tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
טוטאל פילם נתן לסרט ציון של 2 מתוך 5, מתאר את הסרט כעגום.
אדם וחוה הוא ציור מאת הצייר הגרמני אוטו מולר, אחד מהאמנים הבולטים של קבוצת הגשר.
היצירה מוצגת במוזיאון שטאדל בפרנקפורט.
אוטו מולר נחשב לרומנטיקן שבין ציירי קבוצת "הגשר".
לאורך חייו הוא התרכז במבחר מצומצם של נושאים, בעיקר בעירום ודיוקנאות, במסגרת חיפושיו אחר הפשטות והראשוניות.
במקום לשאוף לאידיאליזם, הוא ביטא רגישות רבה לשוק האמנות.
"אדם וחוה" הוא אחד מציורי האוהבים הרבים שיצר, אך תיאור האדם והטבע בו אינו ראשוני כפי שהוא עשוי להיראות במבט ראשון: חוה, המודעת לעירומה, מכסה את ערוותה, ויוצאת מגן העדן יחד עם אדם כאילו היה זה קתדרלה.
הציור הגיע למוזיאון שטאדל מפרייבורג בשווייץ בשנת 1950. הכימאי ארתור סטול (1887–1971), אשר התגורר בבזל, הציע אותו כמתנה באופן דיסקרטי, במטרה "לסייע בשיקום אוסף האמנות המודרנית" של המוזיאון.
אוסף זה נפגע קשות בעקבות ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים בשנת 1937, אז הוסרו 77 ציורים מהמוזיאון בהוראה מברלין.
עד תום שלטון הנאצים, כמעט שלא נותר ייצוג לאמנות מודרנית בפרנקפורט – מצב שאפיין מוזיאונים רבים בגרמניה.
"אדם וחוה" הוא ציור מאת האמן הגרמני פרנץ פון שטוק.
היצירה מציגה פרשנות אפלה ונוגה של סיפור החטא הקדמון, תוך שימוש בסמליות טעונה המתכתבת עם מצבו הנפשי של הצייר.
בציור זה, האדם והאישה אינם מוצגים בגן עדן אידילי, אלא בתפאורה קודרת המשקפת את עולמו הפנימי של פון שטוק.
גופם של אדם וחוה ניצבים בקדמת הבמה בתנוחת קונטרה פוסטו עדינה.
נחש מתפתל סביב רגלה של חוה, מטפס במעלה זרועה ומגיע עד לתפוח שבידה, אותו הוא נושך.
חוה, בעלת השיער האדמוני, מביטה בערגה לעבר אדם מתוך הצללים, בעוד שהוא מצביע לכיוון גופה בתנועה שמרמזת על פיתוי וחטא.
היצירה מבטאת את נושאי החטא, התשוקה והדקדנס – אלמנטים מרכזיים בעולמו הרגשי של פון שטוק, שכונה "נסיך הציירים" של מינכן.
לאחר פטירתו של אדולף הויזר בשנת 1938 ושל אשתו לואיזה בשנת 1953, רכשה קרן אדולף ולואיזה הויזר לאמנות ותרבות מספר יצירות אמנות, כולל הציור "אדם וחוה", אשר נכלל באוסף ההשאלות של מוזיאון שטאדל בפרנקפורט.
חלק מהיצירות באוסף המוזיאון הגיעו גם מאוסף האמנות הפרטי של הזוג הויזר.
אדם וחווה ליד עץ הדעת טוב ורע הוא ציור המשתייך לאסכולה ההולנדית ומיוחס לפיטר ואן דר ורף (1665–1722), אחיו של הצייר אדריאן ואן דר ורף (1659–1722).
היצירה שמורה במחלקת הציורים תחת מספר האוסף INV 1939, וכן רשומה גם תחת MR 1099.
הציור מתאר סצנה מתוך המקרא (), שבה חוה קוטפת את הפרי האסור מעץ הדעת טוב ורע, הנמצא במרכז היצירה מימין ומופיע כשהוא עמוס פירות.
התמונה מהווה העתק מדויק של "משפט פאריס" שצויר על ידי אדריאן ואן דר ורף בשנת 1712, אשר הוצג בעבר במוזיאון בדרזדן ונהרס בשנת 1945. כמה אלמנטים איקונוגרפיים נותרו מן הציור המקורי, כגון היונים המקושרות לסיפורם של פאריס וונוס, בעוד שהלטאה מופיעה כאן כסמל לרוע.
היצירה נחשבת להעתק נאמן של סגנונו של אדריאן ואן דר ורף, ויוחסה לפיטר ואן דר ורף, אחיו הצעיר, כבר בסוף המאה ה-18. בגב הציור נמצאה כתובת מתקופת המהפכה הצרפתית המציינת את שמו של פייר ואן דר ורף, וכן את מקור היצירה – שהייתה שייכת בעבר לנסיך מון בארי, מהגר מצרפת.
הציור נבחר להיכלל באוסף המוזיאון על ידי דנון.
הנסיך דה מונבריי היה שר המלחמה של צרפת.
במהלך המהפכה הצרפתית הוחרמה היצירה מביתו שבפריז.
על פי הערכת החוקר ז'אן-פייר סמואיו, בהתבסס על כיתוב בגב היצירה, אשר נכתב ככל הנראה בידי ז'אק לאבלה, מזכיר מועצת המוזיאון המרכזי לאמנויות ולימים המזכיר הכללי של מוזיאון נפוליאון, היצירה שהוחרמה נמכרה על ידי מחלקת הסן.
עם זאת, היא נשמרה עבור המוזיאון המרכזי לאמנויות בהוראת דומיניק ויוואן דנון, ששימש כמנהל הכללי של המוזיאון.
בהתאם לטרמינולוגיה המופיעה ברישום זה, האירוע התרחש בין נובמבר לאוגוסט.
בתקופת הקיסרות הראשונה, היצירה הוצבה בארמון סן קלו תחת השם "פייר ואן דר ורף", כפי שמעיד מסמך מאותה תקופה.
אדם וולטון הוא טניסאי אוסטרלי מקצועני.
דירוג השיא שלו בדירוג ה-ATP הוא מקום 85 בעולם, אותו השיג ב-31 במרץ 2025, בעוד שדירוג השיא שלו בזוגות הוא מקום 134, אותו השיג ב-18 במרץ 2024.
וולטון שיחק טניס מכללות באוניברסיטת טנסי, שם זכה באליפות הזוגות של ה-NCAA לשנת 2021 יחד עם פטריק הארפר.
וולטון זכה בתואר הצ'לנג'ר הראשון שלו בזוגות באליפות סן לואיס לשנת 2021 ביחד עם קולין סינקלייר.
בחודש אוגוסט של אותה השנה, הוא זכה בטורניר הצ'לנג'ר הראשון שלו ביחידים אשר התקיים בקרי, צפון קרוליינה.
להופעת הבכורה שלו בטורניר גראנד סלאם, הוא קיבל כרטיס חופשי (ווילד קארד) לאליפות אוסטרליה הפתוחה 2024. כשהיה מדורג במקום ה-150 בעולם, הוא העפיל לאליפות מיאמי הפתוחה 2024 לאחר שניצח במוקדמות את טיאגו מונטיירו ואת פדרו מרטינס; זאת הייתה הופעת הבכורה שלו בטורניר מאסטרס.
אולם, הוא נחל הפסד כבר בסיבוב הראשון בטורניר לפליקס אוז'ה-אליאסים בשתי מערכות (5–7, 4–6).
לאחר שזכה בתואר היחידים השלישי שלו במסגרת טורניר הצ'לנג'ר בטאיפיי ב-2024, בניצחון על איליה מרצ'נקו בשלוש מערכות (3–6, 6–2, 7–6(7–3)), הוא נכנס לראשונה לטופ 100 הטניסאים הטובים בעולם, כשהגיע עד למקום ה-95 ב-20 במאי 2024.
לאליפות צרפת הפתוחה 2024 הוא קיבל כרטיס חופשי, שבמסגרתו הוא הפסיד בסיבוב הראשון לארתור רינדרקנך.
הוא רשם את ניצחונו הראשון בהגרלה הראשית של טורניר ATP באליפות מיורקה הפתוחה לשנת 2024, כאשר גבר על יאניק האנפמן בשתי מערכות (7–5, 6–2).
לאחר מכן, וולטון העפיל לאליפות וימבלדון 2024, כשערך את הופעת הבכורה שלו בטורניר זה ואף הספיק לרשום ניצחון ראשון, על פדריקו קוריה במשחק חד צדדי (6–3, 6–3, 7–5), לא לפני שהפסיד לפרנסיסקו קומסאנה בסיבוב השני לאחר חמש מערכות.
באליפות אינדיאן ולס הפתוחה, הוא גבר על ג'וליו זפיירי בשתי מערכות (7–5, 6–1), אך הודח סיבוב לאחר מכן על ידי דניס שפובלוב בתום שתי מערכות (3–6, 2–6).
באליפות מיאמי הפתוחה, הוא נכנס להגרלה הראשית כ'מפסיד בר-מזל' (Lucky Loser) ישירות לסיבוב השני בעקבות פרישתו המאוחרת של הוברט הורקאץ'.
וולטון ניצח את לוצ'יאנו דרדרי ואת בעל הכרטיס החופשי, קולמן וונג, ובכך העפיל לראשונה לשמינית הגמר בטורניר מאסטרס.
כמו כן, הוא נעצר בשלב זה לאחר שנכנע לטיילור פריץ בשתי מערכות (3–6, 5–7).
אדם וחוה הוא זוג ציורים של האמן הגרמני לוקאס קראנאך האב, שצוירו בסביבות שנת 1530. היצירות בוצעו בצבע שמן על לוח עץ ומציגות דמויות כמעט בגודל טבעי של אדם וחוה.
הן נמצאות באוסף מוזיאון נורטון סימון שבפסדינה, קליפורניה.
הציורים נוצרו בתקופה שבה שימש קראנאך כצייר החצר של הנסיכים הבוחרים של סקסוניה בוִיטנברג.
הם נמנים עם לפחות שמונה־עשרה גרסאות של סיפור הפיתוי מגן עדן שצייר האמן וסדנתו.
הקומפוזיציה של היצירות נובעת מהשראה מתחריטיו הידועים של אלברכט דירר, אך ביצועו של קראנאך משכלל את הרעיון לכדי תמונות מפתות ורמות־גימור גבוהות במיוחד.
הציורים אדם וחוה מציגים את הדמויות התנ"כיות בעירום כמעט בגודל טבעי, כשהן עומדות זו לצד זה בגן עדן.
קראנאך עיבד כאן קומפוזיציה שהתבססה על תחריטים מוקדמים של אלברכט דירר, והפך אותה ליצירה סוחפת בעלת איכות ציורית גבוהה.
הדמויות ניחנות במבע מעודן, ועורן מטופל בעדינות המבליטה את חושניותן.
כל אחת מהדמויות אוחזת בענף מעץ הדעת, והנחש משתלשל מענפיו של עץ התפוח.
האמן שילב בעבודות אלו את הדיוק הפיגורטיבי האופייני לו עם גישה מפתה, התואמת את טעמו של חצר האצולה הסקסונית שבה פעל.
הציורים אדם וחוה נמצאו בשנת 1919 בכנסייה בקייב, לאחר שעברו תהליך "cradling" — חיזוק הלוח באמצעות סריג עץ — שגרם לנזקים מצטברים.
בין השנים 2021 ל־2023 עברו הציורים שימור מקיף במוזיאון נורטון סימון בשיתוף מרכז גטי, שכלל הסרת הקריידל, חיזוק הלוחות, ותיקוני צבע.
בתום התהליך הותקנה מערכת תמיכה חדשה, ושולבו מסגרות מעוצבות בהשראת תקופת הרנסאנס הצפוני.
בשנת 1931 נרכשו הציורים "אדם וחוה" בידי סוחר האמנות היהודי ז'אק גודסטיקר במכירה פומבית בברלין, שהוצגה כמכירת יצירות מתוך "אוסף סטרוגנוב מלנינגרד".
עם פלישת גרמניה הנאצית להולנד ב־1940, השתלטו הנאצים על עסקיו של גודסטיקר, והציורים הוחרמו בידי הרמן גרינג.
לאחר המלחמה, חלק מאוסף גודסטיקר הושב לרעייתו, דזירה, אולם היא לא תבעה את החזרת הציורים הללו, מחשש שתידרש להשיב את הכספים שקיבלה מהממשל הנאצי.
ב־1966 העבירה ממשלת הולנד את הבעלות על הציורים לגאורגי סטרוגנוב־שרבטוב, בן למשפחת אצולה רוסית שטען כי היצירות הוחרמו ממשפחתו בעקבות המהפכה הבולשביקית.
חמש שנים לאחר מכן, בשנת 1971, רכש אותם האספן נורטון סיימון.
אדם וחוה הוא ציור שמן על לוח עץ מאת הצייר הפלמי פטר פאול רובנס, שנוצר בין השנים 1598 ל־1600. היצירה מצויה באוסף מוזיאון רובנסהאוס באנטוורפן ונמצאת כיום במחסניו.
הציור מתאר את סיפור החטא הקדמון: אדם וחוה ניצבים בגן עדן, כאשר חוה נושאת בידה תפוח אסור.
היא נשענת על עץ, ידה השמאלית אוחזת בענף, בעוד ידה הימנית מסתירה בחלקה את הפרי.
מבטה מושפל כלפי התפוח, וניכר כי כבר החליטה על מעשיה.
מעליה מתפתל הנחש, בעוד לידה מופיעים בעלי חיים שונים: ארנב שלצד בריכה שבה נראים חסידות, אנפות וברווזים, קוף בין הקנים, ותוכי מאחורי גבו של אדם.
החיות משמשות סמליות מוסרית – הארנב מסמל יצר וחוסר צניעות, הקוף- נהנתנות ויהירות, והתוכי כחלק מתיאורי גן עדן.
הציור נוצר בראשית דרכו של רובנס, בהשפעת מורו אוטו ואן וין.
אף על פי כן, הוא שונה מסגנון מורו בניסיון להכניס יותר תנועה ומתח.
כך למשל, מחוות היד של אדם המוכיח את חוה על סף טעותה היא חריגה מן הקאנון הסטטי של ואן וין.
רובנס אף שינה פעמים רבות את פני הדמויות ואת זרועותיהן בניסיון להעניק ליצירה אופי ייחודי ודינמי יותר.
הרכב הדמויות נשען על תחריט של מרקנטוניו ריימונדי לפי רפאל, אך רובנס העניק לו פרשנות עצמאית.
בכך ביטא את גישתו של הצייר הצעיר להתחרות במודלים הקלאסיים ולהתעלות עליהם, בהתאם לרוח האמנות האיטלקית בת התקופה.
סממני הסמליות הזואולוגית נובעים מהשפעת ואן וין, אך היכולת הסיפורית המודגשת של רובנס כבר ניכרת בציור זה.
הציור נחשב לאחת היצירות המוקדמות הבודדות ששרדו מתקופת נעוריו של רובנס, זמן קצר לפני נסיעתו לאיטליה בשנת 1600. שהותו בת שמונה השנים שם, הממושכת ביחס לעמיתיו, השפיעה עמוקות על יצירתו בהמשך.
אדם וחוה בגן עדן הוא ציור שמן על לוח נחושת מאת הצייר הפלמי יאן ברויגל האב, החתום ומתוארך לשנת 1615. היצירה נמצאת כיום בארמון המפטון קורט ונכללת באוסף המלכותי הבריטי.
הציור מציג את אדם וחוה בגן עדן כשהם מוקפים בשפע מרהיב של בעלי חיים וצמחייה.
ברויגל מצייר את הסצנה ברוח המקראית שלפיה כל מין חי בעולם היה נוכח בגן עדן, שם קיבלו כולם את שמותיהם מפי אדם בלשון אוניברסלית שקודמת לבלבול הלשונות.
בהתאם לכך, היצירה נראית כעין אנציקלופדיה חזותית של עולם החי, המזמינה את הצופה לזהות ולהכיר מינים שונים.
נוכחים בה סוס, אריות ונמרים שמבוססים על ציוריו של רובנס, ייתכן בתוספת תצפיות נוספות ממקורות אחרים; פילים שצוירו על פי תיאורים שמיעתיים אך נשמרו בדיוק רב יחסית; וכן עופות רבים, ביניהם שלדג, ברווזים, חסידות ואווזים.
הצירוף המגוון הזה של בעלי החיים אינו נועד רק להציג ידע טבעי אלא גם לשאת משמעות סמלית.
הפילים נתפסו כסמלי מידות טובות ונעמדו כמשקל־נגד לרוע המיוצג בידי הנחש המתפתל מעל חוה.
השלדג שבחזית מבטא את השלום בגן עדן, שכן לפי המיתולוגיה היוונית עוף זה קינן על הים בימי רגיעה מיוחדים – מקור הביטוי "ימי ההליקון".
בעלי חיים נוספים מחזקים את רעיון ההרמוניה של גן עדן: הנמר נראה משחק ליד השור, כלב ספניאל מתקרב בלא מורא לברווז, וטורפים וחיות מבויתות מתקיימים זה לצד זה בשלום.
הנוף בגן עדן מתואר כדמיון פיוטי: אור בוקר רך חודר מבעד לעננים מפוזרים, ומרמז על שילוב של שמש עם ממטרים עדינים.
השטח בנוי מקרחות יער ושטחי יער רצופים, עצי הפרי עמוסים בתנובה, והכול נצבע בגוונים כחולים־ירקרקים עזים.
תיאור זה קרוב לתיאורים הספרותיים בני התקופה, כגון דבריו של ואן מַנדר על האביב, שהדגיש את צבעי הירוק והכחול דמויי אבני החן ואת זרימת הפלג הצלול בין גדות עשב ירוקות.
יאן ברויגל האב נודע בציוריו הקפדניים והמפורטים, לצד ידע רחב במדעי הטבע.
הוא שימש כצייר החצר של הארכידוכסים, מה שאפשר לו גישה לגן הבוטני ולגן החיות שלהם בבריסל.
בשנת 1604 ביקר בפראג, שם נחשף למנזר החיות ולספריית הזואולוגיה הידועה של הקיסר רודולף השני.
חוויות אלה העניקו לו מקור בלתי נדלה לדיוקם של בעלי החיים בציוריו ולשילוב של עולם הסמלים עם עולם התצפיות.
הציור נרכש בידי פרדריק, נסיך ויילס, לפני יולי 1750, ומאז נכלל באוסף המלכותי הבריטי.
אדם טבע ודין - אגודה ישראלית להגנת הסביבה היא עמותה ישראלית העוסקת בשימור והגנת הסביבה.
העמותה משלבת גורמים מדעיים, משפטיים, תכנוניים ומקצועיים ומכוונת לשימור אינטרס השמירה על איכות הסביבה בישראל.
העמותה עובדת לצד אזרחים, חברות ועמותות נוספות ופועלת לגיבוש תוכניות לאומיות בנושאים סביבתיים, במתן שירותי הסברה, חקיקה של חוקים חדשים ווידוא תחולתם של חוקים קיימים, קידום מאבקים משפטיים ופעילות לצד הקהילה בנושאים סביבתיים שונים.
העמותה הוקמה בשנת 1990 על ידי ד"ר אלון טל, לצד אנשי מקצוע נוספים מתחומי המדע והמשפט.
טל, משפטן יהודי-אמריקאי שעלה לישראל בשנת 1980, ניהל את העמותה במשך שש שנים ובנה בהמשך קריירה פוליטית וסביבתית.
העמותה חרתה על דגלה לפעול בתחום החברתי, המדעי והמשפטי למען קידום הגנת הסביבה בישראל.
סגל העמותה מורכב מעורכי דין, מדענים ועובדים אדמיניסטרטיביים.
בראש מעייניה של העמותה עומדות שמירה על הסביבה ועל זכויות הציבור לסביבה ראויה, נקיה ובריאה.
היא פועלת בדרכים משפטיות והסברתיות לפתרון מחדלים סביבתיים ממגוון תחומים, בעיקר כאשר העניין נוגע לגופים פרטיים מזהמים או נגרם כתוצאה מרשלנות של המדינה.
בין דרכי פעולתה השגרתיות ניתן למנות ניהול ותמיכה במאבקים משפטיים וקידום חקיקה בנושאי איכות הסביבה, כגון הטלת רגולציות ושימור מערכות אקולוגיות.
באמצעים אלה חותרת העמותה, המייצגת את האינטרס הציבורי להגנת הסביבה, להגדלת זכויות הפרט על סביבתו.
בהתאם, מטרותיה המוצהרות של העמותה מתמקדות בהגברת שקיפות המידע הנחשף לציבור, שיפור בריאותו באמצעות הגנה על הסביבה והגנה על משאבי הטבע השייכים לו.
אנרגיה - קידום גיבוש תוכנית למשק האנרגיה, שתהיה מבוססת בעיקרה על אנרגיות מתחדשות.
משאבי טבע - אכיפת שימוש מושכל ונבון במשאבי הטבע (כגון ים המלח, פצלי השמן והנפט) על מנת שיעמדו גם לרשות הדורות הבאים.
פסולת ומיחזור - הנהגת מדיניות של שימור משאבים והפחתת פסולת, לצד צריכה נבונה וכלכלה בת קיימא.
מים - שיקום מי תהום וטיוב בארות, באמצעות הגברת האמצעים לאיתור ומניעה של זיהומים והסדרת נושא הפקת מים ממי-תהום במקרה של זיהום.
הדברה - קידום תוכנית לאומית להפחתת שימוש בחומרי הדברה ועיגונה בחוק.
זיהום אוויר - עדכון התכנית הלאומית להפחתת זיהום האוויר, תוך קידום תוכניות קונקרטיות להפחתת זיהום האוויר מתחבורה.
חופים - קידום חקיקה מונעת כנגד בנייה הפוגעת בחופים מכוח תוכניות ישנות.
תחבורה - בניית רשת ארצית של תחבורה ציבורית, תוך קביעת מדיניות שקופה ושאפתנית להעברת נוסעים לתחבורה ציבורית.
תכנון בר קיימא - קידום תכנון ארוך טווח, הלוקח בחשבון את כלל המשתנים וההתפתחויות העתידיות ובעיקר את הגידול הצפוי באוכלוסיית ישראל.
עצים - פיקוח ואכיפה נגד כריתות שלא על פי דין, לצד מעבר למדיניות הרואה חשיבות בעצים ומנסה לשמור עליהם, גם תוך כדי פיתוח תוכניות.
הסברה - בתחום ההסברתי פועלת העמותה בפרסום ניוזלטר, עריכת כנסים וועידות, ופרסום הודעות מטעמה בתקשורת.
העמותה פועלת בקרב הציבור להעלאת מודעות ציבורית לעבירות ובכך להביא לעצירתן.
ממשל - מול הממשל פועלת העמותה באיתור הפרות תקנים וחוקים, ובעקבות זאת מגישה לעיתים בקשות לפתיחה בהליכים משפטיים נגד העבריינים.
העמותה פונה לגורמי אכיפת החוק בבקשה לפתוח בחקירה פלילית, ושולחת לוועדות ומשרדים ממשלתיים מכתבים המתריעים בפניהם על העבירה ודורשים מהם לפעול לעצירתה.
במקרים רבים משיגה העמותה הסכם עם הגופים העבריינים המבטיח את צמצום או הפסקת הפעולה הפוגעת.
מעת לעת, מוציאה העמותה דוחות העוסקים בנושאים סביבתיים שונים.
הדוחות הם עצמאיים ובלתי תלויים, ונכתבים על ידי הצוות המקצועי והמשפטי בעמותה.
מטרת הדוחות היא להעלות לממשלה ולסדר היום הציבורי נושאים בעלי אינטרס סביבתי מובהק.
תוכנית שמטרתה להציב דרישות לשינוי בתחום הסביבה בפני ממשלה חדשה.
התכנית עוסקת במגוון נושאים: אקלים, הדברה, תחבורה, עצים, תכנון, משאבי טבע, מים, אנרגיה, איכות אוויר, פסולת, מיחזור וחופים.
התכנית מופנית למקבלי ההחלטות אך מיועדת בראש ובראשונה לציבור הרחב, מתוך תפיסה שקיום רעיונות התכנית יוביל להבטחת איכות חיי ילדינו בהווה ובעתיד.
תוכנית אשר בראשיתה עומד הרעיון לפיו תכנון מערך התחבורה הציבורי חייב להיות חלק בלתי נפרד מתכנון מערך שימושי הקרקע.
תוצאות הבדיקות בדו"ח מציגות שתי בעיות מרכזיות: הפרדת תכנון מערך התחבורה הציבורית לבין תכנון מערך ייעודי הקרקע והעדפת כלי רכב פרטיים על פני תחבורה ציבורית.
אדם טבע ודין יצרה כלי מדידה פשוט לבדיקת תכנון מערך תחבורה ציבורית אשר באמצעותו נמדדו בדו"ח 15 תוכניות בנייה.
מטרת הדו"ח היא להטמיע את כלי המדידה בהליכי תכנון עתידיים.
לא מלכלכים על ישראל: פסולת ומיחזור בישראל
בדו"ח התבצע מיפוי כמות הפסולת לתושב בכל הרשויות המקומיות.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 פרסמה העמותה את "דוח הלחץ", המקיף עשרה פרקים העוסקים בתמונת המצב של תחומי החיים הסביבתיים-חברתיים בישראל ערב הבחירות.
בין היתר עסק הדוח במצב התחבורה בישראל בראשית שנת 2019 וציין כי כ-70% מן הישראלים נאלצים להשתמש ברכבם הפרטי מדי יום, ולעמוד בפקקים בגלל היעדר תשתיות של תחבורה ציבורית, זאת בניגוד למדינות מפותחות אחרות ב-OECD שבהן כ-70% מהאזרחים נהנים מתחבורה ציבורית איכותית ונוחה.
כמו כן ציין פרק התחבורה של "דוח הלחץ" כי למעלה ממיליון וחצי יחידות דיור מתוכננות להיבנות במדינה עד שנת 2040 ללא תכנון לשילוב תחבורה ציבורית הולמת.
יתרה מזאת, מצב התחבורה בארץ מחמיר את זיהום האוויר, אשר בתורו מהווה חלק נכבד מן הגורמים לתמותה מוקדמת.
זאת משום שזיהום האוויר מעלה את התחלואה, בעיקר בכל הקשור לבעיות לב ריאה, סוגי סרטן שונים ואסתמה.
לדברי העמותה יש רבים שמתים טרם זמנם ואילולא זיהום האוויר הייתה תוחלת חייהם גבוהה יותר.
פעולות הממשלה הנדרשות לקראת תום תקופת זיכיון ים המלח
דו"ח הביניים של אדם טבע ודין נוגע לפעולות שעל המדינה לנקוט כדי לשקם ולשמר את ים המלח לקראת תום תקופת זיכיונו.
בשנת 1961 נחקק חוק זיכיון ים המלח, המאפשר את שאיבת המים מהאגן הצפוני של ים המלח אל האגן הדרומי לטובת הפקת אשלגן.
מפעלי ים המלח הופעלו על ידי המדינה עד לשנות ה-90, אז הופרטו ונרכשו על ידי חברת כי"ל.
מאז העברת הבעלות לכי"ל ועד היום - שאיבת המים הגיעה לרמה הפוגעת בים המלח, זאת מבלי להפר את חוק הזיכיון.
בשנת 2012 פנתה אדם טבע ודין לרשות המים בטענה כי ים המלח הוא אגם, המהווה מקור מים, ועל כן כי"ל זקוקה לרישיון הפקת מים.
רישיונות הפקת מים ניתנים מכח חוק המים ומטרתם למנוע דלדול מקורות מים.
רשות המים הסכימה שחוק המים חל על ים המלח, אך החליטה להימנע מנקיטה בהליכים משפטיים וקביעת הנחיות.
בשנת 2017 הגישה אדם טבע ודין ערר מתוקן, שהתבסס על הרעיון שכי"ל זקוקים לרישיון הפקת מים.
לטענתה, חוק הזיכיון אינו מאיין את חוק המים, ולכן עליו לחול על אף חוק הזיכיון.
באוגוסט 2018 פסק בית המשפט העליון וקיבל את טענותיה של אדם טבע ודין בקביעתו כי על רשות המים לפרסם רישיון הפקה תוך חצי שנה.
בשנת 2012 נחקק בישראל החוק לטיפול סביבתי בציוד חשמלי ואלקטרוני ובסוללות, והוא נכנס לתוקף בשנת 2014. החוק נחקק במטרה לטפל בפסולת אלקטרונית אשר לה פוטנציאל זיהום גדול.
אף על פי שנכנס החוק לתוקפו, מרביתה של הפסולת החשמלית והאלקטרונית נמצאת בשליטתם של גורמים בלתי מורשים אשר פועלים בניגוד לחוק.
בשנת 2017 הפיקה העמותה בשיתוף אג'יק - מכון הנגב ניתוח משפטי של שוק הפסולת החשמלית וקשרי הגומלין בין השוק הפורמלי והבלתי פורמלי.
ממצאי הדו"ח הצביעו על פער גדול בין החוק ליישומו בפועל, ובו נכללו ההשלכות הבריאותיות, הכלכליות ודרכי ההתמודדות והטיפול בהן.
מחסור באכיפה ופיקוח על שאריות חומרי הדברה במזון בישראל
הדו"ח הופק על ידי אדם טבע ודין, בשיתוף פעולה של הקרן לבריאות וסביבה ו-Jacob & Hilda Blaustein Foundation, ומטרתו - הגנה על בריאות הציבור בישראל מפני השפעות של שאריות חומרי הדברה במזון, שהיא שיאנית צריכת הירקות בעולם.
בדו"ח מוצעת תוכנית פיקוח ואכיפה על התוצרת הגולמית, תוכנית דיגום והמלצות שונות בנושא.
על פי סקרים שנערכו בשנת 2015 ופורסמו על ידי משרד החקלאות ומשרד הבריאות, אחוז החריגות של שאריות חומרי הדברה בתוצרת הטרייה בישראל עומד על כ-12% לעומת כ-3% חריגות באירופה ופחות מ-1% של חריגות בארה"ב.
1995 – פרויקט מגדלי חוף הכרמל: אחד ממאבקיה המתמשכים של העמותה עוסק בהנגשת החופים לכלל הציבור ומניעת הבנייה על קו החוף על ידי יזמים פרטיים וגופים ממשלתיים.
בשנת 1995 תושב חיפה פעיל איכות הסביבה, עורך דין אלי בן ארי, ראה את הבנייה המאסיבית בחוף כיאט, הידועה בשם פרויקט מגדלי חוף הכרמל, ובדק את תוכניות הבנייה.
בן ארי מצא סתירות עצומות בין מה שמצא בתוכניות הבניינים ובין היתרי הבנייה של העירייה.
המבנה הראשון שאושר היה אמור להיות בן 9 קומות, וברוחב 56 מטרים.
במקומו, בנו היזמים בניין בן 18 קומות, שכיסה 134 מטרים מחזית החוף.
באמצעות עמותת אדם טבע ודין, נעשתה פנייה לבית המשפט להפסיק את הבנייה בטענה שאם הבנייה תימשך, תוקם למעשה חומה של מגדלים רבי קומות שתחסום את החוף והנוף אליו.
עמותת אדם טבע ודין הגישה בשנת 1996 עתירה כנגד תוכנית הפרויקט.
בזמן הגשתה היה הבניין בשלבי הבנייה האחרונים ובניין נוסף היה בשלב היסודות.
העתירה נגעה בשלושה נושאים מרכזיים: א.
צורת הבנייה של הבניינים עצמם ובמיוחד גודלם הפיזי.
בנייה בקרבה לחוף בניגוד לתוכנית המתאר תמ"א 13. ג.
השימוש בבניינים אמור להיות רק לצורכי תיירות ונופש ולא מגורים לאנשים פרטים.
בית המשפט המחוזי בחיפה הוציא צו מניעה זמני להפסקת העבודות וקבע שהחוזים למכירת הדירות בפרויקט כ"דירות מגורים" ולא כ"דירות נופש" לא היו חוקיים, אך דחה את הבקשה להרוס את הבניין שכבר נבנה.
בעקבות העתירה שונה עיצוב הבניין השני כך שיהיה גבוה וצר יותר ולא יחסום את הנוף.
הבניין הושלם בשנת 2001 ונפתח בשם "מלון מרידיאן" בניהול חברת מלונות פתאל (אחר כך שונה שמו ל"לאונרדו פלאזה חיפה").
יסודותיו של המגדל השלישי הונחו, אך בנייתו נעצרה ומאז מתנהל מאבק בראשות יצחק תשובה וחברת דלק נדל"ן שבבעלותו, במטרה להשלים את הפרויקט, לבנות את ארבעת המגדלים שהקמתם אושרה בתוכנית המקורית ולהגדיל את שטח הים המיובש במקום.
כחלק מהמאבק נגד העתירה ניסה יצחק תשובה לצרף עובדים שלו לעמותת אדם טבע ודין.
1996 – תוכנית שפך הירקון (נמל ת"א): התערבותה המשפטית של אדם טבע ודין מנעה את התוכנית לייבוש הים באזור שפך הירקון לצורך הקמת מרינה ומגורי יוקרה.
בזכות העתירה מבטל בית המשפט את התוכנית.
כיום האזור נחשב לפארק הציבורי הפופולרי ביותר בתל אביב.
1999 – יישום תקנות המיחזור: אדם טבע ודין תובעת 265 רשויות מקומיות וכן את המשרד להגנת הסביבה על שנכשלו ליישם את תקנות המיחזור שנקבעו שנה קודם לכן.
2000 – פרשת "קרקעות קק"ל": עתירה של אדם טבע ודין לבג"ץ מחייבת את הקרן הקיימת לישראל לצאת במבצע תכנון רחב היקף, להכנה ואישור של תוכניות מפורטות לכל שטחי היער שבניהולה, לאחר שבמשך שנים ביצעה קק"ל עבודות ייעור ופיתוח בהיקף נרחב, ללא תוכניות מפורטות אשר גרמו לפגיעה קשה בחי, בצומח ובקרקע.
2002 – ביטול הקמת תחנת משנה בקריית שמונה: פעילותה המשפטית של אדם טבע ודין יחד עם תושבי קריית שמונה מובילה להחלטה לבטל תוכנית של חברת החשמל להקמת תחנת משנה סמוך לבתי מגורים בעיר.
2002 – שינוי תוכנית מגורים בלוד: אדם טבע ודין עותרת לבית המשפט העליון לאחר שמוסדות התכנון מקדמים תוכנית עבור כ-5,000 תושבים בעיר לוד, ללא שטחי ציבור.
בית המשפט העליון מקבל את עמדת העמותה ובמסגרת התוכנית החדשה נקבע כי יסופקו לשכונה שטחים ציבוריים פתוחים וכי נחל גזר הסמוך לשכונה ישוקם ויהפוך לפארק לטובת התושבים.
2004 – חוק החופים: הכנסת מאשרת את חוק שמירת הסביבה החופית (ובקיצור: חוף החופים), לאחר שבשנת 2001 אושרה בכנסת הצעת חוק פרטית שאותה ניסחה אדם טבע ודין.
החוק מטיל הגבלות על בנייה לאורך חופי ישראל, מקים ועדה מיוחדת לשמירה על הסביבה החופית ומעגן את זכות הציבור למעבר חופשי בחופים.
2005 – מגדלי "סי אנד סאן": דרומית לחוף הצוק בתל אביב נבנים מגדלי יוקרה למגורים.
במסגרת הבנייה נפגע החוף וחלקו נחסם לגישה ציבורית.
אדם טבע ודין פותחת בהליכים משפטיים נגד החברה ומגיעה להסכם עם מגדלי "סי אנד סאן", במסגרתו תשוקם רצועת החוף ותוחזר לשימוש הציבור.
בסופם של ההליכים המשפטיים הוסרו הגדרות, ומדרגות הבטון העצומות למרגלות "סי אנד סאן" הפכו לחלק מטיילת חוף ובה שבילי טיול, שביל אופניים ומתקני משחק לילדים.
2006 – שיקום נחל הקישון: לאחר מספר פעולות משפטיות אדם טבע ודין מגיעה להסכם פשרה ששם קץ לזיהום נחל הקישון ומחייב את חברת "חיפה כימיקלים" להפסיקו.
2007 – חיוב "איגוד ערים דן" בגין הזרמת ביוב לחופים: בעקבות תביעה שהוגשה על ידי אדם טבע ודין, בית המשפט המחוזי בתל אביב מרשיע את "איגוד ערים דן לביוב" בגין הזרמת 3,000,000 מ"ק של ביוב גולמי לחופים ציבוריים.
2007 – איסור גביית תשלום בפארקים: עתירה שהגישה אדם טבע ודין לבית המשפט העליון מובילה לשינויים בחוק העירוני, ומביאה להפסקת הניסיונות של רשויות מקומיות לגבות תשלום בעבור כניסה לפארקים ציבוריים בשטחיהן.
חקיקה זו נוצרה מתוך הגישה לפיה המרחב הציבורי הפתוח, לרבות פארקים עירוניים, שייכים לציבור כולו כחלק מהזכות לגישה חופשית ולסביבה, ואין לגבות דמי כניסה בגין שימושים בסיסיים של פארק עירוני.
2008 – חוק אוויר נקי: אדם טבע ודין מגישה את החוק, המאושר בכנסת כהצעת חוק פרטית.
חוק אוויר נקי קובע יעדים להפחתת זיהום האוויר בישראל ומטיל מגבלות על פליטת מזהמים מתחבורה, מתחנות כוח ומתעשייה, ומחייב יישום תוכנית לאומית להפחתת זיהום האוויר.
העמותה המשיכה לעקוב אחר יישומו של החוק ואף עתרה לבג"ץ בטענה שהממשלה אינה מיישמת את התוכנית הלאומית למניעת זיהום אוויר, ובכך מפרה את תנאי החוק.
ביולי 2018 נודע כי המשרד להגנת הסביבה ערך מחקר בו נבחנו התועלות והעלויות הצפויות מיישום הסבב הראשון (2016-2011) של החוק, נמצא כי על כל שקל שמושקע ביישום חוק אוויר נקי - נחסכים לציבור ולמדינה שלושה שקלים.
החיסכון נובע מהפחתת מזהמים והטבה לבריאות הציבור.
2009 – העתקת מיקומו של מפעל מתכות בירושלים: בית המשפט העליון מורה לעיריית ירושלים להעתיק את מיקומו של מפעל מתכות מזהם הסמוך לבית ספר יסודי במזרח ירושלים.
2009 – שיקום מחצבות: בג"ץ מקבל את עתירתה של אדם טבע ודין ומורה לממשלה להשיב 65 מיליון דולר לקרן לשיקום מחצבות.
2009 – חופים פתוחים: בעקבות עתירת אדם טבע ודין, קבע בית המשפט העליון כי חופי הרחצה יהיו פתוחים ללא תשלום.
2009 – הגבלת אירועים פרטיים בחופי הים: במשך שנים התקיימו אירועים פרטיים בחוף מכמורת אשר מנעו מהציבור את הגישה לחוף.
במסגרת הליך משפטי מגיעה אדם טבע ודין להסדר עם המועצה האזורית עמק חפר המבטיח כי לא תותר סגירה פיזית של מתחם החוף או חלק ממנו ולא תוגבל הכניסה לקהל מסוים, אלא באישור מיוחד ובתנאים שנקבעו בהסכם.
2011 – חוק פינוי אזבסט: הכנסת מאשרת את חוק פינוי האזבסט, אותו קידמה אדם טבע ודין במטרה להיפטר מפסולת אזבסט מסוכנת בגליל.
בפסק דין תקדימי מקבלים שופטי בית המשפט העליון את עמדת אדם טבע ודין והמדינה ומטילים על יצרנית האזבסט, חברת איתנית, לשלם מחצית מעלות פרויקט ניקוי האזבסט של קרקעות הגליל המערבי.
שופטי העליון קובעים כי על היצרן חלה אחריות מוגברת ולכן נכון להטיל עליו לשאת בנטל הכספי, הן משיקולי צדק והגינות והן משיקולי יעילות כלכלית.
2011 – עצירת הקמת כפר הנופש בחוף פלמחים: בעקבות החלטה של ממשלת ישראל, מתחילה הוועדה המחוזית מרכז לבחון מחדש את התכנית לבניית כפר נופש בחוף פלמחים.
כחלק מהמאבק, אותו ליווה הארגון מימיו הראשונים מבחינה משפטית, תכנונית וציבורית, הצטרפה אדם טבע ודין כצד לעתירה שהגישו היזמים לבית המשפט המחוזי בת"א, לאחר שנאסרה עליהם כל עבודת בינוי ופיתוח בתחום מאה מטרים מקו המים.
2011 – חוק האריזות: הכנסת מאשרת את חוק האריזות שיזמה וקידמה אדם טבע ודין, המסדיר את הטיפול בפסולת ומעודד מיחזור.
2012 – חוק רישום חומרים מסוכנים: הכנסת מאשרת את חוק רישום חומרים מסוכנים (PRTR) שניסחה אדם טבע ודין בשיתוף המשרד להגנת הסביבה.
2012 – הגנה על עמק ססגון: קבוצת תושבים מאזור הערבה עתרה יחד עם אדם טבע ודין נגד התוכנית להקמת פרויקט המלונאות בעמק ססגון.
המלון תוכנן להשתרע על שטח בן 300 דונם ולכלול 4 מתחמי מלונאות, מרכז כנסים ונהר מלאכותי.
בעקבות העתירה קבע בית המשפט כי בהליך אישור התכנית נפלו פגמים משפטיים המהווים פגיעה חמורה בשלטון החוק, והחזיר את התכנית לדיון מחדש בוועדה המחוזית.
בעקבות פסק הדין הגיש יזם התכנית תביעה אזרחית כנגד מדינת ישראל.
בתגובה, הגישה הפרקליטות נגד אדם טבע ודין והתושבים הודעת צד ג' ודרשה תשלום של 15 מיליון שקלים ליזם המלון אם תביעתו תתקבל.
רק לאחר מאבק ציבורי נרחב ופנייה ליועץ המשפטי, חזרה בה מדינת ישראל מהאיום והסירה את התביעה.
2012 – הקמת פארק ציבורי בקריית ספר: במשך עשור קידמה אדם טבע ודין את התכנית להקמת פארק ציבורי בקריית ספר בתל אביב, הן מבחינה משפטית הן מבחינה תכנונית.
2012 – חוק מיחזור פסולת אלקטרונית: הכנסת מאשרת את החוק המושתת על הטיוטה שניסחה אדם טבע ודין בנוגע למיחזור פסולת אלקטרונית.
2012 – הגנה על חוף בצת: אדם טבע ודין והחברה להגנת הטבע פונות אל מינהל מקרקעי ישראל המחליט לבטל את החוזה מול היזם להקמת כפר נופש, מוקדי מסחר ופארק אטרקציות בחוף בצת, במטרה להחזיר את הקרקע לבעלות ציבורית.
2014 – הגנה על חוף אכזיב: פסק דין תקדימי של בית המשפט המחוזי בחיפה קובע כי על רשויות התכנון לדון מחדש בתוכנית לבניית אזורי מגורים ומלונאות במרחק 100 מטרים מחופי אכזיב, על גבול הגן הלאומי.
משמעות פסק הדין היא למעשה עצירת התוכנית והגנה על חופי אכזיב ונהריה מבנייה פרטית מאסיבית, בהתאם לתוכנית המקורית.
2015 – הריסת מבנה הדולפינריום: בשנת 2015 אישרה הוועדה המקומית תל אביב תוכנית מתאר מקומית של הריסת מבנה הדולפינריום בעבור זכויות בנייה למגורים, מלונאות ומסחר.
עמותת אדם טבע ודין יצאה למאבק נגד התוכנית, בטענה שהיזם קיבל זכויות עודפות, שיש להוציא את העסקה למכרז, וכי ביצוע התוכנית כרוך בהפסד כספי אדיר לקופת הציבור.
ביוני 2018 יצאה התוכנית לדרכה עוד בטרם הסתיים הדיון בעניינה בבית המשפט העליון.
2017 – אסון נחל אשלים: העמותה התערבה בפרשת האסון הסביבתי בנחל אשלים ביוני 2017, חקרה את הדליפה במפעל "רותם אמפרט" הסמוך שגרמה למות עשרות יעלים וביקשה לפתוח בחקירה פלילית נגד החברה.
הדליפה הייתה מורכבת מכ-200 אלף קוב של תמיסה חומצית הכוללת חומרים כמו זרחן, מתכות כבדות ומלחים בריכוז חריג, שגרמה לנזק סביבתי רב לאורך של יותר מ-20 ק"מ.
רק כשלוש שנים לאחר הדליפה, ביוני 2020, לאחר סדרת דיגומי קרקע ומים ובדיקות נוספות שבוצעו על ידי המשרד לאיכות הסביבה ורשות הטבע והגנים נמצא כי המקום טוהר ואין מניעה לפתוח את האתר שוב למבקרים.
2018 – בטיחות ילדים, פעוטות ותינוקות: במרץ 2018, לקראת חג הפורים, יצאו עמותת אדם טבע ודין והקרן לבריאות וסביבה למאבק בנוגע לבטיחותם ולבריאותם של ילדים, פעוטות ותינוקות בישראל.
העמותה הביאה לפתיחת הליכי אכיפה של משרד הכלכלה נגד עסקים המייבאים ומשווקים מוצרים שאינם עומדים בתקני בטיחות בינלאומיים, כגון מוצצים, בקבוקי האכלה לתינוקות, צעצועים, תחפושות ומוצרים נלווים.
2019 – עצירת הרחבת בז"ן: בית המשפט העליון קיבל את הערעור שהארגון הגיש יחד עם ארגונים נוספים, לעצירת התוכנית להרחבת התעשייה המזהמת במתחם בז"ן.
בית המשפט קבע כי התוכנית תחזור לשולחנה של המועצה הארצית לתכנון ובניה, לצורך הכנת תוכנית מפורטת של ההשפעה הסביבתית הצפויה כתוצאה מהרחבת מתחם בז"ן.
משמעות ההחלטה היא כי לא יתווספו מתקנים מזהמים, מבלי שיאושרו לגביהם תוכניות הלוקחות בחשבון את ההשלכות הסביבתיות.
2019 – איסור שאיבה מים המלח ללא רישיון: בית המשפט המחוזי בחיפה קיבל ערר שהארגון הגיש וקבע כי שאיבת מאות מיליוני קוב מים מדי שנה, שנעשית על ידי מפעלי ים המלח, אינה חוקית.
בנוסף, נקבע כי שאיבת המים מים המלח מחייבת קבלת רישיון הפקה לפי תנאי חוק המים.
2020 – חוק הפיקדון: לאחר מאבק משפטי וציבורי של כעשור, ולאחר עתירת הארגון לבג"ץ על כך שיצרני המשקאות לא עמדו ביעדי איסוף בקבוקי המשקה הגדולים, הוחלט באוקטובר 2020 להחיל את חוק הפיקדון גם על בקבוקי אחד וחצי ליטר.
צו החלת חוק הפיקדון שאושר בוועדת הכלכלה בדצמבר 2020, ייכנס לתוקף ב-1.12.2021. בקבוקי המשקה הגדולים מהווים כ-18% מנפח הפסולת המושלכת בשטחים הציבוריים בערים, והחלת החוק נועדה כדי לצמצם מפגע זה ולהיטיב כלכלית עם הציבור הממחזר.
2021 – חוק אקלים לישראל: באפריל 2021 פורסמה טיוטת הצעת חוק אקלים לישראל, לאחר שנתיים של שיתוף פעולה בין אדם טבע ודין והמשרד להגנת הסביבה.
טיוטת הצעת החוק כוללת סעיפים שמטרתם להביא להתייעלות אנרגטית, להרחבת השימוש באנרגיות מתחדשות, להיערכות מפני נזקי שינויי האקלים ולהפחתת פליטות גזי חממה.
חוק האקלים כולל קביעת יעדים לאומיים, הקמת ועדת מומחים עצמאית לליווי הטיפול הממשלתי בנושא משבר האקלים, וכן יצירת מנגנונים לדיווח ובקרה.
2021 – הגנה על מתחם אפולוניה: במרץ 2016 אושרה בותמ"ל תוכנית לבניית אלפי יחידות דיור במתחם אפולוניה, שטח המהווה בית גידול לצמחים ובעלי חיים בסכנת הכחדה, ונמצא על קרקע מזוהמת בחלקה, כתוצאה מפעילות התעשייה הצבאית שפעלה שם בעבר.
לאחר מאבק משפטי ממושך, ובעקבות עתירה לבג"ץ של אדם טבע ודין יחד עם תושבי האזור ועיריית הרצליה, החליט בג"ץ במאי 2021 כי יש לבטל את הפקדת תוכנית אפולוניה ולהחזירה לתכנון מחדש.
בפסק הדין נמתחה ביקורת על התנהלות המדינה והותמ"ל על כך שלא ערכו סקר קרקע במקום.
2025 - הגדלת הכנסות המדינה ממפעלי ים המלח: בדצמבר 2025 פסק בג"ץ, בעתירות של לובי 99 ואדם טבע ודין, שהמים שמפיקה חברת מפעלי ים המלח בשטח הזיכיון אינם חלק מהזיכיון שניתן לחברה ובגינו היא משלמת תמלוגים, ועל כן עליה לשלם בנפרד דמי מים בגין מים אלה.
להערכת העותרים מדובר בתשלום בסך כחצי מיליארד ש"ח בגין השנים 2030-2017.
לעמותה עשרות אלפי תומכים המזדהים עם פעילות העמותה ומטרותיה, עוקבים אחרי פעילות העמותה בדף הפייסבוק וחותמים על עצומות.
התמיכה הציבורית מעניקה לעמותה מנדט ציבורי באמצעותו היא חותרת להגנה על הסביבה.
תומכים המעוניינים בכך יכולים לתרום לעמותה ולממש את זכותם להצטרף כחברים.
התרומה יכולה להיות חד-פעמית או חודשית והיא מקנה חברות בעמותה, זכות הצבעה באספה הכללית ומעניקה זיכוי במס, לפי סעיף 46 לפקודת מס הכנסה.
העמותה א-פוליטית ואינה מצהירה על שיוך לזרם פוליטי מסוים.
על אף מאבקה המתמשך בתאגידים וחברות, כמו גם בגופי ממשלה, העמותה מצהירה כי היא רוצה בשגשוגן ובתפקודן התקין של הממשלה והתעשייה על ידי התנהלות בת-קיימא לנוכח ניצול המשאבים הסביבתיים.
העמותה לוחצת על גופים פרטיים, רשויות מקומיות והממשלה במטרה לקדם את האינטרס הסביבתי, וכך נאבקת בהפרת זכויות סביבתיות וזכויות אדם.
לעיתים קרובות העמותה מצויה במתח עם הממשלה, תאגידים, יזמים וקבוצות אינטרס באוכלוסייה.
העמותה אינה נתונה לחסות זרה כלשהי, ופעילותה נוגעת לישראל בלבד.
אדם זֶרטָל (3 בדצמבר 1936 – 18 באוקטובר 2015) היה ארכאולוג, פרופסור לארכאולוגיה של ארץ ישראל והמזרח הקדום באוניברסיטת חיפה, וראש החוג לשעבר.
מרצה במכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן, והוביל במשך שנים רבות את סקר הר מנשה.
התפרסם בציבור הרחב בעקבות גילוי מזבח הר עיבל.
בנוסף גילה זרטל והגדיר אתרי כף רגל בבקעת הירדן.
זרטל הוא בן קיבוץ עין שמר, בנו של משה (מְיֶיטֶק) זרטל (זילברטל), ממנהיגי "השומר הצעיר" בוורשה ובארץ ישראל, מבקר ספרות, עיתונאי ועורך.
למד כלכלה וחקלאות מטעם הקיבוץ, ומילא בו תפקידים מרכזיים.
בשנת 1963 היה ראש קבוצת החטיבה הצעירה בקיבוץ ובשנת 1966 היה מרכז המשק.
בשנות ה-60, הוא כתב סיפורים ותסריטים לסרטים שפורסמו בעל המשמר ובאמות.
בינואר 1969 זכה סיפור שלו לציון לשבח בתחרות סיפורים של פרס קשת.
בשנת 1969 יצא לאור קובץ של סיפוריו בהוצאת הקיבוץ הארצי.
בתחילת 1972 הוא קיבל מענק יצירה מהמדור לתיאטרון ולספרות.
בשנת 1979 יצא לאור ספר "השנים" של וירג'יניה וולף בעברית, בתרגומו של זרטל.
השתתף בשיחות העדות, לאחר מלחמת ששת הימים, שכונסו בקובץ "שיח לוחמים".
לפני מלחמת יום הכיפורים שהה בשליחות באפריקה, חזר לישראל וסייע בניהול צליחת תעלת סואץ במבצע אבירי לב.
נפצע כקצין הנדסה בכיר על הגשרים מפגז מצרי.
פציעתו הייתה קשה והוא שהה כשנה בבית חולים.
לאחר שחרורו מבית החולים החל ללמוד ארכאולוגיה.
במסגרת לימודיו ביצע החל משנת 1978 ולמשך מעל 11 שנים, את סקר הר מנשה כשהוא מהלך על קביים.
לימים הגדיר את הסקר הזה כ"שיקום שלי".
בשנים 1980–1982 חפר יחד עם אנשי קיבוצו, עין שמר, בח'רבת אל-חמאם בשומרון, אותו גילה בסקר וזיהה עם נרבתא.
סיים את הדוקטורט בבית הספר למדעי היהדות של אוניברסיטת תל אביב.
עבודתו הייתה בנושא "ההתנחלות הישראלית בהר מנשה", בהדרכת הפרופסורים משה כוכבי ונדב נאמן והיא אושרה בשנת 1987.
זרטל ביצע סקר ארכאולוגי שני בהר אפרים.
אחותו הצעירה היא הסופרת והחוקרת עדית זרטל.
בנו אמרי זרטל הוא מעצב גרפי ומעצב עטיפות ספרים.
בשנת 2008 יצא לכבודו הספר "בהר ובשפלה", הוצאת אריאל.
הספר בפורמט אלבומי כולל מאמרים ומחקרים על ארץ ישראל, והוא יצא לכבוד 30 שנה לסקר הר מנשה.
אתר הר עיבל - "מזבח יהושע"
זרטל התפרסם בציבור הרחב בעקבות חפירת האתר בהר עיבל, בו זיהה מזבח ישראלי.
על פי פרשנותו, זהו המזבח סביבו נערך טקס הברית המוזכר בספר יהושע ולכן הוא כינה את המזבח הזה - מזבח יהושע.
בראשית החפירות, עם חשיפת אבני המזבח הראשונות, הוא עצמו לא האמין בהיתכנות שימורן והקשר שלהן לסיפור המקראי, ולדבריו "נלחמתי נגד הרעיון שזה יכול להיות מזבח".
אך ככל שהתרבו העובדות והממצאים התואמים את הכתובים, הכריע כי אכן זהו המזבח המוזכר במקרא.
בין הממצאים בשטח שהביאו להכרעה זו היו מציאת כבש מאבנים לא מסותתות בהתאמה להוראות המקרא, ובצדו קירות המתאימים להוראות העלייה למזבח המפורטות במשנה, ובעיקר שכבת אפר גדולה של עצמות חרוכות שנמצאה מתחת לריצוף.
האפר נלקח לבדיקת פחמן 14 ותיארוכו התאים לעיתוי בניית המזבח (1200 שנים לפני הספירה).
עוד נמצא בבדיקות המעבדה כי האפר הורכב מבעלי חיים כשרים זכרים צעירים, בהלימה להוראות הנוגעות לקורבנות בספר ויקרא.
בשונה מאתרי פולחן אחרים, לא נמצאו בו כל עצמות חזיר או עצמות לא כשרות אחרות.
יחד עם הזואו-ארכאולוגית ד"ר ליאורה הורביץ, הגיע למסקנה כי לא ניתן לברוח מהשוואה לתורה, בשל ההתאמה המדויקת לדיני הקרבנות.
עם השלמת החפירות הציע שהר עיבל הוא אכן הר הקללה, אלא שהר הברכה הוא הר כביר שממזרח לו, ולא הר גריזים של היום, בו יושבים השומרונים.
את קורות התגלית והתייחסות הממסד האקדמי אליו סיכם זרטל בספרו "עם נולד - מזבח הר עיבל וראשית ישראל".
בהרצאה בשדמה שנשא ב-2013 אמר כי הטקסט התנ"כי נמצא תחת מתקפה חריפה של האקדמיה בישראל ובעולם, הטוענת שאין גרעין היסטורי בכל ראשית ישראל שכן אין לו כל הוכחות ארכאולוגיות, אך ממצאי הר עיבל מוכיחים את אירועי התנ"ך החל ממעמד הר סיני לפחות.
לדבריו יש הבדל מהותי בין הטקסט התנ"כי המעביר את מסריו דרך סיפורים אנושיים ללא כחל ושרק ומבלי להסתיר חולשות אנושיות ואת חטאי גיבוריו, לבין קובצי חוקים וטקסטים קדומים של עמים אחרים שאינם מזכירים זאת.
לדבריו, סקר הר מנשה שביצע במשך 35 שנה וייצר מפה ארכאולוגית של מרחב השומרון ובקעת הירדן מוכיח את כניסת בני ישראל לארץ.
הסקר התפרס על השטח שמבית שאן ועמק יזרעאל ועד ים המלח, על פני 2500 קמ"ר.
עבודת המיפוי התבצעה בעזרת כלי מדידה, ובמהלכו נמצאו 1300 אתרים שלא היו ידועים עד אז.
המיפוי העלה כי מספר האתרים מן התקופה הכנענית המאוחרת - ערב כניסת בני ישראל לארץ, עומד על שמונה בלבד, ואך 50 שנה קדימה, באותו תא שטח בו היו שמונה אתרים כנעניים בלבד נמצאו כ-300 אתרים ישראלים (משנת 1200 לפני הספירה והלאה).
מדובר בקפיצה של למעלה מ-1000 אחוזים, אשר מבחינה סוציולוגית אין לה היתכנות כתוצאה מגידול אורגני אלא אך ורק מגידול של אוכלוסייה הבאה מבחוץ.
זרטל הסביר כי הדבר תואם את תיאור התנ"ך את כניסת בני ישראל לכאן מנדודי המדבר.
זאת בניגוד לתפיסת "המוצא הפנימי" שרווחה באקדמיה ולפיה מוצא בני ישראל מהעם הכנעני.
טענתו לגבי מזבח יהושע לא התקבלה בקהילת הארכאולוגים המקראיים, ועומדת כדעת יחיד.
הקונצנזוס בקרב חוקרי האתר הוא שמדובר באתר פולחני כלשהו מתקופת הברזל 1, אך ללא יכולת לדעת האם האתר הוא כנעני או פרוט-ישראלי, והאם הוא מזבח או במה.
לדעת מיעוט בקרב החוקרים, מדובר בשרידים של מגדל שמירה.
זרטל טען כי קשה לאנשי האקדמיה לשנות את תפיסתם כי מעמד הר סיני וסיפור הכניסה לארץ הם לא יותר ממיתוס, וכי כל המתנגדים לא הגיעו בעצמם לראות בעיניהם את הממצאים בשטח, שלטענתו מוכיחים באופן חד משמעי את סיפור המזבח המקראי.
עם זאת, ולמרות אמירותיו הנחרצות בעניין זה בהרצאותיו ובספרו הפופולרי "עם נולד", זרטל לא פרסם את השערתו בכתב עת מדעי הנתון לביקורת עמיתים, וכאשר כתב על האתר בפורומים בעלי אופי מחקרי נצמד לשם המקובל "אתר הר עיבל".
היו שהצביעו על כך שלצורך הוכחת טענותיו נאלץ זרטל לשנות את הזיהוי של הר גריזים מזיהויו הידוע כיום להר כביר הסמוך, משום שממקום האתר אין קשר עין להר גריזים, ואילו במעמד הברכה והקללה מתואר קשר כזה.
מנגד, הסייר זאב ח' ארליך ציין כי בספר יהושע לא נכתב שהמזבח ניצב בסמוך למקום הקראת הברכות והקללות, וייתכן כי המעמד נערך בצד אחד של ההר והמזבח נבנה בצידו האחר, כך שאין צורך "להזיז" את הר גריזים כפי שעשה זרטל.
במהלך סקר הר מנשה הגיע זרטל בין השאר לאתר הנקרא בפי תושבי נחל עירון בשם אל-אחוואט, שמובנו "הקירות", "החומות", או "החצרות" בעגה מקומית.
לדעת זרטל מדובר בחרושת הגויים, האתר המקראי המוכר לנו מספר שופטים בקשר למלחמת ברק בן אבינועם בסיסרא, שר הצבא של יבין מלך כנען אשר מלך בחצור (שופטים, פרקים ד' וה').
במקום נמצאו מבנים קטנים וחומה רחבה יחסית לאתר כה גדול.
האתר היה מיושב רק כ-50 שנה.
החומה אינה ישרה ובנויה גלים גלים.
לאתר אין מקבילות בארץ, מלבד ארבעה אתרים קטנים דומים ליד כרם מהר"ל.
בחפירות באתר השתתפו גם קבוצות מאוניברסיטת קליארי בסרדיניה, והסתבר כי כ-7,000 אתרים דומים המכונים נוראגים (בסרדו עתיקה - "ערימת אבנים") נמצאו באי סרדיניה שבאיטליה.
המבנים נראים כערימות אבנים בעלות כיפות שטוחות, והחוקרים משערים כי היו אלה מקומות מגורים של משפחה אחת או יחידת לוחמים.
גם בסרדיניה נמצאו מבני-כיפות כמו באתר "אל-אחוואט" וכן מסדרונות צרים אל חדרי המגורים.
אדם זרטל הוסיף בנושא זה:
תמיכה בהשערה מובאת גם במאמרו של אריה בורנשטיין מאוניברסיטת בר-אילן.
מקור שמו של סיסרא היה מהמילה "סרא" בסרדינית עתיקה = קצין, והוא נקרא על ידי יבין להילחם בישראל, שכן יהושע חיסל את הכוח הצבאי הכנעני בחצור.
זאב ארליך הוסיף תמיכה להשערה משמות האתרים.
אתרים רבים בסרדיניה מתחילים באותיות: "סא", "סי", "סיסי".
יעל אשת חבר הקיני מגישה לסיסרא "ספל אדירים".
ייתכן כי זהו רמז לגויי הים מסרדיניה בני ה"שרדנה".
ארובות, חפר והנציבות השלישית של שלמה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1984
סקר הר מנשה ב - העמקים המזרחיים וספר המדבר, 1996
סקר הר מנשה ג - מנחל עירון לנחל שכם, 2000
עם נולד - מזבח הר עיבל וראשית ישראל, הוצאת ידיעות אחרונות, 2000
סקר הר מנשה ד - מנחל בזק עד הסרטבה, 2005
סודו של סיסרא - מסע בעקבות גויי הים ושירת דבורה, הוצאת דביר, 2010
נקודה, ארבעה סיפורי אהבה, זמורה ביתן, 2012
סקר הר מנשה ה - בקעת הירדן התיכונה (מנחל פצאל לנחל ייטב), 2012
סקר הר מנשה ו - כתף השומרון המזרחית (מנחל תרצה לצומת מעלה אפרים), 2016
כפות רגלי האל - כיצד גילינו את הגלגלים בבקעת הירדן, 2023, ספריית שיבולת, הוצאת סלע מאיר
מערכת מצודות מתקופת הברזל סביב העיר שומרון, מחקרי יהודה ושומרון, כרך שביעי, תשנ"ז, באתר דעת
אדם טיהאני , הוא אדריכל ומעצב פנים ישראלי-אמריקני.
ב-1950 עלה עם הוריו לישראל, הוא גדל בירושלים.
בשנת 1968 למד אדריכלות ועיצוב במילאנו שבאיטליה.
שימש כשוליה במספר חברות איטלקיות והתמחה בעיצוב רהיטים.
ב-1976 החל לעבוד בסניף הניו יורקי של חברת יוניגרם האיטלקית והתמקד בעיצוב עילי עבור משרדים, בתי יוקרה ואולמות אירועים.
בשנת 1978 פתח טיהאני משרד משלו במנהטן ועיצב מבנים בארבעה קצוות תבל ביניהם בתי מלון ומסעדות מובילים.
ב-1996 עיצב את מלון דן אילת.
שיפץ ב-1998 את מלון המלך דוד בירושלים.
טיהאני עיצב בשנת 1997 את מסעדת ז'אן ז'ורז' של השף ז'אן ז'ורז' וונגריכטן במגדל טראמפ שבמנהטן.
עיצוב המסעדה הוא בצבעי בז' ואפור, חלונות חדר אוכל המתחילים ברצפה ונגמרים בתקרה הגבוהה, שמהם ניבטת פנורמת הסנטרל פארק, מפות שולחן לבנות, כיסאות חומים ובגדי מלצרים בחום כהה.
בשנת 2002 עיצב טיהאני את מלון הבוטיק אלף Aleph שברומא, והוא זכה על כך בפרס האירופי לעיצוב פנים של מלונות.
טיהאני עיצב את המלון באופן אשר נועד לדמות בית מרחץ רומי בעל אופי נהנתני לעילא.
כאשר נכנסים ללובי בולטים צבעי שחור ואדום המזכירים גיהנום.
באמצע הלובי ניצבת קוביית משחק ענקית, שקשורה לחלק התחתון של הבניין המדמה גן עדן.
על מנת להיכנס לספא למטה יש ללבוש טוגה.
טיהאני בחר במוטיב של דאנטה אליגיירי שבו ניצב הגיהנום אל מול עולם התענוגות.
ב-2004 עיצב את מסעדת פר סה של בכיר השפים באמריקה תומאס קלר במרכז טיים וורנר שבכיכר קולומבוס במנהטן שעלותה שנים עשר מיליוני דולרים.
הוא הביא במסעדה אלמנטים מהסגנון המאפיין את קלר, מוטיבים ממסעדתו השנייה של קלר הפרנץ לונדרי, מסעדת הדגל שלו.
בעיצוב פשוט אך אלגנטי, דלת כניסה כחולה המזכירה את דלת הכניסה הכחולה בפרנץ לונדרי, עיצוב האח, האבנים הלא מסותתות, רצפת השיש המבריקה המרמזת על האר דקו המקנים לסועד תחושה כאילו סעד בגרסה אורבנית של הפרנץ לונדרי.
חדר האוכל המונה חמישה עשר שולחנות משקיף על הנוף בסנטרל פארק.
טיהאני אף עיצב את מסעדת One c.p.s במלון פלאזה שבעיר ניו יורק.
הוא הסיר את הווילונות המליטים את החדר האדוארדי האפל על מנת שיוכלו האנשים לראות את הפנורמה הניבטת מבחוץ, והאיר את החדר תוך שימוש מגוון בעץ ואלמנטים גאומטריים עזים.
טיהאני כיסה את מנורות הקריסטל באהילים אדומים ענקיים.
טיהאני עיצב את מסעדות מלון הבוטיק Exedra שברומא בצבעים מנוגדים של שחור ולבן המושפע מפליני וסגנון הדולצה ויטה של שנות השישים.
טיהאני אף עיצב את הבר במלון Mandalay Bay בלאס וגאס ואת ה-Grill House בכפר המרינה באי פראדייז שבאיי בהאמה, מסעדת Neyla שבמלון MGM Grand שבלאס וגאס, את מסעדתו של מייקל ג'ורדן One Sxty Blue שבשיקגו, את מלון The Time בניו יורק.
מבין תלמידיו הבולטים ניתן למנות את המעצב הישראלי רן לרנר.
אדם נח לוין הוא זמר-יוצר אמריקאי ממוצא יהודי, סולן להקת הפופ רוק האמריקאית מארון 5.
לוין נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה לפרד לוין ופטסי נוח.
אביו יהודי ואמו בת לאם נוצרייה ולאב יהודי.
לוין מגדיר את עצמו כיהודי, על אף שבחר כילד לא לחגוג בר מצווה: "הרגשתי כאילו המון ילדים מנסים לעשות קופה...
לדעתי זאת לא הדרך הכי מכובדת להיות עם אלוהים ועם המסורת ארוכת השנים".
הוא אח בכור למייקל ולסאם.
כשהיה בן שבע התגרשו הוריו.
בילדותו היה לוין ילד ביישן וחסר ביטחון.
הוא שיחק כדורסל בקבוצה שאימן אביו, וכשהיה בן שש זרק את זריקת הניצחון באליפות כדורסל מקומית של YMCA בדקות האחרונות של המשחק.
מאוחר יותר הוא סיפר שהאירוע שינה את חייו ונתן לו את הביטחון להצליח.
לוין למד בבית ספר ברנטווד, ושם הכיר את ג'סי קרמייקל, מיקי מאדן וריאן דאסיק, שמאוחר יותר היו שותפיו ללהקת "Kara's Flowers".
לוין התחבר לראשונה עם ג'סי קרמייקל, אשר ניגן קלרינט בתזמורת של התיכון, כאשר הם ניגנו יחדיו ב-"French Woods Festival of the Performing Arts".
כתלמידי שנה ראשונה בתיכון, השניים הקימו את הלהקה שהפכה אותם לחברים טובים עד היום.
לוין, מאדן וקרמייקל הופיעו לראשונה כלהקה שנקראה "Edible Nuns" במסיבת ריקודים של חטיבת הביניים, בה ניגנו גרסאות כיסוי של להקות אהובות עליהם משנות ה-90, כמו פרל ג'אם ואליס אין צ'יינס.
כשהשלישייה עברה לתיכון, המתופף עזב את הלהקה.
הוא הוחלף באמי ווד, חברה של אחד מחברי הלהקה.
זמן קצר לאחר מכן, היא עזבה את הלהקה, ולוין התחבר מחדש עם ריאן דאסיק, שהצטרף ללהקה בתופים.
ב-1997, הוציאה הלהקה את האלבום "The Fourth World".
האלבום לא הצליח, והסינגל היחיד שיצא מתוכו, "Soap Disco", כשל.
מאוכזבים מהתוצאות של האלבום, החליטו חברי הלהקה שדרכיהם ייפרדו.
לוין וקרמייקל עזבו את קליפורניה ועברו ללמוד במכללת פייב טאונז (Five Towns) שבלונג איילנד, ניו יורק.
זו הייתה הפעם הראשונה בה נחשפו השניים לסצנת מוזיקה שונה לגמרי (היפ הופ ו-R&B), אשר גרמה להם ל"התעוררות תרבותית".
לאחר שנשרו מהלימודים במכללה, התאחדו לוין וקרמייקל מחדש עם מאדן ודאסיק, והוסיפו את הגיטריסט ג'יימס ולנטיין ב-1999. הם החליטו על שם חדש ללהקה - "מארון 5", לוין וחבריו התחילו לאסוף את כל סוגי המוזיקה שגילו למוזיקה של הלהקה.
הקול ההבעתי של לוין עזר ללהקה להשיג הצלחה רבה במצעדים.
אלבום הבכורה של הלהקה, "Songs About Jane", נכתב על חברתו לשעבר של לוין, ג'יין - בחורה, שלדבריו, היוותה לו השראה במהלך השנים, וברוב כתיבת השירים הוא קיבל השראה ממערכת היחסים הסוערת שהייתה ביניהם.
ב-25 ביוני 2002, יצא אלבום הבכורה של להקת מארון 5, "Songs About Jane" שנכתב בהשראת ג'יין, חברתו לשעבר של לוין.
ב-22 בינואר 2003, הם הקליטו מיני-אלבום עם שירים אקוסטיים שנקרא על שם הזמן בו הוקלט, 1.22.03.Acoustic.
ב-13 במאי 2005, בזמן הופעה חיה בסנטה ברברה, קליפורניה הם הכניסו את השירים ל-DVD שנקרא "Live – Friday the 13th".
ב-2005, זכתה הלהקה בפרס גראמי בקטגוריית "תגלית השנה".
אחרי הפסקה של 5 שנים הם הוציאו את אלבום האולפן השני שלהם, "It Won't Be Soon Before Long" ב-16 במאי.
ב-25 במרץ 2008, הוציאה הלהקה אלבום הופעה שני בשם "Live from SoHo".
ב-8 ביולי 2008, הם הוציאו אלבום הופעה שלישי במספר בשם "Live from Le Cabaret".
ב-21 בספטמבר 2010, יצא אלבום האולפן השלישי שלהם, "Hands All Over".
ב-2005, השתתף הזמר בשיר של "Live Again" ,"Ying Yang Twins", ומאוחר יותר, השתתף באלבום של קניה וסט, "Late Registration", בסינגל השלישי, "Heard 'Em Say".
בנוסף הוא השתתף בשיר של אלישה קיז, "Wild Horses", מתוך האלבום "Alicia Keys: MTV Unplugged".
ב-2006, הוא כתב את השיר "Say It Again" לאלבום של נטשה בדינגפילד, ".N.B".
בנוסף הוא ביצע קולות רקע בשיר.
ב-2009, הוא השתתף בשיר "Bang Bang" מתוך האלבום "Troubadour" של הראפר הקנדי K'naan.
ב-2010, השתתף לוין בגרסה המחודשת של השיר "We Are The World" להאיטי ביחד עם עוד 80 אמנים נוספים.
באפריל 2010 יצא האלבום של סלאש, בו משתתף אדם בשיר "Gotten", שהגיע למקום ה-37 באותה שנה במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ.
ב-2011 השתתף לוין בשיר "Stereo Hearts" של להקת ג'ים קלאס הירוז.
השיר הגיע למקום ה-13 במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ לשנת 2011. משנת 2011 לוין משתתף כשופט בתוכנית הריאליטי האמריקאית The voice .
ב-26 בנובמבר 2012, השתתף לוין בשיר "My Life" של הראפר 50 סנט ביחד עם אמינם.
בטלוויזיה, הוא ביצע הופעת אורח מוזיקלית בסדרה "בוורלי הילס 90210" יחד עם שאר חברי להקת "Kara's Flowers", והופיע כאורח ב-"Evening Shade".
הוא הופיע פעמיים עם מארון 5 בסאטרדיי נייט לייב, והראה את ביתו בתוכנית "MTV Cribs", אשר אותו הוא חולק עם חבר הלהקה ג'יימס ולנטיין.
בשנת 2007, השתתף בעונה ה-33 של סאטרדיי נייט לייב במערכון שנקרא "Iran so Far" יחד עם אנדי סמברג, פרד ארמיסן וג'ייק ג'ילנהול שבו הם שרו "שיר אהבה" פארודי למחמוד אחמדינז'אד, נשיא איראן.
בשנת 2008 הוא הופיע בקומדי סנטרל, "Night of Too Many Stars".
לוין גם הופיע בתשדיר של ג'ימי קימל בו מפורסמים אישרו את הצבעתם לברק אובמה לנשיאות ארצות הברית.
הוא גילם את עצמו בפרק סיום העונה השלישית של "30 רוק".
מופיע בדמותו במשחק Band Hero בשיר של מארון 5, "She Will Be Loved".
באוקטובר 2008, שיתף לוין פעולה עם "First Act", כדי ליצור את "First Act 222" גיטרה בעיצובו.
הגיטרה הוצעה למכירה בהפצת Target.
הוא הצהיר בראיונות שונים שהוא לא מתכוון להמשיך במארון 5 לנצח והם אולי ייצאו להפסקה לאחר סיבוב ההופעות של אלבומם השלישי.
באוגוסט 2010, השיק לוין בלאס וגאס קו אופנה שנקרא "222", אשר נגנז מאוחר יותר באותה שנה.
בפברואר 2013 הוציא בושם תחת המותג "222".
מ-2011 עד 2020 שפט לוין ב-"The Voice", תוכנית הכישרונות המוזיקליים של רשת NBC האמריקאית.
ב-29 ביוני 2011, הסתיימה העונה הראשונה של התוכנית, בה ניצח חבייאר קולון שהיה בנבחרת של לוין.
בעונה החמישית, ב-2013, ניצחה טסן צ'ין, שהייתה גם היא בנבחרת של לוין.
במרץ 2012, נחשף כי לוין ישחק בעונה השנייה של סדרת הדרמה "אימה אמריקאית" ויגלם את דמותו של ליאו.
בספטמבר 2012, פורסם כי לוין ידגמן עבור מותג הבגדים "Bench".
בשנת 2014 הוא השתתף בסרט הקולנוע "התחלה חדשה", לצד קירה נייטלי ומארק רופאלו.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד משני בסרט הקומדיה "אמהות בהפרעה" בכיכובן של טוני קולט ומולי שאנון.
בשנת 2018 שיחק בתפקיד משני בקומדיה "המופע של אדי".
חברתו לשעבר של לוין, ג'יין, היא המוזה מאחורי שמו של אלבום הבכורה של הלהקה "Songs About Jane".
בראיון מ-2004, הוא טען כי היא לא יצרה קשר עמו למרות ההצלחה של האלבום.
בשנים 2011–2012 היה בזוגיות עם הדוגמנית הרוסייה, אנה ויאליצינה.
ביוני 2012 החל בזוגיות עם דוגמנית ויקטוריה'ס סיקרט ילידת נמיביה, בהאטי פרינסלו.
ביולי הם 2013 התארסו, וביולי 2014 הם התחתנו וג'ונה היל השיא אותם.
במרץ 2016 הודיעו שהם מצפים לילדם הראשון.
בספטמבר 2016 נולדה בתם הבכורה (דאסטי רוז), בפברואר 2018 נולדה בתם השנייה (ג'יו גרייס) ובינואר 2023 נולד בנם השלישי.
לאביו ולאמו החורגת, ליסה, מספר חנויות אופנה בקליפורניה, "M.
דודו הוא העיתונאי האמריקאי טימוטי נח.
בשנת 2006 שבר לוין את עצם החזה שלו תוך כדי הרמת משקולות, מה שהוא כינה "אחד הדברים הכואבים ביותר שחוויתי אי פעם".
הוא מבצע פעולות כגון כתיבה ביד שמאל, ופעולות כגון נגינה ביד ימין.
נכון לשנת 2017, הונו של לוין מוערך בכ-60 מיליון דולר.
בנעוריו אובחן כסובל מ-ADHD (הפרעת קשב וריכוז).
ב-2011 הצטרף לארגון "Own It", שתומך באנשים צעירים ומבוגרים שאובחנו בילדותם כסובלים מ-ADHD.
באוקטובר 2023, לוין, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן.
הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס בעקבות טבח שבעה באוקטובר.
הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא .
המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס.
אדם מיטשל למברט , הוא זמר, פזמונאי, דוגמן, ושחקן יהודי-אמריקאי.
כנער, למברט השתתף במופעי תיאטרון ולמד שיעורי משחק ושירה.
מאוחר יותר כאשר סיים את לימודי התיכון שלו החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של קליפורניה.
את דרכו הבין לאומית החל בשנת 2009 כשהשתתף בעונה השמינית של תוכנית המציאות "אמריקן איידול" בה סיים במקום השני.
מאוחר יותר באותה שנה, הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, "For Your Entertainment" שהגיע ביציאתו היישר למקום השלישי במצעד הבילבורד 200. מאוחר יותר הוציא כ-7 סינגלים בהם, "Whataya Want From Me" אשר הועמד לפרס גראמי בקטגוריית שיר הפופ הטוב ביותר.
נכון לאפריל 2012, מכר האלבום מעל 2 מיליון עותקים.
בשנת 2012, למברט הוציא את אלבום האולפן השני שלו, "Trespassing" שהגיע לראש מצעדי קנדה, הונגריה, והבילבורד 200 בארצות הברית ובכך הפך אותו לאמן ההומוסקסואל הראשון בהיסטוריה שכובש את המצעד.
מגזין הרולינג סטון הכתיר אותו כאלבום הטוב ביותר של 2012. אלבומו השלישי, "The Original High" הגיע לעשרת המובילים בניו זילנד, בריטניה, פינלנד, צ'כיה וארצות הברית.
בשנת 2020 הוציא למברט את אלבומו הרביעי, "Velvet" שהגיע למקום ה-8 באוסטרליה.
באותה שנה ייסד ארגון ללא כוונת רווח בשם "Feel Something Foundation", אשר מתמקד בעזרה ותמיכת אנשי קהילת הלהט"ב.
לצד קריירת הסולו שלו, למברט החל להיות הסולן הראשי של להקת הרוק הבריטית קווין שכלל כ-5 סיבובי הופעות בין לאומים עם הלהקה מאז שנת 2011 תחת השם "Queen + Adam Lambert".
נכון לשנת 2020 הונו האישי נאמד בכ-30 מיליון דולר.
למברט נולד ב-29 בינואר 1982 באינדיאנפוליס שבאינדיאנה, ארצות הברית לאם, ליילה, שיננית ואב, אבר, מנהל תוכנה.
אימו יהודייה עם שורשים מרומניה ואביו ממוצא נורווגי.
יש לו אח קטן בנוסף בשם ניל.
למברט גדל כיהודי ואף ביצע שירים בעברית, בהם "שיר לשלום" ו-"התפילה" בקונצרט מחווה בשנת 2005 לראש ממשלת ישראל שנרצח, יצחק רבין.
זמן קצר לאחר לידתו, משפחתו עברה להתגורר בסן דייגו שבקליפורניה.
מגיל 9, למברט הופיע בתיאטרון ברשת הטלוויזיה "Metropolitan Educational Theatre".