tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החבורה עובדת עבור גנגסטר מקומי בשם באגסי, שלו כנופיה משלו.
נער חדש, מקס ברקוביץ', מגיע לשכונה ומתחבר עם נודלס.
תחת הנהגת השניים, הכנופיה מתנתקת מבאגסי ומתחילה לפעול ככנופיה בפני עצמה.
חלק זה מראה גם את מערכת היחסים בין נודלס לדברה, נערה מקומית השואפת להיות רקדנית.
הכנופיה עולה לגדולה עם המצאה המאפשרת להציף מחדש מטען מוברח שהושלך לים במקרה פשיטה משטרתית - חיבור שקי מלח למטען, הצף על פני המים לאחר מספר שעות.
ההמצאה זוכה להערכה והכנופיה מתחילה להרוויח כסף הנשמר בתא אחסון בתחנת אוטובוס, כ-"קרן" משותפת לחברי הכנופיה.
חלק זה של הסרט מסתיים באופן טראגי, לאחר שבאגסי וחבורתו, מתקנאים בהצלחת חברי הכנופיה תוקפים והורגים את דומיניק.
ובתגובה נודלס דוקר למוות את באגסי (בסיוע שוטר שניסה לעצור אותו), ונכנס לכלא ל-12 שנים.
בקטע מעבר בין הפלאשבק של 1921 לפלאשבק של 1933, נראה נודלס המבוגר כבר, ב-1968 באתר קבורה שמור ומרשים שאליו הועברו קברי שלושת חבריו שנהרגו ב-1933. שם הוא מוצא גם מפתח לתא אחסון בתחנת האוטובוסים, ומוצא שם מזוודה דומה מלאה כסף, הפעם כמקדמה ע"ח הג'וב הבא הממתין לו.
חלק זה מתחיל עם שחרור נודלס מהכלא, המתאחד מיד עם חבריו, שהפכו בינתיים לגנגסטרים עשירים.
הוא חוזר מיד לדרך הפשע שהכניסה אותו לכלא, ומצטרף לחבריו לשוד יהלומים, שבמהלכו הוא אונס את קרול, אחת מעובדות המקום, שעזרה וסיפקה להם במידע פנים לביצועו.
בהמשך מתאהבת קרול במקס והם מתחילים לצאת.
במקביל נפגש נודלס עם דברה ויוצא איתה למסעדה שנסגרה במיוחד עבורם.
הוא מתוודה על אהבתו אליה ומדגיש שבמשך כל השנים בכלא לא הפסיק לחשוב עליה.
בתגובה מודיעה לו דברה שהיא נוסעת למחרת להוליווד כדי להגשים את חלומה כרקדנית.
בתום נסיעתם חזרה בלימוזינה, מבקשת דברה לסיים את הפגישה בגיפוף ובנשיקה, אלא שנודלס אינו עומד בפיתוי, אונס אותה תוך כדי נסיעה, לתדהמת נהג המונית שנאלץ לחזות בזוועה.
מקס מנסה להכניס את הכנופיה יותר ויותר לענייני הפשע המאורגן.
לאחר שהוא מתוודע לכך שחוק היובש יתבטל בעוד מס' חודשים, דבר שיצמצם משמעותית את רווחי הכנופיה, והוא רוקם תוכנית לשדוד את הבנק הפדרלי בניו יורק.
נודלס, שמבין שמדובר במשימת התאבדות, מודיע למשטרה על הברחת אלכוהול שהכנופיה מבצעת, בתקווה שייעצרו במהלכה, ובכך יימנע השוד המתוכנן, אך לצערו, הסתיימה ההברחה במות שלושת חבריו.
קטע זה מתרחש ב-1968. ואינו פלאשבק.
לאחר שחזר ממחבואו בעקבות הזמנה מסתורית שקיבל משר בשם כריסטופר ביילי, נפגש נודלס שוב עם דבורה שכבר הפכה לשחקנית ידועה ומצליחה.
הוא חוקר אותה על ביילי ומגלה שיש להם יחסים ואף ילד משותף, שנראה כמו מקס בצעירותו (מגולם על ידי השחקן בתפקיד מקס ב-1921).
נודלס מבין שמקס זייף את מותו, ועדיין חי בתור השר ביילי.
נודלס נענה להזמנה של השר ביילי ומגיע לאחוזתו, שם הוא מתבקש להפתעתו להרוג את מארחו, העומד להיחקר בגין שחיתות ואינו עומד בחשיפת פשעיו, וכך גם יסגור נודלס חשבון עם מי שגרם לו להתחבא כל השנים.
נודלס מסרב ועוזב את האחוזה.
בדרכו החוצה מאחוזת ביילי, מבחין נודלס בדמות הדומה לביילי, בעת שמשאית אשפה עוברת בחזית הבניין, ומסתירה אותה מעיניו, אלא שגם כשחלפה המשאית נעלמה הדמות, בעוד המצלמה מתמקדת בטוחן האשפה, באופן המרמז על כך שביילי\מקס ביצע התאבדות בקפיצה לתוך טוחן האשפה.
הסרט חוזר ל-1933, ומראה את נודלס נכנס שוב למאורת אופיום, נשכב על מיטה ושואף אופיום.
הסרט מסתיים עם פרצופו המסומם של נודלס ועליו עולות כתוביות הקרדיטים.
דייוויד "נודלס" אהרונסון - רוברט דה נירו (מבוגר), סקוט טיילר (צעיר).
מקסימיליאן "מקס" ברקוביץ' וכריסטופר ביילי - ג'יימס וודס (מבוגר), ראסטי ג'ייקובס (צעיר).
דבורה גלי - אליזבת' מק'גוברן (מבוגרת), ג'ניפר קונלי (צעירה).
פטריק "פטסי" גולדברג - ג'יימס היידן (מבוגר), בראיין בלום (צעיר).
פיליפ "קוק-איי" שטיין - ויליאם פורסיית' (מבוגר), אדריאן קורי (צעיר).
מו "פטס" גלי - לארי ראפ.
פרנקי מינלדי - ג'ו פשי.
ג'יימס קונוויי או'דונל - טריט ויליאמס.
ג'ו מינלדי - ברט יאנג.
צ'יף (מפקד המשטרה) וינסנט איילו - דני איילו.
צ'יקן ג'ו - ריצ'רד ברייט.
אורך הסרט ודעת הקהל והמבקרים
כשהתסריט המקורי הושלם באוקטובר 1981, אורכו היה 317 עמודים, ובסיום הצילומים היו 8–10 שעות של וידאו.
ליאונה הצליח לצמצם את הסרט ל-6 שעות, ורצה להוציא את הסרט בשני חלקים של 3 שעות.
המפיקים סירבו, וליאונה חויב לצמצם עוד את הסרט, עד ל-229 דקות (3 שעות ו-49 דקות).
הסרט הוצג בגרסתו המצומצמת בפסטיבל קאן וזכה להצלחה מסחררת ו-15 דקות של תשואות מהקהל.
ברחבי אירופה, הסרט זכה להצלחה גדולה וביקורות טובות.
בארצות הברית, הסרט קוצץ באופן משמעותי, למורת רוחו של ליאונה, בהורדת סצנות מפתח ומזעור החלק המתרחש ב-1921. כמו כן, הסצנות השורדות נערכו מחדש באופן כרונולוגי ובכך נשבר מבנה הפלאשבק החיוני לסרט.
בארצות הברית הוצג הסרט בגרסתו המצומצמת, הזמינה שם לרוב גם בערוצי הטלוויזיה ובספריות הווידאו.
ליאונה תכנן ליצור גרסה מלאה יותר של הסרט, אך הוא לא הספיק לעשות כן לפני מותו ב-1989.
היו זמנים הוא אלבומו השלישי של הזמר זוהר ארגוב.
אשר יצא לאור בשנת 1981.
בתקליט זה, בדומה לתקליטו הקודם "אלינור", השירים לא נכתבו במיוחד עבור ארגוב, אלא נכללו בו גרסאות שלו לשירים אחרים.
התקליט הוקלט ב"אולפני טריטון", האולפן המקצועי הראשון שבו ארגוב הקליט ועובד בידי יהודה קיסר ומרסל לידג'י אשר ליוו את ארגוב בהופעות והקלטות באותה העת.
אחד השירים בתקליט מבוצע על ידי ארגוב בשפה המרוקאית ("להלה יזיד אקטר"), ושיר אחר מבוצע בהגייה תימנית ("אהבת רעיה רצוני").
שני שירים נוספים הוקלטו ולא נכללו בסופו של דבר באלבום, והם: "יושב לבד" (חידוש של בעז שרעבי) ו"עינייך החומות" (נכתב על ידי סוזי סרנגה ללחן יווני).
היו זמנים במערב הוא מערבון של סרג'ו לאונה.
בכתיבת התסריט השתתפו ברנרדו ברטולוצ'י ודריו ארג'נטו.
הסרט הוא "מערבון ספגטי" שנעשה בעזרת צוות איטלקי ושחקנים אמריקנים.
העלילה נסובה אודות עיירה (דמיונית) בשם פלגסטון, במערב הישן של ארצות הברית עם שריף (קינן ווין).
בסצנת הפתיחה, שלושה אקדוחנים ממתינים בפונדק דרכים לאדם מסתורי (צ'ארלס ברונסון) שיורד מהרכבת.
הזר, שמכונה לאורך העלילה "הרמוניקה" (על שם המפוחית שבה הוא מנגן) גובר על שלושת האקדחנים, ומחסלם.
לאחר מכן אנו פוגשים בברט מקביין (פרנק וולף).
מקביין הוא בעלים של חלקת אדמה בשם סוויט-ווטר (מים מתוקים).
מקביין רכש את האזור מתוך הנחה שמסילת הרכבת עתידה לעבור בשטח זה.
מנועי הקיטור יהיו תלויים באספקת המים של מקביין, מאחר שזהו מקור המים היחיד באזור.
איל רכבות בשם מורטון (גבריאל פרזיטי) לא מעוניין לשלם עבור החלקה הזו, והוא שולח שכיר חרב מטעמו, פרנק (הנרי פונדה) על מנת להפחיד את משפחתו של מקביין, ולאלצם לפנות את השטח.
פרנק הורג את מקביין ושלושת ילדיו, ושותל ראיות מפלילות המצביעות על עקבותיו של שיין (ג'ייסון רוברדס) פושע נמלט מוכר.
נראה כי מזימתו של מורטון עלתה יפה, וכי אין דורש בעלות על הקרקע.
אך עתה מופיעה במקום אישה בשם ג'יל, זונה לשעבר (קלאודיה קרדינלה) שמתברר שנישאה למקביין בטרם נרצח, מה שהופך אותה לבעלים של הקרקע.
הזר המסתורי מסביר לשיין, שג'יל עשויה לאבד את הבעלות על הקרקע, אם לא תעמוד בתנאי החוזה, הדורשים הקמת תחנה במקום עוד לפני שהמסילה תתקדם עד נקודה זו.
שיין, שנוטה חסד לג'יל, ממנה את הזר לפיקוח על צוות הבנייה המקומי.
מורטון מנסה לסגור עסקה עם ג'יל, אך פרנק מתנגד לכך, ומורטון (הנכה) לא יכול לעמוד מולו.
פרנק כופה עצמו על ג'יל, ומאלץ אותה למכור את הקרקע במכירה פומבית.
המכירה נערכת, תוך שאנשיו של פרנק מונעים באיומים על המתמודדים, ועומדים לנצח במכרז במחיר נמוך במיוחד.
אולם אז מופיע הזר המנגן, ומציע מחיר של 5,000 דולר.
את התשלום הוא מציע באופן מיידי בדמותו של שיין המבוקש תמורת פרס כספי בסכום זהה, ובאיומי אקדח הוא מוביל את שיין, היישר לידי הרשויות.
שיין מוסגר, ומועלה על רכבת לכלא יומה, אך אנו רואים שאנשיו רוכשים כרטיסים לנסיעה זו, ומתעתדים לשחררו בדרך.
פרנק נפגש עם הזר, ו"מציע" לו את הסכום ששילם על הקרקע בתוספת דולר אחד.
הזר לא מתרגש מאיומיו, ומסרב לדרישתו.
לא בפעם הראשונה, פרנק שואל לזהותו של הזר.
גם הפעם הלה מציג עצמו בשמות שונים של דמויות שפרנק רצח בעברו, אך מבטיח לגלות את שמו רק כשיגיע זמנו של פרנק למות.
כשהם נפרדים לדרכם, הזר מבין שאנשיו של פרנק מכינים לו מארב (שכן מורטון שילם להם).
למורת רוחה של ג'יל הוא מציל את פרנק, אך כפי שמתברר, הוא עושה זאת על מנת שסיפק יהיה בידו להורגו במו ידיו שלו.
פרנק ממהר אל מעונו של מורטון, ושם הוא מגלה ששיין ואנשיו הרגו את מורטון ושאר חברי הכנופיה שלו.
פרנק מגיע אל הזר המסתורי.
בשיא העימות, אנו רואים פלאשבק של הזר, בו כילד הוא ואחיו מאוימים על ידי פרנק כשודד בתחילת דרכו.
אחיו תלוי על חבל, כשרגליו נתמכות על כתפיו הקטנות של הילד שפרנק תוחב לפיו מפוחית ומכריחו לנגן.
הילד קורס לבסוף, ואחיו נתלה באוויר ומת.
הזר ופרנק ניצבים זה מול זה בדו-קרב אופייני למערבונים, הזר מקדים ויורה בפרנק, וכשהלה שוכב פצוע, הוא תוחב לפיו מפוחית, ובכך, רגע לפני מותו, פרנק מתוודע סוף סוף לזהותו של ההלך הזר.
הזר ושיין נפרדים לשלום מג'יל שמפקחת על סיום העבודות להקמת התחנה.
כשהם יוצאים לדרך רכובים, מתברר ששיין נפצע בקרב עם מורטון ואנשיו של פרנק.
הפצע שהוסתר עד עכשיו הולך ומכריע את שיין והוא מת.
הזר מעמיס את גופתו של שיין על סוסו, ועוזב את המקום, כשברקע, הרכבת הראשונה מגיעה אל סוויט-וואטר, וג'יל מחלקת מים לעובדי המסילה.
בישראל קיבל הסרט היתר מהמועצה לביקורת סרטים ומחזות ב-7 באוקטובר 1969 שהתיר את הצגתו למבוגרים מגיל 16.
היהלום שבכתר היא סדרת טלוויזיה בריטית זוכת פרס גלובוס הזהב מ-1984 שעלילתה מתרחשת בהודו בשנים האחרונות של השלטון הבריטי בה (ה"ראג'").
הסדרה מבוססת על רביעיית הספרים של פול סקוט "רביעיית הראג'" ונקראת על שם הראשון שבהם.
בסדרה יש 14 פרקים, היא הופקה על ידי גרנדה ושודרה בבריטניה ב-ITV.
העלילה לא מתמקדת בדמות אחת, ולמעשה רק דמותו של קצין המשטרה רונלד מריק מופיעה בכל פרקי הסדרה (בפרק האחרון, אחרי מותו, רק בזיכרונותיהן של דמויות אחרות).
עם השחקנים בסדרה נמנים: צ'ארלס דאנס וארט מאליק (שההופעה בה הייתה פריצת הדרך הטלוויזיונית שלהם), אום פורי, פגי אשקרופט, טים פיגוט-סמית, ג'רלדין ג'יימס, ג'ודי פארפיט, רייצ'ל קמפסון, אריק פורטר, סוזן וולדרידג', סעיד ג'פרי וקאראן קאפור (בנו של שאשי קאפור).
פגי אשקרופט וטים פיגוט-סמית זכו על הופעתם בסדרה לפרסי הבאפט"א לשחקנית ולשחקן הטובים ביותר בסדרות טלוויזיה.
כל שלוש המועמדות שהתחרו באשקרופט על הפרס היו גם הן משתתפות בסדרה.
הסדרה הייתה חלק מגל טלוויזיוני וקולנועי בריטי שעסק בתקופת שלטונם בהודו, וכלל בין השאר את הסרטים "גנדי" (1982), "אבק וחום" (1983) ו"המעבר להודו" (1984).
העלילה נפתחת ב-1942 בעיר הפיקטיבית מאיאפור.
בתחילתה היא מתמקדת במשולש שבקודקודיו הארי קומאר (ארט מאליק), הודי שהתחנך בבית ספר פרטי באנגליה ועובד כעיתונאי בהודו, דפני מנרס (סוזן וולדרידג') ורונלד מריק (טים פיגוט-סמית), קצין משטרה ממעמד נמוך.
דפני דוחה הצעת נישואין של מריק, ומעדיפה את הארי על פניו.
ערב אחד מותקפים דפני והארי כשהם מבלים בגן, והיא נאנסת.
בעקבות כך מריק כולא את הארי ומענה אותו.
בהמשך הסדרה דפני נפטרת בעת לידה, ומצטרפים אליה שרה לייטון (ג'רלדין ג'יימס) שגם אחריה מריק מחזר, אולם היא מעדיפה על פניו את פקודו גאי פרון (צ'ארלס דאנס).
אחותה של שרה, סוזן, מתחתנת עם קצין בשם טדי בינגהם.
בינגהם נהרג בקרב, מריק בא לעזרתו אך לא מצליח להציל אותו.
זמן מה אחר כך מריק נושא לאישה את סוזן.
פגי אשקרופט - ברברה בצ'לור
ג'נט הנפריי - אדווינה קריין
דריק ברנצ'ה - אחמד קסים
צ'ארלס דאנס - סמל גאי פרון
ג'רלדין ג'יימס - שרה לייטון
רייצ'ל קמפסון - ליידי אתל מנרס
ארט מאליק - הרי קומאר
ונדי מורגן - סוזן לייטון
ג'ודי פארפיט - מילדרד לייטון
טים פיגוט-סמית - רונלד מריק
אריק פורטר - הרוזן דימיטרי ברונובסקי
סוזן וולדרידג' - דפני מנרס
ראלף ארליס - קפטן סמואלס
ג'פרי ביוורס - קפטן קווין קולי
ג'רמי צ'יילד - רובין וייט
וורן קלארק - "סופי" דיקסון
רוואנה קופר - קוני וייט
אנה קרופר - ניקי פיינטון
פביה דרייק - מייבל לייטון
ניקולס פארל - אדוארד "טדי" בינגהם
רוזמרי ליץ' - פנלה "פני" גרייס
ניקולס לה פרבוסט - קפטן נייג'ל רואן
פרדריק טרבס - לוטננט קולונל ג'ון לייטון
סטיוארט וילסון - קפטן ג'יימס קלארק
היוב לודולף או "יוב לודולף" (גרמנית: Hiob Ludolf; 15 ביוני 1624 - 8 באפריל 1704) היה מזרחן גרמני.
האתיופיסט אדוארד אולנדורף כינה אותו "בעל השם המהולל ביותר" בחקר אתיופיה.
לודולף, יליד ארפורט, החליט עם סיום לימודי בלשנות באקדמיה שבארפורט ובליידן, לטייל בעולם כדי להעשיר את הידע הלשוני שלו.
לבקשת בית המשפט השוודי (1649), חיפש ברומא אחר מסמכים מסוימים, וכך התוודע לגרגוריוס, נזיר אתיופי ממחוז אמהרה.
ממנו קיבל את הידע המעמיק בגעז.
בשנת 1652 התגייס לשירות דוכס סקסוניה-גותה, שירות שהמשיך עד לשנת 1678 ועם פרישתו חזר לפרנקפורט.
בשנת 1683 הוא ביקר באנגליה במטרה לקדם תוכנית להקים הסכמי מסחר עם אתיופיה.
אך מאמציו כשלו, בעיקר לנוכח התנגדות רשויות הכנסייה האתיופית האורתודוקסית.
כששב לפרנקפורט בשנת 1684, הוא הקדיש את חייו ליצירה הספרותית אשר תימשך כמעט עד יום מותו.
בשנת 1690 הוא מונה לנשיא ב"קולג' הקיסרי להיסטוריה", קולג' שהיה קיים זמן קצר באוסטריה.
עבודותיו של לודולף, שהכיר כ-25 שפות, כללו את "היסטוריית העם האתיופי" (יינה, 1676) ו"ההיסטוריה האתיופית" (פרנקפורט, 1681) שתורגמה לאנגלית, צרפתית והולנדית ונוספו לה נספחים בשנים 1691-1694.
דקדוק בשפה האמהרית (פרנקפורט, 1698)
לקסיקון לטינית - אמהרית (פרנקפורט, 1698)
לקסיקון לטינית - אתיופית (פרנקפורט, 1699)
"הָיוּ לֵילוֹת" הוא שיר מסוגת הבלדה של המשורר יעקב אורלנד.
חובר כנראה בשנות השלושים (עד שנת 1938).
הולחן על ידי מרדכי זעירא.
הדוברת, מתארת את סיפור המפגש והחיים המשותפים עם אהובה; המפגש והחיים המשותפים נערכים במקום המתואר כמצוי „בַּמִּשְׁעוֹלִים בֵּין דְּגַנְיָה לְכִנֶּרֶת" - ביטוי מטפורי של זירה מייצגת בחלוציות העברית בשנות העלייה השנייה: היישובים קבוצת דגניה א', המושבה כנרת, קבוצת כנרת וחוות העלמות בכנרת, בסביבות דרום הכנרת ואזור שפך הירדן.
בהמשך השיר מתוארת הפסקת החיים המשותפים לפתע, ומוצגים געגועיה של הדוברת אל האהוב.
בעלילה משולבים תיאורים של החיים החלוציים, במינוחם האופייני, בארץ ישראל בתקופת העלייה השנייה והשלישית, ובהם נשזר מנעד הרעיונות הציוני החלוצי וערכי תנועת העבודה הארצישראלית.
"היו לילות" נעשה אהוד מאוד ביישוב ובחברה הישראלית שלאחר הקמת המדינה.
הוא זכה לביצועים רבים, הידועים שבהם הם של שושנה דמארי ושל אסתר עופרים.
הוא בוצע גם על ידי כוורת, לאה דגנית, אחינועם ניני, יהורם גאון, צילה דגן, אופירה גלוסקא, רוחמה רז, ריטה, ולולה מארש.
רישומי אקו"ם מונים מעל ל־130 גרסאות שונות של השיר.
מקובל לנגן אותו בטקסים חגיגיים ובאמצעי התקשורת בימי זיכרון ומועדים.
השיר מושמע גם בסרט "היו לילות" של רוני ניניו.
השיר המחורז כולל שבעה בתים.
הבית הראשון פותח בהודעה על יצירת זיכרון, במילים: „הָיוּ לֵילוֹת, אֲנִי אוֹתָם זוֹכֶרֶת, אֲנִי אוֹתָם עַד סוֹף יָמַי אֶשָּׂא".
המשורר חוזר בו על מרכיב הנשיאה, או הסבל של הכלת הזיכרון על האהובים שאבדו, כגון בשירו "אני נושא עמי".
אפשר לפרש קטע זה כתיאור קונקרטי של חלוקת עבודה מגדרית - הגבר בונה בית ונוהג עגלה, האישה רוקמת כותונת - ושל יחסי רכוש בהם העגלה היא רכושה של האישה והיא מסמיכה את הגבר לנהוג בה.
לחלופין ניתן לפרש את החלק הזה כתיאור מטאפורי של ההתחברות בין בני הזוג ואת הסדרת היחסים ביניהם, כאשר שמות העצמים "בית", "עגלה" ו"כותונת" הם מטאפוריים.
בנהגו על העגלה, הוא זה שמנווט את חייה אל עבר מכאוביה.
הכותונת היא אהבת האישה לבן זוגה.
ביטוי נדיר זה ששורשו בספרות הפיוט הארצישראלית בימי הביניים, נחקר על ידי חוקר השירה העברית אבשלום קור.
הבית הרביעי מתאר את מהות הקשר שנוצר בין הדוברת לבין אהובהּ, ובכללו נאמנות ובלעדיות, המובעות בהכרזתו של העלם: „וְהוּא אֶת הָעֵצִים בַּגַּן הֵעִיד, ...
יש שיאמרו ששורות אלו מספרות שהעלם המאוהב חלה בקדחת, מחלה אשר הפילה חללים רבים בקרב חלוצים וחלוצות אנשי העליות הראשונות.
לפי אותה פרשנות, , היעלמותו הפתאומית של האהוב והחזרה על הביטוי "הולך ושב" מבטאת את קטיעת המוות את החיים.
ההעלמות המסופרת בלשון פואטית גבוהה ותוך כדי שאלה המופנית אל שומעיה של הדוברת, מוסרת כלליות של תפיסת המוות והאובדן של האהוב, באשר הם.
הבית השישי והבית השביעי מתארים את רגשותיה של הדוברת בעקבות אובדן בן הזוג האהוב.
בזמן הקצר היא מתארת בכי ותדהמה כחלק מאבלות עמוקה.
"היו זמנים" הוא שיר ישראלי מאת חיים חפר בהלחנת משה וילנסקי.
השיר נכתב בעיצומה של מלחמת העצמאות והושר לראשונה על ידי להקת הצ'יזבטרון במסגרת תוכניתה השנייה, בהופעה בחודש יולי 1948.
"היו זמנים" פורסם בדפוס בפעם הראשונה במוסף של על המשמר, "בשער", ב־22 ביולי 1948. באותו חודש החלה לשיר אותו להקת הצ'יזבטרון, שבראשה עמד חיים פיינר (חפר), במסגרת תוכניתה השנייה.
הביצוע המקורי של השיר הושמע לראשונה ב־20 ביולי 1948 במופע הבכורה של הלהקה במחנה צריפין עם הסולנית נעמי פולני, יומיים לפני הפרסום בעיתון.
השיר פורסם שוב בדפוס ביחד עם הלחן במגזין "קולנוע" במדור הפזמונים המיוחד "משירי החבריה" של גיליון ה-15 בספטמבר 1949.
ראו במאמרו של ד"ר אלי אשד במגזין "יקום תרבות" "היו זמנים" שירו של חיים חפר בגרסה המקורית.
מילות השיר עוסקות באחד מלוחמי הפלמ"ח, המספר בזקנתו לנכדיו על עלילותיו במלחמת העצמאות.
במקור הן ביטאו למעשה כמיהה לבואם של ימים נורמליים לאחר המלחמה, להקמת יישובים אזרחיים על שדות הקרב ולכך שדור הלוחמים יזכה לראות בנים ונכדים ולהזדקן.
כיום יש להן נופך נוסטלגי.
לימים הוגשם חזון זה בכ-30 יישובים בישראל היושבים במקום שבו היה משלט, כגון העיר בית שמש, שהוקמה על המשלט המשותף.
השיר זכה לפופולריות רבה והוסיף להיות מושר ומושמע לאורך שנים, במיוחד בביצועיהן של שושנה דמארי ויפה ירקוני.
הוא זכה לביצועים רבים נוספים ובהם של שמעון ישראלי, אילנית, שרית חדד ונועה קירל.
היהודים הקבצנים היה כינויה של האוכלוסייה היהודית נטולת-המעמד בארצות גרמניה במאות ה-17 וה-18.
ליהודים בארצות גרמניה, היה מעמד רשמי של יהודי חסות.
במהלך המאה ה-17. בעקבות מרד חמלניצקי וגזירות ת"ח-ת"ט, נעו מערבה פליטים רבים מיהודי פולין וחלקם הגיע לארצות גרמניה.
נוספו עליהם יהודים מקומיים, שהתרוששו במהלך מלחמת שלושים השנים ולא יכלו עוד לעמוד בתשלום דמי החסות.
בהיעדר רשות ישיבה בעיר קבועה כלשהי, נאלצו יהודים אלו לנדוד עם משפחותיהם ומטלטליהם בין ערי גרמניה, ולכן דבק בהם התואר "היהודים הקבצנים" או הקבצנים הנודדים.
מטבע הדברים אין רישום מסודר של יהודים אלו בפנקסי הקהילות והם לא נכללו במפקדי אוכלוסין רשמיים, אך קיימת הערכה שלפיה מנו בין 10,000 ל-15,000 נפשות בראשית המאה ה-18, כ-10 אחוזים מיהודי הרייך הראשון כולו.
בערים הגדולות היו מקומות שבהם עלה מנין היהודים הנודדים על מנינם של יהודי החסות.
היו זמנים בהוליווד הוא סרט דרמה קומית אמריקאי-בריטי משנת 2019, שכתב וביים קוונטין טרנטינו.
הסרט הופק על ידי סרטי קולומביה, Bona Film Group, Heyday Films ו-Visiona Romantica והוא מופץ על ידי סרטי סוני.
בסרט מככבים לאונרדו דיקפריו, בראד פיט, מרגו רובי, אמיל הירש, מרגרט קוואלי, טימותי אוליפנט, אוסטין באטלר, דקוטה פנינג, ברוס דרן ואל פצ'ינו.
אלו הם רק חלק מאנסמבל גדול של שחקנים שמככבים "במספר קווי עלילה של מעשייה מודרנית, שהיא מחווה לרגעים האחרונים של תור הזהב של הוליווד".
עלילת הסרט מתרחשת בלוס אנג'לס, שנת 1969, ועוקבת אחרי כוכב טלוויזיה מזדקן וחברו הטוב ביותר, שהוא גם הפעלולן הכפיל שלו ועוזרו האישי, בעודם מנסים לנווט דרכם בתעשיית הקולנוע ההוליוודית המשתנה.
הודעה רשמית על הפקת הסרט על ידי טרנטינו פורסמה ביולי 2017. סרטי סוני זכו בזכויות ההפצה של הסרט, לאחר שהסכימו לחלק מדרישותיו של טרנטינו, כגון זכות הגרסה הסופית.
פיט, דיקפריו ורובי, וכן מספר שחקנים קבועים של טרנטינו, כגון זואי בל וקורט ראסל, הצטרפו לצוות השחקנים בין ינואר ליוני 2018. צילומי הסרט התקיימו בין יוני לנובמבר 2018 באזור לוס אנג'לס.
סרט זה הוא האחרון בהשתתפותו של לוק פרי, שנפטר במרץ 2019. הסרט כולל הופעת קמאו של דניאלה פיק, רעייתו הטרייה של טרנטינו.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט נערכה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-21 במאי 2019. הסרט עלה לאקרנים ב-26 ביולי 2019 בארצות הברית וב-14 באוגוסט בממלכה המאוחדת.
על פי ההוליווד ריפורטר, הסרט זכה לתגובות חיוביות בדרך כלל מצד מבקרי הקולנוע.
היו שקראו לסרט "מכתב אהבה של טרנטינו לאל.
של שנות ה-60", ושיבחו את הליהוק ואת העיצוב האמנותי, אם כי אחרים היו "חלוקים בדעתם על סוף הסרט".
בפברואר 1969, השחקן ההוליוודי ריק דולטון (לאונרדו דיקפריו), לשעבר כוכב טלוויזיה בסדרת מערבונים משנות ה-50 בשם "Bounty Law", מתלונן על כך שהקריירה שלו הסתיימה, בפני קליף בות' (בראד פיט), חברו הטוב ביותר המשמש גם ככפיל הפעלולים שלו ועוזרו האישי.
בות', חייל לשעבר שגר בקרוואן עם כלבת הפיטבול שלו, ברנדי, מסיע את דולטון ברחבי העיר ומסתמך עליו על מנת למצוא עבודה, שכן הוא מתקשה למצוא עבודה בעצמו בשל שמועות שהרג את אשתו.
בתוך כך, השחקנית שרון טייט (מרגו רובי) ובעלה, הבמאי רומן פולנסקי (רפאל זאוויארושה), עוברים לגור בבית הסמוך לזה של דולטון.
מתוך תקווה שהדבר יסייע לקריירה שלו, דולטון חולם להתיידד עם זוג שכניו.
מאוחר יותר באותו לילה, טייט ופולנסקי מצטרפים אל ג'יי סברינג (אמיל הירש) במסיבה גדושה בסלבריטאים באחוזת פלייבוי.
בביתו של דולטון, בות' נזכר בתגרה שהייתה לו עם ברוס לי (מייק מו) על סט הצילומים של סדרת הטלוויזיה "הצרעה הירוקה".
צ'ארלס מנסון (דיימון הרימן) עוצר ליד ביתם של פולנסקי וטייט ומחפש את המפיק המוזיקלי טרי מלצ'ר, שגר שם בעבר, אך סברינג שולח אותו משם לדרכו.
מאוחר יותר, בזמן שהוא נוהג במכוניתו של דולטון, בות' אוסף טרמפיסטית צעירה המכונה פוסיקט (מרגרט קוואלי) ומקפיץ אותה אל חוות ספאן, ששימשה שבעבר כסט הצילומים של "Bounty Law".
פוסיקט מנסה לשכנע את בות' להישאר, אך הוא מבחין במספר גדול של היפים שנמצאים במקום, והוא חושד שהם מנצלים את הבעלים, חברו הוותיק ג'ורג' ספאן (ברוס דרן).
למרות התנגדויותיה של סקוויקי (דקוטה פנינג), אישה צעירה שמציגה עצמה כבת-זוגו של ספאן הקשיש, בות' מתעקש להיפגש עם ספאן ולדרוש לשלומו.
ספאן מפריך את כל חששותיו של בות'.
כשהוא חוזר לרכב, בות' מגלה שקלם (ג'יימס לנדרי אברט) ניקב בסכין את אחד מצמיגי המכונית.
בות' מכה את קלם באכזריות, ומאלץ אותו להחליף את הצמיג.
אחת מהבנות הנוכחות במקום מזעיקה את טקס ווטסון (אוסטין באטלר), אך עד שהוא מגיע – בות' כבר מספיק לנסוע משם.
טייט יוצאת לטייל ברחובות הוליווד ומחליטה לעצור בבית קולנוע המציג סרט בהשתתפותה – "צוות ההרס" בכיכובו של דין מרטין.
דולטון מלוהק לתפקיד הנבל בסדרת טלוויזיה חדשה, "לנסר", ועל סט הצילומים הוא מנהל שיחה עם עמיתתו לסדרה, השחקנית הכוכבת והפרפקציוניסטית בת השמונה טרודי (ג'וליה באטרס).
במהלך אחת הסצנות שלו, דולטון מתקשה להיזכר בכל שורות הדיאלוג שלו בשל שתייתו המרובה.
לאחר שהוא עובר התמוטטות רגשית בקרוואן שלו, דולטון חוזר אל הסט ומספק הופעה עוצמתית שמרשימה את הבמאי, סם וונמייקר (ניקולס האמונד), ואת טרודי, שמחזקת את הביטחון העצמי של דולטון.
בטלוויזיה משודרת הסדרה "", הכוללת הופעת אורח של דולטון.
סוכן הליהוק מרווין שוורז (אל פצ'ינו) צופה בסדרה, ומציע לדולטון לככב במערבוני ספגטי המצולמים ברומא.
דולטון מסכים, באי-רצון, ומביא איתו לאיטליה את בות' למשך שישה חודשים.
במהלך תקופה זו, דולטון מצלם ארבעה סרטים, בהם הסרט "Nebraska Jim" בבימויו של סרג'ו קורבוצ'י, ואף מתחתן עם שחקנית איטלקייה.
ביום חזרתם ללוס אנג'לס, דולטון מודיע לבות' שהוא כבר לא יכול להרשות לעצמו להעסיק אותו, והשניים מסכימים להיפרד כל אחד לדרכו.
הם יוצאים לשתות וחוזרים לביתו של דולטון, שם בות' מעשן סיגריה טבולה ב-LSD ולאחר מכן לוקח את הכלבה ברנדי לטיול.
בינתיים, ווטסון, סוזן אטקינס (מייקי מדיסון), לינדה קסביאן (מאיה הוק) ופטרישה קרנווינקל (מאדיסן ביטי) חונים בחוץ, בפורד גלקסי 59' ישנה ורועשת, מתכוננים להיכנס לבית של טייט ולרצוח את כל הנוכחים, כפי שהורה להם מנסון לעשות.
דולטון שומע את הרעש, יוצא החוצה ובכעס מגרש אותם מהמקום.
הם מתרחקים מעט, אך אטקינס מציעה שהם יחזרו למקום ויהרגו את דולטון בטענה שהם למדו לרצוח מכל אותם כוכבי הוליווד שמשחקים בסרטים שכוללים רציחות.
קסביאן בורחת מהמקום, אולם שלושת הנותרים ממשיכים בביצוע תוכניתה של אטקינס.
הם פורצים לביתו של דולטון ומתעמתים עם בות', שמזהה אותם כהיפים שפגש בחוות ספאן.
בות' מורה לכלבתו ברנדי לתקוף, והם הורגים את קרנווינקל ואת ווטסון ופוצעים קשה את אטקינס.
אטקינס, עם אקדח בידה, בורחת החוצה ונופלת לבריכה, בה היה עד כה דולטון, עם אוזניות, לא מודע לכל המתרחש.
דולטון נבהל, אולם מתעשת במהרה ובאמצעות להביור הוא שורף למוות את אטקינס.
בות' נלקח לבית חולים עקב פציעותיו.
סברינג מגיע אל שער הכניסה של ביתה של טייט, ודולטון מעדכן אותו במה שקרה באותו הערב.
טייט, באמצעות האינטרקום, מצטרפת לשיחה, ומזמינה את דולטון לביתה, לשתות ביחד איתה ועם שאר אורחיה, שעדיין בחיים, סברינג, אביגיל פולג'ר (סמנתה רובינסון) ווויצ'יק פרייקובסקי (קוסטה רונין).
שם הדמות אודות הדמות שחקן שכיכב בסדרת המערבונים "Bounty Law" משנת 1958 עד 1963, המבוססת Wanted Dead or Alive" (1958-1961)".
בסדרה זו כיכב סטיב מקווין המשמש אחת ההשראות לדמותו של דולטון.
הניסיון הראשון של דולטון לעבור מהמסך הקטן למסך הגדול נכשל, ובשנת 1969 הקריירה שלו כושלת.
מערכת היחסים של דולטון עם קליף בות' מבוססת על יחסיו של השחקן ברט ריינולדס עם מי שהיה הפעלולן הכפיל שלו במשך תקופה ארוכה, הל נדהם, ששניהם משמשים השראה לדמויותיהם של דולטון ובות' בהתאמה.
דמותו של דולטון נכתבה בהשראת שחקנים שהחלו את הקריירה שלהם בהוליווד הקלאסית, אך התקשו למצוא מקומם בשנות ה-60 לאחר שסוג הדמויות שנהגו לגלם יצאו מהאופנה, כגון טיי הרדין, שהפך משחקן ראשי במערבון מצליח בטלוויזיה לשחקן של מערבוני ספגטי.
בנוסף, דולטון מושפע מג'ורג' מהריס, אדד בירנס, טאב האנטר, וינס אדוארדס ופאביאן פורטה.
דולטון גם מושפע חלקית מפיט דוּל, שחקן מערבוני טלוויזיה מערבי שהתאבד.
אף שזה לא מוזכר בסרט, דולטון סובל מהפרעה דו-קוטבית לא מאובחנת.
בראד פיט קליף בות' פעלולן וכפילו של דולטון ועוזרו האישי מזה זמן רב וכן חברו הטוב ביותר.
בות' שירת ביחידת הכומתות הירוקות במהלך מלחמת העולם השנייה והוא נחשב לאחד האנשים הקטלנים ביותר בעולם.
המומחיות שלו היא סכינים ולחימה פנים אל פנים.
טרנטינו ופיט עיצבו את הדמות בהשראת בילי ג'ק, דמות שהופיעה בארבעה סרטים בשנים 1967–1977 בגילומו של השחקן טום לוצלין.
כמו כן, דמותו של בות' קיבלה השראה חלקית מגרי קנט, שעשה פעלולים לסרטים שצולמו בחוות ספאן, בזמן שמשפחת מנסון התגוררה בה.
מקור השראה נוסף הוא ג'ין בל, אמן לחימה ופעלולן שנשכר לעשות פעלולים בסדרת הטלוויזיה "הצרעה הירוקה", לאחר תלונות של פעלולנים אחרים על ברוס לי שהוא מכה אותם ופוגע בהם, ו"הם לא הצליחו לשכנע אותו שהוא יכול להקל עימם וזה עדיין ייראה מצוין על סרט הצילום".
מרגו רובי שרון טייט שחקנית ושכנתו של דולטון.
אשתו ההרה של רומן פולנסקי.
רובי לא התייעצה עם פולנסקי כהכנה לתפקיד, אך קראה את האוטוביוגרפיה שלו "Roman by Polanski" משנת 1985. במהלך הסרט, טייט הולכת לבית הקולנוע Bruin שבוסטווד כדי לראות סרט בו היא מככבת, "The Wrecking Crew".
עובדי המקום לא מזהים אותה, והיא צריכה לשכנע אותם שזו אכן היא שמופיעה בסרט.
על פי טרנטינו, לאחר צאתו לאקרנים של הסרט "רומן על אמת" אותו כתב, הוא הלך לצפות בו בבית הקולנוע Bruin והצליח לשכנע את העובדים שזה אכן הוא שכתב את התסריט.
אמיל הירש מעצב שיער הוליוודי, חברה של שרון טייט ובן-זוגה לשעבר.
סברינג היה גם חבר של ברוס לי ועזר לו בראשית הקריירה שלו בהוליווד.
מרגרט קוואלי פוסיקאט חברת משפחת מנסון, דמות בדיונית שמושפעת ממספר דמויות אמיתיות שונות.
שמה מבוסס על זה של קתרין "קיטי" לוטסינגר, אך המראה החיצוני שלה מבוסס על זה של רות אן מוראוס.
בספר The Family מאת אד סנדרס מופיעה דמות בשם פוסיקאט.
על פי האנשים שסנדרס ראיין כתחקיר לספרו, פוסיקאט עברה גירוש שדים בסן פרנסיסקו, בנוכחותו של צ'ארלס מנסון.
שמה האמיתי של פוסיקאט מעולם לא נחשף בסרט.
טימותי אוליפנט שחקן הוליוודי שכיכב בתפקיד ג'וני מדריד לנסר בסדרת הטלוויזיה "לנסר".
בשוט האחרון שבו סטייסי נראה בסרט הוא עוזב את סט הצילומים של הסדרה על אופנוע.
בשנת 1973 היה סטייסי מעורב בתאונת דרכים, כשנהג משאית שיכור פגע באופנוע שבו רכב, הנוסעת שהרכיב נהרגה, וסטייסי איבד זרוע ורגל.
גרושתו, קוני סטיבנס, ארגנה גאלה למטרת גיוס כספים שנועדו לעזור לסטייסי בהחלמתו.
אוסטין באטלר צ'ארלס "טקס" ווטסון חבר משפחת מנסון, שפגש את צ'ארלס מנסון באמצעות המוזיקאי דניס וילסון מלהקת The Beach Boys.
משפחת מנסון התגוררה בביתו של וילסון במשך מספר חודשים.
בליל מעשי הרצח בבית שרון טייט, אמר ווטסון לקורבנותיו: "אני השטן, ובאתי לבצע את מעשי השטן".
בסרט, זהו משפט שהוא אומר לקליף בות'.
דקוטה פנינג לינט "סקוויקי" פרום חברת משפחת מנסון שהורשעה בניסיון התנקשות בנשיא ארצות הברית ג'רלד פורד שביצעה בהשראת משנתו של צ'ארלס מנסון.
פרום ניסתה להרשים את מנסון.
ברוס דרן ג'ורג' ספאן קשיש כבד ראייה בן 80, שבעברו השכיר את החווה שלו לצורך צילומי מערבונים.
צ'ארלס מנסון שכנע את ספאן לאפשר לו ולחברי הכת שלו לחיות בשטח החווה.
ספאן העניק לרבים מהם את כינוייהם.
בתחילה לוהק ברט ריינולדס לתפקיד זה, אך הוא נפטר לפני שהספיקו לצלם את הסצנות שלו.
אל פצ'ינו מרווין שוורז מפיק הוליוודי וסוכנו של ריק.
טרנטינו כתב את התפקיד הזה במיוחד עבור פצ'ינו.
שם הדמות אודות הדמות ג'וליה באטרס טרודי פרייזר ילדה-כוכבת, אך בוגרת, שמשחקת ב-"לנסר" את דמותה של מריבלה.
דמותה של פרייזר נוצרה בהשראת דמות שבאמת הייתה בסדרה "לנסר".
מייק מו ברוס לי שחקן הוליוודי ואמן לחימה שגילם את דמותו של קייטו בסדרת הטלוויזיה "הצרעה הירוקה".
הוא אימן את שרון טייט באמנויות לחימה עבור צילומי הסרט "The Wrecking Crew".
בין תלמידיו הנוספים היו ג'יי סברינג, רומן פולנסקי וסטיב מקווין.
במהלך צילומי פרק קרוסאובר של "באטמן" ו-"הצרעה הירוקה", הייתה אמורה להיות סצנה בה קייטו, בגילומו של לי, מפסיד בקרב לרובין, בגילומו של ברט וורד.
לי סירב לצלם את הסצנה הזו, והיא שוכתבה כך שהקרב יסתיים בתיקו.
בסרט, פורצת תגרה בין לי לבין בות' על סט הצילומים של "הצרעה הירוקה", שגם היא מסתיימת בתיקו.
לוק פרי ויין מאונדר שחקן הוליוודי שגילם את דמותו של סקוט לנסר בסדרת הטלוויזיה "לנסר".
מאונדר נפטר במהלך צילומי הסרט 'היו זמנים בהוליווד' ופרי נפטר זמן קצר לאחר השלמתם.
זוהי הופעתו האחרונה של פרי בקולנוע או בטלוויזיה.
ג'ק פרי, בנו של לוק, השתתף אף הוא בסרט 'היו זמנים בהוליווד'.
דמיאן לואיס סטיב מקווין שחקן הוליוודי שהופיע בין השאר בסרטים "שבעת המופלאים" ו-"הבריחה הגדולה".
צ'ארלס מנסון פנה אל מקווין עם תסריט שכתב לסרט קולנוע, בתקווה שחברת ההפקות של מקווין תפיק אותו.
כשמקווין דחה אותו, פרצה תגרה בין השניים ומקווין שבר את אפו של מנסון.
ברנדה ואקרו אשתו של מרווין.
ניקולס האמונד סם וונמייקר שחקן במאי הוליוודי.
ביים את פרק הפיילוט של "לנסר".
סמנתה רובינסון אביגיל פולג'ר בת-זוגו של פרייקובסקי וחברתה של טייט.
בתו של פיטר פולג'ר, בעלי חברת מותג הקפה Folgers, שאמורה הייתה לרשת אותו.
רפאל זאוויארושה רומן פולנסקי במאי קולנוע מפורסם ומוערך, שבין השאר ביים את "תינוקה של רוזמרי".
בעלה של טייט, אותה הכיר במהלך צילומי סרטו "סלח לי, אבל אתה נושך את צווארי".
לורנזה איצו פרנצ'סקה קפוצ'י שחקנית קולנוע איטלקית ואשתו של דולטון.
דמותה של קפוצ'י הושפעה משחקניות קולנוע וסמלי מין איטלקיות של שנות ה-60, במיוחד סופיה לורן וקלאודיה קרדינלה, אך גם וירנה ליסי ומוניקה ויטי שימשו כהשראה לדמות זו.
קוסטה רונין וויצ'יק פרייקובסקי חבר של שרון טייט ורומן פולנסקי.
דיימון הרימן פושע ומנהיג כת.
באמצע 1967 הקים את מה שנודע כ-"משפחת מנסון", קומונה שבסיסה בקליפורניה.
חסידיו של מנסון ביצעו סדרה של תשעה מעשי רצח בארבעה מקומות שונים ביולי ובאוגוסט 1969. הרימן גילם את דמותו של מנסון גם בסדרת הטלוויזיה "מיינד האנטר".
מנסון, שנמצא בכלא מאז ראשית שנות ה-70, נפטר במהלך הפקת הסרט.
על פי רודולף אלטובלי, מי שהשכיר את הבית לרומן פולנסקי ולשרון טייט, מנסון הגיע אל הבית ב-23 במרץ 1969 וחיפש את טרי מלצ'ר, הדייר הקודם.
אלטובלי אמר למנסון שמלצ'ר כבר לא גר שם עוד.
לינה דנהאם קתרין "ג'יפסי" שייר חברת משפחת מנסון מאדיסן בייטי חברת משפחת מנסון.
ביטי גילמה את דמותה של קרנווינקל גם בסדרת הטלוויזיה "אקווריוס".
מייקי מדיסון סוזן "סיידי" אטקינס חברת משפחת מנסון.
בסרט, אטקינס משכנעת את בני משפחתה להרוג את ריק דולטון, כוכב מערבוני טלוויזיה, כמעשה נקמה.
היא אומרת שמאחר והטלוויזיה לימדה את כולם להרוג, זה רק מתאים שהם יחזרו להרוג את הבחור מהטלוויזיה, ומסבירה: "הרעיון שלי הוא להרוג את האנשים שלימדו אותנו להרוג!" בחיים האמיתיים, ננסי פיטמן, חברת משפחת מנסון, אמרה פעם: "אנחנו מה שעשיתם אותנו.
חונכנו תוך כדי צפייה ב-"Gunsmoke" וב-"".
סטיב "קלם" גרוגן חבר משפחת מנסון.
גרוגן הורשע ברציחתו של הפעלולן דונלד "שורטי" שי בחוות ספאן.
את הרצח ביצע באמצעות צינור עופרת, יחד עם מנסון, ווטסון וברוס דייוויס.
מאיה הוק לינדה קסביאן חברת משפחת מנסון.
קסביאן הסיעה את ווטסון, קרנווינקל ואתקינס לבית שרון טייט בליל הרציחות, מכיוון שהיא הייתה בת המשפחה היחידה שהיה לה רישיון נהיגה בתוקף.
היא בעצמה לא רצחה איש, ונשארה מחוץ לבית במשך כל הזמן.
בהמשך, היא העידה נגד כל מי שהועמד לדין בתמורה לחסינות.
קליפטון קולינס ארנסטו שחקן הוליוודי המגלם דמות בסדרת הטלוויזיה "לנסר".
מרקו רודריגס שחקן הוליוודי המגלם את דמות המוזג בסדרת הטלוויזיה "לנסר".
רמון פרנקו רובן מנהל בית קולנוע Bruin הוותיק שבוסטווד.
קורטני הופמן רבקה מעצבת תלבושות בסדרת הטלוויזיה "לנסר".
הופמן היא מעצבת תלבושות מקצועית, אשר עבדה בעבר באחד מסרטיו הקודמים של קוונטין טרנטינו, "ג'אנגו ללא מעצורים", בתור המלבישה האישית של כריסטוף ואלץ.
הבה תוריסדוטיר סוניה מאפרת בסדרת הטלוויזיה "לנסר".
תוריסדוטיר היא גם ראש מחלקת האיפור בסרט "היו זמנים בהוליווד".
דרימה ווקר קוני סטיבנס שחקנית הוליוודית.
אשתו לשעבר של ג'יימס סטייסי.
רייצ'ל רדליף מאמא קאס חברה בלהקת The Mamas & the Papas.
תווי נגינה של "Straight Shooter", שיר של להקת The Mamas & the Papas, נמצא על הפסנתר הגדול בזירת הרצח במעונם של טייט / פולנסקי.
השיר נכלל גם בטריילר הרשמי של הסרט.
רבקה ריטנהאוס מישל פיליפס חברה בלהקת The Mamas & the Papas.
רומן פולנסקי ניהל איתה רומן בזמן שהיה נשוי לשרון טייט.
רומר ויליס ג'ואנה פטט שחקנית הוליוודית.
ספנסר גארט אלן קינקייד עיתונאי טלוויזיוני.
קלו גולאגיר הבעלים של "חנות הספרים של לארי אדמונד".
רבקה ג'יי הארט בילי בות' אשתו של קליף בות'.
הנסיבות והשמועות סביב מותה של בילי בות' מזכירות את אלו של נטלי ווד.
קורט ראסל רנדי מתאם פעלולים.
זואי בל ג'נט מתאמת פעלולים.
בל היא גם מתאמת הפעלולים של 'היו זמנים בהוליווד'.
דמותה של ג'נט נכתבה בהשראת מייק הפעלולן, דמות בדיונית אותה גילם קורט ראסל בסרטו של טרנטינו "חסין מוות" מייקל מדסן שחקן הוליוודי.
מגלם את שריף האקט בסדרה Bounty Law.
ג'יימס רימר שחקן הוליוודי המגלם דמות נבל בסדרת הטלוויזיה "Bounty Law".
קייט ברלאנט קופאית בית קולנוע Bruin הוותיק שבוסטווד.
דניאלה פיק דפנה בן-קובו שחקנית קולנוע איטלקייה.
ראול קרדונה שחקן הוליוודי המגלם דמות נבל בסדרת הטלוויזיה "לנסר".
מוניקה סטאג קוני לקוחה בחוות ספאן, שהגיעה לרכב על סוס.
טום הרטיג ביל חבר ב-Hells Angels בחוות ספאן עומר דום דוני דייוויד סטין חבר ב-Straight Satans בחוות ספאן קורי ברטון קריין הפרומו של Bounty Law רייג' סטיוארט הארווי מילר שדרן רדיו בלוס אנג'לס.
קוונטין טרנטינו קולו של במאי הפרסומת לסיגריות בכיכובו של דולטון בסצנה שאחרי הכתוביות.
קולו נשמע גם על רקע הכתוביות של "Bounty Law".
טוני בזיל רקדנית בזיל היא הכוריאוגרפית של הסרט, ויש לה הופעת קמאו בסצנת ריקודים שמתרחשת על מטוס פאן אם.
סייורי ברנדי כלבת הפיטבול של בות'.
אף על פי שמה של סאגורי הוא היחיד שמופיע ברשימת הקרדיטים של הסרט, למעשה לתפקיד של ברנדי נדרש שימוש בשלושה כלבים שונים - כלבה אחת נוספת, ועוד כלב אחד, אגרסיבי יותר, עבור סיקוונס הסיום של הסרט.
טים רות', ג'יימס מרסדן ודני סטרונג הצטלמו לסצנות שבסופו של דבר לא נכללו בסרט.
רות' גילם את המשרת האנגלי של ג'יי סברינג, מרסדן גילם את ברט ריינולדס, ודני סטרונג גילם את דין מרטין.
ב-11 ביולי 2017 פורסם כי סרטו הבא של קוונטין טרנטינו יעסוק ברציחות שביצעה משפחת מנסון.
הארווי ובוב ויינסטין יהיו מעורבים, אך לא היה ברור אם חברת The Weinstein Company היא שתפיץ את הסרט, שכן טרנטינו רצה קודם לסיים את מלאכת הליהוק, לפני קבלת ההחלטה על חברת ההפצה.
הוא פנה אל בראד פיט וג'ניפר לורנס והציע להם לככב בסרט.
ג'קסון ניהל טרנטינו משא ומתן על גילום תפקיד מרכזי בסרט.
פיט היה צפוי לגלם בסרט בלש משטרתי החוקר את מעשי הרצח.
בעקבות פרסום הטענות על התעללות מינית של הארווי ויינסטין, ניתק טרנטינו את קשרים עימו, וחיפש מפיץ חדש, זאת לאחר שבמשך כל הקריירה שלו עבד עם ויינסטין.
בשלב זה נחשף כי לאונרדו דיקפריו נמנה עם רשימת השחקנים הקצרה שטרנטינו שוקל ללהק לסרט.
זמן קצר לאחר מכן התפרסמו דיווחים כי טרנטינו מנהל משא ומתן עם מספר אולפנים שונים בהוליווד, כי עלילת הסרט תתרחש בלוס אנג'לס של סוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, כי טום קרוז במשא ומתן על אחד משני התפקידים הראשיים, וכי דייוויד היימן הצטרף לפרויקט כמפיק, יחד עם טרנטינו ושאנון מקינטוש.
ב-11 בנובמבר 2017 הודיעה חברת סרטי סוני כי תפיץ את הסרט, לאחר שגברה על האחים וורנר, סרטי יוניברסל, סרטי סרטי פרמאונט, Annapurna Pictures ו-Lionsgate.
דרישותיו של טרנטינו כללו תקציב של 95 מיליון דולר, זכות הגרסה הסופית, "שליטה קריאטיבית יוצאת דופן", 25% מההכנסות של מכירות הכרטיסים ביום הראשון בו עולה הסרט לאקרנים, ושהזכויות על הסרט יחזרו אליו לאחר 10 עד 20 שנה.
בינואר 2018 פורסם כי דיקפריו הוחתם לככב בסרט, תוך כדי קיצוץ בשכרו על מנת לשתף שוב פעולה עם טרנטינו.
עוד פורסם כי טרנטינו שוקל ללהק גם את אל פצ'ינו לתפקיד בסרטו.
ב-28 בפברואר 2018 דווח כי שמו של הסרט יהיה Once" Upon a Time in Hollywood", ושפיט לוהק לתפקיד ראשי שגם טום קרוז התמודד עליו.
דיקפריו ופיט השתכרו 10 מיליון דולר כל אחד.
במרץ 2018 פורסם כי רובי, שהביעה עניין לעבוד עם טרנטינו, לוהקה לתפקיד הנשי הראשי של שרון טייט, וכן פורסם שגם זואי בל תופיע בסרט.
באפריל 2018 קיימה ג'סיקה לאנג משא ומתן לגלם את דמותה של מרי אליס שוורז, אך בסופו של דבר פרשה וברנדה ואקרו החליפה אותה.
במאי 2018 הצטרפו אל צוות השחקנים של הסרט ברט ריינולדס, טים רות', קורט ראסל ומייקל מדסן.
גם טימותי אוליפנט לוהק לסרט.
ביוני 2018 הצטרפו אל הקאסט דמיאן לואיס, לוק פרי, אמיל הירש, דקוטה פנינג, קליפטון קולינס ג'וניור, קית' ג'פרסון, ניקולאס האמונד, אל פצ'ינו וסקוט מק'ניירי.
ביולי הוכרז כי ספנסר גארט, ג'יימס רימר, ברנדה ואקרו ומייק מו ישתתפו בסרט.
באוגוסט 2018 לוהקו דיימון הרימן לתפקיד צ'ארלס מנסון ולינה דנהאם, אוסטין באטלר, דני סטרונג, רומר וויליס, דרמה ווקר ומרגרט קוואלי לתפקידי משנה.
הצילומים החלו ב-18 ביוני 2018 בלוס אנג'לס, קליפורניה והסתיימו ב-1 בנובמבר 2018. ברט ריינולדס נפטר בספטמבר 2018, לפני שהספיק להצטלם לאחת הסצנות שלו; ברוס דרן לוהק במקומו לגלם את דמותו של ג'ורג' ספאן.
קטעי ארכיון מסרטים רבים כלולים ב"היו זמנים בהוליווד", בהם "C.C.
כמו כן משולבים בסרט קטעי קול מסדרת הטלוויזיה "באטמן".
ישנן שלוש סצנות נוספות שמופיעות בסרט, אך לא בגרסתן המקורית; הסצנות עברו שינויים דיגיטליים על מנת להחליף את השחקנים המקוריים בריק דולטון.
סצנה אחת כזו היא מתוך הפרק "All the Streets Are Silent" של סדרת הטלוויזיה "", בה דולטון מחליף את ברט ריינולדס.
סצנה נוספת היא מתוך הסרט "Death on the Run", בה פניו של דולטון מחליפות את פניו של טיי הרדין.
הסצנה השלישית היא מתוך "הבריחה הגדולה", בה נראה דולטון מגלם את דמותו של וירג'יל הילטס, תפקיד שביצע במקור סטיב מקווין ואשר הפך אותו למפורסם.
אתרים מפורסמים רבים בלוס אנג'לס נראים לאורך כל הסרט, לרבות בתי הקולנוע Fox, Bruin ו-Cinerama Dome, בית הקפה El Coyote Cafe, מסעדת Musso & Frank Grill ואחוזת פלייבוי.
גם חוות Corriganville נראית בסרט, ומשמשת כאתר לצילומי מערבונים, בתור חוות ספאן.
הקרוואן של קליף בות' ממוקם בסמוך לדרייב אין של ואן-נויס.
הקדילאק דה ויל משנת 1966 של ריק דולטון היא בדיוק אותה המכונית שבה נהג ויק וגה (מר בלונד) בסרט "כלבי אשמורת" של טרנטינו.
בעל הרכב הוא השחקן מייקל מדסן, שגילם את מר בלונד.
הפורד גלקסי משנת 1959 בה נוסעת משפחת מנסון בסרט הוא העתק מדויק של המכונית שבה נעשה שימוש בפועל במהלך הרצח בבית שרון טייט.
מתאם כלי הרכב של הסרט, סטיבן בוצ'ר, הצליח למצוא את הרכב האמיתי שבו נעשה שימוש.
הייתה לו פגישה עם טרנטינו בנוגע לשימוש ברכב זה במהלך צילומי הסרט, אך הם החליטו שלא לעשות בו שימוש, אלא רק בהעתק, משום שחשבו שאין זה הולם שרכב זה יהיה על סט הצילומים.
'היו זמנים בהוליווד' כולל בתוכו שלל אזכורים לתעשיית הבידור.
שמו של הסרט הוא התייחסות לשני סרטיו של סרג'ו לאונה - "היו זמנים במערב" (1968) ו"היו זמנים באמריקה" (1984).
ריק דולטון משתתף בסרטים בבימוי סרג'ו קורבוצ'י ואנטוניו מרגרטי.
סצנה מתוך סרטו של דולטון "", שם דמותו שורפת נאצים עם להביור, היא התייחסות לסרטו של טרנטינו "ממזרים חסרי כבוד".
קליף בות' מאזכר את אלדו ריין, הדמות שגילם בראד פיט ב-"ממזרים חסרי כבוד", שמעמיד פנים שהוא פעלולן.
בסצנה בה שרון טייט נכנסת לחנות הספרים של לארי אדמונדס, היא רוכשת עותק של הספר "טס לבית דרברוויל", אותו רומן פולנסקי עיבד לסרט הקולנוע "טס" (1979), אותו הקדיש לטייט לאחר מותה.
בחנות הספרים יש העתק של הנץ ממלטה.
השיר "I'll Never Say Never To Always" אותו שרים בני משפחת מנסון ברחובות לוס אנג'לס נכתב על ידי צ'ארלס מנסון.
בביתו של דולטון מוצג שער של מד מגזין הכולל את דמותו ג'ייק קאהיל, הדמות שדולטון מגלם בסדרה "Bounty Law".
כאשר בות' מבקר בחוות ספאן, ואומר לספאן את שמו, ספאן מגיב: "ג'ון וילקס מי?", תוך התייחסות לג'ון וילקס בות'.
אלן קינקייד מזכיר את שמותיהם של אל אמסטרדם ורוז מארי כאורחיו בתוכנית הטלוויזיה שלו בשבוע הבא.
סם וונמייקר מזכיר את "The Big Valley" ואת "בוננזה" כשהוא מדבר עם דולטון.
יש פרסומת על גבי אוטובוס לסדרת הטלוויזיה "".
כרזת הסרט "The Golden Stallion" מופיעה על קירו של דולטון.
שמו של רון אלי מוזכר בשיחה שבין דולטון לבין שוורז, שגם מזכיר את הסדרה הבלשית "Mannix".
רוברט גולט נראה מבצע את השיר "MacArthur Park" בטלוויזיה.
ברדיו נשמעות פרסומות לסרט "The Illustrated Man" ולבושם של הלנה רובינשטיין.
דולטון משווה בין טקס ווטסון לדניס הופר, כוכב הסרט "אדם בעקבות גורלו".
דולטון מופיע בתוכנית הטלוויזיה "Hullabaloo".
בקרוואן של קליף בות' נמצאת חוברת הקומיקס Kid Colt, Outlaw.
נאמר כי דלטון הופיע בסדרת הטלוויזיה "Land of the Giants".
רנדי מזכיר את אנדרו ו.
הסרטים "The Night They Raided Minsky's" ו-"רומיאו ויוליה" מפורסמים על שלט בחזית בית הקולנוע.
שמותיהם של ג'ורג' פפארד, ג'ורג' מהריס וג'ורג' צ'קיריס מוזכרים על ידי דולטון.
ג'ון ויין נראה על גבי שער המגזין טיים.
יש גם אזכורים ל"תינוקה של רוזמרי", "Pretty Poison" , "עמק הבובות", "2001: אודיסיאה בחלל", "Candy" , "שם קוד מ.ל.א.ך" , "Pendulum" , "המופע של דיק ואן דייק" ו"רצח האחות ג'ורג'" .
יש פוסטר של "Don't Make Waves" בביתה של שרון טייט ופוסטר של "The Mercenary" בבית הקולנוע Bruin שבוסטווד.
רשת מזון מהיר בדיונית שהמציא טרנטינו, ביג קהונה בורגר, מפורסמת על גבי שלט חוצות.
בסרט זה מופיע לראשונה שני מותגים בדיוניים נוספים שהמציא טרנטינו - לבירה ולמזון כלבים.
מותג מזון הכלבים נקרא "Wolf", כשם הדמות שגילם הארווי קייטל בסרטו של טרנטינו "ספרות זולה".
בסצנת הסיום של הסרט נראה ריק דלטון בפרסומת לסיגריות של Red Apple, מותג בדיוני נוסף שהמציא טרנטינו ואשר מופיע ברבים מסרטיו.
הקרנת בכורה עולמית של הסרט התקיימה ב-21 במאי 2019 בפסטיבל הקולנוע בקאן.
בארצות הברית, הסרט עלה לאקרנים ב-26 ביולי 2019 בהפצת Sony Pictures Releasing.
בתחילה, הסרט תוכנן לעלות לאקרנים ב-9 באוגוסט במלאת 50 שנה בדיוק למעשה הרצח בבית שרון טייט.
בסך הכל, ההפקה הוציאה כ-110 מיליון דולר בשיווק הסרט ברחבי העולם.
אלבום פסקול, ששמו Once Upon a Time in Hollywood, כשם הסרט, יצא בשנת 2019. על פי פיצ'פורק, המוזיקה בסרט הייתה "גולת הכותרת" וכן "מיקסטייפ של תור הזהב של הרוק אנד רול, שדרני הרדיו ופרסומות תקופתיות".
"היו זמנים בהוליווד" כולל שירים נוספים, שלא נכללו בפסקול הסרט, בביצוע ג'ו קוקר, אריתה פרנקלין, אוטיס רדינג, הרולינג סטונז, האמהות והאבות ועוד רבים.
במהלך הסרט, לאונרדו דיקפריו (כריק דלטון) מבצע את השיר "Green Door".
נכון ל-25 באוגוסט 2019, הסרט הכניס 123.2 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה, ועוד 116.6 מיליון דולר בשאר העולם, כך שסך ההכנסות העולמי שלו עומד על 239.8 מיליון דולר.
בארצות הברית ובקנדה הקרנות של הסרט הכניסו סכום של 30–40 מיליון דולר ב-3,659 אולמות קולנוע במהלך הסוף השבוע הראשון להקרנתו, כאשר התחזיות היו שהסרט יכניס בין 25 ל-50 מיליון דולר.
על פי חברת הכרטיסים Fandango, מבין כל סרטיו של טרנטינו, היו זמנים בהוליווד הוא הסרט המכניס ביותר בשבוע הראשון להקרנתו.
הסרט הכניס 16.9 מיליון דולר ביום הראשון להקרנתו, הכולל 5.8 מיליון דולר מהצגות טרום-בכורה של יום חמישי בערב (ההישג הגבוה ביותר בקריירה של טרנטינו).
סך ההכנסות מהקרנות הבכורה הגיע לסכום של 41.1 מיליון דולר, מקום שני אחרי "מלך האריות", ובכך הפך לסרטו של טרנטינו שהכנסותיו בהקרנות הבכורה היו הגבוהות ביותר.
על פי Comscore, כ-47% מהצופים הלכו לראות את הסרט בגלל הבמאי (לעומת 7% באופן כללי) ו-37% הלכו לראות את הסרט בגלל צוות השחקנים (לעומת 18% באופן כללי).
הסרט הכניס 20 מיליון דולר במהלך השבוע השני להקרנתו, ירידה של 51% לעומת השבוע הקודם, ובאותו שבוע היה לסרט השלישי המכניס ביותר.
בסופי השבוע שלאחר מכן הסרט הכניס 11.6 מיליון דולר ו-7.6 מיליון דולר.
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, לסרט יש דירוג של 85% על סמך 464 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.81 מתוך 10. על פי דעת הרוב באתר נכתב כי הסרט "בלתי מרוסן ועם זאת מעוצב בצורה יציבה.
הסרט משלב בין דחפיו הפרובוקטיביים של טרנטינו לבין בהירות חזונו של הקולנוען הבוגר".
האתר Metacritic העניק לסרט ציון ממוצע של 83 מתוך 100, המבוסס על 61 מבקרים, המעידים על "שבחים מקיר לקיר".
קהלים שנבדקו על ידי CinemaScore העניקו לסרט ציון ממוצע של "B" בסולם שבין לבין F, ואילו אלה שבאתר PostTrak העניקו לו בממוצע 4 מתוך 5 כוכבים כש-58% מהם ממליצים בחום לצפות בסרט.
של שנות ה-60" ושיבחו את הליהוק ואת העיצוב האמנותי, אם כי אחרים היו "חלוקים בדעתם על סוף הסרט".
בביקורת עבור ReelViews, כתב ג'יימס ברארדנלי כי זהו "סרט של אוהב קולנוע עבור אוהבי קולנוע.
ואפילו מי שאינם כאלו עשויים עדיין ליהנות ממנו".
באתר האינטרנט של רוג'ר איברט, העניק בריאן טלריקו לסרט ארבעה מתוך ארבעה כוכבים, וכינה אותו "רב שכבות ושאפתני, מוצר של קולנוען בעל ביטחון שאיתו משתפים פעולה מי שחולקים עימו באופן מוחלט את חזונו".
המבקר של "וראייטי", אוון גלייברמן, כינה את הסרט "קולאז' מרתק של סרט - אך בסופו של דבר זוהי איננה יצירת מופת".
פיטר ברדשו מהגרדיאן העניק לסרט חמישה מתוך חמישה כוכבים, תוך שהוא מהלל את הופעותיהם של בראד פיט ולאונרדו דיקפריו ומכנה את הסרט "מקומם, מבולבל, חסר אחריות, וגם מבריק".
סטיב פונד (TheWrap) כתב: "גדול, נמרץ, מגוחך, ארוך מדי, ובסופו של דבר ממריץ, הסרט הוא גן שעשועים מפואר עבור הבמאי שלו שעושה פטישיזציה לתרבות הפופ הישנה תוך שימוש בסטיות שלו ככלי ליצירת הסרט".
Club) העניקה לסרט דירוג של , וכינתה אותו "סרט משבר אמצע החיים הערמומי של טרנטינו".
ריצ'רד ברודי מהניו יורקר כינה את הסרט "חזון רגרסיבי מגונה של שנות השישים" ש"מהלל את הכוכב הלבן-זכר (וגם את הכפופים לו שמאחורי הקלעים) על חשבון כולם".
במגזין "Little White Lies", המבקר כריסטופר הוטון תיאר את הסרט כ"מייגע לעיתים" אך "כל הזמן מעורר השראה", וציין שהסרט הוא לא כל כך "מכתב אהבה להוליווד" אלא יותר "הספד לרגע בתרבות, שנראה שלא ישוב עוד לחיים אי פעם".
פרס קטגוריה מועמד/ים תוצאה הערותPalm Dog Award ההופעה הטובה ביותר של כלב או כלבים סייורי פרס אוסקרפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותרבראד פיט
ב-29 ביוני 2021 ראה אור הספר "היו זמנים בהוליווד: רומן" , נובליזציה של הסרט מאת מאת טרנטינו.
הספר, שנכתב במשך חמש שנים, יצא במהדורה מודפסת, בספר מוקלט בקולה של השחקנית ג'ניפר ג'ייסון לי, ובגרסת קינדל.
במקביל יצאו תרגומים להולנדית, ספרדית, פורטוגזית-ברזילאית, קטלאנית, איטלקית, גרמנית, צרפתית, ההונגרית וגם עברית – בתרגומו של גיא הרלינג-פישר.
במרכז העלילה, המהווה בחינה מחודשת של הסרט והדמויות, עומדת דמותו של קליף בות', כפיל הפעלולים המסתורי והחידתי.
אחד מקווי העלילה עוסק בשאלה האם קליף הרג את אשתו, שאלה המעיבה על הקריירה שלו בסרט, והספר כולל מידע שטרנטינו כתב במהלך עבודתו על הספר, אך לא ראה לנכון לכלול אותו בסרט.
היהלום שבכתר (2018) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network.
האירוע כלל את שני המותגים (Raw וסמאקדאון) ונערך ב-2 בנובמבר 2018, באצטדיון הבינלאומי המלך פהד שבריאד, ערב הסעודית.
האירוע היה האירוע השני של ה-WWE בערב הסעודית אשר כלל בנוסף את גביע העולם הראשון בתולדות ה-WWE.
בנוסף, האירוע כלל את חזרתו לזירה של שון מייקלס, שפרש מהיאבקות באופן פעיל בשנת 2010.
ב-5 במרץ 2018, ה-WWE ורשות הספורט הסעודית פרסמו את אירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר, אירוע בשידור ישיר שייערך ב-27 באפריל 2018, באצטדיון הבינלאומי "המלך עבדאללה" בג'דה שבערב הסעודית.
ב-17 בספטמבר 2018, ה-WWE ורשות הספורט הסעודית הודיעו על אירוע נוסף בשם "היהלום שבכתר", אירוע אשר יתקיים ב-2 בנובמבר באצטדיון הבינלאומי המלך פהד שבריאד, ערב הסעודית.
האירוע הוא חלק מהסכם חוצה פלטפורמות של עשר שנים בין ה-WWE לבין רשות הספורט הסעודית כאות תמיכה בתוכנית הרפורמית החברתית והכלכלית של המדינה, הנקראת "החזון הסעודי 2030".
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, הג'נרל מנג'ר של התוכנית, קורט אנגל אמר לנציג של לסנר, פול היימן, שלמרות שלרשותו של לסנר חוזה לקרב חוזר, הוא לא יקבל את קרב זה בעתיד הקרוב.
באירוע גיהנום בכלוב, רומן ריינס וברון סטרומן נאבקו ביניהם ללא הכרעה בקרב גיהנום בכלוב על האליפות האוניברסלית, מכיוון שברוק לסנר הגיע, תקף את שניהם ולכן השופט פסק להפסיק את הקרב כי השניים לא יכלו להמשיך בקרב.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, הג'נרל מנג'ר, ברון קורבין קבע קרב משולש בין ריינס, סטרומן ולסנר על התואר באירוע היהלום שבכתר.
ב-22 באוקטובר בתוכנית Raw, ריינס נאלץ לוותר על חגורת האליפות עקב מאבק במחלת הלוקמיה, מה שגרם לקרב להפוך לקרב יחידים בין סטרומן לבין לסנר על חגורת האליפות הפנויה.
ב-17 בספטמבר 2018, ה-WWE הכריזו שהאירוע יארח את גביע העולם הראשון בתולדות הארגון בעזרת טורניר אשר יקבע את הטוב בעולם.
הטורניר יכלול ארבעה מתאבקים מהתוכנית Raw וארבעה מתאבקים מהתוכנית סמאקדאון.
ב-8 באוקטובר בתוכנית Raw, המתאבק החופשי ג'ון סינה הוכרז כמשתתף הראשון בקרב, בתור מי שייצג את Raw.
באותה התוכנית, נערך באטל רויאל של עשרה מתאבקים ובו הזוכה העפיל לטורניר.
הג'נרל מנג'ר ברון קורבין לקח חלק בבאטל רויאל, אך הודח על קורט אנגל, שהיה מחופש לקונקיסטדור, וכתוצאה מכך אנגל העפיל גם הוא אל הטורניר.
שני משתתפים נוספים הצטרפו אל הטורניר ב-9 באוקטובר בתוכנית סמאקדאון: ג'ף הארדי ניצח את סמואה ג'ו ורנדי אורטון ניצח את ביג שואו.
שני משתתפים נוספים נקבעו ב-15 באוקטובר בתוכנית Raw, שבה סת' רולינס ניצח את דרו מקינטייר ודולף זיגלר ניצח את דין אמברוז.
שני המשתתפים האחרונים בגביע העולם נקבעו לילה לאחר מכן במסגרת פרק ה-1000 של התוכנית סמאקדאון, שבו המיז ניצח את רוסב וריי מיסטריו ניצח את שינסקה נקאמורה.
ב-29 באוקטובר בתוכנית Raw, הג'נרל מנג'ר ברון קורבין החליף את סינה בבובי לאשלי, לאחר שהוא התרשם מהתקיפה שלו על פין באלור בתום הקרב ביניהם.
כחלק מהעלילה, קורבין החליף את סינה, משום שהוא לא העפיל דרך קרב אל הטורניר.
במציאות, סינה סירב לקחת חלק פעיל באירוע עקב תקרית רצח העיתונאי באיסטנבול, שבו הייתה מעורבת ערב הסעודית.
ב-30 באוקטובר בתוכנית סמאקדאון, הנציב הממונה, שיין מקמהן, הציב אולטימטום בפני ארבעת המשתתפים מהמותג שלו: אם הפיינליסט שלו יפסיד לפיינליסט של Raw, לא יהיה לפיינליסט זה חלק יותר בסמאקדאון והוא יפוטר.
באירוע סופר שואו-דאון, AJ סטיילס ניצח את סמואה ג'ו בקרב ללא ספירות חוץ וללא פסילות ושמר בהצלחה על תואר אליפות ה-WWE.
באותו האירוע, דניאל בריאן ניצח את המיז בקרב אשר קבע את הטוען לכתר החדש.
קרב בין סטיילס לבין בריאן נקבע לאירוע היהלום שבכתר.
לעומת זאת, לאחר עימות חריף בין השניים ב-30 באוקטובר בתוכנית סמאקדאון, הנציב הממונה, שיין מקמהן הודיע שקרב האליפות יוקדם וייערך באותו הערב.
בקרב זה, סטיילס הגן בהצלחה על תואר האליפות לאחר שהכניע את בריאן בעזרת מהלך ההכנעה שלו, הקאלף קראשר.
לאחר הקרב, סמואה ג'ו תקף את השניים וחנק כל אחד בתורו בעזרת מהלך הקוקינה קלאץ'.
בתגובה, סטיילס דרש מהג'נרל מנג'ר של התוכנית, פייג' קרב נגד סמואה ג'ו באירוע בערב הסעודית.
פייג' נאלצה להסכים למרות שלא חשקה בהענקת הקרב לג'ו.
באירוע סופר שואו-דאון, טריפל H ניצח את אנדרטייקר בקרב ללא פסילות.
לאחר הקרב, אנדרטייקר וקיין תקפו את טריפל H ושון מייקלס.
בתוכנית של Raw שבאה לאחר האירוע, טריפל H ומייקלס הציבו אתגר בפני "האחים להרס", כשהפעם טריפל H ושון מייקלס יופיעו כחלק מקבוצת D-Generation X, שבה לקחו חלק במהלך הקריירה שלהם.
זהו יהיה הקרב הראשון של שון מייקלס מאז רסלמניה 26, שהתקיימה בשנת 2010.
ב-16 באוקטובר במסגרת פרק ה-1000 של התוכנית סמאקדאון, הבר (סזארו ושיימוס) ניצחו את הניו דיי (ביג אי ואקסבייר וודס) וזכו באליפות הזוגות של סמאקדאון.
קרב חוזר בין הזוגות נקבע לאירוע היהלום שבכתר.
ב-1 בנובמבר, נודע ששינסקה נקאמורה יגן על אליפות ארצות הברית נגד רוסב במופע המקדים לאירוע.
+ אישיויות אחרות על המסך תפקיד: שם:צוות השידור באנגליתמייקל קולרנה יאנגקורי גרייבסצוות השידור בערביתפייסל אלמוסייבסולטן אלחרביג'וד אלדג'אניכרוזגרג המילטוןשופטיםדנילו אנפיביוג'ייסון איירסשון בנטג'ון קוןדריק מורריאן טראןמראייןביירון סקסטוןפאנל של המופע המקדיםג'ונתן קואצ'מןדייוויד אוטונגהבוקר טי
במהלך המופע המקדים, שינסקה נקאמורה הגן על אליפות ארצות הברית נגד רוסב.
נקאמורה השתמש במכה מתחת לחגורה בעזרת ראשו, מה שגרם לו לנצל זאת ולבצע על רוסב את מהלך הסיום שלו, הקינשאסה, ולשמור על התואר בהצלחה.
האירוע עצמו נפתח בהופעה של המתאבק האלק הוגאן, שביצע את חזרתו הרשמית אל ה-WWE לאחר שלוש שנות היעדרות.
הוגאן הגיע כדי להלהיב את הקהל לתחילת האירוע.
בקרב הראשון, ריי מיסטריו התחרה נגד רנדי אורטון בשלב רבע הגמר של טורניר גביע העולם של ה-WWE.
במהלך הקרב, אורטון ניסה להסיר מראשו של מיסטריו את המסיכה שלו.
אורטון התחמק ממהלך ה-619 והפך את מהלך זה למהלך ה-DDT.
סיום הקרב התנהל כך שמיסטריו התחמק מניסיון RKO של אורטון והפך זאת להצמדה שהעניקה לו את הניצחון בקרב ואת המקום הראשון בשלב חצי הגמר.
לאחר הקרב, אורטון זעם על הפסדו ותקף את מיסטריו בעזרת מהלך ה-RKO.
בנוסף לכך, אורטון המשיך לתקוף את מיסטריו והטיח את גופו בשולחן השדרנים הערבי.
אז, המיז התחרה נגד ג'ף הארדי בשלב רבע הגמר של טורניר גביע העולם של ה-WWE.
הארדי ביצע את מהלך ה-Whisper in the Wind, אך המיז הצליח לצאת מההצמדה לפני ספירת שלוש.
הקרב הסתיים לאחר שהמיז התחמק ממהלך הטוויסט אוף פייט והפך אותו למהלך הסיום האישי שלו, הסקול קראשינג פינאלי.
לאחר מכן, המיז הצמיד את הארדי לניצחון שהקנה לו את המקום השני בשלב חצי הגמר, שם יתחרה נגד ריי מיסטריו.
בקרב שבא לאחר מכן, סת' רולינס התחרה נגד בובי לאשלי (שלווה לקרב על ידי ליאו ראש) בשלב רבע הגמר של טורניר גביע העולם של ה-WWE.
הקרב הסתיים לאחר שרולינס ביצע על לאשלי את מהלך הקורב סטומפ, מה שהבטיח לו את המקום השלישי בשלב חצי הגמר.
בקרב הרביעי, קורט אנגל התחרה נגד דולף זיגלר (שלווה לקרב על ידי דרו מקינטייר) בשלב רבע הגמר של טורניר גביע העולם של ה-WWE.
אנגל ביצע על זיגלר סדרה של שלושה מהלכי סופלקס, אך לא הצליח להצמיד את האחרון לספירת שלוש מלאה.
זיגלר ביצע את מהלך ה-DDT, אך גם הוא לא הצליח להצמיד בהצלחה את אנגל.