tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מחזהו הקצר "מוח הזהב" הועלה ב-1969–1970 (בהופעת הביכורים של דן זכריה על במה בישראל) בקריאה אמנותית עם רמזי משחק בבימוי משה יסעור ובהשתתפות השחקנים יהודה גבאי, אביבה אורגד ורודיקה קרמניצר, במסגרת ערבים שהוקדשו ליצירות סופרים עולים בבית ציוני אמריקה ובמועדון "מילוא" בתל אביב וכן בכמה מקומות פרטיים.
במוספים הספרותיים פרסם קטעים מהרומן "דמדומים", שעלילתו מתרחשת ברומניה של שנות ה-40 וה-50, על רקע התסיסה החברתית והפוליטית במדינה.
דן זכריה (קורנליוס נובק) נפטר בתל אביב בראשית חודש דצמבר 1978, בגיל 50.
הותיר את אשתו, חוה נובק.
חוה נובק ודן זכריה, חי, חי וקיים, או סיוט ליל חמסין: מחזמר בשלוש מערכות; תרגם לעברית: אוריאל אופק, [ח"מ]: [חמו"ל], 1965.
דן זכריה, שני מחזות מיסוגיניים: מה אתה יודע על ניוחין?; ו...
מֹח הזהב; הביאו לדפוס: חוה נובק ודקלה גולומב, תל אביב: ספרית "אדם וחוה" (דפוס דבר), 1967.
רבי דן מראדוויל (נפטר בכ"ה בסיון תר"א) היה האדמו"ר השני בשושלת ראדוויל.
רבי דן היה בן הרב יצחק מראדוויל (מייסד חסידות ראדוויל), בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב.
נישא לרבנית יוכבד השיל בתו של רבי אברהם יהושע השיל מאפטא (האוהב ישראל).
היה מגדולי תלמידיהם של המגיד מקוז'ניץ ושל בנו רבי משה מקוז'ניץ.
לגבי יום פטירתו היה מקובל כי הוא נפטר בכ"ה בניסן ה'תקצ"ח, אולם בסיון ה'תשע"ה במסגרת שיפוץ בית הקברות בברדיצ'ב נמצאה מצבת קבורתו, ושם נחקק שנפטר בכ"ה בסיון ה'תר"א.
בנו רבי לוי משה יהודה מראדוויל מילא את מקומו כאדמו"ר השלישי מראדוויל.
בנו רבי לוי (משה יהודה) מראדוויל.
נינו היה האדמו"ר מבראד-קלויזנבורג רבי יחיאל מיכל מיכלוביץ'.
בנו רבי אברהם מאיר מביאלוברזיג (נפטר בה'תרי"ב), חתן רבי יצחק מוורקא.
בנו רבי שמואל יחיאל מבוטושאן (אשתו בלומא, בת יוסף מאוסטילא, בן ר' מרדכי האדמו"ר מנשכיז)
בתו רייזל בלומא אשת רבי שלום יוסף פרידמן מסדיגורה
בתו אשת רבי יצחק טברסקי מסקווירא.
דן לירי (באירית: Dún Laoghaire, נקראת גם Dunleary) היא עיר נמל פרוורית, השוכנת במזרח אירלנד כעשרה קילומטרים דרומית לבירה דבלין.
העיר משמשת כבירת מחוז דן לירי-ראת'דאון.
בעברה הייתה דן-לירי נמל מרכזי בין אירלנד לבריטניה הגדולה.
החל ממחצית המאה ה-19 באזור שרטון קיש הוצב מגדלאור להקלת כניסה לנמל.
בין השנים 1821-1920 כונתה העיר קינגסטאון (Kingstown).
העיר היא מולדתם של כל ששת חברי להקת בומטאון ראטס.
דן טורטן (נולד ב-15 בספטמבר 1964) הוא רופא, קצין צה"ל וטייס קרב במילואים בדרגת אלוף-משנה, פיקד על בסיס חצור של חיל האוויר.
כספורטאי, ייצג את ישראל בשיט תחרותי באולימפיאדת סיאול (1988).
האחים ערערו על ההחלטה, שבוטלה לאחר כשנתיים וחצי על ידי בית המשפט העליון.
למרות שערעורם התקבל לבסוף, לא חזרו עוד לשיט תחרותי.
ב-2008 עם העברת טייסות התובלה של חיל-האוויר לבסיס נבטים והפיכתו מכנף לבח"א 28, קודם טורטן לדרגת אלוף-משנה ומונה לסגן מפקד הבסיס, לקראת מינויו עבר הכשרה גם כטייס תובלה.
ב-2011 מונה למפקד בסיס חצור ושירת בתפקיד עד 2014.
לטורטן תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה.
דן חפץ (נולד ב-1965 במושבה כנרת) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה במיל.
פיקד בעבר על גדוד 12 (ברק), וחטיבת מנשה.
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני והתקבל לפלנ"ט גולני.
עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר.
לאחר קורס קציני חי"ר שימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בגדוד 12. בהמשך שימש כקצין אג"ם של חטיבת גולני, מג"ד 17 ומפקד גדוד 12 (ברק) אותו הוביל בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון.
לאחר מכן הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מנשה, בתקופת מבצע חומת מגן והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה.
לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת געש, וכרמ"ח שיתוף פעולה צבאי בין–לאומי באג"ת.
למד במכללה הבין זרועית להגנה של הצבא הצרפתי בפריס.
לאחר השחרור מצה"ל עסק בניהול פרויקטים גדולים בתחומי תשתיות ותחבורה, הקמת תחנות כוח ותשתיות רכבתיות.
כיום מנהל דן את צי הרכבות הכבדות של חברת סימנס בישראל.
במסגרת התנדבותו בעמותת צהלה ייסד פרויקט ייחודי בכלא אופק לשיקום נוער עובר עברות אשר מטרתו לסייע לנערי הפרויקט לחזור למסלול הנורמטיבי של החיים.
בנוסף מתנדב בעמותת חטיבת גולני למען שימור והנחלת מורשת החטיבה ומתנדב כראש צוות אמבולנס במד"א.
דן חן (נולד ב-26 באוקטובר 1971) הוא שותף מייסד של חברת mabaya.
כיהן כמנכ"ל חברת תפוז בין השנים 2008–2013, ובמסגרתה הקים את אתר המצלמות החיות BlogTV אשר שודרו בחלקו תכנים מיניים.
חן נולד בהרצליה לאב עורך דין שעלה מפולין ולאם עובדת סוציאלית.
לאחר שחרורו החל בלימודי תואר ראשון בכלכלה ומשפטים באוניברסיטת תל אביב שבמהלכם עבד כמתמחה במשרד עורכי הדין "שניצר גוטליב".
בשנת 1997 סיים את לימודיו.
בשנת 2001 החל בלימודי תואר שני במנהל עסקים בתוכנית Kellogg-Recanati של אוניברסיטה תל אביב, אותם סיים בשנת 2003.
בשנת 1998 הקים וערך את פורטל האינטרנט "השער המשפטי" של חברת "סקירה משפטית", ובמקביל ניהל את פורום משפט ואינטרנט בפורטל IOL.
בינואר 2000 התמנה למנהל פיתוח העסקי בחברת ישראל און ליין מפעילת אתר IOL, אך פוטר לאחר המיזוג עם אתר וואלה.
בשנת 2001 עבד כסמנכל שיווק בחברת "Tipcom" שפעלה בתחום הפרסום בסלולר ובמקביל ניהל את פורום שיווק ויח"צ שבתפוז.
בספטמבר 2002 החל לנהל את חטיבת הסלולר (Tapuz Mobile) של חברת "תפוז אנשים".
באוקטובר 2007 כיהן כשופט בתחרות התוכן הסלולרי שהתקיימה בפסטיבל MIPCOM שבקאן.
במרץ 2008 קודם למנכ"ל חברת תפוז ובמקביל גם החל לנהל את אתר תפוז.
בינואר 2010 הוביל את רכישת חברת נטקראפט באמצעות חברת תפוז וכיהן כיושב הראש שלה.
בנובמבר 2010 נבחר על ידי עיתון גלובס לאחד מארבעים הצעירים המבטיחים של עולם העסקים הישראלי.
כמנכ"ל חברת תפוז בשנת 2010, שכרו השנתי הסתכם בכמיליון שקלים.
בינואר 2011 פתח בקמפיין תקשורתי בעיתונים הכלכליים, בפייסבוק ובאתרי אינטרנט תחת הכותרת "Tim Tum", שיצא נגד סקרי TIM משום שקבוצת אתרי תפוז לא נמדדה בו.
בשנת 2013 החל לכתוב את הבלוג "the short head", ומאז, גם מעביר הרצאות בנושא זה.
בספטמבר 2013 התפטר מניהול חברת תפוז בעקבות מכירת פעילות האינטרנט שלה לחברת קו מנחה, והמשיך לנהל את אתר תפוז בקו מנחה.
ביוני 2014 מונה למנכ"ל חטיבת אתרי האינטרנט של קבוצת קו מנחה.
במרץ 2015 עם פרסום הדו"חות הכספיים של קבוצת קו מנחה לשנת 2014, פרש דן חן מניהול אתר תפוז ושאר אתרי האינטרנט של הקבוצה.
בספטמבר 2015 ייסד את הסטרטאפ סקנד שיפט..
בינואר 2004 ייסד, במסגרת "תפוז אנשים", את BlogTV, שירות סטרימינג שאיפשר לכל גולש לשדר בשידור חי על גבי האינטרנט תוכנית וידאו או פורנו בתמורה לאפשרות לזכות בנופש בחו"ל בשיתוף ערוץ אגו.
ביולי 2006 חתמה תפוז על הסכם עם חברת הענק הקנדית Alliance Atlantis, להקמת גרסה של האתר בקנדה, אך פעילות זו נסגרה לאחר כשנה.
בדצמבר 2008 פירק את חברת BlogTV ומיזג את פעילותה בתחום שידורי הווידאו באינטרנט לחברת תפוז.
לאחר השלמת תהליך המיזוג והייעול, מינה את אורן לוי למנכ"ל תחום ה-BlogTV כמחליפו של גיא אליאב.
ביוני 2011, כמנכ"ל החברה הציבורית תפוז, מכר את פעילות בלוג-טי.וי למנכ"ל השכיר שלה אורן לוי, וזאת תמורת דולר אחד.
לאחר המכירה פעילות הפורנו של ה-"BlogTV" נשארה בתפוז ומותגה מחדש תחת השם "Late Night TV".
BlogTV נמכרה שוב, במרץ 2013, לסטארט-אפ האמריקאי YouNow.
דן זסלבסקי (12 במאי 1931 – 8 באוגוסט 2018) היה מהנדס קרקע ומים ישראלי.
שימש כנציב המים, מדען ראשי של משרד האנרגיה, פרופסור ודיקן הפקולטה להנדסה חקלאית בטכניון שבחיפה וראש המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי.
עסק בפיתוח שיטות לניצול אנרגיית השמש ושיטות להתפלה.
זסלבסקי נולד בקיבוץ גבעת ברנר לדוד וחיה וגדל החל מגיל 3 ברחובות.
בבגרותו שהה תקופה קצרה בקיבוץ.
כשביקש ללמוד הנדסה חקלאית או הנדסה אזרחית, והדבר לא הסתייע, עזב את הקיבוץ.
זסלבסקי למד לתואר ראשון בהנדסה אזרחית עם התמחות בהנדסת מים (סיום ב-1955) ולתואר שני בתחום הנדסת מים וקרקע (סיום ב-1957) בפקולטה להנדסה אזרחית בטכניון.
את לימודי הדוקטורט עשה בנושא פיזיקה של הקרקע באוניברסיטת מדינת איווה בארצות הברית (סיום ב-1960).
התגורר בחיפה בשכונת נווה שאנן ותקופות קצרות בארצות הברית.
כמו כן גר זמן מה ברחובות, בירושלים ובהולנד.
זסלבסקי שרת בארגון ההגנה, אך סייע לאצ"ל להעביר נשק לחוף מהאלטלנה.
נלחם במלחמת הקוממיות בקרבות בבית עפה בדרום ובמקומות נוספים.
במלחמת ששת הימים, לחם ברמת הגולן ושרת בחטיבה 8. פיקד על פלוגת החרמ"ש שהשתתפה בכיבוש הכפר זעורה.
בהמשך, כשנהרג מפקד הפלוגה השנייה בגדוד, פיקד על שתי פלוגות גם יחד עמן הגיע עד קוניטרה.
במלחמת יום הכיפורים לחם בסיני מסגרת אוגדה 162. לאחר המלחמה, גויס ושרת כמפקד המילואים של תח"ש (תורת חיל שריון).
סייע לגייס את מיטב המוחות בטכניון למאמץ הטכנולוגי, שיזם לאחר המלחמה.
בין המיזמים: מחקר טכני גדול על מהלך המלחמה.
השתתף בין השאר בפיתוח שריון ריאקטיבי נגד מטען חלול, העשן מהמפלט, אחסנה יבשה, מרגמה קטנה לשימוש טנקים (מרגמת 60 מילימטר) ופרץ דרכים טכנולוגיות רבות.
זסלבסקי היה מהנדס ואיש אקדמיה בטכניון.
החל מ-1971 שימש בתפקיד פרופסור מלא בטכניון בפקולטה להנדסה חקלאית.
העמיד אחריו דורות רבים של מהנדסים, חוקרים ואנשי מקצוע בתחום החקלאות, הקרקע, הבנייה, המים והאנרגיה.
היה היזם, הממציא והרוח החיה מאחורי המיזם של דרכי הביצות או כבישי הפלסטיק שהובילו מבלוזה אל מעוזי קו בר-לב.
הכבישים נבנו במשך כמה חודשים בסיוע של מומחי מיכון חקלאי מהפקולטה להנדסה חקלאית בטכניון וכן בסיוע של מתנדבים רבים שחלקם היו חיילים ששרתו במקום והתנדבו בסוף השרות הצבאי שלהם לעבוד במשך תקופה נוספת במיזם.
דחף ללא לאות מיזמים שונים בתחום המים וההתפלה.
עסק במיזמים שעדיין לא הושלמו כמו: המבוע, ארובת שרב ומיזמים רבים אחרים.
שימש ראש המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי (2004-2007), ויועץ בשיחות מדיניות רבות, שחלקן חשאיות, עם בעלי ברית ומול אויבים.
זסלבסקי היה נשוי, אב לשלושה וסב.
דן מדען היא סדרת הנפשה ממוחשבת אמריקאית לילדים משנת 2008 מסוגת חינוך, קומדיה ומוזיקה.
הסדרה נכתבה על ידי בראדלי צווייג, והופקה ונוצרה על ידי "חברת ג'ים הנסון".
הסדרה עוסקת בילד בשם דן, מדען צעיר שבכל פרק שואל שאלה מדעית אחרת שאת התשובה עליה הוא מקבל בעזרת חבריו לכיתה, מורתו ומשפחתו.
מטרת הסדרה היא ללמד תקני למידה מדעיים לגיל הרך.
הסדרה הופצה במדינות רבות ברחבי העולם על ידי KCET, בין השנים 2008-2010, ו-KOCE-TV, בין השנים 2011-2013. הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית בערוץ PBS Kids החל מה-1 בספטמבר 2008 עד ה-15 בנובמבר 2012. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בערוץ לוגי החל מ-1 בספטמבר 2009 עד שנת 2012.
לסדרה נוצרו שתי עונות ו-66 פרקים באורך 30 דקות.
בשנת 2013 נוצר לסדרה סרט טלוויזיוני בשם "דן מדען: הסרט", בישראל הסרט שודר בשנת 2014.
הסדרה מספרת על ילד בשם דן, מדען צעיר שבכל פרק שואל שאלה מדעית אחרת שאת התשובה עליה הוא מקבל בעזרת חבריו לכיתה, מורתו ומשפחתו דרך שירים, דיונים, מחקרים ומשחקים.
בעונה הראשונה כל חמישה פרקים התמקדו בנושא או מושג מדעי שונה, וכך גם בעונה השנייה בה כל ארבעה פרקים התמקדו בנושא או מושג מדעי שונה.
הנושאים בהם התמקדו הם כלים ומושגים מדעיים, שינויים וטרנספורמציה, חושים, בריאות, מכונות פשוטות, מדע בחצר האחורית, גוף האדם, מזג אוויר, כוח התנועה, אור וצל, מערכות סביבתיות, טכנולוגיה והנדסה ודברים חיים.
דן (Sid) - רוצה להיות מדען בבגרותו.
מאיה (May) - חברה טובה של דן.
גלעד (Gerald) - חבר טוב של דן.
ילד מצחיק שאוהב לעשות שטויות.
דניאלה (Gabriela Cordova) - חברה טובה של דן.
סוזי (Susie) - המורה של דן וחבריו.
במהלך הסדרה, היא עושה לתלמידים ניסויים, ובסיום כל יום לימודים היא שרה להם שיר.
מורט (Mort)- אבא של דן.
אליס (Alice) - אמא של דן.
עובדת בעיצוב אתרים ומשחקי מחשב.
רוז (Rose) - סבתא של דן.
מחזירה את דן הביתה מבית הספר, במהלך הנסיעה היא מספרת לו סיפורים מילדותה.
ז'קה (Zeke) - אחיו התינוק של דן.
הסדרה הופקה על ידי לכידת תנועה המאפשרת לבובות לזוז בזמן שהמדבבים מדבבים בזמן אמת.
במאית הדיבוב של הסדרה בעברית הייתה אלן אזגי ומפיקות הדיבוב היו מיכל בשירי, בשנת 2009, ויעל אללוף, בשנת 2012.
הדמותלוכדי תנועהמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתדןמיסטי רוסאסדרו מאסימיכאל עינבמורטג'ון מונרו קמרוןויקטור ירידעפרון אטקין (2009) / דדי זהר (2012)אליססוניה לסלי-שפרדאליס דיניןנורית בנאי קורןדניאלהג'ון מונרו קמרוןאליס דיניןענבל שכנרמאיהדנה וודסג'וליאן בוצ'ראלונה אלכסנדרגלעדאלון ויליאמסויקטור ירידעמית יוסוביץ'סוזיסוניה לסלי-שפרדדונה קימבלליאת אחירוןרוזדנה וודסג'וליאן בוצ'רנורית כהןדמויות שונותאלן אזגידמויות שונותאורנה כץ (2012)
עונה מספר פרקים תקופת שידור מקורית שידור ראשון שידור אחרון141 (פרק 1 ספיישל)1 בספטמבר 200826 באוקטובר 2009227 (6 פרקים ספיישל)21 ביוני 201015 בנובמבר 2012
העבודה על הסדרה התחילה בסתיו 2008. הסדרה נוצרה באנימציה ממוחשבת ובאמצעות לכידת תנועה בחברת ג'ים הנסון, זוהי הסדרה השנייה המשתמשת בלכידת תנועה לאחר הסדרה "Donkey Kong Country".
תחילה שם הסדרה היה אמור להיות "?What's the Big Idea" (מה הרעיון הגדול?) ושמו של דן היה אמור להיות ג'וש.
הסדרה שודרה לראשונה בערוץ האמריקאי PBS Kids יחד עם הסדרה "מרתה מדברת" בהתחייבות לשנתיים שידור.
בגרסה העברית של הסדרה, חלק מהשמות המקוריים של הדמויות עוברתו לעברית.
הפרק "!Save the Stump" (בתרגום לעברית: "שמור את הגדם!") זכה בקטגוריית "תוכנית הילדים בשבת" בטקס פרסי ה-Genesis העשרים ושש שהועלה על ידי האגודה ההומנית של ארצות הברית.
בנוסף הסדרה קיבלה בסך הכל שש מועמדויות בפרס אמי ומועמדות בפרס TCA.
דן כהן (נולד ב-22 באוגוסט 1962, כ"ב באב ה'תשכ"ב) הוא רב, מחנך, איש ציבור, ופוליטיקאי חרדי.
כיהן כראש מועצת רכסים, מטעם מפלגת ש"ס.
דן כהן נולד וגדל ביישוב רכסים להורים שעלו לישראל מתוניסיה.
כהן שירת בחיל האוויר, כאיש צוות קרקע בטייסת מסוקים ובהמשך, כטכנאי מסוקים בכיר.
עם שחרורו מצה"ל, למד בישיבת "נתיבות עולם" ובהמשך, בישיבת "כנסת חזקיהו" בכפר חסידים.
הוא בעל תואר B.A בחינוך ותעודת הוראה ממשרד החינוך.
לאחר ההסמכה הרבנית, כיהן שנים רבות כמחנך במוסדות "אור חדש" ברכסים, ובמוסדות מגדל אור במגדל העמק.
בשנים 2008–2013 כיהן כראש מועצת רכסים מטעם מפלגת ש"ס, ברוטציה עם יצחק רייך, נציג מפלגת "דגל התורה".
משנת 2014 שימש כסגנו וממלא מקומו של ראש המועצה.
בספטמבר 2018, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל, הגיעו ש"ס ודגל התורה שוב להסכם רוטציה, במסגרתו תמכו שתי המפלגות בכהן.
כהן הוכרז כזוכה לאחר שלא נרשמו מועמדים נוספים.
במסגרת כהונתו בראשות המעוצה וחברותו כסגן ראש המועצה קידם כהן רבות את עתודות הקרקע הרבות שסביב רכסים דבר שהוביל לחתימת הסכם גג עם משרד הבינוי והשיכון והוספת אלפי יחידות דיור חדשות הן בגבעה ג' והן בגבעת הפרסה.
כמו כן, פעל רבות בשיתוף השר ישראל כץ ומשרד התחבורה לחבר את רכסים למטרופולין חיפה ולכביש 6.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל בפברואר 2024 לא התמודד למועצה והוחלף בראשות רשימת ש"ס המקומית, מוטי ויזגן.
ויזגן הפסיד בבחירות ליצחק רייך.
כהן נשוי לאיריס, מחנכת במוסדות "אור חדש" ביישוב רכסים.
דן יקיר (נולד ב-23 ביוני 1953) הוא אקופיזיולוג ישראלי ופרופסור מן המניין בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע.
חתן פרס ישראל לחקר הגאולוגיה, מדעי כדור הארץ ומדעי האטמוספירה לשנת תשע"ט (2019).
מומחה בעל שם עולמי לחקר יחסי הגומלין שבין ביוספירה ואטמוספירה ומייסד תחנת המחקר ביער יתיר.
דן יקיר הוא בנם של ליאורה (לבית בלוך) ודב ינקוורנר, ניצולי השואה מגרמניה.
תחילה התגוררו בנתניה וב-1961 עברו לשכונת נחלאות בירושלים.
את לימודיו התיכוניים עשה יקיר בבית הספר החקלאי בכנות.
ב-1971 התגייס לנח"ל והיה מראשוני ההיאחזות קטורה בערבה.
לחם במלחמת יום הכיפורים בתעלת סואץ ובג'בל עתקה.
עם שחרורו ב-1974 החל את לימודיו לתואר ראשון בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה של האוניברסיטה העברית, והמשיך ללימודי תואר שני ושלישי.
עבודת הדוקטורט שלו עסקה בהשפעת עקה על פוטוסינתזה (1987).
יקיר ביצע השתלמות בתר-דוקטורט במחלקה למדעי כדור הארץ והחלל באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
הוא עסק בשימוש באיזוטופים בצמחים כדי לשחזר אקלים קדום.
ב-1989 הוזמן לאוניברסיטת דיוק בקרוליינה הצפונית, כמומחה לאיזוטופים במחלקה לבוטניקה.
שם הקים מעבדה שיישמה את הכלים החדשים של ניתוח איזוטופים בחקר הצמח והאטמוספירה.
ב-1991 הצטרף לסגל הפקולטה לכימיה במכון ויצמן וזכה במלגת אלון לחוקרים צעירים מצטיינים.
ב-1997 מונה לפרופסור חבר וב-2003 לפרופסור מן המניין.
הוא שימש חוקר אורח באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת קולורדו בולדר.
ב-2003 מונה יקיר לראש המחלקה למדעי הסביבה וחקר האנרגיה (כיום המחלקה למדעי כדור הארץ וכוכבי הלכת), וכיהן בתפקיד זה עד 2009. באותן שנים גם כיהן כמנהל מרכז זוסמן למחקר סביבתי.
ב-2018–2021 כיהן כראש מועצת הפרופסורים של מכון ויצמן.
יקיר שימש כחבר בשורה של ועדות אקדמיות ומקצועיות בתחומי הסביבה בישראל ובעולם.
בין היתר בעבר כיהן כיו"ר התוכנית הבינלאומית לגאוספירה-ביוספירה, והוא מכהן כיו"ר ועדת ההיגוי של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים להתמודדות עם משבר האקלים.
מחקרו של יקיר מתמקד ביחסי הגומלין בין הביוספירה והאטמוספירה, ובמיוחד בדרכים בהן הצמחייה משפיעה על הסביבה ועל האקלים.
לאורך השנים פרסם יקיר כ-250 מאמרים, רשם שני פטנטים והנחה מעל 50 תלמידי מחקר ובתר-דוקטורנטים.
בפרויקט יער יתיר, שהחל ב-2000, מתמקדת קבוצתו של יקיר בהשפעה המורכבת של שינויים בשימושי קרקע, כמו ייעור, על פוטנציאל אגירת הפחמן, הטמפרטורה ומאזני הקרינה של פני השטח ותפוקת המים.
היבטים אלה לא זוכים לעיון מחקרי נרחב באזור הצחיח למחצה והמחקר ביער יתיר תורם לשילובם ברשתות המחקר העולמיות העסקות בקשר שבין הביוספירה והאטמוספירה.
תחנת המחקר ביער יתיר היא הסניף הישראלי היחיד ברשת השטפים FLUXNET, פרויקט בינלאומי במסגרתו נפרסו ברחבי העולם מגדלים למדידת ההשפעה של הביוספירה על האטמוספירה.
הפעילות ביער יתיר הורחבה בעזרת פיתוחה של מעבדה ניידת ייחודית המתגברת על מגבלות תחנות נייחות ומאפשרת הרחבת מחקרי מערכות אקולוגיות יבשתיות בארץ ומחוצה לה.
במעבדת האקופיזיולוגיה (Ecophysiology) במכון ויצמן חוקרת קבוצתו של יקיר תהליכים בקנה מידה פיזיולוגי המהווים את הבסיס לתצפיות בקנה מידה רחב של מערכות אקולוגיות ואטמוספיריות.
עיקר ההתמחות במעבדה הוא השימוש בסמנים המבוססים על איזוטופים יציבים, כולל פחמן-13 וחמצן-18, וקרבוניל סולפיד (COS) הקיימים בטבע בריכוזים זעירים.
חוקר השנה של קרן ברודי, האוניברסיטה העברית בירושלים (1985)
עמית המועצה הבריטית, אוניברסיטאות שפילד ואסקס, בריטניה (1985)
מלגת אלון לחוקרים צעירים מצטיינים (1991–1993)
קתדרת פיתוח קריירה ע"ש רולנד שאפר (1993–1996)
עמית מחקר בכיר במועצה הלאומית למחקר של ארצות הברית (1997)
פרס מרגריטה רבלו מטעם קק"ל (2004)
עמית בכיר במכון לאיכות הסביבה של אוניברסיטת קולומביה (2005)
פרס לנדאו למדעי הסביבה (2006)
עמית מחקר בכיר במכון CIRES, בולדר, קולורדו (2012)
פרס המרצה מצטיין של האגודה האירופית לגיאוכימיה (2014)
עמית מחקר בכיר, אוניברסיטת אינסברוק, אוסטריה (2017)
פרס ישראל לחקר הגאולוגיה, מדעי כדור הארץ ומדעי האטמוספירה (2019)
מענק מחקר פורץ דרך של הקרן הלאומית למדע (2022)
מאז 1978 יקיר נשוי להדס (לבית להב).
דניאל ויליאם ליפינסקי הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת אילינוי, בשנים 2005–2021. אביו, ביל ליפינסקי, היה נציג מחוז זה בבית הנבחרים לפניו בשנים 1983–2005. במחוז תחומים פרווריה הדרום-מערביים של שיקגו.
ליפינסקי נולד בשיקגו, בנם של רוז מארי (לבית לפינסקי) וחבר הקונגרס לשעבר ביל ליפינסקי.
הוא למד בבית הספר התיכון "מכללת סנט איגנטיוס" שבשיקגו, שם סיים את לימודיו ב-1984. ב-1988 השלים באוניברסיטת נורת'ווסטרן לימודי תואר ראשון בהנדסת מכונות ושנה לאחר מכן, ב-1989, קיבל תואר שני מאוניברסיטת סטנפורד בהנדסת מערכות כלכליות.
ב-1998 קיבל תואר דוקטור במדע המדינה מאוניברסיטת דיוק.
בקיץ 1992 החל ליפינסקי לעבוד במחלקת העבודה של ארצות הברית, ובשנים 1993–1995 התמחה אצל חבר בית הנבחרים ג'ורג' א.
בשנים 1995–1996 היה ליפינסקי חבר בסגל החקיקתי של חבר בית הנבחרים ג'רי קוסטלו, ובאותה התקופה עבד במטה הבחירות של ריצ'רד א.
דיוויין, שהתמודד ונבחר לתפקיד תובע מחוז קוק.
לתקופה קצרה עבד בסגל של רוד בלאגוייביץ'.
בין השנים 2000–2001 לימד ליפינסקי באוניברסיטת נוטרדאם.
ב-2001 הצטרף לסגל ההוראה באוניברסיטת טנסי, שם הנשאר עד היבחרו לקונגרס ב-2004. בשנת 2004 אביו של ליפינסקי התמודד מחדש למועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס השלישי של אילינוי בבית הנבחרים.
לאחר שזכה בקלות במועמדות הודיע ליפינסקי הישיש על פרישתו, ואחר כך הצליח לשכנע את המפלגה הדמוקרטית של אילינוי לבחור בבנו כמי שיתמודד במקומו לבית הנבחרים.
המהלך היה שנוי במחלוקת במקצת מכיוון שליפינסקי הצעיר לא התגורר בקביעות באילינוי מאז 1989 או התמודד למשרה ציבורית טרם הבחירות, אך מהלך זה לו לעקוף את הבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית.
ביום הבחירות הכלליות גבר על מועמד המפלגה הרפובליקנית ונבחר לקונגרס.
לליפינסקי מוניטין של אחד הדמוקרטים השמרניים ביותר בקונגרס.
ליפינסקי לא תמך בנשיא ברק אובמה במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012. הוא מתנגד לחקיקות המאפשרות הפלות מלאכותיות ומחקר בתאי גזע, והיה הדמוקרט היחיד מאילינוי בבית הנבחרים שהצביע נגד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
הוא תמך באישור מחדש של חוק הפטריוט משנת 2006, וב"חוק הגנת הנישואים" המאפשר למדינות ארצות הברית לסרב להכיר בנישואים חד מיניים.
בבחירות 2018 התמודד ליפינקי בפעם השביעית לבית הנבחרים, וניצב בפני המועמד הרפובליקני ארתור ג'ונס, מכחיש שואה ידוע.
ג'ונס היה פעיל בתנועה הנאצית באריזונה, ותיאר את השואה כ"דבר מנופח ולא חשוב".
בתום מערכת הבחירות גבר עליו ליפינסקי כצפוי, אך ג'ונס זכה בכ-26% מקולות הבוחרים שהם 57,885 קולות.
חרף עמדותיו השמרניות, הצביע ליפינסקי בעד הדחתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בשלהי 2019.
בבחירות המקדימות ב-2020 ניצב בפני מרי ניומן, אותה אחת שהתמודדה מולו ב-2018. חרף התמיכה לה זכה ליפינסקי מאישים בולטים במפלגה הדמוקרטית — בהם ג'ו מנצ'ין, ננסי פלוסי, סטני הוייר וגם העיתון שיקגו טריביון — הפסיד ליפינסקי את המועמדות לניומן ב-17 במרץ 2020 בפער זעום בן כ-3,000 קולות בלבד.
כהונתו נחתמה בינואר 2021 עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
הרב דן יואל ליווי (ו' באב תש"ז, יולי 1947 – כ"ב בניסן תש"ף, אפריל 2020) היה יו"ר מערכת הכשרות הבינלאומית OK וחבר אגודת רבני חבר העמים.
נולד בניו הייבן לתלמה ולרב דובער ליווי, שכיהן כמשפיע בישיבת חב"ד במקום.
למד בישיבת אחי תמימים - חב"ד בפילדלפיה ובישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בישראל בכפר חב"ד.
קיבל הסמכה לרבנות מכמה רבנים, בהם הרב משה פיינשטיין.
בסיוון תשל"א נישא למלכה יפה למשפחת דייטש, ולמד בכולל אברכים בשכונת נחלת הר חב"ד בקריית מלאכי שנפתח אז.
בשנת תשל"ז חזר לארצות הברית, התגורר בשכונת קראון הייטס והחל לעזור לאביו בניהול מערכת הכשרות OK, שהאב החל לנהל באותה תקופה.
בשנת תשמ"ז נפטר אביו, והוא החל לעמוד בראש מערכת הכשרות.
הוא פיתח את הארגון בכל רחבי ארצות הברית ומחוצה לה, והפך אותו לארגון כשרות עולמי, המאגד למעלה מ-350 משגיחי כשרות ורבנים בכל רחבי העולם.
כמו כן ייסד לזכר אחיו את בית הכנסת "בית אליעזר יצחק" במרכז שכונת קראון הייטס, וכיהן כרב בית הכנסת.
בשנת תשנ"ב נמנה עם חברי הוועד המייסד של "אגודת רבני חבר העמים" המאגד את הרבנים ברוסיה, כיועץ לענייני כשרות.
הרב ליווי היה תורם גדול למוסדות צדקה וחסד.
בין הפרויקטים המובילים שיזם ומימן נמנים מוזיאון הילדים היהודי בקראון הייטס, ופרויקט "חסידות מבוארת" של היכל מנחם.
נפטר באחרון של פסח תש"ף (אפריל 2020) ממחלת נגיף קורונה (COVID-19) ונקבר בניו יורק בבית הקברות מונטיפיורי.
לליווי ארבעה בנים וחמש בנות.
דן לבנון (נולד ב-24 באפריל 1940) הוא חוקר בתחום הביוטכנולוגיה, פרופסור אמריטוס במכללה האקדמית תל חי.
יזם וייסד את מכון המחקר מיג"ל בקריית שמונה ומשמש כמנהלו המדעי.
כיהן כראש המועצה האזורית הגליל העליון בין השנים 1975–1979, וכמדען הראשי של משרד החקלאות בין השנים 1996–2007.
לבנון נולד בבנימינה וגדל בקיבוץ כפר בלום בגליל העליון.
בין השנים 1969–1971 שימש כמרכז המשק בקיבוץ.
אביו היה ברוך יעקובסון, מלוחמי כ"ג יורדי הסירה.
לאחר מות אביו, נישאה אמו לנחמיה לבנון שאימץ אותו כבן.
סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר האזורי "עמק החולה" בכפר בלום.
שירת בצה"ל בנח"ל, בין השנים 1959–1962, השתחרר מסדיר בדרגת סגן, ומשירות מילואים כמפקד יחידה בפיקוד צפון, בדרגת סא"ל.
בין השנים 1975–1979 כיהן כראש מועצה אזורית גליל עליון.
תקופת כהונתו התאפיינה בפיגועים רבים מהם סבל האזור לאחר מלחמת יום הכיפורים, ולכן עסק לבנון בעיקר בנושא אבטחת יישובי המועצה, הקמת גדרות היקפיות, חדרי ביטחון וכבישי ביטחון סביב היישובים.
בנוסף, עסק לבנון בפיתוח והרחבת המועצה והקמת מחלקות לשירותים שהיו עד אז באחריות הקיבוצים עצמם: חינוך, תברואה וטיפול בפסולת, קהילה ועבודה סוציאלית, תחבורה (אוטובוסים לתלמידים) וספורט – כולל הקמת קבוצת הכדורסל הפועל גליל עליון.
בשנת 1977 יזם את הקמת מכון המחקר מיג"ל, כמרכז מדעי-מחקרי בגליל העליון במטרה לתמוך בפיתוח ההשכלה הגבוהה והחינוך, ובחיזוק החקלאות והתעשייה בגליל.
המכון הוקם במסגרת המועצה האזורית גליל עליון, ובהמשך נרשם כחברה בע"מ במסגרת מפעלי "החברה לפיתוח הגליל" של קיבוצי הגליל העליון וצפון הגולן.
כיום מסונף המכון למכללה האקדמית תל חי, וחברי הסגל הבכיר בו משמשים כמרצים במכללה.
בין השנים 1980–1990 היה יושב ראש הנהלת המכון, ומשנת 2016 משמש כמנהלו המדעי.
בתחילת שנות ה-90 נקרא לבנון על ידי מטה הסדר הקיבוצים, שהוקם על מנת לטפל במשבר הכלכלי שאליו נקלעו קיבוצים רבים בישראל, לשקם את כלכלת קיבוץ כפר בלום שנקלע אף הוא למשבר.
לבנון יישם שינוי בהתנהלות הקיבוץ, שכלל את הפרדת העסקים מהקהילה, וניהולם כמקובל בסקטור העסקי-פרטי.
המבנה שהוקם כלל את הקמת תאגיד "אחזקות כפר בלום" שריכז את הפעילות העסקית בחקלאות, בתיירות ובתעשייה.
לתאגיד מונה דירקטוריון שניהל בפועל את הפעילות, והעביר לחברי הקיבוץ דיבידנד שנתי מהרווחים.
מבנה זה היה ייחודי ושונה במהותו מדרכי ניהול הקיבוץ המקובלות עד אז, ובהדרגה החלו קיבוצים נוספים לעבור לניהול בשיטה זו.
בעקבות השינוי, ולאחר שנחתם הסדר החובות, השתפר בהדרגה מצבו הכלכלי של קיבוץ כפר בלום ובהמשך אף עבר לרווחיות.
בשנת 1992 הוחלט על שיקום אזור עמק החולה המיובש, לאחר שסבל משקיעת הקרקע והחדיר מזהמים למי נהר הירדן ולכנרת.
הקרן הקיימת לישראל, מינהל מקרקעי ישראל ומשרד החקלאות הקימו מינהל שיקום שהטיל על לבנון, במסגרת מכון מיגל, לתכנן ולהקים מערך מחקר וניטור, שיספק את בסיס הידע הדרוש לתכנון וביצוע השיקום.
תוצרי המחקר יושמו בתכנון הפרויקט, ובהמשך בהקמתו.
הפרויקט, שמוכר בשם "אגמון חולה", מהווה דוגמה לשילוב מוצלח של חקלאות, אקולוגיה, שמירת טבע ותיירות, והניטור באזור נמשך ברציפות עד היום.
בשנת 1996 מונה לבנון על ידי שר החקלאות, יעקב צור, לתפקיד המדען הראשי של משרד החקלאות, לאחר שכיהן כשנה כמנהל המדעי של מינהל המחקר החקלאי (מרכז וולקני), במשרד.
תקופה זו התאפיינה בהתמודדות עם המחסור במים וצמצום כמות המים שיועדה לחקלאות, ועיקר עיסוקו של לבנון היה מחקר והכנת תוכניות רב שנתיות לייעול וחיסכון בשימוש במים בחקלאות, ומעבר לשימוש מוגבר במי קולחין מטוהרים.
כתוצאה מהמחקר יושמו שיטות ונוהלי השקיה שאפשרו הקטנת השימוש במים שפירים להשקיה בחקלאות ומעבר לשימוש מוגבר במי קולחין.
במחקר, הושם דגש על פיתוח וחיזוק גידולים לייצוא, במטרה להרחיב ולחזק את התשתית של החקלאות בישראל.
במסגרת זו התקבלה היוזמה של לבנון להחלטת ממשלה על תמיכה במרכזי מחקר ופיתוח בפריפריה לאורך גבולות ישראל.
דגש נוסף הושם על ייעול ומעבר לחקלאות אינטנסיבית וחסכנית בכוח אדם.
לאחר שפרש ממשרד החקלאות, הקים לבנון את המועצה לגנים בוטניים בישראל ושימש כיושב הראש שלה.
הקמת המועצה נדרשה עקב מצבם הקשה של הגנים הבוטניים בישראל, על אף חקיקת חוק הגנים הבוטניים בשנת 2006. לבנון עסק ביישום הוראות החוק, ופרסום מבחני תמיכה בגנים הבוטניים שסייעו לשקם את מצבם באופן ניכר.
בנובמבר 2015 הכריז משרד החקלאות על קיצוץ עמוק בתקציב הגנים הבוטניים מ-3 עד 6 מיליון שקל בשנה לכ-100,000 ₪ בלבד.
לבנון ניסה להיאבק בהחלטה זו בעזרת המועצה, ולאחר שנחל הצלחה חלקית בלבד, סיים את תפקידו כיושב ראש המועצה בשנת 2016.
בשנת 2008 יזם, יחד עם אהרון ולנסי, יו"ר פורום ראשי הרשויות המקומיות בגליל העליון המזרחי, את הקמת עמותת "הקריה למחקר ורפואה בגליל", במטרה להביא להקמת פקולטה לרפואה בגליל, לאחר שעלה הצורך בהקמת פקולטה נוספת לרפואה בישראל.
לבנון מונה ליושב ראש הוועד המנהל של העמותה, שכללה, נוסף על ראשי הרשויות בגליל, גם אנשי ציבור ומדענים בעלי שם.
העמותה הציעה הקמת פקולטה לרפואה בעיר צפת, שבה שוכן בית חולים מרכזי בגליל המזרחי, והצעה זו התקבלה על ידי הממשלה, שהחליטה בשנת 2009 על הקמת הפקולטה בעיר.
בשנת 2011 החלה הפקולטה לפעול, אולם מטרת העמותה להקמת אוניברסיטה בגליל טרם הושגה.
לבנון, חבר קיבוץ כפר בלום.
נשוי לאורה, אב לארבעה, וסב לאחד עשר נכדים.
בשנת 1972 השלים לבנון תואר ראשון בחקלאות בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות.
בשנת 1974 סיים לימודי תואר שני בהצטיינות יתרה, עם התמחות בגידולי שדה, והמשיך ללימודי דוקטורט במיקרוביולוגיה חקלאית, אותם השלים בשנת 1980.
לאחר קבלת התואר החל לעבוד כחוקר במינהל המחקר החקלאי (מרכז וולקני), במכון לקרקע ומים במשרד החקלאות, שם עבד ברצף עד שנת 2007, והגיע לדרגה א1 מחקר המקבילה לפרופסור מן המניין.
במקביל הרצה בקורסים של הפקולטה לחקלאות, שהתקיימו במכללת תל חי: "מבוא לביולוגיה של התא" ו"מבוא לחקלאות מתקדמת".
בהמשך גם במכללה האקדמית תל חי בקורס "מיקרוביולוגיה סביבתית", ובקורס לתואר שני "היבטים עסקיים בביוטכנולוגיה".
כמו כן שימש מנחה לסטודנטים לתארים מוסמך ודוקטור בפקולטה לחקלאות.
בשנים 1990–1991 שימש מדען אורח במכון המחקר של משרד החקלאות של ארצות הברית.
בשנת 1993 התמנה כפרופסור נלווה בפקולטה לחקלאות באוניברסיטה של פנסילבניה, ובשנת 2004 שימש פרופסור אורח לשנה אחת באוניברסיטת וכנינגן בהולנד.
בין השנים 1999–2011 כיהן כיושב ראש הוועד המנהל של המכללה האקדמית תל חי, לאחר שזו נקלעה לקשיים והיה צורך בשיקומה ופיתוחה מבחינה מקצועית ואקדמית.
לבנון הקים מחדש את מוסדות המכללה לרבות חבר נאמנים, ועד מנהל, מינוי נשיא ובעלי תפקידים נוספים.
במהלך התקופה גדל מספר הסטודנטים במכללה מ-800 ל-3,000, נפתחו חוגים נוספים, הוקמו שתי פקולטות ונבנה קמפוס חדש.
בשנת 2008 התמנה לפרופסור מן המניין לביוטכנולוגיה במכללה.
תחומי המחקר העיקריים של לבנון הם מיחזור וקומפוסטציה של פסולת אורגנית לצורך שימוש בחקלאות, טרנספורמציות ביולוגיות של מזהמים אורגניים, פטריות עילאיות והשימוש בהן, כולל פטריות מאכל והשלכות של פעילות חקלאית כגון: דישון, שימוש בחומרי הדברה, השקיה במי קולחין על איכות מי התהום ומים עיליים.
הפעילות המחקרית של לבנון נערכה במסגרת שתי קבוצות מחקר: המעבדה למיקרוביולוגיה שימושית ופטריות במכון מיגל, והמעבדה למיקרוביולוגיה של הקרקע במכון לקרקע ומים של מכון וולקני בבית דגן.
היישום המעשי של מחקרים אלו מתבטא בעיקר בפיתוח הידע לענף פטריות המאכל בגליל, המספק את מרבית הפטריות הטריות לשוק הישראלי, פיתוח קומפוסטים לשימוש בחקלאות, שיקום ושימוש חקלאי בקרקעות אזור עמק החולה המיובש וניטור מזהמים אורגניים במים.
תוצאות המחקרים פורסמו בלמעלה מ-90 מאמרים בעיתונות המדעית המבוקרת, ובעשרות מאמרים שפורסמו, בעקבות הרצאות בכנסים מדעיים בינלאומיים ברחבי העולם.
מחקרים יישומיים שנערכו יושמו בשיטה לגידול פטריות שנרשמה כפטנט עם חברת "נטפים" ופטנט נוסף על חומרים מפטריות בעלי פעילות בריאותית.
בשנת 2007 היה לבנון "נבחר השנה בחקלאות" מטעם התאחדות חקלאי ישראל, על תרומה ייחודית שהביאה לפיתוח ענף פטריות המאכל בגליל, ועל היכולת המעשית והמדעית שהובילה את המחקר החקלאי בישראל להישגים גדולים.
באותה שנה זכה גם באות "יקיר הגליל" מטעם המועצה האזורית הגליל העליון, על תרומה מיוחדת לפתוח המדע וההשכלה הגבוהה בגליל, קידום החקלאות, היוזמה והחדשנות במחקר.
בשנת 2012 נבחר ל"יקיר תל חי" על תרומה מיוחדת לפיתוח המכללה האקדמית תל חי.
דניאל ג'וסף "דן" לוי הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה, סופר, במאי ומפיק קנדי ממוצא יהודי.
התפרסם בעיקר הודות להצלחת סדרת הסיטקום הקנדית "שיט'ס קריק", אותה הוא יצר ובה גם כיכב לצד אביו יוג'ין לוי ואחותו, שרה לוי .
לוי הפך לאדם הראשון שזכה באותה השנה בפרס אמי לבידור בפריים טיים בכל אחד מארבעת התחומים הגדולים.
לוי נולד בטורונטו, אונטריו, קנדה.
בנם של המפיקה דברה דיוויין והשחקן הקנדי-יהודי יוג'ין לוי.
אביו של לוי הוא יהודי ממוצא אשכנזי וספרדי, ואמו היא נוצרייה-פרוטסטנטית, והוא חגג בר מצווה.
משפחתו חוגגת גם את חג המולד וגם את חנוכה.
אחותו הצעירה היא השחקנית שרה לוי , המגלמת את המלצרית טווילה סנדס בקומדיית המצבים "שיט'ס קריק", בה מככבים גם דן ואביהם יוג'ין.
למד בתיכון קולגייט בצפון טורונטו, ובהמשך המשיך ללימודי קולנוע באוניברסיטת יורק ובאוניברסיטת ריירסון.
החל את דרכו כמנחה טלוויזיה ב-MTV קנדה.
כמו כן זכה בארבעה פרס המסך הקנדי מתוך שמונה-עשרה מועמדויות.
בספטמבר 2024, הנחה ביחד עם אביו, יוג'ין לוי, את טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-76.
מחלק את זמנו בין טורונטו ללוס אנג'לס, אם כי אמר שלונדון היא "העיר החביבה עליו", לאחר שגר בה בשנת 2005. הוא גר עם הכלב שלו, רדמונד.
נמנע בעבר מלתייג את נטייתו המינית בפומבי, אם כי בראיון למגזין "Flare" בשנת 2015 הוא כונה "חבר ב".
בראיון שנערך עם אנדי כהן ב-2020, אישר לוי שהוא הומו והיה מחוץ לארון מאז שהיה בן 18.
דן לביא (נולד בחיפה ב-4 בספטמבר 1944) הוא מדען ומהנדס ישראלי.
עסק במחקר ופיתוח שהתמקד בעיבוד תמונות.
לביא הוא צייר אמן, עבד בתעשיות היי-טק, היה המנהל המדעי והאוצר הראשי של המוזיאון הלאומי למדע וטכנולוגיה בחיפה.
לביא נולד להורים ציונים סוציאליסטים.
האם גליה לביא לבית גורבולסקי (ילידת גרודנו 1912, נפטרה ב-1996) למדה בווילנה בבית ספר לאחיות, הייתה פעילה בתנועת השומר הצעיר ועלתה ארצה ב־1932 כחלוצה, יחד עם קבוצתה במטרה להקים קיבוץ (חבריה לקבוצה היו בין מקימי כפר מנחם).
השלימה את לימודי האחות בבית החולים בילינסון והתחילה לעבוד בבית חולים בבני ברק שם הכירה את בן זוגה לעתיד.
האב אריה לביא עיברת את שמו מליובה ליפשיץ (יליד וולקוביניץ, אוקראינה, 1907, נפטר ב-1964), עלה ארצה ב-1928 לאחר מאסר בגלל פעילות ציונית במסגרת תנועת החלוץ.
התחיל את חייו בארץ כפועל חקלאי בפרדסים בפתח תקווה ומגדיאל.
הזוג נישא ב-1933 והתגורר תחילה בשכונת הצריפים נורדיה.
ב-1935 נולדה בתם הבכורה אילנה.
ב-1937 עברו לגור בחיפה, האב עבד כפועל בכמה קואופרטיבים, עד מהרה התקדם בסולם הדרגות ומונה למזכיר מרכז הקואופרציה לתעשייה ושירותים באזור חיפה והצפון.
רוב בני משפחותיהם נספו בשואה.
דן גדל בחיפה ברחוב ציפורי, שם המשפחה גרה בתחילה יחד עם עוד משפחה באותה הדירה.
כבר כילד בבית הספר היסודי ע"ש רמז, התעניין דן בציור והוריו שלחוהו ללמוד ציור ורישום בגיל 9 אצל הצייר אבשלום עוקשי [1953–1954].
בשנים 1958 ועד 1962 למד בבית הספר המקצועי התיכוני בסמ"ת ובמקביל, למד בין השנים 1958–1960 רישום אצל אברהם ישכיל.
בשנת 1966 סיים את התואר B.Sc בפקולטה להנדסת חשמל ב.
לאחר סיום לימודיו ושירותו הצבאי, חזר להשתלם ברישום וציור.
הוא למד בשנים 1970–1972 רישום אצל הציירת פליס פזנר מלכין, ובשנים 1972–1974 ציור אצל הצייר צבי איליביצקי.
בשנים 1975– 1976 למד רישום אצל האמן מנואל זלצר.
ב- 1966 נישא דן לחנה לבית דיאמנטשטיין [ילידת לוזאן 1946] מורה לאנגלית וערבית.
הם הורים לשני בנים ירון ועודד.
בשנת 1976 סיים דן את התואר M.Sc בטכניון.
בשנים 1976–1978 למד טכניקות ואמנות הדפס בסדנה בהדרכתה של אמנית התחריט ריטה פרניו.
בין 1978 ל-1979 העמיק את התנסותו בתחריט בסדנה בהדרכתה של האמנית שרה קסטיין.
במקביל בין 1976 ל-1979 התנסה בציור ותחריט אצל האמנית גתית הראל.
ב-1982 קבל תואר Ph.D ביוניברסיטי קולג' לונדון על עיבוד תמונות בשדה "האינטליגנציה המלאכותית" ובאותו הזמן השתלם גם בסדנאות ולימודי חוץ באמנות פלסטית.
ב-1993 היה בשנת שבתון באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית ובמקביל עסק גם ברישום ב-PAC-Pacific Art Center.
בין השנים 1994 לשנת 1999 היה בין שאר התפקידים, המנהל המדעי והאוצר הראשי של המוזיאון הלאומי למדע (ב, "המדעטק").
בשנת 1996, הצטרף לצוות המעריכים המקצועיים בלשכת המדען הראשי במשרד המשרד הכלכלה והתעשייה שם עבד בלשכת המדען הראשי, כבודק מקצועי עד לפרישתו בשנת 2011 (לאחרונה שונה השם ל'רשות החדשנות", במשרד המסחר והתעשייה, כיום משרד הכלכלה).
בין שנת 1986 לשנת 2002 היה דר' לביא דירקטור בחברת המוזיאונים של חיפה.
בין שנת 1997 לשנת 2005 היה מרצה חוץ בחוג למוזיאולוגיה באוניברסיטת חיפה.
לביא חבר באגודת הציירים והפסלים בישראל, וחבר באיגוד האמנים הפלסטיים בישראל.
לביא נולד בחיפה וגר בה רוב חייו, יצירותיו מראות את העיר ובעיקר את האנשים שגדלו בה יחד אתו בילדותו ואת השינויים החלים בנופה לעת התבגרותו.
כמי ששילב כל חייו את הלימודים המדעיים עם לימודי האמנות, גם באמנותו ניכרים סימנים של הנושאים אותם חקר.
סימני חלונות או מלבנים גאומטריים כמו במחשב, סימנים ואותות דיגיטליים, מופיעים בחלק מיצירותיו.
מבקרת האמנות אנג'לה לוין, כתבה במדור האמנות בג'רוזלם פוסט על שתי תערוכות שהוצגו ב-1993 במקביל בבית האמנים בחיפה, אחת מהן "חלונות" של דן לביא (כותרת המאמר יוניברסיטי קולג' לונדון מתייחסת לתערוכה שאינה רק של דן(.
המבקרת לוין כותבת ש"מדעי המחשב 'מארגנים' את יצירותיו של לביא, הכותרות שלהן, הנוכחות של אזורים ממוסגרים דמויי 'חלונות המידע' שעל צג המחשב והתגודדות של סמלים, מספרים וטבלאות צבעים שמאגפים דיוקנאות משפחתיות קטנות ומחקרים של עירום או צמחים".
דר' אירית מילר, היסטוריונית לאמנות, אוצרת ומרצה בכירה בקורס למוזיאולוגיה באוניברסיטת חיפה, כתבה בספר "מדמות להפשטה ובחזרה" מאמר מקיף, ובהקדמה היא מצינת "לביא בחר בדרך אמנותית מורכבת, שבה מתקיימים זה לצד זה עולמות מקבילים – עולמות מקוטעים, המתחברים ומתפצלים.
עבודתו האמנותית קשורה לחוויותיו האישיות והפרטיות ובד בבד לפעילותו בשדה המחקר המדעי והפיתוח הטכנולוגי".
היא מסיימת את הקטע ב"במשך כל שנות פעילותו עוסק לביא באינטנסיביות ברישום המשקף את התבוננותו החקרנית על דמות האדם, בלימוד ובתרגול של מבנה הגוף, תנועה ומבע והשלכתם על המצע הדו-ממדי".
במבוא לתערוכה "ארבעה פרקים" כתבה האוצרת מרים ברוק-כהן על אופן היצירה של דן לביא "במשך השנים הוזמנתי מדי פעם לסטודיו שלו להציץ ביצירותיו, ראיתי ושמעתי כיצד הוא עובד קשה ומחפש בתוך נפשו, כדי שציוריו יביעו בדיוק את מה שהוא חש.
לא פעם פגשתי ציור שהפעים אותי בכל מובן, אך לתדהמתי דן לא היה מרוצה, הוא כיסה אותו בצבע והתחיל מחדש, לעיתים הוא 'רק' שינה את גודל הקנבס.
רק כעת לאחר שנים רבות כל כך, הרגיש הצייר שהיצירות מוכנות להיראות בציבור.
אמן צריך המון אומץ, ידע אמנותי ויושר פנימי, ליצור שוב ושוב את אותה היצירה עד שהוא חש שאכן היצירה מושלמת.
התערוכה 'ארבעה פרקים' מחולקת לארבעה נושאים שונים שמעסיקים את הצייר, אך המתבונן הדקדקני ימצא 'רמזים-סמלים' ייחודיים לדן שבים וצצים ביצירות שונות בכל אחד מארבעת הפרקים".
1976 "מכלול', מרכז תרבות "נעמת", בכרמל הצרפתי (סטלה מאריס), חיפה
1993 "חלונות", בית האמנים על שם שאגאל, חיפה
2000–2001 "מיקרוסקופוס', מוזיאון עוקשי, עכו
2015 "ארבעה פרקים", בית האמנים על שם שאגאל, חיפה
1978 – תחריטים, בית כץ, קריית ביאליק
1987–1993 – השתתפות בתערוכות קבוצתיות ובתערוכות השנתיות בבית האמנים על שם שאגאל, חיפה
2018 – מה עושה פה פירמידה?, המרכז לאמנות עכשווית, חיפה
2019 – באוהאוס חברתי, חיפה
דן זקס (26 באפריל 1931 - 14 ביוני 2015; נולד כ-פטר יוליוס זקס; בגרמנית: Peter Julius Sachs) היה סוציולוג, עיתונאי, מרצה, סופר ומתרגם ישראלי.
פטר יוליוס זקס נולד בברלין כבן יחיד להורים יהודים מהמעמד הגבוה.
אמו נקראה אספירה ואביו, אריך זקס, היה אמרגן ואיש עסקים מצליח בגרמניה.
עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון ב-1933 מצב המשפחה החל להרע ולאחר ליל הבדולח הם עלו לארץ ישראל, השם פטר עוברת לדן, אריך לאריה ואספירה לאסתר.
באמצע שנות ה-40 של המאה ה-20 היה חניך בנוער העובד ולמד והתגורר בפנימייה לחקלאות כפר הנוער בן שמן.
במלחמת העצמאות שירת זקס כקשר באזור גוש דן במסגרת הגדנ"ע, הוא היה בין המחברים את הערים היהודיות תל אביב וחולון וחמק מהצלפים הערבים ביפו.
לאחר סיום שירותו הצבאי היה חבר בקיבוץ נחשון, שם נישא בשנת 1955 לחברת הקיבוץ חנה ויחד הם עברו לחולון.
החל מ-1954 עבד בעתי"ם, וב-1957 החל לכתוב את הטור "הבחינה המוסרית", שבו הביע בקיצור את עמדותיו בסוגיות פילוסופיות, לעיתון על המשמר, עיתון ציוני-סוציאליסטי בבעלות השומר הצעיר שהיה מזוהה פוליטית עם מפ"ם.
ב-1962 יצא לטיול במזרח אסיה עם דגש על יפן כולל העיר הירושימה, כשחזר לישראל הרצה במספר מקומות בישראל על ביקורו בעיר שהופצצה בפצצת אטום אך לפני 17 שנים, ב-1963 יצא ספרו הראשון "מסע יפן", יומן המסע שלו במזרח אסיה בשילוב תמונות שצילם.
זקס רשם חברת הוצאות לאור בשם "עדה" ובמסגרתה הוציא את הספר.
זקס הרבה לכתוב גם בחותם, מוסף "על המשמר", וכתב מגוון כתבות ומאמרים בעל המשמר במקביל למדור הבחינה המוסרית, ככותב בכיר בעל המשמר זקס היה גם חבר קבוע בוועידת מפ''ם, שהיוותה מעין פרלמנט של המפלגה.
ב-1966 שימש ראש המשלחת של מפ"ם לוועידה העולמית ה-21 נגד פצצות אטום ומימן שנערכה בהירושימה.
ב-1968 השלים תעודת בגרות והתקבל ללימודי מדע המדינה באוניברסיטת תל אביב.
ב-1971 יצא לאור תרגומו של זקס לעברית את הספר היפני הקלאסי מעשה גנז'י בהוצאת שוקן.
ב-1976 השלים תואר שני במדע המדינה, מאוחר יותר הוא השלים גם תואר ראשון בסוציולוגיה, הוא עזב את העיתונות ונעשה מרצה למדע המדינה וסוציולוגיה בבית ברל ולאחר מכן מורה לאזרחות ב"תיכון חדש" בחולון, שם לימד עד 1994.
דן זקס נפטר ב-14 ביוני 2015 בגיל 84, והובא למנוחות בבית העלמין האלטרנטיבי מנוחה מכובדת בגבעת ברנר .
מסע יפן, 1963 בהוצאת עדה
חוצלארץ, 1977 בהוצאת שוקן, איורים: שמואל כץ
מדינה מול מדינות: מקראה ביחסים בינלאומיים, 1980 בהוצאת עם עובד
יחידה 3 מבנה חברתי ודמוקרטיה, 1980, בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה.
כללי המשחק- תדריך למורה, 1988 בהוצאת הטלוויזיה החינוכית הישראלית
המדינה והפרט, 1993 בהוצאת משרד החינוך
דמוקרטיה וחינוך: הממד הרעיוני, 1996, בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה
דניאל ובסטר "דן" טרנר היה פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איווה ה-25 בשנים 1931–1933.
דניאל ובסטר טרנר נקרא על שמו של מזכיר המדינה והסנאטור מהתקופה שלפני מלחמת האזרחים, דניאל ובסטר.
הוא נולד בחווה ליד קורנינג שבאיווה.
כנער הוא ביצע מטלות בחווה ועבד כפקיד בחנות הכלבו של אביו, ותיק מלחמת האזרחים.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים ב-1898, הוא התגייס לצבא ארצות הברית ושירת בפיליפינים במלחמת ארצות הברית-ספרד.
בתחרויות האיגרוף של הדיוויזיה שלו הוא השתתף וניצח, אך כתוצאה מכך הוא סבל מאף שבור שהיה לסימן היכר בפניו.
בשובו מהמלחמה הוא הצטרף למשמר הלאומי, בו הוא הגיע לדרגת מייג'ור.
ב-1903, כשהיה בן 26, נבחר טרנר לסנאט של איווה.
פעילותו הפוליטית הנמרצת ואפו השבור הקנו לו את הכינוי "דן טרנר הלוחם".
כנציג האגף הפרוגרסיבי של המפלגה הרפובליקנית במהלך עידן ה"פופוליזם האגררי", כאשר המערב התיכון היה מקור הרדיקליות, קידם טרנר צעדי רפורמה רבים.
בנאום שנשא ב-1912 בפני הוועידה המדינתית של הרפובליקנים, הוא הגן על חוקי ההגבלים העסקיים, וקרא לבחירות ישירות לסנאט של ארצות הברית, להנהגת מס הכנסה ומס תאגידים הוגנים יותר בהשוואה למס הרכוש, ולחיסול המנהיגות המושחתת, באומרו, "חובה עלינו לנקות את המפלגה שלנו מפלוטוקרטים שאננים ופורעי חוק שמנים שמעמידים פנים כרפובליקנים".
כשנבחר טרנר כמושל איווה ב-1931 הוא תקף בנאום ההשבעה שלו את הלוביסטים ודרש את קיומם של מחוזות בחירה הוגנים לקונגרס, לנקיטת צעדים לקידום רווחת הילד, ולהקמת נציבות מדינתית לשימור:
כהקדמה לשפל הגדול, קרסה כלכלת המגזר החקלאי במהלך שנות ה-20, במקביל לקריסת בנקים רבים.
טרנר, כאחד מארבעת הנואמים בוועידה הארצית של הרפובליקנים ב-1928, דחק במפלגה לתמוך בשיקום החקלאות.
הוא נסע פעמים לוושינגטון די.
כדי להפציר ללא הצלחה בנשיא הרברט הובר לפעול לטובת העניין במהלך שנות ה-30.
טרנר לקח חלק מכריע ב"מלחמת הבקר של איווה" ב-1931. כדי למנוע מהאנשים להדבק בשחפת, קבע חוק המדינה ביצוע בדיקות בבקר לחלב והשמדת פרות נגועות.
חוואים בכל רחבי איווה הגיבו בחשד ובעוינות.
כאשר התקבצו כמה מהם ליד טיפטון כדי למנוע את ביצוע הבדיקות וכתוצאה מכך פרצו מעשי אלימות, השיב טרנר את הסדר על כנו באמצעות גיוס המשמר הלאומי של איווה.
צעד זה גרם לשינאה כלפיו מהחוואים וככל הנראה תרם לתבוסתו בבחירות לכהונה שנייה ה-1932, בהן הוא נוצח על ידי הדמוקרט קלייד הרינג, זאת בנוסף לניצחון הסוחף של הדמוקרטים באותה שנה בהובלתו של פרנקלין דלאנו רוזוולט כאשר הרפובליקנים הודחו ממשרות ממשל רבות ברחבי ארצות הברית.
ב-1934 ניסה טרנר להתמודד שוב על משרת המושל, אך הובס בפעם השנייה על ידי הרינג.
הוא לא התמודד שוב לתפקיד, אך נותר פעיל בפוליטיקה.
הוא תמך בעמיתו הרפובליקני דווייט אייזנהאואר בבחירות לנשיאות של 1952, אך פנה נגד אייזנהאואר לאחר שפגישה עם הנשיא גרמה לאכזבה בסוגיות חקלאיות.
בבחירות לנשיאות של 1956 הוא חצה את הקווים ותמך במועמד הדמוקרטים עדלי סטיבנסון.
הוא היה אז בן 78 ועדין פעיל למען האינטרסים של החקלאים, כולל שותפות בייסוד "ארגון החוואים הלאומי" .
הוא הזכיר את תומאס ג'פרסון כאשר הוא דיבר על "החקלאי הפשוט שהיה מעוז האומה שלנו".
בערוב ימיו, בזוכרו את חלקו במלחמת ארצות הברית ספרד, אמר טרנר, "הם נתנו לנו רובה ספרינגפילד.
הלוואי ומעולם לא למדתי להשתמש בו.
הם אמרו לנו שאנו נלחמם למען החירות, אך זה היה אכזרי, זה היה אכזרי".
דן טרנר נפטר בקרונינג ב-15 באפריל 1969 בגיל 92.
דן ילון גרסטנפלד (18 באוקטובר 1944 – 10 באוקטובר 1973) היה רופא וחייל בעל צל"ש הרמטכ"ל שנהרג במלחמת יום הכיפורים.
ילון נולד ליהודית ואריה-רפאל גרסטנפלד, ניצולי השואה ילידי רומניה.
בשנת 1944, בבוקרשט בעת שההורים עשו את דרכם לארץ ישראל.
הוא למד בבית הספר היסודי "המתמיד" ברמת-גן ואחרי-כן למד בתיכון החקלאי בכפר הירוק והצטרף עם חבריו לכיתה לגרעין נח"ל.
ילון גויס לצה"ל בספטמבר 1962 ושירת בתחילה בנח"ל בקיבוץ נחל עוז.
בשנת 1963 השתתף בקורס חובשים והוצב בחיל האוויר שם שירת כחובש תעופתי.
במרץ 1965 השתחרר משירות סדיר והחל ללמוד רפואה באוניברסיטת בולוניה, שם למד שלוש שנים.
לאחר מכן המשיך את לימודיו בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב אותם סיים בשנת 1971. את ההתמחות ברפואת ילדים עשה בבית חולים הלל יפה בחדרה.
עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא "שימוש בהזנה תוך-ורידית במחלקות ילדים בבתי חולים".
כשפרצה מלחמת ששת הימים חזר ילון לישראל מאיטליה ולחם בקרבות ברמת הגולן כחובש תעופתי.
לאחר מלחמת ששת הימים סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב.
לאחר שסיים את לימודיו עבר קורס קצינים.
ב-10 באוקטובר 1973 שירת ילון כרופא בבית החולים שדה ברמת הגולן, באזור אל-על.
כאשר החלה הפגזה כבדה על נקודת פינוי במסוקים, החיילים התפזרו כדי לתפוס מחסה.
למרות אזהרות המפקדים, שלא לקום בשל מטח היריות הכבד חזרו ילון, וסגן יצחק דל אח חדר ניתוח בבית חולים לטפל בפצועים.
סא"ל צבי חירות, שנפצע צעק לעברם, "חברה תשכבו מהר, אין לכם ניסיון בהפגזות, אתם תיפגעו".
השניים נהרגו מאש האויב שנורתה לכיוונם.
הוא הובא למנוחות בבית הקברות הצבאי קריית שאול.
הוא השאיר אחריו אישה, שתי בנות, אם, אחות תאומה - נילי ואחות תמר.
בספטמבר 1975 העניק הרמטכ"ל רא"ל מרדכי גור לילון את צל"ש הרמטכ"ל:
בשנת 1972 נולדה בתם הבכורה דנה.
בתם קרין נולדה בשנת 1974, חצי שנה לאחר נפילתו.
במרכז הרפואי הלל יפה הוקמה ספרייה על שמו.
בני משפחתו תרמו לספרייה את כל ספרי הלימוד של בנם וביטאונים מקצועיים בנושא רפואה.
את לימודי התואר הראשון בהנדסת פלסטיקה סיים במכללת שנקר בשנת 2000. בין השנים 2002–2004 השלים את לימודי התואר השני בהנדסת פלסטיקה באוניברסיטת מסצ'וסטס בלוול, ארצות הברית, ובין השנים 2006–2010 השלים תואר שלישי בהנדסה ביו-רפואית בתוכנית משולבת של אוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי ובבית הספר לרפואה של ניו ג'רזי, ארצות הברית.
את הפוסט-דוקטורט השלים בשנת 2011, במרכז ניו ג'רזי לביו חומרים.
הדוקטורט שלו עסק בנושא פולימרים לשתלי אלקטרודות במערכת העצבים המרכזית, בהנחיית פרופ' יואכים כהן.
מאז שנת 2018, משמש דן כיושב ראש ועד ארגון הסגל הבכיר בשנקר.
בין השנים 2000–2006 עבד לויטוס בתעשיית התוספים לפולימרים בין היתר בחברת כפרית תעשיות, שם ניהל את יחידת היישום הטכנולוגי ובחברת "קונסטאב" (Constab GmbH) שבגרמניה, שם שימש כמנהל תחום במחלק הפיתוח.
בשנת 2021 העניקה לו מכללת שנקר את התואר פרופסור חבר ומשנת 2022 הוא חבר בוועדת התקינה של מכון התקנים הישראלי למכלים ושקיות לאיסוף פסולת רפואית.
המעבדה של לויטוס בשנקר עוסקת במגוון תחומי מחקר, בהם פיתוח מערכות להדפסת תרופות, מערכות שחרור מבוקר לקנאביס רפואי, ופולימרים מבוססי מולקולות טבעיות.
המעבדה ממומנת ברובה במימון ישיר מהתעשייה ומקרנות ממשלתיות, בהן רשות החדשנות.
המעבדה מאפשרות סינתזה של פולימרים מרמת המולקולה (פולימרים מבוססי אסתקסנטין), ועד לעיבודם בממס או בהתך ואפיונם הכימי, הפיזיקלי, והמכני.
בתחום שחרור התרופות, פיתח לויטוס תהליך ייצור בהדפסה ב-2.5 ממדים של מיקרו-כדוריות פולימריות המכילות תרופות הישר מהתך על ידי הדפסת טיפות היתך פולימרי מראש הדפסה ייחודי הישר על משטח סופר-אולאופובי (דוחה שמן).
הטכנולוגיה אותה פיתח לויטוס מאפשרת את ביטול השימוש בממסים, פשטות והדירות בייצור הכדוריות ויכולת כליאה משופרות בהשוואה לשיטות הקיימות המבוססות ממס, והיא משמשת לייצור כדוריות המכילות את תמצית צמח הקנאביס לשחרור מושהה.
הטכנולוגיה נבחנת להדפסת תרופות חדשניות בשיתוף פעולה עם חברת התרופות הגרמנית מרק.
בתחום הביו-פולימרים, פותחו במעבדה של לויטוס בעבור אלביט מערכות שקיות אולטרה-מתכלות, להטלה מהאוויר לטובת כיבוי שרפות, וחומרי פלסטיק המופקים מאצות ים בשיתוף פעולה עם המכון לחקר ימים ואגמים באילת.
לויטוס נשוי להדס, מעצבת תלבושות בוגרת שנקר, ולהם ילדה.
דן מאיו (נולד ב-1 ביולי 1990) הוא מוזיקאי ומלחין ישראלי הידוע בעיקר בתור המתופף של ההרכב טאטרן, טריו מוזיקלי עם תמוז דקל בגיטרה ואופיר בנימין בבס.
מאיו גילה את אהבתו למוזיקה בגיל צעיר מאוד והחל לנגן בתופים בגיל שלוש.
הוא השתתף באירועים מוזיקליים בבית הספר מגיל שש, תוך שהוא מפתח מיומנויות ולומד גם בפסנתר, סקסופון ומרימבה.
הוא נשר מהתיכון כדי להתמקד בתיפוף ובמוזיקה שלו והלך ללמוד באקדמיה למוזיקה, ממנה גם נשר בסופו של דבר.
הוא החל ליצור מוזיקה רוחנית ואוונגרדית בצורה עצמאית והצטרף להרכב טאטרן, לאחר שאופיר בינימינוב פנה אליו וביקש שיצטרף אליו ואל תמוז דקל לנגינה משותפת בהרכב מוזיקה אינסטרומנטלי.
בשנת 2017, זכה מאיו בתואר "המתופף הצעיר הטוב בעולם", באתר המוזיקאים הפופולרי Music Radar.
מלבד הנגינה עם להקתו טאטרן, מאיו גם הופיע לאורך השנים כמתופף עם אסתר רדא ואמנים ישראליים נוספים, כמו: קרולינה, פאנקנשטיין ורביד כחלני.
דן חי (נולד ב-18 ביוני 1961) הוא עיתונאי לשעבר, פובליציסט ומשפטן ישראלי; שימש כתב ספורט ב"ידיעות אחרונות" במשך שבע שנים.
חי הוא חוקר ומרצה מהחוץ באוניברסיטת רייכמן, במכללה למנהל ובמכללת נתניה – למשפט וטכנולוגיה, דיני הגנת הפרטיות, המידע האישי, הגנת סייבר, דיני לשון הרע, קניין רוחני ודיני ספורט.
היה במשך כעשרים שנה ראש הוועדה להגנת הפרטיות של לשכת עורכי הדין, ומשמש כראש המרכז לחקר המידע של חברת DPI group.
נולד בתל אביב, גדל והתחנך בה.
למד בבית הספר היסודי "היובל" ובגימנסיה הרצליה.
אביו, יעקב חי, עלה לארץ מעיראק בשנת 1944 ושירת בפלמ"ח לצד חברו הטוב הסופר ישראל ויסלר (פוצ'ו).
בספרים שכתב פוצ'ו על הפלמ"ח הוא מתאר גם את חוויותיהם המשותפות.
בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 היה יעקב חי למהנדס קונסטרוקציה ועמד בראש משרד בתחום.
אמו, רות חי לבית פרחי, שניהלה את משרד המהנדסים של בעלה, עלתה לארץ מבולגריה בשנת 1940. אביה של רות, ויטל פרחי, נמנה עם מנהיגי קהילת פאזארדז'יק בבולגריה.
היה בין מקימי בנק קופת עליה, בנק עולי בולגריה.
חי נשוי לאילנה, עולה ממקסיקו, אמנית השותפה בגלריה לציור ופיסול בהוד השרון, ואב לאיתי.
מילדותו עסק חי בכתיבה עיתונאית: בין היתר היה "עיתונאי קטן" בעיתון הילדים "הארץ שלנו".
באחת הכתבות הבולטות שלו שם כתב על הפקת התוכנית "חיים שכאלה" עם גולדה מאיר.
היה כתב נוער בשבועון "מעריב לנוער", ו"מעריב שלי" לילדים, ובשליחותו נסע ב-1979 במשלחת כתבי הנוער למצרים, הרבה לפני שזו נפתחה לתיירות מישראל.
היה עורך העיתון של הגימנסיה העברית הרצליה, כשיאיר לפיד שימש כסגנו, ועורך עיתון התלמידים של תל אביב-יפו.
כיהן בצעירותו כסגן יו"ר מועצת התלמידים של תל אביב וכתב גם בשבועון "במחנה".
בשנים 1983–1989, לאחר שירותו הצבאי בחיל התותחנים, היה חי חבר מערכת "ידיעות אחרונות" וכתב במדור הספורט של העיתון.
חי סיקר תחילה את הענפים האולימפיים עבור העיתון, ובשנת 1985 את המכביה ה-12. חודש לפני תחילת משחקי המכביה פרסם סיפור בלעדי, לפיו מארק ספיץ ידליק את הלפיד במכביה, כפי שאכן היה.
בהמשך שימש סגן עורך תחום הכדורסל בעיתון.
בשנת 1987 נסע בשליחות העיתון לפיראוס, יוון, לסקר את אליפות אירופה בכדורסל.
לצד עבודתו בתחום הכדורסל סיקר את משחקי הליגה הלאומית בכדורגל (בהיותה הליגה הראשונה), פעמים רבות את המשחק המרכזי, וניהל מדור כתבות פרופיל על ספורטאים במקומון "תל אביב" של ידיעות אחרונות, שיצא לאור באותה תקופה.
בשנת 1988 קיבל דן חי תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, והוא הוסמך לעריכת דין בשנת 1989. בשנות ה-90 ותחילת המאה ה-21 היה לאחד מעורכי הדין הבולטים בייצוג ספורטאים, וייצג שורה ארוכה של ספורטאים, רובם שחקני כדורגל.
בין היתר ייצג את כל שחקני נבחרת הכדורגל הבוגרת של ישראל בפרשת נערות הליווי בשנת 1999, שבה הואשמו שחקני הנבחרת שהזמינו אל בית המלון שבו שהו נערות ליווי, לפני משחק ההצלבה ליורו 2000 מול נבחרת דנמרק.
הפרשה הסתיימה בסגירת התיק המשמעתי נגד כל השחקנים.
בעקבות פרשת נערות הליווי, שבמרכזה עמדה שאלת פרטיותם של שחקני הנבחרת, פרסם חי בשנת 2006 את ספרו הראשון "ההגנה על הפרטיות בישראל".
הספר יצא לאור בסמיכות להקמת הרשות להגנת הפרטיות (בשמה הקודם, רמו"ט) והביא לכך שחברות רבות במשק, שביקשו להיערך לקראת הרגולטור החדש, פנו אל חי לייעוץ וליווי משפטי בנושא.
כך הפך תחום הפרטיות לעיסוקו המקצועי המרכזי של חי, ונכון לשנת 2025 הוא עומד בראש משרד של 20 עורכי דין שזהו תחום עיסוקו המרכזי.
בשנת 2020 השלים תואר שני מחקרי במשפט וטכנולוגיה בהצטיינות יתרה מאוניברסיטת רייכמן, ותואר שלישי בשנת 2023, גם הוא מאוניברסיטת רייכמן.
עבודת הדוקטור של חי עוסקת ב"מידע האישי כקניין", ומבקשת לקבוע כי חלקים מן המידע האישי, מידע שמכונה על ידו בעבודת המחקר "מידע נצבר מאפיין", יכולים להוות קניין ובכך לצאת מתחומי הרגולציה של הפרטיות אל תחומי המשפט הקנייני.
העבודה מבקשת לאפשר לגורמים המקדמים פיתוחים של בינה מלאכותית מבוססי מידע אישי לעשות שימוש חופשי יותר במידע.
בשנת 2016 החל חי ללמד בבית הספר למשפטים ע"ש שטריקס של המכללה למינהל בראשון לציון כמרצה בתחום הגנת הפרטיות, במסגרת הקורס "הפרטיות בעידן הדיגיטל", ובהמשך החל ללמד נושאי סייבר, מידע אישי ותקשורת, באוניברסיטת רייכמן ובמכללת נתניה.
בשנת 2021 הקים חי את "המכון הישראלי לחקר המידע" (Data Protection Institute), העוסק במחקר אקדמי בתחומי המידע האישי, העברת קורסים לממוני פרטיות (DPO), הן לפי הדין הישראלי והן לפי תקנות הגנת המידע האירופאיות (GDPR), ומתן שירות של ממונה פרטיות (DPO) במיקור חוץ לארגונים וחברות שונות במשק.
בשנים 2007–2012 שימש חי חבר המועצה הציבורית להגנת הפרטיות במשרד המשפטים.
בשנים 2010–2023 כיהן כחבר ועדת אנגלרד לבחינת השאלות הנוגעות לפרסום פרטים מזהים בפסקי דין והחלטות של בתי משפט.
חי שימש יו"ר ועדת משפט וספורט של לשכת עורכי הדין – היה ממקימי הוועדה והיו"ר הראשון שלה בשנים 2003–2005. במסגרת פעילותו בוועדה זו פרסמה הוועדה בראשותו בספטמבר 2005 את דו"ח המלצות ועדת משפט וספורט של לשכת עורכי הדין לשינויים בחוק הספורט.
חי הוא מקים הוועדה להגנת הפרטיות בלשכת עורכי הדין בישראל ושימש היו"ר הראשון שלה בשנים 2024-2005. מתוקף תפקידו זה כיהן כנציג הלשכה בדיוני ועדות הכנסת בהליכי חקיקה.