tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בדצמבר 2003, בעודו בתפקיד זה, חיסל את המחבל שהרג את מפקד פלוגת החוד בגדוד, חגי ביבי, וסגנו.
בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד צבר בין השנים 2008–2009, בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה.
לאחר מכן שימש כמפקד מחזור האימון המתקדם בבא"ח גבעתי בין השנים 2009–2011. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.
ב-11 ביולי 2021 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הדרום, תפקיד בו שירת עד שנת 2023.
ב-16 באוגוסט 2023 מונה בטיטו למפקד חטיבת גבעתי.
פיקד על החטיבה במלחמת חרבות ברזל.
בטיטו סיים את תפקידו כמפקד החטיבה ב־11 ביוני 2025 והוחלף בנתנאל שמכה.
ב-11 באוגוסט 2025 אישר הרמטכ"ל את מינויו של בטיטו למפקד אוגדת עזה בפיקוד הדרום .
בטיטו מתגורר במיתר, נשוי לעמית ואב לארבעה.
בעל תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני בביטחון לאומי ממכללת המלחמה של צבא ארצות הברית.
לירון אורפלי (מוכר בכינויו "טילטיל"; נולד ב-19 במאי 1975) הוא ידוען ונהג מונית ישראלי.
הוא השתתף במספר תוכניות מציאות, ואף זכה במקום הראשון ובפרס הגדול ב"הישרדות הונדורס" בשנת 2016.
אורפלי נולד וגדל בשכונת נחלת יצחק שבתל אביב, כבן יחיד להוריו.
בגיל 17 עבד כלוטש יהלומים.
לאחר מכן החל לעבוד כנהג מונית.
את שירותו בצה"ל עשה כספק.
בשנת 2014 שודרה העונה הרביעית של "המירוץ למיליון", בה השתתף בצוות עם חברו.
ביולי 2015 השתתף בתוכנית "הישרדות" שצולמה בהונדורס.
הוא זכה בתחרות לאחר שנבחר לאהוב הקהל ועל ידי חבר המושבעים בתוכנית.
בשנת 2016 הגיש את התוכנית "במונית של טילטיל" ששודרה בזכיינית רשת מדיה, תוכנית אירוח שהתרחשה במונית, ובה אירח ידוענים שונים.
באותה השנה גם היה שופט אורח בתוכנית הקיץ של ערוץ הילדים "הבנים והבנות".
ב-2017 שיחק בסרט "מבצע ביצה" בתור מנהל חומוסייה.
באותה השנה גם היה מנחה אורח בתוכנית הילדים של ערוץ טין ניק שנקראת "טין ניק סטנדאפ שואו".
בשנת 2018 השתתף בעונה התשיעית של "האח הגדול" ששודרה ברשת 13 כדייר זמני, כחלק ממשימה סודית.
בשנה זאת השתתף גם בעונה השלישית בתוכנית הריאלטי "היחידה", ששודרה בערוץ HOT3.
השתתף גם בכמה פרסומות בניהם: השתתף עם בתו בפרסומת של "תנובה" ליום המשפחה, חברת המכוניות "switch", ובפרסומת של "המכללה למינהל".
בנובמבר 2019 סיפר כי הוא משתמש במכשירי שמיעה.
אורפלי נשוי לוורד, והם הורים לשניים.
אביו, יוסי אורפלי, השתתף בעונה העשירית של "האח הגדול" והודח שלושה ימים בלבד לפני הגמר.
לירון בסיס (נולד ב-26 במרץ 1974 בחיפה) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר.
לירון בסיס החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי חיפה.
לאחר שלא מצא את מקומו הושאל למועדון הכדורגל נווה יוסף מהליגה הארצית לנוער.
בסיס הצטיין בשורות נווה יוסף, כבש שערים רבים ועלה איתה לליגה העילית.
כעבור שנתיים הוא חזר למכבי חיפה, ועלה לבוגרים בגיל 18, אבל שותף רק במשחקים בודדים כמחליף.
בעונת 1994/95 הגיע בסיס להפועל חיפה, ושיחק בקבוצה גם בעונה שאחריה, אבל לא בלט במיוחד.
ב-1996 הוא הצטרף להפועל באר שבע שהודרכה על ידי אלי גוטמן.
בבאר שבע הוא התגלה כחלוץ מצטיין, כשהוא משתף פעולה עם ג'ובאני רוסו.
באותה עונה הם זכו בגביע המדינה לאחר שבסיס בישל לרוסו את שער הניצחון בגמר.
כשגוטמן הגיע להפועל חיפה ב-1997 הוא הביא עמו את רוסו ובסיס מבאר שבע.
בסיס הפך לאחד השחקנים החשובים במערך של גוטמן בעמדת הקיצוני השמאלי.
באותה עונה הוא הוכתר כמלך השערים של הקבוצה עם 11 שערים וזומן לסגל הנבחרת.
זכורים במיוחד שני השערים שכבש בניצחון 2–4 על מכבי חיפה בדרבי.
בעונת 1998/99 היה בסיס אחד השחקנים הבולטים בקבוצה, שזכתה באליפות ההיסטורית, וכבש שבעה שערים.
לאחר האליפות הוא עזב את הפועל חיפה והצטרף למכבי תל אביב, אבל לא השתלב בהרכב ועבר למ.ס.
אשדוד ומשם לבית"ר ירושלים ומכבי פתח-תקווה.
בעונת 2002/03 חזר אלי גוטמן להפועל חיפה, כדי להעלות אותה בחזרה לליגת העל.
הוא צרף פעם נוספת את לירון בסיס שכבש שבעה שערים, אך הקבוצה כשלה במשימה ושניהם עזבו בסיום העונה.
לאחר מכן שיחק עונה אחת במכבי פתח תקווה ובמכבי נתניה.
ב-2005 הוא הצטרף למכבי עמישב פתח תקווה בליגה ב', עלה איתה ליגה, ובהמשך מונה למאמן הקבוצה.
ב-1994 זומן לנבחרת ישראל הצעירה.
בשורותיה, הופיע בשישה משחקים, בהם כבש שני שערים.
ב-2002 נישא למפיקת האירועים אירית רחמים.
ב-2016 התחתן בשנית עם רחלי ולהם בת משותפת.
ב-29 במאי 2024 דווח בכלי תקשורת ברוסיה כי בסיס נעצר במוסקבה על ידי האינטרפול בחשד להונאה, לבקשת הרשויות בגרמניה, זאת בעקבות צו מעצר שהוצא נגדו.
לפי הפרסומים, חושדות רשויות האכיפה בגרמניה שבסיס וישראלים נוספים, שחלקם קשורים לעבריינים בארץ ובאירופה, הקימו בבניין משרדים בטביליסי בירת גאורגיה סניף של רשת הונאה גדולה, שבו הועסקו עשרות מקומיים וכמה אזרחים מאירופה דוברי השפה הגרמנית.
על פי החשד היה בסיס גורם בכיר ברשת ההונאה והיה בקשר עם אותם מוקדנים במשרדים בגאורגיה ששכנעו אזרחים גרמנים להשקיע באופציות בינאריות ובסחר במטבעות קריפטו.
אותם משקיעים גילו יום אחד שאיבדו את כספם.
לירון זייד (נולד ב-19 בפברואר 1989) הוא עיתונאי, איש רדיו וטלוויזיה ישראלי, ושחקן בעברו.
כתב תרבות ומגיש בחברת החדשות בערוץ קשת 12 (בעבר ערוץ 2) החל משנת 2013.
זייד נולד, גדל והתחנך ברעננה.
סביו וסבתותיו הם ניצולי השואה.
את לימודי התיכון עשה בתיכון אוסטרובסקי שבעיר הולדתו.
בשנת 1998 השתתף בפסטיגל כילד פסטיגל.
בשנים 2000–2001 הופיע בתוכנית הילדים "פתוח" בערוץ הילדים.
בשנת 2000 השתתף בסרט הילדים "כובע קסמים" בערוץ הילדים בתור טוליק.
בשנת 2002 שיחק בסדרה "מיי פירסט סוני" בתפקיד יותם לזר.
באותה השנה התארח בתוכנית הסאטירה מבית אסי וגורי "שידורי המהפכה" בערוץ 2, בתוכניות הקומיות "משפחת בתחת", ו"ערב אדיר".
החל את דרכו העיתונאית בשנת 2003, כמגיש מהדורת החדשות של ערוץ הילדים "חמש וחצי", לצדם של ירון לונדון, אלכס אנסקי, אלי אילדיס ואברי גלעד.
בין השנים 2004–2008 השתתף בתוכנית "אפצ'י וסיפור" מבית החינוכית בתפקיד עצמו.
בשנת 2005 השתתף בקלטת הילדים "גמדי הלילה" בתור מוני גמדוני.
את שירותו הצבאי עשה בגלי צה"ל ככתב בתחום התרבות, ב-2014 מונה לראש דסק לענייניי תרבות בגלי צה"ל.
שימש כעורך ומפיק "ציפורי לילה מתגעגעות", ערך הפיק והגיש תוכניות, שימש כראש דסק התרבות של התחנה.
לאורך השנים זכה זייד בפרס מפקד גלי צה"ל שלוש פעמים.
בגיל 21 החל לעבוד גם בחדשות המקומיות של HOT ובמקביל שב ל"חמש וחצי", כעורך ומגיש התכנית.
החל מ-2013 עובד בחברת החדשות 12 – תחילה כעורך בדסק החדשות Online, בהמשך ככתב ב"מהדורה המרכזית".
הוא עורך כתבות למגזיני סוף השבוע "אולפן שישי" ו"חדשות סוף השבוע", מגיש את "המהדורה הצעירה" שמופקת על ידי החדשות ומשודרת בערוץ זום.
ב-2020 החל לשמש גם כמגיש מבזקי החדשות בחברת החדשות של ערוץ 12, וכפאנליסט בתוכנית "חדשות הבוקר" עם ניב רסקין, של קשת 12.
זייד נשוי לשלי, ואב לתאומים.
לירון ביטון (נולד בשנת 1983) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש נספח זרוע היבשה בארצות הברית.
קודם לכן שימש כמפקד חטיבת בנימין, מפקד חטיבה 55 ומפקד בא"פ לכיש, קצין אג"ם של אוגדת עזה ומפקד גדוד 450.
ביטון התגייס לצה"ל באוגוסט 2001, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
בהמשך שימש כמפקד פלוגה מבצעית בגדוד 202. לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט צנחנים בין השנים 2011–2012. בהמשך שירת כסגן מפקד גדוד 890 בין השנים 2012–2013. לאחר מכן מונה למפקד פלגת ההכשרות ביחידת מגלן בין השנים 2014–2016.
ב-28 במאי 2025 מונה לתפקיד נספח זרוע היבשה בארצות הברית.
ביטון מתגורר בחגלה שבעמק חפר, נשוי לאלינור ואב לשלושה.
בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני בביטחון ובדיפלומטיה מאוניברסיטת תל אביב.
לירון ויגדור (נולדה ב-24 באוקטובר 1988) היא שחקנית, זמרת, רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית.
לירון ויגדור גדלה בהרצליה, למדה בתיכון היובל במגמת מחול וסיימה בהצטיינות.
בחטיבת הביניים והתיכון למדה בלט קלאסי באופן מקצועי אצל לאה מנור, ואת אהבתה למשחק ולשירה גילתה בלהקת "על הבמה", הלהקה הייצוגית של הרצליה.
לאחר שהשתחררה מהצבא טסה לניו יורק ולמדה בסטודיו "Steps On Broadway".
כשחזרה לארץ התחילה את לימודי המשחק בבית הספר לאומניות הבמה בית צבי.
במהלך לימודיה השתתפה בהפקות "האביב מתעורר" ובתפקיד ונדלה, "עלובי החיים" בתפקיד קוזט.
בשנת 2012, עם סיום לימודיה, החלה לשחק בהצגה "הפרדס" בתיאטרון בית ליסין, בבימויו של אבישי מילשטיין.
בנוסף שיחקה בהצגה "והילד הזה הוא אני" של התיאטרון הארצי לילדים ונוער, בבימויו של גלעד קמחי.
כמו כן היא גילמה את נורית בהצגה "פרח נתתי לנורית" של תיאטרון הקיבוץ ותיאטרון גושן, בבימויו של נועם שמואל.
בשנת 2013, במסגרת פסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים, שיחקה באופרטה לילדים "יש דרקון בירקון", בבימויה של נועה לב ובניהולה המוזיקלי של שוש רייזמן.
בשנת 2014 החלה לשחק בתיאטרון הבימה, והשתתפה בהצגה "גבירתי הנאווה" בבימויו של משה קפטן.
כמו כן גילמה את התפקיד הראשי במופע המחול "החלום הוא צייר גדול", יחד עם להקת המחול של נעה דר.
היא שיחקה בהצגה "אוויטה" בשנת 2015, בבימויו של משה קפטן.
בנוסף שיחקה גם בהצגה "ילד פלא" של ברלינר הפקות, בבימויו של עודד פז ובניהולו המוזיקלי של קובי אשרת.
בשנת 2016 שיחקה בהצגה "הלילה הקצר ביותר בשנה" בתיאטרון הסימטה, בבימויו של אבישי בן גל, וזכתה עמה בפרס קיפוד הזהב להצגת השנה.
בשנת 2017 החלה לשחק בתיאטרון הקאמרי, וגילמה את מגי ווינסלו במחזמר "שורת המקהלה", בבימויו של צדי צרפתי ובניהולו המוזיקלי של אמיר לקנר.
בשנת 2018 שיחקה בתיאטרון הספרייה במופע המוזיקלי "שבתות וחגים" בבימויו של אבישי בן גל, ובערב מחווה ליוסי בנאי "מרוב אהבה" בבימויו של עידו רוזנברג.
בשנת 2019 שיחקה בהצגה "פלפלים" של תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, בבימויו של גיל צרנוביץ ובניהולו המוזיקלי של נדב רובינשטיין.
בשנת 2020 השתתפה במחזמר "החיים הם קברט", בבימויו של עוז מורג.
בשנת 2021 השתתפה במחזמר "סאלח שבתי" בבימויו של צדי צרפתי, באחד התפקידים הראשיים - בת שבע הופשטטר.
בשנת 2022 שיחקה במחזמר "הלהקה" המבוסס על סרטו של אבי נשר בתפקיד יפצ'וק.
בשנת 2023 שיחקה במחזמר "מרי לו" בתפקיד אלה.
לאורך השנים השתתפה בפרסומות לחברת "קינדר" העולמית, ובנוסף ל"טבעול", "סמינר הקיבוצים" ו"אלטמן".
בשנת 2016 שיחקה ב"אלואטה", סרט גמר מוזיקלי של הבמאי שי יצהר באוניברסיטת תל אביב, בתפקיד אלואטה.
בשנת 2021 החלה לשחק בסדרה "השוטרים" ב"קשת 12", שיצרו יובל יפת ורותם שמיר.
היא מגלמת את הדס, אשתו של קובי אדרי, אותו מגלם מאור שוויצר.
בשנת 2023 שיחקה תפקיד בסדרה "קורדרוי".
לירון היא בתם של סרג'יו ואודליה, ואחותו של ליעם.
בשנת 2017 נישאה לשחקן, המדבב והמוזיקאי יהונתן מגון.
לירון רחל אמנו (נולד ב-20 בפברואר 1983) הוא שחקן וקומיקאי ישראלי.
רחל אמנו נולד וגדל במגדל העמק.
בצה"ל שירת כצלם צבאי בחיל האוויר.
בסיום שירותו הצבאי עבר רחל אמנו לתל אביב והחל להופיע יחד עם השחקן מאור גולדשטיין באולם צוותא בתל אביב במסגרת דומינו גרוס תחת שם הבמה "מאור ולירון", צמד קומי שהקימו השניים מספר שנים קודם לכן.
במהלך השנים הופיעו על במות ברחבי הארץ, תוכניות טלוויזיה ומערכוני אינטרנט.
בשנת 2007 השתתפו הצמד בתוכנית המערכונים "פרויקט ביפ", העפילו לגמר וזכו במקום הראשון יחד עם 4 צוותים נוספים, כפרס קיבלו תוכנית מערכונים נוספת בערוץ ביפ וברצועת הלילה של ערוץ 2 בשם "אין מה לראות".
עם סגירת ערוץ ביפ החלו מאור ולירון יחד עם יוצרים נוספים לכתוב ולהשתתף בתוכנית מערכונים לערוץ יס קומדי בשם "מצב כפית".
בשנת 2010 השתתף בסדרה "עספור" בתפקיד טולדו שופט הכדורגל.
בהמשך השתתף גם בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא במחזה "מסיבה לזהבית", בפרסומות, סרטונים ובסדרות הטלוויזיה "חברות", "מי נתן לך רישיון", "נוסבאום וגולדשטיין", "מה שאתם בוחרים", "על הספקטרום" ועוד.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד הראשי בסרט זוכה ציון לשבח בפסטיבל לקולנוע ים תיכוני במונפלייה (צרפת) "אנא מן אל יהוד".
בשנת 2020 השתתף בסדרה "הטבח" בתפקיד שבתאי הדייג.
לירון מיוחס (נולדה ב-10 ביוני 1985) היא אמנית כלי הקשה מן העולם, נגנית פאנטם, זמרת, יוצרת, כותבת ומורה למוזיקה וקצב.
מופיעה ומנגנת בישראל ובחו"ל, מייצגת את ישראל באירועי תרבות בחו"ל, מעבירה סדנאות אמן לכלי הקשה בארץ, באירופה ובארצות הברית.
פרזנטורית לכלי הקשה, מצילות ופאנטם של החברה הבינלאומית הגרמנית Meinl Percussion .
יצירותיה מושפעות בעיקר מן המוזיקה האפריקאית, ג'אז, פולק, מוזיקה יהודית מסורתית ומוזיקה מן המזרח.
מיוחס נולדה בשנת 1985 בירושלים.
בתור ילדה למדה גיטרה ופסנתר ולאחר שנחשפה למוזיקה מצרית, עת נפשה עם משפחתה בסיני, התחילה ללמוד נגינה על דרבוקה ודג'מבה.
בגיל 20 פנתה למסלול של לימודי מוזיקה מזרחית.
ב-2007 נסעה לאירופה כדי לעבוד בפרויקטים חקלאיים, שם נחשפה למסורות עתיקות של שירות פלמנקו (דרום ספרד), ומוזיקת טרנטלה בדרום איטליה.
בשנת 2008 הצטרפה לפרויקטים הומניטריים ובילתה שלושה חודשים במערב אפריקה (סנגל, גינאה וגמביה).
בקונאקרי בגינאה למדה במשך חודשיים תיפוף מערב אפריקאי מסורתי וריקוד, וניגנה בחתונות ומגוון טקסים מסורתיים עם להקה נודדת של נגנים מקומיים.
מיוחס למדה באקדמיה לג'אז בסיינה, איטליה, שם התמקדה בכלי הקשה עולמיים עם דגש על ג'אז.
היא ניגנה באנסמבלים ולמדה פסנתר וחצוצרה.
במהלך לימודיה נחשפה לאפרו ג'אז והצטרפה "גריוט דמבל'ה", משפחה של מוזיקאים מחוף השנהב, שם ניגנה לצד ברהימה דמבל'ה.
מאיטליה יצאה להופעות ברחבי המדינה, וכן ברוסיה ובפולין.
במקביל ניגנה והופיעה עם הקרקס הנודד Cantiere Ikrea.
עת חזרה לארץ, קיבלה מלגה של מוזיקאית מצטיינת ממשרד העלייה והקליטה והחלה להופיע עם מוזיקה מקורית שכתבה.
מאז השתתפה בשיתופי פעולה עם אנסמבל הריקוד של להקת "בת שבע", הפרויקט של קותימאן "דרך תל אביב", קפה גיברלטר, אתי אנקרי, מוריס אל מדיוני ועוד.
כן שיתפה מיוחס פעולה עם נגנית העוד הערבייה-נוצרייה הלן סבילא, ולקחה חלק בצעדת "נשים עושות שלום", שבמסגרתו הופיעה באירופה, ארצות הברית וברזיל, לצד יעל דקלבאום.
ב-2013 ניגנה בפרויקט מתופפים בצ'כיה בשם "Gathering of Drummers" ובנוסף השתתפה בפסטיבל "נשים בג'אז" ברומא.
ב-2014 החלה לעבוד על הפרויקט "לה ג'יטאנה" (הצוענייה) והופיעה בישראל, פולין, צ'כיה, סלובקיה והונגריה.
במקביל הקימה את טריו כלי ההקשה הנשי "מלאייקה טריו" יחד עם יעל שרוני ורוני בת-אור פרנס, אשר הופיעו בישראל ושווייץ והקליטו יחד אלבום ב-2016.
בין השנים 2016–2018 ניגנה והופיעה באירופה במסגרת הפרויקט "Sois 7 Luas", יחד עם המוזיקאי הפורטוגלי José Peixoto מהלהקה Madredeus .
מיוחס הקליטה את אלבום הבכורה שלה "La Gitana" ב-2018. האלבום הופק על ידי יעל דקלבאום וכורך בתוכו השפעות של טקסטים יהודיים, קצב אפריקאי, פולקלור איטלקי ועוד.
האלבום נתמך על ידי קמפיין מימון המונים ומיד לאחריו יצאה לטור באיטליה וישראל.
בנוסף הקליטה כלי הקשה עבור נגן הגיטרה Estas Tonne והמפיק האלקטרוני Nicola Cruz .
בשנת 2019, בעקבות יציאת אלבומה LA GITANA, הופיעה מיוחס בישראל בפסטיבל אינדינגב, פסטיבל מקודשת, פסטיבל יערות מנשה ופסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה.
בנוסף הופיעה במדינות צ'כיה, פולין, גרמניה, איטליה, ספרד ורוסיה והעבירה כיתות אמן בפסטיבל כלי ההקשה הבינלאומי בגרמניה "TAMBURI MUNDI".
בשנת 2020 השתתפה בפסטיבל ירושלים- בומביי בהודו במשלחת מטעם עיריית ירושלים והפיקה ליין של הופעות חצר- "בריזה", בעת הקורונה.
בשנת 2021 הוציאה מיוחס מיני אלבום אינסטרומנטלי בנגינה על פאנטם – In Between, שלווה בסיבוב הופעות בארץ והעברת סדנאות למידה על פאנטם ומיני אלבום אינסטרומנטלי Venus תחת הלייבל הבינלאומי Artist.
בשנת 2022 יצאה מיוחס לסיבוב הופעות סולו בהודו, צ'כיה, גרמניה, פולין והופעת דואו במסגרת פסטיבל ג'אז בקולוסאום ברומא וסיבוב הופעות נוסף עם הקוורטט ב-8 ערים שונות בצ'כיה.
בשנת 2023 הוציאה מיוחס אלבום שלישי- "קלאמור" בליווי סבב הופעות בישראל, שווייץ, איטליה, פורטוגל, צ'כיה, גרמניה ורוסיה.
הפיקה מוזיקלית וביצעה במופע "גוף הברכה" מאת הכאורוגרפית שירה אביתר.
הצטרפה לצוות הנגנים בפרויקט המוזיקלי – חברתי "קולולם" והופיעה בבית הכנסת העתיק בפירנצה שבאיטליה, לכבוד יום תרבות יהודית באירופה.
בנוסף הצטרפה לסגל המורים בבית הספר למוזיקה אתנית בצפת "מקאמאת" והלחינה מוזיקה מקורית לסדרה מאת דנה מודן – אבירם כץ.
בשנת 2024 השתתפה במופע מחול והלחינה מוזיקה מקורית לגרסה של "הדיבוק" של אנסקי באיטליה – Matera, שיתפה פעולה וניגנה באנסמבל של הזמרת דיקלה במופע משותף עם הכאורוגרפית יסמין גודר והופיעה בגרמניה, אוסטריה וישראל.
יצרה מוזיקה מקורית עם נגן כלי ההקשה הלבנוני – מאהר מעתוק ושיתפה פעולה עם נגנית הסנטור והדאף ארזו רזהבני איראן – גרמניה.
יצאה לסיבוב הופעות של טריו באירופה בפסטיבלים של מוזיקה ותרבות יהודית, במקביל להעברת סדנאות לכלי הקשה באוסטריה, צ'כיה וספרד.
הצטרפה לצוות המורים ב"גראז'", המכינה הקדם אקדמית לאמנויות ביפו.
החל משנת 2019 ועד היום מיוחס מנגנת ומופיעה באירופה בטריו של הזמרת האמריקאית Peia.
אלבום פאנטם אינסטרומנטלי, IN BETWEEN 2021
מיני אלבום אינסטרומנטלי Venus 2021
אלבום מקורי La Gitana, 2018
נגינהב ב־EP "תפילת האמהות"של יעל דקלבאום, 2017
לירון זרקו (נולד ב-23 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הבלם.
זרקו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, ובקיץ הצטרף להפועל כפר סבא במדיה שיחק ארבע עונות.
בקיץ , זרקו חזר להפועל פתח תקווה.
ב-16 באוגוסט, זרקו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 להפועל נצרת עילית במסגרת גביע הטוטו.
כעבור עונה חזר להפועל כפר סבא, לה סייע לחזור לליגת העל.
ב-16 ביולי 2008, זרקו חתם בהפועל באר שבע.
עם באר שבע, זרקו זכה בגביע הטוטו הלאומית והיה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל אחרי 4 שנים בלאומית.
ב-6 ביולי 2009, זרקו חתם בצ'ונצ'ינג ליפאן מליגת העל הסינית.
ב-31 בינואר 2010, זרקו חזר לישראל וחתם בבני סכנין.
ב-5 בינואר 2011, זרקו נעצר בחשד שסחט את שחקן הפועל תל אביב לשעבר דאגלס דה סילבה.
כ-11 חודשים לאחר מכן, בית המשפט גזר עליו חצי שנה של עבודות שירות.
לירון שפר (נולד ב-12 במרץ 1978) הוא מפיק מוזיקלי ישראלי ומעצב סאונד, מטכנאי ההקלטות הוותיקים בישראל.
לירון שפר נולד וגדל ברעננה.
בעקבות אהבתו למוזיקה בגיל הצעיר, החל ללמוד סאונד, טכנאות אולפן והפקה מוזיקלית בגיל 15 בבית הספר לסאונד של יואב גרא.
מורו היה ראובן שפירא, מחלוצי הסאונד במוזיקה הישראלית.
במהלך לימודיו החל לעבוד בתחום, תחילה בדיבוב והאלבום הראשון שהקליט היה אלבומה של הזמרת ורדינה כהן, "מי אמר ש..." אחותו של יזהר כהן.
במקביל, ב-1993 החל לעבוד באולפני זזה בתל אביב שהפך לאחד האולפנים המוכרים בישראל והיה למנהל הצוות הטכני באולפן וטכנאי הבית במשך 17 שנים.
שפר היה מהנדס הסאונד המוביל בשניים מאלבומי ההופעות המצליחים ביותר במוזיקה הישראלית: "כוורת בפארק" (מופע האיחוד של להקת כוורת ב-1998) ו"ריטה רמי - המופע המשותף" - האלבום מכר 90 אלף עותקים בתוך כ-8 חודשים והמשיך ומכר למעלה מ-150,000 עותקים וזכה באלבום פלטינה משולשת.
ב-2014 הקים לירון שפר יחד עם המפיק המוזיקלי והמוזיקאי פילוני (דני קרק) והמוזיקאי עמית שגיא את אולפני Jaffa Sound Arts ביפו העתיקה.
בעקבות עבודתו הפך למרצה לסאונד והפקה מוזיקלית בבתי הספר "רימון", "המכללה למנהל" ו-"מכללת BPM".
שפר מתגורר בתל אביב-יפו, עם אשתו מיכל ולהם שני ילדים.
לירון בר שדה (נולדה ב-29 באפריל 1959) היא דיפלומטית ישראלית, שכיהנה כשגרירת ישראל באירלנד.
בעבר כיהנה גם כשגרירת ישראל בלטביה.
בר שדה נולדה ברודזיה, ועלתה לישראל בגיל שנתיים.
סיימה תואר ראשון בספרות עברית ואנגלית (1983) ותואר שני בספרות עברית (1985).
בר שדה סיימה את קורס הצוערים של משרד החוץ בשנת 1992 וכיהנה במגוון תפקידים.
שירתה כנספחת תרבות בשגרירות ישראל בבלגיה (1992–1996) ובמחלקה לתיאום בינלאומי, עם אחריות לפרויקטים בדרום מזרח אסיה וצפון אפריקה (1996–1999).
הייתה יועצת במשלחת ישראל לאיחוד האירופי ולנאט"ו, עם אחריות לסוגיות מדיניות וביטחוניות (1999–2003), ולאחר מכן ראש המחלקה האחראית על ההיבטים הכלכליים של מדיניות החוץ במרכז למחקר מדיני (2003–2006).
הייתה מתאמת בפרויקטים של האיחוד האירופי (ENP ו-TAIEX) (2007–2008).
כיהנה כסגן ראש המשלחת בשגרירות ישראל באיטליה (2008–2012) וכראש המחלקה האחראית לזכויות אדם וארגונים הומניטריים (2012–2015).
באוגוסט 2015 החלה את כהונתה כשגרירת ישראל בלטביה כשהגישה את כתב האמנתה לנשיא ריימונדס ויוניס, וכיהנה בתפקיד עד אוגוסט 2019. לאחר מכן שירתה בלשכה לדיפלומטיה תרבותית במשרד החוץ.
ביוני 2021 אושר מינויה לשגרירה באירלנד, ובאוקטובר באותה שנה הגישה בר שדה את כתב האמנתה לנשיא אירלנד מייקל היגינס.
באוגוסט 2023 הוחלפה בתפקיד על ידי דנה ארליך.
בר שדה נשואה ואם לשני ילדים.
לירון אפלמן (נולד ב-1984) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המכהן כמפקד חטיבת ההרים (חטיבה 810).
קודם לכן שימש כמפקד חטיבת עודד, מפקד גדוד נחשון וקצין האג"ם של אוגדת הבשן.
אפלמן התגורר בנערותו עם אימו בפריז, ועלה לישראל על מנת לשרת בצה"ל.
במרץ 2003 התגייס לצה"ל ושובץ לגדוד לביא בחטיבת כפיר, עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
בהמשך שירותו מונה לקצין האג"ם של חטיבת כפיר, בסיום תפקידו יצא ללימודים בפו"ם, הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף חי"ר במרכז הלאומי לאימונים ביבשה.
בין השנים 2018–2020 כיהן כמפקד גדוד נחשון ובין השנים 2020–2022 שימש כקצין האג"ם של אוגדת הבשן.
בשנת 2022 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עודד עליה פיקד במסגרת מלחמת חרבות ברזל.
ב-13 ביוני 2024 מונה למפקד על חטיבת ההרים, ופיקד עליה במבצע חיצי הצפון וכן בכיבוש החרמון הסורי כחלק ממבצע חץ הבשן.
בספטמבר 2025 נקבע כי אפלמן ייצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי.
אפלמן בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון וצבא וביטחון ומוסמך במדיניות ציבורית.
הוא מתגורר בקריית מוצקין, נשוי לאפרת ואב לשלושה.
לירוי צ'יאו הוא טייס חלל אמריקאי-סיני שהשתתף בתוכנית מעבורת החלל האמריקאית וביקר בתחנת החלל הבין-לאומית.
לירוי צ'יאו נולד במילווקי למשפחת מהגרים סינים מטייוואן.
זמן קצר לאחר הלידה המשפחה עברה לקליפורניה.
בשנת 1978 צ'יאו החל לימודים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וסיים אותה בשנת 1978 עם תואר בהנדסת כימיה.
כבר באותה שנה הוא קיבל תואר שני מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
בשנת 1987 הוא קיבל באותו מוסד תואר שלישי.
בנשים 1987–1989 צ'יאו עבד בחברה פרטית ובהמשך עד לשנת 1990 עבד במעבדה הלאומית לורנס ליברמור.
בשנת 1990 צ'יאו התקבל ליחידת האסטרונאוטים.
לאחר סיום קורס הכנה הוא הועסק בתפקיד טכני במרכז החלל ג'ונסון.
הוא נכלל בצוות STS-65 של מעבורת החלל קולומביה כמומחה משימה (רוברט קבאנה היה מפקד צוות).
בשנת 1996 צ'יאו היה מומחה משימה בצוות של STS-72 על סיפון מעבורת החלל אנדוור (בריאן דאפי היה מפקד צוות).
במהלך המשימה צ'יאו ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-7 שעות.
בשנת 2000 צ'יאו טס בפעם השלישית כמומחה משימה של STS-92 על סיפון מעבורת החלל דיסקברי (בריאן דאפי היה מפקד צוות).
במהלך המשימה צ'יאו ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-12 שעות.
בשנת 2004 צ'יאו טס לתחנת החלל הבין-לאומית בחללית סויוז TMA-5 כמפקד משלחת מס' 10 לתחנת החלל הבין-לאומית ביחד עם סליז'אן שריפוב מרוסיה.
הם שהו בתחנת החלל כחצי שנה וחזרו לאחר השלמת התוכנית.
במהלך המשימה צ'יאו ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-10 שעות.
לאחר פרישה מנאס"א צ'יאו עבד בתעשיית החלל.
תקופה מסוימת הוא עבד בחברה "אקסקליבר-אלמאז" שניסתה לקדם תיירות בחלל.
במרץ 2006 הוא מונה לפרופסור באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה.
לירון שמם (נולדה ב-26 במאי 1980) היא עיתונאית ישראלית בחדשות 13.
שמם היא נכדתו של יוסף גוטפרוינד, שהיה אחד הנרצחים בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
שמם החלה את עבודתה העיתונאית כתלמידת תיכון בשנת 1996 בעיתון "כל העיר" בירושלים.
בהמשך, שימשה ככתבת במספר עיתונים נוספים.
ביניהם, "רייטינג", "העיר" ו"את", והייתה כתבת תרבות ומגזין בחדשות ערוץ עשר.
בשנת 2011 הצטרפה ל"מאקו" והייתה לכתבת מגזין בתוכניות שונות בקשת 12. ביניהן "אנשים" ו"ערב טוב עם גיא פינס" וכן, בחדשות סוף השבוע של חדשות 12.
בפברואר 2023 הצטרפה לחדשות 13 ככתבת מגזין במהדורת השבת.
היא נשואה לנמרוד קליין, ולזוג שני ילדים.
לירון אטיה (נולד בשנת 1986) הוא זמר, מוזיקאי ופזמונאי ישראלי, סולן להקת הפיל הכחול.
אטיה נחשב לדמות מעוררת השראה בשל יצירתו המוזיקלית הייחודית ומאבקו האישי לאחר תאונת סקי שעבר בשנת 2005, בה נותר משותק בפלג גופו התחתון.
מאז, מתנייד אטיה בכיסא גלגלים, אך המשיך ליצור ולהופיע.
התאונה הובילה לשינוי משמעותי בחייו, אך הוא לא נתן לה להפריע ליצירתו.
מאז הוא משמש כסמל לנחישות והתמודדות עם משברים.
התאונה אף נתנה השראה לשירים רבים שכתב, שבהם הוא משלב תכנים אישיים ואוניברסליים.
לירון אטיה הוא הסולן והמייסד של להקת "הפיל הכחול", אחת מהלהקות המובילות בז'אנר הרוק האלטרנטיבי בישראל.
הלהקה זכתה לפופולריות בזכות שילוב סגנונות מוזיקליים מגוונים ושירים עם עומק רגשי ונושאים חברתיים.
אטיה כותב ומלחין את רוב שירי הלהקה, בהם עוסק בנושאים כמו אהבה, חופש, כאב אישי והתמודדות עם אתגרים.
לאחר התאונה בשנת 2005 הפך המאבק הפיזי והרגשי לחלק בלתי נפרד מהיצירה המוזיקלית של אטיה, והשירים שהוא כותב מאז מבטאים תכנים עמוקים יותר של תקווה, כוח והתמודדות עם החיים במצב חדש.
בשנת 2021 שב להופיע לאחר הפסקה של תשע שנים, כשחזרתו לבמה לוותה בהתאמות מיוחדות להנגשת המופע עבורו.
במהלך חופשת סקי בחרמון בשנת 2005, אטיה עבר תאונה קשה שהובילה לשיתוק בפלג גופו התחתון.
הוא אושפז בשיקום במחלקה לשיקום שדרה בבית לוינשטיין כעשרה חודשים, ושם סביב מיטת חוליו נולדה הלהקה הפיל הכחול שמשמעות השם הוא ה-Blue Pill, הכדור הכחול אותו היה לירון נוהג לקחת במהלך האשפוז לשיכוך הכאבים.
חבריו מספרים:"מתוך הכאב צמחה המוזיקה… המון חברים הגיעו לשם… היינו יושבים בגינה של בית לוינשטיין, מזמינים פיצות ומנגנים.
בחודשים הראשונים התמקמנו על המדשאה, לירון שכב על המיטה, כי עדיין לא היה יכול לשבת על כיסא גלגלים.
כשלא היה יכול לכתוב בעצמו, הוא הכתיב לנו אקורדים ומילים לשירים."
לאחר הפציעה, אטיה הפך לדמות מרכזית במאבק להנגשת המרחב הציבורי עבור אנשים עם מוגבלויות.
הוא יזם את פרויקט "תו נגיש פה", המיועד לסמן מקומות נגישים לאנשים עם מוגבלויות, בדגש על הופעות ומקומות תרבותיים.
המיזם זכה לתמיכה מאמנים בולטים כמו אסף אמדורסקי וקובי אפללו.
בנוסף, קיבל אות הוקרה מעיריית ירושלים על פועלו בתחום זה.
לירון אטיה נמצא בזוגיות עם השחקנית והדוגמנית שרה דיין.
בשנת 2021 העלה לירון קליפ ביתי שלו עם בת זוגו, ובו גרסת כיסוי לשיר של אלביס פרסלי, "אני לא יכול שלא להתאהב" (Can't Help Falling In Love) שהפך ויראלי.
באותו הערב הקליפ כבר שודר בתוכניות טלוויזיה כמו "הצינור" ברשת 13 ו"שש" עם עודד בן־עמי בקשת 12.
אטיה זכה להוקרות על פועלו למען הנגשה והעלאת מודעות לנושאים של אנשים עם מוגבלויות, בין היתר כאות הוקרה מעיריית ירושלים.
ועדת הפרס נימקה את הסיבות למתן האות: "פעילותו המבורכת והמשמעותית של אטיה לקידום עצמאות, שוויון ושותפות מלאה של אנשים עם מוגבלות בחברה, בין היתר ביוזמות להנגשת מרחבים שעד היום היו מדירים, כגון הנגשת בתי עלמין, ולהבדיל, הופעות תרבות והגברת נוכחות תקשורתית".
בשנת 2023 יצר המעצב אלרון בוקאי פונט חדש המבוסס על כתב ידו של אטיה מתקופת לימודיו בתיכון, שנעלם בעקבות תאונת הסקי.
הפונט, שנקרא "פיל כחול", זמין לשימוש חופשי והוא מאפשר ללירון להתחבר מחדש ליצירה בכתב.
לירוי פרסי היה עורך דין, בעל מטעים ופוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מיסיסיפי בשנים 1910–1913.
פרסי צבר הון רב מעבודתו כעורך דין.
לעיתים שולם לו שכרו בשטחי אדמה, וכך הפך לבעל מטעים גדול בגרינוויל, מיסיסיפי, בלב דלתת המיסיסיפי.
המטע שלו, "Trail Lake", השתרע בסופו של דבר על פני 20,000 אקר, ועבדו בו חוכרים שחורים ומהגרים איטלקים.
בנוסף, הוא שכר אדמות במחוז צ'יקוט שבדלתת ארקנסו.
השפעתו הגוברת הובילה אותו לעסוק בפוליטיקה.
בשנת 1910 נבחר על ידי בית המחוקקים של מיסיסיפי לסנאט של ארצות הברית.
בשנת 1912 הפסיד בבחירות הישירות הראשונות לסנאט במדינה לפופוליסט ג'יימס ורדמן, תומך עליונות לבנה, שתקף את פרסי על עמדותיו המתונות יחסית בנושא הגזע ועל השתייכותו לאליטה של בעלי המטעים.
ורדמן, שגם הוא היה דמוקרטי, התמודד ללא מתחרים בבחירות הכלליות.
בשנת 1922 עלה פרסי לכותרות ברחבי המדינה כאשר עמד בגלוי נגד נציגי הקו קלוקס קלאן שניסו לגייס חברים בגרינוויל, ואיחד את תושבי האזור להתנגד להם.
במהלך שיטפון מיסיסיפי הגדול של 1927, מינה את בנו, ויליאם אלכסנדר פרסי, לפקח על עבודתם של אלפי פועלים שחורים שהועסקו בהקמת סוללות ההגנה ליד גרינוויל.
פרסי נולד ב-9 בנובמבר 1860 בגרינוויל שבמיסיסיפי, והיה נכדו של צ'ארלס "דון קרלוס" פרסי.
הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת הדרום שבסואני בשנת 1879, ולאחר מכן בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה בשנת 1881, ובאותה שנה הוסמך לעריכת דין.
פרסי עבד כעורך דין בגרינוויל, מיסיסיפי.
בשנותיו הראשונות קיבל תשלום מחלק מלקוחותיו בסוסים, ומאחרים באדמות – וכך רכש 20,000 אקר.
במטע שלו עבדו חוכרים שחורים, שהיוו את רוב האוכלוסייה במחוז מאז ימי העבדות.
פרסי נהג להעניק לחוכרים תנאים טובים יותר מהממוצע, הקים בתי ספר לילדי העובדים ואפשר להם לרכוש אדמות.
הוא ניסה ליצור קהילה עצמאית ומשגשגת במטע.
לאחר שהחל לעסוק בעריכת דין, נישא פרסי לקמיל, אישה קתולית ממוצא צרפתי.
לשניים נולדו שני בנים, אך רק אחד מהם – ויליאם אלכסנדר פרסי (1885–1942) – הגיע לבגרות.
ויליאם הלך בעקבות אביו במקצוע המשפטים, שירת בהצטיינות במלחמת העולם הראשונה, ונודע בזכות זיכרונותיו Lanterns on the Levee: Recollections of a Planter's Son וכן בזכות שירתו.
הוא לא נישא מעולם, ואימץ את שלושת בני דודיו היתומים – בהם ווקר פרסי, שהפך לסופר מפורסם וזכה בפרס הספר הלאומי על ספרו הראשון The Moviegoer.
עבודת כפייה ותקופת ג'ים קרואו
פרסי החזיק גם אחזקות נוספות, ובהן מטע "Sunnyside" במחוז צ'יקוט שבארקנסו.
כדי להתמודד עם מחסור בעובדים גויסו לשם מהגרים איטלקים בשנת 1895, אך רבים מהם עזבו לאחר שגילו תנאי עבודה קשים במיוחד.
אחרים נותרו אך טענו כי הם כלואים במעגל של חוב תמידי.
בעקבות תלונותיהם, פתחה ממשלת תאודור רוזוולט בחקירה פדרלית, והחוקרת מרי גרייס קווקנבוס קבעה כי התנאים במקום מהווים למעשה עבודת כפייה.
עם זאת, בשל קשריו של פרסי בממשל, הדוח נקבר ולא ננקטו צעדים נגדו.
במקביל, דמוקרטים לבנים המשיכו לפעול לדיכוי זכויות ההצבעה של שחורים.
בשנת 1890 חוקקה מדינת מיסיסיפי חוקה חדשה שהגבילה את הצבעתם של שחורים באמצעות מסי הצבעה, מבחני קריאה ו"חוק הסב".
זכות ההצבעה שלהם הושבה רק לאחר העברת חוק זכויות ההצבעה בשנת 1965.
לאחר מותו של הסנאטור ג'יימס גורדון, התכנס בית המחוקקים של מיסיסיפי למנות מחליף.
רוב המחוקקים תמכו בג'יימס ורדמן הקיצוני, אך מתנגדיו התאחדו סביב פרסי כדי למנוע את בחירתו.
בשנת 1910 נבחר פרסי לסנאט – האחרון שנבחר בדרך זו לפני התיקון ה־17 לחוקה, שקבע בחירות ישירות לסנאטורים.
פרסי כיהן בסנאט עד 1913. בבחירות המקדימות של 1912 הובס על ידי ורדמן, בקמפיין שנוהל על ידי תאודור בילבו, שהתמקד בהסתה מעמדית וגזעית.
פרסי הוצג כאריסטוקרט מנותק, למרות מאמציו לקדם חינוך לשחורים ולשפר את היחסים הבין־גזעיים.
לאחר הפסדו פרש מהפוליטיקה, ניהל את מטעו "Trail Lake" ועסק בעריכת דין עבור חברות רכבת ובנקים.
משקיעים בריטיים שכרו אותו לנהל את מטע הכותנה הגדול ביותר בארצות הברית, והוא קיבל 10% מהרווחים.
בשנת 1922 התפרסם ברמה הלאומית כשהתעמת עם נציגי הקו קלוקס קלאן בגרינוויל.
במהלך נאום של מנהיג הקלאן, ג'וזף קמפ, שקרא נגד שחורים, יהודים וקתולים, עלה פרסי לבמה, פירק את טענותיו אחת לאחת וזכה לתשואות הקהל.
לאחר מכן, הועלתה להצבעה החלטה (שנוסחה בחשאי על ידו) לגנות את הקלאן – והיא התקבלה.
הקלאן נאלץ לעזוב את המחוז, ונאומו של פרסי זכה לשבחים בעיתונות הארצית.
במהלך שיטפון נהר המיסיסיפי ההרסני של 1927, שהציף מיליוני אקרים של אדמות חקלאיות, ניהל פרסי מאמצים להגן על גרינוויל.
הוא השתמש באלפי פועלים שחורים לחיזוק הסוללות, אך נמתחה עליו ביקורת חריפה לאחר שדווח כי מנע מהעובדים לעזוב את המקום וכפה עליהם לעבוד ללא תשלום גם בחלוקת סיוע של הצלב האדום.
פרסי נפטר בליל חג המולד, 24 בדצמבר 1929, מהתקף לב, בגיל 69. על שמו נקרא "פארק המדינה לירוי פרסי" שבמיסיסיפי.
לירון דורון-לוי (נולדה ב-24 ביולי 1979) היא מנכ"לית מרכז השלטון המקומי בישראל.
נולדה ברמת גן וגדלה בגני תקווה.
שירתה בצה"ל בלשכת ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
בעלת תואר בוגר במנהל עסקים עם התמחות בחשבונאות, מהקריה האקדמית אונו ותואר מוסמך במנהל ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת בר-אילן.
בתחילת דרכה עבדה במגזר העסקי בתפקידי ניהול.
בגיל 24 מכרה את החברה שהקימה, חברת ספייסי ג'וב, לחברת "זמן אמיתי", ולאחר מכן בשנים 2004–2009 הייתה בעלת המסעדה "מונטיליו" בסביון.
בשנים 2011–2015 הייתה שותפה בייסוד חברת "קונסטה", שפיתחה כלי ליצירת שידורים חיים בעולם הניו-מדיה, ושימשה בה כסמנכ"לית שיווק ופיתוח עסקי.
בשנת 2016 הצטרפה למרכז השלטון המקומי בישראל ושימשה כשלוש שנים כראש מטה יו"ר מרכז השלטון המקומי בישראל.
בשנת 2020 מונתה לסמנכ"ל אסטרטגיה, קשרי ממשל וראש מטה יו"ר מרכז השלטון המקומי בישראל.
במסגרת תפקידה ניהלה במהלך מגפת הקורונה בישראל את מערך הקורונה בשלטון המקומי מול מערכי החירום של הרשויות המקומיות.
בשנת 2022 מונתה למשנה למנכ"ל מרכז השלטון המקומי בישראל.
במסגרת תפקידה עסקה בהתמודדות הרשויות המקומיות במהלך מלחמת חרבות ברזל.
החל ממאי 2024 היא משמשת כמנכ"לית מרכז השלטון המקומי בישראל, והיא האישה הראשונה שמשמשת בתפקיד זה.
גם בתפקידה זה עסקה בהתמודדות הרשויות המקומיות עם תוצאות מלחמת חרבות ברזל ופגיעות מלחמת 12 הימים.
משמשת כחברת דירקטוריון במספר הנהלות, ביניהן:
2019–הווה: משקיפה בדירקטוריון החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי.
2021–הווה: חברת "MuniBox"- חברת בת של מרכז השלטון המקומי בישראל.
2022–הווה: רום, קרן ההשתלמות לעובדי הרשויות המקומיות.
2025–הווה: הקרן להרחבת ההשקעה בתושב ולהגדלת היצע הדיור.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בשנת 2013 נבחרה דורון-לוי כחברת מועצה בעיר גני תקווה, כחלק מהרשימה המובילה בקואליציה העירונית, רשימת "את בראשות ליזי דלריצ'ה".
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בשנת 2018 התמודדה הרשימה שוב, ונתמכה על ידי מפלגת יש עתיד.
כחברת המועצה החזיקה בתיק קהילה, והייתה אחראית על הקמת מערך המתנדבים ופורטל ההתנדבות "לתת" ביישוב.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בשנת 2024, ניהלה את מטה הבחירות של הרשימה הזוכה, רשימת "את".
בתחרות המצוינות במשאבי אנוש לשנת 2024 מטעם עמותת משאבי אנוש לישראל זכתה במקום הראשון על ייזום והקמת מיזם "המסייעת".
מיזם 'המסייעת' היא פלטפורמה דיגיטלית ארצית, לגיוס גמיש של כוח אדם למקצועות שבמחסור ברשויות המקומיות, למילוי מקום זמני.
בשנת 2025 נכללה ברשימת הנשים המשפיעות של גלובס, בזכות תרומתה לחיזוק השלטון המקומי.
נשואה ליניב לוי, איש הייטק, להם שלושה ילדים והם מתגוררים בגני תקווה.
לירז צ'רכי (נולדה ב-31 במאי 1978) היא שחקנית, מדבבת וזמרת ישראלית.
צ'רכי נולדה ברמלה, גדלה ברמת השרון ובהרצליה, במשפחה יוצאת איראן.
היא אחייניתה של הזמרת ריטה.
בתחילת דרכה שרה במקהלת לי-רון בהרצליה.
למדה במגמת תיאטרון בתיכון היובל בהרצליה.
בנוסף, השתתפה בפסטיבלים, הצגות ומחזות זמר בהם שיחקה ושרה, בהשפעת דודתה, הזמרת ריטה.
ב-1999, בתום שירותה בצה"ל בלהקת חיל חינוך, החלה ללמוד בבית הספר למשחק "בית צבי" וסיימה ב-2001.
ב-2004 השתתפה בסרטו של אבי נשר "סוף העולם שמאלה" בתפקיד שרה טלקר, נערה הודית המהגרת לעיירה בנגב ומפתחת חברות עמוקה עם ניקול ששון, דמותה של נטע גרטי.
על משחקה בסרט הייתה מועמדת צ'רכי לפרס אופיר.
ב-2009 שיחקה בסרטו של חיים בוזגלו "לחיות מחדש".
ב-2010 שיחקה בסרט האמריקאי "משחק הוגן" על פרשת פליים, בכיכובם של שון פן ונעמי ווטס, שם גילמה את דמות הד"ר זהרה.
ב-2011 השתתפה צ'רכי בסרט הקולנוע "טור אחד לחלום".
ב-2012 שיחקה בסרטו של ירון זילברמן "כלים שלובים" לצידו של פיליפ סימור הופמן.
ב-2017 הצטלמה לסרטו של דניאל וקסמן, "עכו חלומות" בתפקיד פרידה, זמרת ערבייה.
צ'רכי שיחקה בהצגות התיאטרון "רמבטיקו" ו"עיר הנפט" בתיאטרון חיפה וכן בתיאטרון הקאמרי.
ב-2006 השתתפה בהצגת התיאטרון "ברנשים וחתיכות" בתפקיד שרה.
כמו כן, צ'רכי שיחקה גם במחזמר לילדים "פרח לב הזהב" בהפקת בית צבי בשנת 2001 (כשהייתה כבר בוגרת הביה"ס).
ב-2009 השתתפה בהצגת התיאטרון "בראבו", וכן בתור שחקנית אורחת בהצגה "מסכות או לא להיות".
בחנוכה 2009 השתתפה במחזמר "זורו".
ב-2012 החלה צ'רכי לשחק במחזמר "פרח השכונות" בתיאטרון באר שבע, פרי עטו של קובי אוז, בתפקיד אורית לצד גיא זו-ארץ.
ב-2004 השתתפה בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "המשאית" לצידם של זאב רווח וסמי הורי.
ב-2006 גילמה צ'רכי את דמותה של מיטל אוגניסיאן לצד יהודה לוי ועדי הימלבלוי בטלנובלה "האלופה" ב-HOT3.
ב-2011, 2013 ו-2017 שיחקה את חברתו של אדם (תום אבני) שלימים התחתנו, כנרית, בסדרה "סברי מרנן" של קשת.
במרץ 2015 עלתה לשידור סדרת הטלוויזיה "איפה אתה חי?" בהשתתפות צ'רכי.
ב-2016 השתתפה בסדרה "שכונה" בתור נינה, הבת של הקוברה אשר רוצה לנקום את נקמת אביה ההרוג ולקחת את מטה אהרון.
ב-2020 גילמה את סוכנת המוסד יעל קדוש בסדרת הריגול הישראלית מבית כאן 11 "טהרן", עונה 1, שנמכרה גם ל-Apple TV+.
החל ממאי 2024 השתתפה בעונה השלישית של "רוקדים עם כוכבים" בקשת, והודחה עשירית.
החל משנת 2000 דיבבה לעברית דמויות שונות בסדרות וסרטים, ביניהן דידי בסרט "באטמן הדור הבא: שובו של הג'וקר", רובי בסדרה "מקס ורובי", קארין ג'ונליי בסדרה "מדבוט", פידג'ט בסדרה "אקשן מן", פנטג'ירו בסדרה "הנסיכה פנטג'ירו", סו בסרט "מולאן 2", דארסי בסדרה "מועדון ווינX" וגברת פרים בסרט "קרוקודיל לייל".
באוקטובר 2004 הוציאה צ'רכי סינגל ראשון בשם "עוד צהריים", לקראת אלבומה הראשון.
בחודש דצמבר השתתפה בפסטיבל השירים של ישראל, בו שרה את השיר "שיר מנוחה" בדואט עם כותב השיר ארי גורלי.
בתחילת 2005 יצא אלבום הבכורה של צ'רכי "לירז צ'רכי", ממנו התפרסמו השירים "הכל יהיה בסדר", "אל תפסיק" ו"ריסים".
את רוב שירי האלבום כתב, הלחין ועיבד זיו קוז'קרו.
בדצמבר 2006 השתתפה צ'רכי בפסטיגל וביצעה בו את השיר "מלכה קרה" שזכה במקום השביעי.
באוגוסט 2012 יצא אלבומה השני של צ'רכי, "רק לְךָ מותר", בהפקתו המוזיקלית של יוני פוליקר.
הסינגל הראשון מתוכו יצא בינואר של אותה שנה ונקרא "אל תסרגי לו סוודר".
בין הכותבים והמלחינים של האלבום אהובה עוזרי, גלעד כהנא, סגיב כהן, רחלי שביט, דן תורן, יוני פוליקר, רמי קלינשטיין, קובי אוז, דיקלה ועוד.
ב-2016 החליטה צ'רכי לחזור לשורשיה מאיראן ויצרה ביצועים חדשים ועדכניים לשירים אירנים משנות השישים והשבעים, עליהם גדלה בבית הוריה.
יחד עם יובל חבקין (ריג'ויסר) שהפיק את הפרויקט, נוצר פרויקט עדכני עם בסיס שורשי.
בשירים הפרסיים הישנים יש נגיעות של ביטים וגרוב אך הם נותרו נאמנים למקור.
באפריל 2017 יצא האלבום Naz, וקיבל ביקורות אוהדות מהקהל וכלי התקשורת.
האלבום כלל את השיר "Zendegi", גרסת כיסוי לשירה של הזמרת פוראן.
בנובמבר 2020 יצא אלבומה השני Zan (נשים בפרסית), שהופק על ידי אורי בראונר כנרות.
האלבום נכתב בהשראת הנשים השתוקות באיראן והקלטותיו בוצעו בישראל ובאיראן.
בשנת 2020 השתתפה בשנית בפסטיגל לרגל 40 שנות קיומו וגילמה שוב את מלכת הקרח.
בפברואר 2022 השתתפה באלבום Remotely Close בו היא מבצעת את השיר Azizam עם הראפר הטורקי Kamufle שגם הפיק את השיר.
בפברואר 2024 ביצעה את השיר "מישהו" (אהוד מנור/מתי כספי) בפרק 10 של סדרת הרשת "שיר תקווה", שהפיק בית אבי חי.
בספטמבר 2004 נישאה צ'רכי למוזיקאי זיו קוז'וקרו (קוז'ו).
ב-2010 החלה מערכת יחסים יחד עם תום אבני.
ב-10 במאי 2013 נישאה בשנית לאבני.
ב-1 בנובמבר 2013 נולדה בתם הבכורה, וב-11 באפריל 2018 נולדה בתם השנייה.
ב-12 באוקטובר 2025 השניים הודיעו על פרידה.
לירית בָּלָבָּן (נולדה ב-11 בדצמבר 1971) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית.
בלבן נולדה בקיבוץ שער העמקים וגדלה בקריית טבעון; בלבן בת לעודד בלבן, פרופסור לפילוסופיה, שנולד בארגנטינה, ולאסתר בלבן, שעסקה בהוראה, ונולדה בקובה.
אחותו של המוזיקאי והאנימטור עילי בלבן.
בגיל 4 הוריה התגרשו והיא גדלה יחד עם אחיה אצל אמה.
בצבא שירתה בלבן בגרעין נח"ל אמנויות.
לאחר השירות הצבאי התקבלה ללימודי משחק ב"סטודיו למשחק ניסן נתיב" בירושלים.
היא סיימה ללמוד בגיל 24, והחלה לשחק בהצגות בתיאטרון עכו.
פריצת הדרך הראשונה שלה הייתה בערב "פגע וברח תיאטרון" בצוותא.
היא ביצעה מונולוג של חנוך לוין.
לאחר מכן שיחקה בהצגות "בנות" ו"מקושקשת".
בשנת 1994 השתתפה בסרט הקצר "בידיים טובות", פרויקט הגמר של הבמאי עודד דוידוף בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
בשנת 2001 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "שחר" ושיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "שחקנית ספסל" שזכה בפרס בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
בשנת 2003, שיחקה בסרט "סימה וקנין מכשפה" בבימוי של דרור שאול ובתפקיד אורח בסיטקום "החיים זה לא הכל", כיועצת ההנקה, בלהה גורלי.
בשנת 2004 השתתפה בסדרה "משפחת קמיצ'לי", ששודרה בערוץ 2. הסדרה, שהתבססה על פורמט בריטי בשם "משפחת קומאר" ירדה מן המרקע לאחר שישה פרקים.
באותה שנה השתתפה בתוכנית "קומי קומי" בתור מתחנית, ובסרט "אהבה קולומביאנית".
בשנת 2006 השתתפה בתוכנית "בלאגן ועד אילת" ששודרה בערוץ ג'טיקס בתפקיד עורכת דין דינה מנשה וסבתא לאה.
בשנים 2007–2014 השתתפה בסדרת הפשע "הבורר" במשך ארבע עונות בתפקיד נעמי כפית, בתו של ברוך אסולין (משה איבגי).
לאחר התפקיד ב"הבורר" הופיעה בסדרה "בלי גרביים" בערוץ לוגי.
באותה השנה השתתפה גם בטלנובלה "בובות" בתפקיד עמליה שגב.
בשנת 2009 השתתפה בסדרת הדרמה "חצויה".
בשנת 2011 שיחקה בסדרה הקומית "כאן גרים בכיף" ששודרה בערוץ 10 בתפקיד הפסיכולוגית בעונה הראשונה והשנייה של הסדרה.
באותה שנה שיחקה בסרט "רסיסי אהבה" של ניסים נוטריקה.
בשנת 2012 שיחקה תפקיד אורח בסדרה נשואים פלוס בתפקיד חברה של מלי.
באותה השנה שיחקה בסרט "בלדה לאביב הבוכה" גילמה את דמותה של רבקה עזיזו.
בשנת 2013 שיחקה בהצגת הילדים "בגדי המלך החדשים" בתפקיד המלכה, לצידו של אבי גרייניק, שכתבה איילה קורקוס וביים אבי מלכה.
בשנים 2013–2018 שיחקה באותו הערוץ בסדרה הקומית "חברות", בתפקיד פזית, אחד מארבעה תפקידים ראשיים.
ב-2014 שיחקה בסדרת הנוער "גאליס" בתפקיד מילי נגב, מנכ"לית חברת פארמה פרופיט ושרת הבריאות.
ב-2015 החלה לגלם את דמותה של גבריאלה בושמיץ, הנבלת הראשית בסדרה "שוסטר ושוסטר".
בשנים 2016–2019 שיחקה את דמותה של כרמלה בסדרה "נעלמים", סדרת מסתורין לנוער של HOT בערוץ טין ניק שם שיחקה בתפקיד מנהלת בית ספר תיכון באשמורת.
באותה השנה גילמה את דינה שניידר בסדרה "מלאך של אמא".
ובאותה השנה גם התארחה בסדרה הקומית "סברי מרנן" ששודרה בערוץ 2 שיחקה בתפקיד קרנית.
ב-2018 שיחקה בסרט "ליידי טיטי" בתור מנהלת המתנ"ס, תקוה.
ב-2019 השתתפה בסדרה "תיק נעדר" ובסרט הקצר "בשם הבת".
בשנת 2021 השתתפה בצילומים לסדרה "העיר הטובה", ובסדרת הטלוויזיה לילדים "כראמל".
באותה שנה השתתפה בקומדיה "ארבע אימהות" בתיאטרון בית ליסין.
בשנת 2022 השתתפה בהצגה תפוחים מן המדבר בתיאטרון בית לסין בתפקיד שרה לצד תיקי דיין.
לצד ההצגה, מופיעה בלבן בערב סטנדאפ שלה, "יאללה בלבן", אותו כתבה עם אילן גנני.
כמו כן שיחקה באותה שנה בסדרה "העיר הטובה".
בשנת 2024 השתתפה ב"SING פסטיגל" לאחר שנדחה בשנה מלחמת חרבות ברזל.
בשנת 2025 משחקת בהצגה החופש של ג'קי בתיאטרון בית לסין.
בן זוגה לשעבר של בלבן הוא הארט דיירקטור, יואב סיני, ולהם שני בנים.
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאה2022פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוערהשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמהכראמל
מטר לירידים הוא מטר מטאורים בינוני (כ-20 קז"ש בשיא) המגיע לשיאו כל שנה ב-22 באפריל, כאשר כדור הארץ חולף דרך שובל האבק שמותיר אחריו השביט תאצ'ר (Thatcher).
הלירידים קרויים כך משום שנקודת ההקרנה (radiant) שלהם נמצאת בקבוצת הכוכבים נבל (בלועזית: Lyra).
ללירידים ידועה היסטוריה של התפרצויות, הגדולה האחרונה שבהן התרחשה ב-1982 עם כ-100 קז"ש.
התפרצויות בשנים קודמות התרחשו ב-1945, 1922, ו-1803. ההתפרצויות הגדולות הבאות חזויות להתרחש בשנים 2040 ו-2041.
לירן הנדל (נולד ב-2 באוגוסט 1973), כדורסלן ישראלי בספורט נכים.
הנדל נפצע בתאונת דרכים בגיל 18, בעקבותיה הוא משותק בפלג גופו התחתון.
לאחר מכן הוא החל לעסוק בספורט נכים (טניס וכדורסל).
בתחום הכדורסל נמנה הנדל בין חברי נבחרת ישראל לכדורסל נכים משנת 1993. בשנת 1999 הוא היה בין מייסדי עמותת קסם וחבר נבחרת הכדורסל של העמותה, בה הוא משמש כיום (2008) קפטן.
בשנים 2001–2002 שיחק הנדל בליגה האיטלקית לכדורסל נכים.
בשובו לארץ הוא חזר לנבחרת עמותת קסם ונבחרת ישראל ובשנת 2006 היה בין המאיימים בפרישה, במחאה על העיכוב בתשלומים לשחקניה.
במדי נבחרת קסם הנדל שותף לזכיותיה באליפות המדינה ותחרויותיה בגביע אירופה.
מדליהטורניר (שנה)תחוםזהב אליפות הליגה הלאומית (ישראל, 1999/2000) כדורסלארד גביע אירופה (2000/2001) כדורסלזהב אליפות המדינה (ישראל, 2002/2003) כדורסלזהב אליפות המדינה (ישראל, 2003/2004) כדורסלזהב אליפות המדינה (ישראל, 2004/2005) כדורסל
לירות כדי להרוג הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2007 מסוגת הפעולה הקומית.
בסרט כיכבו השחקן הבריטי קלייב אוון, האמריקאי פול ג'יאמטי והשחקנית האיטלקייה מוניקה בלוצ'י.
הסרט מאופיין בסצנות פעולה הכוללות קרבות אקדחים מרובי משתתפים, חלקם מוצגים בצורה גרוטסקית.
הסרט עוקב אחר מר סמית (אוון), צלף מוכשר ומרושש, אשר נחלץ לעזרתה של עוברת אורח הנרדפת על ידי מספר בריונים.
סמית מנסה להציל את הזרה, המתגלה כאישה בהריון, תוך כדי קרב יריות וירטואוזי עם רודפיה ובראשם הרץ (ג'יאמטי).
במהלך הקרב מיילד סמית את תינוקה של האישה, אך לא מצליח להציל את האישה עצמה והיא נהרגת במהלך הקרב.
סמית מחליט להגן על התינוק מפני הרודפים ופונה אל דונה (בלוצ'י), זונה אשר עברה לידה באחרונה ומתפקדת כמינקת.
יחד השניים מנסים להגן על התינוק מפני הרץ ושכירי החרב.
סמית ודונה מגלים שהתינוק נולד בהפריה מלאכותית כדי לשמש כתורם מח עצם לסנאטור חולה המתמודד על משרת נשיא ארצות הברית ומבטיח להגביר את הפיקוח על מכירת נשק בארצות הברית.
הרץ ושכירי החרב שלו נשכרו על ידי יצרן נשק בשם המרסון, המבקש להרוג את התינוק.
בתחילה מאמינים סמית ודונה כי מטרתו של יצרן הנשק היא להרוג את התינוק כדי למנוע מהסנאטור את התרופה.
לאחר מספר קרבות עם שכירי החרב של הרץ מחליט סמית לשלוח את דונה והתינוק למקום מסתור, בעוד שהוא הולך להיפגש עם הסנאטור במטוסו הפרטי.
לאחר שסמית עולה למטוס הוא מגלה כי הסנאטור עשה יד אחת עם הרץ.
הסנאטור מסביר כי ניסיונו להשיג תרופה דרך התינוק נכשל עוד לפני שהתינוק נולד, והוא החליט לפנות להמרסון בהצעה מפתה: המרסון יממן לסנאטור את הקמפיין, וזה בתמורה, על אף הבטחותיו לציבור הבוחרים, לא יגביר הפיקוח על מכירת הנשק.
סמית מוצא עצמו מוקף באנשי השירות החשאי של הסנאטור ושכירי החרב של הרץ במטוס בעודו באוויר.
הוא לוקח את הסנאטור בן ערובה ויורד לתא המטען.
סמית מחליט להרוג את הסנאטור בתקווה שמותו ישמש להעלאת הקמפיין בעד הגברת הפיקוח על מכירת הנשק לראש סדר היום והתקנות יועברו בסנאט האמריקאי.
לאחר הרצח נמלט סמית מהמטוס עם מצנח ואנשי השירות החשאי צונחים בעקבותיו.
בקרב אקדחים אווירי סמית מצליח להרוג את אנשי השירות החשאי, אך נפגע גם הוא.
עם נחיתתו על הקרקע מתעלף סמית ונלכד על ידי הרץ, אשר נחוש בדעתו לסיים את המלאכה.
הוא נלקח לביתו של יצרן הנשק ועובר עינויים, במהלכם הרץ שובר את אצבעותיו כדי שלא יוכל להשתמש עוד באקדח.
סמית מצליח להתגבר על שוביו ולהרוג את יצרן הנשק, ומצליח "לירות" כדורי אקדח על הרץ בעזרת חימום כדורים על להבות קמין.
בסיום הסרט נפגש סמית מחדש עם דונה והתינוק, אשר המתינו לו במקום מסתור.
קלייב אוון - מר סמית
סטפן מקהרטי - המרסון, יצרן הנשק
גרג בריק - ראש צוות השירות החשאי
דניאל פיילון - סנאטור רות'לדג'
יוצר הסרט מייקל דייוויס, אשר שימש הן כתסריטאי והן כבמאי, הציע את הפרויקט למספר אולפנים אך נדחה.
לבסוף, יצר דייוויס סרטון אנימציה בן 17 דקות המורכב מרישומים אשר הציגו את סצנות הפעולה בסרט.
הסרטון משך את תשומת לבם של מנהלי ניו ליין סינמה, ואלו אישרו את ההפקה.
הסרט צולם בקנדה במהלך שלושה חודשים ב-2006.
הפצת הסרט תוכננה ל-2007. על אף שבתחילה שקלו מפיצי הסרט להעלותו לאקרנים בתקופת החגים בארצות הברית, שבמהלכה יוצאים לרוב שוברי קופות, הקרנות הסרט החלו לבסוף בחודש ספטמבר, אשר מתאפיין בתזרים הכנסות חלש יותר.
הקרנת הבכורה התקיימה בכנס קומיקון בסן דייגו בחודש יולי של אותה שנה והביאה עימה ביקורות טובות מבאי הכנס.
במהלך הזמן שבין הקרנת הבכורה להפצה המסודרת יצאו מפיצי הסרט במסע פרסום כדי לקדמו.
זה כלל, בין השאר, מכירת מוצרים בדיוניים כגון עגלות תינוק חסינות לכדורים או ציוד המיועד ליחידות משטרה למטרות פיזור הפגנות אלימות (כגון קסדות או מגנים), המותאם לתינוקות.
המוצרים שווקו דרך מודעות, סרטונים ואתר אינטרנט ונועדו להעלות את הסקרנות בדבר הסרט.
הסרט יצא להפצה רחבה בארצות הברית ב-7 בספטמבר 2007, יחד עם המערבון "3:10 ליומה".
בעוד שזה האחרון מוקם במקום הראשון בטבלת שוברי הקופות באותו סוף שבוע, "לירות כדי להרוג" הגיע למקום הרביעי בלבד ולסך הכנסות של 5 מיליון דולר באותו סוף שבוע.
הסרט הוקרן בארצות הברית במשך 6 שבועות וגרף 12 מיליון דולר בלבד, לעומת תקציב משוער של 39 מיליון.
14 מיליון נוספים נצברו בהקרנות מחוץ לארצות הברית, כאשר להצלחה הגדולה ביותר מחוץ לארצות הברית זכה הסרט בממלכה המאוחדת, שם גרף קרוב ל-2 מיליון דולר.
מבחינה ביקורתית זכה הסרט להצלחה מעורבת.
מבקרים מספר שיבחו את הסרט על סצנות הפעולה שלו והערך הבידורי.
אחרים לא התרשמו מההומור או מסצנות הפעולה וזיכו אותו בביקורות שליליות למדי.
הגדיל לעשות מבקר הקולנוע של הניו יורק טיימס, שכינה את הסרט "פיסת זבל חסרת כל תועלת".
באתר Rotten Tomatoes, המרכז ביקורות קולנוע, זכה הסרט ל-67% ביקורות חיוביות, מתוך 157 ביקורות בסך הכול.
לירן אביב (נולד ב-22 בינואר 1985) הוא זמר מזרחי וים תיכוני.
אביב נולד ב-22 בינואר 1985 בטירת כרמל.
החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל צעיר כאשר הופיע בטקסים בבית הספר "אריאל" שם למד ובאירועים משפחתיים.
שירת כלוחם במשמר הגבול, ולאחר שחרורו החל להופיע במועדוני זמר ים-תיכוני, שם התגלה על ידי המפיק המוזיקלי שי ראובני וכותב השירים צ'ולי זכאי.
אביב הוציא את "תגידי", סינגל ראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, ביוני 2010. השיר שזכה להצלחה באינטרנט וגרף 2 וחצי מיליון ביוטיוב.
במהלך 2010 ובתחילת 2011 הוציא 4 סינגלים נוספים לתחנות הרדיו: "זה לעולם", "כאן לבד", "שוב את שלי", ו-"לילה לא שקט", שהפך ללהיט ברדיו.
בסינגל השני, "כאן לבד" (מילים ולחן: גילי זכאי, עיבוד: אלי קשת), שיתף את מעריציו בקבלת ההחלטות לגבי שם השיר, הסגנון המוזיקלי ובחירת התמונה לעטיפת הסינגל.
באפריל 2011 יצא קליפ לשיר, המציג דו-שיח בינו לבין מעריציו, וכולל תמונות שהעבירו אליו.
בשנת 2011 זכה לירן בתואר "תגלית השנה" על ידי מצעד "חריף".
בנוסף, זכה אביב במקום השני במצעד היוטיוב הישראלי השנתי כזמר הישראלי הכי מושמע בישראל אחרי אייל גולן.
במהלך הקריירה שלו, הופיע אביב כמעט מעל כל במה אפשרית בישראל וגם בתוכניות טלוויזיה אהובות כגון: "צחוק מעבודה", "חדשות הבידור", "ערב טוב עם גיא פינס" (2 כתבות שעשו עליו), "ערוץ הילדים", "ערוץ ניקלודיאון", תוכניות הבוקר של ערוץ 2 וערוץ 10, "צינור לילה", "ערוץ 24" ועוד.
עקב הצלחתו של אביב ואספת קהל גדול ומגוון בישראל ובעולם, צולמה כתבת ב-"חדשות 2" עם יונית לוי, המתייחסת להצלחתו.
ב-6 ביולי 2011 יצא דואט משותף של אביב עם זמר ההיפ הופ סאבלימינל, "מאו...הב", שנכתב על ידי קובי שמעוני וצ'ולי זכאי.
הדואט זכה להצלחה ונכנס למקום הראשון במצעד ההשמעות הישראלי.
ב-21 בספטמבר 2011 יצא אלבום הבכורה של אביב, "עכשיו תורי", ובו 10 שירים מקוריים, כולל רצועת בונוס לשיר "לילה לא שקט".
ב-12 בפברואר 2013 הוציא לאור אביב סינגל ראשון ומיוחד פרי עטו שנקרא "אליך ממעמקים" מאלבומו השני בו הוא מארח את הזמר והפייטן יובל טייב ולאחר מכן הוציא לאור עוד ארבעה סינגלים מאלבומו השני: "מה נהיה ממני", "טיפה רחוקה", "עדיין אוהב", "דורי דורי" ו-"תאמיני".
בשנת 2016 הוציא אביב סינגל קצבי וקיצי הנקרא "מי זה הכוכב" לדבריו השיר הוקדש לבנו הבכור מנור שלום.
נכון ל-2015, עמוד היוטיוב של אביב מונה מעל 11 מיליון צפיות.
ב-14 באוגוסט 2014 נישא אביב לדוגמנית נטלי סבג.
ב-29 בינואר 2016 נולד לו ולסבג בן בכור ושמו מנור שלום.בשנת 2017 נולדה בתם לורן.
בשנת 2019 נולד בנם השלישי ושמו אלרום.
כיום הוא ובת זוגו גרים בטירת כרמל.
לירז אבני-סגל (נולדה ב-29 בנובמבר 1979) היא שחקנית ישראלית.
לירז אבני נולדה וגדלה בכרמיאל לפנחס ורחל אבני.
מגיל צעיר רקדה בלהקת המחול הייצוגית של כרמיאל בהדרכתו של דדו קראוס (1990–1996).
בנוסף, רקדה בלט ומחול מודרני אצל אביטל חוצב ושיחקה בקבוצת תיאטרון של דני רוזנפלד.
היא למדה במגמת קולנוע וטלוויזיה באורט מגדים בכרמיאל.
בצה"ל שירתה אבני כמפקדת צוות קשתיות בחיל הקשר.
בתום שירותה הצבאי, נסעה אבני לים המלח ועבדה שם בצוות בידור.
אחר-כך עברה להתגורר בתל אביב, שיחקה בהצגות ילדים ולמדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין (2003–2006).
במהלך לימודיה זכתה בשלוש מלגות הצטיינות.
במחזור שלה למדו נטע שפיגלמן, ורד פלדמן, הילה סעדה, נועה קולר והדר רצון-רותם.
במסגרת לימודיה שיחקה בהצגה "רשומון", על-פי סרטו של אקירה קורוסאווה, בבימויו של רפי ניב ונסעה עם צוות ההצגה להופיע בפסטיבל תיאטרון בבילבאו שבספרד בשנת 2006.
אבני שיחקה בסדרה "הבורר" בתפקיד טלי, פיזיותרפיסטית שהופכת למאהבת של הבורר (משה איבגי).
בסדרה "המקום" גילמה את דמותה של ריקי, סטודנטית שנזרקה מדירתה עקב אי עמידה בתשלומי השכירות, והופכת לנערת ליווי יוקרתית, בעקבות הצעה שקיבלה מאדם עשיר.
הצטלמה לפיילוט לסדרת הטלוויזיה "משולים", של איתי פרץ, שזכה בפרס בפסטיבל דרום 2011. לאחר מכן שיחקה בהצגה "מלחמה בבית", בבימויו של רועי הורביץ, קופרודוקציה בין תיאטראות "הקאמרי" ו"המראה".
היא משחקת לצידם של רמי ברוך, אסתי קוסוביצקי ואתי פולישוק.
בנוסף, השתתפה בפרסומת והצטלמה לקטלוגי אופנה.
שנה סדרה/תוכנית ערוץ במאי תפקיד2010 הבורר (עונה 3) ערוץ 3 שי כנות טלי2008 הבורר (עונה 2) ערוץ 3 שי כנות טלי2008 המקום (עונה 1, 2) ערוץ 10 יצחק שאולי, אבי כהן ריקי2007 24/7 תום אבני ערוץ הילדיםאודי גוטשלק, גורי אלפי, אייל סלע רונית
לירז אבני-סגל נשואה לרועי סגל, סוכן ביטוח פנסיוני ויזם הייטק במקצועו ולהם שתי בנות ובן.
לירן דנינו (נולד ב-3 בפברואר 1991) הוא זמר, שחקן, מלחין, פזמונאי ומוזיקאי ישראלי.
דנינו גדל והתחנך בפתח תקווה.
אביו הוא הזמר אבי דן.
אימו, שלי, נישאה בשנית למאיר בוזגלו, ונולדו להם שלושה ילדים נוספים.
למד במגמת מוזיקה בתיכון פנימיית כפר הנוער בן שמן.
באפריל 2010 התגייס לצה"ל, לחיל המודיעין.
דנינו התפרסם לראשונה כזמר בשנת 2009, כשהשתתף בעונה השביעית של התוכנית "כוכב נולד" בערוץ 2 של קשת, בה הגיע למקום הרביעי.
בדצמבר 2010 הוציא סינגל ראשון לרדיו, "עדיין ריק".
השיר זכה להצלחה רבה והגיע לראש מצעדי הפזמונים השונים.
במאי 2011, הוציא את הסינגל השני "ללכת".
גם שיר זה זכה להצלחה רבה במצעדי הפזמונים, כך גם הסינגל השלישי שהוציא, "כל המילים".
בפברואר 2012 יצא אלבום הבכורה של דנינו, שנשא את שמו "לירן דנינו".
לאחר צאת האלבום יצאו הסינגלים, "אין לי כוח" ו"חוזר אלייך".
ב-6 באוגוסט 2013 הוציא דנינו את הסינגל "שמלה כחולה", ב-12 בינואר 2014 הוציא את הסינגל "עם הזמן".
בהמשך אותה שנה הוציא את הסינגל "הרבה ממך נשאר".
ב-26 באוגוסט 2015 הוציא את הסינגל "יש לך את הכל".
בספטמבר 2016 יצא הדואט שלו עם עומר אדם "סיפור ישן".
באוגוסט 2018 הוציא את הסינגל "יש ימים".
בינואר 2019 הוציא את הסינגל "משאירים לאחרים", ובהמשך את הסינגל "אחת כמוני".
באוקטובר 2019 התארח בסינגל "מאושרים" של המפיקים דולב רם ופן חזות, יחד עם הזמרת נועה קירל.
ב-20 באוקטובר 2020 הוציא את הסינגל "צמאה לאהבה".
באוגוסט 2021 הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, "מי שאנחנו", המכיל ארבעה שירים ("מי שאנחנו", "שיר מפעם", "כשהזמן יעבור" ו"היו לי שמיים").
בספטמבר 2022 הוציא את הסינגל "לילות באמסטרדם" לאחר תקופה קצרה ללא שירים והופעות.
בינואר 2024 הוציא את הסינגל "אם מחר אני מת".
ב-18 באפריל של אותה השנה, הוציא דנינו גרסת כיסוי לשיר "לילות וקללות" של עומר אדם.
ב-26 במאי דנינו הוציא את "באך", סינגל ראשון מתוך אלבום חדש.
את השיר כתבו והלחינו טל קסטיאל וגיל ויין.
הלחן של השיר מבוסס על הפרלוד בדו מז'ור מתוך "הפסנתר המושווה", אחת מיצירותיו החשובות ביותר של יוהאן סבסטיאן באך.