tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
השלטון הספרדי שלח לאזור מיסיונרים קתוליים.
הספרדים שינו את שמות הפואבלו לשמות קדושים נוצריים והחלו לבנות בתוכם כנסיות.
הם גם הביאו גידולים חקלאיים חדשים לאקומה, כולל אפרסקים, פלפלים וחיטה.
צו ספרדי מלכותי הורה להקים משרדים אזרחיים בכל פואבלו, כולל אקומה, כשמושל מטעם הספרדים שולט במקום.
ב-1680 פרץ מרד הפואבלו, כשפואבלו אקומה היה בין המשתתפים במרד.
המרד הביא לפואבלו פליטים מפואבלו אחרים.
אלו שעזבו לבסוף את אקומה הקימו את פואבלו לגונה.
בני אקומה סבלו מאחוז תמותה גבוה ממגפה של אבעבועות שחורות, כיוון שלא היו מחוסנים באופן טבעי כנגד המחלות המדבקות שהובאו מאירופה.
הם גם סבלו מפשיטות של שבטי האפאצ'י, הקומאנצ'י והיוט.
לעיתים האקומה הצטרפו לספרדים במלחמה כנגד שבטים נוודים אלו.
הנצרות הקתולית נכפתה על בני האקומה, אבל בסתר הם המשיכו לקיים את דתם המסורתית ושילבו אלמנטים משניהם בתערובת סינקרטית.
נישואים מחוץ לשבט וקשרים עם בני פואבלו אחרים וכפרים ספרדיים היו נפוצים.
קהיליות אלו התערבבו זו בזו ויצרו את התרבות הייחודית המכונה "התרבות של ניו מקסיקו".
בין 1629 ל-1641 פיקח האב חואן רמירס (Juan Ramirez) על בניית כנסיית מיסיון אסטבן דל ריי, הקרויה על שם אישטוון הראשון, מלך הונגריה.
האקומה נצטוו לבנות את הכנסייה, ושינעו 18,000 טון של טיט, קש, אבן חול ובוץ אל הר השולחן עבור קירות הכנסייה.
אורן הזפת שימש כמקור לעץ והובא על ידי חברי הקהילייה מהר טיילור (Mount Taylor), מרחק של מעל ל-60 קילומטרים מהפואבלו.
הכנסייה משתרעת על שטח של 560 מטרים רבועים והמזבח שבה מוקף בעמודי עץ בגובה 18 מטרים.
העמודים מגולפים ביד בתבניות באדום ולבן המייצגים את האמונה הנוצרית והאמונות של הילידים.
האקומה יודעים שאבותיהם בנו מבנה זה והם מתייחסים אליו כאל אוצר תרבותי.
ב-1970 צורף המבנה למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים (National Register of Historic Places).
ב-2007 הוכרזה כנסיית המיסיון אתר היסטורי של הקרן הלאומית (National Trust Historic Site), האתר הילידי היחיד במעמד זה כפי שנקבע על ידי הקרן הלאומית לשימור היסטורי (National Trust for Historic Preservation), ארגון ללא כוונת רווח.
במהלך המאה התשע-עשרה, אף שבני האקומה ניסו לקיים אורח חיים מסורתי, הם גם אימצו היבטים של התרבות והדת הספרדית שדחו פעם.
בהגיע שנות ה-80 של המאה ה-19 הביאו הרכבות לגידול במספר המתיישבים האירופאים ושמו קץ לתקופת הבידוד של שבט הפואבלו.
ב-1885 התחתן סלומון ביבו, יהודי שניהל עסקים עם בני שבט האקומה עם אחת מבנות השבט.
באותה שנה הוא מונה למושל הפואבלו ושירת בתפקיד שזיכה אותו בכינוי "היהודי שנהיה לראש שבט אינדיאני" במשך ארבע שנים.
הוא עזב את הפואבלו עם משפחתו משום שהסתכסך עם בני שבט אחרים על רקע תוכנית הלימודים בבית הספר שהקים וגם בגלל רצונו להקנות לילדיו חינוך יהודי.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 התכנסה "מועצת כל הפואבלו האינדיאנים" (All Indian Pueblo Council) בפעם הראשונה מזה יותר מ-300 שנים.
בתגובה לרצון בקונגרס של ארצות הברית להפקיע אדמות מידי שבטי הפואבלו העביר הקונגרס את חוק קרקעות הפואבלו ב-1924. למרות הצלחות בשמירה על אדמתם, התקשו בני האקומה לשמור במאה ה-20 על מסורות התרבות שלהם.
מיסיונרים פרוטסטנטים הקימו בתי ספר באזור, והלשכה לענייני האינדיאנים הכריחה את ילדי האקומה להצטרף לפנימיות.
בהגיע 1922 מרבית הילדים מהקהילייה היו בפנימיות, שבהן הכריחו אותם לדבר אנגלית ולקיים אורח חיים נוצרי.
כמה דורות נותקו מתרבותם ומלשונם, תוך השפעות חמורות על משפחותיהם וחברותיהם.
כ-300 מבני טיט בני שתיים או שלוש קומות ניצבים כיום על הר השולחן, כשסולמות חיצוניים משמשים לגישה לקומות העליונות שבהם מתגוררים התושבים.
הגישה אל הר השולחן היא בכביש שנחצב בסלע תוך שימוש בחומרי נפץ במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20. כ-30 איש מתגוררים דרך קבע על הר השולחן, כשהאוכלוסייה גדלה בסופי שבוע כשבני משפחה באים לבקר וגם תיירים, כ-55,000 בשנה, מגיעים לביקור במשך היום.
אין בפואבלו אקומה חשמל, מים זורמים או ביוב.
שמורה מקיפה את הפואבלו על שטח של 1,600 קילומטרים רבועים.
חברי השבט חיים בשמורה ומחוץ לה.
במפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2000 הזדהו 4,989 תושבים כמשתייכים לאקומה.
בראש האקומה עומדים שניים: "קסיקה" (cacique), או ראש הפואבלו, וקפטן מלחמה, המשרתים עד מותם.
שני האישים שומרים על קשרים הדוקים בין עבודתם לדתם, מייצגים תאוקרטיה של ממשל אקומה.
הספרדים אומנם הציבו פקידים על מנת לפקח על הנעשה בפואבלו, אבל האקומה לא התייחסו אליהם ברצינות.
צוות הפקידים כלל מושל, שני סגני מושל ומועצה וטיפל בקשר עם החוץ.
האקומה גם נהגו להשתתף ב"מועצת כל הפואבלו האינדיאנים" שדיוניה החלו ב-1598 והיא שבה לתפקד במאה ה-20.
כיום האקומה שולטים על שטח של כ-2,000 קילומטרים רבועים מאדמתם ההיסטורית.
הנוף הטיפוסי הוא של הרי שולחן, עמקים, גבעות ונחלי אכזב בגובה ממוצע של 2,100 מטרים.
כמות המשקעים הממוצעת באזור היא כ-250 מילימטרים גשם בשנה.
מאז 1977 הרחיבו האקומה את השטח שבשליטתם באמצעות רכישות.
בשמורה רק חברי השבט יכולים להיות בעלי קרקע וכמעט כל חברי השבט חיים על הרכוש.
הקסיקה עדיין פעיל בקהילייה, והוא שייך לחמולת אנטלופ.
הקסיקה ממנה את חברי מועצת השבט, הצוות והמושל.
ב-2011 סבלו פואבלו אקומה ופואבלו סנטה קלרה משיטפונות.
ממשלת ניו מקסיקו תרמה כמיליון דולרים למימון מצב החירום ותיקוני הנזקים עבור הקורבנות, והמושלת סוזאנה מרטינס ביקשה סיוע כספי נוסף מהסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום.
עימותים צבאיים בין בני האקומה לשבטים אחרים היו נפוצים בהיסטוריה, כמו גם לפואבלו האחרים.
כלי הנשק בשימוש האקומה כללו: אלות, אבנים, חניתות וחצים.
בשלב מאוחר יותר שימשו האקומה ככוח עזר לחילות ספרד ומקסיקו, כשהם לוחמים בפושטים ומגנים על סוחרים בשביל סנטה פה.
לאחר המאה ה-19 נחלש האיום של השבטים הפושטים והתרבות הצבאית של האקומה החלה להידרדר.
מעמד קפטן המלחמה השתנה לתפקידים אזרחיים ודתיים.
בפואבלו אקומה יש על הר השולחן שלוש שורות של בנייני מגורים בני שלוש קומות הפונים דרומה.
הבניינים בנויים מלבני טיט כשלאורך הגג היו קורות עץ שכוסו במוטות, סבך שיחים ואז טיח.
הגג של קומה אחת שימש רצפה של הקומה הבאה.
כל קומה מחוברת לאחרות באמצעות סולמות, ששימשו עזר הגנתי ייחודי, הסולומות היו הדרך היחידה להיכנס לבניינים, כיוון שהעיצוב המסורתי לא כלל דלתות וחלונות.
הקומות התחתונות של הבניינים שימשו לאחסון.
תנורי אפייה היו מחוץ לבניינים, והמים נשאבו משני בורות מים טבעיים.
בפואבלו יש גם כיכר ציבורית ושבעה קיווה מלבניים ששימשו כמרכז הרוחני של הכפר.
כ-20 חמולות מטרילינאליות מוכרים על ידי האקומה.
מעט מאוד משמעת הופעלה בעת הגידול המסורתי של הילדים.
זוגות נשואים היו מונוגמים בדרך כלל וגירושים היו נדירים.
פולחני פטירה כללו טקס קצר וקבורה מהירה אחרי המוות, שאחריהם היו ארבעה ימים ולילות של אבלות.
הנשים לבשו בגדים מכותנה וסנדלים או מגפי מוקסין גבוהים.
הביגוד המסורתי של הגברים כלל קילט מכותנה וסנדלי עור.
גם עורות ארנבים ואיילים שימשו כלבוש וכגלימות.
במאה ה-17 הביאו הספרדים סוסים לפואבלו.
על החינוך היו אחראיים המנהיגים של הקיווה שלימדו על ההתנהגות האנושית, גוף ונשמה, אסטרולוגיה, אתיקה, פסיכולוגיית ילדים, תורת הנאום, היסטוריה, מחול, ומוזיקה.
מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 קיבל פואבלו אקומה שליטה על שירותי החינוך, שהיו המפתח לשמירה על אורח החיים המסורתי והמודרני.
הם חולקים בית ספר תיכון עם פואבלו לגונה.
אלכוהוליזם, שימוש בסמים, ובעיות בריאות אחרים נפוצות בשמורה ובתי חולים של שירות הבריאות האינדיאני ומרפאים ילידים משתפים פעולה במאבק בבעיות הבריאות.
את הקהילייה משרת בית החולים אקומה-קנונצ'יטו-לגונה (Acoma-Canoncito-Laguna) השוכן באקומה.
הדת המסורתית של האקומה מדגישה את ההרמוניה בין החיים לטבע.
השמש היא נציגה של האל הבורא.
הרים מקיפים את הקהילייה, השמש למעלה, והאדמה מלמטה מסייעים לאזן ולהגדיר את עולמם של בני האקומה.
פולחני דת מסורתיים יכולים להיות סביב מזג האוויר, כולל הרצון להבטיח שפע גשם.
האקומה משתמשים בבובות קאצ'ינה (kachinas) בטקסים.
בפואבלו היו קיווה אחד או יותר, ששימשו כתאים דתיים.
המנהיג של כל פואבלו שימש כמנהיג הדתי של הקהילייה, או "קסיקה".
הקסיקה צפה בשמש והשתמש בה כמדריך לתזמון הטקסים, שחלקם נשמרו בסוד.
רבים מבני האקומה הם קתולים, אבל מערבים היבטים של קתוליות והדת המסורתית שלהם.
עדיין מבצעים רבים מהטקסים העתיקים.
בספטמבר האקומה מכבדים את הקדוש המגן שלהם, סן אסטבן.
ביום חגו הפואבלו נפתח לציבור לחגיגה.
יותר מ-2,000 עולי רגל משתתפים בפסטיבל סן אסטבן.
החגיגות מתחילות במיסיון סן אסטבן דל ריי ופסל של סן אסטבן מגולף בעץ אורן נלקח מהמזבח ונישא לכיכר המרכזית כשהאנשים מזמרים, יורים ברובים, ופעמוני המיסיון מצלצלים.
התהלוכה ממשיכה מעבר לבית הקברות, במורד הרחובות הצרים, ועד לכיכר.
בהגיעו לכיכר מוצב הפסל במקדש המרופד בשמיכות ארוגות והנשמר על ידי שניים מבני האקומה.
אחר-כך נמשכת החגיגה במחולות ומשתה.
במהלך הפסטיבל מוצבים דוכנים שבהם מוכרים אוכל וכלי חרס מסורתיים.
לפני המפגש עם הספרדים אכלו בני האקומה תירס, שעועית ודלעת.
"מוט-טזה-ני" (Mut-tze-nee) היה לחם תירס דק פופולרי.
הם גם גידלו תרנגולי הודו, טבק, וחמניות.
האקומה צדו אנטילופות, איילים וארנבות.
הם ליקטו זרעים, תותים, אגוזים ומאכלים אחרים.
אחרי 1700 הופיעו על שולחנם מאכלים חדשים.
משקה תירס כחול, פודינג, דייסת תירס, עוגת חיטה, לחם חיטה ופרי הצבר הפכו למצרכי יסוד.
לאחר המגע עם הספרדים הם החלו לגדל עיזים, סוסים, כבשים וחמורים.
אצל בני האקומה בימינו יש מאכלים נוספים פופולריים כדוגמת מאפה תפוחים, תבשיל בשר כבש עם צ'ילי ירוק, תירס טרי, ופודינג חיטה עם סוכר חום.
למטרות חקלאות נעשה שימוש בשיטות השקיה כדוגמת סכרים וטרסות.
כלי חקלאות עשויים מעץ ומאבן.
תירס שנקטף נטחן בידיים ובאמצעות עלי ומכתש.
שיטות הכלכלה ההיסטוריות של האקומה מתוארות כסוציאליסטיות או כקהילתיות.
העבודה הייתה משותפת והתוצרת חולקה באופן שווה.
רשתות מסחר היו נרחבות, והתפשטו למרחקים של אלפי קילומטרים ברחבי האזור.
בזמנים קבועים בקיץ ובסתיו נערכו ירידי מסחר.
היריד הגדול התקיים בטאוס על ידי הקומאנצ'י.
סוחרים נוודים היו סוחרים בעבדים, עורות צבאים, עורות ביזונים, בשר מיובש וסוסים.
אנשי פואבלו היו סוחרים בתכשיטים מנחושת ומצדפים, נוצות תוכי וטורקיז.
החל בשנת 1821 החלו בני האקומה לסחור דרך שביל סנטה פה, ועם הגעתן של מסילות ברזל ב-1880 הפכו בני האקומה תלויים במוצרים מתוצרת אמריקאית.
תלות זו גרמה לאמנויות מסורתיות כמו אריגה וקדרות להידרדר.
בימינו מייצרים בני האקומה מגוון רחב של מוצרים לתועלתם הכלכלית.
מבחינה חקלאית הם מגדלים אלפלפה, שיבולת-שועל, חיטה, פלפל צ'ילי, תירס, אבטיח, דלעת, ירקות ופירות.
הם מגדלים בקר ובבעלותם מאגרים של גז טבעי, ומשאבי אנרגיה גאותרמית ופחם.
מכרות אורניום באזור סיפקו עבודה לבני האקומה עד סגירתם בשנות ה-80 של המאה ה-20. לאחר מכן סיפק השבט את מרבית הזדמנויות התעסוקה.
עם זאת, שיעורי אבטלה גבוהים מדאיגים את הפואבלו.
המורשת של מכרות האורניום הותירה קרינה מזהמת, שגרמה לייבוש בריכות הדגים של השבט, ולבעיות בריאות בקהילה.
התיירות מהווה מקור הכנסה מרכזי עבור השבט.
בשנת 2008 פתח פואבלו אקומה בבסיס הר השולחן את מרכז התרבות סקיי סיטי (Sky City Cultural Center) ומוזיאון האק'ו (Haak'u Museum), שהחליפו את המרכז המקורי, שנהרס בשריפה בשנת 2000. מטרת המרכז והמוזיאון היא לקיים ולשמר את תרבות האקומה.
במרכז מוצגים סרטים על ההיסטוריה של האקומה, ובית קפה מגיש מאכלים מסורתיים, ההשראה לאדריכלות הייתה מעיצוב הפואבלו ומסורות אדריכליות של הילידים עם פתחי דלתות רחבים באמצע, שבבתים מסורתיים מקלים על הבאת האספקה.
רסיסים של נציצים קבועים במסגרות החלונות, הנציצים הם מינרל ששימש לייצר חלונות בפואבלו.
המבנה גם חסין אש, בניגוד למבני הפואבלו המסורתיים, והוא צבוע בוורוד בהיר וסגול כדי להשתלב בנוף סביבו.
יצירות אמנות מסורתיות של בני האקומה מוצגות במרכז, כולל ארובות מקרמיקה שהוצבו על הגגות.
תרבות ואמנות גם מביאים הכנסה לקהילה.
פואבלו אקומה פתוח לקהל הרחב באמצעות סיורים מודרכים ממרץ ועד אוקטובר, אם כי ביוני וביולי יש תקופות שהוא סגור בגלל פעילויות תרבותיות.
מומלץ למבקרים להתקשר מראש כדי לוודא האם הפואבלו פתוח או לא.
צילומים של הפואבלו וסביבתו מוגבלים.
היתרים לסיורים ולצילום נמכרים במרכז תרבות סקיי סיטי.
בעוד שהצילום מותר לאחר קבלת היתר, טלפונים ניידים, הקלטות וידאו, ציורים, ורישומים אסורים.
בפואבלו אקומה יש גם בית מלון וקזינו – מלון קזינו סקיי סיטי (Sky City Casino Hotel).
המלון והקזינו נטולי אלכוהול ובבעלות מיזם העסקים של האקומה (Acoma Business Enterprise) המפקח על מרבית העסקים של האקומה.
צורת האומנות הבולטת ביותר היא קדרות.
הגברים ייצרו גם אריגים ותכשיטי כסף.
תחילת ייצור כלי החרס בקרב בני האקומה מתוארכת לפני יותר מ-1,000 שנים.
חרס מקומי דחוס, שנחפר באתר סמוך, היה חיוני לייצור כדי החרס של האקומה.
החרס יובש וחוזק על ידי תוספת של שברי חרס.
הכלים היו אז מעוצבים, מצוירים, ונשרפים.
העיטורים המסורתיים היו של דגמים גאומטריים, ציפורי הרעם וקשתות, והם אוירו באמצעות קוץ של יוקה.
עם השלמת הכד נהג הקדר להכות קלות על דופן הכד, ולהצמידו לאוזנו.
אם הכד לא צלצל, הכד היה עתיד להיסדק במהלך השריפה.
אם כך קרה, הכלי הושמד ונטחן לרסיסים לשימוש עתידי.
אקומאן (באווסטית: Akəm Manō; בפהלווי: Akōman; בפרסית: اکومن) הוא אחד מהדיווים הראשיים בדת הזורואסטרית.
משמעות שמו היא "הרוח (או: המחשבה) הרעה".
הוא זורע מחשבות רעות ופילוג בקרב הבריות, והוא משתקף בצערם של בני האדם.
בחבור האנציקלופדי "דינכּרד" (המאה התשיעית) נאמר כי:
באחרית הימים הוא יילחם נגד והמן, אחד האמשא ספנדאן, שאחראי על הרוח (או: המחשבה) הטובה.
בשאה נאמה של פרדוסי, רוסתם הורג שד בשם "אכְּוַאן-י דיו" (השד אכְּוַאן; اکوان دیو).
ייתכן כי השם "אכְּוַאן" הוא שיבוש או צורה שונה של השם "אקומאן", סברה הנתמכת בכך שהשד אכואן הוא בעל מחשבות סוטות ורעות.
אקומה נטוסו הוא תקן טכני בינלאומי לייצוג מסמכים ממשלתיים, חקיקתיים ומשפטיים באופן מובנה.
התקן הוא אוצר תגיות XML תיקני עבור מסמכים משפטיים המציע גם מוסכמה למתן שמות ייחודיים למקורות משפטיים המבוססים על מודל FRBR.
המונח akoma ntoso פירושו "לבבות מקושרים" בשפת Akan של מערב אפריקה.
התקן מופיע בראשי תיבות AKN וזהו הפורמט בו הוא נשמר.
Akoma Ntoso התחיל בשנת 2006 בקניה כיוזמה של המשרד לענייני כלכלה וחברה באו"ם (UNDESA), במסגרת "חיזוק מערכות המידע של הפרלמנטים באפריקה".
אוצר המילים העיקרי בתקן נוצר בעיקר על ידי שני פרופסורים מאוניברסיטת בולוניה.
מאוחר יותר הפרויקט הפך לעבודה העיקרית של הוועדה הטכנית LegalDocML בארגון התקינה OASIS.
AKN (הוא סטנדרט ליצירת XML ומטרתו "להגדיר 'שפה הניתנת להבנה על ידי מחשבים' בעלת סט של ייצוגים אלקטרוניים פשוטים לא ספציפיים לטכנולוגיה מסוימת (בפורמט XML) עבור מסמכים פרלמנטריים, חקיקתיים ומשפטיים".
תקן AKN מיוצג על ידי סכימת מסמך XML, המספקת אפשרויות תיאור מתוחכמות למספר סוגי מסמכים פרלמנטריים, חקיקתיים ומשפטיים (כולל הצעות חוק, רשומות פרלמנטריות, פסקי דין, כתבי עת וכו').
בשנת 2010 פיתח הפרלמנט האירופי כלי קוד פתוח (AT4AM) מבוסס על AKN במטרה להקל על ייצור וניהול התיקונים.
הודות לפרויקט זה הרחיב הפרלמנט האירופי את היישום של Akoma Ntoso למסמכים אחרים (למשל, הצעה, תמליל) ולתרחישים נוספים (למשל, תהליך התרגום).
תקנים בינלאומיים נוספים למסמכים משפטיים, כדוגמת USLM (סכימת ה-XML של "United States Legislative Markup" עבור US Code, שפותחה בשנת 2013) ו־LexML Brasil (סכימת ה-XML עבור מסמכים חוקתיים ומשפטיים של ברזיל, שפותח בשנת 2008) נבנו על מנת להיות מתואמים עם AKN.
תקן AKN תוכנן במפורש להיות תואם עם CEN Metalex, אחד הסטנדרטים דה-פקטו, מלבד Akoma Ntoso, המשמש את מאגר החוקים של בריטניה.
ב-יולי 2013 השיקה ספריית הקונגרס של ארצות הברית אתגר לייצוג החקיקה בארצות הברית ב-AKN.
האתגר נועד על מנת ליצור ייצוגים ב-Akoma Ntoso של הצעות חוק נבחרות בארצות הברית בתוך כמה חודשים.
האתגר נועד למתמודדים מגיל 18 ומעלה והפרס הראשון בו היה מענק של 5000 $, בספטמבר 2013 השיקה הספרייה אתגר נוסף למיפוי החקיקה של ארצות הברית ובריטניה מפורמט ה-XML לסכימת AKN בתוך כמה חודשים, הפרס הראשון באתגר עמד על 10000 $.
בשנת 2014 הארכיון הלאומי של בריטניה העביר את כל מסמכי החקיקה בארכיון לפורמט AKN ובכך העלה את דירוגה של בריטניה למקום הראשון (מהמקום הרביעי) בשנת 2014 במדד-Global Open Data Index בקטגוריית חוקים לאומיים.
מאז יולי 2016, הסנאט של הרפובליקה האיטלקית מספק את כל הצעות החוק בפורמט AKN בתפוצה רחבה במאגר נתונים פתוח.
משרד הפנים הפדרלי הגרמני פיתח פרופיל יישום גרמני בשם "LegalDocML.de".
הוועדה העליונה לניהול (HLCM), במסגרת מועצת המנהלים של מערכת האו"ם לתיאום, הקימה קבוצת עבודה בנושא תקני מסמך שאישרה באפריל 2017 לאמץ את Akoma Ntoso כסטנדרט לבניית התיעוד שלה.
תיאור - לכל רכיב יש שם
Akoma Ntoso מבחין בין מושגים הנוגעים לתיאור ולזיהוי של מסמכים משפטיים, התוכן שלהם וההקשר בו הם משמשים.
שמות משמשים כדי לצקת משמעות למסמך כך שהמסמך יהיה ניתן ל"קריאה"/"הנבה" על ידי מכונה.
דרך זו מאפשרת אספקת שירותים מתוחכמים שלא ניתן להשיג באמצעות מסמכים המכילים רק מידע טיפוגרפי, כגון מסמכים שנוצרו באמצעות כלי עיבוד תמלילים.
על מנת שמסמך יהפוך להיות קריא על ידי מכונה, לכל חלק בעל משמעות ותפקיד רלוונטי במסמך חייב להיות "שם" (או "תג").
תוכן המקטע מסומן במדויק, ככל הניתן, על פי הניתוח המשפטי של הטקסט.
דרישה זו מחייבת זיהוי מוקפד של גבולות ומקטעי הטקסט במסמך ומתן שם בעל משמעות, המתאר בצורה הטובה ביותר את הטקסט בכל מצב, כמו גם מתן מזהה לכל מקטע טקסט.
שמות התגים (הקרויים אלמנטים), הם אוצר המילים הבסיסי של שפת Akoma Ntoso.
שם האלמנט יכול להיות משותף בין מקטעי טקסט רבים במסמך כך הוא חושף את תפקידם המבני או הסמנטי של המקטעים המסומנים.
מקטעים מבניים יכולים להיות מבוא, סעיף, סעיף, סעיף, התייחסות, וכיוצא בזה.
Akoma Ntoso מכיל כ-310 שמות מקטעים שונים לבחירה, מבחר זה מכסה את מרבית המצבים האפשריים למבנה של מסמכים משפטיים.
מלבד שמות ספציפיים, Akoma Ntoso מספק שמות גנריים רבים עבור מבנים מסוימים שאין להם תיאור מדויק על ידי שמות ספציפיים.
אונטולוגיה - מודל נתונים עשיר
במדעי המחשב, אונטולוגיה היא מודל נתונים המייצג מושגים ויחסים בין מושגים בעולם תוכן מסוים.
אונטולוגיות מזהה סיווגים של מושגים רלוונטיים את המאפיינים שלהם ואת היחסים בין המושגים.
Akoma Ntoso משתמש באונטולוגיות כדי לקשר בין עובדות והצהרות על המסמך והתוכן שלו לבין מושגים, דברים, פרטים וארגונים המוזכרים בתוך המסמך, אך לא בהכרח מאוחסנים בו.
למשל, זיהוי של אדם מסוים בעל תפקיד "סגן שר" בדיון פרלמנטרי דורש לא רק ציון מפורש של "שם האדם", אלא גם מנגנון המאפשר לשייך באופן מהימן את הדיון לאותו אדם ספציפי (ולא לשייך אותו לכל אדם אחר שאולי חולק את אותו שם).
זה נעשה באמצעות אונטולוגיה המאפשרת להעשיר את המסמכים, לא רק באמצעות הוספת מטה־דטה, אלא גם באמצעות הוספת מידע חד־משמעי המתייחס למושגים ברורים.
הוספת מידע בדרך זו גם עוזרת לתעד את תהליך העבודה שעובר המסמך בדרך ליצירתו.
הפרדת נתונים ומטה־נתונים - עורכים לעומת מחברים
Akoma Ntoso מפריד באופן ברור בין תפקיד מחבר - האחראי על תוכן המסמך, לבין תפקיד העורך - הכותבים באופן מעשי את המסמך ומחליטים על המבנה הסופי שלו.
בתחום המו"לות המשפטית, המושג של מחבר עשוי להיות מופשט במקצת (למשל, מחוקק המציע תיקון), שתוכנו הוא תוצאה של פעולה פורמלית (למשל, הצבעה סופית של אישור), בעוד עורך עשוי להתערב בכל שלבי בתהליך הפרסום.
בהקשר זה, ההבחנה בין התוכן לבין תוספת העריכה במקרים רבים מתוחכם וקשה לקבוע.
כלל אצבע הוא לנסות לקבע את מצב המסמך כאשר הועבר לעורך על ידי המחבר.
לעורכים יש שתי משימות עיקריות בתהליך הייצור של מסמכים בפורמט Akoma Ntoso:
לזהות ולתייג (כלומר, לסמן) את חלקי התוכן המקורי לפי תפקיד ומבנה;
לספק מידע נוסף על המסמך עצמו.
מידע שאינו כלול בטקסט הרשמי כפי שיוצר על ידי המחבר המקורי.
סוגים שונים של מסמכים משפטיים
Akoma Ntoso מספק תמיכה במבני מסמכים משפטיים שונים בהם: מסמכי חקיקה (כגון הצעות חוק, חוקים וכו '), מסמכי תיקוני חקיקה, מסמכים פרלמנטריים (כגון מלולי דיונים, דוחות), פסקי דין, החלטות, מסמכי חוות דעת, מסמכים משפטיים כלליים (כגון נספחים, תזכירים וכו').
לכל מסמך ניתן לבנות את המבנה הטיפולוגי הייחודי לו על פי מבנה החקיקה הנהוג במדינה.
סוג מסמך Akoma Ntoso קטגוריה / סוג מסמך משפטי הגדרה bill/act הצעות חוק, חוק, תקנה, צו, הוראה, הנחיה מסמכים משפטיים המיוצרים כתוצאה מפעילות פרלמנטרית או ממשלתית.
מסמכים אלו בנויים, לרוב, במבנה היררכי שבו הטקסט מחולק לחלקים או לפרקים.
אלה מחולקים לסעיפים או למאמרים, פסקאות משנה וכו'.
debate תמלול דיונים, פרוטוקולים טקסטים הנובעים מתעתיק של כל עבודות הדיבור.
המבנה משקף את החלק האחר של הדיונים והחלופות של שאלות ותשובות המתרחשות במהלך העבודות הפרלמנטריות.
debateReport תיאור דיון מפורט טקסטים המתארים את התרחשות הדיון בדקות או דוחות ועדה המתארים את התרחשות המפגש.
judgment פסקי דין, החלטות, תקדימים מסמכים המתארים החלטות רשמיות של בית משפט כדוגמת החלטה ספציפית בעקבות תביעה.
המבנה משקף נרטיב טיפוסי של משפטים.
doc מסמך חוקי במבנה פתוח.
יכול להיות תמצית מנהלים, נספחים, טבלאות וכיוצא בזה.
טקסטים חוקיים ללא מבנה מוגדר.
documentCollection אסופת מסמכים משמש לייצוג מסמכים שהם אוספים של מסמכים עצמאיים אחרים.
דוגמה טיפוסית יכולה להיות תיק אלקטרוני של הצעת חוק.
תיק זה יכול להיות מורכב מכמה מסמכים עצמאיים (דו"חות ועדה, יוזמת החוק, הצעת חוק, תזכיר, דברי הסבר וכו ').
התיק יכול לכלול גם ביטויים שונים של המסמכים לאורך זמן, כמו גרסאות של אותו הצעת חוק.
במוסדות אירופיים, דוח ועדה יכול להיחשב כאוסף מסמכים, שכן הוא כולל מסמכים כמו החלטות, מזכר הסבר או חוות דעת של ועדות אחרות.
amendmentList אוסף תיקונים משמש לייצוג מסמך מיוחד הכולל את כל תיקוני החקיקה בנושא מסוים שיש לבצע, תיקונים שנאספו והועברו לדיון בגוף רשמין.
officialGazette אוסף פרסום רשמי עיתון רשמי (רשומות) המכיל אוסף פרסומים amendment תיקון חקיקה מסמך תיקן חקיקה.
זהו מסמך מיוחד המכיל רשימת תיקונים, המוצג לפרלמנט או לוועדה לצורך דיון והצבעה.
statement מבנה פתוח משמש לייצוג מסמכים משפטיים אלה שאין להם כוח מכני, אך הם יסודיים לחיי מוסד רשמי.
דוגמה לכך היא ההחלטה של הקונגרס שחוגגת איזה אירוע מיוחד, או הצהרה.
portion מבנה, פרק של מסמך משמש לייצג חלק ממסמך
Akoma Ntoso משמש לתמיכה במחזור חיים של תהליך חקיקה, בכלל זה:
הניסוח הראשוני של הצעות חוק;
מחזור החיים החקיקתי כולל תיקונים, פרסום ברשומות, ורישום דיונים;
ההשוואה בין גרסה שונה של הצעת החוק;
חקיקה ואיחוד של הצעות חוק אלה;
קודיפיקציה, שחזור, תיאום פעולות בביצוע שינויים;
פרסום החוק והשוואה בין שתי גרסאות שונות של אותו חוק;
יישומים המעורבים במחקר ובמעקב אחר חוקים וחקיקה.
Akoma Ntoso גם מאפשר גם ייצוג של פסיקה, תקדימים, ופסקי הדין כולל אלה המיוצרים על ידי בית משפט חוקתי, היכול להשפיע על החוק.
קניה - חוקי המדינה (תקן XML לניהול מסמכים)
SAFLII - אחסון חוקי המדינה
הפרלמנט האירופי - הצעות חוק ותיקונים.
הנציבות האירופית - כלי לכתיבת חוקים.
הסנאט של איטליה - פרסום הצעות חוק
בית המשפט העליון של איטליה (תקן XML לניהול מסמכים)
אוניברסיטת טורינו, איטליה (פרויקט EuCase).
פורטל החקיקה של הארכיון הלאומי (דוגמה)
אירלנד - אוניברסיטת קורק קולג' (עיצוב נורמות)
כתב העת הרשמי של הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג (חוקים, הצעת חוק)
המידע המשפטי של לוקסמבורג, אוניברסיטת לוקסמבורג.
ברזיל - Lexem Brasil הסנאט של ברזיל (חוקים, הצעות חוק, איחוד חוקים, היסטורית חוק) - מידע נוסף
אורוגוואי - הפרלמנט של אורוגוואי, תהליך הצעות חוק
ניקרגואה - מידע על חוקים.
לשכת עורכי הדין של בית הנבחרים של ארצות הברית (ניהול הקודיפיקציה).
מדינת קליפורניה (תקן XML לניהול מסמכים).
הקנצלרות הפדרלית של שווייץ (פרסום)
קליפורניה - Open North עם OpenHouseNS עבור עיצוב הדיונים של נובה סקוזיה,
מדינת הונג קונג סיטי (תקן XML לניהול מסמכים).
אקונולינגה היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור המרכז.
העיירה ממוקמת כ-92 ק"מ מבירת המדינה ומבירת האזור יאונדה.
אקונולינגה ממוקמת ליד הכביש האזורי P23 וכביש D33. יש בה תחנת עצירה למשאיות.
החודש הכי חם הוא מרץ (22 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,653 מילימטרים בשנה.
חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (345 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (14 מ"מ גשם).
באקונולינגה יש בית מרקחת, 2 בתי מלון, 2 ברים ומסעדה.
אקולליה (בעברית: הֵדִיּוּת) היא חזרה לא רצויה על קולות שנעשים על ידי אדם אחר (כאשר האדם עצמו חוזר עליהם, זה נקרא פלילליה ).
בצורתה הבסיסית, אקולליה נעשית בצורה אוטומטית וללא מאמץ.
זוהי אחת מתופעות ההד (אקו), הקשורות קשר הדוק לאקופרקסיה , חזרה אוטומטית על תנועות שנעשו על ידי אדם אחר; שתי התופעות הן "תת-קבוצות של התנהגות חיקוית" שלפיה מחקים צלילים או פעולות "ללא מודעות מפורשת".
אקולליה עשויה להיות תגובה מיידית לגירוי, או עשויה להתרחש שעות או ימים לאחר הגירוי.
אקולליה מופיעה במקרים רבים של אוטיזם ושל תסמונת טורט.
היא עשויה להתרחש גם בכמה מצבים נוירולוגיים אחרים, כגון צורות מסוימות של שיטיון או אפאזיה הקשורה לשבץ מוחי.
המילה "אקולליה" מקורה מיוונית - אקו (ēchō), כלומר "הד" או "לחזור", ולליה (lali) כלומר "דיבור".
אקולליה יכולה להיות מסווגת כמיידית (המתרחשת מיד לאחר הגירוי) או מושהית (זמן מה לאחר התרחשות הגירוי).
אקולליה מיידית נובעת מזיכרון מהיר של מידע שיוצא מהזיכרון לטווח קצר ו"עיבוד לשוני שטחי".
דוגמה טיפוסית של אקולליה מיידית אצלי ילדים עשויה להיות כדלקמן: ילד נשאל "אתה רוצה ארוחת ערב?"; הילד מהדהד בחזרה "אתה רוצה ארוחת ערב?", ואחריו הפסקה, ולאחר מכן תשובה, "כן.
מה יש לארוחת ערב?" באקולליה מושהית המטופל חוזר על מילים, ביטויים או משפטים מרובים לאחר עיכוב שיכול להיות בין שעות לאפילו שנים מאוחר יותר.
אקולליה מיידית יכולה להעיד על הפרעה התפתחותית, אך אין זה בהכרח כך.
אף על פי שאקולליה יכולה להוות ליקוי בדיבור, התסמינים שלה יכולים לכלול מגוון גדול של משמעויות והתנהגויות בין נבדקים שונים ועבור כל נבדק.
"אקולליה מופחתת" היא תופעה בה החזרה על הגירוי המקורי משתנה במקצת, ו"אקולליה סביבתית" היא תופעה בה החזרה היא על גירויים סביבתיים כגון תוכנית טלוויזיה המופיעה ברקע (זו מתרחשת בדרך כלל אצל אנשים עם דמנציה).
אקולליה יכולה להיות אינדיקטור להפרעות הקשורות באוטיזם, אך אינה ייחודית לתסמונות או שם נרדף לתסמונות.
אקו תופעות (במיוחד אקולליה ואקופרקסיה) היוו מאפיין מגדיר בתיאורים המוקדמים של תסמונת טורט.
אקולליה מופיעה גם באפאזיה, סכיזופרניה, דמנציה, קטטוניה, אפילפסיה, לאחר אוטם מוחי (שבץ מוחי), פגיעת ראש סגורה, בילדים עיוורים, ילדים עם ליקויי שפה, וכן ילדים נוירוטיפיקלים מסוימים.
הפרעות אחרות הקשורות לאקולליה הן מחלת פיק, דמנציה פרונטו-טמפורלית, ניוון קורטיקו-בזאלי, שיתוק על-גרעיני מתקדם, וכן הפרעה התפתחותית מתפשטת.
אקולליה יכולה להיות תוצאה של נזק להמיספרה השמאלית.
באופן ספציפי, נזק לאונה הקדמית של ההמיספרה השמאלית נקשר לאקולליה מתאמצת.
מקרים של אקולליה הופיעו לאחר נגעים של האונה המדיאלית השמאלית ואזורים מוטוריים משלימים.
אקולליה לא מכוונת מראה קווי דמיון להתנהגות חיקוי אחרת שהופיעה בעקבות ביטול העכבות הנגרם מפגיעה באונה הקדמית, וקשורה ככל הנראה לנוירוני מראה.
במקרים שבהם אקולליה היא חלק מאפזיה חולפת מעורבת, אזור השפה הפריסילבית נשאר שלם, אך קליפת האסוציאציות הקדמית והאחורית שמסביב מתנוונות או חוות אוטם.
אקולליה שכיחה אצל ילדים צעירים הלומדים לראשונה לדבר.
אקולליה היא סוג של חיקוי.
חיקוי הוא מרכיב שימושי, נורמלי והכרחי בלמידה חברתית: למידת חיקוי מתרחשת כאשר "הצופה רוכש התנהגויות חדשות באמצעות חיקוי" וחיקוי אוטומטי מתרחש כאשר "התנהגות משוחזרת מבוססת על דפוסים מוטוריים (או קוליים) שנרכשו בעבר".
Ganos et al (2012) מגדירים אקולליה כ"פעולת חיקוי אוטומטית ללא מודעות מפורשת".
ילדים לרוב מקשקשים הברות ובסופו של דבר מילים שהם שומעים.
לדוגמה, תינוק עשוי לשמוע לעיתים קרובות את המילה "בקבוק" במשפטים שונים.
התינוק חוזר תחילה רק עם הברות כגון "באבא", אך ככל שהמיומנויות השפה שלו מתקדמים, הילד יוכל בסופו של דבר לומר את המילה "בקבוק".
אקולליה הופכת פחות ופחות שכיחה ככל שמתפתחים כישורי השפה של הילד.
לא ניתן להבחין בצורת הלמידה החיקויית באמצעות אקולליה המתרחשת כחלק מהתפתחות תקינה מחיקוי אוטומטי או אקולליה האופייניים להפרעה מסוימת עד לגיל שלוש בערך, כאשר מתפתחת יכולת מסוימת לוויסות עצמי.
ניתן לחשוד בהפרעה אם החיקוי האוטומטי נמשך מעבר לגיל שלוש.
לפני שנות ה-80, אקולליה נחשבה כהתנהגות שלילית ולא תפקודית.
עם זאת, חוקרים כמו בארי פריזנט ועמיתיו הדגישו את הפונקציה התקשורתית של אקולליה.
בין הפונקציות התקשורתיות שצוינו הן לקיחת תורות, בקשה, ויסות עצמי וחזרות כדי לסייע בהבנה.
ניתן לסווג אקולליה כתקשורתית (בהקשר ועם "מטרה תקשורתית לכאורה") לעומת סמיקומוניקטיבי ("משמעות תקשורתית לא ברורה").
אקולליה ואקופרקסיה הם טיקים אופייניים לתסמונת טורט; החזרות האקולליות של אנשים עם טורט הן בעיקר הדים מתוך "רפרטואר הטיק" שלהם.
הראיות מצביעות על מערכת נוירוני מראה בריאה (MNS) אך "מנגנון בקרה חיקוי בלתי הולם, שהופך אותם לפגיעים להפרעות".
תסמין של חלק מהאוטיסטים הוא המאבק לייצר דיבור ספונטני.
מחקרים הראו שבמקרים מסוימים אקולליה משמשת כמנגנון התמודדות המאפשר לאוטיסט לתרום לשיחה כאשר אינו מסוגל לייצר דיבור ספונטני.
מחקרים בשנות ה-80 הראו שייתכן שיש כוונה תקשורתית עם אקולליה מושהית, "תלוי בהקשר שבו היא מתרחשת"; מחקר זה על ילדים אוטיסטים "העלה שאלות הקשורות לתוכניות לשינוי התנהגות שהגנו על ביטול או החלפה של אקולליה מיידית".
ילדים אוטיסטים עשויים להשתמש באקולליה לצורך פורקן חושי, כדרך להרגיע את עצמם כשהם חרדים או מאותגרים על ידי הצפה חושית.
אקומניזם הוא קונספט ועיקרון שעל פיו נוצרים ששייכים לזרמים שונים בנצרות צריכים לעבוד ביחד בשביל לקדם אחדות בין כלל זרמי הנצרות.
המילה "ecumenical" יכולה להיות מתורגמת גם ל-"עולמי" או "אוניברסלי".
האקומנים מאמינים שכנסיות הנצרות צריכות לעבוד ביחד ולקדם שיתוף פעולה.
דיאלוג אקומני הוא גם תהליך מאוד חשוב מתפיסת העולם האקומנית.
בדיאלוגים אקומנים, בישופים מ-2 זרמי נצרות או יותר, דנים באופן רשמי על ענייני הנצרות בשביל לשתף פעולה או ללמוד אחד מהשני.
המטרה של השיחות והדיאלוגים הוא להגיע לחקר האמת.
מקור המילה "אקומניזם" (וכן "Ecumenism" באנגלית) ביוונית עתיקה: οἰκεομένη (אויקומנה).
בתרגום לעברית, משמעות המילה אז הייתה "עולם מיושב", ובאותה התקופה, הכוונה הייתה לאזורים מהעולם היווני-רומי .
כיום המילה נכתבת באנגלית: "Ecunelism" (באנגלית אמריקאית: ecumene; באנגלית בריטית: oecumene), והיא נכתבת כמעט תמיד בהקשר הנוצרי.
משמעותה יכולה להיות מתורגמת ל-"עולמי" או "אוניברסלי" .
כל הנוצרים מאמינים בעקרונות המרכזיים של הנצרות: בישו כמשיח וכבן האלוהים, בתנ"ך שנכתב בהשראת אלוהים (כפי שנכתב בבשורה על-פי יוחנן), ומקבלים את הטבילה ומבצעים אותה על פי הנוסחה הטריניטרית .
נקודות אלו הן הבסיס לאמונה הנוצרית שעל פי האקונומים, מהווים גם בסיס לאחדות.
האקונומים מאמינים בציטוט "That they all may be one" (בעברית: הְיוּ נָא כֻּלָּם אֶחָד) שנכתב בבשורה על-פי יוחנן, בפרק י"ז בפסוקים 20-23. בנוסף לכך, האקומנים מאמינים במסר הבשורה של הברית החדשה, קריגמה .
בשנת 1920, הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול, גרמנוס החמישי מקונסטנטינופול , כתב מכתב אשר הופנה ל-"כל כנסיות ישו, באשר הן".
הוא קרא לשיתוף פעולה הדוק יותר בין פלגים נוצריים שהופרדו, והציע הקמת "ליגה של כנסיות" (במקור: League of Churches), במקביל לארגון חבר הלאומים שהוקם באותה העת.
ב-1937 החליטו מנהיגים נוצריים מהכנסיות הנוצריות המרכזיות להקים את מועצת הכנסיות העולמית, על מנת לעבוד על אחדות בין נוצרים.
כיום, 352 תנועות וזרמים ו-63 מדינות משתתפות בחבר הלאומים ובמועצת הכנסיות העולמית, בין המשתתפים: נצרות אורתודוקסית (לא באופן מלא), הכנסייה האנגליקנית העולמית, הכנסייה המנוניטית, הזרם הפנטקוסטליסטי ועוד.
ישנם מספר ארגונים שמטרתם לאחד את הנצרות בשטח שבהם הם פועלים, לדוגמה: מועצת הכנסיות המזרח תיכונית ומועצת הכנסיות הלאומית האוסטרלית .
ארגונים אלו מקבלים נוצרים משלל הזרמים.
בכל שנה, אקומנים רבים חוגגים את שבוע התפילה לאחדות נוצרית (Week of Prayer for Christian Unity ).
השבוע נחגג בכל העולם בין חג העלייה לפנטקוסט, בין 18 בינואר עד 25 בינואר.
בנוסף לכך, ראשון האקומני העולמי (World Communion Sunday ) הוא חג אקומני שנחגג בימי ראשון בחודש אוקטובר מאז 1936, ומטרתו לקדם אחדות נוצרית באמצעות שיתוף פעולה בין אקומניסטים.
אקומולי (באיטלקית: Accumoli) היא קומונה בנפת ריאטי במחוז לאציו שבאיטליה.
היישוב נמצא כ-110 ק"מ צפונית-מזרחית לרומא וכ-45 ק"מ צפונית-מזרחית לריאטי.
הוא נמצא בתחומי הפארק הלאומי גראן סאסו ומונטי דלה לאגה.
העיירה שוכנת בגובה של 855 מטר מעל פני הים, ברכס האפנינים שבין אומבריה למרקה, ומהווה מובלעת בתחומי נפת אסקולי פיצ'נו.
עד שנת 1927 הייתה חלק מנפת אקווילה באברוצו.
האקלים אופייני לאזור ההררי של האפנינים הפנימיים – חורפים קרים ומושלגים, וקייצים שבדרך כלל אינם חמים מדי.
העיירה נוסדה במאה ה-12, בתקופה שבה שלטו באזור ואלה דל טרונטו הנורמנים ולאחר מכן ממלכת נאפולי.
ב-24 באוגוסט 2016 נגרם הרס נרחב למבנים רבים בעיירה בעקבות רעידת האדמה במרכז איטליה.
ארמון הפודסטה – משמש בתור בניין העירייה
ארמון מריני, בסגנון מנייריסטי, מאופיין בפורטל ממוסגר באבן גזית ובעמודים עם כותרות יוניות ברגלי פיל מעוותות.
ארמון קפלו (המאה ה-17), נמצא סמוך למבצר מימי הביניים
אָקוֹרְד הוא צירוף של המקרים שלושה צלילים או יותר המנוגנים יחד (חוץ מאקורד 5, C5 לדוגמה)
אף מספר אקורדים ברצף היוצרים מתח והרפיה נקראים "מהלך הרמוני".
האקורד המשולש במצבו היסודי (מסומן ) מורכב מטרצה ומקווינטה שמופיעות מעל הבס.
קיימים ארבעה סוגים של אקורדים משולשים;
האקורד המז'ורי, מורכב מטרצה גדולה ומקווינטה זכה (מושלמת).
האקורד נחשב "שמח" ויציב במיוחד, מאחר שהקווינטה והטרצה מופיעות בסדרת הצלילים העיליים של צליל השורש.
האקורד המינורי, מורכב מטרצה קטנה ומקווינטה זכה.
האקורד נחשב "עצוב" ביחס לאקורד המז'ורי.
האקורד המוקטן, מורכב מטרצה קטנה ומקווינטה מוקטנת (מרווח הידוע גם בשם טריטון).
בסולם דיאטוני, האקורד נוצר בדרגה השביעית (VII) במז'ור ובדרגה השנייה (II) במינור.
האקורד המוגדל, מורכב מטרצה גדולה ומקווינטה מוגדלת (מרווח אנהרמוני לסקסטה קטנה).
האקורד אינו נוצר באופן טבעי במערכת הדיאטונית, אולם עלול להיווצר על הדרגה השלישית במינור, כאשר משתמשים בטון מוביל (מינור הרמוני).
שמם של האקורדים לפי התאוריה הקלאסית נקבע על ידי סוגם, צליל הבסיס שלהם, וצליל הטרצה (מז'ורית או מינורית – גדולה או קטנה בהתאמה).
לדוגמה, משולש דו מינור, הוא אקורד משולש לפי ההסבר מעלה, אשר צלילו הבסיסי הוא דו, ובו טרצה קטנה בין צליל הבסיס לצליל הטרצה.
בצליל הבס של האקורד יכול להופיע גם צליל אחר מצליל השורש (הוא הצליל היסודי ממנו בנינו את האקורדים המשולשים הבסיסיים).
אם צליל הטרצה של האקורד מופיע בבס, מכונה האקורד סקסטאקורד (או היפוך ראשון) ומסומן
, מאחר שהמרווחים המופיעים מעל הבס הם טרצה וסקסטה.
כאשר מדובר באקורד מז'ור או מינור, נהוג לחשוב על הסקסטאקורד כבעל אופי קליל וזורם יותר מאשר האקורד במצבו היסודי.
סקסטאקורד מוקטן יציב יותר מהאקורד המוקטן במצבו היסודי, מאחר שכך אין יחסי טריטון עם הבס.
ניתן לבנות את האקורד גם על צליל הקווינטה, ואז מתקבל קוורטסקסטאקורד (מכונה גם היפוך שני), והוא מסומן .
גם במקרה זה האקורד נקרא כך משום שאלה המרווחים שמופיעים מעל הבס.
לפי כללי ההרמוניה והולכת הקולות הבסיסיים, מדובר באקורד דיסוננטי המחייב פתרון (מאחר שקוורטה, כאשר היא מופיעה מעל הבס, נחשבת דיסוננס).
ספטאקורדים (מלשון ספטימה) הם אקורדים המכילים לא רק טרצה וקווינטה, אלא גם ספטימה.
הספטימה של האקורד הופיעה לראשונה כתוצאה של הולכת קולות כצליל זר לאקורד – צליל עובר או צליל שוהה.
כך למשל צליל הספטימה בדומיננט ספטאקורד (ספטאקורד הבנוי על הדרגה החמישית) הופיעה כצליל עובר בין מדרגה 5 למדרגה 3 של הסולם.
שמם של הספטאקורדים נגזר מהאקורד המשולש עליו הם מבוססים, ומשם הספטימה.
כך למשל הדומיננט ספטאקורד הוא אקורד מז'ור עם ספטימה קטנה ייקרא לעיתים אקורד "מז'ור־קטן", או למשל אקורד מינור עם ספטימה קטנה ייקרא "מינור־קטן".
גם בספטאקורדים צליל הבס לא חייב להיות צליל השורש, וניתן ליצור היפוכים של האקורד.
ההיפוך הראשון מכונה קווינט־סקסטאקורד ( ), ההיפוך השני מכונה טרצ־קוורטאקורד ( ), וההיפוך השלישי מכונה סקונדאקורד ( ).
גם במקרה זה שמות ההיפוכים נובעים מהמרווחים המופיעים מעל הבס.
סימוני האקורדים בג'אז ובמוזיקה הקלה
שיטה זו נהוגה בעיקר במוזיקה פופולרית, ונוחה במיוחד לנגינת ליווי בגיטרה ופסנתר.
האקורדים נרשמים לפי אותיות האלפבית הלטיני ומתחילות מהתו דו (c בלעז).
בנוסף לשמו הבסיסי של האקורד, קיימים סימנים נוספים בשיטת סימוני האקורדים שמאפשרים להגדיר את תצורת האקורד בצורה מדויקת ומורכבת יותר.
סימנים אלו תמיד יופיעו לפי סדר מסוים בכתיבת האקורד, כשהאות שמסמלת את תו האקורד תהיה תמיד הראשונה בסדר זה.
להלן רשימת הסימנים הנוספים בשיטת סימוני האקורדים, לפי הסדר בהם יופיעו.
1. תו האקורד הבסיסי, לפי סימונו באלפבית הלטיני.
3. כאשר האקורד מינורי, מוקטן או מוגדל, הוא מצוין על ידי:
סימון m (קיצור ל־minor) לאקורד מינורי.
סימון dim (קיצור ל־Diminished) לאקורד מוקטן.
סימון Aug (קיצור ל־Augmented) לאקורד מוגדל.
אם מופיע האקורד ללא ציונים מסוג אלו, ותופיע רק האות המסמלת את תו הבסיס של האקורד – האקורד הוא מז'ורי.
4. המספר מתייחס למרווח מצליל הבס שנוסף לאקורד.
6 מציין כי יש להוסיף לאקורד סקסטה, כך למשל אקורד A6 יכיל את הצלילים לה־דו דיאז־מי־פה דיאז.
בעולם ההרמוניה הקלאסית יתייחסו לאקורד זה כאל היפוך קווינט־סקסט של אקורד פה דיאז מינור עם ספטימה קטנה.
סימון 7 הוא יוצא דופן בשיטה זו, מכיוון שכשהוא מופיע באקורד הוא מורה לנגן דווקא את הדרגה השביעית־במול של אותו סולם, בעוד שאם נראה את אותו סימון בתוספת האותיות Maj (Maj7) אז נדע שמתכוונים לדרגה השביעית הטהורה.
אקוסטיקה (בעברית: "תורת הקול") הוא ענף בפיזיקה העוסק בחקר הקול, גלים מכניים בגזים, נוזלים ומוצקים.
מדען העוסק באקוסטיקה נקרא אקוסטיקאי.
השימוש במדע האקוסטיקה בתעשייה ובטכנולוגיה מכונה הנדסה אקוסטית.
ישנה חפיפה רבה בין תחומי העניין והעיסוק של אקוסטיקאי ושל מהנדס אקוסטיקה.
תחומי המשנה העיקריים של אקוסטיקה כוללים בין השאר:
– חקר יחסי הגומלין בין קול לבין זרימת גזים.
לתחום זה שימושים מעשיים באווירודינמיקה, כגון חקר הרעש הנוצר בידי מטוסי סילון והפיזיקה של בומים על-קוליים.
אלקטרואקוסטיקה – חקר של יצירת ומדידת קול בידי מכשור אלקטרוני כגון רמקולים, מיקרופונים, סונאר, הידרופון ועוד.
אקוסטיקה ארכיטקטונית – חקר התנהגות הקול במבנים.
עוסק בין השאר בהתנהגות הקול באולמות קונצרטים ובאודיטוריומים, אולם גם בהתנהגות הקול בבתי מגורים, בתי משרדים ומפעלי תעשייה.
אקוסטיקה ביו-רפואית – חקר השימוש בקול במדע הרפואה – למשל: השימוש באולטרה סאונד לבדיקות ולטיפולים.
אקוסטיקה מוזיקלית – חקר האקוסטיקה של כלי נגינה.
אקוסטיקה פיזיקלית – חקר האינטראקציה של קול עם חומרים שונים, ובכלל זה תרמואקוסטיקה (האינטראקציה של קול וחום).
אקוסטיקה תת-מימית – חקר התקדמות גלי הקול במים.
ביואקוסטיקה – חקר השימוש בקול בידי בעלי חיים כגון לווייתנים, דולפינים ועטלפים.
פסיכואקוסטיקה – חקר תגובתם של בני-אדם לקולות, שמיעה, וכו'.
פליטה אקוסטית – תופעה פיזיקלית של פליטת קול עקב דפורמציה או התפתחות שבר בחומר.
גלי קול – גל מכני
גל קול (גל מכני), המאופיין על ידי מהירותו, אורך הגל שלו והמשרעת (אמפליטודה) שלו.
מהירות הקול תלויה בתווך דרכו עובר הקול, בטמפרטורה של התווך, וגם בלחץ התווך.
מהירות הקול היא בערך 340 מטר בשנייה באוויר ו-1,500 מטר בשנייה במים.
אורך הגל הוא המרחק משיא אחד של הגל לשיאו הבא; אורך הגל של גל קול, , תלוי ביחס בין מהירות הגל, , לבין תדירותו :
המשרעת של גל קול מאופיינת בדרך-כלל בעזרת לחץ הקול.
בסביבה רגילה ניתן למצוא טווח נרחב מאוד של לחצים, ולפיכך מקובל למדוד את לחץ הקול בסקאלה לוגריתמית, ביחידת המידה דציבל.
אם הוא שורש ממוצע הריבועים של משרעת לחץ הקול אזי מידת לחץ הקול (sound pressure level, SPL) מוגדרת כ-20 פעמים הלוגריתם של היחס בין לבין לחץ ידוע כלשהו,
ניתן לחשב את מידת לחץ הקול בדציבלים כך:
הלחץ הידוע בו משתמשים הוא סף טווח השמיעה האנושי:
(דהיינו, 20 מיקרו-פסקל; במים, סף השמיעה הוא מיקרו-פסקל אחד).
בדברנו על רמות קול יש להבדיל בין מידת לחץ הקול לבין מידת כוח הקול.
מידת לחץ הקול נמדדת בעזרת מיקרופונים ומכשירים דומים, וניתן למדוד אותה ישירות.
מידת עוצמת הקול, לעומת זאת, היא מידה של כמות האנרגיה המושקעת (ברמקול, למשל) כדי לייצר קול.
בשל גורמים סביבתיים והשפעות אחרות, כמות האנרגיה המשמשת להפקת הקול לא בהכרח שווה למידת הקול הנתפשת בחושיו של השומע.
לא ניתן למדוד עוצמת קול ישירות, ולכן מידה זו מחושבת על-פי נתונים אחרים.
ישנן שתי שיטות מקובלות למדידתה: "השיטה הישירה" ו"השיטה ההשוואתית".
בשיטה הראשונה מודדים את עוצמת הקול על ידי חישוב משוואה הכוללת את התנאים הסביבתיים (כגון טמפרטורה, לחות, זמן תהודה וכו') ואת לחץ הקול.
בשיטה השנייה, משווים את לחץ הקול ללחץ קול המופק באותם תנאים ממקור קול מוכר המפיק עוצמת קול ידועה וקבועה, והשוואת לחץ זה עם לחץ הקול הנמדד.
שתי השיטות אמינות ומדויקות באותה המידה.
מדידות כמו אלה שנזכרו לעיל מבוצעות לעיתים בחדרי הדהוד או בחדרים שקטים.
חדרי הדהוד מתוכננים כך שייצרו הדים מתמשכים של גלי קול, זאת כדי ליצור רמת קול אחידה מאוד, המגיעה באותה מידה מכל הכיוונים, אם חדר ההדהוד נבנה שלא כהלכה יגיעו ההדים של גלי הקול אל המאזין בזה אחר זה ולא בבת אחת, וייצרו רצף מעורבל במקום צליל נקי.
דוגמאות טיפוסיות לחדרים בעלי מאפיינים הדומים לחדרי הדהוד הן מנהרות בטון ומערות.
לעומתם, חדרים שקטים נבנים כדי לדמות "שדה חופשי".
שדה חופשי הוא ייצוג תאורטי של מרחב אינסופי, בו אין החזרה של גלי קול (כלומר, אין הדים).
בחדרים כאלה, הקול היחיד הוא הקול ממקור הקול הנמדד.
החדר השקט הראשון נבנה בשנת 1940 במעבדות בל.
עובי קירותיו החיצוניים כמטר, כדי למנוע כניסת רעש חיצוני, והם מרופדים מבפנים בחיפוי מיוחד הבולע 99.995% מגלי הקול בתדירות הגבוהה מ-200 הרץ.
בתאוריית המוזיקה, המונח אקורד משולש (באנגלית, Triad) מציין אקורד בן שלושה תווים המורכב משתי טרצות עוקבות, כלומר הטרצה השנייה מתחילה באותו תו שבו מסתיימת הראשונה.
האקורדים המשולשים מהווים בסיס לתורת ההרמוניה.
אקורד משולש מסמנים 5/3 (חמש ושלוש מתחתיו), שם נוסף לאקורד משולש הוא טרצקווינט-אקורד.
יש ארבעה סוגי אקורדים משולשים: מז'ור, מינור, מוקטן ומוגדל.
אקורד מז'ורי - מורכב מטרצה גדולה (מרווח של שני טונים) וקווינטה זכה (מרווח של שלושה טונים וחצי מהצליל היסודי).
לדוגמה, אקורד דו מז'ור – דו-מי-סול – המיוצג על ידי האות C.
אקורד מינורי - מורכב מטרצה קטנה (מרווח טון וחצי) וקווינטה זכה.
לדוגמה: אקורד דו מינור – דו-מי במול-סול – המיוצג על ידי Cm או .
אקורד מוקטן - מורכב מטרצה קטנה וקווינטה מוקטנת.
לדוגמה: אקורד דו מוקטן – דו-מי במול-סול במול – המיוצג על ידי Cdim או Co.
אקורד מוגדל - מורכב מטרצה גדולה וקווינטה מוגדלת.
לדוגמה: אקורד דו מוגדל – דו-מי-סול דיאז – המיוצג על ידי Caug או +C.
לאקורד המשולש יש צורה נוספת, שנוצרת אם מעבירים את התו התחתון למעלה (הופכים את סדר האקורד), שנקראת היפוכי אקורדים.
לכל אקורד משולש יש שני היפוכים.
ההיפוך הראשון של אקורד משולש הוא סקסקסט-אקורד.
למשל: האקורד דו מז'ור (דו-מי-סול).
זהו אקורד משולש במצבו הטבעי, אך אם נהפוך אותו, התו הראשון (דו) יהפוך לתו האחרון (דו גבוה), ואז יתקבל אקורד: מי-סול-דו.
אקורד כזה נקרא סקסט-אקורד בשל הסקסטה שנוצרת בין קצוותיו של האקורד: מי-דו גבוה.
סקסקסט-אקורד מסמנים 6/3 (שש ושלוש מתחתיו).
אם הופכים סקסט-אקורד, מקבלים: סול-דו-מי.
אקורד כזה נקרא קוורטסקסט-אקורד בשל הקוורטה שבבסיסו: סול-דו, ובשל הסקסטה שנוצרת בין קצוותיו: סול-מי גבוה.
קוורטסקסט-אקורד מסמנים 6/4 (שש ומתחתיו ארבע).
בנוסף, קיימים סוגים מיוחדים של אקורדים משולשים הידועים כאקורדים מושהים, אשר מורכבים מסקונדה וקוורטה.
אקורד הבנוי מסקונדה ואחריה קוורטה נקרא אקורד מושהה דרגה שנייה (לדוגמה דו-רה-סול – Csus2), ואילו אקורד הבנוי מקווארטה ואחריה סקונדה נקרא מושהה דרגה רביעית (לדוגמה דו-פה-סול – Csus4).
אקורדים מושהים אינם מכילים את הדרגה השלישית של הטריאד, ולכן הם נחשבים נייטרליים מבחינה הרמונית, כאשר משתמשים בהם בדרגת הטוניקה ולא בתור היפוך.
הדרגה הראשונה בהיפוך קוורט סקסט נקראת גם היא אקורד מושהה או אקורד קדנציאלי והיא נפוצה מאוד בעיקר במוזיקה קלאסית לקראת קדנצות.
במוזיקה בת ימינו מרבים להשתמש באקורדים מושהים ללא קשר להולכת קולות.
אָקוֹרְדִּיּוֹן (לעיתים גַּרְמוֹשְׁקָה, ולפי האקדמיה ללשון העברית מַפּוּחוֹן בעברית) הוא כלי נגינה ממשפחת כלי המקלדת.
האקורדיון מורכב ממפוח המחובר לשתי מסגרות מלבניות; הצליל מופק על ידי מתיחת או כיווץ המפוח על ידי הנגן.
זרם האוויר שנוצר בעת הפעלת המפוח מרטיט עלים – לשוניות מתכת המפיקות את הצליל (הלשוניות מקובעות בקצה אחד וחופשיות בקצה השני, כמו סרגל המוחזק בקצה שולחן, כך שחלקו באוויר).
לאקורדיון קבוצת כפתורים (מקלדת) בכל צד.
בסוג המוכר ביותר של אקורדיונים, הכפתורים המופעלים ביד ימין של הנגן נראים כמקלדת פסנתר והטונאליות שלה זהה לזו של הפסנתר.
הכפתורים המופעלים ביד שמאל משמשים כליווי בדרך כלל.
שתי השורות האורכיות הקרובות למפוח מפיקות צליל בס מלווה.
הטונאליות שלהן מושתתת על מעגל קווינטות עם עליה בכיוון מעלה, לאורך השורה.
בשלוש השורות האורכיות הבאות, כל כפתור מפיק צליל אקורד.
הכפתור הסמוך לכפתור הבס הוא אקורד המז'ור, כפתור אחריו בשורה הרוחבית – מינור ואחריו ספט־אקורד.
באקורדיונים גדולים יותר, קיימת שורה אורכית נוספת בה הכפתורים מפיקים אקורד ספט־מוקטן.
גם כפתורי האקורדים בנויים במעגל קווינטות כלפי מעלה, כל שורה רוחבית והבס שלה.
הן במקלדת "הפסנתרנית" הן במקלדת הליווי ישנם רגיסטרים לגיוון הצלילים.
פעולת הרגיסטרים מבוססת על הפרדה או צירוף של מערכות הלשוניות של הטונים השונים, בדומה לעוגב והרמוניום.
באקורדיונים משוכללים קיימות ארבע מערכות של לשוניות במקלדת הימנית, שלוש אוקטבות ומערכת נוספת של צליל "מזויף" כדי להשיג אפקט ויברציה בצירוף לשונית של הצליל המכוון ה"נכון".
צליל זה אופייני במוזיקה העממית האירית וכן במוזט הצרפתי.
במקלדת הליווי עקרון הרגיסטרים דומה.
האוקטבות הגבוהות יותר מאפשרות להרחיב את מגוון הנגינה במקלדת זו לתפקידים מלודיים וסולניים בליווי של מקלדת ימין, ולא רק כליווי בס ואקורדים.
גם שם, מספר מערכות הלשוניות עולה ככל שהכלי משוכלל ומקצועי יותר.
בשנת 1953 הוצג לראשונה אקורדיון "Free-bass", עם מערכת טונאלית מלאה במקלדת יד שמאל.
מעתה היה ניתן לנגן ביד שמאל סולמות ברצף של 3–4 אוקטבות.
המעבר בין המערכות ה"קונבנציונלית" – בס ואקורדים – והטונאלית נעשה בלחיצת כפתור, בדומה למעבר בין הרגיסטרים.
תוספת זו, המותקנת כיום ברוב הדגמים המשוכללים, תרמה רבות להרחבת הרפרטואר הן של העיבודים הן של המוזיקה המקורית לאקורדיון.
בגרסה נוספת של האקורדיון, שתי המקלדות מופעלות באמצעות כפתורים.
הטונאליות של המקלדת הימנית שונה מזו המסורתית של פסנתר.
המנגן מפעיל רוב הזמן ארבע אצבעות ופחות את האגודל.
השיטה של רצף הטונים במקלדת הכפתורים מאפשרת הגשמה קלה יותר של מעברים מהירים, מרווחים גדולים ורצפים כרומטיים.
כלי נוסף במשפחת האקורדיונים, בַּנְדוֹנֵאוֹ֫ן, מקורו בגרמניה אך עד מהרה נפוץ בארגנטינה, שם נוצרה מוזיקת הטנגו והוא הכלי המייצג אותה.
בנדונאון מורכב משתי מערכות מקלדת כפתורים, אחת בכל צד של המפוח.
זרם האוויר מפעיל לשוניות שונות המפיקות טונים שונים, בדחיקת המפוח ובמתיחתו.
המקלדת המופעלת בידו השמאלית של הנגן, מפיקה טונים בודדים בכל כפתור ועל הנגן להרכיב את האקורדים המתאימים, שלא כמו באקורדיון, שבו כפתורי האקורדים מפיקים אקורדים "מוכנים".
קיריל דמיאן , יליד טרנסילבניה, רשם פטנט על האקורדיון הראשון ב-1829 בווינה, אם כי מכשיר דומה הומצא בברלין כמה שנים קודם לכן.
מאז עבר האקורדיון שיפורים ותוספות עד למוצר המוכר כיום.
כיום מיוצרים אקורדיונים בעיקר בארצות אירופה.
החברות המובילות במומחיות ייצור הכלי הן ברובן מאיטליה.
הידועות שבהן: בוגארי, אקסלסיור, ויקטוריה, פיגיני, סקנדלי, סטימו סופראני ופאולו סופראני.
חלקן חולקות את הייצור והשיווק עם ארצות הברית, כמו אקסלסיור ובל.
יצרן אקורדיונים גדול נוסף, הונר (Hohner) פעיל בגרמניה מאז אמצע המאה ה־19. עם הקמתו ייצר מפוחיות פה בלבד, ובהמשך עבר גם לאקורדיונים.
נגני אקורדיון משתלבים בביצוע מוזיקה קלאסית, מוזיקה קלאסית קלה, ג'אז ומוזיקה אתנית בכל רחבי העולם, באופן שחוצה תרבויות ומסורות אתניות.
אמן הבנדונאון הארגנטינאי אסטור פיאצולה (1921–1992) הביא את נגינת הסוגה העממית לכלל המרחב של אמנות המוזיקה ולאולמות הקונצרטים.
דרך הרמה הגבוהה של נגינתו, סגנונו הייחודי ויצירות שכתב, הוא הציג לעולם המוזיקה את הטנגו הן בלבוש אתני עממי והן בגרסה הקלאסית, בשיתוף כלים נוספים - עד לתזמורת סימפונית.
בישראל מסורת האקורדיון נעה עם השנים בין מוזיקה עממית, ליווי מחולות עַם, זמרים ולהקות זמר ובין ביטויו ככלי מוזיקלי אמנותי קלאסי ומגוון.
הוא היה הכלי המרכזי לליווי שירה, מתקופת היישוב ועד לאמצע שנות השישים, כפי שזה התבטא בקרב הלהקות הצבאיות והמשיך בגלגולן האזרחי בצל ירוק והתרנגולים.
למרות היותו כלי כבד יחסית שלא קל להיסחב איתו (משקלו עם הנרתיק יכול להגיע לעשרה קילוגרם), הוא הפך לפופולרי בזכות הצליל החזק שניתן להפיק ממנו, ללא שימוש באמצעי הגברה, ויכולתו ליצור הרמוניות מורכבות.
עמודי התווך באמנות הנגינה, העיבוד והכתיבה לאקורדיון בישראל, הם יהודה אופנהיימר (1925–2012), משה אושרוביץ, תובל פטר, עמי גלעד, אתי תבל, עומר מאיר ולבר,תומר סאלם, ניקה קושניר, ינוש הורויץ שאול בוסתן ואמיל אייבינדר.
חלקם העמידו תלמידים רבים ומבצעים בזכות עצמם.
ב-1963 חיבר המלחין הישראלי מרק לברי יצירה לאקורדיון בליווי תזמורת סימפונית ("רפסודיה ישראלית") עבור יהודה אופנהיימר.
היצירה בוצעה על ידי אופנהיימר בישראל ובאירופה.
אמני אקורדיון מהמובילים בעולם נוהגים להופיע בישראל דרך קבע.
אסטור פיאצולה הופיע עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
במשך שנים, רישאר גליאנו וקסניה סידורובה, הופיעו כסולנים בליווי תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית.
ב-2000 קמה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ביזמתו של אמיל אייבינדר, קתדרה למוזיקה עממית וקלאסית בה האקורדיון הוא כלי מוביל.
כמו כן, קיימים בישראל מספר הרכבים, חלקם בהשתתפות אקורדיונים וחלקם על טהרת האקורדיון.
הבולטים ביניהם הם תזמורת הבוסתנאים, אותה ייסד שוקי מדנס ובהנהלתו המוזיקלית של מנצחה, אורי חודורוב; ותזמורת האקורדיונים של באר שבע, אותה ייסד ויקטור דרנבוים.
הסרט "ימי האקורדיון" שואל בעזרת חומרי ארכיון ומוזיקאים ותיקים האם משמיע האקורדיון את אקורד הסיום שלו בישראל; משוחזרים צלילי האקורדיון שליוו את החלוצים, את הצ'יזבטרון, בצל ירוק, התרנגולים והלהקות הצבאיות והשירים שהתנגנו ברדיו בעשורים הראשונים של המדינה.
הסרט מציג את המוזיקאים שעלו מברית המועצות ותרומתם לתרבות הישראלית כמורים וכנגנים.
הצד הטכני של הכלי נחשף בעזרת מתקן אקורדיונים ואנשי הייטק המשדרגים אותו.
הקומיקאי והשחקן שלמה בראבא ידוע בדמות יאצק המלווה בנגינה קצרה של אקורדיון, בדרך כלל בצורה פארודית על החלוצים ובוני הארץ.
אקונקגווה (בספרדית: Aconcagua) הוא ההר הגבוה ביותר באמריקה והגבוה בכדור הארץ מחוץ ליבשת אסיה.
ההר נמצא בהרי האנדים בפרובינציית מנדוסה שבארגנטינה, כ-15 ק"מ מזרחית לגבול עם צ'ילה.
מקור השם אינו ברור, יש הסוברים שהוא בא משפת הקצ'ואה ופירושו "נציב הסלע".
הגדולים שביניהם הם הקרחון הפולני הפונה לכיוון צפון-מזרח והקרחון האנגלי הפונה לכיוון מזרח.
ההר הוא אחד משבע הפסגות ומהווה "תחנה" במסע שבע הפסָגות.
בעקבות רעידת האדמה בצ'ילה (2010) העוצמתית, הועלתה הסברה שהאקונקגווה גבה.
ואכן, בבדיקה שנעשתה על ידי מדענים בתחילת שנת 2012, נמצא שגובהו החדש של ההר הוא 6964.4 מטרים, שינוי של כ-2.5 מטרים מגובהו הקודם.
אקור היא קבוצת מלונאות צרפתית בין-לאומית, אשר עיקר עיסוקה הפעלת בתי מלון, אתרי נופש ומסעדות במספר מותגים שונים ביניהם: , , , , , , נובוטל, , , איביס (כולל מלונות ובאדג'ט) ורבים אחרים כמו רשת מלונות פרופיל נמוך בארצות הברית ובקנדה, .
אקור היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת Euronext וכלולה במדד CAC 40.
לאקור שיתופי פעולה בין-לאומיים: מלונות אול סיזנס נמצאים בעיקר באוסטרליה, דורין ואורביס במרכז אירופה ודירות פרטנון בברזיל.
אקור מפעילה בתי ספר לבישול, חברות נסיעות ובתי קזינו, והיא מחזיקה גם בחברות המתמחות באירוח דיגיטלי ובארגון אירועים, כגון onefinestay.
בשנת 1967 נפתח המלון הראשון של החברה.
ב-1975 החברה קנתה את רשת מרקיור וב-1980 את רשת סופיטל.
ב-1983 מוזגה החברה יחד עם חברת ז'אק בוריל.
בשנת 1997 ז'אן-מארק אספליו מונה למנכ"ל החברה.
ב-2006 גייה פליסון מונה למנכ"ל, כשהוא מחליף את ז'אן-מארק אספליו.
ב-2007 אקור פתחה את המלון ה-3,000 שלה באזור אסיה-פסיפיק.
ב-2010 המנכ"ל גייה פליסון עזב את אקור ולתפקיד מונה דניס הנקין, מנכ"ל מקדונלד'ס אירופה לשעבר.
באפריל 2013 דניס הנקין עזב, ויאן קאייר מונה למנכ"ל, עם פיליפ סיטרן לנשיא לתקופה זמנית.
באוגוסט באותה השנה סבסטיאן באזין מונה למנכ"ל.
בהיותה קבוצת המלונאות הגדולה באירופה, אקור נמצאת בשש יבשות, בלמעלה מ-110 מדינות, עם 5,700 מלונות הכוללים מעל 840,000 חדרים עם מעל 45 מותגי בתי מלון.
בישראל הפעילה הרשת מספר בתי מלון, ביניהם נובוטל ים המלח ובירושלים, סוויטות מרקור בבת ים, אילת, טבריה, מרקיור בתל אביב ואיטפ ביסוד המעלה.
כיום פועלים בישראל שני מלונות של החברה - שניהם מרשת איביס ופועלים בירושלים.
ביולי 2018, פורסם כי הקבוצה צפויה לנהל מלון באילת תחת המותג 25hours.
- בניין הרב-קומות הכי מפורסם בעיר אאוגסבורג בגרמניה, ונראה בכל רחבי העיר.
בגובה 107.2 מטרים (158 כולל האנטנה), זהו הבניין הגבוה ביותר באזור אאוגסבורג ובין עשרת הגבוהים במחוז בוואריה.
- מלון יוקרה היסטורי בעיר דה לאט, וייטנאם.
הקולוניאליזמים הצרפתיים הרבו לבקר בו כמקום מפלט.
מגדלי - אתר דירות נופש המורכב משלושה מגדלים מעל שברון וילאג', מרכז קניות, מזון ובידור, הנמצא מטרים ספורים מהחופים העמוסים בסרפרז פרדייז, בעיר גולד קוסט שבאוסטרליה.
בדומה למקובל בשוק המלונאות העולמי, מפעילה אקור מועדון לקוחות קבועים הקרוי לה קלאב אקור הוטלס (Le Club Accorhotels), מאז שנת 2008. המועדון מחולק לארבע דרגות חברות – קלאסי, כסף, זהב ופלטינה.
עקרון היסוד של מועדון לה קלאב דומה לאלה של מועדונים דומים ברחבי העולם.
תמורת שהיות שמזמין חבר המועדון במלונות אקור ברחבי העולם, נצברת לזכותו כמות מסוימת של נקודות אותן יוכל לממש בבוא העת לשם הנפקת לינות בחינם, הזמנת לינות מוזלות או תשלום בעבור שירותים שונים במלון.
אקור חילקה את 13 מותגי המלונות שלה לארבע רצועות בהתאם לרמת המלון ומחירו, כשבכל רצועה נמצאים מספר מותגים שעליהם חלים כללי צבירת נקודות זהים.
זאת בניגוד לחברת ישרוטל, למשל, המחשבת את צבירת ההטבות באופן זהה לכל המלונות ברשת בהם שהה חבר המועדון.
+ בעלי המניותפרבוס 10.0%קינגדום הולדינג קומפני 6.7%רשות ההשקעות של קטר 6.2%בלקרוק 5.7%כלל הציבור 71.4%
אקורד מז'ורי הוא אקורד המורכב מטרצה גדולה ומקווינטה זכה.
שמו ניתן לו מהטרצה הגדולה (מז'ור = גדול) בבסיסו.
האקורד המז'ורי נחשב ל"אקורד שמח".
האקורד המז'ורי והאקורד המינורי הם האקורדים היסודיים במוזיקה טונאלית.
האקורד המז'ורי המשולש מסומן ב ומורכב כאמור מטרצה גדולה ומקווינטה זכה.
שמו של אקורד ניתן על פי צליל השורש שלו.
לדוגמה, אקורד דו מז'ור מורכב מדו, מי וסול ().
לאקורד מז'ורי בסיסי ישנם מצבים רבים שהם שכיחים, החל בהיפוכים וכלה בהוספת צלילים ביחס של טרצות.
כל מצב והיפוך משנה את אופי האקורד ומעניק לו גוון חדש.
היפוך נעשה כאשר צליל הבס הוא אחד מצלילי האקורד שאינו צליל השורש.
הופעת צליל הטרצה בבס תעביר את האקורד ממצב יסודי להיפוך ראשון, או סקסטאקורד, המסומן ב או בקיצור: .
לדוגמה, באקורד דו מז'ור סקסטאקורד, הצליל מי יופיע בבס.
כאשר נמצא צליל הטרצה בבס, גונו של האקורד נעשה חד פחות, מאשר במצב היסודי בו נמצא בבס צליל הבסיס של האקורד.