tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שיקגו ניצחה גם במשחק השישי והעפילה לגמר המזרח, בו פגשה את מיאמי היט והפסידה לה בחמישה משחקים.
בפברואר 2017, לאחר כ-7 עונות וחצי בשיקגו, הועבר גיבסון בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, יחד עם דאג מקדרמוט, בתמורה לקמרון פיין, אנתוני מורו וג'ופרי לוברן.
בפלייאוף של אותה עונה הודחו הת'אנדר בסיבוב הראשון, מול יוסטון רוקטס.
לקראת עונת חתם על חוזה לשתי עונות במינסוטה טימברוולבס, עבור כ-28 מיליון דולר.
במינסוטה התאחד עם המאמן טום ת'יבודו, אשר היה מאמנו בתקופתו עם הבולס.
בנובמבר 2020 שוחרר מהקבוצה, אולם כחודשיים לאחר מכן חתם בה על חוזה חדש.
ב-19 ביולי 2022 חתם גיבסון בוושינגטון ויזארדס.
טאדאס קיאנסקאס (בליטאית: Tadas Kijanskas; נולד ב-6 בספטמבר 1985) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת הבלם.
קיאנסקאס, יליד וילנה, גדל במחלקת הנוער של קארדה קאונס והחל לשחק בקבוצת הבוגרים של המועדון ב-2001. ב-2005 עבר ליריבה העירונית FBK קאונס, ולאחר מכן עבר לשילוטה.
ב-2006 חזר ל-FBK קאונס וזכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל הליטאית.
ב-2007 חזר קיאנסקאס לשילוטה, ושיחק גם בווטרה, סודובה וג'אגיאלוניה ביאליסטוק.
בשנת 2011 חתם בקבוצת קורונה קיילצה, ובמדיה שיחק שנתיים.
בקיץ 2013 הגיע קיאנסקאס לישראל וחתם בהפועל חיפה.
אחרי 3 עונות בהפועל חיפה, קיאנסקאס חתם בזברויובקה ברנו הצ'כית.
ב-8 ביולי 2018 חזר לישראל וחתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית.
ב-23 ביוני 2019 חתם בהפועל אום אל-פחם.
קיאנסקאס זומן לנבחרת ליטא לראשונה ב-2009. את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת כבש בניצחון 0-2 על נבחרת ליכטנשטיין במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. ב-11 באוקטובר 2013 החל קיאנסקאס לשמש כקפטן הנבחרת.
טאג'ין הוא מאכל ברברי צפון אפריקאי היסטורי הנקרא על שם כלי החרס בו הוא מבושל.
טאג'ין מסורתי מבושל על גבי גחלים.
קיימות תאוריות שונות לגבי מקור השם טאג'ין:
בפרסית טאח-צ'ין ته چین, מילולית : מונח על קרקעית (הסיר), התייחסות לאופן הבישול.
טאצ'ין הוא מאכל פרסי עשוי אורז ובשר עוף או בקר .
בפרסית טאיין تیان - מחבת גדולה.
מילה זו מתועתקת לערבית כטאג'ין או טאייג'ין.
סיר הטאג'ין המסורתי עשוי חרס, לעיתים צבוע או מזוגג.
הסיר עשוי שני חלקים: בסיס שטוח עגול עם דפנות נמוכות, ומכסה חרוטי או כיפתי המונח על הבסיס בזמן הבישול.
המכסה מתוכנן כך שיחזיר את התעבות האדים אל התחתית.
בישול מסורתי של טאג'ין נעשה על גבי פחמי עץ לוהטים, תוך השארת מרווח בין הפחמים לטאג'ין כדי למנוע התחממות מהירה מדי.
לצורכי טאג'ין משתמשים בלבני פחם גדולות כיוון שהן נותרות חמות במשך שעות, בעוד פיסות פחם קטנות יותר נשמרות עבור שיפודים וסוגי בשר אחרים לצלייה על מנגל.
יש המכינים טאג'ין בתנור או על כיריים (של גז או חשמל) בחום נמוך מאוד ההכרחי לבישול האיטי.
בבישול על כיריים נעשה שימוש בטבעת אלומיניום המונחת על המבער תחת הטאג'ין כדי להבטיח חלוקה שווה של החום.
כיום קיימים סירי טאג'ין עם תחתית ברזל יצוק עבה שניתן לבשל בהם על גבי כיריים בחום גבוה.
תחתית זו מאפשרת השחמה של הבשר והירקות לפני הבישול.
ניתן לדמות בישול בטאג'ין באמצעות בישול בסיר לבישול איטי אך התוצאה תהיה שונה מעט.
סירי טאג'ין רבים הם פריט עיצובי כמו גם כלי שימושי.
עם זאת, ישנם טאג'ינים המיועדים לשמש אך ורק ככלי הגשה מעוצב.
תבשילי טאג'ין מרוקאים הם נזידים בבישול איטי, הכוללים לרוב בשר בקר, עוף או דג, עם ירקות או פירות.
לעיתים מוסיפים אגוזים ופירות יבשים.
בטאג'ין משתמשים בתבלינים כגון זנגביל, כמון, כורכום, קינמון וזעפרן.
בטאג'יני ירקות מתבלים בפפריקה וצ'ילי.
השילוב של מתוק ומלוח אופייני בטאג'ינים כגון בשר כבש עם תמרים ותבלינים.
תבשיל טאג'ין מוגש לרוב עם לחם.
כיוון שהמכסה החרוטי כולא את האדים ומחזיר את הנוזלים המתעבים אל הסיר, נדרשת רק כמות קטנה של מים לבישול הבשר והירקות.
שיטת בישול כזו מעשית באזורים בהם אספקת המים מוגבלת.
ישנם סירי טאג'ין בהם ישנם חורים בקצה לצורך הוצאת האדים ולעיתים אף מניחים עליהם לימון לצורך בישול.
במטבח התוניסאי המונח טאג'ין מתייחס למאכל שונה מהטאג'ין המרוקאי, דומה יותר לפריטטה האיטלקית.
תחילה מכינים נזיד פשוט, עשוי בשר קצוץ, המבושל עם בצל ותבלינים כגון בהרט (ניצני ורד וקינמון טחון) או תערובת כוסברה וזרעי קימל הנקראת טאביל.
מוסיפים לתערובת חומר מדביק כגון פירורי לחם, חומוס או קוביות תפוחי אדמה.
כשהבשר רך מערבבים אותו עם תבלין כגון פטרוזיליה, נענע, זעפרן או עגבניות מיובשות, עם ירקות ועם תבשיל מוח עגל.
לאחר מכן מעשירים את התבשיל בביצים.
התערובת נאפית בתנור או על הכיריים עד שהתחתית והחלק העליון פריכים והמלית התייצבה.
לפני ההגשה הופכים את המאפה על צלחת וחותכים אותו לריבועים; מגישים בליווי פלחי לימון.
יש המכינים את המאפה עם מאכלי ים או עם ירקות בלבד.
באזורים כפריים בתוניסיה מניחים כלי חרס שטוח על פחמי עץ זית, ממלאים אותו, מכסים במכסה חרס שטוח ועורמים פחמים חמים מעל.
הטאג'ין המתקבל פריך בתחתית ובחלקו העליון, עסיסי בפנים ובעל ניחוח מעושן.
טאגאנרוג היא עיר תעשייתית ועיר נמל במחוז רוסטוב אשר ברוסיה, השוכנת על גדות ים אזוב בשפך טאגאנרוג, 70 ק"מ מרוסטוב על הדון.
העיר היא אחת הערים הוותיקות בפדרציה הרוסית.
היא נוסדה בשנת 1698 על ידי פיוטר הגדול והייתה הבסיס הימי הצבאי הראשון ברוסיה ועיר הנמל הרוסית הראשונה שהיוותה יציאה אל הים הגדול.
הסופר והמחזאי אנטון צ'כוב נולד וגדל בעיר.
העיר קיבלה את שמה משפך טגאני רוג, שעל גדותיו העיר שוכנת.
השם הופיע לראשונה במסמכי לשכת השגרירים, שבהם תוארה העיר בפני הנסיך הגדול איוואן השלישי לנסיך טאמאן זכרי גיזולפי.
על פי המסמכים נראה שהעיר כבר הייתה קיימת בשנת 1489.
במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה העיר על ידי הנאצים למשך שנה וחצי, במהלכה טבחו באלפי אזרחים.
העיר מהווה מרכז תעשייתי חשוב בדרום רוסיה כאשר מפעל המתכות TAGMET הוא המפעל הגדול ביותר בעיר.
בעבר פעלו בעיר מפעלי מכונות גדולים כמפעל הקומביינים שעל בסיסו הוקם מפעל הרכבים של טאגאנרוג שייצר ברישיון את רכבי היונדאי, מפעל לשיפוץ ספינות, מפעלי מזון, מפעלים כימיים ואחרים.
מועדון הספורט הגדול בעיר הוא מועדון רוגבי בשם "בולאבה טאגאנרוג", שמתמודד בליגת העל הרוסית ברוגבי ומארח באצטדיון ראדוגה (שמכיל 2,000 מושבים).
האצטדיון הוקם ב-1960 בשם "ראדוגה" ושמו שונה ל"בולאבה" בדצמבר 2011. בולאבה זכתה באליפות רוסיה הסובייטית ברוגבי בשנת 1985 ובגביע רוסיה הסובייטית בשנים 1984–1985.
בעבר פעל מועדון הכדורגל טאגאנרוג שהיה קיים בשנים 2006–2015 והתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה, השלישית בחשיבותה.
המועדון אירח באצטדיון טורפדו המכיל 5,000 מושבים ושימש בעבר את קבוצת טורפדו טאגאנרוג בשנים 1926–2004. טורפדו זכתה באליפות רוסיה הסובייטית בעונת 1955 והעפילה לגמר גביע רוסיה הסובייטית בעונת 1950, אך מאז התפרקות ברית המועצות התמודדה בדרך כלל בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה ובליגה האזורית עד לשנת פירוקה.
מאז ינואר 2020 פועל מועדון כדורגל מקצועני בשם "פורטה טאגאנרוג", שמתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית החל מעונת 2020/2021.
יהודים הגיעו לעיר בתחילת המאה ה-19. בשנת 1860 נבנה בית כנסת חדש.
בשנת 1887 נאסר על היהודים להתיישב בעיר, אך ליהודים שכבר התגוררו בו הורשה להישאר.
בשנת 1897 בעיר התגוררו 2,897 יהודים (כ-6% מכלל אוכלוסיית העיר).
לאחר מהפכת אוקטובר בתקופת השלטון הסובייטי פעילות דתית נאסרה.
כל היהודים שלא הצליחו לעזוב את העיר לפני הכיבוש הנאצי נהרגו.
פעילות הקהילה חודשה בשנת 2005.
טאגה פריטיוף ארלנדר (בשוודית: Tage Fritjof Erlander, ; 13 ביוני 1901 – 21 ביוני 1985) היה מדינאי ופוליטיקאי שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה בין השנים 1946–1969. הוא היה מנהיג מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה ועמד בראש הממשלה במשך 23 שנים (8405 ימים), הכהונה הארוכה ביותר שהייתה אי פעם במדינה דמוקרטית.
עובדה זו הפכה את ארלנדר להיות ידוע בתור "ראש ממשלת שוודיה הארוך ביותר" - הן מבחינת קומתו הפיזית הרמה - 192 ס"מ - והן מבחינת תקופת כהונה (המילה השוודית "lång" מתייחסת גם למילה ארוך וגם למילה גבוה).
ב-1944 הצטרף ארלנדר לממשלתו השלישית של פר אלבין הנסון בזמן מלחמת העולם השנייה ותפס את מנהיגות מפלגת הסוציאל-דמוקרטים לאחר מותו של הנסון בחודש אוקטובר 1946 תוך שמירה על עמדת מפלגתו כמפלגה הדומיננטית בשוודיה.
ארלנדר, שהיה ידוע במתינותו, בפרגמטיזם ובהתבטלות, ביקש לעיתים קרובות את הסכמת האופוזיציה הליברלית-שמרנית למדיניותו.
עד שנות ה-60 של המאה ה-20 היו המיסים בשוודיה נמוכים יותר מאשר בארצות הברית.
במשך רוב זמנו בשלטון, ניהל ארלנדר ממשלת מיעוט בראשות סוציאל-דמוקרטים.
בין 1951 ל-1957 הוא ניהל קואליציה עם ליגת האיכרים.
הסוציאל-דמוקרטים החזיקו ברוב המושבים בבית עליון של הריקסדאג במשך רוב הזמן, וזה אפשר לארלנדר להישאר בשלטון לאחר הבחירות הכלליות ב-1956, כאשר מפלגות הימין זכו ברוב.
בבחירות הכלליות ב-1968 זכה בניצחון השביעי והמצליח ביותר שלו, כאשר הסוציאל-דמוקרטים זכו ברוב מוחלט במושבי הפרלמנט.
הוא התפטר בשנה שלאחר מכן במהלך תהליך של רפורמה חוקתית גדולה, והוא הוחלף על ידי ידידו אולוף פלמה.
הוא נולד ב-13 ביוני 1901 בקומין רנסטר הנמצא במחוז ורמלנד.
אביו, אריק גוסטב ארלנדר (1859–1936) היה מורה בית ספר.
במקור, שם המשפחה המקורי של אביו היה אנדרסון, אבל הוא שינה את שמו לארלנדר, לאחר ששמו הפרטי של אביו ארלנד.
מצד סבתא שלו, מוצאו של ארלנדר הוא פיני.
כסטודנט באוניברסיטת לונד היה ארלנדר מעורב מאוד בפוליטיקה של האוניברסיטה.
הוא סיים את לימודי הפוליטיקה והכלכלה בשנת 1928. משנת 1928 עד 1929 סיים את שירות החובה שלו בכוחות המזוינים של שוודיה, ובסופו של דבר המשיך למילואים.
ארלנדר היה חבר צוות המערכת של האנציקלופדיה "סוונסק אופלאגבק" מ-1929 עד 1938.
ארלנדר נבחר למועצת העירייה בלונד בשנת 1930, נבחר לפרלמנט ב-1932 והתמנה למזכיר המדינה במשרד הרווחה ב-1938. כמזכיר המדינה במשרד הרווחה ארלנדר היה אחד מהאחראים להקמת מחנות מעצר בשוודיה במהלך מלחמת העולם השנייה.
במחנות, שנשמרו בסתר מפני הציבור השוודי, נכלאו אנשים ממיעוטים אתניים שונים וכן מתנגדים פוליטיים, בעיקר קומוניסטים ואוהדי ברית המועצות.
ארלנדר הצטרף לממשלה ב-1944 כשר בלי תיק.
כאשר ראש הממשלה פר אלבין הנסון מת באורח פתאומי ב-1946, נבחר ארלנדר באופן בלתי צפוי כממשיכו ולאחר מכן גם כמנהיג המפלגה.
הוא שמר על עמדת הסוציאל-דמוקרטים בשלטון, ולאחר מכן הוא הקים קואליציה עם ליגת האיכרים בין השנים 1951–1957. יחסי העבודה שלו עם מנהיג המפלגה, גונאר הדלונד (שר הפנים בממשלה הקואליציונית), ידועים כטובים.
תחת ימי כהונתו של ארלנדר נחקקו עמודי התווך של מדיניות הרווחה השוודית בין השנים 1946 ו-1947. באותן השנים נחקקו שלוש רפורמות עיקריות שהביאו לזכות לפנסיה בסיסית, קצבאות ילדים כלליות וכיוצא בזה.
מועצת השיכון הארצית הוקמה כסמכות המרכזית המספקת הלוואות מסובסדות, בעוד שהמועצה הארצית של שוק העבודה הוקמה כדי לתאם בין משרדי ההעסקה המקומיים המולאמים.
שאלת הנשק גרעיני כאמצעי להרתעה מתקיפה צבאית אפשרית נותרה שנויה במחלוקת בקרב החברה השוודית ובקרב הסוציאל-דמוקרטים.
העניין הניע הסכמים דיפלומטיים עם ארצות הברית, והבטיחה התערבות אמריקאית במקרה של פלישה צבאית.
שוודיה חתמה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני ב-1968, ובכך הפסיקה את ההתעסקות בפיתחו נשק גרעיני .
עם התפטרותו מראשות הממשלה ב-1969 הוחלף על ידי אולוף פלמה בן ה-42, שאף שהיה רדיקלי יותר בדעותיו והיה במובנים רבים תלמידו ובן חסותו של ארלנדר.
בשנים 1972–1982 פרסם ארלנדר את זיכרונותיו בשישה כרכים.
פרס טאגה ארלנדר - האקדמיה המלכותית השוודית למדעים מעניקה לכבוד הנצחתו, פרס לאומי למחקר במדעי הטבע והטכנולוגיה בארבעה תחומים (פיזיקה, כימיה, טכנולוגיה וביולוגיה).
פלך טאבריה היה פלך או גוברניה של האימפריה הרוסית שכלל אזור בדרום אוקראינה בעיקר שטחי ערבה בין הנהרות דנייפר ומולוצ'ניה ואת חצי האי קרים.
המחוז נקרא על שם הטאורים , עם בעל מוצא לא ידוע שישב בחצי האי קרים מהמאה ה-6 לפנה"ס ועד המאה ה-1 .
במהלך המאות ה-17 וה-18 נוספו לאימפריה הרוסית שטחים מדרום מערב לה.
שטחים אלו נקראו רוסיה החדשה (נובורוסיה).
בהסכם פריאסלאב מ-1654 נמסר שטח אוקראינה של הגדה השמאלית, מלבד החלק הדרומי שלה, לאימפריה הרוסית.
בהסכם אנדרוסובו (1667) ובחוזה השלום הנצחי (1686) בין האיחוד הפולני-ליטאי ורוסיה הצארית אושר סיפוח זה לרוסיה הצארית.
בהסכם ניש אחרי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1735–1739) נוסף אזור אזוב.
ב-1764 הוקם מחוז רוסיה החדשה על שטחים אלו.
המרכז המנהלי של המחוז היה בקרמנצ'וג.
שליטי המחוז העניקו אדמות הן לאצולה רוסית והן לקצינים משוחררים על מנת לעודד התיישבות בערבות המיושבות בדלילות, יקטרינה הגדולה הזמינה מתיישבים מכל רחבי אירופה לאדמות שנכבשו וכשליט המחוז מינתה את הנסיך גריגורי פוטיומקין שהעביר את המרכז המנהלי לדניפרו.
בהסכם קוצ'וק קאינרג'ה אחרי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774) התווספו לשטחי האימפריה הרוסית שטחים שבעבר היו חלק מחאנות קרים, ב-1775 נוספו שטחי הסיץ' הזפורוז'י, בהסכם יאש שסיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) הושלמה ההשתלטות על חצי האי קרים.
ב-1802 פוצלה רוסיה החדשה לפלכים יקטרינוסלב, חרסון, וטאבריה.
בשל ההגירה הרבה, הגיוון האתני במחוז היה גדול.
להלן חלוקת אוכלוסיית הפלך לפי שפת אם ב-1897:
מבחינה דתית: 74% מהתושבים היו נוצרים אורתודוקסים, 13% מוסלמים, 4% יהודים, 3% לותרנים, 2% קתולים, 2% מנוניטים ו1% אדוקי האמונה הישנה.
ב-1917 פוצל הפלך, רוב חצי האי שימש בסיס להקמת הרפובליקה העממית של קרים כחלק מהרפובליקה העממית האוקראינית ואילו סבסטופול וסביבתה נותרה הבסיס הימי העיקרי של צי הים השחור של הרפובליקה הרוסית כחלק מהרפובליקה הסובייטית של דונייצק-קריבוי רוג
טאדאקי אוטאקה (ביפנית: 尾高 忠明; נולד ב-8 בנובמבר 1947) הוא מנצח יפני ובריטי.
הוא למד הלחנה, תאוריה וקרן יער בבית הספר למוזיקה טאהו גאוקן, ובהמשך למד ניצוח אצל הידאו סאיטו.
אוטאקה כיהן כמנצח התזמורת הפילהרמונית של טוקיו והיה למנצח כבוד ב-1991. מ-1981 עד 1986 היה אוטאקה מנצחה של התזמורת הסימפונית של סאפורו, ומאז מאי 1998 הוא נושא בתזמורת זו בתארים יועץ מוזיקלי ומנצח ראשי.
משנת 1992 עד 1998 היה המנצח הראשי של תזמורת יומיורי.
הוא ייסד את קיואי סינפונייטה טוקיו בשנת 1995, אנסמבל קאמרי הנחשב לאחד הטובים ביותר ביפן, וכיהן כיועץ מוזיקלי, מנצח ראשי ומנצח כבוד.
בבריטניה, כיהן אוטאקה כמנצח ראשי של תזמורת ה-BBC הלאומית של ויילס משנת 1987 עד 1995. משנת 1998 עד 2001, היה מנהל מוזיקלי של תזמורת בריטן-פירס.
בספטמבר 2009, התמנה אוטאקה למנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של מלבורן, החל ב-2010. לאחר פרישתו הפתאומית של המנצח הראשי של תזמורת מלבורן אולג קטאני, התבקש אוטאקה להקדים את הכניסה לתפקיד, כבר בשלהי 2009.
ב-1991 קיבל אוטאקה את פרס סונטורי למוזיקה ה-23. ב-1997 עוטר בתואר הכבוד של מסדר האימפריה הבריטית.
שנתיים לאחר זאת, היה אוטאקה ליפני הראשון שקיבל את המדליה של אגודת אלגר, על מאמציו לקידום המוזיקה של אדוארד אלגר.
טאדאקי אוטאקה הוא נשיא בינלאומי של הסינפוניה הוולשית, התזמורת הקאמרית המקצועית של ויילס, שמנצחה הוא מארק איגר.
טאדאקי אוטאקה הוא בנו של המלחין היסאטאדה אוטאקה.
טאדאיוש סורוקה (בפולנית: Tadeusz Soroka, נולד ב-1923, שנת פטירה לא ידועה) חסיד אומות העולם בפולין, היה נוצרי קתולי.
הציל במלחמת העולם השנייה 9 יהודים, על ידי העברתם והברחתם באופן בלתי חוקי מגטו גרודנה לגטו וילנה בעת עבודתו בתחנת רכבת.
טאדאיוש סורוקה חי בעיר גרודנה.
אמו נפטרה כשהיה צעיר ואחיו נשלח לעבודות כפייה למען הנאצים.
הוא נותר בגרודנה, חי חיי עוני ועבד בתחנת הרכבת בעיר זו.
טדאיוש נהג לעבור בסמוך לגטו גרודנה ולתת ליהודים אוכל ובגדים.
אהרון דרמן, יהודי מגטו גרודנה שכל משפחתו נספתה כבר בשלב זה, עבד בעבודות פרך בגטו במסגרתן נדרש לתקן את חומת הגטו מבחוץ.
באופן זה הוא וטדאיוש נפגשו.
בפברואר 1943 טדאיוש הבחין בהגעת תגבורת של חיילים נאצים רבים לעיר, ובעקבות זאת הציע לאהרון שיסתיר אותו, מחשש שהולכת להתבצע אקציה ואהרון ישלח להשמדה בטרבלינקה.
אהרון אמר לטדאיוש שלצערו אין לו שום דבר שיוכל לתת לו בתמורה למעשה ההצלה, אך טדאיוש ענה לו: "אני לא צריך את כספך.
אהרון סיפר על טדאיוש לבת זוגו ליסה נוסבאום ומשפחתה.
משפחת נוסבאום נלקחה לגטו בעיר סלונים, ובאקציה ההמונית שהתרחשה שם ביולי 1942 מתו אמה ואחותה של ליסה.
ליסה, אביה הירש נוסבאום ואחיה הצעיר ברוסייק נוסבאום (שלימים שינה את שמו לרוברט נס) ברחו לגטו גורודין, ושם הכירה ליסה את אהרון דרמן, שיהפוך לבן זוגה.
הוחלט כי הירש וברוסייק ימלטו ראשונים מן הגטו בעזרת טדאיוש, ולאחריהם ימלטו ליסה, אהרון וחברו של אהרון רובין לורן.
בפברואר 1943, ברוסייק הצעיר בן ה-13, נמלט מהגטו על מנת ליצור קשר עם טדאיוש.
הוא פגש את טדאיוש בבית אחותו, וסיכם עמו שימלטו ביום שלישי הקרוב.
בחוזרו אל הגטו על מנת להודיע על ההחלטה למשפחתו ולהימלט לאחר מכן, נתפס ברוסייק והוחזר אל הגטו.
למחרת ברחו ברוסייק ואביו הירש לבית אחותו של טדאיוש.
באותו היום טדאיוש לא נמצא בבית, אך יום למחרת הוא לקח אותם ונמלט איתם ברכבת.
השניים הגיעו לגטו וילנה בשלום.
לאחר שנמלטו, הגיע זמן ההמלטות של ליסה, אהרון, רובין, ובן דודו של רובין וחברו שהצטרפו.
ליסה, בת 16, בלונדינית עם עיניים כחולות, נראתה כגויה והצליחה בזכות מראה זה לברוח מהגטו ולהגיע לביתה של אחותו של טדאיוש.
טדאיוש והיא דנו שם על פרטי הבריחה שהתרחשה בראשון הקרוב לאחר מכן.
בלילה של ה-6 במרץ 1943 נמלטה החבורה מהגטו והגיעה אל תחנת הרכבת.
טדאיוש לא הסכים לקחת את החבורה הגדולה של האנשים מחשש שיתגלו, ובשל כך נאלצו בן דודו של רובין וחברו לחזור אל הגטו.
הם ככל הנראה נהרגו באקציה שהתרחשה בגטו ימים ספורים לאחר הבריחה המתוארת.
ליסה, אהרון, רובין וטדאיוש קפצו על רכבת נוסעת מלאה בגרמנים, והסתתרו על הגג במהלך הנסיעה לעבר וילנה.
ליסה כמעט איבדה מאחז ונפלה מהרכבת, אך טדאיוש הציל אותה ואחז בידה עד שבאו רובין ואהרון ועזרו לו למשוך אותה לגג הרכבת.
טדאיש הביא להם אוכל ושתייה חמה, ונשאר איתם על גג הרכבת עד שהגיעו לווילנה.
בהגיעם לווילנה, קפצו הנמלטים מהרכבת עוד לפני שעצרה בתחנה.
טדאיוש ליווה אותם לגטו וילנה, וחזר לגרודנה.
יומיים לאחר מכן התבצעה אקציה בגטו גרודנה ועד ה-13 במרץ 1943 כל יהודי גרודנה נשלחו לטרבלינקה ולגטו ביאליסטוק, והמושל הנאצי בעיר הכריז עליה כ-"יודנריין".
טדאיוש הציל ארבעה אנשים נוספים, ביניהם לטק שניידר ולזר סלצמן שלאחר הגיעם לגטו וילנה ברחו ליער הסמוך לגטו והפכו לפרטיזנים.
שניהם מתו בקרב נגד הנאצים ב-1944.
טדאיוש נישא, ונולדו לו 4 ילדים.
בני הזוג אהרון וליסה דרמן, שנישאו בתום השואה ועברו להתגורר בארצות הברית, ורובין לורן, שעבר לארצות הברית ונישא שם, חיפשו אחר טדאיוש שנים רבות.
בסתיו 1981 איתרו אותו במקום מגוריו בפולין, והזמינו אותו לארצות הברית.
הוא נעתר לבקשה ונסע לפוגשם, והם זכו לפגוש אותו ולהכיר לו תודה.
בעקבות המפגש, מספר כתבות על פעילויותיו של טאדיוש נכתבו בעיתונים בארצות שונות, באחת הכתבות בשם "מעשה טוב" לעיתון reader בשיקגו אמר טדאיוש: "לא עשיתי דבר הירואי בחיי מלבד גידול ארבעת ילדי.
לא עשיתי דבר מיוחד, רק פעלתי לפי דתי, ואני ממשיך בכל עד היום".
בעקבות המפגש של בני הזוג דרמן ורובין לורן עם טדאיוש, הגישה ליסה בקשה ליד ושם להכיר בטדאיוש כחסיד אומות העולם.
ב-10 בספטמבר 1984 הוענקה לטדאיוש תעודת חסיד אומות העולם, וניטע עץ למענו ביד ושם.
טאבלט הוא כתב עת מקוון יהודי אמריקאי.
נוסד ב-2009 בידי "Nextbook" , מוסד ללא כוונת רווח מיסודה של קרן קשת לתרבות יהודית.
מייסדת כתב העת והעורכת שלו היא אלנה ניוהאוז .
טאגאלוג הם הקבוצה האתנולינגוויסטית העיקרית בפיליפינים.
יש להם חברה מפותחת שמרכזה התרבותי במנילה, שנקבעה כעיר הבירה של הפיליפינים.
רובם מתגוררים באזורי המטרופולין של מנילה וקלברזון בדרום האי לוזון.
כמו כן הם מצויים במחוזות בולקאן, בטאן, זאמבאלס, נואבה אסיג'ה ואאורורה במרכז לוזון ובאיים נוספים.
הטאגאלוג מונים כ־30 מיליון נפש.
השפה הלאומית של הפיליפינים נגזרת בעיקר משפת הטאגאלוג.
בני הטאגאלוג הם בעיקר נוצרים קתולים, אך יש ביניהם גם בני דתות אחרות ובהן דתות אתניות, בודהיזם ואסלאם.
באתר הארכאולוגי העתיק ביותר בפיליפינים קירות הסלע מאוירים בציורים חצובים, ויש בהם כ־130 דמויות של חיות ושל אנשים.
אלה נחצבו כנראה בידי אבות אבותיהם של אנשי הטאגאלוג, בתקופה הנאוליתית המאוחרת לפני 4,000 שנה.
לדברי הארכאולוגים הדמויות האנושיות על הקירות הן של תינוקות, והן צוירו כנראה מתוך האמונה שהציור על הקיר הקדוש להם יגן על הילדים ממחלות.
הרשומה המוקדמת ביותר של טאגאלוג היא מסמך מסוף המאה ה-9 הידוע בשם "לגונה קופרפלייט".
הוא מיוחס לתאריך 21 באפריל 900 בלוח השנה הגרגוריאני.
המסמך נכתב במלאית קדומה, ומכיל מילות מפתח רבות בסנסקריט ואלמנטים של אוצר מילים לא מלזי.
המסמך קובע כי הוא משחרר את המחזיקים בו מחוב של זהב בהיקף מסוים.
המסמך וכל מה שנמצא סביבו מעידים כי חברה מורכבת, עם מנהגי קבורה בסרקופגים, התפתחה בחצי האי בונדוק במחוז קזון.
כמו כן הוקמו קהילות של טאגאלוג במנילה ובטונדו, כולן ביובל של הנהר פאסיג, ובמקומות נוספים.
בתקופת שלטונו של סולטאן בולקיה, בשנים 1485–1521, החליטה סולטנות ברוניי לשבור את המונופול של טונדו בסחר עם סין על ידי תקיפת טונדו והקמת סלרונג כמדינת בובה ברוניינית.
הנוסע טום פירס, שהיה באזור בראשית המאה ה־16, ציין כי אנשי האי לוזון היו "בעיקר כופרים" ולא מוערכים הרבה במלאקה בזמן שהוא שהה שם.
עם זאת הוא ציין כי הם היו אנשים חזקים וחרוצים שעסקו "בדברים שימושיים".
מסעו של פירס הוביל אותו לגלות שבארצם יש מספיק מזון, שעווה, דבש וזהב מסוג נחות.
השליט של הטאגאלוג לא היה מלך, ושלטה בהם קבוצה של זקנים.
הם סחרו עם שבטים מבורניאו ומאינדונזיה.
היסטוריונים פיליפינים מציינים כי במלאקה דוברו כ־80 שפות שונות.
כאשר הגיעה ספינתו של מגלן לפיליפינים, הוא ציין שהם אוספים אלמוגים הקשר עם שאר דרום-מזרח אסיה הוביל ליצירת כתב ששימש מאוחר יותר בספר "דוקטרינה כריסטיאנה", שאותו כתבו המתנחלים הספרדים מהמאה ה-16.
ב־19 במאי 1571 העניק מיגל לופז דה לגזפי את התואר "עיר" למושבה מנילה.
התואר אושר ב־19 ביוני 1572. בהשפעת ספרד הפכה מנילה למרכז הקולוניאלי שלה במזרח הרחוק.
הפיליפינים הייתה מושבה ספרדית שחסתה תחת הסמכות של ספרד החדשה.
ניהל אותה המושל הכללי של הפיליפינים, ששלט ממנילה.
במשך 333 שנות השלטון הספרדי כתבו אנשי כמורה ספרדיים ספרי דקדוק ומילונים שונים של שפת הטאגאלוג.
את המילון החשוב הראשון של שפת טאגאלוג חיבר המיסיונר הצ'כי הישועי פאבלו קליין בתחילת המאה ה־18. המשורר המקומי פרנסיסקו באלתזר (1862–1788) נחשב סופר הטאגאלוג החשוב ביותר, והעבודה הבולטת ביותר שלו הייתה האפוס פלורנטה בלורה בתחילת המאה ה־19.
יוצאי אסיה המקוריים שהגיעו לאמריקה הצפונית לאחר תחילת ההתיישבות האירופית היו קבוצה של פיליפינים, המכונה "לוזוניאנים" או "אינדיאנים של לוזון",, שהיו חלק מצוות הספינה הספרדית Nuestra Señora de la Buena Esperanza.
הספינה הפליגה ממקאו ועגנה במפרץ מורו בחוף קליפורניה ב־17 באוקטובר 1587, כחלק ממסחר בין הודו המזרחית (השם הקולוניאלי של מה שיהפוך לפיליפינים) ובין ספרד החדשה (מושבות ספרד בצפון אמריקה).
מלחים פיליפינים נוספים הגיעו לאורך החוף בקליפורניה.
שני המקומות היו חלק מהאימפריה הספרדית.
ב־1763 הקימו "אנשי מנילה", או "טגלאס", את היישוב סנט מאלו בפאתי ניו אורלינס שבלואיזיאנה.
לאנשי הטאגאלוג היה תפקיד פעיל במהפכה הפיליפינית ב־1896, ורבים ממנהיגי המהפכה היו ממנילה או מהמחוזות שמסביב.
הקטיפונאן, ארגון המחתרת, התכוון לקרוא לפיליפינים בשם "קטגלוגן" או "רפובליקת טאגאלוג", והרחיב את משמעותו של השם לכל הילידים באיי הפיליפינים.
החוקה הראשונה בפיליפינים, החוקה של ביאק־נה־בטו משנת 1897, הכריזה כי טאגאלוג היא השפה הרשמית.
בשנת 1935, בחוקה הפיליפינית החדשה, נותרו האנגלית והספרדית השפות הרשמיות, אך נחקק חוק שמאמץ שפה לאומית משותפת המבוססת על אחת משפות הילידים הקיימות.
לאחר לימוד ודיון בחר ה"מכון לשפה הלאומית", ועדה המורכבת משבעה חברים שייצגו אזורים שונים בפיליפינים, בטאגאלוג כבסיס להתפתחות ולאימוץ של השפה הלאומית של הפיליפינים.
ב־30 בדצמבר 1937 הכריז הנשיא מנואל קזון
על הבחירה בשפת הטאגאלוג לשמש הבסיס לשפה הלאומית של הפיליפינים.
ב־1939 שינה הנשיא קזון את שמה של השפה הלאומית המבוססת על טאגאלוג ל"וויקאנג פמבנס" (שפה לאומית).
בשנת 1959 שונה שם השפה שוב, לשם פיליפינו.
חוקת 1973 קבעה את הפיליפינו, המבוססת על טאגאלוג, כשפה הרשמית לצד האנגלית והוחלט על פיתוח רשמי של שפה לאומית משותפת שתיקרא פיליפינית.
בני הטאגאלוג מאמינים באופן מסורתי בשתי צורות של הנשמה.
הראשונה ידועה בשם kakambal (שמשמעו="תאום"), שהיא נשמת החיים.
בכל פעם שהאדם ישן, נשמתו יכולה לנדוד למקומות אחרים על פני הארץ.
כאשר הנשמה נתקלת באירוע מזעזע היא מחוללת סיוטים בנפשו של האדם שאליו היא שייכת.
כאשר אדם מת, "נשמת החיים" שלו הופכת בסופו של דבר לצורה השנייה של הנשמה, לפי האמונה הטאגאלוגית, שנקראת kaluluwa (שמשמעו= "רוח").
במסורת הטאגאלוג "רוחו" של האדם נודדת ל"קאסאנאן" (=לגיהנום, אם האדם היה רע בחייו) או ל"מאקה" ("גן עדן", אם האדם היה טוב בחייו).
מסע הרוח לאחר המוות נעשה בעזרת יצורים מקודשים או באמצעות התערבות אלוהית שהוא יוצר היקום.
נוסף על האמונה בקלואווה, נוצרה מסורת הנקראת פאנגאלולואה (Pangangaluluwa).
זאת המסורת של עזרת רוחות האבות, לרוח של המת להגיע אל המקום הטוב - Maca או לפעול ולהשפיע על רוחו הרעה, שלא תגיע "לגיהנום", אלא ל"גן עדן" = למאקאה.
בטקסים כאלה המסורת מועברת בדקלום ושירה, וישנם גם מינהגי נתינה ונדבה שמטרתם לעורר את הרוחות ולהעבירן למקום הנשמות הטהורות והטובות.
מסורת זו של טקסים נספגה גם באמונות הנוצריות של הטאגאלוגים, וטקסים מתאימים נערכים בצורה מודרנית בין 27 באוקטובר ל-1 בנובמבר, אם כי ניתן לקיימם בכל יום בשנה.
ישנם שירים מסורתיים ששרים או מנגנים בעת הטקסים האלה שמילותיהן עוסקות במצוות, בנדבות, בעולם הטוב, בשערי השמיים שנפתחים, בהזדמנות למעבר לעולם הטוב שאסור להחמיצה ועוד.
אנשי הטאגאלוג מאמינים כי כאשר אדם ישן, הוא יכול או לא יכול לחלום על האל בורא הכל (Bathala.) הסימני האלוהות הם כאילוזיות מעורפלות בתוך החלום, או בצורת יצורים חיים ומראות אפוקליפטיים מהעתיד.
החלום לא משאיר עקבות אצל האדם החולם מהי הדרך שהוא צריך ללכת על מנת שהחלום יתממש.
החלומות הן הבשורות והאזהרות והאפשרויות שנוסחו על ידי באתלה (האל הגדול)".
בנוסף, אדם עשוי לפעמים לחוות סיוטים בשנתו.
ישנן שתי סיבות מדוע הם מופיעים: כאשר נשמתו של האדם הישן (kakambal) פוגשת אירוע טרגי בעת נדידתה מהגוף, או כאשר יצור דמוני שנקרא bangungot מתיישב בלילה על גבי האדם הישן כנקמה על כך שהאדם כרת את העץ ששימש למגורי הייצור הדמוני.
רוב הסיוטים בלילה הם בשל נדידת הנשמה והתקלותה באירועים מפחידים.
האמונה העתיקה של בני הטאגאלוג דגלה בכך כי האל הכל יכול (באטללה) ברא את השמש וגם את הירח, כי הוא קדום לכל דבר.
בתקופות מאוחרות יותר הוענק תואר יוצר הלבנה לבתו האהובה, "מאיארי", בעוד שתואר האלוהות בורא השמש הועבר לנכדו של האלוהים "אפולאקי".
אחת מבנותיו, "טאלה" יצרה את הכוכבים והיא האלוהות הראשית שלהם, ואילו "הנן" הוא אלוהות של הבוקר והעידן החדש (העתיד).
האמונות הקוסמיות הטאגלוגיות אינן פטורות מהאמונות על ליקוי המאורות השוררת בקרב העמים האתניים השונים של הפיליפינים.
אנשי הטאגלוג מאמינים שהגורם לליקויי חמה הוא דרקון מפלצתי, הנקרא לאהו.
הדרקון מנסה לבלוע את הירח, אבל למרות היותו יצור חזק, הוא בקלות מובס על ידי Mayari ביתו של אלוהים יוצרת הירח, והעובדה היא כי הירח מוחשך זמן קצר בלבד במהלך הליקוי, כי בת האלוהים ניצחה את הדרקון והצילה את הירח.
לאנשי הטאגלוג היו מנהגי קבורה רבים לפני הקולוניזציה הספרדית וההשפעה הקתולית.
מנהגים אלה כוללים קבורה בתוך עץ, שרפה, קבורה בסרקופג וקבורה תת-קרקעית.
באזורים כפריים של אזור קוויט, עצים היו משמשים מקומות קבורה.
האדם הגוסס היה בוחר את העץ מראש, ולכן כאשר הוא חלה במחלה סופנית או שהוא עמד למות בגלל זקנה, ביתו היה בנוי קרוב לעץ האמור.
גופתו של המת הייתה מונחת אנכית בתוך גזע העץ החלול.
לפני הכיבוש הספרדי, פסל המכונה likha היה מונח יחד עם המת בתוך גזע העץ.
באזור Pila, לגונה, קיים מנהג קבורה בצורת שרפה, בו נותנים לגוף להתפרק תחילה.
לאחר מכן היו מבצעים טקס מיוחד, שבו הגוף היה נשרף כי על פי אמונתם לאחר השרפה "נשמת האדם מזוקקת כזהב".
פסלי ליקא נמצאו באתרי קבורה שונים.
במולני, בקוזון ובאזורים סמוכים, קוברים את המתים בתוך סרקופגים של אבן גיר, יחד עם פסל ליקה, אך בפועל מנהג זה נעלם במאה ה-16 בעקבות הקולוניזציה הספרדית.
בקלטגן, בטנגס והאזורים הסמוכים, המתים נקברים מתחת לפני האדמה עם פסלי ליקה, הפסלים, בגודל של 15–30 ס"מ.
פסלי ליקא אינם מוגבלים רק לקבורה, הם משמשים גם בבתים, בתפילות, בחקלאות, ברפואה, בנסיעות ומקרים אחרים.
פסלים כאלה המשמשים לצרכים אחרים, ידועים בשם larauan, שם שמשמעותו "דמות".
הפסלים שנקברו עם המתים נאספים לאחר מכן על ידי המשפחה, כנציגים של המתים אהובים.
הפסלים משמשים כחיבור של בני התמותה לאלוהות ולחיים שלאחר המוות.
כשהספרדים הגיעו, הם תיעדו פסלים כאלה בכמה רשימות.
רשימה משנת 1582 מציינת כי היו בתים שהכילו "מאה או מאתיים פסלי אלילים כאלה".
בשם הנצרות, הספרדים השמידו את הפסלים האלה בכל רחבי הארכיפלג.
בתקופה זו נמצאים רק שני פסלים (עשויים אבן) במצב טוב, ושוכנים במוזיאון הלאומי של הפיליפינים במנילה.
בני הטאגאלוג האמינו כי ישנם שלושה סוגי בעלי חיים ושלושה סוגי צמחים הנחשבים קדושים.
החיות המקודשות כוללות כלבים אשר בורכו על ידי האלים ונעשו בעלי ברית לאנושות.
השני היו ציפורים כחולות שחורות, שנאמר עליהן שהן שליחות האלוהים.
התנינים שנחשבו כשומרי ביצות הקודש, והן היו מלוות את נשמת הנפטר אל העולם שלאחר המוות.
שלושת הצמחים המקודשים כוללים את דקלי קוקוס המהווים את הצמחייה הראשונה הנובטת מתוך אפר המתים.
השניים הם עצי פיקוס מסוימים שמהווים את ביתו של הכח העליון, והבמבוק הוא העץ שממנו האנושות התפתחה.
מספר "שלוש" היה מספר קדוש באמונות הטאגאלוג העתיקות.
כאשר אלוהים וכוחות הרשע נלחמו במהלך היצירה הקוסמית, המלחמה נמשכה שלושה ימים ושלושה לילות.
בנוסף לכך, לאלוהים - Bathala היו שלוש בנות אלוהיות (טאלה, מאיירי והנן) וישנן שלושה משכנות אלוהיים.
כמו כן, היו שלושה יצורים אלוהיים במהלך היצירה הקוסמית וכאשר שניים מתוכם מתו במהלך יצירת הקוסמוס, הצטרפה אמם ואל נוסף ויצרו את השילוש המקודש עם האל הגדול.
במיתולוגיה של הטאגלוג במהלך גלגול יצירת הייקום היו מספר התחלפויות של שלישיות אלים, שלקודמים מיועדים תפקידים או גורלות מיוחדים.
מחקר ארכאולוגי ב־2018 מצא כי הכלבים היו שכיחים מאוד אצל בני הטאגאלוג לפני הכיבוש הספרדי, והם טופלו כשווים לבני אדם.
ממצאים אלה מגבים את הידע מהמסורת כי כלבים הם יצורים המבורכים על ידי האלים.
כלבים נקברו תמיד בנפרד, ויש להם זכות למנהגי קבורה נאותים.
באתר קבורה בסנטה אנה, במנילה, נמצא כלב שנקבר ראשון, ואחרי כמה שנים, מלווה הכלב, ילד אנושי, מת ונקבר מעליו.
מעשה הממחיש את החשיבות שנתן האדם לכלבים באמונות העתיקות.
לבני טאגאלוג הייתה בתחילה דת ייחודית משלהם, הידועה בשם טגליסמו, אבל השם המקורי של הדת אינו ידוע ולא תועד על ידי הספרדים.
כשהספרדים הגיעו, הקתוליות הרומית נכפתה בכוח על ידי המתיישבים שהרסו את כל הדתות האחרות, כי ראו אותן כנחותות מהדתות האירופאיות.
כיום, רוב בני הטאגאלוג שייכים לכנסייה הקתולית, ואילו מיעוט קטן שייך לכיתות פרוטסטנטיות שונות או לכנסיות נוצריות אחרות.
יש מספר קטן של מוסלמים ומספר זעום של בני טאגאלוג שדבקים ביסודות הדת העתיקים.
הדת הטרום-קולוניאלית של אנשי הטאגאלוג הייתה תערובת של מערכות אמונות מקומיות, הינדואיזם ובודהיזם.
הדת הייתה תערובת שמאניסטית של פוליתאיזם ואנימיזם, הנקראים בשם טגליסמו (דת טאגלוג) או אניטיזם (דת אניטו).
החלק הראשון של הפנתאון המסורתי הם תושבי Kaluwalhatian - היינו, משכן האלים, דומה לרעיון הנוצרי של גן עדן.
שם מתגוררים, "האניטו" - מונח שמציין שלוש משמעויות: הראשונה היא "אלוהות" (אלים ואלות) כולל "אל עליון" והאלים שחיים בגן עדן.
השנייה היא של "רוחות" - יצורים שנשלחו על ידי באתלה יחד עם אלוהויות נוספות כדי לסייע לאנושות בחיי היומיום.
המשמעות האחרונה הוא "רוח האבות" - נשמות של בני אדם שנפטרו.
אלה רוח האבות שנאספו על ידי "האל העליון" - Bathala כדי לסייע לקרוביהם ולצאצאים במקרים מיוחדים, בדרך כלל באמצעות חלומות.
מלבד האניטו, יש בפנתיאון גם ישויות נמוכות יותר.
יצורים אלה הם מגוונים בצורותיהם ונחשבים כמפלצות החיות בעולם לצד בני האדם.
יצורים אלה מתגוררים בדרך כלל בתוך גבולות הטבע, אבל כאשר שלוותם מופרעת הם יכולים לגרום נזק חמור ואף להביא למוות.
טאגלוגים שהיו בעלי יכולת רוחנית ליצור קשר עם אלוהויות ואנטיוטים היו ידועים כקטולנון.
הקטולנון, היה המנהיג הרוחני והמתווך במגע בין האדם לאלוהות, הוא גם מילא את תפקיד המנהיג -הדטו datu, אם הוא עדיין לא חזר ממסעותיו או עדיין לא נבחר.
בדומה לדאטו, הקטולנון עשוי להיות זכר או נקבה.
עבודות הקודש במקדשים הקדומים היו מבוצעות באמצעים שונים כגון הודיה, תפילה או אפילו הנצחה של אירוע.
כל האלים ורוחות האבות נקראו בשם הקולקטיבי - אניטו.
באתלה - האל העליון, הוא בין חמשת האלים הקדומים בפנתיאון של הטאגלוג.
גם אלים קטנים מתגוררים במשכן האלים, והם כוללים את ליוויוויי - אילת שחר, טאג-אני - אלת הקציר, קידלת - אלוהי הברקים, והנגין - אל רוח.
משכן האלים לא קשור למקום שבו רוחות האבות נודדים.
המקום שבו עוברים רוחות אבות הטובים הוא מתחת לאדמה ונקרא מאקה, ואילו המקום שבו רוחות אבות הרעות עוברות נקרא Kasamaan שגם הוא נמצא מתחת לאדמה.
שלא כמו קאסאמאן, שהוא מקום של צער וסבל', מאקה הוא מקום שלווה ומלא שפע ואושר, כפי שרוחות האבות ראויות להיות בחיים שלאחר המוות.
מאקה נשלט על ידי באתלה, שיש לו את היכולת להזמין רוחות להיכנס אל המאקה (וגם לקאסמאן) אם הוא רוצה.
בעוד Kasamaan נשלט אך ורק על ידי אל בשם סיטאן, ששומר על הנשמות הרעות והוא האדון של ארבע אלות רעות: אלת המחלות, אלת הרס המשפחות, את השריפות, ואלת המוות.
כל דבר בטבע נחשב קדוש בדת הטאגאלוג ממערות, נהרות, ימים, אגמים, הרים, עצים, רוח, שמים, וכן הלאה.
אתרים קדושים נוספים כוללים גם מקומות של מוות (בתי קברות עתיקים), ומקדשים (לרוב בצורת מבצר או בניין גדול).
באתרים אלה מתקשרים עם האלים, ובכך הם משמשים גם מקום פולחן, אבל גם מקום שבו האדם המתפלל צובר אנרגיה, אושר וחיוניות.
האתרים המקודשים הם גם בתי anitos מסוימים או של רוחות האבות שנשלחו על ידי "האל העליון" לסייע לאנושות.
בין האתרים המקודשים האלה בפיליפינים אפשר למצוא את:
Mount Cristobal - כמקום קדוש של רוחות רעות, אשר צריך גם להיות מכובד.
הר Banahaw - הקדוש כמקום של רוחות טובות, עוזרי Bathala.
הר Makiling - מקודש כמקום לרוחות טובות.
דרום סיירה Madre - מקודש, כי הוא גבוה וקרוב לגן עדן.
לגונה דה ביי - אגם מסחרי הראשי של בני טאגאלוג.
נהר Pasig - הדרך ששימשה את הטאגלוגים הקדומים מהמים המתוקים אל הים.
הר Arayat - הר בצפון מזרח פמפאנגה, שהוא קדוש.
מרינדוק - הרי מרינדוק ומערות באתלה
אתרי מערות שונים - הנחשבים "כביתם" של הרוחות והאלים.
הקתוליות הרומית הגיעה לראשונה לאזורי הטאגלוג בפיליפינים במהלך המאה ה-15, כאשר הספרדים הפילו את השלטון של טונדו ומאינילה לאורך נהר פאסיג.
מאוחר יותר הם כפו את הדת האירופית, וניסו להחליף את מערכות האמונה השמאניות של הילידים.
במאה ה -18, רוב הטאגלוגים דבקו בקתוליות הרומית, לעומת זאת, האמונות השמאניסטיות ומערכות אמונות אחרות של הטאגלוגים הועברו בחשאי על ידי הילידים לדורות הצעירים, תוך שמירה אפקטיבית על אמונותיהם ביצורים על טבעיים.
עכשיו רוב בני טאגלוג ממשיכים לדבוק בקתוליות הרומית.
התהלוכה הקתולית הגדולה ביותר בפיליפינים נחגגת "בחג הנזארה השחורה", אשר מתרחש בחיק הטבע.
עבור הקתולים מבני הטאגאלוג, אתרים קדושים כוללים קתדרלות, בזיליקות, כנסיות, ובתי קברות.
עם זאת, בשל מערכות האמונה שהועברו מהמסורת בעבר, הרים מסוימים מוערכים גם כיום כאתרים קדושים, כגון הר Makiling והר Banahaw.
השפה המקומית של בני טאגאלוג היא טאגאלוג עתיקה, אשר הפכה לשפה מודרנית.
בטאגאלוג המודרנית ישנם 5 דיאלקטים שונים, בהתאם לתערובת השפה האנגלית בתוכה, ובהתאם לשילוב שפות מקומיות אחרות בתוך הניב המסוים.
צורת הכתיב המקורית של השפה נקראת בייביין (Baybayin).
רק מעט אנשים יודעים היום לקרוא ולכתוב בבייביין.
בשל כך, כתב היד העתיק של הטאגאלוג נחשב שנמצא על סף הכחדה.
לאחרונה הוגשה הצעת חוק בקונגרס הפילפיני להפיכת הבייביין לכתב לאומי של המדינה, עם זאת, ההחלטה עדיין תלויה ועומדת בסנאט ובבית הנבחרים.
כיום, הבייביין מתבטאת באופן אמנותי בקליגרפיה.
אנשי טאגאלוג היו דוברי ספרדית מיומנים מהמאות ה-18 עד ה-19 בעקבות תקופת הכיבוש הספרדי.
כשהאמריקאים הגיעו, בסוף המאה ה-19, הפכה השפה האנגלית לשפה החשובה ביותר במאה ה-20. נכון לעכשיו, השפות של בני הטאגאלוג הן טאגלוג ואנגלית, ושילוב של השניים.
מילים ספרדית ספורות עדיין נותרו בשימוש, אם כי משפט שלם בספרדית כבר לא נשמע.
הכובש הספרדי הביא את האלפבית הרומי כצורת הכתיבה של הפיליפינים במאה ה-16 לאחר שחיסל מסמכים רבים שהיו כתובים באותיות הבייביין.
בסופו של דבר החליף האלפבית הרומי את בייביין לאחר שממשלת ספרד הטילה סנקציות, על כל הילידים שממשיכו להשתמש בכתב הילידי.
טאדיי פוגאצ'אר (בסלובנית: Tadej Pogačar; נולד ב-21 בספטמבר 1998) הוא רוכב אופני כביש סלובני בקבוצת יו.איי.אי אמירטס.
מנצח טור דה פראנס 2020, 2021, 2024 ו-2025 במהלכם ניצח ב-21 קטעים, את קטגוריית ההרים (שלוש פעמים) וקטגוריית הרוכב הצעיר (ארבע פעמים).
מנצח הג'ירו ד'איטליה ב-2024, בו ניצח גם בקטגוריית ההרים.
ב-2024 ניצח במרוץ הכביש באליפות העולם ובכך הפך לרוכב השלישי בהיסטוריה אשר משיג את "הכתר המשולש".
ב-2025 חזר על ניצחונו באליפות העולם במרוץ הכביש (בקיגאלי) ובכך הפך לרוכב הראשון שניצח בטור דה פראנס ובאליפות העולם באותה שנה במשך שנתיים רצופות.
ניצחונו של פוגאצ'אר בטור הפך אותו לסלובני הראשון שניצח בטור דה פראנס, כשגם בשתי הקטגוריות האחרות הוא היה לסלובני הראשון שניצח בהן ולסלובני השני אחרי פרימוש רוגליץ' לנצח בקטע במרוץ והסלובני השני אחרי אותו רוגליץ' לנצח במרוץ גרנד טור.
בנוסף לכך הוא גם היה לרוכב הצעיר ביותר, מאז הנרי קורנט ב-1906, לנצח בטור.
כל הישגים אלו, הדומיננטיות שבהן הושגו והסגנון הרב ייחודי שלו מיקמו אותו כאחד מגדולי הרוכבים בכל הזמנים, ועל פי דעת רבים גם לגדול שביניהם.
בשנת 2016, בגיל 16, פוגאצ'אר סיים במקום ה-11 במרוץ הפריז - רובה לצעירים.
הוא ניצח את קטע 2ב' בקורס דה לה פאייה, וסיים במקום ה-26 הכללי.
הוא ניצח את אליפות סלובניה עד גיל 19, וסיים שלישי באליפות אירופה עד גיל 19.
פוגאצ'אר הצטרף לקבוצת הקונטיננטל, "רוג - לובליאנה" הסלובנית.
הוא סיים חמישי באליפות סלובניה בנגד השעון, וסיים שלישי באליפות סלובניה בנגד השעון עד גיל 23. בטור סלובניה, הוא סיים במקום ה-5 הכללי, 46 שניות אחרי רפא מייקה המנצח, וניצח את דירוג הצעירים במרוץ.
בטור הונגריה, סיים פוגאצ'אר במקום השלישי.
הוא סיים במקום ה-20 באליפות העולם עד גיל 20.
פוגאצ'אר סיים במקום ה-13 בטור של קרואטיה, ו-13 במרוץ הפלש דו סוד.
וניצח את מרוץ הגראנד פרי פריסניץ, ואת דירוג הצעירים והמטפסים במרוץ.
הוא סיים רביעי בטור של סלובניה, 2:16 דקות אחרי המנצח של המרוץ, פרימוז' רוגליץ'.
הוא סיים שישי באליפות סלובניה, וניצח את הטור דה ל'אווניר היוקרתי.
לאחר מכן הוא גם ניצח את מרוץ הג'ירו דל רגיונה.
הוא סיים שביעי באליפות העולם עד גיל 23.
2019: שלישי בוואלטה אספנייה וניצחון בוולטה או אלגארבה
פוגאצ'אר ניצח את הוולטה או אלגארבה, וניצח גם את הקטע השני במרוץ.
הוא סיים שישי במרוץ גראן פרמיו מיגל אינדוראין, וסיים שישי בטור של חבל הבסקים (ניצח את דירוג הצעירים).
פוגאצ'אר ניצח את הקטע השישי ב, ובעקבות כך גם את המרוץ כולו ואת דירוג הצעירים.
הוא ניצח את אליפות סלובניה בנגד השעון.
בטור של סלובניה, סיים רביעי כללי וראשון בדירוג הצעירים.
הוא סיים שביעי באליפות סלובניה, ובגרנד טור הראשון שלו, הוואלטה אספנייה, פוגאצ'אר ניצח את הקטע ה-9, ה-13, וה-20. בקטע ה-20, פוגאצ'אר הדיח את נאירו קינטנה מהמקום השלישי, ותפס אותו במקומו.
הוא סיים בפער של 2:38 דקות מהמנצח במרוץ, בן מדינתו פרימוז' רוגליץ'.
בנוסף לכך הוא סיים שני בקטגוריית המאיצים עם 136 נקודות, רביעי בקטגוריית מלך ההר עם 38 נקודות, וניצח את דירוג הצעירים בפער של 1:53 דקות על המקום השני, מיגל אנחל לופז.
את 2020 פתח פוגאצ'אר בניצחון בקטע השני בוולטה אה ולנסיה, כשהוא מקדים את אלחנדרו ולוורדה ואת דילן טונס.
פוגאצ'אר ניצח גם בקטע השלישי ותפס את ההובלה במרוץ, עליה שמר עד הסוף וניצח את המרוץ כולו.
הוא סיים שני ב לאחר שבקטע ה-3 הוא סיים שני אחרי אדם ייטס בפער של 1:03 דקות.
פוגאצ'אר ניצח את הקטע ה-5 במרוץ, שהסתיים בעלייה לג'אבל חפיט, אותו המקום בו הסתיים הקטע ה-3, לאחר שגבר על אלכסיי לוצנקו וייטס בספרינט הסיום.
כאמור, במרוץ כולו הוא סיים במקום השני, בפער של 1:07 דקות מייטס המנצח.
המרוץ הבא שבו התחרה פוגאצ'אר היה ארבעה חודשים אחר כך, בשל פגרת הקורונה שנכפתה על הרוכבים.
המרוץ הזה היה אליפות סלובניה, בעוד פוגאצ'אר סיים שני לרוגליץ' במקצה הכביש, במקצה נגד השעון הוא כבר ניצח, לאחר שהקדים את רוגליץ' ב-9 שניות.
לאחר מכן התחרה בצמד קלאסיקות באיטליה, סטראדה ביאנקה ומילאנו - סן רמו, פוגאצ'אר סיים בהן במקום ה-12 וה-13 בהתאמה.
מרוץ ההכנה האחרון של פוגאצ'אר לטור דה פראנס היה הקריטריום דו דופינה, בו סיים רביעי, 56 שניות מדניאל פיליפה מרטינס המנצח.
בטור דה פראנס, פתח את המרוץ עם מקום שני לפרימוש רוגליץ' בקטע ה-4 שהסתיים בספרינט בין דבוקת רוכבי הדירוג הכללי, שהציב אותו במקום הרביעי הכללי, 11 שניות מז'וליאן אלאפיליפ המוביל.
בקטע ה-7, הפסיד פוגאצ'אר כ-1:21 דקות לשאר רוכבי הדירוג הכללי לאחר שנתקע מאחור על המסלול כתוצאה מרוחות צד שפירקו את הדבוקה, הוא סיים את הקטע במקום ה-43. הוא ירד למקום ה-16 הכללי, 1:28 דקות מאדם ייטס המוביל.
בקטע ה-8 התחיל במאמציו לקזז את הפערים והרוויח 8 שניות על יריביו לדירוג הכללי.
בקטע ה-9 הוא התקיף ביחד עם מיקל לנדה, פרימוש רוגליץ' ואיגן ברנל במהלך העלייה המדורגת האחרונה במרוץ, הקול דו מארי בלאנק, הארבעה תפסו את מארק הירשי שהיה בבריחת סולו, ובספרינט הסיום בין החמישה, ניצח פוגאצ'אר, לאחר שהקדים את רוגליץ' והירשי.
בעקבות הקטע הזה פוגאצ'אר עלה למקום השביעי הכללי, 44 שניות ממוביל המרוץ החדש, רוגליץ'.
בקטע ה-12, התקיף פוגאצ'אר בעלייה האחרונה עליה הסתיים הקטע, ביחד עם פרימוש רוגליץ'.
הקטע הסתיים בניצחון של קבוצת הבריחה, אך שני הסלובנים פתחו פער משאר יריביהם לדירוג הכללי.
בתום הקטע פוגאצ'אר עלה למקום השני הכללי, אך פערו מרוגליץ' נשאר על כנו.
הקטע ה-15 הסתיים בעלייה בגרנד קולומבייר, גם בקטע הזה המאבק הבולט היה בין שני הסלובנים, רוגליץ' ופוגאצ'אר, הקטע הוכרע בספרינט בין שניהם לקו הסיום ופוגאצ'אר הכניע שוב את רוגליץ', השיג את ניצחונו השני במרוץ וצימק את הפער מרוגליץ' ל-40 שניות.
הקטע ה-17 הסתיים בעלייה לקול דו לוז, בעוד מיגל אנחל לופס ניצח את הקטע, רוגליץ', שסיים שני, הרוויח 15 שניות על פוגאצ'אר נוספות שסיים שלישי את הקטע.
לקטע ה-20 והמכריע של המרוץ, הגיעו שני הסלובנים במקומות ה-1 וה-2 הכללי, כשרוגליץ' מוביל ב-59 שניות על פוגאצ'אר.
הקטע היה מרוץ נגד השעון שהסתיים בעלייה ללה פלנש דה בל פי.
בקטע ניצח פוגאצ'אר, מקדים ב-1:30 דקות את טום דימולן ו-1:31 דקות את ריצ'י פורט.
בעוד רוגליץ' סיים רק חמישי, 1:56 דקות מפוגאצ'אר.
בעקבות כך, השלים פוגאצ'אר מהפך היסטורי בדירוג הכללי וניצח בטור דה פראנס, כשהוא הופך לסלובני הראשון שניצח במרוץ, מקדים ב-56 שניות את רוגליץ' ו-3:03 דקות את ריצ'י פורט.
פוגאצ'אר גם ניצח בקטגוריית ההרים עם 82 כאלו, לעומת 74 של ריצ'רד קאראפאס ו-67 של רוגליץ'.
הוא גם סיים שמיני בקטגוריית הנקודות עם 143 נקודות.
פוגאצ'אר רכב כפועל עבור רוגליץ' באליפות העולם וסיים במקום ה-33 את המרוץ, בעוד רוגליץ' סיים שישי.
פוגאצ'אר סיים את עונתו בקלאסיקות הארדנים בבלגיה, הוא סיים תשיעי בלה פלש ואלון, שהסתיים בניצחונו של מארק הירשי.
בלייז'–בסטון–לייז' היה בקבוצה קדמית עם רוגליץ', ז'וליאן אלאפיליפ, והירשי.
אל הקבוצה חבר סלובני שלישי, מאטיי מוחוריץ'.
בספרינט הסיום אלאפיליפ גלש באגרסיביות לתוך קו הספרינט של הירשי ופוגאצ'אר ומנע מהם להאיץ, בעוד אלאפיליפ חגג מוקדם ורוגליץ' לקח את הניצחון.
בעקבות מה שקרה בספרינט, אלאפיליפ נפסל והועבר למקום החמישי, מה שהכניס את פוגאצ'אר לפודיום עם מקום שלישי.
2021: טור דה פראנס שני ברציפות, לצד ניצחונות בלייז'–בסטון–לייז' וג'ירו די לומברדיה
את עונת 2021 פתח פוגאצ'אר באיחוד האמירויות, כשהתחרה בטור האמירויות, בו הפסיד ב-2020 לאדם ייטס.
כבר בקטע הראשון של המרוץ נפתחו פערים גדולים מאוד בדירוג הכללי, לאחר שהפלוטון התפצל לחלקים גדולים והרבה מהיריבים של פוגאצ'אר הפסידו זמן וסיכוי מעשי לדירוג הכללי, בעוד פוגאצ'אר עצמו סיים את הקטע בדבוקה הראשונה ובמקום השישי, כשמת'יו ואן דר פול ניצח.
בקטע ה-2 למחרת שהיה נגד השעון, פוגאצ'אר סיים רביעי, 24 שניות מפיליפו גאנה המנצח, ועלה להובלת המרוץ.
בקטע ניצח יונאס וינגגור, כשפוגאצ'אר סיים שני בפער של 3 שניות עם ייטס שמסיים שלישי באותו הזמן.
ב-2 הקטעים הבאים שהסתיימו במאוץ המוני, פוגאצ'אר שמר על ההובלה שלו והשלים ניצחון כללי במרוץ, 35 שניות מייטס ו-1:02 דקות מז'ואאו אלמיידה במקום השלישי.
לאחר מכן השתתף בסטראדה ביאנקה וסיים במקום השביעי.
גם המרוץ הבא של פוגאצ'אר היה באיטליה, הוא ערך הופעת בכורה בטירנו - אדריאטיקו, ניצח את הקטע החמישי במרוץ והמשיך עד לניצחון כללי, 1:03 דקות מווט ואן ארט ו-3:57 דקות ממיקל לנדה.
לאחר מכן התחרה ב, למרות שניצח את הקטע השלישי במרוץ בדירוג הכללי הוא הגיע אחרי פרימוש רוגליץ' ו-וינגגו, שניהם מיומבו–ויסמה.
בקלאסיקות הארדנים, פוגאצ'אר תכנן להתחרות בלה פלש ואלון ובלייז'–בסטון–לייז', אך מקרה קורונה בקבוצת האמירויות גרמה לקבוצתו לא לזנק ללה פלש ואלון.
בלייז'–בסטון–לייז', המרוץ הוכרע בספרינט סיום בין פוגאצ'אר, דויד גאודו, אלחנדרו ולוורדה, ז'וליאן אלאפיליפ ומייקל וודס, בו הקדים פוג'אצ'אר את אלאפיליפ ואת גאודו, כשהוא משחזר את הישגו של רוגליץ' מ-2020 והופך לסלובני השני לנצח את המרוץ.
בתור הכנה לטור דה פראנס, החליט פוגאצ'אר שלא להשתתף במרוצי ההכנה המסורתיים כמו הטור דה סוויס והקריטריום דו דופינה, ולהתחרות במקום בטור דה סלובניה.
פוגאצ'אר ניצח את הקטע ה-2 במרוץ והמשיך עד לניצחון כללי בתום 5 הקטעים שהרכיבו את המרוץ.
מקדים את בן קבוצתו דייגו אוליסי ב-1:21 דקות ואת מטאו סובררו (אסטנה) ב-1:35 דקות.
באליפות סלובניה, הוא איבד את תוארו כאלוף סלובניה בנגד השעון ליאן טראטניק אחרי שסיים שלישי.
כשבמקצה הכביש באליפות סיים חמישי.
כבר בתחילת השבוע הראשון של הטור דה פראנס פוגאצ'אר הראה עליונות על יריביו לדירוג הכללי, בקטע ה-1 סיים שישי ובקטע ה-2 סיים שני.
בקטע ה-5, שהיה קטע נגד השעון מישורי, פוגאצ'אר ניצח כשהוא מקדים ב-19 שניות את שטפן קינג וב-27 שניות את יונאס וינגגו.
קטע זה שם את פוגאצ'אר בהובלת המרוץ, עליה שמר עד לסיומו.
בקטע ה-8 הגדיל את פערו מיריביו לדירוג הכללי כשסיים רביעי בקטע בו ניצח דילן טונס מקבוצת הבריחה, כשהוא בורח מיריביו לדירוג הכללי ותופס רוכבים שנשרו מקבוצת הבריחה.
פוגאצ'אר וקבוצתו שמרו על שליטה לאורך כל קטעי המרוץ, כשפוגאצ'אר גם ניצח את קטעים 17 ו-18 ההרריים, כשלאחר קטע 18 הבטיח מעשית ניצחונו במרוץ.
פוגאצ'אר השלים ניצחון שני ברצף בטור דה פראנס, מקדים ב-5:27 דקות את יונאס וינגגור הדני וב-7:03 דקות את ריצ'רד קאראפאס (אינאוס גרנדיירס), כשהוא הופך לרוכב השני מאז כריסטופר פרום ב-2016 ו-2017 לנצח בשתי מהדורות רצופות של הטור דה פראנס.
בהמשך העונה התחרה באולימפיאדת טוקיו (2020) וזכה במדליית הארד במקצה הכביש.
את עונת 2022 פתח פוגאצ'אר בהגנה על תוארו בטור ה־UAE.
לאחר מכן נסע לאיטליה כדי להשתתף במספר תחרויות חד יומיות.
על אף שהיה מעורב בתאונה 100ק"מ לפני הסיום, הוא תקף 50 ק"מ לסיום, ובאופן הדרגתי בנה יתרון של מעל לדקה, והצליח להדוף את כל הרודפים שעה שהוא מנצח את התחרות ברכיבת סולו.
כעבור יומיים, השתתף ב־Tirreno-Adiriatico, במטרה להגן על תוארו מ־2021. ואמנם, הוא ניצח בדירוג הכללי, כולל ניצחון בשני שלבים, כאשר הוא מקדים את יריבו העיקרי יונאס וינגגור בכמעט שתי דקות; בנוסף הוא זכה בדירוג הרוכב הצעיר.
שבוע מאוחר יותר, השתתף במרוץ החד יומי הקלסי Milan-San Remo, בו סיים במקום החמישי.
הוא המשיך להשתתף במספר תחרויות בבלגיה ללא ניצחון, אך דורג במקומות גבוהים.
בתחרות האחרונה לפני הטור דה פרנס, הטור של סלובניה, ניצח פוגאצ'ר בהקדימו את בן קבוצתו רפאל מאיקה.
הטור דה פרנס 2022 התאפיין במאבק הצמוד שניהלו פוגאצ'ר ויריבו יונאס ווינגגור.
פוגאצ'ר לבש את החולצה הצהובה עד לשלב 11, שבו הצליח וינגגור לנצח ולהקדים את פוגאצ'ר בכ- 3 דקות.
בהמשך הטור תקף פוגאצ'ר באופן נחרץ את הרוכב הדני, שהצליח בכל פעם להגיב להתקפותיו של פוגאצ'ר.
בסוף הטור הבטיח פוגאצ'ר מקום שני לאחר ויגגור, כשהוא נוטל את הדירוג של הרוכב הצעיר (החולצה הלבנה).
פוגאצ'ר ויתר על הוואלטה דאספניה, בעודו משתתף במספר תחרויות שבהן לא התעלה לכדי ניצחון.
לעומת זאת בתחרות הרב יומית במונטריאול הצליח לגבור על יריבו העיקרי, ואוט ואן ארט, כדי לנצח בתחרות ה־11 ב־2022. פוגאצ'ר השתתף בתחרויות אליפות העולם שנערכו באוסטרליה והצליח לסיים את הרכיבה נגד השעון במקום ה-6, ובמקום ה־19 בתחרות הכביש לבוגרים.
לקראת סוף עונת הרכיבה ב־2022, השתתף פוגאצ'ר בקלסיקות הסתיו באיטליה.
בתחרויות אלה, פוגאצ'ר ניצח בשתים, וסיים את 2022 ב־16 ניצחונות!
עם 16 הניצחונות סיים פוגאצ'ר את עונת 2022 כרוכב עם מספר הניצחונות הגבוה ביותר.
פוגאצ'ר החל את עונת 2023 בסערה.
תחילה ניצח בתחרות החד יומית Jaén Paraiso Interior הנערכת מדי שנה בספרד, והמשיך לנצח את הטור של אנדלוסיה (הוא ניצח גם בשלושה שלבים ובדירוג צבירת הנקודות).
התחרות הבאה הייתה הקלסיקה פאריס-ניס הנמשכת 8 ימים.
כאן לא רק שניצח בדירוג הכללי, הוא גם הביס את יריבו יונאס וינגגור (שנפגשו כאן לראשונה לאחר עונת 2022), וגם ניצח 3 שלבים.
הפתיחה המרשימה של העונה המשיכה בניצחון ב־E3 Saxo Classic, ובניצחון היסטורי ב־Tour of Flanders 2023, שבו גבר על האלוף המגן מתייה ואן דר פול, כשעקף אותו בעליית ה־Kwaremont הקשה, והמשיך ברכיבת סולו למשך 19 הק"מ האחרונים לניצחון בתחרות.
בכך הפך פוגאצ'ר לרוכב השלישי בלבד שניצח גם בטור דה פרנס וגם בטור פלנדרס (אדי מרקס ו לואיסון בובט).
בהמשך ניצח פוגאצ'ר את ה־Amstel Gold Race וה- La Flèche Wallonne, שהפכו אותו (לאחר שניצח את Liège–Bastogne–Liège ב־2021) למנצח בשלושת התחררויות של הארדנים בבלגיה.
בתחילת המרוץ Liège–Bastogne–Liège פוגאצ'ר התנגש עם הרוכב מיקל הונורה ושבר את שורש כף היד, ובכך סיים את התחרות.
לאחר שנותח בהצלחה, הוא חזר להתאמן על אופניי טריינר בבית, לפני שהצטרף לחברי קבוצתו במחנה האימונים בסיירה נבאדה.
תאונתו התרחשה חודשים סבורים לפני הטור דה פרנס, עובדה שהעמידה בספק את יכולתו להגיע לכושר הנדרש לשם התחרות ומיקום גבוה בדירוג הכללי.
יתר על כן, נותרו לו שתי תחרויות בלבד לשיפור הכושר לפני פתיחת הטור.
באופן מרשים, הוא ניצח בשני שלבים (שלב 6 ושלב 20), הגיע למקום השני בדירוג הכללי (אחרי יונאס וינגגור שניצח בתחרות), וזכה בחולצת הרוכב הצעיר בפעם הרביעית (שיא כשלעצמו).
הוא קבע גם שיא ללבישת החולצה הלבנה - 75 ימים סה"כ.
פוגאצ'ר הכריז על תוכנית מאד מאתגרת לקראת 2024, שכללה את הג'ירו דאיטליה, הטור דה פרנס, המשחקים האולימפיים ותחרות אופני הכביש באליפות העולם.
האפשרות לזכות ב"כתר המשולש" (ג'ירו, טור ואליפות העולם) בשנה אחת נחשבת להישג יחיד מסוגו במקצוע אופני הכביש, ועד כה רק שני רוכבים השיגוהו (אדי מרקס וסטיבן רוש).
שבעה רוכבים בלבד זכו עד כה בטור ובג'ירו באותה שנה (האחרון היה מרקו פנטאני ב־1988).
בתחרות פתיחת העונה שנערכה בתחילת מרץ, Strade Bianchi, פוגאצ'ר ניצח באופן מרשים לאחר מתקפת סולו 81 ק"מ לפני סוף המרוץ כשהוא מנצח ביותר משתי דקות לפני טומס סקוג'ינס.
ב־16 במרץ הגיע במקום שלישי במרוץ מילאן-סן רמו.
בהמשך ניצח פוגאצ'ר את מרוץ הוולטה קטלוניה (18–24 במרץ); הוא נצח בארבעה מתוך שבעה שלבים, וסיים את המרוץ הכללי בהקדימו את המדורג שני, מיקל לנדה, בכמעט 4 דקות.
ב־21 באפריל ניצח פוגאצ'ר בפעם השנייה במרוץ Liège–Bastogne–Liège לאחר מתקפת סולו 35 ק"מ לפני סוף המרוץ.
בכך השיג את ניצחונו השישי בתחרויות המונומנט בעודו בן 25 בלבד.
הוא חצה את קו הסיום בהקדימו את שאר הרוכבים בכ-דקה וארבעים שניות, הישג ראשון מסוג זה מאז 1980.
אז נפתח הג'ירו דאיטליה כשפוגאצ'ר הוא המועמד העיקרי לניצחון.
ואמנם, הוא נכנס לרומא בתום המרוץ כמנצח הג'ירו ביתרון מדהים שעלה על 10 דקות, מנצח 6 שלבים, והראשון בדירוג המטפסים!
ראוי לציין במיוחד את ניצחונו בשלב השני לאחר בעלייה התלולה ל־Santuario di Oropa, שבסופה הוא הקדים את גריינט תומאס ב־45 שניות, ואת ניצחונו בשלב נגד השעון (שלב 7), כשנצח את פיליפו גאנה אלוף העולם ברכיבה נגד השעון והמועמד העיקרי לניצחון בשלב.
פוגאצ'ר הדביק 44 שניות לפיגור וניצח ביתרון של 17 שניות על גאנה בתום השלב.
פוגאצ'ר פתח את הטור דה פרנס בכוונתו לנצח בפעם השלישית, ולזכות בצמד ג'ירו-טור.
מולו עמד יריבו העיקרי, יונאס וינגגור שגם זכה בשני טורים.
הוא הצליח במשימתו, כאשר הוא זוכה בחולצה הוורודה כבר בשלב הרביעי בה החזיק עד סוף הטור!
הוא ניצח בשישה שלבים, כשאת שלושת האחרונים (19-12) הוא ניצח ברצף; ניצחון 3 שלבים ברצף עבור רוכב שאינו מאיץ הושג לאחרונה ב־1938!
באופן כללי זכה פוגאצ'ר ללבוש 39 חולצות מוביל (20 בג'ירו ו־19 בטור) בהקדימו את 37 החולצות של אדי מרקס ב־1970, ואת 34 החולצות של קריס פרום ב־2017), שיא של כל הזמנים.
יומיים לאחר ניצחונו בטור פרש פוגאצ'ר מנבחרת סלובניה לקראת המשחקים האולימפיים בטענה לעייפות קיצונית.
אך, אין ספק שהחלטתו נבעה גם מהחלטת הוועדה האולימפית הסלובנית, שלא בחרה בחברתו להשתתף במשחקים.
הוא גם החליט שלא להשתתף בוואלטה דאספניה.
פוגאצ'ר המשיך לתחרויות אליפות העולם של ה־UCI כאשר השתתף במרוץ הכביש.
הוא ניצח את המרוץ לאחר שתקף 100 ק"מ לסיום, ופרץ סולו 50 ק"מ לסיום.
אף כי נחשב לכמועמד לניצחון, אך האופן שבו פרץ קדימה 100 ק"מ לסיום ורכב סולו ב־50 הק"מ האחרונים הפתיע את עמיתיו הרוכבים ואת כל הפרשנים.
אחד מיריביו, רמקו אוונפול כנה זאת כ"התאבדות", ואף פוגאצ'ר עצמו חשב שהתפרצותו הייתה נמהרת ללא תכנון.
כך, עלה בידו להשיג את המטרה העיקרית שלו בעונת 2024, להיות הרוכב השלישי בכל הזמנים הזוכה "בכתר המשולש".
לאחרונה, השתתף פוגאצ'ר ב־Giro dell'Emilia, אחד ממרוצי הסתיו הנערכים באיטליה, והנכלל בסבב המרוצים החד יומיים ב־UCI.
המרוץ נערך בגשם שוטף ופוגאצ'ר, בלובשו את חולצת הקשת של אלוף העולם, חזר שוב על מנהגו השנה: הוא פרץ קדימה ברכיבת סולו והגיע ראשון בהקדימו את הרודפים בכמעט 2 דקות.
פוגאצ'ר השתתף בשתי התחרויות הארונות בלוח שנת האופניים.
הראשונה, ה־Tre Valli Varesine, בוטלה לאור מזג אוויר סוער.
השנייה, Il Lombardia היא התחרות המונומטית האחרונה לשנת 2024, ובה ניצח פוגאצ'ר לאחר שתקף 48 ק"מ לסיום והוביל את ההמוקם שני (רמקו אוונפול) ביותר מ-3 דקות.
בפברואר 2025 ניצח פוגצ'ר בטור ה-UAE בפעם השלישית, כשעקף את ג'וליו צ'יקונה שהגיע למקום השני ב-1:14 דקות.
ב-8 במרץ ניצח בסטראדה ביאנקה למרות שהיה מעורב בתאונה 52 ק"מ לסיום, פוגצ'אר הפך לשיאן הזכיות במירוץ ביחד עם פביאן קנצ'לארה ולראשון שזוכה פעמיים ברציפות.
אדי מרקס נחשב על ידי רבים לרוכב הטוב בכל הזמנים.
לאור השיגיו של פוגאצ'ר, ובמיוחד אלה של 2024, יש המשווים בינו לבין אדי מרקס.
מומחים שונים, רוכבי עבר מנצחי הטור דה פרנס ומנהלי קבוצות, טוענים שפוגאצ'ר עולה ביכולותיו על אלה של אדי מרקס וברנר אינו, והוא הרוכב המוצלח בכל הזמנים.
בתום הטור של 2024 צוטט אדי מרקס באומרו שפוגאצ'ר הוא ה"קניבל החדש" (קניבל - כינויו של אדי מרקס).
השוואה זו חזרה מספר פעמים לאורך העונה ההיסטורית ב־2024. בכולן צוין פוגאצ'ר כיורש של אדי מרקס, וכרוכב שאף עולה עליו ביכולותיו; חלק מן אימרות הללו הגיעו מפיהם של ברנר אינו ושל אדי מרקס עצמם..
טאג'יי גייל הוא אתלט ג'מייקני, אלוף העולם (דוחה 2019) וסגן אלוף העולם (טוקיו 2025) בקפיצה לרוחק.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו באוגוסט 2019 זכה גייל במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.17 מטר, אחרי חואן מיגל אצ'באריה מקובה (8.27 מטר).
באליפות העולם שנערכה בדוחה ספטמבר 2019 זכה גייל במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא לאומי חדש של 8.69 מטר, לפני ג'ף הנדרסון מארצות הברית (8.39 מטר) וחואן מיגל אצ'באריה (8.34 מטר).
טאג'ורה (בעפרית: Tagórri; בערבית: تاجورة; בסומלית: Tajuura; בצרפתית: Tadjoura) היא עיר במרכז ג'יבוטי ובירת ההקרוי על שמה.