tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1914 נוויל, נישא לפינה אמילי, בתו הבכורה של משה גאסטר; היו להם ארבעה ילדים, ביניהם הסופרת, העיתונאית ואשת רדיו ה-BBC מרחניטה לסקי .
בית הספר התיכון של מנצ'סטר
קורפוס כריסטי קולג' (אוקספורד), אחת מ-12 המכללות העתיקות באוקספורד, בה הוא סיים את למודי המוסמך בהצטיינות, בשנת 1912.
בשנת 1911 נוויל התגייס לצבא הבריטי, בשנת 1914 הוענקה לו מדליית הגבורה בקרב.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בגדוד השישי של חיל רגלים הבריטי שלחם, בגליפולי, סיני וצרפת, ופרש מהצבא בדרגת קפטן.
לסקי היה עורך דין ומונה ליועץ המלך (KC) בשנת 1930 ולמייצג משפטי באינר טמפל בשנת 1938. בין השנים 1953–1956 היה שופט ערעורים של האי מאן ובין השנים 1935–1956 היה בתפקיד רשם בית המשפט של העיר ברנלי.
בשנים 1963-1956נוויל היה שופט והרשם בבית המשפט של ליברפול.
בין השנים 1956-1950הוא היה חבר במועצה הכללית של לשכת עורכי הדין הבריטים, בין השנים 1952–1956, היה יו"ר ועדת ההתנהגות המקצועית של הלשכה ובין השנים 1955–1956 מלא את תפקיד הגזבר של הלשכה.
בשנת 1914 לאחר חתונתו לפינה אמילי, בתו של משה גאסטר, נוויל הפך לחבר מוביל בעדה הספרדית בבריטניה.
בין השנים 1933–1939 נשא בתפקיד נשיא, ועד שליחי הקהילות של יהודי בריטניה בלונדון.
בשנים אלה ספג ביקורת רבה על כך שהוא לא מספיק ציוני.
בשנת 1933 לסקי נבחר גם לתפקיד יו"ר הוועד המנהל של הסוכנות היהודית לפלשתינה, בבריטניה.
בין השנים 1961–1967 הוא היה נשיא קהילת יהודי ספרד ופורטוגל.
בשנת 1939 נוויל פרסם את אוסף מאמריו בספר שנקרא "זכויות היהודים ועוולות היהודים".
נווין טאן צ'ונג (בווייטנאמית: Nguyễn Thành Chung; נולד ב-8 בספטמבר 1997 בין סון שבווייטנאם) הוא כדורגלן וייטנאמי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת האנוי מליגת העל הווייטנאמית ובנבחרת וייטנאם.
טאן צ'ונג גדל במחלקת הנוער של האנוי, ובשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הוויינטאמית.
ב-25 בדצמבר 2018 ערך טאן צ'ונג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת וייטנאם, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קוריאה הצפונית במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת וייטנאם בטורניר גביע אסיה 2019, אך לא שיחק בטורניר.
נווין דין באק (בוייטנאמית: Nguyễn Đình Bắc; נולד ב-19 באוגוסט 2004 בווין שבווייטנאם) הוא כדורגלן וייטנאמי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת קואנג נאם מליגת העל הווייטנאמית ובנבחרת וייטנאם.
דין באק גדל במחלקות הנוער של סונג לאם נגה אן וקואנג נאם.
בשנת 2022 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של קואנג נאם במסגרת ליגת המשנה הווייטנאמית.
ב-10 באוקטובר 2023 ערך דין באק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת וייטנאם, בהפסד 2-0 לנבחרת סין במשחק ידידות.
ב-16 בנובמבר 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת הפיליפינים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
נווין ואן וייט (בוייטנאמית: Nguyễn Văn Việt; נולד ב-12 ביולי 2002 בווייטנאם) הוא כדורגלן וייטנאמי המשחק בעמדת השוער בקבוצת סונג לאם נגה אן מליגת העל הווייטנאמית ובנבחרת וייטנאם.
ואן וייט גדל במחלקת הנוער של סונג לאם נגה אן.
בשנת 2023 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הווייטנאמית.
ב-13 באוקטובר 2023 ערך ואן וייט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת וייטנאם, בהפסד 2-0 על נבחרת אוזבקיסטן במשחק ידידות.
נווין ואן טונג (בוייטנאמית: Nguyễn Văn Tùng; נולד ב-2 ביוני 2001 בהאנוי שבווייטנאם) הוא כדורגלן וייטנאמי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת האנוי מליגת העל הווייטנאמית ובנבחרת וייטנאם.
ואן טונג גדל במחלקת הנוער של האנוי.
ב-15 ביוני 2023 ערך ואן טונג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת וייטנאם, בניצחון 1-0 על נבחרת הונג קונג במשחק ידידות.
הסופר קאפ הווייטנאמי (1): 2023
נוויל ג'ייסון היה שחקן יהודי-בריטי.
הוא נולד בשם נוויל אברהם ג'ייקובסון במרילבון, לונדון, הממלכה המאוחדת.
סבו קארל היה מבעלי המניות הראשונים של מרקס אנד ספנסר.
ב-1943, כשהיה בן תשע, פונתה משפחתו לקליפורניה עקב הוראת ממשלת בריטניה.
כשחזר לבריטניה אימץ את שם הבמה נוויל ג'ייסון.
אימו השתמשה בשם משפחתה זה בעת שהייתה זמרת מקצועית.
בתחילת דרכו היה חבר ב ובחברת התיאטרון של אולד ויק.
בזו האחרונה הוא הופיע לצד ויוויאן לי ולורנס אוליבייה בהפקתו המשפיעה של פיטר ברוק של המחזה "טיטוס אנדרוניקוס".
לצד דרכו התיאטרלית, לג'ייסון היו תפקידים קטנים בסרטי קולנוע בולטים, דוגמת "מרוסיה באהבה" ו"המסר".
בטלוויזיה הוא הופיע בעיקר בתור הנסיך ריינארט בסדרה "דוקטור הו" וגילם את לפוינט בעיבוד הטלוויזיוני של המפקח מגרה משנות ה-60 של המאה ה-20.
ג'ייסון הכיר את אשתו, ג'יליאן בוסוורת', בהפקה של "חלום ליל קיץ" בתיאטרון אולד ויק בשנות ה-60 של המאה ה-20. בני הזוג הקימו גלריה לאמנות בקמדן טאון שהתמקדה בציירים בריטים עכשוויים.
לזוג נולדו שני ילדים והם התגוררו בלונדון.
פילדמרשל סר נוויל ג'רלד ליטלטון היה קצין בכיר ב וראש המטה הכללי.
ליטלטון שירת בצבא הבריטי בין השנים 1865–1912 וטיפס בדרגות מלוטננט זוטר ועד לגנרל כראש המטה הכללי.
הוא לקח חלק במערכות השונות של האימפריה הבריטית, בהם המלחמה האנגלו-מצרית, המלחמה המהדית ומלחמת הבורים השנייה.
הוא שימש כמפקד העליון של הכוחות הבריטיים בדרום אפריקה, ובהמשך כראש המטה הכללי של הצבא הבריטי וכמפקד העליון באירלנד.
ליטלטון נולד כבנם הצעיר של ברון ליטלטון הרביעי ומרי ליטלטון (לבית גלין), והתחנך באיטון קולג'.
בינואר 1865 קיבל דרגת קצונה בחטיבת הרובאים (Rifle Brigade).
בתחילת שירותו נשלח לקנדה, שם השתתף בדיכוי פשיטות הפניאנים בשנת 1866 ושימש מזכיר בוועדת הגבול של אורגון בשנת 1867. בהמשך הועלה לדרגת לוטננט (1869), קפטן (1877) ומייג'ור (1882), וב-1880 שימש מזכיר פרטי לשר המלחמה יו צ'ילדרס.
בשנת 1882 השתתף ליטלטון במלחמה האנגלו-מצרית כעוזרו הצבאי של סר ג'ון מילר אדיי, ולחם בקרב תל אל-כביר, שם הוזכר לשבח וקיבל את עיטור מסדר אוסמניה (דרגה רביעית).
לאחר מכן ב-1883 מונה לעוזר המזכיר הצבאי של מושל גיברלטר אדיי, וב-1885 למזכיר הצבאי של לורד ריי, מושל בומביי.
ב-1890 מונה לסגן מפקד הגדוד השלישי של הרגימנט, וב-1893 קיבל פיקוד על הגדוד הראשון, ובהמשך על השני באירלנד.
בשנים שלאחר מכן שירת במטה הכללי כעוזר המזכיר הצבאי, והשתתף בלווייתו הממלכתית של ראש הממשלה לשעבר ויליאם גלדסטון ב-1898. באותה שנה מונה למפקד החטיבה השנייה וקיבל דרגת בריגדיר זמנית, כשהוא נלחם בקרב אומדורמאן ב.
ב-1899 קודם לדרגת מייג'ור גנרל וקיבל פיקוד על החטיבה הרביעית בדרום אפריקה במהלך מלחמת הבורים השנייה.
הוא פיקד זמנית על הדיוויזיה השנייה, ובהמשך על הרביעית, ובלט בקרבות ספיון קופ וואל קראנץ, שהובילו לשחרור המצור על ליידיסמית' באותה שנה.
במרץ 1900 קודם לדרגת לוטננט גנרל ונחשב על ידי פרדריק רוברטס למפקד "קר רוח ובעל ידע טקטי נרחב".
לאחר סיום המלחמה מונה למפקד העליון של כוחות בריטניה בדרום אפריקה (1902), באותה שנה עוטר בתואר אביר מפקד במסדר האמבט (KCB).
בפברואר 1904 מונה לראש המטה הכללי וחבר במועצת הצבא החדשה וב-1906 קודם לדרגת גנרל.
במאי 1908 מונה למפקד העליון של כוחות בריטניה באירלנד.
הוא השתתף בלווייתו של המלך אדוארד השביעי ב-1910 ובטקס הכתרתו של המלך ג'ורג' החמישי ב-1911, באותה שנה עוטר בתואר אביר הצלב הגדול של המסדר הוויקטוריאני המלכותי (GCVO).
ליטלטון פרש משירותו הצבאי באוגוסט 1912, לאחר פרישתו שימש חבר בוועדת מסופוטמיה (1916–1917), ובמקביל כיהן כמושל בית החולים המלכותי צ'לסי החל מ-1912 ועד מותו במקום ב-6 ביולי 1931.
נוויל רוי סינגהאם (נולד ב-13 במאי 1954) הוא איש עסקים ופעיל חברתי אמריקאי.
הוא המייסד והיו"ר לשעבר של חברת Thoughtworks , חברת ייעוץ טכנולוגיות מידע המספקת תוכנה בהתאמה אישית, כלי תוכנה ושירותי ייעוץ, אותה מכר לחברת השקעות פרטית תמורת 785 מיליון דולר בשנת 2017.
סינגהאם הוא סוציאליסט ומעריץ של המאואיזם.
הוא סיפק מימון משמעותי לכלי תקשורת, ארגונים ופוליטיקאים ברחבי העולם המקדמים תעמולה פרו-סינית.
על פי תוכנית אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון לקיצוניות, הוא סיפק מימון לתנועות מחאה פרו-פלסטיניות שבסיסן בארצות הברית.
אביו של סינגהאם, ארצ'יבלד סינגהאם , היה מסרי לנקה.
בנעוריו, סינגהאם היה חבר בליגת העובדים השחורים המהפכניים , קבוצה לאומנית - מאואיסטית שחורה, וקיבל עבודה במפעל קרייזלר בדטרויט בשנת 1972 כפעיל בקבוצה.
הוא למד באוניברסיטת הווארד, ומאוחר יותר הקים חברת ייעוץ לחברות ליסינג של ציוד מביתו בשיקגו.
סינגהם ייסד את Thoughtworks , חברת ייעוץ IT שבסיסה בשיקגו המספקת תוכנה בהתאמה אישית, כלי תוכנה ושירותי ייעוץ, בסוף שנות ה-80; החברה נרשמה כתאגיד בשנת 1993.
בין השנים 2001 ל-2008, סינגהאם היה יועץ טכני-אסטרטגי עבור חברת Huawei.
בשנת 2005, Thoughtworks פתחה משרדים בסין.
עד שנת 2008, Thoughtworks העסיקה 1,000 עובדים וצמחה בקצב של 20-30% בשנה, עם סניפים ברחבי העולם.
בין לקוחותיה נמנו מיקרוסופט, אורקל, בנקים גדולים ועיתון הגרדיאן.
סינגהאם החזיק ב-97% ממניות החברה.
עד שנת 2010, בין לקוחותיה נמנו דיימלר AG, סימנס וברקליס, והחברה פתחה מטה שני בבנגלורו.
סינגהאם מכר את ThoughtWorks לחברת ההשקעות הפרטית Apax Partners בשנת 2017 תמורת 785 מיליון דולר.
באותה עת היו לחברה 4,500 עובדים ב-15 מדינות, כולל דרום אפריקה ואוגנדה.
המדען הראשי שלה, מרטין פאולר, כתב שסינגהאם לא היה מעורב בניהול העסק במשך מספר שנים עד אז.
לאחר מכירת החברה, הוא עבר לסין, שם הוא הבעלים (לבד או במשותף) של מספר עסקים.
בשנת 2019, סינגהאם פתח עסק ייעוץ עם שותפים במנגנון התעמולה של המפלגה הקומוניסטית הסינית במסגרתה הם שותפים עם העיר טונגרן (מחוז גוויג'ואו) ב"חברת מדיה לקידום מדיניות נגד עוני".
לסינגהאם יש אינטרסים עסקיים בחברות סיניות בשוקי המזון והייעוץ.
נכון לשנת 2023 משרדו נמצא בשנגחאי.
המשרד משותף לו ל-קבוצת מאקו, שמטרתה לחנך זרים על 'הניסים שסין יצרה בזירה העולמית' וסינגהאם תרם לה כמעט 1.8 מיליון דולר במימון.
סינגהאם שיבח את הוגו צ'אבס, ותיאר את ונצואלה תחת שלטונו כ"מקום דמוקרטי באופן פנומנלי".
הוא גם תיאר את הערצתו לסין, שם Thoughtworks פעלה בצורה הולכת וגדלה, ותיאר אותה כמודל לממשל: "סין מלמדת את העולם המערבי שהעולם במצב טוב יותר עם מערכת משולבת של שוק חופשי ותכנון לטווח ארוך".
הוא תומך בוויקיליקס ובמייסדה ג'וליאן אסאנג', ודיבר להגנתו באירוע בשנת 2011 שאורגן על ידי רשת החדשות האמיתית , יחד עם פיטר ת'יל, איש עסקים פעיל בתחום התוכנה, וחושף שחיתויות המודיעין לשעבר , דניאל אלסברג.
לצד אלסברג, הוא גם תמך בג'רמי המונד ובארון סוורץ; האחרון עבד עבורו ב-Thoughtworks כאשר התאבד כשעמד בפני העמדה לדין על ידי ממשלת ארצות הברית.
סינגהאם, חברו של סוורץ, תיאר את העמדתו לדין כחלק מקמפיין מתואם.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, סינגהאם מימן מאמצים להתנגד להרחבת נאט"ו.
ביולי 2023, סינגהאם הצטרף ל"סדנה" של המפלגה הקומוניסטית הסינית בנושא קידום בינלאומי של ערכי המפלגה.
סינגהאם מימן את פורום העם, קבוצה אמריקאית ללא מטרות רווח בניו יורק, אשר הייתה קשורה לארגון המחאות הפרו-פלסטיניות בקמפוסים של אוניברסיטאות בשנת 2024.
רשת מימון וקשרים לכאורה לממשלת סין
בשנת 2021, הוגשה בהודו תביעה נגד סינגהאם על הלבנת הון, בטענה שהוא היה המקור ל-380 מיליון רופי (5 מיליון דולר) שניתנו לאתר החדשות ההודי People's Dispatch בין השנים 2018 ו-2021, עבור קידום נרטיב פרו-סיני בתקשורת ההודית.
על פי הדיווחים, הכספים עברו דרך רשת של חברות וארגונים לא ממשלתיים, כולל Worldwide Media Holdings שבסיסה בדלאוור (בבעלות סינגהאם), וקרן הצדק והחינוך, GSPAN LLC ומכון טריקונטיננטל (במימון סינגהאם) בארצות הברית, ומרכז הרווחה Centro Popular de Mídias, ברזיל.
בינואר 2022 דווח כי סינגהאם תרם כמעט 65 מיליון דולר לארגונים ללא מטרות רווח, כולל Code Pink, שתומכים בעמדת ממשלת סין מול הטענות לרצח עם.
ביולי 2022, נסגרה הוצאת הספרים הדרום אפריקאית New Frame, לאחר שקיבלה באופן דיסקרטי את רוב כספה מסינגהאם מאז השקתה ב-2018.
על פי מאמר ממאי 2023 באתר החדשות , קיימים קשרים בין סינגהאם לארגונים בשמאל הקיצוני המקדמים את ערכי המפלגה הקומוניסטית של סין, כולל BreakThrough News, Peoples Dispatch וחברים אחרים ברשת התקשורת העממית הבינלאומית.
המאמר חשף כי כוח האדם חופף במספר ארגונים וכלי תקשורת אלה, ולחלקם אין משרדים או פעילות ממשית.
המאמר קבע כי חלק מחברי הנהגת BreakThrough News מזוהים עם המפלגה לסוציאליזם ושחרור.
באוגוסט 2023 התפרסם מאמר בניו יורק טיימס ובו נכתב כי סינגהאם עובד בשיתוף פעולה הדוק עם ממשלת סין ומנגנון התעמולה שלה, וכי הוא תורם לקבוצות וארגוני תקשורת המפיצים מסרים פרו-סיניים דרך ארגונים ללא מטרות רווח וחברות קש.
חשבונות המנוהלים על ידי גורמים ממשלתיים סיניים צייצו מחדש הודעות מארגונים ברשת של סינגהאם 122 פעמים מאז פברואר 2020. לעמותות שדרכן זרם המימון היו כתובות בתיבות דואר של UPS באילינוי, ויסקונסין וניו יורק, ובראשן עמדו ג'ודי אוונס (אשתו של סינגהאם) או עובדים לשעבר של ThoughtWorks.
בתגובה לדיווח אמר סינגהאם כי אינו "חבר, לא עובד עבור, לא מקבל פקודות ולא פועל לפי הוראות של אף מפלגה פוליטית או ממשלה או נציגיה".
בעקבות הדיווח ביקש הסנאטור האמריקאי מרקו רוביו ממשרד המשפטים של ארצות הברית לפתוח בחקירה נגד גופים הקשורים לסינגהאם בגין הפרות אפשריות של חוק רישום סוכנים זרים (FARA).
גם משטרת הודו פתחה בחקירה נגד אתר החדשות ההודי שהתמקדה במימון של סינגהאם ובתפקידה בקידום נרטיב פרו-סיני בנושא מגיפת הקורונה.
סינגהאם מממן גם את פורום העם, קואליציית ANSWER , ומספר ארגונים פרו-סיניים ופרו-פלסטיניים מוכרים פחות.
הוא נשוי לג'ודי אוונס, מייסדת שותפה של קוד פינק, שהפכה לפרו-סינית לאחר שנישאה לסינגהאם ב-2017. סינגהאם הוא תורם מרכזי לקוד פינק, דרך ארגונים שונים שבבעלותו המספקים כרבע מתקציב המיזם.
בנו נתן סינגהאם עובד עבור המכון למחקר חברתי בטריקונטיננטל, אותו הוא מממן.
נוזל הוא מצב צבירה בו נפח החומר נקבע על-פי תנאי הטמפרטורה והלחץ בהם הנוזל שרוי, ואשר צורתו בצדדיו נקבעת לרוב לפי צורת הכלי בו הוא נתון.
מים, בנזין וחלב הם דוגמאות לנוזלים מוכרים מחיי היומיום של בני האדם.
אם נוזל נמצא במנוחה בשדה אחיד של כוח המשיכה או בתאוצה קבועה, הלחץ ההידרוסטטי בכל נקודה לאורך ציר הגובה של הנוזל נקבע לפי חוק פסקל:
כאשר היא צפיפות הנוזל או המסה הסגולית שלו, כלומר המסה ליחידת נפח (בהנחה כי היא קבועה), הוא עומק הנקודה תחת פני הנוזל ו-היא תאוצת הכובד באותו מקום או התאוצה באותו המקום.
ביטוי זה נותן את הלחץ ההידרוסטטי בלבד, בכל נקודה בתוך הנוזל.
יש להתחשב בלחץ האוויר השורר באותו מקום כדי לקבל את הלחץ הכולל (למשל, בגובה פני הים לחץ האוויר הוא אטמוספירה אחת).
לנוזלים יש מתח פנים, (מושג המתאר את התנהגות פני השטח של נוזלים כיריעה אלסטית ומושפע מכוח המשיכה ההדדי בין מולקולות החומר שעל פני הנוזל), ונימיות.
לרוב הם מתפשטים כאשר הם מחוממים, ומתכווצים בקירור.
החריג הבולט והחשוב ביותר בטבע מבחינה זו הוא המים.
בגובה פני הים המים מתכווצים תוך כדי ירידת הטמפרטורה שלהם עד ל-C° 4 ואז מתפשטים (הנפח שלהם ליחידת מסה גדל) עד ל-C° 0 ומכאן חוזרים ומתפשטים בתור מוצק (האנומליה של המים).
עצמים הטבולים בנוזל נתונים להשפעה של כושר ציפה (buoyancy).
נוזלים הופכים לגז בנקודת הרתיחה האופיינית להם, התלויה בלחץ האוויר, ובנקודת הקיפאון הופכים למוצק.
לדוגמה, נקודת הרתיחה במקומות גבוהים יורדת, משום שבמקומות אלה לחץ האוויר נמוך יותר.
מאותה סיבה, בסיר לחץ בו מתבצע הבישול על פי רוב בלחץ של 4 אטמוספירות, טמפרטורת הרתיחה עולה, מה שמקצר את זמן הבישול.
בתהליך זיקוק נוזלים יכולים להיפרד אחד מן השני, מאחר שהם מתאדים כל אחד לפי נקודת ההרתחה שלו.
קוהזיה בין מולקולות של נוזל אינה מספקת כדי למנוע מפני השטח הגלויים מלהתאדות.
מחקר התכונות של נוזלים היה רווח במאות ה-17 וה-18, בייחוד באיטליה ובצרפת.
במדינות אלה התפתחו ענפי ההידרוסטטיקה וההידרודינמיקה המתארים את משוואות המצב של נוזל ואת תנועתו.
ידועה במיוחד תרומתם של משפחת ברנולי לפיתוח תורת הנוזלים.
למחקר זה היו גם השלכות מעשיות חשובות מאוד: הבוכנה ההידראולית, שכיום רוב המכונות הגדולות והציוד המכני ההנדסי משתמשים בהן מבוססות על עקרון שימור הלחץ בנוזל ניוטוני (נוזל אי-דחיס וחסר צמיגות).
הבוכנה ההידראולית היא אחד הכלים היעילים ביותר הקיימים להפקת כוח גדול באמצעות הפעלת כוח קטן (יתרון מכני).
כאשר החלו מחקרים תרמודינמיים על הגז התגלה הקשר שבין שני מצבי הצבירה והחלה להתפתח תורה אטומיסטית המסבירה את תכונות הגז ונוזל באמצעות ההנחה שהם מורכבים ממולקולות.
נוורווינטר נייטס (Neverwinter Nights) הוא משחק מחשב מסוגת משחקי התפקידים, המשוחק מנקודת מבט גוף שלישי, ומבוסס על המהדורה השלישית של מבוכים ודרקונים, שיטת משחקי תפקידים בנייר ועט, עם כמה שינויים מינוריים שהיו הכרחיים עקב מגבלות המחשב.
המשחק מתרחש בעולם המערכה הפופולרי "הממלכות הנשכחות" (Forgotten Realms).
המשחק המקורי יצא ב-18 ביוני 2002. למשחק יצאו שתי חבילות הרחבה, Shadows of Undrentide (להלן - SoU) ביוני 2003 ו-Hordes of the Underdark (להלן - HotU) שיצא בדצמבר 2003.
נוורווינטר נייטס כלל מערכה לשחקן יחיד, בדומה למשחקי תפקידים ממוחשבים רבים באותה תקופה, כמו גם אפשרות למשחק מרובה משתתפים מקוון.
בנוסף, המשחק כלל ערכת יצירה מיוחדת, שאפשרה ליצור מערכות חדשות (אזורי מחקר, דמויות, חפצים ועוד) תוך שימוש בערכות אריחים.
המוצרים הסופיים של שימוש בערכת האריחים נקראו על ידי Bioware בשם מודולים, והיו זמינים לקהל הרחב (תוכן משתמשים) ולקניה באתר החברה (תוכן מקצועי).
מצב המשחק לשחקן יחיד של נוורוינטר נייטס נחשב על ידי רבים לצד חלש יחסית למשחק המקוון, ומרבית התלונות נסבו על שוני המשחקיות בהשוואה לכותרים מוקדמים של החברה כגון Icewind Dale ו Baldur's Gate, כמו גם ליניאריות עלילתית.
תחום זה שופר בחבילות ההרחבה שיצאו למשחק.
עלילת מערכת היחיד מתארת מגפה (המוות האפור) הפוקדת את העיר נוורוינטר (אל-חורף), מהכרכים החשובים בצפון הממלכות הנשכחות.
דמות השחקן מקבלת על עצמה לחקור ולעצור את המגפה, להילחם בכת מסתורית המאימת על העיר, להציל את נוורווינטר מפני מתקפות, להיאבק ברשע עתיק ועוד משימות משנה רבות.
דרך ביצוע המשימות משפיעה ישירות על התפתחות הגיבור במהלך המערכה.
במהלך הרפתקאותיו, השחקן עובר בערים כמו נוורווינטר, פורט לאסט ולוסקאן, נלחם באזורי ספר של "שדרת העולם".
מערכת המשחק היחיד סבלה ממספר בעיות פרט לעיצוב שתואר קודם לכן: עקב אי-בשלות של המוצר בעת יציאתו, מספר באגים גרמו לחלק ממנגנוני המשחק לא לעבוד, ובמקרים מסוימים עותקים של המשחק נעצרו באמצע המערכה.
המשחק הגיע עם ערכת הטלאה אוטומטית, ובשנה שלאחר יציאתו (עד סוף 2003) יצאו לו מספר רב של טלאים שמטרת רובם שיפור בעיות חוזרות במערכת המשחק היחיד.
התפתחות תוכן על ידי שחקנים
ערכת היצירה שצורפה למשחק הייתה אחת מגורמי המשיכה החזקים שבו, ובניגוד למאפיינים אחרים הצליחה לעמוד בציפיות השחקנים.
במהלך 4 השנים מאז יציאתו של נוורוינטר נייטס, נותרו על ידי שחקנים אלפי מודולים שונים, בהם השתמשו כמערכות לשחקן יחיד או משחקים מרובי משתתפים.
חברת Bioware הרחיבה מפעם לפעם את האריחים הזמינים לשיבוץ, כך שכל העת נוספו אפשרויות לאזורים חדשים: מדבריות, קרחונים, ערים וכו'.
כל אחת משתי חבילות ההרחבה הוסיפה אף היא, בחלק אינטגרלי, אריחים חדשים לערכה הבסיסית.
באתרי ביקורת רבים שעקבו אחר התפתחות תופעה זו של תוכן שחקנים, נרשמה לטובה ערכת היצירה כערך מוסף איכותי למשחק עצמו.
משחקים אחרים באותה תקופה אף הם יצאו עם ערכת יצירה בעלת מאפיינים דומים, אם כי אלו זכו להצלחה פחותה יחסית לנוורוינטר נייטס.
שתי דוגמאות בולטות הן המשחקים דאנג'ן סיג' ו-וורקראפט 3.
פן נוסף של נוורוינטר נייטס, שמשך שחקנים רבים, הייתה האפשרות למשחק מקוון: חבורת שחקנים, לעיתים עם היכרות מוקדמת ממערכות עט ונייר, יכלו ליצור יחדיו בערכת היצירה מבוך או אזור חדש, שליט המבוך היה מבסס קווים עלילתיים, ויחדיו היו יכולים לשחק ברשת.
המשחק המקוון התבלט על פני משחקים רבים אחרים ברשת הודות לשליטה של השה"ם במתרחש במשחק בזמן אמת, וקרבתו לאופי המשחק הקלאסי פנים-אל-פנים.
Shadows of Undrentide - לדמות השחקן בחבילת-הרחבה זו אין קשר לדמות מהמשחק הקודם.
הפעם ההרפתקאה מתחילה כשקובולדים (יצורים חלשים וקרובים רחוקים של דרקונים, אך מסוכנים במספרים גדולים) תוקפים את דרוגאן, הרפתקן לשעבר שהדמות היא אחת משוליותיו, בעירה הקטנה הילטופ.
הם מרעילים את דרוגאן וגונבים כמה חפצי-קסם בעלי ערך רב.
במהלך ההרפתקאה הדמות עוברת באזור הסילבר מארצ'ס, מדבר אנאורוך, ולבסוף העיר המעופפת - אנדרטייד.
חבילה זו הוסיפה 5 מקצועות-יוקרה, 16 יצורים חדשים (מתוכם 2 יצירי-סוד חדשים), 3 תוספות אריחים חדשות (הנכללים בהרפתקאה וניתן להשתמש בהם בערכת היצירה), יותר מ-30 כישרונות חדשים ו-50 לחשים נוספים.
Hordes of the Underdark - הדמות אותה מגלם השחקן בחבילת הרחבה זו היא אותה דמות מ-SoU (שימו לב - אין חובה לבחור באמת את אותה דמות, אך לפי העלילה זו אותה אחת).
הפעם הסיפור מתאר צבאות ענק בעולם האפל שמתחת ל-Faerün, מזימות לכיבוש עולמי, יצורים ממישורי-קיום אחרים ושדים בעלי כוחות עצומים (Archdevils).
בהשוואה לחבילת ההרחבה הקודמת, שנראתה כתוספת יחסית זעומה למשחק המקורי, HotU נבנה כהרפתקאה בקנה מידה ענק, ובהתאם ניתן להגיע בה לדרגות אפיות (Epic levels).
הדמות מתחילה בדרגה 12 לפחות (אם בחרת להשתמש בדמות מהרפתקאות קודמות בדרגה זו ומעלה.
אם בחרת ליצור דמות חדשה או שבחרת דמות מתחת לדרגה 12, המשחק יעלה אותך אוטומטית לדרגה 15), כשכל חפציה נגנבים על ידי גנבת אלפית-אפלה, כהכנה להתנקשות.
חבילת הרחבה זו מעלה את הדרגה המקסימלית מ-20 ל-40 (כשהעשרים הנוספות הן דרגות אפיות), מוסיפה לחשים וכישרונות אפיים, עוד אריחים לערכה, כישרונות רגילים, מקצועות יוקרה חדשים ועוד.
בגרסה זו גם התווספה תאימות למעבד הפנטיום 4 של אינטל.
ארדן: עולמו של שייקספיר - תוכנת רקע שהוסיפה למשחק חלק נוסף העוסק בכתביו של ויליאם שייקספיר.
נוזל-על (או לפעמים על-נוזל) הוא נוזל המאופיין בהיעדר מוחלט של צמיגות, כלומר אפס חיכוך בין חלקיקי החומר.
מצב זה נחשב למצב צבירה חמישי בנוסף למוצק, נוזל, גז ופלזמה, והוא קורה בטמפרטורות קרובות מאוד לאפס המוחלט.
אם נוזל-על יוּנח בכוס ויקבל בחישה ראשונית, הוא ימשיך להסתחרר עד אין קץ, כל עוד לא יעבור למצב צבירה אחר.
מצב צבירה זה נתגלה על ידי פיוטר ליאונידוביץ' קפיצה, ג'ון אלן ודון מיסנר בשנת 1937.
אף על פי שמצב זה התגלה לראשונה בהליום נוזלי, יש לו גם השלכות באסטרופיזיקה, פיזיקה של אנרגיות גבוהות, ובתאוריות כבידה קוונטית.
התופעה קשורה בעיבוי בוז-איינשטיין אך אינה זהה לו, קרי ייתכן נוזל-על שאינו עיבוי בוז-איינשטיין ועיבוי בוז-איינשטיין שאינו נוזל-על.
תופעת נוזלות-העל בהליום נוזלי התגלתה בידי פיוטר קפיצה וג'ון אלן (John F.
מאז הוסברה תופעה זו באמצעות תאוריות פנומונולוגיות ותצפיות מיקרוסקופיות.
לדוגמה, הליום-4 יהפך לנוזל-על כאשר הטמפרטורה שלו נמוכה במקצת מ-2.2 קלווין (270.95°- מעלות צלזיוס).
מעבר זה לנוזלות-על בהליום-4 מתרחש בטמפרטורה גבוהה מזו בה הוא מתרחש בהליום-3. כל אטום של הליום-4 הוא בוזון כיוון שיש לו ספין כולל של 0. הליום-3, לעומת זאת, הוא פרמיון, כלומר יש לו ספין כולל של 1/2, והוא יכול ליצור בוזונים רק על ידי זיווג בטמפרטורות נמוכות בהרבה.
תהליך זה דומה לתהליך של זיווג אלקטרונים במוליכות-על.
אטומי גז בטמפרטורה נמוכה מאוד
תופעת נוֹזְלוּת-העל בגז פרמיוני בטמפרטורה נמוכה מאוד הוּכחה בניסוי של וולפגנג קטרלה וצוותו שצפו במערבולת קוונטית ב-6Li בטמפרטורה של 50 nK (אפריל 2005, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס).
מערבולות כאלו נצפו כבר בשנת 2000 בגז בוזוני של 87Rb בטמפרטורה נמוכה מאוד ולאחרונה גם בגזים דו-ממדיים.
עוד ב-1999 יצרה לנה האו עיבוי כזה תוך שימוש באטומי נתרן להאטת אור ולאחר מכן לעצירתו המוחלטת.
צוותה השתמש לאחר מכן במערכת זו של אור דחוס כדי ליצור את מקבילת נוזלות-העל של גלי הלם וסופות טורנדו:
הרעיון שנוזלי-על מתקיימים בתוך כוכבי נייטרונים הוצע לראשונה על ידי ארקדי מגדל, באנלוגיה לאלקטרונים בתוך מוליך-על היוצרים זוגות קופר בתגובה להידוד רשת האלקטרונים, צפוי שהנוקליאונים בכוכב הנייטרונים כאשר הם בצפיפות גבוהה וטמפרטורה נמוכה מספיק, יוכלו אף הם ליצור זוגות קופר בשל הכח המושך הגרעיני ארוך הטווח, ויובילו לנוזלות-על ומוליכות-על.
נוזלות-על בפיזיקה של אנרגיות גבוהות וכח משיכה קוונטי
תאוריית הריק כנוזל-על היא גישה בפיזיקה תאורטית ובמכניקת הקוונטים שבה רואים את הריִק הפיזי כנוזל-על.
מטרתה הסופית של גישה זו היא לפתח דגמים מדעיים שיאחדו את מכניקת הקוונטים (המתארת שלושה מארבעת יחסי הגומלין הידועים) עם הכבידה.
כך הופכת תאוריית הריק כנוזל-על למועמדת לתאוריית כח-כבידה קוונטי ולהרחבה של המודל הסטנדרטי.
התקווה היא שפיתוחה של תאוריה שכזו תאחד לדגם עקבי יחיד את כל יחסי הגומלין ותתאר את כל יחסי הגומלין והחלקיקים היסודיים כהתגלמותה של אותה ישות, ריק כנוזל-על.
נוזי היא עיר עתיקה בעיראק, כ-15 ק"מ דרומית מערבית לכירכוכ, ממזרח לחידקל.
נוזי הייתה עיר חשובה בממלכת מיתני - ממלכה של שבטים חוריים בצפון מסופוטמיה.
בחפירות שנערכו בנוזי בשנים 1925–1931 נתגלו בה ארכיונים של תעודות כתובות בכתב יתדות על גבי לוחות חרס, מן המאות ה-15 וה-14 לפני הספירה.
תעודות אלו מכילות חוקים רבים בנושאי שלטון, כלכלה, חברה ומשפחה.
תעודות אלו, המוכרות כתעודות נוזי, הן בעלות השלכה רבה על חקר חיי החברה והמשפט בארצות המקרא.
בין חוקים אלו, ישנן מקבילות רבות לחוקים המוזכרים במקרא.
בהן: אימוץ עבד לבן אם האדון חסר בנים, והמנהג בו אישה שלא ילדה ילד נותנת את שפחתה לבעלה לאישה.
בתוך 20 תעודות מופיע אזכור של החבירו.
נוזל המוח והשדרה ) הוא נוזל גופי, שנמצא בחלל התת-עכבישי בין הגולגולת לבין קליפת המוח (בין שני קרומי מוח, הקרום העכבישי והקרום העדין).
הנוזל נמצא גם בחדרי המוח ובתעלת חוט השדרה.
הנוזל מיוצר במוח על ידי תאים אפנדימלים הנמצאים במקלעת הדמים (choroid plexus).
לנוזל המוח והשדרה מספר תפקידים.
ראשית, כיוון שהמוח טבול כולו בנוזל, משקלו האפקטיבי הכולל קטן יותר, מה שמקטין את הלחץ על בסיס המוח (בדומה למשקלם האפקטיבי של עצמים המוחזקים בידינו כשאנחנו בבריכה, הנתפסים על ידינו כקלים יותר).
שנית, בהיעדרן של רקמות עצם או סחוס במוח שהיו יכולות לייצבו - מגן הנוזל המוחי-שדרתי על המוח מפני זעזועים שהיו עלולים להיגרם מתנועות חדות ועוצמתיות.
זעזוע מוח הוא אירוע בו המוח מתנגש בדפנות הגולגולת על אף הימצאותו של הנוזל המוחי-שדרתי.
בנוסף, ממלא הנוזל תפקיד חשוב בזרימת הדם למוח, ובמיוחד למוח הגדול.
הנוזל מאפשר הרחבה וסגירה עורקית על ידי התנהגותו כקפיץ.
הנוזל מיוצר על ידי מקלעת הדמים שנוצרת בחדרי המוח בהם יש מפגש בין הקרום העדין (פיה) לבין שכבת האפנדימה של רקמת המוח עצמה.
הנוזל יוצא מהחדרים הצדדים דרך החלל התוך-חדרי (על שם מונרו) לחדר השלישי ודרך האקוודוקט (על שם סילביוס) לחדר הרביעי.
מהחדר הרביעי, הנוזל יוצא בפתחים הצדדים (על שם לושקה) ובפתח האמצעי (על שם מג'נדי) לחלל התת-עכבישי ומשם למטה דרך תעלת חוט השדרה.
הנוזל חוזר לזרם הדם באמצעות גרגורי הרקמה העכבישית החודרים את שכבת הדורה, דרך הסינוסים הדמיים המנקזים דם מהמוח.
ישנה השערה כי נוזל חוזר גם על גבי עצבים קרניאלים לתוך מערכת הלימפה של הגוף.
כחצי ליטר נוזל מיוצר ועובר מחזור ביום.
בבת אחת, המוח יכול להכיל רק כ-150 מ"ל של נוזל.
בדיקת נוזל מוחי-שדרתי מאפשרת אבחנה של מחלות נוירולוגיות שונות, ביניהן טרשת נפוצה, מחלת אלצהיימר, זיהומים וגידולים במוח.
השגת הנוזל נעשית על ידי תהליך שנקרא ניקור מותני, שבו מתבצעת החדרת מחט בין החוליות המותניות הרביעית והחמישית.
בעיה בספיגת הנוזל בוורידי המוח או חסימה של זרימתו במוח, גורמת להידרוצפלוס (מילולית: ראש מים), וגורמת ללחץ תוך-גולגולתי.
ללא טיפול, הלחץ עלול לחסום כלי דם במוח, דבר שעלול להוביל לנזק מוחי חמור.
ניתן לטפל בבעיה באמצעות ניתוח בו קודחים נקב קטן בגולגולת ומחדירים דרכו צינורית לאחד מחדרי המוח.
הצינורית מחוברת לחלל הבטן, וכשהלחץ בחדרי המוח גדל - הנוזל המוחי-השדרתי משתחרר לבטן, משם הוא נספג לתוך מחזור הדם.
נוורווינטר נייטס 2 הוא משחק תפקידים פופולרי המבוסס על חוקי המהדורה ה 3.5 של D&D.
המשחק יצא בשנת 2006 תחת שתי מהדורות, אחת רגילה והשנייה במהדורה מוגבלת.
במשחק, השחקן יוצר לעצמו דמות על ידי בחירת מאפייניה: גזע, מקצוע, מין, שיוך ועוד, כמו גם מספר מאפיינים חיצוניים.
הדמות הזאת אז יוצאת להרפתקה ברחבי עולם המשחק.
נוורווינטר נייטס 2 הוא משחק ההמשך של נוורווינטר נייטס ומתרחש באותו עולם מערכת של ה"ממלכות הנשכחות" (Forgotten Realms) כמו במשחק הראשון.
העלילה מתרחשת מספר שנים אחרי סיום המאורעות שהתרחשו במשחק הראשון וכמו כן העלילות בין שני המשחקים לא קשורות באופן ישיר.
המשחק מציג שיפורים ניכרים על המשחק הראשון, ביניהם גרפיקה יותר טובה, מקצועות חדשים לבחירה ועוד.
המשחק נכתב על ידי אובסידיאן אנטרטיינמנט בניגוד לביוואר שכתבה את הראשון.
הגרסה הנוכחית של המשחק עומדת על 1.22.
ב 2007 הוכרזה ויצאה חבילת ההרחבה למשחק בשם מסכת הבוגד (Mask of the Betrayer), החבילה יצאה ב 27 בספטמבר באיחוד האירופאי, ב-9 באוקטובר בארצות הברית ובאחד בנובמבר באוסטרליה.
ההרחבה כוללת עלילת המשך לזאת של המשחק המקורי.
בנוסף לעלילת המשחק החדשה, ההרחבה כוללת מס' שיפורים כלליים לתוכן, כגון גזעים נוספים לבחירה, יכולות חדשות ושינויים ליכולות קיימות, שיפורים למנוע הגרפי ומקצועות חדשים.
החבילה מאפשרת גם לעבור את רמה 20 ובכך לקבל יכולות "אפיות" - יכולות חזקות בצורה ניכרת מהרגילות במשחק.
ביוני 2008 הוכרזה ויצאה חבילת ההרחבה למשחק בשם מסתורי ווסטגייט (Mysteries of Westgate), ההרחבה מכילה כבין 8-15 שעות של משחק, מיקומים חדשים ודמויות חדשות, ההרחבה אינה קשורה לעלילת המשחק וההרחבה המקוריים.
נוזהת אל-פואד הוא סרטו של יהודה ג'אד נאמן משנת 2006, בכיכובם של מוחמד בכרי, יעל הדר ואפרת גוש.
נאמן כתב את התסריט במיוחד בשביל מוחמד בכרי.
הסרט הוא סרט פילוסופי, מפורק מבחינת מבנהו הנראטיבי ואינו ליניארי.
הסיפור מתרחש ביפו ובתל אביב של היום ויש לו נסיגות לסיפור "אבו אל-חסן או הישן שנתעורר" מתוך "סיפורי אלף לילה ולילה", שמתרחש בבגדאד של המאה השמינית בימי החליף הארון א-רשיד.
הסרט נקרא על שם אחת הדמויות בסיפור, נוזהאת אל-פואד, אשתו של אבו אל-חסן, אשר בגלל תרגיל שעשו להארון א-רשיד שניהם מעמידים פני מתים.
בכרי משחק בסרט כמה תפקידים: הוא גם סופר יהודי בשם עזרא שם טוב, גם מספר סיפורים פלסטיני בשם קהירי, וכמו משתתפים אחרים גם משחק דמויות בתוך הסיפור שהוא מספר מתוך "סיפורי אלף לילה ולילה".
יעל הדר מגלמת את אודליה, בתו.
אפרת גוש (שגם שרה כמה שירים בסרט) מגלמת את תמרה, שחקנית שמשתתפת בטלנובלה שאודליה היא התסריטאית שלה.
מירב גרובר מגלמת את אמה של תמרה.
עודד לאופולד ועמוס תמם משחקים את בני הזוג של אודליה ותמרה.
בסרט משתתפים גם שלמה גרוניך שכתב את המוזיקה המקורית בסרט, הזמרת לובנה סלאמה, המלחין ונגן העוד עימאד דלאל וכל להקתם.
הציורים שבסרט הם מאת הצייר מארק ינאי.
נאמן צילם את הסרט ב-18 ימים.
אייל סיון כתב על הסרט כי "נראה כי יירשם בהיסטוריה של הקולנוע הישראלי כסרט הדו-לאומי הראשון".
הסרט הופק במימון קרן הקולנוע הישראלי בסך 250 אלף דולר.
השפה הקולנועית הכאוטית במתכוון של נאמן נוצרה בתוך סביבת עבודה בלתי שגרתית, בה ויתר על ההיררכיות המקובלות בתעשיית הקולנוע ובחר בעשייה מתוך חופש וחוסר ודאות.
הסרט התיעודי עוקב אחרי חוויית היצירה הייחודית הזו, על קשייה והישגיה ומראה כיצד ניתן ליצור סרט הנחשב לאיכותי בסביבה דלת תקציב.
אין זה סרט "מאחורי הקלעים".
זהו סרט המראה כיצד ניתן ליצור סרטי קולנוע ללא תקציבי ענק.
את המוזיקה לסרט כתב שלמה גרוניך.
נוזל זרע או זירמה הוא נוזל המיוצר במערכת הרבייה הזכרית של החולייתנים ותפקידו לשאת את תאי הזרע המיוצרים באשכים אל מחוץ לגוף הזכר כדי להפרות את ביציות הנקבה.
התהליך שבו נוזל זרע נפלט מהגוף קרוי שפיכה.
הנוזל מופרש החוצה מגוף הזכר באמצעות איברי מין זכריים (לדוגמה, פין ביונקים).
במעבדה משתמשים בדגימה של נוזל זרע בין היתר בבדיקת זרע לאבחון רמת הפוריות.
בסלנג מכונה נוזל הזרע שְׁפִּיךְ, מלשון שפיכה.
בתורה מכונה נוזל הזרע "שכבת זרע".
בספרות חז"ל משמש גם הכינוי "קרי", (מלשון "מקרה"), המתייחס בעיקר לנוזל זרע שנפלט בזמן שינה.
בספר יחזקאל מופיעות נטיות של המילה "זִרְמָה", במשמעות של זרם או שטף של נוזל זרע.
ב-1678 דיווח אנטוני ואן לוונהוק על קריסטלים שניתן להבחין בהם במיקרוסקופ לאחר מספר ימים מדגימה של נוזל זרע.
ב-1888 במחקר של המדענים הגרמנים לדנבורג ואבל העניקו להם את השם ספרמין.
אצל בני האדם, נוזל הזרע מורכב ממספר מרכיבים נוספים מעבר לתאי הזרע.
אנזים פרוטאוליטי ואנזימים אחרים, בנוסף לפרוקטוז, הם מרכיבים המאפשרים לתאי הזרע לשרוד מחוץ לגוף, וכן מספקים תווך שדרכו הם יכולים לנוע.
בנוסף מכיל נוזל הזרע האנושי אמינים שונים בהם פוטרסין (Putrescine), ספרמין (Spermine), ספירמידין (spermidine) וקדוורין (cadaverine), המקנים לנוזל הזרע את ריחו וטעמו.
בלוטת הפרשהחלק משוער מהנוזלתיאוראשכים2%-5%בין 200 מיליון ל-500 מיליון תאי זרע, המיוצרים באשכים, משוחררים בכל שפיכה.
קיימת התייחסות רבה לנוזל זרע בספרות היהדות, בהקשרים הלכתיים וגם בהקשרים מיסטיים.
נוזל זרע (המכונה "שכבת זרע") של יהודי, מוגדר בתור אחד מאבות הטומאה, ומטמא את האדם שיצא ממנו (המכונה בלשון המשנה "בעל קרי"), וכן בני אדם וחפצים הבאים במגע עמו.
טומאה שכבת זרע, נחשבת לקלה יחסית, שכן לצורך היטהרות ממנה די בטבילה במי מקווה והערב שמש בלבד.
התייחסות נוספת לנוזל זרע קיימת בעניין איסור הוצאת זרע לבטלה, אשר נגזרות ממנה מגבלות רבות הנוגעות לאוננות ופעולות מיניות שונות.
נוויס או ניוויס הוא אי בים הקריבי בקצה הצפוני של האנטילים הקטנים, כ-350 ק"מ דרומית מזרחית לפוארטו ריקו וכ-80 ק"מ מערבית לאנטיגואה.
שטחו של האי 93 קמ"ר והוא, יחד עם האי סנט קיטס, המרוחק ממנו 3.22 ק"מ, מהווה חלק מהפדרציה של סנט קיטס ונוויס.
בירת האי היא העיר צ'ארלסטאון.
האי נוויס הוא למעשה הר געש שצורתו כחרוט געשי, ופסגתו, הנקראת פסגת נוויס נמצאת במרכזו.
באי מתגוררים כ-12,000 תושבים, מרביתם ממוצא אפריקאי.
האי נוויס נצפה לראשונה על ידי כריסטופר קולומבוס בשנת 1493. באותה עת כבר ישבו באי אינדיאנים מקומיים משך למעלה מ-2000 שנים.
חפירות ארכאולוגיות שנערכו באי גילו ממצאים משנת 500 לפנה"ס.
מתיישבים מקומיים אלה היו ככל הנראה בני שבטי האראוואקס והקריב.
שמו המקורי של האי בקרב תושביו היה "אואואליי" שמשמעו "ארץ המים היפים".
קולומבוס העניק לאי את השם "סן מארטין" (על שם מרטינוס הקדוש - San Martin) אולם בשל טעות בציון השם במפות, מכונה כיום אי אחר (סן מרטן) בשם זה.
המתיישבים הבריטים הראשונים קראו לאי "דולצ'ינה" (Dulcina - "האי המתוק").
מקורו של השם "נוויס" מספרדית: Nuestra Señora de las Nieves - "גבירתנו של השלגים" - על שם נס שאירע ברומא במאה הרביעית.
האי נקרא בשם זה בשל השלגים המצויים על פסגת נוויס על אף האקלים החם של האי.
שם זה הופיע לראשונה על מפות ימיות מהמאה ה-16. לימים השם הספרדי קוצר על ידי תושבי האי דוברי האנגלית לשמו הנוכחי.
במהלך המאה ה-17 טענה ספרד לשליטה באי, וזאת על אף שלא הייתה כל התיישבות ספרדית באי.
ספרד ויתרה על טענה זו בהסכם מדריד משנת 1670. הסיבה לטענה הספרדית הייתה שספינות ספרדיות נהגו לעצור באי ולשעבד את תושביו.
העבדים נשלחו לוונצואלה ושם הועסקו בשליית פנינים.
בעקבות דילול אוכלוסיית האי על ידי הספרדים, כאשר הגיעו האנגלים לאי היה האי כמעט בלתי מיושב.
בשנת 1603 הגיע רב החובל ברתולומאו גילברט לאי, ובמשך שבועיים כרת כ-20 טונות עצים באי.
ב-30 באוגוסט 1620 הכריז מלך אנגליה ג'יימס הראשון על האי כחלק מהטריטוריה של ממלכת אנגליה, והעניק צו מלכותי לרוזן קארליסל להתיישב באי.
ההתיישבות הראשונה האירופאית באי הייתה בשנת 1628 עת אנתוני הילטון, עבר להתגורר באי מהאי סנט קיטס הסמוך מחשש לניסיון התנקשות בחייו.
הילטון עמד בראש קבוצה שמנתה 80 מתיישבים, ובמהרה הגיעו אל העיר 100 מתיישבים נוספים מלונדון (אלה, תכננו במקום להתיישב בברבודה).
הילטון היה למושל הראשון של האי נוויס.
בעקבות הסכם מדריד ויישוב המחלוקת עם ספרד, הוקם באי בית דין של הימיה, ובין השנים 1675–1730 שימש האי כמרכז סחר העבדים הבריטי.
בין 6,000 - 7,000 עבדים עברו דרך האי מדי שנה בדרכם לעבדות.
בשנת 1706 החליט פייר לה מואן ד'איברוויל, צרפתי קנדי אשר ייסד את המושבה בלואיזיאנה לגרש את האנגלים מהאי נוויס ובכך לעצור את מתקפות הפירטים האנגלים על הספינות הצרפתיות.
איברוויל פלש לאי נוויס בלא כל התנגדות אנגלית (החיילים האנגלים נמלטו מן האי מחשש לחייהם).
המתיישבים האנגלים הציתו את חוותיהם ונמלטו להרים, ובחוות נותרו רק העבדים האפריקאים, אשר הגנו על חייהם.
ללוחמים הצרפתים הובטח שהם יכולו למכור את העבדים שיתפסו בשוק העבדים שבאי מרטיניק.
במהלך הלוחמה 3,400 עבדים מנוויס נתפסו ונשלחו להימכר במרטיניק, אולם כ-1,000 מהעבדים המשיכו להילחם, ואף שהיו בלתי מיומנים, ובלא כלי נשק, הצליחו להדוף את הצרפתים.
לאחר 18 ימי לחימה נאלצו הצרפתים לסגרת מהאי.
הפלישה הצרפתית הביאה מחד להתמוטטות תעשיית הסוכר באי (ולכן פחת הצורך להשתמש בעבדים), ומאידך התביישו אנשי הצבא הבריטים באי בהתנהגותם הפחדנית, ולכן הוענקו לעבדים שנלחמו חלקות אדמה, הן מתוך הכרת תודה, והן על מנת לאפשר להם לגדל תבואות ולמנוע רעב באי.
בין השנים 1776–1783 בעקבות פרוץ המהפכה האמריקאית, הביאה להפסקת התחבורה הימית הבריטית בים הקריבי.
בעקבות הפסקת יבוא המזון לאי כ-300 - 400 מהעבדים השחורים שחיו באי גוועו ברעב.
ב-1 באוגוסט 1834 החליטה ממשלת בריטניה על ביטול העבדות ברחבי האימפריה הבריטית.
בעקבות החלטה זו זכו בחירותם 8,815 עבדים באי נוויס.
אירוע זה נחוג גם כיום בפסטיבל קלטשורמה באי, ביום שני הראשון בחודש אוגוסט, מדי שנה.
מאחר שכלכלת האי התבססה על עבודת העבדים, המשיכו השחורים המשוחררים לעבוד בחוות, אולם בהחוואים נאלצו להעסיקם בשכר.
ממשלת בריטניה שילמה פיצויים בגובה 150,000 ליש"ט לבעלי החוות בשל אובדן הרכוש (העבדים).
העשירה במשפחות האי - משפחת פיני קיבלה סכום של 36,396 ליש"ט בשל שחרור עבדיה.
בעקבות אירועי הפלישה הצרפתית היו חלק מהעבדים בעלי אדמות.
היתרה התיישבו על אדמות הכתר אשר נמכרו להם.
עבודת האדמה של העבדים המשוחררים וחריצותם הפכה אותם במהרה למעמד הביניים של האי.
בשנת 1882 אוחד האי נוויס עם סנט קיטס ואנגווילה, והאיים קיבלו אוטונומיה פנימית מלאה בשנת 1967. לנוויס היו שני מושבים בממשלת האיים ולאנגווילה מושב אחד.
הממשלה הפדרלית התמקדה בפיתוח האי סנט קיטס והזניחה את האיים האחרים, כך למשל כאשר הוריקן הרס בשנת 1899 את בית החולים היחיד באי, העדיפה הממשלה לשקם את העצים שנפלו בכיכרות סנט קינטס ואת הריהוט שניזוק במשרדי הממשלה באי על בניית בית החולים באי נוויס.
לאחר חמש שנים החלו מנהיגי האי נוויס בתעמולה להיפרד מסנט קיטס.
המושל הבריטי, צ'ארלס קוקס, טען כי האי אינו זקוק לבית חולים כי מספר הפטירות באי בתקופה שלא היה בו בית חולים לא עלה על מספר הפטירות בתקופה בה פעל בית החולים.
מכתב תלונה נשלח למשרד החוץ הבריטי על ידי תושבי נוויס הביא לכך שממשלת בריטניה הורתה למושל להקים בית חולים.
הממשלה בסנט קיטס העדיפה לא להשקיע כספים בשיקום בית החולים אלא להפוך את מבנה הממשלה הישן באי נוויס לבית חולים, שנקרא על שם אלכסנדרה, רעייתו של המלך אדוארד השביעי.
הכספים אשר הוקצו על ידי משרד החוץ הבריטי לבניית בית חולים הועברו לפרויקט בניית בית חדש למושל סנט קיטס באי נוויס.
בשנת 1954 הוקמה באי מערכת חשמל אשר סופקה על ידי שני גנרטורים.
החשמל סופק לעיר צ'ארלסטון בלבד, ורק בשנת 1971 חוברו לרשת החשמל יתר חלקי האי.
אנקווילה פרשה בשנת 1971 וסנט קיטס ונוויס נותרו יחדיו, וקיבלו עצמאות ב-19 בספטמבר 1983. ב-10 באוגוסט 1998 נערך באי נוויס משאל עם בשאלה האם להיפרד מסנט קיטס ולהפוך למדינה עצמאית.
2,427 מתושבי האי הצביעו בעד עצמאות ו-1,498 הצביעו נגד.
מאחר שקולות הרוב לא עלו על 2/3 מהקולות, לא זכה האי לעצמאות.
בראשית המאה ה-21 החלה העמקת נמל האי במטרה שיהפוך לנמל מים עמוקים, וכן החל שיקום מערכת הכבישים של האי, ובאי נבנה שדה תעופה חדש.
מאז הסכם מדריד ועד הפלישה הצרפתית בשנת 1704 התבססה כלכלת האי על גידול הסוכר.
הפלישה הצרפתית הביאה להרס כלכלת האי ותושבי האי גוועו ברעב.
בשל העדר אספקה סדירה של מזון מאנגליה, התבססה כלכלת האי בתקופה זו על גידולים חקלאיים מקומיים, והאי הפך לאי העני ביותר באזור.
האי נוויס נותר עני יותר מהאי סנט קיטס עד שנת 1991 עד שכלכלת האי הסיגה את כלכלת האי השכן לראשונה מזה 200 שנים.
בעוד שגידול הסוכר באי נוויס פסק בשנת 1966 המשיכה כלכלת סנט קיטס להתבסס על גידול סוכר עד שנת 2006, תוך שהיא נהנת ממכסות יבוא במכסים נמוכים לאיחוד האירופי.
מרבית כלכלת האי נוויס מתבססת כיום על התיירות.
מקור נוסף לכלכלת האי היא רישום חברות חוץ באי.
נכון לשנת 1998 נרשמו באי 17,500 חברות בינלאומיות העוסקות בפיננסים.
בשנת 2000 הוכרז האי על ידי OECD כאי שאינו משתף פעולה במניעת הלבנת הון.
בעקבות תקנות שהותקנו באי בשנת 2002, הוצא האי מרשימת המדינות שאינן משתפות פעולה.
האי נוויס מהווה חלק מפדרציית סנט קיטס ונוויס, אולם האי ייחודי בכך שיש לו בית מחוקקים בן בית אחד.
בראש בית המחוקקים עומד נציג מלכת בריטניה (המשנה למושל הכללי של סנט קיטס ונוויס) וחברי בית המחוקקים נבחרים על ידי תושבי האי, ולהם אוטונומיה בחקיקה פנימית של האי.
על פי חוקת האי, בית המחוקקים של הפדרציה לא יכול לבטל את החוקים הפנימיים של האי נוויס.
כמו כן חוקת האי קובעת כי לאי נוויס זכות חוקתית להחליט לפרוש מהפדרציה ולהכריז על עצמאות אם ירצו בכך שני שלישים מתושבי האי בעלי זכות ההצבעה.
בראש האי נוויס עומד ראש ממשלה, ותחתיו פועלת הנהלת האי נוויס כממשלת האי.
תקציב הממשלה מבוסס על המיסים הנגבים מתושבי האי, והוא תקציב נפרד מתקציב הפדרציה.
הבחירות באי נערכות מדי חמש שנים.
לאחרונה נערכו הבחירות בשנת 2006 בהם זכתה מפלגת הרפורמציה של נוויס (Nevis Reformation Party) בראשותו של ג'וזף פארי אשר קיבלה שלושה מחמשת המושבים בבית המחוקקים של נוויס.
המפלגה השנייה, תנועת האזרחים המודאגים (Concerned Citizens Movement) זכתה בשניים מהמושבים.
האי נוויס נוצר לפני כ-3.45 מיליון שנים, בעקבות התפרצויות געשיות.
במרכז האי ניצבת פסגת נוויס, שגובה 985 מטרים, שהיא הר געש המהווה שריד להתפרצויות קדומות אלה.
ההר התפרץ לאחרונה בשנת 1692 אולם מעיינות חמים המופיעים באי מעידים על פעילות געשית.
לאחרונה, בשנת 1953, הופיע מעיין חם חדש, המעיד על הפעילות הגעשית.
צורת ההר חרוטית, ובמרכזו מכתש פסגה, כאשר במרכז המכתש מצוי מכתש נוסף.
במהלך עידן הקרח האחרון, כאשר מפלס מי הים היה נמוך בכ-60 מטרים ממפלסו הנוכחי, היו האיים נוויס, סנט קיטס וסנט אוסטאשיוס מחוברים והיוו למעשה אי אחד.
סביב האי מצויים כיום שוניות אלמוגים, המהווים אתר צלילה תיירותי.
בחופו המערבי של האי (הפונה אל הים הקריבי) מפרצים (מפרץ פיני, מפרץ אואליי ומפרץ קאדס) שמימיהם השקטים מאפשרים רחצה.
חופיו המזרחיים של האי פונים לאוקיינוס האטלנטי, ובשל הגלים העזים בהם מהווים אתר תיירותי של גלישת גלים.
במהלך התקופה הקולוניאלית מרבית היערות באי בוראו על מנת לאפשר גידול קנה סוכר.
בירוא יערות זה הביא לנזק בלתי הפיך למערכות האקולוגיות של האי.
בשל בירוא היערות החלה התדלדלות הקרקע בעקבות סחף.
עם הפסקת גידול הסוכר באי, החלה צמחייה הטבעי של האי לגדול על מורדות ההר, אולם מדובר בעיקר בצמחיית שיחים ועצים נמוכים, ולא ביערות הגשם אשר גדלו באי בעבר.
באי מספר מעיינות מים מתוקים המשמשים את אוכלוסיית האי.
כמו כן מצויים באי מעיינות חמים געשיים רבים, אשר לא ניתן לשתות את מימיהם.
מימי המעיינות המתוקים אינם מספקים ביום את תושבי האי, ועיקר מי השתייה מקורם ב-14 בארות מי תהום.
אקלים האי טרופי, ואינו משתנה במהלך עונות השנה.
בין החודשים מאי - נובמבר יורדים באי גשמים טרופיים, ואילו דצמבר - אפריל מהווה העונה היבשה יחסית, אולם אף בעונה זו יורדים גשמים.
בחודשים אוגוסט וספטמבר פוקדות את האי סופות הוריקן.
בשנת 1999 פגע באי הוריקן לני אשר גרם נזק כבד לחלקו המערבי של האי.
מדי שנה נערך באי נוויס פסטיבל התרבות קלטשורמה (Culturama), בשבוע הראשון של חודש אוגוסט.
פסטיבל זה מתמקד בתרבות המסורתית של האי וכולל ריקודים מסורתיים, טקסי מסכות ונשפים.
תרבות האי מהווה מאז המאה ה-17 שילוב של תרבויות אפריקאיות, אירופאיות ומקומיות.
סדרה של רעידות אדמה עזות שפקדו את האי במאה ה-18 הביאו להרס בתי האבן הקולוניאליים שבאי.
בעקבות הרס המבנים, נבנו מחדש המבנים (שהיו בסגנון אדריכלות ג'ורג'יאני) כאשר הקומה העליונה של המבנים הדו קומתיים נבנתה מעץ, על הקומה התחתונה העשויה אבן, במטרה לבנות מבנים אשר קל לשקמם לאחר רעידות אדמה.
בין המבנים הידועים באי הוא מבנה מטע ההרמיטז' (Hermitage Plantation) שנבנתה בשנת 1740 מעץ מסוג Lignum vitae.
מבנה זה הוא מבנה העץ הקדום ביותר באיים הקריביים.
כמו כן ממוקם באי מלון באת' - המלון הקדום באיים הקריביים.
מלון זה נבנה על ידי ג'ון האגינס בשנת 1778. במלון זה, אשר נודע במעיין המרפא הסמוך לו, התגוררו סמיואל טיילור קולרידג', האדמירל הוריישו נלסון והנסיך ויליאם הנרי דוכס קלרנס (לימים ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת).
מבנה נוסף הוא מוזיאון תולדות נוויס, אשר בעברו שימש כמקום היוולדו של אלכסנדר המילטון, אחד מהאבות המייסדים של ארצות הברית.
נוזל חוץ-תאי הוא שם כולל לכל הנוזלים והתמיסות שמחוץ לתא.
הנוזל הנותר נקרא נוזל תוך-תאי או ציטופלזמה.
בחלק מבעלי-החיים, כולל ביונקים, מחולק הנוזל החוץ-תאי לשני חלקים עיקריים: נוזל בין-תאי ופלזמה.
הנוזל החוץ-תאי מכיל גם נוזל רקמתי (נוזל הממוקם בתוך הרקמה ומחוץ לתאים), המהווה רק כ-2.5% מתוכו.
באדם, ריכוז הגלוקוז הנשמר בגוף בריא על ידי הומאוסטזיס הוא 5 מילי-מולר (5mM).
דרגת החומציות (pH) של הנוזל החוץ-תאי בגוף בריא נשמרת על ידי בופרים, והיא 7.4.
כמות הנוזל החוץ-תאי באדם בוגר היא בסביבות 15 ליטרים (מתוכם 12 ליטרים של נוזל בין-תאי ו-3 ליטרים של פלזמה).
קטיונים מרכזיים: נתרן (Na+) אשלגן (K+) וסידן (Ca+2).
אניונים מרכזיים: כלור (Cl-) וביקרבונט (HCO3-).
ישנם פחות פרוטאינים בנוזל החוץ-תאי מאשר בנוזל התוך-תאי.
נוזל בין-תאי (או נוזל הרקמה) הוא נוזל מחוץ לכלי הדם ומחוץ לתאים העוזר להעברת חומרים וליצירת סביבה נוזלית מחוץ לתא.
לאדם בוגר יש 11 ליטרים של נוזל בין תאי, בממוצע, העוזרים להזנה וניקוי הפרשות.
הנוזל הבין-תאי דומה מאוד לפלסמה בדם.
נוזל בין-תאי נוצר כאשר הלחץ ההידרוסטטי מהלב גורם להעברת הפלסמה מכלי הדם החוצה, לבין התאים.
נוזל בין-תאי מוסר כאשר הלחץ האוסמוטי גדול מהלחץ ההידרוסטטי.
לחץ אוסמוטי נוצר על ידי חלבון המופרש בפלסמה הנקרא אלבומין.
האלבומין גורם לשינוי בריכוז המומסים בדם וכך גורם להחזרה של הנוזל הבין-תאי לכלי הדם.
נוזל טרום־שפיכה (מכונה גם פּריקאם, פרי-קאם, או טיפות אהבה מאנגלית: pre-cum) הוא נוזל שקוף וצמיגי הנפלט מהשופכה בפין הזכר כאשר הוא במצב של עוררות מינית.
הנוזל מופרש על ידי בלוטות קאופר הנמצאות מתחת לערמונית, והרכבו דומה לזה של נוזל זרע, אך יש בין השניים הבדלים כימיים משמעותיים.
נוזל טרום־שפיכה מופרש מבלוטות מיוחדות הממוקמות בצידי השופכה, ומטרתו לנקות אותה מחומציות השתן כהכנה למעבר הזרע ולשמש כחומר סיכה.
כמות נוזל הטרום־שפיכה הנפלטת משתנה בין זכרים.
בעוד יש כאלה שאינם מפרישים את הנוזל כלל, אחרים מפרישים עד חמישה מיליליטר.
הימצאות של תאי זרע בנוזל היא נדירה יחסית.
בקרב זכרים בעלי מחלות זיהומיות מסוימות, עלול נוזל טרום־שפיכה לכלול פתוגניות שלהן.
מחקרים שבדקו נשאי HIV מצאו אצל מרביתם נוכחות של הנגיף בנוזל הטרום־שפיכה.
נוול היא עיירה ומרכז מנהלי של אחד האזורים במחוז פסקוב ברוסיה.
העיירה נמצאת לחופי אגם נוול, כ-240 קילומטרים מדרום-מזרח לפסקוב, ובמפגש מסילות הברזל בין סנקט פטרבורג לנובוסוקולניקי (Novosokolniki) ובין וליקייה לוקי (Velikiye Luki) ופולאצק.
מדרום לנוול עוברות שתי מסילות הרכבת בבלארוס.
כלכלתה של העיר מבוססת על תוצרת מזון, טקסטיל, נעליים ועץ.
בעיר מספר אתרי מורשת היסטורית ותרבותית, בהם כנסיית השילוש הקדוש שנבנתה בשנות ה-50 של המאה ה-19, מוזיאון היסטורי, ובית קברות צבאי ממלחמת העולם השנייה.
נוול מוזכרת לראשונה בצוואתו של איוואן הרביעי במאה ה-16, בתור אחת הערים שייסד בתקופת שלטונו.
בתום מלחמת ליבוניה, במאה ה-16, נמסרה העיר לאיחוד הפולני-ליטאי.
לאחר חלוקת פולין הראשונה, ב-1772, הושבה העיר לשלטון רוסיה.
בשנת 1927 נוסד מחוז נוול, והעיר נוול נקבעה כמרכזו.
ב-16 ביולי 1941 נכבשה נוול על ידי הצבא הגרמני במהלך מבצע ברברוסה.
ב-6 באוקטובר 1943 שוחררה נוול על ידי הצבא האדום.
נוול הייתה מרכז חסידי חשוב, היהודים היו משוייכים ברובם לחסידות חב"ד.
לאחר המהפכה הבולשביקית חיו בעיר כ-6,000 יהודים, אך כמחציתם היגרו מהעיר לפני מלחמת העולם השנייה, ומבין היתר ברחו הרוב מזרחה עם פלישת הגרמנים ביוני 1941.
באוגוסט 1941 הוקם גטו בעיר, ובו 1,000-800 יהודים מהמקום ופליטים מהסביבה.
היהודים שחיו בו נשלחו לחפור בורות מחוץ לעיר, ולאחר מכן נורו למוות בבורות אלה.
נוז'אן-סור-מארן היא קומונה בעלת למעלה מ-30,000 תושבים, השוכנת בחבל איל דה פראנס ונחשבת כאחד מפרבריה המזרחיים של פריז, צרפת, ושוכנת 10.6 קילומטר ממרכז פריז.
ישנן כמה השערות לגבי מקור השם נוז'אן:
אנשים חדשים (בצרפתית Novigentum), מכיוון שאזור זה יושב בתחילה באסירים שהובאו על ידי הצבאות הרומיים.
אזור חדש (בצרפתית של ימי הביניים Novientum).
בימי הביניים נבנו כמה טירות באזור.
במאה השלוש עשרה נבנתה טירת פלזנס (Le Chateau de Plaisance) אשר בשנת 1375 התארחו שם שארל החמישי, מלך צרפת ואשתו המלכה ז'אן מבורבון,
השריד היחיד שנותר כיום מהטירה הוא בית החולים הפרטי ברחוב 30 Rue de Plaisance וחלקה התחתון של הגדר שהקיפה את הגנים.
טירה נוספת, 'הטירה היפה' (Le Chateau de Beauté) נבנתה כמעון מלכותי במאה הארבע עשרה ונהרסה בשנת 1626 בידי הקרדינל רישלייה.
בתחילת המאה השבע עשרה החל המעמד הבינוני לגלות אף הוא את קסמי האזור שעד אז יושב בידי המעמד הפשוט יותר, ברובם מגדלי גפנים.
הצייר אנטואן ואטו התגורר בעיר בימיו האחרונים בביתו של ידידו מר לפבר, ואף נפטר שם בשנת 1721.
בנייתם של שני קווי רכבת, פריז-מולהאוס ובסטיליה-לה וארן האיצה את תהליך ההתיישבות במקום.
גשר הקשתות שנבנה על ידי הבלגים נהרס ב-15 בספטמבר 1870 ונבנה שוב על ידי האיטלקים שהקימו קהילה בעיר, ברובה מיוצאי פיאצ'נצה ואזור טירול.
בניית הגשר חצתה לשניים את שטחה של נוז'אן, ויצרה מלחמה בין חלקי העיר במשך 10 שנים, ובסופן ב-28 בפברואר 1887 יותר ממחצית שטחה של נוז'אן ניתק ממנה והפך לעיר נפרדת בשם לה-פרו-סור-מארן.
בשנת 1929 איבדה נוז'אן חלק נוסף משטחה כאשר פריז סיפחה אליה את יער ונסן, כולל חלקו המזרחי ששויך עד אז לנוז'אן.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוצב בעיירה רוז'ה בלבאו כשוטר.
הוא פעל להצלת יהודים ועל כך קיבל הכרה כחסיד אומות העולם.
לנוז'אן יש מספר ערים תאומות, והן:
הדרך הראשית לעיר היא מכביש A4 (בקטע המשותף עם E50) ויציאה במחלף A86.
בעיר ישנה תחנה של הרכבת התחתית RER.
בנוסף ישנם בעיר קווי אוטובוס לערים הסמוכות:
בנוסף ניתן להגיע לעיר בסירה היוצאת מפריז על נהר המארן.
בעיר ישנן כמה קהילות יהודיות ושלושה בתי כנסת פעילים, עד שנת 2016 שכנה בעיר ישיבה קטנה בנשיאות הרב מרדכי רוטנברג ובראשות הרב קרביץ מאפינה-סור-סן, ומאז עברה למקום אחר.
נווין פו טרונג (בווייטנאמית: Nguyễn Phú Trọng; 14 באפריל 1944 – 19 ביולי 2024)
היה פוליטיקאי וייטנאמי, שכיהן כמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם החל מ-19 בינואר 2011 ועד למותו.
מתוקף תפקיד זה הוא היה הדמות המרכזית בהנהגת המדינה.
בנוסף, נווין פו טרונג כיהן כיושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית.
כמו כן כיהן כיושב ראש האספה הלאומית של וייטנאם בשנים 2011-2006. ב-23 באוקטובר 2018 החל לכהן גם כנשיא וייטנאם, עד לפרישתו מהתפקיד ב-5 באפריל 2021.
נווין פו טרונג נולד בשנת 1944 בכפר דונג הוי על יד האנוי במחוז דון אן.
מגיל 10 חי תחת השלטון החד-מפלגתי הקומוניסטי של החלק הצפוני של וייטנאם, שהשתחרר מהשלטון הקולוניאלי הצרפתי.
בשנים 1957–1963 למד בחטיבת ביניים ובתיכון במחוז גיא לאם.
בשנת 1967 גויס להיות עובד מדינה.
בהמשך למד שפות זרות כסטודנט באוניברסיטה הלאומית הווייטנאמית בהאנוי בשנים 1967-1963. בשנים 1976-1973 השתלם בלימודי כלכלה מדינית בבית הספר הגבוה של המפלגה, על שם נווין אי קואוק (כיום - האקדמיה הפוליטית הלאומית על שם הו צ'י מין) בהאנוי.
בדצמבר 1968 התקבל למפלגת הפועלים (בעבר ושוב לימים - המפלגה הקומוניסטית), שהנהיגה את צפון וייטנאם.
בשנים 1980–1981 חזר לבית הספר הגבוה של המפלגה כדי ללמוד רוסית.
בשנת 1981 נסע לברית המועצות כדי ללמוד באקדמיה למדעי החברה שליד הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
נושא השתלמותו היה "בניין המפלגה".
סיים במוסקבה את עבודת התואר "קנדידט למדעים" בתחום ההיסטוריה, השקולה כנגד עבודת דוקטורט.
בשנים 1996-1991 שימש כעורך הראשי של כתב העת "Tạp chí Cộng Sản" ובשנים 2006-2001 עמד בראש המועצה לתאוריה המופקדת על התורה המדינית של המפלגה הקומוניסטית.
החל משנת 1992 לימד נווין פו טרונג כמרצה בכיר, והחל משנת 2002 כפרופסור, באוניברסיטה הממלכתית של האנוי.
בשנת 1994 נבחר לחבר בוועד המרכזי של המפלגה ובשנת 1997 החל לשמש כחבר בפוליטביורו (הלשכה הפוליטית).
בשנת 1998 נבחר טרונג לאחראי על נושאי האידאולוגיה, התרבות והחינוך במסגרת הפוליטביורו והפך לאחד התאורטיקנים הבולטים של המדיניות הווייטנאמית.
בשנים 2001-1998 שימש כסגן יושב ראש הוועדה לתאוריה, אשר אחראית על האידאולוגיה של המפלגה הקומוניסטית, וב-2006-2001 שימש כיושב ראש הוועדה.
במאי 2002 נבחר נווין פו טרונג לחבר באספה הלאומית.
מינואר 2000 ועד יוני 2006 כיהן כמזכיר הוועד הפועל של המפלגה בעיר האנוי, בפועל הסמכות העליונה בעיר.
ב-26 ביוני 2006 נבחר לכהן כיושב ראש האספה הלאומית של וייטנאם.
באותה תקופה נבחר למזכיר הארגון המפלגתי של האספה הלאומית ולחבר במועצה להגנה ולביטחון.
קונגרס המפלגה הקומוניסטית שהתכנס בינואר 2011 בחר בצ'אונגם כמזכיר כללי של המפלגה.
נבחר גם פוליטבירו חדש, וברשימה זו טרונג הוצב במקום השמיני.
ישיבת המליאה החמישית של הוועד המרכזי ה-11 של המפלגה החליטה להוציא את הוועד המרכזי להיגוי בסוגיית המאבק בשחיתות מאחריות ראש הממשלה ולהעביר את האחריות עליו אל נווין פו טרונג, שהתמנה ליושב ראש הוועד.
ב־10-6 ביולי 2015 ערך ביקור ממלכתי בארצות הברית, ביקור ראשון מסוגו ונפגש עם הנשיא ברק אובמה.
בעת שהותו בארצות הברית פגש את נציגי הקהילה הווייטנאמית בארצות הברית, ואף את מנהיג המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית, ג'ון בקטל.
נוזהת קצב (1 באפריל 1932 – 21 בנובמבר 2022) הייתה חברת כנסת מטעם סיעת המערך ויו"ר הרשות להגנת הצרכן בהסתדרות.
פעילה לקידום קבוצות חלשות בחברה בישראל, במיוחד בקרב המגזר הערבי, ופעילה לקידום מעמד האישה ואיכות החיים והסביבה.
נוזהת נולדה בשם שרה דרוויש בשכונת אלאעט'מיה שבבגדאד, עיראק.
בינקותה חלתה והוריה נשמעו לעצת השייח' המוסלמי מולא ג'ואד, שנודע בנבואותיו, ושינו שמה לנֻזְהַת.
השייח' ניבא גדולות לתינוקת החולה ואמר כי "היא תשלוט בעולם של גברים", דבר שהיה קשה לאמה לקבל, שכן היא אישה ויהודיה.
נוזהת סיפרה כך:"הוריי, שהיו טרודים רק בבריאותי, רצו בכל זאת להבין את מוצא פיו ואז הסביר את דבריו: 'בתך זו, עם שם כזה, התינוקת הגוססת הזו - היא תשלוט בעולם של גברים.
בחסד אלוהים היא תהיה וזירה (כלומר שרה), ישמרנו האל, היא תהיה אישה גדולה, דגולה, מכובדת מאוד, נערצת ונאהבת'".
הוריה היו מסורתיים ופעילים בקהילה היהודית, נמנו עם המעמד הבינוני-גבוה בבגדאד, ועמדו בקשרים חברתיים ומסחריים עם אנשי קהילה הערבית המוסלמית.
אביה, דוד דרויש, היה סוחר, הוא נפטר כשנוזהת הייתה בת עשרה חודשים.
אמה ג'ורג'יה לבית צ'יטאיית הייתה אז בהיריון עם ילדם השמיני.
אחרי פטירתו מכרה האם את נכסי המשפחה ועברה עם שבעת ילדיה לבית מגורים קטן.
התינוק מת זמן קצר אחרי הלידה.
האם פרנסה את המשפחה, בארוחות המשפחתיות נהגה לשבת בראש השולחן ולקרוא את דברי התפילה.
הבת הבכורה, מונירה, סייעה לה בניהול משק הבית עד עלייתה ארצה ב-1945.
בעקבות הפוגרומים של הפרהוד ב-1941 עברה המשפחה לבצרה בדרום המדינה.
אמה פתחה מתפרה בביתה וכך פרנסה את המשפחה.
הנשים המוסלמיות שהיו מגיעות לסלונה של אמה השפיעו רבות על האופן בו ראתה נוזהת את מעמד האישה הערבית במשפחה ובחברה.
זיכרונותיה מסבלן של הנשים המוסלמיות, שלמראית עין היו מאושרות, השפיעו ועיצבו את האופן בו ראתה את מעמד האישה הערבית במשפחה ובחברה:
היא למדה בתיכון הממשלתי לבנות בבצרה.
עם ביטול המשטר הצבאי בעיראק בסוף 1949 וקבלת ההיתר ליהודים לעלות לישראל, הגיעה המשפחה ארצה באפריל 1951. הם גרו בהתחלה אצל אחותה הבכורה מונירה בירושלים ולאחר מכן עברו להתגורר בגבעת שאול א'.
היא למדה מדעי המדינה ומזרח תיכון באוניברסיטה העברית בירושלים.