tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בזמן מלחמת העולם השנייה מדינת היידראבאד תרמה ספינת מלחמה ימית ושתי טייסות לידי חיל האוויר המלכותי.
על פועלו הוא עוטר בשנת 1946 במסדר הוויקטוריאני המלכותי.
שלטון שושלת אסף ג'א היה שלטון מוסלמי על גבי רוב הינדי במדינה.
עם חלוקת הודו בשנת 1947 אוסמאן וממשלתו פעלו בתמיכה של הליגה המוסלמית תחת מוחמד עלי ג'ינה בפקיסטן והכריזו עצמאותם כמדינה בפני עצמה הלא מקושרת לא להודו ולא לפקיסטן.
מלבד מדינת היידראבאד הייתה גם נסיכות קשמיר שהכריזה על עצמאותה.
בשתי המדינות העצמאות המוכרזת לא כובדה, על גורל קשמיר החלה מלחמת הודו–פקיסטן הראשונה אשר התמשכה לתוך הסכסוך על חבל קשמיר ועל גורל היידראבאד ב-13 בספטמבר יצא צבא הודו בפלישה מעברי חמש חזיתות לכבוש את הבירה היידראבאד תוך חמישה ימים.
לאחר כניעת ממשלת היידראבאד החופשית סופחה המדינה להודו, אך אוסמאן מונה לראג'פורמק של מדינת היידראבאד ההודית.
אוסמאן המשיך לשרת כניזאם טקסי וכדמות משפיעה על אורח החיים של הקהילות המסורתיות באזור היידראבאד עד לפטירתו בשנת 1967, כאשר נכדו ירש אותו.
בזמנו כניזאם טקסי היה חשש לניסיון הפיכה שתעשה לטובת עלייתו לשלטון ועל כן בשנת 1956 מדינת היידראבאד חולקה בין טלנגאנה, אנדרה פרדש, מהאראשטרה וקרנאטקה.
אוסלטאמיביר הוא סם אנטי-ויראלית לטיפול ומניעה של שפעת מסוג A ו-B.
ארגונים רפואיים רבים ממליצים לאנשים הסובלים מסיבוכי שפעת (או נמצאים בסיכון גבוה לסיבוכים) ליטול אוסלטאמיביר תוך 48 שעות מהתסמינים הראשונים של ההדבקה.
כמו כן, ארגונים רפואיים רבים ממליצים על אוסלטאמיביר כתרופה למניעת זיהומים בקרב אנשים בסיכון גבוה, אך לא לאוכלוסייה הכללית.
המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) ממליץ לרופאים להשתמש באוסלטאמיביר, לטיפול באנשים בסיכון נמוך, לפי שיקול דעתם.
אוסלטאמיביר נלקח דרך הפה, כגלולה או כנוזל.
המלצות בנוגע לאוסלטמיביר שנויות במחלוקת וכך גם ביקורת על ההמלצות.
סקירה של Cochrane משנת 2014 הגיעה למסקנה כי אוסלטמיביר אינה מפחיתה אשפוזים, וכי אין שום עדות להפחתה בסיבוכים של שפעת.
שתי מטא-אנליזות הגיעו למסקנה שהיתרונות אצל מי שבדרך כלל בריאים אינם עולים על הסיכונים.
כמו כן, הם מצאו מעט ראיות לגבי האם הטיפול משנה את הסיכון לאשפוז או למוות באוכלוסיות בסיכון גבוה.
עם זאת, מטא-אנליזה אחרת מצאה כי אוסלטמיביר הייתה יעילה למניעת שפעת ברמה האישית.
תופעות לוואי שכיחות כוללות הקאות, שלשולים, כאבי ראש ובעיות שינה.
תופעות לוואי אחרות עשויות לכלול תסמינים פסיכיאטריים והתקפים.
בארצות הברית אוסלטאמיביר מומלצת לזיהום בשפעת במהלך ההיריון.
וכבר נלקחה על ידי מספר קטן של נשים בהריון ללא סימנים של בעיות.
ייתכן שיהיה צורך בהתאמת מינון בקרב אלו הסובלים מבעיות בכליות.
אוסלטמיביר היא מעכב נוירמינידאז, מעכב תחרותי של האנזים נוירמינידאז של שפעת.
האנזים נוירמינידאז חותך את החומצה הסיאלאית (הנמצאת על גליקופרוטאינים בפני השטח של תאי האדם) שמסייעת לוויריונים חדשים לצאת מהתא.
לפיכך, אוסלטמיביר מונעת את שחרורם של חלקיקים נגיפיים חדשים.
אוסלטמיביר אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 1999 והייתה מעכב הנוירמינידאז הראשון שהיה זמין במתן דרך הפה.
אוסלטאמיביר נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, אך הועברה למעמד "משלים" בשנת 2017. גרסה גנרית אושרה בארצות הברית בשנת 2016, ובשנת 2017 הייתה זו התרופה ה-159 הנפוצה ביותר בארצות הברית, עם יותר משלושה מיליון מרשמים.
אוסלו הוא סרט טלוויזיה אמריקאי מסוגת דרמה היסטורית ומתח של רשת HBO שעלה בבכורה ב-29 במאי 2021.
העלילה מבוססת על סיפור אמיתי, ומציגה את מאמצם של טריה לארסן ומונה יול להביא לכינון הסכם שלום בין מדינת ישראל לפלסטינים במסגרת הסכמי אוסלו בשנות ה-90. מבוסס גם על המחזה "אוסלו" זוכה פרס הטוני של תסריטאי הסרט.
בישראל, הסרט זמין לצפייה ב-yes וב-HOT HBO.
הסרט זכה בישראל לביקורות שליליות ולא מחמיאות לסרט.
בתחילת שנות ה-90, דיפלומטים נורווגים מקדמים משא ומתן קדחתני בין ממשלת ישראל לארגון אש"ף הפלסטיני על מנת לכונן הסכם שלום בין שני הצדדים.
מאמצים אלו מובילים להסכמי אוסלו.
חלק ממשלחת המשא ומתן הישראלית.איציק כהןיוסי בייליןסגן שר החוץ הישראלי.קארל דורבי יוהאן יורגן הולסטשר החוץ הנורווגי.טוביאס זיליאקוס יאן אגלנד סגן שר החוץ הנורווגי.ששון גבאישמעון פרסשר החוץ הישראלי.
באפריל 2017, דווח באתר האינטרנט "The Hollywood Reporter" כי המפיק מארק פלאט מפתח עיבוד קולנועי למחזה "אוסלו" של ג'יי.
במאי התיאטרון ברטלט שר נשכר לפרויקט זה על מנת לביים את העיבוד, בעוד המחזאי רוג'רס כתב את התסריט.
שלוש שנים אחר כך, בנובמבר 2020, הוכרז על ידי רשת הטלוויזיה "HBO" כי היא החלה בשלב הצילומים לסרט זה, על מנת לשדרו בערוץ הטלוויזיה שלה במהלך 2021. לדברי רוג'רס, הסרט יכלול פרטים שהושמטו או נגנזו מהמחזה.
אוסאמה ח'לאילה הוא כדורגלן ערבי-ישראלי, המשחק בעמדת החלוץ בהפועל עכו.
ח'לאילה נולד בסח'נין, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית.
אחיו הצעיר הוא הכדורגלן מוחמד ח'לאילה.
צעדיו הראשונים בכדורגל היו בקבוצת הילדים של הפועל משגב, ושיחק בין היתר גם במכבי חיפה ובמכבי נתניה.
בגיל 17 הצטרף לקבוצת הנוער של בני סכנין.
ב-6 במאי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בני סכנין, בהפסד 1–5 לבית"ר ירושלים, במסגרת ליגת העל.
בעונת 2019/2020 בליגה הלאומית הפך לשחקן הרכב בקבוצה.
ב-22 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 2–3 מול הפועל אום אל-פחם.
את העונה סיים עם 13 שערים ב-32 משחקי ליגה, והיה שותף לחזרה של הקבוצה לליגת העל, לאחר שירדה עונה קודם לכן לליגה הלאומית.
ב-2 בנובמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 2–2 נגד הפועל באר שבע.
ב-22 ביוני 2021 חתם במכבי תל אביב מליגת העל לשלוש שנים.
ב-29 ביולי הבקיע צמד ראשון במדי הקבוצה, בניצחון 1–3 על סוטייסקה ניקשיץ' המונטונגרית במוקדמות הקונפרנס ליג של אופ"א.
ב-6 בספטמבר 2022 הושאל למכבי בני ריינה מליגת העל, לעונה אחת.
ב-4 ביולי 2023 חתם בגבאלה מליגת העל האזרית.
ב-30 באוגוסט 2024 חתם ב-LNZ צ'רקאסי מליגת העל האוקראינית.
ב-3 ביוני 2025 חתם בהפועל עכו.
שיחק בנבחרות הנוער של ישראל עד גיל 19 ועד גיל 18, ולזכותו גם שמונה הופעות בנבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21.
בנובמבר זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של ישראל.
ב-9 ביוני 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול פורטוגל, שהסתיים בהפסד בתוצאה 0–4.
אוסמו אנטרו ונסקה (בפינית: Osmo Vänskä; נולד ב-28 בפברואר 1953) הוא מנצח, קלרניתן ומלחין פיני.
אוסמו ונסקה נולד בסאמינקי שבהלסינקי, הוא התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו כקלרינתן עם התזמורת הפילהרמונית של טורקו (1971–1967).
לאחר מכן הוא הפך לקלרינתן הראשי של הפילהרמונית של הלסינקי מ-1977 עד 1982. במהלך תקופה זו, הוא החל ללמוד ניצוח אצל יורמה פאנולה באקדמיית סיבליוס, שם חבריו לכיתה כללו את אסה-פקה סאלונן ויוקה-פקה סאראסטה.
ב-1982 זכה בתחרות בזאנסון הבינלאומית למנצחים צעירים.
ונסקה הפך למנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של לאהטי ב-1985, ולמנצח ראשי ב-1988. הוא סיים את כהונתו בתזמורת הסימפונית של להטי ב-2008 וכיום הוא חתן פרס המנצח של התזמורת.
הסט השלם של הסימפוניות של סיבליוס עם התזמורת הסימפונית של לאהטי, אף היא בלייבל BIS, זכה להערכה רחבה.
הוא הקליט רבות עם תזמורת לאהטי עבור הלייבל BIS, כולל מוזיקה מאת קלבי אהו, איינוג'והאני ראוטווארה, ברנרד קרוסל, אונו קלמי, טאונו מרטינן, רוברט קג'נוס, סופיה גוביידולינה, ג'ונאס קוקונן, יאן סנדסטרום, ז'אן סיבליוס ופרדריק פאסיוס.
ונסקה היה המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של איסלנד מ-1993 עד 1996. בשנת 1996 מונה למנצח ראשי של התזמורת הסימפונית הסקוטית של ה-BBC, וכיהן בתפקיד זה עד 2002. עם התזמורת הסימפונית הסקוטית של ה-BBC, הוא ביצע הקלטות של התזמורת השלמה סימפוניות של קרל נילסן ללייבל BIS.
ביוני 2014, התזמורת הסימפונית של איסלנד הודיעה על חזרתו של ונסקה לתזמורת כמנצח האורח הראשי הבא שלה, החל בעונת 2014–2015.
ב-2003 הפך ונסקה למנהל המוזיקלי של תזמורת מינסוטה.
הוא והתזמורת זכו לשבחים ביקורתיים, והוא נחשב כמי ששיפר את איכות התזמורת.
בשנת 2004 החלו ונסקה ותזמורת מינסוטה בפרויקט בן חמש שנים להקלטת הסימפוניות השלמות של בטהובן בלייבל BIS.
ב-2005 חתמה ונסקה על הארכת חוזה עם תזמורת מינסוטה עד 2011 לפחות.
בספטמבר 2009 הודיעה התזמורת על הארכת חוזהו של ונסקה עד לעונת 2014–2015. הוא הודיע על התפטרותו ב-1 באוקטובר 2013, שנה לאחר שההנהלה סגרה את המוזיקאים בסכסוך עבודה ממושך.
בינואר 2014 זכו ונסקה ותזמורת מינסוטה בפרס הגראמי עבור הביצוע התזמורתי הטוב ביותר עבור האלבום של הסימפוניות מס' 1 ו-4 של סיבליוס.
הוא מונה מחדש למנהל המוזיקלי של תזמורת מינסוטה באפריל 2014 עם חוזה לשנתיים, אשר הוארך במאי 2015 עד לאוגוסט 2019. ביולי 2017 הודיעה התזמורת על הארכה נוספת של חוזהו של ונסקה עד עונת 2021–2022. בדצמבר 2018, התזמורת הודיעה כי אוסמו ונסקה יסיים את התפקיד שלו בתזמורת מינסוטה בתום עונת 2021–2022.
במאי 2008, יצירה תזמורתית שהולחנה על ידי אוסמו ונסקה בשם "הגשר" הועלתה בבכורה על ידי התזמורת הסימפונית המטרופוליטנית, עם נגן הקונטרבס ויליאם שריקל ובניצוחו של ונסקה.
באפריל 2019, הפילהרמונית של סיאול הודיעה על מינויו של אוסמו ונסקה למנהל המוזיקלי הבא שלה, החל מינואר 2020, עם חוזה ראשוני של 3 שנים.
ונסקה התפטר מתפקיד המנהל המוזיקלי של הפילהרמונית של סיאול בסוף 2022.
בישראל אוסמו ונסקה ניצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
לו ולאשתו הראשונה פירקו, יש שלושה ילדים בוגרים, אחד מהם, אולי, מנגן בכינור בלהקת הפולק מטאל הפינית Turisas.
בני הזוג נפרדו בשנת 2009. באפריל 2015 נישא ונסקה לארין קיף, כנרת ראשית של תזמורת מינסוטה.
בחייו הפרטיים, אחד מתחביביו הוא רכיבה על אופנועים.
אדמירל הצי סר אוסמונד דה בובואר ברוק, GCB, KCMG, KCVO היה קצין בכיר בצי המלכותי.
ברוק שימש כעוזר מנהל המודיעין הימי ולאחר מכן כעוזר מנהל הגיוס הימי באדמירליות בשנים הראשונות של המאה ה-20. במהלך מלחמת העולם הראשונה פיקד ברוק על סיירת המערכה אה"מ פרינסס רויאל בקרב מפרץ הלגולנד ובקרב שרטון דוגר.
לאחר מכן פיקד על שייטת סיירות המערכה הראשונה עם דגלו באה"מ פרינסס רויאל בקרב יוטלנד.
לאחר המלחמה הפך ברוק לסגן ראש המטה הימי ולאחר מכן היה המפקד העליון של צי הים התיכון.
בעקבות הניצחון הטורקי באנטוליה בתום מלחמת יוון–טורקיה, ארגן ברוק את חילוץ האזרחים היוונים הנמלטים, ובאמצעות פריסה מיומנת של ספינותיו, הוא הניא את הטורקים המתקדמים, בראשות מוסטפא כמאל אטאטורק, מלתקוף את חיל המצב הבריטי ב-Chanak באזור הנייטרלי של הדרדנלים.
על הטיפול הדיפלומטי שלו במשבר צ'נקלה, ברוק זכה לשבחים על ידי ליאו אמרי, הלורד הראשון של האדמירליות, בבית הנבחרים ב-1923.
ברוק נולד ב-5 בינואר 1869 ב, והיה בנם הבכור של קומנדר אוסמונד דה בובואר ברוק ולוקרטיה ג'נקינס (לבית קלארק).
ברוק התחנך בבית הספר וינדלסאם האוס, ברייטון בין השנים 1878 ל-1881, משם עבר במקום השני מתוך 100 מתחרים לקורס צוערים של הצי המלכותי.
ב-1 בינואר 1882 הצטרף לצי המלכותי כצוער בספינת ההדרכה אה"מ בריטניה.
הוא הועלה לדרגת פרח קצונה ב-18 באוגוסט 1884, והוצב בקורבטה אה"מ קריספורט בצי הים התיכון, ולאחר מכן הועבר אל אוניית המערכה אה"מ טמרייר שהייתה גם בצי הים התיכון ולאחר מכן לפריגטה אה"מ ראלי בכף התקווה הטובה ותחנת החוף המערבי של אפריקה.
בזמן שהיה בתחנה זו הוענק לו תעודה מהחברה המלכותית על הצלת אדם מטביעה.
הוא הצטרף לקורבטה אה"מ אקטיב בשייטת ההדרכה בנובמבר 1887 לפני שהועלה לדרגת תת-לוטננט ב-14 באוגוסט 1888.
הוא הוצב לזמן קצר באה"מ אמפרס אוף אינדיה, אשר שירתה בצי הבית, בתחילת נובמבר 1902, אך בינואר 1903 הוא הפך לקצין המפקד של ספינת השילוח אה"מ אלקריטי, ששירתה בתחנת סין.
ברוק מונה לעמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ב-31 במאי 1916. כאשר ביטי מונה למפקד העליון של הצי הגדול בנובמבר 1916, הוא לקח איתו את ברוק כראש המטה שלו.
ברוק מונה לאביר מפקד המסדר הוויקטוריאני המלכותי ב-25 ביוני 1917, לאביר מפקד מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ב-1 בינואר 1918, ולאביר מפקד מסדר האמבט ב-5 באפריל 1919.
ברוק הפך לסגן ראש המטה הימי ולורד נציב של האדמירליות ביולי 1919 עם קידום לדרגת תת אדמירל ב-3 באוקטובר.
על הטיפול הדיפלומטי שלו במשבר צ'נקלה, ברוק זכה לשבחים על ידי ליאו אמרי, הלורד הראשון של האדמירליות, בבית הנבחרים בשנת 1923. הוא הועלה לדרגת אדמירל מלא ב-31 ביולי 1924, הוא העביר את דגלו לאוניית המערכה אה"מ קווין אליזבת מאוחר יותר באותה שנה.
ברוק הפך למפקד העליון של פורטסמות' ביולי 1926 ולאחר שקודם לאביר הגדול של מסדר האמבט ב-1 במרץ 1929 וקודם לדרגת אדמירל הצי ב-31 ביולי 1929, פרש לגמלאות ביולי 1934. הוא השתתף בהלווייתו של המלך ג'ורג' החמישי בינואר 1936, ומת בביתו בווינצ'סטר ב-14 באוקטובר 1947.
בשנת 1917 התחתן ברוק עם איירין קתרין פרנקלין (לבית וייק), בתו של תת-אדמירל סר בולדווין ווייק ווקר, הברונט השני; הייתה להם בת אחת.
אוסלופיורד (בנורווגית: Oslofjorden) הוא פיורד בדרום-מזרח נורווגיה, אשר משתרע עד העיר אוסלו שנמצאת בקצהו הצפוני.
האוסלופיורד הוא חלק ממצר סקאגרק.
האוסלופיורד מחולק למפרץ פנימי () וחיצוני () אשר ביניהם מפריד הדרובק סונד אשר ברוחב 17 קילומטרים ובאורך קילומטר אחד.
בתקופה הוויקינגית הפיורד נקרא "ויקן" (על סמך השם הזה ניקרא כיום מחוז ויקן.
בתקופה 1624 עד 1925 הפיורד נקרא "קריסטיאניהפיורד" (), שכן העיר אוסלו נקראה באותה העת "קריסטיאניה".
השם הנורדי העתיק של הפיורד היה פולד "Fold" - ועל בסיס השם העתיק הזה ניתנו השמות לשני מחוזות באזור - מחוז וסטפול (המחוז שממוקם מערבית לפיורד פולד) ומחוז אסטפול ("המחוז שממוקם מזרחית לפיורד פולד").
חודש פברואר הוא החודש הקר ביותר באזור האוסלופיורד כאשר הטמפרטורה צונחת למינוס 1.3 מעלות צלזיוס, בעוד בבחודש יולי בדרך כלל הטמפרטורה הממוצעת היא 17.2 מעלות צלזיוס.
הטמפרטורות הגבוהות יחסית באזור האוסלופיורד מאפשרות לצמחים שונים לפרוח באזור זה אשר לא פורחים ביתר האזורים בנורווגיה.
ישנם עדויות לקיומם של יישובים מתקופת האבן ותקופת הברונזה באזור האוסלופיורד.
לאורך החוף המזרחי והמערבי של האוסלופיורד התגלו בעבר שלוש מהספינות הוויקינגיות שהכי השתמרו היטב.
האוסלופיורד היה לאורך ההיסטוריה גוף מים חשוב מבחינה אסטרטגית בשל קרבתו לעיר אוסלו.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר שגרמניה הנאצית כבשה את נורווגיה הוקמו מתקנים צבאיים גרמניים במספר נקודות לאורך חופי האוסלופיורד.
אחד מהמתקנים הצבאיים של הנאצים היה ממוקם בהובדאויה (Hovedøya) והוא הכיל בסביבות 1,100 חיילי וורמאכט.
לצייר הנורווגי אדוורד מונק היה בית וסטודיו בעיירה אוסגורדסטרנד הממוקמת על שפת האוסלופיורד, והאוסלופיורד מככב בחלק מיצירות האמנות של מונק, כולל ביצירה "הצעקה" והיצירה "הנערות על המזח" .
האוסלופיורד שימש כזירת אירוע מרכזי במהלך הפלישה הגרמנית לנורווגיה באפריל 1940, במסגרת הקרב על דרובק סונד .
התכנון המקורי של גרמניה הנאצית במסגרת תוכנית הפלישה לנורווגיה היה להביא לאוסלו באמצעות ספינת המלחמה בלוצ'ר בסביבות אלף חיילים נאצים.
קולונל אריקסן, מפקד מבצר אוסקרסבורג אשר נמצא בקרבת העיירה דרובק, הצליח להטביע את הספינה.
כתוצאה מכך התעכבה הפלישה והדבר העניק מספיק זמן על מנת שמשפחת המלוכה הנורווגית, הממשל הנורווגי, והפרלמנט הנורווגי הצליחו להימלט מנורווגיה.
בעקבות כך בפועל נורווגיה מעולם לא נכנעה לגרמנים, כאשר הנאצים העלו לשלטון את ממשלת הבובות של קוויזלינג ונורווגיה הייתה חלק מבעלות הברית במלחמה, במקום להיות רק עם שנכבש.
כלל האוכלוסייה שגרה סביב האוסלופיורד, ובה אוכלוסיית אוסלו, מונה בסביבות 1.96 מיליון תושבים.
האוכלוסייה שנמצאת באזור הרחב יותר הכולל את שטחי המחוזות הממוקמים סביב האוסלופיורד היא בסביבות 2.2 מיליון תושבים.
מעל ל-40% מאוכלוסיית נורווגיה מתגוררת כפחות מ-45 דקות נסיעה מהאוסלופיורד.
באוסלופיורד עוברות רוב המעבורות וסירות המשא מכלל גופי המים בנורווגיה.
למרות שהאוסלופיורד מכיל מאות איים מיושבים, רק חלק קטן מהאוכלוסייה שמתגוררת באזור האוסלופיורד גרה בפועל באותם האיים.
אוֹסְמוּנְדָה (שם מדעי: Osmunda) היא סוג שרך ממשפחת האוסמונדיים הצומח בעיקר באקלים ממוזג.
בסוג זה נמנים חמישה עד עשרה מינים.
גיזרון השם אוסמונדה אינו ברור.
תאוריה נפוצה היא שאוסמונדה מגיע מ"אוסמונדר", שם סקסוני של האל תור.
לפי הסברים אחרים, השם מגיע ממילים באנגלית תיכונה ומצרפתית תיכונה לשרך, וגם ישנה אטימולוגיה עממית על יורד ים בשם אוסמונד מבריטניה שהחביא את אשתו וילדיו באי שהיה מכוסה בסבך של אוסמונדת המלך במהלך הפלישה הדנית.
עלי האוסמונדה (הפְרוֹנְדים) נחלקים לשתי צורות: עלים ירוקים עקרים המשמשים לפוטוסינתזה ועלים נושאי נבגים עם מנבגים גדולים וחשופים.
בשל גודלם של המנבגים המבשילים יחד באותו הזמן ויוצרים מופע זהוב, השרכים נראים כאילו הם בתוך פרח.
אורכם של העלים של אוסמונדת המלך מגיע לאורך של מעל 1 מטר.
פגיות של מיני פרפראים ניזונים ממיני אוסמונדה.
אחד המינים, Osmundastrum cinnamomeum, יוצר מושבות ענק באזורי ביצות.
שרכים אלה יוצרים קני שורש עבים עם שורשים תיליים צפופים, המהווים מצע לצמחים אפיפיטיים אחרים.
הם גם נקצרים לעיתים לגידול סחלבים.
אוסמיום אוקטפלואוריד הוא תרכובת כימית אנאורגנית היפותטית של אוסמיום ופלואור בעלת הנוסחה הכימית OsF8. חשיבות התרכובת היא בכך שטרם נצפתה תרכובת נייטרלית חשמלית בה אטום יחיד קשור לשמונה אטומי פלואור, המייצרת את מצב החמצון 8+, מצב שאינו נפוץ.
דיווח מוקדם על סינתזה של החומר פורסם בשנת 1913 אך פרסום בשנת 1958 הראה כי מדובר בזיהוי שגוי של OsF6. ניתוח תאורטי מצביע על כך שהתרכובת ברת קיום אך קשה לסינתזה, והגאומטריה המולקולרית שלה צפויה להיות אנטי-פריזמטית ריבועית בקירוב.
קירור מהיר של תוצרי תגובה של פלואור ואוסמיום:
אוסמנה איסופי מאיגה (צרפתית: Ousmane Issoufi Maïga; נולד ב-1946 ליד גאו) הוא ראש ממשלת מאלי לשעבר.
הוא מונה לתפקיד ב-29 באפריל 2004, לאחר שבתפקידו הקודם כיהן כשר התחבורה.
הוא שימש גם כשר האוצר ושר לענייני ספורט בממשלות קודמות.
עיתונאים ומתנגדי משטר נוהגים לכנות אותו "פינושה".
איסופי למד כלכלה באוניברסיטת קייב (כיום באוקראינה, בזמנו חלק מברית המועצות) ולאחר מכן באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון, שבה למד בנקאות ומימון.
הוא עבד בבנק העולמי ובמשרד הכלכלה הצרפתי, שבו הוא עבד כמנהל הקרן האוטונומית למימון חובות (Caisse autonome d'amortissement).
ב-2002 הוא מונה למשרת שר הנוער והספורט במאלי וארגן את אירוח גביע אפריקה לאומות שנערך בשנה זו במדינה.
אחרי היבחרו של אמדו טומני טורה כנשיא מאלי, איסופי הצטרף לממשלתו של ראש הממשלה אחמד מחמד אג חמאני ב-14 ביוני 2002 כשר הכלכלה.
לאחר חילופי אישים ב-16 באוקטובר 2002 הוא הפך לשר התחבורה והתשתיות.
ב-29 באפריל 2004 מונה כראש ממשלת מאלי וכיהן בתפקיד זה עד בחירות 2007 לפרלמנט מאלי, לאחריהן הגיש את התפטרותו לנשיא טורה.
טורה מינה במקומו את מודיבו סידיבה, המכהן כראש ממשלת מאלי מאז ה-28 בספטמבר 2007.
אוסף גילברט נוצר מתרומותיו של איש העסקים סר ארתור גילברט שהרוויח את הונו בקליפורניה שבארצות הברית.
גילברט תרם את אוספיו לאומה הבריטית בשנת 1996. האוסף מוצג כיום במוזיאון ויקטוריה ואלברט שבלונדון.
קודם לתרומת האוסף לבריטניה, הוצג במוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאומנות, וגילברט אף הבטיח למוזיאון בקליפורניה שיתרום את האוסף למוזיאון, אולם בשל מחלוקת עם המוזיאון הקליפורני באשר למיקום האוסף החליט גילברט לתרום אותו לארץ הולדתו.
האוסף מוצג בשבע עשרה גלריות וכולל:
קופסאות זהב - קופסאות הרחה מוזהבות ומעוטרות ביהלומים ואבני חן מהמאה ה-18.
כלי כסף - מתקופת הרנסאנס ומהתקופה הוויקטוריאנית.
כלי זהב - כילים מכל רחבי העולם, לרבות קערת זהב מאנטוליה מהאלף השלישי לפני הספירה.
פסיפסים איטלקיים מתקופת הרנסאנס מאזור פירנצה והאוסף המקיף ביותר שקיים בעולם של מיניפסיפסים - מאזור רומא.
כלי אמייל - אוסף של מאה כלי אמייל עליהם מצוירים דיוקנאות.
כלים אלה מקורם במאות ה-18 וה-19.
אוסנבריק () היא עיר בסקסוניה תחתית, בצפון־מערב גרמניה, כ-80 ק"מ צפונית לדורטמונד וכ-100 ק"מ מערבית להנובר.
מקור שמה של העיר שנוי במחלוקת.
יש הסבורים שמדובר בשיבוש השם אוכסנבריקה (Ochsenbrücke), שפירושו "גשר השור".
אחרים טוענים שהשם ניתן בהשראת האייסיר, ומשמעותו היא, בעצם, "גשר לאלים".
הגיית השם יכולה להעיד אם היותו של הדובר תושב העיר או לא, שכן תושבי העיר נוטים להגות את שמה במלרע, ואילו אנשים שאינם מתגוררים בה הוגים את שמה במלעיל.
בשנת 2003 בחר בה השבועון הגרמני שטרן כעיר שבה חיים התושבים המאושרים בגרמניה.
בעקבות הבחירה יצאה העיר בקמפיין תחת הכותרת "Ich komm' zum Glück aus Osnabrück" (למרבה המזל, אני מאוסנבריק).
התושב הידוע ביותר של העיר היה הסופר אריך מריה רמרק, וגם ג'ורג' הראשון מלך בריטניה נפטר בה.
כן נולד בעיר הצייר היהודי פליקס נוסבאום, שנספה בשואה ולזכרו בנתה העיר מוזיאון, בית פליקס נוסבאום.
בעיר קהילה יהודית המפעילה בית כנסת (אורתודוקסי), מקווה ומרכז קהילתי.
בימים הנוראים משמש בקהילה כחזן זה שנים הזמר מישל קאהן מירושלים.
לפי חפירות וממצאים אחרונים, יש הסבורים שקרב יער טויטובורג התרחש באזור העיר אוסנבריק בספטמבר שנת 9 לספירה הנהוגה.
קארל הגדול ייסד את אוסנבריק בסביבות שנת 780. בראשית המאה התשיעית הייתה העיר לדיוקסיה הראשונה בסקסוניה, אך אזכורה הראשון כעיר היה רק בשנת 1147. זמן קצר אחר כך, בשנת 1157 החל הקיסר פרידריך ברברוסה בביצורה של העיר.
כמה משרידי הביצורים עדיין עומדים על תילם.
במהלך אותה מאה הצטרפה אוסנבריק לברית ערי הנזה.
נטייתם של תושבי העיר לכיוון הרפורמציה הפרוטסטנטית הביאה למתיחות עם הבישוף הקתולי, שלא יושבה עד המאה ה-17.
האירוע המשמעותי ביותר שנערך בעיר הוא ככל הנראה המשא ומתן שנערך בעיר בין המעצמות האירופיות בשנים 1648-1643, ושהביא לסיום מלחמת שלושים השנים ולשלום וסטפאליה.
מאחר שהקתולים והפרוטסטנטים סירבו לשבת זה עם זה, ישבו הקתולים במינסטר והפרוטסטנטים באוסנבריק.
לשלום וסטפאליה היו גם משמעויות עבור העיר.
נקבע בו הסדר ייחודי לפיו ישלטו בה בישופים פרוטסטנטים וקתולים לסירוגין.
כך ארע, שעל מנת להבטיח תקופת שלטון ארוכה ככל האפשר, מונה לבישוף בשנת 1764 הנסיך פרדריק, דוכס יורק ואלבני, והוא בן 196 ימים בלבד.
זהו הגיל הצעיר ביותר בהיסטוריה שבו מונה בישוף.
כתוצאה מתהליך החילון שהחל עם נפילת האימפריה הרומית הקדושה, הפכה אוסנבריק לחלק מממלכת הנובר בשנת 1803, ובשנת 1866 סופחה, עם יתר הממלכה, לפרוסיה.
בסיום מלחמת העולם השנייה ספגה אוסנבריק הפגזות קשות, אך חלק מהמבנים ההיסטוריים שלה הוקמו מחדש.
לאחר המלחמה הוצב בעיר חיל מצב בריטי, ובסביבת העיר נותרו בסיסים של הצבא הבריטי במשך שנים ארוכות.
אחרון החיילים הבריטים עזב את האזור ב-31 במרץ 2009.
קלוב אתלטיקו אוססונה (בספרדית: Club Atlético Osasuna), הידועה גם כאוססונה, היא קבוצת כדורגל, אשר מקום מושבה בעיר פמפלונה בקהילה האוטונומית נווארה שבספרד.
הקבוצה הוקמה בשנת 1920. השם "אוססונה" מקורו בשפה הבסקית, השפה המדוברת באזור חבל הבסקים ונווארה, ומשמעו "בריאות".
אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אל סדאר.
בעונות 1934/1935, 1935/1936 הגיעה לחצי גמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצות סביליה וברצלונה בהתאמה.
בעונת 1985/1986 השתתפה הקבוצה לראשונה במפעל אירופי כלשהו, גביע אופ"א, כאשר גברה בסיבוב הראשון על קבוצת גלאזגו ריינג'רס מסקוטלנד, אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת זולטה ורכם מבלגיה והודחה מהמפעל.
לאחר מספר עונות עם המאמן פדרו מריה סבלסה, בעונת , שיחקה הקבוצה פעם נוספת בגביע אופ"א, ובו גברה בסיבוב הראשון על קבוצת סלביה סופיה מבולגריה ועל קבוצת שטוטגרט הגרמנית בסיבוב השני, אך הפסידה לבסוף לאייאקס אמסטרדם מהולנד בסיבוב השלישי והודחה מהמפעל.
בעונות 1987/1988, 2002/2003 הגיעה לחצי גמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצות ברצלונה ורקראטיבו ולבה בהתאמה.
בעונת 2004/2005 הגיעה לגמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצת ריאל בטיס.
ב-27 בנובמבר 2005 שיחקה אוססונה את משחקה ה-1,000 בלה ליגה.
אחרי עונה מדהימה והיסטורית סיימה הקבוצה במקום הרביעי בסיום עונת 2005/2006. במיקום זה עשתה הקבוצה היסטוריה כשהשוותה את המיקום הטוב ביותר אי פעם והגיעה לשלב מוקדמות ליגת האלופות.
עם זאת, הקבוצה לא הצליחה להעפיל לשלב הבתים של התחרות, כשהודחה על ידי המבורג הגרמנית, ולפיכך, "ירדה" הקבוצה לגביע אופ"א.
הקבוצה הגיעה עד לחצי הגמר, בו הודחה על ידי הקבוצה שעתידה לזכות בטורניר, סביליה.
בשתי העונות הבאות אוססונה נאבקה קשות במאבקי הירידה.
בעונת 2008/2009 ניצלה מירידה במשחק האחרון של העונה לאחר ניצחון 1–2 על ריאל מדריד.
בסיום עונת ירדה הקבוצה לליגה הספרדית השנייה.
שנתיים מאוחר יותר שבה הקבוצה לליגה הספרדית הראשונה.
בסיום עונת 2016/2017 ירדה לליגה השנייה בספרד.
בעונת 2018/2019 הקבוצה זכתה בליגה השנייה והעפילה ללה ליגה.
בעונת 2023/24 סיימה במקום שביעי.
אוסנה או אסנה היא פרי יער הגדל על שיחים ממינים שונים בסוג פטל (Rubus), בתת-הסוג Rubus subg.
Rubus, או ממיני כלאיים בין מינים מתת-הסוג Rubus subg.
זהו השם העברי למונח הלועזי Blackberry.
בשימוש עממי, נקראת האוסנה לעיתים קרובות בשם פטל שחור.
עם זאת, שם זה אינו מדויק ועשוי ליצור בלבול, כיוון ש"פטל שחור" עשוי לתאר גם פטל (סוג) שצבעו שחור.
פרי האוסנה דומה לפטל (תת-סוג), אך ניתן להבדיל בין פטל לבין אוסנה בקלות יחסית: הצמדות המצעית (בסיס הפרח היוצא מהגבעול) אל הפרי מאפיינת את האוסנה בשונה מבפטל.
כשפטל נקטף, המצעית נתלשת מהפרי ומשאירה "חור", בעוד שכשאוסנה נקטפת, המצעית נקטפת איתה.
האוסנה היא שיח קוצני רב-שנתי.
פריה גדול יחסית, בגוון סגול כהה-שחור ומורכב מהרבה גרגרים קטנים בדומה לצורת הפטל.
פרחי האוסנה, שצבעם לבן, פורחים באפריל-מאי והפרי מוכן לאסיף בחודשים יולי-אוגוסט.
הפרי אכיל ונחשב למעדן, לפרי הבוסר טעם חמצמץ בעוד שהפרי הבשל הוא מתוק.
חיות בר ניזונות מהפרי ומפיצות אותו.
הפרחים מואבקים בין השאר על ידי דבורים.
עוד שימוש של צמח האוסנה הוא כגדר חיה.
האוסנה נפוצה בצפון אמריקה, באירופה וברחבי העולם במיוחד סמוך למקורות מים.
בארץ ישראל גדל מין דומה, Rubus sanctus - פטל קדוש.
ב-1 ספל אוסנה טרייה יש:
אוסנת אלכביר היא זמרת, רקדנית, ציירת ובמאית תיאטרון ישראלית.
אלכביר למדה שירה, ריקוד וציור הודי קלאסיים בהודו.
כיום היא מלמדת באוניברסיטת תל אביב.
אוסנת הגיעה להודו ב-1990 והתחילה ללמוד אמנות הודית, הנקראת בְרַהְמַרִי.
אלכביר למדה זאת מבּוּדהַדֶו צַ'אִיטַניָה.
בודהדו, נצר למשפחת אומנים מפורסמת בבנגל, היה צייר, רקדן ומוזיקאי הודי מפורסם, ופיתח את שיטת ציור הברהמרי של אביו.
השיטה משתמשת בטכניקות אלתור ושואבת השראה מהמסורת הטנטרית ההינדואית.
במקביל ללימודי הציור, למדה אוסנת מבודהדו ריקוד ברהמרי, הנקרא קַטְהַק.
במהלך שנות התשעים, למדה אוסנת את אמנות התיפוף בפַקהַוַג' מצַ'טרַפַטִי סִינג, הראג'ה של בִיגְ'נַה.
היא השלימה את לימודי התואר הראשון והשני במוזיקה ובמחול הודים, והחלה ללמוד שירת דְהְרוּפַד מפרופסור רִיטוִיק סַניַל, זמר הודי מפורסם, תלמידו של המוזיקאי הנודע זִיַה מוֹהִיאוּדִין דָאגַר וראש החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת .B.H.U בוַרַנַסִי.
מאז שנות התשעים המאוחרות, מחלקת אוסנת את זמנה בין הודו לישראל.
היא מופיעה בישראל וברחבי העולם, מרצה ומלמדת.
במהלך השנים 2002, 2003, 2004, ביימה הצגות תיאטרון עבור פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, במסגרת פרויקט שפה משותפת, שיתוף פעולה בין שחקנים יהודים וערבים, תוך שימוש בטכניקות תיאטרון וסיפור הודי.
ההצגות היו שתוף פעולה אומנותי דו לשוני ועוררו תגובה בארץ ובעולם.
בשנת 2003, פורסם ספרה במפגש הנהרות בהוצאת מודן, ובשנת 2004, שיתפה פעולה עם צביה פיין וינץ לוי בהכנת הספר "הודו - להכיר עולם אחר", ספר לימוד גאוגרפיה לבית הספר היסודי.
בשנת 2004, הכינה את הכוראוגרפיה ואימנה את השחקנים בסרטו של דני וקסמן "מכתבים מרישיקש".
אוסף הספרות (בסינית מסורתית: 藝文類聚; בסינית מפושטת: 艺文类聚; בפין-יין: Yìwén Lèijù, יִיוֶן לֵייג'וּ') הוא אחת האנציקלופדיות הסיניות הקדומות ביותר.
היצירה הושלמה בשנת 624, בתקופת שושלת טאנג, בידי הקליגרף אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן, אשר שימש בתפקיד העורך הראשי.
בכתיבת היצירה השתתפו יותר מעשרה אנשים, בהם נציב סגנות המזכירות לִינְגְחוּ דֶפֶן, הנציב צֶ'ן שׁוּדָה, האחראי על הנסיכים פֵּי ג'וּ', הרשם של האחראי גָ'או חונְגְגְ'ה אחראי הספרות של נסיך צִ'י יְוֵּ'אן לָאנְג ועוד.
"אוסף הספרות" ביחד עם "העתקי הספרים של האולם הצפוני", "רשומות ראשית הלימוד" ו"ששת המסמכים של אדון בָּאי" מכונים "ארבע האנציקלופדיות הגדולות של שושלת טאנג".
היצירה מתפרשת על 100 מגילות, מתחלקת ל-47 פרקים, ומציגה 727 ערכים בנושאים רבים ומגוונים.
הערכים מסודרים על פי תוכן עניינים, פותחים בציטוטים מן הספרות העתיקה עם ציון המקור, ולאחריהם מציגים ציטוטים מן הספרות והשירה.
היצירה מצטטת 1,431 יצירות שקדמו לה ובכך משמרת מספר רב של יצירות שירה ופרוזה מן התקופות שקדמו לשושלת טאנג, מתוכן רבות שלא שרדו בצורתן העצמאית.
היא גם מכילה יותר ציטוטים מיצירות שקדמו לה, אשר רובן אבדו כבר.
ב"הקדמה לאוסף הספרות" כותב אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן "שונים הדברים הנאמרים בקרב תשעת הזרמים", "רציתי לאסוף את תמציתם, ללקט את ייצוגיהם".
הבנתו בתחום אִפשרה לו להפריד בין סגנונות, והוא מסווג את הציטוטים בתוך הערכים ל"שירה", "מאמרי שיר", "הלל", "דברי תוכחה" וכו'.
הספר משנה את החלוקה המקובלת בספרים מסוג זה בכך שהוא משלב את הקטגוריות "מקרים" ו"ספרות" לקטגוריה אחת.
המצאות מסוג זה השפיעו עמוקות על הספרות בדורות מאוחרים יותר, ואת הטכניקות שנוצרו בו ניתן לראות מאוחר יותר ביצירות כגון "אנציקלופדיית יוּנְגְלֶה" ו"האוסף השלם של מפות וספרים מאז ומהיום".
"אוסף הספרות" מכיל גם ערכים שזויפו בידי דורות מאוחרים, כגון הערך "ה-15 לחודש הראשון" במגילה הרביעית, אשר מכיל ציטוטים מן השירה של סוּ וֵיידָאו ושל צְווֵי יֵה, אשר נוצרו יותר מ60 שנה לאחר מותו של היוצר אוֹאוּיָאנְג שׂוּ'ן.
מועדון כדורגל אוסנבריק הוא מועדון כדורגל גרמני, מהעיר אוסנבריק שבגרמניה.
המועדון משחק בליגה הגרמנית השלישית.
המועדון נוסד בשנת 1899 ושיחק לאורך השנים בליגות אזוריות בגרמניה.
בשנת 1939 הגיע לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסיד לקבוצת ואלדוף מנהיים.
עד שנת 1974 הליגה הגרמנית השנייה הייתה ליגה אזורית ובשנה זו נוסדה ליגה ארצית והמועדון הצטרף לליגה זו בשנתה הראשונה.
בסוף עונת 1983/1984 ירד לליגה השלישית, שם שיחק עונה אחת וחזר לליגה השנייה.
המועדון שיחק בליגה השנייה 8 עונות ברציפות מעונת 1985/1986 ועד עונת 1992/1993. בעונת 1989/1990 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת איינטרכט בראונשווייג.
בעונת 1992/1993 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת איינטרכט פרנקפורט.
בסוף העונה ירד לליגה השלישית.
המועדון שיחק בליגה השלישית 7 עונות ברציפות מעונת 1993/1994 ועד עונת 1999/2000 שבסופה חזר לליגה השנייה.
המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה השלישית עד עונת 2011/2012. בעונת 2006/2007 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת הרטה ברלין.
בעונת 2009/2010 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת שאלקה 04. מעונת 2011/2012 המועדון שיחק שמונה עונות ברציפות בליגה השלישית לאחר שנשר מהבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2019 הבטיח המועדון את חזרתו לבונדסליגה השנייה.
בעונת 2020/21 סיים המועדון במקום ה-16 בבונדסליגה השנייה, ונשר בחזרה לליגה השלישית.
בתום עונת 2022/2023 שבה אוסנבריק לבונדסליגה השנייה, אך תוך עונה אחת בלבד, שבה לליגה השלישית.
אוסמר שינדלר היה צייר גרמני, חניך אקדמיית דרזדן לאמנות.
יצירותיו נחשבות לתערובת של סגנונות האר נובו והאימפרסיוניזם.
אוסמר שינדלר איבד בגיל צעיר את אביו ובתמיכת דודו הוא התקבל לאקדמיה לאומנות בדרזדן.
מוריו היו פרדיננד פוול וליאון פולה.
בשנת 1895 הוא נסע לבלגיה, הולנד, צרפת ואיטליה.
בשנת 1900 הוא התמנה לפרופסור בבית הספר לאומנויות בדרזדן.
בין תלמידיו נמנה הצייר והקריקטוריסט ג'ורג' גרוס.
אוסמניה (בטורקית: Osmaniye) היא עיר בדרום טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז הים התיכון.
לפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 280,068 תושבים.
אוסמניה שוכנת למרגלות רכס הרי הנור ובקצהו המזרחי של מישור מישור צ'וקורובה שבדרום-מרכז טורקיה, במרחק 433 ק"מ דרום-מזרחית לבירה אנקרה.
היא מהווה נקודה חשובה בקשר שבין אנטליה וטורקיה לבין המזרח התיכון, בשל מיקומה על ציר דרך המשי המרכזי מהמזרח למערב.
לכן היוותה נקודת התיישבות אסטרטגית של התרבויות והאימפריות שהתפתחו באזור.
כיום שוכנת העיר במרכזו של אזור כפרי ופורה, ובשנים האחרונות משקיעה ממשלת טורקיה רבות בפיתוח התשתיות בעיר.
בעיר נתגלו שרידים של ההתיישבות הרומאית העתיקה במקום ואלו העלו אותה על מפת התיירות.
אוסף הבולים המלכותי הוא אוסף הבולים של משפחת המלוכה הבריטית זהו אוסף הבולים המקיף ביותר בממלכה המאוחדת ובחבר העמים הבריטי ובו מספר פריטים ייחודיים.
כמה מחברי משפחת המלוכה היו ידועים כאספני בולים כבר ב-1864, פחות מ-25 שנים לאחר הנהגת השימוש בבולי דואר ב-1840. האספן הרציני הראשון במשפחה היה הנסיך אלפרד, שמכר את האוסף שלו לאחיו אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, שהעניק אותו לבנו, לימים ג'ורג' החמישי.
ג'ורג' החמישי היה אחד מאספנים הבולים הבולטים בזמנו.
ב-1893, כשהיה דוכס יורק, הוא נבחר כסגן נשיא כבוד של מה שהיה ל"חברה הפילטלית המלכותית של לונדון" (Royal Philatelic Society London).
עם נישואיו באותה שנה, העניקו לו עמיתים בחברה אלבום עם כמעט 1,500 בולים כמתנת חתונה.
הוא הרחיב את האוסף עם מספר רכישות יקרות ערך של בולים נדירים.
הרכישה שביצע ג'ורג' ב-1904 של בול מאוריציוס הכחול של שני פני בסכום של 1,450 ליש"ט, קבעה שיא חדש של תשלום עבור פריט בולאי בודד.
אחד מאנשי חצר המלכות שאל את הנסיך האם ידוע לו על "שוטה ארור ששילם סכום של 1,400 ליש"ט עבור בול אחד".
"כן" ענה לו ג'ורג' "אני הוא השוטה הארור!"
ג'ורג' החמישי החזיק את האוסף ב-328 "אלבומים אדומים" שכל אחד מהם הכיל כ-60 עמודים.
בהמשך אוחסנו ב"אלבומים כחולים" פריטי האוסף מתקופתו של ג'ורג' השישי והפריטים מתקופתה של אליזבת השנייה אוחסנו ב"אלבומים ירוקים".
בתחילה נשמר האוסף בארמון בקינגהאם, עד אשר הועבר לארמון סנט ג'יימס.
ב-1952, פורסם קטלוג של האוסף, שהוכן על ידי סר ג'ון וילסון ונערך על ידי קלרנס וינצ'סטר.
פריטים מאוסף הבולים המלכותי הוצגו באופן רגיל לציבור על ידי החברה הפילטלית המלכותית של לונדון או הושאלו לתצוגות בולים ברחבי העולם.
מאז שנות התשעים של המאה ה-19, העסיקו מלכי בריטניה אוצרים שיסייעו בניהול האוסף.
ג'ון טילארד היה האדם הראשון שניהל את האוסף, החל משנות התשעים של המאה ה-19 ועד למותו ב-1913, תחת התואר "פילטליסט המלך".
לאחר טילארד כיהן בתפקיד אדוארד דני בקון, שהיה אוצר האוסף החל משנת 1913 ועד למותו ב-1938, כשעמד לפני פרישה.
הוא החל לארגן את האוסף בצורה כוללת.
את בקון ירש בתפקיד ג'ון וילסון, שהיה אז נשיא החברה הפילטלית המלכותית של לונדון, שקיבל את התואר "שומר" האוסף (keeper) ושימש בתפקיד עד 1969. הוא הנהיג את השימוש באלבומים הצבעוניים כדי לשמור על שלמות עבודתו של בקון.
הוא היה זה שהכין את ההשאלות הראשונות לתערוכות בולים לאחר מלחמת העולם השנייה.
שלושת שומרי האוסף האחרונים היו ג'ון מריוט (1995-1969), צ'ארלס ווינדהאם גודווין (2002-1995) ומייקל ספי שמשמש בתפקיד מאז ינואר 2003. עד כה כיהנו בתפקיד שישה אנשים.
אוסף האמנות המנודה והגולמית הוא מוזיאון, המציג ציורים, צילומים ופסלים, של אמנים חסרי קשרים עם הממסד ושכמעט ואינם מתחשבים במסורת ובתרבות אמנותית כל שהיא.
רבים מהיוצרים המציגים שם את יצירותיהם הם אסירים, מאושפזים כרוניים או אנשים עריריים.
המוזיאון ממוקם בטירת שנבנתה במאה השמונה עשרה.
"בוליה" (Beaulieu), בעיר לוזאן שקנטון וו, בשווייץ.
המוזיאון נפתח לקהל בשנת 1976, אולם, יוזם ההקמה, ז'אן דבופט (Jean Dubuffet) החל בקניית מייצגים עבור המוזיאון עוד בשנת 1945. המוזיאון מציג לקהל כ-700 מיצגים ומחסניו מכילים עשרות אלפי מיצגים נוספים.
המוזיאון מחזיק חלק גדול מאוסף פריטיו במחסנים, כדי שהוא יוכל לארגן לעצמו, ממחסניו, תערוכות מתחלפות לפי נושאים.
כך הוא יכול, כמו כל מוזיאון, להציג תערוכות מתחלפות לצד תערוכות קבועות וזאת למרות ייחודיות סוג מיצגיו.
המוזיאון גם משאיל מתוך מחסניו מייצגים לגורמי חוץ.
חלק מהמיצגים שבמחסנים מופיעים באינדקס הממוחשב של המוזיאון.
אוסנת הילה מארק (נולדה ב-22 בספטמבר 1967, י"ז באלול ה'תשכ"ז) היא פוליטיקאית ועורכת דין ישראלית שכיהנה כחברת הכנסת מטעם הליכוד.
אוסנת הילה מארק נולדה בבאר שבע, לרינה ויעקב אדרי, שעלו ממרוקו.
היא בוגרת אולפנת בני עקיבא אבן שמואל.
שירתה בשירות לאומי בקהילה באופקים.
בעלת תואר במשפטים מהמרכז האקדמי למשפט ולעסקים, ותעודה במנהל עסקים, בניהול משאבי אנוש, בשיווק, בפרסום ובפיתוח מנהלים מאוניברסיטת בר-אילן.
למארק משרד עריכת דין בירושלים, המתמחה במשפט אזרחי, ובפרט בדיני משפחה ובגישור במשפחה.
נבחרה למרכז הליכוד, למזכירות הליכוד לראשות סיעת הליכוד בנעמת וכן לראשות הוועדה לקידום נשות העסקים בלשכת המסחר ירושלים.
בבחירות לכנסת השבע עשרה הוצבה לראשונה ברשימת הליכוד לכנסת, במקום ה-57. בבחירות לכנסת השמונה עשרה דורגה במקום ה-40 ברשימה, כמקום המשוריין לנשים.
בבחירות לכנסת העשרים דורגה במקום ה-34 ברשימת הליכוד במשבצת "נשים חדשות".
הליכוד קיבל שלושים מנדטים והיא לא נבחרה לכנסת.
ב-18 בנובמבר 2018, בעקבות בחירתו של ז'קי לוי לראשות עיריית בית שאן, נכנסה מארק לכהונתה כחברת כנסת בכנסת העשרים.
שבועות ספורים לאחר שנכנסה לכנסת, החלה פגרת הבחירות, לאחר שהבחירות לכנסת העשרים ואחת הוקדמו.
גם בבחירות אלה שוריינה במשבצת "נשים חדשות" ברשימת הליכוד, ודורגה במקום ה-35. הליכוד קיבל 35 מנדטים בבחירות ומארק המשיכה את כהונתה כחברת הכנסת.
בבחירות לכנסת העשרים ושתיים ובבחירות לכנסת העשרים ושלוש הוצבה מארק במקום ה-38 ברשימת הליכוד ובראש מטה הנשים של המפלגה.
הליכוד קיבל בבחירות 32 ו-36 מנדטים בהתאמה, ומארק לא נבחרה לכנסת.
ב-5 ביולי נכנסה לכנסת במקום גלעד ארדן, שמונה לשגריר.
בעת כהונתה בכנסת ה-23 הייתה מארק חברה במספר ועדות, בהן הוועדה לבחירת שופטים.
בבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצבה במקום ה-34 ברשימת הליכוד.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש התמודדה בפריימריז בליכוד ושובצה במקום ה-59 ברשימה.
מארק הגישה שלל תביעות דיבה נגד מבקריה, ובחלק מהן זכתה בפיצוי.
בינואר 2023 פורסם כי שר החדשנות, המדע והטכנולוגיה אופיר אקוניס, החליט למנות את מארק כמנכ"לית משרדו, פרסום שגרר ביקורת ציבורית על כך שלמארק אין כל נגיעה לתחום העיסוק של המשרד.
מאוחר יותר פורסם כי מארק ויתרה על התפקיד.
תהליך מינויה לתפקיד הממונה על הרשות לסחר הוגן והגנת הצרכן הוקפא, בעקבות חשדות להתנהלות בלתי תקינה במסגרת הליכי אישורה לתפקיד.
מארק תושבת מעלה אדומים מאז 1988. היא נשואה לשמעון ואם לשלושה.
אוסף דן הדני הוא אוסף של כמיליון תצלומי עיתונות, אשר צולמו בישראל בשנים 1965–2000 על ידי צלמי סוכנות הצילום י.פ.פ.א (IPPA; ראשי תיבות של Israel Press and Photo Agency).
בשנת 2016 נמסר האוסף לספרייה הלאומית.
י.פ.פ.א הייתה סוכנות לצילומי עיתונות שנוסדה על ידי דן הדני, ניצול השואה יליד פולין וקצין בצבא הקבע, לאחר פרישתו מן השירות.
הסוכנות מכרה צילומים של עובדיה לכלי תקשורת בישראל ומחוץ לה.
בשיא פעילותה הועסקו בה 12 צלמים.
במשך 35 שנים צילמו צלמי הסוכנות את אוסף הצילומים הגדול, שתיעד את מגוון פניהן של ההיסטוריה, החברה והתרבות במדינת ישראל.
אוסף התצלומים צולם על ידי כ-200 צלמים.
15% מהתצלומים הם שקופיות צבע, 25% תשלילים בצבע והיתר תשלילים בשחור-לבן.
לאחר סגירת הסוכנות הוחזק האוסף בביתו של הדני ותוחזק על ידו.
בשנת 2016 הוסכם על העברת האוסף כולו לספרייה הלאומית, אשר הודיעה כי תנגיש אותו לציבור באמצעות אתר האינטרנט שלה.
האוסף מעשיר את אוספי התמונות על ארץ ישראל של הספרייה הלאומית, אשר כלל עד כה בעיקר תמונות מהתקופה שלפני הקמת המדינה.
אוסן (בהנגול: 오산시; בהנג'ה: 烏山市) היא עיר במחוז קיונגי שבצפון-מערב קוריאה הדרומית.
על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה 240,645 תושבים.
העיר שוכנת בדרום-מערב מחוז קיונגי והיא גובלת עם הוואסאונג מצפון, מזרח ומערב, עם פיונגטהאק מדרום, מרוחקת כ-47 ק"מ דרום-מזרחית לבירת המדינה סיאול וכ-16 ק"מ דרום-מזרחית לבירת המחוז סוואן.
הטמפרטורה הממוצעת היא 11 מעלות צלזיוס.
החודש הכי חם הוא אוגוסט (23 מעלות צלזיוס).
החודש הכי קר הוא ינואר (4- מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,572 מילימטרים בשנה.
חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (394 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (30 מ"מ גשם).
המשרד ראשי של חברת Kyochon נמצא בעיר.
בנוסף, בעיר יש תחנת משטרה ומספר רב של בתי מלון, מרכזי קניות וסופרמרקטים.
אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר הוא אוסף שמקבץ בתוכו את הסרטים הקצרים שהוציאה חברת האנימציה פיקסאר.
האוסף מחולק ל-3 חלקים שיצאו בפורמט DVD וBlu-ray, ומכיל בתוכו: סרטים קצרים שהוצגו לפני סרטים של פיקסאר, סרטים קצרים המבוססים על סרטים של פיקסאר וסרטונים שיצרו במאי פיקסאר כשעוד היו סטודנטים.
החלק הראשון יצא ב -6 בנובמבר 2007, ומכיל 12 סרטים של פיקסאר וגם את הסרט 'ההרפתקאות של אנדריי ווואלי ב.'.
החלק השני יצא ב-13 בנובמבר 2012 ומכיל 12 סרטים של פיקסאר אשר יצאו מ-2007 עד 2012, ובנוסף הוא כולל סרטונים שיצרו במאי פיקסאר כשעוד היו סטודנטים כבונוס.
+ אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר - דיסק 2שםבמאיכותבתאריך הפצה מקורי1חברך העכברושג'ים קפוביאנקו ג'ים קפוביאנקו6 בנובמבר 20072פרסטודאג סוויטלנד דאג סוויטלנד10 ביוני 20083ברן-Eאנגוס מקלייןאנגוס מקליין, אנדרו סטנטון, דרק תומפסון18 בנובמבר 20084מעונן חלקיתפיטר סוןפיטר סון29 במאי 20095המשימה המיוחדת של דוגרוני דל כרמןרוני דל כרמן, בוב פטרסון10 בנובמבר 20096ג'ורג' ואיי.
אוסף החשמל הוא אלבום האולפן הראשון של הראפר הישראלי דודו פארוק.
יצא לאור ב-7 בדצמבר 2018. כל אחד משירי האלבום יצאו כסינגלים ורק לאחר מכן אוחדו לאלבום.
מספר משירי האלבום הגיעו לתחנת הרדיו גלגלצ, שאף הזמינה את פארוק לאולפנה.
אוסף היכל הפסלים הלאומי הוא אוסף פסלים ייצוגי של אישים אמריקאים, המוצג בהיכל הפסלים הלאומי שנמצא בבניין הקפיטול, מושב הקונגרס של ארצות הברית בעיר וושינגטון די.
האוסף נוסד בשנת 1864, וכולל כיום 101 פסלים - שניים שנמסרו מטעם כל אחת מחמישים מדינות ארצות הברית ופסל אחד שנמסר מטעם מחוז קולומביה, לפי בחירתם.
עם הרחבת בניין הקפיטול בשנות ה-50 של המאה ה-19 עברה מליאת בית הנבחרים מאולמה המקורי לאולם מרווח יותר.
אז הועלו הצעות שונות בנוגע לשימוש באולם שהתפנה, ובכלל זה כחלל לתצוגת אמנות.
בשנת 1864 חוקק הקונגרס חוק שבו הוסמך נשיא ארצות הברית להזמין את מדינות הברית למסור לקונגרס לתצוגה בהיכל פסל אחד או שניים, משיש או מארד, של אישים מאזרחיהן שכבר אינם בין החיים, אשר מייצגים את ההיסטוריה שלהן או שהצטיינו בשירות צבאי או אזרחי.
ההליך בכל מדינה למסירת פסל החל בדרך כלל בהחלטה של בית המחוקקים שלה שקבעה את זהות האישיות שתונצח על ידי יצירת פסל, הקימה ועדה שבחרה את יוצר הפסל וכן קבעה את אופן מימון היצירה.
בעבר נמסר כל פסל לקונגרס במסגרת טקס שהתקיים ברוטונדה של הקפיטול, שלאחריו הוא הוצג בה לתקופה של עד שישה חדשים בטרם הועבר למקומו הקבוע בבניין.
בתחילה הוצגו כל הפסלים שנמסרו על ידי המדינות בהיכל הפסלים הלאומי, אך ככל שגדל מספר הפסלים בו הוא החל לסבול מצפיפות יתר.
ב-1933 הוצגו בו בצפיפות רבה 65 פסלים, אשר גם איימו על יכולת רצפת ההיכל לשאת את משקלם.
על כן קיבל הקונגרס בשנה זו החלטה שהסמיכה את אדריכל הקפיטול, באישור ועדת הספרייה המשותפת של הקונגרס, להציב חלק מן הפסלים באזורים אחרים של בניין הקפיטול.
אז הוחלט כי בהיכל יוצג פסל אחד בלבד של כל מדינה.
ארגון מחדש נוסף של האוסף נעשה בשנת 1976, ובמסגרתו הוצבו בהיכל 38 פסלים שנבחרו על פי גובהם והחומר שממנו נוצרו.
פסלים של עשר משלוש עשרה המדינות המקוריות של ארצות הברית הוצבו באולם הסמוך לכניסה המזרחית לבניין הקפיטול.
יתר הפסלים הוצבו במיקומים שונים ברחבי הבניין.
הפסל המאה של המדינות - פופאי הילידי - שהיה פסלה השני של ניו מקסיקו, צורף לאוסף בשנת 2005.
בשנת 2000 תיקן הקונגרס את החוק באופן שהותר למדינות להחליף את הפסלים שמסרו וליטול חזרה את הפסלים הקודמים.
עד כה (2019) עשו שבע מדינות שימוש בזכות זו .
בשנת 2002 החלו בקונגרס הליכי חקיקה במטרה לאפשר גם למחוז קולומביה לצרף שני פסלים לאוסף.
בעקבות זאת יצרו שלטונות המחוז שני פסלים - של פרדריק דאגלס ושל פייר ל'אנפאן - בתקווה שיינתן להם לצרפם לאוסף.
בשנת 2012 הושגה לבסוף פשרה שאפשרה לקבל תיקון לחוק בדבר הצבת פסל אחד מטעם מחוז קולומביה באוסף, ובשנת 2013 צירף המחוז לאוסף את פסלו של דאגלס.
בשנת 2005 הועלתה הצעה לתקן את החוק כך שיתאפשר לכל טריטוריה של ארצות הברית לצרף פסל לאוסף, אך ההצעה לא התקבלה.
באותה שנה חוקק הקונגרס חוק שהורה לוועדת הספרייה המשותפת להשיג פסל של פעילת זכויות האדם האפריקאית-אמריקאית רוזה פארקס ולהציבו בהיכל הפסלים הלאומי, וכך נעשה.
עם זאת פסל זה איננו נחשב חלק מן האוסף.
באוסף מוצגים פסליהן של תשע נשים, ובנוסף מוצג כאמור בהיכל הפסלים הלאומי פסלה של רוזה פארקס.
פסל האישה הראשון באוסף היה של פרנסס וילארד מאילינוי.
מרבית הפסלים באוסף הם של גברים לבנים.
עם זאת כלולים בו פסליהם של שישה אמריקאים ילידים, של יליד הוואי ושל היספני.
אף מדינה טרם הציבה מטעמה באוסף פסל של אפריקאי-אמריקאי, אך באוסף כלול כאמור מטעם מחוז קולומביה פסלו של פרדריק דאגלס, שהיה אפריקאי אמריקאי.
האוסף כולל מספר פסלים של מדינאים ואנשי צבא ממדינות הקונפדרציה, וביניהם פסליהם של ג'פרסון דייוויס ורוברט אדוארד לי.
מחלוקת שוררת בקונגרס בנוגע להצבתם באוסף של פסלי אישים מהקונפדרציה והועלתה הצעה להוציאם ממנו, אך היא לא נתקבלה.
האוסף כולל את פסליהם של שישה מנשיאי ארצות הברית - ג'ורג' וושינגטון (מטעם וירג'יניה), אנדרו ג'קסון (טנסי), ג'יימס גרפילד (אוהיו), דווייט אייזנהאואר (קנזס), ג'רלד פורד (מישיגן) ורונלד רייגן (קליפורניה).
נמצאים בו גם פסליהם של שלושה סגני נשיא.
בקומפלקס הקפיטול מוצבים תשעה פסלים נוספים של אישים.
מצויים בו גם עשרה פסלים נוספים, שרובם הוצבו בו במהלך המאה ה-19, וביניהם פסל החופש, הממוקם בראש כיפת הקפיטול.
לאחר שם האישיות מובאת שנת צירוף פסלה לאוסף:
ויליאם אלן, פוליטיקאי (ניתן על ידי אוהיו, 1887) - הוחלף על ידי פסל תומאס אדיסון
ג'אבס למאר מונרו קארי, פוליטיקאי (אלבמה, 1908) - הוחלף על ידי פסל הלן קלר
ג'יימס הרלן, פוליטיקאי (איווה, 1910) - הוחלף על ידי פסל נורמן בורלוג
זכריה צ'נדלר, פוליטיקאי (מישיגן, 1913) - הוחלף על ידי פסל ג'רלד פורד
ג'ורג' וושינגטון גליק, פוליטיקאי (קנזס, 1914) - הוחלף על ידי פסל דווייט אייזנהאואר
ג'ון קמפבל גרינווי, איש צבא (אריזונה, 1930) - הוחלף על ידי פסל בארי גולדווטר
תומאס סטאר קינג, כומר (קליפורניה, 1931) - הוחלף על ידי פסל רונלד רייגן
ויליאם ג'נינגס ברייאן, פוליטיקאי (נברסקה, 1937) - הוחלף על ידי פסל סטנדינג בר
אוסף הוא אלבום אוסף המאגד שירים בולטים שהקליט הזמר אריק איינשטיין במהלך הקריירה שלו.
האוסף מלקט את השירים הבולטים בקריירה של איינשטיין מהאלבומים "על גבול האור", "שביר", "יושב על הגדר", "אוהב להיות בבית", "משירי אברהם חלפי", וו"האריה, היונה ותרנגולת כחולה".
בנוסף מכיל האוסף קטעים נבחרים שלא השתייכו לשום אלבום:
"פראג" שנכתב לכבוד פסטיבל הזמר והפזמון 1969, "אמרו לו" שיצא מתוך הקלטת הילדים "כמו גדולים 2" והפך להמנון כדורגל של אוהדי הפועל תל אביב בכדורגל, "TOI" שיצא כשיר היתולי בקלטת כבלים, "ים אדוני" שיצא כחלק מכבלים, ו"ואלה שמות" שיצא כשיר קומי הכולל כולו שמות של כדורגלנים ונכתב לכבוד מונדיאל 1990.
קולות ליווי: אריק איינשטיין, עלי מוהר, מאיר ישראל, מיקי גבריאלוב, שם-טוב לוי, יעקב מורנו, יוני רכטר, יושי שדה, עמי איילי, בנות מקהלת העפרוני (בהדרכת מאיה שביט)
בס: אלון נדל, אלון אולארצ'יק, מיכה מיכאלי, מיקי גבריאלוב, מיקי שביב
תופים, כלי הקשה: אלון הלל, מאיר ישראל, יובל שפריר
גיטרות: יצחק קלפטר, מיקי גבריאלוב, עמוס הדני
פסנתר, קלידים: יוני רכטר, עדי רנרט
טכנאי הקלטה: איתמר גפני, יעקב מורנו, עמי איילי
הפקת האלבום: אתי אנטה ומיכאל תפוח, "המון הפקות"
עיצוב עטיפת האלבום: מנחם רגב
אוסף הביבליה או אוסף התנ"ך הוא שמה של סדרת סרטים שהופקו עבור רשת הטלוויזיה TNT, שהחלה באברהם מאפריל 1994 והסתיימה עם תומאס באפריל 2001. אוסף הביבליה מורכב ממיני סדרות בנות 27 חלקים ב-17 כרכים.
הסדרה צמחה מסדרה קודמת של סרטי הברית הישנה שהופקה על ידי חברת Five Mile River Films האיטלקית בשנות התשעים.
הסרטים, ששודרו במקור כסרטי טלוויזיה עצמאיים או כמיני-סדרות קצרות, נאספו ושוחררו באוסף ממוספר.
סדר האוסף עשוי להשתנות מעט מהסדר בו הופקו הסרטים במקור.
אוסף בוקי בועז לצילום הוא אחד מאוספי הצילום הפרטיים הגדולים בישראל.
האוסף מתמקד בצילומי המזרח התיכון, בדגש על פלשתינה (א"י) וארץ ישראל החל מהמאה ה-19 ועד שנות החמישים של המאה העשרים.
האוסף מהוה מקור לרבות מן התערוכות והקטלוגים העוסקים בהיסטוריה של הצילום של ארץ ישראל-פלשתינה, ובנושאים הקשורים אליה.
האוסף מוגדר על ידי חוקרי צילום ואוצרים כאוסף הפרטי החשוב ביותר בישראל.
האוסף כולל גם את אחד האוספים החשובים של צילום פלסטיני-ערבי במזרח התיכון.
איש העסקים בוקי בועז החל לאסוף צילומים בסוף שנות השבעים של המאה העשרים, בעת היותו בן 16. עם השנים התרחב האוסף, וכיום הוא מכיל כמה מאות-אלפים של הדפסים ותשלילים.
האוסף מתמקד בצלמים ובצילומים שפעלו במזרח התיכון, עם דגש על פלשתינה–ארץ ישראל.
האוסף כולל עבודות של צלמים בולטים מראשית הצילום ב"אוריינט", האוריינטליסטים של סוף המאה ה-19, הצלמים המקומיים – יהודים, פלסטינים, נוצרים, שצילמו באזור.
עבודות מהאוסף נמצאות בתצוגת הקבע של אמנות ישראלית במוזיאון ישראל (ח'ליל רעד ופטר מירום) ובמוזיאון לתולדות ירושלים במגדל דוד.
צילומים מהאוסף נמצאים בעשרות רבות של קטלוגים של תערוכות, הן נושאיות והן המוקדשות לצלמים ספציפיים הקשורים להיסטורית הצילום בפלשתינה–ארץ ישראל.
אחד המוקדים החשובים של האוסף הם צילומים של צלמים פלסטינים שפעלו במרחב, וכן צלמים ישראלים בולטים מראשית מדינת ישראל.
מעבר לאוסף הצילום הכללי הגדול, האוסף מכיל כ-300 צילומים של הצלמת הערבייה הנוצרית הראשונה שפעלה בפלשתינה, כרימה עבוד, וכן את האוסף הגדול ביותר של הצלם הערבי הראשון שפעל בירושלים, חליל רעד, עם כ-300 צילומים, 100 "קבינט-כארד" וכ-600 שקופיות, מתוכן כ-300 צבועות ביד.
כמו כן נראה שזהו האוסף הפרטי הגדול ביותר של אמריקן קולוני.
כ-10,000 פריטים, מתוכם כ-5,000 שקופיות שחור לבן, וכ-1,500 שקופיות צבע צבועות ביד, מסמכים ומזכרות של האמריקן קולוני.
כמו כן כל ארכיון הצלמים של פטר מירום, יוליאן פירסט והצלמת עליזה הואספמן מהווים חלק מהאוסף.
במאית הסרטים הפלסטינית-ישראלית מרווה ג'אברה טיבי ביימה סרט וידאו על האוסף האמור לצאת ב-2022 וכן מספר סרטים לרשת הטלוויזיה אל-ג'זירה על צלמים פלסטינים המבוססים על האוסף.
להלן רשימה חלקית של קטלוגים וסרטים בהם מופיעים עבודות מהאוסף:
צילומי ירושלים הראשונים, העיר העתיקה.
צילומי ירושלים הראשונים, העיר החדשה.
ירושלים שלנו, קורות המושבה האמריקאית בירושלים 1949-1881. אלי שילר, ב.
רחל גוטסמן, תמר נוביק, עידו גינת, דן חסון, יונתן כהן.
ארץ חלב ודבש, חיות ממשיות ונופים מדומיינים.
הביתן הישראלי, התערוכה הבינלאומית ה-17 לאדריכלות, הביאנלה של ונציה: 2021.
המושבה האמריקאית, צילומים מארץ ישראל וסביבותיה.
צילום ומדיה דיגיטלית, איסוף צילומים של צלמי ארץ ישראל.
צלמי הארץ, מראשית ימי הצילום ועד היום.
סוסקין: רטרוספקטיבה, צילומים, 1945-1905. מוזיאון תל אביב לאמנות.
"צדוק בסן, יתומות." בית היתומות הכללי ע"ש דוד וינגרטן, ירושלים, תצלומים: 1934-1902. בית האמנים בירושלים.
תמונות וטמונות: מזכרת מביקור בהר הבית.
בין גבולות המרחב לגבולות המקום, שיח צילומי על נוף הארץ.
צילום כחומר, שמואל יוסף שוויג.
המוזיאון הפתוח לצילום - גן התעשייה.
דיוקן תימני, אוריינטליזם יהודי בצילום המקומי, 1948-18881. מוזיאון ארץ ישראל.
קצין וג'נטלמן, אלנבי בשערי ירושלים.
ההר, מבט אל הר הבית "חראם א-שריף".
"אוסף בית הלוויות" הוא סרט אימה אנתולוגי אמריקאי משנת 2019 שבוים ותסריטו נכתב על ידי ריאן ספינדל.
בסרט מככבים קלנסי בראון, קייטלין קוסטר, ג'ייקוב אלורדי, ברק הרדלי, שרה היי ומייק סי נלסון.
בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים "Fantastic Fest" בטקסס ב-22 בספטמבר 2019.
בעיירה קטנה בשם "רייב'נס אנד" בשנות ה-80, קברן בשם מונטוגמרי דארק מנהל את בית הלוויות בעיירה.
יום אחד, אישה צעירה בשם סם מגיעה בעקבות שלט "דרוש/ה עובד/ת" התלוי מחוץ לבית הלוויות.
מונטוגמרי מסכים לראיין את סם לעבודה ולוקח אותה לסיור במקום.
במהלך הסיור, סם מסתקרנת בקשר לגופה של ילד צעיר שמונטוגמרי ערך לו הלוויה לאחרונה.
מונטוגמרי מסכים לספר לסם מספר סיפורים אודות אלו שמתו בעיירה.
בשנות ה-50, אישה צעירה בשם אמה נכנסת לשירותים במהלך מסיבה כדי לבזוז ארנק שכייסה קודם לכן.
ארון התרופות בשירותים מסקרן אותה והיא מנסה לפתוח אותו, אך ללא הצלחה.
לבסוף, היא מצליחה ומוצאת בתוך הארון מפלצת דמוית תמנון שרוצחת אותה.
לאחר מכן, המפלצת גוררת את גופתה של אמה לתוך ארון התרופות, תוך שהיא שוברת את גבה.
בשנות ה-60, נער אחווה בשם ג'ייק מחלק קונדומים ברחבי הקמפוס כדי לעודד יחסי מין בטוחים במטרה למשוך בנות כדי לשכב עם חברי האחווה שלו.
במהלך מסיבה, ג'ייק מכיר אישה בשם סנדרה והשניים שוכבים, אך במהלך המעשה ג'ייק מסיר מעצמו את הקונדום בחשאי.
בבוקר למחרת, ג'ייק מגלה פריחה על עורו והולך לרופא הקמפוס, דוקטור הרולד קובלר.
ג'ייק מגלה לאימתו שהוא "בהיריון" ויצור לא מזוהה מתפתח בתוך בטנו.
הוא מנסה להיפגש עם סנדרה, אך מופתע לגלות שחבריו לאחווה ערכו לו מסיבת הפתעה לציון 67 נשים שג'ייק שכב איתן.
הם נותנים לו לעזוב את האירוע כאשר "המים שלו יורדים" וכל החוגגים מתמלאים במעין ריר.
בבית של סנדרה, ג'ייק נשכב על שולחן בעזרת הוריה של סנדרה במטרה ליילד את התינוק.
סנדרה כועסת שהיא מגלה שג'ייק הסיר מעצמו את הקונדום בזמן שהם שכבו ובכך ג'ייק נכנס להיריון.
היא מתקשרת לגבר מסוים ומספרת לו שכעת היא והוא יכולים לצאת לדייט ביחד ועוזבת את ג'ייק ביחד עם הוריה.
כשג'ייק שואל איך הם הולכים להוציא את התינוק החוצה, הוריה של סנדרה מסבירים לו שהתינוק "ייצא כמו שהוא נכנס" וברגע שהתינוק מנסה לצאת החוצה, איבר מינו של ג'ייק מתפוצץ, מפשעתו נקרעת לגזרים והוא מת.
אמה של סנדרה לוקחת את התינוק המפלצתי למעלה ומשכיבה אותו לישון בחדר מלא בעריסות עם תינוקות דומים.
בשנות ה-70, ונדל אוונס הוא בחור שהפך לדיכאוני בעקבות הטיפול האינטנסיבי באשתו הקטטונית, קרול.
במהלך ביקור אצל הרופא דוקטור קובלר, הרופא מציע לוונדל להרוג את אשתו באמצעות בליעת משככי כאבים רבים "בטעות".
אולם, במהלך הניסיון קרול תופסת את ידו של ונדל ומתחילה להיחנק מהאוכל שבו משככי הכאבים הוחבאו וזה נאלץ לעזור לה להקיא אותם החוצה.
לאחר מכן, קרול מתעלפת ופוגעת עם ראשה בטעות בפסל, אותו ונדל קנה לה כמתנה ובכך היא מתה.
ונדל מתקשר לדוקטור וזה מפציר בו להיפתר מהגופה.
ונדל מבתר את הגופה לחתיכות והוזה שהגופה מתעוררת לחיים.
ונדל מעמיס את חלקי הגופה לארגז וגורר אותה למעלית בבניין הדירות שבו הוא מתגורר.
בעת הירידה, המעלית נתקעת ושכנתו של ונדל מתקשרת למשטרה.
בזמן הזה, ונדל הוזה שדם נוזל מתוך הארגז.
המעלית חוזרת לפעול ויורדת למטה וגופתה הזומבית של קרול בוקעת מתוך הארגז ומאלצת את ונדל להתנשק איתה.
כאשר המשטרה מגיעה, הם מוצאים את ונדל שוכב על רצפת המעלית וממלמל את נדרי הנישואים שלו שוב ושוב בזמן שגופתה של קרול על הרצפה.
סם מתלוננת בפני מונטוגמרי על סיפוריו בטענה שהמוטיב בהם זהה: אנשים רעים שנענשו על החטאים שלהם.
בתגובה, מונטוגמרי מוביל את סם למשרפה בבית הלוויות במטרה להתכונן לשרפת גופת הילד.
סם עוצרת אותו ומסבירה לו שהיא לא באה בשביל עבודה, אלא בשביל גופת הילד ולאחר מכן מספרת למונטוגמרי סיפור בעצמה.
לילה אחד, סם שומרת על ילד בשם לוגן קובלר.
הם צופים ביחד בסרט אימה.
לאחר מכן, סם קמה להכין ארוחת ערב, אולם בזמן הזה היא מפספסת דיווח חדשותי לפיו מטופל בבית חולים פסיכיאטרי ברח מהמתחם.
סם מוצאת אדם מוזר שפצוע בראשו בתוך הבית ולא מבינה איך הוא נכנס לשם.
סם לא יודעת כיצד להגיב ולפתע שומעת צלצול טלפון, אך השיחה עוברת למענה הקולי וההודעה שמתקבלת מספרת על המטופל שברח מבית החולים.
סם מאמינה שהאיש מולה הוא המטופל והשניים מתחילים להילחם והאיש עולה במדרגות במטרה למצוא את לוגן.
לאחר כמה תקריות, האיש מנסה לחנוק את סם למוות, אך היא מצליחה להפיל את האיש מהמדרגות ושוברת טלוויזיה על ראשו, והורגת אותו.
כאשר הוריו של לוגן, דוקטור קובלר ואשתו דברה חוזרים הביתה, הם מוצאים את גופתו של האיש ומזהים אותו בתור סם, האדם האמיתי ששמר על בנם.