tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
צורת הנוף בנויה בעיקר מאבן חול אדומה וקונגלומרטים המשקפת סביבת השקעה שעברה התחמצנות באקלים חם.
על שכבות סלעי המשקע הופעלו כוחות התרוממות, העתקים ובתרונות עקב סחיפה באמצעות מים, תנועת בלית, בליה והתמוססות.
עקב תהליכים אלו נוצר נוף מרהיב עין של פסגות, צוקים וקניונים.
בתחילת תהליך יצירת הנוף התבליט מודגש פחות והנחלים פחות התחתרו לעומק, בשלב בוגר יותר הפסגות והקניונים מודגשים ובשלב האחרון הנוף הוא של פסגות בודדות המוקפות בשפלות נרחבות ומערכת מפותחת של נהרות.
תפוצתם נרחבת באזורים האקלימים הטרופיים והסובטרופיים והממוזגים הלחים, האקלימים הלחים למחצה, והאזורים הצחיחים למחצה, כמו גם הרמה הקרה של רמת טיבט-צ'ינגהאי.
בין האתרים שלא נכללו באתר המורשת העולמית, מצוי הפארק הגאולוגי הלאומי ג'אנג-יה דאנשיה במחוז גאנסו שסלעיו יוצאי דופן בצבעיהם.
צורות נוף דומות קיימות בכל היבשות פרט לאנטארקטיקה.
ההרים באזורים הכלולים באתר המורשת העולמית אינם גבוהים במיוחד ורוב הפסגות נעות בגבהים שבין 300 ל-500 מטרים.
מעט פסגות מגיעות לגובה של 600 מטרים והפסגה הגבוהה ביותר היא חוּלוּפִּינְג בצְ'ה-שְׁווֵי בגובה 1,750 מטרים.
נהרות רבים ממשיכים לעצב את הנוף בין הפסגות.
שלושה מהאזורים הם באגן הניקוז של היאנגצה והאחרים באגני הניקוז של גְ'ווָאגְ'יָאנְג, מִינְגְ'יָאנְג וצְ'ייֵנְטָאנְגְגְ'יָאנְג.
הנהרות הזורמים באזורים עשירים במים כשעיקר שפיעת המים היא בתקופת המונסון באביב ובקיץ.
האזורים שבאתר המורשת העולמית שוכנים באזור האקלים הסובטרופי הלח המושפע ממונסונים.
האזור נהנה מימי שמש רבים כמו גם ממשקעים רבים.
החורפי קצרים והקיץ יחסית ארוך.
עיקר המשקעים יורדים באביב ובקיץ בעוד שהסתיו והחורף שחונים.
78% מכלל השטחים הכלולים באתר המורשת העולמית מכוסים בצמחייה, כאשר התכסית מגיעה ל-90% באזורים הפנימיים (כלומר למעט אזורי החיץ).
הביוטה באזורים אלו עתיקה ומשמרת רליקטים מהקרטיקון והשלישון.
תנאי מזג האוויר ושפע המשקעים מאפשר גידול של מגוון רחב של מינים של צמחים ובעלי חיים.
מבחינה בוטנית מוגדרת הצמחייה בדנשיה הסינית כ"יער טרופי וסובטרופי לח של עצים רחבי עלים".
באזורים הכלולים באתר המורשת העולמית כלולים 5,772 מינים של צמחים עילאיים, השייכים ל-1,271 סוגים ב-293 משפחות.
836 בעלי חוליות השייכים ל-129 משפחות ו-37 סדרות, 3,073 מיני חרקים ויותר מ-400 מינים נדירים או המצויים בסכנת הכחדה.
כל האזורים הכלולים באתר המורשת העולמית שוכנים על לוח דרום סין שנוצר בהתנגשות שבין לוח סין הקדום ללוח יאנגצה בנאופרוטרוזואיקון.
בטריאס התאחדו כמה מקטעים של לוחות על מנת ליצור את לוח סין המאוחד.
מאז היורה מושפעים האזורים שבאתר המורשת העולמית מפעילות טקטונית שכללה הפחתה של הלוח הפסיפי מתחת ללוח סין במזרח והאורוגנזה שיצרה את הרי ההימלאיה במערב.
פעילות זו יצרה את האגנים שבהם הצטברו סלעי המשקע האדומים.
בתחילת הנאוגן החלה פעילות טקטונית שגרמה להתרוממות בקנה מידה גדול של שכבות הסלע באגנים.
קצב ההתרוממות לא היה אחיד.
וההרים שנוצרו נחשפו מיד לכוחות הסחיפה של המים והרוח וכך החלה להיווצר צורת הנוף של דנשיה.
ההרכב הליתולגי של אתרי דנשיה משתנה על פי מיקומם.
רק באתרים במזרח מוצאים סלעים ריוליטים שנוצרו עקב הפעילות הגעשית שמקורה בהפחתה שהוזכרה.
גם לסביבה שבה נוצרו סלעי המשקע בטרם החלו להתרומם יש השפעה.
בשולי האגנים נוצרו שכבות בוץ וחצץ עבות.
במרכז האגנים נוצרו שכבות הסלע מהשקעה בנהרות או באגמים שעברו מילוט בעזרת תמיסות ברזל, סיליקה או טין.
מרבית שכבות הסלע הם לכן קונגלומרטים, אבני חול, אבני טין ואבני בוץ.
בחלקם מוצאים מאובנים של שלדים וביצים של דינוזאורים, וצמחים.
לעמידות של שכבות הסלע לסחיפה ובליה, כמו גם לעובי השכבות הייתה השפעה מכרעת בהתפתחות צורת הנוף של דנשיה.
משקעים בנהרות של קונגלומרטים עם טין שעברו מילוט בסיליקה או ברזל היו קשות ועמידות יותר לסחיפה מהשכבות של אבן הטין והסלעים החרסיתיים שנוצרו במרכז האגנים והאחרונים שרדו רק באזורים הצחיחים יותר.
גם לעובי השכבות הייתה השפעה על התפתחות צורת הנוף.
שכבות סלע עבות במיוחד בעל מרקם אחיד יצרו מבני גושים שהיו עמידים לבליה ולסחיפה, ויצרו גושי הרים וצוקים בקנה מידה גדול.
האזורים הכלולים באתר המורשת העולמית
מספר סידוריתמונהשםשטח בקמ"ר (אזור החיץ)מיקוםקואורדינטותמאפיינים1335-001צְ'ה-שְׁווֵי - החלק המערבי(赤水市, בפין-יין: chìshǔi, מילולית "צוק אדום")101.42 (253.41)מחוז גוויג'ואואזור צעיר מבחינה גאולוגית.
הפסגה הגבוהה ביותר בגובה 818 מטרים1335-006הר דָאנְשְׂיָה(丹霞山, dānxiá shān)168(124)מחוז גואנגדונגההר הוא פארק גאולוגי המפורסם בשל הסלעים האדומים, צורתם וגודלם.
על ההר הציורי נבנו מקדשים רבים ונהר חוצה אותו ומאפשר לשייטים ליהנות מהנוף.
התצורות הבולטות ביותר הם סלע יָאנְגְיְוֵּ'אן (YangYuan - "אבי הסלעים") הדומה לפאלוס, ומערת יִין-יְוֵּ'אן (Yinyuan) הדומה במידת מה לנרתיק.
האזור בוגר עד עתיק מבחינה גאולוגית.
הפסגה הגבוהה ביותר בגובה 625 מטרים.1335-007הר דרקון טיגריס ( 龙虎山, Lónghŭ Shān169.50(410.30)ג'יאנגשיההר קדוש בשל היותו אחד המקומות שבהם התפתח הטאואיזם, ועל צוקיו יש מקדשים רבים, שהידוע בהם קרוי גֶ'נְגְיִי דָאו (Zhengyi Dao).
ההר שימש גם אתר קבורה לבני עם ה"גוּיְוֵּ'ה" שנהגו לקבור את מתיהם בארונות שהוצבו גבוה על הצוקים, המכונים "ארונות קבורה תלויים".
הפסגה הגבוהה ביותר בגובה 401 מטרים1335-008 גְווֵיְפֶנְג (贵風)274(187.90)נציבות (Yingtan) בג'יאנגשיגְווֵיְפֶנְג הוא חלק מהר לונגחו, ופירוש השם "רוח אצילית".1335-009הר גְ'יָאנְגְלָאנְג (江郎山, Jianglangshan) 6.1(5.71)נציבות (Quzhou) במחוז ג'ג'יאנגלהר יש שלוש פסגות מצפון לדרום בצורת S: לָאנְג פֶנְג (Lang Feng), יָה פֶנְג (Ya Feng) ולִינְג פֶנְג (Ling Feng).
הפסגה הגבוהה ביותר היא לָאנְג פֶנְג בגובה 816.8 מטרים.
סך כל שטח האזורים הכלולים באתר המורשת העולמית הוא 821.5 קמ"ר, המוקפים באזורי חיץ בשטח כולל של 1,362 קמ"ר.
כפי שניתן לראות מהטבלה ששת האזורים הכלולים באתר שוכנים בשישה מחוזות (גוויג'ואו, חונאן, ג'יאנגשי, ג'ג'יאנג, פוג'יין וגואנגדונג) בדרום סין.
למעט אזור צְ'ה-שְׁווֵי השייך לאזור המעבר שבין אגן סצ'ואן ורמת יוּ'נְגְווֵי שאר האזורים משתרעים משני צדי הרכס של הרי נָאנְלִינְג - הרי וו-יי.
דאס פרייע ווארט היה עיתון אנרכיסטי שיצא במשך זמן קצר בליברפול ב-1898 על ידי רודולף רוקר.
ב-1898 שכנע מוריס יגר (Morris Jeger), אנרכיסט יהודי מליברפול ובעליו של בית דפוס קטן, את רודולף רוקר והידועה בציבור שלו מילי ויטקופ לעבור לשם אחרי שרוקר לא היה יכול למצוא עבודה בלונדון.
הוא גם שכנע אותו לערוך את העיתון ביידיש דאס נייע ווארט.
רוקר התנגד בנימוק שאינו יודע את השפה וגם שאין לו ידע מספיק על התנועה האנרכיסטית היהודית באנגליה למרות ששהה זמן מה בוייטצ'אפל עם האנרכיסטים היהודים שם.
יגר הציע לתרגם את מאמריו של רוקר מגרמנית.
דאס נייע ווארט הכיל ארבעה עמודים בכל גיליון ותפוצתו הייתה כמה מאות עותקים.
הוא יצא לאור לראשונה בסוף יולי 1898 והיה לכתב העת האנרכיסטי היחיד ביידיש משום שארבייטער פריינד פסק להופיע בשל מחסור בכסף.
העיתון התקבל יפה על ידי האנרכיסטים היהודים הבריטים אבל רוקר לא היה מרוצה ממנו.
חלק מאי שביעות הרצון הייתה מכך שיגר הגניב רבים מרעיונותיו בזמן שתרגם את מאמריו של רוקר.
אחרי ארבעה או חמישה גיליונות קיבל רוקר הזמנה מתומס אייגס (Thomas Eyges) מזכיר ועדת הארבייטער פריינד, שהתרשם מעבודתו של רוקר בעיתון בליברפול, לחזור ללונדון ולהיות עורכו של ארבייטער פריינד המתחדש.
רוקר לא היה יכול לדחות את ההצעה וכך הגיליון האחרון של דאס נייע ווארט הופיע ב-17 בספטמבר 1898.
דאנקן הולדיין הוא פיזיקאי בריטי, פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית, חוקר במכון פרימטר לפיזיקה תאורטית וזוכה פרס נובל לפיזיקה ב-2016.
הולדיין למד בלונדון ואחר כך באוניברסיטת קיימברידג', שם קיבל את תואר הדוקטור שלו בשנת 1978.
בשנת 2012 קיבל את פרס דיראק.
הולדיין זכה בפרס נובל לפיזיקה ב-2016, יחד עם דייוויד ג'יימס ת'אולס וג'ון מייקל קוסטרליץ, על גילויים תאורטיים של מעברי פאזה טופולוגיים בחומר מעובה (ת'אולס קיבל מחצית מסכום הזכייה, ושני האחרים קיבלו רבע מהסכום כל אחד).
חי כיום בפרינסטון, ניו ג'רזי, ארצות הברית.
דאנקן פרסטון הוא שחקן אנגלי.
הוא מוכר בעיקר מהופעותיו בתוכניות הטלוויזיה שכתבה ויקטוריה ווד, בהם בתפקיד קליפורד באופרת הסבון הפרודית "Acorn Antiques" ובתפקיד סטן בסיטקום "נשות המזנון" (1998–2000).
בשנת 2005 שב וגילם את קליפורד במחזמר "Acorn Antiques The Musical".
תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה היו בדמות ג'ונתן הסלאם בסיטקום "Surgical Spirit" (בין 1989 ל-1995), אבא של קווין בסדרה "הארי אנפילד וחברים" (1994), ודאגלס פוטס באופרת הסבון "אמרדייל" (2007–2011, ומ-2014 והלאה).
פרסטון נולד בברדפורד שבמערב יורקשייר.
פרסטון כיכב בסיטקום הרפואי "Surgical Spirit".
ב-2004 הופיע בתפקיד דניס סטוקס באופרת הסבון "קורוניישן סטריט".
הוא משחק באופרת הסבון "אמרדייל" בתפקיד דאג פוטס, אביה של לורל תומאס.
פרסטון הוא שחקן שייקספירי ידוע והופיע בהפקות רבות של הלהקה השייקספירית המלכותית.
בין השאר גילם את אנגוס בהפקה של טרוור נאן למחזה "מקבת'", על הבמה ב-1976 ובטלוויזיה ב-1978. בהצגה כיכבו איאן מקלן וג'ודי דנץ'.
ב-2007 הופיע בעיבוד בימתי של הספר "אל תיגע בזמיר".
ב-1986 התחתן פרסטון עם השחקנית סוזן פנהליגון , ששיחקה בתפקיד ג'ין הופ באופרת הסבון "אמרדייל".
הם התגרשו ב-1992, אבל חזרו לחיות יחד ב-1997. בני הזוג חיים בוולטון-און-תיימז עם בנם טרואן מונרו.
ב-4 בדצמבר 2002 הוענק לפרסטון תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת ברדפורד על תרומתו כשחקן.
אבא של סופי 2015 Howl ג'ד
דאנקן דה מור (בהולנדית: Duncan De Moor; נולד ב-11 באפריל 1994; ידוע בשם הבמה שלו דאנקן לורנס) הוא זמר הולנדי, זוכה אירוויזיון 2019 שהתקיים בתל אביב.
לורנס גדל בעיר קטנה בדרום הולנד וכבר מגיל 13 החל לכתוב שירים.
בפברואר 2020 פרסם אינסטגרם כי בלידתו נגרם חוסר בחמצן לזמן מה, מה שיצר הפרעה מוטורית שהשפיעה על תפקוד יד ימין שלו.
לורנס החל בקריירה מוזיקלית בשנת 2014 עם השתתפותו בעונה החמישית של תחת ההדרכה של אילזה דה-לאנז' , נציגת הולנד לאירוויזיון 2014 (מקום שני).
לורנס הגיע עד חצי הגמר של התחרות.
לאחר מכן השתלב בבית ספר למוזיקה בטילבורך.
הוא סיים את בית הספר בשנת 2017 כשבזמנו שם הוא השתתף במספר להקות בית ספר.
בשנת 2018 כתב, יחד עם ג'יהאד רחמוני, את השיר "Closer" לצמד הקיי-פופ TVXQ.
בתחרות האירוויזיון 2019 ביצע את השיר "Arcade".
השיר הוביל באתרי ההימורים – וניצח.
בעקבות ניצחונו, תחרות אירוויזיון 2021 התקיימה ברוטרדם, הולנד, לאחר שאירוויזיון 2020 בוטל בעקבות התפרצות נגיף הקורונה.
ב-23 באוקטובר 2019 פורסם הסינגל השני שלו, "Love Don't Hate It".
ב-13 במאי 2020 הוציא EP (מיני אלבום), בשם Worlds on Fire, הכולל את שני הסינגלים הראשונים שלו ושלושה שירים חדשים.
ב-1 באוקטובר 2020 הוציא את השיר "Last Night", וב-13 בנובמבר השיק את אלבום הבכורה שלו Small Town Boy.
ב-30 ביולי 2021 הוציא את הסינגל "back to back" יחד עם וראבל.
ב-26 בנובמבר הוציא את הסינגל "Wishes Come True".
ב-6 במאי 2022 הוציא את הסינגל "Take My Breath Away".
ב-3 באוגוסט הוציא את הסינגל "Electric Life".
ב-21 באוקטובר הוציא את הסינגל "WDIA (Would Do It Again)" עם רוזה לין.
ב-25 בנובמבר הוציא את הסינגל "I Want It All".
ב-8 במרץ 2023 הוציא את הסינגל "Skyboy".
ב-18 באוגוסט הוציא את הסינגל "Anything".
ב-25 באוגוסט הוציא את הסינגל "Rest In Peace".
ב-22 בספטמבר 2023 הוציא את האלבום השני שלו Skyboy.
לורנס נולד לשתי אימהות, ובבגרותו אימץ את שם המשפחה "לורנס" מתוך שמה של אימו "לורנסיה".
הוא הצהיר זאת בריאיון שנערך לפני גמר אירוויזיון 2019, בו אמר: "אני הרבה יותר מרק אומן, אני בן אדם, אני חי, אני ביסקסואל, אני מוזיקאי, אני עומד בשביל דברים.
אני גאה לקבל את ההזדמנות להראות מה אני, מי שאני".
באוקטובר 2020 התארס דאנקן לורנס לבן זוגו ג'ורדן גרפילד העוסק בכתיבת שירים.
אחרי שהופיע בחצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2021, לורנס נדבק בקורונה ופיתח תסמינים.
בשל כך, הוא היה מנוע מלהופיע בשידור חי בגמר אירוויזיון 2021, ומלהעניק את הגביע לזוכה.
האי דאנקו הוא אי המצוי מדרום לתעלת אררה, בסמוך לחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
האי מתנשא לגובה של 131 מטרים מעל פני הים.
בשל חשיבותו ההיסטורית של האי, ובשל מושבות הפינגווין, הוכרז האי כאתר מורשת היסטורי וכאתר טבע מוגן על פי האמנה האנטארקטית, מסיבות אלה האי הוא אתר תיירות (והאמנה מגבילה את מספר המבקרים באי).
האי התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, שחקר את אנטארקטיקה בין השנים 1899–1897 בפיקודו של אדריאן דה ז'רלש.
האי מופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, ומופה מהאונייה נורסל בשנת 1955.
באי דאנקו הייתה ממוקמת תחנת המחקר הבריטית - תחנה O , תחנה זו פעלה מה-26 בפברואר 1956 ועד ה-22 בפברואר 1959 במטרה למפות את האזור ולחקור את הגאולוגיה שלו.
הבקתה הראשית של תחנת המחקר נקראה "ארנדאל" (Arendal), והיא נהרסה על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי באפריל 2004; מהמבנה נותרו רק יסודות הבטון של המבנה.
האי נקרא על שמו של אמיל דאנקו (Emile Danco), איש המשלחת האנטארקטית הבלגית, אשר מת על סיפונה של האונייה בלגיקה בעת היותו חלק מהמשלחת.
דאנקן מקברייד רובינסון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת דיטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
רובינסון נולד בעיר יורק שבמדינת מיין, ובילדותו עבר עם משפחתו לניו קאסל שבניו המפשייר.
בשנת 2013 החל ללמוד במכללת ויליאמס היוקרתית, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה אשר השתתפה בליגת המכללות השלישית (NCAA Division III).
בעונתו היחידה בוויליאמס קלע 17.1 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את הקבוצה למשחק הגמר של הליגה, בו הפסידה בתוצאה 73–75.
בשנת 2014 עבר ללמוד באוניברסיטת מישיגן מליגת המכללות הבכירה, אותה אימן ג'ון ביליין.
על פי חוקי ליגת המכללות נדרשה עליו תקופת צינון ("Redshirt") של שנה בה לא הורשה לשחק בקבוצת הכדורסל, בשל מעברו בין אוניברסיטאות שונות.
ב-3 עונותיו במישיגן קלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק ב-41.9% קליעה מהשלוש – האחוז השלישי בגובהו לשחקן בתולדות מחוז ה-Big Ten.
בעונתו האחרונה באוניברסיטה, 2017/2018, העפילה מישיגן לגמר טורניר אליפות המכללות, בהובלתו של מוריץ וגנר, אך נכנעה לאוניברסיטת וילאנובה בתוצאה 62–79. בסיום אותה עונה זכה רובינסון בפרס השחקן השישי של העונה במחוז ה-Big Ten.
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2018, חתם רובינסון על "חוזה כפול" במיאמי היט ובקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח – סו פולס סקייפורס.
בכך הפך לשחקן השני בתולדות ה-NBA אשר נולד במדינת מיין, אחרי ג'ף טרנר.
בעונת הרוקי שלו שותף ב-15 משחקים בלבד עם ההיט, וקלע 3.3 נקודות בממוצע למשחק.
בליגת הפיתוח רשם רובינסון ממוצעים של 21.4 נקודות, 4.8 שלשות, 4.2 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים למשחק, ובסיום העונה נבחר לחמישייה השלישית של העונה.
לקראת עונת המירה מיאמי את חוזהו לחוזה NBA סטנדרטי.
בששת המשחקים הראשונים של העונה שבר פעמיים את שיאו האישי, כשקלע 21 נקודות מול מינסוטה טימברוולבס ו-23 נקודות מול יוסטון רוקטס.
כשבועיים לאחר מכן קלע 9 שלשות ו-29 נקודות בסך הכול בניצחון קבוצתו מול קליבלנד קאבלירס.
ב-10 בדצמבר 2019 שיפר את שיאו האישי עם 34 נקודות והשווה שיא המועדון כשקלע 10 שלשות במשחק מול אטלנטה הוקס.
במשחק מול ניו אורלינס פליקנס ב-6 במרץ 2020 קלע 8 שלשות, אשר הגדילו את מספר השלשות העונתי שלו ל-233; בכך שבר הן את שיאו של ויין אלינגטון לסך שלשות בעונה של שחקן מיאמי, והן את שיאו של דיימון ג'ונס לסך שלשות בעונה של שחקן שלא נבחר בדראפט ה-NBA.
לאורך העונה כולה קלע 13.5 נקודות בממוצע למשחק, וסיים אותה במקום השלישי בליגה בסך שלשות (270), ובמקום הרביעי באחוזי קליעה לשלוש (44.6%).
בפלייאוף 2020 סייע רובינסון להיט להעפיל לגמר ה-NBA, כשחקן חמישייה קבוע, עם ממוצע של 11.7 נקודות למשחק.
במשחקו השני בפלייאוף, מול אינדיאנה פייסרס, קלע 24 נקודות, ובמשחק החמישי של סדרת הגמר, מול לוס אנג'לס לייקרס, קלע 26 נקודות.
בסופו של דבר הפסידו ההיט ללייקרס, בתוצאה 2–4.
דאנסטורי היא סדרת דרמה ישראלית לילדים ולנוער, שהחלה את שידוריה ב-10 בנובמבר 2018 בערוץ דיסני לצופי yes.
הסדרה מתמקדת בלהקת מחול בשם פרפקט דאנס, המשתתפת בסדנת קיץ, שמטרתה להכין אותם לתחרות בפרויקט בינלאומי.
אם יתקבלו אל פרויקט זה הם יזכו להגשים את חלומם הגדול לרקוד על הבמות הגדולות והנחשקות בעולם ולהיחשב "כדבר הבא" בתחום הריקוד.
אך הכל משתנה כאשר תום הלוי (גל פופולר) לא נהנה מאור הזרקורים והתהילה ומחליט לפרוש מהלהקה.
הוא מקים להקת ריקוד חדשה משלו שתתחרה מול פרפקט דאנס ראש בראש עד התחרות העולמית ודפנה (דניאל גל) מסכימה להיות המנטורית והכראוגרפית של תום ולעזור לו.
עופר פז (עופר חיון) – מאמן להקת פרפקט דאנס.
תום הלוי (גל פופולר) – זכה בתוכנית ריקודים והפך לכוכב הלהקה, מתקשה עם אור הזרקורים של חיי התהילה, מחליט לפרוש מלהקת פרפקט דאנס ומקים להקה משלו.
היה בן זוגה של אור עד אמצע עונה 1, והם חזרו בסוף עונה 1.
צ'רלי (סימור דניאל) – בתו של מנהל הקפיטריה שבו אוכלים חברי הלהקה, מתגלה כבעלת כישרון ריקוד ומצטרפת ללהקת פרפקט דאנס.
הודחה מהלהקה בפרק הראשון של עונה שתיים, ובפרק השני חזרה.
דפנה בורשטיין (דניאל גל) – כריאוגרפית עבר שהפכה לרסטורצית לאחר שעזבה את תחום המחול, חוזרת באמצע עונה 1 ככוריאוגרפית של להקת האינדי שהקימה ביחד עם תום.
כליל חורש (יובל גרגיר-גונן) – רקדנית פריסטייל שמתקבלת לפרפקט דאנס אחרי שנפגשת בדפנה, מודחת מהסדנה בפרק הראשון של העונה השנייה, וחוזרת בפרק השני.
עוזבת את הסדנה בעונה השנייה.
אור בורשטיין (דריה פורר) – רקדנית מקצועית בלהקת פרפקט דאנס, אחות של דפנה, בת זוגו של תום עד אמצע העונה הראשונה.
נהיית בת זוגו של מיכאל, הם נפרדים ואז היא חוזרת לתום בתחילת העונה השנייה.
אלעד בירון (מיכאל גבעתי) – רקדן רחוב, עובד בחנות הירקות של אביו.
פוגש את הילי בפרק הראשון של העונה הראשונה ומתאהב בה.
הופך להיות בן זוגה והם נפרדים באמצע העונה מכיוון שהילי התנשקה עם תום.
הם חוזרים ונפרדים שוב באמצע העונה השנייה כי הילי עוזבת, נמצא בסכסוך עם הילי שבסיומו חוזר אליה.
הילי (אלמה קישון) – מושבניקית עם שמחת חיים.
מעריצה של תום הלוי, עוברת אצל גור לסבתא שלה בעיר הגדול כדי ללמוד בפרפקט דאנס.
בת זוגו של אלעד מאמצע העונה הראשונה הוא נפרד ממנה לאחר שהתנשקה עם תום ועובר ללהקה המתחרה, בסוף העונה חוזרים ואז בעונה השנייה נפרדים שוב וחוזרים שוב.
נעמה (דניאל ברוך) – רקדנית מקצועית בסדנה של "פרפקט דאנס", באמצע העונה הראשונה עוזבת את הסדנה ומקימה עם תום את להקת האינדי, לאחר מכן היא חוזרת לסדנה.
בעונה השנייה היא עוברת מהדרום לתל אביב עם משפחתה.
גיא (דניאל גרנט) – שחקן כדורגל, חבר של אלעד.
מתאהב בנעמה, מצטרף ללהקה כדי להתקרב אליה, בארי מעיף אותו מהלהקה בתחילת העונה השנייה, הוא מחליט שהוא רוצה להתמקד רק בכדורגל ולא לנסות לחזור ללהקה.
יובל (אנג'ל ברנס) – אחותה הקטנה של נעמה, מוזיקאית.
בעונה השנייה לוקחת שיעורי פיתוח קול מאימו של מיכאל.
אביב (יסמין גינדיס) (עונה 2) – רקדנית ברחוב.
חברה טובה של אלעד ושל סער.
הופכת לחברה טובה של אור לאחר שהן נפגשות במתנ"ס.
סער (דוד חייקין) (עונה 2) – רקדן ברחוב.
חבר טוב של אלעד ואביב.
בשנת 2019, לפני העלייה של העונה השנייה של "דאנסטורי", יצאה סדרה בת 6 פרקים בשם "דאנסטורי אקדמי".
הסדרה היוותה תוכנית ריאליטי, ששפטו בה שחקני הסדרה (גל פופולר, סימור דניאל ודריה פורר ששיחקו בסדרה את תום הלוי, צ'רלי ואור בורנשטיין בהתאמה), ואת התוכנית הנחתה אנג'ל ברנס (שגילמה בסדרה את יובל).
בתוכנית השתתפו ילדים רקדנים שהתחרו על האפשרות להיות בקליפ של שיר הנושא של הסדרה שיופיע בפרקי העונה השנייה של "דאנסטורי".
דאנקן ג'יימס גרנט היה צייר ומעצב בריטי של טקסטיל, כלי חרס, תפאורות תיאטרון ותלבושות.
הוא היה חבר בקבוצת בלומסברי.
גרנט נולד ב־21 בינואר 1885 למייג'ור בארטל גרנט ואתל איזבל מקניל בסקוטלנד.
בין 1887 ל־1894 התגוררה המשפחה בהודו ובבורמה, וחזרה לאנגליה אחת לשנתיים.
במהלך תקופה זו חונך גרנט על ידי האומנת שלו, אליס בייטס.
יחד עם רופרט ברוק למד גרנט בבית הספר הילברוב, רוגבי, 1894–1899, שם קיבל שיעורים ממורה לאמנות והתעניין בהדפסים יפניים, הוא המשיך בלימודי התיכון בבית הספר הפרטי "סנט פול", בלונדון.
משנת 1899 עד 1906 גרנט גר עם דודתו ודודו ריצ'רד וליידי סטרצ'י וילדיהם.
כאשר גרנט היה צעיר יותר, הוא ליווה את ליידי סטרצ'י למפגשים חברתיים שנתנו לו את ההזדמנות להיפגש עם ציירים בולטים.
דודתו הצליחה לשכנע את הוריו שיש לאפשר לו חינוך אמנותי.
בשנת 1902 נרשם גרנט על ידי דודתו לבית הספר לאמנות בווסטמינסטר בו למד בשלוש השנים הבאות.
בחורף 1904–1905 ביקר גרנט באיטליה, בהזמנת הארי סטרצ'י, עשה עותקים של חלק מציורי הקיר מכנסיית סנטה מריה דל כרמינה, פירנצה.
גרנט הוצג בפני הציירת ואנסה בל על ידי פיפה סטרצ'י בסתיו 1905. משנת 1906, בזכות מתנה של 100 ליש"ט מדודתו, בילה גרנט שנה בפריז בלימודים בבית הספר של ז'אק אמיל בלאנש.
במהלך תקופה זו ראה את האימפרסיוניסטים הצרפתים.
בשנת 1909 ביקר גרנט את מייקל וגרטרוד שטיין בפריז וראה את האוסף שלהם שכלל ציורים של פיקאסו ומטיס.
בקיץ, ביקר גרנט את מאטיס בעצמו, ועבר להתגורר בפריז.
בנובמבר 1909 עבר גרנט לכיכר פיצרוי 21, שם תפס שני חדרים בקומה השנייה של הבניין בצד המערבי של הכיכר.
לא רחוק משם, בכיכר פיצרוי 29, גרו אדריאן ווירג'יניה סטיבן (לימים וירג'יניה וולף).
גרנט אמר "נוצרה ידידות קרובה בין אדריאן סטיבן לביני ונאלצתי רק להקיש על החלון כדי להיכנס.
העוזרת התלוננה לווירג'יניה שמר גרנט נכנס לכל מקום".
ביוני 1910 הציג גרנט בגלריה של המועדון האלפיני.
בהמשך אותה שנה גרנט ביקר בתערוכת הפוסט-אימפרסיוניסטים בגלריות גרפטון במייפייר, שכללה יצירות של גוגן, מאטיס ואן גוך, והתרשם מאוד מציוריו של פול סזאן.
במהלך קיץ 1911 הוזמן גרנט על ידי רוג'ר פריי לתרום לחידוש חדר האוכל באוניברסיטת בורו פוליטכניק.
גרנט יצר שני ציורי שמן, אחד מהם "כדורגל ושחייה", שנוצרו בהשפעת האמנות האיטלקית המוקדמת והפסיפסים הביזנטיים.
גרנט גם השתמש בחשיפתו לעבודתם של הפוסט-אימפרסיוניסטים.
גרנט ידוע בעיקר בזכות סגנון הציור שלו, שהתפתח בעקבות תערוכות פוסט-אימפרסיוניסטיות צרפתיות שהוצגו בלונדון בשנת 1910. הוא עבד לעיתים קרובות עם חבר בקבוצה, מבקר האמנות והאמן רוג'ר פריי, והושפע ממנו.
בנוסף לציור נופים ודיוקנאות, רוג'ר פריי עיצב טקסטיל וקרמיקה.
לאחר שרוג'ר פריי הקים את "סדנאות אומגה" בשנת 1913, גרנט הפך למנהל משותף עם ואנסה בל, שהייתה אז מאורסת עם רוג'ר פריי.
גרנט היה תמיד הומוסקסואל פעיל, אבל במקביל מערכת יחסיו עם ואנסה בל פרחה, והייתה יצירתית ואישית כאחד, והוא בסופו של דבר עבר לגור איתה ועם שני בניה מבעלה קלייב בל.
בשנת 1916, בעקבות בקשתו להכרה כסרבן מצפוני, הצטרף גרנט למאהבו החדש, דייוויד גארנט, בהקמת משק חקלאי של פירות בסופוק.
שתי בקשותיהם לא צלחו בתחילה, אך בסופו של דבר בית הדין הסכים להכיר בהם בתנאי שימצא סיבות מתאימות יותר.
בשנת 1935 נבחר גרנט יחד עם כמעט 30 אמנים בריטים בולטים אחרים לספק יצירות אמנות לאוניה הגדולה "קווין מרי", שנבנתה אז בסקוטלנד.
גרנט הוזמן לספק ציורים ובדים לטרקלין הראשי.
בתחילת 1936, לאחר שהותקנו עבודותיו בטרקלין, ביצעו מנהלים המספנות "קונרד" בדיקה לספינה.
כשראו את מה שגרנט יצר, הם דחו מייד את יצירותיו והורו להסיר אותם.
במהלך מלחמת העולם השנייה גרנט קיבל משימה מהוועדה לאמני המלחמה עבור שני ציורים, שהבולט בהם הוא ציור של קתדרלת סנט פול במהלך הבליץ בלונדון ב-1941, כפי שנראה מהמרתף של בניין מפוצץ סמוך.
פרשיותיו המוקדמות של גרנט היו אך ורק הומוסקסואליות.
אהוביו כללו בין השאר את בן דודו, הסופר ליטון סטרייצ'י.
באמצעותו, גרנט היה מעורב בקבוצת בלומסברי, שם הכיר אנשים רבים כולל את ואנסה בל.
בסופו של דבר הוא התאהב בואנסה בל, ואף על פי שהייתה נשואה, היא התאהבה בו חזרה.
בל מאוד רצתה ילד מדאנקן גרנט, והיא נכנסה להריון באביב 1918. גרנט וואנסה בל המשיכו לחיות יחד במשך יותר מ-40 שנה.
במהלך אותה תקופה היחסים ביניהם היו בעיקר ביתיים ויצירתיים – לעיתים קרובות הם ציירו באותו סטודיו וסייעו זה לזה ביצירה.
החיים עם ואנסה בל לא מנעו את המשך היחסים של גרנט עם גברים, עוד לפני שנולדה בתם אנג'ליקה.
אנג'ליקה גדלה והאמינה כי בעלה של ואנסה, קלייב בל, הוא אביה הביולוגי, והיא נשאה את שם משפחתו.
דאנקן גרנט וואנסה בל יצרו מערכת יחסים פתוחה, אף על פי שהיא עצמה מעולם לא היו לה פרשיות אהבים נוספות.
לדאנקן, לעומת זאת, היו כמה מערכות יחסים רציניות עם גברים אחרים, והבולט בהם דייוויד גארנט, שהתחתן מאוחר יותר עם אנג'ליקה ביתו של גרנט ונולדו להם ארבע בנות, כולל אמארליס גארנט.
אהבתו של דאנקן גרנט לואנסה בל, נשמרה עד למותה בשנת 1961.
בשנותיו המאוחרות יותר של גרנט, אהובו, המשורר פול רוש (1916–2007), שאותו הכיר בשנת 1946, טיפל בו ואיפשר לגרנט לשמור על אורח חייו המורגל במשך שנים רבות.
היחסים של גרנט ורוש היו חזקים ונמשכו אפילו במהלך נישואיו של רוש וחמישה ילדים שנולדו לו בסוף שנות החמישים.
רוש נעשה ליורש משותף של האחוזה של גרנט.
גרנט נפטר בסופו של דבר בביתו של רוש בשנת 1978.
שרידיו של דאנקן גרנט קבורים לצד ואנסה בל בחצר כנסיית סנט פיטר, ווסט פירל, מזרח סאסקס.
דאנקן ג'יימס הוא זמר אנגלי.
ג'יימס נולד בסולסברי, הוא גודל בעיקר על ידי אימו לאחר שאביו עזב אותה עוד מלפני שנולד, כנער הוא הופיע במחזות חלום ליל קיץ ושרלוק הולמס שהועלו בתיאטרון נוער.
הוא זכה לפרסום כחבר בלהקת הבנים בלו, הלהקה זכתה להצלחה ברחבי בריטניה ובמספר מדינות נוספות.
במסגרת הלהקה הוא ייצג את בריטניה באירוויזיון 2011 עם השיר I Can, הם היו במקום ה-11.
ב-2006 הוציא את אלבום הסולו "Future Past", ב-2007 היה במקום השלישי בתוכנית המציאות "רוקדים על הקרח" (Dancing on Ice).
באירוויזיון 2009 הגיש את תוצאות הניקוד של בריטניה.
ב-2009 שיחק את וורנר במחזמר לא רק בלונדינית שהועלה בלונדון.
ג'ון דאנקן מקריי היה שחקן סקוטי, אחד השחקנים הסקוטים המובילים בדורו.
הוא עבד כשחקן על הבמה, בקולנוע ובטלוויזיה.
מקריי נולד ב-20 באוגוסט 1905 ברחוב קירקלנד 118, מריהיל, גלאזגו, סקוטלנד.
הרביעי מבין ששת ילדיו של ג'יימס מקריי, סמל במשטרת גלאזגו, ואשתו קתרין גרהאם.
הוא למד בבית הספר לבנים "אלן גלן".
מאוחר יותר, בשנים 1923 ו-1924, למד באוניברסיטת גלאזגו הוא לא סיים את לימודיו באוניברסיטה.
הוא הפך לחבר ב-Citizens Theatre, שהיה התיאטרון העיקרי במערב סקוטלנד.
בשנת 1937 התפרסם לראשונה כשחקן קומי של בתיאטרון Curtain בתפקיד הראשי בהצגה Jamie the Saxt של הסופר רוברט מקללן, הופעה שהפכה ל"חתימה" האופיינית שלו בשנים הראשונות.
בשנת 1949 החל מקריי להופיע בסרטי קולנוע ובהמשך בתוכניות טלוויזיה מוקדמות.
הוא הופיע לראשונה בסרט Whiskey Galore!
הסרט מבוסס על מקרה אמיתי שאירע בזמן מלה"ע ה-2. ספינה ועליה מטען של 250 אלף בקבוקי וויסקי עולה על שרטון לידי חופי האיים ההברידים, בסקוטלנד.
התושבים המקומיים יוצאים למבצע לבזוז את האוצר בטרם יגיעו נציגי השלטונות.
אלא שעליהם למצוא דרך להערים על מפקד משמר החופים האנגלי שנחוש לא לתת לסקוטים ליהנות מהמשקה הלאומי שלהם.
בשנת 1953 כיכב מקריי בסרט "החוטפים בצפון אמריקה".
הסרט עסק בשני נערים צעירים, נכדיו של מקריי (בתור הדמות 'סבא'), שנשלחים לנובה סקוטיה לגור עם סבא וסבתא לאחר שאביהם נהרג במלחמת הבורים.
בטלוויזיה מקריי הופיע בתוכנית Para Handy - Master Mariner סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת ספרים וסיפורים שהופיעה בחדשות הערב של גלאזגו.
הסיפורים עקבו אחר פיטר 'פארה הנדי' מקפרלן אותו גילם מקריי.
פארה הנדיי שהוא קפטן ספינה, מוביל את צוותו למגוון של הרפתקאות מוזרות סביב האיים הסקוטיים והחוף הסקוטי.
בשנות החמישים והשישים מקריי הפך לעמוד התווך בטלוויזיה ב"חגיגות הוגמנאי".
הוגמנאי היא המילה הסקוטית ליום האחרון בשנה והיא שם נרדף לחגיגות השנה החדשה.
במהלך חגיגות הוגמנאי התפרסם מקריי בזכות שירו A Wee Cock Sparra.
במהלך שנות השישים הופיע בפרקים בסדרת הטלוויזיה הנוקמים והאסיר,
כמו כן, הופיע מקריי באחד מסרטיו האחרונים "קזינו רויאל", פרודיה על אחד מסרטי ג'יימס בונד.
הסרט לא יצא לאקרנים אלא לאחר שנפטר מקריי.
מקריי נפטר ב־23 במרץ 1967 בגלאזגו.
מקריי היה אח במסדר הבונים החופשיים וחבר בלשכת מריהיל מספר 510, גלאזגו, סקוטלנד.
דאנס-רוק הוא סוגה מוזיקלית הנגזרת ממוזיקת רוק.
זוהי סוגת פוסט-דיסקו הקשורה לפופ רוק ופוסט-פאנק עם פחות השפעות של רית'ם אנד בלוז.
מקורו בתחילת שנות ה-80, בעקבות הירידה בפופולריות של הפאנק והדיסקו כאחד.
דוגמאות לדאנס-רוק מוקדם כוללות את "No G.D.M." של ג'ינה אקס, "On the Rebound" של ראס באלארד, ואמנים כמו דינוזאור אל , ליקוויד ליקוויד ופולירוק , ואלבום האוסף .
מייקל קמפבל, בספרו "מוזיקה פופולרית באמריקה", מגדיר את הסוגה כ"פיוז'ן פוסט-פאנק/פוסט-דיסקו".
להלן לקט של אמני ולהקות דאנס-רוק שפעלו במרוצת השנים:
ה- Danza de los Voladores ( ; "ריקוד העלונים"), או פאלו וולדור ( ; "קוטב מעופף"), הוא טקס/פולחן מזו-אמריקאי עתיק המבוצע עד היום, אם כי בצורה שונה, במקומות שונים במקסיקו.
מאמינים שמקורו בבני העמים: נאואה, הואסטק ואוטומי במרכז מקסיקו, ולאחר מכן התפשט ברוב חלקי מזו-אמריקה.
הטקס מורכב מריקוד וטיפוס של שלושים מטרים אל מוט שממנו ארבעה מתוך חמשת המשתתפים משגרים את עצמם קשורים בחבלים כדי לרדת אל הקרקע.
החמישי נשאר על גבי המוט, רוקד ומנגן בחליל ותוף.
לפי מיתוס אחד, הטקס נוצר כדי לבקש מהאלים לשים קץ לבצורת קשה.
למרות שהטקס לא מקורו באנשי טוטונאק, כיום הוא קשור אליהם מאוד, במיוחד אלה שבפאפנטלה ובסביבתה במדינת וראקרוס המקסיקנית.
הטקס קיבל את השם למורשת תרבותית בלתי מוחשית על ידי אונסק"ו על מנת לעזור לטקס לשרוד ולשגשג בעולם המודרני.
האצטקים האמינו שדנזה דה לוס וולדורס הוא סמל התרבות שלהם.
דָאס יודִישֶע טָאגֶבּלַאט היה יומון חרדי ביידיש שיצא לאור בעיר ורשה שבפולין, בין השנים ה'תרפ"ט–ה'תרצ"ט, (1929–1939).
העיתון היה מיועד לציבור החרדי בפולין, התנהל באופן עצמאי ללא השתייכות מפלגתית והופץ ביותר מ–30,000 עותקים.
נוסד על ידי העסקן האגודאי הרב מנדל קמינר בעידוד אחיינו רבי אברהם מרדכי אלתר.
העורך הראשי היה דוד פלינקר, כמנכ"ל שימש חיים קמינר בנו של המייסד.
העיתון יצא לאור לראשונה ב־ט"ו באלול תרפ"ט (20 בספטמבר 1929) והפסיק להופיע ב־כ"ב באלול תרצ"ט (6 בספטמבר 1939), מיד לאחר פלישת הנאצים לפולין.
טרם הופעתה של העיתונות החרדית, העיתונות היהודית בפולין נשלטה על ידי חילונים ומשכילים ולאוכלוסייה האורתודוקסית לא היה ביטאון לבטא את עמדותיה.
חלק מהחרדים קראו בעיתונים אלו ועובדה זו הגבירה את תופעות החילון וההשכלה.
כאשר החל רבי אברהם מרדכי אלתר להנהיג, הביע את דעתו על נחיצותו של עיתון יומי חרדי, ובתקופת הנהגתו פעל רבות לשם כך, במשך השנים שלאחר מכן נעשו מספר ניסינות להוציא לאור עיתונים חרדים ויומונים בפולין, אולם הם לא החזיקו מעמד, ונסגרו בעיקר מחוסר תקציב.
בהמשך לכך, הקים העסקן הרב מנדל קמינר את העיתון 'דאס יודישע טאגבלאט', בברכת אחיינו האמרי אמת שגם נתן הלוואה על סך כ־10,000 דולר.
כדי להקל על הפן הכלכלי ולחסוך את הצורך בגיוס כספים, הקים קמינר את העיתון כקואופרטיב שכל עובדיו שותפים לרווחיו, השיטה התבררה כיעילה, ועובדי העיתון שהיה להם בו אינטרס כלכלי התמסרו עבורו, עד שהגיע לרמה של העיתונים המקובלים והנפוצים בפולין, והיה בעל השפעה משמעותית על הציבור החרדי בגולה.
בניגוד ליומונים החרדים הקודמים שקראו לציבור לרכוש את העיתונים כדי לתמוך בהם שישרדו כלכלית, דאס יודישע טאגבלאט לא נזקק לכך הודות למודל השיתופי שלו, וציבור הקוראים גויס על ידי השקעה באיכות ואינפורמטיביות התוכן והיו לו מאות אלפי קוראים.
דאס יודישע טאגבלאט תמך באינטרסים של תנועת אגודת ישראל והאוכלוסייה הדתית, אך לאורך כל שנות פעילותו היה עיתון עצמאי בלתי תלוי וללא השתייכות מפלגתית.
אמנם הוועד המרכזי של אגודת ישראל בפולין היה הבעלים הפורמלי של העיתון, אולם לעיתים די קרובות העיתון פשוט הכתיב את עמדת המפלגה על ידי גיבוש הקו האגודאי כביכול, מראש ובאופן פומבי, ומנהיגי אגודת ישראל הסתגלו למדיניות שנקבעה על ידי עורכי העיתון על אף חילוקי הדעות שהתגלעו ביניהם.
למרות שהיה העיתון מיועד לאוכלוסייה החרדית, הוא התנהל כעיתון א־מפלגתי ובנושאים יהודיים כללים ייצג את עמדת כלל הציבור היהודי, הגם שלעיתים הדבר גרר ביקורת מטעם החרדים.
זה בא לידי ביטוי בפרט בסמוך למלחמת העולם השנייה כאשר העיתון יישר קו עם העיתונים היהודיים והוראות אגודת העיתונאים היהודים בורשה, והתייצב לתמוך בחרם נגד גרמניה הנאצית.
מלבד חדשות ואקטואליה, דיווחים פוליטיים מפולין ומהעולם, הופיעו בעיתון גם מאמרים תורניים, רומנים בהמשכים, סקירות וביקורת ספרות, מדור תעשייה ומסחר, הומור, סקירות היסטוריות של יהדות ספרד ושרידיה.
העיתון הקפיד להתאים את התוכן לציבור החרדי ונעדר ממנו כל מה שנחשב פוגעני, פרובקטיבי או בלתי־מוסרי מנקודת מבט חרדית.
בהתאם להשקפה זו, צונזרו מדפי העיתון פורנוגרפיה, עבירות שחיתות, פשעים חמורים, רציחות והתאבדויות.
למרות שהדבר היה כרוך בהליכה נגד הזרם של העיתונים היהודיים המבוססים.
היות שבאותה עת טרם התגבשו כללים ברורים בנושא ומדיניות זו הייתה ייחודית, עבודת הצנזורה הייתה קשה ומאתגרת ומדי פעם השתרבבו ידיעות או ביטויים שספגו ביקורת, כתוצאה מכך מונה הרב שמשון שטוקהמר לאחראי צנזורה.
גם האדמו"ר רבי אברהם מרדכי אלתר שעודד את הקמת העיתון עקב אחרי תכניו ושלח לעורכים את הערותיו.
במסגרת המאבק בהתבוללות והשכלה, העיתון הדגיש את החשיבות של הקפדה על שימוש בשפת היידיש ונלחם בשפות הזרות.
כמו כן היה מרבה להתפלמס עם העיתונים החילוניים.
העיתון נתן במה חשובה לכל הקשור לארץ ישראל והנעשה בה, וקרא לחרדים לעלות לארץ ולבנות אותה.
העיתון אף הוציא גיליונות מיוחדים לענייני ארץ ישראל שזכו לתפוצה רחבה גם בקרב החרדים שמחוץ לפולין, ברומניה, הונגריה ועוד.
בנימין מינץ – שעלה לארץ כבר ב־1925 והכיר אותה היטב – היה סופר העיתון בארץ ישראל, ופרסם בו מאמרים חיוביים רבים על היישוב החדש, מאמריו היו פופולריים מאוד, והייתה להם השפעה חיובית על היחס של החוגים החרדיים בפולין כלפי ארץ ישראל.
לעיתון הייתה תרומה ליוזמתם של פועלי אגודת ישראל להקמת מרכזי־הכשרה־לעולים בפולין ורומניה, ולבניית קיבוצים ומושבים בארץ.
דאנס-פאנק הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של פאנק רוק (Punk rock), פוסט-פאנק, דיסקו, פוסט-דיסקו ומוזיקת הגל החדש, שהופיע לראשונה בארצות הברית ובריטניה של סוף שנות ה-1970. הז'אנר מאופיין בערבוב האנרגיה של הפאנק רוק עם מקצבי הדאנס של פאנק ודיסקו.
ז'אנר הדאנס-פאנק מוגדר בעמדה בעלת ניואנסים לאורך ספקטרום סגונוני במקום במערך נוקשה של מאפיינים.
ז'אנר זה נהיה מורכב כאשר להקות מסוימות מכריזות על נאמנות לפאנק תוך יצירת מוזיקה שנוטה לכיוון של מוזיקת דאנס אלקטרונית.
כמו כן, דאנס-פאנק חולק מספר אלמנטים משותפים עם פוסט-פאנק (Punk), שאותו ירש ממנו.
בין האלמנטים המשותפים ניתן למנות:
שירה קודרת גברית עם מילים מלומדות או מודעות לעצמן, בליווי גיטרות חשמליות מעוותות בעלות צלילים מתכתיים טקסטואליים ולא מולודיים.
קצב דיסקו מואץ או דאנס גרוב.
אפקטים קוליים מהדהדים של מוזיקת דאב.
אחד המאפיינים הבולטים של דאנס-פאנק הוא דגש מכוון על שימוש יעיל בחלל ובשקט.
גישה זו כוללת יצירת מקצבים מינימליסטיים, הימנעות מסולואים מורחבים של גיטרה והפשטה מכוונת של הצליל.
בתוך הדאנס-פאנק, מינימליזם הוא לא רק פשטות, אלא גם סמל לתחושה של ישירות וסדר שיטתי, ולעיתים קרובות אף טוהר, הקשורים ישירות לפשטות של האמנות המודרניסטית.
צליל הגיטרה של דאנס-פאנק מקבל איכות ייחודית המאופיינת בזוויתיות, קוצים נקיים ושבירים שיוצאים מריפים מסורתיים או אקורדי בלוז.
גישה קולית זו מיישרת את צליל הגיטרה עם צורות מופשטות ואלמנטים ארכיטקטוניים המזכירים את הקונסטרוקטיביזם, הסופרמטיזם והסגנון הבין-לאומי.
בנוסף לכך, גרוב וסינקופה בולטים הם חלק בלתי נפרד מהקצב של דאנס-פאנק.
הז'אנר שואף ליצור גרוב קולח, חלק ודמוי טראנס, המציע מפלט מהאילוצים המטריים של הקפיטליזם.
הגרוב, עם הסינקופציות שלו, מציג אלמנטים של גמישות אנושית ובלתי צפויה, ומעניק למוזיקה מימד רגשי שמורגש ולא נתפס אינטלקטואלית.
סינקופיה ביצירות אלו כרוכה בשינוי והסרה של מבטאים צפויים, יישור מקצבים לדיבור, הדגשת האלמנט האנושי על פני דיוק מכניסטי.
עם זאת, יש המתארים את האיכות הקולית של יצירות דאנס-פאנק כ-"יבש", חסר רגש, ומשדרת באופן מסויג, סרדוני ואירוני.
ההיבט הלירי של דאנס-פאנק מייחד אותו מז'אנרי דאנס רבים אחרים.
ז'אנר זה לעיתים קרובות נמצא במקהלה של פסוקי רוק או מבני רוק מוזיקליים נרטיביים.
עם זאת, בהשפעת מוזיקת הדאנס, ביצירות דאנס-פאנק ניתן למצוא מילים חוזרות היוצרות אפקט טראנסי וטרנסצנדנטי.
לגישה זו יש קווי דמיון לשירה בדיסקו, שבה החזרה על מילים משמשת לשפה ריקה ולפיתוח אלוהי עצמי באמצעות ביטוי רגשי מוגבר.
דאנס אלטרנטיבי הוא ז'אנר מוזיקלי של רוק אלטרנטיבי ומוזיקת דאנס אלקטרונית.
ז'אנר זה נוצר לראשונה בשנות ה-1980 בממלכה המאוחדת.
בין האמנים מהז'אנר הידועים ניתו למנות את ניו אורדר והפרודיג'י.
על פי AllMusic, דאנס אלטרנטיבי מערבב את "מבנה השיר המלודי של רוק אלטרנטיבי ואינדי רוק עם ביטים אלקטרוניים, סינת'ים ו/או דגימות, ואוריינטציה מועדונית של מוזיקת דאנס ופוסט-דיסקו".
העיתון היומי The Sacramento Bee קרא לז'אנר "פוסטמודרני - יורוסינת' - טכנופופ - גל חדש בבלנדר".
הז'אנר מבוסס על תרבות המועדונים תוך שילוב ז'אנרי מוזיקה אחרים כמו אלקטרופופ, מוזיקת האוס ו-EBM.
אמני הדאנס האלטרנטיבי מזוהים באופן הדוק עם המוזיקה שלהם בשל סגנונם המוזיקלי.
אמנים אלו בדרך כלל חתומים בחברות תקליטים קטנות.
דאנקן אפשו פלטשר היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כסנאטור מטעם מדינת פלורידה, והיה הסנאטור שכיהן במשך התקופה הארוכה ביותר בתולדות פלורידה.
הוא כיהן פעמיים כראש עיריית ג'קסונוויל וכן כחבר בבית הנבחרים של פלורידה.
פלטשר נולד ב-6 בינואר 1859 סמוך לעיר אמריקוס, שבג'ורג'יה.
הוא למד משפטים באוניברסיטת ואנדרבילט שבנאשוויל, טנסי, השלים את לימודיו בשנת 1880, והוסמך לעריכת דין בשנה שלאחר מכן.
הוא פתח משרד עורכי דין בעיר ג'קסונוויל בפלורידה, והיה ממייסדי לשכת עורכי הדין של ג'קסונוויל ונשיאה הראשון.
פלטשר היה משקיע מוקדם באזור של כ־1,300 אקר במה שמוכר כיום כפורט לודרדייל, ובעיקר באזור וילטון מנורס, שם הקים את חברת Florida Fiber שעסקה בגידול קנבוס סיסלי (סיב טבעי לתעשיית חבלים).
בנוסף, שימש כיועץ המשפטי הראשי של כמה חברות רכבת, ביניהן "Florida East Coast Railroad" בבעלות הנרי פלאגלר, שהיה בעבר נשיא חברת "סטנדרד אויל".
בשנת 1896 היה פלטשר אחד משלושת הבוחנים שמונו לנהל את מבחן הלשכה לעורך הדין ג'יימס ולדון ג'ונסון — האפרו־אמריקאי הראשון שהתקבל ללשכת עורכי הדין של פלורידה באמצעות מבחן.
למרות התנגדות של אחד הבוחנים, תמך פלטשר בקבלתו של ג'ונסון ואף בירך אותו על כך.
בפברואר 1897 נבחר פלטשר לנשיא הראשון של לשכת עורכי הדין של ג'קסונוויל.
פלטשר החל את דרכו בפוליטיקה המקומית ונבחר למועצת העיר ג'קסונוויל בשנת 1887. בהמשך כיהן כראש העיר בשתי קדנציות – בין השנים 1893–1895 ובין 1901–1903. הוא הנהיג את שיקום העיר לאחר השריפה הגדולה של 1901. בשנת 1893 נבחר גם לבית הנבחרים של פלורידה.
בין השנים 1900–1907 כיהן כיו"ר מועצת החינוך הציבורית של מחוז דובל.
בשנת 1908 כיהן כנשיא "איגוד נתיבי המים הפנימיים של מפרץ מקסיקו" ובהמשך גם כנשיא "איגוד הנתיב הימי ממיסיסיפי לאוקיינוס האטלנטי".
בשנת 1909 נבחר פלטשר, מטעם המפלגה הדמוקרטית, לסנאט של ארצות הברית, ונבחר מחדש ארבע פעמים ברציפות.
בשנת 1913 מינה אותו הנשיא וודרו וילסון ליו"ר הוועדה הממשלתית שחקרה את מערכת הבנקים למשכנתאות באירופה, אגודות האשראי הכפריות, ותנאי החיים באזורים חקלאיים.
וילסון מינה אותו גם כנציג ארצות הברית בוועדה הבינלאומית העליונה.
פלטשר שימש כחבר בוועדות רבות, בהן ועדת המסחר של הסנאט, שבראשה עמד בין השנים 1916–1919. הוא גם השתתף בוועדת המשנה שחקרה את אסון הטיטניק.
בשנת 1932 עמד בראש ועדת הבנקאות והמטבע של הסנאט, שחקרה את הסיבות לקריסת וול סטריט בשנת 1929. החקירה, הידועה כ"ועדת פקורה" (Pecora Commission), הובילה לרפורמות מקיפות במערכת הפיננסית האמריקאית, ובהן חוק ניירות הערך של 1933 וחוק הבורסה של 1934, שחייבו חברות לחשוף מידע לציבור.
כתוצאה מכך נוסדה גם הוועדה לניירות ערך ובורסות של ארצות הברית (SEC) בשנת 1935.
בשנת 1928 הגיש פלטשר הצעת חוק להקמת הפארק הלאומי אוורגליידס, שאושרה לבסוף בשנת 1934 על ידי הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט.
בנוסף, היה אחראי לגיוס מימון לבניית גשר גנדי בטמפה ולרכישת שטח להקמת בסיס חיל האוויר מקדיל, בין פרויקטים פדרליים רבים של תקופת ה־WPA.
פלטשר נפטר ב-17 ביוני 1936 מהתקף לב בוושינגטון די.
סי., ונקבר בבית העלמין אוורגרין בג'קסונוויל.
מזכירתו השמידה את מסמכיו האישיים לאחר מותו.
פלטשר היה נאמן של אוניברסיטת ג'ון בי.
סטטסון ושל בית החולים סנט לוק בג'קסונוויל.
הוא כיהן כסגן נשיא של "חברת בית הילדים של פלורידה" ונשיא כבוד של הקונגרס המסחרי הדרומי.
היה חבר בלשכת עורכי הדין האמריקאית ובלשכת עורכי הדין של פלורידה, ונשיא החברה ההיסטורית של פלורידה.
בשנת 1907 ייסד את הכנסייה היוניטרית הראשונה בג'קסונוויל.
פלטשר היה תומך נלהב במורשת הקונפדרציה.
בשנת 1931 נשא נאום בפני ארגון "בנות הקונפדרציה המאוחדות" (UDC) ואמר:
דאסו אוראגן היה מטוס קרב סילוני צרפתי שיוצר בשנות החמישים.
האוראגן היה בשימוש חיל האוויר הישראלי במבצע קדש ובמלחמת ששת הימים, והוא מטוס הקרב הצרפתי הראשון שהצטייד בו חיל האוויר.
פיתוח האוראגן החל מיד לאחר מלחמת העולם השנייה בידי מרסל דאסו, מנהל חברת דאסו תעופה.
בשנת 1947 הוא הציג את תכנונו לממשל הצרפתי, אך זה לא הזמין את המטוס והוא המשיך לפתחו בכוחות עצמו.
בדצמבר 1947 החל התכנון הפרטני של אב הטיפוס, שכונה "MD (Marcel Dassault) 450" ובאפריל 1948 החלו בבנייתו.
הממשלה הצרפתית השתכנעה והזמינה 3 אבות טיפוס ביוני, והאוראגן הראשון טס בסוף פברואר 1949 ללא חימוש ודיחוס.
האוראגן מזכיר במראהו מטוסי קרב אמריקאיים של אותה תקופה (כ־F-84 תאנדרג'ט, למשל, או ה־F-86 סייבר): כונס האוויר שלו מוקם בחרטומו הקטום, הכנף ישרה ותחתונה, החופה חופת בועה וכן נסע תלת גלגלי עם גלגלים בודדים בכל כן, כאשר הכן הקדמי מתקפל לפנים.
עם זאת, האוראגן קטן יותר ושוקל כטונה פחות ממקבילו האמריקאי, וכנפיו דקות יותר.
הוא מונע במנוע רולס-רויס "נין 102" שנבנה ברישיון במפעלי היספנו-סויזה, בעל דחף של כ-2,270 ק"ג.
לאחר סיום בניית אב הטיפוס השלישי, הזמינה ממשלת צרפת 15 מטוסי טרום-יצור, שיועדו לבחינת מנועים ותצורת נשק שונות.
12 מטוסים מסדרה זו נבנו בסופו של דבר, שכן לפני שסופקו מטוסי טרום הייצור, הזמינה הממשלה באוגוסט 1950 150 מטוסי אוראגן מבצעיים.
דאסו התאכזב, שכן ציפה להזמנה של כ־850 מטוסים, אך גם הזמנה זו הייתה גדולה למדי, וכשנתבקש לבנות 200 מטוסים נוספים הסתבר כי כושר הייצור של מפעליו הספיק אך בקושי לשם כך.
בשנת 1952 החליף האוראגן את מטוסי הוומפייר בחיל האוויר הצרפתי.
50 המטוסים הראשונים צוידו במנוע "נין 102", והיתר במנוע "נין 104" המשופר שנבנה ברישיון.
מכלי דלק בקצות הכנף היו תקניים בשני הדגמים.
מטוס חומש ב-4 תותחי HS-404 בקוטר 20 מ"מ שמוקמו מתחת לכונס האוויר, וכן עד טונה של חימוש חיצוני.
חימוש אופייני היה צמד פצצות 450 ק"ג, 16 רקטות 105 מ"מ מאטרה T-10 או 8 רקטות ושתי פצצות נפלם.
טייסי חיל האוויר הצרפתי שיבחו את האוראגן כמטוס נעים להטסה ויציב בעת ירי, למרות שהייתה לו נטייה לסחרור בפניות הדוקות בשל גופו הקצר.
האוראגן שימש בצוות האווירובטי של צרפת במשך שנתיים.
חלק מהאוראגנים הוסבו לתצורת הפעלה ממנחתי שדה עם גלגלים כפולים ומצנחי עצירה, אך כבר בשנת 1955 יצאו מהקו הראשון של מטוסי הקרב לטובת המיסטר 4A המתקדם בהרבה.
הם המשיכו להיות בשימוש עד שנות השישים המוקדמות בצרפת כמטוסי אימון.
בחילות אוויר אחרים השימוש בהם היה ממושך בהרבה: הודו הזמינה 71 אוראגנים עם מנוע "נין 105" משופר מעט ב־1953, והזמינה עוד 33 מעודפי צרפת.
בשירות הודו המטוס כונה "טופאני" ("הוריקן" בהינדי).
בשנת 1958 הוא החל להיות מוחלף במיסטר, אך המשיך לשרת כמטוס אימון מתקדם.
בעקבות עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית צוידה מצרים בשנת 1955 במטוס המיג-15 המתקדם.
מטוס הסילון היחיד של חיל האוויר הישראלי היה אז הגלוסטר מטאור, שלא היה בר השוואה למיג, ונדרשה הצטיידות דחופה לסגירת הפער.
ישראל הזמינה 24 מטוסי מיסטר 2C מצרפת ו־24 מטוסי F-86 סייבר סימן 6 שיוצרו על ידי חברת קנדאייר, אך במיסטר נתגלו בעיות מבניות, ואילו קנדה הודיעה ב-9 ביולי 1955 על סירוב לספק את המטוסים מסיבות פוליטיות של ערעור היציבות במזרח התיכון.
ישראל ביקשה על כן לקנות מטוסי מיסטר 4A החדישים, אך אלו לא היו זמינים עדיין ולכן נרכשו האוראגנים כפתרון ביניים על אף היותם ותיקים ולקראת יציאה משירות בחיל האוויר הצרפתי.
ישראל קנתה כ־75 מטוסים עד אמצע שנות השישים, כולם מעודפי חיל האוויר הצרפתי.
ששת המטוסים הראשונים הוטסו ב-6 באוקטובר 1955 במסגרת מבצע אוריש שילוב של המילה אוראגן וישראל.
ב-10 באוקטובר הועברו שישה מטוסים נוספים.
שנים עשר המטוסים הללו נקלטו בטייסת "הצרעה" שהוקמה בחצור לקליטת האוראגנים בפיקוד בני פלד, שפיקד גם על מבצע העברתם מצרפת.
חודש לאחר מכן הגיעו עוד 12 מטוסים, ובאוגוסט 1956 ערב מבצע קדש וכחלק ממבצע שחרית נשלחו לארץ 6 מטוסי אוראגן נוספים, מבצע זה זכור בעקבות העברת 36 מטוסי מיסטר.
ההפלה הראשונה של האוראגן בחיל האוויר התרחשה ב־12 באפריל 1956. סגן דוד קישון היה כונן יירוט בחצור, עת המריא ליירט מטוסי ומפייר מצריים שחדרו לישראל באזור מכתש רמון.
הוא פגע בצרור ארוך באחד המטוסים, וטייסו נחת נחיתת אונס באזור עבדת.
22 אוראגנים נטלו חלק במבצע קדש.
במבצע זה האוראגנים ביצעו משימות סיוע קרוב, שכן לא יכלו להתמודד בקרב אוויר מול מטוסי מיג-15. האוראגן הוכיח עצמו כמטוס מצוין למשימות אלו בשל אמינותו וקשיחותו.
בין היתר חיפו האוראגנים על ההצנחה במיתלה, תקפו את המשחתת המצרית איברהים אל אוואל, ותקפו מטרות בצירי התנועה בסיני.
במחצית הראשונה של שנות השישים נרכש מספר רב של מטוסים מעודפי חיל האוויר הצרפתי, וזאת עקב הייעוד החדש של המטוס בחיל האוויר - מטוס לאימון מתקדם.
הגידול במספר המטוסים הביא לפתיחת טייסת אוראגן שנייה - טייסת ראש האריה, או בשמה הנוכחי טייסת אבירי הזנב הכתום.
גם במלחמת ששת הימים מילאו האוראגנים תפקיד דומה של תקיפת מטרות קרקעיות, 51 אוראגנים נטלו חלק במערכה תוך שאחד מהם אף מפיל מיג 21 מצרי שהיה בתחילת תהליך ההמראה.
במלחמה זו הופל אוראגן אחד בקרב אוויר ותשעה באש נ"מ, אוראגנים רבים שנפגעו הצליחו לחזור בשלום הודות לקשיחותו של המטוס.
שירותם הסתיים רק בשנת 1973, הרבה לאחר המועד המתוכנן מלכתחילה.
ב־1975 מכרה ישראל 18 אוראגנים לאל סלוודור, שם המטוס שירת עד שנות השמונים.
דאסטין פטריק ראנלס , הוא מתאבק אמריקאי, הידוע בעיקר בשל תקופתו בארגון ה-WWE, שבו התאבק תחת שם הבמה גולדאסט (בעברית: "אבק זהב").
כיום, הוא מופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW).
ראנלס הוא בנו של דאסטי רודס, שהיה מתאבק בעברו, ואחיו למחצה של קודי רודס שאף הוא מתאבק.
ראנלס החל להתאמן בקרבות חובבנים מול אביו בעודו בתיכון.
ב-1988 החל להתאבק תחת השם דסטין רודס במסגרת ארגון שולי מפלורידה.
הצלחתו בארגון הביאה אותו לארגון ארצי וגדול יותר, שהמשיך להקנות לדמותו פופולריות רבה.
לבסוף התקבל ראנלס לארגון ה-WWE (אז ה-WWF) בשנת 1990 יחד עם מתאבק נוסף בשם ריק האריס.
דמויותיהם נקנו יחד עימם והם הציגו על פני הבמה מאבקים מבוימים, שזכו להתעניינות שולית מצד מעריצי הענף.
בפברואר 1991 עבר ראנלס להתאבק ב-WCW, שם זכה לפופולריות קטנה בלבד.
דמותו השתלבה במעט קווי עלילה ובאירועים ספורים, אך אלו גדלו ותפחו והפכו את דמותו לרבת מעללים.
בין האירועים שהתסריט זימן לו התעמת ראנלס עם אלכסנדרה יורק (שגולמה על ידי השחקנית טרי ראנלס, שהפכה להיות אשתו הראשונה), קנדל וינדהאם, סטיב אוסטין ומתאבקים אחרים.
ראנלס פוטר מהארגון לאחר שפעל בניגוד להוראות העלילה בקרב עתיר רייטינג ששודר במסגרת אירוע "שלם וצפה".
ביולי 1995 חזר ראנלס ל-WWF בדמות "גולדאסט", כוכב סרטים שזהותו המינית לא ברורה.
במסגרת גילום הדמות חבש ראנלס פאה בלונדינית, איפר את פניו ולבש בגד גוף בצבע זהב.
הוא צירף אליו את אשתו טרי בתפקיד המנהלת שלו, מרלנה.
דמותו האקצנטרית שולבה היטב בעלילות המפותלות של ה-WWF והופיעה באירועים המרכזיים של הארגון, כגון הרויאל ראמבל ורסלמניה.
דמותו של ראנלס הוצבה למול דמויות ראשיות ואהודות, כגון הקברן, מארק מרו, בריאן פילמן וג'ף ג'ארט.
עלילותיו הסבוכות של ראנלס המשיכו במשך שלוש שנים.
הן היו אמורות להגיע לשיאן בתגלית כי הוא האחראי לצילומים מביכים של המתאבקים מאחורי הקלעים, עלילה שהייתה אמורה להביא עימה סכסוכים מבוימים חדשים, אך בעת זו חוזהו הותר לבקשתו.
ראנלס התגרש מאשתו טרי וחידש את הקשר עם אביו לאחר שלא דיברו במשך שנים.
באוגוסט 1999 חזר להופיע ב-WCW תחת השם "דסטין רודס".
במסגרת עלילותיו אביו שולב כדמות מן מהמניין בארגון ונאבקה לצידו בקרבות המבוימים נגד ג'ארט וריק פלייר.
עם קניית WCW על ידי ה-WWF דמותו של ראנלס נזנחה והוא עבר להופיע בארגון הקטן שפתח אביו.
בינואר 2002 חזר ראנלס ל-WWF (שנקרא עתה WWE) שוב בדמותו הישנה "גולדאסט".
ראנלס זכה לפופולריות רבה והעלילה זימנה לו מספר תארים ושיתוף פעולה עם דמותו של המתאבק בוקר טי.
הצמד הפך לפופולרי ביותר עקב המשחק הקומי שהציגו בין מופעי הקרבות.
תסריטאי ה-WWE החליטו לרענן את דמותו של ראנלס ולהוסיף לה מאפיין חדש.
לשם כך בוימה תקיפתו על ידי דמויותיהם של רנדי אורטון ובטיסטה.
דמותו של ראנלס הייתה כביכול מזועזעת מהטראומה עד כדי כך שלקתה בתסמונת טורט והחלה לגמגם ולהטיח עלבונות באנשים שונים.
תקופה זו של ראנלס ב-WWE הסתיימה עם פוג חוזהו בסוף שנת 2003.
ראנלס הבליח לזמן מה בדמותו הישנה מה-WCW בליגות שוליות ביפן, עד אשר לבסוף הצטרף לארגון ההיאבקות של אביו - TNA.
הקריירה שלו נקטעה כאשר נעצר לאחר ריב קולני עם חברתו.
מנהלי ה-TNA, שאביו כבר לא היה ביניהם, אילצו אותו לעזוב, וראנלס חזר לארגון ה-WWE בדמות "גולדאסט".
גם הפעם שהותו הייתה קצרה לאחר שנעדר מאחד ממופעי ה-WWE עקב בעיה משפטית, אך לא הודיע מראש למנהליו.
ב-8 בספטמבר 2013, נודע שהוא חוזר לארגון בקרב נגד רנדי אורטון.
הקרב נגד אורטון היה על עבודתו שלו ושל אחיו, אך הפסיד בקרב ופוטר.
"החלום האמריקאי" דאסטי רודס, בא בתוכנית שלאחר מכן להילחם על מקומם של בנם, כשסטפני מקמהן הציעה לו להחזיר או את קודי רודס או את גולדאסט, אך הוא לא הסכים לעשות בחירה והיא פקדה על ביג שואו להכות אותו.
הם זכו לעוד הזדמנות מטריפל H; אם גולדאסט וקודי ינצחו את רומן ריינס ואת סת' רולינס באירוע באטלגראונד, הם יזכו להישאר בארגון.
מנגד, אם הם יפסידו - יפוטרו לתמיד.
באירוע זה, קודי וגולדאסט ניצחו וזכו בעבודתם חזרה.
לאחר הקרב, הגיעו מתאבקים כדי לחבק ולברך אותם על הצלחתם.
כעבור שבועיים, לקודי וגולדאסט היה קרב על אליפות הזוגות, ובו הם ניצחו בעזרתו של ביג שואו שהכה את כל חברי "המגן" וכתוצאה מכך, קודי הצמיד את רולינס והוא ואחיו זכו באליפות הזוגות.
באירוע סדרת ההישרדות חזר גולדאסט ל-WWE ונלחם בקרב "סדרת ההישרדות" חמש נגד חמש ההדחות המסורתי עם הדאדלי בויז, טייטוס אוניל ונוויל בניצחונם על סטארדאסט, האסנשן, המיז ובו דאלאס.
בשנת 2016 גולדאסט ניסה לחבור למתאבק R-טרות', שלא הסכים להיות בן הזוג שלו.
בשלב מסוים בחודש אוגוסט, R-טרות' רצה להיות בן הזוג של גולדאסט וגולדאסט היה זה שלא הסכים הפעם.
טרות' חבר למתאבק טיילר בריז שהיה נוהג לעשות סלפי עם מקל הסלפי שלו בעוד שטרות' השתמש במקל רגיל (ענף) בלבד.
באותו הזמן גולדאסט הצטוות עם המתאבק פאנדנגו ובאחת התוכניות התקיים קרב זוגות בין פאנדנגו וגולדאסט לטיילר בריז ו-R-טרות'.
בקרב זה, לא היו מנצחים, משום שבריז נטש את טרות'.
באחת הפרקים של התוכנית Raw, התקיים קרב בין פאנדנגו ו-R-טרות' בזמן שגולדאסט הוא השופט המיוחד והמנצח בקרב יזכה להיות השותף של גולדאסט.
גולדאסט הפריד בין טרות' ופאנדנגו, וטרות' ביצע על פאנדנגו את מהלך הסיום שלו.
הקרב הסתיים ללא הכרעה, מכיוון שטיילר בריז תקף את טרות' ואת גולדאסט ובשלב מסוים פאנדנגו הצטרף אליו וכך נוצר צוות הבריזנגו שבו היו המתאבקים פאנדנגו וטיילר בריז וצוות הגולדן-טרות' (אבק הזהב) שבו היו המתאבקים גולדאסט וR-טרות'.
בשנת 2017 בתוכנית Raw, הגולדן טרות' נכנסו לזירה עבור קרב צמדים, אך הקרב לא התקיים, מכיוון שגולדאסט תקף את R-טרות'.
דאסו מיסטר IV הוא מטוס קרב סילוני צרפתי משנות ה-50 של המאה ה-20, שיוצר על ידי חברת דאסו.
המטוס היה חמוש בזוג תותחים מסוג דאפה 30 מ"מ וצויד במנועי ורדון.
המטוס הראשון בסדרת מטוסי דאסו מיסטר לא היה אלא מטוס אוראגן עם כנפיים משוכות לאחור בזווית של 30 מעלות.
אבטיפוס של המיסטר הוטס לראשונה בפברואר 1951 ובשנתיים שלאחר מכן הוטסו עוד 8 אבות טיפוס, עד שהוחלט להכניסו לייצור.
באפריל 1953 החליט חיל האוויר הצרפתי לרכוש 156 מטוסי מיסטר IVA.
בשנת 1955 רכשה מצרים מטוסי סילון חדישים מצ'כוסלובקיה בעסקת נשק גדולה ובכך הופר מאזן הכוח האווירי בין ישראל ומצרים כאשר לחיל האוויר המצרי 200 מטוסי סילון ולחיל האוויר הישראלי 50 בלבד.
החשש הישראלי גבר לנוכח יתרון האיכות של המטוסים שנרכשו מדגם מיג 15 ו-מיג 17 שהיו עדיפים על האוראגן והגלוסטר מטאור.
בניסיון להעמיד מענה ראוי לרכש החדש ביקשה ישראל מצרפת לרכוש מטוסי סילון חדישים מדגם מיסטר IVA.
צרפת התנגדה למכירת מטוסים אלה והציעה במקומם מכירת מטוסי מיסטר II, הנחותים יותר.
במרץ 1956 בעקבות התקדמות ביחסי ישראל–צרפת, הסכימה לבסוף צרפת למכור לישראל 12 מטוסי מיסטר IVA בשל אינטרסים צרפתיים במזרח התיכון ורצון שלהם לחזק את ישראל.
מטוסים אלה נחתו בישראל ב־11 באפריל לאחר חניית ביניים לתדלוק באיטליה.
באותה השנה נחתמו עסקות נוספות לרכישת מטוסי מיסטר ובסך הכל סופקו באותה השנה 61 מטוסי מיסטר.
מטוס המיסטר האחרון היה מותאם לצילום והגיע ארצה, מוטס על ידי דני שפירא, סמוך מאוד לפתיחת מבצע קדש.
מטוסי המיסטר של חיל האוויר הישראלי לקחו חלק משמעותי במבצע קדש שהתרחש ב-1956 כמטוסי יירוט.
ב-30 באוקטובר נשלחו מיסטרים לחפות על הכח הקרקעי במיתלה וכנגדו הוזנקו כ-20 מטוסי קרב מצריים.
בקרב הופל מטוס מיג אחד ואחרים נפגעו אך לא נפלו.
למחרת, ב-31 באוקטובר, זוג מטוסי מיסטר נתקלו ברביעיית מטוסי ומפייר מצריים והפילו את כולם בקרב אוויר.
ב-2 בנובמבר נשלחו מיסטרים למשימות תקיפה.
אחד המטוסים שהוטס על ידי בני פלד נפגע באש נ"מ והוא נטש בעזרת כסא מפלט בדרום סיני בסמוך לשארם א-שייח' הסתתר במדבר ולאחר מכן חולץ בשלום על ידי טייס פייפר.
הייתה זו הנטישה הראשונה בעזרת כיסא מפלט בחיל האוויר.
ב-3 בנובמבר נשלחו שתי רביעיות למשימת סיוע באזור שארם א-שייח, המטוסים הטביעו ספינה מצרית קטנה ותקפו בטעות את אניית המלחמה הבריטית "קריין".
במלחמת ששת הימים תקפו המיסטרים בכל הגזרות מגוון רב של מטרות, החל מתקיפת בסיסי חיל האוויר של מצרים, ירדן, סוריה ועיראק (מבצע מוקד) ועד לתקיפת כוחות שריון על הקרקע ומטרות נוספות במשך המלחמה.
רוב מטוסי המיסטר הוצאו משימוש בפברואר 1971. חלקם המשיכו לשרת עוד מספר שנים בודדות בתפקידים שונים עד שהוחלפו באופן סופי במטוסי סופר מיסטר וסקייהוק.
מייקל אנדרו מק'אגן או בשם הכינוי דאף רוז מק'אגן (Duff Rose McKagan), מוזיקאי אמריקאי.
התפרסם בעיקר כחבר להקת הרוק Guns N' Roses בה משמש כבסיסט.
דאף נולד ב- 6 בפברואר 1964 בסיאטל שבוושינגטון והיה הצעיר מבין אחיו.
דאף התעניין עוד בילדותו במוזיקה ובגיל 14 כבר ניגן בלהקות פאנק בסיאטל.
התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו בנגינה על גיטרה ותופים.
עזב את סיאטל ועבר להוליווד לצורך התפתחות מקצועית.
זכה לפרסום כבסיסט של להקת Guns N' Roses.
גיטרת הבס המזוהה איתו היא "פנדר ג'אז בס ספיישל" יפנית, מעין שילוב של פנדר ג'אז בס והפנדר פרסיז'ן בס.
לאחר שהכיר את איזי סטראדלין שגר בבית ממולו, הוא הצטרף ללהקת "Hollywood Rose" כבסיסט.
הלהקה התפתחה במהרה ללהקת "Guns N' Roses" וב-1987 הם הוציאו את אלבומם הראשון Appetite For Destruction.
לאחר מכן הוציאה הלהקה את האלבום החצי אקוסטי "GN'R LIES" ואת האלבום הכפול "Use Your Illusion".
בשנת 1996 עזב דאף את הלהקה בעקבות חילוקי דעות עם הסולן אקסל רוז.
בשנת 2016 חזר אליה יחד עם הגיטריסט סלאש.
באלבום הכפול "Use Your Illusion" דאף לא רק ניגן אלא גם כתב ויצר.
Dust N' Bones (בתור זמר משני).
Civil War (בתור זמר משני).
בהופעות התפרסם דאף במיוחד בזכות השיר Attitude שהופיע גם באלבומה החמישי של הלהקה והיה גרסת כיסוי לשיר פאנק של להקת "מיספיטס".
דאף עזב בשנת 1996 את להקת Guns N Roses, מאז הוא ניסה ללכת לקריית סולו ואף הקים את להקת "Loaded" ומאז ניגן יחד עם חבריו ללהקה סלאש ומאט סורום בלהקה Velvet Revolver עד פירוק הלהקה ב 2008.