tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במשחק הגמר של הטורניר התמודדה דיוק מול אוניברסיטת אריזונה, בה שיחקו גילברט ארינאס, ריצ'רד ג'פרסון ולוק וולטון, וגברה עליה בתוצאה 82–72 בדרך לזכייתה השלישית אי פעם באליפות המכללות.
במשחק הגמר קלע דוהון 9 נקודות, בעוד כוכבי הקבוצה מייק דאנליבי, שיין באטייה וג'יי ויליאמס הצטיינו עם 55 נקודות משותפות.
בשתי העונות הבאות הודחה דיוק מטורניר האליפות בשלב שמינית הגמר (NCAA Sweet Sixteen), מול אוניברסיטת אינדיאנה ואוניברסיטת קנזס, בהתאמה.
בעונת 2003/2004 הוביל דוהון את הקבוצה, לצד ה לואול דנג וה ג'יי.
רדיק ושלדן ויליאמס, עד לפיינל פור אליפות המכללות, עם ממוצעים של 10.0 נקודות ו-6.1 אסיסטים למשחק.
במשחק חצי הגמר בלט דוהון עם 15 נקודות ו-6 אסיסטים, אך דיוק הפסידה בתוצאה 78–79 מול אוניברסיטת קונטיקט, אותה הובילו בן גורדון ואמקה אוקפור.
בעת סיום לימודיו ניצב במקום הראשון בתולדות דיוק בסך חטיפות בקבוצה (300), ובמקום השני בסך אסיסטים (819), אחרי בוב הרלי.
בארבע עונותיו בליגת המכללות היה שותף ב-123 ניצחונות, נתון אשר מציב אותו במקום השני בתולדות מחוז החוף האטלנטי (ACC), אחרי חברו לקבוצה שיין באטייה אשר ניצח ב-131 משחקים.
בדראפט ה-NBA 2004 נבחר דוהון בבחירה ה-38 על ידי שיקגו בולס, אשר צירפה באותו הדראפט גם את לואול דנג ובן גורדון.
בעונת הרוקי שלו היה הרכז הפותח של הקבוצה, ותרם 5.9 נקודות ו-4.9 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-3 העונות הבאות שימש כשחקן חמישייה בכמחצית מהמשחקים, והעמיד ממוצעים של 7.3 נקודות ו-4.3 אסיסטים למשחק.
בעונת העפיל עם קבוצתו בפעם היחידה בקריירה לסיבוב הפלייאוף השני, בטרם הודחו הבולס על ידי דטרויט פיסטונס.
ביולי 2008, לאחר 4 עונות בשיקגו, חתם דוהון על חוזה לשנתיים בניו יורק ניקס, עבור כ-12 מיליון דולר.
ב-29 בנובמבר 2008 שבר את שיא המועדון, בו החזיק עד אז ריצ'י גארין, כאשר מסר 22 אסיסטים בניצחון קבוצתו מול גולדן סטייט ווריורס.
באותה עונה העמיד דוהון שיאי קריירה של 11.1 נקודות, 7.2 אסיסטים ו-3.1 ריבאונדים למשחק, אך הניקס סיימו עם מאזן שלילי (32–50) בפעם השמינית ברציפות.
ביולי 2010, לאחר שנתיים בניו יורק, חתם באורלנדו מג'יק על חוזה ל-4 עונות בסך כ-15 מיליון דולר.
בשתי עונותיו בקבוצה שימש כמחליפו מהספסל של ג'מיר נלסון, וקלע 3.2 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת הועבר ללוס אנג'לס לייקרס כחלק מטרייד בין ארבע קבוצות, במסגרתו דווייט הווארד נשלח ללייקרס, אנדרה איגודלה נשלח לדנוור נאגטס, אנדרו ביינום וג'ייסון ריצ'רדסון נשלחו לפילדלפיה 76', וניקולה ווצ'ביץ', מוריס הארקלס, ארון אפללו ואל הרינגטון נשלחו למג'יק.
בעונתו היחידה עם הלייקרס שותף ב-46 משחקים בלבד, וקלע 2.9 נקודות למשחק.
בסיום אותה עונה שוחרר דוהון מהקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 30.
כריסטופר ג'ון "כריס" דוד הוא פוליטיקאי, עורך דין ושדלן אמריקאי, שהיה חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קונטיקט במשך שלושים שנה, וייצג אותה כחבר המפלגה הדמוקרטית.
טרם היבחרו לסנאט, היה דוד חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של קונטיקט, ואל הסנאט נבחר ב-1974 הודות להיחלשות הרפובליקנים לאור פרשת ווטרגייט.
במקביל לכהונתו בסנאט הוסיף לשבת בראשות הוועדה הדמוקרטית הלאומית בשנים 1995–1997. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 הודיע על כוונתו להתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, אך פרש בראשית המירוץ.
דוד מילא תפקיד משמעותי במשבר הכלכלי שפקד את ארצות הברית בשלהי העשור הראשון של המאה ה-21, במסגרת תפקידו כיו"ר ועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים של הסנאט.
ב-2010 הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים, והוא כיהן יותר מכל אחד אחר כסנאטור מטעם קונטיקט.
הוריו היו גרייס מרי דוד (לבית מרפי) והסנאטור תומאס דוד.
כל שמונת סביו נולדו באירלנד, והוא היה החמישי מבין ששת ילדיהם של גרייס מרי ותומאס דוד.
אחיו הבכור, תומאס דוד הבן, הוא פרופסור אמריטוס בבית הספר לשירות החוץ של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, וכיהן כשגריר ארצות הברית באורוגוואי ובקוסטה ריקה תחת הנשיא ביל קלינטון.
הוא למד במכינה הבית-ספרית ג'ורג'טאון, בית ספר ישועי בבת'סדה שבמרילנד.
הוא סיים לימודי תואר ראשון בספרות אנגלית במכללת פרובידנס ב-1966. בשנים 1966–1968 התנדב בחיל השלום בעיירה כפרית קטנה השוכנת ברפובליקה הדומיניקנית.
כשהיה שם, נעשה דובר ספרדית רהוטה.
ב-1972 קיבל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת לואיוויל.
דוד הוסיף להתגייס לצבא ארצות הברית, שם שירת עד מ-1969 עד 1975.
ב-1974 דוד נמנה בין עשרות הדמוקרטים שנבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית עם היחלשות המפלגה הדמוקרטית בעקבות פרשת ווטרגייט.
הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת קונטיקט ונבחר פעמיים מחדש, וכיהן בשנים 1975–1981. בתקופת כהונתו בבית הנבחרים, היה חבר בוועדת בית הנבחרים בנוגע להתנקשויות.
דוד נבחר לסנאט של ארצות הברית ב-1980, ונבחר לאחר מכן מחדש בשנים 1986, 1992, 1998, ולבסוף ב-2004. הוא הסנאטור הראשון מקונטיקט שכיהן חמש תקופות כהונה רצופות.
כאשר ניצב בפני בחירות לתקופת כהונה שישית ב-2010 בהן נגרר בסקרים אחרי שני יריביו הרפובליקנים, הודיע דוד בינואר 2010 כי אין בכוונתו להתמודד מחדש לסנאט בבחירות אמצע הכהונה בנובמבר אותה השנה.
סקרי דעת קהל שנערכו בקונטיקט בשנת 2008 ובשנה העוקבת הראו בעקביות כי דוד יתקשה לזכות בבחירות חוזרות, כאשר 46% מהנסקרים רואים את ביצועיו של דוד כ"הוגנים" או "גרועים" ורובם קבעו כי הם יצביעו בעד מועמד אחר בבחירות 2010.
לאור תוצאות הבחירות ב-1994 נטלו הרפובליקנים מידי הדמוקרטים את הרוב בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית, ודוד נהפך לחבר מיעוט בפעם השנייה במהלך קריירתו בסנאט.
הוא התמודד לתפקיד מנהיג המיעוט בסנאט שהתפנה עם עזיבתו של הסנאטור ג'ורג' מיטשל ממדינת מיין, אך הפסיד לסנאטור טום דאשל מדקוטה הדרומית בהפרש של קול אחד בלבד.
ההצבעה הייתה צמודה ונרשמו 23 קולות לדאשל לעומת 23 קולות לדוד, והיה זה הסנאטור בן נייטהורס קמפבל מקולורדו שהכריע את ההצבעה לטובתו של דאשל.
בשנים 1995–1997 היה דוד יושב הראש הכללי של הוועדה הדמוקרטית הלאומית.
כיו"ר הכללי, דוד היה דובר הוועדה.
דונלד פוולר (Fowler) היה היו"ר הלאומי וניהל את הפעילות היומיומית של המפלגה הדמוקרטית.
דוד לקח חלק פעיל בסוגיות של משפחה וילדים: הוא ייסד את שדולת הילדים הראשונה בסנאט וחיבר את "חוק החופשה הרפואית והמשפחתית", המחייב מעסיקים גדולים להעניק לעובדים חופשה ללא תשלום במקרים של מחלה, בן משפחה חולה, לידת ילד נוסף או אימוץ.
ב-2004 שקל דוד בקצרה להתמודד למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית, אם כי בסופו של דבר החליט שלא לפתוח במסע בחירות והביע את תמיכתו בעמיתו לייצוג קונטיקט בסנאט ג'ו ליברמן.
לאחר מכן נחשב כמועמד פוטנציאלי כעמיתו למרוץ של המועמד הדמוקרטי ג'ון קרי, אז סנאטור ממסצ'וסטס.
דוד החזיק משרד עבודה בהרטפורד שבקונטיקט, אשר נפרץ ב-2007 על ידי אדם שגנב רכוש במטרה למכור אותו לאחר מכן כדי לממן את התמכרותו לסמים.
על רקע המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, יזם דוד ביחד עם חבר בית הנבחרים ברני פרנק חקיקה פדרלית שנקראה "חוק דוד-פרנק".
החוק מיישם רפורמה ברגולציה הפיננסית בארצות הברית כתגובה למיתון הכלכלי שנוצר כתוצאה ממשבר האשראי העולמי.
הרפורמה שווקה כשינוי המשמעותי ביותר ברגולציה הפיננסית בארצות הברית מאז השפל הגדול, כזו שלכאורה משקפת שינוי משמעותי בסביבת הרגולציה הפיננסית האמריקאית ומשפיעה על כל סוכנויות הרגולציה הפדרלית האמריקאית וכמעט כל היבט בתעשיית השירותים הפיננסיים האמריקאית.
ב-11 בינואר 2007, במהלך ריאיון עיתונאי לתוכנית רדיו, הודיע דוד על התמודדותו אל מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. ב-19 בינואר 2007 ערך דוד הכרזה רשמית עם תומכיו ב"אולד סטייט האוס" שבהרטפורד.
זמן קצר אחרי הכרזת מועמדותו לנשיאות, המלכ"ר "המרכז לפוליטיקה אחראית" ציין כי מטה הבחירות של דוד מומן בכבדות בידי תעשיית השירותים הפיננסיים, אשר הייתה נתונה תחת פיקוח הוועדות שבראשן עמד דוד במרוצת השנים.
בצעד יוצא דופן, דוד חלק תוכנית פעולה עם אחד מיריביו לקראת הבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית.
חברו של דוד ועמיתו לסנאט ג'ו ביידן, לימים נשיא ארצות הברית שניהל מסע בחירות נשיאותי ארוך משלו, והשניים חסכו כסף תוך שיתוף תוכנית פעולה.
במהלך חודש מאי דוד פיגר בסקרי דעת הקהל והודה כי אינו עומד בקצב גיוס הכספים של יריביו כדוגמת ברק אובמה והילרי קלינטון.
עם זאת, הוא ציין כי ככל שיותר מצביעים יתוודעו להתנגדותו למלחמת עיראק, מסע הבחירות שלו יצבור תאוצה.
עם זאת, מצבו לא השתפר וב-7 בנובמבר 2007 הוא קיבל אחוז אחד בודד של תמיכה בסקר לאומי של מכון הסקרים גאלופ.
דוד פרש מהמירוץ הנשיאותי בליל 3 בינואר 2008 בעקבות תוצאות אספות הבחירה באיווה, לאחר שסיים במקום השביעי והאחרון.
ב-26 בפברואר הביע את תמיכתו בסנאטור ברק אובמה מאילינוי.
עם התכנסות הקונגרס ה-112 של ארצות הברית בראשית 2011 הוחלף דוד בריצ'רד בלומנטל כאחד משני נציגיה של קונטיקט בסנאט.
בפברואר 2011 החליף דוד את דן גליקמן כשדלן הראשי של התאחדות הקולנוע של אמריקה (The Motion Picture Association of America).
באוקטובר 2019 הודיע דוד על תמיכתו במועמדותו של סגן הנשיא לשעבר ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית ובהתמודדותו בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
כריסטופר ויליאם "כריס" גיר הוא שחקן אנגלי.
הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד ג'ימי שייב-אוברלי בסדרה הקומית "הכי גרועים שיש" של ערוץ FXX, ובתפקיד רוג'ר קליפורד בסרט "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו" משנת 2019.
גיר נולד בקיימברידג' שבקיימברידג'שייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת.
הוא שיחק בתפקיד מאט וילדינג בסדרת הדרמה של ה-BBC "דרך ווטרלו" .
בינואר 2009, עם תחילת שידור העונה הרביעית של הסדרה, הודיע גיר שלא יחזור לשחק בעונה החמישית.
בשנים 2014–2019 כיכב בסדרה הקומית של רשת FX/FXX "הכי גרועים שיש", לצדה של איה קאש.
ב-2019 שיחק בתפקיד רוג'ר קליפורד בסרט הפנטזיה הקומית "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו" לצדם של ג'אסטיס סמית' וראיין ריינולדס.
ב-2010 התחתן גיר עם הזמרת-יוצרת והפסנתרנית ג'ניפר סאודון.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2001 אחים לנשק Band of Brothers חייל גרמני סדרת טלוויזי 2002 TLC סטודנט לרפואה בפרק "Agency Nurse" חדר מיון Casualty לונגפלו בפרק "Eat, Drink and Be Merry" 2003 Trust אנדי בויד סדרת טלוויזיה (3 פרקים) Adventure Inc.
כריסטופר אדוארד "כריס" הנסן (נולד ב-13 בספטמבר 1959) הוא עיתונאי אמריקאי ואושיית רשת, הידוע בעיקר בעבודתו בתוכנית Dateline NBC שמשודרת בNBC, ובתור מגיש התוכנית העוסקת בתפיסתם של פדופילים, "To Catch A Predator" (בתרגום לעברית: לתפוס טורף) אשר שודרה ברשת זו.
הנסן שידר והנחה בנוסף מספר תוכניות נוספות הקשורות בפלילים כגון "Hansen vs.
Predator" (הנסן נגד טורף), ובספטמבר 2016 הפך למנחה החדש של תוכנית החדשות "Crime Watch Daily".
הנסן נולד ב-13 בספטמבר 1959 בשיקגו, אילינוי וגדל בוסט בלומפילד ובבירמינגהם, מישיגן.
הנסן למד בתיכון בראדר רייס בבלומפילד הילס, מישיגן.
בריאיון ל-City Pulse, אמר הנסן כי הצפייה ב-FBI ובמשטרה חוקרים את היעלמותו של ג'ימי הופה כשהיה בן ארבע עשרה, היוותה לו מניע והשראה להיות עיתונאי כשיגדל.
הנסן סיים את לימודיו במכללה לאמנויות ומדעים באוניברסיטת המדינה של מישיגן בשנת 1981 עם תואר ראשון בתקשורת.
בשנת 1981 החל לפעול הנסן ככתב ב-NBC בסניף לאנסינג, במהלך שנת הבגרות שלו באוניברסיטת המדינה של מישיגן.
לאחר מכן היה לכתב ועיתונאי ב-WFLA בטמפה, בתחנות רדיו ועיתונים שונים במישיגן, ב-WXYZ שבדטרויט, וב-WDIV-TV ככתב ותחקירן משנת 1988. במאי 1993 הצטרף הנסן ל-NBC News ככתב במגזין החדשות עם טום ברוקו וקייטי קוריק.
בעבודתו הבולטת ביותר של הנסן עבור Dateline נמנות הכתבות על הטבח בתיכון קולומביין, הפיגוע באוקלהומה סיטי, יונבומבר, טיסה 800 של TWA ותחקירים אחרים על שעבוד ילדים הודים ומכירת תרופות מרשם מזויפות בסין.
הנסן היה אחראי לרוב הכתבות של Dateline על פיגועי 11 בספטמבר, וכן על ארגוני טרור ומבצעי אל-קאעידה.
כמו כן, חשף כיצד ארגון הקשור לאוסאמה בן לאדן ניסה לרכוש טילים ורכיבי נשק גרעיני, וכן עבד על דוח בלעדי אודות חטיפת טיסה 8969 של אייר פראנס.
סדרתו על רמת האבטחה הנמוכה בשדות התעופה הביאה לכך שרשות התעופה הפדרלית פתחה בחקירה, ובסופו של דבר, תוקנה המדיניות.
בשיתוף עם אתר האינטרנט Perverted-Justice, אירח הנסן סדרת כתבות של Dataline NBC תחת השם "To Catch a Predator".
במסגרת התוכנית, מתנדבים מ-Perverted-Justice התחזו לקטינים (בדרך כלל 13-15) בחדרי צ'ט ברשת והסכימו להיפגש עם מבוגרים לצורך קיום יחסי מין.
מקומות המפגש היו "בתי עוקץ" מרושתים במיקרופונים ומצלמות נסתרות, שם המתין הצוות מטעם NBC, ובפרקים מאוחרים יותר, גם המשטרה המקומית, שהמתינה לטורף המיני הפוטנציאלי.
דמותו של הנסן הפכה לתופעת אינטרנט לאחר השתתפותו בסדרה, והמשפט הקבוע שלו "Why don't you have a seat" (בעברית: למה שלא תתיישב) נהיה מזוהה עם דמותו של הנסן.
בפברואר 2015 הודיע הנסן כי יתארח בתוכנית חדשה בנושא חשיפת חקירות ששמה "Killer Instinct", שמתארת את מקרי הרצח.
העונה הראשונה של הסדרה הושקה ב-17 באוגוסט 2015.
הנסן נשוי למרי ג'ואן, ואב לשני בנים.
בנו קונור עובד בתור כתב ברשת FOX 25.
ביוני 2018 דווח כי הגישה מרי ג'ואן בקשת גירושין, לאחר כמעט 30 שנות נישואין, אך נכון ל-2021 הזוג עדיין נשוי.
הנסן זכה בעשרה פרסי אמי, ארבעה פרסי אדוארד ר.
מורו, שלושה פרסי קלריון, פרס מועדון העיתונות מעבר לים, פרס IRE, פרס מועדון העיתונות הלאומי, פרס הקונסורציום הבינלאומי של עיתונאים חוקרים, וכן פרסי הצטיינות של סוכנויות הידיעות AP ו-United Press International.
כריס הנדרסון הוא כדורגלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הקשר.
לזכותו 79 הופעות במדי נבחרת ארצות הברית.
כיום, משמש כמנהל הטכני של קבוצת סיאטל סאונדרס.
הנדרסון נחשב לאחד השחקנים המצליחים ביותר בתולדות וושינגטון, זכה באליפויות עם 5 קבוצות.
הנדרסון היה השחקן הצעיר בסגל ארצות הברית בשנת 1990 בגיל 19 וזכה בהצטיינות כל אמריקה באותה השנה.
בנוסף, הנדרסון היה חבר בצוות האולימפי בשנת 1992. בשנת 1993 השיג הנדרסון שיא "בישולים" קבוצתי עם חמישה בישולים (הכנת מצב לקראת גול נקרא בעגה הרלוונטית 'בישול').
בשנת 1994 שיחק בפרנקפורט הגרמנית, וסטאבק ב-1995. בשנת 1997 קיבל הצטיינות על הובלת הקבוצה.
השיג שיא בקריירה עם 11 שערים ועזר לקולורדו ראפידס להגיע לגמר גביע.
בשנים 1999–2000 שיחק הנדרסון בספורטינג קנזס סיטי באותה עונה שיחק 38 משחקים הבקיע 10 שערים ובישל 9 גולים.
את עונת 2001 בילה במיאמי פיוזן.
בשנת 2004 הושקה קרן כריס הנדרסון, אשר העניקה מענקים לילדים החולים בלוקמיה.
כריס סיים את הקריירה בניו יורק רד בולס בשנת 2006 בגיל 36.
כריס ג'ונסון וודג' הוא במאי סרטי אנימציה, מפיק, מאייר, מדבב ושחקן אמריקאי.
וודג' נולד במרץ 1957 בבינגהמטון, ניו יורק והחל להתעניין באנימציות ופעלולים מגיל צעיר.
התחנך בתיכון פאייטוויל-מניליוס וסיים את הלימודים ב-1975. הוא סיים לימודי תואר ראשון בקולג' פורצ'ייס ב-1981 ולמד לתואר שני בגרפיקה ממוחשבת וחינוך לאמנות באוניברסיטת אוהיו.
בהמשך לימד בבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק, שם הכיר את שותפו הבמאי והמפיק קרלוס סלדנה (Carlos Saldanha).
הוא החל להפיק סרטים ב-1982, והיה האניטמור הראשי של סרט המדע הבדיוני טרון, בה הנפיש מספר סצנות בטכניקות הנפשה ממוחשבת.
הפיק גם מספר עבודות קטנות כמו ארץ יצורי הפרא מ-1983, הטוסטר הקטן והאמיץ מ-1987 ועוד.
ב-1987 וודג' וחביריו לעבודות קטנות החליטו לפתוח אולפן קולנוע לחברת פוקס המאה ה-20 בשם: "Blue Sky Studios", המשמשת כחברה בת שלה, המיועדת לסרטי אנימציות והיא מהבולטת שבאולפני סרטי האנימציות.
כמו כן הוא בעליה של חברת האולפנים "WedgeWorks".
וודג' והסטודיו שלו עבדו על יצירת פעלולים לסרט הנוסע השמיני 4: התחייה ולסרט טיטאן.
הוא החל גם לביים סרטים קצרים כמו "Tuber's Two-Step" מ-1985 ו-"Balloon Guy" מ-1987. ב-1998 ביים ותסרט את הסרט באני.
הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר.
בשנת 2002 ביים וודג' את סרטה הראשון של חברת Blue Sky Studios - עידן הקרח ובנוסף דיבב את דמותו של היונק הקדום סקראט, בייחוד את ציוציו וקריאותיו.
הוא דיבב גם דמות של עוף דודו בסרט.
סרט זה זכה לשבחים ולפופולריות והיה מועמד לשנת 2002 לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
וודג' שימש בשאר סרטי הזיכיון כמפיק או מפיק בפועל וכמדבב הקבוע של סקראט, כולל בסרטים הקצרים שיצאו בסדרה.
בשנת 2005 ביים את הסרט רובוטס וב-2013 ביים את אנימציית הממלכה הסודית.
דווח שכריס וודג' יביים את הסרט "מפלצת של מלון: הפוך על הפוך" משנת 2021, הרביעי בסרטי מפלצת של מלון, לצידו של הבמאי פנדלטון וורד.
וודג' מתגורר כיום בבדפורד שבניו יורק.
נשוי לג'ין מרקל ואב לבן ובת, שרה וג'ק.
באני (1988) - הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר
עידן הקרח (2002) - הסרט הועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר
מפלצת של מלון: הפוך על הפוך (2021)
עידן הקרח (2002) - סקראט ודודו
רובוטס (2005) - וונדרבוט, רובוט טלפון
עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים (2009) - סקראט
עידן הקרח: חוגגים בגדול (2011) - סקראט
משפחת סימפסון (2015) - סקראט
עידן הקרח: בריחתה של הביצה (2016) - סקראט
עידן הקרח: מסלול התנגשות (2016) - סקראט
כריסטופר "כריס" וולאס הוא עיתונאי ומגיש חדשות יהודי-אמריקאי.
בתחילת דרכו עבד כמגיש וככתב הבית הלבן מטעם רשת NBC, ואחר כך כמגיש רשת ABC.
בשנים 2003-2021 אירח את התכנית Fox news sunday של רשת פוקס ניוז.
בסקר שנערך בשנת 2018 הוא דורג כאחד מעשרת המגישים האמינים בטלוויזיה.
וולאס גם מפורסם כמנחה עימותים נשיאותיים.
הוא עשה היסטוריה כאשר נבחר להנחות את העימות השלישי והאחרון בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, ובכך הפך למנחה העימות הנשיאותי הראשון מטעם פוקס ניוז.
הוא הנחה גם את העימות הנשיאותי הראשון בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
וולאס זכה בפרס פיבודי, בשלושה פרסי אמי, בפרס אלפרד דופונט של אוניברסיטת קולומביה, ובפרס מפעל חיים על שם פול וויט.
וולאס נולד בשיקגו למגיש רשת CBS המפורסם מייק וולאס ונורמה קפאן, שניהם יהודים.
הוא נקרא כריסטופר כיוון שנולד ביום קולומבוס.
הוריו התגרשו כשהיה בן שנה, והוא גדל עם אמו ועם אביו החורג ביל ליאונרד, נשיא רשת CBS.
ליאונרד העניק לו חשיפה מוקדמת לעיתונאות פוליטית כאשר שכר אותו כעוזרו של וולטר קרונקייט בוועידה הלאומית של המפלגה הרפובליקנית ב-1964. וולאס למד במכללת הרווארד, שם שימש לראשונה ככתב חדשות בתחנת הרדיו הסטודנטית.
על התקוממות סטודנטים שהתקיימה במכללה ב-1969 שידר במקוריות מבית המעצר, לשם נלקח עם רבים מהמתקוממים.
הוא ביקש את שיחת הטלפון היחידה שלו, התקשר לתחנת הרדיו ומסר דיווח שהסתיים במילים "כאן כריס וולאס, במעצר בכלא מחוז מידלסקס".
וולאס החל לעבוד כעיתונאי ביומון "הבוסטון גלוב".
את הקריירה הטלוויזיונית שלו פתח בשנת 1975 ככתב ברשת NBC, שם עבד במהלך הזמן במגוון תפקידים, בהם כתב פוליטי, כתב הבית הלבן, מגיש ומנחה.
בשנת 1989 עבר לרשת ABC, שם שימש ככתב הראשי של התוכנית Primetime.
והתארח מדי פעם בתוכנית Nightline.
במסגרת תפקידו זה דיווח במהלך מלחמת המפרץ מתל אביב על התקפות הסקאדים העיראקים.
באותה מלחמה הייתה ממשלת ישראל מעוניינת לשמור בסוד את מיקום נפילת הסקאדים, כדי למנוע מהעיראקים להתאים את השיגורים.
באחת הפעמים החל וולאס לתאר את מיקום נפילת הטיל בתל אביב, המארח טד קופל ניתק אותו וביקש שישדר תיאור כללי ולא ספציפי.
בזמן שעבד ברשת זכה וולאס במועמדות לפרס אמי לחדשות ודוקומנטריות.
בשנת 2003 עבר וולאס לפוקס ניוז, שם החל להגיש את התוכנית Fox News Sunday.
במסגרת עבודתו בפוקס השתתף וולאס בסיקור כמעט כל אירוע פוליטי גדול, וגם ערך כמה ראיונות מפורסמים עם מנהיגים אמריקאים.
ב-2009 ראיין את ברק אובמה בפעם הראשונה שהתראיין לפוקס ניוז.
הוא היה הכתב שראיין את אובמה יותר מכל אחד אחר ברשת.
ב-3 במרץ 2016 הנחה את עימות המפלגה הרפובליקנית לצד עמיתיו לרשת, מייגן קלי וברט באייר.
הוועדה לעימותים נשיאותיים (CPD) בחרה בוולאס למנחה העימות הנשיאותי השלישי בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016.העימות התקיים ב-19 באוקטובר 2016, באוניברסיטת נבאדה, לאס וגאס.
זו הייתה הפעם הראשונה שמגיש פוקס ניוז הנחה עימות נשיאותי בבחירות כלליות.
לאחר שנבחר אמר וולאס אמירה שנויה במחלוקת, לפיה אין זה תפקידו לבדוק את המועמדים, אלא תפקידו של המועמד שכנגד.
הוא זכה לשבחים משני צידי המפה הפוליטית על התשאול הקשה שערך לשני המועמדים.
לאחר מכן, העיתונאית ג'ניפר רובין כתבה בוושינגטון פוסט כי למרות מורת הרוח החריפה שלה מפרשני פוקס ניוז אחרים, "איש לא יכול היה לצפות בעימות האחרון ולהכחיש שכריס וולאס הוא אחד הטובים בעסק".
ביולי 2018 ראיין וולאס את נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
בראיון שאל וואלס את פוטין מדוע רבים כל כך ממתנגדיו הפוליטיים מתים בסופו של דבר, וביקש להציג בפני פוטין ניירות המכילים את כתב האישום של 12 סוכנים רוסים בגין התערבות בבחירות ב-2016. פוטין סירב לגעת בעיתונים.
כתב הוושינגטון פוסט, אהרן בלייק תיאר כי פוטין היה "מתוסכל בעליל מעיתונאי שאתגר אותו".
ראיון זה זיכה את וואלס במועמדות לפרס אמי לחדשות ודוקומנטריות על ראיון חי מצטיין.
הייתה זו המועמדות הראשונה לפרס החדשות ודוקומנטריות בתולדות פוקס ניוז.
בספטמבר 2018 סיקר וולאס את הדיונים בסנאט בשאלת אשמתו של המועמד לשופט עליון ברט קבאנו.
את קבאנו האשימו מספר נשים, וביניהם כריסטין פורד, בתקיפה מינית.
את עדותה של פורד תיאר וולאס: ""רגשית ביותר, גולמית ביותר ואמינה ביותר ...
איש לא היה יכול להקשיב לה..
ברור שהיא הייתה בטראומה מאירוע." הוא גם טען כי צורת החקירה הנגדית היא "אסון עבור הרפובליקנים".
כאשר נמתחה על עדותה של פורד ביקורת מצד מומחים שמרנים וולאס סיפר כיצד בנותיו סיפרו לו על חוויות שלא חשפו בעבר: "העניין הוא שיש נערות מתבגרות שלא מספרות סיפורים..
אני לא חושב שאנחנו יכולים להתעלם מכריסטין בלאסי פורד והרצינות של העניין.
אני חושב שזו תהיה טעות גדולה".
סיקור הליך הדחתו של דונלד טראמפ
ב-27 בינואר 2020 נכנס וולאס לחילופי דברים סוערים עם המומחית השמרנית קייטי פאבליך מ-TownHall.com בתוכניתו 'Fox News Sunday' בנוגע לשאלה האם יש לאפשר לעדים נוספים להעיד במהלך משפט ההגנה של דונלד טראמפ בסנאט.
"תבדקי את העובדות שלך", סיים.
ראיון עם דונלד טראמפ 2020
ב-19 ביולי 2020 ראיין וולאס את הנשיא דונלד טראמפ ראיון נרחב מחוץ לבית הלבן.
הראיון זכה לעניין נרחב בתקשורת וברשתות החברתיות בשל תוכנו.
וולאס קיבל שבחים על שעימת את הנשיא עם העובדות, והטיל עליו אחריות.
היה זה בעיצומן של ההפגנות אחר מותו של ג'ורג' פלויד, ו-וולאס לחץ על טראמפ בנוגע לטענתו כי ג'ו ביידן, המועמד הדמוקרטי לנשיאות, רוצה לבטל את המשטרה בתשובה "לא אדוני, הוא לא".
בהתייחס למגפת הקורונה, וולאס עימת את טענותיו של טראמפ בנוגע לשיעור התמותה והבדיקות עם הנתונים.
עוד הוסיף קלי כי וואלס הוא כתב השייך לצד השמאלי של המפה הפוליטית שכן הכתבים מאגף זה דואגים לבצע בדיקת עובדות בזמן אמת למרואיינים רפובליקנים, בעוד מועמדים דמוקרטים זוכים לראיונות מקלים ואוהדים.
כראיה הביא קלי קטע מראיון אותו ערך וואלס מול המועמד הדמוקרטי לנשיאות פיט בוטיג'ג' בו שאל וואלס את בוטיג'ג' מה ילדיו מתכננים ללבוש בחג ליל כל הקדושים, בשעה שבראיון מול הנשיא טראמפ תקף וואלס את טראמפ בשאלות קשות ותקיפות תוך בדיקת עובדות בזמן אמת..
הוועדה לעימותים נשיאותיים בחרה בוואלס כמנחה העימות הראשון בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. העימות התקיים ב-29 בספטמבר 2020, באוניברסיטת קייס ווסטרן ריזרב בקליבלנד, אוהיו.
העימות כונה "אסון" על ידי מומחי חדשות שונים בשל היעדר תפאורה, אדיבות ותוכן.
במהלך העימות ניסה וולאס להשיג שליטה פעמים רבות, כולל לעצור את הדיון ולהגיד למועמדים, ובמיוחד לטראמפ, "אז הנה העסקה ...
אני חושב שמוטב למדינה שנאפשר לשני הצדדים לדבר עם פחות הפרעות.
הנשיא טראמפ טען כי וולאס היה מוטה כנגדו.
"אני מניח שאני בעימות איתך ולא איתו", אמר לוולאס במהלך העימות.
"אבל זה בסדר, אני לא מופתע".
אחרי העימות צייץ הנשיא מחדש תומכים שלו שטענו כי וולאס היה מוטה, ואף פרסם ציוץ בו הוא מציג את עצמו כמתמודד בעימות מול ביידן ווולאס יחדיו.
מנהלי פוקס ניוז פרסמו הודעה המברכת את "המקצועיות, המיומנות והעוז במצב ייחודי" של וולאס.
גם ה-CPD שבחו את וולאס, והודו לו על "המקצעויות והמיומנות שהביא לעימות".
וולאס עצמו הביע תסכול מהתנהגותו של טראמפ בעימות.
בראיון לביל המר הטיל וולאס על הנשיא את עיקר האחריות למה שקרה, ואמר כי הוא מתוסכל כיוון שהוא התכונן לדיון רציני, וכי זה מתסכל יותר עבור העם האמריקני, שלא קבל את העימות שהוא רוצה וראוי לו.
בשנת 1973 התחתן עם אליזבת פארל, איתה יש לו ארבעה ילדים.
בשנת 1997 נישא ללוריין סמוטרס (לבית מרטין, ילידת 1959), אשתו לשעבר של השחקן דיק סמוטרס, לזוג ילד משותף.
ללוריין ישנם שני ילדים מנישואיה הקודמים.
כשנשאל על דעותיו הפוליטיות השיב: "האם יש לי דעות פוליטיות?
אבל אני מצביע בעד האדם, והצבעתי לדמוקרטים, לרפובליקנים ולעצמאים במהלך חיי.
אני מרגיש מאוד חזק כאשר אני מנסה לא לתת לזה להשפיע על הדרך בה אני מדווח את החדשות".
רוג'ר איילס, יו"ר פוקס ניוז, אמר עליו: "אחד המראיינים הטובים..
אין לי מושג מה הוא חושב באופן אישי, אבל הוא שואל טוב.
ב-11 באוקטובר 2006 דיווח ה"וושינגטון פוסט" כי וולאס היה דמוקרט רשום במשך יותר משני עשורים.
וולאס הסביר כי עשה זאת מסיבות פרגמטיות, מאחר שכדי להשפיע בהליכי הבחירות בוושינגטון הבירה, בה נבחרים תמיד הנציגים הדמוקרטים, צריך להירשם למפלגה הדמוקרטית.
לדבריו, הוא הצביע בעבר למועמדים משתי המפלגות.
ספרו השלישי של וולאס, הספירה לאחור 1945 COUNTDOWN, הסיפור המדהים ששינה את העולם – על 116 הימים שקדמו להטלת פצצת האטום על הירושימה, תורגם לעברית בידי דפנה לוי ויצא אור בהוצאת מטר בשנת 2023.
פרנקלין כריסטנסון וייר הוא קומיקסאי אמריקאי עטור פרסים.
בין יצירותיו המוכרות הן סדרת הקומיקסים שלו "Acme Novelty Library" וספר הקומיקס "ג'ימי קוריגן - הילד הכי חכם בעולם" .
הוא נולד באומהה, נברסקה ומתגורר היום (2006) באוק פארק, אילינוי.
וייר מציין שהושפע רבות מאמנות הרישום, הריאליזם והשימוש המופתי בפרספקטיבה של וינזור מקיי ביצירתו "נמו הקטן"; האופן בו פועל פרנק אוסקר קינג ב"Gasoline Alley" לתיעוד של חיי היומיום האמריקאים; "Krazy Kat" של ג'ורג' הרימן , פינאטס מאת צ'ארלס שולץ, וסופרמן מאת ג'רי סיגל וג'ו שוסטר.
עם הקווים הברורים שלו, וייר עוקב סגנונית אחרי "" של ארז'ה.
העובדה שהוא (כמו ארז'ה) מעניק לדמויותיו גבול שחור ברור ומרכיב בקפידה את צבעי איוריו הופך אליבא דוייר את הקומיקס שלו לדומה לזיכרון, בעזרתו מסווגים את הדברים ו"מגלים איך הכל משתלב זה בזה." שיטה זו גם מעניקה לאיורים איכות מעט פחות מקוררת ומרוחקת, שוייר מצר עליה אבל לא יכול לשנות לחלוטין.
לפני שהגיע לסגנון המוכר של "ג'ימי קוריגן", וייר ערך ניסויים עם סגנונות ציור שונים, הנעים בין פאנלי-קומיקס מסורתיים ועד פרסומות וצעצועי נייר לחיתוך.
הרישומים המדויקים והגאומטריים שלו מזכירים ציורים שצוירו באמצעות מחשב, אך למעשה וייר עובד בעיקר עם עיפרון, סרגל ומחק ורק צובע את האיורים במחשב; הוא גם עושה שימוש בצילומים ובשקפים ככלי עזר.
וייר מוכר גם בזכות הטיפוגרפיה הייחודית המופיעה ביצירותיו.
רצועות הקומיקס המוקדמות ביותר של וייר הופיעו בסוף שנות השמונים בעמוד הקומיקס של העיתון "Daily Texan", עיתון הסטודנטים של אוניברסיטת טקסס באוסטין.
בנוסף לרצועות יומיות רבות שפרסם וייר תחת כותרות שונות, הייתה לו בעיתון גם סדרת מדע בדיוני סאטירית שבועית בשם Floyd Farland: Citizen of the Future.
סדרה זו יצאה לאור בשנת 1988 במהדורת אספנים בהוצאת Eclipse.
במהלך שנת הלימודים השנייה שלו באוניברסיטת אוסטין, וייר תפס את תשומת ליבו של הקומיקסאי, המו"ל והמעצב ארט ספיגלמן, שהזמין אותו לפרסם קומיקס במגזין המשפיע RAW.
מכאן הדבר הוביל להכרה רחבה יותר של עבודותיו, ובסופו של דבר לקשר של וייר עם הוצאת Fantagraphics.
סדרת Acme Novelty Library שלו שיצאה ב-Fantagraphics פרצה מוסכמות בכל מהדורה.
הסדרה הכילה שילוב של חומר חדש עם גרסאות חדשות של יצירות שיוצרו במקור עבור "Daily Texan" (למשל "קווימבי העכבר") ועבור השבועון של העיר שיקגו, "Newcity" (ולאחר מכן "Chicago New Reader").
מאז הגיליון ה-16 של Acme Novelty Library, וייר מפרסם את הסדרה בהוצאה עצמית, תוך שמירה על שיתוף פעולה עם Fantagraphics עבור אחסון והפצה.
בשנים האחרונות וייר עבד גם על עריכה ועיצוב של ספרים וסדרות ספרים שונות, כולל למשל הדפסה מחודשת של Gasoline Alley בהוצאת Drawn and Quarterly בשם Walt and Skeezix; המהדורה המחודשת של "Krazy Kat" בהוצאת Fantagraphics; ואת המהדורה השלוש עשרה של Timothy McSweeney's Quarterly Concern, המוקדשת לקומיקס.
בנוסף, וייר צייר בסך הכל 25 תמונות שער (נכון לאפריל 2019) למגזין הניו יורקר מאז 1999, בעריכה אמנותית של פרנסואה מולי.
קווימבי העכבר היא אחת הדמויות המוקדמות ופורצות הדרך של וייר, דמות קומיקס בסגנון דמויות מצוירות כמו פליקס החתול, שלה מאפיינים אוטוביוגרפיים משותפים עם וייר.
לקווימבי התוסס יש מערכת יחסים בעייתית וחיבה לסירוגין עם ראש חתול בלתי נידח בשם ספארקי, שנמצא חסר אונים ונתון לחסדיו של כל מה שקווימבי עושה לו.
בפרקים אחרים, קווימבי מופיע בדמות תאומים סיאמיים (Quimbies the Mouse) בעל 2 ראשים (המייצגים את וייר ואת סבתו) וכיחיד זר מתוך קבוצת עכברים זהים למראה (Quimby the Mice).
וייר צייר את הקומיקסים של קווימבי בפאנלים קטנים מאוד היוצרים אפקט כמו של זואטרופ, ואכן וייר תכנן זואטרופ חתוך שהקורא, בהתאם להוראותיו, יכול להשתמש בו כדי לצפות בסרט אילם של קווימבי.
במקביל, וייר פיתח את סגנון הדיאגרמה האופייני שלו ב-Quimby Comics, בו עמוד המגזין אינו מייצג רצף פאנלים ליניארי, אלא מורכב ממרכיבי תמונה רבים, רב שכבתיים, הקשורים זה בזה.
ראסטי בראון הוא ילד-מגודל מנברסקה אשר (בניגוד לחבריו) אינו נפרד בבגרותו מהאובססיות שלו לאקשן פיגרז, מארזי אוכל עם מדבקות ואלמנטים אחרים של ילדות.
כדרכו של וייר, הרבה מהסיפורים של ראסטי בראון סוטים לסיפור ראשית חייו של אביו, סופר מדע בדיוני בשנות ה-50 ולסיפור חייו של חברו הטוב ביותר צ'וקי וייט.
החלק הראשון של סיפורי ראסטי בראון פורסם ב-2019 בהוצאת פנתיאון.
סדרת סיפורי "בניין סיפורים" יצאו לאור לראשונה באופן חודשי בכתב העת Nest Magazine ומאז הופיעו במספר עיתונים אחרים, בהם הניו יורקר, Kramer's Ergot, ומגזין ניו יורק טיימס (מ-18 בספטמבר 2005 ועד אפריל 2006).
בניין סיפורים מגולל את סיפורם של תושבי שלוש דירות בגורד שחקים בשיקגו ב-24 חלקים: אישה כבת 30 שלא מצאה (עדיין) בן זוג, זוג שנמצא במשבר זוגי ובעלי הבית, אישה מבוגרת.
כל הסיפורים יצאו במהודרת קופסה אחת ב-2012 בהוצאת פנתיאון.
הרצועה מופיעה גם במגזין סוף השבוע המודפס של העיתון.
כעת הסדרה הסתיימה ככל הנראה לאחר 54 חלקים.
בפינה הימנית התחתונה של העמוד האחרון הופיעה הערה שמעידה על סוך החלק הראשון ("END, PART ONE"), אך נכון לשנת 2020, נראה כי אין שום אינדיקציה מצד הגרדיאן או וייר כי יהיה חלק שני.
וייר אוסף אביזרי רגטיים ומפרסם מגזין מוזיקה שנתי בשם The Ragtime Ephemeralist.
וייר יצר כרזות ועטיפות אלבומים עבור מוזיקאים שונים.
הוא גם עיצב סרטים מצוירים (כולל עבור This American Life) ועטיפות ספרים (כולל העטיפה לקורות הציפור המכנית של הרוקי מורקמי).
כריס וייר זכה במספר פרסי אייזנר ופרסי הארווי, כולל כלטרר ועבור הסדרה הטובה ביותר עם Acme Novelty Library.
ספר הקומיקס "ג'ימי קוריגן - הילד הכי חכם בעולם" זכה בפרס הספר הראשון של הגרדיאן 2001; זו הייתה הפעם הראשונה שסיפור קומיקס זכה באחד מפרסי הספרים הגדולים בבריטניה.
בשנת 2003 זכה וייר באות הספר הטוב ביותר עם ג'ימי קוריגן בפסטיבל הקומיקס הבינלאומי של אנגולם.
ב-2013 זכה בפרס לינד וורד עבור "בניין סיפורים" והיה מועמד לפרס יאן מיכלסקי ולפרס הלוס אנג'לס טיימס לספרות.
וייר הוא אמן הקומיקס הראשון שהוזמן להציג בביאנלה של ויטני בניו יורק (2002).
במאי 2006 הציג תערוכה במוזיאון לאמנות עכשווית בשיקגו.
יחד עם ויל אייזנר, ג'ק קירבי, הארווי קורצמן, רוברט קראמב וגארי פאנטר, היה וייר אחד מאמני הקומיקס שהופיעו בין ספטמבר 2006 לינואר 2007 בתערוכת Masters of American Comics במוזיאון היהודי בעיר ניו יורק.
כריסטופר ת'יאורט "כריס" דוארטה הוא כדורסלן קנדי-דומיניקני, שמשחק בקבוצת שיקגו בולס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
דוארטה נולד במונטריאול שבקנדה, גדל בפוארטו פלטה שברפובליקה הדומיניקנית, ובגיל 16 עבר עם משפחתו להתגורר בטרוי, ניו יורק.
בשנת 2017 החל ללמוד במכללת המדינה של צפון-מערב פלורידה, ושנתיים לאחר מכן עבר לאוניברסיטת אורגון על מנת להשתתף בליגת המכללות הבכירה.
בעונתו הראשונה בקבוצת האוניברסיטה קלע 12.9 נקודות בממוצע למשחק, ובעונה העוקבת, לאחר עזיבתו של פייטון פריצ'רד ל-NBA, הפך לשחקן המוביל של ה"דאקס" ורשם ממוצעים של 17.1 נקודות, 4.6 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים ו-1.9 חטיפות למשחק.
בדראפט ה-NBA 2021 נבחר דוארטה בבחירה ה-13, על ידי אינדיאנה פייסרס.
בגיל 24, היה דוארטה השחקן המבוגר ביותר שנבחר בדראפט זה.
ב-20 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA בה קלע 27 נקודות ולקח 5 ריבאונדים.
כריסטופר אליוט וונדולובסקי הוא כדורגלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת החלוץ.
וונדולובסקי הוא מלך שערי ה-MLS בכל הזמנים, עם 171 שערים.
וונדולובסקי נולד בדנוויל שבקליפורניה לאב ממוצא פולני ולאם משבט הקיאווה, בו וונדולובסקי חבר גם כיום.
בשנת נישא ללינדזי ולהם שתי בנות.
וונודלובסקי התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל של תיכון "דה לה סאל בקונקורד", עמה זכה בשני תארים בשנים ו-.
לאחר מכן, הצטרף לזו של אוניברסיטת צ'יקו סטייט במדיה כבש 39 שערים (17 מתוכם בעונת ) ב-84 משחקים.
בשנת נבחר במקום ה-41 בדראפט על ידי סן חוזה ארת'קווייקס והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון.
ב-10 בספטמבר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-3 נגד צ'יבאס ארצות הברית.
בשנת הצטרף ליוסטון דינמו וגם בה שיחק תחילה בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-30 באוגוסט 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד שיקגו פייר.
ב-7 באוקטובר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת האלופות של אמריקה הצפונית בניצחון 1-2 נגד סן פרנסיסקו.
ביוני וונדולובסקי חזר לקדנציה שנייה סן חוזה ארת'קווייקס.
עונת הייתה עונת הפריצה של וונדולובסקי, בה כבש 18 שערים ב-26 משחקים והפך למלך שערי הליגה.
וונדולובסקי נכלל בנבחרת האולסטאר של ה-MLS לקראת המשחק נגד צ'לסי ואף כבש שער במשחק.
ב-6 באוקטובר 2012 הבקיע שלושער במשחק הליגה נגד קולורדו ראפידס, שהפכו אותו למלך שערי הקבוצה בכל הזמנים.
בעונה זו, זכה ארבע פעמים בשחקן החודש והפך לכדורגלן הראשון שעשה זאת אי פעם ב-MLS.
ב-24 במאי 2015, וונדולובסקי כבש את שערו ה-100 במשחק הליגה נגד אורלנדו סיטי.
ב-19 באוגוסט 2017 וונדולובסקי הפך לשחקן הראשון בתולדות הליגה שכובש מספר דו-ספרתי של שערים בשמונה שנים.
ב-18 במאי 2019 הבקיע רביעייה במשחק הליגה נגד שיקגו פייר, והפך למלך שערי ה-MLS בכל הזמנים.
ב-22 בינואר 2011 וונדולובסקי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית בתיקו 1-1 נגד .
ב-23 במאי 2011 נגלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2011.
ב-5 ביולי 2013, וונדולובסקי כבש את שערו הבינלאומי הראשון במשחק נגד .
4 ימים לאחר מכן, הבקיע שלושער בניצחון 1-6 נגד .
וונדולובסקי השתתף עם הנבחרת שלוש פעמים בגביע הזהב של CONCACAF, מונדיאל 2014 וקופה אמריקה 2016.
נעל הזהב של ה-MLS: ,
נבחרי העונה ב-MLS: , ,
מלך השערים בגביע הזהב של CONCACAF: 2013
מלך שערי ה-MLS בכל הזמנים
מלך שערי סן חוזה ארת'קווייקס בכל הזמנים
כריס הורטון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בלוקומוטיב קובאן.
הורטון החל לשחק כדורסל עבור אוניברסיטת אוסטין פיי סטייט.
במהלך העונה הראשונה שלו, הורטון סיים עם 100 חסימות וקבע את שיא האוניברסיטה לחסימות בעונה.
הוא היה שישי בליגה בחסימות, עם 3.23 חסימות למשחק, כשהוא מוסיף 8.2 נקודות ו-6.8 ריבאונדים למשחק.
הורטון סיים את קריירת המכללות שלו כקלע החמישי בטיבו בתולדות האוניברסיטה עם 1,719 נקודות, הריבאונדר השני בטיבו עם 1,261 ריבאונדים ושיאן החסימות בכל הזמנים עם 319 חסימות.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2016 ב-NBA, הורטון הצטרף לסגל מיאמי היט לליגת הקיץ של ה-NBA.
לאחר שהרשים במהלך הטורניר, נבחר הורטון בבחירה החמישית בדראפט ליגת הפיתוח של ה-NBA על ידי גרנד ראפידס דרייב.
ב-3 באוגוסט 2017 חתם באלבה פהרוואר ההונגרית.
ב-30 ביולי 2018 חתם בקימיס היוונית.
בתום העונה הוביל את הליגה עם 9.1 ריבאונדים ו-1.7 חטיפות למשחק, חמישי בליגה עם 13.6 נקודות למשחק ושלישי עם 1.6 חסימות למשחק ב-23 משחקים.
ב-15 ביולי 2019 חתם בשולה באסקט הצרפתית.
הוא העמיד ממוצעים של 17 נקודות, 9 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק, ונבחר לשחק במשחק האולסטאר של הליגה.
ב-13 ביוני 2020 חתם בגראבלין דנקירק, גם היא מליגת העל הצרפתית.
ב-2 בינואר 2021 שב לשולה באסקט.
ב-22 ביולי 2021 חתם בנאנטר, גם היא מאותה ליגה.
בתום עונת 2021/2022 נבחר הורטון שוב למשחק האולסטאר של הליגה, נבחר לנבחרת העונה והוביל את הליגה בריבאונדים ובחסימות.
ב-27 ביולי 2022 חתם בהפועל תל אביב.
בנובמבר 2022 עבר ללוקומוטיב קובאן.
כריסטופר רוס גאנטר הוא כדורגלן עבר ולשי, ששיחק בעמדת המגן.
לאחר פרישה ממשחק פעיל - פנה לקריירת אימון.
גאנטר התחיל להתאמן בקבוצת הילדים של המועדון קארדיף סיטי בגיל 8. בהמשך עבר לקבוצת הנוער של המועדון.
תחיל שיחק בעמדת החלוץ אך בהמשך עבר לשחק בהגנה - בעמדות הבלם האחורי או מגן ימני.
באוגוסט 2006 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון.
ב-22 באוגוסט 2006 שיחק את משחקו הראשון במדי הקבוצה הבוגרת - משחק במסגרת גביע הפוטבול ליג.
גאנטר שיחק בנבחרות הנערים והנוער של ויילס מגיל 15. בגיל 16 ו-299 יום ערך הופעת בכורה בנבחרת הצעירה של ויילס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של ויילס ב-26 במאי 2007, במשחק ידידות מול נבחרת ניו זילנד.
ביורו 2016 השתתף גאנטר בכל ששת משחקי הנבחרת בטורניר והגיע איתה עד לחצי גמר.
ב-25 בספטמבר 2022 שבר גאנטר את שיא ההופעות בנבחרת ויילס - במשחק מול נבחרת פולין במסגרת ליגת האומות של אופ"א הוא ערך את הופעתו ה109 במדי הנבחרת.
כריסטופר רפאל דלוזיו הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-17 של קהיליית פנסילבניה.
הוא השלים לימודי תואר ראשון באקדמיה הימית של ארצות הברית ב-2006 וסיים את לימודיו בהצטיינות.
בנוסף, הוא בעל תואר שני במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה הימית, שירת דלוזיו בעיראק וכקצין בין 2006 ל-2012. לאחר תום שירותו הצבאי הוא עבד כעורך דין וכחוקר משפטי של אוניברסיטת פיטסבורג.
ב-2022 דלוזיו התמודד בבחירות האמצע לקונגרס לייצוג מחוז הקונגרס ה-17 של מדינת פנסילבניה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
הוא ניצח בבחירות הכלליות לאחר שקיבל כ-53.2% מהקולות והביס את מועמד המפלגה הרפובליקנית, ג'רמי שפר.
בראשית ינואר 2023 החל את כהונתו בקונגרס.
ב-2015 הוא התחתן עם אלכסנדרה זואי באנל, אותה הכיר בזמן שלמד בבית ספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
כריסטופר ג'ון היפקינס הוא פוליטיקאי ניו זילנדי המכהן כיושב ראש מפלגת הלייבור.
ראש ממשלת ניו זילנד מינואר עד נובמבר 2023. קודם לכן כיהן כשר החינוך, שר המשטרה, שר השירותים הציבוריים וראש הפרלמנט של ניו זילנד.
הוא הפך לדמות ציבורית בולטת בתקופת מגפת הקורונה בניו זילנד, כאשר כיהן כשר הבריאות מיולי עד נובמבר 2020, וכשר לתגובה לקורונה מנובמבר 2020 עד יוני 2022.
היפקינס נולד בהאט ואלי שבפרוורי וליגנטון בשנת 1978. הוא למד בבית הספר היסודי ווטרלו וחטיבת הביניים האט.
הוא היה החל ללמוד בהאט ואלי ממוריאל קולג' ב-1996. היפקינס המשיך והשלים תואר ראשון באמנות עם התמחות בפוליטיקה וקרימינולוגיה באוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון, שם היה נשיא אגודת הסטודנטים בשנים 2000–2001. בספטמבר 1997, כשהיה סטודנט שנה א', היפקינס היה אחד מכמה עשרות שנעצרו בעת שהפגינו בפרלמנט כנגד הצעת חוק.
עניין מעצרם של חבריו ושלו עבר בבתי המשפט, וכעבור 10 שנים פורסמה התנצלות של המשטרה ופיצויים של למעלה מ-200,000 דולר שחולקו בין 41 המפגינים.
השופט קבע כי למרות טענות המשטרה כי המפגינים היו אלימים, המחאה הייתה שלווה ולא הייתה עילה למעצר.
לאחר שסיים את לימודיו החזיק היפקינס במספר משרות, כולל עבודה כיועץ המדיניות של הפדרציה להכשרת התעשייה וכמנהל הדרכה של תאגיד טוד אנרג'י בטראנאקי.
היפקינס עבד גם בפרלמנט, כיועץ לטרוור מלארד והלן קלארק.
היפקינס נבחר לנציג הלייבור במחוז הבחירה רימוטאקה (ששמו שונה לרמוטאקה ב-2020) בבחירות הכלליות של 2008, לאחר פרישתו של חבר הפרלמנט המכהן פול סוויין.
בבחירות הראשונות שלו זכה היפקינס זכה במושב ברוב של 753 קולות ושמר על ציבור הבוחרים בכל ניסיון להיבחר שוב לאחר מכן.
בבחירות הכלליות של 2020 היה לו הרוב הגבוה ביותר מכל מועמד, מלבד ראש הממשלה ג'סינדה ארדרן.
במשך תשע השנים הראשונות של הקריירה הפרלמנטרית של היפקינס, הלייבור היה באופוזיציה.
בקדנציה הראשונה שלו היה היפקינס דובר הלייבור לענייני פנים וחבר בוועדות הפרלמנט למִנהל ממשלתי, שלטון מקומי וסביבה ותחבורה ותשתיות.
במאי 2010, הצעת התיקון שלו לחוק החשמל, של העדפת אנרגיה מתחדשת, הוצאה מההצבעה של חברי הפרלמנט.
הצעת החוק הייתה אמורה להחזיר את האיסור על ייצור תרמי של חשמל שהוטל על ידי ממשלת הלייבור בספטמבר 2008 ובוטלה על ידי הממשלה הלאומית הנכנסת בדצמבר 2008.
בקדנציה השנייה של היפקינס הוא קודם לממשלת הצללים של הלייבור כדובר שירותי המדינה והחינוך תחת המנהיג החדש דייוויד שירר.
הוא גם הפך לראשונה למצליף המפלגה.
הוא המשיך כדובר החינוך תחת המנהיגים דייוויד קנליף, אנדרו ליטל וארדרן.
תחת ליטל וארדרן, היפקינס היה בנוסף גם מנהיג הצללים של בית הנבחרים.
כחבר פרלמנט בכיר של הלייבור, היפקינס היה דמות מפתח בממשלת הלייבור השישית של ניו זילנד.
בין 2017 ל-2023 הוא כיהן כשר החינוך, שר השירות הציבורי וראש הבית.
מאוחר יותר קיבל אחריות נוספת כשר הבריאות והשר לתגובת לקורונה במהלך מגפת הקורונה בניו זילנד, ולאחר מכן גם כשר המשטרה.
הוא התגלה כ"מועמד הקונצנזוס" של מפלגת הלייבור בבחירות למנהיגות בינואר 2023 שהופעלו בעקבות פרישתה של ארדרן.
היפקינס נבחר כשר בקבינט על ידי חברי מפלגת הלייבור לאחר הקמת ממשלת הלייבור שנתמכה על ידי הירוקים.
מאוחר יותר הוכרז כי יכהן כשר החינוך.
כשר החינוך תמך היפקינס בביטול של תקנים לאומיים ובתי ספר צ'רטר, בתי ספר המקבלים תקציב מהמדינה אך כפופים לפחות כללים ותקנות מבתי ספר ממלכתיים אחרים.
הוא גם הורה על סקירה של מערכת התעודות הלאומית להישגים חינוכיים (NCEA).
עם זאת, היפקינס הבהיר כי משרד החינוך ימשיך לממן את מחקר הניטור הלאומי של אוניברסיטת אוטגו להישגי סטודנטים ואת כלי ההתקדמות והעקביות (PaCT).
הודעת הממשלה כי תסגור את בתי ספר הצ'רטר גררה ביקורת מצד מפלגות האופוזיציה, המפלגה הלאומית ו-ACT.
בתחילת 2018 הציג היפקינס חקיקה המונעת יצירת בתי ספר צ'רטר חדשים, ומאפשרת הסבה של בתי ספר קיימים לבתי ספר בעלי אופי מיוחד.
עד ספטמבר 2018, כל 12 בתי ספר הצ'רטר בניו זילנד הפכו לבתי ספר משולבים ממלכתיים ומיוחדים.
בפברואר 2019 הציע היפקינס למזג את 16 המכונות הטכנולוגיים במדינה למכון אחד, על מנת להתמודד עם גירעונות וירידה במספר הנרשמים.
בעוד שאיגוד ההשכלה התיכונית, איגוד המעסיקים והתעשיינים ולשכת המסחר של המעסיקים בקנטרברי הביעו תמיכה בהצעת הממשלה, היא ספגה ביקורת מצד המפלגה הלאומית וראשי ערים.
בתחילת מאי 2019 הודיע היפקינס כי הממשלה תשקיע 95 מיליון דולר ניו זילנדי כדי להכשיר 2,400 מורים חדשים באמצעות מלגות מוגברות, תוכניות חדשות להכשרת מורים מבוססות תעסוקה ומלגות מבוססות iwi במהלך ארבע השנים הבאות כדי לטפל במחסור בצוותי ההוראה.
צעדים אלה ספגו ביקורת כלא מספקים על ידי איגוד המורים העל-יסודיים ודוברת החינוך של המפלגה הלאומית, ניקי קיי.
ב-1 באוגוסט 2019 אישר היפקינס מחדש את תוכנית הממשלה למזג את כל המכונים הטכנולוגיים לישות אחת באפריל 2020. בנוסף, הוא הודיע כי הממשלה תחליף את כל 11 ארגוני ההכשרה התעשייתית (ITOs) בבין 4 ל-7 מועצות לפיתוח כוח אדם שיוקמו עד 2022 כדי להשפיע על החינוך וההכשרה המקצועית.
בעוד שהמכונות הטכנולוגיים הביעו אופטימיות זהירה לגבי השינויים, למרות החששות מאובדן האוטונומיה שלהם, ה-ITOs התנגדו לשינויים הללו, בטענה שהם יפגעו במערכת ההכשרה המקצועית ויגרמו לאובדן מקומות עבודה.
עד שנת 2022 החל המיזוג לעורר קשיים, לרבות מספר נרשמים נמוך, גירעונות גדולים והתפטרות של עובדים בכירים.
לאחר התפטרותו של דייוויד קלארק מתפקיד שר הבריאות ב-2 ביולי 2020, מינתה ראש הממשלה ארדרן את היפקינס לשר הבריאות הזמני עד לבחירות הכלליות ב-2020 באוקטובר.
היפקינס נבחר מחדש למושב רמוטאקה במהלך הבחירות הכלליות בניו זילנד 2020. הוא ניצח את המועמד הלאומי מארק קרופסקי בהפרש של 20,497 קולות.
בתחילת נובמבר 2020 הוכרז כי היפקינס ימשיך לכהן כשר החינוך.
הוא גם הוגדר כשר התגובה לקורונה וכשר לשירות הציבורי.
ב-31 בינואר 2022 התמודד היפקינס בתפקידו כשר התגובה לקורונה עם פרשת העיתונאית שארלוט בליס.
בליס הייתה עיתונאית באל-ג'זירה שעזבה את קטר לאפגניסטן לאחר שנכנסה להיריון בעקבות החוק במדינה שאוסר על היריון מחוץ לנישואים, אך לא יכלה לחזור לניו זילנד עקב ההגבלות המחמירות על הכניסה למדינה.
היפקינס פרסם הצהרה לפיה הממשלה הציעה לבליס מקום במסגרת הקריטריונים להקצאת חירום בתוך תקופה של 14 ימים.
עם זאת, הוא גם טען כי בליס ציינה שהיא לא מתכוונת לנסוע עד סוף פברואר וכי MIQ, מערכת הבידוד של המדינה, המליצה לה לשקול לדחות את תוכניות הנסיעה שלה.
הוא גם אישר כי הסיוע הקונסולרי של ניו זילנד הציע מוקדם יותר פעמיים לעזור לה לחזור מאפגניסטן בדצמבר 2021.
היפקינס ספג ביקורת מעורך דינה של בליס על כך שהפר לכאורה את פרטיותה של העיתונאית על ידי שיתוף פרטים אישיים על נסיבות המקרה שלה, וציין כי הוא שוקל "אפשרויות משפטיות".
בתגובה, בליס הצהירה שהיא לא נתנה להיפקינס הסכמה לחלוק את המידע שלה וחלקה על העובדות בהצהרתו.
חברי הפרלמנט מהאופוזיציה מתחו גם הם ביקורת על מעשיו של היפקינס, וקבעו שהם "לא הולמים" שר של הכתר.
ב-22 ביוני 2022 התנצל היפקינס בפומבי על פרסום מידע אישי ללא הסכמתה של בליס והעיר הערות לא מדויקות על כך שבליס נסעה לאפגניסטן והוצע לה סיוע קונסולרי.
היפקינס התנצל קודם לכן באופן פרטי בפני בליס באמצע מרץ 2022.
בחלוקת התיקים המחודשת של יוני 2022 הועבר היפקינס מתיק התגובה לקורונה והחליף את פוטו ויליאמס כשר המשטרה.
ראש ממשלת ניו זילנד ומנהיגת המפלגה, ג'סינדה ארדרן, הודיעה על התפטרותה משני התפקידים במסיבת עיתונאים ב-19 בינואר 2023.
היפקינס אושר כמועמד היחיד להחליף את ארדרן זמן קצר לאחר סגירת המועמדויות ב-21 בינואר.
הפגישה הרשמית בה אושר היפקינס כמנהיג המפלגה נערכה ב-22 בינואר 2023.
ב-25 בינואר 2023 נכנס לתפקידו כראש ממשלת ניו זילנד.
בבחירות שהתקיימו באוקטובר איבדה מפלגת הלייבור את הרוב בפרלמנט וקיבלה רק 34 מושבים.
בעקבות ניצחונה של המפלגה הלאומית של ניו זילנד עלה בידי כריסטופר לקסון להקים ממשלה.
היפקינס נשוי ואב לשני ילדים.
חתונתו נערכה ב-2020 בפרמייר האוס, מעונו הרשמי של ראש ממשלת ניו זילנד שבוולינגטון, וסגן ראש ממשלת ניו זילנד, גרנט רוברטסון, היה השושבין שלו.
כשלקח חופשת לידה ממושכת ללידת ילדו השני ב-2018, הוא היה אחד השרים הבכירים הראשונים בממשלה שעשו זאת.
כריס הארמס הוא מוזיקאי גרמני.
הוא המייסד, הזמר והסולן של להקת לורד אוף דה לוסט מאז 2009.
הארמס מצא מקור להשראה מוזיקלית בגיל אחת עשרה, כשחבר לכיתה נתן לו את האלבום של Roxette Joyride.
עד היום, הארמס מגדיר את עצמו כמעריץ גדול של הלהקה.
הוא גם טוען שפיתח את נטייתו הנוכחית לאיפור ולק כחלק מהופעתו הבימתית באמצעות הסגנון של כותב השירים, הגיטריסט והזמר השותף של הלהקה.
מאוחר יותר נוספה הזמרת האמריקאית ליידי גאגא כמודל מוזיקלי נוסף שלו.
הארמס כתב את שיריו הראשונים בגיל 15. בגיל זה הוא גם רכש את חוויות הלהקה הראשונות שלו.
בגיל 17 הוא שר בהפקת תיאטרון בית ספרית של אופרה מפורסמת.
ב-1999, הארמס הקים את הלהקה הראשונה שלו, Philiae.
שאותה גם עזב ב-2004. באותה שנה הוא עזר להקים את להקת הגלאם רוק The Pleasures.
בלהקה זו עבד כגיטריסט, זמר ומפיק.
משנת 2002 למד הרמס הנדסת שמע במכון SAE, סיים את לימודיו ב-2004 ולאחר מכן עבד כמרצה מספר שנים.
בשנת 2006 הצטרף הארמס ללהקת האלקטרו אונטרארט כזמר וככותב שירים.
ב-2007 הוא היה הגיטריסט של ביג בוי.
כמו כן בשנת 2007 הוא התחיל את פרויקט ה-"לורד", שלימים הפך ל-"לורד אוף דה לוסט".
במהלך עבודתו כמרצה ל-SAE, הוא גייס את רוב חבריו המוזיקאים משורות בוגרי SAE לפרויקט הלהקה החדש שלו, לורד אוף דה לוסט.
במקביל לפרויקטים של הלהקה שלו, הארמס עבד כמפיק באולפני Hammer, שנשרפו ב-2013. בשנות העשרים לחייו הלחין, בין היתר, שיר פרסומת ששווקו תחת שם המותג "ג'מבה" ולפי דבריו, עדיין מלחין שירי מסיבה למוזיקאים אחרים תחת שם בדוי.
הוא עבד כמוזיקאי ומהנדס סאונד בהפקות של סרטים גרמנים שונים לאורך השנים.
להרמס ולשותפיו העסקיים יש מקום קבוע באולפני Chameleon בהמבורג.
הארמס עדיין מלחין ומפיק עבור מוזיקאים ולהקות אחרות מז'אנרים שונים, בעבר עבור יואקים ויט ונינו דה אנג'לו.
עבור ויט הוא היה אחראי כמפיק ל-3 אלבומים שונים.
מאז 2019, הארמס עבד באופן קבוע גם כמפיק עם חבר להקות שונות ולא רק עם אומנים יחידים.
כמו כן, הוא גם מפיק קליפים (Prison מאת לורד אוף דה לוסט) ונותן שיעורי צ'לו.
במרץ 2023 הוא נבחר לייצג את גרמניה בתחרות האירוויזיון עם לורד אוף דה לוסט והשיר Blood & Glitter (בעברית: דם ונצנצים).
בינואר 2023, השיר נכנס למצעד האלבומים הגרמני, וסיים במקום הראשון.
השיר סיים במקום האחרון בגמר האירוויזיון.
הארמס נשוי למקעקעת אניה קרוגמן, ויש לו בן אחד.
הוא מתגורר ברובע סנט פאולי בהמבורג.
כריס הולדן-ריד הוא שחקן קנדי.
הוא למד בבית הספר לעסקים של אוניברסיטת קונקורדיה במונטריאול.
הוא התחרה ברכיבה וסיף, והוא חבר לשעבר בנבחרת הפנטאתלון הלאומית של קנדה ויש לו מדליית כסף הן באליפות הפנטאתלון הפאן-אמריקאית והן במשחקי פאן-פסיפיק.
באודישן הראשון שלו, הוא קיבל את התפקיד הראשי בדרמה של המאה ה-12, "אייבנהו הצעיר".
בשנת 2007, הוא גילם את ויליאם קומפטון בשבעת הפרקים הראשונים של סדרת הטלוויזיה "שושלת טיודור".
בשנת 2010, הוא החל להופיע בסדרת הטלוויזיה "נערה אבודה" בתור דייסון.
בשנת 2012 שיחק בסרט "מלחמת האופל: התעוררות".
בשנת 2013, הוא דיבב את קפטן קאנאק בסדרת הרשת המונפשת באותו שם.
הולדן-ריד סיפק את הקול לדמות קרופורד סטאריק, האנטגוניסט הראשי; על משחק הווידאו המצליח "Assassin's Creed Syndicate".
כריסטופר "כריס" ווס הוא איש עסקים, סופר ואיש אקדמיה אמריקאי.
כיהן כמנהל משא ומתן לבני ערובה ב-FBI, מייסד ומנהל של חברת הייעוץ "הברבור השחור" .
ספרו 'בלי פשרות' העוסק בכישורי משא ומתן, הפך לרב מכר ותורגם למספר שפות.
ווס הוא פרופסור נלווה בבית הספר למשפטים של הרווארד, בבית הספר לעסקים ע"ש רוברט מקדונו באוניברסיטת ג'ורג'טאון, ומרצה בבית הספר לעסקים 'מרשל' באוניברסיטת דרום קליפורניה.
ווס נולד בעיירה 'הר פלסנט' במדינת איווה בארצות הברית.
הוא קיבל תואר ראשון במדעים מאוניברסיטת המדינה של איווה, ותואר שני במנהל ציבורי מבית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד על שם ג'ון פיצג'רלד קנדי.
ווס היה חבר בכוח המשימה המשותף של ניו יורק לטרור משנת 1986 עד 2000. היה מעורב במעקב אחר מזימת 'הפצצה המהירה' של ניו יורק לאחר שבילה שלוש שנים בחקירת הפיגוע במרכז הסחר העולמי ב-1993 (אחד מ-500 סוכנים שהיו מעורבים במשימה).
הוא היה "סוכן המקרה המשותף" במהלך חקירת הפיצוץ של טיסה 800 של TWA ב-1996.
בשנת 1992, הוא קיבל הכשרה למשא ומתן בני ערובה באקדמיית ה-FBI.
הוא בילה 24 שנים ביחידה למשא ומתן בעתות משבר של ה-FBI והיה מנהל המשא ומתן הבינלאומי הראשי של ה-FBI לבני ערובה וחטיפות בין 2003 ל-2007
בשנת 2006, הוא היה מנהל המשא ומתן על פרשת ג'יל קרול בעיראק וכן בתיק סטיב קנטאני ברצועת עזה.
ווס פיקח על מקרי בני ערובה נוספים בפיליפינים, קולומביה והאיטי.
לאחר שעבד על יותר מ-150 תיקי ערובה בינלאומיים, הוא פרש מה-FBI ב-2007 והקים את קבוצת הייעוץ 'הברבור השחור' המספקת ייעוץ ואימון לעסקים ולאנשים פרטיים בכישורי משא ומתן.
הוא מונה לפרופסור נלווה בבית הספר לעסקים ע"ש רוברט אמט מקדונו באוניברסיטת ג'ורג'טאון, ומרצה בבית הספר לעסקים של USC Marshall.
ווס קיבל את פרס התובע הכללי למצוינות באכיפת חוק וכן את פרס איגוד סוכני ה-FBI עבור שירות למופת.
ווס הוא פרשן קבוע בתקשורת.
בין היתר הוא מופיע בתוכניות של:CNBC, CNN, MSNBC, פוקס ניוז, ו־NPR .
פעילותו סוקרה בפורבס, ניו יורק טיימס, Inc.,Variety, ו- Time .
בלי פשרות (תורגם לעברית ב-2023).
כריסטופר "כריס" וייסמן הוא שחיין יהודי-אמריקאי, אלוף המכביה האחת עשרה (1981) במשחה ל-100 מטר חזה.
באוניברסיאדה שנערכה באדמונטון, קנדה ביולי 1983 הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חזה לאחר שניצח את גבר ב' בתוצאה 1:04.94 דקות, התוצאה הרביעית בתחרות.
חודש לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה בכלוביס, קליפורניה ב-6 באוגוסט הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.40 דקות
באליפות ארצות הברית שנערכה בפורט לודרדייל, פלורידה ב-15 באוגוסט 1984 הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:23.29 דקות.
באליפות ארצות הברית שנערכה בקלוביס בתחילת אוגוסט 1987 הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.17 דקות
בתחרויות השחייה של המכביה האחת עשרה שנערכו ביולי 1989 זכה ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 ארד.
מדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.63 דקות, אחרי רון קרמן מישראל שקבע שיא ישראלי חדש של 2:09.68 דקות וג'ק זלצמן (2:10.07 דקות).
מריה כריסטינה דה ג'אקומי (בספרדית: María Cristina De Giácomi; נולדה ב-23 באוגוסט 1956) המוכרת בשם כריס מורנה היא כותבת, משוררת, מפיקה מוזיקלית ומפיקת טלנובלות ארגנטינאית, בעיקר לילדים ולבני נוער.
מורנה הפיקה בין היתר את הסדרות "קטנטנות", "קיץ נצחי", "המורדים", "פינת אור", "פלוריסיינטה", "אלמה פיראטה" ו"כמעט מלאכים".
מורנה נולדה וגדלה בפאלרמו, בואנוס איירס, ארגנטינה.
אביה היה מהנדס ואמה הייתה סוציולוגית.
כריס מורנה החלה את דרכה כדוגמנית בנעוריה, כשבין השאר כשהייתה בת 17 החלה לדגמן לחברת הג'ינסים "Lee".
לאחר מכן היא החלה להנחות את התוכנית "Voltop", שם היא הכירה את המפיק גוסטבו יאנקלביץ'.
מאוחר יותר הפך ינאקלביץ' למנהל ערוץ "Telefe".
יאנקלביץ' ומורנה נישאו בדצמבר 1974 ונולדו להם שני ילדים.
בתם הבכורה הייתה שחקנית הטלנובלות רומינה ז'אן.
בתה השחקנית רומינה ז'אן נפטרה ב-28 בספטמבר 2010 בגיל 36, כאשר סיבת המוות הייתה דום לב.
כתוצאה מפטירתה הפתאומית של בתה החליטה מורנה לא להמשיך לעונה חמישית לסדרת הנוער המצליחה "כמעט מלאכים".
תפקידה הראשון כשחקנית היה בסדרה "רומינה", בטלוויזיה הארגנטינאית בשנת 1980. היא המשיכה להופיע בסדרות טלוויזיה שונות, וקריירת המשחק שלה הלכה ונסקה במהלך שנות ה-80.
בין השנים 1991–1994 הופיעה מורנה כמנחת שעשועון טלוויזיה הנקרא "Jugate conmigo" (תשחק איתי) ושיחקה בכמה סרטים טלוויזיוניים, במקביל להמשך המשחק בסדרות עלילתיות.
בשנת 1994 פרשה ממשחק, והחלה לעבוד כמפיקה.
באותה השנה הציעה לדירקטוריון חברת הטלוויזיה "Telefe" להפיק סדרה העוסקת בילדים ובנערים השוהים בבית יתומים, והדירקטוריון קיבל את ההצעה, וכך נוצרה ב-1995 "קטנטנות" שהפכה עד מהרה להצלחה גדולה.
בקטנטנות שיחקה גם בתה של מורנה, רומינה ז'אן.
מורנה הייתה גם מעורבת בכל ההפקות הנוספות של קטנטנות - אלבומי דיסקים, כתיבת והפקת כל שירי הסדרה, והופעות תיאטרון ב"גראן רקס" שבבואנוס איירס.
במקביל ל"קטנטנות" מורנה הפיקה בין השנים 1998 -2000 טלנובלת נוער בשם "קיץ נצחי" ("Verano del '98") שזכתה להצלחה בארגנטינה.
בשנת 2001 הייתה צפויה מורנה להפיק את העונה השביעית ל"קטנטנות" אך עקב המשבר הכלכלי שפקד את ארגנטינה באותה התקופה הוחלט שזוהי תהיה עונתה האחרונה של הטלנובלה שהייתה קצרה מהמתוכנן.
בשנת 2002 הפיקה מורנה את טלנובלת הנוער המצליחה "המורדים", וב-2003 הפיקה מורנה במקביל את טלנובלת הילדים "פינת אור" ששימשה כמעין המשך ל"קטנטנות", אך לא הצליחה לשחזר את הצלחתה של הסדרה "קטנטנות".
בין השנים 2004–2005 הפיקה מורנה את הטלנובלה "פלוריסיינטה" שהפכה תוך מספר שבועות להצלחה עצומה בארגנטינה, וב-2005 הפיקה מורנה במקביל את הסיטקום המצליח "Amor Mio" (בעברית - אהוב/ה שלי) בכיכובה של בתה, רומינה ז'אן ושל דמיאן דה סנטו.
בשנת 2006 מורנה הייתה אחראית על שתי הפקות חדשות: האחת, טלנובלת נוער בשם "אלמה פיראטה", והשנייה "קטנטנות 2006" שהייתה באופן רשמי עונה שמינית ל"קטנטנות".
בשנת 2007 מורנה הייתה אחראית על הפקת טלנובלת הילדים והנוער "כמעט מלאכים".