tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החקיקה בישראל, בדומה למספר מדינות אחרות, האריכה את תקופת החינוך חינם בעבור תלמידים שיש להם מוגבלות שכלית ואוטיזם, ואלו זכאים לחינוך מיוחד בגילאי 3–21 וליום לימודים ארוך.
בנוסף קיים שילוב של תינוקות במעונות יום עם מטפלת אישית.
במקרים של מוגבלות שכלית בינונית וקשה, השילוב בכיתה רגילה בבית ספר רגיל נדיר יותר, ומקובל לשלבם בבית ספר לחינוך מיוחד.
במקרים של מוגבלות שכלית עמוקה מדובר על ילדים ונערים עם יכולת תפקודית נמוכה, שאינם עצמאיים ברוב תחומי חייהם וזקוקים לעיתים לטיפול סיעודי.
במקרים אלה תהיה המסגרת החינוכית עבורם מסגרת בעלת מאפיינים טיפוליים סיעודיים.
לרוב, מערכת החינוך המיוחד מתמקדת לא רק בלימוד חומר הלימודים הרגיל (בקצב ורמה המתאימים להם), אלא גם בהקניית עצמאות ומיומנויות חיים אותן הם יתקשו להשיג בעצמן, כגון שימוש בכסף, שימוש בתחבורה ציבורית ומיומנויות הקשורות לחיי משפחה.
לתלמידים עם מוגבלות שכלית ישנו צורך רב בידיעת כישורי חיים והוראה על ידי שילוב של הוראה יחד עם טיפול סיעודי, בריאותי, חינוכי, שיקומי ומקצועי.
כל התחומים הללו חייבים להיות יחד, כמקשה אחת.
כאשר מגיעים לסביבתם החינוכית של תלמידים עם מוגבלות השכלית, למשל מערכת החינוך, קיים הצורך להעניק לתלמידים אלו סביבת לימודים ראויה, כבוד, רצינות והתייחסות מיוחדת למגבלותיהם.
תוכנית הלימוד ומערכת השעות נבנות לכל תלמיד בנפרד, זה קורה מכיוון שכל תלמיד יכול להיות בכיתה במשך זמן שונה.
בניית מערכת שעות זאת נעשית על ידי תקציב ממשרד החינוך.
מורה המלמד תלמיד עם מוגבלות שכלית, עומד בפני אתגר ייחודי.
כיום, נראה כי ישנם תחומים הכרחיים אשר מורים שמים את דגשם, כאשר בונים תוכנית לימודים לתלמידים עם מוגבלות שכלית, כמו: כישורי תקשורת, כישורי תעסוקה, עזרה עצמית, כישורים חברתיים, קוגניטיביים ומוטורים.
ממחקר שנעשה, נראה כי מורים העובדים עם תלמידים שיש להם מוגבלות שכלית, אינם שבעי רצון מכך, כיוון שאין הם מקבלים תוצאות מעבודתם באופן שוטף והם אינם יכולים להגדיר את הזמן שיביא עמו שיפור והתקדמות אצל התלמידים.
במרץ 2019 הושקה תוכנית הפיילוט "שובל".
במהלכה 15 סטודנטיות וסטודנטים המאובחנים עם מוגבלות שכלית התפתחותית למדו למשך סמסטר בנושאים נבחרים במשפטים, תקשורת ופסיכולוגיה.
המיזם נוצר על ידי הסטודנטים עדי ויזל, עודד הורוניאן ותומר גוברין, במסגרת תוכנית רבין למנהיגות, במרכז הבינתחומי הרצליה.
באוקטובר 2019 המחזור השנתי הראשון באורך של שני סמסטרים יצא לדרך עם 15 סטודנטים וסטודנטיות חדשים.
מסגרות בישראל לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית
אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית נמצאים באוכלוסייה בכל הגילאים.
עד גיל 21 הם זכאים ללימודים בבתי ספר מתאימים בהתאם לחוק החינוך המיוחד.
מגיל 21 מספקת להם המדינה מסגרות יומיות או חוץ ביתיות לפי הצורך ובהתאם לבקשתם ולבקשת האפוטרופוס שלהם, ותוך הסכמה ושיתוף פעולה.
קיים רצף של מסגרות יומיות לאנשים עם מוגבלות שכלית, הממשיכים להתגורר בבית הוריהם או משפחתם, או לבד, בקהילה.
עקב מצבם הם זקוקים לליווי, ברמות השגחה משתנות.
תעסוקה נתמכת - תעסוקה בשוק החופשי, בליווי של מדריך.
מע"ש - מפעל עבודה שיקומי
מסגרות יומיות טיפוליות או סיעודיות, לפי הצורך.
בישראל, המשרד הממונה על תחום הדיור לבני אדם עם מוגבלות השכלית ההתפתחותית הוא משרד הרווחה באמצעות "האגף לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית".
קיימים בישראל סוגי רבים של מעונות, הוסטלים ומערכי דיור לאנשים עם מוגבלות שכלית, הן ממשלתיים, הן ציבוריים והן פרטיים.
קיים רצף של מסגרות דיור לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית:
"דיור נתמך" - שהוא דיור בקהילה באופן עצמאי עם ביקור שבועי של מדריך
"דיור בקהילה" - מגורים בדירה המשותפת למספר שותפים בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית.
מדריך מטעם העמותה המפעילה נמצא בדירה בשעות אחה"צ והלילה כל יום ולן במקום.
כל השירותים (רכישת אוכל, קופת חולים, קוסמטיקה וספרית וכו') ניתנים בקהילה ונרכשים על ידי הדיירים, בליווי של המדריך.
"מעון" - מגורים במסגרת ייעודית מעט יותר מוגנת, לדיירים בעלי רמת עצמאות ויכולת פחות גבוהים.
במסגרת כזו מסופקים השירותים השונים לדיירים בתוך המעון ולא באופן עצמאי בקהילה.
"מעון סגור" - מגורים במסגרת סגורה לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית שמסיבה כלשהי יש קושי במגוריהם בסביבה פתוחה, לעיתים עקב בעיות התנהגות קשות מאוד ולא מאוזנות, ולעיתים לאחר שעברו עבירה שעונשה מאסר והופנו למקום על ידי שופט כחלופת מאסר, עקב מצבם השכלי התפתחותי.
מוגלה היא נוזל צמיגי לבן-צהבהב המופיע בפצעים ומעיד על זיהום דלקתי, בדרך-כלל חיידקי.
המוגלה מופיעה לאחר שמערכת החיסון של הגוף זיהתה את הזיהום ונקטה צעדים לחיסולו.
המוגלה מכילה חיידקים ותאי גוף מתים, תאי דם לבנים וחומרי פסולת שונים, כגון רעלנים שהחיידקים הפרישו, פיסות ממברנה של תאים שנהרסו וכן חומר בין-תאי, המשמש כדבק בין תאי הרקמה.
למוגלה מתלווה בדרך כלל ריח הנחשב לרוב ללא נעים.
כשחיידקים חיים נודדים מהמוגלה אל מחזור הדם עלול להיווצר מיגוּל דם או מַגֶּלֶת (בלועזית: פיאמיה, Pyemia).
החיידקים הנודדים עלולים להגיע דרך מחזור הדם למקומות שונים בגוף, להתיישב בהם וליצור דלקות נוספות.
מיגול דם נחשב כסוג של רעלת דם (טוקסמיה).
מוֹגוֹצָ'ה היא עיר בחבל עבר הבאיקל, כ-700 ק"מ צפונית-מזרחית לצ'יטה.
מוגוצ'ה היא אחת מתחנות הרכבת המרכזיות של רשת הרכבת הטרנס סיבירית.
העיר שוכנת במפגש הנהרות מוגוצ'ה ואמזר.
בנוסף נמצא בעיר שדה תעופה צבאי ואזרחי.
שמה של מוגוצ'ה נובע מהשפה האבנקית מונגו - אחד השבטים האבנקים, וצ'י - סיומת לשייכות.
הסבר אחר טוען שמשמעות שמה היא "עמק זהב".
היישוב הוקם בשנת 1910 במהלך סלילת הרכבת האמורית, ותחנת הרכבת "מוגוצ'ה" נוסדה בשנת 1914. בשנות ה-20 החלה הפקת זהב תעשייתית באזור.
מוגוצ'ה זכתה למעמד "עיר" בשנת 1950. בסוף שנות ה-50 ותחילת ה-60 נבנה ליד מוגוצ'ה שדה תעופה צבאי בעקבות הפיצול הסיני-סובייטי.
הוקמו בעיר מספר פרויקטי דיור שנועדו לאכלס את מוגוצ'ה, שניחנה באקלים עוין.
כתוצאה גדלה האוכלוסייה לכמעט 18,000 איש בשנת 1979. עם תחילת שנות ה-90 עזבו שליש מתושביה לערים גדולות בעקבות שפל כלכלי חמור.
מרבית תושביה עובדים באחזקת הרכבת הטרנס סיבירית והשאר במכרות זהב.
מזג האוויר קיצוני ביותר לכן ישנו פתגם מקומי: "אלוהים ברא את סוצ'י והשטן את מוגוצ'ה"
מוגבלות היא מצב המקשה על אדם לבצע פעילויות מסוימות או לקבל הזדמנות הוגנת כחלק מהחברה שבה הוא חי.
מוגבלות יכולה להיות קוגניטיבית, התפתחותית, אינטלקטואלית, נפשית, גופנית, חושית או שילוב שלהן.
המוגבלות יכולה להיות קיימת מהלידה או להירכש במהלך חייו של אדם.
מוגבלויות אינן בינאריות, והן יכולות להתבטא בצורה שונה אצל כל אדם.
ישנן מוגבלויות הנראות לעין בקלות, ואחרות שהן בלתי נראות.
ארגון הבריאות העולמי רואה את המוגבלות כפועל יוצא של שילוב שני גורמים: שונות פתולוגית של הפרט ותנאי סביבתו.
ראיית מושג המוגבלות כתלוי בשני גורמים אלה נקראת "המודל החברתי".
זאת בניגוד לגישה המכונה "המודל הרפואי", שמקבלת את החברה והסביבה כנתון שאין לשנותו ורואה את המוגבלות כנובעת כולה מפגם רפואי.
השוני הפתולוגי הוא כל מה שמומחה בתחום רפואי, פרא-רפואי או פסיכולוגי קובע שהוא כזה וקביעה זו אינה קשורה בהכרח בשכיחות הסטטיסטית של שוני זה.
למרבית בני האדם יש אי שלמות בתכונה זו או אחרת.
בעלי המקצועות הטיפוליים טוענים, למשל, שתפקוד אנושי תקין כולל יכולת לרוץ או לצעוד מספר קילומטרים בקלות וכך מגדירים את מרבית האוכלוסייה האנושית של העת החדשה כבעלת תכונה פתולוגית.
בשוני פתולוגי זה אין די כדי להגדיר אדם כבעל לקות.
הגורם השני הוא תנאי הסביבה בהם אדם חי.
תנאי סביבה פיזיים טבעיים עבור אדם החי בתנאים דומים לאלה שהיו בפרה היסטוריה.
תנאים פיזיים של סביבה מלאכותית, דהיינו נגישות פיזית של הסביבה שעוצבה בידי בני אדם.
גישת החברה, למשל: דעות קדומות, מצב חקיקתי שמקל אפליה, אי אכיפת חוקים המורים על שוויון והתאמות לנכים (כגון שמירת חנייה קרובה לנכה תנועה, תוספת זמן במבחן למי שכותב לאט בשל מגבלה פיזית או קוגניטיבית).
גישת הפרט כלפי השוני הפתולוגי שלו (למשל בושה או גאווה בשוני, גישה חיובית או שלילית לטכנולוגיה מסייעת).
מצב מובהק של אי שלמות הוא מצב קבוע.
זאת בניגוד למצב של פציעה או מחלה שהוא דינמי ומתפתח (מחריף או מחלים).
המילה "בריא" היא היפוכן של המילים "חולה" ו"פצוע".
להיפוכם של המושגים "אי שלמות" ומושגים הנובעים ממנו על פי הגדרות שונות (כגון: "מוגבלות", "לקות", "מניעת השתתפות" ו"נכות") אין תרגום טוב בעברית.
באנגלית משתמשים במושג Able-Bodied כהיפוכן של מילים אלה.
ההגדרות הנוכחיות של ארגון הבריאות העולמי (ICF)
אי שלמות (Impairment) היא כל תכונה שמומחה בתחום רפואי, פרא-רפואי או פסיכולוגי קובע שהיא גורמת לירידה תפקודית ביחס למקובל באוכלוסייה.
פעילות מוגבלת (Activity Limitation) היא מצב בו אי שלמות מפריעה לאדם בעת השתתפותו בפעילויות חיים חשובות בלא סיוע אנושי צמוד.
מניעת השתתפות (Participation Restriction) היא אי שלמות המונעת מאדם לקיים את תפקידו החברתי.
הכוונה ב-"תפקיד חברתי" עבור מבוגר היא הורות ופרנסה.
עבור ילד הכוונה היא לימודים ומשחק.
"פעילויות חיים" מחולקות על ידי העוסקים בריפוי בעיסוק לפעילויות עבודה, לימודים, טיפול עצמי ופנאי.
ניכר מההגדרות האלה שהמושגים "פעילות מוגבלת" ו-"מניעת השתתפות" תלויים גם באדם בעל השונות וגם בחברה ובסביבה.
דוגמה לאדם מנוע השתתפות: משתמש כיסא גלגלים שגר בעיר לא נגישה לחלוטין ואינו יכול לצאת מהבית בלא סיוע צמוד.
דוגמה ל-"פעילות מוגבלת": אותו אדם בעיר הבנויה באופן מאוד נגיש לנכים.
לפי שעה, גם במקומות הנגישים ביותר, יש דברים חשובים שקשה למשתמש כיסא גלגלים לעשות בעצמו.
ההגדרות הישנות של ארגון הבריאות העולמי (ICIDH)
מודל ה-ICIDH ששימש בעבר את ארגון הבריאות העולמי חילק את רמות תפקוד הלא תקין לשלוש רמות:
אי שלמות (Impairment) היא כל תכונה שמומחה בתחום רפואי, פרא-רפואי או פסיכולוגי קובע שהיא עשויה לגרום לירידה תפקודית ביחס למקובל באוכלוסייה, בסביבות מסוימות.
מוגבלות (Disability) היא אי שלמות אשר מפריעה לאדם להשתתף בפעילויות חיים חשובות בלא סיוע אנושי צמוד.
ההבדל בין המושג "מוגבלות" למושג "נכות" הוא הבדל כמותי.
נכות (Handicap) היא אי שלמות אשר מפריעה לאדם לקיים את תפקידו החברתי.
הכוונה ב-"תפקיד חברתי" עבור מבוגר תפקיד זה הוא הורות ופרנסה.
המושג נכות מוגדר בחוק הביטוח הלאומי בתור מגבלה בתפקוד גופני או נפשי הנובעת ממום מולד או מפגיעה פיזית או נפשית, עקב מחלה, תאונה, זדון וכדומה.
נכות יכולה להתבטא כאי-יכולת, תפקוד חלקי או חוסר תפקוד מוחלט של חלק בגוף האדם.
נכות יכולה להיות גם פגיעה בנפשו של האדם.
רמת הנכות משתנה ומתפרסת על פני טווח רחב של מגבלות, קלות וחמורות; למשל, סיווג מנכות קלה כמו צליעה ועד לשיתוק כמעט מוחלט של הגוף המגיע עד למצב של חוסר הכרה עמוק והפסקת פעילות מוחית.
הגדרות החוק והרשויות בארצות הברית
רשות המפקד האמריקנית (American Census Bureau) מגדירה כבעל מוגבלות כל אדם שחוק אמריקני כל שהוא מגדיר כבעל מוגבלות וכל אדם שזכאי לסיוע על ידי תוכנית סיוע ממשלתית אמריקנית לאנשים עם לקויות.
ההגדרה הזו מועילה לחישוב הוצאות הממשלה על סיוע לאנשים עם לקויות.
החוק האמריקני הבולט ביותר בתחום שוויון ההזדמנויות לאנשים עם לקויות, חוק האמריקאים עם מוגבלויות (1990) (ADA, P.L.
101-336, Title V, § 3[2A]), המגדיר את המושג "לקוי" באופן שונה מזה המוגדר על ידי ארגון הבריאות העולמי.
לפי חוק זה, אדם בעל לקות הוא מי שמוגבלותו מפריעה לו להשתתף בפעולות חיים מרכזיות, מי שאובחן ככזה ומי שנחשב על ידי הציבור ככזה:
השוני הבולט ביותר הוא שלפי חוק זה, אדם שהחברה מחשיבה אותו ללקויי הוא כזה בלי קשר ליכולותיו הגופניות, הרגשיות או הקוגניטיביות.
לדוגמה נשא איידס (שהמחלה לא התפרצה אצלו) מוגדר לפי חוק זה כבעל מוגבלות אך אינו מוגדר כך על ידי ארגון הבריאות העולמי.
בסטטיסטיקה, "שונות מהנורמה" מוגדרת עבור ערכים המתפלגים בהתפלגות נורמלית כערכו של משתנה הרחוק שתי סטיות תקן ומעלה מהממוצע.
לדוגמה, אדם בעל מנת משכל של 70 ומטה (מוגבלות שכלית) או של 130 ומעלה (מחוננות) הוא אדם לא נורמלי מבחינת יכולת מנטלית.
הגדרה ל"שונות מהנורמה" שמציעים הסטטיסטיקאים היא הגדרתם של העוסקים בתורת המוסר.
על פי תורת המוסר "שונות מהנורמה" היא התנהגות שאינה הולמת את צווי המוסר המקובלים בחברה.
כמו המוסד לביטוח לאומי, גם אגף השיקום של משרד הביטחון לא משתמש כלל במושגים "לקות" ו"מוגבלות".
הם מתארים את תפקודו של אדם בעזרת המושג "אחוזי נכות".
אחוזי הנכות מחושבים על פי מידע סטטיסטי המתאים כל מצב גופני אל הירידה ביכולת העבודה בעקבות אותו מצב גופני.
מצב קבוע של נקיעות חוזרות של הקרסול, למשל, מוגדר באגף השיקום של משרד הביטחון בתור 10% נכות.
אם אדם סובל משילוב של שני מצבים גופניים כאלה, מחשבים קודם כל את ירידת היכולת שנגרמת על ידי המצב המגביל ביותר, ומתוך האחוזים הנותרים, מחשבים את הירידה בכשירות שגורם המצב השני.
לדוגמה, נקיעות חוזרות בשני הקרסוליים יוגדרו כ-19% אחוזי נכות משום שנקיעות חוזרות באחד הקרסוליים נותנים 10% נכות והנקיעות בקרסול השני נותנות 10% מתוך ה־90 הנותרים.
המונח "צרכים הנובעים מהמוגבלות" (על פי חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות) מתאר על פי רוב תלמיד שמערכת החינוך הממלכתית במדינות שונות צריכה לספק לו בשל מוגבלותו מה שאינה מספקת לתלמידים אחרים.
מונח זה החליף את המונח המיושן "צרכים מיוחדים", מתוך הבנה שצרכי אנשים עם מוגבלות אינם מיוחדים או שונים מהנורמה (כגון צורך בהשכלה, בריאות, תעסוקה וכדומה).
להגדרות שמכילות בתוכן את המושג "לקות" לא תמיד יש קשר להגדרת המושג "מוגבלות" על ידי ארגון הבריאות העולמי.
המושג לקות שמיעה, לדוגמה, אינו מתאר מי ששמיעתו מוגבלת מספיק כדי להפריע לו בפעילויות חיים מרכזיות אך אינה מפריעה לו למלא את תפקידו החברתי.
למושג "לקות שמיעה" אין גם מקבילות כמו "מוגבלות שמיעה" או "נכות שמיעה".
ניתן לחלק את הלקויות השונות על פי סוגים.
אחת מדרכי החלוקה של הלקויות היא:
מוגבלויות חושיות: מוגבלות בשמיעה, בראייה.
מוגבלויות קוגניטיביות: מוגבלות שכלית התפתחותית, לקות למידה, מוגבלויות הקשת האוטיסטית.
חלוקה זו נוחה במיוחד ליצירת סכמות עבודה עבור נותני שירות לאנשים עם מוגבלויות, אך היא נשענת על הכללות גסות ואינה מקובלת על העוסקים בתורת האבחון.
דוגמה לגסות ההכללה שבחלוקה זו ניתן למצוא בתחום מוגבלויות הראיה שנוטים להכליל בו גם מוגבלויות בתפקודי עיבוד מידע ויזואליים "נמוכים" (תפישה ויזואלית) וגם מוגבלויות בתנועת שרירי העיניים.
זאת במקום להכליל את שתי התופעות האחרונות כמוגבלויות קוגניטיביות (מוגבלויות בעיבוד מידע) ומוגבלויות תנועה בהתאמה.
דוגמה אחרת היא אי הכללת "מוגבלויות מישוש" בין המוגבלויות החושיות.
מוגבלות מישוש מוכללת בסימפטום של מוגבלות תנועה (כמו שיתוק) או של מוגבלות קוגניטיבית (כמו מוגבלויות הקשת האוטיסטית).
מבחינת תקינות פוליטית, מקובל להעדיף להתייחס לאנשים עם מוגבלות על פני התמקדות במוגבלות והתעלמות מהאדם.
כך, ההתייחסות ל"אדם עם מוגבלות" מכבדת יותר מאשר התייחסות ל"מוגבל".
מסיבה זאת, החוק קרוי "חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות" ולא "חוק שוויון למוגבלים".
הסיבה הרעיונית נעוצה בכך שלא תקין להגדיר אדם על פי המוגבלות שאיתה הוא מתמודד.
במתמטיקה, הביטוי מוגדר היטב מתאר את האופן שבו בנויה הגדרה מתמטית – העשויה להיות בנויה כראוי, ולתאר את מה שהיא מתיימרת לתאר, או להיות רק מראית-עין של הגדרה שכתובה על-פי כללי התחביר המתמטיים, אך אינה מגדירה בפועל דבר.
בדרך כלל, הגדרה מתמטית מתייחסת ישירות לעצם המוגדר, ואינה טעונה בדיקה.
למשל, "במספרים השלמים, ה'עוקב' של x הוא המספר x+1": מכיוון שבמערכת המספרים השלמים ניתן לחבר, הערך של x+1 מוגדר באופן חד-משמעי.
עם זאת, ישנם מצבים שבהם ההגדרה מסתמכת על הנחות סמויות, שאותן יש לוודא על-מנת שההגדרה תהיה תקפה.
ישנם כמה מצבים שכיחים, שבהם יש להשקיע מאמץ מסוים כדי להראות שהעצם שאותו רוצים להגדיר אכן מוגדר היטב.
לעיתים, ישנן כמה אפשרויות להציג אובייקט מסוים, ואז, אם רוצים לבצע על אובייקטים כאלה פעולה מסוימת, יש לוודא קודם לכן שהתוצאה אינה תלויה בנציגים שבוחרים.
לדוגמה, אם נגדיר ש"ה'גובה' של מספר רציונלי הוא ".
לכאורה, הוגדר כאן הגובה של כל מספר רציונלי.
בפועל, מספר רציונלי איננו קובע באופן יחיד את זוג המספרים ו- , משום שאפשר לצמצם ולהרחיב שברים, ולכן ההגדרה פגומה: הגובה של הוא, כביכול, גם 5 וגם 15. זוהי תופעה כללית, המתרחשת כל אימת שמגדירים גודל מסוים עבור מחלקות שקילות של יחס שקילות באמצעות בחירה של נציגים.
כדי להראות שהגודל מוגדר היטב, יש להוכיח שבחירת הנציגים אינה חשובה, ומתקבלת אותה תוצאה עבור כל נציג.
למשל, כאשר מגדירים את החיבור של שברים לפי הנוסחה , יש לוודא שחיבור השברים , לפי אותה נוסחה, יחזיר את אותו מספר רציונלי.
על מנת להגדיר חיבור, כפל והעלאה בחזקה על עוצמות, יש לוודא שהתוצאה אינה תלויה בבחירת הקבוצות, שעוצמתן שוות לעוצמות הנתונות, עליהן מבצעים את הפעולה.
פונקציית הסינוס מוגדרת כיחס בין הניצב ליתר במשולש ישר-זווית.
הפונקציה מוגדרת היטב, ואינה תלויה בבחירת המשולש, כיוון שאם לשני משולשים אותן זוויות, אז הם דומים והיחס בין הצלעות הוא קבוע.
"אם G חבורה, יהי האוטומורפיזם המוגדר לפי ".
לכל איבר , האיבר ההפוך קיים; אבל הנוסחה הזו עדיין אינה הופכת את לאוטומורפיזם, אף על פי שההגדרה טוענת שזה האובייקט שהתקבל (ואכן, אינו בהכרח אוטומורפיזם).
במקרה כזה, אפשר לומר " מוגדר היטב משום ש- G חבורה אבלית" (תכונת האבליות של G אכן מבטיחה שהפונקציה תהיה אוטומורפיזם).
"עבור מספר שלם , נגדיר את 'המחצית השלמה' של להיות המספר השלם , המקיים ".
מובן שלא תמיד קיים מספר שלם כזה, ולכן ההגדרה פגומה.
כך גם ההגדרה "ה'שומר' של מספר שלם הוא המספר השלם הגדול ביותר שסכום ספרותיו, ועוד מספר ספרותיו, שווה ל-" – אמנם קיים מספר כזה, אבל טענה זו אינה כה מובנת מאליה; לכן, יש לבדוק שה"שומר" הוגדר היטב.
מוגונס (Mogons או Moguns -בקלטית: "עצום" או "גדול") הוא אל מלחמה מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ בבריטניה בתקופה הרומית ובגאליה (צרפת של ימינו).
ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו כוללים מזבחות שהוקדשו לאל על ידי חיילים רומיים, אולם מדובר באל קלטי ולא באל מהמיתולוגיה הרומית.
ככל הנראה מקור בפולחנו מאזור גרמניה.
מרכזי פולחן רבים התגלו ברחבי בריטניה, בין היתר באזור ריזינגהאם, הי רוצ'סטר, וצ'סטרהולם.
ייתכן כי שמה של העיר מיינץ שמקורו בשם הרומאי של המוצב שהיה במקום - קסטה מוגונטיאקום מקורה למעשה בשם האל, אשר היוותה אתר פולחני למוגנוס.
בשל המספר הרב של האנדרטאות שהתגלו בקאמבריה, סבורים החוקרים כי מוגנוס היה אל ההרים (ומכאן ההצעה לפרשנות שמו "הגבוה").
חוקרים אחרים מתנגדים לתאוריה זו מאחר שפולחנו היה נפוץ גם ביורקשייר הנמוכה יותר.
סייד מוג'תבא חוסייני ח'אמנאי (בפרסית: سید مجتبی حسینی خامنهای; נולד ב-8 בספטמבר 1969) הוא בנם השני של המנהיג העליון של איראן עלי ח'אמנאי ורעייתו מנסורה ח'וג'סתה באקר-זאדה.
מוג'תבא תמך במחמוד אחמדינז'אד בבחירות לנשיאות שנערכו ב-2005, ותרם לניצחונו בבחירות 2009, וכן בדיכוי האלים של ההפגנות לאחר הבחירות.
המועמד הרפורמיסטי מהדי כרובי פרסם מכתב פומבי שבו האשים את מוג'תבא בשותפות להונאת בחירות וזיופן.
בסוף 2011 האשים אחמדינז'אד את מוג'תבא במעורבות במעילת ענק, בהיקף של מיליארדי דולרים.
על פי אל-ערביה, מוג'תבא נעצר בהוראת אביו בדצמבר 2011, בחשד שהיה מעורב בהתנקשות כושלת בו.
למרות שבריריותם של סמכותו הדתית ומעמדו הפוליטי, בנובמבר 2024 נבחר בחשאי על ידי מועצת המומחים האיראנית לרשת את אביו כמנהיג העליון של איראן.
מוג'תבא נשוי לזהרה, בתו של יו"ר המג'לס לשעבר ע'ולאם-עלי חדאד-עאדל, הנחשב אף הוא לקיצוני מהקו השמרני הנוקשה.
מוגובי היה משחק מחשב לילדים בגילאי 6–10, שפעל בגרסת דפדפן.
המשחק פותח על ידי דרור חבושה ואייל שמי בשנת 2007, ויצא לאור בסוף שנת 2008. המשחק זכה בפרס GameIS בקטגוריית "פורטלי משחקים" בשנת 2010.
המשחק פעל תחת חברת התוכן וואלה.
שרתי המשחק נסגרו ב-1 במאי 2018, והאתר עצמו נסגר ב-6 במאי 2018. בקיץ 2023 הוחזר המשחק תחת השם "רימוגו" למספר חודשים.
בשנת 2011 מפתחי המשחק שיווקו מוצרים פיזיים בדומה למהלך שביצעה מיקמק שנה קודם לכן.
מוצר הדגל של המשחק הוא בובות מוגובי.
מוצרים נוספים ששיווקו מפתחי המשחק היו מארזי משחק, מארזי יצירה, חפיסות קלפים שכללו קודים ועוד.
בכל חצי שנה נוסף מוצר חדש לחנויות, לרוב – חפיסות קלפים חדשות.
מדי חודש-חודשיים או בחגים התקיימה במוגובי משימה.
במהלך המשימה נמצא בסרגל האפשרויות למטה תיק וסימן שאלה.
בלחיצה על סימן השאלה, נותן הסבר על המשימה.
בלחיצה על התיק המשתמשים יכולו לראות את "המצרכים" של המשימה שצברו במהלך המשימה, אם היו.
לעיתים עמד צלמוות בראש המשימות במוגובי, כאשר ניסה להשתלט על מוגובי.
לעיתים, גם הרשעית "סופר נובה" השליטה את רצונה וה"מוגוביסטים" נלחמים בה כשמבצעים משימות שונות.
היו גם משימות שאינן קשורות להם ואין צורך להילחם בהן.
מדי שלושה חודשים השיק מוגובי פסטיבלים.
הפסטיבלים האלו נחגגו בדרך כלל בהשקות אזורים מיוחדים חדשים או שיתוף מסחרי עם חברה.
בזמן הפסטיבלים האלו היה נמצא באזור הפסטיבל מסך ענקי שעליו היו מוקרנים סרטונים ושירים.
באזור הפסטיבל היה נמצא גם דוכן פריטי לבוש, משחקים מיוחדים למסיבה וכדומה.
פסטיבל חלב וי (שהתקיים באזור הוילג' שהושק הפסטיבל)
פסטיבל שוגי ועוגי (שהתקיים באי של עוגי ושוגי, שהפך לאי המסתורי)
פסטיבל Spy פסטיגל (שהתקיים באי המסתורי שהיה לשעבר האי של שוגי ועוגי, ונקרא באותו הזמן אי הפסטיגל)
פסטיבל השנה החדשה (שהתקיים מדי שנה באזור מודרניה)
במוגובי היו מדי שנה תחרויות בין קבוצות שונות.
בתחרויות אלו היו מספר קבוצות שאליהן היה ניתן להצטרף.
במהלך התחרות צוות מוגובי נתנו משימות שכל אחת מהקבוצות צריכות לבצע בשיתוף פעולה (לדוגמה: לצרף כמה שיותר חברי צוות לקבוצה בתחילת התחרות).
הקבוצה המנצחת קיבלה מספר רב של נקודות לעומת הקבוצה המפסידה שקיבלה מעט נקודות.
פיראטים (פורים 2011) - הגולגולת הכחולה נגד אדומי החרב.
בתחרות זו אדומי החרב ניצחו.
קוסמים (יוני 2012) - שמש נגד ירח נגד כוכב.
בתחרות זו קבוצות השמש והירח היו בתיקו.
אלים יוניים (יוני 2013) -היו 4 קבוצות שאליהם יכלו השחקנים להצטרף.
שמם של ארבע הקבוצות הם: פוסידון, ארס, אתנה וגאיה המבוססות על האלים היווניים.
תחילה משחקי הקבוצות התקיימו באתר מוגובי, אך לאחר מכן התחרות עברה לתוכנית הטלוויזיה "סופר שטותניק" ששודרה בערוץ ניקלודיאון.
בימי ראשון עד רביעי זכתה אחת הקבוצות בפריט לכל המשתתפים ושבועיים לפני החופש התוכנית הסתיימה.
פוסידון ניצחו בתחרות, ארס הגיעו למקום שני ואתנה במקום השלישי.
אלפים (מאי 2014) - אלף המים נגד אלף היער.
בתחרות זו קבוצת אלף המים ניצחו.
משימת שטראוס (מאי 2015) - נסיכות הקרח נגד לוחמי החלל.
בתחרות זו קבוצת לוחמי החלל ניצחו.
בעלי חיים (פברואר 2016) - נשרים נגד נמרים.
בתחרות זו קבוצת הנמרים ניצחו.
קוסמים נגד אלפים (ספטמבר 2016) - בתחרות זו קבוצת האלפים ניצחו.
וקינגים נגד אבירים (פברואר 2017) - בתחרות זו קבוצות הוויקינגים והאבירים היו בתיקו.
מוגובי בניגוד למשחקים אחרים נתן אפשרות להצטרף לצוותים.
לכל צוות גישה לחדר מיוחד, גישה לטלסקופ בספינת הרבוריה, בגדים מיוחדים, כניסה למקומות לפני פתיחתם לבדיקות בטא וכו'.
היו קיימים חמישה צוותים: יהושע, ויטמין, עיתונאי, משרוקית והוואי.
לכל צוות דרישות שונות על מנת להתקבל אליו.
כדי להתקבל לצוות היה צורך במספר לבבות (נקודות שקיבלו כאהדה ממשתמשים) וימי רישום במשחק.
צוות סופר מוגו (שם מקורי אינו ידוע) קיים את תחרות הסופר מוגו.
הפרס לזוכה בתחרות הוא האפשרות ליצור צוות משלו למשך חודש בלבד.
באזור "נווה רימון" נמצאה ספרייה.
בספרייה היה לוח מודעות, שעליו מדי פעם היו מתפרסמים סיפורים בהמשכים.
את הסיפורים האלו כתב איטו אבירם ובכל שבוע מתפרסם פרק נוסף בסיפור.
ספריו שהוא כותב למשחק היו "סיפורם המופלא של הבומאגים" (שיצא כספר אמיתי) ו"סודות הבומאגים" העוסקים, כפי שמרמז שמם, בבומאגים.
צלמוות: צלמוות שונא משחקים ובמיוחד משחקי מחשב.
לפעמים מנסה צלמוות להשתלט על מוגובי, ובכך נפתחת משימה חדשה.
כשניסה בעבר להחשיך את מוגובי ולהשתלט עליו מוגו-לילי הצליחה למצוא את מקומו הרגיש ועצרה אותו.
סופרנובה: סופר נובה כועסת על הבומאגים שברחו למוגובי, היא שולחת את שליחיה להילחם עם מוגובי ולהחזיר אליה את הבומאגים.
היא החשיכה בעבר את העולם הווירטואלי וחכמון הקים תחנת כוח שתאיר אותו.
סיגלית: סגולה, חברה בחבורת מוגובי.
חכמון: כחול, אשר מנחה את מהדורת החדשות של מוגובי.
הוא זה שפיצח את סודם של הבומאגים.
לובש חולצת איש עסקים ומחזיק ביד לרוב זכוכית מגדלת, על ראשו משקפיים.
הוא חכם מאוד והוגה רעיונות שבזכותם מנצחים את צלמוות וסופר נובה.
הופיעה פעם אחת במסיבת עוגי ושוגי ונמצאת בבית הספר לבומאגים.
לובשת שמלה ורודה עם תיק יד ורוד, קשת מנוקדת ועגילים עגולים.
הוא לובש חולצת גולגולת עם מכנסיים ירוקות ומחזיק סקייטבורד ביד.
הוא מופיע לרוב במפגשים רגילים בעולם.
מושון: בריון כתום, בעל אהבה עזה לארץ ישראל.
הוא לובש חולצה שחורה קצרה עם ג'ינס, על צווארו שרשרת מגן דוד מוזהבת.
הוא עזר לפצח את סודם של הבומאגים.
מאז סוף 2016 היא מעלה ליוטיוב סרטוני הדרכה רשמיים המפורסמים באתר.
מילי: דמות הבת הרשמית של המוגופארק.
קאי: דמות הבן הרשמית של המוגופארק.
חיות דמויות דרקונים המתחלקים לשני סוגים עיקריים:
ביניהם בומאג מלכותי, בומאג נץ, בומאג רב מאג, בומאג חץ, בומאג עילאי ובומאג זהב.
חיות מחמד הגדלים בתוך צדפות.
הלומינים הם חיות המחמד השניות אחרי הבומאגים.
רק מנויים יכלו לרכוש לומין.
כשלומין מגיע ל-600 נקודות הוא הופך לגולם ולאחר יומיים הוא הופך ללומינגו.
ללומינגו יש רגליים ואף, בניגוד ללומין הרגיל.
ברגע שהלומינגו צובר מספר נקודות נוסף הוא הופך ללומינגו XL שהוא יצור דמוי חד-קרן.
בדצמבר 2015, נודע רשמית כי מוגובי עובדים על פתיחת פארק חווייתי הנקרא "מוגופארק" שהשתרע על שטח של 1000 מ"ר ומוקם בתוך קניון אושילנד שבכפר סבא.
המתחם ייועד לילדים בטווח הגילאים 5 עד 12 והיה ממותג בתמונות ומשחקים עם דמויות מוגובי.
המתחם הכיל שלל אטרקציות הכוללות בעיקר שימוש במסכי מגע ומסכי הקרנה שהציגו תכנים אינטראקטיביים.
המתחם הכיל בנוסף מתחמים לימי הולדת, ובית קפה שיועד לשהיית ההורים בזמן שהילדים נמצאים במתחם.
בכניסה למתחם על המבקר הולבש צמיד המשתמש בטכנולוגית RFID ולו הייתה אפשרות לצבור נתוני משחק מהמתחם ולאחר מכן לטעון אותם חזרה בעולם הווירטואלי מוגובי.
ה"מוגופארק" נפתח רשמית ב-10 ביולי 2016. שמו הוחלף ל- "playpark" זמן קצר לאחר סגירת מוגובי.
ואז לאחר סיגרת ה-playpark המקום הוחלף לסניף "מקסטוק".
מוגבלות ומיניות מתייחסת להתנהגות והעיסוק של אנשים עם מוגבלות במין.
מוגבלויות שונות עלולות להשפיע על יכולת התפקוד המיני, הן ברמה הרגשית והן ברמה הפיזית והחושית.
מוגבלות פיזית, כמו פגיעה בחוט השדרה למשל, עלולה לפגוע בתפקוד המיני של האדם.
עם זאת, אנשים עם מוגבלות יכולים ליהנות מקיום יחסי מין תוך שימוש באביזרי עזר כמו צעצועי מין, מיטה מתכווננת או במציאת תנוחות פיזיות מותאמות.
אנשים עם מוגבלויות שונות יכולים להסתייע בשירותי מטפל מיני מוסמך.
מיניות היא חלק חשוב מחיי האדם, הכולל בתוכו מספר מרכבים: התנהגותי, רגשי, מיני, אהבה, ויחסים עם אחרים.
אנשים מתעניינים ולומדים על מיניות ממספר מקורות עיקריים: משפחה וחברים - התא המשפחתי (הורים, אחים ועוד), חברים (מביה"ס, שכונה ועוד) או ממקורות מידע כמו תוכניות לחינוך מיני בבתי ספר, עיתונים, ספרים ואמצעי מדיה שונים (אתרי אינטרנט ועוד) .
איכות ועומק המידע המועבר מהיכרויות אישיות עם משפחה וחברים, מסתמך בעיקר על הידע והניסיון של מקור המידע.
אצל אנשים עם מוגבלות קיים לעיתים שוני מהותי ביכולת התפקוד כך שלבני המשפחה והחברים לא יהיה מענה הולם לשאלות ולצרכים השונים, נוסף על כך, פעמים רבות לא מתייחסים לאנשים עם מוגבלות כבעלי צורך מיני, ולכן מעט מאוד מההורים, בני המשפחה והחברים יעלו את הנושא עם קרוביהם המתמודדים עם מוגבלות.
מיטצ'ל טפר, במאמרו "קידום יכולת מינית"' מדגיש שמיניות אינה תלויה ביכולת ללכת, לשמוע, לראות או ללמוד.
כל אדם הוא מעצם היותו מיני, ויש לו יכולת לאהוב ולהיות נאהב, גופנית ורגשית גם יחד.
קיימות שתי דעות קדומות עיקריות ומנוגדות בנוגע למניותיהם של אנשים עם מוגבלות: הראשונה, אנשים עם מוגבלות נתפסים כמתעניינים ומתעסקים יתר על המידה במיניות שלהם ושל האחרים, התנהגותם והתבטאויותיהם נראות מוגזמות ובלתי נשלטות.
הדעה הקדומה השנייה, אנשים עם מוגבלות נתפסים כאימפוטניטים, אי מיניים שאינם מתעניינים במין.
אנשים עם מוגבלות, כמו כל האנשים בעולם, מחפשים אהבה, ריגושים, יחסים אמוציונאלים יותר מקיום יחסי מין.
אבל בחברה מתקשים לראות אותם כבעלי תשוקה, רגשות, שיכולים להיות חלק ממערכת זוגית, ולקיים את תפקידיהם החברתיים.
ולכן נושא מיניות של אנשים עם מוגבלות, נושא הנשאר בשוליים ולא מקבל ההתייחסות הנדרשת אליו.
הדימוי העצמי שלנו- הצורה שבה אנו תופסים את עצמנו, מושפעת מהזהות המינית שלנו- הצורה שבה אנו תופסים את המיניות שלנו.
אשר מתפתחת בשנות חיינו הראשונות, בעיקר גיל ההתבגרות.
והיא קשורה באופן ישיר להתפתחות הפיזית של גופנו- לדימוי הגוף, ולדעות חברתיות רווחות בקשר ליופי.
מתבגרים עם מוגבלות לרב נתפסים כ"מכוערים" בעיני חבריהם, חווים דחייה, הדרה ואף התעללות.
הדבר משפיע רבות על התייחסות הסביבה להם והתייחסותם לעצמם.
הביטחון העצמי שלהם נפגע, וכך גם הדימוי העצמי.
לא כל האנשים עם מוגבלות יכולים להתמודד עם זה ולעבור אותו, הרבה מהם ממשיכים להתמודד עם דימוי עצמי נמוך גם לאחר שמתקדמים בגיל.
וזה מאוד משפיע על המיניות שלהם.
אנשים עם מוגבלות פיזית הם אנשים עם פגיעה בחלק אחד או יותר מאיברי הגוף.
הפגיעה עלולה לגרום להגבלה בביצוע פעילויות יומיומיות (כמו הליכה, התכופפות, אחיזה, עמידה ועוד).
הפגיעה הפיזית יכולה לעוות את מראה הגוף של האדם אשר יגרום לו תחושות שליליות כמו: ירידה בביטחון, פגיעה בדימוי עצמי, ואף בושה.
למרות זאת, המוגבלות הפיזית אינה משנה את החשק המיני אותו חש האדם עם המוגבלות.
לעיתים קרובות תפיסתו המינית של האדם קשורה להיות המוגבלות מולדת או נרכשת (כתוצאה ממחלה או תאונה), מתחילה בגיל ההתבגרות או לאחר גיל ההתבגרות, נגרמת בפתאומיות או בהדרגה, יציבה או מתקדמת
ההשפעה של המוגבלות הפיזית על מיניות האדם
התחושות השליליות אצל האדם עם מוגבלות עלולות להקשות על פיתוח קשרים זוגיים וקיום יחסי מין.
מוגבלות פיזית חמורה לרוב משפיעה על יכולת התפקוד היומיומית של האדם.
פעמים רבות יזדקק האדם ל, או לתלות הדדית במטפל, בן משפחה או בן זוג.
מצב זה עלול לגרום לקשיים בהתניידות, אובדן החופש האישי ופגיעה באינטימיות, מה שמקשה על האדם לפגוש אנשים אחרים ולפתח מערכת יחסים.
חלק מהאנשים עם מוגבלות פיזית נאלצים לעסוק שעות רבות בטיפולי שיקום (פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק ועוד), נטילת תרופות, ביקורים רפואיים וסדר יום יותר קפדני.
הדבר עלול לגרום לתשישות פיזית ונפשית ולהפריע למחשבות ופנטזיות על מיניות.
קושי בתפקוד פיזי בעת קיום יחסי מין.
חשש מכאב בעת קיום יחסי מין או מנזק בלתי הפיך בגוף.
התפיסה של האנשים בחברה כלפי מיניותם של אנשים עם מוגבלות פיזית היא סטיגמטית.
רואים באדם עם המוגבלות אחר מערך ה"שלימות", חשים בדחייה כלפיו או פוחדים לפגוע בו.
רבים מהאנשים עם מוגבלות נפשית (הנגרמת בשל מחלה פסיכיאטרית.) מתמודדים עם לא מעט קשיים וחסמים בזוגיות בכלל ובמיניות בפרט.
לאלו המתמודדים עם מחלת נפש, יצירת קשר וניהול מערכת יחסים יכולים לעיתים להיות קשים יותר.
הסטיגמה הקשורה למחלת נפש יכולה להקשות את הטיפול במחלה ואת ההחלמה ממנה, היא יכולה גם להשפיע על מצב הבריאות המינית של האדם המתמודד עם מחלת נפש.
קיים צורך בהפחתת הסטיגמה כלפי מחלות פסיכיאטרית בקרב גורמים מקצועיים, כולל ארגוני סנגור.
ההשפעה של המחלות הפסיכיאטריות על מיניות האדם
מחלות נפש עלולות לגרום לתופעות הבאות:
חשיבה לא רציונלית שעלולות להיות לה השלכות בנוגע לפעילות המינית, כגון: "אני לא צריך להשתמש באמצעי מניעה".
תוצאות של חשיבה מהסוג הזה עלולות להיות הריון בלתי מתוכנן או הדבקה והעברה של מחלות מין.
פגיעים וחשופים לתופעות של ניצול מיני.
חוסר חשק ולאיבוד הרצון לקיים כל פעילות מינית בעקבות השפעת הטיפול התרופתי.
אובדן האמפתיה או/ו אמון בזולת.
פגיעות כתוצאה מהתעללות מינית או פיזית בעבר או בהווה.
מחלת נפש הפורצת בשנות העשרה המאוחרות או בתחילת גיל העשרים, עלולה לעכב את תהליך הגילוי העצמי ובניית הזהות המינית.
מחקרים בתחום המיניות בקרב אנשים עם בעיות נפשיות קשות ומתמשכות הראו שיעורים גבוהים של התנהגויות מיניות מסוכנות, כולל יחסי מין הקשורות לשימוש בסמים, יחסי מין בכפייה, חוסר מודעות לאיידס.
לנשים עם אבחנה של סכיזופרניה יש סיכוי גבוה יותר מאשר לנשים ללא בעיות נפשיות קשות להריון לא מתוכנן, להריון והפלות לא רצויים, ולהיות קורבנות של אלימות במהלך הריון.
השפעת התרופות הפסיכיאטריות מבחינת התפקוד המיני
תופעות לוואי שכיחות העשויות להשפיע על תפקוד מיני:
ירידה בחשק מיני – שכיח בטיפול אנטי דיכאוני או בתרופות הרגעה ושינה.
קושי להגיע לזיקפה, למרות שקיימת תשוקה מינית.
פריאפיזם – תופעה מאוד כואבת של זיקפה ארוכת טווח, היכולה להתמשך למעלה מ-4 שעות רצופות.
לעיתים הגורם יכול להיות השימוש בתרופות פסיכיאטריות מסוימות.
היכולת להגיע להתעוררות מינית, פיזית ורגשית ועם זאת לא להגיע לאורגזמה.
מצב פסיבי וחוסר יכולת לקבל החלטות, עלולים לגרום לתקשורת קלוקלת עם בן/בת הזוג בכל הקשור לקיום יחסי מין.
עלייה או ירידה במשקל יכולים להשפיע על הדימוי העצמי.
אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, הם אנשים עם איחור התפתחותי או התפתחות קוגניטיבית לקויה.
זה מוגבלות זו משפיעה על מיומניות קוגניטיביות וחברתיות ובחוסר הלימה בין יכולתם ותפקודם מול ציפיות החברה מהם.
למרות המוגבלות לאנשים אלה ישנם צרכים מיניים כמו לכל אדם אחר, אבל החברה מגיבה כלפי צרכים אלה באי קבלה ובמבוכה, ובכך היא מעכבת את התפתחות הלמידה המינית התקינה אצלם.
ההשפעה של המוגבלות השכלית התפתחותית על מיניות האדם
הגנת יתר על אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, ואי חשיפתם לנושא המין.
גישה זו פוגעת בזכויותיהם של אנשים עם מוגבלות ומותירה בידיהם מגוון מצומצם של חוויות מין שאינו מאפשר התבגרות מין נורמלית ולמידת נורמות חברתיות.
לכן, הידע שלהם על מין, אמצעי מניעה ותפקוד מיני וחברתי נמוך מאוד.
להבדיל מאנשים רגילים שמגיל צעיר חשופים למסרים מיניים המוצגים בתקשורת ולומדים על הנושא באופן מקרי, אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית מתקשים לקבל, להבין ולפרש נכון מסרים אלו, אינם מסוגלים ללמוד דרך המקרה וזקוקים ללימוד מכוון בנושאים רבים כמו מיניות.
מוגבלות שכלית התפתחותית גורמת לפעמים לקושי ביחסי האדם עם הסביבה.
זה גורם לו לתחושת בדידות ותסכול.
הרצון שלו להיות אהוד מצד אחד, וחוסר מיומנות בסיסית והדרכה נכונה מצד שני, יהפכו אותו לקורבן מין נח, זמין ואף משתף פעולה.
אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית עלולים לסבול גם מהופעה חיצונית משונה וקשיים מוטוריים אשר יגרמו לקושי בפיתוח יחסים זוגיים וקיום יחסי מין.
המוגבלות גורמת לפעמים ל פיזית באחרים.
תלות זו מאפשרת גישה ישירה ואינטנסיבית במכלול של מצבים אינטימיים כמו רחצה, עשיית צרכים ולבוש.
מצב זה יוצר בלבול ביחס לגבולות מגע מתאימים ולמידה חברתית מוטעית המאפשרת מגעים פיזיים ומיניים פוגעניים
אוננות וליטוף נמצאו הדרכים השכיחות ביותר לביטוי הצרכים המיניים של אדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית, ואילו מגע ויחסי מין הם נדירים.
בשל חוסר המודעות המינית עלול השימוש באוננות להיות בצורות פתולוגיות ולסכן את בריאותם
חוסר מודעות בנורמות חברתיות, גורם שלעיתים קרובות קורה כי אוננות יכולה להתבצע בנוכחות בני משפחה, בשיעורים בבית ספר או במקום כלשהו ברחוב
בקרב אנשים עם מוגבלות, אוננות מופיעה לא רק כתגובה ליכולת אינטלקטואלית נמוכה אלה יכול להיות שהיא גם סוג של סיפוק הרעב הרגשי של האדם, במיוחד, במקרה של אנשים החווים דחייה, חוסר קבלה, אהבה או חיי בבדידות ואינו מסוגלים להביע במילים את המצב הרגשי שלהם
פגיעה מינית כלפי אנשים עם מוגבלות
אנשים עם מוגבלות חשופים במיוחד לאלימות בכלל ולאלימות מינית בפרט.
עובדה זו נובעת משילוב של מספר גורמי סיכון המתקשרים למגבלות המילוליות, ההתנהגותיות וההגבלה בעצמאות התפקודית באוכלוסייה זו.
הגורמים עשויים לנבוע מתחושת חוסר אונים, חוסר יכולת לתקשר וחוסר יכולת להתגונן.
אנשים עם מוגבלויות חיים בדרך כלל בסביבה שולטת וסמכותית, אשר תורמת לתחושת חוסר האונים של מצבם.
בנוסף, הם אינם מקבלים הזדמנויות חווייתיות מספיקות על מנת ללמוד כיצד לפתח את האינטואיציה שלהם ולהשתמש בה.
גורמים נוספים כוללים מחסור בעדויות, מחסור בתוכניות הגנה נאותות מפני התרחשות התעללויות, ובנוסף, העבריינים בדרך כלל אינם נתפסים ואינם נותנים דין וחשבון על פשעיהם, מה שגורם לניצול לרעה להמשיך.
המחקרים מראים שאנשים עם מוגבלות חשופים לאלימות וניצול לסוגיהם השונים פי ארבעה עד פי עשרה מאנשים ללא מוגבלות.
קיימת הסתברות גבוהה של פשיעה חוזרת נגד אותם קורבנות, שכן במשך הזמן מתחילים לראות בהם טרף קל - קורבנות שניתן לתקוף תוך סיכון נמוך שהפשע יתגלה או שהמתעללים ייענשו.
טיפול מיני עבור אנשים עם מוגבלות בישראל
מרפאות ציבוריות ופרטיות פועלות היום בארץ ומציאות שירות בתחום טיפול מיני עבור אנשים עם מוגבלויות.
צוותים של מרפאות הם צוותים רב מקצועיים המתמחים בנושא מיניות ושיקום מיני ועובדים בשילוב של שיטות שונות, כולל שיטת סרוגייט.
ישנן עמותות שונות העוסקות בייעוץ וטיפול בנושא המיניות בכלל ועבור אנשים עם מוגבלויות בפרט.
מוגיילניצה (בפולנית: Mogielnica; ביידיש: מאגלניצא, מוגלניצה) היא עיירה במחוז גרוייץ שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
מוגיילניצה נזכרת לראשונה בשנת 1249, ובשנת 1317 הוענקו לה זכויות עיר.
בחלוקת פולין השלישית נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בשטח פולין הקונגרסאית.
בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, ניטלו מהיישוב זכויותיו העירוניות, ואלה הושבו לו בשנת 1919 תחת שלטון הרפובליקה הפולנית השנייה.
בעיר פעל רבי חיים מאיר יחיאל שפירא, המפורסם בכינויו "השרף ממוגלינצא", מחשובי אדמו"רי פולין בתקופתו.
אחריו כיהן באדמו"רות בעיר בנו רבי אברהם יהושע השל שפירא (–כ"ו בסיון תרל"ח, 1878) ואחריו בנו רבי אבי עזרא זעליג.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,700 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.
ב-8 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי התעללות והשפלה ביהודיה, תוך שריפת בית הכנסת העתיק בעיירה, והסבת בית המדרש המקומי לאורוות סוסים.
כ-4,000 יהודי העיירה, ובהם כ-1,500 פליטים מלודז', רוכזו בגטו שהוקם בה, בו פרצה מגפת טיפוס הבהרות.
בינואר 1941 הובאו לגטו שבעיירה יהודים נוספים מהסביבה.
בסוף פברואר 1941 גורשו יהודי גטו מוגיילניצה לגטו ורשה.
מספר יהודים מהגטו שניסו להסתתר בסביבת העיירה נתפסו, ונרצחו במקום.
מוגמבו הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגה קולנועית של סרט הרפתקאות/סרט רומנטי משנת 1953 בבימויו של ג'ון פורד עם קלארק גייבל, אווה גארדנר וגרייס קלי בתפקידים הראשיים.
הסרט צולם בשיטת טכניקולור באפריקה המשוונית הצרפתית ויש בו קטעים רבים של מרחבי אפריקה עם חיות בר, טורפים ועופות.
התסריט מבוסס על המחזה "אבק אדום" (Red Dust) של וילסון קוליסון משנת 1928. ב-1932 הופק הסרט "אבק אדום" המבוסס על המחזה וגם כאן שיחק קלארק גייבל בתפקיד הראשי.
אמנם בקדימון לסרט נאמר כי מוגמבו פירושו "הגדול ביותר" אבל מפיק הסרט אמר שלשם הזה אין כל משמעות וכי הוא קבע אותו בגלל דמיונו למועדון לילה מפורסם בהוליווד בשם "מוקנדו" ובגלל הצליל האפריקאי שלו.
במרכז הסרט - משולש אהבה בין גבר לשתי נשים.
במשך ההסרטה החל רומן בין קלארק גייבל לגרייס קלי שנמשך עוד מספר חודשים לאחר גמר ההסרטה.
אווה גארדנר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה
גרייס קלי הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע
ויקטור מרסוול (קלארק גייבל) הוא בעל חווה במרכז אפריקה ובעזרת עובדיו הלבנים ובעיקר הילידים השחורים הוא מתפרנס מארגון מסעי ספארי לתיירים ומצייד ומסחר בחיות בר.
יום אחד מגיעה אליו אלואיז קלי (אווה גארדנר) שחבר שלה, מהראג'ה עשיר, הזמין אותה למקום אך עזב את החווה לפני שהגיעה.
היא בינתיים "תקועה" שם עד לבוא הספינה הבאה.
היא אינה רגילה לתנאי המקום אך ויקטור מנסה להרגיל אותה והיא מתחילה להתאהב בו.
היחסים ביניהם מופרעים כאשר מגיע לחווה הזוג צעיר נורדלי.
דונלד נורדלי (דונלד סינדן) ואשתו הצעירה לינדה (גרייס קלי).
דונלד הוא אנתרופולוג המבקש לערוך מחקר על גורילות בתחילה הוא סובל מחום גבוה, מרסוול מטפל בו בנאמנות ולינדה מתחילה להתאהב בו.
בינתיים הספינה שהשיטה את קלי מהחווה התקלקלה וקלי חוזרת לחווה.
הרומן בין לינדה למקסוול פורח למגינת ליבה של קלי.
דונלד לא מודע לרומן בין אשתו למקסוול.
מקסוול משוחח איתו ועד מהרה הוא חש עד כמה דונלד אוהב את אשתו.
בעת הצייד נאלץ מקסוול לירות בגורילה שתוקפת את דונלד.
בשובם לחווה מקסוול מחליט לנתק את קשריו עם לינדה.
הוא משתכר וכשקלי נכנסת לאוהל שלו הם מתחילים להתעלס.
לינדה מוצאת אותם ביחד ובלהט קנאה שולפת את אקדחו של מקסוול ופוצעת אותו בזרוע.
למחרת עוזבים כולם את החווה.
מקסוול מבקש מקלי להישאר, בתחילה היא מסרבת, אבל כשהיא רואה אותו על החוף היא קופצת מהסירה, מגיעה למקסוול בשחייה ונופלת בזרועותיו.
מוֹגֶנְס וֶלְדַיְיק (בדנית: Mogens Wöldike 5 ביולי 1897 - 20 באוקטובר 1988) היה מנצח תזמורת ומקהלה, נגן עוגב וחוקר, שנודע בפרשנותו למוזיקת בארוק ולמוזיקה מן התקופה הקלאסית.
חתנו היה חוקר היידן ינס פטר לרסן.
הוא למד אצל קרל נילסן ותומאס לאוב וסיים את לימודיו באוניברסיטת קופנהגן בשנת 1920. הוא היה נגן עוגב בכנסיית מרין בשנת 1924 ובכנסייה של ארמון כריסטיאנסבורג משנת 1931; בשנים 1959 עד 1972 היה נגן עוגב בקתדרלה של קופנהגן.
אחרי מלחמת העולם השנייה ניצח על תזמורת רדיו שוודיה ובין 1950 ל-1967 עבד בקביעות עם התזמורת הסימפונית הלאומית של דנמרק.
ולדייק חיבר קבצים של כוראלים לעוגב, שיצאו לאור בשנים 1943, 1960 ו-1972. הוא ייסד את מקהלת הנערים של קופנהגן.
ולדייק הוא חתן פרס לאוני סונינג למוזיקה לשנת 1976, פרס המוזיקה היוקרתי ביותר בדנמרק.
יצירות מופת במוזיקה לפני 1750: אגודת היידן, LP HSE 9039
מיסה בעתות מלחמה (Missa in tempore belli) של יוזף היידן
כמה מן הסימפוניות של יוזף היידן
קונצ'רטי ויצירות מקהלתיות של קרל נילסן
מוגלי: אגדת הג'ונגל הוא סרט פנטזיית הרפתקאות בריטי-אמריקאי בלייב אקשן, בבימויו של אנדי סירקיס על פי תסריט של קאלי קלובס שמתבסס על "ספר הג'ונגל" מאת רודיארד קיפלינג.
בניגוד לסרט מבית דיסני, הסרט אינו מבוסס על הסרט המונפש אלא מהווה עיבוד ישיר לכתביו של קיפלינג.
בסרט מככב רוהאן צ'אנד כמוגלי, לצד הופעות בטכנולוגיית לכידת תנועה של אנדי סירקיס כבאלו, כריסטיאן בייל כבגירה, בנדיקט קמברבאץ' כשירחאן, טום הולנדר כטבאקי וקייט בלאנשט כקא.
הצילומים החלו ב-9 במרץ 2015. אולפני האחים וורנר תכננו להוציא את הסרט בארצות הברית ב-19 באוקטובר 2018, ברם הבכורה נדחתה.
ביולי 2018 אולפני האחים ורנר מכרו את זכויות הסרט לנטפליקס, שהוציאה את הסרט ב-7 בדצמבר 2018.
בג'ונגל בהודו, קא, הפיתון ההודי הענק, צופה בשיר חאן, הנמר הבנגלי, כשהוא מפר את "חוק הג'ונגל" והורג משפחה של בני אדם.
באגירה, הפנתר השחור, מוצא תינוק ששרד ממשפחה זו ולוקח אותו לנישה וויהאן שהם משפחת זאבים הודיים.
טבאקי, צבועה המלווה את שיר חאן, מבחינה בתינוק לפני שגורשה משם.
מוגלי, גור-האדם מובא בפני מועצת הזאבים, שם באגירה יחד עם באלו, דוב חום מההימלאיה, פודים את הילד.
שיר חאן מגיע להרוג את הילד, אך אקילה, מנהיג להקת הזאבים, מצהיר שהילד נמצא תחת חסות הלהקה.
שיר חאן מזהיר כי עוד יחזור להרוג את הילד.
מוגלי מאומץ על ידי נישה וגדל עם הזאבים.
שנים חולפות, ומוגלי נתקל בשיר חאן, שהרג את הבקר של הכפריים כשהוא מפר שוב את חוקי הג'ונגל.
מוגלי נופל למלכודת נמרים שהוטמנה על ידי הכפריים, אך ניצל על ידי האטי, פיל הודי שחסר לו חט אחד.
באגירה מגלה למוגלי שהוא אנושי, עם זאת מוגלי נחוש בדעתו להשלים את מבחן הקבלה שלו ללהקת הזאבים.
באגירה דוחק במוגלי לעזוב את הג'ונגל לכפר, שם הוא יהיה בטוח משיר חאן.
בהמשך מוגלי, הצופה בכפר מרחוק, לומד על קיומה של אש.
במהלך מבחן הקבלה שלו, בעוד באגירה רודף אחרי הזאבים הצעירים, מוגלי משתמש ביכולתו לטפס ולרוץ כשהוא זקוף כדי להוביל.
כדי לשמור עליו משיר חאן, באגירה מסכל, בצורה לא הוגנת, את מוגלי במבחנו.
בהוט, גור הזאבים הלבקן, מנסה לגרום למוגלי להרגיש טוב יותר, אבל מוגלי דוחה אותו.
מוגלי נחטף על ידי שבט הקופים בנדר-לוג ומובא לשיר חאן.
הנמר מצלק את הילד מחוסר ההכרה, אך לפני שהוא יכול להרוג את מוגלי, באלו ובגירה מגיעים להציל אותו.
ההצלה קצרת מועד, שכן השניים מוצפים במהירות על ידי להקת הקופים.
לאחר מכן מוגלי ניצל על ידי הנחש קא, שמפחיד את הקופים.
לאחר שבאלו מרפא אותו, מוגלי מתעמת עם קא במאורה שלו לגבי המניעים להצלתו.
כשהוא מחליק סביבו, קא מסביר שהוא מאמין שהוא יכול להחזיר את ההרמוניה לג'ונגל.
לאחר מכן, במהלך ציד, אקילה המזדקן לא מצליח להשיג את הטרף שלו.
הדבר מוביל את שיר חאן להזכיר ללהקה שהם חייבים להחליף את אקילה בתפקיד המנהיג.
בעוד הזאבים נלחמים, מוגלי מנסה למצוא דרך להציל את אקילה.
הוא רץ לכפר האדם, גונב ענף בוער, ולא מודע לכך ששימוש בכלי אדם (כגון אש) אסור, הוא מבריח את שיר חאן ואת שאר היריבים.
בעיני אקילה השימוש באש מבייש את מוגלי והוא מגורש.
מוגלי הולך לכפר האדם, שם הוא נכלא על ידי הכפריים וצייד בריטי בשם ג'ון לוקווד.
באגירה מבקר את מוגלי כדי לומר לו שעליו להישאר עם הכפריים ולרכוש את אמונם, כפי שעשה בגירה כדי להימלט מהם כשהיה צעיר.
מוגלי מסתגל לחיים בכפר, הוא מטופל על ידי מסואה החביב ולומד מיומנויות ציד מלוקווד, שעוקב אחר שיר חאן.
אחד מאחיו הזאבים, האח האפור, מבקר בסתר את מוגלי ומודיע לו ששיר חאן גירש את כל הזאבים הנאמנים לאקילה וממשיך להרוג בקר, דבר שמאיים על כל חיות הג'ונגל בשל זעם הכפריים.
בזמן שהכפר חוגג את פסטיבל הולי, מוגלי מגלה כי היה זה לוקווד שבגללו איבד האטי את החט שלו ומוצא גם את ראשו של בהוט.
מוגלי מחזיר את החט להאטי, ומבקש ממנו לסייע לשחרר את הג'ונגל מאימתו של שיר חאן.
מוגלי נפגש עם באלו, באגירה ולהקת הזאבים, שמסרבים לצאת נגד שיר חאן.
מוגלי מפתה את שיר חאן לקצה הכפר, שם הנמר מוקף בעדר הפילים הנאמן להאטי.
שיר חאן ומוגלי נלחמים, ומוגלי פוצע קשה את שיר חאן.
משפחת הזאבים וחבריו של מוגלי, נזעקים גם הם לסייע לו.
לוקווד השיכור יורה בשיר חאן אך פוצע את מוגלי במקום זאת ונהרג על ידי האטי.
כשהקרב נמשך, אקילה מקריב את עצמו כדי להציל את מוגלי.
בנשימתו האחרונה, אקילה ממנה את מוגלי כיורשו.
כשמסואה והכפר צופים בו, מוגלי חוזר לג'ונגל, ושיר חאן הפצוע באורח אנוש עושה ניסיון אחרון להרוג את מוגלי.
מוגלי מגן על עצמו, ואז הורג את הנמר.
מוגלי: (רוהאן צ'אנד)- ילד שהוריו מתו על ידי שירחאן הנמר ואומץ על ידי נישה וויהאן.
רצה להיות אחד מהלהקה אך נכשל במבחן.
גורש מהג'ונגל לאחר שהשתמש באש בשביל להבריח את שירחאן, גורש לכפרם של בני האדם ושם היה כלוא.
חזר לג'ונגל מכיוון ששמע ששירחאן הוא המנהיג עכשיו וחזר ברצון להרוג את שירחאן.
בסוף הסרט הרג את שירחאן ונהיה מנהיג החיות.
באלו: (אנדי סירקיס)- דוב, נותן שיעורים לזאבים ומאמן אותם למבחן הריצה שיקבע אם הם יהיו בלהקה ויצאו לציד או לא.
אימן גם את מוגלי אך מוגלי נכשל במבחן.
כששירחאן לקח פיקוד היה בצד של אקילה.
בסופו של דבר הלך לעזור למוגלי להרוג את שירחאן
באגירה: (כריסטיאן בייל)- פנתר, הביא את מוגלי אך מערת הזאבים והיה אחיו הגדול.
לפני המבחן באגירה ביקש ממוגלי להבטיח לו שאם יכשל במבחן ילך לכפרם של בני האדם ובמבחן באגירה רדף בעיקר אחריו כדי שיחזור לכפר.כששירחאן לקח פיקוד היה בצד של אקילה.
שירחאן: (בנדיקט קמברבאץ')- נמר, הרג את הוריו של מוגלי ורוצה להרוג גם אותו.
הורג את פרות בני האדם למרות שלפי חוקי הג'ונגל אסור.
השתמש בקופים בשביל שיביאו לו את מוגלי אך קא הצילה אותו.
בסופו של דבר מוגלי הרג אותו.
אקילה: (פיטר מולאן)- זאב, המנהיג של הג'ונגל, הסכים לקבל את מוגלי לג'ונגל בתנאי שהלהקה תגן עליו.
גירש את מוגלי מהג'ונגל לאחר שהשתמש באש על החיות.
לא הסכים שחיות הג'ונגל יהרגו את שירחאן בגלל חוק הג'ונגל אך בסוף הסכים.
כהצייד ניסה לירות על שירחאן אך אקילה קפץ על שירחאן בשביל להגן על מוגלי אך הייריה פגע בו ומת
קא: (קייט בלאנשט)- נחשה, המספרת של הסיפור, שומרת הג'ונגל, כל חיות הג'ונגל פוחדים ממנה.
הצילה את מוגלי מהקופים ומשירחאן.
נישה: (נעמי האריס)- זאבה, אשתו של ויהאן, אמו המאמצת של מוגלי, דואגת לו כאילו היה אחד מהגורים שלה.
מגנה על מוגלי ומסייעת לו להסתגל לחיים בלהקה ועם הזאבים.
ג'ון לוקווד: (מתיו ריס)- הצייד, צייד בריטי שהגיע ליער כדי לצוד חיות.
הרג את אקילה בכך שניסה לפגוע בשירחאן אך פספס.
בסופו של דבר מת על ידי הפיל שהצייד לקח ממנו את השנהב.
טבאקי: (טום הולנדר)- צבוע, יד ימינו של שירחאן.
ראה את מוגלי כגור וסיפר על כך לשירחאן.
מוגלי ראה את הזנב שלו נשרף וטבאקי הסביר לו מה זה אש.
עוקב אחרי מוגלי ומספר לשירחאן.
בקרב הסופי של מוגלי נגד שירחאן, ברח כאשר ראה את הפילים.
בוט: (ללואי אשבורן סירקיס)- לבקן, גור זאבים לבן, חבר של מוגלי, הזאבים האחרים כל הזמן מתנכלים לו וקוראים לו מעוות.
ראה את מוגלי נחטף והזעיק עזרה, לאחר שמוגלי נחטף על ידי הקופים בוט רצה לשחק עם מוגלי אך מוגלי התפוצץ עליו ואמר שהם סתם מעוותים בוט ברח.
האח הזאב: (ג'ק ריינור)- זאב, בנם של נישה וויהאן, אח של מוגלי, הוא מתייחס עליו כמו אח אמיתי ותמיד היה בעדו.
אמר למוגלי ששיראחן לקח פיקוד על הג'ונגל מה שהוביל לקרב בין שירחאן למוגלי
הסרט, שנקרא תחילה בשם "ספר הג'ונגל: מקורות", תוכנן במקור לצאת לאקרנים באוקטובר 2016. בדצמבר 2014, אולפני האחים וורנר דחו את תאריך היציאה לאוקטובר 2017, על מנת לאפשר יותר זמן לעבוד על האפקטים המיוחדים.
באפריל 2016, זמן קצר לפני צאת הסרט של דיסני "ספר הג'ונגל", תאריך יציאת הסרט נדחה ל-19 באוקטובר 2018 והוא נקרא בפשטות בשם "ספר הג'ונגל".
בדצמבר 2017 נודע כי שם הסרט שונה שוב וייקרא "מוגלי".
בנובמבר 2018 פורסם קדימון חדש מאת מפיצת הסרט, נטפליקס, ונודע כי שמו בעברית יהיה "מוגלי: אגדת הג'ונגל".
מוגנס אבלין סקואו (בדנית: Mogens Abelin Schou, 24 בספטמבר 1918 - 29 בספטמבר 2005) היה פסיכיאטר דני שמחקריו על יעילות הטיפול בליתיום (1956, 1967) הובילו להפצת טיפול זה בהפרעה האפקטיבית הדו-קוטבית.
סקואו הצטיין כאחד מחלוצי הרפואה מבוססת הראיות בתחום הפסיכיאטרי.
סקואו כיהן כפרופסור לפסיכיאטריה ביולוגית באוניברסיטת אורהוס וזכה בשנת 1987 בפרס לסקר-דבייקי למחקר רפואי קליני.
מוגנס סקואו נולד בקופנהגן בשנת 1918 כבנו של הפסיכיאטר והנוירולוג הנס יאקוב סקואו (1952-1886), שכיהן כמנהל בית חולים פסיכיאטרי גדול.
אמו, מרגרטה לבית ברודרסן, הייתה פסנתרנית קונצרטים.
הוא בחר ללמוד רפואה מתוך כוונה לחקור את מחלת מניה-דפרסיה, הקרויה בימינו הפרעה דו-קוטבית.
בשנת 1944 הוא סיים את התואר דוקטור ברפואה באוניברסיטת קופנהגן.
סקואו התמחה בהמשך בפסיכיאטריה אצל הרמן קלקאר בקופנהגן, היינריך וולש בניו יורק ואצל החוקר הנורווגי רולף ייסינג ושוב בדנמרק, באוניברסיטת אורהוס, אצל אריק סטרמגרן.
אחרי התמחותו בפסיכיאטריה למד גם ביולוגיה ניסויית.
החל משנת 1951 עבד סקואו בבית החולים הפסיכיאטרי בריסקוב, על יד אורהוס.
ב-1965 התמנה לפרופסור שלא מן המניין באוניברסיטת אורהוס והחל מ-1971 היה לפרופסור ראש הקתדרה לפסיכיאטריה ביולוגית באותה אוניברסיטה.
סקואו התמקד בעיקר בשימוש הטיפולי בליתיום אצל חולי הפרעות אפקטיביות.
עידן הפסיכופרמקולוגיה התחיל באופן ממשי בשנת 1949 עם מאמר מאת החוקר האוסטרלי ג'ון קייד שדיווח על פעילות אנטי-מאנית של הליתיום.
ב-1952, בהשראת מאמרו של קייד, עודד הפרופסור אריק סטרמגרן מהמכון למחקר פסיכיאטרי של אוניברסיטת אורהוס, את תלמידו, מוגנס סקואו, לערוך ניסויים אקראיים בנוגע לטיפול בליתיום.
סקואו, שהסתקרן מאוד מהנושא, ערך בשנת 1954 מחקר מבוקר ראשון עם סמיות כפולה בעזרת ליתיום ואינבו.
זה היה המחקר הראשון מסוג זה בתחום הפסיכיאטריה שהפיק תוצאות חיוביות.
סקואו המשיך במחקרים תוך שימוש בסמיות כפולה (1956) והוכיח את היעילות הטיפולית של הליתיום בהתקפים מאניים.
מטופלים בשלב המאני של ההפרעה הדו-קוטבית שקיבלו תכשירי ליתיום קרבונט חזרו למצב נפשי נורמטיבי.
במאמרו ב-1954 כתב סקואו כי טיפולים אלה עשויים להחליף את הטיפולים שהיו מקובלים עד אז (על ידי ברביטורטים) - נזעי החשמל.
הליתיום כטיפול אחזקתי-מונע בהפרעה הדו-קוטבית
בשנות ה-1960 המוקדמות סקואו, ובמקביל ג'.פ.
הרטיגן ופול כריסטיאן באסטרופ (2002-1918) באוניברסיטת קופנהגן, הגיעו באמצעות תצפיות ספורדיות כי לליתיום ישנה גם פעילות מונעת (פרופילקטית -של מניעה שניונית).
סקואו שם לב שכשהמטופלים בהפרעה דו־קוטבית נוטלים ליתיום קרבונט, הם חווים פחות התלקחויות של המחלה ובעוצמה פחותה יותר.
באסטרופ הוכיח זאת לראשונה במחקר שפורסם ב-1964.
באסטרופ וסקואו ערכו אחר כך ביחד בבית החולים גלוסטרופ מחקר בלתי סמוי למשך 7 שנים שאישר את תצפיותיהם הקודמות.
התרופה הורידה בצורה משמעותית את מספר האשפוזים בגלל דיכאון.
הם מצאו כי הממצאים היו כה משמעותיים שהסיקו את המסקנה כי "ליתיום הוא התרופה הראשונה שהוכחה כבעלת תכונה מונעת חד משמעית בטיפול אחת המחלות הפסיכוטיות העיקריות" (1967).
ב-1970, על יסוד המודל של ז'ול אנגסט משווייץ, ערכו סקואו ואנגסט בציריך ניסוי שאישר אפקט מונע במחלה הדו־קוטבית.
עם זאת ההשערת לגבי ההשפעה המונעת של הליתיום כפי שנוסחו על ידי סקואו ובאסטרופ נתקלו בהתנגדות חריפה מצד פסיכיאטרים בריטיים מבית החולים מודסלי.
אוברי לואיס ומייקל שפהרד הגדירו אותן כ"הבלים מסוכנים".
שפהרד יחד עם הארי בלקוול התייחסו אליהן כאל "מיתוס טיפולי" שלדעתם התבסס על "ליקויים מתודולוגיים רציניים" ועל "טענות-שוא".
הועלו אף האשמות של "עבירות אתיות" ו"חוסר מדעיות".
מאוחר יותר כשנתבקש להסביר את הגישה ששללה את הטיפול בליתיום הסביר שפהרד שהיא הייתה מוצדקת בכך שבבריטניה לא עשו הבדל בין סוגי דיכאון שונים והייתה סכנה שיטפלו בהם טיפול גורף בליתיום.
אחרי שלקחו בחשבון את ההיבטים האתיים, כתגובה להתקפות ערכו סקואו ובאסטרופ ניסוי חדש כפול-סמיות המבוסס על דגם של צפי בזמן והפסקת מתן טיפול ועל חלוקה אקראית של חולי מניה-דפרסיה (שהיו כבר מטופלים בליתיום) בין הקבוצות של מתן ליתיום ושל מתן אינבו.
הניסוי, שאישר את השערתם, פורסם בכתב העת "לאנסט" בשנת 1970.
סקואו גילה שליתיום עשוי למנוע גם אפיזודות דיכאוניות של ההפרעה הדו-קוטבית ומאוחר יותר, הצביע על אפקט מונע של הליתיום אף במקרים של דיכאון שאינו מתקשר למאניה ("דיכאון חד-קוטבי").
הוא ראה שהטיפול בליתיום הפחית באופן דרמטי אצל אחיו הצעיר את תדירות ההתקפים הדיכאוניים.
סקואו היה מודע למגבלות הטיפול בליתיום וקיבל בברכה את כניסתם של תכשירים פרופילקטיים יעילים חלופיים - "מווסתי מצב רוח" - לשוק התרופות.
ב-1995 אישר FDA את הטיפול במאניה על ידי החומצה הוולפרואית.
לפי ניסיונו הקליני והמחקרי סבר שהליתיום, תכשירים אנטי-אפילפטיים אחדים ותרופות אנטיפסיכוטיות אטיפיות הם יעילים אצל קבוצות חולים שונות.
אחרי פרישתו לגמלאות היה סקואו פרופסור אמריטוס בבית החולים הפסיכיאטרי בריסקוב המסונף לאוניברסיטת אורהוס.
סקואו הלך לעולמו בשנת 2005 אחרי מחלה קצרה.
היה נשוי החל משנת 1943 עם אגנטה הנרייט יסן, מורה ומנהלת בית ספר (ילידת 1917).
סקואו כתב מעל 500 פרסומים מדעיים, מאמרים ופרקי ספרים.
1968 - פרס אנה-מוניקה (גרמניה)
1969 - פרס פאול מרטיני (גרמניה)
1987 -פרס אלברט לסקר-מייקל דבייקי למחקר רפואי קליני (ארצות הברית)
דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת מינכן ושל אוניברסיטת קארל בפראג (1993)
יולי 2000 -יחד עם אלק קופן- הפרס לחלוצי הפסיכופרקמקולוגיה בכנס בבריסל של CINP
מוגלי הוא הדמות הבדיונית הראשית בספרו של רודיארד קיפלינג – "ספר הג'ונגל".
מוגלי הוא ילד יתום שנשאר לבדו בג'ונגל של הודו בעודו תינוק.
הוא ילד פרא מהפארק הלאומי פנץ', במאדהיה פרדש, הודו.
משפחת זאבים הודיים מוצאת אותו ולמרות שהם מודעים להיותו "גור אדם", הם מגדלים אותו כאחד משלהם.
מוגלי מאושר איתם ועם שאר חבריו, בעלי החיים: באלו הדוב, בגירה הנמר, קא הפיתון ואחרים.
הימים חולפים ושיר-קאן, הטיגריס, האכזרי מסית את הזאבים כנגד "גור האדם" באומרו שמוגלי, בהיותו אדם, לעולם לא יהיה אחד מבעלי החיים, והוא יגמול לזאבים רעה תחת טובה.
מוגלי מבין שעליו לעזוב את היער ושם פעמיו לכפר של בני אדם, שם הוא לומד לשלוט באש, דבר ששום חיה לא יכולה לעשות.
הוא חוזר לג'ונגל והורג את שירחאן.
בספר הג'ונגל נכתב שפירוש השם מוגלי הוא "צפרדע", וששמו ניתן לו מפני שלא היה מכוסה פרווה.
בהמשך אמר קיפלינג כי "מוגלי הוא שם שהמצאתי.
זה לא אומר 'צפרדע' בשום שפה שאני מכיר".
ייתכן שחלק מההשראה של קיפלינג לסיפורו של מוגלי היה תיאורו של לשישה מקרים בהודו שבהם ילדי פרא גודלו על ידי זאבים.
מוגלי הופיע בעיבוד האנימציה לספר מבית חברת וולט דיסני שזכה להצלחה וביקורות חיוביות רבות.