tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כאשר המשחק נחשב "רשמי", אם בתום ההארכה עדיין לא הובקע גול, תחל סדרה של פנדלים.
לכל קבוצה יש מספר ניסיונות כמספר השחקנים כאשר כל ניסיון הבקעה הוא על ידי שחקן קבוצה.
הפנדלים נגמרים כאשר יש גול לקבוצה אחת והיא לא הבקיעה לקבוצה השנייה בניסיון ההתקפה.
נבחרת ישראל בכדורשער נשים התחרתה לראשונה מחוץ לישראל בשנת 2008, וצברה הישגים רבים כבר בתחילת דרכה.
הניצחון הכי חשוב של הנבחרת עד כה, הוא מדליית זהב במשחקים העולמיים לעיוורים ולקויי ראייה, שהתקיימה בסיאול במאי 2015 שזיכתה אותה בכרטיס כניסה למשחקים הפאראלימפיים בברזיל, ריו 2016. בריו, באולימפיאדה הראשונה של הנבחרת, השיגה את המקום ה-7 המכובד לאחר שהפסידה ברבע הגמר.
הנבחרת לקחה חלק במשחקים הפאראלימפיים בטוקיו ב-2021.
באליפות העולם 2022 שנערכה בפורטוגל, הנבחרת זכתה במדליית ארד.
באליפות אירופה דצמבר 2023, זכתה הנבחרת במדליית הכסף אחרי הפסד 8:4 לטורקיה, והבטיחה את מקומה באולימפיאדת פריז 2024
במשחקים הפראלימפיים באולימפיאדת פריז 2024 העפילה לגמר מול טורקיה והפסידה 8:3 וזכתה במדליית כסף.
בדצמבר 2023 סיימה נבחרת הגברים את האליפות במקום הרביעי.
ב-2022 יצאו נבחרות העתודה לאליפות אירופה לנוער שהתקיימה בפינלנד.
נבחרת הנערים זכתה במדליית הזהב ובתואר אלופי אירופה לאחר ניצחון על נבחרת דנמרק, נבחרת הנערות זכתה במדליית הכסף ובתואר סגניות אלופות אירופה לאחר הפסד לנבחרת טורקיה.
ב-2023 השתתפו הנבחרות באליפות העולם לנוער שהתקיימה בסאו פאולו, ברזיל.
נבחרת הנערים זכו במדליית הכסף לאחר הפסד 11-7 לנבחרת פולין.
נבחרת הנערות זכתה במדליית הארד לאחר ניצחון 8-1 על נבחרת ברזיל.
בשנת 2015 התרחשו שני מקרים של ניצול אליפויות כדורשער על ידי נבחרות של מתחזים לעיוורים.
בשני המקרים מדובר בנבחרות, המונות 12 שחקנים "עיוורים", שיצאו ממצרים, אך לאחר ההגעה ליעדים (אליפות אירופה בוורשה, ואליפות אפריקה), נעלמו עקבותיהם, והתברר שהם כלל לא עיוורים וניצלו את המשחקים כדי לברוח ממצרים, ומגיוס החובה לצבא שלה.
כַּדִּיתָה (שם קודם: קדיתא) הוא יישוב לא מוכר בגליל העליון, על הר כותר.
בשנת 1999 החליטה ממשלת ישראל על הקמת יישוב אקולוגי בן 150 משפחות במקום, אולם הדבר טרם יצא אל הפועל, ובינתיים מתגוררות במקום עשרות משפחות הנתפסות על ידי רשות מקרקעי ישראל כמשפחות פולשות.
עד 1948 שכן במקום כפר ערבי בשם דומה.
בדומה לעקורי איקרית ובירעם תושבי הכפר שיתפו פעולה עם צה"ל ונטשו את כפרם במהלך קרבות מלחמת העצמאות.
כפרם נפגע במהלך המלחמה והם הועברו לכפר עכברה, שהיה נטוש באותה עת, ונאמר להם שהדבר יהיה באופן זמני.
במשך השנים ניסו תושבי הכפר וצאצאיהם לשוב לבתים, אך לא הותר להם.
אחר כך נהרסו בתי הכפר לחלוטין בידי הרשויות; והאדמות באזור הוכרזו כאדמות מדינה.
בשנת 1980 הוקם היישוב הנוכחי על ידי תמר הר זהב, בתו של הצלם דוד רובינגר, שרכשה שטח אדמה בהר מירון מדרוזים תושבי בית ג'אן, במטרה להתיישב בה.
אך מכיוון שלא יכלה לממש את הרכישה, בגלל הכוונה להקים שם שמורת טבע, התיר לה אריאל שרון, אז יו"ר ועדת השרים להתיישבות, לצאת לחפש שטח חלופי, וכך הגיעה לכדיתה.
אחר כך הצטרפו אליה עוד שלוש משפחות באותה הדרך, קניית אדמות מדרוזים והחלפתן באדמות מדינה.
ארבע החלקות שקיבלו נפרדות לחלוטין זו מזו, שהמרחק בין חלקה לחלקה הוא כמה מאות מטרים.
ארבע המשפחות שהתיישבו במקום קיבלו הרשאות ממינהל מקרקעי ישראל לחכירת קרקע, והן התגוררו בשטח במתכונת של התיישבות יחידים., ללא תשתית, למעט קו מים משותף של חברת "מקורות" עם מד מים אחד שהתושבים היו מתחלקים ביניהם בתשלום על־פי חישוב יחסי, לפי קריאת מדים פנימיים של כל משפחה.
כבר בשנים הראשונות עלו על הקרקע, ללא אישורים, תושבים נוספים והתגוררו במקום; ביניהם נחמן פרקש שהתגורר במערה בתוך היישוב.
וגם איש העסקים אביגדור וילנץ.
לטענתן התיישבו באישור משרד השיכון הגם שללא תוכנית מתאר, בעוד רשות מקרקעי ישראל טוען שהם פלשו.
עם זאת, הוסכם שמשפחות אלו יישארו במקום עד הסדרת היישוב.
במשך שנים לא הוסדרה ההתיישבות במקום ולא הוכנה תוכנית מתאר שתאפשר מתן פתרון חוקי להתיישבות הקיימת ופיתוח יישוב עתידי.
בשנת 1997 החלו המוסדות המיישבים ומשרדי ממשלה שונים בקידום יוזמה להקמת ישוב מסודר במקום.
במרץ 1999 החליטה ועדת השרים המיוחדת לפיתוח הגליל והנגב, על פי הצעת שר התשתיות אריאל שרון, להפוך את קדיתא ליישוב קהילתי-אקולוגי.
עם זאת מינהל התכנון במשרד הפנים התנגד לתוכנית, מאחר שהמקום הוגדר בתוכניות קיימות כשטח פתוח עם משאבי טבע ונוף, שאסור לבנות עליו.
בשנת 2000 החליט מנכ"ל משרד הפנים לקדם הכנת תוכנית מתאר ליישוב.
שבמקביל הוחלט לגרש פולשים נוספים שהשתלטו על אדמות מדינה במקום; ובמהלך 2001 נהרסו 24 בתים שנבנו במקום ללא אישור.
בינואר 2003 הוגשה התוכנית להפקדה לוועדה מחוזית לתכנון ולבנייה צפון.
במרץ 2005, ועדת המשנה לנושאים תכנוניים עקרוניים של המועצה הארצית לתכנון ולבנייה, החליטה להמליץ לאשר הפקדת תוכנית ליישוב במקום שיכלול 150 יחידות דיור, כולל ייעוד שטחים הנדרשים לסלילת כבישים, גני ילדים, תיירות ושטחים ציבוריים פתוחים.
לאחר שנבחנו מספר רב של חלופות להסדרת ההתיישבות במקום, התוכנית אושרה להפקדה על ידי המועצה הארצית בינואר 2006. באותה תקופה, הוחלט שהיישוב יוגדר כשכונה של צפת, כך שהתושבים הצביעו בבחירות המקומיות לעיריית צפת.
עם זאת, מכיוון שכדיתה בפועל מקבלת את שירותיה המוניציפליים מהמועצה האזורית מרום הגליל, פעלו מספר תושבים לקבלת זכות הצבעה למועצה זו.
בינואר 2009 החליטה ועדת הבחירות להעניק לתושבים זכות הצבעה למועצת מרום הגליל.
למרות אישור תוכנית המתאר ליישוב הסדרתו טרם יצאה אל הפועל; בין השאר בהיעדר הגדרה של "יישוב אקולוגי" הנושא נמצא במחלוקת.
התושבים מבקשים להסדיר את בתיהם כמו שהם, בעוד משרד הפנים מקדם תוכנית לעבר יישוב רגיל, עם בנייה לפי תקן, כולל ממ"ד.
נושא נוסף הנתון במחלוקת הוא עתידם של התושבים הנוכחיים שהגיעו אחרי 1999 הדורשים חזקה בקרקע, בעוד הרשויות טוענות שאין להם זכות במקום.
למרות ששבעה קילומטרים בלבד מפרידים בין כדיתה לבין גבול ישראל–לבנון, היא לא נכללה בין היישובים בצפון שפונו במהלך מלחמת חרבות ברזל, והייתה היישוב הקרוב ביותר לגבול שלא פונה.
ביוני 2024 התפוצצה רקטה סמוך ליישוב שבעקבותיה פרצה שריפה.
התושבים נאבקו באש לבדם במשך כשלוש שעות, עד שהיא כובתה בידי כוחות הכיבוי שהגיעו למקום ברגע האחרון, לפני ששרפה חלק מהבתים.
היישוב מתאפיין בבניה מפוזרת ומרווחת בתוך נוף גלילי של טרסות עתיקות, עצי זית ותאנה רבים.
אין בו רחובות סלולים, תאורה, תשתיות ביוב או ניקוז.
הבתים ביישוב נבנו בבנייה עצמית קלה מעץ ומאבן מקומית, ללא הסתמכות על ציוד מכני כבד, וכוללים חלקים ממוחזרים, בהם דלתות, חלונות, ברזים וכיורים.
התושבים במקום מסתמכים על תשתיות בנות קיימא, כולל חשמל סולארי ומיחזור מים, שטביעת הרגל האקולוגית שלהן קטנה.
חלק מהתושבים מתפרנסים מהשכרת צימרים.
ביישוב פועל גם מפעל לייצור טופו, תחת השם "טופו קדיתא".
היישוב המקורי היה ממוקם על פסגת הר כותר, בראש תל שהיה מיושב ברציפות מאז תקופת הברזל בארץ ישראל ועד 1948. במקום נערכו מספר סקרים ארכאולוגיים במשך השנים.
בחלקו העליון של המדרון הצפוני של התל נמצאים שרדי מבנה מקאם, הנחשב ציון קברו של רבי טרפון, מתחת לעץ אלה אטלנטית ענק.
ממזרח לפסגת התל, בערוץ נחל עמוד עליון וסמוך לדרך עפר שעולה ליישוב, נמצא ציון 'מקום האידרא רבה' המיוחס למקום שלמדו בו רבי שמעון בר יוחאי ותלמידיו, וגם מקום קבורתו המסורתי של רבי יוסי בן יעקב מתלמידי בר יוחאי.
מדרום לתל נמצא ציון קברו של אלקנה, אבי שמואל הנביא.
האתרים הללו הם בפועל ציונים, שהוקמו ב, על פי מסורות שהיו בידי מקימיהם.
עם זאת, אין באתרים אלה ממצא ארכאולוגי מובהק שנראה לעין ומצביע בהכרח על קבורה.
מצדו המערבי של התל נמצא בית עלמין מוסלמי.
למרגלות הגבעה, מצפון-מערב לה, ריכוז של יותר מעשרים בורות מים, חפורים בסלע הרך שבמקום.
במרכז היישוב הנוכחי, על גבעת בזלת (הר רביץ), נמצא אתר ארכאולוגי נוסף - "חורבת רביץ".
בכל אזור הר רביץ השתמר באופן נדיר נוף חקלאי מסורתי קדום עם עצי זית, תאנה וגפן.
בשטח גידלו בעבר באינטנסיביות רבה בוסתנים של עצי פרי, כפי שמעידים קירות טרסה.
במקביל לקווי המדרון, קירות שדה, גדרות, שומרות, דיפון נחלי אכזב הנשפכים לנחל עמוד, תעלות מים וניקוז ודרכים חקלאיות.
זהו האזור עם ההשתמרות הטובה ביותר בגליל העליון של שרידי חקלאות מסורתית הררית קדומה.
כדורת דשא הוא משחק כדור, שמקורו באנגליה.
מטרת המשחק היא גלגול כדורים א-סימטריים במטרה לקרבם לכדור קטן יותר, צבוע לבן או כתום, שנקרא על ידי השחקנים בשמות "ג'ק" או "קיטי".
בגלל מבנה הכדור האסימטרי הוא נע במסלול קשתי, דבר שמוסיף למשחק ממד של מיומנות, ודורש ריכוז ודיוק.
הכדורים בעבר היו עשויים מעץ וכיום עשויים מפלסטיק, ומסומנים בצורה ייחודית, כך שניתן לזהות את הכדורים של כל שחקן.
את הכדורים מגלגלים (בשונה ממשחק הפטאנק שבו משליכים את הכדורים).
כדורת דשא היא משחק-חוץ, שנהוג לשחקו על גבי משטח דשא טבעי או מלאכותי, ומכאן שמו, ולחלופין על גבי משטחים מלאכותיים מותאמים בחלל סגור.
המשחק פופולרי במיוחד במדינות בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד ומדינות חבר העמים הבריטי.
המשחק הוא משחק תחרותי בין שני יחידים או קבוצות של שניים, שלושה או ארבעה שחקנים.
אורך המגרש נע בין 32 ל-40 מטרים ורוחבו הוא לפחות 4.4 מטרים.
משחק הכדורת אינו דורש כושר גופני מיוחד ומשחקים בו גם נכים ועיוורים, הנעזרים במאמן המכוון אותם על המגרש.
הספורט אינו ספורט אולימפי, אך מאוגד בהתאחדות עולמית המארגנת תחרויות בינלאומיות ומעדכנת את חוקי המשחק.
במשחק הכדורת אין צורך בשופט צמוד ורוב המחלוקות מיושבות באופן חברי בין השחקנים ומנהלי הקבוצות (סקיפים).
במקרים נדירים נעזרים בשופט למדידות מדויקות וליישוב מחלוקות כאשר מתקיים אירוע חריג על המגרש.
בישראל מספר מועדונים הפעילים במסגרת התאחדות כדורת הדשא בישראל.
המועדונים הראשונים הוקמו על ידי עולים מדרום אפריקה שהשפעתם עדיין ניכרת בענף.
ההתאחדות הישראלית מארגנת משחקי יחידים, תחרויות ליגה ותחרויות תקופתיות בין המועדונים ושולחת ספורטאים נבחרים לתחרויות בינלאומיות.
ההתאחדות מדרגת את השחקנים בדירוג ארצי המתעדכן מספר פעמים בשנה על פי הישגי השחקנים בתחרויות הארציות.
המועדונים הקיימים כיום הם חיפה, נתניה, רעננה, רמת השרון, רמת-גן, קריית אונו, סביון וירושלים.
כדורת דשא הוא אחד מענפי הספורט במשחקי המכביה.
נכון למרץ 2021, המגרש ברמת השרון נטוש.
מסגרת נוספת היא ה-PBA, התאחדות הכדורת המקצועית.
התאחדות זו מארגנת בכל חורף 5 תחרויות באנגליה, בהם לוקחים חלק 16 השחקנים המדורגים במקומות הגבוהים בעולם ו-16 שחקנים נוספים הנבחרים בתחרויות הסמכה.
בכל תחרות של ה-PBA משתתף נציג מישראל, שמנצח את תחרות ההסמכה בארץ עבור אותה תחרות.
את התאחדות הכדורת המקצועית הקים שחקן כדורת דשא ישראלי ותיק ובעל הישגים רבים, ססיל ברנסקי.
באליפות העולם לשנת 1992 זכה ברנסקי יחד עם לורנס מנדלסון וליאון בלום באליפות העולם לשלישיות גברים.
בישראל פועלת גם עמותה ישראלית לכדורת דשא לעיוורים, ששחקניה זוכים להצלחות רבות בתחרויות בינלאומיות.
טורניר כדורסל נערך במשחקים האולימפיים בקביעות מאז אולימפיאדת ברלין (1936), לאחר שקודם לכן נערכו אירועי ראווה מחוץ לתוכנית הרשמית באולימפיאדת סנט לואיס (1904) ובאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932).
בתחילה התקיים טורניר לגברים בלבד, וטורניר לנשים נערך לראשונה באולימפיאדת מונטריאול (1976).
נבחרת ארצות הברית מחזיקה בשיא הזכיות בטורניר הגברים עם 17 זכיות, כולל שבעת הטורנירים הראשונים בהם זכתה ללא הפסד, ובשיא הזכיות בטורניר הנשים עם 8 זכיות, כולל ששת הטורנירים האחרונים.
משחק הכדורסל הומצא על ידי הקנדי-אמריקאי ג'יימס נייסמית' בספרינגפילד שבמסצ'וסטס, בשנת 1891. בתוך מספר עשורים, המשחק הפך לפופולרי ברחבי ארצות הברית כספורט אולמות, והתפשט ברחבי העולם.
פדרציית הכדורסל הבינלאומית (פיב"א) נוסדה בשנת 1932 בז'נבה שבשווייץ.
טורניר הכדורסל האולימפי הראשון באולימפיאדת ברלין (1936) נערך במגרש פתוח.
נייסמית' התכבד בחלוקת המדליות לשלוש הנבחרות שסיימו ראשונות בטורניר.
בהתאם לחוקה האולימפית באותה תקופה, השתתפו בטורניר חובבנים בלבד.
הטורניר נערך לראשונה באולם באולימפיאדת לונדון (1948).
ארצות הברית הייתה הדומיננטית בטורנירים האולימפיים הראשונים כשזכתה בכל הטורנירים עד לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) ללא אף הפסד.
מאולימפיאדת הלסינקי (1952), שבה השתתפה לראשונה ברית המועצות, עד אולימפיאדת טוקיו (1964) התמודדו האמריקאים והסובייטים בכל משחקי הגמר.
ב-1968 עלתה לראשונה יוגוסלביה למשחק הגמר לאחר שהדיחה את ברית המועצות בשלב חצי הגמר.
באולימפיאדת מינכן (1972) נקטע רצף הניצחונות של האמריקאים, כאשר ברית המועצות גברה על ארצות הברית במשחק על מדליית הזהב, מסל ניצחון מעורר מחלוקת של סרגיי בלוב בשניות האחרונות של המשחק.
האמריקאים סירבו לקבל את מדליות הכסף, אשר שמורות עד היום בכספת במשרדי הוועד האולימפי הבינלאומי.
ארצות הברית זכתה שוב במדליית הזהב באולימפיאדת מונטריאול (1976), כשגברה על יוגוסלביה במשחק הגמר.
האמריקאים נעדרו מאולימפיאדת מוסקבה (1980) בעקבות החרם שהכריז הנשיא ג'ימי קרטר כתגובה לפלישת ברית המועצות לאפגניסטן, ויוגוסלביה הפכה לנבחרת השלישית שזוכה בטורניר, לאחר שגברה על איטליה במשחק הגמר.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) חזר התואר לארצות הברית, שניצחה את יוגוסלביה במשחק הגמר, כאשר הפעם ברית המועצות נעדרה בשל חרם.
באולימפיאדת סיאול (1988) הסובייטים זכו שנית במדליית הזהב, לאחר ניצחונות על ארצות הברית בחצי הגמר ועל יוגוסלביה במשחק הגמר.
בשנת 1989, פיב"א החליטה להתיר לשחקני ה-NBA להתחרות בטורנירים בינלאומיים, כולל האולימפיאדה.
לאולימפיאדת ברצלונה (1992), שלחה ארצות הברית נבחרת שהורכבה ממיטב שחקני ה-NBA וזכתה לכינוי "נבחרת החלומות", והפגינה יכולת מרהיבה כשהיא מביסה את כל יריבותיה וזוכה בטורניר מבלי שלקחה אף פסק זמן.
הדומיננטיות של ארצות הברית נמשכה באולימפיאדת אטלנטה (1996) ובאולימפיאדת סידני (2000), אך נפסקה באולימפיאדת אתונה (2004), בה היא הפסידה בשלב חצי הגמר לארגנטינה, שהמשיכה לזכייה בפעם הראשונה במדליית הזהב לאחר ניצחון בגמר על איטליה.
זה היה ההפסד השלישי של ארצות הברית בתולדות הטורניר האולימפי.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) חזרה ארצות הברית וזכתה בתואר האולימפי, לאחר שניצחה את ספרד במשחק על מדליית הזהב.
טורניר כדורסל הנשים באולימפיאדות נערך רק החל מאולימפיאדת מונטריאול (1976).
בטורניר הראשון, בו השתתפו 6 נבחרות בשיטת ליגה, זכתה ברית המועצות כאשר ארצות הברית זכתה במדליית כסף.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) שוב זכו הסובייטיות, שגברו במשחק הגמר על בולגריה.
ארצות הברית החרימה את האולימפיאדה הזו.
לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) לא הגיעה ברית המועצות כדי להגן על תוארה, וארצות הברית זכתה לראשונה לאחר ניצחון על קוריאה הדרומית במשחק הגמר.
ארצות הברית שמרה על תוארה גם באולימפיאדת סיאול (1988), בה יוגוסלביה זכתה במדליית כסף וברית המועצות הסתפקה במדליית ארד.
באולימפיאדת ברצלונה (1992), נבחרת המשלחת המאוחדת, שייצגה את מדינות חבר העמים לאחר פירוקה של ברית המועצות, זכתה בתואר לאחר שניצחה את ארצות הברית בחצי הגמר וגברה על סין במשחק הגמר.
זה היה הפסדה השני והאחרון של ארצות הברית בטורניר הנשים.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) החל רצף הניצחונות של ארצות הברית.
ברזיל הייתה היריבה בגמר באטלנטה, ובשלוש הפעמים הבאות (2000, 2004 ו-2008) אוסטרליה זכתה במדליית הכסף.
בטורניר האולימפי משתתפות בסך הכל 12 נבחרות, הן בגברים והן בנשים.
על פי השיטה הנהוגה כיום, הנבחרות מעפילות לאולימפיאדה דרך אליפות העולם, טורנירים מוקדמים באזור הגאוגרפי שאליו הן משתייכות, או טורניר מוקדמות עולמי.
הטורנירים הקובעים את המעפילות לאליפות מכל אזור הם האליפויות היבשתיות: אליפות אירופה, אליפות אמריקה, אליפות אסיה, אליפות אפריקה ואליפות אוקיאניה.
הנבחרות הטובות ביותר שלא העפילו דרך האליפות של כל אזור, מתחרות בטורניר הקדם-אולימפי על מספר מקומות נוספים באולימפיאדה.
אזור גברים נשים מארחת 1 1 אלופת העולם 1 אירופה 2 1 אמריקה 2 1 אסיה 1 1 אפריקה 1 1 אוקיאניה 1 1 טורניר מוקדמות עולמי 4 5 סך הכול 12 12
כדנית אטינבורו (שם מדעי: Nepenthes attenboroughii) הוא צמח טורף מהסוג כדנית הגדל בהרים באזור האי הפיליפיני, פלאוואן (Palawan).
הצמח זוהה לראשונה ביוני 2007 בהר ויקטוריה שבפלאוואן ונקרא על שם השדרן הבריטי דייוויד אטינבורו שסיפק קריינות לסרטים על ההיסטוריה של הטבע.
זהו אחד הצמחים הטורפים הגדולים ביותר שנמצאו עד כה והוא נמצא בסכנת הכחדה חמורה עקב בירוא יערות.
הצמח מתנשא לגובה של 1.5 מטרים.
מרקם העלים דומה לעור והם יושבים על הקרקע.
אורך שושנת העלים הוא 30 סנטימטר ורוחבה הוא 10 סנטימטר וישנם כאלה שאורכם אף מגיע ל-40 ס"מ ורוחבם ל-15 ס"מ.
צורת עליו של הצמח היא מאורך עד אליפסה ודמויי כד.
הכדים מכילים כ-1.5 ליטרים כאשר חלקם יכולים להכיל למעלה משני ליטרים.
אשכול הפרחים של הצמח הזכר מתנשא לגובה של מעל ל-80 סנטימטרים ואשכול הפרחים של הנקבה מתנשא לגובה של כ-65 סנטימטרים.
הכדים/עלים ממולאים בשני נוזלים האחד צמיג ונמצא בתחתיתו של הכד והשני דליל יותר ומצוי מעל הנוזל הסמיך, שני נוזלים אילו אינם מתערבבים.
הנוזל הדליל תומך באוכלוסייה של בעלי חיים המסוגלים לחיות בתוכו, ובמיוחד בפגיות של יתושים.
בעלי חיים אלה מסייעים לכדנית בעיכול טרפה.
הנוזלים הללו מכילים אנזימי עיכול שמפוררים את הטרף ומעכלים אותו.
בשוליו של הכד ובתחתית העלה שלו ישנם צופנים רבים המפרישים צוף מתוק שמושך אליו חרקים שונים.
כמו כן, צבעיו של הכד וצורתו בולטים מאוד בסביבה ומושכים אליהם בעלי חיים וחרקים.
הדפנות הפנימיות של הכד מצופות בפתיתי שעווה חלקים וכאשר הטרף נופל לתחתית הכד, הם מקשים עליו מאוד לטפס החוצה.
בנוסף, הכד מכיל בתוכו נוזלים שמקשים על הטרף עוד יותר את היציאה, ויש שטוענים שהנוזל אף מטשטש את ראייתו של הטרף.
הפרסומים הראשונים בתקשורת תיארו כדנית זו כטורפת חולדות ועכברים אך מקרה כזה לא נצפה מעולם.
כדרורוניים (שם מדעי: Armadillidiidae) היא משפחה של סרטנאים הנכללת בסדרת השווה-רגלאים.
הכדרורוניים הם סרטנאים יבשתיים ולכן שייכים למעשה לתת-סדרת הטחביות.
שלא כמו בני משפחת הטחביתיים (להבדיל מהטחביות שהוא שמה של תת-הסדרה המאגדת משפחות אלו), בני משפחה זו יכולים להתגלגל לכדור, ומכאן מגיע שמם העממי .
המין הידוע ביותר במשפחה הוא הכדרורון הנפוץ (נקרא לעיתים גם "כדרורית" אך זהו שמו העברי של מין צמח מים).
פרוקי-רגליים אלה ניזונים על פי רוב מצמחייה נרקבת ונמצאים תחת גזעי עצים שנפלו, תחת צואת בעלי חיים, בפחי אשפה או בכל מקום לח אחר.
לחות חיונית לכדרורוניים בשל אברי הנשימה שלהם, הדומים לזימים.
למרות שלעיתים קרובות הם משגשגים באזורים לחים, הכדרורוניים נצפו לא פעם גם בשטחים יבשים.
התנוחה ההגנתית שלהם היא התכרבלות לכדור, ולמרות שאין להם טורפים ממוקצעים, הם משמשים כפונדקאים לפרזיטואידים ממוקצעים ממשפחת הזבובים טחבוביים.
כדורסל נשים הוא מענפי ספורט נשים הבודדים שהתפתחו בכפיפה אחת עם מקביליהם הגבריים.
הוא זכה לפופולריות, כשהוא מתפשט מהחוף המזרחי של ארצות הברית, שם צמח, אל החוף המערבי, לא מעט דרך מכללות נשים החל מסוף המאה ה-19.
הענף הומצא ב-1891, ובשנה העוקבת שוחק לראשונה במכללת סמית' שבמסצ'וסטס.
מורה בשם סנדה ברנסון עיבדה את חוקי המשחק שפותח באותה שנה על ידי ג'יימס נייסמית' ולימדה אותו בכיתתה.
חובבות הכדורסל הראשונות סופחו לימק"א ולקולג'ים לרוחבה של אמריקה, והמשחק התפשט במהירות.
ברנסון חששה ואף הסתכנה בלימוד המשחק לבנות כמובן-מאליו; כשטרם נבחנו השפעות של משחקים פיזיים לחוצים, כעצבנות או עייפות, עליהן.
כך, על מנת לאפשר קבלה חברתית של עצם השתתפות נערות בספורט כזה, היא שינתה מעט את כללי המשחק קודם שהעבירה אותם אליהן.
אלה כללו מגרש שחולק לשלושה אזורים ולא פחות מ-9 שחקניות בקבוצה.
שלוש שחקניות – שחקנית ציר, רכזת, וחלוצה (פורוורד) – צוּותו בכל אחד מאזורי המגרש, ולא יכלו לחצות את הקווים לחלק אחר; הכדור הועבר בין החלקים במסירה או בכידרור, כשהשחקניות מוגבלות לשלושה כדרורים ויכולות להחזיק בכדור למשך 3 שניות.
נאסר לחטוף כדור וכך גם להעביר אותו הלאה באמצעות חבטה בפרקט.
הציר (סנטר) נדרשה לקפוץ לאחר כל קליעה לסל.
הסל, מצידו, היה סל אפרסקים והכדור – כדור כדורגל.
בשינויים קלים עבר הכדורסל של ברנסון את הדרך מערבה, נישא על ידי סוכנים כ-YMCA והמכללות.
הפופולריות של הענף גדלה מסביב לעולם בעקביות במהלך עשורים.
עד לשנות ה-70 של המאה ה-20 הוא משך את תשומת לבו של הוועד האולימפי הבין-לאומי, שב-1976 הוסיף אותו כספורט אולימפי רשמי במשחקי מונטריאול.
לאורך שנות השבעים הביא עניין גובר בענף לעלייה במימון לו, כשבתי ספר אמריקניים ממשלתיים החלו מתאימים עצמם לחוקים בדבר איסור אפליה על רקע מגדר.
הענף צבר גם עניין ברמת המכללות, תחת חסות האגודה לספורט בין-אוניברסיטאי לנשים (AIAW).
התפתחות כבדת-משקל סומנה ב-1982 כשה-NCAA (התאחדות הקולג'ים) החלה לממן את כדורסל הנשים.
על ציר הזמן, נמנים האירועים והליגות האמריקניות הבאות מהרמה המכללתית המוקדמת ועד היום:
איגוד האתלטים החובבים (AAU) – יזם אליפות כדורסל לחובבות ב-1919 בשיקגו.
הליגה לכדורסל מקצועי לנשים (Women's Professional Basketball League) – שיחקה שלוש עונות במִפנה שנות השמונים, ונחשבת כליגת הנשים הראשונה שנוסדה בארצות הברית.
אגודת כדורסל הנשים (Women's Basketball Association) – שלוש עונות באמצע שנות התשעים.
ליגת הכדורסל האמריקנית (American Basketball League) – ליגה עצמאית ששיחקה בשנים 1996–1998 במקביל להתהוות התאחדות-הכדורסל הלאומית לנשים (WNBA).
ליגת ה-WNBA (Women's National Basketball Association) – ההתאחדות הבכירה המאגדת את קבוצות הנשים בצפון אמריקה נוצרה כמקבילתה הנשית של ליגת ה-NBA ב-1996 והחלה לשחק שנה אחר כך.
ב-1999 נחנך "היכל התהילה של כדורסל הנשים" בעיר נוקסוויל.
כדורסל המכללות הנשי נותר מקובל מאוד ברחבי צפון אמריקה, כשהמימון אליו מגיע מאגודות הספורט האוניברסיטאיות המובילות ביותר.
ליגות נשיות מתקיימות מחוץ לאמריקה הצפונית ברוב חלקי העולם – באוסטרליה, בסין, בדרום אמריקה ובאירופה.
הפדרציה הבין-לאומית לכדורסל ארגנה את אליפות העולם הראשונה לנשים ב-1953.
תחרות במסגרת האולימפית בכדורסל נשים נערכה לראשונה במשחקים במונטריאול ב-1976, והזהב הלך לברית המועצות.
גם באולימפיאדה הבאה במוסקבה נקטף הזהב על ידי הנבחרת הביתית, ואולם החל מ-1984 בלוס אנג'לס זכתה ארצות הברית בזהב ברצף שנשבר עד היום רק פעם אחת ב-1992 כשזכתה שוב קבוצה שהורכבה מבנות חבר המדינות.
בנוסף למשחקים האולימפיים ולאליפות של פיב"א, תחרויות בכדורסל נשים נערכות במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים מאז 1955, ובמשחקי חבר העמים מ-2006.
כדורסל נשים הוא ענף ספורט הנשים הקבוצתי הפופולרי והמצליח בישראל, עם למעלה מ-4,000 מתאמנות – ילדות, נערות ונשים.
ליגת העל בכדורסל נשים היא ליגת הנשים המסוקרת והחשובה ביותר בספורט הישראלי.
זוהי ליגת הנשים היחידה בישראל שמשחקיה משודרים בשידור חי.
על אף חשיבותה של הליגה לעתיד הענף, כבר מספר שנים שבכל פתיחת עונה מתקשה מינהלת הליגה להבטיח את קיומה הכלכלי.
לאחר שבסוף 2016 עתרה ליגת העל לבג"ץ בטענה כי הליגה מופלית מבחינה תקציבית ביחס לכדורגל ולכדורסל גברים, הודיעה המדינה בתחילת ינואר 2017 על כוונתה לשלש את תקציב הליגה.
בין הקבוצות הבולטות בה נמצאות אליצור רמלה, מכבי בנות אשדוד, מכבי רמת גן וא.ס.
גביע המדינה הוא המפעל השני בחשיבותו, ואחריו טורניר אליצור.
עם המאמנות הבולטות לאורך שנות הכדורסל הנשי בישראל נמנות אורנה אוסטפלד, ענת דרייגור ושירה העליון.
החוקים המודרניים של המשחק נעשו דומים לאלו של הגברים משנה לשנה (אף שממילא היו שחקניות שנהגו לפי כללי המשחק הגבריים מלכתחילה).
כיום ההבדל היחידי שנותר בין שני אופני המשחק הוא כנראה השימוש בכדור קטן יותר.
הכדור התקני של ה-WNBA, שגם מצוי בשימוש הקבוצות הבוגרות ביתר העולם, הוא בהיקף של לכל הפחות 72.4 ס"מ.
המגרש הסטנדרטי הוא בגודל 94X50 רגל, כאשר קשת שלוש הנקודות מרוחקת 6.25 מטרים ממרכז הסל – באירועי ה-WNBA ופיב"א.
האחרונה צפויה להזיז את הקשת בחצי מטר לעומק המגרש לפי ההחלטות שהתקבלו ושעתידות להיכנס לתוקף באוקטובר 2010.
הוונב"א מצידה התאימה באחרונה את קוצב הזמן של ניסיון הקליעה לזה הנהוג על ידי פיב"א, כשהיא מנהיגה 24 שניות במקום 30. בעוד שמרבית המכללות משחקות שתי מחציות של 20 דקות כל אחת, ה-WNBA ופיב"א משחקות ארבעה רבעים של 10 דקות-משחק האחד.
הכדורסל ברוסיה הוא ספורט פופולרי למדי במדינה זו, אך נמצא במקום השלישי ברמת הפופולריות, אחרי הכדורגל וההוקי קרח.
נוסף לכך, הליגה המאוחדת של VTB היא אחת מן הטובות בעולם.
הגוף שמנהל את הכדורסל ברוסיה הוא התאחדות הכדורסל ברוסיה, שהוקמה ב-1990 ואחראית לניהול ליגת העל הרוסית בכדורסל, גביע רוסיה בכדורסל, הליגות הנמוכות, כליגת המשנה וליגות נוספות כמו ליגת הנשים.
האירוע המשמעותי ביותר בכדורסל הרוסי בשנים האחרונות הוא פירוק ליגת העל הרוסית בכדורסל והקמת הליגה המקצוענית במקומה, בקיץ 2010. ב-2014 פורקה גם הליגה הזאת והליגה המאוחדת של VTB תפסה את מקומה כליגת הכדורסל הבכירה ברוסיה.
האליפות הרוסית משוחקת ברוסיה מאז 1992 ומתחלקת לליגת הגברים וליגת הנשים.
מערכות שתי הליגות דומות מאוד וכוללת את הליגה הבכירה, ליגת המשנה, הליגה השנייה והליגה השלישית.
בעבר הליגה הבכירה (ליגת העל הרוסית בכדורסל) הכילה 9 קבוצות, כיום היא (הליגה המאוחדת של VTB) מכילה 11 קבוצות.
ליגת המשנה הרוסית בכדורסל (ליגת העל הראשונה בכדורסל) כוללת 13 קבוצות, כשהמנצחת בליגה הזו מעפילה לליגת VTB, הליגה השנייה היא הליגה השנייה בכדורסל, המתחלקת לאזור דרום (עם 11 קבוצות) ואזור צפון (עם 9 קבוצות).
רמהליגה1הליגה המאוחדת של VTB11 קבוצות2סופרליגה16 קבוצות3הליגה הבכירה7 קבוצות
כדורסל הנשים ברוסיה מפותח מאוד עוד מימי ברית המועצות.
רמהליגה1ליגת העל11 קבוצות2סופרליגה13 קבוצות3הליגה הבכירה10 קבוצות
נכון ליולי 2018 (כולל את קבוצות הכדורסל הרוסיות בלבד ללא הקבוצות הסובייטיות):
בעונת 2020/2021 הקבוצות הרוסיות הגיעו להישג מרשים כאשר חמש קבוצות רוסיות העפילו לשלבי הפלייאוף במפעלים האירופיים: פארמה פרם העפילה לחצי גמר יורופקאפ, ניז'ני נובגורוד העפילה לשלב טופ-8 בליגת האלופות בכדורסל, בעוד אוניקס קאזאן העפילה לגמר היורוקאפ וזניט וצסק"א העפילו לטופ-8 ביורוליג.
כדורסל רחוב , ידוע גם כסטריטבול, הוא משחק כדורסל פופולרי אשר בדרך כלל מתקיים תחת כיפת השמיים במגרשי ספורט פתוחים.
לרוב, כדורסל רחוב אינו כולל את מבנה הקבוצות והחוקים הרשמיים, אלא מסתמך על כללי רחוב ונורמות שהשתרשו ממגרש למגרש ובין שחקני הכדורסל העממיים.
המבנה של כדורסל רחוב מתמקד יותר בסגנון משחק אישי מאשר משחק קבוצתי.
חוקי כדורסל הרחוב משתנים ממגרש למגרש.
כדורסל הרחוב התחיל בעשור הראשון של המאה ה-20 בניו יורק ובוושינגטון די.
כדורסל הרחוב התגלה כספורט תחרותי שדורש יכולות של קליעה לסל וכדרור.
בתחילה כדורסל הרחוב שוחק ברחובות ולאחר מכן שוחק במרכזים קהילתיים ואולמי ספורט מקומיים.
חוקי כדורסל הרחוב התפתחו בשאיפה לעשות את המשחק קל יותר מכדורסל, לדוגמה: בכדורסל רחוב עבירה ניתנת רק כאשר יש עבירה רצינית שמפריעה לשחקן לבצע מהלך.
כמו כן, חוקי המשחק פחות נוקשים מכדורסל, והם מתירים לשחקן לבצע הרבה דברים פשוטים.
כדורסל הרחוב התפתחה עם ריבוי האוכלוסייה בארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה.
ב-1920 הוקמו קבוצות כדורסל רחוב כמו: the Original Celtics ו-"Rens".
כדורסל רחוב היה הספורט הראשון שכלל בעיקר אפרו-אמריקאים, בפעם הראשונה שיחקו בקבוצות של אפרו אמריקאיים שחקנים לבנים.
ב-1950 התקיים טורניר כדורסל רחוב בהארלם, מאוחר יותר נתנו לטורניר את השם "Rucker league", על שמו של הולקומב ראקר (Holcomb Rucker) שייסד את הטורניר.
כיום כדורסל רחוב נהפך להיות יותר פופולרי בקרב הציבור הרחב, עליית הפופולריות של ז'אנר ההיפ הופ תרמה לעלייה בפופולריות של המשחק.
הוקמו קבוצות כדורסל רחוב בערים שונות בעולם, קבוצת סטריטבול ירושלים בירושלים.
ב-2001 הוקם איגוד The Street Basketball Association שתפקידו לסייע לליגות כדורסל רחוב.
בשנים האחרונות אפשר לראות יותר ויותר קבוצות מאורגנות ומקצועיות של כדורסל רחוב, כמו: YPA, The Notic ו-AND 1. קבוצות רבות עורכות אימונים מקצועיים, עורכות משחקי ראווה ומוציאות סרטי DVD שבהם הן מציגות משחקים שלהם, תרגילים והטבעות של חברי הקבוצה.
קבוצות וליגות של כדורסל רחוב
בישראל מתקיימות מדי שנה מספר תחרויות כדורסל רחוב המאורגנות על ידי העיריות השונות ופתוחים לציבור הרחב.
משנת 2001, נערך מדי שנה בספורטק הרצליה טורניר סטריטבול הרצליה בשיתוף האגודה למלחמה בסרטן ובחסות חברת AND 1. הטורניר מאורגן על ידי בני הרצליה ומחלקת הספורט בעיריית הרצליה, במטרה לחזק את המודעות בקרב הציבור למחלת הסרטן ולהדגיש את חשיבות הפעילות הגופנית בכל גיל כמונעת תחלואה.
כמו כן, הטורניר ומשחק הראווה נועדו לגייס תרומות לפעילויות המגוונות של האגודה למלחמה בסרטן - בעד החולים ונגד המחלה - אשר בכוחן להציל חיים.
בטורניר נערכים משחקי 3 על 3 תחת קטגוריות שונות: ילדים ז' ו-ח', קטסל ה' ו-ו', נערים, נערות ב', נוער, נערות א', בוגרים, בוגרות וליגת חברות עסקיות.
בסיום הטורניר מחולקים פרסים לקבוצות המנצחות בכל קטגורית גיל.
כמו כן, נערך משחק ראווה שבו משחקים ידוענים.
תחרות כדורסל הרחוב המאורגנת הראשונה בארץ.
החל משנת 1997 מדי שנה מתקיימת תחרות סטריטבול גדולה בכיכר ספרא, בחודשי הקיץ.
שחק אותה כמו מייקל 2
?Who's Got Game, תוכנית טלוויזיה ששודרה ב-MTV
City Slam, תוכנית טלוויזיה ששודרה ב-ESPN
כַּדוּרֶשֶת הוא משחק כדור קבוצתי, בישראל הוא משוחק בעיקר על ידי נשים.
במשחק הכדורשת תופסים את הכדור בידיים לפרק זמן של עד שנייה אחת.
המטרה במשחק היא לגרום לכדור לפגוע במגרש הקבוצה היריבה, תוך העברתו מעבר לרשת.
רוב הליגות בישראל משחקות לפי החוקה הרשמית של איגוד הכדורשת הישראלי.
מוצאו של משחק הכדורשת מיוחס למשחק Newcomb ball שהומצא בשנת 1895 על ידי קלרה גרגורי בר (Clara Gregory Baer) חלוצה בתחום החינוך הגופני באוניברסיטת ניוקומב בלואיזיאנה, ארצות הברית.
צורה פשוטה של המשחק קיימת בבתי ספר בישראל ומכונה "כדור מעבר לרשת" או "כדור-רשת", שם משחקים את המשחק בכיתות הנמוכות וכהכנה לכדורעף.
שמו באנגלית הוא Catchball, על שום עיקרון תפיסת הכדור (נטבול הוא משחק שונה, המתבסס על כדורסל, ולכן, גם בו המטרה היא לקלוע לסל).
המשחק מתבצע על מגרש בגודל של מגרש כדורעף (באורך 18 מטר וברוחב 9 מטרים).
המגרש מחולק לשתי מחציות, עם רשת במרכזו, בגובה 2.24 מטר (גובה הרשת לנערות הוא 2 מטר).
כל מחצית מגרש מחולקת בקו לחלק קדמי ולחלק אחורי.
בכל קבוצה 6 שחקנים, המסודרים בשתי שלשות, בהתאם לעמדות שונות, הממוספרות מ-1 עד 6 (ר' איור).
עמדה מספר 1 נמצאת בצד הימני של הקו האחורי והעמדות הבאות אחריה מסודרות נגד כיוון השעון.
מהלך משחק מתחיל בזריקת פתיחה (סרב) - זריקה של הכדור אל עבר המגרש של הקבוצה היריבה.
זריקת הפתיחה נעשית על ידי שחקנית הנמצאת בעמדה מספר 1 ועליה לעמוד מחוץ לקו המגרש.
בקבוצה התופסת מותרות לכל היותר 3 נגיעות בכדור: תפיסה ועוד שתי מסירות ואחריהן חייבים להעביר את הכדור מעבר לרשת למגרש הקבוצה היריבה.
אז הקבוצה היריבה יכולה גם היא לבצע עד 3 נגיעות: תפיסה ושתי מסירות ולהעביר את הכדור מעבר לרשת.
כך ממשיכים עד אשר הכדור נופל על הרצפה, ובכך מזכה בנקודה את הקבוצה אצלה לא נפל הכדור.
חסימה – בכל מצב, פרט לזריקת הפתיחה, אפשר לבצע חסימה.
חסימה היא בלימת הנחתה או כל כדור של שחקנית יריבה בשתי ידיים מעל הרשת.
חסימה איננה נחשבת כנגיעה לצורך מניין 3 הנגיעות המותרות, וגם לחוסמת מותר לאחר החסימה לתפוס את הכדור.
חילוף\סבב - אם הקבוצה שזרקה את מכת הפתיחה זוכה בנקודה באותו מהלך, הכדור נשאר אצלה ומתחילים מהלך חדש בזריקת פתיחה.
אם הקבוצה שלא זרקה את מכת הפתיחה זוכה בנקודה באותו מהלך, הכדור עובר אליה ומתבצע חילוף (סבב) בין השחקניות: כל שחקנית עוברת לעמדה הבאה עם סיבוב השעון.
למשל: שחקנית בעמדה מספר 1 עובדת לעמדה 6, שחקנית בעמדה 6 עוברת לעמדה 5, וכן הלאה.
כאשר השחקניות עומדות בעמדות החדשות זורקים מכת פתיחה ומתחיל מהלך משחק מחדש.
כל מהלך משחק מזכה בנקודה.
המטרה לצבור נקודות עד ניצחון במערכה.
אורך מערכה הוא 25 נקודות ויש לנצח בהפרש של שתי נקודות.
משחקים שתי מערכות ובמקרה של שוויון במערכות תתקיים מערכה שלישית מכריעה בה משחקים עד 15 נקודות.
מספר הנקודות לזכייה במערכה, וכן מספר המערכות הדרושות לניצחון יכול להשתנות בין הליגות ובין טורנירים.
כאשר הכדור נופל בחלקת קבוצתך
כאשר הכדור מוצא בידי הקבוצה החוצה לגבולות המגרש ("חוץ").
אם התבצעה חסימה שהסיטה את הכדור ל"חוץ", הנקודה תקבע לרעת הקבוצה החוסמת.
כאשר יש נגיעה ברשת תוך כדי מהלך משחק.
כאשר נעשו יותר מ-3 נגיעות בכדור (חסימה אינה נספרת כנגיעה)
במקרה של "השהייה": אחיזה בכדור למשך זמן של יותר משנייה אחת
כאשר נעשית הדיפה של הכדור בכוונה (אם כדור נזרק על שחקנית בטעות ייחשב הדבר בספירת נגיעות אך לא כהדיפה)
כאשר יש שתי נגיעות רצופות של אותה שחקנית בכדור (לא כולל חסימה).
כאשר יש עבירת מיקום (הסבב\חילוף לא נעשה לפי הסדר)
חוקים נוספים נהוגים לפי תקנונים של הליגות השונות.
ICF-INTERNATIONAL CATCHBALL FEDERATION (הפדרציה הבינלאומית לענף הכדורשת) הוקמה בשווייץ והיא מאגדת נכון לנובמבר 2022 ,50 נציגיות מרחבי העולם שמקימות איגודי כדורשת מקומיים בהן איגוד הכדורשת הקנייתי, הפקיסטני, המרוקאי, ארצות הברית, קנדה, מקסיקו, ארגנטינה, ברזיל, בנין, מלאווי, מאווי, רפובליקת מרכז אפריקה, רומניה, שווייץ, יוון, טורקיה, ניו זילנד ועוד רבות.
הפדרציה מאגדת את כל הגופים הבינלאומיים העוסקים בענף ומארגנת תחרויות בינלאומיות בענף הכדורשת CATCHBALL.
החברות בפדרציה פתוחה לכל גוף העוסק בענף הכדורשת ומטרתה העיקרית היא ביסוס ההכרה בענף כענף עצמאי לילדות ונשים.
ליגת מאמאנט בינלאומי INTERNATIONAL MAMANET MOTHERS LEAGUE - הקימה ליגות ב-18 מדינות וערים ברחבי העולם הכוללות את איטליה, אוסטריה, לוס אנג'לס, בוסטון, ניו ג'רזי, ניו יורק, סינגפור, טורונטו, שווייץ, גרמניה ועוד.
בכל המדינות יכולות האמהות לשחק בכל גיל ונשים שאינן אמהות מגיל 30. ליגת מאמאנט מקדמת ערכים של ספורט, אולימפיזם, ערכים חברתיים ובונה קהילות תומכות סביב המגרש הספורטיבי.
מאמאנט גם מכשירה מקצועית באמצעות "אקדמיית מאמאנט" מאמנות, שופטות ורכזות מקצועיות שעובדות בליגות השונות בכל הארץ.
למאמנט פרויקטים ייחודיים כמו פרויקט לבנות גיל הזהב, הקנת קבוצות לנערות ולנערים בסיכון ומשכבות חלשות באוכלוסייה, כולל במעונות סגורים, ופרויקט שיקום אסירות בנווה תרצה.
כחלק מהחזון הספורטיבי-חברתי-קהילתי של מאמאנט, מתבצעים גם פרויקטי-מחקר בשיתוף עם האקדמיה.
ליגת הכדורשת בארצות הברית - USA CATCHBALL ASSOCIATION (USACA) - הארגון הוא מלכ"ר אשר הוקדם בשנת 2016 בסיוע ה-ICF העולמי.
לארגון 5 חברי הנהלה מתנדבים, אשר מנהלים את הפעילות ברחבי ארצות הברית וקנדה.
כיום קיימות ליגות רבות ברחבי בארצות הברית, בניהן סיאטל, אטלנטה, אוסטין, לוס-אנג'לס, לאס-וגאס, וושינגטון, סיליקון ואלי, פורטלנד ועוד.
ליגת מאמאנט - ארגון מאמאנט מטרתו לתמוך באמהות ובנשים צעירות לשחק כדורשת תוך יצירת השפעה חברתית חיובית בקהילתן.
במאמאנט הפעילות הקהילתית היא אבן יסוד יחד עם הפעילות הספורטיבית.
ליגת מאמאנט בכדורשת היא ייחודית ומארגנת אימהות בישראל על פי שייכות בתי-ספר של ילדיהן.
נכון לשנת 2026, משחקות בישראל כ-6,000 שחקניות בליגות ברחבי הארץ.
איגוד הכדורשת הישראלי - ארגון הגג לכדורשת מקצועי בישראל.
איגוד הכדורשת קיבל את הכרתו ממנהל הספורט כאיגוד ספורט רשמי בשנת 2016. איגוד הכדורשת מנהל ומפעיל עצמית ליגות בכל רחבי ישראל מליגות אזוריות, שבעה מחוזות בליגה ארצית, שתי ליגות לאומיות, ליגת על, ליגת למקומות עבודה וליגת ילדות ונערות.
ליגה ענפה למקומות עבודה, בחסות הפועל מתקיימת בכל רחבי הארץ ואירוע השיא שלה הוא הספורטיאדה באילת שמתקיימת פעם בשנה.
ליגות כדורשת אפק - חזון הליגה- כל אחת יכולה!
הערכים המובילים את ליגות אפק הם: מקצועיות, העצמת נשים, הקניית ערכי ספורט, תרומה לקהילה, יחס אישי, עשייה מתוך אהבה, עלות נמוכה והאמונה שכל אחת יכולה !!!
פיתוח הקונספט של ליגה אזורית ב-2011. היררכיה של 5 רמות ליגה: ליגת אפקעל, ליגת ליגה ארצית, ליגת אפק דרג א, ליגת אפק דרג ב וליגת אפק דרג ג (לקבוצות מתחילות).
בעונה 2023 משחקות בליגות כדורשת אפק מעל למאה קבוצות.
תחרויות כדורעף נערכות כחלק מהמשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת טוקיו (1964).
בטורניר הראשון שנערך באולימפיאדת טוקיו (1964), השתתפו עשר נבחרות של גברים ושש נבחרות של נשים.
כל הנבחרות שיחקו נגד כולן, ודירוגן היה בהתאם לתוצאות המשחקים שלהן.
האלופה האולימפית הראשונה בטורניר הגברים הייתה נבחרת ברית המועצות, ואלופת הנשים הייתה נבחרת יפן.
לקראת אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), שקל הוועד האולימפי הבינלאומי לבטל את הטורניר, אך בסופו של דבר הוא התקיים, במתכונת דומה, אך מספר נבחרות הנשים עלה לשמונה.
מאחר ששיטת הטורניר אפשרה מצב שבו האלופה יכולה להיקבע כבר לפני מחזור הסיום, אם צברה מספיק נקודות, מה שהיה מביא לאיבוד עניין מצד הקהל, שונתה שיטת המשחקים באולימפיאדת מינכן (1972).
מספר נבחרות הגברים עלה ל-12, והן חולקו לשני בתים בני שש נבחרות.
בתום שלב הבתים, הנבחרות שסיימו בשני המקומות הראשונים בכל בית העפילו לשלב חצי הגמר, ושיחקו זו נגד זו בשיטת הצלבה.
המנצחות העפילו לשלב הגמר, והמפסידות שיחקו על מדליית הארד.
שתי הראשונות בכל בית העפילו לחצי הגמר, בדומה לגברים, ושתי האחרונות בכל בית המשיכו למשחקי הדירוג על מקומות 5 עד 8.
מאז אולימפיאדת מינכן נערכו שינויים מינוריים בלבד בשיטת הטורנירים.
באולימפיאדות שבין אולימפיאדת מונטריאול (1976) לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) צומצם מספר נבחרות הגברים לעשר, אך הועלה מחדש ל-12 באולימפיאדת סיאול (1988).
מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996) עלה מספר הנבחרות המשתתפות ל-12, והטורניר נערך בשיטה זהה לטורניר הגברים, כולל השינוי שנערך באולימפיאדת אטלנטה.
מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) נהוג לבחור את השחקן והשחקנית המצטיינים (MVP) בכל טורניר.
39 נבחרות כדורעף לנשים השתתפו לאורך השנים במשחקים האולימפיים.
נבחרת יפן השתתפה בהם 12 פעמים, ונבחרות ארצות הברית וקוריאה הדרומית השתתפו 11 פעמים כל אחת.
37 נבחרות כדורעף לגברים השתתפו לאורך השנים במשחקים האולימפיים.
נבחרת ברזיל היא היחידה שהשתתפה בכל 14 הטורנירים.
נבחרות איטליה וארצות הברית השתתפו ב-11 טורנירים כל אחת.
תחרויות כדורעף חופים נערכות כחלק מהמשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996), לאחר שבאולימפיאדת ברצלונה (1992) נערך טורניר כדורעף חופים שלא כחלק מהמשחקים.
בכל טורניר משתתפים 24 זוגות, ולא יותר משני זוגות מכל מדינה.
לאורך השנים נערכו מספר שינויים בשיטת הטורניר.
באטלנטה ובאולימפיאדת סידני (2000) הטורניר נערך בשיטת נוקאאוט, אך באופן שנותן למפסידים בסיבוב המוקדם הזדמנות להתקדם בכל זאת.
12 הזוגות שניצחו בסיבוב המוקדם, העפילו אוטומטית לשלב שמינית הגמר.
12 הזוגות שהפסידו, המשיכו לסיבוב הראשון.
ששת הזוגות שניצחו בסיבוב הראשון התחרו בסיבוב השני.
שלושת הזוגות שניצחו בסיבוב השני, וכן הזוג שהפסיד בהפרש הקטן ביותר בסיבוב זה, הצטרפו ל-12 הזוגות שכבר העפילו לשלב שמינית הגמר.
לאחר מכן נמשכו המשחקים כטורניר נוקאאוט רגיל.
שני המפסידים בחצאי הגמר מתמודדים זה מול זה במשחק על מדליית הארד.
באולימפיאדת אתונה (2004) השתנתה שיטת המשחקים.
24 הזוגות חולקו לשישה בתים.
שתי הנבחרות שסיימו ראשונות בכל בית, וכן ארבע נבחרות שסיימו במקום השלישי עם מספר הניצחונות ויחס הנקודות הטוב ביותר, העפילו לשמינית הגמר, ומכאן המשיכו בשיטת נוקאאוט רגילה.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) נערך שינוי נוסף.
גם הפעם חולקו הנבחרות לשישה בתים.
שתי הראשונות בכל בית העפילו אוטומטית לשמינית הגמר.
שתי הנבחרות שסיימו במקום השלישי עם מספר הניצחונות ויחס הנקודות הטוב ביותר, העפילו אף הן לשמינית הגמר.
ארבע הנבחרות הנותרות שסיימו במקום השלישי קיימו משחק נוסף, ושתי המנצחות בו הצטרפו אף הן למעפילות לשלב שמינית הגמר.
לאורך השנים, ניכרת דומיננטיות של הזוגות האמריקאיים, שזכו בשלושה מתוך חמשת הטורנירים לגברים ובשלושה מתוך חמשת הטורנירים לנשים.
קרי וולש ג'נינגס ומיסטי מיי-טרינור זכו שלוש פעמים ברציפות בטורניר האולימפי, בין 2004 ל-2012. מתוך עשרים הזוגות שהעפילו לאורך השנים לשלב הגמר בשני הטורנירים, שמונה היו אמריקאים ושמונה היו ברזילאים.
עד כה, לפחות אחד מהזוגות בשלב הגמר היה תמיד מאחת משתי מדינות אלו.
ארבעת הזוגות הנותרים היו מאוסטרליה, גרמניה, סין וספרד.
עד כה, השתתפו זוגות מ-32 מדינות בתחרויות כדורעף החופים האולימפיות לנשים.
ארצות הברית וברזיל שלחו שני זוגות לכל אחת מהאולימפיאדות (ארצות הברית אף שלחה זוג שלישי לאולימפיאדה אותה אירחה, אולימפיאדת אטלנטה (1996)).
אוסטרליה, גרמניה והולנד שלחו לפחות זוג אחד לכל אחת מהאולימפיאדות.
עד כה, השתתפו זוגות מ-36 מדינות בתחרויות כדורעף החופים האולימפיות לגברים.
גרמניה שלחה לפחות זוג אחד לכל אחת מהאולימפיאדות.
טורניר כדורעף נכים מתקיים במסגרת המשחקים הפאראלימפיים מהמשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) ועד היום.
הטורניר נערך בתחילה בעמידה ומהמשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) נוסף גם טורניר כדורעף נכים בישיבה.
טורניר כדורעף נכים בעמידה האחרון נערך ב ומאז מתקיים רק טורניר כדורעף בישיבה.
טורניר לנשים החל מהמשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004).
מדליות במשחקים הפאראלימפיים בכדורעף בעמידה
מדליות במשחקים הפאראלימפיים בכדורעף בישיבה
כדי אכילת פרס, הוא אחד משיעורי תורה, המגדיר את הזמן המקסימלי, בהרבה מהמצוות והאיסורים התלויים באכילה, אשר יש לאכול תוך זמן זה את השיעור שנקבע (למשל כזית) על מנת לקיים את המצווה או להתחייב על העבירה.
שיעור זמן זה נקבע על פי אכילת אדם בינוני.
פירוש המילה 'פרס' בהקשר זה הוא חצי, והכוונה חצי מכיכר לחם בגודל המקובל בזמן התלמוד.
בדיני עירובי תחומין, קבעו חז"ל ששיעור העירוב הוא בשיעור שתי סעודות לאדם, שהוא כיכר אחת.
בשיעור הפרס עצמו נחלקו בתלמוד, ובעקבות זה בפסיקת ההלכה.
לדעת הרמב"ם ופרשנים אחרים, כיכר שלם שיעורו 6 ביצים, וממילא פרס הוא 3 ביצים.
לדעת רש"י ופרשנים אחרים שיעור כיכר הוא 8 ביצים, וממילא פרס הוא 4 ביצים.
במשנה ברורה נטה הרב ישראל מאיר הכהן מראדין להכריע שבדיני תורה הולכים אחר המחמיר, ובדיני דרבנן הולכים אחר המקל.
שיעור הזמן כדי אכילת פרס
בשיעור הזמן של כדי אכילת פרס באכילה של מצווה נחלקו האחרונים.
דעת הרב אברהם ישעיהו קרליץ ("החזון איש") שהוא 2 דקות ועל כל פנים לא יותר מארבע דקות.
ודעת הרב משה פיינשטיין שהשיעור הוא פחות משלוש דקות.
וכעין זה כתב הערוך השולחן שהוא כשלוש או ארבע דקות.
וכן דעת רבים מהאחרונים ששיעורו הוא כשלוש דקות.
לעניין שיעור זמן כדי אכילת פרס באכילה של איסור, כגון לחולה ביום כיפור, כתב בחתם סופר שטוב להחמיר להמתין 9 דקות, אך לכל הפחות 2 דקות.
ובאגרות משה כתב שלכל הפחות ימתין 4 וחצי דקות, ויש אומרים לא פחות מ-6 או 5 דקות.
יש שכתבו שיש להמתין 7 דקות.
יש שכתבו שמשערים את שיעור 'כדי אכילת פרס' רק מתחילת הבליעה.
ויש שכתבו שמשעת הלעיסה יש להתחיל ולחשב הזמן.
שיעור הזמן בסוגי מאכלים שונים
שיעור זה של כדי אכילת פרס כאילו אכל פת חיטין בהסיבה עם לפתן, ויש שכתבו שבכל מאכל משערים לפי מינו.
ויש שהוסיפו עוד שבדבר חם יש לשער אכילתו לפי דרכו, ויש חולקים.
מצוות איסורים ודינים התלויים באכילת פרס
מצוות ששיעור אכילתן הוא כדי אכילת פרס
אכילת כזית מצה ומרור בליל פסח, וכן אפיקומן.
אכילת כזית או כביצה פת בליל סוכות.
חיוב ברכת המזון הוא באכילת כזית כדי אכילת פרס.
איסורים ששיעור אכילתן כדי אכילת פרס
איסור אכילה חוץ לסוכה, הוא כביצה כדי אכילת פרס.
איסור אכילה ביום כיפור הוא 'ככותבת' תוך כדי אכילת פרס.
דינים שונים שתלויים כדי אכילת פרס
יש להרחיק מצואת הקטן, מזמן שאוכל כזית דגן תוך כדי אכילת פרס.
השוהה בבית המנוגע כדי אכילת פרס של פת חיטין בגדיו נטמאים (והאדם עצמו נטמא אף בשהיה כל שהיא).
כדורעף החופים בישראל החל את דרכו כענף ספורט חובבני במגרשי חוף שהקימו רשויות מקומיות.
החל משנות ה-90 התחיל איגוד הכדורעף בישראל לפתח את הענף מקצועית וכיום ישנן נבחרות ישראל וליגה.
בשנת 1992 יזמה חברת ההפקות פינג פונג בע"מ בניהולם של איריס אלחנני וגיל עובדיה את טורניר הכדורעף החופים הראשון בישראל שהתקיים בחוף גורדון בתל אביב בחסות מחלקת הספורט בעיריית תל אביב, חברת מי עדן ובשיתוף איגוד הכדורעף.
בהמשך נמכרו הזכויות של חברת פינג פונג בע"מ לאיגוד הכדורעף שהמשיך לארגן את טורניר כדורעף חופים שהחל בתל אביב, ושנה לאחר מכן הייתה כבר אליפות ישראל הרשמית.
בשנת 1996 נערכה גם אליפות בתי הספר הראשונה בכדורעף חופים, ביזמת התאחדות הספורט לבתי ספר ובשיתוף פעולה עם היחידה לטיפוח ספורטאים צעירים מצטיינים ואיגוד הכדורעף מאז ועד היום מדי שנה במהלך חודש יוני מתקיימת אליפות ארצית בכדורעף חופים לתלמידים ולתלמידות מכיתות ז' ועד י"ב מטעם התאחדות הספורט לבתי הספר.
בשנת 2013 הוקמה "מנהלת כדורעף החופים" באיגוד הכדורעף.
מטרת המנהלת להוות הגוף המייעץ מקצועית וארגונית וכמו כן מוציא לפועל של תוכניות הפיתוח של כדורעף החופים הישראלי.
בראש המנהלת עומד חבר הנהלת איגוד הכדורעף אשר אלקובי.
בספטמבר 2015 נפתחה במכון וינגייט האקדמיה למצוינות בכדורעף חופים.
באקדמיה חיים בתנאי פנימייה ספורטאים וספורטאיות צעירים בגילאי 13–18 שמהווים את השלד של נבחרות ישראל הצעירות.
מטרות האקדמיה הן לדאוג לקידום רמת כדורעף החופים והרחבת בסיס הפירמידה ההישגית בנוסף לבניית עתודה הישגית איכותית לנבחרות הבוגרות.
את האקדמיה מאמן מיום הקמתה אוהד רדקו ושון חן לויתן.
בשנת 2013 הוקם הפרויקט האולימפי של איגוד הכדורעף שמטרתו השתתפות בהמשחקים האולימפיים באולימפיאדת טוקיו 2020. הפרויקט מופעל על ידי איגוד הכדורעף, משרד התרבות והספורט והוועד האולימפי בישראל.
בשנת 2017 הובילו את הפרויקט שון פייגה ואריאל הילמן בתור הזוג המוביל, ונתנאל (נתי) אוחנה ואמיר וינרסקי כזוג העתודה.
המנהל המקצועי הוא שון חן לויתן (המאמן הראשי של האקדמיה למצוינות של איגוד הכדורעף) ועוזר מאמן אוהד רדקו.
בשנת 2017 נפתח במקביל פרויקט נשים שמטרתו השתתפות באולימפיאדת פריז.
שתי הנבחרות לא הצליחו להעפיל.
נכון לשנת 2024 מטרת הפרויקט להעפיל לאולימפיאדת לוס אנג'לס כאשר אילון אלעזר וקווין קוזמיצ'וב הם הזוג המוביל בגברים, אותם מאמן לסירוגין המדליסט האולימפי לשעבר מביג'יינג פיל דלהאוזר .
ליגת כדורעף חופים - "הסבב הישראלי"
בשנת 2003 הוקמה הליגה הישראלית בכדורעף חופים שפעלה בחודשים יולי אוגוסט בחופי תל אביב, הרצליה ונתניה.
החל מיולי 2014, עם המלצות ועדת לובצקי אשר קבעו כי כדורעף חופים הוא ענף אישי, פורקה הליגה ובמקומה הוקם "הסבב הישראלי בכדורעף חופים".
הסבב אשר פועל בין החודשים מאי לאוגוסט ברוב חופי הארץ מקיים טורנירים בני יומיים.
הסבב לרוב מתחיל ביום חמישי אחר הצהריים ומסתיים ביום שישי בשעות הצהריים המאוחרות.
בסבב מתקיימים מספר טורנירים במקביל:
טורניר רמה א' לגברים ולנשים
טורניר רמה ב' לגברים ולנשים
שחקני הסבב צוברים ניקוד הנצבר לאורך כל העונה ומשפיע על מיקומם ברישום לתחרות הבאה.
השחקנים הממוקמים במקומות 1–8 בטורניר רמה א' זוכים בפרסים כספיים בעוד שחקני המקומות 1–3 בטורנירים הנוספים זוכים בפרסים שונים מתנת איגוד הכדורעף.
הסבב מסתיים באליפות ישראל בכדורעף חופים.
אלופי ישראל 2016 הם בגברים שון פייגה ואריאל הילמן ובנשים ג'ניפר גוז ויעל ילין סדבון.
החל משנת 2017 משנה הסבב את שמו ל"סבב Life All In בכדורעף חופים".
אלופי ישראל לשנת 2017 בגברים הם שון פייגה ואריאל הילמן ובנשים צאלה מוהר וג'ניפר גוז.
מלבד אגודות החופים הפעילות באיגוד הכדורעף החלו החל לקום בתי ספר פרטיים ללימוד הענף.
"IBV" - בית הספר הראשון לכדורעף חופים בישראל הוקם בשנת 2009 על ידי שי ראובני, נועה גרומר ומיכאל דהרי בשיתוף עיריית תל אביב-יפו אגף הספורט.
בית הספר פועל בחוף גורדון ת"א.
בשנת 2015 שינה בית הספר את שמו לכ"ח ת"א - העמותה לכדורעף חופים על שם רועי פלס, לזכר שחקנה שנהרג במהלך מבצע צוק איתן.
בעמותה כ-250 מתאמנים, 70% מתוכם נשים.
בעמותה פועלים שבעה מאמנים ומאמנות.
"מכבי AOV אשדוד"- הוקם בשנת 2014 והוא מועדון אזורי לכדורעף, כדורעף חופים וכדורשת הממוקם באזור השפלה וממוקד בערים יבנה, אשדוד וגן יבנה.
המועדון מפעיל בית ספר לכדורעף לילדים החל מכיתה ד', מועדונים בית ספריים החל מכיתה ז', וקבוצות נוער ובוגרים אשר מתחרים בכדורעף וכדורעף חופים.
המועדון מנוהל על ידי אלכס בובריק ואורי שפירא אשר משמשים כמאמנים ושחקנים פעילים במועדון.
פי (mp) קיסריה חוף הכרמל" הוקם בשנת 2016 בשיתוף עם מועצה אזורית חוף הכרמל והחברה לפיתוח קיסריה.
מועדון כדורעף חופים הממוקם בקיסריה ופועל בניהולו של שקד חיימי, מאמן נבחרת ישראל לשעבר.
פי הן ראשי תיבות של מאטצ' פוינט (נקודת משחק).
במועדון משחקים כדורעף חופים כל השנה ומפתחים פירמידת משתתפים מכיתה ג' ועד בוגרים.
מועדון אשר פועל בחוף מציצים בתל אביב.
המועדון הוקם על ידי אלופת ישראל בעבר אלונה צ'רקס ובן זוגה תומר סבירסקי.
במועדון פועלות עשרות קבוצות אשר מחולקות על פי מגדר ורמה, החל מרמת מתחילים ועד רמה 8.
ישראל אירחה פעמיים בתל אביב את אליפות אירופה עד גיל 20. לראשונה, ביולי 2005 בחוף ירושלים, וביולי 2011 בחוף גורדון.
בגברים נתי אוחנה ואלכסנדר קופזון סיימו במקום ה-9 ושלו סעדה ואלון סנדרוביץ במקום ה-19 ובנשים זוהר שושן וספיר ראובני סיימו במקום ה-13 ויעל לוטן וקרן גלוק סיימו במקום ה-19.
בשנת 2015 אירחה ישראל בחוף הקשתות באשדוד את הסיבוב הרביעי בגביע היבשתי CEV Continental Cup וסיימה במקום השלישי גברים ובנשים.
בחודש נובמבר 2019 התקיים לראשונה בארץ, בחוף פרישמן בתל אביב, טורניר מהסבב הבינלאומי של איגוד הכדורעף העולמי (FIVB) ברמת כוכב אחד.
כדן סגול (שם מדעי: Muscari commutatum) הוא גאופיט קטן בעל בצל או פקעת בסוג כדן ממשפחת האספרגיים, אשר גובהו כ-10 סנטימטרים.
עלי הכדן הסגול דקים ופורחים בעונת האביב (לאחר הגשמים), ומביניהם יוצאים עמודי תפרחת, עליהם תלויים פרחים קטנים בצורת כד שראשו נוטה כלפי מטה וצבעו סגול, ומכאן שמו העברי של הצמח.
שם המין של הצמח מתאר את צבע הפרחים.
הפרח מורכב מצינור מאוחה עלים והוא קטן ודמוי כד משונץ.
פרחי הצמח ערוכים באשכול וצבעם סגול כהה.
הם דומים בצורתם לפרחיו של כדן קטן- הפרחים, אך הם בולטים יותר.
שש אונותיו של הפרח מצטמצמות לשיניים קטנות בקצה הפרח.
באמצע צינור העטיף אבקנים קבועים, וזרעי הצמח השחורים מקומטים דמויי ביצה או כדוריים.
לצמח עלה אחד בעל צורה סרגלית, ההלקט נושר בשלמותו מהעמוד מיד אחרי ההבשלה.
הכדן הסגול פורח בחודשי החורף, דצמבר עד מארס, בין טרשים, על סדקי סלעים ועל צבריים.
תפוצתו בכל הארץ והוא מואבק על ידי דבורי בר הלומדות להתהפך ולמצוץ את הצוף בפרח.
בשדרת ההר בחבל הגשום גדל בחפיפה עם כדן סגול כדן נאה (מכונה גם כדן אשכולי או כדן זנוח), לו שיני עטיף לבנות והפורח בחודש פברואר.
כדורסל ללא גבולות הוא ארגון הפועל מטעם ליגת ה-NBA ופיב"א, העורך מחנות כדורסל ברחבי העולם לילדים ולנערים עד גיל 18. באופן רשמי, מוגדר הארגון כ"תוכנית לפיתוח כישורי כדורסל ויישוג לקהילה, המאחדת שחקני כדורסל צעירים לקידום הספורט ולעידוד שינוי חברתי חיובי בתחומי החינוך, הבריאות והרווחה".
מחנה הכדורסל הראשון של הארגון נערך בין 30 ביוני ל-2 ביולי 2001 בעיר טרוויזו שבאיטליה, ומאז נערכו מחנות בלמעלה מ-20 מדינות שונות, בהן השתתפו מעל 3,300 חניכים שהגיעו מכ-130 מדינות שונות.
לרוב מתקיים מחנה קיץ אחד בכל אחת מהיבשות אירופה, אסיה, אמריקה ואפריקה, ומאז 2015 נערך בכל שנה גם "מחנה בינלאומי".
המחנה הראשון בטרוויזו אירח שחקנים מהמדינות שנפגעו במלחמות יוגוסלביה – קרואטיה, סלובניה, מקדוניה, בוסניה והרצגובינה והרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה – ומטרתו הייתה "להשתמש בכדורסל כשפה משותפת לקידום שלום עולמי, ידידות וספורטיביות".
המחנה השני, אשר נערך באיסטנבול, הוגדר כ"מחנה קיץ לילדים בגילאי 12–14 הנועד לקדם קשרי ידידות באמצעות ספורט", והתמקד בקירוב שחקנים מהמדינות השכנות יוון וטורקיה.
בשנים 2003 עד 2005 נערכו המחנות הראשונים באפריקה, באמריקה ובאסיה, בהתאמה.
בשנת 2015 נחנך בניו יורק "המחנה הבינלאומי" הראשון, במהלך סוף-שבוע האולסטאר של ה-NBA.
בשנת 2017 נערך "מחנה אירופה" במכון וינגייט שבנתניה.
בשנת 2018 זכה השחקן הישראלי דני אבדיה בתואר ה-MVP של "מחנה אירופה", ובשנה שלאחר מכן זכה בתואר ה-MVP של המחנה הבינלאומי.
בכך הפך אבדיה לשחקן הראשון בתולדות המחנה שזוכה בתואר ה-MVP בשני המחנות: האירופאי והבינלאומי.
המחנות פועלים מטעם ארגון פיב"א, ליגת ה-NBA והתאחדויות הספורט של המדינות בהן נערכים המחנות.
לרוב, אורכם של המחנות הוא בין שלושה לארבעה ימים.
במחנות משתתפים חניכים עד גיל 18 אשר מחולקים לקבוצות, ומודרכים על ידי כדורסלנים, כדורסלני עבר ומאמנים מקצועיים.
במהלך המחנה עוברים החניכים סדנאות קבוצתיות ופרטיות המקנות מיומנויות כדורסל, ולאחר מכן מתקיים טורניר בין הקבוצות.
ביום המחנה האחרון נערך "משחק אולסטאר" המציג את השחקנים המצטיינים במחנה, ובסופו נבחרים השחקן המצטיין של המשחק והשחקן המצטיין של המחנה כולו.
החל משנת 2003 מתמקדים המחנות בפיתוח יכולות כדורסל, ועוסקים פחות בקידום יעדים חברתיים; הגיל הממוצע במחנות עלה מ-13 ל-17 ונבחרים אליהם בעיקר שחקנים בעלי פוטנציאל גבוה, אם כי נעשים מאמצים לצרף גם חניכים מאזורים מוחלשים או מוכי מלחמה.
המחנות מהווים הזדמנות של המשתתפים להציג את כישוריהם בפני סקאוטים רבים מה-NBA, אשר פוקדים את המחנות מדי שנה.
כדרור היא, במשחקי כדור, התנהלות ספורטאי או ספורטאית עם כדור המשחק, בצורה שנועדה לעבור שחקנים יריבים, למנוע את חטיפת הכדור, ולייצור הזדמנויות להבקעה.
ההתנהלות הזאת נקשרת לענפי ספורט שונים ובהם: כדורגל, כדוריד, כדורסל, הוקי שדה וכדורמים.
המכדרר או המכדררת מתנועעים במגרש בדרך שנועדה להטעות את היריבים, לגבי כיוון התקדמותם או הפניה ימינה או שמאלה, תוך שליטה בכדור המשחק.
השליטה בכדור והנעתו מתבצעת, בהתאם למשחק, ביד, ברגל או במקל המיועד לכך.
כדורסל נשים בישראל הוא ענף ספורט נשים קבוצתי הפופולרי והמצליח ביותר בישראל.
כ-4,000 ילדות, נערות ובוגרות משחקות בו, יותר מבכל ענף ספורט אחר.
ליגת העל בכדורסל נשים היא הליגה המובילה בישראל, והיחידה שמשודרת בשידורים ישירים ובאופן קבוע.
ליגות כדורסל הנשים בישראל מחולק לפי רמה מקצועית.
ליגה א' היא הנמוכה ביותר, מעליה יש את הליגה הארצית, הליגה לאומית, והליגה הטובה ביותר היא ליגת העל בכדורסל נשים שהוקמה בשנת 1958. לכל ליגה שיטת משחק שונה ובכול ליגה מספר שונה של קבוצות.
מבנה הקבוצה בליגת העל כולל שחקניות זרות ושחקניות ישראליות.
כיום אפשר שתהיינה שלוש שחקניות זרות בקבוצה ותשחקנה בו זמנית על המגרש שתי שחקניות זרות בלבד,
מאז הקמת הליגה ועד עונת 1979/1980 זכתה מכבי תל אביב ב-11 אליפויות ואחריה הפועל תל אביב עם 7 אליפויות.
בשנות ה-80 בלטה הפועל תל אביב כשזכתה באליפויות בכל עונה למעט עונות 1980/1981 ו-1982/1983 שהפסידה לרמת חן.
בעשור הראשון למדינת ישראל השתתפה נבחרת ישראל בכדורסל נשים ב"אליפות אירופה ואגן הים התיכון" שנערכה בבודפשט וסיימה במקום ה-11 מתוך 12. בגלל הישגיה הדלים, לא השתתפה הנבחרת באליפות עד שנת 1968, ובהמשך עד שנת 1991. בשנת 1991 נבחרת ישראל נבחרה לארח את אליפות אירופה והטורניר נערך בתל אביב.
ישראל ניצחה במשחק אחד וסיימה במקום השמיני.
לעובדה שהטורניר נערך בישראל הייתה השפעה רבה על ספורט הנשים.
שנות ה-90 היו שנות השיא של פריחת כדורסל הנשים בישראל.
מועדונים כמו אליצור חולון, אליצור רמלה, א.ס.
רמת השרון, מכבי רעננה ומכבי רמת חן החלו לבסס את מעמדן בליגה.
בעשור זכתה באליפות 5 פעמים אליצור חולון ו-3 פעמים אליצור רמלה.
כן רשמו הקבוצות הצלחות בזירה האירופית: בשנת 1998 הגיעה אליצור רמלה לשלב חצי הגמר בגביע אירופה; בשנת 1991 א.ס רמת השרון הגיע לשלב הגמר בגביע רונקטי ובשנת 2001 הגיע לשלב חצי הגמר גביע אירופה לאלופות.
בשנות ה-2000 הקבוצות הבולטות הן א.ס רמת השרון, אליצור רמלה ומכבי בנות אשדוד.
בשנת 2011 קבוצת אליצור רמלה זכתה ביורוקאפ.
הקושי המרכזי הוא מימון, שהוא דל ביחס לתקציב שקיבלו הגברים.
מספר שחקניות הכדורסל מגיע ל-20% בלבד כלל הספורטאים.
בשנת 1994 התכנסה ועדת בן-דרור, שהוקמה על מנת לקבוע קריטריונים בחלוקת כספי המועצה להסדר הימורים בספורט והחליטה להמליץ כי הכספים המגיעים מהטוטו, יחולקו באופן שווה בין ספורט הנשים וספורט הגברים ואף נקבעה העדפה מתקנת של בשיעור של 10% לטובת ספורט הנשים.
משנות ה-2000 התחילה צמיחה של הכדורסל נשים בעיקר כי התחילו ספונסרים פרטיים להשקיע בקבוצות הנשים.
אם כי בעשור השני של המאה ה-21 סובלות קבוצות הנשים בישראל ממצב פיננסי קשה.
בשנים האחרונות שכל פתיחת עונה מתקשה מינהלת הליגה להבטיח את קיומה הכלכלי.
נושא זה נידון בבג"ץ בשנת 2016 בטענה כי הליגה מופלית מבחינה תקציבית ביחס לכדורגל ולכדורסל גברים.