tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר שהפרויקט הסתיים הופיע ויינגרטן בהצגות רבות, כולל מספר הצגות יחיד, וביים מספר רב של הצגות בתיאטרון "הבימה" ותיאטרון חיפה (בשניהם שימש מספר שנים כבמאי הבית) וכן בתיאטרון הקאמרי.
בין ההצגות ששיחק בהן נמנות: "נעים", קריזה, "ג'וני שב משדה הקרב", "רומיאו ויוליה" (שקספרימנט), "רק שלום וללכת", "האדונית והרוכל", "הר אדוני" ועוד.
ויינגרטן היה המנהל האמנותי של "פסטיבל עכו" ופסטיבל "תיאטרונטו" ונמנה עם מייסדי "המרכז התיאטרוני בנווה צדק".
בשנת 2007 זכה בתואר "יקיר פסטיבל עכו".
הוא הירבה לעסוק ביחסי הורים וילדים, הן בבימוי והן בכתיבה, כמו במחזה היחיד "לרקוד עם אבא" שכתב, ביים ושיחק העוסק במערכת יחסים מרתקת בין אב רקדן לבנו המפגר בשכלו.
המחזה הוצג על-ידו במדינות רבות בעולם, זכה בפרס הראשון בפסטיבל "תיאטרונטו" 1992, מדליית הזהב בבלגראד בשנת 2000 ובפרס הבמה לילדים ונוער למחזאי/ת השנה לשנת 2009/10 עבור הפקה של המחזה שהוצגה בתיאטרון מדיטק.
בין שאר מחזותיו המקוריים: "סורגים", "מוחמד מנדל", "ואז התחבקנו" (פרס ראשון בפסטיבל עכו 1999 על מפגש בין קבוצת שחקנים לנערים אוטיסטים), "ערב של אגדה", "מזריץ'" (יחד עם אפרים סידון), "אופניים לשנה", "סוף משחק בקריית גת", "שחקנים משחקים שחקנים" ועוד.
ויינגרטן הגיש מספר תוכניות בטלוויזיה.
בשנות השמונים שיחק וכתב לסדרת הטלוויזיה "ארץ מולדת", בה הומחזו פרקים בתולדות ההיסטוריה הציונית.
כתב גם שירים להצגות תיאטרון, כששירו הידוע ביותר הוא "שיר אהבה בדואי" שהולחן על ידי יצחק קלפטר.
השיר בוצע במקור על ידי דויד ברוזה ויעל לוי, ולאחר מכן הקליט אותו קלפטר בעצמו.
שירים נוספים שכתב שהפכו ללהיטים, אך נשכחו היו: "פטמה" ששר והלחין חנן יובל, ו"מחול מערבולות" שהלחין אריק רודיך וביצעה ירדנה ארזי.
ויינגרטן עמד בראש בית הספר לאמנויות הבמה של מכללת "סמינר הקיבוצים" במשך כ-18 שנים, החל מ-2003 ועד פרישתו בשנת 2022. במסגרת זו הוקמה הפקולטה לאמנויות, בה ניתן ללמוד לתואר ראשון ושני.
ויינגרטן הפך את בית הספר לגדול ולמוביל בתחומי בימוי, משחק ועיצוב לתיאטרון בישראל.
בשנת 2014 מונה למנהל האמנותי של פסטיבל חיפה להצגות ילדים.
היה נשוי לשחקנית עפרה ויינגרטן (שאותה הכיר בתקופת הלימודים באוניברסיטת תל אביב) במשך 12 שנה ויש להם בן אחד.
אב לשלושה ילדים מאשתו השנייה גליה פרדקין.
"סורגים" (עם חיים מרין) - פרס מחזאי השנה
קריזה - עם יהושוע סובול.
"לרקוד עם אבא" - פרס חיפה למחזאות
"פולין ארץ ירוקה" (בעקבות ספרו של אהרון אפלפלד)
לרקוד עם אבא , מונודרמה, איורים - רות צרפתי, ידיעות אחרונות תל אביב, 1993.
"ישמעם את הגר" מאת אוריאל זוהר.
"נעים" (נעים) בעקבות "המאהב" מאת א.
"ליל העשרים", מאת יהושע סובול.
"ג'וני שב משדה הקרב", (הצגת יחיד).
"הר אדוני", בבימוי דניאל הורביץ.
"לרקוד עם אבא" (הצגת יחיד)
"שיר אהבה בדואי", בלחנו של יצחק קלפטר.
"בטירוף" - בלחנו של אלברט עמר.
"דקל בודד" - בלחנו של אלברט עמר.
"גבריאלה" - בלחנו של דוריוואל קאימי.
"מחול מערבולות" - בלחנו של אריק רודיך.
"פטמה" - בלחנו של חנן יובל.
"עין גדי שרופה" - בלחנו של חנן יובל.
"משפחת פרי ההדר", "אני בונה לי ים קטן" ושירים נוספים בתוכנית רחוב סומסום - בלחניהם של עוזי חיטמן ורפי קדישזון.
"קלרה אנה" (תרגום של שיר ברזילאי).
שירי המחזה "סורגים" - מוזיקה מאת שלמה גרוניך.
שירי המחזה "ערב של אגדה" - לחנים עממיים.
"סיפורי התנך לילדים של מאיר שלו" (סרט אנימציה, קול בלבד)
מחזאי השנה - "סורגים" עם חיים מרין
ההצגה הזוכה בתיאטרונטו 1992 - "לרקוד עם אבא"
מחזאי השנה, פרס חיפה - "לרקוד עם אבא"
פרס אורה - הצטיינות בתיאטרון
פרס מרגלית - בימויי ההצגה: "הבחורים הטובים"
ההצגה הזוכה בפסטיבל עכו 1999 - "ואז התחבקנו"
מדליית זהב בפסטיבל בלגרד 2000 - "לרקוד עם אבא"
יצחק (איציק) זוהר (נולד ב-31 באוקטובר 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום פרשן כדורגל.
זוהר הצטיין בכיבוש שערים מבעיטות חופשיות, נחשב לגדול בועטי החופשיות בכל הזמנים בישראל, ולאחד מגדולי שחקניה של מכבי תל אביב בכל הזמנים עם 71 שערי ליגה במדי הקבוצה, ונכלל בהיכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
לאיציק אח צעיר, אביבי זוהר, שהיה כדורגלן גם הוא ואחות שהיום היא חרדית.
זוהר שיחק בקבוצת הנוער של מכבי יפו, ובעונת 1987/1988 הצטרף לשורות הבוגרים של הקבוצה, ששיחקה אז בליגה השנייה.
עם תום עונה זו עבר לשחק במכבי תל אביב, ובעונת 1991/1992 תרם משמעותית לזכייתה באליפות לאחר 13 שנים שלא זכתה בתואר, עם 14 שערי ליגה.
עונת 1993/1994 הייתה עונתו הטובה ביותר במדי הקבוצה, עם 26 שערים בכל המסגרות, מהם 22 שערים בליגה.
בעונה זו הקבוצה סיימה במקום השני בליגה לאחר מאבק צמוד עם מכבי חיפה, וזכתה בגביע המדינה לאחר ניצחון 2–0 בדרבי מול הפועל תל אביב במשחק הגמר, כאשר זוהר כבש את השער הראשון בבעיטה חופשית מ-35 מטר.
בעונת שיחק בקבוצת רויאל אנטוורפן הבלגית, שסיימה את משחקיה באותה עונה במקום ה-16 בליגה הבלגית.
בעונת 1995/1996 חזר זוהר למכבי תל אביב, עמה זכה בדאבל.
בעונת 1996/1997 עבר זוהר לשחק בבית"ר ירושלים, וגם בשורותיה זכה באליפות, כאשר הרבה באותה עונה לכבוש מבעיטות חופשיות.
עם תום עונה זו עבר זוהר לשחק בקבוצת קריסטל פאלאס מהפרמייר ליג האנגלית, שם לא זכה להצלחה.
זוהר שב עוד במהלך העונה לישראל והצטרף לשורות קבוצת מכבי חיפה.
אחרי חצי עונה בחיפה שב בתחילת עונת 1998/99 למכבי תל אביב, אך בעקבות פציעה קשה הוא נעדר במשך כמעט כל העונה ושב לקראת סיומה.
בעונת 1999/2000 עבר לשחק בקבוצת מכבי הרצליה ובמהלך העונה עבר למכבי נתניה, לה סייע לשרוד בליגה ולסיים במקום העשירי.
בעונת 2000/2001 המשיך זוהר בשורות נתניה, עמה סיים במקום השביעי.
במהלך העונה היה מעורב בתקרית בה השמיע לעברו של שחקן צפרירים חולון זיו קבדה קריאות גזעניות, ובעקבותיה נקנס זוהר והורחק ממשחק אחד.
זוהר שיחק בשורות נתניה גם בעונת 2001/2002, ובאמצע העונה שב לשחק בשורות בית"ר ירושלים, בשורותיה שיחק גם בעונת 2002/2003. עם עזיבת הקבוצה הירושלמית הצטרף זוהר לשורות מועדון ספורט אשדוד, אך נפצע ולא הרבה לשחק במדי הקבוצה.
לאחר יותר מחצי שנה שלא שיחק, בינואר 2005 חתם זוהר בקבוצת הפועל נצרת עילית, אך לאחר שלושה משחקים בהם שולב כמחליף הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
לזכותו של זוהר 31 הופעות במדי נבחרת ישראל, בהן כבש 9 שערים.
במשחקה הראשון של הנבחרת במסגרת אירופית כבש זוהר צמד בהפסד 2–5 לנבחרת אוסטריה, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994.
בשנת 2008 הצטרף זוהר לקבוצת כדורגל החופים של ראש העין, בה שיתף פעולה עם פיני בלילי.
באותה עת החל זוהר להופיע יותר ויותר בטלוויזיה, הן כפרשן ספורט באולפן "ליגת האלופות" של ערוץ הספורט, והן כמשתתף בתוכנית הטלוויזיה "The Show", ששידורה הופסק לאחר תוכניות בודדות.
הופעות טלוויזיוניות בולטות נוספות שלו היו השתתפות בעונה הרביעית של התוכנית פעם בחיים (2009), שופט בתוכנית "הכוח", ששודרה בערוץ 10 (2007), כאחד המתחרים בעונה השישית של "רוקדים עם כוכבים", וכן השתתף בתוכנית "שעת הדרקון" בהנחיית דורין אטיאס ששודרה בערוץ 10. זוהר השתתף בתפקידים קטנים בסדרות הטלוויזיה "האלופה" ו"כתב פלילי".
שמו של זוהר נקשר בכמה פרשיות, ובהן האשמה בהעלמת הכנסות (2007), תקיפתו על ידי אלמוני (2008), ומעצרו (2009) בחשד להחזקת הסם חגיגת בביתו.
בינואר 2011 הותקף זוהר שוב על ידי אלמוני אשר ניפץ בקבוק זכוכית על ראשו ופצע את ידו כאשר בילה במועדון בתל אביב.
ביוני 2012 ביקש זוהר להכריז על עצמו כפושט רגל, לטענתו בעיקר בשל חובות שנוצרו עקב התמכרותו להימורים.
בשנת 2015 השתתף בעונת ה-VIP השנייה של "האח הגדול", והגיע למקום הרביעי בגמר.
באוגוסט אותה שנה פוטר מערוץ הספורט, לאחר שבמשחק כדורגל חופים לזכרו של מאמן הכדורגל ניצן שירזי, הוביל את נבחרת ערוץ הספורט לפוצץ את המשחק.
בשנת 2016 השתתף זוהר בעונה הרביעית של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר" של הוט.
בין השנים 2015–2016 הגיש בערוץ 24 את התוכנית "עולם הזוהר", תוכנית אירוח יומית בתחום הבידור.
זוהר שימש פרשן כדורגל בערוץ ONE ובתוכנית הספורט של אופירה אסייג ברדיו תל אביב.
בשנת 2017 זוהר ירד מהארץ, ופתח מספרה בבודפשט.
בשנת 2018 חזר לארץ שוב לעמדת פרשן כדורגל בערוץ ONE.
בשנת 2020 שב להשתתף ב"גולסטאר" בעונת האולסטאר בברזיל (עונה 8), ובאותה עונה נבחר אף לקפטן הנבחרת.
בשנת 2021 השתתף יחד עם ארוסתו, לאורה לנטינו, ב"זוג מנצח VIP".
ב-2022 שיחק בסרט "שער הפרחים" של חיים בוזגלו.
בשנת 2024 החל להופיע בעמדת פרשן פוליטי בערוץ 14.
זוהר אב לשני ילדים מנישואיו הראשונים ולבת נוספת מזוגיות לאחר גירושיו.
הוא היה בזוגיות עם לאורה לנטינו, איתה השתתף בעונה השלישית של תוכנית המציאות "זוג מנצח VIP".
ביוני 2024 הוגש נגדו כתב אישום בגין תקיפה ואיומים כלפי בת זוגו, מיטל אדרי.
יצחק (איציק) כהן (נולד ב-9 בספטמבר 1968) הוא קומיקאי, שחקן וזמר ישראלי.
כהן נולד כבן הבכור לנעמי ומאיר במשפחה בת שלושה ילדים.
הוא גדל בשכונת צהלה בתל אביב עד גיל 8, אז עבר עם משפחתו להתגורר ביפו.
המעבר השפיע עליו: הוא נהג להסתגר בבית, לקרוא ספרים ולצפות בטלוויזיה.
בתקופת לימודיו בגימנסיה הרצליה, דרכו להסתגל ולהשתלב בחברה הייתה באמצעות הצחקה, ארגון מסיבות, וחיקוי מורים בבית הספר.
ב-1987 התגייס לצה"ל ושירת ביחידת ממכ"א (מרכז מיכון כוח אדם), האחראית על מערכות ניהול כוח האדם שלימים כונסה ליחידת שחר באגף התקשוב וההגנה בסב"ר.
ב-1993 החל ללמוד ספרות ועבד במספרה כמה חודשים.
שכנה שלו, מורה לתיאטרון, התעקשה שיש לו כישרון משחק וסידרה לו מבחן במה באוניברסיטת תל אביב, שם סיים תואר ראשון בהצטיינות בחוג לתיאטרון.
ב-1996 הקים יחד עם כמה מחבריו ללימודים את להקת הדראג "בנות פסיה", שהופיעה בתחילה במסיבות של קהילת הלהט"ב במועדון "זמן אמיתי" בתל אביב.
באותה תקופה החל להתפרסם, והלהקה הופיעה בין היתר בתוכנית "שובו של השריף" בטלוויזיה החינוכית, ובמחזמר "הכל אגדה" לצד מיכל ינאי.
בין השנים 1993–1994 גילם את הכומר בהצגה "רומיאו ויוליה" מאת שייקספיר שעיבדה וביימה רנה ירושלמי.
וילך" שעיבדה וביימה רנה ירושלמי.
ב-2001 גילם את הרב קמע ואת סבתא סעידה בהצגה "הרב קמע" שכתב וביים שמואל הספרי (על פי טרטיף מאת מולייר).
ב-2004 גילם את עזרא ספיר בהצגה "הצמה של אבא" שכתבו רמי דנון ואמנון לוי וביים רמי דנון.
ב-2006 גילם את רוג'ר דה-ביל (דה-בריס, במקור) במחזמר "המפיקים" מאת מל ברוקס שביים מיכה לבינסון בתיאטרון הקאמרי.
ב-2007 גילם את עאבס בהצגה "גפן בלאדי" שכתבו רמי דנון ואמנון לוי וביים רמי דנון.
ב-2008 החל לגלם את לייזר וולף הקצב במחזמר "כנר על הגג" מאת ג'וזף שטיין שביים משה קפטן, וגילם את סאלח שבתי בהצגה "סלאח שבתי" מאת אפרים קישון שביים משה קפטן.
ב-2010 גילם את פנטלון בהצגה "משרתם של שני אדונים" מאת קרלו גולדוני שביים מוני מושונוב.
ב-2012 גילם את שוורץ בהצגה "פופר" מאת חנוך לוין שביים מוני מושונוב, והחל לגלם מושיקו בביוף, המספר במחזמר "קזבלן" שביים צדי צרפתי.
באוגוסט 2017 שיחק כהן בגרסה הישראלית של המחזמר "היירספריי" בתפקיד עדנה טורנבלד, לצידם של רוני מרחבי, עידן אלתרמן, משי קלינשטיין, טלי אורן ועידו רוזנברג.
בין השנים 2019–2020 שיחק כהן במחזמר "זה אני" על שיריו של אייל גולן.
במרץ 2020, החל לשחק בתפקיד הראשי בהצגה "החיים הם קברט".
ב-2021 החל לשחק במחזמר "עד קצה הקשת" בבימויו של עידו רוזנברג.
בתיאטרון הארצי מיסודו של סמי לוי
ב-2021 חזר לשחק את סאלח במחזמר "סאלח שבתי" בבימויו של צדי צרפתי.
בנוסף, החל משנת 2020 משחק כהן בעיבוד העברי לקומדיה הצרפתית "טוק טוק", בתפקיד מטופל הסובל מתסמונת טורט.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד הראשי בהצגה "על מי ועל מה" מאת איאד אקטאר (זוכה פרס פוליצר) בבימויו של משה נאור.
ב-1995, הופיע כהן בסרט "אדינבורו לא מחכה", שהפיק ויזם יאיר קדר בבימוי ארז לאופר, על קבוצת תיאטרון ישראלית שמעלה ערב סיפורים גאים בפסטיבל אדינבורו בסקוטלנד, בהשתתפות נעם מאירי, צחי גראד, חגי אייד ואחרים.
ב-1997 גילם את ניסו בסרט הטלוויזיה "הבחור של שולי" שכתבה דורית רביניאן וביים דורון צברי.
הסרט שודר במסגרת "סיפורים קצרים על אהבה" בערוץ 2.
ב-2001 הגיש פינה בדמותה של ירדנה ג'עלה בתוכנית "שישי וחצי" של עינת ארליך.
באותה שנה גילם את דדי בסדרת הטלוויזיה "דקות של תהילה" שכתבו ורד שפירא וליאורה קמינצקי שביימה לצד נתי אדלר; וגילם את פרץ בסרט "5 דקות בהליכה" של איתי לב.
ב-2002 גילם את דוריס, אמו העיראקית של ג'וני (יונתן קוניאק) בסדרה "ג'וני" ששודרה בערוץ 2, והיה שותף ליצירת הסדרה לצד יונתן קוניאק.
ב-2003 גילם את אבי וענונו בסרט "סימה וקנין מכשפה" של דרור שאול.
ב-2004 עלתה לאוויר הסדרה "ראש גדול" של yes בה גילם בעונה הראשונה את אלחנן ברדוגו, סגן מנהל בית הספר, ובשאר העונות (עד שנת 2009 בה ירדה הסדרה) היה המנהל.
ב-2009 גילם את חג'ג' המאפיונר בסדרת הטלוויזיה "החברים של נאור" שכתב וביים נאור ציון.
בשנת 2009 גילם את הרצל מסיקה, התפקיד הראשי בסרט הקולנוע "סיפור גדול", בבימויים של ארז תדמור ושרון מימון.
מסיקה הוא שף מובטל הסובל מעודף משקל ומחליט להקים קבוצת סומו ברמלה.
על תפקיד זה זכה בפרס תא המבקרים בישראל לשנת 2009 בפרס "השחקן הטוב ביותר" והיה מועמד ל"פרס אופיר" לפרס השחקן הראשי בסרט זה.
בשנת 2010 השתתף בעונה החמישית של תוכנית הריאליטי "רוקדים עם כוכבים" המשודרת בערוץ 2, בה רקד עם הרקדנית אלונה דיסקין והגיע למקום השלישי.
באותה שנה גילם את האורח בסרט הקולנוע "האורח" שכתבו שירלי יונגבלוד ורוי קריספל שגם ביים.
בשנת 2011 הגיש כהן את תוכנית הבישול "גורמה בפיתה", בערוץ 2. בהמשך אותה שנה הגיש כהן שתי עונות של תוכנית הבישול "7 מנות לשבעה ימים" ששודרו בערוץ 2, במסגרת שידורי קשת.
בשנת 2012 גילם את טוקה אברהמי ב"נויורק" - סדרה של YES.
בשנת 2013 גילם את זרח זורקין בסדרה "חסמבה דור 3" שביים דני סירקין.
ב-2014 גילם את איציק אורניום בסדרת הטלוויזיה "עממיות" של נאור ציון, וכן השתתף בסדרת הדוקו-ריאליטי "בוליווד".
בשנת 2015 השתתף בעונה השישית של "גאליס" בתפקיד ספקטור, אביו של ליאון הרוצה להשתלט על העולם.
משנת 2015 החל לשחק בסדרה "פאודה", את דמותו של מנהל מחלקה בשב"כ גבי ("קפטן איוב").
בשנת 2016 חזר להשתתף בעונה השביעית של "גאליס" בסוף הפרק השני, בתפקידו ספקטור.
לאחר שנורה על ידי ארמונד, חזר לחיים וחטף את יונתן וניקה.
באותה שנה, כהן לוהק להיי סקול פסטיגל 2. כמו כן כהן שיחק בסדרה oboy בתפקיד שלומי קקון.
בשנת 2017 חזר לשחק את המנהל אלחנן בסדרה "ראש גדול".
בשנה זו שיחק גם בסרט "מכתוב", בו גילם את ראש ארגון הפשע העונה לשם אלקסלסי.
בשנת 2018 גילם את עו"ד אלי כהן, סנגור ערכי ומיוסר, בסדרה פמת"א של כאן 11. בשנה זו שיחק בסרט הקומי "מבצע שלאגר".
בשנת 2020 שיחק בסרטו של ערן ריקליס "עכביש ברשת".
באותה שנה גם שיחק בדמות השייח' בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה שב"ס בכאן 11. באותה השנה השתתף בתוכנית "הזמר במסכה", בתחפושת הדרקון, והגיע למקום הרביעי.
בשנת 2021 שיחק בסדרות "ישמח חתני", "היורשת" ו"מלכת היופי של ירושלים".
משנת 2022 משמש כהן כפרזנטור של רשת יוחננוף.
בשנת 2023 שיחק בסדרות " השגרירות" ו"מלון הוטל" המשודרת בכאן חינוכית.
והופיע גם בתור משה בעונתה השנייה של הסדרה הארגנטינאית "יוסי, המרגל המתחרט" מבית אמזון פריים וידאו.
בשנת 2024 השתתף בתוכנית "המטבח המנצח", בה הגיע עד לשלב הגמר ושיחק בסרטו של שמי זרחין "חמדה".
בשנת 2025 שיחק את חזי יחזקאל בסדרה "חזי ובניו".
ב-1994 דיבב דמויות שונות בסדרה "מסיפורי אבא בונה".
ב-2006 דיבב את איקה הסוס בסרט "חוות הקסמים".
ב-2017 דיבב את וולאס הרשע בסרט "ביגפוט ג'וניור".
בעבר הצהיר כהן בתקשורת כי הוא הומוסקסואל.
בשנת 1998 התחתן עם מיכל קירשנבוים, ולשניים בת.
בשנת 2012 נולד לו בן מאשתו לשעבר.
יצחק (איציק) סיידוף (נולד ב-20 בנובמבר 1952) הוא שחקן, במאי תיאטרון, מורה למשחק, מנחה דרמה טיפולית ומדבב ישראלי.
ידוע כדמותו של גרגמל מסדרת האנימציה הדרדסים.
יצחק סיידוף נולד בירושלים, לאליס ומשה.
הוא למד בבית הספר שליד האקדמיה למוזיקה ע"ש רובין, ובילדותו השתתף בתסכיתי רדיו.
לאחר שירות צבאי, החל את לימודיו בבית הספר "בית צבי", אותם סיים ב-1977. מיד לאחר מכן החל לשחק בתיאטרון באר שבע.
כשחקן שיחק בתיאטרון העירוני באר שבע ("אסקוריאל", "הרצח של פיירו","אנדורה","המדובר בורדים","ההודי רוצה לברונקס","הצל", "הרולד ומוד", "רומיאו ויוליה", "הצילו").
בתיאטרון החאן הירושלמי ("החאנברט", "ארבי על האי").
בתיאטרון הבימה ("הלילה השנים עשר", "הנסיכה האמריקאית", "בית המלאכה", "מדיאה", "תמול שלשום", "אופרה בגרוש", "יושע עגל").
בתיאטרון בית ליסין: שיחק בהצגה על פי רומן גארי "ריקודו של ג'ינג'יס כהן" אשר זכתה בפרס ראשון בפסטיבל עכו בשנת 1984. בתיאטרון הקאמרי ("חוות החיות" "אני לא רפפורט").
בתיאטרון ע"ש אורנה פורת ("החוג לדרמה", "האי ברחוב הציפורים").
כבמאי ביים בין השאר, בתיאטרון הסימטה ("משולש יהושע", "משחק ילדים"-עיבוד ובימוי,"הדוור כבר צילצל פעמיים").
בתיאטרון ע"ש אורנה פורת ("היוצאת מן הכלל", "החתונה של אדיס"-כתיבה ובימוי).
סדנת המחזאי בתיאטרון הקאמרי ("אדם", סוחר הנשק", "הגולם", "מחט בערימת שחת").
בתיאטרון הקאמרי ("משחקי תיאטרון", "באמצע היום").
בתיאטרון הבימה ("צריך סוף לסיפור אהבה"- צל"ש בפס' תאטרונטו 96, "אנא פאיזה" - כתיבה ובימוי- פרס ראשון בפסט' תיאטרונטו 2000).
בתיאטרון הנגב ("מזל תאומים"-כתיבה ובימוי).
בתיאטרון הקיבוץ ("אווה ואברהם"-כתיבה ובימוי, "אבר זר"-כתיבה ובימוי).
בצוותא ת"א ("סיפור גן חיות").
בתיאטרון בית ליסין, ביים את ההצגה "מי מכיר את עמוס חפר" שכתב טוביה ציפין, המספרת על מורה המואשם בהטרדה מינית על ידי תלמידה ועל מנת לטהר את שמו עליו לחשוף את נטיותיו המיניות.
ההצגה זכתה בפרס "אהובת הקהל".
בתיאטרון בית ליסין ביים גם במסגרת פסטיבל "פותחים במה" ("בחזרה למטולה", "קבר יוסף", "הניתוח האחרון של מרילין מונרו").
שימש במאי הבית בתיאטרון לילדים ולנוער ע"ש אורנה פורת.
כיום, הוא המנהל האמנותי של התיאטרון לבעלי צרכים מיוחדים "ללא מסכות" בקריית מלאכי, המנהל האמנותי ובמאי של אנסמבל תיאטרון רעננה, קבוצת תיאטרון גני-תקווה והתיאטרון העירוני נתניה.
סיידוף לימד בבתי הספר המובילים למשחק בארץ, ביניהם הסטודיו בהנהלת ניסן נתיב (בתל אביב ובירושלים), בית צבי, בית הספר על שם תלמה ילין, בית הספר לאמנות הקולנוע, ב"הס לאמנות תיאטרון הבובות, סמינר הקיבוצים, מתא"ן, הקולג' לאמנויות ואוניברסיטת בר-אילן.
השתתף בסרטו של אלפרד שטיינהרדט "מסג'יסט הצמרת", "להתחיל מחדש" של גליה אלבין, "THE IRON EAGLE" בבימוי סידני פיורי.
גילם את עו"ד פיצ'וטו בסדרת הטלוויזיה שביים נסים דיין "מישל עזרא ספרא ובניו", על פי ספרו של אמנון שמוש.
ב-1993 הופיע בסרט "נקמתו של איציק פינקלשטיין" בתור בכיר.
בין השנים 1984–1985 הנחה את סדרת הטלוויזיה להוראת התלמוד "שניים אוחזין" יחד עם אבי אוריה וגבי עמרני.
בין השנים 1995־1998 גילם את נתן דנור במשך 5 עונות בטלנובלה הישראלית הראשונה "רמת אביב גימל".
ב-1996 הופיע בסרט "מי האבא?" בתפקיד מנהל משרד.
באותה השנה גם שיחק את גבריאל מאני בסדרת הטלוויזיה "מר מאני" ששודרה בערוץ 1.
ב-2000 התארח בעונה השלישית של הסיטקום "שמש" ששודר בערוץ 2, גילם את נתן בר.
ב-2005 התארח במספר פרקים בעונה השלישית של סדרת הדרמה של ערוץ 2 "אהבה מעבר לפינה", בתפקיד מגשר.
ב-2006 גילם רופא בסרטה של דינה צבי-ריקליס "שלוש אמהות".
בנוסף גילם את אבנר בסדרת הטלוויזיה שביים רני סער "רמזור", השופט בסדרת הטלוויזיה "גירושים נפלאים", עורך הדין בסדרת הטלוויזיה "המיוחדת", מנהל התיכון בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב", ושיחק את מרדכי בסרט "אדמה בוערת".
כמו כן, הופיע בסדרות "טיפול נמרץ", "עכשיו או לעולם לא", "קופה ראשית" ועוד.
מלבד עבודתו בתיאטרון ובטלוויזיה, סיידוף ידוע גם כמדבב, ומראשוני תחום הדיבוב בישראל.
ב-1984 דיבב בעברית דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "הלב".
בין השנים 1983–1984 דיבב את גרגמל ומספר דרדסים בסדרת הטלוויזיה "הדרדסים".
ב-1991 השתתף בדיבוב הסרט "היפה והחיה" ובדיבוב הסדרה "ברני הכלב", השתתף בדיבוב דמויות שונות ב"לוני טונס", דיבב את איגור וטוטו ב"שאלתיאל קוואק", השתתף בדיבוב "היפהפייה והיחפן" ודיבב את דמות הנסיך בסרט "סינדרלה".
ב-1992 דיבב דמויות שונות בסדרה "דנבר הדינוזאור האחרון", דיבב את טיגר ב"הרפתקאותיו של פו הדב", דיבב את אלן קינג ב"שלום סומסום", את דוב קוטר ב"דובוני אכפת לי" ואת מיץ פטל ב"להיטים מצוירים משלנו".
ב־1994 דיבב את הגירית ב"השועל והכלבלב", וב-1995 דיבב את לון בסרט "פוקהונטס" ו"תינוקות בצמרת".
ב-1997 דיבב את אמפיטריון בסרט "הרקולס".
ב-1998 דיבב את הקיסר בסרט "מולאן" ואת השוטר קלינג בסרט "בילבי: הסרט".
ב-2001 החל לדבב את ורנון דרסלי בסדרת סרטי "הארי פוטר".
ב-2003 השתתף בדיבוב הסרט "מוצאים את נמו".
ב-2005 דיבב דמויות שונות בסדרה אגדות אנדרסן ב-2006 השתתף בדיבוב הסרט "כיפה אדומה: הסיפור האמיתי".
ב-2011 חזר לדבב את גרגמל בסרט "הדרדסים" ואת טיגר בסרט פו הדב החדש.
ובנוסף תפקידים מרכזיים - בסדרה "אוסקר", "מקורי וחבורתו", "שלגיה ושבעת הגמדים", "פיטר פן", "הרוח בערבי הנחל", "טרזן", "המלך ואני" ועוד.
איציק יצחק כהן (נולד ב-9 בספטמבר 1980) הוא במאי וכוריאוגרף מנהל אמנותי מעצב תלבושות ישראלי.
כהן נולד בחדרה, בן למשפחה של אמנים, יוצרים ומוזיקאים.
מגיל צעיר מאוד עסק באומנות פלסטית ומוזיקה.
בגיל 14 החל את דרכו בעולם המחול ורקד בלהקה ובמגמת המחול בבית הספר המקיף למדעים ולאמנויות בו למד.
במקביל רקד באולפנה למחול מנשה בעין שמר.
ב-1998 התגייס כהן ללהקה צבאית בפיקוד הנח"ל .
ביולי 1999 התקבל ללימודי מחול בסמינר הקיבוצים בתל אביב.
עם תחילת הלימודים, החל כהן לטפח קבוצות נוער בלימודי מחול מודרני בטכניקת גראהם וליצור חומרים מקוריים במחול מודרני ובמחול ישראלי עכשווי.
בשנת 2004 הקים את קבוצת המחול המודרני "Feedback" ובשנת 2005 ייסד את להקות המחול "צבעי מחול" להקות המחול היצוגיות של העיר חדרה, אשר פועלות מאז תחת ניהולו האומנותי ומאז הפכה לאחת הלהקות החשובות והמשפיעות בתחום המחול הישראלי.
במקביל להקמת הלהקות, המשיך כהן ללממד ולהעביר סדנאות פרי יצירתו במגמות מחול, בתי ספר למחול ולהקות מחול בכל רחבי הארץ.
בשנת 2010 החל ליצור כהן את יצרתו כיוצר עצמאי בתחום תיאטרון מחול ופרפורמנס ויצר את יצירת המקור הראשונה "אידיליה", יצירת תיאטרון מחול מקורית אשר עלתה במסגרת "פסטיבל מחולוהט" בשנת 2011 במרכז סוזן דלל והיצירה אף התקבלה לסל תרבות ארצי.
היצירה משקפת נקודות מבט שונות על מציאות חברתית מדומה.
בשנת 2014 יצר את היצירה "home fly" במסגרת פרויקט יוצרים של להקת המחול פרסקו.
בשנים 2009–2023, הגיע מדי שנה, עם הריקודים שחיבר, לאחד משלושת המקומות הראשונים בתחרות הכוריאוגרפיה הארצית ע"ש אייל בן יהושע ובתחרות למחול עכשווי הארצית בפסטיבל המחולות בכרמיאל ובשנת 2015, 2016 ו-2017 זכה במקום הראשון בתחרות הארצית לכוריאוגרפיה לנוער בפסטיבל "אורות המחול" בדימונה.
בשנת 2017 זכה במקום הראשון בתחרות הראשונה שהתקיימה בנושא השואה "לרקוד ולא לשכוח".
משנת 2015, שימש כחבר בוועדה האמנותית בפסטיבל המחולות בכרמיאל ומאז ומדי שנה הוא הבמאי והיוצר הראשי של המופע המרכזי באמפיתיאטרון.
בשנת 2018 נבחר להוביל וליצור את היצירה האמנותית המרכזית בטקס הדלקת המשואות בחגיגות ה-70 לישראל בבימוי של רן צחור.
כמו כן, נבחר לנהל אמנותית את מופע הפתיחה בפסטיבל הבינלאומי החדש "אשדודאנס" החל משנת 2018 ועד היום.
בשנת 2022 החל לעצב תלבושות ואביזרים בתחום המחול, הפרפורמנס ואמנויות הבמה.
בשנים 2020–2022 סיים את לימודי התואר הראשון הנוסף בבימוי תיאטרון, ובשנים 2023- 2024 סיים בהצלחה את לימודי התואר השני בבימוי רב תחומי ופרפורמנס (המסלול למופע עצמאי) באוניברסיטת תל אביב.
2025 - "מוכרחים להיות שמח" הפקת הנעילה פסטיבל מחול כרמיאל 2025
2024/2025 - "אלבי" יצירת תיאטרון מחול מקורית בהשראת ספרו של הסופר עבדאללה טאיה "צבא הישע".
2023 -"כשבא הגעגוע" - מיצג פרפורמנס אינטראקטיבי עבור החטופים (מלחמת חרבות ברזל).
2023 -"מה בפנים" - פרויקט מקור מבוים וכתוב על פי שיריו של חנן בן ארי
2023 – "הורה מאה" בימוי פסטיבל מחול כרמיאל 2023 וחגיגות 100 שנים להורה הישראלית.
2023 – "נקודה בזמן" בימוי הפקת מחווה ענקית ליצירות המחול הישראלי מכל הזמנים בפסטיבל "אשדודאנס" בהשתתפות נועה קירל, בניה ברבי, להקת שלווה, אוהד שרגאי ועוד.
2023 – "נוורלנד" פרויקט תיאטרון מחול אימרסיבי בשיתוף רקדני להקת צבעי מחול.
2022 – "דייאלנא" בימוי יצירת מחווה ענקית לתרבות וליצירת המגרב וצפון אפריקה בשיתוף התזמורת האנדלוסית ועשרות אמנים.
2022 – "קול האמהות" בימוי מופע הפתיחה של פסטיבל המחול בכרמיאל לצידו של גדי ביטון.
2020 – "דיור מוגן" יצירת תיאטרון מחול מקורית אונליין.
2010-2020 – הפקה אומנותית של ערב הפתיחה בפסטיבל המחולות כרמיאל.
2019 – "שעטנז" בימוי הפקת מקור במחול אתני עכשווי במסגרת פסטיבל המחול הלאומי בכרמיאל.
2019 – "אגדה מקומית" הפקת מחול משולבת בנושא ובחקר המחול האתני בישראל.
2018 – "רוקדים איינשטיין" בימוי הפקת הפתיחה פסטיבל הבינלאומי אשדודאנס.
2018 – היוצר והכוריאוגרף הראשי של חגיגות ה-70 לישראל בהר הרצל בימוי: רן צחור.
2018 – "הרצל" המחזמר, הכוריאוגרף הראשי בחסות עיריית הרצליה.
2018 – יוצר ובמאי "הצל שלו ואני" ערב יצירות מחול מקורי עפי צליליו של יהודה פוליקר.
2014 – בימוי "דיאלוג בזמן" הפקת מחול מקורית עבור קריית התרבות בנס ציונה.
2014 – הפקת "אדיו קרידה" - יצירת מחול מיוחדת לפסטיבל המחול כרמיאל 2014, יחד עם השחקן והזמר גיא זו-ארץ.
2006-2012 – בימוי תחרויות הזמר והמוזיקה "כוכב העיר".
2012 – לילה לבן בעיר חדרה - ניהול אומנותי ובימוי.
2011 – אידיליה – יצירת תיאטרון מחול מקורית; הוצגה לראשונה בפסטיבל "מחולוהט" במרכז סוזן דלל.
2007-2010 – כוריאוגרפיה לעשרה מתוך מופעי הילדים מסדרת "צלילי הקסם" של ניצה שאול באופרה הישראלית.
2009 – כוריאוגרפיה להצגת הילדים "הנסיך הקטן" בבימויה של ניצה שאול.
2007 – כוריאוגרף ראשי של "חולמים ירושלים": מופע תיאטרלי רחב המסכם את 40 שנות שחרורה של העיר ירושלים בימוי: עידן עמית.
2007 – ניהול אומנותי, כוריאוגרפיה ובימוי המופע "כל העולם במה": ערב הצדעה לבמאי צדי צרפתי בהנחייתו של גיא זו-ארץ ובהשתתפותם של מיטב האמנים איתם עבד.
להקת "צבעי מחול" נוסדה בשנת 2005 כלהקה הייצוגית הרשמית של עיריית חדרה על ידי המנהל האומנותי של הלהקה איציק כהן ונמנית לאחת מן הגופים האמנותיים הייחודיים והבולטים במדינת ישראל ובעולם.
הלהקה מייצגת את אמנות הבמה והמחול במלוא הדרה ומעוררת השראה בעצם פועלה על רבים בתחום.
אמנים רבים, יוצרים ואנשי הפקה עובדים ויוצרים לאורך השנים בשיתוף עם הלהקה ומנהלה האמנותי ומייסדה איציק כהן ומביאים אותה להישגים אמנותיים חדשים, חלוציים ופורצי דרך בכל עת.
הייחוד בעשייה האמנותית מתבטאת בתפיסה חינוכית-ערכית-הישגית בשילוב אמנויות ביצירותיה הכל כך ישראליות : תיאטרון, פולקלור וריקודי עם ישראליים, מחול עכשווי ומודרני ותיאטרון מחול."צבעי מחול" מצליחה בכל עת לייצר שפה אמנותית וייחודית המזוהה עימה, דרך הטכניקות העכשוויות המשתכללות, המוזיקה המקורית והתלבושות המרהיבות והמדויקות.
בלהקת מתקיים פרויקט חינוכי אמנותי ייחודי המכשיר דורות של ילדים בתוך מסגרת החינוך הפורמלית במספר ערים בישראל.
בשנת 2015 להקת צבעי מחול הקימה את החברה לתועלת הציבור .
הוראה ובימוי משרד החינוך ולהקות מחול ישראליות
2003-2004- "אורט יד גיורא" הרצליה – תיכון- מורה לקומפוזיציה במגמת מחול
2004-2003- בית הספר המקיף למדעים ואומנויות עמל חדרה- תיכון- מורה למחול
2009-2010- "כנפיים" מנהל אומנותי של בי"ס למחול חדרה
2007 ואילך- "צבעי מחול" להקת המחול העירוניות חדרה
2011- 2012- סטודיו נעים מורה למחול עכשווי - תל אביב
2014- המרכז למחול קריית התרבות נס ציונה
2015- "אורות הבמה"- מבשרת ציון
2016- להקות המחול כנען רמלה
2017- להקות המחול כנען רמלה
2018- להקות פרגוד באר שבע
2010- "אידיליה" בשיתוף להקת צבעי מחול אולם המופעים גן שמואל
2011- "אידיליה"- פסטיבל "מחולוהט" סוזן דלל (אוגוסט)
2011- "אידיליה"- הפקת מקור סוזן דלל (נובמבר)
2014- "HOME FLY" - יצירת מקור בחסות להקת המחול פרסקו
2024- "אלבי | ALBI"- יצירת תיאטרון מחול פרפורמטיבית בהשראת הספר "צבא הישע" של הסופר עבדאללה טאיה.
מופיעה ב"הבימה 4", פסטיבלים ובתי מחול ותיאטרון בישראל
בימוי תיאטרון (במסגרת המסלול לבימוי אוניברסיטת תל אביב)
2020- "חור בלבנה" ע"פי רומאו ויוליה- וויליאם שייקספיר בהנחיית עידו ריקלין
2021- "בדיעבד" על פי מעשיית חורף- וויליאם שייקספיר בהנחיית עידו ריקלין
2021- "הילד חולם" (סצנה) חנוך לוין בהנחייתה של אופירה הניג
2022- "הצילו" אדוארד בונד בהנחייתו של גדי רול
2022- "רוחות" הנריק איבסן בהנחייתה של מרים גורצקי
2023- "קוקיז" תמר רבן בהנחייתה של נטלי צוקרמן
2023-"אלבּי"- יצירת הגמר של התואר במסגרת הפקת הטריבונה של המסלול.
2016- דוודא הייה (בשיתוף לוטם רגב)
2019- שיר מגרש את החושך
2020- עבד של הזמן (בשיתוף יוגב בלום)
2022- היי (בשיתוף יוגב בלום)
2023- הורה מחודשת בארבע עונות
איציק כהן (נולד ב-22 באפריל 1983) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
כהן התחיל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ובעונת 2001/2002 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול עירוני ראשון לציון.
בעונה שלאחר מכן עבר להפועל חיפה ולאחר כשנה עבר להפועל עכו, בזמן שירותו הצבאי.
לאחר כשלוש עונות בהפועל עכו חתם כהן בעירוני קריית שמונה, ונמכר באותה עונה להכח עמידר רמת גן.
ולאחר עונה, בהמלצת אורי מלמיליאן חתם בהפועל פתח תקווה.
כהן העפיל עם הקבוצה לליגת העל והמשיך לשחק במדיה עונה נוספת.
לקראת עונת 2009/2010 חזר כהן להפועל עכו ושם עשה את פריצתו הגדולה, עד כך שזומן לנבחרת ישראל על ידי המאמן לואיס פרננדז, והוחתם שוב בקבוצת נעוריו, מכבי חיפה.
כהן לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, ובקיץ 2012 שוחרר מהמועדון.
בספטמבר 2012 הושאל כהן לעירוני קריית שמונה, עמה העפיל לגמר גביע המדינה.
בתום העונה חזר למכבי חיפה, אך בעונת 2013/2014 לא שיחק כלל במדי הקבוצה.
באוגוסט חתם כהן בבני סכנין, במדיה שיחק שנתיים.
ב-15 ביוני 2016 חתם בהפועל כפר סבא, ובתום עונת 2016/2017 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
בעונת 2017/2018 חזר להפועל פתח תקווה בליגה הלאומית, ובסופה פרש ממשחק פעיל.
איציק כהן הוא אחיינו של אלי כהן, כדורגלן עבר ומאמן בהווה, ואף שיחק תחת הדרכתו בהפועל עכו.
איציק "זק" סולם (נולד ב-16 באפריל 1974) הוא יוצר, מלחין, מפיק מוזיקלי וגיטריסט ישראלי, חבר להקת "היהודים".
סולם התחיל לנגן בפסנתר בגיל 6 ובגיל 12 למד גיטרה מאביו, המוזיקאי אלי סולם.
בנעוריו שימש מורה למאות תלמידי מוזיקה מכל ישראל.
באוגוסט 1992, בהיותו בן 18, זכה במקום הראשון בתחרות גיטריסטים ארצית שהתקיימה במועדון "רוקסן".
כשנה אחרי כן, השתתף במופע ובאלבום "צבעוני שחור" יחד עם רון סלונים, אייל פארן, אלונה דניאל, ארקדי דוכין, ז'אן פול זימבריס ומיכה שטרית.
בהמשך היה סולם חבר בלהקת "היהודים" והשתתף בהופעות מתחילת דרכה של הלהקה ועד לביסוסה כאחת מלהקות הרוק המצליחות בארץ.
בשנת 1998 השתתף סולם בהקלטות אלבומה השני "היהודים" בנגינה ועיבודים וכן בהקלטות אלבומה השלישי "פחד מוות" בשנת 2001.
בשנת 1998 עבר להתגורר בניו יורק והופיע בסצנת המוזיקה המקומית.
במהלך עבודתו כמפיק ונגן במנהטן, עבד סולם עם אומנים מהשורה הראשונה כגון סוזן וגה, די סניידר, וכן בתזמורת הענק "אורקסטרה טרנס-סיבירית".
בראשית שנות ה-2000 השתתף בהקלטות אלבום צמד ה-R&B האמריקני KC & JOJO, שמכר כ-10 מיליון עותקים, וכן באלבום הבכורה של הכוכבת הקנדית פפה דובסון (Fefe Dobson), שמכר כמיליון עותקים.
כמו כן הופיע עם זמרת הנשמה איו (Ayo) שזוכה להצלחה גדולה באירופה, השתתף בהקלטת אלבומו של פטריס בארט ויליאמס (Patrice Bart Williams), והופיע בכל רחבי ארצות הברית עם סולן להקת ספייס הוג (Space Hog) הבריטית רויסטון לנגדון (Royston Langdon).
כמעבד ומפיק מוזיקלי סולם חתום על יותר מ-200 תקליטורים וככותב ומלחין על מאות ג'ינגלים ופרסומות ששודרו בכל בעולם, ומוזיקה לסרטים הכוללת גם הופעה בקטע סולו גיטרה בסרט "מוזיקה ומילים" בכיכובם של יו גרנט ודרו ברימור.
סולם אף שימש כמדריך מוזיקלי לשחקני הקולנוע ג'רארד באטלר, ג'פרי דין-מורגן, ויו גרנט.
בשנת 2005 הקים את חברת ההפקות האמריקנית Prysm Music והפיק אומני פופ ורוק צעירים.
בשנת 2006 החתים והפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של להקת הרוק Amaury שזיכה אותה במקום הראשון בקטגוריית הרוק של VH1, ובשנת 2008 את אלבומו של ג'וליוס אשר זכה במקום הראשון בקטגוריית הפופ.
בשנת 2009 כתב סולם את המוזיקה למופע האקרובטיקה "Ariel Angels" יחד עם הבסיסט מייקל ויסגליה.
כמו כן הופיע במופעי ברודוויי "Rock of Ages" בניו יורק ו-"Van Helsing's Curse" בלאס וגאס.
בשנת 2011 הוציא סולם אלבום סולו אינסטרומנטלי שאותו כתב והפיק.
באלבום משתתפים נגנים כגון עומר חכים (מדונה, סטינג), סטרלינג קמפבל (דייוויד בואי, B-52), סטיב הולי (פול מקארטני, ג'ו קוקר), ג'רי מרוטה (פיטר גבריאל, אלטון ג'ון), ויל לי (פרינס, אריק קלפטון) ודני לואיס (Goverment Mule).
הרכב ההופעה החיה כולל את אנטון פיג בתופים, מייקל ויסגליה בבס, בנט פסטר בקלידים, טאביטה פייר שירה, גאריסון הוק הג'מייקני בראפ וקולות ואיציק סולם בגיטרות, ומופיע במועדונים בניו יורק כגון מרקורי לאונג' ו-Bowery Ballroom, ובפסטיבלים ברחבי ארצות הברית.
במהלך חציה השני של שנת 2014 חזר ללהקת "היהודים".
יצחק (איציק) דנינו (נולד ב-26 במאי 1965) הוא ראש עיריית אופקים מטעם מפלגת הליכוד מאז 2013.
איציק דנינו נולד וגדל באופקים כבן זקונים למשפחת דנינו מבין שמונה ילדים.
הוריו נמנו על גרעין המייסדים של העיר אופקים עם הקמתה בשנת 1955. אביו, מאיר דנינו, היה בעל עסק מקומי בעיר והיה ממייסדי בית כנסת על שם רבי עמרם בן דיוואן.
אחיו הגדול הוא חבר הכנסת שלום דנינו.
את חינוכו והשכלתו היסודית והתיכונית רכש דנינו בעיר אופקים בבית הספר היסודי 'מורשה' (כיום 'מורשת ישורון') ובמקיף הדתי העירוני.
בצה"ל החל את שירותו כלוחם בחיל השריון וסיים בחיל הרפואה לאחר פציעה שמנעה ממנו מלהמשיך בשירות קרבי.
בעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני במינהל עסקים.
לאחר שחרורו מצה"ל השתלב דנינו בעולם העסקי והחל בהקמת מספר יוזמות עסקיות ובהן הקמת בית האבות הגריאטרי בבאר שבע, 'דורות בנגב'.
בשנת 2003 החל את דרכו הציבורית ונבחר כחבר מועצת העיר אופקים.
הוצב במקום ה-29 ברשימת הליכוד לבחירות לכנסת השמונה עשרה (2009) כנציג מחוז נגב, ובמקום ה-44 ברשימת הליכוד ישראל ביתנו בבחירות לכנסת התשע עשרה (2013) אך לא נכנס לכנסת.
לאחר כחמש שנים בהן ניהלה את עיריית אופקים ועדה קרואה התמודד דנינו על ראשות העיר אופקים בשנת 2013 וזכה ב-61.8% מקולות הבוחרים.
כ-50 תושבי אופקים נרצחו על ידי החמאס בטבח שאירע בעיר ועשרות נפצעו.
עיריית אופקים פינתה חלק מהתושבים למלונות בים המלח, אך נמתחה ביקורת על טיפולה בהם - על כך שלא קיבלו סיוע נוסף לימי ההתרעננות במלונות, ועל כך שהפינוי למלונות לא נעשה על פי קריטריונים מסודרים.
יצחק (איציק) ברוורמן (נולד ב-17 ביולי 1958) הוא ראש עיריית פתח תקווה לשעבר, עורך דין במקצועו.
יצחק ברוורמן למד בתיכון ברנר פתח תקווה.
שירת בפרקליטות הצבאית בתור סגן היועץ המשפטי והממונה על התביעה, והשתחרר בדרגת רב-סרן.
עורך דין, בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
שימש בעבר כעוזר הקונסול לענייני עבודה בניו יורק, ארצות הברית.
בשנת 1987 פתח משרד עצמאי לעריכת דין בפתח תקווה.
שימש כיועץ המשפטי של האגודה לתרבות הדיור בפתח תקווה.
כמו כן שימש כחבר דירקטוריון בחברת ח.ל.ד.
(חברה ממשלתית עירונית לשיקום דיור ופיתוח בפתח תקווה).
בשנת 2008 סגר את המשרד שברשותו.
בשנת 1997 נבחר לראשונה למועצת עיריית פתח תקווה, וכיהן בתור יו"ר ועדת שמות, סגן ראש מינהל הנדסה, חבר הוועדה לתכנון ובנייה, יו"ר ועדת מכרזים.
בשנת 2008 נבחר לכהן כסגן ראש עיריית פתח תקווה, כאשר במשך שנתיים כיהן בתור ראש מינהל התרבות ולאחר מכן כיהן כראש מינהל הכספים וראש מינהלת מרכז העיר.
בשנת 2013 התמודד ברוורמן בבחירות המוניציפליות לראשות עיריית פתח תקווה בראשות סיעת אכפ"ת.
בסיבוב הבחירות הראשון שנערך באוקטובר 2013 קיבל 25% מכלל הקולות, אולם מכיוון שאף מתמודד לא הגיע למכסת 40%, נערך סיבוב שני בינו לבין ראש העיר המכהן אורי אהד.
בסיבוב הבחירות השני שנערך בנובמבר 2013 נבחר לכהן כראש עיריית פתח תקווה ב-58% מקולות הבוחרים לעומת 42% שקיבל יריבו אורי אהד.
בנוסף, ברוורמן התנגד לביצוע התחדשות עירונית בדמות תמ"א 38 ופינוי בינוי ולבניית שכונות חדשות, ודה-פקטו הוקפאה בתקופתו מרבית הבנייה למגורים בעיר.
בפברואר 2017 הורה ברוורמן לנתק את זרם החשמל ל-25 דירות מפוצלות בעיר, בהן מתגוררים בשכירות מבקשי מקלט.
בעקבות עתירת האגודה לזכויות האזרח, ציווה בית המשפט המחוזי בלוד על העירייה לחדש את זרם החשמל לדירות.
בבחירות שנערכו ב-2018, ברוורמן נחל תבוסה בהתמודדותו.
בבחירות לראשות העיר, בוורמן קיבל רק 35% מהקולות בעוד יריבו רמי גרינברג זכה ל-43% מהקולות והדיח אותו.
בכך, ברוורמן הפך לראש העיר המכהן הראשון בהיסטוריה של פתח תקווה אשר מודח בקלפי.
בבחירות למועצת העיר, סיעתו של ברוורמן – "אכפ"ת" – קיבלה רק שלושה מושבים במועצה הנבחרת, ומיד לאחר הבחירות היא אף התפרקה כששני החברים בה מלבד ברוורמן – אדי קואז ורועי פן – פרשו ממנה והצטרפו לקואליציה של גרינברג.
לאחר הבחירות, ברוורמן סירב לפנות את מקומו במועצה (מהלך שהיה מאפשר את הרחבת הקואליציה של גרינברג), אך כמעט ולא נכח בכלל במהלך ישיבות המועצה.
לאחר ההפסד, ברוורמן הפסיק דה-פקטו את פעילותו הפוליטית.
פרשנים פוליטיים טענו כי הפסדו של ברוורמן נבע מסירובו העקבי להנציח את ראש העיר איציק אוחיון בחייו, מניתוקו מן השטח והעובדה שלא ניהל יחסים ישירים עם התושבים, מקמפיין הבחירות שנקט נגד גרינברג ומהתנהלות פוליטית שגויה שגרמה לו לאבד את תמיכת "ש"ס".
בבחירות שנערכו ב-2024, ברוורמן הודיע על תמיכתו בגנאדי בורשבסקי – אך זה קיבל רק כ-6% מהקולות בבחירות לראשות העיר, ובבחירות למועצת העיר סיעתו כלל לא עברה את אחוז החסימה.
במאי 2021 חויב לשלם 40,000 ש"ח לחברה שסיפקה שירותי ניקיון לעיריית פתח תקווה, לאחר שבעת כהונתו כראש העירייה פרסם בדף פייסבוק שלו פוסט שפגע בשמה הטוב.
ברוורמן נשוי ואב לשלושה ילדים.
יצחק (איציק) כהן (נולד ב-1 בינואר 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ.
כהן החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל ירושלים, וב-17 בנובמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי כפר כנא במסגרת גביע הטוטו.
בינואר הושאל למחלקת הנוער של בית"ר ירושלים במדיה הבקיע עשרה שערים עד לסיום העונה והיה לכובש המצטיין של הקבוצה.
בקיץ חזר להפועל ירושלים וצורף לסגל הקבוע של הקבוצה הבוגרת.
ב-24 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית, במשחק מול הפועל מרמורק בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה.
עד לסיום העונה, רשם כהן 32 הופעות בהן כבש 5 שערים, אך קבוצתו ירדה לליגה א'.
בקיץ הושאל למועדון ספורט אשדוד מליגת העל.
וב-30 באוקטובר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–0 על בית"ר ירושלים.
בסך הכל רשם כהן חמש הופעות ליגה במדי אשדוד, בנוסף לשלוש הופעות בגביע הטוטו והופעה אחת בגביע המדינה.
בקיץ הושאל להכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית, אך לאחר שרשם רק חמש הופעות בכל המסגרות במדי הכח, חזר בספטמבר 2011 להפועל ירושלים.
כהן הבקיע 6 שערים במדי הקבוצה עד לסיום העונה, ואת עונת סיים כמלך השערים של הליגה הלאומית עם 18 שערים (במשותף עם עומר גולן ממכבי פתח תקווה).
ב-28 באוגוסט 2013 חתם כהן לחמש שנים בבית"ר ירושלים.
את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-31 באוגוסט 2013, בניצחון 3–1 על מכבי פתח תקווה, ובאותו משחק גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
את עונת סיים כהן כמלך השערים של בית"ר ירושלים עם שבעה שערים.
גם בעונה שלאחר מכן היה כהן מלך השערים של הקבוצה, עם שמונה שערים.
ב-3 בינואר 2016 חתם כהן לשלוש וחצי שנים במכבי נתניה, ובסיום אותה עונה ירד עמה לליגה הלאומית.
ב-20 ביולי 2016 חתם כהן לעונה אחת בהפועל קטמון ירושלים, ובמדיה כבש עשרה שערים ב-32 הופעות בליגה הלאומית.
ב-29 בספטמבר 2017 חתם כהן במכבי הרצליה.
לאחר שאת עונת התחיל כשחקן חופשי, בינואר חתם בהפועל ירושלים מליגה א' צפון, אך לא שיחק בה, ולקראת סוף העונה הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
ב-27 באוגוסט 2019 החליט לחזור לשחק וחתם בבני אילת מליגה ב'.
איציק יושע (נולד ב-9 באוגוסט 1956) הוא איש תקשורת, עיתונאי, שדרן, עורך טלוויזיה ורדיו ישראלי, ב"כאן תרבות".
יושע כיהן כיו"ר ועד העיתונאים בקול ישראל וחבר הנהלת אגודת העיתונאים בתל אביב.
בשנת 2018 החל לשדר בתחנת כאן תרבות את התוכנית "חלון גאווה" – תוכנית הרדיו ראשונה בשידור הציבורי שעוסקת בתרבות וסגנון להט"ב.
הוא למד בבית הספר היסודי "עין גנים".
הוא בוגר תיכון מקיף יהוד.
הוא שירת בחיל השריון ובתום שירותו הצבאי עבד שנתיים כעובד ביטחון בנמל התעופה בן-גוריון.
בין השנים 1982–1984 שימש יושע כעורך לשוני וכתב תרבות בשבועון "אנשים" של קבוצת "מוניטין תקשורת".
ב-1984 הצטרף לצוות ההקמה של עיתון "חדשות" בו היה כתב ראשי לענייני תרבות, בידור וחברה.
ב-1988 החל את עבודתו בעיתון "ידיעות אחרונות" ובמשך עשר שנים היה חבר מערכת העיתון וכתב בכיר בתחומי התרבות, הבידור והחברה.
בשנת 1993 יצא לאור ספרו "נמרוד גם וגם", שכתב ביחד עם תמיר להב-רדלמסר, בן זוגו הראשון, על משפחה אלטרנטיבית.
בשנת 1999 יצא לאור ספרו "אהבה תל אביבית", שכתב ביחד עם יואב גינאי.
בדצמבר 2025 יצא לאור רומן הביכורים שלו, "אמא מתה" בהוצאת "אפרסמון".
בשנת 1995 החל יושע לעבוד בערוץ הראשון של רשות השידור ובמשך שנתיים היה רכז המערכת בתוכנית "הילוך חוזר" בהנחיית אהוד מנור.
במקביל שימש כעורך ראשי של התוכנית "גאים להציג" תוכנית הטלוויזיה הראשונה בישראל שיוחדה לקהילת הלהט"ב בישראל.
תוכנית זו שודרה בערוץ הקהילתי בכבלים, הופקה על ידי אסף גיל והונחתה על ידי רבקה נוימן ועמיקם לוי.
ב-1997 ריכז יושע את מערכת התוכנית "במקום הראשון" בהנחייתה של חני נחמיאס.
התוכנית, בהפקת "רשת" שודרה בערוץ 2. באותה שנה החל לערוך את התוכנית "יאיר לפיד חי בעשר" אשר שודרה בערוץ 3 במשך שנתיים.
שיתוף הפעולה בין יושע ולפיד נמשך גם בין השנים 1999 ו-2001, בהן שימש כעורך תוכנית האירוח יאיר לפיד בערוץ 2. בין השנים 2001 ו-2003 ערך מגוון תוכניות בהן, "החוליה החלשה" בהנחייתה של פנינה דבורין אשר שודרה בערוץ 10. באותה תקופה ערך יושע את התוכנית" לילה גוב 2", בהנחיית גידי גוב.
יושע שימש כעורך "סדנאות הורים", סדרה בהנחיית רשף לוי וליאת תימור אשר שודרה ב"ערוץ ההורים".
ב-2005–2006 ערך עבור חברת "ענני תקשורת" מגזין בשם "I go" אשר שודר בערוץ 10. במסגרת עבודתו עם "ענני תקשורת" שימש יושע כעורך הראשי של ערוץ הבריאות.
בין השנים 2010 ו-2015 היה העורך הראשי של המשדרים המרכזיים בימי הזיכרון לחללי מערכות ישראל, תחילה עבור ערוץ 2 ואחר כך עבור ערוץ 10. ב-2013 שימש יושע כעורך ראשי של תוכניתו של גיל ריבה בערוץ 10.
במקביל לפעילותו בעיתונות הכתובה ובטלוויזיה, עבד יושע ב"קול ישראל" משנת 1981. במסגרת זו עסק יושע בביקורת מוזיקה ומופעי בידור.
תוכנית מוזיקת העולם "העולם השישי" בעריכתו והגשתו של יושע, שודרה ב-88FM ברצף משנת 1997 ועד 2017.
ב-2011 ערך והגיש יושע תוכניות ברשת ב של "קול ישראל".
הוא ייסד וערך את התוכנית "בשלוש עם ענת דולב".
ב-2015 החל יושע לערוך ולשדר תוכנית לילית דו שבועית.
תוכנית זו, הנקראת "משרוע לילה" משודרת גם היא ב-88FM.
ב-2017, עם סגירת רשות השידור הצטרף לתאגיד השידור הישראלי, בתפקיד מנהל פרויקטים ושדרן בתחנות הרדיו כאן תרבות כאן 88 וכאן גימל.
ב-1 בנובמבר 2018 החל לערוך ולשדר את התוכנית "חלון גאווה" בתחנת כאן תרבות, תוכנית ראשונה בשידור הציבורי שעוסקת בתרבות וסגנון להט"ב.
ב-19 בפברואר 2020 החל לערוך ולשדר את התוכנית "60 החדש" בתחנת כאן תרבות.
מגזין שבועי העוסק בחיים החדשים בגיל השלישי.
ביוני 2023 הודיע על סיום תפקידו בתאגיד ופרישתו לגמלאות.
בשנת 1997 כיהן כיו"ר אגודת הלהט"ב.
ב-2003 עזב יושע את האגודה שעמד בראשה בשל מינויה של נורה גרינברג לתפקיד יו"ר האגודה.
אחרי שנים אחדות חזר יושע לשורות האגודה.
במשך שנים רבות היה יושע, יו"ר ועד העובדים העיתונאים ב"קול ישראל" בתל אביב.
במסגרת תפקידו היה פיעל במאבק נגד סגירת "רשות השידור", פיטורי עובדיו ויישום חוק תאגיד השידור שמטרתו לטענת הוועד הייתה ליצור "ערוץ תעמולה עבור ראש הממשלה נתניהו".
בין השנים 2004 ו-2007 היה חבר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות.
בשנת 2011 עבר יושע קורס הכשרה לסיוע לנפגעי תקיפה מינית.
מאז הוא מתנדב בקביעות כמסייע בקו הגברים במרכז הסיוע בתל אביב.
יושע היה פעיל בולט בקהילת הלהט"בית בשנות ה-80 וה-90.
בתחילת שנות ה-90 היה בין יזמי ומפעילי משמרות ההגנה בגן העצמאות בתל אביב נגד חבורות הומופוביות עוינות ואלימות שפעלו בגן כנגד אוכלוסיית ההומואים שנהגה להיפגש בו.
כעיתונאי וכפעיל בקהילה ליווה מקרוב את מאבקו של אדיר שטיינר להכרה כבן זוגו של אל"ם דורון מייזל.
ביולי 2022 קיבל אות הוקרה על קידום אוכלוסיית הלהט"ב בישראל, מטעם השרה לשוויון חברתי, מירב כהן.
במאי 2025 זכה בפרס מפעל חיים לניראות הקהילה הלהטבית, (הגרסה הישראלית לפרסי ה-GLAAD האמריקנים) מטעם הוועידה הלאומית הגאה, שהתקיימה במוזיאון רמת גן.
אמא מתה, הוצאת אפרסמון, 2025
איציק גלילי (נולד ב-31 בדצמבר 1961) הוא רקדן, כוריאוגרף, מנהל ויועץ אמנותי ישראלי-הולנדי.
גלילי נולד וגדל בתל אביב, הבכור בין שלושה אחים.
בצה"ל שירת במשך ארבע וחצי שנים ביחידה קרבית.
החל לרקוד בהיותו בן עשרים וארבע בבת שבע 2 בהדרכתה של נירה פז, המשיך לרקוד בבת דור בניהולה של ז'נט אורדמן ובבת שבע בניהולם של דוד דביר ואוהד נהרין.
למד כוריאוגרפיה וקומפוזיציה בגילפורד, דרומית-מערבית ללונדון.
קריירת הריקוד שלו נמשכה בשנים 1982–1994.
התחיל בישראל גם את הקריירה שלו ככוריאוגרף.
בשנת 1989 בעידודו של רוברט כהן, יועץ אמנותי של להקת בת-שבע ומנהל אמנותי של להקת המחול בן זמננו של לונדון, נרשם גלילי לקורס הבינלאומי למלחינים וכוריאוגרפים על שם קאלוסט גולבנקיאן בבריטניה.
בשנת 1990 יצר גלילי את "דו-עת " (Double Time) ואת "Old Cartoon" שזכה ב-1991 בפרס ראשון ליצירה מקורית בתחרות הכוריאוגרפיה "גוונים במחול".
בגיל 30, בשנת 1991, עבר לאמסטרדם בהולנד והקים בה להקה משלו.
בשנת 1992 יצירתו, The Butterfly Effect, זיכתה אותו בפרס הקהל בתחרות הבינלאומית לכוריאוגרפים בחרונינגן, ציינה את פריצת דרכו של גלילי בזירת הכוריאוגרפיה הבינלאומית והביאה הזמנות רבות ליצור בלהקות ברחבי תבל.
בשנת 1997 התמנה על ידי שר התרבות של הולנד למנהל אמנותי של להקה חדשה Dance Galili במימון ציבורי, שהייתה ממוקמת בעיר חרונינגן.
הוא הצליח למשוך קהל רב למופעי הבלט בעיר הזאת, ואחר-כך גם בדר חטן ולייוורדן.
מממוצע של הופעת מחול בחודש, גלילי העלה תוך חמש שנים לממוצע של שלוש הופעות בשבוע.
הוא פיתח שיטה וגישה לפיתוח המחול בחינוך ילדים רגילים ועם ילדים המתקשים בלימודים, השיטה ממומשת עד היום על ידי מספר להקות בהולנד.
גלילי ניהל את Dance Galili עד לשנת 2008.
גלילי היה היזם והמנטור של שלוש להקות הולנדיות: Club Guy & Roni, Random Coalition וכן Project Seli.
ב-2008 הקים את Dance Group Amsterdam, להקת המחול המודרני הייצוגית של העיר אמסטרדם.
בשנים 1998 ו-2003 הקים וניהל אמנותית את התחרות הבינלאומית לכוריאוגרפים בחרונינגן.
החל מ-2001 מרבה לשתף פעולה אמנותית עם אליזבת גיבייט (Elisabeth Gibiat).
ב-2006 הקים את "בית שלי בית שלך" (My Place, Your Place), פסטיבל אקספרימנטלי, שנועד לחבר בין האנשים למחול וללהקה, כשהיצירות היו בבתים פרטיים של אנשים, בממוצע מאה הופעות בסוף-שבוע אחד.
בינואר 2009 חזר לאמסטרדם, לפי הזמנת ההרכב הייצוגי של העיר אמסטרדם לריקוד בן זמננו - "דאנסגרופ אמסטרדם" כדי לכהן עד סוף שנת 2010 כמנהל אמנותי שותף של הלהקה, לצידה של קריסטינה דה שאטל.
יצר כוריאוגרפיה למופעי אופרה במטרופוליטן אופרה בניו יורק (למשל ל"נסיך איגור"), בלט האופרה הלאומי, אמסטרדם ולבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן.
בשנת 2014 יצר כוריאוגרפיה למופע גדול ביחד עם Berlin it is להפקת THE WYLD בתיאטרון פרידריכשטאטפאלאסט.
יצר כוריאוגרפיה לסרטי מחול בטלוויזיה, למשל A Sense of Gravity , (2002, ל-BBC2) ו-Come Across (1996, עבור התחנה ההולנדית NPS).
בשנת 2009 עבודתו A Linha Curva (שנוצרה עבור Balé da Cidade de São Paulo) עלתה בהופעת בכורה בידי להקת הריקוד רמברט בסדלרס וולס, זכתה בפרס לורנס אוליבייה להפקה החדשה הטובה ביותר
והייתה מועמדת לשני פרסים נוספים: (אביר התאורה לעיצוב התאורה שנעשתה על ידי גלילי), פרס המבקרים לכוריאוגרפיה המודרנית הטובה ביותר.
Nederlands Dans Theater, נורד דאנס, הבלט הלאומי הפיני, הבלט המלכותי ויניפג, הבלט הלאומי הט (Het), בלט סקפינו, NDT II, בלט דה מונטה קרלו, בלט שטוטגרט, בלה ג'אז מונטריאול, האופרה הממלכתית של ויסבאדן.
לגבי סגנון יצירתו, גלילי הסביר באחד הראיונות לעיתונות כי הוא מעוניין "ליצור רגש, להפעיל רגש...
אני רוצה שהצופה יעבור חוויה רגשית, שנוצרת התחברות רגשית - גם אם יש חיץ בין הבמה לקהל - יש לאמפתיה אפשרות להתקיים".
בשנת 2017 התמנה גלילי למנהל אמנותי של פסטיבל "הרמת מסך" ביחד עם מאטה מוראי.
באותה שנה נבחר להיות אחד משלושת השופטים באירוויזיון לרוקדים צעירים 2017.
גלילי עוסק לעומק במנעד רחב של סוגי מחול: בראש ובראשונה במחול עכשווי, נאו-קלאסי ותיאטרון-תנועה.
אך גם במחול אוונגרדי, קונצפטואלי, אקספרימנטלי, פופולרי, מחזמר ואופרה.
נשא הרצאות על השקפתו במחול באוניברסיטאות אוקספורד, אמסטרדם וחרונינגן.
יושב בוועדות אמנויות, שופט בתחרויות ומכהן כיועץ אמנותי.
1991 - פרס ראשון ליצירה מקורית בתחרות "גוונים במחול" בישראל
1992 - פרס הקהל בתחרות הבינלאומית לכוריאוגרפים בחרונינגן, על היצירה "אפקט הפרפר" ("The Butterfly Effect")
1994 - פרס התרבות על שם פיליפ מוריס לכישרון יוצא דופן ותרומתו לתרבות ההולנדית
2002 - פרס VSCD לכוריאוגרפיה ופרס VSCD להפקה הטובה ביותר בעונה 2005–2006
2003 - פרס The Golden Mask ברוסיה (הנחשב לפרס היוקרתי ביותר לכוריאוגרפיה עכשווית ברוסיה)
2006 - קיבל את תואר האצולה "אביר המסדר המלכותי של בית אוראניה-נאסאו", מידי ביאטריקס, מלכת הולנד עבור תרומתו למחול ההולנדי.
2008 – פרס הכוריאוגרפיה מאת אגודת מנהלי התאטרונים הלאומית עבור תרומתו למחול ההולנדי.
איציק בנבנישתי (נולד ב-1965), הוא מנהל ישראלי.
כיהן כמנכ"ל קבוצת פרטנר תקשורת החל מ-1 ביולי 2015 ועד התפטרותו ב-5 באפריל 2021. באוגוסט 2021 מונה לנשיא משותף של חברת NSO ובאוקטובר אותה שנה מונה למנכ"ל החברה.
כשבועיים לאחר המינוי הודיע על עזיבתו המיידית.
החל את הקריירה ככלכלן במחלקת המחקר בבנק ישראל, בתחום מקרו-כלכלה, סחר חוץ ומאזן תשלומים.
לאחר מכן, עבד כמנהל כספים וכלכלן בחברת CMS Ltd, נציגת HP בישראל, ובשנת 1997 התמנה למנכ"ל החברה.
ב-2003, מונה למנכ"ל משותף של חברת HP בישראל, וניהל את חטיבת המחשוב האישי וערוצי ההפצה.
בשנת 2007, מונה בנבנישתי למנכ"ל חברת בזק בינלאומי, מקבוצת בזק.
בין המהלכים הבולטים של בנבנישתי כמנכ"ל בזק בינלאומי, היו הובלת פרויקט אסטרטגי של סלילת הכבל האופטי התת-ימי מישראל לאירופה, והעמקת אחיזת החברה בשוק העסקי עם פיתוח תחום שירותי הענן.
בתחילת שנת 2014, לאחר שמונה שנים בקבוצת בזק, הודיע בנבנישתי על פרישה מתפקידו כמנכ"ל בזק בינלאומי.
באוקטובר אותה שנה מונה למשנה למנכ"ל פרטנר והאחראי על הפעילות העסקית של החברה.
ביוני 2015, חודש לפני שנכנס רשמית לתפקיד מנכ"ל פרטנר, התעוררה סערה סביב התבטאות מנכ"ל Orange העולמית סטפן רישאר, אשר אמר במהלך ראיון כי מבחינתו היה מסיים את פעילות החברה בישראל "כבר מחר".
בנבנישתי הוביל קו חד משמעי על פיו לחברת פרטנר אין בעיה להיפרד ממותג אורנג' עמו הייתה מזוהה כ-17 שנים, שכן החברה היא בראש ובראשונה ישראלית.
ב-1 ביולי 2015 החל בנבנישתי לכהן כמנכ"ל קבוצת פרטנר.
הוא הוביל את מהלך המיתוג מחדש של מרבית פעילות הקבוצה תחת מותג 'פרטנר', בהמשך להודעה הרשמית של החברה מחודש ינואר 2016 על הפרידה ממותג Orange.
בהשקת המותג Partner ב-16 בפברואר 2016, הכריז בנבנישתי על יציאת החברה לדרך חדשה, כחברת תקשורת כוללת.
כמנכ"ל פרטנר, חתם במרץ 2016 על הסכם קיבוצי ראשון עם ועד עובדי החברה.
ב-5 באפריל 2021 הודיע בנבנישתי על כוונתו לעזוב את תפקידו כמנכ"ל חברת פרטנר.
באוגוסט 2021 מונה לנשיא משותף של חברת NSO.
באוקטובר אותה שנה מונה למנכ"ל החברה.
בנבנישתי הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים (MBA), עם התמחות במימון ושיווק, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
יִצְחָק (אִיצִיק) דַדְיָה (נולד ב-ד' בטבת ה'תשנ"ד, 18 בדצמבר 1993) הוא זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי חרדי.
דדיה נולד וגדל בעיר נתיבות בשם איציק דדון, למשפחה ממוצא מרוקאי.
למד בישיבה הקטנה "נחלת אפרים" בדימונה, ובישיבת נחלת שלמה בבני ברק.
שירת בצה"ל במקהלת הרבנות הצבאית.
דרכו המוזיקלית החלה כאשר הופיע בגיל 9, ובגיל 13 הופיע בלהקת ה"קינדרלעך" לתקופה של חצי שנה.
בגיל 16 החל בקריירה עצמאית.
בשנת 2010 הוציא אלבום בכורה בהפקת FDD פרודקשיין של דוד פדידה, בשם "עם ישראל חי", שזכה להצלחה רבה.
ב-2011 הוציא את אלבומו השני - "לשיר מהנשמה".
ומאז הוציא שני אלבומים נוספים.
זכה בתואר תגלית השנה של רדיו קול ברמה ורדיו קול חי בשנת 2011. וכן שיחק בתפקידים ראשיים במחזות זמר בבימוי ישי לפידות ודוד פדידה ובהפקתו של פדידה: "שירים ונפלאות בבית הכנסת" (2012), וב-"שירים ונפלאות בבית הספר" (2013) גילם את ששי (ששון) אלישע.
ב-2015 יצר עם הזמר עוזיה צדוק את אלבום הבכורה של צדוק - "שומר ישראל".
כעבור שנתיים הקליט הזמר שיר שהתבסס על השיר תודה מאותו אלבום.
דדיה שימש כשופט בעונה השנייה של תוכנית הריאליטי "הקול הבא", וכן כשופט אורח בעונה הראשונה, המשודרת ברדיו קול חי.
בקיץ 2019 נפרדו דדיה ומפיקו דוד פדידה.
לאחר מכן נמחק כל התוכן מערוץ היוטיוב הרשמי של דדיה, ואיתו כל הסרטונים עם עשרות מיליוני צפיות שהפכו לפרטיים.
טרם פורסמה תגובה רשמית בעקבות המקרה, ובעקבות כך פתח דדיה ערוץ חדש.
ב-2020 הגיש תוכנית נוער בערוץ הידברות בשם "דדיה בשלוש".
החל מ-2021 דדיה מיוצג ב"כספית - ייצוג אמנים".
בינואר 2023 הופיע בקונצרט האסק, הנחשב להופעה היוקרתית ביותר של המוזיקה החסידית בעולם.
ביוני 2023 הוציא דואט עם הזמר אבי אילסון לשיר "שבילים" שכתב והלחין אלחנן אלחדד.
באוקטובר 2024 הוציא גרסת קאבר ללהיט "תמיד אוהב אותי", שבוצע לראשונה על ידי הזמר יאיר אלייצור.
בקליפ נראה דדיה רוקד עם חסידי חב"ד, בחלקים ממנו הוא אף נראה בקרבת בניין מרכז חב"ד העולמי-770.
בשלהי דצמבר 2024 שחרר את הסינגל "רוקד לי".
במרץ 2025 הוציא יחד עם הדי ג'יי הבינלאומי מאט דאב את השיר "ה' מלך" בלחנו ובעיבודו של דאב.
ביוני 2025 הוציא אלבום חתונה EP בשם "FOREVER VOL 1" הכולל בתוכו ארבע שירים, כאשר השיר "בית של שלום" מאלבום זה משוחרר ליוטיוב.
דדיה נישא לאסתר בספטמבר 2023. הם הורים לבן ומתגוררים בארצות הברית.
אם אשכחך ירושלים – 2012
אלוקי נשמה (עם יניב בן משיח) – 2018
תחזיק חזק יהודי (עם תורה בוקס) - 2020
שבילים עם אבי אילסון - יצא ביוני 2023.
תמיד אוהב אותי (קאבר) - יצא אוקטובר 2024.
יצחק (איציק) כהן (נולד ב-10 באוגוסט 1968) הוא כדורסלן עבר ישראלי.
גובהו 2.04 מטר, שיחק בעמדת הסנטר.
כהן נולד בירושלים ושיחק בנערותו במחלקת הנוער של מכבי ירושלים, ולאחר מכן עבר למחלקת הנוער של מכבי תל אביב.
כשבגר הוא הושאל למכבי דרום תל אביב שהייתה קבוצת בת של מכבי תל אביב ושיחקה בליגה הארצית.
כהן שיחק במכבי תל אביב במשך 6 עונות.
כשחקן מכבי תל אביב, שימש כמחליף לגבוהים.
אחד ממשחקיו הזכורים הוא משחק גמר גביע אירופה לאלופות בשנת 1988 נגד טרסר מילאנו.
במשחק זה עלה מן הספסל, לאחר שקווין מגי נקלע לבעיית עבירות, וקלע 6 נקודות נוסף על 7 ריבאונדים, אך למרות זאת מכבי תל אביב הפסידה במשחק.
בסך הכל קלע 69 נקודות במדי הקבוצה באירופה.
בעונת 1991/92 הצטרף לעולה החדשה הפועל אילת.
בעונה הבאה שיחק בהפועל גבת.
בתום העונה חזר לאילת ושיחק במסגרתה שתי עונות נוספות.
בסך הכל קלע 882 נקודות בליגה הלאומית.
שיחק 82 פעמים בנבחרת ישראל.
הוא היה חבר בנבחרת הקדטים של ישראל.
השתתף איתה באליפות אירופה בבולגריה בשנת 1985, וקלע 9.9 נקודות בממוצע למשחק.
השתתף עם הנבחרת הבוגרת באליפות אירופה שנערכה ב-1987 ביוון בה סיימה ישראל במקום האחד עשר.
הוא תרם 2.5 נקודות בממוצע למשחק, כשחקן מחליף של לבאן מרסר והאווי לאסוף הגבוהים.
לקראת המשחקים האולימפיים בסיאול (1988), היה חלק מסגל הנבחרת במשחקי המוקדמות, אך הנבחרת לא העפילה לאולימפיאדה.
לאחר פרישתו איציק כהן הוא יזם הייטק.
מתגורר בארצות הברית ופועל בעמק הסיליקון.
איציק חולבסקי (נולד ב-24 בנובמבר 1954) היה ראש המועצה האזורית מגידו עד 2024. קודם לכן כיהן כגזבר מועצה אזורית מגידו ומנכ"ל החברה הכלכלית לפיתוח מגידו.
בעבר שימש גזבר קיבוץ עין השופט ולפני כן היה מזכיר הקיבוץ.
חולבסקי נולד בקיבוץ עין השופט לאידה ושלום חולבסקי, אח לנאווה.
למד בתיכון במוסד החינוכי הרי אפרים.