tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נרשמו גם מספר תקיפות לא קטלניות מכריש סיגר וזנבתניים.
לרוב הכרישים תוקפים במחשבה שהאדם הוא טרף אך בהמשך מחליטים לעזוב אותו.
עם זאת, מספר כרישים כמו השורי הם תוקפניים מטבעם ומכוונים לתקוף את האדם.
הכרישים יתקפו גם להגנה, לאחר שאדם מתקרב אליהם יותר מדי, מנסה לדוג אותם או מחזיק במזון שהם אוהבים.
ישנם שלושה סוגי התקפות ללא התגרות, רובן מתרחשות במים עמוקים או עכורים, בהם הכריש מרגיש בסביבתו:
התקפת פגע וברח – שבה הכריש עט על הקורבן במהירות במים עמוקים בעוד הקורבן לא רואה את הכריש, אך עוזב לאחר נשיכה אחת.
ככל הנראה התקיפה נגרמת מטעות בזיהוי.
התקפת התגנבות – התקפה נדירה שבה הכריש מחליט לחסל את הקורבן והוא עט עליו במהירות וגורם לפצעים חמורים, מתוך כוונה להרוג.
התקפת מכה ונשיכה – שבה הכריש ינסה להמם את הטרף בנשיכות חלשות יחסית לפני שיאכל אותו.
במקרה של עמלצים לבנים מדובר ב"נשיכת מבחן" האם הקורבן הוא מזון.
אם הקורבן יתנהל בפאניקה הכריש עשוי לחשוד שהוא טרף וימשיך לתקוף.
תקיפה זו אינה נגרמת מטעות בזיהוי.
בתקיפה נדירה שהתרחשה במפרץ פולס בדרום אפריקה, עמלץ לבן באורך שלושה מטרים קפץ לתוך ספינת מחקר לאחר שהצוות השתמש בסרדינים כפיתיון.
החוקרים מאמינים שבשר אדם לא נאכל בידי הכרישים מאחר שאין לו מספיק שומן כדי לספק אנרגיה לכרישים.
לרוב הכריש יעדיף מזון של טורפים ימיים, לווייתנים קטנים או דגים לרבות כרישים אחרים.
גלשנים סובלים מתקיפות רבות, ונראה שמראם מזכיר דובי ים, המהווים מקור מזון עיקרי לעמלץ הלבן.
עם זאת במספר מקרים אנשים כן נאכלו.
לדוגמה, לאחר טביעת האינדיאנפוליס, מלחים רבים שניצלו מטביעת הספינה נטרפו על ידי כרישים ארוכי-גף.
במספר מקרים תקיפות התרחשו תוך טירוף אכילה מטרף אחר וכרישים נמשכים גם לדם היורד במים.
המין כריש סיגר הוא ייחודי מאחר שהוא תוקף צוללנים כדי לאכול מבשרם.
עם זאת מדובר בכריש נדיר יחסית וקטן מכדי להרוג במהירות.
הסיכוי של אדם להתגונן מכריש במים הוא נמוך מאחר שהכריש תוקפני מאוד, בעל שורות של שיניים חדות ושוחה ביעילות במים.
בנוסף רוב המתקפות מתרחשות מבלי שהקורבן מודע לתוקף ולעיתים הכריש עוזב לאחר מכן.
קיימות מספר טכניקות לשחייה במים שורצי כרישים, בהן כלוב מוגן-כרישים, מכשירים יוצרי שדה אלקטרומגנטי (Ocean Guardian) וחומרים כימיים שונים דוחי כרישים.
מספר ערכות של סונארים מזהות כרישים מרחוק ומצפצפות באזהרה כשכריש מתקרב, עם זאת לרוב הערכות הן בלתי יעילות.
בנוסף קרו מספר מקרים בניו זילנד ובקליפורניה שבהם דולפינים הגנו על אנשים מכרישים, אף שבמקרים אחרים הם לא מנעו התקפות קרובות.
מספר חופי רחצה ממוגנים מכרישים בידי רשתות או מחסומי כרישים תת-קרקעיים.
מחסומים אלה לרוב יקרים ויכולים להיהרס בטווח קרוב כך שרק מספר חופים ממוגנים כך, כמו באלבני ובראוניון.
במספר חופים אף תייגו כרישים או העבירו כרישים רבים למרחק רב מהם.
בנוסף ישנם חופים שנאסרו ברחצה למעט בזמנים מסוימים או שיש בהם אזהרות על תקיפות קרובות.
בישראל תועדו מספר מקרים של תקיפות כרישים, אך רק אחת הסתיימה במוות:
בשנת 1946 עמלץ לבן תקף שוטר בריטי בחוף הים התיכון.
בשנת 1948 דייג תושב שכונת שבזי הותקף בידי כריש ואיבד את כף רגלו.
בשנת 1974 אירעו מספר תקיפות כרישים מסוג פטישן ועמלץ כחול ברצועת חוף אילת.
תיירת מגרמניה שהותקפה מתה כעבור חמש שנים, כתוצאה מסיבוכים רפואיים עקב פציעתה.
בסוף ינואר 2025 הותקף דייג בידי נקבת כריש עפרורי בחדרה כאשר ניסתה לחטוף את שלל הדגים שלו, אך הוא הדף את התקיפה.
מאוחר יותר ב-21 באפריל 2025 התרחשה תקיפה קטלנית בחדרה, שבה מספר פרטים של כרישים עפרוריים תקפו למוות צוללן בן 40 ששחה במים.
זהו מקרה המוות הראשון בישראל שנגרם ישירות מתקיפת כריש.
מלתעות – סרט מ-1976 המתאר תקיפה של עמלץ לבן ענק.
סרט זה היה הראשון בזיכיון סרטי אימה דומים
מוחמד תקי א-דין בן אבראהים בן מוסטפא בן אסמאעיל בן יוסף א-נבהאני (1914 - 11 בדצמבר 1977) היה חוקר מוסלמי מירושלים שייסד את הארגון חזב א-תחריר, שמטרתו המוצהרת היא הקמתה מחדש של הח'ליפות האסלאמית.
א-נבהאני נולד ב-1909 בכפר הערבי איג'זים ששכן בפאתי חיפה במהלך התקופה שארץ ישראל הייתה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית.
אביו היה מרצה לדיני שריעה, אמו הייתה חוקרת אסלאם, וסבו היה המלומד הפלסטיני יוסוף א-נבהאני.
א-נבהאני למד דיני שריעה באוניברסיטת אל-אזהר ובמכללת דאר אל-עלום בקהיר.
הוא סיים את לימודיו ב-1931 וחזר לארץ ישראל.
בתחילה עבד כמורה ובהמשך כמשפטן, ולבסוף מונה לתפקיד שופט שריעה בבית המשפט לערעורים.
א-נבהאני היה מוטרד מאוד באותה התקופה מהקמתה של מדינת ישראל, ממלחמת העצמאות ומתוצאות המלחמה, ובעקבות כך ב-1953 הקים את מפלגת חזב א-תחריר.
בתחילת דרכה הוצאה המפלגה אל מחוץ לחוק.
על א-נבהאני נאסר לחזור לתחומי ירדן, ובעקבות כך הוא עבר לגור בביירות.
א-נבהאני סבר שמצבם הפוליטי המדוכא של המוסלמים בעת המודרנית נבע מביטול הח'ליפות האסלאמית ב-1924. א-נבהאני היה ביקורתי במיוחד לכך שאזור המזרח התיכון חולק למדינות לאום אשר לכל אחת מהן בריתות עם מעצמות אימפריאליות שונות.
לטענתו של א-נבהאני סוגיות מרכזיות נוספות היו הבחירה של האימפריה העות'מאנית לשים סוף לאג'תהאד, וכישלונה של האימפריה העות'מאנית בהבנת "הצד האינטלקטואלי והחקיקתי של האסלאם", והזנחת השפה הערבית.
ביצירותיו המפורסמות ביותר של א-נבהאני, אשר נכתבו בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, הביע א-נבהאני התפכחות רדיקלית מהמעצמות החילוניות שלא הצליחו להגן על הלאומיות הפלסטינית.
לטענתו יש להקים ח'ליפות חדשה אשר בסופו של דבר תתקיים בכל רחבי העולם ותחליף את כל מדינות הלאום.
הסדר הפוליטי והכלכלי שלה יתבסס על עקרונות אסלאמיים, ולא על חומרנות אשר לטענתו הייתה תוצאה של כלכלות קפיטליסטיות.
א-נבהאני כתב גם את הספר "המערכת הכלכלית באסלאם" שעסק בהשקפות איסלמיות על עקרונות כלכליים והסתירות בינם לבין הקפיטליזם והסוציאליזם המערביים.
ספרו יצא לאור בשפה הערבית ב-1953 ותורגם בהמשך גם לאנגלית ולמספר שפות נוספות.
ארגון חזב א-תחריר מעולם לא מנה חברים רבים אפילו במדינות שבהן התחיל.
אף על פי כן, יצירותיו של א-נבהאני הפכו לחלק חשוב בספרות האיסלאמיסטית המודרנית.
במהלך חגיגות ערב השנה החדשה בגרמניה, בדצמבר 2015, דווח על כ-1,200 נשים שעברו תקיפה מינית, במיוחד בעיר קלן.
ברבים מהאירועים, התקיפות קרו שהנשים הללו שהו במרחבים ציבוריים, הן היו מוקפות על ידי קבוצות גדולות של גברים.
משרד המשטרה הפלילית הפדרלית אישר ביולי 2016 כי 1,200 נשים הותקפו מינית באותו לילה.
בדיווחים בתקשורת הגרמנית תוארו התוקפים כ"צפון אפריקאים", "ערבים", "כהי עור" ו"זרים".
ב-5 בינואר 2016, ממשלת גרמניה ומשטרת קלן שיערו כי ייתכן שהפשעים היו מאורגנים.
עם זאת, עד 21 בינואר הכריזה ממשלת נורדריין-וסטפאליה כי אין אינדיקציות להתקפות מאורגנות בכוונה תחילה.
ב-11 בפברואר, הציע מפקד משטרת קלן כי העבריינים הגיעו ממדינות שבהן נפוצות תקיפות מיניות כאלה של קבוצות גברים נגד נשים.
הצעה זו אושרה בדו"ח של משרד המשטרה הפלילית הפדרלית ביוני 2016, אשר זיהה גם חמישה גורמים נוספים התורמים להתרחשות הפיגועים: לחץ קבוצתי, היעדר התערבות משטרתית, תסכולים של מהגרים, מניעת עכבות שנגרמה משימוש באלכוהול ו/או בסמים, וחוסר עכבות עקב היעדר קשרים חברתיים עם החברה הגרמנית הילידית.
עד אפריל 2016, הצביעו סטטיסטיקות רשמיות שמתוך 153 חשודים שזוהו בקלן שהורשעו בעבירות מין ופשעים אחרים בערב השנה החדשה, שני שלישים היו במקור ממוצא מרוקני או אלג'יראי, 44% היו במעמד מבקשי מקלט, ועוד סביר להניח ש-12% מוגדרים כשוהים בלתי חוקיים.
שלושה אחוזים מהחשודים היו פליטים קטינים ללא ליווי.
עד יולי 2016 הצהירה המשטרה כי מחצית מ-120 החשודים שזוהו בעבירות מין בערב ראש השנה הגיעו לגרמניה במהלך שנת 2015, ורובם הגיעו מצפון אפריקה, כאשר ארבעה חשודים הורשעו ברחבי הארץ.
עד נובמבר 2016, זוהו ברחבי גרמניה כ-200 חשודים בתקיפות המיניות.
קיימים דיווחים סותרים לגבי המועד בו הגיעו הדיווחים על התקיפות המיניות במהלך ליל השנה החדשה 2015–2016 למשטרת קלן.
במהלך הלילה הגיעו שלוש קריאות חירום על הטרדה או שוד ליד תחנת הרכבת והקתדרלה למפקדת משטרת קלן.
בהודעה לעיתונות מ-1 בינואר בשעה 08:57 או 11:45, הודיעה משטרת קלן כי הלילה היה "שקט ברובו", גם תואר כ-"רגוע".
בשעה 13:21 דיווח העיתון המקומי הגדול "קלנר שטאדט-אנציגר": הטרדה מינית בערב השנה החדשה (...) בתחנת הרכבת המרכזית של קלן, כמה נשים הוטרדו על ידי גברים אלמונים".
גם הצהובון "קלן אקספרס" באותו יום בשעה 21:08 דווח על התקריות: "סילבסטר, תחנת רכבת מרכזית: נשים צעירות הוטרדו מינית" במהלך שאר היום של 1 בינואר הגיעו למשטרת קלן מספר הודעות נוספות על תקיפות מיניות או שוד.
ביום שבת, 2 בינואר, בשעה 16:58, דיווחה משטרת קלן על אירועי ההטרדה בהודעה נוספת לעיתונות ובה נאמר שהגיעו קרוב ל-30 דיווחים על תקיפות ושוד של נשים, בחלק מהמקרים נגיעה מגונה בנשים על ידי קבוצות גברים עם "צפון מראה אפריקאי", על פי עדים.
הידיעה הזו התקבלה במהירות, אך באופן סלקטיבי, על ידי העיתון הבולט "Süddeutsche Zeitung", שדיווח על התקיפות המיניות אך לא על הפרופיל האתני של החשודים.
גם ערוץ הטלוויזיה RTL דיווח באותו יום על התקיפות.
במסיבת עיתונאים מיום שני, 4 בינואר 2016 בשעה 14:00, הצהיר מפקד משטרת קלן, וולפגנג אלברס, כי "מספר גדול מאוד של תקיפות מיניות" בוצעו בליל השנה החדשה של קלן על ידי קבוצות של גברים צעירים "עם מראה צפון אפריקאי או ערבי", כאשר כל העדים השמיעו את אותו תיאור.
משטרת קלן קיבלה אז 60 דוחות פשע, 15 או 20 מתוכם על תקיפות מיניות, במקרה אחד אונס במונחים משפטיים.
הפרסום על ההתקפות המיניות בקלן החל להתפשט בכלי התקשורת ברחבי העולם.
ערוץ הטלוויזיה הגרמני ZDF, לא דיווח כלל על ההתפתחויות בקלן בתוכנית החדשות שלו.
ב-4 בינואר 19:00, מהסיבות שהם עדיין לא מצאו עד ראייה שמוכן לדבר מול מצלמה, ולא אישור למוצאם האתני של החשודים.
בשעה 20:00, דיווח ערוץ הטלוויזיה הגרמני ARD, על אירועי קלן, כולל הצהרת המשטרה לפיה העבריינים, אם לשפוט לפי המראה שלהם, הגיעו מהאזורים הערביים או צפון אפריקה.
ב-5 בינואר 2016, התקבלו כבר כ-90 דיווחים על אירועים פליליים במשטרת קלן בנוגע לערב השנה החדשה, 22 או 23 מהם היו תקיפות מיניות.
עד 6 בינואר 106 הוגשו דוחות על פשעים שונים, שלושה רבעים מהם מרמזים על מרכיב מיני; ב-6 או 7 בינואר נראה שהם כללו שני אונס לכאורה.
עד 8 בינואר, דיווחו כ-170 נשים על פשעים שונים במהלך ערב השנה החדשה בקלן, כולל שתיים על אונס.
עד 11 בינואר, סך התלונות הסתכם ב-553, כאשר עבירות מין היוו כמעט מחצית מהן.
עד 15 בינואר, המספר הכולל של תלונות היה 676; 347 מתוכן כללו עבירות מין.
ב-21 בינואר, המספר הכולל של התלונות היה 821; 359 מהן כללו עבירות מין, שלוש מהן על אונס; בעוד שחלק מהתלונות כללו יותר מקורבן אחד; 1,049 אנשים נפגעו בסך הכל.
עד 30 בינואר 2016, הסתכם מספר התלונות והדיווחים על עבירות מין הנוגעות לסילבסטר ב-433. עד 15 בפברואר עלה מספר התלונות ל-467. נכון ל-18 במרץ, התובע הכללי של קלן דיווח על 1,139 תלונות על פשיעה שהוגשו בנוגע לליל הסילבסטר, 485 מהן על עבירות מין.
עד 6 באפריל, המספר הכולל של פשעים שדווחו עלה ל-1,529. בסך הכל היו מעורבים 1,218 קורבנות, 529 מהם נפגעי עבירות מין.
ביולי 2016, העריכה המשטרה הפדרלית הפלילית הגרמנית כי כ-650 נשים הותקפו מינית בקלן בערב השנה החדשה.
עד 25 בנובמבר 2016, דווחו 509 עבירות מין הנוגעות לסילבסטר האחרון של קלן, ביניהן 22 על אונס.
העיתון המקומי "Stuttgarter Nachrichten" באתר האינטרנט שלו ב-3 בינואר 2016 דיווח כי במרכז העיר שטוטגרט הותקפו מינית שתי נשים בנות 18 על ידי קבוצה של כחמישה עשר גברים כבני 30–40 בגיל, שהיה להם מראה של "אנשים דרומיים" שחורי שיער עם מראה "ערבי".
ב-5 בינואר, אותו אתר דיווח כי קומץ קורבנות נוספים לכאורה דיווחו בעצמן, מבלי לציין כמה מהם הותקפו מינית לכאורה.
התקריות הללו בשטוטגרט הוזכרו בקצרה בתקשורת החדשותית הבינלאומית החל מ-5 בינואר, כחלק מהדיווח שלהן על התקיפות המיניות בקלן.
עד 17 בינואר 2016, מספר התלונות על עבירות מין בשטוטגרט הסתכם ב-17.
במהלך ערב השנה החדשה 2015–2016, הגיעה רק שיחת טלפון אחת על הטרדה מינית למשטרת המבורג.
ביום השנה החדשה, 14 אנשים דיווחו למשטרת המבורג על תקיפה מינית בערב השנה החדשה, אבל הדיווחים המוקדמים ביותר אבדו אז ברישומי המשטרה, והתגלו מחדש בסביבות 20 בינואר.
ב-5 בינואר 2016, משטרת המבורג הייתה מודעת כבר ל-13 נשים שדיווחו על תקיפה מינית בערב השנה החדשה.
באותו יום – אולי בגלל הדיווחים בחדשות ביום הקוד, הודיע דובר משטרת המבורג כי ברובע התענוגות של המבורג בסנט פאולי, הוטרדו בין 18 ל-24 נסים ואף נשדדו, "במקרים מסוימים בו זמנית על ידי מספר גברים בקבוצות בגדלים שונים עם דרומי או מראה ערבי", בקבוצות של "בין 20 ל-40 איש".
באותו יום, הוזכרו התקריות המבורג הללו בקצרה בתקשורת שדיווחה על התקיפות המיניות בקלן.
ב-6 בינואר, מספר התלונות על הטרדה מינית בהמבורג גדל ל-39, מבלי לספור את 14 המקרים שדווחו ב-1 בינואר, שלא נבחנו עד 20 בינואר בערך.
מספר התלונות על הטרדה מינית או שוד בערב ראש השנה בהמבורג עלה ל-53 תלונות ב-5 בינואר, 70 תלונות ב-8 בינואר, 108 תלונות ב-10 בינואר, 153 תלונות ב-11 בינואר, 195 תלונות ב-14 בינואר.
ב-14 בינואר, דיווח העיתון השבועי "די צייט", על יותר מ-150 תלונות בהמבורג הנוגעות אך ורק להתקפות מיניות.
ב-15 בינואר נרשמו בהמבורג 205 תלונות, רובן על הטרדה מינית, שכללו 306 קורבנות.
ב-21 בינואר נרשמו 218 תלונות לגבי 351 קורבנות, וב-4 בפברואר נרשמו 236 תלונות, כולל שתיים בגין אונס.
הבונדסקרימינאלמט (המשטרה הפדרלית הפלילית) ביולי 2016 אישר כי בהמבורג למעלה מ-400 נשים דיווחו על היותן קורבנות של אלימות מינית בערב השנה החדשה.
בשעות אחר הצהריים של 5 בינואר 2016 דיווחו כמה נשים למשטרת פרנקפורט כי הותקפו מינית בערב ראש השנה, במקרה אחד על ידי קבוצה של עשרה גברים "צפון אפריקאים" שדיברו אנגלית גרועה עם מבטא ערבי.
הדבר דווח בתקשורת החדשותית הגרמנית ב-6 בינואר, ודווח בקצרה בתקשורת הבינלאומית החל מ-7 בינואר 2016.
עד 8 בינואר, ספרה משטרת פרנקפורט 15 תקיפות מיניות מדווחות על ידי קבוצות של גברים "ערבים" או "צפון אפריקאים".
עד 11 בינואר 2016, המשטרה ספרה 22 תקיפות מיניות מדווחות על ידי קבוצות כאלה בערב ראש השנה.
בספטמבר 2016, בתגובה לשאלת עיתון, הצהיר פרקליט המדינה כי הובאו בפניו 60 דיווחים על הטרדה מינית.
ב-5 בינואר 2016 נרשמו במשטרה שתי תלונות על תקיפה מינית בערב השנה החדשה בדורטמונד, על ידי קבוצות של גברים שפנו לנשים בגרמנית או באנגלית עילגת.
ב-7 בינואר דיווחו כלי תקשורת בינלאומיים כי התקיפות המיניות בדיסלדורף בוצעו על ידי גברים בעלי מראה צפון אפריקאי או ערבי עד 14 בינואר נרשמו בדיסלדורף 48 התקפות מיניות כנגד נשים בערב הסילבסטר.
ב-6 בינואר 2016 דיווחו העיתון המקומי, כי בערב השנה החדשה, באזור השעשועים סביב שדרות בילפלד, לפחות חמש צעירות הותקפו מינית, בעיקר על ידי קבוצות של גברים שאינם דוברי גרמנית, שהמשטרה המקומית תיארה אותם כמהגרים.
ב-6 בינואר הצהירה משטרת בילפלד על שתי תלונות שהוגשו על ידי נשים על תקיפה פיזית בערב הסילבסטר.
ב-9 בינואר 2016 דווח בעיתון "די ולט" כי הוגשו מספר תלונות.
ב-16 בינואר מסרה המשטרה כי שש נשים הגישו תלונות על הטרדה מינית.
רוב הדיווחים הללו הגיעו רק לאחר דיווחים בתקשורת המקומית.
עד 18 בינואר, משטרת בילפלד חקרה חמש עבירות מין בערב ראש השנה.
בנובמבר 2016 דיווח מקור חדשותי על עשרים עבירות בבילפלד הנוגעות לערב הסילבסטר, מבלי לציין כמה מהן היו עבירות מין.
לאחר פרסום החדשות על התקיפות בקלן, ב-4 בינואר 2016, דיווחים דומים החלו להגיע למשטרה בדיסלדורף.
בין 4 ל-6 בינואר נרשמו כ-20 דיווחים על נשים שהוטרדו מינית; עד 8 בינואר, המספר גדל ל-41. ב-7 בינואר דווח בכלי תקשורת בינלאומיים כי התקיפות המיניות בדיסלדורף בוצעו אף הם על ידי גברים בעלי מראה צפון אפריקאי או ערבי.
ב-14 בינואר נרשמו 48 התקפות מיניות על נשים בדיסלדורף.
ב-18 בינואר מנתה משטרת דיסלדורף 69 תלונות על עבירות מין בערב הסילבסטר.
עד 21 בינואר מנתה המשטרה 57 מקרים של הטרדה מינית, ו-13 מקרים של עלבונות על רקע מיני או מגדרי.
ב-14 בינואר 2016, ציטט ערוץ הוה.דה.אר דו"ח של שר המשפטים בנורדריין-וסטפאליה דיווח על ערב השנה החדשה האחרון:
כמה נשים בפאדרבורן נפגעו לכאורה בצורה מגונה על ידי קבוצה של 8 עד 10 גברים "צפון אפריקאים";
שני ניסיונות אונס בדטמולד, שבוצעו לכאורה על ידי גברים בעלי חזות "זרים" בסביבה ישירה של מקלט לפליטים;
שתי ילדות בבורקן (נורדריין-וסטפאליה) הותקפו לכאורה על ידי "מספר מבקשי מקלט";
שני מקרים של הטרדה מינית באסן.
מספר לא מוגדר של תקיפות מיניות בערב השנה החדשה 2015–16 התרחש בערים לא מוגדרות במדינת הסן.
תקיפות מיניות בערב הסילבסטר התרחשו בנירנברג, מינכן, ברלין וערים בבאדן-וירטמברג, אבל העיתון היחיד שהזכיר את המקומות האלה לא הבחין בין שוד לבין עבירות מין.
קלן, העיר הרביעית בגודלה בגרמניה, היא באופן מסורתי מקום פופולרי עבור מקומיים ומבקרים לחגוג את ערב השנה החדשה לצפות בזיקוקים מעל נהר הריין וקו הרקיע של העיר.
האזור סביב קתדרלת קלן, עם שוק חג המולד שלו, פופולרי במיוחד בסביבות ערב השנה החדשה, אך ידוע לשמצה בשל כייסים וגניבות.
אחד ממקומות ההתכנסות הרגילים לחוגגים הוא כיכר באנהוף פלאץ בין תחנת הרכבת המרכזית לקתדרלה.
הרישום הרשמי של המשטרה קובע כי בסביבות השעה 21:00 ב-31 בדצמבר 2015, כ-500 גברים, בני 15–35, שנראים ערבים או צפון אפריקאים, שהיו תחת השפעת אלכוהול.
כבר "כמה אלפים", והמשיך לגדול עד 23:00.
סמוך לשעה 23:30, בגלל סכנה ניכרת לאנשים ולחפצים או כדי למנוע בהלה שנגרמה מהזיקוקים, החליטה המשטרה לפנות את החצר הקדמית והמדרגות של הקתדרלה והרחבה לכיוון רחוב Domprobst-Ketzer.
פעולה זו נמשכה עד לשעה 00:15, והייתה קשה לביצוע עקב מצב שכרות של אנשים עם אלכוהול, חשיש או חומרים אחרים.
ב-4 בינואר הצהיר מפקד משטרת קלן, וולפגנג אלברס כי הפינוי היה "פחות יעיל".
בנוסף אמר כי הפינוי בוצע בכוח של 213 שוטרים.
מחקר שנערך על ידי העיתון "קלנר אקספרס" במרץ הראה שלמעשה היו אלה רק 150 שוטרים: 80 שוטרים ממלכתיים ו-70 שוטרים של תחנות רכבת.
המספר המתוקן של השוטרים הועבר לוועדה הפרלמנטרית של הפנים של נורדריין-וסטפאליה ב-11 בינואר.
דובר המשטרה לא ידע לומר מדוע גם התיקון לא פורסם אז לציבור, והציע שאולי החקירה "לא כל כך חשובה".
בין השעות 22:00 ל-05:00 נלקחו הפרטים האישיים של 71 בני אדם ליד תחנת הרכבת המרכזית.
בני אדם נלקחו למעצר וארבעה נוספים נעצרו.
למרות זאת, המשטרה לא הצליחה לקחת את כל העבריינים למעצר.
מספר התקיפות המיניות המדווחות בערב הסילבסטר עלה בהתמדה החל מ-1 בינואר 2016. עד 13 בינואר 2016, גם כמה תלונות הוגשו נגד משטרת קלן בגין מניעת סיוע.
עד 17 במרץ 2016, הוגשו 51 תלונות נגד מפקד המשטרה של קלן, וולפגנג אלברס, או נגד שר הפנים של נורדריין-וסטפאליה, ראלף יגר.
המבורג – הטרדה מינית על ידי פליטים שהטרידו לכאורה את סצנת חיי הלילה של המבורג החל מסתיו 2015, עלו כנראה מחדש בערב הסילבסטר כאשר קבוצות של גברים צעירים בגרוסה פרייהייט הקיפו נשים וגיששו אותן בין הרגליים, ואף קעו להן את הגרביונים והתחתונים.
תקיפות מיניות באותו לילה התרחשו גם בריפרבאן.
המשטרה נכחה עם 200 שוטרים באזור גרוס פרייהייט וריפרבאן, אך לא הבחינה בתקיפות מיניות כלשהן; שיחת הטלפון הראשונה והיחידה למשטרת המבורג על הטרדה מינית הגיעה בשעה 3:00 באותו הלילה.
שטוטגרט – ההטרדות וההתקפות המוקדמות ביותר על נשים דווחו ב-3 וב-5 בינואר בעיתון מקומי.
דווח על קבוצות של גברים שהקיפו נשים, גיששו ונגעו בהן בצורה מגונה, ובמקרים מסוימים שדדו את התיקים או הטלפונים שלהן.
רבים מהקורבנות שדווחו מוקדם יותר לא היו תושבי שטוטגרט אלא הגיעו מערים קטנות כמו אולם וקונסטנץ בעורף, וביקרו במטרופולין השוואבי לרגל חגיגות השנה החדשה.
פרנקפורט – 22 התקיפות המיניות הראשונות שדווחו בפרנקפורט בערב השנה החדשה 2015–2016 התרחשו על או ליד גשר ברזל במרכז העיר.
בתקרית אחת קבוצה של עשרה גברים "צפון אפריקאים" תקפו מינית שלוש נשים.
בתקרית אחרת שלושה גברים הטרידו ונגעו בצורה מגונה בקבוצה של ארבע נשים וגנבו מהן טלפון נייד.
בספטמבר 2016, הגיעו כ-60 דיווחים על הטרדה מינית של נשים בערב הסילבסטר, רובן בוצעו על ידי קבוצות, בעיקר על שדרת האייזרנר או על גדות הנהר מיין.
כל הדיווחים הובאו בפני פרקליט המדינה.
בילפלד – בערב ראש השנה חגגו בשדרות בילפלד מאות בני אדם, ביניהם 150 מהגרים.
סטודנטית בת 23 תיארה כיצד היא, כשיצאה לקולנוע בשדרות בילפלד עם שתי חברות, הייתה מוקפת לפתע בקבוצה של שמונה עד עשרה גברים שלא דיברו גרמנית: "בכל מקום היו גברים שנישקו אותי על המצח, על הלחיים, על הפה".
בעזרת חברתה היא נמלטה; הם פנו מיד לשוטר באזור, שם ראו שתי ילדות בוכיות שסיפרו שהן נעצרו באופן דומה על ידי גברים.
דורטמונד – שני אירועי הטרדה מינית הראשונים שדווחו בדורטמונד בערב השנה החדשה 2015–2016 התרחשו במרכז העיר, שם "כמה" גברים יצאו מקהל הרבה יותר גדול של גברים, פנו לשתי נשים שיחד עברו במקום.
באחת התקריות הקיפו הגברים הללו את הנשים, בשני התקריות נגעו בהן בצורה מגונה או העליבו אותן או העלו רמיזות מיניות.
דיסלדורף – במהלך הסילבסטר דווחו למשטרה בדיסלדורף ארבעה אירועים בהם בוצעו עבירות על ידי קבוצות, אך אלה לא היו בעלי מניע מיני.
לאחר חצות, קבוצות של גברים תקפו מינית נשים, בעיקר לאורך גדות נהר הריין ובבולקרשטראסה, בעיקר בהמונים גדולים יותר או בתורים מול מועדונים.
העבריינים שיתפו פעולה בפיתול נשים, שלאחר מכן גיששו בחלקיהן הפרטיים ובחזה, בחלק מהמקרים באכזריות רבה.
רק החל מ-4 בינואר 2016, לאחר פרסום החדשות על קלן, הגיעו דיווחים על תקיפות מיניות כאלה למשטרת דיסלדורף.
עד 21 בינואר 2016, רוב התקיפות המיניות שדווחו אז בדיסלדורף בערב השנה החדשה דווחו שהתרחשו בשלושה רבעים סמוכים.
ביקורת על הסיקור התקשורתי והממשלתי
עיכוב הדיווח בתקשורת על הסילבסטר עורר חוסר אמון מסוים בקרב הציבור כלפי הפוליטיקה והתקשורת.
לפי הודעת המשטרה הראשונה, הכל התנהל כשורה באותו לילה.
רק כמה ימים לאחר מכן, התקשורת החלה להודיע לציבור על מה באמת קרה בקלן ובכך האשימה את המשטרה בחומרה.
בינתיים, התקשורת עצמה הואשמה בכך שלא דיווחה מספיק על האירועים כדי להימנע מלדבר על הנושא השנוי במחלוקת של מוצאו האתני של החשוד.
עיתונים ידועים, כמו "Süddeutsche Zeitung" או "די ולט" דיווחו על ההיסוס שהפגינה המשטרה, לפיה האחרונה הצהירה, ב-10 בינואר 2016, כי "במשך שבוע, האמת על ערב השנה החדשה בקלן הייתה זמינה רק מתחת לדלפק.
קטע אחר פיסה זה בא לידי ביטוי, כי שוטרים שנפרסו התחילו לדבר'.
לפני ערב השנה החדשה של 2015, פעילות פלילית של פליטים סוקרה רק מעט על ידי התקשורת הגרמנית כדי לא לחשוף מידע אישי כרקע הלאומי שלהם ולא ליצור תפיסה שלילית על מהגרים.
עם זאת, מאז אותו לילה, השיח התקשורתי על פשיעה המבוצעת על ידי מהגרים השתנה.
התקשורת פרסמה את כל מה שידעה על מוצאם האתני של החשודים.
למרות שמשטרת קלן הזכירה ישירות את "המראה הצפון אפריקאי" של החשודים בהודעה הראשונה לעיתונות נראה היה כי כלי תקשורת מקומיים וארציים נמנעו מלדווח על מוצאם האתני של התוקפים עד הערב של 4 בינואר.
העיתון המקומי, "קלנר שטדאנצייגר" ב-1 בינואר בשעה 13:21 דיווח על הטרדות מיניות בערב השנה החדשה ליד תחנת הרכבת המרכזית, וכך גם העיתון של "קלן אקספרס" באותו יום בשעה 21:08, אך אף אחד מהם לא הזכיר מוצא אתני של העבריינים.
לאחר מסיבת העיתונאים של משטרת קלן ב-4 בינואר 2016 בשעה 14:00, שבה הצהיר נשיא המשטרה בתוקף כי גברים "ממראה חיצוני בעיקר מהעולם הצפון אפריקאי או הערבי" ביצעו "מספר רב מאוד של תקיפות מיניות", דיווח העיתון "Süddeutsche Zeitung" באתר האינטרנט שלו בשעה 15:58 מבלי להזכיר את המוצא האתני של החשודים.
שדרן הטלוויזיה בערוץ ה-ZDF בשעה 19:00 באותו יום, בתוכנית "יומן היום", דילג לחלוטין על הפריט של תקיפות המין בקלן מכיוון שטרם מצאו עד ראייה המאשר את האתניות לכאורה של התוקפים.
בשל התפיסה כי הרקע האתני של התוקפים דווח "מאוחר מדי" על ידי כלי תקשורת ההמונים.
התעוררו כעס והאשמות בטוויטר וברשתות חברתיות אחרות שקבעו כי "התקשורת הארצית" או "התקשורת החדשותית" עסקו בטיוח של אירועי ראש השנה הללו או דיווחו עליהם בכוונה ממעטת, מחשש לעודד רגשות נגד מהגרים או פליטים.
שר הפנים לשעבר, הנס-פיטר פרידריך הציע ב-5 בינואר ש"התקשורת הציבורית" במשך ימים התעלמה מהאירועים, ועוד פרשנים ופוליטיקאים מהימין מתחו ביקורת על ללחוץ.
התלונות הקיימות על "העיתונות שקרנית" – מונח שנטבע כבר בשנת 2015, 39% מהמבוגרים הגרמנים לא דחו לחלוטין – התעוררו באתרי הרשתות החברתיות.
אתר החדשות "דה לוקל" טען כי "התקשורת הארצית" החלה לדווח רק על מוצאם האתני של התוקפים מכיוון שהם נאלצו לעשות זאת בעקבות הזעם ברשתות החברתיות.
מדען המדינה הגרמני קלאוס שרדר אישר כי עד 4 בינואר, עיתונים גרמנים בולטים אכן הרחיקו מהקוראים חדשות שליליות על מהגרים, כדי להימנע מהסחף את הציבור "לידי הימין הקיצוני".
אנליסט מעיתון "די צייט" הציע שעד 4 בינואר 2016, אותם כלי תקשורת ארציים הסתירו את הדיווח על מוצאם האתני של החשודים משום שקודקס העיתונות בתוקף הורה להם לעשות זאת.
מאז האירועים, תוקן קודקס העיתונות.
ומאז 2017 התקשורת המרכזית הגרמנית עשויה להזכיר כעת רקע אתני של חשודים בפשע.
חוסר שביעות הרצון הדהד בגרמניה בינואר 2016 בגלל 'התקשורת' גם על ידי שר המשפטים הפולני זביגנייב זיוברו ב-9 בינואר 2016, ועל ידי העיתון הרוסי, רוסיסקאיה גזאטה שטען כי ברלין העמידה פנים ששום דבר חריג לא קרה.
התקשורת הגרמנית האזורית והארצית הפגינה אז סולידריות מדהימה עם הפוליטיקאים בכך שסירבה "להאיר את היקף מעשי השוד, התקיפות והאונס שבוצעו על ידי פליטים".
ביקורת על רשויות, ממשלה ומשטרה
חשדות כאלה כלפי ממשלה וכלי תקשורת הועצמו על ידי הזיכרונות הגרמניים הספציפיים על מדיניות הגזע של המשטר הנאצי הגרמני (1933–1945) והמחלוקת הפוליטית הקיימת על 'מדיניות הדלת הפתוחה' של גרמניה כלפי פליטים ב-2015, מה שהפך את הביקורת על נוכחותם או התנהגותם של מיעוטים אתניים לעדינים ביותר.
התסיסה נגד ממשלת גרמניה זכתה להד בממשלות פולין ורוסיה.
ב-7 בינואר 2016 טען שר החוץ של פולין, ויטולד וואסצ'יקובסקי, כי יש להניח שממשלת גרמניה ניסתה להסתיר את האירועים.
ספקולציות על כך שהתקיפות היו מתוכננות מראש
העובדה שהתוקפים המיניים בערב השנה החדשה בקלן – ואחר כך בהמבורג, שטוטגרט, פרנקפורט, בילפלד, פדרבורן ובורקן – פעלו, לכאורה, לעיתים קרובות בקבוצות, בגדלים מ-2 עד 100 גברים, הובילו במהירות להשערות כי התקפות אלו היו מאורגנות.
ב-5 בינואר 2016, שר המשפטים הגרמני הייקו מאס (SPD) הכריז כי פשעי מין אלו הם "פשע מאורגן" וגם המשטרה התחשבה באותו יום עם האפשרות שהפיגועים תוכננו.
ב-8 בינואר 2016, התגלה על ידי המשטרה כי אחד החשודים הכין את עצמו ליצירת קשר או הטרדה של נשים, כאשר תרגומים ערבית-גרמנית כתובים על פיסת נייר לביטויים כמו: "שדיים יפים", "אני רוצה איתך סקס".
"בניסוח גס, ו"אני הורג אותך".
ב-11 בפברואר 2016, דחה מפקד משטרת קלן החדש, יורגן מתייס, אף הוא את רעיון הפשע המאורגן.
ההתכנסות של צעירים בתחנת הרכבת המרכזית התרחשה באופן אורגני באמצעות רשתות חברתיות.
"אין שום דבר שמרמז על פשע מאורגן.
אלא שתקיפות מיניות כאלה על ידי קבוצות הן גם בעיה ענקית בקהיר, למשל.
העבריינים האלה כנראה הכירו את ההתנהגות הזו, של להקיף ולאחר מכן להתעלל בנשים".
ה"דיילי אקספרס" בכל זאת הוסיף וטען כי "התקפת המין ההמונית בקלן 'אורגנה והוזמה ברשתות החברתיות', אומר מפקד המשטרה".
שטוטגרט – במקרה הראשון שדווח על תקיפה מינית בערב השנה החדשה 2015–2016 בשטוטגרט, שדווח ב-3 בינואר 2016 על ידי עיתון מקומי, התוקפים תוארו כקבוצה של "אנשים דרומיים" בעלי מראה "ערבי".
קלן – מפקד המשטרה של קלן, וולפגנג אלברס, ב-4 בינואר 2016, במסיבת עיתונאים תיאר את עברייני התקיפות המיניות בערב השנה החדשה בקלן כגברים צעירים "מהמראה בעיקר מהעולם הצפון אפריקאי או הערבי", לאחר שכל העדים מסרו את תיאור הגזע הזה למשטרה.
אלברס ציין גם שרבים מהעבריינים היו מוכרים למשטרה מזה זמן מה, ולכן לא היו פליטים שזה עתה הגיעו.
ב-5 בינואר העריך אלברס את גילאי העבריינים בין 15 ל-35 או בין 18 ל-35.
המבורג – משטרת המבורג תיארה בהודעתה ב-5 בינואר 2016 את מבצעי ההטרדה המינית בערב השנה החדשה כגברים "בעלי מראה דרומי או ערבי" "במקרים מסוימים", הפועלים בקבוצות של אולי 20 עד 40 איש.
הצהיר ב-20 בינואר כי "רוב הקורבנות תיארו כביכול את העבריינים כ-דרומיים ("Südländer"), צפון אפריקאים או אנשים עם עור כהה".
מבין שמונת החשודים הראשונים שזוהו בעבירות מין בהמבורג בערב ראש השנה, חלקם היו פליטים, בעוד שלאחרים היה רקע הגירה, כך מסרה המשטרה ב-14 בינואר 2016.
דורטמונד – כמה מהמבצעים של התקפות מיניות בערב השנה החדשה 2015–2016 בדורטמונד תוארו ב-5 בינואר כדברים גרמנית רצוצה או אנגלית רצוצה.
פרנקפורט – הקורבנות של 22 התקיפות המיניות הראשונות דיווחו בערב השנה החדשה 2015–2016 בפרנקפורט תיארו את העבריינים, בין 5 ל-11 בינואר, כקבוצות של גברים ממוצא ערבי או צפון אפריקאי.
בילפלד – כל שש הנשים שהוטרדו מינית בבילפלד בערב השנה החדשה 2015–2016 תיארו את המטרידים שלהן כגברים עם רקע הגירה; אותם גברים תוארו על ידי המשטרה ב-6 בינואר כ"מהגרים", בעיקר אלג'יראים ומרוקאים.
דיסלדורף – ב-8 בינואר 2016, כל 41 הקורבנות בדיסלדורף מהתקפות מיניות בערב השנה החדשה תיארו את התוקפים שלהם כצפון אפריקאים או ערבים למראה.
עד 14 בינואר, כמעט בכל 48 המקרים שדווחו, העבריינים תוארו על ידי העדים כ"ערבים", "צפון אפריקאים" או "דרומיים".
ערים נוספות בגרמניה – מספר נשים שדיווחו על הטרדה מינית בפאדרבורן בערב השנה החדשה 2015–2016 תיארו את העבריינים כגברים "צפון אפריקאים"; שני קורבנות בדטמולד תיארו את העבריינים כגברים בעלי מראה "זר".
מדינת הסן הפדרלית תיארה חלק מהמבצעים של תקיפות מיניות בעריה באותו ערב ראש השנה כגברים בעלי מראה "צפון אפריקאי/ערבי/דרום אירופאי/מזרח אירופאי".
בלבול לגבי חלקם של הפליטים בתקיפות
ברחבי גרמניה' ביולי 2016, הצהירה המשטרה הפדרלית הגרמנית הצהיר שכמחצית מ-120 החשודים שזוהו ברחבי הארץ באלימות מינית בערב הסילבסטר, הגיעו ככל הנראה לגרמניה ב-2015 עם זרם הפליטים הגדול שהגיע באותה שנה לגרמניה.
ורוב החשודים הגיעו מצפון אפריקה.
הבונדסקרימינאלמט הסביר עוד כי בטרמינולוגיה שלהם, מבקשי מקלט, אנשים שקיבלו מקלט ואנשים שסובלים רק מהסבל במדינה (מכיוון שהגירוש טרם התרחש), כולם מכונים "פליטים".
ב-4 בינואר 2016, נשיא משטרת קלן, וולפגנג אלברס, הצהיר כי רבים מהעבריינים של התקיפות המיניות בערב ראש השנה היו מוכרים למשטרה מזה זמן מה; לפיכך, הם לא היו פליטים שזה עתה הגיעו, דבר שהוא סתר למחרת באומרו שלמשטרה "אין עדיין ידע על העבריינים".
ב-8 בינואר זוהו בקלן 31 חשודים בעבירות שונות במהלך ערב השנה החדשה: 18 מהם נראו כמבקשי מקלט, לפי משרד הפנים הפדרלי.
עוד באותו היום אותרו כמה מהטלפונים הניידים שנגנבו בערב השנה החדשה על ידי המשטרה בתוך או בקרבת מקום למגורי פליטים.
בסביבות ה-15 בפברואר, העיתון הבריטי "אינדפנדנט" הצהיר כי מתוך 73 החשודים הראשונים שזוהו שהואשמו בשוד או הטרדה מינית של נשים או ביצוע עבירות אחרות בערב השנה החדשה בקלן, רק שלושה היו פליטים.
התובע הראשי של קלן ברמר מחה בכעס נגד דעה זו, וקבע שרובם הגדול הם מבקשי מקלט או מהגרים בלתי חוקיים, שלדעתו כולם "נכללים בקטגוריה הכללית של פליטים".
ראו גם סעיף קטן 'בונדסקרימינאלמט: שילוב של שישה גורמים הפגנות נגד אלימות מינית
בערב 5 בינואר 2016, בין 200 ל-300 אנשים, רובם נשים, הפגינו מחוץ לקתדרלת קלן, ודרשו כבוד לנשים ופעולה מהקנצלרית אנגלה מרקל.
ב-9 בינואר התקיימה הפגנה שנייה של פלאשבוב, בחצר הקדמית ובמדרגות הקתדרלה של קלן, נגד "אלימות נגד נשים", של לפחות אלף גברים ונשים.
בתגובה לתקיפות המיניות, האנלורה קראפט (SPD), נשיאת נורדריין-וסטפאליה, אמרה ב-5 בינואר 2016 כי יש לגרש את העבריינים במידת האפשר.
ב-8 בינואר, סגן קנצלר ה-SPD ושר הכלכלה זיגמר גבריאל תאמו את התחושות הללו, ואמר: "יש לשלוח מבקשי מקלט פלילי בחזרה למולדתם" וראש עיריית המבורג, אולף שולץ (SPD)) דגל גם בגירוש מהיר יותר של מהגרים פושעים, מיוחד מבצעי התקיפות הללו בערב השנה החדשה.
ב-9 בינואר, מפלגת המרכז הגרמנית המתחרה CDU הרחיקה עוד יותר ואמרה כי יש לגרש גם מהגרים שנידונו למאסר על תנאי, בנסיבות הנוכחיות.
ביולי 2016, הפרלמנט של גרמניה העביר חוק חדש על פשעי מין שיקל על גירוש מהגר לאחר ביצוע עבירת מין.
שר הפנים של נורדריין-וסטפאליה ראלף יגר (SPD) אמר ב-7 בינואר 2016 כי המשטרה צריכה ללמוד מהאירועים הללו ו"להסתגל באופן קונספטואלי" לעובדה שקבוצות גברים יכולות לתקוף נשים בהמוניהם.
ביולי 2016, נשיא הבונדסקרימינאלמט (המשטרה הפדרלית הפדרלית הגרמנית) מונץ דרש יותר נוכחות משטרתית ומעקב וידאו בתגובה לתקיפות אלו.
במאי 2016, העיתונאית, המו"ל והפמיניסטית הגרמנייה אליס שוורצר כתבה כי התוקפים מפיגועי ערב השנה החדשה בקלן היו "מחסידי השריעה הקנאים ...
הם לא היו מוסלמים ממוצעים [אלא] סוג הגברים שמציבים את השריעה מעל החוק והאישה מתחת לגבר...
רוב הארגונים המוסלמיים הגרמנים עסוקים בעשורים האחרונים בהסתננות השריעה למערכת המשפטית שלנו".
הנשיא קדור מהחברה הליברלית האסלאמית הגרמנית השיב כי שוורצר עושה "מה שעושים מסיתים עוינים רבים לאסלאם".
השימוש במונח 'שריעה-אסלאם' מראה ששוורצר לא מעוניין להבהיר, אלא רק להשתמש בשפה פרובוקטיבית, אמר קדור.
היא דחתה את האישום על ניסיון לחדור למערכת המשפט הגרמנית עם השריעה כ"שטויות".
אבל, לצד הצהרות כאלה של שחקנים פוליטיים, התקשורת מילאה גם תפקיד מהותי בהרחבת השיח הציבורי הגזעני בעקבות האירועים בקלן.
בעיה חשובה אחת של התיאור התקשורתי של ערב השנה החדשה של 2015 היא שהתקפות מיניות נקשרו במיוחד לאסלאם בעיתונים רבים.
בינואר 2016, העיתון הגרמני "פוקוס" דיבר על 'כרונולוגיה של זוועה בקלן' ועל חשודים מסוכנים מצפון אפריקה המכונים לעיתים קרובות כ"נאפריס" ונאמר שהם אחראים לגניבה, אונס ואלימות כלפי נשים גרמניות.
בפברואר פרסם אותו עיתון הצהרה של מומחה גרמני לסוריה שמשייך גברים ערבים ל'תרבות של אלימות', לפיה ייתכן שאירועי הסילבסטר היו רק ההתחלה.
בהתאם לכך, התקשורת הציגה את ההתקפות המיניות נגד נשים בקלן כחלק מהתרבות והדת של גברים מוסלמים.
בכך, התקשורת מציגה בנוסף גברים מוסלמים כ'אחרים' שאינם שייכים לעולם המערבי של ערכים ליברליים בהתייחסות לאמונותיהם התרבותיות והדתיות.
במאמר אחר בעיתון "פוקוס" מצהיר הכותב כי לרוב הפליטים אין כל כישורים תעסוקתיים ולכן הם מהווים נטל עלינו.
במאמר שפרסם העיתון הגרמני "בילד" בינואר 2016, יש כמה אמירות שמעמידות את האסלאם בניגוד לעולם המערבי שלנו כדי להדגיש ששתי התרבויות אינן מתאימות.
ככלל, העיתונות מציבה ערכים אירופיים בניגוד לערכים האסלאמיים, כפי שהוכח בהצהרה של חבר פרלמנט גרמני שפרסם את העיתון הגרמני "FAZ".
הוא מסביר שהמהגרים צריכים להבין שהם לא הגיעו ל'מערכת חברתית נייטרלית ערכית' אלא שגרמניה, בניגוד למדינות מוצאם, היא מדינה מתקדמת עם ערכים בסיסיים שכולם חייבים לכבד.
ייצוג תקשורתי זה של גברים מוסלמים כפושעים סקסיסטים ותוקפניים עורר שיח מפלה יותר ויותר בקרב האוכלוסייה.
זה גרם לתפיסה הציבורית של פליטים כ'אחרים' אלימים שאינם מתאימים לתרבות הגרמנית ולא לעולם הערכים האירופי, לאחר שהוביל ל'אסלאמופוביה גלובלית' עם מאמרים שנאת זרים על אותו לילה זמינים כמעט בכל מדינה.
בעוד שהתקפות מיניות של גרמנים זכו לייצוג נמוך בתקופה שלאחר ערב השנה החדשה, פשעים כאלה שבוצעו על ידי פליטים היו כמעט תמיד בחדשות.
זו אחת הסיבות שאולי הובילה לנטייה מוגברת לאלימות מצד גרמנים כלפי מהגרים.
הצעה לקשרי טרור למשבר המהגרים האירופי
ב-7 בינואר 2016, טען שר החוץ של פולין, ויטולד ואשצ'יקובסקי, כי גל ההגירה לאירופה, שקישר לאירועי קלן, שימש את דאעש או ארגוני טרור אחרים.
ב-8 בינואר 2016 קרא ראש ממשלת הונגריה, ויקטור אורבן, להפסיק לחלוטין את ההגירה לאירופה.
אם לא ישלטו על גבולות אזור שנגן, מערכת שנגן (כלומר תנועה חופשית של אנשים בתוך המדינות המשתתפות) תקרוס, אמר.
פרופסור אמריטוס לכלכלה הנס-ורנר סין, שדורג על ידי מספר מאמרים כאחד האינטלקטואלים הגרמנים המובילים, הגיב ב-1 בפברואר 2016 ל"אירועי ראש השנה החדשה של קלן", וקבע: לגרמניה, בגלל ההיסטוריה שלה, יש תקופה מתמשכת.
חובה להגן על מי "שנרדפים פוליטית", אך לא להשלים עם העומס האדיר והבלתי מבוקר של "פליטים כלכליים".
אם מדינה, למשל גרמניה, תזניח להגן ביעילות על גבולותיה ובכך להגן על נכסיה הציבוריים ועל מערכת הביטחון הסוציאלי שלה, כאוס, אלימות וחוסר יעילות יפגעו במדינה זו עד כדי כך שהיא לא תוכל עוד למלא את משימותיה ההומניטריות האמורות.
עם זאת, במצב הנוכחי, כאשר גרמניה היא חלק מאזור שנגן, זה יספיק לגרמניה אם הגבולות החיצוניים של אותו אזור שנגן היו מוגנים באופן יעיל, מה שכרגע ידרוש יותר מכל הגנה על הגבולות החיצוניים של שנגן של איטליה וסלובניה.
איטליה, הציע סין, צריכה להחזיר את הפליטים לאפריקה כפי שלפי סין - ספרד כבר עושה; יש לסייע לסלובניה באבטחת גבול שנגן מחוץ לה.
באותם גבולות שנגן החיצוניים הנשלטים, ניתן היה להקים אז מחנות קבלה למבקשי מקלט המגיעים, ולחלק את מבקשי המקלט הזכאים שם למקלט על פי קריטריוני מקלט אירופיים אחידים על פני אותן מדינות שנגן המוכנות לקבל את חלקן בהן.
ב-7 בינואר 2016, המשטרה דיווחה על שישה עשר חשודים בהתקפות מין באספסוף בערב השנה החדשה האחרונה בקלן, המבורג או ערים אחרות.
ביולי 2016, ה-Bundekriminalamt (המשטרה הפדרלית הפדרלית הגרמנית) הצהיר כי יותר מ-2,000 גברים השתתפו בעבירות מין בערב השנה החדשה בכל גרמניה, אך ספק אם יותר מ-120 שזוהו עד כה יצליחו אי פעם להזדהות.
בנובמבר 2016 אישר העיתון "די ולט" כי לא זוהו רוב החשודים בעבירות שונות בערב הסילבסטר האחרון בגרמניה.
ב-8 בינואר 2016, המשטרה הפדרלית הגרמנית ידעה את שמותיהם של 31 חשודים בעבירות שונות בערב השנה החדשה ברחבי הארץ, רובם בגין גרימת חבלה פיזית או שוד; איש מהם לא נחשד בעבירות מין.
ביוני 2016 הכריזה הבונדסקרימינאלמט (המשטרה הפדרלית הפדרלית הגרמנית) כי 70% מהחשודים בעבירות מין בגרמניה בערב הסילבסטר שהו בגרמניה פחות משנה, אך ביולי 2016 אמרו שרק 50 % מהחשודים שזוהו שהו בגרמניה פחות משנה.
עד יולי 2016, רוב 120 החשודים שזוהו באלימות מינית בערב השנה החדשה בגרמניה היו במקור מצפון אפריקה.קלן ב-8 בינואר 2016 הצהיר משרד הפנים הפדרלי כי 31 חשודים בעבירות שונות במהלך ערב השנה החדשה בקלן זוהו בשמם.
הם כללו תשעה אלג'יראים, שמונה מרוקאים, ארבעה סורים, חמישה איראנים, שני גרמנים, עיראקי, סרבי ואמריקאי.
ב-10 בינואר 2016, משטרת קלן חקרה 19 חשודים בעלי שם בעבירות שונות בקלן בערב השנה החדשה: כולם לא גרמנים, עשרה מבקשי מקלט, תשעה אחרים ככל הנראה בלתי חוקיים בגרמניה, 14 מהם היו גברים ממרוקו או אלג'יריה.
ב-11 בינואר, מספר החשודים שזוהו בפשעים שונים בקלן בערב השנה החדשה דווח על 23. ב-20 בינואר איתרו שלטונות קלן 30 חשודים ביחס לעבירות שונות בערב השנה החדשה, כולם צפון אפריקאים, 25 מהם מקורם במרוקו או באלג'יריה.
ב-21 בינואר, רלף יגר, שר הפנים של נורדריין-וסטפאליה, הצהיר כי אותם 30 חשודים מזוהים בקלן אינם חברים בכנופיית כייסים מוכרת.
ב-28 בינואר ידעה המשטרה על 35 חשודים בעבירות סילבסטר, ביניהם שלושה חשודים בעבירות מין; רוב החשודים הגיעו ממרוקו, אלג'יריה או תוניסיה.
ב-12 בינואר, פרקליט המדינה חקר בקלן 12 גברים שהואשמו בגניבה, אך לא בעבירות מין.
ב-14 בינואר התנהלה בקלן חקירה נגד 13 נאשמים בעבירות שונות; ב-21 בינואר מספר זה עלה ל-30. כל הנאשמים היו צפון אפריקאים; ב-29 בינואר מספר זה עלה ל-44, כאשר רובם שוב היו צפון אפריקאים.
ב-16 בפברואר 2016 התנהלה חקירה בקלן נגד 73 חשודים בגניבה, תקיפה מינית או עבירות אחרות בערב השנה החדשה, 60 מהם ממוצא צפון אפריקאי.
ב-16 בפברואר 2016 התנהלה חקירה בקלן נגד 73 חשודים בגניבה, תקיפה מינית או עבירות אחרות בערב השנה החדשה, 60 מהם ממוצא צפון אפריקאי.קלן – ב-8 בינואר 2016, משטרת קלן חקרה נגד 19 חשודים בעבירות שונות בקלן בערב ראש השנה.
ב-10 בינואר, משטרת קלן חקרה 19 חשודים בעלי שם בעבירות שונות בקלן בערב השנה החדשה, כולם לא גרמנים, עשרה מבקשי מקלט, ותשעה אחרים היו ככל הנראה בלתי חוקיים בגרמניה, 14 מהם היו גברים ממרוקו או אלג'יריה.
אירועים דומים בגרמניה שלאחר מכן
חגיגות הקרנבל 2016 היו מיום חמישי, 4 בפברואר, עד יום שלישי, 9 בפברואר.
לאחר הלילה הראשון דווחו למשטרת קלן 22 עבירות מין כולל שני אונס, בעוד שבשנתיים הקודמות נרשמו 10 ו-9 דיווחים על עבירות מין לאחר הלילה הראשון.
מנהל משטרת קלן העיר כי "הנכונות לדווח על [תקיפות כאלה] בבירור השתנתה".
באחד מאונסי קלן נחשד מבקש מקלט בן 17 מניגריה המתגורר במעון לפליטים, והוא נעצר.
אונס אחד דווח ב-Schloß Holte-Stukenbrock באותו לילה ראשון, המיוחס למבקש מקלט בן 29 מניגריה, וארבע תקיפות מיניות דווחו בבון.
עד סוף הקרנבל דווחו למשטרה בקלן בסך הכל 66 תלונות על עבירות מין.
כתבת שמסקרת את קרנבל קלן עבור הטלוויזיה הבלגית גיששה בשידור חי במצלמה על ידי תוקפים ממוצא אירופאי ילידי.
בפסטיבל "Karneval der Kulturen" (קרנבל התרבויות) בקרויצברג, ברלין במאי 2016, פסטיבל מוזיקה ותיאטרון בן ארבעה ימים עם מיליון מבקרים, דווח על שמונה תקיפות מיניות.
ארבעה גברים נעצרו: גבר בן 40 מטורקיה ושלושה נערים בני 14 עד 17, ילידי ברלין עם רקע טורקי או לבנוני.
ב-"Schlossgrabenfest" בדרמשטאדט במאי 2016, פסטיבל מוזיקה בן ארבעה ימים עם 400,000 מבקרים, שלוש תקיפות מיניות לכאורה הובילו ל-18 דיווחים למשטרה.
על פי הדיווחים, נשים צעירות היו מוקפות ונגעו בצורה מגונה על ידי קבוצות גברים.
שלושה חשודים, מבקשי מקלט בני 28 עד 31, נעצרו.
בוולפגגן, ליד קאסל, במהלך משתה כפר ב-2016, המשטרה רשמה ארבע תקיפות מיניות של פליטים ששכנו בסמוך.
בעיר פרייבורג שבגרמניה ביולי 2016, מבקש מקלט אפריקאי צעיר ניסה לאנוס אישה בת 27 בחדר הנשים של דיסקוטק; הוא נעצר.
בפרייבורג באוקטובר 2016, שתי נשים בנות 21 ו-29 הוטרדו מינית על ידי 17 מהגרים צעירים בפארק.
שלושה מהגרים חשודים מגמביה בני 18 עד 20 נעצרו.
במרכז התרבותי של לייפציג של קון איילנד בשנת 2016, נצפו כמה מהפליטים בקהל בוהים בריכוז בנשים או מגששים בתחתונים, לכאורה לא מבינים שזה אסור.
כדי להתמודד עם בעיה זו, ביטלה הנהלת המועדון את דמי הכניסה המופחתים במידה ניכרת לפליטים, למעט אלו שנרשמו בעצמם עם כתובת דואר אלקטרוני.
בתחילת שנת 2024, דיווח הנויה ציריכר צייטונג כי מאז 2015 לפחות 7,000 נשים בגרמניה היו קורבנות לתקיפה מינית על ידי פליטים.
בפסטיבל המוזיקה השנתי של סטוקהולם לבני נוער בין 13 ל-19, "We Are Sthlm", גם ב-2014 וגם ב-2015 קיבלה המשטרה דיווחים על הטרדה מינית מכ-15–20 נשים או נערות, לרוב מתחת לגיל 15. המשטרה לא פרסמה את הדיווחים הללו, אך רדיו Sveriges דיווחה עליהם זמן קצר לאחר הפסטיבל באוגוסט 2015.
לדברי אחד ממפקדי משטרת הלסינקי, לאחר הגעתם של 32,000 מבקשי מקלט לפינלנד בשנת 2015, רבים מעיראק, התרחשו 14 התקפות מיניות ברחובות או בפארקים בבירה הלסינקי עד לערב השנה החדשה שלאחר מכן.
לדברי מפקד משטרת הלסינקי, אירועים כאלה מעולם לא התרחשו בעבר בפינלנד.
בכיכר הסנאט של הלסינקי (פינלנד), שם התאספו 20,000 אנשים לחגיגות ערב השנה החדשה 2015–2016, נשים התלוננו בפני "צוותי ביטחון" על מבקשי מקלט שמגישים את שדיהם ומנשקים אותם באופן לא רצוי, כפי שדיווחה המשטרה.
שלושה מבקשי מקלט עיראקים נעצרו בגין תקיפות מיניות בכיכר.
בשתי תקיפות מיניות נוספות, החשודים היו גם מבקשי מקלט שנלקחו למעצר במקום, מסרה המשטרה.
בעיר קאלמאר השוודית דיווחו 15 צעירות למשטרה כי גיששו אותן על ידי קבוצות גברים בערב השנה החדשה 2015–2016; בוצעו 11 דיווחים על תקיפה מינית.
לפי הדיווחים, קבוצות של גברים הקיפו נשים בכיכר צפופה וגיששו אותן.
שני החשודים הראשונים שזוהו בקלמר היו מבקשי מקלט.
בציריך, שווייץ, שש נשים דיווחו למשטרה שהן מוקפות ב"גברים כהי עור" בערב השנה החדשה 2015–2016 ששדדו, גיששו והתעללו בהן.
באוסטריה, מספר התקפות מין בערב השנה האזרחית החדשה 2015–2016 נאמרו בתקשורת המקומית.
קורבן לכאורה של התקפת מין בזלצבורג סיפרה לעיתון אוסטרי שבזמן שטיילה עם חבריה במרכז ההיסטורי של זלצבורג, הם הותקפו על ידי קבוצה של 10–15 גברים.
גבר אחד תפס את אחת הבנות, הכניס את ראשה לראשה במקטורן שלו, חיבק אותה וליקק את פניה.
היא נאלצה להכות ולבעוט בגבר כדי להשתחרר.
תקיפת הכור הגרעיני בעיראק, ידוע גם בשמות מבצע אופרה ומבצע תמוז, הוא מבצע הפצצת הכור הגרעיני העיראקי תמוז (אוסיראק) שהתרחש ב-7 ביוני 1981 ערב חג השבועות ה'תשמ"א על ידי מטוסי חיל האוויר הישראלי.
התקיפה בוצעה על ידי רביעיית מטוסי F-16 מטייסת 117 ("טייסת הסילון הראשונה"), רביעייה נוספת של מטוסי F-16 מטייסת 110 ("טייסת אבירי הצפון") ומבנה של שישה מטוסי F-15 לחיפוי.
המטוסים המריאו מבסיס חיל-האוויר "עציון" וטסו 1,100 ק"מ מעל ערב הסעודית.
בתום הפעולה הושמד הכור העיראקי, הופסקה תוכנית הגרעין העיראקית, והוסר האיום הפוטנציאלי על מדינת ישראל.
בני בריתה של ישראל הופתעו מהפעולה, ועימותים דיפלומטיים הביאו לגינוי ישראל באומות המאוחדות ולסכסוך עם ארצות הברית שהתנגדה לפעולה ולשימוש שנעשה בכלי נשק אמריקאיים.
בישראל הייתה תקיפת הכור הגרעיני בעיראק לסוגיה מרכזית בקרב מפלגות הליכוד והמערך במערכת הבחירות לכנסת העשירית, שהתקיימה שלושה שבועות לאחר מכן, וייתכן שהכריעה את הבחירות לטובת הליכוד.
עיראק ביצעה מאמצים רבים להתחמש בנשק גרעיני, החל משנת 1959, כאשר בראשות עיראק עמד עבד אל-כרים קאסם.
בתקופת משטרו של סדאם חוסיין, המאמצים להתחמש בנשק גרעיני התחדשו, בשל מספר מניעים.
ראשית, סדאם חוסיין רצה להפוך את ארצו למעצמה אזורית, והדבר הוליך אותו למסקנה שעיראק זקוקה לנשק גרעיני.
כמו כן, סדאם האמין כי כדי לממש את שאיפתו להיות מנהיג העולם הערבי, עליו להתחמש בנשק רב עוצמה, שיהפוך את מדינת ישראל לחלשה ומאוימת.
הנהגת המדינה העיראקית השקיעה מאמצים רבים כדי להשיג תשתית בדמות כור גרעיני, במטרה שזה יאפשר התקדמות טכנולוגית והתחמשות בנשק גרעיני.
שיתוף פעולה עם ברית המועצות
עבד אל-כרים קאסם ניהל מאבקים קשים כדי לבסס את שלטונו, לאחר ההפיכה הצבאית שביצע.
אחד מבעלי הברית שלו במאבקים אלו, היו הקומוניסטים העיראקיים, ובין השניים הייתה תלות הדדית, שסייעה לקאסם במגעים שהתנהלו מול ברית המועצות.
לאחר ניסיון של נאמני המפלגה הקומוניסטית בעיראק לבצע הפיכה צבאית, הופסק הסיוע הסובייטי לעיראק, מאחר שקאסם דיכא את המרד ביד קשה.
לאחר שהיחסים בין המדינות התחממו, יצאה באוגוסט 1959 משלחת עיראקית למוסקבה, וב-1960 נחתם הסכם להקמת כור מחקר גרעיני בעיראק.
מיקומו נקרא א־טוויתא ושוכן 20 ק"מ בערך מדרום-מזרח לבגדאד, על גדות נהר החידקל.
ב-18 במאי 1961 נחתם ההסכם הייעודי להקמת הכור הגרעיני העיראקי.
באוקטובר 1962 הגיעו לנמל בצרה בעיראק ארבע אוניות סובייטיות ופרקו מטענים עבור הקמת הכור.
בראשית 1963 הגיעו מומחים סובייטים והחלו בהקמת הכור עצמו.
הכור היה כור מחקר, מטיפוס 2000-IRT ומתוצרת ברית המועצות.
הספקו עמד על שני מגה ואט, והוא הוזן מאורניום מועשר בריכוז של 10%, כך שלא היה ניתן לנצלו לצרכים צבאיים.
הכור נחנך ב-6 בינואר 1968. במהלך ביקורו של אנדריי גרצ'קו, שר ההגנה של ברית המועצות בעיראק, נחתם חוזה לשיתוף פעולה בתחום האנרגיה האטומית, וברית המועצות התחייבה להעלות את הספקו של הכור הגרעיני ל-5 מגה ואט.
ביצוע ההסכם התממש תשע שנים לאחר מכן, וליבת הכור הוחלפה ולפעילותה נדרש אורניום מועשר בריכוז של 36 ו-80 אחוזים.
עם זאת, ברית המועצות הפעילה פיקוח צמוד על הכור, ומנעה העברת טכנולוגיות לפיתוח נשק גרעיני.
מגעים וחתימת הסכם עם צרפת
בשנות ה-70 החלו מדענים עיראקים לבחון דרכים להפקת פלוטוניום, ועיראק חתמה על הסכם עם צרפת, שבמסגרתו הבטיחה צרפת לספק לעיראק שני כורים גרעיניים — "תמוז 1" ו"תמוז 2".
העסקה התאפשרה עקב משבר האנרגיה העולמי – בתמורה לאספקת נפט מעיראק, ברזיל תספק אורניום שיעובד במתקן צרפתי בעזרת טכנולוגיה איטלקית.
בשנת 2005 העיר וילסון כי "הכור אוסיראק שהופצץ על ידי ישראל ב-1981 תוכנן על ידי הצרפתים באופן שלא יתאים לייצור פצצות".
גם התנקשות בראש תוכנית הגרעין, יחיא אל־משד, כמו גם חבלה שביצע המוסד במטען ציוד לקירור ליבת הכור, לפני שנשלח מצרפת לעיראק, לא הביאו לעצירת הפרויקט.
ניסיונות מוקדמים לסיכול תוכנית הגרעין העיראקית
ב-30 בספטמבר 1980, בתחילת מלחמת איראן–עיראק, תקפו שני מטוסי F-4 פנטום איראניים את הכור.
הוא ניזוק קלות ושופץ בעזרת צוותים צרפתיים.
בעקבות תקיפה זו ותקיפה נוספת הוחמרו אמצעי ההגנה על הכור: נוספו טילי כתף ו-SA-6, הכור הוקף בסוללות עפר וחומת מגן בגובה 30 מטר ועמדו להקיף אותו בבלוני הליום הרתומים לקרקע בכבלי מתכת.
דרג מדיניראש הממשלה ושר הביטחוןמנחם בגיןדרג צבאי-מקצועיראש המוסדיצחק חופיהרמטכ"לרא"ל רפאל איתןמפקד חיל האוויראלוף דוד עבריראש אמ"ןאלוף יהושע שגיאראש חטיבת המחקרתא"ל אביעזר יערי
מעקב אחר התקדמות הפרויקט הגרעיני – ביחידה 8200 הוקמה חוליה ליירוט שיחות המומחים שעסקו בבניין הכור בקווי התקשורת שבין עיראק לצרפת.
כמו כן נקלטו ביחידה אלפי תשדורות טלקס עם מידע טכני רב שהועבר לחוקרי הזירה הטכנית באמ"ן.
סיכול מבצעי של הפעלת הכור – בשנים 1979–1981 רבו הדיווחים על פעולות מסתוריות שונות ברחבי אירופה, שבהן הייתה פגיעה בציוד ובאנשים שהיו קשורים להכנות ליצירת תשתית גרעין צבאי בעיראק.
הבולטות בפעולות אלה היו בצרפת ובאיטליה, נגד ציוד שהיה מיועד לכורים העיראקיים, וכן איומים על מדענים וטכנאים צרפתים וערבים.
מאמצי סיכול מדיני – מייד עם חתימת העִסקה הצרפתית-עיראקית, ב-1974, החלה ממשלת ישראל בראשות יצחק רבין לפעול לשינוי עמדת צרפת בעניין החוזה או להשיג את ביטולו.
הכור העיראקי היה אחד הנושאים שנדונו בחפיפה בחילופי השלטון בין יצחק רבין ומנחם בגין ב-1977. ראש הממשלה היוצא דיווח לבגין על מאמציה של עיראק לפתח פצצה גרעינית ועל המעקב של המודיעין הישראלי אחר ההתפתחויות בנושא.
בתפיסתו של בגין, שהוריו, אחיו ואחותו נרצחו בשואה, היווה הכור העיראקי איום בסדר גודל של שואה שנייה לעם היהודי, והפעם במולדתו החדשה-ישנה.
הפניות לממשלות צרפת ואיטליה שתפסקנה לסייע לעיראק לא הועילו.
גם הפניות לממשל האמריקני שישפיע על ממשלות אלה לא נשאו פרי.
מודיעין ויזואלי – תשעה חודשים לפני התקיפה הישראלית תקף חיל האוויר האיראני את הכור אוסיראק באמצאות מטוסי פנטום ללא יכולת לוחמה אלקטרונית התקיפה אמנם הצליחה אבל הכור לא הושמד כיון שהאיראנים באו בלי מספיק פצצות וחלקם ניתרו מהכור ופגעו במבנים אחרים.
לאחר התקיפה הגיע עוד פנטום איראני וצילם את נזקי התקיפה באיכות גבוהה ותמונות אלו הגיעו לישראל ושימשו כמודיעין קריטי לתכנון התקיפה בעיראק.
בעקבות התקיפה האיראנית מאות מהנדסים וטכנאים צרפתיים ברחו מעיראק ובנית הכור התעכבה בחודשים מספר מה שנתן עוד זמן לצה"ל לתכנן את התקיפה.
הוקמה קבוצת עבודה בין-שירותית (תחילה בכינוי "קלע דוד" ואחר כך "עידן חדש") בראשות סגן ראש המוסד נחום אדמוני ובהשתתפות תא"ל אביעזר יערי, ראש חטיבת המחקר באמ"ן, שנועדה לבחון את כל המידע ממגוון המקורות, ולהעריכו בלוויית משמעויות מבצעיות.
הוחל בהכנת מודיעין למבצע אפשרי בעיראק בסודיות מרבית.
מספר שותפי הסוד צומצם עד למינימום והוקפד על מידור בין הגורמים השונים.
בדיון של ועדת השרים לביטחון בסוגיית הכור בעיראק, ב-14 באוקטובר 1980, הסתייגו ראשי המודיעין – יצחק חופי, ראש המוסד ויהושע שגיא, ראש אמ"ן החדש, ממבצע צבאי.
לעומתם הרמטכ"ל, רפאל איתן, תמך בפעולה צבאית.
בתוך שני הארגונים, אמ"ן והמוסד, נחלקו הדעות בין שוללים ומחייבים, בייחוד כשהגיעו הדברים להכרעה קונקרטית.
מחלקת המחקר באמ"ן בראשות תא"ל אביעזר יערי חִייבה את התקיפה ואילו ראש אמ"ן, אלוף יהושע שגיא, התנגד.
מצב דומה התרחש במוסד – ראש המוסד, יצחק חופי, המליץ נגד תקיפה, מחשש שהתקיפה תפגע בהסכם השלום עם מצרים, ואילו סגנו, נחום אדמוני, היה בעדה וטען כי תקיפה בעיראק תשמש לקח לאחרים.
בשנת 1979 הורה לצה"ל הרמטכ"ל, רפאל איתן, לבחון הצעות שונות להשמדת הכור; ההצעה שנבחרה הייתה לתקוף באמצעות חיל האוויר.
על תכנון הפעולה הופקד אביאם סלע, ראש מחלקת מבצעים, ושותף לה היה יצחק בן ישראל, האחראי מטעם חקר ביצועים.
התכנון הראשוני של המבצע התבסס על מטוסי מקדונל דאגלס F-4 פנטום או דאגלס A-4 סקייהוק, אך למטוסים אלה לא היה הטווח המספיק למטרה ללא תדלוק אווירי, עובדה שהפכה את התכנון למורכב יותר.
בשל דחיות חוזרות של הביצוע, משיקולים מדיניים, הוצע להשתמש במטוסי ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון.
אספקתם של המטוסים לישראל הוקדמה בשל המהפכה האיראנית שהחלה במחצית 1978. בינואר 1979 נמלט השאה מוחמד רזה פהלווי מאיראן, ואת השלטון תפס האייתוללה רוחאללה ח'ומייני בפברואר.
כתוצאה מכך בוטלה עסקת רכש של מטוסי F-16 שאיראן התכוונה לקנות מארצות הברית, והאמריקאים הציעו לישראל להקדים את קבלת המטוסים שנמכרו לה, שנועדה ל-1981, לאותה שנה.
ב-2 ביולי 1979 הגיעה רביעיית המטוסים הראשונה לארץ.
הרמטכ"ל, רפאל איתן, הציע להשתמש במטוסים אלו בבצע למרות שהמטוסים טרם הוכרזו מבצעיים והמתכננים בחיל האוויר לא שקלו לשלבם במבצע.
עם זאת, מטוסי ה-F-16 אלה נמצאו מתאימים יותר למשימה מבחינת הטווח, כושר נשיאת החימוש, ומספר אנשי הצוות הנדרשים לתפעולם.
האמריקנים הגיבו בגינוי חריף של הנאום ואילו בישראל המשיכו בתכנון המבצע, שכונה תחילה "גבעת התחמושת".
טייסי חיל האוויר אומנו לתקיפת הכור העיראקי, תחילה בטיסות דימוי שהוכיחו כי מטוסי F-16 מתאימים למשימה, ולאחר מכן באימוני מתאר (מודל).
ב-20 בינואר 1981 נהרג בתאונת אימונים הטייס שהיה בצוות התקיפה.
התקיפה נדחתה מספר פעמים משיקולי ביטחון שדה ואחרים: מדען הגרעין פרופ' עוזי אבן הדליף ידיעה על התוכנית לשמעון פרס, ראש האופוזיציה.
פרס התנגד לתוכנית, ובמכתב ששלח לראש הממשלה ב-9 במאי כתב: "...אני מרגיש שזוהי חובתי האזרחית העליונה לייעץ לך, בכל כובד-הראש והשיקול הלאומי, להימנע מהדבר...
אני מצרף את קולי - ואין זה קולי בלבד - לאלה האומרים לך לא לעשות, ובוודאי שלא בעיתוי ובתנאים הנוכחיים." עוד הזהיר שאם תפציץ ישראל את הכור בעיראק היא תיוותר לבדה בזירה הבינלאומית, "כערער בערבה".
לדעתו של פרס הדרך למנוע פיתוח גרעיני בעיראק הייתה באמצעות לחץ דיפלומטי.
הוא קיווה שממשלו של פרנסואה מיטראן, שבאותו יום נבחר לנשיאות צרפת (ולזאת הכוונה "בתנאים הנוכחיים"), ישנה את גישתו.
עם המתנגדים לתקיפה נמנו גם סגן ראש הממשלה יגאל ידין, שר הביטחון עד מאי 1980 עזר ויצמן, ראשי אמ"ן והמוסד ומנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית.
לעומתם תמכו בתקיפה מפקד חיל האוויר, דוד עברי, סגן ראש המוסד נחום אדמוני והרמטכ"ל איתן שהאיץ בראש הממשלה להורות על תקיפה בהקדם.
ב-10 במאי, כשהטייסים עסקו בהכנות אחרונות, הוחלט לבטל את היציאה, בין השאר מפני שבגין חשש שאם הידיעה דלפה לפרס, היא עלולה להגיע לבסוף גם לעיראקים.
יציאה נוספת תוכננה ל-17 במאי, אך נדחתה.
תאריך נוסף שנקבע היה 31 במאי, אך ב-4 ביוני הייתה אמורה להתקיים פסגת בגין-סאדאת בשארם א-שייח', וכדי להימנע מפגיעה בפגישת הפסגה נדחתה הפעולה ל-7 ביוני.
מטעמי ביטחון שדה נקבע שם חדש למבצע לאחר דחייתו באופן ממוחשב ואקראי.
שמו האחרון של המבצע היה "אופרה".
במקורות אחרים צוין כי שמו של המבצע שונה בעקבות מכתבו של פרס.
בשל הטווח הגדול אל המטרה, ניצבו המטוסים התוקפים בפני מגבלת דלק חריפה.
חיל האוויר לא קיבל מערכת תדלוק אווירי אמריקאית, והמערכת שפותחה בתעשייה האווירית עדיין לא הושלמה.
מהירות הטיסה שנקבעה הייתה החסכונית ביותר בדלק.
בנוסף, אישר דוד עברי, מפקד חיל האוויר, לבצע "תדלוק חם" – תדלוק המטוסים בשעה שמנועיהם פועלים, באופן חריג ומסוכן, ממש לפני ההמראה, על מנת לנצל את מלוא נפח מערכת הדלק במטוסים.
פעולה נוספת שבוצעה במהלך הטיסה לצורך הגדלת טווח הטיסה היא השלכת מכלי הדלק הנתיקים (לצורך הקטנת הגרר), זאת בניגוד להוראות היצרן בשל חשש מפגיעה בחימוש.
המטוסים המריאו משדה התעופה עציון ביום ראשון, 7 ביוני 1981 (ערב חג השבועות), בשעה 16:00. הטיסה אל היעד נעשתה בדממת אלחוט, עם מכ"מים כבויים ובגובה נמוך של כ-300 רגל, כדי לחמוק מגילוי מכ"ם.
הנתיב, שאורכו 1,100 קילומטרים, עבר בצפון ערב הסעודית מדרום לגבול ירדן.
חוסיין, מלך ירדן, ששהה בעקבה, הבחין במטוסים לאחר ההמראה ודיווח על כך לאנשיו אך לא ידוע אם התרעה זו הועברה גם לסעודים או לעיראקים.
לנוכח הסיכון שבהזנקת מטוסי יירוט עיראקיים שתשבש את התקיפה צורפו לשמיניית מטוסי ה-F-16 שלושה זוגות של מטוסי F-15 שחיפו עליהם: זוג F-15 פיטרל מדרום לנתיב הטיסה, זוג נוסף איבטח מצפון לנתיב, וזוג שלישי שימש מטריית הגנה אווירית מפני מיגים שעלולים להמריא מהבסיסים סביב בגדאד.
זוג F-15 נוסף טס מעט מאחורי הכוח על מנת לשמש תחנת ממסר בין מבני התקיפה ובונקר הפיקוד מפני תקיפת מטוסי יירוט, וצויד במשדרי לוחמה אלקטרונית כדי לשבש את המכ"ם של סוללות טילי הנ"מ העיראקיות.