tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הנשיא צ'ילדרס מת באופן פתאומי בנובמבר 1974. המחליף המוסכם שלו היה קרול או'דלה, לשעבר התובע הכללי של אירלנד ושופט עליון.
או'דלה היה חבר פיאנה פול והוא הובס בבחירות לפרלמנט.
הוא גם היה מבקר בולט של הצעדים למניעת חופש הביטוי והתנגד להכנסתו של סעיף 31 לחוק השידור, שאסר על שידור קולם של חברי שין פיין.
דעתו זו גרמה לו להיות בעימות עם קוסגרייב, שממשלתו תמכה בהכנסת הסעיף לחוק.
קוסגרייב נמנע מלהגיע לארמון הנשיאות.
בעוד שבעבר הקפידו ראשי הממשלה להגיע לפגישת עדכון של הנשיא אחת לחודש, קוסגרייב קיים את הפגישות הללו אחת לחצי שנה בממוצע.
בנוסף, הוא התערב בתפקידים החוקתיים של הנשיא כנציגה של המדינה כלפי ממשלות זרות.
הוא לא התיר לנשיא לקבל את אות לגיון הכבוד, אף על פי שהנשיא לשעבר, שון או'קלי קיבל את האות בזמנו.
קוסגרייב נכח בחגיגות לרגל מאתיים שנות עצמאות ארצות הברית ב-1976 במקומו של או'דלה.
החלטתו של או'דאלג ב-1976 להפעיל את סמכותו להעברת נוסח חוק לעיונו של בית המשפט העליון לבדיקות התאמתו לחוקה, הביאו אותו לעימות אף יותר ישיר עם הקואליציה הלאומית.
הממשלה הגישה את החוק לסמכויות חירום בעקבות רציחתו של שגריר בריטניה באירלנד, כריסטופר אברט-ביגס על ידי הצבא האירי הרפובליקני.
החוק אושר על ידי הפרלמנט ב-21 בספטמבר.
לאחר התייעצות עם מועצת המדינה (מועצה מייעצת לנשיא), העביר או'דלה את נוסח החוק לעיונו של בית המשפט העליון.
אף שבית המשפט החליט שהחוק מתיישב עם החוקה, ובסופו של דבר חתם עליו הנשיא ב-16 באוקטובר, באותו יום הסתיימה פעולת טרור של הצבא האירי הרפובליקני במונטמליק במותו של שוטר אירי.
ממשלתו של קוסגרייב, שכבר הייתה זועמת, האשימה את או'דאלג בהשהיית אישורו של החוק ובגרימת מותו של השוטר.
ב-18 באוקטובר תקף שר ההגנה, פדי דונגן, את הנשיא על כך שהעביר את נוסח החוק לבית המשפט העליון וכינה אותו "חסר תקנה".
קוסגרייב נקרא לנשיא כדי לעדכן אותו על נאומו של דונגן, אך סירב לדבר איתו באופן אישי על הנושא, ובכך הגביר את זעמו של או'דאלג.
הנשיא סירב לקבל את דונגן שהגיע להתנצל לשיחה אישית.
כאשר סירב קוסגרייב לקבל את התפטרותו של דונגן, היה זה הקש האחרון עבור או'דאלג, שהתפטר ב-22 באוקטובר 1976, "כדי להגן על הכבוד והעצמאות של מוסד הנשיאות".
בדצמבר 1973 חתמה ממשלתו של קוסגרייב על הסכם סנינגדייל שנראה היה שיספק פתרון לבעיית צפון אירלנד.
מועצה מנהלת לשני חלקי האי הוקמה, אך ההסכם קרס במאי 1974 כתוצאה משביתה של מועצת פועלי אלסטר.
בנוסף, מצביעים רפובליקנים רבים זעמו עקב מה שהם ראו כקו הקשוח של קוסגרייב כנגד הצבא האירי הרפובליקני וכנגד הטיפול שלו בפיצוצים שאירועו ב-17 במאי בדבלין ובמונהן (Monaghan).
העיתונות האירית הייתה ביקורתית במיוחד כלפי מדינות דיכוי חופש הביטוי של הממשלה ובעיקר כלפי שר הדואר והטלגרף קונור או'בריאן.
על רקע זה הואשם קוסגרייב שהוא אנטי-רפובליקני ופרו-יוניוניסטי במדיניותו כלפי הצפון.
החוקים נגד הטרור שחוקקה ממשלתו של קוסגרייב, השניאו אותה על הציבור, כפי שגרמו לכך צעדי הצנע הכלכליים שלה.
שיעור מס ההכנסה השולי הגיע לשיא של 77%.
ציבור הבוחרים לא חווה שיעור אבטלה ומצוקה בהיקף כזה מאז שנות החמישים והאהדה כלפי הממשלה צנחה באופן משמעותי.
ביחד עם פרשת דונגן והיד הקשה להשלטת חוק וסדר, גרמו הקשיים הכלכליים נזק רב לפופולריות של קוסגרייב.
במאי 1977, פנה קוסגרייב לאספה הכללית של מפלגת פינה גייל שהייתה תחת אופוריה והתכנסה ערב הבחירות, ותקף את מבקריו.
עם היוודע תוצאות הבחירות, התפטר קוסגרייב מתפקידו כמנהיג פינה גייל וכראש הממשלה.
הוא הוחלף על ידי שר החוץ לשעבר בממשלתו, גארט פיצג'רלד.
קוסגרייב פרש מהחיים הפוליטיים ערב הבחירות הכלליות של 1981. ניתן לומר שהחלטתו על עריכת הבחירות ב-1977 הייתה מוקדמת מדי, שכן, בראשית השנה החלה הכלכלה האירית להתאושש ובחירות לקראת סוף השנה היו יכולות להיות במועד נוח יותר לקואליציה הלאומית.
לאחר פרישתו ב-1981 נבחר מטעם מחוז הבחירה שלו, בנו, ליאם קוסגרייב הצעיר.
קוסגרייב צמצם את מעורבותו בחיי הציבור, אם כי לעיתים קרובות הוא משתתף באירועים פוליטיים.
ב-2010 הוא השתתף בהשקת הספר "ראש הממשלה הסרבן" (The Reluctant Taoiseach) שנכתב על ראש הממשל לשעבר, ג'ון קוסטלו על ידי הסופר והעיתונאי דייוויד מק'קאלה.
הוא גם הופיע באירוע לציון מאה שנה למרידת חג הפסחא ב-2016 ונראה צופה על האירוע ממכונית כאשר מצעד צבאי עבר ברחובות דבלין.
ב-8 במאי 2016 הוא הסיר את הלוט מעל טבלה שמנציחה את המרידה בבית החולים סנט ג'יימס בדבלין יחד עם נכדו של אימון קנט ונכדו של קאהל ברוהה, מראשי מרידת חג הפסחא.
ליאם קוסגרייב מת ב-4 באוקטובר 2017 בגיל 97 לאחר מחלה קשה.
ליאם פוקס הוא פוליטיקאי בריטי-סקוטי מהמפלגה השמרנית שכיהן כמזכיר המדינה לענייני סחר בין-לאומי וכנשיא לשכת הסחר במועצה המלכותית.
פוקס כיהן כמזכיר ההגנה של בריטניה בממשלתו של דייוויד קמרון.
הוא התפטר מתפקידו לאחר שעורר מחלוקת ציבורית, בה נטען כי הוא אפשר למקורבו אדם ווריטי, יועץ בחברה ביטחונית לבקר עמו במספר ביקורים ממלכתיים על חשבון משרד ההגנה.
ליאם פוקס נולד ב-22 בספטמבר 1961 בעיירה מזרח קילבריד שבסקוטלנד בבית שהשתייך לכנסייה האירית.
הוא למד רפואה באוניברסיטת גלאזגו והשלים את לימודיו הגבוהים ב-1983. בזמן לימודיו בראשית שנות השמונים, הוא נתמנה לנשיאות האגודה השמרנית באוניברסיטת גלאזגו ולאחר מכן התקדם בתפקידים במפלגה השמרנית.
הניסיון הראשון שלו להיבחר לפרלמנט ב-1987 הסתיים בכישלון.
לאחר מכן, ב-1992 הוא נבחר לפרלמנט של הממלכה המאוחדת מטעם מחוז בחירה צפון סמרסט North Somerset בבחירות הכלליות בבריטניה ביוני 1993, פוקס מונה להיות העוזר פרלמנטרי של מזכיר הפנים מייקל הווארד.
בשנים 1996–1997 הוא עבד במשרד החוץ וחבר העמים.
התמודדות על ראשות המפלגה השמרנית 2005
בספטמבר 2005, פוקס הודיע כי בכוונתו להתמודד על ראשות המפלגה השמרנית.
הקמפיין שלו דגל בעיקר במדיניות פנים הכוללת רפורמות נרחבות ברווחה.
במהלך ההצבעה הראשונה בבחירות המקדימות, ב-18 באוקטובר 2005, הוא צבר מספיק תמיכה (42 קולות) כדי להתמודד בהצבעה השנייה שנערכה יומיים לאחר מכן.
בהצבעה השנייה הוא סיים במקום השלישי עם 51 קולות במקום השלישי אחרי דייוויד קמרון (90 קולות) ודייוויד דייוויס (57 קולות).
קמרון מינה את פוקס לכהן כמזכיר ההגנה בממשלת הצללים של המפלגה השמרנית בעת שלטון מפלגת הלייבור.
התמודדות על ראשות המפלגה השמרנית 2016
בסוף יוני 2016, פוקס הודיע כי הוא מתכוון להתמודד להנהגת המפלגה השמרנית בשנית, אחרי שדייוויד קמרון התפטר לאחר משאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי, שבו פוקס תמך בעזיבתה של בריטניה את האיחוד האירופי.
במהלך ההכרזה על מועמדותו, הוא אמר כי בריטניה צריכה לעמוד בהתחייבותה לעזוב את האיחוד האירופי עד 2019. הוא הבטיח להגדיל את תקציב הכוחות המזוינים של בריטניה, ואמר כי "צריך לשפר את יכולת הלוחמת רשת של הצי המלכותי הבריטי.
פוקס הודח מהפריימריז עוד בסיבוב הראשון לאחר שהפסיד וסיים במקום האחרון עם 16 קולות.
פוקס מונה לתפקיד מזכיר ההגנה בממשלתו הראשונה של ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון ב-12 במאי 2010. באותו סוף שבוע הוא טס לאפגניסטן יחד עם שר החוץ ויליאם הייג ובכירים אחרים על מנת לבדוק את שלומם של חיילי בריטניה.
באותו ביקור הוא קרא לנסיגת הכוחות הבריטים מהאזור כמה שיותר מהר.
במהלך מלחמת האזרחים בלוב אמר פוקס כי לוב עלולה להתפצל לשתי מדינות (תומכי קדאפי ומתנגדי קדאפי).
עוד הוא אמר כי מועמר קדאפי שחרר את זעמו שלו באמצעות צבא לוב על ידי שליחת מטוסי קרב וכוחות קרקע על מנת לתקוף את מתנגדיו ברחבי לוב.
הוא הוביל את "מבצע אלאמי" (Operation Ellamy), חלקה של בריטניה בתקיפה הצבאית הבין-לאומית בלוב.
באוקטובר 2011 פוקס גרם לשערורייה לאחר שהוא הותיר לחברו הקרוב להתלוות אליו שלא כדין בעבודתו.
ב-14 באוקטובר הוא התפטר מתפקידו לאחר שנחשד בטובות הנאה.
הוא הודה כי מקורבו ומי שהיה שושבינו, אדם ווריטי התלווה אליו בהזדמנויות רבות לביקורים רשמיים אף על פי שווריטי לא החזיק בסיווג ביטחוני כלשהו.
פוקס כתב במכתב התפטרותו כי "בטעות טשטשתי את הגבולות בין ענייני האישיים לבין פעילותי בממשלה.
אני מצטער על כך מאוד".
שר התחבורה של בריטניה, פיליפ האמונד, מונה במקומו לתפקיד שר ההגנה.
ב-2016 נערך בבריטניה משאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי.
פוקס תמך בפרישה מהאיחוד, ובעקבות ניצחון התומכים בפרישה, ראש הממשחלה דייוויד קמרון התפטר מתפקידו.
פוקס ושלושה חברי פרלמנט נוספים התמודדו על התפקיד.
פוקס עבר את הסיבוב הראשון אך כשל בשני.
בסופו של דבר זכתה תרזה מיי בראשות המפלגה השמרנית ועלתה לשלטון.
פוקס מונה על ידה לתפקיד מזכיר המדינה לענייני סחר בין-לאומי וכיהן בתפקיד עד 2019. בבחירות הכלליות שנערכו באותה שנה שב ונבחר מטעם אותו מחוז בחירה לפרלמנט, כשקיבל 32,801 קולות, שהיוו 52.9% מקולות המצביעים, אולם לא חזר לכהן בממשלה.
פוקס הוא תומך גלוי של מדינת ישראל והוא חבר בידידי ישראל במפלגה השמרנית בשנת 2006 הוא אמר: "אויביה של ישראל הם אויבינו שלנו.
זהו קרב שבו כולנו או שכולנו נופלים".
בחודש מאי 2011, ציין כי ההתנחלויות הישראליות אינן חוקיות ומכשול לשלום.
ב-2011 ביקר פוקס בישראל ואף נשא דברים בפורום שרי ביטחון בכנס הרצליה, בהשתתפות שרי הביטחון של צ'כיה והונגריה והשר להגנת העורף, מתן וילנאי, והשרים דנו יחדיו באתגרים האסטרטגיים המשותפים למדינותיהם.
ליאם תומאס גריגן הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה אנגלי.
בנעוריו למד ב-"Northern Stage Company" שבקינגסטון אפון האל, ואחר כך היה סטודנט בוייק קולג'.
תפקידו הראשון בטלוויזיה היה בדמות ניק יורק בסדרת הדרמה "הולבי סיטי" של ה-BBC.
הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד אל-חרזי בסדרה "24: Live Another Day" של רשת פוקס, ובדמות המלך ארתור בסדרה "עד עצם היום הזה" של רשת ABC.
גריגן נולד בקינגסטון אפון האל שבמזרח יורקשייר לליז ובריאן גריגן.
הוא הבכור במשפחה בת שלושה ילדים.
בגיל צעיר שלחה אותו אימו לשיעורי תיאטרון.
בגיל 5 הופיע בתפקיד גמד בהפקה של "הקוסם מארץ עוץ" ב-Northern Theatre.
אחר כך בגיל שבע למד משחק אצל מייסד התיאטרון ריצ'רד גרין.
אחרי שלמד בבית הספר היסודי סנט מרי, המשיך ללמוד בווייק קולג', והתמקד בלימודי תיאטרון, היסטוריה וספרות אנגלית.
באותה עת גם המשיך בשיעורי משחק ב-Northern Theatre, והופיע בתיאטרון הלאומי ובפסטיבל אדינבורו.
הוא התכונן לאודישנים לבתי ספר למשחק, והתקבל לבסוף לבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
בטלוויזיה הופיע גרינגן בדרמות של ה-BBC כגון "הולבי סיטי", "רופאים", "משפחה וחיות אחרות", ובסדרה "מיס מארפל" של ערוץ ITV1. גריגן גילם את אלפרד במיני-סדרה "עמודי תבל" של Starz TV.
בסדרה "Ultimate Force" שיחק גריגן בתפקיד קורפורל אדוארד דווייר בעונה השלישית של הסדרה.
בינואר 2011 הופיע גריגן בעונה השנייה של הסדרה המלחמתית "Land Girls" של ערוץ BBC One.
מ-2012 עד 2013 כיכב בתפקיד סמל ליאם בקסטר בסדרה "מכת מחץ".
ב-2014 לוהק לתפקיד איאן אל-חרזי בסדרה "24: Live Another Day".
באותה שנה הופיע בסרט הפעולה האמריקאי "הרקולס האגדה מתחילה".
בינואר 2014 השתתף גריגן בפרק כפול בסדרה "עדות אילמת".
ב-2015 שיחק בתפקיד המלך ארתור בסדרה "עד עצם היום הזה".
בספטמבר 2016 התארס גריגן עם הזמרת-יוצרת בת' ראולי.
השניים התחתנו ב-1 ביולי 2017.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2010 New Blood סטיב סרט קצר 2014 הרקולס האגדה מתחילה The Legend of Hercules איפיקלס 2017 רובוטריקים: האביר האחרון Transformers: The Last Knight המלך ארתור
ליאורה מוריאל הייתה עיתונאית, זמרת, כנרת, פמיניסטית ופעילה חברתית ישראלית שכיהנה כיושבת ראש אגודת הלהט"ב בשנים 1991–1993. הפיקה את פסטיבל המוזיקה הבינלאומי הראשון לנשים ע"ש ז'קלין די פרה, שנערך בבאר שבע.
מוריאל נולדה וגדלה בתל אביב.
בגיל 10 עברה עם משפחתה לקנדה.
בגיל 19 עלתה לישראל לבדה.
היא בעלת תואר ראשון בסוציולוגיה ובפסיכולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בגיל 30 הגיעה לבאר שבע ללמוד בבית הספר לאמנות.
בשנות ה-90 עברה להתגורר במיתר עם בת הזוג שלה סוזן קירשנר.
בשנות ה-80 שימשה מוריאל כתבת ג'רוזלם פוסט בנגב וצלמת וכתבת בעיתון דבר בדרום.
בסוף יוני 1986 הפיקה את פסטיבל המוזיקה הבינלאומי הראשון לנשים שנערך בבאר שבע והוקדש ליצירות של מלחינות נשים מכל התקופות, הלאומים והז'אנרים.
מוריאל עמדה בראש העמותה לקידום החינוך והתרבות בנגב וכיו"ר ניהלה את "פסטינגב - פסטיבל בינלאומי למוזיקת עמים" שנערך בספטמבר 1990.
מוריאל ערכה את העיתון נתיב נוסף בין השנים 1991–1994.
בשנת 1991 הניחה מוריאל, כיו"ר אגודת הלהט"ב זר במוזיאון יד ושם, לזכר הקורבנות ההומואים שנרצחו בשואה.
היא התבקשה לעזוב את המקום והזר הוסר.
במסגרת שבוע הגאווה שנערך ביוני 1992 היא הגיעה בראש קבוצת פעילות ופעילים ליער להב לציון 13 שנים לנטיעת 3000 עצים ביער להנצחת להט"בים שניספו בשואה ובמלחמת העצמאות.
בתקופתה כיו"ר האגודה, תוקן החוק לשוויון ההזדמנויות בעבודה, ונאסרה הפליה מחמת נטייה מינית, מד"א הכיר בזכותן של בנות זוג לסביות לצורך ביטוח דם ונערך הפנינג הגאווה הראשון בישראל בגינת שינקין.
מוריאל לימדה בחוג לאנגלית באוניברסיטת מרילנד, שם קיבלה את הדוקטורט שלה בספרות על דמותו של היהודי בקולנוע ובספרות בארצות הברית בשנים 1927–1947.
מוריאל כתבה את הביוגרפיה של ברברה סטרייסנד באנציקלופדיה לנשים יהודיות באנגלית.
מוריאל חייתה עם קירשנר בסילבר ספרינג במרילנד שבארצות הברית והן היו אמהות לזוג תאומים.
מוריאל נפטרה ב-7 בינואר 2026.
מי ומה - נשים בישראל
ראשית הקרמיקה הישראלית 1962-1932, גדעון עפרת, תרגום לאנגלית, 1991.
ליאורה מוריאל - אי-פי "7, ישראל, 1977, הדפסה פרטית, סטריאו
ליאל (צ'יקה) אלכסנדרה אדמון (נולדה ב-21 במאי 1980) היא משוררת ישראלית.
חברה בקבוצת "כֻּלָּנָה", חבורה פואטית הכותבת, עורכת ומופיעה יחד במיצגי פרפורמנס.
נולדה כאלכסנדרה רגוזוב בפלובדיב, בולגריה, בת יחידה לסרגיי ורחל.
עלתה לישראל ב-1991, בגיל 11. בהמשך התגיירה ובעקבות זאת הוסיפה לשמה את השם "ליאל".
בעלת תואר ראשון בלשון עברית ותואר שני בספרות מאוניברסיטת תל אביב אותו סיימה בהצטיינות יתרה.
את התזה עשתה בתחום המחקר הקוגניטיבי של השפה.
שיריה התפרסמו בעיתונים "ידיעות אחרונות" וב"הארץ; ובכתבי העת: מטעם, מטען והליקון.
כותבת סיפורת ומתרגמת מבולגרית את שיריו של המשורר סים אלכסיאב.
נשואה לאיל אדמון, אם לשלושה ומתגוררת בחולון.
חברה, יחד עם נעה שחם, מירלה משה אלבו ושי שניידר-אילת, בקבוצת "כֻּלָּנָה" - חבורה פואטית הכותבת, עורכת ומופיעה יחד במיצגי פרפורמנס.
חברה בקבוצת "הבריגדה התרבותית", קבוצת צעירים יוצאי ברית המועצות, הפועלים להפוך את הסיפור והתרבות של יוצאי ברית המועצות לחלק מהתרבות הישראלית.
"תבוא אחרת", עריכה: רפי וייכרט, הוצאת קשב לשירה (2014)
"לכל התליינים שלום", עריכה: מירלה משה אלבו, הוצאת קשב לשירה (2016)
ליאם ג'יימס פּיין היה זמר בריטי.
הוא נודע במיוחד כחבר בלהקת הבנים ואן דיירקשן, אשר הייתה אחת מלהקות הבנים המצליחות ביותר בכל הזמנים.
פיין התפרסם בתחילה כאשר לקח חלק באודישנים של תוכנית הכישרונות הבריטית "אקס פקטור" ב-2008, אך הוא חזר לקחת חלק באודישנים של התוכנית בעונתה השביעית ב-2010 עם להקה שמנתה עוד ארבעה חברים, אשר תהפוך ללהקת "ואן דיירקשן".
בעקבות כך פיין המשיך בקריירת סולו, וחתם על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
ב-2017 הוא הוציא את סינגל הסולו הראשון שלו "Strip That Down" אשר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום העשירי במצעד הפזמונים האמריקני.
אלבום הבכורה של פיין, LP1 יצא לאור בדצמבר 2019.
פיין נולד ב-1993 לקארן וג'ף פיין בעיר וולברהמפטון אשר במחוז וסט מידלנדס שבאנגליה.
לפיין היו שתי אחיות גדולות.
פיין נולד שלושה שבועות לפני הזמן ובעקבות כך במהלך ילדותו המוקדמות היו לו מספר אתגרים בריאותיים.
בבית הספר פיין עסק רבות בספורט, ובמיוחד בריצה.
בגיל 12 פיין לקח שיעורי אגרוף משום שסבל מהצקות בבית הספר מצד תלמידי תיכון.
פיין הצטרף בהמשך למועדון האתלטיקה של וולברהמפטון במטרה להתמקד בקריירה מקצועית בריצה.
במשך שלוש שנים הצליח להיות במקומות הראשונים מבין כל המתחרים האחרים בגילו שהתחרו בריצת 1500 מטר.
בהמשך למד מוזיקה וטכנולוגיה במכללת וולברהמפטון.
פיין החל לגלות עניין רב יותר באומנויות הבמה כאשר הצטרף בגיל 12 להרכב התיאטרון המקומי Pink Productions Theatre Company, ובמסגרת זו הוא הופיע בהזדמנות אחת בתפקיד הראשי בקטעים מההצגה "שיגעון המוזיקה" בפני 26,000 צופים בהפסקה של משחק כדורגל של קבוצת וולברהמפטון וונדררס.
בשנת 2008, כאשר הוא היה בן 14, פיין השתתף לראשונה באודישנים של תוכנית הכישרונות "אקס פקטור", אך סיימון קאוול סבר שפיין עדיין לא מוכן וביקש ממנו שיחזור בעוד כמה שנים.
הוא נבחן בשנית ב-2010, אך לא צלח את מחנה האימונים ובעקבות כך צורף להרכב עם ארבעה מתחרים נוספים - הארי סטיילס, נייל הורן, לואי טומלינסון וזאין מאליק - אשר יהפכו בהמשך ללהקת "ואן דיירקשן".
הלהקה זכתה במקום השלישי בתחרות אך חתמה בעקבות התוכנית על חוזה עם חברת התקליטים של סיימון קאוול Syco Music.
וואן דיירקשן הפכה בתחילת העשור השני של המאה ה-21 לאחת מלהקות הבנים המצליחות ביותר במבחינה מסחרית בכל הזמנים, ובשנים הבאות הוציאה לשווקים חמישה אלבומי אולפן.
הלהקה ערכה מספר סבבי הופעות בינלאומיים באותה התקופה.
בשנת 2015 החליטה הלהקה לצאת להפסקה לתקופה בלתי מוגדרת.
ב-1 ביוני 2017 פרסם פיין שיר סולו ראשון בשם "Strip That Down" בהשתתפות עם הראפר קוואבו.
שירו השני, "Get Low", בהשתתפות פעולה עם זד, יצא ב-6 ביולי של אותה שנה.
את שירו השלישי "Bedroom floor" הוציא ב-20 באוקטובר של אותה שנה.
ב-26 בינואר 2018 יצא שירו הרביעי "For You" ביחד עם ריטה אורה.
ב-20 באפריל של אותה שנה יצא שירו "Familiar", בהשתתפות עם ג'יי באלווין.
ב-5 באוקטובר 2018, הוא הוציא, בהשתתפות עם ג'ונאס בלו ולנון סטלה את הסינגל "Polaroid".
ב-18 בספטמבר 2019, הוציא, בשיתוף פעולה עם הראפר האמריקאי, א בוגי ויט דה הודי, את הסינגל "Stack It Up".
ב-30 באוקטובר 2020 הוציא את הסינגל "Naughty List", יחד עם הזמרת דיקסי ד'אמליו.
ב-27 באוגוסט 2021 הוציא שיר בשם "Sunshine".
ב-2016 החל פיין מערכת יחסים עם הזמרת שריל קול.
במרץ 2017 נולד לבני הזוג בן.
מערכת היחסים עם שריל קול הסתיימה ב-2018. בתחילת 2019 פיין היה במערכת יחסים קצרה עם הדוגמנית והשחקנית הבריטית נעמי קמפבל.
פיין החל לצאת עם הדוגמנית מאיה הנרי ב-2019. בני הזוג התארסו באוגוסט 2020, אך ביוני 2021 הם החליטו להיפרד.
בני הזוג חזרו להיות ביחד בהמשך שנת 2021 והתארסו בשנית אך לבסוף במאי 2022 הם החליטו שוב להיפרד לצמיתות.
מאוקטובר 2022 ועד מותו פיין היה במערכת יחסים עם המשפיענית קייט קאסידי.
בשנת 2020 הונו של פיין נאמד ב-47 מיליון פאונד.
לפיין היו בעבר בתים במאליבו שבקליפורניה ובמחוז סארי שבאנגליה אותם הוא מכר לבסוף בתחילת העשור השני של המאה ה-21. משנת 2022 ועד מותו פיין התגורר במחוז בקינגהאמשייר שבאנגליה.
פיין ציין בעבר שלאורך השנים הוא סבל מאלכוהוליזם וממחשבות אובדניות.
בשנת 2023 הוא ציין שהוא הצליח להפסיק לשתות אלכוהול במשך מעל לשלושה חודשים.
כמבוגר הוא אובחן כסובל מהפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות (ADHD).
ב-16 באוקטובר 2024 נמצא פיין ללא רוח חיים, בהיותו בן 31, לאחר שנפל ממרפסת בקומה השלישית בבית המלון "קאסהסור" בו שהה אשר בשכונת פאלרמו בבואנוס איירס שבארגנטינה.
מנהל המלון פנה לפני האירוע למוקד המשטרה ודיווח על "אדם אגרסיבי שכנראה נמצא תחת השפעה של סמים ואלכוהול".
המנהל ציין בשיחה כי "הוא בהכרה והורס את כל החדר ואנו צריכים שתשלחו לפה מישהו", וציין כי חייו של האיש בסכנה משום שישנה מרפסת בחדרו.
שירותי החירום הגיעו למקום זמן קצר לפני שפיין נפל מהמרפסת.
מותו נקבע בשעה 17:11 (זמן ארגנטינה).
אלברטו קרסנטי , מנהל שירותי רפואת החירום של בואנוס איירס, הודיע על מותו של פיין בערוץ החדשות הארגנטינאי Todo Noticias, וקבע שפיין נפל מגובה של כ-13 עד 14 מטרים ושהיו לו פציעות חמורות במיוחד שלא אפשרו להחיות אותו.
קרסנטי סירב לציין אם מדובר בהתאבדות או בתאונה.
הרשויות בארגנטינה חקרו את מותו של פיין, ונערכה גם נתיחה שלאחר המוות.
ב-7 בנובמבר פרסמו הרשויות שבגופו של פיין נמצאו עדויות לצריכה אלכוהול, קוקאין ותרופת מרשם נוגדת דיכאון.
ב-25 באוקטובר, הרשויות בארגנטינה פשטו על מלון CasaSur בבואנוס איירס, בו פיין נמצא מת, במטרה לאסוף ראיות נוספות, כולל תיעוד, קובצי וידאו וכוננים קשיחים.
השופטת לאורה ברוניארד ואנדרס מדריאה, שמוביל את החקירה מטעם משרד התובע, הורו על הפשיטה, במטרה לערוך בדיקות פורנזיות בטלפונים סלולריים, מחשבים, תמונות וסרטוני אבטחה שנלקחו מהמלון.
ג'ף פיין, אביו של ליאם, הגיע לארגנטינה כדי לסייע בחקירה ודרש שהחקירה תתבצע במלואה לפני שיוכל להחזיר את גופת בנו לבריטניה.
ב-6 בנובמבר, גופתו של פיין שוחררה לצורך העברתה לאנגליה לקראת קבורה.
בעקבות החקירה הוגשו אישומים נגד שלושה מעורבים – אדם אחד שהיה במגע רציף עם פיין בימים שקדמו למותו ושניים שסייעו לספק לו סמים, ביניהם עובד של המלון.
לאחר מותו, פורסם כי חברת נטפליקס עומדת בפני דילמה לגבי המשך הפרויקט "Building the Band", שהיה ככל הנראה הפרויקט הטלוויזיוני האחרון של פיין לפני מותו.
הסדרה הוזמנה על ידי נטפליקס במאי, והצילומים כבר הושלמו, בהפקת Remarkable Entertainment מבריטניה.
התוכנית "Building the Band" כללה 50 זמרים שהתחרו על הזדמנות להקים להקה מבלי לראות זה את זה, תוך שהם מתחברים דרך כימיה מוזיקלית.
פיין שימש כמנטור לצד ניקול שרזינגר וקלי רולנד, בעוד שאלכסנדר מקלין היה מנחה הסדרה.
הסדרה הסתיימה בשלושה מופעים חיים שצולמו באוגוסט 2024 במנצ'סטר.
פאונדס ציין כי כל הרווחים מהסינגל יתרמו לעמותה לפי בחירת המשפחה של פיין, ושהוא מעוניין לתת למשפחה את הזמן להתאבל בשקט.
ליאורה קיסלוב (נולדה ב-14 בינואר 1950) היא אדריכלית ישראלית, שותפה בכירה ומנהלת במשרד האדריכלים קיסלוב - קיי אדריכלים משנת 1979.
קיסלוב היא בתם של תיאודור וסופיה קיסלוב, אחותה של תאה קיסלוב ואשתו של עולש קיי.
היא בוגרת המחלקה לעיצוב סביבתי ותעשייתי של האקדמיה לאמנות ועיצוב 'בצלאל'.
משנת 1979 ועד היום, שותפה ומנהלת במשרד קיסלוב קיי אדריכלים.
עבודתה של קיסלוב מיישמת אינטרפרטציה מיוחדת לאדריכלות מקומית ללא חיקוי סגנונות עבר או גלישה לנוסטלגיה, מייצרת צירופים מקוריים של מרכיבי בניין על שימושם וצורותיהם, מחברת בין ישן וחדש, ומגלה אוצרות חבויים במציאות האורבנית.
קיסלוב דוגלת בהתבוננות והקשבה לקולות העולים מהשטח ושזירתם של אלו בתוך מעשה אומנות אדריכלי מוגמר, אשר בתורו, נושא אחריות כבדה בעיצוב פני החברה ועתידה.
הייתה בין הוגי, מתכנני, מקימי ודרי שכונת רבי חנינא הנושקת לשוק הפשפשים ביפו.
השכונה קצרה פרסים ותשבחות רבים והפכה לאחת השכונות המדוברות והנחשקות באזור המרכז.
משנת 2012 ועד היום קיסלוב היא מנחת פרויקט גמר בבית הספר לאדריכלות ע"ש דוד עזריאלי באוניברסיטת תל אביב.
בעבר, בין השנים 2006–2012 שימשה כמרצה בכירה נלווית, מנחת פרויקט גמר בפקולטה לאדריכלות ובינוי ערים, טכניון, חיפה.
המכללה לאומנויות "קלישר", תל אביב, 2,500 מ"ר, תוכנן עבור קרן ת"א לפיתוח, 1997. זוכה פרס רכטר לאדריכלות שנת 2000.
מרכז שרובר לתרבות ופנאי, פלאנט, ירושלים, 28,500 מ"ר, תוכנן עבור קרן גיטה שרובר.
התכנון זכה במקום ראשון בתחרות מוזמנים.
מרקם שוק הפשפשים ביפו - תוכנית בינוי והתחדשות עירונית, 65,000 מ"ר, תוכנן עבור מ.
מרקם רבי חנינא - תוכנית בינוי והתחדשות עירונית, יפו, 180 יח' דיור - 20,000 מ"ר, תוכנן עבור מ.
פרטיים ועיריית תל אביב, 1994- ואילך.
זוכה פרס אילון לתכנון אורבני והתחדשות עירונית שנת 2000.
גשר אוסישקין, תל אביב, 60 מ"א, תוכנן עבור עיריית ת"א ונתיבי איילון, 1999.
בניין פלטין- מבנה משרדים, תל אביב, 3,065 מ"ר, תוכנן עבור מ.
פרטיים, 1994. שימור א, זוכה פרס הבניין היפה בתל אביב על ידי איגוד הקבלנים 1994.
תוכנית מדיניות שיכוני דרום יפו, כ־800 דונם, תוכנן עבור עיריית תל אביב, תוכנית מדיניות התחדשות עירונית והחייאה לכלל אזור דרום יפו, 2017.בוצע.
1994 - פרס הבניין היפה בתל אביב אשר ניתן על ידי איגוד הקבלנים עבור בניין פלטין, תל אביב.
1997 - זכייה במקום הראשון בתחרות סגורה לתכנון מרכז קהילתי בנאות אפקה עבור עיריית ת"א.
2000 - זכייה במקום השלישי בתחרות פומבית לתכנון נמל תל אביב.
2000 - פרס רכטר לאדריכלות ישראלית, על בניין מכללה לאמנות קלישר ע"ש ישראל פולק, תל אביב.
2000 - פרס אילון לתכנון אורבני והתחדשות עירונית עבור מרקם רחוב רבי חנינא ביפו.
2007 - זכייה במקום הראשון בתחרות סגורה לתכנון מרכז שרובר לתרבות בירושלים.
2009 - זכייה במקום הראשון בתחרות פומבית לתכנון בניין העירייה וכיכר העיר אילת.
2012 - זכייה במקום הראשון בתחרות פומבית לתכנון קמפוס החינוך ברמת אפעל.
2015 - זכייה במקום הראשון בתחרות מוזמנים לתכנון נמל יפו- האנגר 2+3.
1983 - "בית תל אביבי עתידי", דיון רב תחומי: על תכנון בית תל- אביבי עתידי.
1984 - "פיסול סביבתי", מתחם יפו העתיקה, עיריית ת"א.
"כנפיים" - היצמדות לבניין קיים, פינה.
1986 - "פיסול סביבתי", מתחם יפו העתיקה, תל - אביב.
"דג אדם דג" מיצב על גג מבנה.
1987 - "פיסול בנמל", נמל יפו ת"א, בחסות עיריית ת"א, "אף באוויר" פסל בתנועה, מתכלה ברוח.
1988 - "בית תל - אביבי - כיוונים עכשוויים" - לשכת האדריכלים.
בחסות קרן ת"א לפיתוח, אוצרת: צופיה דקל.
1988 - "בנין ופסל", מתחם יפו העתיקה, בחסות עיריית ת"א.
"סוס פשוט רגליים על גג", פסל על גג מיבנה, פסל מתכלה.
1989 - "מגורים במדבר", מוזיאון הנגב באר- שבע.
1993 - "חשיפת אומנות המגירה", בית האומנים, ירושלים.
1996 - אומנות ואדריכלות "בין חיבור לשילוב", מיצב משותף עם הפסל: צביקה קנטור.
אוצר: מיכה לוין בית האומנים ת"א.
2000 - "50 שנות אדריכלות ישראלית" - הופקה על ידי משרד החוץ, התערוכה נודדת בבירות שונות בעולם.
הוצגה בהצלחה במוזיאון האורנז'רי בפריז.
2004 - הביאנלה ה-9 לאדריכלות, ונציה.
אדריכלות קו החוף של ת"א יפו.
2005 - השתתפות כנציגי ישראל בביאנלה הבינלאומית לאדריכלות ברוטרדם-הולנד.
2005 - נציגי עמותת אדריכלים בישראל בקונגרס איסטנבול 2005, של ארגון UIA.
2006 - מרחב 2005: אדריכלות בפרטים, בית האדריכל, תל אביב.
2012 - תערוכת הפרויקטים הזוכים בתחרות קמפוס החינוך ברמת אפעל; שנקר- בי"ס גבוה להנדסה ולעיצוב, רמת גן.
ליאם הפקות היא חברת תקליטים ישראלית בבעלותו של הזמר הישראלי אייל גולן.
החברה נוסדה על ידי הזמר הישראלי אייל גולן ויהודה (דדי) חנדלי והיא נקראת על שם בנו הבכור של גולן מנישואיו לאילנית לוי.
בין האמנים שייצגה החברה לאורך השנים ניתן למנות את גולן עצמו, מושיק עפיה, איתי לוי, נסרין קדרי ולואי עלי.
ב-2011 עלתה לשידור בערוץ 24 התוכנית "אייל גולן קורא לך", תוכנית מציאות בהנחיית אייל גולן העוסקת בגילוי כישרונות מוזיקליים בז'אנר המוזיקה הים תיכונית.
הפרס לזוכה התכנית היה הפקת אלבום בכורה וחוזה ייצוג בחברה.
בין האמנים שזכו בפרס במסגרת התכנית ניתן למנות את מורן מזור ונסרין קדרי.
כמו כן, אף על פי שלא העפיל לגמר, אך בלט במהלך העונה, נחתם הזמר לואי עלי בחברה גם הוא.
התכנית ירדה משידור עקב "פרשת משחקי חברה", בה עורב גולן.
תיק החקירה נגד אייל גולן נסגר מבלי שהועמד לדין, לפי תחקיר הארץ, רב פקד חג'ג' היה סבור כי מדובר בעלילה נגד גולן.
הוא הפציר בפרקליטות לסגור נגדו את התיק מחוסר אשמה ולא מחוסר ראיות.
הפרקליטות לא נענתה, והתיק נסגר מחוסר ראיות ולא מחוסר אשמה.
ב-2019, עקב סכסוך בין גולן לפרץ, הוחלף מנכ"ל החברה מפרץ לאודי גואטה.
ליאם דייוויד איאן קופר הוא כדורגלן סקוטי-אנגלי המשחק בעמדת הבלם בנבחרת סקוטלנד.
קופר הוא הקפטן הראשון של לידס שזכה בראשות ליגת המשנה של הכדורגל האנגלי והעפיל לליגה הבכירה מאז עשה זאת גורדון סטראכן ב-1990. אם כי בדרך כלל מתופקד כבלם, הוא יכול לשחק גם בעמדת המגן השמאלי.
קופר ייצג את סקוטלנד בנבחרות הצעירות, עד גיל 17 ועד גיל 19, וזומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת ב-10 במרץ 2016, לקראת משחק הידידות נגד דנמרק, אך לא זכה לשחק.
הופעת הבכורה של קופר בנבחרת התקיימה ב-6 בספטמבר 2019, במשחק שהסתיים בהפסד נבחרתו לרוסיה.
ב-26 באוגוסט 2008 ערך קופר את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של הול סיטי במשחק מול סוונסי סיטי במסגרת גביע הליגה.
ב-30 באוגוסט של אותה שנה, ביום הולדתו ה-17, חתם במועדון על חוזה מקצועני ראשון וישב על הספסל במהלך משחק הפרמייר ליג נגד ויגאן את'לטיק.
הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה התקיימה במשחק שנערך באנפילד והסתיים בתבוסה 1–6 לליברפול.
קופר האריך את חוזהו בהול סיטי כאשר חתם לשלוש שנים נוספות במועדון במרץ 2010.
ב-1 בדצמבר 2011, בעת שהיה מושאל להאדרספילד טאון ולאחר שלא נכלל בסגל לקראת המשחק מול צ'רלטון את'לטיק, ביקש קופר להפסיק את חוזה השאלתו בקבוצה במטרה לנסות ולהשיג מקום קבוע בהול סיטי תחת המאמן החדש, ניק בארמבי.
ראשי האדרספילד הסכימו, וקופר שב לקבוצת האם שלו.
בסוף מרץ סבל קפטן הול סיטי, ג'ק הובס, מפציעה קשה, אשר השביתה אותו לתקופה ממושכת, ולאור זאת פתח קופר במקומו במשחקים שנותרו עד סיום העונה.
לאחר ששותף בשלושה משחקים בלבד בעונת 2010/2011 וזכה למעט הזדמנויות, הושאל קופר לקרלייל יונייטד מהליגה הראשונה לתקופה של חודש ב-10 בינואר 2011, כחלק מעסקה בה נמכר ג'יימס צ'סטר, ששיחק כמושאל בקרלייל ממנצ'סטר יונייטד, להול סיטי, וחתם בשורותיה לשלוש וחצי שנים.
תקופת ההשאלה הסתיימה לאחר שנפצע בידו בפברואר במהלך משחק נגד האדרספילד טאון.
כשהחלים מפציעתו בחודש מרץ השאילה אותו קרלייל לחודש נוסף והייתה מעוניינת להחתימו עד סוף העונה, אך הוא בחר לשוב להול סיטי עם סיום תקופת ההשאלה באפריל.
ב-8 ביולי 2011 הצטרף קופר להאדרספילד טאון בחוזה השאלה לעונה אחת.
לאחר הופעת הבכורה שלו במשחק נגד פורט וייל באוגוסט במסגרת גביע הליגה ב-9 באוגוסט, ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה ב-24 בספטמבר כמחליף במשחק נגד לייטון אוריינט, שהסתיים בתוצאה 2-2. הופעת הבכורה שלו בליגה בהרכב הפותח התקיימה ב-1 באוקטובר, במשחק החוץ בו הביסה קבוצתו 0–4 את ברנטפורד.
כעבור שלושה ימים פתח פעם נוספת במשחק במסגרת הסיבוב השני של פרס הפוטבול ליג נגד ברדפורד סיטי אך נאלץ לעזוב את המגרש במחצית בשל פציעה.
תקופת ההשאלה בהאדרספילד הסתיימה ב-2 בדצמבר 2011 בשל בקשתו של קופר לשוב להול סיטי.
קופר הצטרף לצ'סטרפילד ב-1 בנובמבר 2012 בחוזה השאלה לחודשיים.
מאמן הקבוצה, פול קוק, אמר עם הצטרפותו: "אנחנו מאושרים עם החתמתו של ליאם.
הוא שחקן שמועדונים אחרים, ולא רק בליגה הזו, מגלים בו עניין".
קופר הבקיע את שערו הראשון במשחק הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 על אוקספורד יונייטד ב-16 בנובמבר 2012. הוא הבקיע שנית כעבור 12 יום, ב-28 בנובמבר, במשחק ההפסד של קבוצתו 1–2 מול טרנמיר רוברס בסיבוב השני של הגביע האנגלי.
חודש לאחר מכן הוארכה תקופת השאלתו במועדון עד ל-5 בינואר 2013.
ב-5 בינואר 2013 חתם על חוזה קבוע לשנתיים וחצי במועדון עבור סכום שלא פורסם, ושיחק פחות משעה לאחר מכן בהפסד 1–2 לוויקומב וונדררס.
הוא הבקיע את שערו הראשון עבור המועדון כשחקן מן המניין בהפסד 1–2 מול טורקי יונייטד ב-19 במרץ 2013. קופר ערך 31 הופעות והבקיע שלושה שערים בכל המסגרות מאז הפך שחקן קבוע במועדון בעונת 2012/13.
אף על פי שסבל מפציעה שמנעה ממנו לשחק בשלושת המשחקים הראשונים של עונת 2013/14, יצר קופר למן ההתחלה שותפות איתנה בהגנת הקבוצה ביחד עם הבלם סאם הירד.
הוא הבקיע את שערו הראשון לעונה ב-12 באוקטובר 2013, כשצ'סטפרפילד סיימה בתיקו 1-1 עם פליטווד טאון.
לאחר מכן הבקיע את שערו השני בניצחון 1–4 על צ'לטנהאם טאון ב-25 בפברואר 2014. צ'סטרפילד הגיעה לגמר פרס הפוטבול ליג כשקופר פתח ונטל חלק במשחק כולו בו הפסיד המועדון 1–3 לפיטרבורו יונייטד.
קופר התגבר על ההפסד בגמר והבקיע בניצחון 1–2 על הארטלפול יונייטד, ניצחון שהשאיר את המועדון במירוץ לאליפות הליגה השנייה.
קופר סייע למועדון להעפיל לליגה הראשונה כשיצר שותפות מצוינת במרכז הגנה עם איאן אוואט, עובדה שסייעה למועדון לסיים את העונה כאלופי הליגה השנייה.
בסיום העונה, נכלל קופר בנבחרת השנה של התאחדות הכדורגלנים המקצוענים באנגליה, יחד עם עוד שניים מחבריו לקבוצה.
ב-30 ביולי 2014, לאחר ידיעות לא מאומתות שקישרו אותו עם לידס יונייטד, אישרה לידס ששתי הצעות שהגישה כדי לרוכשו נדחו על ידי צ'סטרפילד.
ב-12 באוגוסט 2014 הגיעו לידס וצ'סטרפילד להבנות על דמי ההעברה שלו, בכפוף לביצוע בדיקות רפואיות.
ב-13 באוגוסט 2014 נמכר קופר ללידס עבור סכום שלא פורסם, שעל פי דיווחים נע בין 500,000 ל-750,000 ליש"ט, וחתם על חוזה לשלוש שנים במועדון.
הוא ערך את הופעת הבכורה ב-16 באוגוסט, כשהוא מסייע ללידס לשמור על רשת נקייה בניצחון 0–1 מול מידלסבורו, לאחר שער מאוחר שנכבש על ידי בילי שארפ.
ב-8 בנובמבר הבקיע קופר את שער הבכורה במועדון בבעיטת יעף מרחוק בניצחון 1–3 על בלקפול.
לאחר פציעתו של קפטן הקבוצה, סטיבן וורנוק, שימש כקפטן בהפסד 0–1 במסגרת הגביע האנגלי מול סנדרלנד ב-4 בינואר 2015, כשמאמנה של לידס, ניל רדפרן, מתאר אותו כמנהיג טבעי.
לאחר מכירתו של הקפטן סטיבן וורנוק לדרבי קאונטי הפך קופר לקפטן החדש הקבוע עד לסיום העונה.
ב-31 ביולי 2015, קיבל קופר את החולצה מספר 6 לעונת 2015/16. ב-4 ביולי מונה לקפטן משנה כשסול במבה מונה לקפטן הקבוע על ידי מאמנה של הקבוצה, אובה רוסלר.
ב-17 באוקטובר הבקיע את שערו השני עבור המועדון, בהפסד לידס 1–2 לברייטון אנד הוב אלביון.
קופר שימש כקפטן הקבוצה במהלך החודשים נובמבר ודצמבר בעקבות פציעתו של במבה.
קופר החמיץ את כל משחקי טרום העונה עקב פציעה, אולם חזר לכושר משחק לפתיחת העונה.
הוא ערך את משחק החזרה מפציעה ב-10 באוגוסט 2016, במסגרת גביע הליגה מול פליטווד טאון.
במשחק הליגה הראשון בו פתח, ב-16 באוגוסט, בתיקו 1-1 מול פולהאם, שימש כקפטן ונבחר לשחקן המצטיין של ההתמודדות.
ב-29 באוגוסט הורחק במשחק במסגרת הגביע האנגלי מול סאטון יונייטד, בו הפסידה לידס במפתיע בתוצאה 0–1. באפריל 2017 הושעה קופר משישה משחקים בעקבות תקרית בה הודה שדרך על שחקן רדינג, ריס אוקספורד.
ב-6 באוגוסט 2017, היום הפותח של העונה בצ'מפיונשיפ, מונה קופר בשנית לקפטן הקבוצה, והוביל את לידס לניצחון 2–3 על בולטון וונדררס.
ב-10 באוגוסט חתם על חוזה לארבע שנים במועדון, שהבטיח את הישארותו עד תום עונת 2020/21.
ב-20 בינואר 2018 הושעה קופר לארבעה משחקים לאחר שהורחק בפעם השנייה באותה עונה (הורחק בכרטיס אדום גם מול קארדיף סיטי) במהלך המחצית הראשונה בהפסדה הדרמטי של לידס 3–4 מול מילוול.
ב-24 בפברואר 2018 הבקיע את שערו הראשון לעונה, בניצחון לידס 0–1 על ברנטפורד.
קופר שמר על סרט הקפטן לעונת 2018/19 תחת מאמנה החדש של לידס, מרסלו בייאלסה.
הוא הבקיע במשחק פתיחת העונה, ב-5 באוגוסט 2018, מול סטוק סיטי שהתקיים באלנד רואד, בו ניצחה לידס 1–3. הוא הבקיע את שערו השני לעונה ב-18 בספטמבר בניצחון 0–3 על פרסטון נורת' אנד.
ב-1 בדצמבר, לאחר פתיחה מרשימה לעונת 2018/19, הוחלף קופר במהלך משחק הניצחון 0–1 על שפילד יונייטד, לאחר שספג פגיעה חמורה בברכו.
הפציעה חייבה ניתוח שבעקבותיו נעדר לזמן ממושך.
הוא התאושש מן הפציעה ופתח במשחק הניצחון של לידס 0–2 על דרבי קאונטי ב-11 בינואר 2019.
ב-9 במרץ 2019, רשם קופר 150 הופעות במדי לידס, והפך לשחקן ה-12 של המועדון ששימש כקפטן ב-100 משחקים, כשהוביל את הקבוצה לניצחון 0–1 על היריבה בהתמודדות על כרטיס העלייה לפרמייר ליג, בריסטול סיטי.
ב-26 במרץ 2019 נבחר קופר לנבחרת העונה של הצ'מפיונשיפ, כמו גם לנבחרת העונה של הפוטבול ליג.
בנוסף, במרץ 2019 נבחר יחד עם חבריו לקבוצה, פונטוס יאנסון ופבלו ארננדס לנבחרת העונה של התאחדות הכדורגלנים המקצוענים לעונת 2018/19.
לידס הוגרלה במשחקי הפלייאוף מול דרבי קאונטי שסיימה את העונה במקום ה-6, וגברה עליה 0–1 במשחק הראשון שהתקיים במגרשה של דרבי.
בגומלין שהתקיים באלנד רואד ניצחה דרבי 2–4 ו-3–4 בסיכום שני המשחקים והעפילה לגמר הפלייאוף מול אסטון וילה.
בספטמבר 2019 חתם קופר על חוזה חדש לחמש שנים בלידס.
תוצאת המשחק, 1-1, סתמה את הגולל על סיכוייה התאורטיים של לידס להעפיל אוטומטית מן המקום השני.
לאחר שהכדורגל המקצועני באנגליה הופסק במרץ 2020 עקב התפרצות נגיף הקורונה, חודשה העונה בחודש יוני, כשקופר מוביל את לידס לעלייה אל הפרמייר ליג ביולי כאלופי ליגת המשנה לעונת 2019/20.
לאחר שהחמיץ את משחק פתיחת העונה מול ליברפול בשל פציעה, ערך קופר את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג במדי לידס בניצחון 3–4 על פולהאם, ב-19 בספטמבר 2020. ב-20 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג, בתבוסה 2–6 למנצ'סטר יונייטד.
קופר ערך את הבכורה שלו לעונת 2021/2022 במשחק הראשון של העונה, ב-14 באוגוסט 2021, שהסתיים בהפסד 5–1 למנצ'סטר יונייטד.
ב-5 בדצמבר, במהלך המשחק מול ברנטפורד שהסתיים בתוצאה 2-2, נפצע בשרירי מיתר הברך והושבת למשך מספר חודשים.
ב-2 באפריל שב לסגל הקבוצה, כאשר פתח לראשונה מאז פציעתו בדצמבר במשחק מול סאות'המפטון, שהסתיים בתוצאה 1-1.
את משחק הבכורה שלו לעונת 2022/2023 ערך קופר ב-24 באוגוסט 2022, בניצחון 1–3 על ברנסלי במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג.
בליגה ערך את משחק הבכורה שלו ב-2 באוקטובר, כשפתח בהרכב במשחק מול אסטון וילה, שהסתיים בתוצאה 0-0. ב-5 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו לעונה, בניצחון 3–4 על בורנמות'.
לאחר נשירתה של לידס לצ'מפיונשיפ בסיום עונת 2022/2023, פתח במשחק הראשון לעונת 2023/2024 מול קארדיף סיטי, שהסתיים בתוצאה 2-2. בפיגור 0–2 הבקיע בנגיחה את השער המצמק, שערו הראשון לעונה, אך נפצע במהלך והורד מהמגרש באלונקה.
הוא שב לשחק ב-20 בספטמבר, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-62 במקומו של ג'ואל פירו בתיקו 0-0 מול האל סיטי.
ב-23 בספטמבר שב להרכב בניצחון 0–3 על ווטפורד.
ב-12 בספטמבר 2024 חתם קופר בצסק"א סופיה מליגת העל הבולגרית.
קופר היה זכאי לייצג את אנגליה עקב העובדה שנולד בהול, וגם את סקוטלנד עקב מוצאו הסקוטי של אביו.
במרץ 2008 הוא קיבל זימון לנבחרת סקוטלנד עד גיל 17 לשלב השני של מוקדמות הקמפיין האירופי שלה.
הוא גם היה בסגל נבחרת סקוטלנד עד גיל 19 ב-2009.
קופר קיבל את הזימון הראשון לנבחרת ב-10 במרץ 2016 למשחק ידידות מול נבחרת דנמרק, ונקרא שנית במרץ 2017 למשחק ידידות מול נבחרת קנדה ולמשחק במסגרת מוקדמות גביע העולם בכדורגל מול נבחרת סלובניה.
ב-27 באוגוסט 2019 זומן לסגל נבחרת סקוטלנד בפעם הראשונה, תחת הדרכתו של המנג'ר סטיב קלארק, למשחקים מול נבחרת רוסיה ונבחרת בלגיה בספטמבר 2019. הוא ערך את הופעת הבכורה בהפסד 1–2 לרוסיה ב-6 בספטמבר, ובנוסף פתח במשחק ההפסד 0–4 לבלגיה ב-9 בספטמבר 2019. בנובמבר 2019 פרש קופר מסגל הנבחרת בעקבות פציעה.
ב-7 בספטמבר 2020 פתח במשחק בו ניצחה סקוטלנד 1–2 את צ'כיה, במסגרת ליגת האומות.
במהלך 2020 הפך לחלק קבוע בסגל הנבחרת, כולל 120 דקות בשלב הפלייאוף של מוקדמות יורו 2020 מול ישראל, אותו ניצחה סקוטלנד בבעיטות הכרעה.
הוא החמיץ את גמר הפלייאוף מול סרביה בשל פציעה, כאשר גם את המשחק הזה ניצחה סקוטלנד בבעיטות הכרעה ועלתה לטורניר גדול בפעם הראשונה מאז מונדיאל 1998. קופר נכלל בסגל הנבחרת ליורו 2020 ופתח בהרכב במשחק הראשון בטורניר, מול צ'כיה.
באוגוסט 2019 היה קופר אחד הכוכבים המרכזיים בסדרה הדוקומנטרית על לידס יונייטד בהפקת פריים וידאו, "קחו אותנו הביתה", שתיעדה את עונת 2019/2018 של המועדון כשהוא משתתף בכמה פרקים.
נבחרת השנה של ההתאחדות הכדורגלנים המקצוענים (PFA) (2): הפוטבול ליג השנייה 2013/2014, פוטבול ליג צ'מפיונשיפ 2018/2019
נבחרת העונה של התאחדות הכדורגלנים המקצוענים (1): פוטבול ליג צ'מפיונשיפ 2019/2020
ליאם ג'יימס הוא שחקן קנדי.
ג'יימס נולד בוונקובר, קולומביה הבריטית שבקנדה.
הוא נולד עם הטרוכרומיה, עין ירוקה אחת וכחולה אחת.
בשנת 2006, כאשר היה בן עשר החל ג'יימס לשחק בסדרת הטלוויזיה "בניחוש חוקר" ברשת הטלוויזיה האמריקאית USA, את גרסתו הצעירה של הדמות הראשית, שון ספנסר, אותו מגלם השחקן ג'יימס רודיי.
ג'יימס שיחק בסדרה במהלך ארבע העונות הראשונות ובתחילת העונה החמישית עד שהוחלף על ידי השחקן סקיילר ג'יסונדו.
בשנת 2009 שיחק בסרט האסונות המצליח "2012" שביים וכתב רולנד אמריך.
ג'יימס גילם בסרט את דמותו של נואה קרטיס, בנם של הדמויות הראשיות, אותם גילמו ג'ון קיוזאק ואמנדה פיט.
בשנת 2011 החל לגלם את ג'ק לינדן, בנה של הדמות הראשית בסדרת הדרמה והפשע "ההריגה" של רשת AMC.
שנה לאחר מכן, דמותו קודמה לקאסט השחקנים הראשי והוא שיחק בסדרה במשך כל ארבע עונותיה של הסדרה.
בשנת 2013 שיחק בתפקיד הראשי בסרט ההתבגרות "העולם על פי דנקן" שביימו וכתבו נאט פקסון וג'ים ראש.
הסרט מדבר על נער בן 14 היוצא עם אמו, בן זוגה המפוקפק ובתו לחופשת קיץ בלתי נשכחת, שם הוא מפתח ידידות מעניינת עם מנהל של פארק המים השכונתי.
בשנת 2016 שיחק בסדרת הטלוויזיה "המשפחה" של ערוץ הטלוויזיה ABC, את דמותו של אדם וורן, בנה הצעיר של קלייר (ג'ואן אלן), שחוזר לאחר שנחטף 10 שנים קודם לכן.
רשת ABC ביטלה את הסדרה לאחר עונה אחת.
בשנת 2019 גילם את אחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "כיתה קטלנית" ברשת הטלוויזיה Syfy.
את הסדרה יצרו האחים רוסו והיא מבוססת על קומיקס באותו השם.
בחודש מאי 2021, לוהק ג'יימס למיני-סדרה חדשה מסוגת דרמה-פוליטית מבית רשת HBO "The White House Plumbers", שם יגלם את סיינט ג'ון האנט לצד שחקנים כמו וודי הרלסון, ג'סטין ת'רו, דונל גליסון ולנה הידי.
שנה סרט תפקיד הערות 2007 בין הסדינים של צ'אק ילד דברים שאבדו לנו באש בן הדוד דייב פרד קלאוס פרד קלאוס (בן 12) הנוסע השמיני נגד הטורף 2 סם בנסון 2009 Horsemen שון ברסלין 2012 נואה קרטיס 2013 העולם על פי דנקן דאנקן 2017 Speech & Debateסולומון מריק
שנה סדרה תפקיד הערות 2006–2010 בניחוש חוקר שון ספנסר הצעיר תפקיד חוזר (עונות 5-1); 60 פרקים 2008 הפחד עצמו הארי הצעיר פרק: "Spooked" 2010 פרינג' טדי פולס פרק: ""Johari Window"2011Christmas Comes Home to Canaanבובר בורטוןסרט טלוויזיה של הולמרק 2011–2014 ההריגה ג'ק לינדן תפקיד אורח (עונות 3,1)
תפקיד ראשי (עונות 4,2); 27 פרקים 2011–2013 שעה מכושפת סקוט / ג'ארד 2 פרקים2016אבא אמריקאיקרייןדיבוב; פרק: "Daesong Heavy Industries II: Return to Innocence" המשפחה אדם וורן תפקיד ראשי, 12 פרקים 2019 כיתה קטלנית בילי בנט תפקיד ראשי; 10 פרקים2023שרברבי הבית הלבן (אנ')ג'ון האנטמיני-סדרה
ליאל קייזר (נולדה ב־2 בנובמבר 1988) היא עיתונאית, כתבת טלוויזיה ורדיו ישראלית, ראש התחום הכלכלי ב"כאן – תאגיד השידור הישראלי".
קייזר היא השנייה מבין ארבעת ילדיהם של גדעון ושלי קייזר.
כשהייתה בת שנה עברה משפחתה ליישוב חשמונאים.
למדה בירושלים בבית הספר מרשת "פלך".
את שירותה בצה"ל עשתה בתחנת הרדיו הצבאית גלי צה"ל, תחילה ככתבת לענייני דתות ואחר כך ככתבת לענייני משפט.
לאחר שחרורה שימשה כתבת הפלילים של אזור ירושלים בעיתון "הארץ" במשך כשנה, ואז למדה משפטים ומדע המדינה באוניברסיטת תל אביב.
היא התמחתה במשרד פישר בכר חן וול אוריון ושות' ועסקה כשנה בעריכת דין בענייני חברות.
ב־2012 החלה לעבוד ב"חדשות 10" כקריינית רדיו ומאוחר יותר כמבזקנית.
ב־2016, עם הקמת תאגיד השידור הישראלי, הצטרפה ל"כאן חדשות" ככתבת כלכלית.
היא הגישה פעמיים בשבוע את תוכנית הכלכלה היומית "משחקי הכיס" בכאן 11 ובכאן ב, ובאפריל 2022 מונתה למגישה הראשית במקומו של שאול אמסטרדמסקי.
ביוני 2023 מונתה לראש התחום הכלכלי של "כאן 11".
ב־2025, עם ירידת "משחקי הכיס" מהאוויר, החלה להגיש כמגישה מחליפה את התוכנית "שבע עם איילה חסון" בימי ראשון עד רביעי.
קייזר גרושה ומתגוררת בתל אביב.
ליאל עבדה (נולד ב-3 באוקטובר 2001) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדות הקיצוני והחלוץ בשארלוט האמריקאית מליגת ה-MLS ובנבחרת ישראל.
עבדה נולד בפתח תקווה, לאביו רונן שעובד כמחסנאי של אסם.
אחיו הצעיר אוראל עבדה הוא כדורגלן מליגת העל לנוער, המשחק בהפועל רעננה.
החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל פתח תקווה.
בגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של היריבה העירונית, מכבי פתח תקווה, עמה זכה באליפות ליגת הנוער בעונת .
ב-15 בינואר 2019, עבדה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי פתח תקווה, בניצחון 1–4 נגד הכח עמידר רמת גן במסגרת סיבוב ט' בגביע המדינה.
ארבעה ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 1–3 להפועל באר שבע.
בעונת 2019/2020, עבדה הפך לשחקן הרכב בקבוצה הבוגרת שירדה עונה קודם לכן לליגה הלאומית והיה שותף לחזרה שלה לליגת העל בסיום העונה, כאשר תרם שמונה שערים ב-29 משחקי ליגה.
ב-30 באוגוסט 2020, עבדה הבקיע את שער הניצחון במשחק הליגה נגד מכבי תל אביב, שהיה גם שער הבכורה שלו בליגת העל.
ב-14 ביולי 2021 חתם לחמש שנים בסלטיק מליגת העל הסקוטית.
ב-20 ביולי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בסלטיק במשחק מול מיטיולן הדנית, במסגרת סיבוב המוקדמות השני של עונת 2021/2022 בליגת האלופות, כשבאותו משחק גם הבקיע את שער הבכורה שלו בסלטיק.
ב-21 באוגוסט 2021 הבקיע את שערי הבכורה שלו בליגה בסקוטלנד, צמד בהפרש של חמש דקות, בניצחון 0–6 על סנט מירן.
ב-2 בפברואר, כבש שער ובישל שער נוסף בדרבי של גלאזגו שהסתיים בניצחון 0–3 על גלאזגו ריינג'רס.
הופעתו המצוינת באולד פירם גררה התעניינות רבה מצד קריסטל פאלאס מהפרמייר ליג האנגלית שרצתה לצרף את עבדה, אולם קבוצתו סלטיק סירבה.
עבדה סיים את עונת הבכורה שלו במדי סלטיק עם 15 שערים ו-11 בישולים בכל המסגרות – כשבסיומה הוא אף זכה בתואר "הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה הסקוטית" – כשהוא הכדורגלן הישראלי (והלא-אירופאי) הראשון שהוענק לו תואר זה.
ב-28 באוגוסט 2022 כבש את השלושער הראשון שלו במדי סלטיק ובישל שער נוסף בניצחון החוץ 0–9 על דנדי יונייטד, ניצחון החוץ הגבוה ביותר בליגת העל הסקוטית.
מחזור לאחר מכן, ב-3 בספטמבר, כבש פעמיים בניצחון 4–0 בדרבי של גלאזגו על ריינג'רס.
ב-6 בספטמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב-הבתים של ליגת האלופות, בהפסד הביתי 0–3 לריאל מדריד הספרדית, בו גם פתח בהרכב.
ב-19 באוקטובר 2022 כבש צמד בהפרש של 11 דקות ואף הוסיף בישול בניצחון החוץ 4–0 על מאת'רוול, במסגרת רבע-גמר גביע הליגה הסקוטי 2022/2023. ב-3 ביוני 2023 זכה עם סלטיק בגמר גביע הסקוטי, הבקיע שער ובישל בניצחון 1–3 נגד אינברנס.
עבדה סיים את עונת 2022/2023 עם 12 שערים ושבעה בישולים.
בנוסף זכה עם סלטיק בטרבל מקומי אליפות, גביע הליגה והגביע הסקוטי.
עבדה נכלל ברשימת "40 הכדורגלנים הצעירים באירופה שיש לשים עליהם עין ב-2023" – שפורסמה באתר הרשמי של UEFA.
עבדה פתח את עונת 2023/24 עם בישול בניצחון 2–4 על רוס קאונטי, במשחק הפתיחה של הליגה הסקוטית.
ב-7 במרץ 2024 חתם לארבע שנים בשארלוט מליגת ה-MLS הצפון-אמריקאית.
תמורתו שילמה שארלוט לסלטיק 11.7 מיליון אירו.
עבדה שיחק החל מבנבחרת נערים ב' עד גיל 16 ועד נבחרת הנוער עד גיל 19 של ישראל, וכיום הוא חלק מסגלי הנבחרת הצעירה עד גיל 21 והבוגרת.
ב-18 במרץ זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של ישראל, לקראת משחקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עם הבוגרים ב-5 ביוני 2021, במשחק ידידות מול , בו נכנס כמחליף בתחילת המחצית השנייה, במשחק שהסתיים בניצחון חוץ 1–3 לטובת ישראל.
ב-27 בספטמבר 2022 פתח בהרכב במשחק ההעפלה (הפלייאוף) של הנבחרת הצעירה ליורו עד גיל 21 לשנת 2023, בניצחונה של ישראל הצעירה 3–1 בדו-קרב בעיטות הכרעה (לאחר תיקו גם במשחק הגומלין ולאחר הארכה) על נבחרת אירלנד הצעירה עד גיל 21.
מאז 2020 הוא בזוגיות עם בר ליטל רשתי.
השניים התחתנו בנובמבר 2024. ב-2 לינואר 2026 נולד לשניים בן בכור.
ב-5 באוקטובר 2022 בחר להחמיץ משחק בליגת האלופות מול רד בול לייפציג הגרמנית, בעקבות כך שהמשחק נפל בסמוך לצאת יום כיפור.
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה הסקוטית: 2021/2022
ליאורה לאור (נולדה ב-1952) היא אמנית וצלמת ישראלית.
לאור נולדה בירושלים בשנת 1952.
בשנים 1973–1977 למדה קולנוע וטלוויזיה והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1978 סיימה קורס צלמי וידאו בטלוויזיה החינוכית הישראלית ומיד לאחר מכן החלה ללמוד במחלקה לצילום בבית הספר לאמנויות יפות, בניו יורק, ארצות הברית.
בשנת 1981 החלה ללמוד צילום במחלקה לצילום, בבית הספר החדש, בניו יורק ושנה לאחר מכן עברה ללמוד במכון פארסונס לעיצוב ולאופנה בניו יורק.
הייתה בת זוגו של האמן מיכאל סגן-כהן.
ליאורה לאור, גלריה דביר, תל אביב (2005)
ליאורה לאור, מוזיאון חיפה לאמנות (2016-2017)
תערוכה קבוצתית - מתוות לאהבה ראשונה (מס' 3), גלריה דביר, תל אביב (2004)
אורים - ייצוגי אור ביצירות אמנות בעקבות פרויקט קרן עדי, מוזיאון ישראל, ירושלים (2005)
קבוצתי- אור מטאפיזי בצילום הישראלי, מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית, בת-ים (2006)
חיים חשופים, מוזיאון על התפר, מוזיאון חברתי בישראל, ירושלים (2007–2008)
סטילס 1 07 - 08, עונה חדשה בגלריה, אורנים - גלריית המכון לאמנות, טבעון (2007)
פוטוגרפיה רומנטיקה, הגלריה לארכיטקטורה ולאמנות ניסויית ע"ש פ.ק.
ונציה: ממואר, גלריה זימאק לאמנות עכשווית, תל אביב (2011)
על הים, גלריה שרה ארמן, תל אביב (2015)
חיפוש קרוב – חומר וצילום, בית בנימיני, המרכז לקרמיקה עכשווית, תל אביב-יפו (2015–2016)
Cherchez la Femme, המוזיאון היהודי, ברלין (2017)
בתוך הים: תערוכה לכל המשפחה, אולם הלן, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב (2017)
הכל נשאר במשפחה: מורשת משפחתית באמנות הישראלית, גלריית הסנאט במרכז המבקרים ע"ש ג'ורג' שרוט, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע (2018)
אני אדם מיטה, תערוכת מחווה לאדם ברוך, מוזיאון בית חיים שטורמן, קיבוץ עין חרוד (2018)
עמוד ענן, מוזיאון הרמן שטרוק (2018)
ליאם ג'יימס מקינטייר הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.
את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה האמריקנית הוא ערך במיני-סדרה "הפסיפיק".
לאחר שהשחקן אנדי ויטפילד אובחן כחולה סרטן, מקינטייר החליף אותו בתפקיד ספרטקוס בסדרת הטלוויזיה "ספרטקוס".
הופעת הבכורה הקולנועית שלו הייתה לצד השחקן קלאן לוץ בסרט "הרקולס: האגדה מתחילה", בתפקיד סוטיריס.
ב-4 במאי 2014 הוא כיכב במותחן ערוץ 7 "The Killing Field".
בשנים 2015–2016 הוא שיחק בסדרת הסרטים "ילדי החלומות" ו-"אלביון: הסוס המכושף", שניהם סרטים עצמאיים.
ב-2015 הוא גם כיכב ב-"Unveiled", פיילוט שלא נמכר, וגילם את הנבל התורן, בסדרה "הפלאש".
בשנת 2016 שיחק מקינטייר את הדמות הראשית ג'יי די פיניקס במשחק הווידאו "Gears of War 4".
בינואר 2017 הוא שיחק בתפקיד ג'ייסון אנדרוס ב-"Apple of My Eye".
הוא שיחק בסדרת הרשת "קון מן", ואחר כך לוהק לסרט הקולנוע "אבטחה", סרט מותחן פעולה בכיכובם של אנטוניו בנדרס ובן קינגסלי.
הוא צילם פיילוט עבור SyFy, שכותרתו "הרדוף" בינואר 2017. לאחר מכן הוא כיכב בדרמה הרפואית האוסטרלית, "Pulse".
בשנת 2021 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט "לורה מתעוררת לחיים", בהפקת נטפליקס.
בשנת 2010 החל לצאת עם השחקנית והזמרת ארין חסן.
הם התארסו בדצמבר 2012 ונישאו ב-5 בינואר 2014.
שנה כותרת תפקיד 2010 מסע בין כוכבים ברשת קפטן אנטון שייפר, תת-מפקד קייל, הקנצלר ג'מפוק, קהלס (שיבוט) 2016 Gears of War 4 ג'י.די פניקס 2019 Gears 5 2019 Star Wars Jedi: Fallen Order טרון מליכוס
שנה כותרת תפקיד הערות 2016–2017 Con Man גירת' המסוורת 3 פרקים
ליאם אלן מילר הוא כדורגלן קנדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת האל סיטי ובנבחרת קנדה.
מילר גדל במחלקות הנוער של פולהאם וליברפול.
ב-31 בינואר 2019 הושאל מילר לקילמרנוק מליגת העל הסקוטית למשך שנה, וערך 33 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-4 בפברואר 2020 ערך מילר את הופעתו היחידה בקבוצה הבוגרת של ליברפול, בניצחון 1-0 על שרוסברי טאון במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע ה-FA.
ב-5 בינואר 2021 הושאל מילר לצ'רלטון את'לטיק מהפוטבול ליג הראשונה למשך חצי עונה.
הוא ערך במועדון 27 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
ב-8 ביולי 2021 חתם מילר על חוזה לארבע עונות בפ.צ.
ב-24 במרץ 2018 ערך מילר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קנדה, בניצחון 1-0 על נבחרת ניו זילנד במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת קנדה לטורניר גביע הזהב 2019, וערך שתי הופעות בטורניר.
ליאם רורי דלאפ הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת החלוץ בצ'לסי מהפרמייר ליג.
דלאפ החל את דרכו באקדמיה של דרבי קאונטי, ממנה עבר למנצ'סטר סיטי בשנת 2019. בתקופה זו זומן לנבחרות הצעירות של אנגליה.
ב-24 בספטמבר 2020, רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק מול בורנמות' בגביע הפוטבול ליג, שבו הבקיע את שערו הראשון.
דלאפ גם שיחק במשחקי הליגה ובליגת האלופות, אולם לא שותף בהרכב למשחק הגמר של גביע הפוטבול ליג, שמנצ'סטר סיטי זכתה בו.
בעונת 2021/2022, הוא חתם חוזה חדש לשלוש שנים, אך סבל מפציעה ברגלו.
הוא החמיץ את המשחקים הראשונים של העונה בליגת האלופות, בליגה האנגלית ובגביע הפוטבול ליג, שבו הפסידה מנצ'סטר סיטי 0–1 ללסטר סיטי.
לאחר שחתם חוזה חדש עד 2026, דלאפ חזר לשחק בחודש פברואר 2022, והשתתף עם המועדון בכל המסגרות.
באוגוסט 2022 הוא הושאל לסטוק סיטי, שבמדיה כבש שלושה שערים ב-23 משחקים.
בינואר 2023 הוא חזר למנצ'סטר סיטי, ומיד הושאל שוב, הפעם לפרסטון נורת' אנד.
ביולי 2023 הוא המשיך את מסע ההשאלות שלו והושאל להאל סיטי.
ליאם דלאפ הוא בנו של שחקן העבר רורי דלאפ , אשר ששיחק בעמדת הקישור במספר קבוצות באנגליה ובין השאר שיחק בנבחרת אירלנד ושימש כעוזר המאמן של רובי קין במכבי תל אביב בעונת 2023/2024.
ליאם לוסון הוא נהג מרוצים ניו זילנדי המתחרה עבור קבוצת רייסינג בולס באליפות הפורמולה 1.
לוסון החל להתחרות בקארטינג בגיל שבע, והתחרה באליפויות רבות ברחבי ניו זילנד.
בשנת 2015 החל להתחרות באופן מקצועי, ולאחר מכן התחרה באליפות פורמולה V ניו זילנד, באליפות פורמולה פורד ניו זילנד (בה זכה בעונת 2016/2017), באליפות פורמולה 4 הניו זילנדית, באליפות פורמולה 4 הגרמנית, באליפות פורמולה 3 האסיאתית, באליפות יורופורמולה הפתוחה ובסדרת מרוצי טויוטה (בה זכה בעונת 2019).
בפברואר 2019 הצטרף לתוכנית פיתוח הנהגים של רד בול, ובמרץ 2019 התחיל להתחרות באליפות פורמולה 3 מטעם קבוצת MP Motorsport, לצד הנהגים ריצ'רד ורשור וסימו לאקסונן.
לוסון סיים את העונה עם יותר נקודות משני חבריו לקבוצה ביחד, כולל שני פודיומים.
לקראת עונת 2020 הצטרף לקבוצת המרוצים גרנד פרי הייטק, וסיים את העונה במקום החמישי, עם 143 נקודות, כולל שלושה ניצחונות ושלושה פודיומים נוספים.
שלושת הנהגים האחרים של הקבוצה צברו יחד 24 נקודות.
לקראת עונת 2021 עבר להתחרות באליפות הפורמולה 2 עבור גרנד פרי הייטק, לצד יורי ויפס, וסיים במקום התשיעי, עם 103 נקודות.
בעונת 2022 עבר להתחרות עבור קבוצת קרלין באז רייסינג, לצד לוגאן סרג'נט, וסיים במקום השלישי, עם 149 נקודות, אחת יותר מחברו לקבוצה.
בתום עונת 2022 הצטרף לאליפות הסופר פורמולה .
בסוף עונת 2021 בפורמולה 1 שימש לוסון כנהג מבחן של אלפאטאורי, המשמשת כ"קבוצת בת" של רד בול רייסינג.
בעונת 2022 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במכונית פורמולה 1, כאשר נהג באימון הקבוצה במהלך גרנד פרי בלגיה.
ביוני 2022, אחרי שיורי ויפס פוטר בשל אמירה גזענית, לוסון החל למלא את מקומו כנהג המחליף הבכיר של רד בול רייסינג ואלפאטאורי.
במהלך עונת 2023 פוטר ניק דה פריס, נהגה של אלפטאורי, לאחר שלא סיפק תוצאות טובות, אך למרות שלוסון היה הנהג המחליף הבכיר של הקבוצה – זו בחרה להחתים במקומו את דניאל ריקארדו המנוסה.
לאחר שני מרוצים בלבד שבר ריקארדו את ידו בשל תאונה במהלך אימון, ולוסון נבחר להחליפו.
מרוץ הבכורה שלו היה בגרנד פרי הולנד, בו סיים במקום ה-13. בגרנד פרי סינגפור הצליח להגיע ל-Q3 במקצה הדירוג וזינק מהמקום העשירי.
את המרוץ סיים במקום התשיעי וצבר נקודות בכורה באליפות..
בספטמבר 2024 החליטה קבוצת ויזה קאשאפ ר.ב.
לשחרר את דניאל ריקיארדו, כשנותרו עוד 6 מרוצים לסיום העונה, ולוסון קיבל את המכונית במקומו.
בגרנד פרי מיאמי צבר נקודות ראשונות לעונה.
בהמשך צבר נקודות נוספות בגרנד פרי ברזיל.
בדצמבר קודם לקבוצת רד בול על חשבונו של סרחיו פרס, ששוחרר מהקבוצה.
פתיחה חלשה של העונה עם שני מקצי דירוג בהם דורג אחרון וסיום ללא נקודות הביאו להחלטה להחזירו לקבוצת רייסינג בולס ולהחליף אותו ביוקי צונודה עוד לפני המרוץ השלישי בעונהאחרי שני מרוצים בעונת 2025 הוחלט לקדם את צונודה לרד בול, על חשבונו של ליאם לוסון, ששב לנהוג עבור רייסינג בולס.
ליאל אל-איח'תיאר היא אשת תקשורת לבנונית.
ליאל אל-איח'תיאר סיימה את לימודיה במכללה לרפואה עם התמחות ברדיולוגיה, לאחר מכן למדה מנהל עסקים לפני שעברה ללימודי תקשורת בלונדון, ונכנסה לתחום התקשורת.
היא נשואה, ויש לה בן אחד.
ליאל אל-איח'תיאר עבדה במספר ערוצי טלוויזיה לבנוניים וערביים מאז שנכנסה לתחום התקשורת.
ב-5 באוקטובר 2021, היא נבחרה במקום השני ברשימת אנשי התקשורת המשפיעים בעולם הערבי לשנת 2021.
בציוץ ברשת טוויטר מיוני 2021 כתבה אל-איח'תיאר שהיא מקבלת איומים ברצח ממקורבים למיליציות לבנוניות ובעיקר מכיוון של תנועת חזבאללה עקב אמירות שלה כנגד תנועות אלו.
במהלך מלחמת חרבות ברזל ראיינה את דובר צה"ל בערבית, אביחי אדרעי, מה שהביא לקמפיין תקשורתי נגדה.
התביעה הצבאית בלבנון הגישה נגדה תביעה משפטית.
ליאם וודרום הוא דוגמן ושחקן אמריקאי.
וודרום נולד וגדל באנהיים, קליפורניה.
הוא למד בתיכון קניון שם שיחק בנבחרת הכדורסל.
וודרום הוא דוגמן המיוצג על ידי סוכנות הדוגמנים וילהלמינה בניו יורק.