tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למרות התנגדותה של הסתדרות המורים, הוחלט על רפורמה בחינוך והקמת חטיבות ביניים (בדוח ועדת דוברת ב-2004 הומלץ לבטלן).
ב-1963 נוסדה קרן ההשתלמות למורים וביזמת הסתדרות המורים נקבע כי מורים יוכלו לצאת לשנת שבתון, שנת לימודים, אחת לשבע שנים וזאת בניגוד למקובל בקרנות ההשתלמות בהן העובד מקבל אחת לשבע שנים סכום כסף חד-פעמי ולא תמיד מנצל את הכסף לצורכי השתלמות והעשרה.
ב-1966 נחנך בניין הסתדרות המורים בתל אביב, מבנה גדול ומרווח יותר מהמבנה בחיפה שנחשב כמבנה המרווח ביותר בין סניפי הסתדרות המורים.
בניין זה נוצל, פרט לפעילות ארגונית, גם לארגון השתלמויות למורים וגננות.
בשנת 1997 החליטה הסתדרות המורים לפרוש מההסתדרות הכללית ולחזור להיות איגוד עצמאי.
הסתדרות המורים היום היא התאגדות של נציגויות לסקטורים השונים בהוראה, כמו:
תאים ארציים למורים מקצועיים כמו: מורי חקלאות, מלאכה, יועצים, חינוך-מיוחד, ציור, כפרי-נוער ועוד.
הסתדרות המורים עוסקת בשני מישורים:
המישור הפרופסיונאלי, הכולל הגנה על מורים מפני פיטורין, מאבקי שכר, הגנה על זכויות מורים במישורים שונים.
המישור הערכי-פדגוגי הכולל מאבק על רמת ודמות החינוך.
במסגרת מאבק זה הייתה הסתדרות המורים שותפה לתוכנית "אופק חדש" לשינוי פדגוגי במערכת החינוך.
בשנת 2017 מינתה בן דויד את גבע שגיא כמנכ"ל ההסתדרות לאחר שסייע לה בבחירות אז לראשות הארגון.
שגיא מונה לתפקיד על אף שהיה קצין בדרגת סא"ל שהורשע בשנת 2002 בהתנהגות בלתי הולמת והודח משירותו הצבאי בעקבות הטרדה מינית של בנו של מבוקש פלסטיני והורד עד לדרגת סגן.
במאי 2018, הגיש עובד ההסתדרות תלונה כנגד שגיא בטענה להטרדה מינית שביצע כלפיו.
המקרה הנוכחי הועבר לבירור חיצוני אצל שופטת שמצאה כי התלונה אותנטית.
בן דויד החליטה להחמיר עימו ולסיים את תפקידו בהסתדרות התיק נסגר בהמשך בשל חוסר ראיות מספיקות.
ב-2021 הוא מונה כמנכ"ל עמותת המורים לאחר שוועדה פנימית בראשות בן דויד בחרה בו לתפקיד למרות שאמורה להיות הפרדה בין הארגונים וזאת על אף התלונות.
באוגוסט 2019 הסכימה הסתדרות המורים עם האוצר לדחות את המשא ומתן לחידוש הסכם השכר של המורים, על רקע היעדר ממשלה בשל המשבר הפוליטי בישראל בשנת 2019. במסגרת ההסכם קיבלו גמלאי הסתדרות המורים מענק חד פעמי על סך 2,000 ש"ח.
לצד זאת הוסכם על שינוי אופן החישוב של ימי המחלה לפנסיה.
במהלך משבר הקורונה בשנת 2020 נחתם הסכם עם המדינה, לפיו שנת הלימודים בבתי הספר היסודיים ובחטיבות הביניים תוארך בתשעה ימים, בכפוף להגעה לסיכום דומה גם עם ארגון המורים.
המדינה וארגון המורים לא הצליחו להגיע להסכמות, ובית הדין הארצי לעבודה הבהיר למדינה כי אינה יכולה לחייב את ארגון המורים להאריך את שנת הלימודים בלא להגיע עימו להסכם.
בעקבות כישלון המדינה להגיע להסכמה עם ארגון המורים, הודיעה יפה בן דויד, מזכ"לית הסתדרות המורים, כי שנת הלימודים תסתיים בשעתה גם בבתי הספר היסודיים ובחטיבות.
בעקבות כך, הסכים שר החינוך יואב גלנט עם בן דויד כי תוכנית בית הספר של החופש הגדול תפעל באותה שנה בין 1 ביולי ל-6 באוגוסט ומורים שילמדו בה יקבלו שכר נוסף.
במאי 2022 הכריזה הסתדרות המורים על סכסוך עבודה בטענה לגרירת רגליים מצד משרד האוצר במשא ומתן להסכם שכר.
ב-31 באוגוסט, יממה לפני פתיחת שנת הלימודים תשפ"ג (2022–2023), הושגה הסכמה בנוגע להסכם שכר חדש.
ב־31 בינואר 2023 נחתם הסכם בין המדינה להסתדרות המורים, בעניין גביית דמי טיפול ארגוני ממורים אשר אינם חברים בהסתדרות המורים ולא בשום ארגון אחר.
להסכם זה חשיבות מעשית, משום שהוא מהווה מקור הכנסה לארגון.
ההסכם קיבל סיקור עיתונאי ביקורתי.
הקרן לקידום מקצועי היא זרוע ביצועית של הסתדרות המורים לקירוב המורים לתחום המחשוב, התקשוב והמולטימדיה.
בנוסף, נועדה לשיפור מערכות היחסים הבין-אישיים בין המורים לבין עמיתיהם למקצוע.
ביוזמת שרת החינוך יולי תמיר ובעקבות ההסכם שנחתם עם הסתדרות המורים, יצאה לפועל ב-2007 תוכנית אופק חדש.
מטרתה הייתה לספק למורים של בתי הספר היסודיים והעל-יסודיים שכר הולם ולשפר את מעמדם.
בין כלל המטרות של התוכנית היו לימוד בכיתות קטנות והקמת כיתות מצוינות בבתי הספר.
"אופק חדש" הופעלה בסופו של דבר אך ורק בבתי הספר, שבהם רוב המורים היו חברים בהסתדרות המורים, ויושמה בהדרגה.
במלאת 50 שנה להסתדרות המורים הונצח האירוע בבול מזכרת מיוחד ; ב- 13 בינואר 1955, הנפיק דאר ישראל את בול יובל זה שעליו ציור של מנורת שמן דולקת.
האמן גדעון אמורי עיצב את הבול.
מכירת הבול נמשכה כ-10 חודשים.
הסתברות מותנית היא ההסתברות של מאורע כלשהו תחת ההנחה שמאורע אחר קרה.
הסתברות מותנית נכתבת בתור ומתוארת כהסתברות של בהינתן .
התיאור המתמטי של הסתברות מותנית נתון באמצעות הנוסחה
ההסתברות המותנית אינה מעידה על קשר סיבתי או כרונולוגי בין המאורעות, אלא רק על תלות של המידע לגבי התרחשות המאורע בהתרחשות המאורע .
כך למשל ייתכן כי הסתברותו של המאורע "ראובן הצליח במבחן" גדלה בהינתן המאורע "ראובן ישן היטב בלילה", אך אין זה אומר ששינה טובה גורמת להצלחה; ייתכן למשל כי במקרה של ראובן, שינה טובה מעידה על ביטחון עצמי גבוה מכיוון שראובן למד היטב, וזהו הגורם להצלחה במבחן.
ההסתברות המותנית אינה סימטרית, כלומר ההסתברות של בהינתן לא בהכרח שווה להסתברות בהינתן .
עם זאת, התלות בין מאורעות היא כן סימטרית.
במילים אחרות: אם ההסתברות של בהינתן שונה מההסתברות של , אז גם ההסתברות של בהינתן שונה מההסתברות של .
כך למשל ההסתברות למאורע "קלרה דוברת אנגלית" גדלה משמעותית בהינתן כי "קלרה היא תושבת אנגליה", אולם ההסתברות למאורע "קלרה היא תושבת אנגליה" גדלה במידה מסוימת אך לא באופן משמעותי בהינתן כי "קלרה דוברת אנגלית".
זאת כיוון שרוב דוברי האנגלית בעולם אינם תושבי אנגליה.
קיים קשר בין ההסתברות המותנית לבין ההסתברות המותנית .
קשר זה מתואר באופן מתמטי באמצעות חוק בייס.
אם X הוא משתנה מקרי המוגדר על מרחב , ו- הוא מאורע בעל הסתברות חיובית, אפשר להגדיר את המשתנה המותנה , שההסתברויות שלו הן .
המשתנה הזה מתקבל מצמצום ההתפלגות של המשתנה X אל המאורע A, כלומר, משינוי מרחב ההתפלגות על ידי הוספת הנחה ש-A אירע.
מחצית מהאנשים העוברים בדרך יבחינו במכונית; מחצית מהאנשים אכפתיים מספיק כדי לעצור ליד המכונית; ולמחצית מהאנשים יש ידע טכני מספיק כדי לסייע.
ידוע שאין קשר בין ידע טכני, מידת אכפתיות או הבחנה.
אדם שעבר בדרך לא חילץ את המכונית.
מה ההסתברות לכך שזהו אדם אכפתי?
נגדיר את בתור המאורע "עבר אדם אכפתי", ואת בתור המאורע "המכונית לא חולצה".
המאורע הוא "עבר אדם אכפתי, והמכונית לא חולצה".
שני מאורעות המשנה לא יכולים להתרחש יחד, ולכן ההסתברות של המאורע הכולל (עבר אדם אכפתי והמכונית לא חולצה) היא סכום ההסתברויות:
כדי לחשב את הסתברות המאורע , נחשב ראשית את ההסתברות של המאורע המשלים – אדם שעובר יחלץ את המכונית (כלומר יבחין, יהיה אכפתי ויהיה בעל כישורים טכניים) – שהיא .
מכאן, ההסתברות שאדם שעובר לא יחלץ את המכונית היא
הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל הייתה הסתדרות הפועלים הראשונה בארץ ישראל.
ראשיתה בסכסוך שפרץ בחוות כנרת בחורף 1911 בין הפועלים החקלאיים במקום, בראשותו של ברל כצנלסון לבין מנהל הפעילות החקלאית, האגרונום משה ברמן.
בעקבות הסכסוך, שנסוב על תנאי העבודה של הפועלים, פוטרו מעבודתם הן הפועלים והן האגרונום ברמן על ידי המשרד הארצישראלי.
ב-13 ו-14 אפריל 1911 (פסח תרע"א) התכנסו נציגי הפועלים מהחוות הלאומיות בגליל באום ג'וני (לימים אתר ההתיישבות של דגניה א') לוועידת יסוד של ההסתדרות בכוונה ליצור מסגרת שיתופית.
הרקע האידאולוגי לגיבושם ניתן על ידי רעיונות הקואופרציה של הוגה הדעות פרנץ אופנהיימר.
בוועידה נבחר 'ועד פועל' בו כיהנו ברל כצנלסון ואליעזר שוחט.
בנוסף נבחרו עוד 5 איש לוועד: חנה מייזל שוחט, ישראל שוחט, מניה שוחט, צבי יהודה וישראל בצר.
בינואר 1912 התכנסה הוועידה השנייה בקבוצת כנרת.
בוועידה זו הוגדרו מטרות ההתאגדות השיתופית לכיבוש העבודה במושבות ולהתיישבות עצמאית של הפועלים במסגרת קיבוצית וזאת על מנת להפסיק את תופעת נדידת הפועלים האופיינית לעלייה השנייה.
כן הוחלט, שעל ההסתדרות להילחם למען שיפור תנאי המחיה של הפועלים בחוות הלאומיות.
לוועד הפועל נבחרו יוסף בוסל, ישראל גלעדי, ואליעזר יפה, שהפך לדמות המרכזית בהסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל.
הוועידה החמישית, שהתקיימה בפוריה ב-1914, ערב פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הייתה ועידה מכרעת במספר נושאים.
מבחינת ההתיישבות, הוועידה אימצה את רעיון הקבוצה להתיישבות שיתופית כפתרון לבעיית נדידת הפועלים.
וקיבלה גם את רעיון מושב העובדים כצורת התיישבות נאותה לפועל העברי, ובתנאי שהמושב יוקם על קרקע לאומית כדוגמת זו שבבעלות הקרן הקיימת והמתיישבים יתבססו על עבודה עצמית - להבדיל מה"בועזים" בני המושבות.
עבור הפועלים במושבות ובערים הציעה הוועידה לאמץ מתכונת של משק עזר, משק קטן המיועד ליחידת דיור אחת ולעיבוד חקלאי מצומצם.
כמו כן הוחלט על הקמת קופת חולים לפועלי הגליל וקופת-מלווה (סוג של בנק).
ב-1915 הוקמה ועדת תרבות ליד ההסתדרות, שתפקידה היה "לדאוג למורים להנחלת הלשון העברית בריכוזי הפועלים." על חברי הוועדה נמנו ברל כצנלסון, רחל כצנלסון-שזר ויצחק טבנקין.
בשנת 1919 הוקמה מפלגת אחדות העבודה, אשר הקימה מסגרת שנקראה "הסתדרות הפועלים החקלאיים", בה התאגדו חברי ההסתדרות, פרט לאנשי "הפועל הצעיר" שהתנגדו לאיחוד.
בדצמבר 1920 הוקמה בחיפה ההסתדרות הכללית של העובדים העבריים בארץ ישראל, שאיגדה את כל ההסתדרויות הנפרדות ומנעה בכך את הפיצול המפלגתי.
הסתדרות ההנדסאים בישראל (או בשמה הקודם הסתדרות הטכנאים וההנדסאים) היא האיגוד המקצועי שמאגד, במסגרת הסתדרות העובדים הכללית החדשה את הלבורנטים, השרטטים, הטכנאים וההנדסאים בישראל וכפופה ארגונית ליו"ר האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות החדשה.
בין השנים 1939 ל-1949 הייתה הסתדרות המהנדסים גם האיגוד היציג של העובדים ההנדסיים ובהם הטכנאים (באותן שנים המושג הנדסאי לא היה עדיין מוכר)
בוועידה השנייה של הסתדרות המהנדסים שהתקיימה ב-1950 התקבלה החלטה לצרף את הטכנאים, (כמו גם את האגרונומים, המודדים, הכימאים, ומנהלי העבודה) באופן רשמי להסתדרות המהנדסים.
עם הגידול במספר הטכנאים וניגוד אינטרסים שנוצר בין הטכנאים למהנדסים בין היתר הודות לכך שהמהנדסים הצליחו לקבל תוספת אקדמאית ותוספת ותק אקדמי, הוחלט להקים ועדה.
הוועדה המליצה להקים שתי חטיבות מקבילות, האחת של מהנדסים והשנייה של עובדי הנדסה.
חטיבת עובדי ההנדסה התחלקה לשלוש:
מודדים, טכנאי בניין, מפקחים, מנהלי עבודה ושרטטי בנין.
טכנאי תעשייה וייצור, טכנאי מכונות, טכנאי חשמל ושרטטים במקצועות אלו
טכנאי רדיו וטלגרף, טכנאי ספנות, טכנאי רכבות וטכנאי תעופה.
כחלק ממאבק כוחות בין המפלגות צירפה מפא"י אנשים בעלי מקצועות טכניים הנאמנים לה להסתדרות המהנדסים כעובדי הנדסה.
המהנדסים שהקימו גוף על-מפלגתי בשם "קידום" שנועד להילחם על הטבת תנאיהם המקצועיים רצו לפצל כוחות ולמקד את מאבק בעלי התארים האקדמיים.
ב-1957 התפצלה הסתדרות הטכנאים מהסתדרות המהנדסים ובשנת 1965, כאשר התחילו בלימודי הנדסאות בישראל, הגדירה עצמה כ"הסתדרות ההנדסאים והטכנאים המוסמכים"
הסתדרות ההנדסאים מנהלת את פנקס רישום תעודת הסיווג מקצועיות לטכנאים והנדסאים בישראל.
בשנת 1996 הארגון הקים הוט מועדון צרכנות.
הסתדרות האזרח הייתה מפלגה ביישוב היהודי בארץ ישראל בין השנים 1918 עד 1921. המפלגה הייתה ניסיון ליצור התאגדות אזרחים מן המעמד הבינוני, בעלי מקצועות חופשיים, סוחרים, עצמאים ומעסיקים אל מול התארגנות ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, שייצגה את מעמד הפועלים.
עקרונותיה היו "יוזמה חופשית, דמוקרטיה ונאמנות לרעיון הלאומי".
את המפלגה ייסדו בתל אביב מאיר דיזנגוף ובצלאל יפה ובבחירות לאספת הנבחרים הראשונה ב-1920 זכתה לייצוג של שלושה צירים.
הסתדרות האזרח לא האריכה ימים.
חלק מחבריה חברו לברית הציונים הרוויזיוניסטים וחלק למסגרות שונות מהן הוקמה לבסוף מפלגת הציונים הכלליים.
בין חבריה נמנו כמה דמויות מרכזיות ביישוב, בהן: דוד סמילנסקי, ד"ר אברהם אבושדיד, ד"ר יהודה לייב פוחובסקי, יעקב שלוש ודוד ילין.
הסתדרות הפסיכולוגים בישראל (הפ"י) הוא הארגון המייצג של הפסיכולוגים בישראל.
ההסתדרות הוקמה בשנת 1959, באותה שנה שבה נפתחה המחלקה הראשונה לפסיכולוגיה באוניברסיטה בישראל, באוניברסיטה העברית בירושלים.
משנת 1993 היא רשומה כעמותה.
המוסדות המרכזיים של הארגון הם הוועד המרכזי, ועדת ביקורת, וועדת אתיקה.
קיימות שש חטיבות בהסתדרות: התפתחותית, חברתית-תעסוקתית-ארגונית, חינוכית, קלינית, רפואית, שיקומית.
לכל אחת מהחטיבות ועד משלה, הנבחר על ידי חברי החטיבה בלבד.
ההסתדרות קידמה את חקיקת "חוק הפסיכולוגים" אשר קובע מי יכול לעסוק בטיפול פסיכולוגי בישראל.
כחברים מן המניין להסתדרות רשאים להתקבל רק פסיכולוגים הרשומים בפנקס הפסיכולוגים.
סטודנטים לפסיכולוגיה מהשנה השנייה לתואר השני מוזמנים להצטרף כחברים שלא מן המניין.
יושב ראש הארגון משנת 2018 הוא יורם שליאר.
קודמו בתפקיד משנת 2014 היה ד"ר מאיר נעמן.
קודם לכן שימשה בתפקיד ד"ר יוכי בן-נון.
הסתדרות הפסיכולוגים בישראל היא הגוף המוסמך לייצג את המקצוע במוסדות סטטוטוריים שונים: מועצת הפסיכולוגים, מועצת הבריאות, מועצה הלאומית לבריאות הנפש, מועצה ארצית לשיקום נכי נפש בקהילה, ועוד.
בנוסף לפעילותה בארץ, הפ"י מייצגת את הפסיכולוגיה הישראלית במוסדות הבינלאומיים של המקצוע.
קידום נושאים הנוגעים לעיסוק כפסיכולוגים.ות עצמאיים.ות
קיום הכשרות מקצועיות, כנסים, ימי עיון, השתלמויות והרצאות במגוון נושאים
אינדקס הפסיכולוגים הרשמי של הפ"י - מאגר מידע המנגיש לציבור הרחב את כלל הפסיכולוגים.ות חברי הפ"י הרשומים בפנקס הפסיכולוגים של משרד הבריאות
פרסום כתב עת מקצועי רבעוני - "פסיכואקטואליה"
ועדת אתיקה - עוסקת בבעיות האתיות המתעוררות במהלך פעילותו המקצועית של הפסיכולוג.
הוועדה מטפלת בתלונות על התנהגותו של פסיכולוג כאיש מקצוע ומכריעה בסכסוכים על רקע אתי שבין חברי ההסתדרות.
תקנון האתיקה של ההסתדרות ("קוד האתיקה המקצועית") אומץ על ידי מועצת הפסיכולוגים והוא חל גם על פסיכולוגים שאינם חברי הארגון.
הטבות לחברי וחברות הארגון כגון ביטוח אחריות מקצועית קבוצתי, ביטוח בריאות קבוצתי לחברי.ות ומשפחותיהם.ן, מועדון צרכנות, הנחות ועוד.
הסתדרות הפועלים החקלאיים או ההסתדרות החקלאית הייתה ארגון מקצועי של פועלים וחקלאים יהודים חברי מפלגות הפועלים הציוניות, אשר הוקם בשנת תרע"ח 1918.
כאשר הוקם הארגון על ידי אנשי "אחדות העבודה", היו רוב חבריו אנשי העלייה השנייה ומיעוטם אנשי השלישית; רובם היו חברי ארגוני פועלים שהוקמו שנים ספורות קודם לכן, הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל וביהודה, והסתדרות פועלי השומרון.
לאחר הקמת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, בחיפה בטבת תר"ף דצמבר 1920, הצטרפו אליה חברי "ההסתדרות החקלאית" כחברים מן המנין.
ובמקביל, הצטרפה "ההסתדרות החקלאית" או בשמה האחר, "המרכז החקלאי", כאיגוד מקצועי של חקלאים וכאגודה של יישובי ההתיישבות העובדת, במסגרת ההסתדרות הכללית, עד 1969. המוסדות הנבחרים של "המרכז החקלאי" מנוהלים על ידי מזכירות המונה 21 חברים, וכן, נערכת ועידה חקלאית, בכל ארבע שנים, שבה מיוצגים חברי המרכז על ידי 501 צירים.
בתקופת המנדט וגם בעשורים הראשונים לאחר הקמת המדינה, היה "המרכז החקלאי" גוף בעל עוצמה כלכלית שזכה להערכה רבה, בשל תרומתו לפיתוח החקלאות, הכלכלה ואף התרבות, ביישוב ובחברה הישראלית.
מאז שנות השבעים של המאה ה-20, ועם ירידת קרנה של ההסתדרות הכללית, מסגרת האם שלו, התמעטה עוצמה זו.
במשך השנים, ההסתדרות החקלאית עסקה בעזרה לחקלאים חברי ההסתדרות הכללית, ובכלל זה הוצאה לאור של ספרות הקשורה לחיי החקלאים בארץ.
בין השאר, היא הייתה שותפה עם משרד החקלאות, המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית ובנק החקלאות לישראל בהוצאת האנציקלופדיה לחקלאות.
פרסומים שראו אור במסגרתה (מבחר)
ברל כצנלסון, לקראת הימים הבאים: מסירת דברים ממה שנאמר בוועידתנו השביעית, פורים, תרע"ה, יפו: דפוס שושני, תרע"ח
בעבודה: קונטרס חברים, יפו: תרע"ח.
הסתדרות הפועלים החקלאיים בארץ ישראל - סקירה כללית, תל אביב: תרפ"א-1921.
על ענייני תל יוסף, תל אביב: תרפ"ג-1923.
חוקת משקי העובדים, עובדה על ידי ועדת ניר, שנבחרה בוועידה החקלאית השלישית, ונתקבלה במועצה החקלאית בגן שמואל, 3-5 במרץ תרפ"ז, תרפ"ז-1927.
על העבודה העברית במושבות, מן הוכוח בוועידה החקלאית, יוני 1931, תרצ"א-1931.
הצעת חוזים ותקנות: בקשר עם התיישבות האלף, תל אביב 1933.
השכון בהתיישבות העובדת, תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל - הסתדרות הפועלים החקלאים - המחלקה לשכון, תשט"ו-1955.
צבי סוחובולסקי, אדם ועמלו, (עורך: יוסף שפירא), תל אביב: תשל"ג-1973.
יעקב מלכין, עץ ההדר וגידולו, (עורך: י' ענברי), תל אביב: תשכ"ז-1967.
מרדכי קושניר-שניר (עורך), כיבוש עבודה: ביבליוגרפיה על מאבקי העבודה העברית, כיבושיה וארגונה משנות תרס"ו-תש"ט, תל אביב: תשי"ט-1959.
אברהם קם, גילוי אם השעורה בארץ ישראל, (עורך: נ' תרדיון), תל אביב: תש"ט-1949.
השדה, ירחון שמושי ומדעי למשק החקלאי המעורב, הסתדרות הפועלים החקלאים בארץ ישראל, עורך: ש"ד יפה, בהשתתפות חבר בעלי מקצוע, תל אביב, תר"ף-תשנ"ח 1920–1998.
הסתדרות הרוקחים בישראל – ענף בתי המרקחת היא עמותה המאגדת בעלי בתי מרקחת פרטיים בישראל ומונה כ-500 חברים.
אופי העמותה הוא אל-לאומי ואל-מפלגתי.
העמותה קיימת בתצורות התארגנות שונות כמאה שנה, מעת שהחלו רוקחים בארץ ישראל להתארגן בתחילת המאה ה-19 לעבודה משותפת וטיפול מאורגן בעניינים הכלכליים, המדעיים והרוחניים של מקצוע הרוקחות.
בשנת 1919 יסד הרוקח זאב אורבוך את "הסתדרות הרוקחים הארצישראליים"..
בשנות העשרים של המאה ה-20 התקיימו זו לצד זו "אגודת הרוקחים" ו"אגודת העובדים בבתי המרקחת".
בוועידה בחיפה בשנת 1929 ביקשה הסתדרות הרוקחים לקבוע מחירים אחידים לתרופות ולאסור על תחרות בין בתי המרקחת כדי לא לפגוע באיכות המקצוע.
נושא קביעת המחירים עורר פולמוס רחב בעיתוני התקופה.
בשנת 1935 התאגדו עובדי בתי המרקחת כענף באגודת עובדי הרפואה.
באוקטובר 1938 אישרה ממשלת המנדט הבריטי את "הסתדרות הרוקחים המוסמכים העברים בארץ ישראל" שבה יכולים להיות חברים רוקחים מוסמכים ובוגרי בתי ספר לרוקחות.
העמותה מורכבת משלושה סניפים במעמד של עמותות אזוריות:
עמותת הרוקחים ירושלים כוללת חברים מאזור ירושלים רבתי עד בית שמש.
הסתדרות הרוקחים בישראל – סניף תל אביב כולל חברים מחדרה דרומה ועד אילת, לרבות בשרון, בשומרון, בגוש דן, בשפלה בדרום ובנגב.
הסתדרות הרוקחים בישראל – סניף חיפה והצפון כולל חברים מחדרה וצפונה כולל בחיפה רבתי, ברמת הגולן, בגליל ובעמקים.
המוסדות המרכזיים של העמותה מורכבים מחברים הנבחרים בבחירות דמוקרטיות.
הגוף המרכזי הנבחר, המהווה את המרכז הארצי של העמותה, הוא "הוועדה המרכזית" הכוללת 16 חברים לפי מפתח יחסי של החברים בסניפים האזוריים.
בראש העמותה עומד יושב ראש הנבחר אחת לשנתיים על ידי ועידה כללית של נציגי חברי העמותה.
נכון ל-2009 מכהן כיו"ר העמותה הרוקח דוד פפו.
הוועדה המרכזית בוחרת מקרבה ועדות משנה (ועדת כספים, ועדת אתיקה מקצועית, ועדה מדעית-מקצועית, ועדה לקשרי חו"ל, ועדת רפואה משלימה, ועדה לנושאים כלכליים-מסחריים, ועדת מחשוב וועדת נהלים) וכן נציב פניות הציבור, ואנשי קשר למוסדות אקדמאים – בית הספר לרוקחות באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע.
כמו כן ממנה הוועדה המרכזית מנכ"ל שכיר לצורך ניהולה השוטף של העמותה.
לצד העמותה פועלת "חברת הרוקחים לפעילות כלכלית בע"מ" המקיימת שותפות בחברת מחשוב המספקת שירותי תוכנה וחומרה לבתי המרקחת, רכישות מרוכזות של טובין ושירותים לכל בתי המרקחת ושיתופי פעולה עסקיים של הרוקחים הקהילתיים.
בשנים 2016-2009 כיהן תא"ל במיל' יוסי שניר כמנהל העמותה ובמקביל גם כמנכ"ל "חברת הרוקחים לפעילות כלכלית בע"מ".
בשנת 2016 החליף אותו אל"ם אמיר ניצן.
המטרות העיקריות של עמותת "הסתדרות הרוקחים" הן להציע הצעות לממשלה לשיפור או לשינוי דיני הרוקחות לטובת הרוקח ומקצוע הרוקחות ולמנוע חקיקה העלולה לפגוע ברוקחים וברוקחות; לשמור על זכויותיהם החוקיות של הרוקחים; לספק לרוקחים הגנה משפטית במקרים הנוגעים לכלל הרוקחים; לפעול לקידום המקצועי של הרוקחים ולקידום הרוקחות בישראל; ועוד.
אחת ממטרותיה המרכזיות של העמותה כיום היא ליזום ולהוביל שינויים מקצועיים, משפטיים, כלכליים ואחרים על מנת לסייע לרוקחים להתמודד עם השינויים במקצוע הרוקחות – מהתמקדות במוצר (בתרופה) להתמקדות בחולה.
בד בבד עם השינוי במקצוע הרוקחות מתחולל בישראל שינוי מתמשך לרעה במעמדו הכלכלי של הרוקח הקהילתי הפרטי וזאת בשל מדיניות מכוונת של הממשלה הנתמכת לא אחת על ידי גורמים כלכליים אינטרסנטיים.
בשל כך "הסתדרות הרוקחים" נתונה מזה שנים בסדרה ארוכה של מאבקים מול גורמים ממשלתיים, קופות החולים ולעיתים גם חברות תרופות.
תכליתם של המאבקים הללו הם בראש ובראשונה למנוע פגיעה מקצועית או כלכלית ברוקחים חברי העמותה ולשמור על זכויותיהם החוקיות ומעמדם המקצועי והכלכלי של הרוקחים.
"הסתדרות הרוקחים" מוציאה לאור רבעון מקצועי "הרבעון הישראלי לרוקחות" המופץ לכל הרוקחים בישראל במגזרים השונים (באקדמיה, בתעשייה, בבתי חולים ובקהילה).
כמו כן הוועדה המדעית-מקצועית של הסתדרות הרוקחים מפרסמת לחברי העמותה באורח שוטף דפי מידע מדעיים ומקצועיים בתחום הרוקחות.
להסתדרות הרוקחים מעמד מקצועי מרכזי בישראל ומחוצה לה ונציגיה משולבים במועצת הבריאות בישראל (הגוף העליון המפקח על שירותי הבריאות הציבוריים בישראל) ובוועדות מקצועיות העוסקות בתחום בריאות הציבור בכלל ומקצוע הרוקחות בפרט.
בתחילת שנות האלפיים כיהנו שני נציגים בכירים של "הסתדרות הרוקחים" בתפקידים בכירים ומרכזיים ב"פדרציה הבינלאומית של הרוקחים" (F.I.P - International Pharmaceutical Federation) המקושרת לארגון הבריאות העולמי: הווארד רייס כיהן בשתי קדנציות כסגן נשיא F.I.P ואבי מושנזון כיהן כנשיא סקציית הרוקחות הקהילתית.
בהתחשב במצבה המדיני של ישראל בעולם באותה עת, בחירת נציגי "הסתדרות הרוקחים" לתפקידים כה בכירים וחשובים הייתה בולטת.
מערכות היחסים בין הרוקחים לציבור הנזקק לשירותיהם, בין הרוקחים לגורמים אחרים העוסקים בבריאות הציבור (רופאים, אחיות וכיוצא בזה) ובין הרוקחים לקהילה ולחברה בישראל מושתתות על הקוד האתי לרוקחים שפרסמה הפדרציה הבינלאומית של הרוקחים והותאם למציאות בישראל על ידי הסתדרות הרוקחים בישראל וארגון רוקחות בישראל.
במשחק הברידג' הסתברויות מתמטיות ממלאות תפקיד חשוב.
שחקן היודע את ההסתברויות ומשחק בהתאם עשוי להצליח יותר משחקן שאינו יודע אותן.
ההסתברויות המוצגות בהמשך הם הסתברויות אפריוריות ולא הסתברויות מותנות כאשר ידוע מידע נוסף.
תבנית של יד היא חלוקת 13 הקלפים ביד לפי סדרות.
כך למשל תבנית של 4-3-3-3 היא תבנית בה יש 4 קלפים באחת הסדרות ו-3 קלפים בכל אחת מהסדרות האחרות.
קיימות 39 תבניות כאלה אבל רק ל-13 מהן יש הסתברות של מעל ל-1%.
חשוב לשים לב שהתבניות לא מגדירות איזה אורך (מספר קלפים) יש בכל סדרה.
כך למשל בתבנית של 4-3-3-3 יש 4 אפשרויות שונות שבכל אחת מהן 4 קלפים בסדרה אחרת.
בטבלה להלן מופיעות כל 39 האפשרויות.
הטבלה מסודרת לפי הסתברות החלוקות מהגבוהה לנמוכה.
ניתן לקבץ את התבניות לקבוצות בעלות מאפיינים משותפים.
הטבלה הבאה מסכמת את הסתברות הקבוצות.
נקודות גבוהות נספרות על פי השיטה של מילטון: אס - 4 נקודות, מלך -3 נקודות, מלכה - 2 נקודות ונסיך נקודה אחת.
מקסימום הנקודות בחבילת קלפים הוא 40 נקודות (10 נקודות בכל סדרה).
הטבלה הבאה מתארת את ההסתברות לקבל מספר נקודות מסוים ביד.
הטבלה הבאה היא עיבוד של מספר נתונים מכמה טבלאות.
נבחרו נתונים על הסתברות לקבל טווח נקודות גבוהות מסוים.
נבחרו טווחים שיש להם משמעות בשיטות ההכרזה הנפוצות בברידג'.
הסתברויות לחלוקת קלפים בשתי ידי המגנים
בטבלה להלן מופיעות ההסתברויות לחלוקות הקלפים החסרים בסדרה בידיים המוסתרות של שני המגנים.
הטבלה מסודרת ממספר קטן של קלפים למספר גדול של קלפים.
הסתברות בייסיאנית היא גישה להסתברות על פיה מכמתים את ההסתברות של מאורע על פי הידע הנוכחי לגביו או על פי הערכה סובייקטיבית לגבי ערכו.
הסתברות בייסיאנית היא פרשנות של הסתברות, המכמתת הסתברות על פי מצב הידע הנוכחי.
שינוי במצב הידע משנה גם את ההסתברות ואת התפלגות ההסתברויות.
הסתברות בייסיאנית קרויה על שמו של הסטטיסטיקאי האנגלי תומאס בייס.
בהסתברות בייסיאנית מיוחסת הסתברות פריורית להשערה.
הסתברות זו מתעדכנת בכל פעם שמתווסף מידע רלוונטי.
לפי תפיסה זו, בבדיקת השערות מייחסים לאירוע הסתברות ספציפית ומעדכנים אותה בהתאם לנתונים ולמידע הקיים.
זאת בשונה מבדיקת השערות קלאסית, אשר משמשת כדי להחליט אם לקבל או לדחות השערה נתונה (בבדיקת השערות קלאסית בודקים האם הערך הסטטיסטי נופל בטווח התומך בהשערת האפס או מחוץ לטווח ולכן שולל את השערת האפס).
מאפייני המתודולוגיה של ההסתברות הבייסיאנית הם:
השערה אינה מקבלת ערך אמת של 0 (שקר) או 1 (אמת), אלא מקבלת ערך שאינו 0 או 1 כשערך האמת שלה אינו ידוע.
במובן זה הסטטיסטיקה המקובלת דומה ללוגיקה בוליאנית וההסתברות הבייסיאנית דומה ללוגיקה עמומה.
שימוש במשתנים רנדומליים או באופן כללי יותר שימוש בכימות לא ידוע למידול כל מקורות אי-הוודאות במודל הסטטיסטי.
קביעת התפלגות ההסתברות הפריורית מתבססת על הנתונים הידועים באותה נקודת זמן.
המונח הסתברות בייסיאנית נגזר משמו של תומאס בייס (1761-1702), שהיה זה שהגה את הפרשנות של המושג הסתברות, כהסתברות המשתנה על פי המידע הידוע בזמן מסוים ומתעדכנת כשנצבר מידע נוסף.
בייס הוכיח מקרה פרטי של הטענה שלו הנקרא היום חוק בייס.
הוא פורסם שנתיים אחרי מותו על בסיס מה שבייס כתב ולא פרסם.
המקרה הספציפי הנדון במאמר זה, הוא מקרה המתייחס להתפלגות בטא ולנתונים המתפלגים בהתפלגות בינומית.
המתמטיקאי הצרפתי פייר-סימון לפלס (1827-1749) היה הראשון שהציג גרסה כוללנית של הגישה הבייסיאנית.
לפלס התייחס לנושא בהקשר של היסקים סטטיסטיים בתחום הפיזיקה, הנוגעת למכניקה ולאסטרונומיה וגם לתחומים אחרים, כגון: רפואה, משפטים ומהימנות.
היסקים מבוססי הסתברות בייסיאנית בתקופתו של לפלס התבססו על הסתברויות פריוריות קבועות, בהתאם לעיקרון האדישות של לפלס.
על פי העיקרון, אין מספיק מידע על מנת לייחס הסתברויות פריוריות שונות לאפשרויות שונות ולכן אם יש n אפשרויות, ההסתברות הפריורית של כל אחת מהן היא: .
העיקרון של לפלס כונה: "הסתברות הפוכה", משום שהוא מסיק מסקנות בכיוון ההפוך, כלומר: מערכי תצפיות לערכי פרמטרים או ממסובב לסיבה.
אחרי שנת 1920 השלימו את "ההסתברות ההפוכה" אוסף שיטות שנקראו: היסקים שכיחותיים .
הרעיונות של לפלס התפתחו במאה ה-20 לשני זרמים בייסיאנים שונים: סובייקטיבי ואובייקטיבי.
תפקיד חשוב במיוחד מילא הרולד ג'פרי.
ספר זה מילא תפקיד חשוב בחזרה להסתברות בייסיאנית כתפיסה מרכזית בסטטיסטיקה.
בעקבות העבודה של הרולד ג'פרי, פורסמו עבודות חשובות נוספות של אברהם ולד ב-1950 ושל לאונרד סאוואג' בשנת 1954.
המונח בייסיאני נוצר בשנת 1950. השימוש במונחים בייסיאניזם ונאו-בייסיאניזם, שנגזרו ממנו נעשה לראשונה בשנת 1960.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 התרחבו המחקר של ההסתברות הבייסיאנית והשימוש בהסתברות הבייסיאנית באופן דרמטי.
הגידול מיוחס לגילוי של שיטת אלגוריתמים הקרויה Markov chain Monte Carlo או בראשי תיבות MCMC.
אלגוריתמים של MCMC מבוססים על שילוב של רעיונות של שרשרת מרקוב ושל שיטת מונטה קרלו.
שיטות מבוסות MCMC חסכו חישובים מורכבים ומסובכים והגדילו את העניין ביישומים מורכבים ולא סטנדרטיים.
למרות הפופולריות הגדולה של מחקר של הסתברות בייסיאנית, עדיין לומדים לרוב את השיטות ההסתברויות הקלאסיות.
למרות זאת, נעשה שימוש נרחב בשיטות בייסיאניות בתחומים כמו למידה חישובית.
קיימות שתי גישות של הסתברות בייסיאנית: הסתברות אובייקטיבית והסתברות סובייקטיבית.
ההבדל בין שתי הגישות מתייחס להסתברות הפריורית.
בגישה האובייקטיבית, ההסתברות הפריורית היא אובייקטיבית, כלומר: האמונה שזו ההסתברות הפריורית היא סבירה בהנחה שלאדם או אפילו לתוכנת מחשב יש את אותו מידע.
ההסתברות הפריורית במקרה זה מבוססת על שיקולים רציונליים.
עקרונות הכימות של הסתברות פריורית אובייקטיבית מבוססים על דרישות לרציונליות ועקביות הבאות לידי ביטוי במשפט קוקס.
בגישה הסובייקטיבית מבוסס החישוב על שיקולים סובייקטיביים.
לאנשים שלהם אותו מידע עשויות להיות הערכות סבירות שונות של ההסתברות הפריורית.
חוקרי תורת המשחקים עסקו באופן בו ניתן לייחס הסתברות פריורית סובייקטיבית.
הם ניסו למצוא גישה רציונלית בקבלת החלטות.
הם הסתמכו על משפט פון נוימן-מורגנשטרן, המסביר את יחס ההעדפות בעזרת פונקציית תועלת ליניארית.
בגישה זו נבנתה התפלגות הסתברויות של סוכן רציונלי.
יוהאן פאנזגל הוסיף לתאוריה של ג'ון פון נוימן ושל אוסקר מורגנשטרן את האלמנט של ייחוס הסתברויות פריוריות סובייקטיביות שונות לסוכנים שונים.
מורגנשטרן עצמו מייחס לפאנזגל את השלמת החסר בנושא זה בתאוריה של פון נוימן ושלו.
פרנק רמזי ולאונרד סאוואג' הראו שניתן ללמוד על ההסתברות הסובייקטיבית האישית של סוכנים באמצעות ניסויים.
ההבדלים בהסתברויות הסובייקטיביות הניתנות לאירועים על ידי סוכנים שונים, עשויות לבטא הבדל בהערכות הנובע ממניעים פסיכולוגיים אבל גם משימוש בתהליכים שונים וכפי שהראה צ'ארלס פירס בעיקר משימוש בשיטות סטיסטיות שונות.
הביטוי המעשי של הטענה שלהם הוא מבחן רמזי, שבו עסקו פסיכולוגים מחקריים במשך יותר מחמישים שנה.
מבחן רמזי הראה שטיעונים של הסתברות בייסיאנית ניתנים להפרכה ולכן עומדים בקריטריון המדעי שהציב צ'ארלס פרס.
היכולת להפריך תאוריה כמבחן להיותה תאוריה מדעית הוא נושא שקרל פופר עסק בו בהרחבה בהקשר של פילוסופיה של המדע.
השימוש בהסתברות בייסיאנית כבסיס להיסקים סטטיסטיים נתמך על ידי נימוקים שונים: האקסיומות של משפט קוקס, הספר ההולנדי ותאוריית קבלת החלטות.
גישה אקסיומטית על פי משפט קוקס
ריצ'רד טרקלד קוקס הראה באמצעות אקסיומות, משוואות והנחות את הכללים שבאמצעותם מעדכנים הסתברות פריורית בגישה בייסיאנית.
חלק מההנחות שהוא הציג שנויות במחלוקת.
חלק מהמשוואות עודכנו באופן עקבי יותר מבחינה מתמטית.
גישת ההימור ההולנדי מתייחסת להימורים.
על פי המשפט של ברונו דה-פינטי, מהמר נבון שמאמץ את הגישה יזכה תמיד, אם ורק אם מארגן ההימורים לא ישתמש בחישובים המבוססים על הסתברות בייסיאנית.
גישת ההימור ההולנדי מורכבת מאוסף הימורים, שללא קשר לתוצאה יובילו לרווח, בהינתן התנאי שמארגן ההימורים לא אימץ את הגישה הבייסיאנית.
קיימת מחלוקת ביחס לטענתו של דה-פינטי.
יש הטוענים שניתן לנצח בהימורים נגד גישת ההימור ההולנדי גם באמצעות חישובים שאינם בייסיאנים.
איאן האקינג טוען, שההנמקות המסורתיות של גישת ההימור ההולנדי, אינן מגדירות את אופן עדכון ההסתברויות על בסיס מידע נוסף שנצבר.
אברהם ולד הצדיק את ההיסק הבייסיאני, וכתוצאה מכך גם את ההסתברות הבייסיאנית, באמצעות תאוריה של קבלת החלטות.
ולד הוכיח שכל תהליך סטטיסטי קביל הוא תהליך בייסיאני או מקרה קיצון של תהליך בייסיאני.
הוא הסיק מכך שכל תהליך בייסיאני הוא קביל.
הסתברות פריורית היא ייחוס ערך סובייקטיבי, ללא נתונים, להתפלגות ערך לא ידוע של פרמטר במדגמים שטרם נדגמו.
הסתברות פריורית מבטאת אמונה סובייקטיבית לגבי התפלגותו של אותו פרמטר.
בהסתברות בייסיאנית משתנה ערכו של הפרמטר בהתאם לנתונים הנאספים.
חשוב להבדיל בין הסתברות פריורית לבין הסתברות פוסטריורית .
לדוגמה: הסתברות פריורית יכולה להיות התפלגות ההסתברות של היחס בין מספר המצביעים שיצביעו בעד מפלגה מסוימת לבין מספרם של אלה שלא יצביעו עבורה בבחירות שטרם התקיימו.
משתנה זה הוא פרמטר במודל או משתנה חבוי ואינו מבוסס על נתונים.
הערך הלא ידוע שמייחסים להתפלגות עשוי להיות סובייקטיבי לגמרי, להסתמך על מידע מוקדם או להתבסס על שיטות אמידה.
כך למשל, בדוגמה של התפלגות יחס המצביעים, אפשר לנסות לאמוד את ההתפלגות באמצעות ביצוע סקר או על ההתפלגויות של שנים קודמות.
ההצבעה בסקר אינה מוסיפה נתונים.
לעומת זאת מדגם של תוצאות הצבעה אמיתית מספק נתונים ועשוי להשפיע על ערכה של ההסתברות הפריורית.
הסרת קונדום ללא הסכמה היא הפעולה שבה אחד מבני הזוג מסיר בחשאי את הקונדום בזמן קיום יחסי מין, ללא הסכמת בן הזוג השני.
פעולה זו הופכת את המין לבלתי-מוגן.
הביטוי הנפוץ באנגלית לפעולה זו הוא "stealthing" (בתרגום מילולי: "התגנבות").
הסרת קונדום במהלך יחסי מין מגדילה את הסיכונים להריון בלתי מתוכנן ולזיהומים ומחלות המועברים במגע מיני.
הקורבנות עלולים לחוות מצוקה נפשית ופסיכולוגית, במיוחד אלה שחוו בעבר אלימות מינית.
המונח "stealthing" באנגלית, המתאר הסרת קונדום ללא הסכמה, נמצא בשימוש בקרב קהילת ההומוסקסואלים לפחות משנת 2014.
באפריל 2017 פרסמה המשפטנית אלכסנדרה ברודסקי מחקר מקיף בנושא זה בכתב עת מדעי של אוניברסיטת קולומביה.
המחקר צוטט בכלי תקשורת רבים והעלה את הנושא לתודעה הציבורית.
ברודסקי מראיינת במחקר את קורבנות התופעה, מתארת את ההשלכות המשפטיות ומונה דרכים משפטיות להתמודדות עם התופעה.
הפעולה מהווה אקט של תקיפה מינית ופגיעה בכבוד כלפי הקורבן.
ברודסקי מתארת כיצד אתרי אינטרנט ופורומים שונים מעודדים גברים לבצע הסרת קונדום ללא הסכמה.
בפורומים יש עצות מעשיות לביצוע הפעולה, והתרברבויות של אלה שביצעו אותה.
מחקר אוסטרלי משנת 2019 מצא שאחת מכל שלוש נשים ואחד מכל חמישה גברים חוו הסרת קונדום ללא הסכמה.
במחקר של ברודסקי מצוין שהסרת קונדום ללא הסכמה, מבחינה משפטית, חמורה כמעט כמו אונס ויש להתייחס אליה כאל תקיפה מינית חמורה.
ברוב המדינות קיימים חוקים לפיהן יחסי מין מותנים בהסכמה הדדית, והסרת קונדום בחשאי היא הפרה של הסכמה זו.
למרות התופעה הרווחת, עד היום הורשעו בעבירה זו רק שלושה גברים ברחבי העולם.
בשנת 2014 בית המשפט העליון של קנדה הרשיע בתקיפה מינית אדם שחורר חורים בקונדום.
בשנת 2017 בית משפט בשווייץ הרשיע באונס גבר שהסיר את הקונדום במהלך יחסי מין עם בת זוג שלא הסכימה לכך.
במקרה דומה משנת 2020 הורשע באונס גבר באוסטרליה.
בישראל לא הוגש אף כתב אישום על אינוס בנסיבות של הסרת קונדום ללא הסכמה.
ביולי 2020 הגישה אישה תלונה במשטרה נגד בן זוגה על הסרת קונדום ללא הסכמה, אך פרקליטות המדינה סגרה את התיק מחוסר ראיות.
בעקבות המקרה, בינואר 2021 הוגש ערר לפרקליטות על ידי איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל, בדרישה שייקבע כי הסרת קונדום ללא ידיעת בן או בת הזוג וללא הסכמה היא אונס.
הסתדרות הרבנים דאמריקה היא אחד הארגונים הגדולים בעולם של רבנים אורתודוקסים; הוא קשור לאיחוד האורתודוקסי (OU).
זהו הארגון הרבני העיקרי בקרב אורתודוקסים מודרניים בארצות הברית.
מרבית רבני ה-RCA שייכים לאורתודוקסיה המודרנית.
תחילתו של הארגון בשנת 1923, כאשר נוסד כמועצה הרבנית של איחוד הקהילות היהודיות האורתודוקסיות באמריקה.
מטרתו הייתה להנציח ולקדם את היהדות האורתודוקסית בארצות הברית.
חבריו ניסו כמה פעמים להתמזג עם קבוצות יהודיות אחרות לצורך פיתוח רבנות מסורתית מאוחדת לקהילה היהודית האמריקאית.
נעשו מספר ניסיונות להצטרף לקבוצות כמו אגודת ישראל, אך כל הניסיונות הללו כשלו.
בשנת 1935, התרחש מיזוג בין המועצה הרבנית של התאחדות הקהילות היהודיות האורתודוקסיות לבין קבוצה רבנית אורתודוקסית נוספת, האגודה הרבנית של ישיבת רבינו יצחק אלחנן, חלק מישיבה יוניברסיטי.
עם מיזוג זה, קיבלה הקבוצה המשולבת את השם הסתדרות הרבנים באמריקה, הידועה בקהילה היהודית בשם ה-RCA.
בשנת 1942 התמזגו בוגרי המכללה התאולוגית העברית בשיקגו עם ה-RCA.
בשנים מאוחרות, ניסתה RCA להתמזג עם קבוצה רבנית אורתודוקסית אחרת, ה-Rabbinical Alliance of America , אך ניסיון זה נכשל.
מרבית חברי מועצת הרבנים באמריקה עובדים באופן פעיל כרבני קהילות; מיעוט משמעותי עובדים בחינוך יהודי.
הרב יוסף דוב סולוביצ'יק מילא תפקיד חשוב ב־RCA עד מותו בשנת 1993. במשך שנים רבות הוביל את ה־RCA הרב סטיבן דבורקין, שכיהן כסגן נשיא בכיר של הארגון עד פטירתו בינואר 2003. החליף אותו הרב בזיל הרינג, שכיהן בעבר כמנהל הפורום האורתודוקסי.
בספטמבר 2012 הודיעה RCA כי הרב הרינג עובר לתפקיד העורך הראשי של פרסומי RCA, וכי הרב מארק דראץ' ייכנס לתפקיד סגן הנשיא החדש.
בשנים האחרונות עלו תלונות בתוך הקהילה היהודית האורתודוקסית על היעדר מנהיגות והכוונה של ה־RCA, וכי הארגון לא הצליח לעמוד באתגרים שהציבו השינויים האחרונים בקרב הקהילה היהודית האורתודוקסית.
במשך שנים רבות הארגון היה מזוהה עם שתי ישיבות בישראל – ישיבת הדרום וכפר הנוער גן יבנה.
הקשרים עם שני המוסדות נותקו בשנת 2009 בשל קשיים כלכליים.
הארגון מפרסם רבעון באנגלית, Tradition: A Journal of Jewish Jewish Thinking, שהחל לראות אור בשנת 1958; וכתב עת בעברית, הדרום, היוצא החל משנת 1957.
נכון לשנת 2010 היו קרוב לאלף רבנים מוסמכים ב־RCA, הפרוסים על פני 14 מדינות בארצות הברית.
בשנת 2007 הקימה הסתדרות הרבנים את ועדת המדיניות והסטנדרטים לגיור, במטרה למסד הליכי גיור אחידים לרבנים הקשורים לארגון ולבתי הדין הרבניים המקומיים ברחבי ארצות הברית.
במסגרת התהליך שנוצר על ידי הוועדה, הרבנים המקומיים מדריכים ומחנכים את המועמדים לגיור כפי שהיה בעבר, אך הגיור עצמו מאושר רק לאחר בחינה בבית דין אזורי.
המהלך היה שנוי במחלוקת, ולווה בביקורת על כך שהוא יהפוך את הגיור לקשה ולמפחיד יותר, יכביד על ילדים מאומצים שנדרשו לגיור, ושהוא מייצג כניעה לקולות שמרניים.
תומכי המהלך גורסים כי הוא יבטיח ודאות למתגיירים – במיוחד עבור אלה המעוניינים לעלות לארץ ושהגיור שלהם יוכר במדינת ישראל; ייצור אמות מידה מוגדרות; יבטיח שהמתגיירים ישמרו על ההלכה לאחר הגיור; וימנע מצבים של גיורים מפוקפקים שהתקיימו בעבר כתוצאה מלחץ על רבנים מסוימים.
באוקטובר 2014 נעצר הרב בארי פרוינדל, חבר RCA מאזור וושינגטון די סי, שהואשם בכך שהתקין מצלמות נסתרות במקווה.
בעקבות זאת חשש הארגון לנזק שייגרם לו בשל הפרסום השלילי, וב־20 באוקטובר 2014 הודיע הארגון כי ידרוש כעת למנות נשים שתהיינה אחראיות לשמירה על צרכיהן וזכויותיהן של נשים שעוברות גיור, תהליך המחייב טבילה במקווה.
הארגון הודיע כי יקים גם ועדה שתזהה דרכים בהן ניתן למנוע ניצול ופגיעה במתגיירים במהלך תהליך הגיור.
הארגון הודיע כי תהיינה גם נשים חברות בוועדה.
הפשעים שביצע פרנקל, על פי החשד, הכו גלים של תדהמה בקרב הקהילה היהודית האמריקאית, ואיימו ליצור משבר בין הרבנות האמריקאית לישראל.
בתחילה, דובר הרבנות הראשית לישראל, זיו מאור, ציין כי הגיורים שפרוינדל פיקח עליהם ייבדקו, אך לאחר ישיבת חירום פרסמה הרבנות הצהרה כי הגיורים שביצע פרוינדל לפני מעצרו ייחשבו כתקפים.
בדצמבר 2014 נוסף ה־RCA כנאשם בתביעה שהוגשה בעקבות המציצנות לכאורה של פרוינדל.
שתי תביעות נוספות הוגשו בסוף 2014, ובהן הארגון הואשם בכך שהיה מודע להתנהגות לא תקינה מצידו של פרוינדל, אך לא הצליח להדיח אותו מתפקידי סמכות.
הרב מארק אנג'ל, שביקר את מערך הגיור החדש של RCA, טען כי אם ההאשמות נכונות, הם מחזקים את החששות לגבי ריכוז סמכויות הגיור.
"זו דוגמה נוראה לפחדים שהיו לנו לאורך כל הדרך", אמר אנג'ל לעיתון הפורוורד.
"אם מרכזים כוח רב מדי אצל ידיים מעטות, גדלים הסיכויים להתעללות, וזה רק מאשר את הפחדים העמוקים ביותר שלנו." בתגובה לתביעה, פרסם הארגון את ההצהרה הבאה: "RCA התנהלה כנדרש ועושה צעדים חשובים לשיפור פרוטוקולי הגיור שלה.
אנו נגן על עצמנו במרץ בעניין זה".
ב־22 באוקטובר 2018 הושג הסדר תובענות ייצוגיות בסך 14.25 מיליון דולר על תביעות הקשורות לפרוינדל.
RCA, יחד עם קהילת "קשר ישראל", המקווה, ובית הדין של אמריקה, נקראו כנאשמים מיישבים.
בשנת 2015, ה-RCA קיבלה החלטה בה נאמר כי "חברי ה-RCA בעלי תפקידים במוסדות אורתודוקסים אינם רשאים להסמיך נשים לרבנות האורתודוקסית, ללא קשר לתואר שנעשה בו שימוש; או לשכור או לאשר שכירת אישה לתפקיד רבני במוסד אורתודוקסי; או לאפשר תואר המרמז על הסמכה לרבנות על ידי מורה לימודי קודש במוסד אורתודוקסי."
החלטה זו שימשה בין השאר כתגובה להקמתו של ארגון ה־IRF, ארגון רבני של האגף הליברלי יותר של האורתודוקסיה המודרנית בארצות הברית, שהוקם בשנת 2007 וחברות בו גם נשים שהוסמכו לרבנות אורתודוקסיות.
הסרת שיער ברגליים ובבית השחי על ידי נשים אמריקניות לא הייתה שכיחה עד תחילת המאה ה-20. שיער גוף נתפס כברכה בקרב אירופאים, ולכן עד אז הסרתו לא הייתה מקובלת בקרב מתיישבות אירופאיות בארצות הברית.
הסרת שיער בבית השחי והרגליים בקרב נשים אמריקאיות הפכה לשכיחה רק בתחילת המאה ה-20. שינוי תרבותי מרכזי שהוביל לכך היה השינוי בהגדרת הנשיות.
בעידן הוויקטוריאני זו הייתה מבוססת על תפיסות מוסריות-ערכיות.
ההגדרה השתנתה בתחילת שנות ה-20 של המאה העשרים, והתפיסה החדשה לגבי הנשיות התבססה על הגוף.
נשים חשפו יותר מגופן באופנת התקופה; ובמקביל החלו להשתמש בחזיות, איפור ודיאטה.
מחבר "פרויקט הגוף", ג'יי ברומברג, מסכם, "הגוף עצמו הפך לאופנה בשנות ה-20".
הסרת שיער קודמה כנורמה הנדרשת מנשים, וככזו שניתן ליישמה באמצעות המוצרים הזמינים בשוק לשם כך.
שפה עליונה, צוואר, זרועות ושיער סנטר
ב-1858, לולה מונטז כתבה על כמה נשים "אומללות" שהכירה, שניסו להסיר שיער "לא נשי" על השפה העליונה, הצוואר, הזרועות והסנטר בשיטות שונות שיצרו כיבים.
הספר תיאר שיטה חלופית להרחקת השיער בשעווה באמצעות תערובת של גאלבנום ו"פלסטר" המחוברים לרצועת עור.
נטען כי השיטה גם פחות כואבת וגם יעילה יותר.
התפתחויות בשלוש תעשיות הניחו את הקרקע למסע פרסום שהחל ב-1908 במטרה להמחיש לציבור האמריקני שעבור נשים, הותרת שיער בבית השחי אינה נאותה.
התעשיות המעורבות בקמפיין זה היו תעשיית מוצרי הסרת שיער לגברים, שזכתה באותה עת להצלחה מסחרית וביקשה להתרחב, תעשיית אופנת בגדי הנשים, שהחלה לייצר שמלות ערב חסרות שרוולים ומגזינים לנשים.
שוק המוצרים להסרת שיער לנשים
גברים כבר התגלחו במספרות ומאוחר יותר בבית.
"סכין גילוח" חד פעמי לגברים הוצג לשימוש ביתי ב-1903. בעקבות זאת נחלה ג'ילט הצלחה ומכרה 90,000 מערכות סכיני גילוח לאחר שנה.
לעומת זאת שוק למוצרים להסרת שיער נשי, עדיין לא היה קיים בארצות הברית.
סכין הגילוח הראשון ששווק במיוחד לנשים הגיע לשוק בשנת 1915 מג'ילט.
באותו זמן "איש לא שמע על הסרת שיער מבתי השחי והרגליים".
מאז ועד שנות ה-30 השתמשו ג'ילט ועשרות חברות אחרות להסרת שיער בשינויים באופנת בגדי נשים כהצדקה לצורך להסיר שיער בבית השחי, ואחר כך שיער ברגליים.
המסר הופץ בעיקר דרך מגזיני הנשים שזה עתה נולדו, הפופולריים והמשפיעים.
הקמפיין להסרת שיער בית השחי
פרסומות המעודדות הסרת שיער של נשים מתחת לזרוע, ומסבירות כיצד ומדוע לעשות זאת, פורסמו כבר ב-1908, והופיעו באופן עקבי יותר החל מ-1914. הפרסומת מ-1915 עבור אבקת אפילציה בשם X Bazin היא סטריאוטיפית לפרסומות בתקופה זו בכך שהיא מגדירה מדוע יש צורך בהסרת שיער בבית השחי.
מפרסמים הקפידו להשתמש בניסוחים שלדעתם יהיו נעימים יותר לקהל שלהם, למשל "החלקה" במקום "גילוח" ו"גפיים" במקום "רגליים".
שיער בית השחי כונה במודעות אלו "לא רצוי", "מביך", "מכוער" ו"לא נקי"; והסרתו מצביעה על אישה שיש לה "קסם" ו"מגע של 'חביבות נשית'" והיא "צנועה", "עדינה ומטופחת בצורה מושלמת"; הסרת השיער מתאימה ל"נשים מעודנות" ול"נשות אופנה".
יצרני מוצרי הסרת שיער התמקדו בתחילה בשיווקם בקרב בני מעמד הגבוה.
החל משנת 1934 הופיע סוג דומה של פרסום בכתב העת "Ladies Home Journal" שהיה נפוץ בקרב בנות המעמד הבינוני.
שנות ה-20 הרחיבו את האידיאל חסר השיער של בתי השחי גם לרגליים.
החלו פרסומות המצביעות על הסרת שיער ברגליים.
בעוד שמודעות בין 1920 ל-1940 אכן מתייחסות לרגליים, הרגליים לא היו המוקד ב-90% מהמודעות הללו.
המודעה הראשונה בהארפר'ס בזאר שהתמקדה בעיקר ברגליים הופיעה ב-1929.
הסרת שיער ברגליים צברה פופולריות במהלך מלחמת העולם השנייה.
ייצור הגרביים צנח בפתאומיות ב-1941 ב-97% כאשר מועצת הייצור של ארצות הברית צמצמה את ייצור גרבי המשי והניילון.
בתגובה הניחו נשים אמריקניות מדבקות או "גרביים נוזליים" (איפור רגליים) כדי לדמות את התפר של גרביים על גבי רגליים מגולחות.
בין 1942 ל-1945 הטילה מועצת הייצור המלחמתית מגבלות נוספות על ייצור קוסמטיקה, כולל איפור רגליים, והטילה מס על קוסמטיקה עד 20%.
הנורמה המחייבת הסרת שיער רגליים לנשים התחזקה מאוד בשנות ה-40. ליתר דיוק, היא הפכה מאופנה חולפת למנהג קבוע תוך מספר חודשים בתחילת שנות ה-40. סקר מאוחר יותר, ב-1964, הצביע על כך ש-98% מהנשים האמריקאיות בגילאי 15–44 גילחו את רגליהן באופן שגרתי.
מאה שנה לאחר תחילת מסעות הפרסום הללו הפכה הסרת שיער ברגליים ובבית השחי לנפוצה מאוד בקרב נשים אמריקניות, והימנעות מהסרת שיער הייתה כמעט לטאבו (אמנם פמיניסטיות רבות בשנות ה-70 וה-80 התנגדו לתופעה).
על פי ההערכות 80-99% מהנשים האמריקאיות מסירות היום שיער מגופן.
הופעות של סלבריטאיות לא מגולחות החלו לעלות לכותרות.
עם זאת, יש נשים שמתנערות מהרעיון שעליהן לדבוק בשגרה של הסרת שיער שהחלה דרכה כתכסיס שיווקי למכירת מוצרי יופי.
הסתדרות האחים והאחיות בישראל (בקיצור: הסתדרות האחיות) היא איגוד מקצועי של האחים והאחיות במערכת הבריאות בישראל.
במקצוע האַחֲיוּת (סיעוד), לאיגוד המקצועי תפקיד וחשיבות שהם מעבר לתפקיד של כל איגוד מקצועי אחר: המטופל נמצא במוקד העשיה הטיפולית.
המעגל הראשון, הקרוב ביותר למטופל, הוא מעגל הטיפול הישיר.
במעגל השני, התומך בטיפול הישיר, נמצא האיגוד המקצועי, בסדר חשיבות והשפעה מקבילים לגורמי המינהל וגורמי החינוך וההכשרה למקצוע.
הקוד האתי לאחיות והאחים בישראל כולל במושג "הנהגה מיקצועית" את הסתדרות האחיות והאחים, עם מנהל האַחֲיוּת (סיעוד) במשרד הבריאות, העמותות המקצועיות, והנהלות האַחֲיוּת בשירותי הבריאות.
חובות ההנהגה המקצועית הם, בין היתר, שיפור תנאי העבודה, שמירה על סביבה ותנאי עבודה בטוחים, בדיקת כשלים ועוד (עמ' 12–15).
הוועידה הארצית: מונה 161 צירות וצירים, רובם חברי ועדים אשר נבחרו במקומות העבודה - כל מקום עבודה ביחס למספר האחיות והאחים העובדים בו.
מזכירות ארצית: מונה 11 חברות וחברים- יו"ר הסתדרות האחיות, יו"ר חטיבות הסתדרות האחיות (להלן) וחברות / חברי מזכירות חטיבות, ביחס למספר האחיות בחטיבה.
חטיבות הסתדרות האחים והאחיות בישראל: 1. חטיבת בתי החולים ; 2. חטיבת בריאות הציבור; 3. חטיבת הקהילה; 4. חטיבת החינוך.
לכל חטיבה מזכירות חטיבה בראשות יו"ר החטיבה וחברות וחברי מזכירות ביחס למספר האחיות בחטיבה.
מטרת הסתדרות האחיות היא קידום ושיפור תנאי ושכר עבודתן של האחיות והאחים.
אפשר למצוא באתרים שונים, למשל באתר נציבות שירות המדינה ריכוז הסכמים.
באתר נציבות שירות המדינה אפשר לעיין בהתקשי"ר, מסמך המפרט זכויות וחובות עובדי המדינה, בניהן אחיות ואחים,
איגוד מקצועי ארצי אינו יכול לפעול ללא ועד העובדים המקומי: "ועד עובדים הוא התא הראשון והבסיסי של ההסתדרות במקום העבודה וליבה הפועם של העבודה המאורגנת".
דוגמה לפעילות הסתדרות האחיות עם ועדים מקומיים היא העלאת סוגיית האקרדיטציה.
(האקרדיטציה הוא תהליך בחינה חיצוני- אובייקטיבי המעריך את איכות הטיפול במטרה לעודד שיפור איכות).
הוועדים העבירו את תלונות האחיות על כך שהאקרדיטציה מוסיפה מטלות בירוקרטיות ואחרות לאחיות, גורעות אחיות מטיפול ישיר לטובת תפקידי מטה של פיקוח ובקרה על חשבון הקשר הישיר עם החולה.
לאחר ניסיונות משא ומתן עם משרד הבריאות שלא צלחו, הוכרז סכסוך עבודה.
לעזרת האחיות במימוש זכויותיהן, מוציאה הסתדרות האחיות מדי מספר שנים קובץ זכויות האחיות: לאחיות ביה"ח ולאחיות הקהילה.
הרחבה של דוגמאות לפעילות ועד עובדים במישורים השונים ניתן לקרוא להלן.
אישיות מרכזית בפילוסופיה והיסטוריה של התאגדות עובדים היה קרל מרקס, ממיסדי "האיחוד הבינלאומי של העובדים" בשנת 1864, בלונדון.
בארצות הברית, התארגנו האחיות האמריקאיות בארגון American Nurses" "Assossiation שנוסד בשנת 1897 כדי "לבסס קוד אתי, להעלות הסטנדרטים לחינוך לסיעוד, ולכבד האינטרסים הכלכליים ואחרים של הסיעוד".
בישראל, התארגנות אחיות התחילה בשנת 1932. אחיות עבדו אז 46–48 שעות בשבוע ומשמרת לילה נמשכה 12 שעות.
מס' ימי החופשה והשכר היו שונים בין המוסדות, בין שבועיים לחודש בשנה.
היו מוסדות שאפשרו חופשת לידה של חודש ימים ובאחרים שישה שבועות או חודשיים בשכר מלא.
לאחיות היו ארגונים נפרדים: לבוגרות "הדסה" היה ארגון שנכללו בו רק אחיות מוסמכות.
גם לאחיות קופת חולים היה ארגון משלהן.
בינואר 1947 הוקמה הסתדרות האחיות – ארגון משותף לבוגרות "הדסה", לאחיות קופת חולים ולאחיות הרשויות המקומיות.
הארגון ייצג אחיות מכל הארץ.
בכינוס היסוד סוכם על פעולה בנושאים של תנאי עבודה זהים לכל האחיות, שיפור הרמה המקצועית, שיפור התנאים לאימהות ועוד.
כיום פועל הארגון כחלק אינטגרלי מההסתדרות החדשה.
להסתדרות האחיות יש קרן השתלמות, שהוקמה בשנת 1978, הרשומה כחברה בע"מ, ובשנת 1995 הוקמה "קו הבריאות", קופת גמל לתגמולים ופיצויים לציבור האחים והאחיות.
בנוסף היא מוציאה כתב עת מקצועי בשם "האחות בישראל" שהחל לצאת בשנת 1948 ומעדכן את קוראיו בנושאים שונים בתחומי הסיעוד.
להסתדרות האחיות תקנון, מ-29 ביולי 1976. המוסדות הארציים של הסתדרות האחיות על פי התקנון הם:
הוועידה הארצית - נבחרת והחייבת להתכנס אחת לארבע שנים
המרכז - נבחר והחייב להתכנס אחת לשלושה חודשים
המזכירות הארצית - נבחרת ומתכנסת לפחות, אחת לחודש
המזכירות הפעילה - נבחרת ומתכנסת לפחות אחת לחודש
מזכירה ארצית/יו"ר - נבחרת אחת לארבע שנים
הוועדות הקבועות - נבחרות בידי המזכירות הארצית
הסרת רקמות היא ביצוע טיפול רפואי הכולל ניתוח (או פרוצדורה רפואית פולשנית אחרת) להסרת רקמות מגוף המנותח.
ניתוחים להסרת רקמות מתבצעות לשם הסרת רקמות חולות, מעוותות או ממאירות.
במהלך הניתוח כורתים את הרקמה החולנית עם שוליים בריאים, ושולחים את הרקמה לאבחנה פתולוגית.
לצורך האבחון הנחוץ לחולה, יש צורך בכמות קטנה של הרקמה.
האבחון נעשה על דגימות של רקמות טריות, או על דגימות של רקמות המקובעות בבלוקים של פרפין, או על דגימות המקובעות על זכוכיות-נושא, אשר לעיתים עוברות צביעות מיוחדות לאיתור מחלות מיוחדות ומוגדרות.
חומר זה חייב להישמר למקרה שיהא צורך באבחון חוזר אם תתגלינה עובדות חדשות, או להשוואה אם בעתיד יחזור התהליך הפתולוגי וכיוצא באלו.
כמו בניתוחים אחרים, ניתוחים להסרת רקמות מבוצעים בהסכמה מדעת של המטופל לטיפול הרפואי, לרבות פעולות כגון: עצם ביצוע הניתוח, סילוק הרקמות הנגועות, ושימור דגימות קטנות לצורכי אבחון.
החלק הארי של הרקמות הנלקחות במהלך ניתוח מוסכם ומאושר, הן עודפי רקמות כירורגיות, שיש צורך להסיר אותן על פי ההוראה הרפואית, ואשר אינן נחוצות לצורכי אבחון וטיפול בחולה.
בישראל, עודפי רקמות כאלו נקברים בהתאם לתקנות משרד הבריאות.
חלק מזערי מרקמות עודפות אלו יכול לשמש למספר מטרות:
לצורכי מחקר: הן ביחס לחולה עצמו, כגון גילוי שינויים גנטיים עם השלכות ישירות לחולה או לבני משפחתו; והן למחקר בסיסי, אפידמיולוגי וכיוצא בהם לטובת הכלל.
הסתברות פוסטריורית היא מושג מרכזי בסטטיסטיקה בייסיאנית.
המייצגת את ההסתברות, או ההתפלגות, שמתקבלת מעדכונים של ההסתברות הפריורית על סמך מידע המתקבל מתצפיות.
העדכון נעשה על ידי שימוש בכלל בייס.
הההסתברות הפוסטריורית עשויה לשמש כהסתברות פריורית במהלך נוסף של עדכון בייסיאני.
בסטטיסטיקה בייסיאנית, הפרמטרים של המודל, שיסומנו ב- , הם בעצמם משתנים מקריים.
ההתפלגות הפריורית שלהם, כלומר ההתפלגות שלהם בהיעדר כל מידע מוקדם, תסומן ב .
ההסתברות הפוסטריורית היא ההסתברות של הפרמטרים בהינתן תצפיות , ומסומנת .
לעומת זאת, פונקציית הנראות היא ההסתברות של התצפיות בהינתן הפרמטרים של המודל, כלומר .
בהינתן הסתברות פריורית וכי ההסתברות לתצפיות היא , אז ההסתברות הפוסטריורית מוגדרת באמצעות כלל בייס
כלומר, ההסתברות הפוסטריורית פרופורציונית לפונקציית הנראות המוכפלת בהסתברות הפריורית.
הוא קבוע הנירמול המחושב על ידי
אם היא פרמטר רציף, או על ידי סיכום של על כל הערכים האפשריים של , אם הוא פרמטר בדיד.
דוגמה 1 - התפלגות פוסטריורית של פרמטר במודל בינומי
נניח שרוצים למצוא מהו הסיכוי שבהטלת מטבע מסוים, לא בהכרח מטבע הוגן, הוא ייפול על עץ.
כדי לאמוד את הערך של מבצעים סדרה של הטלות, ונניח ש-m פעמים הוא נפל על עץ, ו-n פעמים על פלי.
נסמן ב X את סדרת התוצאות הללו.
בהנחה שההטלות בלתי תלויות זו בזה, אז בהינתן מודל שבו ההסתברות לנפילה על עץ בהטלה בודדת היא , ההסתברות לסדרת התוצאות X היא את האמונה הראשונית שלנו, שמטבעות הם בדרך כלל הוגנים, ניתן לנסח באמצעות פונקציית צפיפות הסתברות פריורית על הפרמטר .
למען ההמחשה אפשר לבחור כהתפלגות הפריורית בפונקציה להתפלגות פריורית זו מקסימום ב והיא סימטרית סביב נקודה זו.
כעת ההתפלגות הפוסטריורית של היאכאשר היא פונקציית בטא.
דוגמה 2 - התפלגות פוסטריורית של פרמטר בהתפלגות נורמלית
ניח הם משתנים מקריים בלתי תלויים שווי התפלגות בעלי התפלגות נורמלית , כאשר התוחלת אינה ידועה והשונות נתונה.
נניח גם כי צפיפות ההתפלגות הפריורית של היא כאשר ו- נתונים.
נסמן ב- את וקטור המשתנים המקריים ונסמן ב- את ערכי התצפית שלהם.
אם נתעלם מכל הגורמים שאינם תלויים ב-, ההסתברות הפריורית המוכפלת בנראות היא מהצורה:
כאשר וכאשר ו- הם קבועים שאינם תלויים ב- (אך תלויים ב-), ו- ו- הם:
ולסיכום ההתפלגות הפוסטריורית היא התפלגות נורמלית עם תוחלת ועם שונות
ניתן לראות כי בגבול מתקבלות התוצאות המצופות ממדגם גדול, ו .
ניתן לחשב את התפלגות ההסתברות הפוסטריורית של משתנה מקרי אחד בהינתן ערכו של אחר באמצעות משפט בייס על ידי הכפלת התפלגות ההסתברות הפריורית בפונקציית הנראות, ולאחר מכן חלוקה בקבוע הנירמול, באופן הבא:
נותן את פונקציית צפיפות ההסתברות הפוסטריורית עבור משתנה מקרי , בהינתן שהמשתנה המקרי מקבל ערך ספציפי , כאשר
היא הצפיפות הפריורית של ,
היא פונקציית הנראות של כפונקציה של ,
היא הצפיפות הפוסטריורית של בהינתן .
בסיווג, הסתברות פוסטריורית משקפת את חוסר הוודאות של הערכת תצפית למחלקה מסוימת.
בעוד שהפלט של שיטות סיווג סטטיסטיות הוא בהגדרה הסתברות פוסטריורית, שיטות של למידת מכונה לעיתים קרובות אינן מספקת הערכות הסתברותיות אמינות.
אחת הדוגמאות הבולטות בהקשר זה הוא מסווג בייסיאני נאיבי, שנוטה להערכות הסתברות פוסטריורית מוטות בשל הנחת האי-תלות בין משתני הקלט.
P(doom) (קיצור של Probability of doom, "הסתברות לאבדון") הוא מונח בתחום בטיחות הבינה המלאכותית המתייחס להסתברות לתוצאות קטסטרופליות קיומיות (או "אבדון") כתוצאה מבינה מלאכותית .
התוצאות המדויקות הנדונות משתנות מתחזית אחת לאחרת, אך באופן כללי הן מרמזות על הסיכון הקיומי מבינה מלאכותית כללית
הערך הממוצע מהתשובות היה 14.4%, עם ערך חציוני של 5%
תחזיות אישיות של דמויות בולטות
דמויות בולטות בתעשיית הטכנולוגיה ובחקר הבינה המלאכותית הציגו תחזיות שונות לגבי P(doom).
אליעזר יודקובסקי, מייסד מכון המחקר למודיעין מכונות, הציג את התחזית הפסימית ביותר עם הערכה של מעל 95% לאבדון.
ג'פרי הינטון, החתן פרס נובל לפיזיקה 2024 והמכונה "אבי הבינה המלאכותית", העריך את ההסתברות במעל 50%.
יושוע בנג'יו, המדען הממוחשב וחתן פרס נובל, העריך את ההסתברות ב-50%.
מנגד, דמויות אחרות כמו יאן לקון, המדען הראשי לבינה מלאכותית במטא, העריך את ההסתברות בפחות מ-0.01%, ואילו מארק אנדרסן, איש העסקים האמריקני, העריך אותה ב-0%.
בין השניים נמצאים אילון מאסק (10-30%), שיין לג מגוגל דיפמיינד (5-50%), ודריו אמודיי מאנתרופיק (10-25%).
התעוררה מחלוקת מסוימת לגבי התועלת של P(doom) כמונח, בין השאר בשל חוסר הבהירות לגבי האם תחזית נתונה מותנית בקיומה של בינה מלאכותית כללית, המסגרת הזמנית, והמשמעות המדויקת של "אבדון".
בשנת 2024, להקת הרוק האוסטרלית King Gizzard &amp; the Lizard Wizard השיקה את הלייבל החדש שלה, p(doom) Records.
הסתברות לאהבה הוא סרט שנכתב ובוים בידי עמיחי גרינברג.
הצילומים נערכו בשנת 2023 והקרנת הבכורה נערכה בספטמבר 2025.
הסרט מתמקד בכוכב הראשי – ראובן (בכיכובו של יהורם גאון) ונכדתו עדן (בכיכובה של משי קליינשטיין).
ראובן הוא סטטיסטיקאי ואקטואר במקצועו.
אשתו נפטרה לפתע והוא נותר אלמן ובודד.
בארץ חיה רק נכדתו עדן שמצפה לקבל נתח מהירושה של סבתה שלטענתה הובטח לה על ידה.
חייה של אשתו סבבו סביב חוג חברים שאיתם הייתה שוחה בבריכה מדי יום.
סכום גדול של כסף מזומן שהונח על ידי ראובן בלוקר של הבריכה נעלם ומכאן מתחילה שרשרת של חקירות שראובן ובמידה מסוימת גם נכדתו מנסים לפענח.
תוך כדי הסרט מתבהרים היחסים בין ראובן לחברים ובעיקר בין ראובן לנכדתו עדן.
כל זה עד לסוף מפתיע של פתרון התעלומה.
יהורם גאון - ראובן, סטטיסטיקאי בגמלאות, אלמן טרי
משי קליינשטיין - עדן, נכדתו של ראובן
שמוליק לוי – רופא, מהחברים בבריכה
חלי גולדנברג – מהחברות בבריכה
מיכל ינאי – מהחברות בבריכה, אלמנה מחפשת זוגיות
לואי נופי – המציל בן המעוטים
ז'יל בן דוד – מהחברים בבריכה
דבי יבלונקה – מהחברות בבריכה, נשואה
דנה סמו – מנהלת הבריכה
נורית גפן – אשתו המנוחה של ראובן
שמעון מימרן – מהחברים בבריכה, נשוי
ענת ברזילי – מהחברות בבריכה
העבד (ביידיש: דער קנעכט, der knekht) הוא רומן יידיש מפרי עטו של יצחק בשביס-זינגר שהתפרסם ב-1962. הספר מגולל את קורותיו ואת סיפורו של יעקב, תלמיד חכם שנמכר לעבדות לאחר גזרות ת"ח–ת"ט ומתאהב באישה לא יהודיה.