tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הזחלים מפרישים נוזלים עתירי סוכרים מהם ניזונות הנמלים ובתמורה זוכים הזחלים להגנת קן הנמלים מפני טורפים.
ישנם מיני כחלילים דוגמת, נחושתן-נמלים גלילי (Aparitis cilissa).
המקיימים קשר מעין סימביוטי עם נמלים.
הזחל מפריש חומרים כימיים אשר גורמים לנמלים להתנהג באופן המגן על הזחל אך עדיין לא הוכח שהזחל אכן "נותן" תמורה בדמות נוזל מתוק ומזין לנמלים עבור ההגנה עליו.
גולם חגורה - הזחל יוצר חגורת קורים - צורת ההתגלמות הזו מאפיינת משפחות פרפרים שונות.
ולדימיר נבוקוב, מלבד היותו סופר בעל שם, היה אנטומולוג וחוקר פרפרים.
לאחר הגירתו לארצות הברית קיבל עבודה כאוצר באוסף הפרפרים של מוזיאון ניו-יורק ולאחר מכן כאוצר אוסף הפרפרים במוזיאון הזואולוגי של אוניברסיטת הרווארד.
נבוקוב חקר את משפחת הכחליליים ובעיקר את הסוג (Polyommatus).
בחינת מיני פרפרים של העולם החדש הובילה אותו למסקנה מהפכנית, מינים שונים של כחלילים היגרו מאסיה לאמריקה, רק כך אפשר להסביר את קרבת המינים האסייתיים לאילו האמריקאים, מסקנה זו הוא ניסח בכתב ופרסם בשנת 1945. הקהילה המדעית בתקופתו דחתה את טענתו מכל וכול.
אולם בימינו עם היכולת להשוות די.אנ.אי הסתבר לאנשי המדע שנבוקוב צדק ומוצאם של הכחלילים מהסוג (Polyommatus) אכן מאסיה - הסוג התפצל מאב קדמון משותף לכחלילים דרום-אמריקאיים ולכחלילים אסייתים כפי ששיער נבוקוב.
בארץ ישראל נצפו כחמישים מיני כחלילים, כעשרים מהם בהר החרמון.
להלן רשימה מלאה של כחליליים שנצפו בטבע בישראל.
ב-2018 נקבעו שמות חדשים לרבים מפרפרי ישראל.
בעמודה "שם עברי קודם" בטבלה נתון השם לפני רפורמה זו.
כַּחְלִיל קְלֵאוֹפַּטְרָה (שם מדעי: Plebejus pylaon cleopatra) הוא פרפר-יום המשתייך למשפחת הכחליליים, תת-מין של המין Plebejus pylaon המעופף בדרום ארץ ישראל באזור ספר המדבר.
תת-מין נוסף המעופף בארצנו הוא כחליל ניקול (Plebejus pylaon nichollae) אשר ניתן לראותו במרומי הר חרמון.
בעבר צוין כחליל צפרירי (Plebejus pylaon philbyi) כתת-מין שלישי, אך עתה הנטייה של סיסטמטיקאים לראות בו מין נפרד (Plebejus philbyi).
כחליל קלאופטרה הוגדר בישראל על-פי נקבה שנתפסה באפריל 1923 באזור תל קואילפה (Khuweilfe) הוא תל חליף (מצפון ובסמוך לקיבוץ להב).
כחלילי קלאופטרה גדולים באופן יחסי מתת-המין הצפוני (כחליל ניקול) וגם מהכחליל הצפרירי - המין המדברי.
כחליל קלאופטרה הוא בעל דו-פרצופיות או דו-צורתיות זוויגית וקיים הבדל צבעוני בין הזכרים לנקבות.
כנפי הזכר בחלקן העליון כחולות מבריקות עם שוליים שחורים בולטים וכתמים כתומים בחלקן התחתון.
הכנפיים בצידן התחתון אפורות ומעוטרות בנקודות כתומות ושחורות.
הנקבה בעלת כנפיים חומות בצידן העליון ומעוטרות בכתמים כתומים, ודומה לזכר בצידן התחתון של כנפיה.
כחליל קלאופטרה מעופף בחודשים מרץ-אפריל בקרבת הצמח הפונדקאי שלו - מינים שונים של קדד (קדד פיינברון - המהווה מין ויקרי לקדד גדול-פרי, קדד באר שבע, קדד משולחף).
כחליל קלאופטרה הוא מין מובהק של ספר מדבר החודר גם לאזורים ים תיכוניים.
גבולות תפוצתו בירדן אזור העיר הקדומה פטרה ובישראל באזור הר חברון והבקעות.
באזור ערד ניתן לראותו מעופף סמוך לקדד פיינברון בבקעת קריות שבקרבת תל ערד.
מציאת כחליל קלאופטרה הוא סיפור המאפיין את חקר הטבע של ארץ ישראל והמזרח התיכון לפני כמאה שנים.
כחליל קלאופטרה נתפס לראשונה בתאריך 17 באפריל 1923 בתל קואילפה (תל חליף) אשר שוכן כ-18 קילומטרים מצפון-מערב לבאר-שבע.
סרן לוקהרט מהז'נדרמריה הבריטית לכד פרט אחד - נקבת כחליל קלאופטרה.
הוא ראה עוד שני זכרים של הכחליל, אך לדאבונו הוא לא הצליח ללכדם משום שרשת הפרפרים שלו הייתה רחוקה ממנו, בקרבת הסייס שלו אשר באותה שעה התקין פרסה לסוסו שהעיף את פרסתו.
ההזדמנות של לוקהרט ללכוד פרטים נוספים של הפרפר הוחמצה והסרן הבריטי לא ראה יותר את הכחליל הזה - שבועיים לאחר מכן, הוא הועבר מאזור באר שבע ליעד אחר בממלכה.
בפרסום של חוקר הפרפרים רב-סרן גרייבס משנת 1925 על פרפרי "פלשתינה וטרנסג'ורדניה" (ארץ ישראל ועבר הירדן) מתייחס גרייבס לנקבת הכחליל שגילה לוקהרט, אולם גרייבס מציין שזו נקבת הכחליל הצפרירי והוא לא רואה בה מין נפרד.
אוסף הפרפרים של גרייבס מהשנים 1922–1924 הגיע לידיו של סרן פרנסיס המינג (Captain A.
המינג היה סיסטמטיקאי ובקיא בטקסונומיה של מיני פרפרים.
בבחינה טקסונומית של הפרט, הבין המינג שאין מדובר בכחליל צפרירי, ובשנת 1934 תיאר את נקבת הכחליל שגילה לוקהרט כמין חדש למדע ונתן לו את השם: Plebejus cleopatra.
כיום ידוע שהמינג טעה ואין מדובר במין חדש אלא בתת-מין מהמין Plebejus pylaon.
הבחירה בשמה של קלאופטרה אינו ברור דיו, אך ידוע שחוקרי פרפרים לעיתים מעניקים שמות של נשים יפות מן ההיסטוריה לפרפרים יפים.
בוועדת הלשון למתן שמות לפרפרי ישראל, שהתכנסה בשנת 1989 לבקשתו של דובי בנימיני סמוך להוצאת המגדיר המקיף לפרפרי ארץ ישראל, המליץ בנימיני לתת לפרפר את השם "כַּחְלִיל קְלֵאוֹפַּטְרָה" בהמשך ישיר להמינג שהעניק לפרפר את השם חמישים וחמש שנים קודם לכן.
ביצה לבנה הדומה בצורתה לביצים של מיני כחלילים רבים.
הזחל הבוגר ירוק ומעט שעיר.
הוא מתגלם מתחת לקרקע שם הוא מוגן מפני מזיקים וטורפים.
הוא נמצא באדמה בדיאפאוזה של עשרה חודשים עד האביב הבא ובהתאמה להתפתחות הקדד.
בתקופות שחונות כאשר המזון מועט קיימת תופעה של קניבליזם ביחס לבני מינם.
הגולם חום ונמצא מתחת לקרקע.
השמירה על כחליל קלאופטרה בישראל
כחליל קלאופטרה הוא תת-מין נדיר המצוי בסכנה ונמצא בין 14 מיני הפרפרים המוגנים בישראל.
כַּחְלִיל הַשַּׁבְרָק (שם מדעי: Polyommatus icarus) הוא מין של פרפר יום המשתייך למשפחת הכחליליים.
נבחר להיות "הפרפר של ישראל", אחד מהסמלים הלא רשמיים של ישראל.
הוא אחד ממיני הפרפרים הנפוצים בעולם ומצוי באסיה ובאירופה, דבר הבא לידי ביטוי בשמו האנגלי של המין Common Blue ("כחול נפוץ").
בעבר כינויו העברי היה "כחליל מצוי" בדומה לשם האנגלי.
תת-המין המעופף בישראל הוא Polyommatus icarus zelleri והוא הוגדר על-פי פרטים שנתפסו בדרום אירופה.
כחלילי השברק בולטים בצבעם הכחול.
כנפי הזכרים בחלקן העליון כחולים-תכולים ובעלי סיומת בעלת קו שחור ותיחום לבן.
חלקן התחתון של כנפי הזכרים אפור בגוון קרמי ומעוטר בכתמים כתומים ובנקודות שחורות.
צדן העליון של כנפי הנקבות חום-תכול עם כתמים כתומים אשר יוצרים מעין פס כתום רציף, ובחלקן התחתון של כנפי הנקבות ישנו דמיון לחלקן התחתון של כנפי הזכרים רק שהגוון נוטה יותר לחום ושל הזכרים נוטה לאפור-תכול.
ישנו קושי מסוים להבחין בין נקבות כחליל השברק לכחליל הגרניון - מה שעוזר בזיהוי הוא שימת לב למיקום הנקודות או העדרן בהשוואה בין כנפיהם התחתונות של שני מיני הכחלילים.
שם הסוג Polyommatus פירושו "רב-עיניים" והוא ניתן לו בשל הכתמים העגולים אשר מזכירים אישוני עיניים.
שם המין Icarus מתייחס לאיקרוס הגיבור מהמיתולוגיה היוונית אשר היה בנו של הרב-אמן דדלוס.
על-פי הסיפור בנה דידלוס לו ולבנו כנפיים אשר אפשרו להם לעופף אל-על.
דידלוס אסר על בנו להתקרב לשמש בשל החשש שחומה ימיס את הדונג ששימש כדבק בכנפיים.
איקרוס אשר הוקסם מאורה של החמה עופף קרוב מידי, הדונג הותך, הוא איבד את כנפיו ונפל אל מותו בטביעה בים.
ייתכן שהבחירה בשם הגיבור הנקשר בשמש היא ציון הכחליל כאחד מפרפרי היום אשר זקוקים לפעילותם לחומה של השמש.
תפוצת המין רחבה והוא מעופף בצפון אפריקה, באירופה, במזרח התיכון, בקווקז ובאזורים ממוזגים נרחבים של אסיה עד לסיביר.
בארץ ישראל הוא שכיח למדי עד לגבול המדבר.
בסיני הוא נמצא לאורך אזורי החופים ונדיר במרכז חצי-האי.
הנקבה מטילה ביצים יחידות על מיני שברק, אספסת, לוטוס, דבשה ותלתן.
ביצה קמורה, ועגולה בבסיסה צבעה ירקרק ומשתנה לגוון ירוק אפור לקראת בקיעת הזחל.
הזחל בצבע לבן קרם וראשו שחור.
בדומה למיני פרפרים רבים ישנה סברה שגם כחלילי השברק מקיימים קשר סימביוטי עם נמלים.
בדומה לגלמי מיני כחליליים רבים גם גולם כחליל השברק הוא מטיפוס גולם החגורה - הפרפר הבוגר מגיח בפרק זמן של עשרה ימים.
ב-23 באפריל 2023 הוכרז כחליל השברק כ"פרפר הלאומי של ישראל", לאחר הצבעה שהתקיימה במסגרת חגיגות שנת ה-75 למדינת ישראל.
כַּחְלִיל הָרִמּוֹן (שם מדעי: Deudorix livia) הוא פרפר יום המשתייך למשפחת הכחליליים.
הוא מין ממוצא אפרוטרופי אשר חודר לאזור ארץ ישראל מדרום.
כחלילי הרימון בולטים בצבעם החום-נחושתי ובמעופם המהיר.
הזכרים בעלי צבע נחושתי בגוון מתכתי בוהק וכנפיהם מסתיימות בשוליים לבנים.
חלקן התחתון של הכנפיים בהיר בגוון קרמי ומעוטר במעין דגם שיישי.
בקצה הכנף התחתון ישנם כתמים שחורים בולטים כמעין עיניים מדומות המסתיימות במחושים מדומים, זאת על מנת להשלות טורפים פוטנציאלים אשר ינסו לתפוס חלק זה של הפרפר - זה האחרון ינוס במהרה ויינצל, לא פעם תוך אובדן חלק מכנפו.
תפוצתו במרחב הטרופי והסובטרופי הכולל את אפריקה מצפון לקו המשווה (מצרים, סודאן), דרום חצי-האי ערב, סוריה, ארץ ישראל ולבנון.
לעיתים חודר גם לאזור דרום איראן.
בישראל הפרפר נפוץ בכל הארץ בעיקר בקיץ, החל מחודש מאי.
בערבה הוא נמצא בכל השנה.
בשל התחממות האקלים נצפה באזורים שונים של ארץ ישראל גם בזמנים שבעבר לא נראה בהם.
ניתן לראותו בעיקר סביב עצי השיטים - בעיקר שיטת המשוכות, ינבוט, ושיחי רימון.
הביצה: הנקבה מטילה כמה ביצים על פירות השיטה, על הינבוט ועל פירות הרימון.
הביצה חצי עגולה ופחוסה, בעלת דגם מרושת וצבעה צהבהב-ירקרק.
הזחל: הזחל מתפתח בתוך הפרי וניזון מזרעיו.
זחלי כחליל הרימון נחשבים מזיקים לחקלאות בשל הפגיעה בפירות הרימון.
הגולם: בדומה לגלמי מיני כחליליים רבים גם גולם כחליל הרימון הוא מטיפוס גולם החגורה.
הזחל יוצא מהפרי ומתגלם מחוץ לפרי על הענפים או על הקרקע.
כחלים קרקעיים (שם מדעי: Brachypteraciidae) היא משפחה של עופות מסדרת הכחלאים, האנדמיים ליערות האי מדגסקר.
הם מזכירים מאוד כחלים קטנים ואפורים החיים על קרקעית היער הטרופי, ומכאן שמם.
כחלי הקרקע הם עופות בגודל עורב ובעלי מקור גדול וקהה, רגליים חזקות העוזרות לנוע מהר וכנפיים מעוגלות.
הם ניזונים מחרקים ומזוחלים שהם מוצאים על קרקע היער.
הם ביישנים ומעדיפים להסתתר בצמחייה כשהם נבהלים ולא לעוף.
הם אפילו מקננים במחילות על קרקע היער, בניגוד לכחלים האמיתיים.
סוג ומין יחיד כחל קרקע קשקשי (Geobiastes squamiger)
סוג ומין יחיד כחל קרקע ארך-רגליים (Uratelornis chimaera)
מין כחל קרקע דמוי-פיטה (Atelornis pittoides)
כַּחְלִיל חִנָּנִי (שם מדעי: Cyaniris semiargus; שם קודם: כחליל אנטיוכיה), הוא פרפר קטן ממשפחת הכחליליים.
בישראל פרפר זה מעופף בגליל העליון בהר מירון ובחרמון.
הכחליל החינני נפוץ ברחבי יבשת אירופה, עד לחוג הארקטי, מרוקו, והמזרח התיכון, משם מזרחה על פני האזור הפלארקטי עד לסיביר ולמזרח הרחוק הרוסי.
בבריטניה היה ריכוז אוכלוסיות גדול של הפרפר בתחילת המאה ה-19, אך הם נעלמו לפני המאה ה-20, אף על פי שמאז זוהו מספר פרטים נודדים, ההערכה היא כי הפרפר נכחד בבריטניה עד שנת 1906. בשנת 2009, אונסק"ו חקר אפשרות השבת טבעית של הפרפר לבריטניה.
הכחליל החינני מתעופף גם בגליל העליון בחודשי אפריל ומאי, הוא נצפה גם בלבנון וככל הנראה מתעופף גם בחלקו הסורי של החרמון.
מין זה נפוץ בכרי דשא, שטחי מרעה, עשב ואזורים לחים בעלי פרחים.
הוא מתעופף בעיקר בגבהים הנעים בין גובה 1,000 עד 2,200 מטרים.
נראה שהוא מעדיף לאכלס מקומות שאינם מעובדים ואינם משמשים לייצור מספוא.
מוטת הכנפיים של הזכר והנקבה דומים, באורך 32–38 מ"מ.
הכנפיים הקדמיות של הזכר בצבע תכלת עמוק עם עורקים בולטים ומעט עבים יותר משל הנקבה.
צבע התכלת של הכנפיים תחום בגבולות שחורים שאחריהם קצות כנפיים לבנים.
נקבת הכחליל החינני היא חומה בכנפיה הקדמיות עם גבול לבן בקצות הכנפיים.
הכנפיים האחוריות של שני המינים דומות, עם צבע אפרפר או אוכרה, סדרה של כתמים שחורים המוקפים בלבן וקשקשים כחולים באזור הקרוב לגוף.
שני המינים בעלי סימנים כתומים וגופם בצבע סגול כהה או חום.
הפרפר הושווה לכחליל השברק, ולתת המין היווני שלו, Helena, שבעל סימנים כתומים.
מין זה דומה למדי למין קופידו מינימוס (Cupido minimus), אך בכנפיים האחוריות התחתונות של הכחליל החינני הכתם השחור בחלל 6 (הקרוב לקודקוד הכנף) ושני הכתמים שלידו יוצרים זווית קהה, בעוד שאצל קופידו מינימוס הם יוצרים זווית חדה.
הביצים לרוב מוטלות בבודדים, עמוק בתוך פרחי הצמח הפונדקאי, קרוב לבסיס ובין עלי הכותרת.
הביצה בגודל 0.6 מ"מ, בעלת קוצים מזעריים, המזכירים מעט קיפוד ים.
הזחל הוא בצבע ירוק צהוב עם קווים כהים ויש לו שערות עדינות וספירקולות חומות כהות.
עם בקיעת הזחל הוא ניזון מעלי הכותרת מתוך הפרח.
הוא נכנס לתרדמת חורף עוד בהיותו זחל צעיר ועם חלוף החורף ממשיך לאכול את הצמח הפונדקאי.
הגולם הוא בצבע ירוק זית ומחובר לצמח הפונדקאי בעזרת חגורת משי.
הגולם הוא בגודל 10.5 מ"מ ולוקח כ-3 שבועות עד בקיעתו.
מין זה מקים מחזור אחד בשנה.
מבוגרים טסים ממאי עד אוגוסט, תלוי בגובה האזור.
זחלים ניזונים בעיקר מתלתן אדום (Trifolium pratense) ומינים אחרים של תלתן (Trifolium medium ,Trifolium spadiceum), מבקית הקרקה, אנתיליס, רתמה ודבשה.
Cyaniris semiargus semiargus (אירופה, קווקז, סיביר, המזרח הרחוק הרוסי)
Cyaniris semiargus altaiana (טיין שאן, הרי אלטאי, הרי סייאן, עבר הבאיקל)
באירופה, הפרפר נמצא במגמת דעיכה (במיוחד בסקנדינביה) והסיבה לכך עדיין לא ברורה.
אף על פי כן הפרפר נמצא במצב LC (ללא חשש) לפי IUCN, אך במדינות מסוימות באירופה נצפה כי מצבו קרוב לאיום.
כַּחְלִיל מְקֻשָּׁט (שם מדעי: Freyeria trochylus) הוא פרפר קטן ממשפחת הכחליליים.
באנגלית מכונה בשם העממי "תכשיט דשא".
בישראל הוא מתעופף במרבית אזורי הארץ, מחודש פברואר עד נובמבר.
הכחליל המקושט שייך לסוג הקטן Freyeria המכיל סך הכל 3 מינים.
השם המדעי של הסוג קרוי על שם כריסטיאן פרידריך פרייר שתיאר לראשונה את הפרפרים בסוג זה בשנת 1845.
טווח תפוצתו של הכחליל המקושט רחב באזור העולם הישן, מדרום-מזרח אירופה עד אפריקה ומדגסקר וממשיך לאסיה דרך הרי ההימלאיה.
הוא נפוץ באזור חופי הים התיכון בלוב, מצרים, לבנון, ישראל, יוון, קפריסין, טורקיה, בולגריה (קרוב לגבול יוון) ובמזרח בסיציליה, תוניסיה ואלג'יריה.
הוא נצפה גם במקדוניה הצפונית.
בישראל הוא נפוץ במרבית אזורי הארץ.
הכחליל המקושט מעופף בסמוך לקרקע ונח על צמחייה נמוכה.
הוא נפוץ בשטחים פתוחים ומדרונות סלעיים בעלי עשבייה דלילה.
הוא נצפה בכרי דשא, מדשאות בסוואנות ובשולי שבילים ביערות.
טווח הגובה בו הוא מתגורר רחב ונע בין גובה פני הים עד כ-2,000 מטר.
הכחליל המקושט בעל מוטת כנפיים של 15–18 מ"מ, מה שהופך אותו לפרפר הקטן באירופה ובהודו ולאחד מהפרפרים הקטנים בעולם.
תעופתו המהירה והקרובה מאוד לקרקע, יחד עם גודלו הקטן במיוחד מקשים ביותר על זיהויו.
כנפיו הקדמיות בצבע חום, על חלקן התחתון של הכנפיים התחתונות שניים עד ארבעה כתמים שחורים המוקפים באליפסות כתומות-זהובות שבצדן העליון סהרונים לבנים קטנים.
מינים באזורים יבשים בהירים בהרבה ממינים באזורים מרובי גשמים.
גבול חום כהה דק תוחם את הכנפיים והשערות בקצות הכנפיים לבנות.
הכנפיים האחוריות בצבע חום בהיר-קרמי, קרוב לגוף הפרפר כתמים שחורים המוקפים בלבן.
המין אינו מקיים דו-צורתיות זוויגית וההבדל העיקרי בין הזכר והנקבה הוא צבע חום כהה בכנפיים האחוריות אצל הזכר.
בקצה הכנף, בחלקן המעגלי, גבול חום כהה עבה.
בחלקן התחתון של הכנפיים האחוריות התחתונות סהרונים כתומים-זהובים שבתוכם ארבעה כתמים שחורים המוקפים בגבול לבן דק ולצידם (בכיוון שקרוב לקצה הכנף) קשקשים ירוקים-כחולים מתכתיים בולטים.
קשקשים אלה מעניקים למין את שמו עממי האנגלי "תכשיט דשא".
קצוות המחושים, כיפת הראש והבטן בצבע חום.
המחושים בצבע חום עם נקודות לבנות.
הראש, הגוף התחתון והחזה בצבע לבן.
הכחליל המקושט מקיים דורות רבים בשנה.
הביצה בצבע לבן-ירקרק, שטוחה ומרושתת ברשת המורכבת מכ-20 צלעות.
הנקבה מטילה את הביצים בבודדים על עלי הצמח או על הגבעולים של שלוחית קרחת ומינים מהסוג עוקץ העקרב.
הזחלים בוקעים לאחר כ-5–6 ימים ולא אוכל את הקליפה.
ראשו של הזחל שחור, בוהק, קטן משאר גופו ומוסתר לחלוטין בעת מנוחה.
שאר גופו בצבע ירוק דשא, עם פס שחור-סגלגל לאורך גבו מהקטע השלישי עד השנים-עשר.
גופו מכוסה בשערות לבנות דקיקות.
על צדי גופו פסים ורודים בהירים דקיקים.
גודלו המרבי של הזחל הוא 6–9 מ"מ ורוחבו כ-3–4 מ"מ.
הזחל ניזון בעיקר מצמחים ממשפחת החלבלוביים, במיוחד שלוחית קרחת, ומינים מהסוגים עוקץ עקרב ו-Indigofera.
הזחל חי בעיקר על העלים, הפרחים והניצנים.
תקופת הזחל נמשכת בין 8 עד 11 ימים.
ההתגלמות קורית על הצמח או על האדמה.
אורכו של הגולם כ-8–5 מ"מ.
צבעו תחילה ירוק בהיר, ועם התבגרותו הופך לחום לקריאת הבקיעה.
הגולם מכוסה כולו באופן הדוק מלבד אזור הכנפיים המכוסות בשכבה דקה יותר.
במהלך תקופת החורף הגולם עובר דיאפאוזה.
הם נצפו מקיימים יחסי גומלין עם נמלי עבודה ממשפחת הנמליים, ככל הנראה המין Camponotus piceus ו-Pheidole quadrispinosa, הנפוץ במדינות מזרח התיכון.
הפרפר מוגדר כפרפר מוגן בחוק היווני.
לפי הרשימה האדומה של IUCN הוא מוגדר במצב ללא חשש.
ישנם ארבעה תת־מינים של הכחליל המקושט:
Freyeria trochylus trochylus – המזרח התיכון, אפריקה, אסיה מינור, דרום אסיה
כחש (באנגלית, "Perfidy") הוא ספר עיון מאת הסופר והתסריטאי היהודי-אמריקאי בן הכט, אשר פורסם לראשונה בשנת 1961. הספר עוסק במשפטו של מלכיאל גרינוולד (1954–1955), שזכה לכינוי "משפט קסטנר", ומעלה טענות קשות על תפקודו של ד"ר ישראל (רודולף) קסטנר והנהגת היישוב בתקופת השואה.
במרכז הספר עומדות האשמות כי קסטנר, שפעל בהונגריה בזמן מלחמת העולם השנייה, הסתיר מידע על גירושם של יהודי הונגריה למחנות ההשמדה, וכי בעדותו במשפטי נירנברג לאחר המלחמה שיקר והגן על נאצים כדי לשמור על קשריו עם הממסד הציוני.
בשנת 1952 פרסם מלכיאל גרינוולד – עיתונאי, פעיל ציבור וניצול שואה – עלון שבו האשים את קסטנר בשיתוף פעולה עם הנאצים.
לפי טענתו של גרינוולד, קסטנר דאג להצלת "רשימת מקורבים" מצומצמת בעוד שיתר יהודי הונגריה הושמדו ברובם.
האשמות אלה גררו תביעת דיבה מצד היועץ המשפטי לממשלה מטעם מדינת ישראל נגד גרינוולד, וכתוצאה מכך נפתח המשפט שנודע לימים כ"משפט קסטנר".
בשנת 1955 פסק השופט בנימין הלוי בבית המשפט המחוזי בירושלים כי גרינוולד הוכיח "מעל לכל ספק סביר" כי קסטנר "מכר את נפשו לשטן" ושיקר בעדותו בנוגע להצלתו של קורט בכר, פושע מלחמה נאצי.
פסק הדין עורר סערה ציבורית עזה והביא בסופו של דבר להתפטרות ממשלתו של דוד בן-גוריון.
במסגרת ערעור לבית המשפט העליון, זוכה קסטנר בחלק העיקרי של התביעה מן הטענה לשיתוף פעולה עם הנאצים (ברוב דעות), אך נקבע פה אחד כי בעדותו לטובת קורט בכר נהג קסטנר באופן "שקרי" והציל נאצי ממשפט ועונש אפשריים.
קסטנר עצמו נרצח בתל אביב במרץ 1957, עוד בטרם ניתן פסק הדין העליון.
בן הכט (1894–1964) היה תסריטאי, עיתונאי וסופר יהודי-אמריקאי בולט, שזכה לשני פרסי אוסקר ונודע בכינוי "שייקספיר של הוליווד".
מעבר לפועלו הקולנועי, הכט עסק רבות בפעילות ציבורית למען הצלת יהודי אירופה בזמן השואה, ושיתף פעולה עם ארגוני הצלה שונים.
ספרו כחש מבטא את עמדתו האישית באשר למנהיגי היישוב, ליהדות העולם ולדרג המדיני בארצות הברית במהלך תקופת השואה ולאחריה, ומעלה ביקורת חריפה על מנהיגים ציונים שלטענתו התעלמו ממצוקת יהודי אירופה או שיתפו פעולה, במחדל או בכוונה, עם שלטונות גרמניה הנאצית.
הסתרת המידע על גורל יהודי הונגריה הכט מציג מסמכים ועדויות שלפיהם רודולף קסטנר, שהיה חבר ועד העזרה וההצלה בבודפשט, ידע על כוונת הנאצים לשלוח את יהודי הונגריה למחנות השמדה, אך נמנע מלפרסם את המידע לציבור הרחב.
במקום זאת, לטענת הכט, קסטנר התרכז ביצירת "רכבת ההצלה", שהוציא בעזרת הנאצים ובה נכללו בני משפחתו ומקורבים אליו.
עדות לטובת קורט בכר אחד הפרקים המרכזיים בספר עוסק בעדותו של קסטנר לטובת קורט בכר, איש אס-אס בכיר שהיה מעורב באופן פעיל בדיכוי היהודים בבודפשט.
בבית המשפט העליון הוסכם פה אחד כי קסטנר ניסה להצילו מעונש מוות בטענה שבכר "הציל יהודים" – טענה שבספר מוגדרת כשקרית ומחזקת את הטענה שקסטנר "מכר את נפשו לשטן".
אחריות המנהיגות הציונית הכט מטיח האשמות קשות בהנהגת היישוב בארץ ישראל ובמנהיגים ציונים בארצות הברית, ובראשם ד"ר חיים ויצמן, חברי הסוכנות היהודית ומנהיגים אחרים, שלטענתו בחרו שלא לסייע להצלת חלק גדול מיהודי אירופה מסיבות מדיניות ופוליטיות.
הטענה המרכזית היא שהנהגת היישוב רצתה למנוע הצפת הארץ ביהודים "גלותיים" וביקשה לקדם אג'נדה מדינית שתלויה בשיתוף פעולה עם שלטונות המנדט הבריטי.
הביקורת על המערכת המשפטית והפוליטית בישראל הספר טוען כי ממשלת ישראל ותומכיה ניהלו משפט דיבה נגד מלכיאל גרינוולד (במקום נגד קסטנר), במטרה להגן על הממסד.
בית המשפט המחוזי בתחילה פסק לטובת גרינוולד ופגע אנושות במוניטין של קסטנר.
בערעור לבית המשפט העליון בוטל חלק ניכר מפסק הדין שהפליל את קסטנר, אך השופטים שללו באופן נחרץ את עדותו לטובת בכר.
קשרי קסטנר עם הנאצים הכט מביא ציטוטים ועדויות התומכים בטענות שקסטנר קיים מגעים קרובים עם אדולף אייכמן ועם נאצים בכירים נוספים, במטרה להשיג הצלה מצומצמת בתמורה לשקט ולהיעדר התנגדות מצד היהודים בהונגריה.
לטענת הכט, סיכום סמוי זה אפשר לגסטפו להשלים את תוכניות ההשמדה.
שימוש בתמלילי המשפט: הכט מרבה לצטט קטעים ארוכים מפרוטוקולי המשפט ומהעדויות שהובאו בבית המשפט המחוזי ובבית המשפט העליון, כדי להמחיש את הטענות ואת הסתירות בעדויות השונות.
סיפורי ניצולים ועדים מרכזיים: הספר מביא עדויות של ניצולי שואה, עורכי דין, שופטים ואנשים שהיו מעורבים בפרשה באופן ישיר.
בין השאר מצוטטים דבריו של השופט זילברג ושאר שופטי העליון, כמו גם דברי השופט הלוי.
סגנון כתיבה אישי ופולמוסי: הכט מצהיר בהקדמתו כי אין בכוונתו לשמור על "נייטרליות".
הוא מאמץ סגנון האשמה חריף, תוך שהוא מתריס נגד הממסד הציוני.
הדבר ניכר לכל אורך הספר ומהווה מקור למחלוקות גם שנים לאחר צאתו לאור.
כחש עורר מגוון רחב של תגובות והערכות ביקורתיות.
במעריב נכתב שהספר הוא חיבור "חשוב ועוצמתי על פרשיית ד"ר קסטנר" המשמש כתב האשמה חריף נגד הנהגת היישוב ושתיקתה מול גורל יהודי אירופה.
הסופרת אביטל ז'נט קשת, כתבה שמדובר בספר חשוב שכתוב בצורה מותחת ומעשירה, וכל כולו העלמה, הסתר וגילוי כואב.
מנגד, ישנם מי שמותחים ביקורת על סגנונו ההתקפי והחד־צדדי של בן הכט.
אליוט ג'אגר כתב בשנת 2007 בג'רוזלם פוסט כי מדובר ב"חשבון הרסני" של בגידת קסטנר ביהודי הונגריה, בעוד ג'רום א.
צ'יינס, שכתב ב-הפורוורד בשנת 2009, הגדיר את הספר כ"חיבור בלתי מוצלח וחסר אחריות" מבחינת עמדתו האנטי־קסטנרית.
דברה ליפשטדט מאוניברסיטת אמורי ציינה כי על אף שהספר "מרשים בלהט הכתיבה שלו", הוא "אינו יצירה היסטורית" וכי "מידע רב בו שגוי", כאשר חלק ניכר ממנו נועד, לדבריה, לתקוף את דוד בן-גוריון ואת מפלגת העבודה באופן לא מאוזן.
השפעה תרבותית: מעבר לעניין המשפטי וההיסטורי, כחש תרם רבות להנצחת הפרשה בציבור, בין השאר באמצעות דיונים בעיתונות, כתבות מחקריות, והשלכות על יצירות ספרות וקולנוע שעסקו בפרשיות השואה ובדמויות הנהגה בתקופה שלפני הקמת המדינה.
עיסוק מחודש בדמותו של קסטנר: הספר עורר גל מחודש של שאלות בדבר פועלו של ישראל (רודולף) קסטנר, ומשך את תשומת הלב לתפקידו בהצלת יהודים מול אפשרות של שיתוף פעולה פסול עם הנאצים.
גם עשורים לאחר הרצח של קסטנר נותרה דמותו שנויה במחלוקת בציבור ובמחקר האקדמי.
דיון מתמשך ב"השתקת" העבר: הטענות על כך שהממסד דאג להשתיק או לטשטש את ההיסטוריה של שיתוף הפעולה האפשרי בין גורמים יהודיים לנאצים חיזקו את הדיון סביב שאלה רחבה יותר: כיצד מספרים את סיפור השואה וההצלה, מי רשאי לספרו, ומהי החובה המוסרית והממלכתית לחשוף תכנים לא נוחים מעברו של היישוב.
כִֿי (אות גדולה: Χ, אות קטנה: χ) היא האות העשרים ושתיים באלפבית היווני.
ביוונית עתיקה נהגתה האות כצליל כּ מנושפת, [kʰ] (תעתיק לטיני: ch).
ביוונית מודרנית ההגייה דומה לצליל האות כֿ רפה בעברית, אבל וילונית [χ] ולא ענבלית [x] והתעתיק שלה יכול להיות גם ח.
באלפביתים של כרתים, תרה, מלוס ו האות כי ושלוש האותיות הנוספות לא התקיימו כלל.
באלפביתים של אובויה, בויוטיה, ארקדיה ולקוניה, Χ ייצגה ks, ואילו Ψ ייצגה kh.
האלפביתים האטיים והיוניים התשמשו כולם ב־Χ לייצוג kh.
האות התפתחה לאות הלטינית X, שמזכירה בצורתה כי גדולה (אם כי בניגוד לכי, האות X הקטנה זהה בצורתה לאות הגדולה), שהתפתחה גם מהאות היוונית קסי (ולהן אותו צליל), ולאות הקירילית Х.
בסטטיסטיקה את התפלגות כי בריבוע ואת מבחן כי בריבוע.
בפיזיקה את הסוספטיביליות החשמלית או הסוספטיביליות המגנטית .
בכימיה האות מסמלת שבר מולי.
בספרות יווניות מייצגת האות את המספר 600.
במתמטיקה פונקציה מציינת (אינדיקטור), באלגברה ליניארית מסמלת את הפולינום האופייני של אופרטור ליניארי או מטריצה.
היא גם מסמנת את הפונקציה האופיינית בין שתי קבוצות, שמחזירה 1 אם האיבר שבקבוצה E בקבוצה A ואחרת, 0.
יחד עם האות רו, האות כי מופיעה במונוגרמה הנוצרית כי רו.
במשנה מופיע שמשיחת מנחת רקיקין נעשתה בצורת האות כי.
בתלמוד הבבלי נאמר לפי דעה אחת שאת הכהנים הגדולים מושחים במצחם "כמין כי", היינו בצורת האות כי היוונית.
בפונטיקה (ענף בבלשנות) – במערכת הסמלים של IPA – האות מייצגת את המקבילה ל'ח' העברית.
כטוב בעיניכם היא קומדיה שנכתבה על ידי ויליאם שייקספיר בשנת 1599 או בתחילת 1600. היצירה מבוססת על הרומנסה הפסטורלית "רוזלינד" (Rosalynde) של תומאס לודג', שיצאה לאור ב-1590 בלונדון.
אחת הציטטות המפורסמות של שייקספיר, "כל העולם במה", מקורה במחזה זה.
המחזה מתרחש בדוכסות בצרפת, ברובו ביער ארדן.
פרידריך השתלט על הדוכסות ושלח לגלות את אחיו הגדול הדוכס הבכור.
בתו של הדוכס הבכור, רוזלינד, הורשתה להישאר בבית המלוכה כיוון שהיא חברתה הטובה ובת דודתה של בתו היחידה של פרידריך, סיליה.
אורלנדו ואוליבר הם אחים, בניו של הדוכס רולאנד די-בוא.
הדוכס מוריש לבנו הבכור אוליבר את כספו ואוליבר מבטיח לחנך את אחיו הצעיר אורלנדו כראוי.
אוליבר מתעלם מהבטחתו, ואורלנדו לא זוכה לחינוך ראוי.
עקב כך, אורלנדו רוצה להראות את נוכחותו ומחליט להיאבק בשרל, המתאבק של הדוכס פרידריך.
אורלנדו מתאהב ברוזלינד ממבט ראשון, שצופה בקרב יחד עם סיליה.
אורלנדו חייב לברוח מביתו כיוון שאחיו הגדול אוליבר רודף אחריו, והוא עוזב יחד עם המשרת הזקן של אחיו, אדם.
פרידריך כועס ומחליט לגרש את רוזלינד מביתו בעוון בגידה.
סיליה שלא מוכנה להיפרד מרוזלינד, מחליטה לברוח יחד איתה, והן עוזבות את חצר המלכות מלוות על ידי ליצן החצר טוצ'סטון, כשרוזלינד מחופשת לאיש צעיר.
רוזלינד, מחופשת לגנימדס, וסיליה, מחופשת לאליאנה, מגיעות ליער ארדן, בו גר הדוכס הגולה עם כמה מתומכיו, כולל "ז'אק המלנכולי", המוצג לראשונה במחזה כשהוא מתאבל על שחיטת אייל.
"גנימדס" ו"אליאנה" לא פוגשות מיד את הדוכס ואת חבריו, כיוון שהן פוגשות את קורין, רועה ביער ארדן, ומציעות לקנות ממנו את בקתת אדונו.
בינתיים אורלנדו ומשרתו אדם מוצאים את הדוכס הגולה ואת אנשיו ונשארים לגור אתם, תוך כדי פרסום שירי אהבה לרוזלינד על העצים.
רוזלינד שגם היא מאוהבת באורלנדו מגלה שהוא מאוהב בה, כשהוא מכריז על כך בשיריו על העצים.
היא פוגשת אותו כגנימדס ומעמידה פנים כעוזרת לו להתגבר על אהבתו אליה.
גנימדס "אומר" שהוא ישחק את תפקידה של רוזלינד והם יציגו את מערכת היחסים שלהם, מה שיעזור לו להתגבר על אהבתו.
בינתיים פיבי, רועת הצאן שסילביאוס מאוהב בה, התאהבה בגנימדס (בעצם רוזלינד), אף על פי שגנימדס מראה ש"הוא" אינו מעוניין בפיבי.
היא דוחה בבוטות את חיזוריו של סילביאוס, בעוד שגנימדס דוחה את חיזוריה.
טוצ'סטון מבטא בצורה בוטה את אהבתו לרועת הצאן המטופשת אודריי, ומתכנן להתחתן אתה לפני שתוכניותיו ייהרסו על ידי ג'קווס הפולשני.
אורלנדו רואה את אחיו אוליבר ביער נתקף על ידי לביאה ומציל אותו, ובכך גורם לאוליבר להתחרט על הדרך שהתייחס לאורלנדו.
אורלנדו מבקש מאוליבר להביא לגנימדס מטפחת מגואלת מדם כדי להסביר לו את אשר אירע לו.
כשאוליבר פוגש בגנימדס ואליאנה הוא מראה לגנימדס את המטפחת והיא מתעלפת.
אוליבר חושף את זהותו ומתאהב באליאנה, הם מחליטים להתחתן.
לבסוף, סילביאוס, פיבי, גנימדס ואורלנדו רבים מי יזכה במי.
סילביאוס חושק בפיבי שחושקת בגנימדס המצהיר שאין הוא חושק באישה ואילו אורלנדו חושק ברוזלינד.
גנימדס אומר שהוא יפתור את הבעיה ומספר לאורלנדו שהוא מכשף ומשביע את אורלנדו שיתחתן עם רוזלינד, אותה יביא למחרת, ואת פיבי שאם היא לא תרצה להתחתן עם גנימדס, תהיה חייבת להתחתן עם סילביאוס.
ביום למחרת, רוזלינד חושפת את עצמה, וכאשר פיבי מבינה שאהבתה הייתה שקר, היא מתחתנת עם סילביוס.
אורלנדו ורוזלינד, אוליבר וסיליה, סילביוס ופיבי, וטוצ'סטון ואודריי מתחתנים בסצנה האחרונה, אחרי שהם מגלים שפרידריך מתחרט על דרך התנהגותו, ומחליט לתת את הדוכסות לאחיו בזמן שהוא עצמו בוחר בחיי דת.
רוזלינד, בתו של הדוכס הגולה
סיליה, בתו של הדוכס פרידריך
אוליבר, בנו של הדוכס רולאנד די-בוא
אמיין, אציל בחבורת הדוכס הגולה
ז'אק, אציל בחבורת הדוכס הגולה
פיבי, רועת צאן, אהבתו של סילביוס
אחת הציטטות המפורסמות של ויליאם שייקספיר, "כל העולם במה", מקורה במחזה זה.
מדובר במונולוג של ז'אק המלנכולי, מערכה שנייה, סצנה שביעית:
וכל הגברים והנשים רק שחקנים
ואדם אחד בזמנו משחק בתפקידים רבים ...All the world's a stage
ז'ק (האח) מתואר בדמות מלנכולית ושייקספיר משתמש בה כדי לחלק את חיי האדם האליזבתני לשבע מערכות: עולל, תלמידוּת, אהבה צעירה, חיילוּת, בגרות, ישישות ו"ילדות שנייה ושכחה גמורה".
כי רו, הנודע גם כצלב קונסטנטינוס, כריסטוגרם או לאבּארוּם (Labarum), הוא מונוגרמה המצליבה את שתי האותיות הראשונות במילה "כריסטוֹס", או "משיח" ביוונית (Χριστός).
האות כי (χ) מבוטאת ביוונית ככ' רפה, והאות רו (ρ) מבוטאת כר'.
ה"כי רו" הוא אחד הסמלים הנוצריים העתיקים, ונעשה בו שימוש נרחב בכנסייה הקתולית עד ימינו.
לעיתים קרובות מטים את האות רו על מנת ליצור צלב.
האמונה הנוצרית גורסת, על פי דברי לקטנציוס (סופר רומי שהיה יועצו של הקיסר קונסטנטינוס), שלקונסטנטינוס נמסר בחלום, לילה לפני המלחמה, שיסמן את מגני חייליו בצלב כי רו.
גרסה אחרת מופיעה בכתבי ההיסטריון אוסביוס: במסגרת קרב גשר מילביוס (Milvius; 28 באוקטובר 312), תוך כדי צעידה עם חייליו בשעת צהריים, ראה קונסטנטינוס (לבדו) בשמים גביע של צלב הנובע מאור השמש הנושא את ההודעה "Ἐν τούτῳ νίκα", כלומר: "בסימן זה תנצח".
בתחילה לא הבין קונסטנטינוס את משמעותו המדויקת של הגילוי, אך באותו לילה נגלה אליו ישו בחלום, והורה לו להשתמש בצלב זה נגד אויביו.
למחרת בבוקר הורה קונסטנטינוס לצבאו לפעול על פי חלומו, והתקין על מגיני החיילים את הסימן כי רו, פנה לכבוש את רומא, ונטל לידיו את תואר קיסר רומי המערבית.
לאחר ניצחונו של קונסטנטינוס בקרב הגשר המילוויאני הפך הסימן לסמלה הרשמי של האימפריה הרומית.
משני צדדיה של המונוגרמה מופיעות לעיתים קרובות האותיות היווניות אלפא (α) ואומגה (ω), שהן האות הראשונה והאחרונה באלפבית היווני, סמל לאל האב ולישו, על פי הפסוק ב: "אֲנִי הָאָלֶף וְהַתָּו".
ארכאולוגים מצאו מטבעות ומדליונים מתקופת שלטונו של קונסטנטינוס הגדול, ועליהם הסימן.
כִּי אֶשְׁמְרָה שַׁבָּת הוא פיוט לשבת שחיבר רבי אברהם אבן עזרא במאה ה-12. הפיוט פופולרי כזמר לשבת, בעיקר בקרב בני עדות המזרח, וחוברו לו לחנים רבים.
בגרסה העתיקה של הפיוט במקור, נכתב אִם אֶשְׁמְרָה שַׁבָּת, אך שונה עם הזמן, ככל הנראה כדי להדגיש כי אין סימני שאלה בשמירת השבת.
בקרב יהודי תימן, נשמר עד היום הנוסח המקורי העתיק "אִם אֶשְׁמְרָה שַׁבָּת".
תוכן הפיוט נסוב על אודות הדברים שאסור לעשות בשבת, כדוגמת דיבור בענייני חולין וסחורה – למול המעשים החיוביים, כדוגמת הגייה בתורה ואכילת מאכלים משובחים.
הפיוט בנוי מחמישה בתים ובצורת אקרוסטיכון, כך שחמש האותיות הראשונות שבכל אחד מחמשת הבתים יוצרות את המילה "אברהם", שם המחבר.
הרפרן (הפזמון החוזר) של הפיוט הוא .
בנוסף לשימושו הנפוץ כזמר לשבת ללא ייעוד מיוחד, בנוסח פרובאנס נהגו לאמרו בכל שבת בפסוקי דזמרא לפני ברוך שאמר.
הפיוט בנוי כשיר אזור מסוג זג'ל, כלומר מדריכו בן שני טורים ואזוריו בני טור אחד [א/א//ב/ב/ב/א], משקלו שתי תנועות, יתד, שתי תנועות.
הפיוט הוא בעצם מעאראצ'ה של על אהבתך של רבי יהודה הלוי.
תוכןהפיוט הסבר והקשרים אָסוּר מְצֹא חֵפֶץ לַעְשוֹת דְּרָכִים
גַּם לְדַבֶּר בּוֹ דִּבְרֵי מְלָכִים.דִּבְרֵי סְחוֹרָה אוֹ דִּבְרֵי צְרָכִיםאֶהְגֶּה בְּתוֹרַת אֵל וּתְחַכְּמֵנִי: שלוש השורות הראשונות מכילות הרמז לפסוק בישעיהו ההגייה בתורה ביום השבת מקורה בתלמוד הירושלמי: בּוֹ אֶמְצְאָה תָמִיד נֹפֶשׁ לְנַפְשִׁי
ביום שישי הנס הוכפל והם קיבלו פעמיים מנת מן, כדי שלא יצטרכו לאסוף את המן בשבת.סיפור מקראי זה הוא המקור למנהג ברכה על לחם משנה בשבת.
בּוֹ לַעֲרֹךְ לֶחֶם פָּנִים לְפָנָיו.עַל כֵּן לְהִתְעַנּוֹת עַל פִּי נְבוֹנָיואָסוּר, לְבַד מִיּוֹם כִּפּוּר עֲוֹנִי: ה"חוק" המדובר הוא הציווי לערוך את לחם הפנים בשבת.האיסור בשתי השורות האחרונות נסוב על האיסור ההלכתי לצום בשבת.
האיסור אינו כולל, כמובן, את יום כיפור.
לֶחֶם וְיַיִן טוֹב בָּשָׂר וְדָגִיםמִתְאַבְּלִים בּוֹ הֵם אָחוֹר נְסוֹגִיםכִּי יוֹם שְׂמָחוֹת הוּא וִישַׂמְּחֵנִי: בית זה נסוב על המצווה הכללית להתענג ולחגוג ביום השבת, כפי שנכתב בישעיהו: .
אכילת בשר ודגים נחשבת לתענוג מיוחד לשבת.
ייתכן שהביטוי "מחל מלאכה" ורק "סופו להכרית" בא לבטא שלא כל מלאכה שמתחילה בשבת מביאה לידי כרת בהכרח אבל כנראה שאם האדם התחיל לעשות את המלאכה בשבת, סופו הוא שיסיים אותה ואז יתחייב בכרת.שתי השורות האחרונות בבית זה נסובות על התפילות של יום השבת - ערבית, שחרית, מוסף ומנחה.
כִּי הִנֵּה כַּחֹמֶר הוא פיוט סליחות קדום מסוג "פזמון", הנאמר בקרב קהילות אשכנז המזרחי בתפילת ערבית בליל יום הכיפורים.
במנהגי אשכנז המערבי, הוא נאמר באחד מימי עשרת ימי תשובה.
מקורו של הפיוט וזהות מחברו לא ידועים, אך הוא מופיע במחזורים אשכנזים החל מהמאה ה-12.
הפיוט נכתב במקור כאקרוסטיכון אלפביתי אך עם השנים השתבש הנוסח ואבדו חלק מבתי הפיוט וכיום האקרוסטיכון מגיע (בצורה משובשת) רק עד האות מ"ם.
כל בית מבתי הפיוט בנוי בנוסח קבוע החוזר על עצמו ורק חלק מן המילים מתחלפות.
במילים המתחלפות שיבץ הפייטן בעלי מלאכה, בעיקר בתחום האומנות, ואת השליטה המוחלטת שלהם בחומר בו עובדים.
השיר ממשיל שליטה מוחלטת זו לאפסות האדם מול האל.
במקורות שונים מופיעים בתים רבים נוספים לפיוט.
הפניה החוזרת בשיר, , רומזת לברית י"ג מידות הרחמים ששמור לה מקום חשוב בתפילות יום הכיפורים וכן לברית המילה, לברית הקשת בענן ולשמירת המצוות.
יש מפרשים שהפניה היא כפולה: מצד אחד פניית האדם אל האל שיתייחס לברית ולא לחטאים שנגרמים על ידי היצר ומהצד השני פניה אל האדם שישמור את הברית ולא ילך אחרי ייצרו.
ניתן להבחין בפיוט בפולמוס נגד הדטרמיניזם שאפיין את הנצרות הקדומה.
בכך נדרשת החזרה בתשובה מהאדם, ומאידך מתבקשת קבלת התשובה על ידי הבורא הכל יכול.
בשל מקומו המרכזי בתפילת יום הכיפורים ומילותיו המובנות, הולחן הפיוט ובוצע פעמים רבות.
הלחן הידוע ביותר של הפיוט הוא לחנו של אהרן חריטונוב (במשך שנים היה מקובל שהמלחין הוא שלום חריטונוב, ומחקרים מאוחרים מראים שהיה זה אחיו אהרן שכתב את הלחן) בתחילה הושר הלחן כ"ניגון" ללא מילים אך לאחר מכן הוצמד לפיוט.
השפעת הפיוט על התרבות העברית
ככל הנראה מקור המילה הגה בעברית המודרנית הוא פיוט זה.
במקור השתמש הפייטן במילה "הגה" במשמעות של "עוגן" על בסיס המשנה בבבא בתרא המילה "עוגין" מופיעה בחלק מהגרסאות כ"הוגין".
כנראה הפייטן הבין את אטימולוגיית המילה כרבים של הגה ובכך יצר מילה חדשה.
בתקופת ההשכלה, חיפשו סופרים עבריים מקורות למילים חדשות והשתמשו במילה הגה באופנים שונים.
כך למשל ברוך לינדא השתמש במילה לתיאור משוט, ואורי ניסן גנסין השתמש בה לתיאור ההגה המוכר לנו כיום.
במהלך מאורעות תרפ"ט כתב עמנואל הרוסי את השיר "שכב בני".
שיר זה הוא מעין שיר ערש לבנו של המשורר והוא נכתב ללחנו של חריטונוב שאותו הכיר.
"כי האדם עץ השדה" הוא שיר עברי מאת נתן זך, שהלחין שלום חנוך, ביצעה לראשונה נורית גלרון בשנת 1981, וחידש חנוך ב-1983. השיר הפך למעין פיוט מודרני, הנחשב לנכס צאן ברזל בזמר העברי, מושמע תדיר בימי זיכרון וכן מוזכר בהקשר לט"ו בשבט.
ב-21 בספטמבר 1979 ערכה תחנת הרדיו גלי צה"ל מופע מחווה לנתן זך לרגל הופעת ספר שיריו "צפונית מזרחית", שהתפרסם 11 שנה לאחר ספרו הקודם, וזמן קצר אחרי ששב לישראל משהות בת כעשור באנגליה.
במופע, שנערך במועדון "צוותא", בהנחייתה של חוקרת הספרות לילי רתוק, השתתפו משוררים וסופרים ידועים, ולצידם הופיעה נורית גלרון, אז זמרת צעירה שמאחוריה אלבום אחד.
זך אהב את שיריו בביצועה של גלרון, ובעקבות המפגש בין המשורר לזמרת הרגישו השניים שעשוי להיווצר משהו מעניין אם יכתוב שירים בשבילה.
"את יצירתו של נתן הכרתי כמובן עוד לפני שהכרתי אותו", סיפרה גלרון לימים.
"באותו ערב שרתי הרבה מאוד שירים שלו, ואחד שנכתב במיוחד, 'בכל פעם שאני מנגן', שהלחין יוני רכטר.
ואז עלה הרעיון להמשיך אולי את המפגש הזה ולעשות תקליט שלם – אז קראו לזה תקליט – ונתן היה ממש בעניין".
ואומנם זך חיבר שירים במיוחד לתקליטה הבא של גלרון.
גלרון סיפרה שבסוף שבוע אחד הוא כתב בביתו בחיפה את השיר ורבים אחרים.
"כי האדם עץ השדה", שהיה בן שני בתים, נראה לה קצר; היא ביקשה להאריכו, ועל כן זך הוסיף את הבית המכיל את המילים "כמו העץ הוא צמא למים".
"שירים באמצע הלילה", אלבום האולפן השני של גלרון, יצא בסתיו 1981 בחברת התקליטים NMC וזכה להצלחה.
היו מעורבים בו יוצרים כגון סשה ארגוב, מתי כספי ושלמה יידוב, והוא כלל שירים נוספים שהפכו לקלאסיקה: "כולנו זקוקים לחסד" (לחן: אילן וירצברג), "כשצלצלת רעד קולך" (לחן: חנן יובל) ו"עד מחר" ("בכל פעם שאני מנגן"; לחן: יוני רכטר).
"חיה בודדת הוא השיר הנובע מן הדף", כתב זך ב-1981. "זה המושר, לעומת זאת, הוא ברִיה חברתית ומזמין שותפים למעשה היצירה: מלחינים וזמרים, מעבדים ומנגנים.
נתמזל מזלו של תקליט זה ונמצאו לו מן הטובים בשותפים שבשדה הלחן הישראלי.
על כך אין לי אלא להודות".
לימים כתב עוד: "נורית גלרון היא הזמרת שלי: הטמפרמנט, המנעד, הקול הנמוך המתפרץ פתאום למיצוי אופראי".
גלרון מנגד כינתה את זך "המשורר שלי", והעידה כי היא רואה באותו "משורר חכם מרגיש ומרגש", מי ש"נפלה בחלקי זכות גדולה לשיר את מילותיו".
באלבומיה הבאים ביצעה גלרון שירים נוספים של זך.
גם ביצוע זה זכה לחשיפה משמעותית.
בשנת 1999 ראה אור בהוצאת "תמוז" הספר "כי האדם עץ השדה", שבו רוכזו שיריו המולחנים של זך.
השיר יוצא מהרמז מקראי ובנוי כפרפרזה עליו.
הביטוי "כי האדם עץ השדה" מופיע בפרשת שופטים שבספר דברים, במסגרת דיני מלחמה ומצור.
בפסוקים החותמים את הפרק נכתב:
הביטוי בהקשרו המקורי מופיע כשאלה רטורית: "וכי עץ השדה הוא אדם?" כלומר העץ איננו אדם, הלוקח חלק במלחמה ומסייע לנצורים, אלא הוא מקור מזון לצרים ולכן אין לגדוע עצי פרי בזמן מצור על עיר אויב.
בסיום הקטע מחודדת האבחנה בין עצי פרי, שאותם אסור לכרות, לבין עצי סרק, שאותם מותר לכרות לצורכי המצור.
לפי פירוש רש"י: "כי האדם עץ השדה.
בתרבות הישראלית השתרש פירוש ההפוך לכוונה המופיעה במקרא – "כי האדם עץ השדה" מתפרש לא כשאלה אלא כהצהרה: האדם דומה לעץ השדה.
ביטוי זה מציין הקבלה בין העץ לבין האדם הנטוע באדמתו כביכול.
זך בשירו נתן ביטוי פואטי לפרשנות שכבר הייתה קיימת ומבוססת.
בשלושת בתיו הראשונים השיר מקביל לכאורה בין האדם לעץ, אולם בבית הרביעי (שבלחנו של שלום חנוך הפך לפזמון החוזר), החותם את השיר, ההקבלה נשברת: "קברו אותי בחלקה של עפר / ומר לי, מר לי בפה / כמו עץ השדה".
בניגוד לעץ, שחיים מתחילים עם נטיעתו באדמה, האדם נקבר באדמה עם מותו.
גלרון הייתה מעוניינת ששלום חנוך יכתוב את הלחן בשבילה, ונתן זך והיא ראו בו מלחין מתאים לשיר.
חנוך ביצע את השיר באוזני גלרון מתחת לעץ בביתו.
לימים סיפרה: "נפלתי כבר בשמיעה ראשונה.
הביקורת הגדירה את הלחן "צבעוני ומלא ניואנסים".
גלרון הקליטה את השיר כשהיא מלוּוה בנגינתם של משה לוי (קלידים), ירוסלב יעקובוביץ' (, מעין אבוב חשמלי), מיקי שביב (גיטרה בס) ואהרלה קמינסקי (כלי הקשה).
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי קבע עם הופעתו של התקליט כי מבין שירי האלבום, "היפה ביפים, שבא לך לנגנו שוב ושוב הוא – 'כי האדם עץ השדה' במוסיקה מרגשת של שלום חנוך.
אפסותו של האדם כפי שמצאנו בכתובים (פרק מ' בישעיה) היא מר־גורלו בבלדה הזו, ואת מר־הגורל שבשיר מזמרת נורית כתחינה.
במוסיקה המתנגנת באיטיות כמו כדי להעניק תחושה של מסע־חיים".
לימים הוסיף כי גלרון "הצליחה לשדר תחושת העצבות העמוקה, יפי הצליל הזה שחודר ומחלחל ומצמרר".
לדברי המבקר גיא טנא, הליריקון "מייחד את הצליל הבלעדי של השיר", והעיבוד והנגינה "יוצרים מעטפת מוסיקלית פיוטית ומלטפת לטקסט שנושא בחובו אופטימיות ופסימיות, עדנה ומרירות ואפשרות לגלרון לבטא פן מינורי ושקט יותר מתוך מנעד יכולותיה הווקאליות".
"כי האדם עץ השדה" היה לאחד משירי האבל המושמעים בישראל בימי זיכרון ובמקרי אסון.
כבר עם פרסומו שודר השיר הנוגה ב"קול ישראל" לרגל הירצחו של אנואר סאדאת ולרגל מותו של משה דיין.
הוא הושמע רבות במלחמת לבנון הראשונה, שפרצה פחות משנה אחר כך, ביוני 1982, נמשכה כארבעה חודשים וגבתה יותר מ-650 הרוגים בצד הישראלי.
בריאיון בשנת 1996 העיד זך: "אני שונא לשמוע את השיר הזה, הוא מסמל תמיד אסון.
יום אחד הלכתי ברחוב ושמעתי אותו מתנגן מהחלונות.
כשהגעתי הביתה ופתחתי רדיו, שמעתי שרצחו את סאדאת.
הוא הוסיף והצהיר: "הלווייתי שלי תהיה חילונית, בארון.
שישירו איזה שנסון צרפתי ואחד משירי, אבל בשום אופן לא 'עץ השדה'".
בריאיון ב-2011 סיפר כי השיר "נעשה לשיר אבל לאומי.
כל פעם שהייתי הולך ברחוב ושומע אותו מחלונות הבתים, הייתי רץ הביתה כדי לבדוק מי מת".
השיר מוזכר רבות בהקשר לט"ו בשבט והוא נכלל בסדרי ט"ו בשבט רבים.
נתן זך, כיוון שאני בסביבה: בצד השני של שינקין: שירים לספר חדש: בחרוזים ישנים וחדשים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1996.
נתן זך, כי האדם עץ השדה: שירים ופזמונים שהולחנו, רישומים: רפי לביא, תל אביב: תמוז, 1999.
כטוב בעיניכם הוא סרט קולנוע משנת 2006 בבימויו של קנת בראנה המבוסס על המחזה השייקספירי באותו שם.
בסרט מככבים ברייס דאלאס הווארד בתפקיד רוזלינד, דייוויד אוילאו בתפקיד אורלנדו דה בויס, רומולה גראי בתפקיד סיליה, אדריאן לסטר בתפקיד אוליבר דה בויס, אלפרד מולינה בתפקיד טאצ'סטון, קווין קליין בתפקיד ז'אק, ג'נט מק'תיר בתפקיד אודרי, ובריאן בלסד בתפקיד כפול בדמות הדוכס פרדריק ובדמות הדוכס הבכור.
בראנה העביר את מקום ההתרחשות מצרפת של ימי הביניים למושבה אירופית ביפן של סוף המאה ה-19 אחרי תקופת מייג'י.
הצילומים נערכו באולפני שפרטון, ובגני וייקהרסט פלייס, שלא צולם שם סרט קולנוע לפני כן.
זהו סרטו הראשון של בראנה שצולם בפורמט סופר 35.
ראו בערך על המחזה "כטוב בעיניכם".
על אף שהסרט לא צולם ביפן, בראנה מדמיין את ההתרחשות ביפן של סוף המאה התשע עשרה בה התגוררו סוחרים אנגלים רבים.
בראנה מתאר את חצר הדוכס כמאחז בריטי ששליטו מעריץ את התרבות היפנית.
על אף שרוב התושבים לובשים בגדים אירופיים, הדוכס הבכור ואחיו לובשים תלבושות יפניות.
הגבירות הבריטיות מכסות פניהן במניפה, ומסרקות את שערן בסגנון יפני.
את הדמויות הנמצאות ביער ארדן מגלמים גם שחקנים מערביים וגם ויפנים.
ויליאם ופיבי הם יפנים, קורין ואודרי הם אירופאים, בעוד סיביליוס הוא אירופאי הלובש בגדים יפניים.
את האחים למשפחת בויס, אורלנדו ואוליבר, מגלמים שחקנים בריטים שחורים.
אורלנדו מתאבק נגד מתאבק סומו יפני.
בראנה הוסיף לסרט פרולוג שבו לוחמי נינג'ה תוקפים את משפחת הדוכס הבכור, תוך כדי הופעה בתיאטרון קבוקי.
הפרולוג של בראנה מגדיר בדיוק את הרגע בו הדוכס פרדריק משתלט על ממלכתו של אחיו, דבר שאינו מוגדר במחזה השייקספירי.
האפילוג קוטע בכוונה את הקרדיטים בסיום בנאום של רוזלינד, והמצלמה מתמקדת בשחקנית שמגלמת את רוזלינד, ברייס דאלאס הווארד, כשהיא הולכת לעבר קרון ההלבשה שלה באתר הצילומים.
על אף השינוי התרבותי, נותרו על כנם השפה השייקספירית ושמות הדמויות.
הסרט נאמן לעלילה במקור הספרותי.
חלק מהמבקרים שבחו את התפאורה.
אחרים קבעו שהיא חסרת תועלת ולא רלוונטית מכיוון שחלק מהדמויות אינן יפניות.
ברייס דאלאס הווארד – רוזלינד
דייוויד אוילאו – אורלנדו דה בויס
אדריאן לסטר – אוליבר דה בויס
בריאן בלסד – הדוכס פרדריק / הדוכס הבכור
יוקי ימאמוטו – איש בחצר הדוכס הבכור
סאשה בנט – עוזרו של פרדריק
יי טסו – צ'ארלס המתאבק
הסרט יצא לאקרנים באיטליה ב-1 בספטמבר 2006, ביוון ב-7 בספטמבר 2006, ובממלכה המאוחדת ב-21 בספטמבר 2007.
בארצות הברית שודר הסרט לראשונה בטלוויזיה ברשת HBO ב-21 באוגוסט 2007, אבל לא הוקרן באופן מסחרי בתי הקולנוע.
ב-25 בספטמבר 2007 יצא הסרט בארצות הברית על גבי DVD.
באתר Rotten Tomatoes דורג הסרט עם ציון של 36% המסתמך על 14 ביקורות חיוביות.
הציון הממוצע הוא 4.7 מתוך 10. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 75 מתוך 100 המבוסס על 15 ביקורות.
בינואר 2008 זכה קווין קליין בפרס גילדת שחקני המסך לשחקן מצטיין בסרט טלוויזיה או מיני-סדרה על הופעתו בסרט.
ברייס דאלאס הווארד הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה או מיני-סדרה.
כטוב בעיניכם הוא סרט אילם קצר משנת 1912 המבוסס על המחזה "כטוב בעיניכם" מאת ויליאם שייקספיר.
את הסרט ביימו ג'יי סטיוארט בלקטון, צ'ארלס קנט וג'יימס יאנג, והפיקה חברת ויטגראף (Vitagraph Company).
כוכבת התיאטרון רוז קוגלן הופיעה על המסך בתפקיד בכורה בדמות רוזלינד, ולצדה כיכב מוריס קוסטלו.
קוגלן שהייתה אז בת 61 היא רוזלינד מבוגרת יותר מהרגיל.
רוב הסרט צולם מחוץ לאולפן.
רוז טאפלי – פיבי, רועת הצאן
טפט ג'ונסון – הדוכס הגולה
ג'ורג' רנדולף – צ'ארלס המתאבק
ג'יימס יאנג – סר רולנד דה בואה
ג'יימס מוריסון - סילוויוס רועה הצאן
עותק של הסרט שמור בפורמט 16mm.
כי הרבית הוא סינגל מסוגת מוזיקה חסידית, שהוציא אברהם פריד בשנת 2010. מילות השיר מתוך שיר הייחוד ליום ראשון.
הרב אברהם מלוביצקי מלחין בולט מחסידות סלונים, הלחין את השיר שהיה ללהיט גדול במגזר הדתי.
נכון לספטמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-3.6 מיליון צפיות ביוטיוב.
השיר עוסק בהודאה לאל על הטוב שעושה עם האדם ובהכרת האדם במלכותו.
מתוך קטע שנאמר לפני יום הכיפורים.
ביוטיוב השיר חצה את רף ה-3 מיליון צפיות ומושמע רבות בחתונות, אירועים ושמחות בית השואבה בציבור החרדי.
השיר הושר בהתחלה בשמחת בית השואבה של חסידות סלונים, והושמע למנהלו של פריד, יובל סטופל ופריד וסטופל ניסו לשכנע את המלחין הרב אברהם מלוביצקי המלחין לתת להם רשות לבצע את השיר כסינגל, בסופו של דבר קיבלו הסכמה רק אם ישמרו על הלחן המסורתי.
לחן השיר תואם למסורת, אך מלווה במקצב מהיר וכלים חדשניים יותר מהמקור.
במצעד העשור למוזיקה החסידית שנערך על ידי תחנות הרדיו קול חי וקול חי מיוזיק בחול המועד סוכות תש"פ זכה השיר במקום ה-20 מתוך 30.
כי אנו עמך הוא פיוט הנכלל בחזרת הש"ץ בתפילות העמידה של יום הכיפורים, ובו שלל דימויים ליחס שבין עם ישראל לאלוהים.
לפיוט גרסאות שונות במנהג אשכנז המערבי ובמנהג פולין.
דימויים מהסוג המופיע בפיוט נכללים במדרש שיר השירים רבה, תוך ביסוס הדימויים על פסוקי התנ"ך, למשל: "הוא לי לשומר (תהילים קכ"א) הנה לא ינום ולא יישן וגו', ואני לו לכרם שנאמר: (ישעיה ה') כי כרם ה' צבאות בית ישראל".
הפיוט ממשיך בדרך זו, וניתן לזהות את המקור בתנ"ך לכל אחד מהדימויים המוצגים בו.
הפיוט מתחיל בבקשה משולשת: שלאחריה הדימויים של היחס שבין עם ישראל לקב"ה מהווים מעין הנמקה לבקשה זו.
שלוש השורות שלפני השורה האחרונה של הפיוט מציגות בתקבולת ניגודית את חטאי העם לעומת רחמי הקב"ה, והשורה האחרונה מציגה את אפסות האדם אל מול נשגבות האל.
בחסידות חב"ד מושר הפיוט "כי אנו עמך" בשני לחנים, שאותם לימד האדמו"ר רבי מנחם מנדל שניאורסון, הניגונים מוכרים גם מחוץ לחסידות חב"ד, ומושרים בקהילות שונות, ואף מחוץ לעולם החסידות.
כך בחסידות סאטמר ובישיבת פוניבז'.
מצוי ששני הלחנים מושרים ברצף.
בחסידות ויז'ניץ קיים לחן עתיק לפיוט, שלפי המסורת האדמו"ר רבי מנחם מנדל הגר מחסידות קוסוב קנה את הלחן מרועה צאן.
ניגון זה מושר גם כן על המזמור הללויה בתוך תפילת השופרות בתפילת מוסף של ראש השנה.
כי אנו עמך הם שנים מניגוני חב"ד, מהניגונים שלימד הרבי מלובביץ'.
מילות שני הניגונים זהים, והם מתוך הפיוט "כי אנו עמך" מתפילות יום הכיפורים.
בהיות הלחן ממוצא חרדי, כל מבצעי השיר שרים אותו, כשמגיעים בשיר למילה אלוהינו, בצורה מצונזרת - "אלוקינו", כדי להימנע מהוצאת שם שמים לבטלה, מלבד בעת התפילה ביום הכיפורים אז שרים זאת ללא צנזור.
הניגונים הם רק על שני הבתים הראשונים מתוך הפיוט, אך בעת התפילות ביום הכיפורים מצוי ששרים את רוב הבתים מתוך הפיוט במנגינה זו החזן והקהל בבית הכנסת יחדיו.
הניגונים מוכרים גם מחוץ לחסידות חב"ד, ומושרים בקהילות שונות ואף מחוץ לעולם החסידות, כך בחסידות סאטמר, בחסידות סאסוב ובישיבת פוניבז'.
מצוי ששני הניגונים בני המנגינות השונות מושרים ברצף, כמו ביצוע של חיים ישראל באלבום "ירושלים", באלבום "אחלה פניו" של אודהליה ברלין, אלי מרקוס ועוד.
הניגון הראשון הוא ניגון שמחה, לימד אותו הרבי מנחם מנדל שניאורסון בשמחת תורה ה'תשי"ז (1956) הניגון מושר בחצר הרבי על סדר התפילה ביום הכיפורים ובהתוועדויות בחודש תשרי וכך נהוג בבתי כנסיות של חב"ד.
הניגון מופיע בספר הניגונים - חב"ד מספר קצ"ד (194).
הניגון הופיע בשנת 1960 באלבום "ניגוני חב"ד" 1 של ניח"ח, ב־1995 הופיע הניגון באלבום "ניגוני הרבי" של אבי פיאמנטה בביצוע של מנדי ג'רופי.
ב־2014 הופיע באלבום "מתנה לחתונה" של רובי בנט.
ב־2015 הופיע באלבום צמאה 1 בביצוע ארז לב ארי.
הניגון בוצע במהלך השנים גם על ידי יונתן רזאל, אביתר בנאי, אורן צור ונדב בכר, מקהלת הלב והמעיין עם ישי ריבו וחיליק פרנק, לאה שבת, מנדי פורטנוי, אברהם פריד, נועם בנאי, בני פרידמן, אלי ליפסקר ואחרים.
הניגון היה מושר בחצר הרבי על סדר התפילה ביום הכיפורים וכן נהוג בבתי כנסיות של חב"ד.
הניגון מופיע בספר הניגונים - חב"ד מספר רמ"ד (244).
בשנת תש"ף (2020) פורסמה הקלטה של הרב יואל כהן ששר את הניגון בחודש חשוון תשכ"ד (1963), זמן קצר אחרי שהרבי לימד את הניגון.
הניגון הופיע בשנות ה-60 של המאה ה-20 באלבום "ניגוני חב"ד" 5 של ניח"ח.
ב־1995 הופיע הניגון באלבום "ניגוני הרבי" של אבי פיאמנטה.
ב־2002 הופיע באלבום "אבינו מלכנו" של אברהם פריד.
ב־2011 הופיע באלבום "ימים נוראים" של לחיים טיש.
השיר בוצע במהלך השנים גם על ידי אלי מרקוס ואחרים.
"כי החיים כל כך יפים" הוא שיר של להקת אתניX אשר נכתב והולחן על ידי זאב נחמה ועובד על ידי יורם פויזנר ונכלל באלבום אהבת חינם של הלהקה.
בסיקור השיר באתר nrg התייחסו לאווירה החיובית שבשיר:
זאב נחמה אמר על כך כי ""אמרתי לעצמי שאני חייב פעם אחת לנסות למקסם את כל הכישרון שלי כדי להביא שיר שפשוט גורם להרגשה טובה ומעלה חיוך"".
עוד הוסיף נחמה לגבי אווירת החיוביות ואמר:
נוסף לאווירה החיובית שבשיר, השיר כולל הֶרְמֵז ללוסי מהשיר Lucy in the Sky with Diamonds של הביטלס.
כשנשאל על כך, אמר נחמה:
בסיקור של השיר כתב יוסי חרסונסקי כי האזכור של לוסי בשיר הוא "די סתמי", והוסיף על השיר באופן כללי:
"כי הנני בא" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1974 חברת התקליטים התקליט חיפה, והוא נכלל כרצועה השמינית באלבום אילנית.
"כי הנני בא" נכתב והולחן על ידי פנחס שדה ודני גרנות בהתאמה.
ב-1 ביולי 1974 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-17. ב-26 באוגוסט עלה למקום השני – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע – שם שהה שבוע אחד בלבד.
לבסוף, ב-14 באוקטובר יצא השיר מהדירוג, לאחר שבעה שבועות צעידה רצופה.
כטב"ם Sypaq Corvo ) הוא כלי טיס בלתי מאויש קטן שיועד למטרות לוגיסטיקה והובלה.
הוא שוקל 2.4 קילוגרם במצב ריק, הוא מסוגל לשאת מטענים במשקל עד 3 קילוגרם.
השלדה וגוף הכטב"ם עשויים מקרטון מצופה שעווה והוא מסופק במארז שטוח להרכבה עצמית.
המארז כולל מערכת שליטה המוטמעת בטאבלט-PC.
טווח הטיסה של הכטב"ם 120 קילומטרים.
מערכת השליטה של הכטב"ם מאפשרת לו טיסה אוטונומית עם יכולת לחזור ולנחות לשימוש חוזר.
הודות לעלות הנמוכה שלו ניתן להתייחס אליו גם כאל מוצר מתכלה.
כטב"ם Sypaq Corvo מדגם PPDS סופק לאוקראינה, שכוחות הצבא שלה התאימו אותו למשימות צבאיות, כגון סיור, צילום ותקיפה.
חברת SYPAQ Systems Pty Ltd היא חברה אוסטרלית שנוסדה בשנת 1992. היא מייצרת מגוון כטבמ"ים ורחפנים אוטונומיים תחת המותג Corvo.
הכטב"ם-PPDS היא מערכת שעלותה נמוכה המיוצרת ברמת גימור ואיכות צבאית.
הוא מיועד לשימוש חוזר אך בגלל מחירו הנמוך במיוחד ניתן להתייחס אליו כאל מוצר מתכלה בעת הצורך.
הכטב"ם פותח בתחילה בשיתוף עם הצבא האוסטרלי, במסגרת הסכם בשווי 1.1 מיליון דולרים.
ניסויי ההתאמה למטרות הצבאיות נערכו בשנת 2019.
החל ממרץ 2023, ה-PPDS סופק לצבא אוקראינה בכמויות גדולות, במסגרת יוזמת מימון של ממשלת אוסטרליה שהוכרזה ביולי 2022, לתמיכה באוקראינה במלחמתה ברוסיה.
הצרכים המבצעיים הובילו את התאמתו למשימות ושימושים נוספים, לרבות מודיעין, מעקב, סיור ואפילו תקיפות קטלניות כנגד בסיסי חיל האוויר הרוסי על אדמת רוסיה.
ב-27 באוגוסט 2023 התקשורת האוקראינית, ושירות הביטחון של אוקראינה, דיווחו, שצבא אוקראינה עשה שימוש ב-16 כטב"מים בהתקפה על בסיס חיל האוויר הרוסי "קורסק ווסטוצ'ני" השוכן כ-80 ק"מ על אדמת רוסיה מצפון לגבול רוסיה אוקראינה.
בתקיפה הצליחו הרוסים להפיל שלושה כטב"מים והאחרים הצליחו להשמיד ארבעה מטוסי סוחוי Su-30, מטוס מיג-29 אחד, מערכת מכ"ם S-300 ושתי מערכות הגנה אווירית מסוג פנציר-S1.
לכטב"ם PPDS ישנם 2 דגמים דגם חסר זנב ודגם קונבנציונלי.
הכטב"ם בנוי מקרטון מצופה שעווה בחיתוך מדויק; השעווה מספקת רמת איטום טובה מפני רטיבות תכונה המאפשרת לו לפעול גם במזג אוויר רטוב.
החלקים מתוכננים כך שתהיה למשתמש נוחות בהרכבה, לאחר הדבקת הגוף את הכנפיים מחברים באמצעות גומיות, כפי שנהוג לעשות בטיסני משחק.
גוף הכטב"ם לאחר ההדבקה נראה כמנסרה מרובעת, בחרטום מדחף ובזנב סנפיר אנכי יחיד.
חלל נשיאת המטענים הוא פנימי והוא מאפשר נשיאת מטענים עד 3 קילוגרמים.
מדחף הכטב"ם מופעל חשמלית, באמצעות סוללת ליתיום-יון המאפשרת לו לטוס עד 120 קילומטרים.
מערכות הפיקוד והשליטה בכטב"ם ובקרקע מבוססות על חומרה מדף מסחרית מסוג (COTS) ותוכנת קוד פתוח חופשית מסוג (FOSS).
אף על פי שמערכות החומרה והתוכנה הן מסחריות הן עדיין ברמה צבאית.
מערכות ההינע והאוויוניקה של הכטב"ם הן מערכות מודולריות חשמליות, ומיועדות לשימוש חוזר והחלפה אם הן ניזוקות.
מערכת הפיקוד הקרקעית כוללת טאבלט אנדרואיד או windows os, מוקשח, שמתקשרת עם התוכנה והחומרה המותקנים בכטב"ם לצורך קידוד מסלול הטיסה שלו.
לאחר מכן, הכטב"ם טס באופן אוטונומי ללא צורך בתקשורת נתונים כלשהי.
הוא מסוגל לטוס באמצעות ניווט מקורב בהתבסס על המהירות והכיוון שלו, לשפור הדיוק, הכטב"ם משתמש בקליטת אותות GPS במידת הצורך.
הגודל הקטן, הבנייה מקרטון והיעדר הצורך בתקשורת נתונים מעניקים ל-PPDS תכונות התגנבות וחמקנות טובות, דבר ההופך את הזיהוי והיירוט שלו לקשים ביותר.
היכולת של הכטב"ם לנווט באופן עצמאי על בסיס אותות-GPS מאפשרת לו לפעול בסביבה אלקטרומגנטית עוינת הכוללת חסימת רדיו.
פרטי נתיב הטיסה שלו מוצפנים, כך שבמקרה של לכידתו על ידי האויב, לא ניתן לזהות את מיקומה של יחידת הבקרה והפיקוד הקרקעיים שלו.
חלקי הכטב"ם, המנוע, יחידה הבקרה והשליטה כולה, כולל הטאבלט, מסופקים באריזה שטוחה.
כך שביחידת נפח אחת ניתן לשלוח כמות גדולה של כטב"מים.
מידות המארז של יחידה בודדת כולל הטבלט PC הן:- רוחב 510 מילימטרים, אורך 760 מילימטרים והעובי 45 מילימטרים.
ההרכבה פשוטה, תוך שימוש רק בכלים הבסיסיים המסופקים באריזה השטוחה, כולל מספריים, סכין יפנית, סרט דביק וגומיות.
הכטב"ם-PPDS משוגר ממשגר מעוט (קטפולטה) הכולל מסגרת קלת משקל, מסילות שיגור משולבות וסליל קפיצי.
מחיר הכטב"ם-PPDS ליחידה, נע בין $670–$3,350 דולרים אמריקאים.
דגם עם יכולת נשיאת משקל כבד (PPDS-HL)
דגם PPDS-HL הוא גרסה גדולה יותר של הדגם הבסיסי והוא מותאם לשימוש במגוון רחב של משימות במרחב שדה הקרב המודרני.
המערכת מסוגלת לשאת מטענים בשתי צורות שונות.
התצורה העיקרית נועדה לשאת מטענים בתוך גוף הכטב"ם, לנחות ולפרוק אותם ביעד הנדרש.
אפשרות נשיאת המטענים השנייה משתמשת בנקודות קשיחות על הכנף, ומאפשרת נשיאה והטלת המטענים מהכטב"ם תוך כדי טיסה.
הכטב"ם PPDS-HL יכול לשהות מעל שדה הקרב ולשמש כממסר תקשורת התומך בכלי שיט שטח (USV) ולכלי רכב קרקעיים (UGV) אוטונומיים, בלתי מאוישים, לצורך הרחבת טווח הפעולה שלהם ובחיזוק רשתות תקשורת רחבות יותר בשדה הקרב.
ה-PPDS-HL מסוגל לשאת מתקנים קלים למטרות מודיעין, מעקב וסיור (ISR - Intelligence, Surveillance and Reconnaissance), למשימות רב-משימתיות.
משימות נוספות של הכטב"ם PPDS-HL, כוללות מיפוי, צילום ברזולוציה גבוהה, וכפתיון למערכות נ"מ.
במספרים גדולים, ה-PPDS-HL יכול ליצור נחיל כטבמ"ים וליצור מסה קרבית לבלבול והסחת דעת של האויב.
+מאפיינים וביצועים כלליים דגם PPDS PPDS-HL מוטת כנפיים 2 מטרים 2.8 מטרים משקל ריק 2.4 קילוגרם 2.4 קילוגרם מטען 3 קילוגרם 6-3 קילוגרם MTOW