tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ה-USDA משתמש בתקנות שונות של תכולת הלחות, בהתאם לשיטת ההתייבשות: עבור אטריות שהתייבשו בטיגון, תכולת הלחות לא יכולה לעלות על 8%, ועבור אלו שהתייבשו בשיטות אחרות מלבד טיגון, תכולת הלחות לא יכולה לעלות על 14.5%.
בעת הכנת בצק הקמח מוסיפים מלח כדי לחזק את מבני הגלוטן ולשפר את תכונות הריפוי של הבצק, והוא יכול להפוך את האטריות לרכות ואלסטיות יותר.
מלח מציע גם את הטעם המלוח הבסיסי של האטריות ויכול לכסות חלק מהטעם הלוואי שנוצר על ידי קמח ועיבוד.
תפקיד נוסף של מלח הוא להאט את פעילותם של אנזימים, כגון אנזימים פרוטאוליטיים, שעלולים להפריע למבני הגלוטן ולצמיחת החיידקים.
להכנת אטריות טריות, כמות המלח הנוספת היא 1-3% ממשקל הקמח, אך עבור אטריות להכנה מהירה, בשל חיי המדף הארוכים יותר, היא דורשת תכולת מלח גבוהה יותר.
חבילה אחת של ראמן מכילה הרבה יותר ממחצית הכמות היומית המומלצת של נתרן.
קנסוי, תמיסה אלקלית המורכבת בדרך כלל מיחס של 9:1 של נתרן קרבונט לאשלגן קרבונט, מתווספת לקמח ולמים בעת הכנת ראמן כדי לסייע בפיתוח כמה מהמאפיינים הייחודיים שלו.
תוספת הקנסוי מסייעת בפיתוח הגלוטן של האטריות וכן קידום הג'לטיניזציה של עמילנים, שניהם תורמים לקפיציות וללעיסה האופיינית לראמן.
בנוסף, תוספת של קנסוי משפרת את הצבע הצהוב של אטריות ראמן על ידי יצירת שינוי כרומופורי של מספר תרכובות הנקראות פלבונואידים הטבועות בקמח חיטה.
טיגון הוא תהליך ייבוש נפוץ להפקת אטריות להכנה מהירה.
לכן, שמן הופך למרכיב חשוב באטריות.
על פי תקנות ה-USDA, לאטריות אינסטנט מטוגנות בשמן לא אמורות להיות תכולת שומן גבוהה מ-20% מהמשקל הכולל, מה שאומר שבאופן תאורטי, כמות הספיגה של השמן במהלך תהליך הטיגון עשויה לעלות אפילו יותר.
שמן דקלים נבחר כשמן הטיגון לאטריות אינסטנט בשל יציבות החום שלו ועלותו הנמוכה.
עם זאת, בסך הכל, בשל תכולת השומן הגבוהה ותכולת הלחות הנמוכה שלהן, אטריות להכנה מהירה רגישות מאוד לחמצון שומנים, ומוסיפים כמות גבוהה יחסית של חומרים משמרים.
לפיכך, כדי להימנע מהיווצרות של טעמי לוואי ותרכובות מסכנות בריאות, חלק מהאטריות מתייבשות בדרכים אחרות מלבד טיגון כדי להפחית את תכולת השומן.
על פי ה-USDA, אטריות לא מטוגנות צריכות להיות עם תכולת שומן נמוכה מ-3%.
עמילני תפוחי אדמה נהוג להוסיף לאטריות אינסטנט כדי לשפר את תכונות הג'ל ויכולות החזקת המים של האטריות.
פוליפוספט משמש באטריות אינסטנט כתוסף לשיפור הג'לטיניזציה של העמילן במהלך הבישול (הידרציה), כדי לאפשר אגירת מים רבה יותר באטריות.
הידרוקולואידים כגון גואר גאם נמצאים בשימוש נרחב בייצור אטריות מיידי כדי לשפר את יכולת קשירת המים במהלך ההידרה ולקצר את זמן הבישול.
חומרי לעיסה מפוזרים במים לפני ערבוב והכנת בצק אטריות.
ייצור האטריות מתחיל בהמסת המלח, העמילן וחומרי הטעם במים ליצירת תערובת שמתווספת לאחר מכן לקמח.
לאחר מכן משאירים את הבצק לפרק זמן להבשיל, ולאחר מכן לאיחוד המרכיבים ולהידרציה של החלקיקים בבצק, הוא נלוש.
לאחר הלישה, מחלקים את הבצק לשתי יריעות המורכבות לחגורת אטריות אחת על ידי הכנסתו דרך שתי גלילים מסתובבים.
תהליך זה חוזר על עצמו כדי לפתח גלוטן ביתר קלות ככל שהיריעה מקופלת ומועברת דרך הגלילים מספר פעמים.
זה ייצור את המרקם החוטי והלעיס המצוי באטריות להכנה מהירה.
כאשר חגורת האטריות מגיעה לעובי הרצוי על ידי התאמת הרווח בגלילים, היא נחתכת מיד.
אטריות בצורות גליות מיוצרות במסוע בקצב איטי והן מעוכבות על ידי משקולות מתכת ביציאה מהחריץ, מה שמקנה לאטריה את המראה הגלי שלה.
אם רוצים לעצב את החוטים לצורות אחרות, אפשר להוסיף גם תיבול נוזלי.
לאחר שהאטריות מעוצבות, הן מוכנות לאידוי 1–5 דקות ב-100°C כדי לשפר את המרקם על ידי הג'לטיניזציה של העמילן של האטריות.
בעת האידוי, תוספת מים וחום מפרקת את מבנה הסליל ואת הגבישיות של העמילוז.
העמילוז מתחיל להתפזר מתוך גרגיר העמילן ויוצר מטריצת ג'ל סביב הגרגיר.
ניתן לייבש את האטריות באחת משתי הדרכים: באמצעות טיגון או באמצעות ייבוש באוויר חם.
אטריות להכנה מהירה מיובשות בטיגון שמן במשך 1–2 דקות בטמפרטורה של 140-160°C.
תהליך הטיגון מקטין את תכולת הלחות מכ-30-50% לכ-2-5%.
שמנים נפוצים המשמשים לטיגון בצפון אמריקה כוללים תערובות קנולה, זרעי כותנה ושמן דקל, בעוד שבאסיה משתמשים רק בשמן דקלים או באוליין דקלים.
אטריות מיובשות באוויר מיובשות במשך כ-30–40 דקות באוויר חם בטמפרטורה של 70-90°C, וכתוצאה מכך תכולת לחות של 8-12%.
בתהליך הייבוש, האידוי המהיר של המים יוצר נקבוביות בכל מטריצת המזון, מה שמאפשר זמני בישול קצרים במוצר המוגמר.
במקרה של אטריות מטוגנות, יצירת הנקבוביות קשורה ישירות לספיגת השומן לאטריות.
יותר מכ-80% מהאטריות להכנה מהירה מטוגנות מכיוון שהדבר יוצר אטריות מיובשות בצורה אחידה יותר מאשר ייבוש באוויר חם, מה שעלול לגרום למרקם לא רצוי באטריות המוגמרות וגם לוקח יותר זמן לבישול.
עם זאת, עם אטריות מטוגנות, תכולת השמן היא כ-15-20% ומקטינה את חיי המדף של האטריות עקב חמצון, בעוד שבאטריות מיובשות באוויר חם, תכולת השמן אינה עולה על 3%.
לפני האריזה עם התיבול מצננים את האטריות לאחר הייבוש ובודקים את הלחות, הצבע והצורה שלהן.
אריזת האטריות כוללת סרטים אטומים לאוויר ולמים.
ישנן שתי צורות של אטריות אינסטנט ארוזות: אחת עם התיבול המצורף בשקיות קטנות בתוך האריזה או בכוס עם תיבול על האטריות.
יש מגוון טעמים לאטריות, תלוי אילו מתווספים לתיבול.
טעמים כאלה כוללים בשר בקר, עוף, ירקות, חזיר, שרימפס ועוד.
בכוסות של אטריות להכנה מהירה, לעיתים קרובות מוסיפים חלבון סויה, ירקות ובשרים (האחרון גם לא מצוי בישראל) מיובשים להוספת טעם.
חיי המדף של אטריות להכנה מהירה נעים בין 4 חודשים עד כשנה, תלוי בגורמים סביבתיים.
היציבות שלהם נובעת מתכולת הנתרן הגבוהה עם לחות נמוכה, ופעילות מים נמוכה.
ניתן להגיש אטריות אינסטנט לאחר 1–2 דקות במים רתוחים או להשרות במים חמים למשך 3–5 דקות.
אף על פי שאטריות להכנה מהירה יבשות עשויות לא להיראות אלסטיות, לאטריות להכנה מהירה מבושלות יש בדרך כלל גמישות גבוהה יותר מאשר סוגים אחרים של אטריות כשהן מבושלות, והצורה הגלית הייחודית מבדילה גם את אטריות האלו מאטריות נפוצות אחרות, כמו אודון או אטריות שטוחות.
הצורה הגלית של האטריות נוצרת כאשר חותכים עלי בצק אטריות על ידי חותכי סיבוב.
בשל ההבדל במהירות בין המסוע לסיבוב הלהב, ניתן ללחוץ על דפי בצק אטריות על ידי להבים מספר פעמים בתוך אזור מסוים, וליצור את הצורה הגלית הייחודית של האטריות.
במהלך הלחיצה על ידי הלהבים הכבדים, מבנה הגלוטן הרציף נקרע בנקודות מסוימות ואינו חוזר לצורתו המקורית, אך מבני הגלוטן הנותרים חזקים מספיק כדי לשמור עליו תלוי; לכן, גדילי אטריות גליים נוצרים ונשמרים במהלך העיבוד.
מלבד הקפיציות הפיזית, מבחר המרכיבים מבטיח גם גמישות גבוהה של האטריות.
האטריות דורשות קמח חיטה עם תכולת חלבון גבוהה כדי להבטיח שגדילי האטריות נשברים במהלך העיבוד, וכתוצאה מכך בצק אטריות ויסקואלסטי יותר ובכך האטריות אלסטיות יותר.
יתר על כן, עמילן תפוחי אדמה, מרכיב מפתח באטריות להכנה מהירה, הוא בעל המאפיינים החשובים של טמפרטורת ג'לטיניזציה נמוכה, צמיגות גבוהה והתפחה מהירה.
לכן, תוספת של עמילן יכולה להגביר עוד יותר את הגמישות של האטריות.
תכולת מלח גבוהה באטריות מגבירה גם את האלסטיות של גדילי האטריות שכן היונים המומסים שלה מחזקים את האינטראקציה בין מבני הגלוטן.
המטרה הראשונית של המצאת האטריות להכנה המהירה הייתה לקצר את זמן הבישול של אטריות קונבנציונליות.
לכן, זמן בישול קצר יכול להיחשב כמאפיין המכריע ביותר של אטריות אלו.
אטריות אלו מבושלות במים רתוחים; לכן, שיפור אצירת המים היא השיטה העיקרית לקיצור זמן הבישול.
ג'לטיניזציה של העמילן היא התכונה החשובה ביותר באטריות להכנה מהירה שיכולה לשפר את החזקת המים במהלך הבישול.
שני השלבים העיקריים המשרתים את הפונקציה להפעלת ג'לטיניזציית העמילן הם אידוי וטיגון בשמן.
הג'לטיניזציה של העמילן מתרחשת כאשר גרגירי עמילן מתנפחים במים עם חום, עמילוזים דולפים מתוך גרגירי עמילן, ואלה יכולים להיקשר למים ולהגביר את הצמיגות של מטריצת הגלוטן.
אידוי מציע תנאי אופטימלי לג'לטיניזציה של עמילני תפוחי אדמה.
לאחר האידוי, טיגון מהיר בשמן מאדה את המים הנותרים, והג'לטינציה נמשכת עד שכל המים הנותרים מתאדים.
במהלך הטיגון, מים בחוטי אטריות נודדים מהאזור המרכזי החוצה כדי להחליף את המים העיליים שמתאדים במהלך הטיגון.
לכן נוצר מבנה ספוג נקבובי באטריות עקב אידוי.
במהלך נדידתם, המים נושאים אנרגיה תרמית מהשמן אל הסביבה, ויוצרים חום להשלמת הג'לטיניזציה של העמילן.
יתר על כן, העברת החום במהלך האידוי מגינה על האטריות מפני שריפה או בישול יתר במהלך הטיגון.
יתר על כן, כתוסף נפוץ, גואר גאם יכול לא רק להגביר את הגמישות והצמיגות של האטריות כדי לשפר את המרכם, הוא גם יכול להגביר את יכולת קשירת המים של האטריות במהלך הבישול.
האטריות להכנה המהירה זוכות לעיתים קרובות לביקורת כדבר לא בריא או כג'אנק פוד.
מנה אחת של אטריות להכנה מהירה עשירה בפחמימות, מלח ושומן, אך דלה בחלבון, סיבים תזונתיים, ויטמינים ומינרלים חיוניים.
צריכה מוגברת של האטריות נקשרה להשמנה ולתסמונת מטבולית בקוריאה הדרומית, שבה יש את צריכת האטריות להכנה מהירה הגבוהה ביותר לנפש (כ-74.1 מנות של אטריות להכנה מהירה לאדם בשנת 2014) ברחבי העולם.
ניתוח סטטיסטי באמצעות מודל ליניארי כללי שהותאם לגיל, מדד מסת הגוף, מגדר, הכנסה משפחתית, התנהגויות הקשורות לבריאות וגורמים תזונתיים אחרים החשובים לסיכון קרדיומטבולי, הראה קשר חיובי בין תדירות בצריכת אטריות להכנה מהירה ורמות טריגליצרידים בפלזמה, לחץ דם דיאסטולי ורמות גלוקוז "בצום" בכל הנבדקים.
בהשוואה לקבוצה עם התדירות הנמוכה ביותר של צריכת האטריות (אחד או פחות בחודש), יחס הסיכויים להיפרטריגליצרידמיה בקבוצה עם צריכה של שלושה או פחות בשבוע היה 2.639 [רווח בר-סמך 95% (CI), 1.393-5.000] עבור כל הנבדקים, בעוד שזה היה 2.149 (95% CI, 1.045-4.419) ו-5.992 (95% CI, 1.859-21.824) עבור סטודנטים וסטודנטיות, בהתאמה.
בנוסף, מחקר שנערך על ידי חוקרים מאוניברסיטת הרווארד על 10,711 מבוגרים (54.5% נשים) בגילאי 19–64 דיווח על סיכון גבוה ב-68% לתסמונת מטבולית בקרב נשים שצורכות אטריות להכנה מהירה לעיתים קרובות יותר מפעמיים בשבוע, אך לא אצל גברים.
הרעלת עופרת באטריות המיידיות של המותג "Maggi" של נסטלה עלה לכותרות בהודו, עם פי שבעה מהמגבלה המותרת; כמה מדינות בהודו אסרו את המוצר, וכך גם נפאל.
ב-5 ביוני 2015, רשות הבטיחות והתקנים של הודו (FSSAI) אסרה את כל תשע הגרסאות המאושרות של האטריות מהמותג "Maggi" שבהודו, וכינתה אותן "לא בטוחות ומסוכנות" למאכל אדם.
אטריות להכנה מהירה הן מאכל פופולרי במקומות רבים בעולם, העוברים שינויים בטעם כדי להתאים לטעמים המקומיים.
בשנת 2018, איגוד הנודלס העולמי (WINA) דיווח כי 103,620 מיליון מנות נצרכו ברחבי העולם.
סין (כולל הונג קונג) צרכה כ-40,250 מיליון מנות ואינדונזיה צרכה כ-12,540 מיליון, שלושת האזורים השולטים בצריכת אטריות להכנה מהירה העולמית.
קוריאה הדרומית מובילה את העולם בצריכה לנפש עם כ-75 מנות בשנה.
אחריה וייטנאם עם כ-54 מנות, ונפאל עם כ-53.
מקור: איגוד האיטריות להכנה המהירה העולמי
בישראל נמכרות מספר מותגים תחת חברות שונות כגון: "מנה חמה" של חברת "אסם", "מנת השף" של חברת "וילי פוד", "מג'יק" של חברת "נטו" ועוד.
בישראל האטריות נמכרות בטעם עוף, בקר, ירקות, פטריות ועוד.
בניגוד לרוב מדינות העולם, הטעמיים ה"בשריים" נמכרים כאשר אינם מכילים בשר כלל (פרווה), זאת על מנת ששומרי כשרות יוכלו לאכול את המוצר ללא צורך לחכות עד האפשרות לאכילת חלב, בנוסף לכך שזו אופציה זולה יותר.
אי-אה (בפולנית: IO) הוא סרט מסע ודרמה משנת 2022 בבימויו של יז'י סקולימובסקי .
בהשראת סרטו של רוברט ברסון מ-1966 "מקרה בלתזר" , הוא עוקב אחר חייו של חמור בקרקס פולני ותלאותיו לאחר שהקרקס פושט רגל.
הסרט הוקרן לראשונה בתחרות בפסטיבל קאן במאי 2022, שם זכה בפרס חבר השופטים, יחד עם הסרט "שמונה הרים".
אי-אה הוא המועמד של פולין לפרס האוסקר לסרט העלילתי הבינלאומי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-95.
שישה חמורים משחקים בתפקיד אי-אה: אטורה, הולה, מרייטה, מלה, רוקו וטאקו.
אי-אה דורג במקום הרביעי ברשימת 10 הסרטים הטובים במחברות הקולנוע לשנת 2022.
הסרט היה מועמד ואף זכה בפרסים רבים, ביניהם:
פסטיבל קאן: זכה בפרס חבר השופטים (יז'י סקולימובסקי) ופרס הפסקול (פאוול מיקיטין).
פרס חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק לסרט הבינלאומי הטוב ביותר.
פרס האקדמיה האירופית לקולנוע: זכה בפרס הפסקול המקורי, ופרס האוניברסיטה.
סקולימובסקי היה מועמד לפרס הבמאי הטוב ביותר.
איגוד המבקרים האמריקני: פרס הסרט הזר הטוב ביותר ופרס הצילום הטוב ביותר (מיכל דימק).
פרס הסרט הזר הטוב ביותר של מבקרי הקולנוע אונליין של ניו יורק ושל איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס, שאף העניק לו את פרס הצילום.
אי-אה מועמד על ידי פולין לפרס האוסקר לשנת 2023 לסרט העלילתי הבינלאומי הטוב ביותר, ונכנס לרשימה הקצרה.
אטרני (באיטלקית Atrani) היא עיירה קטנה בדרום איטליה.
העיירה שייכת לאזור החוף האמאלפיטאני שבשנת 1997 אונסק"ו הכיר בו כאתר מורשת עולמית, לפי קריטריונים 2, 4, ו-5. העיירה עצמה בנפרד אינה מוכרת כאתר מורשת עולמית, אלא כחלק מאזור החוף האמאלפיטאני, ושמה נזכר בפירוש בהחלטת אונסק"ו למתן ההכרה.
אטרני נכללה בשנת 2025 ברשימה המתחלפת, של המקומות היפים ביותר באיטליה (I Borghi più belli d'Italia).
מניין תושבי העיירה נאמד ב-1 בינואר 2025 ב-761. האוכלוסייה מתמעטת בהדרגה ובמגמה יציבה, מאז שנות ה-80 של המאה ה-20. העיירה נחשבת באיטליה לעיירה הקטנה ביותר בשטחה.
מקור השם אינו לגמרי ברור, ואין תמימות דעים אפילו בנושא השפה שממנה השם מגיע.
יש הסבורים שהשם "אטרני" מגיע מלטינית, משם התואר אטר "ater", שניתן לפרשו כ"אָפֶל".
הסיבה היא שהעיר צמודה לצוקים העוטפים אותה משלושה כיוונים, וסמטאותיה אפלוליות.
סברה אחרת גורסת כי המילה הלטינית אשר שימשה מקור לשם היא "אטרום" (atrum) במשמעות של צוק או סלע, וגם סברה זו מובילה לאפלוליות ולקדרות.
אחרים חושבים שבמקום בו בנויה אטרני העכשווית, או בסמוך מאוד אליו, הייתה קיימת התיישבות יוונית שנקראה "אַטְרָנֵס" (Atranes), ואטרני הוא שיבוש של שם זה שהתרחש בחלוף השנים.
אטרני נמצאת בדרום-מערב איטליה, במחוז קמפניה, בנפת סלרנו, והיא חלק מהחוף האמאלפיטאני, הקרוי על-שם העיירה אמאלפי.
האזור הוא חלק מחצי האי סורנטו.
העיירה היא עיירת חוף, על שפת הים הטירני המהווה חלק מהים התיכון, והיא ממוקמת בתוך מפרץ סלרנו.
אטרני בנויה במרווח צר בין הים למצוקי סלעים, וגם לתוכם, בעמק תלול של נהר.
המצוקים הם חלק ממורדות הרי לטארי (Monti Lattari), ובקרבת העיירה יש מספר פסגות שגובהן עולה על 1,000 מטר.
עקב מיקומה המיוחד בחוף ים צר והרים, סמטאות העיירה בנויות כעליות וירידות תלולות, בהן משולבות מדרגות רבות.
מרחקה של אטרני מאמאלפי הוא מרחק הליכה רגלית, קילומטר אחד בלבד, וקיימת מנהרה המקשרת בין השתיים.
ישוב אחר על החוף בקרבת העיירה הוא מינורי (Minori), במרחק של כ-3 ק"מ, ובגבה של אטרני נמצאות על ההר השכנות רוולו וסקאלה (Ravello, Scala), שתיהן במרחק 6-5.5 ק"מ.
המרחק עד לעיר הנפה סלרנו מסתכם בכ-25 ק"מ, ועד לנאפולי בירת המחוז יש לנסוע מעט יותר מ-60 ק"מ.
גובהה הממוצע של אטרני מעל פני הים הוא 21 מטר.
נהר הדרגונה (דרקון-Dragone) יורד מן ההרים, חוצה את אטרני ונשפך לים הטירני באזור חופי הרחצה של העיירה.
באטרני שורר אקלים ים תיכוני.
חם בקיץ, החל מאמצע חודש יוני ועד אמצע ספטמבר.
החורפים קרירים, ללא טמפרטורות קיצוניות.
כמות הגשם בממוצע רב שנתי מגיעה ל-607.5 מ"מ, מספר ימי הגשם בממוצע שנתי מסתכם ב-73.1. בקיץ כמויות הגשם מצטמצמות מאד, במקביל לעלייה במעלות החום.
השמים בהירים לרוב בחודשי הקיץ, ומעוננים חלקית ביתר העונות.
בכל חודשי השנה ממוצע כסות העננים אינו עולה על 50%, והממוצע השנתי עומד על 36.16 אחוז.
נדיר שהטמפרטורה עולה במקום על 34 מעלות צלזיוס, או יורדת אל מתחת ל-3 מעלות.
עקב הקרבה הגאוגרפית הרבה לאמאלפי ומספר התושבים המצומצם בעיירה, תולדותיה של אטרני משולבות בתקופות רבות בהיסטוריה של אמאלפי.
בתקופת יוון העתיקה הייתה אטרני מקום של מסחר (Emporium) וכך גם בתקופת האטרוסקים.
בתקופת הרומאים נבנו באזור גם וילות של אצילי רומא.
וילות אלה כוסו באפר וולקני ב-24 באוגוסט 79, כתוצאה מהתפרצות הר הגעש וזוב, הנמצא במרחק של פחות מ-20 ק"מ בקו אווירי.
מהמאה ה-9, הפכה אטרני לחלק מהרפובליקה הימית הגדולה של אמאלפי (נסיכות אמאלפי), ושימשה לה מגן מבוצר, במשך כ-200 שנים.
בין שנת 1135–1137 סבל המקום ממתקפות, פלישות חוזרות ובזיזה על ידי כוחותיה של פיזה, כשהיריב העיקרי של פיזה הייתה בעצם אמאלפי.
לאחר אירועים אלה אטרני לא זכתה שוב להיות ישות עצמאית.
בשנת 1343 פגע בעיירה ובחוף האמאלפיטאני כולו צונמי, שגרם להרס רב ובלם באחת את התפתחות המקום.
מאותה התקופה והלאה, נקשר גורלה של אטרני בנסיכות סלרנו.
בשנת 1861 אוחדה אטרני בתוך ממלכת איטליה המאוחדת, תחת מלכותו של המלך ויטורויו אמנואלה השני.
בעת מלחמת העולם השנייה הופעל בקרבת אטרני אחד מראשי הגשר של בעלות הברית, במסגרת פלישת בעלות הברית לאיטליה באזור סלרנו, במבצע מפולת שלגים.
בשנת 2010 היו בעירה שיטפונות משמעותיים שנגרמו מגשמים כבדים, שבעקבותיהם עלה נהר הדרגונה על גדותיו, והציף את העיירה במפולות בוץ.
מפולות הבוץ גבו את חיה של תושבת העיירה שכנה מינורי ששהתה באטרני לצורכי עבודתה, וגרמו לנזקי רכוש רבים מאוד ולהרס נרחב.
סמטאות צרות ומדרגות: העיירה בנויה מסמטאות צרות מאוד, בהן משטחים בנויים בתלילות רבה ומדרגות רבות.
מנקודות גבוהות אחדות מתאפשרת תצפית פנורמית על העיירה ולכיוון הים הטירני.
הכיכר המרכזית: כיכר אומברטו הראשון היא הכיכר המרכזית של העיירה.
הכיכר אינה גדולה, וסביבה בתי קפה, מסעדות וחנויות.
חוף רחצה: בעיירה יש חוף רחצה מוסדר אחד, אשר שפך נהר הדרגונה מחלק אותו לשני חלקים.
הכנסייה נבנתה בשנת 1274, על שרידי ביצור קדום.
מאז שונתה ושודרגה כמה פעמים, ומוצגות בה מספר יצירות אומנות.
סלבטורה די בירקטו: הכנסייה (S.Salvore di Birecto) מהמאה ה-10, ובה נהגו בעבר להכתיר את הדוכסים של אמאלפי.
הכנסייה הייתה סגורה במשך עשורים, ונפתחה מחדש בזכות תרומות.
פארק הרי לטארי: הפארק (Parco Regionale dei Monti Lattari) סמוך מאוד לאטרני, גבוה מעל העיירה.
הכניסה לפארק מצויה בצד הרחוק מאטרני.
בפארק יש טבע, צוקים, הרים וגאיות, צמחייה אופיינית לאזור, עצי אשור, חיבעלי חיים ועופות, נקודות תצפית נופיות לעבר מפרץ סלרנו, ושבילי הליכה מסומנים.
דרך אמאלפי: "דרך אמאלפי" הוא כביש SS163 (Strada Statale Amalfitana).
הכביש צר ונופי, ולאורכו פזורות עיירות החוף האמאלפיטאני.
אונסק"ו הכיר בחוף ובישובים שבנויים בתחומיו כאתר מורשת עולמית.
בחודשי הקיץ הצפיפות התיירותית בעיירות רבה, בחודשים אלו דרך אמאלפי עמוסה והתנועה לאורכה מתנהלת באיטיות.
נקודות עניין לאורך הכביש הן אמאלפי, מינורי, מאיורי, פראיאנו, פוזיטנו, ומערת האזמרגד (grotta dello Smeraldo).
רוולו: העיירה רוולו נמצאת על מורדות הרי לטארי, בגובה ממוצע של 350 של מטר מעל לאטראני.
העיירה נקראת "עיר המוזיקה", ובין השאר ריכרד ואגנר שהה ויצר בה.
בעיירה שתי וילות ידיעות, וילה צ'ימברונה ו-וילה רופולו וגם אודיטוריום בארכיטקטורה מודרנית על-שם אוסקר ניימר.
ברוולו מתקיים מידיי קיץ פסטיבל מוזיקה.
מנקודות רבות ברוולו ניתן לתצפת על אטרני ועל מפרץ סלרנו.
מסורת ומיתוסים: לפי המסופר, המורד מזניילו נולד באטרני, וביישוב יש בית המוצג כבית אימו, וקיימת מערה שלפי המיתוס הסתתר בה.
שמו האמיתי היה טומאסו אניאלו (Tommaso Aniello), ובמציאות נולד כפי הנראה בנאפולי (על פי תעודות של הטבלה לנצרות).
בשנת 1647 עמד בראש מרד מיסים בנאפולי, ואף שלט בעיר במשך מספר ימים.
זמן קצר אחרי המרד נרצח, אך באטרני קיימת מערה, עליה מסופר שמנזיילו הסתתר בה.
ריפלי: בסדרה הטלוויזיונית של נטפליקס "ריפלי", אטרני היא מקום ההתרחשות של חלק מעלילת הסדרה, בה נפגשים אחדות מהדמויות המופיעות בה.
אטרני שימשה כאתר הסרטה וכתפאורת רקע במספר סרטים:
נקודת שוויון 3: בחלק מסרט המתח האמריקאי "נקודת שוויון 3: הפרק האחרון" (2023), שימשה אטרני כאתר הסרטה, במיוחד אחת הכנסיות, שאליה מובילות מאות מדרגות.
חלקים מהסרט הוסרטו באתרים קרובים אחרים.
תחת שמש אמאלפי: בסרט הדרמה הקומית האיטלקית, "תחת שמש אמאלפי" (2022-Under the Amalfi Sun), אטרני שימשה תפאורת רקע בצילום סצנת הפלגה בים הטירני.
ניסים יתקבלו בברכה: הקומדיה האיטלקית "ניסים יתקבלו בברכה" (2015-Miracles Accepted) הוסרטה בחלקה בכיכר אומברטו הראשון באטרני, וגם באתרים מחוץ לחומות העיר.
כרמלה היא בובה: בקומדיה האיטלקית "כרמלה היא בובה" (1958-Carmela è una bambola), שימשה חזית כנסיית ס.
סלבטורה דה בירקטו באטרני, כאתר להסרטת קטעים מהסרט.
הגם שאטרני אינה המקום המתויר ביותר בחוף האמאלפיטאני, כלכלת העיר מבוססת במידה רבה על תיירות.
תושבי העיר עוסקים בתיירות בעיירה, וגם בעיירות שכנות.
הפעילויות התיירותיות המוצעות בעיירה הן צלילה וצנירה (שנורקלינג), מסלולי הליכה הרריים, בעיקר בשמורת הטבע הקרובה, סקי מים, שיט מפרשיות, שיזוף על החוף, ופעילויות ימיות אחרות.
כבישים: הכביש האזורי החוצה את העיירה הוא SP163 (הקרוי "דרך אמאלפי").
כביש SR373 עולה להרים לכוון רוולו, ולאחר מכן חוצה את הרי לטארי כ-SP1, לכיוון הכביש המרכזי באזור, אוטוסטרדה E45. הדרך הררית ומפותלת מאוד, אורכה כ-26 ק"מ.
אפשרות אחרת ונוחה יותר להגיע ל־E45, היא נסיעה לכיוון סלרנו, והתחברות ל-E45 דרך כביש A3.
אוטובוסים: לאוטובוס מס' 5120 הנוסע לאמאלפי מכיוון סלרנו יש תחנת עצירה באטרני, בשני הכיוונים.
אוטובוס מס' 5071 מסורנטו מגיע עד אמאלפי בלבד.
מאמאלפי יש להמשיך לאטרני באוטובוס לכיוון סלרנו, במונית, או ברגל, כקילומטר אחד של הליכה רגלית.
רכבת: תחנת הרכבת הקרובה ביותר לאטרני נמצאת בסלרנו, במרחק של כ-24 ק"מ.
תעופה: נמל התעופה הקרוב ביותר לאטרני נמצא בסלרנו, אך הטיסות ממנו יוצאות למספר מוגבל של יעדים בין-לאומיים.
נמל התעופה הבין-לאומי הקרוב ביותר הוא נמל התעופה נאפולי, במרחק של כ-65 ק"מ.
שיט/הפלגה: נמל המעבורות של אמאלפי קרוב לאטרני כדי ק"מ אחד.
אמאלפי מקושרת באמצעות מעבורות וספינות לנמלי נוסעים רבים באזור, הן עם סלרנו והן לכיוון סורנטו, נאפולי וקאפרי.
לאטרני עיר תאומה אחת, הנמצאת בתחומי איטליה, במחוז פוליה:
אי"ב – ארגון יוצרים עצמאים בתיאטרון ובאמנות המופע היא עמותה שפועלת כארגון גג ליוצרים ויוצרות עצמאים בתחום התיאטרון ואמנות המופע (פרפורמנס) בישראל.
העמותה פועלת משנת 2014, ומתמקדת בפיתוח ובקידום של יוצרים עצמאים בתיאטרון באמצעות מתן שירותים מקצועיים ותשתית להתנהלות מול גופים ממשלתיים, פיתוח והכשרות מקצועיות, שירותים מקצועיים מסובסדים, ביסוס קהילת היוצרים, ושיפור המדיניות הציבורית בתחום בשיתוף גופים נוספים והרשויות.
אי"ב היא ארגון הגג המקצועי היחיד בישראל שפועל למען היוצרים העצמאים בתיאטרון כקבוצה מובחנת.
יוצרים עצמאים בתיאטרון ובפרפורמנס בישראל פועלים כיזמי תרבות עצמאים וגם כאמנים במקביל.
מתוקף מעמדם כעצמאים הם לא משתייכים לקבוצות תיאטרון או לתיאטראות הרפרטואריים, ואינם בהכרח מקבלים תמיכה מוסדית או ממשלתית.
כדי לייעל ולפתח את העבודה השוטפת בתחום, בשנת 2009 התאגדה קבוצה של יוצרים עצמאים והקימה יוזמה שנקראה "אי"ב", במטרה שתהווה תשתית להעברת תמיכה ממשלתית ביצירה העצמאית בתחום התיאטרון.
היוזמה השתלבה בפעילותה של עמותת התרבות "דור ה-2000" בניהולו של תומר כהן.
בשנת 2014 דפנה רובינשטיין, יואב ברתל, מלכה מרין ואייל וייזר, יוצרי תיאטרון עצמאים מהקבוצה שהובילה את היוזמה התרבותית, התחברו עם ענת רדנאי וייסדו את אי"ב כעמותה.
מאותה עת רדנאי משמשת כמנכ"לית של הארגון.
החזון של העמותה הוא העצמת שדה היצירה התיאטרונית העצמאית בישראל, על ידי קידום מדיניות תרבות ותמיכה ביוצרים וביצירה.
יוצרים עצמאים שרוצים להצטרף לאי"ב כחברים בעמותה נדרשים לעמוד ברף פעילות שנקבע על ידי משרד התרבות ולשלם דמי חברות.
כחברים מן המניין, היוצרים מקבלים מגוון שירותים מקצועיים, כגון: ליווי רציף בהגשת בקשות תמיכה ומענקים, ניהול כספים, ייעוץ מקצועי ועסקי, ייעוץ משפטי, יחסי ציבור, שיווק, סבסוד חללי חזרות ומופעים בפריפרייה, פיתוח מקצועי ועוד.
פיתוח קהילת היוצרים העצמאים בתיאטרון בישראל
במקביל לקידום חברי העמותה, אי"ב פועלת כדי לפתח את תחום היצירה התיאטרונית העצמאית בישראל וקהילת היוצרים העצמאים.
אי"ב עושה זאת באמצעות ריכוז מידע מקצועי והנגשתו לקהילה היוצרת, המונה כ-2000 אמניות ואמנים פעילים, הפעלת השתלמויות מקצועיות מדי חודש, ומתן שירותים מקצועיים.
כמו כן, אי"ב מפעילה באופן רציף מרחבי שיח מקצועיים לקהילת היוצרים העצמאים בתיאטרון דרך קבוצות בוואטסאפ ובפייסבוק, ומנגישה מדי חודש מידע וקולות קוראים בניוזלטר, ברשתות החברתיות של העמותה ובאתר שלה.
העמותה יוזמת מהלכים תרבותיים על מנת להרחיב את הקהלים ברחבי הארץ שפוגשים יוצרים ויצירת תיאטרון עצמאית.
בין היתר, אי"ב יזמה סדרות פרינג' ברחבי הארץ בשיתוף מנהלי תרבות מיישובים שונים ומועצות מקומיות, והיא גם מפעילה מחלקה חינוכית שעובדת מול למעלה מ-250 תיכונים, ומקדמת חשיפה של תלמידים ליצירה התיאטרונית העצמאית.
העמותה מייצגת את היוצרים העצמאים בתיאטרון מול מוסדות התרבות והרשויות, ופועלת לפיתוח ולהרחבת השיח האמנותי המקצועי והציבורי באמצעות כנסים ייעודיים ופורומים, ועידוד יוזמות אמנותיות ותרבותיות ברחבי הארץ.
העומתה פועלת רבות בשיתוף פעולה עם גופי תרבות, מועצת הפיס, הרשויות וארגוני גג מקבילים.
בנוסף, העמותה מייצגת את היוצרים מול משרד התרבות בנושא מבחני תמיכה ופועלת להגדלת התקציב ושיפור התנאים של היצירה העצמאית.
אחת לשנה העמותה מקיימת כנס מקצועי בנושא שמעסיק את זירת היצירה העצמאית.
בשנת 2017 למשל, הכנס התקיים בשיתוף פסטיבל ישראל.
משנת 2020 ענף התרבות בישראל התמודד עם משברים רחבים, שהשפיעו באופן ישיר גם על היוצרים העצמאים בתיאטרון ועל היצירה העצמאית.
החל ממגפת הקורונה, ודרך קרע חברתי והמלחמה הממושכת שהסתיימה רק ב-2024. כדי להתמודד מול השינויים החברתיים הללו, אי"ב הרחיבה את פועלה והובילה מספר יוזמות תרבותיות:
בשנת 2020 יצרה העמותה פודקאסט שעסק בנושאים אקטואליים ליוצרים בעת המגפה, שמנה 10 פרקים.
כמו כן, באותה שנה הכנס השנתי התקיים באופן מקוון ועסק בתפקיד של אמנות בזמן מגפה.
בנוסף, כבר בראשית משבר הקורונה, אי"ב יצרה מיזם לפיתוח מקצועי של יוצרים עצמאים בתיאטרון בראשית דרכם, "החממה של אי"ב", שהציעה מעטפת מקצועית וקבוצתית לפיתוח והתמקצעות בתחום.
במקביל יזמה העמותה בשיתוף מועצת הפיס לתרבות ואמנות חממת בימוי לנשים מהחברה החרדית.
החממה הייעודית הותאמה לסביבה ויצירה של נשים חרדיות, וכללה מפגשי הכשרה שבועיים, הנחיה אישית וקבוצתית, וליווי פיתוח יצירה חדשה.
בסיום החממה המשתתפות הציגו קטעים מתוך היצירות באירוע מסכם במרכז מנדל ביפו.
בניהול והובלת החממה לנשים מהחברה החרדית לקחו חלק יוצרות ובמאיות עצמאיות, בהן: דפנה קרון, חנה וזאנה גרינוולד, פרידה שהם, איה קפלן, אפרת שטיינלאוף, אורלי רביניאן, רחל קשת, מרלין וניג, גליה לוי גרד, הדר גלרון ואוריין ליפשיץ.
משנת 2023, בעקבות מלחמת חרבות ברזל, החממה של אי"ב החלה להתמקד בקידום יוצרים מהפריפרייה, מתוך תפיסה תרבותית-חברתית שיש לקדם את היצירה התיאטרונית העצמאית בחבלי הארץ הללו.
בהתאם, מאותה שנה החממה הורחבה לפעילות גם בצפון ובדרום, בשיתוף ה"טחנה" משער העמקים ותיאטרון עוטף הנגב.
בתחילת שנת 2023 יזמה העמותה מחקר הממפה את תחום היצירה העצמאית בתיאטרון בישראל.
המחקר נערך בהובלת ד"ר טל פדר וגב' יעלה חזות ינוקא ובשיתוף המרכז למדיניות תרבות פועלת והתואר השני בתרבות מנהיגות ויזמות במכללה האקדמית ספיר.
המחקר סקר את פועלם של מאות יוצרי תיאטרון עצמאים בישראל בין השנים 2013–2023. במסגרת המחקר נוסחה גם שורה של המלצות לקידום התחום.
הממצאים הוצגו באופן אינפוגרפי בתערוכה שנערכה בשנת 2024 בתיאטרון תמונע בתל אביב, במסגרת הכנס המקצועי השנתי של אי"ב שעסק במחקר.
מיד לאחר מכן התערוכה הועברה לתצוגה דיגיטלית, והיא זמינה באתר העמותה.
בסוף 2023 התקבלה החלטה ברשות המיסים עקב תהליך שאי"ב הובילה, לשינוי אופן חישוב מענקים אמנותיים לפיתוח יצירות לעוסקים פטורים.
עד ההחלטה, עוסקים פטורים בתחום אמנות הבמה היו נדרשים לדווח על כל הכנסה באופן שווה ערך, לרבות מענקים, דבר שהוביל לשינוי סטאטוס מעוסק פטור לעוסק מורשה.
שינוי הסטאטוס הוביל לתשומות כלכליות ושינויים בתנהלות של היוצרים העצמאים באופן שפגע בניצול המענק ובניהול העסק העצמאי שלהם.
מאז ההחלטה החדשה המענקים לא נכנסים יותר לתחשיב ההכנסות הרגיל, וכך היוצרים העצמאים יכולים לשמור על מעמד עוסק פטור וגם להשתמש בסכום שקיבלו בצורה מיטבית.
בסוף שנת 2023, מיד עם פרוץ המלחמה, גייסה העמותה משאבים והקימה סדרה של מופעים וסדנאות ייעודיים למען אוכלוסיות שנפגעו מהמלחמה ומשפחות מפונות.
המופעים והאירועים התקיימו במלונות מפונים ונערכו בהובלת יוצרי תיאטרון עצמאים.
במקביל, הפעילה העמותה סדנה ייעודית בת מספר מפגשים עבור היוצרים שהשתתפו ביוזמה, בשיתוף פסיכולוגית ועובדת סוציאלית, כדי לסייע לאמנים לעבוד בצורה נכונה עם קהל היעד וגם להתמודד בעצמם עם המציאות המורכבת.
כמו כן, היא יצרה מפגשים מקוונים בנושא אמנות בזמן במלחמה, בהם מפגש עם איש התיאטרון האוקראיני ולדיסלב טרואיצקי.
בשנת 2024 יצרה אי"ב בשיתוף ארגוני הגג פליציה בלומנטל ועמותת הכוריאוגרפים קורס למפיקים של מופעים עצמאים, בשם "קורס הפקתרבות".
הקורס מכשיר מפיקים לעבודה בשדה היצירה הבימתית העצמאית בישראל, ומתקיים מאז מדי שנה.
בשנת 2025 מנתה אי"ב 82 חברים מן המניין.
אי-ביזנס (e-business) הוא מונח המשמש לתיאורם של תהליכים עסקיים המבוססים על מחשוב, ובפרט על שימוש נרחב באינטרנט.
אי-ביזנס הוא מכלול המתודולוגיות והכלים, המאפשרת לעובד וללקוח של הארגון לדעת ולפעול עם הארגון בתקשורת מחשבים.
את המושג טבע יו"ר חברת יבמ, לו גרסטנר.
במסגרת אי-ביזנס נכללות מערכות מידע כגון CRM, ERP ניהול ידע, פורטל ארגוני ועוד.
ככל שיש יותר אינטגרציה בין מערכות מידע אלה, כך הארגון מאפשר ללקוחותיו ועובדיו יותר ויותר אפשרויות.
ספקים בולטים של כלי אי-ביזנס הם אורקל וSAP.
מיקרוסופט, BEA ויבמ הן שחקניות נוספות בתחום זה.
אי-סבילות עצמית (מכונה גם אי-התאם עצמי, באנגלית: self-incompatibility או בקיצור SI) היא שם כולל למספר מנגנונים פיזיולוגיים הקיימים במכוסי הזרע, שתפקידם למנוע רבייה שמקורה בהפריה עצמית ורביית קרובים, ולעודד רבייה בין צמחים בעלי מטענים גנטיים שונים זה מזה.
בצמחים בעלי אי-סבילות עצמית, כאשר גרגר אבקה שנוצר בצמח מסוים, נוחת על צלקת של אותו צמח, או של צמח אחר בעל מטען גנטי דומה, התהליך של נביטת גרגר האבקה על הצלקת, צמיחת נחשון הנביטה דרך עמוד העלי, הפריית הביצית, והתפתחות והעובר, נעצר באחד משלביו, ובסופו של דבר לא נוצרים זרעים.
אי-סבילות עצמית היא אחד האמצעים החשובים ביותר למניעת הפריה עצמית וליצירת גנוטיפים חדשים בצמחים, והיא נחשבת לאחד הגורמים שהביאו לשגשוגם של צמחי הפרחים על כדור-הארץ.
המנגנונים הנפוצים והנחקרים ביותר של אי-סבילות עצמית, פועלים על ידי עצירת הנביטה או הצמיחה של נחשון הנביטה בגרגר האבקה.
מנגנונים אלה מבוססים על אינטראקציות חלבון-חלבון, כאשר כל מנגנון נשלט על ידי לוקוס בודד המכונה S, שבו קיים מגוון גדול של אללים בין פרטים שונים באוכלוסיית המין.
למרות הדמיון שקיים בדפוסים המורפולוגיים והגנטיים שלהם, מנגנונים אלה התפתחו באופן עצמאי מספר פעמים במהלך האבולוציה, והם מבוססים על מרכיבים תאיים שונים (Charlesworth et al.
2005); בהתאם לכך, לכל מנגנון ישנו לוקוס S ייחודי משלו.
לוקוס S מכיל שני גנים בסיסיים של אי-סבילות עצמית – אחד המבוטא בעלי, ושני המבוטא במאבק או בגרגר האבקה.
גנים אלו מכונים הדטרמיננטה הנקבית והדטרמיננטה הזכרית, בהתאמה.
בגלל הקרבה הפיזית ביניהם, שני הגנים נמצאים בתאחיזה, ומתייחסים אליהם כאל אלל אחד.
תוצרי התרגום של שני הגנים מאותו האלל, הם שני חלבונים שאינטראקציה ביניהם תביא לעצירת הצמיחה של נחשון הנביטה בגרגר האבקה, וכך לאי-סבילות עצמית ולמניעת ההפריה.
אולם כאשר דטרמיננטה נקבית פוגשת דטרמיננטה זכרית שאינה מאותו אלל, אין אי-סבילות עצמית, ותתרחש הפריה.
זהו תיאור פשטני של מנגנון אי-הסבילות העצמית, ובדרך-כלל תלוי בנוכחותם של מספר אללים, ולא אלל בודד.
להלן פירוט של המנגנונים השונים של אי-סבילות עצמית בצמחים.
באי-סבילות עצמית גמטופיטית (gametophytic self-incompatibility, GSI), פנוטיפ אי-הסבילות העצמית של גרגר האבקה נקבע על ידי גנוטיפ ה-S ההפלואידי של גרגר האבקה עצמו, הוא הגמטופיט.
צורה זו של אי-סבילות עצמית היא הנפוצה יותר בקרב מכוסי הזרע, והיא קיימת במשפחות: סולניים, ורדיים, קטניות, פעמוניתיים, פרגיים, לועניתיים, נר-הלילה, ומשפחות נוספות (Franklin et al.
שני מנגנונים שונים ועצמאיים של אי-סבילות-עצמית גמטופיטית תוארו באופן מפורט ברמה המולקולרית, והם יתוארו להלן.
מנגנון זה תואר במשפחת הסולניים, אולם התגלה אחר-כך גם בוורדיים ובלועניתיים.
במנגנון זה, צמיחת נחשון הנביטה נעצרת כאשר הספיק להתקדם כשליש מהדרך לאורך עמוד העלי (Franklin-Tong and Franklin 2003).
הדטרמיננטה הנקבית של מנגנון זה היא ריבונוקלאז (McClure et al.
אנזים זה גורם ככל הנראה לפירוק של ה-RNA הריבוזומלי (rRNA) בתוך גרגר האבקה, במקרה של התאמה בין אללי ה-S בעלי ובאבקה, וכך לעצירת הצמיחה של גרגר האבקה, ולמותו (Franklin-Tong and Franklin 2003).
הדטרמיננטה הזכרית נתגלתה רק לאחרונה (Sijacic et al.
2004), והיא החלבון PiSLF, מקבוצת חלבוני ה-F-box.
החלבונים בקבוצה זו מתפקדים על-פי רוב כיוביקויטין-ליגאזות (ubiquitin ligases); לפיכך, ייתכן ש-PiSLF פועל על ידי הכוונת מולקולות S-RNase הטרואלליות, לפירוק בפרוטאזום.
מנגנון אי-הסבילות העצמית בסוג פרג
המנגנון שלהלן תואר באופן מפורט במין Papaver rhoeas.
במנגנון זה, התפתחות גרגר האבקה נעצרת תוך דקות ספורות מרגע נחיתתו על הצלקת (Franklin-Tong and Franklin 2003).
הדטרמיננטה הנקבית היא מולקולה חוץ-תאית קטנה, המבוטאת בצלקת; הדטרמיננטה הזכרית עדיין לא זוהתה, ומעריכים שמדובר בקולטן קרומי (Franklin-Tong and Franklin 2003).
האינטראקציה בין הדטרמיננטות הנקבית והזכרית, מעבירה ככל הנראה סיגנל תאי אל תוך גרגר האבקה, שבעקבותיו חלה עלייה בריכוז יוני הסידן בגוף נחשון הנביטה, המבטלת את הגרדיאנט התוך-תאי של ריכוז יוני הסידן הקיים לאורך נחשון הנביטה, שנחוץ לצורך התארכותו (Franklin-Tong et al.
השינוי בריכוז יוני הסידן גורם לעצירת צמיחת נחשון הנביטה תוך 1–2 דקות.
בשלב זה, עיכוב הצמיחה הוא עדיין הפיך, וניתן בעזרת מניפולציות מסוימות להסיר את העיכוב, ולהביא בסופו של דבר להפריה של הביצית (Franklin-Tong and Franklin 2003).
בהמשך, החלבון הציטוזולי p26, שהוא אנזים מסוג פירופוספאטאז (pyrophosphatase), מעוכב על ידי זירחון (Rudd et al.
1996), אירוע שכנראה מוביל להפסקת הסינתיזה של אבני בניין הדרושות להתארכות נחשון הנביטה.
סיבי האקטין בשלד התא של גרגר האבקה עוברים דה-פולימריזציה וארגון מחדש (Geitmann et al.
כעבור 10 דקות מהמפגש עם הצלקת, גרגר האבקה כבר נמצא בתהליך בלתי-הפיך שיביא לבסוף למותו.
בשלב מאוחר יותר (כעבור 3–4 שעות), ה-DNA של גרגר האבקה מתחיל לעבור קיטוע (Jordan et al.
באי-סבילות עצמית ספורופיטית (sporophytic self-incompatibility, SSI), פנוטיפ אי-הסבילות העצמית של גרגר האבקה נקבע על ידי גנוטיפ ה-S הדיפלואידי של המאבק (הספורופיט) בו נוצר גרגר האבקה.
צורה זו של אי-סבילות עצמית זוהתה במשפחות (Goodwillie 1997): מצליבים, מורכבים, חבלבליים, ציפורניים, סטרקוליים, שדריים, ופולמוניים (Polemoniaceae).
עד היום, רק מנגנון אחד תואר בפירוט ברמה המולקולרית, בצמח הכרוב (משפחת המצליבים).
מכיוון שאי-הסבילות נקבעת על ידי גנוטיפ דיפלואידי, גרגר האבקה והצלקת מבטאים כל אחד את תוצרי התרגום של שני אללי S שונים, כלומר שתי דטרמיננטות זכריות ושתיים נקביות.
בין תוצרים אלה ייתכנו יחסי דומיננטיות-רצסיביות, המכתיבים לעיתים דפוסים מורכבים ביותר של יחסי סבילות ואי-סבילות עצמית בין אללי S שונים.
יחסי הדומיננטיות מאפשרים גם יצירה של צאצאים הומוזיגוטיים לאלל S רצסיבי (Hiscock and Tabah 2003).
בהשוואה לאוכלוסייה שבה כל אללי ה-S הם קו-דומיננטיים, נוכחותם באוכלוסייה של יחסי דומיננטיות-רצסיביות בין אללי S שונים, מגדילה את אחוז ההפריות ה"סבילות", כלומר את אפשרויות ההכלאה, בין פרטים שונים (Hiscock and Tabah 2003).
על-פי אוקנדון (Ockendon 1974), יחס השכיחויות בין אללי ה-S הרצסיביים לבין אלו הדומיננטיים, משקפים מאזן דינמי בין הצורך בהבטחת רבייה מוצלחת (לה תורמים האללים הרצסיביים), לבין התועלת שבהימנעות מהפריה עצמית (לה תורמים האללים הדומיננטיים).
מנגנון אי-הסבילות העצמית בסוג כרוב
כאמור, פנוטיפ ה-S של גרגר האבקה נקבע על ידי הגנוטיפ הדיפלואידי של המאבק.
בסוג כרוב, דופן גרגר האבקה, שמקורה ברקמת הטפטום (tapetum) של המאבק, נושאת את תוצרי התרגום של שני אללי ה-S.
אלו הם חלבונים קטנים, העשירים בחומצה האמינית ציסטאין.
הגן המקודד לחלבונים הללו מכונה SCR או SP11, והוא מבוטא ברקמת הטפטום של המאבק (היינו, בספורופיט), וכן במיקרוספורה ובגרגר האבקה (היינו, בגמטופיט) (Schopfer et al.
הדטרמיננטה הנקבית של תגובת אי-הסבילות העצמית בצמח הכרוב, היא חלבון עבר-קרומי המכונה SRK, שחלקו התוך-תאי בעל פעילות של קינאז, וחלקו החוץ-תאי משתנה בין אללים שונים (Stein et al.
חלבון ה-SRK מבוטא בצלקת, ומתפקד ככל הנראה כקולטן (רצפטור) לחלבון ה-SCR/SP11 שבדופן גרגר האבקה.
לחלבון נוסף המבוטא על-גבי הצלקת, המכונה SLG, רצף חומצות אמינו הדומה מאוד ל-SRK, ומתפקד ככל הנראה כקו-רצפטור לחלבון ה-S שבאבקה, המגביר את תגובת אי-הסבילות העצמית (Takasaki et al.
האינטראקציה בין החלבונים SRK ו-SCR/SP11 גורמת לזירחון עצמי של החלק התוך-תאי בחלבון הצלקתי (Schopfer and Nasrallah 2000; Takayama
2001), וסיגנל מועבר אל תוך תא הצלקת.
חלבון נוסף החיוני לאינטראקציה הוא MLPK, אנזים מסוג serine-threonine kinase, המעוגן אל קרום התא מצדו התוך-תאי (Murase et al.
טרם פוענחו האירועים המולקולריים והתאיים המתרחשים בהמשך ומביאים בסופו של דבר לעצירת ההתפתחות של גרגר האבקה.
מנגנונים אחרים של אי-סבילות עצמית
המנגנונים שלהלן נפוצים ומוכרים פחות מאשר המנגנונים ה'קלאסיים', והידע המחקרי שהצטבר אודותיהם מוגבל.
בצמחים בעלי פרחים הטרוסטיליים (heterostylous), קיים מנגנון ייחודי של אי-סבילות עצמית, המכונה אי-סבילות עצמית הטרומורפית (heteromorphic self-incompatibility).
ככל הנראה, מנגנון זה אינו קשור מבחינה אבולוציונית, למנגנונים הנפוצים והמוכרים יותר (Ganders 1979), שמבדילים אותם בכינוי אי-סבילות הומומורפית (homomorphic self-incompatibility).
כמעט בכל הטקסונים ההטרוסטיליים קיימת אי-סבילות עצמית במידה כלשהי.
הלוקוסים הקובעים את אי-הסבילות העצמית בצמחים הטרוסטיליים, נמצאים בתאחיזה חזקה עם הלוקוסים הקובעים את הפולימורפיזם בפרחים, ותכונות אלה עוברות יחדיו בתורשה, באלל אחד.
הדיסטיליות נקבעת על ידי לוקוס יחיד, שלו שני אללים; הטריסטיליות נקבעת על ידי שני לוקוסים, שלכל אחד מהם שני אללים.
אי-הסבילות העצמית ההטרומורפית היא ספורופיטית, כלומר שני האללים של צמח האם של גרגר האבקה, קובעים את תגובת הסבילות/אי-הסבילות שלו.
הלוקוסים הקובעים את אי-הסבילות העצמית תמיד מכילים רק 2 אללים שונים באוכלוסיית המין, כאשר אחד מהם דומיננטי על השני, גם בצלקת וגם בגרגר האבקה.
השונות בין האללים מקבילה לשונות בין צורות הפרחים, ולכן אבקה מפרח בעל צורה מסוימת תוכל להפרות רק פרח מצורה אחרת.
בפרחים טריסטיליים, כל פרח מכיל 2 סוגים של אבקנים; כל אבקן מייצר אבקה שיכולה להפרות רק צורה אחת של פרח, מתוך השלוש הקיימות (Ganders 1979).
אוכלוסייה של צמח דיסטילי מכילה 2 גנוטיפים שונים של אי-סבילות עצמית: ss ו-Ss.
הפריה תיתכן רק בין שני הגנוטיפים; כל גנוטיפ לא יכול להפרות את עצמו (Ganders 1979).
הגבלה זו יוצרת מצב של שיווי-משקל קבוע בין שני הגנוטיפים באוכלוסייה, וקיים ביניהם יחס של 1:1; מבחינה מרחבית, שני הגנוטיפים על-פי רוב מפוזרים בצורה אקראית (Ornduff and Weller 1975; Ganders 1976).
צמחים טריסטיליים מכילים, בנוסף ללוקוס S, את הלוקוס M, שגם לו שני אללים (Ganders 1979).
מספר הגנוטיפים האפשריים כאן גדול בהרבה, אך גם כאן דפוסי הסבילות/אי-סבילות מכתיבים יחס שווה של צאצאים, מכל אחד מטיפוסי אי-הסבילות (Spieth 1971).
אי-סבילות עצמית קריפטית (cryptic self-incompatibility, CSI) היא מנגנון הקיים במספר מצומצם של צמחים (למשל ישנן עדויות לקיום CSI במין ציפורנית נפוחה, ממשפחת הציפורניים - Glaettli 2004), שבו נוכחות בו-זמנית של אבקה ממקור זר ואבקה ממקור עצמי, מביאה לאחוזי הפריה גבוהים יותר על ידי האבקה הזרה (Bateman 1956).
בניגוד לאי-סבילות עצמית 'אמיתית' או 'מוחלטת', באי-סבילות עצמית קריפטית, האבקה עצמית ללא נוכחות של אבקה זרה מתחרה, מביאה להפריה מוצלחת וליצירת זרעים (Bateman 1956); באופן זה, הצלחת ההפריה מובטחת, גם בהיעדר אבקה זרה.
אי-סבילות עצמית קריפטית פועלת, לפחות בחלק מהמינים, בשלב צמיחת נחשוני הנביטה, והיא מביאה להתארכות מהירה יותר של נחשוני נביטה בגרגרי אבקה ממקור זר, בהשוואה לגרגרי אבקה ממקור עצמי.
עד היום לא תוארו המנגנונים התאיים והמולקולריים האחראיים לאי-סבילות עצמית קריפטית.
ניתן להגדיר את העוצמה, או החוזק, של אי-הסבילות הקריפטית, כיחס הביציות המופרות מאבקה זרה לעומת אבקה עצמית, כאשר כמויות שוות של אבקה משני המקורות, מונחות על הצלקת; במינים שנחקרו עד כה, יחס זה נע בין 3.2 ל-11.5 (Travers and Mazer 2000).
במנגנון זה, גרגרי אבקה ממקור עצמי נובטים ומגיעים עד לביצית, אך אין חנטה של פירות (Seavey and Bawa 1986; Sage et al.
תיתכן אי-סבילות עצמית מאוחרת שהיא פרה-הפרייתית (למשל התנוונות שק העובר לפני כניסת נחשון הנביטה, הקיימת במין מסוים של נרקיס - Sage et al.
1999), או פוסט-הפרייתית (התנוונות הזיגוטה או העובר, הקיימת למשל במינים שונים של אסקלפיאס ובמתחלית פעמונית - Sparrow and Pearson 1948; Sage and Williams 1991; Lipow and Wyatt 2000; Bittencourt et al.
קיומו של המנגנון בקרב טקסונים שונים ובכלל, נתון לוויכוח מדעי (Klekowski 1988; Waser and Price 1991; Nic Lughadha 1998).
הספקנים טוענים, שהיעדר חנטת הפירות הוא תוצאה של הפלת הזיגוטה או העובר בשל פגמים גנטיים הנובעים מעצם ההפריה העצמית (הומוזיגוטיות לאללים רצסיביים לתאליים), תופעה המכונה inbreeding depression.
מאידך, התומכים בקיום המנגנון, טוענים לקיומם של מספר קריטריונים בסיסיים, המבדילים בין מקרים של inbreeding depression, לבין מקרים של אי-סבילות מאוחרת (Seavey and Bawa 1986; Lipow and Wyatt 2000).
אי-מניעת פשע היא עבירה פלילית מסוג "עוון", המופיעה בחוק העונשין בישראל.
בסעיף 262 לחוק העונשין נאמר: "מי שידע כי פלוני זומם לעשות מעשה פשע ולא נקט כל האמצעים הסבירים למנוע את עשייתו או את השלמתו, דינו - מאסר שנתיים".
סעיף זה הוא תרגום של סעיף 33 לפקודת החוק הפלילי, 1936, שבה נאמר:
המושג "פשע" המופיע בסעיף זה הוא במשמעות המצומצמת שניתנה למושג זה בחוקי מדינת ישראל - עבירה שנקבע לה עונש חמור מאשר מאסר לתקופה של שלוש שנים.
מרבית העבירות המופיעות בחוק העונשין הן כאלה הנובעות ממעשה של מבצען.
אי-מניעת פשע היא עבירה הנובעת ממחדל של מבצעה.
האמצעי הסביר ביותר של "מי שידע כי פלוני זומם לעשות מעשה פשע" הוא פנייה למשטרה ומסירת הודעה על הידע שברשותו.
הבהיר זאת שופט בית המשפט העליון, מישאל חשין:
תפקידה של המשטרה הוא לשמור על שלום הציבור ועל ביטחונו, ובכלל זה למנוע ביצוען של עבירות.
ואולם המשטרה אינה יודעת הכל-על-הכל - אין היא מצויה בכל עת בכל אתר ואתר - ובדרך הטבע אין בכוחה למנוע ביצועם של מעשי פשע שאין היא יודעת עליהם מראש.
במקום זה מתבקש היחיד לעזור לכוחות הביטחון למנוע ביצועם של פשעים, אם אך יודע הוא על פלוני הרוקם מזימה לעשיית מעשה פשע.
הנדרש מן היחיד אינו רב, שעל הרוב די במסירת מידע למשטרה ולו בשיחת-טלפון.
אכן, בטירחה מעטה (לכאורה) יכול היחיד למנוע פגיעה - לעיתים פגיעה חמורה ביותר - ביחיד ובחברה, פגיעה ששיעורה עולה עשרות מונים על הטירחה שהוא מתבקש לטרוח בה.
יש הרואים את חובתו זו של היחיד - וחובות בדומה לה - כנגזרת מן האמנה החברתית של חיים-יחדיו בחברה, אולם אין צורך שנאריך בכך.
השופט חשין ניתח את משמעותה של הידיעה הנדרשת ממי שמואשם באי-מניעת פשע:
ליבת העבירה של אי-מניעת פשע היא ברכיב הידיעה: הידיעה על כך שפלוני זומם לעשות מעשה פשע היא-היא הניצוץ היוצר זיקה בין האדם (הנאשם) לבין מעשה הפשע המתוכנן; היא המכוננת חובה לפעולה; בה עיקר.
ראובן "יודע" כי פלוני זומם לעשות מעשה פשע, ו"ידיעה" זו היא הבוראת - כמו יש-מאין - נטל המוטל על ראובן לנקוט באמצעים סבירים למניעת מעשה הפשע או למניעת השלמתו.
על דרך הכלל, לא יָחוּב אדם בעונשין בשל אי-עשייה.
כמו אומרים לו לאדם: שב ואל תעשה - ומשפט העונשין לא יגיע עדיך.
ראובן הנִּגָּע בידיעה - ולו מבלי-משים ובבלי-דעת - כי פלוני זומם לעשות מעשה פשע, אסור הוא שיפטור עצמו בשב ואל-תעשה.
נטל הוא המוטל עליו לעשות, שאם לא יעשה יָחוּב בעונשין.
ואולם מה פירושו של הביטוי "מי שידע"?
את האמת-לאמיתה ולאשורה - האם פלוני זומם לעשות פשע - לא יֵדַע אלא אותו פלוני הזומם עצמו.
ואילו הזולת לא "ידע" אם פלוני זומם לעשות פשע אלא כהיסק מגילויים חיצוניים שניתנו לרקיחת המזימה.
בהיצבר ביטויים חיצוניים לרוב נוכל להסיק - כמסקנה של שכל-ישר - כי פלוני רוקח תוכניות רשע בלבבו, ואולם גם-אז לא יהא זה אלא היסק - היסק ולא ידיעה מוחלטת.
ידיעה "מוחלטת" יכולה שתהיה באשר לאירועי-עבר או באשר למחשבותיי-שלי.
"ידיעה" באשר למחשבות הזולת - על-פי עצם טיבה - לעולם לא תצא מגדר היסק.
הנה-כי-כן, באומרנו כי ראובן "יודע" שפלוני זומם לעשות פשע, מכַוונים אנו לידיעה שאינה ידיעה משמעה כפשוטה אלא להיסק המייסד עצמו על גילויים חיצוניים אודות קיומם של מחשבה, של רצון, של תוכנית.
היסק לעניינה של תופעה שלילית ניתן לכנותו אף בתיאור "חשד" - מתוך שראיתי דברים מסוימים אני "חושד" כי פלוני זומם לעשות מעשה פשע - אך ניזהר בשימושו של מושג זה מטעמים שנעמוד עליהם בסמוך.
ומכאן שאלה: כמה ביטויים וגילויים חיצוניים, ואיזו איכות אמורה שתהא לאלה, עד שנוכל לומר כי אדם "יודע" שפלוני זומם לעשות מעשה פשע?
תשובה אחת ויחידה לשאלה זו - לא תימצא לנו; נסיבותיו של כל עניין ושל כל מקרה תכרענה, ובהן נגלה תשובה.
מבחן הראיות יהא מבחנו של האדם הסביר - קרא: בית-המשפט - והוא מבחן ההגיון והשכל הישר.
השאלה שבית-המשפט יציג לעצמו תהא, האם המידע שנצבר באמתחתו של הנאשם - כמות המידע ואיכות המידע - האם מידע זה הגיע לדרגה כזו עד שניתן להחיל עליו - על-פי כללי ההגיון והשכל הישר - את מושג ה"ידיעה"; האם המידע הגיע לשלב של "מאסה קריטית", האם הכוס נמלאה עד שפתה.
בית-המשפט יחיל מבחן-ראיות זה על נאשם העומד לפניו לדין, ולמותר לומר שהנאשם יוכל לנסות ולשכנע את בית-המשפט כי מטעמים אלה ואחרים לא יעמוד מבחן האדם הסביר, מבחן זה עצמו, במבחן נסיבותיו המיוחדות של העניין.
במקרים המעטים שהגיעו לדיון בפני בית המשפט העליון, נשמעו דעות שונות באשר לפרשנות הראויה לסעיף העוסק באי-מניעת פשע, ואף באשר לעצם זכות קיומו.
העבירה של אי-מניעת פשע מציבה בפני האדם חובת הלשנה על מי שזומם לעשות מעשה פשע.
זו חובה שלא קל לקיימה, משום שהלשנה נחשבת בדרך כלל למעשה שלילי, כפי שהבהיר שופט בית המשפט העליון, חיים כהן:
על עם ישראל היו המוסרים והמלשינים שנואים מאז ומקדם מאין כמותם; ואם כי צמחה שנאה זו על רקע חיי הגלות, הרי אף הממלכתיות הישראלית שזכינו בה עם קום המדינה אינה גורעת בהרבה מן הסלידה במוסרים ובמלשינים שאליה הורגלנו כשעוד פזורים היינו בין האומות.
ולעניין הסלידה הזאת אין אנו יחידי סגולה: היא מנת חלקם של כל עמי התרבות הדוגלים בכבוד האדם ובחירותו; רק תחת שלטונות טוטליטריים, כמו בגרמניה הנאצית וברוסיה הסובייטית, הועלתה חובת המלשינות לדרגת חובה אזרחית ומשפטית העדיפה על כל יחסי בני אנוש.
בהתאם לדבריו אלה קבע השופט כהן כי יש לפרש את הסעיף "על דרך הצמצום וההקפדה" כדי ש"לא לפתוח פתח לחובת מלשינות אשר ריח דיכוי טוטליטרי נודף ממנה" (ע"פ 496/73 פלוני נ' מדינת ישראל).
השופט יצחק כהן חלק על דעה זו, ואמר: "כל עוד המחוקק לא מחק סעיף זה מספר החוקים, מחובתנו לפרשו כפשוטו ולדאוג לביצוע החוק", והוסיף "מניעת עבירות חמורות, שפושעים זוממים לבצע, היא מטרה מבורכת ומכוונת להגן על הציבור.
חובה ציבורית של כל אזרח לתת ידו בדרך זו למניעת פשעים, ואין לפסול קביעת סנקציה פלילית בגין הפרת חובה זו".
השופט דב לוין התייחס לקביעתו של השופט חיים כהן, באומרו: "סעיף זה שריר וקיים, ויש להפעילו במקרה המתאים, וכי גם כשמבקשים ליתן לסעיף פירוש מצמצם, ויש טעם לעשות כן, אין הפירוש יכול וצריך להיות צר עד שלא ניתן לעבור בו אלי מסקנה סבירה והגיונית" (ע"פ 450/86 גילה נ' מדינת ישראל).
השופט יעקב טירקל חיווה דעתו כי ראוי שסעיף 262 יימחק מספר החוקים.
לפי השקפתי, יש להבדיל, הבדל היטב, בין חובתו המוסרית של אדם לנקוט אמצעים סבירים על מנת למנוע את עשייתו של מעשה פשע, לבין חובתו המשפטית.
בעיני, אין ספק ספיקא כי מן הבחינה המוסרית די באבק חשש בלבו של אדם כי פלוני עומד לעשות מעשה פשע - וקל וחומר, ליטול נפש - כדי לחייב אותו לחוש ולהציל.
אולם, שאלה גדולה וקשה היא, ובה נתחבטו הוגים ומשפטנים במשך דורות, אם יש לאכוף נורמה מוסרית על ידי הלבשתה בלבוש של נורמה משפטית.
לשון אחרת, שמא ראוי לה לנורמה המוסרית שתישאר בתוך ד' אמותיה שלה ולא תצא מגדרה, כך שהמפר אותה יהיה "פטור מדיני אדם וחייב" - רק - "בדיני שמים" (בבא קמא, נה, ב; בבא קמא, נו, א; ובעוד מקומות).
בעיני, הסכנה האורבת לחירותנו מבין חרכיו של הסעיף היא בכך שהסעיף אינו מצמצם עצמו בהוראה לאזרח מה עליו לעשות, אלא שהוא מטיל על בית המשפט לקבוע גם מה שחשב - ואף מה שלדעת בית המשפט סביר שחשב - בדבר מחשבותיו של פלוני.
כביכול, גילוי סתרי מחשבות בדבר סתרי מחשבות.
לכך יפים דבריו של השופט ח' כהן בספרו הנ"ל, שצוטטו לעיל, "שמנגנוני המשפט אינם מסוגלים - ועל כן אינם מעוניינים - להגיע לצפונות לב-האדם ולמתרחש בינו לבינו".
החשש מפני "חובת המלשינות", שעליו עמד השופט ח' כהן בפרשת פלוני, אינו עושה את הסעיף ל"מוקצה מחמת מיאוס" בעיני, משום שהחובה המוסרית לחוש ולהציל גוברת על הפגם המוסרי הדבק, במקרים מסוימים, במלשינות.
עם זאת, הייתי אומר - אף שיש בכך מן הפרדוקסלי - כי הצורך בחקרי מחשבות לשם הגשמתו של הסעיף יש בו טעם לפגם המצדיק את הוצאתה של הנורמה המוסרית שבבסיסו מכלל אלה הראויות לאכיפה על ידי הדין.
אעיר, כי החובה שלפי הסעיף נבדלת מזאת שלפי חוק לא תעמוד על דם רעך, התשנ"ח-1998; לפיו חייב אדם להושיט עזרה "לאדם הנמצא לנגד עיניו" דווקא.
לפי השקפתי, ראוי היה כי החובה המשפטית שמטיל הסעיף תימחה מספר החוקים שלנו; בלי שיהיה בכך כדי לגרוע כהוא זה מן החובה המוסרית.
ואף על פי כן, כל עוד עומד הסעיף על מכונו, אנוסים אנו על פי הדיבור לקיימו, אולם ראוי לו שיישומו ייעשה בזהירות יתירה ו"על דרך הצמצום וההקפדה".
באותה רוח סברו פרופ' דורון מנשה ואיל גרונר כי אפילו עת עסקינן באי דיווח של נערים בעלי קשר חברי למבצעי פשע חמור מסוג אינוס, עדיין "הכלי הפלילי הוא כבד והרסני מדי, ומוטב להשקיע במאמץ חינוכי וטיפולי.
את עבירת אי־מניעת פשע יש לשמור למקרים מובהקים יותר, המצביעים על אנטי־חברתיות שניתן לעקור רק באמצעות הדין הפלילי"
העמדה לדין על אי-מניעת פשע
העמדה לדין על אי-מניעת פשע במדינת ישראל נדירה ביותר.
בשנת 1986 הורשע בעבירה זו אהרון גילה, קצין המנהל האזרחי בנפת רמאללה, שידע על כוונתם של חברי המחתרת היהודית להניח מטעני חבלה במכוניתו של ראש עיריית אל-בירה, אך לא דיווח על כך.
מהמטענים נפצע קשה חבלן משטרה שנשלח לפרקם.
בשנת 2001 הורשעה בעבירה זו מרגלית הר-שפי, שנדונה לתשעה חודשי מאסר בפועל על שלא דיווחה על כוונותיו של יגאל עמיר לרצוח את יצחק רבין, חרף טענתה שלא האמינה שהוא מתכוון לעשות זאת.
שני כתבי אישום נוספים על אי-מניעת פשע, אשר הוגשו לאחר הרשעתה של הר-שפי, הסתיימו בזיכוי הנאשמים.
במקרה הראשון הועמד לדין אבישי רביב, גם הוא בפרשת רצח יצחק רבין.
במקרה השני עמדה לדין סטודנטית ערבייה במכללת צפת אשר ירדה מאוטובוס לאחר שנוסע, שבדיעבד היה מחבל מתאבד, הזהיר אותה לפני שביצע את הפיגוע בקו 361. היא הועמדה לדין מכיוון שלא נקטה צעדים למניעת הפיגוע ולא הזהירה נוסעים אחרים, אך זוכתה כיוון שלא הוכח שידעה בבירור על העתיד להתרחש.
באנגליה קיימת בספר החוקים עבירה מקבילה, Misprison Of Felony, אך לא הועמד אדם לדין לפיה מאז שנת 1961, זאת בעקבות ביקורת חריפה שנמתחה על עצם קיומה של העבירה בספר החוקים.
בצרפת קיימת בספר החוקים עבירה דומה לזו שבספר החוקים הישראלי.
אי-סבילות ללקטוז היא תסמונת נפוצה המתאפיינת בתחושות אי-נעימות במערכת העיכול (שלשול, כאבי בטן, גזים או נפיחות הבטן) בעקבות צריכת לקטוז.
ההסבר העיקרי לתחושות אלה הוא רמה נמוכה של האנזים לקטאז במעי הדק, כתוצאה מירידה בייצור האנזים אחרי גיל הילדות.
ירידה זו, בשמה המדעי lactase non-persistence (לקטאז לא-מתמיד) או היפולקטזיה (hypolactasia), היא פנוטיפ (תכונה בעלת מקור גנטי) שכיח.
בעלי פנוטיפ זה אינם מעכלים לקטוז בצורה מיטבית (במעי הדק), וכתוצאה מכך חלק מהלקטוז מגיע למעי הגס ומפורק בו על ידי חיידקים.
עיכול חלקי זה מתקיים אצל רוב בני האדם בעולם, וככל הנראה אצל כל היונקים (שאינם צורכים חלב כבוגרים).
בבני אדם זוהו מספר גנים שונים הגורמים לייצור לקטאז בכמויות גדולות גם בגיל מבוגר, ואצל בעלי גנים אלה אין כלל אי-סבילות ללקטוז.
גנים אלה הם ככל הנראה תוצאה של מוטציות שאירעו בנפרד במספר מקומות בעולם.
שכיחות הגנים האלה שונה בין אוכלוסיות שונות; היא גבוהה בעיקר בצפון אירופה, מזרח אפריקה, ובאוכלוסיות שמקורן באזורים אלה (כמו צפון אמריקה).
השוני הגנטי אינו מספק הסבר מלא לאי-סבילות ללקטוז.
אנשים שעיכול הלקטוז שלהם מתבצע בחלקו במעי הגס לא בהכרח סובלים מתחושות אי-נעימות גם לאחר צריכה של מוצרי חלב.
הסברים אחרים קושרים אי-סבילות ללקטוז עם הרגלי תזונה מקומיים, ומצביעים על כך שאוכלוסיות גדולות של מהגרים בארצות הברית אינן סובלות מאי-סבילות ללקטוז, אולי עקב צריכה מוגברת של מוצרי חלב גם מעבר לתקופת הילדות.
לקטוז הוא דו-סוכר, המצוי בחלב ובמוצרי חלב שונים, בכמויות משתנות.
עיכולו של הלקטוז מתבצע במעי הדק, בעזרת האנזים לקטאז, המפרק את הסוכר לקטוז למרכיביו, גלוקוז וגלקטוז.
את שני חד הסוכרים האחרונים, הגוף כבר מסוגל לפרק בקלות רבה.
אולם, מסתבר שרק לחלק מבני המין האנושי יש כמות מספקת של אותו אנזים מפרק, לקטאז.
ברוב בני האדם הוא חסר במידה זו או אחרת, ואצלם הלקטוז ממשיך ועובר במערכת העיכול אל המעי הגס.
בחלק זה של הגוף, הלקטוז מפורק על ידי חיידקים, כאשר תוצרי תהליך הפירוק הזה הם חומצה לקטית, גז מתאן וגז מימן.
החומצה הלקטית הנוצרת בתהליך זה, כמו גם הלקטוז הבלתי מפורק, גורמים שניהם למעי, לספוח אליו יותר מים, דבר העלול לגרום לשלשול.
שני התוצרים האחרים, המתאן והמימן, הם כאמור גזים, העלולים לגרום לנפיחות ולכאבי בטן.
הסימפטומים של אי-סבילות ללקטוז מופיעים לאחר צריכה של חלב ומוצרי חלב ונעלמים לאחר הפסקת הצריכה.
רוב הרגישים ללקטוז יכולים לשתות ככוס חלב אחת ביום ללא תסמינים חריפים.
חוסר מוחלט מולד באנזים לקטאז נקרא אלקטזיה, ובמקרה שתינוק סובל ממחלה זו גם תזונה דלת לקטוז לא תעזור ועליו להימנע לחלוטין ממאכלים הכוללים לקטוז.
סוג העיכול של לקטוז ניתן לאבחון קליני על ידי בדיקת אי-סבילות ללקטוז, בדיקת נשימה למימן, או בדיקת חומציות הצואה.
יש להבדיל בין אי-סבילות ללקטוז, שתסמיניה נוצרים במערכת העיכול בלבד ואינם מערבים תגובה חיסונית, לבין אלרגיה לחלבון החלב (רגישות ללקטוז), שהיא תגובה אימונולוגית לאחד או יותר מחלבוני החלב והיא תופעה שונה לחלוטין.
בצפון אירופה וצפון אמריקה כ-20% מהאוכלוסייה סובלים מאי-סבילות ללקטוז ברמות שונות.
בסין בסביבות 90% מהבוגרים, בתלות באזור, אינם מעכלים לקטוז בצורה מיטבית.
בישראל נבדקה שכיחות הגנים לייצור לקטאז באוכלוסיות שונות ונמצא כי הם קיימים רק ב-20% מכלל האוכלוסייה .
אי-סבילות ללקטוז קשורה לירידה הדרגתית שחלה עם השנים לאחר הגמילה בכמות הלקטאז ופעילותו.
ילדים קטנים בדרך כלל אינם מפתחים תסמינים של אי-סבילות ללקטוז.
רוב האנשים עם חסר בלקטאז חוו את תחילת התסמינים בגיל ההתבגרות ולאחריו.
אי-סבילות ללקטוז קשורה גם לתזונה שאינה עשירה במוצרי חלב.
מרבית אוכלוסיית סין ויפן, מרבית אוכלוסיית אפריקה שמדרום לסהרה, וחלק ניכר מאוכלוסיית הילידים של דרום אמריקה, אזורים בהם התזונה המסורתית אינה כוללת חלב (חלב מבעלי חיים לא היה זמין עד לתקופה המודרנית), הם בעלי אי-סבילות ללקטוז.
קיימות דרגות שונות של אי-סבילות ללקטוז.
על פי מסקנות נייר עמדה של המכון הלאומי לבריאות בארצות הברית (NIH), שפורסם בפברואר 2010, רוב האנשים בחברה המערבית, שיש אצלם ספיגה לקויה של לקטוז, אינם סובלים ברמה קלינית, אלא ברמה פחותה בהרבה.
רובם יכולים לצרוך כמות השווה לכוס חלב ביום, מבלי לסבול מסימפטומים כלשהם.