tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקיר יכול להוות משטח פונקציונלי, המאפשר שימוש בשטחו, בין על ידי התקנת מתקנים שונים על הקיר (תליית ארונות או גופי תאורה על הקיר) או בתוכו של הקיר (העברת קווי חשמל, צנרת מים או ביוב בתוך הקיר).
כמו כן הקיר יכול להוות אלמנט עיצובי, בין על ידי היותו בסיס לאלמנטים אחרים (תליית תמונות על הקיר, או ציור על גבי הקיר (פרסקו או גרפיטי), ובין על ידי שימוש בחומרי גלם שונים היוצרים עיצובים שונים באמצעות מראה הקיר עצמו (שימוש בזכוכית, מתכת, עץ או אבן מסוגים שונים).
כל קיר מכל חומר יכול להיות קיר המתפקד כמחיצה בלבד, או קיר נושא, הנושא חלק מעומסי הבניין.
קירות נושאים הם קירות הבנויים מלבנים או עשויים בטון מזוין.
בטכנולוגיות המסורתיות של הבנייה, היו נבנים קירות לבנים נושאים בלבד.
היכולת לבנות עמודים וקורות התומכים רצפות ותקרות שעליהם מונחים בחופשיות מחיצות כבדות, הייתה מוגבלת.
טכנולוגיות הבנייה החל מתחילת המאה ה-20, הכוללות שימוש בבטון מזוין וקורות פלדה כמרכיבים עיקריים בשלד המבנה, איפשרו פריצת דרך באדריכלות בזכות היכולת למקם קירות באופן חופשי בתוכנית המבנה ללא מגבלות קונסטרוקטיביות.
בזכות טכנולוגיות אלו ניתק באופן חלקי הקשר בין המבנה לתפקודו וניתנת האפשרות ליצור מערכת חללים פונקציונלית ללא אילוצים הנובעים מיכולתם הפיזית של הקירות הנושאים, החייבים להימצא אחד מעל השני.
שינוי זה היווה אחד מהמאפיינים הבסיסיים והמגדירים של האדריכלות המודרנית.
כיום, רוב הקירות בבניינים נבנים כקירות קלים ולא כקירות נושאים, על פני קומה שבה עמודים בלבד.
הגישה המכונה "חלל זורם" היא גישה שנולדה מתוך טכנולוגיה זו והיא מקובלת בעיקר בבנייני משרדים רבי קומות.
על פי גישה זו, למעט גרעין הבניין שבו המדרגות ופירי המעליות בו נבנים קירות יצוקים מבטון מזוין, תוכנית הקומה ריקה מקירות.
באופן זה, כל גוף או עסק השוכר את הקומה יכול לארגן את החלל באופן המתאים לו מבחינה פונקציונלית על ידי בניית קירות קלים, לרוב קירות גבס או מחיצות דקות אשר תפקידן להגדיל את שטח הפנים של החלל או להגדיר בו חללי משנה עבור עובדים.
במקומות רבים לא נבנים קירות כלל אלא תאים משרדיים המוגדרים על ידי קירות ומחיצות נמוכות.
גם בבנייני מגורים נהוג כיום לבנות בקירות איטונג או קירות גבס שהם קלים: גם במשקלם שאינו מעמיס רבות על הבניין וגם קלים לבנייה או להזזה לפי הצורך.
על ידי עיצוב פנים, ניתן בקלות יחסית להרוס קירות או חלקי קירות וליצור קירות אחרים שמחלקים את החלל אחרת, ללא חשש מפגיעה ביציבות המבנה.
קיר אבן הוא קיר שנבנה מאבנים.
קיר הבנוי מלבנים הוא הקיר הפשוט ביותר מבחינה טכנולוגית וקירות כאלו בונה האדם משחר ההיסטוריה.
אומנות הבנייה בלבנים פיתחה במשך ההיסטוריה ובמקומות שונים שיטות שונות להנחת הלבנים, התלויות גם בסוגן וגודלן, אשר בעזרת קומפוזיציה שונה של הנחת הלבנים והדבקתן האופציונלית במלט, ניתן לבנות קיר בעל תכונות אסתטיות ומבניות שונות.
כמו כן, קיימות שיטות לחיבור בין קירות במצבים גאומטריים שונים (לדוגמה: בניית קשתות) המאפשרות תמיכתו של הקיר במבנה מורכב, ושיטות ליצירת פתחים (חלונות ודלתות) בתוך הקירות.
קירות לבנים נחשבים ליפים מאוד ולכן נשארים חשופים ולא מטוייחים פעמים רבות.
קירות בטון או קירות בלוקים חיצוניים מחופים פעמים רבות על ידי "חיפוי אבן" כדי ליצור מראה של קיר לבנים אך לבנות אותו בפועל בשיטה אחרת.
קירות של מבנים רבים מחופים על ידי אבן ירושלמית שנותנת לקיר מראה כאילו נבנה מלבני אבן ובירושלים, בה חזית העשויה מאבן זו היא חוק מחייב בבנייה, זול ובטוח יותר לבנות קיר בטון מחופה אבן מאשר לבנות את הקיר מלבני אבן ירושלמית אמיתיים.
הבעיות המבניות העיקריות של קיר לבנים, מלבד משקלו הגדול יחסית שמכביד על הרכיבים שתחתיו, הן סכנת קריסה בציר האופקי המקביל למישור הקיר ובעיות גזירה בכיוון אלכסוני של 45 מעלות על גבי מישור הקיר.
מאמצי הגזירה יוצרים פעמים רבות סדקים הנראים בקיר בצורת "זיגזג" אלכסוני לאורך הפוגות (הרווחים שבין הלבנים).
קירות בטון יכולים לתפקד כקיר נושא, במקום קיר לבנים, או להיות בעלי מסגרת בטון בלבד ומילויה בחומר בנייה אחר.
כמעט תמיד מדובר בבטון מזוין המעניק לקיר חוזק מבני רב יותר.
קיר נושא מבטון מזוין נדרש על פי הספרות המקצועית בעובי מינימלי של 20 ס"מ, ועם שתי רשתות ברזל בקוטר מינימלי של 8 מ"מ ופסיעות של 20 ס"מ.
יש והחישוב הסטטי מכתיב עובי יותר גדול או זיון יותר צפוף מהמינימום הנדרש.
קירות בטון שלא עומדים בתנאים לעיל מבחינת עובי וכמות הזיון, אינם קירות נושאים.
בבנייה המודרנית, קירות בטון נבנים כאמור סביב גרעיני הבניין, שם מתפקדים כקירות נושאים ובנוסף מתפקדים יחד כעמוד אחד מרכזי גדול העוזר בייצוב הבניין כולו.
כמו כן, קירות בטון נבנים סביב ממ"דים ומקלטים.
קיר בלוקים (או לבנים קלות)
בבנייה כיום, יותר קל ונוח להשתמש בבלוקי בטון אווריריים או בלוקי איטונג כדי לבנות קירות רגילים, שאינם נושאים.
קירות אלה כבדים יותר מקירות גבס אך יכולים לשמש לקיר חיצוני.
יתרון נוסף הוא יכולתם להחזיק בקלות יחסית משקל נוסף כגון ארונות קיר, מדפים כבדים וכדומה על ידי חיבור אלו בהברגות עם דיבלים.
בקירות גבס לעומתם ניתן לחבר אלמנטים נוספים רק אל קורותיהם הפנימיות .
קירות אלה תמיד מטוייחים בטיח מסוג שהוא או מחופים בחומר אחר לטובת העיצוב.
קירות בלוקים שכיחים עם בעוביים בין 7 ס"מ ל־15 ס"מ כקירות פנים ו- 20 ס"מ ויותר כקירות חוץ.
קירות בלוקים אינם קירות נושאים.
קיר גבס נחשב לסוג הקיר הקל ביותר והפשוט ביותר של הקירות והוא משמש לחלוקה פנימית של חללים בלבד.
קיר גבס רגיל אינו עמיד בפני מים ולכן אינו יכול לשמש כקיר חיצוני של בניין.
מסיבה זו גם לא נבנה בצמוד לרצפה אלא במרווח קל ממנה המחופה בפאנל מחומר אחר.
כמו כן, יכולות הבידוד שלו נמוכות יחסית.
קיר גבס בנוי מלוחות גבס דקים, לרוב בעובי של 12 מ"מ, המחוברים ומחוזקים על ידי קורות פח פלדה מגולוון.
קורות הפח, שגם הן קלות יחסית, משמשות כשלד הקיר ולוחות הגבס למעשה הם רק החיפוי החיצוני של הקיר.
עובי הקיר יכול להיות דק מאוד (עד 7 ס"מ לכל הפחות) וניתן בקלות לעצבו בצורות שונות, לרבות מעגליות, ולכלול בחלל שבין קורות הפח מערכות בניין שונות.
ישנם לוחות גבס לשימוש חיצוני, הם עטופים גיזת סיבי זכוכית ולא נייר וליבת הגבס משולבת סיליקונים וחומרים נוספים דוחי לחות ורטיבות.
הפטנט על לוח הגבס החיצוני דנסגלאס השייך לחברת ג'ורג'יה פאסיפיק פג בשנת 2012. אז, החלו להופיע בשוק לוחות מתחרים המיוצרים על בסיס הפטנט שפג.
בישראל נוכחים בעיקר לוחות הדנסגלאס והסופרבורד (שמיוצר בישראל).
עלותם הנמוכה והפשטות שבבניית קירות גבס הפכו אותם למוצר פופולרי ביותר של עיצוב פנים.
נעשה שימוש נפוץ גם בצמנטבורד (לוח בטון מעורבב עם שבבי עץ), לוחות עץ וחומרים קלים נוספים, באופן דומה לקירות הגבס, אלא עם תכונות עיצוביות שונות.
קיר מסך הוא קיר, לרוב מזכוכית, שאינו נושא דבר וגם את משקלו העצמי נושאים אלמנטים אחרים, לרוב עמודים וקורות עשויים אלומיניום.
קיר מסך הוא אלמנט נפוץ מאוד בבניינים חדשים יחסית (מתחילת המאה ה-20 ואילך) והוא פופולרי במיוחד בבניני משרדים ומבני ציבור הרוצים לייצר תדמית "היי-טקית".
קיר מסך יכול להיות חזית שלמה של בניין בעל שלד פלדה או בטון והוא מהווה למעשה "מסך" חיצוני בלבד שאינו קשור בשאר המבנה.
יתרונו הגדול של קיר המסך הוא משקלו הקל ביחס לאבן, מהירות ההתקנה שלו וכמות האור הגדולה מאוד שיכולה לחדור דרכו לעומת קירות אחרים בהם קיימים פתחים מצומצמים להחדרת האור.
יתרון זה היה גם חיסרון במקומות בהן השמש חזקה במיוחד וגורמת לאפקט חממה בתוך הבניין בגלל קירוי הזכוכית הגדול.
עם התקדמות טכנולוגיית הזכוכית ניתן לשלב זכוכיות בעלות ציפויים שבולמים אור וקרינה.
טיפוס קירות הוא ענף ספורט אתגרי שבו על הספורטאי להגיע בטיפוס לסופו של מסלול על הקיר, תוך שימוש באחיזות ידיים ורגליים, המפוזרות על הקיר ומחוברות אליו בברגים.
למעשה, ניתן לבנות מסלולים קשים יותר או פחות על פי שיפוע הקיר ועל פי גודל האחיזות.
ג'יימס קיר הארדי היה סוציאליסט סקוטי ממייסדי תנועת העבודה בבריטניה, הנחשב לאחד האבות המייסדים של מפלגת הלייבור הבריטית.
הארדי נולד ב-1856 למשפחה ממעמד הפועלים בעיירה קטנה בסקוטלנד.
אמו הייתה משרתת, ואביו נגר בספינה.
בעודו ילד עברה המשפחה לגלאזגו שם עבד אביו במספנה.
בגיל 7 התחיל הארדי לעבוד כנער שליח בחברה לספינות קיטור.
חינוך רשמי לא ניתן לו מעולם, אך הוריו לימדו אותו בערבים קריאה וכתיבה.
עד לנערותו המשיך הארדי ועבד בשורת עבודות בשכר נמוך.
כאשר התרחשה השבתה של המספנות על נהר הקלייד, בה נשלחו העובדים המאוגדים לביתם לתקופה של חצי שנה, נכרת מטה לחמה של המשפחה, והיא נאלצה למכור את מעט מטלטליה עבור מזון.
בשל המצב שנוצר אחד מאחיו של הארדי חלה ומת.
האם עברה לגור עם אמה בעיירה ניוארת'יל, והאב שב ויצא להפלגה בספינה.
הארדי, שהיה בן עשר באותו הזמן החל לעבוד במכרה כ"לוכד" - פותח וסוגר דלתות במשך משמרת של עשר שעות על מנת לשמור את אספקת האוויר לכורים.
בנוסף לכך, למד הארדי באותה תקופה בלימודי ערב.
כאשר האב שב מן הים חל שיפור במצבה של המשפחה, והיא עברה לכפר קווטר, שם עבד הארדי כרוכב סוסי פוני עבור המכרה הסמוך, ולאחר מכן החל לעבוד ככורה.
כאשר הגיע לגיל 20 היה כבר הארדי כורה מיומן.
הארדי השתוקק לחיים מחוץ למכרה.
בעידודה של אמו למד קצרנות, והחל להשתתף בתפילות הכנסייה האוונגלית הסקוטית, ובפעילויותיה כנגד צריכת אלכוהול.
אז טעם לראשונה את טעמו של דיבור אל מול קהל.
הוא החל להראות לכורים כדובר טבעי, ועד מהרה הנהיג את אסיפותיהם, ודיבר בשמם.
הדבר הביא לכך שהוא פוטר מעבודתו במכרה, והוא ואחיו נרשמו ב"רשימה שחורה" של אנשים שאין להעסיקם.
הרחקתו של הארדי מעבודה במכרה רק הגבירה את רצונו לפעול לטובת הכורים.
במאי 1879 התאגדו בעלי המכרות על מנת לכפות על עובדיהם הורדה בשכר.
הדבר הוביל לפעילות נמרצת של הכורים, שערכו אסיפות ענק בעיירה המילטון שבדרום לנקשייר.
הארדי מונה למזכיר האיגוד, משרה שהעניקה לו את האפשרות ליצור קשר עם נציגי כורים מכל רחבי סקוטלנד.
שלושה שבועות לאחר מכן נשלח הארדי על ידי הכורים בהמילטון כנציגם לוועידה ארצית של כורים שהתקיימה בגלאזגו.
באוגוסט 1879 מונה באופן רשמי לנציג הכורים, ופעילותו כמנהיג איגודים קיבלה מאפיין רשמי.
באוקטובר 1879 השתתף הארדי בוועידה לאומית של כורים בדאנפרמליין, בה נבחר למזכיר האיגוד הארצי, תואר רב רושם, אך מאחוריו הסתתרה העובדה הפשוטה כי הכורים לא היו עדיין מאוגדים באופן ארצי.
הארדי היה בין יוזמי שביתת הכורים בלנקשייר ב-1880 שארכה שישה שבועות.
האיגוד היה ללא משאבים, אך הצליח לספק מזון למשפחות הכורים השובתים, והארדי שכנע את הסוחרים המקומיים להעניק אשראי נדיב למשפחות.
בתקופה זו נישא ללילי וילסון, שהקימה בית תמחוי ששימש את משפחות הכורים.
השביתה בלנקשייר לא השיגה את מטרותיה, אך הארדי הוכר כמנהיג הכורים, והחל לעבוד על איגוד הכורים באופן ארצי.
ב-1881 כורי איירשייר דרשו העלאה בת עשרה אחוזים בשכרם, דרישה שנדחתה על ידי המעבידים.
על אף חוסר המשאבים של האיגוד, הצליח הארדי להשבית את המכרות לתקופה בת עשרה שבועות.
השביתה נכשלה בכך שהכורים שבו לעבודה בטרם הועלה שכרם, אך האיום בהשבתת המכרות הביא להעלאת שכר לכורים ברחבי המדינה.
לפרנסתו עבד הארדי בכתיבה עבור עיתון מקומי "חדשות קומוק", עיתון שהיה נאמן לקו המפלגה הליברלית, שתמכה בעובדים באותה התקופה.
הארדי הצטרף לאגודות ליברליות והיה פעיל בהן.
באוגוסט 1886 הצליח להקים את "איגוד הכורים של ארשייר", ומונה למזכיר בשכר.
ב-1887 החל להוציא עיתון משלו בשם "הכורה" (The Miner).
מפלגת העבודה הסקוטית, חבר הפרלמנט
על אף תמיכתו המוקדמת במפלגה הליברלית, התפקח הארדי ממדיניותו הכלכלית של ויליאם יוארט גלאדסטון, והרגיש כי הליברלים אינם רוצים ואינם יכולים לייצג את מעמד הפועלים.
הארדי האמין כי המפלגה הליברלית רצתה רק בקולות העובדים, אך אינה מוכנה לדרוש את הרפורמות הרדיקליות שהעובדים זקוקים להם.
הוא החליט להעמיד מועמדותו לפרלמנט.
באפריל 1888 העמיד עצמו כמועמד עצמאי במיד לאנארק.
הוא לא נבחר, אך הדבר לא הרתיע אותו והוא האמין כי בעתיד יוכל להצליח.
באוגוסט 1888, הקים את מפלגת העבודה הסקוטית (מפלגה שונה ממפלגת העבודה הסקוטית של ימינו), והיה למזכירה הראשון.
נשיא המפלגה היה רוברט קנינגהם - גרהאם, חבר הפרלמנט הסוציאליסט הראשון, ולאחר מכן מייסדה של המפלגה הלאומית של סקוטלנד מבשרת המפלגה הלאומית הסקוטית בימינו.
הארדי הוזמן להציג מועמדותו במחוז ווסטהאם דרום, שבאותה תקופה היה חלק מאסקס, אך כיום הוא חלק מלונדון רבתי.
במחוז היה רוב למעמד הפועלים.
הליברלים החליטו לא להריץ מועמד מטעמם, אך לא לסייע להארדי.
הארדי התמודד כנגד מועמד שמרן וזכה, ובשנת 1892 היה לחבר הפרלמנט.
כאשר קיבל את המושב סירב הארדי ללבוש את "מדי הפרלמנט" - מעיל פראק, כובע מקטיפה שחורה וצווארון מעומלן, שחברי פרלמנט אחרים, גם ממעמד הפועלים, לבשו.
הארדי הופיע בחליפת טוויד, עניבה אדומה וכובע ציידים.
כחבר פרלמנט תמך במס הכנסה פרוגרסיבי, חינוך חינם, קצבאות זקנה, ביטולו של בית הלורדים וזכות הצבעה לנשים.
ב-1893 נמנה עם מייסדי מפלגת הלייבור העצמאית, פעולה שהדאיגה את הליברלים שחששו כי המפלגה תזכה בקולות מעמד הפועלים שניתנו באופן מסורתי למפלגתם.
הארדי עלה לכותרות ב-1894 כאשר לאחר התפוצצות במכרה בפונטיפריד' שבוויילס בה נהרגו 251 כורים, ביקש כי מסר של תנחומים למשפחות ההרוגים יצורף לברכת הפרלמנט ללידתו של יורש העצר העתידי (שיהיה לימים המלך אדוארד השמיני).
הבקשה נדחתה, והארדי נשא נאום בו תקף את המונרכיה הבריטית, נאום שהביא לזעם כלפי הארדי בקרב יתר חברי הפרלמנט.
ב-1895 התמודדו בבחירות הכלליות 28 מועמדים מטעם מפלגת הלייבור העצמאית, אך אף אחד מהם, לרבות הארדי, לא הצליח להיבחר.
בחמש השנים הבאות עסק הארדי בבניית מפלגתו החדשה.
הוא נשא נאומים נלהבים בעצרות.
פעם נעצר בעצרת של סופרג'סטיות, בה נשא נאום בעד זכות ההצבעה לנשים, אך שר הפנים הבריטי, שחשש מההשלכות הפוליטיות של מעצר מנהיג מפלגת העבודה העצמאית, הורה על שחרורו המיידי.
ב-1900 ארגן הארדי פגישה של מנהיגי איגודים מקצועיים וקבוצות סוציאליסטיות, בה הוסכם להקים מפלגה שתייצג את הארגונים והמפלגות שנציגיהם נוכחו בפגישה.
פגישה זו הביאה לייסודה של מפלגת הלייבור הבריטית.
בשלב זה נקראה המפלגה "הוועדה לייצוג העבודה" (Labour Representation Committee (LRC)).
ה"וועדה" נועדה לתאם בחירת חברי פרלמנט שייצגו את האיגודים המקצועיים והעובדים, על מנת ליצור גוש פרלמנטרי שיעבוד בשיתוף פעולה לקידום חקיקת שתסייע לענייני העובדים.
בשנה זו נבחר הארדי, מטעם הוועדה, כחבר הפרלמנט הזוטר מטעם מחוז הבחירה מרת'ר טידוויל בוויילס.
הארדי ייצג מחוז זה במשך שארית הקריירה הפוליטית שלו.
פרט להארדי הצליח הלייבור בבחירות אלו להביא לבחירת חבר פרלמנט אחד נוסף, אך הייתה זו התחלה של בסיס איתן למפלגה, שכעבור 24 שנים הגיעה לשלטון בבריטניה.
הממשלה השמרנית שנבחרה בבחירות אלו הפכה לבלתי פופולרית, והמנהיג הליברלי הנרי קמפבל-בנרמן היה מודאג כי המפלגה החדשה תפצל את הקולות המתנגדים לממשלה בבחירות הבאות.
ב-1903 הגיעו הליברלים והלייבור לעסקה, שאותה הגו איש הלייבור רמזי מקדונלד והרברט גלאדסטון בנו של ויליאם יוארט גלאדסטון.
לפי העסקה לא יעמידו הליברלים מועמד לבחירה בשלושים מחוזות בבחירות הקרובות, על מנת שלא לפצל את הקול כנגד המועמד השמרני שיעמוד לבחירה באותם מחוזות.
ב-1906 החליפה הוועדה את שמה ל"מפלגת העבודה" (Labour Party).
בשנה זו הכריזה ממשלתו הליברלית של קמפבל-בנרמן על בחירות כלליות, שהסתיימו בתבוסה מכרעת לשמרנים ובניצחון גדול לליברלים.
אך עד כמה שהיה גדול הניצחון הליברלי, הצליחו גם אנשי הלייבור להביא לבחירת 29 מועמדים מטעמם.
היה זה ניצחון אישי גדול להארדי.
ב-1908 פרש הארדי מהנהגת המפלגה והוחלף בארתור הנדרסון.
הארדי בילה את שארית ימי חייו בהטפה לזכות הצבעה לנשים, ופיתח יחסי קרבה למנהיגה הפמיניסטית סילביה פנקהרסט.
הוא גם תמך בשלטון עצמי להודו ולדרום אפריקה.
בביקור בארצות הברית בשנת 1909, מתח ביקורת על הכיתתיות בקרב הרדיקלים האמריקנים.
הארדי, שהיה פציפיסט נחרד ממלחמת העולם הראשונה וביחד עם סוציאליסטים ממדינות אחרות ניסה לארגן שביתה כללית לעצירת המלחמה.
עמדתו לא הייתה פופולרית אף בתוך מפלגתו, אך הוא המשיך להופיע לעצרות כנגד המלחמה, ולתמוך בסרבני מצפון.
ב-26 בספטמבר 1915 מת משבץ בגלאזגו.
הארדי נחשב לאחד ממייסדי מפלגת הלייבור הבריטית, שהיא אחד הגורמים החשובים בפוליטיקה הבריטית במהלך המאה ה-20 ולאחריה.
הוא הוביל את תנועת העבודה הבריטית הרחק מהשפעותיו המזיקות לטעמו של המרקסיזם אל עבר גרסה מתונה, תומכת באיגוד המקצועי של הסוציאליזם שהייתה מעשית, גמישה, וסייעה להקים מפלגה סוציאליסטית שהייתה, עם הזמן, לאחת המצליחות בעולם מחוץ לסקנדינביה.
בחוגי מפלגת הלייבור נחשב הארדי למנהיג ומייסד, וזוכה גם להערכה רבה מחוצה לה.
בין השאר טיפח יחסים קרובים עם המהגרים היהודים ברובע וייטשפל ועם מנהיגים יהודים סוציאליסטים ברחבי היבשת, ודיבר בעד העניין היהודי בכל הכינוסים הסוציאליסטיים.
יוסף קרוק, בעצמו סוציאליסט יהודי שהכיר את הארדי מקרוב, שהה באנגליה כפליט מלחמה, וכתב בזכרונותיו על מפגש שהתקיים בביתו: הוא הזמינני לבוא לדירתו הפרטית.
ואכן, הדירה תאמה את אופיו.
בסביבת רובע העיתונים, בבית ישן, הייתה כל הדירה מורכבת רק מחדר אחד גדול.
כאשר הגיש לנו בדירתו כוס תה (ששפת על מכונת ספירט), נוכחתי לדעת כמה בלתי־נכונה היא התפיסה הסוציאל־דמוקראטית הרוסית (לנין הבולשביק ופליכאנוב המנשביק), לפיה מנהיג פועלים גדול יכול להיות רק איש־רוח, אינטלקטואל, משום שלפועלים אין אפשרות לרכוש את ההשכלה הפילוסופית והסוציולוגית הדרושה וכי הם יכולים להיות רק מנהיגי איגודים מקצועיים.
הנה ישבתי כאן ליד המנהיג הסוציאליסטי האנגלי הגדול ביותר, אחד הגדולים בעולם הבינלאומי; והוא היה כל כולו כורה־פחם.
בנו של כורה־פחם, ובעצמו כורה מצעירותו, ואף סבל הרבה רעב, נעשה מנהיג האיגוד המקצועי ובתור שכזה נבחר לפארלאמנט; שקד הרבה על השכלתו העצמית.
הוא הכיר בזכויותיו ההיסטוריות הגדולות של מארקס, אבל מארקס לא היה בעיניו היוצר היחיד של הסוציאליזם החדש.
בעיניו נודעה חשיבות רבה מאוד לתנועה האנארכיסטית והסינדיקאליסטית.
בשורת עניינים הוא אהד את תורת פטר קרופוטקין.
קר־הארדי היה בעל נטייה דתית, הסתמך על נביאי ישראל.
לתדהמתי סיפור לי, שלעיתים קרובות היה משמיע נאומים בכנסיות האנגליות הפרוטסטאנטיות.
בעינינו, יוצאי רוסיה, היה זה דבר פאנטאסטי.
אולם בעיני קר־הארדי נתמזגו כל המומנטים השונים הללו לאחדות הארמונית, לסוציאליזם חופשי, הומאני.גם זמן רב לאחר מותו, נדיר למצוא לגביו התייחסות שלילית.
הבית בו בילה את ילדותו בהוליטאון נשמר כמוזיאון לזכרו.
בערי בריטניה נקראים יותר מארבעים רחובות על שמו.
קיקי סמית' היא פסלת, סופרת ואמנית הדפסים אמריקאית ילידת גרמניה.
יצירותיה, החל משנות השמונים של המאה ה-20, משקפות את העניין בגוף האדם ובתפיסות פמיניסטיות.
סמית נולדה בנירנברג, גרמניה כאחת משלוש בנות.
אביה היה הפסל האמריקאי טוני סמית ואמה הייתה זמרת האופרה והשחקנית ג'יין לורנס.
המשפחה שהתה בגרמניה זמן רב, שם פיתחה האם את הקריירה שלה כזמרת.
בנעוריה היגרה המשפחה בחזרה לארצות הברית והתיישבה בניו ג'רזי.
את הכשרתה האמנותית הראשונה קיבלה מאביה והיא עזרה לו ביצירת פסליו המינימליסטיים והמופשטים.
בשנת 1971 עבדה בתיאטרון בובות.
בין השנים 1974-1976 למדה אמנות בבית הספר לאמנות שבהרטפורד, קונטיקט.
עם סיום לימודיה עברה להתגורר בעיר ניו יורק, שם הייתה שותפה לפעילות "Colab", ארגון של אמנים מתחומים שונים.
יצירותיה של סמית נתפשו כעוסקות במצבים גופניים קיצונים כביטוי למצב נפשי.
עבודות כגון "בריכת דם" (Blood Pool, 1992) או "זנב" (Tale, 1992) שהתפרסמו בתערוכה הקבוצתית "Post Human" (1992), נתפשו כביטוי לעידן הפוסט מודרני ולמיניות בעידן מגפת האידס.
היא גם כתבה מספר ספרים.
בשנת 2009 היא זכתה בפרס של "אישה באמנות" של מוזיאון ברוקלין.
קיר דייוויד פיטרס גילכריסט הוא שחקן ומוזיקאי קנדי.
ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור מרשל גרגסון בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "טרה", תפקידו בתור סם גרדנר בסדרה "לא טיפוסי", והופעתו בתור קרייג גילנר בדרמה הקומית "סיפור מצחיק".
גילכריסט נולד בשכונת קמדן טאון בלונדון, אנגליה.
בן להורים קנדים, קתרין (לבית פיטרס) ואיאן גילכריסט, ויש לו אח אחד, איאן.
סבו מצד אמו הוא בנקאי וכלכלן קנדי בשם דאגלס פיטרס, ודודו הוא הכלכלן דייוויד וילפריד פיטרס.
בשנותיו הראשונות גדל גילכריסט בלונדון, לפני שעבר להתגורר בבוסטון, מסצ'וסטס ולאחר מכן עבר לניו יורק.
בשנת 2017 החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרה הקומית "לא טיפוסי" של ספק שירותי הזרמת מדיה נטפליקס, שזכתה לשבחים ומועמדויות לפרס סטלייט ולפרס פיבודי.
הסדרה מתמקדת בחייו של סם גרדנר בן ה-18, הנמצא על הספקטרום האוטיסטי, אותו מגלם גילכריסט.
בשנת 2023 גילם את רון אדמס בסדרה "אהבה ומוות".
קיקי די הוא שם הבמה של פולין מתיוס, זמרת אנגלייה.
היא התפרסמה במיוחד מדואט שביצעה עם אלטון ג'ון לשיר "Don't Go Breaking My Heart" ב-1976. דואט זה היה מספר שבועות במקום הראשון במצעדי השירים של מצעד הסינגלים הבריטים ובילבורד הוט 100 והיה לשיר השנה במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי.
ב־1993 הוציאה די עם אלטון ג'ון גרסת דואט לשיר "True Love" מאת קול פורטר, שנכללה באלבום הדואטים של ג'ון, (1993).
גרסה זאת הגיעה למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי.
קִיקִינְדָה (בסרבית: Кикинда, בהונגרית: Nagykikinda) היא עיר ורשות מקומית השוכנת בפרובינציית וויבודינה אשר בסרביה, בירת מחוז באנאט הצפוני, בסמוך לגבול רומניה.
יש לה אוכלוסייה של בערך 40,000 איש, רובם סרבים.
בתקופת שלטונה של הקיסרית מריה תרזה ועד שנת 1774 הוקם מחוז קיקינדה.
תושביה באותה תקופה נהנו מפריבילגיות כלכליות ופוליטיות בתוך האימפריה האוסטרית.
בסוף המאה ה-18 הייתה קיקינדה אחת היישובים המאוכלסים ביותר במחוז טורונטאל, ובשנת 1857 נבנתה מסילת הרכבת בין סגד, קיקינדה וטימישוארה.
העיר נוסדה באמצע המאה ה-18 עת נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרית ובהמשך עברה לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה סופח האזור ובכלל זה העיר קיקינדה לממלכת יוגוסלביה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את הממלכה תוך ימים אחדים.
אזור קיקינדה זכה למעמד מינהלי מיוחד ונוהל על ידי נציגי המיעוט הגרמני במקום.
ב-1944 שוחררה העיר ונכללה בהמשך בשטחי יוגוסלביה.
לאחר פירוק יוגוסלביה נותרה קיקינדה בחזקת סרביה.
ב-1880 נמנו בקיקינדה 658 יהודים ובעיר הוקמו בית כנסת לקהילה ובית עלמין.
ב-1921 מנתה הקהילה 551 נפשות וב-1940 התגוררו בקיקינדה 512 יהודים.
לקהילת קיקינדה השתייכו מספר משפחות מכפרי הסביבה.
בכפר מוֹקְרִין נוסדה קהילה יהודית באמצע המאה ה-19. הוקם בית עלמין יהודי וב-1876 הוקם בית כנסת.
יהודי הכפר נרצחו כולם בשואה.
ב-1948 נהרס מבנה בית הכנסת.
עד 1935 קהילת נובי קנז'באץ נסמכה על קהילת קיקינדה.
כמו כן יהודי טוֹרְדָה ובָּאשֶייד.
בטורדה נמנו בפרוץ מלחמת העולם השנייה 10 יהודים ובבאשייד מספר דומה.
בבָּאנָאטְסְקוֹ אָרָאנְגֶ'לוֹבוֹ, נוסדה קהילה באמצע המאה ה-19. בית כנסת הוקם ב-1880. הקהילה חרבה בשואה.
גם יהודי הכפר פָּאדֶיי השתייכו לקהילת קיקינדה.
קהילה שם נוסדה במאה ה-19. בית הכנסת הוקם ב-1880. בפרוץ מלחמת העולם השנייה, נמנו שם 28 יהודים.
יהודי צ'וֹקָה השתייכו לקהילת קיקינדה.
בצ'וקה הוקם בית כנסת ב-1900. יהודי הכפר נרצחו בשואה.
בהמשך, גורשו בני הקהילה, רובם למחנה הריכוז סיימישטה, ורק 16 מהם ניצלו.
בראשית שנות ה-50 הרסו הרשויות את מבנה בית הכנסת.
אישטוואן זאדור, בשמו הקודם אישטוואן וייס (בהונגרית: Zádor István; קיקינדה, 15 בינואר 1882 – בודפשט, 24 במאי 1963) היה גרפיקאי, צייר, צייר דיוקנאות יהודי-הונגרי, ניצול שואה.
קיקיוואקה: מחנה קיץ היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית המשודרת בערוץ דיסני ומהווה ספין אוף ל"ג'סי".
הפרק הראשון בסדרה שודר ב-31 ביולי 2015 ובישראל ב-2 בדצמבר של אותה השנה.
עונות 1-5 עלו לדיסני+ לכבוד השקתה בישראל ב-16 ביוני 2022, עונה 6 עלתה ב-6 ביוני 2023 ועונה 7 תרם עלתה.
הסדרה עוקבת אחר "ג'סי", כאשר שלושה מילדי משפחת רוס – אמה, זורי וראבי – יוצאים למחנה קיץ במיין על מנת לבלות בו את החופש הגדול.
במחנה, השלושה פוגשים בחברים חדשים – לו, זנדר, חורחה וטיפני – ונאלצים להתמודד עם מנהלת המחנה המרשעת – גלאדיס – וכן עם שלל הרפתקאות נוספות.
את דמויותיהם של אמה, זורי, ראבי, לו, זנדר, טיפני וחורחה מגלמים האנסמבל פייטון ליסט, סקיי ג'קסון, קראן בראר, מירנדה מיי, קווין קווין, נינה לו ונייתן ארנאס, בהתאמה, ואת דמותה של גלאדיס מגלמת מרי סשיר.
בעונה השלישית השחקנים קווין קווין, נינה לו ונייתן ארנאס אינם לוקחים חלק.
בעונה זו מצטרפים לאנסמבל הסדרה רפאל אלחנדרו, וויל בואי ג'וניור ומלורי ג'יימס מאהוני.
העונה הרביעית עלתה ב-20 ביוני 2019. העונה החמישית עלתה ב-15 בינואר 2021. העונה השישית עלתה ב-10 ביוני 2022. באוקטובר 2022 חודשה הסדרה לעונה שביעית והאחרונה לסדרה, ששודרה לראשונה ב-23 ביולי 2023 ובערוץ דיסני בישראל ב-4 ביולי 2024. העונה השביעית והאחרונה לסדרה הסתיימה ב-2 באוגוסט 2024 ובישראל ב-22 ביולי 2025.
מעונה 6 הסדרה נקראת "קיקיוואקה: המחנה החדש".
אמה רוס (פייטון ליסט) (עונות 1–3, אורחת בעונה 5) - בתם הראשונה של מורגן וכריסטינה רוס, מהיריון ביולוגי.
שנתה השנייה במחנה מדריכה מתלמדת, בת זוגו של זנדר, חברתה הטובה ביותר של לו והיא "מרמיטה".
בעונה השלישית נהפכת לאחת מבעלי המחנה.
זורי רוס (סקיי ג'קסון) (עונות 1–3) - בתם הרביעית של מורגן וכריסטינה רוס, מאימוץ באוגנדה.
שנתה השנייה במחנה, והיא "מרמיטה" בעונה השלישית נהפכת לאחת מבעלי המחנה.
ראבי רוס (קראן בראר) (עונות 1–3) - בנם השלישי של מורגן וכריסטינה רוס, מאימוץ בהודו.
שנתו השנייה במחנה מדריך מתלמד, והוא "גריזלי".
בעל לטאת ענק בשם גברת קיפלינג בעונה השלישית נהפך למדריך הראשי של ביתן "גריזלי" ואחד מבעלי המחנה.
לו (מירנדה מיי) (עונות 1–7) - חברתה הטובה ביותר של אמה.
שנתה התשיעית במחנה, היא מדריכת "מרמיטה" והיא קצת משוגעת.
בעונה ה-4 הופכת להיות מנהלת המחנה.
זנדר (קווין קווין) (עונות 1–2) - החבר הטוב ביותר של אמה ובן זוגה.
שנתו התשיעית במחנה, והוא מדריך "גריזלי".
טיפני (נינה לו) (עונות 1–2) - חברתה הטובה ביותר של זורי.
שנתה השלישית במחנה, והיא "מרמיטה".
חורחה (נייתן ארנאס) (עונות 1–2) - חברו הטוב ביותר של ראבי.
שנתו השלישית במחנה, והוא "גריזלי".
גריף (לינקולן מלצ'ר) (עונה 2) - מחנאי חדש, מגיע למחנה בפרק הראשון של העונה השנייה.
יש לו עבר של גנבות, והוא "גריזלי".
מטאו (רפאל אלחנדרו) (עונות 3–5) - חולה ניקיון ובעל פחדים רבים, חכם שייך לביתן "גריזלי" חברם של דסטני ופין
פין (וויל בואי ג'וניור) (עונות 3–5) - אחיינה של לו, שטותניק ודי טיפש, עושה צרות, חברם של דסטני ומתאו שייך לביתן "גריזלי"
דסטני (מלורי ג'יימס מאהוני) (עונות 3–7) - חברתם של פין ומתאו, זוכת תחרויות אופנה ויופי, שייכת לביתן "מרמיטה"
נואה (ישראל ג'ונסון) (עונות 4–7) - נער מלוס אנג'לס ויועץ חדש שהוא שחקן מומחה.
גוון פלורס (סקרלט אסטבז) (עונה 4) - ילדה צעירה שחייתה מחוץ לרשת כל חייה ולפני כן קיבלה חינוך ביתי על ידי הוריה.
בעונה החמישית, משפחתה של גוון עברה לעיר והיא לא יכולה להשתתף במחנה קיקיווקה, אם כי היא עדיין שולחת הודעה לדסטני כיצד לפעול בעיר.
מאוחר יותר היא מבקרת במחנה ב"Crushin' It" ומתחברת מחדש עם חבריה.
אווה קינג (שלבי סימונס) (עונות 4–5) - נערה מהעיר הגדולה ויועצת חדשה שמעולם לא חנתה לפני כן.
פארקר פרסטון (טרבור טורדג'מן) (עונות 5–7) - הנין של "האצ'ט ג'ו" פרסטון, המייסד השותף של מחנה קיקיווקה.
לאחר שנותק על ידי הוריו בגלל רעיונות העסקים הרעים השונים שלו, פרקר מגיע למחנה קיקיווקה ב-R.V שלו.
להיות הבעלים המשותף של Camp Kikiwaka ולהשתמש בכמה מהרעיונות שלו כדי לשפר אותו, מה שמעמיד אותו לעיתים קרובות בעימות עם לו.
גלאדיס (מרי סשיר) (עונות 1–2) - מנהלת מחנה "קיקיוואקה".
בעקבות אהבה נעורים כוזבת, שהסתבכה למשולש, עם מורגן וכריסטינה רוס, היא בעלת שנאה יתרה לילדיהם.
הייזל (טסה נטינג) (עונות 1–2 אורחת בעונה 4)- אחייניתה של גלאדיס והיועצת המיוחדת שלה, והיא "סמורה".
מאוהבת בזנדר, ומצדה היא יריבתה הרומנטית של אמה, אף על פי שזנדר שונא אותה.
מרפי (קייסי קמפבל) (עונות 1–2) - השף של המחנה אשר מכין אוכל גרוע.
נרדף אחרי גלאדיס הנואשת לאהבה.
לידיה (לילי מיי סילברשטיין) (החל מעונה 2) - מחנאית "סמורה".
היא לבושה בדרך כלל בשחור ומתנהגת בתוקפנות מאוד מרירה.
טימי (נייט סטון) (עונות 1–3) - חניך שסולק מכיוון שהצ'ק של הוריו קפץ ומעולם לא נאסף על ידי הוריו.
הוא להוט להיכנס למחנה, אבל הוא תמיד נכשל, וכתוצאה מכך הוא הולך לאיבוד ביער ונשאר "נשכח", אבל ב"מעלה, למעלה והרחק", הוא מחליט לוותר ולהיות מאומץ על ידי הקיקיווקה והילד שלה.
קמרון בויס חזר לגלם את לוק בשני פרקים מהסדרה, אחד מהעונה הראשונה והשני מהעונה השנייה.
קווין צ'מברלין וכריסטינה מור חזרו לגלם את דמויותיהם ברטרם וינקל וכריסטינה רוס בפרקים מהעונה השנייה.
לאחר שנודע כי עונתה הרביעית של הסדרה "ג'סי" תהיה האחרונה בה, הוכרז כי היא לא תיגמר בזו, וכי ייצא לה ספין אוף, שיענה לשם "BUNK'D".
ב-29 בפברואר 2016, הסדרה חודשה לעונה שנייה, יחד עם ההכרזה על העונה השנייה של "תמיד ביחד".
העונה עלתה לראשונה ב-23 באוגוסט 2016.
ב-31 באוגוסט 2017 הסדרה חודשה לעונה שלישית ביחד עם "הארלי באמצע" ו-"מותחים בהליכה".
ב-1 בספטמבר 2017 נחשף כי קווין קווין, נינה לו ונייתן ארנאס לא יחזרו להשתתף בעונה השלישית.
מס' הפרק(בסדרה) מס' הפרק(בעונה) שם הפרק בעברית שם הפרק באנגלית תאריך שידור מקורי תאריך שידור בישראל 431לא דובים ולא מחנה!We Can't Bear It18 ביוני 20183 ביולי 2018442הקפיצה הגדולהLet's!
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי תאריך שידור בישראל 591מי הבוס?
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי תאריך שידור בישראל 891לו עדיין הבוס, אבל עכשיו יש גם את רוסLou's Still the Boss, but Now There's a Ross15 בינואר 202111 באוגוסט 2021902עלייתה של המכונהRise of the Machine21 בינואר 202118 באוגוסט 2021913קרוואנים ונהנים?R.V.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס בחירת הילדים של ניקלודיאון21 ביוני 2025תוכנית טלוויזיה אהובה לילדים"קיקיוואקה: מחנה קיץ"כוכב טלוויזיה האהוב (ילדים)ישראל ג'ונסוןטרבור טורדג'מןכוכבת טלוויזיה אהובה (ילדים)מלורי ג'יימס מאהונימירנדה מיי
קיקלורמפידיים (שם מדעי: Cycloramphidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב.
משפחה זו אנדמית למזרח ברזיל.
אלו צפרדעים קטנות, בעלות רגליים גדולות, גוף זהוב עד אפור ועיניים גדולות, לעיתים עם "מסיכה".
הם חיים באזורים יבשים ובין העצים ביערות ברזיל.
בעבר המשפחה הייתה חלק ממשפחת הלפטודקטיליים (Leptodactylidae), אלסודיים (Alsodidae), הילודיים (Hylodidae) ורינודרמטיים (Rhinodermatidae).
ארנסט מוריס "קיקי" ואנדוויי השלישי הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1980–1993. לאורך קריירת המשחק השתתף פעמיים במשחק האולסטאר של ה-NBA, ורשם ממוצעים כוללים של 19.7 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק.
בין השנים 2001–2006 שימש כג'נרל מנג'ר של דנוור נאגטס, ובין השנים 2008–2010 מילא תפקיד דומה בניו ג'רזי נטס.
אביו, ארני ואנדוויי, שיחק ב-NBA בין השנים 1949–1956, ודודו מל האטצ'ינס שיחק ב-NBA בין השנים 1951–1958. כמו כן, אחייניתו קוקו ואנדוויי היא טניסאית מקצוענית.
ואנדוויי נולד בעיר ויסבאדן שבגרמניה המערבית (כיום גרמניה), בעת שאביו הוצב בה כרופא בחיל האוויר של ארצות הברית.
לאחר מכן עבר עם משפחתו ללוס אנג'לס, ובשנת 1976 החל ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA").
בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1979/1980, קלע ואנדוויי 19.5 נקודות בממוצע למשחק והוביל את הקבוצה למעמד גמר טורניר אליפות המכללות.
במשחק הגמר עצמו הפסידה UCLA בתוצאה 54–59 מול אוניברסיטת לואיוויל, אותה הוביל דארל גריפית'.
בדראפט ה-NBA 1980 נבחר ואנדוויי בבחירה ה-11 על ידי דאלאס מאבריקס, אך הוא סירב לשחק עבורה.
בדצמבר 1980, כחודשיים לאחר תחילת העונה, קיבל את מבוקשו כאשר נשלח בטרייד לדנוור נאגטס בתמורה לשתי בחירות דראפט עתידיות.
לאחר עונת רוקי סולידית שבה קלע 11.5 נקודות בממוצע למשחק, פרץ ואנדוויי בעונתו השנייה כשקלע 21.5 נקודות למשחק.
הודות לקו הקדמי המוכשר של הנאגטס, שכלל גם את אלכס אינגליש ודן איסל, קלעה דנוור את ממוצע הנקודות הגבוה ביותר למשחק ב-NBA בכל אחת מארבע עונותיו בקבוצה (כ-124 למשחק לאורך התקופה).
את עונת סיים ואנדוויי במקום השני בטבלת קלעי הליגה (אחרי אינגליש) עם 26.7 נקודות למשחק, ובעונה העוקבת סיים שלישי עם שיא קריירה של 29.4 נקודות למשחק.
בשתי העונות השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, לצד חברו לקבוצה אלכס אינגליש.
ב-13 בדצמבר 1983 קלע ואנדוויי שיא קריירה של 51 נקודות במשחק מול דטרויט פיסטונס, אשר נגרר לשלוש הארכות והסתיים בתוצאה ההיסטורית 186–184 לטובת דטרויט.
סך הנקודות שקלעו שתי הקבוצות (370) הוא הגבוה ביותר בתולדות ה-NBA.
כחודש לאחר מכן, ב-11 בינואר 1984, קלע ואנדוויי 50 נקודות במשחק היסטורי נוסף, בו גברו הנאגטס על סן אנטוניו ספרס בתוצאה 163–155. סך הנקודות במשחק זה היה הגבוה בתולדות הליגה עבור משחק שלא נגרר להארכה.
ביוני 1984, לאחר ארבע עונות בדנוור, הועבר ואנדוויי בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס בתמורה לפאט ליבר, קלווין נאט, ויין קופר ושתי בחירות דראפט עתידיות.
בארבע עונותיו הראשונות בפורטלנד קלע ואנדוויי 24.1 נקודות בממוצע למשחק, ולצד קלייד דרקסלר הצעיר הוביל את הקבוצה ל-4 העפלות רצופות לפלייאוף ה-NBA.
בתחילת עונת סבל מפציעה בגבו, אשר אילצה אותו להחמיץ את 42 המשחקים הראשונים של העונה.
לאחר חזרתו התקשה לשחזר את היכולת הגבוהה שהציג טרם הפציעה, ואיבד את מקומו בחמישיית הקבוצה לג'רום קרסי.
בפברואר 1989, לאחר כארבע עונות וחצי בפורטלנד, הועבר ואנדוויי בטרייד לניו יורק ניקס, במדיה שיחק אביו ארני בין השנים 1949–1956. עד סיום עונת קלע 11.5 נקודות למשחק עבור הניקס, לרוב כשחקן ספסל.
בעונת שיחק עבור לוס אנג'לס קליפרס, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 34.
ב-12 מתוך 13 עונותיו ב-NBA העפילו קבוצותיו לשלב הפלייאוף, אך באף אחת מהן לא עברה את הסיבוב השני.
בעת פרישתו ניצב ואנדוויי במקום התשיעי בתולדות ה-NBA באחוזי קליעה מקו העונשין, עם 87.2%.
לאחר פרישתו ממשחק הצטרף לצוות המקצועי של דאלאס מאבריקס, וסייע בהתפתחות של שחקנה דירק נוביצקי.
בעונות ו- שימש כעוזר מאמן בקבוצה, תחת דון נלסון.
לקראת עונת מונה ואנדוויי לג'נרל מנג'ר של דנוור נאגטס, במקומו של דן איסל, אשר נשאר לתפקד כמאמן הקבוצה.
בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה ניצחו הנאגטס ב-26.8% בלבד ממשחקיהם, אך בעונת , לאחר צירופו של כרמלו אנתוני בדראפט 2003 (בחירה שלישית), העפילה דנוור לשלב הפלייאוף, בראשונה זה תשע עונות.
באותה עונה, כמו בשתי העונות הבאות, הודחו הנאגטס בסיבוב הפלייאוף הראשון.
בסיום עונת פוטר ואנדוויי מתפקידו והוחלף על ידי מארק וורקנטין.
במהלך עונת שימש ואנדוויי כפרשן כדורסל ברשת ESPN.
בדצמבר 2007 הצטרף לצוות הניהולי של ניו ג'רזי נטס, ובמאי 2008 החליף את רוד ת'ורן כג'נרל מנג'ר של הקבוצה.
ב-1 בדצמבר 2009, לאחר שהקבוצה פתחה את עונת עם 18 הפסדים רצופים (שהיוו שיא NBA לפתיחת עונה), מינה עצמו ואנדוויי למאמן הקבוצה במקומו של לורנס פרנק.
עד סיום אותה עונה רשמו הנטס תחת ואנדוויי מאזן שלילי 12–52, בדרך למאזן הגרוע בתולדות המועדון (12–70).
לקראת עונת רכש את הקבוצה מיכאיל פרוכורוב, אשר פיטר את ואנדוויי מניהול הקבוצה ומינה במקומו את בילי קינג.
בין פעולותיו הבולטות עם הנטס נמנות בחירתו בברוק לופז בבחירה העשירית של דראפט 2008, והעברתם של כוכבי הקבוצה ריצ'רד ג'פרסון (למילווקי ב-2008) ווינס קרטר (לאורלנדו ב-2009) בטריידים עבור שחקנים צעירים.
קיקרו מוראיס (בפורטוגזית: Cicero Moraes 13 בנובמבר 1982) הוא מעצב תְלַת מְמַדִ ברזילאי המתמחה בשיקום (שחזור) פנים פלילי ובתכנון, עיצוב ודוגמנות של תותבות אנושיות ושל בעלי חיים.
הוא היה אחראי על שחזור הפנים למספר רב של דמויות דתיות והיסטוריות כמו אנטוניוס מפדובה, ולנטינוס הקדוש ועוד.
עבודתו הידועה ביותר היא שחזור הפנים של אנטוניוס מפדובה.
השחזור נעשה בשיתוף עם Centro Studi Antoniani, מוזיאון האנתרופולוגיה באוניברסיטת פדובה, מרכז טכנולוגי רנאטו ארצ'ר וקבוצת המחקר הארכאולוגי Arc-Team.
השחזור נעשה כולו בתוכנה חופשית.
במהלך שנת 2013 מוריאס יצר 12 דגמים של שחזורי פנים פנים הקשורים לאבולוציה האנושית, שהוצגו בתערוכה "פנים של אבולוציה" במוזיאון המצרי הרוסירוקי (Rosicrucian Egyptian Museum) בקוריטיבה, ברזיל.
כל התמונות נתרמו לוויקישיתוף והשתמשו בהם בפרסומים מדעיים.
מוראיס היה חלק מצוות של מומחים מתנדבים שכלל וטרינרים ומנתח פה שעסקו בהצלת חיות מחמד וחיות בר שהיו בסכנה בעזרת טכנולוגיית תלת מימד.
קיקי ברטנס (בהולנדית: Kiki Bertens; נולדה ב-10 בדצמבר 1991) היא טניסאית הולנדית מקצוענית.
בשיאה (13 במאי 2019) דורגה במקום רביעי בעולם בדירוג ה-WTA וכיום (12 באוקטובר 2020) מדורגת במקום תשיעי.
הישג השיא של ברטנס הוא הגעה למשחק חצי גמר בטורני גראנד סלאם, באליפות צרפת הפתוחה (2016).
במהלך הקריירה שלה, היא זכתה ב-10 טורנירי יחידות וב-10 טורנירי זוגות נשים.
ברטנס נולדה ב-1991 בווטרינגן ליד האג, אך גדלה בעיר Berkel en Rodenrijs.
ברטנס התחילה לשחק טניס בגיל שש במועדון הטניס ברנקרודה, שבו שיחקו דודה ודודתה.
המאמן שלה במועדון היה מרטין ואן דר ברוגן, מאז שהייתה בת שבע.
ואן דר ברוגן העריך את יכולתה, והמשיך לאמן אותה, בעיקר כדי לסייע לה לממש את הפוטנציאל שלה.
הוא אמר: "בצעירותה תמכנו בה מאוד.
לימדתי אותה תמורת מעט כסף, כי עניין אותי לראות עד כמה רחוק אוכל להגיע איתה".
ברטנס קיבל תמיכה מועטה מפדרציית הטניס ההולנדית.
היא לא שיחקה בסבב ה-ITF של הצעירים, למעט הופעה אחת בגביע הג'וניורים בשנת 2007.
באליפות צרפת הפתוחה 2016 העפילה ברטנס לחצי הגמר, שבו נוצחה על ידי המדורגת מספר 1 סרינה ויליאמס.
באפריל היא זכתה בטורניר הפרמייר הראשון שלה, טורניר צ'ארלסטון בסבב ה-WTA, כאשר ניצחה בגמר את יוליה גרגס בשתי מערכות.
באליפות אוסטרליה הפתוחה היא הודחה בסיבוב השני.
במאי זכתה ברטנס באליפות מדריד הפתוחה לאחר שניצחה בגמר את סימונה האלפ.
באליפות צרפת הפתוחה היא נאלצה לפרוש בסיבוב השני עקב מחלה.
אן-קריסטין "קיקי" דניאלסון (בשוודית: Ann-Kristin "Kikki" Danielsson; נולדה ב-10 במאי 1952) היא זמרת שוודית.
קיקי שרה בסגנון פופ כשהיא מלווה את עצמה לעיתים באקורדיון.
קיקי זכתה לאהדה רבה במדינות הנורדיות בשנות ה-1970-1990 ואף בארצות הברית בשנות ה-80. בשנת 1986 הייתה לה תוכנית טלוויזיה בשם "Kikki i Nashville" .
דניאלסון נולדה בסקונה במחוז קרונוברג שבשוודיה.
בגיל 5 שרה לראשונה במקהלת בית ספר של יום ראשון.
ב-1969 החלה לשיר בלהקת "Nickies", וב-1973 עברה להיות חברה בלהקת "Wizex".
היא ייצגה את שוודיה באירוויזיון 1982 כחברה בלהקת צ'יפס, שסיימה במקום השמיני וכזמרת באירוויזיון 1985, בו הייתה שוודיה המדינה המארחת, עם השיר "Bra vibrationer" וסיימה במקום השלישי.
בנוסף היא השתתפה מספר פעמים נוספות במלודיפסטיבלן.
היא הובילה רבות בטבלאות מצעדי הפזמונים של שוודיה.
ב-2001 הופיע במצעד הגאווה של סטוקהולם.
ב-1984 נישאה לגיטריסט קייל רוס.
צבי (קיקי) רוטשטיין (נולד ב-25 במרץ 1950) הוא זמר, מלחין, מעבד וחבר ההרכבים להקת חיל התותחנים, "אף אוזן גרון" ו"הכל עובר חביבי".
קיקי רוטשטיין שירת בלהקת התותחנים, ובשנת 1971 השתתף בתוכניתה "לה בומבה".
מתוכנית זו הצליח השיר "פרחים בקנה".
יחד עם חבריו ללהקת התותחנים יובל דור ועמי מנדלמן הצטרף רוטשטיין לשלישיית אף אוזן גרון.
השלישייה ליוותה שלושה שירים בפסטיבל הזמר והפזמון 1973: "יעלה ויבוא" של גידי גוב, "ליל חניה" של ירדנה ארזי, חנן יובל ואפרים שמיר ו"שיר בבוקר בבוקר".
השיר "שיר בבוקר בבוקר" דורג במקום השלישי במצעד השנתי תשל"ג (1973).
לאחר מכן חברה השלישייה לשלומית אהרון, וכך נוצרה להקת הכל עובר חביבי.
שירה הראשון של הלהקה במצעדים השנתיים היה "החגיגה נגמרת", שאותו שרו חבריה בחגיגת הזמר 1976.
בשנת 1981 זכתה להקת הכל עובר חביבי בתחרות קדם-אירוויזיון 1981 עם השיר "הלילה".
השיר הגיע למקום השביעי באירוויזיון 1981, ולמקום החמישי במצעד השנתי תשמ"א (1981).
שיר נוסף של הלהקה שהצליח באותה שנה היה "עודני ילד".
בהמשך שנות השמונים דורגו במצעדים השנתיים שני שירים נוספים של הכל עובר חביבי: "תלווי אותי" בשנת 1983 ו"האורח", שדורג במקום השביעי במצעד השנתי תשמ"ד (1984).
בשנת 1983 הלחינו חברי הלהקה את השיר "עוד ועוד", שאתו התחרתה אילנה אביטל בקדם אירוויזיון של אותה שנה.
השיר האחרון בהשתתפותם של חברי הלהקה במצעדים השנתיים היה שיר הצדקה "עם אחד שיר אחד", בשנת 1985.
היה חבר הלהקה עד שנת 2002, ובנוסף עבד (גם בזמן החברות בלהקה וגם לאחר מכן) כמפיק מוזיקלי וכמנהל האישי של שלומית אהרון.
בעונה 2 של ארץ נהדרת (2004-2005) הופיע מערכון עם חיקוי של להקת הכל עובר חביבי, ובה נטען שכל חברי הלקה נקראים 'קיקי'.
קיקרז אופנבך הוא מועדון כדורגל גרמני מהעיר אופנבך על המיין במדינת הסן שבגרמניה אשר משחק בליגת הכדורגל ה-4 במדינה.
השיג השיא של הקבוצה הוא זכייה בגביע הגרמני בשנת 1970.
המועדון הוקם בעיר אופנבך על המיין בשנת 1901 והיה חלק מהקבוצות שהקימו את הליגה הבכירה של דרום גרמניה.
בשנים 1921 עד 1925 אוחד עם המועדון היריב בעיר, VTB אופנבך, אך לאחר מכן האיחוד פורק.
בשנת 1933 עם ארגון הליגות מחדש על ידי המפלגה הנאצית שובצה הקבוצה בליגה הדרום מערבית של גרמניה.
בתקופת השלטון הנאצי בגרמניה זכתה הקבוצה להצלחה רבה וזכתה באליפות הליגה בעונת 1934 ולאחר מכן בעונות 1940 עד 1944 ברציפות.
ב-1945 פורקה הליגה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.
משנת 1948 ועד 1963 הונהגה בגרמניה אליפות גרמניה בכדורגל כאשר הליגה הסדירה מחולקת לפי מחוזות והמנצחות בכלל המחוזות מעפילות לאליפות.
שיטת האליפות השתנתה מעונה לעונה.
בעונת 1948/49 העפילה הקבוצה לשלב האליפות כאחת משלוש נציגות ה"אוברליגה דרום".
בעונה זו התקיימה התחרות בסגנון נוק אווט כאשר עשר קבוצות משתתפות בטורניר ו-4 מהן משחקות סיבוב מקדים לרבע הגמר.
ברבע הגמר ניצחה הקבוצה את וורמטיה וורמס בתוצאה 0–2 והעפילה לחצי הגמר בו הפסידה לוו.פ.ר.
מנהיים 2-1 ובמשחק על המקום ה-3 הפסידה לפ.צ.
קייזרסלאוטרן בתוצאה 1–2. בעונת 1949/1950 העפילה הקבוצה פעם נוספת לאליפות כאחת מ-4 נציגות האוברליגה דרום.
בעונה זו השתתפו 16 קבוצות ולכן נערך גם משחק בשלב שמינית הגמר.
בשמינית הגמר ניצחה הקבוצה את טניס בורוסיה ברלין בתוצאה 1–3 וברבע הגמר ניצחה את המבורג 2-3 ובחצי הגמר ניצחה את פרויסן דלברוק בתוצאה 0–3. בגמר פגשה את שטוטגרט, לה הפסידה 1–2. עונתה הבאה של הקבוצה באליפות הייתה בעונת 1954/1955 אז העפילה יחד עם רויטלינגן 05 מהאוברליגה דרום.
בעונה זו התקיים הטורניר במתכונת של 2 בתים בני 4 קבוצות במודל 2 סיבובים כל אחד, כאשר שתי הראשונות בכל בית נפגשות בגמר.
בעונה זו סיימה הקבוצה שלישית בבית.
עונתה הבאה של הקבוצה באליפות הייתה בעונת 1956/1957 אז העפילה יחד עם נירנברג מהאוברליגה דרום.
בעונה זו סיימה במקום השני בבית.
בעונת 1958/1959 העפילה הקבוצה פעם נוספת לאליפות יחד עם איינטרכט פרנקפורט מהאוברליגה דרום.
בעונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-1 בבית ובגמר פגשה את איינטרכט פרנקפורט שניצחה בבית המקביל.
בגמר הפסידה הקבוצה לאיינטרכט פרנקפורט 3–5 לאחר הארכה.
בעונת 1959/1960 העפילה הקבוצה לאליפות אך הודחה לאחר הפסד 0–1 לווסטפליה הרנה בסיבוב המוקדם.
בשנת 1963 חזר המועדון לקדמת הכדורגל הגרמני ושיחק בליגה הדרום מערבית שהייתה אז הליגה השנייה בחשיבותה בגרמניה.
בסיום עונת 1967/68 העפילה הקבוצה לבונדסליגה אך נשרה לאחר עונה אחת בחזרה אל הליגה השנייה.
בעונת 1969/70 הגיעה להישג השיא שלה כשזכתה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 2 – 1 על פ.צ.
קלן ובסיומה העפילה בשנית לבונדסליגה.
בעונת 1970/71 הקבוצה שובצה לסיבוב המוקדמות הראשון של גביע אירופה למחזיקות גביע לאחר הזכייה בגביע הגרמני עונה קודם לכן, אך הודחה לאחר שהפסידה בסיכום צמד המשחקים לקלאב ברוז' בתוצאה 3 - 2 (ניצחון 1–2 בבית והפסד 0–2 בחוץ).
בעונת 1970/71 סיימה הקבוצה במקום ה-17 וירדה לליגה השנייה ועונה לאחר מכן העפילה פעם נוספת לליגה הראשונה.
עונת 1972/73 הייתה לעונה טובה עבור הקבוצה והיא סיימה במקום ה-7 בליגה כאשר היא רחוקה שתי נק' בלבד מהמקום ה-6 המוביל לאירופה.
בעונת 1973/74 סיימה הקבוצה במקום ה-10. עונת 1974/75 הייתה טובה יותר עבור הקבוצה והיא סיימה במקום ה-8. בעונת 1975/76 שונה מבנה הליגה והוחלט כי 3 האחרונות ירדו במקום 2. בסיום עונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-17 מתוך 18 וירדה לבונדסליגה השנייה.
את עונת 1976/77 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה השנייה (דרום) כאשר במבנה הליגה, הראשונה מכל מחוז העפילה באופן אוטומטי והשנייה שובצה לטורניר פלייאוף נגד השנייה מהמחוז המקביל.
בעונת 1977/78 סיימה במקום החמישי.
את עונת 1978/79 סיימה במקום השישי.
את עונת 1979/80 סיימה במקום השמיני.
את עונת 1980/81 סיימה במקום השני והעפילה לפלייאוף העלייה בו נפגשה עם איינטרכט בראונשווייג, אך הפסידה בסיכום שני המשחקים בתוצאה 1–2 ונשארה בלגיה השנייה.
בעונת 1981/82 אוחדה הליגה השנייה ובמקום שני מחוזות הפכה לליגה אחת בעלת 20 קבוצות ו-3 עולות ו-3 יורדות.
בסיום העונה הייתה הקבוצה במקום ה-3 והעפילה למשחק המבחן נגד שאלקה 04, אך הפסידה ונשארה לעונה נוספת בליגת המשנה.
בעונת 1982/83 סיימה הקבוצה במקום השני בליגת המשנה והעפילה לבונדסליגה.
בעונת 1983/84 סיימה הקבוצה במקום ה-17 ונשרה לליגת המשנה.
בעונת 1984/85 סיימה הקבוצה במקום ה-19 בליגה השנייה וירדה לליגה השלישית אך עקב קשיים כלכליים ירדה הקבוצה ישירות לליגה הרביעית האזורית.
בעונת 1996/97 שיחקה הקבוצה בליגה הרביעית, אז העפילה לליגה השלישית ולאחר מכן בעונת 1998/99 העפילה לבונדסליגה השנייה בה שיחקה עונה בודדת, אותה סיימה במקום ה-19 וירדה לליגה השלישית בסיומה.
בעונות 2001 עד 2005 שיחקה הקבוצה במרכז הטבלה של הליגה ה-3, ובסיום עונת 2004/05 העפילה פעם נוספת לבונדסליגה השנייה.
בעונת 2005/06 סיימה הקבוצה במקום ה-11. בעונת 2006/07 סיימה הקבוצה במקום ה-14, נק' אחת מירידת ליגה.
בעונת 2007/08 סיימה הקבוצה במקום ה-15 וירדה לליגה השלישית.
לאחר ירידתה לליגה השלישית שיחקה הקבוצה בעיקר במרכז טבלת הליגה באותן השנים ובעונת 2012/13 נשרה לליגה הרבעית למרות שסיימה במקום ה-15, כאשר רק מקומות 19–20 ירדו באותה עונה אך עקב קשיים כלכלים ירדה הקבוצה לליגה הרביעית בה היא משחקת כיום.
משנת 1921 ועד שנת 2011 היה מגרשה הביתי של הקבוצה אצטדיון ביברר ברג שדטיון שתכולתו הייתה 26,500 מושבים.
אשר ישב בין הכפר ביברר לאופנבך.
בשנת 2011 עבר המועדון לשחק באצטדיון ספרדה בנק הסן שטדיון שנמצא בעיר אופנבך ותכולתו 20,500 מושבים.
קיאנדרה "קיקי" ליין היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסרטים בהם סרט הדרמה "בן הארץ" משנת 2019, וסרט גיבורי העל האקשן "משמר האלמוות" משנת 2020.
היא סיימה תואר ראשון במשחק מבית הספר לתיאטרון של אוניברסיטת דה פול (אנ') בשנת 2014.
תפקידה הראשון של ליין היה עם לנה ווייט בפיילוט לסדרת הדרמה "הצ'י", שצולמה בשנת 2015.
ליין דגמנה עבור מותג האופנה, קייט ספייד ניו יורק.
תפקיד הפריצה של ליין היה בדרמה של בארי ג'נקינס משנת 2018 "סיפורו של רחוב ביל" (אנ').
בשנת 2019 היא כיכבה בסרט "בן הארץ" המבוסס על ספרו ריצ'רד רייט משנת 1940, ובשנת 2020 שיחקה לצד שרליז ת'רון בסרט "משמר האלמוות", שביימה ג'ינה פרינס-ביתווד.
שנה סרט תפקיד הערות 2018סיפורו של רחוב ביל (אנ') טיש ריברס 2019 בן הארץ בסי מדינה שבויה (אנ') קארי 2020 משמר האלמוות נייל פרימן2021 מגלה את אמריקה 2 מייקה ג'ופר2022צ'יפ ודייל: יחידת הצלהאלי סטקלר אל תדאגי יקירתי מרגרט2024Dandelionדנדליוןגם מפיקה בפועלTBAKilling Castroמשמר האלמוות 2 (אנ')נייל פרימן
+שנהסדרהתפקידהערות2016שיקגו MEDאמי מיילספרק: "Soul Care"
קיר מופיע בתנ"ך, כמקום מוצא הארמים, אליו הוגלו חזרה על ידי אשור.
הנביא עמוס מציין שהארמים היו במקור מקיר, באומרו:
הנביא עמוס גם מנבא על חורבן דמשק והגליית הארמים לקיר: בספר מלכים מסופר על חורבן דמשק על ידי תגלת-פלאסר השלישי: .
בספר ישעיהו, פרק כב, מופיעים הפסוקים .
יש המזהים את קיר אשר "ערה מגן" עם קיר מוצא הארמים.
במיוחד, ישנם המתקנים את "אדם" ל"ארם" באופן המחזק את הקשר של "קיר" עם קיר מוצא הארמים.
יש המייחסים גם את "קר" בפסוק הקודם אל קיר מוצא הארמים, ואחרים דוחים זיהוי זה.
רוב תרגומי התנ"ך העתיקים תרגמו את קיר כקיריני, אך תרגום זה אינו מתאים למקום שהיה מוצא הארמים או שאליו הם הוגלו על ידי מלך אשור.
לא נמצאו מקורות חיצוניים למקרא המזכירים את קיר, והקטעים מהכתובות האשוריות על כיבוש דמשק בידי תגלת פלאסר השלישי לא שרדו.
בהתאם לכך כתוב באנציקלופדיה המקראית שאין זיהוי למקומה של "קיר".
היו שטענו על סמך הפסוק בישעיהו שיש לחפש את קיר ליד עילם, אך אחרים שללו זאת וטענו שמדובר על עמים שונים שלחמו בצבא האשורי.
אחרים טענו שקיר היא השם הארמי של אור.
אדוארד ליפינסקי זיהה את קיר מוצא הארמים עם קיר המוזכרת באחד מכתבי אמר, בה מכונה מלך אמר גם כמלך אנשי ארץ קיר.
עדיה חורון זיהה את "קיר" כטעות העתקה של "קיד", היא כיזוואתנה, בעקבות הדמיון בין האותיות העבריות העתיקות ד' ור'.
יואל אליצור מזהה את קיר באזור של הית (אותו הוא מזהה כ"איהי דקירא") ודורמסקנין המוזכרות בתלמוד.
לטענתו, דורמסקנין מאזכרת את דמשק ממנה הגיעו תושבי דורמסקנין.
קיר אבוני הוא מצוק (קיר סלע) כהה וכמעט אנכי ברמת דטרויט, בבסיס של חצי האי טריניטי בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהו של קיר אבוני 400 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הקיר 4 קילומטרים, והוא מהווה את המדרון המערבי של מישור דיטרויט.
המצוק מתנשא מעל קרחון פטוס.
המצוק התגלה לראשונה בשנת 1948, על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
שמו של המצוק ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
זהו שם תיאורי: "הובנה" משמעו צבע "שחור" - המתאר את צבעו של המצוק.
לורן קיאנה פאלמר , הידועה בשם הבמה קיקי פאלמר, היא שחקנית, זמרת ואשת טלוויזיה אמריקאית.
זוכת פרס אמי לבידור בפריים טיים, חמישה פרסי NAACP Image, ומועמדויות לפרס אמי ופרס גילדת שחקני המסך.
היא נכללה ברשימת האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים בשנת 2019.
פאלמר הופיעה את הופעת הבכורה שלה במשחק "המספרה 2" מאוחר יותר היא הופיעה בסרט הטלוויזיה "כובע הצמר", וזכתה לפריצת הדרך שלה בכיכובה בסרט הדרמה "אקילה והדבורה".
אלבום האולפן הראשון שלה, "So Uncool", יצא ב-2007, והיא התפרסמה כשחקנית ילדה בולטת עם תפקידים בסרטים "יומנה של שחורה מטורפת 2" "סיכוי קלוש" ו-"שרינק" .
פאלמר הופיעה במספר תפקידים בניקלודיאון, כמו בדמות הראשית בסיטקום "טרו ג'קסון", סיפקה את קולה של איישה בחידוש של ניקלודיאון של "מועדון ווינX".
פאלמר עשתה את המעבר שלה לתפקידים בוגרים עם הסרט הביוגרפי "CrazySexyCool: The TLC Story", ולאחר מכן כיכבה בסרט המתח "חיה", סדרת האימה הקומית "מלכות הצעקה", סדרת הדרמה "תחנת ברלין", סדרת האימה "צעקה", סרט דרמת הפשע "נוכלות בלי חשבון" ותפקיד ראשי בסרט האימה "אין מצב" של ג'ורדן פיל.
ב-2021 היא קיבלה פרס אמי בפריים טיים על תפקידיה בסדרה "Turnt Up with the Taylors" .
מאז "So Uncool" הוציאה פאלמר שלושה אלבומים מורחבים, היא הנחתה את תוכנית האירוח "רק קיקי" ואת תוכנית האירוח "סטרהן, שרה וקיקי", שזיכתה אותה במועמדות לפרס אמי למנחה המצטיינת בתוכניות בידור.
פאלמר נולדה ב-26 באוגוסט 1993, בהארווי, אילינוי, ארצות הברית וגדלה ברובינס, אילינוי הסמוכה.
הוריה, שרון ולורנס "לארי" פאלמר, שנפגשו בבית ספר לדרמה, עבדו שניהם כשחקנים מקצועיים לפני ששינו מקצוע.
אביה עובד בחברת פוליאוריתן, ואמה היא מורה בתיכון שעובדת עם ילדים אוטיסטים.
אביה גם מתנדב כדיקן קתולי.
הכינוי קיקי אינו קיצור של קינאיה אלא כינוי שנוצר כי לאחותה הגדולה הייתה חברה דמיונית בשם קיקי לפני שהיא נולדה.
פאלמר שרה לראשונה בכנסייה אך זכתה לחשיפה בהופעה במה בשיקגו.
בשנת 2002, בהיותה בת תשע נבחנה פאלמר להפקה בימתית של המחזמר "מלך האריות".
בשנת 2004, זכתה פאלמר בתפקיד הקולנועי הראשון שלה בסרט "המספרה 2" בו גילמה את אחייניתה של קווין לטיפה.
בשנת 2005, חתמה פאלמר על חוזה תקליטים עם חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
באותה שנה, היא הופיעה בסרט הטלוויזיה "אבירי דרום ברונקס", וכן כיכבה בסדרות הטלוויזיה "Second Time Around" ו"ER".
בשנת 2006, זכתה פאלמר לפריצת הדרך שלה בכיכובה בסרט "לחלום באותיות" (Akeelah and the Bee), כשגילמה את דמותה של אקילה, ילדה מבריקה בת 11 שמגיעה משכונה ענייה ומתחרה בתחרות איות בינלאומית.
על התפקיד היא זכתה בפרס Black Reel ובפרס NAACP Image.
עוד ב-2006 היא השתתפה בתפקיד משנה בסרט "האיחוד המשפחתי של מדיאה".
בשנה שלאחר מכן, פאלמר הופיעה במותחן "Cleaner" .
היא גילמה תפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "ג'אמפ אין" וכן כיכבה בשתי תוכניות טלוויזיה של טיילור פרי, "בית פיין" ו"ג'ורדן וזהו".
פאלמר הוציאה את אלבום הבכורה שלה "So Uncool" ב-18 בספטמבר 2007. האלבום הגיע למקום ה-86 במצעד ה-R&B/היפ-הופ המובילים בארצות הברית.
בשנת 2008, החלה פאלמר לככב כדמות הראשית בסיטקום של ניקלודיאון "טרו ג'קסון".
פאלמר גם כתבה וביצעה את שיר הנושא של הסדרה.
פאלמר הרוויחה 20,000 דולר לפרק של טרו ג'קסון, מה שהפך אותה לכוכבת הילדים הרביעית בעלת השכר הגבוה ביותר בטלוויזיה.
ביולי 2009, המעצבת ג'יין סיסקין יצרה קו אופנה של וולמארט בהשראת "טרו ג'קסון" כאשר כל העיצובים אושרו על ידי פאלמר.
היא שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "The Longshots" משנת 2008. פאלמר הופיע לראשונה כקולה של איישה בחידוש של ניקלודיאון ל"מועדון ווינX".
היא קיבלה מועמדות לפרס NAACP Image עבור הדיבוב.
בשנת 2012, פאלמר כיכבה בסרט "Joyful Noise", שיצא לאקרנים בינואר 2012. היא הפיקה וכיכבה בסרט "Rags", סרט מוזיקלי בטלוויזיה, וכן דיבבה את מישמיש ב"עידן הקרח 4: יבשת בתנועה".
ביולי 2012, פאלמר הוציא את הסינגל "You Got Me" בהשתתפות קווין מק'קול.
הסרטון לסינגל יצא ב-11 ביולי 2012. היא הוציאה מיקסטייפ בשם "קיקי פאלמר" ב-1 באוקטובר 2012.
בשנת 2013, פאלמר גילמה את רוזונדה "צ'ילי" תומאס בסרט הביוגרפי של TLC,crazysexycool ששודר באוקטובר ב-VH1 .
לאחר מכן שיחקה בסרט האימה "חיה", אשר יצא לאקרנים ב-2014. לאחר מכן היא חזרה במהלך העונה השנייה של סדרת הדרמה של שואוטיים "הסקס של מאסטרס", כשהיא מגלמת דמות של מטפלת בשם קורל.
באותה שנה, פאלמר הנחתה תוכנית אירוח יומית ב-BET שנקראה "רק קיקי".
בכך היא הפכה לאחת ממנחות השידור הצעירות ביותר בתולדות הטלוויזיה; המופע עצמו נחשב ל"פורץ דרך" ו"מרענן".
בספטמבר 2014, פאלמר הפכה לאפרו-אמריקאית הראשונה שכיכבה כדמות הראשית במחזמר "סינדרלה" בברודוויי.
מאוחר יותר באותה שנה, פאלמר הודיעה שהיא חתמה על חוזה עם איילנד רקורדס.
בין ספטמבר 2015 לדצמבר 2016, היא כיכבה בתור זיידי ויליאמס בסדרת קומדיית האימה "מלכות הצעקה", שיצר ריאן מרפי.
בינואר 2016, פאלמר כיכבה בתפקיד מרטי מרשינו בספיישל הטלוויזיה "גריז: לייב".
בריטני ספנוס מהרולינג סטון התייחסה להופעה של פאלמר כ"בולטת" והדגישה את "האסרטיביות, הביטחון העצמי וחוש ההומור הנושך שלה".
ביוני הוציאה פאלמר את "Waited to "Exhale, אלבום שכתבה בתקופתה ב"טרו ג'קסון" שלא יצא לאור עקב בעיות בלייבל ו"ההססנות המונעת מחרדה".
ב-4 בנובמבר, פאלמר הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, בשם "לורן", עם סרט קצר בן 17 דקות באותו שם שיצא לאקרנים בלעדית באתר האינטרנט בילבורד.
באותה שנה, היא הצטרפה לסדרת הדרמה "תחנת ברלין" במהלך העונה השנייה שלה.
באפריל 2019, פאלמר החל להנחות בתוכנית האירוח של ABC ,"סטראהן ושרה", כשהיא ממלאת מדי פעם את מקומו של המנחה השותף מייקל סטראהן ובאופן קבוע יותר החל ביוני במהלך חופשת הלידה של המנחה המשותפת שרה היינס.
היא הצטרפה לסדרת הטלוויזיה "צעקה" כאורחת קבועה בעונתה השלישית, שם היא גילמה דמות בשם קים ג'ונסון, שהוצגה לראשונה ב-8 ביולי 2019. ב-26 באוגוסט, פאלמר הפך למנחה שותפה קבועה בתוכנית של "סטראהן ושרה", ככה שמאז השתנה שם התוכנית ל- "סטראהן, שרה וקיקי".
בספטמבר, פאלמר כיכבה כ"חשפנית מאוהבת" בסרט דרמת הפשע "נוכלות בלי חשבון", בבימויה של לורן סקפאריה.
היא שרה את השיר "Giants" כחלק מקבוצה וירטואלית בשם True Damage, שבה היא מדבבת דמות בשם Senna, במשחק הווידאו League of Legends לאליפות העולם 2019. השיר כולל את הזמרות בקי ג'י וסויון וכן את הראפרים Duckwrth ו-Thotmose בתור חברי הקבוצה האחרים.
בנובמבר, True Damage ביצעה את השיר בלייב במהלך טקס הפתיחה של הגמר.
"סטראהן, שרה וקיקי" הסתיימה באופן בלתי צפוי במרץ 2020 כאשר מגפת הקורונה סיימה את תוכניות האולפנים בשידור חי בתעשייה, ו-ABC החליטה להעביר את משבצת הזמן לכיוון חדשות.
מאוחר יותר קיבלה פאלמר מועמדות לפרס אמי ביום למנחה מצטיינת בתוכנית השיחות הבידורית לצד היינס וסטראהן.