tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למעשה, התאמתם של שני סוגי הצמחים לחום וליובש שוה פחות או יותר, שכן הירידה בפוטוסינתזה בנשירי הקיץ מתקזזת עם הירידה באנרגיה ובחומרי המזון שיש להשקיע בגידול העלים הסקלרופיליים.
חברת הצומח מתפתחת בהדרגה; כל חברה משנה את תנאי בית הגידול ופותחת אותו לכניסתה של החברה הבאה.
התפתחות זו נקראת סוקצסיה, והיא מתקיימת בכל בית גידול.
החברה האחרונה בשלבי ההתפתחות, בה אין יותר שינויים בתנאי בית הגידול, והיא נשארת קבועה נקראת חברת הקלימקס.
התפתחות החורש באזור הים-תיכוני מתוארת בארבעה שלבים עיקריים, שביניהם יכולים לבוא לעיתים שלבי משנה.
בָּתָה היא תצורת צומח בה שולטת בשטח חברת צמחים שיחניים נמוכים (עד כ-50 ס"מ), יחד עם צמחים עשבוניים; גאופיטים (צמחים בעלי אבר אגירה תת-קרקעי), המיקריפטופיטים, צמחי שושנת ועשבוניים חד שנתיים.
חלק ניכר מהשיחים בתצורה זו משירים את עליהם בקיץ או מחליפים את עליהם בין החורף לקיץ.
התנהגות זו, מסייעת להם להתמודד עם החום והיובש השוררים בקיץ באזורים אלו.
גָּרִיגָה היא תצורה פתוחה, בה שולטים שיחים מעוצים קטנים בגובה שבין 50 ל-150 ס"מ, בדרך כלל בעלי עלים נוקשים, יחד עם צמחים נמוכים יותר - בני שיח הדומים בתכונותיהם לשיחים הגדולים יותר, וצמחים עשבוניים.
תצורה דומה מאוד לגריגה היא הנקראת טומיירס (tomillares) מצויה בעיקר בספרד, נשלטת בעיקר על ידי בת קורנית.
יער פתוח, הנקרא גם יער פארק, הוא תצורה של עצים נמוכים בעלי גזע בודד, מפוזרים יחסית בשטח.
בשטחים שבין העצים צומחים שיחים נמוכים ועשבוניים.
הגדרה נוספת: צומח מרווח מורכב מעצים מפותחים היטב, שהרווח ביניהם גדול פי כמה מקוטר הנוף.
למשל, התצורה של יער פארק של החרוב ואלת המסטיק היא עצי חרוב בודדים מרוחקים זה מזה וביניהם בולטים מעל פני הרקע כרים נמוכים וירוקים של אלת המסטיק ועוד שיחים.
תצורה זו אינה שלב הכרחי בהתפתחות החורש הים-תיכוני, ופעמים רבות עוברת תצורת הצומח משלב הגריגה לחורש, מבלי להתפתח ליער פארק.
תצורה צפופה של שיחים קטנים (עד כ-4 מטר), מרובי גזעים, בעלי עלים קשים, יחד עם שיחים גבוהים ונמוכים - קשי עלים גם הם, עשבוניים שונים ומטפסים.
על אף שהאזורים בהם שורר האקלים הים-תיכוני מרוחקים זה מזה, התפתחה בכולם תצורת חורש דומה מאוד.
התפתחות כזו, בה מפתחות חברות השונות זו מזו מבחינה גנטית וגאוגרפית, תכונות פנוטיפיות (תכונות הנקבעות על פי התנאים המקומיים) דומות, נקראת קונברגנציה (convergence).
ההתפתחות הקונברגנטית אופיינית למקומות בהם דומים תנאי בית הגידול (בעיקר תנאי האקלים), והיא משפיעה על התכונות המורפולוגיות והפיזיולוגיות.
למרות הדמיון הרב בין החורשים של החבלים הים-תיכוניים בעולם, קיימים ביניהם גם הבדלים משמעותיים הנובעים מהבדלים באקלים המקומי, בקרקעות, ובתנאים אקולוגיים אחרים.
התאמה של החורש הים-תיכוני לנזקי האדם
השפעת האדם על החורש הים-תיכוני מתבטאת בעיקר בכריתה, שרפות ורעייה.
השינויים הנובעים מפעולות אלו הם בעיקר שינוי בהרכב המינים בחורש, שכן נכרתים בעיקר מינים המתאימים לשימוש האדם, ושינויים מורפולוגיים כגון ריבוי הגזעים האופייני לחורש.
במהלך התפתחות החורש חלו התאמות מסוימות בצומח המגן עליהם מפני השפעות הבירוא השרפות והרעייה.
עצים שנכרתו, מצמיחים בדרך כלל מספר גזעים חדשים במקום האחד שנכרת.
מקובל כיום להניח כי הכריתה המאסיבית של העצים במשך שנים רבות גרמה להתאמה של העצים להפרעה זו, ולהצמחת גזעים רבים כבר עם תחילת גידולם.
ריבוי גזעים זה אינו תכונה בסיסית במין הצמח עצמו, שכן אם העצים מרווחים, ומקומם לח מספיק ועשיר מספיק בחומרי מזון, עשוי החורש להתפתח ליער, בו מתנוונים הגזעים המרובים, ונשארים בסופו של דבר עצים בעלי גזע מרכזי אחד.
העצים שפיתחו התאמה לשרפה נקראים פירופיטים.
מקובל לחלק את הפירופיטים לפאסיביים ואקטיביים.
הפירופיטים הפאסיביים מותאמים לעמידות בשרפות על ידי תכונות שונות, ביניהן פיתוח קליפה עבה, פיתוח ניצני התחדשות תת-קרקעיים ועוד.
הפירופיטים האקטיביים מפתחים תכונות העוזרות להם להתחדש במהירות לאחר שרפה.
בין תכונות אלו מקובל לציין את האפשרות של הצמח לעורר ניצנים רדומים בשורש או בגזע (רגנרציה) ופיזור זרעים הנובע מהחום של השרפה (למשל אורנים שאיצטרובליהם מתפוצצים בחום וזורקים את הזרעים למרחוק).
ההתאמה של הצמחים לרעייה מתחלקת גם היא להתאמה על ידי התחדשות מהירה והתאמה על ידי התגוננות.
דרכי ההתגוננות של הצמח מפני בעלי החיים הן:
הורדת ערכו התזונתי של הצמח - בדרך כלל על ידי העלאת שיעור התאית.
שיעור החומר המתעכל בעצי חורש ים-תיכוני היא כ-35% (בצמחי מספוא, לעומת זאת, מתעכלים כ-80% מהצמח).
אמצעים פיזיים המרחיקים בעלי חיים למשל קוצים, עלים קטנים ונוקשים, בליטות קוצניות מהעץ עצמו.
אמצעים כימיים למשל חומרים שאינם קשורים למטבוליזם של הצמח, ומכילים רעלים שונים, טאנינים ההופכים את הצמח ללא טעים, רפידים - מעין גבישים מחטיים של אוקסלט הסידן הנמצאים בעלים ודוקרים את לוע האוכל מהם.
חורש הדקלים באלש (בוולנסית: Palmerar d'Elx; בספרדית: Palmeral de Elche) בעיר אלש השוכנת בדרום הקהילה האוטונומית ולנסיה בספרד, הוא חורש עצי הדקל הגדול באירופה ואחד הגדולים בעולם.
בשיאו, ייתכן שכיסה שטח כפול וכלל עד 200,000 עצים.
הסברה היא כי דקלים ראשונים ניטעו בחורש על ידי פיניקים מקרתגו כבר במאה ה-5 לפנה"ס.
מערכת השקיה הוקמה בתקופת השלטון המוסלמי בספרד, על ידי עבד א-רחמן הראשון, שליט אנדלוסיה במאה ה-8, והיא עדיין נמצאת בשימוש כיום.
מערכת ההשקיה מובילה מים מנחל וינלופו (Vinalopó) החוצה את העיר בסמוך ממערב לחורש.
במחצית השנייה של המאה ה-17 החלה העיר להתפשט על חשבון שטחי החורש, ותנופת התיעוש פגעה בו.
רק בשנות העשרים של המאה ה-20 חלחלה ההבנה כי החורש נמצא בסכנה, ובעשור שלאחר מכן חוקקו חוקים להגנת העצים ששרדו.
החוק העיקרי בעניינו של החורש הוא חוק הקהילה האוטונומית של ולנסיה משנת 1986. החורש הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2000 כמייצג נדידת נוף תרבותי מתרבות ומיבשת אחת לאחרת.
עצי החורש הם מהמין תמר מצוי, ומקורם במערב אסיה ובצפון אפריקה.
הם עשויים להגיע לגובה של יותר מ-30 מטר ולשרוד משך יותר מ-300 שנים.
התמרים נאספים מהחורש בחודש דצמבר, וענפים מהעצים משמשים לתהלוכת יום ראשון של הדקלים בכל רחבי ספרד ולשימושים אומנותיים.
עץ הדקל הגדול בחורש הוא הדקל הקיסרי (Palmera Imperial) שנקרא כך לאחר ביקורה של אליזבת, נסיכת בוואריה במקום בשנת 1894.
חורפּן (משם העונָה חורף; mink) הוא כינויָם של שלושה מיני בעלי חיים ממשפחת הסמוריים.
הם ידועים בעיקר בזכות פרוותם, שממנה מייצרים בגדים יוקרתיים.
תעשייה זו גררה ציד או גידול שלהם אשר בתורם העמידו את חלקם בסכנת הכחדה.
החורפנים שייכים למשפחת הסמוריים (הכוללת גם את הסמוריים, החמוסים והלוטרות) וכוללים את המינים הבאים:
חורפן אמריקאי (Neovison vison) - שרוב תפוצתו בצפון אמריקה
בעבר, קוטלג החורפן האמריקאי כמשתייך לסוג-"Mustela", אך לאחרונה הועבר לסוג נפרד (Neovison).
לכל מיני החורפן פרווה כהה, ויכולת לשחות.
החורפן האמריקאי גדול יותר מהאירופאי.
לחורפן האירופאי יש תמיד כתם לבן על שפתו העליונה, ולחורפן האמריקאי לפעמים אין.
בשל הביקוש הרב לשימוש בפרוות החורפן ליצירת אביזרי ביגוד ערכה הכספי גבוה.
בעקבות כך לאורך השנים היה ציד החורפנים לצורך מכירת פרוותיהם פופולרי למדי.
לאורך העשורים האחרונים דעך ציד החורפנים בעקבות ריבוי החוות בהן מגדלים חורפנים.
חורפנים אמריקאים רבים מצאו את דרכם חזרה לטבע בדרום אמריקה ובאירופה, על ידי פעילות של ארגוני צער בעלי חיים ופעילי זכויות בעלי חיים ששחררו אותם מחוות הגידול, או על ידי בריחה מחיי השבי.
שמן המיוצר מהחורפן מכונה "שמן מינק".
הוא משמש בתעשיות הקוסמטיקה, הרפואה והבורסקאות.
עבור בעלי החיים, השמן מעניק לפרווה זוהר וברק, מגן מפני קרני השמש המזיקות, מונע התייבשות, שרפה ושבירת הפרווה.
ב-17 ביולי 2020 פורסם כי רשויות הבריאות בספרד הורו להמית 93 אלף חורפנים בחווה במזרח המדינה, לאחר שהתברר כי רבים מהם הם נשאי נגיף הקורונה.
המטרה בהמתה היא למנוע מבעלי החיים להדביק בני אדם בנגיף.
בדנמרק ובהולנד הומתו חורפנים שהתבררו כנשאים של הנגיף.
דנמרק היא היצרנית הגדולה ביותר של פרוות מחורפנים.
למרות שהחורפנים לא פיתחו סימפטומים, הם הומתו על מנת למנוע הדבקה של בני אדם.
בתחילת 1961 הוחלט במחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית לבצע גידול ניסיוני של חורפנים בישראל, כענף פרנסה עבור יישובי פרוזדור ירושלים ההרריים.
באפריל 1961 הוחל בגידול ניסיוני של חורפנים בחוות הלימוד, במטרה לבדוק האם הם יסתגלו למזג האוויר החם יחסית בישראל.
לקראת סוף 1961, בעקבות הצלחת הניסוי, הוחלט על הקמת שתי חוות לגידול חורפנים בפרוזדור ירושלים.
עם זאת, הופקו לקחים מטעויות שנעשו בגידול החורפנים.
התברר שהחזקתם בסככה ממוזגת ללא חשיפה לשמש הייתה בעוכריהם ומנעה מהנקבות להתעבר.
בשנת 1963 הוקמה חוות גידול במבוא ביתר ובשנת 1966 הוקמה חווה ניסיונית נוספת בקבוצת יבנה, במטרה לנצל פגרי עופות מענף הלול של הקיבוץ.
בתחילת 1967 פרסם מבקר הסוכנות היהודית דו"ח ביקורת על ההשקעות בגידול חורפנים בו קרא לדיון מחודש בכדאיות הגידול בישראל.
גידול החורפנים לא נפסק ובשנת 1968 הוקמה חוות חורפנים ליד כפר חסידים.
בסוף שנות ה-60 הענף התבסס ופרוות מינק היו לאחד ממוצרי הייצוא החקלאיים של ישראל.
גידול החורפנים בישראל נפסק בתחילת שנות השבעים, ובשנת 1973 כבר לא היו חורפנים לתעשייה בישראל.
"חורף 73" (או "ילדי חורף 73") הוא שיר עברי שכתב שמואל הספרי, הלחין אורי וידיסלבסקי ועיבד ירון בכר.
את השיר ביצעה לראשונה להקת חינוך מיוחד (להקה צבאית של חיל חינוך) עם הסולנית רוני אבני בערוץ הראשון, ביום העצמאות של שנת 1994.
השיר הוא מונולוג של הילדים שנולדו לאחר מלחמת יום הכיפורים, הנאמר לאחר שבגרו והתגייסו לצה"ל, ומופנה אל הוריהם.
הילדים מייחסים להוריהם את הבטחת יונת השלום כשהולידו אותם, ובכל זאת בהגיעם לגיל גיוס גם הם נדרשים להילחם.
הם עומדים במשימה באורך רוח, אך מבקשים מהוריהם לחדש את ההבטחה.
השיר מבטא את הכאב הגדול בארץ בעקבות המלחמה, שלא נשכח לאורך השנים וחוזר ומציף כאשר אותם תינוקות שגדלו בצילה של המלחמה ממשיכים בדרכי אבותיהם בשמירה ובהגנה על המדינה, ללא הגעת השלום המיוחל.
הביטוי "הבטחתם" בשיר, מתייחס לתקווה ולהבטחה לא כתובה, בחברה הישראלית, ונותן בכך אזכור תרבותי לשירים קודמים, ביניהם השיר "הן אפשר" שנכתב במהלך מלחמת השחרור, והשיר "אני מבטיח לך", שנכתב במהלך מלחמת יום הכיפורים.
שמואל הספרי, כותב השיר, היה חייל במלחמת יום הכיפורים ואיבד בה את חברו הטוב , שנהרג בתעלת סואץ (ותחילה נחשב נעדר).
בסוף 1993 החל הספרי לעבוד על חומרים לשירים ללהקת חינוך מיוחד, וכתב את השיר באותה השנה שבה נחתמו הסכמי אוסלו, שעוררו תקווה לשלום אך לוו בפיגועים קשים.
תחושותיו של הספרי והזיכרונות שנשא עמו על המלחמה ועל חברו גרמו לכתיבת השיר.
הספרי סיפר כי השיר בוצע לא אחת לפני ראש הממשלה ושר הביטחון באותה תקופה, יצחק רבין.
הספרי ביקש מחברי הלהקה להישיר מבט אל רבין במשך כל השיר.
יש הרואים בו שיר תבוסתני, המחליש את שומעיו ואינו נותן תקווה לסיום המלחמות, או שיר שמאלני המציג את ההנהגה כמי שהבטיחה ונדרשת "להפוך אויב לאוהב".
השיר היה שנוי במחלוקת עד כדי כך שבתחילה לא הסכימו תחנות הרדיו גלי צה"ל וקול ישראל לשדרו.
אך לאחר שהושר בטקס המעבר מיום הזיכרון ליום העצמאות, הוא פרץ והצליח לנגוע באלפי החיילים שנכחו בטקס ובצופים בבית, שצפו בטקס במשדר של הערוץ הראשון.
השיר נבחר למקום הראשון במצעד שירי הלהקות הצבאיות ולמקום השני במצעד שיר ה־60 של רשות השידור.
הוא הפך לאחד השירים המסמלים את מלחמת יום הכיפורים ואת יום הזיכרון.
הביטוי "חורף שבעים ושלוש" שהוטבע בשיר הפך לשם נרדף לתקופת מלחמת יום הכיפורים.
באוקטובר 2023, בעקבות טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל, קיבל הביטוי "חורף 23" משמעות מחודשת המסמלת את ההלם וההפתעה בהם שוב הוכתה ישראל על ידי אויביה.
ביטוי לכך ניתן בסינגל של הזמרים והיוצרים אודיה ואיזי בשם "חורף 23".
הסינגל מציג ביטוי להלם ולחרדות שאוחזות אף בדור הצעיר בעקבות הטבח, ומפנה תרעומת כלפי הנהגת המדינה והצבא וכלפי אלוהים על שאפשרו לטבח להתרחש.
השפעתה של המחאה שבשיר ניכרת גם בפרודיות הלעומתיות שגרר אפילו שנים רבות לאחר הוצאתו.
בשנת 2011 פרסמה חבורת לאטמה סרטון שבו חיילים שרים: "אנחנו הילדים של אוסלו – שנת 93'.
מכרתם אותנו בדשא – תמורת הבטחות.
הייתם גברים עייפים שרצו פרס נובל לשלום, הייתן נשים צעירות שרצו לערבב מציאות וחלום".
בשנת 2015 יצר עמיר בניון פרודיה ימנית נוספת.
בשנת 2016 יצר גיל נאור פרודיה במחאה על פרשת אופק בוכריס.
בשנת 2020 פרסמה סדרת הטלוויזיה הסאטירית "היהודים באים", לקראת עונתה הרביעית, גרסה בשם "הילדים־של־הילדים של חורף שנת 73", ובה ביקורת המושמעת על מצב העניינים הנוכחי בישראל מפי בני דור ה־Y וה־Z.
בגרסתם משתתף אחיו של אחד ממבצעי השיר טל מוסרי, עידו מוסרי, ולמעשה מבצע לו חיקוי.
חורף 1991–1992 בישראל ה'תשנ"ב היה החורף הגשום ביותר ברוב ארץ ישראל לפחות מזה 95 שנה בהן מתבצעות מדידות גשם סדירות בארץ.
החורף היה גם אחד הקרים מתחילת המדידות של אקלים ארץ ישראל.
במהלך חודשי החורף הקשים ביותר, התחוללו ברחבי מדינת ישראל סערות שלוו בקור ובשלגים בתפרוסת ובעוצמה נדירה.
השערות להיווצרות תנאי החורף הקיצוני
אחד הגורמים המשוערים לאירועי חורף 91/92 היו מספר התפרצויות של הרי געש ברחבי העולם, חלקן היו חזקות מהפעילויות הגעשיות הרגילות לאותם אזורים.
ההתפרצויות הבולטות שבהן היו בהר הגעש הדסון שבצ'ילה ובהר הגעש פינטובו שבפיליפינים.
ההתפרצויות היו חזקות עד כדי כך שהן היתמרו גבוה למספר רב של קילומטרים באטמוספירה, מבעד פסגת הטרופוספירה, וחדרו אל הסטרטוספירה.
עשרות מיליוני טונות של אפר הוולקני שהתפזר למרומים הוסע על ידי זרמי הסילון והופץ לרוב שמי ההמיספרה הצפונית.
חלקיקי האפר שהתפזרו נשארו באטמוספירה של כדור הארץ הצפוני וחסמו חלק ניכר מקרינת השמש.
בשל כך חלה ירידה זמנית של 0.5°C בטמפרטורה הממוצעת של ההמיספרה הצפונית, תופעה שהורגשה וגרמה להקצנת תנאי החורף באגן הים התיכון בכלל, ובישראל בפרט.
גורם משוער נוסף לאירועים הוא היותה של שנת 1992 שנה שבה חלה תופעת אל ניניו.
תופעה זו, שמאופיינת בהתחממות ניכרת של מי האוקיינוס השקט הטרופי, גורמת לשינויים זמניים באקלים ולתופעות קיצוניות יותר מהרגיל באזורים שונים ברחבי כדור הארץ.
בישראל עונת החורף נוטה להיות סוערת וגשומה יותר מהממוצע ברוב שנות אל ניניו.
מצב משק המים לפני חורף 1991/92
בישראל, לפני חורף 1991/92, היה רצף של שלוש שנים שחונות, ומצב משק המים בקיץ 1991 הגיע לשפל חסר תקדים.
מפלס הכנרת ירד מגובה הקו האדום העליון באביב 1988, אל סמוך לקו התחתון בקיצים 1990 ו-1991. כתוצאה מכך, המליחות במי האגם עלתה ואיכות המים בכנרת הלכה והידרדרה.
באותם ימים נרשם שיא היסטורי של שפל במפלס הכנרת (עד שנשבר שוב ב-2001), והוא הגיע לגובה של 212.790- מטרים מתחת לפני הים.
מצב האקוויפרים ברחבי הארץ היה חמור אף הוא, כאשר ברבים מהם התקרבו מי התהום לקו התחתון, שממנו לא ניתן יותר לשאוב מים מהאקוויפר.
בספטמבר ירדו גשמים בודדים וקלים (לרוב 1–2 מ"מ) בכמה מקומות בעיקר בהרי הצפון, בגליל המערבי ובחוף.
אוקטובר היה חודש חם מהרגיל.
ב-12-14 בחודש נרשם אירוע של אפיק ים סוף פעיל וגשם מלווה בסופות רעמים ירד באופן מקומי וחזק ברחבי הארץ, ובעיקר בדרום הארץ.
בנגב אירעו שיטפונות כולל הצפה של נחל צין.
גם ב-25 בחודש ירדו גשמים מקומיים, אך קצרים יותר בהשפעתו של אפיק ים סוף.
חודש נובמבר התאפיין בניגודי מזג אוויר חריגים.
כבר בתחילת החודש הגיע מאירופה אל מזרח הים התיכון אוויר קר ובלתי יציב, בלוויית אפיק רום מפותח.
מעל ישראל התעמק שקע בעל מאפיינים חורפיים, בין ה-2 ל-4 בחודש, וירדו גשמים מלווים בסופות רעמים.
ביום ה-3 בחודש נמדדו כמויות משקעים יומיות חריגות ביחס לתקופה זו של תחילת נובמבר: 112 מ"מ בחרשים, 105 מ"מ בהר מירון, 94 מ"מ בהרצליה, 90 בחיפה, 74 מ"מ בתל אביב, 54 מ"מ בירושלים.
בחלק מהאזורים, כמויות המשקעים במערכת זו מהוות את הכמויות הממוצעות לחודש כולו.
בנוסף, את הגשמים ליוו טמפרטורות נמוכות מאוד ביחס לעונה.
התנאים האטמוספיריים של מערכת גשם זו איפשרו לטמפרטורות בחרמון הגבוה (מגובה 2,000 מטר ומעלה) לרדת ל-0 מעלות ולשלג קל ומוקדם מאוד מהרגיל.
ב-5 בחודש חלה כבר התחממות והתייצבות במזג האוויר, בהשפעת זרימת אוויר דרום-מערבית חמה ויבשה ממדבר סהרה ברוב שכבות האטמוספירה.
עד ה-27 בחודש שרר ברוב הימים מזג האוויר חם מהרגיל לעונה, ולא ירדו גשמים כלל.
בימים ה-9-10 וגם וב-24-26 בחודש אף שרר שרב ברוב אזורי הארץ.
ב-28 לחודש הגיע מהבלקן לארץ שקע ברום האמוספירה, והתחיל פרק גשם סוער במיוחד מלווה בטמפרטורות נמוכות, אשר זלג לתוך חודש דצמבר.
במקומות רבים ברחבי הארץ נמדדו מעל 200 מ"מ גשם, ובאזור רחובות נמדדו אף כ-400 מ"מ.
ב-29 בנובמבר ירד בחרמון השלג המשמעותי הראשון לעונה.
במהלך החודש שקעים ברומטריים מפותחים המשיכו לפקוד את מזרח הים התיכון בזה אחר זה, ולגרום לסופות גשם, סערות רוח וקור בישראל.
בלטה בחריגותה תחנת המדידה חבצלת שליד רחובות, אשר בחודש זה בלבד ירדו בה 628 מ"מ גשם, יותר מהממוצע הרב שנתי כולו לתחנה זו (530 מ"מ).
במקומות רבים ברחבי הארץ הגיעו בחודש זה כמויות המשקעים מתחילת החורף (במצטבר מאוקטובר) לכמות השווה לממוצע הרב שנתי.
בנוסף, הטמפרטורות במהלך החודש היו נמוכות באופן משמעותי מהממוצע.
בסערה שנמשכה מסוף נובמבר עד ל-3 בדצמבר התרחשו הצפות במקומות רבים, בין השאר בנחל אילון ובבקעת בית נטופה.
מעל 400 מ"מ נמדדו במישור החוף המרכזי והדרומי.
ב-30 בדצמבר הגיעה מערכת חורפית לישראל, וב-1 בינואר התחילה סערה, ושלג ירד במקומות נמוכים, החל מגובה 100-200 מטר מעל פני הים.
בהרי הצפון והמרכז ירדו למעלה מ-30 ס"מ.
פתיתי שלג שלא נערמו נצפו במישור החוף הצפוני ובחיפה.
בדרום הארץ הרוחות הצפוניות מערביות נשאו את השלג עד הרי אילת.
במישור החוף והשפלה ירד "ברד רך" (גראופל).
באזור צומת ביל"ו נמדדו בין 28 בנובמבר ל-2 בינואר 900 מילימטר משקעים.
לאחר מכן פקדה רמה ברומטרית קרה את ישראל, והמשקעים חדלו עד אמצע החודש; אז החלה סופת גשם ממושכת נוספת.
ב-13 בינואר הוכרו 11 אזורים בארץ כמוכי אסון טבע, בעקבות הצפות שאירעו בהם.
ב-26 בחודש התחיל פרק גשם ארוך במיוחד של כשבועיים, כתוצאה של חדירת גושי אוויר קרים מצפון אירופה, ושקעים ברומטריים שנוצרו במזרח הים התיכון, בזה אחר זה.
חודש ינואר הסתיים כגשום מהרגיל באופן בולט וקר מאוד.
מזג האוויר פגע ברשתות החשמל בערים רבות.
גם חודש זה היה חודש קיצוני מאוד מבחינת מזג האוויר, והיה קר במידה ניכרת, גשום מאוד ומושלג.
במהלך החודש היה ריבוי של ימי גשם – מעל ל-20 ימי גשם בצפון ובמרכז.
בעקבות כמויות המשקעים הגדולות נפתח סכר דגניה ב-9 בפברואר ו-250 מיליון קוב מים זרמו לנהר הירדן.
במהלך החודש היו שלושה אירועי שלג, מהם שניים חריגים מאוד.
השלג הראשון בחודש היה ב-5-6 בפברואר והצטבר עד כ-5 סנטימטרים בפסגות ההרים הגבוהים.
בימים 9–10 בחודש היה אירוע שלג קיצוני מאוד בעיקר בצפון ישראל, כאשר השלג נערם לגובה של 1.5 מטרים בצפון הגולן.
שלג זה היה גם חריג מאוד בתפרוסתו ביחס לאקלים הארץ-ישראלי וירד במקומות חריגים ביותר כגון:
מישור החוף הצפוני (נמל חיפה, עכו, נהריה), עמק יזרעאל, מרכז עמק החולה, הגליל המערבי, ועוד.
גם במרכז הארץ היו אירועים חריגים, כאשר ירדו פתיתי שלג ברעננה ובהרצליה.
באותו זמן אזורים בחוף, כולל העיר תל אביב, התכסו, לא בשלג, אלא בשכבה לבנה של "ברד רך" (גראופל).
לקראת סוף המערכת אף היו תנאי קור טובים לשלג בתל אביב, אולם הם הוחמצו עקב העדר עננים מורידי משקעים במרכז הארץ.
בנוסף ירד שלג בערד, דימונה ומצפה רמון.
בבאר שבע ירד שלג קל לכ-15 דקות, ואף בקדש ברנע זכו לשלג.
בשולי הערבה והרי אילת שוב ירד שלג, אולם בעיר אילת עצמה לא ירד שלג.
בהשוואה לעבר רק אירוע השלג של פברואר 1950 היה קיצוני יותר בחוף.
בעקבות השלג הכבד מקומות רבים ברחבי ישראל הושבתו ועמודים ועצים רבים קרסו.
גם לקראת סוף החודש, בימים 23–27, הגיע לישראל גל חורפי קר במיוחד, שהביא שלג רב ברחבי הארץ.
עשרות ס"מ של שלג הצטבר בגולן, בהרי הגליל ובירושלים.
החזאים צפו שירד שלג בכל המקומות בארץ בגובה של כ-300 מטרים ומעלה מעל פני הים.
כמו כן, סכר דגניה נפתח שוב, כדי להקדים תרופה למכה.
בקריות אזורים שלמים הוצפו עקב גשמים עזים, ותושבים נזקקו לפינוי.
החודש הסתיים באסון, כשקיר בבית קפה בירושלים קרס, והביא למותם של 22 אנשים ופציעתם של עשרות.
לאחר שמרץ ואפריל היו שחונים, מאי היה גשום מהממוצע אך לא היה חריג בגשמיו שרובם התרכזו בצפון.
חודש יוני היה חריג מאוד.
החודש היה קר מהממוצע ובחלק מהימים אף היה קר במידה ניכרת.
באמצע החודש ירדו גשמים חריגים מלווים בסופות רעמים בצפון ובמרכז, בהשפעת שקע קר ונדיר בעונה.
בחלק מהאזורים בהרים כמויות הגשמים הגיעו ל-30 מ"מ ואף יותר: הר מירון 51 מ"מ, פסוטה 49 מ"מ, פרוד 45 מ"מ, הר גילה 31 מ"מ.
אירוע גשם דומה היה ביוני 1957 וביוני 2018.
גם במהלך חודש יולי ירדו גשמים במספר מקומות בארץ.
חורף 1991/92 הוא הגשום ביותר ברוב שטח מדינת ישראל, ובייחוד במרכז הארץ, מתחילת המדידות המטאורולוגיות הסדירות שהחלו ביישוב היהודי בארץ ישראל בשנת 1897. בנוסף, חורף זה התאפיין בקור עז ובאירועי שלג מרובים וקיצוניים.
מבחינת השלגים חורף 1991/92 היה יוצא דופן, כשתדירותם ועוצמתם של השלגים היו חסרי תקדים:
בכל החורף היו 17 ימי שלג בצפת (הר כנען), מתוכם 13 רק בחודש פברואר 1992, וכן 14 ימי שלג בגוש עציון, ו-10 ימי שלג בירושלים.
שלג נערם בירושלים 5 פעמים באותו החורף, מתוכם שני אירועים קיצוניים: 20–40 ס"מ בימים 3-1 בינואר, 30–45 ס"מ בימים 23–26 בפברואר, כשהממוצע בירושלים לאירוע שלג בינוני-כבד, מעל 10 ס"מ, הוא אחת לארבע שנים.
סופת שלג בימים 3-1 בינואר 1992: שלג ירד בתפרוסת נרחבת מגובה 100 מטר מעל פני הים.
בצפון הגולן הצטברו 60-40 ס"מ, בהר מירון 40 ס"מ, בגליל העליון המזרחי ובצפת 30-15 ס"מ, בפסגות הרי ירושלים 40-20 ס"מ, בפסגות הנגב 20-10 ס"מ, בהרי אילת 10-5 ס"מ, בעמקי הצפון בכרמל ובשומרון 5-1 ס"מ, בשפלת יהודה 1–2 ס"מ.
סופת שלג בימים 10-9 בפברואר 1992: שלג משמעותי ירד וכיסה כמעט את כל הארץ, למעט מישור החוף, הבקעה והערבה.
בצפון הגולן הגיע עובי השלג ל-150-100 ס"מ ובפסגות הרי הגליל ל-70-40 ס"מ.
בעמקי הצפון, בכרמל ובהרי המרכז והדרום ירד פחות שלג, 8-3 ס"מ בלבד.
סופת שלג בימים 27-23 בפברואר 1992: שלג ירד ונערם בכל הרי ישראל מגובה 400 מטר, ובאצבע הגליל אף מגובה 100 מטר.
בירושלים היה זה השלג העמוק ביותר מאז שנת 1950 ובצפת מאז 1968. פתיתי שלג ניצפו גם בעמק יזרעאל, בשפלה ובמישור החוף מצפון לתל אביב.
אזורים רבים במישור החוף, כולל בגוש דן, כוסו מעטה לבן של גראופל, "ברד רך".
בעמק חפר ירדו כמויות גראופל גדולות שהצטברו לשכבה בגובה 15–20 ס"מ, ובמקומות מסוימים הוא נותר על הקרקע במשך יום-יומיים.
במהלך החורף בפסגת החרמון הישראלי נערמו שישה מטרים של שלג, ותנאי הגלישה החזיקו מעמד עד תחילת מאי.
מבחינת כמות המשקעים, בחורף זה נשברו שיאים רבים:
זהו שיא משקעים מוחלט לשנה מאז החלו בה מדידות סדירות בעיר העתיקה, באמצע המאה ה-19 (ינואר 1846).
בכנסיית סנט-אנה אף ירדו 1,254.5 מ"מ משקעים, ובפאתיה הצפוניים של העיר, בתחנת שדה תעופה עטרות, נמדדו 1,279.9 מ"מ.
בתל אביב (קריית שאול) ירדו 1,133.5 מ"מ לעומת ממוצע שנתי של 524 מ"מ, וזהו שיא מוחלט מתחילת המדידות בעיר (אוקטובר 1879).
בלוד 1,102 מ"מ לעומת ממוצע של 571 מ"מ, וזהו גם שיא מוחלט מתחילת המדידות (ספטמבר 1921) .
בשפלה ובמישור החוף נרשמו הפערים המשמעותיים ביותר בין ממוצע המשקעים הרב-שנתי לכמות המשקעים לעונה זו.
הפער הגדול ביותר נרשם בתחנת המדידה בית עובד ליד רחובות, שם נמדדו 1,590 מ"מ של גשם באותו חורף, לעומת ממוצע רב-שנתי של 534 מ"מ.
בחבצלת הקרובה לשם מדדו 1,540 מ"מ.
אלו הן כמויות גשם חסרות תקדים למישור החוף.
שיאי משקעים נוספים ראויים לציון התקבלו בהרי הצפון: במטולה נמדדו 1,607 מ"מ, ובאל-רום שבצפון רמת הגולן נמדדו 1,848 מ"מ.
כמות המשקעים באל-רום היא הגבוהה ביותר שנמדדה בעונה זו בישראל.
בעונה זו חסרות מדידות מהימנות של גשם ושלג מהחרמון.
חודשים דצמבר 1991 ופברואר 1992 היו מבין חודשי החורף הגשומים ביותר שנמדדו בישראל.
חודשים גשומים מאוד נוספים הם דצמבר 2016 (זהו דצמבר הגשום ביותר מאז 1992), פברואר 2003, דצמבר 1951, ינואר 1974 וינואר 1969 (הגשום ביותר מתחילת המדידות באזורים רבים בצפון הארץ).
באותה שנה הוצפו נחלים רבים ברחבי ישראל, ביניהם נחל גדרה, נחל איילון (3 פעמים), נחל ירקון, נחל שורק ועוד.
מצב משק המים של ישראל השתפר לאין ערוך מהמצב בקיץ 1991:
מפלס הכנרת עלה ביותר מ-4 מטרים, ועבר את הקו האדום העליון.
בעקבות זאת נוצר חשש להצפת היישובים שעל חופי הכנרת והוחלט לפתוח את סכר דגניה ב-9 בפברואר 1992.
האקוויפרים של מי התהום התמלאו, ורוב מאגרי המים העיליים עלו על גדותיהם.
מפלס ים המלח עלה ב־2 מטרים.
החורש לזכר עולים מצפון אמריקה שנפלו במערכות ישראל והאנדרטה שלצידו מוקדשים לזכרם של עולים מארצות הברית ומקנדה ובני משפחותיהם ותיירים מארצות אלו, שנפלו במהלך שירותם בצה"ל או בפעולות איבה.
החורש והאנדרטה ממוקמים בפארק יצחק רבין, על גבי גבעה הצופה ממערב על שער הגיא, כשישה קילומטרים מצפון לבית שמש.
החורש ניטע על ידי התאחדות עולי אמריקה וקנדה בישראל (AACI) בסיוע קרן קיימת לישראל.
העצים הראשונים בו ניטעו לאחר מלחמת ששת הימים.
היא כוללת כותל זיכרון שנבנה על גבי סלעי המקום, שלפניו רחבה מרוצפת.
על גבי הגדר שבחזית הרחבה נקבע סמל ההתאחדות.
בשני קצות כותל הזיכרון קבועים לוחות הנושאים את שם האתר בעברית ובאנגלית.
ביניהם נקבעו לוחות שעליהם שמות הנופלים, 310 במספר, בעברית ובאנגלית, בצירוף שנות נפילתם.
הם נפלו החל בקרב תל-חי בשנת 1920 ועד ימינו.
מדי שנה מקיימת התאחדות עולי אמריקה וקנדה בישראל טקס זיכרון באתר.
בקרבת האנדרטה ממוקם אתר ההנצחה לגדוד החמישי של פלמ"ח-הראל.
חורפן אמריקאי (שם מדעי: Neovison vison) הוא מין ממשפחת הסמוריים החי באזורי מים שונים בצפון אמריקה.
הוא קרוב לשאר הסמורים אך שייך לסוג שונה - חורפן.
כמשתמע משמו הוא נפוץ בטבע בצפון אמריקה, אף שהוא הופץ על ידי האדם גם לאירופה ודרום אמריקה, שם הוא מזיק למינים המקומיים.
לחורפן האמריקאי גוף עבה יחסית לשאר חברי המשפחה, זנבו מחודד וארוך יותר ושפמו ארוך.
הוא מזכיר מעט את החורפן האירופי, אך ראשו גדול יותר ובעל לסת יותר מסיבית וזנבו ארוך בהרבה.
פרוותו שחורה או חומה-צהבהבה מעט.
אורכו הממוצע 13-18 ס"מ בזכרים כשהנקבות 12-15 ס"מ ומשקלו המשתנה ע"פ העונות הוא 500-1,580 גרם בממוצע.
הנקבות קטנות יותר ושוקלות 400-780 גרם בממוצע.
החורפן חי במגוון בתי גידול שקשורים למקווי מים כלשהם כמו נהרות, אגמים ושפכי נהרות ואפילו בחופי ימים.
הם טריטוריאליים מאוד ויתקפו כל חורפן שייכנס לנחלתם.
מאורתם נמצאת בחורי עצים או בנקיקי סלע.
טרפו של החורפן מורכב מנברנים, דגים, צפרדעים, עופות קטנים וביציהם, חרקים גדולים וסרטנים.
בחורף הוא ניזון בעיקר מטרף מימי.
לעיתים נדירות הוא תוקף חיות גדולות יותר כמו ארנבות ותרנגולים.
עם זאת הוא לא תוקף עופות כמו מינים אחרים של סמוריים הגורמים לנזקים כלכליים גדולים למשקי עופות.
חורפן אירופי או חָרְפָּן (שם מדעי: Mustela lutreola) הוא מין של סמור החי בטבע באירופה ובקצוות מערב אסיה.
הוא מתמחה בחיי מים ודומה לחורפן האמריקאי, אך האחרון שייך למין שונה.
החורפן ניצוד רבות בטבע וכיום מצוי בסכנת הכחדה חמורה.
החורפן האירופי קטן מהמין האמריקאי ומגיע לגודל של 373–430 מ"מ בזכרים ו-352–400 בנקבות.
הם מגיעים למשקל 550–800 גרם בממוצע.
הפרווה של החורפנים גדולה וחומה והיא מבודדת את החורפן מהמים כשהוא שוחה וכך אינו מתייבש.
הוא בעל גוף ארוך עם זנב עבה מעט ורגליים קצרות עם קרומים קטנים.
הוא גם בעל שפם העוזר לו לחוש את הסביבה מתחת למים.
הוא חי בטבע בעיקר במרכז ובמזרח אירופה באגמים, נחלים וביצות וכן ביערות.
הוא מוצא את טרפו מתוך המים וניזון בעיקר מיונקים קטנים שוכני מים כמו נברן המים, דגים, חרקי מים, סרטנים, צפרדעים וראשנים.
הוא יצוד גם ברווזים אם יתפוס אותם.
הוא הורג את טרפו על ידי ניביו החדים.
בשל ציד אינטנסיבי שכילה 80% מהאוכלוסייה החורפן מצוי בסכנה והוא לא התאושש ממנה לגמרי.
בנוסף על כך הוא נפגע מפגיעה ביערות, ירידה בכמות טרפו, בעיקר סרטנים ודגים, מחלות וגם תחרות עם חורפנים אמריקאים שהובאו מאמריקה ומתחרים עמם על המזון והטריטוריה.
חורפי (שם מדעי: Spinus spinus) הוא ציפור שיר קטנה ממשפחת הפרושיים.
תפוצתו נרחבת ומתפרשת מסקנדינביה ומרכז אירופה במערב ועד סין ויפן במזרח.
לעיתים החורפי נודד בלהקות קטנות.
חלק מהציפורים המשתייכות למין זה נודדות בחורף לכיוון ישראל ואף חורפות בארץ.
נדידת החורפי מתבצעת בדרך כלל למרחקים קצרים; כאשר החורפי צריך לנדוד למרחקים ארוכים יותר הוא נודד באמצע החורף.
החורפי דומה לבזבוז אירופי ולירקון.
הזכר והנקבה הבוגרים שונים בצבעיהם: אצל הזכר, הצבע הכללי צהוב ירקרק, הקדקוד והסנטר שחורים, והלחיים בצבע צהבהב-לימוני.
לעומת זאת, הנקבה חומה ומפוספסת וצבע ראשה אינו כהה.
בשני המינים צבע העיניים שחור, המקור חום כהה עד אפרורי, הזנב שחור וצדיו צהובים והרגליים חומות־כהות.
בזמן המעוף מתבלטים שני פסים כהים לרוחב הכנף.
מקור החורפי נקבע לפי הרגלי אכילתו.
מקורו דק כדי שיוכל לאסוף את הזרעים, ולמרות העובי שלו הוא חזק ועמיד.
בזמן הקינון החורפיים אוכלים במצבים שונים: לבד, בזוגות או בקבוצות.
בשאר ימות השנה הם מצויים בלהקות, לפעמים עם סוגים אחרים של פרושיים.
כשמזונו מרובה החורפי מלקט אותו, בדרך כלל, בקבוצות גדולות.
כשמזונו מועט הוא מלקט אותו בקבוצות קטנות, בזוגות ואף ביחידות.
תפוצת החורפי בעולם היא פלארקטית: הוא מצוי במרבית אירופה ושטח תפוצתו חודר עד למזרח אסיה.
אזור הדגירה שלו מתפרש מסקנדינביה ומרכז אירופה במערב ועד סין ויפן במזרח.
רוב האוכלוסיות הצפוניות נודדות דרומה בחורף.
באירופה, החורפי מצוי בבתי גידול בגבהים משתנים: מגובה פני הים ועד לרום של 2,000 מטר מעל פני הים.
בתי גידול אלה הם שפלות צפוניות עם מזג אוויר מתון, ואזורי גבעות והרים המכוסים מחטניים (בעיקר אורנים, ולעיתים גם עצים אחרים כגון אלמון, שדר וארז).
החורפיים מחבבים במיוחד עצי אלמון המצויים ליד נהרות ואגמים.
באזור הים התיכון, החורפי מצוי בחורשי קזוארינות ובמטעים של עצי פרי.
בישראל, החורפי נוהג לחלוף במספרים קטנים יחסית בכל חלקי הארץ, בעיקר בהרים, באזורים המיוערים במחטניים, בחורשות ובמטעים.
ניתן לראותו נודד לאורך חוף הים התיכון של ישראל, לעיתים בלהקות נאות, בחודש נובמבר.
מדי כמה שנים מופיע החורפי בישראל במספרים גדולים יותר, כנראה כתוצאה מצמצום בהיצע המזון באזורים צפוניים יותר.
בנובמבר 2016, ציפורים אוכלות זרעים, ובהן החורפי, פקדו את מדינת ישראל במספרים גדולים בגלל גל השרפות שפקד את הארץ, בעיקר בזכרון יעקב, בחיפה ובאזור ירושלים.
בגל השרפות, שטחים נרחבים של חורש טבעי ויערות אורן נשרפו כליל.
עם זאת, אצל חלק מעצי האורן, החום האדיר לא הוביל לשרפת העץ אלא רק פתח את קשקשי האצטרובלים וחשף את הזרעים שבהם.
החורפיים ואוכלי זרעים אחרים ניצלו זאת על מנת לאכול את הזרעים.
מזונם העיקרי של החורפיים הוא זרעים, ניצנים, פירות ומגוון חסרי חוליות.
הזרעים והניצנים שמהם ניזון החורפי כוללים את אלו של האשוח, האורן, הערער, הברוש, האלמון, השדר, הארז, הקזוארינה ועוד.
באביב, החורפיים ניזונים כמעט אך ורק מזרעי מחטניים, שאותם הם מלקטים.
הם פונים לחלופות רק כאשר אספקת זרעי המחטניים נחלשת.
בתטולה 2–6 ביצים בצבע לבן, תכלכל או אפרפר, עם כתמים אדומים-חומים או אדומים-סגולים.
הדגירה מתרחשת בדרך כלל בשני מחזורים בכל שנה, ומחזורים אלה מתקיימים מסוף פברואר, או ממארס, ועד אוגוסט.
בשנה ענייה ביבול, יהיה רק מחזור אחד של דגירה.
הנקבה דוגרת על הביצים במשך 10–14 ימים.
ההצלחה בקינון גבוהה רק בשנים של אספקת מזון גבוהה.
חורף באוסלו הוא אלבום האולפן היחיד של להקת ותיקי הבריגדה.
שירה ותופים - עודד שחר
גיטרה בס - יורם מור
שלומי קינן קלידים ב-רוכלים של נשק, בלוז סטנדרטי, אסיר של חלומות, רוצה לרקוד איתך בלוז, יה נאביל, עושה לה אהבה, פוסטר, עיר פרנואידית.
קרני פוסטל צ'לו ב-חלומות, צעירה מדי, חורף באוסלו.
ענת פורת קולות ב-אסיר של חלומות.
חורף האימה הוא הכינוי שניתן לחורף 1950–1951, שבו התרחשו מאות מפולות שלגים בהרי האלפים שבאירופה.
מפולות אלו גרמו למותם של 265 בני אדם ולנזק כבד לרכוש באוסטריה, שווייץ ואיטליה.
המפולות התרחשו בדצמבר 1950 ובעיקר בחודשים ינואר ופברואר 1951 עקב תנאי מזג אוויר חריגים.
נפילת השלג באלפים החלה כבר בנובמבר.
במהלך שני אירועי מזג אוויר חריגים בינואר ובפברואר ירדו באלפים כמויות גדולות מאוד של שלג, כ-200 עד 400 אחוז (במקומות מסוימים 600 אחוז) מעל הממוצע הרב-שנתי.
במחצית ינואר ירדו בחלק מהמקומות כ-2.5 מטר של שלג בתוך ימים ספורים.
במחצית פברואר נערמו בשני אתרים בשווייץ ארבעה מטרים של שלג.
באוסטריה גרמו מפולות השלג למותם של 135 בני אדם, בעיקר במדינות טירול, קרינתיה וזלצבורג.
כפרים חרבו, כ-200 מבנים נהרסו וכ-350 דונם של חורש נפגעו.
בשווייץ נספו 92 בני אדם, רובם במפולות שהתרחשו בחודש ינואר.
נהרגו מאות ראשי בקר, מאות מבנים חרבו ואלפי דונם של יער ניזוקו.
הכפר אנדרמאט (Andermatt) שבקנטון אורי ספג שש מפולות שלגים, שגרמו למותם של 13 בני אדם.
בעת התרחשות המפולות הוכחה יעילותם בהפחתת נזק של מחסומי מפולות שהיו מותקנים בהרי האלפים, ובעשורים שלאחר מכן הורחב מאוד בשווייץ השימוש בהם.
חורף הוא מותחן פסיכולוגי רוסי משנת 2020 שהופק בשיתוף פעולה עם משרד התרבות של רוסיה בבימויו של סרגיי צ'רניקוב שגם כתב את התסריט ובכיכובם של אלכסנדר פטרוב ואיגור פטרנקו.
בדרך הביתה בעיר מוזרה, אלכסנדר ואביו נפצעים קשה בשל סכסוך בין עבריינים צעירים ושיכורים.
האב מת ואלכסנדר הופך לעד מסוכן, שיש לחסל אותו.
הוא נאלץ להתחיל בעצמו את המרדף ומהר מאוד הופך מקורבן לצייד בדם קר.
חורף 1946–1947 בממלכה המאוחדת היה חורף קשה במיוחד, אשר נודעה לו השפעה מרחיקת לכת על המדינה.
כלכלתה ורמת החיים בה, שהיו ירודים ממילא בעקבות תלאות מלחמת העולם השנייה, נפגעו קשות עקב אירועי החורף, ולכך הייתה השפעה של ממש על החיים הציבוריים בה.
מזג אוויר קר פקד את בריטניה כבר בדצמבר 1946, אך החל ב-21 בינואר התחוללו בה פרקי מזג אוויר קר במיוחד.
הטמפרטורות ירדו בינואר מתחת לאפס ועד 21 מעלות מתחת לאפס במחוז בדפורדשייר.
הקור הביא עמו סופות שלגים שכיסו את הארץ.
חודש פברואר היה קר במיוחד.
באנגליה ובויילס היו בפברואר כולו רק 31 שעות אור שמש.
בחלק מהמקומות ירד שלג ב-26 מתוך 28 ימים בחודש זה.
במהלך פברואר הופרע שירות המעבורות לבלגיה בשל הופעת קרח צף בתעלת למאנש.
שלג כבד המשיך לרדת בראשית חודש מרץ ובמקומות מסוימים הוא נערם לעומק של שני מטר ויותר.
סופות השלגים הכבדות הביאו לחסימת כ-300 כבישים וכן מסילות ברזל.
הדרכים אל מאות כפרים נותקו.
בעלי חיים רבים במשקי החי, כולל כבשים ועופות, קפאו למוות או גוועו עקב מחסור במזון.
לקראת סוף פברואר נוצר חשש למחסור במזון שכן הובלתו הייתה קשה ויבול הירקות נפגע עקב הקור.
חסימת דרכי התחבורה עקב השלג הכבידה מאוד על הובלת פחם אל תחנות הכוח במדינה.
כ-750 אלף קרונות פחם נתקעו בדרכים עקב ירידת השלג.
כמו כן מצבורי פחם גדולים קפאו בקור עד שלא ניתן היה לשנע אותם.
נעשו מאמצים רבים לספק פחם לתחנות הכוח על ידי אוניות, אך תנאי הים הסוערים היקשו על כך עד סוף פברואר.
תחנות כוח רבות נאלצו להפסיק לפעול ועקב כך נגרמו הפרעות חמורות לאספקת החשמל במדינה.
עקב המצב הוצבו 100 אלף חיילים בריטים ופולנים ושבויים גרמנים לעבודה ידנית בפינוי השלג ממסילות הברזל.
בנוסף ערך הצי המלכותי את מבצע ענבי שועל, שבמסגרתו עגנו צוללות של הצי בבסיסים ויישובים לאורך חופי בריטניה וסיפקו להם חשמל שיוצר בגנרטורים שלהן.
הממשלה נקטה צעדים לצמצום צריכת החשמל והפחיתה את אספקתו למגזר הביתי עד לכ-19 שעות ביממה.
המחסור בחשמל פגע קשות בתפוקת המגזר התעשייתי.
עסקים פרטיים רבים קרסו וכארבעה מיליון עובדים איבדו את משרותיהם.
מצוקת החשמל הביאה גם לצמצום שידורי הרדיו ולהשעיית שידורי הטלוויזיה.
עיתונים שונים נדרשו להימנע מלהופיע או לצמצם את גיליונותיהם.
הממשלה גם החמירה את קיצוב המזון שהיה עדיין בתוקפו עד לרמות נמוכות יותר מאשר בימי המלחמה.
מצב זה בצירוף הקור הרב פגעו במוראל הציבור.
במחצית מרץ ירדו גשמים כבדים אך גם חלה התחממות אשר הביאה להפשרת השלג הרב שכיסה את האדמה.
עקב כך התרחשו הצפות של שטחים נרחבים באזורים הנמוכים של המדינה.
מספר נהרות כולל התמזה עלו על גדותיהם.
ההצפות פגעו בכ-100 אלף נכסים.
מדינות נוספות באירופה סבלו מהחורף הקר והמושלג, במיוחד במרכז היבשת, באזור הבלטי הדרומי ובצפון צרפת.
בדרום צרפת, ספרד ופורטוגל ירדו גשמים רבים מהרגיל אך הטמפרטורות היו גבוהות יותר.
בגיברלטר למשל ירדו בפברואר 240 מילימטר גשם, פי שלושה מהממוצע.
בברלין החרבה והכבושה אירעו כ-150 מקרי מוות עקב מזג האוויר ומחסור במזון.
בתי ספר בהולנד נסגרו ובאירלנד נסגרו עסקים וצומצמה אספקת הגז למגזר הביתי.
עקב תלאות החורף היה ברור כבר בפברואר כי התפוקה התעשייתית השנתית בבריטניה תפחת בכ-10%.
יבול הדגנים ותפוחי האדמה ירד ב-10 עד 20 אחוז.
כרבע מראשי הצאן במדינה מתו ושש שנים חלפו בטרם שבו העדרים לגודלם לפני האסון.
ההצפות שהתרחשו עם הפשרת השלגים במרץ הוסיפו נזקים בסכום של 250 עד 375 מיליון לירות (במחירי אותו זמן).
משבר החורף התרחש בעת שהממשלה הגדילה מאוד את ההוצאה הציבורית, בין השאר לצורך השיקום לאחר המלחמה והקמת שירות הבריאות הלאומי החדש.
על רקע זה והתחזקות הדולר האמריקאי בעולם נאלצה הממשלה לאפשר פיחות חד בשער החליפין של הלירה - מ-4.03 דולר ל-2.80 דולר.
זה היה מאורע משמעותי בתהליך של אבדן מעמד המעצמה של בריטניה לאחר המלחמה.
אלפי בריטים היגרו מן המדינה בעקבות חורף 1946-1947, בעיקר אל אוסטרליה.
תלאות החורף כרסמו מאוד באמונו של הציבור הבריטי בממשלת הלייבור בראשותו של קלמנט אטלי, הממשלה שהלאימה זמן לא רב לפני כן את תעשיות הפחם והחשמל.
במיוחד יצא הקצף על שר הדלק והאנרגיה עמנואל שינוול, שבחודשי החורף הוצמדה לו שמירה משטרתית מחשש לשלומו.
יוחסה לו האחריות לכך שבראשית החורף הוחזק במדינה מלאי פחם לארבעה שבועות של צריכה לעומת עשרה עד 12 שבועות כפי שהיה נהוג לפני המלחמה.
שינוול הוזהר בחודש אוקטובר כי המלאי אינו מספיק, אך העדיף לקוות כי החורף יהיה קל, באופן שמלאי הפחם יספיק והוא לא יצטרך להתעמת בנוגע לרמת הצבירה שלו עם האיגוד הלאומי החזק של עובדי המכרות.
שינוול לא הודה מעולם בטעותו, אך באוקטובר 1947 נאלץ לעבור לתפקיד אחר בממשלה.
מפלגת הלייבור הפסידה בבחירות של 1950 78 מושבים - כחמישית ממושביה בפרלמנט - אך לא איבדה את אחיזתה בשלטון.
מאורעות חורף 1947 בבריטניה ובארצות אירופה האחרות היו בין הגורמים שהביאו את ארצות הברית ליזום את תוכנית מרשל לשיקום כלכלותיהן של ארצות אירופה.
חורפן ים (שם מדעי: Neovison macrodon) הוא מין נכחד ממשפחת הסמוריים, אשר חי במימי מפרץ מיין במזרח אמריקה הצפונית, בקרבת ניו אינגלנד, וייתכן שהיה מצוי באזורים נוספים, דרומיים יותר, במשך תקופת הקרח האחרונה.
חורפן זה השתייך לסוג חורפן, ממנו שרד רק המין חורפן אמריקאי, ולא לסוג הסמורים הרגילים (Mustela).
חורפן זה נתגלה רק לאחר הכחדתו, ותואר בשנת 1903. החורפן ידוע רק משרידי עצמות, בעיקר שרידי שיניים והיה דומה מאוד למין האמריקאי הקיים.
יש חוקרים הרואים בו תת-מין של החורפן האמריקאי.
הוא ידוע מתיאורים חלקיים של סוחרי פרוות, מהם נראה שהוא נכחד לא יאוחר מסוף המאה ה-19 או מתחילת המאה ה-20.
החורפן דמה בגודלו לחורפן הרגיל אך התקיים סמוך לחוף הים באזורים סלעיים מקונטיקט ורוד איילנד ואכלסו גם את מפרץ פאנדי.
ממצאים התגלו גם בנובה סקוטיה וגם במסצ'וסטס.
באורח חייו חורפן זה דמה ללוטרות וככל הנראה מילא גומחה אקולוגית דומה.
הייתה לו דו-צורתיות זוויגית, בה הזכרים היו גדולים יותר מהנקבות והוא היה מותאם לחיים בחופי הים.
הוא ניזון מדגים (בעיקר ממשפחת הקוטוסיים) ומחלזונות ימיים אותם תפס במים.
דבר זה ידוע משרידי מזונו שנתגלו כשהם מפוצחים.
למרות תפוצתו ושגשוגו בחלקים מסוימים, גרם ציד הפרוות להכחדתו המהירה.
התיעוד האחרון של חורפן זה בטבע היה ב-1894.
חורפן (שם מדעי: Neovison) הוא סוג טורף ממשפחת הסמוריים, בו מצוי כיום רק המין חורפן אמריקאי (Neovison vison), אך בעבר השתייך לסוג גם המין חורפן ים (Neovison macrodon).
הוא כלול בקבוצה הלא טקסונומית "חורפן", בה כלול גם המין חורפן אירופי מהסוג סמור (Mustela), בו נכלל גם המין האמריקאי במקור.
מיני החורפן ידועים בפרוותם העבה והחמימה, ממנה נוצרה תעשיית פרוות יוקרתיות שדיללה את אוכלוסייתם עד שהחורפן האמריקאי הפך למוגן בטבע.
החורפנים הם יונקים מימיים מותאמים לחיים בנהרות ובביצות והמין הימי חי גם בחוף הים.
שני המינים קיימים רק באמריקה הצפונית, אך החורפן האמריקאי הופץ בידי האדם לאזורים נוספים.
חורף געשי או חורף וולקני הוא כינוי המיוחס לתופעה של התקררות פני כדור הארץ, בעקבות התפרצות געשית עוצמתית.
המונח הוטבע כאנלוגיה לא מבוססת כראוי על ידי כמה וולקנולוגים בשנות השמונים ונגזר מהמושג חורף גרעיני שהדיון בו רווח בעת ההיא.
החוקרים טענו כי התפרצויות געשיות נפיצות מסוימות בהיסטוריה של כדור הארץ עשויות היו להוביל ל"חורפים געשיים", כתוצאה מהצטברות של כמויות אדירות של אפר וולקני ואירוסול גופריתי בסטרטוספירה.
האירוסול הגופרתי חוסם את קרינת השמש המגיעה לכדור הארץ וסופח קרינה יבשתית.
השילוב בין תהליכים אלה מקרר את הטרופוספירה שמתחת.
אם כמויות האירוסול הגופריתי משמעותיות דיים, הן עלולות לגרום לשינויי אקלים ברחבי העולם במשך שנים לאחר האירוע - לירידה בטמפרטורות ולתנאי מזג אוויר לא טיפוסיים ברחבי כדור הארץ, שינויים שעלולים לפגוע בחומרה רבה ביותר בצמחייה, ביבולים חקלאיים, בבעלי החיים ובני האדם.
התפרצויות געשיות נפיצות מסוגלות להעיף אבק סלעים, וגזים שונים כמו: חומצה גופרתית ((H2SO4, גופרית דו-חמצנית (SO2) ומימן גופרי (H2S) לסטרטוספירה.
בעוד האפר הגעשי יכול להפחית את הראות באזורי ההתפרצות במשך כמה חודשים לאחר ההתפרצות, תרכובות גופרית המגיעות לסטרטוספירה הופכות לאירוסולים גופרתיים שיכולים לחסום חלק מאור השמש במשך מספר שנים.
פני השטח מתחממים פחות כתוצאה מכך, והטמפרטורות יורדות.
בניגוד לטרופוספירה הנמוכה, בסטרטוספירה אין מערבולות אוויר, על כן אירוסולים אלה עשויים להישאר בסטרטוספירה למשך מספר שנים לפני שיתפוגגו.
אחת ההשלכות של התפרצויות געשיות כאלו, היא שהחלקיקים האטמוספיריים מקטינים את יכולתם של הצמחים לבצע פוטוסינתזה ובכך לפגוע באופן חמור בצמחייה בכלל וביצור החקלאי בפרט.
על כן 'חורף געשי' ממושך יכול לגרום לרעב לבעלי החיים ובני האדם ברחבי העולם.
עוד נמצא כי, החדירה של גופרית וולקנית והלוגנים לסטרטוספירה מובילה ליצירת טיפות חומצה גופרתית ולהידלדלות האוזון המשפיעים על הקרינה האטמוספירית והדינמיקה המפריעה למערכת הרוחות של QBO.
תולדות המחקר על החורף הגעשי
השתאות האדם ועולם המדע מהתפרצויות געשיות הייתה מאז ומעולם.
דיווחים על חושך ממושך, הקשורים לעיתים קרובות למזג אוויר קר וקשה, נפוצים במיתוסים ובאגדות של תרבויות רבות.
פפירוסים מצריים מאששים את הסיפור המקראי בספר שמות לפיו היה חושך סמיך בכל ארץ מצרים במשך שלושה ימים.
סיפורים דומים ניתן למצוא בספרות עתיקה של אשור, יוון ובתרבות המאיה.
אזכורים כאלה העידו על אסונות טבע הרסניים, כגון מפגשים או התנגשויות עם כוכבי שביט, בתקופות היסטוריות מוקדמות.
הסבר אפשרי אחר עולה מהדמיון של דיווחים אלה לתיעוד מתקופות קרובות יותר לזמננו על התופעות שלאחר התפרצויות געשיות.
על כן, יש הקושרים את מכת החושך וגשם האפר המוזכרים במקרא ובפפירוסים עם ההתפרצות של סנטוריני (תירה) בים האגאי באלף השני לפני הספירה שתרם להכחדתה של כרתים המינואית.
ככל הידוע, להתפרצות זו היו השלכות אפילו בסין.
הרי הגעש נחשבו זה מכבר כגורם אפשרי לשינויי מזג האוויר והאקלים.
אפילו לפני 2000 שנה הצביע הפילוסוף פּלוּטַרכוֹס, כי התפרצות הר אטנה בשנת 44 לפני הספירה עמעמה את אור השמש וטען שהתקררות שנבעה מכך פגעה ביבולים וכתוצאה מכך היה רעב ברומא ובמצרים.
פרסומים נוספים בנושא זה לא הופיעו עד שבנג'מין פרנקלין הציע, כי התפרצות לאקי באיסלנד בשנת 1783 הביאה כנראה לקיץ הקר באופן חריג של שנת 1783 באירופה ולחורף הקר שבעקבותיו.
ההיסטוריה המוקדמת של וולקנולוגיה (חקר הרי געש) הייתה תלויה בעדויות ראייה ובהיסטוריה כתובה של התקופה.
פרידריך וילהלם היינריך אלכסנדר פון הומבולדט, בשנת 1808, הניח את היסודות לגאולוגיה, מטאורולוגיה ווולקנולוגיה.
הומבולדט תיאר באופן מדעי את תצפיותיו על שרידי ההתפרצות של הר צ'ימבורזו באקוודור.
המחקר השיטתי בנושא זה החל בתחילת המאה ה-20. ויליאם המפריס ב-1913 קשר בין ירידות בטמפרטורה לאחר התפרצויות געשיות גדולות לבין ההשפעות של אירוסולים סטרטוספריים, אך לא היו לו די נתונים כדי לכמת את ההשפעות.
בשנת 1919 נוסדה האגודה הבינלאומית לוולקנולוגיה וכימיה של פנים כדור הארץ (IAVCEI), וכתב העת הרשמי שלה "Bulletin Volcanologique" יצא לאור בשנת 1922.
עד שנות השישים של המאה ה-20 ניתן היה לחקור את ההתפרצויות הוולקניות שהתרחשו לאחר שנת 1500 ולהן היה תיעוד כלשהו בכתובים.
לם במאמרו מ-1970 תיאר את הקשר בין התפרצות געשית לאקלים ותיעד התפרצויות געשיות החל משנת 1500. בהמשך נערכו עבודות שבדקו את ההשפעות של התפרצויות של הרי געש על האקלים ונוצרה הבנה עמוקה ומורכבת יותר של ההשלכות.
דוגמה היסטורית בולטת היא התפרצות הר הגעש טמבורה באינדונזיה בשנת 1815, שגרמה להתקררות עולמית ולמה שמכונה "השנה ללא קיץ" (1816), שהתאפיינה בכשלים חקלאיים, רעב, ומהפכות אקלים באירופה ובצפון אמריקה.
סדרה של טכניקות חדשות שפותחו במהלך שנות השישים ובהמשך, כולל תיארוך באמצעות פחמן רדיואקטיבי, ספירת אבקה פרחים, קידוחי ליבת קרח וים, משקעי מערות (ספלאותם) וניתוח טבעות עצים, סיפקו רמזים חדשים וחשובים על העבר הוולקני והאקלימי הרחוק של כדור הארץ (שנע בין מאה אלף למיליוני שנים).
טכניקות אלה אפשרו קירוב ראשוני של תאריכי אירועי העבר הגדולים, וחשפו התפרצויות לא ידועות בעבר בקנה מידה קטסטרופלי.
הטכניקות החדשות אפשרו לקבוע לא רק כרונולוגיות של אירועי עבר, אלא גם סיפקו נתונים שאפשרו לשער את גודלן והשפעתן האקלימית והסביבתית, אם כי הדבר היה תלוי במידה רבה בניחושים ובאקסטרפולציה של נתונים מהימנים מאירועים וולקניים אחרונים.
מכאן, העבר הוולקני הרחוק היה עניין של פרשנות, ונטה להיות מתואר על ידי כמה וולקנולוגים במונחים של תרחישים קטסטרופליים, חלקם הגרועים ביותר.
ישנן עדויות לכך שחורפים געשיים התרחשו מספר פעמים לאורך ההיסטוריה של כדור הארץ, בדרגות חומרה שונות.
47 הרי געש בעולם ידועים ביכולתם להתפרצויות-על המסוגלים לגרום להשלכות הרסניות ביותר ברחבי הגלובוס.
התפרצויות כאלה יכולות להתרחש כל 100,000 עד 200,000 שנה לערך.
בסולם מדדי הנפץ הוולקני (VEI) המייצג את עוצמתה של התפרצות, התפרצויות-העל הן בדרגה 8. (לשם השוואה: התפרצות Eyjafjallajökull המפורסמת באיסלנד בשנת 2010 תואמת ל-VEI של 4).
ההסתברות להתרחשותן של התפרצויות כאלה נמוכה ביותר, אך עקב עוצמתם הגבוהה, ההשלכות של התפרצויות כאלה הם קטסטרופליות.
42 התפרצויות-על זוהו ב-36 מיליון השנים האחרונות.
כך למשל ידוע על התפרצות הר הגעש של עמק לונג (לפני 700,000 שנה) וקלדרת ילוסטון (לפני 600,000 שנה) בארצות הברית, טובה באינדונזיה (לפני 74,000 שנה) וטאופו בניו זילנד (לפני 26,500 שנה).
התפרצות-העל של טובה, שהתרחשה לאחר הופעתם האבולוציונית של בני האדם, הפכה למודל של השפעות הרות האסון של הרי געש על האנושות ועל אקלים כדור הארץ, ממנו הרבו להקיש לגבי ההשלכות של התפרצויות עוצמתיות.
ההר התפרץ בעוצמה הגבוהה ביותר (VEI - 8), ופלט כ־1015-1016 גרם אפר דק וגזים של גופרית לסטרטוספרה.
עדויות של ליבת קרח מצביעות על כך שהטמפרטורות הממוצעות בעולם צללו 3–5 מעלות צלזיוס למשך מספר שנים לאחר ההתפרצות.
אירוע זה, החמיר את עוצמת עידן קרח על פני כדור הארץ שהחל לפני ההתפרצות, וכמעט הכחיד את בני האדם המודרניים.
לטענת הדוגלים בסברה זו נותרו כנראה רק בין 3,000-10,000 בני אדם באפריקה הטרופית.
אך ממצאים חדשים מהשנים האחרונות סותרים טענה זו ומעידים על חברה אנושית מתקדמת שהמשיכה להתקיים באותה תקופה באזורים שונים בעולם.
היום יש הטוענים כי עדויות עכשוויות אלה מובילות אותנו לדחות סופית את ההשערה שאירוע טובה הביא להתקררות עולמית עמוקה ולהכחדה המונית של בני אדם מחוץ לאפריקה הטרופית, וכי השאלות היחידות שעוד לא נענו לגבי התפרצות זו הן כיצד ומדוע להתפרצות העל של טובה הייתה יכולה להיות השפעה כה מוגבלת.
בעוד שטובה סיפק הזדמנות להעריך את השבריריות או החוסן של מערכת האקלים ואת ההשלכות האפשריות של התפרצות-על על הצמחייה והציוויליזציה האנושית, הקלימטולוגים טענו שיש להיות זהירים במסקנות, מכיוון שהנתונים היו דלילים ועקיפים, וזמינים רק באמצעות מדדים עקיפים שפרושם דורש ניסיון ומיומנות רבה.
כיום, יש הסכמה בין החוקרים שהתפרצויות געשיות הן גורם חשוב המשפיע על אקלים.
עם זאת אין עדין הסכמה על מידת ההשפעה, מפני שממצאי מחקרים שונים אינם מתיישבים יחד.
אין הסכמה בין עצמת הקירור שמנבאים מודלים של הדמיה לבין הנתונים הפליאונטולוגיים המעידים על שינויי אקלים מתונים בהרבה.
כמו כן, בעזרת סימולציות במודלים עדכניים נמצא כי לגז גופרית דו-חמצנית (SO2) יש תכונות של גז חממה שממתן את האפקט המקרר שמפעילים אירוסולים גופריתיים.
יש גם להדגיש שהתפרצויות געשיות אף אם הן גדולות אינן משפיעות על האקלים באופן אחיד ויכולות להיות שונות במידה ניכרת זו מזו.
"חורף באוטו" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם.
הוא יצא לאור ב-31 באוקטובר 2021, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
נכתב על ידי יונתן קלימי ותמר יהלומי, שעבדו עם אדם גם בהוצאת השיר "הנשיקות שלי".
הוא מציג אומן המצייר על גבי קנבס תמונה סוריאליסטית בצבעים רבים, דוגמת אדום, כחול, צהוב וירוק.
מתחת לסרטון מופיעות מילות השיר.
נכון לדצמבר 2025 יש לשיר למעלה מ-26 מיליון צפיות ביוטיוב.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם31 באוקטובר 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתNMC
"חורף 23" הוא סינגל של הזמרים-יוצרים אודיה ואיזי, שיצא לאור ב-22 באוקטובר 2023, בצל ביטויי מלחמת חרבות ברזל במוזיקה לזכר הנרצחים.
השיר נכתב על ידי ארז "איזי" שרון, אודיה (אזולאי) ונתן יוסף "נתי" אבידן.
הוא הולחן על ידי אודיה ואיזי.
המוזיקאים כתבו יחד שיר בהשפעת מתקפת השבעה באוקטובר, המזכיר את משמעות "חורף 73" שנכתב בעקבות מלחמת יום הכיפורים.
העיצוב הגרפי של הקליפ והעטיפה עוצבו על ידי Avoxvision, חברת עיצוב גרפי, שכבר עיצבה לאודיה ואיזי בעבר כמה קליפים.
על העטיפה אפשר לראות את מפת ישראל מוקפת בדם בצורה המזכירה יונת שלום כזכר לנרצחים במלחמת חרבות ברזל של מדינת ישראל.
המפה המוצגת על עטיפת כוללת את שטחה הריבוני של מדינת ישראל ואת אזור יהודה ושומרון ורצועת עזה כיחידה טריטוריאלית אחת.
חורף דמוגרפי הוא מונח בדמוגרפיה המתאר מגמה דמוגרפית בה שיעור הפריון הוא נמוך במיוחד ואף שלילי בקרב קבוצה נחקרת, גודל האוכלוסייה קטן, והמצב עלול לגרום להשלכות מרחיקות לכת בטווח הארוך.
מצב זה הוא ההפך מבייבי בום.
התופעה מתייחסת להאטה בקצב גידול האוכלוסייה ויחס שיעור הזדקנות האוכלוסייה (לרוב קבוצות גיל 65+) גבוה מזה של שיעור הילודה.
בנוסף מתייחסת התופעה לשיעור אוכלוסיית בגיל הפריון המשמש גם כוח האדם העובד ושבאחריותו לכלכל את יתר קבוצות הגילאים באוכלוסייה (לרוב קבוצת גיל 15–64), שכמותו צונחת.
שיעור הפריון שהוא הסף לכניסה לחורף דמוגרפי הוא יחס של 2.11 ילדים לאישה מקרב כלל האוכלוסייה, וככל שמספר זה נמוך יותר והיחס בין קבוצת גיל הפריון לשאר הקבוצות חד יותר ונמשך לתקופה ארוכה יותר, כך המשבר והסיכון בחורף הדמוגרפי חריפים יותר, וגורמים ללולאה של החרפת המצב.
ישנם מספר גורמים לחורף דמוגרפי, שאף משפיעים אחד על השני.
להלן רשימה של סיבות עיקריות:
שיפור ברפואה מוביל לתוחלת חיים ארוכה, אבל במקביל מקטין את היחס בין קבוצות הגיל מה שמכביד על הכלכלה בהפניית משאבים לקבוצה שאינה יצרנית.
עלייה ברמת החיים, עיור (התיישבות עירונית) וגישות חברתיות ותרבותיות נוטות להוביל ליוקר מחיה ולגישות הגורסות כי עדיף לתחזק משפחה קטנה, שמחירה הכלכלי נמוך יותר.
משברים כלל עולמים או מקומיים, כגון מלחמות, מגפות ומשברים כלכליים, המגבילים את יכולת התפקוד של אוכלוסייה מקבוצת גיל הפריון והגיל העובד, ופוגעים בהן לטווח הרחוק.
בין ההשלכות האפשריות כתוצאה מחורף דמוגרפי ניתן למצוא משבר כלכלי.
למדינות יש מספר דרכים עיקריות להילחם בתופעה, ביניהן עידוד וסיוע ממשלתי, לפעמים כלכלי, למשפחות גדולות יותר וניסיון לשינוי אורח החיים ולגישות חברתיות בקרב האוכלוסייה.
דרך נוספת היא עידוד של הגירת צעירים למדינה.
דוגמה אקטואלית לתופעה מצויה ברוב מדינות העולם המערבי, בהן ניתן לצפות בחורף דמוגרפי, המאפיין בעיקר את מדינות אירופה, העונות על רוב הגורמים לתופעה זו על כן, וכדי לעצור מצב זה, מדינות באירופה נוקטות בדרכים שונות, כגון מתן הטבות לעידוד ילודה ואישור הגירת זרים לצורך עבודה או אזרחות.
דוגמה אחרת היא סין, בה יזם בעבר השלטון חוק להגבלת הפריון כחלק מ"מדיניות הילד האחד", מחשש לפיצוץ אוכלוסין.
בטווח הרחוק, גישה זו גרמה להפיכת היוצרות ולחורף דמוגרפי במדינה, עם שיעור אוכלוסייה מבוגרת גדולה אל מול כוח אדם עובד שקטן, ושיעור פריון נמוך עקב הרגלים שנטבעו בחברה בזמן "מדיניות הילד האחד".
סיבה נוספת היא יוקר מחיה, המקשה על קיום משפחה רחבה.
יוקר המחיה משפיע על מאזן החורף הדמוגרפי בצורה דומה גם בחלק גדול ממדינות ברית המועצות לשעבר וחלק מהגוש הסובייטי לשעבר, שהוביל לגישות חברתיות הגורמות לדילול האוכלוסייה, בדומה לסין.
רוסיה, למשל, מעודדת הגירת רוסים לתחומה ממדינות אחרות שהיו חלק מברית המועצות בעבר.
חורש (בפרסית: خورش; או חורשט, בפרסית: خورشت; באנגלית: Khoresh) הוא כינוי איראני כללי למנות תבשילים במטבח הפרסי, המטבח האפגני, המטבח הטג'יקי .
המילה נובעת מהמילה הפרסית "חורדאן" (בפרסית: خوردن) שפירושה "לאכול" ומילולית "ארוחה".
חורש או חורשט מתייחס בדרך כלל לנזידים שונים במטבח האיראני, האפגני והוא מוגש בדרך כלל לצד פילאף (אורז).
במטבחים האיראניים יש הרבה חורשים שונים עם הרבה מרכיבים ייחודיים.
תבשילים איראניים משתמשים בכמויות מתאימות של זעפרן, כדי לתת טעם ייחודי וריחני.
החורשים הפופולריים ביותר במטבח האיראני הם גיימך, חורשט סבזי ופסנג'אן.
Khoresh bademjan (בפרסית: خورش بادمجان) (תבשיל חצילים): כולל חצילים, שוק כבש, עצמות או בשר בקר מבושל אופציונלי, בצל, כורכום, רסק עגבניות ועגבניות בינוניות
Khoresh Bādemjān Lapeh (תבשיל חצילים ואפונה צהובה מיובשת): זהה לקודם עם תוספת של אפונה מיובשת צהובה ואדוויה (תערובת תבלינים)
Khoresh Bāmieh (תבשיל עגבניות במיה): תבשיל טלה או בקר, במיה, תפוחי אדמה, בצל, מיץ ליים טרי ורסק עגבניות.
Khoresh bāmieh lapeh (במיה ואפונה צהובה מיובשת): זהה לקודם עם תוספת של אפונה צהובה מיובשת ואדוויה
Khoresh beh (תבשיל חבוש): נתחי טלה מבושלים עם פרוסות או קוביות של חבוש, ואפונה מיובשת צהובה; המנה הזו מוגשת תמיד עם אורז.
Khoresh ālu (תבשיל שזיפים מיובשים)
Khoresh ālu esfenaj (תבשיל שזיפים מיובשים ותרד)
Khoresh khalal (תבשיל בקר שקדים): תבשיל מקומי של העיר כרמאנשאה שבמערב איראן, מרכיביו הם בצל, כבש טלה ובשר כבש בפיסות קטנות מאוד, זעפרן והרבה שקדים פרוסים.
ניתן להשתמש גם בשמן מקומי (roghan kermanshahi).
Khoresh Fesenjān או Fesenjun (תבשיל רימונים) כולל ברווז או עוף, או קציצות בקר, אגוזי מלך טחונים, בצל, מולסה רימונים וסוכר
Khoresh kadu (תבשיל קישואים): קישואים שלמים או חתוכים פרוסים במחבת, כבש מבושל, בקר או עוף, בצל, רסק עגבניות ועגבניות שלמות או מפרוסות.
חורש גיימך (תבשיל טלה מפוצל) כולל טלה או בקר מבושל, אפונה מפוצלת, בצל, תפוחי אדמה, רסק עגבניות וליים מיובשים
חורשט או גורמה סבזי (תבשיל עשבי תיבול וטלה) כולל שעועית אדומה או עיניים שחורות, חילבה טרייה, פטרוזיליה, כוסברה או פטרוזיליה, בצל אביבי או כרישה, עצם טלה, בצל וליים מיובשים
Khoresh kangar (תבשיל גדילן מצוי)
Khoresh karafs (תבשיל בקר סלרי) כולל כבש או בקר, סלרי, בצל, מיץ ליים טרי, נענע ופטרוזיליה
Khoresh lubia sabz (תבשיל שעועית ירוקה)
Khoresh vij vij (תבשיל בשר וירקות) מלח, פלפל, אדוויה וגם שמן בשימוש במנות אלה.
חורף 1968–1969 בישראל, ה'תשכ"ט, היה חורף גשום במיוחד ושובר שיאים בצפונה של ארץ ישראל בכל שנות המדידה בארץ.
במרכז הארץ היה זה גם חורף גשום מעל הממוצע, אם כי פחות בהשוואה לחורף 1991–1992 שהיה הגשום ביותר באזור זה.
שלג ירד פעם אחת בצפת, ירושלים וחברון, ובצפון הגולן ובחרמון ירד שלג רב.
בעקבות הגשמים העזים הוקם מטה חירום, שבראשו עמד נציב המים מנחם קנטור.
השערות להיווצרות תנאי הגשם הקיצוניים
אחד הגורמים המשוערים לאירועי חורף 68/69 היה היפוך חד ממצב של שנת לה-ניניה בחורף 67/68 לשנת אל-ניניו בסוף הקיץ ובסתיו של 1968. תופעת האל-ניניו הגיעה לשיאה בינואר 1969 וגם המשיכה לאחר מכן.
תופעה זו גרמה לשינויים זמניים באקלים ברחבי כדור הארץ באותה שנה.
בישראל החורף התאפיין במערכות גשם ממושכות יותר, דבר שהתבטא בריבוי משקעים.