tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מטרת המשחק היא להיפטר מכל הקלפים, לפני שהיריב עושה זאת.
כל שחקן מקבל מחצית מחפיסת קלפים אחת.
אם משחקים עם שתי חפיסות, כל שחקן מקבל חפיסה.
סידור הקלפים הוא משמאל לימין.
כל שחקן מניח חמש ערימות קלפים בסדר הבא:
ערימה ראשונה (קלף אחד) - קלף אחד גלוי (עם הפנים כלפי מעלה).
ערימה שנייה (שני קלפים) - קלף אחד גלוי ומתחתיו קלף אחד לא גלוי (עם הפנים כלפי מטה).
ערימה שלישית (שלושה קלפים) - קלף אחד גלוי ומתחתיו שני קלפים לא גלויים.
ערימה רביעית (ארבעה קלפים) - קלף אחד גלוי ומתחתיו שלושה קלפים לא גלויים.
ערימה חמישית (חמישה קלפים) - קלף אחד גלוי ומתחתיו ארבעה קלפים לא גלויים.
אם יש שני קלפים גלויים (או יותר) מאותו סוג, מניחים אותם זה על גבי זה באחת הערימות והופכים את הקלף עליון בערימה/ות האחרת/ות.
אם אחד הקלפים (או יותר) הגלויים הוא ג'וקר (וגם מלך, בגרסה נוספת של המשחק), מניחים אותו בערימה נפרדת (שישית).
כאשר יש שלישייה המפסיד לוקח את השלישייה
לאחר שסודרו הקלפים כאמור לעיל, כל שחקן מניח קלף במרכז זה לצד זה, כך שלכלל השחקנים יש קופה אחת (קופה ראשית לכולם) לאחר מכן מתחילים השחקנים להניח קלפים על השניים שנפתחו על פי החוקיות הבאה - על הקלף להיות עוקב או קודם לעליון שבמרכז.
אין תורות במשחק, כל אחד מניח את הקלפים במהירות האפשרית (מכאן שמו: "ספיד" - מהירות באנגלית).
כאשר מניח השחקן קלף הוא רשאי לפתוח (להפוך לגלוי) את העליון בערימה ממנה נלקח הקלף המונח.
כאשר נגמרת אחת הערימות שבראשות השחקן הוא רשאי לקחת את אחד הגלויים ולצור ערימה חדשה, וכך לגלות את הבא בתור באחת הערימות המלאות.
כמו כן, במקרה שהשחקן פותח קלף, והקלף זהה לקלף בערימה אחרת, הוא רשאי להעביר את הקלף לערימה השנייה עם הקלף הזהה ולפתוח קלף נוסף.
אם לשחקן אין מספיק קלפים לסידור מלא בתחילת הסיבוב הוא מסדר על פי אותה מתכונת עד לשלב שבו נגמרים הקלפים.
אם לשני השחקנים אין יותר תנועות אפשריות על פי החוקיות, כל אחד מהם מניח במקביל קלף מן הקופה על הערימה שלו וממשיכים במשחק.
אם לאחד השחקנים יש קלף והוא לא רוצה להניח אותו על הקופה שנוצרה אי אפשר לפתוח קלף חדש.
בגרסה עם הג'וקרים, מותר לשים את הג'וקר על כל קלף, ועליו מותר לשים כל קלף.
בגרסה נוספת של המשחק, כאשר רק שני קלפים של השחקן גלויים הוא רשאי לקחת אותם אל ידו, ובכך להסתיר אותם משאר המשתתפים (רק אם אין לשחקן עוד קלפים לפתוח).
ניתן לשחק שבמקרה ולשחקן יש שלושה קלפים של אותו מספר הוא יכול לשרוף אותם.
השחקן לא חייב לשרוף את הקלפים זו בחירתו האישית.
לפי החוקים, כל שחקן רשאי לשים רק קלף אחד ביד אחת.
כלומר, אסור לשחק בשתי ידיים, וכן אסור להחזיק יותר מקלף אחד ביד.
גרסה נוספת של המשחק נקראת "ספיד סיני".
בגרסה זו פותחים בתחילת המשחק רק 4 קלפים שפניהם כלפי מעלה (פתוחים), בלי קלפים תחתיהם.
הצמצומים בין הקלפים הזהים וכן עם הג'וקר הם כמו בספיד הרגיל.
במהלך המשחק שומרים כל הזמן על 4 "קופות" פתוחות, והמנצח הוא הראשון שגמר את קלפיו (השאר כמו בספיד הרגיל).
ספיד גראפר (Speed Grapher; スピードグラファー Supīdo Gurafā) היא סדרת אנימה מבית Gonzo שנוצרה בשנת 2005. הסדרה בת 24 פרקים, ושודרה לראשונה בארץ בערוץ AXN בחודש אוגוסט 2008. למרות היותה סדרת אנימה, ספיד גראפר מתאימה למבוגרים בלבד עקב המסרים והתכנים המופיעים בה.
עשור לאחר מלחמת הבועה הפערים בעולם בין עשירים לעניים הולכים וגדלים, ומגמה זו לא פוסחת על יפן.
העשירים מחפשים לספק את תאוותיהם וטוקיו הופכת למטריאליסטית כתוצאה מכך.
סאיגה הוא צלם מלחמה לשעבר הנשלח למשימה לחדור למועדון הרופונגי - מועדון סודי המשמש את בני המעמד העליון ביפן.
סאיגה נתפס במהלך טקס המתקיים במועדון כשהוא מנסה לצלם את "האלה", נערה בת 15 בשם קאגורה, המעניקה למשתתפים בטקס כוחות מיוחדים הקשורים לתאוותיהם העמוקות ביותר על ידי נשיקה.
קאגורה מנשקת את סאיגה לפני שעומדים להרוג אותו ובכך מעניקה לו את היכולת לפוצץ כל מה שהוא מצלם.
כך מתחיל מסעו של סאיגה שנועד לחשוף את התעלומה הקשורה לקאגורה ולמועדון הרופונגי, תוך שהוא נאלץ להיאבק באויבים המנסים למנוע ממנו זאת.
ספיד גראפר יכולה גם להיחשב כביקורת על המטריאליזם והקפיטליזם של יפן המודרנית.
מול רודפי הכסף והבצע המוצגים לאורך כל הסדרה ניצב סאיגה שמונע דווקא מתוך מניעים אידאולוגים ועוזר לכל הנלווים אליו.
טאטסומי סאיגה - הגיבור הראשי.
צלם מלחמה לשעבר, שאהבתו לצילום מגיעה עד לגירוי מיני כשהוא מצלם תמונות מעניינות.
כשהוא חוקר את הנעשה במועדון הרופונגי שבו בני המעמד העליון מגשימים את תאוותיהם האפלות ביותר, הוא מקבל נשיקה מקאגורה הגורמת לו לפוצץ כל מה שהוא מצלם.
סאיגה נדבק בנגיף האופוריה במהלך המלחמה באותו האי בו היה סואיטנגו.
לאורך כל הסדרה סאיגה מגן על קאגורה במטרה לעזור לה להשיג את החירות לה לא זכתה במהלך חייה ולרפא אותה מהגידול ממנו היא סובלת.
קאגורה טנוזו - בתה של שינסן טנוזו, בעלת "קבוצת טנוזו".
לקאגורה היכולת להפוך אנשים הנושאים את נגיף האופוריה ל"אופוריים" (אנשים עם כוחות על טבעיים הקשורים לתאוותיהם העמוקות ביותר, מהמילה euphoric).
קאגורה נושאת גידול בראשה המשאיר לה 6 חודשים לחיות.
למרות היותה בת לאישה העשירה ביותר ביפן, קאגורה לא זוכה ליהנות מכך: בתחילת הסדרה נהיה עדים לכך כי אמהּ מרעיבה אותה ובהמשך נראה אותה מספרת לסאיגה כי מעולם לא טעמה נודלס.
במהלך הסדרה קאגורה אומרת מספר פעמים לסאיגה כי כל מה שהיא רוצה הוא להיות לצידו ולא משנה מה.
לפני הקרב האחרון של סאיגה מול סואיטנגו, סאיגה מתוודה בפני קאגורה כי הוא אוהב אותה.
צ'וג'י סואיטנגו - הנבל הראשי.
נראה כי הוא משתמש בקאגורה ובאמהּ רק לשם מטרות שליטה ועושר, אך מעשיו נובעים מנקמה סמויה.
סואיטנגו הוא אופורי עם יכולת לשלוט בדמו על מנת לתקוף או להתגונן.
הוא נושא עמו תיבת מוזיקה קטנה שהייתה שייכת לאחותו הקטנה יואי.
סואיטנגו חי בעבר חיים רגילים ונקרא בשם אויינו טקאשי.
הוריו נרצחו עקב חובות כבדים לקבוצה הדומיננטית ביפן שקדמה ל"קבוצת טנוזו".
סואיטנגו בן השלש עשרה ניתן בתחילה לאדם סוטה ומרושע, בהמשך נמכר להיות חייל ויואי הקטנה נמכרה לזנות.
סואיטנגו אמר שכל הריגה שביצע בשדה הקרב הייתה כדי להפחית את חובותיהם של הוריו על מנת לאפשר לו להיות אדם חופשי.
משימתו האחרונה בשדה הקרב הייתה לחדור למתקן מעבדת מחקר, אך המתקן הופצץ וסואיטנגו נפצע קשה.
כתוצאה מהפיצוץ במעבדה, סואיטנגו נדבק בנגיף האופוריה ואז טופל ועבר ניסויים על ידי צוות המעבדה ששרד, שכלל בין היתר גם את ד"ר קאזוקי אודווארה.
סואיטנגו מתעב את העובדה שחייו וחיי משפחתו נהרסו בגלל כסף ולכן בתוך תוכו, למרות כל גינוני העושר, הוא בעצם שונא כסף.
שינסן טנוזו - אמהּ של קגורה ונשיאת "קבוצת טנוזו".
בעברה הייתה דוגמנית שגופה עבר "שיפוץ מחדש" על ידי ד"ר בשם קאזוקי אודווארה, שבו התאהבה.
למרות התהילה המבטיחה, היא החליטה לעזוב את הכל ולהתחתן עם קאזוקי.
שינסן חתמה על מסמכי הנישואין וחכתה לבואו של קאזוקי, אך זה לא הגיע.
אף על פי שהיא נראית מאושרת עם סואיטנגו, היא מבינה כי תפקידו בעצם הוא רק למלא את החלל החסר שהשאיר קאזוקי.
שינסן מתעללת בקאגורה ואף חושדת בסואיטנגו כי יש לו עניין בה.
בסופו של דבר היא מגלה את פרצופו האמיתי של סואיטנגו ואת כוונותיו האמיתיות שלא נבעו מאהבה אלא מבצע ואף מאשימה גם את קאגורה בבגידה.
רגע לפני מותה קאגורה מגלה לה בעצם כי קאזוקי בסופו של דבר כן הגיע לאותה פגישה בו חיכתה לו.
היבארי גינזה - קצינת משטרה מושחתת המאוהבת בסאיגה.
יש לה הרגל מצחיק להגיד בכל פעם שהיא יורה שזו הייתה "הגנה עצמית".
גינזה קנאית מאוד לסאיגה, ואף מאיימת שתהרוג אותו אם ילך עם מישהי אחרת.
כשסאיגה בורח עם קאגורה, היא הולכת לשינסן ומציעה לה עסקה: היא תשיב לה את קאגורה תמורת הזכות לקבל את סאיגה אליה.
בסופו של דבר גינזה מבינה כי היא לא תוכל למנוע את רגשותיו של סאיגה כלפי קאגורה ואף עוזרת לו במאבקו.
טסוג'ידו - מראה באמת יכול להטעות- מדובר בגבר.
טסוג'ידו הוא יד ימינו של סואיטנגו ומתלווה אליו לכל מקום שהוא הולך.
כוחו האופורי הוא חוש ריח מפותח ביותר, עד כדי שהוא יכול להריח אנשים מקילומטרים.
בשונה משאר בעלי הכוחות האופוריים, טסוג'ידו לא צריך לשנות את צורתו הפיזית כדי להשתמש בכוחו.
לפני שנים הוא חווה יחד עם מקבה, עוד אחד מעוזריו של סואיטנגו, התעללות מצד היאקוזה.
בערב ההתעללות סואיטנגו הופיע והציל את שניהם, כשלטסוג'ידו נחתך האף והיה קרוב למוות עקב הדם הרב שאיבד.
טסוג'ידו נאמן לסואטינגו עד הסוף, על אף שזה ביקש מעוזריו שלא להתלוות אליו לקרבו האחרון.
מאסטר שריגונה - רקדן בלט אובססיבי ביותר לגמישות, בעל כוחות אופוריים של מתיחת גופו לכל צורה אפשרית- "איש גומי".
הוא נשלח על ידי סואיטנגו להשיב את קאגורה מידי סאיגה, עד שזה פוצץ את ראשו על ידי המצלמה שלו בעזרת שבר זכוכית כתוצאה מאור חוזר.
קארו קוגאני ("גברת יהלום") - כוחה האופורי הוא הפיכת גופה ליהלום ועל ידי כך ציפורניה הופכות לסכינים חותכות, וגופה נהיה כמעט בלתי ניתן להריסה.
היא נשלחת להשיב את קאגורה, אך היא חוטפת אותה ודורשת מסואיטנגו כופר של יהלומים תמורת שחרורה.
מזימתה נכשלת, וכעונש על הבגידה סואיטנגו שובר את גופה לרסיסי יהלומים על מנת להפיק מהם רווח.
ד"ר מיזונקוצ'י - רופא שיניים סדיסט שכוחו האופורי הוא גוף דמוי עכביש בעל מכשירים דנטליים ומקדחות.
הוא מענה את מטופליו על ידי החדרת כל איבריו המכניים לפיהם תוך טיפול איטי ביותר.
ראן יוריגאוקה - אסתטיקן שכוחו האופורי מאפשר לו להפוך את קעקועי העכבישים שבגופו לאמיתיים.
הוא יכול גם לשלוט באחרים על ידי מיזוג אחד מעכבישי הקעקוע על עורו של הקורבן.
יש לו ריגוש חולני ממישוש עורן של נשים יפות בעזרת קעקוע העכביש שעל עורו, ואז להרוג אותן.
הוא מוצא את מותו בעזרת גינזה שיורה בראשו, תוך שסאיגה מפוצץ את גופו ומשאיר ממנו זוג רגליים וחתיכות עור.
האב קנדה - כומר מושחת שנתגלה כי שילם את דמי החברות שלו במועדון הרופונגי מכספי הכנסייה.
כוחו האופורי מאפשר לו לשלוט בחשמל ובמכות רעם, ולהפוך את גופו לכבלים חשמליים.
הוא מאמין כי הוא אלוהים בגלל כוחותיו.
היה הכומר בחתונתם של סואיטנגו וקאגורה, אך התפרצותו של סאיגה לחתונה גרמה לו לנסות להרוג אותו.
בסוף השמיד את עצמו לאחר שניסה לחשמל את סאיגה, כתוצאה משימוש יתר בכח ומפציעתו הקשה בגלל המצלמה.
מיהארו טסורומאקי - שחקנית לשעבר בעל עבר טראומטי הקשור לאמהּ שניסתה להטביע אותה ולהתאבד.
מאז ההתאבדות של אמהּ היא הפכה אילמת והטביעה כל גבר שהיה מאוהב בה.
כוחה האופורי מאפשר לה להפוך את עצמה למעין דג דמוי בתולת ים או מפלצת ולשלוט במים.
למרות מעשי אמהּ, היא עדיין אוהבת אותה ורואה במים כתחליף לאהבתה.
מיאהרו מתה כתוצאה משימוש יתר בכח, שגרם לה להתאדות אל תוך האטמוספירה.
סייג'י אוצ'יאי - צלם לשעבר ושר.
מנהיג קבוצה שנקראת "העיטים הלבנים" שמטרתה להפיל את ראש ממשלת יפן הנוכחי קאמיה.
הוא מתגלה כבוגד על ידי אחד מחברי "העיטים הלבנים" שהצליח להשיג את רשימת חברי מועדון הרופונגי, ומוצא ברשימה את אוצ'יאי כלא אחר מאשר אח"ם במועדון.
אז מגלה אוצ'יאי את עצמי כאופורי בעל כוחות שליטה בעוצמות קול בעזרת רמקולים בגופו.
עוצמות הקול שהוא מייצר מסוגלות לגרום לנזקים פנימיים בגוף ולפרק עצמים לאבק.
לפני שהתגלה כבוגד הוא שכנע את סאיגה לעזור לו במאבקו, אך בעצם הוא רק רצה להרוג אותו כמו את שאר שוחרי האמת.
קאמיה - ראש ממשלת יפן החבר במועדון הרופונגי.
כוחו האופורי מאפשר לו להפוך ליצור בעל ראש ענק ולשון ארוכה שמייצרת רוק חומצתי.
קאמיה הוא האחראי לרצח הוריהם של סואיטנגו ויואי ולהרס חייהם.
הוא נרצח באכזריות על ידי סואיטנגו תוך שהוא מתחנן לחייו.
מקבה - אחד משני האנשים שתחת טסוג'ידו.
גדול וגבוה, שנוטה להיות מקצועי וענייני יותר מאשר שותפו האחר, ניאהרי.
מקבה הכיר את טסוג'ידו וניהארי עוד לפני המפגש עם סואיטנגו.
לאחר שהוכה קשות על ידי היאקוזה, סואיטנגו הופיע ושחט אותם.
בעקבות זאת, מקבה חש יחד עם טסוג'ידו הכרת טובה גדולה ביותר לסואיטנגו, עד כדי שהם מחליטים להישאר יחד עם סואיטנגו לקרבו האחרון על אף שזה ביקש שאף אחד לא יתלווה אליו.
ניאהרי - האיש השני שעובד תחת טסוג'ידו.
שלא בדומה לשותפו מקבה, ניהארי נוטה לדבר הרבה ולעשות פחות.
ניאהרי הוא האיש הראשון שפגש סואיטנגו מחוץ לבניין היאקוזה בו עונו טסוג'ידו ומקבה, לפני שעמד להיכנס ולנסות לחלץ אותם.
בוב - הדמות הקומית המרכזית של הסדרה.
בוב הוא מערבי, הומוסקסואל מוצהר בעל סלון מסאז'ים שגר דלת ליד סאיגה.
בוב נחלץ לעזרתו של סאיגה מספר פעמים במהלך הסדרה.
ד"ר קאזוקי אודווארה - מאהבה הקודם של שינסן ואביה הביולוגי של קאגורה.
הוא מצא את מותו בנסיבות לא ידועות, כנראה מפני שממשלת יפן ניסתה להעלים ראיות לגבי הניסויים בהם השתתף.
העדויות היחידות לניסוייו שנשארו הם קאגורה שמסוגלת להפוך את נשאי נגיף האופוריה לאופוריים וסואיטנגו שהוא בעל ידו השמאלית של קאזוקי.
ד"ר ריוגוקו - ככל הנראה הציל ד"ר ריוגוקו את חייו של סאיגה כשזה נפצע בשדה הקרב וכך הכירו.
הוא עוזר לסאיגה במציאת תרופה לקאגורה ובפתרון החידה הקשורה לשינוי בגופו.
פרופסור נישייה - לבקשת ד"ר ריוגוקו נרתם פרופסור נשייה לעזור לסאיגה וקאגורה.
הוא מספר לסאיגה פרטים הקשורים לשינויים בגופו ומפנה אותו לחבר הקבינט אוצ'יאי על מנת שזה יעזור לו ולקאגורה.
בסופו של דבר הוא מתגלה כנוכל שכל מטרתו בעזרה הייתה להשיג תהילה מהמחקר ולנסות להיות אופורי.
ספיד הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1994 בבימויו של יאן דה בונט ובכיכובם של קיאנו ריבס וסנדרה בולוק.
הסרט זכה במספר פרסים, כולל שני פרסי אוסקר לסאונד ולעריכת סאונד.
הוא נחשב לשובר קופות שהרוויח יותר מפי 12 מעלות הפקתו.
מחבל בשם הווארד פיין (דניס הופר) ממלכד מעלית בבניין משרדים בלוס אנג'לס ודורש כופר של שלושה מיליון דולר או שהוא יפוצץ את המעלית על נוסעיה.
צמד השוטרים ג'ק טראוון (קיאנו ריבס) והארי טמפל (ג'ף דניאלס) מצליחים לחלץ את נוסעי המעלית לפני שזו מתפוצצת, ומאתרים את מיקומו של פיין בבניין.
פיין מצליח לתפוס את הארי ולוקח אותו כבן ערובה, אבל ג'ק יורה להארי ברגל ומאלץ את פיין לברוח בלעדיו, ופיין מפעיל את אחת מהפצצות שעל גופו ולכאורה נהרג.
שני השוטרים, ביחד עם מפקדם מאק (ג'ו מורטון) מקבלים מדליות על אומץ ליבם.
זמן מה לאחר מכן, ג'ק רואה לנגד עיניו אוטובוס עירוני מתפוצץ, ומיד לאחר מכן שומע צלצול מטלפון ציבורי באזור הפיצוץ.
על הקו נמצא פיין, שמגלה כי הוא עדיין חי, ומסביר לג'ק שהוא שם פצצה על אוטובוס עירוני אחר- ברגע שמהירות האוטובוס תעלה מעל 80 קמ"ש הפצצה תופעל, ולאחר מכן ברגע שהמהירות תרד מתחת ל-80 קמ"ש, הפצצה תתפוצץ.
פיין דורש הפעם כופר של 3.7 מיליון דולר ומאיים לפוצץ את הפצצה אם ג'ק ינסה להוריד את הנוסעים מהאוטובוס.
ג'ק נוסע מהר בכבישים המהירים של לוס אנג'לס ומצליח לעלות על האוטובוס, אך זה כבר נוסע מעל מהירות של 80 קמ"ש.
הוא מסביר את המצב לנהג האוטובוס סם, אבל פושע קטן שנמצא בו שולף אקדח מכיוון שהוא משוכנע שג'ק בא לעצור אותו.
לאחר שג'ק מנסה להסביר לו שהוא לא עלה על האוטובוס בשבילו, הפושע פולט כדור ובטעות פוגע בסם ופוצע אותו, ונוסעת אחרת בשם אנני פורטר (סנדרה בולוק) נאלצת לתפוס את ההגה במקומו של סם.
בעזרתו של הארי, ג'ק בוחן את הפצצה מתחת לאוטובוס כדי שהארי יוכל למצוא רמזים בנוגע לזהותו של פיין.
מאק והשוטרים האחרים מפנים את הכביש המהיר כדי לאפשר לאוטובוס לנסוע במהירות.
מק רוצה להוריד את הנוסעים למשאית, אבל ג'ק מזהיר אותו לגבי אזהרתו של פיין.
פיין מאפשר לג'ק להוריד את סם לצורך טיפול רפואי, אבל כשאחת מהנוסעות מנסה לרדת גם היא, פיין מפעיל פצצה קטנה יותר מתחת לדלת האוטובוס ומפיל אותה אל מותה.
כשג'ק לומד ממק שבכביש העילי בו הם נוסעים חסר קטע, הוא מבקש מאנני להאיץ את מהירות האוטובוס כדי שזה יצליח לעבור את הבור, ולאחר מכן מכוון אותה לנמל התעופה הבינ"ל של לוס אנג'לס.
בינתיים, הארי מגלה שפיין היה חבלן משטרה לשעבר במשטרת אטלנטה, שאולץ לפרוש לאחר שפצצה שטיפל בה התפוצצה וגרמה לקטיעת אגודלו.
הוא ושוטרים נוספים מגיעים לביתו של פיין כדי לעצור אותו, אך פצצה שפיין השאיר בביתו מתפוצצת והורגת את הארי ואת שאר השוטרים.
ג'ק יורד מהאוטובוס ועולה על עגלה ממונעת כדי שיוכל להגיע אל מתחת לאוטובוס ולנסות לפרק את הפצצה.
הניסיון נכשל וג'ק בטעות מנקב את מכל הדלק, אך מצליח לעלות מחדש על האוטובוס.
אז הוא לומד על מותו של הארי ובנוסף על כך מבין שפיין צופה בהם באמצעות מצלמה נסתרת.
מאק ואנשי צוות חדשות מקומי מקליטים את השידור ושולחים אותו בלופ לפיין כדי לשטות בו, ובינתיים מורידים את הנוסעים לאוטובוס של שדה התעופה.
ג'ק ואנני נשארים מאחור והאוטובוס יוצא משליטה בגלל תקר, והשניים נאלצים לברוח על לוח הגישה ברצפת האוטובוס.
האוטובוס מאבד שליטה, מתנגש במטוס מטען 707 ומתפוצץ.
לאחר מכן ג'ק ושאר השוטרים מציבים לפיין מארב בנקודת איסוף הכופר.
פיין מבין בנקודה זו כי שיטו בו וכי הנוסעים חולצו בשלום, והוא מתחזה לשוטר ולוקח את אנני כבת ערובה ונמלט איתה לרכבת התחתית, שם הוא חוטף רכבת ומחבר את אנני לאפוד ממולכד.
לאחר מכן הוא מנסה להציע לג'ק שוחד מכספי הכופר, אך מגלה כי הוא קיבל לרשותו חבילות צבע ובכעסו מנסה להרוג את ג'ק.
השניים נלחמים על תקרת הרכבת ובסופו של דבר פיין נתקל במנורת תקרה וראשו ניתז.
ג'ק חוזר לרכבת ומסיר את האפוד הממולכד מאנני, אבל מגלה שהיא אזוקה לאחד מעמודי הקרון ולא מצליח לשחרר אותה.
לאחר שהוא מבין שפיין הרג את הנהג והשבית את לוח הבקרה, ג'ק מאיץ את הרכבת, גורם לה להתרסק מול סוף המסילה ולפרוץ דרך הקיר עד לעצירה, ולאחר מכן, כשהשניים מבינים שהאירוע נגמר, הם מתנשקים.
ארגוןתאריךקטגוריהמקבלתוצאהפרס אוסקר27 במרץ 1995מיקס הסאונד הטוב ביותרגרג לנדאקר
דייוויד מקמילןעריכת הקול הטובה ביותרסטיבן האנטר פליקהעריכה הטובה ביותרג'ון רייטפרס באפט"א לקולנוע1995הסאונד הטוב ביותרסטיבן האנטר פליק
דייוויד מקמילןהאפקטים החזותיים הטובים ביותרבויד שרמיס
ריצ'רד הולנדרהעריכה הטובה ביותרג'ון רייט
ג'ק טראוון - קיאנו ריבס
הווארד פיין - דניס הופר
ספידו היא חברה לייצור בגדי ים, חליפות שחייה ומוצרים נלווים.
שמה הפך ברבות השנים, בעיקר באנגלית אך גם בשפות נוספות, לשם גנרי לבגדי ים לגברים עשויים מבד סינתטי ובעלי גזרה צמודה (Swim briefs).
החברה נוסדה בשנת 1914 בבונדי ביץ' שבאוסטרליה על ידי מהגר מסקוטלנד, ונקראה על שמו "McRae Hosiery Manufacturers".
בשנת 1928 הייתה החברה לאחת הראשונות שהתמחו בייצור חליפות שעוצבו במיוחד עבור אתלטים, ובד בבד אמצה את שמה הנוכחי, "ספידו", הנגזר מהמילה האנגלית שמשמעותה "מהירות" (speed), ואת הסיסמה "Speed on in your Speedos".
במהלך מלחמת העולם השנייה ייצרה החברה בעיקר מוצרים תומכי לחימה, וב-1951 הפכה לחברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה.
ב-1955 החלה החברה לייצר בגדי ים מניילון, ואת הדגמים הראשונים שנקראו לימים על שמה באופן גנרי.
בשנות ה-70 החלה ספידו לשלב לייקרה במוצריה, והחל בשנות ה-90 הייתה בין חלוצות הייצור בתחום חליפות שחייה לשחיינים תחרותיים.
כיום מרכזה של החברה בנוטינגהאם שבאנגליה, והיא אחת החברות הגדולות בתחומה.
חברת "קבוצת בן-דרור" (במקור חברת "פלג-ניל"), היא היבואנית ספידו בישראל ומותגים נוספים חברת פנטלנד, החברה האם של ספידו.
החל מ-2009 העניקה חסות בשווי 1.2 מיליון שקל לאיגוד השחייה הישראלי.
ספיוליט הוא מינרל פילוסיליקטי (סיליקט במבנה בצורת לוחיות), אחד מסוגי מינרלי החרסית.
נוסחת המבנה הכימי של הספיוליט היא Mg4Si6O15(OH)2•6H2O.
זיהומים נפוצים כוללים אלומיניום, סידן, ברזל, ניקל ואף פלואור.
הספיוליט מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית " אורתורומבית דיפירימידלית" () וחבורת סימטריות מרחבית Pncn או Pnan.
הספיוליט משויך לקבוצה של מינרלי חרסית המכילה בנוסף אליו את הפליגורסקיט.
המבנה הפנימי של הספיוליט, כמו של המינרלים האחרים בקבוצת המינרלים הפילוסיליקטיים, הוא של לוחיות זעירות ברוחב של מספר אנגסטרם.
הסוג הראשון הוא שכבה של ארבעונים של סיליקה (SiO4).
הסוג השני הוא שכבה הבנויה מתמניונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם מגנזיום המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH).
בספיוליט שכבה אחת של תמניונים מקושרת משני צדדיה לשתי שכבות של ארבעונים, מצב המכונה חרסית של 2:1. בין הלוחיות מפרידה שכבת ביניים המכילה מים.
עם זאת, יש לספיוליט מבנה ייחודי שבה ארבע לוחיות מצויות בצדדים ואחת במרכז ועקב כך נוצרות תעלות מקבילות לאורך הגביש ונוצר המבנה הסיבי המוארך האופייני לספיוליט.
האורך הממוצע של החלקיקים המוארכים הזעירים של הספיוליט נע בין 1μm ל-2μm והוא כולל תעלות שקוטרן 3.6Å ואורכן 10.6Å.
הגבישים של הספיוליט מופיעים לעיתים נדירות בצורת סיבים לאורך [001] שאורכם עד שני ס"מ אורך, אבל צורת המינרל היא בדרך כלל גושית, חרסיתית או כמסה חסרת צורה.
לספיוליט יש פצילות טובה בכיוון אחד (011).
הקשיות של המינרל נמוכה, 2 בסולם מוס.
משקלו הסגולי הממוצע אף הוא נמוך, 2 גרם לסמ"ק.
הסיבה לכך הוא המבנה הנקבובי שמשקף את המבנה הגבישי של תעלות מקבילות.
לספיוליט יש את שטח הפנים הגדול ביותר מבין כל מינרלי החרסית, כ-300 מ"ר לגרם.
עובדה זו מסבירה מדוע דגימות יבשות נקבוביות של ספיוליט יכולות לצוף על פני מים.
וכן את יכולת ספיגת המים של המינרל המגיעה לכמות השווה למשקלו.
מקדמי השבירה של הספיוליט הם: nα=1.520, nβ=1.520 ו-nγ=1.530-1.548. גבישי הספיוליט שקופים למחצה, צבעם בדרך כלל הוא בגוונים של לבן, לבן אפרפר, לבן עם כתמי צבע צהבהבים או אדמדמים, או ירוק כחלחל.
הברק של הספיוליט הוא אדמתי עד עמום.
הספיוליט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו).
הגוון של המינרל מזווית אחת (X) הוא חסר צבע עד צהוב חיוור מאוד וזהוב מזוויות אחרות (Y ו-Z).
המינרל נתגלה לראשונה ב-1847 בבטולינו (Bettolino) שליד העיירה בלדיסרו קנבסה (Baldissero Canavese) בנפת טורינו שבמחוז פיימונטה שבצפון איטליה.
מקור השם מיוונית ספיון – דיונון.
המינרלוג הגרמני ארנסט פרידריך גלוקר (Ernst Friedrich Glocker; 1858-1793) נתן למינרל את שמו בשל הדמיון שבין המינרל הקל והנקבובי לעצם של הדיונון.
אבל המינרל היה מוכר עוד קודם לכן כחומר ששימש לגילוף חפצים, שעקב היותו קל ונקבובי היה מסוגל לצוף על פני המים ולכן קיבל את הכינוי "מרשאום" (Meerschaum גרמנית - "קצף-ים").
כאמור, הספיוליט היה מוכר לפני שזוהה כמינרל ב-1847 כחומר ששימש לגילוף חפצים, בשם "מרשאום" או בשמו הצרפתי המקביל "אקום דה מר" (écume de mer).
רוב תפוקת המרשאום העולמית מגיעה מאסיה הקטנה, בעיקר ממישור אסקישהיר בטורקיה שבין אנקרה לאיסטנבול.
המינרל מצוי במשקעים של סחף נהרות, אותם כורים בצורה נרחבת.
נטען כי באזור יש 4,000 פירים המובילים למנהרות אופקיות שבהם חוצבים את המרשאום.
האתרים העיקריים הם Sepetçi Ocağı ו- Kemikçi Ocağı, כ-30 קילומטרים דרומית מזרחית לאסקישהיר.
המינרל מצוי בלוויית מגנזיט, כשהמקור לשני המינרלים היא קבוצת הסרפנטין.
מרשאום שזה עתה נחצב הוא רך, אך הוא מתקשה בהשפעת חום השמש או בייבוש.
מקומות נוספים בהם מוצאים מרשאום, אם כי בכמויות קטנות הם ביוון, בתבאי ובאיים אביה וסאמוס; כמו כן, בתוך סרפנטין בהרובשיץ (Hrubschitz) בסמוך לקורמאו (Kromau) שבמוראביה שבצ'כיה.
כמות מוגבלת מצויה גם במספר מקומות בצרפת בספרד, ובמרוקו.
בארצות הברית הוא מצוי בתוך סרפנטין בפנסילבניה (בנוטינגהאם (Nottingham) במחוז צ'סטר (Chester) ובקרוליינה הדרומית ויוטה.
במרשאום נעשה לעיתים שימוש כתחליף לסטיאטיט או כחלק מהחומר המטהר המכונה אדמת פולר (fuller's earth) וכחומר לבנייה; אבל השימוש העיקרי הוא לגילוף מקטרות או פומיות לסיגריות.
כתוצאה מעישון משנות מקטרות ממרשאום את צבען, לגוונים של צהוב, כתום ואדום מהבסיס כלפי מעלה.
כאשר מכינים את המרשאום לגילוף עבור מקטרת נוהגים לגרד את הגבשושיות הקטנות שעל פני האבן, לייבש אותה, ואז לשייפה ולהבריקה באמצעות שעווה.
במצב זה נוהגים לגלף את המקטרת, לשייף באמצעות נייר זכוכית לחמם בשעווה או סטארין, ואז להבריק.
יצור חפצים ממרשאום התבצע במרכזי ייצור כדוגמת וינה.
עם זאת, מאז שנות השבעים של המאה ה-20 אסרה טורקיה על יצוא מרשאום, בכוונה להקים תעשיית מרשאום מקומית.
היצרנים הידועים המקוריים של חפצי מרשאום נעלמו.
כיום, מקטורת מרשאום שלא מיצרנים טורקיים מיוצרים ממרשאום דחוס או ממרשאום אפריקני שאיכותו ירודה לעומת המרשאום מטורקיה.
חיקויים עשויים מגבס ומחומרים אחרים.
המינרל הלבן הרך והקל המופק בלנגבאנשייטן (Långbanshyttan) בוורלנד הידוע כ"אפרודיטה" (Aphrodite מיוונית "קצף-ים") הוא סוג של מרשאום.
לספיוליט יש כושר ספיחה וספיגה מעולים בשל שטח הפנים הנרחב והנקבוביות הרבה שלו.
המינרל מסוגל לספוח גזים וריחות רעים ולספוג מים ונוזלים אחרים בכמות הקרובה למשקלו.
המינרל אינו מתנפח בעת ספיגת מים ואינו מתפרק גם כשהוא רווי לחלוטין.
בתרחיף יש לספיוליט צמיגות גבוהה היציבה גם בריכוזים גבוהים של מלח, תנאים הגורמים לתרחיפים אחרים של מינרלי חרסית, כדוגמת בנטוניט להתגבש.
חול לחתולים וחיות מחמד – יכולת ספיגת הנוזלים והריחות של הספיוליט מונעת ריחות והתרבות חיידקים.
ספיגת נוזלים – הספיוליט משמש להתמודדות עם נזילות ודליפות של נוזלים בתעשייה.
טיפול בפסולת – על ידי ספיגת חומרים רעילים ומסוכנים.
טיפול בחומרים כימיים – הספיוליט יכול לספוח חומרים כדוגמת עודף של קוטל חרקים.
סופג לחות – ספיוליט סופג לחות עודפת ומונע את השפעות הלוואי של הלחות: התעבות, קורוזיה, התרבות מיקרואורגניזמים וריחות רעים.
תוסף למזון לבעלי חיים – ספיוליט רשום כE-562 כחומר מונע התגיישות ונוהגים להוסיפו למזון לחזירים ומעלי גירה.
דשנים – ספיוליט מוסיף יציבות לתרחיף של דשן נוזלי.
חומרי בנייה – הוספת ספיוליט לטיח לבטון, לצבעים ולגריז מגדיל את עמידותם לבליה ומקל על השימוש בהם.
בוץ קידוח – כאמור איכות הספיוליט מאפשרת שימוש בו למטרת יצירת בוץ קידוח עבור תעשיות הנפט והגז בתנאים שבהם החומר המקובל למטרה זו, הבנטוניט, נוטה להתפרק.
בשל האופי הסיבי של המינרל, יש לשאיפת האבק הנוצר ממנו השפעה כשל אזבסט והוא עלול לגרום לתופעות כדוגמת סיליקוזיס.
האתר International Programme on Chemical Safety המופיע בפסקת הקישורים החיצוניים מפרט את הכמויות באוויר של ספיוליט שנחשבות מתחת לסף סכנה בריאותית.
ספיוליט הוא מינרל חרסית המצוי יחד עם סרפנטין שיכול לשקוע במים מלוחים אלקליים בסביבות צחיחות.
הספיוליט הוא מינרל נפוץ, אבל לא בכמויות גדולות.
ספיחה (אדהזיה, adsorption) היא תהליך היצמדותם של אטומים, ביו-מולקולות או מולקולות גז, מוצק מומס או נוזל אל משטח.
תהליך זה יוצר שכבה של חומר הנצמד למשטח (פילם).
התהליך שונה מתהליך הספיגה (absorption), שבו נוזל או גז מחלחל לחללים במוצק, שכן הוא מתרחש על פני השטח.
ספיחה נבדלת מהמסה או קשר כימי בכך שלא מתקבלת תרכובת כימית בין הסופח לנספח.
ספיחה מתרחשת כאשר קיים מגע צמוד בין שטח הפנים (פאזה) של החומר הסופח (adsorbant) לחומר הנספח (adsorbate).
הקשר מתחיל במתח הפנים הבולט בעיקר בנוזלים, אבל קיים גם במוצק וגז.
המתח הוא תוצאה של תאחיזה של כל מרכיב לעצמו.
הנספח והסופח - (קוהזיה) לעומת התאחיזה ביניהם - (אדהזיה).
אם הקוהזיה חזקה מהאדהזיה לא תיווצר ספיחה.
קוהזיה של נוזל גורמת ליצירת טיפות כדוריות על המשטח.
לדוגמה כספית, שבה כוחות קוהזיה חזקים, יוצרת כדור על משטח או בתוך מים, או מים היוצרים טיפות על משטח שמן חומרים שאינם נספחים למים נקראים הידרופובים.
כאשר האדהזיה חזקה מהקוהזיה, ייווצר משטח אחיד או ציפוי של החומר הנספח על החומר הסופח מבלי שהחומר הנספח נמס או נספג בתוך החומר הסופח.
דוגמה: מים ושמן נפרדים,אבל הוספת סבון תגרום לפיזור השמן בתוך נפח המים.
חומרים המורידים את הקוהזיה ומגבירים את האדהזיה נקראים חומרים מתחלבים (אמולסיפיירים).
תמיסה מימית המכילה שמן נקראת תחליב (אמולסיה).
מולקולה של סבון מורכבת משרשרת של חומצה שומנית - הנמסה בשמן הקשורה ליון הנמס במים (כמו נתרן או אשלגן).
השמן לא נמס במים אבל יוצר חלקיקים מיקרוסקופים המרחפים במים כמו קולואידים.
קיימים שלושה מודלים פיזיקליים שגורמים לספיחה:
כח ואן דר וואלס: תאחיזה בין מולקולות ללא קשר כימי, בגלל המטען החשמלי החיצוני של החומרים, הנמשכים זה אל זה לדוגמה - מולקולות המים הן קוטביות פראמגנטיות- כלומר החמצן יוצר קטב שלילי והמימנים קוטב חיובי.
כח זה חלש, אבל במגע של משטחי חומרים שונים, נוצרים נקודות מפגש רבות, ככל שהנקודות על המשטחים רבות יותר תתחזק ההצמדה בין החומרים.
לדוגמה: קולואיד הוא מצב של חלקיק (צבר של מולקולות רבות בגודל מיקרוני) שלא נמס במים אבל נשאר בתרחיף המכונה תמיסה קולואידלית כיוון שהאדהזיה שלו עם המים חזקה יותר מהקוהזיה (המשיכה של החלקיקים אחד לשני).
כוח ואן דר ואלס נמצא גם בתוך תאים, למשל במבנה הדו סלילי של DNA.שם נוצר כח המשיכה מיצירת קשר מימן בין שרשות הנוקליאוטידים ונוצר הסליל הכפול הייחודי של ה-DNA.
מתח הפנים: בנוזלים מבחינים בתופעה של שכבה דקה, הנראית כקרום על פני הנוזל האופייני למים או שמן.
המתח נוצר למעשה מכח הקוהזיה, כלומר היצמדות מולקולות הנוזל לעצמן חזקה מהיצמדותו לאוויר העוטף אותו.
כאשר לסופח שטח פנים גדול, נקודות המגע שלו עם חומר נספח, גז או נוזל יוצרות קשר בין שטח הפנים של שני החומרים וכתוצאה נצמדים החומרים זה לזה .
ספיחה כימית: היא תוצאה של שילוב שני הכוחות, מתח פנים וכח ואן-דר-ואלס, ונוצרת ספיחה ברמה מולקולרית.
לדוגמה: פחם פעיל סופח גז או כימיכלים שבאוויר או במים, ובכך משמש כמטהר אוויר, וסופח גזים וחומרים אורגניים.
קיימים חומרים בעלי שטח פנים גבוה המשמשים לספיחת מולקולות ויונים מתוך מים כמו זאוליט או סיבים ומשמשים לטיהור מים.
ההבדל בין ספיחה, לספיגה או המסה: המסה היא פיזור של מולקולות או יונים בתוך ממס בפיזור אקראי והומוגני.
ספיגה היא פיזור מסה של החומר הנספג בתוך גוף החומר הסופג,כאשר החומר נספג בחללים שבחומר הסופג ולא בחומר עצמו.
ספיגה נגרמת בין מוצק לנוזל בגלל הלחץ האטמוספירי על הנוזל, ולכן בהפעלת לחץ נגדי (סחיטה או לחץ צנטריפוגלי) ניתן להפריד בין החומרים.
מדידת עוצמת הספיחה היא כלי לבדיקת צמיגות, כושר הדבקה של דבקים, צבע על גבי משטחי חומר שונים, כושר ספיחה של גזים למסננים, או ספיחה של אבק על מסבים ומערכות מכניות.
השיטות העיקריות לבדיקת עוצמת הספיחה הן:
בדיקת צמיגות נעשית במערכת המודדת את כוח ההידבקות של דסקית על פני הנוזל, על-ידי הפעלת מתיחה עד הינתקות הדסקית.
ספיחה של גז על פני מוצק בנפח קבוע נמדדת כמות הגז שנשאר במערכת סגורה לאחר הספיחה, או בתהליך דינמי של הזרמה של הגז על פני משטח סופח בשיטת BET: Brunauer--Emmet-Teller המאפשרת חישוב היחס בין מסת החומר הסופח לכמות הגז הנספח וכך לחשב את שטח הפנים וכן את כמות החומר הנספח.
מדידת שטח הפנים של מוצק או חומר ביולוגי אפשרית גם באמצעות מיקרוסקופ אלקטרוני סורק (SEM) שמודד את שינויי שטח הפנים והנקבוביות של החומר.
שיטה זו מאפשרת חישוב שטח הפנים של כל חלקיק בנפרד.
עליה נימית: כאשר מכניסים צינורית זכוכית דקה למים, יעלו המים בצינורית עד גובה התלוי בקוטר הצינורית.
העלייה נגרמת כתוצאה מהאדהזיה שבין המים לזכוכית, ככל שעולים המים גדל העומס של עמוד המים עד לנקודה שבה כוח האדהזיה שווה לעומס עמוד המים.
מִיה דירדן הידועה בכינוי ספידי (Speedy) היא דמות משנה בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס החץ הירוק ביקום DC של DC קומיקס.
מיה דירדן היא הדמות השנייה שנטלה את הזהות ספידי, אחרי רוי הרפר.
היא הופיעה לראשונה בחוברת Green Arrow Vol.3 #2 ממאי 2001 ונוצרה על ידי הכותב קווין סמית' והמאייר פיל הסטר.
ספידי היא האלטר אגו של מיה דירדן, נערה מתבגרת שברחה מביתה לאחר שאביה התעלל בה.
היא לא הייתה מסוגלת לשרוד לבדה, ולכן התאהבה בגבר שהבטיח לדאוג למחסורה תמורת עבודה בזנות.
החץ הירוק, שחזר לאחרונה מהמתים באירועי החץ הירוק: אשפת חצים, הציל את מיה מידי אחד מלקוחותיה.
החץ הירוק שלח אותה לבקש עזרה מאוליבר קווין (זהותו הסודית).
קווין היה עסוק בארגון מחדש של חייו כעת משחזר לחיים, ועד מהרה, דירדן גילתה את זהותו של המיליארדר והפכה לאשת סודו.
הוא החל לאמן אותה בשימוש בחץ וקשת, אולם סירב להפכה לשותפתו למרות תחינותיה הרבות משום שלא רצה להעמיד אותה בפני הסכנות הכרוכות בלחימה בפשע.
בסדרת הטלוויזיה "החץ" מופיעה דמותה של ת'יאה קווין, צעירה מרדנית ואחותו של אוליבר קווין, בגילומה של השחקנית וילה הולנד.
בהמשך מתגלה ששמה האמצעי הוא דירדן ושהיא למעשה בתו הביולוגית של מלקולם מרלין.
כשמרלין לוקח אותה לקורטו מלטיז, הוא מאמן אותה כישורי קרב והיא מאמצת לעצמה את השם הבדוי מיה.
עם חזרתה לסטארלינג סיטי היא מגלה את סודו של אחיה, מפנה עורף לאביה בשל מעשיו הנפשעים, ומתחילה באימונים עם אוליבר.
בנוסף, שותפו הקודם של אוליבר רוי הרפר משאיר לה את חליפתו של ארסנל.
ספיד הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס הצעירים ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Young Avengers #10 מפברואר 2006, ונוצרה על ידי הכותב אלן היינברג והמאייר ג'ים צ'ונג.
דמותו ממודלת לפי דמותו של קוויקסילבר.
ספיד הוא האלטר אגו של תומאס "טומי" שפרד, בנם של ויז'ן ומכשפת השני מגלגול קודם ואחיו התאום של ויליאם קפלן.
גדל בספרינגפילד, ניו ג'רזי, אך עבר ממוסד לעבריינים אחד למשנהו.
מאחר שטומי אייד "בטעות" את בית ספרו בעזרת כוחות המהירות שלו, הוא נכלא במתקן אבטחה מרבית.
לפני שהאוונג'רס הצעירים שחררו אותו, טומי עבר ניסויים רבים מתוך מטרה להפוך אותו לכלי נשק.
את דמותו של טומי בסדרת היקום הקולנועי של מארוול "וונדה-ויז'ן" מגלם ג'ט קליין, ששב לגלם את דמותו בסרט "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף".
טומי, בילי וחבריהם מצאו את מכשפת השני, לאחר התקופה בה הפכו להיות משפחה, טומי ובילי החליטו לשנות את שם משפחם למקסימוף.
ספידבול הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Amazing Spider-Man Annual #22 מספטמבר 1988, ונוצרה בידי הכותב רוג'ר סטרן והמאייר סטיב דיטקו.
ספידבול הוא האלטר אגו של רוברט "רובי" בולדווין, נער צעיר שנחטף על ידי מיזם ניסיוני סודי.
בולדווין הסקרן צפה בניסוי סודי על מקור אנרגיה רב ממדים, אך כשהניסוי השתבש רוברט ספג חלק מכוחו.
כתוצאה מכך, הוא קיבל יכולת ליצירת שדה אנרגיה קינטית, המיוצג כסוג של בועות אנרגיה.
רוברט נהיה חבר מייסד של קבוצת הלוחמים החדשים, ואף נהיה חבר ואיש סודו של נובה, וזאת לאחר שהוא מאמץ את הכינוי ספידבול.
במהלך אירועי מלחמת אזרחים, רוברט חש ברגשות אשם על מותם של 612 אזרחים, מתוכם 60 ילדים.
כתוצאה מכך, הוא עוטה על עצמו חליפת שריון בעלת 612 דוקרנים הנעוצים בעורו - תזכורת מתמדת לאסון לו הוא גרם.
בנוסף, הוא מפתח כוחות יצירת מטחי אנרגיה, מצטרף לקבוצת ת'נדרבולטס הרצחנית ומאמץ את שם הקוד '"פנאנס".
לאחר קרב עם נובה, רוברט חוזר לדרכיו כספידבול, אך כשקבוצת הלוחמים החדשים מתפרקת, הוא מצטרף לאקדמיית האוונג'רס.
בהמשך, ספידבול יוצא מהקבוצה, ומקים את קבוצת הלוחמים החדשים מחדש.
הוא מצרף אליה את ג'סטיס ואת נובה החדש.
את דמותו של ספידבול בסדרת הלייב אקשן "הלוחמים החדשים" עתיד לגלם השחקן קלום וורת'י.
במדעים פלנטריים, מודל ספיחה על ליבה הוא אחד המודלים התאורטיים המקובלים לתיאור היווצרות כוכב לכת.
לפי מודל זה, כוכב לכת נוצר על ידי ספיחה של חומר על פני ליבה שהולכת וגדלה בעקבות הספיחה ובכך מגדילה את המסה שלה עד לשלב בו מרבית החומר בסביבת כוכב הלכת נספח אליו בכוח הכבידה.
קיים מודל מתחרה הקרוי אי יציבות בדסקה .
קדם כוכב שמתהווה להיות כוכב סדרה ראשית מוקף בדיסקת ספיחה המכונה דיסקה קדם-פלנטרית.
דיסקה זו היא שכבה מישורית יחסית דקה של גז ואבק החגה סביב הכוכב הצעיר והולכת ונספחת על אותו הכוכב.
האבק בדיסקה מתגבש לגרגרים מסדר גודל של סנטימטרים בודדים.
גרגרים אלו הולכים וגדלים בעקבות התנגשויות זה בזה הגורמות להידבקות.
הגרגרים נמשכים ונדבקים אחד לשני עד ליצירת גופים מסדר גודל של מאות קילומטרים.
לאחר שלב זה בא שלב שבו הפלנטיסימלים מתגבשים לגופים גדולים יותר.
בשלב זה ייתכנו מספר ענפי התפתחות שונים.
המחקר התאורטי מתאר מגנונים שונים להיווצרות ענקי גז וכוכבי לכת סלעיים.
לאחר שמספיק פלנטיסימלים התגבשו בשביל ליצור שדה כבידה המספיק לספוח את יתר החומר, מתחיל השלב של הספיחה עצמה.
מקובל לחלק את החומר ל"ליבה" שנוצרה בשלב הקודם ו"מעטפת" שהיא יתר החומר הנמצא בקרבת הליבה.
ספיחה על הליבה מתחילה ברגע שמהירות מילוט מהליבה משתווה למהירות התרמית של הגז המקיף אותה.
- קצב שינוי המסה של הליבה
- קצב שינוי המסה של מעטפת
שלב הספיחה הראשונית: הליבה סופחת אליה פלנטיסימלים, עד שהיא משיגה את מרבית מסת המוצקים הנמצאים באזור בה ההשפעה הכבידתית שלה משמעותית.
הולך וגדל, אבל הוא עדיין קטן משמעותית מ-.
ספיחת מעטפת עטית: יורד בצורה ניכרת ו הולך ועולה עד שמגיע ל- .
הולך וגדל וכך עולה אזור ההשפעה הכבידתית של הליבה, כלומר אזור בו פלנטיסימלים ימשכו לליבה.
קצב עליה זה הוא נמוך מאוד וכמעט קבוע.
שלב זה נמשך מספר מילוני שנים.
ספיחת גז מהירה: שלב זה מתחיל ברגע ש- משתווה ל-.
קצב ספיחת הגז עולה באופן רציף והמערכת נמצא בשיווי משקל קוואזי סטטי.
בשלב מסוים גז מדיסקה קדם-פלנטרית מתחיל ליפול על פני הקדם-כוכב לכת בנפילה חופשית.
הזמן האופייני לספיחת מסת צדק אחת של גז במנגנון זה היא כ שנים.
התכווצות והתקררות: כוכב הלכת הצעיר מתפתח במסה קבועה.
מקור האנרגיה המרכזי הוא כיווץ המשחרר אנרגיה כבידתית.
בנוסף קרינה מכוכב מחממת את פני השטח ובכוכב לכת מספיק קרוב לכוכב שלו יש משמעות גם לכוחות גאות.
ברגע שהספיחה מופסקת, אין מקור אנרגיה חיצוני מספיחת הפלנטיסימלים.
אחד החסרונות הבולטים בתאוריה זו היא מעבר בין שלב של גרגרי אבק לשלב של פלנטיסימלים.
לא ברור המנגנון הפיזיקלי בו גושים של חומר מסדר גודל של עשרות עד מאות מטרים יתחברו יחדיו.
הכוחות הגורמים להידבקות של גרגרי האבק אינם רלוונטיים לגופים גדולים והכבידה העצמית שלהם נמוכה מדי בשביל לגרום למשיכה משמעותית, בהתחשב בתנועתם המהירה סביב הכוכב.
ללא שלב זה, המודל של ספיחת ליבה אינו שלם ולכן אינו מתאר בצורה מושלמת היווצרות של כוכבי לכת.
בבלשנות, סְפִיחָה תְּחִלִּית (בלועזית: פְּרוֹתֵזָה או פְּרוֹסְתֵזָה), או סְפִיחַת הֶגֶה תְּחִלִּי, היא הוספה של צליל או הברה לפני מילה מבלי לשנות את משמעותה של המילה.
בכך שונה הספיחה התחילית מן התחילית המוספית.
הספיחה התחילית נוספת ביצירת מילים אשר מקורן בשפה קדומה יותר או בשפה זרה.
במקרים רבים מקלה הספיחה התחילית על הגיית המילה הנפתחת בצרור עיצורים.
הספיחה התחילית הנפוצה ביותר בשפה העברית היא א' מקדימה (א' פרוסתטית).
א' זו קיימת עוד מתקופת העברית המקראית, וישנן מילים אשר נכתבות עם הא' המקדימה ובלעדיה במקומות שונים במקרא.
שתי דוגמאות לכך הן המילים "אתמול" ו"אצעדה":
לעומת , וכן הפסוק המקביל בתורה: .
שמות זרים אחרים, כמו המלך חשירש אשר הפך במקרא לאחשוורוש, נשאלו מן השפה הפרסית.
במשך הדורות שימשה הא' גם ביצירה של מילים שאולות, לרוב שמקורן ביוונית, לעיתים לאחר שהתגלגלה מן היוונית אל הערבית ומשם אל העברית.
דוגמאות לכך הן המילים אצטדיון ואסכולה, אשר הד להיעדר הא' המקדימה במקור ניכר בגלגוליהן אל השפה האנגלית: stadium ו-school, בהתאמה.
בתחילת המאה העשרים הייתה מקובלת בעברית הצורה "אספורט" במקום הצורה "ספורט" הנהוגה כיום.
בערבית מופיעה גם כן אליף מקדימה בצורת הציווי בבניין فَعَلَ (בניין 1), בצורות העבר, הציווי והמקור בבניינים إِنْفَعَلَ (7), إِفْتَعَلَ (8), إِفْعَلَّ (9) ו-إِسْتَفْعَلَ (10) וב"עשרת השמות", קרי, עשר מילים המתחילות ב-إِ (إسم, إست, إبن ו-إبنة, إثنان ו-إثنتان, إمرؤ ו-إمرأة, إيمن الله ו-إيم الله).
כאשר צורות אלה באות באמצע המשפט, הופכת ההמזה על האליף המקדימה מהמזת אל-קטע להמזת אל-וסל, והאליף הופכת להיות אות שותקת.
כמו בעברית, גם מילים שאולות ושמות זרים עשו את דרכן אל הערבית תוך הוספת האליף המקדימה, לדוגמה שם הפילוסוף אפלטון, שם אשר התגלגל בצורה זו אל העברית.
בשפות הרומאניות נוספה e מקדימה למילים שבמקורן הלטיני מתחילות באות s ולאחריה עיצור.
למשל, המילה status בלטינית הפכה ל-estado בספרדית ו-état או été בצרפתית.
האנגלית, אשר שאלה מילים אלה, השמיטה את הספיחה התחילית.
ספיד רייסר - הדור הבא היא סדרת הנפשה אמריקאית, המהווה המשך לסרט "ספיד רייסר".
הסדרה מתקדמת בספיד רייסר, אב שנעלם לבנו ששמו גם ספיד רייסר לפני 100 שנה.
ספיד וחבריו צריכים להתחרות במירוץ מכוניות כדי להתגבר על זל זזיק ועוזריו.
ספיד רייסר הבן - בנו של ספיד רייסר האב, נהג מרוץ מכוניות אשר מתגבר על אויבים כמו זל זזיק.
ספיד רייסר האב - נהג מרוץ מכוניות לשעבר אשר איבד את בנו, הוא למעשה ספיד רייסר האמיתי רק זקן.
אקס רייסר - אחיו של ספיד רייסר הבן.
טריקסי רייסר - אימם של ספיד ואקס, בעבר ניהלה את הוועדה והפכה לרעה אך השתנתה כשספיד הבן ואקס נסעו בזמן.
קונור - מכונאי וחברו של ספיד רייסר הבן.
מעריץ את ספיד רייסר האב.
לוסי - חברתם של קונור וספיד רייסר הבן.
זל זזיק - איש עסקים רגזן, הבוס של סטן גיבון ואביה של אנאליז, אשר רוצה להיות גם במירוץ מכוניות.
כשספיד וחבריו נסעו לעבר הוא הפך לחצי רובוטי כשהם חזרו להווה.
סטן גיבון - איש גבוה ושמן, עוזרו של זל זזיק.
אמילי זזיק - ביתו של זל זזיק.
אלפא - מנהיג את צוות אלפא, נשאר במימד המקביל כדי להיות הגיבור שם.
העונהפרקיםתאריך השידור הראשוניהפרק הראשוןהפרק האחרון 1 262 במאי 20085 ביולי 2009 2 2624 במרץ 2011 25 באוגוסט 2013
ספיזישוק (בליטאית: Zapyškis, זפישקיס; בפולנית: Sapieżyszki, ספייז'ישקי) היא עיירה קטנה במחוז קובנה שבליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
העיירה נקראה על שם משפחת האצולה הפולנית סאפייהה (Sapieha), אשר בנתה במקום כנסייה.
בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכלל היישוב בתחום פרוסיה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-300 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לרבות סניף של מכבי ובית ספר עברי.
עם סיפוח ליטא לברית המועצות ביוני 1940 נאסרה פעילות זו.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בסוף יוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, החלו הליטאים המקומיים לבצע מעשי שוד והתעללות ביהודי היישוב.
באוגוסט 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, ונרצחו בידי שוטרים ליטאים 40 גברים יהודים.
ב-4 בספטמבר 1941 נרצחו על גדת נהר נימן הסמוך היהודים שנותרו בגטו שביישוב.
לפי דו"ח יגר נרצחו במועד זה 47 גברים, 118 נשים ו-13 ילדים.
אבקת קוקאין (מימין) והרואין (משמאל)
ספידבול (מאנגלית: "Speedball", מכונה גם Powerballing) הוא מושג המתאר שימוש תוך ורידי בקוקאין והרואין או מורפין יחד באותו מזרק.
ישנם המשתמשים בדרך זו בשני מזרקים, אחד בכל זרוע.
את הספידבול ניתן גם להסניף, אולם מכורים רבים מעידים כי הסנפה דורשת כמות חומר רבה יותר משמעותית להשגת אותו אפקט.
הספידבול המקורי הורכב מקוקאין הידרוכלוריד מעורבב עם מורפין סולפט (כלומר בצורת מלח, מהיבט כימי), בניגוד להרואין.
את המושג "ספידבול" ניתן להשאיל לשילובים דומים אחרים; שילוב של אופיואידים רפואיים, בנזודיאזפינים או ברביטורטים, יחד עם סמים ממריצים ("פסיכו-סטימולנטיים").
שילוב זה של סמים מסוגל לגרום לתלות גופנית חזקה, יחד עם תסמונת נסיגה.
קוקאין פועל כממריץ, בעוד שהמורפין/הרואין פועל כמדכא של מערכת העצבים.
שילוב חומרים מסוג אלו נועד לגרום עונג רב על ידי הצפה של אופוריה, המכונה גם "ראש" (מאנגלית: "Rush").
הרגשת ה"היי" ("high") נוצרת בשילוב האפקטים של שני הסמים יחד, וישנה ציפייה להפחתת תופעות הלוואי של כל סם; ההרואין יכול להפחית את התופעות הנלוות לקוקאין לדוגמת חרדה, יתר לחץ דם, פרפורי לב ועוד תופעות המשויכות לממריצים, בעוד שהקוקאין יכול להפחית את תחושת התנומה/ הרגעה החזקה של ההרואין.
אמנם זה יעיל במידה מסוימת; הרי הסמים הסטימיולנטים מעוררים את מערכת העצבים הסימפתטית, והסמים המדכאים מעוררים את מערכת העצבים הפאראסימפתטית: שתי המערכות המווסתות את תגובת הילחם או ברח ("Fight or Flight") ופעולת מנוחה ועיכול ("Rest & Digest"), בהתאמה.
פעילות סימולטנית של שני מסלולים אלו היא זו שבדרך כלל שומרת על ההומאוסטאזיס בגוף.
בנוסף, על ידי דיכוי תופעות הלוואי הטיפוסיות השליליות של שני הסמים, המשתמש עשוי להאמין לשווא כי סבילותו הגופנית לסם גבהה, או שמע הוא פחות "בהשפעה" משהוא באמת.
דבר זה יכול לגרום למשתמשים לשיפוט לקוי לגבי כמות הסם הנצרך, לעיתים אף בצורה אנושה.
מכיוון שההשפעה הממריצה של קוקאין מתפוגגת מהר יותר מההשפעה המדכאת של הרואין או מורפין, לעיתים מתרחש דיכוי נשימתי מסוכן.
דבר זה קורה כאשר פגה השפעת הקוקאין ונשארת רק זו של ההרואין, במלוא עוצמתה, כיוון שלעיתים הייתה גבוהה מדי כבר בעת צריכתה.
התחושה הכוזבת של סבילות גופנית, כפי שמתוארת לעיל, היא זו הגורמת לרוב למנת יתר מושהת.
צורה זו של מנת יתר היא ככל הנראה גורם המוות העיקרי מספידבולים.
מקרי מוות בולטים המיוחסים לשימוש בספידבול
כריס פארלי- נפטר כתוצאה משילוב קוקאין ומורפין סולפט.
פיליפ סימור הופמן נפטר ממנת יתר משילוב של קוקאין, הרואין, בנזודיאזפינים ואמפטמינים.
בראד מידלנד (לשעבר חבר בלהקה גרייטפול דד)
בשנת 1996, דייב גהאן סולן הלהקה דפש מוד, לקה בהתקף לב בעקבות מנת יתר מספידבול, אך שרד.
המוזיקאי האמריקאי סטיבן אדלר לקה בשבץ לאחר שימוש בספידבול, דבר שהשאיר אותו עם פגם דיבור קבוע.בין הסלבריטאים שהודו כי השתמשו בספידבול ניתן למנות את החצוצרן צ'ט בייקר (בסרט הדוקומנטרי משנת 1988 "Let's Get Lost").
נגן הגיטרה הבולט דייב מאסטיין והבסיסט דייוויד אלפסון מהלהקה מגאדת'.
ספיד דייטינג היא צורת היכרויות לפנויים ופנויות שמטרתה לעודד אותם לפגוש מספר רב של בני או בנות זוג פוטנציאלים בערב אחד.
הקרדיט על הרעיון מיוחס לרב האמריקאי יעקב דייו מאש התורה, שיזם את הפורמט ב-1998, כדרך לעזור לרווקים ורווקות יהודים להיפגש ולהתחתן.
ספידייטינג , כמילה אחת, הוא סימן מסחרי רשום של "אש התורה".
ספיד דייטינג, כשתי מילים נפרדות, משמש כמונח גנרי המתייחס לאירועים מהסוג הזה.
אירוע הספיד-דייטינג הראשון התקיים ב"Peet's Café" בבוורלי הילס בסוף 1998.
בדרך כלל נדרשת הרשמה מראש לאירועי הספיד דייטינג.
גברים ונשים מתחלפים במקומות הישיבה בצורה סיבובית כדי לפגוש אחד את השני ולקיים "דייטים" קצרים, שבדרך כלל נמשכים שלוש עד שמונה דקות, והכל בהתאם למארגני האירוע.
בסוף כל "דייט" קצר, המארגן יצלצל בפעמון או יקיש על כוס או ישרוק במשרוקית, כדי לאותת למשתתפים לעבור ל"דייט" הבא.
בסוף האירוע, המשתתפים מגישים למארגנים רשימה של מי שהם רוצים לתת להם את פרטי ההתקשרות שלהם או נכנסים למערכת ההרשמה למפגש ומבצעים בה את בחירתם בבן או בת הזוג הפוטנציאלי.
אם שני הצדדים הביעו רצון, פרטי ההתקשרות מועברים לשני הצדדים או נחשפים על ידי המערכת.
לא ניתן להחליף פרטי התקשרות במהלך הדייט הקצר, על מנת למנוע את המבוכה של להיענות או לדחות מחזרים בפניהם.
מה גורם למשיכה בספיד דייטינג
ממחקרים שבוצעו בפורמט הספיד דייטינג, עלה כי ישנן שתי קבוצות של מנבאים למשיכה רומנטית - היבטים פיזיים והיבטים פסיכולוגיים.
ההיבטים הפיזיים מתחלקים לשניים: אטרקטיביות חיצונית ומצב סוציו-אקונומי.
במהלך השנים האחרונות חלה עלייה משמעותית בחשיבות האטרקטיביות החיצונית ביחס לחשיבות המצב הסוציו-אקונומי.
מבחינה פיזית, נשים מעדיפות גברים גבוהים וצעירים, כאשר רוחב הכתפיים גדול יותר ביחס לרוחב המותניים.
גברים עם פנים סימטריות ורחבות (נמדד על ידי המרחק בין השפה העליונה לקו הגבות) נתפסים כמוצלחים יותר ובעלי סיכוי גבוה יותר לזכות בדייט שני לאחר מפגש ספיד דייטינג.
גם גברים מעדיפים נשים צעירות ורזות כאשר רוחב המותניים צר יותר ביחס לירכיים.
גם למצב סוציו-אקונומי יש חשיבות רבה: גברים ונשים כאחד מעדיפים שותפים בסביבת אותו הגיל, הגובה ורמת השכלה.
הרצון להיות עם מישהו/מישהי ברמת השכלה גבוהה משלך חלש מאוד.
המאפיינים הפיזיים (גובה, משקל וגיל) מצביעים על מצב סוציו-אקונומי מסוים (רמת השכלה ומקצוע).
כל ההיבטים הפיזיים המוזכרים לעיל מהווים עד כ־45% מהגורמים המשפיעים על קבלת ההחלטה לדייט שני; 55% ויותר מהגורמים המשפיעים על ההחלטה קשורים ל"גודל השוק" - כלומר ככל שכמות המשתתפים בסבב ספיד דייטינג גבוהה יותר, כך הסיכויים של כל מתמודד/ת לזכות בדייט שני נמוכים יותר.
מחקר שבחן את החוזקות והחולשות של שיטת הדייטינג הזו מצא שיתרונה בכך שהיא מאפשרת אינטראקציה פנים אל פנים ולא מתווכת באמצעותה יכולים המשתתפים לבחון את כוונת בני הזוג הפוטנציאליים.
בנוסף, השיטה מאפשרת להשוות ולבחור בין המון אופציות (בני הזוג הנוכחים בקבוצה) תוך זיהוי המאפיינים של בן/בת הזוג אותה האינדיבידואל מחפש בחיים זוגיים.
כמו כן, מארגני אירועי ספיד-דייטינג יכולים להרכיב את הקבוצות על בסיס המכנים המשותפים של הנרשמים בכדי לייצר הצלחות.
אולם, לשיטה קיימות גם חולשות.
למשל, משתתפי הספיד דייטינג אינם מייצגים את כלל הקבוצות באוכלוסייה ונראה שהשיטה מתאימה רק לאנשים מסוימים ולא לאחרים.
בנוסף, בעוד מפגישה ראשונה בפורמט זה ניתן ללמוד על בן הזוג המיוחל, אין להתעלם מן העובדה שזוגיות מחייבת כברת דרך רצינית שעל בני הזוג לעבור בכדי להתאים אחד לשני ולהחליט להתמסד.
יתר על כן, על משתתפי הספיד דייט לזכור שרושם ראשוני ופגישות ראשונות מונעות לרוב ממשיכה ומתח מיני.
ספיואה רחב-מקור (שם מדעי: Sapayoa aenigma) היא ציפור שיר יחידה בסוג ובמשפחתה - ספיואות (Sapayoidae) - המצויה ביערות הגשם של פנמה ואקוודור באמריקה הדרומית.
על פי כמה חוקרים היא שייכת למשפחת הטירניים, אליה שויכה בעבר.
מיונה של ציפור זו היה שנוי במחלוקת.
מתחילה היה ברור שהיא קרובה אל הטירניים ואל המנקיניים, אך בבדיקות נוספות נמצא, שהיא קרובה גם לרחבי-מקור, לפיטיים ולאסיטיים, המצויים בעולם הישן.
המחלוקת הסתיימה במיונה של ציפור זו למשפחה עצמאית.
אורכה של הספיואה 13–15 ס"מ ומשקלה עד 20 גרם.
היא בעלת מקור רחב וכהה ונוצות ירוקות כהות.
זנבה ירוק וארוך וחזה רחב ובעל נוצות צהבהבות.
היא מעופפת בין הענפים ביער אך נראית גם באזורי נחלים וביצות.
הספיואה היא ציפור ביישנית הנחבאת בין ענפי היער ואינה נצפית לעיתים קרובות.
עם זאת, מצב השימור שלה מוגדר ללא חשש.
הספיואה מצויה בזוגות או בחבורות קטנות מעורבות עם מינים דומים.
היא אורבת ביער לחרקים מעופפים, אותם היא חוטפת תוך כדי מעוף.
סֶפְּיָה (Sepia) הוא צבע חום-אדמדם הקרוי על שם הפיגמנט החום העשיר שמקורו בשק הדיו של הדיונון.
המילה sepia היא הצורה הלטינית של המילה היוונית לדיונון: σηπία, sēpía.
בעולם הצילום משמש תהליך כימי ליצירת הדפס בצבעי ספיה כאפקט המדמה צילומים ישנים בגוון חום, וכן ככינוי לגוון חום בהדפסת צילומים.
תוכנות עריכת תמונות מודרניות במחשב ובטלפון סלולרי מייצרות את האפקט בצורה דיגיטלית באמצעות פילטר.
דיו ספיה שימש בדרך כלל כדיו לכתיבה בתרבות הצ'כית-רומית.
הדיו נשאר בשימוש נפוץ עד המאה ה-19. גריזיי היא טכניקת ציור שפותחה במאה ה-14, שבה ציור מופיע אך ורק בגוונים של אפור, ספיה או ירוק כהה.
ברבע האחרון של המאה ה-18 פיתח פרופ' יעקב זיידלמן מדרזדן תהליך לחילוץ וייצור צורה מרוכזת יותר של צבעי ספיה לשימוש בצבעי מים ושמן.
גוון ספיה הוא תהליך כימי המשמש בצילום המשנה את מראה ההדפסים בשחור לבן לחום.
לעיתים קרובות משויך הצבע לצילומים עתיקים שצבעיהם המקוריים דהו עם הזמן.
מרבית התוכנות הגרפיות לתצלומים ומצלמות דיגיטליות רבות כוללות פילטר גיוון ספיה כדי לחקות את המראה של הדפסים בעלי גוון ספיה.
בארצות הברית, בשנות הארבעים של המאה העשרים, מוזיקה המיועדת לקהלים אפרו-אמריקאים נקראה בדרך כלל מוזיקת ספיה או מוזיקה שחורה עד להתפתחות השם רית'ם אנד בלוז, המקובל כיום.
בין השנים 1947 עד 1983 התפרסם מגזין המיועד לקהל האפרו-אמריקאי בשם Sepia (אף על פי שהשם Sepia הוחל רק לאחר שינוי בעלות בשנת 1953).
הבמאי הרוסי עטור השבחים אנדריי טרקובסקי השתמש בטון ספיה בסרט המדע הבדיוני שלו "סטאלקר" משנת 1979, כדי להבחין חזותית בין סצנות שהוצבו באזור האסור לבין העולם האמיתי, המוצג בדרך כלל בשחור לבן.
"ספיח" הוא סיפור מאת חיים נחמן ביאליק, שמכיל פרקי ילדות המבוססים על חוויותיו האוטוביוגרפיות של המספר.
הסיפור נותן ביטוי עשיר לחשיבותן של השנים הראשונות בחייו של סופר כמקור בלתי נדלה של רשמים וחוויות המעובדות על יד הסופר בבגרותו.
"ספיח" הוגדר על ידי הביקורת כחשוב בסיפורי הילדות בספרות העברית.
פרקי היצירה פורסמו לאורך תקופה ארוכה, שהחלה בשנת 1908 ועד לאחר מותו של ביאליק בשנת 1934.
הסיפור מורכב מ-15 פרקים, שאינם מסודרים בהכרח על פי התרחשותם הכרונולוגית.
פרק ראשון: כפר מולדתי וחלומי - בו מתוארים חוויותיו הראשוניות של המספר בכפר הולדתו, ולאחר מכן, עת עבר לפרברי העיר.
נהוג לקרוא לחוויות ילדות אלו מהעולם הסובב את הילד חיים נחמן "מראות השתייה".
פרק שני - אגודלי וחידות העולם - בו מתאר המספר את יחסו הקפדן והאלים של אביו אליו, ילד שנולד "בהיסח דעת" לאחר שגדלו כבר אחיו.
הוא מספר על בדידותו, על התכנסותו בתוך עולמו הפנימי, על דמיונותיו ומשחקיו ועל הסטירה שספג מאביו בעטיים.
פרק שלישי - אל"ף בי"ת ומה שבין השיטין - בו למד שמואל'יק את אותיות האל"ף בית בדרכו הדמיונית והמיוחדת
- בו מתוארים קשייו של שמואל'יק ב"חדר" ועל גמילתו ממנהגו למצוץ את אגודלו.
פרק חמישי - מחשבה טובה ושכרה - על ניסיונו של הילד לחלוב את הכותל ועל "תכונותיה" של סטירת אבא.
פרק שישי - אני ופי התנור - על מסתוריו של פי התנור בביתו.
פרק שביעי - לוקש - מאין הגיע הכינוי "לוקש" שהעניקו חבריו לשמואל'יק בחדר.
תגובתו המתעללת של הרבי, מחלתו והעברתו לחדרו של ר' מאיר.
פרק שמיני - בבקעה - תיאור הסביבה והנוף בחדרו של ר' מאיר אשר בבקעה
פרק תשיעי - חדרו של ר' מאיר - על שיעוריו היצירתיים של ר' מאיר, שמהווים כר נרחב לדמיונותיו של הילד.
פרק עשירי - בדרך לביתי ומסעי במדבר ובים - על הדרך הביתה מחדרו של ר' מאיר, הרצופה סיפורי הרפתקאות שהגיעו מתמהיל מגוון של מיתוסים ומנהגים
פרק אחד עשר - פרבר הזפתים וסביבותיו - תיאור נוף וחברה של פרבר הזפתים - מקום מגוריו של שמואל'יק.
פרק שנים עשר - החורשה אשר בעברי הנהר טיטירוב - תיאור טבע עשיר בסיפור על החורשה שליד הנהר.
פרק שלושה עשר - פרבר הזפתים ומעשה אבות - כל המאורעות בספרי הקודש יש להם סימוכים ומקום אחיזה בפרבר וסביבותיו.
פרק ארבעה עשר - חכמת הטבע והאמנות - תופעות הטבע ויצירותיהם של התלמידים מהן.
פרק חמישה עשר - ואני בכפר מולדתי - זכרונותיו של המספר מכפר הולדתו, הגבעה הקטנה והירוקה, חברתו פייגלה, האלון החסון, נחלי האש כשהחמה שוקעת, מנוסת הפרים, צעדת הגמדים ומעשה הקסמים.
אל הפרק האחרון צורפה תוספת שנמצאה בעזבונו של המחבר, כשהוא כבר נער בן 17 המועמד לשידוך ועל מערכת יחסיו העכורה מאוד עם אביו.
הפרקים של ספיח מצטרפים לפואמה אחת גדולה, כותב יעקב פיכמן, וכל פרק טעמו כשיר משובח של ביאליק.
היצירה עשירה בחומר אוטוביוגרפי יותר משאר סיפוריו.
גם כאן קיים פרבר הזפתים וגיבור מתמרד, אלא שכאן הגיבור הוא ילד משורר בעל עיניים בוחנות ומתרשמות.
הוא איננו רואה את הדברים עצמם, אלא את לב הדברים.
עולם הטבע הוא המשכו של עולם התנ"ך וההבדל בין המציאות והחלום מטושטש.
אמנם, גם מנדלי מוכר ספרים ושלום עליכם תיארו את העולם שראו, אלא שהראייה כאן היא פנימית וציורית יותר; הנגלות והנסתרות נתפסות כאחד.
ב"ספיח" התמזג לראשונה ביאליק המשורר עם ביאליק המספר.
הפרק הראשון, לדעתו של פיכמן, הוא אחד מגילוייו הגאוניים של ביאליק.
זהו פרק של המנון לחיים, לטבע, לכפר הולדתו של ביאליק, והוא אף טומן בחובו את גורל חייו בחלום על הפלאי שכביכול פרש משביל היריד המאובק אל עולמו הפנימי, אך בלית ברירה הוא נגרר אחר השיירה בעוזבו מאחוריו את עולמו הטהור.
"ספיח הוא סיפור על התהוותו של משורר", אומרת לאה גולדברג.
היא רואה את הסמל השליט להתפתחות המשורר בארבע הזכוכיות: .
ביאליק, טוענת גולדברג, מסתכל בילדותו בארבע אספקלריות שונות והדבר מתבטא גם בשיריו.
תחילה הביט בילדותו מקרוב, בעיניים מציאותיות, ביקורתיות.
בהדרגה, עם המרחק במקום ובזמן החלה להבשיל הבחירה האמנותית, כי ככל שהאמן מקבל פרספקטיבה רחבה, כך גם עולה יכולתו להעמיק ולהחיות את החוויה.
כדי להמחיש את טשטוש הגבולות שבין פרוזה לשירה בפרקי הילדות של "ספיח" ערך פעם אברהם אברונין תרגיל דידקטי, שבו הוא סידר שורות מהפרקים הראשונים של היצירה בשורות קצרות דמויות שיר, עד שלא ניתן היה להבחין בין תוצאות התרגיל לבין שיר מקורי אחר.
עד כדי כך עמוס הטקסט של ספיח באפיוני השירה, כמו חזרות, תקבולות, הרמזים, מצלולים ושאר סממנים סגנוניים.
ספיח הוא מעין אוטוביוגרפיה של הספרות העברית, אומר חיים באר בהרצאתו.
זהו סיפור המתאר איך צומח משורר.
ספרים כמו "של מי אתה ילד" של חנוך ברטוב, "סיפור על אהבה וחושך" של עמוס עוז, "חבלים" של חיים באר - לא היו יכולים להיכתב ללא "ספיח".
היצירה מתארת את מה שמצמיח סופר, איזה חסך וכאב לא ממומש בוראים מספר.
ביאליק נולד מפצע ואת הפצע הזה לא הצליח למלא.
ילד שגדל נעזב לנפשו ומתכנס בתוך עצמו אל עולם פנימי עשיר ומלא דמיון.
הסופר, טוען באר, מתפרנס מעצמו, ואם אין לו שדי אם כדי לכלכל את נפשו הרעבה, הוא מנסה לחלוב את הכותל.
זהו כותל התשוקות וכותל הדמעות כאחת.
ילד שגר בפרבר הזפתים ומצליח להוציא מהעולם החומרי העלוב, עולם אסוציאטיבי כה עשיר.
כי הכל משתקף בבריכה, וזה המפתח לעולמו.
הוא היה גדול הסופרים האינטרטקסטואליים של המקורות, מוסיף באר, ומי שאין לו "אוזן תלמודית" לא יקבל את מיטבו.
תיאורו את פרבר הזפתים ממחיש את השילוב המיוחד בין האסוציאציות של ארון הספרים היהודי ובין לשון ספרותית המתארת את מקום צמיחתו של המשורר: