tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חלק ממבקרי הטלוויזיה שיבחו את הופעתה של מולדואר, עם אחד שציין כי "החום המריר, הענייני שמשחק נפלא לצד חלק מהדמויות הקבועות האחרות הקרות".
התוספת של מולדואר, יחד עם וופי גולדברג, שירתה גם כתיקון להיעדר נשים מצוות השחקנים הראשי הקבוע, שכן עם עזיבתן של גייטס מק'פאדן ודניס קרוסבי - נותרה רק מרינה סירטיס, מה שמזכיר את חוסר האיזון בין גברים לבין נשים ב-"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית".
בסופו של דבר, עם זאת, העבודה על התוכנית בסינדיקציה הייתה עבור מולדואר חוויה "אומללה", ואמרה, "הדמיון והשמחה לא היו שם".
אני לא חושבת שהם היו שמחים שיש להם אותי שם".
"זה לא היה מה שקיוויתי שיהיה.
חשבתי שזה יהיה נפלא ויצירתי, וגיליתי שזה לא היה אף אחד מהדברים האלה.
אבל זה כן נתן לי טרקיז.
הדמות "הפריכה" התגלתה כמאוד לא פופולרית בקרב מעריצי הסדרה, בין השאר משום שהיחס שלה כלפי האנדרואיד החביב דאטה נתפס כמרושע.
מולדואר עזבה את הסדרה לאחר עונה אחת בלבד.
נציגי התוכנית הכחישו שהיא פוטרה, ואמרו: "מבחינה טכנית, היא פשוט לא חוזרת", ואילו מקורות אחרים אמרו שסעיף האופציה בחוזה שלה לא חודש.
ג'ין רודנברי תיאר את מולדואר כ-"שחקנית מוכשרת ביותר", ואמר כי החלטה "לתת לה ללכת התקבלה אך ורק משום שהכימיה, לה ייחלו, בינה לבין יתר השחקנים, לא התפתחה".
ריק ברמן הוסיף: "הרעיון להחזיר את גייטס היה רעיון טוב עבורנו.
התחושה הייתה שאולי אנחנו עשינו טעות, והדרך הטובה ביותר לתקן אותה הייתה להחזיר אותה".
"הדלת המסתובבת" וההזדמנויות המועטות עבור נשות צוות ספינת החלל הובילה מבקרים לשער כי לסדרה, שבעיקרה היא עדיין רובה גברית, יש בעיה בהכללת נשים בתפקידים עיקריים.
לאחר שעזבה את התוכנית, אמרה מולדואר במאמר לעיתון The Palm Beach Post: "הרבה אנשים שואלים אותי למה השתתפתי במסע בין כוכבים במשך שנה אחת בלבד, ואמרתי 'כי זה נשמע נפלא, יצירתי ומהנה ותיאטרון ילדים'.
זה לא היה כל הדברים האלה ...
לאחר מכן, מולדואר המשיכה לתפקיד שבגינו זכתה לשתי מועמדויות לפרס אמי - כעורכת הדין הנדחפת ותאבת-הכוח רוזלינד שייס, בסדרה "פרקליטי אל איי" (עונות 4-5; שנים 1989-1991).
על יצירתה של רוז, מולדואר אמרה:
באחד הפרקים, אן קלסי (דמות המגולמת על ידי השחקנית ג'יל אייקנברי) אומרת לשייס: "אם היית גבר, היית זוכה למחיאות כפיים על ההישגים שלך".
מולדואר התעקשה שהדמות שלה "הייתה פשוט חזקה מדי עבור הרבה גברים".
מולדואר תיארה את שחקני "פרקליטי אל איי" כ"משפחה קרובה", ואמרה שהיא "נרגשת" לשחק דמות של נבל כמו שייס, לאחר שהיא גילמה את "הפילגש של כולם במשך 20 שנים", והביעה התפעלות לאופן בו הקהל קיבל את דמותה של שייס:
הסצנה שבה רוז ולילנד מתגלים במיטה ביחד הייתה מדורגת במקום ה-38 ברשימת 100 הרגעים הגדולים ביותר בטלוויזיה של המגזין EGG.
לא פחות מרהיבה היה היציאה הקטלנית של רוז מהתוכנית, בנופלה אל תוך פיר מעלית ריק.
מולדואר התבדחה: "הייתי המומה כמו כל אחד אחר.
חשבתי שאולי אני ביקשתי יותר מדי כסף!".
אחרי פרקליטי אל איי, מולדואר פרשה מעסקי השעשועים.
בשלב מסוים היא שקלה לעבור מתיחת פנים, וציינה בשנת 2000, בהיותה בגיל 61, "אתה לא רואה הרבה אנשים בגיל שלי בטלוויזיה", אבל בסוף החליט שלא לעשות זאת, באומרה: "מישהו צריך להיראות בגיל המתאים".
כמו כן, היא הצהירה על השאיפה שלה "לשחק את כל התפקידים של הנשים הגדולות ...
אני אשמח לשחק את ליידי מקבת'".
ג'יל אייקנברי, ששיחקה את אן קלסי בפרקליטי אל איי, אמרה בריאיון ל שכל צוות שחקני פרקליטי אל איי אהבו את הדינמיקה בין מולדואר לבין ריצ'רד דייסרט (שגילם את דמותו של השותף הבכיר לילנד מקנזי), ושכולם היו מאוד עצובים לראות את מולדואר עוזבת את התוכנית.
דיאנה מולדואר הייתה כוכבת אורחת בסדרת הטלוויזיה "רצח במשיכת קולמוס" (עונה 1, פרק 18,, תאריך שידור: 10 במרץ 1985).
דיאנה מולדואר מגדלת ומרביעה כלבי איירדייל טרייר.
בשנת 1960 מולדואר סיימה לימודיה בסוויט בריאר קולג', בית ספר פרטי קטן לנשים במרכז וירג'יניה.
מולדואר היא אחותו הגדולה של הזמר והמלחין ג'ף מולדואר; היא דודתן של הזמרות והמלחינות ג'ני מולדואר וקלייר מולדואר-מנצ'ון.
מולדואר הייתה נשואה לשחקן ג'יימס ויקרי, עד ליום מותו מסרטן בשנת 1979. מאוחר יותר, היא התחתנה עם הסופר והמפיק רוברט דוזייר, שנפטר מסרטן בשנת 2012. אין לה ילדים.
דיאנה ניאד עיתונאית ושחיינית מים פתוחים אמריקאית.
היא התפרסמה לראשונה בשנת 1975 כאשר הקיפה את מנהטן בשחייה, מרחק של כ 48 ק"מ, בזמן שיא (גברים ונשים) של 7:57 שעות.
היא טוענת להיות האדם הראשון בהיסטוריה ששחתה מהוואנה שבקובה לקי וסט שבפלורידה ארצות הברית, מרחק של 177 ק"מ, ללא סנפירים וללא כלוב הגנה נגד כרישים, בהיותה בת 64, במשך כ-53 שעות.
המשחה הזה לא קיבל הכרה ואישור של איגודי השחייה המוסמכים לכך.
בשנת 1978 השחיין וולטר פוניש מארצות הברית בן 65, הצליח לראשונה לשחות את המרחק בין קובה לפלורידה בעזרת כלוב נגד כרישים ועם סנפירים, במשך 33 שעות.
בשנת 1997 השחיינית סוזי מרוני מאוסטרליה בת 22, הצליחה לשחות את המרחק עם כלוב נגד כרישים, המספק מחסום נגד גלים ובעיות נוספות של מזג אוויר, במשך 25 שעות.
ניאד נולדה בניו יורק בשם דיאנה סניד, לברוקר מניות, ויליאם סניד ולוסי קארטיס, ולוסי וינסלו קרטיס.
אביה נפטר בהיותה בת 3 ואמה התחתנה עם מפתח קרקעות יווני, אריסטוטל ניאד, שאימץ אותה.
משפחתה עברה לפורט לודרדייל שבפלורידה.
ניאד שהייתה הכוכבת של קבוצת השחייה בבית ספרה, סיפרה בריאיון כי במאי 1964 נאנסה על ידי ג'ק נלסון - מאמן השחייה שלה, מספר רב של פעמים.
ניאד קבעה מספר שיאי עולם בשחייה במים פתוחים.
ניאד ניסתה לשחות מקובה לפלורידה 5 פעמים, וכשלה ב-4 מהם.
הניסיון הראשון החל בשנת 1978 עם כלוב נגד כרישים.
בגיל 30 פרשה ניאד משחייה ופתחה בקריירה טלוויזיונית מוצלחת.
לאחר כ-30 שנה החליטה לנסות שוב, פעמיים בשנת 2011, בראשון היא הפסיקה בשל כאב בכתף והתקף אסתמה ובשני היא הותקפה על ידי נחיל של זן המדוזות הארסיות ביותר באוקיינוס.
הניסיון הרביעי נערך ב-18 באוגוסט 2012 והופסק בשל סופת ברקים.
הניסיון החמישי לשחות מקובה לפלורידה החל ב-31 באוגוסט 2013. ניאד חבשה מסיכת סיליקון מיוחדת נגד ארס המדוזות הקטלניות.
הניסיון הסתיים בחופי קי וסט ב-2 בספטמבר 2013, לאחר 53 שעות.
מיד לאחר המשחה הועלו ספקות ביחס לכשירותו של המשחה על ידי שחייני מרתון פעילים ומנהלים באיגודים הרשמיים והצוות של ניאד התבקש להציג נתונים המאמתים את הצלחת המשחה ועמידתו בכל חוקי שחיית המרתון.
בשנת 2022 התפרסם דו"ח מקיף על ידי איגוד שחיית המים הפתוחים העולמי (WOWSA) בו נקבע כי לא ניתן לאשר את המשחה כמשחה תקני ללא תמיכה.
חמשת ניסיונותיה של ניאד לשחות מקובה לפלורידה מתועדות בסרט התיעודי אל החוף האחר.
דיאנה יעל פטרסקו (נולדה ב-14 במאי 1989).
היא קראטה-קא ישראלית בעלת חגורה שחורה דאן 2. אלופת ישראל ואלופת המכביה (2013), חברה בהתאחדות הקראטה בישראל.
דיאנה פטרסקו נולדה ברומניה, בעיר דווה, עלתה לישראל עם משפחתה ב-1992, והתיישבה בבאר שבע שם היא מתגוררת גם כיום.
מגיל 10 התחילה ללמוד קראטה שוטוקאן במועדון של המאמן בוריס יסצ'ין ולאחר כשנתיים עברה למועדון רוגוז'רסקי דוג'ו שבבאר שבע, בהדרכתו של פרדרג רוגוז'רסקי.
היא התאמנה יחד עם אביה, אהוד, אחיה ליאור, ואחותה הקטנה מיטל, אך לאחר 7 שנים כולם עזבו את הקארטה ורק דיאנה נשארה בתחום.
כבר בתחרות הראשונה שלה ב-1999 היא זכתה במדליית זהב, באליפות ישראל בקאטות עם חגורה לבנה.
בשנת 2005 במכבייה ה-17, היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בקרבות לנערות בגילאי 14–16, שזו השנה הראשונה שבה החלה להילחם בקרבות, עד אז, היא השתתפה בתחרויות בקאטות בלבד, ומדליית ארד בתחרות קאטות (גילאי 14–16).
בשנת 2008 דיאנה נפצעה וקרעה את הרצועה בברך, כשבועיים לפני אליפות אירופה באיטליה ובכל זאת טסה והתחרתה אך הפסידה בסיבוב הראשון.
יום לאחר חזרתה מאליפות אירופה היא התגייסה לשירות צבאי בפיקוד העורף.
במהלך השירות הצבאי היא המשיכה להתאמן אך בתדירות נמוכה יותר עקב הפציעה.
ב-2009 עברה ניתוח ראשון בברך ושוחררה מצה"ל.
לאחר שיקום של כ-9 חודשים נאלצה לעבור ניתוח נוסף ועוד כחצי שנה של שיקום.
בתקופה הזו היא אימנה ילדים צעירים, במועדון שבו גדלה.
לאחר הפציעה היא החליטה לעזוב לאילת למשך שנתיים וחצי ובסך הכל במשך כ-4 שנים היא לא התאמנה.
לאחר הפסקה זו מאימונים ב-2013 שבה לבאר שבע להתאמן ותוך 3 חודשים השתתפה באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה.
בשנים 2013–2014 היא אלופת ישראל לבוגרות ובעלת תואר ראשון בחינוך גופני במכללת קיי בבאר שבע.
2001- מדליית זהב (בקטגוריית קאטות) באליפות לונדון הפתוחה.
2003- מדליית זהב באליפות עולם לקארטה מסורתי בדרום אפריקה לנערות.
2007- סגל נבחרת ישראל בקארטה.
2013- מדליית זהב במכביה ה-19 בקטגוריית בוגרות משקל 61 ק"ג וגם במקצה הקבוצתי לנשים.
2013- מקום שביעי באליפות אירופה לבוגרים משקל -61 ק"ג, הונגריה.
2014- מדליית ארד במקצה קרבות בקטגוריית בוגרות במשקל 61 ב OPEN ITALIA איטליה.
2014- מדליית זהב במקצה קרבות בקטגוריית בוגרות במשקל 61 ב BELGRAD CUP סרביה.
2016- רבע גמר באליפות אירופה לבוגרים במקצה קרבות בקטגוריית בוגרות במשקל 61. מונפלייה, צרפת.
2017- מדליית זהב במכביה ה-20 בקטגוריית בוגרות משקל 61 ק"ג וגם במקצה הקבוצתי לנשים.
2018- מדליית זהב ב־GRAND PRIX פילזן, צ'כיה במקצה קרבות בקטגוריית בוגרות משקל פתוח ומדליית ארד במקצה קרבות בקטגוריית בוגרות משקל 61 ק"ג.
דיאנה טוראסי היא כדורסלנית אמריקאית ששיחקה בקבוצת פיניקס מרקורי מליגת ה-WNBA ובנבחרת ארצות הברית.
טוראסי, המתנשאת לגובה 1.83 מטרים, זכתה בשלוש אליפויות ה-NCAA עם אוניברסיטת קונטיקט, נבחרה במקום הראשון בדראפט ליגת ה-WNBA על ידי פיניקס מרקורי וזכתה עמה בשלוש אליפויות.
היא מלכת הסלים של כל הזמנים ב-WNBA.
באירופה זכתה בשש אליפויות יורוליג, ארבע פעמים עם ספרטה אנד קיי ופעמיים עם אוגמ"ק יקטרינבורג.
עם נבחרת ארצות הברית זכתה בשש מדליות זהב אולימפיות (יותר מכל כדורסלנית אחרת) ובשלוש אליפויות עולם.
טוראסי נבחרה במשאל האוהדים של ה-WNBA בשנת 2021 לשחקנית הגדולה בתולדות הליגה.
טוראסי נולדה בצ'יינו, פרבר של העיר לוס אנג'לס שבקליפורניה, בת להורים שהיגרו לארצות הברית ולה אחות גדולה אחת.
אביה מריו הוא איטלקי-ארגטינאי ששיחק כשוער כדורגל באיטליה ואמה לילי ארגנטינאית.
בילדותה התגוררה במשך שנה בארגנטינה.
טוראסי למדה בתיכון דון אנטוניו לוגו בצ'יינו והצטיינה בכדורסל.
בשנת 2000 החלה ללמוד סוציולוגיה באוניברסיטת קונטיקט ושיחקה בקבוצת הכדורסל תחת הדרכתו של המאמן ג'ינו אוריימה.
בעונה הראשונה סיימה עם ממוצע של 10.9 נקודות למשחק והובילה את הקבוצה עד לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בכדורסל.
את עונת 2001/2002 סיימה קונטיקט במאזן 1–31 בעונה הסדירה וזכתה באליפות המכללות, טוראסי רשמה ממוצע של 14.6 נקודות ו-5.3 אסיסטים למשחק.
בעונת 2002/2003 זכתה קונטיקט באליפות שנייה ברציפות, טוראסי רשמה ממוצע של 17.9 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק ונבחרה ל-MVP של טורניר האליפות.
כמו כן זכתה בפרס נייסמית' ובפרס ננסי ליברמן לשחקנית המצטיינת במכללות.
בעונת 2003/2004 הובילה טוראסי את קונטיקט לזכייה שלישית ברציפות באליפות המכללות וזכתה בפעם השנייה בתואר ה-MVP של טורניר האליפות.
בעונה זו השיגה ממוצע של 16.2 נקודות ו-4.9 אסיסטים למשחק וזכתה בפעם השנייה ברציפות בפרס נייסמית' ובפרס ננסי ליברמן.
היא הייתה השחקנית הראשונה בהיסטוריה של אוניברסיטת קונטיקט שהשיגה 2,000 נקודות, 600 ריבאונדים ו-600 אסיסטים.
בדראפט 2004 של ה-WNBA נבחרה במקום הראשון על ידי פיניקס מרקורי.
בעונתה הראשונה בקבוצה זכתה בתואר רוקי השנה ב-WNBA כשקלעה 17.0 נקודות, לקחה 4.4 ריבאונדים ומסרה 3.9 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-2006 זכתה בתואר מלכת הסלים של הליגה עם ממוצע של 25.3 נקודות למשחק.
בעונת 2007 זכתה עם פיניקס באליפות.
בעונות 2008, 2009, 2010 ו-2011 הייתה הקלעית המצטיינת בליגה, כשב-2009 הובילה את פיניקס לאליפות נוספת וזכתה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר ב-WNBA.
ב-2014 הובילה את פיניקס לאליפות שלישית ונבחרה פעם נוספת ל-MVP של סדרת הגמר.
טוראסי החליטה לא לשחק בעונת 2015 ב-WNBA לאחר שקיבלה הצעה כספית מקבוצתה ברוסיה לנוח ולשמור עצמה למשחקי היורוליג.
ב-18 ביוני 2017 הפכה למלכת הסלים של ה-WNBA בכל הזמנים, לאחר ששברה את שיאה של טינה תומפסון.
בפברואר 2025 הודיעה על פרישה.
במקביל לקריירה ב-WNBA שיחקה טוראסי במספר קבוצות באירופה.
ב-2006 עברה לשחק בשורות ספרטק מוסקבה יחד עם חברתה מאוניברסיטת קונטיקט סו בירד וזכתה עמה ארבע פעמים רצופות באליפות היורוליג.
בשנים 2009 ו-2010 הייתה מלכת הסלים של היורוליג.
ב-2010 עברה לפנרבחצ'ה הטורקית, היא הייתה הקלעית המובילה ביורוליג, אך בדצמבר 2010 הושעתה מפעילות לאחר שנכשלה בבדיקת סמים.
בפברואר 2011 טוהר שמה, השעייתה בוטלה והיא חזרה לשחק הפעם במדי גלאטסראיי הטורקית.
היא זכתה פעם נוספת בתואר הקלעית המצטיינת ביורוליג והובילה את גלאטסראיי עד המקום החמישי.
ב-2012 עברה לאוגמ"ק יקטרינבורג מרוסיה וזכתה עמה באליפות היורוליג בעונתה הראשונה בקבוצה.
כמו כן זכתה עם הקבוצה בארבע אליפות רצופות של הליגה הרוסית.
ב-2014 סיימה עם יקטרינבורג במקום השלישי ביורוליג וב-2015 במקום השני וכן סיימה במקום השני ברשימת הקלעיות המצטיינות ביורוליג.
ב-2016 זכתה פעם נוספת עם יקטרינבורג באליפות היורוליג בעונה בה הייתה מלכת הסלים וה-MVP.
ביולי 2000 זכתה טוראסי עם נבחרת ארצות הברית עד גיל 18 במדליית זהב באליפות העולם שהתקיימה בארגנטינה.
ביולי 2011 זכתה עם הנבחרת עד גיל 19 במדליית ארד באליפות העולם שהתקיימה בצ'כיה.
טוראסי זכתה שש פעמיים רצופות במדליית זהב עם נבחרת ארצות הברית בכדורסל, באולימפיאדת אתונה (2004), באולימפיאדת בייג'ינג (2008), באולימפיאדת לונדון (2012), באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) באולימפיאדת טוקיו (2020) ובאולימפיאדת פריז (2024).
כמו כן זכתה עם הנבחרת שלוש פעמים ברציפות באליפות העולם, בצ'כיה ב-2010, בטורקיה ב-2014 ובספרד ב-2018. סיימה שלישית באליפות העולם שהתקיימה בברזיל ב-2006. ב-2007 זכתה עם הנבחרת באליפות האמריקות בכדורסל וב-2008 זכתה עם הנבחרת בטורניר דיאמונד בול.
טוראסי נישאה במאי 2017 לפני טיילור, כדורסלנית ששיחקה עמה בעבר בפיניקס מרקורי.
ייצגה את ישראל באולימפיאדה (טוקיו 2020) ובשתי אליפויות עולם (דוחה 2019 ויוג'ין 2022).
ויסמן נולדה בעיר מינסק שבבלארוס, לוולדימיר ואירינה ויסמן.
כשהייתה בת שנתיים עלתה עם משפחתה לישראל.
אמהּ, אירינה, שהיא בעלת תואר שני בחינוך גופני ועסקה בעברה בריצות קצרות ובקפיצה לרוחק, פתחה מחלקת אתלטיקה בהפועל אשקלון.
בגיל תשע היא החלה להתאמן ולהתחרות באתלטיקה.
ויסמן מתאמנת במכבי "הישגים" ראשון לציון בהדרכתה של אמה.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 2014 זכתה ויסמן במדליית זהב בריצת 200 מטר ובמדליית כסף בריצת 100 מטר.
במאי 2015 שברה ויסמן את שיא הקדטיות בריצת 100 מטר (שיא שנקבע בשנת 1989 על ידי גילי דישון), וחודשיים לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה לשנת 2015, שברה גם את שיא הנערות (שנקבע על ידי אסתר רוט-שחמורוב בשנת 1971) בריצה זו.
ויסמן קבעה בריצת הגמר של התחרות תוצאה של 11.75 שניות וסיימה במקום השני.
באותה תחרות גם שיפרה את שיאה האישי בריצת 200 מטר, והעמידה אותו על 24.37 שניות.
גם תוצאה זו שברה את שיא הקדטיות לריצת 200 מטר, שיא שנקבע גם הוא בשנת 1989 על ידי גילי דישון.
ביולי 2015 סיימה ויסמן במקום העשירי בריצת 100 מטר באליפות העולם לקדטים.
במשחקים האירופיים שנערכו בבאקו אזרבייג'ן ביוני 2015 סיימה ויסמן במקום שני בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם אולגה לנסקי, דקלה גולדנטל ויפעת זליקוביץ' בשיא ישראלי חדש של 45.23 שניות, שיפור לשיא בן 15 השנים.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 2016 שיפרה ויסמן שוב את שיאיה האישיים, והעמידה אותם על 11.66 שניות בריצת 100 מטר ועל 24.16 שניות במרחק הכפול.
בשתי הריצות סיימה ויסמן שנייה אחרי אולגה לנסקי.
באליפות אירופה לאומות שנערכה ביוני 2017 קבעה ויסמן בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 11.60 שניות.
שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.85 שניות.
ב-17 בפברואר 2018 שיפרה את שיא ישראל בריצת 60 מטר באולם, כשקבעה תוצאה של 7.43 שניות במהלך אליפות מדינות הבלקן באיסטנבול.
ב-9 ביוני התחרתה באליפות מדינות הים התיכון מתחת לגיל 23 בג'סולו, איטליה.
במוקדמות ריצת 100 מטר קבעה 11.59, שיפור של מאית שנייה לשיאה, ועלתה מהמקום השני לגמר.
בגמר קבעה את אותה תוצאה, וזכתה במדליית הכסף.
ב-23 ביוני קבעה ויסמן בתחרות בצרפת תוצאה של 11.48 שניות בריצת 100 מטר, שיפרה את שיאה ב-11 מאיות והשיגה את הקריטריון לאליפות אירופה באתלטיקה בברלין.
באליפות ישראל שנערכה ב-4 ביולי 2018 זכתה ויסמן בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.57 שניות, לפני גל קדמון מאתלטי הנגב (12.01 שניות) וצ'יסום דורו מאתלטי הסמטה דרום תל אביב 12.09 שניות.
בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 11.38 שניות, שיפור לשיאה הוותיק של אסתר רוט-שחמורוב מאולימפיאדת מינכן (1972) ובריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 23.78 שניות לפני אולגה לנסקי ממכבי תל אביב (24.36 שניות) ולפני צ'יסום דורו מאתלטי הסמטה דרום תל אביב (24.80 שניות).
2019: המשך בשבירת השיאים והשתתפות באליפות עולם
בתחרות שנערכה בשווייץ ב-27 בינואר 2019 שברה ויסמן את שיאה הישראלי בריצת 60 מטר באולם כשקבעה תוצאה של 7.41 שניות.
תוצאה זו היוותה קריטריון לאליפות אירופה באולם.
בתחרות גביע החורף שנערכה ב-2 בפברואר ניצחה ויסמן בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.38 שניות.
כבר בשלב המוקדמות היא קבעה את התוצאה הטובה ביותר של ישראלית במקצוע זה, 7.40 שניות.
שבועיים לאחר מכן, באליפות מדינות הבלקן, היא זכתה במדליית הזהב בריצת 60 מטר ושברה את שיא ישראל כשקבעה תוצאה של 7.34 שניות.
תוצאה זו מהווה שיפור של שתי מאיות לשיא הישראלי שקבעה בשלב המוקדמות, בו סיימה גם כן במקום הראשון.
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בגלאזגו היא סיימה במקום 11 בריצת 60 מטר בשיא ישראלי חדש של 7.32 שניות.
כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 7.33 שניות ועלתה לשלב חצי הגמר מהמקום ה-13.
בתחרות האורות שנערכה בחודש יוני, ויסמן ניצחה בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.31 שניות, הטובה משיאה הישראלי, אך לא נחשבה כשיא בגלל מהירות הרוח (2.5 מטר בשנייה) הגבוהה מהמותר.
במוקדמות קבעה תוצאה של 11.40 שניות ברוח חוקית.
בתחרות שנערכה באותו חודש בז'נבה, ויסמן קבעה ביחד עם גל קדמון, אולגה לנסקי ודניאל פולסטר שיא ישראל חדש בריצת 4X100 מטר של 45.15 שניות.
בריצת 100 מטר במסגרת אותה תחרות, קבעה תוצאה של 11.33 שניות הטובה משיאה הישראלי, אך בפעם השנייה באותו חודש נקבעה ברוח גבוהה מהמותר (2.1 מטר בשנייה) ולא נחשבה לשיא.
במחזור השלישי של תחרות הליגה הבינאגודתית שנערך בחודש יוני, סיימה ויסמן במקום הראשון בריצת 100 מטר בשיא ישראל חדש של 11.35 שניות.
חודש לאחר מכן, באליפות אירופה עד גיל 23, סיימה ויסמן במקום הרביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.48 שניות, שלוש מאיות בלבד מהמקום השלישי.
לשלב הגמר עלתה ויסמן מהמקום הראשון במקצה שלה והשני הכללי, לאחר שקבעה תוצאה של 11.60 שניות.
בהמשך החודש סיימה במקום הרביעי בריצת 100 מטר בתחרות שנערכה בצרפת, לאחר שקבעה שיא ישראל חדש של 11.29 שניות.
באליפות ישראל שנערכה ביולי, זכתה ויסמן בפעם השלישית ברציפות במדליית הזהב בריצת 100 מטר, לאחר שקבעה שיא ישראל חדש של 11.27 שניות.
בשלב המוקדמות קבעה ויסמן תוצאה של 11.32 שניות.
חודשיים לאחר מכן, באליפות הבלקן, זכתה ויסמן במדליית כסף בריצת 100 מטר לאחר ששברה פעם נוספת את שיאה הישראלי, וקבעה תוצאה של 11.25 שניות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר אותה השנה, סיימה ויסמן במקום ה-30 הכללי והחמישי במקצה שלה בריצת 100 מטר לאחר שקבעה תוצאה של 11.39 שניות.
באליפות הבלקן באולם שנערכה בחודש פברואר, הגנה ויסמן על תוארה בריצת 60 המטרים, לאחר שניצחה בתוצאה של 7.36 שניות.
מאוחר יותר באותו חודש, סיימה ויסמן שישית בריצת 60 מטר בתחרות מהסבב העולמי באולם שנערכה בצרפת, לאחר שקבעה שיא ישראלי חדש של 7.31 שניות.
בתחרות מבדק לאתלטי הסגל הבכיר שנערכה על ידי איגוד האתלטיקה בישראל, ויסמן סיימה ראשונה בריצת 60 מטר (באצטדיון) בתוצאה של 7.27 שניות, התוצאה הטובה ביותר שקבעה ישראלית בריצה זו.
בשלב המוקדם בתחרות זו היא קבעה 7.30 שניות, תוצאה שגם היוותה שיפור לתוצאה הטובה ביותר שקבעה ישראלית.
בתחרות מהסבב העולמי באולם שנערכה בצרפת בחודש פברואר, היא סיימה שישית בריצת 60 מטר לאחר ששברה את שיאה הלאומי וקבעה תוצאה של 7.30 שניות.
באליפות ישראל שנערכה ביוני, זכתה ויסמן במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.38 שניות.
באותו חודש באליפות הבלקן היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר לאחר שקבעה תוצאה של 11.32 שניות.
ב-1 ביולי, סיום תקופת ההעפלה לאולימפיאדת טוקיו, דורגה ויסמן במקום ה-43 בדירוג העולמי, ולכן זכתה בכרטיס למשחקים.
באולימפיאדת טוקיו סיימה ויסמן במקום הרביעי במקצה שלה וה-23 הכללי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.27 שניות, התוצאה הטובה ביותר שלה מזה שנתיים.
היא הייתה רחוקה שש מאיות בלבד מהעפלה לחצי הגמר, בתור אחת המפסידות המהירות.
בנוסף, תוצאתה הייתה טובה משל שלוש רצות שהעפילו אוטומטית לחצי הגמר בזכות מיקומן במקצים שלהן.
בתחרות שנערכה בראשון לציון ב-27 בפברואר 2022 היא קבעה בריצת 60 מטר שיא ישראלי חדש של 7.23 שניות.
שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה באולם אקור הוטל ארנה, פריז, צרפת ב-6 במרץ היא סיימה במקום רביעי בריצת 60 מטר בשיא ישראלי חדש של 7.23 שניות.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון גבעת רם בירושלים זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.28 שניות, לפני אלינה דרוטמן מלידר ירושלים (11.90 שניות) ואילנה דורפמן מהפועל חולון (12.13 שניות).
בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 11.22 שניות.
בתחרות שנערכה בלה שו-דה-פון, שווייץ ב-3 ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר שיא ישראלי חדש של 11.06 שניות, לפני דפנה סחיפרס מהולנד (11.13 שניות).
באליפות אירופה באתלטיקה 2022 שנערכה במינכן רצה 100 מ' בתוצאה של 11.29 שניות ולא עלתה לחצי הגמר, אם כי הייתה רחוקה מאית השנייה מהעפלה.
דיאנה מארי מונז-דיפטרו היא שחיינית עבר אמריקאית.
אלופה אולימפית (סידני 2000) ואלופת עולם (ברצלונה 2003) במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, סגנית אלופה אולימפית (סידני 2000) במשחה ל-400 מטר חופשי ו-3 פעמים ברציפות סגנית אלופת העולם (פרת' 1998, פוקואוקה 2001 וברצלונה 2003) במשחה ל-800 מטר חופשי והשחיינית המצטיינת באליפות הפאן פסיפיק (יוקוהמה 2002) לאחר שזכתה ב-4 מדליות זהב.
מונז נולדה בקליוולנד, אוהיו אחות הצעירה במשפחה בת 4 אחים.
הוריה הם מחליקים אמנותיים על קרח מצטיינים.
אביה, רוברט, סיים במקום שישי באליפות העולם שנערכה בדורטמונד, גרמניה 1964, בריקוד זוגות ואמה, קרול, השתתפה במשחקים הפאן-אמריקאיים.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 1997 זכתה מונז ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד.
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 זכתה מונז במדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:29.97 דקות, אחרי בת ארצה ברוק בנט (8:28.71 דקות) ולפני קירסטן ולייחואיז מהולנד (8:32.34 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:11.70 דקות.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה מונז בשתי מדליות, זהב וכסף.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה בשנת 2001 זכתה מונז בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:28.84 דקות, אחרי האנה שטוקבאואר מגרמניה (8:24.66 דקות) ולפני בת ארצה קייטלין סנדנו (8:31.45 דקות).
מדליית ארד, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:07.05 דקות, אחרי האנה שטוקבאואר (16:01.02 דקות) ופלאביה ריגאמונטי משווייץ (16:05.99 דקות).
שחיינית מצטיינת באליפות הפאן פסיפיק
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.95 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 זכתה מונז ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
מדליית זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם לינדזי בנקו, ראשל קומיסארז ורייאנון ג'פרי בשיא אליפות חדש של 7:55.70 דקות, לפני אוסטרליה (7:58.42 דקות) וסין (7:58.53 דקות).
מדליית כסף, בפעם השלישית ברציפות במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:24.19 דקות, אחרי האנה שטוקבאואר שקבעה שיא אליפות חדש של 8:23.66 דקות ולפני רבקה קוק מבריטניה (8:28.45 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.67 דקות, אחרי האנה שטוקבאואר (4:06.75 דקות) ואווה ריסטוב מהונגריה (4:07.24 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:14.28 דקות.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה מונז במדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:26.61 דקות, אחרי איי שיבאטה מיפן (8:24.54 דקות) ולור מנודו מצרפת (8:24.96 דקות).
בשנת 2006 נישאה מונז לפלמר דיפטרו ונולדה להם בת בשם סידני.
דיאנה האג'ייבה (באזרית: Diana Hacıyeva; נולדה ב-13 ביוני 1989) היא זמרת ומפיקה מוזיקלית אזרית, הידועה גם בשם הבמה DiHaj, וכחברה בלהקה בשם זה.
ייצגה את אזרבייג'ן באירוויזיון 2017 עם השיר "Skeletons" .
בתום לימודיה לתואר ראשון באקדמיה למוזיקה בבאקו החלה לפעול בשם DiHaj, שהפך בהובלתה להרכב מוזיקה אלקטרונית בן שלושה חברים.
בשנת 2011 השתתפה האג'ייבה בתחרות לבחירת השיר שייצג את אזרבייג'ן בתחרות האירוויזיון של אותה שנה, אך הודחה בשלב הראשון.
בדצמבר 2016 הודיעה רשות השידור האזרית כי האג'ייבה תייצג את אזרבייג'ן בתחרות האירוויזיון לשנת 2017. ב-11 במרץ נחשף השיר "Skeletons".
השיר הצליח להעפיל לגמר התחרות ושם סיים במקום ה-14.
האג'ייבה נישאה בשנת 2009 והיא אם לילד.
דיאנה טאימינה (בלטבית: Daina Taimiņa; נולדה ב-19 באוגוסט 1954) היא מתמטיקאית לטבית, פרופסור חבר באוניברסיטת קורנל.
טאימינה ידועה עבור דרכה הייחודית להוראת מתמטיקה, בה עושה שימוש בקרושה על מנת להדגים את עקרונותיהם של מרחבים היפרבוליים.
טאימינה קיבלה את השכלתה הפורמלית בריגה, לטביה, שם סיימה ב-1977 את לימודיה באוניברסיטת לטביה בהצטיינות יתרה.
בשנת 1990 השלימה באוניברסיטה זו את הדוקטורט שלה בנושא מדעי המחשב (בהשגחת פרופסור רוסינס מרטינס פריואלדס).
בדצמבר 1996 הצטרפה טאימינה לפקולטה למתמטיקה באוניברסיטת קורנל.
במהלך לימודיה בסדנת גאומטריה באוניברסיטת קורנל ב-1997, ראתה דגמי נייר של מרחבים היפרבוליים שנוצרו על ידי המתמטיקאי ויליאם תרסטון.
רעיון הדגמים מצא חן בעיני טאימינה, ועל כן החליטה ליצור דגמים נוספים מקרושה.
לאחר הצלחתם של הדגמים שיצרה, היא הוזמנה יחד עם בעלה, דייוויד הנדרסון, גם הוא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת קורנל, להציג את דגמיה.
דגמים נוספים הופיעו בספרי גאומטריה שכתבו בני הזוג יחד.
בגאומטריה, מרחב היפרבולי הוא מרחב בעל עקמומיות קבועה ושלילית.
זאת להבדיל מהגאומטריה האוקלידית, המבוססת על מרחבים בעלי עקמומיות אפסית.
לכן, השתמשה בסריגה על מנת ליצור מרחבים שאכן יקיימו את תנאי המרחב ההיפרבולי.
לסריגת קרושה מספר שלבים בסיסיים
יצירת שרשרת לולאות ראשונית, בעלת כ-20 עיני שרשרת.
לתפר הראשון בשורה, יש להכניס את המסרגה לתוך העין השנייה מהמסרגה.
יש למשוך את החוט דרך השרשרת, כך שנשארות 2 לולאות על המסרגה.
יש לקחת את החוט שנית ולמשוך אותו דרך 2 הלולאות.
ל –N התפרים הבאים, יש לחזור על שלבים 2 ו-3, כאשר מכניסים את המסרגה לעין הבאה בשרשרת (במקום העין השנייה כפי שתואר בשלב 2).
המספר N נתון לבחירת הסורג, כאשר הוא יקבע את יחס המרחב ההיפרבולי.
כעת הגענו לתפר ה-N+1 (יש לשים לב כי לא הגענו לסוף השרשרת – לדוגמה, אם בנינו שרשרת של 20 לולאות ובחרנו N = 5ׁׂ).
יש לחזור על שלבים 2 ו-3, כאשר מכניסים את המסרגה לתוך אותה עין של התפר ה-Nי.
יש לחזור על שלבים 4 ו-5 עד שמגיעים לסוף השרשרת.
יש להוסיף עין שרשרת אחת חופשית, לפני המעבר לשורה הבאה.
כעת חוזרים על שלבים 2 – 7 מספר פעמים כרצוננו, עד ליצירת דגם בגודל המבוקש.
לסיום הסריגה, יש למשוך את החוט דרך הלולאה האחרונה.
בדגמים שנוצרו ניתן לעשות שימושים שונים על מנת להסביר את תכונותיהם של המרחבים ההיפרבוליים.
על ידי סריגה של חוטים דרך דגמי הקרושה, ניתן להבין כיצד מתנהגים ישרים, מעגלים וצורות גאומטריות נוספות במרחב ההיפרבולי, לעומת במרחב האוקלידי.
על פי דיאנה טאימינה, המודלים שיצרה עזרו פלאות לתלמידיה להבין את טבע המרחב ההיפרבולי.
בהמשך, הפכו הדגמים לפופולריים בקרב הקהל הרחב.
ביוני 2005, עבודתה הוצגה לראשונה בתערוכת אומנות בשם "Not the knitting you know" ("לא הסריגה שאתה מכיר") ב-Eleven Eleven Sculpture Space, גלריית אומנות בוושינגטון די.
עבודותיה הופיעו בתערוכות שונות בארצות הברית, בריטניה, לטביה, איטליה, בלגיה ואירלנד.
עבודות אלו נמצאות גם בבעלותם של אספנים פרטיים, מכללות ואוניברסיטאות.
כמו כן, מוצגיה נמצאים באוסף המודלים המתמטיים האמריקני של מוסד סמית'סוניאן (רשת מוזיאונים), ובפרט במוזיאון הלאומי לעיצוב על שם קופר יואיט.
דיאנה מרילין קוויק היא שחקנית אנגלייה.
קוויק נולדה בלונדון, השלישית במשפחה בת ארבעה ילדים.
היא גדלה בדרטפורד שבקנט ולמדה בבית הספר לבנות דרטפורד.
המורה שלה לאנגלית עודד אותה לעסוק במשחק.
בהיותה בבית הספר הצטרפה כחברה בתיאטרון חובבים בקרייפורד שבקנט.
כמו כן שיחקה בהפקות רבות של בית הספר.
ב-1964 המשיכה ללמוד בקולג' ליידי מרגרט הול באוקספורד.
קוויק הייתה האישה הראשונה שכיהנה כנשיאה של אגודת הדרמה של אוניברסיטת אוקספורד.
קוויק בילתה שבע שנים במחקר וכתיבה של ספר על חיי משפחתה בהודו.
בספרה היא מגלה שמוצאה הוא מעורב אנגלי-הודי.
סבא רבא שלה שירת במשך 23 שנים בצבא הודו ואחר כך היה לשוטר.
הוא וסבתא רבתא שלה ברחו מהמרד ההודי הגדול אחרי שאביה נהרג.
תפקידה הידוע ביותר של קוויק הוא בדמות ג'וליה פלייט בהפקה הטלוויזיונית של הרומן "חמדת ימים" (Brideshead Revisited).
על הופעתה במיני-סדרה הייתה מועמדת לפרס אמי ופרס באפט"א לטלוויזיה.
קוויק הרבתה להופיע בתיאטרון ובהפקות קולנוע וטלוויזיה.
על הבמה שיחקה במחזות שייקספיריים כגון "טרוילוס וקרסידה" ומחזות נוספים בהם "אופרה בגרוש" מאת ברכט.
ב-2009 גילמה קוויק את דמותה של המלכה אליזבת השנייה בפרק "How Do You Solve a Problem Like Camilla?" בסדרת הדרמה הדוקומנטרית "המלכה".
היא שיחקה באותו תפקיד כאישה צעירה יותר במחזה "A Question of Attribution" מאת אלן בנט.
בן זוגה של קוויק היה השחקן ביל ניי.
לשניים יש בת משותפת, השחקנית מרי ניי.
הם נפרדו ב-2008. בני הזוג נפגשו בשנת 1981 כשכיכבו יחד במחזה בתיאטרון הלאומי בלונדון.
בין השנים 1974 עד 1978 הייתה קוויק נשואה לשחקן קנת קרנהאם.
הייתה לה מערכת יחסים עם אלברט פיני שנמשכה שבע שנים.
קוויק הייתה אחת מהידוענים שתמכו במועמדותה של קרוליין לוקאס ממפלגת הירוקים של אנגליה וויילס בבחירות הכלליות בבריטניה בשנת 2015.
דיאנה הארדקאסל היא שחקנית אנגלייה שהופיעה בעיקר בתפקידים בטלוויזיה.
הארדקאסל הופיעה בתפקידי אורח בפרקים בסדרות הטלוויזיה "רציחות במידסומר", "חקירות המפקח לינלי" ו"טגארט".
היא השתתפה בסדרות הדרמה "ראשון בין שווים" ו"תהפוכות מלחמה".
ב-2011 גילמו הארדקאסל ובעלה השחקן טום וילקינסון את דמותם של ג'וזף קנדי ואשתו רוז קנדי במיני-סדרה "משפחת קנדי".
ב-2012 שיחקה הארדקאסל בתפקיד משנה בסרט "מלון מריגולד האקזוטי" בה כיכב גם בעלה, אבל לא היה קשר בין הדמויות שהם גילמו.
ב-2015 חזרה לגלם את אותה דמות בסרט ההמשך "מלון מריגולד האקזוטי השני".
וילקינסון והארדקאסל שיחקו שוב בתפקידי בעל ואישה בסרט "אנשים טובים" משנת 2014.
ב-1988 התחתנה עם השחקן טום וילקינסון, לו הייתה נשואה עד למותו ב-30 בדצמבר 2023. לבני הזוג יש שתי בנות, אליס ילידת 1989 ומולי ילידת 1992.
דיאנה מארי פרייס היא אתלטית אמריקאית, ואלופת העולם (דוחה 2019) ביידוי פטיש.
מדורגת במקום השני בכל הזמנים במקצוע זה.
פרייס, בתם של דניאל ואן, נולדה בסנט צ'ארלס שבמיזורי וגדלה במוסקו מילס הסמוכה.
בתיכון הצטיינה בענפי ספורט רבים, בהם כדורסל, סופטבול, כדורעף ואתלטיקה.
היא החלה לעסוק ביידוי פטיש בשנתה הראשונה בתיכון.
בשנים 2012–2016 למדה חשבונאות באוניברסיטת דרום אילינוי.
באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בברצלונה בשנת 2012 היא סיימה במקום 18 ביידוי פטיש בתוצאה של 57.82 מטר.
ב-2014 וב-2015 זכתה באליפות המכללות ביידוי פטיש ומחזיקה בשיא המכללות של 73.09 מטר.
נוסף לכך, היא התחרתה בהדיפת כדור ברזל, בזריקת דיסקוס ובזריקת משקולות.
לאורך השנים סבלה ממספר פציעות משמעותית, בהן קרע בשריר הבטן, קרע של רצועת הברך (MCL), שהשבית אותה מפעילות ב-2014, שבר בעצם השכם, ובנוסף היא מתמודדת עם אובדן כליה בגיל חמש.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו, קנדה בשנת 2015 היא סיימה במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 68.84 מטר.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג היא סיימה במקום 18 ביידוי פטיש בתוצאה של 68.69 מטר.
באוגוסט סיימה במקום השני באליפות NACAC .
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה פרייס במקום שמיני ביידוי פטיש בתוצאה של 70.95 מטר.
באליפות העולם שנערכה בלונדון בשנת 2017 סיימה פרייס במקום תשיעי ביידוי פטיש בתוצאה של 70.04 מטר.
בתחילת יוני 2018 שברה את שיא ארצות הברית כשקבעה תוצאה של 77.65 מטר במהלך תחרות בקור ד'אלן.
בהמשך החודש זכתה באליפות ארצות הברית בשיא צפון אמריקה של 78.12 מטר, תוצאה המדרגת אותה רביעית בכל הזמנים.
באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים בשיא אליפות חדש של 74.60 מטר.
באליפות ארצות הברית שנערכה ביולי 2019 זכתה פרייס במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא לאומי חדש של 78.24 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר 2019 זכתה פרייס במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 77.54 מטר, לפני ג'ואנה פיודורו מפולין (76.35 מטר) וז'אנג וונג מסין (74.76 מטר).
במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת טוקיו שיפרה אותו פעם נוספת ל-80.31 מטר.
באולימפיאדה סיימה במקום השמיני בתוצאה של 73.09 מטר.
דיאנה דונדואי (ברומנית: Diana Dondoe; נולדה ב-22 בדצמבר 1982) היא דוגמנית רומנייה.
דונדואי נולדה ב-22 בדצמבר 1982 בקראיובה שברומניה.
היא התגלתה בבוקרשט על ידי סוכן דוגמניות, היא הופיעה בקמפיינים לחברות כמו שאנל, פראדה וH&M.
בשנת 2009 הובילה את קמפיין האביב והקיץ של חברת הג'ינסים "Rock and Republic".
בשנת 2005 הופיעה בלוח השנה של פירלי, היא הייתה על שער מגזין ווג הצרפתי ומגזין סגנון החיים האמריקאי "WSJ." הנמצא בבעלות דאו ג'ונס.
ב-2009 הופיעה בסרט התיעודי על עולם האופנה הנקרא "תמונה לי: יומנה של דוגמנית".
בנוסף לדוגמנות היא למדה אנגלית וספרדית.
דיאנה היידן (נולדה ב-1 במאי 1973) היא דוגמנית ושחקנית הודית ומיס עולם לשנת 1997.
דיאנה היידן נולדה בהיידראבאד, הודו למשפחה נוצרית.
לאחר סיום בית הספר היא החלה לעסוק בדוגמנות ותקופה קצרה עבדה ביחסי ציבור.
בשנת 1996 החלה להשתתף בתחרויות יופי.
בתחרות "מיס הודו 1997" היא זכתה במקום השני, וקיבלה זכות להשתתף בתחרות מיס עולם בו זכתה בשנת 1997. בנוסף לתואר הראשי, היא זכתה בשלוש תוארי משנה באותה תחרות.
לאחר הזכייה היא קיבלה מספר חוזים לייצוג חברות בהודו, והשתתפה באירועי צדקה.
בהמשך היא עברה ללונדון וסיימה בית ספר למשחק.
בעקבות כך היא הצטלמה במספר סרטים הודים.
בשנים 2001 ו-2002 היא הייתה מנחה של תחרות "מיס אירופה" לצד ז'וליאן לפרס.
היידן התחתנה בשנת 2013 ויש לה שלושה ילדים.
דיאנה ואקטיון (באיטלקית: Diana e Atteone) הוא ציור שמן של הצייר טיציאן, שצויר בין השנים 1556–1559. היצירה מוצגת לחלופין בגלריה הלאומית בלונדון ובגלריה הלאומית של סקוטלנד באדינבורו.
סיפורם של דיאנה ואקטיון מתואר בספר השלישי של השיר האפי מטמורפוזות מאת המשורר הרומי אובידיוס.
הציור מתאר את הרגע בו הצייד אקטיון רואה בטעות, במערומיה, את האלה דיאנה (מקבילתה הרומית של האלה היוונית ארטמיס, אלת הבתולות והצייד אשר שמרה בקנאות על בתוליה וכל מי שפגע בטהרתה פגש סוף אלים).
כעונש היא הופכת אותו לאייל והוא נטרף בידי כלבי הציד שלו.
הציור הוא אחד מסדרה בת שישה ציורים שהוזמנו על ידי פליפה השני, מלך ספרד ואשר טיציאן כינה poesie (פיוטים).
הציור נותר באוסף המלכות הספרדי עד 1704, אז פליפה החמישי, מלך ספרד העביר אותו לשגריר צרפת.
הוא נרכש עד מהרה על ידי פיליפ השני, דוכס אורליאן, אחיינו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, עבור "אוסף אורליאן" בפריז.
בשנת 1791, לאחר המהפכה הצרפתית, נמכר אוסף אורליאן לסוחר בבריסל על ידי לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן.
חלקו הגדול של אוסף אורליאן, כולל ציור זה ודיאנה וקליסטו, נקנה בשנת 1798 על ידי תעשיין בריטי.
מאוחר יותר נרכשו שני הציורים על ידי משפחת אצולה בריטית והוצגו באחוזת המשפחה בלונדון.
הם נרכשו במשותף על ידי הגלריה הלאומית בלונדון והגלריה הלאומית של סקוטלנד בשנת 2008, ומיועדים להצגה ברוטציה בת חמש שנים בין שני המוזיאונים.
דיאנה מוצגת לובשת כתר ועליו ירח סהר בצד ימין של הציור.
אקטיון נראה משמאל כשלידו אחד מכלבי הציד שלו.
הוא מסיט וילון קטיפה אדום, פעולה אשר חורצת את גורלו למרות שהוא חף מפשע.
הנימפות רוחצות במעיין הנובע ממזרקה מלאכותית ומציגות מגוון תגובות ותנוחות עירום.
אחת מהן נראית מאחורי עמוד אשר בקודקודו ראש אייל, רמז לבאות.
במרכז, ליד הנימפות שיושבות בבסיס המזרקה, בולט לעין אגרטל ונציאני מתקופתו של טיציאן.
לצידה של דיאנה נראית שפחה שחורה, המספקת ניגודיות לדיאנה הבהירה.
הפירוט שבו טיציאן מתאר את דמותה מעיד על שימוש בדוגמנית חיה.
בדיקות בקרני רנטגן העלו שבמקור צוירה נימפה לבנה, והוספת האישה השחורה נועדה להגדיל עוד יותר את גיוון הדמויות וכן כדי להדגיש את תפקידה השונה מזה של הנימפות.
טיציאן ידוע בטיפול הנפלא שלו בצבעים והדבר מתבטא למשל בהשתקפויות על פני מי המעיין, או בניגודיות בין הווילון האדום אשר אקטיון מסיט, והצבע הכחול של השמיים.
הנוף ברקע, מעבר להרים, נעשה תוך שימוש בפיגמנט אולטרמרין (העשוי מלפיס לזולי כתוש).
זהו פיגמנט יקר אשר היה זמין לטיציאן עקב היותה של ונציה מרכז סחר גדול
דיאנה וקליסטו (באיטלקית: Diana e Callisto) הוא ציור שמן של הצייר טיציאן, שצויר בין השנים 1556–1559. היצירה מוצגת לחלופין בגלריה הלאומית בלונדון ובגלריה הלאומית של סקוטלנד באדינבורו.
סיפורם של דיאנה וקליסטו מתואר בספר השני של השיר האפי מטמורפוזות מאת המשורר הרומי אובידיוס.
קליסטו היא אחת הנימפות של האלה דיאנה.
יופיטר מלך האלים חושק בה, מתחפש לדיאנה כדי שיוכל להתקרב אליה ואז אונס אותה.
היא הרה ומסתירה את ההריון מחברותיה, אך כאשר הן רוחצות במעיין והיא מסרבת להסיר בגדיה, הן מגלות זאת, קורעות את בגדיה מעליה והיא מגורשת.
יונו מלכת האלים מגלה את מעשהו של יופיטר וכנקמה על כך הופכת את קליסטו לדובה.
בנה של קליסטו, ארקס הצייד, מנסה להורגה.
יופיטר חומל עליהם וברגע האחרון מרומם אותם לרקיע והופך את קליסטו למערכת הכוכבים הדובה הגדולה ואת ארקס למערכת הכוכבים הדובה הקטנה.
חלקו הגדול של אוסף אורליאן, כולל ציור זה ודיאנה ואקטיון, נקנה בשנת 1798 על ידי תעשיין בריטי.
הציור מתאר את הרגע בסיפור בו שאר הנימפות קורעות את בגדיה של קליסטו מעליה.
זהו ציור משלים לדיאנה ואקטיון, גם פה מתוארת ענישה של בן אדם חף מפשע בידי האלים.
מדובר למעשה על קורבן אונס אשר מנודה בידי חברותיה.
שני הציורים תוכננו מלכתחילה היות מוצגים כזוג.
הם דומים זה לזה בין היתר גם במספר הדמויות (8–10 לעומת 2 בשאר הציורים בסדרה poesie) ובגודלם המעט קטן יותר מגודלם של ארבעת הציורים האחרים בסדרה.
בשניהם יש פסלים ותבליטים דומים ונוף משלים.
לדוגמה, זרם המעיין בציור זה נראה כהמשכו של זרם המעיין בציור "דיאנה ואקטיון".
כאן האור מגיע מימין בעוד שב"דיאנה ואקטיון" הוא מגיע משמאל, עובדה המעידה על כך ששני הציורים נועדו להיות מוצגים זה מול זה, משני צידיו של חלון.
דיאנה גודאוונה גורצקאייה היא זמרת רוסית-גאורגית עיוורת.
ייצגה את גאורגיה באירוויזיון 2008 בבלגרד, סרביה, חברה בלשכה הציבורית של רוסיה ואמן העם של הפדרציה הרוסית לשנת 2007.
גורצקאייה נולדה בסוחומי, במשפחה של מגרלים.
אביה, גודא אדמורוביץ גורצקיה, עבד בכרייה, אמה, זאירה אמירנובנה גורצקיה, מורה במקצועה ונפטרה בשנת 2001. דיאנה היא עיוורת מלידה והיא הילדה הצעירה במשפחה, יש לה שני אחים ג'מבול ורוברט, ואחות, אליזו.
היא בוגרת פנימייה לילדים עיוורים ולקויי ראייה בטביליסי.
בגיל 10 הופיעה לראשונה בפילהרמונית של טביליסי כאשר שרה דואט עם הזמרת הגאורגית אירמה סוקהדזה.
בשנת 1995 היא הפכה לאחת הזוכות בתחרות המוזיקה "יאלטה - מוסקבה - טרנזיט".
בשנת 1999 סיימה את לימודיה במחלקת הפופ של המכללה למוזיקה בגנסינס במוסקבה.
בשנת 2003 סיימה את לימודיה במכון לאמנות עכשווית ונכנסה לקלחת הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת מדינת מוסקבה.
בחודש מרץ 2000, סטודיו ARS פרסם את אלבום הבכורה של הזמרת, "אתה נמצא כאן", שכלל שירים של איגור ניקולייב וסרגיי חלבונוב.
בשנת 2002 יצא לאור אלבומה השני של הזמרת "You Know Mom".
ב-1 במרץ 2008 נערך סיבוב מוקדמות בטביליסי לקראת אירוויזיון 2008, בסיומו הוחלט שדיאנה תייצג את גאורגיה באירווייזון אשר ייערך בחודש מאי בבלגרד, עם השיר "Peace will come" - השלום עוד יגיע.
ב-22 במאי הופיעה בחצי הגמר השני בתחרות, היא העפילה לגמר לאחר שסיימה במקום החמישי מתוך 19 מדינות.
בגמר, אשר נערך ב-24 במאי הופיעה בשיר מספר 17 וסיימה במקום ה-11 מתוך 25 מדינות עם 83 נקודות.
לגורצקאייה מספר דואטים עם אמנים בינלאומיים דוגמת ריי צ'ארלס, טוטו קוטוניו ודמיס רוסוס.
לזכותה של גורצקאייה מספר פרסים, הבולט ביותר הוא פרס אמן העם של הפדרציה הרוסית לשנת 2007 שהוענק לה על ידי הנשיא ולדימיר פוטין, היא קיבלה גם מדליית כבוד שניתנה לה על ידי נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי, ופרס סנט ברברה באוקראינה.
בשנת 2009, העניקה הוועדה המארגנת את אולימפיאדת סוצ'י 2014 לדיאנה מעמד של שגריר סוצ'י 2014 כאדם המקדם את רעיונות התנועה האולימפית והפראלימפית ברוסיה ובעולם.
ב-2010 קיבלה את עיטור הידידות לפעילויות חברתיות וצדקה.
ב-2014 חתמה גורצקאייה על עצומה של אנשי תרבות התומכת בפעולותיו של פוטין באוקראינה ובחצי האי קרים.
דיאנה תמכה ברעיון של קיריל הראשון של מוסקבה האוסר לבצע הפלות ברוסיה.
בחודש ינואר 2018, היא נרשמה כאיש סוד של ולדימיר פוטין לקראת הבחירות לנשיאות ב-18 במרץ של אותה השנה והייתה מקורבת למועמד לראשות עיריית מוסקבה, סרגיי סוביאנין.
בשנת 2019 היא שרה את השיר "אני לא רואה מועמדים אחרים" כתמיכה באנדריי מטלסקי אשר תמך ברוסיה מאוחדת.
ב-21 בספטמבר 2005 התחתנה עם פטר אלכסנדרוביץ' קוצ'רנקו, יליד 1974, פרופסור למחלקה למשפט חוקתי באוניברסיטת RUDN, עורך דין ומומחה למדעי המשפט.
יחד הקימו השניים קרן לסיוע לילדים עיוורים בשם "בשיחת הלב".
כחלק מהקרן מקיימים הזוג את פסטיבל הצדקה הבינלאומי "קני לבן", פרויקט יצירתי העוזר גם הוא לילדים עיוורים ולקויי ראייה.
הפסטיבל נערך מדי שנה בחודש אוקטובר, מאז 2010.
מאז 2011 חברה דיאנה בלשכה הציבורית של הפדרציה הרוסית, יו"ר הוועדה לתמיכה במשפחה, ילדים ואמהות.
בשנת 2009, גורצקאייה קיבלה תשומת לב תקשורתית משמעותית לאחר שלא אושרה לה ויזה מהשגרירות הבריטית בשל היותה עיוורת, עם זאת, לאחר קמפיין מתוקשר, ניתנה לה הוויזה ושונו הכללים.
דיאנה הרשברגר היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת טנסי.
היא החליפה בתפקיד את פיל רו.
הרשברגר נולדה בקינגספורט שבטנסי, וגדלה ביישוב בלומינגדייל שבצפון-מזרח המדינה.
היא האדם הראשון במשפחתה אשר השלים לימודים תיכוניים.
להרשברגר תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של מזרח טנסי, ודוקטורט ברוקחות מאוניברסיטת מרסר השוכנת במייקון שבג'ורג'יה.
מאז 1987 מחזיקה הרשברגר בתואר רוקחת מוסמכת, ולצד בעלה בוב היא מנהלת את בית המרקחת "פרמייר".
לקראת בחירות 2020 הודיע חבר הקונגרס המכהן פיל רו על פרישתו מהחיים הפוליטיים, ולאחר מכן הכריזה הרשברגר על התמודדותה לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הראשון של טנסי.
ב-5 באוגוסט 2020 זכתה הרשברגר זכה בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית, וביום הבחירות הכלליות גברה על בלייר ולסינגהם, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ונבחרה אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
עם זאת, ניצחונה בבחירות המקדימות סימן למעשה את היבחרה לקונגרס בנובמבר.
מחוז הקונגרס הראשון בטנסי נמנה בין מחוזות הבחירה השמרניים ביותר בדרום ארצות הברית.
הרפובליקנים איישו את המחוז ברציפות מאז 1861, זולת ארבע שנים בודדות, והדמוקרטים הצליחו לגרוף כ-40% מהקולות רק פעמיים מאז 1898.
כאשר הרשברגר הושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 2021, נהפכה לאישה החמישית שנבחרה לבית הנבחרים האמריקאי מטנסי, אך רק לשלישית שלא נבחרה כממלאת מקומו של בעלה אחרי דיאן בלאק ומרשה בלקברן.
הרשברגר מיקדה את מסע הבחירות שלה לקונגרס בתיקון ההתמכרות לאופיואידים בארצות הברית, בעד חקיקה נגד הפלות ובהגנה על חופש הדת.
דיאנה לואיז דיגט היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת קולורדו ברציפות מאז 1997. מחוז הקונגרס אותו מייצגת שוכן בדנוור, ובהווה היא הוותיקה ביותר מבין חברי הקונגרס מקולורדו, הן בבית הנבחרים והן בסנאט האמריקאי.
טרם היבחרה לבית הנבחרים הייתה דיגט חברה בבית המחוקקים המדינתי של קולורדו.
דיגט, דור רביעי למשפחה תושבת קולורדו, נולד בטאצ'יקאווה שביפן, בתם של פטרישה אן (לבית רוז) וריצ'רד לואיס דיגט.
הוריה היו אמריקאים, ובזמן לידתה, שירת אביה בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
את לימודיה הגבוהים השלימה לראשונה במכללת קולורדו, שם קיבלה תואר ראשון במדע המדינה.
בשנת 1982 השלימה לימודי תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק.
לאחר לימודיה בניו יורק שבה לדנוור, והחלה לעבוד כעורכת דין המתמקדת בזכויות האזרח וליטיגציה בדיני עבודה.
לאחר תקופה ארוכה שהייתה מעורבת בפוליטיקה המקומית בדנוור, נבחרה דיגט ב-1992 אל בית הנבחרים המדינתי של קולורדו, וייצגה בשנים 1993–1997 את מחוז הבחירה השישי של המדינה.
לקראת בחירות 1996 החליטה חברת בית הנבחרים הוותיקה פט שרודר שלא להתמודד לתקופת כהונתה ה-13, ובעקבות זאת הודיעה דיגט על כוונתה להתמודד לבית הנבחרים במחוז הקונגרס הראשון של קולורדו.
יריבה העיקרי בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית היה חבר מועצת העיר לשעבר טים סנדוס, שזמן קצר טרם הפריימריז זכה לתמיכתו של ראש עיריית דנוור וולינגטון וב.
דיגט זכתה בפריימריז עם 55 אחוזים מקולות הבוחרים, ובכך הבטיחה את היבחרה אל בית הנבחרים בבחירות הכלליות שכן מדובר במעוז דמוקרטי מובהק.
לראיה, מאז 1933 ייצגו את המחוז דמוקרטים בלבד, זולת ארבע שנים בודדות.
שרודר, ששמרה על נייטרליות במהלך הבחירות המקדימות, הביעה את תמיכתה בדיגט לאחר שהאחרונה נבחרה למועמדת המפלגה, ובבחירות הכלליות נבחרה דיגט עם 57% מהקולות.
בשנת 2005 זכתה דיגט לתשומת לב לאומית, כאשר בית הנבחרים העביר חקיקה לה העניקה את חסותה, אשר הסירה את המגבלות שהטיל נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש על מימון פדרלי עבור מחקר בתאי גזע עובריים.
דיגט, שעבדה על החקיקה מאז 2001, גייסה את תמיכתו של מייקל קאסל, חבר בית הנבחרים מדלאוור, שהיה לנותן החסות הרפובליקני הראשי להצעת החוק שלה.
הצעת החוק המשותפת של דיגט וקאסל התקבלה ב-18 ביולי 2006, אך למחרת הטיל הנשיא בוש וטו על החקיקה, בפעם הראשונה בכהונתו.
דיגט היא תומכת נלהבת במחקר של תאי גזע עובריים, ולצד זאת היא תומכת בזכות להפיל ובבקרת כלי נשק.
ב-18 בדצמבר 2019 ישבה דיגט בראשות בית הנבחרים בפועל, וניהלה את הדיונים במליאה ביום בו הצביעו חברי בית הנבחרים על הדחתו הראשונה של דונלד טראמפ.
ב-12 בינואר 2021 מונתה דיגט לאחת מתשעת "מנהלי בית הנבחרים" במהלך משפט ההדחה השני של דונלד טראמפ.
דיאנה מרגרט סילברס היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה כהופ בקומדיית ההתבגרות "חורשות את הלילה", מגי בסרט המותחן-אימה "מסיבה סוף" וכארין ניירד בסדרה הקומית של נטפליקס, "חיל החלל".
סילברס נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, כחמישית מבין שישה ילדים שנולדו לאם נוצריה ממוצא שווייצרי, ולאב יהודי ממוצא אשכנזי.
סילברס נרשמה לראשונה למחנה תיאטרון בגיל 12 אחרי שצפתה בסרט "מה עובר על גילברט", מה ששכנע אותה להתחיל קריירה במשחק.
סילברס נרשמה לתיכון פליסיידס, בו התמידה לשחק טניס.
היא הלכה לאוניברסיטת ניו יורק בה למדה משחק, אבל בהמשך עברה ללמוד היסטוריה כמקצוע עיקרי והמקצוע המשני שלה היה סרטים.
היא פרשה מהאוניברסיטה בשנה השלישית בשלהי שנת 2017.
סילברס עשתה את הופעת הבכורה שלה בסדרת האימה של הולו, "Into The Dark".
לאחר מכן השתתפה בסרט "מיסטר גלאס" של הקולנוען מ.
היא זכתה בתפקיד בסרט "מסיבה סוף" למרות שחשבה שעשתה טעות באודישן.
בסרט היא שיחקה את מגי תומפסון, שהחברים שלה מתיידדים עם הדמות שבהמשך תהלך עליהם אימים.
במהלך הצילומים של הסרט, היא קיבלה את התסריט של הסרט "חורשות את הלילה" והתבקשה להשתתף באודישן לגלם את הנערה ראיין, אבל החליטה להתמודד על דמותה של הופ.
באוקטובר 2018 דווח שסילברס לוהקה לסרט "Ava".
בספטמבר 2019 היא לוהקה כארין ניירד לסדרה הקומית "חיל החלל" המשודרת בנטפליקס.
היא הופיעה גם בסרט "Birds of Paradise" בתור קייט סנדרס.
סילברס הצטרפה לסוכנות הדוגמנות IMG דרך חשבון האינסטגרם שלהם "We Love Your Genes" בשנה האחרונה של התיכון ואחרי שהתקבלה לאוניברסיטת ניו יורק.
היא המשיכה לדגמן כדי לשלם על שכר הלימוד שלה.
היא חתמה את תצוגת אופנת הסתיו של המעצבת הבריטית-יהודייה סטלה מקרטני.
+שנהסרטתפקידהערות2019מיסטר גלאסמעודדתחורשות את הלילההופמסיבה סוףמגי תומפסון2020סוכנת במלכודקאמיל2021ציפורי גן עדןקייט סנדרס2024Billy Knightאמיליאהבה במרוקוליליהרוצחת (אנ')ג'ן קלארק
+שנהסדרהתפקידהערות2018Into the Darkקימברלי תומאספרק: "Flesh & Blood"2020 – 2022חיל החללארין ניירדתפקיד ראשי2025המופקריםדאליה טלרתפקיד ראשי; 10 פרקים
דיאנה סקריבינה היא כדורגלנית לטבית המשחקת בעמדת הקשרית בFK Olaine ובנבחרת לטביה.
סקריבינה ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ב-1 בספטמבר 2018, בניצחון 4–0 על .
דיאנה (דינה) גולודניצקי (נולדה ב-1954) היא כימאית ישראלית, פרופסור אמריטה בבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב.
היא מתמחה בתחום האלקטרוכימיה, עם דגש על מצברי ליתיום ואגירת אנרגיה באמצעים אלקטרוכימיים.
עיקר מחקרה מתמקד בפיתוח ולימוד של תופעות הובלת יונים באלקטרוליטים מוצקים מרוכבים ובננו-מבנים של אלקטרודות למכשירי אחסון אנרגיה מתקדמים (סוללות).
גולודניצקי היא נשיאת החברה הישראלית לאלקטרוכימיה וחברה באגודה האלקטרוכימית ארצות הברית.
גולודניצקי סיימה תואר שני בהצטיינות יתרה ב-1974 בכימיה פיזיקלית במכון למחקר מדעי על שם אנטולי קרפוב, במוסקבה ומהאוניברסיטה הטכנולוגית, קאזאן, רוסיה.
היא סיימה דוקטורט באלקטרוכימיה ב-1984 באוניברסיטה הטכנולוגית בקאזאן רוסיה.
בין השנים 1974–1991 הייתה חוקרת, ועמיתת מחקר בכירה במכון המחקר לטכנולוגיית מטוסים, קאזאן, ברית המועצות.
ב-1991 עלתה לישראל וב-1992 הצטרפה לסגל הבכיר של בית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב.
החל מ-2011 גולודניצקי חברת הנהלה במרכז המחקר הלאומי להנעה אלקטרוכימית בישראל (INREP).
ב-2016 מונתה כעמיתה בחברה המלכותית לכימיה בממלכה המאוחדת.
בשנת 2018 מונתה לחברת ועדת המחקר והפיתוח של אוניברסיטת תל אביב.
ב-2020 מונתה לנשיאת החברה הישראלית לאלקטרוכימיה, והתקבלה כעמיתה באגודה האלקטרוכימית, ארצות הברית והייתה החוקרת הישראלית החמישית שהתקבלה לאגודה מאז היווסדה.
מחקריה עוסקים בין השאר בסינתזה, אפיון תופעת מעבר יונים בננו-מבנים של אלקטרודות ואלקטרוליטים מוצקים, עבור התקני אחסון אנרגיה.
עבודתה הנוכחית מתמקדת בחקירת חומרים מרוכבים, בתהליכים אלקטרופורטים, במיקרו-סוללות תלת-ממדיות ובסוללות מודפסות בעלות גמישות ותכונות ייחודיות.
בנוסף יחד עם עמיתיה פיתחה לאחרונה את שיטת ספקטרוסקופיית הזמן של Terahertz (THz) לאפיון תוך דינמיקה של סיליקון-אלקטרוליט בין-פאזה בסוללת ליתיום עובדת.
גולודניצקי מייסדת שותפה של שלוש חברות הזנק: DEVIS Electrocopy, Honeycomb Microbatteries, SiLiB יחד עם הפרופסורים עמנואל פלד, פרננדו פטולסקי ומנחם נתן.
גולודניצקי מקיימת שיתופי פעולה בינלאומיים עם מדענים בארצות הברית וברחבי אירופה, וחברה במערכת כתב-העת המדעי The Open Electrochemistry Journal.
גולודניצקי פרסמה יותר מ-130 מאמרים, שישה פרקים בספרים מדעיים, יותר מ-230 פרסומי ועידה, ו-19 פטנטים.
1978 – מדליית ארד בתערוכת All-Union של טכנולוגיה חדשה, רוסיה
1999 – פרס מדליית הכסף של אבנר ברנר על מאמר מצטיין שפורסם ב"ציפוי וגימור משטח"
2010 – הישגים בולטים כמדענית עולה חדשה
2023 – הקרן הלאומית למדע- מענק על מחקרה בתחום מחסומי ממשק פולימר/קרמיקה – האתגר הבסיסי לקידום אלקטרוליטים מוצקים מרוכבים
דיאנה סברצוב (נולדה ב-15 בנובמבר 2004) היא מתעמלת אומנותית ישראלית וחברה בנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית.
היא אלופת העולם (ולנסיה 2023) וסגנית האלופה האולימפית מפריז 2024 בקרב-רב קבוצתי.
סברצוב החלה להתאמן בהתעמלות אומנותית בצעירותה.
היא למדה בתיכון שבח מופת ושייכת למועדון ההתעמלות האומנותית של מכבי תל אביב.
החל מהמחזור האולימפי לקראת אולימפיאדת פריז 2024, היא חברת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (לצידן של רומי פריצקי, שני בקנוב, אופיר שחם, הדר פרידמן וליזה בנצ'וק) ומתאמנת תחת הדרכתה של איילת זוסמן.
באליפות העולם 2022 שנערכה בסופיה שבבולגריה, זכתה סברצוב יחד עם הנבחרת במדליית הכסף בתחרות הקרב-רב קבוצתי לאחר שסיימו במקום השני עם ציון משוקלל של 64.650, אחרי בולגריה שבמקום הראשון (66.600) וספרד שבמקום השלישי (63.200).
באליפות העולם 2023 אשר נערכה בולנסיה שבספרד, זכתה סברצוב עם הנבחרת לראשונה במדליית הזהב בתחרות הקרב-רב הקבוצתי, כאשר הן סיימו במקום הראשון עם ציון משוקלל של 70.800, לפני סין במקום השני (70.050) וספרד במקום השלישי (68.600).
באולימפיאדת פריז 2024, זכתה סברצוב עם הנבחרת במדליית הכסף בתחרות הקרב-רב הקבוצתי כשסיימו במקום השני עם ציון משוקלל של 68.850 נקודות אחרי נבחרת סין במקום הראשון (69.800) ולפני איטליה במקום השלישי (68.100).
זו המדליה האולימפית הראשונה של ישראל בתחרות הקבוצתית בהתעמלות אומנותית.
באוקטובר באותה השנה סברצוב הייתה ברכבת הקלה ביפו כאשר התרחש באותה הרכבת פיגוע ירי שגבה את חייהם של 7 בני אדם.
סברצוב עצמה שרדה את הפיגוע וניצלה ללא פגע.
דיאנה אלנה מונדינו (נולדה ב-8 באוגוסט 1958) היא כלכלנית ליברטריאנית, אקדמאית ופוליטיקאית ארגנטינאית, המכהנת כשרת החוץ של ארגנטינה מאז 2023 תחת הנשיא חאבייר מיליי.
מונדינו נולדה בשנת 1958 בקורדובה, במשפחה ממוצא איטלקי פיימונטי, ולמדה בבית הספר הציבורי חואן זורילה דה סן מרטין .
היא למדה כלכלה באוניברסיטה הלאומית של קורדובה, שם קיבלה מדליית זהב על ביצועיה האקדמיים וממוצע הציונים הטוב ביותר.
היא גם החלה דוקטורט בכלכלה, אך לא השלימה את התואר בשל בעיות בירוקרטיות.
ב-1982 עברה מונדינו לספרד, והשלימה תואר שני בכלכלה ושיווק מאוניברסיטת נווארה .
עם סיום לימודיה שם בשנת 1986, מונדינו המשיכה את לימודיה בארצות הברית, והשלימה תואר שני מבית הספר לעסקים של קולומביה , תואר בחינוך מנהלים מבית הספר לניהול ייל , ותואר שני באתיקה מאוניברסיטת נוטרדאם.
מונדינו הקימה ב-1991 את חברת Rysk Analysis, ולאחר מכן עבדה בחברות שונות, ביניהן סטנדרד אנד פורס.
מונדינו עבדה באוניברסיטת UCEMA כפרופסור למימון בתואר ראשון במנהל עסקים ושיווק.
בשנת 2023 נכנסה מונדינו רשמית לפוליטיקה והתמודדה ברשימת בלה ליברטד אוונזה במחוז בואנוס איירס.
לאחר שהרשימה בה הייתה חברה השיגה 20.44% בבחירות, היא נבחרה לבית הנבחרים של ארגנטינה.
כשחאבייר מיילי נבחר לנשיא, התפטרה מונדינו ממושבה בבית הנבחרים של ארגנטינה ומונתה לשרת החוץ.
ב-30 באוקטובר 2024 פוטרה על ידי נשיא ארגנטינה חאבייר מיליי לאחר שהצביעה בעצרת הכללית של האו"ם בעד הצעה לא מחייבת הקוראת לארצות הברית להסיר את הסנקציות מקובה.
ב-31 באוקטובר 2023, בראיון עם העיתונאי לואיס נובארסיו, עוררה מונדינו ביקורת כשהגנה על סחר באיברים.
בדומה למיליי, היא תומכת בישראל.
למונדינו יש נכסים של 5,027 מיליון פזו, מה שהופך אותה לעשירה בשרי בממשלת חאביר מיליי.
דיאנה סלזאר מנדס (בספרדית: Diana Salazar Méndez; נולדה ב-5 ביוני 1981) היא משפטנית ועורכת דין אקוודורית, המשמשת כיום כתובעת הכללית של אקוודור.
סלזאר נחשבת לדמות מובילה במאבק הלאומי של אקוודור נגד "נרקופוליטיקה" ופשיעה מאורגנת.
מנדס נולדה וגדלה בעיר איבארה שבאקוודור.
בגיל 16 עברה עם משפחתה לבירה קיטו.
היא גדלה תחת טיפולה של אמה, אוליביה מנדס, פסיכולוגית חינוכית, יחד עם שלושה אחים נוספים.
סלזאר סיימה תואר במדעי המדינה והחברה מאוניברסיטה המרכזית של אקוודור.
בנוסף, היא מחזיקה בתואר שני במשפט פרוצדורלי עם התמחות במשפט פלילי מהאוניברסיטה הטכנולוגית אינדו-אמריקה.
סלזאר החלה את דרכה המשפטית בשנת 2001, בגיל 20, כאשר החלה לעבוד במשרד התביעה של מחוז פיצ'ינצ'ה כעוזרת תובעת, תוך כדי לימודיה בפקולטה למשפטים באוניברסיטה המרכזית.
בשנת 2006 קודמה לתפקיד מזכירה במשרד, וב-2011 מונתה לתובעת בדרום קיטו.
כחלק מתפקידה כתובעת, סלזאר חקרה את פרשת השחיתות בפיפ"א 2015, בה נעצר נשיא התאחדות הכדורגל של אקוודור, לואיס צ'יריבוגה.