tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2000 הכריז אונסק"ו על השטח המוגן המצוי בלב אגן האמזונאס והקרוי Central Amazon Conservation Complex כאתר מורשת עולמית.
נהר האמזונאס (בספרדית: Río Amazonas; בפורטוגזית: Rio Amazonas) הוא הנהר הגדול בעולם.
שטח אגן הניקוז שלו כשבעה מיליון קילומטר רבוע והוא משתרע בתחומי תשע מדינות באמריקה הדרומית.
הנהר הוא שני או ראשון באורכו (תלוי בהגדרת האורך), והוא הראשון בשפעת מימיו (פי חמישה מהנהר הבא אחריו).
ב-2011, לאחר תהליך בחירה שנמשך ארבע שנים, נבחרו הנהר והיער שסביבו לאחד משבעת פלאי עולם הטבע.
האמזונאס הוא אחד מהנהרות הגדולים ביותר בעולם.
הנהר זורם בצפון אמריקה הדרומית סמוך לקו המשווה.
ישנה מחלוקת בין גאוגרפים ביחס לאורכו, המוערך בין 6,259 ל-6,800 קילומטר, והוא נחשב כיום לנהר הארוך בעולם.
הנהר השני באורכו הוא הנילוס, שאורכו 6,695 קילומטר ועד לראשית המאה ה-21 נחשב לנהר הארוך בעולם.
אין מחלוקת כי בשפעת מימיו אין אף נהר במידתו של האמזונאס, ובו זורמים כחמישית מכלל מי הנהרות בעולם.
ראשיתו בנחלים הניזונים ממי שלגים בהרי האנדים בפרו, מאות קילומטרים בלבד מחופי האוקיינוס השקט, משם חוצה אפיקו את רוחבה של ברזיל, ולבסוף נשפך אל האוקיינוס האטלנטי.
גם יובליו של האמזונאס נמנים עם הגדולים בנהרות תבל ובהם: ריו נגרו, מדיירה, פורוס, טפז'וס, ז'פורה, ז'ורואה ושינגו.
למעלה מ-1,100 יובלים ו-14 אלף יובלי משנה זורמים לנהר, מהם ארוכים מ-1,500 קילומטר.
איי נהר רבים מצויים בו וביובליו.
אגן האמזונאס, הקרוי גם אמזוניה, הוא הגדול בעולם ושטחו עצום, בן כשבעה מיליון קמ"ר, קרוב במידתו לשטחה של ארצות הברית ללא אלסקה.
אגן האמזונאס תופס יותר משליש משטחה של אמריקה הדרומית.
מרביתו מכוסה ביער גשם טרופי הגדול ביותר בעולם והאקלים השורר בו חם ולח.
האמזונאס זורם בשטחן של ברזיל ופרו, אולם אגנו מנקז אזורים המצויים בשטחן של מדינות נוספות ובהן: בוליביה, אקוודור, קולומביה, ונצואלה, גיאנה, סורינאם, וגיאנה הצרפתית.
חמישית מכמות המים המתוקים בעולם שזורמים לים, מקורה באמזונאס.
ספיקת מימיו של הנהר היא כ-220 אלף קוב בשנייה.
כמות עצומה זו אפשר שתמלא את הכנרת, אם הייתה ריקה ממים, בחמש וחצי שעות בלבד.
בשעה אחת זורמת בנהר כמות מים רבה יותר מאשר זורמת בכל ימות השנה בירדן.
מדי יום מזרים הנהר אל האוקיינוס סחף בכמות של 1.3 מיליון טון.
שטף המים הגדול גורם לירידת המליחות באוקיינוס ומשנה את צבע מי הים עד מרחק של 320 ק"מ ממוצא שפכו של הנהר.
הנהר מתפתל בפשט שרוחבו עד 150 ק"מ וגדותיו ביצתיות לרוב.
במקומות רבים מגיע רוחבו לעשרות ק"מ עד כי צופה בגדה אחת אינו יכול להבחין במראה הגדה האחרת.
גם במרחק 3,000 ק"מ מן השפך, רוחבו עולה על קילומטר.
בחודש יוני מזרימים היובלים היורדים מן האנדים כמויות מים עצומות לאפיק האמזונאס.
הנהר עולה על גדותיו ומציף שטחים מישוריים ברוחב של מאות קילומטרים.
פני המים עשויים לעלות בשמונה מטרים בעונת ההצפה.
אחר מספר שבועות נסוגים המים לאפיק הקבוע בהדרגה.
אפיק הנהר עמוק - כ-30–50 מטר ובקטע בן 1,450 הקילומטרים האחרונים לפני השפך עשוי עומקו להגיע לכדי 90 מטר.
אוניות יכולות לשוט בו כ-3,700 ק"מ וזאת משום רוחבו הרב, אפיקו העמוק ובשל עקומת השתפלותו הנמוכה.
בהיכנסו לברזיל ליד טבטינגה, נמצאים מי הנהר בגובה 81 מטרים מעל פני הים.
משם זורם הנהר בשיפוע של 21 מ"מ לק"מ.
במרחק של 1,600 ק"מ מן השפך גובה הנהר הוא רק 30 מטר, זו גם הסיבה לאיטיות זרימתו ולקיבולת המים העצומה הזורמת באפיקו.
כתוצאה מכך ניכרת השפעתם של מי הגאות על מפלס מי הנהר גם במרחק 750 ק"מ מן השפך.
מחקרים גאולוגיים מורים כי במשך מיליוני שנים, נהר האמזונס זרם בכיוון ההפוך לכוונו הנוכחי.
הוא זרם אז ממזרח למערב והתנקז ל, בניגוד לכיוון זרימתו הנוכחי, ממערב למזרח, עם ניקוז ל.
אולם משטר הזרימה הקודם נפסק עם היווצרות הרי האנדים, שחסמו את זרימת הנהר לאוקיינוס השקט, וגרמו לתהליך, שבסופו הוא שינה את כיוונו לזה הנוכחי.
האירופאי הראשון שגילה את שפך הנהר ואת כפרי הילידים ששכנו לידו היה ויסנטה יאנייס פינסון בתחילת המאה ה-16 והוא קרא לו "ים של מים מתוקים".
האירופאי הראשון ששט בנהר היה פרנסיסקו דה אורייאנה במסע חיפוש אחר הארץ האגדית אל דוראדו במטרה למצוא זהב.
על פי אחת הגרסאות, שמו של האמזונאס ניתן לו על ידי הנוסע הספרדי פרנסיסקו דה אורייאנה, ששט לאורכו בשנת 1541 ופגש אינדיאנים ארוכי שיער ונטולי שיער חזה, שלבשו חצאיות ודמו בעיניו לאמזונות, הנשים הלוחמות המתוארות במיתולוגיה היוונית.
לפי גרסה אחרת, הכובשים הספרדים הבחינו בלוחמות בקרב הילידים המקומיים, שניסו להדוף אותם ועל כן קראו למקום "נהר האמזונאס".
אולם נראה שהשם הוא שיבוש שמו המקורי של הנהר, "אמאזונו" שפירושו "המיית ענני מים".
רוחב הדלתה כ-270 ק"מ ויש בה איים רבים המצויים בין שתי זרועות ראשיות, התעלה הצפונית (Canal do Norte) והתעלה הדרומית (Canal do Sul).
נתיב צר העוקף מדרום את האי מרז'ו יוצא אל מפרץ פארה.
מקור המים הרחוק ביותר משפך האמזונאס נתגלה ב-1953 מפלג מים בשם הוארקו, אשר נובע בגובה 5,400 מטר מקרחון מיסואי שבפרו.
הנחל מתמשך לנהר טורו ואחריו לנהר סנטיאגו ומשם ממשיך לנהר אפורימק, שאחר התמזגותו עם נהר אורובמבה יוצר את נהר אוקיאלי, אחד משני המקורות העיקריים של הנהר.
אורכו של נתיב מים זה הוא 6,440 ק"מ דרך התעלה הצפונית ואילו דרך מפרץ פארה אורכו 6,750 ק"מ, אולם מפרץ פארה אינו יחידה הידרולוגית של האמזונאס אלא של נהר טוקנטינס, וכמו כן רק 10 אחוז בלבד ממי האמזונאס עוברים דרכו.
בהשוואה לנילוס נמצא שנתיב מים זה ארוך ממנו: מקורו של הנילוס בנהר לובירונזה אשר בבורונדי, והוא אינו אלא הסתעפות של נהר קאגרה הזורם אל ימת ויקטוריה ויוצא ממנה כנילוס הלבן.
לפני שאבד הנתיב המפותל של הנילוס מדרום לסכר אסואן (כתוצאה מהיווצרות ימת נאצר) היה אורכו 6,670 ק"מ.
המקור העיקרי השני של האמזונאס הוא נהר מרניון המתחיל בהרי האנדים שבפרו, כ-140 ק"מ בלבד מן האוקיינוס השקט, אך עושה דרכו אלפי ק"מ מזרחה משם אל עבר האוקיינוס האטלנטי.
נתיב המים משפך האמזונאס עד מקורות הנהר אוקיאלי ארוך יותר מן הנתיב העובר עד מקורות המרניון.
אוקיאלי נשפך למרניון דרומית לאיקיטוס ועד היכנסו אל תחומי ברזיל ממשיך הנהר להיקרא מרניון.
בברזיל הוא קרוי סולימואס (Rio Solimões), ורק לאחר שהריו נגרו נשפך אליו סמוך למנאוס, נקרא הנהר אמזונאס.
מגוון בעלי חיים באגן האמזונאס הוא עצום.
אף על פי ששטחו מהווה רק כאחוז מכדור הארץ, מצויים בו כ-10% מכלל המינים הידועים בעולם.
בנהר דגים ממשפחת האמנוניים, דגי גופי, דגי עלה, פיראניים ועוד חריתאים, צלופחים חשמליים, גרום לשונאים גדולים, שפמנונאים רבים (כמו הלוריקידיים או הקנדירו הטפיל), מיני טריגוני נהרות, כרישים שוריים השוחים משפכי הנהר לים, ואינספור דגי נוי.
שפע הדגה באמזונאס מהווה מקור פרנסה עיקרי לתושבי האזור.
בנוסף, מצויים בנהר דולפיני נהרות, טפירים ברזילאיים, לוטרות ענק, תחשים, תניני אורינוקו, קיימנים, צבים (כצב אראו ומטמטא) וטורפי-על כנחש האנקונדה והיגואר.
על גדות הנהר מאות מיני עופות, מאות אלפי מיני חרקים, לטאות כמו טגו תניני, איגואנה ירוקה או הבסיליסק ומכרסמים גדולים כמו הפקה והקפיבארה - הגדולה שבמכרסמים.
מינים שונים בנהר האמזונאס: פיראניות, קפיבארה מצויה, אנקונדה כהה וכפן ורוד
על אף שהאמזונאס זורם באזורים נידחים נרחבים, ישנם יישובים רבים המצויים סמוך לגדותיו.
כמה מאות אלפי אינדיאנים גרים לאורך האמזונאס ויובליו, ועימם מתיישבים ברזילאים שהגיעו עת נפרצה הדרך ביער, משהוקם הטראנס אמזוניקה.
בלם בברזיל המצויה סמוך לשפך על גדת מפרץ פארה.
סנטרם בברזיל במקום המפגש של נהר טפז'וס עם האמזונאס.
מנאוס בברזיל שהוקמה על גדתו הצפונית של הריו נגרו, סמוך למקום מפגשו עם האמזונאס.
איקיטוס בפרו שבה הנמל הרחוק ביותר לאוניות גדולות.
מקאפה בברזיל על גדת התעלה הצפונית של שפך האמזונאס.
ערים אלה שגשגו בתקופת הביקוש לגומי והתפתחו והתרחבו בשיעור ניכר ככל שמחיר הקאוצ'וק היה מניב רווחים, אולם עם העלייה בתפוקתו במקומות אחרים בעולם, הפך השוק הברזילאי למשני, וגדולתן של הערים צנחה באותה מהירות תלולה בה עלתה.
עתה אין עוד ערים אלו מרכזי כלכלה מובילים, והן בעיקר משרתות את האוכלוסייה המתגוררת בהן ואת תושבי עיירות היער הרחוקות.
בשל המרחקים העצומים בין היישובים במדינות ברזיל, אין מסוגלת תמיד העיר הגדולה במדינה כלשהי לשרת את כל תושבי אותה מדינה.
מונצ'ה דוארדו במדינת פארה משרתת את לרנז'ל דו ז'ארי במדינת אמאפה, בעוד מקאפה היא העיר הגדולה במדינה זו.
במיתולוגיה היוונית, אמזונות הן שבט של נשים לוחמות המונה נשים בלבד ומתנהל על ידי נשים.
לאמזונות יש ייצוג בולט מאוד בטקסטים (שירה, מחזאות, פילוסופיה, היסטוריה וגאוגרפיה) ובאמנות הפלסטית של יוון, רומא וביזנטיון.
הן מופיעות בתרבות המערב מימי הביניים ועד העת החדשה.
היסטוריונים בעת העתיקה וגם בעת החדשה חלוקים בשאלה האם האמזונות היו קיימות במציאות או שהן יצירות הדמיון.
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בדרום רוסיה, באזורים הנחשבים כשטחי המחיה של הסקיתים נחשפו קברים של נשים ובהם נשק.
חוקרים משערים שקיומן של נשים לוחמות שם היה בסיס למיתוס על האמזונות.
מקור השם אמזונות (Ἀμαζόνες Amazónes, singular Ἀμαζών Amazōn) לא היה ידוע ליוונים הקדומים והם ניסו להסביר אותו בדרכים שונות.
ההיסטוריון הלניקוס מלסבוס (480–395 לפנה"ס) טען כי השם "אמזונה" (αμασονεσ) מורכב משני רכיבים: α = נגד, שלילה ו-μασα= חזה, שדיים (מאסא).
התיאור של האמזונות כחסרות שד נקשר בטענה שהן כרתו את שדן הימני כדי שתוכלנה להשתמש בקשת או בכידון.
חוקרים רבים כיום טוענים שאין יסוד לפירוש האטימולוגי הזה וכי הדימויים החזותיים הרבים של אמזונות מפריכים אותו.
פירוש אחר לשם מתייחס לרכיב Amazo, שמה של כוהנת לאלת הציד ארטמיס, המקושרת לאמזונות במיתולוגיה היוונית.
חוקרי מיתולוגיה והיסטוריונים מודרניים ניסו למצוא את מקור השם בשפות של עמים שאינם יוונים, כמו החתים או התראקים.
לפי אחת הסברות מקור השם הוא בשפה הפרסית, והוא גרסה של המילה "לוחמים".
היוונים השתמשו במונח Amazonomachy כדי לתאר קרב בין אמזונות לבין גברים.
האמזונות מופיעות בסיפורי המיתולוגיה ובכך הן חלק ממיתוס המתאר מעין עבר קדום שבו האלים התערבו בחיי בני האדם, ושהיו בו מפלצות, קיקלופים, יצורים היברידיים ואירועים החורגים מן הטבע.
לסיפורים על האמזונות הייתה נוכחות נכבדה בתרבות יוון הקדומה.
הם מופיעים בשירה האפית ובמחזות, והיה להם ייצוג נרחב באמנות החזותית, בעיקר באלפי ציורים על כדים.
הסיפורים על קרבות בין אמזונות ובין הגיבורים המיתולוגיים הגדולים: הרקולס, תסאוס ואכילס, וקשרי האהבה בינם ובין מלכות אמזונות זכו לגרסאות רבות והיו ככל הנראה ידועים לכל.
מקורם של הסיפורים הוא, ככל הנראה, במסורות בעל-פה שהועברו על ידי מספרי סיפורים נודדים.
עם השנים הורחבו הסיפורים, נוספו להם פרטים ונוצרו להם גרסאות רבות שלא פעם סותרות זו את זו.
על הסיפורים מתקופת יוון הארכאית נוספו גרסאות בתקופת יוון הקלאסית ואחר כך בתקופה ההלניסטית ובתקופת האימפריה הרומית והביזאנטית.
המקור הכתוב הקדום ביותר שבו נזכרות האמזונות הוא האיליאדה, מהמחצית השנייה של המאה ה-8 לפנה"ס.
מקובלת ההנחה כי סיפור מלחמת טרויה וכך גם הסיפורים על האמזונות היו חלק ממסורת אוראלית בת מאות שנים.
באיליאדה נזכרות האמזונות פעמיים: פריאמוס מלך טרויה מספר להלנה על מלחמה בין הפריגים ובין האמזונות – המכונות Amazones antianeirai - השוות לגברים.
במקום אחר באיליאדה נזכר הגיבור בלרופונטס שיצא להילחם במפלצת כימרה, יורקת האש, שהיה לה ראש של אריה, גוף של עז, וזנב של נחש.
לאחר שגבר עליה נלחם כנגד האמזונות "השוות לגברים".
בשני המקרים, האמזונות מוזכרות כחלק מן העבר (במרחק כשני דורות מהזמן של המסופר – מלחמת טרויה).
סיפור אחר שלא נכלל באיליאדה אך הופיע בשירות אפיות אחרות בנות התקופה ההומרית מתאר את המפגש בין אכילס, גיבור הקרב על טרויה עם המלכה האמזונה פנתסיליאה.
היא מתוארת כבתו של האל ארס ותראקית על פי מוצאה.
היא באה לעזרת הטרויאנים ונלחמה כגיבור, אך אכילס הרג אותה והטרויאנים קברו אותה.
הרקולס, תזאוס והארגונאוטים נגד האמזונות
הסיפור על שתים עשרה המשימות שהוטלו על הרקולס, גדול הגיבורים במיתולוגיה היוונית, היה נפוץ ביותר והיו לו גרסאות רבות.
המטלה התשיעית הייתה להביא את חגורת הקסם של היפוליטה, מלכת האמזונות.
כפי המסופר, אסף הרקולס צבא של מתנדבים ונחת עימם בנמל תמיסקירה, שם פגש את היפוליטה שניאותה לתת לו את החגורה, אולם האלה הרה, אויבתו הוותיקה של הרקולס, הפיצה שמועה בקרב האמזונות שהרקולס וצבאו הגיעו לכבוש את ארץ האמזונות ולחטוף את מלכתן.
האמזונות תקפו את צבא הרקולס ובקרב הרג הרקולס את היפוליטה ונטל את חגורתה.
תיאור הקרב בין הרקולס והאמזונות שכיח מאוד בציורים על כדים.
דיודורוס אף מרחיב את תיאור הקרב וטוען כי הרקולס טבח באמזונות עד שגזען כמעט ונשמד.
בסיפורים שבמרכזם עומד תזאוס, הגיבור של העיר אתונה, היה זה תזאוס שחטף את היפוליטה.
היא התאהבה בו, בגדה בחברותיה והפליגה עמו לאתונה ואף נישאה לו.
בכעסן יצאו האמזונות להתקפה על אתונה אך הן הובסו על ידי צבא העיר בפיקודו של תזאוס.
על פי גרסה שונה, היפוליטה והאמזונות התקיפו את אתונה לאחר שתזאוס זנח את היפוליטה למען אישה אחרת, והיפוליטה נהרגה בקרב בטעות, על ידי אחותה פנתסילאה.
בסיפורים אחרים האמזונה שנשא תזאוס לא הייתה היפוליטה אלא אנטיופה אחותה, והיא ילדה לתזאוס בן שנקרא היפוליטוס.
האמזונות נזכרות גם בגרסאות של סיפור הארגונאוטים היוצאים לקולכיס כדי להביא את גיזת הזהב.
אפולוניוס מרודוס מספר על קרב עקוב מדם שניהלו הארגונאוטים עם צבא האמזונות הנועזות, בנותיהם של אל המלחמה ארס, שחיכו לארגונאוטים כשצבאן נחלק לשלשה ראשים כשבראש כל אחד מהם עומדת מלכה.
מקורות מהעת העתיקה מציינים את האמזונות כמקימות מקדשים במקומות שונים ביוון ובאסיה הקטנה.
מסורת קדומה במיוחד קושרת את האמזונות עם פולחני האם הגדולה שנפוצו בתקופה הפרי-הלנית בתרבות המינואית ובפריגיה, ומזוהה גם עם ריאה, אם האלים במיתולוגיה היוונית.
לפי מסורת זו האמזונות קיימו פולחן סביב אבן שחורה גדולה על אי בים השחור ליד חופי קולכיס.
מסורת אחרת מספרת על מקדש שנקרא "אפולו אמזוניוס" ומקדש לאלה ארטמיס שהוקמו על ידי האמזונות בעיר Pyrrhichus שבחבל לאקוניה בדרום הפלפונסוס,.
הסיפור קושר את המקדשים בסיפור המיתולוגי על הניסיון של האמזונות לכבוש את אתונה (על אף שמבחינה גאוגרפית אין הגיון בכך).
לפי מסורות שונות, אל המלחמה ארס היה אביהן של האמזונות, ואימן הייתה אוטרירה, המלכה האמזונית הראשונה.
היא בנתה את מקדש ארטמיס באפסוס שנחשב לאחד משבעת פלאי עולם.
פסל ארטמיס במקדש באפסוס היה שונה לחלוטין מהדימוי היווני המקובל לארטמיס, ודומה יותר לדימויים של אלות במזרח הקדום ובמצרים.
הפסל שהיה מקושט בדמויות של חיות בר, ומוקף במעין בליטות דמויות שדיים, הוא אולי עדות לכך שהמקדש התקיים במקום עוד מהתקופה הפרי-הלנית והיה מקום פולחן לאלה האם הגדולה הפריגית.
המשורר קאלימאכוס מספר שהפולחן במקום החל כאשר האמזונות - הנשים הלוחמות - העמידו פסל של האלה מתחת לעץ אלון ויחד עם מלכתם היפו (כנראה קיצור של היפוליטה) רקדו ריקוד מלחמה מסביב לפסל כשהן עוטות שריון ואוחזות בנשק, לכל נגינת חלילים.
קאלימכוס מציין שמות של שבע בנות של המלכה שהיו הראשונות לייסד את הפסטיבל של הנערות במקום
האמזונות בכתבי גאוגרפים והיסטוריונים בעת העתיקה
היסטוריונים, גאוגרפים ופילוסופים שכתבו על האמזונות, או רק הזכירו אותן, בתקופת יוון הקלאסית, בתקופה ההלניסטית ובתקופת האימפריה הרומית והביזאנטית., לא פקפקו בכך שהן היו קיימות.
הם התבססו על סיפורי המיתוס שהיו ידועים לכל וניסו לעגן אותן במרחב הגאוגרפי המוכר להם ולשלב אותן באירועים היסטוריים ידועים.
הם חשבו שהאמזונות חיו בעבר, או עדיין חיות, בשולי העולם, בצד עמים ושבטים שמנהגיהם שונים ואף מוזרים.
הם תיארו את האמזונות כדומות לאותם עמים והוסיפו פרטים תוך הסתמכות על שמועות וכנראה גם על הדמיון.
דיודורס מסיציליה, שטען שמוצא האמזונות הוא מליביה (לוב) שבצפון אפריקה, הסביר שחלפו כל כך הרבה שנים מאז שחיו האמזונות עד שהדברים נשכחו לגמרי.
האמזונות מתוארות כשבט של ציידות ולוחמות רכובות על סוסים, שבראשן עומדת מלכה.
הן דומות לשבטי התראקים והסקיתים ששכנו בשטחים רחבי הידיים שבין הים השחור לים האדריאטי.
סטארבו מתאר אותן כחברה שבה נשים ממלאות את כל התפקידים שבחברות אחרות ממלאים גברים.
הן חורשות, שותלות, רועות את הבקר, ובעיקר מאמנות את הסוסים.
האמיצות שבהן עוסקות בציד ובאימוני מלחמה כשהן רכובות על סוסים.
הרודוטוס מביא דברים שאומרות, כביכול, האמזונות לגברים שניסו לשכנען להצטרף למשפחותיהם:לא נוכל לשבת יחד עם נשיכם.
אין לנו אותם המנהגים אשר להן.
אנחנו אוחזות בקשת ורומח ורוכבות על סוסים, אולם מלאכות נשים לא למדנו, ונשיכם אינן עושות מכל אשר הזכרנו, אך עושות הן רק מלאכות נשים, נשארות בעגלות ואינן הולכות לצוד ציד או למקום אחרהאמזונות מקיימות קשר עם גברים רק לצורכי התרבות.
סטארבו מתאר מפגשים מסוג זה כמנהג קדום המתקיים במשך חודשיים מדי שנה.
לפיו, הגארגריאנים, שהם שבט של גברים החיים בשכנות לאמזונות, יוצאים להרים ושם נפגשים עם האמזונות.
את הבנות שנולדות בעקבות המפגש מגדלות האמזונות, ואת הבנים לוקחים הגרגריאנים ומגדלים אותם.
חיזוק לתיאור זה נמצא באחדות מהגרסאות על מפגש אלכסנדר הגדול עם מלכת האמזונות.
לפיו המלכה מציעה לאלכסנדר שאם יוולד להם בן, אלכסנדר ייקח אותו ויגדל אותו כבנו.
אם זו תהיה בת, היא תגדל אותה כאמזונה גם הרודוטוס תיאר מפגש דומה בין האמזונות לסקיתים, שכתוצאה ממנו נוצר שבט חדש, הסמארטים, שבו נשים לוחמות לצד הגברים.
תיאור דומה לזה מובא על ידי דיודורוס.
לדבריו הנשים האמזונות שרתו בצבא למשך תקופת זמן שבה היו מחויבות לשמור על בתוליהן.
לאחר תום תקופת השירות הן הלכו לגברים לצורך התרבות, אולם המשיכו להחזיק בכל תפקידי ניהול הממלכה.
לאחר שנולדו להן ילדים, הגברים הם שנשארו בבית, מילאו את כל המשימות שנשותיהם הטילו עליהם, לא השתתפו במלחמות ולא נשאו תפקידים של אזרחים בקהילה.
הם מגדלים את התינוקות באמצעות חלב ומזונות התואמים לגילם.
התכונה שאפיינה ואף ייחדה את האמזונות הייתה היותן לוחמות מעולות, שלא נופלות מגברים לוחמים ולרוב גם מנצחות אותם בקרב.
הרודוטוס מספר על לוחמים יוונים שניצחו את האמזונות ושבו אותן, אך האמזונות הצליחו להרוג את שוביהן ולהמלט.
מקובל כיום על מרבית החוקרים שאין כל ביסוס לסיפור לפיו האמזונות כרתו או אף שרפו את שדן הימני כדי שיוכלו לירות בקשת או להטיל כידון.
ראשיתו בהיסטוריון הלניקוס מלסבוס שניסה להציע פרוש אטימולוגי לשם "אמזונות", שאינו יווני.
פרוש זה התאים להנחה המקובלת שנשים לוחמות הן תופעה מוזרה ושהכשרתן כלוחמות חייבה בוודאי התאמה של הגוף הנשי ללחימה.
סיפור כריתת השד השתרש במסורות וחזר שוב ושוב בכתבים במשך מאות שנים, אף על פי שאין לו כל עדות וגם אינו הגיוני - קשתיות ומטילות כידון גם כיום הן בעלות שתי שדיים.
בייצוג הנרחב של אמזונות בציורים על כדים, בפסלים ובתבליטים על אפריזים ניתן לראות בבירור שהאמזונות לא מתוארות כבעלות שד אחד בלבד.
הן מופיעות כשחזן מכוסה בשריון, או בבגד החושף שד אחד ומסתיר את האחר.
בציורי כדים רבים מלפני המאה החמישית לפנה"ס האמזונות דומות להופליטים היווניים.
הן עוטות שריון וחובשות קסדה, אוחזות במגן עגול ובחנית.
מאוחר יותר כלי נשקן ותלבושתן דומים יותר לאלו של התראקים והסקיתים וגם הפרסים.
בדימויים החזותיים האמזונות מצוידות בכלי נשק שונים: חנית, כידון, גרזן קרב, קשת ואשפת חצים, יש ציורי כדים שבהם אמזונות נראות רכובות על סוס ומושכות בקשת או ציורים בהם הן עוטות מעין שכמיה מעור של פנתר מנומר.
לבוש האמזונות בדימויים החזותיים אינו אחיד.
בציורי כדים רבים ובעיקר בפיסול, האמזונות לובשות בגד רפוי ארוך או טוניקה, האחוזים בכתף ובחגורה ויש שבהם הן לובשות טוניקה ומכנסיים מדוגמים, מגפיים וכובע עשויום מעורות של חיות.
במקורות שונים מתוארת המלכה האמזונית פנתסילאה כתראקית.
תראקיה שוכנת צפונית-מזרחית ליוון, והתראקים שהיו קרובים ליוון ומושפעים מתרבותה, לא נחשבו על ידי היוונים כממש ברברים - (כמו שאר העמים שאינם יוונים).
לא ברור אם האמזונות נחשבו ברבריות או יווניות, מאחר ששמותיהן היו יווניים.
במקורות המאוחרים יותר ארצן של האמזונות מופיעה כרחוקה יותר מיוון.
שלשה אזורים עיקריים מופיעים כמקום משכנן של האמזונות:
מערב אסיה הקטנה – רצועת החוף הדרומית של הים השחור ועד ליקיה שלחופי הים התיכון.
פונטוס, בדרום ומזרח הים השחור, מסינופ במערב, עד קולכיס במזרח.
סקיתיה, שתוארה בצורה מאוד מעורפלת: כוללת את ה-Tauric Chersonese, (דרום חצי האי קרים), אזורים ממזרח ומצפון לים אזוב, ואזורים מצפון לים השחור וממערבו.
כל אחד מה"מרכזים האלה" הוא רחב ידיים והגדרתו מעורפלת למדי.
העיר תמיסקירה נזכרת כמקום מושבן של האמזונות כבר בסיפורי המיתוס על הרקולס ותזאוס וגם בגרסאות שונות של סיפור הארגונאוטים.
סטארבו טוען שידוע לכל כי העיר תמיסקירה והמישורים ליד נהר התרמודון שבצפון אנטוליה, בדרום הים השחור, היו שייכים בעבר לאמזונות והן נאלצו לעזוב את המקום.
במקום אחד הוא טוען שאין הוא בטוח היכן הן חיות בזמנו.
במקום אחר הוא מתאר את האמזונות כחיות באלבניה (ארץ במערב גאורגיה, לא המדינה העכשווית בבלקן) למרגלות הרי צפון הקווקז.
על פי דיודורוס, איש סיציליה, מוצאו של עם האמזונות הוא מצפון אפריקה.
הן חיו במערב ליביה (לוב) דורות רבים לפני מלחמת טרויה והיו לוחמות נועזות שאיש לא עמד בפניהן.
בהנהגת מלכתם מירנה הן ערכו מסעות מלחמה וכיבושים בסוריה ובעראביה, כבשו את פריגיה הגדולה והגיעו להרי הטאורוס, לאיי הים האגאי, ביניהם לאיים לסבוס ולמנוס, וייסדו מספר ערים לחוף הים התיכון, שאותן קראו על שמן של מפקדות צבא האמזונות.
לדבריו, האמזונות המשיכו להילחם בתראקים, עד שנחלו מפלה.
לאחר שמלכתן מירנה ורבות מהן נהרגו בקרב, חזרו האמזונות לליביה.
סטארבו מספר שהאמזונות היו המייסדות של הערים אפסוס, סמירנה, ומירנה, והן שהעניקו להן את שמן.
מקורות יווניים נוספים מזכירים ערים שהאמזונות ייסדו, ובהן מירנה שבאיולוס, הנקראת על שם אמזונה בשם זה.
הרודוטוס מביא סיפור מפורט על ההיסטוריה ועל המיקום של האמזונות.
על פי סיפורו האמזונות הגיעו לים אזוב ולארץ הסקיתים החופשים.
לאחר שירדו מהספינות גזלו עדר סוסים, ויצאו למסעות שוד בסקיתיה.
הסקיתים התפעלו מכישורי הלחימה שלהן והחליטו לשלוח את בניהם אל האמזונות כדי שיוולדו להם בנים מהן.
לאחר שהאמזונות ילדו להם בנים, ניסו הסקיתים לשכנע את האמזונות לבוא ולחיות בקרבם.
האמזונות סירבו בתוקף, בטענה שלא יוכלו לשנות את אורח חייהן.
האמזונות, ובני זוגן הסקיתים העדיפו להישאר יחד ויצאו למסע אל מעבר לטנאיס (נהר הדון).
עם הסרמאטים השוכן שם נוצר מצאצאיהם של הסקיתים והאמזונות.
הנשים הסמארטיות רוכבות על סוסים, יוצאות לצוד ציד ולמלחמה יחד עם הגברים וגם בלי הגברים, ותלבושתן כתלבושת הגברים.
סיפורו זה של הרודוטוס מתקשר לסיפורים שנפוצו בקרב היוונים על האזורים שמצפון לים השחור, ערבות דרום רוסיה והקווקאז, שנחשבו כמקום מושבם של שבטים נודדים פראיים שמנהגיהם מוזרים.
מסיפורו של הרודוטוס לא ברור אם האמזונות המשיכו להתקיים כעם נפרד.
לקישור של האמזונות עם סקיתיה שהשתרעה בערבות אוקראינה הדרומית, לחופיו הצפוניים של הים השחור ובערבות הנרחבות שבין נהרות הדון והדנייפר,יש חיזוק ממסורות בע"פ מאזור הקווקז והערבות המספרות על נשים רוכבות על סוסים ונלחמות ועל מנהיגה של קבוצת נשים כזו הנקראת אמזאן.
סיפורים אלה על נשים שכישורי הלחימה שלהן משתווים לאלה של הגברים מקורם בתרבות הלחימה של רוכבים ורוכבות שוויוניים בערבות דרום רוסיה ואוקראינה.
ניתן להניח כי השמועות על נשים אלה הזינו את הסיפורים היווניים על האמזונות.
הדימוי החזותי של אמזונות קשתיות רכובות על סוסים, המופיע על כדים יווניים אחרי המאה ה-5 לפנה"ס מעיד על השתרשות הקישור של האמזונות עם הנשים הלוחמות של סקיתיה.
המחקר הארכאולוגי בשנים האחרונות חיזק מאוד את המסורות המקומיות ואת סיפורי ההיסטוריונים מהעת העתיקה.
בחפירות שנערכו במאות קברים סקיתיים נמצאו שלדי נשים שבהם יש כלי נשק ואביזרי רכיבה, ממצאים המוכיחים את קיומן של נשים לוחמות באזורים שהיוונים תארו כארץ האמזונות.
בספר מסעותיו של סיר ג'ון מנדוויל מהמאה ה-14 מתוארת ארץ אמזוניה כשוכנת על חצי אי, בצד ארצות הנמצאות באזור הים השחור וצפון מסופוטמיה ובצד אתיופיה (!!)
השכיחות שבה מופיעות האמזונות בז'אנרים הספרותיים השונים וריבוי הדימויים הוויזואליים שלהן הן הוכחה לכך שלמיתוס האמזונות היה מקום משמעותי בתרבות היוונית.
היחס לאמזונות בכתובים מהעת העתיקה נע בין התפעלות מיכולותיהן כלוחמות ומגבורתן בקרב, לבין תיאורן כאכזריות ופראיות, שהורגות את הבנים הזכרים שילדו ויש המכנים אותן "רוצחות גברים".
ביחס אליהן יש השתאות ופליאה על קיומה של חברת נשים אוטונומית שאינה נזקקת לגברים, אך גם התייחסות אליהן כאל עוד תופעה מוזרה שקיימת בקרב העמים הברבריים.
מיוחסות להן תכונות גבריות והן מכונות "שוות או דומות לגברים".
הן נזקקות לגברים רק לצורך התרבות, או שהן הופכות אותם לעבדים.
מצד שני הן נשים המקיימות קשרים רומנטיים עם גיבורי יוון - אוהבות ונאהבות, יולדות ואמהות.
לתיאור החוזר ברבים מהמקורות הכתובים לפיו הן כורתות את השד הימני כדי שלא יפריע להן בקרב - אין רמז בדימויים החזותיים.
תיאור זה מייחס להן נוהג בזוי ואף מתועב, כי היוונים סלדו ואף אסרו על פגיעה בגוף, כמו מילה או קעקוע.
האמזונות אינן נחשבות ליווניות: הן מוזכרות כשבט תראקי או סקיתי, אך שמות המלכות האמזונות, שרבות מהן מוזכרות בשמן, הם שמות יווניים.
מסורות רבות מציינות אותן כמייסדות של ערים יווניות.
בציורים על הכדים, בפסלים ובתבליטי האבן הן מתוארות כנשים יפות תואר, גם כשהן לוחמות וגם כשהן פצועות וגוססות.
אין ספק, שהאמזונות כלוחמות ובעיקר כחברה של נשים אוטונומיות היוו אתגר לחברה הפטריארכלית ולנורמות התרבותיות של היוונים והרומאים.
חוקרת הספרות הקלאסית Page DuBois רואה ביצורים היברידיים, כמו הקנטאורים ובאמזונות דימויים מיתיים המייצגים ישויות המאיימות על העקרונות של החברה היוונית.
נושא ההיסטוריה והתרבות של הפוליס הוא הגבר היווני והוא מאופיין על ידי מספר קטגוריות ברורות המגדירות אותו לעומת "האחר" : הוא לא בעל חיים, לא ברברי ולא נשי.
ביטוי לכך ניתן לראות בעיטורי מקדש הפארתנון באתונה, שהוקם לציון ניצחון היוונים במלחמות יוון - פרס.
בין התבליטים על האפריז יש ייצוג בולט לקרבות בין יוונים לבין קנטאורים ולקרב של האתונאים בראשותו של תזאוס נגד האמזונות.
ניצחון היוונים בקרבות אלה, כמו ניצחונם על הפרסים, מסמל את עליונות תרבות היוונים על הברברים ועל האלטרנטיבות שהציגו הקנטאורים והאמזונות כנגד הנורמות של נישואין ומשפחה בקהילה היוונית.
הקנטאורים והאמזונות אתגרו את היסודות התרבותיים של אתונה, שייחדו אותה והבדילו בינה ובין אלה שאינם יוונים (הברברים, החיות, או חברה חד-מינית של נשים) הסתגרות זו מפני מי שאינו אתונאי יושמה בחוקה של פריקלס – אזרח אתונאי הוא מי ששני ההורים שלו היו אזרחים אתונאים.
ביטוי לאתגר שמציב סיפור האמזונות לנורמות המקובלות אפשר למצוא בדבריו של ההיסטוריון סטארבו, המציין כי למי ששואף להבחין בין מיתוסים ואגדות לבין עובדות היסטוריות, האמזונות מציגות קושי: הן מופיעות הן כחלק מהעבר המיתולוגי והן בעדויות היסטוריות.
לדבריו קשה להאמין שצבא של נשים, ויותר מכך, עיר או שבט, יכולים להתקיים ללא גברים, הרי זה כאילו הגברים באותם ימים היו נשים והנשים היו גברים.
בין האגדות שנפוצו על אלכסנדר הגדול חזר בגרסאות שונות הסיפור על פגישתו עם האמזונות.
לפיו, לאחר ניצחונו של אלכסנדר על האימפריה הפרסית, צבאו המשיך במסעו מזרחה לאסיה התיכונה ולכיבוש הודו.
שמע גדולתו הגיע אל מלכת האמזונות שיצאה לפגוש אותו בראש צבא של 300 לוחמות.
אך במקום להילחם בו ביקשה מאלכסנדר שיתייחד עימה כדי שיוולד לה ממנו בן שיהיה כמותו ויוכל לרשת את האימפריה שלו, מאחר ששניהם, מלכת האמזונות ואלכסנדר הגדול, הם האנשים החזקים ביותר בעולם.
אלכסנדר נענה ובילה עם המלכה האמזונית 13 ימים ולילות שבסיומם נפרדו בשלום.
ההיסטוריונים בני העת העתיקה, כמו פלוטארכוס, דיודורוס וסטארבו, הביעו ספיקות באמיתות הסיפור, או אף התייחסו אליו כאגדה.
היסטוריונים בני זמננו משערים שייתכן והמלכה האמזונית שבסיפור הייתה נסיכה משבטי הנוודים של מרכז אסיה, שהתופעה של נשים לוחמות הייתה נפוצה בקרבם.
אדריאן מאיור מציינת את ייחודו של הסיפור על מפגש אלכסנדר והאמזונה.
המפגשים של הרקולס, תזאוס, ואכילס עם האמזונות היו מפגשי קרב כמבחן לעליונותם הגברית ולגבורתם והסתיימו בניצחונם.
במפגש בין אלכסנדר הגדול ומלכת האמזונות שוררים יחסי שוויון, הרמוניה, וכבוד הדדי.
גם באגדות פרסיות דומות המפגש מתואר ברוח זו.
סיפור זה, כמו אגדות אחרות על אלכסנדר הגדול הגיע גם לתלמוד המתאר ביקור של אלכסנדר הגדול במחוז שכולו נשים, וכששקל להילחם בהן.
אמרו לו הנשים: "אם תנצח אותנו יגידו "נשים הרג", ואם אנחנו ננצח יגידו "מלך שהרגוהו נשים".
האמזונות נוכחות בכתבים שונים בימי הביניים המעידים שהסיפורים עליהן היו נפוצים והאמונה בממשותן לא פחתה.
לסיפורי הקדמונים נוספו גרסאות שונות ועלילות חדשות המעצימות אותן וממקמות את ממלכת האמזונות בקצווי תבל יחד עם עמים מוזרים ויצורים כמו קנטאורים, גמדים וענקים.
דימוי האמזונות בימי הביניים נע בין תיאורן כאכזריות ומסוכנות לעולם התרבות הנוצרי, לבין התפעלות מיכולתן להיות נשים השוות לגברים בלחימה ומקיימות ממלכה עצמאית.
ג'ורדאנס (Jordanes) בספרו על תולדות הגותים (551 בקירוב) מקשר אותם לאמזונות.
על פיו הגותים, שמוצאם ממגוג, ישבו בסקיתיה, ליד ים אזוב, בין הדנייפר והדון.
כאשר יצאו למסע מלחמה נשותיהן שנשארו מאחור הקימו צבא משלהן ויצאו למסעות כיבושים באסיה, כבשו את ארמניה ואסיה הקטנה ונפגשו עם גברים פעם בשנה כדי להתרבות.
מספר כתבים קישרו את האמזונות עם העמים הפראיים היושבים ליד הים הכספי ששערי אלכסנדר מונעים מהם להתפרץ ולכבוש את העולם הנוצרי.
בין העמים האלה מנו את גוג ומגוג ואת עשרת השבטים האבודים, המכונים גם היהודים האדומים.
מלכת האמזונות היא העומדת בראשם, או אולי היא השומרת עליהם לבל יעברו את המחסום.
אך באחרית הימים הם עלולים להצטרף לצבאותיו של האנטיכריסט ולהביא להרס הנצרות.
רומן אלכסנדר, שזכה לתפוצה נרחבת מאוד ותורגם לשפות רבות, תיאר את מפגש אלכסנדר עם האמזונות ומפליג בתיאור כוחן הפיזי, יופיין, ועוצמתן הצבאית.
חליפת מכתבים בין אלכסנדר לאמזונות מתאפיינת בכבוד הדדי, כשהאמזונות מזהירות את אלכסנדר שלא כדאי לו להילחם בהן מאחר שאם ינצח אותן - לא יביא לו הדבר תהילה, כי ניצח נשים ואם ינוצח, יזכר לו כחרפה שנוצח על ידי נשים.
בגרסה צרפתית של הרומן המפגש בין אלכסנדר ומלכת האמזונות מתואר כמפגש בין אביר ובין גבירה במונחים הלקוחים מן התרבות החצרונית של ימי הביניים באירופה.
ממלכת האמזונות מתוארת בגרסאות של הרומן כשוכנת על מעין חצי אי, שנהר סוער ובלתי עביר מגן עליה.
זוהי ממלכת נשים, כשגברים מארץ שכנה יכולים לבוא בה רק לזמן קצוב למטרות רבייה.
בספר מסעותיו של סר ג'ון מנדוויל מהמאה ה-14 מתוארת אמזוניה, ארץ של נשים לוחמות בלבד.
בעבר היו בה מלך וגברים שנשאו נשים.
אך כאשר המלך והגברים יצאו למלחמה ולא שבו ממנה, קמו המלכה והנשים האלמנות והרגו את כל הגברים הנותרים.
מאז אין הן מוכנות לסבול שהות של גברים בממלכתן, אלא לימים ספורים לצורכי התרבות.
שירות זה מספקים גברים החיים בארץ השכנה.
את התינוקות הזכרים הן מוסרות לגברים לאחר שנגמלו או הורגות אותם.
את הנשים הן מגדלות להיות לוחמות ובהתבגרן הן חורכות את השד הימני שלהן כדי שלא יפריע להן בקרב.
בראש המדינה עומדת מלכה הנבחרת בזכות שליטתה בנשק.
האמזונות הן לוחמות מעולות ונבונות, ואף משכירות את עצמן לשירות של מלכים שכנים תמורת כסף וזהב.
גם במכתבו של הכומר יוחנן Prester John נזכרת ארץ האמזונות כאחת הארצות הנמצאות תחת שלטונו של המלך הנוצרי האגדי, ומכאן שהן נוצריות.
בראשן עומדות שלש מלכות, ובשעת מלחמה כל אחת מהן יכולה לגייס מאה לוחמות שהן אמיצות כמו הגברים.
הם יכולים לשהות בה רק תשעה ימים, להנות את עצמם, ולעבר את הנשים.
אחר כך עליהם לעזוב, אחרת יומתו.
הסיפורים על ממלכת אמזונות זכו לתפוצה נרחבת לאחר המצאת הדפוס, ושולבו באפוסים על אבירים ובסיפורי המסעות של מגלי הארצות.
באפוס Orlando furioso (אורלנדו המטורף) מתקופת הרנסאנס, שתורגם לשפות רבות, מסופר על אי של נשים עצמאית שבראשן מלכה.
הן אמנם אינן נקראות אמזונות - אך בתיאור החוקים והנוהגים באותה ממלכת נשים ניכרת השפעה ברורה של הסיפורים על האמזונות.
בממלכה אין מקום לגברים, אלא למטרות רבייה, וכל הגברים שאינם ממלאים את משימת ההולדה נרצחים.
מבין הבנים הזכרים היילודים נבחרים בודדים לחיות כמרביעים, והאחרים או נרצחים או מוחלפים בנקבות.
הנשים באפוס הן חזקות, עצמאיות, שולטות בגורלן ושולטות בגברים.
הן מיניות מאוד, ונהנות מקיום יחסי המין עם הגברים.
באפוס אבירי אחר Las sergas de Esplandián, שזכה לתפוצה בראשית המאה ה-16, מסופר על אי בשם קליפורניה, שבו קיימת ממלכת נשים שחורות לוחמות.
הן מצטרפות למלחמת המוסלמים בקונסטנטינופול, ולאחר תבוסתן מקבלות עליהן את הנצרות.
האמונה כי ממלכת אמזונות קיימת במציאות התחזקה בעידן התגליות.
המגלים והכובשים הראשונים של אמריקה כמו קולומבוס ודייגו ולאסקס דה קואיאר, שיצאו בעיקר למצוא זהב ואוצרות, קיוו לגלות גם את ממלכת האמזונות.
תקוות אלו נעזרו בשמועות על נשים לוחמות בקרב הילידים ועל שבטים של נשים עצמאיות, בדומה לאמזונות.
במשלחתו של קולומבוס שמעו על אי בשם Mantinino שחיות בו נשים עצמאיות הנזקקות לגברים רק לצורכי ריבוי.
יומנו של Gaspar de Carvajal שליווה את פרנסיסקו דה אורייאנה במסעו לאורך נהר אמזונאס (1541), מתאר מפגש אלים עם נשים לוחמות ושמועות על ממלכה עשירה בעומק הג'ונגל.
דעה מקובלת, השנויה במחלוקת בקרב החוקרים, מייחסת את השם "אמזונאס" שניתן לנהר למפגשים אלה.
תאורים אלו חיזקו את האמונה שבארץ החדשה מסתתרת ממלכת האמזונות.
בין ההרפתקנים והמגלים שיצאו לחפש את הזהב באל דורדו היה גם סיר וולטר ראלי, שבספר מסעותיו סיפר איך הגיע קרוב לשבט של נשים שמוצאן הוא מהאמזונות של אסיה הקטנה, ליד נהר התרמודון.
הן אכזריות וצמאות דם, אך במשך חודש אחד בשנה הן ומלכתן מבלות עם המלכים והגברים מהמדינות השכנות "בריקודים, שתייה ויין" ויש להן גם שפע של זהב ואבנים יקרות.
חוקרים מעריכים שהסיפורים על ממלכת האמזונות נועדו לחזק את הידיעות על העושר האגדי שיש בעולם החדש ובזכותם להבטיח את תמיכת המלכים במסעות לשם.
בתיאורי האמזונות בולט האספקט המיני שלהן, אף יותר מכישוריהן כלוחמות.
אנתרופולוגיות טוענות שהם מבטאים פנטזיה גברית על קיומן של נשים עצמאיות ושוחרות מין.
העניין הגובר בתרבות יוון הקדומה מאז תקופת הרנסאנס הביא לנוכחות הרבה של סיפורי המיתולוגיה היוונית באומנויות באירופה.
כך האמזונות הן נושא חוזר בציורים רבים גם באמנות הבארוק והרוקוקו, בעיקר בציורים של קרבות בין אמזונות ובין יוונים, כשהאמזונות המתוארות בהם לבושות בבגדי התקופה או עירומות.
נושא פופולרי אחר היה המפגש בין אלכסנדר הגדול ובין מלכת האמזונות.
דמויות האמזונות בציורים אלה הן נשיות מאוד, שוות כח לגברים אך גם כמנצחות וגם כמובסות, הן אינן נראות מסוכנות או דמוניות.
במחזהו של שיקספיר "חלום ליל קיץ" היפוליטה, מלכת האמזונות מאורסת לתזאוס דוכס אתונה.
שקספיר מתבסס על "חיי תזאוס" של פלוטרכוס, לפיו היפוליטה הביאה לסיום מלחמה ממושכת בין האתונאים והאמזונות בחתימת הסכם שלום ובנישואי היפוליטה ותזאוס.
האמנויות המשיכו לעסוק באמזונות גם במאה ה-19 בהשפעת זרם הרומנטיקה.
היינריך פון קלייסט כתב מחזה בשם "פנתיסליאה" על פגישתם של פנתיסליאה ואכילס.
במחזה התחלפו התפקידים ופנתיסליאה היא שרוצחת את אכילס, לאחר שלקח אותה בשבי.
בשם אמזונות כונו קבוצות של נשים לוחמות או שאומנו ללחימה.
ב-1787 הקים הגנרל גריגורי פוטיומקין פלוגה של נשים שצורפו לבטליון היווני שהשתתף במלחמת רוסיה כנגד האימפריה העות'מאנית ובכיבוש חצי האי קרים.
הנשים שהיו בנות משפחה של החיילים היווניים, נקראו "פלוגת האמזונות", בהשראת הקשר בין האמזונות הקדומות לערבות דרום רוסיה.
הן אומנו ללחימה אך בעצם שימשו כאטרקציה בקבלת הפנים שערך פוטיומקין לקיסרית יקתרינה השנייה ולשגרירים הזרים והתלוו לקיסרית בסיורה.
במאה ה-20 הופנתה תשומת לב לתופעה של נשים לוחמת במיתוסים באסיה ובאפריקה, וגם במציאות ההיסטורית.
בממלכת דהומיי (כיום בנין) שבאפריקה השתתפו נשים בצבא הממלכה מאז המאה ה-18 ובעקבות הצלחתן כלוחמות הוקמה בצבא יחידה סדירה של נשים.
לוחמות אלה כונו על ידי משקיפים מערביים בשם "האמזונות של דהומי"
מאז אמצע המאה ה-20 מופיעה ממלכת האמזונות בסיפורי הרפתקאות ופנטזיה בסדרות קומיקס וטלוויזיה ובקולנוע.
העלילות, המבוססות על סיפורי המיתולוגיה היוונית, מתרחשות ביקום דמיוני או נשזרות בתקופות של היסטוריה ריאלית.
האמזונות מופיעות בסרטים כמו: "טרזן והאמזונות" (1945) אהבות הרקולס (1960) ),(1970) Battle of the Amazons
דמותה של גיבורת העל, וונדר וומן הופיעה לראשונה בסדרת קומיקס ב-1941. וונדר וומן שהיא דיאנה, נסיכת האמזונות ושגרירתן בעולם, עוצבה כבעלת יכולות על-אנושיות שניתנו לה על ידי האלים האולימפיים, על מנת להביא שלום, אהבה ואחווה לעולם שסוע.
הסדרה זכתה להצלחה עצומה והיא נדפסת כמעט ברציפות.
היא עובדה לסדרת טלוויזיה, למשחק מחשב, לסרט קולנוע בכיכובה של גל גדות (2017) ולסרט ההמשך "וונדר וומן 1984".
דמותה של וונדר וומן מדורגת במקום החמישי ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים לפי אתר IGN, וכן במקום ה-20 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים.
במאבק על זכות הבחירה לנשים באנגליה הקימו בארגון הסופרגיסטיות The Women's Social and Political Union (WSPU) ב-1913 את ה-Bodyguard, קבוצת הגנה סודית שהתאמנה בלחימה בסגנון הג'יו-ג'יסו כדי להגן על הנשים המפגינות כנגד אלימות השוטרים.
הקבוצה זכתה בעיתונות התקופה לכינוי "אמזונות".
באוקראינה נוסדה ב-2002 קבוצת נשים בשם "אסגרדה", הרואות את עצמן כצאצאיות של האמזונות הקדומות שחיו בעבר בערבות אוקראינה.
הן התאמנו בשיטת לחימה מותאמת להן כנשים לצורכי הגנה ואף על פי שלא הגדירו את עצמן כפמיניסטיות הן ראו בהתארגנות ובפיתוח כח נשי חלק מהמאבק לשיפור מעמד האישה.
קבוצות בתנועה הפמיניסטית המגדירות עצמן כ-"Amazon Feminism" הן חלק מהגל הרביעי של הפמיניזם.
הן דוגלות בהעצמה פיזית של נשים כחלק מהמאבק להשגת שוויון מגדרי.
הפמיניזם האמזוני טוען לשוויון פיזי בין גברים לנשים כניגוד לסטריאוטיפים המגדריים המייחסים לנשים חולשה פיזית והתנהגות פסיבית.
קבוצות אלה כופרות בשיוך מאפיינים ואינטרסים רק למגדר הנשי או רק למגדר הגברי.
הן רואות בהשתתפות של נשים במקצועות אתלטיים של הפעלת כח ובאמנויות לחימה ובשילוב נשים כלוחמות בצבא, כלוחמות אש, או אסטרונאוטיות, ביטוי לכח הנשי וחלק ממאבק הנשים לשיווי זכויות מלא בחברה.
בקבוצות אלה מקובלת גיבורת הקומיקס והקולנוע "וונדר וומן" כמודל וכגיבורת תרבות שמעצימה נשים לראות את עצמן לא כקרבן של חברה הנשלטת על ידי גברים, אלא כחזקות ומשוחררות מתלות פיזית ופסיכולוגית בגברים.
אמזונאס (בפורטוגזית: Amazonas) היא המדינה הגדולה ביותר בברזיל, וממוקמת באזור הצפוני של המדינה.
שכנותיה הן (מצפון בכיוון השעון) רוריימה, פארה, מאטו גרוסו, רונדוניה, אקרי.
יש לה גבול משותף עם פרו, קולומביה וונצואלה; גבול זה כולל גם את מחוז אמזונאס של קולומביה ואת מדינת אמזונאס שבוונצואלה (אין לה גבול עם אזור האמזונאס שבפרו).
שטח מדינת אמזונאס מכוסה ברובו ביערות גשם המכסים את רוב שטח יער האמזונאס.
המדינה נקראת על שם נהר האמזונאס.
במדינת אמזונאס נמצא ההר הגבוה בברזיל, פיקו דה נבלינה, הנמצא 2,994 מטר מעל גובה פני הים.
המדינה מכוסה כמעט לחלוטין ביערות גשם, 98% על פי גורמים רשמיים.
התבליט שלה מחולקת לשלושה סוגים:
igapos - אזור מוצף תמידית, שורשי צמחים שוקעים במים.
varzeas - גבוה יותר מ־igapos, האדמה מוצפת רק כשהנהרות מגיעים לשיאם במהלך עונה רצופת גשמים.
רמה נמוכה - הגבוה ביותר, אף פעם אינו שוקע.
שטח רחב ומגוון זה מושך לשטח האמזונאס תיירים רבים.
בעבר, הייתה כלכלת אמזונאס מבוססת לחלוטין על גומי; כיום יש לה מגוון תעשיות רחב הכולל גידול קסאווה, תפוזים ועוד.
השינוי שחל לאחרונה בכלכלת המדינה חל בעקבות מאמץ ממשלתי לפתח תעשיות שיתרכזו בעיקר ביצוא סחורה.
בשל קרבה גאוגרפית לשווקים בחצי כדור הארץ הצפוני ומדינות האמזונאס, כמו ונצואלה, הם מאמינים כי למהלך זה תהיה השפעה כלכלית גדולה לא רק על החלק הצפוני של ברזיל אלא על ברזיל כולה.
שמו של נהר האמזונאס ניתן לו על פי אחת הגרסאות על ידי הנוסע הספרדי פרנסיסקו דה אורייאנה ששט לאורכו בשנת 1541 ופגש אינדיאנים ארוכי שיער שדמו בעיניו לאמזונות, הנשים הלוחמות המתוארות במיתולוגיה היוונית.
מה שנחשב כיום למדינת אמזונאס נכבש לאחר חתימת חוזה טורדסיאס ב-1494, אשר קבע על חלוקת העולם (חוץ מאירופה) בין הספרדים לפורטוגזים, כשהשטח ממערב לקו רוחב 46°'37 מערב (בערך) שייך לספרד ושטח ממזרח שייך לפורטוגל.
במקור, רוב אמריקה הדרומית (חוץ מחלק קטן מחופה המזרחי של ברזיל המודרנית) הועבר לשטח ספרד.
אך, מעשית, הפורטוגלים שלטו באזור באמצעות התיישבויות רבות וחיילים פורטוגזים רבים באזור ברזיל.
ספרד ויתרה על השליטה באזור באופן רשמי בחוזה מדריד ב-1750.
מדינת אמזונאס הוקמה באופן רשמי על ידי פדרו השני קיסר ברזיל ב-1850.
המדינה הגיע לתקופת השגשוג שלה בשנות החמישים של המאה ה-19, בשיא ייצור ויצוא הגומי שלה.
אך הרווח הכלכלי נוצר על חשבון סבל אנושי רב כאשר אלפי אינדיאנים משועבדים אשר עבדו בייצור גומי מתו ממחלות ועבודת יתר.
בסוף העשור הראשון של המאה ה־19, מונופול הגומי הברזילאי הלך ודעך, בזמן שמטעים בריטיים והולנדים בדרום-מזרח אסיה ייצרו גומי זול יותר ואיכותי יותר, עד שב-1900 כלכלת מדינת אמזונאס נקלעה למשבר רציני בשל כך.
לא היה זה עד שנות ה-50 של המאה ה-20 שמדיניות הממשלה הפדרלית הצילה את המדינה מהרס כלכלי.
עיר הבירה מנאוס הייתה עיר עשירה בעבר (הופעלו בה תאורת רחוב ורכבות קלות לפני לונדון) אך נפלה למשבר מאז סוף עידן הגומי.
ב-1967, הממשלה הפדרלית הוציאה לפועל תוכנית לחדשת את העיר וכיום העיר נמצאת במרכז הכלכלי של האזור.
בבירת המדינה, מנאוס, הייתה קהילה יהודית, חלקם מיהדות מרוקו.
קברו של הרב שלום עמנואל מויאל בעיר, הפך למוקד עלייה לרגל עבור נוצרים קתולים, שם הוא נחשב ל"קדוש היהודי עושה הניסים".
הדגל אומץ על־פי חוק מספר 1513 ב־14 בינואר 1982. 25 הכוכבים בפינה השמאלית-עליונה מייצגים את 25 העיריות אשר התקיימו ב־4 באוגוסט 1897. הכוכב הגדול יותר מייצג את עיר הבירה מנאוס.
שני הפסים הלבנים האופקיים מסמלים תקווה בעוד שהפס האדום באמצע מסמל את ההתגברות על המאבקים.
אמזון.קום בע"מ , המוכרת בשם המקוצר אמזון, היא חברה אמריקאית למסחר אלקטרוני ושירותי מחשוב ענן.
החברה שבסיסה בסיאטל, וושינגטון, נוסדה ב-5 ביולי 1994. היא הייתה מחלוצות המסחר באינטרנט והתפרסמה בראשיתה במכירת ספרים, אך בהמשך החלה למכור גם דיסקים, סרטים, מוצרי אלקטרוניקה, בגדים ועוד.
עם התפתחותה של החברה ניתן לקנות באתר החברה מגוון רחב מאוד של מוצרים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הרחיבה אמזון את פעילותה לתחומים נוספים מלבד המסחר האלקטרוני.
החברה היא יצרנית קורא הספרים האלקטרוני הראשון, האמזון קינדל (Kindle) ומספקת חנות ספרים להורדה למכשיר.
כמו כן היא מפעילה חנות אפליקציות למערכת ההפעלה אנדרואיד, אשר כפופה לפיקוח וסינון.
מאז 2006 הובילה אמזון את התחום הצומח של מחשוב ענן, תחת היחידה העסקית AWS.
על פי דירוג חברת דירוג האתרים אלכסה, נכון ל-2021, אמזון הוא האתר ה-11 הנצפה ביותר באינטרנט.
בתחילת 2023, העסיקה החברה כ-1,541,000 עובדים ברחבי העולם, ושווי השוק שלה עמד על כטריליון דולר.
על פי חברת המחקר EMarketer, נתח השוק של אמזון עומד על 38% מסך המסחר המקוון בארצות הברית.
אמזון היא אחת מחמש חברות הביג טק – חברות טכנולוגיית המידע הגדולות ביותר בארצות הברית.
החברה נוסדה על ידי ג'ף בזוס בשנת 1994, במקור בשם Cadabra.com, אך השם שונה במהרה ל-Amazon (על שם נהר האמזונאס), והאתר נפתח ב-1995. לכשהתרחבה החברה היא השיקה אתרים נפרדים עבור המדינות ספרד, איטליה, בריטניה, קנדה, גרמניה, אוסטריה, צרפת, סין ויפן.
החברה הייתה לאחד מסמלי בועת הדוט-קום.
בשיאה בשנת 2000 עמד שווי השוק שלה על למעלה מ-80 מיליארד דולר.
לאחר התנפצות הבועה בשנת 2000 רבים פקפקו באסטרטגיה העסקית שלה ומנייתה צנחה ב-95.9 אחוז, משיא של 4.7 דולר למניה ב-17 בדצמבר 1999 לשפל של 0.3 דולר למניה ב-28 בספטמבר 2001, החברה רשמה שיא שלילי כאשר מחקה 72 מיליארד דולר מכספי המשקיעים, המחיקה הגדולה ביותר במונחי ערך עד לאותה עת.
עם זאת, אמזון התאוששה ודיווחה על רווח שנתי ראשון בשנת 2003. ב-2004 הכנסתה התקרבה ל-7 מיליארד דולר.
כיום אמזון היא אחת מחברות הפורצ'ן 500.
בשנת 1999 רכשה החברה את האתר IMDb, מאגר המידע הגדול ביותר באינטרנט בתחום הקולנוע, שבאמצעותו רכשה ב-2008 את אתר Box Office Mojo.
בהמשך רכשה החברה אתרים רבים נוספים.
בחודש יולי 2009, רכשה את כל מניותיה של חברת Zappos שהיו בשווי של כ-1.2 מיליארד דולר.
בשנת 2011 אמזון רכשה את המתחרה הגדול ביותר שלה "The Book Depository", המספק שירות שליחת ספרים בחינם לרחבי העולם.
ב-2014 החלה לייצר טלפון סלולרי בשם Fire Phone.
בנובמבר 2015 פתחה אמזון לראשונה חנות ספרים פיזית, באוניברסיטת סיאטל.
בדצמבר 2019 חתמה חברת אמזון על הסכם עם ICANN על ניצול סיומת אינטרנט .amazon.
ב-2 בפברואר 2021 הודיע ג'ף בזוס על פרישתו מתפקידו כמנכ"ל אמזון ברבעון השלישי של 2021, וביולי 2021 נכנס מנכ"ל Amazon Web Services, אנדי ג'סי, לתפקידו כמנכ"ל אמזון.
במאי 2021 השלימה אמזון רכישה בסך 8.45 מיליארד דולר של אולפני MGM.
באוגוסט 2022 חתמה החברה על הסכם לרכישת חברת iRobot תמורת 1.7 מיליארד דולר בכפוף לאישור הרשויות, אך לבסוף העסקה לא יצאה לפועל.
אמזון החלה את דרכה כחנות מקוונת, ובהיבטים שונים נחשבה לחלוצה בתחומה עוד אז.
בשנת 2000 ביצעה אמזון שינוי משמעותי במודל העסקי שלה והפכה לפלטפורמה, כאשר גם במהלך זה הקדימה את זמנה בשימוש במודל עסקי זה.
כך הפכה למעשה אמזון למערכת לוגיסטית-דיגיטלית שבה מוכרים שונים, שאינם אמזון, פותחים בה חנויות דיגיטליות ומציעים את מרכולתם.
עם זאת, המשיכה אמזון למכור בתוך פלטפורמת המסחר שיצרה גם כחנות.
נכון לשנת 2019, כ-53% מסחורות שנמכרות באמזון, נמכרות על ידי מוכרים חיצוניים.
נכון לשנת 2019 שליטתה של אמזון בשוק הסחר המקוון בארצות הברית איתנה, כאשר 60% ממשקי הבית בארצות הברית מנויים על שירות המנויים שלה, אמזון פריים, ובסך הכל כ-49% מהמסחר האלקטרוני בארצות הברית מתבצע באמזון.
החברה השנייה בגודלה בתחום, איביי, המחזיקה בפחות מ--7% נתח שוק.
כאסטרטגיה עסקית, מנצלת אמזון במקרים רבים את שליטתה בשוק כדי להפעיל כוח כלכלי כנגד מתחרים, ולחזק את אחיזתה בין אם כפלטפורמת מסחר ובין אם כחנות, בשווקים חדשים אליהם היא נכנסת.
נכון לשנת 2019 אמזון לא רק מוכרת כמות גדולה של מוצרים, אלא גם מייצרת מאות רבות של מוצרים בעצמה, ומשתמשת בעוצמה שלה גם כדי לתת עדיפות בפלטפורמה למוצרים שהיא מייצרת,
תחקיר של הוול סטריט ג'ורנל שהתפרסם באפריל 2020, הראה כיצד אמזון מנצלת היטב את היתרון שלה על פני המוכרים העצמאיים שסוחרים דרך הפלטפורמה.
על פי התחקיר, אמזון "מעתיקה" מוצרים מוצלחים שנמכרים דרכה באופן עצמאי - כלומר שואבת רעיונות ממוצרים של מוכרים עצמאיים ומשדרגת אותם לפני נתונה המכירה שלהם - ואז מייצרת ומוכרת אותם בעצמה.
כך, לפי התחקיר, היא גורמת לחיסולם של עסקים גדולים וקטנים של מוכרים עצמאיים שמתבססים עליה.
מאז שנת 2006 בולטת אמזון גם בפעילותה בתחום פתרונות מחשוב ענן לארגונים, במסגרת יחידה עסקית הקרויה Amazon Web Services - AWS.
החברה מספקת סוגים שונים של שירותים בענן המחשוב שלה שהבולטים בהם הם:
Elastic Compute Cloud הנקרא גם EC2 - שירות זה מספק מופעים וירטואליים של מערכות הפעלה על פי בקשת המשתמש.
המשתמש יכול לטעון לתוכן מערכות ותוכניות שלו ולהפעילן מרחוק.
Simple Storage Service הנקרא גם Amazon S3 - שירות המקצה שטח אחסון ומאפשר קריאה וכתיבה ממנו.
Simple DB שירות המדמה אשכול מחשבים עבור בסיסי נתונים.
נכון לשנת 2019, שירותי הענן של אמזון מספקים שירותים לרבים מהאתרים הפופולריים בעולם, ובהם נטפליקס, ספוטיפיי ועוד.
הפלטפורמה של שירותי הענן של אמזון בנויה כך שהיא תספק שירות לגולש אינטרנט בלמעלה מ-99% מהמקרים, כך שאם ה-AWS נופלת, מרבית שירותי האינטרנט נופלים יחד איתה.
רווחי אמזון מ-AWS לשנת 2018 היו קרוב ל-26 מיליארד דולרים.
נכון לסוף שנת 2019 מחזיקה אמזון כ-45% מנתח השוק העולמי של מחשוב הענן, בהפרש גדול ממיקרוסופט שבתחילת 2019 החזיקה בכ-17%.
באוגוסט 2019 אמזון זכתה בחוזה ה-JEDI אך בהמשך בלחץ של דונלד טראמפ נושא הזכייה נבדק והחוזה הועבר לחברה אחרת.
בתחילת העשור השני של המאה ה-21 השיקה את תוכנית Fulfillment By Amazon (בקצרה: FBA), שבה הציעה לסוחרים לאחסן את הסחורה, ולטפל באריזה ובשליחה.
נכון ל-2013 החזיקה החברה קרוב ל-100 מרכזי הפצה ברחבי העולם.
בדצמבר 2013 חשף ג'ף בזוס כוונה עתידית של החברה להפעיל שירות משלוחים באמצעות רחפנים, כשבהמשך נקרא השירות אמזון פריים אייר ואמזון אייר.
באוקטובר 2017 פורסם כי אמזון בוחנת הפעלת שירות משלוחים חדש, שיוכל להחליף את השירותים שמספקות לה חברות המשלוחים Fedex ו-UPS – שתיים מהשותפות הוותיקות ביותר של ענקית הסחר המקוון.
לפי דיווח של בלומברג, השירות יאפשר לחברה לשלוח יותר מוצרים תוך יומיים.
החל משנת 2018 החברה מפעילה רשת חנויות נוחות "Amazon Go".
בדצמבר 2017 פורסם כי אמזון קיימה שיחות ראשוניות עם יצרניות תרופות גנריות לגבי אפשרות כניסתה לתחום הפצת התרופות.
בשני השווקים העיקריים בהם אמזון פועלת, היא הצליחה להיות דומיננטית מאוד.
נכון לשנת 2019, בתחום המסחר המקוון בארצות הברית מחזיקה אמזון בנתח שוק של כ-49%, בהפרש גדול מהחברה השנייה בגודלה בתחום, איביי, המחזיקה בפחות מ-7% נתח שוק.
בתחום מחשוב הענן מחזיקה אמזון בכשליש מנתח השוק העולמי של מחשוב הענן, בהפרש גדול ממיקרוסופט שממוקמת אחריה עם כ-17%.
אמזון ממנפת במקרים רבים את הדומיננטיות הרבה שהצליחה לייצר בשווקים בהם היא פועלת, לכדי יתרונות דרמטיים על פני המתחרים.
ועושה זאת בעזרת שילוב של כמה אסטרטגיות עסקיות.
החל משנת 2000, מבססת אמזון את המודל העסקי שלה על מושג הפלטפורמה, בו את עיקר המסחר באמזון מבצעים מוכרים אחרים שמשתמשים בתשתיות שלה.
גישה זו ליוותה אותה גם בכניסתה לתחום המחשוב בענן, והפלטפורמה של שירותי הענן שלה בנויה כך שהיא תספק שירות לגולש אינטרנט בלמעלה מ-99% מהמקרים, באופן שאם מערכת הענן של אמזון נופלת, מרבית שירותי האינטרנט נופלים יחד איתה.
השקעות אגרסיביות לטובת רווחים עתידיים
עוד בשנת 1997 הכריז בזוס בפני בעלי המניות של החברה שהפילוסופיה העסקית שלו היא להתעלם מרווחים בטווח הקצר, לטובת רווחים גדולים בהרבה בטווח הארוך.
המשמעות היא שבמשך מספר שנים אמזון הפסידה סכומי כסף אדירים, מתוך אסטרטגיה ארוכת טווח.
לדוגמה, ב-17 הרבעונים הראשונים לאחר שהפכה לחברה ציבורית הפסידה 2.8 מיליארד דולר, ובהמשך, ברבעון הרביעי של שנת 2017 הרוויחה 1.6 מיליארד דולר, כך שלמעשה ברבעון אחד הכפילה את הרווח שהשיגה ב-14 השנים שקדמו לכך.
הנכונות של אמזון להפסיד סכומי כסף גדולים מתוך מחשבה אסטרטגית ארוכת טווח, הופכת אותה למתחרה מאוד אגרסיבית בשווקים אליהם היא נכנסת.
למשל, במקרים רבים היא נכנסת לשוק חדש ומוכרת בו במחירי הפסד, עד להוצאתם מהשוק של המתחרים הגדולים ביותר בשוק טרם כניסתה.
לאחר נטישת המתחרים, מעלה אמזון את המחיר למחיר רווחי.
דוגמה בולטת לשימוש בטקטיקה זו ניתן לראות בכניסתה של אמזון לתחום החיתולים, שבו המוכרת העיקרית עד אותה עת הייתה Diapers.com .
עם כניסתה לתחום החיתולים, הציעה אותם אמזון בהנחה של 30%, זאת לצד הנחה נוספת של 30% נוספים למנויים.
במהלך זה הפסידה אמזון בתוך 3 חודשים כ-100 מיליון דולר.
Diapers.com לא יכלה לעמוד בתחרות במחירי הפסד, ובתום שלושת החודשים נמכרה לאמזון.
דוגמה בולטת דומה קרתה גם בתחום מכירת הנעליים מול חברת זאפוס , ובמקרים נוספים.
נכון לשנת 2019, אמזון מפסידה כמיליארד דולר בשנה על שירותי המשלוחים שלה, זאת כדי ליצור מערך משלוחים חדשני ופורץ דרך, שימשוך לקוחות רבים להשקיע בו 99 דולר בשנה למנוי פריים, מתוך הנחה שמי שמנוי על אמזון פריים יתומרץ פסיכולוגית לחפש כל מוצר שהוא מעוניין לרכוש קודם כל ובעיקר באמזון.
מהלכים אלו הובילו לטענות שמקשרים בין פעילות אמזון בארצות הברית לסגירתם של עשרות אלפי בתי עסק קטנים, אשר לא מסוגלים להתחרות בתנאי השוק החדשים שמכתיבה אמזון.
שימוש במידע ממוכרים וחברות הזנק
אמזון מנצלת את כוחה כפלטפורמה, ואת האחיזה הדומיננטית שלה בשוק המסחר המקוון, גם כדי לקבוע את התנאים עבור המוכרים שלה, אשר נאלצים לרוב לקבל כל מה שתכתיב להם מאחר שהכוח של אמזון לקשר אותם עם לקוחות הוא ללא מתחרים.
חלק ממה שאמזון עושה, הוא ניטור שוטף של כלל המידע באתר, ובמיוחד בניסיון לאתר מוצרים שהם הרווחיים ביותר.
לעיתים, כאשר עולה בניטור מוצר רווחי במיוחד, מתחילה אמזון לייצר מוצרים דומים בעצמה, נותנת למוצרים מטעמה עדיפות ומשתלטת למעשה על נתח הרווחים של המוצר הקודם בחנות המקוונת של אמזון.
תחקיר של ארגון פרופבליקה מצא שב-75% מהמקרים אמזון ממקמת בראש רשימת תוצאות החיפוש שלה מוצרים שלה עצמה, או מוצרים של חברות שמשלמות לה עבור השירותים הלוגיסטיים שלה, כמו אחסון ומשלוח, וזאת גם כאשר ישנן אפשרויות זולות שמדורגות גבוה יותר.
אמזון נותנת לחנות של עצמה עדיפות בתוך הפלטפורמה של עצמה גם באמצעים נוספים, ולמשל, מעניקה את סמליל "הבחירה של אמזון" בדרך כלל למוצרים שהיא עצמה מוכרת, או למוצרים שמוצעים על ידי מוכרים שמשלמים לה על שירותי הלוגיסטיקה שלה.
הודות לניטור המידע רחב ההיקף שמפעילה אמזון באתר שלה, היא יכולה לבצע גם סקרי שוק רחבי היקף בכל תחום ספציפי שתבחר, כך שברגע שהיא מחליטה למכור בעצמה מוצרים בתחום חדש, היא עושה זאת לאחר ניתוח מעמיק שמעניק לה יתרון גדול על פני המוכרים האחרים שמציעים את סחורותיהם באמזון.
בשנת 2017 התפרסם תחקיר של הוול סטיט ג'ורנל, שמסקנותיו הוכחשו על ידי אמזון, לפיו אמזון השתמשה בזרוע ההשקעות שלה כדי להשיג מידע על טכנולוגיות של חברות הזנק ולהשיק מוצרים מקבילים משלה, למשל על ידי תמיכה בסטארט-אפים באקסלרייטורים שלה או על ידי בקשה לבחינת הטכנולוגיה כחלק מהליך רכישה שלא בוצעה לבסוף.
התחקיר נטען שחברות הון סיכון ממליצות לחברות בהן הן משקיעות להימנע מלקבל כספים מזרוע ההשקעות של אמזון מחשש שאמזון תעתיק את הטכנולוגיה ותייצר אותה באופן עצמאי.
בשנת 2020 הצהירה נציבות התחרות באיחוד האירופי שאמזון מנצלת את כוחה אל מול הסוחרים שבפלטפורמה שלה באופן לא הוגן, והגישה לאמזון תביעת הגבלים עסקיים להסדרת הנושא.
אמזון ספגה ביקורת ציבורית רבה על השימוש שעשתה במידע של הלקוחות המשתמשים בפלטפורמה שלה.
ביולי 2021 אמזון נקנסה על ידי רשות הגנת המידע של לוקסמבורג ב-746 מיליון אירו, בגין שימוש ועיבוד מידע אישי תוך הפרה של תקנות הגנת המידע של האיחוד האירופי.
לאורך השנים הותקפה אמזון על יחסה לעובדי המחסנים במרכזי ההפצה שלה.
ב-2011 עיתונאי של דה מורנינג קול בפנסילבניה כתב על התנאים הקשים שבהם הועסקו העובדים במחסן החברה, כדוגמת אילוץ לעבודה בשעות נוספות, איומים בפיטורים ועבודה פיזית קשה.
ב-2012 התפרסם סיפור דומה באוהיו מאת המגזין מאדר ג'ונס .
בפברואר 2013 ערך הפייננשל טיימס תחקיר דומה בבריטניה.
ב-2013 כתב סמוי של ה-BBC תיעד עבור תוכנית התחקירים פנורמה את תנאי העבודה הקשים של עובדי המחסנים באמזון.
תחקירים נוספים שמתחו ביקורת על תנאי העבודה של אמזון בוצעו גם על ידי ניוזוויק, CBS, הניו יורק טיימס והגרדיאן.
בישראל התפרסם בנובמבר 2017 כי החברה גייסה מהנדסים בשכר הגבוה בעשרות אחוזים מהנהוג בשוק בתוספת מענק חתימה גדול.
בדומה לחברות גלובליות אחרות, ספגה אמזון ביקורת על תשלום מיסים מועט שהיא משלמת, ביחס לרווח שלה, באמצעות שימוש מתוחכם בחוקי מס שונים במדינות שונות.
אמזון פועלת בישראל תחת השם אמזון ווב סרביסז ישראל בע"מ, המוכרת בשם המקוצר אמזון ישראל.
החברה שהינה חברה ישראלית פרטית הוקמה בשנת 2013 ועוסקת בשיווק שירותי מחשוב ענן.
החברה ממוקמת בתל אביב במגדל שרונה עזריאלי.
מלוא מניותיה מוחזקות על ידי קבוצת אמזון דוט קום האמריקאית.
כמו כן אמזון גם פועלת בישראל בתחום המסחר ובנובמבר 2017 דווח כי חברת אמזון שוקלת להפסיק לעבוד עם "דואר ישראל", ובוחנת להעביר את המשלוחים המוזמנים דרך האתר לחברות מסירת חבילות אחרות, בנוסף דווח על מגעים לשכירת שטחים לוגיסטיים, במטרה להפוך אותם לשטחי אחסנה לסחורות שמוזמנות באתרי החברה.
בדצמבר 2017 פורסמה עמדת הממונה על ההגבלים העסקיים כלפי כניסתה הצפויה של אמזון לשוק הקמעונאות הישראלי, ולפיה המדינה מקדמת בברכה את החברה, ושוקלת את ההשפעה הצפויה על שוק הקמעונאות הישראלי.
באפריל 2019 הודיעה אמזון על כניסתה הרשמית לשוק הקמעונאות בישראל ועל פתיחת זירת מסחר מקומית.
בשלב הראשון, פעילות החברה בישראל התבצעה בתצורה של משלוחים פנים ארציים אשר יארזו וישלחו על ידי עסקים מקומיים.
בחודש מאי 2019 דווח ש"אלקטרה", קמעונאית מוצרי החשמל הישראלית, סיכמה את תנאי הסחר מול אמזון, ותפתח בה בקיץ שתי חנויות תחת המותגים "אלקטרה" ו"מחסני חשמל".
החברה תשלם לאמזון עמלה של 8% לכל מכירה.