tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כעבור עשר שנים הפיק מפעל המילון תקליטור בשם "מאגרים", הכולל את מסד הנתונים הממוחשב של ספרות העת העתיקה עד למאה ה־5 וכן תוכנה לחיפוש.
מהדורה שנייה ומורחבת של התקליטור (עד המאה ה־11) יצאה בשנת 2001.
כמה שנים מאוחר יותר, עם שכלול האמצעים הטכנולוגיים ועקב הצורך לעדכן בהתמדה את מסד הנתונים שברשות הציבור לפי התקדמות העבודה במפעל, הוחלט לעבור לשיטה מקוונת.
בשנת 2005, לאחר תקופת ניסיון קצרה, הועלה מסד הנתונים לאתר אינטרנט ייעודי של האקדמיה ללשון העברית, ושמו כשם התקליטור – "מאגרים".
הגרסה המקוונת הראשונה של "מאגרים" נחנכה באופן רשמי במעמד ראש הממשלה אהוד אולמרט בעת ביקורו באקדמיה ב־19 ביוני 2006. אתר "מאגרים" הנוכחי, המציג את כל תקופות הלשון יחד, עלה לאוויר בשנת 2014 ותוכנו מתעדכן אחת לכמה חודשים.
נכון לשנת 2018 כולל "מאגרים" אלפי חיבורים, ובהם למעלה מ־16 מיליוני מילים המתויגות ליותר מ־55,000 ערכים מילוניים שונים.
עם זה יש להדגיש שמסד הנתונים עדיין חסר חיבורים רבים וחשובים מימי הביניים, ונדרש שימוש זהיר ומושכל ב"מאגרים" כדי להימנע ממסקנות שגויות.
בחלוף השנים החלו ראשי המפעל לבחון אפשרויות שונות להתחיל בכתיבת גוף המילון במקביל להמשך העבודה השוטפת על מסד הנתונים.
בשנת 1982 פורסמה מחברת לדוגמה: השורש ער"ב (למעשה מדובר במספר שורשי ער"ב הומונימיים) על כל ערכיו הנגזרים, כגון מערב, ערובה, עירב, התערב וכו'.
השורש לערכיו נפרס על פני 88 עמודים, והוא התפרסם בכתב העת "לשוננו" בהוצאת האקדמיה ללשון העברית.
בשנת 2005 החלה כתיבה ניסיונית נוספת של ערכים במילון על סמך הטקסטים מן הספרות העתיקה בלבד (עד המאה ה־11).
בחוברת שיצאה ב־2006 הוצגו לדוגמה כמה שורשים מן האות ת' והערכים המשתלשלים מהם.
לשם המחשה, ערכי השורש תרג"ם מחזיקים בחוברת זו 7 עמודים.
המילטון היא בירת ברמודה ונמצאת במחוז פמברוק.
העיר נקראת על שם סר הנרי המילטון מושל ברמודה בין 1778–1794 (מחוז המילטון נקרא בשם זה עוד לפני מתן שמה של הבירה).
בעיר מתגוררים כ-970 תושבים, והיא העיר היחידה באיים, אף שהיא קטנה מהעיירה סנט ג'ורג'ס שקודמת לה מבחינה היסטורית, וגדולה ממנה בשטח ובמספר התושבים.
בשנת 1790 הקצתה ממשלת ברמודה שטח של 587,000 מ"ר במטרה לבנות במקום את מושב השלטון המקומי.
בשנת 1793 היישוב שנבנה הוכרז רשמית כעיר על ידי חוק של הפרלמנט הבריטי.
בשנת 1815 הועברה בירת המדינה מסנט ג'ורג'ס לבירה הנבנית.
העיירה הפכה לעיר עם בניית הקתדרלה של המילטון בשנת 1897 (קתדרלה של הכנסייה האנגליקנית).
כיום יש בעיר גם קתדרלה קתולית.
בעיר נמל גדול, והיא מהווה אזור סחר חופשי.
המילון האנגלי של אוקספורד הוא מילון אנגלי־אנגלי שראה אור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
המילון נחשב בעיני רבים כמילון המקיף והמהימן ביותר לשפה האנגלית.
המהדורה המודפסת השלמה האחרונה יצאה לאור בשנת 1989.
מדיניותו הרשמית של המילון היא לתעד את כל צורות הביטוי והשימוש של כל מילה בכל נוסחי האנגלית, בהווה ובעבר.
למילון המקורי שממנו התפתח מילון אוקספורד הנוכחי לא היה בראשית דרכו כל קשר לאוניברסיטת אוקספורד.
הרעיון נולד בלונדון כפרויקט של החברה הפילולוגית בשל חוסר שביעות הרצון של ריצ'רד טרנץ', הרברט קולרידג' ופרדריק פורנויל מהמילונים של התקופה.
ביוני 1857 הם הקימו את "ועדת המילים הבלתי מתועדות", במטרה למצוא מילים שלא נכללו במילונים קיימים.
אומנם, הדו"ח שטרנץ' הגיש בנובמבר של אותה שנה לא היה רשימה פשוטה של מילים חסרות – היה זה מחקר בנוגע לחלק מהחסרונות העקרוניים של המילונים הקיימים, אותם הוא סיכם בשבע נקודות:
כיסוי לא מספק של מילים שיצאו משימוש.
חוסר עקביות בפירוט משפחות מילים קרובות.
מידע שגוי לגבי שימוש ראשון במילים.
השמטת ההיסטוריה של פירושים שיצאו משימוש.
הבחנה לא מספקת בין מילים נרדפות.
שימוש בלתי מספיק בציטוטים מדגימים טובים.
בזבוז מקום על מידע שחוזר על עצמו או שאינו רלוונטי.
הצעתו של טרנץ' הייתה לא פחות מאשר כתיבת מילון מקיף חדש, מאפס.
המילון יתבסס על כמות גדולה של תרומות ממתנדבים שיקראו ספרים, יעתיקו ציטוטים המדגימים את השימושים השונים של מילה וישלחו אותם אל העורכים.
ב־1858 החברה נתנה את הסכמתה העקרונית לפרויקט: מילון אנגלי חדש המבוסס על עקרונות היסטוריים.
טרנץ' היה אומנם דמות מפתח בימיו הראשונים של הפרויקט אך תפקידו בכנסייה לא אפשר לו להשקיע את הזמן הדרוש לתפקיד עורך המילון ולאחר מספר חודשים הוא הוחלף על ידי הרברט קולרידג' שנחשב לעורך הראשון.
ב־12 במאי 1860 פורסמה תוכנית העבודה של קולרידג' והמחקר החל.
ביתו שימש כמשרד העורך והוא התקין בו מערך של 54 תאים שיכלו להכיל עד 100,000 דפי ציטוט.
באפריל 1861 פורסמו דפי הדוגמה הראשונים.
בשלהי אותו חודש נפטר קולרידג' עצמו ממחלת השחפת והוא בן 31.
מלאכת העריכה הוטלה על פרדריק ג'יימס פורנוויל, שהיה אומנם בעל מוטיבציה ובקיאות גדולה אך לא ניחן באורך הרוח שנדרש לניהול פרויקט בסדר גודל כזה.
גישתו הנמרצת הובילה לגיוס עוזרים חדשים לפרויקט ול־2 טונות של דפי ציטוט שנשלחו לביתו מהציבור הרחב.
פורנוויל הבין שכדי לייעל את הפרויקט יש להקים מערכת סינון.
ב־1864 הקים פורנוויל את החברה לחקר האנגלית המוקדמת וב־1865 הקים את חברת צ'אוסר.
החברות עסקו באיסוף ובהכנת טקסטים שיועילו לפרויקט.
במשך 21 שנים המשיכו בעבודה מקדימה זו ובסוף התקופה היוזמה קיבצה כ־800 מתנדבים.
אחד המתנדבים שתרם חומר רב לפרויקט, ויליאם מיינור, התגלה לימים כחולה נפש שאושפז במוסד סגור באשמת רצח.
ככל שהפרויקט התמהמה החל פורנוויל לאבד שליטה על המתנדבים ורבים מהם חשבו שהפרויקט נזנח.
אחרים נפטרו ולא זכו לקבל לידיהם את דפי הציטוט ששלחו.
סט שלם של דפי ציטוט לאות H נמצא לימים בטוסקנה, אחרים נחשבו לבזבוז נייר ונשרפו כחומר בעירה.
ב־1870 חיפש לו פורנוויל מחליף.
הנרי סוויט והנרי ניקול סירבו לבקשתו ולבסוף מונה ג'יימס מארי לעורך החדש.
עם הזמן התברר כי המילון ההולך ונכתב יצטרך לצאת לאור כספר ארוך במיוחד.
החברה פנתה למספר הוצאות לאור במשך השנים על מנת להדפיס דפי דוגמה ובמטרה לגשש בדבר האפשרות להוציא לאור את המילון השלם, אך לא נחתם עימן כל הסכם.
בין ההוצאות היו הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' והוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
לבסוף, בשנת 1879, לאחר משא ומתן שארך שנתיים, הסכימה ההוצאה של אוקספורד להוציא לאור את המילון ואף לשלם את משכורתו של מארי, עורך המילון (שכיהן אז גם כנשיא החברה הפילולוגית).
תוכניתם הייתה לחלק את ההוצאה לשלבים, שכל אחד מהם יצא כקונטרס ולבסוף המילון כולו בארבעה כרכים ו־6,400 עמודים.
הם קיוו לסיים את המלאכה תוך 10 שנים.
מארי, שהעריך נכונה את גודל הפרויקט, בחר שלא להשתמש בביתו כמקום עבודה כדי לא להפריע למשפחתו הענפה.
לצורך העניין הוא הקים מבנה במיל היל, פרבר של לונדון.
בבנין החדש, אותו מוריי כינה ה'סקריפטוריום', נבנה מערך של 1,029 כוורות עבור דפי הציטוט ואין ספור מדפים.
מארי ריכז את כל דפי הציטוט מתקופתו של פורנוויל אך הם לא סיפקו אותו משום שהקוראים התמקדו בעיקר במילים הנדירות והמעניינות.
הוא פרסם קריאה חדשה למתנדבים שהופצה בעיתונים, בחנויות הספרים ובספריות.
הפעם התבקשו הקוראים במפורש לספק כמה שיותר ציטוטים גם עבור מילים "רגילות".
מארי מינה את הפילולוג הצרפתי פרנסיס מרץ לנהל את תהליך איסוף הציטוטים בצפון אמריקה.
תוך זמן קצר התקבלו בסקריפטוריום 1,000 דפי ציטוט חדשים מדי יום וב־1882 מספרם כבר הגיע ל־3.5 מיליון.
ב־1 בפברואר 1884, 23 שנים אחרי שהודפסו דפי הדוגמה הראשונים של קולרידג', יצא לאור הקונטרס הראשון של המילון תחת הכותרת החדשה: מילון אנגלי חדש על בסיס עקרונות היסטוריים.
הקונטרס, שהתבסס בעיקר על החומר שנאסף על ידי החברה הפילולוגית, כלל 352 עמודים וכיסה את כל המילים מ־A ועד Ant.
מחירו היה 12 שילינג ו־6 פני, והוא נמכר בכמות מאכזבת של 4,000 עותקים בלבד.
בשלב זה התבהר להוצאה באוקספורד שההוצאה תארך זמן רב מדי אם לא יעשו שינוי נרחב במבנה העריכה.
הם סיפקו תקציב נוסף עבור סייעים חדשים אך הציבו למארי שתי דרישות בתמורה.
קודם כל היה עליו לעבור ממיל היל לאוקספורד, כפי שאכן קרה בשנת 1885. מארי בנה לעצמו סקריפטוריום בשנית (עקב סכסוך שכנים חלקו נקבר תחת האדמה) ורשות הדואר התקינה לו תיבת דואר מחוץ לביתו.
אחר הדרישה השנייה מארי היה פחות להוט למלא.
ההוצאה דרשה שככל שהוא לא יוכל לעמוד בלוח הזמנים הרצוי, הוא ייאלץ להעסיק עורך בכיר נוסף שיעבוד על אותיות אחרות במקביל אליו ולא תחת פיקוחו.
מארי לא רצה לחלוק את העבודה וקיווה כי קצב עבודתו יגבר עם צבירת הניסיון.
אולם שאיפתו של מארי התבדתה וב־1888, תחת לחץ מפיליפ גל מהוצאת אוקספורד, מארי קידם את הנרי ברדלי, שהועסק 4 שנים קודם לכן כסייע, לתפקיד עורך בכיר שני.
בתחילה עבד ברדלי בחדר במוזיאון הבריטי בלונדון וב־1896 עבר לאוניברסיטת אוקספורד עצמה.
גל המשיך להטריד את שני העורכים ללא הרף בדרישות לעמוד בלוחות הזמנים ובמסגרת התקציב עד שנראה כי הפרויקט כולו עלול לרדת לטמיון.
אך שכשהתפרסם הסיפור בתקשורת, דעת הקהל תמכה בגישת העורכים.
גל פוטר והאוניברסיטה שינתה את מדיניותה לגבי מסחריות הפרויקט ואישרה לעורכים לחרוג מהמידות ומהעלויות המתוכננות שכן היה זה פרויקט חשוב דיו על מנת להקדיש לו את מרב הזמן והמשאבים הדרושים לצורך השלמתו כראוי.
אומנם, לא מארי ולא ברדלי זכו לראות את פרי עמלם.
מארי נפטר ב־1915 והיה אחראי לכל הערכים המתחילים באותיות A-D, H-K, O-P, T המהוות כמחצית המילון.
ברדלי נפטר ב־1923 וסיים את הערכים המתחילים באותיות E-G, L-M, S-Sh, St, W-We.
באותה עת קודמו שני סייעים נוספים לתפקיד עורכים בכירים העבודה המשיכה ללא בעיות מיוחדות.
ויליאם קרייגי שהחל את עבודתו ב־1901 היה אחראי על הערכים שמתחילים באותיות N, Q-R, Si-Sq, U-V, Wo-Wy וב־1925 המשיך לעבוד מהעיר שיקגו שבה הוא קיבל פרופסורה.
אוניונס שהחל את עבודתו במיזם ב-1914 וכיסה את הטווחים שנותרו: Su-Sz, Wh, Wo, X-Z.
בתחילת שנת 1894 כבר יצאו לאור 11 קונטרסים, בקצב של קונטרס בשנה בקירוב: ארבעה לאותיות A-B, חמישה לאות C ושניים לאות E.
מתוכם שמונה היו באורך של 352 עמודים והאחרון בכל קבוצה קוצר כדי לסיימו בסוף האות.
בשלב זה הוחלט להוציא לאור את הקונטרסים בכרכים ובפרקי זמן קצרים יותר– אחת לשלושה חודשים.
החל מ־1895 הכיל כל קונטרס 65 עמודים ועלה 2.6 שילינג.
כשהצטבר מספיק חומר, פורסמו יחדיו 128 ולעיתים אף 192 עמודים.
קצב זה נמשך עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה שהובילה לקיצוצים בכח האדם.
כשהצטבר מספיק חומר רציף הוא פורסם בשנית במסגרת החוברות הארוכות המקוריות.
ב־1895 נקרא המילון לראשונה בשם "המילון האנגלי של אוקספורד".
הכותרת הופיעה על הכריכה החיצונית של הקונטרסים אך השם המקורי המשיך להיות השם הרשמי והופיע בכל מקום אחר.
הקונטרס ה־125 והאחרון, שכלל את הערכים החל מהמילה Wise ועד סוף האות W, פורסם ב־19 באפריל 1928 ובעקבותיו פורסם המילון הכרוך המלא.
המהדורה הראשונה וכרך המילואים הראשון
על פי התכנית המקורית המילון האנגלי־אנגלי החדש היה אמור לראות אור בעשרה כרכים בחלוקה לאותיות A, B, C, D, F, H, L, O, Q, Si, Ti; אך ככל שהפרויקט התקדם הכרכים נעשו יותר ויותר עבי כרס.
המהדורה המלאה שיצאה ב־1928 אומנם שמרה על החלוקה המקורית אך שני הכרכים האחרונים חולקו לשניים בתחיליות Su ו־V בהתאמה.
ניתן היה גם לקבל את הסדרה כולה מחולקת ל־20 חצאי כרכים שכאלה בשני סוגי כריכה אפשריים.
המילון כיסה 414,825 ערכים המבוססים על כ־5 מיליון ציטוטים ו־2 מיליון מהם בקירוב הודפסו בפירוט במילון עצמו.
מאז פרסום הכרך הראשון של A-Ant עברו 44 שנה.
השפה האנגלית הספיקה להתפתח ולהשתנות והכרכים הראשונים של המילון כבר נראו מיושנים.
הפתרון לבעיה זו היה הוצאת כרך מילואים שיעסוק בערכים שדרשו עדכון.
כרך המילואים איפשר לעורכים גם לתקן טעויות ולהשלים חוסרים שהתגלו במהדורה הראשונה.
לרוכשי מהדורת 1928 הובטח כי יזכו בעותק חינם של כרך המילואים לכשייצא.
כמו בכרכים הקודמים, גם על כרך המילואים עבדו שני עורכים במקביל.
קרייגי שהתגורר בארצות הברית עשה את רוב המחקר על האנגלית האמריקנית.
בנוסף הוא ערך את האותיות A-K ואת S-T.
העבודה כולה ארכה 5 שנים נוספות.
ב־1933 יצא מחדש המילון כולו, לראשונה תחת הכותרת "המילון האנגלי של אוקספורד".
אורכם של הכרכים שראו אור אחרי ששת הראשונים אוזן כך שכבר לא היה צורך בחצאי הכרכים.
התוצאה הסופית הייתה 12 כרכים על פי התחיליות A, C, D, F, H, L, N, Poyesye, S, Sole, T, V.
כרך המילואים היה הכרך ה־13.
המילטון פיש היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל מדינת ניו יורק, סנאטור ומזכיר המדינה של ארצות הברית.
פיש נולד בשכונה גריניץ' וילג' שבעיר ניו יורק לניקולס פיש, פוליטיקאי פדרליסטי שלחם במלחמת העצמאות האמריקנית, ואליזבת' סטויוסנט, שסב סבה היה פיטר סטויוסנט, ממנהיגי ניו אמסטרדם.
הוריו קראו לו המילטון על שם חברם אלכסנדר המילטון.
הוא נישא לג'וליה קין ב-1836 ולזוג נולדו שלושה בנים וחמש בנות.
פיש למד בקולומביה קולג', חלק מאוניברסיטת קולומביה, וסיים את לימודיו ב-1827. בשנים 1832–1833 שימש כממונה על שטרות המכר בעיר ובמדינת ניו יורק.
ב-1834 התמודד על מקום בפרלמנט של מדינת ניו יורק, אך נכשל בבחירות.
בשנים 1843–1845 כיהן פיש כחבר קונגרס מטעם המפלגה הוויגית בבית הנבחרים של ארצות הברית, לאחר שניצח בבחירות את המועמד הדמוקרטי ג'ון מק'קון.
הוא הפסיד בבחירות הבאות, וחזר לעבוד כעורך דין.
ב-1846, התמודד על משרת סגן מושל ניו יורק אך הפסיד למועמד הדמוקרטי אדיסון גרדנר.
שנה לאחר מכן, בעקבות מינויו של גרדנר לשופט, נבחר פיש לכהן בתפקיד בשאר הקדנציה, מנובמבר 1847 עד דצמבר 1848.
ב-1848 נבחר פיש לתפקיד מושל ניו יורק, כשגבר בבחירות על המועמדים האחרים ג'ון דיקס וראובן וולוורת'.
ב-4 במרץ 1851 נבחר פיש לסנאט של ארצות הברית, בהחליפו את דניאל דיקינסון.
כחלק מעבודתו בסנאט, ישב פיש בוועדה לקשרי חוץ.
לקראת סיום הקדנציה שלו בסנאט, הפך פיש לחבר במפלגה הרפובליקנית, והיה חלק מפלג שהתנגד לעבדות ולביטול פשרת מיזורי.
עם סיום כהונתו כסנאטור ב-3 במרץ 1857, נסע פיש עם משפחתו לאירופה, שם נשאר עד פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, אז חזר והיה פעיל בקמפיין לבחירת אברהם לינקולן לנשיא.
בשנים 1861–1862, חבר פיש לג'ון דיקס, ויליאם אברטס, ויליאם דודג', אלכסנדר טרני סטיוארט, ג'ון ג'ייקוב אסטור ואחרים מתושבי ניו יורק, להקמת "הוועדה להגנה מאוחדת" (Union Defence Committee), שפעלה בשיתוף עם ממשלת ניו יורק לגיוס וציוד חיילים, ותרמה יותר ממיליון דולר לרווחת מתנדבי ניו יורק ומשפחותיהם.
ב-1862, נסע יחד עם אדוארד איימס לבקר את חיילי צבא האיחוד שנשבו והוחזקו בריצ'מונד שבוירג'יניה, אז בירת קונפדרציית המדינות של אמריקה, אך ממשלת הקונפדרציה סרבה לאשר למשלחת להיכנס לעיר.
פיש כיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית, תחת הנשיא יוליסס גרנט, מ-17 במרץ 1869 עד 12 במרץ 1877, והיה השר שישב משך הזמן הרב ביותר בקבינט של האחרון.
הוא ניהל את המגעים עם הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, שהובילו לחתימת חוזה וושינגטון ב-1871. בנוסף, הוביל ב-1875 את המשא ומתן עם ממלכת הוואי, אשר בסופו נחתם הסכם סחר-חופשי בין שתי המדינות.
ב-1871 היה נשיא ועידת השלום שנערכה בוושינגטון בין ספרד לבין פרו, צ'ילה, אקוודור ובוליביה, שהובילה לחתימת הפסקת אש כוללת בין הצדדים.
מתינותו ואיפוקו של פיש היו בין הגורמים המרכזיים לסיום פרשת וירג'יניוס, תקרית דיפלומטית בין ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וספרד, שהתרחשה בזמן מלחמת עשר השנים.
לאחר שעזב את הקבינט, חזר פיש לעבוד במשפטים ובניהול עסקי הנדל"ן שלו.
המילטון פיש נפטר בגלן קלייף (Glen Clyffe), אחוזתו, שנמצאת בסמוך לכפר גאריסון, בעמק נהר ההדסון בניו יורק.
הוא קבור בגאריסון בבית העלמין של כנסיית סנט-פיליפ.
המֵילה (Le Fresne - עץ המֵילה) היא אחת העלילות של מארי דה פרנס.
היא נכתבה ככל הנראה בשלהי המאה ה-12. כעלילה ברטונית, היא מהווה דוגמה לספרות אנגלו-נורמנית.
המילה נפתחת בשני אבירים נשואים.
אשת האחד יולדת תאומים, וכשנודע על כך לאשת השני, היא מכריזה שתאומים הם סימן לניאוף.
רבים רואים הערה זו כהשמצה, ובמהרה כל ברטאן נוטרת טינה לאישה שאמרה זאת.
זמן מה לאחר מכן, האישה שהעירה את ההערה על כך שתאומים הם סימן לניאוף, יולדת בתורה זוג תאומות.
כיוון שהיא מעדיפה לעמוד בפני האלוהים מאשר לבייש את עצמה, היא מחליטה להרוג בסתר אחת מהבנות ולהכחיש את קיומה.
במקום זאת, אחת המשרתות שלה מציעה להחביאה.
לאחר שרקמת זהב מקושטת נקשרת לזרוע התינוקת כדי לסמל את מוצאה האצילי, המשרתת נוטשת אותה תחת עץ המילה מחוץ למנזר.
שוער מוצא את הפעוטה ומכנה אותה המֵילה (Le Fresne), ומעביר אותה לנזירה-הראשית, שדם אצילים זורם בדמה, כדי שתגדל אותה.
המילה גדלה להיות עלמה נאווה במיוחד, ואציל נכבד בשם גוּרוּן נכרך אחריה.
גורון מעניק תרומה גדולה מאוד למנזר כתירוץ לביקוריו הרבים במקום, ובצנעה הוא זוכה אט-אט באהבתה.
מפחד זעמה של אם-המנזר אם המילה תהרה תחת קורת גגה, גורון מצליח לשכנעה לברוח עמו, וכך היא הופכת לפילגשו.
האבירים בשירות גורון, המעוניינים בכך שיינשא לאצילה ויביא לעולם יורש, משכנעים אותו לשאת לו מישהי אחרת לאישה ולהחליף את המילה.
הם מוצאים אצילה יפהפייה בשם לה-קודרֵה, ונערכים לטקס הנישואין.
בעוד אמה של לה-קודרה מתכננת תחילה להרחיק את המילה הרחק ככל האפשר מגורון, היא מגלה כשהן נפגשות שהיא דווקא נחמדה מאוד ושאיש אינו רוחש לה איבה.
בליל החתונה עוזרת המילה להכין את מיטת-הכלולות, בהתאם לניסיונה עם גורון בחדר-המיטות.
הדבר מתגלה על ידי אמה של לה-קורדה, המזהה לפתע את רקמת הזהב המקושטת שלה, ותופסת שהמילה היא אחותה-התאומה של לה-קורדה, זו שהן נטשו עם לידתה.
כל האנשים מברכים את המילה ונישואי לה-קורדה וגורון מתבטלים עוד באותו היום.
המילה וגורון מתחתנים, בעל נמצא ללה-קורדה, והם חיים בעושר ובאושר עד עצם היום הזה.
המילים השכיחות ביותר באנגלית הן המילים שמספר המופעים של כל אחת מהן, בפיהם של דוברי אנגלית ובכתביהם של כותבי אנגלית, הוא הרב ביותר.
מגבלות טכנולוגיות עדיין אינן מאפשרות לגלות מילים אלה על סמך כל הטקסטים שנאמרים או נכתבים באנגלית, אך הגידול המתמיד בהיקף הטקסטים הנגישים למחשב, באינטרנט ומחוצה לו, מאפשר הגדלה מתמדת של המדגם הנבדק.
רשימת המילים השכיחות מלמדת על מאפייני השפה, ויש בה תועלת גם בפענוח של מסרים מוצפנים ארוכים יחסית, שביחס אליהם ניתן לשער שהתפלגות המילים בהם דומה להתפלגותן הכללית בשפה.
רשימת המילים השכיחות ביותר באנגלית המוצגת להלן מבוססת על ניתוח של הקובץ האנגלי של אוקספורד של יותר ממיליארד מילים, המייצגות מחקר אחד שנערך על ידי אוקספורד אונליין, הקשור עם המילון האנגלי של אוקספורד.
מקור זה מכיל טקסטים מכל הסוגים מ"רומנים ספרותיים וכתבי עת של מומחים ועד עיתונים ומגזינים" וכלה ב"'דברי הפרלמנט הבריטי' ועד לשפת חדרי הצ'אט, הדואר האלקטרוני, והבלוגים למיניהם", להוציא מכמה מקורות שמשתמשים בטקסטים ממקורות ספציפיים בלבד.
ייתכן שהפריטים הממויינים מייצגים יותר מאשר מילה אחת ממשית; הפריטים הם 'לֶמָה'.
לדוגמה - הערך "be" נמצא בטווח האירועים של "is", "was", "be" ו "are".
המופעים של מאה ה'למה' שלהלן מהווים 50% מכל המילים שבקובץ האנגלי של אוקספורד.
המילטון אלכסנדר רוסקין גיב נודע גם כ"ה.
Gibb", היה מזרחן סקוטי של האסלאם והמזרח התיכון.
המילטון אלכסנדר רוסקין גיב נולד באלכסנדריה שבמצרים ושב לסקוטלנד לשם רכישת השכלה בהיותו בן חמש לאחר שאביו הלך לעולמו.
הוא התחנך בבית הספר התיכון המלכותי באדינבורו.
גיב החל ללמוד באוניברסיטת אדינבורו, אך מלחמת העולם הראשונה קטעה את לימודיו והוא שרת בצרפת ובאיטליה בחיל התותחנים המלכותי.
עבור שירותו הוענק לו האות 'war privilege' MA.
לאחר המלחמה הוא למד ערבית בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה באוניברסיטת לונדון וקיבל תואר שני בשנת 1922. התזה שלו שפורסמה מאוחר יותר בידי החברה האסייתית המלכותית כמונוגרפיה, נכתבה אודות הכיבושים המוסלמים במרכז אסיה.
הוא נשא לאישה את הלן ג'סי סטארק (אלה) באותה שנה ונולדו להם בן ובת.
משנת 1921 עד 1937 לימד גיב ערבית בבית הספר ללימודי המזרח ונהיה פרופסור בשנת 1930. בפרק זה בחייו הוא שימש כעורך האנציקלופדיה של האסלאם.
ב-1937 ירש גיב את דייוויד סמואל מרגליות כמופקד הקתדרה לערבית על שם לאוד ועמית מחקר בקולג' סנט ג'ון באוניברסיטת אוקספורד, שם שהה במשך 18 שנים.
ספרו של גיב Mohammedanism ראה אור ב-1949, והפך לטקסט יסוד ששימש דור של סטודנטים מערביים של האסלאם.
בשנת 1955 קיבל גיב את הקתדרה לערבית על שם ג'יימס ריצ'רד יואיט באוניברסיטת הרווארד לאחר מכן הוא כיהן כמנהל המרכז ללימודי המזרח התיכון בהרווארד.
הוא נעשה מנהיגה של תנועה באוניברסיטאות ארצות הברית ששמה לעצמה למטרה לבסס לימודים אזוריים, לאגד מורים, חוקרים וסטודנטים מדיסציפלינות שונות על מנת לחקור את התרבות והחברה של אזורים שונים בעולם.
מבוא לתולדות הספרות הערבית / מאת המילטון א.ר.
לנדאו; תל אביב: עם עובד, תש"ל 1970 (החלק שכתב גיב תורגם מאנגלית וגרמנית בידי נפתלי גינתון).
מגמות חדשות באסלאם / ה.
גיב (תרגם מאנגלית מיכאל שורץ); תל אביב: עם עובד, תשל"ו 1976.
המילטון היא עיר נמל ותעשייה חשובה בדרום פרובינציית אונטריו שבקנדה.
העיר שוכנת 60 ק"מ מטורונטו ולחופה הדרום-מערבי של ימת אונטריו.
העיר נקראת על שמו של ג'ורג' המילטון, שהיה המתיישב הראשון באזור.
המילטון רכש חווה מעט אחרי מלחמת 1812. המילטון היא אחת מערי הנמל החשובות בקנדה ועיר תעשייה החשובה במדינה.
המטרופולין של המילטון הוא התשיעי בגודלו בקנדה והשלישי בגודלו באונטריו.
לפני בואם של האירופאים, חיו באזור אינדיאנים.
האירופאי הראשון שתועד מגיע לאזור שכיום שוכנת עליו המילטון הוא החוקר הצרפתי אטיין ברול בשנת 1616. רוב האזור נשלט בעבר על ידי שבטי האירוקוי שלהם הייתה ברית עם הבריטים ועזרו להם להילחם בצרפתים.
אירופאים רבים החלו להתיישב באזור לאחר המהפכה האמריקנית במאה ה-18.
העיר המילטון הוקמה בידי ג'ורג' המילטון בשנת 1812 לאחר שרכש חווה ממש עם סיום מלחמת 1812. זמן קצר לאחר מכן המילטון מכר שטח גדול מחוותו לכתר הבריטי.
התוכנית הראשונית הייתה לבנות באזור כלא אך בסופו של דבר הוקמה בשטח שהוקצה עיירה לאחר שהוקם 'מחוז גור'.
בתחילת הדרך, המילטון לא הייתה עיירה חשובה במחוז.
בית הכלא שאמור היה להיבנות לפי התוכנית המקורית נבנה רק בשנת 1832 (באיחור של 10 שנים).
עם הזמן התפתחה המילטון וזכתה למעמד של עיר ב-9 ביוני 1846. עם גדילתה של העיר החלו להיבנות בה בניינים חשובים, מרכזים שונים ומפעלים.
העיר היא הראשונה באימפריה הבריטית בה הוקמה מרכזייה טלפונית עוד בשנת 1877. חשמליות וכרכרות מילאו את רחובות העיר העמוסים.
התעשייה בעיר התבססה בעיקר על תעשיית הברזל.
בשנים 1910 ו-1912 הוקמו שני מפעלי ברזל גדולים: 'סטלקו' ו'דופסקו'.
כיום שתי החברות הללו הן בין הגדולות ביותר בצפון אמריקה.
בשנת 1914 הוקם בעיר מפעל של פרוקטר אנד גמבל.
באותה שנה עבר מספר התושבים בעיר את המאה אלף.
בשנת 1929 נבנה גורד שחקים הראשון של העיר, 'בית פיגוט'.
צמיחתה של העיר הייתה כל כך מהירה שבשנת 1930 הוחלט להעביר את אוניברסיטת מקמסטר מטורונטו להמילטון.
בשנת 1930 אירחה העיר את התחרות העולמית הראשונה של משחקי חבר העמים הבריטי.
בשנת 1940 נבנה נמל התעופה של המילטון.
כיום הוא נמל תעופה בינלאומי.
בשנת 2001 המילטון אוחדה עם עיירות וערי פרברים שלה: אנקסטר, דונדס, פלמבורו, גלנברוק, וסטוני קריק.
כיום שמה הרשמי הוא 'המילטון-וונטוורת'.
המילטון שוכנת בדרום פרובינציית אונטריו, בסמוך לצידו המערבי של אזור ניאגרה.
העיר שוכנת לחופה של ימת אונטריו.
המילטון מורכבת מעיר תחתית בה מרוכזים בעיקר עסקים ובתי דירות ועיר עליונה הבנויה על הר שהוא חלק מרמות ניאגרה ובו בעיקר שכונות מגורים של בתים פרטיים.
העיר ידועה בעיקר בזכות הנמל והתעשייה שלה.
אזור התעשייה הגדול והנמל שוכנים בצפון העיר.
בפאתי העיר מצויים הגנים הבוטניים המלכותיים המשתרעים על שטח נרחב.
המילטון מרוחקת כ-60 ק"מ מטורונטו ו-90 ק"מ מהגבול עם ארצות הברית.
לפי מפקד התושבים בשנת 2006 חיו בהמילטון 647,634 תושבים.
יותר מחמישית מהתושבים בעיר לא נולדו בקנדה.
זאת העיר השלישית בקנדה מבחינת שיעור המהגרים בה אחרי טורונטו וונקובר.
בשנים הללו הגיעו לעיר 20,800 מהגרים, רובם מאסיה ורבע מהם מאירופה.
כ-20,000 מבני המילטון הגיעו מהעיירה רקלמוטו שבסיציליה ומספרם גדול ממספר התושבים שנשארו ברקלמוטו.
רוב מכריע של תושבי העיר הם נוצרים, אך יש בה גם קהילות של מוסלמים, יהודים, בודהיסטים והינדואיסטים.
בעיר בית ספר יהודי ומספר בתי כנסת.
ראשוני היהודים בעיר היו יהודים שהגיעו אליה מגרמניה במאה ה-19 והקימו בה קהילה רפורמית.
הכלכלה העיקרית של העיר היא ייצור תעשייתי.
בצפון העיר, סמוך לנמל, ישנו אזור תעשייה, אחד הגדולים בקנדה, בו ממוקמים מפעלים רבים לייצור פלדה ועוד.
אחת החברות הראשונות שהקימו מפעל בתחומי העיר היא וסטינגהאוס הקיימת עד היום.
המילטון נחשבת כ'בירת ייצור הפלדה של קנדה' בעיקר בזכות שני מפעלי ענק: 'סטלקו' ו'דופסקו'.
'סטלקו' הייתה על סף פשיטת רגל אך בשנת 2004 החברה הצליחה להתאושש וחזרה להיות רווחית.
בשנת 2007 נקנתה החברה על ידי תאגיד הפלדה של ארצות הברית בעלות של 38.50 מיליון דולרים קנדיים.
כיום 'תאגיד הפלדה של ארצות הברית' שולט ב-76% מהחברה.
'דפסקו' הייתה החברה לייצור פלדה הרווחית ביותר בצפון אמריקה לשנת 1999 והרווחית ביותר בקנדה בשנת 2000. החברה מעסיקה יותר מ-7,000 עובדים במפעל הראשי שלה בהמילטון ומייצרת מעל 4 מיליון טון פלדה מדי שנה.
כיום 'דפסקו' היא חברת בת של ארסלור-מיטל, החברה הגדולה ביותר בעולם לייצור פלדה.
העיר המילטון ידועה גם בזכות תעשיית הרפואה שלה.
המכון לרפואה של המילטון מעסיק כ-10,000 עובדים והוא אחד המעסיקים הגדולים בעיר.
המיליון השביעי: הישראלים והשואה הוא ספר היסטוריה מאת העיתונאי וההיסטוריון תום שגב, שיצא לאור בשנת 1991.
הספר מתאר את המפגש בין ה"מיליון השביעי", כלומר העם הישראלי, החי בידיעה ששישה מיליונים מבניו הושמדו, לבין ניצולי השואה.
הספר מנתח את השפעת השואה על גיבוש הזהות הישראלית ועל שורה של הכרעות גורליות, ומשחזר את הלבטים ואת המאבקים שליוו את עיצוב זהות זו.
הדעה המרכזית שמוצגת בספר, שאותה ניתן לפרש כתיאור ל"ניצוּל יהודי" של השואה, היא ש"השואה, בסופו של דבר, היוותה נימוק מרכזי להצדקת הקמתה של מדינת ישראל ולהצדקת המלחמות על קיומה".
הספר מחולק ל-3 תקופות עיקריות:
בתקופה זו התרחש מפגש אינטרסים יוצא דופן בין היהדות הגרמנית ונציגי הסוכנות היהודית לבין הנאצים.
יהודי גרמניה היו הקורבנות הראשונים של גרמניה הנאצית, והאינטרס הנאצי היה לגרום להגירתם מגרמניה ולגרוף על כך רווח.
הסוכנות ניסתה לכוון את הגירת היהודים ורכושם לארץ ישראל.
במסגרת זו נחתם ב-25 באוגוסט 1933 הסכם העברה בין השלטונות הנאציים לבין הסוכנות היהודית, הסכם שהציל עשרות אלפי יהודים מגרמניה ואוסטריה, והיווה שלב חשוב לתקומת עם ישראל במולדתו.
פעילות ההעברה עוררה גם התנגדויות רבות ביישוב ובקרב יהדות התפוצות, אך ככלות הכל תרומת יהודי גרמניה לכלכלה והתפתחות היישוב הייתה רבה מאוד.
תקופת מלחמת העולם השנייה והשואה (1939–1945).
מאביב 1942 עד 3 בנובמבר 1942 הייתה חרדה עמוקה לשלמותו וביטחונו של היישוב העברי, עם התקדמות יחידות הצבא הגרמני בפיקודו של הגנרל ארווין רומל למצרים ולארץ ישראל.
תקופה זו, שכונתה "מאתיים ימי חרדה", גרמה לחרדות עמוקות ביישוב העברי ולרקימת תוכניות חסרות תקדים כמו "מצדה על הכרמל" לצד תוכנית המבצר האחרון של הצבא הבריטי.
לאחר תבוסת רומל החלו לחלחל בארץ הידיעות על השואה שפקדה את יהדות אירופה.
תגובת היישוב היהודי שיקפה בהתחלה בעיקר חוסר אמון, ולאחר מכן הלם רב.
מנהיגות הסוכנות היהודית כמעט שלא הגיבה למעט הכרזות על ימי אבל, עידוד המתגייסים לצבא הבריטי להילחם בנאצים, ופעולות צבאיות אחדות במסגרתן נשלחו צנחנים לאירופה כדי לסייע להתנגדות, וכן פעולות פוליטיות כדי לדחוק בבעלות הברית להפציץ את מתקני ההשמדה.
שתי תקופות משנה - הקמת המדינה ולאחר משפט אייכמן.
שגב טוען כי "ככל שהשואה התרחקה, העמיקה נוכחותה כטראומה אישית ומשפחתית שקבעה את מהלך חייהם של הישראלים".
כדוגמה לכיצד הדהדה השואה בשיח הציבורי בישראל, עשורים רבים לאחר התרחשותה, מביא שגב את השיח בישראל בהקשר של מלחמת המפרץ, וטוען כי קיים דמיון רב בין החוויה שעבר הציבור הישראלי בתקופת מלחמת המפרץ הראשונה, ובפרט הישיבה המשפחתית בחדר האטום, לחוויית השואה כפי שהדהדה בזיכרון הקולקטיבי.
שגב מסכם ואומר כי "הנשארים בבתיהם - גברים, נשים, ילדים - התכרבלו אלה בתוך אלה, מצפים לגרוע מכל, חסרי אונים.
מעולם לא עברו ישראלים כה רבים חוויה יהודית כל כך".
הפרופסורים טוביה פרילינג ויהודה באואר הביעו ביקורת על ספרו של שגב, במסגרת מאמרם "לא תום ולא שגב".
המאמר מאוזכר לעיתים בספרות המשנית העוסקת בפולמוס "ההיסטוריונים החדשים" בישראל.
המאמר בוחן את הדרך בה טיפל שגב בפרשת יואל ברנד, הידועה גם כפרשת "סחורה תמורת דם": ניסיון להצלת יהודי הונגריה, בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה.
במשתמע, ביקרו פרילינג ובאואר את הספר במלואו, ואף את עמדתם הכללית של חברי הקבוצה המכונה ההיסטוריונים החדשים.
המאמר נכתב בהמשך למאמר קודם, בן כחמישים עמודים, של פרילינג שעסק בספרו של שגב.
המיליונרים הצעירים (באנגלית : Secret Millionaires Club) היא סדרת אנימציה אמריקאית לילדים המשודרת בישראל בערוץ זום.
בכל פרק המנחה הידוען וורן באפט מלמד את הילדים אלנה ג'ונס ליסה וברדלי כיצד להצליח בעסקים בגיל צעיר וכיצד לעזור לאנשים בצרות רבות.
שיר הפתיחה לא דובב לעברית.
בשנת 2013 בתחילת דיבוב הסדרה הצטרפו רוני דלומי ואיזי לדבב בתור אורח את הידוענים את ג'יי זי ואת קלי רולנד.
וורן באפט (רוברט הניג) - המנחה המבוגר.
רדלי (גיא רוזן) - ילד אפרו אמריקאי, אחיה של אלנה.
ג'ונס (דניאל מגון) - ילד פעלולן, אחיה של ליסה.
ליסה (מאיה מיטלפונקט) - אחותו של ג'ונס.
אלנה (רום מילשטיין) - ילדה אפרו אמריקאית, אחותו של רדלי.
סטארטי (דן שצברג) - הרובוט של רדלי.
ג'יי זי (איזי) - איש עסקים מצליח.
קלי רולנד (רוני דלומי) - רקדנית מצליחה.
המילים הטובות הוא סרט דרמה ישראלי, בבימויו של שמי זרחין, שיצא להקרנה בבתי הקולנוע בשנת 2015. לקראת טקס פרסי אופיר לשנת 2015 היה הסרט מועמד לפרס ב-12 קטגוריות, אך לא זכה באף פרס.
הסרט מספר על משפחה ירושלמית שעוברת טלטלה בעקבות גילוי סודות שונים בעברה, ועוסק בנושאים הקשורים למשפחה: סודות במשפחה, יחסי הורים-ילדים, יחסי אחים ויחסים זוגיים על רקע קשיים ומשברים אישיים.
גיבורת הסרט, דורונה, מצויה במשבר מתמשך, ביחסיה עם בעלה, ריקי, על רקע אי הצלחתם להביא ילד שהסתיים בהפלות חוזרות של העובר ועל רקע החלטה להפסיק את תהליך האימוץ שבו מעוניין בעלה.
לדורונה קשר חזק עם אמה, יונה, החיה לבדה בבית ילדותם.
דורונה ושני אחיה, נתנאל ושי, ניתקו את הקשר עם אביהם, שעזב את אמם לטובת קשר עם זמרת צעירה בשם אסנת.
אצל האם מתגלה גידול סרטני והיא מתאשפזת לניתוח שלאחריו היא הולכת לעולמה.
גם במהלך השבעה, ניסיונות ההתקרבות של האב לילדיו, נתקלים בהתנגדות ורק לאחר לחץ עיקש של אסנת הזמרת, חברתו של האב, על דורונה היא משכנעת אותה להיפגש עמו.
האב מספר לדורונה כי חברתו מנסה להרות, ונוכח חוסר ההצלחה, הוא עבר בדיקות פוריות בהן התברר כי הוא עקר וכי תמיד היה כזה.
בכך רמז לה כי הוא חושד שדורונה ושני אחיה אינם ילדיו.
דורונה המומה מהסיפור, מספרת זאת לשני אחיה, אך הם נוטים לפסול את סיפור האב וחושדים שהמציא אותו.
אחד האחים בוחן את מחברת רישום ההוצאות שכתב האב בשנות ה-70 ובשנות ה-80 אשר נשארה בבית האם ומגלה כי האם נהגה לנסוע לפריז שנה בשנה, על מנת לבקר אצל אחותה.
נסיעות כאלו התרחשו גם תשעה חודשים לפני לידת כל אחד ואחת משלושת ילדיה.
באחת הנסיעות, נלוותה אל האם, דורונה, בהיותה בת חמש.
האחים המוטרדים מהגילוי מנסים לחקור את דודתם שאירחה את אימם בפריז, אך תשובותיה המתחמקות מגבירות את חשדם כי אכן הוסתר מהם סוד הקשור להוריהם.
שלושת האחים, ולאחר מכן מצטרף אליהם גם ריקי הבעל, טסים לפריז ושם הם מנהלים מסע לחיפוש גבר בשם מוריס שייתכן והוא אביהם.
שמות חלק מדמויות הסרט, לרבות שמות האחים גיבורי הסרט, הופיעו בסרט הביכורים של זרחין, "לילסדה", למרות שאין קשר בין עלילות הסרטים.
דורונה ברוך (רותם זיסמן כהן): גיבורת הסרט, ואחותם של שי ונתנאל.
שי ברוך (אסף בן שמעון): אחיהם ההומוסקסואל של דורונה ונתנאל.
נתנאל ברוך (רועי אסף): אחיהם החוזר בתשובה של דורונה ושי.
יונה ברוך (לבנה פינקלשטיין): אמם של דורונה, שי ונתנאל.
נוהגת לדבר לפי שפת הבי"ת משירו של יזהר כהן.
האבא (ששון גבאי): בעלה לשעבר של יונה, וספק אביהם של דורונה, שי ונתנאל.
ריקי (צחי הלוי): בעלה האוהב של דורונה.
עובד אצל אב המשפחה כשיפוצניק.
דודה רוזה (פלורנס בלוך): דודתם של דורונה, שי ונתנאל החיה לה בפריז.
אסנת (מגי אזרזר): זמרת צעירה, ובת זוגו הנוכחית של אב המשפחה.
מוריס (מוריס בנישו) מושא חיפושיהם של שלושת האחים, ואביהם האפשרי.
איזבל מורטי (לואיז פורטל) שחקנית צרפתייה נודעת בה נעזרים האחים בחיפוש אחר מוריס.
על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק", במהלך שנת 2015 צפו בסרט זה 150,255 צופים, בבתי קולנוע ברחבי הארץ.
המילטון הוא מחזמר מאת לין-מנואל מירנדה על אודות חייו של אלכסנדר המילטון, אחד האבות המייסדים של ארצות הברית.
המחזמר מבוסס על הביוגרפיה "אלכסנדר המילטון" מאת רון צ'רנאו שיצאה לאור בשנת 2004. הוא זכה לשבחי המבקרים, ולהצלחה מרשימה בקופות.
הוא היה מועמד למספר שיא של 16 פרסי טוני, מתוכם הוא זכה ב-11, כולל פרס טוני למחזמר הטוב ביותר.
בנוסף הוא זכה בפרס גראמי עבור אלבום המחזמר הטוב ביותר, ובפרס פוליצר לדרמה.
ההפקה הראשונה של המחזמר הייתה ב-17 בפברואר 2015 באוף ברודוויי.
מסע הופעות בארצות הברית של ההפקה התחיל בסן פרנסיסקו במרץ 2017 .
הפקה נוספת החלה בווסט אנד בלונדון באוקטובר 2017, בתיאטרון שעבר שיפוץ לאחר שהמחזמר בילי אליוט רץ בו במשך זמן רב.
בשדה התעופה, בדרכו לחופשה מהמחזמר המצליח שלו, In The Heights, החליט לין-מנואל מירנדה לרכוש עותק של הביוגרפיה "אלכסנדר המילטון", מאת רון צ'רנאו.
לאחר שסיים כמה מהפרקים הראשונים של הספר, מירנדה התחיל לדמיין את חייו של המילטון כמחזמר וחקר האם כבר הופק בעבר מחזמר בנושא.
מחזה על סיפור חייו של המילטון הוצג בברודוויי בשנת 1917, בכיכובו של ג'ורג' ארליס כאלכסנדר המילטון.
לאחר שגילה זאת, החל מירנדה פרויקט שהוא כינה The Hamilton Mixtape, ועבד עליו בזמנו הפנוי מ-In The Heights.
ב-12 במאי 2009, מירנדה הוזמן לבצע שירים מתוך In The Heights בערב השירה, המוזיקה והספוקן וורד של הבית הלבן.
במקום לבצע אותם, הוא ביצע את השיר הראשון מתוך The Hamilton Mixtape, גרסה ראשונית שמאוחר יותר תהפוך ל-"אלכסנדר המילטון", שיר הפתיחה של המחזמר.
לקח לו עוד שנה לעבוד על My Shot, שיר נוסף מתוך ההצגה.
מירנדה, יחד עם עוד שמונה זמרים, ביצע גרסה מוקדמת של המחזמר בפסטיבל של מכללת ואסר ב-27 ביולי 2013. ההצגה בוימה על ידי תומאס קייל, עם בימוי מוזיקלי של אלכס לקמויר, שגם ליווה את ההופעה בפסנתר.
היא הורכבה מכל המערכה הראשונה של המחזמר, יחד עם שלושה שירים מהמערכה השנייה.
מתוך אותו קאסט ראשוני, רק שלושה שחקנים מרכזיים המשיכו עם ההצגה לאוף ברודוויי: מירנדה, דויד דיגס וכריסטופר ג'קסון.
רוב הקאסט של המחזמר באוף-ברודוויי המשיך איתה לברודוויי, מלבד בריאן ד'ארסי ג'יימס, שגילם את המלך ג'ורג' השלישי והוחלף על ידי ג'ונתן גרוף.
המחזמר מתחיל עם הלהקה שמסכמת את ראשית חייו של אלכסנדר המילטון כיתום בקריביים ("Alexander Hamilton").
בקיץ של 1776 בעיר ניו יורק, המילטון מחפש את ארון בר.
בר מייעץ להמילטון "דבר פחות, חייך יותר", אך זה דוחה את גישתו של בר ("Aaron Burr, Sir") ומצטרף לשלושה מהפכנים שהוא פוגש: ג'ון לורנס (אנ'), שפועל לביטול העבדות, המרקיז דה לה פאייט ושוליית החייט, הרקולס מוליגן.
המילטון מדהים אותם עם כישורי הנאום שלו ("My Shot") והם חולמים להקריב את חייהם למען העצמאות האמריקאית ("The Story Of Tonight").
בינתיים, האחיות סקיילר העשירות - אנג'ליקה, אלייזה ופגי - משוטטות ברחובות ניו יורק, מרוגשות מאווירת המהפכה באוויר ("The Schuyler Sisters").
החקלאי סמואל סיבורי הלויאליסט יוצא כנגד המהפכה, אך המילטון מתווכח איתו ("Farmer Refuted").
הוויכוח בין השניים מופסק כאשר הודעה מגיעה מהמלך ג'ורג' השלישי ומזכירה למהפכנים שהוא מוכן ורוצה להילחם על אהבתם ("You'll Be Back").
המהפכה האמריקאית מתקדמת, והמילטון, בר וחבריהם מצטרפים לצבא הקונטיננטלי במסגרת מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
כשהצבא נסוג מהעיר ניו יורק, הגנרל ג'ורג' וושינגטון מבין שהוא צריך עזרה כדי לנצח במלחמה.
אף על פי שהמילטון רוצה לפקד ולהילחם בחזית, הוא מזהה את ההזדמנות שוושינגטון מציע לו ומסכים לשרת כיד ימינו ("Right Hand Man").
בחורף של 1780, מגיעים החברים לנשף שעורך פיליפ סקיילר, והמילטון שם את עינו על הבת של פיליפ ("A Winter's Ball").
אלייזה מיד מתאהבת בו, ואחרי שאנג'ליקה אחותה מכירה ביניהם, אלייזה והמילטון מתחתנים ("Helpless").
אנג'ליקה נמשכת אינטלקטואלית ופיזית להמילטון, אבל שומרת את רגשותיה לעצמה למען האושר של אחותה ("Satisfied").
אחרי החתונה, המילטון, לה פאייט, מוליגן ולורנס נפגשים ושותים יחד.
בר מגיע באופן לא צפוי כדי לברך את המילטון על נישואיו ועל התפקיד שקיבל לצד וושינגטון.
המילטון משיב שהיה מעדיף את התפקיד של בר בחזית.
בר מספר להמילטון שהוא מנהל רומן עם אישה של קצין בריטי.
המילטון מבקר את ההססנות של בר ואומר לו שאם הוא אוהב את האישה הוא צריך להשיג אותה ("The Story Of Tonight (Reprise)").
בר, לעומת זאת, מעדיף לחכות ולראות לאן יובילו אותו החיים.
בינו לבין עצמו הוא חושב על כך שהמילטון חותר כל הזמן להשגת מטרותיו בעוד הוא מתנהל בזהירות ומחכה שדברים יסתדרו ("Wait For It").
כשהמהפכה נמשכת, המילטון מבקש שוב ושוב מוושינגטון שייתן לו לפקד, אבל וושינגטון מסרב, ומקדם לפיקוד את צ'ארלס לי.
החלטה זו מתגלה כטעות בקרב על מונמות', כאשר לי פוקד על נסיגה בניגוד להוראות של וושינגטון, וגורם למותם של כאלף חיילים.
אירועים אלו גורמים לוושינגטון להחליף את לי בלה פאייט כמפקד.
לי, הממורמר מההחלפה, מפיץ שמועות נבזיות ונקמניות על וושינגטון.
המילטון מגן על וושינגטון, אך וושינגטון מורה להמילטון להתעלם מההערות של לי.
לורנס מתנדב לצאת לדו-קרב נגד לי, כדי שהמילטון לא יצטרך להפר את פקודותיו של וושינגטון ("Stay Alive").
לורנס מנצח בדו-קרב ופוצע את לי ("Ten Duel Commandments").
וושינגטון זועם כשהוא שומע על הקרב ומורה להמילטון לחזור הביתה לאשתו ("Meet Me Inside").
כשהמילטון שב לביתו, אלייזה מספרת לו שהיא בהיריון.
היא מרגיעה את המילטון, ואומרת לו שהוא היחיד בשבילה ("That Would Be Enough").
לה פאייט מתקדם לתפקיד בכיר יותר בצבא המהפכה ומשכנע את צרפת להצטרף למטרה האמריקאית.
וושינגטון ולה פאייט מבינים שהם יכולים לנצח במלחמה אם ינתקו את חיל הים הבריטי מיורקטאון, אבל הם יצטרכו את המילטון כדי לעשות את זה.
לבסוף, וושינגטון נותן להמילטון לפקד כפי שרצה ("Guns And Ships").
בערב הקרב, וושינגטון משחזר את הפקודה הראשונה שלו שהייתה אסון, ומייעץ להמליטון שאף אדם לא יכול לשלוט באופן בו יזכרו אותו ("History Has Its Eyes On You").
אחרי מספר ימי לחימה, הצבא הקונטיננטלי מנצח.
הבריטים נכנעים בקרב הגדול האחרון של המלחמה ("(Yorktown (The World Turned Upside Down").
לאחר שכוחותיו נוצחו, המלך ג'ורג' שואל את המהפכנים איך הם מצפים למשול בעצמם מבלי שהאנשים שלהם ישנאו אותם ("?What Comes Next").
לאחר המהפכה נולדים בנו של המילטון, פיליפ, ובתו של בר, ת'אודוז'יה ("Dear Theodosia").
אלייזה מקריאה להמילטון מכתב מאביו של לורנס שמספר על מותו (Tomorrow" there'll be more of us") והמילטון אומר שיש לו הרבה עבודה לעשות.
המילטון ובר חוזרים לניו יורק כדי לסיים את לימודיהם ולהמשיך בעבודתם כעורכי דין.
בר מעריץ את אתיקת העבודה העיקשת של המילטון ומתחיל להיות מאוים מהצלחתו.
המילטון נבחר כנציג בוועידת החוקה האמריקאית בקיץ של שנת 1787. המילטון מגייס את ג'יימס מדיסון וג'ון ג'יי לכתיבת כתבי הפדרליסט ובר החששן מסרב להצטרף למאמץ.
וושינגטון, שנבחר לנשיאות, מגייס את המילטון לתפקיד מזכיר האוצר של ארצות הברית, על אף בקשותיה חסרות האונים של אלייזה שיישאר בבית ("Non-Stop").
בשנת 1789, תומאס ג'פרסון חוזר לארצות הברית מצרפת, שם שימש כשגריר.
וושינגטון מבקש ממנו להיות מזכיר המדינה, וג'יימס מדיסון מבקש את עזרתו של ג'פרסון כדי לעצור את התוכנית הכלכלית של המילטון.
מדיסון מאמין שהתוכנית תיתן לממשלה יותר מידי שליטה על כספי האזרחים ("?What'd I Miss").
ג'פרסון והמילטון מתעמתים על התוכנית הכלכלית של המילטון במהלך ישיבת קבינט.
כשהרוחות מתלהטות וושינגטון לוקח את המילטון הצידה, ואומר לו למצוא פשרה כדי לזכות בדעת הקהל של הקונגרס ("Cabinet Battle #1").
בזמן שהמילטון עובד בביתו, אלייזה מזכירה לו שהגיע יום הולדתו התשיעי של בנם פיליפ.
פיליפ מציג להמילטון קטע ראפ קצר שהוא הכין, ומדהים את אביו.
אנג'ליקה מייעצת להמילטון לשכנע את ג'פרסון בנוגע לתוכנית שלו כדי שהקונגרס יקבל אותה.
לאחר מכן, אלייזה ואנג'ליקה מנסות לשכנע את המילטון להצטרף אליהן לחופשת הקיץ, אבל המילטון מסרב באומרו שהוא חייב לעבוד על התוכנית שלו לקונגרס, ונשאר בניו יורק בזמן שהמשפחה יוצאת לחופשה בצפון המדינה ("Take A Break").
כשהוא לבדו, מגיעה מריה ריינולדס לבקר את המילטון וטוענת שבעלה מתעלל בה.
כשהמילטון מציע לה עזרה, היא מפתה אותו והם מתחילים לנהל רומן.
בעלה של מריה, ג'יימס ריינולדס, מגלה על הרומן וסוחט את המילטון.
הוא דורש כסף תמורת שתיקתו בנוגע לניהול הרומן.
המילטון כועס על מריה אך משלם לריינולדס וממשיך ברומן ("Say No To This").
המילטון מזמין את ג'פרסון ומדיסון לארוחת ערב כדי לדון איתם בתוכנית הכלכלית שלו, והם מגיעים לפשרה שידועה כפשרה של 1790. ג'פרסון ומדיסון מסכימים לתמוך בתוכנית הכלכלית של המילטון בתמורה לתמיכתו בהקמת בירת ארצות הברית על גדות הפוטומק בדרום, אתר שקרוב יותר לביתו של ג'פרסון בווירג'יניה.
בר מקנא בהשפעה של המילטון על הממשלה ורוצה שיהיה לו כוח דומה ("The Room Where It Happens").
בר מחליף מפלגות ומנצח את אביה של אלייזה, פיליפ סקיילר, בבחירות לסנאט, מה שתוקע טריז ביחסים בין המילטון ובר ("Schuyler Defeated").
בפגישת קבינט נוספת, ג'פרסון והמילטון מתווכחים האם על ארצות הברית לעזור לצרפת במלחמות המהפכה הצרפתית.
בסופו של דבר, וושינגטון מסכים עם העמדה של המילטון שעל ארצות הברית להישאר נייטרלית ("Cabinet Battle #2").
לאחר הפגישה, בר, ג'פרסון ומדיסון תוהים כמה נחמד זה בשביל המילטון שתמיד יש לו את התמיכה של וושינגטון, והם מחפשים דרך לפגוע בתדמיתו של המילטון ("Washington On Your Side").
וושינגטון מספר להמילטון שג'פרסון התפטר מתפקידו בממשלה כדי לרוץ לנשיאות, ושהוא עצמו החליט לא להתמודד שוב על התפקיד.
המילטון בהלם, אבל וושינגטון משכנע אותו שהדבר הנכון לעשות הוא להראות לאזרחים שהם יכולים להמשיך גם בלעדיו.
הם כותבים יחד את נאום הפרידה של וושינגטון ("One Last Time").
באנגליה, המלך ג'ורג' השלישי מקבל את החדשות בנוגע לכך שוושינגטון לא ירוץ לנשיאות ועל בחירתו של ג'ון אדמס לנשיאות.
המלך יוצא מגדרו משמחה, מוכן שארצות הברית תיפול תחת הנהגתו של אדמס הבלתי-מנוסה ("I Know Him").
עם עלייתו של אדמס, המילטון מפוטר מתפקידו כשר האוצר, ובכך מתחיל ריב בינו לבין אדמס, שבסופו של דבר גורם להריסת המפלגה הפדרליסטית ("The Adams Administration").
ג'פרסון, מדיסון ובר חושבים שהם גילו שערורייה שיכולה להרוס את המילטון.
הם מאמינים שהוא מעל בכספי הממשלה ומאשימים אותו בבגידה.
המילטון מודה בפניהם על הרומן עם מריה ריינולדס ומוכיח שהכספים שהם גילו יצאו מכיסו הפרטי כדמי שתיקה.
המילטון מתחנן שלא יספרו לאף אחד ("We Know").
אף על פי שאמרו שלא יספרו, המילטון חושש שהם ידווחו על הרומן שלו.
הוא נזכר איך כתיבה פתוחה ואמיתית הצילה אותו בעבר ("Hurricane").
הוא מעדיף לפרסם בעצמו את דבר הרומן עם ריינולדס על פני שמועות על מעילה או בגידה במדינה ומפרסם פמפלט עם כל פרטי הפרשה ("The Reynolds Pamphlet").
בעוד שהצליח למנוע שמועות על בגידה פוליטית, המוניטין האישי שלו נהרס, יחד עם קשריו עם אנג'ליקה סקיילר.
אלייזה המיואשת בוכה ושורפת את כל התכתבויותיה עם המילטון.
בכך היא הורסת את הסיכוי של המילטון שההיסטוריונים בעתיד ינקו אותו מאשמה ומונעת מהעולם ידע לגבי האופן בו הגיבה לרומן ("Burn").
השנים חולפות, ובנו של המילטון, פיליפ, מזמין לדו-קרב את ג'ורג' איקר, בחור צעיר שהכפיש את שמו של המילטון האב.
בעצת האב, פיליפ מכוון לשמים מתחילת הדו-קרב בתקווה למנוע שפיכות דמים, אבל כבר כשמגיעים לשבע בספירה לעשר לתחילת הירי, איקר יורה בפיליפ ("Blow Us All Away").
פיליפ נלקח לרופא, שלא מצליח להציל אותו.
המילטון ואלייזה מגיעים בנפרד ממש לפני מותו של פיליפ (("Stay Alive (Reprise").
בעקבות מותו של פיליפ, משפחת המילטון עוברת לצפון העיר.
המילטון מבקש את סליחתה של אלייזה על מעשיו בעבר, ולבסוף היא סולחת לו ("It's Quiet Uptown").
הבחירות לנשיאות בשנת 1800 מסתיימות בתבוסה של ג'ון אדמס ותיקו בין ג'פרסון ובר.
המילטון רואה בבר אדם חסר עקרונות יציבים ונותן את תמיכתו ליריבו, ג'פרסון, שמנצח ונבחר לנשיא.
ג'פרסון אומר לבר שהוא אינו מעוניין לשתף איתו פעולה כסגן נשיא ומבטיח שיביא לשינוי החוקה ("The Election Of 1800").
בר הזועם מתכתב עם המילטון בניסיון להכריע את הסכסוך ביניהם, אך העניינים מסלימים במהרה, ובר קורא את המילטון לדו-קרב ("Your Obedient Servant").
לפני הזריחה בבוקר הקרב, אלייזה רואה שהמילטון עובד, ומבקשת ממנו לחזור למיטה.
הוא משיב לה שיש לו פגישה, אך מחמיא לה באהבתו אליה ("Best Of Wives And Best Of Women").
בר והמילטון נוסעים לוויקהאון שבניו ג'רזי בשביל הדו-קרב, ממש ליד המקום שבו פיליפ נורה.
כשיריית האקדח נשמעת, המילטון מריץ את חייו בראשו, את מערכות היחסים שלו, ואת מורשתו.
הוא מכוון את אקדחו לשמיים ונפגע מירייתו של בר.
זמן קצר לאחר מכן הוא מת.
בר מקונן על כך שעל אף ניצחונו בדו-קרב, הוא הפסיד בכך שלנצח ייזכר כנבל שהרג את המילטון ("The World Was Wide Enough").
וושינגטון נכנס ומזכיר לקהל שאין לאף אדם שליטה מוחלטת באופן בו ייזכר.
ג'פרסון ומדיסון מודים שעל אף המחלוקות בינם לבין המילטון, היו לו הישגים רבים.
אלייזה מספרת שהיא נלחמה על שימור המורשת של בעלה במשך חמישים השנים הבאות.
היא מתייסרת במחשבה שהיא לא עשתה מספיק ושואלת מי יספר את הסיפור כשהיא תלך לעולמה.
וושינגטון מספר שאלייזה הקימה את בית היתומים הפרטי הראשון בעיר ניו יורק ("Who Lives, Who Dies, Who Tells Your Story").
Alexander Hamilton (אלכסנדר המילטון) - בר, לורנס/פיליפ, לאפייט/ג'פרסון, מוליגן/מדיסון, המילטון, אלייזה, וושינגטון, אנג'ליקה, פגי/מריה ריינולדס והמקהלה
Aaron Burr, Sir (ארון בר, אדוני) - המילטון, בר, לורנס, לאפייט ומוליגן
My Shot (ההזדמנות שלי) - המילטון, בר, לורנס, לאפייט, מוליגן והמקהלה
The Story of Tonight (הסיפור של הלילה הזה) - המילטון, לאפייט, מוליגן, לורנס והמקהלה
The Schuyler Sisters (האחיות סקיילר) - בר, אנג'ליקה, אלייזה, פגי והמקהלה
Farmer Refuted (הפרכת החקלאי) - סמואל סיבורי, מוליגן, בר, המילטון והמקהלה
You'll Be Back (אתם עוד תחזרו) - המלך ג'ורג' השלישי והמקהלה
Right Hand Man (יד ימינו) - המילטון, וושינגטון, בר והמקהלה
A Winter's Ball (נשף חורף) - בר, המילטון והמקהלה
Helpless (חסרת אונים) - אלייזה, המילטון, אנג'ליקה והמקהלה
Satisfied (מסופקת) - אנג'ליקה, המילטון, אלייזה והמקהלה
The Story of Tonight (Reprise) (הסיפור של הלילה הזה (חזרה)) - לורנס, לאפייט, מוליגן, המילטון ובר
Wait For It (חכה לזה)- בר והמקהלה
Stay Alive (הישאר בחיים) - אלייזה, המילטון, וושינגטון, צ'ארלס לי, לורנס והמקהלה
The Ten Duel Commandments (עשרת חוקי הדו-קרב) - לורנס, צ'ארלס לי, המילטון, בר והמקהלה
Meet Me Inside (פגוש אותי בפנים) - המילטון, בר, לורנס, וושינגטון והמקהלה
That Would Be Enough (זה יהיה מספיק) - המילטון ואלייזה
Guns and Ships (רובים וספינות) - לאפייט, בר, וושינגטון והמקהלה
History Has Its Eyes On You (ההיסטוריה מביטה בך) - וושינגטון והמקהלה
Yorktown (The World Turned Upside Down) (יורקטאון (העולם התהפך)) - המילטון, לאפייט, מוליגן, לורנס, וושינגטון והמקהלה
(מה יבוא עכשיו?) - המלך ג'ורג' השלישי
Dear Theodosia (תיאודוזיה היקרה) - בר והמילטון
Tomorrow There'll Be More of Us (מחר נהיה יותר) - המילטון, אלייזה ולורנס
Non-Stop (ללא הפסקה) - בר, המילטון, אלייזה, אנג'ליקה, וושינגטון והמקהלה
What'd I Miss (מה הפסדתי) - ג'פרסון, בר, מדיסון, וושינגטון, המילטון והמקהלה
Cabinet Battle #1 (קרב קבינט #1) - וושינגטון, ג'פרסון, מדיסון והמילטון
Take a Break (קח הפסקה) - אלייזה, פיליפ, המילטון ואנג'ליקה
Say No To This (אמור לזה לא) - בר, המילטון, מריה ריינולדס, ג'יימס ריינולדס והמקהלה
The Room Where It Happens (החדר שבו זה קורה) - בר, המילטון, ג'פרסון, מדיסון והמקהלה
Schuyler Defeated (תבוסתו של סקיילר) - פיליפ, אלייזה, המילטון ובר
Cabinet Battle #2 (קרב קבינט #2) - וושינגטון, ג'פרסון, מדיסון והמילטון
Washington On Your Side (וושינגטון בצד שלך) - בר, ג'פרסון, מדיסון והמקהלה
One Last Time (פעם אחת אחרונה) - וושינגטון, המילטון והמקהלה
I Know Him (אני מכיר אותו) - המלך ג'ורג' השלישי
The Adams Administration (השלטון של אדמס) - בר, ג'פרסון, מדיסון, המילטון והמקהלה
We Know (אנחנו יודעים) - המילטון, בר, ג'פרסון ומדיסון
Hurricane (הוריקן) - המילטון והמקהלה
The Reynolds Pamphlet (העלון של ריינולדס) - המילטון, בר, ג'פרסון, מדיסון, אנג'ליקה, המלך ג'ורג' השלישי והמקהלה
Blow Us All Away (ידהים את כולנו) - פיליפ, ג'ורג' איקר, המילטון והמקהלה
Stay Alive (Reprise) (הישאר בחיים (חזרה)) - המילטון, פיליפ ואלייזה
It's Quiet Uptown (שקט בצפון העיר) - אנג'ליקה, המילטון, אלייזה והמקהלה
The Election of 1800 (הבחירות של שנת 1800) - ג'פרסון, מדיסון, בר המילטון והמקהלה
Your Obedient Servant (עבדך הנאמן) - בר והמילטון
Best of Wives and Best of Women (הטובה ברעיות והטובה בנשים) - אלייזה והמילטון
The World Was Wide Enough (העולם היה גדול מספיק) - בר, המילטון והמקהלה
Who Lives, Who Dies, Who Tells Your Story (מי חי, מי מת, מי מספר את סיפורך) - וושינגטון, בר, ג'פרסון, מדיסון, אנג'ליקה, אלייזה והמקהלה
במחזמר קיימים מספר שירים אשר נחתכו, נמחקו, או נערכו מאוחר יותר, ולא הופיעו בגרסה המוגמרת של המחזמר.
הנה רשימה של כל השירים אשר הוקלטו אך לא נכנסו למחזמר:
This One's Mine ("האחד הזה שלי"): גרסה ראשונית של השיר "Helpless" שהוקלטה על ידי לין מנואל מירנדה.
Valley Forge ("ואלי פורג'"): גרסה ראשונית של השיר "Stay Alive".
No John Trumble ("לא ג'ון טראמבל"): מעבר בין השירים "What'd I miss?" ו"Cabinet Battle #1", שעוסק בציור של האבות המייסדים שצויר על ידי ג'ון טראמבל, ונועד להחליף את הפתיח של "Cabinet Battle #1".
הגרסה המקורית מכילה בית נוסף לאחר הוויכוח בין המילטון ובר, בו אלייזה ופיליפ מוצאים את אלכסנדר ובר בניו יורק, ומתגלה כי אשתו של בר חולה במחלה קשה.
Let It Go ("תעזוב"): שיר המשך לגרסה המקורית של "Schuyler Defeated", שגם מציג את כניסתו של ארון בר לסנאט.
"Cabinet Battle #3 ("קרב קבינט #3): שיר שמציג דיון נוסף בקבינט, בנוגע לדרישה לסיום סחר העבדים האטלנטי.
הגרסה הזו מכילה קטע ראפ של המילטון בו הוא מעליב את הנשיא הפדרליסט ג'ון אדמס.
I Have This Friend ("יש לי את החבר הזה"): שיר בו המילטון מגיע להתייעץ עם ג'ורג' וושינגטון בנוגע למה לעשות לאחר שאויביו גילו על הרומן עם מריה ריינולדס.
Congratulations ("ברכותיי"): שיר סרקסטי של אנג'ליקה סקיילר, בו היא מעליבה את המילטון לאחר פרסום הריינולדס פמפלט.
אחד מהבתים מהשיר נחתך והוכנס לתוך השיר "The Reynolds Pamphlet".
Dear Theodosia (Reprise) ("ת'אודוז'יה היקרה (חזרה)"): שיר שארון בר שר לבתו, ת'אודוז'יה, בו הוא מספר כי אשתו החולה מתה לילה קודם לכן.
השיר היה אמור לשמש כמעבר בין "Burn" ו"Blow Us All Away".
Your Obedient Servant ("עבדך הנאמן"): גרסה ראשונית של שיר דומה באותו שם.
הגרסה הראשונית של השיר הייתה יותר דומה לאירועים שהתרחשו במציאות, שכן מוזכר שם המכתב מאת צ'ארלס ד.
קופר בו המילטון כינה את בר "איש מסוכן שאין לבטוח בו".
בנוסף, השיר מכיל התגרות מצד אלכסנדר בהתאלמנותו של בר.
Ten Things, One Thing ("עשרה דברים, דבר אחד"): גרסה אלטרנטיבית של השיר "The World Was Wide Enough", אשר לא מכיל את המונולוג של אלכסנדר ואת החרטה של בר לאחר הקרב.
במקומם, ההכנה של בר לקרב מוצגת מנקודת מבטו של אלכסנדר המילטון, כשהוא עדיין בטוח שאם הוא ייכנע, גם בר ייכנע ושניהם יחיו.
המחזמר מושר ברובו, עם מעט דיאלוג.
התלבושות והתפאורה משקפים את התקופה בה העלילה מתרחשת, עם מעילי פראק מקטיפה ומכנסי רכיבה.
התפאורה מורכבת מפיגומי עץ כנגד לבנים חשופות, והתאורה החמימה מזכירה אור נרות.
אודות גילומם של המילטון, תומאס ג'פרסון, ג'ורג' וושינגטון ועוד דמויות היסטוריות לבנות על ידי שחקנים שחורים והיספנים, מירנדה אמר שלדעתו אין זה מצריך השעיית הספק משמעותית מצד הקהל: "הקאסט שלנו נראה כמו שאמריקה נראית היום, וזה ללא ספק בין-לאומי.
זו דרך למשוך אותך לתוך הסיפור ולאפשר לך להשאיר בכניסה כל מטען תרבותי שהגעת איתו".
הוא הוסיף: "אנחנו מספרים את סיפורם של גברים לבנים זקנים ומתים, אבל אנחנו משתמשים בשחקנים שאינם לבנים, וזה הופך את הסיפור ליותר נגיש לקהל עכשווי".
"המילטון הוא סיפור על אמריקה, והדבר היפה ביותר בו הוא שהוא מסופר על ידי קאסט מגוון עם כאלה סגנונות מוזיקליים מגוונים", אמרה רניי אליס גולדסברי, שמגלמת את אנג'ליקה סקיילר.
"יש לנו הזדמנות לקחת מחדש בעלות על היסטוריה שחלק מאיתנו לא בהכרח חושבים ששייכת לנו".
מירנדה מתעקש שכל האבות המייסדים יגולמו על ידי שחקנים שאינם לבנים, והוא פתוח לאפשרות שנשים יגלמו את האבות המייסדים.
אף על פי שהמילטון מבוסס על אירועים אמיתיים, מירנדה לקח לעצמו קצת חירות אומנותית בסיפור האירועים הללו.
לדוגמה, בשיר Farmer Refuted ההתכתבויות של סמואל סיבורי והמילטון קרו לפני מעשיות השיר Aaron Burr, Sir אך בהצגה Farmer Refuted מוצג ארבעה שירים אחריו.
לאנג'ליקה באמת היה קשר חזק עם המילטון (לפי התכתבויות בין השניים היכולות להיחשב לעיתים כרומנטיות), אך הקשר הזה מנופח בהצגה.
במהלך השיר Satisfied, אנג'ליקה מסבירה מדוע המילטון לא מתאים לה אף על פי שהיא מעוניינת בו.
היא מציינת בפרט ש-"אני בחורה בעולם שבו תפקידי היחיד הוא להתחתן עם גבר עשיר.
לאבי אין בנים ולכן אני זו שחייבת לטפס בסולם החברתי." במציאות, הלחץ על אנג'ליקה לעשות זאת היה קטן בהרבה.
לפיליפ סקיילר היו חמישה עשר ילדים, מתוכם שני בנים ששרדו עד לבגרות, ואנג'ליקה בחרה להתחתן עם ג'ון בארקר צ'רץ' כמה שנים לפני שפגשה את המילטון.
מירנדה ציין שהוא בחר לתאר זאת כך עקב האפקט הדרמטי שנוצר במידה שאנג'ליקה פנויה ובכל זאת לא יכולה להנשא לו.
כמו כן, במערכה הראשונה, תפקידו של בר בחייו של המילטון גדול יותר מאשר במציאות, והרבה מהאינטראקציות המוקדמות בין השניים הן בדיוניות.
לדוגמה, בעוד שבר היה נוכח בקרב על מונמות', הוא לא שימש כסגנו של צ'ארלס לי בדו-קרב שלו מול ג'ון לורנס, כפי שמופיע בשיר Ten Duel Commandments, אלא אוון אדוארדס.
כבנוסף, המילטון מעולם לא פנה לבר בבקשה שיעזור בכתיבת כתבי הפדרליסט כפי שמופיע בשיר Non-Stop.
במערכה השנייה ישנם מספר אי דיוקים לגבי שקיעתו של המילטון, ככל הנראה עקב אילוצי זמן וסיפור.
על אף שג'ון אדמס והמילטון באמת לא הסתדרו ביניהם, אדמס מעולם לא פיטר את המילטון כפי שמתואר בהצגה.
המילטון התפטר מתפקידו כשר האוצר ב-1795, שנתיים לפני שאדמס נבחר לנשיא.
בנוסף, ג'פרסון, מדיסון ובר לא פנו להמילטון לגבי הרומן שלו, אלא ג'יימס מונרו ופרדריק מולנברג ב-1792. מונרו היה חבר קרוב של ג'פרסון וחלק איתו את המידע על הרומן של המילטון.
העיתונאי ג'יימס קלנדר פרסם את הסיפור על הבגידה ב-1796. המילטון האשים את מונרו, והסכסוך ביניהם כמעט הסתיים בדו-קרב.
לבסוף, המילטון פרסם הודאה רשמית ברומן.
עוד אי-דיוקים מוזכרים בהקשר של דמויות הנבלים במערכה השנייה.
לדוגמה, בשיר "Cabinet Battle #1", המילטון טוען כי ג'פרסון בילה את כל מלחמת העצמאות בצרפת, למרות שבמציאות, ג'פרסון מונה לשגריר בצרפת רק ב-1787, כ-4 שנים לאחר סיום המלחמה.
בנוסף, השיר כולל התייחסות של המילטון לחבר הקבינט ג'יימס מדיסון, למרות שמדיסון מעולם לא ישב בקבינט של ג'ורג' וושינגטון.
בשיר "Cabinet Battle #2", ארון בר נוכח גם הוא בישיבת הקבינט, למרות שגם הוא מעולם לא ישב בקבינט של תומאס ג'פרסון.
טעות נוספת בנוגע לארון בר מופיעה בשיר "Washington On Your Side", כאשר בר, ג'פרסון, ומדיסון מתייחסים אל עצמם בתור "דמוקרטים-רפובליקניים דרומיים".
בעוד שג'פרסון ומדיסון אכן היו ילידי וירג'יניה, שנמצאת בדרום ארצות הברית, ארון בר נולד בניו ג'רזי וכיהן כסנאטור מניו יורק, שתיהן מדינות צפוניות.
בשיר "The Election of 1800", תומאס ג'פרסון טוען כי הוא "אוהב את ג'ון אדמס", למרות שבמציאות, אדמס וג'פרסון היו יריבים מרים בשנת 1800, והקשר החברי ביניהם חזר רק כ-10 שנים מאוחר יותר.
בשיר Blow Us All Away היו כמה וכמה אי דיוקים.