tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כדי לחשב מסה מולרית ממוצעת של תערובת, יש לקחת בחשבון את מספר המולים היחסיים של כל מרכיב בתערובת ומסתם המולרית.
ניתן לראות כאן דוגמה לחישוב המסה המולרית היחסית של אוויר.
יחידות מידה בעלות משמעות קרובה
ההגדרה של מסה מולרית קרובה להגדרה של דברים נוספים, כגון מסה מולרית יחסית, משקל נוסחה () ומסה אטומית.
יש להבדיל בין מסה מולרית למסה מולקולרית (שלעיתים נקראת משקל מולקולרי), שהוא המסה של מולקולה אחת (המורכב מאיזוטופ אחד), ולא קשור ישירות למסה אטומית, שהוא מסתו של אטום אחד (של איזוטופ אחד).
דלטון (Da), המשמשת למדידת המסות של אטומים ומולקולות, מוגדרת כיחידה של מסה (), אך משמשת לעיתים גם כיחידה של מסה מולרית.
משקל מולקולרי () הוא מונח מיושן יותר, המכונה כיום מסה מולרית יחסית, היא יחידת חסרת ממדים (כלומר מספר ללא יחידות) ששווה למסה המולרית חלקי קבוע המסה המולרית.
מסה מולקולרית היא המסה של מולקולה נתונה, ונמדד לרוב ביחידות של דלטון.
מולקולות שונות של אותה תרכובת יכולות להיות בעלות מסה מולקולרית שונה בגלל איזוטופים שונים של אותן היסודות.
זה שונה אך מתקשר למסה מולרית, שמודד את המסה המולקולרית הממוצעת של כל המולקולות בדוגמה, ומתאיתה יותר לחישובים של כמויות מקרוסקופיות של חומרים.
מסה מולקולרית מחושבת לפי המסה האטומית של כל נוקליד, בעוד מסה מולרית מחושבת לפי המשקל האטומי התקני של כל יסוד.
המשקל הזה לוקח בחשבון את שכיחות האיזוטופים.
מים לדוגמה, הם בעלי מסה מולרית של , אך מולקולת מים בודדת מסוימת יכולה להיות בטווח של מסות מולקולריות שבין ל-, המייצגות את האיזוטופים ו-, בהתאמה.
ההבחנה בין מסה מולרית למסה מולקולרית חשובה מכיוון שניתן למדוד מסה מולקולרית יחסית באופן ישיר באמצעות ספקטרומטר מסה, בדיוק של מעט חלקים למיליון.
דיוק זה מספיק בכדי לקבוע את הנוסחה המולקולרית של מולקולה.
רמת הדיוק של מסה מולרית תלויה בדיוק של המסה האטומית המשמשת לחישוב המסה המולרית ולערך של קבוע המסה המולרית.
רוב המסות האטומיות ידועות בדיוק של אחד לעשרת אלפים, ולרוב אפילו יותר מזה.
רמה זו מספיקה מדויקת לרוב השימושים בתחום הכימיה: היא מדויקת יותר מרוב הניתוחים הכימיים, ועולה על הטוהר של רוב הריאגנטים המעבדתיים.
רמת הדיוק של מסות אטמיות, ולכן גם של מסה מולרית, מוגבל לידע על שכיחות האיזוטופים של כל יסוד.
בכדי להגיע לערך מדויק יותר, יש צורך לקבוע את שכיחות האיזוטופים בדוגמה הספציפית, שייתכן ושונה מהשכיחות הידועה בכדור הארץ המשמשת לקביעת המשקל האטומי התקני.
שכיחות איזוטופים שונים בדגימה אינה לחלוטין בלתי תלויה - לדוגמה, דגימה שעברה זיקוק מעושרת באיזוטופים קלים יותר של כל היסודות בדגימה.
דבר זה מקשה על חישוב אי-הוודאות במדידה.
במעבדות מקובל לדייק לרמה של שתי ספרות לאחר הנקודה העשרונית, אלא אם מדובר במסה מולרית העולה על 1000 גרם למול, ואז משתמשים בספרה אחת לאחר הנקודה העשרונית.
מסה מולרית כמעט ואינה נמדדת באופן ישיר.
ניתן לחשב באמצעות המשקל האטומי התקני, ולרוב ניתן למצוא את המסה בגיליון בטיחות חומרים.
עבור אטומים של יסודות טבעיים: 1-283 גרם למול;
עבור מולקולות קטנות: 10-1000 גרם למול;
על אף שמסה מולרית כמעט תמיד מחושבת מתוך המשקל האטומי, ניתן למדוד אותו במקרים מסוימים.
מדידות אילו אינן מדויקות כמו הדיוק של ספקטרומטרי מסה מודרניים המודדים משקלים אטומיים ומסות מולקולריות, והשימוש בהן הוא בעיקר מתוך עניין היסטורי.
המדידה מתבססת על תכונות קוליגטיביות, ובמהלכן תיתכן התפרדות של הדגימה.
מדידה של מסה מולרית באמצעות צפיפות אדים מתבססת על העיקרון שהתגלה על ידי אמדאו אבוגדרו ולפיו נפחים שווים גזים בתנאים זהים מכילים כמו שווה של חלקיקים.
העיקרון הזה נמצא במשוואת הגז האידיאלי:
כאשר האות n מייצגת את כמות החומר.
צפיפות האדים (ρ) מוגדר בצורה הבאה:
חיבור שתי המשוואות הללו יחד מבטאת את המסה המולרית במונחים של צפיפות אדים בתנאי לחץ וטמפרטורה ידועים:
נקודת הקיפאון של תמיסה נמוכה מזו של ממס טהור, ונקודת השפל של הקיפאון (ΔT) יחסי באופן ישיר לריכוז המולרי של תמיסות מדוללות.
במונחים של מולליות, קבוע היחס נקרא הקבוע הקריוסקופי () ואופייני לכל ממס.
אם נשתמש באות w כדי לייצג את המסה החלקית של המומס בתמיסה, ומתוך הנחה שהמומס לא עובר התפרדות, ניתן לחשב את המסה המולרית לפי הנוסחה הבאה:
נקודת הרתיחה של תמיסה נדיפה גבוהה מזו של ממס טהור, ונקודת השיא של הרתיחה (ΔT) יחסי באופן ישיר לריכוז המולרי של תמיסות מדוללות.
במונחים של מולליות, קבוע היחס נקרא קבוע אבוליוסקופ () ואופייני לכל ממס.
מסה קריטית של חומר בקיע, היא כמות החומר המינימלית הנחוצה ליצירת תגובת שרשרת גרעינית.
המסה הקריטית של חומר בקיע תלויה בתכונותיו הפיזיקליות, בצורה שלו, מידת הטוהר שלו, ובמיקומו - האם הוא מוקף בחומר הקולט נייטרונים (וכך מאט את תגובת השרשרת), או בחומר המחזיר אותם.
כאשר תגובת שרשרת במסה של חומר בקיע מקיימת את עצמה ללא אובדן כוח, חום או נייטרונים, המסה נקראת קריטית.
במילים פשוטות, תגובת שרשרת אשר התרחשותה אפשרית נקראת קריטית (critical).
הצגה מתמטית של מסה קריטית תלויה בגורם הכפלת הנייטרון האפקטיבי
כאשר מייצג את המספר הממוצע של נייטרונים המשוחררים בכל ביקוע ו- מייצג את ממוצע הנייטרונים שעוזבים את מערכת השרשרת (על ידי קליטה בגרעינים לא בקיעים או על ידי יציאה פיזית מזירת הביקוע).
אם מתקיים (מספר הנייטרונים הנפלטים שווה למספר הנייטרונים שעוזבים את המערכת), המסה נקראת קריטית.
לעומת זאת כאשר , המסה תקרא תת-קריטית או על קריטית, כדלקמן:
(מסה תת-קריטית, sub-critical): תחילת התגובה היא עם ביקוע אחד ומתקבל ממוצע כולל של 1/(1-k) ביקועים.
כל התחלה של תגובת שרשרת דועכת במהירות.
מגבר אנרגיה הוא דוגמה לתכנון של תחנת כוח גרעינית המבוססת על כור גרעיני תת-קריטי (עם 1>K).
תגובות הביקוע בכור מאולצות על ידי אלומת חלקיקים ממאיץ סינכרוטרון סמוך, כך שאין חשש לתגובת שרשרת גרעינית בהיעדר אלומת החלקיקים.
(מסה על-קריטית, super critical): תחילת התגובה היא עם נייטרון אחד כאשר יש הסתברות לא-טריוויאלית שהוא לא גורם ביקוע או שתחילת תגובת השרשרת דועכת.
אולם, ברגע שמספר הנייטרונים החופשיים הוא יותר מבודדים, סביר להניח שהוא יגדל באופן אקספוננציאלי.
תגובת שרשרת אשר אפשרית ללא צורך בנייטרונים ששחרורם מעוכב, נקראת "קריטית זריזה" (prompt critical) (וכמו כן היא גם על-קריטית).
מסות גדולות אף נקראות קריטיות על-זריזות.
כאשר המסה קטנה מהקריטית הביקוע ידעך עם הזמן, והיא נקראת תת-קריטית (subcritical).
ההבחנה כי תגובה על-קריטית אינה בהכרח קריטית זריזה מיוחסת לאנריקו פרמי, והיא הניחה יסוד לאפשרות לבנות כורים גרעיניים המשתמשים בתגובת שרשרת בביקוע.
תגובה קריטית זריזה דינה להתפוצץ אם לא תובא במהרה תחת הגבול ה"זריז קריטי".
הצורה שבה המסה הקריטית היא מינימלית היא כדור.
ניתן להפחית את המסה הקריטית גם על ידי שימוש במחזיר נייטרונים.
חשוב להבין בשל חתך הפעולה הנמוך ביותר של גרעין האטום, המהלך החופשי הממוצע של נייטרון בודד הוא ארוך מאוד, כך שנדרשת זירת ביקוע רחבה למדי כדי לאפשר לתגובת השרשרת להתרחש.
זוהי אחת המוטיבציות מאחורי המושג של "מסה קריטית".
במקרה של שימוש במחזיר נייטרונים, המסה הקריטית היא כ-15 ק"ג לאורניום-235 ו-10 ק"ג לפלוטוניום-239. מצוינות מטה מסות קריטיות של מסות כדוריות של איזוטופים אשר משך מחצית החיים שלהן הוא למעלה מ-100 שנים:
עד לרגע שבו נחוץ הפיצוץ, חייב להישמר נשק גרעיני במצב תת-קריטי.
במקרה של פצצת אורניום, ניתן לקיים את הדבר על ידי אחזקת הדלק במספר חלקים נפרדים, שכל אחד מהם קטן מהגודל הקריטי.
ליצירת הפיצוץ, מתערבבים תכולות מכלי האורניום במהירות.
בליטל בוי, פצצת האטום הראשונה, הדבר הושג באמצעות ירי של צילינדר אורניום פתוח לתוך גליל אורניום קטן יותר (נשק מסוג "אקדח", או "שיטת התותח").
הפרדת תאים אינה משמשת לפצצות פלוטוניום.
במקום זאת מוחזק הפלוטוניום ככדור חלול.
הפיצוץ מושג על ידי מטען המקיף את הכדור החלול, המעלה את הצפיפות הכוללת ומקטין את נפח החריר כדי ליצור תנאים קריטיים לתגובה.
זהו נשק מסוג קריסה כלפי פנים.
"מסה קריטית" הוא כינוי לרכיבה קבוצתית על אופניים שמטרתה להביא כמות מספקת של רוכבי אופניים (מסה קריטית), אשר ממנה מאילך יחול שינוי שיביא לשיפור ביחס הנהגים והמדינה (תשתיות) כלפי רוכבי האופניים.
רכיבות מאורגנות נערכות בערים מרכזיות ברחבי העולם, בדרך-כלל ביום שישי האחרון בכל חודש.
הרכיבה מתארגנת באופן אנרכי, ללא ניהול מרכזי.
מקום המפגש והשעה ידועים מראש לכל המשתתפים.
לעיתים קרובות כחלק מן האירוע המשתתפים משתמשים בגימיקים שונים על מנת למשוך את תשומת הלב של העוברים והשבים, כגון מוזיקה, שימוש במשרוקיות, נסיעה בנתיב המכוניות, שימוש בתחפושות, שימוש בדגלים, עלונים, שלטים, שימוש באופניים מיוחדים וכדומה.
לעיתים קרובות משתתפים כלים לא ממונעים נוספים, כמו רולרבליידס.
בחלק מהאירועים נקבעים מראש רק מקום המפגש והשעה, ואילו המסלול ונקודת הסיום נקבעים באופן ספונטני על ידי המשתתפים.
סיסמת האירוע היא "אנו לא מעכבים את התנועה, אנחנו התנועה".
אירוע "מסה קריטית" הראשון החל ב-25 בספטמבר 1992 בסן פרנסיסקו, בהשתתפות 48 רוכבי אופניים.
השם "מסה קריטית" ניתן רק לאירוע השני, שהתקיים ב-30 באוקטובר 1992, ובו השתתפו 85 רוכבים.
השם אומץ על ידי משתתפים באירועים דומים שחלקם נערכו עוד לפני 1992 אך בשמות אחרים.
על פי ההערכה, עד היום התקיימו אירועים בלמעלה מ-325 ערים ברחבי העולם.
המונח "מסה קריטית" אומץ מהבחנה שביצע ג'ורג' בליס בעת ביקורו בסין.
בליס, מעצב אמריקאי של כלי רכב המונעים בידי אדם, הבחין כי לרוכבים באופניים ולנוהגים בכלי רכב ממונעים בסין הייתה שיטה מובנת של שימוש בצמתים שלא היו בהם רמזורים או שלטי דרך.
התנועה הייתה מצטברת לפני הצומת עד הצטברות של "מסה קריטית", ובנקודה זו הייתה התנועה נכנסת לצומת.
תיאור זה נכלל בסרטו התיעודי של טד וייט "Return of the Scorcher" משנת 1992 ואומץ על ידי התנועה.
רכיבות "מסה קריטית" שונות זו מזו במובנים רבים, כולל תדירות ומספר המשתתפים.
לדוגמה, בערים קטנות רבות יש רכיבות בהשתתפות פחות מ-20 רוכבים.
בקיצוניות השנייה, האירוע הגדול ביותר המכונה "מסה קריטית", מתקיים בבודפשט, הונגריה, רק פעמיים בשנה, ב-22 בספטמבר (התאריך הבינלאומי של יום חופשי ממכוניות), וב-22 באפריל (יום כדור הארץ).
ברכיבות אלה משתתפים רבבות אנשים.
בישראל מתקיימים אירועי "מסה קריטית" באופן תדיר בתל אביב ובירושלים.
כמו כן נערכו אירועים מספר פעמים ביישובים באר שבע, אשדוד, בית שמש, ראשון לציון, רמת גן – גבעתיים, רחובות, קריית טבעון, גדרה, מועצה אזורית גדרות ופרדס חנה-כרכור.
כמעט כל האירועים מאורגנים על ידי פעילים של עמותת "תל אביב בשביל אופניים" (תאב"א) ועמותות אחיות בערים נוספות כגון "אופניים בשביל ירושלים" (אב"י) (שהפכו לאחר מכן ל"ישראל בשביל אופניים".
בתל אביב ובחיפה נערכה רכיבת "מסה קריטית" ברציפות במשך כמה שנים החל משנת 1994, בהשתתפות כמה עשרות רוכבים,
זאת על רקע חוסר שביעות רצון ממצב התשתיות לאופניים בעיר.
ברוב אירועי ה"מסה הקריטית" נעשה שימוש בקישוטים ואביזרי עזר שונים: קישוט של האופניים בבלונים או סרטים, חלוקת עלונים, שימוש במגאפון ובמשרוקיות, ריקשה המסיעה רמקולים שמשמיעים מוזיקה, ועוד.
הנסיעה ביום שישי בצהריים בשעה שיש תנועה ערה של מכוניות והולכי רגל, כמו גם הססגוניות הרבה של האירוע נעשים מתוך כוונה ליצור מודעות ועידוד לשימוש באופניים ולצמצם את הפערים במשאבים המוקצים לכלי רכב פרטיים לבין אלו המושקעים בתחבורה ציבורית ובאמצעי תחבורה אלטרנטיביים כמו אופניים.
הדרישה העיקרית של תאב"א ושל משתתפי "מסה קריטית" היא בניית שבילי אופניים בתל אביב, וכן תכנון עירוני שיראה באופניים כלי תחבורה לצורכי יוממות.
פעילות "מסה קריטית" בתל אביב התבצעה במקביל לפעילויות אחרות של פעילי "תאב"א" ושל ארגונים אחרים כמו "מגמה ירוקה" ו"פעולה ירוקה" והסניף התל אביבי של החברה להגנת הטבע.
בין הפעילויות היו הפגנות, לובי בעירייה, הצגת ניירות עמדה ותוכניות לציבור ולעירייה, והחתמת עצומות למען שבילי אופניים.
לטענת ארגונים ירוקים כמו מרכז השל וישראל בשביל אופניים, בזכות פעילויות אלה הושגו מספר הישגים בתחום עידוד השימוש באופנים לשם יוממות:
בתל אביב סללה העירייה רשת של שבילי אופניים באורך למעלה מ-100 ק"מ.
העירייה התקינה קרוב ל-3,000 מתקני חנייה לאופניים ברחבי העיר.
עלתה מאוד המודעות בקרב הציבור, מתכננים, עיתונאים, פוליטיקאים ופקידים לאפשרות של שימוש באופניים לשם יוממות, ולא רק כאמצעי בילוי או ספורט, ושל היתרונות הכלכליים, הסביבתיים והחברתיים של שימוש באופניים.
לדוגמה, העירייה הוציאה פרסומים על המאמצים בתחום זה.
ועיתון העיר והעירייה קיימו מספר אירועים סביב נושא האופניים החל משנת 2002 בשם "העיר על אופניים".
בעקבות הקמת השבילים, המיתון הכלכלי של שנות ה-2000, ועליית המודעות הציבורית גדל מאוד מספר המשתמשים באופניים לשם יוממות.
בעקבות הפרויקט בתל אביב, קמו יוזמות דומות לשיפור התשתיות, התכנון והמודעות עבור נסיעות יוממות באופניים בערים נוספות.
"ישראל בשביל אופניים" הוזמנה להשתתף בוועדות היגוי ותכנון בערים שונות ובמועצות מקומיות, ביניהן: תל אביב, הרצליה, רעננה, עמק חפר, חולון ובאר שבע.
בעיני ארגוני איכות הסביבה חל שינוי משמעותי בהתייחסות לנושא, בין היתר בעקבות מאבק ציבורי ממושך.
למרות זאת, נמשכות כיום רכיבות "מסה קריטית" ופעולות אחרות במטרה לקדם את הנושא בתחומים נוספים, כגון יצירת מקומות חנייה ראויים בתחנות הרכבת והקצאת מקום בקרונות הרכבת להובלת אופניים (נכון לשנת 2016, רכבת ישראל מתירה העלאת אופניים לא מתקפלים לרכבת בשעות לא עמוסות ואופניים מתקפלים בכל השעות).
אף על פי ש"מסה קריטית" מתייחסת כמעט תמיד לנושא הגברת המודעות לשימוש באופניים לצורכי יוממות, או לנושאים אחרים בהקשר סביבתני, השתמשו בשיטת פעולה זו גם בהקשרים אחרים כגון מסה קריטית נגד הקפיטליזם, נגד הכיבוש ונגד המצור על עזה.
ככה לדוגמה ב-5 ביוני 2007, סמוך למועד בו מלאו 40 שנה למלחמת ששת הימים, השתתפו כ-200 רוכבים ב"מסה קריטית נגד הכיבוש" בתל אביב.
באופן תאורטי, במדינה דמוקרטית בה יש זכות חוקית להתארגנות פוליטית והבעת מחאה – אין ברכיבת אופניים המונית דבר הנוגד את החוק גם אם זה בא על מנת להעביר מסר כלשהו.
המפגינים למעשה משתמשים בחוק לטובתם – רוכבי אופניים צריכים לרכב על הכביש, משום שאופניים זהו כלי רכב לכל דבר ועניין (אם אין ברחוב שביל אופניים) ולכן אם הם ממשיכים לרכב לאורך כל הדרך הם מאטים במידה מסוימת את תנועת שאר הרכבים אך אינם חוסמים את התנועה וזה נחשב סביר.
ואכן במסה קריטית המתקיימת בסוף כל חודש במספר ערים בישראל, אין כל נוכחות משטרתית והמחאה עוברת ללא עיכובים או מעצרים.
אך היו מספר מקרים בהם המשטרה לא רצתה לאפשר את המחאה, ובמקרים אלו השוטרים עצרו לעיתים מפגינים ואף קרעו את צמיגי הגלגלים של חלקם.
כל הפעמים בהם המשטרה החליטה לא לאפשר את הרכיבה, היו במקרים בהם המסה נשאה עימה אופי פוליטי או חברתי ולא רק דרישה לעיר ידידותית לאופניים.
מסה מצומצמת היא גודל פיזיקלי המאפשר לנתח מתמטית בעיה רב-גופית כבעיית גוף אחד.
במקום לחשב באופן מדויק את תנועתו של כל גוף בנפרד, נהוג להתייחס לגוף דמיוני בעל מסה מצומצמת.
המסה המצומצמת מחושבת לפי הנוסחה:
כאשר הן מסות הגופים במערכת.
הנוסחה שקולה לחלוטין לממוצע הרמוני בין מסות, עד כדי פקטור כפלי.
במקרה של שני גופים, המסה המצומצמת מחושבת באופן הבא:
שימוש במסה המצומצמת מאפשר פתרון פשוט יותר של הבעיה הדו-גופית, הנפוצה בין היתר בחקר אסטרונומי ואסטרופיזיקלי של תנועת גרמי שמים תחת השפעת כוח הכבידה.
מסובבי הכתף הם קבוצה של ארבעה שרירים המחוברים בין עצם השכם לחלקה המקורב של עצם הזרוע.
גידיהם של השרירים, של השריר הרום קוצי, השריר המך קוצי, השריר העגול הקטן ושל השריר התת-שכמי מתאחדים עם רצועות קופסית המפרק של מפרק הזרוע ולמעשה מהווים חלק גדול מהקופסית.
לפי שמם, מסובבי הכתף מסובבים את הזרוע לכיוון פנימה והחוצה וכן מייצבים את ראש עצם הזרוע במקומה במפרק.
תחילתם של כל השרירים בפני עצם השכם, השריר התת-שכמי מכסה את הפן הקדמי של העצם, הרום קוצי והמך קוצי מכסים את הפן האחורי של העצם (מעל ומתחת לקוץ השכם בהתאמה) והשריר העגול קטן מתחיל מחלקו הצידי של הפן האחורי.
גידי השרירים נאחזים באזור ראש עצם הזרוע, בגבשושית הגדולה ובגבשושית הקטנה של העצם, בדרך העוטפת את ראש העצם מפנים, ממעלה ומאחור ומצמידה אותו לשקע הגומתי של עצם השכם.
פעולתם של השרירים (למעט השריר הרום קוצי) מסובבת את הזרוע לכיוונים פנימה והחוצה ומכאן מקור שמה של הקבוצה.
פעולה חיונית נוספת של השרירים היא הייצוב הדינמי של ראש עצם הזרוע במפרקו.
מסובבי הכתף ובמיוחד השריר הרום קוצי הממוקם בין חלקו המקורב של ראש עצם הזרוע לשיא הכתף פגיעים לתנועות חוזרניות או לפגיעות "צביטה" (impingement).
כל כאב בכתף עלול לפגוע בפעולת השרירים ולהתחיל מעגל של יציבות לקויה בכתף המחמירה את צביטת וגירוי השרירים ומגבירה את הכאב.
בקבוצת השרירים מופיעות גם פתולוגיות כגון הסתיידויות או דלקות של הגידים ואף פגיעה בשלמותם ודלקות של האמתחות השונות הממוקמות בין השרירים ובין השרירים לרקמות המקיפות אותם.
מסה על השירה הדרמטית היא יצירת ביקורת מאת ג'ון דריידן, שהתפרסמה ב-1668, וכתובה בסגנון הדיאלוג האפלטוני, ונחשבת לחיבור האנגלי הראשון העוסק בתאוריה של הספרות האנגלית.
היצירה כתובה בסגנון סיפורי: ההתרחשות מתארת ארבעה ידידים היוצאים לשיט במורד התמזה, בזמן הפשיטה על נהר מדוויי במהלך המלחמה האנגלית-הולנדית השנייה.
את השיט הם מתחילים כשקולות הקרב מרעישים את הנהר, ולסיומו הם מגיעים כשהצי האנגלי מביס את ההולנדים.
הדיון הוא בסגנון חופשי ואגבי, כאשר ארבעת הידידים פותחים במונולוגים המתייחסים רק במעט לדברי הדובר שלפניהם.
אופי החקירה הוא טנטטיבי, בסגנון ששובח באותם ימים בפי האגודה הממלכתית למדעים ולאמנויות, שדריידן היה מחבריה.
ליסידיוס, יוג'ניוס, קריטס וניאנדר הם ארבעת הידידים.
פירוש שמותיהם: ליסידיוס - ללא תרגום, יוג'ניוס - ייחודי, קריטס - מבקר, ניאנדר - איש חדש.
למרות העובדה שדריידן כתב את כל ארבע הדמויות, נראה שהוא מזדהה בעיקר עם דבריו של ניאנדר.
הנושאים העולים במסה הם הנושאים שבהם עסקו פעמים רבות בעבר, אך מעולם לא מנקודת המבט האנגלית:
במסה מתפתח דיון בדילמת הרנסאנס הידועה של העתיקים לעומת המודרניים, ועליית האנושות לעומת שקיעתה.
הדיון עוסק בחשיבות שמירת הכללים הקלאסיים, סמכות המדע והספקנות, ודחיית עמדתו של אריסטו.
ההבדל בין הצרפתים לאנגלים ניכר בעיקר בשמירת הכללים החמורה שנתמכה על ידי המחזאים הצרפתים של אותה תקופה (לאו דווקא הגאונים שביניהם, כמו פייר קורניי או מולייר).
המחזות הצרפתיים נתפסו כקפואים, חסרי חיות, ושומרים יותר מדי על "התואם", דהיינו ההולמות של המחזה לקהל המכובד בכלל ולנשים האצילות בפרט.
מטרת המחזה היא לענג וללמד, ובעיקר: ללמד תוך כדי עינוג.
המחזה, לפי ניאנדר, פונה אל הקהל - האפקטיביות שלו על הקהל היא המשמעותית, והרטוריקה היא החשובה.
ניאנדר גם דוגל באידיאליזציה של המציאות, תוך שימוש בחרוז הסגור (לעומת החרוז הלבן, הטבעי יותר), ובשילוב בין ה"הולם" (just) וה"חיוני" (lively).
הדמות על פי ניאנדר צריכה להיות מעוצבת כאבטיפוס אנושי (למשל: קמצן, קל דעת, חכם, עצבני), אך עיצובה הספציפי צריך להיות ייחודי, מה שמתבטא בעיקר בקשריה עם הדמויות האחרות ובעיצובה המורכב.
תפיסותיו של דריידן על המחזאות, כפי שהן מובעות במסה, הן אופייניות לתקופתו ובעיקר לאנגליה בתקופתו.
עם זאת, הוא מהווה בסיס ויסוד לתפיסת ביקורת תגובת הקורא, כפי שנוצרה אחריו בביקורת האנגלית, למשל בהקדמה לשייקספיר מאת סמואל ג'ונסון.
מסה מולקולרית (molecular mass) היא המסה של מולקולה.
מסה מולקולרית נמדדת לרוב ביחידות מסה אטומית מאוחדת, שסימנן u.
עם זאת, ניתן למדוד אותה גם בכל יחידת מסה אחרת, כגון קילוגרם.
המסה המולקולרית משתנה עם שינוי הנוסחה המולקולרית של חומר.
היא זהה עבור כל החומרים שיש להם את אותה נוסחה מולקולרית.
מסה מולקולרית מחושבת על ידי הכפלת מספר האטומים של יסוד מסוים, הנמצאים במולקולה, במשקל האטומי של אותו יסוד וחיבור התוצאות עבור כל היסודות הנמצאים במולקולה.
לדוגמה, מלח בישול הוא בעל הנוסחה המולקולרית NaCl, כלומר, כל מולקולה מכילה אטום אחד של נתרן ואטום אחד של כלור.
המשקל האטומי של נתרן הוא 22.98976928 והמשקל האטומי של כלור הוא 35.4515. לפיכך, המשקל המולקולרי של מלח בישול הוא
דהיינו, המסה של מולקולה אחת של מלח בישול היא 58.44126928 יחידות מסה אטומית מאוחדת.
מכיוון ש- שווה קילוגרם, המסה המולקולרית של מלח בישול היא כ- קילוגרם.
מסה מולקולרית שונה ממסה מולרית.
כל אחת מהן נמדדת ביחידות שונות: מסה מולקולרית ביחידות u ומסה מולרית ביחידות g/mol.
יתר על כן, מסה מולרית היא המסה של מול של חלקיקים מוגדרים, לאו דווקא מולקולות.
ניתן למדוד גם מסה מולרית של אטום או של חלקיק יסודי כלשהו.
כאשר החלקיקים הנמדדים הם מולקולות, המסה המולקולרית, ביחידות u, שווה למסה המולרית, ביחידות g/mol.
לדוגמה, מכיוון שהמסה המולקולרית של מלח בישול היא , המסה המולרית שלו היא , כלומר, המסה של מול אחד של מלח בישול (מספר אבוגדרו של מולקולות מלח בישול) היא 58.44126928 גרם.
כאשר מציינים את המסה המולקולרית של מולקולות גדולות, בין היתר בכימיה אורגנית, ביולוגיה ופרמקולוגיה, נהוג להשתמש ביחידת מידה של , המכונה גם קילודלטון ומסומנת kDa.
לדוגמה, המסה המולקולרית של אינסולין המופק בגוף האדם היא .
מסה (מספרדית: Mesa, "שולחן") היא עיר במחוז מריקופה שבמדינת אריזונה – ארצות הברית.
העיר היא השלישית בגודלה במדינה, והיא נחשבת לפרבר של פיניקס.
פיניקס, מסה ופרבריהן יוצרות יחד אזור מטרופוליטני ענק, שמבחינת שטחו הוא מדורג כ-28 בעולם.
מסה ממוקמת על רמה שטוחה, שגובהה הממוצע הוא 378 מטר מעל פני הים.
עובדה גאוגרפית זו היא שנתנה לעיר את שמה, שכן "Mesa" בספרדית פירושה "הר שולחן".
שטחה של העיר על פי מדידות רשמיות הוא 324.2 קמ"ר, מתוכם 0.6 קמ"ר הם מים והשאר יבשה.
בכך היא מקדימה ערים אמריקניות ידועות יותר, כקליבלנד, מיאמי וסנט לואיס.
על פי עתודות הקרקע שלה, עשויה אוכלוסיית העיר לגדול עד כדי 630,000 נפש.
למרות מספר התושבים הגדול, מתפקדת מסה בעיקר כעיר שינה.
שכונותיה אינן עשויות מקשה אחת.
חלקן בתהליך של שקיעה וניוון, וחלקן בתנופת בינוי ופיתוח מתקדמים.
הידיעות הקדומות ביותר על פעילות אנושית באזור, מתוארכות בערך לשנת 1 לפנה"ס.
על פי המשוער, חיו באזור באותה עת בני השבטים האינדיאניים הוהוקם ופימה, שהפכו את המדבר הצחיח למקום חי וצומח, בעזרת תעלות השקיה נרחבות שחפרו.
התנחלויות אלו נמשכו כמעט ללא שינוי עד הכיבוש הספרדי, במהלכו ולאחריו הגיעו לאזור חיילים ומיסיונרים נוצריים.
במאה התשע עשרה החלו להתיישב באזור קהילות מורמוניות ונוצריות אחרות.
קהילות אלו, שמנהיגן היה דניאל ובסטר ג'ונס, ייסדו בשנת 1877 את ההתיישבות להי (Lehi), בשנת 1878 התפלגו חלק מבני הקהילה מקבוצתו של ג'ונס וייסדו בסמוך את העיר מסה.
במשך הזמן הגיעו תושבים נוספים מאזורים אחרים והעיר הלכה והתפתחה.
עד היום מהווים המורמונים כעשרה אחוזים מתושבי מסה.
במסה קיימת רשת חינוכית ציבורית, המשרתת את רוב האוכלוסייה.
בעיר נמצא גם קולג' קהילתי, הגדול במחוז מריקופה, ולומדים בו מעל 22,000 סטודנטים.
הפוליטכניון של אוניברסיטת המדינה של אריזונה ממוקם אף הוא בעיר, ולומדים בו כ-6,000 סטודנטים לימודי הנדסה ומדעים מדויקים.
מסה כרתה ברית ערים תאומות עם חמש ערים אחרות בעולם:
מסדרון התשתיות היה מיזם מתוכנן להעברת תשתיות ואנרגיה מטורקיה לישראל, באמצעות הנחת חמישה צינורות תשתית תת-ימיים.
צינורות אלו היו מתוכננים להעביר נפט, גז טבעי, חשמל, מים ותקשורת.
תחילתו של מסדרון התשתיות באזור ג'ייהאן במפרץ איסכנדרון שבדרום-מזרח טורקיה.
משם אמורים היו צינורות התשתית לצאת, לאורך 460 ק"מ דרך הים התיכון, עד לאזור חיפה.
המיזם בוטל לנוכח החרפת היחסים בין המדינות.
מגעים ראשונים עם טורקיה על הקמת מסדרון התשתיות החלו בתחילת שנות ה-2000, תחילה דובר על צינור לאספקת גז טבעי בלבד, אותה הציעה להקים חברת גזפרום הרוסית, במטרה לספק גז טבעי לישראל מרוסיה דרך טורקיה.
שבמקביל החל משא ומתן על יבוא מים במכליות לישראל, עקב המחסור במים בישראל.
במרץ 2004 נחתם הסכם עקרונות בין טורקיה לישראל, ליבוא מים בכמות של 50 מיליון מ"ק בשנה.
באוקטובר 2004 הודיעה הרשות הפלסטינית שהיא גם מעוניינת לייבא מים מטורקיה.
במאי 2004 ביקר בטורקיה שר התשתיות, יוסף פריצקי, וקיבל את ברכת הממשלה הטורקית לבצע בדיקת היתכנות כלכלית בעניין הקמת מסדרון תשתיות מקיף.
שר האנרגיה הטורקי הציע, באותה עת, כי גם מצרים תצורף לפרויקט.
עם זאת בפברואר 2005 הודיע משרד התשתיות כי לנוכח מסקנות סקר היתכנות שנעשה נדחתה ההצעה לייבא חשמל מטורקיה עקב העלות הגבוהה, ושרעיון המסדרון אינו כלכלי.
באוקטובר 2005 חידש שר התשתיות, בנימין בן אליעזר, את המגעים עם טורקיה לגבי הקמת המסדרון.
בשלב זה שני צינורות נפט וגז אזוריים שמסתיימים בעיר ג'ייהאן היו בשלבי הקמה ודובר שהמסדרון יוביל גז ונפט מרוסיה וחבר המדינות.
בדצמבר 2005 ביקר מנכ"ל משרד התשתיות באזרבייג'ן במטרה לדון בשימוש במסדרון התשתיות להזרמת נפט מהים הכספי לטורקיה ומשם יתחבר גם לקו צינור אילת-אשקלון.
בפברואר 2006, עלתה הצעה שיבוא המים מטורקיה יתבצע באמצעות צינור ימי ולא במכליות.
במאי 2006 בנק ההשקעות האירופי הסכים להשקיע 15 מיליון דולר בבדיקת היתכנות להקמת צינור מים מג'ייהאן לישראל.
מטרת הצינור שתוכנן, בקיבולת של 200–300 מיליון מ"ק בשנה, הייתה לספק מים לישראל, לירדן והרשות הפלסטינית, עקב משבר המים באזור.
באוקטובר 2006 ביקר שר התשתיות בנימין בן אליעזר במצרים במטרה לדון בהארכת המסדרון עד מצרים, במטרה להוביל אליה גז טבעי.
בדצמבר 2006 נחתם מזכר ההבנות בין ישראל לטורקיה לביצוע סקר ההיתכנות למסדרון התשתיות.
בעת חתימת ההסכם אמר שר האנרגיה הטורקי, ד"ר הילמי גולר, כי הוא "מאמין שפרויקט התשתיות עם ישראל הוא הרבה יותר מחלום; שתי המדינות יהפכו למרכזי אנרגיה אזוריים שיניבו יתרונות רבים לכולם".
במקביל החלה חברת גזפרום בתכנון צינור להולכת גז טבעי מטורקיה לישראל.
באוקטובר 2007 הוצג בפני השר בן אליעזר סקר ההיתכנות המקדים, שהוכן על ידי החברות ENI האיטלקית ו-CALIK הטורקית, שקבע כי יש כדאיות כלכלית בקידום הפרויקט.
עלות הפרויקט נעה, לפי סקר ההיתכנות, בין שניים לארבעה וחצי מיליארד דולר, בהתאם למספר הצינורות שהונחו ושיונחו והיקף המוצרים שיסופקו.
ובנייתו הייתה מתוכננת להסתיים בשנת 2012. תחילת התשתית הוקמה.
אך במהלך חודש יוני 2010, לאחר פרשת המשט לעזה והצטננות מערכת היחסים בין טורקיה לישראל, הודיעה ממשלת טורקיה על הקפאת המיזם.
צינור הנפט המתוכנן אמור היה להוות את המשכו של צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן שתחילתו בים הכספי וכן צינור הנפט כירכוכ-ג'ייהאן שתחילתו בשדות הנפט הכורדיים בצפון עיראק.
נבחנה אפשרות להמשכת צינור הנפט מחיפה לאשקלון, ומשם, דרך מתקני קצא"א, יובל הנפט למפרץ אילת ומשם למזרח הרחוק ולהודו.
בדרך זו עשויה הייתה לגדול מהותית הכדאיות הכלכלית להקמת הצינור בין טורקיה לישראל שכן כמויות הנפט שיוזרמו בו יהיו גדולות יותר.
צינור הגז אמור היה להוות את המשכו של צינור הגז באקו–טביליסי–ארזורום המוביל גז אזרי ממאגרי הים הכספי (בעיקר ממאגר שאח-דניס).
הגז שיוזרם לישראל ישמש בחלקו את ישראל ובחלקו ישווק הגז במצב נוזלי (LNG) למדינות אחרות.
לפי התוכנית יוזרם הגז בצינור דרומה לכיוון אל עריש, ומשם למתקני הנזלת הגז הממוקמים בדלתה של הנילוס.
מסה אטומית (atomic mass, סימן: ma) היא המסה של אטום.
בפיזיקה וכימיה, יחידת המידה הנפוצה לציון מסה אטומית היא יחידת מסה אטומית מאוחדת (u), השווה בדיוק ל-1 חלקי 12 ממסתו של אטום אחד של האיזוטופ פחמן-12. עם זאת, ניתן לבטא מסה אטומית בכל יחידת מסה אחרת, כגון קילוגרם.
יחידת מסה אטומית מאוחדת שווה קילוגרם.
המסה האטומית משתנה עם שינוי האיזוטופ, גם אם היסוד אינו משתנה.
בהתאם, מסה אטומית מכונה גם מסה איזוטופית (isotopic mass).
משקל אטומי של יסוד, או מסה אטומית יחסית (relative atomic mass) – נתון המופיע לעיתים תחת שמו של היסוד בטבלה המחזורית – הוא ממוצע המסות האטומיות של כל האיזוטופים היציבים של אותו יסוד, על פי שכיחותם בטבע, כלומר, תוחלת המסות האטומיות של האיזוטופים היציבים.
חישוב המסה האטומית של אטום נעשה על ידי סכימה של מסות המנוחה של כל רכיבי האטום (פרוטונים, נייטרונים ואלקטרונים) והפחתת אנרגיית הקשר הגרעינית והאלקטרונית של אותו אטום, במצב היסוד שלו, כלומר, לא במצב מעורר:
כאשר Z הוא המספר האטומי, A הוא מספר המסה ו-B הוא אנרגיית הקשר.
מכיוון שקיים יחס גבוה בין מסות המנוחה של הנוקליאונים (הפרוטון והנייטרון) לבין זו של האלקטרון, המסה האטומית של אטום שווה בקירוב למספר המסה שלו, שהוא מספר הנוקליאונים בגרעין.
לדוגמה, מספר המסה של ברזל-56 הוא 56 ואילו המסה האטומית שלו היא 55.93493633 יחידות מסה אטומית מאוחדת.
השיטה הנפוצה למדידת המסה האטומית היא ספקטרומטריית מסות (atomic mass spectrometry, AMS).
שיטה זו מבוססת על העובדה שיון הנע במהירות קבועה, בשדה מגנטי אחיד, שומר על מסלול מעגלי שרדיוסו תלוי במסת היון.
לפיכך, אפשר לקבוע את מסת היון לפי רדיוס הסיבוב.
מדידה ספקטרומטרית של מסה אטומית כוללת את הפעולות הבאות:
יינון (בעזרת מתח חשמלי או חימום) כמות נתונה של אטומים של איזוטופ נתון, שאת מסתו מעוניינים למדוד.
בהנחה שכל אטום של האיזוטופ מיונן רק פעם אחת, יהיה מטענו החשמלי .
העברת היונים דרך מסנן מהירויות, שהוא מכל בו חור כניסה וחור יציאה המכוונים זה מול זה, אשר מושרים בו שדה חשמלי ושדה מגנטי מאונכים הדדית ומאונכים לכיוון ההתקדמות של היונים.
הכוח החשמלי הפועל על היון הוא קבוע:
הכוח המגנטי הפועל על היון תלוי במהירותו ונתון על ידי
לרוב, כוחות אלו יהיו שונים זה מזה, כך שהיון יסטה ממסלולו ולא יעבור דרך חור היציאה.
אולם, אם מהירות היון תקיים את השוויון
הכוח המגנטי יהיה שווה לכוח החשמלי והכוח השקול הפועל על היון יתאפס.
במקרה זה, היון יעבור דרך חור היציאה.
באמצעות שיטה זו, מתקבלים יונים של האיזוטופ בעלי מהירות ידועה.
ביציאתם ממסנן המהירויות, העברת היונים דרך שדה מגנטי נוסף, המאונך לכיוון התקדמותם.
הכוח המגנטי הפועל על היון הוא, כאמור,
והוא פועל תמיד בניצב לכיוון ההתקדמות.
כתוצאה מכך, מתקבלת תאוצה צנטריפטלית בשיעור של
ומכיוון ששאר הפרמטרים ידועים מראש, מדידת רדיוס מסלולו של היון מאפשרת לחשב את מסת האיזוטופ לפי המשוואה
אמנם, בשיטה זו נמדדת מסת האיזוטופ כשהוא מיונן, כלומר, ללא מסת האלקטרון החסר, אולם פרט זה ניתן להשלמה, שכן מסת האלקטרון ידועה ואת אנרגיית הקשר שלו באיזוטופ ניתן לחשב לפי מדידות מתאימות.
בסוציולוגיה, המושג מסה קריטית מתייחס לסף מינימלי של אנשים הנחוץ כדי ליצור תופעה חברתית מסוימת.
המונח בא לתאר את קיומו של מומנטום במערכת חברתית, אשר חזק דיו כדי לשמר את עצמו ולהוביל לגדילה נוספת.
שניים העומדים מאחורי גיבוש המושג והגדרתו הם מומחה בתורת המשחקים Thomas Schelling והסוציולוג Mark Granovetter.
שניהם עשו שימוש במושג הקיים לראשונה בהקשר החברתי בשנות ה-70 של המאה ה-20, וגיבשו את הגדרתו.
הגורמים החברתיים המשפיעים על מסה קריטית עשויים להיות העוצמה, ההדדיות והרמה של תקשורת בחברה או באחת מתתי-התרבויות שלה.
גורם נוסף עשוי להיות סטיגמה חברתית, או האפשרות של הגנה חברתית שמגיעה בעקבותיה.
מסה קריטית עשויה להיות קרובה יותר לקונצנזוס של הרוב בחוגים פוליטיים, אשר בהם העמדה המשפיעה ביותר היא לרוב גם זו אשר מחזיקים בה רוב האנשים בחברה.
במובן זה, שינויים קטנים בקונצנזוס הציבורי יכולים לעורר שינויים מהירים בקונצנזוס הפוליטי, עקב ההשפעה של רעיונות מסוימים, התלויים בדעת הרוב, ככלים בדיון הפוליטי.
המושג מסה קריטית בא לידי ביטוי בהקשרים חברתיים שונים.
אחד ההקשרים המרכזים הוא חידושים במדיה אינטראקטיבית כמו טלפון, מייל, רשתות חברתיות באינטרנט.
המאפיין של חידושים חברתיים בתחום זה בהשוואה לתחומים אחרים הוא קשר והשפעה הדדית אחד על השני, שמביא לכך שניתן להגיע במהירות גדולה מאוד למסה קריטית באמצעים טכנולוגים אלה, כמו גם ניתן להוריד מסה זו לאפס ולהפסיק את קיומו של החידוש.
המדיה האינטראקטיבית, כמו הרשתות החברתיות השונות, הן בעצמן חידוש חברתי, הקיים תודות למסה קריטית מספקת (למשל פייסבוק קיים כי יש לו מסה מספקת של משתמשים, לעומת רשתות חברתיות אחרות שנעלמו).
אבל הן גם כלי יעיל לגיוס מסה קריטית למען מטרה וחידוש חברתי אחר.
דוגמה לכך היא רכיבה קבוצתית על אופניים המתקיימת במקומות שונים בעולם, ביניהם גם בישראל.
מטרת הרכיבה היא להביא מסה קריטית של רוכבי אופניים, שיפגינו ברכיבתם למען שיפור יחס המדינה והנהגים כלפיהם.
קבוצה זו שמכונה מסה קריטית, עושה שימוש בפייסבוק ובטוויטר על מנת להביא לרחובות את המסה הדרושה לשינוי.
מסדרון וזארי (באיטלקית: Corridoio Vasariano) הוא מעבר על-קרקעי סגור בעיר פירנצה.
המסדרון מחבר בין פאלאצו וקיו לפאלאצו פיטי דרך גלריית אופיצי ומעבר לארנו על גשר פונטה וקיו.
המסדרון הוקם על ידי ג'ורג'ו וזארי ב-1564 לפי הזמנתו של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה, שביקש לנוע בין ארמונותיו ומבני השלטון מבלי לצאת לרחובות העיר.
המסדרון יוצא מצדו הדרומי של פאלאצו וקיו, עובר בגשר קטן מעל הרחוב ונכנס לגלריית אופיצי, שם הוא מתקדם בתוך הבניין ויוצא מצדו הדרומי אל גדת הארנו.
המסדרון עובר מערבה לאורך גדתו הצפונית של הנהר על גבי ארקדה שקומתה התחתונה מהווה טיילת וחוצה אותו כקומה שנייה מעל הפונטה וקיו.
אז מתפתל המסדרון ברובע שמדרום לארנו (Oltrarno), תוך שהוא עוקף את מגדל מנלי (Torre dei Mannelli) שמשפחת מנלי, שהיה בבעלותה, סירבה להסירו לצורך הקמת המסדרון, ונכנס לארמון פיטי דרך גני בובולי.
המסדרון בנוי בפשטות, מטויח בגוון בהיר, וגגו מחופה ברעפים.
במסדרון קבועים לאורכו חלונות קטנים בגודל זהה.
בצדו הדרומי של הארנו עובד המסדרון בצמוד לכנסיית סנטה פליצ'יטה.
במקום זה דופן המסדרון הפונה אל תוך הכנסייה הופכת למרפסת מחופה בסורג ברזל.
הדבר אפשר למשפחת הדוכס להשתתף בטקסים בכנסייה מן המרפסת, מבלי להתערב בהמון.
ב-1595 הוארך המסדרון דרך גני בובולי על מנת לקשר את הארמון למצודת בלוודרה.
בניית המסדרון ארכה חמישה חודשים.
קוזימו דה מדיצ'י, שצבר אויבים רבים מבית ומחוץ, חשש לעבור בקרב המון העם ברחוב וביקש דרך מעבר בטוחה ופרטית.
בעקבות הקמת המסדרון מעל גשר פונטה וקיו, חוסל שוק הקצבים ששכן שם והיווה מפגע תברואתי.
במקומו הוכנסו לחנויות שעל הגשר סדנאות צורפים.
ב-1939 הורחבו חלונות המסדרון המערביים במסדרון שמעל הפונטה וקיו בהוראתו של מוסוליני, לקראת ביקורו של היטלר בעיר.
מאוחר יותר, עם כיבוש איטליה על ידי גרמניה ב-1944, הורה היטלר מפורשות לכוחותיו להרוס את כל גשרי הארנו אך להותיר את הפונטה וקיו על כנו.
באוגוסט 1944 שימש המסדרון למעבר של פרטיזנים בין צפון העיר, שהייתה בשלטון פשיסטי, לדרומה, שהוחזק על ידי בעלות הברית.
חלקו של המסדרון העובר בתוך האופיצי משמש כגלריה להצגת דיוקנאות, חלקיו האחרים נמצאים גם הם ברשות הנהלת גלריית אופיצי והם סגורים לציבור הרחב.
ב-2024 נפתח המסדרון לציבור, לאחר עבודות הכשרה שארכו שמונה שנים.
מֶסוֹ-אמריקה או מסואמריקה (בספרדית: Mesoamérica) הוא שמו של אזור ותרבות במדינות אמריקה המרכזית.
האזור משתרע ממרכז מקסיקו לבליז, גואטמלה, אל סלוודור, הונדורס, ניקרגואה, וקוסטה ריקה ובתוכו מספר קהילות מהתקופה הפרה-קולומביאנית שפרחו לפני הקולוניזציה הספרדית של אמריקה במאות ה-16 וה-17.
קבוצות פרהיסטוריות באזור מאופיינות בכפרים חקלאיים לצד בירות בעלות טקסים פוליטיים דתיים גדולים.
באזור זה התקיימו כמה מן התרבויות המורכבות והמתקדמות שבאמריקות, בהן בין היתר האולמקים, האצטקים, המאיה והטאוטיווקאן.
המונח "מסו-אמריקה", שפירושו ביוונית 'אמריקה האמצעית', נטבע בשנת 1943 על ידי האתנולוג הגרמני פאול קִירְכְהוֹף (Kirchhoff), אשר ציין כי קיים דמיון בין התרבויות הפרה קולומביאניות בתוך האזור שכלל את דרום מקסיקו, גואטמלה, בליז, אל סלבדור, מערב הונדורס, ושפלת החוף המערבי של ניקרגואה וכן צפון-מערב קוסטה ריקה.
במסורת ההיסטוריה התרבותית ובתאום לתאוריה הרווחת אצל ארכאולוגים מתחילת אמצע המאה ה-20. קירכהוף הגדיר את האזור כאזור תרבות המבוססת על קווי דמיון תרבותיים שנוצרו על ידי אלפי שנים של אינטראקציה בין האזורים.
הקשר התרבותי כלל קשר אנתרופולוגי במעבר בין עמים ושבטים נוודים ליושבי קבע.
קשר חקלאי, בעיקר בהסתמכות על גידול של תירס, השימוש בשני לוחות שנה שונים.
האחד בן 260 ימים והשני המבוסס על שנה סולארית והוא 365 יום.
מערכות קרובות בכתב ההירוגליפי, ודמיון במושגים בשפה ובהתייחסות לקרבה.
האזור הוגדר לשונית על ידי מספר תכונות דקדוקיות שהתפשטו על ידי הדיפוזיה.
בפיזיקה של מצב מוצק, המסה האפקטיבית של חלקיק במוצק, שלרוב מסומנת ב-, היא המסה שנדמה שיש לחלקיק כאשר מפעילים עליו כוחות.
כלומר, אם יופעלו אותם כוחות על חלקיק חופשי בעל מסה ששווה למסה האפקטיבית, הוא ינוע באותו אופן.
אחת התוצאות של תורת הפסים היא שתנועתם של חלקיקים בתוך מוצק יכולה להיות מאוד שונה מתנועתם בוואקום.
המסה האפקטיבית היא פרמטר שמקשר בין מכניקת הקוונטים לבין המכניקה הקלאסית.
היא מאפשרת, בהרבה מקרים, לפשט את מורכבותה של תורת הפסים ושל מכניקת הקוונטים ולהתייחס אל החלקיקים בתור חלקיקים קלאסיים שתנועתם מתוארת על ידי חוקי התנועה של ניוטון, כאשר כל הכוחות הפנימיים והמאפיינים הקוונטים מגולמים על ידי המסה האפקטיבית.
המסה האפקטיבית היא פישוט שנועד לאפשר התייחסות לחלקיקים הנ"ל בתור חלקיקים חופשיים הנמצאים בוואקום, אך בעלי מסה שונה ממסתם האמיתית.
עבור אלקטרונים וחורים במוצקים, המסה האפקטיבית לרוב נמדדת ביחידות של המסה האמיתית של האלקטרון , והיא לרוב נעה בין ל-, אך יכולה גם לחרוג מערכים אלו בחומרים אקזוטיים שונים.
על אף שהיא לרוב נחשבת קבוע של החומר, המסה האפקטיבית של החלקיק יכולה לקבל מספר ערכים תלוי בהגדרתה ובשימושה.
כיוון שהיא מפשטת את תורת הפסים ומכניסה את השפעתה לקבוע אחד, המסה האפקטיבית הפכה להיות קבוע בסיסי וחשוב שמשפיע על מספר רב של מאפיינים מדידים של המוצק, מיעילותם של תאים סולרים ועד מהירות פעולתם של מעגלים משולבים.
אם נניח מודל סמי-קלאסי של המוצק, נוכל להתייחס אליו כמורכב מסריג של יונים שבתוכו נעים אלקטרונים, כאשר ביניהם פועלים כוחות חשמליים.
כאשר מופעל כוח על המוצק (לדוגמה שדה חשמלי) הוא אינו פועל על אלקטרון בודד אלא על כל המוצק, ובפרט גם על הסריג היוני.
האינטראקציה המלאה בין האלקטרונים לסריג מסובכת, אך ניתן לקרבה על ידי מודל אלקטרונים כמעט חופשיים, על פי מודל זה האלקטרונים נעים כמעט בחופשיות בסריג אך מסוגלים להעביר ולקבל תנע מהסריג בהתאם לתנע הגבישי שלהם ולמיקומו ביחס לאזור ברילואן.
אפשר לחשב את העברת התנע בין האלקטרונים לסריג תחת הקירוב הנ"ל, והיא יכולה להתבטא במספר דרכים:
כאשר אין העברת תנע בין האלקטרונים לסריג, כלומר הכוח החיצוני משפיע ישירות על האלקטרונים ללא השפעה של הסריג, מקבלים שהאלקטרונים מתנהגים כאלקטרונים חופשיים אמיתיים ונקבל .
כאשר תנע מועבר מהאלקטרון לסריג, כלומר הכוח החיצוני נבלע בחלקו על ידי הסריג, מקבלים שהאלקטרון מושפע מהכוח במידה פחותה, כלומר מתנהג כאלקטרון כבד יותר .
כאשר תנע מועבר מסריג לאלקטרון, כלומר הסריג "עוזר" לכוח החיצוני ומאיץ את האלקטרון אף יותר, מקבלים שהאלקטרון מושפע מהכוח במידה מוגברת, כלומר מתנהג כאלקטרון קל יותר , זהו המקרה הנפוץ ביותר במוליכים למחצה.
חשוב לזכור כי המסה האפקטיבית אינה משנה את משקלו האמיתי של המוצק וכמו כן החוק השני של ניוטון אינו מופר אם מתייחסים לגביש בשלמותו (כולל היונים בגביש).
בכל המקרים לעיל ההתייחסות הייתה לגודלו של הכוח המופעל אך לא לכיוונו, המסה האפקטיבית תצא שלילית אם כיוונו של הכוח שהאלקטרון חווה מנוגד לכיוונו של הכוח החיצוני.
דבר זה קורה בקצהו העליון של פס הערכיות במוליכים למחצה.
בנקודה זאת ניתן לומר שהסריג מעביר לאלקטרון תנע שהפוך בכיוונו לכוח החיצוני ועל כן האלקטרונים יאיצו בכיוון שהפוך לאינטואיציה.
בצורתה הפשוטה ביותר, המסה האפקטיבית מוגדרת בתנאי שיווי משקל במוליכים למחצה, במצב זה האלקטרונים החופשיים במוליכים למחצה ישאפו לתחתית פס ההולכה בזמן שהחורים החופשיים ישאפו לקצהו העליון של פס הערכיות, ולכן נרצה לנתח את תנועתם והתנהגותם של החורים והאלקטרונים סביב נקודות אלו.
לרוב הביטוי המדויק עבור צורת הפס הוא מסובך, אך תמיד ניתן לפתחו בטור טיילור סביב נקודות הקצה הנ"ל.
מכיוון שזהו פיתוח סביב נקודות הקיצון, הסדר הראשון יתאפס ובסדר המוביל נקבל
כאשר היא האנרגיה בקצה הפס, קבוע התלוי בתכונות החומר ו הוא וקטור הגל בתוך הפס.
נרצה ליצור אנלוגיה לתנועתו של חלקיק חופשי, עבור חלקיק חופשי האנרגיה הקינטית נתונה על ידי , וכיוון שעל פי תורת הקוונטים אזי ניתן לרשום מחדש את הביטוי למעלה בתור
כאשר הוא קבוע פלאנק המצומצם והחלפנו את המסה האמיתית בקבוע , שנקרא המסה האפקטיבית.
השימוש במסה האפקטיבית הוא קירוב שנובע מהפיתוח לטור טיילור, ועל כן תקפות הקירוב היא כל עוד התקפות לקירוב של צורת הפס לטור טיילור תקפה, אך ברוב המקרים אפשר להתייחס לאלקטרון בתחתית בור או לחור בקצהו העליון של הבור בתור חלקיקים קלאסיים שנשלטים על ידי משוואות התנועה הקלאסיות.
ברוב המקרים (לדוגמה, בסיליקון) מבנה הפסים אינו סימטרי באופן כללי, ובפרט ליד נקודות הקיצון, מסיבה זאת הפיתוח ליד נקודות אלו יהיה:
כאשר הם המסות האפקטיביות לאורך הצירים השונים.
עכשיו כבר תנועת חלקיק בודד אינה בת השוואה לחלקיק חופשי, מכיוון שהוא יגיב לכוחות בצורה שונה בהתאם לכיוון הכוח.
ניתן להכליל את הגדרת המסה האפקטיבית שתהיה תקפה מחוץ לנקודות הקיצון, הגדרה זאת תהיה תקפה גם מחוץ לתנאי שיווי משקל וכמו כן גם במוצקים אחרים שאינם בהכרח מוליכים למחצה.
בהתאם לפיתוחים שנראו לעיל, ניתן להגדיר את המסה האפקטיבית מתוך פס האנרגיה בתור
כאשר יכול להיות כל אחד מהכיוונים , המסה האפקטיבית המתקבלת היא וקטור.
כפי שנאמר, הגדרה זאת תקפה בכל מקום בפס האנרגיה וגם מחוץ לנקודות הקיצון, אך חשוב לשים לב שבנקודות אלו המסה האפקטיבית כבר מאבדת ממשמעותה המקורית שכן קיימים עוד איברים בטור הטיילור, ביניהם האיבר הליניארי.
התייחסות למסה האפקטיבית באותו אופן, כפישוט של תורת הקוונטים והקבלתה לפיזיקה קלאסית, גורר תופעות לא אינטואיטיביות כגון תלות מסת החלקיק בווקטור הגל (התנע הגבישי) ועל כן מסתו של החלקיק תשתנה כאשר יופעל עליו כוח.
ניתן אף להכליל את המסה האפקטיבית להיות טנזור מדרגה 2 שמוגדר על ידי
כאשר הצירים מתאימים לצירים קריסטלוגרפיים ואנחנו מסתכלים סביב נקודות הקיצון, האיברים הלא אלכסונים תמיד יתאפסו ונחזור למקרה הווקטורי.
ההגדרה הכללית למסה האפקטיבית היא ההגדרה הנפוצה ביותר, אך היא בעייתית במקרים שבהם לא ניתן לקרב את צורת פס האנרגיה לפרבולה, במקרים אלו הנגזרת השנייה של האנרגיה מתאפסת והביטוי למסה האפקטיבית מתבדר.
דוגמה מובהקת לתופעה מתרחשת בגרפן, שם יחס הדיספרסיה קרוב לנקודות הקיצון הוא ליניארי (לפעמים נאמר שלאלקטרונים אלו מסה 0, אך הכוונה למסת מנוחה, מושג שונה ממסה אפקטיבית).
כפתרון לבעיה, ניתן להגדיר את המסה האפקטיבית בצורה נוספת, שלעיתים נקראת המסה האפקטיבית האופטית, דרך הנוסחה
כאשר זהו התנע הגבישי ו- זוהי מהירות החבורה של פונקציית הגל.
ניתן להראות, שכאשר החומר איזוטרופי, הגדרה זאת מתלכדת עם ההגדרה הכללית ועם ההגדרה של מסה אפקטיבית של ציקלוטרון.
מדידות של המסה האפקטיבית בגרפן מאששות את היחס הנ"ל.
יש לשים לב שבשתי ההגדרות המסה האפקטיבית לא תהיה מוגדרת היטב בנקודת הקיצון עצמה, שכן יחס הדיספרסיה שם אינו חלק.
ברוב הגבישים המסה האפקטיבית תהיה וקטור או אף טנזור והיא תהיה תלויה בכיוון, דבר שהוא כבר אינו בר השוואה לאלקטרון חופשי באופן מלא, זאת מכיוון שהתאוצה שהאלקטרון יחווה תשתנה בהתאם לכיוון הפעלת הכוח עליו.
למרות זאת, ישנן תופעות פיזיקליות וחישובים שבהם המסה האפקטיבית בכל זאת מתנהגת כסקלר שמתקבל בתור סוג של מיצוע, אך דרך המיצוע תלויה במטרה:
עבור חישוב צפיפות המצבים, כל כיוון תורם בצורה שווה ולכן המסה האפקטיבית הרלוונטית היא הממוצע הגאומטרי של המסה האפקטיבית בצירים השונים, כלומר המסה האפקטיבית הרלוונטית היא
כאשר נקרא מקדם הניוון והוא סופר כמה פעמים כל מצב אנרגטי קיים (לדוגמה, עבור סיליקון )
עבור חישוב המוליכות חשמלית ברב-גביש בעזרת מודל דרודה, הכיוונים השונים של המסה האפקטיבית מתמצעים גם כן, אך הפעם בצורה הרמונית, ונקבל שהמסה האפקטיבית הרלוונטית היא
המסה האפקטיבית היא פרמטר שניתן למדידה ישירה בעזרת ניסוי רסונס של ציקלוטרון.
כאשר מפעילים שדה מגנטי אחיד מוצק, האלקטרונים והחורים יתחילו לנוע בצורה ספירלית בתדירות שניתנת על ידי
כאשר הוא מטען האלקטרון, ו- זהו גודל השדה המגנטי.
כאשר משדרים גלי רדיו על הדוגמה בתדר הנ"ל ניתן להבחין בבליעה חזקה, רסונס, בעזרת ניסוי זה אפשר לחלץ את המסה האפקטיבית.
על ידי שינוי הכיוון של השדה המגנטי ניתן למדוד את המסה האפקטיבית בכיוונים שונים.
מלבד דרך זאת ישנן מספר דרכים עקיפות למדידת המסה האפקטיבית.
החשיבות של המסה האפקטיבית באה ליד ביטוי ביכולתנו למדוד אותה בקלות, להשוות את ערכה בין חומרים שונים ובכך לחזות את תכונותיהם.
בשל כך היא מאפיין חשוב של חומרים, ובספרות המקצועית ניתן למצוא טבלאות של המסה האפקטיבית עבור חומרים רבים.
המסה האפקטיבית משפיעה, בין השאר, על התכונות הבאות:
חישובי צפיפות המצבים של חומרים שונים, אשר משפיעה על התכונות האופטיות והחשמליות של החומר.
אינטואיטיבית, חלקיקים קלים יותר ינועו בקלות יותר בהשפעת שדה חשמלי ועל כן המוביליות שלהם תגדל.
המוביליות משפיעה בתורה על מספר תכונות החשמליות של החומר, מהולכה חשמלית, דרך מהירות פעולתם של מעגלים חשמליים ועד יעילותם של תאים סולארים.
לדוגמה, מוליכים למחצה שמשלבים חומרים מהטור השלישי והחמישי (כגון גליום ארסניד) נוטים להיות בעלי מסה אפקטיבית קטנה יותר מאשר מוליכים למחצה מהטור הרביעי (כגון סיליקון), ולכן הם בשימוש נרחב יותר באלקטרוניקה מהירה כגון תקשורת סלולרית, תקשורת לוויינים, מערכות רדאר וכו'.
במספר רב של חומרים קיימים כמה סוגים של חורים בעלי מסה אפקטיבית שונה, כך שקיימים המושגים "חורים קלים" ו"חורים כבדים", הדבר הוא בעל חשיבות עליונה בננו-גבישים שכן הדבר משפיע על פער האנרגיה של הפסים ועל תכונות הננו-גביש, התופעה נצפתה באופן ניסיוני והיא הבסיס למספר פיתוחים חדשניים.
מסדר תשע הזוויות Order of Nine Angles) הוא כת וארגון אוקולטיסטי שטניסטי ונאו-נאצי.
המסדר דוגל ב"פרשנות חדשה לזיהוי כת השטן ונתיב יד השמאל", בהשגת שליטה עצמית ובהתגברות עצמית על פי משנתו של ניטשה, תוך שימת דגש על צמיחה אישית באמצעות מעשים סיכון, תעוזה וסיבולת.
טקסי מעבר לקידום ברמה כוללים לעיתים קרובות בילוי של שלושה חודשים ביער בתנאים קשים ללא מגע אנושי.
ההנחה היא שהדבר יפתח יכולות אישיות ומנהיגות.
נהר מסה (Massa) הוא נהר באורך 7 קילומטר הזורם במזרח רכס האלפים הברניים בקנטון ואלה בשווייץ.
הנהר מנקז את מי הפשרת השלגים בקרחונים אלטש, מיטלאלטש, ואובראלטש.
הנהר זורם בערוץ מסה עד למאגר המים סטאוסי גיבידום ומשם זורם אל נהר הרון.
מאז שנת 2007 ערוץ הנהר הוא חלק מאתר המורשת העולמית יונגפראו-אלטש-ביטשהורן.
במכניקת הזורמים, מסה מתווספת או מסה וירטואלית היא האינרציה שנוספת למערכת כיוון שעצם מאיץ או מאיט חייב להזיז מעט נפח של הזורם המקיף אותו כשהוא נע דרכו.
מסה מתווספת היא מושג חשוב בגלל שהעצם והזורם הסובב לא יכולים לתפוס את אותו המרחב בו-זמנית.
לשם פשטות מצב זה ממודל על ידי מעט נפח של זורם הנע יחד עם העצם באותה מהירות כמוהו, למרות שבמציאות כל חלקי הזורם יואצו במידה זו אחרת.
חשוב להבין שאפקט זה של מסה הנסחבת על ידי הגוף מתרחש רק עבור גופים מאיצים; בעבור גופים המתקדמים במהירות קבועה דרך הזורם הזרימה מסביב לגוף תתייצב עד מהרה על זרימה תמידית, אשר אינה נושאת עמה תנע נוסף פרט לזה הנובע ממהירות הזרימה המציפה (ששווה למהירות הגוף).
מקדם המסה המתווספת הוא גודל חסר ממד המוגדר כמסה המתווספת חלקי מסת הזורם הנדחית על ידי העצם - כלומר חלקי מכפלת צפיפות הזורם בנפח הגוף.
באופן כללי (עבור גופים בעלי צורה שרירותית), המסה המתווספת היא טנזור מסדר שני, הקושר את וקטור התאוצה של הגוף לווקטור הכוח הפועל על הגוף.
פרידריך בסל הציע את מושג המסה המתווספת ב-1828 כדי לתאר את התנועה של מטוטלת בזורם.
בסל הבחין שגם כאשר מוציאים מן המשוואה את האפקט של אובדן אנרגיה של המטוטלת עקב החיכוך עם הזורם (דבר שלבדו תורם להתארכות זמן המחזור של המטוטלת), עדיין זמן המחזור של התנודה המטוטלת הבסיסית ארוך יותר מזו של מטוטלת זהה בריק, דבר שלאחר מחזורים רבים גורם להצטברות שגיאה בהוראת שעון המטוטלת.
הוא הסיק שהדבר מעיד על כך שהאינרציה של המערכת (מסה אפקטיבית) גדלה עקב האינטראקציה עם הזורם מסביבה.
המושג של מסה מתווספת הוא הדוגמה הראשונה לרנורמליזציה בפיזיקה, וניתן לחשוב עליו כעל האנלוג מהפיזיקה הקלאסית של מושג הקוואזי-חלקיקים ממכניקת הקוונטים.
ההבדל בין האנרגיה הקינטית של הגוף לעבודה שביצע הכוח החיצוני הוא בדיוק האנרגיה הקינטית שקיבל הזורם (נשים לב שטיעון זה אינו תקף עבור תנועה במהירות קבועה, כי אז מתקבלת זרימה עמידה מסביב לעצם).
מושג המסה המתווספת מרחיב במידת מה את הטיעון של פרדוקס ד'אלמבר: בעוד שהטיעון של ד'אלמבר מראה שבזורם בלתי צמיג תנועה במהירות קבועה אינה יוצרת כוח גרר, מושג המסה המתווספת מראה שעבור תאוצות בזורם בלתי-צמיג כן נוצר כוח גרר.
הכוח הנגרם על ידי אפקט המסה הווירטואלית
את הכוחות הלא יציבים הנגרמים אודות לשינוי המהירות היחסית של עצם המשוקע בזורם (יחסית לזורם) ניתן לחלק לשניים: אפקט המסה הווירטואלית וכוח באסט.
אפקט המסה הווירטואלית מתייחס לכוח התגובה הפועל על הגוף עקב האינטראקציה שלו עם המסה המתווספת הנגררת על ידו.
ניתן להראות כי הכוח הנגרם ממסה וירטואלית בעבור חלקיק כדורי המשוקע בזורם בלתי צמיג ובלתי דחיס הוא:
כאשר הסמלים המודגשים מייצגים וקטורים, היא מהירות הזורם, היא מהירות החלקיק הכדורי, היא צפיפות המסה של הזורם, היא הנפח של החלקיק, ו-D/Dt מייצגת את הנגזרת החומרית.
מקורו של המושג של "מסה וירטואלית" הופך ברור כאשר מסתכלים על משוואת התנע של החלקיק.
כאשר הוא הסכום של כל הכוחות האחרים הפועלים על החלקיק, כמו הכבידה, גרדיאנטי לחץ, כוח גרר, כוח עילוי, כוח באסט ועוד.
העברת הנגזרת של מהירות החלקיק מאגף ימין של המשוואה לאגף שמאל נותנת:
כך שהחלקיק מאיץ כאילו הייתה לו מסה נוספת השווה למחצית מסת הזורם שהוא מתיק ממקומו, וישנו גם כוח נוסף הפועל על הגוף עקב איבר התאוצה של הזורם.
המסה המתווספת ניתנת לשילוב במרבית המשוואות הפיזיקליות על ידי התייחסות לעצם הנע כבעל "מסה אפקטיבית" השווה לסכום מסתו והמסה המתווספת.
סכום זה הוא שמכונה לעיתים "מסה וירטואלית".
יישום פשוט של מושג המסה המתווספת בעבור גוף כדורי מאפשר לחוק השני של ניוטון להיכתב בצורה:
ניתן להראות שהמסה המתווספת בעבור כדור (בעל רדיוס ) היא , בדיוק חצי ממסת הזורם שהכדור מתיק ממקומו.
בעבור גוף כללי, המסה המתווספת הופכת לטנזור (שמכונה טנזור המסה המושרית) עם רכיבים התלויים בכיוון התנועה של הגוף.
כל הגופים המאיצים בזורם יושפעו על ידי המסה המתווספת, אולם מכיוון שהמסה המתווספת תלויה בצפיפות הזורם, אפקט זה הוא לעיתים קרובות זניח בעבור גופים צפופים הנעים בזורמים בעלי צפיפות נמוכה בהרבה.
במצבים בהם צפיפות הזורם היא בת-השוואה או אף עולה על צפיפות הגוף, המסה המתווספת עשויה לעיתים קרובות לעלות על המסה של הגוף עצמו כך שהזנחתה תביא לשגיאות עצומות בחישובים הנלווים.
לדוגמה, לבועת אוויר כדורית המתנתקת מתחתיתו של סיר מים ומתחילה להתרומם מעלה יש מסה אולם מסה מתווספת של .
כיוון שמים נוזליים צפופים בערך פי 800 מהאוויר, המסה המתווספת במקרה זה גדולה בקירוב פי 400 ממסת הבועה.
העקרונות שתוארו מקודם תקפים גם לספינות, צוללות, ופלטפורמות חופיות.
בתעשייה הימית, למסה המתווספת מתייחסים כמסה ההידרודינמית המתווספת.
בתכנון ספינות, האנרגיה שנדרשת כדי להאיץ את המסה המתווספת חייבת להילקח בחשבון לפני יציאה להפלגה; במקרה זה, המסה המתווספת יכולה בקלות להגיע ל- ¼ או ⅓ מהמסה של הספינה ולפיכך מייצגת כמות משמעותית של אינרציה, זאת בנוסף על הכוחות של גרר טפילי (גרר צמיגות) וגרר גלים.
בעבור תצורות גאומטריות מסוימות השוקעות חופשית, המסה ההידרודינמית המתווספת המקושרת לגוף השוקע יכולה להיות גדולה בהרבה ממסת העצם.
מצב כזה יכול לקרות למשל, כאשר לגוף השוקע יש פאה רחבה אשר הווקטור הניצב לה מצביע בכיוון התנועה (מטה).
כמות משמעותית של אנרגיה קינטית משתחררת כאשר עצם כזה מאיט בפתאומיות (למשל עקב פגיעה בקרקעית הים).
בתכנון מבנים חופיים הנושא של המסה ההידרודינמית המתווספת בעבור גאומטריות שונות הוא מושא לחקירות רבות.
המחקרים הללו נדרשים בדרך כלל כדי להעריך את הסיכונים הכרוכים בנפילה (שקיעה) של עצם מטה (המחקרים מתמקדים בכימות הסיכונים הנלווים לפגיעה של עצם שוקע במבנים תת-מימיים).
כיוון שהמסה ההידרודינמית המתווספת יכולה להוות חלק ניכר מהמסה הכוללת של העצם השוקע ברגע הפגיעה, היא מהווה גורם משמעותי בתכנון העמידות של מבנים תת-מימיים.
במטוסים (ולא למשל במקרה של כדור פורח או ספינת אוויר), הצפיפות של האוויר בדרך כלל לא נלקחת בחשבון בגלל הצפיפות הזניחה של האוויר.
מסדרון אקולוגי הוא רצועה רציפה של שטחים פתוחים, אשר מקשרת בין שטחים טבעיים במוקדים שונים - ובהם גם שטחים בעלי מעמד מוגן, כמו יערות ושמורות טבע.
קשר רציף כזה מאפשר תנועת חיות בר והפצה של צמחי בר.
פתרון מסוג 'מסדרון אקולוגי' הוא אמצעי במסגרת פיתוח בר-קיימא להשבת האיזון הטבעי שהופר על ידי ניתוק ביוספרות אחת מרעותה ("קיטוע אקולוגי").
המסדרון יכלול לפחות מעבר אקולוגי אחד בלעדיו יהיו הצומח והחי כלואים בתוך תאי שטח קטנים, וסכנת צמצום המגוון הביולוגי עד כדי הכחדת מינים תגבר.
שטחו של המסדרון מאפשר קיום של מחזורי חיים שלמים ומעבר של מגוון רחב של אורגניזמים מתא שטח אחד למשנהו וממזער את ההשפעות השליליות של הקטנת האוכלוסייה, מאחר שבתא שטח מקוטע, שגודלו קטן, מגוון המינים יורד, ולכן החוסן של המערכת האקולוגית כולה – קטן יותר, וכן למנוע זיווג בין פרטים קרובים.
זיווג בין פרטים קרובים מתרחש לרוב בחברות סגורות ומבודדות ומחליש עוד יותר את האוכלוסייה המקומית.
במקרי קיצון כמו שרפה או שיטפון משמש מסדרון נתיב בריחה לבעלי חיים, ועם הזמן נתיב חזרה מהחוץ אל השטח המתאושש.
ככל ששטח המסדרון רחב יותר והיחס בין אורכו לרוחבו גדול יותר, כך המסדרון עצמו מתפקד בצורה טובה יותר ואינו סובל ממפגעים כמו צמחים פולשניים וטורפים, שמשתלטים על השטח ולא נותנים לצמחייה ולבעלי החיים המקומיים להתפתח.
במקרים רבים המסדרון האקולוגי צמוד לשטח מבונה, יש מעט מאוד מקום לשטח מעבר הראוי לשמו, ונוצר מצב של שטח שמשמש כשטח מעבר, ללא כל חוצץ בינו לבין השטח המבונה הצמוד.
ללא כל שטח חוצץ, המסדרון האקולוגי יכול להיפגע מהשפעות העיר והבינוי כמו, זיהום אור ושימוש אנושי מוגבר.
המסדרון האקולוגי הארצי הוא רצף של שטח פתוח לאורך מדינת ישראל אשר מאפשר מעבר של בעלי חיים ומחבר בין בתי גידול.
המסדרון האקולוגי של ישראל מורכב משלושה תאי שטח עיקריים:
שטחים פתוחים המוגדרים בתוכנית המתאר הארצית לפיתוח תמ"א 35 (שטחי אש, שטחי שמורת טבע ושטחים פתוחים שלא בשמורות).
יערות נטועים של קרן קיימת לישראל ושטחי חורש ים-תיכוני טבעי הנמצאים בהגדרת יערות בתמ"א 22 (תוכנית מתאר ארצית להסדרת ושמירה על יערות)
עד תחילת המאה ה-21 לא עסקו גופי תכנון או ארגוני שמירת טבע בשימור המסדרונות.
שינוי חל בעקבות דו"ח שפרסמה רשות הטבע והגנים, שניתח את חשיבותם וסימן לראשונה את מיקום המסדרונות הראשיים במפה.
ב-2016 קיבלו המסדרונות לראשונה מעמד רשמי, וסומנו גם במפות של (תמ"א 35).
עם זאת, מדובר היה בסימון סכמטי בלבד, שלא כלל מסדרונות מקומיים.
תוכנית המתאר ההיא לא קבעה גם הנחיות מחייבות לניהול השטחים האלו.
בשנת 2020 דחתה ועדה מחוזית לתכנון ולבניה במחוז דרום תוכניות להקמת מתקן סולארי בשטח של 93 דונם בשטחים חקלאיים במועצה האזורית חוף אשקלון, בתואנה שהתוכנית עלולה לפגוע במסדרון אקולוגי.
משרד האנרגיה ביקש לאשר את התוכנית כחלק מקידום הפקת חשמל מאנרגיות מתחדשות עד יעד של 30% בשנת 2030, אולם פירוש הדבר היה צמצום המסדרון האקולוגי עד כדי שליש מרוחבו המקורי.
במסדרון אקולוגי זה קיימים בעלי חיים רבים שחלקם מוגדרים בסכנת הכחדה חמורה.
הוועדה בחרה לאמץ את המלצות רשות הטבע והגנים ושל החברה להגנת הטבע, לפיהן פוטנציאל הנזק לסביבה ולאקולוגיה גדול מאוד ביחס לתרומת המתקן למשק האנרגיה – והתוכנית נדחתה.
מסה על שכל האדם הוא חיבור של הפילוסוף האנגלי ג'ון לוק העוסק בתורת ההכרה, ביסודות הידע וההבנה האנושיים ובמגבלותיהם.
המסה הודפסה לראשונה ב-1689, ולוק הספיק לערוך לאחר מכן שלוש מהדורות מתוקנות שלה, שהאחרונה מביניהן התפרסמה ב-1700. המסה נחשבת לטקסט מכונן בתולדות האמפיריציזם המודרני.
לוק מבקר בה את הרעיון לפיו קיימים מושגים אוניברסליים הטבועים בכל בני האדם מלידה.
הוא טוען שמקור כל הידע האנושי הוא בניסיון החושי ובניסיון העיוני.
לפי לוק, בני אדם אינם חווים דברים בעולם באופן ישיר, אלא בתיווך האידיאות שנוצרות בשכלם בעקבות הניסיון.
המסה דנה גם בתפקיד השפה ובקשיים הנוצרים עקב הצורך להשתמש במילים בשביל להבין ולמסור ידע.