tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-6 באוקטובר 2024 חתם בז'והור דרול ת'זים מהליגה המלזית.
בקיץ 025 חזר ללאס פאלמאס.
חסה רודריגס היה חלק מנבחרות הנוער של ספרד בשנים 2009–2014. באליפות אירופה לנוער לשנת 2012 כבש את שער הניצחון לטובת נבחרתו במשחק הגמר מול יוון.
כמו כן, זכה בתואר כמלך השערים של הטורניר.
חסוס גאמס דוארטה (בספרדית: Jesús Gámez Duarte; נולד ב-10 באפריל 1985), הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת המגן הימני.
גאמס נולד בפואנחירולה שבקהילה האוטונומית אנדלוסיה.
בין השנים 1997 ו-2000 שיחק בקבוצה המקומית קהילות פואנחירולה ובגיל 15 עבר למחלקת הנוער של מאלגה.
בעונת הוא התחיל את הקריירה המקצועית שלו, בקבוצת המילואים מאלגה ב', בליגה הספרדית השנייה.
בעונת קודם לקבוצה הראשונה של מאלגה, וערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-27 בנובמבר 2005, בהפסד 3-2 לחטאפה.
בסיום העונה ירדה מאלגה לליגת המשנה.
בקיץ 2005 זכה גאמס עם נבחרת ספרד עד גיל 23 במדליית זהב בטורניר הכדורגל של משחקי הים התיכון.
בשתי העונות הבאות הפך גאמס לשחקן המועדף בעמדת המגן הימני, ובעונת הופיע ב-35 משחקים, ובכך סייע למאלדה לחזור לליגה העליונה.
בעונה שלאחר מכן הופיע גאמס בכמות דומה של משחקים כמו בעונה שלפני כן, וסייע למאלגה להגיע למקום השמיני בלה ליגה.
בקיץ 2011 נבחר גאמס לקפטן מאלגה.
ב-29 בינואר 2012 ערך השחקן את הופעתו ה-200 במדי הקבוצה בליגה, בניצחון 1-2 את סביליה.
באותה עונה סייע גאמס למאלגה להגיע להישג השיא שלה בלה ליגה, המקום הרביעי.
ב-15 במאי 2012 האריך גאמס את חוזהו במאלגה עד ליוני 2016. ב-21 באוקטובר אותה שנה האריך את חוזהו בקבוצה עד לשנת 2017. בעונת סייע גאמס למאלגה להגיע לשלב רבע הגמר בליגת האלופות, בעונת הבכורה של הקבוצה במפעל.
ב-8 באוגוסט 2014 חתם גאמס על חוזה לשלוש שנים באלופת ספרד אתלטיקו מדריד.
ב-8 ביולי 2016 חתם לשנתיים בניוקאסל יונייטד האנגלית.
מדליית זהב במשחקי הים התיכון: 2005
חסוס לופז-קובוס (בספרדית: Jesús López-Cobos; 25 בפברואר 1940 - 2 במרץ 2018) היה מנצח ספרדי.
לופז-קובוס נולד בטורו בקסטיליה ולאון, ספרד.
הוא למד באוניברסיטת קומפולטנזה במדריד וסיים את לימודיו בתואר בפילוסופיה.
בהמשך למד ניצוח אצל פרנקו פרארה והנס סווארובסקי באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה בווינה.
משנת 1981 עד 1990 היה מנהל מוזיקלי כללי של דויטשה אופר ברלין ומשנת 1984 עד 1988 כיהן כמנהל מוזיקלי של התזמורת הלאומית של ספרד.
משנת 1986 עד שנת 2000 כיהן כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של סינסינטי ומ-1990 עד 2000 היה המנצח הראשי של התזמורת הקאמרית של לוזאן.
מ-2003 עד 2010 היה המנהל המוזיקלי של תאטרו ריאל במדריד.
בשנת 2009 ניצח על הפקה חדשה של "תאיס" מאת ז'יל מאסנה במטרופוליטן אופרה, עם רנה פלמינג בתפקיד הראשי.
לופז-קובוס היה פטרון לאומי של "דלתה אומיקרון", אחווה בינלאומית של מוזיקה מקצועית.
חסוס גאראי וסינו (בבסקית: Jesus Garai Vecino; בספרדית: Jesús Garay Vecino, 10 בספטמבר 1930– 10 בפברואר 1995) היה כדורגלן ספרדי-בסקי ששיחק כבלם.
גאראי שיחק 10 שנים באתלטיק בילבאו, בין 1950 ל-1960, ולאחר מכן 5 שנים בברצלונה.
את הקריירה שלו סיים במאלגה, ובסך הכול הופיע 341 פעמים בליגה הספרדית.
כמו כן, ערך גאראי 29 הופעות במדי נבחרת ספרד, אותה ייצג במונדיאל 1962.
גאראי החל את הקריירה המקצועית שלו בארנדיו, קבוצה מעיר הולדתו, בילבאו, ששיחקה אז בליגה השנייה.
ב-1950, לאחר שירדה לליגה השלישית, הצטרף לאתלטיק בילבאו, הקבוצה הבכירה בעיר בפרט ובחבל הבסקים בכלל.
גאראי הפך באופן מידי לאחד מעמודי התווך של הקבוצה והוא השתתף במשחקיה בעקביות במשך עשור.
את הופעת הבכורה במדיה ערך ב-8 באוקטובר, בניצחון 9-4 על סלטה ויגו.
ב-17 בדצמבר כבש שער ראשון בליגה הספרדית, בניצחון 4-3 על ברצלונה.
הוא פתח בשני משחקי קופה אווה דוארטה, בהם גברה בילבאו על אתלטיקו מדריד וזכתה בתואר.
לאחר שבעונתו הראשונה בקבוצה ערך 26 הופעות בליגה, בעונה הבאה פתח בכל 30 משחקי הליגה, והוא עזר לבילבאו להגיע למקום ה-2.
גם בעונת 1952/1953 פתח בכל מחזורי הליגה, אך בילבאו הידרדרה למקום ה-6. בעונה שלאחר מכן סיימה בילבאו פעם נוספת במקום ה-6, וגאראי פתח ב-27 משחקי ליגה וכבש את שערו השני בקריירה, בניצחון 5-1 על ראסינג סנטנדר ב-11 באוקטובר 1953. בגביע הספרדי הודחה הקבוצה ברבע הגמר על ידי ברצלונה.
בסוף העונה הוחלף המאמן אנטוניו באריוס בפרדיננד דאוצ'יק הסלובקי.
גאראי נפצע באופן חמור ב-1954 והוא נעדר ממשחק עד פברואר 1955. מיד לאחר החלמתו שב להרכב הקבוצה, והוא פתח בכל משחקיה עד סיום העונה.
גאראי זכה עם הקבוצה בגביע הספרדי לאחר שהיא גברה בגמר 1-0 על סביליה.
גאראי שותף בכל משחקיה בטורניר בדרכה לזכייה.
עונת 1955/1956 הייתה השיא המקצועי של גאראי בבילבאו.
הוא זכה עם הקבוצה בדאבל - זכייה הן באליפות הליגה והן בגביע.
בליגה פתח ב-27 משחקים והבקיע 3 שערים, כולל צמד ראשון בקריירה, במשחק בו ניצחה קבוצתו 5-0 את לאס פאלמס ב-9 באוקטובר 1955. גאראי פתח בכל משחקי הקבוצה בגביע, בו זכתה לאחר ניצחון 2-1 על אתלטיקו מדריד בגמר.
בעונת 1956/1957 השתתף לראשונה במשחקי גביע אירופה, בו הגיעה בילבאו עד לרבע הגמר, שם הודחה על ידי מנצ'סטר יונייטד האנגלית.
גאראי המשיך לפתוח בהרכב בתדירות גבוהה, ובילבאו ירדה בליגה למקום ה-4. מהגביע הספרדי הודחה כבר בסיבוב הראשון, שמינית הגמר, על ידי אספניול.
בעונה הבאה הבקיע גאראי שני שערי ליגה ב-27 משחקים בהם שותף, אך בילבאו הידרדרה פעם נוספת, למקום ה-6. פעם נוספת, פתח בכל משחקי הגביע, עת זכתה בילבאו בתואר, תוך שהיא מדיחה את ברצלונה בחצי הגמר ומנצחת את ריאל מדריד 2-0 בגמר שנערך באצטדיונה הביתי, הסנטיאגו ברנבאו.
הייתה זו זכייתו השלישית בגביע עם בילבאו.
בעונת 1958/1959, הפעם עם המאמן מרטים פרנסיסקו הברזילאי, סבל גאראי מפציעה שהגבילה את השתתפותו ל-10 משחקי ליגה בלבד, רובם בסוף העונה.
בילבאו השתפרה והגיעה למקום ה-3. מהגביע הודחה על ידי ריאל מדריד בשמינית הגמר.
בעונת 1959/1960 שב לשחק כרגיל בהרכבה של בילבאו.
הוא פתח ב-29 משחקי ליגה, מבלי להבקיע שער, ועזר לקבוצתו להגיע פעם נוספת למקום ה-3. בסוף העונה פתח בכל משחקיה של בילבאו בגביע.
לאחר שבמשחק הראשון של רבע הגמר הפסידה 3-1 לברצלונה, בגומלין הבקיע גאראי שער, בילבאו ניצחה 3-0 והעפילה לחצי הגמר.
בחצי הגמר הובסה על ידי ריאל מדריד והודחה מהטורניר.
השער מול ברצלונה היה השער האחרון שהבקיע במדי בילבאו.
בסך הכול ערך 236 הופעות ליגה במדי אתלטיק בילבאו, בהן כבש 7 פעמים.
בתום 10 שנים בבילבאו, בקיץ 1960, עבר גאראי לברצלונה, מהבכירות שבכדורגל בספרד, שזכתה בעונה הקודמת באליפות ספרד ושילמה תמורת ההעברה 5.5 מיליון פסטות.
הוא השתלב בקבוצתו החדשה במהרה, והוא השתתף בעקביות במשחקיה בליגה ובגביע אירופה.
הוא הגיע עם הקבוצה עד לגמר גביע אירופה, כשבדרך לשם הדיחה ברצלונה את ריאל מדריד, לראשונה בתולדותיה, לאחר 5 זכיות רצופות במהדורות הראשונות של המפעל.
במשחק הגמר, בו פתח בהרכב, הפסידה ברצלונה 3-2 לבנפיקה.
בסך הכול ערך 27 הופעות בליגה ו-8 נוספות בגביע אירופה בעונת 1960/1961.
בעונה הבאה כבש גאראי את שערו הראשון במדי ברצלונה, ב-12 באוקטובר 1961, בניצחון 2-0 על ריאל אוביידו.
הוא כבש שער ליגה נוסף באותה עונה, ובסך הכול השתתף ב-15 משחקי ליגה, בה הגיעה הקבוצה למקום השני.
גאראי הגיע עם ברצלונה לגמר גביע ערי הירידים, שם הובסה על ידי ולנסיה.
בעונת 1962/1963 סבלה הקבוצה מחוסר יציבות, ז'וזפ גונסלבו החליף את לאזלו קובאלה כמאמן הקבוצה באמצע העונה, והיא סיימה את העונה במקום ה-6 בליגה.
גאראי הופיע ב-28 משחקי ליגה מבלי להבקיע.
בסוף העונה זכתה ברצלונה בגביע הודות לניצחון 3-1 על ריאל סרגוסה בקאמפ נואו, משחק בו פתח גאראי בהרכב.
בעונת 1963/1964 נפצע באופן חמור, ובשל כך שיחק גאראי בשלושה משחקים בלבד.
בשני בהם, נגד מורסיה ב-29 בספטמבר 1963, גם הספיק להבקיע שער.
בעונה הבאה התאושש מהפציעה והוא השתתף ב-19 משחקי ליגה, ב-4 משחקי גביע ערי הירידים ובמשחק גביע נוסף.
גם בעונה זו הציגה ברצלונה יכולת דלה באופן יחסי, החליפה מאמן במהלך העונה וסיימה במקום ה-6 בלבד.
גאראי עזב את ברצלונה בקיץ 1965 והצטרף למאלגה.
הוא שיחק שם במשך עונה אחת.
גאראי השתתף ב-16 משחקי ליגה, ומאלגה סיימה במקום ה-13, בעקבותיו השתתפה בפלייאוף על המקום בליגה הראשונה.
גאראי פתח בשני משחקי הפלייאוף מול גרנדה, שגברה על מאלגה ועלתה לליגה הראשונה במקומה.
היו אלה משחקיו האחרונים של גאראי, שפרש לאחר מכן, בגיל 35.
גאראי ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד במשחק ידידות מול ב-19 במרץ 1953, שהסתיים בניצחון 3-1 לספרד.
הוא החל לקחת חלק פעיל במשחקי הנבחרת במהלך מוקדמות מונדיאל 1958. הוא הבקיע את שערו היחיד במדי הנבחרת הספרדית ב-30 בינואר 1957, במשחק ידידות מול בו ניצחה ספרד 5-1. ספרד לא הצליחה להעפיל למונדיאל 1958 לאחר שסיימה במקום השני בביתה, אחרי .
גאראי פתח בשני משחקי שמינית גמר מוקדמות יורו 1960 מול .
ספרד ניצחה ועלתה לרבע הגמר, אך סירבה לשחק מול על אדמתה ובשל כך הודחה טכנית.
גאראי אמנם לא השתתף באף משחק במוקדמות מונדיאל 1962, אך הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר הגמר, והוא ערך הופעה אחת בשלב הבתים, בהפסד 1-0 ל.
היה זה משחקו ה-29 והאחרון במדי הנבחרת.
גאראי נפטר בבילבאו ב-10 בפברואר 1995.
חסוס ואייחו לאסרו (בספרדית: Jesús Vallejo Lázaro; נולד ב-5 בינואר 1997 בסרגוסה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אלבסטה.
בשנת 2007 הצטרף למחלקת הנוער של המועדון המקומי ריאל סרגוסה.
ב-23 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד רקראטיבו ולבה במסגרת המחזור הראשון בליגה הספרדית השנייה.
ב-5 באפריל 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-54 בתיקו 1-1 נגד טנריפה במסגרת המחזור ה-32 בליגה.
באותו משחק מונה גם לקפטן הקבוצה, תפקיד בו נשאר עד לסוף העונה.
הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך 30 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-31 ביולי 2015 חתם ואייחו על חוזה ל-6 שנים בריאל מדריד מליגת העל הספרדית, תמורת סכום משוער של 6 מיליון אירו.
עם החתימה בריאל מדריד, הושאל ואייחו באופן מיידי לריאל סרגוסה.
הוא ערך 20 הופעות ליגה בעונת בליגה הספרדית השנייה.
בתום עונת השאלה אחת לסרגוסה, הושאל ואייחו לעונה אחת לאיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה.
בתום עונת ההשאלה לאיינטרכט פרנקפורט שבה ערך במסגרת הליגה 25 הופעות וכבש שער אחד ואף הציג יכולת גבוהה חזר ואייחו לריאל מדריד.
ב-5 בנובמבר 2017 ערך ואייחו את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–3 על לאס פאלמס.
ב-27 ביולי 2019 הושאל ואייחו לוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג לעונה אחת.
ב-24 בינואר 2020 הושאל לגרנדה מלה ליגה עד לתום העונה, ובסיום העונה הוארכה תקופת ההשאלה לעונה נוספת.
ב-15 ביולי 2023 הושאל שוב לגרנדה לעונה אחת.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2019
חסדו של טיטוס (באיטלקית: La clemenza di Tito) היא אופרה סריה בשתי מערכות שהולחנה בידי מוצרט ללברית של קטרינו מצולה על פי הסיפור של פייטרו מטסטאזיו.
כתיבת האופרה התחילה אחרי שחליל הקסם, האופרה האחרונה עליה עבד מוצרט, כבר הייתה כתובה ברובה.
ביולי 1791, בשנה האחרונה לחייו, בהיותו בשלבים מתקדמים של כתיבת האופרה "חליל הקסם", התבקש מוצרט לחבר אופרה סריה.
ההזמנה הגיעה מהאמרגן דומניקו גווארדסוני אשר נשכר על ידי האחוזות של בוהמיה לספק להם יצירה חדשה לרגל חגיגת הכתרתו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כמלך בוהמיה.
ההכתרה תוכננה על ידי 'האחוזות' במטרה לאשרר (לאשר רשמית) הסכם פוליטי בין ליאופולד והאצולה של בוהמיה (מעשה שהניא את מאמציו של יוזף השני – אחיו של ליאופולד – ליזום תוכנית לשחרר את הצמיתים בבוהמיה ולהעלות את נטל המיסוי של האריסטוקרטים בעלי האחוזות).
ליאופולד ביקש להרגיע את האצולה הבוהמית במטרה לסכל את ההתקוממות ולחזק את שליטתו אל מול האתגרים הפוליטיים שנולדו כתוצאה מהמהפכה הצרפתית.
הטקס אמור היה להתרחש ב-6 בספטמבר; גווארדסוני הסתובב בקרבת האופרה כבר בתקופת יוני.
שום אופרה של מוצרט לא הייתה מגויסת בצורה כה מובהקת למטרות פוליטיות כמו 'חסדו של טיטוס', במקרה זה – כדי לקדם את הפוליטיקה הריאקציונרית ומדיניותה החברתית של האליטה האריסטוקראטית.
אין בנמצא הוכחות ברורות לעמדתו של מוצרט בעניין זה, או אפילו לאם היה מודע בכלל לקונפליקטים הפנים פוליטיים שהתחוללו בממלכת בוהמיה ב-1791.
בחוזה המיוחס ל-8 ביולי, הבטיח גווארדסוני להעסיק קסטרטו 'בעל אופי מוביל' (נראה שזה היה חשוב אפילו יותר מאשר מי יכתוב את האופרה); וכן להביא לידי כתיבת האופרה...
לוח הזמנים היה לחוץ ולגווארדסוני היה סעיף מחלץ אם הוא לא יצליח להבטיח טקס חדש הוא ייאלץ להזדקק ל'סליחתו של טיטו', לברית שנכתבה לפני יותר מחמישים שנה קודם על ידי פייטרו מטסטאזיו (1698-1782).
הלברית של מטסטאזיו עברה עיבוד כבר בעבר על ידי קרוב לארבעים מלחינים; הסיפור מבוסס על חייו של טיטוס, הקיסר הרומי, מתוך רמזים קצרצרים ב'חיי הקיסרים' של הסופר הרומי סווטוניוס, שהורחבו ופותחו על ידי מטסטאזיו בשנת 1734 בשביל המלחין האיטלקי אנטוניו קלדרה.
בין העיבודים המאוחרים יותר היו גם אלה של גלוק ב-1752 ויוזף מיסליבצ'ק בגרסה משנת 1774; היו עוד שלושה עיבודים נוספים אחרי 1791. מוצרט לא עמד בראש העדפותיו של גווארדסוני כמלחין האופרה.
במקום זאת, הוא פנה תחילה לאנטוניו סליירי, המלחין הבולט ביותר של האופרה האיטלקית בווינה וראש הממסד המוזיקלי בחצר האימפריה.
אלא שסליירי היה עסוק מדי ודחה את ההזמנה, אף על פי שהוא אכן נכח בטקס ההכתרה.
הלברית עובדה לגרסה נגישה יותר על ידי משורר החצר קטרינו מזולה.
שלא כדרכו, בקטלוג היצירות הפרטי שלו, מציין מוצרט את מזולה לשבח על עיבודו, בהדגישו במיוחד שהלברית 'עובדה מחדש לאופרה אמיתית'.
מזולה קיצר וכינס את הלברית בת שלוש המערכות לשתיים, ושום אריה שנכתבה במקור בידי מטסטאזיו למערכה האמצעית לא נותרה בו.
מזולה המיר הרבה מהדיאלוגים לקבוצות כלים וכתב סיום שונה למערכה הראשונה, ששוכתב מחדש מהשורות של הלברית המקורית, באופן שימחיש בפועל את המרד, בעוד שמטסטאזיו רק תיאר אותו.
ניסיונו של גווארדסוני עם מוצרט בעבודתו על דון ג'ובאני שכנע אותו בכך שהמלחין הצעיר מסוגל לעמוד בנקל בלוח הזמנים הלחוץ.
מוצרט קיבל עליו את ההזמנה בחפץ לב מתוך הסכמה מראש, ששכרו יהיה פי שניים מהמחיר המקובל בווינה על הזמנת אופרה דומה.
נימצ'ק – הביוגרף המוקדם ביותר של מוצרט - טוען שהאופרה הולחנה ב-18 יום בלבד, ובאופן כה חפוז שכל קטעי הרצ'יטטיב סקו נוספו בעצם בידי מלחין אחר, אולי זיסמאייר, שכפי שמאמינים, שהיה תלמידו של מוצרט.
על אף שלא קיים שום מסמך נוסף שמאשר את שיתופו של זיסמאייר, אף לא אחד מקטעי הרצ'יטטיב סקו מופיעים בכתב ידו של מוצרט, וידוע שזיסמאייר נסע עם מוצרט לפראג שבוע לפני הצגת הבכורה כדי לעזור לו בחזרות, בהגהות ובהעתקה.
חוקרי מוצרט העלו בעבר את הטענה שמוצרט עבד למעשה על האופרה זמן רב יותר, אולי מאז 1789, בכל אופן תאוריות מסוג זה כבר הופרכו עד היום לחלוטין בספרות המוזיקולוגית בשפה האנגלית.
האופרה, גם אם לא נכתבה בדיוק ב-18 יום, עומדת ללא ספק בשורה אחת עם האיטלקייה באלג'יר, הספר מסביליה וסינדרלה של ג'ואקינו רוסיני כאחת האופרות שנכתבו בזמן הקצר ביותר ועדיין מושמעות בתדירות גבוהה בימינו.
לא ידוע מה חשב ליאופולד עצמו על האופרה שנכתבה לכבודו.
הצגת הבכורה התרחשה מספר שעות לאחר הכתרתו של ליאופולד.
את תפקיד ססטו לקח קסטרטו סופרן, דומניקו בדיני.
האופרה בוצעה לראשונה לציבור ב-6 בספטמבר בתיאטרון האחוזות בפראג.
האופרה נותרה פופולרית שנים רבות לאחר מותו של מוצרט.
זאת הייתה האופרה הראשונה של מוצרט שהגיעה ללונדון, והופעת הבכורה שלה התרחשה בתיאטרון של הוד מלכותו ב-27 במרץ 1806. הליהוק כלל את ג'ון בראהאם (Braham) מי ששותפתו רבת השנים ננסי סטוראס הייתה הסוזנה הראשונה ב'נישואי פיגארו' בווינה.
ככל הנראה, האופרה לא הצליחה בלונדון ועד כמה שניתן להבין היא לא הועלתה שוב על במות לונדון עד פסטיבל סיינט פנקרס ב-1957. הביצוע הראשון שלה ב'לה סקאלה' במילאנו היה ב-26 בספטמבר 1818. ביצוע הבכורה שלה בצפון אמריקה עלה ב-4 באוגוסט 1952 ב'ברקשייר מיוסיק סנטר' בטנגלווד.
במשך זמן רב התייחסו מומחי מוצרט ל'טיטו' כאל יצירה חלשה יותר של המלחין.
בכל אופן, בשנים האחרונות עברה האופרה סוג של הערכה מחודשת.
סטנלי סאדי התייחס אליה כאל דבר שמציג את מוצרט כמי ש'החזיר במוזיקה מאופקת, אצילית והחמימה במשנה מרץ מחודש'.
ה-Operabase (או מסד הנתונים האופראי) מונה 89 ביצועים של 17 הפקות ב-16 ערים בין 2011 ו-2012.
טיטו ווספסיאן, הקיסר הרומאי – טנור.
ויטליה – בת הקיסר המודח ויטליו – סופרן.
ססטו, פטריקי צעיר, חבר של טיטו, מאוהב בוויטליה – קסטראטו.
אניו, פטריקי צעיר, חבר של ססטו, מאוהב בסרוויליה – סופרן (תפקיד מכנסיים).
סרוויליה, אחותו של ססטו, מאוהבת באניו – סופרן.
פובליו - נציב (Praetor prefect) מפקד המשמר הפראטורי – באס.
התכליל של האופרה כולל 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרניטוטת (גם 1 באס קלרינט ו-1 באס קרן), 2 באסונים, 2 קרן צרפתית, 2 חצוצרות, טימפני ומיתרים.
הבאסו קונטינואו בקטעי הרצ'יטטיב סאקו מבוצע בצ'מבלו וצ'לו.
יש גם ביצועי פריודות שמבוצעים בפורטה פיאנו.
זמן ומקום: רומא, שנת 79 לספירה.
ויטליה, בתו של הקיסר המנוח ויטליו (שהודח בידי אביו של טיטו) רוצה בנקמה נגד טיטו.
היא מתסיסה את ססטו – חברו המהסס של טיטו, שמאוהב בה, לפעול כנגדו (הדואט come ti piace, imponi).
אך כשהיא שומעת כי שטיטו שילח את ברניקה מסיציליה, בה היא קינאה, והיא חזרה לירושלים, מבקשת ויטליה מססטו להשהות את ביצוע הנקמה, מתוך תקווה שטיטו יבחר בה (ויטליה) כקיסרית שלו (אריה deh, se piacer mi vuoi).
טיטו, בכל אופן, מחליט לבחור בסרוויליה, אחותו של ססטו, להיות הקיסרית שלו, ומצווה על אניו (חברו של ססטו) להעביר את המסר לסרוויליה (האריה del pur sublime soglio).
מאחר שאניו וסרוויליה מאוהבים, מבלי ידיעתו של טיטו, החדשות האלה הן מאוד בלתי נעימות לשניהם (דואט ah, perdona al prima affetto).
סרוויליה מחליטה לספר לטיטו את האמת אבל גם מוסיפה ואומרת שאם טיטו עדיין מתעקש לשאת אותה, היא תציית לו.
טיטו מודה לאלים על כנותה של סרוויליה, ומיד מוותר בשבועה על הרעיון של לעמוד בינה ובין אניו (אריה ah, se fosse tntorno al trono).
בינתיים, בכל אופן, הספיקה ויטליה כבר לשמוע את החדשות על עניינו של טיטו בסרוויליה והיא שוב רותחת מקנאה.
היא מאיצה בססטו להתנקש בטיטו.
הוא מסכים, בשירתו את אחת מהאריות היפות באופרה (parto, parto, ma tu, ben mio עם באס קלרינט אובליגטו).
כמעט מיד עם עזיבתו, מגיעים אניו והשומר פובליו כדי ללוות את ויטליה אל טיטו, שכעת בחר בה כקיסרית שלו.
היא נקרעת מרגשות אשמה ודאגה באשר למה שהיא שלחה את ססטו לעשות.
ססטו, בינתיים, נמצא ב'קפיטול', נאבק במצפונו (רצ'יטטיב oh dei, che smania e questa), כאשר הוא ושותפו לפשע עומדים לשרוף את המקום.
הדמויות האחרות (מלבד טיטו) נכנסים בזה אחר זה ומגיבים בבהלה ופחד למראה ה'קפיטול' הבוער באש.
ססטו נכנס חזרה ומודיע שהוא ראה את טיטו נרצח, אבל ויטליה עוצרת בעדו מלהפליל את עצמו כזה שרצח.
האחרים אבלים ומקוננים על טיטו, סיכום עצוב למערכה הראשונה.
המערכה נפתחת בכך שאניו מספר לססטו שהקיסר טיטו למעשה חי ושרק עכשיו ראו אותו; בתוך העשן והבלבול, ססטו חשב בטעות את מישהו אחר כטיטו.
ססטו רוצה לעזוב את רומא, אבל אניו משכנע אותו שלא לעשות כך (אריה torna di tito a lato).
מיד מגיע פובליו לעצור את ססטו, כשהוא נושא את הידיעה שזה היה אחד משותפיו של ססטו למזימה שהלביש עצמו בבגדיו של טיטו ונדקר, אם כי לא למוות, על ידי ססטו.
הסנאט עורך משפט לססטו בעוד טיטו מחכה בחוסר סבלנות, בטוח שחברו יזוכה מכל אשמה.
פובליו מבטא את חששותיו (אריה tardi s'avvede d'un tradimento) ופורש לסנאט.
אניו מתחנן בפני טיטו שיראה חמלה כלפי חברו (אריה tu fosti tradito).
פובלי חוזר ומודיע שססטו נמצא אשם ושטיטו המתייסר יהיה חייב לחתום על פסק דין המוות של ססטו.
חסוס ורטה דה סוטו בלסטר (ספרדית: Jesús Huerta de Soto Ballester; נולד ב-23 בדצמבר 1956) הוא אחד הנציגים המובילים של האסכולה האוסטרית בכלכלה היום ופילוסוף פוליטי ספרדי, פרופסור לכלכלה פוליטית באוניברסיטת חואן קארלוס במדריד.
ורטה דו סוטו, יליד מדריד, הוא בעל תואר דוקטור במשפטים (1984) ובכלכלה (1992), מאוניברסיטת מדריד, ובנוסף בעל תואר מוסמך במנהל עסקים מאוניברסיטת סטאנפורד.
מרצה לכלכלה פוליטית בפקולטה למשפטים החל משנת 1979. משנת 2000, משמש פרופסור לפקולטה לכלכלה פוליטית באוניברסיטת חואן קארלוס במדריד.
מ-2007 עומד ורטה דו סוטו בראש המגמה היחידה בעולם לתואר מוסמך במקצוע "אסכולה אוסטרית לכלכלה".
מטרת המגמה היא להפיץ את רעיונות האסכולה האוסטרית באיחוד האירופאי ובעולם.
בנוסף, משמש כיזם, יושב ראש הדירקטוריון ומנכ"ל של España S.A.
Compañía Nacional de Seguros – חברת ביטוח משפחתית שמתמחה בביטוח חיים.
החברה נוסדה ב-1928 על ידי סבו של ורטה דה סוטו.
ורטה דה סוטו הקדיש חלק מפעילות מחקרית לנושא הביטוח.
ב-1983 מלך ספרד חואן קארלוס, העניק לורטה דה סוטו פרס בין לאומי לכלכלה על עבודתו "תוכניות פנסיה פרטיות" (Planes de pensiones privados).
עבודה זו מתוארת באופן חלקי בשפה האנגלית בספרו "The Theory of Dynamic EffIiciency"
ורטה דה סוטו משמש כחוקר מוביל במכון מיזס.
ורטה דה סוטו הוא חסיד של האסכולה האוסטרית בכלכלה שנוסדה על ידי קארל מנגר, בוהם בווארק ומיזס.
ורטה דה סוטו מתנגד לכלכלת התערבות שמבוססת על גישה היסטורית (אמפירית).
השוואה בין פרדיגמות של אסכולה אוסטרית ואסכולה ניאו קלאסית
ורטה דה סוטו סבור שחומר שמלמדים היום בפקולטות לכלכלה לוקה בחסר, היות שסטודנטים מקבלים פרדיגמות של כלכלת מיקרו ומקרו, כנכונות ללא ביסוס והצגת תמונה רחבה במדע הכלכלה.
מסיבה זו ובמטרה להשלים את החסר, הוא מציג בספרו השוואה בין פרדיגמות של אסכולה אוסטרית ותפיסות פופולריות של כלכלה ניאו קלאסית.
רווח היזם מוצג כרנטה שמקורה בגורמי יצורמידע וידעידע ומידע סוביקטיביים, מפוזרים ודינאמיים (תרומה של יזמים).
ישנו הבדל קיצוני בין ידע מדעי (אובייקטיבי) וידע פרקטי (סוביקטיבי).מידע אודות מטרות ומשאבים, הוא אובייקטיבי, מלא וקבוע (בעל אופי אמין או הסתברותי).
ידע פרקטי (ידע יזמי), לא נבדל מידע מדעי.נקודת בסיסהליך כללי השואף להסכמה.
אין הבדלה בין מיקרו ומקרו כלכלה: כל בעיה כלכלית נלמדת בהקשר לבעיות אחרות.מודל שיווי משקל (כללי או חלקי).
היסטוריה לא יכולה לשמש כהוכחה לתאוריההוכחה אמפירית של הנחותיכולת ניבוי ספציפיתבלתי אפשרית, בגלל שעתיד תלוי בידע של יזמים, שטרם נוצר.
רק ניבוי איכותי תאורטי מבני על בסיס התערבות בכלכלה אפשרי.ניבוי הוא מטרה שנבחרה בכוונה תחילהאחריות על ניבויעל היזםעל אנליטיקאי כלכלי (מהנדס חברתי)
חסוס אולמו לוסאנו (בספרדית: Jesús Olmo Lozano; נולד ב-24 בינואר 1985 בברצלונה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת הבלם.
אולמו, שגדל במחלקת הנוער של בברצלונה, בילה במשך רוב הקריירה שלו בקבוצות מהליגה השנייה והשלישית בספרד.
אולמו נולד וגדל בברצלונה, בירת קטלוניה שבספרד.
בילדותו הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה, הקבוצה הבכירה באזור ומהבכירות שבכדורגל בספרד.
ב-2004 החל לשחק בברצלונה ג', קבוצת המילואים השנייה של המועדון ושנה לאחר מכן החל לשחק בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים הראשית של המועדון, שהייתה אז בליגה השלישית בספרד.
ב-20 במאי 2006 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, כשפתח בהרכב במשחק הליגה האחרון לעונה, בו הפסידה ברצלונה 3–1 לאתלטיק בילבאו.
ברצלונה זכתה בעונה זו באליפות ספרד, ובזכות ההופעה נרשם התואר לזכותו של אולמו.
בקיץ שלאחר מכן השתתף בסבב משחקי הידידות של הקבוצה הבוגרת.
ב-7 בינואר 2007 ערך את הופעתו השנייה והאחרונה במדי ברצלונה, כשנכנס כמחליף לקראת סיום המשחק נגד חטאפה, שהסתיים בתוצאת תיקו 1–1.
בעונת 2006/2007 ירדה ברצלונה ב' לליגה הרביעית, ולכן הושאל אולמו לראסינג פרול שמהליגה השנייה במהלך עונת 2007/2008. במהלך העונה פתח אולמו דרך קבע בהרכב הקבוצה, אך הוא לא הצליח למנוע את ירידתה לליגה השלישית בסוף העונה.
כשתמה השאלתו, שוחרר אולמו מברצלונה, והוא חתם בשורות אלצ'ה, קבוצה נוספת מהליגה השנייה.
לאחר שבעונתו הראשונה במועדון זכה לדקות משמעותיות, בעונה השנייה דעך מעמדו, ולכן בקיץ 2010 עזב את הקבוצה וחתם במדי פוארטויאנו שמהליגה השלישית.
בפוארטיאנו שיחק במשך עונה בודדת, לפני שעבר לסבאדל הקטלאנית שמהליגה השנייה, שם שיחק במשך שלוש עונות.
ב-2014 הצטרף אולמו לראוס דפורטיו, קבוצה קטלאנית נוספת שהייתה באותם ימים בליגה השלישית.
בעונת 2015/2016 עזר לקבוצה להעפיל לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום הראשון בביתה וכן עברה בהצלחה את פלייאוף ההעפלה.
אולמו נשאר עם הקבוצה בליגה השנייה, עד אשר נתקלה בקשיים כלכליים חמורים בעונת 2018/2019. בשל המצב הכלכלי החמור בו הייתה, בינואר 2019 הדיחה התאחדות הכדורגל הספרדית את ראוס ממערכת הליגות בספרד למשך שלוש שנים.
זמן קצר לאחר מכן חתם אולמו באלצ'ה פעם נוספת.
לקראת עונת 2019/20, חזר אולמו לסבאדל כשהוא מצטרף לשחקני עבר נוספים שחזרו למועדון.
חסוס מנואל קורונה רואיס (בספרדית: Jesús Manuel Corona Ruíz; נולד ב-6 בינואר 1993) הוא כדורגלן מקסיקני, המשחק בעמדת הקיצוני במונטריי ובנבחרת מקסיקו.
קורונה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מונטריי, שם שיחק כחלוץ.
ב-7 באוגוסט 2010, קורונה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1–2 נגד אטלנטה.
ב-7 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2–3 נגד אסטודיאנטס טקוס.
במהלך השנים, הועבר לעמדת הקיצוני.
ב-22 באוגוסט 2013 חתם לארבע שנים בטוונטה מליגת העל ההולנדית.
ב-29 בספטמבר 2013, קורונה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–5 נגד חרונינגן, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-31 באוגוסט 2015 חתם בפורטו מליגת העל הפורטוגלית, תמורת 10.5 מיליון אירו וסעיף שחררו של 50 מיליון אירו.
ב-12 בספטמבר, כבש צמד בהופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד ארוקה.
במרץ קורונה האריך את חוזהו בקבוצה עד שנת .
ב-13 בינואר 2022 חתם בסביליה לשלוש וחצי שנים.
ב-21 באפריל כבש את שעריו הראשונים בקבוצה כשכבש צמד בניצחון 2–3 על לבאנטה.
ב-1 בספטמבר 2023 קורונה חזר לקדנציה שנייה במונטריי.
בצעירותו, קורונה שיחק בנבחרת הנוער של מקסיקו וזכה עמה באליפות אמריקה הצפונית עד גיל 20 בשנת .
ב-12 בנובמבר 2014, קורונה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו בניצחון 2–3 נגד .
ב-30 במאי 2015, קורונה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–3 נגד .
קורונה היה חבר בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2015, בו זכה מקסיקו וקורונה עצמו נבחר לכישרון הטורניר.
אליפות אמריקה הצפונית עד גיל 20:
הכדורגלן הצעיר של גביע הזהב: 2015
חסוס דניאל גאיארדו ואסקונסלוס (בספרדית: Jesús Daniel Gallardo Vasconcelos; נולד ב-15 באוגוסט 1994) הוא כדורגלן מקסיקני, המשחק בעמדת הקיצוני בדפורטיבו טולוקה.
גאיארדו התחיל את הקריירה שלו לקבוצת הנוער של אונסה הרמאנוס, ובשנת , הצטרף לזו פלינוס 48. בשנת הצטרף לאוניברסידד נסיונל.
ב-17 בספטמבר 2014, גאיארדו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד דפורטיבו טולוקה במסגרת הגביע המקסיקני בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה.
ב-23 בנובמבר 2014, גאיארדו ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל המקסיקנית, בניצחון 2–4 נגד מונטריי.
ב-21 באוקטובר 2016, כבש את צמד בניצחון 1–8 נגד קונקשיין במסגרת ליגת האלופות של אמריקה הצפונית.
ב-29 במאי 2018, גאיארדו חתם במונטריי.
ב-21 ביולי 2018, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד פצ'וקה.
ב-29 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד טיחואנה.
באוקטובר , גאיארדו זומן לראשונה סגל נבחרת מקסיקו לקראת משחק הידידות נגד בו גם ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו.
ב-28 ביוני 2017, נקרא גלרדו להשתתף בגביע הזהב של CONCACAF 2017, כשהצליח להופיע בכל המשחקים עד הפסד חצי הגמר 0–1 מול ג'מייקה.
במהלך המשחק נגד במסגרת מונדיאל 2018, קיבל כרטיס צהוב שני בדקה ה-13 של המשחק והפך למורחק המהיר ביותר בתולדות גביע העולם בכדורגל.
נבחרי ליגת האלופות של אמריקה הצפונית:
חסוס אמיליאנו טרינדאדה פלורס (בספרדית: Jesús Emiliano Trindade Flores; נולד ב-10 ביולי 1993) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר האחורי והמגן בפניארול.
טרינדאדה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של ראסינג קלוב האורוגוואית.
ב-24 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 0–2 לנסיונל.
בינואר 2019 הוא עבר לפניארול, אחרי למעלה מ-150 משחקים במדי ראסינג קלוב.
רבי חסדאי אלמושנינו (נפטר בטבת ה'תפ"ח, 1728), היה אב"ד וראש ישיבה בעיר תטואן שבמרוקו במאה ה-18 ומחבר הספרים "חסד אל" ו"משמרת הקדש".
שנת לידתו אינה ידועה, אך נכתב כי הוא האריך ימים.
הוא חי בעיר תטואן שבמרוקו וכנראה נולד שם.
החל משנת ה'תמ"ו הוא חתם על פסקי דין של חכמי עירו ומשנת ה'תנ"ו, כנראה לאחר פטירת רבי יעקב אבוהב שהיה אב"ד במקום, הוא שימש כדיין בעיר, יחד עם חבריו: רבי יעקב ביבאס ורבי דוד הכהן.
משנת ה'תס"ח, לאחר פטירת חבריו לבית הדין, הוא שימש אב"ד.
אל בית דינו חברו הרבנים: מנחם אנהורי, משה בן זמרה, אברהם אבודרהם ויצחק נהון.
מכתביו נראה שהורצו אליו שאלות מיהודי גיברלטר.
במקביל לפעילותו הרבנית בעירו הוא שימש גם כראש ישיבה במקום.
בין תלמידיו ידוע רבי מנחם עטיאה, מי שלימים שימש אב"ד בעיר.
בהקדמות לחיבוריו הוא מתאונן על עוניו ועל מיתתם בטרם עת של בניו שלמה ויצחק, כן על רבות מתשובותיו הוא כותב לצד חתימתו "המו"ן" - המר ונאנח.
חסד אל - ספר העוסק בדרוש ופלפול.
משמרת הקדש - ביאורי על פירושי על פירוש רש"י על התורה.
תשובות ופסקים רבים מרבי חסדאי מצויים בספרות חכמי מרוקו, יצירות נוספות נותרו בכתב יד.
היו לו שני בנים שנפטרו בטרם עת: יצחק ושלמה.
בנו רבי יצחק ששימש כרבה של גיברלטר.
צאצא נוסף הוא רבי חסדאי אלמושנינו השני.
חסוס מוסקרה ברנאל (בספרדית: Jesús Mosquera Bernal הגייה: xe.ˈsus̬ mos.ˈkɛ.ɾa βɛɾ.ˈnal] ; נולד ב-23 בפברואר 1993) הוא כדורגלן עבר ושחקן קולנוע וטלוויזיה ספרדי.
מוסקרה נולד בעיירת החוף הדרומית פואנחירולה, במחוז מאלגה.
הוא שיחק כמגן מרכזי והחל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל מאלגה, בגיל 12. הוא שיחק בליגה הנמוכה של המועדון האנדלוסי, ומשם עבר לשחק באתלטיק בילבאו בגיל 16 ואף דחה הצעות ממועדונים גדולים כמו ריאל מדריד ואתלטיקו מדריד.
זמן קצר לאחר מכן, בגיל 18, חזר למאלגה, ונרשם לקבוצת המילואים של מאלגה.
לפני שפרש מכדורגל, שיחק במועדונים Betis B ו-Antequera.
לאחר שהתגלה בחדר כושר במאלגה, מוסקרה נבחן לתפקיד במה שהיה הופעת הבכורה שלו במשחק.
מפיקי הסדרה "טוי בוי" ראו בו פוטנציאל לכוכבות, מה שהוביל אותו לתפקיד הראשי בסדרה במקום קטעי ביט שאליהם לוהק בתחילה.
שנה כותרתתפקיד הערותהערות 2018Allí abajo מאנו פרקים 7, 10 ו-14 של עונה 4 2019 LOS40 פרסי המוזיקה 2019עצמו מגיש 2021-2019 טוי בוי הוגו בלטרן גונסלס תפקיד ראשי
"צ'וי" גרסיה הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן מאז 2019 כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת אילינוי.
טרם היבחרו לקונגרס היה חבר במועצת הנציבים של מחוז קוק ובמועצת עיריית שיקגו.
בשנת 2015 היה מועמד לראשות העיר שיקגו, ולאחר סיבוב מכריע בינו לבין ראש העיר המכהן רם עמנואל, סיים במקום השני.
רץ פעם נוספת לראשות שיקגו ב-2023 ולא נבחר.
גרסיה הוא האמריקאי-מקסיקני הראשון בסנאט של אילינוי, שאליו נבחר ב-1992.
גרסיה נולד במדינת דורנגו שבמקסיקו.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה אביו חקלאי בשירות הממשלה הפדרלית של ארצות הברית במסגרת תוכנית בראסרו (Bracero program).
בשנת 1965 היגר גרסיה לארצות הברית במעמד של תושב קבע.
משפחתו התיישבה בשכונה "ליטל ויליג'" שבשיקגו, שם הוא מתגורר גם בהווה.
הוא למד בבית הספר התיכון סנט ריטה שם השלים את לימודיו ב-1974. ב-1977 זכה לאזרחות אמריקאית.
בשנים 1977–1980 עבד בקרן לסיוע משפטי במהלך לימודיו באוניברסיטת אילינוי בשיקגו לתואר ראשון במדע המדינה.
לאחר מכן היה לעוזר מנהל בשירות השיכון השכונתי של ליטל ויליג', שם עבד עד 1984.
לוזאנו נרצח ביוני אותה שנה בידי חבר כנופיה, אך תומכיו עדיין טענו כי לוזאנו נרצח בשל פעילותו הפוליטית.
בשנה העוקבת התמודד גרסיה בעצמו נגד סטמברק על מקומו כחבר מועצה במפלגה הדמוקרטית של מחוז קוק.
תומכיו של לוזאנו התגודדו סביבו והוא זכה לתמיכתו של ראש עיריית שיקגו הרולד וושינגטון.
גרסיה ניצח את סטמברק בפער של 0.85% ונבחר למועצה, שם כיהן עד ינואר 1993.
בבחירות 1992 התמודד גרסיה אל הסנאט של אילינוי במחוז הבחירה הראשון.
הוא זכה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית עם 52.06% מקולות הבוחרים וגבר על שני יריביו האחרים.
במהלך הבחירות הכלליות גבר ברוב גדול על מועמד המפלגה הרפובליקנית וכהונתו בסנאט המדינתי החלה ב-13 בינואר 1993. הוא היה הסנאטור הראשון ממוצא מקסיקני בבית המחוקקים של אילינוי.
גרסיה התפטר ממועצת העיר והוחלף על ידי בן חסותו ריקרדו מוניוז.
ב-27 בנובמבר 2017, שישה ימים לפני המועד האחרון להגשת טפסים להתמודדות בבחירות 2018, משך חבר הקונגרס לואיס גוטיירז את מועמדותו בבחירות, ולמעשה הכריז על פרישתו בתום כהונתו ה-13 בבית הנבחרים האמריקאי.
למחרת הודיע גרסיה על כוונתו להתמודד במושב הפתוח.
גרסיה זכה לתמיכתם של גוטיירז הפורש ושל הסנאטור ברני סנדרס.
במרץ 2018 זכה גרסיה במועמדות הדמוקרטית, ובבחירות הכלליות נבחר אל הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
ביולי 2019 הצביע גרסיה נגד החלטת בית הנבחרים המגנה את תנועת ה-BDS.
ב-2021 נמנה בין שמונה דמוקרטים שהצביעו נגד מימון פדרלי למערכת כיפת ברזל של ישראל.
הוא נבחר פעם נוספת בבחירות 2020 ו-2022. במהלך שנת 2022, החליט שהוא מתמודד בבחירות לראשות שיקגו פעם נוספת, מול ראש העירייה המכהנת לורי לייטפוט.
על אף שהתחיל כמועמד המוביל, הוא הודח כבר בסיבוב הראשון כשהגיע רביעי מתוך תשעה מועמדים עם 13.68% מהקולות.
כאשר מי שנבחר בסיבוב השני היה ברנדון ג'ונסון.
בנובמבר 2025 הודיע גרסיה כי לא יתמודד לתקופת כהונה חמישית בבחירות 2026. הוא קיבל את ההחלטה שעות אחדות טרם מועד סגירת ההגשות, כשבמקביל ראש הסגל שלו פטי גרסיה נעשתה המועמדת היחידה שנרשמה לבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית.
ההחלטה לפרוש במועד כה מאוחר, תוך יידוע אשת אמונו בלבד כדי שתוכל להיות המתמודדת היחידה, עוררה ביקורת נרחבת בקרב פוליטיקאים הן ברמה המקומית והן ברמה הפדרלית.
ב-14 בנובמבר התראיין גרסיה לעיתון "שיקגו סאן-טיימס" והסביר כי פרש בעקבות מצבו הבריאותי הרעוע ומשיקולים אישיים, תוך שהוא מכיר בביקורות שהוטחו בו על התעלול הפוליטי ביצע.
עמיתתו הדמוקרטית לבית הנבחרים, מרי גלוסנקמפ פרז מוושינגטון, מתחה עליו ביקורת במליאת בית הנבחרים וקראה לאשר החלטת קונגרס לגינוי פורמלי של גרסיה.
ב-18 בנובמבר אישר בית הנבחרים את הצעתה של גלוסנקמפ פרז ברוב של 236–183.
גרסיה נשוי לאבלין מאז 1980 ולזוג 3 ילדים.
באפריל 2023, ביתם רוזה נפטרה.
חסדאי הראשון היה ראש הגולה בסוף המאה ה-7. הוא ירש את אביו בוסתנאי בן חנינאי (הוא מצאצאי אשתו העברייה) וכיהן כנראה סביב 680–720.
חסדאי הראשון היה ראש הגולה במחצית השנייה של המאה ה-7 לספירה.
הוא ירש את אביו, בוסתנאי בן חנינאי, ונחשב לצאצא אשתו היהודייה של בוסתנאי.
תקופת כהונתו מוערכת לשנים 680–720 לערך.
לפי מקורות מסוימים, חסדאי לא הותיר אחריו יורשים זכרים, וראשות הגולה עברה לצאצאיו של אחיו, בראדוי.
מקורות אחרים מציינים כי שלמה הראשון , שכיהן לאחריו כראש הגולה, היה בנו.
בנו השני, דוד, נחשב לאביו של ענן בן דוד, מייסד הזרם הקראי, קראים.
ייתכן שחתנו של חסדאי היה נטרונאי בן נחמיה, מראשי ישיבת פומבדיתא.
מעט ידוע על כהונתו כראש גולה מעבר לסכסוך המשפטי שהיה לו עם אחיו למחצה הפרסים ואימם.
היה זה סכסוך משפטי שפרץ בין צאצאיו של בוסתנאי מנשותיו היהודיות לבין צאצאיו מאיזדדואר, אשתו הפרסית.
בעוד בני איזדדואר טענו לזכויות ירושה שוות, טענו בניהן של היהודיות כי הללו הם בני שפחה ואינם זכאים לירושה.
לבסוף הוכרו בני איזדדואר כבני חורין וזכו לשוויון בזכויות.
חסדאי נזכר גם בחיבור הגאוגרפי-אגדי "את'ר אל-בילאד ואח'באר אל-עבאד" מאת זכריא אל-קזוויני, שבו מסופר כי הזהיר לוחם מוסלמי (מוג'אהיד) לבל יבטא את שם השם כאשר יראה מלאכים, אך אזהרתו לא נענתה.
חַסָּה כְּחֻלַּת-פְּרָחִים (שם מדעי: Lactuca tuberosa) היא צמח עשבוני רב-שנתי בר-חלוף ממשפחת המורכבים.
שורשי הצמח נשמרים באדמה כפקעת, בעת שהחלק העליון גווע מדי קיץ, ועם תחילת החורף הצמח מתחדש על פני האדמה.
קוטר הקרקפת של הפרח כ-4 ס"מ.
בכל קרקפת פורחים פרחים רבים, צבעם כחול–סגול חיוור.
העלים מסורגים ויוצרים שושנת עלים.
הצמח גדל בבתה ובסלע גיר בחורש פתוח.
הצמח נפוץ בארצות מזרח הים התיכון.
עלי החסה כחולת הפרחים אכילים ונחשבים טעימים במיוחד.
העלווה מתפתחת בחורף, מאמצע נובמבר ונמשכת עד אמצע יוני.
הפריחה מתרחשת מאפריל עד מאי, ובחרמון – ממאי עד תחילת יוני.
הפרי מבשיל ביוני, והפצת הזרעים נמשכת עד תחילת אוגוסט.
החלק העל-אדמתי קמל מדי שנה בקיץ, ובחורף הבא מתחדש הצמח מתוך ניצנים היושבים בראש השורש שבקרקע.
ב"מגדיר החדש לצמחי ארץ ישראל" של מיכאל זהרי חסה כחולת-פרחים נקראה "חסת הפקעות", בשל שורשה השיפודי המעובה דמוי פקעת.
באותו מגדיר היא שויכה למין חסה כרתית (Lactuca cretica Desf.), אך כיום שני השמות נחשבים שמות נרדפים הטרוטיפיים (Heterotypic synonyms) — שמות שונים המתארים אותו מין.
חסה כחולת-פרחים עברה שינויים בסיווגה הטקסונומי: בשנות ה-1990 הועברה מהסוג חסה (Lactuca) לסוג נפרד בשם Steptorhamphus, בעקבות מאפיינים מורפולוגיים שנחשבו ייחודיים – בראשם השורש השיפודי המעובה דמוי פקעת, וכן צורת הזירעונים, אורך המקור ומבנה הציצית, וצורת המעטפת והחפים.
שם ערבי: ח'ס ברי אזרר, אַלחַאס בַּרי אֵלאַזרַק خس بري ازرق.
השמות מורכבים משני חלקים עיקריים: خس (ח'ס) – "חסה"; بري (ברי) – "בר" או "פראי" (כלומר לא מתורבת); أزرق (אזרק) – "כחול".
חסה כחולת-פרחים היא צמח רב-שנתי הגדל בעיקר באזור האקלים הממוזג.
תחום תפוצתה משתרע מדרום-מזרח אירופה וצפון הים השחור, דרך המזרח התיכון ועד מרכז אסיה וחופי חצי האי ערב.
היא מצויה באלבניה, בולגריה, אוקראינה וחצי האי קרים, חצי האי הבלקני הצפון-מערבי, יוון (כולל כרתים), איי הים האגאי המזרחי וקפריסין, טורקיה, לבנון–סוריה, ישראל, ירדן, עיראק (בעיקר באזור היער התחתון של האזור ההררי), איראן, הקווקז, צפון הקווקז, ולבסוף בדרום — בעומאן.
בישראל היא גדלה על סלעי גיר בשדות שיחים ובחורשים פתוחים ים תיכוניים, נפוצה בשפלה המרכזית, בכל ההר, בעמק יזרעאל ואף במדבר יהודה גולן וחרמון.
הצמח קירח, בעל גוון אפרפר-כחלחל, מוהל לבן ושורש שיפודי מעובה דמוי פקעת, לעיתים בעל אונות.
הגבעול פשוט, זקוף ועבה, בצבע סגול חיוור, נושא עלים לאורכו, ומסתיים בתפרחת דמוית אשכול או דמוית מכבד.
פיצולים בחלקו העליון הם למעשה עוקצי תפרחות, המרכיבים את המכבד או האשכול, ואינם ענפים אמיתיים.
העלים מסורגים ופשוטים, מוארכים עד דמויי אזמל בקו מתאר כללי, שסועים-מנוצים לאונות מוארכות, משוננות-קוצניות, הפונות בזווית חדה לאחור, לעבר בסיס הטרף.
שפת העלים נושאת ריסים עדינים.
העלים התחתונים בעלי פטוטרת ומתייבשים במהירות.
עלי הגבעול אינם סורחים; בסיסיהם דמויי-חץ, בעלי שתי אונות צדדיות הלופתות את הגבעול, אך אינן נמשכות לאורכו.
העלים שמבסיסם מסתעפים גבעולי התפרחת תמימים, אזמליים-חדים.
הקרקפות זקופות וגדולות, קוטרן 2 עד 4 ס"מ, ומורכבות מ־35 עד 50 פרחים לשוניים בלבד.
עוקצי הקרקפות עבים, זקופים–מפושקים, נושאים קרקפת אחת או שתיים, ועטויים חפים, ואינם מתעבים סמוך לבסיס.
המעטפת באורך 2.5 עד 3 ס"מ; חפי המעטפת בצבעם סגול חיוור בחלקם העליון, קודקודיהם כמעט חדים ושוליהם בקצה ריסניים מאוד.
המצעיות מגוממות וחשופות – חסרות זיפים, קשקשים או מוצים.
כותרת הפרחים הלשוניים מורכבת מצינור קצר המסתיים בלשון ארוכה ושטוחה שבשפתה חמש שיניים; הם דו-מיניים.
האבקנים חמישה, זיריהם מפורדים ומחוברים לדופן הפנימית של צינור הכותרת, המאבקים מאוחים לצינור ויוצרים מעטפת סביב עמוד השחלה, ונפתחים כלפי פנים.
השחלה תחתית, בת שני עלי שחלה, מגורה אחת, ובתוכה ביצית אחת; סביב בסיס עמוד השחלה מצוי צופן, ועמוד השחלה מסתיים בשתי צלקות ארוכות.
צבע הפרחים צהוב בהיר בחרמון ברום 1,250 ויתר וסגול בהיר בשאר האזורים.
הזירעונים שווים בצורתם, אורכם 6 עד 7 מ"מ, פחוסים מאוד, דמויי אליפסה רחבה, ובעלי שוליים בולטים, ומסתיימים בחוד קצר וברור למראה (mucronate), מעליו מקור לבן ועדין מאוד, שאורכו כפול או עד פי שלוש מאורך גוף הזרעון.
הציצית לבנה, עשויה שערות פשוטות ורכות, המסודרות במספר טורים, ונישאת על דיסק בקצה המקור.
היא משתיירת גם לאחר הבשלת הזרעון.
חסוס חיל מָנְסַאנוֹ (בספרדית: Jesús Gil Manzano; נולד ב-4 בפברואר 1984) הוא שופט כדורגל ספרדי השופט בלה ליגה, ליגת הכדורגל הבכירה בספרד ונמנה עם שופטי דרג העילית של אופ"א.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-25 באוגוסט 2012 במשחק בין מאלגה למיורקה.
חיל מנסאנו שפט גם ברבע גמר גביע המלך 2013/2014 בין ראסינג סנטנדר לריאל סוסיאדד, שם סירבה ראסינג לשחק לאחר דקה אחת.
בעקבות המשחק בין ברצלונה לז'ירונה ב-23 בספטמבר 2018, שהסתיים בתוצאה 2–2, סירב לאו מסי ללחוץ את ידו לאחר המשחק.
הוא שפט גם במשחקים בליגות העליונות של מדינות שונות, כגון ב-10 בפברואר 2019, בדרבי של פאוק נגד אולימפיאקוס שנגמר בתוצאה 3–1 לפאוק.
פרס ויסנטה אסבדו (פרס המוענק לשופט הטוב ביותר בליגה): 2017/2018
חסוס אָרֶסוֹ בלנקו (בספרדית: Jesús Areso Blanco; נולד ב-2 ביולי 1999) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן הימני באתלטיק בילבאו מהלה ליגה.
זכה בתואר שער העונה בליגה הספרדית בעונת 2023/2024, לאחר שכבש מהגבהה מדגל הקרן בזמן התקפה.
ארסו נולד בקסקנטה, נבררה, והצטרף למחלקת הנוער של אוססונה בשנת 2014. ב-7 ביולי 2017, לאחר שסיים את הכשרתו, עבר לאתלטיק בילבאו לאחר שהמועדון שילם את סעיף השחרור שלו בסך 450,000 אירו; בטענה להתנהגות "מתעללת", אוססונה בחרה להפסיק את הקשרים עם אתלטיק לאחר מכן.
ארסו הוקצה לקבוצת המילואים של אתלטיק בילבאו, והופיע לראשונה בקבוצה הבוגרת ב-2 בספטמבר 2017. בתחילה היה מחליף לג'ון סילרו, ובסופו של דבר הפך למגן הימני הראשון של הקבוצה.
באוגוסט 2020, לאחר שהשתתף במשחקי ההכנה של הקבוצה הבוגרת, הודח ארסו לקבוצת המילואים לאחר שסירב להסכים להארכת חוזה, ובילה את כל העונה מבלי ששיחק דקה אחת.
הוא לכאורה סירב לחידוש חוזה לאחר שראה סיכויים מועטים לשחק בקבוצה הראשונה, ועזב רשמית את המועדון ב-26 במאי 2021.
מיד לאחר שעזב את אתלטיק, ארסו חזר לאוססונה לאחר שחתם על חוזה לחמש שנים ב-26 במאי 2021. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית ב-26 בספטמבר, כשפתח בהרכב בניצחון 3:2 על מאלורקה.
ב-23 באוגוסט 2022, לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות, הושאל ארסו לקבוצת בורגוס מהליגה השנייה הספרדית לעונה אחת.
ב-21 בינואר 2024, לאחר שחזר לאוססונה, הוא כבש את שער הניצחון בניצחון 3:2 על חטאפה לאחר הגבהה מדגל הקרן במרחק של יותר מ-30 מטרים שהסתובבה לחיבורים.
ארסו ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת חבל הבסקים הלא רשמית במאי 2019, בתיקו 0:0 נגד פנמה.
אחיו הגדול של ארסו, חאבייר, הוא גם כדורגלן.
הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת סאן חואן, השכנה של אוססונה.
שער החודש בליגה הספרדית: ינואר 2024
חסוס חילברטו אורוסקו צ'יקטה (בספרדית: Jesús Gilberto Orozco Chiquete; נולד ב-19 בפברואר 2002 בספופן שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קרוס אסול מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת מקסיקו.
אורוסקו גדל במחלקת הנוער של גוודלחרה.
בעונת החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת ליגת העל המקסיקנית.
ב-16 בדצמבר 2023 ערך אורוסקו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו, בהפסד 3-2 לנבחרת קולומביה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת מקסיקו לטורניר קופה אמריקה 2024, אך לא שיחק בטורניר.
חסוס ואסקס אלקלדה (בספרדית: Jesús Vázquez Alcalde; נולד ב-2 בינואר 2003) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ולנסיה מהלה ליגה.
ואסקס נולד במרידה שבאקסטרמדורה, והצטרף למחלקת הנוער של ולנסיה בגיל חמש.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים במדי קבוצת המילואים ב-1 בנובמבר 2020, כשפתח בהרכב בתיקו ביתי 0–0 נגד הרקולס במסגרת הליגה הספרדית השלישית.
ב-16 בדצמבר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה, כשפתח בהרכב בניצחון חוץ 4–2 על טראסה במסגרת גביע המלך הספרדי.
ב-21 במרץ הוא כבש את שערו הראשון בבוגרים במדי קבוצת המילואים, בהפסד 1–2 לאלקויאנו.
ב-1 ביוני 2021, האריך ואסקס את חוזהו בוולנסיה עד 2025. ב-28 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, כשנכנס כמחליף במקום דניס צ'רישב בניצחון ביתי 3–0 על אלאבס.
ב-14 בינואר 2024 כבש ואסקס את שערו הראשון במדי הקבוצה הראשונה של ולנסיה, בניצחון 1–4 נגד קדיס בלה ליגה.
אביו של ואסקס, בראוליו ואסקס, הוא כדורגלן עבר.
חַסָּה רָתְמִית (שם מדעי: Lactuca saligna) היא מין חד-שנתי או דו-שנתי ממשפחת המורכבים, הגדל בעיקר באזורים בעלי אקלים ממוזג.
תחום תפוצתו משתרע מהאיים האזוריים שבאוקיינוס האטלנטי, דרך מרבית ארצות אגן הים התיכון (למעט לוב, אך כולל חצי האי ערב וסיני), מרכז ומערב אירופה, ועד איראן במזרח.
גבולה הצפוני של התפוצה מגיע לבריטניה, הולנד, בלגיה, גרמניה ואף לרוסיה האירופית.
המין התאזרח בארצות הברית מקליפורניה ועד החוף המזרחי וכן בדרום קנדה (אונטריו, קוויבק).
בדרום אמריקה דווח רק מאורוגוואי.
באוסטרליה הוא התאזרח בכל המדינות למעט הטריטוריה הצפונית.
בנוסף לכך, דווח גם מאזורים שונים במזרח אירופה (פולין, פרימוריה שברוסיה) ומקזחסטן.
בישראל מצויה חסה רותמית באזורים בעלי אקלים ים-תיכוני ומערב אירנו-טורני.
היא מצויה בבתי-גידול מופרעים-מופרים, בקרקעות עשירות בנוטריינטים, רודרליים תפוצתה כוללת את השפלה הצפונית והמרכזית, הרי הצפון והדרום, מדבר יהודה, הבקעה הצפונית, רמת הגולן והחרמון.
מאפיינים מורפולוגיים של חסה רותמית
צמח עשבוני חד-שנתי או דו-שנתי, קירח ובעל מוהל חלבי, שגובהו 60 עד 100 ס"מ ואף יותר.
שורשו שיפודי, והוא נושא גבעול יחיד או מספר גבעולים היוצאים מאותו מקום בבסיסו.
הגבעולים זקופים או נוטים כלפי מעלה, ישרים (כולל הענפים הצדדיים), דקים, דמויי שרביט, קירחים, צבעם ירקרק לבנבן, נושאי עלים, ובראשם תפרחת צרה דמוית אשכול או שיבולת.
העלים מסורגים ופשוטים, ומרוכזים במחצית התחתונה עד שלושת רבעי הגובה (ולעיתים אף יותר) של כל גבעול, ואינם מפוזרים באופן אחיד לכל אורכו.
בחלקו העליון של הגבעול, כאשר העלים הופכים לקטנים מאוד ואינם שסועים עוד, מתפתחים לעיתים ענפים צדדיים מחיקי אותם עלים זעירים, ומהם מתפתחות הקרקפות.
העלים ירקרקים או בעלי גוון כחלחל, ולאורכם נמשך פס לבן ובולט של העורק האמצעי.
גם עורקי המשנה לבנבנים, דבר שמבליט עוד יותר את תבנית העורקים על פני הטרף.
העלים רב-צורתיים – צורתם משתנה בהתאם למיקומם ובמהלך התפתחות הצמח.
עלי השושנת בבסיס הצמח נושאים פטוטרת, ושסועים-מנוצים לאונות מוארכות הפונות לאחור, משוננות ולעיתים מסתיימות בקצה קוצני.
עלי הגבעול התחתונים יושבים, שסועים ומפושקים אך אינם זקופים; בסיסיהם דמויי חץ, בעלי שתי אונות אחוריות קהות וקצרות יחסית, שאינן בולטות החוצה ולעיתים מקיפות את הגבעול בצורה רפה בלבד.
המעבר לעלי הגבעול העליונים חד, והשינוי בגודלם ניכר: ככל שעולים במעלה הגבעול, העלים נעשים קטנים וצרים יותר, עד שלבסוף הם נעשים דמויי חוט.
עלי הגבעול העליונים תמימים או משוננים בעדינות, זקופים וצמודים לגבעול.
האונות האחוריות שלהם צרות, מוארכות ומסתיימות בקודקוד חד, ולעיתים הן נראות ראש חץ של ממש.
לעיתים ניכרות לאורך העורק האמצעי שערות זיפניות דוקרניות (prickly-setose).
התפרחת של חסה רותמית (Lactuca saligna) מתפתחת על גבעולים היוצאים כולם מן השושנת שבבסיס הצמח, והיא מופיעה בשתי צורות עיקריות: לעיתים דמוית אשכול ולעיתים דמוית אשבול.
בתפרחות דמויות אשכול הקרקפות ערוכות כבודדות או בקבוצות של 2 עד 5 לאורך צירי המשנה הצרים, ואילו בתפרחות דמויות אשבול הקרקפות יושבות על הציר המרכזי בלבד, לעיתים אחת-אחת ולעיתים כמה בו-זמנית זו מעל זו.
התפרחת דמוית האשכול שבראש הגבעול צרה בהשוואה לתפרחת הרחבה של חסת המצפן, מעין פירמידה הפוכה – והבדל זה מהווה סימן היכר חשוב להבחנה בין שני המינים.
הקרקפות נושאות 9 עד 15 פרחים לשוניים בלבד, שכותרתם מסתיימת בחמש שיניים.
הקרקפות גדולות יחסית, יושבות על עוקצים קצרים נושאי חפים, והמצעית בהן חשופה (ללא זיפים, קשקשים או מוצים).
המעטפת גלילית, באורך 6 עד 9 מ"מ, ולעיתים נדירות עולה על 13 מ"מ.
היא מורכבת משני דורים של חפים: החפים החיצוניים קצרים מעט מהפנימיים, או כמעט שווים להם באורכם.
כל החפים קירחים, זקופים ונותרים זקופים גם לאחר הבשלת הפרי.
צבעם ירקרק-צהבהב עם גוון סגלגל-אדמדם, ולעיתים קצותיהם מקבלים גוון כהה-סגלגל.
צורתם דמוית אזמל עד סרגל, שוליהם לעיתים קרומיים, וקודקודיהם קהים עד חדים.
הפרחים לשוניים בלבד ודו-מיניים – תכונות אלו אופייניות לכל מיני הסוג חסה, ואף נחשבות לאחד ממאפייני ההיכר שלו בתוך משפחת המורכבים (Asteraceae), שבה קיים טיפוס נוסף של פרחים – פרחים צינוריים.
הפרחים צהובים, ולעיתים צידם החיצוני, הצד שלא פונה למרכז הקרקפת הוא בגוון כחלחל או כחלחל-אפרפר.
עם התייבשותם, עשויים הפרחים לקבל גוון כחלחל-אפור מלא.
הפרחים אינם נושרים כיחידה אחת, אלא מתפרקים או נמוגים בהדרגה.
הכותרת מורכבת מצינור קצר המסתיים בלשון ארוכה ושטוחה, שבשפתה חמש שיניים.
חמשת האבקנים בעלי זירים מפורדים ומחוברים לדופן הפנימית של צינור הכותרת, והמאבקים מאוחים לצינור ויוצרים מעטפת סביב עמוד השחלה (צינור המאבקים), ונפתחים כלפיה.
השחלה תחתית, בת שני עלי שחלה, מגורה אחת, ובתוכה ביצית אחת.
בראש השחלה, סביב בסיס עמוד השחלה, מצוי צופן.
עמוד השחלה מסתיים בשתי צלקות ארוכות.
הזירעונים חומים בהירים, פחוסים במקצת, וצורתם מוארכת עד דמוי ביצה הפוכה.
אורכם 2.5 עד 3.5 מ"מ, ורוחבם המרבי נמצא מעט מעל אמצעם.
קצותיהם מסתיימים בחוד קצר (mucronate), שממנו יוצא מקור דק ולבן.
שני הצדדים קירחים, נושאים 5 עד 7 צלעות אורך, ולעיתים קיימים קמטים לרוחב עדינים.
הזירעונים שווים זה לזה בצורתם, וזרעוני ההיקף נותרים חשופים ואינם עטופים בחפי המעטפת.
המקור לבן, ארוך ונימי ומופרד בחדות מגוף הזירעון, באורך 5 עד 6 מ"מ (לעיתים רחוקות 2 מ"מ); אורכו פי 1 עד 2 מאורך גוף הזירעון.
הציצית לבנה, באורך 5 עד 6 מ"מ, עשויה שערות פשוטות ורכות המסודרות במספר טורים.
היא משתיירת גם לאחר הבשלת הזירעון.
חסה שיכנית (שם מדעי: Lactuca aculeata) היא צמח עשבוני דו-שנתי ממשפחת המורכבים, השייך לשבט העולשיים (הכולל גם את ניסנית, מרור והרדופנין).
המין נפוץ בעיקר ברמת הגולן.
בשלב הצעיר, מנובמבר ועד אביב, גובהו אינו עולה על 10 עד 20 ס"מ.
לקראת מאי מתארך הגבעול, נושא עלים רחבים, ומגיע לשיא גובהו – 100 עד 150 ס"מ – בתוך כחודש.
הגבעול זקוף, לבן בוהק, ומכוסה לכל אורכו בשִׁיכים חזקים וישרים.
לעיתים היא גדלה בצוותא עם חסת המצפן, שלה היא דומה מאוד במראהּ, אולם היא נבדלת ממנה בכמה מאפיינים ובייחוד בפריחתה המאוחרת – מחודש אוגוסט ועד אוקטובר – בעוד שחסת המצפן ברוב המקרים כבר יבשה באותה עונה, או לכל היותר מצויה בשלב הפצת זירעוניה ופריחת פרחיה האחרונים.
התפוצה הגאוגרפית של חסה שיכנית מצומצמת, וכוללת את טורקיה (מרכז ומזרח אנטוליה), צפון עיראק (נדיר), צפון-מערב איראן, סוריה, ירדן וישראל.
בישראל מרבית האוכלוסייה תועדה ברמת הגולן עם מספר מקומות נוספים כמו עמק יזרעאל, רמת יששכר.
כל האוכלוסיות שנצפו בדרום הגולן נמצאו בקרקעות שמקורן בבזלת, לרוב באזורים אלוביאליים – כלומר במקומות שבהם שיטפונות וזרמי נחלים הסיעו במשך אלפי שנים כמויות גדולות של סחף – וכתוצאה מכך נוצרו אדמות עמוקות ועשירות, המתאימות להתבססות מין זה.
בטורקיה תוארו אוכלוסיות של חסה שיכנית הצומחות בקרקעות קירטוניות – קרקעות שמקורן בסלעי קירטון רכים ועשירים בסידן פחמתי.
קרקעות אלה בסיסיות, מנוקזות היטב, אך נחשבות דלות בחומרי הזנה מסוימים.
עובדה זו מצביעה על יכולת ההסתגלות של חסה שיכנית למגוון רחב של סוגי קרקעות, החל מאדמות בזלתיות עמוקות בדרום הגולן ועד קרקעות קירטוניות בצפון טורקיה.
האוכלוסיות ברמת הגולן הן רודרליות מובהקות – כלומר מופיעות בעיקר בבתי גידול מופרעים מעשה ידי אדם, כגון דרכים, עפר ועיי פסולת.
לא ברור מהו בית הגידול הטבעי של מין זה, וייתכן כי בתי גידול רודרליים הם אכן בית גידולו המקורי, בדומה לחסת המצפן.
בתי גידול מתועדים ברמת הגולן
צדי דרכים – בעיקר לאורך כבישים.
הכביש הראשי בדרום הגולן נכבש בהדרגה בידי חסה שיכנית, שכנראה עמידה לריסוסי עשבייה בצדי דרכים.
במיוחד בולט הקטע מול מנחת פיק, בין צומת אפיק לאל-על, שבו יוצרת החסה שדרות צפופות לאורך הכביש.
ערימות פסולת בניין ושרידי עבודות עפר – על ערימות סטריליות של עפר ושברי בטון נמצאו פרטים גבוהים במיוחד, עד 3 מטרים.
בערימות ותיקות, שכבר אוכלסו במיני חלוץ אחרים (כגון דגניים וחד־שנתיים), לא נמצאו כלל פרטים של חסה שיכנית.
תצפית זו מעידה שהמין הוא חלוץ מובהק, המופיע ראשון בבתי גידול חדשים ולא מיושבים.
גינות מושקות ושטחי נוי – במקומות מושקים, יחד עם מינים רודרליים אחרים המשגשגים בסביבה לחה, נראית חסה שיכנית ירוקה ורעננה יותר: העלים בשרניים, והפרטים מאריכים את תקופת הפריחה לעיתים עד דצמבר.
בית גידול זה נצפה רק בתחומי יישובים.
מחוץ ליישובים – בשדות נטושים, מעובדים או שטחים חקלאיים – לא נמצאו פרטים של חסה שיכנית.
בפרק זה מובאים רק המאפיינים המבדילים.
המעוניין להעמיק מוזמן לעיין בערך חסה ובשני הפרקים הבאים.
חסה שיכנית היא צמח עשבוני דו-שנתי, גבוה (100 עד 150 ס"מ), מכיל מוהל חלבי.
גבעוליו ועליו מכוסים שיכים – ומכאן שמו.
הגבעול זקוף, לבן, ומכוסה שיכים חזקים וישרים לכל אורכו (ואילו בחסת המצפן השיכים מצויים בעיקר בחלק התחתון של הגבעול).
העלים מסורגים פשוטים אליפטיים, לא מפורצים (לא שסועים), ושפתם משוננת.
הם אינם סרוחים אלא חובקים את הגבעול, בעלי אוזניות מעוגלות פחות או יותר.
שני צדי העלה מכוסים שיכים, ולעורק המרכזי בצד התחתון שיכים עבים במיוחד.
ענפי התפרחת מפושקים בזווית ישרה ויוצרים נוף מבודר.
לעוקצי הקרקפות יש גם שיכים וגם שערות זיפניות נושאות בלוטות (glandular-setulose) מתחת לראשי הקרקפות.
השערות הבלוטיות יוצרות לעיתים תחושת דביקות בעת מגע.
הקרקפת אורכה 6 עד 10 מ"מ, ובה פרחים לשוניים דו-מיניים וצהובים.
הזירעונים חומים, קציהם מעוגל פחות או יותר וסימטרי.
הפרי הוא זירעון מצולע בעל מקור: אורכו (ללא המקור) כ-3 מ"מ, צבעו חום כהה.
אורך המקור כאורך הזירעון, צבעו לבן, והוא נושר בקלות.
מה מבדיל בין חסה שיכנית לחסת המצפן
חסה שִׁיכָּנִית (Lactuca aculeata) גדלה לעיתים באותם בתי גידול יחד עם חסת המצפן (Lactuca serriola), והדמיון ביניהן רב.
עם זאת, עיון בהבדלים ביניהן מחדד את דמותה הייחודית של חסה שִׁיכָּנִית:
שיכים – גבעולי חסה שִׁיכָּנִית מכוסים לכל אורכם בשיכים חזקים ונוקשים, בעוד שבחסת המצפן השיכים מרוכזים בעיקר בבסיס הגבעול.
עלים – עלי חסה שִׁיכָּנִית קצרים יותר, בלתי־שסועים ושפתם משוננת; בניגוד לעלי חסת המצפן, שהם לרוב ארוכים יותר ובעלי שסעים.
עוקצי התפרחות – בחסה שִׁיכָּנִית עוקצי הקרקפות מכוסים שערות בלוטיות עדינות, היוצרות תחושת דביקות ברורה במגע.
לעומת זאת, בחסת המצפן אין כלל שערות בלוטיות, וממילא גם לא תחושת דביקות.
מבנה התפרחת – נופה של חסה שִׁיכָּנִית "מבודר": ענפי התפרחת המשניים יוצאים מן הגבעול המרכזי בזוויות ישרות ואינם מסתיימים באותו מישור.
לעומתה, לחסת המצפן נוף זקוף וצפוף: ענפי התפרחת המשניים מסתעפים בזוויות חדות, ורובם מסתיימים במישור אחד ויוצרים צורת "פירמידה הפוכה".
עיתוי הפריחה – חסה שִׁיכָּנִית מתחילה לפרוח רק בראשית אוגוסט, בעוד שחסת המצפן פורחת כבר מאמצע יוני.
בתקופה שבה חסה שִׁיכָּנִית מתחילה לפרוח, חסת המצפן כבר מצויה בשלב הפצת הזרעים – דבר המקל על ההבחנה בין השתיים.
שלד הצמח לאחר הפצת הזרעים – בשלבי הסיום, שלד חסה שִׁיכָּנִית בולט בצבעו הלבן־הבוהק, בעוד ששלד חסת המצפן חום־כהה.
חסה שיכנית נובטת מאמצע נובמבר, ומפתחת קבוצת עלים ירוקים ורחבים, המלבינים מגודש השִׁיכים המכסים אותם.
העלים עומדים זקופים סביב גבעול קצר ונוקשה, וגובה הצמח עד האביב אינו עולה על 10 עד 20 ס"מ.
לקראת מאי הגבעול מתארך, נושא עלים רחבים, ומגיע לשיא גובהו בתוך כחודש.
בקודקודו מתפתחים ענפי תפרחת צעירים וקרקפות סגורות, היוצרות גוש ירקרק שעדיין איננו מפותח.
הצמח שוהה במצב זה כחודש ואף יותר.
רק בסוף יולי – כאשר חסת המצפן כבר מצויה בשיא פריחתה או בשלב הפצת זרעים – מתחילה בחסה השיכנית התארכות מואצת של ענפי תפרחת צדדיים אופקיים.
ענפים אלו גדלים במקביל לקרקע ויוצרים בתוך כשבועיים נוף מבודר האופייני למין זה.
אצל חסת המצפן הענפים הצדדיים מתארכים באלכסון, ויוצרים מראה המזכיר פירמידה הפוכה.
הפריחה מתחילה בראשית אוגוסט – מאוחרת מזו של חסת המצפן, אשר בשלב זה כבר יבשה או נמצאת בסיום פריחתה.
הקרקפת של חסה שיכנית פורחת יום אחד בלבד, והפרחים נובלים כבר בשעות החמות של היום; אך מכלול הפריחה נמשך ברצף עד אמצע אוקטובר.
במקביל נמשכים תהליכי הבשלת הזרעים והפצתם מקרקפות שכבר פרחו.
בתום עונת הפריחה והפצת הזרעים מתייבש הצמח; השִׁיכים והשערות נושרים, ושלדו הלבנבן והבוהק נותר בולט בשטח.