tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אולם לאחר שהפך למושא ללעג וקלס בקרב אנשי עירו ברח הילד כדי לחפש אחר קהל אחר, ובמהלך מסעותיו נהג לשיר אודות ארצות רחוקות וממלכות דמיוניות שאינן קיימות, בדומה לאיירה.
עם רדת הלילה וצאת הכוכבים נכנס אייראנון, כעת אדם זקן ותשוש אשר ראה את האמת, אל תוך הביצה הטובענית בעודו מביט מעלה בהיסח דעת, כאילו הצליח לחזות במו עיניו בעיר הדמיונית איירה אשר התגלתה למבקריה רק בחלומותיהם.
הסיפור תם באמירה כי .
אייראנון – פייטן המשוטט ברחבי ארץ החלומות בחיפוש אחר מולדתו האבודה הקרויה איירה.
ידוע בשל מראהו האקסצנטרי והבולט, קרי שיערו הזהוב והארוך הגולש אל כתפיו, גלימה סגולה אותה הוא לובש בקביעות, וזר גפן הנח על ראשו.
באותו הרגע מבחין אייראנון כי הוא כבר אדם זקן מאוד, ומחליט להתאבד בשקיעה בחול טובעני.
רומונד – ילד קטן המתגורר בעיר טלות', שתושביה ידועים באורח חייהם הקשה ובאמונתם החריפה בעבודה מאומצת.
הוא נופל בקסמיו של אייראנון לאחר שהשניים נפגשים על גדת הנהר החוצה את העיר, והלה מבקש להצטרף לחיפושיו בטענה כי שמע על עיר מסתורית אשר עשויה להתגלות כמושא כמיהתו, איירה האבודה.
במהלך מסעותיהם ארוכי השנים גדל רומונד לכדי אדם מבוגר, ולבסוף נפטר במהלך שינתו לאחר ששתה יתר על המידה, ונקבר באונאי.
הסיפור משויך לקבוצת יצירות שכתב לאבקרפט בתקופה בחייו בה הושפע רבות מעולמו הספרותי של ה, על אף שאינו מקביל לאף אחד מכתביו באופן מדויק.
לאבקרפט תיאר את הסיפור באחד ממכתביו, .
עלילת הסיפור מתרחשת במימד פרי המצאתו של לאבקרפט הידוע בשם , פרט הנלמד מתוך שמות המקומות הרבים בהם הוא נוקב לאורכו, כגון סארנאת' הרומזת לסיפורו האבדון שהגיע לסארנאת', לומאר המוזכרת בסיפורו פולאריס, וכיוצא בזאת.
אולם בעוד שמרבית הסיפורים המשתייכים לסדרה זו מציגים דמויות מתוך העולם האמיתי אשר נכנסות לעולם החלומות במהלך שנתן, או כאלו שנמצאות בתוכו דרך קבע, מעמדו של הסיפור הנוכחי אינו ברור לגמרי משום שגיבורו, אייראנון, חולם לשוב לעיר מולדתו, וכאשר מגלה שמעולם לא הייתה קיימת, מחליט להתאבד.
הדבר מהווה מעין גרסה הפוכה לעלילת הסיפור סלפאיס, שגיבורו מת בעולם האמיתי רק כדי לברוח לתוך עולם החלומות המציע לו נחמה בדמות זיכרונות ילדותו האבודים, בעוד שהגיבור הנוכחי מת בעולם החלומות לאחר שהוא מאבד בעל כורחו את אחיזתו באשליות הקיימות רק בדמיונו.
ג'ושי תיאר את הסיפור בתור היצירה הפנטסטית היפה ביותר מבין כל עבודותיו של לאבקרפט אשר נכתבו תחת השפעת צל עולמו הספרותי של הלורד דנסאני.
הסופר כינה את היצירה בתור .
לדבריו, הסיפור סובל מאותה נימה של רחמים עצמיים המופיעה בסלפאיס, וכי לאבקרפט ניסה לטעון באמצעותו שטיפוסים בעלי טעם מעודן ורגישות אמנותית, כמוהו, צריכים לקבל רשות מהחברה להעביר את חייהם בחוסר מעש ובחלימה בהקיץ, בדומה לאייראנון.
הסיפור פורסם לראשונה במגזין הגליאון בחודשים יולי ואוגוסט ב-1935, ופעם נוספת במגזין ב-1939, על אף שנדחה על ידי עורכיו מספר שנים קודם לכן, כאשר ביקש לאבקרפט להוציאו לאור בתום כתיבתו.
לאחר הדחייה תכנן לאבקרפט לפרסמו בכתב העת השמרן אותו ערך ופרסם באופן עצמאי, אולם כתב את הסיפור ב-1921 ולא פרסם את הגיליון הבא של כתב העת עד ל-1923, אז כבר גמר אומר בדעתו שלא לפרסמו.
מאז הודפס הסיפור בשנית ופורסם בעשרות מהדורות שונות, וכמו כן תורגם לחמש שפות: צרפתית, גרמנית, פינית, איטלקית ופורטוגזית.
לאבקרפט: חלומות של אימה ומוות; ספרי בלנטיין, ניו יורק, אוקטובר 1995; עמודים 73–78 ()Lovecraft, Howard Phillips; The Dream Cycle Of H.P.
לאבקרפט: סיפורים קלאסיים של אימה קוסמית; הוצאת ארקטורוס לימיטד, לונדון, הממלכה המאוחדת, 2016; עמודים 131–135 ()Lovecraft, Howard Phillips; The H.
לאבקרפט; סיפורי ארצות החלומות; הוצאת ארקטורוס לימיטד, לונדון, הממלכה המאוחדת, 2017; עמודים 66–72 ()Lovecraft, Howard Phillips; The H.
לאבקרפט: מעבר לארקהם; ניו יורק, 2019; עמודים 89–96 ()Lovecraft, Howard Phillips; S.
משימת הבחירה של וייסון או בעיית ארבעת הקלפים (Wason Selection Task) היא חידת היגיון שהגה פיטר קאת'קארט וייסון בשנת 1966. זוהי אחת המשימות המפורסמות ביותר בחקר החשיבה הדדוקטיבית.
החידה עוסקת בבסיסה בהיקשים מותנים.
היקשים כאלה הם בעלי מבנה בו יש שתי הנחות יסוד ומסקנה, כשהנחת היסוד הראשונה היא מהסוג של "אם...אז".
בחידה לדוגמה שבאיור משמאל מציגים לאדם סט של ארבעה קלפים המונחים על השולחן.
לכל קלף בצידו האחד יש מספר ובצידו השני יש צבע.
הצד הגלוי של הקלפים הוא: 3, 8, כחול ואדום.
המשימה של האדם היא לציין איזה קלף או קלפים הוא חייב להפוך על מנת לבחון את נכונותו של הכלל: "אם בצידו הגלוי של הקלף מופיע מספר זוגי אז צידו הסמוי של הקלף הוא בצבע כחול".
תגובה לפיה יש להפוך קלף שאין צורך להפוך אותו, או שאינה מצליחה לזהות קלף שצריך להפוך, אינה נכונה.
המשימה המקורית עסקה במספרים (זוגי, אי זוגי) ואותיות (תנועות, עיצורים).
החידה היא בעלת חשיבות מכיוון שאנשים מתקשים לפתור אותה ברוב התרחישים, אם כי הם נוטים לפתור אותה נכון בהקשרים מסוימים.
בפרט, חוקרים גילו שהחידה נפתרת בקלות כאשר ההקשר הוא משטור של כלל חברתי.
התשובה הנכונה היא להפוך שני קלפים, זה שבצידו הגלוי רשומה הספרה 8, וזה שצידו הגלוי הוא אדום.
הכלל היה: "אם בצידו הגלוי של הקלף מופיע מספר זוגי אזי צידו הסמוי הוא כחול".
רק קלף עם מספר זוגי בצידו הגלוי (8) ומשהו אחר מכחול (אדום) בצידו השני יכול להפר כלל זה.
אם הקלף שבצידו הגלוי מופיעה הספרה 3 הוא כחול (או אדום), זה לא מפר את הכלל.
הכלל אינו טוען דבר לגבי מספרים אי-זוגיים.
אם הקלף שבצידו הגלוי מופיעה הספרה 8 אינו כחול בצידו הסמוי, הכלל מופר.
אם הקלף שצידו הגלוי הוא כחול צידו הסמוי הוא אי זוגי (או זוגי), זה לא מפר את הכלל.
הצבע הכחול אינו בלעדי למספרים זוגיים.
אם הקלף שצידו הגלוי הוא אדום בצידו הסמוי מופיע מספר זוגי, זה מפר את הכלל.
הפרשנות של "אם" כאן היא של אימפליקציה מטריאלית בלוגיקה הקלאסית, לכן ניתן לפתור בעיה זו על ידי בחירת הקלפים באמצעות מודוס פוננס (יש לבדוק את כל הקלפים הזוגיים כדי לוודא שהם כחולים) ומודוס טולנס (חייבים לבדוק את כל הקלפים שאינם כחולים כדי לוודא שהם לא עם מספר זוגי).
בניסוי שעסק במשימת ארבעת הקלפים של וייסון נמצא שההיסק של אנשים במשימה הוא לא בהכרח על פי כללי הלוגיקה.
ממצא זה העלה את האפשרות לקיומם של מנגנוני חשיבה שהם חוץ-לוגיים.
לחלופין, אפשר לפתור את הבעיה על ידי שימוש בהתייחסות נוספת ללוגיקה מסדר אפס.
בלוגיקה הקלאסית, התנאי המטריאלי הוא שקרי אם ורק אם ההנחה (antecedent) נכונה והתוצאה (consequent) היא שקרית.
משמעות הדבר היא כי, יש לבדוק שני מקרים במשימת הבחירה על מנת לבחון האם הכלל מופר.
המקרה בו ההנחה (antecedent) אמיתית (הקלף הזוגי), על מנת לבחון האם התוצאה (consequent) היא שקרית (הצד הנגדי אינו כחול).
המקרה שבו התוצאה (consequent) שקרית (הקלף האדום), כדי ללמוד האם ההנחה (antecedent) אמיתית (הצד הנגדי הוא זוגי).
במחקר המקורי של וייסון, אפילו 10% מהנבדקים לא הגיעו לפתרון הנכון (קלף 8 והקלף האדום).
תוצאה זו שוחזרה אף בשנת 1993. ניתן להסביר את שיעור ההצלחה הנמוך במשימה זו בהיעדר הרלוונטיות שלה לחיי היומיום.
ואומנם, מסגור מחדש של המשימה, הביא להצלחה גדולה יותר בפתרון המשימה.
מספר חוקרים טענו כי הנחקרים לא קוראים את התנאי "אם ...אז" כתנאי מטריאלי שכן בשפה הטבעית התניה איננה מטריאלית.
גם הערה אחרונה זו שנויה במחלוקת, שכן היא אינה מסבירה אם הנבדקים ראו את פתרונם הקודם כלא נכון, או שמא הם ראו בבעיה כמעורפלת מספיק כך שתאפשר שתי פרשנויות.
וייסון אף מייחס את שגיאות המשתתפים במשימת בחירה זו להטיית אישור.
הטיית אישור מאלצת אנשים לחפש את הקלפים המאשרים את הכלל, תוך שהם מתעלמים מהמטרה העיקרית של המשימה, שהיא לבחור במכוון את הקלפים שעשויים להפר את הכלל.
החל משנת 1983, נסיינים זיהו שהצלחה במשימת הבחירה של וייסון תלויה במידה רבה בהקשר.
עם זאת, לא היה הסבר תאורטי מהם ההקשרים שמעוררים בעיקר תגובות נכונות, ומהם ההקשרים שמעוררים בעיקר תגובות שגויות.
הפסיכולוגים אבולוציוניים קוסמידס וטובי זיהו כי משימת הבחירה של וייסון נוטה לייצר את התגובה ה"נכונה" כשהיא מוצגת בהקשרים של יחסים חברתיים.
לדוגמה, אם הכלל הוא "אם אתה שותה אלכוהול, אתה חייב להיות מעל גיל 18", ולקלפים יש גיל בצד אחד ומשקה בצד השני, למשל, "16", "שותים בירה", " 25", "סודה לשתייה", לרוב האנשים אין קושי בבחירת הקלפים הנכונים ("16" ו"שתיית בירה").
בסדרה של ניסויים בהקשרים שונים, נבדקים הפגינו באופן עקבי ביצועים מעולים כאשר התבקשו לאכוף כלל חברתי הכרוך בהטבה שניתנה רק למי שרשאי להטבה זו.
החוקרים טענו כי ניסויים אלה הפריכו הסברים אלטרנטיביים, לפיהם אנשים לומדים את כללי החליפין החברתיים באמצעות תרגול, כך שקל להם ליישם את הכללים המוכרים הללו יותר מאשר כללים פחות מוכרים.
לפי קוסמידס וטובי, עדות ניסויית זו תומכת בהשערה שמשימת הבחירה של וייסון מתגלה כקלה יותר אם הכלל שאמור להיבדק מתייחס לחילופים חברתיים (כדי לקבל הטבה X צריך למלא את תנאי Y) והנבדק מתבקש לאכוף את הכלל.
הם טענו שהבחנה כזו, אם תתבסס אמפירית, תתמוך בטענתם של פסיכולוגים אבולוציוניים כי החשיבה האנושית נשלטת על ידי מנגנונים הרגישים להקשר שהתפתחו בדרך של ברירה הטבעית.
מטרת התפתחות המנגנונים הללו הייתה לפתור בעיות ספציפיות של אינטראקציה חברתית.
המנגנונים הללו לטענתם אינם מנגנונים נטולי הקשר שהתפתחו למטרות כלליות.
למעשה, לטענתם, המודול שהתפתח הוא מודול המתמחה באיתור רמאים.
על פי דייוויס ושות' טענתם של קוסמידס וטובי בדבר קיום מנגנון חשיבה הרגיש להקשר והספציפי לתחום, ולא כזה שהוא למטרות כלליות, אינו עקבי תאורטית ואינו מוצדק מבחינה הסקית.
וון סידוב טען שעלינו להבחין בין תנאים דאונטיים לבין תנאים תיאוריים, אך ההיגיון של בדיקת תנאים דאונטיים הוא שיטתי יותר ותלוי במטרותיו.
עם זאת, בתגובה לקנאזאווה, קאופמן ושות נתנו ל-112 נחקרים גרסה ממוחשבת של 70 פריטים של משימת הבחירה של וייסון בהקשר שהוצע על ידי קוסמידס וטובי.
הם מצאו במקום זאת ש"ביצועים בבעיות לא שרירותיות ומוכרות מבחינה אבולוציונית קשורים יותר לאינטליגנציה כללית מאשר ביצועים בבעיות שרירותיות, חדשות מבחינה אבולוציונית".
במאמרו בכתב העת Psychology Today, קאופמן הגיע למסקנה כי "נראה שהאינטליגנציה הכללית מאוד תואמת לפסיכולוגיה אבולוציונית."
משימה בלתי אפשרית היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה במקור בין אוקטובר 1988 עד פברואר 1990 ברשת ABC וכללה בסך הכל 35 פרקים.
הסדרה מתמקדת במשימותיהם של צוות סוכנים חשאיים המופקדים על ביצוע פעולות חשאיות רגישות ביותר.
הסדרה היא סדרת המשך לסדרת טלוויזיה באותו השם, שנוצרה על ידי ברוס גלר, ושודרה במקור בין השנים 1966 עד 1973. הסדרה המחודשת פותחה על ידי ברוס לנסברי והופקה על ידי פרמאונט.
השחקן היחיד שחזר לשחק בצוות השחקנים הראשי של הסדרה היה פיטר גרייבס שגילם בסדרה את ג'ים פלפס, למרות ששני שחקנים נוספים מהסדרה המקורית (גרג מוריס ולינדה דיי ג'ורג') שיחקו בסדרה זו גם כן בתפקידי אורח.
בישראל שודרה הסדרה במקור בתחילת שנות ה-90 בשעות אחר הצהריים בטלוויזיה החינוכית.
אירועי הסדרה מתרחשים 15 שנים לאחר הסדרה המקורית.
לאחר שהאדם שהחליף אותו בתפקיד כמנהיג של כוח המשימות הבלתי אפשריות (IMF) נהרג, ג'ים פלפס נקרא לחזור מהפרישה ומתבקש להקים צוות חדש של סוכנים חשאיים ולאתר את המתנקש.
לאחר מציאת המתנקש, ג'ים מחליט להמשיך לעבוד בתפקיד יחד עם הצוות החדש.
לאורך הסדרה צוות ה-IMF נדרש לבצע פעולות חשאיות רגישות ביותר, כולל מאבק בארגוני פשע, דיקטטורים, ואיומים שונים ברחבי העולם.
כל פרק מתחיל בכך שפלפס מקבל הודעה מוקלטת אשר מתארת בפניו את המשימה שהצוות נדרש לבצע, ומסתיימת במשפט האיקוני, "הקלטה זו תשמיד את עצמה תוך חמש שניות".
לאחר מכן, צוות ה-IMF מגבש תוכנית מורכבת שתאפשר להם להשיג את יעדי המשימה בהצלחה, אשר לעיתים רבות כרוכה בשימוש בתחפושות משוכללות, טכנולוגיה מתקדמת ומניפולציות שונות.
פיטר גרייבס בתפקיד ג'ים פלפס - המנהיג של כוח המשימות הבלתי אפשריות (IMF), אשר חזר לגלם את אותו התפקיד שגילם בסדרה המקורית.
פלפס הוא זה שמגבש את התוכניות המורכבות של הצוות ומי שמקבל בתחילת כל פרק את ההודעות המוקלטות אשר מתארות בפניו את המשימות שהצוות נדרש לבצע.
תאו פנגליס בתפקיד ניקולס בלק - אמן תחפושת ושחקן אשר מיומן בהתחזות, ולעיתים קרובות מתחזה לאנשים שונים על מנת לסייע לחברי הצוות להסתנן למיקומים שונים.
טוני המילטון בתפקיד מקס הארטה - בעל חוזק רב, תושייה רבה, ונדרש לעיתים רבות לפתור את הבעיות התובעניות יותר מבחינה פיזית.
פיל מוריס בתפקיד גרנט קולייר - מומחה הטכנולוגיה של הצוות.
גרנט הוא בנו של הדמות בארני קולייר מהסדרה המקורית.
כמו כן, גרג ופיל מוריס הם אב ובנו.
ג'יין באדלר בתפקיד שאנון ריד - סוכנת חשאית לשעבר אשר הצטרפה לצוות בעונה השנייה של הסדרה.
הסדרה נוצרה לאחר עונת הסתיו של הטלוויזיה האמריקאית של שנת 1988 הושפעה לרעה על ידי שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי אשר מנעה את כתיבתם של תסריטים חדשים לסדרות הטלוויזיה.
המפיקים, שהיו נתונים תחת לחץ ליצירת תוכן חדש עבור הצופים, אולם עמדו תחת האיום של שביתה ממושכת, פנו לארכיונים לחפש תסריטים שנכתבו במקור לסדרות המקורית בהם יוכלו להשתמש בהפקות של תכנים חדשים.
בעקבות כך רשת ABC הפיקה את הגרסה החדשה של "משימה בלתי אפשרית", עם ליהוק חדש ברובו אשר בתחילה פרקיה נשענו על תסריטים מן הסדרה המקורית, אשר עודכנו.
בנוסף לכך, שביתת התסריטאים הסתיימה עד מהרה, דבר אשר גרם לכך שלמעשה רק מעט מן הפרקים של הסדרה החדשה היו גרסאות ממוחזרות של הסדרה הישנה.
משימה בלתי אפשרית: חשבון סופי הוא סרט קולנוע אמריקאי מז'אנר פעולה, מותחן וריגול, אשר יצא לאקרנים במאי 2025. זהו הסרט השמיני בסדרת הסרטים "משימה בלתי אפשרית" שמתבססים על סדרת טלוויזיה באותו שם.
הסרט נכתב על ידי כריסטופר מק'קווארי יחד עם אריק ג'נדרזן ובוים על ידי מק'קווארי, ומככבים בו טום קרוז, היילי אטוול, וינג ריימס, הנרי צ'רני, סיימון פג, רבקה פרגוסון, וונסה קירבי, ששבים לגלם את דמויותיהם מהסרטים הקודמים.
בינואר 2019, קרוז הודיע כי הסרטים השביעי והשמיני של משימה בלתי אפשרית יצולמו בזה אחר זה כשמקווארי יכתוב ויביים את שני הסרטים.
התוכניות לסרט השתנו מאוחר יותר בפברואר 2021. חברי צוות חוזרים וחברי שחקנים חדשים הוכרזו זמן קצר לאחר מכן, ולורן באלפה, שצילם שני סרטים קודמים בסדרה, חזר לצלם את הסרט.
הצילומים החלו במרץ 2022 בבריטניה, עם אתרי צילום נוספים כולל מלטה, דרום אפריקה ונורווגיה.
ההפקה הופסקה ביולי 2023 עקב שביתת התסריטאים בהוליווד, והתחדשה במרץ 2024 לפני שהסתיים עד נובמבר 2024. הסרט, שכותרתו המקורית הייתה "משימה בלתי אפשרית: נקמת מוות - חלק שני", הסיר את כותרת המשנה שלו באוקטובר 2023, והכותרת החדשה הוכרזה ככותרת הנוכחית.
חשבון סופי הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל קאן 2025 ב-14 במאי 2025, לפני יציאתו לאקרנים ב-21 במאי, על ידי סרטי פרמאונט.
נשיאת ארצות הברית מפצירה ממנו להסגיר את עצמו.
הישות משתלטת לאט לאט על כל המרחב הקיברנטי ועל 4 מתוך 8 מאגרי נשק גרעיני של מדינות גרעין (כולל ישראל).
לותר מייצר "כמוסת רעל" לישות אבל גבריאל רוצח אותו עם פצצה ולוקח את הכמוסה.
הצוות מחלץ את פריס מהכלא האוסטרי.
איתן מסגיר את עצמו ל-CIA ונלקח בחזרה ללנגלי בזמן ששאר הצוות נוסעים למיצר ברינג כדי לגלות היכן קבורה הצוללת הרוסית, בה נמצא קוד המקור של הישות.
איתן מפציר בנשיאה לאפשר לו לצלול לעבר הצוללת.
הנשיאה מורה על "מעצרו" אך בהוראתה החשאית הוא מקבל מסוק כדי לטוס לעבר צוללת אמריקאית באזור היעד.
שאר הצוות נתקלים בתחנת המודיעין בחיילי ספצנאז רוסיים שרוצים את הישות בשביל הקרמלין.
סוכן CIA בגלות, ויליאם דונלו, שמתחזק את התחנה עם אשתו האסקימואית, מצליח לשדר לצוללת האמרקאית במורס את מיקום טביעת הצוללת הרוסית ב-2012. איתן צולל לעבר הצוללת, באזור שעומק השיא הוא כ-157 ק"מ, מחלץ את קוד המקור ונמלט ממנה לפני שנופלת לתהום- דרך חור שיגור טורפדו.
ויליאם דונלו מצטרף לצוות עם אשתו, ובפלאשבק לסרט הראשון מתברר שאיתן גרם להגלייתו לצפון הרחוק כשגנב את הדיסק עם רשימת הסוכנים מה-CIA, בסרט הראשון (29 שנה קודם- בגילום השחקן רולף סקסון).
בינתיים הישות השתלטה על 7 מתוך 8 מאגרי גרעין.
הצוות מגיע לחדר שרתים ענק בדרום אפריקה עם גבריאל וקצינים אמריקאים.
גבריאל בורח עם כמוסת הרעל על מטוס קל בזמן שבנג'י וגרייס מתכוננים ללכוד את הישות בשרתים.
איתן משתלט על מטוס קל נוסף ורודף אחרי גבריאל.
איתן מצליח לטפס למטוס של גבריאל ולחטוף את הכמוסה.
כשגבריאל מנסה לצנוח הוא נהרג מכנף המטוס.
איתן מחדיר את הכמוסה לקוד המקור ובו בזמן גרייס לוכדת את הישות ומצילה את העולם- דקות לאחר שהיישות משתלטת גם על הנשק הגרעיני של ארצות הברית.
חזר לגלם את הדמות אותה גילם בסרט הראשוןטומי ארל ג'נקינסקולונל ברדיקקצין בדרגת קולונל.מארק גאטיסראש ה-NSAחוזר מתפקידו מהחלק הראשון.אינדירה ורמהראש ה-DIAגם היא חוזרת מתפקידה הקודם.לוסי טולוגארג'וקלא צויןתפקיד לא ידוע.קייטי אובריאןלא צויןתפקיד לא ידוע.טרמל טילמןמפקד צוללת בדרגת אלוף-משנהסטיבן אויונגלא צויןתפקיד לא ידוע.
ב־14 בינואר 2019 הודיע טום קרוז כי הסרטים השביעי והשמיני בזיכיון "משימה בלתי אפשרית" יצולמו בזה אחר זה, כאשר כריסטופר מקווארי יכתוב ויביים את שני הסרטים.
מועד היציאה המקורי נקבע ל־23 ביולי 2021 ול־5 באוגוסט 2022.
עם זאת, בפברואר 2021, נחשף באתר Deadline Hollywood כי אולפני פרמאונט החליטו לוותר על התוכנית לצלם את שני הסרטים ברצף.
בספטמבר 2019, היילי אטוול ופום קלמנטיף הצטרפו לצוות השחקנים של הסרט השמיני.
בדצמבר, סיימון פג אישר את חזרתו לסרט, וגם שיי ויגהאם לוהק.
ונסה קירבי אישרה גם היא את חזרתה לשני הסרטים.
ינואר 2020: ניקולס הולט הצטרף לצוות, עם זאת, בשל חפיפות בלו"ז, הולט הוחלף על ידי אסיי מורלס בשני הסרטים.
באותו חודש הנרי צ'רני הודיע שישוב לגלם את דמותו של יוג'ין קיטרידג', לראשונה מאז הסרט הראשון מ־1996.
ביולי 2022 פורסם שהולט מק'קלני לוהק.
באוגוסט נחשף שגם ניק אופרמן וג'נט מקטיר הצטרפו לצוות.
במרץ 2023 הודיע מקווארי על צירופן של האנה וודינגהאם, לוסי טולוגארג'וק ורולף סקסון לצוות, כאשר סקסון שב לגלם את תפקידו מהסרט הראשון.
במרץ 2024, קייטי אובריאן לוהקה לתפקיד שטרם נחשף.
באפריל, טרמל טילמן לוהק גם הוא לתפקיד לא ידוע.
בנובמבר נחשף כי אנג'לה באסט תשוב לגלם את דמותה של מנהלת ה-CIA, אריקה סלואן.
בפברואר 2021 דווח ב-Deadline Hollywood כי הסרט לא יצולם עוד ברצף עם משימה בלתי אפשרית: חשבון סופי – חלק ראשון.
בנובמבר של אותה שנה, מקווארי כבר עבד על כתיבה מחדש של התסריט.
ב־23 במרץ 2022 דיווח ההליווד ריפורטר כי הצילומים העיקריים של משימה בלתי אפשרית: חשבון סופי – חלק שני החלו.
הצילומים התקיימו בבריטניה באולפני לונגקרוס ובמחוז האגמים.
לוקיישנים נוספים כללו את מלטה, דרום אפריקה ונורווגיה.
בדצמבר 2022 הסתיימו הצילומים בבריטניה.
לאחר מכן עברה ההפקה למחוז פוליה שבאיטליה, לצורך צילומים על סיפונה של נושאת המטוסים האמריקנית USS George H.W.
במהלך שביתת גילדת התסריטאים של אמריקה בשנת 2023, עלה הרושם שההפקה נעצרה, לפי ראיון עם מקווארי בגיליון יוני של מגזין אמפייר.
אולם מאוחר יותר התברר כי מדובר בטעות פרשנית, וכי ההפקה רק המתינה לסיום קידום הסרט הראשון.
ביולי 2023 הופסקו הצילומים באופן רשמי עקב שביתת התסריטאים.
במרץ 2024 חודשו הצילומים, אך במאי הם שוב התעכבו עקב תקלה בצוללת.
במהלך הצילומים באנגליה, נצפו קרוז ואסיי מורלס מבצעים פעלולים ממטוס דו-כנפי באוויר, כאשר קרוז נאחז בכנפיים של הקוקפיט הפתוח בעוד המטוס טס הפוך.
הטייס לבש חליפת גרין-סקרין כדי שיוכל להימחק דיגיטלית מהפריים הסופי.
ביולי 2024, סיימון פג חשף כי סיים את חלקו בצילומים, אך השחקנים והצוות שמרו על שתיקה תקשורתית.
בנובמבר 2024 הסתיימו הצילומים והסרט עבר לפוסט-פרודקשן.
הוליווד ריפורטר דיווח כי תקציב ההפקה הגיע כמעט ל־400 מיליון דולר, בעקבות העיכובים.
כדי לצלם רצף שבו דמותו של קרוז פולשת לצוללת, ההפקה בנתה סט תת-מימי עצום בגודלו, תוך פיתוח טכניקות תקשורת שונות דרך סימני ידיים בין חברי הצוות.
במהלך הצילומים, טום קרוז לבש חליפת צלילה ששקלה מעל ל45 קילוגרמים, וחבש קסדת צלילה שבתוכה 2 מנורות זעירות על מנת שיראו את פניו, אך גם גרמו לו לא לראות במהלך הצילומים.
קרוז מספר כי צילומי הסצנה היו מאוד מאתגרים, ובגלל המגבלות השונות של ציוד הצלילה שלו הוא נאלץ לנשום את הפחמן הדו-חמצני של עצמו.
חברת Industrial Light & Magic חזרה מהסרט השביעי כדי להפיק את האפקטים הוויזואליים, יחד עם Clear Angle Studios ו־Halon Entertainment שסיפקו שירותי ליידאר, סריקות דיגיטליות מוקדמות ופרה־ויזואליזציה.
באוקטובר 2023 הוסר התת-כותר של הסרט "חשבון סופי חלק שני", ובנובמבר 2024 אושר כי שמו החדש של הסרט הוא The Final Reckoning ("החשבון האחרון", "חשבון סופי" – בשם הסרט העברי).
לורן באלף שהלחין את הפסקול ל2 הסרטים הקודמים בסדרה, התרסקות ונקמת מוות - חלק ראשון, לא שב להלחין את הפסקול של הסרט הזה, עקב קשיים בהתחייבות ללוח הזמנים של ההפקה.
במקומו הובאו 2 המלחינים מקס ארוז' ואלפי גודפרי.
"משימה בלתי אפשרית: חשבון סופי" צפוי להיות מוקרן לראשונה בבכורה העולמית שלו בפסטיבל הקולנוע בקאן ב־14 במאי 2025, לפני יציאתו לאקרנים ב־23 במאי, על ידי סרטי פרמאונט.
במקור, הסרט תוכנן לצאת ב־5 באוגוסט 2022, אך תאריך ההפצה נדחה מספר פעמים:
ולבסוף לתאריך הנוכחי, בעקבות שביתת התסריטאים האמריקאית של שנת 2023, כשהוא תופס את מקומו של תאריך ההפצה המקורי של בובספוג הסרט: החיפוש אחר מכנסמרובע.
ביוני 2023 אמר הבמאי מקווארי לאתר Fandango כי נקמת מוות ו"חשבון סופי" לא בהכרח יסיימו את הסדרה, והם מפתחים רעיונות לסרטים נוספים.
ביולי 2023, במהלך קידום הסרט נקמת מוות, הביע טום קרוז עניין להמשיך ולגלם את אית'ן האנט גם בעתיד, למרות ששני הסרטים הנוכחיים הוצגו תחילה כסיום לדמות.
הוא ציין כדוגמה את הריסון פורד, שגילם את אינדיאנה ג'ונס עד גיל מאוחר — מ"שודדי התיבה האבודה" ועד אינדיאנס ג'ונס וחוגת הגורל.
ב־12 בנובמבר 2024 דיווח העיתונאי ג'ף שניידר כי קרוז בוחן את האפשרות שמי שיחליף אותו בתפקיד הראשי יהיה שותפו לטופ גאן מאווריק, השחקן גלן פאוול.
פאוול הכחיש את השמועה בתוכנית "The Pat McAfee Show".
ארז דבורה מאתר ynet כתב " 'חשבון סופי' הוא הסרט הארוך ביותר בסדרה, אך עוברת כשעה וחצי מייגעת למדי עד סצנת הפעולה הגדולה הראשונה.
למרות קטעים מרהיבים שמצדיקים צפייה במסך IMAX וניסיון מודע לסכם את המיתוס שהוא אית'ן האנט, התוצאה סובלת מאמירות בומבסטיות וקונספירציות מפותלות - ייתכן שהפעם מדובר באמת במשימה בלתי אפשרית"
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס הסופר של בחירת המבקרים7 באוגוסט 2025סרט האקשן הטוב ביותרהשחקן הטוב ביותר בסרט אקשןטום קרוזפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי4 בינואר 2026האפקטים הוויזואליים הטובים ביותראלכס ווטקה, איאן לאו, ג'ף סאת'רלנד וקירסטין הולעיצוב הפעלולים הטוב ביותרווייד איסטווד
משימה לשוטרים מתחילים הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1985, בבימויו של ג'רי פאריס, על פי תסריט מאת דייוויד שֶפִילד, בארי ו.
בלאוסטין, ניל ישראל ופאט פרופט.
הסרט הוא המשך ישיר ל"תרגיל לשוטרים מתחילים" מ-1984, וממשיך לעקוב אחר מעלליהם של בוגרי האקדמיה לשוטרים.
בכיכובם של סטיב גוטנברג, בובה סמית', מייקל וינסלו, דייוויד גראף, מריון רמזי, האוורד הסמן, ג'ורג' גיינס, קולין קאמפ, ארט מטרנו וברוס מאלר.
העלילה מתמקדת במשימתם הראשונה של השוטרים החדשים, המוצבים בשכונה מוכת פשע תחת פיקודו של קפטן צעיר וחסר ניסיון.
הסרט הופק בתקציב של 7.5 מיליון דולר והכניס כ-115 מיליון דולר ברחבי העולם.
בוגרי האקדמיה לשוטרים מוצבים לתחנת משטרה בשכונה קשה, הסובלת מעלייה בפשיעה.
הם נתקלים בקשיים בהתמודדות עם פושעים מקומיים ועם קצין בכיר שמנסה להכשילם.
הסרט עוקב אחר ניסיונותיהם להשליט סדר, תוך שהם מתמודדים עם אתגרים מקצועיים ואישיים.
סטיב גוטנברג בתפקיד קארי מהוני: שוטר חדש, בעל חוש הומור ונטייה להסתבכויות.
בובה סמית' בתפקיד מוזס הייטאוור: שוטר גבוה וחזק, בעל לב גדול.
מייקל וינסלו בתפקיד לרוול ג'ונס: מומחה לקולות ואפקטים קוליים.
דייוויד גראף בתפקיד יוג'ין טאקלברי: שוטר נלהב, חובב נשק.
מריון רמזי בתפקיד לוורן הוקס: שוטרת שקטה אך נחושה.
האוורד הסמן בתפקיד פיט לסארד: קפטן התחנה, אחראי על השוטרים החדשים.
ג'ורג' גיינס בתפקיד קומנדנט לסארד: ראש האקדמיה לשוטרים.
קולין קאמפ בתפקיד קירקלנד: שוטרת חדשה, מצטרפת לצוות.
ארט מטרנו בתפקיד לוטננט מאוזר: קצין בכיר, מנסה להכשיל את הצוות החדש.
ברוס מאלר בתפקיד דאגלס פאקלר: שוטר מגושם, נוטה לגרום לתקלות.
באתר "Rotten Tomatoes", הסרט זכה לציון של 28% על סמך 18 ביקורות, עם הקונצנזוס: "הסרט ממשיך את הקו הקומי של קודמו, אך אינו מצליח לחדש או להפתיע".
באתר "Metacritic", הסרט קיבל ציון ממוצע של 39 מתוך 100, בהתבסס על שמונה ביקורות, המעיד על "ביקורות שליליות בדרך כלל".
משימה היא מיני סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמת פשע שנוצרה ונכתבה על ידי בראד אינגלסבי עבור HBO.
הסדרה עלתה לאקרנים ב-7 בספטמבר 2025, וכוללת 7 פרקים.
טום ברנדיס (מארק ראפלו) סוכן FBI מפילדלפיה ממונה על כוח משימה שמטרתו לסיים סדרת מעשי שוד אלימים שביצע רובי פרנדרגרסט (טום פלפרי).
מארק ראפלו בתפקיד טום ברנדיס, סוכן FBI וכומר קתולי לשעבר, אשר נקרא לעמוד בראש כוח משימה החוקר סדרה של מעשי שוד מזוינים לאחר שלקח חופש משירות בשטח עקב טרגדיה משפחתית.
טום פלפרי בתפקיד רובי פרנדרגרסט, אוסף אשפה של J&W Sanitation אשר שודד "מאורות סמים" המופעלות על ידי כנופיות שסוחרות בסמים באזור פילדלפיה.
אמיליה ג'ונס בתפקיד מייב, אחייניתו בת ה-21 של רובי, אשר מטפלת בגידול ילדיו הקטנים מאז עזיבת אשתו כמעט שנה קודם לכן.
פביאן פרנקל בתפקיד אנתוני גראסו, בלש ממחוז דלאוור המצטרף לכוח המשימה שטום מקים כדי לחקור את מקרי השוד.
תוסו מבדו בתפקיד עלאה קלינטון, סמל בילוש שמצטרף לכוח המשימה של טום.
ראול קסטילו בתפקיד קליף ברוארד, חברו ועמיתו לעבודה של רובי שמצטרף לשודים של בתי מלכודת.
אליסון אוליבר בתפקיד ליזי סטובר, לוחמת PSP חסרת ניסיון בכוח המשימה של טום.
אוון טיג בתפקיד קני 'פיצ'ס' פולארד, שותפו של רובי וקליף לשוד בית מלכודת
סילביה דיוניצ'יו בתפקיד אמילי, בתו המאמצת של טום ואחותו הביולוגית של איתן, בנו המאומץ של טום
מרתה פלימפטון בתפקיד קתלין מקגינטי, סוכנת בכירה בפיקוח ה-FBI והבוסית של טום.
ג'יימי מקשיין בתפקיד פרי 'דיזי' דוראזו, אחד המנהיגים הלאומיים של כנופיית האופנועים "לבבות אפלים" שמאורות הסמים שלהם הם מטרה לרוב מעשי השוד.
סם קילי בתפקיד ג'ייסון וילקס, חבר הפכפך ב"לבבות האפלים" שעומד בראש פעילותם במחוז דלאוור והוא בן חסותו של פרי.
פיבי פוקס בתפקיד שרה, בתו הביולוגית של טום ואחותם המאמצת של אמילי ואיתן
בן דוהרטי בתפקיד סם ננס, בנו הצעיר של דריק
אוליבר אייזנסון בתפקיד וויאט פרנדרגרסט, בנו של רובי
קנדי מויר בתפקיד הרפר פרנדרגרסט, בתו של רובי
איסאק דה בנקולה בתור דניאל ז'ורז', כומר וחברו של תום
מייקל מייז בתפקיד דריק נאנס, חבר ב"לבבות אפלים" שמנהל את אחד מבתי המלכודות של הכנופיה במחוז דלאוור.
מרגריטה לביבה בתפקיד ארין, בת זוגו של ג'ייסון, שהייתה מעורבת בעבר עם אחיו של רובי, בילי.
רפאל סברג' בתפקיד מייקל דורסי, סגן ראש משרד השריף של מחוז דלאוור
מיקי סאמנר בתפקיד שלי דריסקול, בת זוגו של רובי וחברו של קליף, ריי ליימן
בריאן גודמן בתפקיד וינסנט הוקס, מנהיג לאומי בכיר ממועדון האם של להקת "הלבבות האפלים".
אלביס נולאסקו בתפקיד פרדי פריאס, ברון סמים דומיניקני בפילדלפיה שעושה עסקים עם להקת "הלבבות האפלים".
קולין בייטס בתפקיד שיין מקריינולדס, מכונאי וחבר בלהקת "לבבות האפלים".
קורל פניה בתפקיד מג קויל, יועצת בבית הספר של אמילי
מיריי אינוס בתפקיד סוזן ברנדיס, אשתו של טום שנרצחה על ידי בנם המאומץ איתן
ג'ק קסי בתפקיד בילי פרנדרגסט, אחיו המנוח של רובי ואביה של מייב, שהיה חבר ב"לבבות האפלים" ונרצח על ידי ג'ייסון לאחר שגילה את הרומן שלו עם ארין.
אנדרו בתפקיד אית'ן, בנו המאומץ של טום ואחיה הביולוגי של אמילי, הנמצא כעת בכלא בגין רצח סוזן, אשתו של טום
ביוני 2023 הוכרז כי HBO אישרה את הסדרה, כאשר בראד אינגלסבי משמש כיוצר וכתסריטאי, וג'רמיה זאגאר יביים מספר פרקים.
בדצמבר 2023 הוכרז כי סאלי ריצ'רדסון-ויטפילד תביים גם מספר פרקים ותשמש כמפיקה בפועל.
בנובמבר 2024 הוכרז שם הסדרה, "משימה".
צילומי הסרט החלו במרץ 2024 בדלאוור, ובפילדלפיה פנסילבניה.
אתר האינטרנט Rotten Tomatoes, המאגד ביקורות על סרטים, דיווח על דירוג אישור של 95% בהתבסס על 75 ביקורות של מבקרים.
קונצנזוס המבקרים באתר קובע כי "מארק רופאלו וטום פלפרי מצוינים ב"משימה", סיפור פשע בעל תרבות ספציפית, קודר ללא הרף אך מרתק באותה מידה".
Metacritic, המשתמש בממוצע משוקלל, נתן ציון של 77 מתוך 100 בהתבסס על 34 מבקרים, מה שמצביע על "אוהד באופן כללי".
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס בחירת מבקרי הטלוויזיה4 בינואר 2026סדרת הדרמה הטובה ביותר"משימה"השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמהמארק ראפלושחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמהטום פלפרי
במתמטיקה, מַשִּׁיק לעקומה בנקודה כלשהי הוא ישר העובר דרך אותה נקודה, ושיפועו שווה לנגזרת העקומה באותה נקודה.
המשיק עשוי לחתוך את העקומה, או להשיק לה, בנקודות אחרות, גם ליד נקודת ההשקה.
אם הפונקציה גזירה בנקודה , משוואת המשיק בנקודה זו היא .
דרך גרפית להעריך את שיפועו של משיק בנקודה כלשהי, היא לשרטט מיתרים מאותה נקודה לנקודות אחרות על העקומה.
ככל שהנקודות יותר קרובות, ההערכה יותר מדויקת.
במרחב התלת-ממדי משיק למשטח בנקודה כלשהי, הוא ישר העובר דרך אותה נקודה, ושיפועו שווה לשיפוע גרדיאנט המשטח באותה נקודה.
הזווית הנוצרת בין המשיק למיתר העובר במרכז המעגל שווה לזווית ההיקפית הנשענת על מיתר זה מצדו השני.
שני משיקים למעגל היוצאים מאותה נקודה שווים זה לזה.
אם מנקודה מסוימת מחוץ למעגל יוצאים שני משיקים למעגל, הקטע המחבר את נקודה זו ואת מרכז המעגל חוצה את הזווית שבין המשיקים.
המשיקים המשותפים לשני מעגלים עוברים בנקודת הדמיון שלהם.
בפונקציה השימוש במשיק מאפשר לגלות נקודות קיצון, כאשר המשיק מאונך לציר ה-y, נקודות פיתול, כאשר המשיק חוצה את הפונקציה בנקודה, ותחומי קעירות כלפי מעלה וקעירות כלפי מטה, באמצעות התבוננות ביחס הגובה בין המשיק לפונקציה האזורית.
משינה (בכתיב מיושן גם: מאשינה; מרוסית: Машина, מכונה) היא להקת פופ רוק ישראלית, הנחשבת לאחת הבולטות והמשפיעות ביותר בישראל.
את הלהקה הקימו ב-1983 הסולן יובל בנאי והגיטריסט שלומי ברכה.
בסוף 1985 יצא אלבומה הראשון של הלהקה, הנושא את שמה, שבו השתתפו לצד בנאי וברכה הבסיסט מייקל בנסון והמתופף איגי דיין.
לאחר שיצא האלבום הצטרף ללהקה הקלידן אבנר חודורוב, ומאז לא השתנה הרכבהּ.
הלהקה זכתה להצלחה גדולה ולפופולריות רבה, אך ב-1995 התפרקה, ובהופעת הפרידה שלה ב-18 ביולי אותה שנה אירע אסון פסטיבל ערד, שבו נמחצו למוות שלושה בני נוער שהמתינו להופעה בשל הדוחק הרב בכניסה.
עד לפירוקה ב-1995 הוציאה הלהקה שבעה אלבומי אולפן ואלבום אוסף אחד.
בשנת 2003 שבה הלהקה לפעילות, ומאז הוציאה שני אלבומי הופעה ושלושה אלבומי אולפן נוספים.
יובל בנאי ושלומי ברכה נפגשו לראשונה בנעוריהם ומאוחר יותר שירתו יחד חמישה חודשים בבסיס טירונים של חיל התותחנים בשבי שומרון.
בנאי הסתייג תחילה מהרעיון להקים להקה, בטענה שלא ידע לשיר, אך לבסוף הסכים לכך, בהשפעת הלהקות "מינימל קומפקט" ו"ז'אן קונפליקט" של רמי פורטיס, ומאחר שלטענתו של ברכה גם פורטיס לא ידע לשיר.
הגעתי לשם די מרוט, לבסיס הזה, ושמו אותי בחדר ואמרו לי, זה השותף שלך, אדון שלומי ברכה.
ושמה, בשומרון, מפה לשם, נולדה להקת משינה.
חמישה חודשים הייתי שם עם שלומי, שהיה סמל מבצעים בתותחנים.
אני היה לי טייפ ומוזיקה, והוא הייתה לו גיטרה, אני אהבתי לשמוע מוזיקה והוא אהב לנגן בחדר.
אז פעם הוא אמר לי, שמע, אני מנגן, לך יש אחלה קול, אולי תשיר פה ושם.
והתחלנו לכתוב שירים, שירי ייאוש כאלה: מתי נשתחרר, מתי המלחמה תיגמר...
בבסיס הצבאי כתבו בנאי וברכה את הבסיס לשירי אלבומה הראשון של הלהקה, ובהם "רכבת לילה", "כרים עבדול זמר", "עתיד מתוק" ו"אופטיקאי מדופלם".
באותו בסיס נערכה הופעתה הראשונה של הלהקה, שבה בנאי שר וברכה ניגן בגיטרה.
והם לוו במתופף ובגיטריסט נוסף.
שם הלהקה, "משינה", נבחר עוד בטרם ההופעה – כאשר שאלו בנאי וברכה את חברם לחדר בבסיס, עולה חדש מברית המועצות, כיצד אומרים ברוסית "טבלת ייאוש", הוא השיב "משינה ורֶמֶנִי" (Машина Времени – "מכונת זמן"); "משינה ורמני" הוא גם שמה של להקת רוק רוסית פופולרית.
לאחר שחרורם של בנאי וברכה מהצבא, בשנת 1983, החל להיווצר הבסיס ללהקה.
דרך חברים הכיר בנאי את הגיטריסט אורן אליעזרי ואת הבסיסט מייקל בנסון.
בנסון הסתייג מסגנונה של הלהקה שהיה בהתחלה יותר אלטרנטיבי, אך הציע לה את ניבי ליפשיץ כמתופפת.
הלהקה החלה בחזרות בהרכב שכלל את בנאי, ברכה, אליעזרי, ליפשיץ והקלידן רמי חיימוב.
בהמשך עזבה ליפשיץ, ובמקומה הצטרף דודי לוין.
בהרכב זה הופיעה הלהקה מספר פעמים במועדון "הפינגווין", והופעותיה זכו להצלחה.
בהופעות שרה הלהקה שירים שיצרו בנאי וברכה בשירותם הצבאי, מרבית השירים באנגלית.
ההופעות התאפיינו בסגנונות פאנק וסקא, הושפעו מפריחת להקות הגל החדש התל אביביות ושילבו מוטיבים מערביים של סגנון הגל החדש עם מוטיבים מזרחיים ואוריינטליים.
הקלידן רמי חיימוב המשיך לנגן בלהקה עוד זמן קצר, ולאחר מכן עזב כדי ללמוד בבית הספר ג'וליארד שבניו יורק.
באחת מהופעותיה של "משינה" ב"פינגווין" צפה מייקל בנסון, ואחריה ביקש להצטרף ללהקה.
לבקשתו צורף גם המתופף איגי דיין, במקומו של דודי לוין.
האווירה בחזרות הלהקה באותה תקופה הייתה מתוחה למדי, ונתגלעו מחלוקות רבות בין בנאי לבין ברכה.
המריבות החריפו כאשר בנאי לוהק לתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "מכת שמש", ובעקבות זאת נעדר למספר חודשים מהחזרות.
במרץ 1984 נערכה ב"קולנוע דן" הופעתה האחרונה של "משינה" בהרכבה המקורי, ובסופה הודיעו חברי הלהקה על פירוקה.
הפירוק היווה חלק מגל פירוקי להקות רוק שניגנו במועדוני תל אביב באותה תקופה וחלק מדעיכת הסצנה.
לאחר הפירוק התפצלו דרכיהם של חברי הלהקה.
בנאי, אליעזרי ודיין הקימו את להקת "שלום הציבור", שניגנה במועדונים שונים בתל אביב.
הופעותיהם לא זכו להצלחה רבה, אך בהן ביטא בנאי את יצירתו.
הלהקה הוציאה שני תקליטי שדרים לתחנות הרדיו, שאת שניהם כתב בנאי והלחין אליעזרי: "נובמבר אחד" ו"ינשוף על ענף גבוה".
במקביל הקימו ברכה ובנסון את להקת "החזית העממית".
במסגרת הלהקה יצר ברכה שני שירים שמאוחר יותר נכללו באלבום הבכורה של "משינה", "אבל אין" ו"בלדה לסוכן כפול", שנכתב במקור באנגלית.
באותה תקופה השתתפו דיין ובנסון במספר הקלטות נוספות, באלבומו של דני בסן ועוד.
ב-1985 נפגשו בנאי, ברכה ובנסון במקרה, החליטו על חידוש פעילות הלהקה, וקבעו הופעה בפורים של אותה שנה במועדון "הפינגווין".
אליעזרי הגיע להופעה זו בלבד, ואחריה עזב את הלהקה.
כך התהווה ההרכב של אלבום הבכורה של "משינה", שכלל את בנאי, ברכה, בנסון ודיין.
שני השירים הראשונים שהקליטה הלהקה היו סקיצות לשירים "אופטיקאי מדופלם" ו"רכבת לילה", שיובל בנאי וברכה יצרו בעת שירותם הצבאי.
השיר "אופטיקאי מדופלם" נקרא במקור "קשיים בחקלאות", ואת השיר "רכבת לילה" שרה הלהקה במקור בהופעותיה ב"פינגווין" בטקסט שונה, שמתוכו נותרו בגרסה המוכרת של השיר רק שתי השורות הראשונות.
ברכה לא היה שלם עם הטקסט, ולכן העביר בנאי את השיר לבן דודו, אהוד בנאי, שכתב את מילותיו.
בחיפושיה אחר חברת תקליטים שתפיק את אלבומם נתקלו חברי הלהקה בסירוב.
רוני בראון מחברת "הליקון" הביע עניין, אך החברה הייתה אז בתחילת דרכה, וללא מספיק כסף להחתמת הלהקה.
בעקבות זאת הקליטו חברי הלהקה את השיר "אופטיקאי מדופלם" בצורה מקצועית, באולפני DB.
מנגינתו באלבומיהם של דני בסן, רמי קלינשטיין וריטה הכיר מייקל בנסון את הטכנאי ראובן שפירא, ששימש בהקלטות כטכנאי וכשותף בהפקה.
באותה עת הקליטה הלהקה שלושה שירים נוספים: "רכבת לילה", "כי לא בא לה" ו"בלדה לסוכן כפול".
ביוני 1985 יצא לתחנות הרדיו תקליט השדרים הראשון של הלהקה, "אופטיקאי מדופלם".
השיר זכה להצלחה, שבעקבותיה השתכנע אודי הניס מחברת NMC להחתים את הלהקה.
בסוף יולי 1985 יצא תקליט השדרים השני של הלהקה, "כי לא בא לה".
לאחר מכן הקליטו חברי הלהקה את יתר השירים באלבום, שיצא בנובמבר של אותה שנה ונקרא "משינה".
בסמוך לצאת האלבום יצא כסינגל השיר "רכבת לילה", שזכה להצלחה גדולה ונחשב לאחד מלהיטיה הגדולים ביותר של הלהקה.
את רוב שירי האלבום כתב והלחין ברכה, שמהם התפרסמו גם "עתיד מתוק" ו"בלדה לסוכן כפול".
שיר נוסף מהאלבום שזכה להצלחה היה "אנה", שכתבה אורלי זילברשץ, לימים אשתו של בנאי, והלחינו בנאי ודיין.
את העיבודים המוזיקליים ביצעו כל חברי הלהקה יחד עם ראובן שפירא, מלבד בשיר "התותח מצלצל פעמיים", שאותו עיבדו יחד עם ירון בכר.
העבודה המשותפת של חברי הלהקה בעיבוד השירים המשיכה גם בכל שאר אלבומיה.
אלבום הבכורה של הלהקה זכה להצלחה גדולה, והגיע תוך כחצי שנה, ב-28 באוגוסט 1986, למעמד אלבום פלטינה, על מכירת 50,000 עותקים.
בהמשך הגיעו מכירותיו לכ-65,000 עותקים.
בעקבות האלבום זכתה משינה בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ו.
בהכנות לסיבוב ההופעות שליווה את האלבום הראשון חיפשו חברי הלהקה קלידן, ובנסון המליץ על אבנר חודורוב, שאותו הכיר משירותו הצבאי.
חודורוב שהה באותה עת בארצות הברית, וכשחזר נפגש עם בנסון וברכה לחזרות, והתקבל ללהקה כנגן שכיר בהופעות.
צירופו של חודורוב ללהקה אפשר את שילובו של כלי נגינה נוסף בהופעותיה, סקסופון, שבו ניגן בנוסף לקלידים.
שירה הראשון של הלהקה שבו השתתף חודורוב היה "היא התווכחה איתו שעות", שכתב ברכה בעת העבודה על האלבום הראשון.
השיר, שלא נכלל באלבום, הוקלט בינואר ויצא כסינגל באפריל 1986. גם שיר זה זכה להצלחה.
ב-28 בפברואר 1986 פתחה הלהקה בסיבוב הופעות, בקולנוע "ספיר" בקריית ביאליק.
הופעות אלו זכו להצלחה גדולה, וכל כרטיסיהן נמכרו מראש.
בעקבות הצלחתן עברה הלהקה להופיע גם באולמות גדולים יותר, כהיכל התרבות בתל אביב, שבו הופיעה הלהקה לראשונה ב-21 באפריל.
סיבוב ההופעות הסתיים יום לפני סיום החופש הגדול, ב-31 באוגוסט 1986, בפארק הירקון, לעיני כ-50,000 צופים או בין 200,000 ל-400,000 צופים לפי הערכות אחרות.
את ההופעה פתח דני בסן, יוצא תיסלם.
בעקבות שילובו של חודורוב בלהקה בסיבוב ההופעות, הוא הפך בעת העבודה על אלבומה השני לחבר מן המניין בלהקה.
ללהקה לא היו שירים מוכנים, ועל כן החליטו חבריה ליצור שירים ביחד.
בהתאם, קרדיט ההלחנה בכל שירי אלבומה השני של "משינה" ניתן לכל חברי הלהקה, אף על פי שחלק מהשירים הולחנו על ידי חבר להקה אחד בלבד, כ"אנחנו שניים" שהלחין בנאי או "שלח לי מלאך" שהלחין ברכה.
עקב הרגשה של יצירה שלמה שלא ניתן לפרק, החליטו חברי הלהקה להפיץ את האלבום ללא סינגלים מקדימים לתחנות הרדיו.
האלבום השני של "משינה", "משינה 2", יצא ביוני 1987. האלבום זכה להצלחה פחותה בהרבה מקודמו, ובחודשים הראשונים לאחר הפצתו נמכר בכ-5,000 עותקים בלבד.
בהיעדר סינגלים, לא הושמעו שירי האלבום בתחנות הרדיו, ורק לאחר שהתברר הכישלון החליטו חברי הלהקה להוציא שירים כסינגלים.
מאלו הצליחו השירים "שלח לי מלאך" ו"אנחנו שניים" שכתב בנאי ו"הכל עוד אפשרי" שכתבו בנאי ובנסון ושר בנסון.
באלבום השתתפו מספר נגנים אורחים, כיובל מסנר שניגן בצ'לו בשני שירים ודוד חודורוב, אביו של אבנר, שניגן בכינור בשיר "הכל עוד אפשרי".
בשיר זה משתתפת גם מקהלת ילדות, בחודש דצמבר באותה שנה השתתפה הלהקה בפסטיבל שירי הילדים מספר 17 עם השיר "זירו נפל מעץ גבוה" שזכה במקום השלישי.
בשנת תשמ"ז זכתה "משינה" בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' בפעם השנייה ברציפות, אך למצעד זה הגיע שיר אחד בלבד מהאלבום השני, "שלח לי מלאך".
גם ההופעות שליוו את האלבום לא זכו להצלחה, ולהופעות הראשונות של הלהקה ב"צוותא" הגיעו רק כמה עשרות אנשים.
ביתר ההופעות הופיעה "משינה" רק במקומות קטנים, כבתי ספר ופארקי שעשועים.
על אף הכישלון בתקופה שלאחר צאתו, המשיך האלבום להימכר בשנים שלאחר מכן, וב-1995 נאמדו מכירותיו בכ-18,000 עותקים.
בעקבות כישלון אלבומה השני של "משינה", החליטה חברת NMC שלא להשקיע בה, ומנהל הלהקה בועז בן-ציון נאלץ לממן את הפקת אלבומה השלישי מכספו הפרטי.
בניסיון לחזור לשיטת העבודה של אלבומה הראשון, פנו חברי הלהקה לראובן שפירא, שהסכים להקליט את האלבום השלישי בתנאי שיהיה גם מפיקו.
האלבום השלישי, "משינה 3", יצא ביולי 1988, בהוצאת הד ארצי ובהפקתו של שפירא, שגם עיבד את השירים יחד עם חברי הלהקה.
שפירא גם הלחין שניים מהם עם חברי הלהקה, "אהובתי" שכתבו בנאי ואורלי זילברשץ ו"ברחובות שלנו" שכתב בנאי, שהיו משיריו המצליחים ביותר של האלבום.
שיר נוסף מהאלבום שזכה להצלחה היה "שלג צח", שכתב והלחין ברכה.
בשנת תשמ"ח זכתה "משינה" בפעם השלישית ברציפות בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי (תשמ"ג - תשנ"ב)#מצעד הפזמונים השנתי של רשת ג', אך גם אלבום זה כמו קודמו לא זכה להצלחה מסחרית.
לדבריו של שלומי ברכה, דווקא כישלון שני האלבומים האלו תרם לגיבושה של הלהקה, וכן הביא להשתפרות חבריה בנגינה.
ב-1988 החליטו חברי הלהקה להיעזר באדם חיצוני שישתף עמם פעולה בעבודה על מופע חדש, ופנו לפזמונאי והמפיק המוזיקלי יעקב גלעד.
כשעלה הרעיון להקליט לפני המופע שיר חדש, השמיעו חברי הלהקה לגלעד חמישה שירים, ובהם "בדרך אל הים", "רני בפריז" ו"ריקוד המכונה" האינסטרומנטלי.
המטרה הייתה הקלטת שיר אחד בלבד, והשיר שנבחר היה "בדרך אל הים".
השיר נכתב במקור לסיבוב ההופעות של האלבום הראשון של "משינה", ובסיועו של גלעד שיכתב אותו ברכה לגרסתו המוכרת.
מכיוון שנותר ללהקה זמן הקלטות באולפן, הוחלט להקליט באותה עת גם את השירים "רני בפריז" ו"ריקוד המכונה".
בנובמבר 1988 יצא השיר "בדרך אל הים" כסינגל לתחנות הרדיו.
בעקבות הצלחת השיר ערך גלעד אלבום אוסף של הלהקה בשם "גבירותי ורבותי: משינה", שבו נכללו שירים משלושת אלבומיה הראשונים, לצד שלושת השירים החדשים.
כמו כן צורפו לאלבום השיר "היא התווכחה איתו שעות", שהוקלט ב-1986 והיה זה האלבום הראשון שבו הוא נכלל, וגרסה לשיר הילדים "למה לובשת הזברה פיג'מה" של ע.
הלל ודובי זלצר, שהקליטה הלהקה במסגרת פסטיבל שירי משוררים לילדים.
מאוחר יותר יצאו כסינגלים גם השירים "ריקוד המכונה" ו"רני בפריז", שהגיעו גם הם לראש מצעד הפזמונים.
האלבום "גבירותי ורבותי", שיצא באפריל 1989, הביא להצלחה מחודשת של "משינה".
הוא הגיע למעמד אלבום זהב בתוך שלושה חודשים, הביא ללהקה בפעם הרביעית ברציפות את תואר "להקת השנה" במצעד השנתי של רשת ג', וכן את תואר "שיר השנה", שבו זכה השיר "ריקוד המכונה".
גם סיבוב ההופעות שליווה את האלבום זכה להצלחה.
לאחר יציאת "גבירותי ורבותי" החלו חברי "משינה" בעבודה על אלבומם הבא, "העמותה לחקר התמותה".
האלבום נוצר ברובו על ידי ברכה, שכתב את שיריו תוך כשלושה חודשים.
בנאי שמע את סקיצות השירים והציע מספר תיקונים, מה שהתבטא בקרדיט כתיבה משותף לברכה ולבנאי בחלק משירי האלבום.
האלבום יצא באוגוסט 1990, והמשיך את הצלחת "גבירותי ורבותי".
נכללו בו להיטים רבים, כ"אז למה לי פוליטיקה עכשיו", "הכוכבים דולקים על אש קטנה", "העמותה לחקר התמותה", "אחכה לך בשדות" ו"מכונית".
בסך הכול מכר האלבום כ-54,000 עותקים.
לאחר יציאת "העמותה לחקר התמותה" ובאמצע סיבוב ההופעות שליווה את האלבום חשו חברי "משינה" עייפות, והחליטו על הפסקת פעילות זמנית.
בתקופה זו עסקו חברי הלהקה בפרויקטים מוזיקליים אישיים, דבר שנמנע מהם עד אז על פי חוזה.
בחלק מהפרויקטים האישיים השתתפו מספר חברי להקה אחרים.
כך למשל יובל בנאי הפיק את אלבומה של אורלי זילברשץ "הקברט של מירנדה" והלחין את רוב שיריו, וחודורוב, דיין ובנסון ניגנו באלבום.
בנאי גם הלחין את השיר "איפה אני ואיפה הם" לאביו יוסי בנאי, שגם בו השתתפו חברי הלהקה בנגינה.
דיין הוציא אלבום סולו בשם "משהו ממך", שבו התארח חודורוב בנגינה בשני שירים.
ברכה הפיק את אלבומה של להקת "נושאי המגבעת" "מי רצח את אגנתה פאלסקוג".
העבודה עם להקת "נושאי המגבעת" חשפה את ברכה לסגנון מוזיקה חדש, שהשפיע על אלבומה הבא של "משינה", "מפלצות התהילה".
האלבום היה שונה למדי מאלבומיה הקודמים של הלהקה, והתאפיין ברובו בסגנונות רוק אלטרנטיבי, מטאל ורוק כבד, בהשפעת להקות כ"פיקסיז", "סוניק יות'" ו-"".
לראשונה באלבום זה כתב בנאי את רוב השירים, וגם הלחין חלק מהם.
האלבום "מפלצות התהילה" יצא באפריל 1992 בלייבל שהקימו חברי הלהקה, "זברה תקליטים", שנקרא כך על שם השיר "מדוע לובשת הזברה פיג'מה".
השירים "את באה לבקר", "איזה איש", "בנות הים", "הכל התחיל בנאצר" ו"אין מקום אחר" יצאו כסינגלים, אך לא זכו להצלחה בתחנות הרדיו.
אף על פי כן נמכר האלבום בחודשים הראשונים לאחר צאתו בכ-15,000 עותקים, ולאחר כעשר שנים הגיע למעמד אלבום זהב.
סיבוב ההופעות שליווה את "מפלצות התהילה" התחיל ביוני 1992, בשתי הופעות בשפיים שלא זכו להצלחה.
בעקבות כישלונן עברה הלהקה להופיע באולמות קטנים יותר, אך גם הופעות אלו לא האריכו ימים.
באותה תקופה, בעקבות כישלון הסינגלים מהאלבום בתחנות הרדיו, הוציאה הלהקה סינגל חדש, "אוהב אותך מישל", שהוצג כשיר מסרט פיקטיבי בשם "תן לי את הלבן בגב".
גם שיר זה לא זכה להצלחה.
הפרויקט הבא של "משינה" היה האלבום "שיא הרגש".
לאחר שיצרו בנאי וברכה מספר שירים עבור האלבום, עלה בהם הרעיון ליצור אופרת רוק עם סיפור עלילתי.
כך, דרך הסיפור, יכלו חברי הלהקה להצדיק את חזרתם לסגנונות של רוק אנד רול ורית'ם אנד בלוז.
בנאי וברכה יצרו סיפור על כוכב הנשלט על ידי רודן בשם "לוי מטאל", ששלט באמצעות מערכת הגברה שייצרה סם בשם "הרעש המטאלי".
ב"לוי מטאל" נלחם בחור בשם "פחי שואו", שניגן שירי בלוז ובכך היה מבטל את "הרעש המטאלי".
כך נוצרו עבור האלבום שירים רועשים, שאפיינו את "לוי מטאל", לצד שירים שקטים יותר, שאפיינו את "פחי שואו".
בסופו של דבר נגנז רעיון אופרת הרוק, והאלבום מכיל ברובו שירים שקטים.
אנשי חברת NMC הסתייגו מהסקיצות שהקליטה הלהקה לאופרת הרוק, ולכן יצא האלבום בהוצאת הד ארצי.
באפריל 1993 יצא סינגל ראשון לקראת האלבום, "נגעה בשמיים" שכתב והלחין בנאי, שהפך לאחד מלהיטיו הגדולים ביותר של האלבום.
ביולי 1993 יצא האלבום המלא.
את רוב שיריו כתב והלחין ברכה, כשיוצאי דופן היו שני שירים שכתב והלחין בנאי, "נגעה בשמיים" ו"גברת שרה השכנה", שזכה גם הוא להצלחה.
מבין השירים שכתב ברכה הצליחו "דני" ו"פחי שואו".
האלבום הגיע למעמד אלבום זהב תוך כשבועיים, ובהמשך הגיע למעמד אלבום פלטינה.
"להתראות נעורים שלום אהבה" ופירוק הלהקה
בינואר 1994 התחילו חברי "משינה" בעבודה על אלבומם הבא.
את אלבום זה הפיקו חברי הלהקה לבדם, כשבנסון שימש כמפיק האלבום וחודורוב כטכנאי ההקלטה.
ללהקה היה די חומר לשני אלבומים שלמים, אחד שנכתב כולו על ידי בנאי ואחד שנכתב כולו על ידי ברכה, והייתה התלבטות אילו מהשירים להקליט.
כאשר ברכה ודיין נעדרו מחזרות הלהקה למשך כשבועיים עקב מחלה, החלו בנאי, בנסון וחודורוב לעבוד על השירים שכתב בנאי.
כך נוצר הבסיס לאלבומה האחרון של הלהקה לפני פירוקה, "להתראות נעורים שלום אהבה", שאת כל שיריו כתב והלחין בנאי.
האלבום יצא בינואר 1995, והכיל מספר להיטים, כ"להתראות נעורים שלום אהבה", "תחזור תחזור", "את לא כמו כולם", "רכבות", "מילים ועוד מילים" ו"בן המלך".
האלבום זכה להצלחה, ותוך מספר חודשים הגיע למעמד אלבום זהב.
באלבום התארחו מספר מוזיקאים, כיוסי בנאי, אביו של יובל, בשיר "תחזור תחזור" ובנות להקת "ללדין" בשיר "להתראות נעורים שלום אהבה".
במהלך העבודה על האלבום, ועוד בטרם היה מוכן, העלו חברי הלהקה מופע בשם "רוק קדחת הקיץ".
בהופעה האחרונה של סיבוב ההופעות, שנערכה בקיבוץ מצפה שלם ב-26 בספטמבר 1994, החליטו חברי הלהקה על פירוקה.
במאי 1995 הודיעו חברי הלהקה על הפסקת פעילותה ועל ארבע הופעות פרידה בהיכל התרבות בתל אביב, בתיאטרון קיסריה, בחוף צמח ובפסטיבל ערד, שבו נועדה להתרחש הופעתה האחרונה של הלהקה.
בהמתנה להופעה בפסטיבל ערד נוצר דוחק רב בכניסה, ושלושה מהצופים נמחצו למוות.
אירוע זה נודע כאסון פסטיבל ערד.
בעוד שבתחילה התכוונו חברי הלהקה להפסיק את פעילותה רק באופן זמני, ביטל האסון את רצונם להמשיך ולהופיע.
הופעתה המתוכננת של "משינה" בפסטיבל ערד בוטלה, ולאחר מפגש של חברי הלהקה עם משפחות ההרוגים, הוחלט על קיום הופעה נוספת ואחרונה של הלהקה, בפארק הירקון, ב-12 באוקטובר 1995. בספטמבר 1995 יצא אלבום אוסף שני של הלהקה בשם "האוסף השני".
באוקטובר של אותה שנה יצא אלבום הופעה כפול של "משינה" בשם "מכונת הזמן - משינה בהופעה 1995", שהוקלט במהלך סיבוב ההופעות של הלהקה ב-1995. האלבום הוקדש לזכר הרוגי אסון פסטיבל ערד.
בשנים שבהן לא פעלה הלהקה המשיכו חבריה בקריירה מוזיקלית, ובמספר פרויקטים אישיים שיתפו חברי להקה נוספים.
יובל בנאי הוציא שלושה אלבומי סולו, שלא זכו להצלחה רבה.
שלומי ברכה הוציא ב-1998 אלבום משותף עם רמי פורטיס בשם "רץ על הקצה", שבו השתתף מייקל בנסון בנגינה, ומאוחר יותר גם בסיבוב ההופעות שליווה את האלבום.
מאוחר יותר הוציא ברכה גם אלבום סולו, וכן הפיק מוזיקלית מספר אלבומים, כ"רוץ ילד" של "כנסיית השכל" ו"תכלית בתחתית" של ערן צור.
בנסון ואבנר חודורוב הצטרפו לצוות הנגנים שליווה את יהודה פוליקר בהופעותיו.
חודורוב גם היה חבר בלהקת הנגנים של תוכנית הטלוויזיה "יצפאן", וכן הפיק מספר אלבומים, לזמרים כבן ארצי, לאה שבת ונורית גלרון.
בנסון ניגן במספר תוכניות אירוח בטלוויזיה, וכן היה חבר בהרכב המוזיקה האלקטרונית "אטמוספייר", שהוציא אלבום בשנת 2001. איגי דיין ניגן באלבומו של דני סנדרסון "הלא נודע" וכן באלבומו השלישי של יובל בנאי.
כמו כן השתתף דיין בהפקה המחודשת של אופרת הרוק "מאמי" והחל לעבוד על אלבום סולו שני, שלא יצא מעולם.
פירוק הלהקה והעבודה על פרויקטים אישיים אפשרה לחברי "משינה" ליצור מוזיקה שלא הייתה בסגנון המקובל של הלהקה, כמו אלבום בסגנון דאב שהוציא בנאי או הרכב המוזיקה האלקטרונית שבו היה חבר בנסון.
גם בשנים שבהן לא פעלה הלהקה שמרו חבריה על קשר ביניהם, והמשיכו להיפגש.
פגישה של בנאי וברכה הולידה שיר חדש, "משהו קטן וטוב", שכתבו והלחינו שניהם במשותף.
יצירתו של השיר הביאה להחלטת חברי הלהקה לחדש את פעילותה.
ב-30 באפריל 2003 כינסו חברי "משינה" מסיבת עיתונאים על גג מלון "דן" בתל אביב, שבה הודיעו על חזרת הלהקה לפעילות.
במסיבת עיתונאים זו שרו חברי הלהקה מספר שירים, ובהם "משהו קטן וטוב", שהוצג לראשונה.
במאי 2003 יצא השיר "משהו קטן וטוב" כסינגל לתחנות הרדיו.
השיר זכה להצלחה גדולה, והושמע רבות בתחנות הרדיו.
ב-24 ביולי התחילה הלהקה בסיבוב הופעות בתיאטרון קיסריה, שזכה להצלחה.
כרטיסי ההופעות נמכרו מראש, ולסיבוב המתוכנן נוספו הופעות נוספות.
עם העברת ההופעות להיכל התרבות בתל אביב בנובמבר, יצא סינגל חדש של הלהקה שכתבו והלחינו בנאי וברכה במשותף, בשם "ואולי עכשיו".
גם שיר זה זכה להצלחה.
הופעתה של הלהקה בספטמבר 2003 בקיסריה הוקלטה ותועדה על גבי אלבום ההופעה "משינה live 2003", שיצא בפברואר 2004. באלבום נכללו שני השירים החדשים של הלהקה, "משהו קטן וטוב" ו"ואולי עכשיו", לצד שירים מאלבומיה.
ההופעה הופצה גם על גבי DVD.
תוך מספר חודשים הגיע האלבום למעמד אלבום זהב.
גרסת ההופעה לשיר "אין מקום אחר" שנכללה באלבום יצאה כסינגל לתחנות הרדיו, וזכתה להצלחה.
סיבוב ההופעות של "משינה" שהתחיל ב-2003 נמשך לבסוף כשנתיים, וכלל הופעות גם בלוס אנג'לס ובסן פרנסיסקו שבארצות הברית.
במאי 2005 יצא אלבום האולפן הראשון של "משינה" מזה עשר שנים, "רומנטיקה עתידנית".
כמעט כל שירי האלבום נכתבו במשותף על ידי בנאי וברכה.
בשיר אחד, "ילדתי", השתתף אהוד בנאי בכתיבה, ושיר נוסף, "הייתי אתמול", כתב והלחין דיין.
האלבום זכה בעיקר לביקורות פושרות.
הפקת האלבום מומנה על ידי חברת "סלקום", וניתנה ללקוחותיה אפשרות להוריד את האלבום ושירים מתוכו למכשירים הסלולריים שלהם.
בשל כך, הופנתה ביקורת כלפי חברי הלהקה על התמסחרות, אם כי לצד זאת, היו שסברו שמדובר במגמה חיובית שתאפשר רווחים לחברות התקליטים מתכנים דיגיטליים ותעזור להחליש את תחום ההורדות הפיראטיות.
שני הסינגלים הראשונים מהאלבום, "התשובה" ו"רומנטיקה עתידנית", זכו להצלחה יחסית במצעדי הפזמונים, אך שני הסינגלים שיצאו אחריהם, "אני עף" ו"בלש דטקטיב", כמעט ולא הושמעו בתחנות הרדיו.
חוסר ההצלחה של האלבום והביקורות הפושרות שקיבל ערערו את ביטחונם של חברי הלהקה להמשיך ליצור שירים, וזאת על אף שהופעותיהם המשיכו להצליח.
בפברואר 2006 קיימה הלהקה מופע אקוסטי במועדון "האנגר 11" במסגרת פסטיבל "אנפלגד" בתל אביב.
את הלהקה ליווה בהופעה זו הגיטריסט נאור דיין, אחיו של איגי.
בעקבות הצלחת המופע המשיכה הלהקה בהופעות בסגנון זה בשלוש השנים הבאות, במועדון "זאפה תל אביב".
בהופעות אלו שולבו שירים שלא נכללו בהופעות הלהקה במקומות גדולים יותר, כ"פולארויד", "ג'וני האדום" ו"אבל אין".
הופעות אלו תועדו על גבי DVD.
בחודש יוני 2006 עלתה הלהקה כמופע חימום לקראת הופעתו של רוג'ר ווטרס בנווה שלום, וביצעה את שירה "אז למה לי פוליטיקה עכשיו" וכן את השיר "אני ואתה" של אריק איינשטיין.
בסוף 2006 זכתה משינה בתואר "להקת כל הזמנים" בסקר שערכו ערוץ 24 ועיתון "זמן תל אביב".
בנובמבר של אותה שנה הוציאה הלהקה סינגל בשם "אני צוחק איתך" שכתב והלחין שלומי ברכה, שזכה להצלחה במצעדי הפזמונים, אך לא נכלל באחד מאלבומיה.
בהפקת השיר השתתף אייל אבן צור.
בשנת 2007, במקביל להופעות האקוסטיות, העלו חברי הלהקה מופע משותף עם אהוד בנאי בשם "נפגשים בסיבוב".
במקור תוכנן המופע לעלות פעמיים בלבד, אך הביקוש הרב לשתי הופעות אלו הביא להעלאת הופעות נוספות, ולבסוף רץ המופע במשך כשנה.
באותן שנים פעלו מספר חברי "משינה" גם מחוץ למסגרת הלהקה.
יובל בנאי הוציא בשנת 2008 אלבום סולו רביעי, ובנסון הקים הרכב מוזיקה אלקטרונית בשם "לימוזינה", שאליו הצטרף גם חודורוב.
ההרכב הוציא אלבום בשנת 2009, ובו ביצועים לשניים משיריה של "משינה", "הכל עוד אפשרי" ו"ריקוד המכונה".
בשנים שלאחר יציאת האלבום "רומנטיקה עתידנית" הצטברו אצל חברי הלהקה סקיצות שונות של הקלטות, שלהרגשתם לא היו בשלות לכדי לעבודה על אלבום חדש.
לבסוף נגנזו כל אותן סקיצות, ובנאי וברכה החלו בכתיבת שירים חדשים לקראת אלבומה הבא של הלהקה.
את כל השירים באלבום כתב בנאי והלחין ברכה.
בעת המופע המשותף עם אהוד בנאי "נפגשים בסיבוב", שבו ניגן גם גיל סמטנה, הציעו לו חברי הלהקה להפיק את אלבומם הבא.
סמטנה סירב מפאת חוסר זמן, אך האזין לסקיצות השירים החדשים שכתבו בנאי וברכה, והצביע על השירים שלדעתו יכלו להתגבש לאלבום שלם.
כך נוצר הבסיס לעשרת השירים שבאלבום.
בהקלטות האלבום הצטרף ללהקה הגיטריסט נאור דיין, שכבר השתתף קודם לכן בהופעות האקוסטיות שערכה.
דיין ניגן באלבום בגיטרה והשתתף עם חברי הלהקה בעיבודים.
ב-27 בינואר 2010 כינסו חברי הלהקה מסיבת עיתונאים במועדון הבארבי בתל אביב, שבה הודיעו על תכנוניהם לקראת שנת ה-25 לפעילותם המשותפת, שכללו אלבום אולפן חדש, אלבום אוסף, סרט תיעודי וספר אודות הלהקה.
באותו יום יצא הסינגל הראשון לקראת אלבום האולפן המתוכנן, "בין הצללים".
באפריל 2010 יצא האלבום, שנקרא "יהלומים בשמיים".
יום לפני צאתו הועלה האלבום להורדה חופשית ברשת האינטרנט.
אחרי צאת האלבום יצאו גם הסינגלים "יהלומים בשמיים" ו"האושר הסמוי".
בנובמבר 2010 יצא אלבום אוסף מקיף ללהקה בשם "עסקי הרוקנ'רול", לציון 25 שנות פעילותה.
באוסף נכללו שני שירים שלא נכללו קודם לכן באלבומי אולפן של הלהקה, "אוהב אותך מישל" ו"משהו קטן וטוב", וכן שיר אחד חדש שכתב והלחין שלומי ברכה במיוחד עבור האוסף, "הנה אנחנו", שזכה להצלחה במצעדי הפזמונים.
אלבום האוסף "עסקי הרוקנ'רול", שזכה לביקורות אוהדות, יצא בשתי מהדורות: מהדורת מארז מהודר שכללה שני תקליטורים עם 40 שירים, DVD המכיל קטעי הופעות נדירים וכן ספר בן 142 עמודים על היסטוריית הלהקה, שנערך על ידי דרור נחום ושהורכב מראיונות שערך נחום עם חברי הלהקה ומנהליה, וגרסת אלבום אוסף כפול בלבד.
במרץ 2011 הוקרן הסרט התיעודי "המכונה" של הבמאית אלה בלוך, שמגולל את סיפורה של הלהקה.
בינואר 2012 יצא אלבום הופעה נוסף של הלהקה, "Unplugged", שהוקלט בשנת 2008. האלבום שווק במארז אחד עם DVD שתיעד את המופע.
באלבום זה ביצועים של הלהקה לשני שירי סולו של יובל בנאי: "לא יכול לעצור את זה" ו"מעבר להרים".
ביוני 2013 ביטלה הלהקה את הופעותיה באותו חודש, לאחר שסולן הלהקה יובל בנאי לקה בלבו ועבר צנתור.
בשנת 2015 ציינה הלהקה 30 שנות פעילות.
בחודש יוני באותה שנה שודר הספיישל "משינה: 30 השנים הראשונות" ברדיו תל אביב, בהגשת טל פרידמן, בו נחשף מצעד 25 השירים האהובים ביותר של הלהקה על פי דירוג גולשי האתר ynet ובשיתוף עם רדיו תל אביב.
למקום הראשון נבחר השיר "אהובתי".
ב־9 בנובמבר 2017 הוציאה הלהקה את השיר "החומר החדש", סינגל ראשון לקראת אלבום אולפן עשירי והראשון מזה 8 שנים.
ב־2 בינואר 2018 הוציאה הלהקה את הסינגל השני, "בלוז טאקו בר".
ב־13 בפברואר 2018 יצא הסינגל השלישי והאחרון, "השמיעו קול".
האלבום המלא, "מתים שרים הולכים", יצא ב־13 במרץ 2018. את כל השירים בו כתבו והלחינו בנאי וברכה במשותף, ובעיבודי השירים השתתף טל רום.
בשנת 2020 הוציאה הלהקה לאור גרסת הקלטה חוזרת של השיר "אנה".