tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר מכן, הם החליטו להציג את עצמם כאמריקאים פטריוטים, כשרייקר וקאטלר הדגישו את השירות הצבאי שלהם בחיל הנחתים של ארצות הברית.
לעומת זאת, הגימיק הזה בוטל במהרה לאחר ציוץ שנוי במחלוקת של רייקר בטוויטר, שהביע תמיכה בדונלד טראמפ והתנגד לתנועת Black Lives Matter ומחאות ג'ורג' פלויד, שהובילו לתגובות חריפות ברשתות החברתיות.
כתוצאה מכך, הקבוצה הורדה מהמסך.
ב-4 בדצמבר 2020, השותפות של רייקר עם בלייק וקאטלר לא המשיכה כאשר הם הוצבו בעלילה עם המלך קורבין בסמאקדאון, בעוד שרייקר חבר לשורות אליאס במותג Raw.
ב-1 בפברואר 2021, רייקר ואליאס הפסידו בקרב זוגות לקרליטו וג'ף הארדי.
ב-15 במרץ, רייקר הפסיד במהרה לדמיאן פריסט.
שבועיים לאחר מכן, הוא נחל הפסד נוסף, הפעם לברון סטרומן.
ב-12 באפריל, רייקר ואליאס הפסידו בקרב זוגות לניו דיי (קופי קינגסטון ואקסבייר וודס).
ב-3 במאי, רייקר ואליאס הפסידו ל-RK-Bro (רידל ורנדי אורטון).
ב-24 במאי, רייקר ניצח את חצי מאלופי הזוגות של Raw AJ סטיילס לאחר עזרה מצידו של אליאס.
ב-31 במאי, רייקר ואליאס הפסידו בקרב על אליפות הזוגות של Raw לאלופי הזוגות, AJ סטיילס ואומוס, זאת לאחר שאליאס סירב להיכנס לקרב, כשרייקר ביקש ממנו וכתוצאה מכך השאיר אותו לבדו, דבר שהקל על אלופי הזוגות והוביל לניצחונם ולהגנתם על חגורות האליפות.
ב-28 ביוני, רייקר גבר על אליאס בקרב רצועה.
ב-19 ביולי בפרק של התוכנית Raw, רייקר רשם ניצחון נוסף על אליאס, הפעם בקרב "סימפוניית ההרס".
ב-27 בספטמבר בפרק של התוכנית Raw, רייקר הפסיד לקאריון קרוס.
נישא לסטייסי ליאל בשנת 2000.
אליפות צ'סטר במשקל כבד של APW (פעמיים)
אליפות הזוגות של ECCW (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של GXW (פעם אחת)
האליפות הלאומית במשקל כבד של NWA (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות NWA Anarchy
אליפות במשקל כבד של NWA Anarchy (פעם אחת)
אליפות הזוגות של NWA Anarchy (פעם אחת) - עם קימו ואבומיניישן
הישגים בארגון ההיאבקות NWA Charlotte
אליפות המורשת של NWA Mid-Atlantic (פעם אחת)
PWI דירג אותו במקום ה-40 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2014
אליפות הטלוויזיה החדשנית של PWX (פעם אחת)
האליפות הבינלאומית במשקל כבד של SAW (פעם אחת)
אליפות הטלוויזיה של TNA (פעם אחת)
אליפות הזוגות של TNA (פעם אחת) – עם ג'יימס סטורם
Feast or Fired (2013 – חוזה על אליפות העולם במשקל כבד)
Feast or Fired (2013 – חוזה על אליפות הזוגות)
גביע העולם של TNA (2014) – עם בולי ריי, אדי אדוארדס, אריק יאנג ו-ODB
גביע העולם של TNA (2015) – עם קרייזי סטיב, דייבי ריצ'רדס, ג'ף הארדי, רוקסטאר ספוד וגייל קים
ג'קסון אמט בויל היה ילד אמריקאי שהתפרסם משום שלקה במיקרוהידראננצפליה ונולד כש-80% ממוחו חסר.
בויל נולד ב-27 באוגוסט 2014 באורלנדו שבפלורידה.
הלקות שלו נחשפה כבר בזמן הריונה של אמו, בריטני, אך הוריו סירבו להפילו, בהיותם נוצרים.
הרופאים ציפו כי הוא לא יעבור את גיל שנה, אך הוא חי חמש שנים.
כשהגיע לגיל שנה, החלו הוריו לפרסם על אודותיו עדכונים ברשתות החברתיות, וזכו לפרסום.
הוא מת ב-1 באפריל 2020, בגיל חמש, בצפון קרוליינה, עקב סיבוכים במצבו.
ג'קסון גלאגר הוא שחקן וצלם אוסטרלי.
גלאגר נולד במלבורן ומשפחתו עברה לדיילספורד, ויקטוריה.
הוא גדל בחווה של מאה דונם שאפשרה לגלאגר לתרגל רכיבה על סוסים.
כשסיים את בית הספר נסע גלאגר לניו יורק ומצא עבודה בקרקס ומאוחר יותר עבד כעוזר צלם.
שם הוא פיתח חיבה לצילום.
הוא גם למד משחק בקונסרבטוריון של סטלה אדלר .
הוא החל ללמוד במכינה לרפואה באוניברסיטת מלבורן, שאותה בחר לעזוב לטובת לימודי תואר ראשון בקולנוע ואנתרופולוגיה.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה בשנת 2012. בשנת 2014, גלאגר נלכד במפולת סלעים בזמן מסע טיפוס בקרחון פרנץ יוזף בניו זילנד.
הוא הצליח להימלט ללא פגע.
גלאגר החל את הקריירה שלו כששיחק בסדרת הילדים של ערוץ תשע "מועדון האוכף".
מאוחר השיג את תפקידו הקולנועי הראשון בסרט האימה פטריק משנת 2013.
בשנת 2013 גלאגר החל לעבוד כצלם מקצועי עבור תאגיד השידור האוסטרלי.
הוא הצהיר כי היותו צלם סטילס עבור הרשת אפשר לו ללמוד טכניקה על הסט.
באותה שנה הצטרף גלאגר לצוות השחקנים של אופרת הסבון האוסטרלית קרוב רחוק .
גלאגר היסס לגבי אודישן לתפקיד של נער בן שש עשרה כי הוא חשב שהוא נראה מבוגר מדי מה שעלול להרוס את סיכויי ההצלחה שלו.
הוא נבחן לתפקיד ביום שישי והתפקיד הוצע לו ביום שני שלאחר מכן.
הוא שיחק בסדרה שלוש שנים.
בשנת 2016, השחקן שיחק בסדרת הקומדיה האוסטרלית של ג'וש תומאס קבלו אותי .
מעת לעת נסע גלאגר למחנות פליטים בירדן, שם עבד כצלם עבור ארגון "Act of Peace" .
הפרויקט הבא שלו היה תפקיד אורח בדרמה של The Doctor Blake Mysteries .
במאי 2018, הוכרז שהוא קיבל את התפקיד הקבוע של קונור מארלו בסדרת הדרמה Playing for Keeps .
הסדרה עוסקת בקבוצה של שחקני הפוטבול וחייהן האישיים של נשותיהם.
בשנת 2019, גלאגר שיחק בתפקיד ראשי בסרט שביים די מקלכלן "הגלגל", וגילם את התפקיד של מת'יו אלן מילס.
הסרט מתמקד בקבוצת אסירים שנאלצת להשתתף בניסויים מדעיים.
באוגוסט 2020, הסרט יצא לאקרנים בבריטניה תחת השם החדש :2099: The Soldier Protocol.
לאחר מכן החל גלאגר הצטלם לסדרת טלוויזיה שנקראה באופן זמני אושן סיטי .
הוא גם השיג תפקיד קולנועי נוסף ב- This Time, Maybe והופיע בתור רף בעונה השלישית של דרמת הטלוויזיה גליץ' .
בשנת 2020, הוא הופיע בתור טרוויס קלי בדרמת הכלא וונטוורת' ולאחר מכן הצטרף לצוות השחקנים של אופרת הסבון שכנים שכנים, שגילם את התפקיד של ניית'ן פקארד.
בשנת 2022 שיחק בפרק בסדרה הקיץ של סאמר.
ג'קסון גבריאל פורוסו ורנאסה (בספרדית: Jackson Gabriel Porozo Vernaza; נולד ב-4 באוגוסט 2000 בטיחואנה שבמקסיקו) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת טיחואנה, בהשאלה מטרואה, ובנבחרת אקוודור.
פורוסו גדל במחלקות הנוער של ליגה דה קיטו, סנדינו, מאנטה ואינדפנדיינטה דל ואיה.
הוא ערך 18 הופעות ליגה והבקיע שער אחד במדי מאנטה במסגרת ליגת המשנה האקוודורית.
ב-23 במרץ 2018 חתם פורוסו בסנטוס מליגת העל הברזילאית, והחל לשחק במחלקת הנוער של המועדון.
ב-1 באוקטובר 2020 חתם פורוסו על חוזה לחמש עונות בבואבישטה מליגת העל הפורטוגלית.
ב-22 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ויזלה במסגרת הסיבוב השלישי של הגביע הפורטוגלי לעונת .
ב-16 בינואר 2021 ערך פורוסו את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 3-1 לטונדלה במסגרת המחזור ה-14 לעונת .
ב-13 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד פורטו במסגרת המחזור ה-19 בליגה.
הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 35 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-24 ביוני 2022 חתם פורוסו על חוזה לחמש עונות בטרואה מליגת העל הצרפתית.
ב-7 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-2 למונפלייה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. ב-2 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד סטאד ריימס במסגרת המחזור התשיעי בליגה.
ב-10 בספטמבר 2019 ערך פורוסו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בניצחון 3-0 על נבחרת בוליביה במשחק ידידות.
ג'קסון הינקל הוא פרשן פוליטי ומשפיען אמריקאי, מנחה את התוכנית האקטואליה "The Dive".
הוא גם הופיע בערוצי חדשות ברשתות הכבלים האמריקאים, כמו Tucker Carlson Tonight ו-One America News Network, ובתקשורת הממלכתית הרוסית, כמו ערוץ RT.
מבחינה פוליטית, הינקל מוגדר כשמרן, MAGA, "קומוניסט", איש ימין רדיקלי אנטישמי ואנטי-ציוני.
נכון לנובמבר 2023, הוא אחד המשתמשים הוויראליים ביותר באתר המדיה החברתית "X" (טוויטר), ונחשב לאחד ממפיצי הפייק ניוז הוויראליים ביותר ברשת זו.
הוא נחסם מוואטסאפ, יוטיוב, אינסטגרם, ו-Twitch, עקב הפצת מידע שגוי ומטעה.
הינקל נולד למשפחה נוצרית בסן קלמנטה, קליפורניה שבארצות הברית.
בתקופת חטיבת הביניים היה חבר במועדון הגלישה, ניגן בגיטרה וצייר.
סיים את בית הספר התיכון בשנת 2018. בתקופת לימודיו בתיכון הינקל החל לפעול למען הפחתת שימוש בפלסטיק.
המודעות שלו לזיהום הסביבתי הגיעה מחוויות הגלישה שלו.
במרץ 2016, בעודו בתיכון, הקים הינקל את ארגון הסביבה טים זיסו (השם הגיע בהשראת גיבור הסרט עמוק במים, סטיב זיסו), עמותה סביבתית שעוסקת בלובינג והתנדבות, כגון ניקוי חופים במחוז אורנג'.
הוא החל בפעילות פוליטית בתקופת התיכון כפעיל למען איכות הסביבה.
מאוחר יותר הפעילות הפוליטית שלו הפכה לקונספירטיבית, כשהחל קמפיין נגד "איום האילומינטי".
הינקל מתאר את עצמו כ"מרקסיסט-לניניסט שמרני אמריקאי".
הוא ידוע בקידום תיאוריות קונספירציה וחסיד של מגה-קומוניזם.
כמו כן הוא קורא לתומכים במעמד הפועלים להתחבר לתנועת MAGA.
הוא ידוע גם בתמיכתו בנשיא רוסיה ולדימיר פוטין אף במהלך מלחמת רוסיה-אוקראינה, ובדעותיו הפרו-חמאסיות והאנטי-ישראליות במלחמת חרבות ברזל.
במהלך המלחמה ביקר הינקל בין השאר בביירות ונכח בהלווייתו של חסן נסראללה, וכן נפגש עם מנהיגים חות'ים בתימן, אותם הוא כינה "פטריוטים".
הינקל הפיץ דיסאינפורמציה ובעקבות כך הוא היה מעורב בכמה מחלוקות.
התוכנית שלו ב-Twitch הוסרה עקב הפרת מדיניות והפצת מידע כוזב על מלחמת רוסיה-אוקראינה.
בעקבות כך הגביר את פעילותו בטוויטר והחל להפיץ פרופגנדה אנטי-ציונית ופרו-חמאס, הכוללת הכחשת הטבח והאונס שביצעו המחבלים.
הוא הפיץ טענות שקריות לפיהן תצלומים המראים אלימות קשות וגרפית ממתקפת הפתע של חמאס על ישראל באוקטובר 2023 זויפו באמצעות טכנולוגיית בינה מלאכותית וכן הפיץ דיסאינפורמציה על סיוע ארצות הברית לישראל והצבת חיל הנחתים של ארצות הברית ברצועת עזה.
כמו כן הינקל סיפר על חייל דמיוני בשם באריב יריאל, כביכול הצלף הישראלי הטוב בצה"ל, אשר לכאורה נהרג על ידי חמאס.
ארגון ההאקרים הישראלי "We Red Evils" פרסם כי פרץ לחשבון הוואטספ של הינקל ומנע ממנו להיכנס לחשבון כתגובה על פעולותיו.
בנוסף פרסמו כי פרצו לו לחשבון באפלקציית "לוקאלס" כדי למנוע ממנו גיוס כספים לצרכים אנטישמיים.
הינקל הואשם ביצירת תמונות אנטישמיות על ידי בינה מלאכותית (AI) באמצעות שירות העיבוד של Midjourney, ומצוטט לעיתים קרובות על ידי כלי תקשורת ממלכתיים ורשמיים ברוסיה ובאיראן.
היה מאורס לדוגמנית הרוסייה אנה ליניקובה , זוכת מיס רוסיה 2022. אולם היא נפרדה ממנו ב-16 בדצמבר 2023, והודיעה שהיא חוזרת למולדתה בגלל הפצת השקרים שלו.
ג'קסון ג'יימס וייט הוא שחקן אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בתפקידיו בסדרות הטלוויזיה "אמבולנס", "גברת פלטשר", ומסרט האימה "בית כברות לחיות: שושלות".
ג'קסון וייט נולד במרץ 1996 לשחקנית קייטי סגל וג'ק וייט.
הוא גדל לסירוגין בלוס אנג'לס ונאשוויל.
יש לו אחות גדולה בשם שרה ואחות למחצה צעירה בשם אסמה.
לפני שהחל בקריירה במשחק, הוא שקל לעסוק במוזיקה.
וייט החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2016, כאשר ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט הקצר "Confession" בתור אריק.
וייט ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט הקומדיה הרומנטית "SPF-18" בתור אש בייקר.
בשנת 2017 הוא הופיע בתפקיד חוזר בסיטקום מקום טוב באמצע.
בשנת 2018 הוא הופיע בסדרת דרמת האקשן אריות הים בתור דייב מדרס.
בשנת 2019, וייט לוהק לשחק בתפקיד ראשי במיני-סדרה הקומית "גברת פלטשר" לצד קתרין האן, אוון טיג וקמרון בויס.
בסדרה שיחק בתור ברנדן פלטשר.
בשנת 2021, וייט שיחק בתפקיד ראשי בסרט המרחק שביניהם.
בשנת 2022, גילם וייט את הקצין זאק בסרט מותחן הפעולה "אמבולנס" בכיכובם של ג'ייק ג'ילנהול ויאיא עבדול-מאטין השני.
זוהי גרסה מחודשת לסרט הדני "Ambulancen" משנת 2005, שהוקרן בבכורה בפריז, צרפת, ב-20 במרץ, והוקרן בבתי הקולנוע.
הסרט יצא בארצות הברית על ידי סרטי יוניברסל ב-8 באפריל 2022.
בשנת 2022 לוהק וייט לתפקיד הראשי לצד גרייס ואן פאטן בסדרת הדרמה "Tell Me Lies", המבוססת על הרומן מ-2018 באותו שם מאת קרולה לאברינג.
הסדרה הוקרנה לראשונה ב-7 בספטמבר 2022.
בשנת 2023, כיכב וייט בסרט האימה העל-טבעי בית כברות לחיות: שושלות, שם שיחק בתפקיד הראשי.
שנה סרטתפקיד הערות 2017SPF-18 אש בייקר 2021המרחק ביניהם צ'רלי פורטר 2022אמבולנס השוטר זאק 2023בית כברות לחיות: שושלות ג'ד קרנדל2025Swiped
שנה סדרהתפקיד הערות 2017–2018 מקום טוב באמצע איידן 4 פרקים 2018 אריות הים דייב מדרס 3 פרקים 2019 גברת פלטשר ברנדן פלטשר תפקיד ראשי; 7 פרקים 2022–הווהמבוסס על שקרים סטיבן דה-מרקו תפקיד ראשי (2 עונות); 18 פרקים
ג'קסון וולוני שולץ היה אתלט אמריקני.
שולץ נולד וגדל בביוקנן, מישיגן, בנם של סוזן וזאכרי שולץ.
הוא למד והתאמן באוניברסיטת מיזורי.
מדליית זהב אולימפית ושיא עולם
באולימפיאדת אנטוורפן זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם צ'רלי פדוק, לורן מורצ'יסון ומוריס קירקס בשיא עולם חדש של 42.2 שניות, לפני צרפת (42.5 שניות) ושוודיה (42.8 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.9 שניות, זהה לזוכים במדליות כסף וארד.
בשלב המוקדמות ובשלב רבע הגמר הוא קבע תוצאה של 10.8 שניות.
בתחרות שנערכה בסטוקהולם, שוודיה ב-16 בספטמבר אותה שנה הוא השווה בריצת 100 מטר את שיא העולם בתוצאה שלך 10.6 שניות.
באולימפיאדת פריז זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא אולימפי חדש של 21.6 שניות, לפני בן ארצו צ'רלי פדוק (21.7 שניות) ואריק לידל מבריטניה (21.9 שניות) ומדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.7 שניות, אחרי הרולד אברהמס מבריטניה שקבע שיא אולימפי חדש של 10.6 שניות ולפני ארתור פוריט מניו זילנד (10.8 שניות).
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1925 הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר, התואר הלאומי היחיד שלו.
באולימפיאדת אמסטרדם הוא סיים במקום רביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.9 שניות, זהה לזוכים במדליות כסף וארד ולא הצליח להגן על תוארו.
בשלב רבע הגמר הוא קבע תוצאה של 21.8 שניות.
ג'קסון מורטון היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת פלורידה בשנים 1849–1855. לאחר מכן כיהן גם כנציג פלורידה בקונגרס הזמני של מדינות הקונפדרציה בשנים 1861–1862.
מורטון נולד ב-10 באוגוסט 1794 במחוז ספוטסילבניה, וירג'יניה.
הוא היה אחיו של , חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה.
הוא למד בקולג' וושינגטון (כיום אוניברסיטת וושינגטון ולי) ובמכללת ויליאם ומרי.
בשנת 1820 עבר למחוז סנטה רוזה שבפלורידה, שם עסק בתעשיית העץ.
בשנת 1836 נבחר מורטון לחבר במועצת המחוקקים הטריטוריאלית של פלורידה, וכיהן כנשיאה בשנת 1837. בשנת 1838 כיהן כנציג בוועידה החוקתית שגיבשה את חוקת פלורידה הראשונה.
בין השנים 1841–1845 שירת כסוכן של הצי האמריקאי בפנסקולה.
בשנת 1848 היה אלקטור לנשיאות מטעם המפלגה הוויגית, ובאותה שנה נבחר לסנאט של ארצות הברית.
הוא כיהן שם בין השנים 1849–1855, ולאחר סיום כהונתו חזר לעסוק בעסקי העץ.
עם החרפת המחלוקת בין מדינות הצפון והדרום סביב סוגיית העבדות, הפך מורטון לדמות פעילה בהקמת מדינות הקונפדרציה.
ב־30 בנובמבר 1860 נבחר לייצג את מחוז סנטה רוזה בוועידת הפרישה של פלורידה בטלהאסי.
ב־7 בינואר 1861 מונה לחבר בוועדה בת 12 חברים שתפקידה היה להכין את "חוק הפרישה" של פלורידה מארצות הברית.
ב־17 בינואר 1861 מונה מורטון לנציג ועידת מונטגומרי, שנועדה להקים ממשל זמני לקונפדרציה.
ב־4 בפברואר 1861 התכנסו הצירים וערכו את החוקה הזמנית של מדינות הקונפדרציה, שנחתמה על ידי מורטון ושאר הצירים ארבעה ימים מאוחר יותר.
משתתפי הוועידה הפכו לחברי הקונגרס הזמני של מדינות הקונפדרציה.
מורטון כיהן בו לכל תקופת קיומו, ובחודש שלאחר מכן חתם גם על החוקה הקבועה של הקונפדרציה.
מורטון ו היו שני האנשים היחידים שייצגו את פלורידה הן בקונגרס של ארצות הברית והן בקונגרס של מדינות הקונפדרציה.
לאחר סיום פעילותו הפוליטית שב מורטון לביתו במחוז סנטה רוזה, שם נפטר באחוזתו "מורטוניה" ב־22 בנובמבר 1874. הוא נקבר בבית קברות פרטי שבשטח האחוזה.
ג'רבה או ז'רבה הוא אי בים התיכון ליד חופי צפון אפריקה, המשתייך לתוניסיה.
הוא ממוקם במפרץ גאבס, בדרומה של המדינה, מידותיו: 26 ק"מ ממזרח למערב ו-27 ק"מ מצפון לדרום, ושטחו 510 קמ"ר.
באי כ-164 אלף תושבים, נכון למפקד אוכלוסין מ-2014.
ב-2023 כמה עשרות אתרים היסטוריים ברחבי האי הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם "ג'רבה: עדות לדפוס התיישבותי בטריטוריית אי".
הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 25 מעלות צלזיוס, ובחורף 15 מעלות.
האי שטוח ומעובד עיבוד חקלאי ברובו.
הגידולים העיקריים הם חיטה, שעורה, גפנים, תאנים, רימונים, זיתים, ותמרים.
ארטוסתנס ופסאודו-סקילקס (מהמאות השלישית והרביעית לפנה"ס בהתאמה) מזהים את ג'רבה עם ארץ הלוטופגים (Lotophagoi), ארץ אוכלי הלוטוס אליה הגיע אודיסאוס במסעותיו כמסופר אצל הומרוס.
בכתבי הומרוס עצמו (מן המאה התשיעית לפנה"ס) יש רק רמז לכך.
ב הוקמה במקום על ידי הפיניקים תחנת מסחר שנקראה ביוונית מנינקס , והפכה מאוחר יותר לתחנת מסחר רומית שעסקה בעיקר בייצוא בדים צבועים שני.
בשנת 655 לספירה נכבשה ג'רבה על ידי הערבים והפכה לחלק מתוניסיה.
במאה ה-16 שימש האי בסיס ימי לשודדי הים העות'מאנים האחים ברברוסה – אורוץ' ויורשו ח'יר א-דין.
בשנת 2002 פוצצה מכונית תופת בסמוך לבית הכנסת אלגריבה באי, על ידי מחבלים שהיו קשורים לארגון אל-קאעידה.
באי, המהווה אתר נופש פופולרי לתיירות מכל העולם, נמצא מרכז האסלאם האיבאדי בתוניסיה, הידוע בהחמרותיו הדתיות.
פרט למוסלמים, ישנה בצפון האי קהילה יהודית עתיקת-יומין .
העיר הגדולה באי היא חֹמֶת שׂוּק אשר במפקד האוכלוסין ב-2004 מנתה 44,555 תושבים (ועם הפרברים שבשטח השיפוט שלה כ-65,000).
היא נמצאת בחוף הצפון-מערבי של האי, שם גם נמצא שדה התעופה של האי.
העיר השנייה בגודלה היא מידון (כ-30,481 תושבים ב-2004) בצפון-מזרח האי, והשלישית היא אג'ים (13,950 תושבים ב-2004), הנמל הראשי של האי, בנקודה הקרובה ביותר ליבשה בדרום-מערב האי.
שאר היישובים החשובים הם: קֶלְלַאלַה, אל-מאי, מַלְלִיטַה, סדְוּיכּש, סדגיאן, מחבּובּין, אל-קנְטְרה, וטרִיפה (על היישובים היהודיים - ראו להלן).
באי עוד עשרות כפרים, יותר מ-300 מסגדים, עשרות בתי כנסת, רשת ענפה של בתי מלון ו"פונדקים", וגם ארבעה בתי-ספר תיכון: תיכון ג'רבה, התיכון הטכני, תיכון השבעה בנובמבר, ותיכון ריאד.
רוב תושבי ג'רבה (כולל היהודים) דוברים ערבית מוגרבּית, בניב התוניסאי - עם מאפיינים לשוניים ייחודיים לג'רבה, בעוד שהצרפתית הולכת וחודרת לאי - כשפה זרה ראשונה, ומשתלטת בעיקר על המינוח הלשוני הטכנולוגי.
כמו כן, האי הוא אחד המקומות האחרונים בתוניסיה (יחד עם כמה כפרים ספורים מבודדים בדרום המדינה) בהם נותר עדיין מספר משמעותי של דוברי ברברית (השפה העתיקה של כל צפון אפריקה עד הכיבוש הערבי במאה השביעית).
הניב הברברי של ג'רבה - מכונה בתוניסיה: "ג'רבי" (או: "קֶלְלִילִי"), ובפי דובריו: "שֶלְחַה" (כפי שמכונה הניב הברברי של שאר דרום-תוניסיה בפי דובריו), ויותר משהוא דומה לניב הברברי של שאר דרום-תוניסיה הוא בעיקר דומה לניב הברברי "נאפוסי" המדובר בעיר זוארה שבלוב.
כל הניבים הללו יחדיו מהוים את התת-ענף המזרחי של הענף ה"זנאתי" של הברברית (ענף שאליו משתייכים גם: ה"שַאוִּיַה" של מזרח אלג'יריה, וה"תאריפית" של צפון מרוקו).
כיום (2006) דוברי הברברית הג'רבית נותרו מרוכזים בעיקר בדרום האי, במיוחד בכפר קֶלְלַאלַה, הנודע בתעשיית הקדרוּת שלו, והמחזיק את המוזיאון של ג'רבה ואת בית הספר היחיד בכל תוניסיה אשר שפת ההוראה בו היא ברברית.
יהדות ג'רבה נחשבת לאחת מן הקהילות היהודיות העתיקות בעולם.
לפי מסורת מקומית, יהודים כהנים הגיעו לאי בימי שלמה המלך יחד עם יורדי ים פיניקים, וכן לאחר חורבן בית ראשון (586 לפנה"ס).
ולכן ג'רבה נקראת עיר הכהנים.
באי שני רבעים יהודיים: הגדול - שקרוב לים - הוא "חארה כבירה", והקטן: "חארה צגירה".
יהודי ג'רבה הצליחו לשמר את תרבותם המסורתית, עד היום הם מקפידים בשמירת מצוות תורת ישראל ומכלול פרטי ההלכה היהודית.
בג'רבה כעשרים בתי כנסת, ושתי ישיבות: ישיבת "אור תורה", וישיבת "רבי אברהם" - המיועדת למצטיינים.
כמו כן פועל באי בית ספר יהודי-פרטי: "תורה וחינוך".
רוב התלמידים היהודים לומדים כיום (על פי בחירתם) בבית ספר ממשלתי.
רבים מיהודי ג'רבה שעלו לישראל התיישבו בירושלים, טבריה, אשקלון, נתיבות, מושבי הדרום, יבנאל, קריית גת וצפת.
הרב אליהו בירנבוים אשר ביקר באי באוגוסט 2008 מסכם את רשמיו במאמר "אי הנפלאות" כך:
בני הקהילה נהנים אמנם ממיטב הטכנולוגיה המודרנית, אבל דפוסי החיים הקהילתיים נראים כשימור של דרכי החיים היהודיים בעבר.
ג'רארד ג'יימס באטלר הוא שחקן ומפיק קולנוע סקוטי.
התפרסם לראשונה בתפקידו הראשי בסרט "פנטום האופרה", המבוסס על המחזמר המפורסם שהביא לו הצלחה רבה, אבל תפקידו הבולט מכולם היה בסרט שובר הקופות "300", המבוסס על הרומן הגרפי המפורסם של פרנק מילר.
בנוסף, מוכר באטלר בתפקידו בסרטים מצליחים, ביניהם "נ.ב.
אני אוהב אותך", "האמת המכוערת", "אזרח שומר חוק", "המטרה: הבית הלבן", "המטרה: לונדון", ו"גיימר".
באטלר נולד ב-13 בנובמבר 1969, בעיר פייזלי, הסמוכה לגלאזגו, בסקוטלנד, הממלכה המאוחדת, למרגרט ואדוארד בטלר.
הוא הצעיר מבין שלושה אחים, אח ואחות.
בגיל צעיר עבר יחד עם משפחתו להתגורר בקנדה, אך הוריו התגרשו כאשר היה בן שנתיים והוא חזר יחד עם אמו, אחיו ואחותו לפייזלי.
אמו נישאה מחדש מאוחר יותר והוא לא היה בקשר עם אביו עד גיל 16. אביו נפטר כאשר באטלר היה בשנות העשרים לחייו.
באטלר למד משפטים באוניברסיטת גלאזגו והיה נשיא אגודת בית הספר למשפטים של האוניברסיטה.
הוא סיים את לימודיו לתואר ראשון אך לא סיים את ההתמחות שלו כי הוא פוטר בדיוק שבוע לפני שהוכשר להיות עורך דין.
לפני השנה האחרונה שלו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת גלאזגו, באטלר לקח הפסקה של שנה וחי בקליפורניה.
הוא עבד בעבודות שונות, טייל ברחבי ארצות הברית, ולדבריו, שתה הרבה אלכוהול.
בשלב מסוים נעצר על התנהגות פרועה בעקבות השתייה המופרזת.
היה בשעתו סולן להקת רוק סקוטית בשם Speed.
הלהקה פעלה בזמן שהתמחה בעריכת דין.
קריירת המשחק של באטלר החלה בזכות השחקן והבמאי סטיבן ברקוף, שניגש אליו בבית קפה לונדוני והציע לו תפקיד במחזות "קוריולנוס" ו"טריינספוטינג".
תפקידו הקולנועי הראשון היה בסרט "הוד מעלתה, הגברת בראון".
פריצת הדרך שלו בקולנוע הייתה בתפקיד הראשי בסרט טלוויזיה "אטילה".
משחקו בסרטו של ג'ואל שומכר, המבוסס על המחזמר המצליח של אנדרו לויד ובר, "פנטום האופרה", נחשב לתפקידו הראשון הגדול ביותר.
למרות היעדר רקע אופראי, הוא שר בעצמו בסרט, ולדברי אנדרו לויד ובר, יש לבאטלר את קול ה"רוקנרולי" שהוא רצה תמיד שיהיה לפנטום.
הסרט נחשב לאחד הסרטים המצליחים ביותר בסוגת האקשן מבחינה הכנסות (למעלה מ-456 מיליון דולר), וזיכה על כך את באטלר בפרס "שחקן האקשן של השנה" בטקס פרסי הטאורוס לפעלולנים, מכיוון שהוא ביצע את כל הפעלולים בעצמו.
באותה שנה שיחק בדרמת הפשע "התנפצות".
בשנת 2008 שיחק בסרט "האי של נים" בתפקיד אלכס רובר, הרפתקן וחוקר ידוע.
בשנת 2009 שיחק בסרט הפעולה האמריקאי של פ.
גארי גריי, "אזרח שומר חוק" ודורג בשלושה כוכבים מתוך ארבעה על ידי רוג'ר איברט.
בשנת 2010 דיבב בסרט "הדרקון הראשון שלי" את אביו של היקאפ, סטויק העצום.
הבמאי כריס סנדרס תיאר את סטויק כאדם המייצג ויקינג אמיתי.
באטלר אמר על תפקיד זה "שמחצית מקריירת המשחק שלי הובילה אותי אליו.
לדמות יש רבדים עמוקים יותר.
הוא לא רק גדול וקשוח, אלא גם דמות שאפשר להתחבר אליה, במיוחד לאחר שאיבד את אשתו והוא מחויב לגדל את בנו לבד." ב-2014 וב-2019 חזר באטלר לדבב את הדמות שלו בסרטי ההמשך "הדרקון הראשון שלי 2" ו"הדרקון הראשון שלי: העולם הנסתר".
ב-2013 כיכב בסרט המותחן של אנטואן פוקואה, "המטרה: הבית הלבן".
ב-2016 וב-2019, שיחק בסרטי ההמשך "המטרה: לונדון" ו"המטרה: שומר הראש".
בשנת 2016 שיחק בסרט "מלחמת האלים" בתור סת ושיחק בסרט הדרמה "גיבור אמריקאי" (אנ').
בשנת 2017 כיכב בסרט "הסערה" בתור ג'ייקוב "ג'ייק" לוסון.
בשנת 2018 שיחק בסרט "לצוד את האויב".
באטלר הגיע לישראל לכבוד הקרנת הבכורה של הסרט בסינמה סיטי בצומת גלילות.
במהלך הביקור השתתף בריאיון שבו הרעיף שבחים על ישראל ואף ייחל לכך שביתו בלוס אנג'לס יישרף על מנת שיוכל לעבור לארץ.
ביתו אכן נשרף חודש בלבד לאחר הביקור, בגל השריפות בקליפורניה.
בשנת 2022, כיכב בסרט "נראתה לאחרונה בחיים".
בשנת 2023 שיחק בסרט "קנדהאר", ובאותה השנה שיחק גם בסרט "נחיתת חירום".
בשנת 2025 שב לגלם את דמותו של ניק אובריאן בסרט "מאורת הגנבים: פנטרה" (אנ').ובהמשך גם שב לדבב את סטויק בסרט "הדרקון הראשון שלי".
במהלך התקופה שבה עבד כעורך דין, היה מדוכדך ושתה לשוכרה.
האמרגנית שלו הודיעה בפברואר 2012 שבאטלר עבר גמילה ולא חזר לשתות עוד אלכוהול.
הוא ניסה להפסיק לעשן על ידי היפנוזה, מדבקות ושיטות נוספות.
הוא הצליח למשך שישה חודשים בעת צילומי הסרט "300", אך חזר לעשן לקראת סוף הצילומים.
מאז 2011, באטלר מתגורר לסירוגין בלוס אנג'לס ובגלאזגו.
הוא אוהד של קבוצת הכדורגל הסקוטית סלטיק.
הוא יצא בעבר עם קמרון דיאז ועם ג'ניפר אניסטון.
בנובמבר 2018, ביתו נשרף כליל בגל השריפות בקליפורניה.
ג'רארד פִּיקֶה אי ברנבאו (בקטלאנית: Gerard Piqué i Bernabeu, הגייה: ז'ראר ; נולד ב-2 בפברואר 1987) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלוני ששיחק בעמדת הבלם.
פיקה היה שותף לזכייה בשני טרבלים במדי ברצלונה וכן בזכיות במונדיאל 2010 וביורו 2012 במדי נבחרת ספרד.
פיקה נולד וגדל בברצלונה שבספרד.
אביו הוא איש עסקים הכותב גם רומנים, ואמו היא מדענית בולטת בתחום חקר מערכת העצבים האנושית.
משפחתו מזוהה עם המועדון ברצלונה, סבו היה בעברו חבר בהנהלת המועדון.
הוא גדל במחלקת הנוער של ברצלונה, כשהוא מתופקד בעיקר כקשר אחורי וכבלם.
בקיץ 2004 עבר פיקה למנצ'סטר יונייטד בהעברה חופשית בשל גילו הצעיר, שלא אפשר לו לחתום על חוזה מקצועי בספרד.
פיקה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-26 באוקטובר אותה שנה, כאשר נכנס כמחליף במשחק גביע הליגה בו ניצחה יונייטד את קרו אלכסנדרה 3–0. עד סוף עונת 2004/05 זכה לשתי הזדמנויות נוספות במשחקיה של יונייטד: ב-8 בדצמבר, לאחר שיונייטד הבטיחה את ראשות הבית בליגת האלופות, נכנס כמחליף במשחק נגד פנרבחצ'ה.
ב-8 בינואר 2005 פתח בהרכב במשחק הסיבוב השלישי של גביע ה-FA נגד אקסטר סיטי, שהסתיים בתיקו מאופס.
כחודש לאחר מכן חתם על חוזה חדש בקבוצה, שנועד להשאירו במנצ'סטר עד קיץ 2009.
גם בעונת 2005/06 מיעט אלכס פרגוסון, מאמן הקבוצה, לשתף את פיקה במשחקי הקבוצה, ולרוב שיחק במדי קבוצת המילואים של המועדון.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג ב-15 באוקטובר 2005, כשנכנס כמחליף בניצחון יונייטד על סנדרלנד.
בהמשך נכנס כמחליף במשחק ליגה נוסף ופתח לראשונה בהרכב ב-29 במרץ 2006, בניצחון 1–0 על וסטהאם יונייטד באולד טראפורד, אז שיחק כמגן ימני במקומו של גארי נוויל הפצוע.
ב-4 באוגוסט 2006 הושאל לריאל סרגוסה למהלך עונת 2006/07 במטרה לצבור ניסיון ולהתפתח כשחקן.
בסרגוסה שיחק לרוב כקשר אחורי, לפעמים כבלם לצידו של גבריאל מיליטו הארגנטינאי.
כבר בהופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית, נגד ויאריאל ב-24 בספטמבר, כבש שער, אך קבוצתו הפסידה 3–2. במהלך העונה פתח ב-18 משחקי ליגה ונכנס כמחליף בארבעה נוספים, וכמו כן הבקיע שער נוסף בליגה, בניצחון 3–0 על ז'ימנסטיק טרגונה ב-19 בנובמבר.
בגביע המלך סייע לסרגוסה להגיע לרבע גמר הטורניר, שם פגשה את ברצלונה.
במשחק הראשון ניצחה סרגוסה 1–0 בקאמפ נואו.
בגומלין בביתה של סרגוסה אמנם פיקה הבקיע שער, אך קבוצתו הפסידה 2–1 והודחה מהטורניר בשל חוק שערי חוץ.
גם לאחר שחזר מההשאלה, בעונת 2007/08, קיבל מספר מצומצם של הזדמנויות במשחקיה של מנצ'סטר יונייטד.
בפרמייר ליג פתח בחמישה משחקים ונכנס כמחליף בארבעה נוספים, וקבוצתו זכתה בתואר האליפות בסוף העונה.
ב-7 בנובמבר 2007 פתח לראשונה במשחק בליגת האלופות, נגד דינאמו קייב, משחק שבו כבש את השער הראשון לזכות קבוצתו שניצחה 4–0. ב-12 בדצמבר הבקיע את השער היחיד של מנצ'סטר בתיקו 1-1 אצל רומא, במחזור האחרון של שלב הבתים בליגת האלופות.
בהמשך שותף רק בגומלין רבע גמר הטורניר נגד אותה רומא, ובסיום העונה זכתה יונייטד בתואר הודות לניצחון על צ'לסי במשחק הגמר, וכך השלימה דאבל.
ב-27 במאי 2008 הודיעה ברצלונה על שיבתו של פיקה לקבוצה תמורת שבעה מיליון אירו.
פיקה השתלב עם בלמי הקבוצה קרלס פויול ורפאל מארקס, תחת הדרכתו של המאמן ז'וזפ גוארדיולה.
ב-26 בנובמבר הבקיע שער ראשון במדי ברצלונה, בניצחון 5–2 על ספורטינג ליסבון בשלב הבתים של ליגת האלופות.
עד פגרת חג המולד פיקה שותף ב-16 משחקים בכל המסגרות, שני שלישים מכל משחקי הקבוצה.
בהמשך הוסיף לבסס את מעמדו בקבוצה כשחקן הרכב, בייחוד לאור פציעותיהם של פויול ומרקס.
בגומלין רבע גמר גביע המלך נגד אספניול, יריבתה העירונית של ברצלונה, כבש שער ועזר לקבוצתו להעפיל לחצי הגמר בתוצאה המצטברת 3–2. התואר הראשון בו זכה במדי ברצלונה היה הגביע, הודות לניצחון 4–1 על אתלטיק בילבאו בגמר שבו פתח פיקה בהרכב.
בנוסף, היה פיקה משמעותי בזכיית ברצלונה באליפות ספרד.
אחד מהאירועים הזכורים מעונה זו היה בקלאסיקו נגד ריאל מדריד שנערך ב-2 במאי 2009 בסנטיאגו ברנבאו, אצטדיונה של ריאל מדריד.
פיקה הבקיע את השער השישי של קבוצתו, שניצחה 6–2, והוא חגג את השער עם מתיחת חולצתו והצגה לאוהדים היריבים ביציעי האצטדיון.
לבסוף, שותף פיקה גם בגמר ליגת האלופות 2009 מול מנצ'סטר יונייטד, קבוצתו הקודמת, עת ניצחה ברצלונה 0–2 והשלימה טרבל ראשון בהיסטוריה לקבוצה ספרדית.
בעונת 2009/10, למרות רכישתו של הבלם האוקראיני דימיטרו צ'יגרינסקי תמורת סכום של 25 מיליון אירו, לצד חזרתו מפציעה של גבי מיליטו, נותר פיקה הבלם העיקרי של הקבוצה בצוותא עם פויול.
זכייה בתואר זה, בנוסף לזכייה בסופר קאפ הספרדי ובסופר קאפ האירופי במהלך חודש אוגוסט, השלימה זכייה בכל ששת התארים האפשריים לקבוצה אירופית במהלך שנה קלנדרית, הישג ייחודי בהיסטוריית הכדורגל.
מגביע המלך הודחה ברצלונה על ידי סביליה בשלב שמינית הגמר.
ב-26 בפברואר 2010 חתם פיקה על הארכת חוזהו במועדון עד קיץ 2015. בגומלין חצי גמר הטורניר מול אינטר מילאנו ב-28 באפריל, הבקיע פיקה את השער היחיד במשחק בו ניצחה ברצלונה 1–0, אך קבוצתו הודחה בשל הפסד 3–1 במשחק הראשון.
בתום העונה, שבמהלכה ספגה הקבוצה רק 24 שערים, זכתה ברצלונה באליפות הליגה בפעם השנייה ברציפות.
במהלך העונה פתח ב-29 משחקי ליגה, נכנס כמחליף בשלושה נוספים והבקיע שני שערים.
בסך כל המסגרות ערך 49 הופעות בהן כבש ארבעה שערים.
בקיץ 2010 עזבו צ'יגרינסקי ומארקס את הקבוצה, מה שהשאיר את פיקה ופויול כבלמים העיקריים של הקבוצה.
עונת 2010/11 נפתחה עם זכייה בסופר קאפ הספרדי, לאחר ניצחון על סביליה, מחזיקת הגביע.
ב-19 בספטמבר הבקיע את השער השני בניצחון 2–1 על אתלטיקו מדריד.
ב-29 בנובמבר היה שותף פיקה למשחק קלאסיקו מפורסם נוסף, בו ברצלונה הביסה את ריאל מדריד 5–0 בקאמפ נואו.
בסיום העונה זכתה ברצלונה באליפות שלישית ברציפות, כשפיקה אחד מעמודי התווך של הקבוצה.
במשחק הראשון של רבע גמר ליגת האלופות נגד שחטאר דונצק הבקיע פיקה שער בניצחון קבוצתו 5–1. ברצלונה המשיכה וזכתה בתואר לאחר ניצחון 3–1 על מנצ'סטר יונייטד במשחק הגמר, בו פיקה פתח בהרכב.
בגביע המלך הגיע עם ברצלונה לגמר, שם הפסידה לריאל מדריד בהארכה.
בסך הכול שותף ב-51 משחקים, 48 מתוכם כשחקן הרכב, בהם כבש ארבעה שערים.
בפתיחת עונת 2011/12 השתתף פיקה בזכיית הקבוצה בסופר קאפ הספרדי על חשבונה של ריאל מדריד וכן ובסופר קאפ האירופי על חשבונה של פורטו.
במהלך העונה סבל פיקה ממספר פציעות שהגבילו את השתתפותו במשחקי הקבוצה, ולכן מי שמילאו את עמדת הבלמים בקבוצה היו לרוב חאבייר מסצ'ראנו, שהוסט מעמדת הקשר האחורי לעמדה זו על ידי מאמן הקבוצה ז'וזפ גוארדיולה, וקרלס פויול.
בדצמבר זכה פיקה עם ברצלונה באליפות העולם הודות לניצחון 4–0 על סנטוס במשחק הגמר.
פיקה הבקיע שני שערים ב-38 הופעות בכל המסגרות בעונה זו.
הראשון היה בניצחון 4–0 על ריאל סרגוסה ב-19 בנובמבר 2011 והשני בניצחון 2–0 על מיורקה ב-24 במרץ 2012. ברצלונה סיימה בליגה כסגניתה של ריאל מדריד.
בליגת האלופות הגיעה ברצלונה עד חצי הגמר, שם פגשה את צ'לסי.
לאחר הפסד 1–0 בסטמפורד ברידג', בו פיקה לא השתתף, פתח פיקה בהרכב בגומלין, אך הוא הוחלף במחצית הראשונה בשל פציעה.
קבוצתו הודחה מהמפעל לאחר שהמשחק הסתיים בתיקו 2–2, עם תוצאה מצטברת של 3–2 לזכות צ'לסי.
בגמר גביע המלך נגד אתלטיק בילבאו פתח פיקה בהרכב וסייע לקבוצתו לזכות בתואר עם ניצחון 3–0.
בתום עונה זו עזב גוארדיולה את הקבוצה והוחלף על ידי עוזרו, טיטו וילאנובה.
בתחילת עונת 2012/13 הפסידה ברצלונה לריאל מדריד בסופר קאפ הספרדי.
פיקה היה חיוני מאוד בסגל של וילאנובה לאור הפציעות הרבות שסבלו שחקני ההגנה של הקבוצה בעונה זו, בייחוד פויול.
ב-19 בספטמבר 2012, במשחק נגד ספרטק מוסקבה, נפצע פיקה עצמו למשך חודש וחצי.
כשהיה כשיר, שיחק פיקה לרוב לצידו של מסצ'ראנו במרכז ההגנה, והם השתתפו בזכייתה של ברצלונה באליפות עם כמות שיא היסטורית בספרד של 100 נקודות.
ברצלונה הגיעה לחצי גמר הגביע, שם הודחה על ידי ריאל מדריד בתוצאה המצטברת 4–2. בחצי גמר ליגת האלופות פגשה ברצלונה את באיירן מינכן, שהביסה אותה 4–0 במשחק הראשון באליאנץ ארנה ו-3–0 בגומלין, בו הבקיע פיקה שער עצמי.
פיקה תיאר את אירוע זה כרגע הגרוע ביותר בקריירה שלו.
בסיכום כל המסגרות, הופיע פיקה ב-44 משחקים, במהלכם הבקיע לזכות קבוצתו שלושה שערים.
בשל התמודדות עם מחלת הסרטן, סיים וילאנובה את תפקידו בקבוצה במהלך קיץ 2013, ובמקומו הובא חרארדו מרטינו הארגנטינאי.
ברצלונה זכתה בסופר קאפ הספרדי כשגברה על אתלטיקו מדריד באוגוסט 2013. בשלב הבתים של ליגת האלופות הבקיע פיקה שני שערים, הראשון לרשת של אייאקס אמסטרדם והשני לרשת של גלאזגו סלטיק, אך בניצחון 3–1 על מילאן ב-6 בנובמבר כבש שער עצמי.
בהמשך, כבש שני שערים בליגה, הראשון שבהם העניק לקבוצה נקודה במשחק אצל לבאנטה ב-19 בינואר 2014. בדקות הפתיחה של משחק הראשון של רבע גמר ליגת האלופות נגד אתלטיקו מדריד ב-1 באפריל נפצע במותן ובשל כך נעדר לחודש.
בזמן שהיה פצוע, הודחה ברצלונה על ידי אתלטיקו מדריד בתוצאה המצטברת 2–1, ובגמר הגביע נגד ריאל מדריד הפסידה ברצלונה 2–1. פיקה חזר לכשירות למחזור האחרון של הליגה נגד אתלטיקו מדריד, כשברצלונה זקוקה לניצחון על מנת לזכות באליפות.
אולם, המשחק הסתיים בתיקו 1–1, ואתלטיקו הוכתרה כאלופת ספרד.
ב-20 במאי חתם פיקה על חוזה מחודש עם ברצלונה, שמאריך את תקופתו בקבוצה עד 2019. מרטינו התפטר מאימון הקבוצה, ומונה במקומו לואיס אנריקה, מי שהיה קפטן הקבוצה בתחילת המאה ה-21. כמו כן, בקיץ נערכו מספר שינויים בקו האחורי של הקבוצה.
פויול פרש ממשחק, ומנגד, ז'רמי מתייה הצרפתי ותומאס ורמאלן הבלגי חתמו בקבוצה.
בעונת 2014/15 היו פיקה ומסצ'ראנו צמד הבלמים הבכיר בקבוצה, אך לעיתים שיתף פיקה פעולה עם מתייה.
בעונה זו היה פיקה שותף לזכייה שנייה של ברצלונה בטרבל–זכייה באליפות, בליגת האלופות ובגביע, וכך הפכה ברצלונה לקבוצה הראשונה בהיסטוריית הכדורגל האירופי שזוכה פעמיים בטרבל.
הוא פתח במשחקי הגמר הן בגביע נגד אתלטיק בילבאו והן בליגת האלופות נגד יובנטוס, בשניהם ניצחה ברצלונה בתוצאה 3–1. עונה זו הייתה הפורייה ביותר בקריירה של פיקה מבחינת כיבוש שערים.
ב-44 הופעות כבש שבעה שערים: חמישה בליגה, אחד בליגת האלופות ואחד נוסף בגביע.
ב-11 באוגוסט 2015 זכה פיקה עם ברצלונה בסופר קאפ האירופי לאחר ניצחון בהארכה על סביליה.
שלושה ימים לאחר מכן, במשחק הראשון של הסופר קאפ הספרדי נגד אתלטיק בילבאו, הובסה ברצלונה 4–0. בגומלין, במצב של 1–0, גידף פיקה את הקוון על כך שלא פסק לנבדל לחובת בילבאו, ובשל כך הורחק בכרטיס אדום.
המשחק הסתיים בתיקו 1–1 ובילבאו זכתה בתואר.
ועדת המשמעת של התאחדות הכדורגל הספרדית השעתה אותו ל-4 משחקים נוספים על התקיפה המילולית במשחק.
בתום ההשעיה הוסיף פיקה להיות שחקן הרכב קבוע בקבוצה, שהובילה את טבלת הליגה החל מהמחזור ה-11.
לכך התווספו שני הפסדים בליגה, אך למרות זאת, ניצחה ברצלונה את כל משחקיה עד סוף העונה וזכתה באליפות שנייה ברציפות.
ב-22 במאי, עם פיקה בהרכב, ניצחה ברצלונה את סביליה בגמר גביע המלך 2–0 בהארכה והשלימה דאבל ספרדי.
בדרך לזכייה בגביע הבקיע פיקה שני שערים, האחד בשמינית הגמר נגד אספניול והשני נגד בילבאו ברבע הגמר.
בסך הכול כבש פיקה חמישה שערים ב-46 הופעות בכל המסגרות בעונה זו.
בקיץ 2016 צורף לקבוצה הבלם הצרפתי הצעיר סמואל אומטיטי.
הוא שיתף פעולה עם פיקה, מסצ'ראנו ומתייה במרכז ההגנה של ברצלונה.
עונת 2016/17 נפתחה עם זכייה בסופר קאפ הספרדי עם ניצחונות כפולים על סביליה.
במשחק ליגת האלופות אצל בורוסיה מנשנגלדבך ב-28 בספטמבר שהסתיים בתוצאה 2–1 לזכות ברצלונה, הבקיע פיקה את שער הניצחון.
ימים ספורים לאחר מכן, הבקיע פיקה צמד ראשון בקריירה במשחק נגד סלטה ויגו, שלא עזר למנוע הפסד 4–3. ב-19 באוקטובר, במשחק נגד מנצ'סטר סיטי, נקע פיקה את הקרסול הימני ובשל כך נעדר ממשחק למשך חודש.
לאחר שהחלים שב להיות שחקן קבוע בהרכב הקבוצה, שלא הצליחה לזכות באליפות ספרד.
בשמינית גמר ליגת האלופות היה פיקה שותף למהפך של ברצלונה על פריז סן-ז'רמן–לאחר הפסד 4–0 בפריז, ניצחה ברצלונה בגומלין 6–1 והעפילה לרבע הגמר, שם הודחה על ידי יובנטוס.
בסוף העונה זכתה ברצלונה בגביע שלישי ברציפות הודות לניצחון 3–1 על דפורטיבו אלאבס, כשפיקה פתח בהרכב.
ב-3 בנובמבר 2022 הודיע על פרישה מכדורגל.
יומיים לאחר מכן ערך פיקה את משחקו האחרון בקבוצתו מול אלמריה.
פיקה החל את דרכו בייצוג ספרד במדי הנבחרת עד גיל 17. ב-2004 הגיע עם הנבחרת עד גמר אליפות אירופה עד גיל 17, משחק בו הבקיע שער אך נבחרתו הפסידה ל 2–1. ב-2006 העפיל עם הנבחרת עד גיל 19 לאליפות אירופה עד גיל 19 שנערכה בפולין.
במשחק השני של שלב הבתים הבקיע צמד בניצחון 4–0 על .
בהמשך פתח הן בחצי הגמר נגד והן בגמר נגד אותה סקוטלנד.
בגמר היה מהמצטיינים, כאשר נגח כדור למשקוף וכן בישל לאלברטו בואנו את השער השני של ספרד, שניצחה 2–1 וזכתה בתואר.
לאחר מכן, בקיץ 2007, השתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בקנדה.
פיקה פתח בהרכב הנבחרת בכל חמשת משחקיה במהלך הטורניר.
בשמינית הגמר נגד עזר לקבוצתו לחזור מפיגור 2–0 ולנצח בהארכה בתוצאה 4–2. משחק רבע הגמר נגד הגיע לדו-קרב בעיטות עונשין לאחר תיקו 1-1 בסיום 120 דקות.
פיקה בעט חמישי והחטיא את בעיטתו.
ספרד הפסידה בדו-קרב בתוצאה 4–3 והודחה מהאליפות.
בנוסף, שיחק פיקה במדי נבחרת ספרד עד גיל 21. את הבכורה במדיה ערך ב-1 בספטמבר 2006 במשחק ידידות עם .
פיקה לקח חלק במשחקי הנבחרת במוקדמות אליפות אירופה לנוער 2009. במשחק האחרון של שלב הבתים במוקדמות נגד הבקיע שער בניצחון נבחרתו 2–0, וספרד סיימה את שלב הבתים במקום הראשון עם מאזן מושלם של 8 ניצחונות ב-8 מחזורים.
בפלייאוף ההעפלה פתח פיקה בשני המשחקים נגד .
הראשון הסתיים בהפסד 2–1, השני הסתיים בניצחון 2–1 ולכן המשיך להארכה.
בהארכה ניצחה ספרד 3–1 והעפילה לטורניר הגמר.
בטורניר הגמר עצמו לא השתתף מכיוון שכבר קודם לנבחרת הבוגרת.
בסך הכול ערך 12 הופעות והבקיע שער בודד במדי נבחרת ספרד עד גיל 21, בנוסף לחמש הופעות ושער אחד במדי נבחרת ספרד עד גיל 20.
ויסנטה דל בוסקה, מאמן הנבחרת הבוגרת, זימן את פיקה לראשונה לנבחרת למשחק ידידות נגד שנערך ב-11 בפברואר 2009. פיקה שיחק בניצחון 2–0 של נבחרתו במשחק שהתקיים בסביליה.
ב-28 במרץ זומן פיקה כדי להחליף את קרלס פויול הפצוע.
הוא הבקיע את השער היחיד בניצחון ספרד במוקדמות מונדיאל 2010 על נבחרת טורקיה במשחק שנערך באצטדיון סנטיאגו ברנבאו שבמדריד.
ארבעה ימים לאחר מכן פתח גם מול באיסטנבול, בניצחון נבחרתו 2–1.
הטורניר הראשון שבו שפיקה השתתף כשחקן ספרד היה גביע הקונפדרציות 2009, אליו הגיעה ספרד כאלופת אירופה.
פיקה פתח בהרכב בשניים משלושת משחקי שלב הבתים ועזר לנבחרתו להעפיל לחצי הגמר, שם הפסידו פיקה והנבחרת ל 2–0. לבסוף, פתח בהרכב במשחק על המקום השלישי נגד , שספרד ניצחה 3–2.
ספרד העפילה למונדיאל 2010 מהמקום הראשון בביתה בשלב המוקדמות, עם מאזן מושלם של עשרה ניצחונות בעשרה משחקים, תוך שהיא סופגת רק חמישה שערים.
פיקה הוסיף לכבוש במהלך המוקדמות שני שערים נוספים, בניצחונות על ועל .
בטורניר הגמר, שנערך בדרום אפריקה, שיחק פיקה בכל דקה אפשרית, כשלצידו במרכז ההגנה עומד קרלס פויול, חברו לקבוצה בברצלונה.
שני הבלמים, בנוסף לאיקר קאסיאס השוער, היו אחראים מרכזיים לכך שספרד ספגה רק שני שערים במהלך המונדיאל, שניהם בשלב הבתים, כשהנבחרת שומרת על רשת נקייה בכל משחקי הנוק-אאוט.
במשחק הגמר, גברה ספרד על 1–0 בהארכה משער של אנדרס אינייסטה, חברו לקבוצה של פיקה, ובכך ספרד זכתה לראשונה בתולדותיה בתואר אלופת העולם.
במוקדמות יורו 2012 המשיך פיקה להיות שחקן משמעותי בהרכב הנבחרת.
במשחק נגד ב-12 באוקטובר 2012 אמנם הבקיע שער עצמי, אך נבחרתו ניצחה בכל זאת 3–2. גם הפעם שמרה ספרד על מאזן מושלם, שמונה ניצחונות משמונה משחקים, תוך ספיגת שישה שערים לחובתה.
בטורניר הגמר, שנערך בפולין ובאוקראינה, פתח פיקה בכל המשחקים, תוך שהוא משתף פעולה עם סרחיו ראמוס במרכז ההגנה (פויול החמיץ את היורו בגלל פציעה בברכו).
בחצי הגמר נגד סייע לנבחרת לנצח בדו-קרב בעיטות עונשין כשכבש בהצלחה את בעיטתו, השלישית של נבחרתו.
במשחק הגמר גברה ספרד על בתוצאה 4–0, וכך השלימה זכייה שנייה ברציפות באליפות אירופה.
ספרד שמרה על רשת נקייה בחמישה מששת משחקיה בטורניר, ספגה רק שער אחד במהלך כל היורו, במשחק הראשון בשלב הבתים נגד איטליה.
גם בגביע הקונפדרציות 2013 זומן פיקה לסגל הנבחרת.
פיקה פתח בשניים ממשחקי שלב הבתים, את שניהם ספרד ניצחה.
בחצי הגמר נגד , לאחר תיקו מאופס בסיום 120 דקות, ניצחה ספרד בדו-קרב בעיטות עונשין בתוצאה 7–6. פיקה שותף בכל המשחק והבקיע את בעיטת העונשין השלישית של נבחרתו.
במשחק הגמר נגד הובסה ספרד 3–0. במהלך המחצית השנייה של המשחק הורחק פיקה בכרטיס אדום על כך שביצע עבירה חמורה על ניימאר הברזילאי.
הפסד זה סיים רצף של 29 משחקים ללא הפסד של ספרד, שיא עולמי שנשבר מאז.
גם למונדיאל 2014, שנערך בברזיל, סייע פיקה לנבחרת ספרד להעפיל מהמקום הראשון בביתה, שכלל את , עם שישה ניצחונות, שתי תוצאות תיקו ורק שלושה שערים לחובתה של ספרד.
במשחק הראשון בשלב הבתים במונדיאל שיחק פיקה 90 דקות, וספרד הובסה על ידי בתוצאה 5–1. במשחק השני נגד החליט דל בוסקה לא לשתף את פיקה, ספרד הפסידה 2–0 וכך כשלה ספרד בהעפלה לשלב שמינית הגמר.
במשחק האחרון נגד , שהיה חסר חשיבות ספורטיבית שכן שתי הנבחרות ידעו שלא יעפילו לשלב הבא, לא השתתף פיקה.
ב-11 ביוני 2015, במשחק ידידות נגד שנערך בריינו דה לאון, נכנס פיקה כמחליף, והאוהדים הספרדים שרקו לו בוז בכל פעם שנגע בכדור.
ההשערה המרכזית של התקשורת היא שהאוהדים, שברובם היו אוהדי ריאל מדריד, כעסו על כך שבמהלך חגיגות הטרבל של ברצלונה ימים ספורים לפני כן, העיר פיקה הערה עוקצנית כלפי ריאל מדריד וכוכבה כריסטיאנו רונאלדו.
שריקות הבוז המשיכו גם במשחק מוקדמות יורו 2016 נגד באצטדיון קרלוס טרטיירה שבאוביידו ב-5 בספטמבר.
בעקבות האירועים האלו ובמטרה למנוע מקרים נופים, דחתה התאחדות הכדורגל הספרדית את משחק הידידות עם מאצטדיון סנטיאגו ברנבאו, אצטדיונה של ריאל מדריד, לאצטדיון קרלוס בלמונטה שבאלבסטה.
למרות המצב הבעייתי, המשיך פיקה לייצג את ספרד ולעזור לה בהעפלתה ליורו 2016 כראש הבית במוקדמות, עם תשעה ניצחונות, הפסד בודד ושלושה שערים לחובתה.
פיקה שיחק בכל דקה אפשרית בטורניר, שנערך בצרפת.
במשחק הראשון של שלב הבתים נגד הבקיע פיקה את השער היחיד במשחק בנגיחה בדקה ה-87, שער שהעניק לספרד ניצחון 1–0. בהמשך, ניצחה ספרד את אך הפסידה ל במשחק השלישי, ולכן העפילה לשמינית הגמר מהמקום השני בביתה.
בשמינית הגמר הודחה ספרד על ידי , שניצחה 2–0.
בתום שמונה שנים בתפקיד עזב ויסנטה דל בוסקה את משרת המאמן של נבחרת ספרד לאחר היורו והוחלף על ידי ז'ולן לופטגי.
גם עם לופטגי כמאמן, היווה פיקה חלק מהותי מהרכב נבחרת ספרד.
במוקדמות מונדיאל 2018 סיימה ספרד במקום הראשון בביתה, מעל , עם תשעה ניצחונות, תיקו בודד ושלושה שערי חובה פעם נוספת, וכך העפילה פעם נוספת למונדיאל.
ב-11 באוגוסט 2018 הודיע פיקה על פרישתו מהנבחרת.
פיקה הוא בן זוגה לשעבר של הזמרת שאקירה.
ב-4 ביוני 2022 הודיעו בני הזוג על פרידה.
פיקה הוא יזם של חברות סטארט אפ הוא הקים את "Kerad Games" סטארט אפ המתמחה במשחקי וידאו בו הוא משמש כמנכ"ל.
הקים בנוסף את קרן ההשקעות "קוסמוס" בה הוא משמש כנשיא, קוסמוס מעורבת בניהול טורנירי טניס וגביע הדייוויס בשיתוף ה-ITF.
בדצמבר 2022 הקים את ליגת המלכים.
ג'רארד שוורץ (Gerard Schwarz; נולד ב-19 באוגוסט 1947) הוא מנצח אמריקאי.
בעבר היה המנהל המוזיקלי של תזמורת סיאטל, משרה בה הוא כיהן משנת 1985 עד שנת 2011, אחרי שהצטרף לארגון בשנת 1983. הוא גם המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול ויועץ מוזיקלי לפסטיבל המוזיקה של המזרח.
החוזה שלו עם תזמורת ליברפול הסתיים בשנת 2006, אז החליף אותו כמנצחה הראשי וסילי פטרנקו.
שוורץ נולד בניו ג'רזי להורים אוסטרים.
הוא סיים את ג'וליארד והחל בקריירה מוזיקלית כחצוצרן.
עד 1973 ניגן כחצוצרן ראשי בפילהרמונית של ניו יורק בניצוח פייר בולז, אבל במקביל החל לנצח בשנת 1966. הוא שימש מנהל מוזיקלי לעוד כמה ארגונים, שהנודע ביניהם הוא "פסטיבל בעיקר מוצרט" בניו יורק, שעליו ניצח משנת 1982 עד 2001.
שוורץ ידוע בעידוד יצירותיהם של מלחינים אמריקאים, בעבר ובהווה, ו-100 ההקלטות, בקירוב, שעשה עם תזמורת סיאטל כוללות יצירות אמריקאיות רבות.
כמו כן הקליט את כל הסימפוניות של מאהלר ואת הפואמות הסימפוניות של ריכרד שטראוס עם הפילהרמונית של ליברפול.
כיום הוא אחד המנצחים המוקלטים ביותר בעולם.
שוורץ עשה לו שם בעיקר ביכולתו לבנות תזמורת.
כשהחל לנהל את תזמורת סיאטל בשנת 1985, היו לה 3,000 מנויים; נכון לשנת 2004, התקרב מספר המנויים ל-40,000. הוא היה גם ראש החץ במאמץ להקים בית חדש לתזמורת, אולם בנארויה.
בין פרסיו הרבים: מנצח השנה באמריקה לשנת 1994, 11 מועמדויות לפרס גראמי ומועמדות לפרס אמי על ביצוע הרקוויאם של מוצרט בקונצרט חי מלינקולן סנטר.
ג'רארד ארתור ווי הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי, קומיקסאי ומאייר אמריקאי, הסולן והמייסד של להקת הרוק האלטרנטיבי האמריקנית "מיי כמיקל רומנס (My Chemical Romance)", בה כתב ושר מהקמתה בספטמבר 2001 עד הפיצול שלה במרץ 2013 ומחזרתה באוקטובר 2019.
הוא שימש כמפיק המבצע של אלבומה השני של להקת LostAlone "אני עב"ם בעיר הזאת".
כתב מיני-סדרה של ספרי קומיקס בשם "The True Lives of the Fabulous Killjoys" ואת סדרת הקומיקס זוכת פרס אייזנר "The Umbrella Academy".
אלבום הסולו הראשון שלו, "Hesitant Alien", יצא ב-30 בספטמבר 2014
ויי נולד בסאמיט שבניו ג'רזי, ארצות הברית.
מוצאו הוא חצי איטלקי וחצי סקוטי.
הוא החל לשיר לראשונה בכיתה ד', כששיחק את פיטר פן בהצגה שהועלתה בבית ספרו.
סבתו, הלנה לי ראש, לימדה אותו לשיר, להופיע ולצייר.
לאחר מכן, הוא התעניין יותר בקומיקס ובאמנות והניח לשירה.
מילדותו החל להתעניין באמנות- הוא גדל בבית "אפל וגותי" למראה, ולא היה יכול לשחק הרבה בחוץ (מפני שהאזור היה מסוכן).
בעקבות כך, הוא פיתח את דמיונו, והציור הפך למקלטו.
ב-1995, לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, למד ויי בבית ספר לאומנויות בניו יורק, וקיבל את תואר בוגר ב-1999. הוא שאף להיות מאייר וסופר קומיקס וב-2001 ניסה למכור סדרה מצוירת שנקראה "The Breakfast Monkey", אך הוא לא הצליח בכך.
ב-2001 עבד ויי בתעשיית הקומיקס בניו יורק.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, שהשפיעו עליו באופן משמעותי, הוא החליט שעליו לעשות מעשה, וכך הוקמה "מיי כמיקל רומנס".
אחיו, מייקי ויי, היה זה שהציע את שם הלהקה - הוא חשב על השם בעקבות ספר ושמו "Three Tales of Chemical Romance".
אל הלהקה צורפו גם פרנק איירו, ריי טורו ומאט פליסייר (שהוחלף בהמשך על ידי בוב בראייר).
בין הלהקות שהשפיעו על סגנון הלהקה המיספיטס, הסטרוקס, Blur, איירון מיידן, קווין, הקיור, הסמית'ס, והמוזיקאי בילי ג'ו ארמסטרונג (גיטריסט וסולן להקת הרוק האלטרנטיבי גרין דיי).
ויי כתב שירים רבים שנכנסו לאלבומים של הלהקה: "I'm Not Okay (I Promise)" שנכתב על חוויות מהתיכון שלו, "Demolition Lovers" שנכתב על חברתו לשעבר ועוד.
אחד השירים הבולטים שוויי כתב הוא "Helena".
השיר נכתב על סבתו ששמה היה אלנה, אך כולם קראו לה הלנה.
ויי כתב את השיר כששמע לראשונה על מות סבתו באמצע סיבוב ההופעות של הלהקה.
הוא הרגיש שעליו לפרוק את רגשותיו, ושמח כשהודיעו לו שהשיר ייכנס לאלבום ה-2 של הלהקה (Three Cheers for Sweet Revenge), ואף יופץ כסינגל ויצולם לו קליפ.
ויי אמר שהוא רצה לכתוב את השיר מנקודת המבט של סבתו, אך התוצאה הייתה מעין ערבוב בין פניית סבתו אליו לבין פנייתו לסבתו.
בשנת 2014, שנה לאחר שהתפרקה מיי כמיקל רומנס, הוציא ג'רארד ווי אלבום סולו וקרא לו "Hesitant Alien".
ללהקה שהקים לצורך ליווי הופעותיו כסולן קרא "Gerard Way and The Hormones", ובשם זה הוציא מספר סינגלים.
בשנת 2019 הוציא שני שירים יחד עם ריי טורו בעקבות הסדרה The Umbrella Academy.
ויי תמיד חיבב אמנות ולמד בבית ספר מקצועי לציור.
בעקבות אהבתו לקומיקס ולציור, הוא הוציא חוברת קומיקס בשם "The Umbrella Academy".
בנוסף לקומיקס, הוא אייר גם את העטיפה של האלבום השני של מיי כמיקל רומנס, Three Cheers for Sweet Revenge, ויחד עם אחרים גם אייר את עטיפת האלבום השלישי, The Black Parade.
ווי התחתן בפעם הראשונה עם Lyn z, הבסיסטית של הלהקה Mindless Self Indulgence, ולזוג נולדה בת בשם בנדיט לי ויי בשנת 2009. הזוג גר בלוס אנג'לס, קליפורניה.
אחיו הצעיר מייקי ויי הוא גם מוזיקאי הידוע בתור הבסיסט של "מיי כמיקל רומנס".
באזור הזמן הנקרא Revenge Era, בסביבות שנת 2004, סבל ווי מאלכוהוליזם ומהתמכרות לסמים (תרופות נגד דיכאון וקוקאין) ואף סיפר למנהל הלהקה כי הוא רוצה להתאבד.
עם זאת, בעזרתם של חברי הלהקה הוא השתקם וכיום מספר שהוא מרגיש שמח יותר ובעל שליטה על חייו.
בשנת 2014, ווי התחיל לדבר בפתיחות על הקשיים בנוגע לזהות המגדרית שלו, גם ברשת וגם בראיונות.
ב-Reddit Ask Me Anything, באוקטובר 2014, הוא טען, "תמיד הייתי מאוד רגיש לאלה שיש להם קשיים עם הזהות המגדרית שלהם, כיוון שאני מרגיש כאילו גם אני עברתי את זה, גם אם בסקאלה קטנה יותר.
תמיד הזדהיתי במידת מה עם המגדר הנשי, והתחלתי בנקודה מסוימת ב-My Chemical Romance לבטא את זה דרך המראה וסגנון ההופעה שלי.
אז זו לא הפתעה שכל ההשראות והשפעות הסגנון שלי היו פורצי גבולות מגדר.
פרדי מרקורי, דייוויד בואי, איגי פופ, גלאם מוקדם, טי רקס.
גבריות תמיד גרמה לי להרגיש כאילו היא לא הייתה נכונה בשבילי."
בינואר 2015, ווי הגיב על הזהות המגדרית שלו בפנזין עצמאי שהשתתף בו, The Boyzine, ולדבריו, "אף פעם לא באמת הסכמתי עם האב-טיפוס הגברי כשהייתי נער, לא היה לי עניין בספורט או כל דבר בסגנון.
הייתה תקופה שהיו קוראים לי בחורה לעיתים קרובות כל-כך, עד שכשגיליתי על הרעיון של טרנסג'נדרים, החשבתי את עצמי יותר כבחורה.
אז אני מאוד מזדהה עם טרנסים ונשים כי אני הייתי בחורה בשביל הרבה אנשים כשהייתי בגיל ההתבגרות."
ביוני 2015, ווי צייץ בטוויטר שהוא משתמש בלשון הפניה הוא/הם (he/they).
ג'רארדו דה קרמונה (באיטלקית: Gerardo da Cremona; בערך 1114–1187) היה מתרגם של חיבורי מדעיים מן הלשון הערבית ללשון הלטינית.
ג'רארדו דה קרמונה נולד בקרמונה שבלומברדיה.
משום שלא היה מרוצה מן הפילוסופיה של מוריו, עקר לטולדו שבקסטיליה (בערך ב-1144).
טולדו, שהייתה בירת הפרובינציה טולדו בחליפות קורדובה, נכבשה ב-1085 בידי אלפונסו השישי מלך קסטיליה והפכה לבירת ספרד.
שליטיה של העיר הגנו על הקהילה היהודית ושמרו על צביונה של טולדו כמרכז תרבות יהודי-מוסלמי, שבו היו ספריות שהכילו כתבי יד עתיקים.
תושביה היהודים והמוסלמים של העיר אמצו לעצמם את שפתם ואת מנהגיהם של הכובשים הנוצריים.
ג'רארדו דה קרמונה למד ערבית כדי שיוכל לקרוא את "אלמגסט", חיבורו הגדול של תלמי, האסטרונום היווני העתיק.
הוא התפעל מן הספרות המדעית העשירה, שהייתה כתובה בשפה הערבית, והחליט לתרגמה ללטינית.
הוא היה בין המתרגמים הפוריים של אסכולת המתרגמים של טולדו.
תרגומו ללטינית של ספרם המתמטי של האחים בנו מוסא "הספר על חישוב של מישורים וצורות מעגליות" היה בשימוש רחב בימי הביניים, וצוטט על ידי מלומדים כגון ת'אבת אבן קורה, איבן אל-היית'ם, פיבונאצ'י, רוג'ר בייקון ועוד.
תרגומו ללטינית של ספרו של אל ח'ואריזמי שימש כטקסט העיקרי באוניברסיטאות של אירופה עד המאה השש עשרה.
תרגומו ללטינית של ספרו של תלמי היה התרגום היחיד במערב אירופה עד שג'ורג' מטרביזונד תרגם את תלמי מן המקור היווני במאה החמש עשרה.
מלבד תרגומיו הרבים, ג'רארדו דה קרמונה כתב גם חיבורים מקוריים בתחום האלגברה, האריתמטיקה והאסטרונומיה.
ג'ראלדין פאראר הייתה זמרת אופרה ושחקנית קולנוע אמריקאית, שנוכחותה הבימתית זיכתה אותה בכת של מעריצים נלהבים, ה"ג'רי-פלאפרס", בראשית המאה ה-20.
שנים ראשונות, לימודים וקריירה אופראית
פאראר נולדה במלרוז, מסצ'וסטס, בתם של סידני פאראר והנרייטה ברנס.
היא למדה פיתוח קול ושירה בבוסטון, ניו יורק ופריז ובברלין אצל זמרת הסופרן המהוללת לילי להמן, על פי המלצתה של ליליאן נורדיקה.
היא חוללה סנסציה בברלין כשהופיעה שם לראשונה בשנת 1901, בתפקיד מרגריט ב"פאוסט" של גונו ובהמשך בתפקידים הראשיים ב"מיניון" של אמברואז תומא ו"מאנון לסקו" של
פוצ'יני וכז'ולייט ב"רומיאו וז'ולייט" של גונו.
בין מעריציה בברלין היה נסיך הכתר הגרמני וילהלם, אתו, על פי הסברה, ניהלה פרשת אהבים החל ב-1903.
אחרי הופעה באופרה של מונטה קרלו שרה לראשונה במטרופוליטן אופרה, ב"רומיאו וז'ולייט", בשנת 1906. היא שרה בהפקה הראשונה במטרופוליטן של "מאדאם באטרפליי" בשנת 1907, ונשארה בסגל המטרופוליטן עד לפרישתה.
במשך שנותיה שם שרה 29 תפקידים בקרוב ל-500 הצגות אופרה.
ג'ראלדין פאראר נודעה, במיטב הסגנון של דיוה אופראית, בטבעה חם המזג והעצמאי ללא פשרות.
היא הרבתה להקליט לחברת "המכונה המדברת" של ויקטור והופיעה לעיתים קרובות בהבלטה במודעות הפרסומת של חברת התקליטים הזו.
ג'ראלדין פאראר הופיעה גם בסרטים אילמים, שצולמו בין עונות האופרה.
פאראר כיכבה ביותר מתריסר סרטים בין השנים 1915 ל-1920, בין השאר בעיבוד של ססיל ב.
תפקידה המעולה ביותר על המסך היה אולי ז'אן ד'ארק בסרט "ז'אן האישה" משנת 1917.
פאראר ניהלה רומן בן שבע שנים עם ארטורו טוסקניני.
האולטימטום שהציגה לפניו, להתגרש מאשתו ולשאת אותה לאישה, הביא להתפטרותו של טוסקניני ממשרת המנצח הראשי של המטרופוליטן אופרה בשנת 1915. הוא חזר לאיטליה.
פאראר הייתה בקשרי ידידות קרובה עם הטנור אנריקו קארוזו.
היו השערות לגבי רומן גם ביניהם, אך ללא ראיות של ממש.
ג'ראלדין פאראר פרשה מן האופרה בשנת 1922, בגיל ארבעים.
הופעתה האחרונה הייתה ה"זאזה" של לאונקוואלו.
היא שרה ברסיטלים עד 1931 ושימשה לזמן קצר כפרשנית בשידורי הרדיו של המטרופוליטן בעונת 35–1934.
האוטוביוגרפיה שלה, Such Sweet Compulsion, שיצאה לאור בשנת 1938, נכתבה לסירוגין בפרקים, שחלקם במילים שלה וחלקם במילים של אמה, המתארת בסגנון נמלץ את הישגי בתה.
ג'ראלדין פאראר מתה ברוג'פילד, קונטיקט מהתקף לב בשנת 1967, בת 85, ונקברה בבית הקברות קנסיקו בוואלהאלה, ניו יורק.
ג'ראר אוסקם היה שחמטאי ממוצא הולנדי.
אוסקם ייצג את הולנד באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז.
במוקדמות צבר 2.5 נקודות ובשלב הגמר צבר 3.5 נקודות .
ג'רארד הופנונג היה צייר ומוזיקאי יהודי-בריטי, שנודע בעיקר ביצירותיו ההומוריסטיות.
ג'רארד הופנונג נולד בברלין, בשם גרהארד, בנם היחיד של זוג יהודי אמיד, הילדגרד ולודוויג הופנונג.
ב-1939 עזבו הוריו את גרמניה, תחילה לפירנצה ומשם ללונדון, שם נשאר ללמוד בבית ספר הייגייט, בעוד שאביו יצא לארץ ישראל שתחת המנדט הבריטי, להיכנס לעסקי הבנקאות המשפחתיים, והקים יחד עם אביו את בנק הופנונג.
מלחמת העולם השנייה הפכה פרידה זמנית זו לדבר של קבע.
הופנונג מת משטף דם מוחי, 20 שנה בלבד אחרי הגיעו לאנגליה, אך את שני העשורים האלה מילא בהישגים בלתי מבוטלים, בין השאר כקריקטוריסט, נגן טובה, אמרגן, שדרן רדיו ונואם בענייני ציבור, שהיה מבוקש מאוד באיגודי העובדים של אוקספורד וקיימברידג'.
הופנונג פרסם סדרת ספרי קריקטורות, שהיתלו בעדינות במנצחים ונגני תזמורת.
אחרי מותו היסבה חברת "האלאס ובצ'לור" כמה מן הקריקטורות שלו לסרט הנפשה קצר בשם "התזמורת הסימפונית של הופנונג", שזכה בפרסים אחדים בשנים 1965–1966.
ג'רארד הופנונג יצר שלושה פסטיבלי מוזיקה שנקראו בשמו והתקיימו ברויאל פסטיבל הול בלונדון.
בפסטיבלים אלה משתתפים מוזיקאים "רציניים".
בין היצירות שהוזמנו במיוחד לפסטיבלים "פתיחה גדולה, גדולה" אופוס 57 של מלקולם ארנולד, שהוקדשה לנשיא ארצות הברית הרברט הובר ונכתבה לכמה שואבי אבק ושאר מכשירים ביתיים.
"קונצ'רטו פופולארה" של פרנץ רייזנשטיין תואר כ"הקונצ'רטו לפסנתר שישים קץ לכל הקונצ'רטי לפסנתר".
ויליאם וולטון ניצח על מובאה בת צליל אחד מן האורטוריה שלו "משתה בלשצאר": המילה "שחטו!" שצועקת המקהלה.
חייו של הופנונג התנהלו במסורת האקסצנטריות של בריטניה הגדולה, על אף מוצאו הקונטיננטלי.
הוא שיווה לעצמו, ביודעין או שלא ביודעין, את אישיותו של מורה למוזיקה מזדקן, תפקיד שלוטש ושוכלל בתקופה שלימד בבית ספר סטאמפורד, שם זוכרים עדיין את התנהגותו התמהונית.