tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
"Morning Has Broken" (בעברית: "הבוקר הפציע") הוא מזמור נוצרי שנכתב על ידי הסופרת האנגלית אלינור פרג'ן, ופורסם לראשונה בשנת 1931.
השיר התפרסם בגרסה שיצר המוזיקאי וזמר הפולק הבריטי קט סטיבנס מתוך אלבומו "Teaser and the Firecat" שיצא ב-1971. השיר הגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, למקום הראשון במצעד המוזיקה הקלה ב-1972 בארצות הברית ולמקום הרביעי במצעד RPM הקנדי.
מצעד (1972)מיקום שיאאוסטרליה (KMR)4הסינגלים המובילים של קנדה RPM4קנדה RPM מוזיקה עכשווית למבוגרים11אירלנד (IRMA)6הולנד5נורווגיה4ניו זילנד3דרום אפריקה (ספרינגבוק)5בריטניה (OCC)9בילבורד הוט 100 של ארצות הברית6בילבורד אמריקאי מוזיקה עכשווית למבוגרים1US Cash Box Top 10011 מצעדי סוף שנה
מצעד (1972)מיקוםאוסטרליה28סינגלים מובילים בקנדה (RPM)38בריטניה97בילבורד הוט 100 של ארצות הברית44
+מדינהתוארמכירותדנמרק (IFPI דנמרק)זהב45,000ניו זילנד (RMNZ)פלטינה30,000הממלכה המאוחדת (BPI)כסף200,000
"שחר הפציע" בביצוע מיכל טל, למילים של רחל שפירא (1974)
"הזמן למעלה" בביצוע אלי זמיר, למילים של מאיה איטן (2018)
"בוקר הפציע" בביצוע רילי ווילו, למילים של רילי ווילו (2019)
Mother's Milk (מילולית: חלב אם) הוא אלבומה הרביעי של להקת הרד הוט צ'ילי פפרז, שיצא לאור ב-16 באוגוסט 1989. האלבום מוקדש להלל סלובק, גיטריסט הלהקה לשעבר, שנפטר ממנת יתר של הרואין.
זהו האלבום הראשון של הלהקה לאחר הצטרפותם של הגיטריסט ג'ון פרושיאנטה והמתופף צ'אד סמית.
האלבום נחשב לאלבום הרועש ו"הכבד" ביותר של הפפרז, והסגנונות השלטים בו הם שילוב של רוק אצטדיונים (בשיר Magic Johnson למשל), הארדקור פאנק והארד רוק, ז'אנרים שרד הוט צ'ילי פפרז מיעטו לנגן פרט לאלבום זה.
האלבום גם נחשב לחדשני ולאלבום החשוב ביותר של הרד הוט צ'ילי פפרז, בעיקר כי הכניס אותם למיינסטרים (עם הצלחתם של הסינגלים "Knock Me Down", "Taste the Pain" וגרסת הכיסוי לשיר "Higher Ground" של סטיבי וונדר).
בזכות אלבום זה הם השיגו חוזה בענקית התקליטים האחים וורנר.
הצלחת האלבום פיתחה את הכיוון המוזיקלי של ההרכב, וכמו כן נתנה את הבסיס להצלחתו האדירה והבינלאומית של אלבומם הבא, Blood Sugar Sex Magik.
אלבום זה נחשב אחד הטובים שלהם, על ידי מעריצים של תקופתם הישנה יותר של הרד הוט צ'ילי פפרז (מעריצי "פרה-בלאד שוגר סקס מג'יק").
עטיפת האלבום מזכירה (ומתבססת על) העטיפה של האלבום A Whole New Thing של להקת הפאנק סליי אנד דה פמילי סטון, שהייתה בעלת השפעה עצומה על דרכם המוזיקלית של ההרכב בשנותיו המוקדמות.
ישנן מספר גרסאות לעטיפה: בחלק מהגרסאות השד השמאלי של האישה מוסתר על ידי פרח, ובנדירות יותר אחד מחברי הלהקה עומד כך שהוא מסתיר את הפטמה.
שירי בונוס מהגרסה המחודשת מ-2003
Mothership הוא אלבום אוסף של להקת הרוק הבריטית לד זפלין שיצא בנובמבר 2007. השירים שבאלבום נבחרו על ידי חברי הלהקה שנותרו: רוברט פלאנט, ג'ון פול ג'ונס וג'ימי פייג'.
"Heartbreaker" (מהאלבום Led Zeppelin II) (פייג'/פלאנט/ג'ונס/בונהם)
"Rock and Roll" (מהאלבום Led Zeppelin IV) (פייג'/פלאנט/ג'ונס/בונהם)
"D'yer Mak'er" (מהאלבום Houses of the Holy) (פייג'/פלאנט/ג'ונס/בונהם)
"We're Gonna Groove" (קינג/בית'יה) (9 בינואר 1970)
"How Many More Times" (פייג'/ג'ונס/בונהם) (9 בינואר 1970)
"Whole Lotta Love" (פייג'/בונהם/פלאנט/ג'ונס) (9 בינואר 1970
"Immigrant Song" (פייג'/פלאנט) (27 בפברואר 1972)
"Misty Mountain Hop" (פייג'/פלאנט/ג'ונס) (27 ביולי 1973)
"Rock and Roll" (פייג'/פלאנט/ג'ונס/בונהם) (4 באוגוסט 1979)
"Kashmir" (בונהם/פייג'/פלאנט) (4 באוגוסט 1979)
"Whole Lotta Love" (פייג'/בונהם/פלאנט/ג'ונס) (4 באוגוסט 1979)
Mother Mother (בתרגום לעברית: "אמא אמא") היא להקת אינדי רוק מקנדה, במקור מקוודרה איילנד, אך כיום פועלת בוונקובר, בריטיש קולומביה.
הלהקה היא בת 5 חברים: ראיין גולדמונד - סולן וגיטרה, מולי גולדמונד - שירה וקלידים, ג'סמין פרקין - שירה וקלידים, ג'רמי פייג' - באס ועלי סיאדאת - תופים.
הלהקה הוקמה ב-2005 כלהקת אינדי.
הלהקה נוסדה ב-2005 במקור בשם Mother על ידי הזמר והגיסטריסט ראיין גולדמונד.
ראיין פיתח את הסאונד של הלהקה, ומאוחר יותר גייס את אחותו מולי וחברה מהקולג', דברה-ג'ין קרילמן, שילוו אותו בשירה בשירים שכתב.
השלישייה ניגנה מוזיקה אקוסטית עד שמאוחר יותר הצטרפו המתופף קנטון לוון והבסיסט ג'רמי פייג'.
מאוחר יותר שינתה הלהקה את השם ל-"Mother Mother" (תרגום לעברית: "אמא אמא").
כאשר נשאל על שינוי השם ענה גולדמונד: "ובכן, היינו חייבים לשנות את שמנו כיוון שיש אמהות אחרות בעולם, חוץ מדמויות אימהיות כלליות.
במקום לשנות את השם לגמרי ולאבד את הזרם וההמשכיות שבנינו, רק הכפלנו אותו - פשוט כדי להישאר עם ההמשכיות."
ב-2006, בעקבות סדרת הופעות מוצלחת בטורונטו הוחתמה הלהקה על ידי Last Gang Records.
ב-20 בפברואר 2007 הוציאה להקה מחדש את אלבום הבכורה שלה, הראשון תחת שם הלהקה החדש Mother Mother.
שם האלבום שונה ל-"Touch Up" והוא כלל שני שירים חדשים, בנוסף לעטיפה חדשה ועריכה שונה מהמקורי.
ב-2008 הוציאה הלהקה את האלבום O My Heart שנכתב על ידי מייסד הלהקה ראיין גולדמונד.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות, ואחד משיריו אף הפך לסינגל השבוע ב-iTunes בשבוע של ה-8 באוקטובר 2008. הסינגל Body of Years זכה להצלחה רבה ברדיו הקנדי לרוק אלטרנטיבי וסלל את הדרך של הלהקה לפופולריות במוזיקת המיינסטרים.
שיר הנושא של האלבום, O My Heart, הוא כבד ועצוב יותר ביחס לשאר שירי הלהקה ועוסק בכאב הלב שגורמת אהבה נכזבת.
לשיר צולם וידאו קליפ בו ילד גותי מנסה לנשק ילדה מטופחת הגוזרת תמונות של דגים מתים (דג מת מופיע על עטיפת האלבום), לצד גזירי נייר בצורת חברי הלהקה, שמסתיים בכך שהילדה גוזרת את לבו של הילד.
ב-3 בדצמבר 2008 הודיעה הלהקה בבלוג שלה במייספייס שדברה-ג'ין קרילמן עזבה את הלהקה.
ב-26 בינואר 2009 הודיעה הלהקה שהיא הוחלפה בידי הזמרת והקלידנית ג'סמין פרקין.
במרץ 2011 יצא לאור אלבומה השלישי של הלהקה, Eureka.
בעקבותיו יצאה למסע הופעות בארצות הברית.
השיר הראשי בתוכו, The Stand, יצא גם כוידאו קליפ ששודר ב-MTV, הגיע למקום הרביעי במצעד הלהיטים הקנדי לרוק אלטרנטיבי ואף היה השיר הראשון של הלהקה שנכנס למצעד הלהיטים הקנדי (מקום 76).
בקליפ זה מוצג סולן הלהקה כאשר הוא עובר טיפול פסיכיאטרי בידי שתי זמרות הלהקה הלבושות בבגדים שחורים מוזרים, כאשר על הקיר הלבן מאוירות מחשבותיו והמילים שהם שרים.
ב-2011 קיימה הלהקה מספר מסעי הופעות: בארצות הברית, באירופה ובקנדה.
אלבומה הרביעי של הלהקה, אשר יצא בסתיו 2012, נקרא The Sticks ("המקלות").
ב-2014 חתמה הלהקה חוזה עם חברת התקליטים Universal Music Canada ובנובמבר 2014 הוציאה את אלבומה החמישי, Very Good Bad Thing.
בסוף 2016 עזב ג'רמי פייג' את הלהקה והוחלף במייק יאנג.
ב-2017 הוציאה את אלבומה השישי, No Culture, שאורכו הוא כ-35 דקות.
ב-2018 הוציאה את האלבום Dance and Cry, שאורכו הוא כ-40 דקות.
ב-2021 הוציאה את האלבום Inside, שאורכו הוא כ-48 דקות.
ב-2024 הוציאה את האלבום Grief Chapter, שאורכו הוא כ-40 דקות.
הלהקה מנגנת רוק אלטרנטיבי המושפע ממוזיקת עם קנדית ואמריקאית.
המוזיקה של הלהקה לרוב שמחה ולעיתים קופצנית.
הסאונד של הלהקה ייחודי בקולות של הסולן ראיין ובעיקר בקולות השירה של הזמרות מולי ודברה-ג'ין ומאוחר יותר ג'סמין.
שירי הלהקה עוסקים בנושאים שונים ונעים בין שירים עצובים העוסקים בחיים, באהבה ובמערכות יחסים לשירים מלאי הומור.
שלושת האלבומים הראשונים של הלהקה כוללים עטיפות עם תמונות של בעלי חיים: תרנגול ב-Touch Up, דג ב-O My Heart ואריה ב-Eureka.
Ryan Guldemond ראיין גולדמונד - סולן וגיטרה
Molly Guldemond מולי גולדמונד - שירה וקלידים
Ali Siadat עלי סיאדאת - תופים
Jasmin Parkin ג'סמין (יסמין) פרקין - שירה וקלידים
Mike Young מייק יאנג - גיטרה בס
Kenton Loewen קנטון לוון - תופים
Debra-Jean Creelman דברה-ג'ין קרילמן - שירה
Jeremy Page ג'רמי פייג' - גיטרה בס
Mother Nature's Son (בתרגום חופשי לעברית: בן של אמא טבע) הוא שיר פולק של להקת הביטלס מהאלבום The Beatles (האלבום הלבן), משנת 1968. השיר נכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון) בזמן שהביטלס שהו ברישיקש, הודו אצל מהרישי מהש יוגי.
השיר השפיע על לנון שכתב שיר אשר היה אמור להיכלל באלבום, אך לא נכלל שנקרא "Child Of Nature" שבסוף הפך ל-"Jealous Guy" שבאלבום הסולו של לנון, Imagine.
השיר זכה לגרסת כיסוי על ידי הארי נילסון.
מקרטני הקליט את השיר לבדו עם התזמורת של מפיק הלהקה, ג'ורג' מרטין.
לשיר הוקלטו 25 טייקים, לבסוף הטייק ה-24 נבחר (טייק 2 מופיע ב-Anthology 3).
הזמר הישראלי שמוליק קראוס הקליט בשנות ה-70' גרסת כיסוי לשיר בשם "אמא טבע" שנכללה באלבומו מדינת ישראל נגד קראוז שמואל ואורכה כ-11 דקות.
Most Nights Tour הוא סיבוב הופעות של הלהקה פאן, התומך באלבום האולפן השני של הלהקה, Some Nights.
סיבוב ההופעות החל ב-6 ביולי 2013 בטורונטו שבקנדה, וצפוי להסתיים ב-14 באוקטובר 2013 במקסיקו סיטי שבמקסיקו.
Moscas en la Casa הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבומה הרביעי, ?Dónde Están los Ladrones.
השיר יצא לאור ב-28 באוגוסט 1999, כסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום.
את השיר כתבה והפיקה שאקירה לבדה.
במצעדים העיקריים הגיע השיר למקום ה-25 במצעד השירים הלטיניים, וה-10 במצעד שירי הפופ הלטיניים.
את השיר כתבה שאקירה בעקבות שיברון לב, שחוותה באותה תקופה.
מילות השיר מתארות את הרצון של שאקירה לחזור לאותה זוגיות שבה הייתה, ואף מתארות את רצונה לחזור אל אהובה שעזב אותה.
כיוון שיצא עבור הרדיו בלבד, הוחלט שלא תצלם לו שאקירה ווידאו קליפ.
למרות זאת, העלתה לערוץ ה-Vevo שלה הזמרת הופעה שהפכה לויראלית במהרה, ונכון לאוקטובר 2019, מונה הצפיות עומד על למעלה מ-50 מיליון צפיות.
עם יציאתו נכנס השיר היישר אל המקום ה-10 במצעד שירי הפופ הלטיניים, ובכך הפך לשישי מן האלבום שעשה זאת.
Motion (בעברית: תנועה) הוא אלבום האולפן הרביעי של הדי ג'יי והמפיק הסקוטי קלווין האריס, אשר פורסם ב-31 באוגוסט 2014 דרך חברות התקליטים פליי איי רקורדס וקולומביה רקורדס.
האלבום קיבל תגובות מעורבות מהמבקרים.
"Motion", בשבועו הראשון הגיע למקום השני במצעד האלבומים הבריטי עם 37,325 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון.
כמו כן, הגיע האלבום למקום החמישי במצעד בילבורד 200 בשבועו הראשון בארצות הברית, והפך לאלבום השני של האריס ברציפות שהגיע לראש המצעד של אלבומי המוזיקה האלקטרונית/דאנס.
שלושת הסינגלים הראשונים, "Under Control", "Summer" ו-"Blame" עלו אל ראש טבלת מצעד הסינגלים הבריטי.
שאר הסינגלים שפורסמו מתוך האלבום הם "Outside", "Open Wide" ו-"Pray to God".
שם האלבום, עטיפתו, והתאריך הרשמי לפרסומו נחשפו ב-25 בספטמבר 2014. ב-5 באוקטובר, האריס הכריז בדף הטוויטר שלו על רשימת האמנים אשר שיתפו איתו פעולה בסינגלים, ביניהם אלי גולדינג, ביג שון, גוון סטפאני, ולהקת חיים.
"Under Control" - רצועה שיתופית עם הדי ג'יי השוודי אלסו והצמד הבריטי הרטס.
יצא לאור ב-7 באוקטובר 2013 בתור הסינגל הראשון מתוך Motion.
השיר הגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי כבר בשבועו הראשון, וכן נכנס אל תוך העשירייה הפותחת בפינלנד, אירלנד, נורווגיה ושוודיה.
"Summer" - יצא לאור ב-14 במרץ 2014, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון בממלכה המאוחדת ובאירלנד ונכנס לחמשת המקומות הראשונים במדינות רבות, ביניהן אוסטרליה, קנדה, גרמניה, נורווגיה ושוודיה.
הוא אף הפך לשיר אשר דורג במקום הגבוה ביותר בבילבורד הוט 100 מתוך האלבום, בזאת שהגיע למקום השביעי.
"Blame" - באירוח הזמר הבריטי ג'ון ניומן יצא לאור ב-7 בספטמבר 2014, כסינגל השלישי באלבום.
השיר זכה להצלחה בינלאומית והגיע לראש המצעדים בפינלנד, נורווגיה, ושוודיה, ועמד בשיאו במקום ה-19 בבילבורד הוט 100.
"Outside" - יצא לאור ב-20 באוקטובר 2014, כסינגל הרביעי מתוך האלבום, בהשתתפות הזמרת הבריטית אלי גולדינג.
הסינגל הגיע למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי, למקום הראשון בגרמניה ופינלנד, לחמשת המקומות העליונים באירלנד, נורווגיה, שוודיה, לעשירייה הפותחת באוסטרליה וניו זילנד, ולשלושים המקומות הראשונים בארצות הברית.
"Open Wide" - אשר משתתף בו הראפר ביג שון, יצא לאור במקור כסינגל שיווקי מתוך האלבום ב-27 באוקטובר 2014. השיר הגיע למקום ה-23 במצעד הסינגלים הבריטי, ופורסם כסינגל החמישי מתוך האלבום.
"Pray to God" - בהשתתפות הלהקה האמריקאית חיים, יצא לאור ב-2 בפברואר 2015, בתור הסינגל השישי והאחרון מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום העשירי במצעד הסינגלים האוסטרלי וכן למקום ה-35 במצעד הסינגלים הבריטי.
"Slow Acid" - יצא לאור כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום ב-15 באוקטובר 2014. השיר הגיע למקום ה-86 במצעד הסינגלים הבריטי.
"Burnin'" - יצא לאור בתור הסינגל השיווקי השני מתוך האלבום בהשתתפות התקליטן R3hab, ב-29 באוקטובר 2014 דרך Beatport.
"Overdrive" - בשיתוף פעולה עם הדי ג'יי ההולנדי אומט אוזקאן, יצא לאור כסינגל השיווקי השלישי מתוך האלבום ב-22 בדצמבר 2014 דרך Beatport.
Motiv Telecom היא ספקית תקשורת סלולרית אזורית, אחת הגדולות ברוסיה.
החברה הוקמה באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 כחברת "תקשורת סלולרית של יקטרינבורג" («Екатеринбургская сотовая связь») שפעלה בחסות מותג Beeline.
החברה מיזגה חברות נוספות בתחום כדוגמת "יקטרינבורג-2000", "מוביפון-2000", "חברת הטלפון של פרם" ואחרות.
החברה פעילה בכל מחוז סברדלובסק ומספקת אינטרנט קווי בטכנולוגיית EDGE.
החברה מחזיקה ברישיון הפעלה בתקן GSM-1800.
בספטמבר-אוקטובר 2014 החלה לפרוס רשת 4G LTE והחלה להרחיב את אזור הפריסה והפעילות שלה והיא ספק שירותי האינטרנט ופריסת רשתות הדור הרביעי בכל תחנות הרכבת התחתית של יקטרינבורג.
לחברה אין רשת דור שלישי.
החברה מספקת את כל שירותי בתקשורת הסלולרית בתקן GSM:
נכון ליוני 2012 טכנולוגיית EDGE נמצאת בשימוש ביותר מ-99.7% במחוז סברדלובסק.
"Mother's Daughter" (בעברית: "[ה]בת של אמא") הוא שיר של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס, מתוך המיני-אלבום השני שלה She Is Coming.
הסינגל יצא לאור ב-11 ביוני 2019, על ידי תקליטי RCA.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-54 במצעד הבילבורד הוט 100.
השיר נכתב על ידי מיילי סיירוס, אנדרו וויאט ואלמה והופק על ידי טאי קית' ואנדרו וויאט.
עם השיר הופיעה סיירוס לראשונה במסגרת הופעה שהתקיימה ב-BBC1, ביחד עם השירים "Cattitude" ו-"".
ב-22 באוקטובר 2020 ממשלת פולין אסרה על כל סוגי ההפלות במדינה, גם במקרה של מום בעובר.
בשל כך, "Mother's Daughter" הפך לוויראלי בפולין, והפך לאחד השירים המושמעים ביותר.
אלפי נשים יצאו לרחובות כדי לדרוש אי הפללה כשהן נושאות כרזות עם מילים מתוך השיר.
התופעה תועדה בתמונות שהופצו באינטרנט, כמו גם הופצו קטעי וידאו של המפגינות שרות את השיר.
את התוכן שיתפה סיירוס ברשתות החברתיות שלה.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורארצות הברית11 ביוני 2019תקליטוררדיו שירים עכשוויים
"Mother's Little Helper" (בעברית: העוזר הקטן של אמא) הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הרולינג סטונז.
השיר יצא לראשונה בממלכה המאוחדת בשנת 1966 ופתח את האלבום Aftermath.
בארצות הברית יצא השיר כסינגל והגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים בילבורד הוט 100. צד ב' של התקליט היה השיר "ליידי ג'יין" שהגיע למקום ה-24.
השיר עוסק בפופולריות הפתאומית שהייתה לתרופות הרגעה בקרב עקרות הבית, והסכנות שבלקיחת מנת יתר של תרופות או התמכרות.
התרופות שהשיר עוסק בהן הן מפרובמט (מילטאון) או דיאזפאם (ואליום).
את השיר "Mother's Little Helper" כתבו מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס.
הוא הוקלט באולפן חברת תקליטי RCA בהוליווד שבקליפורניה במרץ 1966.
השיר מתחיל בשורה שמופיעה שוב כשורה אחרונה בפזמון החוזר.
תרגום לעברית אנגליתאיזה מטרד זה להזדקן
הילדים הם שונים כיום, אני שומע כל אמא אומרת
כיום אמא צריכה משהו שירגיע אותה
למרות שהיא אינה ממש חולה, ישנו כדור קטן צהוב
היא רצה למקלט של העוזר הקטן של אמא
הוא עוזר לה בדרכה לעבור את היום העמוס שלה What a drag it is getting old
לקראת סוף השיר נשלחת אזהרה לאמהות.
תרגום לעברית אנגליתואם תיקחי עוד מאלה, תקבלי מנת יתר
אין יותר ריצה אל המדף אל העוזר הקטן של אמא
השיר מבוסס על אקורדים עממיים וריף גיטרה בסגנון מזרחי המזכיר צליל של סיטאר.
הנגינה היא בשתי גיטרות סלייד בנות 12 מיתרים בביצוע בריאן ג'ונס וקית' ריצ'רדס.
מיק ג'אגר – שירה, כלי הקשה
קית' ריצ'רדס – גיטרת סלייד 12 מיתרים, גיטרה אקוסטית, קולות רקע
בריאן ג'ונס – גיטרת סלייד 12 מיתרים, גיטרה אקוסטית
"Mother of Mine" (בעברית: "אמא שלי") הוא שיר מאת ביל פרקינסון, שפורסם על ידי הזמר הילד ניל ריד.
ריד שר את השיר בתוכנית כישרונות בשם "Opportunity Knocks", וזכה בתחרות שנערכה ב-13 בדצמבר 1971.
צד ב' של התקליטון שיצא בהפצה בינלאומית היה השיר "If I Could Write a Song", שאף הוא נכלל באלבום.
השיר זכה להצלחה מיידית בקרב הקהל הבריטי, וזמן קצר אחר הזכייה יצא בהפצה מסחרית בחברת התקליטים דקה רקורדס.
הוא הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, בעיקר אחר שהשיר בוצע בתוכנית הטלוויזיה "Top of the Pops".
התקליט של "Mother of Mine" נמכר ביותר מ-250,000 עותקים בממלכה המאוחדת, ויותר מ-2.5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
ביפן לבדה נמכר התקליט ביותר מ-400,000 עותקים.
השיר נכלל באלבום של ניל ריד, שנשא את שמו.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, ובכך היה ריד הזמר הצעיר ביותר שהגיע לראש מצעד האלבומים, בגיל 12 ותשעה חודשים.
שלושה חודשים אחר כך הוציא ניל סינגל בשם "That's What I Want To Be", אבל השיר הגיע רק למקום ה-45 במצעד.
הפופולריות של ניל דעכה עד מהרה, והוא המשיך להופיע במועדנים בצפון אנגליה.
שנתיים אחרי הזכייה של ניל בתחרות Opportunity Knocks, התחלף קולו והוא ויתר על קריירה מקצועית בזמרה.
מצעד (1971–1972)מיקום שיאמצעד הסינגלים הבריטי2
ב-1972, בעקבות ההצלחה של השיר, הקליט זמר צעיר אחר, ג'ימי אוסמונד, את השיר כבי-סייד ללהיטו "Long Haired Lover from Liverpool".
השיר נכלל באלבום "Killer Joe" משנת 1972.
עוד ב-1972 הקליטו פול מוריה ותזמורתו ביצוע אינסטרומנטלי של השיר, שהופיע באלבום "Summer Memories - The Superb Sounds of The Paul Mauriat Orchestra".
ב-2009 הקליטה הזמרת הניו זילנדית היילי וסטנרה גרסת כיסוי של השיר לאלבום "Hayley Sings Japanese Songs 2".
השיר הוקלט בשפות נוספות, שהבולטת ביניהן היא צרפתית.
הזמר הקנדי רנה סימרד הקליט את השיר בשם "Maman chérie".
Mos.ru הוא פורטל אינטרנט רשמי של ראש העיר וממשלת מוסקבה.
הגרסה החדשה של האתר הושקה ב-26 באוקטובר 2015. המשימה העיקרית של הפורטל היא ליצור מרחב רשת יחיד למגה-עיר, בעזרתו יוכלו תושבי העיר למצוא את אתרי העיר והשירותים המקוונים להם הם זקוקים "בחלון אחד".
קיימת גרסה אנגלית וסינית לאתר, המיועדת לתיירים ולגולים.
"Motivation" (בעברית: "מוטיבציה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית נורמני.
השיר יצא לאור ב-16 באוגוסט 2019, על ידי חברות התקליטים קיפ קול רקורדס ותקליטי RCA, כסינגל שלא מתוך אלבום.
עם יציאתו נכנס השיר למקום התשיעי במצעד שירי הדאנס קלאב.
השיר נכתב על ידי נורמני, סוואן קוטצ'ה, אריאנה גרנדה, מקס מרטין ואיליה סלמנזאדה והופק על ידי איליה סלמנזאדה.
איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לשיר את תואר הכסף, על מכירות של למעלה מ-200,000 עותקים.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-180 מיליון השמעות.
הסינגל, למרות הפופולריות שלו, נעדר מאלבומה של נורמני שיצא לאור בשנת 2024, Dopamine, מכיוון שנורמני מרגישה שהוא היה "קל" מדי ואינו מתיישב עם החזון האמנותי הנוכחי שלה.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר בוים על ידי דייב מאיירס ודניאל ראסל ופורסם ב-16 באוגוסט 2019. הקליפ צולם בהשראת קליפים משנות ה-90 ושנות ה-2000 כמו "Goodies" של סיארה, "Crazy in Love" של ביונסה, "" של בריטני ספירס ו-"" של ג'ניפר לופז.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-95 מיליון צפיות.
שנהפרסקטגוריהתוצאה2019פרסי המוזיקה של סול טרייןהופעת הריקוד הטובה ביותרפרס מגזין Wשיר הקיץ שיצא לאור מאוחר מדיפרסי מגזין דאנסהקליפ הטוב ביותר2020פרסי המוזיקה של iHeartRadioהכוריאוגרפיה האהובה בווידאו קליפפרסי NAACP Imageשיר יוצא מן הכלל - עכשוויפרסי NMEהקליפ הטוב ביותרפרסי הווידאו קליפים של MTVהכוריאוגרפיה הטובה ביותרפרסי WOWIEכוריאוגרף מצטיין
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000בריטניה (BPI)כסף200,000ניו זילנד (RMNZ)זהב15,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
מדינה תאריך יציאה פורמט חברת תקליטים מקור עולם 16 באוגוסט 2019הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית קיפ קול • RCA ארצות הברית 20 באוגוסט 2019רדיו שירים עכשוויים
moshik& (במקור &samhoud places) הייתה מסעדת גורמה באמסטרדם שבהולנד.
המסעדה זכתה בשני כוכבי מישלן ב-2013.
השף הראשי הוא מושיק רוט, מהשפים המובילים בגסטרונומיה מולקולרית בהולנד.
המסעדה היא המשך למסעדת 't Brouwerskolkje באוברווין.
moshik& היא שיתוף פעולה בין השף הישראלי מושיק רוט והיזם סאלם סמחוד.
הם פתחו את המסעדה ב"Oosterdokseiland", הסמוכה לתחנת הרכבת המרכזית באמסטרדם.
הבניין החדש מורכב מטרקלין ומסעדה הפרושים על שתי קומות.
בינואר 2018 שונה שם המסעדה ל־moshik&, כדי למנוע בלבול עם המסעדות האחרות בקבוצת "&samhoud group".
המסעדה התמקדה בשילובים קולינריים של טעמים מיוחדים במינם בבישול מולקולרי כגון כבד אווז לצד פירות יער, שוקולד וגבינה כחולה ותות שדה עם כוסברה.
במאי 2020, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בהולנד, הודיע רוט על סגירת המסעדה לצמיתות.
באוקטובר 2024 &moshik נפתחה מחדש בשרונה מרקט בתל אביב.
המסעדה מהווה גרסה ישראלית למסעדת שני כוכבי המישלן של רוט, שנשאה שם זהה ופעלה בהולנד במשך כ-11 שנים עד לסגירתה בשנת 2020.
המסעדה מציעה חוויית פיין דיינינג ברמה גבוהה עם שלושה מסלולי טעימות: מסלול קלאסי, מסלול "כשר סטייל" המבוסס על דגים וחלב, ומסלול צמחוני.
כל מסלול כולל ארוחה בת 10 עד 16 מנות, בתמחור של 800 שקלים לאדם.
ניתן להוסיף התאמת יין ב-300 שקלים, או לבחור בתפריט יינות יוקרתי (Grand Cru) בתוספת תשלום.
בין המנות המוגשות ניתן למצוא יצירות כמו לובסטר כחול, סרטן "טורטו", ומנות צמחוניות מוקפדות, כולן פרי עיבוד מדוקדק של חומרי גלם מובחרים.
רוט, שהיה השף הישראלי הראשון שהחזיק בכוכב מישלן, שואף לספק חוויית קולינריה אלגנטית ומוקפדת תוך שמירה על סטנדרט גבוה של אמנות בישול.
Moscow Towers הוא גורד שחקים שנמצא ב"מוסקבה סיטי", מרכז העסקים הבינלאומי של מוסקבה.
מורכב משני מגדלים שמחוברים עם מסד אחד.
בעבר, באתר ה-15, תוכנן לבנות מגדל של עיריית מוסקבה, שיהפוך למקום מושבה החדש של עיריית הבירה.
רעיון זה עלה עוד בשנת 2002. אנטון נגאוויצין ומיכאיל חזאנוב זכו במכרז האדריכלי לעיצוב בניין העירייה במוסקבה.
גורד השחקים היה אמור להיות בגובה 308 מטר ובו 72 קומות.
גג גורד השחקים עוצב בסגנון האות M.
ב-7 בדצמבר 2004 פרסמה עיריית מוסקבה צו להחרמת אתר זה מהחברה המנהלת אותו.
ברם, ב-24 במרץ 2006, לאחר החלטה של בית הדין לבוררות במוסקבה הצו בוטל.
בשנת 2010, עקב המשבר הכלכלי במדינה, הוקפאה הבנייה ומאוחר יותר ננטש הפרויקט הזה לחלוטין.
בסוף 2011 נרכש האתר על ידי גוד ניסנוב וזרח אילייב.
באמצע 2012 נמשכו העבודות באתר.
הפרויקט המודרני אומץ בשנת 2013, אך בשנת 2015 העבודות שוב הופסקו.
בנובמבר 2017 נרכש הפרויקט על ידי גריגורי באבסקי.
הוכרז מועד חדש לסיום המגדל: 2022 ובשנת 2019 התחדשה הבנייה.
באביב 2022 שם המתחם שונה לשם הנוכחי - Moscow Towers.
אכלוס צפוי במהלך שנת 2025
באוקטובר 2024 פורסם שכמעט כל נפח השטחים הפנימיים של גורד השחקים Moscow Towers נרכש על ידי חברת מסילות הברזל הרוסיות.
ניתן למצוא את הסרט בפורטל KinoPoisk.
Mother (בעברית: אִמָא או אֵם) הוא אלבום האולפן השביעי של להקת המטאל אלטרנטיבי האמריקאית In This Moment.
האלבום יצא לאור ב-27 במרץ 2020, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס והיה לאלבומה השני של הלהקה שיצא גם על ידי חברת התקליטים רודראנר רקורדס.
האלבום הגיע למקום השני במצעד אלבומי הרוק.
ב-14 באוקטובר 2018 פרסם כריס האוורת' תמונה בעמוד האינסטגרם שלו, לפיה הלהקה עובדת על אלבומה השביעי.
ב-12 בנובמבר באותה השנה, הועלה לאינסטגרם הרשמי של הלהקה סרטון קצר עם טקסט מהבהב ובו כתוב במפורש את המילה "Mother"; מאוחר יותר התגלה שזהו שם האלבום.
ב-17 בפברואר 2019, מריה ברינק פרסמה סרטון קצר של עצמה בתוך אולפן ההקלטות Hideout בלאס וגאס.
מאמר שפורסם מטעם Loudwire הסביר כי סביר מאוד להניח שהלהקה תעבוד מחדש עם המפיק קווין צ'ורקו, שהפיק את חמשת אלבומי האולפן האחרונים שלה.
כעבור כמה ימים, ב-24 בפברואר, פרסמה ברינק סרטון נוסף של הלהקה באולפן.
הקלטת האלבום הושלמה באביב 2019. כבר בינואר 2020, יצא הסינגל המוביל "The In-Between".
לאחר שנודע על האלבום, הופץ כי הלהקה תצא לסיבוב הופעות חדש, שיועד לעזור בקידום המכירות של האלבום עצמו.
הדבר היה צריך לקרות בסתיו 2019. בהמשך, פרסמה הלהקה כי היא תצא לסיבוב הופעות נוסף גם בקיץ.
בסיבוב ההופעות ביצעה הלהקה בפעם הראשונה שלושה שירים מהאלבום, ביניהם: "Legacy" ו-"As Above, So Below".
ב-15 בספטמבר הלהקה הודיעה כי הסינגל החדש שלה "The In-Between" יעלה לרשתות הזרמות המדיה השונות ב-31 באוקטובר, דרך טוויטר.
עם זאת, ב-1 בנובמבר הלהקה הצהירה בפני המעריצים שלה כי תאריך היציאה שלו יידחה לתחילת שנת 2020, בעקבות סיבות שונות.
ב-12 בנובמבר, פורסמה הודעה באינסטגרם של הלהקה, בה נאמר כי במרץ 2020, היא תצא לסיבוב הופעות חדש, ששמו יהיה "The In-Between Tour".
סיבוב ההופעות נדחה וחלקו בוטל בעקבות מגפת הקורונה.
האלבום דורג ברשימת "70 אלבומי הרוק הטובים ביותר לשנת 2020".
Motive הוא שיר שהקליטו הזמרות-יוצרות האמריקאיות אריאנה גרנדה ודוג'ה קאט, מתוך אלבום האולפן השישי של גרנדה, Positions.
ב-13 במאי 2020 התראיינה גרנדה לאפל מיוזיק והכריזה כי עתיד לצאת שיר משותף שלה ושל דוג'ה קאט, עליו עבדו יחד בסוף שנת 2019. ב-20 בספטמבר, דוג'ה קאט אישרה את הידיעה בעמוד הטוויטר שלה.
השיר נכתב על ידי גרנדה ודוג'ה קאט, יחד עם ניג'ה צ'ארלס, ויקטוריה מונה, ג'יימס מקינטייר, מורדה ביטס, טומי בראון ומיסטר פרנקס, והופק על ידי מורדה ביטס, בראון, פרנקס וג'וזף ל'אטרנגר.
השיר מכיל בתוכו את סגנונות ה-R&B עכשווי והפופ, בדומה לשאר שירי האלבום, ומכיל בתוכו גם אלמנטים של היפ הופ, האוס ודיסקו.
טרם פורסם וידאו קליפ נלווה לשיר.
ב-30 באוקטובר 2020, בסמוך לשאר שירי האלבום, פורסם האודיו הרשמי של השיר בערוץ היוטיוב של גרנדה.
תוך שעות ספורות, צבר האודיו למעלה ממיליון צפיות.
יחד עם צאת האלבום, זכה השיר לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה.
מגזין הרפרס בזאר נתן לשיר ביקורת חיובית, וטען כי הוא "קליט ממש".
ברנטון בלנצ'ט מקלאש ציין לשבח את השיר לצד שאר הופעות האורח של האלבום, באומרו כי גרנדה "אינה לבדה", ושהקטע של קאט בשיר מתחיל "בטוב טעם".
מגזין The Fader תיאר את השיר כ"רגע הדינמי ביותר באלבום".
מגזין הבילבורד דירג את השיר כשיר הרביעי הטוב ביותר באלבום, באומרו: "ברצועה בה גרנדה והאורחת המיוחדת דוג'ה קאט, מוטל ספק בכוונות הטהורות של בני זוגם הרומנטיים, פוזיציות מרימות את הקצב, וההפקה מנחה את השיר קדימה".
יחד עם שאר שירי האלבום Positions, זכה השיר להצלחה רבה בסטרימינג, כשהגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד שירי הספוטיפיי העולמי, ולמקום השמיני במצעד שירי האפל מיוזיק העולמי.
נכון לנובמבר 2020, השיר עומד על למעלה מ-10 מיליון השמעות בספוטיפיי.
ב-16 ביוני 2022, השיר עבר את 300 מיליון השמעות בסופוטיפיי, והפך לשירה ה-27 של גרנדה ששובר שיא זה וה-12 של דוצ'ה קאט.
"Most Girls" הוא סינגל של הזמרת האמריקאית היילי סטיינפלד, שיצא, על ידי ריפבליק רקורדס, ב-28 באפריל 2017. "המנון ההעצמה הנשית" נכתב על ידי היילי סטיינפלד, ג'רמי דוסולייט, טים סומרס, אסיה ווייטקר, ראיין טדר וזאק סקלטון, והופק על ידי ראיין טדר, זאק סקלטון, One Love וכריס או'ראין.
ב-25 באפריל 2017, חשפה סטיינפלד את עטיפת הסינגל ואת תאריך היציאה של הסינגל דרך חשבונותיה ברשתות החברתיות.
סטיינפלד משמשת כאמנית הראשית של הסינגל לראשונה מאז "Starving" מיולי 2016. "Most Girls" יצא באופן רשמי ברחבי העולם ב-28 באפריל 2017. אמנם הוא היה זמין להשמעה מיידית, תאריך היציאה הרשמי שלו בלהיטי הרדיו העכשוויים האמריקני היה ב-2 במאי 2017. השיר יצא באופן רשמי בתחנות המוזיקה העכשווית למבוגרים ב-15 במאי 2017.
ג'ונתן קורין, מ-Outlet Mag, כתב כי מילות השיר "חכמות להפליא, באמת מוכיחות שיש להיילי סטיינפלד את מה שצריך כדי לעורר נשים", וגם שיבח את הביט ה-"גרובי קצבי" שלא מופק יתר על המידה.
דה אליזבת, מ-Teen Vogue, כינתה את השירה של סטיינפלד בשיר כ-"קליטה", וכתבה כי: "אתה תרצה להאזין לג'אם הזה למשך כל סוף השבוע." מייק ווס, מ-Idolator, כתב כי: הסינגל הוא "קליט כך שניתן לשיר ומעורר השראה."
ב-29 באפריל 2017, סטיינפלד ביצע את הסינגל בשידור חי בפרסי המוזיקה של רדיו דיסני.
הווידאו קליפ הרשמי של "Most Girls", שביום על ידי האנה לוקס דייוויס, יצא ב-23 במאי 2017. הווידאו קליפ מתחיל בכך שסטיינפלד דוחה גבר שטוען שהיא "לא כמו רוב הבנות".
לאורך רוב הווידאו קליפ, סטיינפלד "מתעלת" אישיות שונות, כולל מתאגרף, נערת מסיבות ותולעת ספרים.
אריאל טשינקל, מ-Idolator, כתב כי ההנחה של הווידאו מדגיש "כי בנות יכולות להיות מי שהן רוצות להיות." בסוף הווידאו קליפ, מצטרפת לסטיינפלד קבוצת נשים צעירות שלובשות חולצות טריקו שמעוטרות בתכונות חיוביות כמו "חסרת פחד" (fearless) ו-"לא מפסיקה" (relentless).
בעוד שהווידאו קליפ זכה לשבחים על המסר שלו לאמץ את האינדיבידואליות, הוא גם עורר ביקורת על חוסר הגיוון שלו.
איימה לוטקין, מ-The Muse-Jezebel, כתבה כי: "כל הבנות האלו רזות ונשיות ביותר, כך שבמציאות רוב הבנות אינן מופיעות בסרטון זה."
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000ברזיל (Pro-Música Brasil)זהב30,000קנדה (Music Canada)פלטינה80,000דנמרק (IFPI Denmark)זהב45,000איטליה (FIMI)זהב25,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה600,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה ×22,000,000
מאדר דיירי היא חברה הודית המייצרת ומשווקת מזון.
החברה היא חטיבה של מועצת החלב הלאומית וממשלת הודו ומחזיקה בנתח שוק משמעותי בתחום ייצור חלב לשתייה, מוצרי חלב ושיווקם.
מלבד מוצרי חלב, החברה משווקת פירות וירקות טריים וקפואים, מיצי פירות, ריבות, מלפפונים חמוצים ועוד.
נכון לשנת 2017, מעסיקה החברה כ-900 עובדים ומספקת כ-2.3 מיליון ליטר חלב ביום באזור דלהי.
מטה החברה הראשי נמצא בעיר נוידה, הודו.
החברה הוקמה בשנת 1974 על ידי מועצת החלב הלאומית (National Dairy Development Board).
לאחר ההקמה התמקדה החברה בשיווק מוצריה במטרופולין דלהי ולאחר מכן התרחבה לאזורים נוספים בהודו.
בשנת 1988, הקימה החברה בשיתוף עם ממשלת הודו את חברת ספאל (Safal) במטרה לספק פירות וירקות.
בשנת 1995, החלה החברה לייצר גלידות.
בשנת 2014, השיקה החברה כרטיס מועדון בשיתוף סטייט בנק אוף אינדיה (State Bank of India).
בשנת 2021, פתחה החברה מסעדה המבוססת על כל מוצריה.
"Moscow Pride '06" הוא סרט תיעודי המתאר את אירועי ההכנות וקיום מצעד הגאווה הראשון במוסקבה במאי 2006, בפעם הראשונה ברחבי רוסיה.
הסרט התיעודי מציג את האירועים שהתרחשו סביב קיום מצעד הגאווה הראשון של מוסקבה, בירת רוסיה, בין ה-25 ל-27 במאי 2006.
מספר מוקדים של הסרט כוללים את הפסטיבל הנורדי, תחרות תרבות הלהט"ב הרוסית, הרצאתו של מרלין הולנד על סבו הסופר אוסקר ויילד, והכנס העולמי הראשון של ציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה (IDAHO).
"Moscow Pride '06" מתמקד גם בצרות סביב הקרמלין ובית עיריית מוסקבה כאשר המשתתפים התאספו למחות על איסור קיום המצעד בעיר וכן על החלטת בית המשפט המחוזי בטברסקי לאשר את איסורו של ראש העיר יורי לוז'קוב על התרת ציונו.
הסרט לא נמצא באינטרנט ואינו זמין בדי וי די בעוד ניתן להשיג עותקים ממקורו מארגון זכויות הלהט"ב הרוסי, "Gayrussia.ru".
הסרט התיעודי הוקרן לראשונה במהלך הקרנה פרטית במרכז הסרטים הלאומי במוסקבה בה התכנסו כ-60 אורחים בהזמנת במאי ומפיק הסרט ניקולאי אלכסייב.
עיתונאים גרמנים מהערוצים: "RTL Television" ו-"ZDF" נכללו בין האורחים.
בהקרנת הבכורה, ניקולאי אלכסייב, המארגן הראשי של מצעד הגאווה במוסקבה ומייסד ארגון הלהט"ב "Gayrussia.ru" הצהיר באומרו:
ולדימיר איבנוב, במאי הסרט, הצהיר באומרו כי "אני מאוד גאה שלקחתי חלק באירוע הזה".
ההקרנה הראשונה ציינה גם את יום הולדתו ה-60 של איבנוב ו-35 שנות הקריירה שלו בתעשיית הקולנוע הרוסית.
הפעילה יבגניה דבריאנסקאיה (אשתו לשעבר של אלכסנדר דוגין) תיארה את מהדורת 2006 של המצעד כ-"אירוע שיישאר בהיסטוריה לנצח" בעוד דבריאנסקאיה, מנהיגת התנועה הלסבית הרוסית, נעצרה מול בניין עיריית מוסקבה ביום ציונו.
ניקולאי בייב, אחד ממארגניו, הצהיר כי "הצלחנו להכניס את נושא ההומוסקסואליות לבתים באמצעות התקשורת".
ולאד אורטנוב, עורך לשעבר של Argo, אחד ממגזיני הלהט"ב הוותיקים ברוסיה, תיאר את הסרט כ-"מסמך היסטורי אנושי גדול שיאמר הרבה לדורות הבאים".
ניקולאי חרמוב, מנהיג תנועת "הרדיקלים הרוסים" באותה תקופה, התנועה הפוליטית הראשונה שתמכה בקיום המצעד במוסקבה, אמר כי "הסרט הזה מראה שיש משהו חזק מאחורי גאוות ההומואים ולא רק רצון של אנשים ללכת ברחובות".
תמרה ב', שתיארה את עצמה כגמלאית הטרוסקסואלית הצהירה כי "עכשיו, אני מבינה מה קרה במוסקבה ומדוע הם ארגנו את הפעולה הזו.
אבל למרבה הצער, באקלים הפוליטי הנוכחי ברוסיה רוב האוכלוסייה לעולם לא תראה אותו מאחר שהטלוויזיה המקומית תתעלם ממנו".
פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-57 בברלין
הסרט התיעודי נבחר במהדורת פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-57 בברלין בפברואר 2007 והוצג בתוכנית הרשמית של קטגוריית הסרטים התיעודיים בעת הפסטיבל.
הסרט השתתף בנוסף בתחרות על פרס טדי, פרס בינלאומי המוענק לסרטי קולנוע בעלי תוכן של תרבות להט"ב.
במהלך הפסטיבל התקיימו שלוש הקרנות שונות של הסרט:
בית הקולנוע "קולוסיאום", ב-11 בפברואר בשעה 15:30 (בכורה עולמית)
בית הקולנוע "סינסטאר 7", ב-14 בפברואר בשעה 20:00
בית הקולנוע "סינסטאר 7", ב-15 בפברואר בשעה 14:30
ניקולאי אלכסייב, ולדימיר איבנוב ויבגניה דבריאנסקאיה השתתפו בהקרנות בברלין.
במהלך הבכורה העולמית ב-11 בפברואר, הוביל וילנד ספק, ראש מדור "Panorama" ואחד ממייסדי טקס פרסי טדי החל בדיון על הסרט.
פולקר בק, חבר הפרלמנט הגרמני אשר הותקף במהלך השתתפותו במצעד, הוצג בסרט והופיע כדי לענות על שאלות מהקהל יחד עם אלכסייב, איבנוב ודבריאנסקאיה.
כהקדמה לסרט הצהיר הבמאי הגרמני וילנד ספק מנאומו על הבמה כי "אפילו כאן בברלין היינו צריכים לפנות לעזרת המשטרה כדי להימנע מכל תקרית...
זו הוכחה נוספת לקשיים שהמארגנים ומשתתפי מצעד הגאווה של מוסקבה צריכים להתמודד עימם".
ספק התכוון לנוכחות המשטרה בתיאטרון לאחר שהתקבלו איומים לתקריות פיגועים מצד לאומנים גרמנים לפני הקרנת הבכורה.
נוכחתו של ספק הוגדרה כנדירה ביותר בהקרנות מסוג זה.
במהלך טקס פרסי טדי ב-16 בפברואר הוזמן פולקר בק כנואם במהלך הטקס.
בזמן ששיתף את הקהל בקשיים איתם מתמודדת קהילת הלהט"ב בפולין ורוסיה, הוצגו תמונות המתקפות נגד בק במהלך השתתפותו על מסכים גדולים.
ראש עיריית ברלין, קלאוס ווברייט, אשר נכח באירוע, הציג בפני הקהל את אלכסייב ודבריאנסקאיה באומרו,
לונדון, הממלכה המאוחדת, מרץ 2007, פסטיבל הסרטים של האגודה ההומניסטית הגאה (GALHA) הציג את הסרט בשבת ה-17 בחדר ההקרנה הפרטי במלון "One Aldwych".
לוצרן, שווייץ, נובמבר 2007, הסרט הוצג ביום ראשון ה-18 בשעה 18:30 בחדר ההקרנה "Stattkino" במהלך פסטיבל הפנורמה הוורודה "LesBISchwules Luzern".
לפני ההקרנה הוזמן ניקולאי אלכסייב להצגתו בעודו ענה על שאלות מהקהל.
את הטקס הנחה כריסטוף שמיט.
גרסה בת 12 דקות של הסרט התיעודי הופקה מיד אחרי ציון המצעד הראשון במוסקבה.
היא הוצגה לראשונה יום לפני קיום מצעד הגאווה בטורינו, איטליה ב-16 ביוני 2006 בשעה 18:00 במרכז הכנסים של אזור פיימונטה".
"Mother" (בעברית: "אמא") הוא סינגל של הזמר האמריקאי, צ'ארלי פות', שיצא על ידי ארטיסט פרטנר גרופ ואטלנטיק רקורדס, ב-12 בספטמבר 2019.
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-41 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הווידאו קליפ של השיר הועלה לראשונה בערוץ היוטיוב של צ'ארלי פות', ב-12 בספטמבר 2019. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-22 מיליון פעמים.
אזורתאריךפורמטחברת תקליטיםהערותעולמי 12 בספטמבר 2019הורדה דיגיטלית, הזרמת מוזיקהארטיסט פרטנר גרופ, אטלנטיק רקורדס ארצות הברית 7 באוקטובר 2019 רדיו AC מודרניאטלנטיק רקורדס 8 באוקטובר 2019 להיט רדיו עכשווי
Moth to a Flame הוא סינגל של להקת התקליטנים השוודית Swedish House Mafia והזמר-יוצר הקנדי דה ויקנד.
השיר התפרסם ב-22 באוקטובר 2021 דרך ריפבליק רקורדס, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה Paradise Again, של Swedish House Mafia.
שמועות לגבי שיתוף פעולה פוטנציאלי בין Swedish House Mafia לדה ויקנד החלו להופיע כאשר הקבוצה חתמה עם המנהל של דה ויקנד "סאל", באפריל 2021. מאוחר יותר, במהלך פרק של תוכנית הרדיו של דה ויקנד, "Memento Mori", הוא אמר ש"השוודים נחתו בלוס אנג'לס".
לאחר מכן נחשף קטע מהשיר במהלך הופעה של Swedish House Mafia בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2021 שנערך בספטמבר.
ב-19 באוקטובר, הקבוצה והזמר חשפו חלק נוסף מהשיר ולאחר מכן הודיעו שהוא יתפרסם ב-22 באוקטובר.
ב-3 בינואר 2022 הוציאו Swedish House Mafia גרסה מוארכת של השיר.
סטאר בונבנק ממגזין בילבורד אף השווה את השיר אל הלהיט של דה ויקנד משנת 2019 "Blinding Lights".
הקליפ לשיר יצא ב-22 באוקטובר 2021 לצד יציאת הסינגל והוא בוים על ידי אלכסנדר וסלי.
אזור תאריך יציאה פורמטחברת תקליטים עולם 22 באוקטובר 2021הורדה דיגיטליתריפבליק ארצות הברית 26 באוקטובר 2021 רדיו להיטים עכשוויים רוסיה 27 באוקטובר 2021 יוניברסל
Moscow Mule הוא שיר של הראפר הפוארטו ריקני באד באני.
השיר יצא לאור ב-6 במאי 2022, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, Un Verano Sin Ti (2022) לאחר "Callaíta" (2019).
שם השיר מתייחס לקוקטייל באותו השם.
הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי סטילז ומראה את באד באני בתור בן ים.
מספר הצפיות לקליפ עומד על כחצי מיליון צפיות.
מקוםתאריםמכירות פורטוגל (AFP) זהב 5,000 ספרד (PROMUSICAE) פלטינה ×3 180,000
Mother 3 הוא משחק וידאו מסוגת משחקי התפקידים משנת 2006 שנוצר על ידי Brownie Brown ו-HAL Laboratory ופורסם על ידי נינטנדו לקונסולת הגיים בוי אדוונס.
משחק זה הוא המשחק השלישי בסדרת המשחקים Mother.
עלילת המשחק עסוקה בלוקאס, ילד צעיר בעל יכולות קסם, וניסיונם שלו ושל חבורתו למנוע צבא מסתורי של אנשי-חזיר מלהרוס את העולם.
כמו המשחקים הקודמים בסדרה, Mother 3 מתמקדת בחקר עולם המשחק מנקודת מבט עליונה והשתתפות בלחימה בתורות עם אויבים.
הפיתוח שלה נמשך שתים עשרה שנים ותוכנן בסך הכל לארבע קונסולות, החל ב-1994 עבור ה-Super Famicom ולאחר מכן עבר ל-Nintendo 64 ולתוסף ה-64DD שלו.
פיתוח המשחק בוטל בשנת 2000, אך אותחל בשנת 2003 עבור הגיים בוי אדוונס.
Mother 3 מעולם לא יצא לאור מחוץ ליפן, עקב שחרורו לקראת סוף אורך החיים של הגיים בוי אדוונס וריכוז החברה האם (נינטנדו) בקונסולה החדשה שלה Nintendo DS.
עם זאת, הוא זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית בשנים שלאחר מכן, יצר קאלט וזכה לשבחים ביקורתיים על פיתוח הדמות, הגרפיקה המסוגננת, המוזיקה, הסיפור והטון הבוגר והדרמטי יותר מהפרקים הקודמים שלו, אך ספג ביקורת על חוסר החדשנות שלו בז'אנר משחקי התפקידים.
תרגום לא רשמי של מעריצים לאנגלית יצא לאור על ידי הקהילה המקוונת Starmen.net בשנת 2008, והורד למעלה מ-100,000 פעמים תוך שבוע.
Mother 3 הוא משחק וידאו לשחקן יחיד, בדומה למשחקים קודמים בסדרת Mother.
השחקן שולט בקבוצה של דמויות, החוקרות את העולם הבדיוני הדו-ממדי של המשחק, המוצג בעיקר מנקודת מבט עליונה.
בזמן ניווט בעולם, השחקן עשוי לשוחח עם דמויות שאינן שחקנים, להשיג פריטים או להיתקל באויבים.
ניצחון בקרבות נגד אויבים מעניק נקודות ניסיון לדמויות.
העלאת רמה של דמות משפרת לצמיתות את התכונות האישיות שלה כמו נקודות פגיעה מקסימליות (HP), נקודות כוח (PP), התקפה והגנה.
ניתן לצייד דמויות בכלי נשק, שריון או אביזרים כדי לשפר תכונות מסוימות.
השחקן יכול לשחזר את ה-HP וה-PP של הדמויות שלו או לרפא מחלות שונות של הדמות על ידי ביקור במעיינות חמים שנמצאים בשפע בעולם המשחק, והשחקן יכול לשמור את מצב המשחק על ידי דיבור עם צפרדעים.
מטבע המשחק מוצג במחצית השנייה של המשחק כנקודות דרקון (DP), שנצברו מניצחון בקרבות ומשמשים לרכישת פריטים.
השחקן יכול להפקיד או למשוך DP מצפרדעים.
Mother 3 שומר על מערכת הקרב מבוססת התורות המופיעה ב-EarthBound.
כאשר השחקן בא במגע עם אויב בעולם העל, המשחק עובר למסך קרב.
קרבות נצפים מנקודת מבט בגוף ראשון והאויבים נראים בהם על רקע מונפש.
השחקן יכול להקצות לכל דמות בקבוצה שלו לבצע פעולה, כגון תקיפת אויב, שימוש בפריטים כדי לשחזר HP או PP, שימוש ביכולות מיוחדות ועוד.
דמויות מסוימות יכולות להשתמש ביכולות על חושיות המכונות PK, הכוללות התקפות חזקות יותר ויכולות ריפוי, אך דורשות PP לביצוען.
בדומה ל-EarthBound, הקרב משתמש במערכת שבה מדד ה-HP "מתגלגל": כאשר אחת הדמויות של השחקן נפצעת, ה-HP שלה "יתגלגל" בהדרגה למטה, בדומה לספידומטר.
אלמנט זה מאפשר לדמות פצועה אנושות לבצע פעולות כמו לתקוף או לרפא את עצמה, כל עוד השחקן פועל מספיק מהר.
אם דמות מאבדת את כל ה-HP, היא תהפוך למחוסרת הכרה ולא תוכל להשתתף עד שדמות אחרת תחייה אותה.
השחקן מפסיד בקרב אם כל הדמויות מאבדות הכרה; לאחר מכן, השחקן יקבל את האפשרות להמשיך לשחק מנקודת השמירה הקרובה ביותר, אך עם מחצית ה-DP שהוא סוחב (ניתן לשמור DP אצל הצפרדעים).
מערכת הקרב של Mother 3 כולל מערכת מוזיקלית ייחודית שלא נראתה במשחקי Mother קודמים.
כאשר אחת הדמויות של השחקן תוקפת אויב, היא יכולה לתקוף שוב ושוב את האויב על ידי לחיצה על הכפתור בזמן עם פעמות מוזיקת הרקע.
לכל אויב יש סאונדטראק עם מקצבים שונים.
באמצעות מערכת זו, השחקן יכול לתקוף את האויב עד שש עשרה פעמים ברציפות.
כאשר הפעימה הנכונה אינה ניכרת, השחקן יכול להרדים את האויב (באמצעות אביזרים) כדי לבודד את הקצב מהמוזיקה.
Mother 3 מתרחשת באיי שום מקום (Nowhere Islands), פרק זמן לא ידוע לאחר אירועי Mother 2 .
המשחק מתחיל כשהתאומים לוקאס וקלאוס ואמם הינאווה (Hinawa) מתכוננים לחזור הביתה לכפר טזמילי (Tazmily Village) לאחר ביקור אצל אביה של הינאווה, אלק (Alec), המתגורר בצפון האיים.
לפני שהם יכולים לחזור, כפר טזמילי מותקף על ידי כוח צבאי מסתורי המכונה צבא מסכות החזירים (Pigmask Army), שמפציצים את היער הסמוך ומצית שריפת יער.
בעלה של הינאווה, פלינט, מתריע על השריפה ויוצא להציל את משפחתו.
הוא מוצא את לוקאס וקלאוס, אך מגלה שהינאווה נהרגה בהגנה עליהם מפני דראגו עוין, יצור דמוי לטאה שבדרך כלל מתנהג בשלוות.
מאוחר יותר, קלאוס עוזב את הכפר כדי לנקום בדראגו; פלינט מנסה לעקוב אחריו ומביס את הדראגו (שהפך לסייבורג), אך לא מצליח למצוא את קלאוס.
בתגובה לפלישה של מסכות החזירים, הגנב דאסטר נשלח על ידי אביו ומורו ווס (Wess) לטירת אוסוהא (Osohe Castle) הנטושה כדי להחזיר את ביצת האור המסתורית.
לאחר שדאסטר החזיר לווס את הפריט הלא נכון, ווס יוצא איתו שוב לטירה על מנת למצוא את הביצה האמיתית.
בעודם שם הם פוגשים את הנסיכה הצעירה קומטורה (Kumatora).
לאחר ששלושתם מוצאים את הביצה הם נלכדים במלכודת ונעלמים.
במקביל לאירועי פרק 2, רוכל מסתורי הידוע בשם יוקובה (פסאד בתרגום המעריצים), שעובד עם מסכות החזירים, מוכר מכשירים דמויי טלוויזיה הידועים כקופסאות שמחות (Happy Boxes) לתושבי העיר, בעזרת קוף בשם סלסה שהוא משעבד.
יוקובה מציג לתושבי הכפר את הרעיון של כסף, נותן מעט כסף לאחד מהם ואז מאשים את דאסטר על גניבתו של הכסף.
סלסה בורחת משליטתו של יוקובה בעזרת קומטורה, לוקאס וווס.
שלוש שנים מאוחר יותר, הכפר טזמילי נלקח לידיו על ידי צבא החזירים, אשר שיפצו אותו עם מסילות רכבת, קופסאות שמחות וטכנולוגיה מודרנית אחרת.
לוקאס שומע שמועות שדאסטר, שנעדר מאז שעזב לטירת אוסוהא, עובד כבסיסט במועדון טיטיבו (Club Titiboo) הסמוך, ויוצא לדרך עם הכלב שלו בוני (Boney).
תוך כדי נסיעה לשם, הוא לומד כוחות נפשיים מיצור בעל כוח, מיטיב ואנדרוגיני המכונה מגיפסי.
במועדון הם מוצאים את קומטורה עובדת כמלצרית תחת שם בדוי (ויולט), כמו גם את דאסטר, שאיבד את זיכרונו ונקרא כעת לאקי (Lucky).
קומטורה מצטרפת אל לוקאס ובוני והם משחזרים את זיכרונו של דאסטר.
מכיוון שווס טוען שדאסטר החביא את הביצה בתוך רובוט ממין רובוטים הנקרא אנשי חרס (Claymen), הם נאלצים לחפש את הרובוט הזה.
מכיוון שהרובוט זה לא פועל יותר, הם נוסעים לכיוון מפעל הגורט אנשי חרס.
באזור נטוש ליד המפעל הם מוצאים את איש החרס המחזיק בביצה, נלחמים בו ולוקחים ממנו את הביצה.
ברגעשדאסטר נוגע בביצה, הוא מקבל את זיכרונותיו בחזרה.
לאחר מכן,הם הולכים למגדל הרעם, שהורס בתים של אנשים שלא הסכימו להתקין קופסאות שמחות בבתיהם, כדי לנטרל את הבניין.
לאחר שהם מגיעים לגג הבניין, יוקובה מנסה לעצור אותם אך נופל מהבניין.
בזמן שהם מנסים לעלות על ספינת אוויר מעופפת של צבא מסכות החזירים (אשר נועדה לאסוף את יוקובה מהבניין), איש מסכה מסתורי מנער אותם מהספינה, והם מופרדים אחד מהשני.
לוקאס מתעורר בשדה מלא בחמניות.
לאחר שמצא את בוני, הוא רואה השתקפות של אמו, הינאווה.
לאחר שרודף אחריה מקצה צוק, הוא נופל בחזרה על ערימת שחת ליד בית האבות בכפר טזמילי, שם ווס ואלק מביאים אותו הביתה ועוזרים לו להבריא.
לא ידוע אם שדות החמניות הם המקום שבו נחת לוקאס לאחר שנפל מהמטוס, או שזה היה רק דמיונו.
לוקאס ובוני לומדים ממין הנקרא מג'יפסי (Magypsy) שמתחת לאיים יש דרקון ענק.
מטרת המג'יפסים היא לשמור על שבע מחטים שנועצו בדרקון כדי לשלוט בכוחו; מי שימשוך את רוב המחטים יוכל להשתמש בכוחו המדהים של הדרקון כדי לעצב מחדש לחלוטין את העולם.
בגלל זה, איש המסכה מנסה למצוא ולמשוך את המחטים.
לוקאס ובוני מתאחדים עם דאסטר וקומטורה והולכים למשוך את המחטים לפני צבא מסכות החזירים, אבל מצליחים למשוך רק שלוש לפניו, כשאיש המסכה מושך שלוש אחרות.
המחט השביעית והאחרונה ממוקמת מתחת לניו פורק סיטי (New Pork City), בירת מסכות החזירים.
לוקאס וחבריו נוסעים לשם ופוגשים את לדר (Leder), כפרי אחר, שמגלה שתושבי כפר טזמילי הם הניצולים האחרונים מאפוקליפסה עולמית, שנסעו לאיי שום מקום כשהם מוגנים על ידי כוחו של הדרקון.
כדי למנוע מאפוקליפסה שנייה להתרחש שוב, חתמו הניצולים את זיכרונותיהם הקודמים בביצת האור; לדר קיבל את התפקיד לחשוף את האמת אם המצב דורש זאת.
לוקאס וחבריו יצאו להתעמת עם פורקי ולמשוך את המחט האחרונה.
בעודם נלחמים בדרכם אליו, הם מגלים שיוקובה היה המג'יפסי האחראי להגנה על המחט השביעית, שהפך לבוגד והחל לעבוד עבור מסכות החזירים.
הגיבורים מתעמתים עם פורקי עמוק מתחת לניו פורק סיטי, אבל הוא אוטם את עצמו בתוך "קפסולה בטוחה לחלוטין" (Absolutely Safe Capsule), שנבנתה על ידי ד"ר אנדונאטס; עם זאת, ללא ידיעתו, אנדונאטס רימה אותו, שכן הקפסולה הבטוחה לחלוטין הופכת גם את העולם החיצון לבטוח על ידי אטימה קבועה של פורקי בתוכה.
לוקאס מגיע למחט השביעית ומתעמת עם רעול הפנים, שמתגלה כקלאוס שטוף מוח.
במהלך הקרב בין קלאוס ללוקאס, זכרונותיו של קלאוס מאמו משקמים את אנושיותו והוא מתאבד.
לוקאס מושך את המחט האחרונה, מעורר את הדרקון והורס את איי שום מקום.
באפילוג המתרחש בחושך לחלוטין, דמויות המשחק מגלות שהם שרדו ומאחלות לשחקן פרידה.
לאחר הקרדיטים, הלוגו של Mother 3 מוצג משוחזר עד שהוא עשוי לחלוטין מעץ.
הפיתוח של Mother 3 החל בשנת 1994 עבור ה-Super Famicom עם שיגרו מיאמוטו וסאטורו איווטה כמפיקים.
הצוות כלל בעיקר אנשים המעורבים בפיתוח של EarthBound.
בהשראת Super Mario 64, הצוות עבר מ-Super Famicom לנינטנדו 64, מתוך אמונה שהם יכולים גם לפרוח באופן יצירתי על ידי יצירת עולם תלת מימד ללא הגבלות טכניות.
עם זאת, התוצר המוקדם שלהם חרג מהיכולות ומגבלות הזיכרון של הקונסולה; באמצע הפיתוח הצוות הקטן שינה את הפלטפורמה ל-Nintendo 64 Disk Drive,הרחבה לנינטנדו 64 שיצאה ביפן ב-1999. Mother 3 היה צפוי להיות משחק השקה של ה-64DD, אבל הפיתוח עבר חזרה לנינטנדו 64 לאחר הכישלון המסחרי של ההרחבה.
נינטנדו הציגה הדגמה של Mother 3 בתערוכת Nintendo Space World ב-1999. הוא היה צפוי לצאת בצפון אמריקה תחת הכותרת EarthBound 64, על מחסנית של 256 מגה-ביט, בדומה ל-The Legend of Zelda: Ocarina of Time.
איי ג'י אן הגיבה לטובה להדגמה והשוותה את הנרטיב מרובה הדמויות למשחק Live A Live, שיצא ב-Super Famicom ליפן בלבד, וקוראי Famitsu דירגו את המשחק כאחד מעשרת המשחקים הצפויים ביותר לקראת סוף 1999.
שיגסאטו איטוי הודיע בסוף אוגוסט 2000 כי Mother 3 בוטל בעקבות מספר עיכובים.
איווטה ומיאמוטו הבהירו בראיון שהמשאבים הועברו לפיתוח הגיימקיוב.
איטוי הצהיר כי היו נדרשות שנתיים נוספות כדי לסיים את המשחק, שכ-30% מהמשחק סיים את פיתוחו בזמן הביטול.
איווטה הצהיר בדיעבד שההתמקדות בגרפיקה תלת־ממדית הפכה את הפרויקט למורכב מדי.
מיאמוטו גם הצהיר כי Mother 3 לא נזנח וכי הוא עדיין מעוניין להביא את המשחק לידי מימוש.
בשנת 2003, בפרסומת יפנית למשחק האוסף Mother 1+2, נינטנדו הודיעה שהיא החלה מחדש את הפיתוח של Mother 3 עבור הקונסולה הניידת גיים בוי אדוונס.
איטוי האמין שהתחלה מחדש של הפרויקט היא בלתי אפשרית, אבל שינה את דעתו בעקבות עידוד מבסיס המעריצים של הסדרה.
חברת הבת של נינטנדו, בראוני בראון, פיתחה את המשחק.
בעוד שהגרפיקה שונתה מתלת-ממד לדו-מימד, הסיפור לא השתנה.
איטוי חשב על הרעיון מאחורי Mother 3 לקראת סוף ההפקה של Mother 2, "סיפור בלשי שבו העיר הייתה הדמות הראשית".
הוא חשב על חוקר פרטי קטנטן שיישקע בתיק רצח גדול, והסיפור יתגלה מפקידה צעירה בחנות פרחים, שאט אט תיזכר בחלקים מסיפור שנובע מהעלילה.
הרעיון הזה של "מקום יחיד המשתנה עם הזמן" היה מרכזי בגרסה הסופית של המשחק.
בניגוד למשחקי תפקידים קודמים, שאותם ראה כ-"סרטי דרכים" ללא סיבה מועטה לשחק שוב, הוא רצה שהשחקן יראה את העיירה צומחת באופן דינמי.
די היה בהתרחקות מהסדרה שצוות הפיתוח שאל אם המעריצים יראו אותה כחלק מהסדרה.
איטוי התכוון שיהיו 12 פרקים למשחק עם מכניקות משחק שונות ודמויות רבות.
הוא ראה את מידת פיתוח הדמויות כבובות תלת מימד נעות לפני שהבין את מידת התכנות הנדרשת.
ככל שהתקדם הפיתוח, איטוי צמצם את היקף הפרקים עד שנותרו שבעה או תשעה.
"היופי הלא נוח" של הכימרה - יצורים מרובים שהתמזגו לאחד - היה מרכזי במשחק וברעיון מאחורי הלוגו המתכתי והעץ של Mother 3. איטוי שימש פחות כמנהל ויותר כחבר צוות ותסריטאי ביחס למשחקים הקודמים בסדרה.
הוא ראה את עצמו כמי שיוצר בו זמנית את המשחק שהוא רוצה לשחק ומציב מלכודות לשחקן, וכמי שיוצר משחק שנינטנדו לא יכלה לייצר.
איטוי בחר להשתמש בסגנון המפוקסל של Mother 2 עבור Mother 3 מכיוון שהוא לא התעניין בטרנדים של גרפיקה ממוחשבת.
משחקי הסדרה נכתבו באלפבית ההיראגאנה במקום בקאנג'י (אותיות סיניות) כדי להישאר נגישים לילדים צעירים.
האנטגוניסט, פורקי, תוכנן כ"סמל של המין האנושי", ומשלים את השקפתו של איטוי על הרוע על ספקטרום מוסרי משתנה עם "מעשי קונדס" ו"פשעים" בקצוות שלו.
איטוי השווה את האופן שבו הדמויות מממשות את הכוחות הנפשיים שלהן עם הוסת והוסיף שהפיזיולוגיה האנושית היא "אחד הנושאים שלו".
שחקנים מזיעים כאשר לומדים יכולת המבוססת על האמונה של איטוי כיצד מאבק פיזי מסייע לצמיחה.
הוא כלל גם דמויות כמו המג'יפסים דאסטר (שהוא נכה ברגלו) כדי להראות את הערך שיש לחברים עם תכונות שונות.
נושא נוסף שלו היה הדואליות של הרצינות והקלילות של משחקים, וזו הסיבה שהוא הוסיף סצנת מוות רצינית לפרק הראשון.
גרסת הנינטנדו 64 של איטוי לסיפור הייתה אפלה יותר, "מלוכלכת" יותר ומעצבנת יותר, אם כי הגרסה הסופית השתנתה מעט בקונספט.
איטוי ייחס את השינוי בטון לצמיחתו שלו ולהרכב הדמויות של צוות הפיתוח החדש.
מאוחר יותר הרהר איטוי בשיעור של הסיום על סגולת העזרה לאנשים רעים.
איטוי הרגיש שנושא החידוש של הסיום משקף את תפיסת עולמו של הערכת הזמן של המין האנושי על כדור הארץ, לאור הקץ הבלתי נמנע של הפלנטה.
חלק גדול משאר התסריט נכתב לאחר שעות העבודה בבית מלון מקומי שם הצוות המשיך בעבודתו.
שוגו סקאי, מלחין משחקי וידאו בחברת HAL שיצירותיו הקודמות כוללות מוזיקה ל-Kirby Air Ride ו-Super Smash Bros.
Melee, הלחין את פסקול המשחק.
איטוי הצהיר שסקאי נבחר לתפקיד בהתחשב בהבנה העמוקה שלו בסיפור המשחק ובסדרת EarthBound בכלל, בנוסף לעובדה שהמלחינים של EarthBound, קייצ'י סוזוקי והירוקאזו טנאקה היו לא זמינים לעבודה על המשחק.
סקאי פעל כדי לגרום למוזיקה להרגיש דומה למשחקים הקודמים בסדרה.
פסקול המשחק יצא לאור על תקליטור ב-2 בנובמבר 2006. קייל מילר מ-RPGFan כתב שהמשחק שמר על המוזרות של הפסקולים הקודמים בסדרה למרות השינוי במלחינים.
הוא מצא שהחצי השני של האלבום, שכלל "קלאסיקות" מחודשות מהסדרה, הוא החזק ביותר שלו.
"Love Theme", הפתיח המרכזי של המשחק, הולחן מאוחר בפיתוח המשחק; מוקדם יותר בפיתוח איטוי התכוון להשתמש בפתיח "צבא מסכות החזירים" כפתיח הראשי של המשחק.
אולם במהלך יצירת סצנה חשובה במשחק, סקאי התבקש ליצור שיר שתהיה לו השפעה גדולה יותר מפתיח זה; עם יצירתו, הוא נבחר לשמש כנושא הראשי במקום השיר "צבא מסכת החזירים".
איטוי טוען כי לאור המהירות שבה סקאי הלחין את השיר, הוא "חיכה לפקודה" לעשות שיר כמו "Love Theme".
איטוי ביקש שהפתיח יהיה ניתן לנגינה על פסנתר באצבע אחת בלבד, שכן הפתיח"Eight Melodies" מהמשחק הראשון בסדרה זכה לפופולריות ונוגן בבתי ספר יסודיים בשל פשטותו.
האפקט הקולי שמתנגן לאחר שהשחקן בוחר את שם הדמות הוקלט ללא ידיעתו של איטוי על ידי הירוקאזו טנאקה יותר מעשור לפני יציאתו של Mother 3, והאפקט מופיע גם ב-EarthBound.
Mother 3 יצא לאור ביפן ב-20 באפריל 2006, והפך לאחד מ-20 המשחקים הנמכרים ביותר במדינה במחצית הראשונה של השנה.
לפני יציאתו לאור, המשחק דורג כאחד מחמשת המשחקים המבוקשים ביותר על ידי המגזין Famitsu.
מהדורה מוגבלת של קונסולת הגיים בוי מיקרו בצירוף המשחק וסיכה עם ציור של פריט מהמשחק בשם Franklin Badge יצאה ביפן בלבד.
המשחק שווק ביפן גם באמצעות פרסומת, בה מופיעה השחקנית היפנית קו שיבסאקי והיא על סף דמעות, בזמן שהיא מדברת על רגשותיה למשחק.
איטוי טען כי הבכי שלה היה ספונטני ולא מתוסרט מראש.
המשחק יצא לאור לקונסולת ה-Wii U כמשחק Virtual Console ביפן בדצמבר 2015. לפי עורך Game Informer אימרם חאן, נינטנדו התכוונו להוציא לאור את Mother 3 במערב אך ביטלו את החלטה זו עקב אלמנטים שנויים במחלוקת עבור קהל מערבי שהופיעו במשחק.
המשחק יצא לאור לקונסולת הנינטנדו סוויץ' כחלק מ-Nintendo Switch Online ב-21 בפברואר 2024.
ב-17 באוקטובר 2008, האתר starmen.net הוציאו לאור תרגום מעריצים ל-Mother 3 באמצעות תוכנה המקבלת עותק יפני של המשחק, ומחליפה בו את כל הטקסט לשפה האנגלית.
הפרויקט כלל תרגום, כתיבה ותיקון של כ-1,000 עמודים של תסריט המשחק, עלותו הייתה כ-30,000$ ותרגומו לקח כשנתיים ואלפי שעות עבודה, בנוסף לפריצת ROM מקיפה ובדיקות כדי לוודא שהמשחק מציג כראוי את הטקסט המתורגם.
התרגום כלל חריגות קלות מהמקור, כגון לוקליזציה של שמות מקומות ומשחקי מילים.
שינויים אלו כללו שינוי שמות של כמה דמויות ומיקומים.
פריצת ה-ROM כללה שינויים ברמת שפת הסף של המשחק כדי לתמוך בתכונות כגון גופנים ברוחב משתנה.
Mother 3 זכה לשבחי המבקרים.
המשחק מכר כ-200,000 עותקים בשבוע הראשון למכירות ביפן ולמרות שאין לו לוקליזציה באנגלית, המבקרים העניקו לו בעיקר ביקורות חיוביות.
הבי-סייד כולל את "Why" של יוקו אונו.
השיר הגיע בשיאו בארצות הברית למקום ה-19 במצעד הקאש בוקס טופ 100 ולמקום ה-43 בבילבורד הוט 100. בקנדה הגיע השיר למקום ה-12.
מילות השיר "Mother" מתייחסות לשני הוריו של לנון, שכל אחד מהם נטש אותו בילדותו.
אביו, אלפרד, עזב את המשפחה כאשר לנון היה תינוק.
אמו, ג'וליה, לא התגוררה עם בנה, למרות שהיו ביניהם יחסים טובים; היא נהרגה בתאונת דרכים ב-15 ביולי 1958 על ידי שוטר שלא היה בתפקיד בשם אריק קלג כשלנון היה בן 17. באחת מהופעותיו האחרונות, הצהיר לנון כי השיר אינו עוסק רק בהוריו, אלא "בערך 99% מההורים, חיים או חצי מתים".
"Mother" פותח את האלבום, ומתחיל בפעמון הלוויה המצלצל לאט, ארבע פעמים.
השיר מסתיים כשלנון חוזר על המשפט "Mama don't go, daddy come home", ובכל פעם מתגבר בעוצמתו עד שהוא צורח את השורה כשהשיר דועך.
לנון קיבל השראה לכתוב את השיר לאחר שעבר טיפול ראשוני עם ארתור ג'אנוב, במקור בביתו בפארק טיטנהרסט ולאחר מכן במכון פריימל, קליפורניה, שם נשאר במשך ארבעה חודשים.
לנון, שבסופו של דבר לעג לג'אנוב, תיאר בתחילה את הטיפול כ"משהו שחשוב לי יותר מהביטלס".
למרות שלנון אמר כי "Mother" הוא השיר ש"נראה שתופס לי בראש", היו לו ספקות לגבי המשיכה המסחרית שלו והוא שקל להוציא את "Love" כסינגל במקום.
בנובמבר 1982, גרסת רמיקס של "Love" יצאה כסינגל כדי לעזור לקדם את The John Lennon Collection.