tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-26 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על היברניאן במסגרת המחזור ה-24 בליגה לעונת .
ב-22 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על סנט מירן במסגרת המחזור ה-30 בליגה.
בסך הכל ערך 73 הופעות ליגה והבקיע 12 שערים במהלך שתי עונות וחצי במועדון.
הוא זכה שלוש פעמים באליפות סקוטלנד, ופעם אחת בגביע הליגה הסקוטית.
ב-26 באוגוסט 2016 חתם יוהנסן על חוזה לשלוש שנים בפולהאם מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
בסך הכל ערך 126 הופעות ליגה במדי המועדון במסגרת הפרמייר ליג והפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, בהן הבקיע 19 שערים.
ב-31 בינואר 2019 הושאל יוהנסן לווסט ברומיץ' אלביון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לתום עונת .
ב-9 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על סטוק סיטי במסגרת המחזור ה-31 בליגה.
ב-9 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד איפסוויץ' טאון במסגרת המחזור ה-36 בליגה.
בסך הכל ערך 14 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים.
ב-26 בינואר 2021 הושאל יוהנסן לקווינס פארק ריינג'רס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לתום עונת .
ב-1 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על ווטפורד במסגרת המחזור ה-27 בליגה.
ב-20 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על בורנמות' במסגרת המחזור ה-31 בליגה.
בסך הכל ערך 21 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-24 ביולי 2021 חתם יוהנסן על חוזה קבוע לשלוש שנים במועדון.
ב-14 באוגוסט 2013 ערך יוהנסן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה, בהפסד 2–4 לנבחרת שוודיה במשחק ידידות.
בסך הכל ערך יוהנסן 55 הופעות בנבחרת נורווגיה, בהן הבקיע ששה שערים.
ב-10 במרץ 2021 הודיע יוהנסן על פרישה מהנבחרת.
סטפן לינטנר (בפולנית: Steffan Linttner; 1908 – 1996) היה חסיד אומות העולם פולני שהציל יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה.
לינטנר נולד בשנת 1908 להנריק ופליציה לינטנר בנובי לובלייניץ' שבמזרח פולין.
הוא למד בבית ספר לאומנויות והיה בעל בית הקולנוע היחיד בעיר צ'ורטקוב.
לינטנר עצמו היה מיודד עם יהודים ואף העסיק אותם "אף על פי שהופעל עליו לחץ להעסיק פולנים או אוקראינים.
בתחילת שנות ה-30 ביקר לינטנר בארץ ישראל.
צ'ורטקוב נכבשה על ידי הגרמנים ב-6 ביולי 1941 ובית הקולנוע שבו עבד לינטנר הוחרם לטובת התעמולה הנאצית.
הוא המשיך לסייע ליהודים גם לאחר כיבוש העיר, כאשר הסתיר יהודים שנמלטו מטבח ביער הסמוך בסוף יולי וסיפק להם מזון ותרופות.
ניתן לציין קשר מיוחד שהיה לו עם יהודי בשם שמואל בוצ'צר: ימים מעטים לאחר כיבוש העיר הוא בא אל ביתו ודרש בשלומו, ולאחר שהלה ברח ממחנה קמיונקי הוא הלין אותו בביתו קודם כניסתו אל תוך הגטו ודאג לתת לו תרופות ומפה על מנת שיבריא ויוכל להימלט להונגריה.
ב-27 באוגוסט 1942 נערכה אקציה בגטו צ'ורטקוב, ויהודיה בשם אולגה שטרן נמלטה ונכנסה במקרה לביתו.
לינטנר הסתיר אותה בתנור שלו למרות שחשדו בו כי הוא מסתיר יהודיה, ולאחר מכן העביר אותה לבית הוריו עד שחרור האזור מידי הנאצים.
לינטנר גם הסתיר שמונה יהודים מכמה משפחות בספטמבר 1943 כאשר הנאצים החליטו לחסל את גטו צ'ורטקוב הקרוב ומספר מחנות עבודה עד שהצבא האדום שחרר את האזור משלטון הנאצים במרץ 1944. ישנן עדויות שעד היום האחרון של המלחמה שלח לינטנר אוכל ליהודים.
בשנות החמישים סטפן נישא ליהודיה בשם טרזה רייך, גם היא מצ'ורטקוב, וניהל איתה עסק למכירת כלי כתיבה.
יד ושם הכירו בו בשנת 1969 ועוד באותה השנה הוא עבר לישראל והתגורר בחולון.
החל משנת 1972 הלינטנרים עברו לקנדה והחלו להתגורר אצל אחיו של סטפן, ושם גרו עד מותו של סטפן בשנת 1996. לאחר מותו אשתו חזרה לארץ והתגוררה כאן עד מותה בשנת 2007.
ב-16 בפברואר 1970 יד ושם הכיר בלינטנר כחסיד אומות העולם וניתנה לו תעודה כבוד ב-15 במאי 1970. כמו כן, נטע לינטנר עץ להנצחתו ביד ושם ב-2 ביולי 1970.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב) נחקר גם סיפורו של לינטנר.
סטפן פאוול רוֹבֶצקי (בפולנית: Stefan Paweł Rowecki; 25 בדצמבר 1895 – 2 באוגוסט 1944), אשר כונה "גְרוֹט" (פולנית: "ראש חץ"), היה מפקד מחתרת פולני בתקופת מלחמת העולם השנייה, מפקד הארמייה קריובה ("צבא המולדת"), ארגון המחתרת הפולני המרכזי שהיה כפוף לממשלה הפולנית הגולה.
סטפן רובצקי נולד בעיירה פיוטרקוב טריבונלסקי שבמרכז פולין.
בעיירתו היה אחד ממארגניו של ארגון צופים חשאי ששימש ככר לפעילות לאומנית פולנית, כאשר מולדתו הייתה מחולקת בין רוסיה, גרמניה והאימפריה האוסטרו-הונגרית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, גויס רובצקי לצבא האוסטרו-הונגרי, ולאחר מכן אל "הלגיון הפולני" של יוזף פילסודסקי אשר לחם לצדו של הצבא האוסטרו-הונגרי, אך שאף לשחרר ולאחד את פולין.
רובצקי נכלא בשנת 1917 מאחר שסירב להישבע אמונים לקיסר האוסטרו-הונגרי, ובפברואר 1918 שוחרר והצטרף בתחילה לצבא "פולנישה ורמאכט" שהוקם על ידי הגרמנים, ולאחר מכן לצבא פולין.
בשנים 1919–1921 השתתף במלחמה נגד ברית המועצות, ולאחר מכן נותר בצבא והיה בין מקימי שבועון הצבא הפולני.
מ-1939 ארגן את הגדוד הממוכן והממונע בוורשה.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה והפלישה הנאצית לפולין לחם עם גדודו, אם כי הגדוד מעולם לא הגיע לרמה של מיכון ושינוע הדרושה להכינו לקרב.
במהלך התבוסה הפולנית הצליח רובצקי להימנע מן השבי, ושב לוורשה באוקטובר 1939. בשלב זה היה לאחד המפקדים (והחל משנת 1940 למפקד הראשי) של "Zwiazek Walki Zbrojnej" (ZWZ; "האיגוד למאבק מזוין"), אחד מהארגונים שהרכיבו את המחתרת הפולנית, ארגון אשר נשמע להוראות הממשלה הפולנית הגולה.
משנת 1942 כונה הארגון (לאחר שאיחד את כוחותיו עם מספר ארגוני מחתרת אחרים שפעלו על אדמת פולין) "ארמייה קריובה" ("צבא המולדת").
בשנים הראשונות לפעולתו, עד לפלישה הגרמנית לברית המועצות בשנת 1941, עסק ה-ZWZ בעיקר בפעולות ארגון, רכישת נשק, גיוס תומכים, ואיחוד עם ארגונים נוספים שקמו בשטח.
בשנת 1941 חל שינוי בפעילות זו, וה-ZWZ החל עוסק בלוחמת גרילה זעירה, ייצור נשק, אספקת מודיעין לבעלות הברית המערביות וחבלה.
עם זאת, ה-ZWZ, ולאחריו הארמייה קריובה לא ראו את תפקידם כמחויבות להתנגדות כוללת לשלטון הגרמני בכל מקום ובכל עת, אלא כהכנה לקראת התקוממות כללית אשר תגיע כאשר השעה תהיה כשרה לכך.
יחסו של גנרל רובצקי ליהודים היה מורכב.
לפי ג'ושוע צימרמן, חוקר שהתמחה ביחס המחתרת הפולנית ליהודים, גילה רובצקי אהדה אישית ליהודים, ובמהלך התקופה שפיקד על ארמייה קראיובה עודד צירוף יהודים למחתרת, הוקיע את רצח היהודים וסייע לפעולות הצלה.
מצד שני, כשהממשלה הפולנית הגולה הרבתה בהצהרות פרו-יהודיות, ואף הצהירה שליהודים יהיה שוויון זכויות בפולין לאחר המלחמה, התנגד רובצקי להצהרה, כדי לא לפגוע בתמיכה במחתרת בציבור הפולני, שחלקים גדולים ממנו החזיקו בעמדות אנטישמיות.
במהלך מרד גטו ורשה שיוועו אנשי הארגון היהודי הלוחם לאספקת נשק ותחמושת.
רובצקי התנגד לאספקת הנשק ממספר סיבות: הוא פקפק ביכולתם של היהודים להילחם, מרד גטו ורשה נגד את האסטרטגיה של המחתרת הפולנית, להמתין עד לרגע השחרור ואז לפתוח בהתקוממות כללית.
כן חשש רובצקי שמורדים יהודים קומוניסטים עלולים לסייע עם הנשק לסובייטים.
thumb|left|200px|שלט זיכרון בכניסה לבניין ברחוב ספיסקה 14 בורשה שם נעצר רובצקי
לאחר קבלת הוראה מלונדון סיפקה הארמייה קריובה לארגון היהודי הלוחם עשרה רובים, חמישים אקדחים וחמישים רימונים, שהיו כעשרה אחוזים מן הנשק שהיה בידיו.
במהלך הלחימה, התרשם רובצקי מביצועיהם של הלוחמים היהודים והורה לסייע להם.
כוחות ארמייה קראיובה סייעו למורדים בגטו בסדרת פעולות רתק שנעשו לאורך החומות.
האפקטיביות של פעולות אלו הייתה נמוכה, מפני שלארמייה קראיובה עצמה לא היה ניסיון צבאי ממשי בפעולות מסוג זה.
למעשה, הסיוע לגטו היו המבצעים הצבאיים הקרביים הראשונים שביצעה הארמייה, שיכולתה הקרבית השתפרה עד למרד הפולני ב-1944. למרד גטו ורשה סייעה גם ארמייה לודובה, המחתרת הקומוניסטית הקטנה יותר.
ב-30 ביוני 1943 נאסר רובצקי על ידי הגסטאפו בוורשה.
רווצקי עצמו לא היה תומך בקשירת קשר קפדנית, אף על פי שהסכים להגנה אישית על המודיעין של ארמייה קריובה, הוא הגביל אותה לפגישות עסקיות – נע בשטח ללא שומרים.
במידה רבה יותר, הוא הניח שהוא יהיה מוגן מפני מעצר והכרה בוורשה על ידי השתלבות בקהל, התמצאות טובה בעיר, שינוי במראה החיצוני ומסמכים מזויפים לחלוטין "קנקארטה" המאשרים שעבד במוסדות גרמניים.
הוא הוסגר לגרמנים על ידי סוכני גסטפו כפולים שנמצאו במודיעין של ארמייה קריובה (בלנקה קצ'רובסקה, לודוויק קלקשטיין, יוגניוש שווייצ'בסקי.
ב-1944 חיסל המודיעין הנגדי של ארמייה קריובה את שווייצ'בסקי בגין בגידה).
רובצקי נחשף ונעצר ב-30 ביוני 1943 בסביבות 9:30 בדירה הממוקמת בקומה הראשונה ברחוב ספיסקה 14 (בפולנית: ul.
Spiska 14) דירה מספר 10 (נשכרה תחת שם בדוי על ידי אחיו סטניסלב רובצקי ושימשה למטרות המחתרת), זמן קצר לפני הפגישה שתוכננה להתקיים בשעה 10:00 ברחוב ברסקה 5 (בפולנית: ul.
Barska 5) על מנת לקיים תדרוך של מפקדת ארמייה קריובה.
המעצר בוצע על ידי צוות גסטפו בראשות אונטר-שטורמפיהרר אריך מרטן.
הוא נלקח למפקדת הגסטפו בשדרות סוחה 25, ולאחר מכן הוטס לברלין.
נחקר על ידי נאצים רמי דרג כארנסט קלטנברונר, היינריך הימלר, יירגן שטרופ והיינריך מילר.
הוצע לו לכרות ברית עם הנאצים נגד ברית המועצות אך הוא סירב.
הוא נכלא באמצע יולי 1943 במחנה הריכוז זקסנהאוזן כאסיר כבוד, אך לאחר הוראה מהמשרד הראשי לביטחון הרייך, מפקד המחנה אנטון קינדל הדק את משטר הכלא, וניתק את הגנרל מכל קשר עם אסירים אחרים.
כפי הנראה נרצח במחנה זקסנהאוזן בשנת 1944.
סטפן קרשניניקוב (11 בנובמבר 1711 - 8 במרץ 1755) היה מגלה ארצות, בוטנאי וגאוגרף רוסי.
קרשניניקוב נולד במוסקבה במשפחת איש צבא.
עוד בהיותו סטודנט היה חבר של משלחת, שיצאה בשנת 1733 לחקר סיביר.
הוא חזר לסנקט פטרבורג רק כעבור 10 שנים, בשנת 1743. במהלך השנים 1733 - 1736 הוא היה חבר במשלחת שחקרה אזורים דרומיים של סיביר כולל אזור הרי סאיין, נהר יניסיי ואגם באיקל.
בחורף 1737 הוא הגיע לעיר יקוטסק.
לקראת קיץ 1737 הוא הגיע לחוף האוקיינוס והחלו הכנות למעבר ימי לקמצ'טקה.
בחצי האי קמצ'טקה הוא השתתף במסעות רבים במשך 4 שנים, עד לשנת 1741. הוא חקר שטחים נרחבים כולל אזורי החוף ואזורים הפנימיים של חצי האי.
במהלך השנים הוא טיפס על כל הרי הגעש הגדולים בקמצטקה, חקר את הנהרות, תיאר תיאור מפורט של האקלים והחי והצומח באזור.
בקיץ 1741 הוא התחיל בדרך חזרה לסנקט פטרבורג.
בסנקט פטרבורג הוא עבד בגן הבוטני של האקדמיה למדעים והחל משנת 1747 היה מנהלו.
בשנת 1750 הוא נבחר להיות חבר של האקדמיה הרוסית למדעים.
קרשניניקוב נפטר באופן פתאומי בשנת 1755.
עבודתו הראשית "תיאור אדמת קמצ'טקה" (Описание Земли Камчатки) פורסמה כבר לאחר מותו.
היא תורגמה למספר שפות והייתה מקור ללימוד האזור במשך שנים רבות.
על שמו נקראו מספר מקומות בחצי האי קמצ'טקה (אי, כף, מפרץ והר) ומספר סוגי צמחים.
סְטֵנְקָה (סְטֵפַּן) ראזין היה קוזאק, מנהיג המרד הגדול ברוסיה הצארית במאה ה-17.
ראזין נולד בכפר זימובייסקיה במחוז וולגוגרד של ימינו (שם נולד מאוחר יותר ימליאן פוגצ'וב – מנהיג המרד הגדול הבא).
בשנת 1661 הוא ניהל משא ומתן עם הקלמיקים, ומכאן ניתן להסיק שהוא היה כבר בעל מעמד ומוניטין בין הקוזאקים של הדון.
גם לאחיו, איוואן ופרול, היה מוניטין צבאי.
בשנים 1662–1663 פיקד ראזין על יחידה קוזאקית בפשיטות לשטחים של חאנות קרים והאימפריה העות'מאנית.
באותה תקופה, הוויוודה האציל יורי דולגורוקוב החליט להוציא להורג את אחיו הבכור של ראזין, איוואן ראזין.
ככל הנראה, תרם אירוע זה במידה רבה להתנהגותו בהמשך של סטפן ראזין.
בשנת 1667 הוביל ראזין פשיטה מוצלחת של קוזאקים על הערים בוולגה התחתונה, בנהר אורל ובפרס.
באביב 1670 החל ראזין במרד גלוי נגד השלטון.
הוא שלח כרזות בהן הציע לכל האיכרים והצמיתים להצטרף לכוחותיו תוך הבטחת חופש והנהגת השיטה הנהוגה ביישובים קוזאקים בשטחים שיכבוש.
לא הייתה לו כוונה לסלק את הצאר אלכסיי הראשון מהשלטון, אך בהתאם לכרזות כל הסובבים את הצאר מושחתים ויש להחליפם.
הוא גם פיזר שמועות שבמחנה שלו נמצא הבן של הצאר (שכבר לא היה בחיים) וראש הכנסייה לשעבר ניקון (שהיה בגלות ונשללו ממנו כל תאריו).
בכל הערים שהצליח לכבוש הנהיג ראזין ממשל קוזאקי, תוך הריגת נציגי השלטונות וביזה של מעמד הביניים.
בכל השטחים סביב הוולגה החלו מרידות של איכרים ושל עמי הוולגה: מארי, צ'ובשים ומורדבה.
לאחר כיבוש אסטרחן, צאריצין, סראטוב וסמרה התקדם ראזין עד לסימבירסק אך לא הצליח לכבוש אותה.
ב-4 באוקטובר 1670, במהלך קרב סמוך לעיר, נפצע ונמלט לאזור נהר הדון.
במקביל, החלו כוחות גדולים מטעם השלטון להתקדם לכיוון נהר הדון.
ראשי הקוזאקים המקורבים לשלטון הבינו היטב שהצאר עלול לנקום בכל האוכלוסייה הקוזאקית, ולכן, באפריל 1671, כבשה האצולה הקוזאקית בקרב עקוב מדם את מעוזו של ראזין והסגירה אותו לידי השלטונות הרוסיים ושליחי הצאר.
ב-6 ביוני 1671 הוצא ראזין להורג בכיכר בּוֹלוֹטְנַיָה שבמוסקבה, בחברת אחיו הצעיר פְרוֹל.
אודות סטפן ראזין נכתב שיר רוסי עממי המתאר את מעלליו.
כותרת השיר היא "סטנקה ראזין".
השיר, שנכתב בסביבות שנת 1883, זכה להצלחה מסחרית במערב דווקא במאה ה-20 תחת הכותרת "The Carnival is Over", לאחר שהוקלט על ידי להקת הפולק האוסטרלית "המשחרים".
השיר צעד בראש מצעדי המכירות בבריטניה ובאוסטרליה בשנת 1965. בשנות השמונים הוקלטה לשיר גרסה נוספת על ידי להקת הדיסקו הגרמנית "בוני אם".
בברית המועצות זכה ראזין למעמד של כבוד, בהיותו מנהיג מרד עממי נגד המלוכה.
בשנת 1965 שר הזמר ליאוניד חריטונוב, בלוויית מקהלת הצבא האדום, את השיר "הצוק" (The Cliff), המהלל את ראזין על היותו האדם היחיד שהצליח לטפס אל ראש הצוק המאיים.
ורדל סטפן "סטף" קרי השני הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת גולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA, וכן בנבחרת ארצות הברית.
קרי נחשב לאחד משחקני הכדורסל הטובים בעולם וידוע בשליטתו בכדור וביכולות הקליעה שלו, במיוחד ממרחק רב.
זכה ארבע פעמים באליפות ה-NBA, פעמיים בתואר השחקן המצטיין של העונה וכן בתואר השחקן המצטיין של סדרת הגמר.
ומחזיק בתואר שיאן השלשות בכל הזמנים בליגת ה-NBA.
סטפן הוא בנו של שחקן העבר דל קרי, ואחיו הבכור של סת' קרי, גם הוא שחקן בליגת ה-NBA.
קרי נולד באקרון שבאוהיו לסוניה ודל קרי.
אביו היה כדורסלן מקצועי ושיחק במשך 16 עונות בליגת ה-NBA.
קרי החל את דרכו בכדורסל בנבחרת בית הספר היסודי קוינסויי בטורונטו, בה גר שנתיים, בתקופה בה אביו שיחק בטורונטו ראפטורס.
הוא הוביל את קבוצתו לאליפות האזורית ללא הפסד.
כשחזר לארצות הברית הצטרף לנבחרת התיכון הנוצרי בשארלוט שבקרוליינה הצפונית, במדיה נבחר לחמישיית העונה המחוזית ולחמישיית העונה הארצית, הוביל את הקבוצה לשלוש אליפויות מחוזיות רצופות ולשלוש הופעות בפלייאוף הליגה הארצית.
בסך הכל קלע מעל 1,400 נקודות במדי שארלוט, והוא של הקבוצה בכל הזמנים.
בשנת 2006 החל ללמוד במכללת דוידסון, והיה חבר נבחרת הכדורסל שלה.
בעונתו השנייה הוליך את הקבוצה עד לשלב רבע הגמר של טורניר אליפות המכללות בכדורסל.
בעונתו השלישית היה מלך הסלים של הטורניר, ונבחר פה אחד לאול-אמריקן - קבוצת שחקני המכללות שנבחרו לטובים ביותר בכל ארצות הברית.
קרי הוא מלך הסלים, מלך השלשות ומלך קליעות העונשין של המכללה בכל הזמנים.
לאחר שלוש שנים בחר להירשם לדראפט ה-NBA, שנה לפני סיום התואר.
קרי נבחר על ידי גולדן סטייט ווריורס בבחירה השביעית בדראפט ה-NBA בשנת 2009. בעונת החל את הקריירה המקצוענית שלו בגולדן סטייט, ומיד הפך לחלק חשוב מהקבוצה כשחקן חמישייה.
הוא קלע בעונתו הראשונה 17.5 נקודות בממוצע למשחק, סיים שני בבחירות לרוקי השנה ונבחר לחמישיית הרוקיז.
בעונתו השנייה בליגה שיפר את יכולתו, קלע 18.6 נקודות למשחק וזכה בתחרות הכישרונות בסוף שבוע האולסטאר.
בדראפט 2011 הוחתם בקבוצה השחקן קליי תומפסון, ושיתוף הפעולה המצוין בין שני הגארדים בעלי הקליעה המעולה גרם להתפעלות רבה, והם קיבלו את הכינוי ה"ספלאש ברד'רס".
אבל פציעות מרובות פגעו בקרי, ששיחק רק 26 משחקים באותה עונה, וקלע 14.7 נקודות למשחק בלבד.
לפני תחילת עונת 2012/2013 קרי חתם על חוזה לארבע שנים תמורת 44 מיליון דולר.
ב-27 בפברואר קבע שיא מועדון של 11 שלשות (ו-54 נקודות), והיה רחוק שלשה אחת משיא ה-NBA לשלשות במשחק אחד.
ביום האחרון של העונה קבע את שיא השלשות לשחקן במשך עונה שלמה.
הווריורס סיימו את העונה במקום השישי, והגיעו לפלייאוף בפעם הראשונה מאז שסטפן קרי נבחר בדראפט.
הם הדיחו את הדנוור נאגטס, אך הודחו על ידי הסן אנטוניו ספרס בשישה משחקים.
קרי קלע 44 נקודות במשחק הראשון.
בדצמבר של עונת 2013/2014 קרי עקף את ג'ייסון ריצ'רדסון והפך לקלע השלשות הגדול ביותר בהיסטוריה של גולדן סטייט ווריורס.
בפברואר נבחר קרי לראשונה בקריירה לאולסטאר, בחמישייה הפותחת בנבחרת המערב.
בסוף העונה, בעקבות הישגיו, ממוצעים למשחק של 24 נקודות ו-8.5 אסיסטים, נבחר לחמישיית ה-NBA השנייה.
גולדן סטייט הגיעו לפלייאוף מהמקום השביעי, אך הפסידו בסדרה של שבעה משחקים ללוס אנג'לס קליפרס בסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף.
בעונת התמנה מאמן חדש לגולדן סטייט, סטיב קר.
ב-4 בפברואר 2015 קרי קלע 51 נקודות במשחק נגד דאלאס מאבריקס.
בנוסף, הוא נבחר לאולסטאר בפעם השנייה בקריירה וזכה בתחרות השלשות.
ב-9 באפריל שבר את שיאו האישי לשלשות בעונה.
גם במישור הקבוצתי הווריורס הצליחו, כשקבעו שיא-מועדון של 18 ניצחונות רצופים (השיא הקודם עמד על 12) וסיימו במקום הראשון בליגה עם 67 ניצחונות.
בעקבות זאת, זכה קרי בתואר ה-MVP של העונה הסדירה, כאשר הוא מקדים את ג'יימס הארדן שנבחר במקום השני.
בפלייאוף גולדן סטייט עברו את ניו אורלינס פליקנס, ממפיס גריזליס ויוסטון רוקטס בדרך לגמר נגד הקליבלנד קאבלירס.
במשחק השני, קרי שיחק רע וקלע ב-22% בלבד מהשדה.
במשחק החמישי קלע 37 נקודות, ובמשחק השישי הווריורס זכו באליפות הראשונה שלהם אחרי 40 שנה.
בסדרת הגמר קלע קרי ממוצע של 26.3 נקודות למשחק, ובנוסף שבר את השיא לשלשות בפלייאוף.
בעונת 2015/2016 הוביל קרי את קבוצתו לשבירת השיא של פתיחת עונה באנ.בי.איי (ב-11 בדצמבר 2015. השיא הקודם עמד על 15 ניצחונות רצופים), ובספורט מקצועני בכל אמריקה הצפונית, כאשר הקבוצה הגיעה למאזן 24–0. במשחק פתיחת העונה קלע קרי 40 נקודות, ואחרי ארבעה ימים קלע 53 נקודות – שני המשחקים נגד הפליקנס.
ב-14 בנובמבר עבר את אביו דל קרי במספר השלשות המצטבר שקלע בקריירה שלו.
ב-22 בינואר רשם טריפל דאבל של 39 נקודות, 12 אסיסטים ו-10 ריבאונדים.
ב-3 בפברואר קלע 51 נקודות נגד וושינגטון ויזארדס, ובאותה עונה נבחר למשחק האולסטאר בפעם השלישית בקריירה.
ב-27 בפברואר 2016 השווה קרי את שיאם של קובי בראיינט ודונייל מרשל למספר שלשות במשחק בודד, 12. בעונה זו הוביל קרי את קבוצתו לשבירת שיא הניצחונות של קבוצה בליגה, 73 ניצחונות ו-9 הפסדים, ובכך נשבר השיא הקודם של שיקגו בולס בהנהגת מייקל ג'ורדן.
הוא סיים כמלך הסלים של ה-NBA בעונה זו עם 30.1 נקודות למשחק, קלע 402 שלשות ובכך שבר את שיא השלשות לעונה, ונבחר בפעם השנייה ברציפות ל-MVP של העונה הסדירה (פה אחד).
כמו כן הצטרף למועדון ה-50-40-90, והוא החבר היחיד ב"מועדון" שהצטרף אליו כשממוצעיו היו מעל 30 נקודות.
קרי וסטיב נאש הם גם החברים היחידים ב"מועדון" שהצטרפו אליו כשאחוזיהם מעבר לקשת השלוש עמדו על יותר מ-45.
בפלייאוף של עונת שיא הניצחונות ניצחו הווריורס בסיבוב הראשון את יוסטון רוקטס בתוצאה 4:1, כשקרי נפצע בקרסול פעמיים במהלך הסדרה.
גולדן סטייט ניצחה באותה תוצאה את פורטלנד טרייל בלייזרס בחצי גמר המערב, כשקרי קובע שיא NBA של נקודות, 17, בהארכה במשחק הרביעי בסדרה.
קמפיין הפלייאוף המוצלח המשיך עם ניצחון במשחק שביעי על אוקלהומה סיטי ת'אנדר בגמר האזורי, בסדרה שבה פיגרו הווריורס בתוצאה 1:3 לאחר ארבעה משחקים.
בסדרת הגמר שיחקו הווריורס נגד קליבלנד קאבלירס בפעם השנייה ברצף, והפסידו בה 4:3 (אחרי שהווריורס הובילו 3:1).
בעונת הוליך קרי את קבוצתו, לצד שחקנה החדש קווין דוראנט, למאזן 67–15 בעונה הסדירה, ולזכייה באליפות ה-NBA בפעם השנייה שלו, עם מאזן 16–1 בפלייאוף – הטוב ביותר בכל הזמנים.
לאחר העונה חתם קרי מחדש בווריורס, כשחקן חופשי, על החוזה הגדול בתולדות ה-NBA - סכום של 201 מיליון דולרים לחמש שנים.
בעונת , במהלך משחק נגד אטלנטה הוקס, קרי נפצע בברכו ונעדר מהמגרשים למשך שישה שבועות.
הוא חזר למשחק השני בסיבוב השני של משחקי הפלייאוף של גולדן סטייט נגד ניו אורלינס פליקנס.
קרי עלה מהספסל ותרם 28 נקודות בניצחון 121–116 לגולדן סטייט ווריורס.
לאחר שניצחה את הפליקנס, פגשה קבוצתו את יוסטון רוקטס בגמר המערב.
המפגש בין הקבוצות נמשך עד למשחק השביעי, במהלכו קרי קלע 27 נקודות בניצחון על יוסטון רוקטס 101–92, ששלח את קבוצתו לגמר רביעי ברציפות, נגד היריבה הקבועה שלהם קליבלנד קאבלירס.
בגמר הביסה קבוצתו את קליבלנד בתוצאה של 4–0, וזכתה באליפות שנייה ברציפות ושלישית בארבע שנים לקבוצה.
בעונת המשיך קרי להציג יכולת גבוהה, עם ממוצעים של 27.3 נקודות ו-5.2 אסיסטים למשחק, והוביל את הווריורס להעפלתם החמישית ברציפות למעמד גמר ה-NBA.
לאורך סדרת הגמר, מול טורונטו ראפטורס, שותף קווין דוראנט, שחקן מפתח בקבוצה, בסה"כ ב-12 דקות בלבד, בשל פציעה, ובהיעדרו הפסידה גולדן סטייט בתוצאה 2–4.
במשחק הרביעי בפתיחת עונת נפצע קרי בכף ידו השמאלית, ונאלץ לעבור ניתוח אשר השבית אותו ממשחק עד ל-5 במרץ 2020. מספר ימים לאחר מכן הושבתה ליגת ה-NBA בגין מגפת הקורונה, ובכך סיים קרי את העונה לאחר ששותף בחמישה משחקים בלבד.
ב-3 בינואר 2021 קבע קרי את שיא הקריירה שלו עם 62 נקודות בניצחון 122–137 על פורטלנד טרייל בלייזרס.
ב-7 במרץ 2021 רשם קרי זכייה שנייה בקריירה בתחרות השלשות של האולסטאר.
ב-13 באפריל 2021, במשחק שבו קלע 53 נקודות בניצחון על דנבר, הפך קרי לגדול קלעי גולדן סטייט בכל הזמנים, ובכך עקף את הכוכב וילט צ'מברלין.
בשנת 2021 חתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס עבור 215 מיליון דולר לארבע שנים במועדון.
ב-14 בדצמבר 2021, במשחק מול הניו יורק ניקס, שבר קרי את שיא השלשות במשחקי ה-NBA בכל הזמנים.
השיא הקודם היה של ריי אלן.
עוד באותה עונה זכה קרי בתואר ה־MVP של משחק האולסטאר לאחר ששבר את שיא השלשות למשחק באולסטאר עם 16, וקלע 50 נקודות.
בתום העונה הסדירה העפילה גולדן סטייט עד לגמר המערב לאחר ריצת פלייאוף מוצלחת, שם פגשה את הדאלאס מאבריקס וניצחה אותה בסדרה בתוצאה 4:1, כאשר קרי נבחר ל-MVP של גמר המערב, והוא הראשון שזכה בפרס זה.
ב-17 ביוני 2022 זכה עם הגולדן סטייט ווריורס באליפות הרביעית שלו בקריירה לאחר ניצחון בסדרה על הבוסטון סלטיקס 4–2. במשחק הגמר קלע 34 נקודות, הוריד 7 כדורים חוזרים ומסר 7 אסיסטים ובסיום המשחק נבחר לMVP של סדרת הגמר ב-NBA בפעם הראשונה בקריירה שלו.
באותה סדרה הסתיימו שני רצפים של שיאי אנ.בי.איי של קרי - ב-14 ביוני 2022 קרי לא קלע אף שלשה לאחר 132 משחקי פלייאוף רצופים ו-233 משחקי עונה סדירה ופלייאוף רצופים.
ב-18 בדצמבר 2023 הסתיים רצף שיא של משחקים בעונה הסדירה בהם קלע שחקן לפחות שלשה אחת, כאשר קרי לא קלע שלשה אחת במשחק נגד פורטלנד.
השיא ההיסטורי שלו עומד על 268 משחקים רצופים.
גם המקום השני בהיסטוריה (157 משחקים רצופים) שייך לקרי.
קרי נבחר לשחקן הקלאץ' בעונת 2023/24.
בכך הפך קרי לשחקן הראשון שחוצה את הרף של 4,000 שלשות.
נכון למועד זה, מקדים קרי את הבא אחריו, ג'יימס הארדן, ב-876 שלשות.
ב-2007 היה חבר בנבחרת הצעירה של ארצות הברית שסיימה שנייה באליפות העולם בכדורסל עד גיל 19, שהתקיימה בנובי סאד שבסרביה.
קרי ייצג את ארצו בנבחרת הבוגרת גם באליפויות העולם ב-2010 וב-2014. במהלך סדרת הגמר של ה-NBA בעונת 2015/16 הודיע קרי כי לא ייקח חלק באולימפיאדת ריו עם הנבחרת.
קרי זכה עם נבחרת ארצות הברית בכדורסל במדליית הזהב באולימפיאדת פריז (2024), והצטיין במשחק הגמר בו קלע 24 נקודות ב-8 שלשות (מתוך 12 זריקות), מתוכן 4 שלשות בשלבי הסיום של המשחק.
קרי נשוי משנת 2011 לחברתו מהתיכון, איישה קלארק, ולזוג שתי בנות ושני בנים, האחרון נולד במאי 2024. אחיו הצעיר, סת', אף הוא כדורסלן מקצועי המשחק עבור שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA.
בשנת 2015 חתם סטפן קרי על הסכם חסות עם חברת ביגוד הספורט אנדר ארמור שהשיקה לראשונה מותג הנעלה על שמו "The Curry One", ובשנת 2015 השיקו גם את הנעליים "Curry 2".
בהמשך הוציא קרי יחד עם החברה גם דגם שלישי ורביעי, כולל גם גרסאות מוזלות שלהן.
אתר ביזנס אינסיידר חשף ב-3 במרץ 2016, כי אנליסט של מורגן סטנלי העריך ששוויו של ההסכם של קרי עם החברה שקול לכ-14 מיליארד דולרים.
קרי חתם על הסכם עם אנדר ארמור ולא עם נייקי עקב יחס מזלזל שהרגיש שניתן לו כשפנה לחדש עמם את חוזהו, לאחר שזה הסתיים בשנת 2013.
קרי מגדיר עצמו כנוצרי מאמין, ואף התייחס לכך בנאום ההכתרה שלו ל-MVP בעונת 2014/15: "אנשים צריכים לדעת מה אני מייצג ולמה אני מי שאני - בגלל האדון והמושיע שלי".
על חלק מגרסאות נעלי "Curry One" מודפסים על לולאת השרוך המספרים 4:13, המייצגים פסוק מאיגרת פאולוס אל הפיליפים, שקרי גם כתב על נעלו בטוש מספר פעמים: "אני יכול לעשות הכל (המשך הפסוק: דרך הצלוב שמחזק אותי)" "").
לקרי קעקוע בעברית על פנים שורש כף היד, המצטט פסוק מפרק י"ג של האיגרת הראשונה אל הקורינתים: "אהבה לעולם לא נכשלת".
בשנת 2022 השלים את התואר שלו בסוציולוגיה ממכללת דוידסון.
סטפן סרקוטיץ' פון לובצ'ן היה פלדמרשל-לוטננט אוסטרו-הונגרי ממוצא קרואטי, מושל בוסניה והרצגובינה ובהמשך כיהן כמפקד פלגת ארמייה במערכה לכיבוש מונטנגרו.
סרקוטיץ' היה בנו של קצין רגלים וב-1879 סיים את המכללה הצבאית על שם מריה תרזה והוצב בגדוד רגלים בהרצגובינה.
בהמשך למד באקדמית המלחמה האוסטרו-הונגרית בווינה והוצב לשורת תפקידי מטה בעיקר בתחומי המודיעין.
ב-1901 הועלה לדרגת קולונל ומונה לראש מטה הקורפוס ה-12 וב-6 בנובמבר 1907 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד חטיבה.
ב-1910 מונה למפקד הדיוויזיה ה-44. ב-2 בנובמבר 1911 הועלה לדרגת פלדמרשל לוטננט, וב-10 באפריל 1912 מונה למושל חבל הונווד ולמפקד משמר הבית של ממלכת קרואטיה-סלאבוניה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה סרקוטיץ' למפקד הדיוויזיה ה-42 שהייתה חלק מהקורפוס ה-13 בארמייה החמישית ולחם עימה במערכה על סרביה.
אף על פי שהאוסטרו-הונגרים כשלו במתקפתם ונהדפו אל מחוץ לגבולות סרביה הדיוויזיה שלו תפקדה היטב במהלך הקרבות, ולאחריהם קודם לדרגת גנרל חיל הרגלים.
ב-22 בדצמבר 1914 מונה לתפקיד מושל בוסניה והרצגובינה במקומו של אוסקר פוטיורק שהודח ובמסגרת זו פיקד על כח צבאי בהיקף של פלגת ארמייה.
ב-אוקטובר – נובמבר 1915 הצליחו כוחותיו שהיו תחת פיקודו הכולל של אוגוסט פון מקנזן להביס את הצבא הסרבי שהתמודד כעת גם מול צבא הקיסרות הגרמנית וממלכת בולגריה.
ב-7 בינואר 1916 הוביל סרקוטיץ' את כוחותיו לתוך ממלכת מונטנגרו ותוך סיוע ארטילרי מספינות שהפליגו ממפרץ קוטור, הצליחו האוסטרו-הונגרים לכבוש את הרי לובצ'ן ועד לסוף ינואר השלימו את כיבוש כל הממלכה.
בראשית 1917 זכה לתואר הברון פון לובצ'ן והועלה לדרגת גנרל אוברסט, על חלקו בקרבות שהובילו לכיבוש מונטנגרו.
עם התמוטטות כוחות מעצמות המרכז בחזית המקדונית התקדמו כוחות מדינות ההסכמה במהירות לאלבניה ומשם למונטנגרו ובוסניה, תוך שאינם נתקלים בהתנגדות משמעותית.
פון לובצ'ן נותר רשמית בתפקידו כמושל בוסניה והרצגובינה עד לכניעת האימפריה האוסטרו-הונגרית ופרש משירות צבאי ב-1 בדצמבר 1918. הוא התנגד להקמת ממלכת יוגוסלביה ועל רקע זה גלה ממולדתו והתיישב בווינה.
פון לובצ'ן הלך לעולמו ב-1939 והוא בן 81 שנים.
סטפן קרקשיאן (נולד ב-1929) הוא צייר ואמן קרמיקה ארמני יליד ירושלים.
יצירתו הקרמית של קרקשיאן, והסדנה המשפחתית אותה הוא מנהל, משמרות את הדגמים הייחודיים ואת אמנות הקרמיקה הארמנית שהתפתחה בירושלים בראשית המאה ה-20 והפכה לאחד מסמני ההיכר של מזרח ירושלים.
קרקשיאן הוכשר ב"הסדנה המשותפת" שהקים אביו, מגרדיש קרקשיאן ביחד עם נישאן בליאן בדרך שכם בירושלים, לאחר שפרשו מסדנתו של דוד אוהנסיאן.
לאחר מותו של מגרדיש, פורקה, בשנת 1954, הסדנה המשותפת ופוצלה לשתי סדנאות נפרדות.
יורשי משפחת בליאן המשיכו להפעיל את הסדנה בדרך שכם, שנקראת "Palestine Pottery", ואילו סטפן קרקשיאן ואחיו הקדר ברג' קרקשיאן פתחו סדנה לייצור קרמיקה ברחוב ה"ויה דולורוזה" מס' 15.
יצירתו של קרקשיאן ממשיכה ומשמרת את הדגמים שנוצרו בסדנה המשותפת, אולם במהלך השנים פיתח קרקשיאן סגנון אישי המאופיין בקו מתאר דקדקני ובהדגשה של דימויים בודדים מן הדגמים והפיכתם למרכזה של יצירה חדשה.
בין הדימויים המרכזים בעבודתו: דגמים של ערבסקות, ציפורים (חלקן בהשפעת "פסיפס הציפורים"), פרחים, איילה או עופר המרים ראשו ועוד.
יצירות הסדנה הוצגו בתערוכה "הקרמיקה הארמנית של ירושלים" שהוצגה במוזיאון ארץ ישראל בשנת 1986.
כנען-קדר, נורית, הקרמיקה הארמנית של ירושלים, שלושה דורות, 1919-2000, יד יצחק בן צבי, ירושלים, 2002.
ב-1895 נרצח סטאמבולוב בידי מתנקשים שפעלו בשליחות האימפריה הרוסית.
סטאמבולוב נולד בווליקו טרנובו למשפחה לאומנית בולגרית וסיים את לימודי התיכון בעירו.
בין 1870 ל-1872 למד בבית ספר טכנולוגי באודסה ובהמשך הצטרף לוועד המהפכני הבולגרי המרכזי, אשר פעל נגד השלטון העות'מאני בבולגריה.
ב-18 בפברואר 1873 הוצא להורג וסיל לבסקי מנהיג הוועד המהפכני וסטאמבולוב נבחר להחליפו.
ב-1874 נאלץ לגלות לבוקרשט, שם פגש את חריסטו בוטב וביחד הוציאו ספר שירים שנקרא "שירים ופואמות מאת בוטב וסטאמבולוב".
ב-1876 הוביל את תנועתו במהלך מרד אפריל הבולגרי שהפך למלחמת אזרחים עם מניין נפגעים גבוה ובמהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועסק ככתב צבאי.
לאחר הקמת נסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, היה סטאמבולוב ממייסדי המערכת הפרלמנטרית במדינה.
ב-1880 נבחר לסגן יושב ראש הפרלמנט הבולגרי ובהמשך ליושב ראש.
סטאמבולוב היה ממובילי המאבק לסיפוח חבל רומליה המזרחית לנסיכות הבולגרית.
בספטמבר 1885 הכריז אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה באופן חד צדדי על הסיפוח.
הצעד הבולגרי הוביל למלחמת בולגריה–סרביה (1885) שהסתיימה בניצחון הבולגרים.
ב-20 באוגוסט 1886 התחוללה בנסיכות הפיכה צבאית שהובילה להדחתו של הנסיך בטנברג ועליית כת צבאית של קצינים פרו רוסים לשלטון.
ב-28 באוגוסט היה סטאמבולוב ממובילי הפיכת הנגד שהובילה לסילוק הכת הצבאית והחזרתו של הנסיך בטנברג לתפקידו.
בספטמבר 1886 ויתר הנסיך בטנברג על השלטון, לאור היעדר גיבוי מהמעצמות האירופיות ככלל והלחץ הפוליטי הרוסי בפרט, שהקשו על המשך תפקודו.
סטאמבולוב מונה לעוצר המלוכה והוביל את מאמצי הנסיכות למציאת מחליף לנסיך בטנברג.
למורת רוחם של הרוסים המליץ סטאמבולוב על הנסיך פרדיננד הראשון והוא הוכתר ב-14 באוגוסט 1887. עם הכתרת הנסיך פרדיננד סיים סטאמבולוב את תפקיד עוצר המלוכה.
לאחר סיום כהונתו כעוצר התמנה סטאמבולוב לראש ממשלת הנסיכות ופעל נגד ההתערבות הרוסית וניסיונות השפעתה על המשטר הבולגרי.
סטאמבולוב האמין שהרוסים רוצים ליצור בבולגריה מדינת חסות ובתקופת כהונתו מוסדו יחסים דיפלומטיים וקשרי מסחר עם כל המעצמות האירופיות וזאת כדי להציג מדיניות חוץ נייטרלית ועצמאית.
במקביל יצר סטאמבולוב קשרים אישיים עם הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני וניהל עמו משא ומתן בסוגיית השטחים במקדוניה, שנגרעו מהנסיכות הבולגרית מתוקף סיכומי קונגרס ברלין ונותרו בחזקת העות'מאנים.
בעקבות המשא והמתן הכיר הסולטאן בבכירות מעמד האוכלוסייה הבולגרית בחבל, למורת רוחם של הסרבים, היוונים והרוסים.
סטאמבולוב פעל לחיזוק המשק והצבא הבולגרי וזאת על ידי קבלת הלוואות ממדינות אירופיות לרכישת ציוד צבאי ולפיתוח מפעלי תעשייה.
הוא יצר מנגנוני ביטחון פנים ומשפט והפעיל יד קשה נגד קבוצות מחתרת שונות שפעלו בנסיכות.
במקביל פעל סטאמבולוב לחיזוק מעמד הפרלמנט ולהקטנת כוחו של הנסיך פרדיננד ובכלל זה ניסיונות לשינויים בחוקה הבולגרית שכונתה חוקת טרנובו.
מתכונת פעולתו של סטאמבולוב הקימה עליו את תומכי האימפריה הרוסית מחד ואת תומכי המלוכה מאידך.
מעמדו הציבורי הלך והתערער, הוא ניצל ממספר ניסיונות התנקשות ובעקבותיהם הפעיל בנוקשות את כוחות המשטרה למעצר מתנגדיו.
העימותים הבלתי פוסקים מול הגורמים הפוליטיים השונים והחשש התמידי לחייו הקשו על תפקודו של סטאמבולוב וב-31 במאי 1894 התפטר מתפקידו.
גם לאחר התפטרותו ובשל מעמדו, נתפש סטאמבולוב כגורם סיכון למלוכה מחד ולמעמדה של האימפריה הרוסית מאידך.
הוא נהג להופיע בציבור בלוויית שומרי ראש כשהוא לבוש באפוד מגן.
ב-3 ביולי 1895 חזר סטאמבולוב לביתו ולעבר כרכרתו נפתחה אש.
הוא הצליח להימלט מהכרכרה ופנה לעבר ביתו, אך בדרך נתקל ב-3 מתנקשים נוספים שהיו חמושים בסכינים והצליחו להניס את שומר ראשו.
התפתח מאבק, והמתנקשים, שידעו שסטאמבולוב לבוש באפוד מגן, דקרו אותו בראשו ובידיו עד שהצליחו להכריעו.
סטאמבולוב נפצע באורח אנוש וב-6 ביולי מת מפצעיו.
מתנקשיו נתפסו והם קשרו עצמם בעקיפין למנגנוני הביטחון של האימפריה הרוסית, אם כי בבולגריה נפוצה תאוריית קשר שטענה שהיה זה הנסיך פרדיננד הראשון ששלח אותם.
ב-1885 התפטר הרב הראשי ליהודי בולגריה גבריאל אלמושנינו וב-1887 נבחר לתפקיד הרב ד"ר סימון דנקוביץ'.
בעצתו של הרב הראשי ליהודי צרפת הרב צדוק כהן המליץ הרב דנקוביץ' בפני נכבדי הקהילה על ניהולה באמצעות קונסיסטוריה.
ההצעה הוגשה לאישור הממשלה הבולגרית.
לאברהם דוידצ'ון לוי, ראש הקהילה הספרדית בסופיה, היו קשרי ידידות עם סטאמבולוב והוא פנה אליו כדי שיסייע במתן האישור המבוקש.
בהנחייתו של סטאמבולוב אישר שר הפנים הבולגרי דימיטר גרקוב את הקמת הקונסיסטוריון של יהדות בולגריה.
בספטמבר 1891 הוזמן הרב דנקוביץ' לפתיחת מושב האספה הלאומית הבולגרית והוקצה עבורו מקום ישיבה בתא הדיפלומטים הזרים.
הרב סבר שראוי לו לשבת ליד ראש הכנסייה הבולגרית המטרופוליט יוסיף הראשון וכך עשה.
המעשה עורר את חמתה של צמרת השלטון ושר הפנים הבולגרי התעמת עם הרב והורה לו לשוב למקומו.
למחרת דרשה הממשלה הבולגרית מהקונסיסטוריון לפטר את הרב דנקוביץ' מתפקידו.
הרב דנקוביץ' ביקש מספר פעמים להיפגש עם סטאמבולוב, אך הוא סירב בתוקף ומספר ימים מאוחר יותר נאלץ הרב לסיים את תפקידו ולעזוב את בולגריה.
ב-1892 אישרה מועצת השרים בראשות סטאמבולוב את מינויו של צבי בלקובסקי למשרת פרופסור למשפטים באוניברסיטת סופיה.
בלקובסקי שנולד באודסה נאלץ לגלות מהאימפריה הרוסית בשל מדיניותו האנטישמית של הצאר אלכסנדר השלישי.
בלקובסקי הוזמן לבולגריה ואישור מינויו של נתין זר יהודי למשרה אקדמית כה בכירה, היה חסר תקדים במדינה.
סטפן אנטונוב סופיאנסקי (בבולגרית: Стефан Антонов Софиянски;נולד ב-17 בנובמבר 1951, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי בולגרי אשר בין 1995 ל-2005 כיהן כראש עיריית סופיה וב-1997 עמד לתקופה קצרה בראש ממשלת מעבר בבולגריה.
סופיאנסקי נולד בסופיה בירת בולגריה ואת השכלתו האקדמית רכש בעירו.
הוא כיהן במספר תפקידים פקידותיים ציבוריים בתקופת המשטר הקומוניסטי בבולגריה.
לאחר קריסת השלטון הקומוניסטי במדינה, הצטרף סופיאנסקי למפלגת איחוד הכוחות הדמוקרטיים ובהמשך הפך לסגן יושב ראשה.
בנובמבר 1995 נבחר סופיאנסקי לראש עיריית סופיה והוא כיהן בתפקידו כ-10 שנים.
בפברואר 1997 הטיל הנשיא פטר סטויאנוב על סופיאנסקי לעמוד בראש ממשלת מעבר, בעקבות התפטרותו של ז'אן וידנוב ועד לכניסתו לתפקיד של איוון קוסטוב.
ב-2005 התפטר מתפקיד ראש עיריית סופיה כדי לכהן בפרלמנט הבולגרי.
ב-1 בינואר 2007 מונה לחבר זמני בפרלמנט האירופי וזאת עד לבחירות שנערכו בבולגריה לתפקיד זה.
ב-1996 חנכה הקרן הקיימת את יער בולגריה הממוקם סמוך ליער חרובית ובו הוצבה אנדרטה לכבודו של בוריס השלישי, מלך בולגריה ואשתו יואנה על פועלם להצלת יהודי בולגריה.
גם החלטה זו עוררה מחלוקת קשה, זכתה להדים נרחבים בתקשורת הבולגרית וסופיאנסקי ראש העירייה דאז, הציב בסופיה לאות מחאה העתק של האנדרטה שהוסרה מיער בולגריה ובה הכיתוב בעברית להנצחת המלך ואשתו.
במהלך כהונתו כראש עיריית סופיה, הועלו טענות רבות כנגד סופיאנסקי על שחיתות כלכלית והוא אף הושעה מתפקידו בשלב מסוים.
ב-2006, 2007 ו-2008 הועמד סופיאנסקי לדין בגין שלוש פרשיות שעסקו באי סדרים כלכליים, קבלת שוחד והטיית מכרזים, אך בכולן זיכה אותו בית המשפט מכל אשמה.
ב-2008 התבטא סופיאנסקי בחריפות נגד הקהילה הגאה במדינה וציין כי לו היה עדיין בתפקיד ראש עיריית סופיה לא היה מאשר את מצעד הגאווה בעיר.
סטפן פרואה דה וו הוא שף צרפתי, שמסעדתו מחזיקה בכוכב מישלן.
סטפן פתח את המסעדה הראשונה שלו L'antidote במלון בפרובאנס.
לאחר שזכה בכוכב מישלן הוא פתח את המסעדה השנייה שלו שנקראת Le Fantin Latour בגרנובל, אשר זכה בכוכב מישלן גם בה.
סטפן השתתף בקרב סכינים וניצח את התחרות פעמיים – בעונה הראשונה ושוב בשנייה.
סטפן אקימוביץ' קרסובסקי היה מרשל אוויר של חיל האוויר הסובייטי.
בזמן מלחמת העולם השנייה פיקד על ארמיית האוויר ה-17 של ברית המועצות ועל ארמיית האוויר השנייה של ברית המועצות.
לאחר מלחמת העולם השנייה פיקד על כוחות האוויר הסובייטיים במזרח הרחוק, מוסקבה וצפון קווקז.
הוא גם נכלל בין קבוצת הבוחנים הראשית של משרד ההגנה.
סטפן ססנון הוא כדורגלן עבר בניני ששיחק בעמדת הקשר.
ססנון התחיל את הקריירה שלו בראקי דה ל'אטלנטיק מליגת העל הבנינית.
אחרי עונה אחת בקבוצה הבוגרת, ססנון חתם בקרטיי הצרפתית.
את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך במשחק הפתיחה של העונה נגד סטאד ריימס בו הפסידה קרטיי 2-1. ב-14 בינואר 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-3 נגד גואונון.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד טרואה.
ב-4 בנובמבר 2006 ספג כרטיס אדום במהלך המשחק נגד אוסר.
שבועיים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בלה מאן בתיקו 1-1 נגד סטאד רן.
בקיץ ססנון חתם בפריז סן-ז'רמן.
ב-16 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד בורדו.
משחק לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד סושו.
בחודש דצמבר נבחר לשחקן החודש בליגה.
בקיץ ססנון עורר עניין בקרב קבוצות בפרמייר ליג, אך בסופו של דבר האריך את חוזהו בפריז.
בעונת ססנון התקשה לקבל דקות משחק, ובינואר עזב את המועדון.
ב-29 בינואר 2011 ססנון חתם בסנדרלנד ל-3 וחצי שנים תמורת 6 מיליון פאונד.
ב-1 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בסנדרלנד במשחק הליגה נגד צ'לסי.
ב-8 בפברואר 2012 הבקיע את שער הניצחון בדקה ה-113 במשחק נגד ארסנל במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע ה-FA.
ב-4 במרץ 2012 הורחק במשחק הליגה נגד ניוקאסל יונייטד לאחר ששלח מרפק לעברו של צ'ייק טיוטה.
בסיום עונת ססנון נבחר לשחק העונה של סנדרלנד.
ב-30 באוגוסט 2012 ססנון חתם על חוזה חדש במועדון עד .
ב-2 בספטמבר 2013 ססנון חתם בוסט ברומיץ' אלביון תמורת 6 מיליון פאונד, ובכך הפך לשחקן היקר בתולדות המועדון.
ב-21 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-3 נגד סנדרלנד, קבוצתו הקודמת.
ב-15 במרץ 2014 הבקיע בניצחון 1-2 נגד סוונסי סיטי שהיה הניצחון הראשון שרשם פפה מל, מאמנו החדש.
ב-26 בספטמבר 2016 ססנון חזר לצרפת כאשר חתם במונפלייה לשנתיים.
ב-1 בספטמבר 2022 ססנון חתם בסירנס מליגת העל המלטזית.
ססנון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בנין ב-6 ביוני 2004 בהפסד 1-2 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. ססנון השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות בשנים 2008 ו-2010.
כמו כן, בבעלותו חברת החזקות עם נכסים בלונדון, פריז וסטוקהולם.
סטפן פרסון הוא בנו של ארלינג פרסון, שייסד את חברת האופנה הבינלאומית H&M בשנת 1947. למד באוניברסיטת סטוקהולם.
פרסון הוא המייסד של ארגון "מנטור", מוסד ללא כוונות רווח שבא למגר את תופעת השימוש בחומרים אסורים בקרב צעירים.
מעריץ של קבוצת הכדורגל יורגודן.
משתתף בפעילויות סקי, טניס וגולף.
בבעלותו דירות בפריז, לונדון וסטוקהולם.
רוב השנה הוא מתגורר בסטוקהולם עם אשתו קרולין דניס פרסון.
בשנת 2009, בנו, קארל-יוהאן פרסון, מונה לתפקיד נשיא ומנכ"ל חברת H&M.
שני ילדיהם האחרים, טום פרסון ושרלוט סודרסטורם הם מיליארדרים בזכות עצמם.
סטפן אוקצ'וקוו קשי היה כדורגלן ומאמן ניגרי.
קשי שיחק בעמדת הבלם, ובלט בעיקר בתקופתו בבלגיה ובצרפת, בייחוד במדיה של אנדרלכט עמה זכה באליפות ובשני גביעים.
קשי ערך 68 הופעות במדי נבחרת ניגריה, בהן כבש תשעה שערים.
בין היתר, נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1994, והוביל אותה כקפטן לזכייה בגביע אפריקה לאומות 1994.
לאחר פרישתו החל בקריירת אימון, במהלכה אימן בשלוש נבחרות שונות - , ומולדתו .
את טוגו הוביל קשי למונדיאל 2006, הראשון והיחיד בתולדותיה, אך עזב עוד טרם פתיחת הטורניר.
את ניגריה הוביל להשתתפות במונדיאל 2014, לאחר ששנה קודם לכך הוביל אותה לזכייה בגביע אפריקה לאומות 2013, והיה לשני בהיסטוריה שזוכה בתואר הן כשחקן והן כמאמן.
קשי נפטר ביוני 2016, בגיל 54, כתוצאה מהתקף לב.
קשי החל את קריירת המשחק בשנת 1979, בגיל 17 בלבד, בקבוצת ACB לאגוס מהליגה הניגרית.
לאחר עונה אחת עבר לניו ניגריאן בנק, במדיה שיחק חמש עונות.
בשתי עונותיו האחרונות בקבוצה, ו-, זכה עם קבוצתו באליפות מערב אפריקה למועדונים פעמיים ברציפות.
ב-1985 עבר לסטאד ד'אביג'אן מחוף השנהב, בה שיחק במשך שנה בלבד וזכה פעמיים בסופר קאפ של חוף השנהב.
לאחר מכן עבר לעונה אחת באפריקה ספורטס, עמה זכה בדאבל המקומי.
לקראת עונת עבר לראשונה לאירופה, וחתם במדי לוקרן מליגת העל הבלגית.
קשי השתלב היטב בקבוצה, שסיימה עונה קודם לכן במקום ה-14 בלבד, וסייע לה לסיים במקום הרביעי המוביל למקום בגביע אופ"א, עם שישה שערים ב-28 הופעות ליגה.
העונה הטובה בבלגיה הובילה אותו לקבוצת הפאר אנדרלכט לאחר עונה אחת.
קשי השתלב היטב והפך לשחקן מפתח בהגנת הקבוצה.
בשתי עונותיו הראשונות במדיה זכה עמה פעמיים ברציפות בגביע הבלגי.
בשני המקרים פתח בהרכב למשחק גמר הגביע, ובשני המקרים הייתה סטנדרד לייז' היריבה בגמר.
קשי והגנת אנדרלכט שמרו על רשת נקייה בשני משחקי הגמר, בדרך לשני ניצחונות בתוצאה זהה, 2-0. קשי אף הפגין יכולת כיבוש גבוהה ביחס לעמדתו כבלם, ובשתי עונותיו הראשונות באנדרלכט כבש במצטבר 14 שערי ליגה.
בעונתו השנייה במועדון כבש שמונה שערי ליגה - שיא קריירה אישי.
בעונת , הרביעית והאחרונה של קשי באנדרלכט, איבד את מקומו הקבוע בהרכב ורשם 16 הופעות ליגה בלבד.
עם זאת, בעונה זו זכה עם אנדרלכט באליפות בלגיה.
לקראת עונת , לאחר ארבע עונות באנדרלכט וחמש בבלגיה, חתם קשי במדי שטרסבורג מליגת המשנה הצרפתית.
כבר בעונה הראשונה שלו בקבוצה, כבש קשי שישה שערים ב-32 הופעות וסייע לשטרסבורג להעפיל לליגה הבכירה מהמקום השני בטבלה.
הוא שיחק בקבוצה עונה נוספת, בה רשם שלושה שערי ליגה בשלושים הופעות, וסיים עם קבוצתו במקום השמיני בטבלה.
לאחר שתי עונות בצרפת, חזר קשי לבלגיה שם חתם במדי ראסינג וייט מולנביק.
קשי לא הצליח להשתלב בקבוצה, ורשם במדיה ארבע הופעות ליגה בלבד.
קשי וקבוצתו סיימו במקום ה-16, אחד בלבד מעל הקו האדום, במה שהייתה לעונתו האחרונה של קשי באירופה.
לאחר שסיים את הקריירה האירופית, עבר קשי בן ה-33 לארצות הברית, שם שיחק במדי CCV הידרה מהליגה השלישית, שם שיחק שנה אחת לפני שעבר לסקרמנטו סקורפיונס מליגת המשנה.
גם במדי סקרמנטו שיחק קשי שנה אחת בלבד, ובסך הכול רשם ארבעה שערי ליגה ב-36 הופעות בליגות המשנה האמריקאיות.
ב-1997 עבר לעונת פרישה במדי פרליס ממלזיה, שם כבש ארבעה שערים ב-34 הופעות ליגה בדרך למקום השישי בטבלה.
בסיום אותה עונה פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
קשי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ב-18 ביולי 1981, בגיל 19 בלבד, בניצחון הביתי 1-0 על נבחרת וולטה עילית.
כעבור שלושה חודשים ערך את הופעתו הראשונה במשחק רשמי, כשניגריה נוצחה 2-0 על ידי במוקדמות מונדיאל 1982.
קשי זומן לראשונה לטורניר רשמי לקראת גביע אפריקה לאומות 1982. הוא שיחק בכל שלושת משחקיה של ניגריה, וכבש את צמד שערי הבכורה שלו במשחקה הראשון של ניגריה בטורניר, בו גברה 3-0 על .
ניגריה הפסידה בשני משחקיה הנותרים והודחה בתום שלב הבתים.
שנתיים אחר כך העפיל קשי עם קבוצתו לגמר גביע אפריקה לאומות 1994. בחצי הגמר, במצב של 2-0 ל, כבש קשי את השער המצמק בדרך לשוויון 2-2, שהוביל את הנבחרות לדו-קרב בעיטות עונשין.
קשי כבש את הפנדל החמישי של נבחרתו בדרך לניצחון 8-7. בגמר, בו עלה קשי בהרכב, נוצחה ניגריה 3-1 על ידי .
לאחר שהחמיצה את ההשתתפות בגביע אפריקה לאומות 1986 ובמונדיאל 1986, חזרה ניגריה לטורניר גביע אפריקה לאומות 1988, עם קשי בסגל.
קשי שותף בשני משחקים בטורניר, בהם משחק הגמר בו נוצחה ניגריה 1-0 על ידי קמרון.
בגביע אפריקה לאומות 1992, כבש קשי את שער הניצחון במשחק הפתיחה של ניגריה בטורניר, 2-1 על .
ניגריה סיימה את הטורניר במקום השלישי.
עדיין תחת המאמן קלמנס וסטרהוף, הגיעה ניגריה לשיאה בשנת 1994. באמצע אותה השנה הצליחה ניגריה, עם קשי בסגל, לזכות בגביע אפריקה לאומות 1994. קשי שיחק במשחק הפתיחה של ניגריה שהסתיים בניצחון 3-0 על , ובמשחקו השני והאחרון בטורניר העפיל עם נבחרתו לגמר, שם ניצחה ניגריה בפנדלים את .
ניגריה המשיכה עד לזכייה בטורניר, עם 2-1 על בגמר.
קשי זומן על ידי וסטרהוף גם למשחקי מונדיאל 1994 באותו הקיץ.
קשי שותף במשחק אחד בלבד בטורניר, כשעלה בהרכב כקפטן בניצחון 2-0 על במשחק האחרון של שלב הבתים.
היה זה משחקו ה-68 והאחרון של קשי בנבחרת, במדיה כבש תשעה שערים.
קשי עוד זומן לסגל לקראת גביע המלך פהד 1995 (שמו הקודם של גביע הקונפדרציות), אך לא שותף במהלכו.
לאחר שפרש ממשחק, החל קשי את לימודיו לתעודת המאמן בארצות הברית, בה גם שיחק בשלהי הקריירה.
משרת האימון הראשונה שלו הייתה כמאמן נבחרת טוגו, אליה הגיע בשנת 2004. קשי הוביל את טוגו במשחקי מוקדמות מונדיאל 2006, ונבחרתו המפתיעה הפגינה יכולת מרשימה וסיימה את סיבוב המוקדמות השני במקום הראשון בבית, עם שבעה ניצחונות בעשרה משחקים ולפני נבחרות כמו סנגל וזמביה.
בכך, העפילה טוגו לטורניר מונדיאל 2006 לראשונה בתולדותיה.
כישלונה של טוגו בטורניר גביע אפריקה לאומות 2006, חודשים ספורים לפני הטורניר, הביאו להחלפתו המיידית של קשי באוטו פיסטר הגרמני, וקשי לא זכה להוביל את נבחרתו במונדיאל הראשון בתולדותיה.
לאחר טורניר מונדיאל כושל, סיים פיסטר את תפקידו וטוגו נותרה ללא מאמן עד לפברואר 2007, אז השיבה את קשי לתפקיד המאמן.
במרץ 2008 סיים את תפקידו בפעם השנייה כמאמן טוגו.
חודש לאחר מכן, התמנה קשי לתפקיד מאמן בחוזה לשנתיים.
הדחתה של מאלי בשלב הבתים ש גביע אפריקה לאומות 2010 הביאה לסיום תפקידו של קשי כמאמן הנבחרת.
קשי שב לתפקיד מאמן נבחרת טוגו לתקופה קצרה במהלך שנת 2011, קדנציה שלישית בנבחרת.
בנובמבר 2011 התמנה קשי לתפקיד מאמן נבחרת ניגריה, בה כיכב כשחקן.
הוא הוביל את ניגריה לגביע אפריקה לאומות 2013, ולאחר שתי תוצאות תיקו בפתיחת שלב הבתים, גברה 2-0 על ועלתה לסיבוב השני.
ניצחונות על ועל מאלי הביאו את ניגריה לגמר, שם גברה 1-0 על וזכתה בתואר השלישי בתולדותיה, לראשונה מאז זכתה בתואר עם קשי כשחקן בסגל.
בכך היה קשי לשני בהיסטוריה, אחרי מחמוד אל-גוהרי ממצרים, שזוכה בתואר הן כשחקן והן כמאמן.
קשי הגיש את התפטרותו לאחר הטורניר, אך חזר בו כעבור יום אחד והמשיך להוביל את הנבחרת.
באותו הקיץ השתתפה ניגריה של קשי בגביע הקונפדרציות 2013, שם ניצחה 6-1 מרשים את במשחק הפתיחה, אך נוצחה על ידי ו במשחקיה הנותרים בשלב הבתים והודחה מהטורניר.
את שנת 2013 סיימה ניגריה בהעפלה ממוקדמות מונדיאל 2014, מה שהפך את קשי למאמן האפריקאי הראשון שמוביל שתי נבחרות אפריקאיות שונות לטורניר גמר גביע העולם.
בטורניר מונדיאל 2014 הוביל קשי את נבחרתו לתיקו 0-0 מול במשחק הראשון, ולניצחון 1-0 על במשחק השני.
על אף הפסד 3-2 ל בסיום שלב הבתים, העפילה ניגריה לשמינית הגמר, שם נוצחה ניגריה 2-0 על ידי .
לאחר המונדיאל שוב הגיש קשי את התפטרותו, אך חזר לאמן את הנבחרת זמן קצר לאחר מכן, וכשל להעפיל עמה לגביע אפריקה לאומות 2015. ניגריה לא השיגה ניצחונות כלל בשלב המוקדמות, מה שמנע את העפלתה.
קשי פוטר מתפקידו בעקבות הכישלון.
זמן קצר לאחר מכן שב קשי לתפקיד המאמן, אך ביולי 2015 סיים באופן סופי את תפקידו כמאמן נבחרת ניגריה.
קשי היה נשוי לקייט במשך שלושים שנים, ולזוג ארבעה ילדים.
ב-10 בדצמבר 2015 הלכה קייט לעולמה לאחר שנלחמה במשך שלוש שנים במחלת הסרטן.
ב-7 ביוני 2016 סבל קשי מהתקף לב, והובהל לבית החולים בבנין סיטי.
קשי הלך לעולמו בדרכו לבית החולים, בגיל 54.
אליפות מערב אפריקה למועדונים (2): ,
הסופר קאפ של חוף השנהב (2): ,
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםACB לאגוסליגת העל הניגרית101ניו ניגריאן בנקליגת העל הניגרית5090130171283סטאד ד'אביג'אןליגת העל של חוף השנהב132אפריקה ספורטסליגת העל של חוף השנהב222לוקרןליגת העל הבלגית286אנדרלכטליגת העל הבלגית306258282162שטרסבורגליגת המשנה הצרפתית326ליגת העל הצרפתית303ראסינג וייט מולנביקליגת העל הבלגית40CCV הידרההליגה האמריקאית השלישית201סקרמנטו סקורפיונסהליגה האמריקאית השנייה163פרליסליגת העל המלזית344סך הכל קריירה38050
סטפן קארל סטפנסון (באיסלנדית: Stefán Karl Stefánsson; 10 ביולי 1975 – 21 באוגוסט 2018) היה שחקן וזמר איסלנדי שהתפרסם בגילום דמותו של הנבל רובי רקב בסדרת הטלוויזיה האיסלנדית לילדים "נווה עצלנות".
הקריירה של סטפנסון החלה בשנת 1994. בגיל 19, הוא עבד בתור בובנאי בטלוויזיה.
בשנותיו כמתאגרף, הוא גם למד באקדמיה לדרמה של איסלנד.
עם זאת, הוא לא היה מרוצה מנקודות המבט של סטנדרטים דרמטיים איסלנדים.
הוא נזכר כי מנהל בית הספר התיכון שלו אמר כי "ממלא מקום לא עושה פרצופים ומשנה פנים".
לימים הוזמן סטפנסון על ידי מאגנוס שבינג, מתעמל איסלנדי, לגלם את אחת הדמויות בהצגה השנייה של "נווה עצלנות".
סטפנסון הסביר כי "שבינג רצה שהילדים יהיו בריאים יותר, ולכן הוא יצר מחזמר בשם 'נווה עצלנות'.
הוא שיחק את ספורטקס, פנאט הכושר, ואני הייתי רובי רקב, הבחור שאהב להישאר בבית ולישון".
לאחר ההצלחה הראשונית עם המחזמר ביצעה ניקלודיאון עסקה עם יוצרי "נווה עצלנות" על מנת לשדר את ארבעים הפרקים הראשונים של הסדרה, ואלה הופקו באולפן מיוחד שנבנה באיסלנד.
בתחילת דרכה של "נווה עצלנות" בתחילת שנות ה-2000, סטפנסון לא ידע אנגלית כלל, אך במהרה שלט בשפה באופן מלא.
סטפנסון התגורר בלוס אנג'לס יחד עם אשתו, שלוש בנות ובן אחד.
הוא אובחן לראשונה כחולה בסרטן כיס המרה ב-2016 ועבר ניתוח להסרת גרורות בשנת 2017. המחלה חזרה בשנת 2018 באופן חמור יותר, ובשנה זו הוענק לו אות "מסדר הפלקון".
סטפנסון הודיע באוקטובר 2016 כי אובחן כחולה בסרטן כיס המרה; בעקבות כך, נוצר קמפיין "GoFundMe" על ידי אחד מהיוצרים הראשיים של נווה עצלנות, מארק ואלנטי, לסייע לשלם את עלויות המחיה של סטפנסון כאשר הוא נעשה חולה מדי לעבודה.
הקמפיין זכה לפופולריות על ידי משתמשי יוטיוב שונים שהעלו פרודיות על עבודותיו של סטפנסון, בין השאר על השירים "We Are Number One" ו"The Mine Song" מהתוכנית.
סטפנסון הבהיר במהלך מסע הקמפיין של "GoFundMe", כי בעוד שהגרורות שלו הוסרו לאחר ניתוח כבד מוצלח ביוני 2017, הוא עדיין היה חולה וסירב לקבל עוד טיפולים.
במרץ 2018 התבשר סטפנסון כי הסרטן שלו סופני, ואמר כי הוא עובר כימותרפיה כדי להאריך את חייו.
באפריל 2018 הודיע כי הוא בחר להפסיק את הטיפול הכימותרפי, והחל לסגור את כל חשבונות המדיה החברתית שלו.
הוא נפטר ב-21 באוגוסט 2018, בגיל 43. אשתו אמרה כי "לפי בקשתו של סטפן, לא תהיה הלוויה.
שרידיו יפוזרו בחשאיות באוקיינוס רחוק".
המנהל שלו, שריל אדיסון, הכריז כי אקדמיה ומרכז לאומנויות הבמה על שמו יושקו בשווייץ בשנת 2019 כמחווה לפועלו ולקריירה שלו.
סטפן ספירובסקי (במקדונית: Стефан Спировски; נולד ב-23 באוגוסט 1990) הוא כדורגלן מקדוני המשחק בעמדת הקשר בסטרוגה.
ספירובסקי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של פליסטר, ובשנת הצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון.
בינואר חתם בבוראץ' צ'אצ'אק מליגת העל הסרבית.
ב-20 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–0 על יאגודינה, בו גם כבש את שערו הראשון במועדון.
ב-29 באוגוסט 2012 חזר ספירובסקי למקדוניה והושאל לרבוטניצ'קי קומטל סקופיה עד לסיום העונה, ובינואר חזר לבוראץ'.
ב-25 בינואר 2014 חתם בברואה סטארה זאגורה מליגת העל הבולגרית, במדיה שיחק שנה וכבש שני שערים ב-19 הופעות.
בינואר חזר ספירובסקי למקדוניה וחתם בוארדאר סקופיה, עמה זכה בשלוש אליפויות רצופות, ובעונת כבש ארבעה שערי ליגה ונבחר לכדורגלן המקדוני של העונה.
בסך הכל שיחק שנתיים וחצי במועדון, במהלכן ערך 64 הופעות בכל המסגרות, כבש שישה שערים והוסיף שישה בישולים.
את עונת התחיל ספירובסקי בווארדאר, אך ב-28 באוגוסט 2017 חתם בפרנצווארוש מליגת העל ההונגרית, אשר שילמה עבורו כחצי מיליון אירו.
בעונתו הראשונה במועדון כבש שני שערים ב-25 הופעות, והקבוצה סיימה במקום השני.
בתחילת עונתו השנייה כבש שני שערים ב-14 הופעות, אך בנובמבר 2018 נפצע וחזר לשחק רק בתחילת העונה שלאחר מכן, לאחר שקבוצתו זכתה באליפות.
ב-12 בספטמבר 2019 הגיע ספירובסקי לישראל וחתם לשלוש שנים בהפועל תל אביב.
יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב ובישל למרווין פירסמן את השער הראשון במשחק מול סקציה נס ציונה, שהסתיים בתיקו 1–1. ב-22 בדצמבר 2019 כבש ספירובסקי את שער הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, בניצחון 2–0 על הפועל קטמון ירושלים בגביע המדינה.
ב-5 בינואר 2020 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–0 על הפועל באר שבע, ובסך הכל בעונת 2019/2020 כבש שלושה שערים ב-21 הופעות בליגת העל.
ב-4 במרץ 2020 ערך את הופעתו האחרונה במועדון וכבש את שער הניצחון בהארכה מול הפועל רעננה ברבע גמר גביע המדינה, ולאחר שהעפיל עם הקבוצה לחצי הגמר ולפלייאוף העליון נדחו כל המשחקים בעקבות מגפת הקורונה.
ב-15 באפריל 2020 שוחרר ספירובסקי לבקשתו מהמועדון ועזב את ישראל.
ב-24 באוגוסט 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לנאה סלמיס, ושישה ימים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בקפריסין, בניצחון 3–0 על אפואל ניקוסיה.
ב-23 בספטמבר 2021 ספירובסקי הצטרף בהעברה חופשית למריופול מליגת העל האוקראינית.
ב-1 בספטמבר 2022 הצטרף לפיוניק ירוואן מליגת העל הארמנית.
ב-5 ביולי 2023 חתם באתניקוס אחנס מליגת העל הקפריסאית.
בקיץ חזר למקדוניה הצפונית וחתם בסטרוגה מליגת העל המקדונית.
בצעירותו שיחק ספירובסקי בכל הנבחרות הצעירות של מקדוניה.
ב-10 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקדוניה, במשחק ידידות נגד .
סטפן פטרהנסל הוא נהג מרוצים צרפתי.
ניצח 14 פעמים במרוץ הראלי דקר, בשתי קטגוריות שונות: אופנועים ומכוניות.
פטרהנסל החל להתחרות בראלי דקר בשנת 1988 כרוכב בקבוצת ימאהה.
בשנת 2003 הצטרף למיצובישי עימה זכה במרוץ ב-2004, 2005 ו-2007. אחרי שנתיים בקבוצת ב.מ.וו הצטרף לקבוצת מיני, עימה זכה בשנים 2012 ו-2013 בה ניצח בפעם ה-11 והפך לנהג המצליח ביותר בתולדות המרוץ.
בשנת 2012 היה קרוב להשיג ניצחון נוסף, אך הוראה שנויה במחלוקת שקיבל אילצה אותו לאפשר לנאני רומה, חברו לקבוצה לעקוף אותו במהלך היום האחרון ולנצח את המרוץ.
בשנת 2015 הצטרף לקבוצת פז'ו, בעונה בה חזר היצרן הצרפתי למרוץ אחרי 25 שנים של היעדרות.
הוא זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות נוספות לפני שחזר להתחרות עבור מיני ב-2019. בשנת 2021 ניצח רק סטייג' אחד במהלך כל המרוץ, אך הוביל את הדירוג הכללי מהיום השלישי ועד לסיום.
לאחר הזכייה עבר להתחרות עם אאודי, שהכניסה לתחרות לראשונה, מכונית חשמלית.
בשנתיים הראשונים לא הצליח לסיים את המרוץ.
בשנת 2024 סיים במקום ה-30. לקראת 2025 הודיע כי לא ייקח חלק במרוץ באותה שנה.
בנוסף על השתתפות בראלי דקר פטרהנסל השתתף פעמיים במרוץ אלוף האלופים (2005, 2006) וזכה פעמיים באליפות העולם ברכיבת אנדורו.
סטפן פרנצ'ישק בדובסקי (בפולנית: Stefan Franciszek Badowski; 4 באוקטובר 1909 - 1 בינואר 1989) גר בוורשה.
עבד ב"אגודת העובדים של ידידי הילדים" (Robotnicze Towarzystwo Przyjaciół Dzieci) - ארגון סוציאלי שעסק בחינוך ובטיפול בילדים.
מחסידי אומות עולם, שהציל יהודיה בתקופת השואה.
סטפן בדובסקי היה חבר לעבודה של היהודיה הלנה וולמן (נולדה ב-1902), ב"אגודת העובדים של ידידי הילדים" בעיר וורשה.
אירנה קרת' (נולדה ב-1903), אחותה של הלנה, התגוררה גם היא בוורשה, לאחר שהגיעה מביילסקו ביאלה.
ב-1940, לאחר הכיבוש הנאצי של פולין, אירנה נתפסה כשלא ענדה את סרט הזרוע שסימן את יהודי העיר, על פי הפקודה הנאצית.
כעבור תשעה חודשים היא שוחררה וחזרה להתגורר בגטו, הודות למאמציו של בדובסקי.
אחותה הלנה עם אליציה בתה בת ה-9, נשארו לגור בצד הארי, בעזרת מסמכים מזויפים ובעזרתו של בדובסקי ששכר עבורן דירת מסתור.
כעבור זמן, סטפן סייע גם להלנה להימלט מהגטו ולהתחבא בדירה השכורה.
סטפן העניק לאירנה את תעודת הלידה ואת תעודת הזהות של אחותו - אירנה בדובסקי שנפטרה.
תעודות אלו הגנו על אירנה כשב-25 בספטמבר 1943, הגיעו לדירה שוטרים גרמנים.
אירנה הזדהתה בעזרת המסמכים המזויפים, אבל הלנה ואליציה נלקחו ונכלאו בכלא הגסטפו ברחוב קושיקובה.
כעבור שלושה ימים, בעזרתו של הנריק קוזלובסקי - קונסול הכבוד של יוגוסלביה בפולין, הצליח סטפן להשיג מספיק כסף על מנת לשחד את מפקד הכלא ולשחרר את הלנה ואליציה.
סטפן מצא להלנה מסתור בבית ידידתו מריה וארדס, ואליציה הוכנסה על ידו לפנימיה של בית ספר פולני.
אירנה, הלנה ואליציה שרדו שלושתן את המלחמה בזכות סטפן בדובסקי ובחרו להישאר בוורשה.
ב-6 בדצמבר 1984 הוכר סטפן בדובסקי כחסיד אומות העולם והונצח בקיר הכבוד ביד ושם.