tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעקבות כך הוא הולך עם אסי ומאור לניסיון גיבוש בצבא ובסוף הם פורשים בגלל התנהגותו של המפקד וגם בגלל שמאור לא הרגיש טוב.
לי גנור (נטע גרטי) – (עונה 3; אורחת בעונה 2) – ילדת רחוב נרקומנית העוברת להתגורר בעונה השנייה יצא עם מאור ונתנה לו טריפ שהכניס אותו לבית משוגעים.
בעונה השלישית בביתם של דודי ואביו לאחר שאביו של דודי פגע בה בתאונת דרכים במהלכה לי נפצעה קל.
לאחר מכן מתאהבת בדודי והוא מתאהב בה לאחר שנפרד מחברתו נטלי באמצע העונה השלישית.
כמו כן, היא גם מתפייסת עם מאור באחד מפרקי העונה השלישית לאחר שהיא סיבכה אותו עם הסמים.
והיא ושלומי מצילים ילד בשם סבי שאבא שלו מחטיף לו מכות וכולם חושבים שהיא ושלומי ביחד בגלל זה אך בסוף כולם מגלים את האמת.
משה אלקיים (אורי גבריאל) – אבא של דודי עובד עירייה נמצא עם דודי באימונים.
הוא רוצה שדודי יצליח בקריה שלו ככדורגלן.
בעונה השלישית הוא עשה תאונה דרכים קלה ופגע בלי.
לאחר שפגע בה לקח אותה לבית חולים ואז הוא גילה שאין לה בית אז הוא אותה אליו הביתה שתגור שם איתו ועם דודי עד שתשתקם.
ריטה כהן (ריטה שוקרון) – אמא של נטלי, אשתו של הלל אבא של מאור.
סוניה (טניה סובול) אמא של טניה עובדת בעיתון שדנה כותבת בה את הכתבה על העובדים הזרים.
מנהלת רומן עם הבוס שלה יואב.
פבל (פאבל ציטרינאל) – אבא של טניה עובד כמנקה רחובות מתנגד שטניה תצא עם אסי כי אין לו מקצוע רציני בגלל שהוא עובד במוסך לבסוף אסי מגלה שהוא מנקה רחובות והוא אמר שטניה ואשתו לא יודעות מזה אסי הבטיח שלא יספר לו כלום.
בהמשך מגלה את הרומן שיש לאמא של טניה עם יואב, מקבל הצעת עבודה שמאלצת אותו ואת משפחתו לנסוע לארצות הברית, הציע לטניה לבוא איתו לארצות הברית בהתחלה היא מסכימה אך בהמשך היא לא נוסעת איתו.
בסוף העונה השלישית טניה מחליטה לעבור לגור אצלו.
שמעון (רפי רוטשטיין) – הבוס של נטלי, טניה, ושלומי בבורגר.
בנצי (מיכה אוזין סליאן) – מאמן הכדורגל של דודי.
יואב (צחי גראד) – עובד בעיתון הבוס של דנה וסוניה מנהל עם סוניה רומן.
ברכה לוי (אהובה קרן) – אמא של גולן, אסי, ונתי.
היא אישה עגונה בגלל שבעלה חזי ברח מהארץ בעקבות חובות מהימורים שהיה לו בהמשך הוא חוזר לארץ נאסר ונותן לה גט כשהוא חוזר לארץ מנסה לחזור אליה ומצליח.
בהמשך אסי מגלה שחזר להמר וגירש אותו מהבית.
גאיה (סיגל שחמון) – באה לתקן אופנוע במוסך של אסי.
אסי מתאהב בה ונוצר איזה שהוא התחלה של משהו.
לאחר כמה זמן אסי מגלה שהיא המורה החדשה שלו למתמטיקה ובהמשך היא מתפטרת.
אבשי (ירון מוטולה) – (עונה 3) אחיו הגדול של שלומי משרת בצבא, ידיד של נעמה.
שחר (אייל אריה) – (עונה 1) חבר של ערן ומשחק איתו ועם דודי בנבחרת.
אילן הרוש (יוסי לוי) – (עונה 1) עבריין שהתחיל עם טניה אסי והוא רבים בגלל זה והם קובעים להיפגש בחורשה לקרב.
אסי והוא נפגשים בחורשה במהלך הקרב אסי זורק את הסכין שלו והוא מספר לו שטניה עזבה אותו ובמקום להילחם הוא ואסי מדברים והוא הולך.
נוקי (אמנון פישר) – (עונה 1) די-ג'יי שלטניה מתקלט אצלו במועדון, מתאהב בטניה וכל הזמן מנסה להתחיל איתה.
גלי (שיר אידלסון) – (עונה 1) בחורה בבר מאור מתאהב בה ומנסה להתחיל איתה כל הזמן.
יוני (בועז קונפורטי) – (עונה 1) בחור שנטלי פוגשת אותו במועדון שטניה מתקלט בו, הוא ונטלי מתקרבים ומנהלים שיחות, נטלי מספרת לו את הבעיות שיש בינה ולבין דודי, והוא עוזר לגלות דברים על עצמה שהיא לא גילתה קודם.
יעל (יעל דואני) – (עונה 1) בחורה שמאור פוגש במסגרת ההתנדבות שעשה, שבה אסף חפצים לצדקה.
חשב לתומו שהיא מנסה להתחיל אתו, ובהמשך גילה שחברה שב אליה מחו"ל.
אורן קדוש (אלון דהן) – (עונה 2) עבריין של השכונה עובד אצל ויקטור.
לבסוף גולן מגלה מנתי שהוא עובד עם אורן קדוש ואז גולן הולך לדבר עם ויקטור ואורן קדוש שחרור את נתי ובתמורה לזה הוא יעבוד איתם.
הוא עובד איתם במקום נתי אסי מגלה שגולן נפגש איתם והוא רוצה להסגיר אותו למשטרה הוא הולך לתחנת משטרה אך לבסוף הוא לא מסגיר אותו בסוף מגלים שגולן היה סמוי של המשטרה והוא זה שהסגיר אותם.
ויקטור (רינן חיים) – (עונה 2) עבריין השכונה אורן קדוש עובד אצלו ונתי עובד אצל אורן קדוש.
בן מילר (ליאור מילר) – (עונה 2) מורה לציור של נטלי, גרוש של אווה.
טס לאמסטרדם לזמן קצר עם נטלי בענייני עבודה.
בהמשך צייר את נטלי בערום ובא אליו קונה שראה את הציור שלה ורצה לקנות אותו בהתחלה לא רצה למכור לו אבל לאחר מכן שינה את דעתו למרות התנגדותה של נטלי שלא רצתה שימכור את זה.
ציפורה (עירית פרנק) – (עונה 2) רבנית שמייעצת לברכה מה לעשות בקשר לבעלה כדי שיתן לה גט.
עדי "מישמיש" (אפרת אביב) – (עונה 2) משוגעת בבית משוגעים שמאור התאשפז בו בגלל הסמים שלי נתנה לו.
חזי לוי (מתי סרי) – (עונה 2) אבא של אסי, גולן, ונתי.
ברח מהארץ בעקבות חובות שהיו לו מהימורים והשאיר את אשתו עגונה.
בהמשך חוזר לארץ ונאסר ונאלץ לתת לאשתו העגונה גט.
הוא מנסה לשכנעה את משפחתו שחזר למוטב והשתקם כולם מאמינים לו חוץ מגולן.
מנסה להחזיר את אשתו אליו ומצליח בסוף אסי גילה שהוא חזר להמר וגירש אותו מהבית שלהם.
ראובן עטר (בתפקיד עצמו) – (עונה 2) הופיע בפרק שבו דודי, גולן, דנה, שלומי ואסי באים לראות את המקום שבו מכבי חיפה מתאמנים, בגלל הצעה שבה דודי ישחק בקבוצתם, ודודי שוחח איתו כשהוא מצא אותו מתאמן.
אופק (לירון לבו) – (עונה 3) כותב עם דנה את העיתון על פרשת אופניים הגנובים, דנה מסדרת דייט בינו לבין נטלי, בהמשך הוא ודנה מתאהבים אחד בשני אך לבסוף הוא נוסע להודו לחברה שלו לשעבר ואז ללמוד בלונדון עיתונות כמו שהוא תכנן מהתחלה לפני שהגיעה לראשון.
הלל כהן (אריה צ'רנר) – (עונה 3) אבא של מאור, נשוי לריטה אמא של נטלי.
עובד במפעל בעל המפעל רוצה לפטר את כל העובדים והוא וכל העובדים עושים הפגנה במקום העבודה שלהם.
מאור מפתח תוכנה למחשב ורוצה שהבוס של אבא שלו ישקיע בזה אבל הוא מתנגד לזה כי הוא רוצה להיות זה שמפרנס אותם וזה מבייש אותו שהוא ישקיע בבן שלו כסף והוא גם לא רוצה שהוא יעשה להם טובה.
מאור מנסה לשכנע אותו שמדובר בהמון כסף ושהוא יכול לעזור לו ולמשפחה אבל אבא שלו מתנגד.
בהמשך מאור נפגש עם הבוס שלו מאחורי הגב שלו והוא מגלה את זה בטלוויזיה כשבא התקשורת לראיין את הבוס שלו.
כש אבא שלו ראה את זה הוא כעס עליו והם רבו ואז מאור נפגש שוב עם הבוס של אבא שלו שישקיע במה שהוא פיתח אבל מהרעש של ההפגנה בחוץ מאור התחרט ועזב את הפגישה והצטרף אליהם להפגין ומאור העיף עוגה לפרצוף לבוס של אבא שלו.
נעמה (ליאת הר לב) – (עונה 3) חברה של אבשי אח של שלומי, בחורה דתייה בבני עקיבה.
אמיר צמחי "צ'ארמה" (עמי סמולרצ'יק) – (עונה 3) חבר של אסי מהילדות, חי בהודו, פותח בזולה אוהל ועושה שם מדיטציות.
נטלי פוגשת אותו בזולה ולא מאמינה במדיטציות ובשיטות שלו, לבסוף היא מנסה לעשות איתו מדיטציות והיא מתחברת לזה, ומארגנים מסיבה בזולה והוא אמר לנטלי במסיבה שהוא נוסע לגליל לחברים.
שירה (אוולין הגואל) – (עונה 3) בת זוגו של משה דודי מתנגד ליחסים בניהם.
דודי מדבר עם אמא שלו לגביה והוא מגלה שהיא ואבא שלו התגרשו ושירה הייתה העורכת דין במשפט של ההורים שלו.
כש דודי שומע את זה הוא בהלם וכועס שהסתירו ממנו את זה.
גידי (אמנון וולף) – (עונה 3) מגיע לבית ספר של אסי כדי להרצות על צבא, הוא רוצה לפתוח ניסיון לגיבוש שלפני צבא, אסי רוצה להצטרף לגיבוש והוא אומר שכדי לפתוח את הגיבוש הוא צריך עוד אנשים ושאסי היה חניך תורן ויעביר לשאר האנשים את הפקודות.
אבא של שלומי (מיכאל כורש) – (עונה 3) אביו של שלומי ואבישי, מנגד לזה ששלומי התגייס לצבא ושילך לזימון שקיבל לשייטת 13. לבסוף משתכנע ששלומי ילך להתגייס לצה"ל, אבל שלומי אומר לו שכרגע הוא לא רוצה לנסות את זה.
אריק גבע (הראל נוף) – (עונה 3) אומן נטלי עובדת אצלו.
הם נרשמים לתחרות אומניות נטלי עושה את כל העבודה במקומו ובסוף הם זוכים והוא לא מזכיר אותה בתודות.
אור כחלילי (פיני טבגר) – (עונה 3) המתחרה של נטלי בתחרות אומניות לאחר שנטלי התפטרה אצל אריק הוא מציע לה לעבוד אצלו.
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרק11צפונים2233החלפת משמרות44נשיקות גנובות55הבולדוזר66מתנה לחג77תדמית88מלך השערים99סכינים1010רישיון1111הולנדי1212המועדון1313מאחורי הקלעים
מספר הפרק(בסדרה)מספר הפרק(בעונה)שם הפרק141סוכן סמוי152אמסטרדם163עובדים זרים174יום הולדת185אמריקה196מגע של קסם207טריפ218המוסד229כדורגל2310בייביסיטר2411אבא חוזר2512אמצעי מניעה2613מסיבה בכפר
מספר הפרק(בסדרה)מספר בפרק(בעונה)שם הפרק271התחלה חדשה282ילדה רעה293שיעור נהיגה304גנבי האופניים315גמילות חסידים326גלובליזציה337הריון מדומה348לשון הרע359חור בדלי3610אבא מאוהב3711כושר קרבי3812חלון ראווה3913החגיגה
בפרק הראשון של הסדרה "אדומות" ליבי (דניאל וייסמן) צופה בשידור חוזר באחד מפרקי הסדרה של "החבר'ה הטובים" וטענה שהיא ראתה את הפרק הזה המון פעמים.
בעקבות הסדרה יצאה הצגה לבני נוער בשם "החברה הטובעים" ובה השתתפו חלק משחקני הסדרה ובניהם ניר שעיבי, תומר גלרון, מתי סרי, ריטה שוקרון, ועודד מנסטר.
ב-29 באוקטובר 2025 פורסם בערוץ היוטיוב של היוטיובר אמרי חזן סרטון איחוד מיוחד של כוכבי הסדרה ושל התסריטאית ליאורה קמינצקי.
בסרטון ראיין חזן את השחקנים ודן עמם בשאלות הנוגעות להפקת הסדרה, לאופן שבו ערוץ הילדים אישר את שידורה, לקבלתה בזמן אמת, למורשת שהותירה כעבור 25 שנה, לזיכרונותיהם מתקופת הצילומים ומהשנים שלאחר שידור הסדרה, וכן לשאלה מה לדעתם היה קורה לדמויותיהם אילו המשיכה העלילה בימינו.
לצורך כך התקיימה פגישת מחזור מרגשת שאיחדה את השחקנים עם יוצרת הסדרה.
לצד המשתתפים המרכזיים לקחו חלק בסרטון גם התסריטאי גל פרידמן, להקת נערי רפול ואורחים נוספים.
ב-27 בנובמבר 2025 הועלה לערוץ היוטיוב "24 שבע", המופעל בידי ערוץ 24, פרק מתוכנית האירוח "תחנה מרכזית עם רותם אבוהב" בהנחיית רותם אבוהב שגילמה את דנה בסדרה.
בפרק אירחה אבוהב את שחקני הסדרה ניר שעיבי, אביטל אברג'יל וגיא אריאלי.
במהלך השיחה דנו המשתתפים בזיכרונותיהם מן האודישנים ומימי הצילומים, ובהשפעת הסדרה על חייהם.
כמו כן הוצגו בפניהם שאלות טריוויה על הסדרה כדי לבחון את זיכרונותיהם ממנה.
בנוסף נשאלו מה היו אומרים לדמויות שגילמו אילו יכלו לייעץ להן כיום, וכן מה לדעתם היה קורה לדמויותיהם אילו המשיכה עלילת הסדרה בימינו.
עוד ציינו השחקנים כי היו מעוניינים בהפקת עונת איחוד לסדרה "החבר'ה הטובים".
עם כניסתו של ויקטור יושצ'נקו, הפרו מערבי, לתפקיד נשיא אוקראינה לאחר המהפכה הכתומה חלה הרעה משמעותית ביחסים בין אוקראינה לשכנתה רוסיה.
אחד ממוקדי הסכסוך היה סכסוך הגז הטבעי בו איימה רוסיה כי תקצץ את אספקת הגז לקייב ואוקראינה איימה מצידה כי תפגע בייצוא הגז הרוסי לאירופה.
גזפרום סיפקה כמחצית הגז הטבעי שצורך האיחוד האירופי וכ-80% מכמות זו מועברת דרך צינורות שחוצים את אוקראינה.
ב-1 בינואר 2006 החלה רוסיה להפחית את הלחץ בצינורות המובילים גז מרוסיה לאוקראינה, מתוך כוונה להפסיק לגמרי את אספקת הגז לאוקראינה, לאחר שאוקראינה לא חזרה בה מסירובה לדרישתה של רוסיה לתשלום גבוה פי 4 ויותר תמורת הגז.
פעולות אלה נתפסו באוקראינה כניצול רוסי של סוגיית מחירי הגז הטבעי כדי להעניש את קייב על מאמציה להצטרפות לאיחוד האירופי ונאט"ו.
יומיים לאחר מכן חודשה אספקת הגז לאחר שרוסיה ואוקראינה חתמו על הסכם ביניהן, הסכם שספג ביקורת באוקראינה.
ב-16 בינואר העלתה גזפרום דרישה להעלאת מחיר הגז לבולגריה אף על פי שההסכם ביניהם תקף עד לשנת 2010. בבולגריה, שדחתה את הדרישה, הועלו חששות שהעניין יתפתח לסכסוך דומה לאוקראינה.
הפיצוץ אירע במרחק של 30 ק"מ מבירת צפון אוסטיה, ולדיקווקז בשעה 2:52 לפנות בוקר לפי שעון גאורגיה.
20 דקות לאחר מכן התרחש הפיצוץ בצינור השני.
שום ארגון לא נטל על עצמו את המעשה.
הדיווח הראשוני היה של פקידים רשמיים של צפון אוסטיה בדיווח לאינטרפקס, שטענו כי ייתכן והפיצוץ נגרם מבעיות טכניות או הטמפרטורות הנמוכות.
סוכנות הידיעות הרוסית, RIA נובוסטי, דיווחה כי צינור הגז שנפגע הוא צינור הגז מצפון הקווקז לדרום הקווקז.
סגן שר האנרגיה של גאורגיה העריך כי הצינור שנפגע הוא צינור רוסי פנימי ואין לו השלכות לגבי גאורגיה.
אולם שני הצינורות שנפגעו, צינור הגז הראשי מצפון הקווקז לדרום הקווקז וצינור הגיבוי ממוזדוק לטביליסי קטעו את אספקת הגז לגאורגיה וארמניה והביאו למשבר אנרגיה במדינה.
מספר שעות לאחר מכן פוצץ גם קו מתח גבוה בין הכפרים קרצ'ייבסק (Karachaevsk) ואוצ'קטין (Uchketin) בקאראצ'אי-צ'רקסיה, סמוך לגבול עם גאורגיה.
הפיצוצים עצרו את אספקת הגז לגאורגיה וארמניה בתקופה בה תנאי מזג האוויר היו קשים במיוחד.
נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, ויושבת ראש הפרלמנט של גאורגיה, נינו בורג'נדזה, האשימו את מוסקבה בשיבוש מכוון של אספקת האנרגיה למדינתם, וניסיון של רוסיה להכפיף את גאורגיה לקרטל של גזפרום.
ב-23 בינואר הודיעה גזפרום כי תשתמש בצינור חלופי שעובר דרך אזרבייג'ן כדי לשקם את חלק מאספקת הגז לגאורגיה.
הרוסים מצידם האשימו פושעים "פרו-צ'צ'נים".
מעורבותם של הרוסים בביצוע המעשה לא הוכחה מעולם, וצינור הגז תוקן בסופו של דבר.
גאורגיה החלה לחפש מקורות חלופיים לגז הטבעי.
לקראת סוף ינואר פנתה גאורגיה לאזרבייג'ן ואיראן, כדי לעשות שימוש בצינור הגז האזרי-איראני, במטרה להקל על המחסור בגז.
בתחילת נובמבר 2006 הודיעה גזפרום לגאורגיה על כוונתה להעלות את מחיר הגז.
המאמצים לרכישת גז ממדינות אחרות הוגברו.
בסוף אותו חודש נפגש הנשיא סאקשווילי עם מקבילו אילהם אלייב, נשיא אזרבייג'ן, והחל בשיחות לרכישת גז טבעי מאזרבייג'ן.
במקביל ערך, ראש ממשלת גאורגיה, זוראב נור'אידלי, שיחות עם איראן.
בשלב זה הסתמן כבר כי הרוסים מנסים להקים קרטל גז של אופ"ק.
בסופו של דבר חתמה גאורגיה על הסכם עם רוסיה והסכימה לשלם לה מחיר גבוה יותר עבור הגז
ביולי 2006 הופסקה אספקת הנפט לליטא שהחליטה להפריט את בתי הזיקוק שלה ולמכור אותם לחברה פולנית חודש לפני כן בטענה כי קיים סיכון לזיהום סביבתי.
באוגוסט 2007 הודיעה גזפרום על קיצוץ בחצי של כמות הגז המוזרם לבלארוס עקב חוב גז שלא שולם בעקבות העלאת מחירו בינואר של אותה שנה.
החבל הוא סרט קולנוע של אלפרד היצ'קוק משנת 1948 לפי מחזה מאת פטריק המילטון, סופר ומחזאי שחשיבותו נתגלתה לאחר מותו.
זהו סרטו הראשון בצבע של היצ'קוק.
הסרט ייחודי בכך שהאירועים המצולמים בו מוצגים ב"זמן אמת", כלומר זמן ההתרחשות חופף בדיוק את זמן הצפייה.
הצילום נערך כך שכביכול בוצע ב"שוט" אחד, למרות שמבחינה טכנית בוצע הצילום בעשרה שוטים בני כ-5 עד 10 דקות כל אחד כי לא היה אפשרי אז לצלם שוט ארוך יותר.
המחזה המקורי הושפע מסיפור אמיתי, רצח בובי פרנקס על ידי ליאופולד ולוב, שאירע באוניברסיטת שיקגו ב-1924.
בראשית הסרט, המתרחש כולו בשעת דמדומים וערב, רוצחים שני סטודנטים, ברנדון שו (בגילומו של ג'ון דל) ופיליפ מורגן (פארלי גריינג'ר) את חברם דייוויד קנטלי, ללא כל סיבה או מניע באמצעות חניקה בחבל.
את גופת הנרצח מטמינים השניים בתיבת עץ ישנה.
הרצח מבוצע כתרגיל ב"אמנות הרצח", ניסיון לביצוע פשע מושלם ו"טהור", אותו יכול לבצע רק מי שהוא "על-אדם" (גרמנית: Übermensch), מונח אותו טבע פרידריך ניטשה ושאליו נחשפו השניים במסגרת לימודיהם אצל מורם הנערץ, רופרט קאדל (ג'יימס סטיוארט).
בהמשך נערכת בדירה ארוחת ערב בה נוכחים אביו של דייוויד ודודתו, חברו הטוב, ארוסתו והפרופסור קאדל.
בתור שעשוע מניחים פיליפ וברנדון כיבוד לאורחים על גבי אותה תיבת עץ בה טמונה גופתו של דייוויד.
בשיחה נדונה התאוריה הפילוסופית בדבר חוסר השוויון הטבעי בין בני אדם וזכויות היתר שישנן לאנשים עליונים.
עם הזמן מתחילה השיחה לסבוב סביב היעדרותו המתמיהה של דייוויד.
האורחים תוהים להיכן יכול היה להיעלם, עובדה שגורמת לפיליפ לגלות חוסר שקט, עצבנות ושתיית יתר של אלכוהול, בניגוד לברנדון שמנסה לשמור על קור רוח גם בפני רמיזות שיכולות להתפרש כדו-משמעיות ומרמזות על רצח.
המסיבה נקטעת כאשר אמו של דייוויד מתקשרת בטלפון ומבקשת מאביו וארוסתו שיחזרו לביתם כדי להתחיל ולהתחקות אחר עקבותיו של דייוויד.
בצאתו של פרופסור קאדל מוגש לו בטעות כובעו של דייוויד, בתוכו רקומות ראשי התיבות של שמו DK.
הפרופסור מתחיל לחשוד, אך אינו מגלה דבר ועוזב את הדירה.
כעבור זמן קצר הוא חוזר לדירה בתואנת שוא ומתעמת עם שני תלמידיו לשעבר.
הוא מגלה את גופתו של דייוויד, נחרד מן המעשה ובפרט מאופן פרשנותם של תלמידיו את התורה שלימד אותם.
פיליפ מאיים על פרופסור קאדל עם האקדח שברנדון הסתיר בכיסו.
לאחר מאבק פרופסור קאדל מצליח להוציא מידיו של פיליפ את האקדח ויורה מן החלון אל תוך הלילה על מנת להזעיק את המשטרה.
הסרט מהווה את אחד מנסיונותיו הנועזים של היצ'קוק, ורוג'ר אברט הגדיר אותו כ"אחד הניסיונות המרתקים שנעשו מעולם על ידי במאי גדול בסרט מסחרי".
הסרט שובר מוסכמות רבות בנוגע ל"אורך שוט נסבל", ומיקום כל הסרט בתוך דירה אחת גורם לקהל לחוש בקלאוסטרופוביה ובקוצר נשימה.
למעשה, על סט הצילומים, היו קירות הדירה ניתנים להזזה ופועלי במה הזיזו את הקירות והרהיטים כל הזמן על מנת לאפשר את תנועת המצלמה.
מסך מדומה נשקף מבעד לחלונות הדירה והציג את קו הרקיע של ניו יורק ובו האמפייר סטייט בילדינג ובניין קרייזלר, שלאורך הסרט (שעלילתו מתרחשת משעה 19:30 עד 21:50) מוארים באור השקיעה ונדלקים בהם האורות, באמצעות 8,000 נורות זעירות ו-200 שלטי ניאון.
הצילום נערך במספר מקטעי צילום, כיוון שאורך הסרט במצלמה באותה עת לא אפשר טכנית צילום ארוך בשוט יחיד.
לפיכך, נערכו החלפות סרט במצלמה באופן שלא יפריע לזרימה הטבעית של העלילה.
למשל, המצלמה מתקרבת לגב אחת הדמויות או לחפץ מסוים שממלא את כל שדה הראייה, ולאחר החלפת הסרט המצלמה נעה מגב הדמות או החפץ חזרה אל צילום החדר.
בנוסף ישנו קיטוע יחיד לצורך החלפת הגלגל במקרנת בית הקולנוע.
שיטת הצילום התובענית, שלא אפשרה עצירת מצלמה בשל שגיאת שחקן, חייבה מן השחקנים יכולות משחק מדויק לאורך זמן, כמו של שחקני תיאטרון.
הסרט מבוסס במפורש על סיפורם של ליאופולד ולוב, שהיו הומוסקסואלים.
על אף שהסרט הופק בתקופה שמרנית בה שלט בהוליווד קוד הייז, המחמיר בביטויים מיניים בכלל והומוסקסואלים בפרט, שזור הסרט ברמזים לכך ששני גיבוריו, ואולי גם הפרופסור, הם הומוסקסואלים ולכל המשתתפים היה ברור שמדובר בסרט שאחד מהנושאים בו הוא "זה" ("it") כלומר ההומוסקסואליות הגלויה שביחסים בין פיליפ וברנדון.
השחקן ג'ון דל היה הומוסקסואל ופארלי גריינג'ר היה ביסקסואל (אהובו של המחזאי/תסריטאי לורנטס).
שחקנים כמו מונטגומרי קליפט וקרי גרנט דחו את השתתפותם בסרט מפחד שמא תיתפס כ"יציאה מהארון".
הצילום בסרט והקשר שלו עם העלילה זכו למחקר ולניתוח מפורטים, בין היתר בספר "Rope: Three Hypotheses" מאת Peter Wollen, בספר "טריפו/היצ'קוק" ובסרט "Rope Unleashed", המצורף לגרסת ה-DVD של הסרט.
לפי עיונים אלה, הצילום והעריכה והסט המצומצם שאין יציאה ממנו "לשאוף אוויר" משמשים את היצ'קוק ככלים לשליטה פסיכולוגית על קהל הצופים וגורמים לתחושת מתח בלתי נסבלת כמעט, כמו חבל הנמתח עד להתפקע.
זאת בניגוד לתפיסה שרווחה בקרב מבקרי קולנוע בני הזמן שראו את העלילה רק כתואנה עליה ביקש היצ'קוק לתלות הצגת פעלולי עריכה, חדשנות סגנונית של צילום בתוך סט מצומצם ויכולת טכנית גרידא.
לפי פרשנות נוספת, אנו, הצופים (באמצעות תנועת המצלמה), נוכחים בחדר כמו דמות נוספת, דוממת ומאשימה, כמו רוח רפאים, כמו רוחו של דייוויד.
ברובד הגלוי ביותר, מתמודד הסרט עם הפילוסופיה של ניטשה ו"החטא ועונשו" של דוסטויבסקי בקשר לחוסר המוסריות שב"על-אדם", הסבור שהוא יכול לרצוח סתם כך.
סלבוי ז'יז'ק מציג את התמה העיקרית של הסרט, החבל, כמקשר בין מילים למעשים.
הוא מתריע מפני ההיקסמות למילים ורעיונות הירואיים ואידאולוגיות גדולות (אותן מייצג הפרופסור), המזכירות את האידאולוגיה הנאצית.
לפי פרשנות זו, הפרופסור נאלץ להתמודד עם ההשלכות של הטפותיו, אך כאשר המסר שלו חוזר אליו מן ה"אחר" הוא מזדעזע.
ז'יז'ק, בעקבות לאקאן, מגדיר את הפרופסור כגיבור חלול, כיוון שאינו מקבל את תוצאות מעשיו ונסוג מפניהן בבהלה.
החבר'ה האחרים הוא סרט קומדיית פעולה אמריקאי משנת 2010 בבימויו של אדם מקיי.
בסרט משחקים ויל פרל, מארק וולברג, אווה מנדז, דוויין ג'ונסון, סמואל ל.
לאחר מותם המפתיע של השוטרים המוערכים דנסון (דוויין ג'ונסון) והייסמית' (סמואל ל.
ג'קסון) משטרת ניו יורק משוועת לגיבורים חדשים.
השוטר טרי הויטז (מארק וולברג) מרגיש שעתה הגיע זמנו להיכנס לנעליהם של דנסון והייסמית'.
אך שותפו, אלן גמבל (ויל פרל), לא נלהב מהצעתו של חברו.
תוך כדי חקירה בירוקרטית הם מגלים הונאת כספים הנעשתה על ידי המיליונר דייוויד הרשן (סטיב קוגן).
תוך כדי הניסיון לחשוף את מזימתו הם מגלים שגם כספי הפנסיה של שוטרי ניו יורק יולבנו בהונאה זו.
לבסוף הם מצליחים להגיע לפקיד המבצע את פעולת ההעברה ולבטל אותה תוך כדי הבסת אנשיו של הרשן.
כתוביות הסיום של הסרט מלוות בהסברים על כיצד קל לבצע הונאת פונזי במערכת הפיננסית האמריקאית, וכיצד התנהלותה הרשלנית והמושחתת הובילה למשבר הסאב-פריים.
ויל פרל - אלן גמבל
מארק וולברג - טרי הויטז
אווה מנדז - ד"ר שילה גמבל
דוויין ג'ונסון - כריסטופר דנסון
מייקל קיטון - ג'ין מונץ'
סטיב קוגן - דייוויד הרשן
ריי סטיבנסון - רוג'ר וסלי
רוב ריגל - אוון מרטין
דיימון ואינז ג'וניור - פוסי
מספר שחקנים ואישים הופיעו בהופעות אורח: רוזי פרז, דרק ג'יטר, ברוק שילדס, אן הייש, טרייסי מורגן ואייס טי.
רוב הביקורות על הסרט היו חיוביות.
הסרט הגיע למקום הראשון של שוברי הקופות בארצות הברית תוך כדי עקיפת הסרט "ההתחלה".
הֶחְבֵּר (בלועזית: אנתיממה; מיוונית ἐνθύμημα, enthymeme) הוא המקבילה הרטורית של הסילוגיזם בלוגיקה.
ההחבר הוא היסק חסר, כלומר היסק שאחת מהנחותיו הושמטה, והוא בנוי על הנחה אחת ומסקנה.
הסיבה שבעטיה מושמטת אחת ההנחות של הטיעון, היא שאותה הנחה ידועה כבר לקהל היעד, או מוסכמת ומובנת מאליה.
על-פי הפילוסוף היווני אריסטו, ההחבר הוא אמצעי השכנוע החזק ביותר.
ההחבר הוא תרגומה העברי של המילה אנתיממה (enthymeme) מהשפה היוונית.
ביוונית, מורכבת המילה אנתיממה מ"תימוס" (thymos), מילה המציינת נפש, ומהמילה אֵן (en), שמשמעה "תוך".
לפיכך, משמעות המילה אנתיממה ביוונית הוא "בתוך הנפש".
השם ניתן לצורת ההיסק הזה כיוון שאחת ההנחות של הטיעון מובלעת כבר "בתוך הנפש" של השומע.
הבחירה ב"החבר" כתרגום למילה אנתיממה נעשתה על ידי גבריאל צורן.
צורן מסביר את הנימוקים שהביאו אותו לבחור בתרגום זה:
בימי הביניים תרגמו את האנתיממה כ"סימן".
ההחבר הוא היסק לוגי, אך זהו היסק שחסרה בו אחת מהנחותיו.
ההיסק הלוגי אינו תלוי במאזינים וקשור רק למונחים הנמצאים בטיעון עצמו.
בחקירה הלוגית אין כל פניה לנמען, שכן ההוכחה עומדת בפני עצמה.
לעומת זאת, ההחבר מובא בזמן נאום או במהלך ויכוח, לכן הוא תלוי בצד שני השומע את הטיעון.
ההחבר הוא טיעון בעל תכלית רטורית.
בלוגיקה אנו מסיקים מסקנה מתוך מספר הקדמות.
כל בני האדם הם בני תמותה
בניגוד להיסק, בהחבר לא מציעים את כל ההקדמות, אלא רק את אלו שרלוונטיות לבניית הטיעון, ועל ההנחות הידועות והמקובלות מדלגים, כיוון שממילא הן ידועות למאזין.
"הלנה הייתה אצילת רוח, כי כך פסק תסאוס."
מסקנת ההחבר, "הלנה הייתה אצילת רוח", מוסקת מהקביעה ש"כך פסק תסאוס".
ההנחה "מה שפוסק תסאוס הוא נכון" הושמטה מהטיעון, כיוון שהמאזין מסכים איתה מלכתחילה.
ההיסק שעומד מאחורי ההחבר הזה נראה כך:
תסאוס פסק שהלנה הייתה אצילת רוח
ההחבר נבדל מן ההיסק גם ברמת הוודאות של הנחות הטיעון.
בעוד שההיסק מבוסס על אמיתות הכרחיות, ההחבר מבוסס על דברים סבירים או מוסכמים בלבד.
מטרת ההחבר היא השכנוע, על כן תנאי הכרחי של כל החבר זה שהקדמותיו תהיינה מקובלת על קהל היעד.
על-כך כותב גבריאל צורן את הדברים הבאים:
החבר אני הוא אלבום האולפן השמיני של המוזיקאי והזמר הישראלי רמי פורטיס, שיצא בשנת 2011.
מילות השירים נכתבו על יד פורטיס.
שירי האלבום הופקו על ידי כל חברי הלהקה של פורטיס, הכוללת את פורטיס, יובל שפריר, גיל סמטנה ועידו אגמון.
לקראת סיום העבודה על האלבום, באמצע הופעה, התמוטט פורטיס, פונה לביה"ח ועבר צינתור לב, עליו אמר ש"טלטל את עולמי קשות ולא הייתי מוכן לו".
כעבור חודש חזר לסיים את האלבום.
האלבום נוצר בהשראת הממציא הסרבי ניקולא טסלה.
עטיפת האלבום עוצבה על ידי האמן פילפלד (ניר פלד) ויצאה בפורמט של ספרון קטן, שגבוה יותר מפורמט רגיל של עטיפת דיסק.
האלבום זכה להצלחה מסחרית וביקורתית.
המבקר שי להב קרא לאלבום "יצירת מופת", למרות שהתקשה להבין את מילות השירים בצורה קוהרנטית.
באתר נענע, מתן שרון תיאר את האלבום "מסע מרתק בין סיפורי אגדה בהשראת הממציא ניקולה טסלה לשירי ערש על חבר דמיוני, שלא כולל אפילו רגע אחד מיותר".
באתר nrg נתן עמי פרידמן לאלבום ציון ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה, וקישר את האלבום למחאת האוהלים, שפרצה סמוך ליציאת האלבום, באומרו "אלבומו החדש והמגובש של רמי פורטיס, נחת בדיוק בזמן הנכון כדי לתרגם את המצב הלאומי ולקשר אותו לאישי, והכל ביד אמן".
החברה האמריקאית להיסטוריה של תכנון עירוני ואזורי הוא מלכ"ר לא ממשלתי אמריקאי שהוקם במטרה לשמר ולייעץ בנושא של היסטוריה של תכנון עירוני בצפון אמריקה.
הארגון הוקם בשנת 1986 באוהיו, ארצות הברית.
בארגון כ-300 חברים העוסקים בתחומי אדריכלות, תכנון עירוני, היסטוריה, איכות הסביבה, אדריכלות נוף, מעצבי מדיניות ציבורית, שימור מבנים, ורכזי קהילה העובדים בשיתוף פעולה עם סטודנטים וחוקרים מכל רחבי ארצות הברית ושאר העולם.
בנוסף, הארגון גם מפרסם ספרים ומוציא לאור את כתב העת האקדמי המקוון: "Journal of Planning History".
הארגון נוהג גם לארגון טקסי פרסים ומעניק ייעוץ אדריכלי לערים שונות ברחבי ארצות הברית.
הארגון גם נותן את חסותו ל"ועידה הלאומית בנושא ההיסטוריה של תכנון ערים".
בשנת 2013 התקיימה הוועידה בטורונטו, קנדה.
הארגון הוא חבר מלא ב-החברה הבינלאומית להיסטוריה של תכנון עירוני.
החבר המושלם שלי הוא סרט מקורי של ערוץ דיסני המככבים בו צ'יינה אן מקליין, קלי ברגלנד ומרשל ויליאמס.
הסרט שודר לראשונה ב-15 באוגוסט 2014 בארצות הברית, ובישראל שודר לראשונה ב-23 באוקטובר 2014.
מבחנים מתקדמים במדע ובמתמטיקה אינם מהווים בעיה עבור גבי ומיי, אבל השתלבות בחברה בבית הספר לא קורית בצורה כה טבעית.
לכן, באמצעות תוכנת עיצוב השייכת לאבא של מיי, הבנות מהנדסות ובונות גרסה אנושית של "החבר" של מיי, אלברט, אותו המציאה בחלומה כבחור אשר יש בו את כל מה שתלמידה בתיכון הייתה יכולה לרצות בבחור.
אבל, כשאלברט מתעורר לחיים כחייל רובוטי מתקדם, שתי החברות הטובות לומדות מהר מאוד שאבא של מיי עובד למעשה עבור זרוע צבאית סודית ביותר, הרודפת עתה אחר גבי ומיי, כמו גם אחרי אלברט, כדי לוודא שהוא לא ייפול לידיים הלא נכונות.
גבי (צ'יינה אן מקליין) - חברתה הטובה ביותר של מיי המחפשת את החבר המושלם אך צריכה להיזהר במשאלותיה.
מיי (קלי ברגלנד) - חברתה הטובה ביותר של גבי המחפשת את החבר המושלם אך צריכה להיזהר לגבי מה שהיא מאחלת לעצמה.
אלברט (מרשל ויליאמס) - נער חלומות מקסים וחמוד - היצירה המושלמת שהיא קצת יותר מורכבת ממה שהבנות דמיינו.
סברינה קרפנטר - Stand Out
מרשל ויליאמס וקלי ברגלנד - Love You like a Love Song (במקור של סלינה גומז והסצנה)
מו' צ'דה וכריסטינה רנה - Higher
צ'יינה אן מקליין וקלי ברגלנד - Something Real
הבהרה: סברינה קרפנטר מו' צ'דה וכריסטינה רנה לא מופיעים בסרט.
החבר'ה מהשכונה הוא סרט דרמת נעורים אמריקאית משנת 1991 שנכתב ובוים על ידי ג'ון סינגלטון.
הסרט צולם בלוס אנג'לס, קליפורניה מ-1 באוקטובר עד ל-28 בנובמבר 1990. הוא היה מועמד לפרסים כגון הבמאי הטוב ביותר והתסריט המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי האקדמיה ה-64, ובזכותם הפך סינגלטון לבמאי הצעיר ביותר, שאי פעם היה מועמד לפרס הבמאי הטוב ביותר וכן האפרו-אמריקאי הראשון שאי פעם הועמד לפרס.
הסרט הוקרן באזור ה-Un Certain Regard בפסטיבל הסרטים 'קאן' בשנת 1991. בשנת 1992, ספריית הקונגרס בארצות הברית העריכה את הסרט כ'בעל חשיבות תרבותית, היסטורית או אסתטית' ובחרה לשמר אותו בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
הסרט נפתח בשנת 1984 עם טריי סטילס בן ה-10, אשר גר עם אמו בשכונת ווטס בלוס אנג'לס.
הוא מתואר בסצנה שמתרחשת בבית ספרו כילד חכם ובעל ידע, אך בעל נטייה לאלימות.
אחרי התפרצות אלימה כלפי ילד אחד בכיתתו, אמו מחליטה שעליו לעבור לגור עם אביו כדי שיוכל ללמוד איך להיות "גבר".
הוא עובר לגור עם אביו, ג'ייסון "פיוריוס" סטיילס, בשכונת קרנשואו בלוס אנג'לס, בהבטחת השווא שיוכל לחזור לחיות איתה יום אחד.
בהתחלה טריי סולד מן המעבר, אך במהרה למד לאהוב לגור עם אביו ואף פוגש חברים ישנים, ביניהם דואו בוי וריקי - זוג אחים, וכריס.
העלילה קופצת שבע שנים לעתיד, כאשר טריי וחבריו בני 17 ונמצאים בסוף התיכון.
הסצנה הראשונה ממקמת את כולם במנגל, שם שומעים על חייהם של חבריהם של טריי וטריי עצמו.
חבריו של טריי מסמלים סטראוטיפים אפרו-אמריקאים שאפשר למצוא ביצירות רבות - דואו בוי חבר בכנופיה ואף ישב בית הסוהר לתקופה, ריקי אב צעיר ולא נשוי וכריס נמצא בכיסא גלגלים עקב פציעת ירייה.
רק טריי הצליח להימנע מגורל שכזה בעזרת אביו, עובד בחנות בגדים בקניון, לומד בתיכון ואף מתכוון ללמוד בקולג' עם חברתו, ברנדי.
למרות אהבתו הניכרת כלפיה, מערכת יחסם נתקלת בקשיים כאשר הוא רוצה לקיים יחסי מין אך היא מסרבת בשל אמונתה הקתולית אשר אוסרת על קיום יחסי מין חוץ לנישואין.
חברו ריקי שואף להיות שחקן פוטבול וזוכה לריאיון עם מגייס של הקולג' USC בנוגע למלגה לקולג', אך המגייס אומר שעליו לעבור מבחני קבלה ואף לקבל בהם ציון גבוה כדי לזכות במלגה.
לאחר מכן, פיוריוס לוקח את טריי וחבריו לשמוע נאום על הגזענות שקיימת בארצות הברית כלפי הפרו-אמריקאים אשר קורא להם לנקוט עמדה כנגד הדיכוי, שמתבטא לדוגמה בהפצת סמים בשכונות עוני אפרו-אמריקאיות והצבת חנויות אלכוהול רבות באותן שכונות.
לאחר מכן ישנו מקרה של ירי במירוץ מכוניות בעקבות התקלות בין הכנופיה שאליה שייך דואו בוי ובין כנופיה אויבת בשם הבלודס (הדמים).
טריי וריקי עוזבים ונוסעים הביתה, אך בדרך שוטרים עוצרים אותם בצד הכביש בלי סיבה נראית לעין.
אחד השוטרים, אפרו-אמריקאי אף הוא, תוקף את טריי ואף מטיח בו עלבונות על היותו שחור.
אירוע זה מזעזע את טריי ומסעיר אותו, והוא נוסע לביתה של ברנדי.
שם הוא בוכה ומביע את התסכול שלו בנוגע לצורה שבה למייחסים אליו בשל היותו אפרו-אמריקאי והגזענות שהוא חווה.
אחרי ההתמוטטות שלו, הם מקיימים יחסי מין בפעם הראשונה.
ביום שלאחר מכן, כשריקי וטריי הולכים לחנות, חברי כנופיה של הבלודס מוצאים אותם ואורבים להם.
טריי וריקי מנסים לברוח מהם, אך לא מצליחים ואחרי מרדף ברחבי השכונה מצליחים לירות בריקי.
באותו הזמן דואו בוי ושאר החבורה רואים את המרדף ומנסים להגיע בזמן לעזור, אך לא מספיקים ומגיעים רק אחרי שריקי כבר מת.
דואו בוי מחזיר את הגופה של ריקי לבית שלהם ובת זוגו של ריקי ואמא שלהם מתמוטטות לנוכח הגופה.
מאוחר יותר באותו היום החבורה מתכננת לצאת למצוא את חברי הכנופיה שרצחו את ריקי ולנקום.
טריי חוזר הביתה לקחת את האקדח של אבא שלו, אך פיוריוס עוצר אותו לפני שהוא מספיק לצאת.
הוא מסכים לחזור לחדרו, אך משם בורח מהחלון ונכנס למכונית של דואו בוי.
הם מתחילים לנסוע בחיפוש אחר חברי הכנופיה, אך טריי מתחרט ומחליט שאינו רוצה להיות חלק מתוכנית הנקמה.
הוא יורד מהמכונית וחוזר הביתה, אך שאר החבורה ממשיכה בחיפוש.
בסופו של דבר אחרי שעות של נסיעה הם מוצאים את הגברים שרצחו את ריקי, ודואו בוי יורה בהם למוות.
בסצנת הסיום טריי ודואו בוי מדברים על המקרה, ודואו בוי אומר שהוא חושב שיבואו להרוג אותו כנקמה על כך שהרג את אותם גברים.
בסיום הסרט עולות כתוביות, שבהן כתוב שדואו בוי אכן נרצח שבועיים אחר כך, אך שטריי הצליח לצאת מהשכונה והלך ללמוד באוניברסיטה באטלנטה.
אחד מנושאי הסרט הוא גזענות והיחס כלפי אפרו-אמריקאים בארצות הברית.
הדגש הוא פחות על היחס של לבנים כלפי השחורים ויותר על היחס בתוך הקהילה השחורה.
בנוסף יש תיאורים של גזענות משטרתית כלפי אפרו-אמריקאים, נושא שעלה לכותרות בזמן יצירת הסרט.
יחס של לבנים כלפי שחורים
בסצנה שבה פיוריוס לוקח את טריי וחבורתו לקומפטון לשמוע את הנאום על גזענות כלפי אפרו-אמריקאים, ישנם תיאורים של דיכוי, ניצול ואפליה של לבנים את השחורים.
הנואם מסביר שהערך של השטחים בשכונות אפרו-אמריקאיות נמוך ואף ממשיך לרדת בגלל גזענות וניצול את שחורים, ומסביר גם כן את הסיבה לסמים מרובים, חנויות אלכוהול רבות וכלי נשק רבים שמוכנסים לשכונות עוני שחורות במטרות ניצול ורווח על חשבון אפרו-אמריקאים.
יחס של שחורים כלפי שחורים
בסרט, חוץ מתיאורים של גזענות של לבנים כלפי שחורים בצורה ישירה, ישנו דגש חזק על היחסים בתוך הקהילה האפרו-אמריקאית.
ישנם תיאורים רבים של אלימות של גברים שחורים אחד כלפי השני.
התייחסות זו מגיעה לשיאה כשריקי נרצח על ידי גברים שחורים אחרים, ולאחר מכן כשדואו בוי רוצח את אותם הגברים האפרו-אמריקאים, וכשהוא עצמו נרצח לאחר מכן על ידי חברי כנופיה של הגברים שאותם רצח שאפשר להניח שהם גם כן שחורים.
ישנן כמה סצנות בסרט שבהן זוג שוטרים, אחד לבן ואחד שחור, באים באינטראקציה עם טריי.
באופן מפתיע, זהו תמיד השוטר השחור שתוקף את ומעיר הערות גזעניות כלפי טריי ומי שאיתו.
הסיבה לכך יכולה להיות משום שהוא גם כן תופס את כל האפרו-אמריקאים שחיים בשכונות עוני כנחותים, אלימים ולא מוסריים, בניגוד אליו השוטר האפרו-אמריקאי.
זה גם ביטוי ליחס השלילי של אפרו-אמריקאים כלפי אפרו-אמריקאים אחרים.
קובה גודינג ג'וניור כטריי סטיילס
דסי ארנז היינס II כטריי בגיל 10
אייס קיוב בתור דארין "Doughboy" בייקר
באהא ג'קסון בתור Doughboy בגיל 10
מוריס צ'סטנאט בתור ריקי בייקר
דונובן מיקרי בתור ריקי בגיל 10
לורנס פישבורן (מופיע בכתוביות כ'לארי' פישבורן) בתור ג'ייסון "עצבני" סטיילס ג'וניור
ניקול בראון בתור ברנדי בגיל 10
אנג'לה באסט בתור רבה סטיילס
טיירה פרל בתור ברנדה בייקר
בראון בתור כריס בגיל 10
לקסי ביגאם בתור מאד דוג
לויד אוורי בתור איש הטריגר של פייריז (Knucklehead #2)
סינגלטון כתב את הסרט בהתבסס על הסביבה שהוא גדל בה ואירועים שקרו לו או לאנשים שהוא הכיר.
כשהוא ניסה להתקבל לבית ספר לקולנוע, אחת מהשאלות שנשאלו במבחן הייתה "לתאר 3 רעיונות לסרטים".
אחד מהרעיונות של סינגלטון כתב היה סרט שנקרא "הקיץ של 84'", שלאחר מכן התפתח ל"החבר'ה מהשכונה".
סינגלטון שמר על התסריט שלו בקנאות, הוא התעקש שהוא יהיה האדם שיביים את הפרויקט.
מאוחר יותר הוא הסביר בהקרנה רטרוספקטיבית של הסרט:
התפקיד של Doughboy נכתב ספציפית בשביל אייס קיוב שסינגלטון פגש בזמן שהוא עבד כמתמחה ב-The Arsenio Hall Show .
סינגלטון טוען ששני השחקנים הראשיים האחרים, קובה גודינג ג'וניור ומוריס צ'סטנאט, לוהקו לסרט מפני שהם היו הראשונים שהגיעו לאודישנים.
אף על פי שהיה ברשותו את אחת מקבוצות הראפ הכי מצליחות, N.W.A, זה, לפי סינגלטון, לא היה נקודת המכירה לסטודיו שלא הכיר אותם בכלל.
אתר הסקירות 'עגבניות רקובות' נתן לסרט דירוג של 96% בהתבסס על 61 ביקורות וציון ממוצע של 8.3\10. ב-MetaCritic שמקציב דירוג משוכלל מתוך 100 ביקורות ממבקרים פופולריים, הסרט קיבל ציון ממוצע של 73 מתוך 100 בהתבסס על 18 ביקורות, ציון שמשמעותו היא 'ציוניים כלליים טובים'.
הסרט הוזכר בעבודות רבות אחרות, כולל עבודות על ידי לופה פיאסקו, Game ואייס קיוב בעצמו.
ב-1994, צמד הדיג'יי Remarc and Lewi שמנגן בסגנון ה-Jungle האנגלי יצר שיר שנקרא 'ריקי'.
השיר עצמו בנוי ממוזיקה שונה ששומעים במהלך הסרט, ספציפית בסצנה בה ריקי נהרג.
השיר של אייס קיוב "Check Yo Self" גם מזכיר את הסרט.
ב-12 ביולי 2011 בתוכנית שלה שנקראת על שמה, מוניק חגגה 20 שנה לצאת הסרט החבר'ה מהשכונה עם הבמאי ג'ון סינגלטון, קובה גודינג ג'וניור, יו-יו ורג'ינה קינג.
בלהיט של וינס סטייפלס (Norf Norf (2016 מוזכרת הסצנה שבה ריקי נורה מאחור, כדי להראות כמה הסרט השפיע עליו ועל דרכו להצלחה.
טקס פרסי האוסקר ה-64 – הסרט היה מועמד לשתי קטגוריות ל־2 פרסי אוסקר- הבמאי הטוב ביותר והתסריט הטוב ביותר.
פרס ה־BMI למוזיקה וסרטים 1992- סטנלי קלארק זכה על המוזיקה שהוא כתב לסרט.
פרס NAACP Image 1993- הסרט זכה בקטגוריית הסרט הטוב ביותר.
פרס MTV לסרטים 1992- הסרט היה מועמד לסרט הטוב ביותר ולבמאי החדש הטוב ביותר וזכה בקטגוריית הבמאי החדש הטוב ביותר.
מחלקת שימור הסרטים הלאומיים 2002: בחרה לשמר את Boyz n the Hood
פרס מעגל המבקרים של ניו יורק: 1991- הסרט זכה בקטגוריית הבמאי החדש הטוב ביותר
חברת הסרט הפוליטי, ארצות הברית: 1992- הסרט זכה בקטגוריית חברת הסרט הפוליטי לשלום והיה מועמד בקטגוריות חברת הסרט הפוליטי לזכויות אדם וחברת הסרט הפוליטי לחשיפה.
גילדת הסופרים של אמריקה, ארצות הברית: 1992
הסרט הועמד בקטגוריית פרס גילדת הסופרים של אמריקה (מסך), התסריט הטוב ביותר שנכתב ישירות אל המסך, ג'ון סינגלטון
טקס פרסי אמנים צעירים: 1992 – הסרט זכה בקטגוריית ליהוק צוות השחקנים הצעיר הטוב ביותר
ב-2007, החבר'ה בשכונה נבחר לרשימה 50 הסרטים שצריך לראות בחיים של ערוץ 4.
רשימה שהכין מכון הסרטים האמריקאי- רשימת 100 הסרטים של AFI לכבוד 100 שנה- מועמד
החבילה הוא סרט דרמה, פעולה ומתח משנת 1989 בכיכובם של ג'ין הקמן וטומי לי ג'ונס.
עלילת הסרט נפתחת כאשר ג'וני גלאגר (ג'ין הקמן), רב-סמל ותיק ומעוטר בצבא ארצות הברית, ששירת בשעתו בכוחות המיוחדים ולחם במלחמת וייטנאם ובמבצע ציפורן הנשר, נדרש ללוות אסיר צבאי (טומי לי ג'ונס), שנאשם בהכאת קצין מגרמניה לארצות הברית.
עם הגעתם לארצות הברית נמלט האסיר ולרב-סמל גלאגר מתברר כי הוא שקוע עד הצוואר בלבה של קנוניה שקשרו גורמים בצמרת השלטונית בברית המועצות וארצות הברית גם יחד במטרה למנוע שיחות פיוס שעשויות לסיים את המלחמה הקרה.
החבר'ה מהלשכה הוא סיטקום בריטי.
הסדרה הוזמנה בעקבות פיילוט מוצלח שכתבו קלייר דאונס, סטיוארט ליין ואיאן ג'רוויס.
שידור הבכורה היה ב-29 באפריל 2013 בערוץ ITV.
בעונה השנייה שודרה הסדרה בערוץ ITV2.
באוקטובר 2015 החלה העונה השלישית והאחרונה של הסדרה בערוץ ITV2.
בדצמבר 2016 אישר ראסל טובי שלא תופק עונה רביעית לסדרה.
החבלה בייצור המים הכבדים בנורווגיה הייתה סדרה של פעולות שבוצעו על ידי אנשי המחתרת הנורווגיים במהלך מלחמת העולם השנייה במטרה לוודא שפרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית לא ישיג מים כבדים (תחמוצת דאוטריום) אשר יכלו לשמש את גרמניה הנאצית כדי לייצר נשק גרעיני.
בשנת 1934, בוומורק (Vemork) שבנורווגיה, חברת "Norsk Hydro" הקימה את המפעל המסחרי הראשון שמסוגל לייצר מים כבדים כתוצר לוואי של ייצור דשנים.
המפעל ייצר בסביבות 120 ק"ג מים כבדים בשנה.
במהלך מלחמת העולם השנייה בעלות הברית החליטו להרוס את מפעל המים הכבדים בנורווגיה על מנת למנוע מגרמניה הנאצית מלפתח נשק גרעיני.
לפני הפלישה הגרמנית לנורווגיה ב-9 באפריל 1940, אנשי המודיעין הצבאי הצרפתי (Deuxième Bureau) העבירו 185 ק"ג של מים כבדים מהמפעל בוומורק שבנורווגיה.
מנהל המפעל, אוברט, הסכים להשאיל את המים הכבדים לצרפת במהלך כל המלחמה.
הצרפתים העבירו את המים הכבדים בחשאי לאוסלו, ומשם לפרת' שבסקוטלנד, אחר כך לסקוטלנד, ולבסוף לצרפת.
בשלב הזה המפעל עדיין היה מסוגל לייצר מים כבדים.
בעלות הברית נותרו מודאגות מכך שכוחות הכיבוש הנאצים ישתמשו במתקן לייצור מים כבדים לצורך פיתוח נשק גרעיני.
בין 1940 ל-1944, רצף של פעולות חבלה במפעל על ידי אנשי תנועת ההתנגדות הנורווגית (אשר כונו Grouse, Freshman, ו-Gunnerside) - כמו גם הפצצות של בעלות הברית - הבטיחו בתחילת 1943 את חורבן המפעל והפסקת ייצור המים הכבדים במפעל.
במבצע "Grouse" שהוצא לפועל באוקטובר 1942 מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית (ה-SOE) הצניחה בהצלחה ארבעה אזרחים נורווגיים כצוות ראשוני שיימצא באזור רמת הרדנגר מעל המפעל.
במהלך מבצע "Freshman" הכושל בחודש הבא חיילים בריטים ניסו להגיע לקרבת המפעל באמצעות דאונים.
החיילים הבריטים היו אמורים להיפגש עם הנורווגים שהוצנחו במבצע "Grouse" ולהמשיך משם למפעל וומורק.
ניסיון זה נכשל כאשר הדאונים הצבאיים התרסקו, וכמו כן התרסק גם מפציץ מסוג הנדלי פייג' הליפקס.
מפציץ ההנדלי פייג' הליפקס השני חזר לבסיס אך כל יתר המשתתפים נהרגו בתאונה או נתפסו, נחקרו והוצאו להורג על ידי הגסטאפו, למרות שהובטח להם על ידי הנאצים כי כשבויי מלחמה יועברו לגרמניה למחנה שבויים.
בפברואר 1943 צוות קומנדו נורווגי אשר אומן בידי ה-SOE הצליח להרוס את מתקן ייצור המים הכבדים במהלך הניסיון השני לעשות כן במסגרת מבצע "Gunnerside", אשר הוערך מאוחר יותר על ידי מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית כפעולת החבלה המוצלחת ביותר בכל מלחמת העולם השנייה.
בעקבות פעולות החבלה הללו בעלות הברית הפציצו את האתר.
הגרמנים בחרו להפסיק את פעולתם במקום ולהעביר לגרמניה את שארית המים הכבדים, אך כוחות ההתנגדות הנורווגיים הצליחו לגרום למעבורת שנשאה את המים הכבדים לשקוע באגם טין (Lake Tinn).
הפעולה הונצחה בסרט משנת 1965, גיבורי טלמרק, בו כיכב קירק דגלאס.
החבילה הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאי של נטפליקס.
הוא עלה לשירות ההזרמה של החברה ב-10 באוגוסט 2018.
חבורת נערים יוצאת לקמפינג בטבע.
כשהם משתכרים, אחד מהם חותך בטעות את איבר מינו.
התאונה המצערת גוררת את החבורה למסע נגד הזמן, בניסיון להציל את איבר המין של חברם.
דניאל דוהני – שון פלויד
ג'רלדין ויסוונאת'ן – בקי אבלר
לוק ספנסר רוברטס – דוני
אדווארדו פרנקו – ג'רמי אבלר
בלייק אנדרסון – חייל רד-נק
שוגר לין בירד – שריל
מייקל אקלונד – פקיד בתחנת דלק
גארי ג'ונס – דוקטור טרימבל
בינואר 2017 הודיעה נטפליקס כי תפיק את התסריט לסרט "אמוג'י חציל" שכתבו קווין בורוס ומאט מידר.
ביולי 2017 נודע כי במאי הסרט יהיה ג'ייק שימנסקי.
באוגוסט 2017 לוהקו השחקנים דניאל דוהני, ג'רלדין ויסוונאת'ן, סיידי קאלבנו, לוק ספנסר רוברטס ואדווארדו פרנקו, ושם הסרט שונה ל"החבילה".
הסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-10 באוגוסט 2018.
החבילה המשולשת: כיצד תכונות לא סבירות מסבירות את עלייתה ונפילתה של התרבות הקבוצתית באמריקה הוא ספר שפרסמו בשנת 2014 שני פרופסורים מאוניברסיטת ייל – איימי צ'ואה ובעלה ג'ד רובנפלד.
הספר טוען כי קבוצות מסוימות באוכלוסייה מצליחות באופן ניכר לעומת אחרות – זאת ניתן למדוד על ידי מדדים סוציו-אקונומיים שונים כגון הכנסה, מעמד תעסוקתי, יוקרת המקצוע והעבודה, ציוני מבחן ועוד.
הספר טוען כי נושא זה הוא רגיש כיוון והוא טעון בהיבט הגזעני.
הספר מתייחס לסטריאוטיפים גזעניים על ידי התמקדות בשלוש תכונות תרבותיות המיוחסות להצלחת הקבוצות בארצות הברית - תסביך עליונות, חוסר ביטחון ושליטה בדחפים.
זהו ספרה הרביעי של איימי צ'ואה, הנכתב יחד עם בעלה.
כדי להגיע למסקנות שהועלו בספר, צ'ואה ביצעה תצפיות על סטודנטים בקבוצות אתניות ספציפיות, אשר השיגו תוצאות אקדמיות טובות יותר מקבוצות אתניות אחרות.
הספר, לפני פרסומו, משך תשומת לב רבה מכיוון והוא שנוי במחלוקת – הוא טוען כי יש קבוצות אתניות החוות קושי כלכלי, הזדמנויות פחותות וחוסר שוויון כלכלי, ובכל זאת, באופן ניכר, מצליחות מעל לממוצע הארצי וגבוהות יותר במעלה הניידות החברתית וכי הצלחה זו קשורה בתכונות השייכות לקבוצות חברתיות ואתניות אלו.
קביעה זו הובילה לביקורת רבה.
הטענה המרכזית של הספר היא כי ישנן קבוצות אתניות שביצוען גבוה משמעותית ביחס לשאר באמריקה וכי הן בעלות שלוש תכונות מובחנות.
תכונות אלו הן: נוכחות של תסביך עליונות, תחושת חוסר ביטחון ויכולת ניכרת לשליטה בדחפים.
מעצם הגדרתה, עליונות היא "אמונה מופנמת ועמוקה במומחיותה, חריגותה או עליונותה של הקבוצה שלך."
המחברים טוענים כי אלמנט זה נגזר מנקודת מבט דתית וחברתית, חברי הקבוצה מתוודעים להיסטוריה המופלאה של האנשים שלהם ולתרבות הקבוצה.
הכותבים מגדירים את חוסר הביטחון "כחוסר שביעות רצון - אי ודאות חרדתית לגבי ערכך או מקומך בחברה, תחושה או דאגה שאתה, מה שעשית או מה שיש לך הוא לא מספיק טוב".
מהגרים, לדוגמה, נוטים לבעיות ביטחון עצמי בגלל חרדה חברתית וכלכלית, וכתוצאה מכך מתחושות אפליה, תפיסת סכנה ותחושות של חוסר יכולת וחרדה לאובדן מעמדם ורכושם.
הכותבים מתייחסים לשליטה בדחפים כאל "היכולת לעמוד בפיתוי, ובמיוחד לוותר לנוכח תלאות במקום להתמיד במשימה קשה".
צ'ואה משווה זאת עם ניסוי המרשמלו שבוצע באוניברסיטת סטנפורד, בו ילד קיבל חתיכת מרשמלו, ונאמר לו כי אין לגעת בה, ובתמורה יקבל כמות כפולה בהמשך, כלומר הילד יכול ליהנות באופן מידי או לחכות ולקבל פי שניים מהפינוק אחר כך.
היא מסיקה כי סיפוקים מעוכבים הם אחד המרכיבים החשובים ביותר בחבילה המשולשת.
הכותבים מוסיפים כי שילוב התכונות תסביך עליונות וחוסר ביטחון "שוכן בליבה של כל תרבות חבילה משולשת", ומייצר צורך להכרה ומנטליות של "אני אראה להם".
לפיכך, נסיבות אלה מביאות לחרדה, אך גם ל"אמביציה ורצון להצלחות מסחררות ושומטות לסתות".
הספר מקטלג את הקבוצות התרבותיות ביחס לדתם, מוצאם הלאומי וקבוצת אתניות.
הכותבים מתייחסים לכך שחברי הקבוצה נוטים להיות מאוחדים ולהעביר תחושה מסוימת של השקפות וערכים תרבותיים לדורותיהם הבאים.
הכותבים הגדירו לבסוף, שמונה קבוצות תרבותיות הרשומות כקבוצות המצליחות בארצות הברית: סינים, יהודים, הודים, איראניים, לבנונים, ניגרים, קובנים ומורמונים.
לטענת הכותבים, המורמונים עלו לאחרונה להצלחה עסקית מדהימה.
הקובנים במיאמי טיפסו מעוני לשגשוג בדור אחד.
הניגרים מקבלים תוארי דוקטורט בשיעורים גבוהים להפליא.
ההודים והסינים האמריקנים הם בעלי הכנסות גבוהות בהרבה מאשר אמריקאים אחרים וכי היהודים עשויים להיות בעלי שיעורי ההכנסות הגבוהים מכולם.
הספר זכה לביקורות מקוטבות של מבקרים.
מכיוון שצ'ואה נתפסת כדמות פרובוקטיבית אשר עוררה דיון מתוח על הורות עם ספרה הקודם, ספר זה בהחלט משך הרבה תשומת לב בטיעוניו הטעונים בגזענות.
חלק מהמבקרים העריצו את הספר בגלל "תיעוד מדוקדק" של האופן שבו קבוצות מסוימות בעלות השגיות-יתר אך אחרים תיארו זאת כתרגיל ב"סוציולוגיה של פופ".
באופן כללי, ביקורות חיוביות שיבחו את הספר על התמודדות עם שאלה חברתית-כלכלית ותרבותית שנויה במחלוקת ומסובכת ועל יצירת תאוריית אחידות של הצלחה באמריקה, ואילו ביקורות שליליות מתחו ביקורת על התעלמות מהעברת העושר הבין-דורי, כמו גם על השפעות בעקבות העובדה כי ישנה סלקציה של אנשים בקבוצות השונות לפי היכולת להגר.
איימי צ'ואה הדגישה כי הספר מתמקד ב"עלייתן ונפילתן של קבוצות תרבותיות" וכי מטרת הספר נועדה להיות "רעיון חדשני ולא איזו חגיגה שטחית, וכי זה יכול להיות כואב מאוד להיות מונע".
החבר דב הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2019 של הבמאי ברק הימן אודות חבר הכנסת לשעבר והפעיל הפוליטי והחברתי ד"ר דב חנין.
הסרט הופק עבור ערוץ Yes דוקו ושודר בו לראשונה ב-2019.
הסרט סוקר את פעילותו הפוליטית של דב חנין, על פני תקופה של 13 שנים, החל בכניסתו לתפקיד חבר בכנסת מטעם מפלגת חד"ש ועד לפרישתו.
בין הסיטואציות המתועדות בסרט: פינוי של תושבי גבעת עמל, תיעוד העימותים בוועדת הכספים בכנסת, חיקוק חוק שכר מינימום ביוזמתו, תמיכה במפעל לייצור מגבות בערד והאירועים האלימים באום אל-חיראן בהם נפצע חה"כ איימן עודה.
בסרט מופיעים אלו המגנים אותו משני קצוות המפה הפוליטית הישראלית; אלו הרואים בו "בוגד" ו"עוכר ישראל", ומנגד מוצגת ביקורת פנים-שמאלית של אלו הרואים בו "אשכנזי-פריבילג".
אורון שמיר העניק לסרט ביקורת חיובית ברובה.
"מה שיותר קריטי בעיניי לסרט מאשר הצגת פועלו של האיש, כבודו במקומו מונח עם מעל למאה חוקים חברתיים לזכותו ותואר אביר איכות השלטון, הוא הצגתו במגוון רחב מצבים.
חנין של הסרט לרוב רגוע ושקול, אבל יש לפחות סצנה אחת תומכת מכל סוג של רגש קיצוני – כשהוא מתרגש, זועם, מתלהב, מתלהם ואפילו נחנק מבכי.
החלקים הללו קריטיים לא רק בשביל האיזון, אלא גם כדי לקלף לרגע את שכבת ההגנה הפרלמנטרית, שעטופה בשכבה נוספת של מודעות עצמית שמביאה איתה המצלמה.
הסרט מצליח לכמה שברירי רגעים לחדור אל לב העניין, כשם שמושאו מסוגל לדבר אל ליבם של אנשים אותם הוא פוגש בדרכו לנסות לעזור גם למי שאינם מסכימים איתו".
אבנר שביט כתב על עבודת הבימוי כי "הימן הוותיק והפורה מוכיח שוב עד כמה הוא במאי מיומן, שיודע לקחת סיפור עם כמות אינסופית של חומרי גלם, ולרקוח ממנו יצירה קצבית ומתקתקת", וטען שאף על פי שהוא נוצר מתוך "הערצה" לא מדובר ב"פולחן אישיות".
שביט העניק לסרט ציון של 3.5 כוכבים.
שמוליק דובדבני העניק לסרט 3 כוכבים וטען כי "קשה לומר שהוא מחדש משהו למי שעקבו אחרי פעילותו [של חנין] במשך השנים".
חבלה במפעל הצנטריפוגות בנתנז התרחשה באיראן ב-11 באפריל 2021, פחות מיממה לאחר שהכריזה על הפעלת צנטריפוגות מתקדמות.
מערכת החשמל במתקן הגרעין בנתנז שבאיראן נפגעה, ונזק ניכר נגרם מפיצוץ רב-עוצמה שהרס לחלוטין את מערכת החשמל הפנימית במתקן הצנטריפוגות התת-קרקעי.
סוכני מודיעין אנונימיים אמרו שייקח לאיראן לפחות תשעה חודשים כדי לחדש את ייצור האורניום במתקן.
שר החוץ של איראן האשים את ישראל בחבלה ואיים בנקמה.
בעבר נפגע המתקן בנתנז מפעילויות תקיפה: ב-2011 התקפת הסייבר סטקסנט פגעה במערכות בקרה תעשייתיות ששולטות בצנטריפוגות במתקן בנתנז.
ב-2 ביולי 2020, אירע פיצוץ במפעל לייצור צנטריפוגות במתקן העשרה הגרעיני בנתנז.
ב-10 באפריל 2021 הנשיא האיראני חסן רוחאני הופיע בטלוויזיה הממלכתית והורה על הזרקת גז ל-164 צנטריפוגות מדור חדש, מדגם IR-6, במתקן העשרת הגרעין בנתנז במסגרת "יום הגרעין" שנחגג במדינה.
לצד המגעים לחידוש הסכם הגרעין עם איראן.
על פי רוחאני, איראן מפתחת גרעין אך ורק לטובת מטרות אזרחיות.
הצנטריפוגות החדשות בנתנז בעלות יכולות להעשרת אורניום באופן מהיר ואיכותי יותר מהצנטריפוגות מהדגם הישן.
במסגרת הפעלת הצנטריפוגות, הוזרק להן האורניום והחל תהליך של סיבוב מהיר.
ב-11 באפריל 2021, כיממה לאחר ההפעלה, התפרסמה בסוכנות הידיעות האיראנית ידיעה על תקלה במתקן.
דובר הסוכנות, בהרוז קמלבנדי, ציין כי אין נפגעים, אין חשש לדליפת קרינה, ונסיבות המקרה נחקרות.
המקרה תואר בטלוויזיה הממלכתית כ"תאונה" ו"תקרית".
הנזק נגרם מפיצוץ רב-עוצמה שהרס לחלוטין את מערכת החשמל הפנימית במתקן הצנטריפוגות התת-קרקעי.
יומיים לאחר התקרית הודיע סגן שר החוץ האיראני עבאס אראקצ'י שאיראן תתחיל להעשיר אורניום לרמה של 60%.
לפי AP מדובר ברמת העשרת האורניום הגבוהה אי פעם בתוכנית הגרעין האיראנית.
כמו כן יתווספו למתקן בנתנז 1,000 צנטריפוגות שיכולות להעשיר אורניום ביעילות גבוהה ב-50% מהצנטריפוגות הקודמות.
החברה האמריקנית למיקרוביולוגיה הוא ארגון מקצועי שמאגד מדענים החוקרים נגיפים, חיידקים, פטריות, אצות, פרוטוזואה וכהיבטים אחרים של המיקרוביולוגיה.
היא נוסדה בשנת 1899. החברה מפרסמת מגוון כתבי עת מדעיים, ספרי לימוד וחומרים חינוכיים אחרים הקשורים למיקרוביולוגיה ומחלות זיהומיות.
החברה האמריקאית למיקרוביולוגיה מארגנת מפגשים שנתיים, כמו גם סדנאות והזדמנויות לפיתוח מקצועי לחבריה.
החברה האמריקאית למיקרוביולוגיה נוסדה בשנת 1899 תחת השם "חברת הבקטריולוגים האמריקאים".
בדצמבר 1960 שונה שמה ל"החברה האמריקאית למיקרוביולוגיה".
היעד של החברה האמריקאית למיקרוביולוגיה הוא "לקדם את המדעים המיקרוביאליים".
החברה שואפת להגשים זאת באמצעות:
פרסום טקסטים שמצוטטים בהרחבה באקדמיה
פריסת משאבים ומומחים ברחבי העולם
טיפוח הבנה ציבורית עמוקה יותר של מיקרוביולוגיה
לחברה האמריקאית למיקרוביולוגיה יש יותר מ-30,000 חברים, כולל חוקרים, מחנכים ואנשי מקצוע בתחום הבריאות.
החברות פתוחה לכולם ומוצעת בתעריף מוזל לסטודנטים, פוסט-דוקטורנטים וסגל אמריטוס.
חברים משלמים עמלות שנתיות כדי לתמוך בפעילויות החברה.
קטגוריית החברות החדשה ביותר של מדעני מעבדות קליניות של החברה האמריקאית למיקרוביולוגיה הוקמה בשנת 2019.
החברה האמריקאית למיקרוביולוגיה מספקת הזדמנויות לפיתוח מקצועי ותומכת באנשי מקצוע במיקרוביולוגיה באמצעות 60 מלגות ו-300 פרסי נסיעות, סמינרים מקוונים, כנסים, סדנאות, הזדמנויות ליצירת קשרים, השכלה גבוהה ופרסי הוקרה.
החברה האמריקאית למיקרוביולוגיה מפרסמת 18 כתבי עת.
החברה האמריקאית למיקרוביולוגיה מקבלת הגשות בכל פורמט עבור כל כתבי העת המחקריים הראשיים מאז 2018. כתבי העת שלה שזמינים בגישה פתוחה הם:
החברה מפרסמת גם את Microcosm, מגזין חדשות רבעוני לחבריה.
באמצעות חברת ההוצאה לאור ASM Press, החברה מפרסמת ספרים המכסים נושאים מגוונים.
האקדמיה האמריקאית למיקרוביולוגיה (AAM) היא קבוצת מנהיגות לשם כבוד בתוך החברה האמריקאית למיקרוביולוגיה.
חברי האקדמיה נבחרים באמצעות תהליך שנתי של סקירת עמיתים המבוסס על הרשומות של ההישגים המדעיים שלהם שקידמו את המיקרוביולוגיה.
האקדמיה מעניקה פרסים על הישגים מדעיים המכבדים תרומות חשובות למחקר בסיסי ויישומי, לחינוך למיקרוביולוגיה ולמנהיגות מדעית ומקצועית.
החבר היה ארגון של סטודנטים ציוניים.
הארגון הוקם בשנת 1911 בשווייץ על ידי סטודנטים יהודיים יוצאי רוסיה.
פעילות הארגון לפני מלחמת העולם הראשונה
אף שארגון "החבר" היה, כאמור, ארגון של סטודנטים ציוניים של יהודי רוסיה, הוא הוקם בשווייץ בבזל בה היו סטודנטים יהודים רבים.
מאז שנת 1887 השלטון הרוסי הגביל את קבלת היהודים למוסדות ההשכלה הגבוהה בתחומי האימפריה הרוסית, ורבים מיהודי רוסיה למדו במוסדות ההשכלה הגבוהה במדינות אירופה.
כמו כן, ברוסיה התנועה הציונית לא קיבלה מעמד חוקי, אך לסטודנטים שלמדו מחוץ לגבולות האימפריה היה חופש מלא לעסוק בפעילות ציונית.
אף שעל הקמת הארגון הוכרז באופן רשמי בשנת 1912 הרי שיסודות הארגון הונחו כבר בשנת 1911. סניפי הארגון בנוסף לשווייץ התקיימו גם בצרפת, בלגיה, גרמניה ואוסטריה.
מטרת הארגון הייתה הפצת הרעיון הציוני בקרב הסטודנטים היהודיים והמאבק נגד ההתבוללות.
בנוסף לפעילות הציונית הארגון עסק במתן עזרה לסטודנטים יהודיים נזקקים.
תנועת "החבר" לא גילתה הזדהות מפורשת עם מפלגה מסוימת וקיבלה לשורותיה סטודנטים ציוניים בעלי דעות שונות.
הארגון גם הוציא עיתון ברוסית ששמו " Еврейский студент " (הסטודנט היהודי)
פעילות הארגון בתקופת המלחמה והמהפכה
בשנת 1914 התחילה מלחמת העולם הראשונה.
מרבית הסטודנטים למדו ברחבי אירופה חזרו לרוסיה.
רק בשווייץ שהייתה נייטרלית נשאר סניף פעיל של "החבר", אך מרבית הפעולות של "החבר" מאז מלחמת העולם הראשונה הייתה ברוסיה.
עיר הבירה -פטרבורג (בה היו מוסדות השכלה הגבוהה רבים) הפכה לעיר בה היה מרכז "החבר", ואולם סניפי הארגון נפתחו גם בערים אחרות ברוסיה בהן היו מוסדות ההשכלה הגבוהה.
"החבר" השתדל גם לחדש הופעת העיתון שלו, אך לקבל רשות מן השלטונות הרוסיים זאת לא הייתה משימה פשוטה, והעיתון "הסטודנט היהודי" התחיל להופיע רק בשנת 1915, ואולם גם כאשר השלטונות הסכימו לתת אישור להופעת העיתון, הם לא היו מוכנים לתת לארגון מעמד חוקי, וכמה מפעלי הארגון אף נעצרו.
מעמד החוקי לארגון "החבר" ניתן רק אחרי שבפברואר 1917 התרחשה ברוסיה מהפכה דמוקרטית, וכל המגבלות לפעילות פוליטית בוטלו.
בין פברואר לאוקטובר של שנת 1917 פעל "החבר" בצורה חופשית וחלה התרחבות ניכרת בפעילות הארגון.
בראש הארגון עמדו אברהם אידלסון ( עלה לארץ ב-1921), אלכסנדר עזר יבזרוב (עלה ב-1921), ויצחק וילנצ'וק (עלה ב-1926).
פעילותו של "החבר" תחת השלטון הקומוניסטי
אולם תקופת החופש ברוסיה לא נמשכה זמן רב.
באוקטובר 1917 הבולשביקים עלו לשלטון וברוסיה פרצה מלחמת האזרחים.
במצב כזה הקשר בין מרכז "החבר" לבין סניפים מקומיים נחלש.
חלק מחברי הארגון עזבו את רוסיה ועלו לארץ ישראל, אך הפעילות של "החבר" נמשכה.
אף כי משנת 1920 התחיל השלטון הקומוניסטי לאסור פעילים ציוניים כולל פעילי "החבר".
בשנת 1921 פסקה מלחמת האזרחים והשלטון הקומוניסטי הכריז על מדיניות כלכלית חדשה שהייתה ליברלית יותר במידת-מה ממדיניות הקודמת.
בעקבות כך ראשי "החבר" חשבו שהם יוכלו לשקם את פעילות הארגון.
הם ביקשו לחדש את הוצאת הירחון "הסטודנט היהודי" (בשפה הרוסית).
בשנת 1922 ניתן הרישיון והירחון התחיל להופיע, אך מהר מאוד הסתבר כי ליברליזציה מסוימת בתחום הכלכלי לא הביאה לשינוי ביחסו של שלטון לציונות, והוא נשאר שלילי.
הירחון סבל מקשיי צנזורה ונסגר בשנת 1923. חברי הארגון שהמשיכו בפעילות ציונית גורשו ממוסדות ההשכלה הגבוהה וחלקם נעצרו.
במצב כזה החליטו ראשי "החבר" שאין טעם בקיומו הנפרד של הארגון וכדאי להתאחד עם ארגוני נוער ציוניים אחרים.
וכך ב-1924 הוקמה ההסתדרות המאוחדת של הנוער הציוני ברוסיה.
הארון התקיים במחתרת בשנות ה-20, אך חוסל בשנות ה-30. עם זאת, חלק מחברי הארגון הצליח לעלות לארץ.
החבלה בצנרת הגז נורד סטרים היא סדרת פיצוצים ודליפות גז שהתרחשו בצינורות הגז הטבעי נורד סטרים 1 ונורד סטרים 2 ב-26 בספטמבר 2022. צמד הצינורות נבנו למטרות הובלה של גז טבעי מרוסיה לגרמניה והם בבעלותה של חברת הגז הממשלתית הרוסית גזפרום.
הדליפות התרחשו בזמן חניכת פרויקט הצינור הבלטי להובלת גז טבעי מהים הצפוני דרך דנמרק לפולין.
על פי הערכות דליפות הגז נגרמו מחבלה מכוונת; עם זאת, זהות הגורמים והמניעים מאחורי המתקפה נתונים במחלוקת.
לפני הדליפות, הצינורות היו מלאים בגז, אך מערכת הושבתה לאור מחלוקת בין רוסיה לאיחוד האירופי בעקבות הפלישה לאוקראינה.
ב-26 בספטמבר בשעה 02:03 שעון מקומי (CEST), זוהה פיצוץ בצינור נורד סטרים 2, וגז טבעי החל להופיע אל פני השטח מדרום-מזרח לאי הדני בורנהולם.
17 שעות מאוחר יותר, אירע פיצוץ גם בנורד סטרים 1, וכתוצאה הצינור דלף משלושה מקומות שונים מצפון-מזרח לבורנהולם.
כלל הצינורות נפגעו ולא הופעלו.
החבלות התרחשו יממה לאחר שפולין ונורווגיה פתחו את הצינור הבלטי החלופי העובר דרך דנמרק, והובילו גז מהים הצפוני ולא מרוסיה באמצעות נורד סטרים.
הפגיעות שהובילו להדליפות גרמו לכך שהגז שהשתחרר במים בין-לאומיים, אך באזורים הכלכליים של דנמרק ושוודיה.