tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שיתוף הפעולה בין השניים תם במהלך הקלטות האלבום "רוק'נ'רול" בשנת 1973. במהלך ההקלטות חווה ספקטור התמוטטות עצבים חמורה, שבעקבותיה שלף אקדח באולפן, השתולל ונעלם עם הקלטות האלבום.
לנון השלים מאוחר יותר את ההקלטות לבדו.
בשנת 1974 יסד ספקטור את הליבל "וורנר-ספקטור" בו הוחתמו אמנים כדוגמת שר, דיאון, הארי נילסון ואחרים.
כמו כן, הוציא כמה הוצאות מחודשות לאלבומים ישנים.
בין השאר הוציא מחדש כמה מההקלטות הטובות ביותר שהוציא בשנותיו המוקדמות, דבר שהשיב את המודעות לאיכויות ההפקה הייחודיות של ספקטור.
בשנת 1977 הפיק ספקטור את אלבומו של לאונרד כהן "Death of a Ladies' Man" שלא זכה להצלחה.
ספקטור וכהן כתבו את האלבום במשותף אך לקראת סיום ההקלטות הסתכסכו וכהן גורש מן האולפן בטרם הסתיימה הקלטת הקולות.
ב-1980 הפיק ספקטור את האלבום "סוף המאה" של להקת הראמונס.
שנה לאחר מכן הפיק את אלבומה של יוקו אונו "עונות של זכוכית".
החל מראשית שנות ה-80 מיעט ספקטור לפעול, עבודותיו המעטות נעשו לאמנים כדוגמת סלין דיון (לאלבום שלא יצא בסוף אל הפועל) ל"סטארסילור" (2003) – להם הפיק חלקים באלבום בשל חילוקי דעות.
פרויקט נוסף בו היה אמור להשתתף בוטל בעקבות משפט הרצח בו הואשם.
בפברואר 2003 נמצאה גופת השחקנית לנה קלארקסון ירויה בביתו של ספקטור שבקליפורניה.
בעקבות זאת הואשם ברצח השחקנית.
ב-14 באפריל 2009 הורשע ברצח מדרגה שנייה של השחקנית, במשפט שני שנערך לו, לאחר שבמשפט הראשון לא הצליחו המושבעים להגיע להכרעה.
ב-29 במאי 2009 נגזר עליו עונש של מאסר עולם, ונקבע כי יוכל להגיש בקשה לקיצור עונשו רק לאחר שירצה 19 שנות מאסר.
נפטר ב-16 בינואר 2021 לאחר שנדבק במחלת נגיף הקורונה בעודו מרצה את עונש המאסר שהוטל עליו, במתקן הבריאות שבכלא מדינת קליפורניה, סטוקטון.
פיל ים (שם מדעי: Mirounga) הוא סוג של יונק ימי המשתייך למשפחת כלבי הים.
הוא הסוג היחיד המשתייך לשבט פילי ים (Miroungini).
תפוצתו באנטארקטיקה ובסביבתה, בחלק הדרומי של האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט.
פיל הים הוא הגדול מבין כל מיני המשפחה.
הזכר יותר גדול מהנקבה .
שם שם מדעי תמונה/איור משקל שימור פיל ים צפוני Mirounga angustirostris משקל: 640-2,300 ק"ג שימור LC פיל ים דרומי Mirounga leonina משקל: 900-4,000 ק"ג שימור LC
זכר פיל-הים מאופיין באף גדול ונפוח (המזכיר את חדק הפיל), והוא בדרך כלל מגיע לאורך 5 מטרים ולמשקל 2,700 ק"ג.
יש זכרים שהגיעו אף למשקל של 4000 ק"ג.
חלק גדול ממשקלו נובע משכבת שומן המצויה תחת עורו, והיא דואגת לשימור חום גופו כשהוא שוהה במים הקרים, וכן מקנה לגופו מבנה גמיש וזורם המאפשר לו שחייה מהירה ביותר.
למרות צורתם המגושמת, הם יכולים לנוע מהר מבני אדם על פני משטחי חול ישרים.
אפו של פיל הים משמש להשמעת קולות רמים, במיוחד בתקופת הזיווג.
כמו כן הוא משמש ללכידת לחות, דבר הנחוץ בתקופות השהייה הארוכות על היבשה בזמן התחדשות העור.
פיל ים יכול לשהות עד כמאה דקות מתחת למים, בזכות מספר מאפיינים פיזיולוגיים ייחודיים למדי: קיומם של מאגרי דם בבטנו, ריכוז גבוה של תאי דם אדומים בדמו, וריכוז גבוה של מיוגלובין בשריריו.
מבין היונקים, רק לווייתנאים צוללים לפרקי זמן ממושכים יותר מאשר פילי ים.
הוא צולל בממוצע ל-450 מטרים אבל יכול להגיע גם ל-1500 ויותר בחיפוש אחר מזון אהוב, דוגמת דיונונים, תמנונים, פינגווינים, צלופחים ועוד.
אורך חיי פיל הים הוא כ-23 שנים אצל נקבות וכ-20 שנים אצל זכרים.
פיליפ צ'פמן לש היה מוזיקאי אמריקאי, אחד ממקימיה של להקת הרוק "גרייטפול דד".
הוא ניגן בגיטרת בס בשלושת העשורים שבהם הייתה הלהקה קיימת.
הוא החל את דרכו המוזיקלית ככנר, אבל בתיכון עבר לנגן בחצוצרה והתעניין גם במוזיקה קלאסית אוונגרדית וג'אז חופשי.
הוא גם למד במכללת מילס אצל המודרניסט האיטלקי לוצ'אנו בריו.
חבריו ללימודים כללו את המלחין המינימליסט סטיב רייך ואת חברו ללהקה טום קונסטנטן.
בזמן לימודיו פגש את ג'רי גרסיה.
לש הצטרף ללהקתו החדשה של גרסיה.
הוא לא ניגן בגיטרה בס לפני שהצטרף ללהקה.
התעניינותו במוזיקה אוונגרדית הייתה חיונית בהשפעתה על הגרייטפול דד, בדחיפתה לטריטוריות חדשות וביצירת המיסטיקה סביבה.
אחרי התפרקות הגרייטפול דד המשיך לש לנגן עם חבריה בהרכבים שונים, דוגמת "The Other Ones" ו"The Dead", נוסף להופעות עם להקתו, Phil Lesh & Friends.
לש ואשתו ג'יל ניהלו את ארגון הצדקה שלהם, "השרשרת הבלתי שבורה".
לזוג שני בנים, גרהאם ובריאן, שהלכו בדרכו המוזיקלית של אביהם ומנגנים ומופיעים יחדיו.
ב־1998 עבר לש השתלת כבד עקב מחלת הפטיטיס C ומאז הפך להיות מצדד נלהב בתרומות איברים, ובהופעותיו קרא לקהל להירשם כתורמים.
ב־2006 אובחן אצלו סרטן הערמונית והוא עבר ניתוח להסרתו, שעבר בהצלחה.
פיל לואיס הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
שיחק בתפקידים קטנים בעשרות סרטים.
לואיס ידוע בעיקר בזכות תפקידו כמריון מוסבי בסדרה החיים היפים של זאק וקודי ובסדרת הספין אוף החיים היפים על הסיפון.
לואיס נולד למנכ"ל הפוטומק (טלפון) ושגריר ארצות הברית לשעבר דלאנו לואיס.
הוא נולד באוגנדה, במזרח אפריקה, במהלך תקופה שבה אביו עבד כמנהל שותף בחיל השלום שפעל בארצות ניגריה ואוגנדה.
אחרי הופעות בתפקידי האורח בערוץ "טלוויזיה אפיזודי", שולב לואיס בתפקיד ראשי בקומדיית המצבים "Teech" בשנת 1991. התוכנית בוטלה אחרי ארבעה פרקים בלבד עקב דירוג נמוך.
הוא הופיע מאז בתפקידי אורח בסדרות שונות, בהן "סמוך על צ'ארלס", "פסיפיק בלו", "באפי ציידת הערפדים", "אחות", "אחים ואחיות", "איך פגשתי את אמא", וכן כחלק מהצוות בסדרה "עולם אחר", "האחים Wayans", "ליזי מקגוויר", "יקרים", "חברים" ו"לגדל את הופ".
לואיס כיכב בשנים 2008-2005 בסדרה של ערוץ דיסני "החיים היפים של זאק וקודי" בדמותו של מריון מוסבי, ובשנים 2011-2008 כיכב בסדרת הספין-אוף "החיים היפים על הסיפון" שם הוא משחק את מנהל הספינה "S.S טיפטון".
כמו כן הופיע בתפקידי אורח בערוץ דיסני בסדרה "כל כך רייבן" ובאחד הסרטים המקוריים של הערוץ, "אבא בצרה" (Dadnapped).
בשנת 2021, ביים פרק מתוך הסדרה בשירות הסטרימינג Peacock; אשר מהווה ריבוט לסיטקום משנות השמונים.
באותה שנה גם ביים שני פרקים מתוך הסדרה "איך עושים את זה?" שיצרה ונדה סייקס לשירות נטפליקס.
בשנת 2022 ביים את שני הפרקים האחרונים של הסיטקום "How We Roll" מבית CBS.
בשנים 2022–2023 ביים לואיס ארבעה פרקים מתוך הסיטקום "Lopez vs Lopez" שיצר ג'ורג' לופז עבור רשת NBC.
בשנת 2023 ביים פרק בודד של סדרת הטלוויזיה המחודשת "פרייז'ר" (אנ') בשירות הזרמת המדיה "פרמאונט+".
פיל סרי לנקי (שם מדעי: Elephas maximus maximus), ידוע גם בשם פיל אסייתי מצוי או פיל ציילוני), הוא אחד משלושה תת-מינים ידועים של פילים אסיאתים והגדול מבין כולם.
הפיל סווג לראשונה על ידי קארולוס ליניאוס בשנת 1758 ומקורו באזור סרי לנקה.
מאז 1986, הפיל הסרי לנקי נמצא בסכנת הכחדה ואוכלוסייתו התכווצה בחמישים אחוז תוך שלושה דורות.
סכנת ההכחדה היא מההיעלמות והרס בתי הגידול הטבעיים של הפיל.
אוכלוסיית הפילים הסרי לנקים מצויה בעיקר במספר פארקים לאומיים ושמורות טבע כגון: הפארק הלאומי אודה וולאווה, הפארק הלאומי יאלה, הפארק הלאומי ווילפאטו ובפארק הלאומי מינריה.
באופן כללי, פילים אסייתים קטנים יותר מפילים אפריקאים, וכך גם הפיל האסייתי המצוי.
הנקבות לרוב קטנות מן הזכרים, ובדרך-כלל יש להן חטים קצרים.
יש לו תשעה-עשר זוגות של צלעות, צבעו כהה משל פיל הודי ופיל סומטרי, והוא בעל כתמים גדולים יותר וברורים יותר על האוזניים, על הפנים ועל הבטן.
רק ל-7% מן הזכרים יש חטים.
אוכלוסיית הפילים האסייתים המצויים בפארקים הלאומיים של סרי לנקה קטנה מעט בהשוואה לזו שתועדה במקורות היסטוריים משנת 200 לפנה"ס, ובתמונות שצולמו בתחילת המאה ה-19 בתקופת השלטון הקולוניאלי הבריטי של האי.
הגודל הצנוע יותר של הפילים בני ימינו עשוי להיות תוצאה תהליך ארוך של דלדול הפרטים הכשירים ביותר מן האוכלוסייה הטבעית על ידי ציד או ביות.
תפוצת הפילים מוגבלת בעיקר לשפלות ולאזורים יבשים שבהם הם עדיין נפוצים כמו: בצפון, בדרום, במזרח, בצפון מערב, בצפון מרכז ובדרום מזרח האי של סרי לנקה.
חלק קטן מאוכלוסיית הפילים, נפוץ ליד מקדש שיא השממה, בעיקר בשפלה, באזור היבש.
תפוצת הפילים באזורים הלחים של המדינה היא מועטה מאוד.
למעט גני יאלה וווילפאטו כל האזורים המוגנים בהם נפוצים הפילים הם בהיקף של פחות מ-100 קמ"ר.
באזורים רבים, גודל הפארק הוא פחות מ-50 קמ"ר ושטח כזה אינו גדול דיו כדי לשמש כבית גידול של הפילים.
הפילים מוגדרים כאוכלי עשב וצורכים כ-150 ק"ג צמחים ליום.
באופן כללי, הם ניזונים ממגוון רחב של צמחים המשמשים להם כמזון.
באזור הצפון מערבי של סרי לנקה נערכה תצפית על התנהלות האכילה של הפילים מינואר 1998 עד דצמבר 1999. נמצא בתצפית כי הפילים ניזונים מ-116 מינים של צמחים, השייכים ל-35 משפחות, הכוללות 27 מינים של צמחים מעובדים.
יותר ממחצית הצמחים אינם מינים של עצים, ורובם שיחים, עשבים דשאים וצמחים מטפסים.
יותר מ-25% מכלל מיני הצמחים הנאכלים על ידי הפילים משתייכים למשפחת הקטניות ו-19% מכלל מיני הצמחים משתייכים למשפחת הדגניים.
בנוסף, נצפה שהפילים אוכלים משאריות הצמחים המעובדים המצויות על גבי האדמה.
פילים צעירים נוטים לאכול בעיקר מיני דשא.
מקורות מזון נפוצים נוספים של הפילים הם התחדשות יערות, ובעיקר יערות גדולים בצפיפות נמוכה.
בעבר נמצאו הפילים באזור השפלה, באזור יערות וגם באזורים ההרריים שבאי סרי לנקה.
הפילים נהנו מתפוצה רחבה ונמנו כמויות רבות של פילים מרכסי ההרים הגבוהים ביותר עד גובה פני הים.
עד 1830, היה שפע של פילים, ובגלל שפע הפילים, ממשלת סרי לנקה אפשרה לפגוע בהם ולהמית אותם, ושילמה תגמולים עבור כל פיל שהומת.
הפחתת כמות הפילים באזור מבתי הגידול גברה, ובמהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19 בתי הגידול הפכו ליערות של מטעי קפה ותה.
במאה ה-20 היו מפוזרים הפילים על פני מספר מקומות באי.
אוכלוסיית הפילים בסרי לנקה, התרוקנה ברובה במאה ה-19 בין השנים 1829 ו-1855, וזאת בשל לכידתם והמתתם של הפילים, ובתקופה זו נתפסו ונורו למוות יותר מ-6000 פילים.
הערכות גודל האוכלוסייה במהלך השנים
לסחר השנהב בסרי לנקה היסטוריה ארוכה מאוד של משך של יותר מ-2000 שנה.
במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, הומתו פילים אסייתים מצויים רבים על ידי ציידים.
בין השנים 1999 ו-2006 הומתו מדי שנה כמעט 100 פילים החיים בטבע.
במהלך הסכסוך של סרי לנקה, פילים נעשו נכים או נפגעו והומתו על ידי מוקשים.
בין השנים 1990 ו-1993, כ-165 פילים החיים בטבע מתו כתוצאה מפציעות ירי.
בשנת 1994 הומתו לפחות 96 פילים על ידי מוקשים או ציידים, ובנוסף עד 20 פילים נפגעו ממוקשים והיו לנכים.
כיום, בשל העובדה שהניבי פילים בסרי לנקה נדירים ביותר, צייד בלתי חוקי של שנהב אסור.
עם זאת, חלק מהסוחרים בשנהב עדיין ממשיכים למכור אותו באופן בלתי חוקי.
העיר קנדי זוהתה כמרכז לסחר בלתי חוקי כזה.
סרי לנקה לוחמת בתופעה באמצעות אירועים מתוקשרים של השמדת שנהב.
האיום הגדול ביותר על הפילים הוא מבני האדם ונובע מהרחבת שטחי המגורים וצמצום אזורי המחיה של הפילים.
הפילים מומתים תוך כדי הגנה על יבולים ובתים.
איומים נוספים הם כריתת יערות, בצורת ורעב.
במהלך עונות של בצורת, פילים רבים זקוקים לקרקע חקלאית ולמזון.
כמעט 80 פילים מתו בצפון מערב סרי לנקה, 50 בדרום ובמזרח, ועוד 30 פילים בחלקים אחרים של הארץ, בהיקף של 160 מקרי מוות של פילים אסייתים מצויים ב-2006.
פיל נפיל הוא דמות בדיונית של פיל בספרים ובסרטים של פו הדב מאת אלן אלכסנדר מילן.
המושג "פיל נפיל" מוזכר בספר "פו הדב", שיצא בשנת 1926, אך למעשה, לא מופיעה שם דמות כזו.
הדמות מופיעה לראשונה בספר הבית בקרן פו, שיצא בשנת 1928. הדמות מופיעה גם ביצירות, שנכתבו בהשראת הספרים הנ"ל - בסדרה הרפתקאות פו הדוב (1998-1991) ובסרט בכיכובו, שנקרא פו הדב: סיפורו של פיל נפיל.
בסרטים מצוירת דמות, שמבחינה מבנית, היא פיל הודי, אך צבעיה שונים מהצבע של חיה זו.
בפרק החמישי של "הרפתקאות פו הדוב", פו הדב וחזרזיר מנסים באומץ ללכוד את פיל נפיל במלכודת.
עם זאת, פיל נפיל לעולם לא נתפס במלכודת שלהם, ואכן הם אף פעם לא פוגשים את פיל נפיל במהלך הספרים.
בפרק השלישי בספר הבית בקרן פו, פו וחזרזיר, במהלך חיפושים אחר קטנטן בהוראתו של ארנב, נופלים למלכודת דומה (מרומז שזה אותה מלכודת) וחושבים שזה נעשה על ידי פיל נפיל כדי לתפוס אותם.
פו וחזרזיר מתרגלים שיחה שיצטרכו אותה כאשר פיל נפיל יבוא, אבל פו נרדם וכאשר חזרזיר שומע קול, הוא נבהל ואומר את דבר הלא נכון.
לבסוף, הוא מובך כאשר הוא מבין שהקול הוא של כריסטופר רובין, אך מייד גאוותו שבה אליו כאשר הוא מוצא את קטנטן על גבו של פו.
למרות שזה לא נאמר במפורש, הוא חושב כי פילים נפילים מנקודת מבט של ילד הם פילים (המילה פיל נפיל לפי ניסיון הילד מבטאת את המילה פיל) האיורים של ארנסט שפארד בספרי פו הדב מאת א.
מילן מתארים פילים נפילים (כפי שמתואר בחלום של חזרזיר) דומה מאוד לפילים.
בעיבודים של הסיפורים של דיסני, פיל נפיל מוזכר בסרט קצר שיצא בשנת 1968, העונה לשם פו הדב והיום הסוער, ונראה שהוא תוצר דמיונו של טיגר.
המראה הממשי הראשון של פיל נפיל היה בסדרת הטלוויזיה "הרפתקאות פו הדב".
בשני סרטי האנימציה ובכל סדרת הטלוויזיה הוא גם מתואר כפיל, פחות אכזר ופראי מאשר הדמיונות של פו בספרים.
בסדרת האנימציה הטלוויזיונית, רוב הפילים נפילים הם האויבים של פו הדב וחבריו.
הם יודעים לגנוב דבש ולעיתים קרובות דברים הקשורים לפו הדב.
אחת הפילים נפילים הייתה הלף, העוזרת קשת התפיסה של סטן התועל ופחדה מרו כי חשבה שהוא עכבר ענק.
חזרזיר התיידד עם פיל נפיל צעיר בשם ג'וניור, בשני פרקים של הרפתקאות פו הדב החדשות.
אימו, הזכירה לעיתים קרובות את האלרגיות של אביו, אבא פיל נפיל.
הם הופיעו יחדיו בשיר "תועלים ופילים נפילים" עם התועלים בסרט הרפתקאותיו הרבות של פו הדב.
טיגר תיאר אותם כמפלצות בעלות חיבה לדבש.
הם מופיעים עם השיר גם בדיסניוורלד במתקן הרפתקאותיו הרבות של פו הדב שמבוסס על הסרט, ושבו הרוכבים נוסעים דרך הפילים נפילים והתועלים בחלומו של פו הדב.
מאז 1950 פילים נפילים זכו להשפעה תרבותית מחוץ לספרי פו הדב.
המונח "פיל נפיל" משמש מבוגרים לתאר ילד או פיל בשובבות.
המונח "מלכודת פיל נפיל" שימש בעיתונות הפוליטית, מלכודת שתתפוס את היריב אך לבסוף נפילה עצמית למלכודת.
יש פרטיטורה העונה לשם "ללכוד את פיל נפיל".
פרס פיל נפיל הוא פרס ספרותי שנתי שוודי המוענק לסופר שכתב את ספר הילדים/ספר המבוגרים השטותי ביותר.
הסרט פו הדב: סיפורו של פיל נפיל, יצא ב-2005, בעקבות הביטויים של המילה פיל נפיל, בו רו מתיידד עם פיל נפיל ששמו פילוני.
מאוחר יותר, באותה שנה יצא סרט קצר שנקרא חג המולד של פיל נפיל.
מאוחר יותר, פילוני הפך לדמות מרכזית בסדרה חבריי טיגר ופו שמשודרת בערוץ דיסני ובערוץ הופ!.
פּיל ישר-חַט (שם מדעי: Palaeoloxodon antiquus) הוא מין נכחד של בעל חדק קדום ממשפחת הפיליים שהיה נפוץ באירופה, המזרח התיכון ואסיה באמצע וסוף הפליסטוקן.
באזור ארץ ישראל המין ניצוד על ידי ההומו ארקטוס עד שנעלם לפני כ-400,000 שנה.
חוקרים מסוימים מאמינים שפרטים ממין זה הצליחו לשרוד בצפון סין עד ל-2000 או 3000 לפנה"ס.
סמוך לקיבוץ רבדים נמצאו בחפירה ארכאולוגית במחצבת רבדים עצמות של פיל ישר-חט אשר שימש ככל הנראה למזון עבור מין האדם שחי במקום, בני התרבות האשלית.
ב-2022 ביולוג שיצא לסייר באזור גילה להפתעתו שן של פיל ישר-חט.
החט, אשר השתמר כמעט בשלמותו, בן כחצי מיליון שנה ואורכו 2.5 מטרים.
הפיל היה גדול במקצת מהפיל האפריקני, התנשא לגובה של 3.9 מטר ושקל כ-6,000–7,000 ק"ג.
חטיו היו ארוכים וישרים עם נטייה קלה כלפי מעלה.
הרגליים היו ארוכות במקצת מרגלי הפיל המודרני.
בעזרת לשון של כ-80 ס"מ והחדק הגמיש הפיל היה מסוגל לאחוז עלים עד לגובה של כ-8 מטר מעל האדמה.
פיליפ פואסון , שידוע בשם פיל פיש (Phil Fish), הוא מעצב ומתכנת משחקי וידאו שידוע בעיקר בזכות עבודתו על המשחק העצמאי FEZ, שהופץ בידי החברה שבבעלותו Polytron Corporation.
בנוסף, פיש לקח חלק בסרט הדוקומנטרי Indie Game: The Movie, שהציג את חייהם של מספר מפתחים עצמאיים במהלך הפיתוח של שלושה מהמשחקים העצמאיים הגדולים שיצאו: Super Meat Boy ,FEZ ו-Braid.
ב-27 ביולי 2013, פיש הודיע דרך חשבון הטוויטר ודרך אתר האינטרנט שלו ש-FEZ II מבוטל ושהוא פורש מפיתוח משחקים.
הסיבה לכך היא סכסוך שהיה לו עם מרקוס ביר בתוכניתו באתר GameTrailers.
פיל ים דרומי (שם מדעי: Mirounga leonina) הוא מין בסוג פיל ים ממשפחת כלבי ים.
כמו ששמו מרמז הוא נפוץ רק בחצי הכדור הדרומי.
משקלו של הזכר מגיע עד ל-4,000 קילוגרמים, ומשקלן של הנקבות מגיע עד ל-900 קילוגרמים.
אורכו מגיע עד ל-7.5 מטרים.
פיל הים הדרומי הוא המין הגדול ביותר בסדרת הטורפים.
הוא חי ומתרבה בחופי אנטארקטיקה ושם מגדל את צאצאיו שחוזרים לים.
פיל הים מסוגל לצלול עד לעומק של 1,700 מטרים במצוד אחר דגים ודיונונים, יותר מכל יונק ימי אחר, חוץ מהראשתן.
לפיל הים הבוגר אין טורפים למעט האורקה.
פרטים צעירים יכולים להיטרף גם על ידי כלב ים נמרי וזכרי אריה ים ניו זילנדי.
באיי קמפבל פילי ים צעירים נטרפים גם בידי עמלצים לבנים ובאי מקווארי נמצאו פרטים צעירים עם סימני נשיכה של הכריש ישנן דרומי.
פיל ים צפוני (שם מדעי: Mirounga angustirostris) הוא המין הקטן מבין שני המינים בסוג פיל ים.
מין זה מצוי במזרח האוקיינוס השקט.
אורכו של הזכר נע בין 4 ל-5 מטרים, בעוד משקלו נמצא בדרך כלל בטווח של 1,500 עד 2,300 ק"ג; למרות זאת, נמצאו זכרים שהגיעו למשקל עצום של 3,700 ק"ג.
הנקבות קטנות מהזכרים בהרבה (דוגמה לדו-צורתיות זוויגית): אורכן כ-3 מטרים ומשקלן נע בין 400 ל-900 ק"ג.
פיל הים מחפש את מזונו באוקיינוס: הזכר מחפש מזון בסביבות המדף היבשתי, בעוד הנקבה מחפשת אותו באוקיינוס הפתוח.
פילי הים מבלים את רוב חייהם בים, ועולים על היבשה רק פעמיים בשנה, כדי להתרבות ולהמליט גורים בחורף, או כדי להשיל את עורם ולגדל עור חדש בקיץ.
בגלל הריחוק ממקורות המזון שלהם, פילי הים צמים במהלך תקופת שהותם על היבשה, בעוד הנקבות צמות חמישה שבועות והזכרים צמים שלושה.
על מנת לחסוך אנרגיה, פילי הים מפחיתים את תנועותיהם למינימום הדרוש במהלך שהותם על החוף.
במהלך הצום, פילי הים עשויים להשיל כשליש ממשקל גופם.
פילי הים צדים בים באופן אקטיבי תוך תנועה מתמדת, בשונה מכלבי הים, שעולים על החוף על מנת לנוח מהציד.
פילי הים הצפוניים עולים על החוף בחודשים דצמבר-ינואר על מנת להמליט צאצאים ולהתרבות.
לאחר צום של ארבעה חודשים, הנקבה ממליטה את הגור היחיד שלה.
לאחר שנגמרה אספקת החלב, מתחיל שלב ההזדווגות עם הזכרים (כאשר כל נקבה מזדווגת עם מספר זכרים, מערכת הרבייה פוליגמית).
בעונת הרבייה, זכרים נוטים להילחם זה בזה על זכות ההזדווגות עם נקבה.
פיליפ ג'ורג' ניל הוא כדורגלן ומאמן עבר אנגלי ששיחק בעמדת המגן הימני.
ניל הוא הכדורגלן האנגלי המעוטר ביותר בהיסטוריה.
לזכותו 22 תארים בהם זכה עם קבוצת ליברפול, בהם שמונה אליפויות אנגליה וארבעה גביעי אירופה לאלופות.
ניל זכה לכינוי זיקו, על שמו של הכדורגלן הברזילאי, בשל יכולתו לכבוש שערים ברגעים מכריעים עבור הקבוצה למרות היותו מגן.
פיל ניל החל את קריירת המשחק בקבוצת נורת'המפטון טאון מאזור הולדתו, בליגה השלישית בעונת , וכבר בעונה זו ירד עימה לליגה הרביעית.
הוא נותר לשחק בקבוצה עד לפתיחת עונת , וצבר קרוב למאתיים הופעות ליגה במדיה.
ב-9 באוקטובר 1974 היה ניל לרכש הראשון של מאמנה החדש של ליברפול, בוב פייזלי, תמורת כ-66 אלף ליש"ט.
לאחר שלא זכה עם הקבוצה בתארים בעונת הבכורה שלו בקבוצה, החל ניל לצבור זכיות כבר מעונת , בה זכה לראשונה באליפות אנגליה, וכן בגביע אופ"א.
עונה אחר כך שמרה הקבוצה על כתר האליפות, וזכתה לראשונה בתולדותיה בגביע אירופה לאלופות.
ניל כבש במשחק הגמר מול בורוסיה מנשנגלדבך את שערה השלישי של ליברפול בפנדל בדקה ה-82, בדרך לניצחון 3:1 וזכייה בתואר.
עונה אחר כך אמנם נעצר רצף הזכיות של ליברפול באליפות, אך היא השלימה זכייה שנייה ברציפות באליפות אירופה.
בשתי העונות הבאות זכתה ליברפול פעמיים נוספות באליפות ובכך עלה מאזנו של ניל לארבע זכיות, ובעונת היה ניל שותף לזכייה שלישית באליפות אירופה.
החל מעונת החלה ליברפול ברצף של שלוש אליפויות אנגליה נוספות, והגיעה לשיאה עם זכייה רביעית באליפות אירופה בעונת , לאחר ניצחון במשחק הגמר על רומא.
ניל כבש את השער הראשון במשחק כבר בדקה ה-13, ולאחר 1:1 בסיום ההארכה גם כבש את הפנדל השני של קבוצתו בדו-קרב הפנדלים בדרך לזכייה בתואר.
בכך היה ניל לשחקן היחיד שהיה שותף לכל ארבע הזכיות בגביע אירופה, וכן ליחיד שכובש ביותר ממשחק גמר אחד.
לקראת עונת , תחת המאמן ג'ו פייגן, הפך ניל לקפטן הקבוצה, כשמונה לתפקיד במקומו של גריים סונס שעזב לסמפדוריה.
הוא הוביל את קבוצתו כקפטן לגמר גביע אירופה לאלופות 1985 שבו התרחש אסון הייזל.
עונה אחר כך, כשפייגן עזב את תפקידו, מונה החלוץ קני דלגליש לתפקיד המאמן, למורת רוחו של ניל שרצה לקראת סיום הקריירה לקבל את התפקיד.
זמן קצר לאחר פתיחת העונה, בה החל לאבד את מקומו בהרכב, עזב ניל את ליברפול לאחר 11 שנים.
במדי הקבוצה הפך ניל למעוטר שבכדורגלני אנגליה.
הוא זכה עם ליברפול ב-22 תארים, שישה מתוכם תארים אירופים.
לאחר שעזב את ליברפול, הצטרף ניל לבולטון וונדררס, אז בתחתית הליגה השלישית כמאמן-שחקן.
הוא פרש ממשחק בשנת 1989 בגיל 38, אך המשיך לשמש כמאמן הקבוצה עד 1992.
ניל החל את הקריירה הבינלאומית תחת המאמן דון ריווי, ב-24 במרץ 1976 במשחק ידידות מול , שהסתיים בשוויון 0:0. שער הבכורה שלו בנבחרת הגיע מעל לשנתיים אחר כך, ב-16 במאי 1978 בניצחון 1:0 על במסגרת אליפות הבית הבריטית.
ניל הפך לשחקן הרכב קבוע תחת המאמן רון גרינווד, שגם זימן אותו לסגל לקראת טורניר יורו 1980. ניל פתח בהרכב בשני משחקיה הראשונים של אנגליה בשלב הבתים, בהם סיימה בשוויון 1:1 מול ונוצחה 1:0 על ידי .
הוא לא שותף במשחק השלישי בו ניצחה אנגליה 2:1 את , שלא עזר לנבחרת לעלות לשלב הבא והיא הודחה בסיום שלב הבתים.
במסגרת משחקי ההכנה לטורניר מונדיאל 1982, שימש ניל כקפטן הנבחרת בפעם היחידה בקריירה.
היה זה במשחק החוץ מול שהסתיים בשוויון 1:1. לטורניר המונדיאל זומן ניל כשחקן מחליף.
הוא עלה מהספסל בדקת הסיום של משחק הפתיחה של אנגליה, בו ניצחה 3:1 את , ופתח בהרכב במשחק האחרון של שלב הבתים, בו גברה אנגליה 1:0 על .
ניל לא שותף בשלב הבתים השנים, שבסיומו הודחה אנגליה מהטורניר.
עם מינויו של בובי רובסון לתפקיד המאמן לאחר הטורניר, חזר ניל להרכב הפותח של אנגליה.
משחקו האחרון במדי אנגליה היה ב-21 בספטמבר 1983, במסגרת מוקדמות יורו 1984, בהפסד הביתי 1:0 ל.
בשבע שנות הקריירה הבינלאומית רשם ניל 50 הופעות בינלאומיות, בהן כבש חמישה שערים.
פיל ניל מונה לתפקיד מאמן-שחקן בבולטון וונדררס זמן קצר לאחר פתיחת עונת .
בעונתו הראשונה בקבוצה ניצלה בולטון מירידה, וניל רשם 20 הופעות ליגה כשחקן.
עונה אחר כך ניל רשם 28 הופעות ליגה, אך כמאמן לא הצליח לשרוד עם קבוצתו בליגה והיא ירדה בפעם הראשונה בתולדותיה לליגה הרביעית.
בעונת ניל רשם שמונה הופעות ליגה בלבד, אך הוביל את קבוצתו כמאמן למקום השלישי וחזרה לליגה השלישית לאחר עונת היעדרות אחת.
הוא רשם שמונה הופעות בלבד גם בעונת בה סיימה הקבוצה במרכז הטבלה, ואז פרש ממשחק והתמקד בקריירת האימון.
לאחר שתי עונות בהן התקרבה הקבוצה להעפלה לליגה השנייה, כשהגיעה פעמיים לפלייאוף ההעפלה, אך נכשלה.
בעונת סיימה בולטון במקום ה-13 בלבד, ובסיום העונה פוטר ניל מתפקידו.
מחליפו בבולטון, ברוס ריוק, היה זה שהעלה את בולטון עד לפרמייר ליג.
לאחר פיטוריו מבולטון, התמנה ניל לתפקיד עוזר המאמן בנבחרת אנגליה, תחת המאמן גרהאם טיילור.
ב-23 באוקטובר 1993, זמן קצר לפני התפטרותו מאנגליה, מונה ניל לתפקיד המאמן בקובנטרי סיטי מהפרמייר ליג.
למרות פתיחה קשה לדרכו בקבוצה, הוא הוביל אותה למקום ה-11 בסיום העונה.
למרות ששבר את שיא ההעברות של הקבוצה עם רכישתו של דיון דבלין ממנצ'סטר יונייטד תמורת שני מיליון ליש"ט, לא הצליח ניל להתחמק מקרבות התחתית עם הקבוצה, עד שפוטר ב-15 בפברואר 1995.
ב-6 בפברואר 1996, לאחר שנה מחוץ למגרשים, מונה ניל לתפקיד המאמן בקארדיף סיטי מהליגה הרביעית.
הוא פתח עם הקבוצה את עונת , אך באוקטובר עבר לשמש כעוזרו של סטיב קופל במנצ'סטר סיטי.
הקבוצה, שפתחה את העונה בליגת המשנה לאחר שירדה מהפרמייר ליג עונה קודם, הסתבכה בתחתית הטבלה וכחודש לאחר מינויו של ניל פוטר קופל מתפקידו.
ניל קיבל את תפקיד המאמן הזמני של המועדון, והדריך אותו במשך קרוב לחודשיים.
הוא הוביל את הסיטי לשבעה הפסדים בעשרה משחקים, וסיים את תפקידו בקבוצה עם מינויו של פרנק קלארק לתפקיד המאמן בסוף דצמבר 1996.
לקראת עונת התמנה ניל לתפקיד עוזרו של בארי פריי בקבוצת פיטרבורו יונייטד שירדה לליגה הרביעית, אך פוטר על ידי פריי כחודשיים לסיום העונה.
פיל לבן , הוא מופע גנטי נדיר בקרב הפיליים המצוי בעיקר אצל הפיל האסייתי ובמידה פחותה יותר גם אצל הפיל האפריקני.
הפיל הלבן מאופיין בצבע בהיר מאוד יחסית לפרטים רגילים כתוצאה ממפגש של גנים רצסיביים הגורם ללבקנות.
הפיל הלבן אינו נחשב למין נפרד ואינו בסכנת הכחדה, למרות נדירותו.
אף על פי שהפילים הלבנים תוארו לעיתים קרובות צחים כשלג, בפועל עורם אינו בהיר עד כדי כך וצבעם בדרך כלל חום אדמוני דהוי הנראה כוורדרד בעת שהפיל רטוב.
הפילים הלבנים נחשבים בקרב עמים שונים במדינות הודו-סין לפילים קדושים שהמלאכה בהם אסורה ורבים מהם מצויים בחצרות מלכים.
בהשראת העלות הגבוהה של החזקת הפיל הלבן נטבע גם הביטוי פיל לבן המתאר דבר שעלות החזקתו גבוהה ולא רווחית.
בניגוד למוטציות אחרות כמו טיגריס לבן, צבע העור של הפיל אינו באמת בצבע הלבן, אך הוא הרבה יותר בהיר מזה של פילים רגילים ויכול לנוע בין אפור בהיר עד לוורוד.
הועלתה השערה שהצבע הלבן נובע בשל חוסר מלנין - פיגמנט שקובע את צבע העור, השיער והעיניים, ואשר חסרונו משפיע על צבעם של בעלי חיים רבים כיונקים, עופות וזוחלים.
הסיבה העיקרית היא כנראה נוכחות של גן רצסיבי, אשר משפיע על הפילון הנולד בעת ששני ההורים נשאים של גן זה.
בהתחשב בתהליך הירידה במספר הפילים הרגילים בעולם, שכיחות הרבייה בין פילים נשאים עשויה להתרחש בתדירות גבוהה יותר, וכתוצאה מכך הפילים הלבנים יהיו כנראה תופעה שכיחה יותר.
מאז ימי קדם הפילים הלבנים נחשבו למקודשים במספר מדינות אסייתיות.
הדת שבה הייתה לפיל הלבן משמעות רבה היא ההינדואיזם.
במיתולוגיה ההינדואית ישנו פיל לבן הקרוי איראוואטה השייך לאל אינדרה.
לפיל זה הייתה יכולת לעופף והיו לו ארבעה חטים ו-3 ראשים; הוא מונה על ידי אינדרה למלך הפילים.
איראוואטה נכנס מאוחר יותר גם במיתולוגיה של הבודהיזם, הג'ייניזם והטאואיזם.
על פי השירה האפית "מעשי בודהה", אמו של גאוטמה בודהה - מאיה - חלמה על פיל לבן קדוש שנכנס לה בגוף ללא כאב וזיהומים ובאותו לילה היא הרתה.
אפילו בשעת הלידה היא לא חשה שום כאב ועל פי המסורת, האלים ברהמה ואינדרה חילצו אותו מהגוף.
אירוע זה שבו הפיל הלבן בא מהשמיים נקראה במסורת הבודהיסטת סידהארטה, והוא נועד לרמז על ביאתו של יורשו של גאוטמה - מאהיטרייה בודהה.
בשל כך על פי המסורת הבודהיסטית הפיל הלבן מסמל פוריות.
למלך הבודהיסטי של ממלכת מאגאדה - בימביסארה, אשר חי במאה ה-6, היה פיל לבן אחד אשר נתפס על ידו ביער כאשר הוא היה בתקופת המוסט.
הפיל כונה על ידי המלך "סצ'אנאקה" שפירושו "השקיה" בשל כך שהפיל נהג להשקות את הצמחים ללא כל הכשרה מוקדמת.
נאמר כי שוויו של הפיל ההוא היה למעלה ממחצית מהממלכה.
המלך בימביסארה הוריש את הפיל לבנו יהאללאקומארה - מה שגרם לקנאה של בנו האחר אז'אטאשאטר שניסה להוציא אותו מידי אחיו בדרכים שונות.
אירוע זה הוביל לשתי מלחמות גדולות בהיסטוריה של הודו - מאהאסילאקאנטאקה וראטה-מוסלה שבסופם הובס בימביסארה על ידי בנו אז'אטאשאטר, אם כי הפיל מת בסופה של המלחמה השנייה.
בתאילנד, הפילים לבנים אשר ידועים גם כ"פילים ורודים" הם באופן מסורתי סמל טוב המבשר על שגשוג הממלכה ושלטון המלוכה.
מבחינה היסטורית, המעמד של מלכי תאילנד היה בהתאם למספר הפילים הלבנים שברשותם.
הפיל המיתולוגי איראוואטה משמש כסמלה וכדגלה של הבירה בנגקוק.
המלך הבורמזי באיננאנונג ביקש 2 פילים לבנים שנתפסו על ידי מאהה צ'אקראפהט - מלכה של ממלכת איאטטאיה אשר היה ידוע בתור "אדון הפילים הלבנים".
סירובו של המלך הסיאמי היה אחת העילות לפתיחת סדרת המלחמות של הסכסוך הסיאמי-בורמזי בין בורמה לסיאם בשנת 1563 אשר מכונה גם "מלחמת הפיל הלבן" ואשר הסתיימה לבסוף בכניעתה של ממלכת איאטטאיה.
נוסע אמריקני שביקר בתאילנד במאה ה-19 תיאר את תאילנד כ"ארץ הפילים הלבנים" כנראה בעקבות הפולחן סביבם בחצרות המלך בבירה.
בעבר, הפילים הלבנים ניתנו כמתנות לידידים ובעלי ברית של המלך.
מכיוון שהפילים צריכים הרבה טיפול ומחמת מעמדם אסור לעבוד בהם, העלות הכספית של החזקתם גבוהה ורק המלך או אנשים עשירים יכלו להרשות לעצמם להחזיק אותם.
על פי סיפור אחד הפילים הלבנים ניתנים דווקא בין שונאים (כמו אציל שחינו סר בעיני המלך) על מנת שהמקבל יגיע לפשיטת רגל בשל העלות הכבדה של ההוצאות.
על פי חוק החזקת הפילים בתאילנד, כל הפילים הלבנים שמתגלים צריכים להיות מוצגים למלך בטקס מיוחד, ואם מדובר בפילי בר לרוב הם אינם נלקחים בשבי אלא מוחזרים לבר.
הפילים הקרויים "לבנים" בתאילנד אינם בהכרח לבנים אלא מספיק שיהא להם עור חיוור מעט.
לאחר שפילים כאלו אותרו, הם נכנסים לאחת מארבע הקטגוריות לפני שהם מוצעים למלך וככל שהקטגוריה נמוכה יותר כן יש סיכוי שהפיל יידחה.
כדי שהפיל יוכל להיות מועמד עליו לעמוד בתנאים הבאים:
האותות של מסדר הפיל הלבן
צבע כללי המהווה גרסת ביניים בין אפור לערמוני.
שיער בצבע חום בהיר דהוי ההופך לבהיר יותר כנגד האור.
שורש השערה בהיר יותר מהעור שסביב.
העור שסביב החטים זהה בצבעו לעור שמתחת לכתפיים.
בלוטת המוסט בצבע בהיר יותר משל פילים רגילים.
הצבע של העין לבן או ורוד סביב הקרנית.
המלך ראמה השני קבע את הפיל הלבן בדגל הלאומי בשנת 1809 והוא נשאר עם כמה שינויים במהלך השנים עד שנת 1917 שאז הדגל שונה על ידי ראמה השישי לעיצוב הנוכחי.
לפי האגדה, במהלך שיטפון המלך ראמה השישי ראה את הדגל תלוי הפוך, ואת רגליו של הפיל הקדוש מופנות כלפי מעלה, וכדי למנוע את הישנות המקרה הוא שינה את הדגל.
המלך ראמה הרביעי הנהיג במדינה בשנת 1861 את סדרת אותות הכבוד של מסדר הפיל הלבן שנחשבים לאותות הגבוהים ביותר בתאילנד.
הפיל הלבן נמצא עד היום על הדגל של הצי המלכותי של תאילנד.
בבעלות המלך הקודם של תאילנד - ראמה התשיעי, היו כעשרה פילים לבנים - הישג גדול לעומת מלכים אחרים - כנראה בשל התקשורת המודרנית שגרמה לפרסום העניין בכל רחבי תאילנד.
כל עשרת הפילים הלבנים מתו ונכון להיום לא ידוע על פילים לבנים בתאילנד.
הפיל הלבן האחרון של המלך מת בשנת 2006.
להיסטוריה של לאוס יש שורשים משותפים עם זו של תאילנד; בהתאם לכך גם במדינה זו הפיל איראוואטה מוכר היטב ומוכנה "ירוואן", והוא נחשב כדבר מבורך וכבעל זכויות יתרות.
פירוש שמה של הממלכה העתיקה לן קסאנג ששלטה בלאוס הוא "מיליון פילים", וגם כאשר הממלכה התאחדה עם ממלכת לאוטיאן מואנג במהלך המאה ה-14, הפילים הלבנים נחשבו לסמל של כוח ויוקרה של המלכים.
בשנת 1478, פיל לבן ניתן במתנה למלך לאן קסאנג - סאי טיה קאפהוט; החדשות הגיעו למלך הווייטנאמי של ממלכת ווייטנאם הגדולה - לא טאנה טונג, אשר ביקש להשאיל את הפיל כדי שנתיניו יעריצו אותו.
יורש העצר קאו-קון רגז על בקשתו וסירב לה, ותחת זאת שלח למלך הווייטנאמי חבילה המכילה צואת בעלי חיים.
אירוע זה היה גורם לפלישת צבאו של המלך הווייטנאמי ללאוס ולהשלכות ההרסניות של המלחמה על שני הצדדים.
הדמות של איראוואטה הופיעה על דגלה של ממלכת לואנג פאראבאנג הקדומה, לאחר מכן עם מספר שינויים על דגלה של ממלכת לאוס ועל דגלה של הודו-סין הצרפתית (1893-1954), ולבסוף גם על דגלה של הממשלה המלכותית הגולה של לאוס.
כן הוא הופיע על הסמל של ממלכת לאוס והממשלה המלוכנית הגולה.
בדומה לתאילנד, גם בבורמה הפילים הלבנים היו נערצים על ידי המקומיים במשך מאות שנים, והיו נחשבים לסמל של כוח.
חלק מהמלכים החשובים ביותר של בורמה נתנו לעצמם שמות שקשורים לפיל הלבן אשר נחשב גם לחיה קדושה.
הבולט מביניהם היה באינאנוג, אשר כאמור לעיל כבש לראשונה בשנת 1564 את הממלכה הסיאמית של איאטטאיה והיה מייסד האימפריה הגדולה ביותר בהיסטוריה של העם הבורמזי.
לאחר ניצחונו בקרב, באינאנוג נטל לעצמו את התואר "אדון הפילים הלבנים" מהמלך הסיאמי.
אותו שם שימש מלך בורמזי נוסף בשנת בודאוופאיה ששלט מ-1782 עד 1819 ואשר כבש את ממלכת ארקן ואת ממלכת טאנינטהארי בסמוך לאוקיינוס ההודי, וכן מלך נוסף שהחריב סופית את ממלכת איאטטאיה הסיאמית בשנת 1767 - 400 שנים לאחר הקמתה.
למרות היסודות הקומוניסטים שלה, החונטה הצבאית השלטת כיום בבורמה, אמצה את המסורות השונות שהפיל הוא סמל של כוח ויוקרה.
במהלך הטקס, הרשויות גם הציגו את הדגל הרשמי החדש של בורמה ושינו רשמית את השם של המדינה מברית מיאנמר לרפובליקה של איחוד מיאנמר.
הפיל הלבן היה חי בשבי בסמוך לעיר הבירה.
משנת 2010 עד 2014 היו ידועים במדינה כ-9 פילים לבנים.
ב-27 בפברואר 2015, נמצאו פילים לבנים באזור באסין בדרום בורמה.
מתוך הפילים הלבנים הנמצאים בשבי, 3 מוחזקים כיום בפאתי יאנגון, והשאר נשמרים בנייפידאו.
התופעה של לבקנות בקרב הפילים האפריקנים נדירה בהרבה מאשר אצל הפילים האסייתים.
פילים אפריקנים לבנים מתאפיינים בעור אדמדם או ורוד, וההישרדות שלהם נמצאת בסיכון גבוה ביותר בשל הפוטנציאל לחלות במחלות קשות בעיניים ובעור כתוצאה מההתכווצות שלהן תחת מזג אוויר הרותח שבו הם חיים - זאת בניגוד לפילים האסייתים שחיים ביערות טרופיים מוצלים.
עד 2009 היה ידוע על 3 פילים לבנים באפריקה - כולם בפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה.
במארס של אותה שנה, נולד פילון לבקן בדלתת האוקבנגו בבוטסואנה.
חוקרים שצפו בפילון במשך זמן רב טענו שיש לו סיכוי רב יותר לשרוד בטבע בשל התנאים הממוזגים של הדלתא המאפשרים לו לבלות מתחת לענפי עצים או בבריכות בוץ.
בנוסף הם דיווחו שבמשך 2–3 חודשים מאז שנראה לראשונה הפילון נהג לשהות סמוך לצל של אימו - התנהגות ייחודית המרמזת שהוא מודע לרגישות של עורו לשמש ובהתאם לכך מנסה לשפר לעצמו את הסיכויים להישרדות.
מבין הפילים הלבנים שהובאו לאירופה, אחד המפורסמים הוא הפיל אבו עבאס שניתן לקארל הגדול על ידי החליף של בגדד הארון א-רשיד.
הוא הגיע לבירתה של האימפריה הרומית הקדושה בשנת 802 על ידי יצחק היהודי ששימש כמתורגמן במשלחת לא-רשיד ולא ידוע בבירור האם הוא היה פיל אפריקני או פיל אסייתי.
בשנת 804 הוא שימש כנראה את קרל בקרב נגד הדנים בתור פיל מלחמה.
הפיל הצליח לעמוד בתלאות החורפיות בצפון עד 810 שאז הוא מת כתוצאה מדלקת ריאות.
עם זאת יש מחלוקת האם הוא אכן היה פיל לבן.
פיל לבן לא פחות מפורסם היה הפיל האנו, אותו נתן במתנה מנואל הראשון, מלך פורטוגל לאפיפיור החדש לאו העשירי.
במספר שפות ובכללן אנגלית ועברית, המונח "פיל לבן" מתייחס לדבר מרהיב ויוקרתי אשר הופך לעול ולמעמסה על בעליו עד שהוא מעוניין להפטר ממנו - אף על פי שהוא עשוי להיות שימושי לאנשים אחרים.
בביטוי זה משתמשים כדי לתאר פרויקטים ומיזמים שונים שהעלות שלהם נמצאה גבוהה בהרבה מהעלות המשוערת, פרויקטים גרנדיוזיים שהתועלת שבהם מועטה והעלות שלהם גבוהה, או פרויקטים יקרים שלא עמדו בצפיות שתלו בהם.
פיל סורי (שם מדעי: Elephas maximus asurus; ידוע גם כפיל אסייתי מערבי), הוא תת-מין של פיל אסייתי אשר חי בעבר במערב אסיה והמזרח התיכון והוכחד בימי קדם.
שרידי שלדים של פילים אלו תועדו בעיקר במדינות במזרח התיכון כמו טורקיה, עיראק וסוריה, והם מתוארכים עד כ-100 שנה לפני הספירה.
הפיל תואר מדעית לראשונה רק בשנת 1950 על ידי הפלאונטולוג פאולס אדוארד פיריס דראניאגאלה .
באמנות הסורית הקדמונית היה שימוש בחטי הפיל הסורי לצורך גילופי שנהב.
יצור כלים משנהב בסוריה התרחש במהלך האלף הראשון לפני הספירה כאשר הארמים עשו שיבוצי שנהב מרהיבים לרהיטים שונים.
יש הסוברים כי הציד לשנהב הוא שהביא בסופו של דבר להכחדה שלהם ב-100 השנים האחרונות לפני הספירה.
על בסיס ציורים עתיקים ושרידי שלדים מקוטעים, נראה כי הפילים הסורים היו הגדולים ביותר מבין תת-המינים של הפיל האסייתי בתקופות הקדומות עם מדידות משוערות של 3.5 מטר או יותר בכתפיים.
שרידי שלדים מראים שהפילים הסורים היו די זהים לתת-המין ההודי למעט בהפרשי הגודל.
הפילים הסורים היו נפוצים במערב אסיה.
החל מדרום איראן דרך מרכז וצפון עיראק לדרום אנטוליה עם גלישה של הטווח דרומה לעבר צפון ומערב סוריה, ואף היה מצוי בלבנון ובישראל.
בית הגידול של הפילים כלל יערות מנגרובים, חורשים, וכנראה גם באזורים הרריים.
פילים "סורים" מוזכרים לעיתים קרובות במהלך התקופה ההלניסטית.
המלכים הסלוקים ששלטו בסוריה החזיקו מאות פילים לצורך השימוש בהם כפילי מלחמה, ואף שמסתבר לומר שהפילים היו ממוצא סורי בשל שליטת הממלכה באזורי תפוצתו, יש הסוברים כי אלו הם דווקא פילים הודים שנרכשו על ידי המלכים הללו במהלך כיבושיהם המזרחיים.
מקורות עתיקים כדוגמת סטראבון ופוליביוס מזכירים כי המלכים הסלוקים סלאוקוס הראשון ואנטיוכוס השלישי החזיקו מספרים גדולים של פילים הודים מיובאים.
בין אם הפילים ההודים יובאו עקב מחסור בפילים סורים ובין אם הם יובאו עקב היותם מאומנים יותר ללחימה, השימוש בפילים הסורים לצורך מלחמה עדיין לא ברור.
המנהיג הקרתגי - חניבעל, החזיק פיל מלחמה מפורסם שכונה סורוס ("הסורי"), אשר בשל משמעות שמו בלטינית הוצע שהוא היה פיל סורי (ניתן לראות גם את הדמיון בין שמו לשם המדעי של הפיל הסורי - asurus).
ההיסטוריון מרקוס פורקיוס קאטו קנסוריוס טען כי סורוס היה הפיל הכי חזק וגדול בצבאו של חניבעל.
למרות התיאורים הפופולריים, הפילים במלחמות קרתגו היו דווקא שייכים לתת-המין הקטן של פיל אפריקני - פיל צפון אפריקני אשר גם הוא הוכחד בתקופה מוקדמת יחסית על ידי הרומאים.
עם זאת, פילו של חניבעל שעל פי התיאורים היה גדול בהרבה מהשאר השתייך כנראה למין האסייתי.
בדומה למחלוקת לגבי זהות הפיל בצבאות הסלוקים, גם לגבי פילו של חניבעל אין זה ברור אם מדובר בפיל סורי או בפיל הודי.
פיל ננסי , הוא כינוי לפרטים של פיליים מהסוג פיל אפריקני ופיל אסייתי אשר קטנים מהגדר הרגיל.
בעבר, פילים כאלו שנראו לראשונה באפריקה נחשבו כתת-מין נפרד תחת השם המדעי "Loxodonta pumilio", אולם לבסוף הגיעו למסקנה שמדובר בפילים קטנים מהרגיל של המין פיל יער אפריקני.
באסיה לעומת זאת, פרטים אלו מהווים תת-מין נפרד על פי בדיקות גנטיות שנעשו בשנת 2003.
הפיל האפריקני "הננסי" תואר מדעית לראשונה על ידי הזואולוג הגרמני תיאודור נואק לאחר שהלה בחן זכר שנתפס בחיים בקונגו הבלגית.
אותו פרט שככל הנראה היה בצבע אדמדם, זכה לכינוי "קונגו" ועבר לגן החיות בניו יורק שם הוא שהה עד מותו בשנת 1916. גודלו של הפרט היה 2 מטר בלבד – פחות אף מפיל סומטרי.
חוקרים אחדים היו סבורים למרות זאת שמדובר בתת-מין נפרד, והם ציינו את העובדה שעמי הילידים באזור דיברו על 3 סוגים שונים של פילים ולא על 2, כשהשלישי לטענתם היה קטן ואגרסיבי.
הם גם ציטטו את הזואולוגים וולפאנג בוהם ומרטין איסנטרוט מסרט וידאו משנת 1989 שבה הם טוענים שראו עדר של נקבות צעירות ובוגרות שגודלם לא עלה על מטר וחצי.
לעומתם, רוב הקהילה המדעית סבורה כי אין מספיק ראיות כדי להקצות לפילים אלו מעמד נפרד של תת-מין, שכן רבים מהסממנים שלו זהים לפיל היער האפריקני והם מניחים שמדובר רק בתופעה ננסית המתרחשת אצל מין זה (ההבדל בין פרטים רגילים של פיל יער לפרטים הננסיים הוא חצי מטר בסך הכול).
בנוסף הם טוענים שייתכן ופילים כאלו מהווים למעשה פרטים צעירים ומתבגרים שנותנים מצג שווא של מבוגרים מיניאטוריים.
פיל בורנאי (Elephas maximus borneensis) הוא כינוי לאוכלוסייה של פיל אסייתי המוגבלת לאי בורנאו, והפרטים שבה מתאפיינים בננסיות יחסית עד שלעיתים התואר "פיל ננסי" מתייחס אליהם.
פילים אלו מאכלסים בעיקר יערות גשם טרופיים בצפון בורנאו (מזרח סבה וצפון קאלימנטן), ובעבר היה נהוג לחשוב שהוא אוכלוסייה שבויה של פיל הודי ששוחררה ליערות.
בשנת 2003, בעקבות ניתוחי DNA נחשף כי הפיל הבורנאי הוא תת-מין חדש.
למרות הרושם הננסי שלהם, מדידות שנעשו במקביל לפיל הבורנאי ולפיל הסומטרי הראו כי אין שוני רב בין השניים.
בשנים האחרונות, היו דיווחים בהודו על אוכלוסייה של פילים ננסיים מתת-המין ההודי באזור הרי גהט המערביים, אך מומחים עדיין לא מצאו ראיות לפילים אלו.
המונח פיל ננסי מתייחס למין שהיה קטן מאז ומתמיד, ולעיתים קרובות מבלבלים אותו עם המונח פיל גמדי אשר משמש ככינוי למספר מינים נכחדים של פילים שעברו תהליך של גמדות איים (כמו מספר מיני ממותות למשל).
פיל סומטרי (שם מדעי: Elephas maximus sumatranus), הוא אחד משלושה תת-המינים המוכרים של פיל אסייתי, יליד האי סומטרה באינדונזיה.
הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1847 על ידי הזואולוג ההולנדי קונרד יאקוב טמינק.
בשנת 2011, פיל זה סווג על ידי IUCN במצב השימור סכנת הכחדה חמורה (CR), בשל ירידה דרסטית של האוכלוסייה הנאמדת בשיעור של 80% על פני 75 שנים.
הפיל הסומטרי מאוים במיוחד על ידי אובדן בית גידול הנובע מבירוא יערות והתנחלות אנושית לשטחים מיוערים.
מעל 69% מבתי הגידול הפוטנציאלים לפיל אבדו במהלך 25 שנה האחרונות.
בית הגידול הנותר מחולק לבלוקי יער קטנים בגודל כולל של 250 קמ"ר.
אצל הפיל האסייתי יש 3 תת-מינים מוכרים: פיל הודי, פיל סרי לנקי ופיל סומטרי.
פיל בורנאי נחשב בתחילה כחלק מהפיל ההודי עד שהוכר בשנת 2003 כתת-מין נפרד.
ההבדלים בין תת-המינים מבוססים על גודל וצבע וכן על הבדלים ב-DNA.
מניתוח גנטי עולה כי הפיל הסומטרי עשוי להוות מין בפני עצמו, ועל כן ארגוני השימור מציעים כי יש להפריד בגני החיות בינם לבין פילים אסייתים אחרים.
באופן כללי, הפילים האסייתים קטנים יותר מאשר הפילים האפריקנים, והנקודה הגבוהה ביותר בגוף היא הקודקוד.
הגב קמור, הראש רחב והזנב ארוך.
האוזניים של הפיל הסומטרי קצרות יחסית ועגלגלות, אך הן גדולות יותר משאר תת-המינים.
הנקבות קטנות יותר מהזכרים ויש להן חטים קצרים או שהן חסרות חטים.
יש לו 20 זוגות צלעות - זוג אחד יותר משאר תת-המינים.
הצבע של עורו בהיר יותר מאשר הפיל ההודי.
הפיל הסומטרי כשמו אנדמי לאי סומטרה שבאינדונזיה.
תפוצתו בעבר הייתה בכל שמונת המחוזות באי (אצ'ה, צפון סומטרה, מערב סומטרה, דרום סומטרה, ריאו, למפונג, בנגולו וג'מבי), אולם כיום הוא כבר נכחד ממערב סומטרה ונעלם בהדרגה גם מצפון סומטרה.
במחוז ריאו שבעבר הכיל את מספר הפילים הגדול באי, נותרו כיום כ-300 פילים בלבד.
בית הגידול של הפילים מורכב מיערות שפלה, יערות עננים, יערות טרופיים וגבעות מיוערת עדינות מתחת לגובה של 300 מטר.
בעוד שהפילים יכולים לאכלס בתי גידול שונים, ממחקרים ארוכי טווח של אוכלוסיות פילים ברחבי אסיה עולה כי יערות שפלה הם בית גידול מועדף.
עובדה זאת מאיימת במיוחד על הפילים שכן בשפלה מתרחש אובדן בית גידול גבוה יותר מיערות הרריים בשל הנגישות שלהם לבני אדם.
הטמפרטורה בתחומי המחיה שלהם 20–30 מעלות וכמות המשקעים הממוצעת היא 4,700-2,000 מילימטר לשנה.
הפילים הסומטרים ניזונים מעלים, עשבים, שיחים וחלקי צמחייה אחרים, ולמעט טיגריס סומטרה שמהווה איום לפילונים - אין לפילים שום אויב טבעי ברחבי האי.
פרסתנים אחרים שחיים באי לצד הפיל הם קרנף סומטרי, סרו סומטרי, טפיר אסייתי, מונטיאק מצוי ואייל סמבר.
הפילה הסומטרית ממליטה בדרך כלל בלילה ומשך ההמלטה הוא כ-10 שניות.
הפילון מסוגל לעמוד בכוחות עצמו בין 10 דקות לחצי שעה מרגע הלידה.
הפילות הסומטריות מפסיקות להתרבות לאחר גיל 60 שנה - שזאת גם תוחלת החיים הממוצעת שלהם בטבע.
תוחלת החיים המקסימלית של הפילות היא עד גיל 75 בעוד שזכרים חיים עד גיל 60.
בשל המרות של יערות ליישובים אנושים ושטחים חקלאיים, רבים מאוכלוסיות הפילים בסומטרה נתונות ללחצים קשים מצד האדם - במיוחד פילים אשר נכנסים ליערות שהוסבו למטעים חקלאיים וגורמים שם לנזקים.
בנוסף להריגת פילים בתור "מזיקים", הפילים הסומטרים מהווים גם מטרה לציד לא חוקי עבור הסחר בשנהב שלהם.
כיום, הפיל הסומטרי מצוי רק בשבעה מחוזות באי - וברבים מהם הוא נתון ללחץ מוגבר של אובדן בית גידול וקונפליקטים עם החקלאים.
מסיבה זאת ארגון השימור IUCN הכניס את הפיל לקטגוריה המאוימת ביותר - סכנת הכחדה חמורה (CR).
בין שנת 2012 ל-2015, 36 פילים נמצאו מתים במחוז אצ'ה מהרעלה, התחשמלות ומלכודות.
רוב הפילים המתים נמצאו ליד מטעי שמן דקלים.
חוקרי טבע מעריכים כי פילי סומטרה עלולים להיכחד בתוך פחות מעשר שנים, אם השליקה לא תיעצר.
למרות שהפיל נחשב למין מוגן באינדונזיה ואף רשום בנספח א' של אמנת וושינגטון האוסרת מסחר בינלאומי במין זה ובמוצריו, כ-85% מבתי הגידול שלו ממוקמים מחוץ לאזורים מוגנים המונעת הסבה שלהם לשטחים חקלאיים.
בשנת 2004, הוקם הפארק הלאומי טאסו-נילו במחוז ריאו על מנת להגן על בית הגידול של הפיל הסומטרי.
היער בתחומי הפארק הוא אחד האזורים הגדולים האחרונים בסומטרה שמסוגל לתמוך באוכלוסייה גדולה של פילים.
במהלך השנים נעשו מספר סקרים על אוכלוסיית הפילים.
להלן רשימת הסקרים המציגה את הירידה התלולה במספרי הפילים.
בשנת 1980, כאשר כ-50% מכלל היערות הטבעיים באי עדיין היו קיימים, נמנו כ-44 אוכלוסיות נפרדות של פילים.
1985: סקר מהיר ברחבי אי הציע שישנם בין 2,800 ל-4,800 פילים ב-44 האוכלוסיות שתועד 5 שנים קודם לכן.
מחוז ריאו אכלס את מספר הפילים הגדול ביותר.
2002: סומטרה עדיין נחשבת למקום המאכלס את מספר הפילים הרב ביותר אחרי הודו וסרי לנקה, אך ישנה כבר עדות מדאיגה לירידה גדולה בקרב אוכלוסיות קטנות שנעלמות.
סקרי צפיפות אוכלוסייה המתבססים על גללים נעשו בשני פארקים לאומים במחוז למפונג - הפארק הלאומי בוקיט באריסן סלטן והפארק הלאומי דרך קאמבאס - מהם עלה שישנם באזורים הנזכרים 498 ו-180 פילים בהתאמה.
סקרים מהירים ברחבי המחוז הראו שכ-19 אוכלוסיות מקומיות שנרשמו במחוז בשנת 1980 נכחדו כך שהפילים נותרו רק בשני התחומים הנזכרים.
2007: ירידה חדה באוכלוסייה בטבע.
המספרים המוערכים ברחבי האי הם 2,400 עד 2,800 פרטים - בהתחשב במספר הגבוה של הפילים שנלכדו להחזקה בשבי מאז 1985. שיעור התמותה הגבוה שנגרם ממאמצי לכידה שנכשלו אחראי במידה רבה לירידת אוכלוסיית הפילים במחצית.
2008: עד שנת 2008, אוכלוסיות קטנות של פילים נכחדו במספר מחוזות נוספים - ובסך הכל כ-23 אוכלוסיות מתוך 44 האוכלוסיות שנצפו ב-1980 נכחדו - מה שמעיד על ירידה מאוד משמעותית במספרי הפילם.
בנוסף, בשנת 2008 הפיל הסומטרי נכחד לראשונה לגמרי מאחד המחוזות של סומטרה (מערב סומטרה) וכן הטווח שלו הצטמצם מאוד בצפון סומטרה.
במחוז ריאו נותרו כ-350 פילים בלבד בעוד שבשנת 1980 הוא אכלס על פי הערכות כ-1,600 פילים.
המגמה מראה כי האוכלוסיות האחרונות בריאו עשויות להיעלם בקרוב אם יימשך קצב בירוא היערות במחוז.
2009: סקר חדש שנעשה בתשעה גושי יער שבהם היו עדרי פילים בשנת 2007 מגלה כי מתוך 16 כיסי יער מבודדים שבהם שהו הפילים במחוז ריאו, נכחדו שישה עדרים.
מחוז ריאו מאכלס פחות מ-210 פילים והירידה מאז 1980 מוערכת בכ-84% בתחומי המחוז.
מאז אין עדיין אומדני אוכלוסייה נוספים שזמינים, וסביר להניח שהמצב החמיר.
בין השנים 1986 ו-1995, 520 פילי בר נתפסו ונשמרו בשישה מרכזים לאילוף פילים, אשר הוקמו מאז 1986 במחוזות לאמפונג, אצ'ה, בנגקולו, צפון ודרום סומטרה, וקיאו.
לכידת פילי בר הופסקה בשנת 1999 בשל העלות היקרה של החזקתם.
עד סוף שנת 2000, הוחזקו 391 פילים סומטרים באינדונזיה במרכזים כאלו, בגני חיות, בספארי ובאזורי תיירות.
פיל מדברי הוא כינוי לפרטים של פיל סוואנה אפריקני אשר נוטים לחיות במדבריות סהרה, קלהארי ונמיב, בניגוד לקרוביהם החיים בסוואנות; אף על פי שהם אינם מהווים מין נפרד, כתוצאה מבית הגידול שבו הם חיים האקולוגיה שלהם שונה למדי מהפילים האפריקנים הרגילים.
בעבר הם אף נחשבו כתת-מינים נפרדים.
פילים מדבריים היו נפוצים בעבר באפריקה, אולם בשנות האלפיים, הטווח שלהם קטן בהרבה והם מוגבלים למדינות מאלי ונמיביה ובמידה חלקית גם לבורקינה פאסו.
לפילים אלו יש דפוס נדידה שבו הם חולפים במדבר מבור מים אחד למשנהו בשבילים קבועים בדרך כלל, ונדידתם תלויה בזמינות העונתית של מים ומזון.
הפילים המדבריים מאוימים מצד ציד, אובדן בית גידול ופגיעה במקורות מים על ידי האדם.
הפילים המדבריים היו מפורסמים יותר בימי קדם כאשר תפוצם השתרעה על פני כל צפון אפריקה – מהרי האטלס במרוקו לתוך פנים המדבר הלובי ועד לאזור ההררי של אתיופיה.
אומנויות סלע ברחבי הסהרה מהתקופה הנאוליתית מעידות על הנוכחות הנרחבת שלהם.
ציור של פילים מאולפים בבית המשפט של תחותמס השלישי (1505–1450 לפנה"ס) מראה כי הם היו ידועים במצרים.
בתקופות הקלאסיות, מצביא קרתגו – חניבעל הכניס את השימוש בפילים צפון-אפריקנים במלחמה, לאחר שלמד את אמנות לכידתם והכשרתם לקרב ממאהוטים ההודים שהובאו על ידי אלכסנדר מוקדון מאסיה.
לאחר ניצחון הרומאים במלחמה הפונית השנייה, הם אסרו על קרתגו לייבא ולהחזיק פילים, מה ששם קץ לשימוש בפילים המדבריים בצפון אפריקה לצורכי מלחמה.
אף על פי שהרומאים לא השתמשו בפילים במלחמותיהם, הם אלו שגרמו במידה רבה להכחדת הפילים הצפון אפריקנים לאחר ששבו אותם לאמפיתיאטרונים על מנת לשעשע את המון העם ברומא במלחמות בין פילים לבין אריות או גלדיאטורים.
ההיסטוריון ערבי בן המאה התשיעית – אבו עות'מאן אל-ג'אחז, הציע אמצעי מנע צבאיים נגד פילי המלחמה הצפון אפריקנים מתוך ידיעותיו על מוח הפיל.
בספרו "כתאב אל-חַיַוואן" (ספר בעלי חיים) הוא כתב: "האריה מפחיד אותו מאוד ואחת הדרכים להתמודד עם הסתערות של פילי מלחמה היא שחרור אריות כנגדם".
אף על פי שהפילים המדבריים (ופילים בכלל) אינם ילידי חצי האי ערב, הפילים הופיעו בכל זאת בספרות שם פעם אחת.
בסורה 105 של הקוראן הקרויה סורת אל-פיל, מסופר כיצד אללה הגן בניסים על העיר מכה בכך שהשמיד צבא פילים מדבריים בפיקודו של אברהא מלך אתיופיה כחודשיים לפני לידת מוחמד:
בעקבות האצת תהליכי המדבור במאות האחרונות, אוכלוסיות פילי המדבר הצטמצמו יותר ויותר לדרום הסהרה בשל הידלדלות מקורות מזון ומים.
חוקרי הטבע סבורים כי הפילים המדבריים שנותרו בדרום הסהרה אינם שייכים לתת-המין הצפון אפריקני אלא לתת-מינים הדרומיים יותר.
כתוצאה מבית גידולם, הפילים המדבריים פיתחו התאמות מסוימות לחיים במדבר: אף על פי שבאופן כללי מסת הגוף שלהם זהה לקרוביהם בסוואנה, גופם פחות מגושם בשל צריכת המזון הנמוכה, ורגליהם רחבות יותר כתוצאה מהליכה ממושכת בחול אשר גורמת לכפות הרגליים להיות פרושות.
פיל מדברי זכר עשוי לשקול עד 6 טון ולהגיע לגובה מקסימלי של 4 מטר בכתף – במידה רבה בשל הרגליים הארוכות יחסית לפילים האפריקנים האחרים.
מסיבה זאת יש המכנים את הפיל המדברי פיל ג'ירפי.
נקבות בדרך כלל שוקלות מעט יותר ממחצית ממשקל הזכרים.
צבע עורם גם הוא בהיר למדי ונע בין גוונים חוליים לגוונים אפרפרים חיוורים.
אצל חלקם מתרחשת לעיתים "קריסת חט" שבעקבותיה צומח לפיל חט חדש.
הפילים המדבריים הם אוכלי עשב, והתזונה שלהם משתנה במהלך עונות השנה.
בעונת הגשמים הם מעדיפים ניצנים ועלים ירוקים טריים, אך בעונה היבשה הם מסוגלים להתקיים גם על צמחי בצורת כמו עץ קוץ הגמל (Acacia erioloba), שיחי המור (Commiphora), עץ מופאנה (Colophospermum mopane) ועלים, תרמילים וזרעים של שיטה מלבינה.
כמו כן בכל העונות הם עשויים לאכול שיחים, ענפים, עשבי תיבול, קליפות עצים ופירות.
פילי מדבר מבוגרים מסוגלים לאכול מדי יום מזון בכמות של 250 ק"ג ולשתות מים בכמות של 160 ליטר.
עם זאת, הם יכולים להסתדר בלי מים עד 3 ימים.
הם נוהגים להשתמש במים, בבוץ או באבק לרחצה או לציפוי העור שלהם כמגן מפני השמש הקופחת ועקיצות חרקים.
הם מתקשרים ביניהם על ידי מגוון קולות שחלקם נעשים בתדר נמוך שאינו נשמע לאוזני בני אדם.
הפילים המדבריים חיים בעדרים משפחתיים המורכבים מנקבה בוגרת, אחיותיה, דודותיה וצאצאיה, אך לעיתים גם נקבות שאינן קשורות בקשר משפחתי.
הקבוצות המשפחתיות קטנות בדרך כלל מקבוצות הפילים שבסוואנה ומונות כ-20 פילים בדרך כלל.
הקבוצה מובלת על ידי הנקבה המבוגרת שלה יש את הזיכרון הטוב ביותר של מקורות מים ומזון המסייעים לעדר לשרוד במדבר ובעקבותיה צועד העדר כולו.
הזכרים הבוגרים והמבוגרים חיים לרוב בבדידות והם נוהגים לצעוד בגפם למרחקים ארוכים בניגוד לנקבות.
הפילונים הזכרים עוזבים את הקבוצה המשפחתי שלהם בגיל ההתבגרות (בסביבות 12–14 שנים) ולעיתים קרובות מספר פילונים יקימו עדרי רווקים רופפים.
לעיתים פילון עשוי לצעוד בעקבות זכר מבוגר למשך תקופה ארוכה ומתייחס אליו בתור ה"חונך" שלו.
הזכרים הבוגרים מגיל 20 לערך, עוברים תקופות של מצב הורמונלי מוגבר הקרוי מוסט, ובמהלכו הם הופכים לתוקפניים ביותר עבור סביבתם.
הנקבות ממליטות לראשונה בגיל 12 לאחר תקופת הריון של 22 חודשים.
הפילונים יונקים מאימם במשך כ-6 שנים.
אזור קוננה בצפון-מערב נמיביה, הוא שטח של מדבר חולי בעיקר הכולל גם הרים מסולעים ומישורים ענקיים ומשתרע על פני 115,154 קמ"ר.
הפילים המדבריים חיו באופן מסורתי בתחום זה שנים רבות, ובתחילת המאה ה-20 חיו באזור כ-3,000 פילים.
בעקבות ממטרי גשמים גדולים בשנת 1995, הפילים אף הרחיבו את הטווח שלהם דרומה לעבר נהר יוגאב .
עד 1980 מספרם פחת בצורה דרסטית, אולם בעקבות מאמצי שימור מספרם החל לעלות שוב באיטיות ונכון לשנת 2013 מספרם מוערך בכ-600 פרטים.
הפילים המדבריים מצויים גם סביב נהר הואניב הנמצא בתחומי הדאמרלנד.
באזור זה, לחלק מהפילים ישנה תכונה תורשתית אצל כשני שלישים מהנקבות של חוסר חטים וזאת בניגוד לזכרים שתמיד מתאפיינים בחטים גדולים.
פילי המדבר הזכרים חיים בדרך כלל בבדידות ומשוטטים על פני שטחים גדולים.
פיל אחד נצפה כשהוא נודד במשך מספר חודשים מהפארק הלאומי חוף השלדים לחופי האוקיינוס האטלנטי ועד הפארק הלאומי אטושה הנמצא במרכז נמיביה.
פילים אחרים גם עברו מדי פעם לאזורים מזרחיים יותר בתורם אחרי בתי גידול טובים וגשומים.
קבוצות הנקבות לעומת זאת נודדות על פני שטחים קטנים יותר.
חלק מקבוצות הפילים מתגוררות בעמק נהר הוארוסיב, וקבוצה אחת נשארה אף לצמיתות ליד נהר הואניב.
קבוצות אחרות לעומתן, מעדיפות לנוע בין שני אזורים המרוחקים זה מזה עד כ-70 קילומטר, ואז הן מצטרפות לעדרים גדולים של כ-30 פילים או יותר.
הן בדרך כלל מבצעות את הנדידה במהלך לילה אחד כאשר קר יותר.
בתקופות מסוימות של השנה מרבית הפילים המדבריים חולפים בשבילים קבועים צרים הסמוכים לאזורים הרריים בחיפוש אחר שיחי המור בעלי השרף המתוק שהם אחד המזונות האהובים עליהם (ייתכן גם עבור סגולותיהם הרפואיות).
בעבר, הפילים בנמיביה כקרוביהם במאלי היו מבצעים נדידה מרהיבה מנהר קוננה בגבול אנגולה לנהר הוארוסיב, אולם בעקבות מלחמת האזרחים באנגולה וציד הפילים באנגולה נדידות אלו אינן קיימות יותר.
הפילים המדבריים מוגבלים לאזור גאורמה המרוחק בצפון מאלי ומוקף בחלקו על ידי נהר ניז'ר בסמוך לעיר טימבוקטו.
פילים אלו הם שרידים של מספר קבוצות שאכלסו בעבר שטחים גדולים ברחבי הסאהל עד 1970, בטרם נעלמו ממרבית האזור בידי הציידים.
אוכלוסיית הפילים במאלי אשר מוערכת בכ-400 פרטים, מבצעת מדי שנה את מסע נדידה הגדול ביותר של הפילים באפריקה המוערך בכ-800 קילומטרים, כשהפילים גומאים מדי יום כ-35 קילומטרים.
הפילים נעים אחרי תוואי דרך שמובילים אותם דרך בורות מים זמניים וקבועים.
הם נשארים בחלקים הצפוניים של מאלי בסמוך לנהרות עד שהגשמים מגיעים ביוני.
בתקופה זאת הם פונים דרומה ונעים בחופזה לעבר אזורים פוריים בצפון בורקינה פאסו, לאחר מכן פותחים שוב בנדידה צפונה לאזורים המוצפים במאלי.
הפילים המדבריים במאלי חמקמקים יחסית, כשהם מוסתרים ונחים במהלך היום בין עצי השיטה ומתעוררים בלילה לשתות ולאכול.
קרן WILD וארגון השימור הצילו את הפילים, עובדים עם ממשלת מאלי כדי לשמר את אוכלוסיות הפילים המדבריים.
מספר פרטים צוידו בקולרים עם משדר GPS כדי לעקוב אחת תנועותיהם במדבר ולזהות שבילים קבועים שבהם הם חולפים במהלך הנדידה כדי שיוכלו למנוע הקמת יישובים על המסלולים שלהם.
אנשי הטוארג הנוודים שחיים באזורים המדבריים של הסהרה והסאהל עם עדריהם, סובלניים לנוכחות הפילים ואינם צדים אותם, ואף על פי שאירעו מקרים של תקיפת והריגת אנשים, הפילים באזור פחות תוקפניים מפילים באזורים אחרים באפריקה ולא היו כלל מקרים של הריגת בני אדם בעשור האחרון.
הטוארג טוענים שאין תחרות בין הפילים לבין חיות המשק שלהם, שכן הפילים אוכלים את העלווה העליונה של העץ, הגמלים את העלווה בצדדים, והעיזים את העלווה התחתונה הסמוכה לבסיס העץ.
הטוארג גם היו יודעים בעבר מתי הפילים אמורים לעבור דרך הכפרים שלהם כדי לבקר בבורות המים שבהם הם משתמשים להשקיית עדריהם.
כן הם טוענים כי בכל עדרי הפילים המדבריים יש תמיד פיל בסוף העדר המכונה "אדילאל" ("הגדול") שהוא הגדול מכולם, ופיל בתחילת העדר המכונה "טאמזאגט" ("החרש") שהוא תוקפני במיוחד.
חוקרי טבע סוברים שה"אדילאל" הוא הזכר המבוגר בעדר שבהתאם לגילו גדול מהאחרים וגם מפגר מעט אחריהם בשל גודלו, בעוד שה"טאמאזאגט" בתחילת העדר הוא למעשה הפילה המנהיגה את העדר שבהתאם למעמדה ואחריותה לשמירה על העדר תוקפנית מן הרגיל.
עם חדירת הציליוויזציה לאזורי המדבר, שבטי הטוארג הופכים יותר ויותר את מגוריהם למגורי קבע, ולצד בניית בתים חזקים הם מקימים בריכות מים ונוטעים פרדסים ושדות לצורך מספוא בסמוך לבריכות.
משמעות הדבר היא שישנה עלייה בתחרות בין הפילים ושבטי הטוארג על מקורות המזון והמים - מה שעלול להביא לציד פילים מצד הטוארג.
יוזמה מקומית שקרויה "Les Amis des Elephants" הוקמה בשנת 1997, ומטרתה ליידע את הכפרים כאשר הפילים צפויים להגיע לאזור ולהיערך לכך בהתאם.
היוזמה מעודדת את הטוארג לשמש כמדריכי ספארי ובכך לקדם תיירות אקולוגית שתהווה בסיס תמיכה כלכלי לקהילות המקומיות בסהרה.