tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1943 הייתה מולודבסקי חלק ממקימי כתב העת היידי 'סביבה' (מילייה) בניו יורק, שבמסגרתו יצאו שבעה גליונות עד 1944. בסביבות 1960 החייתה את כתב העת, והמשיכה לערוך אותו כמעט עד מותה.
שמחה לב נפטר בעיר ניו יורק ב-1974. בריאותה של מולדובסקי הייתה כבר רופפת והיא עברה לפילדלפיה כדי להיות ליד קרוביה, והיא נפטרה בבית אבות שם ב-23 במרץ 1975.
על שמה קרויים רחובות במספר יישובים בישראל, בהם פתח תקווה וזכרון יעקב.
יצירתה עסקה במניעים הרגשיים, הנסתרים העומדים מאחורי התנהגות האדם.
שירתה לפני השואה הייתה קלילה, היתולית ושמחה.
אחרי השואה נטתה לכתוב על מוראות השואה וברבים משיריה משתלבת נימה מורבידית.
בהתייחס לימי השואה, כך כתבה בשנת 1947, בכתב-העת של אברהם שלונסקי: "פליאה היא כיצד אפשר בעת שכזאת לכתוב שירים...
תכופות נראה היה לי כי מי שעוסק בימים אלה בכתיבה יפה, כמוהו כיתום האומר קדיש ועושה אגב אורחא את ציפורניו."
מולודובסקי התפרסמה מאוד בזכות שירי הילדים שלה, העוסקים בעולמם של ילדים יהודים עניים בוורשה של שנות ה-30. עם זאת, השירים רוויי הומור ומציגים ילדים מלאי שמחת חיים.
בנוסף נודעה מולודובסקי גם כמבקרת ספרותית.
בראשית דרכה פעלה ויצרה במרכז התרבותי היהודי שפעל בוורשה.
היא השתייכה לזרם היידי ה"מודרניסטי" (כותבים בולטים נוספים בו הם: אורי צבי גרינברג, פרץ מרקיש, ישראל יהושע זינגר), אשר מחה על מסחור והידרדרות הספרות היידית לכתיבה "סנסציונית", ונאבק על מעמדה של ספרות היידיש כספרות מכובדת.
על זרם זה נמתחה ביקורת קשה מצד קבוצות ספרותיות שמרניות, שטענו כי המודרניסטים מרחיקים את הקהל הרחב מהספרות היידית.
על רקע מאבק זה, אשר הביא גם לפגיעה כלכלית אישית בה, היגרה לארצות הברית, שם המשיכה לפעול נגד התופעות שייצג ה"שונד".
עם שיריה שתורגמו לעברית וזכו לפופולריות נמנים "הילדה איילת", "פתחו את השער", ו"גלגוליו של מעיל".
חלק מהצלחתה של מולודובסקי בקהל הארצישראלי, שלאו דווקא אהד משוררים "גלותיים" כמו מולודובסקי, נזקף למיטב היוצרים שנמנו בין מתרגמי שיריה, בהם: נתן אלתרמן, פניה ברגשטיין, לאה גולדברג, אברהם לוינסון, ושמשון מלצר.
בשנת 1971 זכתה מולדובסקי בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.
בשנת 2017 ביימה חגית רכבי ניקוליבסקי את ההצגה "אין ישראל און צוריק" (בישראל ובחזרה) על פי כתיבתה של קדיה מולודובסקי, בתיאטרון היידישפיל בת"א.
ב-2018 יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ספר תרגומים של שיריה בעריכת אמיר שומרוני.
חשוונדיקע נעכט [יידיש: לילות חשוון], וילנה, הוצאת ב.
אין לאַנד פֿון מײַן געביין [בארץ של עצמותיי], 1937.
דער מלך דוד אַליין איז געבליבן [המלך דוד נשאר לבדו], 1946.
אין ירושלים קומען מלאכים [מלאכים באים לירושלים], 1952.
פּאַפּירענע בריקן [גשרים של נייר]: אוסף שירים, 1999.
איִדישע קינדער [ילדים יהודים], 1945.
אויף די וועגן פֿון ציון [בדרכי ציון], 1957.
אַ שטוב מיט זיבן פֿענצטער [בית עם שבעה חלונות], 1957.
אַלע פֿענצטער צו דער זון [כל החלונות לשמש], 1938.
נאָכן גאָט פֿון מדבר [אחרי אלוהי המדבר] – דרמה על חיי היהודים במאה ה-16, 1949.
פתחו את השער: שירי ילדים (בלוויית סיפור על המשוררת מאת יעקב פיכמן; איירה: תרצה טנאי), הקיבוץ המאוחד, 1945 (מיידיש: נתן אלתרמן, לאה גולדברג, פניה ברגשטיין, ואברהם לוינסון)
הילדה אילת (מיידיש: נתן אלתרמן; ציירה מיכל אפרת), הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1986
שירי ירושלים (מיידיש: מרדכי סבר; רישומים: צילה בינדר), הקיבוץ המאוחד, 1971
נוצות זהב: סיפורים בחרוזים (מיידיש: אוריאל אופק; איירה: תרצה טנאי), ספריית פועלים, 1978
עוגת הפלאים (נוסח עברי: מיריק שניר; איור: דני קרמן), הקיבוץ המאוחד, 1999
חנה רוצה מרציפנה (נוסח עברי: מיריק שניר; איורים: כרמית גלעדי-פולארד), הקיבוץ המאוחד, 2002
(איסוף, ביאור ואחרית דבר: אמיר שומרוני).
שיריה של מולודובסקי תורגמו גם לאנגלית על ידי המשוררת וחוקרת היידיש קתרין הלרשטיין.
קדחת מערב הנילוס היא מחלה נגיפית המתפשטת על ידי עקיצות יתושים וחרקים שבאו במגע עם ציפורים נגועות.
נגיף מערב הנילוס ( - WNV) הוא פתוגן ממשפחת הפלאוויווירידה, הכוללת גם את הגורמים לקדחת הצהובה, קדחת דנגי ודלקת המוח היפנית.
הנגיף זוהה לראשונה באוגנדה בשנת 1937 במחוז מערב הנילוס (West Nile Province) ומכאן שמו.
מחלת קדחת מערב הנילוס היא מחלה זואונוטית (מחלה של בעלי חיים המועברת גם לבני אדם).
הנגיף ידוע כפוגע במגוון רחב של בעלי חיים, יותר מ-150 מיני ציפורים, וכן יונקים שונים כגון סנאים, כלבים, זאבים, סוסים ועטלפים.
הנגיף מועבר בעיקר על ידי עקיצות יתושים מהמינים כולכית מצויה, כולכית מצויה טרדנית (Culex molestus), וכולכית חד-פסית (Culex perexiguus), אך עלול להיות מועבר גם על ידי מיני יתושים אחרים כמו יתוש הטיגריס האסייתי, והוא מופץ בעיקר על ידי ציפורים נודדות אשר נושאות אותו במהלך נדידתן.
הנגיף יכול לעבור גם בתרומת דם או תרומת איברים, היריון, הנקה, שימוש במזרק או חשיפה לדגימת דם נגועה.
מנגנון ההפצה של הנגיף כולל מעבר מיתושים לציפורים וליונקים רבים.
ישנן ראיות כי קרציות יכולות לשמש כמנגנון משני להישרדות הנגיף בתקופות בהן ישנה פעילות נמוכה של היתושים.
כאשר ציפור נעקצת לראשונה על ידי יתוש שנושא את הנגיף, היא תפתח מחלה כעבור מספר ימים עד שבוע.
זמן המחלה אצל ציפורים (התקופה בה הן מדביקות יתושים שעוקצים אותן), נע גם כן בין מספר ימים לשבוע בדרך כלל.
לאחר תקופה של בין שבוע לשבועיים, הציפור תמות או תחוסן בפני הנגיף לתקופה ארוכה.
בפעם הבאה שתיעקץ על ידי יתוש שנושא את הנגיף היא לא תיפגע.
המחלה נפוצה באפריקה, אירופה, המזרח התיכון, מזרח ומרכז אסיה, דרום אמריקה ואוקיאניה.
ב-1941 התפרצה המחלה לראשונה בישראל בסביבות הערים רמת-גן ובני-ברק והיא סווגה כמחלת חום מסיבה בלתי ברורה, רק בתחילת שנות החמישים זוהתה בשמה, ומאז תוארו מדי פעם התפרצויות נוספות שלה.
מאחר שבאוכלוסיות שאינן בסיכון מהלך המחלה בדרך כלל קל יחסית, מרבית המאובחנים בה הם חולים הלוקים בסיבוכי המחלה, בדרך כלל דלקת המוח ודלקת קרום המוח, אך התפשטותה רבה יותר: ב-1989 נמצא כי אחוז חיילי המילואים בגילאי 40–50 הנושאים נוגדנים לנגיף היה 45%.
באוגוסט 2000, לאחר שנראה היה כי בישראל המחלה היא נחלת העבר, לקו במחלה 417 חולים, מהם אושפזו 324 ונפטרו 35.
במחקרים שנערכו נטען כי יש קשר בין התחממות מזג האוויר והופעת גלי חום כבד לעלייה בשיעור התחלואה.
בישראל עונות הקיץ בשנים 1998–2000 היו חמות במיוחד, וכך גם בשנים שקדמו להתפרצות המחלה ברוסיה ובאוקראינה ב-1999. בחצי הכדור המערבי לא דווח על קדחת מערב הנילוס עד 1999, בה אותר בניו יורק המקרה הראשון של המחלה.
בדיקה גנטית השוואתית של הנגיף שבודד העלתה השערה כי מקורו בישראל, וכי ייתכן שהגיע לארצות הברית באמצעות יתושים שהגיעו לצפון אמריקה עם נוסעים בטיסות מסחריות שהגיעו מישראל.
לפי דיווחי משרד הבריאות, בשנת 2020 אובחנו בישראל 17 חולים בקדחת מערב הנילוס, שחיו ב-17 יישובים שונים.
זוהי ירידה במספר החולים השנתי הנרשם מאז שנת 2017 לפחות.
ביוני 2024 אותרו עשרות מאובחנים במחלה, וב- 10 ביולי דווח על כמעט 300 חולים ו-15 נפטרים.
זמן הדגירה של המחלה בבני אדם הוא 3–15 ימים כאשר שיא הווירמיה (נוכחות נגיפים בדם) באדם מתרחש 4–8 ימים מההדבקה.
עם זאת הווירמיה באדם אינה גבוהה ולכן נהוג להתייחס לבני אדם כפונדקאים סופיים, כלומר כאלה שאינם מעבירים את המחלה.
המחלה באדם אינה מתאפיינת בדרך כלל בתסמינים קליניים בולטים, אך לעיתים היא מלווה בחום, כאבי ראש, הרגשה כללית רעה, בחילות, כאבי בטן, דלקת לחמית העין, שלשולים, פריחה בעור והתנפחות בלוטות הלימפה.
בבדיקת דם שגרתית ניתן למצוא אנמיה בערך בכ-40% מהחולים.
בערך ב-15% מהמקרים, בעיקר בחולים שהמערכת החיסונית שלהם חלשה (קשישים ומדוכאי מערכת החיסון), מופיעה דלקת קרום המוח, דלקת מוח (אנצפליטיס) או דלקת חוט השדרה.
במקרה של התפתחות דלקת קרום המוח עלולים התסמינים להתבטא בכאבי ראש עזים, חום גבוה, נוקשות בצוואר (חוסר יכולת לקרב את הסנטר אל בית החזה בשכיבה), בלבול, חולשת שרירים, הכרה מעורפלת וכאב באור חזק.
שיעור התמותה מהמחלה הוא 3%–15% כאשר המחלה תוקפת בצורה הקשה ביותר חולים מבוגרים, בדרך כלל מעל גיל 50, וחולים שמערכת החיסון שלהם מדוכאת.
כיום (2024) אין טיפול יעיל נגד המחלה (אין כמעט תרופות נגד נגיפים), ברוב המקרים המחלה קלה וחולפת ללא טיפול.
במקרים קשים יותר, נדרש טיפול תומך במסגרת אשפוז.
הטיפול כולל עירוי נוזלים, תמיכה נשימתית מניעת זיהומים משניים וטיפול סיעודי.
הדרך למניעת המחלה היא בעיקר מניעתית, בעיקר על ידי הפחתת אוכלוסיית היתושים, וכן באמצעות התגוננות על ידי שימוש בכילות ורשתות בבתים ובתכשירים דוחי יתושים.
טרם פותחו תרכיבים יעילים כנגד מחלת קדחת הנילוס בבני אדם, אם כי נעשו מספר ניסיונות לפתח תרכיבים מניעתיים המבוססים כולם על פעולה של נוגדנים מנטרלים.
בנוסף, נעשים ניסויים מתמשכים לאיתור תרכיבים משוכללים המבוססים על בניית רצפים של גנום הווירוס, אך אלה טרם עברו את שלב הניסויים הקליניים.
בעוד שבאדם טרם נרשמה הצלחה, הרי שפותחו שני תרכיבים מוצלחים ומסחריים בסוסים.
קדימה, תריץ אחורה (Be Kind Rewind) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2008, בוים על ידי מישל גונדרי בכיכובם של ג'ק בלאק, מוס דף, דני גלובר ומיה פארו.
הסרט יצא לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-20 בינואר 2008 ומאוחר יותר בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין.
שם הסרט (באנגלית) הוא משפט שהיה נפוץ ככיתוב על קלטות וידאו להשכרה, בבקשה מהשוכרים להריץ את הסרט אחורה לאחר שסיימו לצפות בו.
מייק (מוס דף) עובד בחנות להשכרת קלטות וידאו על סף פשיטת רגל בשם "Be Kind Rewind", בעיירה פסאייק שבניו ג'רזי.
חברו הטוב ביותר של מייק, ג'רי (ג'ק בלאק), נוהג להתלוות אליו בעבודה בחנות.
מייק מוקסם מהסיפור עליו שמע בילדותו מבעל החנות, מר פלטשר (דני גלובר), כי פסנתרן הג'אז האגדי פאטס וולר נולד באותה החנות.
מר פלטשר מתבשר על ידי הנהלת העיירה כי עומדים להרוס את החנות ובמקומה ייבנה קומפלקס מגורים, אלא אם כן יגייס מספיק כסף לשפץ את הבניין.
פלטשר מחליט לנסות לשפר את העסק בעזרת ריגול אחר חנות הווידאו המתחרה המשכירה בפורמט DVD.
הוא משאיר את מייק כאחראי על החנות בהיעדרו.
בעוד הרכבת עוזבת הוא כותב למייק אזהרה על חלון הרכבת שלא להכניס את ג'רי לחנות, אך מייק מתקשה להבין את הכתב ההפוך.
ג'רי גר בטריילר סמוך לתחנת כוח חשמלית ומודאג שהיא ממיסה לו את המוח.
הוא מבקש ממייק לעזור לו לחבל בתחנה אך זה מסרב.
ג'רי מנסה לחבל בתחנה לבדו, מתחשמל בטעות והופך ממוגנט.
למחרת, ג'רי הממוגנט גורם לכל הקלטות בחנות להימחק.
לקוחה נאמנה של החנות וידידתו של מר פלטשר, גברת פאלאפיץ (מיה פארו), מגיעה לשכור את הסרט מכסחי השדים.
הסרט נמחק יחד עם שאר הקלטות ומייק פוחד שאם גברת פאלאפיץ תגלה זאת הוא יאבד את אמונו של מר פלטשר.
ג'רי מציע למייק להסריט את הסרט בעצמם, כשהם מככבים בתור השחקנים הראשיים.
החברים יוצרים גרסה בת 20 דקות בעזרת מצלמת VHS ישנה ואפקטים זולים.
מאוחר יותר לקוח מבקש את הסרט שעת שיא 2 והם מסריטים גם אותו, הפעם בעזרת אלמה (מלאני דיאז) מהמכבסה הסמוכה.
אלמה עוזרת לג'רי להוציא את המגנטיות מגופו על ידי שתיית דלי מלא מי מלח.
בהמשך השלישייה יוצרים שיטה בה לקוחות יכולים להזמין הסרטה מחדש של סרט מסוים, ובה הלקוחות צריכים להמתין זמן רב, ולכן הם אומרים שהקלטות צריכות להגיע משוודיה (sweded) והיא צוברת פופולריות.
העסק מתחיל להתרומם ורבים מתושבי העיירה לוקחים חלק בתהליך ההסרטה מחדש של הסרטים.
מייק וג'רי מציעים למר פלטשר להשתמש ברווחים החדשים כדי לשפץ את החנות.
אולם, נציגים של חברות הסרטים מגיעים לחנות מחרימים את הסרטים בתואנה של הפרת זכויות יוצרים ומשמידים אותם.
בנוסף, מייק מגלה שפאטס ווילר לא באמת נולד בחנות ומר פלטשר רק סיפר לו זאת כדי לשמח אותו בתור ילד.
ג'רי מציע שתושבי העיירה ימשיכו להפיק סרטים מקוריים ומבקש ממייק רעיון לתסריט.
מייק מציע לביים סרט תיעודי פיקטיבי על חיי פאטס ווילר בעיירה.
כל תושבי העיירה לוקחים חלק בהפקה.
מייק וג'רי מנסים לפרוץ לחנות הווידאו המתחרה כדי לגנוב את המקרן שלהם עבור הקרנת הבכורה.
הם מגלים שבעל החנות ישן בה בלילה, נתפסים על ידו ונאלצים להקרין את הסרט על מסך טלוויזיה ישנה וקטנה.
ביום הבכורה צוות ההריסה עומד בחוץ ומחכה להרוס את הבניין ומכשיר הטלוויזיה הקטן שנועד להקרנה נופל ונשבר.
בעל החנות המתחרה מביא את המקרן והסרט מוקרן בענק על חלון החנות.
בסוף ההקרנה, מתגלה כי קהל רב שהתאסף בחוץ לצפות בסרט מריע ומוחא כפיים.
הסרט מסתיים כשהאחראי על צוות ההריסה מחייך וטופח למר פלטשר על השכם.
קדחת שיגרונית , או קדחת השיגרון, היא מחלה דלקתית רב-מערכתית המתווכת על ידי מערכת החיסון בעקבות זיהום על רקע חיידקי Streptococcus בדרכי האוויר העליונות.
זוהי ככל הנראה מחלה אוטואימונית, הנובעת מתגובה צולבת של נוגדנים עם חלבוני החיידק וחלבונים במאכסן.
המחלה הייתה שכיחה בעבר אך כיום נחשבת נדירה במדינות העולם המערבי.
עם זאת, היא ממשיכה להיות מחלה שכיחה במדינות מתפתחות ומהווה עדיין מקור עיקרי למחלות לב נרכשות.
המחלה הראשונית וההתקפים החוזרים של המחלה מופיעים לאחר זיהום בדרכי האוויר העליונות, לרוב זיהום של הגרון, בחיידק מקבוצת Streptococcus בטא-המוליטי מקבוצה A, שהמין העיקרי בה הוא Streptococcus pyogenes.
זיהום על רקע חיידקי Streptococcus שאינם בגרון אינו יכול לגרום להופעת המחלה.
כמו כן, הופעת המחלה תלויה גם בגורם המאכסן, וככל הנראה קיימת נטייה מוקדמת גנטית וקשר ל-HLA מסוג מסוים.
המחלה מהווה כ-0.3% מהמקרים של זיהום בחיידקי Streptococcus.
המחלה יכולה להופיע בכל גיל אך שכיח למצוא אותה בגיל 5–15. המחלה נוטה להופיע בחורף וקיימת נטייה משפחתית.
גברים ונשים מושפעים באותה מידה.
המחלה שכיחה יותר באוכלוסיות ממעמד סוציו-אקונומי נמוך וכן באנשים המתגוררים בסביבות צפופות.
אבחנת המחלה מתבססת על קריטריונים על שם ג'ונס (Jones Criteria):
פוליארתריטיס מגרטורית - דלקת מפרקים נודדת המערבת יותר ממפרק אחד.
התלונות המפרקיות מופיעות ב-75% מהחולים.
המפרקים הגדולים נוטים להיות מעורבים.
דלקת המפרקים נודדת ומופיעה בצורה אסימטרית.
היא נוטה להחלים עצמונית גם ללא טיפול והתלונות המפרקיות נוטות לחלוף כעבור 3–4 שבועות בעוד שתחת טיפול התלונות חולפות תוך 24 שעות.
קרדיטיס - דלקת של שריר הלב.
החמורה בתלונות המלוות את המחלה.
מופיעה אצל 50-60% מהחולים החווים התקף ראשון.
הדלקת מערבת את כל שכבות הלב (פנקרדיטיס) ויכולה להתבטא בפגיעה בתפקוד המסתמי של הלב.
מחולית על שם סיידנהם (Sydenham Chorea) - מופיעה ב-10-15% מהחולים.
יכולה להיות סימן יחיד לפעילות המחלה.
התופעה מאפיינת בתנועות לא רצוניות, מהירות וחסרות מטרה.
קשריות תת-עוריות (Subcutaneous nodules) - נפיחויות עגולות, קשות ולא כואבות המופיעות לרוב מעל משטחים גרמיים.
אריתמה מרגינטום (Erythema Marginatum) - פריחה אופיינית של המחלה המופיעה ב-3% מהחולים.
פריחה לא מגרדת המופיעה לרוב על הגו ואזורים פנימיים של הגפיים.
חום - מופיע לרוב בהתקף חריף.
בדיקות מעבדה - שקיעת דם מוחשת ועלייה ב-חלבון מגיב C.
יש צורך בעדות לזיהום אשר יכולה להיות מוכחת באמצעות תרבית חיובית מהלוע או עלייה בנוגדני אנטיסטרפטוליזין O.
לשם אבחנה יש צורך בשני קריטריונים עיקריים או קריטריון עיקרי אחד ובנוסף שני קריטריונים משניים.
כאשר מופיעה קרדיטיס יש להמליץ על מנוחה.
יש לטפל בזיהום על רקע חיידקי Streptococcus באנטיביוטיקה מתאימה.
בחולים עם תלונות מפרקיות או בקרדיטיס ללא פגיעה בתפקוד הלב יש לתת אספירין.
סטרואידים ניתנים כאשר הקרדיטיס מלווה באי ספיקת לב או בקרדיומגליה (הגדלת הלב).
בזמן הגמילה מסטרואידים יש להוסיף אספירין לטיפול.
כאשר יש פגיעה בתפקוד הלב, יש לשקול מתן משתנים ודיגוקסין ובמקרים קשים אף לשקול ניתוח להחלפת המסתם הפגוע.
הטיפול במחולית היא באמצעות כלורפרומאזין, ברביטורטים או בהלידול.
ישנה שכיחות גבוה של הישנות המחלה ולרוב ההתקפים מחקים את ההתקף הראשוני.
בשנה הראשונה אחרי ההתקף הראשון מתרחשים מרבית ההתקפים החוזרים.
המחלה גורמת לנזק קבוע בלב בפחות מ-30% מהחולים.
קדילאק של סופשבוע הוא סרט קולנוע אמריקאי קומי שיצא בשנת 1995 בכיכובם של פטריק סווייזי, וסלי סנייפס וג'ון לגוויזאמו המגלמים שלוש מלכות דראג אשר יוצאות למסע בדרכים.
שם הסרט הוא התייחסות לכיתוב שהופיע על תצלום חתום של השחקנית ג'ולי ניומר, צילום אשר השלוש לוקחות איתן למסע והוא משמש אותן כקמע טוטמתי.
פטריק סווייזי וג'ון לגוויזאמו היו מועמדים לפרס גלובוס הזהב על תפקידם בסרט.
אמנים רבים תרמו לסרט הופעת אורח, ביניהם רובין ויליאמס, נעמי קמפבל, ג'ולי ניומר, קוונטין קריספ, ומלכות הדראג רופול, מיס קוקו פרו ומיס אנדרסטוד.
לאחר שהן נכנסות לתחרות המקומית בניו יורק "הדראג קווין של השנה", וידה בוהם (פטריק סווייזי) ונוקסימה (וסלי סנייפס) זוכות בטיול להוליווד, על מנת להשתתף בתחרות דומה אך גדולה יותר ובקנה מידה ארצי.
לפני שהן עוזבות, וידה משכנעת את נוקסימה לקחת איתן את מי שהיא מכנה "נסיכת הדראג" הבלתי מנוסה צ'י-צ'י רודריגז (ג'ון לגוויזאמו), אותה היא מכנה "ילד לטיני בשמלה", כדי להדגיש שהיא עדיין איננה דראג-קווין אמיתית, והשתיים לוקחות עליה חסות.
על מנת שיוכלו לעשות זאת, מחליפות השתיים את כרטיסי הטיסה שלהן לכסף מזומן אשר ניתן להן על ידי מכר בשם ג'ון ג'ייקוב (רובין ויליאמס) ורוכשות בכסף מכונית מסוג קאדילק קבריולה, עימה הן עושות דרכן ללאס וגאס.
באמצע הדרך עוצר את השלושה שוטר גזען והומופוב, השריף דולארד (כריס פן), אשר מטריד מינית וכופה עצמו על וידה.
היא נאבקת בו בזמן שהוא מכניס יד מתחת לשמלתה ומגלה שהיא טרנסקסואלית, והיא מכה אותו והוא נופל מחוסר הכרה על הכביש.
השלוש בטוחות שהוא מת, ונמלטות מהמקום..
כאשר הן עוצרות בדיינר לצד הדרך המכונית שלהן מתקלקלת, ובחור צעיר בשם בובי ריי (ג'ייסון לונדון) מעיירה קטנה בשם סניידרסוויל הסמוכה למקום מציע לשלוש טרמפ.
הן מגיעות לעיירה ושוכרות חדר במלונית אשר בבעלות קארול-אן (סטוקרד צ'אנינג) ובעלה המכה וירג'יל (ארליס האוורד) שהוא טכנאי הרכב היחיד בעיירה.
הדראג קווינס נשארות בעיירה למשך סוף השבוע, על מנת לחכות למשלוח של חלקי החילוף הדרושים לתיקון הרכב שלהן.
במהלך שהותן הן ניצבות מול אנשי העיירה השמרנים וצרי-האופקים, אשר לא מייחסים חשיבות לזהותן המגדרית שכן הם בטוחים כי מדובר בנשים.
צ'י-צ'י מוטרדת על ידי חבורה של בחורים מקומיים, אך בובי ריי נחלץ לעזרתה ומגלה כלפיה חיבה רבה.
אט אט הן מתחברות לנשות העיירה, וכאשר הן מוצאות בחנות בגדים מצבור של בגדי וינטג' משנות ה-60, הן עושות לנשים מייק-אובר צבעוני ואף עוזרות להן לארגן פסטיבל שנתי.
השוטרים מוצאים את השריף דולארד, ובתחנת המשטרה הם לועגים לו מכיוון שהם בטוחים שהוא "הוכה על ידי בחורה" שכן בזירת האירוע נמצאה נעל עקב.
כועס ומושפל, יוצא השריף לחיפושים אחר הדראג קווינס ומכין רשימה סטריאוטיפית של מקומות שבהם "מסתובבים הומואים": חנויות פרחים, בתי ספר לבלט, מגורי דיילי אוויר, וחנויות לממכר עתיקות.
במקביל, וידה מתוודעת לכך שקארול-אן עוברת התעללות מצד בעלה וירג'יל, ומנסה לדבר אל ליבה.
מאוחר יותר אף שומעות שלוש הבנות את וירג'יל מכה בפועל את אשתו.
וידה מחליטה להתערב ומכה את וירג'יל חזרה וזורקת אותו מהבית.
וירג'יל נתקל בשריף דולארד והשניים מבינים שהאורחות בעיירה הן בעצם אותן נשים אשר השריף מחפש.
השניים חוזרים לעיירה ודולארד מתעקש שאנשי העיירה יסגירו את מלכות הדראג לידם.
אנשי העיירה, אשר הבינו כי המגדר של הבנות שונה ממה שהם חשבו, מחליטים להגן עליהן.
אחד-אחד הם צועדים לפני השריף וטוענים שהם בעצם מלכות דראג, בדומה לנעשה בסרט ספרטקוס.
הפסטיבל אותו עזרו מלכות הדראג לארגן יוצא לדרך בהצלחה, וקארול-אן מתקנת את המכונית ובכך מתאפשר לבנות לעזוב את העיירה, והן עושות זאת בעצב.
השלוש מגיעות לבסוף ללוס אנג'לס, שם צ'י-צ'י רודריגז, לאחר שקיבלה עצות רבות מוידה ונוקסימה במהלך המסע, זוכה בתחרות "הדראג-קווין" של השנה.
הכתר מוענק לה על ידי ג'ולי ניומר מעצמה.
אמנים רבים תרמו לסרט הופעת אורח, ביניהם רובין ויליאמס, ג'ולי ניומר בתפקיד עצמה, נעמי קמפבל (הידועה בתור פעילה למען זכויות להט"ב), אמן המיצגים ג'ואי אריאס, קנדיס קיין, קוונטין קריספ, ואמני הדראג קווין רופול, מיס קוקו פרו, ליידי באני (מייסדת פסטיבל ויגסטוק) ומיס אנדרסטוד, אשר מופיעים בסצנות הפתיחה והסגירה של הסרט.
סצנות אלו צולמו בניו יורק, ומתארחים בהן מאומני הדראג וכוכבי תרבות השוליים המקומיים של העיר, חלקם בתפקידים קטנים וחלקם בתור ניצבים.
שלושת כוכבי הסרט בילו זמן והתערו בסצנה המקומית בעת התחקיר אחר הדמויות אותן הם מגלמים.
סצנת הסיום של הסרט, הציפייה לתחרות מיס הדראג קווין של ארצות הברית, צולמה במקום בשם " John S.
Phipps Estate" אשר נמצא בלונג איילנד.
שאר הסרט צולם באומהה, לומה ובלינקולן שבנברסקה.
קַדַּחַת שְׁחוֹר הַשֶׁתֶן (Blackwater fever) היא סיבוך של מחלת המלריה, המתבטאת בהרס תאי הדם האדומים, הגורם לשחרור כמויות גדולות של המוגלובין אל מחזור הדם מחד, ולאיבוד המוגלובין בשתן מאידך, וכתוצאה מכך לאנמיה חריפה.
הקדחת היוותה גורם משמעותי, במספר מקרי המוות, אצל בני העלייה הראשונה.
ד"ר ג'ון פארל איסמון, רופא מסיירה לאון, פרסם ב-1884 חוברת ובה הניתוח הקליני הראשון של קדחת השתן השחור.
באותם ימים לחוברת נודעה חשיבות ראשונה במעלה, שכן הקדחת הייתה בלתי מוגדרת, ועם זאת הסיבוך החמור ביותר של מלריה, במערב אפריקה.
הסימנים הקליניים של קדחת שחור השתן, חריפים ביותר.
חולשה, חוורון, חום גבוה וצמרמורות.
הרס הדם המתבטא בצהבת, דופק מהיר וצניחה בלחץ הדם.
אי-ספיקת כליות, בשל חסימת אבובית הכליה על ידי משקעי המוגלובין.
צבע שתן כהה נוטה לשחור, הנגרם בשל התחמצנות ההמוגלובין בדם, והפיכתו למטהמוגלובין (Methemoglobin).
כיוון שמדובר בסיבוך של מלריה, הטיפול התרופתי דומה לטיפול נוגד הטפילים המקובל במלריה, לצד עירוי נוזלים ולעיתים גם דיאליזה במקרה של נזק כלייתי.
לעיתים נדרש החולה לאשפוז במחלקת טיפול נמרץ.
קדחת קרציות כלבית (בלועזית: Canine ehrlichiosis) היא שם כללי למספר מחלות שלהן שלושה מאפיינים זהים: הן פוגעות בכלבים, קרציות הן הווקטור הפתוגני של המחלה ואחד מתסמיני המחלה הוא קדחת – חום גבוה אצל הפרט החולה.
רוב סוגי המחלה נגרמים על ידי חיידקים מהסוג ארליכיה ולכן השם המדעי המקובל הוא ארליכיוזיס או ארליכיה.
קדחת הקרציות היא מחלה מסוכנת - חוסר טיפול ואפילו עיכוב בטיפול יכולים להביא למותו של הפרט החולה.
קדחת הקרציות נגרמת על ידי מספר מינים של אורגניזמים חד-תאיים שתוקפים את תאי הדם של הפרט הנגוע:
ארליכיה קאניס (Ehrlichia canis): חיידק זה הוא הגורם העיקרי של קדחת הקרציות הכלבית בארץ בפרט ובעולם בכלל – ומכאן השם המדעי של המחלה.
המקום המועדף על החיידק הזה הוא המונוציטים – תאי הדם הלבנים שאחראים על המלחמה בזיהומים.
הארליכיה תוקף והורס את התאים הללו.
אנאפלזמה פלאטיס (Anaplasma platys) ואנאפלזמה פגוציטופילום (Anaplasma phagocytophilum): מיני חיידקים אלה אמנם גורמים למחלה שנקראת אנאפלאזמוזיס כלבי (Canine anaplasmosis) אך הם מוזכרים כאן כיוון שלעיתים מחלה זו מכונה גם היא קדחת קרציות, בעיקר כי הווקטור המעביר אותה הוא הקרציה החומה וכיוון שהתסמינים שלה דומים לתסמיני קדחת הקרציות.
פגוציטופילום תוקף את תאי הדם הלבנים ואילו א.
פלאטיס תוקף את טסיות הדם – מרכיבים של תאי הדם האדומים שממלאים תפקיד חשוב בתהליכי קרישה.
הפגיעה בטסיות שגורמים חיידקים אלה מובילה לדימומים ולבעיות קרישה.
עד לא מזמן הטקסונומיה ושמם המדעי של מיני אנאפלזמה אלה היה שונה.
שמו המדעי של האנאפלזמה פלאטיס היה ארליכיה פלאטיס (Ehrlichia platys) אך מחקרים הראו שהוא שמדובר בסוג אחר של חיידקים ולא מין נוסף של ארליכיה, גם אם הוא שייך לאותה המשפחה.
המין אנאפלזמה פלאטיס נחשב בעבר לשלושה מינים שונים של ארליכיה אך קובץ כמין אחד ושויך לאנאפלזמה.
במספר מקומות עדיין ניתן להיתקל בשמם הקודם של גורמי מחלות אלה.
בבזיה קאניס (Babesia canis): טפיל חד-תאי שאיננו חיידק.
הוא איננו גורם לקדחת הקרציות אך הוא מופיע לעיתים לצד הארליכיה כיוון שהוא נישא על ידי אותה הקרציה.
הוא תוקף את הכדוריות האדומות.
הפטוזון קאניס (Hepatozoon canis): טפיל שמועבר על ידי בליעה של קרצייה ולא על ידי נשיכה של הכלב בשיני הקרצייה.
גם אם המחלה שהוא גורם איננה קדחת הקרציות הכלבית, זו מחלה שקרציות הן הנשאיות שלה ושאחד מתסמיניה הוא חום גבוה.
ברחבי העולם ישנם עוד אורגניזמים שגורמים לקדחת קרציות או למחלות דומות לה, אבל אלה הם הגורמים הנפוצים בארץ.
קרציות אינן הגורם למחלה אלא הווקטור של גורם המחלה.
ישנם מינים שונים של קרציות שמהוות את הווקטור לקדחת אך בישראל, קרצית הכלב החומה (Rhipicephalus sanguineus) היא זו שמעבירה את הגורם למחלה.
קרצית זו נפוצה מאוד בעולם.
סיבה אחת לכך היא שבשונה מקרציות אחרות היא יכולה להטיל את הביצים שלה על פני כל משטח, ואיננה זקוקה לאדמה, עלים או ענפים על מנת להטיל עליהם – לכן היא יכולה לחיות בקלות גם בבתים ויכולה לשרוד כך גם באזורים קרים.
סיבה נוספת היא שבשונה ממיני קרציות אחרים, היא יכולה לעבור על הכלב את כל שלבי מחזור החיים שלה ואיננה צריכה לעבור לפונדקאי אחר כאשר היא עוברת שלב במחזור החיים שלה.
בישראל היא נפוצה יותר בשטחים פתוחים בצפון הארץ אך ניתן למצוא אותה גם באזורים אחרים.
היא מעדיפה כלבים אך ניתן למצוא אותה גם על חיות משק וחיות בר אחרות.
כאשר כלב ננשך על ידי קרצית נשאית של גורם המחלה, הגורם עובר אל מחזור הדם של הכלב ונודד לאיברים שונים של הגוף.
ניתן להבחין בין שלושה שלבים של המחלה:
השלב האקוטי: שלב שנמשך בין שבוע לחודש ובו החיידק מתפשט בגוף, חודר אל כדוריות הדם הלבנות ומתרבה בתוכן.
כדוריות הדם נפגעות, הכלב מתחיל לסבול מאנמיה ומפגיעה בתפקודים שונים של הגוף.
התסמינים אינם בולטים אך ניתן להבחין בפגיעה בתיאבון, עליה בחום ושינויי התנהגות אצל הפרט החולה.
השלב הסאב-קליני: שלב שבו החיידק מתבסס באיברים שונים בגוף, בעיקר בטחול, אך תוקף פחות את המערכות השונות של הגוף.
הכלב כמעט ואיננו מפגין סימנים למחלה אך ניתן להבחין בכל זאת בירידה בתיאבון ובשינויי התנהגות קלים.
השלב הכרוני: השלב האחרון והאגרסיבי של המחלה.
יש פגיעה בתפקודים של הגוף, חום גבוה, בעיות קרישה ועוד.
לרוב, אם המחלה לא אובחנה בזמן, השלב מסתיים במותו של הפרט החולה.
לקדחת הקרציות מספר תסמינים, חלקם נפוצים וחלקם מופיעים רק בחלק מהמקרים:
דיכאון ופגיעה במצב הרוח של הפרט החולה
ירידה חדה בתיאבון עד הפסקת אכילה מוחלטת
הפרשה של דמעות מהעיניים ושל נזלת מהאף
הופעה של חבורות על החניכיים והבטן
צליעה או סימנים לכאבים בפרקים
אבחון סופי של קדחת קרציות נעשה באמצעות בדיקת דם.
כאשר מבוצע אבחון מוקדם של קדחת הקרציות אצל פרט חולה, סיכויי ההחלמה שלו טובים והטיפול איננו מסובך.
לעומת זאת, במקרים שבהם האבחון מתעכב והמחלה מתקדמת סיכויי ההחלמה של הפרט החולה יורדים בצורה משמעותית, הטיפול מסובך יותר ובמקרים רבים הפרט החולה ימות מהמחלה.
אבחון מוקדם של קדחת הקרציות איננו תמיד אפשרי ולאור חומרת המחלה חשוב מאוד להקפיד על אמצעים שיכולים למנוע את הידבקות הכלב.
אמצעים אלה נועדים למנוע הופעת קרציות על הכלב – הדרך הטובה ביותר למניעת המחלה.
יש להקפיד שהכלב יענוד במשך כל השנה קולר קרציות – קולר שבו חומרים דוחי וקוטלי קרציות (וטפילים אחרים).
חשוב להחליף אותו בזמן ולמנוע הירטבות שלו.
כדאי מאוד למנוע מהכלב גישה לצמחייה גבוהה וסבוכה שבה יש סיכוי גבוה להימצאות קרציות.
עבור כלב שיש לו גישה לחצר או גינה: להקפיד על ניקיון האזור, למנוע הופעת קרציות ולטפל בהן מייד עם הופעתן.
בדיקה חצי-שנתית אצל וטרינר יכולה לסייע באבחון מוקדם של המחלה.
הטיפולים השונים ניתנים בהתאם למצבו של הפרט החולה:
עירוי נוזלים: להורדת החום והשבת נוזלים לגוף.
במקרים קיצוניים יינתן גם עירוי דם על מנת לפצות על איבוד דם עקב בעיות קרישה.
תרופות להורדת חום, אם יש צורך בכך
אנטיביוטיקה: ישנן מספר סוגי אנטיביוטיקה שהראו יעילות בטיפול במחלה.
את הסוג ייבחר הרופא המטפל בהתאם למצבו של הכלב ולחומרת המחלה.
תרופות נוספות יינתנו במקרים שבהם מחלות נוספות מלוות את קדחת הקרציות (כמו במקרה של בביוזה.)
תוספי תזונה: ויטמינים וברזל יינתנו על מנת לסייע לגוף בייצור מחדש של תאי הדם האדומים.
במקרים קיצוניים ייתכן גם מתן סטרואידים על מנת למנוע פגיעה נוספת בטסיות.
תזונה: כחלק מהטיפול המשקם, מתן מזון עשיר בחלבון יכול לסייע בשיקום המערכת החיסונית.
קדחת קרציות כלבית במינים אחרים
על אף שקדחת הקרציות מופיעה אצל מינים שונים של בעלי חיים ואף בבני אדם, במרבית המקרים הגורם איננו זהה – מינים שונים של חיות נפגעים ממינים שונים של חיידקים וחד-תאיים אחרים.
עם זאת קדחת הקרציות הכלבית יכולה לפגוע גם בבני אדם ובמספר מיני בעלי חיים אחרים.
קדחת קרציות בבני אדם (שכוללת בין השאר את המחלות קדחת מערות וקדחת בהרות) וקדחת קרציות כלבית אינן אותה המחלה כיוון שיש להם גורמים שונים.
בעבר היה מקובל לחשוב שקדחת הקרציות הכלבית איננה יכולה להדביק בני אדם אך כיום כבר ידוע שאין זה כך ובני אדם, במקרים מסוימים, יכולים להידבק בקדחת הקרציות הכלבית.
כמו כן, כיום ידוע שככל הנראה קרצית הכלב החומה יכולה להעביר את המחלה לבני אדם ולא כפי שהיה מקובל לחשוב בעבר שהמחלה מועברת על ידי קרציות ממין אחר.
המחלה איננה קטלנית לבני אדם מלבד במקרים בודדים שבהם הפרט החולה היה בעל מערכת חיסונית מוחלשת במיוחד.
קאניס תוקף גם חיות ממשפחת החתוליים, המחלה נדירה יותר אצלם וגם תוקפנית במידה פחותה.
הסיבות לכך אינן ידועות עדיין.
קאניס התגלה אצל כלביים בטבע, כולל בישראל.
פגוציטופילום התגלה גם אצל חתולים, פרות, עיזים, כבשים, סוסים, מספר מינים של איילים, מספר מינים של ציפורים ומכרסמים.
רגישות של פרטים בהתאם לגזע ולמין
המחלה אמנם פוגעת בכל גזעי הכלבים אך ישנם ככל הנראה גזעים הרגישים יותר מאחרים למחלה.
מחקרים הראו שכלבים מהגזעים רועה גרמני והאסקי סיבירי רגישים יותר לא.
קאניס, מפתחים סימנים קליניים חמורים יותר כשהם נדבקים במחלה וסיכויי ההחלמה שלהם נמוכים יותר.
מחקר הראה שהמערכת החיסונית של כלבים מהגזע רועה גרמני מתמודדת פחות טוב עם גורמי המחלה מזו של כלבים אחרים.
באשר לגורמי המחלה האחרים לא נמצאה רגישות מיוחדת בגזע מסוים.
כלבים מגזע גולדן רטריבר אמנם נמצאו נגועים יותר בגורמי המחלה אך ככל הנראה הדבר נובע מהעובדה שלבעלי הכלבים הללו יש נטייה גבוהה יותר להוציא אותם לפעילות בטבע היכן שסיכויי ההידבקות גבוהים יותר.
למין הכלב אין השפעה על מהלך המחלה.
מחקר אמנם הראה שיותר זכרים נגועים בגורם המחלה אך הדבר נובע ככל הנראה מהתנהגות ולא מגורמים פיזיולוגיים.
גם לגיל אין ככל הנראה השפעה על מהלך המחלה.
קדימה, נשים היא קומדיית מצבים בריטית שיצרה וכתבה ג'סיקה היינס, והיא גם מככבת בה.
הסיטקום שודר לראשונה בערוץ BBC Four ב-30 במאי 2013. הסדרה מספרת על קבוצת נשים בשנת 1910 שנאבקות למען זכות בחירה לנשים.
היינס תכננה בתחילה לכתוב סרט קומי על המזימה של הסופרג'יסטיות להתנקש בחייו של הרברט אסקווית', אבל נוכחה לדעת שהעלילה הפכה קודרת מדי, והחליטה במקום זה לכתוב סיטקום.
כריסטין גרנון ביימה את הסדרה בת שלושה החלקים.
עונה שנייה של הסדרה הוזמנה ביוני 2013, ועלתה לשידור בערוץ BBC Two החל מ-21 בינואר 2015.
הסדרה מתרחשת בשנת 1910 ומתמקדת בקבוצת נשים בכפר בנברי החברות ב"חוג הרקמה העדינה" ומידת מחויבותן לתנועת הסופרג'יזם.
מרגרט (ג'סיקה היינס), שראתה את הסופרג'יסטיות בלונדון, חוזרת לבנברי ומציע לנשים בחוג לתמוך במאבק למען זכות ההצבעה לנשים.
הנשים מקימות קבוצת סופרג'יסטיות משלהם בשם "חוג הרקמה העדינה של ברנבי מבקש בנימוס זכות הצבעה לנשים", אבל הן נתקלות בהתנגדות מצד הלן (רבקה פרונט) העומדת בראש החוג.
בפברואר 2013 הוכרז ב-BBC על הזמנת סדרה קומית בת שלושה חלקים בשם "קדימה, נשים" מאת ג'סיקה היינס.
הסדרה הייתה הראשונה שצולמה לפני קהל עבור ערוץ BBC Four.
היינס הגתה את רעיון הסדרה ב-2009 אחרי שקראה על המזימה של סופרג'יסטיות להתנקש בחייו של ראש הממשלה הרברט הנרי אסקווית'.
היא חשבה שאפשר ליצור מכך סרט קומדיה, ומכרה את הרעיון ל-BBC.
אבל כשהתחילה לחקור בנושא, הבינה שהעלילה תהיה קודרת למדי, וחשה שהיא כותבת "דרמה משעממת למדי".
היינס גילתה שקשה לה לוותר על הדמויות שיצרה והציעה ל-BBC קומדיה במקום הסרט.
ב-2011 כתבה עיבוד חדש לנושא שהתמקד בדמויות הנשיות וחוג הרקמה שלהן באולם הכנסייה בבנברי.
היא בכוונה הגבילה את מקום ההתרחשות לאולם והמטבח, והסבירה "אין לאן ללכת, אין לאן לברוח, אין איפה להתחבא.
העונה הראשונה של הסדרה שודרה החל מ-30 במאי 2013. העונה השנייה עלתה לשידור ב-21 בינואר 2015. ב-31 במרץ 2015 אישרו ב-BBC שהסדרה לא תחודש לעונה שלישית.
כריסטין גרנון הסדרה מתרחשת בשני מקומות, אולם הכנסייה והמטבח.
היינס רצתה שהסיטקום יתן תחושה של רטרו, והסבירה שכתיבה וצילום של תוכנית באולפן הייתה שונה מכל מה שעשתה קודם לכן.
העונה הראשונה של הסדרה צולמה במרץ 2013 בסטודיו 3 במרכז הטלוויזיה של ה-BBC.
"קדימה, נשים" הוא הסיטקום האחרון שצולם במרכז הטלוויזיה לפני קהל.
אולם של הכפר צ'ולסברי במחוז בקינגהאמשייר שימש לצילום חזית המבנה, והוא הוקרן בתחילת כל פרק.
היינס משחקת בתפקיד מרגרט "מטרונית חכמה אבל חנוקה".
היא סיפרה בראיון בדיילי אקספרס ההשראה שלה לדמות הייתה כריסטבל פנקהרסט.
הקומיקאית רבקה פרונט מגלמת את הלן נשיאת החוג והדמות האנטגוניסטית למרגרט.
ג'ודי פארפיט מככבת בתפקיד מירטל, אמה של הלן.
ויקי פפרדין היא גוון, רווקה זקנה, ואמה פירסון משחקת בתפקיד אווה, אמה לארבעה עשר ילדים.
אדריאן סקרבורו מופיע בתפקיד מר מילר, איש האחזקה של אולם הכנסייה.
ג'ורג'יה גרום וראיין סמפסון מגלמים את אמילי ותומאס.
בפרק השלישי הופיעה בתפקיד אורח סנדי טוקסוויג בדמותה של אמלין פנקהרסט.
בפתיחת כל פרק על רקע הכותרות מושמע השיר "Nana Was a Suffragette", שכתבה ומבצעת ג'ולס גיב.
קדי (בטורקית: Kedi) הוא סרט תיעודי טורקי משנת 2016 בבימויה של צ'יידה טורון, העוקב אחר חתולי הרחוב הרבים החיים באיסטנבול.
הקרנת הבכורה של הסרט אירעה בפסטיבל הסרטים העצמאיים של איסטנבול ב-21 בפברואר 2016, ואז יצא לאקרנים בהפצה בינלאומית ב-10 בפברואר 2017. הסרט זכה לשבחים, והכניס יותר מ-4 מיליון דולר.
טיים מגזין כלל את הסרט ברשימת עשרת הטובים של שנת 2017.
מאות אלפי חתולי רחוב חיים באיסטנבול, העיר הגדולה ביותר בטורקיה, כפי שהם עושים כבר מאות או אפילו אלפי שנים.
הם חלק מהמרקם העירוני - לפעמים פראיים ונלחמים על הישרדותם, ולפעמים חברותיים ומטופלים על ידי בני האדם שהם חיים ביניהם.
"קדי" עוקב אחר מספר חתולים, וכולל ראיונות עם האנשים שמקיימים עמם אינטראקציות.
שבעת החתולים שהם נושאי הסרט הם סארי, דומן, בנגו, אסלן פרצ'סי, גמסיש, פסיכופת, ודניז.
הצלמים בנו ציוד מיוחד כי לצלם את החתולים בגובה הרחוב.
צוות ההפקה עבד עם תושבים מקומיים כדי לקבל גישה ולהמשיך לצלם את החתולים כשהם עברו מאזורים ציבוריים לפרטיים.
הבמאית והצוות בחרו תחילה שלושים וחמישה חתולים בהם הסרט יכול להתמקד.
הם צילמו תשעה עשר מהם, ואז בחרו שבעה כנושאי הסרט בעריכה הסופית.
כשהסרט פתח בארצות הברית בהפצה מוגבלת, הוא נהיה עד מהרה חביב המבקרים, וקיבל ציון של 100% טרי ב-Rotten Tomatoes.
YearAwardCategoryמועמדים וזוכיםתוצאה2017Critics' Choice Documentary Awardsהנושא החי המרתק ביותר בסרט תיעודיחתולי איסטנבולסרט בכורה תיעודיצ'יידה טורוןבמאות מצטיינתצ'יידה טורוןBest DocumentaryקדיMost Innovative Documentaryקדי
קדיאטו קונאטה היא במאית ותסריטאית מאלית.
יצירתה המפורסמת ביותר היא L'Enfant terrible, סרט אנימציה קצר המבוסס על מיתוסים אפריקאים.
היא גם הפיקה מספר סרטים דוקומנטריים, תוך התמקדות בסוגיות של נשים וילדים במאלי.
היא למדה לתואר שלה באוניברסיטת שיח' אנטא דיופ ובאוניברסיטת דקר.
אחרי שסיימה את לימודיה באוניברסיטה, קונאטה עבדה כעוזרת הפקה בסרטו הקלאסי של סולימאן סיסה משנת 1985, Yeelen.
ב-1989, היא כתבה את התסריט עבור סרט האנימציה הקצר, La de Geste Ségou, בבימויו של עמיתה המאלי ממבאיה קוליבלי.
הסרט הראשון שלה כיוצרת היה הסרט התיעודי Des Yeux לשפוך Pleurer (עיניים בוכות), שצולם בווידאו ב-1992. גם את סרטה התיעודי השני צילמה קונאטה בווידאו, Circulation Routiere (תנועה), אשר ביימה במשותף עם קאבידה דג'דג'ה.
ב-1993 היא הפיקה שלושה סרטים קצרים, הבולט מביניהם L'Enfant terrible (ילד נוראי).
הסרט מבוסס על מיתוס מרכז אפריקאי, המסופר באמצעות אנימציה של בובות.
הסיפור עוקב אחר רוח טובה, ילד אשר נולד עם שיניים והיכולת לדבר וללכת, אשר מוצא את אחיו הגדול ומתחיל מסע יוצא דופן.
זוהי עבודתה עתירת השבחים ביותר.
אחרי כן, חזרה קונאטה ליצור סרטים דוקומנטריים, והוציאה את Femmes et Développement בשנת 1995. סרט זה משווה בין נשים מקבוצות סוציו-אקונומיות שונות במאלי.
הסרט בוחן מה הושג על ידי נשים בארצה, וכן את מה שעוד נותר להיעשות.
ב-1998, היא ביימה את הרט התיעודי הקצר, Un mineur en milieu carcéral, אשר חוקר את מצוקתם של ילדים במעצר, לעיתים קרובות בגין עבירות קלות.
סרטה התיעודי משנת 2008 תיעודי Daman Da (מיראז' צהוב), עוקב אחר חיי היום-יום של כורי זהב במאלי.
היא נמשכה לנושא אחרי צפייה בדיווח חדשות מקומיות בנושא.
הסרט מראה את קשיי הכורים, את עבודתם בתנאים קשים, אך גם את הכנות ואת מוסר העבודה שלהם.
קדחת נשיכת הקרציה האפריקאית היא מחלה זיהומית הנגרמת בשל עקיצת קרציה מסוג אמבליומה (Amblyomma type) שמעבירות את חיידק הריקטציה אפריקאי (Rickettsia africae).
המחלה גורמת לפריחה, נקודה שחורה באזור העקיצה, כאבי ראש וחום.
המחלה בדרך כלל מתרחשת באזורים באפריקה שמדרום לסהרה, הודו המערבית, ואוקיאניה.
המחלה נפוצה בעיקר במטיילים באזור אפריקה מדרום לסהרה.
המחלה היא קדחת מסוג הקדחת המנומרת.
מקרים של קדחת נשיכת הקרציה האפריקאית, דווחו בספרות, יותר אצל מטיילים.
הנתונים הבודקים את שיעורי האוכלוסייה המקומית הם מוגבלים.
בקרב המקומיים שגרים באזורים אנדמיים (שבאזורים האלה המחלה נמצאת באופן קבוע), נחשפים בגיל צעיר לחיידק וסימפטומים מתונים מתפתחים אצלם או שלא מתפתחים בכלל.
כמו כן, יש גם ירידה בגישה לכלי אבחון, דבר שעלול להוביל גם לירידה באבחון מקרים אלו.
בזימבבואה שם חיידק הריקטציה האפריקאי נפוץ, מחקר דיווח על שכיחות שנתית משוערת של 60–80 מקרים לכל 10,000 חולים.
במבט על הנתונים שפרסמו במהלך 35 השנים האחרונות, קרוב ל-200 מקרים מאובחנים אושרו של קדחת נשיכת הקרציה האפריקאית בקרב נוסעים בינלאומיים.
הרוב (כ-80% מהמקרים) התרחשו אצל נוסעים שחזרו מדרום אפריקה.
ריקטציה אפריקאית הם חיידקים מסוג חיידקים גראם-שליליים, חיידקים תאיים, פולמורפיים, השייכים לסוג הריקסטסיה, שכוללים בתוכם סוגי חיידקים נוספים שמועברים לבני האדם על ידי פרוקי-רגליים.
ישנם שני סוגים של קרציות קשות; אמבליומה וריאגטום (Amblyoma variegatum) ואמבליומה הבראום (Amblyomma hebraeum).
הם נשאי המחלה הנפוצים ביותר של חיידק הריקטציה אפריקה.
בדרך כלל, אמבליומה וריאגטום מעביר את החיידק בדרום אפריקה בעוד שאמבליומה הבראום נושא את הריקטיסיה האפריקאית במערב, במרכז ובמזרח אפריקה ובאזור מערב הודו הצרפתי.
מינים אחרים של אמבליומה באפריקה הדרומית לסהרה, יכולים גם להעביר את הריקטציה אפריקאית, וייתכן שכי עד 100% מקרציות האמבליומה באזור ישאו את החיידק.
קרציות האמבליומה פעילות בעיקר בתקופה בין חודשי נובמבר לאפריל.
סוגי הקרציות הללו בדרך כלל נישאות וניזונות מבקר ובחיות מקנה אחרות, אבל באזורים בהם חיות המקנה אינן נמצאות, הקרציות יכולות גם לקבל הזנה מחיות פרא.
קרציות קשות בדרך כלל, באופן פסיבי עולות על הנשא הפוטנציאלי בזמן שהן מחכות על שיח או עשב, וברגע שהנשא עובר הן נתפסות עליו.
בניגוד לשאר הקרציות הקשות, קרציות האמבליומה מחפשות באופן אקטיבי את הנשא הפוטנציאלי שלהם.
עד שנת 1988, האמינו שרק קרציות באפריקה הדרומית לסהרה נושאות את חיידק הריקטציה האפריקאית.
למרות זאת, נתגלה מקרה של אדם חולה בקדחת נשיכת הקרציה האפריקאת באזור מערב הודו הצרפתית.
דבר זה הוביל לגילוי שגם קרצית האמביליומה וריגטום נושאת את החיידק, ככל הנראה הוא הגיע ממשא חיות הבקר מסנגל לגוואדלופ לפני יותר ממאה.
החיידק הריקטציה האפריקאי נמצא על נשא שונה מהקרציות במספר איים קריבים, אם כי המקרים היחידים בבני אדם באיים הקריביים התרחשו באיי מערב הודו הצרפתית.
החיידק גם נמצא בקרציות האמבליומה לוקולוזום (Amblyomma loculosum ticks) באוקיאניה.
אחרי שחיידק הריקטסיה האפריקאי הדביק בני אדם דרך נשיכת הקרציה, הוא פולש לתאי האנדותל במערכת הדם (ורידים, עורקים ונימים).
לאחר מכן הגוף משחרר כימיקלים (ציטוקינים וכימוקינים) הגורמים לדלקת, הגורמת למספר סימפטומים כמו כאבי ראש וחום.
סימן ההיכר של כל המחלות הקשורות לחיידק זה הוא היסטולגי, נמצא בתאים הלימפוציטים שמערב תאים חיסוניים בתוך תאי האנדותל המרכיבים את כלי הדם.
זה קורה במשנית לכימיקלים שהוזכרו לעיל, הוא גם גורם נזקים מהזיהום, והתהליך כולל גם העברת אותות לתאי החיסון (תאי T ומקרופגים) שיגיעו אל אתר הזיהום.
מינים של החיידק הריקטסיה, כמו האפריקאי, מתרבים סביב אזור העקיצה הראשונית, וגורם למוות תאי (נקרוזיס) ודלקת של בלוטות הלימפה.
זאת הסיבה למראה של מקום העקיצה (eschar).
קדחת הקרציות האפריקאית בדרך כלל מופיעה ללא סימפטומים, ובמקרים מסוימים עם סימפטומים מתונים מבחינה קלינית, והסיבוכים בה נדירים מאוד.
הסימפטומים מתרחשים כחמישה ימים עד כשבוע לאחר נשיכת הקרציה, ובמקרים חריגים כעשרה ימים.
הסימפטומים יכולים להמשך ימים אחדים עד כשלושה שבועות.
הסימפטומים כוללים; חום, כאבי ראש, כאבי שרירים, בלוטת לימפה נפוחה במקום העקיצה, פריחה ובמקום העקיצה לפעמים תופיע נקודה שחורה, אלה למעשה תאי העור המתים (ASCHAR).
קרצית האמבליומה עשויה לעקוץ בקר, או בני אדם, ויכולה לעקוץ יותר מפעם אחת.
בקדחת הקרציה האפריקנית, בדרך כלל תופיע נקודה שחורה אחת, בניגוד לקדחות דומות עם פריחה, שם יופיעו מספר נקודות שחורות כאלו.
כשבמקרים נדירים מופיעה יותר מנקודה שחורה אחת בקדחת הקרציות האפריקאית, היא נחשבת לפטוגנית.
הסיבוכים נדירים ואינם מסכני חיים, כמו כן לא דווחו מקרי מוות בעקבות קדחת הקרציות האפריקאית.
הסיבוכים כוללים תקופה ארוכה של החלמה (יותר משלושה שבועות), דלקת מפרקים ראקטיבית, וכאבי ראש חמורים.
הרבה מטופלים עם הקדחת נשיכת הקרציה האפריקאית, שגרים באזורים עם מספר גבוה של דלקות (באפריקה ובהודו המערבית) לא מבקרים אצל הרופא, ולרוב המטופלים יש רק סימפטומים מינוריים.
אולם, אצל מטיילים באזורים אלו, יש סימפטומים יותר חמורים מכיוון שהם מעולם לא נחשפו לחיידק זה.
קשה לאבחן את המחלה אצל מטיילים שהלכו לרופא אחרי שטילו באזורים נגועים, מכיוון שיש המון מחלות טרופיות שגורמות לסימפטומים דומים.
מחלות אחרות שיכולות להראות דומה הן; מלריה, קדחת דנגה, שחפת, HIV, ודלקת חריפה בדרכי הנשימה.
בנוסף לשאלות שמעלים הסימפטומים, הרופאים ישאלו את המטופל על היסטורית הטיולים שלו והאם המטייל היה ליד חיות או קרציות.
בדיקות מיקרוביולוגיות הן נגישות לרופא, אבל הן מאוד יקרות ובדרך כלל צריכות להעשות על ידי מעבדות מיוחדות.
לטיפול אנטיביוטי לזיהומי חיידק הריקטסיה יש מעט מאוד תופעות לוואי, ולכן אם הרופא חושד שיש סבירות גבוהה שזו המחלה, הוא עשוי לתת טיפול מתאים, בלי לעשות בדיקות מעבדה מיוחדות.
אבחון של הקדחת נשיכת הקרציה האפריקאית, כמעט תמיד מבוסס על הסימפטומים.
בנוסף לסיבות שפורטו לעיל, המון בדיקות מעבדה הן אינן ספציפיות לקדחת זו, ואינן מראות בוודאות באיזו מחלה חולים.
בדיקה שכיחה שניתן לעשות היא לבדוק האם הלימפוציטים נמוכים וכך גם הטסיות, יחד עם אחוז גבוה של חלבון מגיב C ותפקודי כבד די גבוהים.
ביופסה או תרבית של אדם עם פצע נשיכת קרציה, משתמשים לאיבחון קדחת נשיכת הקרציה האפריקאית.
למרות זאת, זה דורש תרבית מדיה מיוחדת דבר הנעשה רק על ידי מעבדה שיש בה הגנה ביולוגית.
יש עוד בדיקות מעבדה מיוחדות, כמו תגובת שרשרת פולימריות (QPCR), אבל גם בדיקה זו יכולה להעשות רק על ידי מעבדות עם ציוד מיוחד.
מבחני אימופלורסנס (immunoflurescence) יכולים גם לשמש לאבחון, אך הן קשות לביצוע בגלל תגובות חותכות עם חיידקים ריקטסים אחרים.
קדחת עקיצת הקרציה האפריקאית היא בדרך כלל מחלה מתונה, ורוב המטופלים לא צריכים יותר מאשר מנוחה בבית ומתן אנטיביוטיקה.
למרות זאת, משום שכל כך מעט מטופלים עם קדחת זו ביקרו אצל הרופא, האנטיביוטיקה המתאימה ביותר מבחינת מינון, ומבחינת משך זמן נטילת התרופה, לא ידועה כראוי.
בדרך כלל רופאים מטפלים במחלה עם האנטיביויקה שטיפלה כראוי במחלה אחרת שנגרמה גם היא מחיידק ממין דומה, למשל קדחת נקודות ההרים (rocky moutain spotted fever).
למקרים מתונים אנשים בדרך כלל מקבלים טיפול באחד מתרופות אלו; דוקסיציקלין, כלורמפניקול וציפרופלוקסצין.
אם לאדם יש סימפטומים חמורים יותר, כמו חום גבוה או כאבי ראש קשים, ניתן לטפל על ידי דוקסיצלין תקופה ממושכת יותר של זמן.
לנשים בהריון אסור לקחת דוקסיצלין או ציפרופלוקסצין, מכיוון ששני הסוגים יכולים לגרום לבעיות בעובר.
ג'וסימצין נמצאה יעילה בטיפול לנשים בהריון עם מחלות ריקטסיאליות, אך לא ברור אם יש לה תפקיד בטיפול בקדחת עקיצת הקרציה האפריקאית.
מניעת קדחת נשיכת הקרציה האפריקאית, היא למעשה הגנה עצמית.
כל אדם צריך להגן על עצמו מפני העקיצה על ידי לבישה בגדים ארוכים שימנעו עקיצה על גופו, וכמו כן למרוח תכשירים נוגדי חרקים, שירחיקו את הקרציות.
מטיילים באזורים כפריים באפריקה ובהודו המערבית, צריכים להיות מודעים שהם עשוים לבוא במגע עם הקרציה שנושאת את החיידק לקדחת.
ההדבקה עשויה לקרות יותר אצל אנשים שמטיילים באזורים כפריים או מתכננים לבלות את הזמן בפעילויות בחוץ.
זהירות כפולה צריכה להיות בחודשי נובמבר עד אפריל, בתקופה בה קרצית האמבליומה יותר פעילה.
בדיקה של הגוף, הבגדים, הציוד וחיות המחמד לאחר השהייה בחוץ, יכולות לעזור לזהות ולהסיר את הקרציה בשלב מוקדם ולמנוע הדבקה.
במהלך המחלה תוקף את החולה חום, שמתגבר באופן מחזורי ויורד לאחר זמן ממוצע של שבוע או שבועיים.
המחלה נקראת על שם הרופאים פיטר פל ווילהלם אבשטיין, שכתבו עליה מאמרים בשנת 1887.
שני הרופאים פרסמו את מאמריהם באותו כתב עת, אם כי פל הקדים את אבשטיין במספר חודשים.
בין השניים נטשה מחלוקת ארוכת שנים בנוגע לאטיולוגיה של המחלה.
הגורם למחלה עדיין אינה ברור, אם כי ההערכה הרווחת היא כי תגובה של המערכת החיסונית, בעיקר שחרור מחזורי של ציטוקין, נקרוזה של הלימפה ותאי סטרומה של בלוטות הלימפה פגועים.
המחלה מטופלת בדרך כלל באמצעות נוגדי דלקת שאינם סטרואידים או באמצעות טיפולים המיועדים לטיפול בלימפומת הודג'קין, כמו כימותרפיה.
חוקרים רבים טענו שקיום המחלה מוטל בספק, לאור העובדה שהיא פוגעת בשיעור של 5%–10% מכלל החולים במחלה, שהוא נתון לא מוחלט.
ההמטולוג והאנדוקרינולוג ריצ'רד אשר טען כי המחלה אינה קיימת, והחוקרים מתייחסים אליה רק משום שהוענק לה שם, אף על פי שאינה אמיתית.
קדיאטו קלאודין הולם קייטה (בשוודית: Kadiatou Claudine Holm Keita; נולדה ב-6 בספטמבר 2001) היא זמרת שוודית.
קדיאטו נולדה בסטוקהולם, בירת שוודיה.
ב-7 בדצמבר 2018, קדיאטו התמודדה מול הזמר סבסטיאן וולדן בגמר האיידול השוודי והגיעה למקום השני.
בשנת 2021, קדיאטו השתתפה בקדם השוודי לאירוויזיון 2021, עם השיר "One Touch", אשר נכתב על ידי לינאה וג'וי דב.
ב-7 בפברואר קדיאטו השתתפה בחצי הגמר הראשון של התחרות.
היא סיימה במקום השישי ולא העפילה לגמר.
קדחת הפונטיאק (Pontiac fever) היא מחלה זיהומית חריפה של דרכי הנשימה העליונות, שאינה מסכנת חיים, הנגרמת על ידי חיידק גראם-שליליים ממשפחת הלגיונלה.
המחלה יכולה להתבטא בתסמינים נשימתיים של דרכי הנשימה העליונים דמויי שפעת שאינה מובילה לדלקת ריאות, אשר לרוב קלים וחולפים באופן ספונטני ולרוב ללא צורך בטיפול (למעט במקרים מסוימים כגון במדוכאי חיסון או מחלות רקע בייעוץ רפואי מתאים), ואף במקרים רבים הזיהום בקדחת הפונטיאק אינו מאובחן.
זיהום בחיידק הלגיונלה הגורם לקחת הפונטיאק הוא גם מחולל של מחלת הלגיונרים, שהיא מחלה חריפה יותר ומתבטאת בדלקת ריאות
תסמיני המחלה הם לרוב דמויי שפעת ומופיעים בדרך כלל לאחר כ-24–48 שעות מחשיפה והדבקה.
התסמינים כוללים חולשה, עייפות, חום, כאבי ראש וכאבי שרירים, ועוד.
חיידק הלגיונלה מצוי בעיקר בסביבה מימית, ומתרבה באופן מואץ במערכות מים עומדים בטמפרטורה שבין 25 ל-45 מעלות צלזיוס, לעיתים מתרחשות התפרצויות הקשורות בעיקר בחשיפה של קבוצת אנשים באופן משותף למקור המזוהם בחיידק.
המקורות השונים בהם החיידק עלול להימצא כוללים בין היתר מערכות מים כגון ברזים וצינורות מים, מלתחות וראשי מקלחת בהם זורמים מים חמים, בריכות זרמים (ג'קוזי) ומזרקות, מערכות מיזוג אוויר ומגדלי הקירור שלהם, במכשירים המיועדים להגברת לחות, ואף באדמת עציצים.
ההתפרצות הראשונה שאותרה כי נגרמה משאיפת אאירוזולים נגועים מאדמת עציצים התגלתה במשתלה בניו זילנד בינואר 2007. בסך הכל 10 עובדים במשתלה חלו עם קדחת פונטיאק.
זה היה הזיהוי הראשון של L.
קדחת פונטיאק אינה מדבקת מאדם לאדם באופן ישיר, וההדבקה בחיידק נרכשת בעיקר באמצעות אירוסוליזציה של טיפות מים הנגועים חיידקי לגיונלה.
טיפות אלו נישאות באוויר ונשאפות לדרכי הנשימה ובאופן זה מדביקות אדם אחר.
אבחנה של המחלה יכולה להתבצע באמצעות סרולוגיה לנוגדנים.
ידוע כי לקדחת פונטיאק יש תקופת דגירה קצרה של 1 עד 3 ימים.
לא דווח על מקרי מוות מזיהום בקדחת הפונטיאק והיא לרוב חולפת באופן ספונטני וללא טיפול באדם בריא ללא דיכוי חיסוני או גורמי סיכון משמעותיים.
לרוב המחלה לא מאובחנת ואינה מדווח.
נראה כי גיל, מין ועישון אינם גורמי סיכון.
נראה כי קדחת פונטיאק משפיעה על צעירים בגילאים חציוניים של 29 עד 32. הפתוגנזה של קדחת פונטיאק אינה ידועה.
קדחת פונטיאק נקראה על שם העיר פונטיאק, מישיגן, שבה הוכר המקרה הראשון.
בשנת 1968, מספר עובדים במחלקת הבריאות של המחוז חלו עם חום ותסמיני שפעת קלים, אך לא דלקת ריאות.
לאחר התפרצות מחלת הלגיונרים ב-1976 בפילדלפיה, מחלקת הבריאות של מישיגן בחנה מחדש דגימות דם וגילתה שהעובדים נדבקו בחיידק הלגיונלה מהמין - Legionella pneumophila שזוהה לאחרונה.
התפרצות שנגרמה על ידי המין Legionella micdadei בתחילת 1988 בבריטניה נודעה בשם קדחת Lochgoilhead .
מאז אותה תקופה זוהו מינים נוספים של לגיונלה הגורמים לקדחת פונטיאק, בעיקר בניו זילנד, בשנת 2007, שם התגלתה Legionella longbeachae .
ההתפרצות בניו זילנד סימנה גם את הפעם הראשונה שבה קדחת פונטיאק נתגלתה לאדמת עציצים.
קַדִּישׁ הוא נוסח תפילה יהודי נודע, הנאמר בארמית בבלית.
עיקרו של הקדיש הוא בקשה להתגדלות ולהתקדשות שמו של האל והתגלות מלכותו בעולם.
במרבית הנוסחים מופיעה גם בקשה לקירוב הגאולה וביאת המשיח, אולם בקשה זו אינה מופיעה בנוסח אשכנז ונוסח איטליה.
על פי המקובלים הקדיש מעלה את התפילה בשלביה השונים לדרגות קדושה שונות.
במקורו נאמר הקדיש לאחר לימוד אגדה, אך בהדרגה נכנס לתפילות הציבור בבתי הכנסת.
הקדיש משולב בין התפילות בבית הכנסת ונאמר בסיום תפילת העמידה, לאחר סיום פרק בתפילה, למשל אחרי פסוקי דזמרא, אחרי תפילת עלינו לשבח, ולאחר לימוד תורה שבעל-פה.
בתחילת ימי הביניים תפס הקדיש מקום בתפילות אבלים ובאזכרות למתים, ועם עליית המיסטיקה היהודית במאות ה-12 וה-13 פשט המנהג לקרוא קדיש יתום על מת.
יתגדל ויתקדש שמו הגדול2 בְּעָלְמָא דִּי בְרָא כִרְעוּתֵהּ בעולם אשר ברא כרצונו3וְיַמְלִיךְ מַלְכוּתֵהּוימליך מלכותו4לפי רוב הנוסחאות, למעט נוסח אשכנז ואיטליה, מוסיפים: וְיַצְמַח פֻּרְקָנֵהּ וִיקָרֵב מְשִׁיחֵהּויצמיח ישועתו ויקרב משיחו5לפי נוסח תימן ונוסח רומניא מוסיפים: וְיִפְרוֹק עַמֵּיהּ.
שמו של הקדוש ברוך הוא12לְעֵלָּא מִן כָּל בִּרְכָתָא שִׁירָתָא תִּשבחתא וְנֶחָמָתָא דַּאֲמִירָן בְּעָלְמָאלמעלה מכל הברכות והשירות התשבחות והנחמות האמורות בעולם13וְאִמְרוּ אָמֵן.ואמרו אמן.
עד כאן חצי קדיש כאשר אומרים קדיש תתקבל מוסיפים: 14לפי מרבית קהילות הספרדים, בנוסח פרובאנס ובנוסח רומניא: תִּתְקַבַּל (יש מוסיפים: צְלוֹתָנָא וּבָעוּתָנָא עִם) צְלוֹתְהוֹן וּבָעוּתְהוֹן דְּכָל-בֵּית יִשְׂרָאֵל, קֳדָם אֲבוּנָא (בנוסח פרובאנס וחלק מהספרדים: אֲבוּהוֹן) דְבִשְׁמַיָּא, וְאִמְרוּ אָמֵן.
ישנם מספר סוגים של קדיש הנבדלים בתוספות המוספות על עיקר הקדיש:
מכונה גם קדיש לעילא (בעיקר אצל ספרדים).
חצי קדיש הוא קדיש בו אומרים רק את עיקר הקדיש ללא תוספות.
חצי קדיש נאמר לרוב בין קטעים בתפילה כדי להבדיל ביניהם.
למשל, חצי קדיש נאמר לפני תפילת שמונה עשרה במנחה ובערבית, בין פסוקי דזמרא לקריאת שמע וברכותיה, ובין תפילת שמונה עשרה לאשרי וובא לציון.
חצי קדיש נאמר גם לאחר קריאת התורה.
אצל האשכנזים נאמר חצי קדיש כדי להבדיל בין קריאת התורה ובין קריאת המפטיר ואצל הספרדים כדי להבדיל בין קריאה בכל ספר תורה כאשר קוראים במספר ספרי תורה.
רוב יהודי מרוקו וגם חלק מקהילות יהודי גאורגיה, אומרים חצי קדיש בסיום התפילה.
חצי קדיש נאמר לרוב על ידי שליח הציבור.
אולם ישנם המעבירים את חצי הקדיש שבסוף קריאת התורה לעולה לתורה ובעדות בהם אומרים בסוף התפילה חצי קדיש ולא קדיש יתום, ישנם המוסרים קדיש זה ליתום.
מכונה גם קדיש שלם (בעיקר בסידורים אשכנזיים).
בקדיש זה אומרים את שורות 1–14 ו-24–29, והוא מכונה קדיש תתקבל בשל המילה הפותחת בקטע המייחד אותו (שורה 14).
בקדיש תתקבל נוספות על עיקר הקדיש שלוש בקשות:
קדיש תתקבל נאמר פעם אחת בלבד בכל תפילה, לאחר תפילת העמידה, בגלל הבקשה לקבלת תפילות עם ישראל הכלולה בה.
הוא נאמר גם לאחר אמירת סליחות כבקשה שיתקבלו הסליחות ברצון (אך הספרדים אומרים קדיש תענו ותעתרו).
בתפילת מנחה ותפילת ערבית צמוד קדיש תתקבל לסוף תפילת שמונה עשרה (במנחה הוא נאמר אחרי תחנון, שנחשב כהרחבת התפילה), אולם בתפילת שחרית מצמידים לשמונה עשרה את אשרי השני וקדושה דסדרא, ובערבית של מוצאי שבת מצמידים ויהי נועם וקדושה דסדרא, והקדיש נאמר רק אחרי קטעים אלה.
קדיש תתקבל נאמר על ידי שליח הציבור, ויש המקפידים שיהיה זה אותו שליח הציבור שחזר על תפילת העמידה.
קדיש יהא שלמא - קדיש יתום
קדיש יהא שלמה מכונה גם קדיש יתום בגלל המנהג לתת את הזכות לאומרו לאדם אבל או לאדם המציין את יום פטירתו של קרוב משפחה.
קדיש יהא שלמא הוא כמו קדיש תתקבל, למעט הבקשה על קבלת התפילות (כלומר הוא מכיל את שורות 1–13 וכן 24–29).
הוא מכונה קדיש יהא שלמא בשל המילה הפותחת בקטע שנאמר בו (שורה 24).
קדיש יהא שלמא נאמר לאחר שיר של יום ובסוף התפילה, לאחר אמירת פרק תהילים או לאחר עלינו לשבח.
מכונה גם קדיש על ישראל בשל המילה הפותחת בקטע המייחד אותו (שורה 15).
קדיש דרבנן מכיל את השורות 1–13, וכן 15–29 ובנוסח תימן גם חלק של הקדיש הגדול.
הקדיש בעיקרו הוא שבח והודיה לה', ובפרט שבח אחר הלימוד, כעין ברכת התורה לאחריה.
רעיון דומה מופיע גם במדרש תנא דבי אליהו:
קדיש זה נאמר בסיום לימוד תורה שבעל-פה, וכולל שלוש בקשות לאחר עיקר הקדיש.
במקום הבקשות המופיעות בקדיש תתקבל לקבלת התפילה, בקדיש דרבנן מופיעות בקשות לברכה עבור לומדי התורה, חכמי התורה וכל תלמידיהם.
בדומה לקדיש יהא שלמא, גם קדיש זה נאמר בקהילות רבות על ידי אבלים.
קדיש הגדול נאמר בקהילות האשכנזים בסיום מסכת ועל ידי יתומים בעת קבורת הנפטר, ולמנהג התימנים ועדות המזרח גם בתשעה באב.
תימנים נוהגים לומר קדיש הגדול בהזדמנויות רבות אחרות, למשל לאחר לימוד תורה, במקום קדיש דרבנן.
על פי נוסח תימן בלדי:
על פי נוסח הספרדים תחילת הקדיש בדומה לתימנים עם שינויים מועטים.
בסוף הקדיש, במקום "על ישראל", אומרים: .
קדיש "תיענו ותיעתרו" הוא קדיש מיוחד הנאמר בנוסח הספרדים והתימנים.
קדיש זה נאמר לאחר הסליחות והוא מחליף את קדיש תתקבל בכל תפילות ראש השנה ויום הכיפורים (למעט תפילת ערבית של ראש השנה).
בכמה קהילות הוא נאמר גם במקום קדיש תתקבל הנאמר לאחר ההושענות בהושענא רבא, אך ישנן קהילות שכלל אינן אומרות אותו בהושענא רבא.
קדיש זה הוא למעשה קדיש תתקבל מורחב הכולל הוספה של קטע הפותח במילים "תיענו ותיעתרו ברחמים מן השמים" לפני המילים "תתקבל צלותנא ובעותנא" (שורה 14 לעיל).
הנוסח לסליחות הוא קצר יותר מהנוסח של ראש השנה, יום הכיפורים והושענא רבא.
הנוסח בראש השנה, יום הכיפורים והושענא רבא כולל גם הוספה של בקשה לפתיחת שערים, לפי אקרוסטיכון אלפביתי (לדוגמה: שערי אורה, שערי ברכה וכו').
אצל הספרדים במערב אירופה כולל הנוסח שער אחד בכל אות (שערי אורה, שערי ברכה, שערי גילה וכו').
בשאר קהילות הספרדים (וכן אצל התימנים) ישנו נוסח מורחב יותר הכולל חמישים שערים (שערי אורה, שערי אהבה ואחוה וכו'), גם בסדר אלפביתי.
נוסח קדיש תיענו ותיעתרו הכולל חמישים שערים:
יתגדל ויתקדש שמיה רבא - הביטוי "שמו הגדול" מופיע בתפילת יהושע: וְיִשְׁמְעוּ הַכְּנַעֲנִי וְכֹל יֹשְׁבֵי הָאָרֶץ, וְנָסַבּוּ עָלֵינוּ וְהִכְרִיתוּ אֶת שְׁמֵנוּ מִן הָאָרֶץ, וּמַה תַּעֲשֵׂה לְשִׁמְךָ הַגָּדוֹל?!" וכן בנאום שמואל לאחר שהכתיר את שאול למלך: "כי לא יטוש ה' את עמו בעבור שמו הגדול".
אל משפט זה נוספה הפתיחה "יתגדל ויתקדש" וכו', על-פי הפסוק "והתגדלתי והתקדשתי"
המשפט המרכזי בקדיש הוא , המבוסס על הפסוקים:
"יהי שם ה' מבורך מעתה ועד עולם" ()
ו"להוא שמה די אלהא מברך מן עלמא ועד עלמא" ().
משפט זה הנאמר כיום בארמית מצוי כבר במדרש משלי (וצוטט במלואו בפירוש 'מחזור ויטרי' הקדום):
חז"ל אומרים כי "כל העונה 'אמן יהא שמה רבא מברך' בכל כוחו – קורעים לו גזר דינו".
רש"י ותוספות הסבירו את הביטוי "בכל כוחו" כאמירה בקול רם, או בכוונה עמוקה.