tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התקדמותו המחודשת של דניקין בקיץ 1919 כפתה על הצדדים שיתוף פעולה.
ב-26 בספטמבר 1919 תקפו המאכנוביסטים את נתיבי האספקה של דניקין ליד הכפר פרדונובקה, ולאחר ניצחונם שם התקדמו במהירות לשורת יעדים בעורפו של הצבא הלבן - ובכך עצרו את התקדמותו לכיוון הבירה הבולשביקית, מוסקבה.
מתקפה של הצבא האדום בסוף 1919 אילצה את דניקין לסגת לים השחור.
בעקבות הניצחון בפרדונובקה, השתלטו כוחותיו של מאכנו על אזורים נרחבים בדרום מזרח אוקראינה, כולל הערים אקטורינוסלב ואלכסדרובסק, והחלו בניסיון להשליט סדר אנרכיסטי באזורים אלו.
ניסיונות אלו הצליחו במידה מוגבלת בלבד, בין השאר בגלל הפשטנות של התאוריות של מאכנו ואי התאמתן לחיי העיר, ובגלל האופי של הצבא המאכנוביסטי, שלא נשאר במקום אחד די זמן על-מנת ליישם תוכנית כלכלית מסודרת ומורכבת.
בסוף שנת 1919 הורה טרוצקי למאכנו להעביר את כוחותיו לחזית הפולנית.
מאכנו סירב לקבל פקודה זו, מכיוון שבאזור זה לא זכו כוחותיו לתמיכת האוכלוסייה שהייתה חיונית להצלחתו הצבאית.
עקב כך פתח הצבא האדום, תחת פיקודו של מיכאיל פרונזה, במתקפה על כוחות מאכנו.
מתקפה זו, שנמשכה 8 חודשים, כפתה אבדות כבדות על שני הצדדים אך לא הביאה להכרעה.
קרבות אלו הסתיימו רק עקב התקדמות מחודשת של יורשו של הצבא הלבן בפיקודו של הגנרל פיוטר וראנגל, שאילצה את הצדדים לשתף פעולה כנגד האויב המשותף.
אך לאחר הניצחון על ורנגל, חזרו הכוחות הבולשביקים לתקוף את מאכנו.
ב-25 בנובמבר 1920 נעצרו מנהיגי המאכנוביסטים בחצי האי קרים ונורו על ידי הצבא האדום.
ביום שלמחרת הורה טרוצקי על מתקפה על מפקדתו של מאכנו בהולייאיפולה.
רוב מפקדי הצבא השחור נעצרו ונורו, אך מאכנו הצליח להימלט, ולבסוף הצליח להימלט לרומניה, ומשם עבר לבסוף לפריז.
בצרפת עסק בפרסום כתבים אנרכיסטיים, יחד עם גולים נוספים, ועבד כנגר וכפועל במפעלי רנו.
מטרתו של הצבא המאכנוביסטי הייתה כינון חברה אנרכיסטית, ואכן נעשו ניסיונות לכונן חברה כזו בשטחים שנשלטו על ידי כוחות אלו.
ניסיונות אלו הוגבלו מאוד על ידי התנאים שהכתיבה הלחימה הבלתי-פוסקת - בעיקר הארעיות שלהם, שנבעה ממעבר תכוף של עיירות וכפרים מידי האנרכיסטים לידיים אדומות או לבנות וחזרה, וההתרוששות של האוכלוסייה לאחר שלוש שנות מלחמה בלתי פוסקת.
החברה המאכנוביסטית הייתה חברה כפרית בעיקרה.
מוקד הכוח של מאכנו היה בכפרים, ובהם שלט באופן הרציף ביותר.
גם התאוריה האנרכיסטית שלו, שהייתה מבחינות רבות פשטנית, התאימה יותר לכפריים ונתקלה בבעיות כאשר ניסו ליישם אותה בערים.
ניתן למנות כמה מעקרונות התנועה המאכנוביסטית, ששימשו לארגון החיים בשטחים שבשליטתה.
יישומם של תנאים אלו לא היה מלא, ולעיתים אף היה רחוק מלהיות מלא, אך הם היוו את ההבדל העיקרי בין התנועה המאכנוביסטית לבין מתנגדיהם.
שליטה עצמית ישירה של העם המאכנוביסטים, כמו אנרכיסטים רבים, האמינו כי נציגים אינם יכולים לדבר בשמו של אדם, ודרשו דמוקרטיה ישירה.
ואכן, המוסדות המחליטים בחברה המאכנוביסטית היו סובייטים (מועצות) מקומיים, בהם השתתפו כל תושבי הכפר, העיירה או השכונה.
הארגון הצבאי היה משולב: בחלק מהמקרים נבחרו המפקדים בבחירות חופשיות בין כל חיילי היחידה, ובמקרים אחרים מונו על ידי הפיקוד העליון.
בכל אחד מהמקרים היה לגורם שנמנעה ממנו הבחירה (החיילים או הפיקוד העליון) זכות וטו על בחירת המנהיג.
חלוקה חופשית של משאבים המאכנוביסטים גרסו כי על השותפים בחברה לחלוק ביניהם את המשאבים.
בעוד שעיקרון זה היה קל ליישום בחברה הכפרית, בה מצרכי היסוד יוצרו על ידי האיכרים עבור עצמם, אך נתקל בקשיים בעיר, שם המערכת הכלכלית התעשייתית לא איפשרה לכל אדם לחיות מעמל ידיו.
להגנתם טענו המאכנוביסטים כי אילו ניתן להם זמן מספיק, היו מצליחים לבנות מערכת מתפקדת.
בראשית שנת 1917 נעשה ניסיון ראשון לספק לכפריים את אותם הדברים שלא יכלו לייצר בכוחות עצמם.
בתיאום עם איגודים מקצועיים מוסקבאים, נשלחה רכבת אספקה חקלאית למוסקבה, וזו הועמסה במוצרי תעשייה ונשלחה חזרה להולייאיפולה.
אירוע זה לא חזר על עצמו בהמשך, אך היווה הוכחה לאפשרות, לעת שלום, של חליפין חופשיים בין העובדים (בניגוד לחליפין בכסף הנהוגים בשיטה הקפיטליסטית או לתיאום מלמעלה המקובל בשיטה הקומוניסטית).
אוניברסליות ושוויון על אף שהיו תנועה אוקראינית, המאכנוביסטים לא שאפו ליצור ישות לאומית אוקראינית אלא ליצור דגם שיורחב למערכת עולמית.
שני ביטויים בולטים לשאיפה זו היו ראשית, משלוח של רכבת עמוסת תבואה למוסקבה ולסנקט פטרבורג, בעת שאלה סבלו מרעב, כאות לסולידריות, ושנית - יחסו ליהודים.
על אף שהאנטישמיות הייתה נפוצה באוקראינה, ורוב הצדדים התייחסו ליהודים כאל נציגי האויב, התייחסו אליהם המאכנוביסטים כאל שווים ואף שילבו אותם בצבאם.
השראה אידאולוגית סיפקה למאכנו תורתו של פיוטר קרופוטקין.
אנרכיסטים רבים לקחו ממנו דוגמה ובעת מלחמת האזרחים בספרד (1936–1939) קבוצות אנרכיסטיות בדרום ספרד ניסו לחקות אותו ונהלו מסעות "מאכנוביסטה" (בנוסח מאכנו) כנגד הלאומנים.
ההיסטוריוגרפיה הסובייטית הרשמית הציגה את מאכנו כמנהיג כנופיה שעיקר עיסוקו שוד ורצח.
תרומת הצבא השחור להבסת הלבנים במלחמת האזרחים נמחקה מדפי ההיסטוריה, ואף נטען שהוא היה למעשה בעל-בריתם של הלבנים.
לאנשיו של מאכנו יוחסו מספר פוגרומים נגד יהודים בתקופת מלחמת האזרחים, והוא עצמו הואשם באנטישמיות.
מאכנו התייחס להאשמות אלו בחומרה וידע לטפל בפורעים ביד קשה: ידועים אף מקרים בהם מאכנו הורה להוציא להורג את אנשיו שהשתתפו בפוגרומים.
ידוע מקרה בו הוציא להורג חייל שתלה שלט עם כיתוב אנטישמי המקשר בין מאכנו לבין פוגרומים.
בתעמולה הקומוניסטית מאכנו תואר כגזען, לאומן ואנטישמי.
עם זאת טענה זו לא נתמכת היסטורית.
בין האנרכיסטים אותם הנהיג מאכנו היו גם יהודים.
אחדים מהם היו חברי מטה הארמייה שלו,למשל: אהרון בראון, יהודה גרוסמן, אבא גורדין.
לב זדוב, היהודי פיקד על שירות הריגול הנגדי בצבאו של מאכנו.
בזמן שהותו בצרפת אידה מט הייתה מזכירתו ובהמשך היא תרמה רבות לספרי ביוגרפיה על מאכנו.
בשנת 1926, מאכנו, כחלק מקבוצת גולים רוסיים שנקראה דלו טרודה (Дело Труда, עניין העמל), כתב ופרסם את הבסיס הארגוני של הקומוניזם הליברטריאני, שהציג רעיונות בדבר התארגנות של אנרכיסטים, בהתבסס על הניסיון מהמהפכה באוקראינה ומהתבוסה לבולשביקים.
מסמך זה שנוי במחלוקת עד ימינו אלה.
אנרכיסטים אחדים רואים בו מקור השראה, בשל בהירותו והיעילות של המבנים שהוא מציע.
אחרים (וביניהם, בעת הפרסום, וולין ואריקו מלטסטה) הרואים את השלכותיו כנוקשות והירארכיות.
נֶסְטוֹר (ביוונית עתיקה: Νέστωρ) מגרניה הוא דמות במיתולוגיה היוונית, בנם של נלאוס, מלך פילוס, וכלוריס.
נסטור ירש את המלוכה אחרי שהרקולס הרג את אביו ואת כל אחיו ואחיותיו.
נסטור היה ארגונאוט, שעזר במלחמה עם הקנטאורים והשתתף בציד חזיר הבר הקלידוני.
הוא ובניו, אנטילוכוס ותראסימדס לחמו לצד האכאים במלחמת טרויה.
אף כי נסטור היה בא בימים כשהחלה המלחמה, הוא נודע בגבורתו ובכושר הדיבור שלו.
באיליאדה הוא מרבה לייעץ ללוחמים הצעירים ממנו וממליץ לאגממנון ולאכילס להגיע לעמק השווה.
הוא זקן מכדי להילחם בעצמו, אך הוא מוביל את צבא פילוס במרכבתו ואחד מסוסיו נהרג בחץ, שמשגר אליו פאריס.
לנסטור היה גם מגן זהב טהור.
הומרוס מכנה אותו לעיתים קרובות באפיתט "הפרש הגרניאני".
במשחקי הקבורה של פאטרוקלוס, נסטור משיא לאנטילוכוס עצות לניצחון במירוץ המרכבות.
מאוחר יותר נהרג אנטילוכוס בקרב עם ממנון.
אף כי הומרוס מתכוון בבירור להציג לקוראיו את נסטור כ"מדינאי קשיש", דמות מכובדת, באיליאדה נמצאים הבזקי הומור על חשבונו של נסטור, כיון שכל עצה שהוא נותן ללוחמים האחרים משמשת קודם כל כתירוץ להעלות לפני מאזיניו תצוגה ארוכה ונרגנת של מעללי העבר שלו עצמו בנסיבות דומות.
הומרוס לעולם איננו מכנה את נסטור טרחן במילים מפורשות, אבל זה, מכל מקום, הרושם שהקורא מקבל.
באודיסאה, נסטור שב ללא פגע לפילוס ובנו של אודיסאוס, טלמאכוס, נוסע לשם לחקור מה עלה בגורל אביו.
נסטור מקבל את טלמאכוס באדיבות ומארח אותו ברוחב יד, אבל אין ביכולתו לספק לו שום מידע על גורל אביו.
אשת נסטור, אאורידיקה, ובניהם שנשארו בחיים מופיעים גם הם באודיסאה - אכפרון, סטראטיוס, פרסאוס, ארטוס, תרסימדס ופאיסיסטראטוס.
לנסטור ואורידיקה הייתה גם בת, פוליקסטה.
עצתו של נסטור באיליאדה התפרשה כבעלת צביון נסתר מרושע.
לדוגמה, כאשר פאטרוקלוס מגיע לנסטור לייעוץ בספר 11, נסטור משכנע אותו שדחוף לו להתחפש לאכילס.
קרל ריינהרדט טוען שזה בניגוד למה שפאטרוקלוס באמת רצה במקור - למעשה, הוא נמצא שם רק כדי לקבל מידע מטעם אכילס על הפצוע.
ריינהרדט מציין ש"שליחות לא חשובה נשארה מאחור על ידי אחת חשובה ביותר...
תפקידו של פאטרוקלוס כשליח הוא מכריע ותכלית אירונית מחלחלת למפגש".
חפירות ארכאולוגיות בסוף המאה ה-20 בפילוס חשפו מרתף יין, שהיה שייך, לפי דיווחים, למלך נסטור.
המרתף יכול היה להכיל, על פי אומדן, 6,000 ליטר ונמצאו בו שרידים של פיתואי, כדי אחסון יווניים גדולים.
המוזיאון הלאומי של אתונה מציג ספל יין בעל שתי ידיות, עשוי זהב טהור, שהאגדה משייכת לנסטור.
נסבר (בבולגרית: Несебър; מיוונית: Μεσημβρια) היא עיר עתיקה לחופי הים השחור, המשמשת כבירת נפת נסבר (Община Несебър) במחוז בורגס שבמזרח בולגריה.
נסבר שוכנת לחופי הים השחור, כ-30 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר בורגס.
העיר העתיקה שוכנת על אי באורך של 850 מטר וברוחב של כ-300 מטר לכל היותר, וזה מחובר אל היבשה באמצעות סוללה באורך של כ-350 מטר, שעליה כביש.
במרכז הסוללה ניצבת טחנת רוח עשויה מעץ.
על היבשה שוכנת העיר החדשה שצורתה כשל משולש שווה-צלעות, שכל אחת מצלעותיו באורך של כקילומטר, ושקודקודו מחובר אל הסוללה.
העיר ההיסטורית החדשה תופסת את כל שטחו של האי עליו היא שוכנת, וסביב לה שלושה מעגנים קטנים.
מעגן רביעי נמצא בעיר החדשה, והיא שוכנת על דיונות החול של החוף.
מצפון לה משתרע מפרץ נסבר שאורכו כחמישה קילומטרים, ובו שוכן אתר הנופש "סלנצ'ב בריאג" (Слънчев бряг), המוכר יותר בשמו האנגלי סאני ביץ'.
האתר הוא אחד הגדולים בבולגריה.
נסבר נוסדה כהתיישבות התרקאית "מנה" (Mena) ולאחר מכן כונתה "מנבריה" (Menebria).
היא נוסדה בראשית האלף ה-2 לפנה"ס, ובעיר התגלו מספר ממצאים מתקופת הברונזה המעידים על כך.
ב-513 לפנה"ס לכל המאוחר, נוסדה במקום מושבה יוונית דורית על ידי מתיישבים ממגארה.
המושבה נקראה "מסבריה" (Μεσημβρια), ועד מהרה הפכה למרכז מסחרי.
בעיר נותרו שרידים מהתקופה ההלניסטית הכוללים אקרופוליס בקצה המזרחי של האי, מקדש לאל אפולון ואגורה.
בחלקו הצפוני של חצי האי עליו שוכנת נסבר נמצאים שרידי החומה מהתקופה היוונית, ובצידה המערבי השתמר קטע נוסף מהחומה ושער העיר הפונה אל הסוללה.
שרידים נוספים שקעו מתחת למי הים כאשר מפלסו של הים השחור עלה לפני כאלפיים שנה, והאי איבד כשליש משטחו.
ב-440 לפנה"ס החלה העיר לטבוע מטבעות, והגיעה לשיאה במאה ה-2 לפנה"ס ובמאה ה-3 לפנה"ס.
היא נכבשה על ידי הרומאים ללא התנגדות ב-71 לפנה"ס, ולכן לא נהרסה.
העיר המשיכה לשמש כמרכז מסחרי ואף הורשתה להמשיך ולטבוע מטבעות.
ב-395 הייתה העיר לחלק מהאימפריה הביזנטית, והחל מהמאה ה-5 היא הייתה למרכז צבאי ומסחרי ביזנטי חשוב.
הבזיליקה והמרחצאות נבנו בתקופה זו, והעיר ידעה תקופת פריחה.
ב-812 נכבשה העיר לראשונה על ידי הבולגרים, בהנהגת קרום ששם עליה מצור בן שבועיים.
אולם היא הוחכרה שוב לידי האימפריה הביזנטית על ידי בוריס הראשון ב-864. זמן מה לאחר מכן נכבשה נסבר על ידי סימאון הראשון, בנו של בוריס הראשון, ובשל מיקומה בגבול שבין שתי המדינות עברה מיד ליד מספר פעמים.
ב-1366 נכבשה העיר על ידי הצלבנים בראשות אמדאוס השישי אשר השיב את העיר לשליטת האימפריה הביזנטית.
שם העיר "מסבר" שונה ל"נסבר" בעקבות השליטה הסלאבית בעיר במאה ה-11, אולם הסיבה לכך איננה ידועה.
במאה ה-9 נבנתה בעיר כנסייה אשר שימשה כמושב הבישוף והנקראת "סטארה מיטרופוליה" ("מושב הבישופות הישן"), ובמאה ה-11 הוקמה בה כנסיית "נובה מיטרופוליה" ("מושב הבישופות החדש").
במהלך המאה ה-13 והמאה ה-14 נבנו בעיר כנסיות רבות נוספות.
ב-1396 כבשו העות'מאנים את העיר מידי הביזנטים לראשונה, ובאופן סופי ב-1453. עם כיבוש זה החלה שקיעתה של העיר.
עם שחרורה של בולגריה מהשלטון העות'מאני ב-1878 הפכה נסבר לחלק מהפרובינציה האוטונומית העות'מאנית רומליה המזרחית, עד איחוד בולגריה ב-1886 עת שבה העיר לשליטת בולגריה.
במאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20 עדיין נסמכה כלכלת העיר על הדיג והחקלאות, אך עם תחילת הקמתו של אתר הנופש סאני ביץ' הצמוד לה מצפון, הייתה ליעד תיירותי, וכיום תלויה כלכלתה כמעט באופן בלעדי על התיירות.
התפתחויות אלה הביאו גם לשיפוץ נרחב של העיר העתיקה, ולהכרתה כאתר מורשת עולמית.
כמעט בכל אחד מרחובותיה של העיר העתיקה ניצבת כנסייה, זכר לארבעים כנסיות וקפלות ששכנו לפי המסורת בעיר.
עם זאת מידע מוסמך קיים רק לגבי 26 מהן.
במרכז העיר שוכנות הריסות "המיטרופליה הישנה" המכונה גם כנסיית סופיה הקדושה.
הבזיליקה באורך של 19 מטר כוללת שלוש ספינות, שנבדלות זו מזו בשתי שורות של חמישה עמודים כל אחת, ורוחבה הוא 13 מטר.
היא מתאפיינת בכך שהיא נעדרת טרנספט.
הספינה המרכזית ברוחב של 9.3 מטרים, גדולה משתי האחרות, והיא מסתיימת בצידה המזרחי באפסיס.
הכנסייה נבנתה לראשונה במאה ה-5 או במאה ה-6 ושוב במאה ה-9, והיא שימשה כמושב הבישוף עד 1257, עת נבזזה ונהרסה על ידי הוונציאנים.
כנסיית סטפנוס הקדוש, או "המיטרופוליה החדשה", הוקמה בשלושה שלבים, במאה ה-10 ובמאה ה-11, וירשה את המיטרופליה הישנה.
במאה ה-15 ובמאה ה-16 כוסו קירותיה הפנימיים בפרסקאות, והאפסיסים שלה צופו לאחר מכן באריחי קרמיקה.
בכנסיית יוחנן המטביל שוכנת כיום גלריה לאומנות.
היא נבנתה מאבן וצורתה כשל צלב באורך של 12 מטר וברוחב של 10 מטרים.
היא הוקמה במאה ה-9 ובמאה ה-10 והיא אחת הכנסיות השמורות בעיר.
בצידה האחד שלושה אפסיסים והכיפה נתמכת על ידי ארבעה עמודים במרכזו של הצלב.
רוב הכנסיות האחרות מאוחרות יותר, והוקמו במאה ה-13 ובמאה ה-14.
שרידי בית המרחץ הביזנטי שוכנים על חופו המערבי של האי, ובהם אולם כניסה, אולם מרכזי ואולמי המרחצאות החמים.
שליש מהמתחם מכוסה בבתים מודרניים.
המרחצאות נבנו במאה ה-5 ובמאה ה-6, וקירות המבנה היו מכוסים בלוחות שיש, שחלקם השתמר.
המבנה נהרס בתחילת המאה ה-9. בעיר שוכנים גם מוזיאון לארכאולוגיה ומוזיאון לאתנוגרפיה, והיא מצטיינת ביותר ממאה בתי עץ מסורתיים משוחזרים הבנויים בצפיפות לאורך סמטאות העיר העתיקה.
בתים אלה נבנו החל בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19 בסגנון התחייה הלאומית הבולגרית.
נֶסוּן דוֹרְמַה (באיטלקית: Nessun dorma - "אל יישן איש") הוא שמה של האריה המפורסמת ביותר באופרה "טורנדוט" של ג'אקומו פוצ'יני.
האריה, הפותחת את המערכה השלישית של האופרה, מושרת על ידי כלף, הנסיך המסתורי שהצליח לענות על שלוש החידות של הנסיכה טורנדוט.
הנסיכה טורנדוט אסרה על תושבי בייג'ינג לישון עד שימצאו את שמו של הנסיך.
באריה נדרש הטנור לשיא יכולותיו, שכן היא כוללת צלילים מקצוות המנעד הקולי של הטנור.
האריה זכתה לפרסום רב לאחר שלוצ'אנו פבארוטי שר אותה בטקס הפתיחה של מונדיאל 1990 ברומא, מה שהפך אותה למוכרת מאוד גם לקהל שאינו חובב אופרות.
איש לא יידע את שמי,
את שמו איש לא יידע,
ייחוס זה עורער במאה ה-21 בידי כמה חוקרים.
נסטור הוכרז כקדוש בנצרות האורתודקוסית המזרחית.
יום החג שלו נחגג ב-27 באוקטובר.
הוא מונצח יחד עם קדושים אחרים מלאוורת קייב-פצ'רסק ב-28 בספטמבר, וכן ביום ראשון השני של התענית הגדולה (התענית שלפני חג הפסחא).
קורות חייו של נסטור תוארו לראשונה בפאטריק של קייב-פצ'רסק, אוסף הגיוגרפי המכיל מעשיות, אנקדוטות ואימרות של קדושים, אבות כנסייה, ונזירים בולטים בלאוורת קייב-פצ'רסק (מנזר המערות).
לפי דבריו ב"חיי תאודוסיוס", נסטור הגיע למנזר המערות בקייב אחרי מותו של תאודוסיוס, וראש המנזר שעשה אותו לנזיר היה סטפן.
משערים כי כתב את שתי ההגיוגרפיות ששרדו עד ימינו בשנות ה-80 של המאה ה-11.
הוא נשלח יחד עם שני נזירים נוספים למצוא את שרידיו של הקדוש תאודוסיוס מקייב , ממייסדי המנזר.נסטור וחבריו הצליחו לאתר את השרידים, שהועברו לקתדרלת המנזר, וארוחה חגיגית שנתית נקבעה ליום מציאתם, 14 באוגוסט 1091.
בסביבות שנת 1114 מת נסטור, ונקבר במערות קייב-פצ'רסק, השייכות למנזר, ושרידיו נמצאים שם עד היום.
במשך מאות שנים ייוחסה לנסטור כתיבת הכרוניקה הרוסית הראשונה, כרוניקה המגוללת את ההיסטוריה של רוס של קייב החל ב-850 לערך, ועד שנת 1110. הכרוניקה נערכה במקור בקייב בין השנים 1110-1116, כאשר יש דעות שונות באשר למחבר ולשנה המדויקת.
ברוסיה, שמו של נסטור לא היה ידוע כלל עד שנות ה-30 של המאה ה-18, כאשר ואסילי טאטישצ'ב מצא לדבריו שני כתבי יד של כרוניקות (שאבדו אחר כך) עם שמו של נסטור בכותרתן.
לאור המסקנה הזו, חוקרים מודרניים רבים סבורים כי נסטור לא כתב את הכרוניקה המיוחסת לו, ויש המציעים לשנת את כינויו ל"נסטור ההגיורגרפיקן".
חיי תאודוסיוס הקדוש ממערות קייב (1080–1090 לערך).
תולדות חייהם של הקדושים בוריס וגלב (1080–1090 לערך).
מיוחסת לו כתיבת הכרוניקה הרוסית הראשונה (1010–1018).
נָסוֹג אָחוֹר היא תופעה בדקדוק העברי והארמי במקרא ובספרות העברית המאוחרת יותר.
תופעה דקדוקית זו חלה בצמדי מילים בעלי קשר הדוק.
במקרה שהמילה השנייה בצמד מוטעמת בראשה, ההטעמה של המילה הראשונה, עשויה לסגת מההברה האחרונה של המילה אל ההברה הקדם-אחרונה או אפילו אל ההברה הראשונה, ממלרע למלעיל, כדי למנוע סמיכות הטעמות.
נסוג אחור נמנה עם האסטרטגיות שהדקדוק המקראי נוקט על מנת למנוע סמיכות הטעמות.
בתנאים מסוימים, כאשר רצף המילים מביא לסמיכות הברות מוטעמות, נודדת ההטעמה הראשונה מההברה האחרונה של המילה להברה הקדם-אחרונה: .
לפעמים ההטעמה נסוגה אפילו להברה הראשונה במילה: .
מההיבט ה, יש מהחוקרים המשערים, שההטעמה לא עברה נסיגה, אלא שבמקרים אלה יש שימור של הטעמת מלעיל המקורית הקדומה, בניגוד לצורות הסטנדרטיות שבהן ההטעמה המקורית לא השתמרה.
הנסיגה תלויה בפרוזודיה של המשפט: באינטונציה, ההפסקות, ובמקצב.
נסוג אחור בא בעיקר כשההברה הקדם-אחרונה במילה הראשונה היא הברה פתוחה.
כאשר ההברה האחרונה סגורה, נסוג אחור מצוי פחות, ובא בעיקר בפעלים או בצירוף סמיכות, לדוגמה: או .
ניתן להבחין בנסוג אחור במקרא באמצעות טעמי המקרא המופעים בהברה המוטעמת או באמצעות הניקוד השונה.
תנועת העזר, המסומנת בפתח גנובה, אינה מובאת בחשבון בהקשר זה, ולכן הנסיגה במקרים אלה היא להברה השלישית מהסוף (מלעיל דמלעיל): או .
נסיגה אינה מתרחשת במילים המסתיימות בכינויים החבורים הכבדים: -הֶן, -הֶן, -כֶן, -כֶם.
לעיתים נסיגה מבטלת את ההבחנה בין מילים בעלות משמעות שונה.
לדוגמה, המילה וְנָתַתִּי במלעיל היא בזמן עבר לדוגמה: , ואילו וְנָתַתִּי במלרע היא בזמן עתיד כמו בפסוק: , אך במקרה שחלה נסיגה, משתוות הצורות - גם בזמן עתיד המילה מלעילית: .
מכיוון שהנסיגה היא תופעה תלוית-פרוזודיה, ומשפטים עשויים להיקרא באינטונציות שונות, אי אפשר לתת כללים חד-משמעיים וגורפים באילו צמדי מילים תתרחש נסיגה ובאילו לא תתרחש נסיגה.
עם זאת, ניתן להציג קווים מנחים המבוססים על התחביר והסמנטיקה של המשפט:
נסיגה חלה כאשר צמד המילים קשור בקשר הדוק: ולכן היא נפוצה יותר במקרים של פועל ונושא עוקב, שם עצם ולוואי, או צירופי סמיכות.
על המילים בצמד להיות קשורות זו לזו, יותר מאשר להמשך הפסוק ויש מעין הפסק יחסי לאחר המילה השנייה, לכן נסוג אחור בא ברצף מילים מחוברות כאשר המילה השנייה קשורה למילה יותר מאשר למילה השלישית העוקבת.
לדוגמה, בפסוק חלה נסיגה, אך בפסוק לא חלה נסיגה (כי תֹ֙הוּ֙ וָבֹ֔הוּ הוא צירוף הדוק).
כך גם בפסוק אין נסיגה, כי המילה "לחם" מקושרת למילה "משנה" בקשר של סמיכות.
באופן דומה, נסוג אחור עשוי שלא לבוא כאשר המילה הראשונה קשורה בקשר הדוק למילה השלישית, כגון כאשר המילה השנייה היא תואר הפועל החוצץ בין הנשוא והמושא.
לדוגמה, בפסוק לא חלה נסיגה, כי "שפתם" היא המושא הישיר של "ונבלה".
נסוג אחור בדרך כלל לא יבוא כאשר המילה השנייה היא פתיחה לדיבור ישיר, ככל הנראה משום שיש מעין הפרדה בין המילים.
נסוג אחור נפוץ יותר בשירה המקראית מאשר בפרוזה, ושכיחותו רבה במיוחד בספרים איוב, משלי ותהלים, מה שעשוי ללמד על קריאה בשורות קצרות שיוצרות צמדי מילים שאחריהם הפסקה:
טעמי המקרא מתפקדים גם כסימני פיסוק וחיבור ולכן יש התאמה חלקית בין הטעמים ותופעת הנסיגה.
אך מכיוון שלטעמי המקרא יש גם תפקיד מוזיקלי ההתאמה חלקית בלבד.
זו כנראה הסיבה לכך שנסוג אחור שכיח פחות כשהמילה העוקבת מוטעמת טפחא, שכן טפחא באה לפני אתנחתא וסוף פסוק מאילוצים מוזיקליים.
נסוג אחור לא בא בטעם מפסיק (מלבד במקום אחד), אף על פי שטעם מפסיק בא לפעמים מאילוצים מוזיקליים בלבד ואינו משקף סוף יחידה תחבירית או סמנטית.
נסוג אחור שכיח יותר כאשר המילה העוקבת מוטעמת בטעם מפסיק, ובעיקר כשהיא מוטעמת באתנחתא או בסוף פסוק אבל הוא יכול גם לבוא לפעמים כשהיא מוטעמת בטעם משרת.
במשנה ובתפילות, שבהן אין מסומנים טעמי המקרא, יש מסורות שונות, חלקן מרבות בנסוג אחור וחלקן נמנעות ממנו.
קשה לדעת עד כמה המסורות האלה משקפות את המצב בלשון חז"ל ועד כמה הן ניסיון להתאים את ניקוד המשנה והתפילות לדרך ההטעמה המקראית.
אף בסידורים בימינו ניתן לראות שיטות שונות.
לדוגמה, בחלק מהסידורים מנוקד – ניקוד המעיד על נסיגת ההטעמה, ואילו בסידורים אחרים הניקוד הוא ניקוד – המצביע על היעדר נסיגה.
וכן בברכת שים שלום בנוסח אשכנז, נמצא ביטוי השווה למקרא שיש נסוג אחור במילת "ואהבת".
בחלק מהסידורים המילה מוטעמת מלעיל, בנסיגת ההטעמה, כמו במקרא.
ברם בסידורים אחרים מוטעמת מלרע כמו ברגיל.
בשירת דור התחייה, הייתה נטייה אצל משוררים יוצאי אירופה להרבות בנסוג אחור, מתוך מגמה להיצמד לדרכו של מקרא, אך גם מתוך ניסיון לא להתרחק מההגייה האשכנזית המלעילית שבה הורגלו.
יש מהם שאף הרבו בצורות נסוג אחור אף במקרים שאינם מתאימים לדקדוק המקראי.
עם הזמן מגמה זו הלכה ודעכה, והיום נסוג אחור אינו שכיח בשירה.
בעברית המדוברת נסוג אחור אינו נפוץ.
הוא משתקף אמנם בצירופים שהוטמעו כמות שהם ישירות מלשון המקרא כגון "תשומת לב", אך אין זה ביטוי של תופעה פעילה.
נסיגה מדומה קיימת לעיתים בשמות מקומות או בצירופים שהפכו ליחידה לקסיקלית אחת:
באר שבע (לעומת באר טוביה), רמת גן (לעומת רמת מגשימים), קריית גת (לעומת קריית מלאכי), מוצא חן בעיניי, העורך דין, היושב ראש, אך ייתכן שאלה דוגמאות להטעמה משנית ואינן נסיגה רגילה.
יש מהבלשנים שאפיינו נסיגה המתרחשת בשטף הדיבור במילים שעברו רדוקציה: "אתה מְ'בין אותי" [ʔ)ata mvin oˈti)ˈ] כאשר התנועה הראשונה במילה "מבין" מושמטת, או לדוגמה: "הם באו אחְרי שבע" [h)em baˈu ˈ(ʔ)axrej ˈʃeva)].
מקרים אלה אינם נפוצים והנסיגה בהם אינה הכרחית
נסטור בסטרטשה (Néstor Basterretxea Arzadun; 6 במאי 1924 – 12 ביולי 2014) היה צייר ופסל ספרדי-בסקי.
נולד בברמאו, בסטרטשה גלה מספרד במהלך מלחמת האזרחים ובין השנים 1936 ל-1942 התגורר בצרפת ואחר כך בין השנים 1942 ל-1952 בארגנטינה.
הוא החל לצייר בארגנטינה, ובשנת 1949 זכה בפרס "Premio Unico a Extranjeros" היוקרתי.
בשנת 1952 חזר לחבל הבסקים בספרד.
הוא הוזמן להכין ציור קיר בעבור הבזיליקה של ארנזוזו (Arantzazu).
נסטור עסק לעיתים קרובות בנושאים הקשורים לתרבות הבסקית.
בשנת 1982 הוא יצר סמל של עץ עם שבעה ענפים עבור הפרלמנט הבסקי.
בשנת 1989 נבחר לתכנן את הפסל באנדרטה לרועה הצאן הבסקי ברינו.
נפטר ב-2014, בן 90, בביתו שבעיר הונדריביה.
נסוטוצרטופס (שם מדעי: Nasutoceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים.
הנסוטוצרטופס היה דינוזאור צמחוני בעל ציצית או עטרה סביב צווארו.
הנסוטוצרטופס התקיים באמריקה הצפונית בתקופת הקרטיקון.
קרניו של הנסוטוצרטופס היו חריגות.
למרות שהוא מסווג כשייך לתת-משפחת הצנטרוזאורים המאופיינים בקרן אף גדולה וקרני גבה מנוונות, הוא היה בעל בליטה קהה במקום קרן אף (בדומה לאלברטצרטופס) אך בעל שתי קרני גבה גדולות ומעוקלות, שמזכירות קרני פר.
הוא נתגלה בתצורת קאיפארוויטס ביוטה ותואר ב-2010 על ידי Eric Karl Lund בעבודת מחקר (תזה) תחת הנחייתו של סקוט סמפסון.
לונד נתן לו את השם Nasutuceratops.
בשנת 2013 קבוצת חוקרים ברשות סמפסון, לונד ופארקה תיקנו את השם ל-Nasutoceratops והוא הוגדר באופן רשמי.
פירוש השם נסוטוצרטופס הוא "פרצוף בעל קרניים ואף גדול".
הנסוטוצרטופס מופיע בזיכיון פארק היורה בסרט הקצר הקרב בביג רוק, בו נקבת נסוטוצרטופס עם גורה מתקרבים למדורה ומותקפים בידי אלוזאורוס אך ניצלים בידי זכר שמגיע לחלץ אותם.
הם נראים גם בנדידה דרך אגם בפרולוג עולם היורה: עולם חדש וכן מופיעים בסרט עולם היורה: עולם חדש, כאשר קלייר מחלצת צאצא שהוכלא בצורה לא-חוקית מחווה וכשהיא נמלטת מהבעלים היא חוצה לתוך עדר נסוטוצרטופסים ההופכים מספר מכוניות שלהם.
הם נראים גם בסדרה עולם היורה: תאוריית הכאוס.
בסרט עולם היורה נראה במחשב דינוזאור היברידי בשם "סטגוצרטופס", המורכב (בין השאר) מסטגוזאורוס וטריצרטופס.
עם זאת פניו דומות לאלה של הנסוטוצרטופס.
הוא נראה גם בסדרה רכבת הדינוזאורים במספר פרקים.
הנסוטוצרטופס מופיע על צעצועים מהסדרה "Prehistoric Animal & Dinosaur Toys".
בטופולוגיה אלגברית, נסג (Retract) של מרחב טופולוגי הוא תת-מרחב אליו אפשר לסגת מהמרחב כולו על ידי פונקציה רציפה.
נסג עיוותי (Deformation retract) הוא, אינטואיטיבית, תת-מרחב אליו ניתן להשתנות (או להתעוות) מהמרחב כולו בצורה רציפה.
אחת השאלות הבסיסיות בטופולוגיה אלגברית היא אילו תתי מרחבים של מרחב טופולוגי הם נסג/נסג עיוותי שלו.
יהי מרחב טופולוגי, ו- תת-מרחב שלו.
נאמר כי הוא נסג של , אם קיימת העתקה רציפה כך ש-.
בשקילות, אם נסמן ב- את העתקת ההכלה יש לדרוש כי , פונקציית הזהות על .
ייקרא נסג עיוותי (Deformation retract) אם קיימת הומוטופיה כך ש-
ההומוטפיה נקראת לעיתים נסיגה עוויתית.
במילים אחרות, כזו היא הומוטופיה בין העתקת הזהות והעתקת נסיגה.
הערה: לעיתים בהגדרת נסג עיוותי מחלישים את הדרישה השנייה ל-, ואז להגדרה לעיל קוראים נסג עיוותי חזק.
לאורך הערך נעסוק רק בנסג עיוותי חזק, וכאן הוא ייקרא פשוט נסג עיוותי.
קיים קשר הדוק בין נסגים לבין החבורה היסודית הראשונה של מרחב קשיר מסילתית סביב (כל) נקודה , אותה נסמן .
ראשית, אם נסג ו- העתקת ההכלה, אז ההעתקה , הנתונה על ידי היא חד חד ערכית.
יתרה מזאת, אם נסג עיוותי, איזומורפיזם חבורות.
כלומר - למרחב טופולוגי ולנסג עיוותי שלו אותה חבורה יסודית.
טענות אלו עוזרות להראות למשל שתתי מרחבים מסוימים אינם מהווים נסג .
בקבוצה קמורה (עם הטופולוגיה הממשית סטנדרטית) כל תת-מרחב הוא נסג.
כל נסג עיוותי הוא נסג.
הספירה ה- ממדית במרחב היא נסג עיוותי, על ידי ההעתקה
איננו נסג של העיגול ה-2 ממדי , לפי השיקול לעיל על החבורות היסודיות - כאן , אבל , ואין בין הראשונה לשנייה העתקה חד-חד-ערכית!
מתוצאה זו ניתן להסיק בקלות את משפט נקודת השבת של בראואר.
נסג עיוותי של העיגול ה-2 ממדי בלי הראשית, , ולכן יש להם אותה חבורה יסודית, כלומר .
השפה של טבעת מביוס איננה נסג של הטבעת.
לכל , תת-המרחב של הטורוס הוא נסג אך לא נסג עיוותי.
נסטהורן (Nesthorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,822 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ואלה בשווייץ.
ההר ממוקם בקנטון ואלה מצפון לעיר בריג, מדרום וממערב לקרחון אובראלטש ומצפון לעמק גרדטש (Gredetschtal)
בשנת 1865 העפילו לפסגת ההר ג'ורג' וה.
מורטימר יחד עם המדריך כריסטיאן אלמר ובנו אולריך.
נסטור (שם מדעי: Nestor) הוא סוג של תוכים גדולים השייכים למשפחה תוכיי ניו זילנד מסדרת התוכאים.
הנסטורים הם עופות צבעוניים מעט, בעלי לשון ארוכה יחסית לתוכים.
הם נוהגים לחיות ביערות מחט או בעמקים בין ההרים בניו זילנד.
הם סקרנים מאד ונוהגים לנסות מיני מאכלים שונים כולל נבלות של כבשים ולעיתים הם אפילו תוקפים כבשים חיות.
בסוג זה קיימים כיום שני מינים:
נסטור הררי או הקיאה (Nestor notabilis)
בעבר היו נפוצים שני מיני נסטור נוספים בניו זילנד, אך הם נכחדו:
נסטור ראול גורוסיטו (בספרדית: Néstor Raúl Gorosito; נולד ב-14 במאי 1964) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן קבוצת אליאנסה לימה מליגת העל הפרואנית.
גורוסיטו, שזכה לכינוי "פיפו", החל את הקריירה ככדורגלן בקבוצת ריבר פלייט, במדיה זכה בשלושה תארים וביניהם גביע ליברטדורס, ובהמשך שיחק בקבוצות נוספות בארגנטינה, אוסטריה, צ'ילה ויפן.
כשחקן נבחרת ארגנטינה רשם גורוסיטו 19 הופעות, וזכה עמה בקופה אמריקה 1993. לאחר הפרישה המשיך גורוסיטו לקריירת אימון בארגנטינה ובספרד.
גורוסיטו החל את קריירת המשחק במדי ריבר פלייט בשנת 1983. בעונת השתלב לראשונה כשחקן הרכב קבוע, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות ארגנטינה.
באותה עונה זכה גורוסיטו עם קבוצתו גם בגביע ליברטדורס, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול על אמריקה קאלי, ובגביע הביניבשתי לאחר ניצחון על סטיאווה בוקרשט.
אף על פי שהיה שחקן הרכב קבוע בליגה, הוא לא שותף במשחקי גמר הליבטדורס ובמשחק הגביע הביניבשתי.
מספר מחזורים לאחר פתיחת עונת , הצטרף גורוסיטו לקבוצת סן לורנסו.
באותה עונה רשם שיא קריירה של 21 שערי ליגה ב-37 הופעות, שהקנו לו את תואר מלך השערים של הליגה.
בסן לורנסו החל שיתוף הפעולה בין גורוסיטו לחלוץ אלברטו אקוסטה, שחזר על עצמו מספר פעמים במהלך הקריירה של השניים.
זמן קצר לאחר פתיחת עונת , עזב גורוסיטו לראשונה את ארגנטינה כשהצטרף בהשאלה לסברובסקי טירול מהבונדסליגה האוסטרית, בהובלתו של המאמן ארנסט האפל.
גורוסיטו שיחק בקבוצה במשך שתי עונות וחצי, במהלכן זכה עם טירול בשתי אליפויות אוסטריה.
גורוסיטו הפגין יכולת מצוינת במדי טירול, ואף זכה בתואר כדורגלן השנה באוסטריה לשנת 1991.
עם סיום תקופת ההשאלה חזר גורוסיטו לסן לורנסו, במדיה שיחק עד 1994, אז עבר לאוניברסידד קאתוליקה הצ'יליאנית של המאמן מנואל פלגריני.
הקבוצה של פלגריני התחזקה משמעותית באותה תקופה, והחתימה בנוסף לגורוסיטו גם את חברו לסן לורנסו אלברטו אקוסטה, ואת הארגנטינאי הבינלאומי סרחיו ואסקס.
גורוסיטו זכה עם הקבוצה בתואר הבינלאומי הראשון בתולדותיה, גביע אינטראמריקנה 1994, ובגביע הצ'יליאני שנה אחר כך.
ב-1996 עבר גורוסיטו, ביחד עם חברו לקבוצה אקוסטה, לתינה המשותפת השלישית בקריירה שלהם, יוקוהמה מרינוס מהליגה היפנית.
לאחר שנה אחת במדיה חזר גורוסיטו לארגנטינה ולקבוצתו לשעבר סן לורנסו, שם פגש כעבור שנה פעם נוספת את אקוסטה.
לאחר שלוש עונות במדי סן לורנסו, חזר גורוסיטו לקדנציה שנייה באוניברסידד קאתוליקה, ופרש במדיה בשנת 2000, בגיל 36.
גורוסיטו החל את דרכו בנבחרת ארגנטינה ב-1989, תחת המאמן קרלוס בילארדו.
כבר באותה שנה היה חלק מסגל הנבחרת לקופה אמריקה 1989 בברזיל.
הוא רשם שלוש הופעות במהלך הטורניר, כשעלה בהרכב במשחקה האחרון של ארגנטינה בשלב הבתים, וכשעלה מהספסל פעמיים במהלך משחקי בית הגמר.
ארגנטינה סיימה את הטורניר במקום השלישי.
לאחר שלא זומן על ידי אלפיו באסילה לסגל ארגנטינה שזכה בקופה אמריקה 1991, החליט המאמן לזמן אותו לקראת קופה אמריקה 1993 באקוודור.
גורוסיטו שותף בכל ששת משחקיה של ארגנטינה בטורניר.
בשלב הבתים עלה כמחליף בכל שלושת המשחקים, שהסתיימו בהעפלה לשלב הבא מהמקום השני בבית.
גורוסיטו עלה בהרכב לכל אורך שלב הנוקאאוט של הטורניר.
ברבע הגמר מול , לאחר שוויון 1-1 בתום הארכה, בעט גורוסיטו את הפנדל הראשון של נבחרתו במסגרת דו-קרב בעיטות עונשין וכבש בדרך לניצחון 6-5. בחצי הגמר חזר התרחיש על עצמו, כשארגנטינה נפרדה בשוויון 0-0 מ, ושוב גורוסיטו בעט ודייק בבעיטה הראשונה.
במשחק הגמר פתח גורוסיטו בהרכב והוחלף בדקה ה-64, כדקה לאחר שער היתרון של גבריאל בטיסטוטה.
ארגנטינה ניצחה במשחק 1–2, וזכתה בתואר בפעם השנייה ברציפות וה-14 בתולדותיה.
זמן קצר לאחר הטורניר היה שותף לשני משחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994, אך לא זומן לטורניר הגמר בארצות הברית.
גורוסיטו היה שותף גם לשני משחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998, במהלכם אף כבש את שערו היחיד במדי ארגנטינה, אך סיים את דרכו בנבחרת באותה שנה ולא זומן לטורניר הגמר בצרפת.
בסך הכול רשם גורוסיטו 19 הופעות במדי ארגנטינה, בהן כבש שער אחד.
גורוסיטו החל את דרכו כמאמן במהלך עונת , כשהתמנה לתפקיד מאמן נואבה צ'יקגו מליגת העל הארגנטינאית.
הוא הצליח להציל את קבוצה מירידת ליגה לאחר שהשיג ניצחון כפול על ארחנטינוס ג'וניורס בפלייאוף נגד הירידה.
מיד לאחר מכן התמנה לתפקיד מאמן קבוצתו לשעבר, סן לורנסו, אותה הוביל לסגנות טורניר האפרטורה של 2003. בעקבות הצניחה ביכולתה של הקבוצה וסדרת תוצאות רעות, הוא פוטר מתפקידו ב-2004. ב-2005 הוא שב לאמן, הפעם את לנוס, אך החזיק מעמד בתפקיד חודשיים בלבד, עד שנאלץ להתפטר בעקבות יכולתה של הקבוצה.
משם, המשיך ב-2006 לקדנציה קצרה ברוסאריו סנטראל, ממנה פוטר במרץ 2007.
בעונת הוביל גורוסיטו את ארחנטינוס ג'וניורס להעפלה לגביע סודאמריקנה 2008, הופעה בינלאומית ראשונה למועדון מאז שהשתתף באותו הטורניר ב-1996. גם בטורניר עצמו רשמה ארחנטינוס ג'וניורס הופעה מרשימה, כשהדיחה בין היתר את סן לורנסו, סן לואיס ופלמיירס בדרך לחצי גמר הטורניר, שם נעצרה על ידי אסטודיאנטס לה פלאטה.
ב-8 בדצמבר 2008 מונה למאמן קבוצת נעוריו ריבר פלייט, לאחר שמאמנה הקודם, דייגו סימאונה, התפטר חודש קודם לכן והקבוצה סיימה את טורניר האפרטורה במקום האחרון.
גורוסיטו הוביל את קבוצתו למקום השמיני בלבד בטבלת הקלאוסורה, ולהדחה כבר בסיבוב הראשון של גביע ליברטדורס.
ב-4 באוקטובר 2009, לאחר עשרה חודשים בתפקיד וכשהקבוצה ממוקמת במקום ה-16 בטורניר האפרטורה, התפטר גורוסיטו מתפקידו והוחלף על ידי לאונרדו אסטרדה.
ב-19 בינואר 2010 יצא לראשונה כמאמן מגבולות ארגנטינה, כשהתמנה לתפקיד מאמן חרס מליגת העל הספרדית.
גורוסיטו הצטרף לקבוצה לאחר 18 מחזורים, כשהיא נועלת את הטבלה עם ניצחון אחד בלבד.
הוא הצליח להשיג שבעה ניצחונות בעשרים משחקים בתפקיד, אך לא הצליח לחלץ את הקבוצה מהמקום האחרון בטבלה.
בסיום העונה, לאחר שלא הצליח להגיע להסכם על המשך החוזה, עזב את תפקידו.
בספטמבר 2011 חזר לכדורגל הארגנטינאי ולקבוצתו לשעבר ארחנטינוס ג'וניורס.
ב-28 בפברואר 2012, כחצי שנה אחר כך, נאלץ לעזוב את התפקיד לאחר שנפצע בתאונת דרכים מספר שעות לפני משחקה של קבוצתו מול סן לורנסו.
כעבור שמונה חודשים מחוץ למגרשים, חזר אל הקווים של קבוצת טיגרה ב-23 באוקטובר 2012. גורוסיטו הוביל את טיגרה לגמר גביע סודאמריקנה לראשונה בתולדותיה, לאחר שהדיחה בין היתר את דפורטיבו קיטו, סרו פורטניו ומיונאריוס, אך נעצר בגמר על ידי סאו פאולו.
גורוסיטו התפטר מתפקידו ב-6 ביולי 2013, לאחר חילוקי דעות עם הנהלת הקבוצה.
באוקטובר 2014 חזר גורוסיטו לקדנציה שלישית בארחנטינוס ג'וניורס ששיחקה בליגת המשנה, והוביל את הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה.
בדצמבר 2015 חזר גורוסיטו לספרד והחליף את ז'ואן קאריו בתפקיד מאמן אלמריה מהמקום האחרון בליגת המשנה.
הוא פוטר מתפקידו ב-16 במאי 2016, כשקבוצתו עדיין בסכנת ירידה.
ב-1 בינואר 2017 שב לארגנטינה והתמנה לתפקיד מאמן סן מרטין דה סן חואן.
בפברואר 2019 מונה למאמן טיגרה.
באוקטובור 2020 סיים את תפקידו.
בנובמבר 2020 מונה למאמן קלוב אולימפיה הפרגוואית.
באוגוסט 2021 חזר לארגנטינה וחתם בחימנסיה לה פלאטה.
בפברואר 2023 מונה למאמן אתלטיקו קולון.
בדצמבר 2023 חזר לטיגרה, אך סיים את תפקידו במרץ 2024.
בדצמבר 2024 מונה למאמן אליאנסה לימה הפרואנית.
קופה אמריקה: (מקום ראשון), (מקום שלישי)
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםריבר פלייטליגת העל הארגנטינאית709010031232516041סן לורנסוליגת העל הארגנטינאית372164סברובסקי טירולהבונדסליגה האוסטרית2611305216סן לורנסוליגת העל הארגנטינאית141346194אוניברסידד קאתוליקהליגת העל הצ'יליאנית307285יוקוהמה מרינוסליגת העל היפנית63סן לורנסוליגת העל הארגנטינאית3173683214אוניברסידד קאתוליקהליגת העל הצ'יליאנית291100סך הכל בקריירה498111
נסומיים (Nesomyidae) היא משפחה של דמויי עכבר מסדרת המכרסמים הנפוצה באפריקה ובאי מדגסקר.
מכרסמים אלה מגיעים לגודל קטן עד בינוני, כשהגדולים ביותר גדולים מעט מחולדה.
הם צמחוניים בעיקרם, אך חלקם אוכלי חרקים.
חלקם מטפסים על עצים ואחרים שוכני קרקע.
הם מתרבים מהר והריון הנקבות קצר מ-6 שבועות.
במשפחה זו שהיא קרובתם הרחוקה של האוגריים, ישנם 6 תת-משפחות, 21 סוגים ו-68 מינים
Cricetomys - בה המין חולדה אוגרת גמביאנית
סוג ומין יחיד עכבר דלאני (Delanymys brooksi)
סוג ומין יחיד חולדה לבנת זנב (Mystromys albicaudatus)
נסטה קרטר הוא אצן מג'מייקה.
אלוף אולימפי (לונדון 2012), 3 פעמים ברציפות אלוף עולם (טגו 2011, מוסקבה 2013 ובייג'ינג 2015) ושיאן העולם בריצת שליחים 4x100 מטר.
קרטר מדורג שמיני בכל הזמנים בריצת 100 מטר (9.78 שניות).
בינואר 2017 הורשע קרטר באימרוץ לאחר שנימצאו שאריות של מתילהקסנאמין בבדיקת הדם שנלקחה ממנו באולימפיאדת בייג'ינג (בייג'ינג 2008) ומדליית הזהב ושיא העולם בריצת שליחים 4x100 מטר מאולימפאידת זו נילקחו ממנו ומיתר האצנים (יוסיין בולט, אסאפה פאוול ומייקל פרייטר).
באליפות העולם שנערכה באוסקה יפן בשנת 2007 זכה קרטר במדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם מרווין אנדרסון, יוסיין בולט ואסאפה פאוול בשיא ג'מייקה חדש של 37.89 שניות, אחרי ארצות הברית (37.78 שניות) ולפני בריטניה (37.90 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.28 שניות.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 10.17 שניות.
בתחרות שנערכה בסטוקהולם שוודיה ביולי 2008 קבע קרטר בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 9.98 שניות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הוא זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם מייקל פרייטר, יוסיין בולט ואסאפה פאוול בשיא עולם חדש של 37.10 שניות, לפני טרינידד וטובגו (38.06 שניות) ויפן (38.15 שניות).
בשנת 2017 נמצא כי קרטר השתמש באימרוץ ולכן מדליית הזהב נשללה מג'מייקה.
בתחרות שנערכה בשאנגחאי, סין ב-20 בספטמבר 2009 קבע קרטר בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 9.91 שניות.
בתחרות שנערכה ברייטי איטליה ב-29 באוגוסט 2010 קבע קרטר בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 9.78 שניות.
ובכך היה לבעל התוצאה החמישית בטיבה בהיסטוריה בריצה זו באותה העת.
באליפות העולם שנערכה בטגו קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה קרטר במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם מייקל פרייטר, יוהאן בלייק ויוסיין בולט בשיא עולם חדש של 37.04 שניות, לפני צרפת (38.20 שניות) וסנט קיטס ונוויס (38.49 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום 7 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.95 שניות.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה קרטר במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם מייקל פרייטר, יוהאן בלייק ויוסיין בולט בשיא עולם חדש של 36.84 שניות, לפני טרינידד וטובגו (38.12 שניות) וצרפת (38.16 שניות).
באליפות העולם שנערכה במוסקבה רוסיה בשנת 2013 זכה קרטר בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות, בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם קמר ביילי-קול, ניקל אשמיד ויוסיין בולט בתוצאה של 37.36 שניות, לפני ארצות הברית (37.66 שניות) וקנדה (37.92 שניות) ומדליית ארד, בריצת 100 מרט בתוצאה של 9.95 שניות, אחרי יוסיין בולט (9.77 שניות) וג'סטין גטלין מארצות הברית (9.85 שניות).
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג בשנת 2015 זכה קרטר במדליית זהב בפעם השלישית ברציפות, בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם אסאפה פאוול, ניקל אשמיד ויוסיין בולט בתוצאה של 37.36 שניות, לפני סין (38.01 שניות) וקנדה (38.13 שניות).
נסורת היא שבבי עצים הנותרים אחרי ניסור עץ.
הנסורת יכולה להיווצר גם על ידי בעלי חיים מסוימים שחיים בעץ.
הנסורת יכולה להוות סכנה בריאותית ותעשייתית ולעודד התפשטות דליקות.
אולם, יש גם שימושים מועילים לנסורת.
הנסורת נמכרת לצורך ריפוד לולים ותאי סוסים, ספיגת שמנים ונוזלים ועישון דגים.
הנסורת משמשת גם ליצירת עיסת עץ, וכן היא משמשת גם במיצגים אמנותיים, כמו רכבות מינאטוריות.
הנסורת משמשת לייצור פחם, והתיעוד הראשון לשימוש כזה הוא של הנרי פורד, מייסד חברת הרכב פורד.
נסוקיה המכונה גם חולדת הדבר (שם מדעי: Nesokia indica) הוא מין מכרסם קטן ממשפחת העכבריים, האופייני למקומות לחים באזורים חמים.
צבעו חוּם בהיר הוא שוכן בשדות, מזיק לחקלאות, וגופו מותאם לחפירה.
תוחלת החיים עד 6 שנים.
גופו של הנסוקיה מכוסה פרווה בצבע חום בעלת שיער קצר, ודליל בקיץ לעמת זאת, שיער ארוך, צפוף ורך בחורף המשמש לחימום גופו.
נוסף לשיער הארוך שמשמש לחימום גופו הוא אוגר שומן לקראת החורף.
תקופת ההיריון היא כ-17 ימים.
ישנם שלושה דורות בשנה ושלושה עד חמישה גורים בכל המלטה.
ההמלטות מתבצעות בכל עונות השנה אך עיקרן מחודש מרץ באזורים שבהם החורפים חמים, עד סוף הקיץ.
הנסוקיות נולדים כשעיניהם ואוזניהם פקוחות.
כבר ביום הראשון לאחר היוולדם הם מסוגלים לנוע.
הנסוקיה מתגוררת בעמקי נהרות, על שפת אגמים, בארצות מושקות ונווה מדבר באסיה ובצפון אפריקה.
הן מתגוררות משינג'יאנג (סין) במזרח ועד מצרים במערב, לאוזבקיסטן בצפון ולבנגלדש שבדָרוֹם.
בישראל הנסוקיה נפוצה בעיקר באזור ים המלח והערבה.
נסה איקפה-אטים היא שחקנית קולנוע ניגרית.
היא התפרסמה בשנת 2008 עבור תפקידה בסרט Reloaded.
היא הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר בטקסי פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע פעמיים, עבור תפקידה ב-Reloaded ובסרט Mr.
בשנת 2014, היא זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה ב-2014 אפריקה קסם לצופים בחירה פרסים על תפקיד "Nse" בסרט Journey to Self.
אטים נולדה ב-21 באוקטובר 1974 בלאגוס שבניגריה.
היא למדה במספר בתי ספר באזורים שונים בניגריה, בשל עבודתו של אביה בבנק המרכזי של ניגריה, שהביא אותו למחוזות שונים עם השנים.
אטים השלימה תואר ראשון באמנויות התיאטרון באוניברסיטת קלאבאר.
אטים היא הבכורה מבין שישה ילדים.
היא נישאה לחבר ילדותה קליפורד סולה ב-14 בפברואר 2013 בעיריית לאגוס.
טקסי נישואים מסורתיים נערכו בעיר מגוריה במדינת אקווה איבום ובמדינת לאגוס בהתאמה, כמה חודשים לאחר האיחוד האזרחי.
כיום היא מתגוררת בלונדון עם בעלה, שהוא מרצה בכיר באוניברסיטת מידלסקס, וחוזרת תכופות לניגריה כדי לשחק בסרטים בתעשיית הקולנוע הניגרית.
בגיל 18, אטים התחילה את הקריירה שלה במשחק במסגרת התיאטרון של האוניברסיטה.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה באופרת הסבון המשפחתית, Inheritance.
אחרי סיום לימודיה באוניברסיטה היא עזבה את תעשיית הסרטים לטובת יוזמות אחרות, אך עשתה קאמבק בסרטו של אמם איסונג, Reloaded לצד רמזי נואה, ריטה דומיניק, איני אדו ודזמונד אליוט.
שנהפרסקטגוריהסרטתוצאה2009פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנועהשחקנית הטובה ביותרReloaded פרסי מיטב נוליוודתגלית השנה 2010פרסי הבידור של ניגריההשחקנית הטובה ביותרReloadedפרסי מיטב נוליוודהשחקנית הטובה ביותרGuilty Pleasures 2011פרסי מיטב נוליוודהשחקנית הטובה ביותרMr.
נסטור חרגיאני (בגאורגית: ნესტორ ხერგიანი; נולד ב-20 ביולי 1975) הוא ג'ודוקא עבר גאורגי אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.
חרגיאני התחרה שלוש פעמים במשחקים האולימפיים בשנים 2000, 2004 ו-2008. באתונה 2004 הוא זכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.
חרגיאני מחזיק בשתי מדליות מאליפויות העולם, מדליית כסף (2007) ומדליית ארד (1999).
באליפויות אירופה הוא זכה בתשע מדליות.
במהלך הקריירה זכה חרגיאני במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן, מדליות מטורנירי פריז ומוסקבה היוקרתיים.
נסודון (שם מדעי: Nesodon; משמעות השם: "שן אי") הוא סוג של יונק קדום ממוצא דרום אמריקני אשר חי בתקופת המיוקן לפני 23.3-15.5 מיליון שנה.
המאובנים של הנסודון תוארו ב-1846 בידי החוקר הידוע ריצ'רד אוון שטבע את שם הדינוזאורים.
המאובנים התגלו בארגנטינה ובתצורות ריו פריאז (Río Frías Formation) שבצ'ילה.
יונק זה היה המקביל הדרום-אמריקני של הפרים והקרנפים והוא הגיע לגובה 1.5 מטר בכתפיים ושקל כ-554 ק"ג.
ממבנה שיניו נראה שהיה צמחוני ורעה עשבים בערבות הקדומות.
imbricatus היה בעל שיניים חלשות יותר וניזון אולי מעלים, קליפות עץ ופירות במקום מעשב ודגניים.
היו לו שיניים קדמיות ארוכות גדולות שאיתם אולי התגונן מטורפים כמו התיילקוסמילוס.
"נסדר מעגל גדול" הוא שיר ילדים פופולרי אותו כתבה והלחינה שָׂרָה לֵוִי-תַּנַּאי.
השיר בדרך כלל נלמד כבר בגני הילדים.
השיר הופיע בספר/חוברת "בזמר ובמחול" בהוצאת "אורים", תשי"ג (1953), ובמהדורה נוספת בהוצאת הספרייה למוזיקה ע"ש נסימוב בשנת 1977.
שרה לוי-תנאי הייתה גם כוריאוגרפית, וכן עבדה כגננת, מה שהביא אותה להוסיף לשיר פן ריתמי, בו לכל כמה מילים יש תנועה ספציפית עליה חוזרים, וכן משחק תוך כדי שירה.
נסטור גונסאלבס מרטיניקורנה (בספרדית: Néstor Gonçalves Martinicorena; 27 באפריל 1936 – 29 בדצמבר 2016) היה כדורגלן אורוגוואי ששיחק בעמדת הקשר האחורי בפניארול ובנבחרת אורוגוואי, והוא מלך ההופעות של פניארול בכל הזמנים.
גונסאלבס נולד בקביוס שבאורוגוואי, ובשנת 1957 הצטרף לפניארול.
הוא פרש במדי הקבוצה בשנת 1970, במשחק נגד סרו.
הוא היה שותף מרכזי בדור הזהב של הקבוצה וזכה עם בתשע אליפויות (חמש מהן רצופות), בשלושה גביעי ליברטדורס, בשני גביעים ביניבשתים ובסופר קאפ האלופות הבין-יבשתי.
הוא הכדורגלן האורוגוואי היחיד ששיחק בשישה משחקי גמר גביע הליברטדורס.
בשנים 1957–1968 שיחק גונסאלבס בנבחרת אורוגוואי, ובמדיה השתתף במונדיאל 1962 ו-1966 ובקופה אמריקה 1957 ו-1959.
סופר קאפ האלופות הבין-יבשתי (1): 1969
מלך ההופעות של פניארול בכל הזמנים (574)
שיאן התארים במדי פניארול (20)
נבחרת הטורניר של מגזין "World Soccer" במונדיאל 1966
Adrift (בתרגום מילולי לעברית: "נסחפים") הוא סרט מסוגת דרמת הישרדות שעלה לאקרנים בשנת 2018. הסרט בוים והופק על ידי באלטאזר קורמאקור ונכתב על ידי דייוויד ברנסון סמית' והאחים ארון וג'ורדן קנדל.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-1 ביוני 2018 וקיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים, ששיבחו את משחקה של וודלי ואיכות הצילום, אך ביקרו לרעה את העלילה הבנאלית.
חמישה חודשים לפני תחילת סופת ההוריקן, תמי אולדהם אשקראפט מגיעה לטהיטי על סיפון הסקונר "סופיה" ופוגשת את ריצ'רד שארפ, מלח בריטי.
ריצ'רד מזמין את תמי לארוחת ערב על ספינתו "מאיהלוגה".
השניים מפתחים מערכת יחסים ומתחילים לתכנן הפלגה אל עבר יפן.
בזמן שהם עוד על היבשה, תמי וריצ'רד פוגשים את פיטר וקריסטין קרומפטון, בעליה של היאכטה "האזנה" שמציעים לריצ'רד 10,000$ וכרטיס טיסה חזרה במחלקה הראשונה ובתמורה ריצ'רד יפליג עם היאכטה שלהם אל עבר סן דייגו שבקליפורניה.
ריצ'רד מסכים להצעה, אך בתנאי שתמי תוכל להפליג ביחד איתו ותקבל גם כרטיס טיסה.
בהמשך, ריצ'רד מציע נישואין לתמי בעזרת טבעת מאולתרת שהוא הכין והיא מסכימה.
הזוג מתחיל את ההפלגה על היאכטה ולאחר מספר ימים בים, השניים מגלים שסופת ציקלון בשם "הוריקן ריימונד" מתקרבת אליהם, אך מחליטים להמשיך כמתוכנן.
הסופה פוגעת ביאכטה ותמי מנסה ליצור קשר במכשיר הקשר על היאכטה לעזרה, אך אף אחד לא עונה.
הסופה מושכת את היאכטה אל מרכזה והשניים ממניכים את המפרשים במטרה לא להמשיך להיסחף עם הרוח ותמי כמעט נופלת מהיאכטה בגלל גלים חזקים.
ריצ'רד אומר לתמי שהוא אוהב אותה ומפציר בה לרדת אל הקומה התחתונה ביאכטה, שם היא תהיה מוגנת.
היאכטה מתהפכת בעקבות מכה מגל גבוה ותמי נזרקת בין קירות החדר ומקבלת מכה חזקה בראשה.
ריצ'רד נזרק מהיאכטה אל הים והיאכטה מתהפכת חזרה למצבה הרגיל.
תמי חוזרת להכרה ומנסה להבין מה התרחש.
היא מנסה לחפש את ריצ'רד על גבי היאכטה, אך לא מוצאת אותו ומבינה שהוא נפל למים.
תמי צורחת בייאוש ומבינה שהיא לבד, ללא שום סימן לסירות אחרות באופק.
תמי מגלה שמנוע היאכטה לא פועל ואין שום אדם שמגיב לה בצד השני של מכשיר הקשר.
תמי רואה באופק סירת הצלה ואת ריצ'רד עליה ומנסה להשיט את היאכטה לכיוונו, אך נופלת למים ושוחה אל עבר סירת ההצלה.
לאחר שהיא עזרה לריצ'רד לעלות חזרה ליכאטה, היא מגלה שצלעותיו הימניות נשברו ושרגלו מרוסקת.
תמי מצליחה לאלתר מפרש תקני בעזרת מוט שבור ומפרש קרוע במטרה להפליג להוואי.
באחד הלילות, תמי מבחינה בספינת מטען שמתקרבת אל היאכטה.
תמי יורה אות מצוקה בתקווה שצוות הספינה יבחין בה, אך הספינה עוברת אותם.
תמי מרגישה שהיא מאבדת את שפיותה והחום של ריצ'רד מתחיל לעלות.
בבוקר שלמחרת, ריצ'רד מזכיר לתמי ששמיים אדומים הם סימן לסערה שעומדת להתפרץ.
תמי מתכוננת לסערה ובונה על גבי היאכטה מקלט מאולתר, אך מתברר שהסופה לא רצינית כמו שהיא חשבה.
תמי מבינה שהריצ'רד הפצוע שבו היא טיפלה היה רק הזיה שלה ומשלימה עם העובדה שגופתו של ריצ'רד אבדה בים.
ביום ה-41 להיסחפותה, תמי רואה יבשה ממרחק וסירה יפנית שטה קרוב אל היאכטה.
תמי יורה אות מצוקה כדי למשוך את תשומת לבם.
צוות הסירה מביא לתמי מים ואוכל וגורר את היאכטה אל עבר החוף.
תמי חוזרת לטהיטי לאחר שהחלימה מפצעותיה ומבקרת בספינתו של ריצ'אד, המאיהלוגה שם היא פורצת בבכי לאחר שראתה תמונה שלה ושלו ביחד.
בסוף הסרט תמי מגיעה לחוף עם פרח פלומריה בידה, עליו היא מניחה את הטבעת שריצ'רד הכין לה ומשיטה את הפרח על גבי הים.
במהלך כתוביות הסיום, נכתב שריצ'רד נפל מהסירה וגופתו מעולם לא נמצאה.
תמי שרדה לבדה בלב הים במשך 41 ימים וחולצה.
לאחר מכן, כתבות חדשותיות, תמונות וקטעי וידאו של הזוג האמיתי נראים על המסך.
שיילין וודלי - תמי אולדהם אשקראפט.
סם קלפלין - ריצ'רד שארפ.
הפקת הסרט החלה בפברואר 2017 על ידי האולפנים "STX Entertainment".
הסרט בוים על ידי באלטאזר קורמאקור על פי התסריט של האחים ארון וג'ורדן קנדל.
האחים קנדל ו-וודלי (שגילמה את תמי) גם הפיקו את הסרט יחד עם חברת ההפקה של קורמאקור "RVK Studios" והמפיק ראלף ווינטר.
באפריל 2017, השחקן מיילס טלר החל במשא ומתן על גילום דמותו של ריצ'רד לאחר שכיכב ביחד עם שיילין בארבע הפקות קודם לכן.
אך במאי 2017 סם קלפלין הצטרף לצוות השחקנים במקום טלר, שביטל את השתתפותו בעקבות בעיות עם לוח הזמנים שלו.
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 69% טריות על סמך 202 ביקורות וציון ממוצע של 6.1/10.
באתר Metacritic הסרט קיבל ציון של 56/100 על סמך 31 ביקורות.
נסטור אלחנדרו אראוחו ראסו (בספרדית: Néstor Alejandro Araujo Razo; נולד ב-29 באוגוסט 1991 בגוודלחרה שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת מקסיקו.
אראוחו גדל במחלקת הנוער של קרוס אסול.
ב-19 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 0–3 על קרטרו במסגרת הליגה.
ב-5 ביוני 2013 הושאל אראוחו לסנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית, ובהמשך חתם במועדון באופן קבוע.
בסך הכל ערך 136 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-14 ביוני 2018 חתם אראוחו על חוזה לחמש עונות בסלטה ויגו מלה ליגה.
ב-18 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אספניול במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2018/2019. ב-11 בינואר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–4 לראיו ואיקאנו במסגרת המחזור ה-19 בליגה.
הוא שיחק במועדון במשך ארבע עונות, בהן ערך 133 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים.
ב-24 ביוני 2022 חתם אראוחו בקלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית.
ב-10 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–3 למונטריי במסגרת הליגה.
ב-4 ביולי 2011 ערך אראוחו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו, בהפסד 1–2 לנבחרת צ'ילה במסגרת קופה אמריקה 2011. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
אראוחו היה חלק מסגל נבחרת מקסיקו בטורנירים קופה אמריקה 2011, קופה אמריקה 2016, גביע הקונפדרציות 2017, גביע הזהב 2019 וגביע הזהב 2021. בגביע הזהב 2019 זכה עם נבחרתו.
כמו-כן, זכה עם הנבחרת האולימפית של מקסיקו במדליית זהב בטורניר הכדורגל באולימפיאדת לונדון (2012).
הגביע המקסיקני (1): קלאוסורה 2013
הגביע המקסיקני (1): אפרטורה 2014
נבחרת מקסיקו עד גיל 20
מדליית זהב אולימפית (1): לונדון 2012
גבינת נסאל (ברומנית: Năsal (caș); בהונגרית: Noszolyi sajt) היא גבינה רומנית מסורתית הנושאת אותו שם כמו הכפר שבו היא מיוצרת בנפת Țaga, במחוז קלוז'.
זוהי גבינה מיושנת חצי רכה העשויה מחלב פרה.
נאסל מיוצרת על ידי חברת מחלבות Napolact, במערה טבעית המשמשת באופן מסורתי בתהליך ייצור הגבינה עוד מימי הביניים.
מאפייניו וטעמו מוענקים מהתנאים המיקרוביולוגיים הייחודיים שבהם הוא מיוצר.
סלע המערה וחיידקי ה-Brevibacterium linens שהתפתחו בה, הטמפרטורה והלחות הקבועים, פועלים על הגבינות המיוצרות שם.
מצעי Brevibacterium נמצאים בכל מקום על העור האנושי, שם הם גורמים לריח כף הרגל.
אותו חיידק משמש גם לתסיסת מספר גבינות כמו לימבורגר, פור סאלו וכאמור נסאל.
יאנוש שילינג, אדריכל הונגרי (כל האזור של טרנסילבניה היה תחת שלטון הונגרי במשך כ-900 שנה עד סוף מלחמת העולם הראשונה), רכש חווה בנסאל באמצע המאה ה-19. הוא או בנו, אוטו שילינג, החלו לייצר גבינה במרתפי החווה במאה ה-19. הגבינה התפרסמה בטרנסילבניה, וזכתה במדליית זהב בתערוכה העולמית של פריז (1900).
החווה הולאמה ב-1948 וב-1954 נבנה מפעל גבינות קטן יותר בכפר.
כפי שמספרת האגדה, הכפר נסאל היה בבעלותו של רוזן עשיר ואכזר.
יום אחד התעלמו כמה איכרים ממצוות האציל ולקחו כמה חתיכות מהגבינה שלו עבור ילדיהם.
הם החביאו את הגבינה במערה ליד הכפר נסאל, ולא מיהרו ללכת לקחת אותה.
שבועות חלפו, ויום אחד נכנס כפרי למערה, משוכנע שימצא את הגבינה רקובה.
להפתעתו, הוא מצא אותה במצב טוב.
הגבינה שינתה את צבעה לצהוב אדמדם, אבל הטעם היה טוב מאוד, על אף הריח שלה.
לבסוף גילה הרוזן והעניש את האיכרים.
עם זאת, שמר את הגבינה מהמערה, והחל להגיש אותה לכל אורחיו האצילים, גאה בטעמה המעולה וזמן קצר לאחר מכן החל לאחסן את הגבינות שלו במערה.
נסאוואלקויוטל (בספרדית: Nezahualcóyotl; קרויה גם סיודד נסאוואלקויוטל (Ciudad Nezahualcóyotl) או בקיצור סיודד נסה (Ciudad Neza) או נסה (Neza)) היא עיר במקסיקו.
העיר ממוקמת במדינת מקסיקו, בסמוך למזרח של מקסיקו סיטי.
העיר נסאוואלקויוטל נקראת על שם נסאוואלקויוטל , שהמה שליט עיר-המדינה טצקוקו ומשורר ושמשמעות שמו בנאוואטל היא "זאב ערבות צם".
לכן ההרלדיקה העירונית (שפורסמה בשנות ה-90 של המאה ה-20 עוצבה בהתאם.
כיום, נסאוואלקויוטל היא עיר גדולה המאכלסת למעלה ממיליון תושבים, אך נחשבת לעיר ענייה במיוחד המאכלסת מהגרים רבים.
בעיר יש גם שיעור פשיעה גבוה מאוד וכנופיות רבות.
מאז תחילת שנות ה-2000 תושבים רבים היגרו לארצות הברית, בדגש על הגירה לעיר ניו יורק.
עד המאה ה-20, האדמה שעליה ממוקמת נסאוואלקויוטל הייתה מתחת לאגם טקסקוקו ולא מיושבת.
ייבוש מוצלח של האגם בתחילת המאה ה-20 יצר פיסת אדמה חדשה, שבסופו של נמכרה על ידי הממשלה לידיים פרטיות.
עם זאת, שירותים ציבוריים כמו מים ראויים לשתייה, חשמל וביוב היו חסרים עד להפיכת ההתיישבות לעירייה עצמאית ב-1963.
ניקוז האגמים באזור עמק מקסיקו החל בתקופה הקולוניאלית המוקדמת.
פרויקט הניקוז הגדול הראשון החל בשנת 1590, במטרה לחסל את ההצפות הכרוניות שפקדו את מקסיקו סיטי.
בזמן מלחמת העצמאות של מקסיקו במאה ה-19 עדיין היו הצפות רבות באזור.
אזור אגם טקסקוקו הוכרז כרכוש פדרלי בשנת 1912, ולאחר מכן החלו מאמצים לנקז לחלוטין את האגם שנמשכו עד שנות ה-30. ב-1933 כבר נבנה הכביש המהיר ממקסיקו סיטי לפואבלה דרך אזור זה.
בשנת 1945 נבנו באזור סכר ומנהרות שאפשרו בניית שכונות קובנציונאליות ראשונות.
בשנות ה-50 אוכלוסיית האזור גדלה במהירות עם מהגרים רבים מכל מקסיקו.
למרות מחסור בחשמל, ב-1954 כבר התגוררו באזור כ-40,000 תושבים.
עד אז האזור היה חלק מהמועצה האזורית של צ'ימלוואקאן .
ב-1960 עלה הרעיון ליצור מועצה אזורית חדשה.
בשלב זה מנתה אוכלוסיית האזור כ-80,000 תושבים.
הקמת המועצה האזורית העצמאית ב-1963 אפשרה הקמת תשתיות ראויות בשנות ה-60 וה-70. עם זאת, הלאמת הקרקע הייתה מסובכת מבחינה משפטית והתמשכו באופן הדרגתי עד שנות ה-90.
העיר גדלה במהירות במהלך שנות ה-80 עם שכונות חדשות, בתי חולים, בתי ספר, ספריות ומרכזי קניות.
בשנת 1995 מספר התושבים חצה את רף המיליון.
ג'נסה ג'יידה "נסה" בארט , הידועה בשמה הפרטי נסה בארט, היא זמרת-יוצרת ומפיקה מוזיקלית אמריקאית.
בארט היא ממוצא פוארטו ריקני; היא נולדה וגדלה בעיר גאלאוויי, ניו ג'רזי.
במהלך גיל ההתבגרות, בארט חשה מנוכרת, בהיותה הפוארטו ריקנית היחידה ובעקבות הגירושים של הוריה.
אביה, דרו בארט (נולד ב-1980), הוא ראפר, שחקן ודובר מוטיבציה, שהיה לו אולפן מוזיקה בבית.
יש לה אח צעיר בשם ג'וליאן.
בארט אמרה שהיא כותבת שירים "מאז ש[היא] יכלה ללכת ולדבר".
2019–2021: התחלות קריירה ו-Pretty Poison
בשנת 2019, בארט החלה לפרסם סרטונים בטיקטוק, מה שהוביל לחוזה הקלטות מחברת וורנר רקורדס.
ביולי 2020, היא הוציאה את סינגל הבכורה של הבלדה המבוססת על פסנתר "Pain".
באוקטובר 2020, היא הוציאה את הסינגל השני שלה, "If U Love Me".
בדצמבר 2020, בארט הוציא פרשנות אפלה ל-"Santa Baby".
בפברואר 2021, בארט הוציא את הרצועה "La Di Die", אשר חוקר את נפילות התהילה עם Jxdn, בהפקת טרוויס בארקר.
בארט ו-Jxdn, יחד עם בארקר, ביצעו את הסינגל בשידור חי בפעם הראשונה בפרק ה-7 באפריל 2021 של Jimmy Kimmel Live!
וביצעו שוב את השיר בתוכנית ה"המופע של אלן דג'נרס" ב-12 באפריל 2021.
ב-25 ביוני 2021, בארט הוציאה את "Counting Crimes", שיר שנאמר על ידי בארט שהוא "על להתקדם ממשהו רעיל שהיה".
באוגוסט 2021, השיר שלה "I Hope Ur Miserable Until Ur Dead" הופיע לראשונה במקום ה-88 במצעד בילבורד הוט 100.
המיני-אלבום הבכורה שלה, Pretty Poison, המכיל שבע רצועות חדשות, יצא לאור ב-10 בספטמבר, במקביל להיום העולמי למניעת התאבדויות.
2022–הווה: Young Forever וטיפול לאחר
ביוני 2022, בארט הוציאה את "Die First" בתור הסינגל המוביל מאלבום הבכורה.