tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ג'ונסון החליט שלא לרוץ לכהונה נוספת ב-1968. כהונתו של ראסק כמזכיר המדינה באה אל קיצה יחד עם זו של הנשיא, בינואר 1969. רק קורדל הול עמד בראש מחלקת המדינה במשך תקופה ארוכה יותר ממנו.
ביומו האחרון בתפקיד העניק לו ג'ונסון את מדליית החרות הנשיאותית.
ראסק פרש מן החיים הפוליטיים ופנה לאקדמיה.
בין השנים 1970–1984 לימד משפט בינלאומי באוניברסיטת ג'ורג'יה שבאתונה.
הדין המשמעתי בצה"ל הוא הליך משמעתי המתקיים על פי חוק, ומשמש ככלי המרכזי בידי צה"ל לאכיפת חוק השיפוט הצבאי.
בחוק זה מוסדרים הכללים המאפשרים את עריכת הדין המשמעתי.
להליך זה אף יוחדה פקודת מטכ"ל.
הדין המשמעתי נועד להעניק סמכויות לאכוף את המשמעת בצה"ל שלא באמצעים משפטיים ולא בכפוף לסדרי דין כגון עדים וראיות.
למרות זאת כל תחום הדין המשמעתי כפוף לפיקוחה של הפרקליטות הצבאית (קיים מדור מיוחד לשם כך) והוא ניתן לביטול על ידה במקרים שבהם הדין הפלילי גובר, או במקרים של חריגה מסמכות וכדומה.
לחלופין, על פי הוראת הפרקליטות הצבאית ניתן לעיתים לשפוט אף חיילים שאינם עומדים בקריטריונים הדרושים לעמידה לדין משמעתי.
עבירות הניתנות לשיפוט בדין משמעתי
על פי חוק השיפוט הצבאי חייל עשוי להשפט בדין משמעתי על עבירות אלה:
עבירות צבאיות (כלומר העבירות שנקבעו בסעיפים 43 עד 135 לחוק השיפוט הצבאי).
עבירות על החוק למניעת הטרדה מינית.
עבירות על תקנות שירות ביטחון בעניין חובות אנשי מילואים שאינם בשירות מילואים פעיל.
עבירות על חוקי צער בעלי חיים.
וזאת בתנאי שהעונש המרבי הקבוע לעבירה לפי החוק אינו חמור משלוש שנות מאסר.
חוץ ממגבלות אלו המפורטות בחוק השיפוט הצבאי, הוטלו בפקודות הצבא מגבלות שונות נוספות על סמכויות קציני השיפוט ולא כל קצין שיפוט רשאי לדון בכל תלונה.
בין היתר נאסר השיפוט בעבירה שנפתחה בגינה חקירת מצ"ח או שחובה לפי הפקודות לפתוח בגינה חקירה כזאת.
כן נאסר השיפוט בעבירות תנועה חמורות מסוימות.
במקרים אלה רשאי פרקליט צבאי לאשר את השיפוט בדין משמעתי.
בעבירות מסוימות נקבעו מגבלות נוספות לגבי זהות קצין השיפוט:
עבירות של נפקדות של פחות מ-24 שעות, רשאי לשפוט קש"ב בדרגת רס"ן לפחות.
עבירות ביטחון מידע, עבירות תנועה או עבירת נסיעה בטרמפים, רשאי לשפוט קצין מדרגת סא"ל ומעלה או רס"ן בתקן סא"ל.
עבירות הטרדה מינית: רשאי לשפוט קצין מדרגת אל"ם ומעלה שהוא משפטן או שעבר הכשרה מיוחדת לכך.
עבירת נסיעה בטרמפים בעקבות מבצע של המשטרה הצבאית: רשאי לשפוט קצין מדרגת אל"ם ומעלה.
טופס תלונה ודיון – טופס 630
דין משמעתי הוא הליך שבו יש חשיבות רבה לתיעוד ההליכים.
בידי קצין השיפוט נתונה, בין השאר, הסמכות לעצור את החייל.
מסיבה זו הטופס כולל פרטים רבים הקשורים לדין המשמעתי.
במהלך הדיון המשמעתי חייב קצין השיפוט למלא את כל הפרטים הללו על מנת לתאר כדין את מהלך הדיון.
מילוי פגום של טופס התלונה עשוי לגרור התערבות של הפרקליטות הצבאית שתבטל את תקפות גזר הדין.
חלקיו העיקריים של הטופס כוללים את פרטיו האישיים של החייל, פרטי קצין השיפוט והחלק של מהלך הדיון (עדויות, ראיות, החלטה לזיכוי או לחיוב והעונש).
בנוסף, ובניגוד לטפסים רבים אחרים המצויים בשימוש צבאי, בטופס זה יש מידע רב לקצין שמנהל את הדיון.
רוב המידע כולל פירוט של העבירות הנפוצות ביותר הנדונות בדין משמעתי וכן פירוט של סמכויות קציני השיפוט השונים.
בהליכים משפטיים שאינם בצבא, כלומר הליכים פליליים או אזרחיים, השופט שיושב בדין מנמק תמיד את החלטתו.
אחד החריגים לכלל זה הוא כאשר נחוצה החלטה מיידית של בית המשפט מפאת הנסיבות (לדוגמה: עורך דין המבקש צו הביאס קורפוס עבור אדם שנכלא מעבר לתקופה הקבועה בחוקי המדינה מבלי ששופט יאשר זאת) אז בית המשפט נותן החלטה מיידית לגופו של עניין ומוסר את נימוקיו במועד מאוחר יותר.
המצב בדין משמעתי שונה באופן מהותי.
לפי הנחיותיו של הפרקליט הצבאי הראשי, קצין שיפוט שדן חייל לעונש מחבוש בפועל מחויב למלא טופס הנמקה שבו הוא מסביר מדוע החליט על העונש כפי שהוא.
לדוגמה: קצין שיפוט יכול להרשיע חייל על סמך עדות של חייל אחר ולציין זאת כנימוק להרשעה.
נימוק לעונש עשוי להיות, לדוגמה, עברו המשמעתי של החייל.
בשנת 2005 עתר לבג"ץ החייל יוסף פילנט.
בפסק דינם, מתחו השופטים ביקורת נוקבת על כך שאין הם יכולים לדעת מה היו נימוקיו של קצין השיפוט ורמזו לנציג המדינה כי הפרקליטות הצבאית צריכה לטפל בנושא בדחיפות.
זמן קצר לאחר מכן הוציא הפצ"ר את ההוראה שחייבה את קציני השיפוט לנמק כל החלטה של עונש מחבוש, הנמקה שבלעדיה חל איסור לכלוא חייל.
על כל תלונה להיות מוגשת בהקדם ולא יאוחר מ-7 ימים מיום ביצוע העבירה או מהיום בו נודע לראשונה על ביצועה.
הגשת תלונה היא הדרך העיקרית שבה נאכפת המשמעת.
בגלל טווח הפעולות הנרחב שמאפשר הדין המשמעתי בצה"ל, נקבעו בחוק סייגים המגבילים את הסמכות להגיש תלונה.
בעלי התפקידים המוסמכים להגיש תלונה:
מפקד הממונה על החייל (גם אם דרגתו אינה גבוהה מזו של החייל).
כל קצין שיפוט מדרגת סגן-נגד חייל המשרת ביחידתו או נגד חייל שעבר עבירת משטר ומשמעת בתחומי המחנה שלו ובתנאי שהוא נמוך ממנו בדרגה.
נגד בכיר (החל מדרגת רס"ר) נגד כל חייל המשרת ביחידה הנמוך ממנו בדרגה.
רס"ר משמעת נגד כל חייל, גם הגבוה ממנו בדרגה, המצוי במחנה שעבר עבירת משטר ומשמעת (למעט מפקד המחנה) או נגד כל חייל נמוך ממנו בדרגה שעבר עבירת הופעה ולבוש או התנהגות פרועה בכל מקום שאינו בסיס צבאי.
במחנה רב יחידתי רשאים כל נגד בכיר, ש"ג ומש"ק משמעת להגיש תלונה נגד כל חייל החונה בשטח המחנה בגין עבירת משטר ומשמעת.
מפקד מרפאה או אחראי מרפאה צבאית מוסמכים להגיש תלונה נגד כל חייל הנמוך מהם בדרגה שביצע עבירת משטר ומשמעת בתחומי המרפאה.
שוטר צבאי רשאי להגיש תלונה נגד כל חייל, בכל דרגה ובכל מקום.
חייל שדרגתו גבוהה לפחות בשתי דרגות מעל דרגת מקבל התלונה.
אפשרות נוספת היא שפרקליט צבאי פוקד להעמיד חייל לדין משמעתי ואז מקבל הפקודה מעמיד את החייל לדין משמעתי גם אם הוא לא עומד בתנאים האחרים.
מפקדו של החייל אמנם יכול להגיש נגדו תלונה ואף למלא את התפקיד של קצין שיפוט, אולם במקרה שהחייל מואשם בעבירה כלשהי כלפי המפקד, מפקדו של החייל לא יכול לשפוט אותו בגלל ניגוד עניינים.
למרות שהצבא מקפיד על אכיפת הכללים, במקרה של הגשת תלונה שלא בסמכות לא נהוג לבטל את התלונה.
ההסברים שנותנת הפרקליטות הצבאית לכך היא שאמנם הייתה הפרה של הכללים, אך אין מדובר בדבר מהותי להליך המשמעתי.
לפי סעיף 136 (א) בחוק השיפוט הצבאי קצינים בדרגת רב-אלוף (בדרך כלל רלוונטי רק לגבי הרמטכ"ל המכהן) אינם יכולים לעמוד לדין משמעתי.
אם קצין בדרגת רב-אלוף עבר עבירה הנתונה לדין משמעתי, שר הביטחון יכול לנזוף בו, לכתוב הערה בתיקו האישי או לפטר אותו מתפקידו; כמו כן ניתן להעמידו, ככל חייל, בפני בית דין צבאי.
הוראות דומות קיימות בחוק אף לגבי שופטים צבאיים משפטנים בבתי הדין הצבאיים.
נהוג שקצינים בדרגה גבוהה (תת-אלוף ואלוף) אינם נשפטים בדין משמעתי אלא נשפטים בבית דין צבאי במקרה של עבירה חמורה.
במקרים חמורים נהוג לזמנם לבירור בפני הרמטכ"ל.
לאחר שהוגשה תלונה, היא מובאת לדיון בפני קצין שיפוט (שאיננו משפטן).
קצין שיפוט, הוא קצין בדרגת סגן, שעבר בהצלחה את מבחן חוק השיפוט הצבאי וקצין בדרגת סרן ומעלה, שעבר בהצלחה מבחן דין משמעתי בבית הספר למשפט צבאי.
החל מ־2009, מעבר מבחן כזה הוא תנאי לקבלת כל דרגה מסרן ומעלה.ישנם שלושה סוגים של קציני שיפוט:
קצין שיפוט זוטר: כל קצין שיפוט שדרגת הכתף שלו היא סגן או סרן.
קצין שיפוט בכיר: כל קצין שיפוט שדרגת הכתף שלו היא רב-סרן עד רב-אלוף.
קצין שיפוט בכיר מיוחד: קצין שיפוט בעל מינוי או הכשרה מיוחדת לדון בסוג עבירות מסוימות או עבירה ספציפית.
בשלב הראשון של הדיון בתלונה קצין השיפוט מוודא את זהותו של החייל ומודיע לו מה ההאשמות נגדו.
לאחר מכן ניתנת לחייל אפשרות לסרב להישפט בפני הקצין ולבקש להישפט בפני מפקדו של הקצין או בפני בית דין צבאי במידה והקצין השופט הוא קצין שיפוט בכיר כפי שיוסבר בהמשך.
לעיתים קצין השיפוט סבור שאין מקום לתלונה.
כלומר, הוא סבור שבגלל נסיבות העניין אין להאשים את החייל אלא לנקוט באמצעים פחות נוקשים מאשר העמדה לדין (דוגמה למקרה כזה היא כאשר מפקד בטירונות מגיש בתחילת הטירונות תלונה נגד חייל ומפקד בכיר יותר מחליט שבגלל שהחייל חדש ועדיין לא מכיר את מערכת החוקים הצבאית אין טעם להעמיד אותו לדין).
במקרה כזה יש סמכות חוקית לקצין השיפוט להורות על ביטול התלונה מבלי לדון בה כלל.
בחוק השיפוט הצבאי יש סעיף מיוחד, 159, הקובע כיצד קצין השיפוט ינהל את הדין המשמעתי:
מסעיף זה נובע שסדר הפעולות בדיון בתלונה הוא:
פסק דין (אשם או זכאי)
אם חייל מסרב להישפט בפני קצין השיפוט הדיון בתלונה עובר אל מפקדו של קצין השיפוט.
בנוסף, אם קצין השיפוט הראשון היה קצין שיפוט זוטר, התלונה חייבת לעבור לדיון בפני קצין שיפוט בכיר (לדוגמה, אם חייל מסרב להישפט אצל קצין בדרגת סגן, דרגתו של קצין השיפוט השני חייבת להיות רב-סרן ומעלה כיוון שמדרגה זו קצין השיפוט נחשב לקצין שיפוט בכיר).
כאשר חייל נשפט מלכתחילה בפני קצין שיפוט בכיר הוא רשאי לבקש להישפט בפני מפקדו של קצין השיפוט, כמו במקרה של קצין שיפוט זוטר, אך הוא גם רשאי לבקש להישפט בפני בית דין צבאי.
במקרה כזה ממונה קצין-בודק מתוך היחידה שתפקידו הוא לבדוק את נסיבות העבירה, לגבות עדויות ולכתוב את טענותיו של הנאשם.
את הדו"ח של הקצין שולחים לפרקליט צבאי המחליט האם הסירוב מוצדק.
הפרקליט יכול לאשר להחזיר את הדיון בתלונה למפקדו של קצין השיפוט הראשון למרות סירובו של הנאשם אולם כל עוד לא התקבל אישור ההליך מעוכב.
כיוון שלכאורה חייל יכול לסרב להישפט שוב ושוב ולבסוף להגיע לדיון בפני מפקדי צה"ל הבכירים ביותר, נקבעו בחוק השיפוט הצבאי סייגים המגבילים זכות זו:
חייל יכול לסרב להישפט רק פעם אחת.
לא ניתן לסרב להישפט בפני הרמטכ"ל, כיוון שדרגתו היא הבכירה ביותר.
בהליכי דין משמעתי, לא קיימת אפשרות ייצוג על ידי עורך דין, אך קיימת האפשרות להציג לקצין השיפוט חוות דעת מאת סנגור, שלעיתים יש בה כדי להציף בפני קצין השיפוט כשלים משפטיים או ראייתיים שעשויים לסייע לנאשם.
לאחר שקצין השיפוט דן בתלונה הוא מחליט מה הפסק.
בגלל שמדובר בדין משמעתי יש שתי אפשרויות בלבד: אשם או זכאי.
במקרה שבו החייל נמצא אשם, קצין השיפוט חייב לגזור עליו עונש במגבלות הסמכויות הנתונות לו ובמקרה של חריגה מסמכויות הפסק בטל אלא אם כן אושר על ידי הפצ"ר או סגנו.
העונשים המשמעתיים הם לפי סעיפים 152–153 בחוק השיפוט הצבאי:
ריתוק למחנה או לאונייה (עד שבעה ימים לקצין שיפוט זוטר ועד 35 ימים לקצין שיפוט בכיר).חייל בעל "פטור" רפואי, המונע ממנו ללון במחנה או באונייה, ישהה בהם עד השעה 20:00, וישוב למחרת בבוקר.
חייל שרופא המליץ שינוח בביתו ("גימלים"), ינוח בביתו גם אם הוא מרותק; קצין השיפוט רשאי להאריך את תקופת הריתוק במספר ימי הגימלים שקיבל החייל על אותו טופס 630 שבו נידון לריתוק; אם לא יעשה כן, ימי הריתוק ימשיכו להיספר אף על פי שהחייל נמצא בביתו ואינו מרותק בפועל.
הקלת תנאי שירות שמאפשרת לחייל ללון בביתו ("הת"ש") אינה בתוקף, וניתן לרתק חייל בעל הקלה כזאת.
נזיפה חמורה (רשאי רק קצין שיפוט בכיר).
מחבוש (רק קצין שיפוט בכיר רשאי להטיל עונש מחבוש והסמכות משתנה לפי דרגת השופט: רס"ן, סא"ל, אל"ם ומעלה).
הורדה בדרגה אחת, בתנאי שדרגת הנאשם אינה למעלה מדרגת סמל ראשון (רק לקצין שיפוט בכיר).
העונש היחיד שקצין שיפוט יכול לתת על תנאי הוא עונש המחבוש, את כל העונשים האחרים יש לבצע מיד או לאחר תקופת זמן מסוימת במידה וקצין השיפוט החליט לדחות את ביצוע העונש.
למרות האמור בחוק השיפוט הצבאי הפרקליטות הצבאית מטילה מגבלות נוספות על קציני השיפוט ואף מחלקת את סמכויות קציני השיפוט השונים, באופן פרטני יותר מהאמור בחוק, לפי דרגותיהם.
למעשה יש לנהוג לפי טבלת העונשים שפרסמה הפרקליטות הצבאית:
קיימות מגבלות על קציני השיפוט השונים בנוגע לצבירת עונשים, כלומר אם קצין שיפוט שופט חייל על שתי עבירות שונות וגוזר עליו שני עונשים נפרדים, אין זה אומר שמספר רב של עונשים יחולו האחד בסמוך לשני.
על פי חוק השיפוט הצבאי סעיף 157ז' עונש מחבוש ניתן לצבירה עד 70 ימים, אולם כמו בסמכויות הענישה, גם כאן הטילה הפרקליטות הצבאית מגבלות נוספות:
בדומה לכל הליך משפטי מינהלי, גם בדין משמעתי חייל יכול להגיש ערר בפני מפקדו של קצין השיפוט על תוצאות הדיון בתלונה.
ניתן לערור על תוצאות התלונה פעם אחת בלבד, כך שתוצאת הערר היא תוצאה סופית.
במקרה שהחייל בוחר לערור בפני קצין שיפוט בכיר, על פי הפקודות, עליו לעשות זאת בתוך שלושה ימים ממתן פסק הדין בתלונה, או 15 ימים אם פרקליט צבאי הורה על ההעמדה לדין.
במקרה שבו החייל כבר ריצה את עונשו, הערר התקבל ובוטלה ההרשעה, החייל מקבל פיצוי מסוים על העונש שריצה לשווא.
רק חייל שהורשע בדין יכול לערור על תוצאות הדיון.
במקרים חריגים ביותר הפרקליט הצבאי שהורה על העמדה לדין של חייל יכול לערור בעצמו על תוצאות הדיון בתוך 15 ימים.
כאשר קצין השיפוט הוא הרמטכ"ל, אין אפשרות מבחינה חוקית לערור כיוון שהרמטכ"ל הוא הקצין הבכיר ביותר בצבא.
במקרה הזה החייל יכול להגיש בקשה לרמטכ"ל לעיון חוזר בדרך שנקבעה בפקודות הצבא.
כאשר קצין דן בערר של חייל הוא יכול לעשות אחד מהדברים הבאים:
לקבל את הערר במלואו ולזכות את החייל.
במקרה זה, קצין השיפוט חייב לתת לחייל הזדמנות לטעון דברים הקשורים לחומרת העונש.
אפשרות נוספת שחוק השיפוט הצבאי מאפשר היא להגיש בקשת מחילה על העונש אל האלוף שאליו החייל כפוף מבחינת שרשרת הפיקוד.
בניגוד לערעור, הקצין שאליו הוגשה בקשת המחילה יכול רק לקבל אותה באופן חלקי או מלא או לדחות אותה, אך הוא לא יכול להחמיר בעונשו של החייל.
התערבותו של בית המשפט הגבוה לצדק
כיוון שברוב המקרים קציני השיפוט אינם משפטנים, היו מספר פעמים שבהם ההליכים נוהלו בניגוד לתקנות והפרקליטות הצבאית סירבה לבטל את התלונה למרות שיש לה את הסמכות החוקית לעשות זאת.
מספר חיילים הגישו עתירה לבג"ץ בנוגע להליכי דין משמעתי.
שניים מפסקי הדין הבולטים הם:
בג"ץ 266/05 יוסף פילנט והמטה למען א"י השלמה נגד אל"ם דני עפרוני ואל"ם דרור רופא.
במקרה זה קבע בג"ץ כי סגן הפצ"ר שגה כשלא ביטל את פסק הדין נגד פילנט עקב הפגמים שנפלו בהליך.
כיוון שהחייל הואשם בהסתה לסירוב פקודה במהלך תקופת ההתנתקות, עורר הדבר הדים רבים.
בעקבות פסק זה החלה הפרקליטות הצבאית באכיפה מוגברת של קיום ההוראות הנוגעות לדין המשמעתי.
בג"ץ 9003/05 גיא ברגר נגד סגן הפרקליט הצבאי הראשי, רס"ן אלי ויצמן - קצין שיפוט, סא"ל אבי לוי - קצין שיפוט.
בפסק זה קבע בג"ץ הגדרה עקרונית לסמכותו של סגן הפרקליט הצבאי הראשי והיא שהוא לא משמש כערכאת ערעור על פסקי דין ואיננו חייב לקבל את גרסת החייל בנוגע למעשים בגינם הורשע.
דין ג'ורג' קיין הוא שחקן אמריקאי שהתפרסם בזכות כיכובו בתפקיד סופרמן בסדרת הטלוויזיה "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן".
נולד בשם דין ג'ורג' טאנאקה (Dean George Tanaka) במאונט קלמנס, מישיגן שבארצות הברית, לשחקנית שרון תומאס (ממוצא ולשי, אירי וקנדי-צרפתי) ולרוג'ר טאנאקה (יפני למחצה), ששירת בצבא ארצות הברית.
הוריו התגרשו זמן קצר לפני לידתו.
ב-1969 נישאה אמו לבמאי הקולנוע כריסטופר קיין, שאימץ את דין ואחיו.
ב-1973 נולדה לשרון ולכריסטופר בת משותפת, כריסינדה, גם היא שחקנית.
ב-1997 היה מאורס במשך כשנה לזמרת הקאנטרי מינדי מק'קרידי.
היה במערכת יחסים זוגית עם הדוגמנית הספרדייה סמנתה טורס, ולשניים נולד בן ב-11 ביוני 2000, שנקרא כריסטופר על שם אביו החורג של קיין.
דין קיימן הוא יזם וממציא יהודי-אמריקאי מניו המפשייר.
הוא נולד בעיירה רוקוויל סנטר במדינת ניו יורק והחל ללמוד במכון הטכני של ווסטר (Worcester Polytechnic Institute), אבל נשר לפני שסיים את לימודיו.
אביו היה ג'ק קיימן, מאייר בעיתוני הקומיקס מד מגזין ו-Weird Science וכן בהוצאת ספרי הקומיקס EC Comics.
עיקר פרסומו של קיימן הוא בשל המצאת הרכינוע, כלי רכב חשמלי השומר על איזון עצמי, בעל מערכת יציבות ושליטה המבוססת על גירוסקופים.
הכלי נעזר בשני גלגלים מקבילים ונשלט על ידי הנעת גוף האדם.
פיתוח המכונה עורר השערות לאחר שבדצמבר 2001 פורסם ספר שציטט את סטיב ג'ובס ודמויות בולטות אחרות בתעשיית ה-IT שתמכו בפוטנציאל הרכינוע כתורם לחברה.
קיימן עבד במרץ על פרויקט שכולל מנוע סטרלינג, ניסיון לפתח שתי מכונות, אחת לייצור חשמל ואחת לטיהור מים.
בשנת 1989, ייסד קיימן את פרויקט FIRST - ראשי תיבות של "למען השראה והכרה של מדע וטכנולוגיה" (For Inspiration and Recognition of Science and Technology).
זהו ארגון ללא מטרות רווח, המבקש "ליצור עולם שבו טכנולוגיה ומדע נחגגים...
עולם שבו צעירים חולמים להיות גיבורי מדע וטכנולוגיה".
במטרה לעודד צעירים להיות מעורבים יותר בתחומי המדע והטכנולוגיה.
ארגון פירסט מקיים מדי שנה ארבע תחרויות שונות בתחום הטכנולוגיה לתלמידי גני חובה עד בית ספר תיכון בשלל מדינות מכל העולם.
קיימן נותר הכוח המניע מאחורי הארגון, המספק למעל 20,000 בתי הספר התיכוניים את הכלים הדרושים כדי ללמוד כישורים הנדסיים יקרים.
1997 - נבחר לאקדמיה הלאומית להנדסה, בשל התקניו הביורפואיים ומכיוון שהפך את ההנדסה לנגישה יותר עבור תלמידי תיכון.
1999 - זכה בפרס היינץ (Heinz Award) בטכנולוגיה, כלכלה ותעסוקה.
2000 - קיבל את המדליה הלאומית לטכנולוגיה מידי נשיא ארצות הברית ביל קלינטון עבור המצאות שקידמו את הטיפול הרפואי ברחבי תבל.
2001 - הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד בהנדסה מטעם אוניברסיטת קטרינג (Kettering University).
2002 - הוא זכה בפרס ליימלסון-MIT (Lemelson-MIT Prize) עבור המצאת הרכינוע והעירוי לחולי סוכרת.
2003 - טיים מגזין כלל את המצאת מטהר המים הנישא שלו "Project Slingshot" כאחת המועמדות ל"המצאה הכי גזעית של השנה."
2004 - הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם המכון הטכנולוגי של וונטוורט' (Wentworth Institute of Technology).
2007 - הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם קולג' בייטס (Bates College).
2008 - הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה.
2008 - הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם המכון הטכנולוגי של אילינוי (Illinois Institute of Technology).
2008 - הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת פלימות' (Plymouth State University).
2009 - הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת אריזונה.
2009 - הוענק לו פרס סטיבנס ('Stevens Honor Award') בשל היותו "אחד הממציאים הבולטים והפוריים ביותר בעולם." מטעם מכון סטיבנס לטכנולוגיה (Stevens Institute of Technology) וארגון הבוגרים של סטיבנס.
2011 - מדליית בנג'מין פרנקלין
2015 - הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם הטכניון.
מקום מגוריו העיקרי הוא אחוזה משושה אותה הוא כינה Westwind (רוח מערבית).
קיימן מופיע בתמונות מהאחוזה של ג'פרי אפשטיין שפורסמו לציבור בדצמבר 2025, שבהן הוא נראה עם אפשטיין וריצ'ארד ברנסון במה שנראה כחוף.
קיימן הצהיר שהתמונות הן כנראה מהאי נקר שבבעלותו של ברנסון, ושאין להן קשר לאפשטיין.
שמו כבר הופיע קודם לכן ביומני הטיסה של המטוס הפרטי של אפשטיין משנת 2003. מסמכים נוספים שפורסמו בינואר 2026 כוללים אזכורים לביקורו של קיימן באי של אפשטיין והקלטות של מספר שיחות טלפון ופגישות בין שני הגברים.
ב31 בינואר 2026 פרסם חבר המנהלים של ארגון FIRST הצהרה בנוגע לפרשה, בה הם מבהירים שקיימן מפסיק להיות מעורב בפעילות הארגון במקביל לסקירה של משרד עורכי דין פרטי.
דין רציפות הוא הליך בכנסת שנועד לאפשר את קידומה של הצעת חוק שאושרה בקריאה הראשונה, והמשך חקיקתה נעצר עקב התפזרות הכנסת.
הליך הרציפות עוגן לראשונה ב-1964, בחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשכ"ה-1964. בדברי ההסבר להצעה נכתב כי "הניסיון מראה, שעם סיום כהונתה של כנסת יוצאת, נשארות הצעות חוק מטעם הממשלה שהדיון בהן התחיל אך לא הסתיים.
בכנסת החדשה יש צורך להגיש הצעות חוק אלה מחדש ולחזור על שלבי הדיון שכבר נתקיימו בכנסת היוצאת.
במקרים רבים יש בכך משום חזרה מיותרת".
הצעת החוק שהונחה על שולחן הכנסת, כפי שניתן ללמוד גם מדברי ההסבר, כוּונה רק להצעות חוק המוגשות מטעם הממשלה.
הממשלה היא גם זו שיזמה את הצעת החוק, מתוך כוונה להקל על עצמה בהליכי החקיקה.
במהלך הדיונים בהצעת החוק שונה נוסחה, ונקבע כי ניתן יהיה להחיל רציפות גם על הצעות חוק פרטיות, ולמעשה על כל הצעת חוק שאושרה בקריאה הראשונה.
כן נקבעה הפרוצדורה הקיימת בעיקרה גם כיום - משעה שהודיעה הממשלה לכנסת על רצונה להחיל רציפות על הצעת חוק, רשאית כל סיעה להציע בתוך שבועיים שלא להחיל רציפות.
במקרה כזה מצביעה מליאת הכנסת על הצעת הסיעה.
אם אף סיעה לא מציעה שלא להחיל רציפות, או שהכנסת דוחה את הצעת הסיעה (דחייה שמשמעותה הסכמת הכנסת להחלת רציפות), עוברת הצעת החוק לדיון בוועדה שדנה בה בכנסת הקודמת.
בשנת 1979 תוקן החוק, ביוזמתה של שולמית אלוני, ונקבע בו כי לא רק הממשלה תוכל להודיע על רצונה, אלא גם ועדה מוועדות הכנסת תוכל לעשות כן, לגבי הצעות חוק שהן יוזמה של ועדה מוועדות הכנסת או של חבר הכנסת.
בשנת 1993 נחקק חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג-1993, ביוזמתו של חגי מירום.
חוק זה החליף את החוק מ-1964, והוראותיו הן התקפות כיום.
בחוק זה הונהגו מספר שינויים.
ראשית, נקבע כי החלת רציפות על הצעת חוק פרטית תהיה רק אם חבר הכנסת עדיין מכהן בכנסת הנכנסת, ורק אם נתן הסכמתו לכך (אם חתומים על הצעת החוק מספר חברי הכנסת, די בכך שאחד מהם נתן את הסכמתו).
שנית, נקבע כי אם ועדה מעוניינת להחיל רציפות על הצעת חוק, עליה להודיע על כך לממשלה, ולקיים את הדיון רק 21 ימים מאוחר יותר, כדי לאפשר לממשלה לגבש את עמדתה.
כן נקבע כי החלת רציפות במקרה שאף סיעה לא הביעה התנגדות לא תהיה אוטומטית, ובכל מקרה תהיה הצבעה על כך במליאת הכנסת.
דין מרטין (Dean Martin; 7 ביוני 1917 - 25 בדצמבר 1995) היה זמר, קומיקאי ושחקן קולנוע אמריקאי ממוצא איטלקי.
שיתף פעולה עם ג'רי לואיס כצמד קומיקאים במשך עשור ולאחר מכן היה חלק מחבורת הזמר והמשחק "ראט פאק" יחד עם פרנק סינטרה וסמי דייוויס ג'וניור.
בין השירים שהפכו ללהיטים בביצועו ושזכו לגרסאות כיסוי רבות: "That's Amore", "ממבו איטלינו" ("Mambo Italiano"; במקור של רוזמרי קלוני) "כל אחד אוהב מישהו" ("Everybody Loves Somebody"), ווֹלארה (במקור של דומניקו מודוניו) ועוד.
מרטין נולד באוהיו בשם דינו פול קרוצ'טי (Dino Paul Crocetti) לאב שהיגר מאברוצו ולאם שחציה ממוצא נפוליטאני וחצייה סיציליאנית.
עד גיל חמש לא דיבר כלל אנגלית ובמשך כל שנותיו בבית הספר לעגו לו על מבטאו הזר.
הוא עזב את בית הספר בגיל 16 והחל לעסוק במספר עיסוקים סביב חיי המועדונים, בהם ספק משקאות לא-חוקיים, מחלק קלפי בלק ג'ק ("דילר"), כותב בדיחות וקרופייה (מפעיל רולטה).
באותה תקופה היה גם מתאגרף ועבד במפעל פלדה.
בראשית שנות הארבעים החל לפתח קריירה כזמר במועדונים ובתי קזינו, עיקר פרסומו והצלחתו באו ממראהו החיצוני האלגנטי ומגישת ה-"cool" ששידר ולא מכישרון הזמרה.
המודלים שלו לחיקוי היו פרנק סינטרה ובינג קרוסבי, ולאורך השנים דבק בו הכינוי "מלך הקול" (Cool).
עם תום מלחמת העולם השנייה נדמה שהקריירה של מרטין תקועה, הוא לא זכה לחוזה בהוליווד, כפי שקיווה והמשיך להופיע במועדוני לילה.
בקיץ 1946 פגש במועדון ניו יורקי את הקומיקאי הבוטה ג'רי לואיס והשניים חברו לצמד.
הם הופיעו באטלנטיק סיטי החל מיולי אותה שנה.
הם ביצעו מערכוני סלפסטיק מאולתרים בחלקם.
המערך הקומי המאפיין את ההופעה היה שדין מרטין שר בעוד לואיס מעיר הערות שנונות בנוגע לשירתו ולתוכן השירים, שובר על ראשו של מרטין צלחות, שופך עליו נוזלים שונים וכדומה; כל זאת בעוד מרטין נותר אדיש לחלוטין למתרחש.
הם קיבלו חוזה הופעות במועדון הקופקבנה המפורסם בניו יורק.
מרטין ולואיס הוחתמו על חוזה עם אולפני סרטי פרמאונט והופיעו במשך התקופה 1949–1956 ב-13 סרטים (רובם בבימויו של נורמן טאורוג).
באופן קבוע, הן במערכונים והן בסרטים, מרטין קיבל את תפקיד "האיש הישר" או המאהב הרומנטי ולואיס את תפקיד הקומיקאי הפרוע.
כתוצאה מכך זכה לואיס להערכה רבה מצד הביקורת על יכולותיו הקומיות ועל תפקידיו הפרועים ומלאי הדמיון ומרטין נותר בצילו.
לפיכך נטש מרטין את הצמד במלאת עשור לפעילותו ויצא לקריירה עצמאית.
בעשור העוקב לפרידתו מלואיס פרחה הקריירה של מרטין בשלושה מישורים.
הוא המשיך להופיע במועדוני לילה והמופע שלו היה לאחד המופעים המבוקשים הן בניו יורק והן בלאס וגאס, הוא הקליט תקליטים רבי מכר וכיכב בסרטי קולנוע שזכו לביקורות חיוביות ולהצלחה מסחרית.
במקביל, הלכה הקריירה של ג'רי לואיס ודעכה.
עקב רצונו של מרטין להיות כוכב קולנוע הצטרף ב-1957 כשחקן משנה לסרט "כפירי אריות" עם מרלון ברנדו ומונטגומרי קליפט, על מנת שיוכל ללמוד מהם.
ב-1958 שיחק לצד פרנק סינטרה בסרטו של וינסנט מינלי "אחדים באו במרוצה".
ב-1959 כיכב במערבון "ריו בראבו" בבימויו של הווארד הוקס לצד ג'ון ויין וריקי נלסון.
ב-1963 השתתף בסרט "4 לטקסס" לצידו של פרנק סינטרה.
ב-1964 השתתף בקומדיה "נשקני, טיפשון" בבימויו של בילי ויילדר לצד קים נובק.
ב-1965 שיחק בקומדיה "נישואין על שרטון" לצידם של פרנק סינטרה ודברה קר.
מרטין הושפע מפרי קומו, פרנק סינטרה, אלביס פרסלי ובינג קרוסבי, הוא לא ידע לקרוא תוים ולא למד שירה באופן מסודר, אך הסתמך על אישיות כובשת וסגנון אישי.
בין 1955 ו-1965 הוציא עשרה אלבומים בחברת קפיטול רקורדס שכולם כללו להיטים.
שירו "Everybody Loves Somebody" הדיח את שירם של הביטלס "A Hard Day's Night" מן המקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקאי ב-1964.
לקראת סוף שנות החמישים הלכו מרטין וסינטרה והתקרבו.
סינטרה, שהיה חבר בקבוצת יוצרים שהתרכזה סביב המפרי בוגרט ולורן באקול ונקראה "ראט פאק", ביקש ליצור קבוצה דומה שתתרכז סביבו.
הוא צירף אליו את מרטין ואת ג'ואי בישופ, פיטר לופורד וסמי דייוויס ג'וניור, שיחדיו יצרו את חבורת ה"פסגה" (The Summit) או "השבט" (The Clan) אך העיתונות התייחסה אליהם לרוב כאל ה"ראט פאק".
הם הופיעו בלאס וגאס, הופעותיהם היו מלוטשות והביעו חום אנושי, בניגוד לאופי הפרוע של ההופעות של מרטין עם ג'רי לואיס.
ההופעות לא כללו גידופים והמשתתפים הביעו הערכה הדדית רבה וגם אירחו חברים נוספים וכוכבות כגון שירלי מקליין, ג'ודי גרלנד ומרילין מונרו.
לחבורה היה קשר עם ג'ון פ.
קנדי (לופורד היה נשוי לאחותו של קנדי, פרסיליה) והם אף הופיעו בוועידת המפלגה הדמוקרטית בלוס אנג'לס ב-11 ביולי 1960.
ב-1960 כיכבו חברי ה"ראט פאק" בסרט האחד עשר של דני אושן, הגרסה המקורית לסרט משנת 2001 בבימויו של סטיבן סודרברג ובכיכובם של ג'ורג' קלוני, בראד פיט ומאט דיימון.
ב-1962 כיכבו שוב ביחד בסרט שלושה סרג'נטים.
ב-1963 כיכב שוב עם פרנק סינטרה במערבון "4 לטקסס" וב-1964 בסרט "ימי שיקגו העליזים".
באותה שנה שיחק בסרט "לואיזה וששת בעליה" לצידה של שירלי מקלין".
בשנת 1965 קיבל מרטין מ-NBC תוכנית אישית בשם "התוכנית של דין מרטין" ("The Dean Martin Show") בה הופיע כעצלן, אדיש וחצי-שתוי (על השולחן לצידו ניצבה תמיד כוס ויסקי ממנה היה לוגם, שהייתה מלאה, למעשה, במיץ תפוחים), המוקף בנשים יפהפיות.
בתוכנית התארחו ידוענים שזכו להערות מושחזות מפיו של מרטין.
לתוכנית לא היה מבנה קבוע והיא התבססה במידה רבה על אלתור הן של מרטין והן של אורחיו.
באופן קבוע היה שר דואט בסיום התוכנית עם אחד מאורחיו.
רבים מהדואטים היו גרסאות לשירי מחזות זמר ישנים מברודוויי.
התוכנית רצה בהצלחה עד 1974.
מרטין היה בעל הון והופיע מדי פעם בלאס וגאס ואטלנטיק סיטי להנאתו, לרוב יחד עם חברים משנות פעילותו האינטנסיבית.
כמו כן המשיך להקליט והוציא עשרה תקליטים בין 1967 ו-1978. אחד מהם, ב-1983 היה " The Nashville Sessions" ("הקלטות נאשוויל"), הכיל ביצועים של מרטין לשירי קאנטרי והיה להצלחה מפתיעה.
בשנת 1976 הוביל פרנק סינטרה את מרטין וג'רי לואיס להתפייסות מרגשת על הבמה מול קהל צופים במסגרת מופע צדקה של יום העבודה.
ביום הולדתו ה-72 של מרטין, ב-1989 הופיעו שוב יחדיו.
לאחר מות בנו, לא מצא מרטין נחמה בהופעות עם פרנק סינטרה, ופרש מהופעות לאחר יום הולדתו ה-72.
ב-1944 גויס לצבא ארצות הברית, הוצב באקרון, אוהיו ושוחרר אחרי שנה בשל כושר לקוי.
ב-1941 נישא לאליזבת אן (בטי) מקדונלד, לה היה נשוי עד 1949 ונולדו להם ארבעה ילדים.
מרטין התגרש מבטי בשל התמכרותה לאלכוהול ובשל התאהבותו בג'יין ביגר, לה נישא ב-1949 והיה נשוי לה עד 1973, לו ולג'יין נולדו שלושה ילדים.
ב-25 באפריל 1973 נישא מרטין בחטף לקתרין הון (Catherine Hawn) בת ה-26, נישואין אלה הסתיימו בנובמבר 1976.
ב-21 במרץ 1987 התרסק מטוס ה-F-4 פנטום בו טס בנו של מרטין (ושל ג'יין), דין פול, במסגרת שירותו במשמר הלאומי של קליפורניה.
מרטין סבל מנפחת ופרט להופעה ביום הולדתו ה-77 (ב-1994) לא הופיע כמעט בציבור.
הוא אובחן כחולה בסרטן ריאות וסירב לקבל טיפולים.
הוא נפטר כשלצידו אשתו לשעבר ג'יין.
במותו עומעמו האורות בסטריפ של לאס וגאס לאות אבל.
במותו היה הגורם הפרטי בעל המספר הגדול ביותר של מניות תאגיד האלקטרוניקה RCA.
החל ממרץ 2022 ב-HOT8, yes דוקו וב-VOD, מוקרן סרט תיעודי חדש "מלך הקול" שביים טום דונהיו, על חייו של מרטין והקריירה בה הוציא 50 אלבומים, 250 מיליון עותקים.
רוברט דין סטוקוול היה שחקן קולנוע אמריקאי, זוכה פרס גלובוס הזהב על תפקידו בסדרה "זינוק לאתמול".
היה מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "נשואה למאפיה".
סטוקוול נולד בשכונת צפון הוליווד בלוס אנג'לס, בנם של השחקנים אליזבת והארי סטוקוול.
אחיו של שחקן הקולנוע גיא סטוקוול .
סטוקוול החל להשתתף בסרטים הוליוודיים כבר מגיל קטן, סרטו הראשון היה "עמק החרוץ" בו שיחק את פולי, בנו הקטן של פול סקוט (גרגורי פק).
באותה שנה שיחק בקומדיה המוזיקלית "הרימו עוגן" שם גילם את הילד דונלד מרטין.
שיחק בהיותו ילד גם בדרמות "השנים הירוקות", "מים עמוקים", זכה ב-1947, בפרס גלובוס הזהב במועמדות מיוחדת לשחקן-ילד הטוב ביותר על תפקידו בסרטו של איליה קאזאן "הסכם ג'נטלמני" וגילם את הילד פיטר בעל השיער הירוק בסרט "הנער בעל השיער הירוק".
סטוקוול חלק ב-1959 את זכייתו בפרס השחקן הטוב ביותר של "פסטיבל קאן" עם עמיתיו לסרט "כפייה" אורסון ולס וברדפורד דילמן, את ההישג שיחזר סטוקוול בשנת 1962, על הופעתו בסרטו של סידני לומט "מסע ארוך אל תוך הלילה" את הפרס חלק הפעם עם רלף ריצ'רדסון וג'ייסון רוברדס.
ב-1960, הופיע סטוקוול בתור פול מורל בדרמה הספרותית הבריטית "בנים ואוהבים" והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בתפקיד דרמטי.
ב-1984, גילם סטוקוול את הרופא ד"ר וולינגטון יואה ביצירה הבדיונית בבימויו של דייוויד לינץ', "חולית".
באותה שנה שיחק בתור וולט הנדרסון בדרמת המסע של וים ונדרס "פריז, טקסס".
את תפקידו הביזארי ביותר בקריירה שלו, עשה ביצירת מופת נוספת ואלימה במיוחד של דייוויד לינץ' "קטיפה כחולה" בדמותו של בן, סוחר הסמים המתוחכם ושותפו לפשע של המאפיונר הסאדיסט פרנק בות' (דניס הופר).
ב-1987, השתתף בסרט השני בסדרת סרטי "השוטר מבברלי הילס" בתור צ'ארלס קיין עוזרו של מקסוול דנט ובדרמה הפוליטית של פרנסיס פורד קופולה "גן השיש" בתור קפטן הומר תומאס.
ב-1988, היה סטוקוול מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור ראש המאפיה טוני "הנמר" רוסו בקומדיית הפשע של ג'ונתן דמי "נשואה למאפייה".
בנוסף שיחק בסרטו של פרנסיס פורד קופולה "טאקר, האיש והחלום".
ב-1989 זכה להצלחה בזכות התפקיד הראשי שקיבל בסדרת הדרמה הבדיונית "זינוק לאתמול", בסדרה גילם את האדמירל אל קאלאויצ'י במשך חמש עונות וזכה בפרס גלובוס הזהב ובארבע מועמדויות לפרס אמי.
ב-1992 שיחק את אנדי סיבלה בקומדיה השחורה של רוברט אלטמן "שחקן", ב-1997 את מזכיר ההגנה של ארצות הברית וולטר דין במותחן האסונות "אייר פורס 1" ואת השופט הרווי הייל בעיבוד של פרנסיס פורד קופולה לספרו של ג'ון גרישם "מוריד הגשם".
ב-2004 השתתף בסאטירה הצבאית "חייל מצטיין" בתור גנרל לאנקאסטר ובתור מארק בסרט "המועמד ממנצ'וריה" המבוסס על ספר המתח "השליח ממנצ'וריה".
בין השנים 2003–2009 גילם סטוקוול את דמות האח קאביל / מספר 1 בסדרת המדע הבדיוני בטלסטאר גלקטיקה.
ב-2013 שיחק בסרט "מקס רוז", לצד ג'רי לואיס, שהיה הסרט האחרון שבו לואיס הופיע בתפקיד ראשי לפני מותו.
ב-1982, ביים סטוקוול את סרטו היחיד כבמאי, הקומדיה Human Highway, יחד עם חברו המוזיקאי ניל יאנג, ושניהם כיכבו בסרט.
ב-2015, בתום 70 שנות קריירה, פרש סטוקוול מעולם המשחק.
סטוקוול התחתן ב-1960 עם שחקנית הקולנוע מילי פרקינס, הזוג התגרש לאחר שנתיים.
ב-1981 התחתן עם ג'וי מארצ'נקו איתה גידל את שני ילדיהם, עד שהתגרשו בשנת 2004.
סטוקוול היה מועמד מספר פעמים לפרסים בתחום הקולנוע, ואף זכה, מתוכם:
1947, פרס גלובוס הזהב במועמדות מיוחדת לשחקן-ילד הטוב ביותר
1959, פרס השחקן הטוב ביותר של "פסטיבל קאן" בשותפות
1962, פרס השחקן הטוב ביותר של "פסטיבל קאן" בשותפות
פרס גלובוס הזהב על סדרת הדרמה "זינוק לאתמול"
1988,מועמדות לאוסקר על תפקידו בקומדיית הפשע "נשואה למאפיה"
כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד
מה עשתה קייטי (1999) - סרט טלוויזיה
מדונה: התמימות אבדה (1994) - סרט טלוויזיה של FOX
The Nanny Express (2008) - סרט טלוויזיה של הולמרק
במשפט העברי, דין יַכִּיר מציין נאמנות של אב לקבוע את הסטטוס של בנו או בתו ביחס אליו; לדוגמה, לקבוע שבן מסוים הוא חלל או ממזר, או לקבוע שהוא הבכור מבין הילדים, וזאת אף אם הקביעה סותרת חזקה קיימת.
נאמנות זו שייכת דווקא לאב, אך אם אינה נאמנת.
החידוש בדין זה הוא שאב אינו אמור להיות נאמן כעד, מפני שהוא יחיד וכן מפני שהוא קרוב משפחה של הבן, ולעדות דרושים שני עדים, שאינם קרובים של האדם עליו הם מעידים.
המילה "יַכִּיר" לקוחה בהקשר זה מהמקרא, בו נכתב .
על מקרא זה דרשו חז"ל: רבי יהודה טוען כי המקרא מוסיף ללא כל צורך נראה לעין את המילה "יַכִּיר", ולכן יש ללמוד מכאן כי אב נאמן לקבוע שבן מסוים הוא הבכור.
למרות שדין זה שנוי במחלוקת בין רבי יהודה לחכמים, ולשיטת חכמים האב אינו נאמן, בתלמוד נפסקה ההלכה כרבי יהודה המעניק נאמנות זו לאב.
רש"י בפירושו לתלמוד מסביר כי המחלוקת בין רבי יהודה לחכמים האם לאב יש נאמנות, נסובה רק לגבי הקביעה של האב כי הילד הוא חלל או ממזר, אך שוררת הסכמה ביניהם לגבי הדין שהאב נאמן לקבוע שילד מסוים הוא הבכור בין הילדים.
אולם ראשונים אחרים, כדוגמת הרא"ש והרי"ד חלוקים וסבורים שהמחלוקת בין רבי יהודה לחכמים היא עקרונית, ונסובה על עצם נאמנותו של האב לקבוע את הסטטוס של בנו, ולשיטתם, דעת חכמים היא שהאב גם אינו נאמן לקבוע שאחד הילדים הוא הבכור בין הבנים.
כאמור, האב נאמן לקבוע שבן מסוים הוא הבכור מבין בניו, אף אם הדבר עומד נגד חזקה.
נאמנות זו מורחבת גם לתחומים נוספים, וכך לדוגמה קובע רבי יהודה כי נאמנותו של האב מתרחבת גם לקביעה שבנו הוא ממזר או חלל.
מגבלה מהותית שחלה על נאמנות זו, היא שהאב יכול לקבוע זאת רק לגבי בן שעדיין אין לו בנים.
מגבלה נוספת היא שהאב נאמן רק כל עוד הבן בחיים, אך אם הוא מת האב אינו נאמן לקבוע שהמת היה בנו.
ישנן שתי גישות בסיסיות בנוגע להגדרת אופייה של נאמנות זו שב"דין יכיר".
הגישה הפשוטה קובעת כי נאמנות זו מבוססת על עדות, והתורה קבעה כי במקרה כזה יש נאמנות לאב כמו לעדים.
מסיבה זו גם האב אינו יכול לחזור בו לאחר שקבע פעם אחת, כי הרי גם עדים אינם יכולים לחזור בהם מעדותם.
לפי שיטה זו, אם האב היה פסול לעדות בזמן שנולד הילד המדובר, אינו נאמן לעולם, כמו עדים שעליהם להיות כשרים לעדות בכל הזמן של נושא עדותם עד למשפט.
הרמב"ן והרשב"א כותבים כי עקרונית, בדומה לכלל בהלכות עדות "כיוון שהגיד שוב אינו חוזר ומגיד", אף כאן "כיוון שהכיר שוב אינו חוזר ומכיר"; כלומר, לאב נתונה נאמנות זו באופן חד-פעמי, ולאחר שפעם אחת זיהה את הילד כבכור, אינו יכול לחזור בו.
נראה משיטתם, אם כן, שגם הם סבורים שמדובר בנאמנות שנובעת מדין עדות.
לעומת גישה זו, יש אחרונים שקבעו כי נאמנות זו של האב אינה נובעת מדיני עדות, אלא היא נאמנות שאופייה כשל נאמנות בעלים על רכושו; מעין זכות משפטית-ממונית שניתנה לאב.
לפי גישה זו לא מדובר בנאמנות מוחלטת ואובייקטיבית, אלא בזכות פרטית של האב לקבוע מה יהא על בנו.
לפי גישה זו האב יכול להחליט שהוא מאמין באופן סובייקטיבי לאדם מסוים, ועל כן להחליט שילד זה הוא הבכור מבין הבנים רק כי הוא סומך על אמירתו של אותו אדם זר.
לפי גישה זו ההשלכות שהיו כתוצאה מהקביעה כי מדובר בעדות - אינן נכונות, וכך האב יכול להיות עד פסול, ואולי גם יכול לחזור בו מקביעתו.
ככלל, לפי גישה זו כל דיני עדות הפורמליים לא יחולו על "דין יכיר".
ביסוסו המשפטי של דין נאמנות האב לעניין ירושה שנוי במחלוקת ראשונים.
יש מן הראשונים שטוענים כי נאמנות זו אינה נובעת מ"דין יכיר" אלא מכך שלאב יש מיגו, כיוון שהוא יכול היה להעניק את נכסיו במתנה עוד בחייו לאחר, ולכן יש לו נאמנות לטעון כי הוא אינו בנו לעניין ירושה.
רק במצב כזה חידשה התורה כי יש נאמנות לאב לקבוע כי אחד מהילדים הוא הבכור.
נימוק נוסף שעולה בנוגע לעמדה זו, הוא כי יש חזקה לפיה לא ייתכן שאב יתכחש לבנו ויאמר שהוא אינו בנו, ולכן סביר להאמין לאב.
גם מנימוק זה משמע כי נאמנות זו אינה נובעת מ"דין יכיר" אלא מסבירות פשוטה שהאב דובר אמת.
הרמב"ם מסייג קביעה זו במצב בו לילד המדובר יש ילדים, אז ההשלכות של מה שיאמר האב נוגעות לא רק לבנו שלו אלא גם לבני בנו.
הרמב"ם קובע שיש חילוק בנוגע לנאמנות האב, ולהלכה הוא נאמן לקבוע שזהו אינו בנו רק לגבי ירושה, כך שלא יירש אותו, אך אינו נאמן לקבוע שזה אינו בנו לעניין יוחסין לקבוע שהוא חלל או ממזר.
גישת ביניים היא זו של הר"י מיגש, לפיה האב נאמן לקבוע שמי שהוחזק עד היום כבנו, אינו בנו, אך לא ההפך; האב לא יכול לקבוע שאדם שלא הוחזק כבנו, הוא כן בנו.
הסיבה לכך היא ש"דין יכיר" מתייחס לבן, ואילו ילד זה עוד לא מוחזק כבנו של האב ולכן אין לאב נאמנות לגבי ילד זה.
במקום אחר הוזכרה המחלוקת בין רבי יהודה לחכמים, אף לעניין דין ממזרות, וגם בשאלה זו הם נחלקו האם נאמן האב לומר על בנו שהוא ממזר "האומר זה בני - ממזר".
לפי תוספות המחלוקת היא גם לעניין ממזרות מכל סוג שהיא.
הוכחתו היא מכך שאדם נאמן לומר איזה מבניו הוא הבכור, וממילא באופן עקיף הוא גורם לכך שבית הדין יקבע שהבן האחר שעד עתה היה מוחזק כבכור אינו בנו אלא ממזר.
לעומת זאת התוספות רי"ד סבור וחולק שהאב נאמן לומר שהבן הוא ממזר, רק אם הוא מודה שהוא בנו, אלא שהוא סובר שנולד באיסור גילוי עריות (האם היא קרובתו או אשת איש), אבל אם הוא אומר שהבן השני הוא שלו (וממילא הראשון הוא של אחר) אינו נאמן.
דין קונץ הוא סופר אמריקאי שכותב ספרי מתח, שבדרך כלל משלבים אלמנטים של אימה, פנטזיה, מדע בדיוני, מסתורין וסאטירה.
רבים מספריו הגיעו לרשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס, מתוכם 14 בכריכה קשה ו-16 בכריכה רכה הגיעו למקום הראשון.
קונץ כתב תחת פסבדונים רבים בתחילת הקריירה שלו לרבות השמות "דייוויד אקסטון", "דיאנה דוואייר", "ק.
דווייאר", "לי ניקולס" ו"בריאן קופי".
הוא פרסם במהלך הקריירה שלו יותר מ-105 ספרים, מספר נובלות ואוספים של סיפורים קצרים.
ספריו תורגמו עד כה ל-38 שפות, ונמכרו ביותר מ-400 מיליון עותקים.
שלושה עשר מספריו הגיעו לראש טבלת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
דמעות הדרקון (Dragon Tears - 1993)
דין ג'וזף נוריס הוא שחקן אמריקאי.
מוכר בזכות תפקידו בתור סוכן ה-DEA האנק שריידר בסדרת הדרמה "שובר שורות".
נוריס נולד בעיר סאות בנד שבאינדיאנה, בנם של רוזי וג'ק נוריס.
נוריס בוגר אוניברסיטת הרווארד למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
נוריס החל את דרכו כשחקן בתפקידי משנה בסרטי הפעולה נשק קטלני 2, זיכרון גורלי, חשבון פתוח ושליחות קטלנית 2: יום הדין.
את הופעתו הגדולה הראשונה עשה נוריס בשנת 1993 במותחן האימה מכסח הדשא.
בהמשך שנות ה-90 שיחק בסרטים הפיתוי האחרון, גברים בחלל והמתווך.
בשנת 2003 שיחק בסדרת הטלוויזיה "פחד עד מוות", אשר מבוססת על סדרת סרטי פחד עד מוות.
בשנת 2006 השתתף בדרמה המצליחה מיס סנשיין הקטנה בתפקיד השוטר מקלארי.
בשנת 2008 התקבל נוריס לסדרת הדרמה המצליחה שובר שורות בתפקיד סוכן ה־DEA האנק שריידר.
על תפקידו בסדרה זכה נוריס להערכה רבה ולחשיפה משמעותית שבזכותה קיבל תפקידים בקומדיה של ג'יימס ל.
ברוקס איך אתם יודעים ובסדרת הדרמה בהפקת סטיבן ספילברג בתוך הבועה בתור הפוליטיקאי ג'יימס רני.
בשנת 2017 שיחק בקומדיה "מורים בהפרעה" לצדם של אייס קיוב וצ'ארלי דיי.
בנוסף הופיע בסדרה המפץ הגדול כקולונל ריצ'רד ויליאמס בעונה 10 פרק 1. בשנת 2018 שיחק בסרט "משאלת מוות", מותחן נקמה לצד ברוס ויליס ואליזבת שו, בבימויו של אלי רות'.
נוריס מתגורר בלוס אנג'לס ביחד עם אשתו ברידג'ט וחמשת ילדיו.
אמונה בגרוש (1988) - סרט טלוויזיה
מונטנה (1990) - סרט טלוויזיה
סיפורים מפחידים שמספרים בחשיכה (2019)
חוק וסדר: פשע מאורגן (2024-הווה)
דין פורמן הוא כדורגלן אנגלי-דרום אפריקאי ממוצא יהודי המשחק באלטרינצ'ם.
פורמן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של צ'לסי, אך לאחר שלא זכה לשחק בקבוצה הבוגרת עזב.
ב-10 במאי 2006 חתם בגלאזגו ריינג'רס והוא שימש כקפטן מחלקת הנוער.
ב-24 באוקטובר 2007 חתם על חוזה חדש לשנתיים במועדון.
ב-10 במאי 2008 פורמן ערך את הופעת הבכורה שלו עבור ריינג'רס נגד דנדי יונייטד.
ב-27 באוגוסט 2008, הושאל לברדפורד סיטי עד ינואר .
ב-29 ביוני 2009, חתם לשלוש שנים באולדהאם אתלטיק.
ב-14 באוגוסט 2010 הבקיע שער שזכה בתואר שער בעונה של אותה עונה.
ב-14 במרץ 2013 הושאל לדונקסטר רוברס עד לסיום העונה, וב-12 ביולי 2013, פורמן חתם על חוזה לשנתיים במועדון.
ב-28 באוגוסט 2020, פורמן חתם בקרלייל יונייטד מהפוטבול ליג השנייה.
ב-19 באוגוסט 2008 זומן לראשונה לסגל נבחרת דרום אפריקה לקראת משחק ידידות נגד , אך לא שותף באותו משחק.
ב-8 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד , כשנה לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת נגד .
פורמן נכלל בסגל הנבחרת הסופי לקראת גביע אפריקה לאומות 2013. פורמן נבחר לאיש המשחק בניצחון 0-2 נגד .
דין מימוני (נולד ב-4 במאי 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם.
בעונה שלאחר מכן הושאל למכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, אך לאחר כחודשיים קרע את הרצועה הצולבת והתקשה לחזור לכושר משחק.
לקראת עונת 2012/2013 הושאל להפועל עכו, וב-6 באוקטובר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על מכבי נתניה.
מימוני שותף בשישה משחקים במדי הפועל עכו בכל המסגרות, ובינואר 2013 חזר למכבי אחי נצרת ושיחק במדיה בליגה הלאומית עד תום העונה.
לקראת עונת 2013/2014 חזר מימוני לעירוני קריית שמונה, וב-29 באוקטובר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–0 נגד הפועל באר שבע.
בתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, על אף שלא שותף במשחק הגמר מול מכבי נתניה, וב-15 באוגוסט 2015 זכה עמה בתואר אלוף האלופים כאשר הבקיע את שער השוויון ובנוסף לכך הבקיע גם בדו-קרב בעיטות ההכרעה במשחק מול מכבי תל אביב.
בתחילת עונת 2017/2018 לא שותף מימוני במשחקי הליגה של עירוני קריית שמונה, וב-31 בינואר 2018 עזב את המועדון וחתם במכבי נתניה, במדיה ערך ארבע הופעות עד תום העונה.
ב-8 ביולי 2018 חתם מימוני לשנתיים בהפועל רעננה, וב-1 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 להפועל תל אביב בגביע הטוטו.
בינואר מימוני חתם בהפועל רמת גן.
בינואר 2020 חתם מימוני בהפועל אום אל-פחם.
דין צ'ארלס צ'פמן הוא שחקן אנגלי.
צ'פמן נולד וגדל באסקס שבמזרח אנגליה.
הוא החל לעסוק במשחק כבר כילד, ובשנת 2005 לוהק לתפקיד משני במחזמר "בילי אליוט" שהוצג בווסט אנד.
בשנת 2008 קיבל תפקיד בכיר יותר במחזמר - מייקל, חברו הטוב של גיבור המחזמר, בילי אליוט, ובשנת 2009 החל לגלם את דמותו של בילי אליוט עצמו.
הוא גילם תפקיד זה עד 2011.
מאז שנת 2007 גילם צ'פמן גם מספר תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה.
ב-2014 הצטרף לעונה הרביעית של "משחקי הכס", וגילם את דמותו של טומן ברת'יאון, אחיו הצעיר של המלך ג'ופרי שהיה למלך בעצמו, גם בשתי העונות הבאות.
בשנת 2014 ערך צ'פמן את הופעתו הקולנועית הראשונה, בסרט "לפני השינה", לצדם של ניקול קידמן וקולין פירת'.
ב-2015 השתתף במיני סדרה נוספת, "Fungus the Bogeyman".
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "לנשום" בבימויו של אנדי סירקיס.
בשנת 2018 שיחק לצד ליאם ניסן בסרט הפעולה "הנוסע" בבימויו של ז'אומה קולייט-סרה, ובנוסף הצטרף לעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "אדמת הפקר" בתפקיד של קסטור.
בשנת 2019 שיחק בסרט "לחלום בגדול", בסרט "המלך" לצד טימותי שאלאמה, ובסרטו המדובר של סם מנדס "1917".
בשנת 2022 הופיע בסרט הקומדיה ההיסטורי "קתרין, המכונה ציפור קטנה" שביימה וכתבה לינה דנהאם המבוסס על הרומן באותו שם מאת קארן קושמן (אנ').
+שנהסרטתפקידהערות2014לפני השינהאדם לוקאס2015דייט בהפתעההארי2017לנשוםג'ונתן קוונדיש (אנ')2018הנוסעדני מק'ולי2019לחלום בגדולמאטהמלךתומאס מלנקסטר, דוכס קלרנס1917תומאס בלייק2020Here Are the Young Menמת'יו קונולי2022קתרין, המכונה ציפור קטנהרוברט2024להציל את היער (אנ')צ'אנסדיבוב
+שנהסדרהתפקידהערות2007נפגעיםויליאם מולהרןפרק: "A House Divided"2012קוקו צ'ארליפרק: "Family Meeting"The Revolting World of Stanley Brownסטנלי בראוןתפקיד ראשי; 13 פרקים2013מלכה לבנהריצ'רד גריי4 פרקים2013, 2014–2016משחקי הכסמרטין לאניסטר / טומן באראתיאוןתפקיד חוזר (עונות 2-1&4)
תפקיד ראשי (עונות 6-5); 18 פרקים2014מתחת לפני השטחכריס פולארד2 פרקים2015רחוב ריפרהארי וורדפרק: "Your Father.
My Friend"Fungus the Bogeymanדיןמיני-סדרה2017Willבילי קופר3 פרקים2018–2019אדמת הפקרקסטור7 פרקים2022The Walk-Inג'ק רנשו (אנ')תפקיד ראשי; 5 פרקים2024האקוליטטורבין3 פרקים2025מוגזמתגז6 פרקים
דין סמית' היה מאמן כדורסל אמריקאי שאימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל בשנים 1961 עד 1997 ואת נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת מונטריאול (1976).
זכה עם קרוליינה הצפונית פעמיים בטורניר אליפות המכללות ובמדליית זהב אולימפית עם נבחרת ארצות הברית.
נבחר להיכל התהילה של הכדורסל, להיכל התהילה של כדורסל המכללות ולהיכל התהילה של פיב"א.
סמית' נולד בעיירה אמפוריה שבקנזס, שני הוריו היו מאמנים ואביו אימן את קבוצת הכדורסל של התיכון המקומי.
בתקופת לימודיו בתיכון הצטיין סמית' בפוטבול, בבייסבול ובכדורסל ונבחר לחמישיית העונה בתיכונים בקנזס בשנת לימודיו האחרונה.
סמית' סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת קנזס, הוא שיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, זכה עמה בטורניר אליפות המכללות ב-1952 ובסגנות ב-1953. לאחר הלימודים שימש במשך שנה עוזרו של מאמן הקבוצה פוג אלן.
במקביל ללימודיו באוניברסיטה הצטרף לתוכנית הכשרת קציני מילואים של חיל האוויר האמריקאי, הוא הוצב בגרמניה שם שיחק ואימן בקבוצת כוחות חיל האוויר.
לאחר מכן שימש במשך שלוש שנים עוזרו של בוב ספיר, מאמן קבוצת הכדורסל של אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית בקולורדו ספרינגס, במקביל שימש במשך שנה אחת מאמן קבוצת הגולף של האקדמיה ושנה אחת מאמן קבוצת הבייסבול.
ב-1958 החל לעבוד כעוזרו של פרנק מגוויר, מאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, וב-1961 מונה למאמן הקבוצה.
תחת הדרכתו של סמית' זכתה קרוליינה הצפונית 17 פעמים באליפות העונה הסדירה של חטיבת ה-ACC בליגת המכללות, 13 פעמים בטורניר ה-ACC ו-11 פעמים העפילה לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות.
ב-1982 זכה עם הקבוצה, שכללה את מייקל ג'ורדן, ג'יימס וורת'י וסם פרקינס, באליפות המכללות, לאחר ניצחון 63–62 על אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
ב-1993 זכה עם קרוליינה הצפונית פעם נוספת באליפות לאחר ניצחון 77–71 בגמר על אוניברסיטת מישיגן.
ב-1986 חנכה אוניברסיטת קרוליינה הצפונית אולם כדורסל חדש שנקרא על שמו סמית' עוד בתקופה בה אימן את הקבוצה.
סמית' הנהיג בקרוליינה הצפונית את שיטת ההתקפה "ארבע פינות", התקפה בה ארבעה שחקנים מרווחים את המגרש בעוד שחקן חמישי מכדרר, התקפה זו הייתה יעילה מאוד בשליטה בכדור והאטת קצב המשחק והביאה את ה-NCAA להכניס שעות קליעות על מנת לזרז את המהלכים.
ב-1981 פרסם יחד עם בוב ספיר את ספרו "Basketball: Multiple Offense and Defense" בהוצאת Prentice Hall Trade ובו תיאור טכניקות מתקדמות בכדורסל שיישמו בתוכניות שלהם.
סמית' הדריך את נבחרת ארצות הברית בכדורסל באולימפיאדת מונטריאול (1976) והוביל אותה לטורניר ללא הפסד ולזכייה במדליית זהב.
באוקטובר 1997 פרש במפתיע מאימון, לאחר 36 שנים כמאמן קרוליינה הצפונית.
נכון למועד פרישתו היה למאמן עם מספר הניצחונות הגבוה ביותר בתולדות ה-NCAA עם מאזן של 879 ניצחונות ו-254 הפסדים, שיא שנשבר מאז על ידי מייק ששבסקי, בובי נייט וג'ים בייהם.
סמית' נבחר ב-1983 להיכל התהילה של הכדורסל, ב-2006 היה אחד מחמישה שיצגו את המחזור הראשון של היכל התהילה של כדורסל המכללות, יחד עם ג'ון וודן, ביל ראסל, אוסקר רוברטסון וג'יימס נייסמית'.
ב-2007 נבחר להיכל התהילה של פיב"א.
כמו כן נבחר להיכל התהילה של הספורט בקרוליינה הצפונית ולהיכל התהילה של הספורט בקנזס.
רשת ESPN בחרה בסמית' לאחד המאמנים הגדולים בכל ענפי הספורט במאה ה-20 יחד עם ג'ון וודן, וינס לומברדי, רד אאורבך, בר בראיינט, ג'ורג' האלס וג'ון מק'גרו.
ב-2013 העניק לו נשיא ארצות הברית ברק אובמה את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה במדינה.
סמית' היה בעל עמדות ליברליות והזדהה עם המפלגה הדמוקרטית.
הוא התבטא נגד עונש מוות, מלחמת וייטנאם, מלחמת עיראק ונשק גרעיני.
כמו כן היה פעיל נגד אפליה גזעית, בהגיעו לקרוליינה הצפונית היה נרעש מההפרדה הגזעית שהיה נהוגה בצ'אפל היל, ויחד עם כומר מכנסייתו לקח סטודנט שחור לסעוד במסעדה מפורסמת שנהגה בפרקטיקה זו.
ב-1966 צירף לשורות קבוצת הכדורסל את צ'ארלי סקוט, הסטודנט האפרו-אמריקאי הראשון בתולדות הקבוצה.
סמית' היה נשוי פעמיים ואב לחמישה ילדים.
דִּין פְּרוּטָה כְּדִין מֵאָה הוא כלל במשפט העברי המנחה את הדיינים להתייחס באותה חשיבות לדין על סכום פעוט כמו לדין עם סכום שערכו רב.
הוא משמש גם כניב בשפה העברית המתאר את הצורך בשוויון בין עשירים לעניים.
סדר הדיונים לפני הדיין הוא לפי קדימות הזמנת הדיונים, ואסור לדיין להקדים דין של מאה מנה, שנקבע מאורח יותר, על פני דין פרוטה בגלל ערכו הכספי של הדיון.
כמו כן, אסור לדיין לזלזל בשקילת והכרעת הדין מחמת הסך הנמוך.
דין מרומה הוא מונח במשפט העברי, המתאר מצב שבו חש הדיין שיש רמאות בדיון העומד בפניו.
לפי האמור בתלמוד על הדיין לנקוט בכלים ייחודיים במצב זה.
קיים קשר בין מונח זה לבין המונח דין אמת לאמיתו.
מקרה זה נחשב בתלמוד כדין מרומה.
דין אמת הוא ההפך מדין מרומה.
קיימת מחלוקת ראשונים כיצד להבין את הביטוי "דין אמת לאמיתו", שאותו יש לדון, על פי דברי רבי שמואל בר נחמני בשם רבי יונתן בגמרא: חלקם סוברים שמדובר בדין שקשה להוציא ממנו את האמת, וחלקם סוברים שמדובר בכל דין שהוא אינו דין מרומה.
למחלוקת זו יש השפעה רבה בעניין דינו של הדין המרומה, ועל כך בהמשך.
בתלמוד מוזכרות כמה הנחיות למצב הסבוך של דין מרומה:
התלמוד הבבלי מגיע למסקנה הישירה שאין לדון "דין מרומה" מהפסוק בפרשת משפטים, הדורש להתרחק מהשקר.
מקבילו הירושלמי מראה סתירה לכאורה בין שני פסוקים בפרשת ראה.
להלן הסברו של הרב משה מרגלית:
על פי ה"פני משה" הירושלמי טוען שבמקרה שהדין יכול לצאת לאמיתו, לא להיות "מרומה" - כלומר, ישנה רמאות שניתן לגלות ולהגיע למיצוי הדין בדרכים לא קונבנציונליות או מקובלות בהקשרים המשפטיים הספציפיים, כדרישה וחקירה - שם יש לחקור עוד יותר.
על כן באה הוראת המקרא "ודרשת וחקרת ושאלת היטב".
במקרה שהצדק יכול לצאת לאור בלי להשתמש בכלים קיצוניים, יש לדבוק בפתרון שאליו פשוט להגיע - "צדק צדק תרדוף".
ישנו עוד דיון בדין המרומה בתלמוד הבבלי, במסכת סנהדרין:
לאור כל האמור, נפסק בשו"ע שבמקרה של דין מרומה מוטל על הדיין לחקור ולדרוש בעניין עד תומו.
אם הדיין עדיין סבור שהדין מרומה, ושלו אין דרך להכריע בדין זה כלל, כותב ונותן ביד הנתבע "שאין לשום דיין להשתדל בדין זה".
את עיקר דינו של הדין המרומה פוסק השו"ע על פי הרמב"ם, שמקבל את העמדת רב פפא בגמרא בסנהדרין ל"ב.
בנוסף, חלק מדיני החלת הפסק לקוח מהרא"ש.
זה האחרון דן באריכות בספר השו"ת שלו במקרה מסובך שהובא לפניו:
הרא"ש מראה סתירה בין שני כללים שמוזכרים בתלמוד הבבלי - הראשון הוא זה המובא לעיל ממסכת שבועות, שעל פיו אין להתעסק בדין מרומה, כאשר מולו קיים כלל אחר:
הרא"ש מסביר בפשטות את הגמרא בסנהדרין כך: .
על כן מתעוררת סתירה בין שני המקורות האמוראיים.
הרא"ש מביא תירוץ בשם המהר"ם מרוטנבורג, שמחלק בין שני מקרים אפשריים עליהם נסובות סוגיות התלמוד.
המקרה שעליו מדברת הגמרא בשבועות הוא דין מרומה מצד התובע, כלומר מדובר בתביעה שקרית מעיקרה, ושם אכן אין לדיין לדון במקרה כזה אלא "לנפנף" את התביעה ולא לחפור בה, כיוון שהוא רואה שהיא שקרית מעיקרה.
המקרה שעליו מדברת הגמרא בסנהדרין הוא מקרה בו הנתבע משקר ומרמה, ובמקרה כזה אכן יש לדיין להשתדל ולחקור, ולהוציא כדי שלא נגיע למצב בו כאשר הנתבע משקר הוא נפטר מהתביעה, .
להלן פסיקת ההלכה המקוצרת של הרא"ש:
תוספות, לעומת הרא"ש, ששיטתם מבוססת על השוואת המקורות התלמודיים ומציאת עמק השווה ביניהם, בפירושם לגמרא בסנהדרין מבינים הפוך מקריאת רבינו אשר, וטוענים ש.
כך הם פותרים את הסתירה האפשרית עליה כתבו הרא"ש והמהר"ם.
דימטרי ("דימה") דין מירושניקוב (באוקראינית: Дмитро Дін Мірошников; נולד ב-9 באפריל 1988) הוא שחקן, דוגמן, די ג'יי ואיש עסקים ישראלי, יליד אוקראינה הסובייטית.
מירושניקוב נולד בשם דמיטרי ("דימה") זקמדלין (שם משפחתו של אביו) במיקולאייב שבאוקראינה הסובייטית לאביו, ולאמו סבטלנה.
כשהיה בן חמש הוריו התגרשו, והקשר עם אביו נותק.
התחנך כנוצרי, מכיוון שאימו לא סיפרה לו שהוא יהודי ובגיל תשע עלה לישראל עם אחיו בלבד, והם התגוררו באשדוד, ליד הורי אמו.
מאוחר יותר עברו לרעננה, כדי שדין יוכל לפתח את קריירת הספורט שלו בקפיצת טרמפולינה מקצועית.
הוא למד בבית הספר התיכון מור מטרו-ווסט רעננה, ובגיל 12 זכה באליפות ישראל בקפיצת טרמפולינה מקצועית, לקטגוריית גילו.
הוא עבר ברית מילה בגיל 10, ובגיל 13 ביקש גם לחגוג בר מצווה.
מירושניקוב החל לעבוד בגיל צעיר כדי לעזור למשפחתו ובגיל 16 הצטרף לסוכנות דוגמנות.
בהמלצת הסוכן שלו, שינה את שמו לדין מרטין כשם במה ובתעודת הזהות, בין היתר גם כדי להקל על ההיטמעות.
בגיל 17 הוזמן לצילומים באודסה שבאוקראינה וניצל את ההזדמנות כדי לחדש את הקשר עם אביו, כך גם גילה שיש לו אח קטן.
מירושניקוב שירת בשייטת 13 של חיל הים.
הוא נפצע במהלך ההשתלטות על המרמרה והוכר כנכה צה"ל.
בעקבות הפציעה הוא עבר ניתוח ביד שמאל בבית חולים רמב"ם, שבחיפה.
הוא עבר שלושה חודשים ארוכים של שיקום שכלל לצד פיזיותרפיה גם טיפול נפשי, ואיבד כמעט לחלוטין את הראייה בעינו הימנית.
לאחר השיקום חזר ליחידה, השלים את השירות כתומך לחימה והשתחרר לאחר שירות כולל של 5 שנים.
בסיום המסלול שלו בצבא הוא שינה את שם משפחתו למירושניקוב, שם המשפחה של אמו.
עם שחרורו, החל לימודי מנהל עסקים במכללת אוניברסיטת רייכמן, והמשיך לעבוד בעבודות אבטחה.
אולם לאחר סמסטר אחד נשר מהלימודים, ומאוחר יותר נרשם ללימודי משחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין שגם מהם פרש בטרם עת.
בשנים 2013–2014 שיחק בסדרת הנוער "השמיניה", בעונות 4–5 בתור דניס גלר.
ב-2016, שנה לאחר שהחל את לימודי המשחק, הוזמן לאודישן לסדרה "תאג"ד" מבית yes.
תחילה הגיע לאודישן כדי לגלם את הדמות הראשית בסדרה – דניאל החוג"ד, אך לאחר כמה שבועות נקרא לאודישן נוסף לתפקיד אחר, דמות החובש הדתי נועם פולצ'ק, הדמות שגילם לבסוף בסדרה מאז 2016. התפקיד דרש ממנו להפסיק עם לימודי המשחק.
ב-2016 גילם את ציקי בסדרה "פלאשבק" ששודרה בערוץ הילדים למנויי HOT.
ב-2017 השתתף בסדרה "פולמון" של HOT בה גילם את יובל אוסוקין הידוע גם בשם סיימון.
לפני כן, השתתף בסדרה "מתים לרגע" בתור דודי אלרואי.
בשנים 2017–2018 מירושניקוב ומי-רן מנקס, עמיתתו לסדרה "תאג"ד", שימשו כפרזנטורים של רשת האופנה הישראלית "זיפ".
באוגוסט 2017 לוהק מירושניקוב לסדרת הנוער "כפולה" לצידם של נועה קירל, עפר שכטר ועומר דרור.
העונה הראשונה של הסדרה שודרה ב-2018, בערוץ kidZ ב-HOT וב-yes.
בסוף 2017 לוהק לתפקיד מרכזי במחזמר "צבא השמיים" לצד הילה סעדה, ובבימויו של אורי פסטר.
בינואר 2018, השתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר" של הוט, כשחקן וכקפטן הנבחרת.
מאוחר יותר באותה שנה השתתף במקצה ה-VIP בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי "נינג'ה ישראל" בקשת 12, והגיע למקום השישי.
ב-2019 החל לשחק בסדרת הנוער "התחנה".
בנוסף באותה שנה שיחק בסרט "לוחם בנשמה", לצדם של הדס קלדרון וערן איוניר.
ב-2020 השתתף במקצה ה-VIP בעונה השנייה של "נינג'ה ישראל", וזכה במקום הראשון ובחופשה בזנזיבר.
בספטמבר 2020 השתתף שוב בתוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר", בעונה 8, בתור שחקן הנבחרת.
בנובמבר 2020 השתתף שוב בתוכנית הריאליטי "נינג'ה ישראל", אך נפל למים במכשול השני אחרי דקה ו-8 שניות.
בינואר 2022 הצטלם לסרטו של יהודה גרובייס "הסיפור שנשכח", סרט דרמה-תקופתי שצולם בפולין (לצד רפאל קליינמן, ג'וש שגיא, ישי לפידות, עדי ביטי ועמירן דביר).
במרץ יצא לאקרנים הסרט של ערן בן יעקב "מתחתנת", בו הוא מככב לצידה של הילה סעדה.
בדצמבר יצא לאקרנים הסרט של ניצן גלעדי "כאילו אין מחר", על תפקידו בסרט מירושניקוב הועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
במאי 2024 שב לשתף פעולה עם יהודה גרובייס, הפעם כשחקן ראשי, בסרטו "נקמה יהודית 6", מותחן-פעולה ישראלי, שצולם בגאורגיה וישראל.
עוד באותה שנה שיחק בסרט "מרוסקים: גולסטאר הסרט".