש נוספות.
באליפות ישראל בשנה זו ניצח בתוצאה של 1:59:51, 46 שניות לפני דן.
בשנה זו השתתף רן לראשונה באליפות העולם ואליפות אירופה וסיים במקום ה-29 ו-33 בהתאמה.
בשנת 2003 החליטו רן, ואחיו דן להתמקד בתחרויות גביע העולם וכך לקבל נקודות דירוג ולנסות להשיג את המינימום האולימפי, שלפיו צריך להגיע בין 39 הראשונים בדירוג לפי 3 טריאתלטים ממדינה.
בשתי תחרויות ניצח רן ובאליפות ישראל הגיע למקום השני בתוצאה של 2:04:58 אחרי אחיו דן.
בשנה זו השתתף רן בשש תחרויות מהסבב העולמי, ובאליפות אירופה בה הגיע למקום ה-48 המאכזב מבחינתו.
בשנת 2004 המשיך רן לאליפות אירופה, כאשר רק תוצאה יוצאת דופן הייתה יכולה להכניס אותו לסגל האולימפי.
הוא לא סיים את התחרות ולא הצליח לקבוע את המינימום האולימפי.
בשנה זו ניצח רן ארבע תחרויות טריאתלון ודואתלון, ובשתיים הגיע למקום השני אחרי דן.
באליפות ישראל הגיע למקום השני בתוצאה של 1:59:18 כדקה אחרי דן.
בשנה זו ניצח רן במירוץ המדרגות הראשון של עזריאלי לפני רן אחיו.
בשנת 2005 הגיע רן למקום ה-42 באליפות העולם ולמקום ה-29 באליפות אירופה.
בשנה זו ניצח רן בשלוש תחרויות דואתלון, והגיע שני אחרי אחיו בשלוש תחרויות טריאתלון.
רן הגיע שלישי בתחרות אחרי הדני רסמוס הנינג ואחיו רן, וכך הגיע למקום השני באליפות ישראל.
בתחרות בטרזו, איטליה ב-15 ביולי 2006 ניצח רן ובכך הגיע להישג השיא של ישראלי בתחרות טריאתלון.
למקום השני בתחרות הגיע דן.
בשנה זו הוא הגיע למקום ה-67 באליפות העולם ולא סיים את המירוץ באליפות אירופה.
בשנה זו התקיימה אליפות ישראל כחלק מהסבב האירופאי, ורן שיחזר את הישגו כשניצח בתחרות לפני אחיו.
בשנה זו ניצח רן בשלוש תחרויות טריאתלון והגיע למקום השני אחרי אחיו בתחרות נוספת.
בשנת 2007 השתתף רן ב-12 תחרויות בסבב הגביע העולמי והאירופאי.
הוא לא הצליח לשחזר את הישגי השיא משנת 2006 ולא הגיע לדירוג מספיק כדי לשמור על סיכוי ריאלי להגיע לאולימפיאדה.
הוא הגיע במקום ה-28 באליפות אירופה ולמקום ה-59 באליפות העולם.
רן הגיע למקום ה-29 שתי שניות ומקום אחד לפני דן, והוכתר שוב כאלוף ישראל.
בשנת 2008 השתתף רן בעשר תחרויות מהסבב העולמי, האירופאי, האסייתי והאפריקאי, אך לא הצליח להגיע למקום ה-39 בדירוג העולמי שהיווה את המינימום לאולימפיאדה.
בתחרות הסבב האפריקאי במומבסה הגיע למקום השני אחרי אחיו דן.
בשנה זו ניצח רן בשתי תחרויות בישראל והגיע למקום השני בשתיים נוספות אחרי דן.
באליפות ישראל ניצח רן בתוצאה של 1:56:36 חמש שניות לפני דן.
באליפות העולם בשנה זו הגיע רן למקום ה-27. בשנה זו ניצח רן בשתי תחרויות טריאתלון ודואתלון, ובשתיים הגיע אחרי אחיו.
דן הגיע למקום השלישי דקה ורבע ושני מקומות לפני רן, והוכתר פעם נוספת כאלוף ישראל.
בשנה זו ניצח רן במירוץ המדרגות של עזריאלי.
בתחילת שנת 2010 הקים רן ביחד עם אחיו את קבוצת אלתרמנ'ס, ובמשותף הם החלו לאמן את הקבוצה.
בשנה זו העתיק אחיו דן את מקום מגוריו לקיבוץ יפתח וכך לראשונה הם התאמנו בנפרד.
בשנה זו תכננו האחים להשתתף בתחרויות רבות ככל האפשר, אך רן סבל מפציעות, והשתתף רק בשמונה תחרויות בסבב העולמי והאירופאי, וכך מצא את עצמו מחוץ לדירוג המינימום האולימפי.
בשנה זו הגיע למקום השני בארבע תחרויות טריאתלון.
באליפות באילת שהתקיימה כחלק מהסבב האירופאי הגיע למקום השמיני בתוצאה של 1:54:59 מקום אחד וחמש שניות אחרי רן וזכה במקום השני באליפות ישראל.
בשנה זו הוא ניצח שוב במירוץ המדרגות של עזריאלי.
בתחילת שנת 2011 השתתף רן בתחרות בסבב האמריקאי והגיע למקום התשיעי, אך הוא לא התאושש מהפציעות ולא הצליח להשתתף במרוצים עד לחודש מאי.
לאחר שאפסו סיכוייו להגיע לאולימפיאדת לונדון, החליט רן להמשיך ולהשתתף בתחרויות הסבבים העולמיים על מנת לעזור לדן להעפיל לאולימפיאדה.
הוא השתתף בשנה זו בשבע תחרויות נוספות בעולם.
הוא אף השתתף באליפות העולם באקותלון בבייג'ינג והגיע למקום השני.
באליפות ישראל באילת שהתקיימה במסגרת הסבב האירופאי הגיע רן במקום השמיני בתוצאה של 2:02:05 שני מקומות אחרי דן וזכה שוב במקום השני אליפות ישראל.
בשנת 2012 התרכז רן בתחרויות ריצה, הגיע למקום השני בחצי מרתון תל אביב בשיא אישי של 1:09:46 ניצח במירוץ המדרגות של חיפה, במירוץ המדרגות של עזריאלי, ובמירוץ שלוש הפסגות של עזריאלי.
כמו כן הוא ניצח בשנה זו בחצי מרתון היקבים ובמרוצים ל-5 ק"מ בהוד השרון ובגליל ים.
בשנת 2013 ניצח בחצי מרתון האביב ברמת השרון.
ב-29.11.2013 זכה בתחרות שלוש הפסגות בעזריאלי.
ב-2014 התחרה בתחרות הישראמן במקצה חצי איש הברזל באילת אותו סיים שלישי.
בתחרות הישראמן אחיו דן התחרה גם כן והגיע במקום הרביעי.
רן גרוש ולו שלושה ילדים.
חמש פעמים אלוף ישראל בטריאתלון.
אלוף ישראל בחצי איש הברזל.
רן יצחק (נולד ב-9 באוקטובר 1987) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
יצחק החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ולאחר מכן עבר למחלקת הנוער של יריבתה העירונית, הפועל חיפה.
עם קבוצת הנוער של הפועל חיפה זכה באליפות ליגת העל לנוער בשנת 2006, תחת הדרכתו של המאמן שלומי דורה, ולצידם של שמעון הרוש, אושרי רואש ורן אבוקרט, לאחר שבמשחק האליפות של הקבוצה כבש רביעיית שערים מול הפועל תל אביב.
ב-4 בספטמבר 2006 ערך יצחק את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל חיפה, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל עכו במסגרת גביע הטוטו, וכבש את שער הניצחון בדקה ה-81. בעונה זו החל להשתלב במשחקי הקבוצה בליגה הלאומית, ולאחר שנתיים וחצי הושאל לקבוצת מכבי עירוני קריית אתא בינואר 2009.
לקראת עונת 2009/2010 חתם בקבוצת בני סכנין.
ב-8 בנובמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בדקה ה-90 בהפסדה הביתי של קבוצתו 1–2 להפועל תל אביב.
ב-17 באפריל 2010 כבש את שערו הראשון בליגת העל, בניצחון 2–0 על מכבי פתח תקווה.
לקראת עונת 2010/2011 חתם בקבוצת הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, במדיה כבש תשעה שערים בעונה זו, וסייע לה להעפיל לליגת העל.
לקראת עונת 2011/2012 חתם בקבוצת הפועל רמת השרון מליגת העל, וכבר בהופעת הבכורה שלו בקבוצה כבש את שער הניצחון מול מכבי נתניה בגביע הטוטו.
בינואר 2012 הושאל להפועל כפר סבא מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש 12 שערים ב-14 הופעות.
בעונת 2012/2013 חזר לרמת השרון, כבש חמישה שערי ליגה והיה שחקן הרכב קבוע בקבוצה שהגיעה לצמרת הטבלה.
בפברואר 2013 עבר להפועל רמת גן שחיפשה חיזוק לאחר שנקלעה לתחתית הטבלה.
יצחק לא הצליח לסייע לקבוצה להישאר בליגת העל, אך בתום העונה זכה עמה בגביע המדינה, לאחר שכבש ארבעה שערים במשחקי הגביע, ואף פתח בהרכב במשחק הגמר, בו ניצחה הקבוצה את עירוני קריית שמונה, 4-2 בדו-קרב בעיטות עונשין.
לקראת עונת 2013/2014 חתם יצחק לשלוש שנים בקבוצת הפועל תל אביב.
במחזור השני לעונה זו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף במשחק חוץ מול הפועל באר שבע.
ב-19 באפריל 2014 כבש את שערו היחיד בהפועל תל אביב, בתיקו 1–1 מול עירוני קריית שמונה במסגרת הפלייאוף העליון של ליגת העל, ובתום העונה שוחרר מהמועדון.
ב-15 בספטמבר 2014 חזר יצחק לקדנציה נוספת בהפועל כפר סבא, לאחר שהעפילה בחזרה לליגה הלאומית.
בעונת 2014/2015 היה מלך השערים של הפועל כפר סבא, עם 17 שערים בליגה הלאומית, וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל.
בעונת 2015/2016 כבש שישה שערים בליגת העל, ובעונה שלאחר מכן כבש שני שערים בליגת העל וירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-5 ביולי 2017 חתם יצחק בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית.
במחזור החמישי כבש את שער הבכורה שלו בהפועל קטמון, במשחק מול מכבי הרצליה, ובסך הכל כבש שלושה שערים ב-15 הופעות ליגה בקבוצה, אך ב-31 בינואר 2018 חזר להפועל כפר סבא.
עד תום עונת 2017/2018 ערך 13 הופעות במדי הקבוצה, אך לא כבש, ובסופה פרש ממשחק פעיל.
רן כהנא הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה.
שימש נספח צה"ל בלונדון, קצין אג"ם של הגיס הצפוני, סגן מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
מפקד חטיבת אפרים וגדוד 932 של חטיבת הנח"ל.
עם גיוסו לצה"ל בחר לשרת בחטיבת הנח"ל.
בנח"ל עבר כהנא מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
בסיום קורס הקצינים מונה למפקד מחלקה בנח"ל.
בהמשך פיקד על פלוגה, בשנת 2000 כהנא מונה למפקד פלנ"ט נח"ל, ושימש כמפקדו האחרון של מוצב דלעת אותו פינה ופוצץ בעת הנסיגה מלבנון, כהנא שימש בתפקיד מפקד הפלנ"ט עד 2002.
באוגוסט 2004 מונה כהנא למפקד גדוד 932 והוביל אותו במהלך במלחמת לבנון השנייה, בין היתר בקרב על הסלוקי, בלחימה בכפר ע'נדוריה כנגד כוחות חזבאללה, ולאחר המלחמה באוגוסט 2006 סיים את תפקידו ולאחר מכן מונה לסמח"ט חטיבת הנח"ל.
ב-2011 הועלה כהנא לדרגת אל"ם ושימש כמפקד חטיבת אפרים.
ובשלהי שנת 2011 הותקף כהנא על ידי פעילי ימין קיצוני אשר פרצו לבסיס החטיבה ויידו אבנים לעברו ולעבר קצינים שבפיקודו.
באוקטובר 2013 סיים את תפקידו ומונה לסגן מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
ב-2014 מונה לקצין אג"ם של הגיס הצפוני.
בשנת 2016 מונה לנספח צה"ל בלונדון.
רן בנימיני (נולד ב-17 בספטמבר 1977) הוא עיתונאי ישראלי.
מגיש תוכנית הערב "בנימיני וגואטה" בכאן רשת ב' לצידו של יגאל גואטה, וכן את יומן הבוקר בימי שישי.
בעבר היה כתב לענייני משטרה, כתב בכנסת וכתב הכלכלה של קול ישראל.
הוא נקרא רן על שם רן פקר שהיה מפקדו של אביו בחיל האוויר.
למד בתיכון "אורט רמות" בירושלים.
הוא בעל תואר ראשון בתקשורת ובמדע המדינה מהאוניברסיטה העברית, תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו ותואר שני במשפטים מהאוניברסיטה העברית.
את דרכו בתקשורת התחיל עוד לפני הצבא, ככתב נוער בעיתון "ראש 1".
אחרי הצבא החל לעבוד במוקד התנועה של קול ישראל.
שימש כארבע שנים כתב רשת ב' לענייני משטרה.
בתפקידו זה חשף בין היתר את פרשת פגישתם של השופט זיילר ואילנה דיין במסגרת פרשת האחים פריניאן.
בשנת 2007 קיבל את פרס מנכ"ל רשות השידור.
בהמשך, עבר לשמש ככתב בכנסת והחל להגיש יומני חדשות שונים.
ב-2008 נשלח מטעם קול ישראל לסקר את מתקפת הטרור במומבאי, וב-2010 שידר מהאיטי לאחר רעידת האדמה באי.
ב-2012 הועבר מתפקידו לתפקיד כתב לענייני כלכלה, אך המשיך לשמש גם כשליח מיוחד של התחנה באירועים בחו"ל דוגמת רעידת האדמה בנפאל (2015) וניסיון ההפיכה הצבאית בטורקיה (2016).
ב-10 במאי 2017 חתם את השידור האחרון של רשת ב' עם סגירתה של רשות השידור, וימים מספר לאחר מכן התחיל להגיש את יומן הערב "כאן הערב" ב"כאן ב'" במסגרת תאגיד השידור הישראלי, לצד יגאל גואטה.
ב-2018 סיקר את פסגת ארצות הברית-קוריאה הצפונית בסינגפור, וב-2020 היה שליח תאגיד השידור לארצות הברית לסיקור הבחירות לנשיאות.
במרץ 2020 החליפה אותו שלי יחימוביץ' בהגשת יומן הערב, אך לאחר שפרשה במרץ 2022 הוחלט להחזירו לתפקיד.
בנוסף מגיש בנימיני את התוכנית "הבוקר הזה" בימי שישי.
בנימיני נשוי לרועי יעקובסון מאז 2021. השניים מתגוררים בתל אביב והורים לבן.
בנימיני מקיים אורח חיים טבעוני מטעמי מצפון, ולעיתים קרובות עוסק בענייני זכויות בעלי חיים.
בין השאר יצא נגד גריסת אפרוחים המקובלת בתעשיות הביצים והבשר ונגד סחר בכלבים.
רן גפנר (נולד ב-17 בפברואר 1981) הוא אמן חושים ישראלי.
רן גפנר גדל בעיר רמת גן והוא תושב העיר.
כבר בגיל 7 נחשף לעולם הקסמים והטלפתיה כשנתקל לראשונה ב"ספר הקסמים הגדול", של ג'י מארשל שתרגמה דליה פלד, ובגיל 12 כבר ערך הופעות קסמים לבני משפחה וחברים.
מאוחר יותר עזב את התחום לטובת לימודי גיטרה ומוזיקה, ולאחר השירות בצה"ל כמפקד צוות באגד תותחנים, סיים לימודי מוזיקה בבית הספר רימון.
בגיל 25 שב גפנר לעולם הקסמים והטלפתיה ופיתח אותו כתחום עיסוקו המרכזי, במקביל לעבודתו כמנהל חנות לכלי נגינה ומוזיקה.
הוא השלים לימודי פסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה, לצד לימודי NLP, טכניקות לזיכרון והשפעה, ועוד.
כיום (2015) גפנר חבר באגודת הקוסמים הישראלית - האגודה לקידום אמנות הקסמים בישראל (ע"ר)- וארגון אמ"י, ומדגיש כי אינו מאמין ואינו עושה שימוש בכוחות על טבעיים.
הוא מופיע באירועים פרטיים, עסקיים ושיווקיים, ומרבה לשלב מוזיקה והומור בהופעותיו.
כמו כן, גפנר מרצה בפני קוסמים בארץ ושופט בתחרויות שמארגנת האגודה לקוסמים.
החל משנת 2014 משתתף גפנר במיזם "Sorcerers Night" (בתרגום חופשי: ליל המכשפים), מופע בידור וקסמים לתיירים בתל אביב בהשתתפות קוסמים ומנטליסטים ישראלים.
נכון ל-2015, "ליל המכשפים" מדורג כמופע הטוב ביותר בישראל על פי אתר TripAdvisor.
בשנת 2012 השתתף גפנר בתוכנית הקסמים "מי יפיל את המאסטר" בהנחייתו של אלי יצפאן בערוץ 2, בעקבותיה נבחר על ידי אגודת הקוסמים הישראלית (המאגדת ומייצגת את הקוסמים המקצועיים בארץ) לייצג את ישראל באליפות העולם של הפדרציה הבינלאומית לקוסמים, FISM.
בספטמבר 2014 זכה גפנר בגביע אליפות אירופה של FISM בקטגוריית מנטליזם, עם מופע מקורי המשלב מוזיקה.
את הקטע שזיכה אותו בתחרות, הציג גפנר גם במסגרת התוכנית "בלתי נראה" של נמרוד הראל, בפרק ששודר בפברואר 2016 ובו התארחו לצד גפנר שימי אטיאס, איתי "התופעה", אמיר לוסטיג, ליאור מנור וערן בידרמן.
ביולי 2015 השתתף גפנר באליפות העולם ה-26 של FISM, שהתקיימה בעיר רימיני שבאיטליה, והיה לנציג הישראלי הראשון מזה שנים רבות שהשתתף בתחרות זו.
בספטמבר 2016 זכה גפנר בפרס אמ"י לעידוד היצירה ע"ש אהוד מנור בתחום הקוסמות.
בינואר 2017 יצר יחד עם אמני החושים גידי ליבנה ודניאל הראל את אנסמבל אמני החושים "תיאטרון המחשבות" והפיק איתם את המופע תיאטרון השוליים "הקופסה".
בספטמבר 2017 השתתף בעונה הרביעית של התוכנית Penn & Teller: Fool Us, הפורמט המקורי עליו התבססה "מי יפיל את המאסטר", בכיכובם של צמד הקוסמים פן וטלר ובהנחיית השחקנית אליסון הנינגן; גפנר הוא הישראלי הראשון שהשתתף בתוכנית זו.
רן הכהן (נולד ב-2 בדצמבר 1964) הוא חוקר, מרצה, ומתרגם ישראלי.
הכהן סיים תואר ראשון במדעי המחשב, תואר שני בספרות השוואתית והוא בעל תואר דוקטור בחקר היהדות.
הוא משמש מרצה בכיר בסגל החוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
הכהן תרגם לעברית כ-30 ספרים, בעיקר מהולנדית וגרמנית, אך גם מאנגלית ומגעז.
בין השאר תרגם את מאמריו החשובים של מרטין לותר.
הכהן זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגום לשנת תשע"א - 2010 על תרגומו לאפוס הלאומי האתיופי, כבר נגשת (כבוד המלכים).
הכהן זכה גם בפרס התרגום בהולנד בשנת 2020 על תרגומיו מהולנדית לעברית ועל פעילותו לקידום הספרות ההולנדית בישראל.
הכהן פעיל בארגוני שמאל פוליטי בישראל, ומפרסם מפעם לפעם מאמרים באתר האינטרנט "Antiwar.com".
רן (רני) בן יהודה (נולד ב-1962) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד שייטת ספינות הטילים וכראש מספן המטה במפקדת חיל הים.
בן יהודה עשה את שירותו הצבאי בחיל הים.
סיים קורס חובלים, ומילא מספר תפקידי פיקוד ומטה בשייטת ספינות הטילים ובהם מפקד ספינת טילים אח"י חץ (סער 3), מפקד אח"י גאולה וסגן מפקד השייטת.
בתקופה זו השתתפה במבצע תיבת נוח, לכידת הספינה "קארין איי" שהובילה אמצעי לחימה להרשות הפלסטינית ולארגוני טרור פלסטיניים.
בן יהודה פרש מן הצבא בדרגת אל"ם.
הוא שימש מנהל תחום הים בחברת BVR מערכות, ב-2005 מונה למנהל המגזר הפרטי והביטחוני בחטיבת השיווק והמכירות של חברת מירס וב-2007 לסמנכ"ל שירות הלקוחות בחברה.
עם מינוי אלי מרום למפקד חיל הים שב לשירות ומונה באוקטובר 2008 לראש מספן המטה במפקדת חיל הים.
במסגרת תפקידו לקח חלק במבצע ארבעת המינים, שבמהלכו נתפסה אוניית המשא "פרנקופ" (Francop), שהובילה נשק, תחמושת ואמצעי לחימה מאיראן בדרכה לארגון חזבאללה שבלבנון.
בן יהודה היה המועמד המוביל לתפקיד מפקד חיל הים אך במקומו נבחר רם רוטברג ובפברואר 2012 פרש מצה"ל.
לאחר שחרורו מונה למנכ"ל אזור ישראל והמזרח הקרוב בצים.
בן יהודה בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי (מחזור כ"ו).
רן בג (נולד ב-1945) הוא קצין מילואים בצה"ל בדרגת אלוף-משנה אשר היה ממקימי תחום הלוחמה בטרור בצה"ל.
בין היתר שימש כמפקד פלחה"ן צנחנים, ענף לוט"ר ובתפקידים בכירים ברשות התעופה האזרחית.
בג נולד וגדל בתל אביב להורים יוצאי רוסיה וגרמניה.
אביו, ברוך בג, הקים את מכון וינגייט והיה למנהלו הראשון.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1963 במסגרת גרעין נח"ל, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח.
ב-1964 השלים קורס קציני חי"ר בהצטיינות ועם סיום הקורס שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח.
במלחמת ששת הימים שימש כמפקד פלוגה ג' של גדוד הנח"ל המוצנח.
חטיבת הצנחנים בפיקוד רפול לחמה לכיבוש מערכי פתחת רפיח ובג שהוביל את פלוגתו בלחימה היה בין החיילים הראשונים של צה"ל שהגיעו לתעלת סואץ, סמוך לעיירה קנטרה.
לאחר המלחמה פיקד על פלוגה א' בגדוד ולחם במלחמת ההתשה.
בין היתר לקח חלק בפעולת כראמה ובמבצע אירון.
לאחר מכן שימש כמדריך בקורס מפקדי פלוגות.
במהלך הקורס התנדב לשמש כ"נמר" (כך נקראו המתנדבים במלחמת ההתשה במעוזי התעלה) ושימש כמפקד מוצבי ה"קוברה" (צומת המיתלה) בקו תעלת סואץ.
בשנת 1970 מונה למפקד פלחה"ן צנחנים.
בין היתר פיקד בג על הפלוגה במבצע ברדס 20 בלבנון ובמבצע שפט 47 בסוריה.
בהמשך השלים את קורס הריינג'רס של צבא ארצות הברית.
לאחר מכן שימש כקצין אג"מ חטיבת הצנחנים במילואים 317. במלחמת יום הכיפורים לחם בג, חניך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, כקצין אג"מ נוסף בחטיבת הצנחנים במילואים 317, בין היתר בכיבוש תל-שאמס ובמבצע קינוח.
עם תום הקרבות הושאל לשירות הביטחון הכללי עד לחידוש לימודיו בפו"ם וייעץ בתחום הלוחמה בטרור.
בשנת 1976 מונה לראש ענף לוט"ר במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי.
בין היתר הקים את צוות המשא ומתן המטכ"לי לניהול משברים באירועי מיקוח כיחידה מבצעית במסגרת אגף המבצעים במטכ"ל וריכז והטמיע את לקחי ההתמודדות עם פיגועי מיקוח.
מתוקף תפקידו לקח בג חלק בתכנון מבצע אנטבה, בו גם השתתף.
בנוסף היה חבר בפורום יועץ ראש הממשלה לטרור, רחבעם זאבי.
בהמשך שימש כסמח"ט חטיבה 317 בין היתר במבצע ליטני.
בשנת 1980 הוצב במחלקת המבצעים המיוחדים באג"ם ולקח חלק ביצירת הקשר עם לוחמי הפלנגות הנוצריות של בשיר ג'ומאייל בטרם מלחמת לבנון הראשונה.
במסגרת מגעים אלו שהה זמן רב במפקדות הפלנגות בג'ונייה ובביירות.
בשנת 1982 מונה לראש מטה עוצבת געש.
כראש מטה האוגדה לחם בג במלחמת לבנון.
בשנת 1985 השתחרר מצה"ל בדרגת אל"ם.
לאחר פרישתו מצה"ל החל רן לעבוד בחברת אלביט ועסק בפיתוח "מערכת תיאום צלפים" ככלי עזר ליחידות לוחמה בטרור.
במקביל הוסמך כטייס אווירון זעיר ממדים והיה חבר בצוות ההקמה של "העמותה הישראלית לתעופה זעירה", כיו"ר וכמנכ"ל, אשר גיבשה את התקנות והחוקים הראשונים של כלי טיס אלה בשיתוף הדוק עם רשות התעופה האזרחית.
בשנת 1998 מונה לנציג קק"ל בחוף המערבי של קנדה.
עם חזרתו מהשליחות בשנת 2003 החל לעבוד כיועץ ברשות התעופה האזרחית והקים בה, לבקשת מנהלה אודי זוהר, את "תחום התעופה הספורטיבית" במחלקת המבצעים של הרשות.
בסוף שנת 2012 פרש לגמלאות.
רן טל (נולד בשנת 1963) הוא במאי ויוצר קולנוע ישראלי, המתמקד בעיקר בסרטי תעודה.
טל נולד ב-1963 בקיבוץ בית השיטה שבעמק יזרעאל להוריו חנה ודרור טל, שניהם דור שני למייסדי קיבוצים.
ב-1994 סיים את לימודיו בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
ב-1996 ביים את הסרט העלילתי הקצר "מלכה לב אדום", יחד עם אתגר קרת, כחלק מסדרת הדרמות "סיפורים קצרים על אהבה", וזכה עבורה בפרס האקדמיה לדרמת הטלוויזיה הטובה ביותר.
אהוד ברק על מלחמה ושלום" (2020), הבודק את יכולתו של המנהיג להשפיע על המציאות, דרך עיניו של ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק, ו"1341 פריימים מהמצלמה של מיכה בר-עם" (2022) שמספר את סיפור של הצלם מיכה בר-עם דרך ארכיון תצלומיו.
ב-2022 נפתחה במוזיאון תל אביב לאמנות התערוכה "לצלם ולשכוח: רן טל אחרי מיכה בר-עם" (2022), תערוכה ראשונה מסוגה במוזיאון.
סרט דוקומנטרי מפורק לגורמיו ומורכב מחדש למיצב וידאו רב־ערוצי שבו נעים הצופים בחופשיות בחלל הגלריה.
טל הוא פרופסור בבית הספר לקולנוע באוניברסיטת תל אביב ומשמש כראש תוכנית MFA לקולנוע דוקומנטרי.
בנוסף הוא מלמד קולנוע במכללת ספיר.
כמו כן הוא מקים ועורך (יחד עם ענת אבן) את המגזין לביקורת קולנוע תיעודי "תקריב".
1994 מוכר הרגשות דוקומנטרי 35 דקות וידאו.
על חייו של הבמאי ג'ורג' עובדיה.
הפרק הראשון בסדרה "סיפורים קצרים על אהבה" זוכה האקדמיה הישראלית לקולנוע בקטגוריית דרמת טלוויזיה.
השתתף בעשרות פסטיבלים וזכה בחמישה פרסים בינלאומיים.
1998 דרך בן צבי 67 דוקומנטרי 50 דקות וידאו.
על המכון לרפואה משפטית באבו כביר.
פרס לוח הזהב בפסטיבל שיקגו.
1998 משהו טוטאלי, מפיק יחד עם אייל שיראי.
בימוי גור בנטוביץ', תסריט אתגר קרת.
1999 פרוטזות דוקומנטרי במסגרת "זום".
2000 יהודים מצבע לא לבן, דוקומנטרי 30 דקות.
2005 בית חלומותיי, דוקומנטרי 58 דקות.
מעקב אחר ארבע משפחות המנסות לבנות את בית החלומות.
זוכה פרס ראש העיר ופרס עיצוב הפסקול בפסטיבל דוקאביב 2005.
2007 ילדי השמש, דוקומנטרי 70 דקות.
על הניסיון ליצור אדם חדש ומשפחה חדשה בקיבוצים.
זוכה פסטיבל ירושלים - פרס הסרט התיעודי הטוב.
פרס העריכה ופרס הפורום לשימור אודיו ויזואלי.
זכה בשבעה פרסים בתחרות הפורום הדוקומנטרי 2008 כולל פרס הסרט ופרס הבמאי.
זוכה פרס אופיר לסרט הדוקומנטרי 2008. השתתף בעשרות פסטיבלים בינלאומיים ביניהם טורונטו, סן פרנסיסקו, הונג קונג, איסטנבול ועוד.
זכה בפרס הסרט הטוב ביותר IFTA/FIAT 2008 ופרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל היהודי בוורשה.
2008 שוב נולד, דוקומנטרי על הסופר יורם קניוק.
פרס אמנות הקולנוע מטעם משרד המדע התרבות והספורט
2009 גיתאי מחפש את הכרמל, דוקומנטרי 50 דקות.
מעקב אחר הבמאי עמוס גיתאי.
על האנשים המבקרים בגן השלושה (הסחנה).
זוכה פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, פרס הסרט הטוב ביותר פורום היוצרים הדוקומנטריים ופרסים נוספים בפסטיבלים בעולם.
2017 המוזיאון, דוקומנטרי 74 דקות.
הסרט לוקח את הצופים לסיור מאחורי הקלעים של מוזיאון ישראל.
זוכה פרסי הצילום, העריכה, הפסקול, המוזיקה ועיצוב התמונה בפורום היוצרים הדוקומנטריים 2018. זוכה פרס דייוויד שטיין בפסטיבל הקולנוע היהודי בטורונטו 2018.
אהוד ברק על מלחמה ושלום, דוקומנטרי 85 דקות.
הסרט מורכב מראיון ארוך של אהוד ברק והוא עוסק בשאלת השפעת המנהיג על המציאות דרך מספר החלטות מהותיות, בהן ברק לקח חלק, כעד זוטר ועד שחקן ראשי בדרמה ההיסטורית.
2022 1341 פריימים מהמצלמה של מיכה בר-עם - סרט דוקומנטרי בן 90 דקות.
הסרט מורכב מ-1341 פריימים שצילם מיכה בר-עם.
הסרט ערך את הפרימיירה העולמית בפסטיבל ברלין 2022. הפרמיירה הישראלית נערכה בדוקאביב והסרט זכה בשלושה פרסים - פרס הבמאי, פרס העריכה ופרס קרן כדר.
הסרט יצא לאקרנים ביוני 2022. ב-2023 זכה הסרט בארבעה פרסים בינלאומיים ופרס הסרט הארוך הטוב של השנה יחד עם פרס העיצוב בתחרות הפורום הדוקומנטרי הישראלי.
2022 לצלם ולשכוח: רן טל אחרי מיכה בר-עם.
תערוכה במוזיאון תל אביב לאמנות שאצר נעם גל.
רן בשביץ (נולד בשנת 1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, בתפקידו האחרון שירת כראש להק הציוד במטה חיל האוויר הישראלי.
בשנת 1987 החל ללמוד תואר ראשון בהנדסת חשמל בטכניון במסגרת העתודה האקדמית.
בהמשך שירותו סיים תואר שני בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
שירת כקצין בגף אוויוניקה בבסיס שדה דב, עסק בתחום מערך ההגנה האווירית בחיל, שימש קצין קישור לצבא ארצות הברית ופיקד על טייסת תחזוקה של אגד נ"מ צפון.
בשנים 2009 עד 2011 פיקד על יחידת האחזקה האווירית 22, יחידת האחזקה הגדולה והמרכזית בחיל האוויר.
בשנים 2011 עד 2013 שימש ראש מחלקת מטוסים בלהק הציוד.
בספטמבר 2013 מונה לראש להק הציוד ושירת בתפקיד עד יולי 2017.
בשנת 2018 הקים את קבוצת אירו (ERO Group) למיזמים והנדסה ומשמש כיו"ר החברה, הפועלת מול לקוחות מובילים בשוק הביטחוני והאזרחי בישראל ובעולם.
יועץ אסטרטגי להנהלות בכירות של ארגונים.
בשנת 2022 מונה על ידי שר הביטחון להוביל צוות פעולה שהמליץ על הרחבת מדיניות ההכרה בצוללי הקישון שחלו במחלות ממאירות עקב שירותם, כחלק מרפורמת "נפש אחת".
רן ובר (נולד בשנת 1973) הוא סופר, מרצה ומטפל זוגי.
מחבר רבי המכר "סוד הנקודה הטובה", "להיות בשמחה" וספרים נוספים.
נולד בתל אביב בשנת 1973 במשפחה חילונית לאבא עורך דין.
בכור מבין שלושה בנים, ודור רביעי לשושלת משפטנים.
לאחר הצבא היה יזם הייטק מצליח והיה ממקימי הכפר האקולוגי "פאצ'ה מאמא" בקוסטה ריקה.
כיזם הייטק הוא היה אחד ממייסדי ונטורה תקשורת אינטרנט ישראל בע"מ (VCI) אשר הייתה מחלוצות חברות האינטרנט בישראל (בשנת 1994) וחברה ל־IBM ישראל וגופים אחרים כדי לספק אתרים לחברות גדולות כגון ישקר, בנק לאומי, פקרד-בל NEC ועוד.
ונטורה הקימה מספר סטארטאפים כגון: R-U-Sure בשותפות עם יוסי ורדי ומשקיעים נוספים.
ובר שימש כסמנכ"ל פיתוח עסקי והיה בקשר עם שותפים ושותפים פוטנציאליים כגון Universal Studios וחברות ענק נוספות בארה"ב.
בפעילותו כסמנכ"ל פיתוח עסקי הוא היווה גשר בין הפיתוח והשיווק בחברה וגם למעשה העביר את הצד הטכנולוגי בפגישות בארה"ב ומול המשקיעים.
לאחר מכן היה במסע רוחני במזרח ובמערב שבמהלכו למד ולימד רייקי ומדיטציה, וגם שימש כ-DJ של מוזיקת טראנס.
בסוף המסע חזר בתשובה ונהיה חסיד ברסלב.
למד אצל הרב טייכנר, הרב איתמר שוורץ (בלבבי משכן אבנה) ורבנים נוספים.
לאחר התשובה למד לתואר בפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה וכן טיפול רגשי-נפשי בגישה יהודית/חסידית.
כיום עוסק רבות בכתיבה, העברת שיעורים והרצאות בפורומים שונים וכן בפגישות זוגיות ובפגישות אישיות.
דרך התובנות והתורות של רבי נחמן מברסלב ושל גדולי החסידות.
הוא משתדל בגישתו להוות גשר וחיבור בין עולמות חילוניים ודתיים, להנגיש תורות עתיקות ולהביא כלים להתפתחות אישית ועבודה פנימית.
קרא לחוזרים בתשובה שלא להיטמע לחלוטין בציבור החרדי אלא לאמץ רק את החלקים החשובים מאורחותיו, תוך שמירה על הפריה הדדית.
תשובה שלמה: דרכים לתשובה מאוזנת, 2009
התגלות - רומן אוטוביוגרפי, דני ספרים, 2011
סוד הנקודה הטובה : מסע לגילוי הטוב שבתוכנו לאור משנתו של רבי נחמן מברסלב, דני ספרים, 2014
אני ואין רוכבים על אופניים, אלומות (הוצאת בת של דני ספרים), 2016
מחשבי הקצין, ספר מתח אפוקליפטי יהודי, אתנחתא (הוצאה עצמית), 2017
The End Time Foretellers - תרגום לאנגלית של מחשבי הקצין, 2018
להיות בשמחה: תובנות ועצות מעשיות להוספת שמחה בחיים לאור משנתו של רבי נחמן מברסלב, אלומות, 2018
לחיות את היום: חיים ממוקדים, רגועים ויעילים יותר לאור תורתו של רבי נחמן מברסלב, אלומות, 2020