tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתגובה קיסר החל להשמיד את רכושם, לצד גדיעת היער.
פעולה זו הופסקה בעקבות מזג האוויר הסוער, המנפים התקדמו למעבה היער וניצלו.
בשנת 55 הם נבזזו, לאחר שנכשלו בניסיונם למנוע פלישה גרמאנית.
במקביל לפלישתו הראשונה של קיסר לבריטניה, הוא שלח שני לגאטוס לשטחיהם של המנפים.
גם הפעם הם ברחו ליערות, בעוד שהרומים השמידו את רכושם.
בשנת 53 הוליך קיסר חמישה לגאטים בהנהגתו אל ארצם.
הוא עשה דבר זה לאחר שהמנפים היו השבט הגאלי היחיד שלא שלח נציגים למשא ומתן עם רומא, ובשל השתתפותם במרד של אמביוריקס.
המערכה המחודשת הצליחה לגרום להם לכניעה.
קיסר הפקיד את בן בריתו קומיוס משבט האטרבאטים (Atrebates) לשמור עליהם.
קוהורטה של חיל עזר מנפי תועדה בידי כתובות שמתוארכות למאה ה-2 בבריטניה.
קראוסיוס (Carausius), מצביא רומי מהמאה ה-3 שהכריז על עצמו כשליט בריטניה וצפון גאליה, היה מנפי.
לגיון בשם "זקני מנפי" (Menapii seniores) מוזכר בנוטיטיה דיגניטטום במאה ה-5.
מנפרד גרסטנפלד היה סופר, פובליציסט, היסטוריון, חוקר השואה והאנטישמיות, כלכלן ואקולוג ישראלי.
היה יו"ר הנהלת המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה במשך 12 שנים (2000–2012) וחבר ההנהלה.
מייסד ומנהל התוכנית של מרכז זה לחקר האנטישמיות.
לשעבר ראש בני עקיבא בהולנד ויו"ר ההתאחדות העולמית של הסטודנטים היהודים.
נולד ב-1937 בווינה, אוסטריה, להורים יהודים אורתודוקסים ציונים.
המשפחה ברחה מאוסטריה הנאצית, להולנד, לאחר הולדתו.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, משנכבשה הולנד על ידי הנאצים הסתתרו הוא והוריו במשך כשנה, באמסטרדם, סמוך למקום המסתור של אנה פרנק וכך ניצלו.
לאחר המלחמה הצטרף לתנועת בני עקיבא ובהמשך אף שימש כראש התנועה בהולנד כולה.
למד באוניברסיטת אמסטרדם ובה גם קיבל את הדוקטורט שלו, באקולוגיה.
כשהיה סטודנט, היה למנהיגו של ארגון סטודנטים יהודים ציונים באמסטרדם - NZSO, וב-1963 נבחר ליו"ר ההתאחדות העולמית של הסטודנטים היהודים, ושימש בתפקיד עד 1967.
ב-1964, זמן קצר לאחר סיום לימודיו היגר מהולנד לצרפת, פריס, לאחר שקיבל עבודה בקונסורציום פיננסי גדול, כאנליסט של מניות חברות התרופות הנסחרות בבורסה.
עבד בתפקיד זה במשך ארבע שנים, וב-1968 עלה לישראל עם משפחתו והמשיך בעבודתו הכלכלית.
בישראל פתח חברת יועץ כלכלית שבין לקוחותיה היו חברת טבע תעשיות פרמצבטיות.
בנוסף שימש כיועץ כלכלי ונציג בישראל של הבנטוסטן סיסקאי.
בשנת 1977 היה בין מייסדי התנועה הדמוקרטית לשינוי (מפלגת ד"ש), והיה חבר ועדת המצע שלה.
בסוף שנות ה-90 שימש אחד היועצים המרכזיים של הוועדה לטיפול בפיצוי יהודי הולנד.
פרופסור (אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת טמפל) דניאל אלעזר, המייסד, הנשיא ויו"ר מועצת המנהלים של מכון המחקר, המרכז הירושלמי JCPA, שהיה ידידו, צירף אותו בשלב מסוים לדירקטוריון של מכון המחקר שלו, יותר בתור תחביב מאשר כמקצוע.
ב-1999 הלך פרופסור אלעזר לעולמו, ובראשית שנת 2000 נבחר גרסטנפלד כאחד משני יורשיו, ובכך הפך התחביב למקצוע.
גרסטנפלד כיהן כיו"ר הנהלת המרכז, בעוד דוקטור דורי גולד התמנה לנשיאו.
גרסטנפלד כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה עד 2012. בתקופה זו הוא גם ייסד את התוכנית לחקר האנטישמיות במסגרת ה-JCPA והוא מכהן, עד היום, כמנהל התוכנית.
בנוסף, הוא מנהל כיום את "המכון לעניינים יהודיים כלל עולמיים" (Institute for Global Jewish Affairs), שנוסד ב-2008, במסגרת המרכז הירושלמי JCPA.
נפטר ב-24 בפברואר 2021 והותיר אחריו שני בנים.
רשימת מאמרים חלקית, שהתפרסמה באתר ה-JCPA
סביבה ובלבול, מבוא לאקולוגיה עכשווית, תרגום מאנגלית: עידן ירון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998 (מהדורה שנייה, הוצאת ראובן מס)
איכות הסביבה במסורת היהודית: עולם בר קיימא, הוצאת מכון ירושלים לחקר ישראל, המרכז למדיניות סביבתית, 2002
Revaluing Italy (יחד עם לורנצו נסי, הוצאת ספרלינג וקופפר, איטלקית, 1992)
מנפרד וינקלר (27 באוקטובר 1922, פּוּטילָה – 12 ביולי 2014, צור הדסה) היה משורר ומתרגם ישראלי, יהודי יליד רומניה, שכתב בשפות גרמנית ועברית.
מנפרד וינקלר נולד בפּוּטִילָה, כפר גדול (בימינו עיירה באוקראינה) בעל רוב אוקראיני, השוכן בצפון חבל בוקובינה כ-75 ק"מ דרום-מערבית מצ'רנוביץ.
באותן השנים האזור היה שייך לרומניה, אחרי תקופה ארוכה של שלטון אוסטרי.
וינקלר גדל במשפחה יהודית אמידה, בעלת יערות ואדמות.
אביו, אמיליאן ברטהולד וינקלר, בוגר אוניברסיטת וינה היה עורך דין.
אמו יוהנה וינקלר לבית וילדהולץ, היה צאצאית למשפחה מן העיר ברודי בגליציה.
סבה, יוסף וילדהולץ היה מורה ידוע לספרות גרמנית בגימנסיה הגרמנית בברודי, ואחד מתלמידיו היה דב סדן.
המשפחה שהתה זמנית בצ'רנוביץ בשנים 1930–1932 וחזרה לגור בפוטילה.
אחרי לימודים בבית ספר יסודי בכפר, נשלח וינקלר על ידי הוריו, בשנת 1936, אל קרובים בצ'רנוביץ על מנת שילמד שם בתיכון רומני.
מגיל 13–14 התחיל להתעניין בשירה הגרמנית.
מבחינה פוליטית, בדומה לאחיו הבכור, גרהרד, הוא נמשך לאידאולוגיה הקומוניסטית.
בלילה של 13 ביוני 1940, כשצפון בוקובינה סופחה לברית המועצות, הוריו והאח גרהרד, פעיל קומוניסטי בעבר ורופא, מנהל בית החולים בפוטילה, יחד עם אשתו שושה, נעצרו על ידי השלטונות הסובייטיים.
האם והגיסה נשלחו למחנה בקזחסטן, והאח נשלח באשמת "טרוצקיזם" לגולאג של צפון רוסיה.
האב העדיף לשים קץ לחייו, בגיל 50. מנפרד ניצל מכיוון שנמצא עדיין אצל קרוביו בצ'רנוביץ.
סיים את לימודי הבגרות בקיץ 1941. בשנת 1941, אחרי כיבושה החוזר של צ'רנוביץ על ידי רומניה בברית עם הנאצים, וינקלר גורש בתור יהודי לטרנסניסטריה, בה נספו חלק גדול מיהודי בוקובינה ובסרביה.
למזלו שרד, ובשנת 1944 שב לצ'רנוביץ, שנכבשה בחזרה על ידי הצבא הסובייטי.
אחרי תום מלחמת העולם השנייה, כמו רבים מניצולי השואה בבוקובינה, העדיף שלא להישאר בברית המועצות הסטליניסטית אלא לעבור, בתור אזרח רומני, לתחום רומניה.
גם רומניה הפכה במהרה למדינה קומוניסטית.
אחרי שנת 1946 חי וינקלר בעיר טימישוארה, עיר בחבל באנאט, בעלת מסורת תרבותית גרמנית, ובה גם קהילה יהודית גדולה ששרדה כמעט בשלמותה.
בטימישוארה נקלטו במהלך השנים פליטים מאותם חלקי רומניה שסופחו לברית המועצות.
וינקלר, שלא קיבל בעבר חינוך יהודי, הצטרף לתנועת הנוער הציוני הבונים דרור ובשנת 1948 להכשרה חקלאית מתוך כוונה לעלות לארץ ישראל.
בסופו של דבר נאלץ להישאר עדיין ברומניה, כשהתנועה הציונית הוצאה מחוץ לחוק על ידי הקומוניסטים ב-1949. הוא למד תקופה קצרה בפקולטה לגרמנית שהוקמה בעיר ושנסגרה כעבור זמן קצר, עבד כפועל ייצור וכטכנאי מבקר איכות במפעל למתכות, ובמקביל כתב שירים בשפה הגרמנית.
בעת הפעילות בתנועה הציונית הכיר וינקלר את הרמה לוין, מצ'רנוביץ, אשתו לעתיד.
בשנת 1956 פרסם וינקלר ברומניה את קובץ שיריו הראשון בגרמנית Tief pflügt das Leben ("החיים חורשים עמוק").
לפרנסתו כתב גם שירי ילדים (Kunterbunte Verse, 1957), סיפורי ילדים בחריזה (Fritzchens Abenteuer, 1958) ולתוכניות בגרמנית של תחנת הרדיו בטימשוארה.
התקבל באותן השנים כחבר המחלקה הגרמנית של איגוד הסופרים הרומנים.
בשנת 1956, במפגש סופרים בבוקרשט, הכיר וינקלר את הסופר הגרמני-רומני הַנְס בֶּרְגֶל (יליד 1925), בן למשפחה סקסונית טרנסילבנית.
ברגל, שסבל מרדיפות נגד הגרמנים אחרי מלחמת העולם השנייה, נכלא ב־1959 למשך שש שנים על ידי שלטונות רומניה ואחר כך היגר לגרמניה.
קשר הידידות ביניהם התחדש כעבור כ־40 שנה, ב-1994, וההתכתבות בין השניים פורסמה על ידיהם בשנת 2011. ברגל כתב אחריות דבר לספרי וינקלר שפורסמו בגרמניה, כולל לספרו האחרון שפורסם בגרמניה בשנת 2014 ("היכן שהיקום צריך להתחיל").
שני הסופרים החליפו ביקורים הדדיים, ובסתיו 1999 ביקרו ביחד בירדן.
בשנת 1959 עלה וינקלר לישראל, וכמי שלא ידע אף אות בעברית למד את השפה בקיבוץ בית אלפא ואחר כך באולפן עציון.
השליטה בעברית איפשרה לו בהמשך להירשם בשנים 1959–1963 ללימודי ספרות עברית ויידיש באוניברסיטה העברית.
עוד בשנה הראשונה כסטודנט בירושלים התחיל לכתוב שירים גם בעברית, ופרסם אותם בעיתון העולים ובעיתון הסטודנטים.
בשנים הראשונות בארץ זכה וינקלר לעידודם של פרופ' דב סדן, של עזרא פליישר ואחרים.
וינקלר הצטרף לחוג "ליזיס" של אנשי רוח יהודים כותבי גרמנית.
הוא עבד בהמשך כארכיונאי וניהל את הארכיון בנימין זאב הרצל במסגרת הארכיון הציוני המרכזי בירושלים.
הוא השתתף בשנים 1964–1981 בהוצאה לאור של כתבי הרצל.
וינקלר התיישב ביישוב צור הדסה בפרוזדור ירושלים, ואחרי 1981 פעל כסופר, מתרגם ופסל עצמאי.
בשנת 1994 שכל וינקלר את בתו בתאונה.
בנוסף לכתיבת שירה בעברית וגרמנית, תרגם לעברית יצירות ספרות מגרמנית ומרומנית.
מנפרד וינקלר היה חבר באגודת הסופרים העבריים, באגודת הסופרים כותבי גרמנית בישראל (שהוקמה בשנת 1975) ובמרכז PEN של המחברים בשפה הגרמנית מחוץ למדינות הדוברות גרמנית.
בשנת 2008 התראיין וינקלר בסרט התיעודי "צליל המלים" (Der Klang der Wörter), המוקדש לסופרים יהודים כותבי גרמנית שעלו לישראל וחיים בה.
הלך לעולמו ב־12 ביולי 2014 ונקבר בבית הקברות בנס הרים.
1962 - פרס ראשון לשירה עברית בתחרות ארצית של משרד החינוך
2000 - פרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש ראש ממשלת ישראל לוי אשכול
2015 - פרס על שמו לשירה הוענק על ידי מועצת המחוז סוצ'אבה והמרכז לתרבות בוקובינה ברומניה, לרגל פסטיבל לשירה במסגרת הפסטיבל האירופי "אומת היוצרים".
כלת הפרס הייתה המשוררת אביבה גולן מישראל.
Unruhe - 1997 (חוסר מנוחה) פורסם במינכן
בעריכת רנאטה וינדיש-מידנדורף ועם הקדמה שלה, פורסם בברלין .
("ממשיכים בשיח - (התכתבות בין יהודי מבוקובינה לגרמני מטרנסילבניה)")
2014 Wo das All beginnen soll: ausgewählte Gedichte (היכן שהיקום צריך להתחיל - שירים מובחרים), 978-3-86813-017-1.ISBN - עם אחרית דבר מאת הנס ברגל, פורסם בברלין
וינקלר פרסם 4 קובצי שירים בעברית:
1965 - שירים הוצאת עקד, תל אביב
1970 - בין אצבעות העיר: שירים, עקד, תל אביב
1979 - עפר בעימות: שירים ספרית פועלים, תל אביב
1988 - צל העקרב: שירים, ספרית פועלים, תל אביב
בשנת 1977 פרסם שיחון עברי-גרמני.
שיריו העבריים של וינקלר תורגמו לאנגלית, גרמנית, רומנית, ואוקראינית.
ב-2005 כמה משיריו פורסמו באנתולוגיה דו-לשונית של יצירות משוררים רומנים וישראלים - מולדת המשורר Națiunea Poeților שפורסמה בסוצ'אבה, בירת דרום בוקובינה עם איורים מאת מיכאי פַּנְזָארוּ-פים.
1976 – Die Blutsäule ,(עמוד הדמים), רומן על השואה, מאת זומה מורגנשטרן
1981 – Der junge David ,מחזה לירי מאת ריכרד בר-הופמן
1983, 1987 – שירים – Gedichte מאת פאול צלאן (משורר יליד בוקובינה, כמוהו, אותו הכיר בעת ביקורו של צלאן בישראל חצי שנה לפני מותו, ב-1969)
1984 – "שושנת האין" מאת פאול צלאן
1987 – Briefe (מכתבים) מאת פרנץ רוזנצווייג
1998, 2004 – Israelische Trilogie I (טרילוגיה ישראלית א) שירים מאת הנס ברגל
השתתף בקובץ התרגומים משירי ט.
1980 – מריה באנוש - שירים (בשיתוף עם ק"א ברתיני ושמעון הרן)
1991 - שירי ילדים מאת מויסיי פישביין Дивний сад
2011 – ב"סימאלה שלי" מאת אריה לייביש־ליש – תרגום שירי סימאלה שניידר
מנפרד מילר הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער.
מילר החל את קריירת הבוגרים שלו בשוורץ-וייס אסן בשנת 1966, שם שיחק חמש עונות.
בשנת 1971 עבר לוופרטאלר מליגת הבונדסליגה השנייה, עמה העפיל אל הבונדסליגה בעונתו הראשונה בקבוצה, ובעונתו השנייה סיים עם הקבוצה במקום הרביעי.
ההישג של הקבוצה לא שוחזר, ובעונה העוקבת ניצלה מירידה לאחר מאבקי תחתית, ובשנת 1975 נשרה בחזרה לליגת המשנה.
בשנת 1976 עזב מילר לנירנברג, ששיחקה גם היא בליגת המשנה.
בשנת 1978 עלה מילר עם נירנברג אל הבונדסליגה, נשר שוב לבונדסליגה השנייה כעבור עונה אחת, ועזב את הקבוצה לטובת תקופה קצרה בESV אינגולשטאדט, לאחר 86 משחקים במדי נירנברג.
בשנת 1979, כאשר היה בן 32, חתם מילר בבאיירן מינכן, כמחליפו של ספ מאייר שפרש בגין תאונת דרכים, והחל להתחרות על המקום בהרכב עם השוער ואלטר יונגהאנס, הצעיר ממנו ב-11 שנים.
עם באיירן מינכן זכה מילר בשתי אליפויות הבונדסליגה ובשני גביעים מקומיים, כאשר הוא ויונגהאנס משחקים לסירוגין בהרכב הקבוצה, הן בזירה המקומית והן בזירה האירופית.
בעונת 1982 הגיעה באיירן מינכן לגמר גביע אירופה לאלופות, בו הפסידה לאסטון וילה, במשחק בו מילר פתח בהרכב.
בשנת 1984 פרש מילר ממשחק פעיל עם 48 הופעות במדי באיירן מינכן, לאחר שאיבד את מקומו בהרכב לשוער הבלגי ז'אן-מרי פפאף, שהגיע במקום יונגהאנס שעבר לשאלקה 04 בשנת 1982.
עם פרישתו, החל מילר לעבוד כמנהל כללי בנירנברג, ואף חזר להופעה אחת בשער הקבוצה במשחק בונדסליגה בשנת 1986, בעקבות פציעתו של השוער הראשון אנדראס קפקה.
כיום מילר מנהל חברת הפקות טלוויזיוניות.
מנפה שגיאות, או דיבאגר (מאנגלית: Debugger), היא תוכנת מחשב, שלרוב משמשת מתכנתים למציאת שגיאות במהלך פיתוח ותחזוקה של תוכנות מחשב אחרות.
לרוב תוכנות מחשב פועלות ולא ניתן לדעת אם הייתה שגיאה או לא אלא אם כן התוכנית החזירה פלט כלשהו למשתמש, או שהתוכנית החזירה שגיאה, ולרוב פלט זה יחזור רק בסוף ריצת התוכנית, מה שבתוכניות מורכבות עלול לקחת זמן רב.
הדרך העיקרית שבה הדיבאגר מאפשר למתכנת למצוא את מקור השגיאות היא באמצעות הכוח לעצור ריצת תוכנית באמצע, ולבדוק את תמונת הזיכרון של התהליך בנקודה זו.
לשגיאה בתוכנה נהוג לקרוא באג (חרק, באנגלית: Bug).
יש עדויות לשימוש במונח זה עוד בשנת 1878, במכתב ששלח תומאס אדיסון לשותף שלו, בו הוא מתאר כי נותרו לו מעט בעיות (באגים) לפתור בפיתוח שלו, אך המונח נטבע רשמית על ידי גרייס הופר בשנת 1952, בזמן שעבדה על הרווארד סימן 2, והתגלה עש בתוך המכונה שגרם לבעיות בתפקוד שלה.
לאחר שהוציאו את החרק מתוך המכונה, הוא הודבק ליומן מעקב של המכונה (כפי שניתן לראות בתמונה), והתפשטה השמועה כי המפתחים דיבגו (debugged) את המכונה, וכך נטבע המונח.
תוכנות המחשב הראשונות נכתבו בכל מיני אמצעים פיזיים כגון סרטי ניקוב שהיו נטענים למחשב שהיה מריץ את התוכנית ומחזיר פלט.
בכל פעם שהתוכנית הייתה מחזירה תשובה לא נכונה, המתכנת היה צריך לנתח את התוכנית שלו שלב אחר שלב, ולבסוף ליצור סרט חדש עם התיקון.
לאט לאט המחשבים התפתחו ואיפשרו תכנות אינטראקטיבי (תכנות המחשב בזמן הריצה שלו), אך גם אז מתכנתים היו צריכים לנתח את הקוד שלהם שורה אחר שורה כדי למצוא בעיות, ואחד הקשיים הגדולים ביותר היה שהם לא יכלו לדעת בכל מצב את הערכים המתקבלים בזיכרון המחשב במצבי הביניים בין תחילת התוכנית לסופה.
כיום, תוכנות מחשב כתובות בשפות שונות בקוד מקור, ולרוב מורצות שורה אחר שורה.
כפי שנכתב בפסקה הקודמת, הקושי של תוכניתנים לפני המצאת הדיבאגר היה הבנת מצבי הביניים של התוכנית שהם מנסים לנתח.
לכן היכולות המשמעותיות ביותר שהדיבאגר נותן הן נקודות עצירה, שהן נקודות שמפתח מסמן באמצעות הדיבאגר בקוד שלו, וכאשר התוכנית מגיעה לשורת קוד זו היא עוצרת את פעולתה.
כעת המפתח יכול לנצל יכולת מרכזית נוספת של הדיבאגר, והיא בדיקה של תמונות הזיכרון, ואת הערכים השמורים במשתני התוכנית, וכך למצוא בקלות גדולה יותר ערכים שגויים ואת המקור שלהם.
בנוסף, קיימים דיבאגרים המאפשרים למתכנת לשנות ערכים מסוימים (בדרך כלל של משתנים) בזמן הריצה של התוכנית, וכך לנסות להשפיע על ריצת התוכנית בצורה שתעזור לו להבין את דרך הפעולה שלה, ואת האופן שבו היא משתמשת בערכים שלה, או להגיע לקטעי קוד בתוכנית שהמתכנת רוצה לבדוק באותו רגע.
שימוש נוסף של דיבאגרים הוא בדיקת ביצועים של תוכנית.
לעיתים תוכנות רצות באופן תקין ומחזירות ערכים נכונים, אך זמן הריצה שלהן ארוך, ובאמצעות הדיבאגר ניתן למצוא את הנקודות בקוד בהן התוכנית משקיעה את הזמן הרב ביותר (לא כל שורה של קוד רצה באותו הזמן).
על ידי מציאת שורות אלה, יכול המתכנת למחוק את השורות אם אינן הכרחיות או לשפר את הביצועים של אותן פעולות על ידי שימוש באלגוריתמים מתאימים יותר לביצוע פעולה זו.
יכולת מרכזית נוספת היא זיהוי שגיאות בזמן הריצה, ועצירת התוכנית רגע לפני קריסת התהליך.
דיבאגר גם נמצא בשימוש נרחב של האקרים, כיוון שבאמצעותו הם יכולים לנתח תוכנות ולמצוא בהן פגיעויות שניתן לנצל לטובת התקפות שונות.
למשל, בתוכנות בתשלום המוגנות על ידי סיסמאות - כלומר בהן ניתן להשתמש רק באמצעות קביעת סיסמה - יכול ההאקר לדבג את התוכנות האלו ולמצוא את הנקודה בה נמצאת בדיקת הסיסמה, ושם למצוא פגיעות או לשנות חלק זה של הקוד ובכך "לפרוץ" את התוכנה לשימוש חופשי.
דיבאגרים רבים הם בעלי ממשק טקסטואלי, אך סביבות פיתוח רבות משלבות תוספי ממשקים גרפיים עבור דיבאגרים כדי להקל על המתכנת בזמן העבודה, ותוספים אלה פופולריים מאוד.
לרוב דיבאגרים מתאימים ספציפית לשפת תכנות אחת, ולכן לכל שפת תכנות יש למצוא דיבאגר מתאים, אך קיימים מספר דיבאגרים (כגון GDB) המתאימים למספר שפות.
הנה מספר דוגמאות למנפי שגיאות נפוצים:
דיבאגר ה-javascript של פיירפוקס או של גוגל כרום
מנפרד בורגסמולר היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת החלוץ.
בורגסמולר הבקיע במהלך הקריירה שלו 213 שערים בבונדסליגה, מתוכם 135 במדי בורוסיה דורטמונד, והוא מדורג במקום הרביעי בטבלת המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים אחרי גרד מילר, קלאוס פישר ויופ היינקס, ובמקום הראשון בטבלת המבקיעים של בורוסיה דורטמונד בכל הזמנים.
בורגסמולר נולד באסן שבגרמניה המערבית.
הוא החל את הקריירה שלו ברוט-וייס אסן בסוף שנות ה-60, כאשר הקבוצה שיחקה בליגת הבונדסליגה, ובשנת 1971 עבר לבאייר אורדינגן ששיחקה בליגות האזוריות, שם הבקיע 80 שערים ב-101 הופעות.
בשנת 1974 חזר בורגסמולר לאסן ששיחקה בבונדסליגה, שם שיחק שתי עונות והבקיע 32 שערים ב-64 הופעות, כשהוא משתף פעולה עם הורסט רובש בהתקפה.
בעקבות הצלחתו של בורגסמולר באורדינגן ובאסן, הוא חתם לקראת עונת 1976/1977 בבורוסיה דורטמונד, שם הוא שיחק שבע עונות.
בורגסמולר הבקיע בכל אחת מהעונות לפחות 15 שערים.
בעונת 1980/1981 הבקיע בורגסמולר 27 שערים וסיים כסגן מלך השערים של קרל היינץ רומניגה.
בעונת 1981/1982 הבקיע בורגסמולר 22 שערים ושוב סיים כסגן מלך השערים, הפעם של הורסט רובש.
עונת 1982/1983 הייתה האחרונה של בורגסמולר בבורוסיה דורטמונד, והוא הבקיע בה 17 שערים.
בורגסמולר הבקיע בסך הכל 135 שערי ליגה בבורוסיה דורטמונד, אך לא זכה עם הקבוצה בתארים.
בעונת 1983/1984 שיחק בורגסמולר בנירנברג מהבונדסליגה.
בעונה זו הבקיע בורגסמולר 12 שערים ב-34 הופעות, וירד ליגה עם נירנברג מהמקום האחרון.
בתום עונה זו חתם בורגסמולר ברוט-וייס אוברהאוזן, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה.
בעונת 1984/1985 הבקיע בורגסמולר 29 שערים במדי אוברהאוזן, והוכתר כמלך השערים של הבונדסליגה השנייה, אך לא הצליח להעפיל עם קבוצתו לבונדסליגה.
בורגסמולר החל את עונת 1985/1986 באוברהאוזן, והבקיע שבעה שערים בחצי העונה הראשון.
בפגרת החורף של עונה זו חתם בורדר ברמן וחזר לבונדסליגה בגיל 36. בחצי העונה השני הבקיע בורדר ברמן 13 שערים.
בורגסמולר נשאר בברמן עוד ארבע עונות, אך לא הגיע למספרי ההבקעות שלו בבורוסיה דורטמונד.
עם זאת, בעונת 1987/1988 זכה בורגסמולר בתואר הקבוצתי הראשון שלו בקריירה, כשורדר ברמן זכתה באליפות.
בורגסמולר שיתף פעולה בהתקפה בעונת האליפות עם קרל היינץ רידלה, מירקו ווטאבה ופרנק אורדנוויץ.
בעונת 1988/1989 הגיע בורגסמולר עם ורדר ברמן לגמר הגביע הגרמני מול קבוצתו לשעבר בורוסיה דורטמונד, שם הפסידה ורדר ברמן בתוצאה 4:1, כשבורגסמולר נכנס כמחליף בדקה ה-77 במקומו של גונאר זאוור.
משחקו האחרון של בורגסמולר בקריירה היה בגמר הגביע הגרמני בעונת 1989/1990, שם הפסידה ורדר ברמן 3:2 לקייזרסלאוטרן, ובורגסמולר החליף בדקה ה-52 את אולריך בורובקה.
לאחר משחק זה פרש בורגסמולר ממשחק פעיל בגיל 41.
לבורגסמולר שלוש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.
ההופעה הראשונה הייתה בשנת 1977 בניצחון 4:1 על נבחרת שווייץ, השנייה באותה שנה בתיקו 1:1 מול נבחרת ויילס, והשלישית בשנת 1978, בניצחון 2:1 על נבחרת אנגליה.
בורגסמולר החל בשנת 1996 בקריירה כשחקן פוטבול אמריקאי, ושיחק בקבוצת ריין פייר מדיסלדורף ששיחקה בליגת ה-NFL האירופית.
בורגסמולר שיחק בקבוצה זו שש שנים, ופרש בשנת 2002 כאשר היה בן 52. הוא זכה עם הקבוצה פעמיים במשחק הוורלד-בול, שהוא המקביל האירופי לסופרבול, בשנים 1998 ו-2000.
מלך השערים של הבונדסליגה השנייה: 1984/1985
מנפרד בינץ הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך רוב שנות הקריירה באיינטרכט פרנקפורט בעמדות המגן והבלם.
לבינץ 14 הופעות במדי נבחרת גרמניה, עמה השתתף ביורו 1992.
בינץ גדל בנוער של איינטרכט פרנקפורט, ובמרץ 1985 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, אך עד לעונת 1986/87 ערך רק מספר הופעות בודדות.
בעונה זו, הפך בינץ לשחקן הרכב קבוע באיינטרכט פרנקפורט, והיה חלק חשוב בהגנת הקבוצה, בצוותא עם צ'רלי קורבל ותומאס ברטולד.
בשנים הראשונות של בינץ במועדון, פרנקפורט הייתה קבוצת מרכז טבלה, שבהמשך ידעה עליות ומורדות.
בעונת 1987/88 זכה בינץ עם איינטרכט פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על בוכום, במשחק בו בינץ שיחק 90 דקות.
בעונת 1988/89 נקלעה פרנקפורט למאבקי תחתית, וניצלה רק במבחני הישרדות מול פ.צ.
במבחנים אלו, שנערכו בשיטת בית וחוץ, פרנקפורט ניצחה במשחק הראשון בתוצאה 2-0 כאשר בינץ הבקיע את השער השני, שהסתבר כשער מכריע מאחר שזארבריקן ניצחה בתוצאה 2-1 במשחק הגומלין, אך בתוצאה זו, בינץ ופרנקפורט נשארו בבונדסליגה.
כבר בעונה הבאה, 1989/90, פרנקפורט הפכה לקבוצת צמרת חשובה בבונדסליגה, כאשר בינץ משמש עוגן הגנתי, וסיימה את ארבע העונות הבאות לפחות במקום הרביעי בבונדסליגה.
בעונת 1994/95 סיימו בינץ ופרנקפורט במקום התשיעי, לאחר עונה חלשה בה הודחו מוקדם מגביע אופ"א, כאשר בינץ הסתכסך לתקופה מסוימת עם מאמנו קלאוס טופמולר שביקר אותו בעקבות ההדחה.
בעונת 1995/96 נשרו בינץ ופרנקפורט אל הבונדסליגה השנייה באופן מפתיע לאחר עונה חלשה.
לאחר ירידת הליגה, עזב בינץ את פרנקפורט לאחר שערך במדיה 336 הופעות ליגה והבקיע 25 שערים, וחתם בברשה מהסרייה ב' האיטלקית.
בינץ עלה עם ברשה אל הסרייה א' מהמקום הראשון בליגה כבר לאחר עונה אחת.
בינץ נשאר בברשה בחלק הראשון של עונת 1997/98, אך בפגרת החורף חזר לבונדסליגה, וחתם בשורות אלופת אירופה המכהנת, בורוסיה דורטמונד.
בינץ שיחק בבורוסיה דורטמונד עד לתום העונה, אך חווה עונה מאכזבת, בה הקבוצה סיימה במקום העשירי בלבד בבונדסליגה.
בינץ עזב את בורוסיה דורטמונד לקראת תום חלון ההעברות שלפני עונת 1998/99, וחתם בקיקרז אופנבך ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה.
בעונתו הראשונה בקבוצה, נשר בינץ עם קיקרז אופנבך לליגה האזורית, ונשאר לשחק בקבוצה עוד שתי עונות נוספות, בהן לא הצליח לשוב אל הבונדסליגה השנייה.
לאחר מכן ערך בינץ מספר הופעות בקבוצת המילואים של איינטרכט פרנקפורט ובקבוצת החובבים קליין-קרבן, ובשנת 2003 פרש ממשחק פעיל.
בינץ ערך תשע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית עד גיל 21, ולאחר מכן החל לשחק בנבחרת גרמניה, כאשר את הופעת הבכורה ערך באוגוסט 1990 במשחק ידידות מול נבחרת פולין שהסתיים בתוצאה 1-1. בינץ ערך מספר הופעות במוקדמות יורו 1992, וזומן לסגל הגרמני ליורו 1992 עצמו.
בטורניר זה פתח בינץ בשלושת המשחקים בשלב הבתים, כאשר שיחק 90 דקות מלאות מול נבחרת חבר העמים ונבחרת סקוטלנד, והוחלף במחצית בהפסד 3-1 לנבחרת הולנד לאחר משחק חלש שלו.
בחצי הגמר מול נבחרת שוודיה, ובהפסד המפתיע במשחק הגמר לנבחרת דנמרק, בינץ לא שותף כלל, ובדיעבד, הופעתו בשלב הבתים מול הולנד הייתה ה-14 והאחרונה של בינץ במדים הלאומיים.
את שערו היחיד במדים הלאומיים הבקיע בינץ במשחק הכנה ליורו 1992 מול נבחרת צפון אירלנד.
משחק זה הסתיים בתוצאה 1-1.
לאחר פרישתו שימש בינץ כעוזר מאמן ולתקופות קצרות כמאמן ראשי במספר קבוצות כמו קיקרז אופנבך, פ.ס.וו.
מנפרד אייגן היה כימאי וביופיזיקאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1967 (במשותף עם רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש וג'ורג' פורטר), "על מחקריהם בתגובות כימיות מהירות מאוד, המושפעות על ידי הפרעת שיווי משקל בעזרת פולסים קצרים ביותר של אנרגיה".
אייגן נולד בבוכום שבגרמניה למשפחת מוזיקאים.
לאחר שסיים את התיכון למד כימיה ופיזיקה באוניברסיטת גטינגן, מטעמה קיבל דוקטורט.
ב-1957 היה למנהל מכון מקס פלאנק לכימיה ביופיזיקלית.
ב-1965 קיבל תואר פרופסור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה הטכנית בבראונשווייג.
בשנת 1967 זכה אייגן בפרס נובל לכימיה, יחד עם רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש וג'ורג' פורטר, על מחקריהם בעניין תגובות כימיות מהירות מאוד.
מנעולן הוא אדם המומחה בהתקנה ובתחזוקה של מנעולים, מפתחות ומערכות אבטחה.
מנעולן מתקן מנעול שבור, מייצר מפתחות, ומתקין מערכות אבטחה כמו אזעקות.
הוא עוסק בפריצת מנעולים באופן מורשה, למשל כאשר מאבדים את המפתח.
ברוב הארצות, על מנעולנים לפעול לפי כללים מחמירים.
מנעולנים רבים מפעילים שירות נייד כדי לתת לקוחות שלהם שירות עד הבית או בחנות עצמה.
מנעולנים יספקו שירותים כגון: פריצת רכב נעול, בית או כל מנעול אחר, החלפת מנעול שאינו תקין, כמו כן שיחזור מפתח כאשר המפתח אבד או מפתח שבור.
מנעולנים רבים עם ידע רחב בתחום האבטחה יהיו גם מומחים בפריצה לכספות.
יש הבדל בין מנעולן בסיסי למנעולן רכב שמתמחה גם בפתיחת נעילת ואקום.
מנעולן בסיסי עוסק במגוון רחב של שירותי מנעולנות, כגון פריצת דלתות בתים, החלפת מנעולים, תיקון מנעולים פגומים, התקנת מנעולים חדשים, ואבטחת מבנים.
תחום עיסוקו העיקרי הוא מבנים פרטיים וציבוריים.
מנעולן רכב, לעומת זאת, מתמחה באופן ספציפי במנעולי רכבים.
התמחותו כוללת לא רק פתיחת דלתות רכבים נעולות אלא גם טיפול במנגנוני נעילת ואקום, הנמצאים ברכבים מודרניים רבים.
מנעולי ואקום דורשים מיומנויות וכלים מיוחדים כדי לפתוח אותם מבלי לפגוע במנגנון הנעילה או ברכב עצמו.
בנוסף, מנעולני רכב מתמחים בתכנות מפתחות חכמים ושלטים לרכב, החלפת סוויץ' רכבים, ושכפול מפתחות רכבים.
במדינות מסוימות מנעולים מתחילים כשוליות.
באחרים הם חייבים לקבל תעודה של מנעולן מוסמך על ידי בית ספר למנעולנות.
בישראל ישנם מספר אופני התמקצעות: הכשרה מקצועית על ידי משרד העבודה, התלמדות כשוליה וכן מספר קורסים של בתי עסק פרטיים.
נכון לשנת 2023 פועלים בישראל מעל אלף מנעולנים מורשים, ומדי שנה מתקבלות יותר משני מיליון קריאות למנעולנים.
קריאות אלו כוללות בקשות לסיוע חירום כגון פריצת דלתות, החלפת מנעולים, פריצת כלי רכב ועוד.
במהלך לימוד המקצוע מתנסה התלמיד במגוון שיטות פריצה וטכניקות החלפת מנעולים המקנות לבעל המקצוע את האפשרות לבצע את עבודתו ללא נזק לרכוש האישי של מבקשי הסיוע.
מנפרד וייס, הברון מִצֶ'פֶּל (בהונגרית: Báró csepeli Weiss Manfréd) (11 באפריל 1857 – 25 בדצמבר 1922) היה איל תעשייה יהודי-הונגרי, מייסד תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס.
משפחת וייס הייתה אחת מעשרים ושמונה משפחות הברונים היהודים-הונגרים ומן המשפחות היהודיות העשירות בהונגריה (למעשה העשירה ביותר).
סבו, של מנפרד היה ברוך וייס, בעל מלאכה זעיר למקטרות, יהודי מהכפר שהגיע כנראה להונגריה מצ'כיה, אך ילדיו נולדו כבר בממלכה ההונגרית.
אביו של מנפרד, אדולף וייס, נולד בשנת 1807 וגידל משפחה של שישה ילדים, עם אשתו אווה קאניץ.
מנפרד יצא לאוויר העולם כבן הצעיר במשפחה ב־11 באפריל 1857 בפשט שעדיין לא אוחדה אז עם העיר בודה לבירת הונגריה בודפשט.
לאחר סיום לימודיו באקדמיה למסחר הוא עבר להמבורג, שם בילה ארבע שנות חניכות אצל סיטונאי לסחורות מהמושבות.
הוא הפך במהרה למנהל בית-המסחר, וחזר בשנת 1877 להונגריה רק בשל מחלתו המחמירה של אביו.
לאחר מות אביו באותה שנה, הצטרף מנפרד לאחיו ברטולד, שכבר הצליח בעסקים, עסק בסחר תבואה והוסיף לעושר המשפחה.
ברטולד הפך גם בעל מניות ואחד המייסדים של "תחנות הקיטור המלכותיות" בבודה.
שני האחים חברו כעת יחד ופנו לקבלת רישיון לייצור בשר משומר.
ב־28 בדצמבר 1882 הקימו ברטולד ומנפרד את "מפעל השימורים ההונגרי הראשון".
האחים הרחיבו בהדרגה את מפעל השימורים והעבירו אותו למקום גדול יותר.
הם ייצרו מוצרי בשר תחת שם המותג "גלובוס", בעיקר עבור הצבא.
בעונות של הקטנת הביקוש והייצור הם עסקו בפירוק ובטעינה מחדש של מחסניות עבור יחידות החי"ר של הצבא כעבודה עונתית.
מאוחר יותר, לאור הביקוש הרב לקופסאות השימורים עברו לייצור קופסאות פח לאריזה, מה שהוביל אותם להיכנס לתעשיית הברזל.
נכסי שני אחיו גדלו גם באמצעות נישואין.
ברטולד נשא לאישה את בתו של איש עסקים אוסטרי עם הון משמעותי.
מנפרד, הרחיב את קשריהם המסחריים לאחר שהתחתן בשנת 1884 עם בתו של אלברט פון וואהל היהודי, מנכ"ל הרכבת (פון אליס וואהל 1865–1904).
העושר החדש אפשר הקמת מפעלים נוספים.
עם זאת, רוב הרווח הגיע מהזמנות הצבא.
ייצור תרמילי הכדורים וקליעים נוספו לייצור מוצרי הבשר, והאחים וייס סיפקו עוד ועוד אספקה לצבא.
עם זאת, אירוע בלתי צפוי חולל מהפכה בעסק.
בשנת 1890 אירעה תאונה קשה במפעל לייצור השימורים.
בעת ייצור הקליעים התרחש פיצוץ עז במקום.
מכאן ואילך הרשויות כבר לא אפשרו במפעל השימורים גם את הייצור של הקליעים והמחסניות.
זה אילץ את הבעלים להעביר את המפעל לאזור לא מיושב, אך לא הרחק ממפעל השימורים.
כך נבחר האי צ'פל על הדנובה באזור הדרומי של בודפשט.
מפעלם הועתק לאי בשנת 1892. כשהאחים וייס העבירו את עסקיהם לאי, הם כבר היו בעלי הון משמעותי והסיכוייהם לעתיד היו מצוינים.
הם נכנסו לבעלות בכמה בנקים וחברות, נהנו מתמיכה ממשלתית בצורה הטבות אחדות, ופיתחו קשרים טובים גם בחוץ לארץ, אך במיוחד עם הצבא.
באמצעות קשריהם העסקיים הצליחו להיכנס לחוגים הגבוהים ביותר של המדינה והמונרכיה.
כשהאחים וייס הקימו את המפעל, צ'פל היה עדיין כפר מנומנם, ואופיו החקלאי החל להשתנות רק כאשר נבנה המפעל הראשון של מנפרד וייס בחלקו הצפוני של האי.
האיכרים באי שמחו לעבוד בענף תוך תנאי עבודה נוחים.
ב־12 בדצמבר 1892, חכרו ברטולד ואחיו מנפרד שדה מרעה של כשלושים דונם.
ב־12 בינואר 1893 קיבלו אישור להקים אתר תעשייתי.
המפעל שלהם התפתח במהירות, ולכן בשנת 1896 הם קנו את השטח החכור.
בשלב זה כבר היו 20 מבנים באזור וכ־400 עובדים.
בשנת 1896 עזב ברטולד את החברה, נבחר לפרלמנט והפך לנשיא האיגוד הלאומי של מפעלי טקסטיל בהונגריה.
מסוף אותה השנה המפעל נוהל על ידי מנפרד בלבד.
בין 1896 ל-1914 התפתח המפעל לבית החרושת הצבאי הגדול ביותר בהונגריה.
יחסי משפחה-צבא עזרו למפעל לצמוח במהירות.
ייצור תחמושת לחי"ר גדל בקפיצות, והתברר כי המפעל של וייס הוא העסק הפרטי הגדול ביותר של הצבא המשותף (האוסטרי-הונגרי) וגם המפעל הגדול ביותר בהונגריה בבעלות פרטית.
האולמות החדשים נבנו בזה אחר זה.
בשנת 1896 הוא כבר ייצר את הנחושת לייצור תחמושת בכורי ההתכה של המפעל שלו, ובשנים 99–1898 הוקמה נפחיה, מעבדה לבחינת החומרים, מגדל מים, חדר דודים ומחסנים רבים.
בשנת 1913 מנפרד קנה את טירת קרולי בדראדיהאזה.
מלחמת העולם הראשונה פרצה בשנת 1914. מנפרד וייס ידע שההזדמנות הגדולה הגיעה אליו בדיוק.
בקיץ אותה שנה המפעל גדל מאוד והפך לחברה בע"מ בבעלות משפחתית.
הצבא לא רק הציף אותו בהזמנות, אלא גם הפעיל עליו לחץ להגדיל את התפוקה.
מנפרד הנהיג אז שלוש משמרות והתארגן לייצור מכונות כלי עבודה.
הוא הוסיף כור היתוך נוסף למפעל הפלדה ובשנת 1916 הקים את תנור ההיתוך החשמלי הראשון שלו לייצור נירוסטה.
באמצע המלחמה הגיע הייצור במפעלי צ'פל לשיא.
נכסי מנפרד וייס היו עצומים.
בשנת 1917 העריכה חברת הביטוח הכללית את שווי מפעלי ציפל בכמעט 100 מיליון כתרים (כעשרים מיליון דולר אמריקאי באותה התקופה).
המפעל הולאם בשנת 1919 בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית.
הוא בלע רעל ושרד רק בזכות התערבות רפואית מהירה.
הוא נלקח לווינה להתרפאות על ידי משפחתו, וחזר רק בשנת 1920 לאחר שהמצב התייצב.
לאחר מותו של מנפרד בשנת 1922 נחלקה רכושו ומפעליו לשמונה חלקים, אך נותר בניהול משותף.
בשנים שלפני המלחמה ובמהלכה, מנפרד וייס ומפעלו, זכו לשבחים ופרסים רבים.
משנת 1905 מנפרד היה חבר מועצת המנהלים של הבנק המסחרי ההונגרי של פשט, חבר הנהלת התאחדות התעשיינים ההונגרי (GYOSZ).
הוא גם היה חבר מועצת המנהלים של איגוד הרכבות האוסטרו-הונגרי.
ב־8 באוגוסט 1896 הקיסר-המלך למנפרד וייס תואר אצולה הונגרי.
בשנת 1901 הוענק לו עיטור "מסדר כתר הברזל" על הצלחתו בתערוכה העולמית בפריז.
בשנת 1918 הוא התמנה לחבר בבית העליון של הפרלמנט ההונגרי.
בנובמבר 1918 העניק לו מלך הונגריה קרל הרביעי התואר "ברון" כאחד הספקים הגדולים ביותר של צבא המונרכיה האוסטרו-הונגרית.
מנעי קולך מבכי הוא סינגל של הפרויקט של עידן רייכל שהוקלט על ידי המוזיקאי הישראלי עידן רייכל.
השיר יצא לאור ביוני 2008, כסינגל הראשון מתוך האלבום "בין קירות ביתי", על ידי חברת התקליטים הליקון.
השיר נכתב עבור גלגלצ לכבוד יום העצמאות ה-60 למדינת ישראל.
השיר הוצע לביצוע על ידי אריק איינשטיין, אך איינשטיין דחה את ההצעה.
השיר מבוסס על הפסוקים בספר ירמיהו המתארים את תגובתו של אלוהים לבכי התמרורים של רחל על בניה, הלא הם עם ישראל, בעת יציאתם לגלות.
השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג' תוך ששהה שם כארבעה שבועות.
במצעד הפזמונים השנתי של התחנה, דורג השיר במקום ה-22. במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ דורג השיר במקום ה-23.
נכון לאוגוסט 2024, מונה הצפיות של הקליפ לשיר באתר יוטיוב עומד על כ־3.5 מיליון.
כמו כן, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-60 אלף.
השיר מושמע לעיתים בתחנות הרדיו בשעת התפר שבין יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל לבין יום העצמאות, דקות ספורות לפני שידורו של טקס הדלקת המשואות מהר הרצל, המהווה טקס מעבר ממלכתי רשמי בין שני ימים אלו.
מנפרד גרץ הוא גנרל-לויטננט מזרח-גרמני בדימוס בצבא העם הלאומי אשר שימש לתקופה קצרה כראש המטה הראשי (מקביל לרמטכ"ל).
גרץ נולד ב-9 בינואר 1935 באלטמיטוויידה שבסקסוניה.
לאחר סיום לימודיו ב-29 בדצמבר 1952 התגייס לצבא העם הלאומי.
בין 1952–1954 למד בבית הספר לקצינים בארפורט.
עם סיום לימודיו מונה לסגן ראש מטה רגימנט הפאנצר ה-14. בין 1955–1959 שהה בברית המועצות ולמד באקדמיה הצבאית של הצבא האדום.
מ-1961 שרת במשרד ההגנה הלאומי, וב-1971 חזר לברית המועצות ולמד באקדמיית המטה הכללי.
ב-1973 חזר לגרמניה ומונה לסגן מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-1 בפוטסדאם.
ב-1976 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-8 בשוורין עד 1978.
ב-7 באוקטובר 1979 הועלה לדרגת גנרל מאיור.
ב-1982 מונה למפקד המחוז הצבאי ה-3 (לייפציג), וב-1 במרץ 1984 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט.
ב-1986 ירש את מקומו של יואכים גולדבך כסגן שר ההגנה וכמפקד פיקוד העורף.
ב-31 בדצמבר 1989 מונה לראש המטה הראשי (מקביל לרמטכ"ל), ובמקביל המשיך לשמש כשר ההגנה.
ב-30 בספטמבר 1990 יצא לפנסיה מוקדמת.
לאחר איחוד גרמניה מחדש נשפט גרץ במשפטי רובאי החומה.
הוא הואשם בכך שאישר לאנשי משמר הגבול המזרח-גרמני לירות למוות באנשים שניסו לעבור את חומת ברלין.
הוא נידון למאסר של שנה ושלושה חודשים.
"מנפנפת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל.
הוא יצא לאור ביולי 1996, על ידי חברת התקליטים ביג פוט רקורדס, כסינגל השני מתוך מגנונה.
מילות השיר עוסקות בבחורה שאוהבת את חיי הלילה, הירח והכוכבים.
היא מתחברת לאנרגיות חיוביות ו"מנפנפת" ממנה אנרגיות שליליות, דיכאון ולשון הרע.
ל"מנפנפת" הופק וידאו קליפ בשחור-לבן, ששודר בערוץ 2.
ב-4 באוגוסט 1996 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום החמישי.
ב-25 באוגוסט עלה למקום הראשון, שם נשאר שבועיים רצופים.
ב-13 באוקטובר יצא "מנפנפת" מהמצעד לאחר שבעה שבועות רצופים.
במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשנ"ו הגיע השיר למקום ה-22.
מנפאואר הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2014 בכתיבה ובימויו של נעם קפלן, עם יוסי מרשק, שמואל קלדרון, פמפס שמעון אודי וסאן אינטוסאפ בתפקידים הראשיים.
יוסי מרשק היה מועמד לפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2014.
מאיר כהן (יוסי מרשק) הוא שוטר מצטיין במשטרת תל אביב שזה עתה חזר ממשלחת של שוטרים מצטיינים לאושוויץ.
הוא טרוד בבעיות פרנסה המעיבות עליו ועל הזוגיות עם אשתו (נטע שפיגלמן).
בקשתו לקבלת הלוואה בבנק נדחית על ידי הפקידה (הילה סעדה).
כעת משימתו היא להתחיל את מבצע "עזיבה מרצון" של מהגרי עבודה מאפריקה.
במבה (פמפס שמעון אודי) הוא מהגר עבודה שעובד לפרנסתו בדירתה של מיכל (כרמית מסילתי קפלן) ועושה שם את כל העבודות בהכנעה לדרישותיה המתנשאות של בעלת הבית.
הוא "על הכוונת" של מאיר שמוסר לו טפסים של "עזיבה מרצון" כדי שאנשי הקהילה יחתמו עליהם.
במבה לוקח אותם וזורק אותם לפח.
לבסוף הוא נאלץ לעזוב עם משפחתו
ארז (סאן אינטוסאפ) הוא נער פיליפיני-ישראלי שמדבר עברית שוטפת ועובד לפרנסתו ב"ארומה".
הוא רוצה להתגייס לצה"ל ולהיות "קרבי".
לשם כך הוא מתאמן בריצה ברחובות תל אביב.
הוא מתקבל בהתנשאות בוועדה בבקו"ם.
ראש הוועדה (הרצל טובי) מבקש שישיר "שיר ישראלי" כדי להוכיח את זיקתו לישראל והוא שר את "אני אש" של עילי בוטנר.
חיים (שמוליק קלדרון) הוא נהג מונית בתל אביב.
בנו נועם (גל פרידמן (שחקן)) נשוי לפיליפינית ולהם בן, נווה.
נועם נתקל בקשיי פרנסה וגזענות והם מחליטים להגר לקנדה ולהשאיר בישראל את חיים עם חברתו רוזי (ליאת גורן).
שם השחקן/יתשם הדמותהערותיוסי מרשקמאיר כהןשוטרנטע שפיגלמןתמראשתו של מאירשמוליק קלדרוןחייםנהג מוניתגל פרידמןנועםבנו של חייםפמפס שמעון אודיבמבהעובד זרסאן אינטוסאפארזנער פיליפיניהילה סעדהקרןפקידה בבנקכרמית מסילתי קפלןמיכלבעלת דירההרצל טובימפקד בבקו"םליאת גורןרוזיבעלת מסעדהניב זילברברגחייל בארומהאביגיל הרריחגיתעובדת בארומהסופי אוסטריצקינטליהשוטרתאנטון אוסטרובסקיאנטוןשוטר
מנפרד אלונסו אוגלדה ארסה (בספרדית: Manfred Alonso Ugalde Arce; נולד ב-25 במאי 2002 בארדיה שבקוסטה ריקה) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ספרטק מוסקבה ובנבחרת קוסטה ריקה.
אוגלדה גדל במחלקת הנוער של דפורטיבו סאפריסה.
הוא ערך 42 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל של קוסטה ריקה, בהן הבקיע 13 שערים.
ב-15 ביולי 2020 חתם אוגלדה בלומל מליגת המשנה הבלגית.
הוא ערך 22 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 11 שערים.
ב-25 ביוני 2021 הושאל אוגלדה למשך עונה אחת לטוונטה מליגת העל ההולנדית.
ב-1 ביולי 2022 הוארכה השאלתו בעונה נוספת.
ב-6 ביולי 2023 חתם על חוזה קבוע לארבע שנים במועדון.
ב-29 בינואר 2024 חתם על חוזה לארבע שנים וחצי ועבר לספרטק מוסקבה.
אוגלדה הפך לקוסטה ריקאי הראשון בהיסטוריה של ספרטק מוסקבה.
ב-1 בפברואר 2020 ערך אוגלדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסטה ריקה, בהפסד 1-0 לנבחרת ארצות הברית במשחק ידידות.
מנפרד הֶלד היה פיזיקאי וממציא גרמני, שנודע בזכות פיתוח המיגון הריאקטיבי.
הלד נולד ב-28 בספטמבר 1933 ברגנסבורג שבבוואריה.
הוא למד באוניברסיטה הטכנית של מינכן ובשנת 1959 השלים דוקטורט בכימיה פיזיקלית; הדיסרטציה שלו עסקה בספקטרוסקופיה על-סגולה.
ב-1 באפריל 1960 הצטרף לצוות מעבדת שרובנהאוזן של חברת מסרשמיט־בולקוב־בלום כמומחה לפיזיקה של פיצוצים, והמשיך לעבוד במעבדה זו תחת חברות שונות עד מותו.
במעבדה זו ביצע הלד מחקרים רבים הנוגעים למטענים חלולים, ולאלקטרוניקה הנדרשת להפעלתם.
תוצרי המעבדה בהשתתפותו כוללים כ-500 פרסומים מדעיים וכ-150 פטנטים.
לאחר מלחמת ששת הימים הגיע הלד לישראל במסגרת משלחת רשמית של ממשלת גרמניה, שבאה לתחקר את תוצאות המלחמה.
הלד עסק בעיקר בפגיעות ברכב קרבי משוריין בכלל ובטנקים בפרט, תוך עבודה משותפת עם ישראל טל.
במהלך הניסויים הוא זיהה כי התפוצצות התחמושת שעל הטנקים הדפה את המטען החלול.
בשנת 1970 הגיש הלד את הפטנט הראשון על שריון ריאקטיבי.
בשריון שפיתח נעשה שימוש במלחמת לבנון הראשונה והוא העלה את שרידות צוותי השריון הישראלים באופן משמעותי.
ב-1991 מונה לפרופסור באוניברסיטת הבונדסוור במינכן.
כמו כן, מונה לפרופסור לשם כבוד באוניברסיטת נאנג'ינג.
הלד היה נשוי ואב לשישה ילדים.
ב-8 בפברואר 2011 נפטר לאחר שלקה בליבו במהלך הרצאה.
מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר מנצ'סטר המשחק בפרמייר ליג, הליגה הבכירה של הכדורגל באנגליה.
הוא נחשב לאחד המועדונים הגדולים והמצליחים ביותר באנגליה ולאחד הגדולים בעולם.
ויחד עם ליברפול, מחזיק במספר האליפויות הרב ביותר בליגה האנגלית הבכירה (20).
המועדון מארח את משחקי הבית שלו באצטדיון אולד טראפורד, שנמצא ברובע טראפורד שבמנצ'סטר רבתי.
ומכיל 74,244 מושבים, והוא האצטדיון בעל מספר המושבים הגבוה ביותר בפרמייר ליג.
המועדון הוקם ב-1878 ונקרא אז מועדון הכדורגל ניוטון הית' LYR, שינה את שמו למנצ'סטר יונייטד ב-1902, ועבר לשחק באולד טראפורד ב-1910. אצטדיון הקבוצה הופצץ מהאוויר ונהרס ב-1942 על ידי הנאצים במהלך הבליץ על מנצ'סטר.
ב-1958 עשרה משחקני הקבוצה ואנשי צוותה נהרגו באסון האווירי במינכן.
ב-1968, תחת הדרכתו של המאמן הסקוטי מאט באזבי, הייתה מנצ'סטר יונייטד לקבוצה האנגלית הראשונה שזוכה בגביע אירופה לאלופות, כעשור לאחר האסון האווירי במינכן בו נהרגו שמונה משחקני הקבוצה.
המאמן המצליח ביותר בתולדות הקבוצה הוא הסקוטי סר אלכס פרגוסון, שהוביל את המועדון לזכייה ב-38 תארים שמתוכם 13 אליפויות של הפרמייר ליג מאז החל בתפקידו ב-6 בנובמבר 1986 ועד סיומו ב-8 במאי 2013.
מנצ'סטר יונייטד היא אחת מקבוצות הכדורגל האהודות ביותר בעולם.
בשנת 2024 העריך המגזין פורבס את שווי המועדון ב-6.56 מיליארד דולר.
כמה שנים קודם לכן ב- שוויו של המועדון הוערך בכ-3.17 מיליארד דולר, הגבוה ביותר עבור מועדון ספורט כלשהו ברחבי העולם, פרט לקבוצת הכדורגל הספרדית ריאל מדריד.
ב-1991 הונפקה הקבוצה בבורסה לניירות ערך של לונדון, ובמאי 2005 היא נרכשה על ידי איש העסקים המיליארדר האמריקאי-יהודי מלקולם גלזר , לפי שווי של 800 מיליון לירות שטרלינג.
באוגוסט 2012 הונפקה הקבוצה גם בבורסת ניו יורק.
הקבוצה זכתה ב-20 אליפויות של הליגה האנגלית הבכירה על גלגוליה השונים, 21 פעמים במגן הקהילה, 13 פעמים בגביע ה-FA, ושש פעמים בגביע הליגה, ומבחינת סך תאריה המקומיים היא הקבוצה המצליחה ביותר בתולדות הכדורגל האנגלי.
היא גם הקבוצה האנגלית הראשונה שזכתה בטרבל אנגלי-אירופי (אליפות, גביע וליגת האלופות) בעונת 1998/99 לאחר מהפך מהיר בתוספת הזמן בגמר ליגת האלופות מול באיירן מינכן.
יו"ר ובעלי הקבוצה הנוכחיים (בניו של המיליארדר האמריקאי-יהודי המנוח מלקולם גלזר , ובעל המועדון לשעבר): ג'ואל גלזר ואברם גלזר .
המועדון הוקם בהחלטה של העובדים באחת מתחנות הרכבת בעיר להקים קבוצת כדורגל שתשחק נגד קבוצות אחרות מתחנות רכבת שונות.
כאשר נוסדה הפוטבול ליג, בשנת 1888, הקבוצה לא רצתה להיכנס אליה עקב החשש שהיא אינה טובה מספיק בשבילה.
ורק בשנת 1892, ארבע שנים מאוחר יותר, הצטרפה הקבוצה לליגה.
את הקבוצה ליוו קשיים כלכליים רבים, והיא אף הייתה על סף פירוק, עד שבסופו של דבר ניצלה מכך על ידי איש העסקים ג'ון הנרי דייוויס.
בספטמבר 1903 התמנה למאמן הרנסט מנגל.
הוא החתים את השוער הארי מוג'ר והחלוץ צ'ארלי סיגר.
בעונה שלאחר מכן, הקבוצה הגיעה לגמר גביע ה-FA, אך מה שהיה יותר חשוב מבחינתה הייתה העלייה לליגה הראשונה.
השחקנים שהובילו את הקבוצה היו דיק דאקוורט, אלכס בל והקפטן צ'ארלי רוברטס.
בסוף אותה עונה הוחתם החלוץ בילי מרדית' (מהיריבה העירונית מנצ'סטר סיטי) שהיה הגורם המשמעותי שסחף את הקבוצה לאליפות הראשונה שלה, בשנת 1907/1908. באותה השנה, זכתה הקבוצה בטורניר הראשון של מגן הצדקה, כשהביסה בגמר 0:4 את קווינס פארק ריינג'רס.
בשנת 1909 הקבוצה זכתה בגביע האנגלי לאחר ניצחון בגמר הגביע על בריסטול סיטי, משער של סנדי תורנבול.
במהלך עונת 1909/1910, נבנה האצטדיון אולד טראפורד.
האדמה, שעליה הוקם האצטדיון, נקנתה על ידי ג'ון דייוויס והושכרה למועדון על מנת שישמש כמגרשה הביתי.
המשחק הראשון ששוחק שם, בפברואר 1910, היה נגד ליברפול, חודש לאחר פתיחתו הרשמית.
במשחק עצמו ניצחה ליברפול 4:3. בנוסף, היונייטד זכתה באליפות השנייה שלה עונה לאחר מכן, בעונת 1910/1911, כאשר התואר הנחשק הושג רק במחזור האחרון לאחר ניצחון על סנדרלנד 1:5, במשחק בו כבש הרולד הולס צמד.
היונייטד גם זכתה במגן הצדקה אחרי ניצחון על סווינדון 8:4, במשחק בו הולמס כבש שישה שערים.
עונה אחר-כך הקבוצה הדרדרה למקום ה-13, והמנג'ר הרנסט מנגל פוטר, ועבר ליריבה העירונית, הסיטי.
במקומו מונה למאמן ג'ון בנטלי, שהוביל את היונייטד למקום הרביעי בעונת 1912/1913.
בעונת 1913/1914, הקפטן צ'ארלי רוברטס ואלכס בל נמכרו לאולדהם והיונייטד סיימה את העונה במקום ה-14. עונה לאחר מכן, מונה ג'ון רובסון כמנג'ר הקבוצה, אבל הקבוצה עדיין לא הצליחה לשחזר את היכולות מהעונות הקודמות.
כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1914, הושבתה הליגה האנגלית והקבוצה שיחקה בליגה המקומית, לנקשייר.
באותו זמן שני שחקנים בכירים במועדון הורשעו במכירת משחקים.
אנוק ווסט הורחק לצמיתות מכדורגל ואילו סנדי תורנבול הורחק לשנתיים.
סנדי תורנבול התגייס לצבא האנגלי ונהרג בצרפת בשנת 1917. בעונת 1919/1920, כאשר הליגה חזרה לפעילות, היוניטד סיימה במקום ה-12 והנחמה היחידה מעונה זו הייתה שג'ו ספנס סיים כמלך השערים של אנגליה.
עם פתיחת העשור החדש, ג'ו ספנס סיים כמלך השערים בפעם השנייה ברציפות, אבל היונייטד סיימה את הליגה במקום ה-13, ובשל כך פוטר ג'ון רובסון, ומונה מנג'ר חדש, ג'ון צ'אפמן.
בעונת 1921/1922 היונייטד ניצחה רק שמונה משחקים מתוך 42 משחקי הליגה, ובעקבות כך ירדה לליגה השנייה.
הקבוצה נכשלה בניסיונות העלייה בעונות 1922/1923 ו-1923/1924, אך הצליחה לשוב לליגה הראשונה בעונת 1924/1925. בעונת 1925/1926, היונייטד סיימו את העונה במקום התשיעי בלבד.
בעונת 1926/1927 התאחדות הכדורגל האנגלית השעתה את המנג'ר צ'אפמן ועד היום הסיבה לא ידועה.
מחליפו היה קלארנס הידיטיך, שמילא גם את תפקיד המנג'ר וגם תיפקד כשחקן הקבוצה.
עונה לאחר מכן מונה למאמן הרברט באמלט, שלפני שהפך למאמן היה שופט כדורגל מנוסה.
את תחילת העשור החדש, בעונת 1930/1931, היונייטד פתחה את הליגה עם 12 משחקים רצופים בהם הפסידה, ביניהם היו שתי תבוסות מביכות ומשפילות מאוד, כאשר הפסידה בבית 0:6 להאדרספילד טאון ו־8:3 לניוקאסל יונייטד.
בסיום אותה עונה הקבוצה הפסידה 27 מתוך 42 משחקי ליגה וספגה 115 שערים, מה שגרם לפיטוריו של באמלט ולמינויו של וולטר קיקמר למנג'ר הקבוצה, שירדה לליגה השנייה.
לאוהדים נמאס ובתחילת אותה עונה, במשחק הפתיחה, הגיעו רק 3,507 צופים.
חוסר אמונתם של האוהדים גרמו לכך שקופת המועדון התרוקנה, והקבוצה הייתה על סף פירוק.
העזרה הגיע מצידו של ג'יימס גיבסון, תעשיין שיצר בגדי צבא, אך כל זאת לא עזר, והקבוצה כמעט ירדה לליגה השלישית, כאשר ניצלה מירידה ממש במחזור האחרון לאחר ניצחון 0:3 על מילוול, שירדה במקומה.
בעונת 1934/1935, הקבוצה סיימה במקום החמישי, אך לאחר שנה, בעונת 1935/1936, זכתה במקום הראשון ליגה השנייה ועלתה לליגה הראשונה.
העונות הבאות המשיכו להיות מאכזבות, גם על רקע העובדה שהיריבה העירונית, מנצ'סטר סיטי, הצליחה בזכות שחקן בשם מאט באזבי.
הליגה האנגלית הושבתה שנית, הפעם בתקופת מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1939 ו-1945, אך בזמן המלחמה אולד טראפורד היה בכותרות, כאשר ב-11 במרץ 1941, האצטדיון הופצץ בידי הנאצים במהלך הבליץ על מנצ'סטר ונהרס כולו.
עם חזרתם של משחקי הליגה, מנצ'סטר יונייטד שיחקה במגרשה הביתי של היריבה העירונית, מנצ'סטר סיטי, מאין רואד.
בשנת 1945 מאט באזבי נבחר למנג'ר מנצ'סטר יונייטד.
באזבי הביא לקבוצה שחקנים התקפיים: ג'ימי דילייני, סטן פירסון, ג'ק רולי, צ'ארלי מיטן וג'וני מוריס, אך הרכש הטוב ביותר שעשה היה ג'ימי מרפי, שהיה עוזרו ויד ימינו למשך 25 שנים.
החתמות אלו הוכיחו את עצמן כאשר כבר בעונת 1946/1947 היונייטד סיימה את הליגה במקום השני, ושנה לאחר מכן זכתה בגביע האנגלי לאחר ניצחון בגמר 4:2 על בלקפול.
בחמש השנים הראשונות שלאחר המלחמה, היונייטד סיימה ארבע פעמים במקום השני ופעם אחת במקום הרביעי, תוך הצגת כדורגל התקפי ונאה לעין, אף שלא זכתה באליפות.
באותן שנים מאט באזבי העלה שחקנים רבים מהנוער, והעיתונות כינתה אותם כ"באזבי בייביז" (תינוקות באזבי).
הקבוצה הגיע על שכרה בעונת 1951/1952 כאשר זכתה באליפות.
שנה לאחר מכן, באזבי המשיך את להעלות אל הקבוצה הבוגרת שחקנים מהנוער, אך גם ידע להוציא כסף על שחקני רכש כמו טומי טיילור, חלוץ שהגיע מבארנסלי והארי גרג, שוער, שהגיע מדונקסטר רוברס.
אחד המשחקים שנחרט בהיכל התהילה של המועדון היה ב-1 בפברואר 1958, באצטדיון ארסנל, כאשר היונייטד ניצחה 4:5 משערים של כוכבי הקבוצה דאנקן אדוארדס, טיילור, בובי צ'רלטון ודניס ויולט.
מלונדון הקבוצה נסעה לשחק בבלגרד נגד הכוכב האדום בלגרד המקומית.
היונייטד נצחה אז 4:5. ב-6 בפברואר 1958, בדרכם חזרה מאותו משחק, התרסק מטוס הקבוצה, התרסקות שגרמה למותם של 22 בני אדם, מתוכם שמונה שחקנים: ביירן, קולמן, ג'ונס, פג, טיילור, בנט, וליאם ווילן.
דנקן אדוארדס היה השחקן השמיני שנהרג לאחר שמת כתוצאה מפצעיו בבית החולים 15 יום לאחר ההתרסקות במינכן.
הקבוצה, העיר מנצ'סטר וכל אנגליה נכנסה לתקופה ארוכה של אבל וזה היה נראה בלתי אפשרי בזמנו שהמועדון יתאושש מטרגדיה נוראה שכזאת.
בעוד באזבי החלים מפצעיו, היה זה ג'ימי מרפי אשר הדריך את הקבוצה.
מרפי הוביל את הקבוצה לגמר הגביע בו הפסידה לבולטון וונדררס.
מאט באזבי נאלץ להתחיל לבנות מחדש את המועדון.
בעונת 1959/1960 היונייטד סיימה את הליגה במקום השמיני תחת הנהגתו של דניס ויולט שכבש 32 שערים.
בעונת 1962/1963 הקבוצה זכתה בגביע האנגלי לאחר ניצחון 1:3 על לסטר בגמר, ואת הליגה סיימה במקום השני.
עונה זו הייתה הראשונה של ג'ורג' בסט שהפך לסופרסטאר הראשון בכדורגל האנגלי.
בעונת 1964/1965 ה"שלישייה" שכללה את בסט, דניס לאו וצ'רלטון לקחה את היונייטד לשיאים חדשים: היא זכתה באליפות בהפרש של שער אחד על לידס יונייטד והגיעה לחצי גמר גביע ה-FA וגביע אירופה לאלופות.
עונה לאחר-מכן סיימה הקבוצה במקום השני אחרי ליברפול.
בעונה הבאה, עונת 1966/1967, הקבוצה זכתה שוב באליפות ושנה לאחר מכן שיחקה בגביע אירופה לאלופות.
מנצ'סטר יונייטד הגיעה עד למשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון של אאוזביו באצטדיון ומבלי.
בריאן קיד, בובי צ'רלטון (2) וג'ורג' בסט כבשו בדרך ל-1:4 (אחרי הארכה) ולגביע אירופה לאלופות ראשון ליונייטד.
חלומו הגדול של באזבי הוגשם וזמן מה לאחר מכן קיבל את תואר האבירות ממלכת אנגליה.
סר מאט באזבי החליט לפרוש מהכדורגל.
המחליף שלו היה וויף מקגניוס שהחל בשורה של החלפות שחקנים.
בנוסף לכך, העובדה שהכוכב הגדול ג'ורג' בסט לא הסתדר איתו רק הוסיפה לבעיות של היונייטד.
הוא פוטר מהקבוצה, וכמחליפו הזמני מונה מאט באזבי עד לסוף העונה.
ביוני 1971 מונה למנג'ר החדש פרנק אופרל שהגיע מלסטר, ולמרות עונה מצליחה בעונת 1971/1972 הוא פוטר מהקבוצה בדצמבר 1972. במקומו מונה המאמן טומי דוקרטי.
ביולי 1973 החליט דוקרטי למכור את דניס לאו.
בדיעבד, הייתה זו טעות כאשר דניס לאו כבש נגד היונייטד במדי היריבה העירונית באפריל 1974, וחרץ את גורל המועדון לירידה לליגה השנייה.
אבל דוקרטי החזיר את היונייטד במהרה לליגה הבכירה כאשר זכה באליפות הליגה השנייה בעונת 1974/1975. בעונות הבאות הגיעה הקבוצה, תחת שרביטו של דוקרטי, פעמיים לגמר גביע ה-FA, כאשר פעם אחת הפסידה לסאות'המפטון, ובפעם השנייה זכתה בגביע לאחר שניצחה את ליברפול 2:1 ומנעה ממנה טרבל.
לאחר חודשיים פוטר דוקרטי כאשר התגלה שוכב עם אשתו של פיזיותרפיסט הקבוצה.
במקומו מונה למאמן דייב סקסטון, שלקח את היונייטד פעמיים למקום העשירי, אך גם לגמר גביע ה-FA בשנת 1979, בו הפסידה יונייטד 2:3 לארסנל במשחק בלתי נשכח הנחשב לדרמטי ביותר בתולדות המפעל: היונייטד הישוו לאחר שחזרו מפיגור 0:2 בשלוש הדקות האחרונות של המשחק רק כדי לספוג שער ניצחון בדקה האחרונה.
הקבוצה החלה לא טוב את שנות ה-80: בעונת 1980/1981 הקבוצה סיימה את העונה במקום השמיני ובסוף אותה עונה סקסטון פוטר.
במקומו מונה רון אטקינסון כמנג'ר.
הדבר הראשון שעשה אטקינסון היה להחתים את בריאן רובסון מווסט ברומיץ' אלביון.
תחת הדרכתו, הקבוצה סיימה במקום השלישי ולאחר מכן במקום הרביעי.
ב-1983 היונייטד זכתה בגביע האנגלי, כאשר ניצחה בגומלין 4:0. ב-1985 שוב זכתה הקבוצה בגביע האנגלי, לאחר ניצחון על אברטון 1:0 משער של נורמן וייטסייד.
אטקינסון פוטר מאימון הקבוצה עקב אי הצלחתו בליגה הבכירה, ובמקומו מונה למאמן אלכס פרגוסון הסקוטי בנובמבר 1986. פרגוסון הוכיח את עצמו באברדין הקטנה מסקוטלנד כשזכה איתה באליפות סקוטלנד (לאחר עשרות שנים שהליגה הסקוטית נשלטה בידי 2 קבוצות בלבד מהעיר גלאזגו: גלאזגו ריינג'רס סלטיק), וגם בגביע אירופה.
למרות זאת, פרגוסון נתקל בקשיים רבים ונאלץ לבצע לא מעט שינויים.
תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בישרו על סופו של עידן ליברפול ותחילת עידן מנצ'סטר יונייטד.
היונייטד זכו בגביע האנגלי לאחר ניצחון על קריסטל פאלאס, דבר שהציל את פרגוסון מפיטורים אחרי עונה כושלת בליגה.
עונה לאחר מכן הקבוצה הגיע לגמר גביע המחזיקות, וניצחה את ברצלונה 2:1 משני שערים מרהיבים של מארק יוז.
עונה לאחר מכן היונייטד סיימה את הליגה במקום השני אחרי לידס יונייטד.
בעונה הבאה מכרה לידס את אריק קאנטונה למנצ'סטר יונייטד.
השפעתו של קאנטונה הייתה מידית והוא סחף את הקבוצה לעונה מצוינת ולזכייה באליפות בעונת 1992/1993, 26 שנה לאחר האליפות האחרונה של היונייטד.
שנה לאחר מכן, קאנטונה הוביל את הקבוצה לדאבל היסטורי.
עונה לאחר מכן, קאנטונה הושעה לאחר הבעיטה המפורסמת באוהד של קריסטל פאלאס.
בסוף אותה עונה קאנטונה החליט לפרוש מכדורגל, דבר שפגע קשות ביונייטד.
למרות זאת, שנת 1999 נחשבת לטובה ביותר בהיסטוריה של מנצ'סטר יונייטד: היא זכתה בטרבל.
מנצ'סטר יונייטד החלה את העשור החדש באופנה חלוצית וטיפוסית: היא נכנסה לתחרות חדשה בשם אליפות העולם לקבוצות בברזיל.
לאחר שחזרה לאנגליה הקבוצה לא התקשתה לזכות באליפות פעמיים נוספות ברציפות בעונות ו-.
בכך, זכתה יונייטד בשלוש אליפויות ברציפות, מה שהפך את פרגוסון למאמן הראשון באנגליה שהגיע להישג כזה, ב-2023 שחזר פפ גווארדיולה הישג זה וב 2024 שבר אותו עם זכייה 4 ברציפות.
אליפויות נוספות ותקופת רונאלדו: 2003–2009
ב-2003 רכש פרגוסון את החלוץ כריסטיאנו רונאלדו, וב-2004 את ווין רוני, שהפכו לכוכבי הקבוצה ולכובשי השערים הפוריים ביותר בה.
במאי 2005 נרכשה הקבוצה על ידי איש העסקים המיליארדר האמריקאי-יהודי מלקולם גלזר .
במהלך תקופת שליטתו של גלזר, צברה הקבוצה חובות רבים למספר בנקים.
עובדה זו גרמה למשבר אמון חריף בין גלזר לחלק מאוהדי הקבוצה, אשר האשימו אותו בניהול כלכלי רשלני אשר עלול למוטט את הקבוצה.
בעונת הודיע פרגוסון כי הוא פורש מאימון הקבוצה אך התחרט ונשאר, ועונה לאחר מכן זכה איתה פעם נוספת באליפות, לאחר פתיחה צולעת.
בעונת שיחקה מנצ'סטר יונייטד מול מכבי חיפה הישראלית בשלב הבתים של ליגת האלופות.
במשחק הבית הביסה מנצ'סטר יונייטד את חיפה בתוצאה 5:2 אך במשחק החוץ הפסידה 0:3.
בעונת זכתה הקבוצה בגביע האנגלי לאחר ניצחון 3:0 בגמר על מילוול.
בעונת סיימה הקבוצה במקום השני בליגה האנגלית, וזכתה בגביע הליגה אחרי ניצחון 4:0 על ויגאן.
בעונת זכתה מנצ'סטר באליפות פעם נוספת.
כמו כן, הגיעה הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות עם ניצחון גדול על רומא ברבע גמר ליגת האלופות בתוצאה 7:1 (לאחר שבמשחק הראשון ברומא הפסידה 1:2).
בחצי הגמר הודחה מנצ'סטר יונייטד מליגת האלופות על ידי מילאן.
בעונת , זכתה מנצ'סטר באליפות אנגליה בפעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון במחזור האחרון על ויגאן אתלטיק 2:0. היה זה לאחר שצ'לסי תחת הדרכת אברם גרנט הייתה צמודה אליה ערב מחזור הסיום עם 84 נקודות לשתי הקבוצות, אך ניצחון שהשיגה מנצ'סטר חתם את האליפות לטובתה.
בגמר ליגת האלופות 2008 נפגשו מנצ'סטר וצ'לסי בשנית במשחק שנערך ב-21 במאי במוסקבה.
במשחק ניצחה לבסוף, גם בפעם זו, מנצ'סטר יונייטד בהכרעה בבעיטות עונשין בתוצאה 5:6. בדצמבר 2008 זכתה מנצ'סטר יונייטד באליפות העולם לקבוצות.
בעונת , זכתה הקבוצה פעם נוספת באליפות ובכך השלימה בפעם השנייה בתולדותיה זכייה בשלוש אליפויות רצופות.
בעקבות הזכייה היא השתוותה לליברפול בראש דירוג הזכיות באליפויות אנגליה, עם 18 זכיות.
באותה עונה, הפסידה מנצ'סטר יונייטד 0:2 לברצלונה בגמר ליגת האלופות שנערך בסטאדיו אולימפיקו שברומא.
בסוף אותה עונה מכרה יונייטד את כריסטיאנו רונאלדו לריאל מדריד תמורת סכום שיא באותה תקופה של 94 מיליון אירו.
במקומו הביאה את חלוץ ליברפול לשעבר מייקל אואן, וכמו כן את אנטוניו ולנסיה מוויגאן.
עונת הייתה עונה רעה עבור מנצ'סטר יוניטד.
למעט גביע הליגה היא לא זכתה באף תואר, והפסידה את האליפות לצ'לסי.
בניגוד לעונה שעברה, את עונת פתחה מנצ'סטר טוב, בניצחון 3:1 על צ'לסי בגביע מגן הקהילה בוומבלי, ולמרות יכולת טובה של צ'לסי בפתיחת העונה זכתה מנצ'סטר באליפות ה-19 שלה ושברה את שיא האליפויות של ליברפול העומד על 18 זכיות.
בנוסף, השדים האדומים גם הגיעו לרבע גמר גביע הליגה, שם הודחו בהפסד חוץ 0:4 מול ווסטהאם יונייטד של אברהם גרנט, ולחצי גמר הגביע האנגלי, כאשר במשחק זה הודחו באצטדיון ומבלי מול מנצ'סטר סיטי משער של יאיא טורה.
בעונה זו הגיעה מנצ'סטר יונייטד לגמר ליגת האלופות בוומבלי, בו הפסידה לברצלונה 1:3.
ב-2011 פרשו מספר כוכבים וסמלים של מנצ'סטר יונייטד: גארי נוויל (שחקן יונייטד במשך יותר מ-19 שנה וקפטן הקבוצה בין השנים 2005–2010), פול סקולס (קשר ותיק ביונייטד) ואדווין ואן דר סאר.
את פרישתם כיבדה הקבוצה, בין השאר, במשחקי הוקרה חגיגיים.
ב-14 בינואר 2012 חזר פול סקולס רשמית מהפרישה ונכנס כמחליף במשחק גביע נגד בולטון.
עונת הסתיימה באקורד צורם עבור השדים האדומים.