tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האחים דאפר הוסיפו כי הפרק האחרון יציג לצופים את המחצית השנייה של "זיכרון הליבה" מתוך "פרק 6: הבריחה מקאמזוטס", ויחשוף מה אירע להנרי קריל הצעיר במנהרה שבמכרה.
הפרק נכתב ובוים בידי האחים דאפר, וציין את קרדיט הכתיבה העשרים שלהם בסדרה.
האחים דאפר ציינו כי רעיונות אחדים שלא נעשה בהם שימוש, ואשר פותחו במקור עבור העונה השנייה, שולבו לאורך קווי העלילה של העונה החמישית והאחרונה.
לדבריהם, השפעת מגפת הקורונה אפשרה להם לשרטט באופן מלא את מבנה העונה האחרונה עוד בטרם החלו צילומי העונה הרביעית.
לאחר שידור העונה הרביעית, יכלו היוצרים לבצע התאמות מסוימות בהתאם למשוב שהתקבל, ובייחוד בפרק הסיום, אף שציינו כי מרבית הרעיון המקורי שהוצג לנטפליקס נותר ללא שינוי.
שון לוי סיפר כי האחים דאפר הציגו בפניו ובפני חברים נוספים בצוות ההפקה את קווי העלילה של העונה ואת סיומה כבר בשנת 2023, תוך שימוש בדיורמה שהמחישה את המיתולוגיה של העולם ההפוך ואת כוונתם לסיים את הסדרה באופן רגשי.
לקראת פרק הסיום, העונה החמישית חשפה את האמת על העולם ההפוך וסגרה קשתות עלילתיות מרכזיות של דמויות רבות, כהכנה לעימות הסופי עם וקנה.
כמו כן, האחים דאפר הוסיפו כי השיחות בין אילבן להופר לאורך הפרק משקפות נושאים אלה של התבגרות, ובהם ההבנה כי חלק מתהליך ההתבגרות הוא עזיבת ההורים וקבלת החלטות עצמאיות.
לדבריהם, הופר נדרש לבסוף להשלים עם כך שאילבן היא אדם עצמאי, ולשחרר את תחושת האשמה שלו סביב מותה של בתו.
עוד ציינו כי נאום המצטיין של דסטין הושפע ממותו של אדי, וציינו כי דסטין מבצע רבים מן הדברים שאדי סיפר לו כי קיווה לעשות בטקס סיום לימודיו שלו לפני מותו.
לדבריהם, הנאום מסכם אחד מן הנושאים המרכזיים של הסדרה, באומרם:
נואה שנאפ חשף כי ביקש מן האחים דאפר לכתוב את הסצנה בין ויל למייק, שבה מייק מאשר מחדש את חברותם.
לדבריו, היה חשוב לכלול סצנה זו לאחר יציאתו מהארון של ויל בפרק הקודם, על מנת להעניק למערכת היחסים ביניהם תחושת סגירה.
שנאפ התייחס בחיוב גם לסיומו של ויל, וכינה אותו "מושלם".
הוא הוסיף כי הסיום משדר תקווה, ומראה מה העתיד עשוי להציע לדמות מסוג זה – דמות שהוא עצמו מזדהה עמה, לפחות בהיבט של זהות מינית.
לדבריו, היה זה סיפוק לראות את ויל זוכה לסיום חיובי ולהבנה כי רגשותיו לא נסובו סביב מייק עצמו, אלא סביב מציאת האדם הנכון עבורו, ובינתיים – ללמוד לאהוב את עצמו.
סיפור הרקע וגורלו של וקנה
באשר לסיפור הרקע ולסופו של וקנה, הסבירו האחים דאפר כי שקלו בקצרה אפשרות שבה יפנה עורף למצליף המוחות.
עם זאת, לאחר דיונים עם יתר צוות הכותבים ועם השחקן ג'יימי קמפבל באוור, הגיעו למסקנה כי הדמות הרחיקה לכת מכדי לחזור בה ממעשיה.
לדבריהם, הדרך היחידה של וקנה להצדיק את מעשיו היא להאמין כי בחר בהם במודע ולהוסיף לדבוק בהם, גם לאחר שהוא מזועזע מחשיפת זיכרונות מעברו.
הם בחרו להשאיר לצופים את הפרשנות בשאלה האם מצליף המוחות שלט בהנרי קריל מלכתחילה, או שמא הנרי הצעיר בחר לאמץ את הרוע מרצונו, וציינו כי מבחינתם אין לכך חשיבות, שכן בסופו של דבר הוא בוחר לעמוד לצד הישות.
היוצרים ציינו כי הרגישו שג'ויס חייבת להיות זו שמנחיתה את המכה האחרונה על וקנה, אף שנשקלו דמויות נוספות.
לדבריהם, ג'ויס הייתה כבר בעונה הראשונה הדמות הראשונה שפעלה מתוך אמונה שמשהו חריג מתרחש, והאהבה העזה שלה – לא רק כלפי ויל אלא כלפי משפחתה והסובבים אותה – מהווה מעין כוח-על בפני עצמו.
משום כך סברו שאם מישהו אמור להביס את האויב הסופי, זו חייבת להיות ג'ויס.
באשר לגורלה העמום של אילבן, ציין מאט דאפר כי קיימות שתי דרכים אפשריות לפרש את גורלה: דרך אחת קודרת ופסימית, ודרך אחרת אופטימית ומלאת תקווה.
לדבריו, מייק מייצג את האופטימיות שבחבורה, והוא בוחר להאמין בגרסה מלאת-התקווה.
רוס דאפר הוסיף כי לא הייתה גרסה של הסיפור שבה אילבן נותרת עם החבורה בסיום, וכי בעיניהם היה הכרח שאילבן תלך לדרכה, כדי לאפשר לסיפור ולדמויות האחרות להתקדם.
לדבריו, הם ראו בכך יופי בכך שהדמויות ממשיכות להאמין בסיום טוב יותר, גם מבלי לקבל תשובה חד-משמעית לגבי אמיתותו, וכי אמונה זו משקפת באופן מוצלח יותר את תחושת הסגירה של המסע ואת המעבר מדמות של ילדים לדמויות בוגרות.
באשר לגורלה של הדמות, מילי בובי בראון ציינה כי בעיניה הסיום היה "יפה ומטהר", וכי אילבן זוכה "למצוא את קולה ולקבל החלטה".
היא אישרה כי להבנתה אילבן אכן הקריבה את עצמה, והוסיפה: עם זאת, הביעה חיבה גם לסיום החלופי שהוצע על־ידי מייק, וציינה כי היא "די אוהבת את הסיום הזה", שכן הוא מרמז על מטרה עמוקה יותר לכוחותיה של קאלי.
צוות ההפקה הצליח לתכנן את לוח הזמנים של צילומי פרק הסיום כך שיום הצילום האחרון של כל שחקן היה גם יום הצילום של סצנתו האחרונה בסדרה.
ג'ו קירי סיפר כי לאחר שנה של צילומים הורגשה בקרב המשתתפים תחושת עייפות מסוימת, אך תיאר את החומר שצולם כ"יוצא מן הכלל".
חלק מן השחקנים, ובהם נל פישר, צילמו סצנות מפרק הסיום עוד לפני קריאת התסריט המלאה.
בעת צילומי פרק הסיום, ציינו האחים דאפר כי אחת ממטרותיהם המרכזיות הייתה "להבטיח שלכל דמות יהיה תפקיד ברור ומוגדר", וכי כולן יתרמו להבסת וקנה באופן "משמעותי".
הסצנות המתרחשות בתהום צולמו בסט מחצבה שנבנה באטלנטה, והתבסס על סריקות ותצלומים של קניון מוגן בניו מקסיקו.
הצוות השתמש באייפד שעליו הוצגה גרסה דיגיטלית של מצליף המוחות, שעוצבה בידי חברת "Wētā FX", במטרה לסייע לשחקנים ולאנשי הצוות לדמיין את זירת הקרב ולמסגר את הצילומים.
בניית הסט של פנים מאורתו של וקנה ארכה כחמישה חודשים, ונעשה שימוש נרחב בעבודת חבלים כדי לאפשר למילי בובי בראון ולג'יימי קמפבל באוור לנוע במרחב הסט במהלך העימות הסופי ביניהם באופן שנראה אמין.
האחים דאפר הסבירו כי השוט האחרון, המתאר את מייק סוגר את דלת המרתף, נועד לשמש כסיום מוחלט "לתקופה ארוכה מאוד".
לדבריהם, הרצף שבו חברי החבורה יוצאים מן המרתף בזה אחר זה מסמל את עזיבתם את הילדות מאחור.
הם סברו כי משחק "מבוכים ודרקונים" אחרון משלים מעגל נרטיבי, תוך אזכור מכוון לפתיחת הפרק הראשון של הסדרה, ואף ניסו במודע לחקות את זוויות הצילום מאותו פרק.
מאט דאפר שיבח את משחקו של פין וולפהארד, וציין כי ניתן לראות כיצד הדמות חווה אבל ועצב ממשיים על הפרידה מן העבר, בטרם מגיעה ל"אושר מריר-מתוק" למראה הולי וחבריה – רגע שהיוצרים ראו כהעברת הלפיד לדור הבא של הילדים.
האחים דאפר שוחחו עם כל אחד מן השחקנים בעת קביעת סיומן של הדמויות, ולבסוף חשו כי כולן ממשיכות "במסעות שבהם החלו" בעונה החמישית, והעידו כי צוות השחקנים היה "מרוצה" מן האופן שבו נחתמו קשתות הדמויות.
נואה שנאפ תיאר את צילומי הסצנות האחרונות כטעונים-רגשית, והודה כי התקשה להשלים את הצילום בשל כך.
לדבריו, לאחר סיום הסצנה הוא, וולפהארד, גאטן מטראצו, קיילב מקלאפלין וסיידי סינק התחבקו בדממה לבדם על הסט, בטרם הצטרפו לחגיגות סיום הצילומים עם שאר צוות השחקנים וההפקה.
שנאפ חשף כי חמשתם ישנו על הסט באותו לילה, ותיאר את החוויה כ"דרך מושלמת לסיים" את תקופתם בסדרה.
בפרק משולבים השירים "Sh-Boom" מאת The Chords, "When Doves Cry" ו-"Purple Rain" מאת פרינס, "Landslide" מאת פליטווד מק, "Here Comes Your Man" מאת פיקסיז, "The Trooper" מאת איירון מיידן, "Sweet Jane" בביצוע קאובוי ג'נקינז, ו-"Heroes" מאת דייוויד בואי.
נוסף על כך, במהלך סצנת האירוסין של הופר וג'ויס מושמע גרסת כיסוי לשיר "At Last", שהתפרסם בביצועה של אטה ג'יימס.
לקראת יציאת הפרק, רמזו האחים דאפר כי יופיע בו שיר "שמעולם לא הושמע קודם לכן בסדרת טלוויזיה".
בהמשך נחשף כי מדובר בשירים "When Doves Cry" ו־"Purple Rain".
בהתייחס לבחירה זו, הסביר רוס דאפר כי "ברגע שהגענו לרעיון שהתקליט יהיה הטריגר להפעלת הפצצה, ידענו שאנחנו צריכים רגע מוזיקלי אפי במיוחד, ועלו הרבה רעיונות.
קשה לחשוב על משהו אפי יותר מפרינס".
לדבריהם, עזבונו של פרינס ממעט לאשר רישוי של יצירותיו, ונמסר להם כי הסיכוי לקבל אישור לשימוש בשירים נחשב ל"קלוש מאוד".
האחים דאפר ציינו כי חשו ש-"Purple Rain" יסכם באופן מיטבי את הרגש של הרגע, וזקפו את הצלחת השימוש בשיר "Running Up That Hill" של קייט בוש בעונה הרביעית כסיבה המרכזית שאפשרה את קבלת הזכויות לשיריו של פרינס.
עוד ציינו האחים דאפר כי הרעיון להשתמש בשיר "Heroes" של דייוויד בואי לכתוביות הסיום היה של ג'ו קירי, שסבר כי מדובר בסיום הולם לסדרה.
גרסת כיסוי לשיר, בביצוע פיטר גבריאל, שימשה בעונות קודמות של הסדרה.
לאחר שידור הפרק נרשמה עלייה חדה בהאזנות לקטלוג של פרינס בפלטפורמת ההזרמה "ספוטיפיי", ובייחוד לשני השירים שהופיעו בפרק.
מספר ההאזנות ל־"When Doves Cry" עלה ב־200%, ואילו ההאזנות ל־"Purple Rain" עלו ב־243%.
סך ההאזנות לקטלוג כולו רשם עלייה של 190%.
השיר "Heroes" מאת דייוויד בואי רשם אף הוא עלייה חדה בהאזנות בעקבות שידור הפרק, עם גידול מוערך של פי 3.6–5 במספר ההשמעות בפלטפורמות ההזרמה.
נל פישר, המגלמת את הולי וילר, נכללה בפרק זה בקרדיטים של צוות השחקנים הראשי, לאחר שבעבר הופיעה בקרדיטים תחת ההגדרה "Also Starring" בפרקי העונה הקודמים.
בפרק משולבים קטעי ארכיון מעונות קודמות בהשתתפות מת'יו מודין, שאנון פרסר, שון אסטין וג'וזף קווין, בדמויותיהם של ד"ר מרטין ברנר, ברב הולנד, בוב ניובי ואדי מנסון.
העונה החמישית של "דברים מוזרים" הופצה בשלושה חלקים: הכרך הראשון, הכולל ארבעה פרקים, יצא ב-26 בנובמבר; הכרך השני, שכלל שלושה פרקים, יצא ב-25 בדצמבר.
פרק הסיום הוקרן ב-620 בתי קולנוע, עם מכירה מוקדמת של 1.1 מיליון כרטיסים, שנמכרו כשוברי מזנון ולא ככרטיסי כניסה רגילים, עקב סוגיות הקשורות לחוזי התמלוגים של צוות השחקנים.
ההפצה הקולנועית הניבה הכנסות של למעלה מ-25 מיליון דולר ממכירת מזון ומשקאות.
הפרק זכה ברובו לביקורות חיוביות מצד מבקרי הטלוויזיה, אשר שיבחו את המשחק, המשקל הרגשי של העלילה והסגירה שניתנה לדמויות הסדרה.
פול טאסי מ"פורבס" סבר כי פרק הסיום עמד בציפיות, וקבע כי הוא "הצליח לקחת את כל ההיבטים הבעייתיים של העונה החמישית – אקספוזיציה מסורבלת, מיתולוגיה מכבידה וצוות דמויות מנופח – ולארוג אותם יחד לכדי משהו גדול ובלתי נשכח".
לדבריו, אף שלא היו בפרק הפתעות רבות, לא היה בכך חיסרון, והוא שיבח במיוחד את סצנת האפילוג, שלדבריו הייתה הרגע שפגע רגשית בעוצמה הרבה ביותר.
בהתייחסו לסיומים של הדמויות כתב כי "ההחלטות שהתקבלו נראו כנכונות", ושיבח את העובדה שהנרי לא זכה לגאולה ונהרג, וכן את סיומה העמום של אילבן, שלדבריו היה "פחות נדוש מאשר רכיבה אל השקיעה עם מייק".
בביקורת בת ארבעה כוכבים כתב אד פאוור מ"הדיילי טלגרף" כי "הפרק יכול היה בקלות להפוך לעוד סיום מאכזב לסדרה אהובה, אך לאורך שעתיים הוא הציג את רגשותיו ללא סינון", וסיכם כי מדובר ב"פרידה גדולה ודומעת שמצדיקה את ההייפ".
הוא שיבח במיוחד את האפילוג, שלדבריו העניק לדמויות "סגירה אמיתית ונוגעת ללב".
טארה בנט מ-"IGN" השוותה את פרק הסיום לסרט "שר הטבעות: שיבת המלך" משנת 2003, תיארה אותו כ"חגיגה לעיניים ולאוזניים", וכינתה את סצנות הפעולה במחצית הראשונה של הפרק "מותחות ואפקטיביות".
היא הגדירה את נאומו של הופר בפני אילבן כ"מרגש", ושיבחה את הבחירות המוזיקליות, את איחוד ילדי משפחת וילר ואת העובדה שג'ויס היא שמנחיתה את מכת המוות הסופית על וקנה.
בנט סברה כי האחים דאפר "עשו צדק מלא עם צוות השחקנים כולו", והביעה שביעות רצון מכך ש"לא אימצו את שיטת מרחץ הדמים האופיינית לפרקי סיום של סדרות, שבה דמויות רבות חייבות למות כדי לעורר רגש אצל הקהל".
לדבריה, הם "נותרו נאמנים למה שעמד בלב הסדרה – הדמויות והקשרים העמוקים שנרקמו ביניהן לאורך חמש עונות".
כמו כן, היא שיבחה את הופעתו של ג'יימי קמפבל באוור כהנרי כ"מופתית", ואת משחקו של פין וולפהארד כ"שובר-לב" ו"מר-מתוק".
לעומת זאת, בביקורת מעורבת העניק אלכס זלבּן מ-"" לפרק שלושה וחצי כוכבים.
הוא כתב כי לא הייתה דרך שבה הפרק' יספק את כולם, וציין כי אורכו – למעלה משעתיים – הוביל לכך שהפרק "מנסה לפגוע בכל נקודה אפשרית כדי לרצות את כולם, ובכך מציג הן את הטוב והן את הרע שבהוקינס".
הוא ביקר את מחציתו הראשונה של הפרק, שלדבריו הייתה "כאוטית ומצולמת ברשלנות, רצינית עד כדי כבדות, והופכת את הדמויות לגיבורי פעולה הרחוקים מאוד מילדי הוקינס שהקהל אוהב".
זלבּן ציין כחולשות מרכזיות את הקרבתה לכאורה של אילבן, חלק מן האפקטים החזותיים ואת שילוב עלילת המשנה הצבאית, אך שיבח את הופעתו של באוור כווקנה.
מנגד, הוא שיבח את האפילוג וסבר כי הסדרה נסגרת בצורה "מספקת רגשית" ומעגלית.
בדומה לכך כתב מייקל וולש מ-"Nerdist" כי הפרק עשה הרבה דברים נכון וחתם את מסע החבורה בפרידה מספקת, אך הוסיף כי "כמו יתר עונת החמישית, כמה החלטות מבלבלות וקצב לא אחיד מנעו מפרק הסיום להגיע לגדולה של ממש".
הוא ציין כי "כל הסצנות המתרחשות שמונה-עשר חודשים לאחר מכן היו טובות ואף מצוינות", אך סבר כי האפילוג היה לעיתים "מייגע", והביע תסכול מעלילת המשנה הצבאית.
וולש שיבח את האפקטים החזותיים בקרב הסופי נגד וקנה ומצליף המוחות, ואת הסגירה שניתנה לכל אחת מן הדמויות, וכתב כי "כפי שעשתה לאורך כל העונה, הסדרה סיפקה מימוש לקשתות העלילתיות של דמויותיה".
הוא הילל במיוחד את הסצנות שבין אילבן להופר ואת פרידתה של אילבן ממייק, שיבח את משחקו של פין וולפהארד, וקבע כי באוור העניק את "הופעתו הטובה ביותר עד כה" כווקנה.
לאחר שידור הפרק, חלק מן המעריצים, ברובם אלו המאוכזבים מסיום הסדרה, ליקטו לכאורה ראיות שלפיהן מרבית אירועי הפרק היו אשליה שנוצרה בידי וקנה, והעלו תאוריה שלפיה עתיד לצאת פרק תשיעי סודי ב-7 בינואר 2026. התאוריה זכתה לכינוי "שער הקונפורמיות" (Conformity Gate).
הפרק התאורטי עליו נסובו השמועות לא יצא לפועל, אולם גל הכניסות של צופים סקרנים גרם להשבתה זמנית של שרתי "נטפליקס" באותו יום.
"פרק 1: היעלמותו של ויל באיירז" הוא פרק הבכורה של סדרת הטלוויזיה האמריקאית בז'אנר המדע בדיוני והאימה הקלאסית "דברים מוזרים".
הפרק נכתב ובוים על ידי יוצרי הסדרה, האחים דאפר, והוא עלה לשירות הסטרימינג נטפליקס יחד עם שאר פרקי העונה הראשונה של הסדרה, ב-15 ביולי 2016.
במעבדה בפרברים של העיר הבדיונית הוקינס, אינדיאנה, ב-6 בנובמבר 1983, נראה מדען שמנסה להימלט ממפלצת בלתי נראית.
הוא מגיע למעלית אך מותקף על ידי היצור ונרצח.
באותו הזמן, במרתף בית משפחת ווילר, מתפתח סשן D&d בן עשר שעות, נמצאים ארבעת החברים הטובים מייק וילר, דסטין הנדרסון, לוקאס סינקלייר וויל באיירז.
כאשר ויל הצעיר רוכב חזרה לביתו בקרבת יער, הוא נבהל כשרואה צללית של יצור מוזר על הכביש והוא מאבד שליטה על אופניו.
הוא רץ דרך היער לכיוון ביתו, בעוד היצור עוקב אחריו.
ויל מוצא מקום מסתור במוסך ביתו הנמצא בצריף קטן מאחורי הבית ומצטייד ברובה, אך כאשר הנורה במוסך מתחילה להאיר בחוזקה רבה, משהו מופיע מאחוריו.
ויל מביט בדבר בזוועה וברגע קצר לאחר מכן נעלם ללא עקבות.
בבוקר שלמחרת, כאשר אמו של ויל, ג'ויס באיירז, ואחיו של ויל, ג'ונתן באיירז, מגלים על כך שויל נעדר, פונה ג'ויס לצ'יף המשטרה של הוקינס, ג'ים הופר, שהיה חבר כיתה שלה בתיכון.
הופר אומר לה שויל ככל הנראה ברח, אולי אל אביו הנעדר, לוני באיירז.
ג'ויס דוחה את האפשרות הזו, ומאמינה שמשהו רע קרה, והופר מתחיל לחפש את ויל.
בזמן זה, בתיכון הוקינס, נמצאת הנערה ננסי וילר, אחותו הגדולה של מייק, חברו הטוב של ויל.
ננסי נמצאת בזוגיות עם סטיב הרינגטון, בריון, אשר נחשב "מלך התיכון".
סטיב מזמין את ננסי למסיבה בביתו.
חברתה הטובה ביותר של ננסי היא בארב הולנד, שלא רוצה שננסי תלך למסיבה של סטיב, אך עם זאת, נגררת יחד עם ננסי.
בינתיים, ילדה עם ראש מגולח יוצאת מאותו יער אל מסעדה מקומית, שם היא גונבת טוגנים מבעל המקום, בני האמונד.
הוא רודף אחריה, אך כשמבין שהיא בצרה נותן לה אוכל ומתקשר לשירות הרווחה.
היא מסרבת לדבר, אך בני מבחין בקעקוע על זרועה עם המספר "011" והיא מציינת ששמה אילבן (Eleven).
כאשר נציגי שירותי הרווחה מגיעים למקום, אחד מהם יורה בבני ורוצח אותו, ואילבן מבינה שהאנשים האלו מגיעים מהמעבדה.
אילבן בורחת משם ומשאירה שני סוכנים פצועים על הקרקע.
בזמן שמייק, דסטין ולוקאס מחפשים בגשם ביער את ויל הנעדר, אילבן רצה ליער ופוגשת אותם.
וינונה ריידר בתפקיד ג'ויס באיירז.
דייוויד הארבור בתפקיד ג'ים הופר.
נואה שנאפ בתפקיד ויל באיירז.
פין וולפהארד בתפקיד מייק וילר.
מילי בובי בראון בתפקיד אילבן.
גאטן מאטרצו בתפקיד דסטין הנדרסון.
קיילב מקלאפלין בתפקיד לוקאס סינקלייר.
נטליה דייר בתפקיד ננסי וילר.
צ'ארלי היטון בתפקיד ג'ונתן באיירז.
קארה בונו בתפקיד קארן וילר.
מת'יו מודין בתפקיד מרטין ברנר.
ג'ו כרסט בתפקיד טד וילר.
ג'ו קירי בתפקיד סטיב הרינגטון.
רוב מורגן - השוטר פאוול.
רוס פרטרידג' בתפקיד לוני באיירז.
שאנון פורסר בתפקיד ברברה (בארב) הולנד.
ג'ון פול ריינולדס בתפקיד השוטר קאלאהן.
מארק סטגר בתפקיד המפלצת בכביש.
כריס סאליבן בתפקיד בני האמונד.
במקור, הפרק נקרא "מונטוק פיילוט" ("Montauk Pilot"), והיה במקור הפרק הראשון של הסדרה "מונטוק", שם המקור לסדרה "דברים מוזרים".
בהמשך שונה שם הפרק יחד עם שם הסדרה, אם כי התסריט של הפרק כמעט ולא השתנה.
הפרק נכתב ובוים על ידי יוצרי הסדרה האחים דאפר.
הפרק עלה לשירות הסטרימינג המצליח ביותר בעולם, נטפליקס, ב-15 ביולי 2016. באותו יום עלו כל שמונת פרקי העונה, ולא רק פרק זה.
הפרק התקבל היטב על ידי המבקרים: Collider כינה אותו "אחד הפיילוטים המרתקים ביותר שנראו אי פעם בטלוויזיה".
PopMatters ציינו שהסדרה "לוכדת את הפחד ואת רוח שנות ה-80 בצורה כה מושלמת, שתחשוב שנטפליקס הזריקה לה סרום מדען משוגע כדי להבטיח מקסימום בינג' [צפייה רציפה]".
אנדרה בורגו שיבח את תאורת הסצנות והשימוש בצללים ומצא את הפרק מבטיח מאוד.
סיכום הפרק ב־Canyon News ציין: "לא רק שהסדרה מציעה אימת אייטיז, היא גם רומנטיקה בסגנון האייטיז!".
סקירה מאוד חיובית עבור The A.V Club כתבה כי "המפתחות הם המפתח ל'פרק אחד', ואולי לכל תערובת הנוסטלגיה, החירות והסכנה של Stranger Things".
האחים דאפר היו מועמדים למספר פרסי אמי על כתיבת תסריט ובימוי מצטיינים עבור הפרק, וכן לפרס Directors Guild of America על הישג בימוי יוצא דופן לסדרת דרמה.
אחרים קיבלו פרסים על עבודתם בפרק זה.
פרק 1: מועדון הלפייר הוא פרק הבכורה של העונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה האמריקאית בז'אנר הדרמת-אימה המדע בדיוני "דברים מוזרים", והפרק ה-26 של כל הסדרה בסך הכל.
עלילת הפרק מתרחשת ב-21 במרץ 1986, שמונה חודשים לאחר אירועי העונה הקודמת, ומציגה את השינויים והאתגרים שעוברים החבורה בשנתם הראשונה בתיכון, בזמן שמפלצת על-טבעית חדשה מתחילה לתקוף את תושבי הוקינס.
הפרק נכתב ובוים על ידי יוצרי הסדרה, האחים דאפר.
בפרק מככבים אנסמבל שחקנים ותיקים אשר כיכבו גם בעונותיה הקודמות של הסדרה, לצד שחקנים חדשים: ג'יימי קמפבל באוור, אדוארדו פרנקו וג'וזף קווין.
הפרק זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים, אשר שיבחו במיוחד את הופעתו של ג'וזף קווין ואת מרכיבי האימה.
ב-8 בספטמבר 1979, במעבדת הוקינס הלאומית, ד"ר מרטין ברנר עורך ניסויים במספר ילדים בעלי יכולות על–טבעיות.
במהלך ניסויי תפיסה על–חושית (ESP) עם נבדק מספר 10 (טן), עשר חש בהתקפה אלימה בסביבה הקרובה, לפני שפיצוץ מסתורי מפיל את ברנר ומוביל למותו של עשר.
בהמשך ברנר מתעורר ועושה את דרכו לחדר המשחקים, שם הוא מוצא את אילבן - זועמת ומכוסה בדם - עומדת בין גופות הילדים והצוות האחרים.
ב-21 במרץ 1986, שמונה חודשים לאחר אירועי העונה השלישית והקרב על קניון סטארקורט, אילבן עוברת ללנורה הילס, קליפורניה, יחד עם ג'ויס, ויל וג'ונתן.
כעת, כשהיא לומדת בתיכון לנורה הילס לצד ויל, ג'ונתן וחברו הטוב של ג'ונתן, ארגייל, היא מתקשה להתמודד עם אובדן כוחותיה מסוף העונה הקודמת, ובמקביל סובלת מהתעללויות קשות מאוד ומתמשכות על ידי נערה בכיתתה בשם אנג'לה.
בזמן זה, ג'ויס מקבלת בדואר בובת חרסינה, שככל הנראה נשלחה מרוסיה.
היא יוצרת קשר עם מארי באומן, חברה הטוב מהעונה הקודמת שעזר לה ולהופר, והוא מזהיר אותה שהבובה עלולה להיות ממולכדת במטען חבלה.
ג'ויס שוברת את הבובה ומגלה פתק חבוי בתוכה, החושף כי ג'ים הופר, שבסוף העונה הקודמת כביכול "נהרג" על ידי השמדת השער, חי.
בהוקינס, מייק וילר, דסטין הנדרסון, לוקאס סינקיילר ומקס מייפילד לומדים כעת בתיכון הוקינס.
מייק, דסטין ולוקאס הצטרפו ל"מועדון הלפייר" של בית הספר - אגודת D&d בהנהגתו של הנער האקסצנטרי אדי מנסון.
לוקאס הצטרף גם לנבחרת הכדורסל של בית הספר, ומתקשה לחלק את זמנו בין שני המועדונים כאשר מתברר שמשחק האליפות מתקיים באותו ערב שבו מתקיים סיום הקמפיין של אדי.
כתוצאה מכך, מייק ודסטין מבקשים את עזרתה של אחותו של לוקאס, אריקה, שמסכימה למלא את מקומו.
בזמן שהקמפיין והמשחק מתרחשים במקביל, גם אריקה וגם לוקאס קולעים את הזריקה המנצחת עבור הקבוצה שלהם.
בינתיים, מקס מתקשה להתמודד עם מותו של אחיה החורג בילי, וסיימה את מערכת היחסים שלה עם לוקאס.
היא מרבה לבקר במשרדה של יועצת בית הספר, גברת קלי.
כריסי קנינגהם, תלמידה בנבחרת המעודדות, רדופה על ידי חזיונות על משפחתה ושל שעון מחוגה מתקתק.
לאחר שהחזיונות תוקפים אותה בבית הספר, היא פוגשת את אדי, שמסכים למכור לה סמים הזייתיים.
בלילה של אותו יום, כריסי פוגשת את אדי בביתו, כשהוא מחפש סמים למכור לה, אך בזמן זה, היא נתקפת שוב חזיונות, על ידי יצור תבוני דמוי אדם המוצג מאוחר יותר כאנטגוניסט הראשי של כל הסדרה, וקנה.
לאחר שהוא תוקף אותה בתוך חזיונותיה, היא נהרגת בצורה חולנית מול עיניו של אדי.
העונה הרביעית הוכרזה ב-30 בספטמבר 2019. יוצרי הסדרה, האחים דאפר, משמשים כמפיקים בפועל יחד עם שון לוי, דן כהן, איאן פטרסון וקורטיס גווין.
הפרק הראשון של העונה, פרק זה, שנכתב ובוים על ידי האחים דאפר, יצא לאור ב-27 במאי 2022 בנטפליקס.
הפרק "מועדון הלפייר" מתרחש במרץ 1986, למעלה משמונה חודשים לאחר אירועי העונה השלישית, ובמקביל כולל פלאשבק המתרחש בשנת 1979, ארבע שנים לפני תחילת הסדרה.
מאט דאפר ציין כי אחד מ"הקווים הכלליים" של העלילה הוא העברת מוקד ההתרחשות הראשי אל מחוץ להוקינס, אינדיאנה, למשך רוב העונה - דבר שנעשה לראשונה בסדרה.
הוא גם ציין כי קצוות פתוחים שנשארו מסיום העונה השלישית, כגון מותו הנתפס של ג'ים הופר ואימוצה של אילבן בידי ג'ויס באיירז והמעבר עם משפחתה החדשה אל מחוץ למדינה, ייבחנו במהלך העונה הרביעית.
הדמות אדי מנסון מבוססת על דמיאן אקולס, אחד משלושת הנידונים מפרשת וסט ממפיס, שהורשעו בטעות בשנת 1994 ברצח שלושה ילדים, בין היתר בשל מראהו שקושר בעיני התושבים להשתייכות לכת שטנית.
הכותבים שאבו השראה לסיפורו של אדי מהסרט התיעודי "Paradise Lost: The Child Murders at Robin Hood Hills", העוסק באקולס.
בדומה לאופן שבו השתמשו בדמות הדמוגורגון בעונה הראשונה, האחים דאפר בחרו להשתמש בדמות וקנה ממשחק ה-D&d כבסיס לאנטגוניסט של העונה.
זאת מתוך מחשבה שדמויות הילדים יזהו ויבינו את הסכנות בזכות היכרותן עם הדמות דרך המשחק.
אף על פי שוקנה הוצג במלואו בחומרי D&d רק בשנת 1990 באמצעות המודול "Vecna Lives!", ולפני כן רק נרמז בסיפור הרקע, האחים דאפר האמינו שאדי הוא מנחה משחק מתקדם מספיק כדי להסיק כיצד וקנה יתנהג לצורכי הסדרה.
בפרק משתתפים שחקני הסדרה הקבועים החוזרים: וינונה ריידר, מילי בובי בראון, פין וולפהארד, גאטן מאטרצו, קיילב מקלאפלין, נואה שנאפ, סיידי סינק, נטליה דייר, צ'ארלי היטון, ג'ו קירי, מאיה הוק, ברט גלמן, פראיה פרגוסון, מת'יו מודין, קארה בונו, לצד שחקנים חדשים: ג'יימי קמפבל באוור, אדוארדו פרנקו וג'וזף קווין.
לוגן ריילי ברונר בתפקיד פרד בנסון.
ג'ו קרסט בתפקיד טד וילר.
קתרין קרטין בתפקיד קלודיה הנדרסון.
מייסון דאי בתפקיד ג'ייסון קרבר.
אלודי גרייס אורקין בתפקיד אנג'לה.
גרייס ואן דיין בתפקיד כריסי קנינגהם.
מרטי בלייר בתפקיד אילבן הצעירה.
כריסטיאן גאנייר בתפקיד עשר (טן).
טריסטן ספוהן בתפקיד שתיים (טו).
מיילס טרואיט בתפקיד פטריק מקיני.
אליזבת בקה בתפקיד ד"ר אליס.
רג'ינה טינג צ'ן בתפקיד גברת קלי.
ג'וליה ריילי בתפקיד טאמי תומפסון.
כדי להבחין חזותית בין שלושת קווי העלילה של העונה, מעצבת התלבושות איימי פאריס חשפה שלכל אחד מהמיקומים בעלילה תהיה פלטת צבעים ייחודית:
"זה כל כך כיף, כי צוות ההפקה יכול ללכוד את ההבדל בין קליפורניה להוקינס באמצעות צבע.
הוקינס עדיין נראית מאוד רוויה בצבעים.
אין לנו כל כך הרבה מהחום האבקתי והחלוד של עונות 1 או 2 [...] ובקליפורניה אנחנו משלבים ורודים בהירים, טורקיזים וכחולים-סגלגלים מהנים.
הכל הרבה יותר שטוף שמש ורווי, לעומת הצבעים העשירים של הוקינס."
חברת הנעליים האמריקאית קונברס עיצבה שלושה דגמים שונים של נעליים בצבעי תיכון הוקינס, שננעלו על המסך במהלך סצנה המתארת עצרת עידוד.
לדברי באואר, בסצנות המפתח של הטבח במעבדת הוקינס, מילי בובי בראון עצמה סייעה בבימוי מרטי בלייר ששיחקה את אילבן הצעירה.
באפריל 2022 דיווח וול סטריט ג'ורנל במאמר שבחן את הוצאות ההפקה האחרונות של נטפליקס, כי העלות הכוללת להפקת העונה הרביעית של דברים מוזרים עמדה על כ-270 מיליון דולר, שהם כ-30 מיליון דולר לפרק.
השקת העונה ב-27 במאי 2022 התרחשה שלושה ימים לאחר ירי המוני בבית ספר ביובאלדי, טקסס, שבו חמוש ירה למוות ב-21 בני אדם, מתוכם 19 ילדים.
בעקבות הטרגדיה, ובהתחשב בכך שסצנת הפתיחה של הפרק הראשון - שפורסמה כרמז מקדים שבוע לפני הבכורה - כוללת תמונות גרפיות של גופות (כולל של ילדים), נטפליקס הוסיפה כרטיס אזהרה לפני תקציר העונה הקודמת שמתנגן אוטומטית לפני הפרק.
הכרטיס, שמוצג רק לצופים בארצות הברית, כולל את הטקסט הבא:
"צילמנו את העונה הזו של דברים מוזרים לפני שנה.
אך לאור הירי הטרגי האחרון בבית ספר בטקסס, ייתכן שסצנת הפתיחה של פרק 1 תהיה מטרידה עבור צופים מסוימים.
אנו עצובים עמוקות לנוכח האלימות הבלתי נתפסת הזו, ולבנו עם כל משפחה המתאבלת על אובדן יקיריה.
בשל אורכה המשמעותי של העונה, הוזמנו והופקו אלפי שוטים של אפקטים חזותיים במהלך תהליכי ההפקה והפוסט-פרודקשן שנמשכו שנתיים.
עם זאת, האחים דאפר רצו להסתמך יותר על אפקטים פרקטיים מאשר על אפקטים ממוחשבים, בדומה לעונה הראשונה.
לדוגמה, וקנה – היצור דמוי האדם מהעולם ההפוך – היה "90% פרקטי", דבר שלדברי האחים דאפר יצר נוכחות טובה יותר על הסט עבור השחקנים.
המאפר בארי גאואר, שעבד בעבר על הסדרות המצליחות "משחקי הכס" ו-"צ'רנוביל", עיצב את מראהו של וקנה ושל יצורים נוספים.
באואר גילם את וקנה תוך שימוש בתותבות שתוכננו מראש.
גאואר עיצב את תחפושת וקנה של באואר עם עור "אנמי", שהשתלבותו בסביבה הרעילה של העולם ההפוך ניכרת באמצעות שילוב של שורשים, גפנים, צורות אורגניות ורקמת שריר סיבית.
כדי להשיג מראה זה תוך שימוש בעיקר באפקטים פרקטיים, גאואר חשף כי הוא וצוותו יצרו תבנית גוף מלאה של באואר, ולאחר מכן פיסלו אותה בהתאם לצורכי העיצוב:
"התחלנו עם תבנית הגוף שלו, וכדי לוודא שהכל יהיה צמוד מאוד לעור, הקטנו את התבנית באחוז מסוים לכל אורכה.
לאחר שהייתה לנו תבנית גבס של כל הגוף, הצוות שלנו התחיל לעצב את הגוף בצורות שונות מפלסטלינה, תהליך שנמשך כמה שבועות.
משם חילקנו את הגוף לחלקים שונים [...] בסך הכל היו כ-18 חלקים, וכל אחד מהם הועבר לתבנית משלו מפיברגלס או שרף אפוקסי.
לאחר מכן יצרנו תבניות מכל חלקי הפלסטלינה, וכשאלה היו מוכנות, יכולנו לייצר את התותבות, בשילוב של חומרים שונים."
לאחר שהתחפושת הוכנה, נדרשו כשבע שעות עבודה כדי להלביש את באואר בה.
וכמו כן מופיע השיר "The Red Army Is Strongest" בביצוע מקהלת הצבא האדום.
ב-2 באוקטובר 2020 פרסמו חשבונות המדיה החברתית של הסדרה שתי תמונות משני אתרי צילום שונים: כרזה לעצרת עידוד התלויה במסדרון בתיכון הוקינס, ולוח קלפר מול שעון מחוגה בעולם ההפוך – סצנה שהוצגה לראשונה בטריילר הטיזר הראשוני של העונה.
הטיזר פורסם ב-6 בנובמבר 2021 והציג את חייהם של ויל ואילבן בקליפורניה.
ב-20 במאי 2022 פורסמו שמונה הדקות הראשונות של הפרק הראשון ברחבי הרשת.
באתר Rotten Tomatoes מחזיק הפרק בדירוג אישור של 100% על סמך 8 ביקורות, עם ציון ממוצע של 7.6 מתוך 10.
פול דיילי מ-TV Fantastic העניק לפרק 4.5 כוכבים מתוך 5, וציין: "לא השתכנעתי בתחילה מהפיצול של הדמויות, כי זה הרגיש כמו התפתחות מאולצת כדי לספר סיפורים שונים.
לאחר צפייה ב'פרק ראשון: מועדון הלפייר', הכתיבה חזקה כתמיד, והדמויות מתפתחות בדרכים שלא חשבתי שאפשריות קודם לכן."
אנשי תקשורת שצפו בפרק הראשון מראש וכתבו כי "יש לו אווירה אפלה יותר, בוגרת יותר ומפחידה יותר", ושיבחו את הפרק על כך שהוא מעניק יותר מקום לדמויות.
TVLine בחרה בג'וזף קווין ל"מבצע השבוע" לשבוע של 28 במאי 2022, על הופעתו בפרק.
האתר כתב: "קווין לקח את הדמות בתוך זמן קצר מסקרנית למודאגת, ואז מפאניקה לאימה מוחלטת; כזו שגורמת לצרחות אחרות ולעצור רגע ולומר 'וואו'.
בסך הכל, הופעת הבכורה של קווין הייתה מבטיחה במיוחד."
האתר Decider כלל את הפרק ברשימת "פרקי הטלוויזיה הטובים ביותר של 2022".
"פרק 7: הגשר" הוא הפרק השביעי והלפני–אחרון בעונה החמישית של סדרת הדרמת-אימה-מדע בדיוני האמריקאית "דברים מוזרים".
זהו הפרק ה-41 בסדרה והפרק הלפני אחרון שלה.
הוא נכתב ובוים על ידי יוצרי הסדרה, האחים דאפר, כאשר המפיק בפועל שון לוי שימש גם הוא כבמאי.
הפרק יצא ב-25 בדצמבר 2025 בנטפליקס, יחד עם שני הפרקים הקודמים בעונה, כסיום החלק השני של העונה החמישית.
העלילה מתרחשת ב-6 בנובמבר 1987, ארבע שנים בדיוק מאז היעלמותו של ויל באיירז.
החבורה מתאחדת כדי להתכונן לקרב הסופי נגד הנרי / וקנה.
כאשר הם סוף סוף מבינים מהו העולם ההפוך, גורלה של הולי מקבל תפנית אפלה יותר, וויל מגיע לרגע של כנות שמשנה את תפקידו במאבק שלפניו.
הפרק קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים, ששיבחו את ההתלכדות של קווי העלילה של העונה ואת הופעות השחקנים, במיוחד של סיידי סינק, קיילב מקלאפלין ונואה שנאפ, אך מתחו ביקורת על חלק מהחלטות העלילה וחשו שהפרק מאכזב כפרק הלפני אחרון של הסדרה.
מקס מתעוררת באיטיות בזרועותיו של לוקאס ואומרת לו שהוא היה העוגן הראשי שאפשר לה לחזור לעולם האמיתי.
היא מסבירה שהיא לא יכלה לראות לאן הוביל השער של הולי, אך ייעצה לה ללכת לבית משפחת וילר בעולם ההפוך ולהמתין להצלה.
מקס מזהירה שהנרי ינקום עכשיו כשברחה.
הולי מתעוררת במאורתו של הנרי ב"תהום", משובצת בקיר יחד עם הילדים החטופים האחרים, ומנסה להמלט דרך מדבר שומם כאשר הנרי רודף אחריה.
היא מוצאת חריץ בקרקע, נדחפת דרכו ונופלת אל העולם ההפוך.
לאחר שהיא מתאחדת עם דסטין וסטיב, ננסי וג'ונתן מדווחים שראו את הולי מרחפת באוויר לפני שנמשכה חזרה לשמיים.
ויל מתוודה בפני ג'ויס שהוא לא בטוח שהוא חזק מספיק לקרב שלפניו.
אריקה, מארי ומר קלארק משתמשים בניסוי מאולתר כדי לאתר את דסטין בעולם ההפוך, ואילבן נכנסת לקרע שמאפשר לקבוצה להתאחד מחדש.
בבסיס הצבאי, ד"ר קיי והסגן אקרס בוחנים את הנזק שנגרם מהתקפתו של הנרי, כולל שיחה עם סאליבן הפצוע קשות, שמספר להם על וקנה וחוזר ומדגיש לאקרס שהעדיפות שלה נשארת למצוא את אילבן בכל מחיר.
אקרס מוצא פרצה במעבדת הוקינס.
שם הוא בוחן את הסרת לוח הפלדה על ידי אילבן, מאמין שהיא מתחילה להיות מרושלת, ומורה לחזור לממד כדי למצוא אותה.
דסטין מסביר את הטבע האמיתי של העולם ההפוך, ומשער שאילבן יצרה אותו בטעות כגשר בין העולם האמיתי לבין התהום כאשר ברנר אילץ אותה ליצור קשר עם הנרי.
ויל ומקס מוסיפים שהנרי מתכוון למזג את שני העולמות, ולוקאס מציין שהתאריך הוא ה-6 בנובמבר, יום השנה הרביעי להיעלמותו של ויל, ומאמין שהנרי יפעל באותו לילה.
הופר מציע להשתמש במסוק כדי להגיע לתהום, אך סטיב מציע במקום זאת את "מבצע שעועית הקסם": לאפשר להנרי לקרב את העולמות מספיק כדי שהקבוצה תוכל לטפס על מגדל הרדיו אל התהום, לארוב לו נפשית עם אילבן ולהציל את הילדים.
דסטין מוסיף שפיצוץ החומר האקזוטי שמעל מעבדת הוקינס באמצעות פצצת זמן נשלטת מרחוק, יהרוס את העולם ההפוך וימנע מהתהום להתחבר שוב לעולם האמיתי.
מקס מתנדבת להדריך את אילבן בתוך מוחו של הנרי, וקאלי מתעקשת להצטרף אליהן.
בזמן שההכנות נמשכות, סטיב ודסטין משלימים, וקאלי אומרת לאילבן שהן חייבות להקריב את עצמן ולהישאר בעולם ההפוך כדי שהצבא לא ינצל אותן שוב.
ויל אוסף את הקבוצה ויוצא מהארון כהומוסקסואל, מסביר שהנרי השתמש בסודותיו נגדו ושהכנות הכרחית כדי להתגבר על הפחד.
אריקה ומר קלארק פותחים את הבסיס הצבאי, ומאפשרים למארי להסיע את הופר, ג'ויס, אילבן, קאלי, מייק, ויל, דסטין, לוקאס, ננסי, ג'ונתן, סטיב ורובין אל העולם ההפוך.
מקס נשארת מאחור בתחנת הרדיו עם ויקי למען בטיחותה.
במרחב התודעה של הנרי, הוא משכנע את שאר הילדים החטופים שהולי נוצלה על ידי מקס.
כאשר הולי מנסה להזהיר אותם מטבעו האמיתי של הנרי, הם מסרבים להאמין לה, כשדרק שותק, והם מכריחים אותה להצטרף אליהם כאשר הנרי מתחיל למזג את העולמות.
ב-11 בדצמבר 2025 אישר רוס דאפר באינסטגרם ש"פרק שבע: הגשר", יחד עם "פרק חמש: מכת חשמל" ו- "פרק שש: הבריחה מקמאזוטס" הושלמו.
הוא ציין שהפרק בוים במשותף עם שון לוי ותיאר אותו כאחד הפרקים הרגשיים ביותר של העונה, באומרו שלצד פרק הסיום של הסדרה, זהו "כנראה הפרק הכי רגשי של העונה".
הפרק נכתב על ידי יוצרי הסדרה, האחים דאפר, וזהו קרדיט הכתיבה ה-19 שלהם בסדרה.
האחים דאפר אמרו שהחלק השני של העונה החמישית נועד ליישר רגשית את הדמויות לפני העימות הסופי.
בעד שחלק מהאלמנטים - כמו חוסר הוודאות של אילבן אם סוף טוב אפשרי והקשר של וקנה למפלצת התודעה - נשמרו בכוונה לפרק הסיום, שאר הפרקים התמקדו בפתרון קשתות אישיות ובין-אישיות ארוכות-טווח כדי שהדמויות יגיעו לקרב הסופי 'באותו ראש'.
סצנת היציאה מהארון של ויל באיירז
האחים דאפר אישרו שיציאתו של ויל מהארון כהומוסקסואל תוכננה מאז העונות הראשונות, כשהכוונה המקורית הייתה לכלול זאת בעונה הרביעית.
בהמשך החליטו שדחיית הסצנה לעונה החמישית תאפשר לה לשמש כשיא עלילתי, כאשר העונה בנויה לקראת קבלתו העצמית של ויל.
מונולוג בעונה הרביעית שבו ויל מדבר על רגשותיו של מייק כלפי אילבן נועד במקור להיות רגע החשיפה, עם תת-טקסט שמשקף את רגשותיו של ויל כלפי מייק.
טיוטות מוקדמות של הפרק הגבילו את הווידוי של ויל לג'ויס בלבד, אך הסצנה שוכתבה כך שויל יוצא מהארון מול כל הקבוצה.
האחים דאפר אמרו ששינוי זה חיבר את הרגע ישירות למניפולציה של וקנה על פחדיו של ויל מדחייה וסודיות.
השחקן נואה שנאפ תיאר את הסצנה כ"משחררת מאוד", וציין שהיא סוגרת קו עלילה שהתפתח מאז העונה הראשונה.
הוא אמר שהכתיבה משקפת מקרוב את חוויותיו שלו כנער הומוסקסואל, בעוד שהאחים דאפר הדגישו שהסצנה עברה עריכות רבות כדי להבטיח אותנטיות רגשית ו- "לעשות צדק עם נואה".
חשיפת טבעו של העולם ההפוך
רוס דאפר אמר שהעולם ההפוך תוכנן כחור תולעת כבר מהעונה הראשונה, אך העונה החמישית דרשה לתרגם את הרעיון למונחים ויזואליים ברורים לצופים.
שון לוי ציין שההסבר התרשימי של דסטין בפרק דומה מאוד לחומרים הפנימיים שהאחים דאפר השתמשו בהם לאורך השנים כדי להסביר את המיתולוגיה לשותפים, וכינה זאת דרך יעילה לתקשר רעיון מופשט על המסך.
הפרק בוים על ידי האחים דאפר יחד עם המפיק בפועל שון לוי.
מעורבותו של לוי הייתה בתחילה לא ודאית עקב לוח הזמנים של הסרט "דדפול & וולברין" של מארוול (2024), אך עיכובים שנגרמו עקב שביתת גילדת הכותבים ב-2023 אפשרו לו לביים במשותף את הפרק.
שנאפ אמר שסצנת היציאה מהארון של ויל צולמה בעיקר בטייקים ארוכים, כאשר החלטות העריכה עיצבו את הטון הרגשי הסופי שלה.
הוא ציין שהתהליך הדגיש ריסון לא פחות מפגיעות, ואפשר לסצנה לאזן בין אינטימיות לדינמיקה קבוצתית.
"פרק שבע: הגשר" יצא ב-25 בדצמבר 2025 בנטפליקס, יחד עם שני הפרקים הקודמים המרכיבים את כרך 2 של העונה החמישית של דברים מוזרים.
בביקורת חיובית, טרה בנט מ-IGN שיבחה את הופעות צוות השחקנים ואת ההתלכדות של קווי העלילה של העונה וכתבה:
"'פרק שבע: הגשר' הוא עוד התכנסות גדולה של הקאסט, כשכל הפלגים השונים מתאחדים ב-WSQK כדי לבנות תוכנית חזקה מספיק למנוע מוקנה למזג מציאויות ולמחוק את עצם קיומם.
כולם תורמים, כולל דמויות משנה כמו ויקי, מר קלארק וקארן וילר".
ביקורת מתונה יותר של קלי לאולר מ-USA Today כינתה את הפרק "סיום מאכזב להפליא לחלק השני מתוך שלושה של העונה האחרונה של סדרה בומבסטית ובלתי פוסקת כמו דברי.ם מוזרים", וציינה שוקנה נמצא בדיוק באותו מקום שבו היה שלושה פרקים קודם.
היא גם ביקרה התפתחויות עלילתיות "נוחות מדי".
בריידי לנגמן מ־Esquire שיבח את סצנת היציאה מהארון של ויל אך ביקר את הסצנות בבית קריל עם הולי והילדים האחרים.
דניאל ד'אדאריו מ-Variety שיבח גם הוא את הסצנה וכתב ש"רגע שבו דמות מרכזית נפתחת על היותה קווירית בסדרה עצומה כמו דברים מוזרים מרגיש סייסמי".
Club העניקה לפרק ציון B+ ושיבחה את האיחוד של הדמויות, את הפיוס בין סטיב לדסטין ואת הופעותיהם של סיידי סינק וקיילב מקלאפלין.
היא כינתה את נאום היציאה מהארון של ויל "מרגש מאוד (אם כי מעט קיטשי)".
ג'ן צ'ייני מ-TV Guide ציינה שאף על פי שהקבלה המיידית של ויל אולי נראית לא מציאותית לשנות ה-80, הצגת נער שמצהיר על זהותו ומקבל אהבה היא דבר עוצמתי לקהל רחב.
רבקה לות'ר מ-TVLine שיבחה גם היא את הסצנה וכינתה אותה "הרגע של ויל באיירז שחיכינו לו", ושיבחה את הופעתו של שנאפ.
עם יציאתו, הפרק הפך לנמוך-הדירוג ביותר של הסדרה ב-IMDb עם ציון 5.7 על בסיס יותר מ־175,000 דירוגים.
מספר פרסומים דיווחו שהפרק סבל מ"bombing" של ביקורות, ככל הנראה כתגובה לסצנת היציאה מהארון של ויל.
ב-17 בינואר 2026, הסצנה זכתה לפרודיה ב-Saturday Night Live, בהנחיית פין וולפהארד ובהשתתפות גאטן מאטרצו וקיילב מקלאפלין.
"פרק 4: מכשף" הוא הפרק הרביעי של העונה החמישית של סדרת הדרמת מדע בדיוני–אימתית האמריקאית "דברים מוזרים".
זהו הפרק ה-38 בסדרה כולה.
הפרק בוים על ידי יוצרי הסדרה, האחים דאפר, ונכתב על ידי פול דיכטר.
הפרק עלה ב-26 בנובמבר 2025 לשירות הסטרימינג נטפליקס, יחד עם שלושת הפרקים הקודמים, כסיום החלק הראשון של העונה החמישית.
הפרק מתרחש ב-4 וב-5 בנובמבר 1987, ומתאר כיצד הצבא אוסף את ילדי האזור, מה שמוביל את ג'ויס, מייק, ויל, לוקאס ורובין לצאת לתוכנית נועזת כדי להציל אותם ולהגן עליהם מפני הנרי / וקנה.
בעולם ההפוך, אילבן והופר מנסים לחדור למעבדת הצבא ולגלות מה ד"ר קיי מסתירה, בעוד שמקס מספרת להולי היכן הייתה מאז מותה הזמני.
הפרק זכה לשבחים רבים מצד המבקרים, עם מחמאות שהופנו לבימוי, לסיום הדרמטי, לגילויי המתח שבסיום, ולמשחק (במיוחד של נואה שנאפ, סיידי סינק, מאיה הוק, ג'יימי קמפבל באוור וג'ייק קונלי).
ג'ויס, ויל, רובין ואריקה מנסים לשכנע את דרק המבועת שהם מנסים להגן עליו ועל משפחתו ממפלצות, אך הוא מתעקש שהם משקרים.
הוא מנסה להמלט, אך ויל חש שדמוגורגון מצא אותם.
ג'ויס מצליחה לעכב אותו מספיק זמן עד שדסטין, סטיב, ננסי וג'ונתן דורסים אותו עם המכונית של סטיב.
הדמוגורגון נמלט אל העולם ההפוך, וקבוצתו של סטיב רודפת אחריו.
ויל רואה חיזיון של הולי ושלושה ילדים נוספים כבולים על ידי הנרי, עם שמונה מקומות ריקים נוספים.
בהוראת ד"ר קיי, הצבא מתחיל לאסוף את ילדי הוקינס ומעביר אותם לבסיס הצבאי בניסיון לפתות את אילבן.
קבוצתו של ויל שולחת את דרק לבסיס כדי לזהות אילו מהילדים ראו את הנרי, ומתכננת לפנות אותם דרך מנהרות סודיות ולהעבירם לבטחה בעזרת מורי לפני שהנרי יגיע אליהם.
בזמן שהקבוצה נעה במנהרות, מייק מציע לויל שאולי יש לו יותר שליטה על תודעת הכוורת של הדמוגורגונים מכפי שהוא מבין.
רובין, שמבחינה ברגשותיו של ויל כלפי מייק, מספרת לו שתחום העניין הרומנטי שלה התעניין בסטיב, ושהיא למדה לקבל את עצמה במקום להישען על אחרים לצורך אישור.
בעולם ההפוך, המכונית של סטיב מתנגשת בקיר מסתורי.
אילבן והופר סורקים את המעבדה הצבאית בעולם ההפוך ומתכננים לפרוץ אליה כדי לגלות מה מוסתר בתוכה.
הם יוצרים קשר עם קבוצתו של סטיב, והופר אומר להם להישאר במקום.
דסטין מגלה שהקיר יוצר מעגל שלם סביב העולם ההפוך, כשמעבדת הוקינס הלאומית נמצאת במרכזו.
אילבן והופר חודרים למעבדה, מביסים את אייקרס, ומכים את ד"ר קיי עד לאיבוד הכרה, לפני שהם מגלים שקאלי / אייט מוחזקת בתוך הכספת, שאילבן חשבה שוקנה כלוא שם.
בינתיים, מקס מובילה את הולי אל המערה שבה הסתתרה.
מקס מסבירה שהם נמצאים בעולם שמורכב מזיכרונותיו של הנרי.
מקס חקרה את הזיכרונות מאז מותה הזמני, בניסיון לברוח; היא כמעט חזרה לעולם האמיתי לאחר ששמעה את לוקאס מנגן את השיר האהוב עליה בבית החולים, אך חיכתה זמן רב מדי והנרי מצא אותה.
לאחר שנמלטה למערה, מקס גילתה שהנרי אינו מסוגל לעקוב אחריה לשם, והיא מאמינה שהמקום קשור לזיכרון מפחיד מדי עבורו.
כשמקס ראתה את הולי בביתו של הנרי, היא הבינה שלשתיהן יש הזדמנות נוספת לברוח, ומייעצת לה לחזור לבית ולשתף פעולה עם התוכנית של הנרי לעת עתה.
בבסיס הצבאי, הקבוצה מחלצת את הילדים אך מתגלה על ידי סאליבן.
שלושה ילדים מגיעים למשאית של מורי עם רובין; לוקאס מוביל שניים נוספים דרך המנהרות, בעוד ג'ויס, ויל ומייק נעצרים יחד עם דרק ושני ילדים נוספים.
ויל מתמוטט, כשהוא חש שמשהו דוהר לעברם.
מספר דמוגורגונים ווקנה פורצים מן העולם ההפוך וטובחים ברוב השומרים, כולל סאליבן ורמירז.
הנרי אומר לויל שהוא בחר בילדים משום שהם "כלים מושלמים" שאותם הוא יכול לעצב בדמותו.
הוא מתגרה בויל בכך שהוא מסביר שחטיפתו של ויל בעונה הראשונה, בשנת 1983, לימדה אותו מה אפשרי.
וקנה חוזר לעולם ההפוך, ולוקח עמו את כל שמונת הילדים.
בעוד שלושה דמוגורגונים מתכוננים להרוג את מייק, לוקאס ורובין, נזכר ויל בשיחתו הקודמת עם רובין, זיכרונות הילדות המאושרים ביותר שלו עם ג'ויס, ג'ונתן ומייק חולפים בראשו.
הדבר משחרר בתוכו כוחות: הוא מקפיא את הדמוגורגונים באוויר והורג אותם, בדיוק כפי שוקנה עשה לארבעת הקורבנות שלו בעונה הקודמת, ובכך ויל מציל את חבריו.
ב-31 באוגוסט 2025 פרסם רוס דאפר באינסטגרם שבו אישר כי "המכשף", יחד עם הפרק השלישי של העונה "המלכודת בבית טרנבו", הושלמו.
הפרק נכתב על ידי מפיק הסדרה פול דיכטר, וזהו קרדיט הכתיבה החמישי שלו בסדרה.
האחים דאפר על הפקת הפרק
הגילוי בסוף הפרק כי ויל באיירז, בגילומו של נואה שנאפ, מסוגל לתעל את כוחותיו של וקנה, שימש כקליף האנגר לסיום החלק הראשון של העונה.
האחים דאפר ציינו שמדובר ברעיון שתוכנן זמן רב, והסבירו שויל אינו בעל כוחות כמו אילבן, אלא מסוגל לתעל את כוחותיו של וקנה בשל קרבתו אליו.
מאט דאפר הסביר שהוא מתחבר לתודעת הכוורת ויכול לשלוט במה שבתוכה.
נואה שנאפ תיאר את הגילוי כ"טלטלה", וסיפר כיצד שינה את הפיזיות שלו כדי לבדל את כוחותיו של ויל משל אילבן.
הוא תיאר את הרגע כסיפור יציאה מהארון בסגנון גיבורי על, ושיבח את עומק הדמות והמסר שבה.
האחים דאפר הסבירו גם את חשיפת מיקומה של מקס, שהייתה לכודה בתודעתו של וקנה, וציינו שהרעיון הושפע חלקית מהסרט "The Cell" משנת 2000. סיידי סינק סיפרה על האתגר בצילומי קו העלילה של מקס ושיבחה את העבודה עם נל פישר וג'יימי קמפבל באוור.
בנוגע להחזרתה של אייט, רוס דאפר הסביר כי רצו לסגור קו עלילה שלא קיבל סיום ראוי בעונה השנייה.
מילי בובי בראון הביעה התרגשות מהחזרה, וציינה שהיא משמעותית להתפתחות של אילבן לקראת סיום הסדרה.
הפרק בוים על ידי האחים דאפר, וציין את הבימוי ה-22 שלהם בסדרה.
קרב הסיום בבסיס הצבאי צולם בלילות יולי-אוגוסט 2024, וכלל שוט ארוך של 86 שניות שחובר ממספר צילומים.
נואה שנאפ סיפר שהשוט האחרון צולם בטייק אחד בלבד.
הסצנות של מקס והולי צולמו ביערות אמיתיים ובסטים שנבנו במיוחד.
כדי לשמור על סוד חזרתה של קאלי, ההפקה נקטה אמצעים מיוחדים למניעת הדלפות.
הטבח שביצע וקנה בכוחות הצבא הושפע מהסרטים "שליחות קטלנית" ו - "Rogue One".
"Premature Plans" מאת אלמר ברנשטיין.
הפרק שוחרר ב-26 בנובמבר 2025 לנטפליקס, יחד עם שלושת הפרקים הקודמים של החלק הראשון בעונה החמישית.
הגרדיאן כינה אותו מותח ומרהיב, Ready Steady Cut שיבח את רגע השיא של ויל, Vulture העניקה חמישה כוכבים, ו-USA Today היללה את התפתחות הדמות של ויל ואת משחקו של נואה שנאפ.
גם IGN ו-Metro שיבחו את סיום החלק הראשון של העונה ואת הקליף האנגר.
הפרק קיבל בכללי, מכל העולם ומכל המבקרים, ציון של 9.4 מתוך 10, מה שהוביל אותו להיות במקום השלישי ברשימת דירוגי הפרקים, ורבים מכריזים עליו כפרק הטוב ביותר של העונה החמישית, ואחד הפרקים הטובים ביותר בסדרה כולה.
פְרַקטָל (fractal) הוא צורה גאומטרית שככל שמגדילים אותה עדיין יש בה פרטים קטנים.
לחלק מהפרקטלים תכונות מתמטיות ייחודיות שאינן מופיעות בגופים רגילים: הממד של פרקטל אינו בהכרח מספר שלם, ההיקף של פרקטל בעל שטח סופי יכול להיות אינסופי, ועוד.
דמיון בין פרטי הפרקטל ברזולוציות שונות קרוי דמיון עצמי.
לדוגמה משולש שרפינסקי, מורכב משלושה העתקים מוקטנים של עצמו, וככל שמגדילים אותו כך מוצאים בתוכו עוד ועוד עותקים שלו, שהם בעצם פרטים בתוכו.
לפרקטלים יש גם שימוש רב בגרפיקה ממוחשבת מכיוון שהם מאפשרים ליצור בפשטות תמונות הנראות כמו יצירי טבע כגון עלים, עצים, הרים, וכו'.
לפרקטלים יש תפקיד בפיזיקה ובמיוחד בתורת הכאוס וגם בכלכלה - לגרפים המתארים מחירי מניות יש תכונות פרקטליות - לכן כאשר צופים בגרף כזה קשה להבחין אם הוא מתאר מסחר במשך יום אחד, חודש, שנה, או יותר.
פרקטלים נוצרים במתמטיקה על-פי רוב בשיטות המבוססות על רקורסיה, כלומר על חזרה על אותה פעולה מספר רב (בגבול מספר אין-סופי) של פעמים.
לדוגמה ניתן ליצור את משולש שרפינסקי באופן הבא: מתחילים ממשולש שווה-צלעות, ומסירים ממנו את המשולש המרכזי, כמו שנראה באיור השני משמאל.
עתה נוצרו שלושה משולשים שחורים קטנים.
בשלב הבא מכל אחד מהם מסירים את המשולש האמצעי.
כל שלב נקרא איטרציה ולאחר אין-סוף איטרציות נוצר משולש שרפינסקי.
דוגמה נוספת היא בניית פתית השלג של קוך.
בבנייה מתחילים מקו אחד, ובכל איטרציה מחליפים את החלק האמצעי בקו, בשני קווים היוצרים פינה.
ארבע האיטרציות הראשונות מתוארות באיור:
עוד שיטה רקורסיבית ליצירת פרקטלים היא על ידי העתקה וכיווץ: מתחילים מצורה מסוימת, ואז בכל שלב מעתיקים מספר עותקים מוקטנים של התמונה.
את התמונה המתקבלת שוב מעתיקים באופן מוקטן, וכך ממשיכים עד אינסוף.
את הפעולה המעשית של ציור פרקטל בדרך זו ניתן לבצע גם בעזרת מכונת צילום או תוכנה לעיבוד תמונה: מזינים תמונה כלשהי לתוך מכונת צילום, והמכונה מדפיסה על אותו דף שלושה עותקים מוקטנים של התמונה המקורית.
עתה את התמונה המתקבלת מחזירים כקלט לתוך המכונה, וחוזרים על הפעולה הזאת אין סוף פעמים.
הפרקטל שנראה בתמונה דמוית העלה מתקבל בשיטה זאת, והוא אכן דומה מאוד לעלה.
באופן מתמטי ניתן להוכיח כי ההעתקה המכווצת של התמונה היא העתקה ליניארית במרחב האוסדורף, והפרקטל הוא נקודת השבת של ההעתקה.
דוגמה נוספת לפרקטל היא קבוצת קנטור.
עקרון האיטרציה של קבוצת קנטור הוא השמטת השליש האמצעי על כל ישר שהתקבל מאלה שהיו לפניו.
על כן, מתקבלות פעולות איטרטיביות אלגוריתמיות שחוזרות על עצמן ולמעשה משקפות את כל מה שהיה לפניהן.
בטבע ניתן למצוא מבנים רבים דמויי פרקטלים, כגון במבנה עורקיו של עלה, כרובית, כלי הדם בגוף, ריאות של יונקים, צורת קו חוף , צורת כפור או פתית שלג .
הפרקטלים הראשונים החלו להתגלות החל מסוף המאה ה-19, ונחקרו בתור קוריוזים מתמטיים, או דוגמאות נגד לרעיונות שונים.
בשנת 1872 מצא המתמטיקאי קארל ויירשטראס פונקציה שהיא רציפה בכל נקודה, אך אין נקודה שהיא גזירה בה, הנקראת פונקציית ויירשטראס על שמו.
במושגי ימינו פונקציה זו היא פרקטל.
בשנת 1904 יצר המתמטיקאי השוודי הֶלגֵה פון קוך את פתית השלג של קוך, צורה פרקטלית מובהקת.
גאורג קנטור נתן דוגמה נוספת לקבוצה בעלת אופי פרקטלי, קבוצת קנטור.
בניסיון להבין את משמעותם של עצמים מסוג זה, מתמטיקאים כקונסטנטין קרתיאודורי ופליקס האוסדורף הכלילו את מושג הממד, כך שיוכל לקבל גם ערכים שאינם מספרים טבעיים .
תנופה משמעותית לחקר הפרקטלים ניתנה בתחילת שנות השישים על ידי המתמטיקאי האמריקאי בנואה מנדלברוט, שעבד במעבדות המחקר של IBM, והתבסס על עבודתו של המתמטיקאי בן זמנו גסטון ז'וליה.
בשנת 1975 טבע מנדלברוט את המונח "פרקטל" לציון עצמים הדומים לעצמם.
מנדלברוט חקר סדרות של מספרים מרוכבים מהצורה .
קבוצת מנדלברוט, הקרויה על-שמו, כוללת את המספרים שעבורם הסדרה חסומה.
בדוגמאות שהובאו קודם לכן ניתן לקבל תחושה מדוע יש בעיה להגדיר מהו הממד של פרקטל.
לדוגמה, בבנייה של משולש שרפינסקי התחלנו ממשולשים מלאים שהם צורות דו-ממדיות ולכן ניתן לצפות שמשולש שרפינסקי הוא דו-ממדי.
מצד שני, אם היינו משרטטים רק את קווי המתאר של המשולשים, היינו מקבלים את אותה תוצאה סופית בדיוק, אלא שבמקרה זה הבנייה הייתה מסתמכת על קווים בלבד ולכן ניתן היה לצפות שמשולש שרפינסקי יהיה חד-ממדי.
בשיטת הבנייה של פתית השלג של קוך, ניתן ליצור פרקטלים כגון עקומת הילברט ועקום פאנו, שממלאים ריבוע שלם.
מכיוון שהבנייה כולה מתבססת על קווים, היינו מצפים שהתוצאה תהיה חד-ממדית, איך ייתכן שמקבלים צורה דו-ממדית?
כדי להחיל את מושג הממד על צורות פרקטליות היה צורך לתת הגדרות מדויקות יותר למושג הממד, שניתן יהיה להשתמש בהם גם עבור פרקטלים.
לפי תפיסת הממד הקלאסית, כאשר שרטוט עובר קינום, חלקים בעלי N ממדים בו גדלים ביחס ישר ליחס הקינום בחזקת N.
פתית השלג של קוך כאשר מגדילים אותו פי שלושה מגלים שצלע שאמורה לגדול פי שלושה גדלה פי ארבעה, לכן הממד שלו הוא: .
שיטת מכונת הצילום שיטה זאת נקראת גם "IFS-Iterated Function Systems".
המהות של שיטה זאת היא לבצע פעולה על המישור, לדוגמה לקחת את המישור ולהכין ממנו שלושה עותקים מוקטנים ולהדביק אותם יחד, ואחר כך לחזור על הפעולה פעמים רבות.
הפרקטל שמתקבל הוא נקודת השבת של הפונקציה.
שיטות החלפה בשיטות אלו, כמו ב"פתית השלג של קוך" לדוגמה, מתחילים מצורה גאומטרית פשוטה ובכל שלב מסבכים אותה מעט.
כאשר חוזרים על הפעולה אין-סוף פעמים מתקבל הפרקטל.
דוגמה נוספת היא "עץ פיתגורס".
שיטת ההחלפה יכולה ליצור גם פרקטלים אקראיים.
לדוגמה בפתית השלג של קוך, בכל החלפה ניתן להניח את המשולש באחד משני צדי הקו.
אם במקום להניח את המשולש תמיד מעל הקו, מניחים אותו באופן אקראי למעלה או למטה אזי מתקבל פרקטל אקראי.
משחק הכאוס משחק המתבצע באופן הבא: בוחרים שלוש נקודות קבועות במישור המסומנות A, B ו-C.
כמו כן בוחרים נקודה כלשהי אחרת במישור, כנקודת התחלה במשחק.
בכל שלב במשחק מגרילים את אחת משלוש הנקודות הקבועות, ומניחים את הנקודה הבאה בחצי המרחק שבין הנקודה בה אנו נמצאים לנקודה הקבועה שנבחרה.
התוצאה של המשחק היא נקודות היוצרות את משולש שרפינסקי, כאשר הוא מתוח בין שלוש הנקודות הקבועות.
בעזרת חוקים דומים ניתן ליצור מגוון עצום של פרקטלים נוספים.
אוטומט תאי אוטומטים תאיים רבים יכולים ליצור פרקטלים.
הדוגמה המוכרת ביותר היא כאשר לוקחים את משולש פסקל, שאותו ניתן לראות כאוטומט תאי חד-ממדי, וצובעים את המספרים האי-זוגיים בשחור, והזוגיים בלבן.
התוצאה המתקבלת היא משולש שרפינסקי.
פרקטלים מרקורסיה של נוסחאות מרוכבות ביניהם קבוצת מנדלברוט, קבוצת ז'וליה, פרקטל ניוטון, וההכללה הנקראת "פרקטל נובה".
פרדראג רדוסבלייביץ' (בסרבית: Предраг Радосављевић; נולד ב-24 ביוני 1963 בבלגרד), הידוע בכינוי פרקי (Preki), הוא כדורגלן עבר סרבי-אמריקאי.
פרקי החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת הכוכב האדום בלגרד ב-1983. בבלגרד שיחק שנתיים וזכה באליפות אחת.
ב-1985, עבר פרקי לשחק כדורגל באולמות בארצות הברית.
ב-1992, לאחר תשע שנים בארצות הברית, עבר פרקי לשחק באברטון האנגלית.
באברטון שיחק שנתיים ולאחר מכן עבר לעונה אחת לפורטסמות'.
ב-1996, חזר פרקי לארצות הברית לליגת ה-MLS, לקבוצת קנזס סיטי וויזרדס, בה שיחק בכל שאר הקריירה שלו מלבד שנה אחת במיאמי פיוז'ן (2001).
עם הוויזרס זכה פרקי בגביע ה-MLS בשנת 2000. בשנת 2003 זכה פרקי בתואר מלך הנקודות ב-MLS.
בסוף שנת 2005, הודיע פרקי על פרישה מכדורגל מקצועני.
אחרי עונה זו הוא נבחר להרכב כל הזמנים ב-MLS.
פרקי שיחק במדי נבחרת ארצות הברית מאז ה-3 בנובמבר 1996, במשחק מול נבחרת גואטמלה.
בנבחרת הוא שיחק 28 משחקים וכבש ארבעה שערים.
אחרי פרישתו כשחקן, פרקי מונה לעוזר מאמן בצ'יבאס ארצות הברית, ולאחר מכן שימש כמאמנה הראשי של הקבוצה.
בשנת 2010 אימן את טורונטו, ובשנת 2013 מונה למאמנה של סקרמנטו רפובליק.
בשנת 2017 אימן את סנט לואיס.
פִּרְקֵי דְּרַבִּי אֱלִיעֶזֶר (בראשי תיבות: פדר"א) הוא ספר מדרשים ואגדות על התורה, והוא מן החיבורים הנפוצים שבספרות האגדה היהודית.
על פי המסורת החיבור מיוחס לתנא רבי אליעזר בן הורקנוס ולבית מדרשו, אך במחקר מקובל שהוא חיבור פסאודואפיגרפי מתקופת הגאונים שנכתב במאה השמינית בארץ ישראל או בסביבתה.
שם החיבור וייחוסו לרבי אליעזר בן הורקנוס
החיבור מכונה בכתבי יד ואצל חכמי ימי הביניים "פרקי (או: פרקים) דרבי אליעזר", או "פרקי רבי אליעזר" וכדומה, ולעיתים "פרקי דרבי אליעזר הגדול", אבל גם "ברייתא דרבי אליעזר".
חכמי ימי הביניים ייחסו את החיבור לתנא רבי אליעזר בן הורקנוס, אך כבר ר' אברהם זכות, כותב ב"ספר יוחסין" שהספר הוא מאוחר ואינו מר' אליעזר בן הורקנוס.
בעקבות יום-טוב ליפמן צונץ מקובל במחקר שפרקי דרבי אליעזר הוא חיבור פסאודואפיגרפי מאוחר בהרבה.
שני הפרקים הראשונים של החיבור מוקדשים לסיפור התקרבותו לתורה של רבי אליעזר בן הורקנוס, והסיפור משמש כמעין הקדמה לחיבור וכרקע על אודות המחבר.
פרקים אלה שאובים מאבות דרבי נתן נוסח ב' פרק י"ג, ושאלת מקוריותם בפרקי דרבי אליעזר שנויה במחלוקת בין החוקרים.
חוקרים רבים משערים כי פרקים אלה הם הוספה מאוחרת ואינם מקוריים בחיבור.
השערה זו מתבססת על כך שברשימת ספרים מן הגניזה הקהירית ישנה עדות על כתב יד שבו החיבור מתחיל בפרק ג'.
בנוסף, באחד מכתבי היד נמצאת כותרת החיבור רק בפרק ג'.
על פי השערה זו אין כל עדות פנימית בחיבור עצמו על ייחוסו לרבי אליעזר דווקא, ושם החיבור "פרקי דרבי אליעזר" נקבע משום שהוא החכם הראשון המוזכר בו בראש פרק ג': "רבי אליעזר בן הורקנוס פתח...", וכפי המקובל לקרוא את שמות החיבורים על שם החכם הראשון המוזכר בהם.
אליעזר טרייטל חולק על כך, ולדעתו אין להוציא את הפרקים מחזקתם, וזאת משני נימוקים: פרקים אלה מופיעים בכל כתבי היד השלמים של החיבור הקיימים; לשון הפרקים שונה במקצת ממקורו באבות דרבי נתן בצורה המתאימה ללשונו המיוחדת של פרקי דרבי אליעזר.
הראשון שביסס את איחורו של החיבור לראשונה הוא צונץ ובעקבותיו הדעה המקובלת במחקר היא שהחיבור נכתב במאה השמינית בערך.
צונץ מתארך את הספר בין תחילתה של המאה השמינית לאמצעה.
הראיות שמביא צונץ לחסם התחתון הן: המחבר מרבה להתייחס בדרשותיו לישמעאל ולמלכות בני ישמעאל, ולגנות את שלטונם.
השם ישמעאל נדרש בראש פרק ל"ב כך: .
בסוף פרק ל' בא בחיבור החזון אפוקליפטי הבא:
לפי חלק מהחוקרים הפיסקה הפותחת את פרק ג' מופיעה באיגרת פירקוי בן באבוי שפעל בסוף המאה השמינית או בראשית המאה התשיעית, ומכאן שאין החיבור מאוחר למאה התשיעית.
אחרים מפקפקים בכך כי הנוסח של פירקוי זהה לגמרא ושונה מפרקי דרבי אליעזר.
המקור הקדום ביותר שמזכירו בשמו הוא סדר רב עמרם גאון מסוף המאה ה-9.
אשר למקום החיבור, ההתייחסות הרבה לשלטונו של ישמעאל מלמדת שהוא נתחבר באחת מארצות האסלאם – ככל הנראה בארץ ישראל או בסביבתה.
דבר זה עולה גם מכך שהחיבור (בפרק ח') מדגיש ביותר את זכותם הבלעדית של חכמי ארץ ישראל לקבוע את לוח השנה, ולדבריו אפילו רועי צאן ובקר והדיוטות בארץ ישראל עדיפים על צדיקים ונביאים שבחוצה לארץ, ורק לתושבי ארץ ישראל הזכות לקבוע את לוח השנה.
כמו כן מוזכרים בו מנהגים ארץ-ישראליים שונים.
כך, למשל, המנהג להוציא את הבתולים באצבע שנזכר בחיבור בפרק ט"ז (מצוטט בהמשך) מוזכר במפורש בספר החילוקים כמנהג ארץ-ישראלי.
מקובל במחקר שפרקי דרבי אליעזר הוא פרי יצירתו של יוצר יחיד, ובכך הוא שונה ממדרשי האגדה האחרים שקדמו לו (ובכלל מחיבורי חז"ל הקלאסיים), שאין להם מחבר יחיד והם מוגדרים כיצירה קיבוצית.
החיבור כולל חמישים וארבעה פרקים (או חמישים ושניים פרקים על פי חלוקה שונה מעט של הפרקים, כך למשל במהדורת היגר ובכתבי יד אחרים) שבהם דורש המחבר את פרשות התורה החל מימי הבריאה ועד קורות ישראל במדבר.
בתוך כך משלב המחבר גם דרשות ופרקים שלמים על פרשות שונות מספרי הנביאים והכתובים.
החיבור כפי שהוא בידינו היום הוא בעל מבנה חסר, והשאלה אם כך נכתב או שמא במשך הדורות אבדו ממנו פרקים שנויה במחלוקת.
הרב חיים פאלאג'י בפירושו לספר, כתב על סוף החיבור: .
צונץ תיאר את הבעייתיות של מבנה החיבור: ראשית, הטקסט (בדפוסים הרגילים, שהיו לפניו) מסתיים במקום בלתי אפשרי – באמצע עניין ממש.
בנוסף על כך הוא הצביע על שני קווים מבריחים, דהיינו, מעין שני יסודות שעליהם מבסס המחבר את פרקי החיבור השונים, שהם חסרים בסופם:
בראש פרק י"ד מביא המחבר מסורת על אודות ירידת אלוהים לארץ עשר פעמים, והירידות הללו מתוארות בהמשך, כל ירידה במקומה – אבל הירידה האחרונה היא הירידה השמינית (בפרק נ"ד), ואילו שתי הירידות האחרונות חסרות.
החל באמצע החיבור מסתיימים חלק מהפרקים במטבעות ברכות מתוך תפילת שמונה עשרה.
הברכה הראשונה, "מגן אברהם", מופיעה בסוף פרק כ"ז, הברכה השנייה באמצע פרק ל"א, וכך הלאה.
אבל הברכה האחרונה היא ברכת רופא חולים, ושאר הברכות חסרות.
מכאן ביקש צונץ להעלות בהיסוס את ההשערה שהחיבור לא שרד בשלמותו.
רד"ל חיזק את השערת צונץ ובהקדמה לפירושו הביא למעלה מתריסר ציטוטים מפדר"א בכתבי חכמי ימי הביניים, שאינם נמצאים בחיבור הקיים כיום – ומכאן הוא למד שבעבר היה החיבור שלם ומלא יותר, והיו בו פרקים נוספים.
לדעת רד"ל, שבעת פרקי רבי אליעזר שצורפו למדרש סדר אליהו מקורם בחיבור זה.