tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החוק נחתם ואושר ב-8 באוגוסט.
בשנת 2023 הייתה דקסטר יושבת ראש ועדת הדיור והמחסה בבית הנבחרים של אורגון.
היא פעלה לחקיקת תקציב בן 200 מיליון דולר אמריקאי לטיפול בבעיות דיור וחסרות בית.
ב-31 ביולי 2024 הודיעה דקסטר כי תתפטר מבית הנבחרים המדינתי כדי להתמקד במסע הבחירות שלה לקונגרס, והתפטרותה נכנסה לתוקף ב-30 באוגוסט אותה שנה.
ב-5 בדצמבר 2023 הכריזה דקסטר על התמודדותה לייצוג מחוז הקונגרס השלישי של אורגון בבית הנבחרים של ארצות הברית במקומו של נציג המחוז הפורש ארל בלומנאוור.
בריאיון עיתונאי ציינה כי תכננה להתמודד לקונגרס מאז שהייתה בת 20.
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית היא התמודדה מול חברת מועצת מחוז מולטנומה לשעבר, סושילה ג'איאפאל, וחבר מועצת העיר גרשם אדי מוראלס.
היא הייתה המועמדת שקיבלה את מרב ההשקעות החיצוניות בבחירות המקדימות, כאשר ארגון "314 Action" השקיע בסך הכול כ-2.2 מיליון דולר במסע הבחירות שלה.
היא קיבלה תמיכה מפוליטיקאים שונים, בהם המושלים לשעבר ג'ון קיצהבר וטד קולנגוסקי.
בנוסף, היא קיבלה את תמיכת העיתונים "The Oregonian" ו-"Willamette Week".
בזמן זה נהנתה ג'איאפאל מחסות אחותה פרמילה ג'איאפאל ותמיכה של המחנה הפרוגרסיבי במפלגה הדמוקרטית כולל ברני סנדרס, רו קאנה, אלכסנדריה אוקסיו-קורטז, גרייס מנג ומארק פוקאן.
בבחירות המקדימות גברה דקסטר על ששה מתמודדים אחרים עם 47.5% מהקולות, כשסושילה ג'איאפאל סיימה במקום השני עם 33%.
ב-5 בנובמבר 2024 גברה דקסטר על מועמדת המפלגה הרפובליקנית ג'ואנה הארבור בבחירות הכלליות עם 67.7% מקולות הבוחרים.
ב-3 בינואר 2025 דקסטר הושבעה לתפקידה כחברת בית הנבחרים האמריקאי, לצד שאר חברי הקונגרס ה-119 של ארצות הברית.
היא ציינה כי סדרי העדיפויות המרכזיים שלה בקונגרס הם חקיקה להרחבת הגישה לשירותי בריאות ולשיפור איכות האוויר.
מקסימיליאן שבד (בפולנית: Maksymilian Szwed; נולד ב-6 באוגוסט 2004) הוא אתלט פולני, סגן אלוף אירופה באולם (אפלדורן 2025) בריצת 400 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בירושלים שבישראל באוגוסט זכה במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 46.31 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיים במקום חמישי בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:08.00 דקות.
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני סיים במקום שביעי בריצת שליחים 4x400 מטר משולב בתוצאה של 3:15.32 דקות.
בנוסף, השתתף בריצת שליחים 4x400 מטר, בו נפסלה נבחרתו.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט סיים במקום שביעי בריצת שליחים 4x400 מטר משולב בתוצאה של 3:12.39 דקות.
בנוסף, סיים במקום 12 בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:01.21 דקות.
באליפות אירופה באולם שנערכה באפלדורן שבהולנד במרץ זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר בשיא אירופה עד גיל 23 ושיא פולין חדשים של 45.31 שניות, אחרי אטילה מולנאר מהונגריה (45.25 שניות) ולפני ז'ימי סודריל מצרפת (45.59 שניות).
בשלב המוקדמות קבע שיא אישי חדש של 45.69 שניות.
מקף (בעברית: ־, בשפות אחרות: -) הוא סימן פיסוק שמטרתו היא חיבור מילים ואיחוין לכדי יחידה מושגית אחת.
המקף תמיד מוצמד למילים שהוא מאחה, ללא רווח לפניו או לאחריו.
מקורו של המקף המאחה הוא טעם מקרא, בניגוד לסימני פיסוק אחרים בעברית מודרנית, שיובאו משפות אירופיות.
משום כך המקף העברי התקני הוא מקף עילי, בגובה ראשי האותיות (־), כמו בכתבי היד של המסורה ובדפוסי המקרא.
בשפות אירופיות משמש המקף האמצעי (-).
מאחר שבמקלדת עברית סטנדרטית המקף האמצעי נגיש יותר, מקובל להשתמש בו גם בעברית, והאקדמיה ללשון העברית אישרה שימוש זה.
בכתיבה ישנה בעברית המודרנית אפשר למצוא גם סימון מקף בצורה ⸗.
להבדיל מהמקף, הקו המפריד (–) רחב יותר, ממוקם באמצע השורה, וכמעט תמיד יופיעו רווחים לפניו ואחריו.
גם מטרתו הפוכה – להפריד בין חלקים במשפט.
כחלק מטעמי המקרא בנוסח המסורה של המקרא, שימש המקף לאיחוי שתי מילים או יותר ליחידת הטעמה אחת.
הוספת תחיליות וסופיות למילים (אי־יציבות, בין־לאומי, תת־כותרת, מעצמת־על).
חיבור תחיליות עבריות לסט תווים אחר, כגון מספרים (ב־1948, כ־100 איש) ושפות זרות (ב־Heathrow, ה־Spam).
איחוי כמה מילים לשם יצירת יחידה מילולית אחת.
בעבר היה מקובל למקף צירופי סמיכות רבים, בדגש על סמיכות כבולה (למשל בית־ספר, עורך־דין) כיום מקובל שלא למקף צירופי סמיכות, אלא אם יש לכך סיבה מיוחדת.
יש המוסיפים מקף בשמות המורכבים מכמה מילים, כגון שמות מקומות (ניו־יורק, תל־אביב), שמות פרטיים (בת־אל, בן־ציון, יום־טוב) ושמות משפחה (בן־יהודה, אבן־שושן, טור־סיני).
חיבור שני מרכיבים שאינם צירוף סמיכות (אוסטרו־הונגריה, תרבות יוונית־רומית).
בדפוס, המקף משמש לסימון מילה שחולקה לשני חלקים עקב חריגה מתחום השורה.
המקף מסמן לקוראים שהמילה ממשיכה בשורה הבאה.
שימוש זה נפוץ בעיתונים, בשל העימוד המקובל בעמודות צרות.
לעיתים מסמנים אותיות שורש בעברית באמצעות מקפים (א־כ־ל, ג־ד־ל, כ־ר־ס־מ).
אפשרות אחרת היא לסמנן בגרשיים (אכ"ל, גד"ל, כרס"ם).
לפי ההלכה, אסור למחוק את שמות האל, וכדי להימנע מחשש מחיקה אסורה, יש הנוהגים לכתוב שמות אלה עם מקף כדי לחצוץ באמצע המילה (א־לוהים, ש־די).
במקרה זה משמש המקף להפרדה ולא לאיחוי.
ביוניקוד, המקף העברי הוא התו U+05BE; כך מקלידים את המקף בעברית במערכות הפעלה שונות:
Windows 8 וגרסאות חדשות יותר, ומערכות לינוקס (ת"י 1492 2012): צירוף של מקש Alt ימני והסימן - () (במקום Alt ימני אפשר להקיש צירוף של המקש Ctrl והמקש Alt).
Windows 7 וגרסאות ישנות יותר: אין צירוף מקשים זמין, אולם כש־Num Lock פועל והתוכנה הפעילה מצויה במצב קלט של כתיבת עברית (HE), יש ללחוץ Alt, להקליד 0206 בלוח המקשים הקטן שבצדה הימני של המקלדת (Numeric keypad), ואז לשחרר את מקש ה־Alt.
(לפי ת"י 1452 הצירוף של מקש Alt ימני והסימן - (מקף־מינוס) אמור להוסיף מקף, אולם בגרסאות ישנות של Windows הוא מוסיף את תו הרפה.)
אנדרואיד (מקלדת Gboard): הקשה ארוכה על הסימן - (מקף־מינוס).
iOS - הקשה ארוכה על הסימן - (מקף־מינוס).
מקפליי היא להקת פופ-רוק בריטית שנוסדה בלונדון בשנת 2003.
חברי הלהקה הם: טום פלטצ'ר (קולות מובילים - גיטרה - פסנתר), דני ג'ונס (קולות מובילים - גיטרה), דאגי פוינטר (קולות - גיטרת באס) והארי ג'אד (תופים).
הלהקה נוהלה על ידי חברת פרסטיג ניהול , והיו חתומים מ-2004 עד דצמבר 2007 בחברת התקליטים Island Records מבית Universal Music Group עד הקמת חברת התקליטים החדשה שלהם, סופר רקורדס .
הצלחת הלהקה התחילה במרץ 2004, כאשר להקת הפופ רוק הבריטית באסטד עזרו להם על ידי צירופם בסיבוב ההופעות שלהם.
אלבום הבכורה של הלהקה, "Room On The 3rd Floor", הושק במקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי כאלבום פלטינום כפול.
הדבר הוביל לקבלת תואר הלהקה הצעירה ביותר בעלת אלבום שהושק למקום הראשון - התואר נלקח מלהקת הביטלס.
כחודש לאחר השקת אלבומם, יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות העצמאי הראשון שלה.
אלבומה השני של הלהקה, "Wonderland, הושק גם הוא הישר אל המקום הראשון בבריטניה, והופץ ב-2005.
אלבומם השלישי, "Motion In The Ocean", הופץ ב-6 בנובמבר 2006. והגיע אל המקום השישי בבריטניה.
מקפליי הופיעו בקומדיית הנעורים "אני והמזל שלי" , בכיכובם של לינדזי לוהן וכריס פיין ב-2006. הם שיחקו בסרט בתפקיד עצמם, והוציאו אלבום, ששמו, בהתאם לסרט, הוא Just My Luck.
אלבום זה שימש גם כפסקול הסרט.
הלהקה הופיעה במגוון מיזמים התנדבותיים, כגון Sport Relief, Comic Relief ו-Live 8.
מקפליי הוקמה על ידי הזמר והגיטריסט טום פלטצ'ר, אשר גם נתן לה את שמה כמחווה לסרט המדע הבדיוני בחזרה לעתיד משנת 1985 אותו פלטצ'ר אוהב מאוד, בה לדמות המרכזית קוראים מרטי מקפליי.
לאחר שביצע מבחן במה כדי להתקבל לבאסטד, הפסיד פלטצ'ר את מקומו לצ'ארלי סימפסון (שאחר-כך עזב את באסטד על-מנת להקים את להקת פייטסטאר), וכך נולד הרעיון להקים להקה משל עצמו.
במקור, טום פלטצ'ר אכן התקבל להיות חלק מהרכב להקת באסטד; למרות זאת, חברת התקליטים איסלנד העריכה מחדש את המצב, והחליטה כי הלהקה תהיה מורכבת משלישייה, במקום רביעייה.
פלטצ'ר אומר, כי הוא היה בלהקה "למשך 24 שעות פחות או יותר".
אף-על-פי שחברת התקליטים החליטה שלא להציע לפלטצ'ר מקום בלהקה, היא הביעה עניין בכישוריו ככותב שירים.
מאוחר יותר, החברה הציעה לו להיות חלק בקבוצת כותבי השירים עבור באסטד, לצידו של חבר הלהקה ג'יימס בורן (שאז כבר נודע ככותב שירים מצטיין);
פלטצ'ר מצהיר, כי בורן היה זה שלימד אותו כיצד לכתוב שירים "כהלכה".
במהלך כתיבת האלבום השני לבאסטד, פלטצ'ר נתבקש לצלם, מטעם חברת התקליטים, את מבחני הבמה עבור להקה חדשה, V.
אז, נפגשו פלטצ'ר ודני ג'ונס לראשונה; ג'ונס הגיע כדי להבחן, מתוך מחשבה שזו להקה בה החברים מנגנים בכלים מוזיקליים משלהם, ולא רק שרים ורוקדים, כיאה ללהקת-בנים רגילה.
פלטצ'ר התרשם מסגנונו המיוחד של ג'ונס, ועל-כן הזמין אותו לכתוב שירים ביחד איתו ועם בורן.
כאשר כתיבת השירים עבור באסטד הגיעה לסיומה, השלושה החלו לשתף פעולה בשביל להקה משלהם (שעדיין הייתה ללא שם).
בסופו של דבר, ג'ונס ופלטצ'ר עברו להתגורר במלון InterContinental שבלונדון למשך חודשיים, כדי שיוכלו להתרכז בכתיבת שירים יחדיו.
הבסיסט דאגי פוינטר והמתופף הארי ג'אד הגיעו למבחני הבמה כתוצאה מפרסום מודעת דרושים במגזין NME.
היותם שני ילידי אסקס, הגיעו השניים, במקרה, לאותו אודישן, והחלו לפתח שיחה בנוגע להערכתם המשותפת ללהקה דה סטרטינג ליין (The Starting Line), לאחר שפוינטר הבחין שהשם והלוגו שלהם היו מודפסים על חולצתו של ג'אד.
השניים גם נבחרו להיות חברים בלהקה באותו היום.
לבסוף, הוחלט כי שם הלהקה יהיה מקפליי.
פלטצ'ר העלה רעיון זה, בהתבסס על אהבתו לטרילוגיית סרטי המדע הבדיוני האמריקאית "בחזרה לעתיד" (Back to the Future) ולדמות הראשית מרטי מקפליי (Marty McFLY), שמגלם השחקן מייקל ג'יי פוקס.
מקפליי שיתפו פעולה עם באסטד, והוציאו גרסת כיסוי לשירם של הקינק'ס, "Lola"; נוסף על כך, הם הוציאו גרסת כיסוי לשיר "Build Me Up Buttercup".
גרסת הכיסוי שלהם לשיר "!Help", אשר בוצע במקור על ידי הביטלס, הופיע בסינגל של "Obviously", וגרסת הכיסוי ל"She Loves You", שגם אותו ביצעו במקור הביטלס, יצא עם הסינגל של "That Girl".
שירי חג המולד, "Deck the Halls" ו-"Crazy Little Thing Called Love" שבוצעו במקור על ידי קווין, זכו גם הם לגרסאות כיסוי על ידי הלהקה, והופיעו בסינגל "Room on the 3rd Floor".
בדצמבר 2004 הופיעו מקפליי עם גרסת הכיסוי לשיר "Little Saint Nick" של הביץ' בויז.
מקפליי הוציאו את גרסת הכיסוי ל-"You've Got a Friend", במקור על ידי קרול קינג, והקליטו את השיר כחלק משירם הרשמי של Comic Relief לשנת 2005, יחד עם הסינגל "All About You".
הקליפ שצולם ל-"You've Got a Friend" נערך באוגנדה, לשם הלהקה הגיעה כדי לבקר ילדים חולי איידס.
מקפליי גם הוציאו גרסת כיסוי לשירם של הקילרס, "Mr.
בנוסף, הם הופיעו עם השיר "I Predict a Riot" ברדיו של ה-BBC; הגרסה לשיר זה מופיעה גם בסינגל "Ultraviolet".
בספטמבר 2005, נפגשה הלהקה עם רוג'ר דלטרי מלהקת המי כדי להקליט מחדש את להיטם משנת 1965, "My Generation".
הם צוותו יחדיו על-מנת לעזור בגיוס הכספים לארגון Teenage Cancer Trust (ארגון צדקה לנוער חולה סרטן) וגם כדי לחנוך את שירות ההורדה הדיגיטלית החדש של HMV.
מקפליי גם הוציאו גרסת כיסוי לשירם של המי, "Pinball Wizard".
ב-20 במאי 2006 מקפליי הופיעו עם גרסה לשיר של ט'ין ליזי'ס, "The boys Are Back in Town".
הם הקליטו גרסת כיסוי לשיר של קווין, "Don't Stop Me Now", ששימשה כשיר הרשמי של Sport Relief ב-2006, יחד עם הסינגל "Please Please".
גרסה זו נועדה לעזור בגיוס הכספים למען הארגון.
במהלך סיבוב ההופעות שלהם ב-2007, הצטרף אליהם הגיטריסט של קווין, בריאן מיי, בהופעתם באצטדיון ומבלי כדי לנגן עימם את "Don't Stop Me Now".
באותו סיבוב הופעות, הם ביצעו גם את "(Fight For Your Right (To Party" של הביסטי בויז, וכמו כן את שיר הנושא של "Ghostbusters".
כמה שבועות לאחר-מכן, הם פתחו את המופע של "Children in Need" עם גרסת הכיסוי לשיר "I Wanna Hold Your Hand", במקור על ידי הביטלס.
מקפליי ביצעו גם את "(Happy Christmas (War Is Over" של ג'ון לנון.
הם הופיעו עם גרסת כיסוי לשיר "Rockin' Robin" בספיישל חג המולד של Top of the Pops; שיר זה נכנס גם לסינגל של "Sorry's Not Good Enough/Friday Night".
מקפליי ביצעו גרסת כיסוי לשיר של הג'ליפיש, "Baby's Coming Back", שיצא יחד עם "Transylvania".
כמו כן, הם הקליטו את השיר "You're the One That I Want" מהסרט גריז, בשביל אלבום שנמכר למטרות צדקה.
מקפליי היו להקה אחת מבין ארבעים אמנים נוספים, שהקליטו גרסאות כיסוי לכבוד חגיגות יום ההולדת של Radio 1; הם החליטו לבצע את שירם הקלאסי של דה ג'אם, "Town Called Malice".
להיטה של ריהאנה, "Umbrella", זכה גם הוא לגרסת כיסוי על ידי ארבעת הבנים, ויצא יחד עם הסינגל "The Heart Never Lies".
בנוסף, הם ביצעו את שירו של ברוס ספרינגסטין, "Born to Run", למען רדיו BBC.
השיר "The Winner Takes It All", במקור בוצע על ידי אבבא, בוצע על ידי מקפליי ב-24 באוגוסט 2008 במסיבה לכבוד האולימפיאדה, שעתידה להתקיים בלונדון בשנת 2012. גרסה אקוסטית של השיר הופיעה בסינגל שלהם, "Lies".
הלהקה הופיעה עם גרסת כיסוי לשיר "I Kissed a Girl" של קייטי פרי ברדיו של ה-BBC, ב-10 בספטמבר 2008.
יחד עם "Do Ya", שהיה השיר הרשמי של Children in Need, הקליטו מקפליי גם גרסת כיסוי ל-"Stay With Me".
במהלך מסע ההופעות של Radio:ACTIVE, ביצעה הלהקה את "Black or White", במקור על ידי מייקל ג'קסון, אותו שר דני ג'ונס בלבד.
בסיבוב ההופעות שלהם "Up Close...
and This Time It's Personal" הופיעו מקפליי עם גרסת הכיסוי לשיר "The Promise" של "גירלז אלאוד".
במהלך סיבוב ההופעות באירופה הם שרו חלק מהשיר "I Gotta Feeling" של להקת בלאק אייד פיז
בשנת 2010 ראה אור האלבום "Above the Noise".
מ-2013 עד 2015 הם שיתפו פעולה עם להקת באסטד בהרכב משותף בשם McBusted.
ההרכב הוציא לאור אלבום בשנת 2014 וערך מספר סיבובי הופעות גדולים.
בשנת 2015 שבו מקפליי להופיע בשמם, אך לא הקליטו חומר חדש, ובשנת 2016 לקחו פסק זמן, וחברי הלהקה עבדו על פרויקטים אחרים.
לדוגמה, הסולן טום פלטצ'ר פרסם מספר ספרי ילדים.
בשנת 2019 התאחדה הלהקה, והוציאה לאור את האלבום "The Lost Songs" ובו שירים שהוקלטו בשנת 2011 אך לא פורסמו מאז.
בספטמבר נערכה הופעה גדולה ב־O2 ארנה בלונדון.
הם תכננו להופיע ברחבי העולם בשנת 2020, אך סיבוב הופעות זה נדחה עקב מגפת הקורונה.
בספטמבר 2020 ראה אור אלבום חדש של הלהקה בשם "Young Dumb Thrills".
בינואר 2005, מקפליי שיחקו בהופעת אורח בדרמה הבריטית "Casualty".
ב-2006 הם השתתפו בסרט הקומדיה הרומנטית "אני והמזל שלי" בכיכובם של לינדזי לוהן וכריס פיין.
בסרט זה הם מגלמים את עצמם כלהקה מתחילה שמנסה לפרוץ, ופסקול הסרט כולל מגוון שירים מתוך שני אלבומיהם הראשונים.
כמו כן, הלהקה הקליטה שיר נוסף בשם "Just My Luck", אשר נושא את שם הסרט; השיר נכלל באלבומם "Just My Luck" שיצא בארצות הברית.
ב-22 באוקטובר 2007 מקפליי אירחו את הטקס של "Nickolodeon UK Kids' Choice Awards" שנערך בבריטניה בפעם הראשונה.
הם לקחו חלק בתוכנית "...Ghosthunting With" ב-2007, וכן השתתפו בתוכניתו של גורדון רמזי, "The F Word" במאי 2008. ב-20 ביולי 2008 מקפליי הופיעו בתוכנית "T4 on the Beach".
באוגוסט של אותה השנה, הם הופיעו בפארק האולימפי בלונדון, שנבנה לקראת אולימפיאדת 2012. בהמשך, ב-14 בדצמבר 2008 מקפליי היו המופע האמנותי המוזיקלי המרכזי בתחרות מיס עולם שבדרום אפריקה, תוכנית שזכתה לקהל של כשני ביליארד צופים מכל רחבי העולם.
ב-8 במאי 2009 הם הופיעו בסדרת הנעורים "Hollyoaks" הבריטית, שם הם שיחקו בתפקיד עצמם.
בנוסף, ב-31 במאי 2009 הופיעו הארבעה בתוכנית הטלוויזיה הגדולה בברזיל, "Domingão do Faustão", כחלק מסיבוב ההופעות שערכו שם במהלך השנה; קהל התוכנית היה מעל 30 מיליון צופים.
ביוני וביולי 2009, מקפליי יצאו לסיבוב הופעות והופיעו בכל העיירות בבריטניה.
בחודש ינואר 2010, התחרה דני ג'ונס בערוץ ITV בתוכנית הנקראת "Popstar To Operastar".
לפני המופע דני אמר "אני כל כך נרגש להשתתף בכוכבי פופ הופכים לכוכבי אופרה.
אני חושב שזה יכול להציג את האופרה בפני קהל חדש לחלוטין.
אני מקווה לעשות אופרה מגניבה!".
התוכנית החלה ב-15 בינואר, אך מזלו של ג'ונאר נגמר ב-5 בפברואר, ולפני היציאה שלו, המילים האחרונות שהוא אמר לשופטים היו: "היה לי כל כך כיף.
למדתי הרבה ואני מתכוון לצאת לחופשה".
סופר רקורדס בע"מ (.Super Records Ltd) היא חברת תקליטים/לייבל עצמאית, בבעלותה וניהולה של מקפליי.
בתחילה, מקפליי היו חתומים בחברת התקליטים הידועה יוניברסל איסלנד רקורדס ( Universal Island Records), אך לאחר זמן-מה, חשו צורך בשליטה יצירתית מלאה, ולכן, לקראת סוף 2007 הקימו את סופר רקורדס.
למרות עזיבתם את איסלנד, הסינגלים של הלהקה מסופקים על ידי חברה בשם "אבסולוט", שמהווה חלק מקבוצת יוניברסל.
אתר מקפלי הרשמי הפך לסופר סיטי שבו כל מעריצי מקפליי מכל רחבי העולם יוכלו להיות ביחד.
האתר נותן למעריצים גישה בלעדית ללהקה, כל עדכון חדש מופיע באתר.
החבר'יה עורכים גם שיחת וידאו ורק למשתמשים אשר נקראים "pioneers" ישנה האפשרות לראות זאת.
כמו כן ה- "pioneers" הם הראשונים לדעת על חומר חדש שפורסם בסופר סיטי על ידי הלהקה.
אתר זה של הלהקה הוא מקור של מידע שמגיע ישירות מתוך חברי הלהקה עצמם.
Smash Hits Awards - הלהקה הבריטית הטוב ביותר
Smash Hits Awards - הגבר של השנה (דני ג'ונס)
Smash Hits Awards - הלהקה הבריטית הטובה ביותר
BRIT Awards - סצנת הפופ הטובה ביותר
UK Festival Awards - סצנת הפופ הטובה ביותר
Virgin.net Music Awards - ההופעה החיה הטובה ביותר
מקסתון (Maxthon, נקרא בעבר MyIE2) הוא דפדפן אינטרנט חינמי אשר מפותח בסין.
הוא משתמש במנוע פריסת תצוגה Trident אשר בו משתמש הדפדפן אינטרנט אקספלורר אך מסוגל אף להשתמש בטכנולוגיית מנוע פריסת התצוגה Gecko אשר בו משתמש הדפדפן פיירפוקס.
הדפדפן פועל בפלטפורמות שונות במחשבים ובמכשירים ניידים.
במקסתון קיימות מגוון של תכונות חדשות בדומה לדפדפנים מהדור החדש כדוגמת פיירפוקס ואופרה אך זאת מבלי לאבד תאימות לאינטרנט אקספלורר.
בשל השימוש במנוע פריסת התצוגה Trident, הוא חשוף ליתרונות ולחסרונות של המנוע, על אף היותו מאובטח יותר מאינטרנט אקספלורר.
בחודש ינואר 2006, מפתחי מקסתון הפכו לפרטנרים של מיקרוסופט בדוכן שלה ביריד צרכני מוצרי אלקטרוניקה.
ב-2005 קיבל הדפדפן מימון ראשוני מצד מורטן לונד (שהשקיע גם בסקייפ) ו-WI Harper Group.
ב-2006 קיבלה מקסתון השקעה נוספת מקרן הון סיכון Charles River Ventures.
ב-2007 השקיעה גוגל כמיליון דולר בדפדפן, ככל הנראה מדובר בהשקעה אסטרטגית מצד גוגל.
גרסה 2.0 של הדפדפן שוחררה ביולי 2007 ומציגה מספר שיפורים ותכונות נוספות.
בדצמבר 2012 יצאה גרסה 4 תחת השם Maxthon Cloud Browser.
להלן חלק מהתכונות הרבות של מקסתון:
מחוות עכבר הניתנות לתכנות (mouse gestures)
שירות עדכון אוטומטי בשם MaxUpdate
חוסם פרסומות החוסם חלונות קופצים, מודעות (banners), פרסומות פלאש צפות, וכולל גם אפשרות ליצירת רשימת אתרים לחסימה
סרגל כלים חיצוני המאפשר פתיחת תוכנות צד שלישי
אפשרות לשינוי מראה התוכנה (skining)
תומך בהרחבות – התקני-תקע (plugins) – רבים של אינטרנט אקספלורר ושל עצמו
תמיכה חלקית במנוע פריסת התצוגה Gecko באמצעות תוכנות צד שלישי
סרגל חיפוש מובנה אשר תומך במנועי חיפוש שונים אם אפשרות להוספת אחרים
השלמת מילות חיפוש (Auto suggest)
תכונת "קבוצות" המאפשרת לפתוח מספר דפים בלחיצה אחת
"כינויי URL" המאפשר פתיחת דפים על ידי הקלדת מילה אחת בתיבת הכתובות (address bar)
אספן פשוט - חלון קטן של Notepad המאפשר לאסוף כל טקסט מאתר אינטרנט.
ניתן להתאים אישית את הגופן, את צבע הרקע ואף את מידת שקיפות החלון.
ניתן אף לכתוב בו פקודות Javascript ולהריץ אותן על האתר הנוכחי.
מקצב הוא מונח מוזיקלי בסיסי שמשמעו יחס בין משכי צלילים.
מקצב מאגד בתוכו גם תבניות חוזרות של משכי צלילים.
המקצב לא קובע לבדו את משך הצלילים, אלא בהתאם למפעם.
במוזיקה המערבית נהוג לחלק את משכי הצלילים על בסיס המספר שתיים או שלוש.
החלוקה לשתיים נפוצה יותר ברוב המכריע של הסגנונות.
היא פשוטה יותר, ומופיעה להלן:
שלם (1) – משכו ארבעה רבעים, או שני חצאים, כך שהוא ממלא תיבה נפוצה (של 4/4 – "ארבעה רבעים") שלמה.
חצי (1/2) – חצי משלם, כלומר שני רבעים.
על מנת לעבור לחלוקה לשלוש ("טריולה"), יש להוסיף את הספרה 3 מעל התווים המחולקים.
בדוגמה הבאה, מופיעה חלוקת הרבע לשלושה שלישונים, במקום החלוקה לשתי שמיניות, אשר להן אין צורך בסימון מיוחד:
על מנת לחלק כל אורך נתון לשלוש, יש להשתמש בתיווי, אשר ערכו הרתמי נמוך ממנו בדרגה אחת, ולהוסיף מעליו את הספרה 3. חלוקת השלם לשלוש תראה כמו שלושה חצאים אשר מעליהם הספרה 3.
על ידי שימוש בספרות, ניתן לחלק גם לערכים מורכבים יותר, כמו ל-5, 7 או ל-11. כמו כן, ניתן להוסיף "נקודה" ליד כל תו כדי להאריך אותו בחצי ממשכו.
לדוגמה, רבע מנוקד יהיה בעצם באורך רבע ושמינית, כלומר שלוש שמיניות.
צליל המנוקד בשתי נקודות, יוסיף 75% לאורכו, וכן הלאה.
דרך נוספת ליצור משך לא זוגי היא לחבר את משכם של שני צלילים זהים בגובהם על ידי שרטוט קשת ביניהם.
התוצאה היא צליל יחיד שמשכו הוא סכום משך הצלילים המחוברים.
מקצב חוזר זו תבנית מקצבית שחוזרת הרבה פעמים.
מקצב קבוע זו תבנית מקצב שחוזרת בלי הפסקה.
מקצב מאפיין זו תבנית מקצב שחוזרת רק פעמים ספורות אז אפשר להשוות בין תיבות.
שימוש בתבניות קצביות חוזרות שכיחות יותר בז'אנרים של מוזיקה קלה, מוזיקה אתנית ובמוזיקת מצעדים.
תבנית קצבית פופולרית ופשוטה היא "מקצב מנוקד", אשר בה מופיעים בעיקר בליווי, שמינית מנוקדת ולאחריה חלק שש-עשרה, וחוזר חלילה.
בבלוז מופיעה בדרך כלל תבנית קבועה במחלקת הקצב, של שני שלישונים מחוברים, ולאחריהם שלישון נוסף (המשלים לרבע אחד).
תבנית זו נקראת "סווינג" או "שאפל" ודומה לתבנית של מקצב מנוקד, אך פחות "חדה" ממנה.
המקפת לסקר הירח היא גשושית רובוטית מסוג מקפת של נאס"א ששוגרה אל הירח ב-2009 וכיום ממפה אותו בתלת-מימד ממסלול בגובה 50 ק"מ.
אחת המטרות המקוריות של LRO הייתה הכנה לנחיתות מאוישות במסגרת תוכנית קונסטליישן, אך התוכנית בוטלה ב-2010.
הגשושית שוגרה ב-18 ביוני 2009 יחד עם LCROSS, והייתה למשימה הראשונה של נאס"א אל הירח אחרי 10 שנים.
LRO ו-LCROSS הם המשימות הראשונות ששוגרו כחלק מהחזון לחקר החלל של ארצות הברית.
העלות הכוללת של המשימה היא 583 מיליון דולר, מתוכן 504 מיליון דולר עבור LRO ו-79 מיליון עבור LCROSS.
LRO שלחה תמונות ראשונות המראות את הציוד ממשימות אפולו שהושאר על הירח.
הגשושית פותחה במרכז טיסות החלל גודרד של נאס"א.
זו גשושית כבדה (1,900 ק"ג) ומתוחכמת שנבנתה על מנת להקיף את הירח ממסלול קוטבי למשך שנת ארץ אחת.
במסגרת הרחבת המשימה (עד 5 שנים נוספות) ניתן להשתמש ב-LRO כתחנת תקשורת בין כדור הארץ למשימות נוספות שישלחו אל הירח, כמו למשל נחתות או רכבי סיור.
ב-11 בפברואר 2009, אחרי שבנייתה הסתיימה, הועברה הגשושית ממרכז גודרד אל נמל החלל קייפ קנוורל.
התכנון המקורי היה לשגר את ה-LRO באוקטובר 2008 אבל לאחר מספר דחיות הגשושית שוגרה ב-18 ביוני 2009 מ-SLC-41 בנמל החלל קייפ קנוורל.
LRO נושאת עימה מספר כלים לביצוע משימתה:
בנוסף לציוד זה נושאת המקפת צ'יפ עליו רשומים שמות של 1.6 מיליון אנשים שהכניסו את שמותיהם דרך האינטרנט.
ב-23 ביוני 2009 נכנסה המקפת למסלול סביב הירח, לאחר מסע בן 4 וחצי ימים מכדור הארץ.
במהלך המסע נעשה תיקון מסלול אחד.
כשהגיעה המקפת אל צידו הרחוק של הירח הופעלו מנועיה והכניסו אותה למסלול אליפטי סביב הירח.
ב-15 בספטמבר, אחרי בדיקת מערכות, החלה המקפת את משימתה המרכזית - להקיף את הירח בגובה 50 ק"מ למשך שנה ולבצע את מטלותיה.
אחרי סיום המשימה העיקרית בספטמבר 2010, הועברה LRO לידי Science Mission Directorate של נאס"א.
איתור אתר התרסקותה של בראשית
ב-15 במאי 2019, כחודש לאחר התרסקותה של הגשושית בראשית, פרסם מרק רובינסון, חוקר ראשי בצוות משימת הצילום של המקפת (LROC), תמונות של אתר ההתרסקות, מתוך שלושת זוגות תמונות שצולמו על ידי צמד מצלמות הזווית הצרה (NAC) שלה ב-22 באפריל, 11 ימים לאחר ההתרסקות.
בתמונות נראה בבירור כתם כהה בקוטר של כעשרה מטרים, המוסבר כשטח מחוספס בנקודת התנגשות הגשושית באדמת הירח, שאינו נראה בתמונות שצולמו בהקפה קודמת של המקפת.
עיבוד תמונה המשווה בין התמונות הללו חושף כתם בהיר סביבות הכתם הכהה, בקוטר של כ-30-50 מטרים, וממנו חורגת דרומה קרן בהירה באורך של כמאה מטרים, המוסברים כדפוסים של התפרצות חלקיקים עדינים או גזים שהתרחקו במהירות מנקודת ההתנגשות, חשפו את השכבה העליונה של רגולית הירח ופיזרו חלקיקי קרקע עדינים.
עקב תקלת הבלימה ואי התייצבות הגשושית בזווית אנכית לקרקע אותר מיקום ההתנגשות דרומית לאתר הנחיתה המיועד.
קנה המידה של התמונות גדול מכדי לקבוע האם הכתם הקטן הוא מכתש שנוצר במקום הפגיעה, או שמא פגיעת הגשושית השבירה בתאוצה גבוהה ובזווית נמוכה לאדמת הירח (פחות מעשר מעלות) מנעו יצירת צורת מכתש.
מקפת האקלים של מאדים שנקראת גם מקפת מרס סרוויור 98 הייתה גשושית אמריקאית מסוג מקפת ששוגרה ב-11 בדצמבר 1998 כחלק מתוכנית מרס סרוויור 98 כדי לחקור את האטמוספירה והאקלים של מאדים, ולשמש כמרכז תקשורת בין כדור הארץ לנחתת הקוטב של מאדים (גם חלק מתוכנית מרס סרוויור 98).
ב-23 בספטמבר 1999 אבד הקשר עם הגשושית בעת שנכנסה למסלול סביב מאדים.
מסלול כניסתה היה נמוך מהמתוכנן בעקבות בעיית ניווט, וכתוצאה מכך היא נשרפה במהלך החדירה לאטמוספירה של מאדים.
מקפת האקלים של מאדים הייתה בגובה 2.1 מטרים, רוחב 1.6 מטרים, אורך (עומק) 2 מטרים ושקלה בעת השיגור 638 ק"ג (כולל דלק).
החללית ניווטה באמצעות גלאי כוכבים וחיישני שמש.
למקפת היו שמונה מנועים קטנים (4 × 22 N ו-4 × 0.9 N) לתיקון המסלול בדרך למאדים ובמאדים ומנוע ראשי (LEROS 1B - 640N) שהכניס אותה למסלול.
למקפת הייתה אנטנה באורך 1.3 מטרים שקלטה ושידרה שדרים לרשת חלל עמוק, ואנטנת UHF לתקשור עם נחתת הקוטב של מאדים שתוכננה לנחות על מאדים ב-3 בדצמבר 1999 (אבל נכשלה).
המקפת קיבלה אנרגיה חשמלית משלושה לוחות סולריים שסיפקו כ-500 ואט סביב מאדים.
כשהלוחות היו פרוסים במלואם, אורכם היה 5.5 מטרים.
ייעוד משני שלהם היה לשמש את המקפת בשלב ה-aerobraking (האטה באמצעות חיכוך עם האטמוספירה).
בנוסף ללוחות הסולריים היו למקפת שתי סוללות נטענות ששימשו את המקפת כשמאדים הסתיר את השמש.
PMIRR - כלי למדידת פליטה תרמית ואינפרא-אדומה של הקרקע והאטמוספירה.
MARCI - מצלמת צבע לצילום קרקע ואטמוספירת מאדים.
המשימה תוכננה ושוגרה כחלק מתוכנית מרס סרוויור 98 יחד עם נחתת הקוטב של מאדים כדי לספק מידע מדעי אודות מאדים.
קביעת תפוצת המים על פני מאדים.
ניטור מזג האוויר ומצב האטמוספירה במאדים.
איתור שינויים בפני השטח של מאדים כתוצאה מרוחות ואפקטים אטמוספיריים אחרים.
ניטור כמות אדי מים והאבק באטמוספירת מאדים.
חיפוש עדויות לשינויי אקלים בעבר.
המקפת לסקר מאדים, ששוגרה באוגוסט 2005, השלימה את רוב משימותיה של מקפת זו.
מקפת האקלים של מאדים שוגרה ב-11 בדצמבר 1998, 18:45:51 UTC, על ידי נאס"א מ־SLC-17 מנמל החלל קייפ קנוורל על גבי משגר דלתא 2. שלבי במשגר פעלו למשך 42 דקות והכניסו את המקפת למסלול הוהמן במהירות 5.5 ק"מ לשנייה ביחס למאדים, למסע של 669 מיליון ק"מ אל עבר מאדים.
המקפת החלה את תמרון הכניסה למסלול סביב מאדים ב-23 בספטמבר 1999, 09:00:46 UTC.
בעקבות טעות אנוש המקפת נכנסה למסלול נמוך מהמתוכנן ונשרפה באטמוספירת מאדים.
ב-23 בספטמבר 1999, במהלך תמרון הכניסה למסלול סביב מאדים, אבד הקשר עם המקפת כשהיא נכנסה אל מאחורי מאדים ב-09:04:52 UTC, כ-49 שניות לפני המתוכנן.
ניסיונות ליצירת קשר מחדש לא צלחו.
ב-10 בנובמבר 1999 הגיעה ועדת החקירה למסקנה כי התקלה נגרמה בשל טעות אנוש.
מחשבי המקפת קיבלו נתוני דחף לפי ליברה בעוד היא תוכנתה לקבל נתוני דחף לפי ניוטון.
הבלבול בנתונים, שנודע בנאס"א בשם metric mixup (הבלבול המטרי), גרם למקפת להיכנס למסלול נמוך מהמתוכנן וכתוצאה מכך היא נשרפה מהחיכוך באטמוספירה.
מְקַפָּה היא כלי בישול הדומה לתרווד מחורר ומשמשת להסרת קרום, שומן או קצף הנמצא על פני התבשיל.
הרעיון מאחורי אופן הפעולה של הכלי הוא שהקרום או הקצף בעלי צמיגות גדולה יותר מאשר הנוזל שבתבשיל ולכן כאשר גורפים את הקצף עם המקפה, נוזל התבשיל דולף דרך החורים בחזרה לתוך הסיר ומשאיר בתוך המקפה רק את הקרום.
בעברית השם מגיע מהפועל קיפה שנהוג בלשון חז"ל: "שמן של תרומה שנפל על גבי היין יקפה אותו והיין מותר" – כלומר יין שהתערבב בשמן פסול, אך מכיוון שהשמן צף על פני היין, אם נקפה את השמן (נסירו מפני היין) יהיה שוב מותר.
המונח מקפה ככלי בישול הוא מחידושיו של ביאליק, ונקבע במונחי כלים ותבשילים שפרסם ועד הלשון בשנת תרצ"ג (1933).
השם "skimmer" באנגלית נובע מפעולת ה-skimming שהיא הסרת קרום החלב.
מקף היה כתב עת מודפס לספרות, שפעל בשנים 2012–2015. עורכי כתב העת הוציאו בתקופה זו שישה גיליונות.
ב"מקף" פורסמו שירים, סיפורים, מסות קצרות וארוכות, ביקורות ראיונות ותרגומים.
המייסדים והעורכים היו המשוררת והסופרת חני שטרנברג והמשורר, המחזאי והעורך, יואב איתמר.
כל גיליון של מקף עסק בנושא מוגדר ולווה על ידי אמן אורח שהציג בגיליון מעבודותיו.
כמו כן הופיע בכל גיליון ריאיון מרכזי עם יוצר משמעותי, כאשר בגיליון האחרון הופיעו ארבעה ראיונות.
את אחד הגיליונות ערך כעורך אורח שועי רז.
בין המרואיינים והמשתתפים ב"מקף" נמנו: אהרן אפלפלד, אמיר אוריין, ארז מירנץ, גל קוסטוריצה, אסתי ג.
חיים, יוסי סוכרי, גיא דוידי, אביבה אוּרי, יונתן יובֵל, אבשלום קווה ועוד.
בין האמנים האורחים היו מיכאל דרוקס, יורם קופרמינץ, יעקב פורת ויואל גילינסקי.
מקף ביקש לשים במרכז עשייתו את הדיאלוג על כל גווניו, וברוח זאת נקרא הגיליון הראשון "שמחת ההשפעה", זאת, כהתכתבות עם ספרו של הרולד בלום "חרדת ההשפעה".
בגיליון זה התכתבו היוצרים עם יוצרים מזמנים וממקומות אחרים.
הגיליונות הושקו בערבי השקה, ובערב ההשקה האחרון נערך שיח עורכים, שהשתתפו בו עורכי כתבי עת רבים.
גיליון 4 עסק בנושא "הגירה גלות", גיליון 5 – "קשרי משפחה".
הגיליון האחרון, שראה אור בנובמבר 2015, נקרא "בשוליים".
בתחילת דרכו פעל לצד כתב העת בלוג שבו התפרסם תרגומה של חני שטרנברג לשירו של אלן גינסברג "סופרמרקט בקליפורניה".
לצד כתב העת פעלה גם הוצאה לאור בשם "מקף".
מקפלות המצנחים או מאחזקות המצנחים בצה"ל הן חיילות (וגם חיילים) המשרתות תחת חטיבת המרום, הממונה על מלאכת קיפול ותחזוקת המצנחים.
את המצנח הראשי יכול לקפל צנחן מוסמך או מקפל מצנחים מוסמך (פֵּקֱר, מאנגלית: packer); את המצנח הרזרבי יכול לקפל רק מקפל מצנחים המוסמך לקיפול מצנחים רזרביים.
על פי נוהלי צה"ל, תוקף קיפול של מצנח מחומרי ניילון מתקדמים (בניגוד למשי) הוא 120 יום.
לאחר שפג תוקף הקיפול יש לפתוח ולקפל את המצנח שנית לפני צניחה.
מקפלות המצנחים בצה"ל מקפלות את כל המצנחים הדרושים עבור צה"ל לצורכי תרגילים גדודיים (תרג"דים), היטסים ואספקה לשטח.
הקיפול דורש מאמץ פיזי, שכן מצנח אישי שוקל 14.1 קילוגרמים ומצנח אפסניה יכול להגיע למשקל 70 קילוגרמים.
קיפול מצנח בודד אורך בין 20 דקות לשעה.
תנאי קבלה ליחידת מקפלות המצנחים הם פרופיל רפואי 64 ומעלה, טירונות לרמת רובאי 02 וקורס הכנה בן חודש ימים.
לפני הרחבת תפקידי החיילות בצה"ל, נחשב תפקיד מקפלת המצנחים לתפקיד המשמעותי ביותר שיכולה חיילת למלא בשירות הצבאי.
מקפלות המצנחים זכו לכבוד מהסביבה ואפילו חובר לכבודן השיר "מקפלות המצנחים" מאת יאיר רוזנבלום.
השיר בוצע לראשונה ב-1971 על ידי צוות הווי של חטיבת הצנחנים ובהמשך, ב-1972, על ידי להקת פיקוד מרכז.
הסיכה של מקפלות מצנחים מכילה כנפיים שבמרכזן מצנח ומתחתיו שתי כפות ידיים.
מקפת שיירי הגז אקסו מארס (Trace Gas Orbiter, בקיצור: TGO) היא גשושית ששוגרה כחלק מפרויקט אקסו מארס על ידי סוכנות החלל האירופית ורוסקוסמוס בשנת 2016 והגיעה למאדים ב־19 באוקטובר 2016. הגשושית נשאה על גבה את הנחתת סקיאפארלי, ולפני ההגעה למאדים שחררה אותה כדי שזו תוכל לנחות על כוכב הלכת.
המשימה המדעית המרכזית של הגשושית TGO היא למדוד ולחקור את מקורם של גזים הנמצאים בכמות מזערית באטמוספירה של מאדים (פחות מ־1% מהאטמוספירה), כי מיקום הגז משתנה לאורך זמן.
המקפת שוגרה יחד עם ההנחתת סקיאפארלי ששימשה כמדגים טכנולוגי, ונכשלה בנחיתתה, ב-14 במרץ 2016. המקפת נכנסה למסלול סביב מאדים ב-19 באוקטובר באותה שנה.
לאחר שחרור הנחתת סקיאפארלי ב-16 באוקטובר 2016, מקפת החלה בשינוי מסלולה, תוך שימוש בבלימה אטמוספירית.
מַרְקוּס אָוּרֶלְיוּס וַלֶרְיוּס מַקְסֶנְטִיוּס (Marcus Aurelius Valerius Maxentius Augustus; נולד בין השנים: 276-283 לספירה, נהרג ב-28 באוקטובר 312 לספירה), קיסר ואוגוסטוס רומא בין השנים 306–312, בנו של מקסימיאנוס (אוגוסטוס המערב בטטררכיה הראשונה לצד דיוקלטיאנוס) וחתנו של גלריוס.
מקסנטיוס הוא בנו של מקסימיאנוס ואשתו אוטרופיה, אח לתאודורה (Theodora), שלימים תינשא לקיסר והאוגוסטוס קונסטנטיוס כלורוס, ולפאוסטה , שלימים תינשא לבנו של קונסטנטיוס כלורוס, הקיסר קונסטנטינוס.
שנת לידתו של מקסנטיוס שנויה במחלוקת בין חוקרים שונים בתחום.
טווח השנים שבתוכו ניטשת המחלוקת הוא בין 276 לספירה ועד שנת 283 לספירה.
מקסנטיוס נישא, ככל הנראה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-3 לספירה, לבתו של הקיסר גלריוס, ולריה מקסימיליה.
לזוג נולדו שני ילדים - ולריוס רומולוס (295-309 לספירה), וילד נוסף שתולדותיו אינן ידועות.
אין מקורות ברורים אודות שנות ילדותו של מקסנטיוס, אך את שנות נערותו עשה ככל הנראה בעיר רומא.
עם מינויו לשלטון של מקסימיאנוס ב-285 לספירה, סומן בנו של מקסימיאנוס, מקסנטיוס, כיורש העצר לתפקיד אוגוסטוס כשתגיע העת להחליף את אביו - כנהוג במסורת הרומית.
לצורך יצירת קשרי משפחה על מנת למנוע תחרות עתידית על השלטון בין הקיסרים, שני הקיסרים החדשים אומצו כבניהם של האוגוסטים, ונשאו לנשים את בנותיהם של שני האוגוסטים.
במסגרת הסדר זה, נישא קונסטנטיוס כלורוס לתאודורה, אחותו של מקסנטיוס.
מינויו של קונסטנטיוס כלורוס לתפקיד קיסר תחת מקסימיאנוס כאוגוסטוס הוא מינוי תקדימי בהיסטוריה של האימפריה הרומית: אין מקרה קודם מתועד שבו בן מאומץ של שליט זוכה לקדימות בשלטון על פני בן ביולוגי.
ב-1 במאי בשנת 305 לספירה התפטרו דיוקלטיאנוס ומקסימיאנוס במהלך תקדימי ומתואם מראש מתפקידיהם כאוגוסטים.
שני הקיסרים שמשלו תחת שני האוגוסטים - גלריוס וקונסטנטיוס כלורוס - קודמו לתפקידי אוגוסטים, ודיוקלטיאנוס מינה לקיסרים תחתיהם את מקסימינוס דאיה (Maximinus) ופלביוס ולריוס סוורוס (Severus), בהתאמה.
גם מינוי זה נחשב למינוי חריג, היות שגם למקסימיאנוס וגם לקונסטנטיוס היו בנים ביולוגיים שנחשבו למתאימים לתפקיד - קונסטנטינוס ומקסנטיוס.
זו היא הפעם השנייה שבה מקסנטיוס לא ממונה לתפקיד שלטוני בכיר על אף היותו בנו של שליט מכהן.
אלא שהטטררכיה השנייה לא החזיקה זמן רב - ביולי 306 לספירה, נפטר קונסטנטיוס באבורקום (Eburacum, יורק של ימינו), ובנו קונסטנטינוס הוכרז על ידי חייליו כאוגוסטוס.
קונסטנטינוס פנה לגלריוס בתור האוגוסטוס הבכיר כדי שיאשר את המינוי, ולבסוף גלריוס הכריז עליו כקיסר, ומינה את סוורוס לאוגוסטוס מתוך תקווה למנוע את התפרקות הטטררכיה לחלוטין.
כמה חודשים לאחר מכן בעיר רומא, נקרתה בדרכו של מקסנטיוס הזדמנות פוליטית לזכות לתפקיד שלטוני בכיר.
בסתיו שנת 306 לספירה, הגיעו לעיר רומא פקידים מטעם האוגוסטוס גלריוס כדי לערוך בה קנזוס ולהשית עליה לראשונה את המס שהיה מקובל לגבות בפרובינקיות השונות באימפריה, אבל עד אותה העת לא היה מקובל ברומא.
צעד זה היה צעד נוסף בדרך שבה צעדה האימפריה במהלך חצי המאה הקודמת, ובפרט תחת שלטון הטטררכיה, כאשר מעמדן של איטליה ורומא בפרט, החל להפוך שולי יותר ויותר.
כבר בתקופת שלטון דיוקלטיאנוס הושת מס על השטח שמצפון להרי האפנינים באיטליה, אך העיר רומא שמרה על מעמדה כפטורה ממס.
החלת המפקד והניסיון להטיל מס על העיר רומא עוררו זעם בקרב תושבי העיר - זעם שנוצל כהלכה בידי מקסנטיוס.
כאשר השמועות על הכתרתו של קונסטנטינוס הגיעו אל מקסנטיוס שישב באותה העת ברומא, הוא החליט לתבוע את ירושת אביו מקסימיאנוס.
הוא ניצל את הזעם על רקע ניסיון גביית המיסים ברומא, ופנה להמוני העם והמשמר הפרטוריאני שישבו בעיר, ואלו הכריזו עליו כ'שליט'.
הסנאט הרומאי אישר אף הוא את ההחלטה גם אם באורח סמלי למדי, והוא הועלה לשלטון ברומא ב-28 באוקטובר 306.
לאחר מינויו על ידי יושבי רומא והסנאט הרומי לאוגוסטוס, מקסנטיוס צפה כי גלריוס וסוורוס לא יראו בעין יפה את טענתו לשלטון, לאור האיום שטענה זו מציבה על שלטונם ברומא ובשטחי איטליה.
תוכניתו של מקסנטיוס צלחה ובשנת 307 כשסוורוס התקדם עם כוח צבאי לכיוון העיר רומא, חייליו נטשו אותו והוא נכנע למקסימיאנוס, ולאחר מספר חודשים חוסל בידי מקסנטיוס.
יחד עם אביו, כרת מקסנטיוס ברית עם קונסטנטינוס, והאחרון התחתן עם אחותו של מקסנטיוס פאוסטה, כדי לאשרר את הברית ביניהם.
לאחר שהצליחו להביס את סוורוס, בקיץ של שנת 307 גלריוס התקדם לכיוון רומא בראש צבא גדול במטרה להדיח מהשלטון את מי שלראייתו לקחו אותו באופן בלתי-חוקי.
אלא שבהתקרבו לעיר הוא נכח לדעת כי אין ברשותו מספיק חיילים על מנת להבקיע את הביצורים בחומות העיר ולבודד אותה מנתיבי האספקה שלה.
נוסף על כך, מקסנטיוס הצליח לשחד חלק מחייליו של גלריוס לערוק מצבאו של האחרון.
גלריוס נסוג מהעיר לכיוון צפון ושארית צבאו התפזרה.
משך מספר חודשים שלטו מקסימיאנוס ומקסנטיאוס ביחד מהעיר רומא, עד שבאביב של שנת 308, ניסה מקסימיאנוס לשכנע אספת חיילים לסייע לו להדיח את מקסנטיוס, אך החיילים התנגדו לכך, ואילצו את מקסימיאנוס לברוח.
הוא נמלט אל אזור גליה, לחצרו של קונסטנטינוס.
לאחר ניסיון הכיבוש וההדחה הלא-מוצלח של גלריוס נגד מקסנטיוס, גלריוס פנה לדיוקלטיאנוס בבקשה שיעזור לו להשיב את הסדר של הטטררכיה על כנו.
בקיץ שנת 308 כינס דיוקלטיאנוס ועידה בעיר קרנונטום וקבע כי מקסימיאנוס יחויב לוותר על השלטון, כי מקסנטיוס הוא אויב האימפריה שתפס את השלטון שלא כדין (אוזורפ) וכי על קונסטנטינוס לרדת לדרגת 'קיסר'.
נוסף על כך, קבע דיוקלטיאנוס כי מקסימינוס דאיה יישאר בתפקידו כקיסר תחת גלריוס, ובמקומו של סוורוס כאוגוסטוס במערב, הוא מינה את ליקיניוס - חברו של גלריוס - לתפקיד האוגוסטוס במערב האימפריה.
אמנם היה בפעולה זו כדי להשיב את הסדר החיצוני של הממשל בטטררכיה, אך בפועל חלקי האימפריה השונים התנהלו בנפרד, ובהיעדרה של דמות שלטונית דומיננטית בתוך הטטררכיה פעל כל שליט על פי רצונותיו: קונסטנטינוס לא ויתר על תביעתו לתואר אוגוסטוס במערב, ובמזרח מקסימינוס דאיה הכריז גם על עצמו כאוגוסטוס.
לאחר הוועידה בקרנונטום, מרבית השטחים שהיו בשליטתו של מקסנטיוס נותרו תחת שליטתו ללא הפרעה, מלבד שטחי אפריקה.
בשטחי אפריקה החלה מרידה בהובלת אחד המנהיגים הצבאיים של הדיוקסיה, לוקיוס דומיטיוס אלכסנדרוס רומא הייתה תלויה באדמות אפריקה וספרד לאספקת החיטה הסדירה שלה, והמרידה היוותה פגיעה באספקה הסדירה של החיטה לעיר, שכדי לצלוח את המשבר הזה נסמכה עוד יותר על אספקת החיטה מאדמות ספרד.
מכה שנייה נחתה על העיר רומא כאשר בשל סכסוכים על השליטה בחבל ספרד בין מקסנטיוס לקונסטנטינוס, קונסטנטינוס כובש את ספרד.
בכך הופכת מצוקת החיטה לקשה מנשוא, ומצוקה זו דחקה במקסנטיוס לצאת לאפריקה ולדכא את המרד.
בשנת 310 מקסנטיוס אכן יצא לאפריקה, שם הרג את דומיטיוס אלכסנדר ונחל הצלחה, ועם חזרתו לרומא ערך תהלוכת ניצחון.
במהלך אותה השנה מת אביו של מקסנטיוס, מקסימיאנוס, לאחר שניסה לבצע הפיכה כנגד קונסטנטינוס בחבל גליה, והוכרח להתאבד או הוצא להורג בידיו של קונסטנטינוס.
קרב גשר מילביוס ומותו בשנת 312
באביב של שנת 312, לאחר מספר שנים של מתיחות בינו ובין מקסנטיוס על השליטה בחבל ספרד, קונסטנטינוס הכריז מלחמה על מקסנטיוס ויצא לאיטליה בראש צבא שמנה כ-40,000 חיילים.
על אף שכוחותיו של מקסנטיוס היו גדולים יותר ככל הנראה, בהתנגשות הצבאית הראשונה בין השניים, שהתרחשה בצפון איטליה בחודשי הקיץ והאביב, ניצח קונסטנטינוס את הכוחות שמקסנטיוס שלח, והחל להתקדם אל עבר רומא.
מקסנטיוס בחר לפגוש את צבאו של קונסטנטינוס מחוץ לגבולות העיר רומא ולהימנע מהאפשרות של מצור על העיר, ועל כן יצא עם כוח צבאי לקראת קונסטנטינוס באזור "הסלעים האדומים" (Saxa Rubera), ליד אבן המיל התשיעית מהעיר רומא, בקרבת גשר מילביוס (Pons Mulvius) שעל נהר הטיבר, ב-28 באוקטובר 312 לספירה.
קונסטנטינוס ביצע תמרון צבאי ושלח חלקים מכוחותיו לתקוף את צבא מקסנטיוס מהצד, מהלך שצלח.
כוחותיו של מקסנטיוס שהחלו לסגת, ניסו לחצות את נהר הטיבר באמצעות שני גשרים: גשר מולוויוס וגשר נוסף עשוי רפסודות שנבנה מבעוד מועד על מנת להקל את תנועת החיילים של מקסנטיוס צפונה אל הקרב.
במהלך חצייתם את הגשרים, גשר הרפסודות התמוטט ורבים מחייליו של מקסנטיוס, ומקסנטיוס עצמו - טבעו בנהר.
הניצחון של קונסטנטינוס היה מוחלט, והוא עלה עם צבאו לרומא בתהלוכת ניצחון כאשר ראשו של מקסנטיוס נישא על חנית של אחד מחייליו.
ניצחונו של קונסטנטינוס, שנחשב לאחד מן המאורעות ההיסטוריים החשובים בהיסטוריה הנוצרית, מוצג בלוח המוצב בחלקה הדרומי של קשת קונסטנטינוס ב'ויה סקרה' ברומא, ושימש כהשראה לציור הקיר מראשית המאה ה-16 בוותיקן, שתוכנן בידי רפאל והוצא לפועל בידי הצייר ג'וליו רומנו.
ישנם תיאורים שונים של הקרב בידי היסטוריונים וסופרים נוצריים כאשר הבולטים שבהם הם בני התקופה - לקטנטיוס ואוסביוס - שעיצבו את הזיכרון ההיסטורי של קרב זה לדורות.
בתיאוריהם, קונסטנטינוס מופיע כמי שעבר התגלות נוצרית ממש טרם הקרב או בסמוך לו, ובזכות התגלות זו ובחירתו של קונסטנטינוס לאמץ את הנצרות לקראת הקרב ניצח את צבאו של מקסנטיוס, ובכך הפך הקרב גם לניצחונה הראשון של הנצרות כדת-מדינה לעתיד.
חייו הפוליטיים של מקסנטיוס היו רצופים קשיים ואכזבות משנות נערותו ועד מותו בקרב על גשר מולוויוס בשנת 312 לספירה.
הייתה זו אידאולוגיה פוליטית שהקנתה לו בסיס תמיכה רחב ברומא, בעיקר עקב התנגדות תושבי העיר ומוסדותיה לגישה האדישה, ולאחר מכן השלילית, שהפגין השלטון הטטררכי כלפי העיר.
במהלך כהונת הטטררכיות הראשונה והשנייה, בוצעה חלוקה מנהלית מחודשת של האימפריה, ומרבית שטחי איטליה הפכו לפרובינקיות משוללות כל זכויות-יתר כפי שהיה נהוג עד אז.
מעמדה של רומא כעיר בעלת זכויות-יתר אמנם נשמר, אך שינוי זה הצביע על כך כי ייתכן וזכויות-יתר אלו הן זמניות בלבד.
חלוקה מחודשת זו של האימפריה לכמה אזורים מרכזיים הנשלטים במקביל על ידי שליטים שונים, גרמה בפועל לירידה במעמדה של רומא כעיר המרכזית של האימפריה, והעלתה את קרנן של ערים בחלקים שונים של האימפריה ששימשו את האוגוסטים והקיסרים השונים כערי-בירה מקומיות או כמקומות מושבם לתקופות ארוכות.
בין הערים האלו אפשר למנות את ניקומדיה (איזמיט), מדיולנום (מילאנו), אנטיוכיה, סלוניקי וטריר.
באשר למוסדות הפוליטיים באימפריה, המעבר לשלטונם של ארבעה שליטים הממנים בעצמם את השליטים הבאים, סימן את המשך הירידה בחשיבותו ובסמכויותיו של הסנאט היושב ברומא.
מוסד הצבא הוותיק שישב בעיר - המשמר הפרטוריאני - הלך והידלדל לאורך השנים לאור הקמתם של משמרים פרטוריאניים לכל קיסר ואוגוסטוס במקום מושבם באימפריה.
בשנת 306 כבר היה המשמר ברומא בסכנת פירוק ממשית בידי האוגוסטוס גלריוס.
הניסיון להחלת הקנזוס והטלת המס על תושבי רומא בידי פקידיו של האוגוסטוס הבכיר גלריוס בסתיו שנת 306, היוו את הביטוי האחרון והבוטה ביותר לסיום עידנה של רומא כבירת האימפריה המרכזית ובעלת זכויות-היתר.
מקסנטיוס עיצב את האידאולוגיה הפוליטית שלו כתמונת-תשליל של צעדים אלו שנקטה הטטררכיה, ופעל להאדרה מחודשת של רומא על מוסדותיה הפוליטיים, מבני הציבור שלה והפולחנים שלה.
נוסף על כך, סביר לשער כי בחירתו של מקסנטיוס לקחת על עצמו את תואר הפרינקפס, ולא תואר רם יותר, בתקופת שלטונו המשותפת עם אביו מקסימיאנוס, נעמה לסנאטורים ברומא.
בזמן המרד באפריקה, הקושי הכלכלי שאליו נכנסה רומא, דחף את מקסנטיוס להשית מס גם על הסנאטורים עצמם.
על אף תלונותיהם הרמות של חלק מהסנאטורים, מקסנטיוס הציג את השתת המס על הסנאטורים לא כהחמרה חדשה, אלא כהשבתו של 'מס רומאי עתיק', כחלק מתוכניתו להחזיר את רומא לתפארתה ההיסטורית.
נוסף על יחסיו העכורים עם הסנאט בתקופה זו, ישנן מספר עדויות המתארות את מקסנטיוס כמי שהרג מספר סנאטורים, וניסה לפתות את נשותיהם של סנאטורים אחרים ברומא.
עם זאת, מקובל להטיל ספק רב בעדויות אלו, שמקורן בכתביהם של סופרים שעבדו בשירותו של קונסטנטינוס או בשליחות הנצרות, ולוקים בתיאורים מוגזמים המאפיינים רבים מהתיאורים בדיעבד של "עריצים" אחרים בתולדות האימפריה, שנכתבו מתוך מטרה להאדיר את השליט המנצח על פני השליט המפסיד באמצעים דרמטיים קיצוניים.
במהלך שש שנות שלטונו הספיק מקסנטיוס לחדש, לשפץ ולבנות שורה ארוכה של מבנים בעיר רומא ובסביבתה.
עובדה זו בולטת במיוחד נוכח רצף ניסיונות ההדחה אותם נדרש להדוף במהלך שלטונו, שכללו התקפות צבאיות, ניסיון הפיכה מצד אביו בשנת 308 ואת המרידה באפריקה בשנת 310 - שיש לשער כי גזלו זמן ומשאבים רבים מהשליט החדש.
עלייתו לשלטון של מקסנטיוס ברומא התבצעה תוך רתימת כעסם של אזרחי רומא על דחיקת רומא ממרכז האימפריה לשוליים.
אחד האופנים הבולטים ביותר שבהם התבטאה הדחיקה הזאת, היה בתחום הבנייה והשיפוצים של מבני הציבור בעיר רומא.
נוסף על כך, שרפה שפרצה בפורום רומנום ב-283 פגעה בחלקו הדרום-מזרחי, הכולל את המקדש לוֶנוּס ורומא - שנותר בלתי שמיש באופן חלקי או מלא עד עליית מקסנטיוס לשלטון בשנת 306.
בהתייחס למצב המתואר לעיל, האסטרטגיה הפוליטית של מקסנטיוס של חידוש תפארתה הקדומה של רומא זכתה לביטוי בולט במלאכת בנייה קדחתנית.
מקסנטיוס בונה במרכז העיר רומא שני מבנים בולטים במרחב בעלי חשיבויות סמליות משלימות, המהווים (יחד עם מקדש רומולוס) רצף של נוכחות מקסנטית בפורום רומנום: בזיליקת מקסנטיוס ומקדש ונוס ורומא.
בכך, ביקש מקסנטיוס למצב את עצמו כשליט רומאי גדול ומרכזי בדמותם של בנאי העבר הגדולים.
מלבד שלושת המבנים שנבנו בפורום רומנום, מקסנטיוס הכפיל את גובהה של חומת העיר, חומת אורליאנוס, כדי לאפשר לעיר רומא להתגונן בפני מצור ממושך, וב-21 באפריל שנת 308 - יום הולדתה של העיר רומא - חונך מקסנטיוס פסל של האל מארס בפורום רומנום.
הפסל נחנך יום לאחר התמנותו של בנו של מקסנטיוס, ולריוס רומולוס, לתפקיד קונסול, ובבסיס הפסל מופיעים שני תחריטים: האחד מציג את האל מארס ושני בניו רומולוס ורמוס - להם מיוחסת בנייתה של העיר רומא, והשני מציג את מקסנטיוס עצמו עם בנו רומולוס.
הצגת שני התחריטים זה לצד זה תחת פסלו של האל מארס בשילוב עם שמו של בנו של מקסנטיוס - רומולוס, ביקשה לבטא קשר ישיר בין מקסנטיוס ושושלתו לבין סיפור ייסוד העיר רומא וערכיה.
בבסיס הפסל מופיעה כתובת בלטינית המוקדשת לאל מארס ולמקסנטיוס 'הבלתי מנוצחים'.
לאחר ניצחונו של קונסטנטינוס על מקסנטיוס בשנת 312, נמחק שמו של מקסנטיוס מבסיס הפסל.
משך שנים רבות היה קושי רב בזיהוי של כלל המבנים שבנה מקסנטיוס בעיר רומא.
בעיה זו נבעה הן בשל שכתוב הזיכרון ההיסטורי של דמותו ופועלו של מקסנטיוס בידי קונסטנטינוס ואנשיו לאחר ניצחונו על מקסנטיוס בשנת 312, והן בשל שיפוצים, שינויים והכנסת אלמנטים עיצוביים חדשים במבנים שבנה מקסנטיוס על-מנת לשייכם לשלטונו של קונסטנטינוס, ומתוך מטרה למחוק את זכרו של מקסנטיוס כבנאי וכ'מחדש העיר רומא'.
באמצעות הצלבה בין שיטות בנייה תקופתיות ותיארוך של מבנים שבוודאות נבנו על ידי מקסנטיוס לבין מבנים שמקורם היה מוטל בספק, קיימת היום הסכמה רחבה יחסית בקרב החוקרים אודות מרבית המבנים שבנה מקסנטיוס ברומא.
בזיליקת מקסנטיוס היא המבנה המפואר והגדול ביותר שמקסנטיוס בנה במרכז רומא.
זה הוא המבנה הגדול ביותר שנבנה בפורום רומנום אי פעם.
בנייתה התרחשה בחפיפה חלקית לבניית מקדש רומולוס הצמוד אליה.
לא ידוע בוודאות מה היה שימושו המקורי של המבנה בעת הקמתו, אך מקובל לשער כי המבנה שימש כאולם משפט וכמקום מפגש ציבורי.
השערה זו נתמכת על ידי נסיבות עלייתו לשלטון של מקסנטיוס, שכללו את תמיכתם של בעלי השררה ברומא, ויש סבירות בטענה כי הקמת מבנה מפואר ומרכזי כזה היוותה אישור למערכת היחסים הקרובה שבין מקסנטיוס לאליטה השלטונית בעיר.
הבזיליקה של מקסנטיוס שידרה כוח ויציבות של שלטונו, לצד פריטה על מסורות רומיות עירוניות, ועמדה כניגוד לתקופה הארוכה בה רומא הלכה ונעשתה שולית יותר ויותר באימפריה הרומית.
בקרבת המבנה, נמצאה כתובת המתייסחת למקסנטיוס ונושאת את הכיתוב: conservator urbis suae ("מְשַׁמֵּר העיר").
נוכחותה הבולטת של הבזיליקה לא חמקה מעיניו של קונסטנטינוס, שלאחר הניצחון על מקסנטיוס השקיע בשיפוץ ושינוי הבזיליקה יותר מאשר בכל בניין אחר בעיר רומא, ושייך אותה בכך לתקופת שלטונו.
דרך זו של עיצוב מחודש של הזיכרון ההיסטורי נחלה הצלחה מרובה, שכן עד העת החדשה הבזיליקה זוהתה עם קונסטנטינוס, ועד ימינו נושאת לרוב את שמו של קונסטנטינוס בהתייחסויות השונות למבנה, ולא את שמו של מקסנטיוס.
עיצובו של המבנה במקום כה מרכזי ובבנייה שביקשה לסמן את 'חזרתה של רומא לימיה הגדולים', גם צדה את עיניהם של תעמולנים פוליטיים מודרניים באיטליה.
ב-1935, ארגון הפנאי והתרבות של המפלגה הפאשיסטית באיטליה Opera Nazionale Dopolavoro - הפיק גרסה גרנדיוזית למחזהו הקלאסי של שייקספיר "יוליוס קיסר", שעלתה בעיר רומא.
התפאורה שנבחרה כרקע להפקה הגרנדיוזית הייתה בזיליקת מקסנטיוס, שהעצימה את כוונותיהם של המפיקים (בהם בניטו מוסוליני עצמו) לעורר בקהל הצופים יראה והדרת-כבוד לגדולתה האימפריאלית של רומא.
מקדש ונוס ורומא שופץ והורחב לאחר שמשך כ-24 שנים היה בלתי-שמיש או שמיש-למחצה בשל שתי שריפות שהתרחשו בפורום ב-306 וב-283 ופגעו במבנה באופן ניכר.
ניתן לשער כי בעבור תושבי רומא, שבמהלך 24 שנים אלו ראו כיצד עירם הופכת שולית יותר ויותר באימפריה הדיוקלטיאנית ותחת שלטון הטטררכיות, פעולת חידוש זו הייתה בעלת ערך סמלי רב מאוד, ובפרט לאור שימושו המסורתי של המבנה כאתר הפולחן העתיק והגדול ביותר של העיר רומא.
מלבד תיקון המבנה והשמשתו מחדש, מקסנטיוס הגביה את המבנה כך שניצב במעמד בולט יותר בעיר, הרחיב את ממדיו והעצים את הקישוטים שעיטרו את המבנה - כך שהמבנה החדש ביטא הן את גדולתו וכוחו של מקסנטיוס, והן את כוחה המחודש של רומא.
חשיבותו של המקדש אינה ניתנת למחלוקת - זהו המקדש הגדול ביותר בעיר המוקדש לרומא, אך גם המקדש הגדול ביותר לרומא ברחבי האימפריה.
הפולחן לרומא היה נהוג גם מחוץ לעיר רומא עצמה במקומות שונים בשטחי האימפריה בסוף המאה הראשונה לפנה"ס, ובעיקר בתחילת תקופת הפרינקיפאט.
השתתפות בפולחן שימשה לרוב כדרך נוספת לבטא נאמנות לשלטון הרומי.
באמצעות הבנייה המחודשת של מקדש ונוס ורומא, מקסנטיוס ביקש לחדש את תפארתה של דת-המדינה הישנה של רומא ולהדגיש את מעמדה ואת חשיבותה של העיר רומא לאימפריה.
מרכזיותו של המקדש בתעמולה הפוליטית של מקסנטיוס הועצמה גם דרך הטבעתו על גבי מטבעות שונים בתקופת שלטונו.
וילת מקסנטיוס נבנתה מחוץ לחומות העיר רומא ושוכנת לצד דרך הוייה אפיה בין אבן המיל השנייה והשלישית מהעיר.
עד תחילת המאה ה-19 היה מקובל לשייך את המבנים שנמצאו באתר זה לקיסר קרקלה, ורק לאחר מציאתן של כתובות באתר בשנת 1825 הכוללות את שמותיהם של מקסנטיוס ובנו רומולוס, שויך האתר למקסנטיוס.
בעוד שמשמעויותיהם התעמולתיות של המבנים שבנה מקסנטיוס בפורום רומנום היו ברורות ובולטות, והודגשו ככאלו באמצעות הטבעת מטבעות הנושאים את דמותם - בניית הוילה מחוץ לגבולות העיר מציבה אתגר בפני החוקרים המבקשים להבין את משמעותה המדויקת בפוליטיקה המקסנטית.
ניתוח המאפיינים האדריכליים של המוזוליאום לרומולוס הנמצא באתר, בהשוואה למבנים דומים באותה התקופה מרחבי האימפריה, מצביע על עיצוב ייחודי לתקופה המכיל מאפיינים של קבורת 'גיבור' (Heroa) בקנה מידה אוניברסלי.
פרט זה מצטרף אל היעדרה של כתובת ברורה ובולטת באתר המשייכת את המוזוליאום באופן ישיר לרומולוס (כנהוג באותה העת), ולגודלו של האתר המאפשר את אחסונם של מספר סרקופגים.
יחד, עובדות אלו מחזקות את ההשערה כי המוזוליאום נועד לשמש לקבורה משפחתית.
השערה זו מתיישבת יפה עם הפוליטיקה המקסנטית, המדגישה את השושלתיות המשפחתית על פני מבנה הלגיטימציה השלטונית בטטררכיה.
בשטח הקירקוס באתר, נמצא ראש של פסלו של הרקולס - סמל נוסף למשפחתו של מקסנטיוס.
בנוסף, הרכב המבנים באתר הכולל מבנה מגורים וסירקוס הצמוד אליו, מצביעים על דמיון בולט ליחס שבין גבעת הפאלאטין והסירקוס מקסימוס בעיר רומא.
דמיון זה במיקום וביחס שבין המבנים, ממקם את המוזולאום לרומולוס כמקביל במדויק מבחינה טופוגרפית למקדש הרקולס ברומא.
קומפוזיציה זו של מבנים והקשרים תרבותיים, יכולה הייתה לבטא את גדולתו וייחודיותו של מקסנטיוס כשליט יחיד וכחלק משושלת בעלת ייחוס הרקוליאני ולגיטימציה לשלטון, אל מול השליטים הרבים של הטטררכיה וחוסר הנכונות הבולט מצידם לקבל את שלטונו של מקסנטיוס כשלטון בעל תוקף.
למטבעות היה ערך מיוחד ככלי להפצת תעמולה שלטונית בעת העתיקה, ומקסנטיוס עשה בהם שימוש יצירתי ונרחב.
המטבעות שהטביע מקסנטיוס ביטאו לסירוגין או במקביל, ובהתאם לצורכי התעמולה שלו, הן את גדולתה של רומא, והן את ייחודו וגדולתו כשליט רומי, לצד הדגשת ייחוסיו המשפחתיים ושושלתו התומכים בטענתו לשלטון.
מטבעות רבים מתקופתו מציגים סמלים עתיקים ומוכרים של רומא, דוגמת הזאבה הרומאית (Lupa Romana) ובניה רומולוס ורמוס; אחרים מציגים מבנים שונים שמקסנטיוס בנה בעיר והוזכרו לעיל; ורבים נושאים ביטויים המאדירים את מקסנטיוס כ"מְשַׁמֵּר העיר" (Consarvator urbis suae) או את ערכיה הנצחיים של העיר רומא (Romea aeternae).
לצד מבנים וסמלים אלו, מטבעותיו של מקסנטיוס נשאו גם את דמויותיהם של האלים הרקולס ומארס – האלים המסמלים את השיוך השושלתי של מקסנטיוס ואת העיר רומא, בהתאמה.
בחודשים הראשונים לשלטונו, טבע מקסנטיוס מטבעות שנשאו את התואר "השליט הבלתי-מנוצח" (Princeps invictus) תואר ארכאי שלא נעשה בו שימוש בתקופת הטטררכיה, אך כן רומז לתואר פרינקפס שהיה בשימוש במאות הראשונה והשנייה לספירה ברומא.
ניתן לפרש את השימוש בביטוי פרינקפס כתצורה נוספת של בידולו של מקסנטיוס מהטטררכיה, דרך בחירה בתואר שלטוני שאינו מזוהה עם הטטררכיה אלא דווקא עם רומא המסורתית.
בחינת הכרונולוגיה של הטבעת מטבעות בידי מקסנטיוס, מגלה כי לאורך שש שנות שלטונו חלו שינויים בסמלים ובביטויים בהם השתמש ככלים אידאולוגיים.
הדוגמה המובהקת ביותר היא ככל הנראה השימוש בדמויות האלים הרקולס ומארס: נראה כי בין השנים 306–308 לספירה, המטבעות שמטביע מקסנטיוס הנושאים את דמותו של האל הרקולס – סמל משפחתו של מקסנטיוס במסגרת הטטררכיה – נוכחים באופן בולט.
באותה התקופה דמותו של האל מארס – סמלה של העיר רומא – מופיע באופן שולי בלבד.
במהלך שנת 308, וכן במהלך שנת 310, דמותו של האל מארס מתחילה להופיע במטבעות מקסנטיוס באופן נרחב, בעוד דמותו של האל הרקולס מופיעה באופן שולי בלבד.
השימוש הנרחב שעשה מקסנטיוס בדמותה של האלה 'רומא' במטבעות שהטביע, המופיעה יותר מכל דמות אלילית אחרת במטבעותיו, נראה כמחזק טענה זו.
מטבעות אחרים נשאו את דיוקנותיהם של האוגוסטים והקיסרים השונים בטטררכיה שהיו בקשרים משפחתיים עם מקסנטיוס.
השימוש בדמויות אלו על המטבעות שהטביע מקסנטיוס זכו לפרשנויות שונות במחקר, כשהמקובלת שבהן גרסה כי מדובר במחוות פיוס עם חלקם, וכדרך נוספת להדגיש את ייחוסו המשפחתי של מקסנטיוס, ובכך את הלגיטימציה לתביעתו לשלטון ברומא.
מחקר עדכני וקפדני יותר מצביע על כך שהדמויות מהטטררכיה המופיעות על מטבעות מקסנטיוס, מופיעות בין השנים 310–311, והן דמויותיהם של גלריוס, קונסטנטיוס כלורוס ואביו מקסימיאנוס, לצד דמות בנו רומולוס.
שלושת הראשונים אכן כיהנו בטטררכיות הראשונה והשנייה, אך בשעת הטבעת המטבעות היו כולם מתים, והאוגוסטים והקיסרים החיים שכיהנו בטטררכיה בעת הטבעת המטבעות – נעדרים ממנה באופן בולט.
על כן, מקובל לשער כי שימוש זה במטבעות נועד להדגיש את ייחוסו המשפחתי של מקסנטיוס (gens valeria) ולפיכך את הלגיטימציה שבתביעתו לשלטון ברומא.
מבנים שונים שבנה מקסנטיוס ברומא הופיעו על המטבעות שהטביע וביטאו ניסיון להעצים את חשיבותם ולהדגיש את תפקידו ומעמדו של מקסנטיוס כמחדש וכבונה רומא.
השימוש הבולט ביותר שעשה מקסנטיוס במבנים על גבי מטבעות שהטביע הוא במקדש ונוס ורומא, שנבנה מחדש בידיו בשנת 306 לספירה, ומופיע במטבעות שהנפיק מקסנטיוס לצד הכיתוב Consarvator urbis suae (' מְשַׁמֵּר העיר').
עיצובה מחדש של דמותו של מקסנטיוס בזיכרון ההיסטורי
מיד לאחר תבוסתו של מקסנטיוס לקונסטנטינוס בשנת 312 לספירה, קונסטנטינוס והסנאט הכריזו על מקסנטיוס Damnatio memoriae ("הכחדת הזיכרון"), ושמו וזכרו נמחקו ממבני ציבור ומכתובות רבות בעיר רומא.
הוכרז כי שלטונו של מקסנטיוס היה שלטון 'עריץ' - הכרזה שנשענה על עובדת היותו שליט בלתי-חוקי ברומא, שמעולם לא מונה לתפקיד בידי השליטים האחרים בטטררכיה.
יחידות הצבא שתמכו במקסנטיוס לאורך שלטונו - ובעיקר המשמר הפרטוריאני ויחידת הפרשים העילית (Equites Singulares) ברומא - הואשמו בחתרנות ובעריצות על תושבי העיר ומוסדותיה, ועל כן פוזרו או קוצצו משמעותית ומבני הציבור שלהן נהרסו.
מצבות קבריהם של ה"אקוויטס סינגולרס" אף שימשו את קונסטנטינוס לבניית מבנים שונים בעיר כחלק מהכחדת זכרן.