tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחרי תלאות רבות שעוברים הוא והאינדיאני הצעיר אל מול הבוקרים, בסופו של דבר הוא מצליח להשתחרר ולחזור לעדר מולדתו, יחד עם אהובתו.
הסרט אינו כולל מלל רב.
רק בני האדם המוצגים בו, ולא החיות, מדברים, וגם הם לא מוצגים בשיחות ודיאלוגים נרחבים, כי אם בשיחות והערות קצרות בלבד.
לאורך הסרט נשמעים מונולוגיי קריינות, המתארים את מחשבותיו של סוס המוסטנג.
שחקני הקול בגרסת המקור האנגלית:
מאט דיימון – סוס הפרא (קריינות)
דניאל סטודי – גל קטן
צ'ופר ברנט – סמל אדם
ג'יימס לבו – מרפי (מנהל הרכבת)
זאק מקלרון – מחבריו של גל קטן
מייקל הורס – מחבריו של גל קטן
דונלד פולילאב – אחראי עצירת הרכבת
שירה: בראיין אדמס (שגם חיבר את השירים)
הסרט הופץ בישראל גם בגרסה עברית, שבוימה והופקה על ידי שפרירה זכאי.
על הניהול המוזיקלי בגרסה זו היה אחראי רוני וייס.
טל מוסרי – סוס הפרא (קריינות)
זיו זוהר מאיר – גל קטן
אלון אופיר – סמל אדמס
אליענה מגון – ילדה אינדיאנית
בתפקידים משניים – איציק סיידוף, יורם יוספסברג, עפרון אטקין, גיל זמק, יהויכין פרידלנדר.
סוֹסוֹ פָּלֶלַשְׁוִוילִי (בגאורגית: სოსო ფალელაშვილი; נולד ב-6 בספטמבר 1986) הוא ג'ודוקא ישראלי.
פללשווילי הוא נוצרי שנולד בגורי שבגאורגיה.
התחיל להתאמן בג'ודו בגיל שבע בעקבות סבו.
בשנת 2008 היגר לישראל יחד עם אשתו היהודיה, אנאנו מאחאראשווילי.
בישראל התאמן תחת אורן סמדג'ה.
הוא זכה במדליית הארד בתחרות הגראנד פרי של דיסלדורף, אחרי שהפסיד בחצי הגמר לספרדי קיושי אומטסו בפברואר 2011. הוא זכה גם במדליית הארד בגביע העולם שנערכה בטביליסי שבגאורגיה בינואר 2011, שם הפסיד לגאורגי אמבק אלבאני.
באליפות אירופה בשנת 2012, פללשווילי זכה במדליית ארד כאשר הפסיד בשלב רבע הגמר ודרך קרבות בית הניחומים הגיע לקרב על מדליית הארד בו גבר על ג'יובאני די קריסטו האיטלקי.
הוא השתתף במשחקים האולימפיים בלונדון 2012 והודח בשמינית הגמר על ידי ריקי נאקאיה, אלוף העולם היפני, שזכה לבסוף במדליית הכסף.
לאחר המשחקים האולימפיים שב פללשווילי לגאורגיה ובמקביל לעיסוקו בג'ודו החל לעבוד בעיריית גורי.
סוס קברדיני המוכר גם כסוס קברדה, הוא גזע של סוסים אשר מגודל על ידי הצ'רקסים בהרי הקווקז.
סוסים אלו גדלים באזור בו שכן השבט הקברדיני, המצוי כיום בשטחי רפובליקת קברדינו-בלקריה.
סוסי הקברדה מוכרים לשבטי הקווקז מהמאה ה-16 אך כפי הנראה היו באזור עוד מתקופת החתים.
סוסי הקברדה מתאפיינים בסיבולת וביכולתם להתאקלם באזורים קשים.
שבטים בצפון הרי הקווקז השביחו את סוסי הקברדה עוד במהלך המאה ה-16. ההשבחה בוצעה על ידי הכלאת הקברדה עם סוסי ערבה, קרבך, סוס ערבי וסוס טורקמניסטני.
העדר המיועד להכלאה נודד לפי עונות השנה, כאשר בתקופת הקיץ הוא רועה בהרים ובסוף עונת הקיץ, נודד אל המדרונות ושם שוכן בתקופת החורף.
בראשית המאה ה-20 החל הרוזן סטרוגנוב להכליא סוסי קברדה עם סוסים ערבים.
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, הלך מספרם של סוסי הקברדה והצטמצם ורק בשלהי 1920 החלו מאמצים לחדש את השבחת סוסי הקברדה.
בהמשך, השביחו זן חדש שהיה שילוב בין סוסי קברדה וטורברד.
זן זה כונה אנגלו-קברדה וקיבל הכרה ב-1966.
בסוף שנות השמונים של המאה ה-20 ירד מספר סוסי הקברדה להרבעה לכ-400 עד 450 בעיקר מגזעי מאלוקראצ'בסקי ומאלקינסקי אשר הושבחו ברובם בחוות באזור מחוז סטברופול.
סוס הקברדה מתנשא לגובה שנע מ-1.44 מטרים ועד 1.54 מטרים וצבעו שחור או אפור.
מבנה גופו מוצק, ראשו וגופו חלקים, צווארו שרירי, שכמות בינוניות עד גבוהות, חזה עמוק וארוך וגב קצר ושרירי.
לסוס הקברדה קיבולת חמצן גבוהה במערכת כלי הדם בעקבות המאמץ בתנאים הררים.
מהירות העלייה במשקל מקל על גידול הקברדה במיוחד כשסוסים אלו אמורים לעמוד בפני אתגרים.
סוסי הקברדה רגילים לשהות בתנאי שטח ולכן ניתן להיתקל בקושי מסוים להחזיק אותם באורוות אליהן הסוסים לא רגילים.
ישנן שלושה גזעי משנה עיקריים לקברדה:
שרירי, איברים ארוכים, טיפוסי לתנאים הררים.
גזע אוריינטלי (מזרחי) – גזע שהוא תוצר של הכלאה עם סוס ערבי, הראש קטן יותר, רגליים חלקות, עור גוף דק ובעל מזג שונה.
גזע מסיבי (מוצק ) – גזע זה גדול יותר מהאחרים, דומה לסוסי כרכרות.
הקברדה מיועד לאזורים הררים ותנאי שטח קשים.
הם גדלים מהר יחסית ובעלי סיבולת גבוהה.
לעיתים משתתפים בתחרויות ספורט מחוץ לקברדינו–בלקריה ולעיתים משמשים לצורך הרבעה של סוסות ליצירת זנים אחרים כגון האנגלו – קברדה, הטרסקי, ועוד זנים אחרים בארמניה וגאורגיה.
עוד משמשים הסוסים לצורכי עבודות בחוות.
אנשי שבטי הקווקז מגדלים חציר במדרונות ההרים כמזון לסוסים כדי להשאירם באזור.
סוס ערבי הוא כינויו של גזע סוסים שמקורו בחצי האי ערב.
הסוסים הערביים בעלי צורת ראש וזנב גבוה ייחודיים, והם אחד מגזעי הסוסים הקלים ביותר לזיהוי בעולם.
הגזע הוא גם בין העתיקים בעולם, כאשר ישנן עדויות ארכאולוגיות של סוסים ערביים מודרניים הדומים מאוד לסוסים מלפני 4500 שנים.
הסוסים הערביים התפשטו ברחבי העולם הן על ידי מלחמות והן על ידי מסחר, והם משמשים לרבייה עם גזעים אחרים כדי לשפר את מהירותם, עידונם, כושר העמידה וחוזק העצמות שלהם.
כיום, גנים של הסוסים הערביים מצויים כמעט בכל גזע סוסי רכיבה מודרני.
הסוסים הערביים התפתחו באקלים מדברי, ונחשבו יקרי ערך לבדואים ולעיתים קרובות הובאו לתוך האוהל המשפחתי להגנה מפני גנבה ולמחסה.
רבייה סלקטיבית של סוסים בעלי יכולת לשתף פעולה באופן טבעי עם בני אדם יצרו גזע סוסים טוב מזג, שלומד מהר ומוכן לרצות את בעליו.
הסוסים הערביים גם פיתחו מוטיבציה גבוהה ודריכות וערנות גבוהים הנדרשים מסוס המשמש לרכיבה ולמלחמות.
שילוב זה של נכונות ורגישות דורש מבעלי סוסים ערביים מודרניים להתייחס אל סוסיהם בביטחון ובכבוד.
על פי הממצאים הארכאולוגיים בשבטה, עובדת, ובעיקר בממשית מתברר כי במאה הראשונה לספירה ענף טיפוח והשבחת סוסים נבחרים היה ענף החקלאות החשוב ביותר עבור הנבטים, והם שפיתחו כנראה את גזע הסוס.
הסוסים הערביים ממושמעים ובעלי סיבולת גבוהה בעת רכיבה, וכיום הם מתחרים בענפי ספורט רבים הכוללים רוכבים.
הסוסים הערביים הם בין עשרת הגזעים הנפוצים ביותר בעולם כיום, והם מצויים בכל רחבי העולם - ארצות הברית, קנדה, בריטניה, אוסטרליה, יבשת אירופה, דרום אמריקה (בעיקר בברזיל), ובמזרח התיכון.
לסוסים הערביים ראש מעודן בצורת טריז, מצח רחב, עיניים גדולות, נחיריים גדולים, חרטום קטן, זנב גבוה יחסית ועצמות חזקות, חזה גדול מה שמעיד על ריאות גדולות וכתוצאה מכך הם גם בעלי כושר גופני מעולה וסיבולת גבוהה, סוסים ערביים וסוסים ערביים למחצה הם הגזע הדומיננטי במרוצי סוסים במרחקים ארוכים.
ע"פ התקן האמריקאי הגובה הסטנדרטי של הסוסים הערביים הוא 155 – 145 ס"מ בגובה הכתף.
עקב עצמות בעלי דחיסות גבוהה מהממוצע, רגליים קצרות וגב רחב וקצר, לסוס הערבי כוח שווה ערך לכוחם של חיות רבות גבוהות יותר, ולכן אפילו סוס ערבי קטן יכול לשאת רוכב כבד.
בתחום בו המשקל של הסוס משנה, כמו עבודות חווה שנעשות על ידי סוסי דרפט, כל סוס קל-משקל אחר בעמדת נחיתות, אך ברוב הענפים הסוסים הערביים חזקים מספיק ויכולים לסחוב כל סוג של רוכב.
במשך מאות שנים הסוסים הערביים חיו במדבר בשיתוף הדוק עם בני האדם, וחיו עם הבדואים באוהליהם למחסה ולהגנה מגנבה, קרוב לילדים ולמשפחה.
רק סוסים עם אופי טוב הורבו, וכתוצאה מכך לסוסים הערביים מזג טוב שבנוסף לתכונות טובות רבות נוספות הופך אותם לאחד מהגזעים הטובים ביותר לרכיבת ילדים.
הסוסים הערביים אינטליגנטיים מאוד ולומדים מהר.
יחסית קשה לאמן סוסים ערביים, ולמרות מזג טבעי טוב ויכולת טבעית לשתף פעולה עם בני אדם, אם לא יתנהגו כלפיו בצורה נאותה הסוס הערבי, כמו כל גזע סוסים, יכול להילחץ ולהיות מודאג בקרבת בני אדם.
הסוסים מופיעים בצבעים לבן, חום, חום כהה, שחור, אפור, וישנם גם סוסים בעלי כתמים.
השחור פחות נפוץ והאפור והגוונים החומים נפוצים יותר, כאשר סוסים גזעיים הם לא בעלי כתמים, ובעלי צבע אחיד.
סוס שייר הוא גזע סוס עבודה כבד, אשר פותח באנגליה במאה ה-18, ומיועד למשיכת עגלות משא וציוד חקלאי ומכאן שיוכו לקבוצת סוסי ה"דראפט" ("draft" באנגלית אמריקנית, "draught" באנגלית בריטית).
גזע סוסים זה קיים במגוון צבעים, כולל שחור, ביי (Bay; גוף בצבע חום-אדמוני, בעוד הרעמה, הזנב, שולי האוזניים וחציין התחתון של הרגליים ("גרביים") שחור) ואפור.
זהו גזע סוסים גבוה, סוסות בגובה 163 ס"מ ויותר, וסוסי הרבעה בגובה 173 ס"מ ויותר.
לסוס זה יכולת גבוהה מאוד למשיכת משאות.
בתערוכה שנערכה בבריטניה בשנת 1924, צמד סוסי שייר משכו ממצב עמידה מטען במשקל 45 טון לפחות, אף שהמשקל המדויק לא נקבע כיוון שהיה מעבר ליכולת מכשיר המדידה במקום.
אותו צמד סוסים משך משקל של 16.5 טון, בתערוכה מאוחרת יותר, כשהם עובדים על משטח חלקלק.
סוסי שייר החזיקו בשיאי עולם לגודל סוס (גובה ומשקל).
סוס השייר הגדול ביותר שתועד בהיסטוריה נולד ב-1848, התנשא לגובה 218 ס"מ ומשקלו הוערך ב-1,500 ק"ג.
במאה ה-20 נרשם בספר השיאים של גינס סוס שייר בשם "גולית" (Goliath) שהתנשא לגובה 193 ס"מ והיה הסוס הגבוה בעולם עד מותו בשנת 2001.
במהלך שנותיו של הגזע, הוא הפך אהוד בציבור כיוון שסוסים אלה משכו עגלות משא של מבשלות והביאו את חביות הבירה לבתי המרזח.
מסורת זו נשמרת עד היום במקומות אחדים בבריטניה ובארצות הברית.
סוסי שייר משמשים אף ביערנות, לצורך רכיבה בשעות הפנאי ובמופעי ראווה ופרסום.
סוס קליידסדייל הוא גזע סוס עבודה כבד, אשר מקורו בסוסי עבודה מאזור קליידסדייל בסקוטלנד.
סוס זה מיועד למשיכת עגלות משא וציוד חקלאי ומכאן שיוכו לקבוצת סוסי ה"דראפט" (draught horse בבריטניה, draft horse בארצות הברית).
אף שבמקורו היה אחד מן הגזעים הקטנים יותר בקבוצת סוסי הדראפט, היום זהו גזע סוסים גבוה.
לעיתים קרובות צבעי הסוס הם Bay (גוף בצבע חום-אדמוני, בעוד הרעמה, הזנב, שולי האוזניים וחציין התחתון של הרגליים ("גרביים") שחור) עם כתמים לבנים בשטח ניכר.
סוסי קלידסדייל התפרסמו בארצות הברית לאחר שהחל משנות ה-30 של המאה ה-20 החלה חברת יצור הבירה אנהאוזר-בוש להשתמש בסוסים אלה כדי לפרסם את בירת באדוויזר מתוצרתה, כשהם גוררים עגלת בירה מסורתית.
בתחילת המאה ה-21 חברת אנהאוזר-בוש מחזיקה בלמעלה מ-250 סוסי קליידסדייל למטרות פרסום בארצות הברית, הידועים בשם "הקליידסדיילים של באדוויזר" (Budweiser Clydesdales).
סוסי קליידסדייל ידועים נוספים משמשים כסוסים הנושאים תופים בתזמורת הרכובה חיל הפרשים הבריטי.
גזע הקליידסדייל פותח בעזרת סוסי הרבעה בלגים אשר יובאו לסקוטלנד והרביעו סוסות עבודה מקומיות.
גזע הקליידסדייל מוזכר לראשונה בשנת 1826 ובמחצית הראשונה של המאה ה-19 הוא נפוץ בסקוטלנד וצפון אירלנד.
מרשם הגזע הראשון נוסד בשנת 1877. בשלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 יוצאו אלפי סוסי קליידסדייל מסקוטלנד לאזורים שונים בעולם, כולל אוסטרליה וניו זילנד, שם נודעו בכינוי "הגזע שבנה את אוסטרליה".
בתקופת מלחמת העולם הראשונה החל מספר סוסי הקליידסדייל לרדת בגלל החדרת מיכון חקלאי וגיוס סוסים רבים לרשות הצבא.
ירידה זו במספר סוסי הקליידסדייל המשיכה עד לשנות ה-70, אז הכריזה עליהם הקרן לשימור גזעים נדירים בבריטניה (Rare Breeds Survival Trust) כגזע בסכנת הכחדה.
מאז גדל מעט מספר סוסי הקליידסדייל בעולם, אולם הגזע עדיין בסכנת הכחדה.
מבנה גופו של סוס הקליידסדייל השתנה באופן משמעותי לאורך שנות קיומו של הגזע.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 היה זה סוס מוצק וקטן יותר מהשייר, בלגי ופרשרון.
החל משנות ה-40 פותח גזע זה בברירה מלאכותית כדי ליצור סוסים גבוהים ומרשימים יותר לצורכי תצוגה ומצעדים.
קיימים אף זכרים בוגרים גבוהים יותר, אשר משקלם מגיע עד 1,000 ק"ג.
לאפו של סוס זה פרופיל קמור מעט, מצחו רחב ואפו רחב.
זהו סוס שרירי מאוד וחזק, עם צוואר מקושת, שכמות גבוהות וכתפיים משופעות.
מרשמי הגזע של הקליידסדייל מקפידים על איכות הרגליים והפרסות וכן על אופי תנועתו של הסוס, הרמה ברורה של הפרסות המשדרת עוצמה ואיכות.
לסוסי קליידסדייל סיכון לחלות במחלת Chronic progressive lymphedema, שהיא ככל הנראה גנטית.
סוסי קליידסדייל הם בדרך כלל בצבעי מפרץ, אולם גם סוסים בצבעי Roan (שער לבן וצבעוני בתערובת שווה על הגוף, בעוד הראש, הרעמה וחלקן התחתון של הרגלים (מכונה "גרביים") בצבע אחיד), שחור, אפור וערמוני, הם חלק מן הגזע.
לרוב הסוסים כתמים לבנים, כולל כתם לבן על קדמת הראש, הרגליים, ותחתית הבטן.
לקליידסדייל שיער רב המכסה את החלק התחתון של רגליהם ופרסותיהם.
חלק מן המגדלים מנסים ליצור סוסי קליידסדייל עם כתמים לבנים על הראש והרגליים, ללא כתמים על שאר הגוף, כיוון שסוסים אלה נמכרים במחירים גבוהים יותר.
זאת על אף שהאגודות המקצועיות של גזע הקליידסדייל אינן מגלות העדפה לסידור צבעים זה.
סוסי הקליידסדייל נועדו במקורם להיות סוסי עבודה חקלאית, סוסים לגרירת עגלות פחם במכרות וגרירת עגלות כבדות ברחובות גלאזגו.
סוסים אלה משמשים עד היום למטרות גרירת משאות, בחקלאות, ביערנות ולצורכי תחבורה.
הקליידסדייל משמש גם לתצוגות סוסים וכסוס לרכיבת פנאי.
סוסי הקליידסדייל הידועים ביותר הם אלה הגוררים את עגלת הפרסום של בירה באדוויזר.
חברת אנהאוזר-בוש רכשה סוסי הקליידסדייל הראשונים בתום תקופת היובש בארצות הברית ומחזיקה בהם מאז.
הסוסים הפכו לחלק מתדמיתה הציבורית של החברה.
תוכנית פיתוח הגזע של חברת אנהאוזר-בוש, בדרך של ברירה מלאכותית, תוך קביעת תקנים פנימיים לחלוקת צבעים ומבנה גוף, השפיעה על מראהו של גזע הקליידסדייל כולו בארצות הברית עד כדי כך שרבים שוגים ומאמינים כי צורתם וצבעם של "הקליידסדיילים של באדוויזר" הוא התקן היחיד המקובל לגזע זה.
סוסי קליידסדייל נושאים את נגני התופים של התזמורת הרכובה של חיל הפרשים הבריטי ומובילים את התזמורת במצעדים ומעמדים חגיגיים.
הסרט נסוב אודות החברות בין צעיר בריטי בשם אלברט (ג'רמי אירווין) לבין הסוס שלו, ג'ואי.
הקשר ביניהם נקטע כאשר ג'ואי נמכר לצבא כדי להוביל מערכות נשק במלחמת העולם הראשונה.
למרות שאלברט צעיר מכדי להתגייס לצבא, הוא מחליט לנסוע לצרפת ולהתגייס כדי להציל את הסוס.
הסרט, שהיה מועמד לשישה פרסי אוסקר בשנת 2012, הוא מעין מחווה לשמונה מיליון סוסים שנהרגו במהלך מלחמת העולם הראשונה.
הוא צולם בבריטניה, בתקציב של 66 מיליון דולר.
הדמויות המרכזיות בעלילה הם אלברט, נער החווה הרגיש שגר עם אביו ואימו הזקנים, הקשור מאוד לג'ואי הסוס שלו.
העלילה מתחילה בכפר קטן באנגליה לפני מלחמת העולם הראשונה.
איכר זקן, מעורער בנפשו ושיכור, קונה סוס למטרות עבודה.
סוסתו הקודמת - זואי, כבר מבוגרת ואינה יכולה לעבוד בשדות.
כאשר הסוס מגיע לחווה האיכר מבין שעשה טעות בכך שקנה את הסוס כי הוא אינו מאולף ואין ביכולתו לחרוש את השדה דבר בו תלויה כל פרנסתו .
בנו בן ה-14 אלברט נקשר לסוס, הוא בוחר לו את השם- ג'ואי.
בספר ג'ואי מתאר את הפחד שלו מאביו של אלברט.
ביום מן הימים אביו משתכר ומחליט להיפטר מהסוס.
שניות לפני שאביו רוצח את ג'ואי אלברט מתחנן ומבטיח שהוא יאלף את ג'ואי והם יצליחו לחרוש את השדה ולמלא את משימות המשק.
לבסוף אחרי קשיים רבים אלברט מצליח לעשות זאת.
הוא רוכב עליו שעות במרחבי השדות ומאלף אותו למלא משימות במשק, כדי לרצות את אביו קשה המזג, פן יפריד ביניהם.
בין אלברט לג'ואי נקשר קשר עז, אבל האיכר עדיין צריך כסף.
המלחמה לוחצת, המיסים עולים ולמשפחה אין כסף.
הממשלה הבריטית מגייסת סוסים וחיילים.
אביו של אלברט מקבל החלטה קשה ובזריחת השמש הוא מוכר את ג'ואי לממשלה.
אלברט נאלץ להיפרד, בצער קורע לב, מג'ואי, שמועלה לספינה, חוצה את התעלה האנגלית ומגיע לשדות הקטל בפלנדריה ובצרפת.
בארבע השנים הבאות חווה ג'ואי על בשרו, תרתי משמע, את מוראות המלחמה.
מסוס בשירות חיל הפרשים הוא נהפך לבהמת משא שגוררת תותחים וקרונות.
אמילי - ילדה צרפתייה (סלין באקנס), מוצאת אותו יחד עם סוס נוסף ומחביאה אותם בטחנת קמח, הגרמנים מגיעים לביתה ומנסים לקחת את הסוסים אבל היא מתנגדת ומשלמת על כך בחייה.
הוא נפצע מגדר תיל, בשטח ההפקר ונופל בידי הגרמנים שמשתמשים בו למשימות דומות ומצליח באורח נס לשרוד בכל הסכנות.
באותו זמן אלברט, שמתקשה לשאת בנטל הפרידה, בורח מחוות הוריו, מזייף את גילו ויוצא לחזית.
לא כדי להילחם בגרמנים, לא כדי להיות חייל גיבור ולא למען "המלך והמדינה", אלא כדי להתאחד עם ג'ואי, סוסו האהוב.
לבסוף אלברט מאבד את ראייתו בעין אחת וראייתו בעין השנייה ירודה כתוצאה מגז רעיל.
הוא שומע שמועות על "סוס הפלא" שנמצא באופן מיסטי בשטח ההפקר לא רחוק ממנו, הוא מבקש ממפקדו שישחרר אותו אך המפקד דורש תשלום בעבור שחרורו ותשלום עבור הסוס שנמצא (ג'ואי).
הם חוזרים ביחד בחזרה לחוות הוריו וג'ואי מבלה את שארית חייו עם אלברט.
אלברט - נער צעיר שגדל בחווה עם 2 הוריו הזקנים.
הוא נער רגיש שקשור מאוד לג'ואי, סוסו האהוב.
ג'ואי - סוסו של אלברט, נשלח למלחמת העולם הראשונה.
עובר תלאות רבות ומחליף ידיים מספר פעמים.
אמילי (סלין באקנס) - מוצאת את הסוס ג'ואי במהלך המלחמה.
המבקרים תמימי דעים בדרך כלל שהסרט נעשה במיומנות ובכוונה להדמות לסרטים משנות הארבעים, הן בדרך טוויית העלילה והן בצילום מרהיב ובצבעוניות המבהיקה (כולל כמעט ציטוט של סצנה מהסרט "חלף עם הרוח").
אולם הביקורת חלוקה האם לשבח את האומץ לייצר סרט מרגש וחף מציניות בעידן ציני ואת התוצאה העשויה במקצוענות קולנועית או להגדיר את הסרט כקיטשי וסנטימנטלי, "סוחט דמעות" מניפולטיבי, הנעזר לשם כך באמצעים טכניים כמו הפסקול שהלחין ג'ון ויליאמס.
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב ג'ון ויליאמס, שהלחין את המוזיקה לסרטים רבים של שפילברג.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, לעיצוב אמנותי, לצילום, לפסקול מקורי, לעריכה ולערבול סאונד, אך לא זכה בשום קטגוריה.
זכה בפרס מכון הסרטים האמריקאי לסרט הטוב ביותר לשנת 2011.
סוס שחור הוא מונח המשמש לתיאור אדם או דבר אחר העולה לגדולה, במיוחד באיזושהי תחרות או אתגר בהם נראה כמעט בלתי אפשרי שינצח.
המונח הוטבע לראשונה במרוצי סוסים, בהם סוס שחור הוא סוס מרוצים שלא ידוע למהמרים ולכן קשה מאוד להמר על סיכוייו.
השימוש הראשון הידוע של המושג הופיע ברומן של בנג'מין דיזראלי "הדוכס הצעיר" משנת 1831. גיבורו של ד'יזראלי הוא הדוכס סנט ג'יימס מגיע למירוץ סוסים ובסיומו מנצח את המירוץ סוס שחור שאיש לא חשב שיזכה.
המונח הפך להיות שגור בפוליטיקה ומתייחס למועמד אלמוני יחסית, עם סיכוי פחות ריאלי לזכות מול מועמדים בולטים או ידועים יותר, שזכה בבחירות.
המונח הגיע לארצות הברית ב ובין האנשים הראשונים אליהם הוא התייחס הוא ג'יימס פולק, דמוקרט מטנסי שזכה בשנת 1844 במועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות על פני שורה של מועמדים ידועים יותר, ובהמשך זכה בבחירות לנשיאות.
סוסים שחורים נוספים במערכת הבחירות בארצות הברית היו פרנקלין פירס ווורן הרדינג.
מקרה נוסף בפוליטיקה האמריקאית הוא דונלד טראמפ, שהיה במקור איש עסקים והביס כ-15 מיריביו ב במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית 2016, לפני שניצח בבחירות עצמן את מזכירת המדינה והגברת הראשונה לשעבר, הילרי קלינטון.
טראמפ הוא סוס שחור מכיוון שמעולם לא כיהן בתפקיד פוליטי לפני נשיאותו, ורבים שיערו שיפסיד לקלינטון.
הגיטריסט והזמר ג'ורג' האריסון זכה לכינוי "הסוס השחור" של הביטלס, כיוון שרק בשלבי הפרסום המאוחרים של הביטלס גדל פרסומו ככותב שירים וכסולן, במיוחד באלבום Abbey Road.
בהמשך המשיך הריסון עם התווית שניתנה לו והעניק את השם "Dark Horse Records" לחברת התקליטים העצמאית שלו.
וכן הוציא אלבום ושיר בשם "סוס שחור".
כמו כן, מספר להקות הוציאו אלבומים בשם "סוס שחור" בהן ניקלבק ואלבומה Dark Horse.
בנוסף, הזמרת קייטי פרי הוציאה לאור סינגל בשם "Dark Horse" מאלבומה "Prism"' השיר זכה להצלחה עולמית עצומה והקליפ שלו נחשב לאחד הקליפים המפורסמים והיקרים ביותר בעולם.
בספורט הביטוי מתאר ספורטאי, או קבוצה בתחרות קבוצתית, שמשיגים תוצאות טובות באופן מובהק מהתוצאות שנחזו עבורם, מנצחים מתחרים שנחשבים לעדיפים, או מגיעים לשלבים גבוהים מהצפוי בתחרות או טורניר.
סוס משוגע היה מצביא אינדיאני מבני אוגללה לקוטה (Oglala Lakota), תת-שבט של בני הלקוטה, סעיף של שבט הסו.
הוא הנהיג כוחות צבא אינדיאניים במלחמתם כנגד שלטונות ארצות הברית, לנוכח הפלישה לטריטוריות אינדיאניות וההתערבות באורח חייהם של בני הלקוטה.
בין היתר הוביל את כוחותיו לניצחון צבאי בקרב ליטל ביגהורן ביוני 1876.
במאי 1877 כוחותיו נכנעו לכוחות אמריקאיים בפיקודו של הגנרל ג'ורג' קרוק .
בספטמבר 1877 נעצר בפורט רובינסון (בנברסקה של היום) בטענה שהפר את תנאי הכניעה, נפצע אנושות במאבק עם אחד השומרים, ומת מפצעיו.
דמותו של סוס משוגע נחרתה בתודעה ובזיכרון הכללי, והוא נמנה עם הדמויות האינדיאניות המוכרות והסמליות ביותר.
שבט הסו מקים בעשרות השנים האחרונות את אנדרטת סוס משוגע , אנדרטת ענק, שצפויה להיות אחת הגדולות בעולם.
האנדרטה היא במימון פרטי ומוקמת בגבעות השחורות שבדקוטה הדרומית.
סוס מלחמה הוא מחזה משנת 2007 מאת ניק סטאפורד על פי ספרו של מייקל מורפורגו, אודות מלחמת העולם הראשונה כפי שהיא משתקפת מעיניו של סוס, העובר מסע אודיסאי בשירות צבאות שונים עד שהוא מתאחד עם הנער שגידל אותו בסיום המלחמה.
הפקת המחזה מוצגת בהצלחה בווסט אנד בלונדון ובברודוויי בניו יורק, וייחודה הוא שאת הסוס מגלמת מריונטה ענקית המופעלת על ידי 3 בובנאים.
הטיימס הלונדוני כינה את ההצגה "האירוע התיאטרוני של העשור".
לפני המלחמה רוכש בדחף רגעי חוואי מדבון סייח של סוס אצילי (במקום סוס עבודה), בנו מאלף את הסייח ונפשותים נקשרות.
עם פרוץ המלחמה מוכר האב, הנתון על סף גירוש מאדמתו עקב אי תשלום דמי החכירה, את הסוס לקצין חיל פרשים.
הנער צעיר מכדי להתגייס ודרכי השניים נפרדות כאשר הסוס יוצא לחזית בצרפת.
הסוס נקשר ביחסי חברות לסוס אחר, וחלק מהעלילה חולקים שני הסוסים יחדיו.
בהמשך, כאשר קצין הפרשים נהרג, עוברים שני הסוסים לידי הגרמנים ומשם, עקב עריקת מטפליהם, לרשות חוואי צרפתי ונכדתו.
לקראת סיום המלחמה מועסק הסוס בעבודה מפרכת של סחיבת תותח כבד בשירות הצבא הגרמני.
שיא המחזה הוא בהסתבכותו של הסוס בגדר תיל בשטח הפקר בין הצבאות בחזית הסום וחילוצו בפעולה משותפת של חייל אנגלי וחייל גרמני, שאהבת בעלי החיים שלהם גוברת על איבת המלחמה.
בסיום מתאחד הסוס עם הנער שגדל אותו, שבגר והתגייס.
הצגת הבכורה של המחזה התקיימה בתיאטרון המלכותי הלאומי בסאות' בנק בלונדון ב-14 בפברואר 2008, כשנה לאחר מכן עברה ההצגה לניו תיטאר בווסט אנד.
כן הופיעה ההפקה בטורונטו, קנדה ובמלבורן, אוסטרליה.
בכורת ההצגה בניו יורק התקיימה ב-15 במרץ 2011 והיא מתוכננת לצאת למסע הופעות ברחבי ארצות הברית ב-2013. ההפקה זכתה בחמישה פרסי טוני לשנת 2011, כולל הפרסים למחזה הטוב ביותר, לבימוי ולעיצוב.
אתר שקלול הביקורות Curtain Critic העניק למחזה ולהפקה ציון 88.
סוסואה (ספרדית Sosúa) היא עיר תיירות חוף בפרובינציית לה-פלטה שברפובליקה הדומיניקנית.
בוועידת אוויאן, שנתכנסה, ב-1938, לדיון בבעיית הפליטים היהודים שנמלטו משטחי גרמניה הנאצית, הכריז רפאל טרוחיו שליט הרפובליקה הדומיניקנית על הסכמתו לקלוט 100,000 פליטים יהודים.
טרוחיו, שנודע בשלטון היחיד שלו והיה לעריץ אכזרי ומושחת, רצה לשנות את תדמיתו בעולם.
בין מטרותיו בהסכמתו לקבל את היהודים עמד הרצון להתקרב לארצות הברית ולקבל סיוע כלכלי.
טרוחיו, שהיה גזען, ביקש להגדיל את האוכלוסייה הלבנה באי על חשבון האוכלוסייה השחורה.
לכן הציב תנאי אחד, שבין הפליטים יהיו רק גברים צעירים ורווקים שיוכלו להתחתן עם המולאטיות המקומיות ויבהירו את הגזע הדומיניקני.
קרוב ל־100 אלף יהודים קיבלו ויזות, אבל הבירוקרטיה עבדה לאט, ומתוך 100,000 הפליטים, רק 5,000 איש נותרו חופשיים לעשות את המסע הארוך, ורק 2,000 מהם הגיעו בסופו של דבר לרפובליקה הדומיניקנית.
בשנת 1941 אידה סילברמן ביקרה במקום ובחזרתה לארצות הברית דיווחה על כישלון חרוץ.
טרוחיו דרש שהיהודים ישלמו עבור הקרקעות שהעמיד לרשותם, שהיו "רכושו הפרטי", ויהדות ארצות הברית נחלצה לעזרה וגייסה את מיליון הדולרים שנדרשו תמורת האדמות באמצעות ארגון הג'וינט.
טרוחיו גם מינה את נציג הארגון כחבר פרלמנט.
כ-600 פליטים מאוסטריה וגרמניה נשלחו לסוסואה, וייסדו במקום כפר יהודי קטן.
החלו לעסוק בחקלאות, כל מתיישב קיבל כ-300 דונם.
לשיווק מוצרי החלב והבשר שלהם הקימו קואפרטיב בשם "תוצרת סוסואה" (Productos Sosúa), אך נאלצו לתת לטרוחיו כ-25% ממניותיו.
לאחר מלחמת העולם השנייה הגיעו פליטים יהודים נוספים משאנגחאי, בשנים שלאחר מכן עברו רוב בני הקהילה לארצות הברית.
בשנת 1956 נותרו בעיירה כ-180 יהודים.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 נותרו בכפר כ-35 משפחות של יהודים.
חלקן קנו במשך השנים עוד אדמות, והפכו להיות בעלי הקרקעות הגדולים באזור.
באותן השנים הם החלו לפתח את תעשיית התיירות במקום ומכרו קרקעות ליזמים שבנו עליהם בתי מלון.
מאז גדל הכפר לעיירת נופש בה כ-60,000 תושבים ומאות חדרי מלון.
אילנה נוימן עדמה בראש העירייה החל משנת 2002 ובמשך 4 כהונות.
בשנת 1988 נותרו בסוסואה פחות ממאה יהודים.
יש בה בית כנסת, בית עלמין יהודי, מוזיאון, פארק ואתר זיכרון לקהילה היהודית.
סוֹסוֹ (בסינית: 搜搜, פין-יין: Sōusōu, באנגלית: Soso) הוא מנוע חיפוש סיני פופולרי, שהושק בשנת 2006. Soso בבעלות התאגיד הסיני Tencent.
מנוע החיפוש Soso.com הוא אחד מאתרי הדגל של החברה, יחד עם Pegyou ו-QQ המצליחים.
בנובמבר 2014 היה האתר במקום ה-45 בעולם וה-11 בסין, על פי מדד Alexa.
בשנת 2013 טנסנט השקיעה בחברת סוהו 448 מיליון $ לפיתוח מנוע חיפש שלה והפסיקה פיתוח של סוסו.
סוסא אטלנטי (שם מדעי: Sousa teuszii) הוא מין של דולפין מהסוג סוסא החי באוקיינוס האטלנטי שממערב לחופי אפריקה.
כמו רוב בני הסוג גם צבעו הוא ורדרד והגב שלו קמור מעט.
הם בעלי ראש גדול ולסתות גדולות עם שיניים רבות וסנפירי גפיים גדולים ומעוגלים.
סנפיר הגב והזנב גם הם גדולים וצבע הגוף ורדרד.
הם חיים בחבורות קטנות וחברותיות של 2–10 פרטים באוקיינוס האטלנטי שממערב לחופי אפריקה וניזונים מדגים קטנים כמו סרדינים ודגי בורי או דיונונים.
הם חיים באזור החופים של אפריקה ובחופי מנגרובים וגם בשפלי נהרות כמו הניז'ר אך לא הרחק משם.
תפוצתם מסהרה המערבית בצפון עד לחופי קמרון.
הם לא נפוצים באוקיינוס הפתוח, ככל הנראה כדי להתגונן מטורפים כמו כרישים ומהאורקה.
דולפין זה מצוי בסכנה עקב פגיעה מרשתות, דיג יתר ומזיהום הים.
מצב שימור נוכחי הוא סכנת הכחדה חמורה.
סוסא אוסטרלי (שם מדעי: Sousa sahulensis) הוא מין לווייתן ממשפחת הדולפיניים החי סמוך לחופי אוסטרליה וצפונה יותר עד גינאה החדשה.
הוא נפוץ גם בשוניות כמו בשונית נינגלו.
דולפין זה לא התגלה עד ל-2014 והוא שונה משאר המינים בסוגו מעט.
לא ידוע איפה הוא מצוי ומה גודל האוכלוסייה הנוכחית.
דולפין זה הוא בעל גוף ורוד, אך אפור וכהה יותר מקרוביו, בעיקר בגבו והסנפיר הגבי נמוך יותר.
הוא בעל מצח גדול ולסתות ארוכות, זנב רחב וגב קמור מעט.
לא ידוע הרבה על דולפינים אלה שכמעט ולא נצפו.
מעריכים שהם שוחים בקרבת החופים והשוניות וצדים יצורים קטנים כמו דגים ודיונונים.
סוסא הודי המכונה גם דולפין מגובנן (שם מדעי: Sousa plumbea) הוא מין של דולפין מהסוג סוסא החי באוקיינוס ההודי והימים סביבו והוא בעל גוף ורדרד.
הוא נחשב בעבר לתת-מין של סוסא גיבן אך בהמשך הופרד למין עצמאי.
הוא בעל סנפירים רחבים ומעוגלים, סנפיר גב מעוגל, לסתות בינוניות וצרות והמצח רחב.
הזנב רחב ומפוצל באמצע כמו רוב הדולפינים והגב מוגבה מעט.
הוא חי בקבוצות קטנות הרחק מהחוף באוקיינוס ההודי וניזון מדגים ומדיונונים.
הוא נפוץ מחופי דרום אפריקה וצפונה עד החופים הצפוניים וכן המפרץ הפרסי וקצה הים האדום.
הוא נפוץ גם מזרחה משם עד למזרח הודו והוא נפוץ גם בשפלות מנגרובים ואף בשפכי נהרות גדולים כמו הקרישנא והגודווארי שבהודו.
ונצפה לראשונה בישראל בינואר 2021 בנמל אילת.
דולפין זה נצפה רק לעיתים רחוקות ואינו מתקהל מול ספינות כמו שאר הדולפינים.
סוסא (שם מדעי: Sousa) הוא סוג של דולפינים בינוניים בעלי גב קמור מעט ולסת בינונית באורכה.
דולפינים אלה חיים באזורים הטרופיים בקרבה ליבשות בדרך כלל.
הם נפוצים באוקיינוס האטלנטי המערבי, האוקיינוס ההודי והחלק המזרחי של האוקיינוס השקט.
כמו רוב הדולפינים הם בעלי חרטום מוארך ובתוכו שיניים רבות והעיניים קטנות ולא תמיד שימושיות.
חלק ממינים אלה חיים גם בשפכי נהרות ואף נכנסים לתוך הנהרות למרחק קצר.
בסוג זה ישנם 4 מינים:
סוסא הודי (Sousa plumbea) - החי באזור המערבי של האוקיינוס ההודי
סוסא גיבן (Sousa chinensis) - נפוץ באזור האוקיינוס ההודי והשקט וגם בישראל
סוסא אוסטרלי (Sousa sahulensis) - מין חדש שהתגלה ב-2014 סמוך לחופי אוסטרליה
סוסא אטלנטי (Sousa teuszii) - החי בחופי מערב אפריקה ממרוקו עד לאנגולה
סוס פינטו (מספרדית: Caballo pío) הוא שם כולל לכמה גזעי סוס עם כתמים בצבעים שונים על הגוף, אחד מהם לבן.
פינטו הוא נדיר יחסית, אבל הוא פופולרי, ולכן הוא הורבה בברירה מלאכותית והופיע הרבה באומנות.
בהירוגליפים במצרים העתיקה נראו סוסים כאלה, ונמצאו ראיות ארכאולוגיות לסוסים כאלה גם ברוסיה העתיקה.הרנאן קורטס הביא סוסים כאלה לאמריקה, וחלקם התפראו וביותו מחדש על ידי אינדיאנים.
עד היום בארצות הברית יש את מספר סוסי הפינטו הגדול בעולם.
סוס פינטו יכול להיות שחור לבן כמו עורב אפור, לבן-ערמוני או עם 3 צבעים (טריקולור).
הוא יכול להיות עם כתמים גדולים (Tobiano),בצבע כלשהו עם כתמים לבנים קטנים (Overo)או בעל גוף לבן עם כתם קטן יחסית בצבע אחר (Tovero).סוס לבן לגמרי איננו נחשב פינטו.
ההבדל בין פינטו לפיינט הוא שפיינט הוא גזע נפרד, וסוס מכל גזע שהוא בעל פרווה מתאימה יכול להיות פינטו.
סוסי פיינט הם תמיד פינטו, אבל גם סוס מגזע אחר יכול להיות פינטו.
ישנם כאלה הטוענים כי סוסי אפלוסה נחשבים פינטו, אבל האיגוד האמריקאי לסוסי פינטו החליט כי האפלוסה אינם פינטו.
כדי להרבות את סוסי הפינטו, מקפידים להרבות אותם בינם לבין עצמם, ויש המקפידים לא להרבות סוסים מדפוסים שונים.
הקפדה זו לעיתים גורמת להם לחלות.
סוסה מייריג (בארמנית: Սոսէ Մայրիկ; 1865 – 1952), נולדה סוסה ורדניאן, (Սոսե Վարդանյան) הייתה פדאית (לוחמת גרילה) ארמנית, אשר נלחמה למען עצמאותה של ארמניה המערבית משלטון האימפריה העות'מאנית.
היא הייתה אשתו של סרוב אגהפור, מנהיג ההיידוק המפורסם.
השם "מייריג" - אשר פירושו "אמא" - ניתן לה על ידי לוחמי ההיידוק על האומץ שלה והדאגה האימהית שהפגינה כלפי הנוער הארמני.
בשנת 1898, לאחר קרב בבשן, סוסה וסרוב נמלטו לעיר ססון, מרכז לחימה בטורקים (אזור משמעותי בהיסטוריה הארמנית, כיום חלק מטורקיה).
בשנת 1899, יחד עם בנה יקוב, סרוב ואחיו, היא השתתפה בקרב נגד גדוד טורקי.
הבן, סרוב, ואחיו, נהרגו כולם, בעוד שסוסה נפצעה.
לאחר ההתקוממות בססון ב-1904, היא עברה לוואן ואז להרי הקווקז.
בן נוסף של מייריג וסרוב נהרג במהלך הטבח בארזורום.
ב-1920 היא עברה לקונסטנטינופול, ואז לאלכסנדריה שבמצרים, שם היא נפטרה בשנת 1953. גופתה מאוחר יותר הועברה לבית העלמין הצבאי ירבלור בירוואן.
הפסל "אמא ארמניה" אשר משקיף על העיר ירוואן, נחשב לסמל - בנוסף לדמותה האנושית של ארמניה עצמה - לדמותן של הנשים אשר לחמו עבור ארמניה, דוגמה סוסה מייריג.
השנים שהובילו לרצח העם הארמני היו שנים של מאבק למען רפורמה באימפריה העות'מאנית, לצד האלימות של מאבקי שחרור והאלימות של השלטון בדיכויים, פעמים רבות באמצעות טבחים באזרחים.
הפוגרומים נגד האוכלוסייה הארמנית בשנים 1894 - 1896 - המוכרים בתור הטבחים החמידיים, על שם סולטן עבדול חמיד השני - הכשירו את הקרקע להתארגנות הפדאי - לוחמי גרילה ארמנים שנלחמו בהרי אנטוליה, בחלק המרכזי והמזרחי של טורקיה, במה שהיה נקרא אז גם ארמניה המערבית.
המילה "פדאי" מקורה בערבית, מהמילה "פדאיון", שפירושה היא "המקריבים עצמם", או "מרטירים".
זהו שם בשימוש כללי ללוחמי חירות במזרח התיכון, ואשר אומץ גם בארמניה.
מספר לוחמי פדאי זכו לתהילה בשנות ה-1890 ותחילת שנות ה-1900, עד התרחשות רצח העם, כסמלים להתנגדות האמיצה ולכבוד של העם.
הם נחגגים עד היום, בעיקר בשירים.
סוסה מייריג, "אמא סוסה", הייתה אחת הדמויות הבולטות של התקופה.
היא הייתה אשתו של סרוב אגהפור, שהיה מנהיג קבוצת פדאי שנקראו "היידוק", או שודדים בפי מבקריהם.
היא נולדה בשנת 1868 במחוס ססון, ובחרה להינשא לסרוב, על אף שמשפחתה בחרה עבורה חתן אחר.
היא הייתה אז בת 13. אחד מחוקי הפדאי היה שהגברים שהצטרפו היו צריכים להיות רווקים, או לחלופין, לעזוב את משפחותיהם.
אך במקרה זה, החליטה סוסה להצטרף אל בעלה.
השניים נלחמו יחדיו, וגם בניהם הצטרפו למאבק.
ב-1899, לאחר כשלוש שנים של לחימה בטורקים, סרוב, אחיו, וכן בנם יקוב נהרגו בקרב.
סוסה נפצעה באותו הקרב, ואז נלקחה בשבי ונכלאה על ידי הטורקים.
בנה הצעיר סמסון נלקח ממנה, ומאוחר יותר, נהרג בטבח בארזורום, עיר באנטוליה, אשר הייתה מוקד לקרבות קשים בין הטורקים לארמנים.
לאחר שהשתחררה מן השבי, מצאה דרכה לירוואן, עם הקמת הרפובליקה הארמנית ב-1918. הסובייטציה של ארמניה כעבור כשנתיים הבריחה אותה שוב.
היא עברה לקונסטנטינופול, ואחר כך התיישבה באלכסנדריה, שבמצרים.
הפדאי לא הצליחו במטרתם להשיג עצמאות עבור ארמניה, אך המאבק שלהם הפך להשראה מתמשכת עבור העם הארמני.
סיפורה של "אמא סוסה" הוא מן המוכרים, ויש המייחסים לה, בין יתר המשמעויות, את סמליות הדמות של "אמא ארמניה", הפסל הגבוה המשקיף על בירת ארמניה, ירוואן, בדמותה של אישה המחזיקה חרב להגנת עמה.
בירוואן היום יש בית קברות המוקדש ללוחמי הפדאי, בית העלמין ירבור.
שרידיה של סוסה הובאו ממצרים ונטמנו שם ב-1998.
סוס מקסיקני (שם מדעי: Equus conversidens) הוא מין סוס פרהיסטורי שחי בתקופת הפליסטוקן באמריקה הצפונית.
ישנם חוקרים שטוענים שמין זה הוא טקסון מוטל בספק.
מאובני הסוס נמצאו במקסיקו סיטי, בירת מקסיקו לראשונה ב-1869. מאובנים נוספים נמצאו בהמשך בעיר קניון שבטקסס ובאריזונה, ניו מקסיקו, קנזס, אוקלהומה ופלורידה.
עם זאת מחקרים שונים בדקו את קרבת המאובנים למאובנים של סוגים מהמינים: Equus francisci ,Equus tau ,Equus littoralis ,Equus achates ו-Equus barcenaei גרמו לחוקרים רבים לראות במין זה מין לא רלוונטי.
בהנחה שהיה מין נפרד הוא היה קטן יחסית והגיע עד לגובה 2 מטרים בכתפיים ולמשקל 200–300 קילוגרם.
הוא היה בעל רגליים דקות אך ארוכות ויכל לרוץ היטב.
מין זה שרד יותר מרוב הסוסיים האמריקאים ונכחד לפני 11,000-9,000 שנה, אולי בתוצאה מציד או ממגפה קטלנית.
סוס סטנוניס המכונה גם זברה סטנוניס (שם מדעי: Equus stenonis) הוא מין נכחד של סוס אשר חי במישורי אירואסיה של הפליסטוקן.
המאובנים שלו התגלו בצפון אפריקה, מזרח אירופה, הקווקז, קזחסטן, טג'יקיסטן רוסיה ועד לסין והוא כנראה חצה את גשר ברינג הקדום לעבר אמריקה הצפונית לפני 3 עד 2.5 מיליון שנה.
בעבר השתייך לסוג Allohippus שבוטל.
סוס זה הוגדר בשנת 1867 בידי החוקר האיטלקי איג'ינו קוקי (Igino Cocchi) והוא נחשב לקרוב למינים האפריקאים Equus koobiforensis ו-Equus oldowayensis.
הסוס הדומה לזברה הגיע לאורך 2.5 מטר, לגובה 1.5 מטר בכתפיו ולמשקל של 450 קילוגרם.
הוא היה חסון עם צוואר ורגליים רחבים ובצורתו דמה לזברות המודרניות מאפריקה, ואולי הוא היה בעל מעט פסים לאורך גופו, בדומה לפסי הקואגה הנכחדת.
סוס זה התקיים במישורים הקדומים ונכחד לפני מיליון שנה, אולי כתוצאה מציד אנושי.
סוס סקוט (שם מדעי: Equus scotti) הוא מין של סוס פרהיסטורי אשר חי במהלך הפליוקן עד ההולוקן שלפני 4.5 מיליון שנה עד לפני 9,000 שנה מזמננו ונכחד עם אחרוני החיות הענק של אמריקה עם הגעת ראשוני האנשים ליבשת, מאחרוני הסוסים שחיו ביבשת עד הגעת הקונקיסטאדורים הספרדים במאה ה-16.
המאובנים של סוס זה התגלו באמריקה הצפונית בחפירות בטקסס ובדרום קליפורניה, בשטח הפארק המדינתי המדברי אנזה-בורגו שבמדבר קולורדו, חלק ממדבר סונורה, ותוארו בידי החוקר ג'יימס ויליאמס גידלי ב-1900. הוא קרא לסוס על שם החוקר ויליאם ברימן סקוט .
במקור חלק מהממצאים שויכו לסוס מהמין Equus bautistensis, אך שם זה הפך לנרדף למין זה.
כמה ממצאים שלו התגלו גם בצ'ילה, כך שהוא חי גם באמריקה הדרומית.
סוס זה התקיים במשך הפליוקן והפליסטוקן בערבות אמריקה והוא כנראה התפתח מאבות דמויי-זברה שהגיעו מאירואסיה דרך הגשר היבשתי של ברינגיה.
בצורתו הוא דמה לסוס המודרני והגיע לגובה 130–140 סנטימטרים בכתפיים ולמשקל 180 עד 270 קילוגרם בממוצע.
סוס זה היה מפותח ויכל לנוע במהירות כדי לברוח מהטורפים הרבים שחיו בסביבתו.
עם זאת האדם היה חזק יותר והוא הכחיד אותו לבסוף.
סוס מערבי (שם מדעי: Equus occidentalis) הוא מין סוס נכחד, שחי בתקופת הפליסטוקן באמריקה הצפונית שלפני 500,000 עד 11,000 שנה מימינו.
סוס זה דמה מאוד לסוס הרמכי, ואולי עטה פסים דלילים כמו הזברה הקדומה, הקואגה, ובדומה לסוסים אמריקאים דומים כמו סוס הגרמן.
אולם נראה שהיה קרוב בהרבה לסוס מאשר לזברה.
הוא הוגדר לראשונה בידי החוקר ריצ'רד אוון ב-1863.
גודלו של סוס זה דמה לסוס מוסטנג במשקל של 519 קילוגרם בקירוב.
היה לו מבנה חזק עם רגליים שריריות שהותאמו לריצה במישורים והוא חי בעדרים קטנים, דבר הידוע מממצאי סוסים רבים בבורות הזפת בלה בריאה שבלוס אנג'לס, קליפורניה, אשר טבעו בבוץ טובעני יחדיו.
הוא כנראה נכחד עם סיום תקופת הקרח, אולי כתוצאה משינויי אקלים גדולים, וכן עקב הגעת האדם הראשון לאמריקה.
סוס זה היה אחד מאחרוני הסוסים שחיו בטבע באמריקה לצד סוס מקסיקני, סוס סקוט וסוס יוקון, עד בוא הקונקיסטאדורים לאמריקה במהלך המאה ה-16.
סוס מנצח הוא סרט קולנוע משנת 2020 בבימויו של יורוס לין, מבוסס על תסריט מאת ניל מקיי.
הסרט מסוג דרמה-קומית וסרט ספורט.
הסרט עוקב אחר סיפורו האמיתי של סוס המרוצים בשם Dream Alliance, או בקיצור Dream.
הסוס השתתף במרוצי סוסים גדולים ונחשבים, בין היתר במירוץ הסוסים הלאומי של וולש.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-24 בינואר 2020, והוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-21 במאי 2021. בבריטניה הקרנת הבכורה הייתה ב-4 ביוני 2021, שם הופץ הסרט על ידי אולפני האחרים וורנר.
בסרט מככבים טוני קולט, דמיאן לואיס, אוון טיל, ג'ואנה פייג', קארל ג'ונסון, אנתוני או'דונל, ניקולס פארל, שאן פיליפס ועוד.
הסרט מספר את הסיפור האמיתי של סוס בשם Dream Alliance, סוס מרוץ לא טיפוסי שנוצר וטופח על ידי ברמנית קשת יום, וולשית בשם ג'אן ווקס.
ג'אן עובדת בשתי עבודות, נשואה, אמא לשני ילדים בוגרים שכבר פרחו מהקן ובת לזוג הורים קשישים, מחליטה להגשים חלום.
עם מעט מאוד כסף וללא ניסיון, ג'אן משכנעת את השכנים שלה וחבריה המתגוררים באותו כפר, להשתמש במעט החסכונות שבידיהם כדי לסייע בהגשמת החלום הזה: הכלאה בין שני סוסי מרוץ כדי שימליטו סייח שיכול בעתיד להתחרות במרוצי הסוסים הטובים ביותר.
למרות שבתחילה נראה שמדובר בהימור לא בטוח, בסופו של דבר ההשקעה של הקבוצה משתלמת כאשר הסוס מתחיל להתחרות ולאט ובנחישות מטפס בסולם הדרגות ומעפיל לפסגת המרוצים עד שבסופו של דבר הוא מגיע להתחרות במירוץ החשוב והגדול ביותר באזור, ה-Welsh Grand National.
טוני קולט - ג'אן ווקס
דמיאן לואיס - הווארד דייוויס
אוון טיל - בריאן ווקס
ג'ואנה פייג' - אנג'לה דייוויס
ניקולס פארל - פיליפ הובס
פיטר דייוויסון - לורד אייברי
אלכס ג'ורדן - ג'ונסון ווייט
מקס האצ'ינסון - ג'יימס לינגספורד
במרץ 2019 הוכרז כי יורוס לין מביים את הסרט, עם טוני קולט ודמיאן לואיס בתפקידים הראשיים.
שאר השחקנים: אוון טיאל, ג'ואנה פייג', ניקולס פארל, סיאן פיליפס וקארל ג'ונסון לוהקו בחודש מאי שלאחר מכן.
הצילומים החלו במאי 2019 בוויילס.
הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-24 בינואר 2020. הסרט היה אמור לצאת במקור בבריטניה ב-17 באפריל 2020, ובארצות הברית ב-1 במאי 2020 אבל יציאתו לאור התעכבה בעקבות מגפת הקורונה.
הסרט יצא בסופו של דבר לבתי הקולנוע ב-21 במאי 2021 ויצא ב-DVD ב-20 ביולי 2021.
הסרט גרף רווחים של למעלה מ - 796,000 דולר מ-1,254 בתי קולנוע בסוף השבוע הראשון בו הוצג.
נשים היוו 62% מהקהל, וכ 85% מהצופים היו מעל גיל 25.
על פי אתר פוסט טראק, 81% מהצופים נתנו לסרט ציון חיובי, כאשר 57% אמרו שהם בהחלט ימליצו עליו.
סוס נמדיקוס (שם מדעי: Equus namadicus) הוא מין נכחד של סוס, אשר התקיים בתת-היבשת ההודית במשך הפליסטוקן המאוחר, לפני כ-29 עד 14 אלף שנה מזמננו.
המאובנים שלו התגלו באתרי סחופת קרקע על שפת הנהר נרמדה שבמאדהיה פרדש, הודו ותוארו למדע ב-1849 בידי החוקרים Falconer and Cautley.
הממצאים שלו מצויים במוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון.
סוס זה דומה למין הקרוב, Equus sivalensis מאותו אזור, אך בעל מאפיינים דנטליים ייחודיים, המוודאים שהוא מין נפרד.
במראהו דמה כנראה למין סוס סטנוניס, ממזרח אירואסיה וצפון אפריקה, אך היה קטן ממנו.
היו לו מבנה שיניים טוחנות גבוהות יחסית ולסת חזקה ובמראהו הזכיר מעט פרא יותר מסוס הבית.
"סוס מעץ" הוא סינגל שהקליטה הזמרת הישראלית נורית גלרון.
את השיר הוציאה בשנת 1983 לאור חברת התקליטים סי בי אס ישראל, והוא נכלל כרצועה השנייה באלבום האולפן הרביעי, אני ראיתי יופי.
"סוס מעץ" נכתב והולחן על ידי חדוה הרכבי ונחום היימן.
הוא הוקלט באולפניו של היימן בלונדון.
אל הטיסה הצטרפו משה לוי ואשר ביטנסקי.
גלרון סיפרה כי הפקת השיר הייתה חוויה לא תשכח, זאת בשל הנגנים המקצועיים שעבדו עמה.
לצד "סוס מעץ" הקליטו הזמרת והיימן גם את שאר שירי האלבום.
תחילה הולחן כבלדה איטית בליווי מנגינת פסנתר, ולבסוף הפך לשיר רוקיסטי ואנרגטי.
גלרון הצהירה כי בכל פעם שנמצאת בלונדון היא מתמלאת בתחושת ההצלחה שחוותה.
על-אף כותרתו, צמד המילים "סוס מעץ" מופיעים רק פעמיים בכל השיר, בשתי השורות הפותחות שלו ("סוס מעץ מוטל בחושך".
ב-22 בפברואר 1983 הוצג "סוס מעץ" כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב"פינה לשיפוטכם".
בשבוע לאחר מכן דורג במקום ה-27. ב-26 באפריל עלה לשיאו במקום הרביעי.
לבסוף, ב-24 במאי יצא מטבלת הדירוג לאחר אחד-עשר שבועות צעידה רצופה.
בשנת 1988 הוציאה גלרון אלבום הופעה בשם משהו בלבבה בהופעה.
"סוס מעץ" נכלל בו כרצועה החמישית.
ב-11 באפריל 2013 פורסם הווידאו קליפ של השיר ביוטיוב.
בשנת 2004 הוציא הזמר הישראלי אדם את גרסתו ל"סוס מעץ" כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
ב-21 באוקטובר אותה שנה ביצועו הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.
ב-18 בנובמבר עלה לשיאו במקום הרביעי.
לבסוף, ב-23 בדצמבר יצא מטבלת הדירוג לאחר שמונה שבועות צעידה רצופה.
לכבוד הופעתו בתל אביב-יפו לרגל 35 שנים להוצאת אלבומו השני, מרחוק לרחוק, הצהיר ב-22 במאי כי בכוונתו לבצע את "סוס מעץ" יחד עם סי היימן ורון רוזנפלד.
הוא הפך את גרסתו לזמינה בשירותי הסטרימינג ב-22 ביוני לצד עטיפה שעיצב.
בשנת 2014 הוציאה הזמרת הישראלית סי היימן את גרסתה ל"סוס מעץ" לאור על גבי תקליטור.
כמו כן, היא הועלתה לשירותי הסטרימינג השונים, דוגמת אפל מיוזיק וספוטיפיי.
הוא צורף ב-2018 לאלבומה המשותף עם אלעד שודלר, שירים מבית אבא.
ב-18 ביולי העלתה לערוץ היוטיוב שלה את הווידאו קליפ הרשמי של גרסתה ל"סוס מעץ".
סי היימן הצהירה כי את גרסתה מקדישה לאביה, מלחין השיר המקורי.
ב-17 ביולי 2014 הוצג השיר כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים של רשת ג'.
בשבוע שלאחר מכן דורג במקום הרביעי.
לבסוף, ב-31 ביולי יצא מטבלת הדירוג לאחר שלושה שבועות צעידה רצופה.
יובל כספין שר משוררות - פסטיבל הפסנתר מארח (2008)
אנסמבל גלעד אפשרת עם מיקה שדה - טקס אקו"ם למוזיקה קונטצרטנטית וספרות (2017)
ז'סוס חואקין פרננדס סאנץ דה לה טורה (נולד ב-19 בנובמבר 1993), המכונה סוסו, הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הקשר ההתקפי והקיצוני הימני בקדיס מהליגה הספרדית השנייה.
סוסו ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול בשנת 2012, שיחק עונה בהשאלה באלמריה לפני שהצטרף למילאן בינואר 2015. הוא הושאל לגנואה בינואר 2016. בינואר 2020, סוסו הושאל למועדון הלה ליגה סביליה, לפני שהצטרף למועדון באופן קבוע ביולי אותה שנה.
סוסו ייצג את ספרד בנבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21, וזכה באליפות אירופה עד גיל 19 2012.
סוסו הצטרף בהתחלה לאקדמיית ליברפול בהשאלה עד שהיה מבוגר מספיק כדי לקבל אישור לשחק עבורם באופן מקצועי.
ב-19 בנובמבר 2010, יום בהולדתו ה-17, סוסו חתם לראשונה על חוזה בוגרים ראשון בליברפול.
סוסו ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה הראשונה במשחק ידידות בקדם עונה מול בורוסיה מנשנגלדבאך ב-1 באוגוסט 2010
עם זאת, עבור משחקים רשמיים, הוא שיחק במילואים, וויתר על האקדמיה.
בעונת 2010-11, הוא רשם את מספר ההופעות המשותף הגבוה ביותר עבור הקבוצה עם 17, ובישל שלושה שערים.
הוא כבש אחרי העונה עם חמישה שערים ב-17 משחקים במהלך עונת 2011-12, והוא גם רשם שבע הופעות בסדרת NextGen.
ב-20 בספטמבר 2012, סוסו ערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול בליגה האירופית נגד יאנג בויז, השלים את 90 הדקות המלאות וזכה לביקורת טובה מברנדן רודג'רס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמיירליג שלושה ימים לאחר מכן מול מנצ'סטר יונייטד בהפסד 2-1 באנפילד, והחליף את פאביו בוריני הפצוע במחצית.
ב-19 באוקטובר 2012, סוסו חתם על חוזה ארוך טווח עם ליברפול, וקיבל שבחים מהמאמן ברנדן רודג'רס על "הבגרות והמחויבות שלו".
ב-18 בדצמבר 2012, סוסו נקנס ב-10,000 ליש"ט על אמירה שהשמיע לחברו לקבוצה ולבן ארצו של ליברפול , חוסה אנריקה, בטוויטר, שהתאחדות הכדורגל (FA) קבעה שהיא הומופובית.
ז'וזה אנריקה השיב להאשמות אלה ואמר שההערה היא "בלבול" ו"סתם בדיחה".
ב-25 בפברואר 2013, לאחר שלא נכלל בסגל הקבוצה הראשונה עקב החתמותיהם של דניאל סטארידג' ופיליפה קוטיניו, סוסו הציג הופעה גרועה בנבחרת עד גיל 21 מול מנצ'סטר יונייטד, דבר שהוא הודה בחשבון הטוויטר שלו וצייץ בטוויטר.
היו לי כמה בעיות בטן במהלך כל המשחק אבל אני לא רציתי לצאת מהמשחק...
שוב סליחה!" המשחק הסתיים ב-1–0 ליונייטד מול קבוצה חזקה מאוד של ליברפול שכללה את ראחים סטרלינג, אנדרה וויסדום וג'ונג'ו שלווי.
ב-12 ביולי 2013, סוסו הצטרף לאלמריה מלה ליגה בשאלה לעונה אחת.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור האנדלוסים ב-19 באוגוסט, כשבישל שער של רודרי בהפסד ביתי בסופו של דבר 2–3 מול ויאריאל.
במחזור שלאחר מכן, הוא עוד פעם בישל לרודרי בתיקו 2–2 בחוץ מול חטאפה.
ב-21 בספטמבר, סוסו הבקיע את שער הראשון שלו בתיקו ביתי 2–2 מול לבאנטה.
ב-30 באוקטובר, הוא עזר לקבוצתו לסיים רצף של חמישה תבוסות עוקבות, ובישל למרקו טורסיגליירי ב-2-1 בחוץ על ולנסיה.
בסוף החודש כבש סוסו את שערו השני עבור האנדלוסים, השער היחיד של קבוצתו בהפסד חוץ 3–1 מול סלטה דה ויגו אך גם נקנס על עקב שינה יתר.
סוסו ירד לספסל במשחקים הבאים נגד ריאל בטיס, גרנדה, אתלטיק בילבאו וויאריאל, וחזר להרכב הפותח רק ב-26 בינואר של השנה שלאחר מכן, ובישל לג'ונתן זונגו בשער היחיד במשחק נגד חטאפה.
סוסו הוחזר לראשונה לסגל ליברפול כשהם התחילו את קמפיין ליגת האלופות ב-16 בספטמבר 2014 עם ניצחון 2-1 על המועדון הבולגרי לודוגורץ רזגרד, למרות שהוא לא השתתף במשחק.
שבוע לאחר מכן, במשחק בסיבוב השלישי של גביע הליגה מול מידלסברו באנפילד, הוא החליף את לזר מרקוביץ' בדקה ה-98 וכבש את שערו הראשון עבור המועדון 11 דקות לאחר מכן בתיקו 2–2 לאחר הארכה.
הוא גם כבש פעמיים בדו-קרב הפנדלים שלאחר מכן, כולל המנצח, כשליברפול ניצחה 14–13.
ב-12 בינואר 2015 חתם סוסו על חוזה לארבע שנים עם המועדון האיטלקי מילאן, בעברה חופשית מכיוון שהחוזה שלו בליברפול הסתיים ביולי של אותה שנה.
עם זאת, מאוחר יותר סוכם שהוא יצטרף לרוסונרי מיד לאחר שריקרדו ספונרה יצטרף לאמפולי בהשאלה עד תום העונה.
עקב ביטול מוקדם של החוזה של סוסו בליברפול, מילאן שילמה עמלת פיצוי של 1.3 מיליון יורו לליברפול.
לאחר שסינישה מיהאילוביץ' החליף את פיליפו אינזאגי כמאמן מילאן לעונת 2015–16, סוסו לא הצליח להתבסס בהרכב הפותח של מילאן ולאחר שערך שתי הופעות בלבד, הוא הושאל לגנואה במהלך חלון ההעברות של ינואר.
ב-4 בינואר 2016, סוסו הצטרף לגנואה בהשאלה עד סוף העונה לאחר ששיחק רק פעם אחת בקמפיין עבור מילאן.
עם הגעתו הוא קיבל את החולצה מספר 17. ב-3 באפריל, לאחר שער אחד בלבד ב-12 משחקיו הקודמים, הוא כבש שלושער ראשון בניצחון 4-0 על פרוזינונה באצטדיון לואיג'י פראריס.
הוא הפך לספרדי השני בלבד שכובש שלושה שערים במשחק בליגה הבכירה של איטליה, אחרי לואיס סוארס עבור אינטר מילאנו נגד גנואה ב-1963
לאחר שהושאל בגלל חוסר אמון בו על ידי מאמן מילאן סינישה מיחאלוביץ', סוסו החל לקבל זמן משחק תחת המאמן החדש וינצ'נזו מונטלה.
לאחר שהרשים בקדם העונה ובמשחקים הראשונים של 2016–17 בסרייה A, סוסו נחשב למלא תפקיד מרכזי בעונה.
סוסו כבש את שער הליגה הראשון שלו עבור מילאן מול נאפולי, שער שוויון בתבוסה בסופו של דבר 2-4. ב-16 בספטמבר 2016, הוא בישל שער של קרלוס באקה בניצחון 1-0 מול סמפדוריה.
הוא גם בישל שער של מנואל לוקאטלי נגד יובנטוס ב-22 באוקטובר.
הוא הבקיע את השער הראשון של מילאן ובישל שער השני בניצחון 2–1 מול פאלרמו ב-6 בנובמבר.
בשבוע שלאחר מכן, כבש את הצמד הראשון שלו בתיקו 2–2 מול אינטר מילאן בסן סירו.
הוא כבש שער ובישל עוד שניים כשמילאן ניצחה את אמפולי 4–1 במשחק הבא.
ב-23 בדצמבר 2016, סוסו בישל שער השוויון של ג'אקומו בונאבנטורה בסופרקופה איטליאנה מול יובנטוס ; מאוחר יותר כבש את הפנדל שלו בדו-קרב שהוביל, והוביל את מילאן לניצחון 4–3.
סוסו סיכם את עונת 2016-17 כשהוא כבש שבעה שערים יחד עם תשעה בישולים וסיים כמלך הבישולים של מילאן.
סוסו החל את עונת 2017-18 שם הפסיק את העונה שלפני כן, בפתיחת עונת 2017-18 נגד קרוטונה, סוסו בישל לפטריק קוטרונה לפני שהבקיע בעצמו בניצחון חוץ 3-0. ב-14 בספטמבר הוא כבש שער מרחוק נגד אוסטריה וינה, שערו האירופי הראשון במילאן.
ב-25 בספטמבר 2017 חתם סוסו על הארכת חוזה שתשאיר אותו במועדון עד 2022. השער האחרון שלו עם מילאן הובקע במשחק ביתי מול ספאל, מבעיטה חופשית ישירה.
ב-29 בינואר 2020, סוסו הצטרפה לסביליה בעסקת השאלה ל-18 חודשים, הכוללת סעיף רכישה חובה.
ב-2 בפברואר 2020, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, והגיע כמחליף בתיקו ביתי בלה ליגה נגד אלאבס.
ב-16 בפברואר 2020, הוא בישל שער של חברו לשעבר במילאן, לוקאס אוקמפוס, ומאוחר יותר, בבישול של אוקמפוס, כבש את שער הבכורה שלו עבור המועדון בתיקו 2–2 ביתי בליגה נגד אספניול.
ב-20 ביולי 2020, סביליה הודיעה שהמועדון החתים את סוסו על הסכם קבוע תמורת 24 מיליון יורו, כאשר הוא חתם על חוזה לחמש שנים.
ב-16 באוגוסט 2020, סוסו הבקיע בניצחון 2-1 על מנצ'סטר יונייטד בחצי גמר הליגה האירופית.
לאחר מכן שיחק בגמר התחרות, בו ניצחה סביליה 3–2 מול אינטר מילאנו.
סוסו ייצג את ספרד בגילאים הבאים: עד - 17, עד-18, עד-19, עד-20 ועד-21 ב-2012, סוסו פתח בהרכב ל משחק במהלך אליפות אירופה עד גיל 19, שם זכה בתואר הבינלאומי הראשון שלו.
ב-9 באוקטובר 2012, סוסו קיבל את הזימון הראשון שלו למשחק של עד-21 בספרד נגד איטליה.
הוא גם היה קפטן נבחרת ספרד עד גיל 20 שהתחרתה בגביע העולם עד גיל 20 של פיפ"א 2013.
באוגוסט 2017, סוסו זומן לראשונה לנבחרת ספרד למשחק מוקדמות מונדיאל 2018 נגד איטליה בחודש שלאחר מכן.
הוא נבחר על ידי יולן לופטגוי, המאמן לשעבר שלו בנבחרת ספרד עד גיל 20 ועד גיל 21. לבסוף הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד רוסיה ב-14 בנובמבר 2017.
סוסו, שחקן מהיר, יצירתי ומוכשר טכנית, מסוגל לשחק בעמדות: הקשר וגם כחלוץ, בכל אגף או במרכז המגרש, למרות שבדרך כלל הוא משחק כקשר התקפי או כשחקן כנף ; הוא שימש גם כקשר מרכזי.
נחשב לשחקן צעיר ומבטיח, הוא ידוע ביכולתו לנצח יריבים בכדור, כמו גם בראייתו ובדיוק המסירה שלו, המאפשרים לו לקבוע את קצב המשחק של קבוצתו, לשחק מסירות מהירות עם קשרים אחרים, ולספק בישולים עבור חבריו לקבוצה; יש לו גם בעיטה טובה מחוץ לרחבה ומדייק בכדורים חופשיים.
קשר מילאן לשעבר, דז'אן סביצ'ביץ' השווה את סוסו לעצמו ואמר: "הוא כמוני, יש לו גם בעיטה נהדרת.
הוא שחקן שיכול להמציא בישול, להמציא בעיטה.
הוא יכול להמציא מרגע אחד למשהו, הוא זה שיכול להמציא.
הוא זה שהכי מחזיק בתכונה הזו."
סוסו הוא דוגמה קלאסית של שחקן כנף הפוך.
בתקופתו במילאן, הוא פיתח את המהלך המובהק שלו לחתוך לתוך תיבת העונשין של היריב מהאגף הימני כדי לבעוט ברגל שמאל החזקה יותר שלו.
הבקעה של מספר שערים בדרך זו הובילה למספר השוואות של סוסו עם הכנף ההולנדי אריין רובן, מי שמייחסים לו את הטכניקה המדויקת הזו בקרב שחקני כנף צעירים רבים יותר של שנות ה-2010.
סגנית אלופת הסופרקאפ האירופי : 2023
נבחרת אליפות אירופה עד גיל 19 של אופ"א בטורניר: 2012
סוס צועני ׁׁ הוא גזע סוסי בית.
זהו סוס קטן בעל גוף מוצק וחסון, לרוב בעל כתמים חומים לא אחידים, ששימש במקור כסוס משא קטן למשיכת קרונות נוודים באירופה ובאירלנד.
לגזע לא הייתה הכרה רשמית עד שנת 1996.
זהו גזע טבעי שפותח במקביל על ידי נוודים אירים ונוודים בני הרומה שחיפשו אחר סוס לשם משיכת הקרונות שלהם.
הם הרביעו גזעים שונים של סוסי פוני וסוסי עבודה כבדים על מנת ליצור סוס משא חזק, אך לא גדול מידי, מתון, יציב, וקל לאילוף.
זאת משום שהסוס מהווה חלק מסביבת החיים היום-יומית של הנוודים: הוא מושך את הקרונות שבהם נוסעים האנשים ורכושם, ולכן הוא חייב להיות חזק ויציב, ולא להיבהל מגירויים פתאומיים.
מזג טוב הוא דרישת חובה גם בשל העובדה שהסוס נמצא בסמוך לילדים בגילאים שונים, שאף רוכבים עליו ומטפלים בו.
הגזע יובא לראשונה לארצות הברית בשנת 1996, ובשנה זו הוקמה בארצות הברית גם האגודה הראשונה שפיקחה על רישומו.
הסוס הצועני בעל גוף כבד, רגליים קצרות וראש קטן, רעמה וזנב ארוכים, לרוב הגוף לבן ועליו כתמים חומים לא סימטריים , אך ככל שהגזע צובר פופולריות, מתרבים גם סוסים בצבע אחיד.
הוא בעל "נוצות" ברגליו (קווצות שיער ארוכות יותר בחלק התחתון של הרגל).
היות שהסוס לא היה מוכר כגזע רשמי אלא התפתח במקביל הן באירלנד והן אצל בני הרומה, הוא זכה לשמות רבים, בין השאר - Traditional Gypsy Cobְְְְְְְְְְְְְְ, Irish Cob, Romani Cob, Gypsy Horse ו-Gypsy Vanner.
המילה שבשo הסוס, אינה שם רשמי של הגזע, והיא מתייחסת באופן כללי לסוסים בעלי מבנה גוף כבד, חזק, ובעלי אופי יציב, המשמשים כסוסי משא ועבודה קטנים.
גזע זה משמש למשיכת עגלות וכרכרות ולרכיבת דרסז'.
סוסאנה אארטון סונדפור (בנורווגית: Susanne Aartun Sundfør; נולדה ב-19 במרץ 1986) היא זמרת-יוצרת ומפיקת תקליטים נורווגית.
סגנונה המוזיקלי משלב אלמנטים של ארט פופ, אלקטרוניקה, מוזיקת פולק ופופ ניסיוני.
סונדפור נולדה וגדלה בעיירה האוגסונד (Haugesund) שבמערב נורווגיה.
סונדפור היא נכדתו של התאולוג והבלשן של אארטון (Kjell Aartun).
סונדפור גילתה עניין רב במוזיקה בילדותה והיא החלה לנגן בכינור בגיל שמונה, לקחה שיעורי פסנתר לראשונה בגיל תשע, ולקחה שיעורי שירה לראשונה בגיל 12. בתיכון היא למדה במגמת מוזיקה.
בהמשך למדה אנגלית ואמנות באוניברסיטת ברגן.
סונדפור החלה להופיע לראשונה במהלך שנת 2005. אלבום הבכורה של סונדפור, אשר נקרא "Susanne Sundfør", יצא לשווקים ב-2007 וזכה להצלחה ניכרת בנורווגיה, במיוחד בזכות הפופולריות של הסינגל "Walls".
בשנת 2008 סונדפור זכתה בנורווגיה בפרס Spellemannprisen (הפרס הנורווגי המקביל לפרס הגראמי) בקטגוריית האמנית הטובה ביותר, אך היא דחתה את הפרס, בטענה שהיא לא מרגישה בנוח עם קטגוריות המבוססות על מגדר.
אלבום האולפן השני של סונדפור, "The Brothel", אשר יצא לשווקים ב-2010, הכיל ססאונד אלקטרוני יותר והוא היה לאלבום הנמכר ביותר בנורווגיה באותה השנה.
בשנת 2012 הוציאה סונדפור את אלבום האופן "The Silicone Veil" אשר הגיע לצמרת מצעד האלבומים הנורווגי באותה השנה וזכה לשבחים רבים.
בשנת 2015 הוציאה לשווקים את האלבום "Ten Love Songs" שהכיל אלמנטים של מוזיקת דאנס-פופ אלקטרונית אשר זכה להצלחה מסחרית ניכרת בנורווגיה ומחוץ לנורווגיה, והכיל בין היתר את הלהיטים "Fade Away" ו-"Delirious".
ב-2017 הוציאה לשווקים את האלבום "Music for People in Trouble" שהכיל סאונד אקוסטי יותר ועסק בנושאים של הרס סביבתי, קריסה חברתית וחרדה קיומית.
באוגוסט 2020 פרסמה סונדפור באינסטגרם שהיא בהריון עם בנה הראשון.
שנתיים לאחר מכן, בקיץ 2022, סונדפור נישאה למוזיקאי הג'אז הנורווגי אנדרה רוליגהטן.
סינגלים שיצאו לשווקים במסגרת שיתופי פעולה
סוּסְיָא היא התנחלות קהילתית דתית בגוש מעון-כרמל בהר חברון בגובה 830 מטר מעל פני הים, כ-15 ק"מ מדרום לעיר חברון.
היישוב שייך למרחב המועצה האזורית הר חברון, ומשתייך לתנועת ההתיישבות אמנה.
היישוב שהוקם ב-1983 נקרא בהתאם לשמו של היישוב העתיק סוסיא הנמצא בסמוך.
ברישומי ועדת השמות הממשלתית מאוית השם "סוסיה", אך התושבים משתמשים בשם בכתיב הארמי.
ביישוב האוכלוסייה הגדולה ביותר בשטח המועצה האזורית.
היישוב נמצא על גבעה בגובה של כ-810 מטר מעל פני הים.
צפונית ליישוב נמצא "רוג'ום אל-חמרי", תל אבנים ומערות גדול שהיווה בעבר ציון דרך לנוודים במדבר על הדרך הרומית העתיקה.
כמו כן בסמוך לו שוכן הכפר הפלסטיני סוסיא.
מרחק היישוב מבאר שבע הוא 40 ק"מ, מערד 30 ק"מ, מקריית ארבע 30 ק"מ ומירושלים 65 ק"מ.
סוסיא נמצאת באזור ספר המדבר וזוכה לכמות משקעים ממוצעת בין 200–300 מ"מ בשנה.
היישוב הוקם בי"ב באלול ה'תשמ"ג 21 באוגוסט 1983 על ידי קבוצה של עשר משפחות מגרעין "עינב", שהכיל ברובו בני מושבים, בוגרי ישיבות, ששאפו להקים מושב עובדים חקלאי ביש"ע.
אזור הר חברון נבחר כיעד, מפני שהיה כמעט ריק מיהודים (בתוך המשולש: קריית ארבע–באר שבע–ערד היו אז רק היישובים בית יתיר וכרמל).
הגרעין ביקש להתיישב ליד סוסיא העתיקה במטרה לחדש את ההתיישבות היהודית במקום והופנה לאדמות המדינה הקרובות ביותר לאתר סוסיא העתיקה שהיו זמינות להתיישבות יהודית.