tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מאז השקתה בסוף שנת 2008 נחשבת הקרוז לאחד ממנועי הצמיחה העיקריים של המותג שברולט בשווקים שמחוץ לארצות הברית.
בשנת 2011, הייתה הקרוז המכונית הנמכרת ביותר של ג'נרל מוטורס ברחבי העולם.
כדי לשמור על קצב מכירותיה הגבוה למרות גילה המתקדם בוצעה במכונית מתיחת פנים קלה בסוף שנת 2012 (מודל 2013 בישראל), הכללה מספר עדכונים קוסמטיים לחזית המכונית וכן מספר עדכונים מכניים שנועדו לצמצום צריכת הדלק של המכונית.
בין היתר קצרה שברולט את ההילוך הראשון בתיבת ההילוכים האוטומטית והתקינה לרכב קיט בשם Eco Smart שנועד לצמצם את פליטת המזהמים של הרכב.
כראוי למכונית גלובאלית שמשווקת במספר רב של שווקים בכל רחבי העולם, מוצעת המכונית עם מגוון רחב יחסית של מנועים.
לישראל הגיעה הקרוז עם תחילת שיווקה במבחר של שני מנועי בנזין - 1.6 ליטר עם 113 כוחות סוס ו-1.8 ליטר עם 140 כוחות סוס.
בשנת 2010 עודכנה תוכנת ניהול המנוע בגרסת ה-1.6 ליטר והספקה המרבי עלה ל-124 כוחות סוס.
שני המנועים שודכו בישראל לתיבת הילוכים אוטומטית עם שישה הילוכים.
בתחילת שנת 2012 השיקה יוניברסל מוטורס ישראל (יבואנית שברולט לישראל) גרסה נוספת של הקרוז, שצוידה במנוע 1.4 ליטר טורבו-בנזין בהספק מרבי של 140 כוחות סוס ובתיבת הילוכים אוטומטית.
גרסה זו הגיעה לישראל מארצות הברית (גרסאות ה-1.6 וה-1.8 ליטר מגיעות ארצה מקוריאה הדרומית) והוצעה ברמת אבזור גבוהה יחסית לגרסאות האחרות, לכן מחירה היה גבוה יחסית והיא לא זכתה להצלחה בשוק המקומי.
שיווקה הופסק פחות משנה לאחר מכן.
בתחילת שנת 2014 חזרה גרסת ה-1.4 ליטר טורבו לישראל, הפעם כשהיא מיוצרת במפעל בקוריאה הדרומית.
בשנת 2011 חשפה שברולט העולמית גרסת האצ'בק (5 דלתות) לקרוז, שהתבססה על מכלולי גרסת הסדאן (4 דלתות) המוכרת ונועדה לקרוץ בעיקר לשוק הרכב האירופאי, שמעדיף באופן מסורתי תצורת מרכב זו.
במהלך שנת 2012 חשפה שברולט גם גרסת סטיישן לקרוז, שהתבססה גם היא על מכלולי הסדאן אך הציעה תא מטען גדול בצורה משמעותית - כ-1,500 ליטרים.
שני הדגמים הללו הושקו בישראל רק בתחילת שנת 2013, במסגרת מתיחת הפנים של כל דגמי הקרוז.
גרסת הסטיישן משווקת בישראל עם מנוע ה-1.8 ליטר בנזין בלבד, בעוד גרסת ההאצ'בק משווקת בישראל עם מנוע ה-1.6 ליטר בנזין ומתחילת שנת 2014 גם עם מנוע ה-1.4 ליטר טורבו-בנזין.
הדור השני של שברולט קרוז נחשף באמצע שנת 2015 ושיווקו החל רק באמצע 2016.שברולט קרוז הדור השני קיבל מנוע 1.4 טורבו המפיק 153 כוחות סוס שמאיץ מ-0 ל-100 ב 7.7 שניות בלבד.
שברולט קרוז הגיע לישראל בסוף 2016 ומציע שתי רמות גימור: LT ו premier, כשגרסת ה premier המפוארת מבין השתיים, מוצעת עם ריפודי עור, מושב נהג מתכוונן חשמלי ועוד.
צריכת הדלק של הקרוז החדשה עומדת על 13.5 ק"מ\ליטר.
תא המטען של הקרוז נותן נפח של 419 ליטר ובתוכו שקע חשמלי בעל 120 וולט.
הקרוז עבר מתיחת פנים גדולה מאוד ולא דומה לדגם היוצא, גם תיבת ההילוכים חדשה מהקודמת.
לסיכום, הדור השני של הקרוז בא לפצות על כל התקלות שהיו בדור הקודם.
תיבת הילוכים אוטומט 6 הילוכים.
דלק (על פי נתוני יצרן)
צריכת דלק עירונית 12.3 קילומרים לליטר.
צריכת דלק בינעירוני 16.6 קילומטרים לליטר.
צריכת דלק משולבת 14.3 קילומטרים לליטר.
ב-2009, נקראו 1,500 בעלי שברולט קרוז למוסכים עקב תקלה במחשב הרכב.
בנוסף הגיעו מספר תלונות על כיבוי פתאומי של המנוע במהלך נסיעה במהירות איטית.
כל דגמי הקרוז מצוידים בעשר כריות אוויר: שתי כריות אוויר קדמיות, עם אפשרות ניתוק כרית האוויר של הנוסע הקדמי לצורך הסעת ילדים; ארבע כריות צד להגנה על החזה והאגן, וכריות וילון המכסות את החלונות ועמודי הצד של המכונית.
מערכת הניהול של כריות האוויר (SDM) קובעת את סדר הפתיחה של חגורות הבטיחות בהתאם למיקום ההתנגשות, ואת זמני התגובה של כריות האוויר בהתאם לחומרת ההתנגשות.
מכלול הדוושות מתקפל בפגיעה חזיתית בעוצמה בינונית ומעלה, כדי להקטין את החדירה לאזור הרגליים ואת סכנת הפגיעה ברגלי הנהג.
התכנון המיוחד של מכסה תא המנוע מפחית את הסכנה של פגיעת ראשו של הולך רגל במנוע במקרה של תאונה.
הדבר נעשה על ידי הגדלת המרחק בינו לבין המנוע, שימוש בצירים מיוחדים שמגביהים את מכסה המנוע במקרה של התנגשות, ותכנון מכסה המנוע עצמו למעיכה מוגברת המסייעת לספוג את עוצמת הפגיעה.
מערכת ה-ABS משתמשת בנתונים המגיעים מחיישני הגלגלים כדי לווסת את הבלימה של כל גלגל בנפרד, ומסייעת לקצר את מרחקי העצירה, להגביר את היציבות ולאפשר שליטה בהיגוי גם בשעת בלימה חזקה.
מערכת EBD מחלקת את כוח הבלימה בין הסרן הקדמי לאחורי בהתאם לעומס, עם בקרה אחורית נפרדת, לשיפור היציבות והבלימה בשעת פנייה, ושימוש יעיל יותר בבלמים האחוריים בעת נשיאת מטענים כבדים.
מערכת בקרת משיכה (TCS) הכלולה במפרט הסטנדרטי מווסתת את מומנט המנוע ומפעילה את הבלמים במידת הצורך כדי להעניק אחיזת כביש אופטימלית בעת הזינוק או בזמן האצה.
חיישני מערכת ה-ABS מבחינים מראש באפשרות של סחרור של אחד הגלגלים, ומונעת אותו באמצעות הפחתת מומנט המנוע או הפעלה של אחד הבלמים הקדמיים.
מערכת בקרת היציבות (ESC), הכלולה גם היא במפרט הסטנדרטי של המכונית, משתמשת במערכות ה-ABS וה-TCS כדי לתקן בצורה עדינה טעויות של הנהג הנובעות משיקול לקוי או מהתלהבות-יתר.
המערכת משתמשת במידע המגיע מחיישן סבסוב, מחיישן תאוצה רוחבית ומחיישן זווית הסיבוב של ההגה כדי לוודא שהמכונית עוקבת אחרי כיוון הנסיעה של הגלגלים הקדמיים.
המערכת מפעילה את הבלמים בצורה סלקטיבית כדי למנוע היגוי יתר או תת-היגוי, ומפחיתה במידת הצורך את פתיחת המצערת האלקטרונית.
שברולט קורבט היא מכונית ספורט מתוצרת שברולט.
המכונית מיוצרת במשך שמונה דורות.
המודל הראשון, תוכנן על ידי הארלי ארל והוצג בתערוכת מוטורמה של ג'נרל מוטורס בשנת 1953 כמכונית קונספט לתצוגה בלבד.
שמה ניתן לה על ידי מיירון סקוט על שם ספינות הקורבטה, ספינות מלחמה קטנות בעלות יכולות תמרון גבוהות.
במקור הקורבט נבנתה בפלינט, מישיגן וסנט לואיס, מיזורי.
לימים עבר הייצור לבאולינג גרין, קנטקי, והיא מכונית הספורט הרשמית של תושבי קנטקי.
הדור הראשון של הקורבט הוצג בסוף שנת 1953 ותוכנן במקור כמכונית תצוגה לתערוכת הרכב מוטורמה בניו-יורק.
הדגם ייצר מספיק עניין כדי לגרום לג'נרל מוטורס להוביל אותו לפסי הייצור ב-30 ביוני 1953 ולמכור אותו בהמשך לקהל הרחב.
דור זה מכונה לעיתים קרובות "מודל הסרן-הקשיח", זאת מאחר שהמתלה האחורי העצמאי לא הוצג עד הדור השני.
300 דגמים עשויים עבודת יד בצבע לבן-פולו ובעלי גג נפתח יוצרו בשנת 1953. בשנת 1954 הדגם הוצע למכירה בצבע כחול פננט, אדום ספורטמן, שחור ולבן פולו.
3,640 דגמים נבנו ונמכרו בקצב איטי יחסית.
המודל של שנת 1955 הוצע לבחירה עם מנוע V8 בנפח 4.34 ליטר אשר שיפר את התאוצה כך שהקורבט הגיעה ממצב עמידה ל-100 קמ"ש ב-8.5 שניות.
ג'נרל מוטורס, אשר נתקעה עם מלאי גדול של 1,954 דגמים אשר לא נמכרו, הגבילה את הייצור ל-700 דגמים באותה שנה.
במודלים של שנת 1956 הוצג גוף חדש שהכיל מפרצונים חדשים מלפנים ובצדדים וסנפירי המנורה האחורית הוסרו.
החל משנת 1957 ניתן היה להוסיף מערכת הזרקת דלק.
לקורבט היה את מנוע הסמול-בלוק בנפח 4.64 ליטר אשר היה אחד המנועים הסדרתיים הראשונים בהיסטוריה שהגיע לכוח סוס בלימה אחד לכל אינץ' מעוקב (16.4 ס"מ מעוקב).
בעקבות זאת, משרד הפרסום של שברולט יצא בסלוגן "כוח סוס אחד לכל אינץ' מעוקב" לפרסום המנוע, אשר הפיק 283 כ"ס.
אפשרויות אחרות כוללות בין היתר חלונות חשמל (1956), גג נפתח הידראולית (1956), בלמים ומתלים המתוכננים לעמוד בתנאי שימוש קשים (1957) ותיבת הילוכים בעלת ארבעה יחסי העברה (סוף 1957).
הקורבט של 1958 קיבלה עיצוב חדש אשר כלל חזית ארוכה יותר עם ארבעה פנסים, פגוש עם יציאת פליטה, הגה חדש, לוח מחוונים בו כל המדדים מוצגים ישירות מול הנהג.
באופן בלעדי למודל זה, מכסה המנוע היה עם "תריסי אוורור" ותא מטען עם עיצוב תואם.
למודל של השנים 1959–1960 היו מספר שינויים כמו הפחתת כמות הכרום ואפשרויות מנוע חזקות יותר.
בשנת 1961, חלקו האחורי של הרכב עוצב לגמרי מחדש עם גרסה דמוית "זנב ברווז" ולה ארבעה פנסים עגולים.
הטיפול בפנסים יימשך בכל הדגמים שייוצרו עד שנת 2014. בשנת 1962, המנוע סמול-בלוק בנפח 4.64 ליטר הורחב ל-5.36 ליטר.
תמורת תוספת של 12% יותר ממחיר המחירון, נמכרה גרסה עם הזרקת דלק המייצרת 360 כ"ס, ובכך הייתה הגרסה המהירה ביותר של דור זה.
שנת 1962 הייתה גם השנה האחרונה בה הייתה עטיפה סביב השמשה הקדמית, סרן אחורי מוצק ומרכב הקבריולה היה המרכב היחיד שנמכר.
מכסה תא המטען והפנסים החשופים לא חזרו במשך עשורים רבים לאחר מכן.
הדור השני של הקורבט, אשר הציג את מודל הסטינג ריי, המשיך עם לוחות גוף מפיברגלס והיה בעל היקף קטן יותר מהדור הראשון.
המכונית תוכננה על ידי לארי שינודה, אשר קיבל השראה נרחבת מדגם הקונספט הקודם, הקורבט Q, אשר נוצר על ידי פיטר ברוק וצ'אק פולמן תחת מנהל חטיבת העיצוב ביל מיטשל.
לפני כן, מיטשל מימן מכונית אשר נודעה בשם "מיטשל סטינג ריי" בשנת 1959 לאחר ששברולט הפסיקו להשתתף במרוצים סדרתיים.
לרכב זה הייתה את ההשפעה הגדולה ביותר על עיצוב הדור הזה, אף על פי שלא היה לו גג ולא נראה כמו הגרסה הסופית.
השראה נוספת הייתה כריש עמלץ כחול שמיטשל תפס בעת דיג במים עמוקים.
הייצור התחיל בשנת 1963 והסתיים בשנת 1967 והוצג שם חדש, "סטינג ריי".
מודל זה היה הפעם הראשונה שקורבט יוצרה במרכב קופה.
הוא ניחן בתכונות ייחודית לשנה זו בלבד, כמו פגוש אחורי מחודד (שלאחר מכן הופיע בביואיק ריביירה בשנת 1971, המכונה "זנב סירה") וחלון אחורי מפוצל.
הסטינג ריי אופיינה בפנסים נסתרים, פתחי אוורור דקורטיביים במכסה המנוע והנעה אחורית עצמאית.
המהנדס הראשי של קורבט, זורה ארקוס דנטוב, מעולם לא אהב את החלון האחורי המפוצל, משום שהוא חסם את הראייה מאחור, אך מיטשל חשב שזה חלק מרכזי בעיצוב כולו.
הכוח המקסימלי במודל 1963 היה 360 כ"ס ועלה ל-375 כ"ס בשנת 1964. בין התוספות היו הצתה אלקטרונית המופעלת באמצעות פולס מגנטי, אשר הוצעו לראשונה בחלק מדגמי פונטיאק ב-1963. בדגמי 1964 פתחי מכסה המנוע הדקורטיביים הוסרו ודנטוב, לשביעות רצונו, ביטל את החלון האחורי המפוצל, אשר שונה לחלון רוחב מלא.
בלמי דיסק בארבעת הגלגלים הוצגו לראשונה בשנת 1965, כמו גם המנוע "ביג בלוק", מנוע V8 בנפח 6.49 ליטר.
צינורות פליטה צדדים היו זמינים בשנת 1965 והמשיכו להיות בהיצע עד 1967. המנוע ביג בלוק, המספק 425 כ"ס, היווה את סופה של מערכת הזרקת הדלק של חטיבת המוצרים רוצ'סטר.
מנוע הביג בלוק עלה 292.70 דולר, בזמן שהזרקת הדלק במנוע 5.36 ליטר עלתה 538 דולר.
מעטים הצדיקו הוספת 245 דולר תמורת 50 כ"ס פחות.
אפשרויות נדירות מהשנים 1963–1964 היו חבילת התחרות Z06, אשר הציעה מתלים נוקשים, בלמי מולטי-סגמנט גדולים יותר עם תופי סנפיר ועוד.
בשנת 1966 שברולט הציגו מנוע "ביג בלוק" בגרסה אפילו גדולה עוד יותר בנפח 7.0 ליטר.
גרסאות נוספות שהיו זמינות בדור השני של הקורבט, כללו רדיו AM-FM בעל כוונון אוטומטי (אמצע 1963), מיזוג אוויר (סוף 1963), הגה טלסקופי (1965) ומשענות ראש (1966).
המתלים העצמאיים מאחור הותאמו בהצלחה לשברולט קורווייר ופתרו בה בעיות אחיזה חריגות.
1967 הייתה שנת הייצור האחרונה של הדור השני של הקורבט.
מודל ה-1967 כלל פתחי אוורור חדשים בסמוך לצמיג, פחות קישוטים, ומנורות הגיבוי שהיו בחלק הפנימי בשנת 1966, נעשו מלבניים ומוקמו במרכז.
השימוש בכל ארבעת הפנסים האחוריים החל בשנת 1961 והמשיך לכל מערך הדור השני, פרט למודל 1966. מודל 1967 היה הראשון בעל אופציית מנוע ה-L88 אשר הפיק 430 כ"ס, אך אומדנים לא רשמיים מעריכים את תפוקתו ב-506 כ"ס ואף יותר.
רק 20 מנועים מסוג זה הותקנו במפעל.
בין השנים 1967–1969, קרבורטור מחברת הולי היה זמין במנוע L89 427 (אופציה במחיר של 368 דולר, בעלות הגבוה ביותר המיועדת לאלו המחפשים ביצועים גבוהים) אף על פי שינויים אלו, המכירות ירדו ב-15% ל-22,940 דגמים (8,504 דגמי קופה ו-14,436 קבריולה).
דנטוב, אשר דאג מהדגם שלבי-קוברה של פורד, ייצר בשנת 1962 גרסה קלת משקל בשם גראונד ספורט.
ג'נרל מוטורס תכננו לייצר 100 דגמי קלי משקל אך למעשה נבנו רק חמישה אשר ננהגו על ידי נהגי המרוצים רוג'ר פנסקי, ג'ים הול, אנתוני ג'וזף פויט, דיק גולדסטרנד ואחרים.
כל חמש המכוניות מוחזקות בידי בעלים פרטיים, והן בין דגמי הקורבט הנחשקים והיקרים ביותר שנבנו אי פעם.
אחד מחמשת הדגמים מוצג ב'מוזיאון הרכב של קרן סימיוני' והוא במצב המאפשר נהיגה.
הדור השלישי של קורבט, עוצב בהתבסס על מכונית הקונספט Mako Shark II (עמלץ כחול II), הוצגה בשנת 1968 והמשיכה לייצור עד 1982. הדור השלישי במרכב הקופה השתמש לראשונה בגג T עם לוחות נשלפים.
הוא הוצג בכינויים שקמו לתחייה מאוחר יותר כמו LT-1, ZR-1, Z07 וגרסת אספנות.
בשנת 1978 נחגג יום השנה ה-25 של קורבט, עם ייצור דגם מהדורת השנה העשוי מ-2 טון כסף, ומהדורת רפליקת אינדי כרכב בטיחות של הדור השלישי.
זה הייתה גם הפעם הראשונה שקורבט שימשה כרכב בטיחות באינדיאנפוליס 500.
המנועים ורכיבי השלדה נשארו בעיקר מדגמי הדור השני, אך הגוף וסביבת הפנים התחדשו.
מנוע בנפח 5.7 ליטר החליף את המנוע הישן בנפח 5.36 ליטר כמנוע הבסיס בשנת 1969, אבל המנוע החדש עדיין הפיק 300 כ"ס.
1969 הייתה השנה היחידה שהדור השלישי הציע כאפשרות מערכת פליטה צדדית המותקנת במפעל, או יציאה אחורית רגילה עם קישוטי כרום.
מנוע ה-ZL1 היה עשוי כולו מאלומיניום והופיע לראשונה בשנת 1969. מנוע ביג-בלוק זה הפיק 43 כ"ס, אבל דווח כי הוא מפיק 560 כ"ס ובאמצעותו ה-ZL1 מסוגלת לעבור רבע מייל (400 מטר) ב-10.89 שניות.
הייתה גרסת ייצור מורחבת בעבור המודל של שנת 1969 בשל שביתת עובדים ממושכת, מה שאומר שהמכירות ירדו בדגמים של שנת 1970, ל-17,316 יחידות.
מנוע ה"סמול בלוק" של 1970 הגיע לשיא כוחו עם אפשרות דחיסה גבוהה עם מתניע גבוה LT-1 אשר הפיק 370 כ"ס.
החבילה המיוחדת של הדגם ZR-1 הייתה אופציה זמינה בין השנים 1970–1972, וכללה את המנוע של LT-1 אשר שילב ציוד מרוצים מיוחד.
בשנת 1971, כדי להתאים כדי להתאים לדלק נטול עופרת רגיל עם מאפייני אנטי-דטונציה, יחס דחיסת המנוע הופחת מה שהוביל לירידה בדירוג הכוח.
דירוג הכוח של מנוע הבסיס L48 בנפח 5.7 ליטר ירד מ-300 כ"ס ל-270 כ"ס אך עם אופציה מיוחדת לביצועים גבוהים עם מנוע LT1 אשר גם ירד מ-370 כ"ס ל-330 כ"ס.
מנוע ה"ביג בלוק" LS6 454 הופחת מ-450 ל-425 כ"ס, אף על פי שהוא לא היה בשימוש של דגמי הקורבט של שנת 1970, הוא היה בשימוש בשברולט שבל SS.
בעבור המודל של שנת 1972, ג'נרל מוטורס עברו לשיטת מדידת נטו אשר הביא לתוצאה של הפחתה נוספת, אבל יותר מציאותית, של מדרג הכוח מאשר תקן הברוטו הקודם.
אף על פי שבמודל של שנת 1972 עם המנוע בנפח 5.7 ליטר, כוחות הסוס היו למעשה זהים לאלה של המודל של שנת 1971, מספר הנטו הנמוך יותר של כוחות הסוס שימש במקום מספר כוחות הסוס ברוטו בו נעשה שימוש קודם לכן.
מנוע הבסיס L48 סיפק כעת מדרג של 200 כ"ס ותוספת אפשרית של מנוע LT1 אשר סיפקה במדרג החדש כ-270 כ"ס.
המודלים של שנת 1974 היו האחרונים להכיל מערכת פליטה כפולה שהוסרה במודלים של 1975 עם כניסתם של הממירים הקטליטיים המחייבים שימוש בדלק נטול עופרת.
כוח המנוע ירד עם גרסת המנוע הבסיסית ZQ3 אשר הפיק 165 כ"ס, המנוע האופציונלי L82 הפיק 250 כ"ס, בזמן שמכירת המנוע "454 ביג בלוק" הופסקה.
עליות כוח הדרגתיות אחרי 1975 הגיעו לשיא במודל של שנת 1980 עם המנוע L82 אשר הפיק 230 כ"ס.
הסגנון השתנה בהדרגה לאורך הדור עד שנת 1978, ביום השנה ה-25 של המכונית.
לוחית השם סטינג ריי לא הייתה עוד בשימוש במודל של שנת 1968, אבל שברולט עדיין התייחסה לקורבט כסטינג ריי, בכל מקרה הדגמים שבין השנים 1969–1976 השתמשו בכינוי "סטינגריי" כמילה אחת, ללא רווח.
בשנת 1970, עיצוב הגוף עודכן וכלל פגושים סביב הצמיגים, חלל הפנים התעדן, מה שכלל עיצוב מחדש של הכיסאות, ונוריות חיווי ליד מוט ההילוכים שהיו השימוש הראשון בסיבים אופטיים.
בשל רגולציה ממשלתית, במודל של שנת 1973, פגוש הכרום הקדמי של הקורבט שונה למערכת 8 קמ"ש עם חיפוי אוריתן לפגוש.
דגמי הקורבט של שנת 1973 היו מיוחדים במובן זה, משום שהם היו היחידים בהם הפגוש הקדמי היה בנוי מפוליאוריתן ואילו הפגוש האחורי שמר על הסט של שני חלקי כרום.
1972 הייתה גם השנה האחרונה שנעשה שימוש בפגושי כרום.
רק 45 Z07 נבנו בשנת 1973. משנת 1974 ואילך גם הפגושים הקדמיים וגם האחוריים היו עשויים מפוליאוריטן.
1975 הייתה השנה האחרונה למרכב הקבריולה, אשר חזר רק 11 שנים לאחר מכן, ודייב מקלילן ירש את זורה ארקוס-דנטוב כמהנדס הראשי של הקורבט.
בדגמים של שנת 1976, ריצפת הפיברגלס הוחלפה בלוחות פלדה כדי לספק הגנה מפני טמפרטורת ההפעלה הגבוהה של הממיר הקטליטי.
במשך 15 שנים השמות קורבט, סטינג ריי וסטינגריי היו מילים נרדפות.
1977 הייתה השנה האחרונה שבה נעשה שימוש בגג הייחודי של הקוברט עם החלון האחורי הרוחבי, בנוסף לראשונה מושבי עור היו זמינים ללא תוספת תשלום.
מבחוץ, הצבע השחור חזר לאחר היעדרות של שש שנים.
בשנת 1978 מודל יום השנה ה-25 הוצג עם זכוכית פסטבק בחלון האחורי והתאפיין בלוח מחוונים וסביבה פנימית חדשה.
מודל ייחודי זה של הקורבט נחגג עם מהדורה ייחודית של מכונית בטיחות באינדיאנפוליס 500 ומהדורת הכסף אשר הציעה ציפוי כסף על גבי הצביעה החיצונית האפורה.
כל דגמי 1979 התאפיינו את המושבים של מכונית הבטיחות מהשנה הקודמת והציעו ספוילרים קדמיים ואחוריים כציוד אופציונלי.
53,807 דגמים יוצרו בשנה הזו, מה שהפך את 1979 לשנת שיא מבחינת הייצור עבור כל הגרסאות של הקורבט; המכירות היו במגמת ירידה מאז.
בשנת 1980, הקורבט קיבלה עיצוב משולב ואווירודינמי חדש שהביא ירידה משמעותית בגרר.
אחרי מספר שנים של עליות במשקל, דגמי הקורבט של 1980 היו קלים יותר בזכות מאמצי המהנדסים להוריד במשקל הגוף והשלדה.
באמצע 1981, הייצור עבר מסנט לואיס, מיזורי, לבאולינג גרין, קנטקי וצביעה בשני גוונים הוצעה גם כן.
דגמי 1981 היו האחרונים אשר היו זמינים עם תיבת הילוכים ידנית עד לאמצע 1984. ב-1982 מנוע הזרקת דלק חזר, כמו גם, כמחווה לגרסת האספנים של הדור השלישי של השברולט קורבט, נוסף חלון אחורי נפתח.
הדור הרביעי לקורבט היה הראשון עם עיצוב מחדש מלא מאז 1963. הייצור החל כדי להיות מודל של שנת 1983 אבל בעיות איכות ועיכוב בחלקים הביאו לתוצאה של 43 אבות טיפוס יוצרו בשנת 1983 ומעולם לא נמכרו.
כל אבות הטיפוס של 1983 נהרסו או עובדו מחדש לדגמים של 1984, חוץ מאחד צבוע לבן, עם עיצוב פנים בצבע כחול בהיר, מנוע L83 בצורת V8 בנפח 5.7 ליטר ותיבת הילוכים אוטומטית בעלת 4 יחסי העברה.
לאחר שהושלמו בדיקות ושינויים נרחבים, היא הושבתה ועברה לשימוש כמכונית תצוגה בקיר החיצוני בכניסת העובדים של מפעל ההרכבה של הקורבט בבאולינג גרין.
מאוחר יותר, אב טיפוס בודד זה הוסר, שוחזר וכעת מוצג באופן פומבי במוזיאון קורבט הלאומי בבאולינג גרין, קנטקי ועדיין בבעלת ג'נרל מוטורס.
ב -12 בפברואר 2014, היא כמעט נבלעה לתוך בולען שנפער מתחת למוזיאון, אליו נבלעו 8 דגמי קורבט אחרים.
לדגם החדש היה גג סמי-קונברטיבל ללא חיזוק מרכזי.
הוסף לוח מחוונים אלקטרוני חדש עם תצוגת LCD למד המהירות והטכומטר הגיעו בגרסת הבסיס.
החל משנת 1985, מנוע L89 המפיק 230 כ"ס עם יציאה מכוונת להזרקת דלק נעשה למנוע הסטנדרטי.
החל מספטמבר 1984 ועד 1988 הוצעו תיבות הילוכים דאג נאש "4+3" - ארבעת ההילוכים הראשונים ידניים משולבים ושלושת ההילוכים האחרונים הם אוטומטיים.
התיבה עוצבה בצורה כזאת כדי שתוכל להתאים לתקן של משק הדלק האמריקני.
מאז 1981 (כשהיא הוצעה בפעם האחרונה), התיבה הידנית לא הוצעה בקורבא ועד סוף שנת 1984. ההעברה הוכחה כבעייתית והוחלפה לבסוף בתיבת הילוכים ידנית מודרנית מדגם ZF בשנת 1989.
בשנת 1986 מכונית הבטיחות השנייה של אינדיאפוליס 500 שוחררה.
היא הייתה הקבריולה הראשונה מבין דגמי הקורבט מאז שנת 1975. בשנת זו הוספו איתות בגבוה ובמרכז (CHMSL), ואור בלימה שלישי (גם כן במרכז) כדי לעמוד בתקנות בטיחות.
בזמן שהצבע של מכונית הבטיחות שהייתה בשימוש במרוצים היה צהוב, לכל דגמי הקבריולה משנת 1986 היה סמל אינדיאפוליס 500 מותקן על הקונסולה, מה שהופך כל אחת מהן לדגם מ"גרסת רכב הבטיחות".
בשנת 1987, אופציית ה-B2K בעלת המדגש הכפול הוצעה ישירות מהמפעל.
הקורבט קאלווי היית אפשרות ייצור רגילה (RPO B2K).
אופציית ה-B2K המשיכה משנת 1990 עד 1991 יחד עם אופציית הקורבט ZR-1, אשר אז החליפה אותה.
דגמי ה-B2K הפיקו 345 כ"ס ו-62 קג"מ של מומנט; גרסאות מאוחרות יותר התפארו בהפקת 450 כ"ס ו-84 קג"מ של מומנט.
בשנת 1988 הופצו מהדורת יום השנה ה-35 לקורבט.
כל אחת מהם הכילה תג מיוחד עם מספר זיהוי המוטבע ליד בורר ההילוכים, עם גימור חיצוני, פנימי ולגלגלים בצבע לבן.
בשנת 1991, כל דגמי הקורבט קיבלו עדכונים לגוף, לעיצוב הפנים ולגלגלים.
הפגוש האחורי הקמור שהורכב בדגמי ZR-1 משנת 1991 מלבד דגם הבסיס הורכב גם בקורבט L98, מה שהפך את העיצוב של דגם ZR-1 היקר אפילו דומה יותר לזה של דגם הבסיס.
ההבדל הברור ביותר שנותר בין הבסיס והקורבט ZR-1, מלבד הגלגלים האחוריים הרחבים היה מיקום האיתות הייחודי (CHMSL), אשר שולב בפגוש האחורי החדש בדגמי הבסיס, אך נותר בחלק העליון של הפתח האחורי בדגמי ZR-1.
בשנת 1992, הוצג המנוע LT1 בעל 300 כ"ס ו-220 קילוואט, עליה של 50 כ"ס ב-37 קילוואט מעל למנוע L98 שהיה בשימוש קודם לכן.
מנוע זה הכיל זרימת קירור הפוכה (בה הראשים התקררו לפני הבלוק), אשר אפשרה יחס דחיסה גבוה יותר של 10.5:1. מפלג חדש הוצג גם כן לראשונה בשם "אופטיספארק".
המפלג הונע ישירות מחלקו הקדמי של גל הזיזים ומוקם מעל כיסוי הטיימינג, בדיוק מעל הגל הארכובה והמאזן ההרמוני.
בשנת 1992 הוצג לראשונה מערכת למניעת סחרור גלגלים בתחילת נסיעה (ASR), צורה של בקרת משיכה אשר מנצלת את הבלמים, השהיית ההצתה, והמשנק הקרוב לתחתית של הקורבט, כדי למנוע סיבוב יתר של הגלגלים האחוריים ובעקבות זאת, אובדן שליטה.
מכשיר בקרת המשיכה ניתן היה לכיבוי אם רצו בכך.
מהדורת שנה מיוחדת לרגל יום השנה ה-40 של הקורבט שוחררה בשנת 1993 והכילה צבע אדום-רובי, תגי "יום השנה ה-40", וגם מושבים רקומים.
הקורבט של שנת 1993 הציגה גם את מערכת פסיבית של כניסה ללא מפתח, מה שהפך אותה למכונית הראשונה של ג'נרל מוטורס עם מערכת כזו.
הייצור של דגם ZR-1 הסתיים בשנת 1995, אחרי 6,939 מכוניות שנבנו.
1996 הייתה השנה האחרונה של ייצור הדור הרביעי, והכיל דגמים ואפיונים ייחודיים.
שברולט שחררה את גרסת הגראנד ספורט (GS) בשנת 1996 כדי לסמן את סוף הייצור של הדור הרביעי לקורבט.
הכינוי גראנד ספורט היה מחווה למודל הגראנד ספורט המקורי אשר יוצר בשנת 1963. סך הכול יוצרו 1,000 דגמי גראנד ספורט, 810 במרכב קופה ו-190 במרכב קבריולה.
הגראנד ספורט של שנת 1996 הייתה מצוידת במנוע LT4 בתצורת V8 לביצועים גבוהים, אשר מייצר 330 כ"ס ב-246 קילוואט ו-46 קג"מ של מומנט.
הגראנד ספורט הגיע רק בצבע כחול אדמירל עם רצועות לבנות באמצע, וגלגלים שחורים ושני פסים אדומים על קשת הגלגל הקדמי משמאל.
כמו כן, ג'נרל מוטורס הציגו את מנוע ה"סמול בלוק" LS1 לראשונה.
הדור השלישי של מנוע ה"סמול בלוק" V8 עוצב לחלוטין מחדש.
כעת, כולו היה עשוי מאלומיניום עם הצתה ללא מפלג וצילנדר עם סדר בערה חדש.
תחילה הוא ייצר 345 כ"ס ב-257 קילוואט ב-47 קג"מ של מומנט, אך הועלה בהמשך ל-350 כ"ס ב-260 קילוואט בגרסה של שנת 2001. המנוע החדש, משולב עם גוף חדש ומקדם הגרר 0.29 הנמוך שלו, היה מסוגל להגיע ל-28 מייל לגלון דלק בכביש מהר.
בשנה הראשונה שלה, הקורבט מהדור החמישי הייתה זמינה רק במרכב קופה, אף על פי שהפלטפורמה החדשה תוכננה מהיסוד להיות קבריולה, אשר התאפשר בשנת 1998, הגג הקבוע-קופה בשנת 1999. רעיון אחד לגג זה היה שהמודל יהיה גרסה מופשטת מאבזור ובעל מנוע V6 אפשרי (שזכה לכינוי "בילי בוב").
בשנת 2000 תוכניות לגג זה הניחו את היסודות להחזרת הקורבט Z06 בשנת 2001, אופציה מקצועית שלא נראתה מאז הקורבט שתכנן זורה ארקוס דנטוב בשנת 1963.
מודל ה-Z06 החליף את מודל הקופה עם הגג הקבוע, כמודל עם הביצועים הגבוהים בדור החמישי של הקורבט.
במקום גל זיזים כפול עילי כבד יותר כמו בקורבט ZR-1 של הדור הרביעי, הקורבט Z06 הנוכחית השתמשה במנוע LS6 המפיק 385 כ"ס ב-285 קילוואט, נגזרת של המנוע LS1 הסטנדרטי.
באמצעות שימוש בעיצוב גג קבוע הרבה יותר נוקשה התאפשר ל-Z06 אחיזה חסרת תקדים הודות לבלמים המשודרגים והגוף הגמיש פחות.
מאפיינים אלה, יחד עם השימוש בחומרים כגון מערכת פליטה מטיטניום ומכסה מנוע מסיבי פחמן בשנת 2004, הוביל לחיסכון נוסף במשקל ושיפור בביצועים בקורבט Z06 של הדור החמישי.
ה-LS6 שודרג בהמשך ל-405 כ"ס ב-302 קילוואט בשנים 2002–2004. אף על פי שתפוקת הכוח בקורבט Z06 הנוכחית שווה לזו של הקורבט ZR-1 בדור הרביעי, השיפורים בקשיחות, במתלים, בבלמים והפחתת המשקל עשו את הדור החמישי למהיר יותר מאשר הקורבט ZR-1 בדור הרביעי.
הדור השישי של הקורבט שמר על עיצוב המנוע הקדמי ותיבת ההילוכים האחורית של הדור החמישי, אבל כל היתר היה חדש לחלוטין, כולל עבודת גוף חדשה עם פנסים חשופים בפעם הראשונה מאז 1962, תא נוסעים גדול יותר, מנוע חדש בנפח 6.0 ליטר ומתלים המעובדים גאומטרית מחדש.
היה לה בסיס גלגלים ארוך יותר מאשר הדור הקודם, אבל האורך והרוחב הכולל היה נמוך יותר מהדור הקודם, לכאורה כדי להרחיב את הפנייה לשוק האירופי.
מהירות השיא שלה הגיעה ל-310 קמ"ש.
כמו כל התיבות הידניות של דגמי הקורבט משנת 1989 ועד אז, התווספו לה מערכת סיוע ממוחשבת לבחירת הילוך לצורך שיפור צריכת הדלק על ידי דרישה מהנהגים להעביר מההילוך הראשון ישירות לרביעי במהירות נמוכה או בתנאי מצערת נמוכים.
תכונה זו עזרה לקורבט מהדור השישי להתעלם ממס על כלי רכב הצורכים הרבה דלק וכן להשיג תוצאות טובות יותר בצריכת הדלק.
השברולט קורבט Z06 הגיעה בשנת 2006 ברבע השלישי של שנת 2005. היה לה גרסה של המנוע ה"סמול בלוק" אשר הייתה בנפח של 7.0 ליטר בשם LS7. בנפח של 7.0 ליטר, לקורבט Z06 היה מנוע הסמול בלוק הגדול ביותר שאי פעם הוצע על ידי ג'נרל מוטורס.
זאת משום שהמנועים בנפח 7.0 ליטר הקודמים אשר נעשה בהם שימוש בדגמי הקורבט של סוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, היו מנועים מסוג "ביג בלוק", מידת ה-LS7 עוגל כלפי מטה.
התפוקה הרשמית הייתה 505 כ"ס ב-377 קילוואט והאצה מעמידה למאה קמ"ש בכמעט 3.7 שניות.
המהירות המרבית הייתה 318 קמ"ש.
בשנת 2008, הקורבט קיבלה רענון קל: מנוע LS3 חדש עם עלייה בקיבולת ל-6.2 ליטר, אשר הפיק 430 כ"ס ב-321 קילוואט ו-58 קג"מ של מומנט (436 כ"ס ב-325 קילוואט ו-59 קג"מ של מומנט אם היא הוזמנה עם מערכת פליטה ייחודית אופציונלית לביצועים גבוהים).
עיצוב הפנים עודכן מעט וחבילת מעטפת ה-4LT מעור התווספה.
הגלגלים גם כן עודכנו לחישוקים בעלי עיצוב של חמישה חישורים.
הקורבט ZR1 הוצגה לתקשורת לראשונה בדצמבר 2007 על ידי ג'נרל מוטורס, אז נחשף כי היעד שלהם של 100 כ"ס לליטר, הושג על ידי המנוע LS9 החדש עם מדגש על-איטון בנפח 6.2 לליטר אשר ייצר 638 כ"ס ב-476 קילוואט ו-83 קג"מ של מומנט.
מנוע ה-LS9 היה הכי חזק שאי פעם נעשה בו שימוש בייצור מכוניות הספורט של ג'נרל מוטורס.
מהירות השיא שלו היא 330 קמ"ש.
השם ההיסטורי "גרנד ספורט" חזר לקו הייצור של הקורבט בשנת 2010 כסדרת ייצור חדשה לחלוטין אשר החליפה את אופציית הקורבט Z51. המודל החדש היה באופן בסיסי קורבט Z06 מצוידת במנוע LS3 עם מסגרת פלדה במקום אלומיניום.
היא שמרה על הרבה מאפיינים של הקורבט Z06 כולל גוף רחב עם גלגלים בחתך 18x9.5 ו-19x12, עם שימון עוקה יבש (במרכב קופה בעל תיבת הילוכים ידנית בלבד), בלמים קדמיים בעלי 6 בוכנות ובלמים אחוריים בעלי 4 בוכנות, מתלים משופרים ופגושים סביב הגלגלים עשויים מסיבי פחמן.
דגמי הקופה G/S צוידו ביחידת כוח ידנית ומנוע LS3 חלש עם גל ארכובה מזויף, בנויים ביד בצורת Z06, המנצל את מערכת השימון העוקה היבש.
מערכת בקרת שיגור חדשה הוצגה לכל הדגמים המאפשרת האצה מעמידה ל-100 קמ"ש בכמעט 4 שניות.
לפי המשרד לאיכות הסביבה האמריקאי, הקורבט מדגם זה צורכת 26 מייל לגלון דלק.
החל משנת 2011, הוצע לקונים של הקורבט Z06 והקורבט ZR-1 ההזדמנות לסייע בבנייה של המנוע שלהם.
הפרויקט הוצע תחת הכותרת "המנוע של קורבט לבנות חוויה", הקונים שילמו תוספת כדי לטוס לוויקסום, מישיגן, שם נמצא מרכז הבנייה של סדנת השיפורים של ג'נרל מוטורס.
המשתתפים עזרו לעובדי פס הייצור לבנות את המנוע V8, אשר משם נשלחה המכונית למוזיאון הקורבט הלאומי בבאולינג גרין, קנטאקי, ליד נקודת הייצור הסופית של הקורבט.
הקורבט האחרונה מהדור השישי יוצרה בפברואר 2013.
בחודש מאי 2013, חקירה פדרלית הכריזה על בעיות תאורה ביותר מ-100,000כלי רכב מהדור השישי של הקורבט.
הדור הבא של הקורבט, הדור השביעי, היה בפיתוח החל משנת 2007. במקור בשברולט תכננו להשיק אותה בשנת 2011, ההשקה שלה נדחתה ב-3 שנים.
ב-18 באוקטובר 2012, ג'נרל מוטורס אישרו באופן רשמי שהדור השביעי של השברולט קורבט יופיע לראשונה ב-13 בינואר 2013, בתערוכת המכוניות הבינלאומית של צפון אמריקה בדיטרויט.
היא שוחררה לבסוף לייצור בשנת 2014. פריסת מנוע אמצעי ומנוע אחורי נלקחו בחשבון, אבל פלטפורמת הנעה האחורית (RWD) נבחרה כדי לשמור על עלויות ייצור נמוכות יותר.
הקורבט הראשונה מדור זה נמסרה ברבעון השלישי של שנת 2013.
למשווקים ולמתכנני המוצרים של ג'נרל מוטורס, העובדה שהקורבט הפכה לידועה כ"צעצוע לגברים מבוגרים" הפכה לגורם עיקרי בתכנון הדור הבא של הקורבט.
מחקרים הראו כי בסביבות 46% מהקונים של דגמי הקורבט מינואר 2012 ועד אוקטובר של אותה שנה, היו בני 55 ומעלה, בהשוואה ל-22% מהרוכשים של אאודי R8, ו-30% מהרוכשים של הפורש 911. מנהל השיווק של שברולט, כריס פרי, הכיר בכך שיותר מדי אנשים אותה כמכונית של "השרברב המוצלח".
ג'ון פיצפטריק, מנהל השיווק של הקורבט אמר כי "ישנו פתגם ישן, אף אחד לא רוצה להיראות נוהג ברכב של אדם זקן".
כדי להתמודד עם תפיסה זו, ג'נרל מוטורס תכננו לעשות את הדור החדש של הקורבט ליותר אטרקטיבי בעבור אנשים צעירים.
לשם כך, גרסה מוסווית של המכונית הייתה זמינה במשחק הווידאו הפופולרי Gran Turismo 5 בנובמבר 2012. כחלק ממאמץ השיווק הקשור עם כניסת הדור החדש, במירוץ האינדיאנפוליס 500 של שנת 2013 נעשה שימשו בקורבט בפעם ה-12 כמכונית הבטיחות.
הצלחה במכירות של קורבט החדשה חשובה לג'נרל מוטורס.
חברת השירותים הפיננסיים "The Motley Fool" דיווחה כי הקורבט יכלה לייצר רווח של 10,000$ או יותר בעבור כל דגם נמכר.
הרווח של ג'נרל מוטורס במכירות הוא נפרד מהרווח שנעשה על ידי סוכנויות מכירה עצמאיות.
השברולט קורבט משנת 2014 עשתה שימוש במנוע 1LT בנפח 6.2 ליטר אשר מפיק 455 כ"ס ב-339 קילוואט או 460 כ"ס ב-340 קילוואט עם מערכת הפליטה בגרסת האופציונלית לביצועים גבוהים.
המנוע 1LT (הסימון "LT1" היה בשימוש לראשונה על ידי ג'נרל מוטורס בשנת 1970 ומאוחר יותר בשנת 1992) הוא במשפחת המנועים "סמול בלוק" של ג'נרל מוטורס, אשר ישמש בכלי הרכב של ג'נרל מוטורס כאפשרות מנוע ה-8V קטן וחדש.
הוא כולל שלוש טכנולוגיות חדשות למנועי ה-8V של ג'נרל מוטורס, אם כי הן זמינות במנועים אחרים בשוק: הזרקה ישירה, תזמון שסתומים משתנה ומערכת ניהול צריכת דלק אקטיבית.
מזרקי הדלק ממוקמים מתחת לסעפת היניקה.
הקורבט שמרה על ההנעה האחורית עם ציר תמסורת הממוקם מאחור.
ברירת ההילוכים כוללת 7 יחסי העברה ידניים או 6 יחסי העברה אוטומטיים עם דוושת העברה בהגה.
עיצוב הפנים החדש כולל מושבים אחוריים רחבים כסטנדרט, וגרסאות ספורטיביות יותר עם כריות צד גבוהות אופציונליות.
לוגו הדגל של הקורבט עודכן למכונית החדשה ונספו יצירות קטנות של סטינגריי התווספו לעיטורים של המכונית.
מאפיינים של מבנה הדור החדש כוללים מכסה מנוע מסיבי פחמן ופנל גג נשלף.
הטמבון סביב הגלגלים, הדלתות ולוחות הרבעון האחורי נותרו מורכבים.
באחורי הרכב, הפנסים האחוריים העגולים שהיוו את סימן ההיכר של הקורבט הקודמת, הוחלפו, לצורה מרובעת ומאורכת יותר.
לוחות הגחון עשויים מ"ננו-פחמן" הורכבו ונעשה שימוש במסגרת אלומיניום חדשה, אשר ממקם את ארבעת הגלגלים רחוקים זה מזה באינץ' יותר.
שטח תא המטען פחת ב-33% מהדור הקודם.
המשקל הכולל של הרכב לא היה הוצג על ידי ג'נרל מוטורס במשך חודשים רבים לאחר ההצגה הראשונה שלו בינואר 2013. למרות השימוש המוגבר באלומיניום וחומרים קלי משקל אחרים, פרסומים רבים דיווחו כי המשקל יישאר ללא שינוי מהותי מזה של הדור הקודם.
באוגוסט 2013, המשקל של הקורבט החדשה דווח כ-1,562 ק"ג, כלומר הוא שוקל יותר מהקורבט ZR1 של הדור הקודם אשר שקלה 1,508 ק"ג.
הקורבט ZR1 של בדור הקודם כללה מדחס מוגדש ומצנן במנוע בנפח 6.2 ליטר.
שברולט הציגה את הדור השביעי של הקורבט Z06 בתערוכת הרכב של דטרויט בשנת 2014. לקורבט Z06 של שנת 2015 יש 650 כ"ס ממנוע LT4 מוגדש עשוי אלומיניום בתצורת V8 ובנפח 6.2 ליטר.
הקורבט החדשה הקימה לתחייה את הכינוי "סטינגריי" (המאוית במקור "סטינג ריי"), אשר נעשה בו שימוש בדור השלישי של הקורבט, בשנת 1976.
הקורבט סטינגריי קופה משנת 2015 עם חבילת ה-1LT מוצעת למכירה בארצות הברית בעבור 54,000$ ובמרכב קבריולה בעבור 59,000$.
דגם הספורט הבריטי אידין גרין זקלה בסגנון מכוניות רטרו אשר מיוצר משנת 2018 מבוסס על "שברולט קורבט" דור 7 (פלטפורמה ומנוע).
התחלת הדור השמיני התחילה ב-2020 עד היום, הדור השמיני יצאה עם שיפורים ושינויים מהדור השביעי.
שברולט קורווייר היא מכונית משפחתית אשר הוגדרה בארצות הברית כמכונית קומפקטית, יוצרה על ידי שברולט בשנים 1960–1969. השברולט קורווייר הושקה ב-2 באוקטובר 1959. יוצרו 1,835,987 יחידות.
משנת 1965 שברולט הייתה החברה הראשונה ששיווקה רכב עם מנוע טורבו באופן סדרתי עם דגם הקורווייר.
מלבד בארצות הברית השברולט קורווייר הורכבה: בארגנטינה, מקסיקו, ונצואלה, שווייץ, בלגיה ודרום אפריקה.
דגם השברולט לייקווד בתצורת סטיישן אשר יוצר בין השנים 1961–1963 התבסס על ה"שברולט קורוויר".
השברולט קורווייר התחרתה בממדים ובמחיר עם: פורד פלקון, פלימות' ואליאנט, סטודיבייקר לארק.
גוף השברולט קורוויר דמה מאוד לגוף ה-N.S.U פרינץ 4 אבל היה הרבה יותר גדול.
השלדה ורכיבי המתלים של מכונית הספורט פיברפאב אוונג'ר GT דגם "GT-15" נלקחו מ"שברולט קורווייר".
מנוע אחורי, קירור אוויר, 6 צילינדר, 2,296 סמ"ק, המפיק 80 כ"ס, מפברואר 1964 תפוקת המנוע הוגדלה ל-95 כ"ס
בשנת 1960, מחיר הדגם הבסיסי בארצות הברית היה כ־2,000 דולר
טנדר 2 דלתות, 4 דלתות, 6 דלתות
תמסורת אוטומטית 2 מהירויות, פאורגלי'ש
מד מרחק הנסיעה – לאיפוס
שברולט שבט היא מכונית משפחתית קטנה שיוצרה על ידי חברת שברולט בשנים 1975–1987. יוצרו כ-2,800,000 יחידות.
שברולט , לעיתים נקראת שבי (Chevy), היא חטיבה ומותג המכוניות הנמכר ביותר של יצרנית הרכב האמריקנית ג'נרל מוטורס.
החברה נוסדה בשנת 1911, ומוזגה לתוך ג'נרל מוטורס בשנת 1917.
חברת ווקסהול מוטורס, שהיא חברת בת של חברת ג'נרל מוטורס ייצרה במקביל בבריטניה את דגם הווקסהול שבט.
שברולט שבט הושקה על ידי ג'נרל מוטורס ב-16 בספטמבר 1975 עם הדגם סדאן 2 דלתות.
דגם ה-3 דלתות הושק בשנת 1976. דגם הסדאן 4 דלתות הושק באפריל 1978. דגם 3 דלתות סטיישן הושג בברזיל בספטמבר 1980.
דגמי "שברולט שבט" יוצרו לפי פלטפורמה "GM T platform (1973)" , פלטפורמה משותפת לדגמים של ג'נרל מוטורס : אופל K 180, דגמי "Opel Kadett" , GMC שבט ו-"Isuzu Gemini" .
בשנה הראשונה לייצורה של השברולט שבט נמכרו 275,000 יחידות.
השברולט שבט יוצרה בארצות הברית, ברזיל, קולומביה, אקוודור, יפן וונצואלה.
בישראל שווקה השברולט שבט מסוף שנות השבעים של המאה העשרים על ידי חברת ליאו גולדברג בע"מ, בדגם 5 דלתות הצ'בק, בגרסת תמסורת אוטומטית בלבד.
3 דלתות סטיישן, (מרג'ו) (בברזיל בלבד - מספטמבר 1980)
מנוע דיזל (1,817 סמ"ק (בברזיל בלבד)
1979 - חגורות בטיחות אוטומטיות
שברולט שבי היא מכונית סלון בגרסאות 4 דלתות סדאן, ו-2 דלתות קופה, אשר יוצרה על ידי חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בארגנטינה בין השנים 1969–1978.
דגם ה"שברולט שבי" יוצר על ידי חברת הבת "General Motors de Argentina" של חברת ג'נרל מוטורס.
(יוצרו 20,341 יחידות בדגם סטנדרט, 8,747 יחידות בדגם סופר, ו-1,927 יחידות למוניות)
שברולט שבי 500 הוא טנדר קומפקטי, אשר יוצר על ידי חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בברזיל בין השנים 1983–1995.
שם הדגם "שברולט שבי 500" - המספר 500 מציין את משקל המטען המקסימלי - 500 ק"ג.
שברולט שבל היא מכונית משפחתית בינונית, המוגדרת כמכונית קומפקטית, אשר יוצרה על ידי חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בין השנים 1964–1978.
שברולט פארקווד היא מכונית סטיישן אשר יוצרה על ידי חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בין השנים 1959–1961.
שברולט קינגסווד היא מכונית סטיישן, בתצורות של 2 דלתות ו-4 דלתות, אשר יוצרה על ידי חטיבת המכוניות שברולט
2 דלתות (+ דלת אחורית הנפתחת לרוחב בחציה התחתון)
4 דלתות (+ דלת אחורית הנפתחת לרוחב בחציה התחתון)
6 נוסעים (בדגם 2 דלתות)
9 נוסעים, תוספת של 3 מושבים נפתחים בתא המטען הסגור האחורי (בדגם 4 דלתות)
שברולט קוואליר היא דגם משפחתי קטן שיוצר בין השנים 1982-2005 על ידי תאגיד ג'נרל מוטורס.
הקוואליר היה מיוצר לצד קדילאק סימארון, ביואיק סקיהוק, אולדסמוביל פירנצה ופונטיאק J2000 / 2000/ Sunbird.
הקוואליר החלפה על ידי הדגם "שברולט קובאלט".
הקוואליר החליף את השברולט מונזה בצפון אמריקה.
המונזה הייתה זמינה בגרסת 2 דלתות קופה,
הקאווליר הראשונה יצא למכירה בתחילת 1981 כמודל 1982, הייצור הראשוני היה בהיקף של פחות מ 1000 יחידות .
1983 Cavaliers הציע גרסה עם מערכת הזרקת דלק, ומנוע V6 הפך להיות זמין משנת 1985. במודלים משנת 1984 קיבל מתיחה קלה עם פנסים מרובע.
הגרסה הספורטיבית Z24 הוצגה בשנת 1986 בתצורות קופה ו hatchback.
הקאווליר עוצבה מחדש בשנת 1987 לשנת הדגם 1988. ייצור ההאצ'בק בן שלוש הדלתות הופסק, בעוד שהקופה, הסדאן, והסטיישן נמשכו.
הסדאן והסטיישן לא השתנו הרבה, ואילו החלק החיצוני של הקופה עוצב מחדש לחלוטין.
הקאווליר עוצבה ותוכננה מחדש לשנת הדגם 1995, עם מידות מורחבות ועיצוב אווירודינמי יותר, כשהיא לוקחת רמזים עיצוביים קלים מהדור הרביעי של שברולט קמארו.
חלק מרמזי הסטיילינג הבסיסיים נותרו עם זאת, כמו הסורג המשולב בפגוש, קו החגורה הטבול של הקופה, והפגושים בצבע פחם בחלק ממכוניות הדגם הבסיסיות.
אופציות קופה, סדאן ואביזרים להמרה הוצעו, אולם ייצור דגם הסטיישן הופסק.
למכונית הייתה גם גרסאות של גלגלי 15 ו-16 אינץ'.
בשנת 1997, הפך הקאווליר למכונית הנמכרת ביותר בין כל מותגי ג'נרל מוטורס.
החל משנת 1995 שווקה השברולט קוואליר מדור שלישי על ידי חברת יוניברסל מוטורס ישראל.
הקוואליר הצליחה בשוק המשפחתיות לאחר ששווקה כמכונית אמריקאית במחיר שאינו גבוה משמעותית ממשפחתיות איכותיות יפניות.
בשנת 1995 נמסרו 5,289 רכבים (הייתה המכונית ה-5 הנמכרת ביותר בישראל בשנה זו) וב-1996 נמסרו 3,905 רכבים (מקום 9 בשוק הרכב בישראל).
חלק מהרכבים שיובאו לישראל יוצרו בארצות הברית וחלקם במקסיקו.
שברולט פליטמסטר היא מכונית משפחתית גדולה, אשר יוצרה על ידי חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בין השנים 1946–1948.
בארצות הברית יוצרו 675,994 יחידות.
בקנדה ובאוסטרליה יוצרו 574,992 יחידות.
3 דלתות (2 דלתות צד, ודלת אחורית נפתחת לצד) - מסחרית
שברולט סדרה D היא מכונית משפחתית אשר יוצרה בגרסה נוספת: רודסטר, מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט אשר יוצרה בין השנים 1917–1918 (מודל 1918).
דגם ה -"שברולט סדרה D" הייתה המכונית הראשונה בעלת V8 צילינדרים אשר ייצרה "שברולט".
הדגם השני מבית "שברולט" שהורכב בו מנוע V8 צילינדרים יוצר בשנת 1955.
בשנת 1917 ג'נרל מוטורס רכשה את השליטה ב-"שברולט".
יוצרו יותר מ-400 יחידות מהן 194 יחידות יוצרו בקנדה.
סדאן (Touring) - 4 דלתות (גג מברזנט)
שברולט קונסטנטיה היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט אשר יוצרה בדרום אפריקה בין השנים 1969–1978 באמצעות חברת בת של ג'נרל מוטורס General Motors South Africa .
ב-3 סדרות הייצור: הורכבו בדגמי "שברולט קונסטנטיה" מנועי V8 צילינדרים 5.0 ליטר ו-6 צילינדרים 4.1 ליטר.
דגם ה"שברולט קונסטנטיה" התבסס על דגם ההולדן ברוהאם תצורת 4 דלתות, סדאן אשר יוצרה באוסטרליה
דגמי סדרת "AQ" התבססו על דגמי "Statesman HQ" שיוצרו באוסטרליה
דגמי סדרת "HJ" התבססו על דגמי "Statesman HJ" שיוצרו באוסטרליה
דגם 4.5 דלתות - סטיישן (דלת אחורית נפתחת בחלקה התחתון לאחר הורדת חלון הרוחב האחורי לתוך החלק האחורי של הדלת)
שברולט סדרה F היא מכונית משפחתית בסגנון "Touring car" מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט אשר יוצרה בשנת 1917.
בשנת 1917 ג'נרל מוטורס רכשה את השליטה ב"שברולט".
דגמי "שברולט סדרה F" יוצרו באוקלנד, קליפורניה.
שברולט קורסיקה היא מכונית משפחתית גדולה המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס אשר יוצרה בין השנים 1987–1996 בארצות הברית.
בין השנים 1987-1991 דגם ה"שברולט קורסיקה" יוצר בקנדה תחת השם "פונטיאק טמפסט" (דור רביעי).
"שברולט קורסיקה" שווקה בישראל (בתצורת סדאן, 4 דלתות).
שברולט סילברדו הוא טנדר גדול במגוון תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס אשר מיוצר בארצות הברית, קנדה ומקסיקו משנת 1998 ועד היום.
בשנת 1999 דגם "שברולט סילברדו" עלה לשלב הגמר בתחרות מכונית השנה בצפון אמריקה בדירוג "משאית השנה" בקטגוריית משאיות.
2 דלתות - קבינה בודדת.
2 דלתות - קבינה וחצי.
4 דלתות - קבינה כפולה.
4 דלתות - קבינה וחצי.
החל משנת 2023 שברולט תיצר את הסילברדו כרכב חשמלי
מכירות "שברולט סילברדו" בין השנים 1998-2018
שברולט ספין הוא מיניוואן קומפקטי, מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס אשר מיוצר משנת 2012 ועד היום בברזיל, ויוצר באינדונזיה בין פברואר 2013 ועד יוני 2015.
בברזיל מיוצר דגם "שברולט ספין" על ידי "General Motors do Brasil" (חברת בת של "ג'נרל מוטורס").
באינדונזיה יוצר דגם "שברולט ספין" על ידי "GM Autoworld Indonesia" (חברת בת של "ג'נרל מוטורס").
מנועים המתודלקים על ידי אתנול (ברזיל).
שברולט סיטיישן היא מכונית קומפקטית, המוגדרת כמכונית משפחתית, מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס אשר יוצרה בארצות הברית ובמקסיקו בין השנים 1979–1985 (משנת המודל 1980).
שברולט סלבריטי היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס אשר יוצרה בארצות הברית, קנדה, ארגנטינה, קולומביה, מקסיקו וונצואלה בין השנים 1981–1990 (משנת המודל 1982).
שברולט סדרה AK הייתה סדרת משאיות קלות וטנדרים מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של ג'נרל מוטורס אשר יוצרו בין השנים 1941–1947 בארצות הברית, קנדה, בריטניה, ארגנטינה, סין וקוריאה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ייצור הדגם נמשך, ובתאריכים בין ה-9 במרץ 1942 ועד 31 ביולי 1945 רק מחלקת המלחמה של ארצות הברית ("United States Department of War" ) יכולה הייתה לאשר את מכירת דגמי המשאית הקלה לשוק האזרחי, ולכן דגמים אילו היו נדירים בשוק האזרחי.
הדור הראשון של שברולט סטפ-וואן התבסס על "שברולט סדרה AK".
שברולט פליטליין היא סדרת מכוניות משפחתיות גדולות מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של ג'נרל מוטורס אשר יוצר בין השנים 1941-1942 ו-1946-1952.
6 נוסעים (דגמי סדאן), 5 נוסעים (דגמי קופה).
בשנת 1949 יוצרו 180,251 יחידות מדגמי "שברולט פליטליין דה לוקס", 4 דלתות, ו-130,323 יחידות מדגמי "שברולט פליטליין דה לוקס", 2 דלתות.
מחיר היחידה בשנת 1941 עמד על 877 דולר.
שברולט קולורדו הוא טנדר המיוצר במספר תצורות מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של ג'נרל מוטורס אשר מיוצר בארצות הברית, ברזיל ותאילנד.
בארצות הברית יוצר "שברולט קולורדו בין השנים 2003–2012 (שנת דגם 2004), ומיוצר משנת 2014 ועד היום.
בתאילנד מיוצר "שברולט קולורדו" משנת 2004 ועד היום.
בברזיל מיוצר "שברולט קולורדו" משנת 2012 ועד היום.
בשנת 2015 דגם "שברולט קולורדו" עלה לשלב הגמר בתחרות מכונית השנה בצפון אמריקה בדירוג "משאית השנה" בקטגוריית משאיות.
דור שני (2012 ועד היום, בארצות הברית משנת הדגם 2015 ועד היום).
קבינה יחידה - 2 דלתות (תצורה: "regular cab").
קבינה כפולה - 4 דלתות (2 תצורות: "crew-cab", "extended cab").
שברולט סדרה AE אינדיפנדנס היא מכונית שיוצרה במספר תצורות בסגנון Touring car מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית אשר יוצרו בשנת 1931 בארצות הברית, קנדה, יפן, איחוד דרום אפריקה, ארגנטינה ובלגיה.
יוצרו 23,077 יחידות בתצורת 2 דלתות קבריולה.
מחיר היחידה בשנת 1928 בארצות הברית עמד על 495–715 דולר (בהתאם לדגם).
בארצות הברית דגמי "שברולט סדרה AE אינדיפנדנס" יוצרו ב-5 מפעלים: במפעל "שברולט" "Oakland Assembly" באוקלנד בקליפורניה, במפעל "North Tarrytown Assembly" "Tarrytown, New York" במחוז וסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק, במפעל "Flint Truck Assembly" בפלינט, מישיגן, במפעל "Norwood Assembly" ב"Norwood, Ohio" באוהיו, ובמפעל "St.
רודסטר קבריולה - 2 נוסעים (דגם "רודסטר ספורט").
שברולט סדרה AD יוניברסל היא מכונית משפחתית, מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית אשר יוצרה בשנת 1930 בארצות הברית, קנדה, איחוד דרום אפריקה, ארגנטינה ובלגיה.
מחיר היחידה נע בין 495–685 דולר (שנת 1930, ארצות הברית בהתאם לדגם).
קופה - 2 דלתות, 2+2 נוסעים, "רומבל סיט" (2 נוסעים מאחור ממוקמים בספסל שנשלף מתא המטען).
שברולט סדרה BA קונפדרט היא מכונית משפחתית שבנוסף יוצרה במספר תצורות ספורטיביות, מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית אשר יוצרו בשנת 1931 בארצות הברית, קנדה, יפן, איחוד דרום אפריקה, ארגנטינה ובלגיה.
פירוש שם הדגם "קונפדרט" מאנגלית - קונפדרציה.
מחיר היחידה נע בין 445–640 דולר (שנת 1932, בארצות הברית, בהתאם לדגם).
קבריולה - 2+2 נוסעים, "רומבל סיט" (2 נוסעים ממוקמים בספסל האחורי שנשלף מתא המטען).
קופה - 2+2 נוסעים (2 נוסעים ממוקמים בספסל האחורי שנשלף מתא המטען).
שברולט סטנדרט היא מכונית משפחתית בסגנון טורפדו שבנוסף יוצרה במספר תצורות ספורטיביות, מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית אשר יוצרה בין השנים 1933–1936 בארצות הברית, קנדה, יפן, איחוד דרום אפריקה, ארגנטינה ובלגיה.
"Standard Serie DC", יוצר בשנת 1934, יוצרו 98959 יחידות.
מחיר דגם "שברולט סטנדרט מרקורי" שנת 1933 נע בין 445–475 דולר ליחידה (בארצות הברית).
בשנות ה-30 של המאה ה-20 דגמי "שברולט סטנדרט" סדאן שירתו כניידות משטרה.
קופה 2+2 נוסעים, "רומבל סיט" (2 נוסעים מאחור ממוקמים בספסל שנשלף מתא המטען).
קבריולה - 2 דלתות (סדרה "Standard Serie FC" בשנת 1936)
שברולט סדרה H היא מכונית משפחתית שיוצרה בסגנון "Touring car" , ובסגנון ספורטיבי רודסטר, מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט אשר יוצרה בין השנים 1914–1916 בארצות הברית.
קבריולה (Touring) - 4 דלתות, 5 נוסעים בסגנון טורפדו .
"H-2", קרוי גם "Chevrolet Royal Mail Roadster", יוצר בין השנים 1914–1915, דגם רודסטר.
"H-3", קרוי גם "Chevrolet Amesbury Special", יוצר בשנת 1915, דגם רודסטר 3 מושבים.
"H-4", קרוי גם "Chevrolet Baby Grand Touring", יוצר בין השנים 1914–1916., דגם 4 דלתות
מחיר היחידה לדגם רודסטר עמד על 750 דולר (שנת 1914, ארצות הברית).
מחיר היחידה לדגם "Touring" עמד על 875 דולר (שנת 1914, ארצות הברית).
בשנת 1915 יוצרו 12,605 יחידות מהדגמים השונים של הסדרה.
שברולט סדרה FA היא מכונית משפחתית בסגנון "Touring car" מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, אשר יוצרה בין השנים 1917–1918 בארצות הברית.
סדאן (Touring) - 4 דלתות (הדגם הסגור היה קרוי "כל העונה").
מנוע קדמי - 4 צילינדרים גוש ברזל יצוק.
מחיר היחידה עמד על 1,475 דולר (ארצות הברית, שנת 1917, דגם סדאן 2 דלתות).
מחיר היחידה עמד על 875 דולר (ארצות הברית, שנת 1917, דגם "touring").
שברולט קוסוורת' וגה היא מכונית קופה, 3 דלתות הצ'בק מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט של יצרנית הרכב האמריקנית ג'נרל מוטורס אשר יוצרה בין השנים 1975 – 1976 בארצות הברית.
מנוע קדמי - 2.0 ליטר תוכנן על ידי חברת הנדסת הרכב הבריטית "Cosworth" , מנוע מסוג "Twin-Cam" עם בלוק צילינדרים מסגסוגת אלומיניום יצוק וסגסוגת אלומיניום מסוג 356. לכל גל זיזים יש חמישה מיסבים.
המוטות, משאבת המים והמאוורר מונעים על ידי חגורת גומי ניאופרן מחוזקת כבל עשוי מפיברגלס בדומה למנוע 2,294 סמ"ק שהורכב בדגם שברולט וגה.
שברולט סופריור היו מספר סדרות של מכוניות במספר תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, אשר יוצרו בין השנים 1923–1926 בארצות הברית ובקנדה.
בקנדה דגמי "שברולט סופריור" יוצרו על ידי General Motors of Canada Company , חברת בת של "ג'נרל מוטורס".
טורינג ("Touring" ) - מכוניות קבריולה, 4 דלתות.
דגמי "שברולט סופריור" יוצרו בארצות הברית ובקנדה.
סדרות "שברולט סופריור" לסוגיו נבנו על בסיס פלטפורמה של ג'נרל מוטורס מסוג "GM A platform" .
מחיר דגם רודסטר (Superior Roadster) בשנת 1926 עמד על 510 דולר, מחיר דגם סדאן 4 דלתות עמד על 825 דולר, ומחירי טנדרים נעו בין 425–525 דולר (בארצות הברית).
סדרות "שברולט סופקיור" יוצרו והורכבו במספר מפעלים של "שברולט" וחברת האם "ג'נרל מוטורס" ברחבי ארצות הברית:
במדינת קליפורניה, בעיר אוקלנד במפעל "שברולט" "Oakland Assembly" .
במדינת ניו יורק במחוז וסטצ'סטר בעיירה "Tarrytown, New York" במפעל "שברולט" "North Tarrytown Assembly" .
במדינת אוהיו בעיירה "Norwood" במפעל "ג'נרל מוטורס" "Norwood Assembly" .
במדינת מישיגן בעיר פלינט במפעל "ג'נרל מוטורס" "Flint Truck Assembly" .
במדינת מיזורי בעיר סנט לואיס במפעל "ג'נרל מוטורס" שבנה טנדרים ומשאיות עבור GMC ו"שברולט" "St.
במדינת טקסס בעיר ארלינגטון במפעל "ג'נרל מוטורס" "Arlington Assembly" .
בפרובינציה אונטריו, בעיר "Oshawa" במפעל בבעלות "General Motors of Canada Company" (חברת בת של "ג'נרל מוטורס") מפעל "Oshawa Truck Assembly" .
שברולט קמארו הדור השישי היא מכונית ספורט במרכב קופה, שמיוצרת על ידי שברולט משנת 2015. היא הדור השישי של מכונית הספורט שברולט קמארו.
הקמארו דור שישי נמכר באירופה עד ל-31 באוגוסט 2019, שאז הותקנו תקנות פליטה חדשות באירופה ובכך הסתיימו המכירות של הקמארו דור שישי שלא יכלה לעמוד בהם.
הדור השישי משווק עם שני מנועי בנזין.
מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק 275 כ"ס ב-5,600 סל"ד, הוא זמין בגימורי 1LS, 1LT ו-2LT.
מנוע בנזין V6 צילינדרים בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק 335 כ"ס ב-6,800 סל"ד.
גרסת ה-SS (סופר-ספורט) כוללת מנוע בנזין V8 צילנדרים בנפח 6.2 ליטר טורבו המספק כ-455 כוחות סוס.
היא בעלת מתלים מיוחדים שמספקים למכונית יציבות בכביש גם במצבי הספורט, הצמיגים של ה-ZL1 יוצרו במיוחד בשביל הדגם, ומספקים יציבות רבה בכל רגע שהצמיג יותר ויותר מתחמם.
הבלמם מחברת ברמבו כוללים דיסק מאוורר עם קליפר 6 בוכנות מלפנים ו-4 בוכנות מאחור.
היא כוללת מנוע בנזין V8 צילנדרים בנפח 6.2 ליטר עם מגדש על המספק 650 כוחות סוס ב-6,400 סיבובים לדקה.
היא מאיצה מ-0 עד 100 קמ"ש בתוך 3.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 322 קמ"ש.
בשימוש מלא במצב ספורט צריכת הדלק המשולבת עומדת על 3.8 ק"מ לליטר, אך בנסיעה ללא מצב ספורט הנתון עולה לסביבות ה-10 ק"מ לליטר.
ג'נרל מוטורס מייצרת גרסה משלה במפעל שלה ברומולוס, מישיגן.
גרסת ה-ZL1 1LE שונה קצת בצורה, המשקל הופחת ב-27 ק"ג לעומת ה-ZL1 הסטנדרטי והיא מכוונת למסלול.
שברולט קמארו דור החמישי היא מכונית פוני, שיוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברה בת של ג'נרל מוטורס בין השנים 2010 ל-2015.
ב-2010 חשפה שברולט את מכונית הקונספט קמארו SSX.
ה-SSX היא גרסה של הקמארו SS שהומרה למכונית מסלול סגור.
היא נבנתה כדי להדגים רכיבי ביצועים חדשים.
ZL1, שנחשפה ב-2011 בשיקגו, היא גרסה בעלת הביצועים הגבוהים של הקמארו SS.
לפחות 30% מהחלקים ב-ZL1 הם בלעדיים למודל.
המכונית כוללת מנוע 6,162 סמ"ק מנוע LSA V8 עם מגדש על בנפח של 1.9 ליטר.
הכוח מועבר לגלגלים האחוריים באמצעות תיבת שישה הילוכים ידנית או אוטומטית.
לקמארו RS נוספו גלגלים בגודל 20 אינץ'.
לקמארו RS יש תפוקה של 426 כ"ס כאשר היא מצוידת בתיבת שישה הילוכים ידנית, שהצטמצמו ל-400 כ"ס כאשר המכונית הייתה מצוידת בשישה הילוכים אוטומטיים.
שברולט קמארו הדור הרביעי היא מכונית פוני, שיוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית שברולט בין השנים 1993–2002.
גרסאות שברולט קמארו מהדור הרביעי
100 מכוניות הוקצו לשוק האמריקאי בעוד 6 מכוניות נמכרו לקונים קנדיים.
השניים הנותרים היו אבות טיפוס.
ה- קמארו LT4 היה הקמארו המהיר ביותר שנבנה במפעל, וגם היקר ביותר שנמקר ב-40,000 דולר.
דגם Z28 הוא בעל הביצועים הגבוהים של הקמארו אשר כולל מנוע LT1 V8 בעל הספק של 275 כ"ס.
1994 יצא עם שיפור בתיבת ההילוכים ובהאצה מ-0 ל-100.
1996 יצא עם שיפורים קטנים בגלגלים ובגודלם.
1997 יצא עם שינוי בצורה ובפנים.
1998 יצא עם מתיחת פנים, מנוע חדש והספק גדול יותר.
1999 יצא עם שיפור קטן במשקל ובצבעים.
2000 יצא עם מנוע חדש וגלגלים חדשים וגדולים יותר.
2001 יצא עם שיפור בהגדלת ההספק.
שברולט קמארו הדור השלישי היא מכונית פוני אמריקאית, אשר הוצגה בשנת 1982 על ידי שברולט.
קמארו RS, שיוצגה בדור השני, כללה אפשרות לגג נפתח ומנוע חדיש בעל 190 כ"ס.
יוצגה ביחד עם החבילה IROC-Z שהייתה ספורטיבית ומהירה יותר.
1983 מנועים חדשים וכוח סוס מוגבר.
1984 שינוי קטן בצורה של הקמארו Z28.
1985 הוצגה גרסת ה- IROC-Z עם מנוע חדש והספק מוגבר.
1987 מנוע חדש ומהירות גבוהה יותר והפסקת היצור של הקמארו RS.
1988 הפסקת היצור של הקמארו Z28.
1989 החזרת היצור של הקמארו RS.
1990 שיפור המנועים והפסקת היצור של הקמארו IROC-Z.
1991 מתיחת פנים, החזרת היצור של הקמארו Z28, מנועים חדשים הספק גבוה יותר ומהירות גבוהה יותר.
שברולט קמארו הדור השני היא מכונית פוני אמריקאית, שיוצרה על ידי שברולט בין השנים 1970 ל-1981.
המודלים היו ממש דומים חוץ מה-SS שהיה שונה מהם.
הגיע עם מנוע V8 3.8 L שמספק כ-350 כ"ס ובהמשך עם מנוע אחר.
הגיע עם מנוע V8 3.8 L שמספק כ-350 כ"ס ובהמשך עלה הכוח סוס בקצת.
הגיע עם מנוע V8 3.8 L שמספק כ-350 כ"ס ובהמשך עם מנוע V8, שונה בצורה מהמודלים האחרים.
1972- עצירת היצור למשך 174 יום עקב תקלות.
1981- הוספת בקרת מחשב למנוע וסיום יצור.
שברולט קמארו הדור הראשון היא מכונית פוני אמריקאית, שיוצרה על ידי שברולט בין השנים 1967–1969.
הגיע עם מנוע cu in L26 I6 ופנסים קדמיים מוסתרים.
הגיע עם מנוע משודרג V8s.
יצא עם שדרוג של המנוע V8s.
הוא כולל מנוע V8 משופר.
היחידות שהופקו בכל שנות הייצור של הדור הראשון: 699,138 יחידות מכל הדגמים.
גרסה משופרת של ה-V8s, שמספק כ־436 כ"ס.
שברולט קורבט C8 היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי שברולט משנת 2020. היא הוצגה ביולי 2019. היא הדור השמיני של מכונית הספורט שברולט קורבט.
זאת הפעם הראשונה שהקורבט כוללת מנוע מרכזי בהנעה אחורית.
העיצוב מסוקר על ידי עיתונאי רכב בעולם כמטוס קרב, כי העיצוב החיצוני והפנימי שלה מזכיר את מטוסי הקרב האמריקאים F-35 ו-F-22. בפנים המכונית האווירה של מטוס קרב, הנהג מוכף במסכי וכפתורי שליטה רבים וכמין מחיצה הנמצאת בין הנהג לנוסע שלידו, מעניקה אווירה של תא טייס.
לוח המחוונים הוא דיגיטלי ובקוטר 12.0 אינץ'.
היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 6.2 ליטרים המספק כ-495 כוחות סוס ב-6,450 סיבובים לדקה ומומנט מרבי של 65 קילוגרמים ב-5,150 סיבובים לדקה.
היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.9 שניות.
היא תיוצר גם בגרסת גג נפתח.
ייצור ה-C8 החל בפברואר 2020. עד אפריל 2020 בנתה שברולט פחות מ-2,700 יחידות.
ביולי 2020 החל הייצור של הגרסת הספיידר (גג נפתח).
ב-8 באוקטובר 2020 הופסק הייצור למשך 11 יום עקב חוסר בחלקים, ב-19 באוקטובר חודש הייצור.
בינואר 2021 הופסק הייצור עד ה-16 בפברואר, אך שברולט האריכה את הפסקת הייצור עד ל-25 בפברואר, לאחר מכן האריכה את הפסקת הייצור שוב עד ל-1 ביוני.
ב-19 ביוני הכריזה החברה כי היא לא עומדת בקצב הייצור וכי יש יותר הזמנות ממה שהם מייצרים.
+להלן נתוני המכירות בארצות הבריתשנהארצות הברית202021,626
שברולט קורבט C7 היא הדור השביעי של הקורבט שיוצרה בשנת 2014–2019.
מנהלג'נרל מוטורס החלו לתכנן את הקורבט של הדור הבא (C7) בשנת 2007. המכונית תוכננה במקור לשנת דגם 2011, אך עוכבה.
המעצב החיצוני הראשי של הקורבט C7 היה Hwasup Lee, שצוותו השלים את העיצוב בין השנים 2010–2011. מנהל העיצוב של ה-C7 היה קירק בניון והתכנון אושר על ידי מנהל התכנון של החטיבה, טום פיטרס, בשנת 2011.
הקורבט לשנת 2014 הושק ביום ראשון, 13 בינואר 2013, בתערוכת הרכב של דטרויט.
שברולט הציגה גם את לוגו הדגלים המצולבים החדש של הקורבט.
מנוע ה-LT1 V8 החדש של ה-C7 מפתח , שיכול להאיץ את המכונית מ-0–100 קמ"ש תוך 3.8 שניות.
חודש לאחר יציאת הקורבט הראשונה בשנת 2014, 485 כלי רכב נמכרו.
הקורבט משנת 2014 כולל מכסה מנוע מסיבי פחמן וגג נשלף.
ה-C7 משתמש ב-Airgel, חומר שפותח על ידי נאס"א, כדי למנוע את החום.
למרות השימוש המוגבר באלומיניום ובחומרים קלים אחרים, המשקל הכולל של המכונית נותר זהה לזה של הדור הקודם (C6).
ה-C7 קורבט מציעה תיבת הילוכים ידנית בת שבע מהירויות מתוצרת Tremec.