tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המתחם הוא חלק מפרויקט חידוש השוק העירוני בעיר והוא שיתוף פעולה של עיריית נתניה ומשרד התיירות עם המותג "חצר השוק" שקיים גם במקומות אחרים בישראל.
מטרת הפרויקט היא שילוב של שוק אותנטי לממכר ירקות, פירות ותבלינים ואתר בילוי ופנאי.
בסוף שנת 2023 נפתחו במתחם שני ברים, בר קוקטיילים ומשקאות ובר קפה וקינוחים בשדרה הצפונית של השוק.
במתחם מתוכננים גם דוכני מזון שונים, ברים, אזורי ישיבה ועמידה וכן במה להופעות ואירועי תרבות.
משרד התיירות לקח חלק בפרויקט בהקמת קירוי והצללות, בניית דוכנים, חידוש תשתיות ריצוף ותאורה בין הדוכנים והקמת מתחם להופעות אמנים.
שוק סוף השבוע צ'אטוצ'אק : Talatnat Chatuchak ; ) שוכן ברחוב קמפהאנג פט 2, בצ'אטוצ'אק, בנגקוק, ומהווה את השוק הגדול ביותר בתאילנד.
הוא מוכר גם בשם "שוק ג'י־ג'י" (JJ Market).
הוא מציע מגוון רחב מאוד של מוצרים: צמחים, עתיקות, מוצרי אלקטרוניקה, קוסמטיקה, חיות מחמד, מזון טרי ויבש, כלי קרמיקה, רהיטים, אביזרי בית, בגדים וספרים.
זהו שוק סוף השבוע הגדול והמגוון ביותר בעולם באוויר הפתוח, עם למעלה מ-15,000 חניות/דוכנים ועם למעלה מ־200,000 מבקרים מדי סוף שבוע.
שוק צ'אטוצ'אק פועל מאז שנת 1942. בשנת 1948 קבע ראש הממשלה פלק פיבונסונגרם כי בכל מחוז חייב להיות שוק משלו.
עיריית בנגקוק בחרה בכיכר סאנאם לואנג כאתר לשוק.
לאחר כמה חודשים העבירה הממשלה את השוק לסאנאם צ'אי, ובשנת 1958 הוחזר השוק שוב לסאנאם לואנג.
בשנת 1975 יזם הגנרל קריאנגסק צ'ומאנאן מדיניות של שימוש בכיכר סאנאם לואנג כאתר לפעילות נופש עבור הציבור וכמקום לטקסי זיכרון.
באותה עת כיהן הגנרל כיו"ר רשות רכבות המדינה של תאילנד, ולכן התיר את השימוש בקרקע מדרום לפארק צ'אטוצ'אק להקמת שוק.
תכנונו כלל שימוש בפסולת שהצטברה במשך עשורים בהר הזבל דִּין דָּאנְג, אשר שימשה למילוי קרקע, והוא גייס מהנדסים צבאיים לביצוע הפרויקט.
הפארק הושלם במלואו בשנת 1978, כאשר קריאנגסק צ'ומאנאן מונה לראש ממשלת תאילנד.
עד שנת 1983 עברו כל הסוחרים לשוק צ'אטוצ'אק, אשר נקרא באותה עת "שוק פהוניוֹתִין".
בשנת 1987 שונה שמו ל"שוק צ'אטוצ'אק".
מגדל השעון הוא סימן ההיכר המובהק של שוק צ'אטוצ'אק.
הוא נבנה בשנת 1987 לרגל יום הולדתו ה־60 של המלך בהומיבול אדוליאדג' (5 בדצמבר 1987), ביוזמה משותפת של הנהלת השוק ואיגוד הסוחרים התאילנדים־סינים.
ביום שלישי, 11 ביוני 2024, בסביבות השעה 4:00 לפנות בוקר, פרצה שרֵפה באזור דגי הנוי בשוק סרי סומרט, הידוע גם בשם "שוק יום ראשון", הסמוך לשוק צ'אטוצ'אק הגדול.
השרֵפה כילתה 118 דוכנים וגרמה למותם של כ־1,000 בעלי חיים, בהם נחשים, עכבישים ודגי קרב סיאמיים.
דמי השכירות החודשיים לדוכנים בשוק נעים בין 10,600 ל־17,700 בהט.
מחקר של אוניברסיטת לשכת המסחר של תאילנד (UTCC) מצא כי רוב הסוחרים פועלים בשוק סוף השבוע במשך ארבע עד שש שנים, וכי ההכנסה החודשית הממוצעת שלהם ממכירות עומדת על כ־139,500 בהט.
סחר בלתי חוקי בחיות בר
מחקרים הראו כי שוק צ'אטוצ'אק משמש מרכז לסחר בחיות בר בלתי חוקי.
בסקר שנערך בין ה-28 ל-29 במרץ 2015, ספרו חוקרים 1,271 ציפורים מ-117 מינים למכירה ב-45 חנויות או דוכנים.
מתוך סך הכל, תשעה מינים רשומים כ"בסכנת הכחדה" ברשימה האדומה של IUCN ושמונה מינים מדורגים ב"כמעט בסכנת הכחדה".
עבודות יד (במתחמי השוק:- 8–11)
צמחים וגינון (במתחמי השוק:- 3, 4)
עתיקות ופריטי אספנות (במתחמי השוק:- 1, 26)
ביתן המודיעין הציבורי נמצא בשער הראשי, הוא מספק שירותים לאיתור קרובים, בירור אודות חנויות ומציאת חפצים אבודים.
כמו כן מידע על החנויות ומפות השוק.
בנקים בשוק מציעים שירותי המרת מטבע, הפקדות, פתיחת חשבונות והלוואות.
חדר אחיות (נמצא מאחורי מבנה המנהלה, במתחם 27).
השוק נגיש דרך כביש קמפאנג פט (Kamphaeng Phet Road), ומשרתים אותו תחנת קמפאנג פט (בקצה המערבי) ותחנת פארק צ'אטוצ'אק (בקצה המזרחי) של קו MRT הכחול.
בקצה המזרחי של השוק פועלת גם תחנת מו צ'יט (Mo Chit) של קו סוקומוויט ברכבת העילית BTS.
בנוסף בסביבות השוק ישנן תחנות אוטובוסים המגיעים מכ-60 קווים שונים בזמנים קבועים וממגרש החניה לרכבים פרטיים קיים שירות שטלים לכניסות השונות של השוק.
מרכז הקניות מיקס צ'אטוצ'אק (Mix Chatuchak Shopping Center): מרכז קניות מודרני יותר, נמצא מצפון-מזרח לשוק סוף השבוע, קרוב לתחנת ה-MRT של קמפהאנג פט (Kamphaeng Phet).
טרמינלי האוטובוסים הצפוניים והצפון-מזרחיים (מו צ'יט 2) (Northern and Northeastern Bus Terminals / Mo Chit 2): תחנת האוטובוסים הגדולה שוכנת מעט צפונה וצפון-מערבה משוק צ'אטוצ'אק.
זוהי נקודת יציאה וכניסה ראשית לבנגקוק עבור נוסעים מהצפון והצפון-מזרח של תאילנד.
מוזיאון הילדים, בנגקוק (Children's Museum, Bangkok): ממוקם בחלק הצפוני של פארק צ'אטוצ'אק, קרוב לאזור שבין פארק צ'אטוצ'אק לפארק המלכה סיריקיט.
שוק או טו קור (Or Tor Kor Market): שוק אוכל עילי ואיכותי, נחשב לאחד משווקי האוכל הטובים בעולם.
ממוקם ישירות ממזרח לשוק צ'אטוצ'אק סוף השבוע, בדרך כלל מעבר לכביש הראשי ומחובר אליו באמצעות גשר הולכי רגל.
נגיש מאוד מתחנת ה-MRT של קמפהאנג פט.
שוק צ'אטוצ'אק הממוזג (קניון ג'יי-ג'יי) (Chatuchak Air-conditioned Market / JJ Mall): קניון ממוזג הכולל חנויות רבות וגם אוכל.
הוא ממוקם מעט מזרחה (או צפון מזרחה) לשוק סוף השבוע.
כיכר צ'אטוצ'אק (Chatuchak Square): אזור הכולל חנויות, מסעדות וברים, ממזרח או דרום-מזרח לשוק סוף השבוע, בתוך או בסמיכות לגבולותיו.
קניון אינסקוור (Insquare Shopping Center): מרכז קניות נוסף, נמצא במזרח אזור צ'אטוצ'אק, קרוב יותר לתחנת מו צ'יט.
פארק צ'אטוצ'אק (Chatuchak Park): פארק ירוק וגדול המשתרע מדרום לשוק סוף השבוע.
הוא מפריד בין השוק לתחנת הרכבת העילית (BTS Mo Chit) והתחתית (MRT Chatuchak Park).
פארק המלכה סיריקיט (Queen Sirikit Park): ממוקם מדרום-מזרח לפארק צ'אטוצ'אק.
לעיתים הוא נחשב לחלק ממתחם הפארקים הגדול באזור.
פארק ואצ'ירבנצ'טאט (Wachirabenchatat Park) / רכבת פארק (Rot Fai Park): פארק זה נמצא מדרום לפארק המלכה סיריקיט, וגדול משמעותית משני הפארקים האחרים.
הוא כולל מסלולי אופניים, אגם ושטחים ירוקים רבים.
קניון סאנדיי (Sunday Mall): מרכז קניות קטן יותר, ממוקם מדרום לשוק סוף השבוע, באזור הסמוך לפארק צ'אטוצ'אק.
אתרים סביב השוק או משיקים לו
צ'אטוצ'אק פלאזה (Chatuchak Plaza): מתחם חנויות קבוע, נמצא בתוך או בסמיכות לגבולות שוק סוף השבוע.
צ'אטוצ'אק יום ולילה (Chatuchak Day and Night): מתחם שוק הפועל גם בשעות הערב/לילה, בניגוד לשוק סוף השבוע שנסגר מוקדם יותר.
הוא קרוב לשוק סוף השבוע, כדי למשוך את קהל היעד שלו.
מסעדת מועדון הצמחונים, צ'אטוצ'אק (Vegetarian Club Restaurant, Chatuchak): מסעדה ספציפית זו ממוקמת בתוך השוק עצמו.
חניון חנה וסע (בו באה צ'אטוצ'אק) (Park and Ride Parking Lot / Bo Bae Chatuchak): חניון גדול שמשרת את המבקרים באזור.
בשנת 2005 חיברה להקת קראבאו שיר בשם "צ'אטוצ'אק פארק", שנכלל באלבום "אחדות תאילנד".
מילות השיר מקדמות את שוק צ'אטוצ'אק וחלקן אף כתובות בסגנון ראפ באנגלית.
שוק צפון היה שוק שפעל באזור התעסוקה רמת החייל בתל אביב שפעל בין 2016–2026.
שוק צפון נפתח ב-2016 בהשקעה של 25 מיליון שקלים על ידי מיכל אנסקי ופעלו בו בהתחלה כ-30 חנויות ודוכני הסעדה.
כבר מתחילת הפעלתו נטען שהשוק לא רווחי, כאשר נקבעו דמי שכירות גבוהים משמעותית לדוכנים מחנות רגילה ברחוב, שהגיעו למצב ש-40% מהמחזור הלכו לדמי שכירות, מה שגרם לכך שכבר שנתיים לאחר הפעלתו נסגרו דוכנים שלא החליפו אותם אחרים.
היזמים חשבו שהמקום ישמש כמתחם בו אנשים יעשו קניות בהתבסס על האזור המבוסס בו הוא נמצא, אבל מהר מאוד הוא הפך למתחם הזנה לעובדים הרבים באזור.
עם ההבנה לכך, הוחלט לאחר כשנתיים להפעילו בימי חול בלבד.
בניגוד להתחלה בהם פעלו העסקים גם בשישי ושבת.
כבר לפני מגפת הקורונה, השוק סבל מקשיים ונסגרה כבר צלע אחת מה-ח.
עזיבת משרדים רבים את רמת החייל, הקשתה על השוק, בשילוב מגפת הקורונה, הורידה את נפח התנועה והקשתה על העסקים.
במהלך 2023 השוק חווה את הקריסה הגדולה שלו.
מ-21 דוכנים בתחילת השנה, נשארו בסופה 8 בלבד.
והשוק הועבר בתחילת 2024, לבעלות חברת סמלת הבעלים של הקרקע עליה שוכן המתחם עוד מהימים שעל שטח השוק היה מוסך מרכזי של פיאט.
לטענת תמיר בן שחר מחברת הייעוץ העסקי צ'מנסקי בן שחר, הדעיכה היא משום שלא מדובר במקום גדול שאפשר לבלות בו שעות, ולכן אנשים לא הגיעו למקום ממרחקים, מה שהקטין משמעותית את פוטנציאל הקונים.
וגם אנשים שגרים ועובדים בסמוך לא באו לקנות שם בהיקפים גדולים.
אך את הדעיכה אמיתית הוא הסביר בכך שחברות הייטק שהיוו את הבסיס הכלכלי של המתחם נטשו אותו החליפו אותו משרדים עם תרבות צרכנית נמוכה יותר.
בתחילת 2024, נסגר הדוכן האחרון שאינו בתחום ההסעדה, של נוי השדה.
המקום המשיך להתרוקן, עד שנשארו בו 4 דוכנים בלבד בקיץ 2025, ודוכנים אלו עזבו לשטחי מסחר אחרים באזור ברבעון האחרון של 2025, עד שבינואר 2026 הפעילות בו נסגרה לחלוטין.
תמונות מהשוק חודשיים לאחר פתיחתו במרץ 2016
שוקו אסהארה (בקנג'י: 麻原彰晃, בהירגנה: あさはら しょうこう; 2 במרץ 1955 - 6 ביולי 2018) היה מנהיגה ומייסדה של כת אום שינריקיו היפנית.
אסהארה נולד בעיר יטסושירו שבאי הדרומי קיושו ביפן.
הוא נולד תחת השם צ'יזואו מצומוטו (Chizuo Matsumoto) למשפחה ענייה המייצרת מחצלות טאטאמי לפרנסתה.
הוא היה אחד מתוך שבעה ילדים.
הוא סבל מעיוורון כמעט מלא, ולכן בגיל חמש הלך ללמוד בבית ספר לעיוורים.
לאחר שסיים את לימודיו ב־1977 עבר לטוקיו.
למרות מאמציו הרציניים, נכשל בבחינות הכניסה לאוניברסיטת טוקיו היוקרתית.
כיוון שכך, פנה אסהארה ללימודי דיקור סיני ורפואה סינית מסורתית.
הוא החל לעסוק ברפואה סינית עממית ולאחר מכן פנה לפילוסופיה המשלבת רעיונות רוחניים שונים, רובם פרי מוחו.
ב־1978 התחתן עם אשה שמכרה לפרנסתה תרופות צמחיות ואוכל טבעי.
כבר בראשית דרכו שאף אסהארה להיות מנהיג, דבר שבא לידי ביטוי עוד בבית הספר היסודי ובתיכון בו למד, אך הוא נדחה על ידי חבריו ללימודים, שחשו מאוימים מדעותיו הקיצוניות ויוצאות הדופן.
ב־1984, כחלק מהשינוי הדתי שהתרחש בו, החלו אסהארה ואשתו להדריך קורסי יוגה.
כמורה ליוגה הוא העביר שיעורים רבים לתלמידים רבים, כשכישרון היוגה היווה בסיס ששולב בפרקטיקות בודהיסטיות, שאף אותן הוא לימד.
ב־1986 בזמן ששהה בהרי ההימליה הוא טען כי השיג הארה על ידי התגלות של האל ההינדי שיווה.
לטענתו, הוא חווה התעוררות ועלייה באנרגיה שאמרה לו לעזוב את הגוף, וכי עליו להוביל להתפתחות רוחנית.
לאחר עלייה לרגל להרי ההימליה, כתב אסהארה: "עכשיו אני חופשי לעזוב את גופי הפיזי, בכל זמן ובכל מקום".
ב־1987 טען שפגש את הדלאי לאמה וזה אמר לו שהוא הדלאי לאמה של יפן, ושעליו מוטלת הפצת הבודהיזם ביפן.
כשחזר ב־1987 הוא שינה את שמו מצ'יזו מצומוטו, ל"קדוש" שוקו אסהארה.
לטענתו, בהתגלותו האפוקליפטית בחר בו שיווה לארגן צבא של אלוהויות, כדי שבני האור ילחמו בבני החושך.
על אף ששיווה הוא אל הינדי, אך אסהארה היה בחירתו לדבריו, להוביל את בני האור אל הישועה הנצחית.
כדי לשבות את לב המאמינים, טען אסהארה כי לו כוחות על טבעיים, כמו היכולת לחזות עתיד, לראות עבר, לרחף באוויר, לשהות מתחת למים, לשנות צורתו לכל צורה שיחפוץ, וכן להזיז אובייקטים ולשנות צורתם מבלי לגעת בהם.
כשעיתונים ואמצעי מדיה נוספים התייחסו ליכולות אלה, זכה אסהארה בפרסום נרחב חינם.
אסהארה הסתבך בהרפתקאות עסקיות מפוקפקות (מכירת תרופות מזויפות), נתפס על ידי המשטרה, נשפט, ונמצא אשם בעבירות פליליות.
לאחר שפעילויותיו המפוקפקות נחשפו בעיתון מקומי, עסקיו ירדו לטמיון.
במהלך "החיפושים אחרי האמונה", הוא הצטרף לאגונשו (Agonshu), "דת חדשה חדשה" שדרשה שחרור מקארמה רעה על ידי מדיטציה.
אמונה זו מופיעה במידת מה במערכת האמונות של כת האמת הצרופה.
באום, מאמין יכול "להסיר קארמה רעה" על ידי אימוץ כמה ייסורים.
חברי הקבוצה השתמשו ברעיון זה כדי להצדיק התעללות בחברים אחרים.
אסהארה הקים את הארגון הדתי שלו ב-1984 והוא נקרא בתחילה Aum Shinsen no kai, לאחר מכן ב־1987 שונה ל-Aum Shinrikyo, (מעתה Aum), אום שינריקיו.
אסהארה התפרסם מאוד לאחר שכת אום שינריקיו אותה הקים ב־1987 הלכה וצברה כוח ביפן ובעולם, ובתקופת השיא מנתה עשרות אלפי מאמינים בכל רחבי העולם.
הכת ראתה באסהארה משיח בעל כוחות על-טבעיים והתייחסה אליו ואל דבריו כקדושים, דבר שהוביל לשעבוד מוחלט של חברי הכת לאסהארה.
מעשי זוועה רבים התרחשו בתוך הכת ומחוצה לה כמו עינויים, רצח, ופגיעות שונות במתנגדי הכת - הכול בשם אסהארה ולמענו.
אסהארה ביקש שליטה מוחלטת במאמיניו: על חברי הכת היה למסור את כל רכושם לכת, אסור היה להם להתרועע עם אנשים שאינם חברי הכת, נאסר עליהם לישון יותר מ־6 שעות בלילה ואף פחות, והיה עליהם לצפות בשידורי הכת שעות רבות ביום, תוך שהם נעולים בחדר עם מקלט טלוויזיה.
נפילתו של אסהארה הגיעה לאחר התקפת הכת על הרכבת התחתית בטוקיו ב-20 במרץ 1995. לאחר האירוע נעצרו אסהארה ורבים ממאמיניו והועמדו למשפט.
במשפטים שהתנהלו נגדם נחשפו פשעיהם של חברי הכת, שרובם היו פרי מוחו של אסאהרה עצמו.
המשפט נגד אסהארה החל בשנת 1996 והתקדם לאט, בעיקר בגלל חוסר רצונו של אסהארה לשתף פעולה עם חוקריו.
גזר דינו של אסהארה ניתן בשנת 2004 - אסהארה נמצא אשם ונידון למוות.
אסהארה ו-6 חברים נוספים בכת הוצאו להורג בתלייה ב-6 ביולי 2018.
שׁוֹקוֹלָד הוא ממתק העשוי מזרעים מותססים, קלויים וטחונים של עץ הקקאו הטרופי (Theobroma cacao - "קקאו תאוברומה", θεόβρῶμα (תאוברומה) ביוונית: 'מזון האלים').
שוקולד הוא שילוב של מוצקי קקאו וסוכר בשילוב מרכיבים נוספים - לציטין, שתפקידו לסייע למסה להיות נוזלית יותר בהתכת השוקולד (תרחיף) ולא ליצירת תחליב כבדרך כלל, מכיוון ששוקולד לא מכיל נוזלים, ולעיתים חומרי טעם.
פעמים רבות מכיל השוקולד גם רכיבי חלב כגון אבקת חלב.
ישנם שלושה זנים של עצי קקאו אשר בפוליהם משתמשים לצורך הכנת שוקולד.
היקר והנדיר ביותר הוא הקריולו, המשמש כ־10% מתעשיית השוקולד.
לפולים של עץ זה טעם מריר פחות וארומטי יותר מאשר שאר פולי הקקאו.
פורסטרו הוא הזן הפורה ביותר, בו משתמשים ב־80% מתעשיית השוקולד, ואילו ה־10% הנותרים הם מהזן טריניטריו שהוא הכלאה של שני הזנים האחרים.
בני המאיה היו כפי הנראה הראשונים שהשתמשו בפולי עץ הקקאו למאכל.
האצטקים גם הם היו צרכנים של משקה קקאו.
הם היו מכינים משקה מר (ללא תוספת סוכר) מפולי קקאו טחונים, לעיתים בתוספת פלפל חריף, וניל ופיגמנטו.
משקה זה שימש כמשקה מעורר ונחשב לתרופה למחלות שונות וכתרופה לכאבי בטן.
עבור האירופאים משקה מר זה היה בבחינת "טעם נרכש".
הראשון שהביא את הקקאו לאירופה היה הרנאן קורטס, שלקח איתו פולי קקאו בחזרה לספרד כמתנה למלך קרלוס הראשון לאחר שהבחין שהמקומיים מתייחסים לפולים אלו כבעלי ערך רב.
אולם רק קרוב למאה שנים לאחר מכן, מגלה הארצות ארננדו דה סוטו הכיר לאירופאים את פרי עץ הקקאו באופן מעמיק יותר.
המשלוח הראשון המתועד של פולי קקאו לאירופה היה בשנת 1585. בשלב זה עדיין שימשו פולי הקקאו למשקה בלבד, אלא שהאירופאים החליפו את הצ'ילי במשקה האינדיאני בסוכר שהמתיק את המשקה המר, וכך נוצר השוקו.
במאה ה-17 נחשב משקה הקקאו למצרך מותרות בקרב האירופאים.
בשנת 1828, הולנדי בשם קונרד ון הוטן המציא שיטה להוציא את השומן מתוך פולי הקקאו וליצור אבקת קקאו וחמאת קקאו.
תהליך זה איפשר את יצור טבליות השוקולד המודרניות.
ככל הידוע, האנגלי ג'וזף פריי ב־1847 היה הראשון שייצר שוקולד למאכל.
דניאל פטר, יצרן דברי מתיקה שווייצרי החל לערוך ניסויים בהוספת חלב אל תוך השוקולד.
ב־1875 הוא שיווק את שוקולד החלב הראשון, לאחר שנעזר בפיתוח תהליך יצירת אבקת החלב של אנרי נסטלה.
רודולף לינדט השווייצרי המציא את תהליך החימום והערבול של התערובת שאיפשר יצירת מרקם חלק ואחיד של ממתק השוקולד.
מקור המלה שוקולד הוא בשפת נאוואטל של האצטקים, אשר הפיקו מהזרעים משקה שאותו כינו "שוקולטל" (xocolātl, מילולית: "מי קקאו").
בשנות העשרים והשלושים פעלו בארץ שני מפעלים מרכזיים לייצור שוקולד: "ליבר" (שמו המקורי "רענן") שנוסד ב-1920, ו"עלית" שהועתק מלטביה, והוקם ברמת גן ב-1934. בשנות ה-30 נוסד גם מפעל השוקולד "אופנהיימר" שהחל כעסק משפחתי במטבח ביתו של אשר אופנהיימר ורעייתו.
שחקן מרכזי נוסף נכנס לזירה ב-1954: "צ.
ד." שפעל אף הוא ברמת גן עד שהועתק לנצרת עילית בפברואר 1956. עלית התמזגה עם שני מתחריה: ב-1958 רכשה החברה את מפעל צ.ד, וב-1970 את "ליבר".
בתקופת מלחמת העולם השנייה חלה ירידה בייצור השוקולד בארץ בשל התמעטות ההזמנות הצבאיות ובשל המחסור בפולי קקאו.
שנות עצמאות המדינה הראשונות לא היטיבו עם הענף.
תעשיית השוקולד הייתה בין הענפים הראשונים שהרגישו את משטר הצנע בארץ.
ב-21 באפריל 1949 נאסר הייצור של שוקולד בטבלאות או במשקל פרט ל'שוקולדת-סטאנדארט', ונקבעו לו מחירי מקסימום.
גם מכירת ממתקים נוספים הוגבלה.
ב-1951 הופיע צו חדש: כדי להילחם בשוק השחור החליט משרד החקלאות להקים 4 חברות לשיווק ממתקים שיהיו בפיקוח ממשלתי.
החברות הללו תרכזנה במחסניהן את כל תוצרת מפעלי השוקולד והממתקים ומשם תחולק על ידי סיטונאים למכולות וקיוסקים.
חנויות השוקולד והממתקים נפגעו מהתוכנית והתנגדו לה נחרצות.
בדצמבר 1953 בוטל הפיקוח על המחירים, אך הייצור המקומי המשיך לרדת.
הירידה בביקוש החריפה ב-1956 עקב העלאת מחירי השוקולד כתוצאה מהעלאת המכס על הקקאו.
באוקטובר 1957 התפוצצה "פרשת הסוכר": מפעלים מכרו סוכר שנועד לצרכים תעשייתיים לשוק החופשי.
ב-1965 הותר יבוא חופשי של שוקולד.
באותה השנה צרך הישראלי 1.4 ק"ג שוקולד לנפש.
ב-1985 נוסד מפעל "ורד הגליל" בצפת בשותפותם של "כור מזון" ו"אלפורז" השווייצרית, וב-1996 החלה לפעול חברת "מקס ברנר" כחנות שוקולד ברעננה.
הצלחתה הביאה לפתיחת סניפים נוספים.
ב-2001 נרכשה החברה על ידי עלית.
ב-1977 נכנס "שוקולד נסטלה" לרשתות השיווק בישראל בשותפות עם חברת "אסם".
בשנה זו הגיעה צריכת השוקולד הממוצעת ל-2.5 ק"ג בשנה.
המותג החזק ביותר בישראל "שוקולד פרה" של עלית שתפס נתח של 27% משוק השוקולד בישראל.
במרץ 2003 חל מיזוג בין החברות "שטראוס" ו"עלית".
עם המיזוג הוחלט שלא יעשה שימוש בלוגו המאוחד "שטראוס-עלית".
החלטות נוספות שהתקבלו היו הרחבת מותג "פרה" לכל תחום השוקולד.
באותה השנה פתחה עלית שוקולד-בר ראשון במותג "מקס ברנר".
הסניף המקומי הצטרף לסניפים נוספים ברחבי העולם, הפועלים במותג זה.
השוקולד השפיע גם על הרבה סרטים וספרים מפורסמים כגון: צ'ארלי והשוקולדה (1964), כמו מים לשוקולדה (1989), שוקולד (2000).
ישנם ארבעה סוגים עיקריים של שוקולד, המסווגים לפי מרכיביהם העיקריים: "מוצקי קקאו", "חמאת קקאו", רכיבי חלב (בדרך כלל אבקת חלב) וסוכר.
גופי רגולציה, כדוגמת מנהל המזון והתרופות האמריקאי, מגדירים את היחסים בין מרכיבי סוגי השוקולד, אך ההגדרות אינן בהכרח אחידות:
שוקולד מריר: לרוב אינו מכיל רכיבי חלב.
שוקולד מריר מכיל מוצקי קקאו, חמאת קקאו, סוכר, לציטין ולעיתים ונילין.
על פי הגדרות האיחוד האירופי, אחוז מוצקי הקקאו בשוקולד מריר גבוה מ-35%, ואחוז חמאת הקקאו גבוה מ-18%.
ככל שאחוז מוצקי הקקאו עולה, כך נחשב השוקולד לאיכותי יותר, על אף שאין זה המדד היחיד לקביעת איכות השוקולד.
שוקולד מריר ניתך בטמפרטורה של 37° צלזיוס.
שוקולד חלב: מכיל מוצקי קקאו, סוכר, חמאת קקאו, רכיבי חלב, לציטין ולעיתים ונילין.
נחשב איכותי פחות משוקולד מריר.
טעמו מתוק יותר והוא ניתך על הלשון ביתר קלות משום שטמפרטורת ההתכה שלו היא בסביבות 34° צלזיוס.
על פי הגדרות האיחוד האירופי, שיעור מוצקי הקקאו המינימלי בשוקולד חלב עומד על 25%, ושיעור השומן (חמאת קקאו ושומן חלב) חייב לעלות על 25%.
שוקולד לבן: מכיל חמאת קקאו, סוכר, אבקת חלב, לציטין.
לרוב אינו מכיל מוצקי קקאו.
יש הגורסים כי שוקולד לבן אינו שוקולד כלל, מכיוון שאינו מכיל מוצקי קקאו המקנים את הגוון החום.
על פי הגדרות האיחוד האירופי, שיעור חמאת הקקאו בשוקולד לבן עומד על לפחות 20% ומוצקי חלב יבשים על לפחות 14%.
שוקולד בלונדי: מופק על ידי חימום איטי של שוקולד לבן, המעניק לו צבע זהוב ומעורר בו תגובות מייאר.
תגובות אלו יוצרות מגוון של תרכובות טעם, התורמות לטעמו דמוי הקרמל.
סוג זה התגלה במקרה בשנת 2006 על ידי שף בחברת ולרונה, ובשנת 2012 הייתה הראשונה לייצרו באופן מסחרי.
שוקולד רובי: מכיל מוצקי קקאו, סוכר, אבקת חלב.
ייחודו הוא צבעו הוורדרד והטעם ה"פירותי" הטבעי שלו.
השוקולד פותח על ידי חברת בארי קליבו והוצג לראשונה בשנת 2017. סוג שוקולד זה התגלה במקרה כעשור לפני הצגתו.
שוקולד אוורירי - שוקולד בטבלה נפוחה יותר ופחות דחוסה, המיוצר בתהליך המותיר בועות אוויר מרובות בגופו, כחלק מן המרקם שלו.
ראשית, נקטפים תרמילי הקקאו, המכילים פולי קקאו.
הפולים מופרדים מן הציפה הלבנה של הפרי ומונחים לתסיסה.
לאחר מכן, קולים וממיינים את הפולים.
הפולים הקלויים עוברים טחינה ממושכת תוך חימום עדין.
התוצאה היא נוזל סמיך הקרוי ליקר קקאו.
בשלב הבא מועבר ליקר הקקאו למכונה הבנויה מצילינדרים המתגלגלים זה מול זה כשהם כמעט נושקים זה לזה.
הליקר מועבר במכונה שוב ושוב, במשך ימים ואף שבועות, תוך כדי שמירה על טמפרטורה קבועה של 45°-50° צלזיוס.
התהליך, הנקרא "קונצ'ינג", שוחק את חלקיקי הקקאו הטחון עד לדרגה בה הלשון אינה יכולה לחוש בהם.
ליקר הקקאו הוא הבסיס להכנת כל סוגי השוקולד.
בתהליך מיוחד ניתן להפריד את ליקר הקקאו לשני מרכיביו - חמאת קקאו, שהיא השומן שבקקאו וצבעה צהבהב-שנהבי בהיר, ואבקת הקקאו המוכרת.
בתום שלב זה מוסיפים לליקר הקקאו את המרכיבים הנוספים (סוכר, אבקת חלב, לציטין, ונילין) לפי סוג השוקולד הרצוי.
השלב האחרון נקרא טימפור ("טמפרינג").
לחמאת הקקאו יש שש צורות התגבשות שונות שרק אחת מהן תיתן תוצאה טובה לשוקולד שיהיה קשיח ומבריק.
הגבישים השונים נוצרים בטמפרטורות שונות ובתנאים שונים ועל מנת לייצר את צורת הגביש הנכונה (הנקרא גביש בטא), יש לחמם את התערובת לטמפרטורה של 45°-50° צלזיוס, לקרר תוך כדי תנועה מתמדת לטמפרטורה של 28°-29° צלזיוס, ולחמם שוב עד 30°-32° צלזיוס.
בתהליך זה, יתגבש השוקולד בצורה אידיאלית.
בשלב זה, השוקולד מוכן למזיגה לתבניות ליצירת טבלאות או לכל שימוש אחר.
בזמן עבודה עם שוקולד, לצורך הכנת פרלינים, קישוטים או כל דבר אחר הדורש המסת שוקולד והתקשותו בחזרה, יש לחזור על תהליך הטימפור.
ישנן מכונות המבצעות את התהליך וניתן לבצע אותו גם באופן ידני על ידי המסה (על אמבט אדים, במיקרוגל או בדרך אחרת) וקירור על גבי לוח שיש תוך תנועה מתמדת.
אחרי החימום הנוסף (ל-29°-32°) יש לשמור על השוקולד בטמפרטורה זו כדי לשמור עליו במצב מתאים לעבודה.
השוקולד הגולמי מעובד לצורת טבלאות, צורות חטיפים אישיים או שהוא משמש כציפוי לחומרי מילוי שונים.
בצורתו הנפוצה ביותר נמכר השוקולד בחפיסות עם טבלאות.
לעיתים מוסיפים לשוקולד תוספות או חומרי טעם, בעיקר בטעם מתוק.
שוקולד הוא מרכיב נפוץ בגלידות, בעוגיות, בעוגות, בממרחי שוקולד ובקינוחים אחרים.
בעל מקצוע המעבד שוקולד לייצור ממתקי שוקולד שונים נקרא "שׁוֹקוֹלַטְיֵיר" או "שׁוֹקוֹלַטְיֵיה" (מצרפתית: Chocolatier) ובעברית "שׁוֹקוֹלָדַאי".
השוקולד הוא מזון עתיר אנרגיה: פולי הקקאו מהם מכינים את השוקולד מכילים כ-50% חמאת קקאו (סוג של שמן צמחי), וכן מכילים פחמימות וחלבונים.
יתרה מזאת, בתהליך הייצור מוסיפים לו בדרך כלל סוכר (שהוא המרכיב העיקרי ברוב סוגי השוקולד), חלב או שמנים אחרים המגדילים את ערכו הקלורי של המוצר הסופי.
אי לכך, צריכה של כמויות גדולות של שוקולד עלולה לגרום להשמנה.
השוקולד מכיל חומר ממריץ בשם תאוברומין, כמויות קטנות של אנאנדמיד שהוא מוליך עצבי כמו גם קפאין וטריפטופן בכמויות קטנות.
השוקולד ידוע גם כחומר ממריץ מאוד אפקטיבי לסוסים, והשימוש בשוקולד נאסר במרוצי סוסים.
בכמויות גדולות מידי התאוברומין בשוקולד רעיל לחיות כגון סוסים, כלבים ותוכים משום שהם אינם מסוגלים לפרק אותו באופן יעיל.
התאוברומין עלול להתקיים במחזור הדם שלהם במשך כ-20 שעות (בניגוד ל-2–3 שעות אצל בני אדם) ולגרום להתקף אפילפטי, התקף לב, דימומים פנימיים ואף מוות.
עבור כלב קטן (במשקל כ־5 קילוגרם), כמות קטלנית של שוקולד חלב היא כ־280 גרם.
עבור כלב בינוני, במשקל 25 קילוגרם, כמות קטלנית של שוקולד חלב תהיה כ־1.4 קילוגרם.
בשוקולד כהה מתוק יש כ־50% יותר תאוברומין ולכן הוא יותר מסוכן לכלבים.
לדעת רוב הפוסקים ברכת השוקולד היא 'שהכל', מכיוון שבמהלך הייצור השתנתה צורתו, ומראהו של השוקולד לא דומה כלל למראיהם של פולי הקקאו.
אך הרב דוב ליאור פסק כי ברכתו היא 'העץ', מכיוון שלא מקובל לאכול את הפולים כפי שהם אלא רק בתור שוקולד.
על טענת שינוי מראה משיב הרב ליאור כי אין נחשב זה לשינוי מראה, מכיוון שצבעו של השוקולד נותר זהה לצבעם של הפולים.
שׁוֹקֵדָה הוא מושב עובדים דתי בצפון-מערב הנגב, כ־6 קילומטרים מערבית לנתיבות.
המושב משתייך לתנועת הפועל המזרחי והוא שוכן בתחומי מועצה אזורית שדות נגב.
המושב קרוי על שם עצי השקד המצויים בנגב.
המחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית הקימה את שוקדה בשנת 1957 ויישבה במקום עולים ממרוקו.
העולים הגיעו בשתי קבוצות, ובתחילה היו אמורים להיות בשטח של שוקדה שני יישובים, 'שוקדה' ו'צומחה', אך לאחר מכן הם התאחדו ונקראו בשם שוקדה.
המושב בנוי בכעין מעגל, בחציו האחד מתגוררים תושבים שהגיעו בקבוצה הראשונה ובחציו השני תושבים שהגיעו בקבוצה השנייה.
בעבר התפרנסו מרבית תושבי המושב מגידולים חקלאיים בשדות המקיפים אותו, מלולים ומגידול כבשים.
גם כיום החלקות השונות שייכות לחברי המושב, אך מאחר שרוב התושבים מבוגרים (כ־65% מהם מעל גיל 50), מושכרות חלקן לחברות פרטיות.
במושב קיימות מסגרות חינוכיות לגיל הרך בהם מעונות וגני ילדים.
מגיל בית־ספר, לומדים הילדים במושבים הסמוכים ובערי צפון הנגב.
כמו כן קיימת פעילות בלתי פורמלית רבה במסגרת תנועת בני עקיבא, מועדון נוער וחוגים מגוונים.
הרב ראובן דרעי משמש כרב המושב.
לאחר תוכנית ההתנתקות, קלט המושב זוגות צעירים מגוש קטיף שלמדו לפני כן בישיבת נווה דקלים.
בסמוך למושב שוכן יער שוקדה, שפריחת הכלניות שבו בחודשי החורף מהווה מוקד משיכה תיירותי, חלק מפסטיבל דרום אדום.
בשנת 2022 יצא ספר על ההיסטוריה של המושב, בשם "מושב טוב ישבת".
את הספר ערך הרב יצחק דדון, יליד המושב.
באירועי טבח שבעה באוקטובר רבש"צ המושב ומפקד כיתת הכוננות ערכו בהגנה בתוך היישוב את 17 האזרחים נושאי האקדחים, אך המחבלים לא התקיפו את היישוב, אף שהיישובים הסמוכים עלומים ובארי הותקפו.
תושבי המושב פונו למלונות בירושלים ובערד.
שוקדה היה היישוב החקלאי הראשון בעוטף שחזר לשגרה עם חזרתם של רוב תושבי המושב לבתיהם ב-8 בפברואר 2024.
שוקולד מנטה מסטיק הייתה להקת בנות ישראלית שפעלה בשנים 1972–1978.
חברות ההרכב הקליטו וביצעו שירים רבים הנחשבים לנכסי צאן ברזל בזמר העברי, ואף הופיעו באירוויזיון 1976 עם השיר "אמור שלום".
השלישייה מנתה במקור את הזמרות: ירדנה ארזי, רותי הולצמן ותמי עזריה, אך עזריה פרשה ב-1973 והוחלפה על ידי לאה לופטין.
זה ההרכב שזכה למרב ההצלחה והמוניטין.
אמרגן ההרכב היה אברהם דשא (פשנל).
ארזי, הולצמן, עזריה ולופטין שירתו יחד בשירותן הסדיר בלהקת הנח"ל, בה השתתפו בתוכנית "שא לשלום", ממנה זכור בעיקר השיר "בהיאחזות הנח"ל בסיני".
את התוכנית ביים דני ליטאי וניהל מוזיקלית יאיר רוזנבלום.
ארזי, הולצמן ועזריה שרו יחד במסגרת המופע את השירים "מה לעשות" ו"תשרי סבא" ("ירושלים עיר הקודש...").
פשנל נתבקש באותה שנה למצוא אמן שיבצע את אחד השירים שתוכננו לכבוד הפסטיבל לשירי ילדים שנערך בפעם השלישית.
הוא מצא את שלוש הבנות לצורך עניין זה, ובפסטיבל הן הופיעו בשם "שלישיית שוקולד מנטה מסטיק" וביצעו את השיר "אברא קדברא" (לאה לופנפלד – משה וילנסקי).
השיר הגיע למקום השני בתחרות, וההרכב החדש, שהיה אמור להופיע באופן חד פעמי, החל לעורר סקרנות וציפיות.
פשנל ראה בכך הזדמנות לקדם את הזמרות כהרכב נשי מקביל להרכב הגברי של "הגשש החיוור".
התחנה החשובה הבאה שלהן הייתה בפסטיבל הזמר והפזמון 1973, בו היו אמורות להופיע שלישיית אף אוזן גרון ושלישיית "שוקולד מנטה מסטיק" כהרכב מלווה של הזמרת רותי נבון בביצוע השיר "נצח ישראל לא ישקר".
אך נבון נפצעה בתאונת דרכים זמן קצר לפני הפסטיבל ושתי השלישיות ביצעו את השיר בלעדיה.
זו למעשה הייתה חשיפתו הטלוויזיונית המשמעותית הראשונה של ההרכב, וכן של אחת מהנשים בהרכב, תמי עזריה.
בתקליט הפסטיבל הביצוע דומה לזה שבוצע בשידור חי, רק שהמבצעת הראשית היא נבון.
כאשר פרצה מלחמת יום הכיפורים חברו הזמרות, יחד עם להקת כוורת ומנחם זילברמן, אל להקת הנח"ל, שעם חבריה אז נמנו גם אסתר שמיר, מיקי קם ויהודה עדר.
"להקת-על" זו הסתובבה בין הבסיסים והמוצבים ברחבי הארץ, מהגולן ועד סיני, וביצעה הופעות בידור לחיילים בחזית ובעורף לכל אורכה של המלחמה.
עם תום המלחמה פרשה עזריה מההרכב, ואת מקומה בשלישייה תפסה לאה לופטין, אף היא בוגרת אותו מחזור של ארזי והולצמן מלהקת הנח"ל.
ההרכב המחודש הופיע לראשונה בפסטיבל לשירי ילדים הרביעי שנערך בפסח 1974. השיר שאותו ביצעו, "חגיגת אביב" (דודו ברק – שייקה פייקוב), נכתב כהקדשת חג שמח לחיילים ולחיילי המילואים שנמצאו בחזיתות השונות, וזכה במקום השלישי.
שיר נוסף שביצעה השלישייה בפסטיבל היה "קרנבל".
במוצאי יום העצמאות באותה השנה הופיעה השלישייה לצדו של מתי כספי עם השיר "נח" בפסטיבל הזמר והפזמון, וחזרה אל פסטיבל שירי הילדים החמישי (חנוכה 1974) עם השיר "ישנוני".
השיר "נח" הגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים השנתי של קול ישראל.
בשנת 1974 השתתפה השלישייה בתוכנית הילדים "חג לי" לצד אושיק לוי ועמוס טלשיר בפרק מיוחד לכבוד חג השבועות.
חלק משירי הפסטיבלים נכנסו לאלבום הבכורה שלהן שיצא באותה השנה ועובד ברובו על ידי יצחק גרציאני ומתי כספי.
באלבום זה נכללו גם שירים מתורגמים של מאנוס חג'ידאקיס על ידי אהוד מנור ("הייתה לי אהבה", "יש לי שמש" ו"בת אצילים").
שירים נוספים מהאלבום – סרט הודי, "מניאנה" ואפילו ביצוע ווקליזה לֵסונטינה של מוצארט בעיבודו של יצחק גרציאני.
בשנת 1976 נבחרה הלהקה לייצג את ישראל באירוויזיון 1976 בהאג שבהולנד.
הזמרות הציגו שלושה שירים חדשים במופע טלוויזיה מיוחד: "קשת בענן" של דרורה חבקין, "זה טוב זה טוב" של אליעוז רבין ורוני וייס ו"אמור שלום" של אהוד מנור ומתי כספי שנבחר להשתתף בתחרות.
במקביל להופעתה באירוויזיון יצא האלבום השני של הלהקה – כולו בעיבודיו והנהלתו המוזיקלית של מתי כספי – שכלל גם שירים כמו "זה טוב זה טוב", "לילות בכנען", "במקום פרידה" ("אם תלך עכשיו..."), "מכת שמש" ("בוקר בוקר עולה השמש...") ועוד.
הלהקה השתתפה במהלך שנים אלו בתוכניות רדיו וטלוויזיה רבות, וחידשה במסגרות אלה שירים כמו, "בא בחור חדש", "שיר שמח" ו"תכול המטפחת", והקליטה שירים חדשים דוגמת "הוי ארצי מולדתי", "הקונדור עובר" ו"שוקו חם".
במצעד הפזמונים השנתי תשל"ו הגיע "אמור שלום" למקום השלישי ו"זה טוב זה טוב" למקום השישי.
בשנת 1977 העלה ההרכב את המופע "הלילה הראשון".
המופע הביא את סיפורו של הלילה הראשון במאה העשרים, והתבסס על שירים מאותה התקופה שתורגמו על ידי אהוד מנור ("מאה אחרת", "הם לא יאמינו", "מחר ועוד מחר" ועוד) והוא בוים על ידי צדי צרפתי.
המופע לא נחל הצלחה מסחרית, והתקליט שתיעד אותו נכשל גם הוא.
באותה השנה השתתפה השלישייה בפעם האחרונה בפסטיבל לשירי ילדים עם שני שירים שכתבו להן יורם טהרלב ויאיר רוזנבלום – "בית השוקולד" ו"מי המנטה?
מי השוקולד?" שנכתב כמעין קריצה על השאלה שהן נשאלו לעיתים קרובות.
באותה שנה השתתפו בפרסומת למוצרי עלית ("שו֗קוֹלָד, מנטה, מסטיק – כולנו של עלית") יחד עם מיקי ברקוביץ' מקבוצת הכדורסל מכבי (עלית) תל אביב.
בשנת 1978 יצא לאור האלבום "הפרוטה והירח", שהיה עבודתן המשותפת עם אריק לביא.
באלבום זה חודשו שירים מתקופת הפלמ"ח והצ'יזבטרון דוגמת "הפרוטה והירח", "מוטי", "הי הג'יפ", "שב גיבור החיל".
זמן קצר אחרי הקלטת האלבום, ב-1 במרץ 1978, כינסה ארזי מסיבת עיתונאים והודיעה על פרישתה מן ההרכב.
פשנל ניסה לשמר את ההרכב אך גם לופטין העדיפה לא ליטול חלק בניסיון ופרשה גם היא מהלהקה.
כיוון שעמדו עדיין חוזים להופעות מחוץ לישראל של השלישייה הוקם הרכב שנסע להופיע בפינלנד והרכבו הולצמן, עפרה חזה וישראלה קריבושי אך עם שובן לישראל הוחלט לא להמשיך במתכונת זו והשלישייה פורקה סופית ב-20 בנובמבר 1978. גם הרכב זה לא הקליט עד שהתפרק שירים חדשים.
למרות רכילויות וסיפורים לרוב, יחסיהן של ארזי, הולצמן ולופטין היו תמיד קרובים ומעולם לא נוצר קרע אישי ביניהן, וזה הבסיס לאיחודן המתרחש מדי פעם לרגל מאורעות מיוחדים, כך למשל התאחדו בנות הלהקה להופעה ביום הולדתו השישים של פשנל ב-1986, ובמהלך הענקת פרס על מפעל חיים ליצחק גרציאני.
כמו כן השלישייה חידשה את השירים "ונצואלה" ו"נערה ממש אוצר" בשנת 1989 שנכללו באלבומה של ארזי מאותה שנה, "תחנה בדרך".
בשנת 2003 יצאה גרסת רמיקס לשירן "זה טוב זה טוב", במסגרת אוסף כפול משירי השלישייה.
בנוסף התארחו הולצמן ולופטין בסיבוב ההופעות של ארזי.
ב-19 במאי 2013 נחשף שיר גנוז של הלהקה, וזאת במהלך איסוף חומרים לאלבומה החדש של ירדנה ארזי.
השיר נקרא "שלום עירי נוחמה", והוא בוצע על ידי ארזי וחברותיה ללהקה לאה לופטין ורותי הולצמן.
בפסטיבל ערד באותה השנה אירחה ארזי את לופטין והולצמן ל"מיני איחוד" של כמה שירים.
בנובמבר 2021 התאחדה שוב השלישייה במסגרת מופע חגיגי לכבוד יום הולדתה ה-70 של ירדנה ארזי שהתקיים בהיכל התרבות בתל אביב.
בדצמבר 2024, פורסם כי השלישייה מתאחדת לראשונה מאז שנות ה-70 למספר מופעים בהנהלתו המוזיקלית של רמי קלינשטיין, הראשון ב-28 במרץ 2025 בהיכל התרבות בתל אביב ואחריו הופעה באמפיתיאטרון שוני והופעה נוספת בתל אביב.
ההחלטה לחזור ולהופיע התקבלה בעקבות הצלחתו המחודשת של השיר "מי המנטה מי המסטיק מי השוקולד", שהפך ללהיט בטיקטוק והציג אותן לקהל צעיר יותר.
תקליט בכורה של שוקולד מנטה מסטיק, הד ארצי, 1975
שוקולד מנטה מסטיק, הד ארצי, 1976
הלילה הראשון – ההצגה הכי תמימה בעיר, הד ארצי, 1977
הפרוטה והירח – משירי הצ'יזבטרון, יחד עם אריק לביא, סי.
זה טוב זה טוב – גרסה מחודשת, תקליט שדרים, הד ארצי, 2003
האוסף הכפול ובו קטעים שמעולם לא הופצו קודם לכן, כגון "הקונדור עובר", "אמור שלום" בגרסה גרמנית ועוד.
השוקורו (Xucuru) הם שבט אינדיאני החי במדינת פרנמבוקו שבברזיל, ומונה כ-8,500 איש.
השבט זכה לאחרונה בהכרת זכויותיו לאוטונומיה משלו בהרי האורובורו, על אף שהדבר הביא לידי סכסוך עם המתיישבים המקומיים באזור.
ב-1998 נרצח מנהיג השוקורו, צ'יקאן (פרנסיסקו דה אסיס אראוז'ו), ככל הנראה על רקע התנגדות החוואים לבעלות השבט על השטח.
בית המשפט הבין-אמריקאי לזכויות האדם (IACHR), גוף שיפוט אוטונומי עם המטה בקוסטה ריקה, החליט שהמדינה הברזילאית צריכה לשלם מיליון דולר (כ -820 אלף יורו) לאינדיאנים של קוקורו במדינת פרנמבוקו על חוסר כבוד ואיטיות בהגדרת שטחים.
שוקולד פרה הוא מותג שוקולד של חברת עלית.
יוצר לראשונה בשנת 1934 תחת השם "שמנונית", ומשנות ה-50 מכונה באופן עממי ובלתי רשמי "שוקולד פרה" על שם הפרה שעל העטיפה.
למרות שמו העממי, חברת עלית לא רשמה מעולם את המונח שוקולד פרה על חפיסות השוקולד.
בשנת 2002 התפתח מותג הפרה.
על קוביות השוקולד הופיעה הפרה כמותג לראשונה, קובייה גדולה במרכז השוקולד, לצד קוביות השוקלד הקטנות שהיו עד כה, שגם בהם מופיעה הפרה במרכז הקובייה.
הוא החל להופיע על גבי ממרחים, חטיפים מתוקים ובונבוניירות בנוסף לחפיסות השוקולד הרגילות, כמו כן, הפרה שעל האריזות עברה שינוי בעיצוב ושינתה את דמותה.
שוקולד פרה מיוצר במגוון של סוגים: שוקולד חלב, שוקולד מריר, שוקולד לבן, שוקולד ממולא, בתוספת שברי בייגלה, אגוזים, סוכריות קופצות, מילוי תות, קרם נוגט, ועוד.
בשנת 2013 יצאה עלית עם קו מוצרים חדש לשוקולד פרה, שלווה בקמפיין פרסום ברחבי הארץ.
בקו המוצרים החדשים ניתן למצוא שוקולד פרה בטעמי חטיפים אחרים של עלית: טורטית, טעמי, קפה נמס ומסטיק בזוקה.
בעשותה כן, יצרה עלית לראשונה שוקולד לבן בצבע ורוד.
בשנת 2017 יצרה עלית סוג שוקולד חדש.
בחברה קראו לו בלונדי בשל צבעו הלבן צהבהב, שטעמו הוא טעם של שוקולד לבן וקרמל, שכן למעשה מדובר בשוקולד לבן שהסוכר בו התקרמל.
במשך השנים, כמעט ולא נעשו שינויים בעיצוב דמות הפרה.
ב־2002 היא עוצבה באופן צעיר יותר ורזה יותר, וניתנה לה הבעה חמה ואנושית.
מבנה טבלת השוקולד עצמה ייחודי בעולם בכך שבמרכז הטבלה ישנה קובייה גדולה וסביבה קוביות קטנות, וזאת בניגוד למקובל אצל יצרני השוקולד בעולם.
שוקולד לבן הוא ממתק העשוי מחמאת קקאו, מוצקי חלב, סוכר, לציטין וחומרי טעם (בדרך כלל וניל).
ההבדל בינו ובין שאר סוגי השוקולד הוא שבשוקולד לבן אין מוצקי קקאו.
חמאת קקאו היא המרכיב הנמצא גם בסוגי שוקולד אחרים וגורם להם להיות מוצקים בטמפרטורת החדר, אך להימס בפה.
כך לשוקולד הלבן יש מרקם זהה לסוגי שוקולד אחרים, אולם טעמו שונה.
שוקולד לבן יוצר לראשונה בשווייץ, לאחר מלחמת העולם הראשונה.
הרברט'ס קנדיס (Hebert's Candies) היו הראשונים שייצרו שוקולד לבן בארצות הברית, לאחר שראו אותו מיוצר באירופה שנה קודם לכן, אך יוצר בהמוניות רק כשחברת נסטלה החלה להכין שוקולד לבן שהכיל שקדים.
מכיוון ששוקולד לבן אינו מכיל מוצקי קקאו, הוא אינו נחשב שוקולד במדינות רבות.
על פי התקן האמריקאי משנת 2004, לפחות 20% ממשקל השוקולד הלבן צריך להיות חמאת-קקאו, לפחות 14% צריך להיות מוצקי חלב, ופחות מ-55% ממתיקים (כמו סוכר).
על פי התקן האירופאי, לפחות 20% ממשקל השוקולד הלבן חייב להיות חמאת-קקאו, ולפחות 14% צריך להיות מוצקי חלב יבשים.
שוקולד לבן הוא מאכל פופולרי למדי והוא נמכר על ידי חברות ממתקים רבות כממתק עצמאי או כחלק ממתק אחר.
כך ניתן למצוא טובלרון לבן, קיט קאט לבן, סניקרס לבן או שוקולד פרה לבן.
שוקולד לבן מיוצר על ידי חברות שוקולד רבות בעולם, ביניהן מרס, Chocolat Frey, קראפט, לינדט ושפרינגלי, עלית ועוד.
שוקולד לבן קשה לעבודה, מאחר שחמאת הקקאו נמסה ומתפצלת משאר המרכיבים; במקרים כאלה הופכת החמאה לתרכובת שומנית נפרדת.
ניתן לתחלב מחדש את חמאת הקקאו שנמסה באמצעות המסת מעט שוקולד או חמאה וערבובם בתרכובת השומנית.
חמאת הקקאו מתפצלת גם כששופכים על השוקולד מים, אז הוא הופך גושי ומחוספס.
גם במקרה זה ניתן לשחזר את השוקולד באותה דרך.
יש סוגים של שוקולד לבן הנאפים טוב יותר מאחרים, ויש כאלה הנוטים להשחים באפייה.
במקרים רבים משתמשים בשוקולד לבן כקישוט למאכלים העשויים משוקולד מריר או שוקולד חלב.
שׁוֹקוֹ הוא משקה מבוסס על קקאו ומורכב מחלב וקקאו צבעו חום והוא מוגש חם, קר או פושר.
לשם הכנת שוקו משתמשים לרוב באבקת קקאו, חלב ומים בפרופורציות שונות ובתוספת סוכר או ממתיק מלאכותי, כמו כן, יש גם אבקות מעורבבות עם אבקת קקאו וסוכר, מה שהופך את הכנת השוקו לנוחה יותר.
ניתן להכין שוקו גם מתחליפי חלב צמחיים, כגון חלב סויה או חלב שקדים.
לשם הכנת שוקו מאבקת קקאו יש להרתיח בסיר תערובת של חלב ומים או חלב בלבד.
מוסיפים לתוכו אבקת קקאו וסוכר, ומביאים להמסה מלאה.
אם משתמשים באבקת קקאו אינסטנט, המכילה מתחלבים, ונילין וסוכר, ניתן לערבב את האבקה בחלב קר או במים ללא צורך במרכיבים נוספים.
כיום, במקום קקאו וסוכר משתמשות מסעדות רבות בשוקולד, לצורך הכנת שוקו סמיך.
כמו כן ישנן אבקות שונות הכוללות קקאו, סוכר וחומרים נוספים המשמשים להכנת השוקו.
יש המשתמשים גם בקורנפלור ובשמנת.
לעיתים אף מוסיפים לשוקו תוספי טעם, ובהם מרשמלו, ויסקי, אייריש קרים, קינמון, תמצית וניל וסירופ.
פולי הקקאו הובאו מאמריקה, שם הילידים שתו אותם כמשקה מר.
הם האמינו כי המשקה מהווה אפרודיזיאק ומחזק את כוח הגברא.
עם חזרתו של כריסטופר קולומבוס לספרד, הוא הביא איתו פולי קקאו למשקה.
ב-1687 נסע הרופא הנס סלואן לג'מייקה כרופא אישי של מושל ג'מייקה החדש, הדוכס השני מאלבמארלה.
במהלך מסעו נתקל סלואן בפולי הקקאו, שם התושבים המקומיים שתו אותו מעורבב במים.
בעברית מקור השם שוקו נובע מקיצור של השם "שוקולד".
השוקו הוא משקה פופולרי בקרב ילדים ובני נוער בישראל, בעיקר בזכות טעמו המתוק.
בקייטנות רבות מגישים לילדים שוקו ולחמנייה עם שוקולד כארוחת עשר.
בישראל משווקות המחלבות (דוגמת תנובה ומחלבות יטבתה) שוקו קר מוכן בבקבוקי פלסטיק ובשקיות אישיות.
כמו כן, משווקות חברות המזון אבקת קקאו מעורבת עם אבקת סוכר בתוספת חומר מתחלב וחומרי טעם להכנה מהירה של שוקו על ידי המסתה בחלב קר או חם.
השוקה (טרמינולוגיה אנטומיקה – TA: Tibia), היא אחת מעצמות השוק.
אחרי עצם הירך, זוהי העצם הארוכה ביותר בשלד האדם.
היא ממוקמת בין עצם הירך לעצמות שורש הרגל, המפרק המקורב הוא הברך והמפרק המרוחק הוא הקרסול.
צמודה אליה, דרך שני מפרקים (מפרקי השוקה והשוקית, העליון והתחתון) ודרך קרום בין גרמי, היא עצם השוקית.
חלקה העליון של העצם רחב ובעל מספר מבנים בולטים: שני עליים (עלי צידי ועלי תיכון) וגבששת השוקה (Tuberositas tibiae) בצד הקדמי, אזור האחיזה של רצועת הפיקה.
בחלקם העליון של העליים משטחים מפרקיים גדולים, עליהם מונחים המניסקוסים.
בין העליים, הרכס או הבליטה הבין עליים (Eminentia intercondylaris), מלפניה ומאחוריה מתחברות הרצועות הצולבות של הברך והמניסקוסים.
בחלקו האחורי של העלי התיכון (Condylus medialis tibiae), חריץ רוחבי עמוק, מקום האחיזה של השריר החצי קרומי.
העלי הצידי (Condylus lateralis tibiae) רחב יותר מהעלי התיכון, בחלקו התחתון-צידי פנים למפרק השוקה והשוקית העליון.
לגוף העצם צורת מנסרה המותווית על ידי שלושה גבולות המחלקים את העצם לשלושה פנים.
הגבול או הרכס הקדמי (Margo anterior tibiae), הוא הבולט מהשלושה וניתן למששו בקלות בקדמת השוק.
בחלקו העליון של הגבול התיכון (Margo medialis tibiae) נאחזת הרצועה העקיפה התיכונה של הברך ומתחת לה נאחז שריר בית הברך (Popliteus).
בגבול הצידי או הרכס הבין-גרמי (Margo interosseus tibiae) נאחז הקרום הבין גרמי (Membrana interossea) שמחבר את השוקה לשוקית בכמעט כל אורך גופן.
רובו של הפן התיכון (Facies medialis tibiae) הוא תת-עורי, כלומר ניתן למישוש ישירות מתחת לעור.
בחלקו העליון נאחזים גידי השרירים החצי-גידי, העדין והחייטים.
לדרך בה נאחזים שלושת השרירים צורה המזכירה רגל אווז שנתנה לה את שמה - "רגל האווז" .
הפן הצידי (Facies lateralis tibiae) צר יותר מהפן התיכון.
בחלקו העליון נאחז השריר השוקתי הקדמי ועל חלקו התחתון עוברים גידי השרירים הפושטים של כף הרגל ובהונותיה.
לרוחב הפן האחורי (Facies posterior tibiae) עובר באלכסון קו הסוליה (Linea musculi solei; או כפי שכונה בעבר "קו בית הברך", popliteal line).
מעל קו הסוליה נאחז שריר בית הברך ומתחתיו נאחזים שרירים שונים, כופפים של כף הרגל ובהונותיה.
חלקה התחתון של העצם שב ומתרחב, אך פחות מחלקה העליון.
החלק התיכון מציג בליטה מאורכת בשם הפטישון התיכון (mMalleolus medialis).
הפן התחתון, בעל צורה מרובעת, נושא את משקל הגוף ומופרק עם עצם הערקום (talus).
על הפן האחורי והקדמי עוברים גידים מניעים של כף הרגל ובהונותיה, בפן האחורי חריצים מובחנים למעבר הגידים.
בפן הצידי אזור מכוסה סחוס לחיבור הרצועי של השוקה והשוקית (מפרק השוקה והשוקית התחתון הוא חיבור רצועי, syndesmoses, ראו מפרקים פיברוטים).
הפן התיכון מתמשך מטה לזיז בעל צורת פירמידה, הוא הפטישון התיכון.
חלקו הפנימי של הפטישון מופרק עם עצם הערקום.
שוֹקוֹלַטֶה (בספרדית: Chocolate) או צ'וקולטה הוא משקה שוקולד חם, סמיך מאוד.
מתכון בסיסי לשוקולטה כולל המסת קוביות שוקולד בכוס חלב חם.
בארגנטינה ובאורוגוואי מוכר המשקה בשם "סובמארינו" ("צוללת" בספרדית) ומכאן הוא לעיתים מכונה גם בעברית בשם "צוללת".
ניתן להשתמש בשוקולד מריר או בשוקולד חלב.
תוספות אפשריות הן סוכר, קינמון, וניל.
לקבלת שוקולטה אלכוהולית ניתן להוסיף ליקר מסוגים שונים.
בספרד ובארגנטינה, לאחר בילוי לילי, מקובלת ארוחת הבוקר "שוקולטה קון צ'ורוס" () של שוקולטה וצ'ורוס.
בטורינו, מולדת השוקולד המוצק, מייצרים שוקולטה מיוחדת המכונה ג'יאנדויה (Gianduja, על שם מחזה מפורסם בסגנון קומדיה דל'ארטה), המכילה אבקת אגוזי לוז.
שוקולד (צרפתית: Chocolat) הוא סרט משנת 2000 שמבוסס על ספרה של ג'ואן האריס ובוים על ידי לאסה הלסטרם.
הסרט מספר את סיפורה של אם צעירה (ז'ולייט בינוש) המגיעה לעיירה בצרפת עם בתה בת השש, ופותחת בה חנות שוקולד.
הסרט צולם בצרפת, בעיירה פלביני (Flavigny-sur-Ozerain) ובטירת בייאנק (Château de Beynac).
ויאן רושה (ז'ולייט בינוש), נוודת צעירה מגיעה לעיירה רגועה בצרפת עם בתה הקטנה אנוק (ויקטורי ת'יויסול) בחורף של שנת 1959. השוקולדיה החדשה שלה היא מקור לתשומת לב ופחד מכיוון שיכולתה של ויאן לעורר מחדש את התשוקה באנשי העיירה מסכנת את שימור המסורת.
הרוזן דה-רנו, אציל מקומי ושמרן (אלפרד מולינה) רואה בויאן איום וחושש שהשוקולד שלה עלול להשחית כליל את הקודים המוסריים של העיירה.
מלחמתו נגדה נפתחת כאשר מגיעה לעיירה חבורת צוענים השטים בנהר ומובלים על ידי רו (ג'וני דפ), שמיד נמשך לוויאן והיא אליו.
בין תושבי העיירה נמצאות ג'וזפין מוסקה (לנה אולין), אישה מוכה, שבורחת מבעלה ומתחילה לעבוד בשוקולדיה של ויאן, ארמאנד, אישה מבוגרת (ג'ודי דנץ') ומתקדמת בדעותיה שניתקה קשר עם בתה, קרוליין (קארי אן מוס) ונכדה.
ויאן רושה - ז'ולייט בינוש
הרוזן דה-רנו - אלפרד מולינה
קרוליין קלירמונט - קארי אן מוס
ג'וזפין מוסקה - לנה אולין
סרג' מוסקה - פיטר סטורמר
אלפונס מרסו - רון קוק
שׁוֹקוֹלַטְיֵיר או שוקולטייה הוא אדם שמקצועו אומנות עיבוד והכנת ממתקים ומוצרים שונים משוקולד.
השוקולטייה מתמחה בהכנת פרלינים בטכניקות שונות, ביניהן טכניקה בלגית של יצירת פרלינים בתבניות וטכניקה צרפתית של פרלינים בחיתוך וטבילה.
מעבר למיומנות טכנית והבנה של השוקולד, נדרש השוקולטייה ליצירתיות וכישרון בפיתוח מתכונים שונים למילוי הפרלינים על מנת להגיע להרמוניה של טעמים ומרקמים.
שוקולטיירים מתמחים בין השאר בשיטות מודרניות ומסורתיות לעיבוד, הכימיה של השוקולד, טעמים ומרקמים, טימפרור, עיטור, שימוש בתבניות, נוסחאות ומתכונים ליצירת מסות שונות כמו גנאש, סירופ סוכר וקרמל.
שוקולטיירים אינם מייצרים שוקולד גולמי והם נבדלים מיצרני שוקולד, שמייצרים את השוקולד מקקאו וממרכיבים נוספים.
מקצוע השוקולטייר מהווה תחום התמחות במסגרת אמנות הקונדיטוריה העולמית, המשלב טכניקות מסורתיות, ידע מדעי ויצירתיות אמנותית.
השוקולטייר מתמחה בתחומים מגוונים הכוללים:
הכימיה של השוקולד והתנהגותו בתנאים שונים - פיתוח נוסחאות ומתכונים ליצירת מסות שונות כגון גנאש, סירופ סוכר וקרמל.
טימפרור (Tempering) - טכניקה קריטית לייצוב חמאת הקקאו שבשוקולד.
טימפרור נכון מעניק לשוקולד ברק, מרקם קשיח הנשבר ב"קנאק" אופייני, ומונע הופעת כתמים לבנים (פריחת שומן או סוכר).
התהליך כולל חימום, קירור וחימום מחדש של השוקולד לטמפרטורות מדויקות.
עיטור ועיצוב מוצרי שוקולד אמנותיים - שימוש בטכניקות שונות להוספת עניין ויזואלי ומרקמי למוצרי השוקולד, כגון שימוש בשוקולד בצבעים שונים, הדפסות על שוקולד (למשל באמצעות דפי טרנספר), הברשה, ריסוס בחמאת קקאו צבעונית, והוספת אלמנטים כמו אגוזים, פירות יבשים או פולי קקאו גרוסים.
פיסול בשוקולד - יצירת פסלים ומיצגים אמנותיים משוקולד, הדורשת מיומנות גבוהה ושליטה בחומר.
פיתוח מתכונים ויצירת טעמים - שוקולטיירים רבים מפתחים מתכונים ייחודיים ושילובי טעמים מקוריים, תוך שימוש בחומרי גלם איכותיים ומגוונים.
יציקה לתבניות (Molding) - יצירת פרלינים, טבלאות שוקולד מעוצבות וצורות תלת-ממדיות באמצעות יציקת שוקולד מטומפרר לתבניות (לרוב מפוליקרבונט או סיליקון).
בין שלל המוצרים הנפוצים המיוצרים בידי שוקולטירים ניתן למצוא מוצרים כגון: ביצי שוקולד ממולאים בממתקים, פרלינים, טבליות שוקולד, דפי שוקולד ועוד.
עיקר אומנות השוקולד מתמקדת הן בטכניקת הכנת התערובת (בלגית או צרפתית כאמור) והן בחומרי הגלם המוספים לתערובת בשלבי יצירת המוצרים הסופיים.
הטכניקה הבלגית: מתמקדת ביצירת פרלינים באמצעות תבניות, שבהן נוצקת שכבת שוקולד חיצונית, מתמלאת בגנאש או מילוי אחר, ונסגרת בשכבת שוקולד נוספת.
הטכניקה הצרפתית: מתמקדת ביצירת פרלינים באמצעות חיתוך וטבילה, כאשר המילוי מוכן תחילה, נחתך לגדלים הרצויים, ולאחר מכן נטבל בשוקולד נוזלי.
ישנם שוקולטיירים שלמדו את המקצוע בבתי ספר מובילים לקונדיטוריה ושוקולד באירופה (בעיקר בצרפת, בלגיה ושווייץ, הנחשבות למרכזי שוקולד עולמיים), אחרים עברו הכשרה במסגרות מקומיות, התמחויות ועבודה כשוליות לצד שוקולטיירים מנוסים, וישנם גם אוטודידקטים שרכשו את הידע והמיומנות דרך ניסוי, תרגול ולמידה עצמית.
המקצוע דורש תשוקה רבה לשוקולד, סבלנות, דיוק, יצירתיות ויכולת עבודה עדינה.
תחום השוקולד האומנותי בישראל התפתח משמעותית בעשורים האחרונים, וקיימים כיום שוקולטיירים רבים המציעים מוצרים איכותיים ומקוריים, המשתווים ברמתם לתוצרת בינלאומית.
רבים מהם רכשו את הכשרתם בחו"ל או השתלמו אצל מומחים בינלאומיים, והם תורמים להעלאת המודעות וההערכה לשוקולד איכותי בקרב הקהל הישראלי.
שוקולטיירים ישראלים רבים משלבים סדנאות להכנת שוקולד כחלק מפעילותם העסקית, ומציעים חוויות אינטראקטיביות לקהל הרחב.
לסיכום, מקצוע השוקולטייר הוא שילוב מרתק של אומנות ומדע, הדורש מיומנות טכנית גבוהה, יצירתיות והבנה מעמיקה של חומר הגלם העיקרי - השוקולד.
מההיסטוריה העשירה של השימוש בקקאו ועד לטכניקות המודרניות של יצירת פרלינים ופסלים מרהיבים, השוקולטייר ממשיך לחדש ולרגש את חובבי השוקולד ברחבי העולם.
שוקי (יהושע) אורן (נולד בירושלים ב-5 בינואר 1959) הוא כלכלן ישראלי.
בין השנים 2007–2011 היה החשב הכללי במשרד האוצר.
אורן מכהן כיו"ר הבנק הדיגיטלי One Zero.
אורן נולד בירושלים בשנת 1959 ולאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון ע"ש דנמרק, התגייס לצה"ל ושירת בחיל האוויר.
בשנת 1984 סיים תואר ראשון בכלכלה (BA) באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1986 השלים תואר שני (MA) במנהל עסקים, אף הוא מהאוניברסיטה העברית.
אורן החל את דרכו המקצועית במגזר הציבורי ב-1985 ככלכלן בפיקוח על הבנקים בבנק ישראל.
ב-1986 הצטרף למשרד האוצר ומילא שורה של תפקידים באגף החשב הכללי, תחילה במחלקת ניהול החוב החיצוני ואחר כך כמנהל מחלקת מטבע החוץ.
בשנת 1989 מונה אורן על ידי החשב הכללי אלי יונס לתפקיד סגן החשב הכללי באוצר, תפקיד בו כיהן עד סוף שנת 1993. במהלך שנות כהונתו הוביל אורן את ביצוע הסדר הקיבוצים, הסדר חובות המושבים (חוק גל) והסדר כור.
לאחר מכן עזב אורן את האוצר ועבר למגזר הפרטי.
בשנת 1994 עזב אורן את תפקידו כסגן החשב הכללי באוצר לטובת שורה של תפקידים בכירים במגזר הבנקאות, תחילה בבנק כללי ובהמשך כיו"ר בנק לאומי שווייץ.
בין השנים 1994–1995 כיהן אורן כמנכ"ל זרוע החיתום של בנק כללי 'כללי חתמים'.
בין השנים 1995–1999 כיהן כסמנכ"ל ומנהל החטיבה העסקית של הבנק וב-2001 מונה למשנה-למנכ"ל הבנק.
בשנת 2002 עזב אורן את בנק כללי ומונה למנכ"ל בנק לאומי שווייץ, אחת מזרועות הבנקאות הזרות של לאומי.
הבנק מנה אז 140 עובדים וניהל תחתיו נכסים בהיקף של 5.5 מיליארד דולר.
הבנק השווייצרי עסק בניהול נכסים ובנקאות פרטית והמטה הראשי שלו ישב בציריך לצד סניף נוסף בז'נבה.
אורן קיבל לידיו את ניהול הבנק בתקופה קשה ומאתגרת לאחר מעילת ענק ופרשת הלבנת כספים.
תחת ניהולו של אורן הבנק הותיר את הפרשות מאחוריו והפך לבנק מצליח ורווחי.
אורן הוביל את החלפת מערכות המחשוב של הבנק ואת טיוב מערכת הנהלים והבקרות שלו.
ב-2007 חזר אורן לשירות המגזר הציבורי, כאשר מונה לחשב הכללי במשרד האוצר במקומו של ירון זליכה, ומילא תקופת כהונה מאתגרת שבה פרץ המשבר הפיננסי העולמי.
אורן בנה לטיפול בהשלכות המשבר הפיננסי העולמי, ובכלל זה הוביל ויזם את הקמת קרנות המנוף, קרנות מימון להסדרי אשראי לחברות עסקיות במשק, בשיתוף עם המגזר הפרטי והגופים המוסדיים.
בנוסף, פעל אורן להגדיל ולגוון את הכלים לעידוד תמיכה ביצוא בערבות מדינה באמצעות חברת אשרא, וכן הוביל הקמתן של קרנות סיוע בערבות מדינה לעסקים קטנים ובינוניים.
במהלך כהונתו הוביל אורן לראשונה ביצוע עסקאות החלף על מצבת החוב הזר לצורך הוזלת עלויות (עסקאות להמרת חלק מהחוב החיצוני של ישראל מדולרים לשקלים ולאירו).
כחשב הכללי הוביל אורן פרויקטי תשתית גדולים בשיתוף המגזר הפרטי והבנקאי ובכלל זה הקמת הרכבת הקלה בירושלים, הקמת מתקני ההתפלה בשורק והרחבתם בחדרה, פלמחים ואשקלון.
בתקופת כהונתו בוטלה זכיינות הקמת הרכבת הקלה בתל אביב ולאחר מכן הפרויקט הפך לפרויקט תקציבי.
אורן הוביל גם את מכירת יתרת מניות המדינה בבנק דיסקונט ומכירת מחצית אחזקות המדינה בבנק לאומי באותה עת.
אורן אחראי גם לאחת הרפורמות המשמעותיות במערכת הבנקאית - רפורמה בסליקה הצולבת של כרטיסי האשראי שחייבה לראשונה את כל חברות האשראי לסלוק את הכרטיסים של המתחרות שלהן ובפרט איפשרה לחברות מתחרות של ישראכרט לסלוק את כרטיסיה (קודם לכן ישראכרט הייתה היחידה שסלקה את הכרטיסים שלה).
הרפורמה הוזילה את עלויות הסליקה של כרטיסי אשראי לבתי העסק ובשרשור לציבור הרחב.
בשנת 2011 פתח בהליך בוררות נגד חברת כי"ל בגין מחלוקת על גובה התמלוגים שהחברה הייתה חייבת למדינה, הבוררות הסתיימה ב-2016 עם ניצחון גדול של המדינה ותשלום תמלוגים מצד כי"ל בהיקף של מעל 800 מיליון שקלים.
בתום כהונתו כחשב הכללי ולאחר תקופת צינון מונה אורן בשנת 2012 לתפקיד מנכ"ל חברת Kardan N.V וליו"ר דירקטוריון החברות הבנות – תה"ל, קרדן שירותים פיננסים, קרדן סין וחברת GTC.
אורן היה אחראי על ניהול חברת האחזקות ההולנדית שנסחרה בבורסת אמסטרדם ובבורסה הישראלית.
במסגרת תפקידו הוביל אורן את פעילות הנדל"ן של קרדן במרכז אירופה ובמזרחה, וכן בסין, ובמקביל ניהל את פעילות הבנקאות והפיננסים שלה במזרח אירופה ואת פעילות תשתיות המים והחקלאות שלה במדינות מתפתחות ובכלל זה הקמתם וניהולם של מפעילי טיהור מים בסין.
אורן קיבל לידיו חברת אחזקות עם נטל חובות כבד, אך לא הצליחה להבריא אותה והיא היא נכנסה למהלך של הסדר חוב, במסגרתו נמכרו רוב החזקות החברה בהפסד ניכר.
במרץ 2019 מינה שר האוצר את אורן לתפקיד יו"ר קבוצת החברות קצא"א (קו צינור אילת אשקלון) במסגרת זו מכהן אורן כיו"ר חברת "דוראד אנרגיה בע"מ", בעלת תחנת הכוח דוראד.
הוא מונה, אף על פי שב-2013 מבקר המדינה מתח ביקורת על אורן, על כל כך שבעת שהיה החשב הכלכלי באוצר נתן לחברה פטורים, הנחות והטבות מופלגות, שלא על פי הסכם הזיכיון המקורי שעליו חתמה.
בשנת 2021 הוא הוחלף על ידי מיכל עבאדי-בויאנג'ו.
באוגוסט 2019 מונה אורן ליו"ר הבנק הדיגיטלי הראשון (בהמשך, "One Zero") שנוסדה על ידי אמנון שעשוע ומריוס נכט.
הבנק התחיל לפעול במחצית השנייה של 2021.
אורן מתגורר כיום בתל אביב, נשוי ואב לחמישה.
שוקה-יהושע גלוטמן (נולד ב-1953 בישראל) הוא אמן רב-תחומי, אוצר, היה מרצה באוניברסיטת בן-גוריון ובאוניברסיטת תל אביב, מנחה קבוצות ובעיקר קבוצות דיאלוג של ישראלים ופלסטינים.
ביצירתו הוא מרבה להתייחס למציאות הישראלית, ולמצבים הבין-תרבותיים הייחודיים המופיעים בה.
גלוטמן גדל בתל אביב והחל לצלם בגיל 9. בין השנים 1975-7 למד צילום במכללת הדסה בירושלים.
בין השנים 1977-82 חי בלונדון ולמד אמנות, צילום וקולנוע ב-Polytechnic of Central London (כעת University of Westminster) שם הציג את תערוכותיו הראשונות.
עם חזרתו לארץ השתלב בהוראה בסדנה לאמנות ביבנה, אותה הוא גם ניהל משנת 1987 עד לשנת 1989, בשנה זו הקים את הסדנה החדשה לאמנות בשכונת רמת-אליהו בראשון לציון אותה ניהל עד 1991. כמו כן הרצה גלוטמן במחלקה לצילום בבצלאל (עד ל 2002).
תערוכתו הראשונה בארץ הוצגה בשנת 1984, ומאז הוצגה עבודתו בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בארץ ובעולם.
בין השאר השתתף ב-1998 בביאנלה ה-24 של סאו פאולו (ברזיל).
בשנת 2000 הציג את "כאן גרים בכיף מר פואטי ומר פאתטי" - תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב לאמנות.
בשנות ה-90 הוזמן כמרצה אורח לצילום אל Ryerson Polytechnic University בטורונטו (קנדה).
אצר את מרבית תערוכות הצילום של דוד פרלוב עד למותו ב-2003 ופרסם מאמרים בנושא.
במהלך שנות ה-2000 השתתף בפסטיבלים לקולנוע ניסיוני בארץ ובעולם.
באותן השנים, הוסמך כמנחה קבוצות דינמיות, ומאז פועל במסגרות של ארגוני דיאלוג ישראלי-פלסטיני.
מאז 1992 שותף גלוטמן ל-Multi-Exposure, מפעל המפגיש אמנים צעירים מבריטניה מישראל ומפלסטין.
"אלבום ישראלי" - ספר צילום בהוצאת קמרה אובסקורה, תל אביב.
"רגע...מצלמים!" ספר הדרכה לשפה הצילומית בבית הספר (בהשתתפות י.
גואטה), המפעלים האוניברסיטאיים להוצאה לאור, רעננה, 1996.
"שוקה גלוטמן", קטלוג נלווה לתערוכה "כאן גרים בכיף מר פואטי ומר פאתטי", בהוצאת מוזיאון תל אביב לאמנות.
עורך הספר "דוד פרלוב: צילומי צבע 2000-2003", הוצאת המוזיאון הישראלי לצילום ע"ש אלי למברגר בגן התעשייה תל חי.
"ללא שקט", מארז DVD וחוברת, מאיר - הוצאה לאור.
"צילום חי", מאיר - הוצאה לאור.
"בין צמרות לעננים", מאיר - הוצאה לאור.
"אלבום ישראלי" (מהדורה מעודכנת), מאיר - הוצאה לאור.
פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום לשנת 1994, מוזיאון ישראל.
פרס ביצוע השלמת עבודה לשנת 1995, המועצה הציבורית לתרבות ואמנות, משרד המדע והאמנויות.
פרס פוריצקי לצילום 1996, מוזיאון תל אביב לאמנות.
פרס היצירה ע"ש הדסה ורפאל קלצ'קין 2000, קרן התרבות אמריקה-ישראל.
פרס שרת החינוך והתרבות לעידוד היצירה 2006.
יהושע (שוקי) בן-ענת (נולד ב-10 באוקטובר 1954) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, אשר כיהן כקצין מילואים ראשי.
יהושע בן-ענת נולד במושב נורדיה.
עם גיוסו לצה"ל ב-1972 בחר בן-ענת לשרת בחטיבת גולני והתקבל לסיירת גולני.
כשנה לאחר מכן נפצע בתאונת אימונים ועבר לשרת בחיל השריון בגדוד 82 של חטיבה 7. במלחמת יום הכיפורים לחם כתותחן טנק שוט בחזית הסורית.