tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אזנו נולד בברצלונה שבספרד להורים מרוקאים.
הוא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של דאם, ובשנת 2019 עבר ללה מאסיה.
בקיץ 2022 עבר למחלקת הנוער של באיירן מינכן.
בשנת 2024 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-15 במאי 2024 האריך אזנו את חוזהו בבאיירן מינכן עד לשנת 2027. ב-2 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 3-0 על אוניון ברלין במסגרת המחזור התשיעי בבונדסליגה לעונת 2024/2025.
ב-3 בפברואר 2025 הושאל לריאל ואיאדוליד עד לסוף העונה.
ב-29 ביולי 2025 חתם אזנו על חוזה ל-4 שנים באברטון מהפרמייר ליג.
אזנו שיחק בנבחרות הצעירות של מרוקו ושל ספרד.
בחודש אוגוסט 2024 זומן לראשונה לסגל נבחרת מרוקו, לקראת משחקי מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2025 נגד נבחרות גבון ולסוטו.
ב-9 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–0 על נבחרת לסוטו.
"אדם אדם" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן.
את השיר הוציאה ב-21 בנובמבר 2024 לאור חברות התקליטים הליקון ארומה מיוזיק ושרית הפקות כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
"אדם אדם" נכתב והולחן על ידי צליל קליפי, דוד זיגמן ונדב אהרוני, שגם הפיק אותו מוזיקלית.
השיר מצייר דמות מורכבת של אישה, שנאבקת בעומק רגשותיה הנסתרים מהעין.
באמצעות הפנייה הישירה ל"אדם אדם", הדוברת חושפת את הפער בין החיוך החיצוני לבין המסע הכבד שמתרחש בתוכה.
היא משתפת בפחדים ובהתמודדות עם אובדן התמימות והחיפוש אחר אותנטיות, תוך רצון להחזיר לעצמה חלקים שאבדו.
השיר נוגע בנושאים כמו זהות עצמית, חוסר שלמות פנימית, והקושי ליישב בין החזות הציבורית לבין האמת הפנימית.
בחלקו השני, השיר עובר לטון ישיר ובוטה יותר, המשקף ביטחון עצמי ועוצמה לצד כאוס פנימי.
הדוברת מתארת את עצמה כמי שחולשת על חייה ועל הסביבה, אך עם זאת מודה ב"שריטה" הנלווית לתכונה הזו.
ההתמודדות עם הצביעות החברתית והעדר השקט הפנימי, לצד הפזמון החוזר "בלילה אין לי שקט", מבליטים את הקונפליקט בין הרצון לשליטה לבין תחושת איבוד האיזון וההתעוררות הרגשית בשעות החשיכה.
התמונה מציגה את הפרופיל צדדי של בן זקן, כשהיא מחזיקה סיגריה בידה הימנית.
עשן מסתלסל מהסיגריה ויוצר אפקט דרמטי בחלק העליון של התמונה.
הסגנון המונוכרומטי (שחור-לבן) מדגיש את הקווים הברורים של דמותה ואת הניגודיות בין הדמות לבין הרקע הבהיר.
האור הבוקע מאחור יוצר הילה מסוימת סביב פניה ושיערה, שמוקפד בפשטות.
הלוגו "E" המעוטר עם כתר מופיע בחלק העליון הימני, ומוסיף אלמנט ייחודי שמזוהה עם האמנית.
בחלק התחתון נכתב שם האמנית ("עדן בן זקן") ושם השיר ("אדם אדם") בגופן מודגש, כשהמילים "אדם אדם" בולטות בצבע אדום.
מבקר המוזיקה הישראלי העניק ל"אדם אדם" ארבעה כוכבים מתוך חמישה.
"אדם אדם" הושמע רבות בתחנות הרדיו בישראל.
הוא הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד של מדיה פורסט, המבוסס על נתוני איירפליי שבועיים במדינה.
אדם ג'יימס ארמסטרונג הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת וולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג.
ארמסטרונג נולד וגדל בניוקאסל על הטיין, והצטרף בגיל 9 למועדון אותו הוא אהד, ניוקאסל יונייטד.
ב-28 בינואר 2014, נכלל ארמסטרונג לראשונה בסגל של הקבוצה הבוגרת של ניוקאסל למשחק פרמייר ליג נגד נוריץ' סיטי, אך לא זכה לדקות משחק.
ב-15 במרץ, ערך ארמסטרונג את הופעת הבכורה שלו כמחליף, כשעלה לשחק בדקה ה-86 במקומו של לוק דה יונג בהפסד ליגה לפולהאם, והפך לשחקן השני הצעיר ביותר ששיחק עבור ניוקאסל בפרמייר ליג אחרי קזנגה לואלואה.
ב-24 בספטמבר 2014, שיחק ארמסטרונג את משחקו הראשון כשחקן הרכב בניוקאסל במשחק בסיבוב השלישי של גביע הליגה נגד קריסטל פאלאס.
ניוקאסל ניצחה את המשחק 3–2 בהארכה, כשארמסטרונג בישל שני שערים.
ארמסטרונג פתח בהרכב בפרמייר ליג בפעם הראשונה בקריירה שלו ב-26 בדצמבר, בהפסד 3–1 למנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד.
ב-28 ביולי 2015, הצטרף ארמסטרונג לקובנטרי סיטי מההפוטבול ליג הראשונה בהשאלה עד 16 בינואר 2016. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-8 באוגוסט, וכבש שני שערים בניצחון 2–0 על ויגאן את'לטיק בריקו ארנה.
שבוע לאחר מכן, הוא כבש צמד נוסף בניצחון 4–0 בחוץ על מילוול, כאשר השער הראשון היה מ-35 מטרים.
לאחר שכבש שוב במשחקו הבא ב-18 באוגוסט בניצחון 3–2 נגד קרו אלכסנדרה, ארמסטרונג זכה בפרס שחקן החודש של הפוטבול ליג הראשונה עם חמישה שערים בחמישה משחקים.
ב-19 בספטמבר, כבש ארמסטרונג את שערו השישי, שהעניק לקובנטרי ניצחון על צ'סטרפילד, וב-3 באוקטובר הוא כבש צמד שלישי בניצחון 3–0 על שרוסברי טאון.
הוא כבש עוד שני צמדים רצופים, ב-31 באוקטובר וב-3 בנובמבר, בניצחונות ביתיים על פיטרבורו יונייטד ובארנסלי.
ארמסטרונג כבש שלושער בכורה בקריירה שלו ב-2 בינואר 2016, בניצחון 5–0 על קרו אלכסנדרה.
ב-14 בינואר 2016, השאלתו של ארמסטרונג הוארכה עד לסוף העונה.
הוא סיים את העונה עם 20 שערים ב-40 הופעותיו בקובנטרי.
באפריל, הוא נכלל בנבחרת העונה של הפוטבול ליג הראשונה.
לאחר שערך שתי הופעות בניוקאסל וחתם בה על חוזה חדש לארבע שנים בתחילת עונת 2016/2017, ב-30 באוגוסט, הצטרף ארמסטרונג לקבוצת בארנסלי מהצ'מפיונשיפ בהשאלה לתקופה ראשונית של שישה חודשים, לאחר שהוחלט במועדון להשאיל אותו על מנת שירכוש יותר ניסיון בצ'מפיונשיפ.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור בארנסלי ב-10 בספטמבר, כשעלה כמחליף במקומו של ראיין קנט במשחק שנגמר בניצחון 2–1 על פרסטון נורת' אנד, בו ארמסטרונג כבש את שער הניצחון.
בינואר 2017, הוכרז כי ארמסטרונג יאריך את תקופת ההשאלה שלו במועדון עד לסוף עונת 2016/2017.
ב-17 ביולי 2017, הצטרף ארמסטרונג לקבוצת בולטון וונדררס מהצ'מפיונשיפ בהשאלה עד ינואר.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור המועדון ב-6 באוגוסט, כשהוא נכנס כמחליף במקומו של סטיבן דרבי בהפסד ביתי 3–2 של בולטון ללידס יונייטד.
ארמסטרונג שב לניוקאסל מתקופת ההשאלה שלו ב-4 בינואר 2018, לאחר שערך 23 הופעות בכל המסגרות.
ב-9 בינואר 2018, ארמסטרונג הצטרף לקבוצת בלקברן רוברס מהפוטבול ליג הראשונה בהשאלה עד לסוף העונה.
הוא סייע לבלקברן להבטיח עלייה לצ'מפיונשיפ.
ארמסטרונג חתם על חוזה לארבע שנים בבלקברן רוברס ב-6 באוגוסט 2018 תמורת סכום לא ידוע המוערך בסביבות ה-1.75 מיליון ליש"ט.
במהלך עונת 2020/2021, הוא כבש שלושה שלושערים, נגד וויקומב וונדררס, האדרספילד טאון וברמינגהאם סיטי.
ב-10 באוגוסט 2021, הצטרף ארמסטרונג לקבוצת סאות'המפטון מהפרמייר ליג בחוזה לארבע שנים תמורת סכום לא ידוע, שדווח כי הוא סביב ה-15 מיליון ליש"ט.
הוא כבש בהופעת הבכורה שלו עבור המועדון, בהפסד 3–1 בחוץ לאברטון במחזור הפתיחה של הפרמייר ליג.
ב-5 בנובמבר 2021, ארמסטרונג כבש את שערו השני לעונה בניצחון 1–0 על אסטון וילה.
ארמסטרונג לא כבש שוב בשמונה ההופעות שלו בהרכב במהלך שאר עונת 2021/2022.
ב-6 באוגוסט 2022, הוא ערך את הופעתו הראשונה בעונת 2022/2023 בהפסד 4–1 לטוטנהאם הוטספר.
ב-30 באוגוסט 2022, ארמסטרונג כבש את שער הליגה הראשון שלו לעונה בניצחון 2–1 על צ'לסי.
לאחר חודשים רבים בהם לא כבש, ארמסטרונג סיים את בצורת השערים שלו וכבש ב-7 בינואר 2023 בניצחון 2–1 על קריסטל פאלאס בגביע ה-FA.
במשחק האחרון של עונת 2022/2023, הוא כבש בתיקו 4–4 נגד ליברפול.
בסוף העונה, ירדה סאות'המפטון לצ'מפיונשיפ.
ארמסטרונג כבש במשחק הפתיחה של עונת 2023/2024 בניצחון 1–2 על שפילד ונסדיי לאחר שבעיטה ברגל שמאל של ניית'ן טלה פגעה בראשו ונכנסה לשער.
שבוע לאחר מכן, ארמסטרונג כבש שני פנדלים בתיקו 4–4 נגד נוריץ' סיטי.
ב-17 במאי 2024, הוא כבש פעמיים בניצחון 3–1 על וסט ברומיץ' אלביון במשחק הגומלין של חצי גמר פלייאוף העלייה, והבטיח את מקומה של קבוצתו בגמר.
מאוחר יותר באותו חודש, ב-26 במאי, הוא כבש את שער הניצחון נגד לידס יונייטד בגמר, שנגמר בתוצאה של 0–1, והבטיח את עלייתה של קבוצתו לפרמייר ליג.
ב-19 ביולי 2024, חתם ארמסטרונג על הארכת חוזה לשלוש שנים בסאות'המפטון.
שער הליגה הראשון שלו בעונת 2024/2025 היה ב-2 בנובמבר 2024, בניצחון ביתי 1–0 על אברטון.
ב-4 בפברואר 2025, הצטרף ארמסטרונג לקבוצת וסט ברומיץ' אלביון מהצ'מפיונשיפ בהשאלה עד לסוף עונת 2024/2025. בחצי העונה שלו בווסט ברומיץ' הוא כבש 3 שערים ב-16 הופעות.
לאחר פתיחת עונה מוצלחת בסאות'המפטון בה כבש 11 שערים ב-29 הופעות בצ'מפיונשיפ.
ב-2 בפברואר 2026 חתם ארמסטרונג בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג על חוזה לשלוש שנים וחצי.
ארמסטרונג ייצג את אנגליה בנבחרות עד גיל 16 ועד גיל 17. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת עד גיל 16 ב-27 בספטמבר 2012, בניצחון 5–0 על צפון אירלנד.
בשנת 2013, ארמסטרונג נכלל בסגל אנגליה כדי להשתתף בטורניר מונטגו בצרפת, כאשר אנגליה הוגרלה נגד גרמניה, הולנד וצ'ילה.
אנגליה פתחה את הטורניר בתיקו 1–1 נגד הולנד, והביסה את צ'ילה 3–1 במשחק השני עם שערים של פטריק רוברטס וג'ורג'יו ראסולו.
תיקו 1–1 עם גרמניה במשחק האחרון הבטיח לאנגליה את המקום הראשון בבית, והיא פגשה את טורקיה בגמר (בטורניר זה עולים לגמר משלב הבתים).
ארמסטרונג כבש בגמר שאנגליה הפסידה בפנדלים לאחר שהמשחק הסתיים בתיקו 2–2.
ב-26 באוגוסט 2014, ארמסטרונג קיבל את הזימון הראשון שלו לנבחרת עד גיל 18. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עם שני שערים במשחק ידידות נגד הולנד ב-3 בספטמבר.
הוא המשיך כך עם שערים בניצחונות על פולין ושווייץ כדי להעלות את מאזנו לארבעה שערים בארבע הופעותיו הראשונות.
במשחק השני מול השווייצרים, ארמסטרונג כבש פעמיים כאשר אנגליה ניצחה 6–1.
ב-8 באוקטובר 2015, ארמסטרונג כבש עבור נבחרת אנגליה עד גיל 19 בחוץ נגד מקדוניה.
ב-9 בנובמבר 2016, כששיחק במדי הנבחרת עד גיל 20, כבש ארמסטרונג שלושער נגד ניגריה.
ארמסטרונג נבחר לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 20 בגביע העולם עד גיל 20 ב-2017. הוא ערך ארבע הופעות בטורניר, ואף כבש שער במשחק הפתיחה נגד ארגנטינה.
הוא היה על הספסל בגמר בין אנגליה לוונצואלה, ולא עלה לשחק.
אנגליה ניצחה 1–0, וזו הייתה זכייתה הראשונה (בכל שכבות הגיל השונות) בטורניר בינלאומי מאז מונדיאל 1966.
עלייה לצ'מפיונשיפ מהמקום השני: 2017/2018
אליפות אירופה עד גיל 17 של אופ"א: 2014
השחקן הצעיר של העונה בקובנטרי סיטי: 2015/2016
שחקן העונה של אוהדי הכדורגל האנגלי: צ'מפיונשיפ: 2020/2021
שחקן העונה של אוהדי סאות'המפטון: 2023/2024
שחקן העונה של שחקני סאות'המפטון: 2023/2024
אדם (צרפתית: Adam) הוא פסל של אדם שנוצר בשנים 1880–1881 על ידי אוגוסט רודן והוצג לראשונה בסלון פריז ב-1881 בשם "בריאת האדם".
בשנת 1881 קיבל אוגוסט רודן הזמנה ממשרד האמנויות היפות ליצור שתי דמויות גדולות של אדם וחוה.
רודן הציע למקם אותן משני צידי שערי הגיהנום, בהשראת קומפוזיציית ה"עבדים" של מיכלאנג'לו, אשר עיטרו את דלתות "פלאצו סטאנגה" והוצגו בלובר.
דמותו של אדם מבוססת, ככל הנראה, על עבודה מוקדמת יותר, שכן רודן הציג אותה באותה שנה תחת השם "בריאת האדם" בתערוכת הסלון של 1881. שם היצירה וכן תנוחת הדמות מעידים על השפעתו הרבה של מיכלאנג'לו, ובפרט ציורו המפורסם "בריאת האדם" בתקרת הקפלה הסיסטינית.
הפסל מציג גוף שרירי ומפותח, המשדר כוח פיזי רב, אך מנח הדמות הייחודי יוצר תחושת עינוי פנימי.
אצבעו של אדם מופנית כלפי מטה, כביטוי לקשרו לאדמה ולמגבלות האנושיות, זאת בניגוד ליצירתו של מיכלאנג'לו, בה אדם מוצג ברגע קבלת הניצוץ האלוהי מידי האל.
היצירה נוצקה לראשונה בשנת 1910, וכיום מוצגים העתקים מברונזה שלה במכון האמנות של שיקגו, במוזיאון רודן בפריז, במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, במוזיאון ישראל בירושלים, ובמקומות נוספים.
אדם סת' בוהלר הוא יזם ומדינאי יהודי-אמריקאי, כיהן בתפקידים בכירים בממשל ארצות הברית בתחום בריאות הציבור.
משמש כשליח ארצות הברית לבני ערובה בדרגת שגריר, ומנכ"ל "רוביקון פאונדרס", חברת השקעות בתחום הבריאות.
בוהלר נולד באולבני, ניו יורק, ב-23 ביוני 1979, למשפחה יהודית.
הוא סיים בהצטיינות את לימודיו בבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה בשנת 2000.
בוהלר ייסד שלוש חברות בתחום הבריאות, כולל את Landmark Health, המספקת טיפול רפואי בבית לחולים כרוניים.
החברה צמחה להיות קבוצת הרפואה הביתית הגדולה ביותר בארצות הברית, עם מעל 1,000 עובדים ו-80,000 מטופלים.
לאחר סיום תפקידיו בממשל, בוהלר ייסד את Rubicon Founders, חברת השקעות בתחום הבריאות הממוקמת בנאשוויל, טנסי.
החברה מתמקדת בהשקעות ובפיתוח חברות בריאות חדשניות.
בין השנים 2019–2021 בוהלר שימש כמנכ"ל הראשון של החברה למימון פיתוח בינלאומי (DFC), סוכנות ההשקעות הבינלאומית של ארצות הברית.
לאחר מכן היה מנהל מרכז החדשנות של Medicare ו-Medicaid בין השנים 2018–2019. שימש כמנהל המרכז, תפקיד בו פעל לקידום מודלים של טיפול מבוסס ערך.
באפריל 2025 מינה אותו הנשיא דונלד טראמפ לשליח מיוחד לטיפול בחטופים אמריקאים, תפקיד בו פעל לשחרור חטופים אמריקאים, כולל מגעים עם חמאס.
בין השאר הוביל, יחד עם מיקי ברגמן, מנכ"ל גלובל ריץ', ארגון פרטי המסייע בהחזרת חטופים ואסירים פוליטיים, לשחרורה של אליזבט צורקוב, שנחטפה בעיראק.
בוהלר מתגורר בנאשוויל, טנסי, עם אשתו שירה וארבעה ילדים.
אדם רוברט אוטס הוא שחקן הוקי קרח קנדי מקצועני לשעבר, מאמן משותף לשעבר של ניו ג'רזי דווילס ומאמן לשעבר של וושינגטון קפיטלס.
הוא שיחק 19 עונות בליגת ההוקי הלאומית עבור דטרויט רד וינגס, סנט לואיס בלוז, בוסטון ברואינס, וושינגטון קפיטלס, פילדלפיה פליירס, מייטי דאקס אוף אנהיים ואדמונטון אוילרס מ-1985 עד 2004. ידוע כביצוען משובח ובזמן פרישתו עם 1,079 אסיסטים הוא החזיק במקום החמישי בהיסטוריית הליגה באסיסטים.
הוא מחזיק במספר הגבוה ביותר של משחקים ונקודות בקרב שחקני NHL שלא נבחרו לדראפט, עם 1,337 ו-1,420, בהתאמה.
לאחר פרישתו כשחקן, אוטס שימש כעוזר מאמן בטמפה ביי לייטנינג וניו ג'רזי דווילס לפני שהצטרף לקפיטלס כמאמנם הראשי במשך שתי עונות, מ-2012 עד 2014. בשנת 2017, אוטס נבחר לאחד מ-100 שחקני ה-NHL הגדולים בהיסטוריה.
כשחקן מכללות, אוטס היה חלוץ בולט עבור אר.פי.איי.
הוא קבע שיאי בית ספר לעונה באסיסטים ונקודות.
נבחר לאולסטאר של ECAC ולאול-אמריקה ב-NCAA ב-1984 וגם ב-1985. אוטס נבחר לאולסטאר הטורניר בסיוע לאר.פי.איי לזכות באליפות הלאומית של 1985, וב-1991 ה-NHL קיבלה אותו לנבחרת האולסטאר השנייה; שיחק בחמישה משחקי אולסטאר.
הוא מחזיק בשיא של מרבית הנקודות בכל הזמנים של כל שחקן NHL ששיחק גם בהוקי NCAA.
אוטס התקבל להיכל התהילה של ההוקי ב-12 בנובמבר 2012.
אוטס נולד ב-27 באוגוסט 1962 בווסטון, שכונה בטורונטו.
בצעירותו, שיחק גם הוקי וגם בוקס לקרוס, והעדיף את הספורט האחרון.
הוא שיחק בטורניר ההוקי הבינלאומי של קוויבק לקטינים ב-1975 עם קבוצת הוקי קרח קטנה מטורונטו.
אוטס שיחק חמש עונות עם אטוביקוק אקליפס מליגת הלקרוס הצעירה של אונטריו (OLA).
מצטיין התקפי, סה"כ 181 נקודות של אוטס ב-19 משחקים ב-1981 היה הסכום ה-11 בגובהו בתולדות הצעירים של OLA באותה תקופה.
בתור מלך השערים של הליגה, הוא זכה בפרס בובי אלן ובמשחק אחד באותה עונה, קבע שיאי OLA במשחק בודד עם 19 אסיסטים ו-29 נקודות.
אוטס שיחק עונה אחת בליגה A עם ברמפטון אקסלסיורס ממייג'ור סיריס לקרוס, אבל עזב את המשחק ב-1984 כדי להתמקד בקריירת ההוקי שלו.
אוטס תיאר את עצמו בצעירותו כ"פרחח", ואמר שחגג לעיתים קרובות.
הוא נשר מהתיכון כדי להתמקד בהוקי ובסופו של דבר עבד בתחנת דלק בגיל 19. אוטס שיחק שתי עונות שלמות וחלקים משליש עם מרקם וקסרס מליגת הוקי הצעירה A של אונטריו הפרובינציאלית (OPJAHL).
הוא צבר 89 נקודות ב-43 משחקים במהלך 1981 ו-159 נקודות – כולל 105 אסיסטים – ב-1982. הוא לא נבחר בדראפט ה-NHL, מכיוון שסקאוטים ראו בו איטי מכדי לשחק ב-NHL.
הוא חזר לתיכון כדי להשלים את התעודה שלו כשגויס לשחק עם המכון הפוליטכני רנסלר (RPI).
עוזר המאמן של RPI פול אלן, הבחין באוטס במהלך משחק OPJAHL ב-1982 תוך כדי איתור שחקן אחר והציע לו תפקיד בקבוצת בית הספר.
כתוצאה מכך, אוטס שיחק שלוש עונות עם ה-RPI אנג'ינירס והוביל את הקבוצה באסיסטים בכל שנה.
לאחר שצבר 42 נקודות ב-22 משחקים בעונתו הראשונה 1983, הוא בילה את הקיץ בעבודה עם מדריך החלקה כדי לשפר את מהירות רגליו.
בעונת 1984, קבע שיאי בית ספר בנקודות עם 83 ואסיסטים עם 57. נבחר לנבחרת האולסטאר השנייה ב־ECAC.
הפך לשחקן ההוקי ב-RPI הראשון שזכה להימנות על הדרגש בנבחרת אול-אמריקה ב־NCAA מאז 1965.
בעונת 1985, שבר אוטס את שיאי בית ספרו כשצבר 60 אסיסטים ו-91 נקודות.
סה"כ 150 האסיסטים שלו בקריירה נותרו שיא בית הספר נכון ל-2012. נקרא שוב לאול-אמריקה ב-NCAA, נבחר לנבחרת האולסטאר הראשונה ב-ECAC והיה מועמד לפרס הובי בייקר כשחקן ההוקי הבכיר ב-NCAA.
לאחר שעזר ל-RPI לזכות באליפות הלאומית בעונת 1985, הוא נכלל בנבחרת של כל הטורנירים.
בשלוש שנותיו עם RPI, אנג'ינירס רשמו שיא של 85-19-1 וזכו באליפויות ECAC ב-1984 וב-1985. אוטס נבחר לנבחרת העשור ב-ECAC של שנות השמונים.
התקבל להיכל התהילה של האתלטיקה של RPI ונבחר לחבר הראשון בטבעת הכבוד של קבוצת ההוקי ב-2004.
קבוצות NHL התעניינו באוטס בעקבות עונתו בליגת הצעירים; לפחות חמש קבוצות ניסו להחתימו.
לאחר מכן, התקשה אוטס מבחינה התקפית והיה חסר טעם ב-16 משחקיו הבאים; הקבוצה הורידה אותו לאחר מכן לאדירונדק רד וינגס מליגת ההוקי האמריקאית.
אוטס חילק את שארית העונה בין דטרויט לאדירונדק, וסיים את עונת ה-NHL הראשונה שלו עם 38 משחקים, 9 שערים ו-11 אסיסטים.
הוא כבש 18 שערים ו-28 אסיסטים ב-34 משחקים ב-AHL.
לאחר שסיים את עונת ה-NHL בדטרויט, הוחזר אוטס לאדירונדק לפלייאוף AHL, בו ניצחה הקבוצה באליפות וזכתה בגביע קאלדר.
אוטס הפך לשחקן NHL במשרה מלאה בעונת 1987 וצבר 47 נקודות ב-76 משחקים.
העסקה, שנחשבת כעת לאחת הגרועות בתולדות רד וינגס, הותירה את אוטס "שבור לב" לעזוב את קבוצת ה-NHL הראשונה שלו.
הבלוז הפכו את אוטס לחלוץ המרכזי בקו הראשון שלהם ושיבצוהו לשחק לצד ברט האל.
הזוג, שזכה לכינוי "האל ואוטס" כמחזה בלהקה Hall and Oates, העלה מספרים התקפיים פוריים.
בעונת 1990, אוטס עלה על רף 100 הנקודות בפעם הראשונה בקריירה שלו עם 102 נקודות.
הוא השתפר ל-115 בעונת 1991. עזר להאל להבקיע 72 ו-86 שערים באותן עונות, כאשר המספר האחרון הוא השלישי בגובהו בסך הכל בעונה אחת בתולדות ה-NHL.
אוטס נבחר לנבחרת האולסטאר השנייה במהלך העונה ושיחק במשחק האולסטאר של 1991.
אוטס חתם על הארכת חוזה לארבע שנים בשווי 3 מיליון דולר עם הבלוז לפני עונת 1992, אך לאחר שהקבוצה החתימה את ברנדן שנהאן, גארת' בוטצ'ר ורון סאטר על עסקאות משמעותיות, חש שקיבל שכר נמוך.
לאחר ששיחק במשחק האולסטאר השני בקריירה, הוא איים לעזוב את הקבוצה לאחר פגרת האולסטאר אם הבלוז לא יערכו מחדש את חוזהו, מה שגרם לתגובה שלילית מצד אוהדי סנט לואיס, ששרקו לו באות בוז בקול רם.
הסכסוך נפתר ב-7 בפברואר 1992, כאשר הקבוצה העבירה אותו בעסקה לבוסטון ברואינס בתמורה לקרייג ג'אני וסטפן קווינטל.
העונה האישית הטובה ביותר של אוטס הגיעה בשנתו המלאה הראשונה בבוסטון.
הוא הוביל את הליגה עם 97 אסיסטים בעונת 1993 וסיים במקום השלישי בניקוד עם 142 נקודות.
במשחק האולסטאר של 1993, קבע אוטס שיא כאשר צבר ארבעה אסיסטים בשליש אחד כחלק מניצחון 16-6 לחטיבת וויילס.
שיחק במשחק האולסטאר הרביעי ברציפות ב-1994 ושוב סיים במקום השלישי בניקוד בליגה עם 112 נקודות.
בתקופה של חמש שנים בין 1989 ל-1994, אוטס היה מפיק הנקודות השני בגובהו ב-NHL.
הממוצע שלו של 114 נקודות לעונה באותה תקופה היה שני ל-124 של וויין גרצקי.
פציעה באצבע שספג במהלך פלייאוף גביע סטנלי 1994 הקשתה על אוטס לאורך עונת 1995 והצריכה ניתוח בסיום העונה.
למרות הפציעה, אוטס סיים במקום הרביעי בליגה עם 41 אסיסטים בעונה שהופסקה עקב סכסוך עבודה.
אז אנחנו יכולים לנצח חמישה משחקים בגלל שאנחנו מגיעים למקום השמיני ומפסידים ברציפות ואז אנחנו מקורקעים כל הקיץ.
זה התפקיד שלהם, לא שלנו...
פחות משבועיים לאחר תוכחתו, ב-1 במרץ 1997, הועבר אוטס לוושינגטון קפיטלס.
בעסקה, אוטס, ביל רנפורד וריק טוקט עברו לוושינגטון בתמורה לג'ים קארי, אנסון קרטר, ג'ייסון אליסון ושתי בחירות דראפט, סיבוב שלישי ב-1997 (לי גורן) וסיבוב שני מותנה ב-1998 (בובי אלן).
אוטס סירב בתחילה להצטרף לקפיטלס, אך לבסוף בחר להצטרף לקבוצה, לאחר המתנה של ארבעה ימים.
הוא המשיך לדרוש חוזה חדש לאחר לעונה, בעוד סוכנו טען שאוטס יפרוש לפני שישחק שוב בקפיטלס.
לאחר מספר חודשים של משא ומתן שנוי במחלוקת, שני הצדדים הסכימו לחוזה לשלוש שנים בשווי של כ-2.9 מיליון דולר לעונה עם אופציה לשנה רביעית.
אוטס הפך לשחקן ה-47 בתולדות ה-NHL וה-15 המהיר ביותר, שצבר 1,000 נקודות בקריירה ב-7 באוקטובר 1997, מול ניו יורק איילנדרס.
הוא רשם את ההישג כאשר כבש שלושער ושני אסיסטים למשחק חמש הנקודות השישי בקריירה שלו.
סיים את עונת 1998 כמוביל הקבוצה באסיסטים עם 56 ושני לפטר בונדרה בהובלת הקבוצה בניקוד עם 78 נקודות.
הקפיטלס הגיעו לגמר גביע סטנלי 1998, בו הפסידו לדטרויט רד וינגס בהפסד מהיר תוך ארבעה משחקים; זאת הייתה הופעת הגמר הראשונה בהיסטוריית הקבוצה.
הקפיטלס בחרו באוטס לקפטן התשיעי בתולדות הקבוצה לפני עונת 2000, לאחר עזיבתו של קודמו לתפקיד, דייל האנטר.
הוא הוביל את הקבוצה בניקוד עם 71 נקודות ושיחק את משחקו ה-1,000 ב-NHL ב-22 בדצמבר 1999, נגד ונקובר קנאקס.
הוא הוביל את הליגה באסיסטים בשתי העונות הבאות, בגילאי 38 ו-39, עם 69 ב-2001 ו-64 ב-2002. ב-14 בינואר 2002, אוטס הפך לשחקן השמיני בתולדות ה-NHL שמגיע ל-1,000 אסיסטים בקריירה, כאשר קבע את שער הניצחון של דאינוס זוברוס בהארכה בניצחון 1-0 מול בוסטון ברואינס.
כאשר וושינגטון מחוץ לפלייאוף בסוף עונת 2002 ועם סיום חוזהו לאחר העונה, הקפיטלס העבירו את אוטס לפילדלפיה פליירס ב-19 במרץ 2002, בתמורה לשוער מקסים אואלט ולבחירות הסיבוב הראשון, השני והשלישי של הפליירס בדראפט 2002. הפליירס קיוו שהבאת אוטס תחזק את סיכויי הפלייאוף שלהם.
המהלך לא עבד, מכיוון שהפליירס הובסו בסיבוב הראשון על ידי אוטווה סנטורס שהיו בדירוג נמוך מהם והפסידו את הסדרה בחמישה משחקים.
הקבוצה כבשה רק שער אחד בזמן הקבוע ושלוש פעמים הותירה רשת נקייה לפטריק ללים, שוער אוטווה.
הפליירס בחרו שלא להציע לאוטס חוזה חדש בעקבות ההפסד, מה שהפך אותו לשחקן חופשי ללא הגבלה.
לאחר מכן חתם על חוזה של 3.5 מיליון דולר לעונת 2003, עם אופציה ל-2004, עם מייטי דאקס אוף אנהיים ב-1 ביולי 2002. הוא קלע 45 נקודות ב-67 משחקים עם המייטי דאקס, והוסיף 13 נקודות ב-21 משחקי פלייאוף.
אנהיים הגיעה לגמר גביע סטנלי ב-2003, שם במשחק השלישי בסדרה מול ניו ג'רזי דווילס, אוטס סייע בשער הניצחון של רוסלן סאליי בהארכה.
זו הייתה נקודת ההארכה התשיעית בפלייאוף של אוטס בקריירה, והעמידה אותו בשוויון עם ג'ו סאקיק ודאג גילמור להובלת ה-NHL בקטגוריה זו בכל הזמנים.
הדאקס הפסידו בסופו של דבר את הסדרה בשבעה משחקים.
המייטי דאקס דחו את האופציה שלהם על חוזהו של אוטס בן ה-41, והפכו אותו שוב לשחקן חופשי.
הוא נותר ללא חוזה שישה שבועות לאחר תחילת עונת 2004 עד שהסכים לחוזה לשנה אחת עם אדמונטון אוילרס ב-17 בנובמבר 2003. הוא הופיע ב-60 משחקים באדמונטון, כבש 2 שערים ו-16 אסיסטים.
האוילרס הודחו מהפלייאוף במשחק האחרון של העונה עם הפסד 5-2 לוונקובר קנאקס ב-4 באפריל 2004. אוטס הודיע על פרישה כשחקן מיד לאחר המשחק.
אוטס היה אחד משחקני המשחק הגדולים של ה-NHL, סגנון שהוא מייחס לאביו שעודדו: "זה היה סוג של שיחות משפחתיות שלנו: 'אם אתה יכול להיות לא אנוכי, החברים שלך לקבוצה תמיד יאהבו אותך'.
וזה פשוט הפך לתפקיד שלי, שבו ברור שניסיתי לרצות את אבא שלי, גדלתי והפכתי לביצוען מזה." אביו של אוטס, מהגר בריטי, העריץ את סטנלי מתיוס, שנחשב לאחד משחקני הכדורגל הגדולים בכל הזמנים וקיווה שבנו יאמץ מנטליות דומה למתיוס.
אוטס הוביל את ה-NHL באסיסטים שלוש פעמים - 1993, 2001 ו-2002 – וסיים בעשירייה הראשונה ב-12 עונות.
אוטס סיים שלישי בליגה בניקוד במשך שלוש פעמים; 1991, 1993 ו-1994. הוא גם השחקן היחיד בתולדות ה-NHL שריכז שלושה כובשי 50 שערים, כאשר עזר לברט האל, קאם נילי ופטר בונדרה לקלוע לנקודת ציון זו.
חבריו לקבוצה שיבחו את העקביות שלו, וציינו כי אוטס המשיך לצבור נקודות ברמה עילית כאשר לא שיחק בקו עם שחקנים כוכבים.
אוטס כבש בעצמו, והגיע ל-20 שערים שבע פעמים, כולל שיא של 45 בקריירה ב-1993, עונה בה הוביל את הליגה עם 11 שערי ניצחון במשחקים.
חברו לקבוצת בוסטון ריי בורק הציע ב-1994 שאוטס אינו מוערך ואמר, "אני חושב שהרבה אנשים לוקחים את מה שהוא עושה כמובן מאליו.
הוא עושה את זה בשקט.
הוא לא מחפש תשומת לב, הוא פשוט יוצא ועושה את זה.
הוא המרכזי הכי טוב שהייתי בסביבתו.
מעולם לא ידעתי שהוא כל כך טוב ששיחקתי נגדו כי לא ראיתי אותו כל כך." מעולם הוא לא קיבל את תשומת הלב או הכבוד של תשעת השחקנים האחרים ברשימת עשרת הבשלנים המובילים בכל הזמנים של ה-NHL.
טמפה ביי לייטנינג שכרה את אוטס כעוזר מאמן בעונת 2010, שם עבד עם כוח ההתקפה של הקבוצה.
בהדרכתו, במשחק הכוח של הקבוצה הם סיימו במקום התשיעי בליגה והוא יוחס כמי ששיחק תפקיד משמעותי בהתפתחות ההתקפית של סטיבן סטמקוס.
לאחר מכן אוטס הצטרף לניו ג'רזי דווילס ב-2010, שם שימש שנתיים נוספות כעוזר מאמן, ועזר לקבוצה להגיע לגמר גביע סטנלי ב-2012, בו הפסידה ללוס אנג'לס קינגס בשישה משחקים.
מנכ"ל ניו ג'רזי לו למוריילו שיבח את עבודתו של אוטס עם הקבוצה: "הוא עשה עבודה יוצאת מן הכלל עבורנו.
הוא מאוד תקשורתי, מאוד אינטליגנטי, הוא מסביר דברים טוב מאוד.
יש לו את קורות החיים מאחוריו כשחקן ויש לו את ההצלחה שהייתה לו - כל האישורים נמצאים שם בשביל לקבל את סוג הכבוד של השחקנים כלפיו."
באותו היום שבו אוטס נבחר להיכל התהילה של ההוקי, 26 ביוני 2012, הוא חזר לוושינגטון קפיטלס, שם נבחר למאמן הראשי ה-16 בתולדות הקבוצה לאחר דייל האנטר, שהחליט לא לחדש את חוזהו.
חבריו לשעבר של אוטס שיבחו את מינויו למאמן ראשי, וכינו אותו "מאמן שחקנים בעל התמצאות לפרטים" עם כישורי תקשורת מצוינים.
בזמן שעונת 2013 בוטלה בחלקה ועיכבה את הופעת הבכורה של אוטס בקפיטלס, הוא שימש כמאמן משותף עם מרק פרנץ' עבור קבוצת בת של וושינגטון ב-AHL, הרשי ברס.
כאשר עונת 2013 החלה כעונה מקוצרת, אוטס והקפיטלס התקשו בתחילה וניצחו רק 2 מתוך 11 המשחקים הראשונים שלהם.
עם זאת, הקבוצה השתפרה לאורך העונה ועלתה מהמקום האחרון בבית הדרום-מזרחי למקום הראשון; הם ניצחו 15 מתוך 19 המשחקים האחרונים שלהם כדי לזכות בתואר הבית.
השחקנים בקבוצה שיבחו את השקפתו החיובית של אוטס ואת הנכונות לעבוד איתם בשיתוף פעולה הדוק כסיבות העיקריות לכך שהקבוצה הצליחה לחולל מהפך בעונה.
עם זאת, הקפיטלס הובסו בסיבוב הראשון של הפלייאוף והפסידו לניו יורק ריינג'רס בשבעה משחקים.
הקפיטלס התקשו לאורך עונת 2014 והתמודדו עם חוסר שביעות רצון גוברת מהאוהדים, שכן הקבוצה לא הצליחה להתקדם הרבה לפלייאוף במשך 16 שנים.
הקבוצה סיימה עם מאזן 38-30-14, אך סיימה במקום התשיעי במזרח והחמיצה את הפלייאוף.
כתוצאה מכך, הקפיטלס בחרו לפטר את אוטס כמאמן ראשי וגם את מנכ"ל הקבוצה, ג'ורג' מקפי.
ב-27 בדצמבר 2014, אוטס נשכר על ידי ניו ג'רזי דווילס כדי להפוך למה שהקבוצה כינתה כ"מאמן ראשי משותף" בעקבות פיטורי הקבוצה של המאמן הראשי פיטר דבור.
אוטס חילק את תפקידי האימון עם קפטן הדווילס לשעבר, סקוט סטיבנס, כאשר כל מאמן אחראי על קבוצה מסוימת של שחקנים; אוטס היה אחראי על החלוצים בעוד סטיבנס היה אחראי על המגינים.
אוטס וסטיבנס נעזרו במנכ"ל הקבוצה לו למוריילו, ששימש בעבר כמאמן ראשי זמני של הקבוצה.
ב-1 ביוני 2015, ג'ון היינס מונה למאמן הראשי החדש במשרה מלאה.
למרות שאוטס עזב את RPI לאחר שלוש שנים כדי להתחיל את קריירת ההוקי המקצוענית שלו, הוא המשיך בלימודיו בזמן שבין כל עונה.
הוא קיבל תואר ראשון במדעים בניהול מבית הספר ב-1991.
בעודו חבר בברואינס, אוטס עבד אף לזמן קצר עם חברת ההשקעות בוסטון קפיטל פרטנרס.
אוטס הוא מייסד שותף של קמעונאית בגדי הספורט אולד טיים הוקי, אשר תורמת חלק מכל המכירות לקרן סיוע החירום של ה-NHL.
בנוסף, אוטס הפעיל בוטיק לגברים במקום ה-69 וה-3 בניו יורק במשך כמה שנים, עליו דן כאשר הארי רוזן הציג פרופיל.
הוריו הם דייוויד ולורטה ויש לו שתי אחיות: מישל ולורל.
אוטס היה מאורס פעם לדוגמנית והשחקנית דרלין ווגל; עם זאת, בני הזוג ביטלו את נישואיהם המתוכננים לשנת 1998 ברגע האחרון.
יש לו גם בית באוסטרוויל, מסצ'וסטס.
אדם בנג'מין אליוט הוא אנימטור ויוצר קולנוע אוסטרלי המתגורר במלבורן, אוסטרליה.
אליוט נחשב לאוטר עצמאי המתמחה בסרטי אנימציה נרטיביים מינימליסטיים.
כל סרטיו נעשים לרוב בז'אנר הטרגי-קומי, עם עיסוק בנושאים בעלי אופי מריר-מתוק ובהתפתחות הפסיכולוגית של הדמויות.
סרטיו מבוססים באופן רופף על משפחתו וחבריו, והוא מגדיר כל אחד מהם כ-"Clayography" – הלחם של המילים "Clay animation" (אנימציית חימר) ו-"Biography" (ביוגרפיה), מונח שטבע בעצמו.
אדם בנג'מין אליוט נולד ב-2 בינואר 1972, בברוויק, ויקטוריה, וגדל באזור הספר האוסטרלי בחוות גידול שרימפסים, שם התגורר עם אביו, נואל, שהיה לוליין קרקס לשעבר, ואמו, ולרי, שעבדה כספרית.
לאליוט שלושה אחים: סמנתה, לוק וג'ושוע.
לאחר שהחווה פשטה רגל, עבר אביו עם המשפחה לעיר מלבורן, שם רכש חנות לחומרי בניין.
אליוט למד בבית הספר היסודי הממלכתי פיינווד, בפרוור מאונט ווייברלי, ולאחר מכן המשיך את לימודיו בקולג' הייליברי בקייסבורו.
אליוט שאף בילדותו להיות וטרינר, אך לא השיג את הציונים הנדרשים כדי להתקבל לאוניברסיטה.
הוא היה חבר בלהקת חמת החלילים של בית הספר.
בנוסף, עסק במשחק, ובשנתו האחרונה ללימודים זכה באות ההצטיינות הגבוה ביותר של בית הספר, גביע א.
גרינווד, על הופעה דרמטית יוצאת דופן בתפקיד ד"ר ווטסון במחזה "הרצח הבלתי ייאמן של הקרדינל טוסקה", המבוסס על דמותו של שרלוק הולמס.'''''
אליוט נולד עם רעד פיזיולוגי תורשתי (physiological tremor), אותו שילב בסגנונו החזותי, כך שעבודותיו מאופיינות בקווים לא אחידים ובתחושה אורגנית.
לאחר שסיים את שנת הלימודים השתים-עשרה, בילה חמש שנים בצביעת חולצות בעבודת יד בשוק האומנויות של טיילת סנט קילדה שבמדינת ויקטוריה.
בשנת 1996 השלים אליוט תואר מוסמך בקולנוע וטלוויזיה, בהתמחות באנימציה, בוויקטוריאן קולג' לאומנויות.
במסגרת לימודיו יצר את סרט הסטופ-מושן הראשון שלו, "הדוד" (Uncle), אשר זכה בפרסים רבים והוקרן בפסטיבלים קולנועיים מקומיים ובינלאומיים.
בשיתוף עם ועדת הקולנוע האוסטרלית, (Screen Australia, Film Victoria לשעבר Cinemedia) ורשת השידור המיוחדת של אוסטרליה (SBS), יצר אליוט ארבעה סרטים קצרים נוספים: "בן הדוד" (Cousin), "האח" (Brother), "הרווי קראמפט" (Harvie Krumpet) ו"ארני ביסקוויט" (Ernie Biscuit), וכן סרט באורך מלא בשם "מרי ומקס" (Mary and Max).
אליוט הוא הומוסקסואל, ובנאום התודה שנשא לאחר זכייתו בפרס האוסקר לסרט האנימציה הקצר הטוב ביותר עבור "הרווי קרומפט", הודה לבן זוגו, עמו היה בקשר נכון לשנת 2016. בכך הפך לזוכה הלהט"ב הראשון בקטגוריה זו.
אליוט הוא חבר בעל זכות הצבעה באקדמיה האמריקאית לקולנוע.
בשנת 1999 הוענק לו תואר "צעיר השנה" של מדינת ויקטוריה.
סרטיו הקצרים והעלילתיים השתתפו בפסטיבלי קולנוע רבים וזכו בפרסים שונים, ובהם מועמדות לפרס האוסקר על זיכרונותיו של חילזון Memoir of a Snail וזכייה בפרס האוסקר על הרווי קראמפט Harvie Krumpet.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה2025הסרט הטוב ביותרזכרונות של חילזוןהבימוי הטוב ביותרהתסריט הטוב ביותר בסרטעיצוב ההפקה הטוב ביותר
סרטו הקצר הראשון של אליוט הופק בשנת 1996 במסגרת לימודיו במכללת ויקטוריה לאמנויות, בהנחיית שרה ואט, רוברט סטפנסון ואן שנפילד.
הסרט, שאורכו שש דקות, זכה בפרסים בינלאומיים רבים, ובהם פרס מכון הקולנוע האוסטרלי לסרט האנימציה האוסטרלי הקצר הטוב ביותר.
הסרט צולם במצלמת Bolex 16 מ"מ תוך שימוש בטכניקות מסורתיות לחלוטין של סטופ-מושן ונערך על מערכת Steenbeck, מערכת עריכה ליניארית שנחשבת מיושנת.
הטכניקות המסורתיות הללו לימדו את אליוט את מלאכת האנימציה והשפיעו על יצירותיו המאוחרות, תוך פיתוח הערכה עמוקה לקולנוע בעבודת יד.
עד היום, הוא מסרב לשלב אפקטים דיגיטליים בסרטיו, למרות לחצים כלכליים ואסתטיים.
תקציב הסרט "דוד" עמד על כ-4,000 דולר אוסטרלי.
הסרט הוא חצי-ביוגרפי, ומתאר דמות של דוד אנונימי דרך קריינותו של אחיין אלמוני, אותו מדבב השחקן ויליאם מקיניס.
הסרט מתאפיין במינימליזם סטטי, כאשר העלילה מונעת על ידי הקריינות ומשלבת בין קומדיה לטרגדיה, הומור ורגש.
השימוש בארכיטיפים חזקים מעניק לסיפור תחושה על-זמנית ואוניברסלית.
עד היום הסרט ממשיך להיות מוקרן בפסטיבלים, לעיתים כחלק מסקירה רטרוספקטיבית על יצירתו של אליוט.
"בן דוד" (Cousin) הוא סרט קצר באנימציית סטופ-מושן משנת 1997, שנוצר על ידי הבמאי האוסטרלי אדם אליוט.
זהו סרטו המקצועי הראשון של אליוט, אשר הופק במימון הוועדה האוסטרלית לקולנוע, רשת השידור הציבורית SBS וקרן הקולנוע של מדינת ויקטוריה.
בדומה לסרטו הקודם, "דוד" (Uncle), אליוט בחר בגישה מינימליסטית ובנרטיב מצומצם, המתאר זיכרון ילדות פשוט על מערכת היחסים שלו עם בן דודו, אשר סבל משיתוק מוחין.
הסרט "בן דוד" (Cousin) הוקרן בפסטיבלי קולנוע רבים וזכה בפרס ה-AFI (המכון האוסטרלי לקולנוע) עבור האנימציה האוסטרלית הטובה ביותר, שהיה הפרס השני שבו זכה הבמאי אדם אליוט בקטגוריה זו.
גם בסרט זה שימש ויליאם מקאינס כקריין.
תקציב ההפקה של הסרט עמד על 42,000 דולר אוסטרלי.
בעקבות הצלחתם של שני סרטיו הקצרים הראשונים, הפך "אח" (Brother) להשלמה טבעית של מה שמכונה טרילוגיה.
הסרט הקצר מתאר זיכרונות ילדות הקשורים לאחיו של אדם אליוט.
במספר ראיונות ציין אליוט כי זהו סרטו האוטוביוגרפי והעובדתי ביותר, וכי הדמות "אח" מייצגת למעשה את עצמו.
כמו שני הסרטים הקודמים בטרילוגיה, "אח" סופר על ידי השחקן ויליאם מקינס (William McInnes).
הסרט הוקרן בפסטיבלים בינלאומיים רבים וזיכה את אדם אליוט בשני פרסי מכון הקולנוע האוסטרלי (AFI Awards): האחד עבור הסרט הקצר האוסטרלי הטוב ביותר באנימציה והשני עבור התסריט הקצר האוסטרלי הטוב ביותר.
תקציב הסרט עמד על 52,000 דולר אוסטרלי.
תקציב הסרט עמד על 380,000 דולר אוסטרלי.
הוא סופר על ידי השחקן זוכה פרס האוסקר ג'פרי ראש, כאשר הדמויות דובבו על ידי קמאל, ג'ון פלאוס וג'ולי פורסיית'.
בשנת 2004 זכה הסרט בפרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר באנימציה.
"הרווי קרומפט" הוקרן בלמעלה מ-100 פסטיבלי קולנוע ברחבי העולם וזכה ביותר מארבעים פרסים מרכזיים.
בשנת 2005 נבחר כאחד ממאה סרטי האנימציה הגדולים בכל הזמנים על ידי חבר השופטים של פסטיבל האנימציה הגדול בעולם באנסי, צרפת.
סרטו העלילתי הראשון של אליוט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל סאנדנס בינואר 2009 והיה לסרט האנימציה והסרט האוסטרלי הראשון בהיסטוריה של 25 השנים של הפסטיבל שהוקרן במשבצת הנחשקת של ערב הפתיחה.
הסרט העלילתי הראשון של אדם אליוט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס בינואר 2009. זה היה הסרט המונפש הראשון, וכן הסרט האוסטרלי הראשון, שזכה להקרנת בכורה בערב הפתיחה של הפסטיבל במהלך 25 שנות קיומו.
ארני ביסקוויט (2015) Ernie Biscuit
הסרט הקצר העדכני ביותר של אדם אליוט בז'אנר ה"Clayography" הוא ארני ביסקט, סרט מונפש בטכניקת סטופ-מושן בשחור-לבן, באורך 20 דקות.
הסרט עוסק בחייו של מפחלץ חירש מפריז.
זיכרונותיו של חילזון (2024) Memoir of a Snail
סרטו העלילתי השני של אדם אליוט, זכרונות של חילזון, יצא לאקרנים ביוני 2024. עלילת הסרט מתמקדת בגרייס פודל, אגרנית בודדה של חלזונות נוי המתגוררת בקנברה, כאשר הדמות מבוססת על אנשים מחייו של אליוט.
בסרט מככבים שרה סנוק, ג'קי ויבר וקודי סמית-מקפי בתפקידי הדמויות הראשיות, בעוד אריק באנה משתף פעולה שוב עם אליוט לאחר שעבד עמו בסרט מרי ומקס.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי לאנימציה באנסי ביוני 2024 והיה מועמד לפרס האוסקר לסרט האנימציה הטוב ביותר.
אליוט ידוע בשימושו בטכניקות מסורתיות של אנימציה הנעשית "בתוך המצלמה" (in-camera), כלומר כל אביזר, תפאורה ודמות בסרטיו הם אובייקטים מיניאטוריים בעבודת יד.
הוא אינו עושה שימוש בתוספות דיגיטליות או בהדמיה ממוחשבת לצורך שיפור האסתטיקה הוויזואלית של סרטיו.
כל אחד מסרטיו עשוי להימשך עד חמש שנים להשלמה, כאשר סרטו האחרון, זיכרונות של חילזון, דרש זמן עבודה של למעלה מחמש שנים בשל תהליך האנימציה והעבודה הידנית הממושכים.
אף על פי שהוא מקדם את יצירותיו בפסטיבלי קולנוע שונים, אליוט אינו עוסק בעבודות מסחריות ופועל באופן בלעדי על פרויקטי הקולנוע האישיים שלו.
חברת ההפקה של אליוט, Adam Elliot Clayographies, אחראית על הפקת סרטיו, ועבודתו מתבססת על גישת האוטר הצרפתית.
בכל אחד מסרטיו השתתפו מדבבים בולטים, בהם פיליפ סימור הופמן, טוני קולט, ג'פרי ראש, אריק באנה, שרה סנוק, קודי סמית-מקפי, ויליאם מקינס, בארי המפריז, ניק קייב, ג'קי ויבר וג'ון פלאוס.
המונח קליוגרפיה (Clayography) נוצר על ידי אדם אליוט, שניסה למצוא דרך לתאר את טכניקת האנימציה הייחודית שלו.
המילה היא הלחם של המילים Clay (חימר) ו-Biography (ביוגרפיה), והיא דומה למונח Claymation, אשר נרשם כסימן מסחרי בארצות הברית בשנת 1978 על ידי ויל וינטון לתיאור סרטי אנימציה בטכניקת חימר.
בעולם האנימציה בסטופ-מושן, המונח "חימר" מתייחס לרוב לפלסטלינה.
סרטיו של אליוט עוסקים בפרטים מחייהם של אנשים אמיתיים ומהווים את הבסיס לכל יצירותיו האנימטיביות, ולכן המונחים "ביוגרפיה" ו"ביוגרפי" מתאימים לתיאור עבודתו.
כל אחד מסרטיו מכונה Clayography (ביחיד), וכגוף יצירה שלם הם נקראים Clayographies (ברבים).
אדם אוברט (בסלובקית: Adam Obert, נולד ב-23 באוגוסט 2002) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת הבלם בקליארי מהסרייה א' ובנבחרת סלובקיה.
אוברט החל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של זברויובקה ברנו וסמפדוריה.
בקיץ 2021 עבר לקליארי והצטרף למחלקת הנוער שלה.
אוברט ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו ב-24 באוקטובר 2021 כשעלה כמחליף בדקות הסיום בהפסד 3–0 לפיורנטינה מהסרייה א'.
בפברואר 2022 האריך את חוזהו במועדון עד קיץ 2026. בסיום עונת 2022/2023 העפיל עם קליארי בחזרה לסרייה א' לאחר שסיימה במקום הרביעי בסרייה ב'.
אוברט שיחק בנבחרות הצעירות של סלובקיה.
ב-20 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובקיה הבוגרת, כאשר נכנס כמחליף במשחק ידידות נגד צ'ילה, ובכך הפך למתמודד הבינלאומי האחרון שערך הופעה תחת הקפטן הפורש, מארק האמשיק.
אוברט נכלל בסגל סלובקיה ליורו 2024, ועלה כמחליף בשניים ממשחקיה של הנבחרת בטורניר.
סבו של אדם, יוזף אוברט, היה כדורגלן עבר בצ'כוסלובקיה ובסלובן ברטיסלאבה.
במהלך תקופתו באיטליה למד אוברט לדבר איטלקית שוטפת.
אדם ברוך, שם העט של ברוך מאיר רוזנבלום (כ"ו בניסן ה'תש"ה, 9 באפריל 1945 – י"ט באייר ה'תשס"ח, 24 במאי 2008), היה משפטן, עיתונאי, עורך, סופר, אוצר ומבקר אומנות ישראלי.
ברוך נולד בשכונת מאה שערים שבירושלים למשפחה מרקע חרדי.
אביו, אשר רוזנבלום, היה משפטן וסוחר יודאיקה, אשר שימש בשנות ה־50 מנכ"ל משרד הפנים מטעם מפלגת המזרחי.
אימו נחמה הייתה בתו של הרב יצחק יעקב וכטפויגל, ראש ישיבת מאה שערים ואב בית דין לקהילות האשכנזים.
ברוך הוא אחיו של עורך הדין זורח רוזנבלום.
דודו שמואל, בן הזקונים של הרב וכטפויגל, היה לוחם אצ"ל ונהרג בעת התקפת האצ"ל על יפו בשנת 1948. גופתו לא נמצאה עד היום.
למד במדרשיית נעם בפרדס חנה ותקופה קצרה גם בישיבת חברון.
בהמשך למד באוניברסיטה העברית בירושלים במסלול העתודה האקדמית במשפטים, והתמחה אצל עורכי הדין מיכה רבשטיין ואמנון זכרוני.
בשנות ה־80 היה עורך המוסף '7 ימים' של 'ידיעות אחרונות' (ואף הוביל את העריכה המחודשת של רשת המקומונים מקבוצת ידיעות אחרונות), כתב בעיתון את 'קשר עין', עמוד שבועי על אומנות, וחיבר את הטור 'צבע שני' ב'כותרת ראשית'.
למשך תקופה קצרה ב־1992 שימש כעורך "מעריב" (בזמן שהעיתון היה בבעלות איל ההון היהודי רוברט מקסוול).
בשנותיו האחרונות היה בעל טור קבוע ב"מוסף השבת" של 'מעריב' בשם 'שישי'.
אחד מהישגיו העיתונאיים החשובים של ברוך היה ריאיון שקיים עם האלוף בדימוס שמואל גונן בג'ונגל של הרפובליקה המרכז אפריקאית, ריאיון שעליו התבסס המחזאי הלל מיטלפונקט במחזהו 'גורודיש', שהוצג ב (ברוך היה דמות מרכזית בהצגה).
כמו כן ריאיין ברוך את הרב עובדיה יוסף לעיתון מעריב, לאחר סערה ציבורית שהתעוררה בעקבות התבטאות של הרב.
בטלוויזיה יצר ברוך את סדרת הראיונות 'אדם ברוך מחפש תשובה' (ששודרה ב), ואת הסרט הקצר (24 דקות) 'עד ראייה' (2003) בערוץ 2 (שעובד גם לתערוכה מוזאונית).
ב־2001 שימש כחבר במליאת רשות השידור.
היה שותף עם התעשיין סטף ורטהיימר בחברת התקשורת "היום", ושמו נקשר בהתמודדות על המכרז להפעלת ערוץ המורשת בטלוויזיה עם איש העסקים שלמה בן־צבי.
בתחילת כתיבתו העיתונאית נטה ברוך לכתיבה בסגנון הניו־ג'ורנליזם וכעורך קידם כתבים בסגנון זה (כרון מיברג ודוד אבידן).
אדם ברוך הביא ל'מוניטין' את מקורות ההשראה שלו, המגזינים האמריקאים כגון 'אסקווייר', 'ניו יורק מגזין' ו'רולינג סטון'.
סגנונו של ברוך במוניטין השפיע על דור העיתונאים שלאחר מלחמת יום הכיפורים, שהפנה עורף לכתיבה המפלגתית המגויסת ופנה לעיצוב שפה אישית וכתיבה אינדיבידואליסטית ("אני" במקום "אנחנו").
לדברי עוז אלמוג, סגנון הכתיבה העיתונאי שפיתח ברוך היה חדשני ופורץ דרך וכלל מאפיינים כשפה רזה, תמציתית ומלוטשת, עמוסת רמזים, מטפורות ואסוציאציות מתוך העולם האינטלקטואלי המערבי יחד עם בקיאות בחברה ובתרבות היהודית והישראלית.
רון מיברג, אחד הכותבים ששכללו את השפה העברית הניו־ג'ורנליסטית הזו, תיאר את לשונו של ברוך כ"נעה בבת אחת מהנורמטיבי לתיאורי.
שפה שבנתה יחס מדויק בין פני השטח לעומק.
שפה הפונה לעם הארץ ולבני המעלה באותו תחביר.
[...] מילים שנעו באחת משפע לרזון, מפרט לכלל, מ'סיפור' ל'הלכה', מנקודתי לפנורמי, ממקור לציטוט".
עם השנים, כאשר צמצם את כתיבתו העיתונאית לכדי טור שבועי אחד, זנח ז'אנר זה לטובת סגנון כתיבה חדש המזוהה עימו במדורו 'שישי'.
הטור היה אוסף רשימות קצרות מאוד המתייחסות לנושאים שעל סדר היום הציבורי.
ברבות מאותן רשימות ענה ברוך על שאלות הקוראים (בעיקר בתחומי היהדות וההלכה).
נוסף על כך כלל הטור קטע אומנותי קבוע ואת המדור 'יקירתי'.
סגנון כתיבתו של ברוך נטה לפשטות ולקיצור, והוא הושפע במידה ניכרת מסגנונם של ספרי השו"ת ההלכתיים שבהם עסק ושעליהם הרבה לכתוב.
כתיבת הפרוזה של ברוך (כפי שהיא מתבטאת בספרו 'הוא היה גיבור') אופיינה גם היא בפשטות ובריאליזם, אך גם ביכולת לבנות סיפור מורכב.
מלבד עיסוקיו העיתונאיים־אומנותיים הקפיד ברוך להציג את עצמו כמשפטן (חבר לשכת עורכי הדין בישראל, בעל רישיון עורך דין) וככלכלן.
בטוריו עסק גם בשאלות משפטיות וכלכליות.
הוא העיד על עצמו: "התנתקתי מעריכת דין, לא התנתקתי מהמשפט ומקריאת פסקי דין.
אני חושב כעורך דין ואני מזהה את עצמי, עד היום, כעין משפטן".
בכתיבתו ניסה אדם ברוך להלך על קו התפר שבין היהודי לישראלי (למשל בסדרת ספריו ההלכתיים־למחצה: 'סדר יום', 'חיינו' ו'בתום לב') ופעל כפרשן בתחומים שבין המסורתי למודרני בראי ההלכה כשהוא מזדהה עם עצם תפיסת ההלכה שנקבעה בגלות על פני תפיסת ההלכה של בית שני ולפניה.
מתוך כך צידד פעמים רבות בתפיסות בעולם החרדי הליטאי על פני תפיסות יהודיות אחרות.
לצד הערכה לפועלו התורני של ברוך וסיועו להסברת ההלכה במגזר שאינו שומר תורה ומצוות, רבים מן הממסד הרבני זלזלו בניסיונו של ברוך להפוך למעין אדמו"ר חילוני ללא כל הסמכה, בשל הקלות, לדעתם, שבה הרשה לעצמו לפסוק בעניינים הלכתיים ואתיים, וגם משום אורח חייו שלא היה דתי במובן האורתודוקסי המקובל.
כתיבתו התמציתית בנושאים אלה במקביל לידיעה רחבה והבנה מעמיקה בתחומי היהדות השונים, ובעיקר בממשק שבין מוסר, רוח ההלכה והלכה, חיזקו את מעמדו כמורה רוחני בלתי מוצהר.
ברוך היה ממעריציו ומקורביו של הרב עובדיה יוסף (מסה על תפיסתו של הרב על פי הפסיקות ההלכתיות שלו נמצאת בספרו של ברוך 'סדר יום') ונהג להסבירו בציבור.
כמו כן הוא הרבה להתעסק בתפיסתו התאולוגית של הרב יואל טייטלבוים (האדמו"ר מסאטמר).
אורח חייו של ברוך היה מסורתי (הוא חבש בקביעות כובע קסקט כסוג של כיסוי ראש), והוא היה ממחדשי בית הכנסת 'זיכרון ברוך' על שמו של רבי ברוך ספרין, האדמו"ר מקומרנא, בשכונת נגה ביפו.
ברוך היה החתן הראשון של פרס ישעיהו ליבוביץ למחשבה מודרנית (1999), וכן זכה בפרס אבי חי (2002).
ברוך התחיל את דרכו כמבקר אומנות משפיע מטעם 'ידיעות אחרונות', ונמנה עם מעצבי דעת הקהל באומנות הישראלית.
בשנים 1996–2002 כיהן כנשיא בית הספר לאומנות קאמרה אובסקורה.
ברוך הופיע בתפקיד עצמו בסרטו של אסי דיין 'מר באום' (1997) ובפרק בסדרה 'הבורגנים'.
דמותו, בשמה, מופיעה גם במחזהו של הלל מיטלפונקט 'גורודיש', שהועלה בהצלחה בתיאטרון הקאמרי.
בתחום התרבות הרבה ברוך לכתוב על יצירותיהם ומורשתם של דוד אבידן, חנוך לוין, רפי לביא ויחיאל שמי.
בשנת 2010 יצא 'מות האדמו"ר', סרט על חייו של ברוך בבימויו של העיתונאי רון מיברג.
הסרט נעשה ללא שיתוף משפחתו של ברוך וזכה לביקורות פושרות.
בקיץ 2018, עשור למותו, הוקרן סרטם של ילדיו, עמליה ועידו, 'סוכני הזיכרון'.
בתקופה זו הוצגה תערוכת ציור וטקסט על פי מכתביו האחרונים של ברוך, במוזאון בבית שטורמן בקיבוץ עין חרוד מאוחד.
אוצר התערוכה היה רינו צרור.
הביתן הישראלי בביאנלה של ונציה בשנים 1988 ו־1990
הביתן הישראלי בביאנלה הבינלאומית לצילום בעין חרוד 1988
'זהו טבע, והוא לא האלוהים', אברהם פסו, ציור, 2001
'הישראלים', מיכה קירשנר, צילום, 1997
בשנת 2000 שימש אוצר העיר תל אביב-יפו
'עד ראייה', (תערוכת יחיד), מוזיאון תל אביב, 2003
ציור במסגרת הפרויקט האומנותי 'פרופיל תל אביב' (שברוך היה בין יזמיו)
'קטלוג עקרוני', מאגד את עבודותיו של הפסל עמנואל הצופה, 2002.
ברוך התגורר בשכונת נגה ביפו.
היה נשוי לצלמת אריאלה שביד, אם שני ילדיו הראשונים עידו רוזנבלום ועמליה רוזנבלום; לאחר מכן היה בן זוגה של שירה אביעד, אם בן זקוניו איתי אשר.
לברוך הייתה גם מערכת יחסים עם האוצרת נעמי אביב.
נפטר במאי 2008 לאחר התמודדות עם מחלת הסוכרת, ונקבר בבית הקברות קריית שאול.
לוסטיג ("ספר אוטוביוגרפי בעיקרו"), ספרי מוניטין, 1985
יחיאל שמי – פיסול חילוני, הקיבוץ המאוחד, 1988
הוא היה גיבור, הקיבוץ המאוחד: ספרי סימן קריאה, 1998
סדר יום: חיי יום יום בראי ההלכה, הוצאת כתר, 2000
בתום לב: גן השבילים היהודי־ישראלי המתפצל הוצאת כתר, 2001
חיינו: ספר תקנונים יהודי ישראל, הוצאת כתר, 2002
מה נשמע בבית כנרת, זמורה־ביתן, דביר, 2004
תקשורת: אנתולוגיה, 1972–2008 (ערכו שירה אביעד, רינו צרור, מורן שוב רובשוב), הוצאת דביר, 2010
אדם ג'ארד ברודי הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ומוזיקאי יהודי-אמריקאי.
ידוע בעיקר בשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "The O.C.".
אדם ברודי נולד בסן דייגו, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה יהודית והוא אף חגג בר מצווה וחוגג את חג החנוכה.
הוריו הם עורך הדין מארק אלן ברודי והמעצבת הגרפית אלרי ג'יל סיפמן, שניהם במקור מדטרויט, מישיגן.
יש לו אחים תאומים צעירים, סיימון ומתיו (נולדו ב-1985).
ברודי הוא בוגר בית הספר התיכון Scripps Ranch .
הוא גדל בפרברי סן דייגו והעביר את זמנו בגלישת גלים.
בגיל 19 החל ללמוד במכללה ציבורית ונשר לאחר כשנה.
ברודי עבד בבלוקבאסטר ליד מקום מגוריו, ושם נחשף לאמנות המשחק.
הוא האמין כי הוא יכול לשחק בדיוק כמו הילדים בסרטים הרבים שהוא צפה, והחליט ללמוד משחק.
הוא עבר להוליווד, שכר מאמן שחקנים וחתם על חוזה.
בשנת 2000, לאחר כשנה של אודישנים הוא הופיע בסרט הטלוויזיה של NBC "תתבגר בריידי".
בשנת 2002 קיבל את התפקיד הגדול הראשון שלו בסדרת הדרמה-קומית "בנות גילמור" בדמותו של דייב ריגלסקי, גיטריסט וחבר בלהקה של ליין שהוא גם בן זוגה.
בשנת 2003 התפרסם לקהל הרחב כאשר לוהק לסדרת הנעורים האמריקאית "The O.C.", שם שיחק את סת' כהן בן ה-17, נער חנון, מוזר וגמלוני במקצת.
תפקיד זה פרסם את ברודי והפך אותו לשחקן אהוד ופופולרי.
ברודי היה הבחור הראשון שהופיע על שער המגזין "Elle" לנוער.
על פי הדיווחים, ברודי אלתר כמה מהדיאלוגים הקומיים של הדמות.
בשנה זו גם שיחק בסרט "גרינד", ובוידאו קליפ לשיר "Too Bad About Your Girl" של להקת הרוק "The Donnas".
בשנת 2005 הופיע בתפקיד משני בסרט "מר וגברת סמית" בהפקתו של ארנון מילצ'ן, לצידם של בראד פיט ואנג'לינה ג'ולי.
בנוסף, גילם תפקיד קטן של עוזר אולפן הפקות בהוליווד בסרט "תודה שעישנתם" שביים ג'ייסון רייטמן.
בשנת 2007 כיכב בסרט "לך תבין נשים" לצידן של מג ריאן וקריסטן סטיוארט.
בפברואר 2007, ירדה ".The O.C" מהמרקע לאחר 4 עונות, וברודי עבר להתמקד במשחק בקולנוע.
באותה שנה, הוא הופיע בסרטים "עשרת הדיברות" ו"סמיילי פייס".
בשנת 2009, שיחק בסרטים "מוות באהבה" ו"הגוף של ג'ניפר" לצידה של מייגן פוקס.
בשנת 2010 השתתף בסרט הקומי של קווין סמית' "שוטרים על הפנים" בכיכוב של ברוס ויליס, ולאחר מכן בסרט "הרומנטיקנים".
באפריל 2010 פורסם שברודי יגלם את הבלש הוס בסרט "צעקה 4", ששוחרר לאקרנים שנה לאחר מכן באפריל 2011.
בשנת 2013 כיכב בסרט ההרפתקאות "ברוכים הבאים לג'ונגל", ובטלוויזיה גילם את תפקידו של נייט האייט בעונה השנייה של הסדרה הקומית ואת טד רפפורט בעונה החמישית של קומדיית המצבים "הליגה".
בשנת 2014 שיחק לצד אשתו לייטון מיסטר בסרט "שותפות לחיים".
בשנים 2015 שיחק בסרט "לשכב עם אחרים", ושיחק בתפקיד הראשי בסדרת הרשת "בילי ובילי" לצד ליסה ג'ויס.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בקומדיית האקשן "תרגיל לשוטרים מתחילים", שכתב וביים דקס שפרד.
בשנת 2019 גילם את דמותו הבוגרת של פרדי פרימן בסרט גיבורי-העל "שהאזאם" בכיכובו של זאקרי לוי.
בנוסף, שיחק לצד אנדי מקדואל בקומדיה השחורה "מי שעומד מאחורי".
גם התארח בפרק הסיום של העונה הראשונה של הסיטקום "חד הוריים", ברשת ABC בו מככבת אשתו לייטון מיסטר.
בפברואר החל לשחק בסדרת הדרמה הדיסטופית הבריטית "נקודת זינוק", בתפקיד מקס לרסן.
בשנת 2024 גילם את הרב נואה רוקלוב בסדרה של נטפליקס, "רק לא זה", לצד קריסטן בל.
ברודי חובב מוזיקת אינדי, ואף גרם ללהקות אהובות עליו כמו דת' קאב פור קיוטי, Rooney ועוד להופיע בתוכנית ".The O.C" ובכך עזר להם להתפרסם.
מנגן על תופים בלהקה "Big Japan" עם השחקן בראט האריסון, שהופיע בהופעת אורח ב-"The O.C".
ברודי כותב תסריטים ושירים בזמנו הפנוי והוא חבר בלהקה.
ברודי יצא עם השחקנית רייצ'ל בילסון, אשר שיחקה לצידו בסדרה ".The O.C" למשך שלוש שנים, והקשר נגמר בדצמבר 2006.
בנובמבר 2013 התארס לבת זוגו לייטון מיסטר לאחר שלוש שנות זוגיות, ובפברואר 2014 השניים נישאו בטקס פרטי ומצומצם.
בתם הבכורה נולדה ב-4 באוגוסט 2015, ובנם נולד בספטמבר 2020. נכון ל-2021 המשפחה מתגוררת בלוס אנג'לס.
2: זעם האליםפרדי פרימןנהר הפרא (אנ')טרבורמעשייה אמריקאיתווילי
שנהסדרהתפקידהערות2000Growing Up Bradyבארי ויליאמססרט טלוויזיה של NBCלא לבושהלוקאס3 פרקים2001–2000להתחיל מחדש (אנ')קופ3 פרקים2002–2000מפעל הנקניקיותזאק אלטמן13 פרקים2001, 2004ככה זה בחייםבריאן2 פרקים2003–2002בנות גילמורדייב ריגלסקי9 פרקים2007–2003The O.C.סת' כהןתפקיד ראשי; (4 עונות); 92 פרקים2011Good Vibesוודי סטוןדיבוב; 12 פרקים2013אהבה בוערתמקס10 פרקיםנייט3 פרקיםהליגהטד רפפורט4 פרקים2015Billy and Billieבילי ג'ונס11 פרקים2018–2016סטארט אפניק טאלמןתפקיד ראשי; (3 עונות); 30 פרקים
גם מפיק2018Urban Mythsג'ק למוןפרק: "Marilyn Monroe and Billy Wilder"2019נקודת זינוקמקס לרסן4 פרקים2020–2019חד הורייםדרק5 פרקים2022פליישמן בצרותסת'מיני-סדרה2024רק לא זהנואהתפקיד ראשי; סדרת טלוויזיה של נטפליקס
פרסשנהקטגוריהסדרה/סרטתוצאהמקורפרס גלובוס הזהב2025השחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקליתרק לא זה פרס אמי לבידור בפריים טיים2025השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת קומדיהרק לא זהפרס בחירת מבקרי הטלוויזיה2026השחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיהרק לא זהפרס סטלייט2025השחקן הטוב ביותר בקומדיה או סדרה מוזיקליתרק לא זהפרס בחירת הנוער2004שחקן טלוויזיה: דרמהThe O.C.
שחקן טלוויזיה: פריצת השנה 2005טלוויזיה: כימיה שחקן טלוויזיה: דרמה 2006 2010שחקן קולנוע: סרט אימה/מותחןהגוף של ג'ניפר
אדם גרין הוא זמר-יוצר יהודי-אמריקאי.
גרין נולד בניו יורק, ארצות הברית.
הוא היה חבר בצמד האנדרגראונד הניו יורקי "The Moldy Peaches", אך הצלחתו האמיתית הגיעה רק כשפצח בקריירת סולו, בשנת 2002.
הלהיט שלו "ג'סיקה" נכתב על הזמרת ג'סיקה סימפסון.
המוזיקה שלו מאופיינת כאינדי רוק והיא כוללת מלודיות נעימות לצד קול הבס שלו והתבטאות צינית וגסה במילות השירים.
גרין נהנה מהצלחה באמריקה ובמגוון מדינות אירופה, במיוחד בגרמניה.
אדם גרינברג היה צלם קולנוע אמריקאי-ישראלי שפעל בהוליווד והיה מועמד לפרס אוסקר.
גרינברג נולד בקרקוב שבפולין במשפחה בת ארבעה ילדים.
גדל בתל אביב ובנעוריו שימש כעוזר באולפני גבע.
ב-1958 הצטרף ל-"גבע" כטכנאי וצלם עבור יומני גבע.
בשנת 1963 צילם את סרטו הקצר של דוד פרלוב "בירושלים".
בשנת 1966 צילם את הקומדיה העממית "שני קוני למל", והחל בקריירה של אחד הצלמים הבולטים בקולנוע הישראלי.
גרינברג היה הצלם בסרטו של אורי זוהר "מציצים" (1972) וסדרת הטלוויזיה "לול".
בשנת 1980 הוזמן גרינברג לצלם את סרטו של הבמאי סמואל פולר "האדומה הגדולה ה-1".
עבודתו של גרינברג בסרט זה, שהיה סרט מלחמה רב תקציב, פתחה בפניו את הדלת לאולפנים הגדולים בהוליווד.
גרינברג היה הצלם הראשי בכמה מהלהיטים הגדולים של הקולנוע המסחרי בהוליווד החל משנות ה-80, לרבות סדרת "שליחות קטלנית" של הבמאי ג'יימס קמרון בהשתתפות ארנולד שוורצנגר, ולהיטים כ"רוח רפאים" בהשתתפות פטריק סווייזי, "טרנר והוץ'" בהשתתפות טום הנקס, או "הנזירות בלוז" בהשתתפות וופי גולדברג.
רבים מהסרטים אותם צילם, כגון סרטי "שליחות קטלנית" או "ספרה", הם סרטים עתירי פעלולים.
עבור תפקידו כצלם ב"שליחות קטלנית 2: יום הדין" היה גרינברג מועמד לפרס אוסקר בשנת 1991. בשנת 1986 קיבל גרינברג אזרחות אמריקנית.
היה נשוי לוורדה ולהם שלושה ילדים.
אדם הירש (נולד ב-27 באפריל 1988) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
אדם הירש נולד וגדל בירושלים, במבשרת ציון.
את שירותו הצבאי עשה כמפקד בסוללה אלון בגדוד נמר שבחיל התותחנים בין השנים 2007-2010.
אדם הירש הופיע לראשונה בטלוויזיה בשנת 1992 בפינה קטנה בתוכנית "שבשבת" לצד דני רופ.
בשנת 1999 השתתף בפינה קבועה בתוכנית "זאפזאפים" ששודרה בערוץ 1.
בשנת 2000 השתתף בתוכנית "ארבעה בעקבות החג" ששודרה בערוץ הילדים, גילם את בן.
בשנת 2001 הנחה לצד סופי צדקה את התוכנית "יופי סופי" ששודרה בערוץ 1.
בשנת 2002 השתתף בסרטו של ערן ריקליס "פיתוי" לצד דפנה רכטר ושרון אלכסנדר, שיחק את גלי עילם.
בשנת 2003 השתתף בסרטו של שחר סגל "צעד קטן" לצד חלי גולדנברג ואבי נשר, ועל משחקו זכה למועמדות לפרס אופיר, והיה למועמד הצעיר ביותר, שיחק את דובה.
בשנים 2004-2007 השתתף בסדרת הטלוויזיה לילדים של יס "ראש גדול" בתפקיד תומר בן נון.
הירש גילם את דמותו של תומר במשך שלוש העונות הראשונות של הסדרה, שאף הייתה הדמות הראשית בסדרה.
בשנת 2006 גילם את דמותו הראשית של אילן בסרט "בקרוב יקרה לך משהו טוב" של אייל שיראי לצד טינקרבל ואסי דיין, וזכה למועמדות שנייה לפרס אופיר.
באותה השנה גם זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת ילדים ונוער על משחקו בעונה השנייה בסדרה "ראש גדול".
לאחר שירותו הצבאי למד משחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, אותו סיים בשנת 2016.
בשנת 2016 שיחק בעונה השנייה של "שכונה", ששודרה בערוץ ניקלודיאון, גילם את רום.
בשנת 2018 שיחק בהצגה "מייד אין יזראל" לצד אסף הרץ, רועי ויינברג ועוד.
באותה השנה התארח בסדרת הטלוויזיה "ילדי בית העץ" ששודרה בטלוויזיה החינוכית, שיחק את דניאל המבוגר.
בשנת 2019 שיחק בהצגה "הדולפין" בדמות מיקי ובסרטו של טומי לנג, "מריונטה".
בשנת 2020 שיחק בתפקיד משני בסדרה "תאג"ד" בדמות חייל חרדי.
בשנת 2021 כתב וכיכב בסדרת הרשת "גיבורים מהדורה מוגבלת" שעלתה בערוץ שרוטונים.
בשנת 2022 דיבב בסדרה "אולי הלך לאיבוד", כאשר זהו תפקיד הדיבוב הראשון שלו.
באותה השנה התארח בתוכנית הרדיו "קול האוניברסיטה" שהנחה צח שמעון.
בשנים 2023–2024 דיבב בסדרת הטלוויזיה "חקירות חייתיות".
אדם מיכאל דרסקי (בפולנית: Adam Michał Darski; נולד ב-10 ביוני 1977), הידוע גם בכינויו "נרגל" (Nergal aka Czolo, אל המלחמה), הוא מוזיקאי פולני.
הוא החבר המייסד, כותב השירים, המלחין הראשי, המנהל והמנהיג של להקת הבלאקנד דת' מטאל בהמות, אותה ייסד כשהיה בן 14. דרסקי הוא הסולן והגיטריסט המוביל של הלהקה.
דרסקי נודע בחיבתו לדבר עם הקהל בזמן הופעות, וכן בזכות תרומתו ללהקות הרמה, נייל, דמנשן, ויידר, סוויט נויס, מסטיפל, מיס אייג', קורופטשן, הנגאובר, דה וולברינס והיפיסטוס.
נרגל למד 6 שנים היסטוריה ושנתיים לטינית באוניברסיטת גדנסק.
אדם בתוך עצמו הוא אלבום הסולו הראשון בעברית והשני במספר של המוזיקאי שלום חנוך משנת 1977. זהו אלבומו המצליח ביותר של חנוך, שנמכר בלמעלה מ-80 אלף עותקים מאז צאתו.
בשנת 2002, לרגל 25 שנה ליציאת האלבום, הוציאה חברת NMC מהדורה חדשה של האלבום.
המהדורה כללה רצועת בונוס, גרסה מחודשת של חנוך לשיר "כל פעם קצת יותר" מתוך "ערב ערב", שהוקלטה על ידי טומי פרידמן, טכנאי ההקלטות של האלבום המקורי, באולפנו הביתי, בהשתתפות דויד ברוזה בגיטרה קלאסית.
המהדורה המחודשת הוקדשה על ידי חנוך לזכרו של פרידמן.