tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1877 נפתח במקום בית חולים קטן.
בעקבות ביקור האפיפיור פאולוס השישי בישראל (1964) רכש הוותיקן את המתחם והחכירו לאוניברסיטת נוטרדאם.
בשנת 1972 נפתח באתר "מכון טנטור", מכון מחקר תאולוגי המשותף לכל זרמי הנצרות, שתוכנן על ידי האדריכל פרנק מונטנה.
טנטור הוא כובע מחודד בצורת קונוס אשר מקצהו משתלשל אריג משי או בד המיועד לנשים, בדומה להנין.
הכובע היה פופולרי בקרב הנשים הנשואות מהמעמד הגבוה בלבנט במאה ה-19.
טנזניה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
קודם לכן, השתתפה טנגניקה באולימפיאדת טוקיו (1964), אף שהאיחוד עם זנזיבר, שיצר את הרפובליקה של טנזניה, התרחש חודשים ספורים קודם לכן.
מאז החלה להשתתף במשחקים, נעדרה מהם טנזניה רק פעם אחת, כשהשתתפה בחרם האפריקאי על אולימפיאדת מונטריאול (1976), במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק עם נבחרתה של דרום אפריקה בעת שבאחרונה היה נהוג משטר האפרטהייד.
מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980) משתתפת טנזניה במשחקים ברציפות.
שני ספורטאים טנזנים זכו במדליות אולימפיות, שניהם באולימפיאדת מוסקבה.
סולימאן ניאמבואי זכה במדליית כסף בריצת 5000 מטר, ופילברט ביי הגיע להישג דומה בריצת 3000 מטר מכשולים.
המתאגרף ג'ראלדי איסאיק העפיל במשחקים אלה לשלב רבע הגמר.
במשחקים הבאים הגיעו הספורטאים הטנזנים להישגים מעטים.
ג'ומה איקנגאה סיים במקום השביעי בריצת המרתון באולימפיאדת סיאול (1988).
אנדרו סמבו הגיע למקום העשירי בריצת 5000 מטר באולימפיאדת ברצלונה (1992).
פביאנו ג'וזף נאסי הגיע למקום העשירי בריצת 10000 מטר באולימפיאדת אתונה (2004), ובאולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים במקום התשיעי באותו המירוץ.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים רץ המרתון אלפונס פליקס סימבו במקום החמישי.
טנזניה השתתפה לראשונה ב בברצלונה (1992), לאחר מכן נעדרה משני טורנירים וחזרה התחרות החל מהמשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004).
במשחקי החורף לא נטלה טנזניה חלק מעולם.
כל המשלחות אותן שלחה טנזניה למשחקים הפאראלימפים לאורך השנים היו תמיד משלחות קטנות.
נציגי טנזניה מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
טַנזָן אישיבָּאשי (ביפנית: 石橋 湛山; 25 בספטמבר 1884 – 25 באפריל 1973) היה פוליטיקאי ועיתונאי יפני וראש ממשלת יפן ה-55. בעת היותו ראש הממשלה כיהן גם בתפקיד נשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית, שהחזיקה ברוב בדיאט של יפן.
בין השנים 1952 ו-1968 שימש גם נשיא אוניברסיטת רישו.
אישיבאשי נולד בטוקיו ולמד באוניברסיטת ואסדה.
לאחר לימודיו עבד כעיתונאי בעיתון מאיניצ'י שינבון, ולאחר שירותו הצבאי החל לעבוד במגזין "טויו קייזאי שימפו" (מגזין הכלכלה המזרחית), שבסופו של דבר היה לנשיאו.
אישיבאשי החזיק בדעות ליברליות, והגה את מדיניות יפן הקטנה, שקראה לנטישת מנצ'וריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה נכנס אישיבאשי לפוליטיקה, ושימש שר האוצר בממשלתו של שיגרו יושידה ב-1946–1947. ב-1947 החל תהליך טיהורו על ידי הרשויות האמריקאיות והוא נאלץ לפרוש מתפקידו.
עם שוב לפוליטיקה ב-1951, חבר אישיבאשי לאיצ'ירו הטויאמה ופתחו במהלך כנגד ממשלתו של יושידה.
אישיבאשי התמנה לתפקיד שר התעשייה בממשלתו של הטויאמה ב-1953. המפלגה הליברלית-דמוקרטית נוסדה ב-1955, ואישיבאשי הצטרף אליה לאחר הקמתה.
לקראת פרישתו של הטויאמה ב-1956, ערכה המפלגה הצבעה למינוי נשיא חדש.
תחילה נחשב נובוסוקה קישי למועמד המועדף, אך אישיבאשי צירף אליו את קוג'ירו אישיאי, והצליח להיבחר.
לאחר פרישתו של הטויאמה התמנה אישיבאשי לראש ממשלת יפן.
לאחר שנכנס לתפקיד הכריז שהוא שואף לכונן קשרים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין, הכרזה שהתקבלה בחיוב בקרב האוכלוסייה היפנית.
עם זאת, ב-31 בינואר 1957, חודשיים בלבד לאחר כניסתו לתפקיד, לקה אישיבאשי בשבץ מוחי קל, ופרש מכל תפקידיו.
טנזיה הוא מאכל הנפוץ במטבחי המגרב.
הטנזיה עשויה פירות יבשים, אגוזים ואורז, לעיתים בתוספת של בשר בקר, כבש או עוף.
בין הפירות שבהם מקובל להשתמש נכללים תאנים, שזיפים, צימוקים, תמרים ומשמשים.
ניתן להוסיף אגוזי מלך, שקדים, פיסטוקים וצנוברים.
יש המוסיפים גם בצל מטוגן.
נהוג לאכול את המנה בראש השנה היהודית ויש האוכלים אותה בט"ו בשבט.
חוסה ויסנטה "טנטה" סאנצ'ס פליפ (בספרדית: José Vicente "Tente" Sánchez Felip, נולד בברצלונה שבספרד ב-8 באוקטובר 1956) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק כקשר ימני וכמגן ימני.
סאנצ'ס גדל במערכת הנוער של ברצלונה ושיחק במשך רוב הקריירה שלו במדיה.
עם ברצלונה זכה באליפות ספרד פעם אחת ופעמיים בגביע מחזיקות הגביע, בין היתר.
כמו כן, סאנצ'ס ייצג את מדינתו במדי נבחרת ספרד, במדיה הופיע במונדיאל 1982.
סאנצ'ס נולד וגדל בברצלונה שבקטלוניה, ובצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של המועדון המקומי, ברצלונה.
בעונת 1975/76 קודם סאנצ'ס לקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, ששיחקה אז בליגה השנייה בספרד.
סאנצ'ס ערך 20 הופעות בליגה השנייה בעונה זו עד אפריל; אז פוטר מאמן הקבוצה הראשונה הנס וייסוויילר ובמקומו מונה מאמן ברצלונה אתלטיק, לאוראנו רואיס, שהחליט לצרף את סאנצ'ס לקבוצה הבוגרת.
הוא ערך את הופעת הבכורה בליגה הראשונה, כשפתח בהרכב ברצלונה בדרבי מול אספניול ב-11 באפריל 1976. שבוע לאחר מכן כבש בכורה במדי ברצלונה, בתיקו 1-1 עם ולנסיה.
באותה עונה ערך סאנצ'ס שתי הופעות נוספות במדי ברצלונה כשחקן מחליף, אחת מהן בקלאסיקו נגד ריאל מדריד.
בהמשך, כעת תחת אימונו של רינוס מיכלס ההולנדי, היה סאנצ'ס לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, למרות גילו הצעיר.
בעונת 1976/77, בה שותף ב-26 משחקי ליגה, סייע סאנצ'ס לברצלונה לסיים במקום השני.
בעונה הבאה זכה סאנצ'ס עם הקבוצה בגביע המלך והגיע עמה לחצי גמר גביע אופ"א, בו הודחו על ידי פ.ס.וו.
בסוף העונה, בקיץ 1978, הוחלף מיכלס על ידי לוסיאן מולר הצרפתי.
סאנצ'ס אמנם הבקיע 4 שערים בליגה, אך קבוצתו נכשלה בליגה, מולר פוטר ואת מקומו תפס ז'ואקים ריפה.
עם ריפה כמאמן הצליחה ברצלונה לזכות בגביע מחזיקות הגביע, הודות לניצחון 4-3 על פורטונה דיסלדורף במשחק הגמר שנערך ב-16 במאי 1979 בזנקט יאקוב פארק.
סאנצ'ס הבקיע את השער הראשון במשחק לזכות קבוצתו.
העונה הבאה, עונת 1979/80, בה כבש סאנצ'ס שני שערים בלבד, הסתיימה ללא תארים עבור ברצלונה ועם מקום רביעי בלבד בליגה.
בעונה שלאחריה לקח סאנצ'ס חלק בזכיית ברצלונה בגביע המלך בפעם השנייה בקריירה שלו, אך פעם נוספת היא כשלה בליגה וסיימה במקום החמישי בלבד, ואף הודחה בשלב מוקדם מגביע אופ"א על ידי קלן.
בעונת 1981/82, עם אודו לטק כמאמן ברצלונה, כבש סאנצ'ס שער אחד בליגה ואחד בגביע המחזיקות.
ברצלונה זכתה בגביע המחזיקות לאחר ניצחון 2-1 על סטנדרד לייז' בגמר.
בליגה הגיעה ברצלונה למקום השני, אחרי שהייתה במרבית שלבי העונה במקום הראשון.
בעונת 1982/83 זכתה ברצלונה בגביע הליגה ובגביע המלך, כשבמהלך העונה והחלף לטק בססאר לואיס מנוטי הארגנטינאי.
עונת 1983/84 הסתיימה עם זכייה בסופר קאפ הספרדי בלבד, תואר שולי יחסית, אך ברמה האישית הייתה זו הפעם הראשונה והיחידה בקריירה של סאנצ'ס בברצלונה בה ערך מעל ל-30 הופעות בליגה בעונה - 31.
טרי ונבלס האנגלי התמנה לתפקיד המאמן במקומו של מנוטי, והוא הדריך את ברצלונה לזכייה ראשונה באליפות ספרד מזה 11 שנים.
אולם, מעמדו של סאנצ'ס קטן, שכן בעמדות הקישור הועדפו שחקנים כגון ויקטור מוניוס וברנד שוסטר להנהיג את הקבוצה, וסאנצ'ס שותף רק ב-13 משחקי ליגה.
גם בעונת 1985/86 מיעט סאנצ'ס לשחק, והוא הופיע ב-9 משחקי ליגה.
בגביע אירופה שותף סאנצ'ס בשני משחקים, השני היה גומלין חצי הגמר מול גטבורג, בו הצליחה ברצלונה לחזור מפיגור 3-0 במשחק הראשון ולנצח בדו-קרב בעיטות עונשין.
במשחק הגמר מול סטיאווה בוקרשט, בו סאנצ'ס לא לקח חלק, הפסידה ברצלונה בדו-קרב נוסף.
בגביע הליגה, שנערך בסוף העונה, שיחק סאנצ'ס ברוב המשחקים ועזר לברצלונה לזכות בתואר.
בתום העונה עזב סאנצ'ס את ברצלונה, לאחר שהופיע במדיה ב-236 משחקי ליגה, והצטרף למורסיה ששיחקה גם היא בליגה הראשונה בספרד.
בעונתו הראשונה בקבוצה החדשה שיחק סאנצ'ס ב-41 משחקי ליגה, בהם הבקיע פעמיים, ועזר לה לסיים במקום ה-11 שבמרכז טבלת הליגה.
בעונה השנייה השתתף סאנצ'ס ב-29 משחקים מבלי להבקיע שער, והוא לקח חלק בכך שמורסיה סיימה במקום ה-17, שהוביל למשחק פלייאוף לירידה לליגה השנייה.
בקיץ 1988 חתם סאנצ'ס בסבדל, קבוצה קטלאנית בקרבת ברצלונה ששיחקה אז בליגה השנייה.
סאנצ'ס שיחק בקבוצה במשך שתי עונות, בהן כבש פעמיים ב-51 הופעות.
לאחר פרישתו החל לעבוד כסוכן שחקנים בספרד.
סאנצ'ס ייצג את ספרד באולימפיאדת מונטריאול ב-1976. הוא נכנס כמחליף בשני משחקי הנבחרת, בהם הפסידה והודחה כבר בשלב הבתים.
ב-1977 השתתף סאנצ'ס בשלושה משחקים מתוך ארבעה במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 1978 עם נבחרת ספרד הצעירה, אך ספרד סיימה במקום השני בביתה ולכן לא העפילה לטורניר הגמר.
סאנצ'ס ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ספרד הבוגרת ב-4 באוקטובר 1978, במשחק מול במוקדמות יורו 1980. כמו כן הוא פתח במשחק ידידות מול ב-21 בדצמבר.
נבחרת ספרד העפילה ליורו 1980, אך סאנצ'ס לא זומן לסגל הסופי על ידי מאמן הנבחרת לאזלו קובאלה.
בהמשך השתפר מעמדו של סאנצ'ס בנבחרת והוא שותף במספר משחקי ידידות, ולבסוף נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1982, שנערך על אדמת ספרד.
במונדיאל השתתף סאנצ'ס בכל משחקי הנבחרת בשלב הבתים הראשון, אך בשלב הבתים השני שותף רק במשחק הראשון, ונבחרתו הודחה בשלב זה.
לאחר המונדיאל שיחק סאנצ'ס במשחק מוקדמות יורו 1984 מול , בו הפסידה ספרד 2-1, ומשחקו האחרון היה משחק ידידות נגד ב-18 בינואר 1984. לאורך 6 שנים הופיע סאנצ'ס ב-14 משחקי נבחרת ספרד, בהם לא הבקיע שער אחד.
ג'טסונמה טנזין פאלמו (Jetsunma Tenzin Palmo) (נולדה 1943 בלונדון) היא נזירה בודהיסטית אנגלייה בשושלת דרופה של בית הספר קאג'יו מהבודהיזם הטיבטי.
היא סופרת, מורה רוחנית ומייסדת של המנזר לנשים דוֹנגיוּ גַטְסַל הממוקם בהימאצ'ל פרדש.
כשהייתה בת 20, בשנת 1964, עזבה את חייה בעיר הגדולה של לונדון, על מנת לממש את ייעודה בהודו.
שם פגשה את המורה הרוחני שלה קמטרול רינפוצ'ה השמיני.
בשנת 1973 עברה חניכה מלאה בהודו, שהכשירה אותה להעביר חניכות לתלמידותיה הנזירות הצעירות, המגיעות כיום למנזר שהקימה.
היא חייתה בקהילתו של קמטרול רינפוצ'ה וניסתה להשתלב בתרגולים ובתפילות של הגברים, אך ללא הצלחה.
כך הבחינה בהבדלים הניכרים ביחס של המסורת הטיבטית לגברים ולנשים.
היא הייתה מזכירתו של המורה קמטרול רינפוצ'ה השמיני.
כעבור שש שנים עזבה את המקום בתחושה שלא הצליחה לממש את הפוטנציאל הטמון בה.
היא ידועה בעיקר כאחת מהיוגים המעטים ביותר, בעולם המערבי, אשר הוכשרו במזרח.
נטייתה האישית הייתה לחיות בהתבודדות, ולכן בחרה בדרך זו, בהסכמתו והנחייתו של קמטרול רינפוצ'ה.
כך חיה 12 שנים במדיטציה ובהתבודדות, במערה נידחת בהרי ההימלאיה, כל אותן השנים במדיטציה קפדנית של שלוש שעות שינה בלבד.
ארוחת בוקר, שלוש שעות מדיטציה.
ארוחת צהריים, שלוש שעות מדיטציה, וכך הלאה.
כמו כן שתלה ירקות בקרבת מקום.
גידלה את מזונה על ההרים וחוותה חוויות של סגירות, קור וסערות שלג.
בסרט "מערה בשלג", היא מספרת על התקופה הזו של המדיטציה האינטנסיבית, כזמנים המאושרים ביותר בחייה.
קמטרול רינפוצ'ה נפטר בשנת 1980. טרם מותו בגיל 48, ביקש ממנה להקים מנזר לתרגול ותפילה של נזירות.
בשנת 1988 עזבה פאלמו את הודו ונסעה לאיטליה, בה שהתה שנים מספר ולימדה במרכזי דהרמה.
עם שובה להודו, החלה במסע לאיסוף כספים, על מנת להקים את מנזר הנשים הבודהיסטיות הטיבטיות.
בסרט "מערה בשלג" היא פוגשת את הדלאי למה (הנוכחי, טנזין גיאטסו) ומבקשת גם ממנו, לשנות את המסורת על מנת לקדם את תוכניתה זו.
ויקי מקנזי, שכתבה את הספר: "מערה בשלג", על טנזין פאלמה, מספרת כי מה שהניע את כתיבתו של הספר נובע מהצהרתה של טנזין פאלמו למגזין בודהיסטי, בו אמרה כי "יש לי נדר להגיע להארה, בצורתה הנקבית - ולא משנה כמה גלגולי חיים זה ייקח".
הערות על הספר מערה בשלג
בעז עמיחי על טנזין פאלמו:
"בעולם חיים כיום לא מעט תלמידי בודהיזם מערביים שהפכו לנזירים במסורת הבודהיזם הטיבטי.
ג'טסונמה טנזין פאלמו בולטת ביניהם בייחודה.
לא רק שהיא אחת הנזירות הוותיקות ביותר, אלא שהיא הצליחה לעשות מה שמתרגלים מערביים רבים שאפו אליו, אך לא הצליחו לממש.
היא הקדישה שנים רבות וארוכות ללימוד ותרגול וחיה באורח חיים נזירי פשוט ומסורתי...
מאז סיימה את תקופת פרישותה במערה בילתה ג'טסונמה טנזין פאלמו את מרבית זמנה בקידום הפרויקט החשוב של מנזר הנזירות.
לשם כך פינתה חלק מזמנה בתקופה מסוימת להוראה, ששולבה עם מסעות גיוס כספים ותמיכה.
ברגע שפחת הצורך בכך, הודיעה מיד כי תפסיק את מסעותיה, והיא מבלה את ימיה יחד עם נזירותיה בצפון הודו, מנצחת על עבודת הבניין והתנהלות המנזר.
"טיפוח הפוטנציאל האנושי" (שש השלמויות) - מאת ג'טסונמה טנזין פאלמו.
זהו ספר חדש בהוצאת ידידי הדהרמה: (מבט רחב על האימון הבודהיסטי מעבר לישיבה על הכרית).
הספר מכיל תרגום הקורס שנתנה ג'טסונמה טנזין פאלמו בישראל בשנת 2006.
טנזניה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
עד כה, אף ספורטאי נוער טנזני לא זכה במדליה אולימפית לנוער.
ההשתתפות של ספורטאי הנוער הטנזניים היא סמלית.
המשלחת הראשונה של טנזניה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט.
ספורטאי המשלחת סיימו במקום השישי בריצת 3000 מטר נערים ובמקום ה-14 בריצת 3000 מטר נערות בענף אתלטיקה.
המשלחת סיימה במקומות האחרונים בענף השחייה.
בענף האתלטיקה היא הגיעה להישגים נמוכים יותר מאולימפיאדת הנוער סינגפור.
המשלחת סיימה במקומות האחרונים והשתתפה באופן סמלי בענף השחייה.
טנט הוא סרט פעולה מדע בדיוני ריגול בריטי־אמריקאי משנת 2020, בבימויו של הבמאי כריסטופר נולאן, שגם כתב את התסריט והפיק את הסרט ביחד עם אשתו־שותפתו אמה תומאס ובכיכובם של ג'ון דייוויד וושינגטון, רוברט פטינסון, אליזבת דביקי, דימפל קפאדיה, אהרון טיילור־ג'ונסון, קלמנס פואזי, מייקל קיין, קנת בראנה ויורי קולוקולניקוב.
מועד הקרנת הסרט נדחה עקב מגפת הקורונה ל־31 ביולי 2020, אחר כך ל־12 באוגוסט 2020 ומאוחר יותר נדחה לסוף אוגוסט 2020. הסרט עוסק במרגל, בגילומו של ג'ון דייוויד וושינגטון, שנשלח למנוע את מלחמת העולם השלישית ולדברי נולאן עצמו, זהו סרטו "השאפתני ביותר עד כה".
הסרט מתמקד ברעיונות של היפוך זמן ועיוות מרחב-זמן, בדומה לנושאים בחלק מסרטיו הקודמים של נולאן.
בסרט הושקע תקציב הפקה של כ־225 מיליון דולר, מה שהופך אותו לסרטו היקר ביותר של נולאן.
הסרט הוצג במספר רב של הקרנות מוקדמות, הקרנות מבחן ועוד עד שלבסוף יצא במספר מדינות ב־21 באוגוסט 2020 לפני התאריך הרשמי שלו ב־26 באוגוסט.
הסרט זכה לביקורות משבחות על סצנות האקשן, הפסקול, הופעות המשחק (במיוחד אלה של וושינגטון, פטינסון, דביקי ובראנה) ורעיונותיו של הסיפור בנושא הזמן כשהמבקרים נתנו ביקורות פושרות על הסיפור המסובך והסוף שלו.
עם זאת, הסרט זכה להצלחה קופתית יחסית בהתחשב בכך שהוקרן ב־41 מדינות בעולם והכניס 360 מיליון דולר, למרות מגבלות שהוטלו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
הסרט זכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר בטקס פרסי אוסקר ה־93 שנערך באפריל 2021.
הסרט נפתח במצור אותו הטילו טרוריסטים על בית האופרה בקייב, אוקראינה.
סוכני CIA, ובתוכם הפרוטגוניסט, מסתננים עם היחידות האוקראיניות ללחימה בטרור לתוך בית האופרה כדי להשיג מטמון פלוטוניום גנוב.
לאחר שמצא את הפלוטוניום, חוזר הפרוטגוניסט לאולם הראשי על מנת לנטרל את הפצצות אותן טמנו הטרוריסטים, אך זהותו נחשפת על ידי שוטר אוקראיני והוא ניצל על ידי חייל מסתורי במסכה עם חוט אדום בגבו שהשתמש בנשק מהופך.
לאחר מכן נופלים הפרוטגוניסט וצוותו למארב ונחטפים בידי שכירי חרב, הפרוטגוניסט עובר עינויים כמו עקירת שיניים אך בוחר לנשוך גלולת התאבדות לכאורה ולא לחשוף מידע.
מאוחר יותר מתעורר הפרוטגוניסט בספינה מתרדמת יזומה, והוא לומד שהגלולה הייתה מבחן לנאמנותו.
הוא מגויס לארגון סודי שמטרתו למנוע את השמדת העולם, בהינתן רק המידע שהמילה "טנט" (tenet – "עיקרון" או "אמונה") ותנועה של שילוב האצבעות "יפתחו עבורו דלתות רבות".
הפרוטגוניסט נלקח לטורבינת רוח באמצע הים, שם הוא שוהה זמן מה.
לאחר מכן הוא מועבר למתקן בו הוא לומד שבעתיד פותחה טכנולוגיה המאפשרת להפוך את האנטרופיה של אובייקטים ובכך להפוך את כיוון תנועת הזמן שלהם, מה שגורם להם לנוע לאחור בציר הזמן.
מדענית בשם ברברה מראה לפרוטגוניסט אובייקטים שעברו היפוך בעתיד וזורמים בחזרה אל ההווה, והוא מתאמן בנשק מהופך, עם אקדח שלוכד את הקליעים במקום לירות אותם.
הפרוטגוניסט בודק את מקור המתכת ממנה עשויים הקליעים ההפוכים, ומגיע למסקנה שמקורם בסוחר נשק הודי בשם סנג'אי סינג.
הוא מגיע למומבאי, שם הוא עורך היכרות עם סוכן בשם ניל, שבמפתיע מכיר את הרגלי השתייה של הפרוטגוניסט.
יחדיו הם חודרים לביתו של סינג, ושם לומד הפרוטגוניסט שמי שמנהלת את העסק היא למעשה פרייה, אשתו של סינג והיא אף חברה בארגון Tenet.
פרייה אומרת לפרוטגוניסט שהיא מכרה את הנשק בעודו רגיל לאוליגרך רוסי המתגורר בלונדון בשם אנדריי סאטור, והוא מחזיק בטכנולוגיה להיפוך זמן שנמסרה לו על ידי העתיד.
הפרוטגוניסט נפגש בלונדון עם סר מייקל קרוסבי, קצין מודיעין בריטי, ממנו לומד הפרוטגוניסט מספר דברים: סאטור גדל בעיר סובייטית בשם סטאלסק-12 שנבנתה סביב תעשייה סובייטית גרעינית.
תאונה גרמה לנטישת העיר, אך סאטור עשה את הונו הראשון מעבודות ניקוי שהתבצעו לאחר התאונה.
שבועיים לפני הפגישה, ביום המצור על האופרה בקייב, תיעד המודיעין הבריטי פיצוץ בסטאלסק-12. כמו כן, סאטור מעורה בתוך המודיעין הבריטי דרך אשתו הבריטית והמנוכרת, קתרין בארטון.
קאט עובדת בבית מכירות פומביות, ובעבר הונתה את בעלה שקנה פריט מזויף של גויה אותו אימתה קאט.
קרוסבי נותן לפרוטגוניסט עותק שני של הזיוף, שנוצר בידי זייפן ספרדי בשם ארפו, על מנת לסחוט את קאט וכך להגיע לבעלה.
הפרוטגוניסט נפגש עם קאט, שמספרת לו שסאטור יודע על הזיוף, ומשתמש בזה ככלי לשלוט בה.
היא אף מספרת לו שבזמן שהיו על יאכטה בווייטנאם סאטור הציע לה גירושים תמורת הסכמה לא לראות את בנם המשותף, מקס.
בנוסף, באותה חופשה בווייטנאם, ראתה קאט אישה קופצת מהיאכטה, והיא מספרת לפרוטגוניסט עד כמה היא מקנאה בחירות של אוותה אישה אלמונית.
הפרוטגוניסט מציע לקאט להשמיד את הזיוף אותו מחזיק סאטור, ובכך להסיר ממנה את מנוף הלחץ העיקרי שלו עליה.
אנשיו של סאטור מנסים להכות את הפרוטגוניסט לאחר הפגישה, אך הוא נחלץ בשלום.
למחרת, מספרת קאט לפרוטגוניסט שסאטור מחזיק בציור ככל הנראה בנמל חופשי באוסלו, נורווגיה, שם סאטור במספר מחסנים, אותם הוא מבקר מספר פעמים בשנה.
למעשה הפרוטגוניסט מחפש את טכנולוגיית היפוך הזמן אותה מחזיק סאטור, והוא מנצל את קאט ללא ידיעתה.
ניל והפרוטגוניסט מוציאים לפועל מבצע, במסגרתו הם מרסקים מטוס מטען בואינג 747 מהקרקע לתוך מחסני הנמל החופשי, ובחסות המהומה הם מתגנבים לתוך הכספת של רוטאס, חברת הבנייה של סאטור.
הכספת מחולקת לשני חללים, אדום וכחול, כאשר בסופה יש מתקן מסתובב מצד אחד לצד שני, שמתברר כמתקן להיפוך זמן.
הפרוטגוניסט שנכנס לצד הכחול, וניל שבצד האדום, מותקפים על ידי שני רעולי פנים שיוצאים מן המכונה בו זמנית.
ניל רודף אחרי אחד מהם שאינו מהופך, אך מניח לו מסיבה לא ידועה.
הפרוטגוניסט מתמודד עם יריב מהופך במשך דקות ארוכות ומצליח לגבור עליו, אך ניל מגיע ומונע מהפרוטגוניסט לירות ברעול הפנים המהופך, שנמלט החוצה ללא שזהותו נחשפה.
ניל משקר ואומר שהוא טיפל באדם השני.
הגיבור חוזר לקאט ומבקש את עזרתה בארגון פגישה עם בעלה סאטור.
קאט מארגנת שהפרוטגוניסט ישתתף במסיבת ארוחת ערב של סאטור, אך סאטור מגלה שהוא אינו סומך על הפרוטגוניסט ואף מאיים עליו.
הפרוטגוניסט מתמקח על חייו בכך שהוא מציע לגנוב פלוטוניום עבור סאטור.
הפרוטגוניסט מצליח לגנוב פלוטוניום ממכונית משוריינת בעזרתם של ניל והאמיר, חבר בארגון, אך הפרוטגוניסט נקטע על ידי רכב מהיפוך זמן.
הוא חושף את מזימתו של סאטור וחבורתו: הם מפעילים 'תנועת מלקחיים זמנית' בעזרת מערכת ממונעת בה הם נעים קדימה ואחורה בזמן, באמצעות כניסה ל"צומת זמנית" תוך פעולה ואז נעים אחורה בזמן.
ב"צומת הזמנית" יורה סאטור בקאט בבטנה ויוצא איתה לפני שהשירות החשאי מגיע לאבטח את הצומת הזמנית שנוצרה.
הפרוטגוניסט מצליח לאחר מכן לעקוב אחר סאטור דרך הצומת הזמנית, שם הוא מתגלה כנהג המכונית מהיפוך הזמן.
הפרוטגוניסט מחלץ את קאט, אך לא מצליח למנוע מסאטור להשיג את הפלוטוניום.
נחשף שסאטור גוסס מסרטן הלבלב שאי אפשר לנתח והפך לסופני עבורו.
הוא מתכנן, מתוך אמונה שאם ימות, כיצד להפיץ את המוות לכל האנושות.
סאטור מתכנן להשתמש בפלוטוניום כדי להפעיל את נשק יום הדין שיהפוך את האנטרופיה על כדור הארץ ויהרוג את כל מה שיש בו.
סאטור מתכנן לחזור לתקופה בעבר כשהיה מאושר עם אשתו ואז להשיק את המכשיר, המחובר למתג של אדם מת שמתקשר לדופק לבו.
הפרוטגוניסט, ניל וקאט עוקבים אחר סאטור בזמן, כשהם נוסעים בספינת מטען בחזרה לאוסלו.
הם מסתננים שוב למתקן אחסון של אומנות בנורווגיה, שם הם נכנסים לצומת זמנית אחרת המאפשרת לקאט לעבור שוב ושוב קדימה בזמן ולרפא את פצעי הירי שלה ושם הם מגלים שהפרוטגוניסט היה למעשה התוקף רעול הפנים במהלך המבצע הראשון שלהם במחסן.
בחזרתם אל העבר יוצא לפועל מבצע צבאי במסגרתו הגיבור וניל מנסים להשיג את מכשיר יום הדין מעיר סובייטית נטושה ואילו קאט נמצאת עם בעלה ביאכטה שלו, במטרה למנוע ממנו להרוג את עצמו לפני שמכשיר יום הדין יישלף לפעולה וכך תוכניתו תצא לפועל.
קאט הורגת את סאטור, אך הגיבור וניל מספיקים לאחזר את מכשיר יום הדין בזמן.
במהלך מבצע זה, הפרוטגוניסט מבחין כי לניל מיתר אדום על גבו וכי הוא היה האיש רעול הפנים שהציל אותו בתחילת הסרט והם נפרדים לשלום אך לא לפני שניל מגלה לפרוטגוניסט כי הוא זה שגייס אותו לארגון וכי המשימה עמו עד כה הייתה החברות האחרונה ביניהם.
בסצנה האחרונה, הורג הפרוטגוניסט את פרייה שעמדה להרוג את קאט, לאחר שקיבל בעתיד הודעה מקאט וחזר בזמן כדי להציל אותה.
ג'ון דייוויד וושינגטון – הגיבור הראשי, פרוטגוניסט נטול שם, סוכן חשאי בארגון בשם טנט ויוצא לעצור את מלחמת העולם השלישית בעזרת טכנולוגיית היפוך בזמן.
רוברט פטינסון – ניל, שותפו של הגיבור, סוכן בטנט והמטפל של הגיבור.
אליזבת דביקי – קתרין "קאט" ברטון, אשתו של אנדריי שסובלת מהתעללות מצדו ומסייעת לגיבור במשימתו.
קנת בראנה – אנדריי סאטור, הנבל הראשי של הסרט.
אוליגרך רוסי עשיר ורב עוצמה המסוגל לתקשר עם העתיד ולחבר אותו ביחד עם ההווה והעבר בעזרת טכנולוגיית היפוך בזמן בה הוא מתכוון להשתמש כדי לגרום למלחמת עולם שלישית.
מייקל קיין – סר מייקל קרוסבי, קצין מודיעין בריטי המוצב באיטליה שמספק לגיבור מידע על סאטור וקאט.
אהרון טיילור־ג'ונסון – איבס, מפקד הצוות האדום.
יורי קולוקולניקוב – וולקוב, יד ימינו של סאטור וראש צוות האבטחה שלו.
דימפל קפדיה – פרייה, אשתו של מיליארדר הודי והמנהלת בפועל של עסקיו.
פיונה דוריף – וילר, מפקדת הצוות הכחול.
מרטין דונובן – פיי, הסוכן שמגייס את הגיבור למשימתו.
הימש פאטל – האמיר, חבר צוות במטוס הבואינג 747 המרסק בפועל את המטוס.
קלמנס פואזי – ברברה, מדענית.
ממנה לומד הגיבור לראשונה על טכנולוגיית היפוך הזמן.
דנזיל סמית' – מיליארדר הודי.
במאי הסרט, כריסטופר נולאן, בוחן בסרט את עולם הזמן תוך חקירת פרדוקס הסבא ובייחוד דן בשאלה האם מותה של דמות תביא בהכרח למותה בכל יקום אפשרי שבה היא קיימת.
באופן הגיוני, מותו של סאטור בעבר היה צריך לבטל את כל האיומים מהעתיד.
עם זאת, זה לא קרה, מה שמעיד בעקיפין שהגיבורים נמצאים בלולאת זמן מעוותת.
בהתבסס על אירועי הסרט, הבמאי מאמין שהדמויות עדיין צריכות לבחור, למרות העובדה שכל האירועים נקבעים מראש.
מצד אחד, מותו של סאטור אינו שולל את מעשי הפרוטגוניסט בעתיד.
מצד שני, הגיבור הורג את בת בריתו לשעבר, סוחרת הנשק פרייה, כדי להציל את קאט ובנה בעבר.
למעשה, כל הפעולות הללו, ככל הנראה, נחוצות רק כדי שלולאת הזמן תשמור על צורתה והגיבורים יוכלו להיכנס למעגל חדש.
הסרט גם דן באריכות בנושא היפוך זמן ובאפשרויות הטמונות ביכולת תאורטית להפוך את תנועת הזמן לאחור, אם מתייחסים אל הזמן כממד נוסף על ממד המרחב .
נקודת המוצא של הסרט היא שזרימת הזמן אינה אוניברסלית ומוחלטת ויכול להשתנות.
הסרט נשען על כמה תאוריות מדעיות ואחת מהן היא תאוריית הקליטה של וילר־פיינמן, המכונה גם תורת הסימטריה של היקום.
על פי הצהרות שני המדענים (ג'ון וילר וריצ'רד פיינמן), קיימת מערכת משוואות סימטריות העובדות בשתי נקודות זמן – קדימה ואחורה.
במציאות הקוונטית, הזמן והמרחב אינם נפרדים זה מזה, כך שתודעת האדם יכולה לנסוע גם לעבר וגם לעתיד.
על פי עיקרון זה העלילה המורכבת עובדת עם כל ההיפוכים הזמניים.
הגיבורים, שנתקלים בקרוסלות מיוחדות, הופכים לעצמם את מהלך הזמן, אך הם עצמם אינם משתנים – רק תנאים מסוימים של קיומם במציאות החדשה משתנים (מסכות נשימה, עצמים הפוכים ועוד).
לפיכך נולאן משתמש בתיאוריה של וילר־פיינמן כבסיס לעלילת סרטו, שבו התנהגות הדמויות במציאות עם זרימת הזמן קדימה ואחורה קשורה זו בזו ואחת אינה יכולה לקרות ללא האחרת.
הפקת הסרט הוכרזה כבר בינואר 2019 כשעוד לפני שהחלה כתיבת התסריט אולפני האחים ורנר כבר שריינו את תאריך יציאתו לאקרנים: 17 ביולי 2020. במרץ כבר הוכרז על סבב ליהוקים ראשון, שכלל שחקנים כמו ג'ון דייוויד וושינגטון, רוברט פטינסון, ואליזבת דביקי.
פטינסון חשף כי התסריט נשמר בחשאי וכי הוא קרא אותו רק פעם אחת והיה נעול בחדר בעת הקריאה.
ההכנות לצילומי הסרט החלו במאי 2019 והצילומים נערכו בשבע מדינות שונות כולל הממלכה המאוחדת, אסטוניה, הודו ומקומות נוספים.
הסרט מצולם באמצעות מצלמות פילם 70 מילימטר ובמצלמת IMAX.
במאי 2019, נחשף שם הסרט Tenet והוכרז על שחקנים נוספים שהצטרפו לצוות: דימפל קפאדיה, אהרון טיילור־ג'ונסון, קלמנס פואזי, מייקל קיין וקנת בראנה.
ב־22 במאי נודע כי המלחין לודוויג גורנסון יעבוד על פסקול הסרט, מה שהופך את הסרט הזה לראשון בבימויו של נולאן מאז יוקרה שפסקולו לא הולחן על ידי הנס צימר, שליווה את נולן במרבית סרטיו, זאת מפני שעבד על הסרט חולית באותו הזמן.
נוסף על כך היה זה הסרט הראשון של נולאן מאז אינסומניה שלא ערך לי סמית', בשל עבודתו על הסרט 1917. במקומו נשכרה ג'ניפר ליים כעורכת הסרט.
ביוני 2019 החלו הצילומים בטאלין שבאסטוניה.
הם נערכו בשש מדינות נוספות: איטליה, אנגליה, ארצות הברית, הודו, צרפת והונגריה.
בדומה למרבית סרטיו, גם בסרט זה אחד הנושאים הייחודיים ביותר בסרט הוא הפסקול המשלב מוזיקה מונוטונית שתפקידה לשמור על מתח מתמיד.
בעריכה, במעבר בין סצנות המתרחשות בקווי עלילה שונים, הפסקול אינו נקטע אלא ממשיך לספק את אותה מסגרת צלילית, שאינה נותנת לצופה מנוח, וזהו אחד מהמאפיינים הבולטים של נולאן בסרטים.
את הפסקול הלחין לודוויג גורנסון, שהלחין גם את הפסקולים לסרטים כמו ונום, הפנתר השחור וקריד.
הסרט הכניס 347,100,000 מיליון דולר לאחר שהוקרן בעשרות מדינות בהן בתי הקולנוע פתוחים, כשבתחילת ספטמבר הוקרן בחלק מבתי הקולנוע בארצות הברית ובסין.
בנובמבר 2020 הודיעו האחים וורנר רשמית כי מהדורת בלו־ריי באיכות 4k תהיה זמינה לרכישה ב־15 בדצמבר.
המהדורה כוללת את הסרט עצמו וסרט תיעודי בן שעה על פיתוח והפקת הסרט עם כתוביות באנגלית, ספרדית, צרפתית ופורטוגזית.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס הסופר של בחירת המבקרים10 בינואר 2021סרט האקשן הטוב ביותר"טנט"השחקן הטוב ביותר בסרט אקשןג'ון דייוויד וושינגטון
טניה (בהונגרית: Tényő) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
מאסטר טֶנְזֶן הוא דמות בדיונית בסדרת הטלוויזיה המונפשת "האגדה של קורה".
הדמות, פרי יצירתם של מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו, דובבה במקור על ידי ג'יי קיי סימונס ובעברית על ידי לירון ברנס.
טנזן הוא בנם של אנג וקטרה, הדמויות הראשיות בסדרת המקור, אווטאר: כשף האוויר האחרון.
אביו היה האווטאר אשר קדם לקורה, וטנזן הוא כשף האוויר היחיד מבין ילדיו.
הוא ראה עצמו כאחראי להמשך מורשת נוודי האוויר שכמעט נכחדה במלחמת מאה שנים.
ובמהלך הסדרה הוא משמש כמורה רוחני ומדריך כשפות אוויר לאווטאר קורה הצעירה.
הדמות נוצרה בשנת 2011 על ידי יוצרי הסדרה, מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו.
הבגדים שלו תוכננו לשקף הן את היותו כשף אוויר והן את היותו בנו של אנג.
בזמן ההפקה הראשונית של הסדרה, שמו היה אמור להיות טנזן ג'יאטסו ושני אחיו היו אמורים להיות אף הם כשפי אוויר כמותו.
יצירת הדמות נתקלה בקשיים בין השאר כי האנימטורים של הסדרה התקשו לצייר את אפה של הדמות בצורתה הנכונה.
לאחר שהוכה קשות על ידי חברי מסדר הלוטוס האדום במהלך פלישתם לאי המקדש, החלו שמועות בקרב מעריצי הסדרה על אפשרות שהוא נהרג.
בעקבות זאת, הצהיר מייקל דנטה דימרטינו, כי הוא ובריאן קונייצקו מעולם לא התכוונו שהדמות תיהרג במהלך העלילה.
הוא דובב על ידי השחקן האמריקאי ג'יי קיי סימונס, ובעברית על ידי לירון ברנס.
ביולי 2020 חשף קונייצקו כי הנוהג של טנזן למשוך בזקנו בעת שהוא חושב נוצרה בהשראת מייקל דנטה.
יוצרי הסדרה התייעצו עם אמן לחימה מקצועי אשר סייע בעיצוב סגנון הלחימה של הדמויות.
טנזן הוא בנם הצעיר של אנג וקטרה.
אביו הוא האווטאר אשר קדם לאווטאר קורה וכשף האוויר ששם קץ למלחמת מאה השנים.
טנזן הוא כשף האוויר הראשון שנולד מזה יותר ממאה שנה ואביו ראה בו כמי שישמר את מורשת נוודי האוויר לאחר מותו.
לטנזן אח ואחות גדולים, בומי וקאיה, אך מכיוון שהיה היחיד שביכולתו לכשף אוויר עיקר תשומת הלב של אביהם הייתה מופנית אליו.
משום כך, שני אחיו הרגישו מקופחים והרבו להציק לאחיהם הקטן.
לאחר פטירת אביו, ירש טנזן את חפציו ומילא את מקומו באי מקדש האוויר ובמועצת עיריית רפאבליק סיטי, בירת הרפובליקה המאוחדת.
זמן קצר לאחר שנולדה אווטאר קורה, ארבעת חברי הלוטוס האדום, זאהיר, פְּלִי, מִינְג־הואה, גאזאן ניסו לחטוף אותה כדי לחנכה על פי דרכיהם ולפתוח באמצעותה את שערי הרוחות.
טונרק, אביה של קורה, יצר קשר עם צוקו, סוקה, וטנזן, יחד הם לכדו את ארבעת הפושעים וכלאו אותם בבתי כלא מיוחדים ברחבי העולם.
הגעת אווטאר קורה לאי המקדש
לאחר שהשלימה את לימודי כשפות אדמה, מים ואש, עברה קורה לרפאבליק סיטי על מנת ללמוד כשפות אוויר מפי טנזן אשר היה המאסטר בכשפות אוויר היחיד באותה תקופה.
קורה התקשתה בכשפות אוויר ועד מהרה החלו ויכוחים בין השניים בנוגע לתסכולה של קורה מהלימודים והצורך שלה בבילויים מחוץ לאי המקדש.
לאחר התגברות כוחם של ארגון השוויונאים, ארגון מהפכני נגד כשפים בהנהגתו של אמון.
התרבו חילוקי הדעות בין טנזן וחבר המועצה טרלוק כיצד המועצה אמורה להתמודד בנושא.
לרוב, ידו של טרלוק הייתה על העליונה.
לאכזבת טנזן הוא לא הצליח למנוע את החלטתו להקים כוח משימה שילחם באמון ולא הצליח למנוע את קיום גמר האולימפי-כשף אשר אמון איים על משתתפיו.
לאחר שקורה נחטפה, יצאו טנזן, לי בייפונג, מאקו, בולין ואסאמי למשימת חיפוש אחריה, לאחר שגילו כי טרלוק עומד מאחורי החטיפה הוא המם אותם בכשפות דם ונמלט.
בסופו של דבר הם מצאו את קורה על גבי נאגה, דובת הקוטב שלה לאחר שהצליחה להימלט.
כחלק מההפיכה שביצעו השוויונאים בעיר הם חטפו את כל חברי המועצה, אך למרות זאת, הם נכשלו בחטיפת טנזן אשר הצליח להגן על עצמו ולברוח מהעיר יחד עם משפחתו.
בסופו של דבר, אמון הצליח להניח את ידיו עליהם והם הובלו לטקס הניצחון של אמון אשר התכוון ליטול מהם את יכולת הכשפות ובכך לשים קץ לכשפי האוויר בעולם באותו הטקס.
לאחר שכשפי האוויר הובלו לבמה, קורה ומאקו הצליחו להבריח אותם וזמן קצר לאחר מכן אמון הובס.
שישה חודשים לאחר ניסיון ההפיכה, נסעו טנזן ומשפחתו יחד עם חבורת האווטאר ל"פסטיבל רוחות הקרחונים" אשר התקיים בשבט המים שבקוטב הדרומי שם הם פגשו את אונלק, דודה של קורה וצ'יף שבט המים הצפוני.
לאחר שראתה את יכולותיו בלחימה נגד רוחות אפלות בחרה קורה באונלק למנטור שלה במקומו של טנזן.
טנזן מצידו יצא יחד עם ילדיו ושני אחיו, בומי וקאיה לחופשה מקדש האוויר הדרומי.
בזמן ששהה טנזן במקדש האוויר המזרחי, מבודד מכל תקשורת עם העולם החיצון, הגיעה קורה וסיפרה לו על המתרחש בקוטב הדרומי, על מלחמת האזרחים בין שבטי שני המים ועל כוונתו של אונלק לשחרר את רוח האפלה בזמן ההתכנסות ההרמונית.
כדי לעזור לה, ניסה טנזן להדריך את קורה כיצד לעבור לעולם הרוחות, משכשל התוודה כי אף פעם לא הצליח לעבור לעולם הרוחות.
במקומו, התנדבה ג'ינורה, בתו הבכורה להדריך את קורה ויחד הן עברו לעולם הרוחות בזמן שטנזן שומר על גופן בעולם הגשמי.
דקות לפני ההתכנסות ההרמונית השתמש אונלק בג'ינורה על מנת להכריח את קורה לפתוח את שער הרוחות הצפוני ובכך לאפשר לו ולרוח האופל וואטו להתאחד ובכך לנסות לגבור על האווטאר.
לאחר שבמהלך הקרב איבדה קורה את הקשר עם האווטארים הקודמים, טנזן עודד אותה ושיכנע אותה כי ישנה עוד דרך לנצח בקרב, באמצעות כשפות אנרגיה.
בזמן הקרב, הגנו טנזן והאחרים על קורה מפני אינספור רוחות אפלות וכשקורה ניצחה טנזן הבחין כי קורה מתמהמהת בסגירת שערי הרוחות (המאפשרים גישה בין העולמות) וכשקורה אמרה לו כי היא חוששת כי אווטאר וואן טעה בכך שסגר את השערים מלכתחילה, טנזן אמר כי תומך בכל החלטה אשר האווטאר תחליט.
לאחר שבומי, אחיו של טנזן התחיל לכשף אוויר בפעם הראשונה בחייו ולאחר שמתקבלים עוד ועוד דיווחים על כשפי אוויר חדשים שצצים ברחבי העולם מתגלה כי בעקבות המיזוג ההרמוני, אלפי אנשים לא כשפים ברחבי העולם קיבלו באופן תקדימי כוחות כשפות אוויר לראשונה בחייהם.
טנזן וקורה יחד עם ג'ינורה, מאקו, בולין, בומי ואסאמי יוצאים לממלכת האדמה במטרה לאתר ולגייס את כשפי האוויר החדשים על מנת שישכנו מחדש את מקדשי האוויר ויחזירו את אומת האוויר לתפארתה.
הם חווים קשיים בשכנוע כשפים חדשים ויומיים לאחר שהחבורה מגיעים לעיר הבירה, בה-בינג-סה, מתגלה להם כי מלכת האדמה שובה כשפי אוויר כדי שישמשו בחיילים בצבא האדמה.
באמצעות מדיטציה ג'ינורה גילתה כי כשפי האוויר מוחזקים מתחת ארמון המלוכה ובאותו לילה, טנזן, בומי וקורה חדרו לכלא מתחת האדמה ושחררו את האסירים הכלואים.
לאחר שברחו מבה סינג סה על גבי שתי ספינות אוויר, אמר טנזן לכשפי האוויר החדשים כי הם כבר לא אסירים וכי הבחירה בידם, הוא הציע להם להביא אותם למקום בטוח או להצטרף אליו למקדש האוויר הצפוני להתאמן, ולחיות כנוודי אוויר, הוא התרגש לאחר שכל כשפי האוויר אכן בחרו באפשרות השנייה.
לאחר מכן נסע טנזן יחד עם כשפי האוויר למקדש האוויר בעוד כשקורה, בולין, מאקו ולין בייפונג נסעו לזאופו על מנת לפגוש את כשפית האוויר שהתגלתה בעיר.
במקדש האוויר הצפוני התחיל טנזן לאמן את כשפי האוויר אך זכה לחוסר עניין והתלהבות מצידם והוא גילה כלפיהם חוסר רגישות והתחשבות באימונים.
במהלך האימונים הוא חווה חיכוכים עם בומי אחיו שאף פרש מהאימונים לאחר מכן.
טנזן לא היה מרוצה ממערכת היחסים שהחלה להתרקם בין בתו ג'ינורה לקאי, נער כשף אוויר אשר היה גנב בעברו.
לאחר שג'ינורה וקאי פגשו בחבורת ציידים בלתי חוקיים של גורי ביזוני אוויר הם נכלאו על ידם במטרה להביאם לבה-סינג-סה יחד עם שאר הגורים שתכננו למכור.
ג'ינורה הצליחה לשלוח לבומי קריאה לעזרה באמצעות הרוחות והוא, יחד עם שאר כשפי האוויר יצאו לחלץ אותם.
במהלך הקרב הופיע טנזן יחד עם שלושה ביזוני אוויר בוגרים וגבר על ראש הגנבים.
הקרב עורר בכשפי האוויר החדשים התלהבות מטכניקות הכשפות וטנזן שיבח את בומי על המנהיגות הטבעית ועל הקשר שלו עם הרוחות וציין כי הוא מזכיר לו את אביהם.
בומי התנצל על הצרות שגרם לטנזן באימונים וכשאמר כי אף פעם לא הרגיש חלק מאומת האוויר אמר לו טנזן כי כעת הוא חלק מהם.
השתלטות הלוטוס האדום על המקדש
לאחר שזאהיר, מנהיג הלוטוס האדום, קיבל כשפות אוויר הוא הצליח להימלט באמצעותה מהכלא ושחרר את ארבעת חבריו, פְּלִי, מִינְג־הואה וגאזן אשר יחד הפילו את השלטון בבה-סינג-סה, ומסרו לקורה מסר בו הם מודיעים לה כי אם היא לא תסגיר את עצמה לידיהם הם ישמידו את כל כשפי האוויר שבמקדש.
קורה ניסתה הזהיר את טנזן באמצעות מכשיר קשר אך זה היה מאוחר מידי ומסדר הלוטוס האדום החלו לתקוף את המקדש.
טנזן החל לתקוף את זאהיר תוך כדי שידו על העליונה.
לאחר שמינג-הואה וגאזן גברו על קאיה ובומי הם הצטרפו לזאהיר וכיתרו את טנזן אשר סירב להיכנע ואמר "כל עוד אני יכול לנשום זה עוד לא נגמר", השלושה נלחמו בו עד שהתעלף.
הארבעה ניצלו לבסוף כשקאי הגיע לחלץ אותם רכוב על גבי גור ביזון ובזמן שהתרחקו מהמקום טנזן הביט אל המקדש אשר נשרף בלבה.
לבסוף, לאחר שקורה נכנסה למצב אווטאר ובעזרת כשפי האוויר אשר יצרו סופת טורנדו, הם גברו על זאהיר והוא הושלך לכלא.
שבועיים לאחר מכן, התקיים טקס החניכה של ג'ינורה בו הפכה למאסטר כשפות אוויר.
בטקס הביע טנזן את גאוותו בבתו, שיבח אותה על שלא ויתרה על תקווה והפגינה מנהיגות כאשר גורלם של אומת האוויר והאווטאר היה על כף המאזניים.
הוא שיבח את קורה על שפתחה את השערים, על כך שהחייתה את אומת האוויר ואת נכונותה להקריב את חייה למענם.
הוא הודיע שבזמן שקורה תתאושש מהקרב ומההרעלה, אומת האוויר תחזור לשורשיה מימי קדם ותשרת את בני האדם מכל העמים כדי לעזור להחזיר את האיזון והשלום לעולם.
לאחר מכן הוא חשף את קעקועיה של בתו אשר העידו על הפיכתה למאסטר והכריז כי היא תוביל אותם לדרך חדשה.
לאחר הטקס, טנזין הצטרף לג'ינורה, אסאמי, בולין ומאקו שבאו לנמל במטרה להיפרד מקורה אשר עמדה לבלות את ימי החלמתה בשבט המים הדרומי.
טנזן דחק בה לא לדאוג לשום דבר מלבד ההחלמה שלה והצהיר שהכל תחת שליטה.
לאחר ההתנקשות במלכת האדמה, נותרה הממלכה ללא הנהגה, טנזן והנשיא רייקו ביקשו מסו־יין, מנהיגת עיר המתכת צאופו, שתקבל על עצמה את ההנהגה אך למרות הפצרות קובירה בתה המאומצת, היא סירבה להיענות לבקשה.
בשלוש השנים שלאחר כניעת הלוטוס האדום מימש טנזן את כוונתו להחזיר את נוודי האוויר לייעודם מימי קדם ותחת הנהגתו החלו כשפי האוויר לנדוד ברחבי העולם על מנת לעזור לחלשים.
לאחר חניכת תחנת הרכבת החדשה ברפאבליק סיטי, הודיע טנזן לנסיך וו, יורש העצר של ממלכת האדמה, כי צבא האומות המאוחדות ילווה אותו לבירת האדמה, בה סינג סה, לאחר הכתרתו שתתקיים ברפאבליק סיטי.
לפני ההכתרה, הביע כלפי הנשיא רייקו את דאגתו מהתגברות צבאה של הגנרלית קובירה, מי ששמרה על החוק והסדר בממלכת האדמה מאז רציחת המלכה.
בנאומה בטקס, הצהירה כי היא לא מתכוונת לוותר על השלטון בממלכה למען יורש העצר ומינתה את עצמה למנהיגת אימפריית האדמה.
בעקבות כך, התכנסו טנזן ומנהיגי האומות לאחר הטקס ויחד החליטו לשלוח את סו-יין בייפונג על מנת שתשנה את דעתה את של קובירה אך ללא הצלחה.
לאחר שבמשך שלוש השנים האחרונות שהתה קורה בקוטב הצפוני, מתברר לטנזן כי היא עזבה את הקוטב לפני מספר חודשים ומאז נעלמו עקבותיה.
מכיוון שרייקו ביקש כי טנזן יישאר בעיר על מנת למצוא פתרון דפלומטי לבעיית קובירה, שלח טנזן את שלושת ילדיו; ג'ינורה, איקי ומילו על גבי ביזון מעופף, ומטיל עליהם לאתר אותה.
הילדים מאתרים אותה,ויחד הם חוזרים לרפאבליק סיטי.
לאחר שקורה מביעה את אכזבתה מעצמה מכיוון שנכשלה בהגנה על העיר צאופו, טנזן מעודד אותה ומציין כי אף אחד לא ציפה שהיא תגבור על קובירה לבדה וציין כי הוא שמח על שחזרה.
במהלך דיון במועצה בו דנו לגבי תוכנית חירום לפינוי התושבים במקרה של התקפה מצד קובירה, התפרצו לין, סויין ובולין וסיפרו לחברי המועצה על קיומו של נשק עוצמתי הנמצא ברשות קובירה.
לאחר מכן, טנזן עודד את משפחתו לעזוב את העיר לפני שהמצב יחמיר אך הם אמרו לו שברצונם להישאר ולסייע לתושבי העיר.
כשהגיע צבאה של קובירה לעיר, ומתוך מטרה להכניע את קובירה, הסתננו בומי, קורה וטנזן לספינת האוויר בה שכן בטאר ג'וניור, ארוסה של קובירה וחטפו אותו כדי שיהווה קלף מיקוח נגדה.
להפתעת כולם, לאחר שיצרו קשר רדיו עם קובירה היא איתרה את מיקום האות והפציצה אותו כשארוסה שם.
טנזן והאחרים הצליחו להינצל ועם המשך ההפצצות על העיר עזרה פמה בפינוי והרגעת התושבים.
בסופו של דבר, לאחר קרב ארוך בו השתתפו אווטאר קורה, כשפי האוויר, עם בולין, מאקו ואסאמי, נכנעה קובירה והמלחמה הסתיימה.
לאחר תבוסתה של קובירה, טנזן ונוודי האוויר עזרו לאנשים שבתיהם נהרסו במהלך הפלישה של צבא אימפריית האדמה שוכנו במחנה עקורים.
עם שובם של קורה ואסאמי מעולם הרוחות, טנזן מעדכן אותם על המצב במחנה ומציין שהנשיא רייקו עסוק יותר מידי במסע הבחירות שלו מכדי לעסוק למפונים.
לאחר מכן, טנזן מסרב לבקשת אסאמי שיתמודד בבחירות לראשות המועצה כנגד הנשיא רייקו באמרו שאין בכוונתו להתערב בפוליטיקה שוב.
עם זאת, הוא הציע את ז'ו-לי כמועמדת אפשרית אשר ביכולתה לנהל את העיר על הצד הטוב ביותר.
בשל ידידות הוריהם, כבר מגיל צעיר התחבר טנזן ללין בייפונג, בתה הבכורה של טוף בייפונג, ובשלב מסוים השניים אף היו לזוג.
עם הזמן, חוו השניים משברים במערכת היחסים שלהם, בין השאר בשל העובדה שלין לא רצתה בילדים משלה.
בצל המשבר בין בני הזוג, התוודתה פמה בפני טנזן על רגשותיה אליו, השניים התחתנו לבסוף וקבעו את מקום מגוריהם באי המקדש.
טנזן מרבה להיות רציני וחמור סבר ובאופן דומה, אמו תיארה אותו כמי שתמיד היה בעל חזות רצינית.
עם זאת, קיים בו חוש הומור ולעיתים הוא אף מפגין מידה של התלהבות.
הוא משתדל לשמור על עצמו רגוע אך לא מצליח לעיתים קרובות בשל ילדיו המופרעים.
כמו כן, הוא מתקשה לשמור על סבלנותו במהלך ימיה הראשונים של קורה במקדש האוויר, והתקשה להתמודד עם האופי המרדני שלה.
הוא מתגלה כבעל אופי שמרן ונהג להפגין זלזול במשחקי "האולימפי-כשף" אותם תיאר כאלימים וכלא רלוונטיים לעומת אמנות הכישוף המסורתית.
עם זאת, לאחר שיצא לו לראות את קורה נלחמת בזירה הוא גילה בקיאות בחוקי המשחק ואף רצון שקורה תנצח.
במהלך הסדרה הוא טנזן מקפיד לשמור על כבודו, והתקשה להודות כי לא הצליח להיכנס לעולם הרוחות ובתחילה אף לא הסכים שג'ינורה תעשה זאת במקומו.
בתור היותו כשף האוויר היחיד מבין בני של אנג, הוא ראה את עצמו כממשיך דרכו ומורשת נוודי האוויר ובמהלך הסדרה הוא עובר תהליך בו הוא מבין כי הוא אינו אמור להיות אנג ואיננו אמור להחליפו אלא להנהיג בדרך שלו.
הוא התחייב להגן על נוודי האוויר ובמהלך פלישת הלוטוס האדום לאי המקדש, סירב להיכנע אף על פי שהיה פצוע וחבול בכל גופו.
טנזן היה כשף האוויר היחיד מבין ילדיו של אנג ועבר הכשרה בכל הטכניקות של אביו.
לאחר פטירתו של אביו טנזן נשאר כשף האוויר היחיד בעולם.
כדי להבטיח כי תרבות נוודי האוויר תימשך, הוא אימן את כל ילדיו בטכניקות ובאמנות כשפות אוויר וכמו כן גם היה המנטור של אווטאר קורה בכשפות אוויר.
למרות היותו פציפיסט, טנזן הוכיח את יכולות הלחימה שלו מספר פעמים והיה חבר המועצה היחיד שהשוויונאים לא הצליחו לחטוף והראשון בסדרה אשר הצליח להנחית מכה על אמון.
בזמן שתחנת המשטרה נפגעה הוא חילץ את הנוכחים והגן עליהם ביצירת בועה גדולה מאוויר.
בנוסף, בקרב עם זאהיר הוא נהדף על ידי טנזן לאחור ורק לאחר ששאר חברי מסדר הלוטוס האדום באו לעזרתו זאהיר הצליח לגבור עליו.
יוצרי הסדרה התייעצו עם אמן לחימה מקצועי אשר סייע בעיצוב סגנון הלחימה של הדמות.
בסדרה נראה טנזן כשהוא נלחם בסגנון אייקידו ווו-שו של בה גואה ג'אנג ושינג אי צ'ואן.
כשפות האוויר מסמלת את עקרון החופש והיא דורשת זריזות ומהירות, עבודת רגליים דינמית ותמרוני התחמקות מהירים.
טכניקות אלו נועדו להגביר את הקושי של יריבים לתקוף ישירות או להנחית מכה קטלנית, וגם לאפשר לכופפי אוויר להגן על עצמם תוך הימנעות מפציעת התוקף - פילוסופיה פציפיסטית הרווחת בקרב נוודי האוויר.
לטנזן ידע נרחב בהיסטוריה של כשפי האוויר, תרבותם ובגאוגרפיה של מקדשי האוויר.
אף על פי שאף פעם לא הצליח לעבור לעולם הרוחות באמצעות מדיטציה הוא היה בקיא בגאוגרפיה של המקום והכיר שם מקומות רבים כגון "ערפל הנשמות האבודות" ו"עץ הזמן".
טנזן ניחן בכושר גופני גבוה, הוא זריז ובעל סיבולת גבוהה, הוא אף יצא למסע של 16 קילומטר מבלי להתעייף.
כמו כל כשפי האוויר, טנזן הוא טבעוני ואף חינך את ילדיו וחניכיו לנהוג כך.
הדמות לבושה כמעט תמיד בבגדים המסורתיים של נוודי האוויר ומאז הפיכתו למאסטר בכשפות אוויר הוא מעוטר בקעקועי חיצים כחולים כנהוג אצל המאסטרים.
כמו כן, עיניו של טנזן כחולות, ראשו מגולח ושיערות זקנו המחודד ושפמו שחורים.
יוצריו הסדרה העידו כי בגדיו תוכננו לשקף את היותו כשף אוויר והן את היותו בנו של אנג.
דמותו של טנזן התקבלה בברכה על ידי המבקרים והמעריצים.
מערכת היחסים שלו עם קורה, מתוקף היותו המנטור שלה, הושוותה למערכת היחסים בין דוד אירו לנסיך צוקו מסדרת המקור.
והן ליחסים של יודה עם לוק סקייווקר בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית.
בנוסף, תפקודו של טנזין כמנטור של אומת האוויר במקדש האוויר הצפוני גרר השוואות לדמויות מינרווה מקגונגל וסוורוס סנייפ מסדרת הטלוויזיה הארי פוטר.
רבים מהמבקרים שיבחו את הקרב של טנזן כנגד זאהיר ולאחר מכן נגד שאר חברי מסדר הלוטוס האדום לאי המקדש, והוא תואר כאחד הקרבות הטובים ביותר בעונה השלישית ובסדרה בכלל.
לואי קמנר ממגזין CBR אף ציין כי זהו הקרב היחידי בו נלחמו שני כשפי אוויר בשיעור קומה שכזה.
אף ההתמודדות של טנזן עם הרצון להמשיך את מורשת אביו זכתה לשבחים ממבקרים.
רבים מהם ציינו את אישיותו הקשוחה והאחראית.
את היותו אסטרטג ותיארו אותו כדמות המוכנה להקריב עצמה על מנת להגן על היקר לה.
עם זאת, הושמעו ביקורות על חוסר הליברליות של הדמות ותמיכתו בהשארת מוסד המלוכה בממלכת האדמה.
כמו כן, הושמעה ביקורת על יוצרי הסדרה בשל מיעוט הופעותיו של טנזן בעונה הרביעית בסדרה, זאת למרות היותו דמות ראשית בה.
טנזינג נורגיי טריינור הוא שחקן ומדבב אמריקאי.
נורגיי טריינור נולד בעיר פלנטיישן, פלורידה.
הוא נכדו של טנזינג נורגיי, שיחד עם אדמונד הילרי הניו זילנדי, הפך לראשון לטפס על הר האוורסט.
הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בשנת 2012 בסדרות הטלוויזיה, "The Jadagrace Show" ו-"Stevie TV."
בשנה שלאחר מכן לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה של דיסני "ליב ומאדי".
הוא שיחק בסדרה בארבע עונותיה.
הוא גילם את פרקר, האח הצעיר במשפחה שאוהב לעסוק במדע עם חבריו.
אחת ההנאות הגדולות ביותר שלו היא לעשות צחוק מאחיו הגדול ג'ואי.
באותה שנה הוא התארח בסדרות הטלוויזיה "גוד לאק צ'ארלי" ו-"Disney Game On" ושיחק לצד בילי אונגרו וסמי הנראטי בעיבוד ספרי הילדים הנוצרי לטלוויזיה של הספר "The Lost Medallion - The Adventures of Billy Stone".
באותה שנה שיחק גם בסרט "סופר חברים", שם דיבב את קולו של כלב "בודהה".
בשנת 2014 שיחק בפר בסדרת הטלוויזיה "ג'סי".
בשנת 2017 התארח בפרק בסדרה הקומית "המיק".
בשנת 2019 דיבב בסרט הקולנוע קסם של מפלצת ושיחק בשני פרקים של הסדרה בית ספר לאבירים.
בשנת 2020 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "אמא אמריקאית".
בשנת 2022 שיחק בתפקיד ראשי במיני סדרה "בו, ביץ'", ששודרה בנטפליקס.
באותה שנה דיבב את קולה של הדמות בודהי בסרט האנימציה "לילה מוטרף במוזיאון: שובו של קאמונרה".
בשנת 2023 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "בבלוק שלי: פרידידג'.
+שנהסרטתפקידהערות2013סופר חברים בודההדיבובThe Lost Medallion: The Adventures of Billy Stoneילד מס' 22019קסם של מפלצתג'יןדיבוב2022לילה מוטרף במוזיאון: שובו של קאמונרהבודהידיבוב
+שנהסדרהתפקידהערות2012Stevie TVילדפרק: "Action"The Jadagrace Showג'קי סוורץפרק: "The Body Guard"2013גוד לאק צ'ארלידיוואןפרק: "Rock Enroll"2013–2017ליב ומאדיפרקר רוניתפקיד ראשי (4 עונות); 80 פרקים2014ג'סיפרק: "Jessie's Aloha Holidays with Parker and Joey"2017המיק (אנ')ג'קסוןפרק: "The Teacher"2018בית ספר לאביריםג'ימבו2 פרקים2019משפחה מודרניתדייוויד טאשיפרק: "A Game of Chickenהאי (אנ')גאןדיבוב; 7 פרקים2020–2021אמא אמריקאית (אנ')טרבור6 פרקים2022בו, ביץ'!
(אנ')גאוויןתפקיד ראשי; 10 פרקיםAbominable and the Invisible Cityג'יןדיבוב; 10 פרקים2023פרירידג' (אנ')קמרוןתפקיד ראשי; 10 פרקים
במכניקת הרצף, טנזור קצב-המעוות הוא טנזור שמתאר את קצב השינוי של המעוות (הדפורמציה היחסית) של תווך חומרי בסביבה של נקודה מסוימת במרחב, ובנקודה מסוימת בזמן.
ניתן להגדירו כנגזרת של טנזור המעוות ביחס לזמן, או כמרכיב הסימטרי של מטריצת היעקוביאן (המייצגת גזירה ביחס למיקום) של מהירות הזרימה.
במכניקת הזורמים הוא מתואר לפעמים כגרדיאנט המהירות, מדד לאופן שבו משתנה מהירות הזורם בין נקודות שונות בתוכו.
למרות שהמונח האחרון עשוי להתייחס לפרופיל המהירות (השתנות המהירות בין שכבות של זרימה בצינור), הוא משמש לעיתים קרובות כדי לתאר את הגרדיאנט של וקטור מהירות הזורם ביחס למערכת קואורדינטות מסוימת.
למונח יש השלכות בתחומים רבים של הפיזיקה וההנדסה, כולל מגנטוהידרודינמיקה ותכנון מערכות מים.
טנזור קצב-המעוות הוא מושג קינמטי טהור שמתאר את התנועה המקרוסקופית של החומר.
לפיכך, הוא בלתי תלוי בטבעו של החומר הנידון, או בכוחות ובמאמצים שעשויים לפעול עליו; הוא תקף לכל תווך רציף, בין אם זהו מוצק, נוזל או גז.
מצד שני, עבור כל זורם פרט לנוזלי-על, כל שינוי הדרגתי במידת הדפורמציה שלו (כלומר טנזור קצב-מעוות שונה מאפס) גורם לכוחות צמיגיים לפעול בתוכו, אודות לחיכוך בין אלמנטי זורם סמוכים, אשר מתנגד לשינוי המופעל.
בכל נקודה בזורם, המאמצים הללו ניתנים לתיאור על ידי טנזור מאמץ הצמיגי אשר, כמעט תמיד, נקבע על ידי טנזור קצב-המעוות ותכונות פנימיות מסוימות של הזורם באותה נקודה.
מאמץ צמיגי עשוי להתקיים גם במוצקים, בנוסף למאמץ האלסטי שנצפה בדפורמציה סטטית; כאשר אפקט זה גדול מכדי להזניחו, החומר נקרא חומר ויסקואלסטי.
באמצעות אנליזה ממדית פשוטה, יחידות המידה של גרדיאנט המהירות ניתנות לקביעה.
היחידות של מהירות הן , בעוד היחידות של מרחק הן .
מכיוון שגרדיאנט המהירות מבוטא כ-, יש לו יחידות כמו ליחס זה, כלומר .
ב-3 ממדים, הגרדיאנט של המהירות הוא טנזור מדרגה שנייה אשר ניתן לתיאור כמטריצה :
המטריצה ניתנת לפירוק כסכום של מטריצה סימטרית ומטריצה אנטי-סימטרית באופן הבא
המטריצה נקראת טנזור קצב-המעוות ומתארת את קצב המתיחה וקצב הגזירה.
נקראת טנזור הספין ומתארת את קצב הסיבוב המקומי של הזורם - איבריה השונים מאפס הם (עד כדי סימן) רכיבי וקטור הערבוליות .
מכיוון שערבוליות מייצגת סיבוב טהור שמשמר את צורת אלמנט הזורם, רק החלק הסימטרי מכונה טנזור קצב-המעוות.
את החלק הסימטרי E (טנזור קצב-המעוות) ניתן לפרק אף יותר כסכום של סקלר כפול טנזור היחידה, המייצג התפשטות או דחיסה איזוטרופית הדרגתית, וטנזור סימטרי חסר עקבה המייצג מעוות גזירה הדרגתי, ללא שינוי בנפח:
פירוק זה אינו תלוי בבחירת מערכת הקואורדינטות, ולפיכך הוא בעל חשיבות פיזיקלית.
העקבה של טנזור קצב ההתפשטות הוא הדיברגנץ של שדה המהירויות:
שהוא הקצב שבו הנפח של כמות קבועה של זורם גדל בסביבות הנקודה.
סוג זה של זרימה מופיע, למשל, כאשר רצועת גומי נמתחת על ידי משיכת קצוותיה, או כאשר דבש נופל מכפית כזרם חלק ובלתי נשבר.
בזרימה דו-ממדית, לדיברגנץ של v יש שני איברים ומכמת את השינוי בשטח במקום בנפח.
הגורם 1/3 באיבר קצב ההתפשטות צריך להיות מוחלף אז ב-1/2 במקרה הזה.
הקשר בין מאמץ הגזירה ושדה המהירויות
אייזק ניוטון הציע שמאמץ הגזירה הוא פרופורציונלי לגרדיאנט המהירות:
מקדם הפרופורציה, , מכונה הצמיגות הדינמית של הזורם.
הגדרה זאת תקפה לזרימה בכיוון אחד; ההכללה הפורמלית של חוק זה לזרימה בשלושה ממדים קובעת קשר בין טנזור קצב-המעוות לטנזור המאמצים בזורם.
טניס הוא משחק כדור הנערך בין שני שחקנים (במסגרת משחק יחידים) או שני זוגות שחקנים (משחק זוגות).
מטרת המשחק היא לחבוט כדור גומי חלול באמצעות מחבט אל עבר צדו השני של המגרש.
הטניס, המכונה גם "הספורט הלבן" בשל הנוהג בלבישת בגדים שצבעם לבן, אותם לבשו השחקנים, הוא ספורט אולימפי הנחשב לפופולרי במדינות רבות ברחבי העולם.
טניס נכלל במשחקים האולימפיים בעת המודרנית באולימפיאדת אתונה (1896) ועד אולימפיאדת פריז (1924).
לאחר 64 שנים בהן לא היה הטניס חלק מהתוכנית האולימפית הוא שב אליה באולימפיאדת סיאול (1988) ומאז מהווה ענף אולימפי קבוע.
הגוף המנהל את הענף בעולם הוא הפדרציה הבין-לאומית לטניס (ITF, ראשי תיבות של International Tennis Federation) בה חברות 206 מדינות.
הגוף המנהל את ענף הטניס בישראל הוא איגוד הטניס בישראל, החבר ב-ITF מאז 1950.
היסטוריונים מאמינים שמקורו העתיק של המשחק הוא במאה ה-12 בצפון צרפת.
מקור שמו של המשחק הוא מהמילה "Tenez" בצרפתית עתיקה, שמשמעותה "קח" או "קבל", אותה היה קורא המגיש אל יריבו במכת הפתיחה.
צורתו הראשונה של משחק הטניס נקראה בצרפתית Jeu de paume, והומצאה על ידי נזירים צרפתים לצורך שעשוע.
בתחילה היו הנזירים מכים בכדור העשוי מעץ ביד חשופה, אולם עד מהרה החלו לחבוט בו בכפפה עשויה עור.
לאחר מכן, לצורך שיפור החבטה, הותקנה לכפפה ידית, וכדור העץ הוחלף בכדור עור מעט קפיצי יותר.
עד מהרה הפך המשחק פופולרי ברחבי צרפת, ואף בבית המלוכה.
התיעוד הראשון של בניית מגרש ייעודי למשחק היה של לואי העשירי, מלך צרפת.
במאה ה-16 התקבל משחק הטניס בהתלהבות בחצרות המלכים ועד למאה ה-18 היה פופולרי בקרב מלכי אנגליה וצרפת.
הנרי השמיני מלך אנגליה היה חובב נלהב של המשחק, שהתקיים עד אז באולמות סגורים בלבד, ומגרש אותו בנה בארמון המפטון קורט עודנו עומד היום כמגרש הטניס העתיק ביותר בעולם.
בין השנים 1859 ל-1865 פיתחו הארי ג'ם וחברו הספרדי אגוריו פררה משחק המשלב אלמנטים של המשחק "ראקטס" האנגלי ו"פלוטה" הבסקי, אותו שיחקו על דשא הקרוקט של פררה בברמינגהאם.
בשנת 1872, עם שני חברים נוספים, הקימו ג'ם ופררה את מועדון הטניס הראשון בעולם בעיירה למינגטון.
בדצמבר 1873 החל מייג'ור ולטר קופטון וינגפריד, קצין בצבא הבריטי, להפיץ משחק דומה בשם "sphairistike", אותו פיתח כדי לשעשע את אורחיו במסיבות אותן ערך בחצר ביתו בווילס.
בזכות משחקו, שבמהרה קיבל את השם טניס דשא (lawn tennis), נחשב כיום וינגפריד לממציא הטניס המודרני.
בשנת 1874 פגשה את וינגפריד צעירה אמריקאית תושבת סטטן איילנד בשם מרי יואינג אוטרברידג', בעת שביקרה קרובי משפחה בברמודה.
אוטרברידג' חזתה במשחק הטניס בעת ששיחקו אותו קצינים שהוצבו שם וכשחזרה לארצות הברית, לקחה איתה מחבטים, כדורים ומפרט של גודל המגרש.
מטענה החריג הוחרם בידי אנשי המכס, אולם אחיה, שהיה אחראי הובלות ימיות, משך בחוטים על מנת לשחררו.
אחיה, שהיה גם חבר במועדון הקריקט המקומי Staten Island Cricket Club, סייע לה להקים במקום גם מגרש טניס.
ב-1877 נערך טורניר וימבלדון לראשונה, התחרות כללה משחקי גברים יחידים בלבד.
21 טניסאים חובבים נרשמו לתחרות ובסופה זכה ספנסר גור כשגבר על יריבו בשלוש מערכות.
במשחק הגמר נכחו 200 צופים, אשר שילמו שילינג על מנת לחזות בו.
הפרס לזוכה בטורניר היה גביע בשווי 25 גינאה.
בשנת 1884 התקיימו לראשונה בווימבלדון תחרויות נשים.
האלופה הראשונה הייתה הטניסאית מוד ווטסון.
אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס נערכה לראשונה אף היא כטורניר לגברים יחידים בשנת 1881 בניופורט, רוד איילנד.
בשנת 1891 התקיימה לראשונה אליפות צרפת הפתוחה, וב-1905 החלו טניסאים להתחרות במסגרת אליפות אוסטרליה הפתוחה, ובכך השלימו את ייסודם של ארבעת טורנירי הגראנד סלאם.
עם עליית הפופולריות של הספורט ברחבי העולם התעורר הצורך בהקמת פדרציית ספורט בין-לאומית שתאגד את האיגודים הלאומיים .
ב-1 במרץ 1913 הקימו 12 איגודים לאומיים את הפדרציה הבין-לאומית לטניס-דשא שלימים נקראה הפדרציה הבין-לאומית לטניס.
באותה העת היו הטורנירים הגדולים מיועדים לחובבנים בלבד.
חל אסור לקבלת תמורה כספית בגין השתתפות, אלא החזרי הוצאות ותשלומי חסויות בלבד.
גם שחקנים שהתפרנסו מהוראת טניס נחשבו למקצוענים.
עידן התחרויות הפתוחות (Open Era)
בשנת 1968 בגלל לחץ מסחרי ושמועות ששחקני טניס חובבנים קיבלו כסף עבור השתתפותם בטורנירי הגראנד סלאם, הגיעה ההחלטה למסד את הרעיון של התחרויות הפתוחות ובכך לאפשר לכל שחקן, מקצוען או חובבן, להשתתף בטורנירים היוקרתיים.
אחרי קביעת רעיון התחרויות הפתוחות החלו לשדר בטלוויזיה את משחק הטניס אשר הפך במהרה לפופולרי בכל העולם.
העידן החדש אף אפשר לשחקני טניס ברמה העולמית להתפרנס בכבוד ממשחק הטניס באמצעות השתתפות בכל הטורנירים הגדולים.
אליפות צרפת הפתוחה לשנת 1968, הייתה לטורניר הגרנד סלאם הפתוח הראשון.
מטרת משחק הטניס היא לחבוט בכדור באמצעות מחבט מעל הרשת אל צדו השני של המגרש, כך שהיריב לא יוכל לחבוט בכדור בחזרה אל שטח המגרש של יריבו.
למשחק הטניס אין מגבלה של זמן, והוא נגמר כשאחד המתחרים זוכה בשתיים או בשלוש מערכות, בהתאם לסוג התחרות.
המשחק נערך על גבי משטח שטוח העשוי דשא, חימר, אספלט או גומי ונתחם בקווים מלבניים על הקרקע.
אורך המגרש הוא 23.77 מטרים, ורוחבו משתנה: 8.23 מטרים במשחקי היחידים, ו-10.97 מטרים במשחקי זוגות.
בין שני חצאי המגרש עומדת רשת בגובה של 91.4 ס"מ עשויה חבלי בד דקים.
רמת הניקוד הנמוכה ביותר בטניס היא נקודה אחת.
כל חבטת הגשה של אחד השחקנים מסתיימת במתן נקודה לאחד הצדדים.
צבירת הנקודות מזכה במשחקון, ניצחון בשישה משחקונים מזכה במערכה וניצחון בשתיים או בשלוש מערכות, בהתאם לסוג התחרות, מקנה ניצחון במשחק.
קיימות שתי תיאוריות מרכזיות להתפתחות שיטת הספירה הייחודית של הטניס.
האחת טוענת כי בימי הביניים באירופה היה המספר 60 נחשב למספר עגול אידיאלי, בדומה למספר 100 בימינו.
ולפיכך חלוקה של 60 בארבע הנקודות הנדרשות לניצחון במשחקון יצרה ניקוד של 15, 30, 45, 60. תאוריה נוספת אומרת שספירת הנקודות נעשתה בזמנים אלו על ידי שעון בקצהו של המגרש.
ובכל נקודה הזיזו את מחוגי השעונים כך שיצביעו על הניקוד הנכון.
נקודה מתחילה בחבטת הגשה (Serve).