tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המסת הקרחון "תאודול" גרמה לחישוב מחדש של קו הגבול וכעת האכסניה נמצאת בשטח השווייצרי.
טגרמוס הוא אזור שנמצא על הגבול בין גרמניה לשווייץ.
קונסטנץ (הנמצאת בגרמניה), שהיא בעלת רוב הקרקע באזור, שמרה לעצמה זכויות מיוחדות שהן רחבות הרבה יותר מהזכויות הרגילות של בעלי קרקע.
המצב הוגדר בחוזה שנחתם ב-1831 בין הדוכסות הגדולה של באדן (כיום חלק מגרמניה) לבין קנטון תורגאו (שווייץ).
חקלאים גרמנים מקונסטנץ יכולים להעביר את התוצרת שלהם (בעיקר ירקות) מהאזור לגרמניה מבלי לשלם מכס שווייצרי או גרמני, למרות שהירקות גדלו טכנית על אדמת שווייץ.
כמו כן הם אינם צריכים לשלם מסי מקרקעין.
המשטרה השווייצרית אחראית על הסדר הציבורי.
בנייה באזור על ידי קונסטנץ היא על פי חוקי התכנון והבנייה השווייצריים.
מצד שני, שווייץ אינה יכולה להפקיע קרקעות או לשנות את ייעודן ללא הסכמה גרמנית.
הכתובות באזור הן שווייצריות (מיקוד שווייצרי), אך הביוב ,המים והגז ניתנים לרוב בעזרת תשתית גרמנית.
התמרורים הם משתי מערכות התמרורים כלומר תמרור שווייצרי ותמרור גרמני.
כביש Zollfreistrasse הוא כביש גרמני באורך 738 מטר העובר בשווייץ בין שתי הערים הגרמניות וייל אם ריין ו-Lörrach.
למרות שהוא ממוקם על שטח שווייץ הוא רכושו של הקנטון של בזל-שטאדט, וחוקי התנועה הם גרמנים.
הכביש נפתח ב-4 באוקטובר 2013.
מובסס חורָנאצי או משה מחורן (בארמנית: Մովսես Խորենացի, במקורות בלטינית: Moses Chorenensis, לערך שנת 410–490) היה היסטוריון וכרוניקן, מימי הקדם המאוחרים או מימי הביניים, משורר, מדקדק, מתרגם ומלחין ארמני, דמותו וחייו נותרו לוטים בערפל.
למובסס חורנאצי מייחסים את הספר ההיסטוריוגרפי הידוע הקדום ביותר על ההיסטוריה של ארמניה שנכתב בשפה הארמנית, "ההיסטוריה של ארמניה" או "ההיסטוריה הארמנית".
ספר זה זכה למשך מאות שנים להוקרה בקרב העם הארמני כספר השני בחשיבותו ובאמינותו אחרי כתבי הקודש - ה"ביבליה".{{הערה|לפי נרסס אקיניאן בכתב העת "אנאהיד", 1929, עמוד 72, בפריז, מצוטט ב א.א.סרקיסיאן On the Authenticity of Moses of Khoren's History.
73–81}} מובסס חורנאצי מכונה "אבי ההיסטוריוגרפיה הארמנית" ("פאטמאחאיר") או "הרודוטוס של הארמנים".
נודע גם כמחברם של המנונים כנסייתיים, ספרי תאולוגיה, הגיוגרפיה, רטוריקה, דקדוק והגות.
ספר ההיסטוריה המיוחס לו נכתב לדברי המחבר לבקשת המושל, הנסיך סחק בגרטוני (שנהרג בקרב בשנת 482), והוא השפיע השפעה עצומה על ההיסטוריוגרפיה הארמנית.
הוא שימש מקור למחברים הארמנים שבאו אחריו עד לימי הביניים המאוחרים, שהירבו לצטטו.
בעיני העם הארמני מובסס חורנאצי היה אישיות היסטורית והוא גם אחד הקדושים הנערצים של הכנסייה הארמנית.
הוא הוכר על ידי הכנסייה הארמנית האפוסטולית כאחד "המתרגמים הקדושים".
הוא ראה את עצמו תלמיד של מסרוב משדוץ הקדוש, ממציא האלפבית הארמני.
לזרוס מפארפ (ראזאר פארפאצי) ציין את קיומו של פילוסוף ארמני ובישוף "הזכור לטוב" בשם מובסס שחי במאה ה-5 שלחם בבורות ונרדף על ידי הנזירים.
החל מן המאה ה-19 ועד ימינו החוקרים העלו ספקות כבדים בנוגע לאמיתות הביוגרפיה המסורתית שלו ולגבי זהותם האמיתית של המחבר או אולי המחברים של יצירותיו.
אין מידע ודאי על חייו.
המחלוקת בין החוקרים בנוגע לאישיותו וחייו עדיין לא מצאה פתרון.
פרטים אוטוביוגרפיים מופיעים ממש בסוף הספר החתום בשמו על ההיסטוריה של ארמניה.
פיסות מידע נוספות ומועטות התקבלו מכתבי כמה היסטוריונים ארמנים מימי הביניים, וקיימת מחלוקת אף בנוגע למקום הולדתו ומקור שמו.
לפי סברות אחדות, חורנאצי נקרא כך מפני שנולד ביישוב בשם "חורְני" (חורון או חורונק) באזור טארון או טורובראן.
עם זאת, נטען ששם התואר "חורנאצי" מתאים יותר לשם הכפר חורֶנה באזור הרבנד שבמחוז סיוניק.
לפי המסורת חי במאה ה-5. תאריך לידתו שיכול להיות תואם לסיפורו האוטוביוגרפי אינו ידוע.
הוא יכול לחול בשנים שונות בתכלית, בסביבות שנת 370 או בסביבות שנת 410. ישנם חוקרים הסבורים שהוא חי מאות שנים מאוחר יותר, במאה ה-9. אולם, לפי המסורת המבוססת על דבריו בספר התחנך מובסס חורנאצי אצל מסרוב משדוץ, מייסד האלפבית והספרות הארמנית ואצל הקתוליקוס סחק פארתב ("סחק הגדול").
בווארארשאפאט (אצ'מיאדזין של ימינו) למד מובסס יוונית, סורית ושפת פהלווי (פרסית אמצעית) והשתתף יחד עם מוריו במפעל התרגום של כתבי הקודש הנוצריים לארמנית.
על רקע קשיים בעמל של התרגום, בסביבות השנים 432–435, הוא נשלח על ידי מוריו (ועל ידי המלך ורמשאפוח) עם תלמידים אחרים, לאלכסנדריה כדי להשתלם שם בשפות יוונית וסורית בדרך עשו תחנות ביניים וביקרו בספריות ובארכיונים של אדסה בצפון מסופוטמיה ובמקומות הקדושים של הנצרות בירושלים.
באלכסנדריה נשאר 5–6 שנים ולמד בבית הספר של קירילוס האלכסנדרוני.
בנוסף לשפות והדקדוק, למד חורנאצי גם רטוריקה, תאולוגיה ופילוסופיה ברוח הנאופלטוניזם.
בצאתו ממצרים ביקר באתונה, ספינתו סטתה אחר כך ממסלולה בגלל סופה והגיעה לרומא ולאחר מכן בקונסטנטינופול.
מסורות ארמניות מאוחרות יותר טענו שהיה אחיין של מסרוב משדוץ ושברומא עורר את הערצתו של הקיסר מרקיאנוס.
בשובו למולדת הצטער מובסס להיוודע כי מסרוב וסחק מתו.
הוא הביע את צערו בקינה שהוסיף בסוף ספר ההיסטוריה של ארמניה.
בנוסף לאבל על מות מוריו, נאלץ להתמודד עם אווירה עוינת של האוכלוסייה ושל הרשויות הפרסיות שלא התלהבו מהגעת המשכילים שהתחנכו בבתי ספר יווניים.
בנסיבות אלה ונוכח רדיפות מצד הפרסים, התחבא חורנאצי בכפר על יד וארארשאפאט וחי שם בעוני ובבדידות מוחלטת למשך עשר שנים.
מספר שנים לאחר שובו לארמניה, פגש אותו הקתוליקוס גיוט (471-461) שבלי לדעת את זהותו, הזמינו לארוחת ערב בנוכחות כמה מתלמידיו.
בעידוד אחד הנוכחים, פתח חורנאצי בנאום שעשה רושם רב על המסובים.
אז גילה את זהותו והקתוליקוס גיוט שהיה בעבר חברו ללימודים וחיפש מזמן את עקבותיו מפני שהיה גם הוא נוצרי כלקדוני או לפחות לא עוין לכלקדונים, מינה אותו לבישוף בבגרוואן (פקרוואנץ).
בתוקף תפקידו זה השקיע חורנאצי מאמצים בקידום מוסדות ההשכלה בארמניה.
לפי המסורת נפטר מובסס חורנאצי בערך בשנות ה-490 ונקבר במנזר על שם לזר הקדוש על יד העיר מוש.
בעת כהונתו כבישוף פנה לחורנאצי המושל סחק בגרטוני, ששמע על כישוריו, וביקש ממנו לכתוב עבורו ספר היסטוריה של ארצם, תוך שימת דגש על ביוגרפיות של מלכי ארמניה ועל שורשי משפחות האצולה (ה"נאחאראר") הארמניות.
הנסיך נהרג בשנת 482 בקרב צ'רמאנה במלחמה נגד הצבא הפרסי.
לפי המסורת, מובסס חורנאצי סיים באותה שנה את ספרו.
אולם ארתאשס מאטבוסיאן, מומחה בכתבי יד ארמנים מימי הביניים, הסיק על סמך ממצאים חדשים שאותם גילה תוך כדי חקר הכרוניקה של אתאנאס טראונאצי מן המאה השישית, כי חורנאצי השלים את ספרו כבר בשנת 474.
הספר מקיף את ההיסטוריה של ארמניה מימי בראשית ועד שנת 439, כשהאימפריה הביזנטית ופרס הסאסאנית התחרו על ההשפעה בה.
הספר שימש כספר לימוד תולדות ארמניה עד למאה ה-18.
מתוארים בו פרטים רבים לפי המסורות בעל פה של העם הארמני, כולל סיפור האהבה של ארתאשס וסאטניק ומיתוס לידת האל ואהאגן.
קיים בו חומר עשיר וייחודי על האגדות הארמניות הקדומות, על הדת הפאגאנית מלפני ההתנצרות, על חיי היום יום ועל יחסי הארמנים עם העולם מסביב.
הספר מכיל גם מידע רב על ההיסטוריה והתרבות של הארצות השכנות.
מבחינת תקפות היסטורית החיבור של מובסס חורנאצי הוא מוגבל.
האירועים ההיסטוריים מוצגים בדרך כלל באופן חד צדדי מתוך מגמתיות לטובת בית הבגרטים, וזאת להבדיל ממסורות היסטוריות אחרות שנטו לטובת בית ממיקוניאן.
לחוסר המהימנות תרם גם המרחק הגדול בזמן בין עיתוי המאורעות המסופרים ולתקופה שבה חי הכרוניקן.
הנוסח הסופי של "ההיסטוריה של ארמניה" חובר במאות 8–9 .
מובסס חורנאצי מיקם אותו בטעות בתקופה הנוצרית.
מלבד מובסס חורנאצי, קיימים מעט מקורות ארמנים על ההיסטוריה הטרום-אסלאמית של הארמנים.
העבודה ההיסטורית של פאוסטוס מביזנטיון נכתבה בערך בשנת 470. הטקסט ההיסטורי המוקדם ביותר שנכתב תחת כינוי העט אגאתאנגלוס נוצר בשנות ה-560. הבישוף סבאוס כתב במחצית השנייה של המאה ה-7 את "ההיסטוריה של הרקליוס".
לזרוס מפארפ ויגישה ורדפט תיארו את התקופה הסוערת של המחצית השנייה של המאה ה-7 שהתאפיינה במרידות נגד הפרסים, בעוד שקוריון, מחבר ההגיוגרפיה של מסרוב משדוץ, כתב הרבה על הדת והתרבות הארמנית של המאה ה-5.
היצירה מתאפיינת באיכות ספרותית יוצאת דופן, בתיאורים של האנשים והאירועים, הרמוניה במבנה שלה ושימוש בשפה ציורית ולקונית.
החלק הראשון -"הגנאלוגיה של ארמניה הגדולה", מבוסס במידה רבה על אגדות ומיתוסים, ודן בתולדות ארמניה מבראשית ועד להקמת בית הארשקים ב-149 לפנה"ס
החלק השני: "תולדות אבותינו בתקופת הביניים" - מכסה את התקופה שבין 149 לפנה"ס למותו של גרגוריוס המאיר ואת שלטונו של המלך טירידטס השלישי (טרדט השלישי) בשנים 149–332 לספירה.
החלק השלישי:ההיסטוריה בשנות השושלת הארשקית עד לסופה בשנת 428 לספירה.
חלק רביעי המתאר אירועים עד לשנות שלטונו של הקיסר הביזנטי זנון (491-474) נוסף על ידי מחבר אחר.
ישנם בשלושת החלקים הראשונים תיארוכים שגויים, העומדים בסתירה עם כתבים ארמנים אחרים, לרבות אלו של לאזאר מפארפ וקוריון, שחיו גם כן במאה ה-5. על סמך סתירות אלה כמה חוקרים, כגון ברדנווהר וקרייאר, טענו שהספר אינו פרי כתיבתו של מובסס חורנאצי, אלא חובר כולו בסביבות שנת 870.
לא ברור למה חתם מחבר החלק הרביעי מן המאה ה-8–9 בשמו של מובסס חורנאצי.
ייתכן כי ביקש להאדיר את שושלת הבגרטים, שבשלהי המאה ה-7 האפילה בזוהרה על השושלות האחרות.
אף על פי שהוא חי מאוחר יותר התיארוכים שהשתמש בהם נחשבים די מהימנים.
המהדורה המודפסת הראשונה של "ההיסטוריה של ארמניה" הופיעה באמסטרדם בשנת 1695, השנייה בלונדון ב-1736 עם תרגום ללטינית והשלישית ב-1752 בוונציה.
מהדורה שלישית זו תורגמה לצרפתית ולאיטלקית.
התרגום הטוב ביותר נחשב זה של הצרפתי לנגלואה משנת 1867 שפורסם תחת הכותרת "«Historiens Anciens de l'Arménie» (היסטוריונים קדומים של ארמניה).
הארמנים המחיטריסטים מוונציה הוציאו לאור בשנים 1827 ו-1843–1864 עוד כמה מהדורות של הספר.
קיימות שלוש עדויות מוקדמות על אודות מובסס חורנאצי.
הראשונה והחשובה ביותר היא זו של לאזאר מפארפ (ראזאר פארפצי), מחבר ספר שנקרא "היסטוריה של הארמנים" שנכתב בסביבות שנת 500. לאזאר מזכיר בספרו פרטים על רדיפות נגד אישים ארמנים בולטים, ביניהם גם "מובסס הפילוסוף הזכור לטוב".
מובסס זה ש"נאבק בבורות" זוהה על ידי מלומדים אחדים עם מובסס חורנאצי.
עם זאת לאזאר אינו מציין שמובסס הפוליסוף כתב ספרי היסטוריה כלשהם.
העדות השנייה היא "ספר המכתבים" מן המאה ה-6 המכיל ספר לימוד תאולוגי מאת "מובסס חורנאצי", אך אין ודאות שמדובר בהיסטוריון בעל אותו שם.
העדות האפשרית השלישית היא כתב יד מן המאות ה-10–11 הכולל רשימת תאריכים שיוחסה לאתאנאס מטראון שחי במאה ה-6: בשנת 474 ברשימה מציינים את "מוסס מחורנה, פילוסוף וסופר".
אולם עדות זו היא רחוקה מלהיות ודאית.
לפני המאה ה-10 שמו של מובסס כהיסטוריון לא היה ידוע.
קישורים ושימוש מפורש במידע מספרו מופיעים החל מן המאה ה-10 בספריהם של מובסס קאר'אנקטוואסי (שחי בתקופה לא ידועה בין המאה ה-7 ולמאה ה-10), טובמה ארצרוני, יוחנן החמישי "ההיסטוריון" (בצומת המאות ה-9 וה-10), ומחברים ארמנים אחרים מימי הביניים המאוחרים.
לפי טובמה ארצרוני, ההיסטוריה של חורנאצי כללה גם חלק רביעי שהסתיים בשנים 470–490. עם זאת, אין אימות סופי של המידע הזה.
מדליה על שם מובסס חורנאצי - מוענקת כל שנה על ידי הרפובליקה הארמנית לאזרחים בעלי הישגים מיוחדים בתחום תרבות, האמנות, הספרות, החינוך, מדעי החברה והספורט.
רחוב בעיר ירבאן נקרא על שמו.
"ההיסטוריה של ארמניה" (האיוץ פטמותיון - ՀԱՅՈՑ ՊԱՏՄՈՒԹԻՒՆ) המיוחסת למחבר אחד לא ידוע, אותו מכנים החוקרים "פסבדו-מובסס חורנאצי"
ספרים נוספים המיוחסים למובסס חורנאצי:
איגרת אפולוגיה על עליית הבתולה מרים השמיימה (היסטוריה של האם הקדושה של האדון ושל דמותה)
דרשה על ההשתנות של ישו
היסטוריה של הריפסימה, בתולה וקדושה מעונה ארמנית
המנונים בשימוש הפולחן של הכנסייה הארמנית
באורים בנוגע לסדרי התפילות של הכנסייה הארמנית
גאוגרפיה של ארמניה ("אשארהאצויץ") מיוחסת בימינו למחברים אחרים, במיוחד לאנניה שיראקאצי
ספר רטוריקה ("כריס" - בארמנית - "גירק פיטואיץ") מיוחסת בימינו גם היא למחברים אחרים
נאום על היום הראשון של הדקלים
מייחסים למובסס חורנאצי תרגומים של "הכרוניקון" של אוסביוס, ושל "חיי אלכסנדר" מאת פסאודו-קליסטנס.
מוג'וצרטופס (שם מדעי: Mojoceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שחי בתקופת הקרטיקון בגיל הקמפן כ-76-75 מיליון שנה לפני זמננו.
פירוש השם הוא "פנים בעלי קרניים בעלי מקסם האהבה" (מוג'ו mojo - מקסם האהבה, צראט/קראט κερατ - קרן, אופס ωψ - פנים).
הוא תואר וסווג מדעית ב-2010 על ידי ניקולס לונגריץ'.
מוג'וצרטופס חי בקרטיקון העליון בקמפן באמריקה הצפונית ושרידיו התגלו באלברטה שבקנדה.
למוג'וצרטופס הייתה עטרה ארוכה עם "חלונות" עטרה גדולים בדומה לכסמוזאורוס.
קרני הגבה שלו היו בינוניות וקרן האף שלו צרה בצורת להב דק.
המוג'וצרטופס תואר על בסיס הגולגולת AMNH 5401 של המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע, ששויכה למין הכסמוזאורוס Chasmosaurus kaiseni.
הגולגולת המקורית לא הייתה שלמה ושוחזרה בחלקה על סמך ההנחה שהיא גולגולת של כסמוזאורוס.
מחקר מחדש של גולגולת זו הטיל ספק בשייכות זו והציע ש-Chasmosaurus kaiseni הוא למעשה סוג חדש - מוג'וצרטופס.
מכיוון שעצם ה-parietal של העטרה הייתה חסרה בגולגולת זו - קשה מאוד לזהות את המין בוודאות ולכן Chasmosaurus kaiseni הוא כיום טקסון מוטל בספק.
מאז נמצאו עוד מספר גולגולות חלקיות באלברטה על ידי מוזיאון טירל המלכותי ואלה יוחסו למוג'וצרטופס.
כמו כן הועלתה הסברה שאאוצרטופס הוא בעצם מוג'וצרטופס.
מוג'י הוא מורה רוחני שנולד בג'מייקה.
מו-יאנג הוא חניכו של פאפאג'י, חסיד תורת ה"אדוויטה" והמאסטר ראמנה מהארשי.
מוג'י משתף בתשאול עצמי ומכוון את תלמידיו לעבר העצמי האי-דואלי על ידי השאלה "למי עולות המחשבות האלה?"
מו-יאנג נולד וגדל בפורט אנטוניו בג'מייקה.
ב-1954, בגיל שש-עשרה הוא היגר לאנגליה לאחר מות אביו.
הוא עבר לגור עם אמו שחיה בלונדון מאז היותו תינוק.
הוא למד באופן עצמאי אמנות תוך שימוש במגוון צורות כגון זכוכית צבועה, קרמיקה, ופיסול.
לתקופה, הוא לימד אמנות במכללה בבריקסטון.
בנובמבר 1993, הוא פגש את פאפאג'י בלאקנאו, הודו ושם, כך נאמר, הוא יכל לראות את המקור הקיים תמידית של האמת והקיום.
בתחילת דרכו כמורה רוחני, תלמידיו העניקו לו את השם מוג'י (mooji) בשנים מאוחרות יותר, מוג'י אירח מפגשי "סטסנג" (שיחות אמת) ברחבי העולם ומזמין להתבונות ולחקירה עצמית (self inquiry) באשר למקור.
אחת השאלות המהותיות אותה הוא מציע לחסידיו להביא לחקירה והתבוננות מעמיקים היא: "מי אני".
כמו פאפאג'י, הדרכותיו של מוג'י הן פשוטות, נגישות מלוות בהומור ושפע של אהבה.
הוא מעודד את חסידיו לשמור על שקט ועל ענווה ולהימנע מהשפעות התודעה באמצעות דבקות בעצמי שהוא העד לתופעת הקיום, ולכן קודם לכל דבר, כולל מחשבות וכל אשר ניתן לתפיסה באמצעות חמשת החושים.
זה מתרחש כאשר העמדתינו היא עמדה של צפייה בלתי מעורבת ובלתי מזדהה.
מוג'י מעודד לחקור ולהתבונן בשאלה: "מי או מה הוא זה שמתבונן על כול המתרחש אך שום התרחשות או תופעה אינה משפיעה עליו?" מוג'י מכוון אל האמת באופן ישיר חד וברור ובכך מאפשר לכול אדם להגיע להכרת עצמיותו ולהשתחררות מסבל.
רבים מחסידיו משתתפים בריטריטים שמתקיימים לאורך השנה במקומות שונים בעולם וכן צופים ב"סטסנג" (שיחות אמת) שלו באמצעות YouTube.וב on line בזמן ריטריטים
עד 2011, חי מוג'י בבריקסטון בלונדון.
כיום הוא חי במונטה סהג'ה (monte sahaja)בחבל אלנטחו בדרום מערב פורטוגל.
אחיו, פיטר מו-יאנג, הוא שחקן פינג-פונג בינלאומי מג'מייקה.
אחותו, שרי גרוס, נורתה בטעות על ידי שוטרים ב-1985, מה שהצית את מהומות בריקסטון.
מוּגֶ'לוֹ (באיטלקית: Mugello) הוא עמק ואזור חקלאי בטוסקנה שבאיטליה, הנמצא צפונית לעיר פירנצה ומהווה את החלק הצפוני ביותר במטרופולין של פירנצה .
מעבר פוטה מחבר את עמק מוג'לו לעמק נהר סנטרנו .
אזור מוג'לו הוא ערש מוצאה של משפחת מדיצ'י, משפחה שהייתה רבת השפעה באיטליה ובפירנצה בתקופת הרנסאנס.
עמק מוג'לו יושב בתקופה קדומה על ידי שבט ליגורי שנודע בשם מוּגֶלי ומכאן שם העמק.
לאחר מכן התיישבו באזור האטרוסקים, אשר סללו את רשת הדרכים הראשונה במוג'לו.
התגלו באזור ממצאים רבים מהתקופה האטרוסקית וכן מתקופת האימפריה הרומית, החל מהמאה ה-4 לפנה"ס.
בסוף ימי הביניים נרכש האזור על ידי רפובליקת פירנצה.
מספר משפחות אצילים בנו וילות באזור, דוגמת משפחת מדיצ'י שבנתה את וילה מדיצ'י בקפאג'ולו ואת וילה דל טרביו.
בעקבות השיטפונות בנהר הארנו שפגעו ב-1966 באופן קשה בפירנצה, תוכננה בניית סכר על אחד מיובלי הארנו, נהר הסייווה שעובר במוג'לו.
אחד מתפקידי הסכר הוא ויסות זרימת המים בנהר.
עיכובים רבים גרמו לכך שהסכר הושלם רק ב-1996 ויצר את האגם המלאכותי לגו די בילאנצ'ינו .
האזור הקנה את שמו למסלול מרוצי המכוניות מסלול מוג'לו , המצוי בעיירה סקרפריה א סן פיירו ולקו תרנגולות מקומי מסוג בנטם הנקרא "מוג'לזה".
באזור מצויים מספר כפרים ועיירות.
העיירות הגדולות, המונות מעל 10,000 נפש, הן:
נחשב לאביה של האומה הבנגלית.
הוא כיהן כנשיא הראשון של בנגלדש, ובהמשך כראש ממשלת בנגלדש החל מ-17 באפריל 1971 עד למותו בהתנקשות ב-15 באוגוסט 1975.
מוּגִ'יבוּר נחשב לכוח המניע את עצמאות בנגלדש.
כונה בתואר "בנגבונדהו" (Bôngobondhu "חבר בנגל") על ידי תושבי בנגלדש.
הנהיג את הליגה האוואמית, שנוסדה בשנת 1949 כמפלגה פוליטית במזרח פקיסטן (באותו עת שטח בנגלדש היווה את חלקה המזרחה של פקיסטן, והודו חצצה בינה לבין חלקה המערבי של המדינה).
הוביל לאוטונומיה פוליטית למזרח פקיסטן ובהמשך היווה דמות המרכזית מאחורי תנועת השחרור הבנגלית ומלחמת העצמאות של בנגלדש בשנת 1971. לפיכך, הוא נקרא "ג'טיר ג'נאק" או "ג'טיר פיתה" שמשמעותם "אבי האומה".
בתו שק הסינה ואזד היא המנהיגה הנוכחית של ליגת עווא, וגם כיהנה כראש ממשלת בנגלדש.
כמי שתמך בשילוב של לאומיות בנגלית, דמוקרטיה וסוציאליזם, מוג'יבור עלה לשורות הליגה האוואמית והפוליטיקה המזרח פקיסטנית כנואם כריזמטי.
הוא הפך פופולרי בגלל התנגדותו לאפליה האתנית והמוסדית של הבנגלים בפקיסטן, שהרכיבו את רוב אוכלוסיית המדינה.
עם התגברות המתחים, הוא הגה תוכנית אוטונומיה בת 6 נקודות (תוכנית ששת הסעיפים) ונכלא על ידי משטרו של המרשל איוב חאן באשמת בגידה.
מוג'יבור הוביל את הליגה האוואמית לזכות בבחירות הדמוקרטיות הראשונות של פקיסטן בשנת 1970.
אף על פי שהשיג רוב, הליגה לא הוזמנה על ידי החונטה הצבאית השלטת להקים ממשלה.
לאחר עצמאות בנגלדש, מוג'יבור שוחרר ממעצר פקיסטני בגלל לחץ בינלאומי וחזר לדאקה בינואר 1972 לאחר ביקור קצר בבריטניה והודו.
מוג'יבור נולד בטונגיפארה, כפר במחוז גופאלגז' במחוז בנגל בהודו הבריטית, לשייח' לוטפור רחמן, סרסטאר (פקיד בבית משפט) של בית המשפט האזרחי גופאלג'ני.
הוא נולד למשפחה בנגלית מוסלמית, הילד השלישי במשפחה של ארבע בנות ושני בנים.
בשנת 1929 החל ללמוד בבית הספר הציבורי Gopalganj, ושנתיים לאחר מכן, בתיכון מאדאריפור איסלאמיה (Madaripur Islamia).
מגיל צעיר מאוד גילה כשרון למנהיגות.
הוריו ציינו בראיון כי בגיל צעיר הוא ארגן מחאת תלמידים בבית ספרו לסילוקו של מנהל לא ראוי.
מוג'יבור הפסיק את לימודיו בשנת 1934 בשל הצורך לעבור ניתוח עיניים, וחזר לבית הספר רק לאחר ארבע שנים, בגלל חומרת הניתוח וההחלמה האיטית.
לאחר 61 שנה, בשנת 2010, בוטלה החלטת הגירוש בהיותה לא צודקת ולא דמוקרטית.
מוג'יב הפך לפעיל פוליטית, כאשר הצטרף להתאחדות הסטודנטים המוסלמים לכל הודו בשנת 1940, בעודו סטודנט של מכללת איסלמיה.
הוא הצטרף לליגה המוסלמית בבנגל בשנת 1943. בתקופה זו פעל מוג'יב באופן פעיל למען מטרת הליגה שקראה ליצירת מדינה מוסלמית נפרדת מפקיסטן, ובשנת 1946 המשיך לתפקיד המזכיר הכללי של התאחדות הסטודנטים בקולג' אסלאמיה.
בהסקרן נאיר אמר כי מוג'יב "התגלה כאיש החזק ביותר במפלגה" בגלל קרבתו לחוסיין שהיד סוהרוורדי, לימים ראש ממשלת פקיסטן.
לאחר קבלת התואר הראשון בשנת 1947, מוג'יב היה אחד הפוליטיקאים המוסלמים שעבדו תחת סוהרוורדי במהלך המהומות האתניות שפרצו בכלכתה בשנת 1946, מעט לפני חלוקת הודו.
מחוז מובנדה (באנגלית, בסוואהילי: Mubende) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה.
בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, מובנדה.
המחוז גובל במחוז קיאנקוונצי מצפון, במחוז קיבוגה מצפון מזרח, במחוז מיטיאנה ממזרח, במחוזות סאמבאבולה וגומבה מדרום, במחוז קיגגווה מדרום מערב ובמחוז קיבלה ממערב.
עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא מובנדה.
הגידולים הנפוצים במחוז הם: תירס, כרוב הגינה, בננה, קסאווה, בצל הגינה, עגבנייה, שעועית, בטטה, קפה (צמח) ותה.
מוג'ודין , או יוזמת מוג'ודין לשוויון, הוא ארגון לא-ממשלתי הדוגל בזכויות אדם של מיעוטים מיניים, ובמיוחד בזכויות להט"ב בתוניסיה.
הארגון הוקם ב-2014, על ידי פעילים פמיניסטיים ולהט"בים, ששיתפו פעולה במאבק בהטרוסקסיזם, הומופוביה, ביפוביה, טרנספוביה, אפליה מינית, או כל צורה אחרת של אפליה על בסיס נטייה מינית, זהות מגדרית, ביטוי ומאפיינים מיניים.
העמותה מציעה מרחבים בטוחים לתמיכה ולמעקב פסיכולוגי לנפגעי האפליה.
הוא מציע קווי קשר בין חברי הקהילה הגאה, ומספק מידע על זכויות להט"ב.
העמותה מספקת באופן קבוע דיווחים על מצב זכויות הלהט"ב וזכויות האדם בתוניסיה.
חבריה של העמותה מציעים התערבויות במרחבי האוניברסיטאות בתוניסיה.
לארגון יש רשת של אנשי רפואה (פסיכותרפיסטים, פסיכולוגים ורופאים), משפטנים ועורכי דין מקצועיים.
הארגון מתמקד בהסברה, ומדווח על מקרים של מעצרים שרירותיים שקשורים אך ורק לזהות המגדרית של האדם או נטייתו המינית, ואף דיווח על מקרים של עינויים שבוצעו על ידי המשטרה המקומית.
הארגון גם מציע סדנאות שמאפשרות להרחיב את רשת הפעילים הלהט"בים, ומבצעים סולידריות חברתית עם הקהילה הגאה.
הארגון יצר שתי רצועות קומיקס שמבוססות על עדויות של להט"בים בתוניסיה.
מדי שנה, מאז 2018, מארגן הארגון את פסטיבל הסרטים הקווירי של מוג'ודין, הפסטיבל הראשון מסוגו בתוניסיה ובצפון אפריקה, במרכז העיר תוניס.
מוג'יב קאסם (באמהרית: ሙጂብ ቃሲም; נולד ב-19 באוקטובר 1995 באתיופיה) הוא כדורגלן אתיופי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קביליה מליגת העל האלג'יראית ובנבחרת אתיופיה.
קאסם שיחק באווסה סיטי, באדאמה סיטי ובפאסיל קנמה מליגת העל האתיופית.
ב-1 באוגוסט 2021 חתם בקביליה מליגת העל האלג'יראית.
ב-7 ביוני 2015 ערך קאסם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אתיופיה, בהפסד 1-0 לנבחרת זמביה במשחק ידידות.
מוג'ינגה קמבונדג'י , היא אתלטית שווייצרית, זוכת מדליית ארד באליפות עולם (דוחה 2019) ופעמיים ברציפות אלופת אירופה (מינכן 2022 ואמסטרדם 2024) בריצת 200 מטר, אלופת עולם באולם (בלגרד 2022, נאנג'ינג 2025) בריצת 60 מטר, סגנית אלופת אירופה (מינכן 2022) וזוכת מדליית ארד באליפות אירופה (אמסטרדם 2016) בריצת 100 מטר.
קמבונדג'י נולדה וגדלה בברן, לאם שווייצרית, ולאבא קונגולזי.
היא האחות השנייה מתוך ארבע אחיות.
אחותה הצעירה, דיטאג'י קמבונדג'י, היא אצנית שווייצרית למרחקים קצרים.
באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד ביולי 2016 היא זכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.25 שניות, אחרי דפנה סחיפרס מהולנד (10.90 שניות) ואיווט לאלובה-קוליו מבולגריה (11.20 שניות).
באליפות העולם באולם שנערכה בבירמינגהאם ב-2 במרץ 2018 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.05 שניות, אחרי מוריאל אהורה (6.97 שניות) ומארי-ז'וזה טה לו
(7.05 שניות), שתיהן מחוף השנהב.
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא סיימה 3 פעמים במקום רביעי, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.05 שניות, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.45 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.30 שניות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בתחילת אוקטובר 2019 זכתה במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.51 שניות, אחרי דינה אשר-סמית' מבריטניה (21.88 שניות) ובריטני בראון מארצות הברית (22.22 שניות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת שליחות 4x100 מטר בשיא לאומי חדש של 42.18 שניות.
באולימפיאדת טוקיו (2020) היא סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.99 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא לאומי חדש של 10.95 שניות ובשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 10.96 שניות.
היא סיימה במקום שביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.30 שניות, בשלב המוקדמות ובשלב חצי הגמר היא קבעה שיא לאומי חדש של 22.26 שניות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.08 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא לאומי חדש של 42.05 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה ב-18 במרץ 2022 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בשיא לאומי חדש ובתוצאת השנה בעולם של 6.96 שניות, לפני מיקיה בריסקו (6.99 שניות) וממריבת' סנט-פרייס (7.04 שניות), שתיהן מארצות הברית.
באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.32 שניות, לפני דינה אשר-סמית' מהממלכה המאוחדת (22.43 שניות) ואידה קרסטופט מדנמרק (22.72 שניות) ומדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.99 שניות, אחרי ג'ינה ליקנקמפר מגרמניה (10.99 שניות) ולפני דריל נייטה מהממלכה המאוחדת (11.00 שניות).
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ביוני 2024 היא זכתה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.49 שניות, לפני דריל נייטה (22.50 שניות) והלן פאריזו מצרפת (22.63 שניות).
באולימפיאדת פריז היא סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.99 שניות, במקום 11 בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.63 שניות ובמקום שמיני בריצת שליחות 4x100 מטר לאחר פסילה בריצת הגמר.
בשלב חצי הגמר קבעה תוצאה של 42.38 שניות ועלתה מהמקום השישי לריצת הגמר.
מוֹבֶלֶת פֶּחָם היא אונייה הבנויה במיוחד להובלת פחם בתפזורת, להבדיל מאוניית הצובר המודרנית.
העדויות הראשונות להובלת פחם בספינות הן מלונדון ב-1306. במאות ה-14 וה-15 הובל פחם בספינות מהנהר טיין אל לונדון ויעדים נוספים.
נמלים אחרים גם הם ייצאו פחם –"המזח הישן" בוייטהייבן , למשל, נבנה ב-1634 לטעינת פחם.
תלותה של לונדון באספקת פחם בדרך הים הייתה גדולה ביותר, וסמיואל פיפס הביע את דאגתו בחורף 1666–1667 כי מלחמה עם הולנד תמנע את כניסת הצי בן 200 מובלות-הפחם.
ב-1795 הובלו באוניות אל לונדון 4,395 מטעני פחם.
הובלת הפחם בספינות נמשכה עד סוף המאה העשרים.
מטען הפחם האחרון עזב את נמל טיין בפברואר 2021.
מובלות הפחם הקדומות ביותר שיש לנו ידיעות אודותן היו אוניות מפרשים מסוג "קֶט" (Cat) שנבנו בויטבי .
ספינות אלו היו בעלות חרטום פחוס, ירכתיים מעוגלות ומבנה חסון, והשימוש בהן נפוץ בנמלי צפון-מזרח אנגליה מהמחצית השנייה של המאה ה-18. הטובות שבהן שימשו כאוניות מחקר גאוגרפי בשירות הצי המלכותי הבריטי, והידועה מכולן היא אה"מ "אנדוור".
מובלות הפחם הנפוצות ביותר במחצית השנייה של המאה ה-19 היו אוניות מפרשים מסוג בריג, ובעיקר בחוף הצפון מזרחי של אנגליה.
במקומות אחרים השתמשו בסקונרים ובסוגים נוספים בעלי מעטה מפרשים אורכי.
מובלת הפחם הראשונה בעלת מנוע קיטור, "ג'ון בואז" (John Bowes) , הושקה ב-1852 והצליחה מבחינה מסחרית, ובעקבותיה נבנו מובלות קיטור רבות נוספות.
מובלות פחם של מפרשים ושל קיטור התקיימו אלו לצד אלו עד סוף המאה ה-19 ואחדות המשיכו לפעול גם בתחילת המאה ה-20. במלחמת העולם הראשונה עדיין הובילו פחם במובלות מפרשים.
במשך שנים רבות סיפקו מרבצי הפחם בדרהאם ונורת'מברלנד כמויות עצומות של פחם ללונדון המתרחבת במהירות, וצי גדול של מובלות עמוסות "יהלומים שחורים" שטו הלוך ושוב לאורך החוף המזרחי של אנגליה.
מובלות פחם עשויות ברזל נבנו לראשונה על ידי צ'ארלס פאלמר במספנה שלו בג'ארו , והן דחקו עד מהרה את אוניות העץ מן הדור הקודם.
שינוי זה גרם שלא במתכוון לדעיכת תעשיית הזכוכית בטיינסייד ו-וירסייד , משום שהיא השתמשה לצרכיה בכמויות הגדולות של חול ששימש כזבורית במובלות הפחם העשויות עץ ששבו מלונדון.
למובלות הפחם העשויות ברזל היו מכלי נטל שמולאו במי ים; שיטה זו קיצרה במידה משמעותית את השהייה במזח הפחם, כי לא צריך היה יותר לטעון ולפרוק חול.
מובלת הפחם הראשונה העשויה ברזל ובעלת מנוע קיטור הייתה "ג'ון בואז" שתכנן פאלמר והושקה ב-1852. קדמה לה אומנם מובלת מדחפית בעלת גוף ברזל בשם א/ק "בדלינגטון" (SS Bedlington) מ-1841 שנבנתה בסאות' שילדס , אך היא לא האריכה ימים בעבודתה.
אירוע מפורסם שבו הייתה מעורבת מובלת פחם התרחש זמן קצר אחרי פתיחת מנהרת ויקטוריה בניוקאסל.
חבל הקנבוס שבלם את מהירות העגלות המתגלגלות במורד המנהרה משדה הפחם ספיטל טונגס (Spital Tongues) אל הנהר נקרע, עגלות אחדות צללו לנהר וכמה מהן נחתו על סיפונה של מובלת הפחם.
העגלות נמשו עם בוא השפל, החבל הוחלף, וכמה עיתונים תיארו בבדיחות את האירוע.
שישה חודשים לאחר מכן החבל נקרע שוב, והעגלות נחתו על סיפונה של מובלת פחם והטביעו אותה.
בעקבות כך הוחלט להחליף את חבל הקנבוס בכבל פלדה.
בתחילה טענו את הפחם בצורה ידנית, ובמיוחד באותם מקומות לאורך הנהר שמובלות הפחם לא יכלו לגשת אליהם, אז הובא הפחם אליהן בארבות-משא שטוחות-תחתית (Keels) שהושטו עם הזרם.
עם הגידול בביקוש לפחם בעשור האחרון של המאה ה-19 החלו בונים מזחי-פחם מיוחדים שנקראו Staithes.
חלקם בצורת מגלשות (Spouts), ששימשו לפריקת גושי פחם קטנים או פחם לא מנופה.
מזחים אחרים נקראו יַרְדוֹת (Drops), ובקצותיהם שיפוע חד שעליו גלגלו את העגלה כולה לתוך מחסן הספינה; שיטת טעינה זו הקטינה את שבירת גושי הפחם.
למזחים אחדים היו גם מגלשות וגם יַרדות.
את המגלשות והיַרדות ניתן היה להגביה ולהנמיך בהתאם למפלס מי הנהר בגאות ובשפל.
לימים הוכנסו לשימוש מעליות, מצוידות במגלשות, כמו אלו ב-Bates Staithes בבלית', נורת'מברלנד וב-Harton Low Staithes בסאות'שילדס.
מזחי-הפחם בדאנסטון (Dunston Staiths) שעל הנהר טיין, ששרדו בשלמותם עד ימינו, הם דוגמה טובה למזחים מסוג זה.
בסקוטלנד הונחו עגלות הפחם על גבי עריסות שהועברו באמצעות מנופים אל סיפוני האונייה.
שני מנופי קיטור גדולים נבנו למטרה זו ב-Harton Low Staithes, אבל עד מהרה הסתבר כי למרות גודלם פעולתם אטית מדי והם הוחלפו במעליות.
האנשים שעבדו במזחי הפחם נחלקו למרוקני-עגלות (Teemers) ולגורפי-פחמים (Trimmers).
מרוקני העגלות היו פותחים את הדלתות בתחתית העגלות, והפחם נפל לתוך משפכים מתחת למסילה שעל סיפון המזח.
במקומות בהם הותקנו יַרדוֹת – העגלות הורדו היישר לתוך הסַפנה של מובלת הפחם.
גורפי הפחמים עבדו בתוך סַפְנוֹת הפחם, שיטחו ופיזרו את הפחם באתים ובמגרפות כדי שמשקלו יתחלק בצורה שווה באונייה.
גורפי פחמים מיומנים יכלו לעמוד עם אתיהם מתחת למפל הפחם שזרם מהמגלשה או מקצה של מעלית ולכוון אותו כך שהפחם ינתר היישר אל המקום בספנה שאותו רצו למלא.
הייתה זו עבודה מסוכנת, מאחר שהספנות התמלאו בגז מימן פחמני (Firedamp) שהשתחרר מהפחם המפורר, וקיימת הייתה סכנת התפוצצות.
לימים נבנו בספנות האוניות מערכות מכניות לפיזור הפחם.
בשנים מאוחרות יותר, כאשר עיקר הפחם לשימוש ביתי סופק לעיר הבירה ברכבות משא, עדיין המשיכו כלי שיט להוביל פחם לכמה תחנות כוח על גדות התמזה, ואף נבנו מזחים לפריקתם.
ספינות אלה נודעו בשם Flat-irons, ולהן מבנים עיליים נמוכים וארובות ותרנים מתקפלים, כדי שיוכלו לשוט ולעבור מתחת לגשרים שעל התמזה צפונית ל-Pool of London.
מזח הפחם של תחנת הכוח בטרסי (Battersea) עדיין קיים, ומנופי הפריקה הגדולים שלו פורקו רק ב-2014. בשל אופיו ההיסטורי של המקום חשבו להחזיר את המנופים למקומם, אך בינתיים הם מאוכסנים ב-Tilbury Docks.
את הפחם שדלו המנופים בכפותיהם שפכו דרך משפך אל מסוע, שהסיע אותו אל מגורת הפחם של התחנה.
הפירמה Gas Light and Coke Company , שסיפקה ללונדון כמויות גדולות של גז פחם למאור , החזיקה בתחנותיה לאורך התמזה מתקני פריקת פחם דומים.
בסוף המאה ה-18 הוסבו כמה מובלות פחם לאוניות מחקר שיצאו להפלגות לדרום האוקיינוס השקט.
הן נבחרו לכך משום שהיו חסונות וחזקות מן הרגיל, והתחתית השטוחה שלהן התאימה לשיט במים רדודים בקרבת החוף.
אוניית הצי האמריקאי "לנגלי" , נושאת האווירונים הראשונה של צי ארצות הברית, הייתה מובלת פחם מוסבת (מקודם USS Jupiter) שהותקן עליה סיפון המראה ונחיתה.
מוג'ו (מעוצב: MOJO) הוא כתב עת למוזיקה פופולרית המתפרסם מדי חודש בממלכה המאוחדת, בהתחלה בידי Emap , ומאז ינואר 2008 בידי באואר .
בעקבות הצלחת כתב העת Q, המוציאים לאור מ-Emap חיפשו כותר שיספק את העניין הגובר במוזיקת רוק קלאסית.
כתב העת יועד לקבוצת הגיל 30 עד 45 פלוס, או דור הבייבי בום.
מוג'ו פורסם לראשונה ב-15 באוקטובר 1993. בהתאם לאסתטיקת הרוק הקלאסית שלו, בגיליון הראשון כיכבו בוב דילן וג'ון לנון.
הוא נודע בסיקור המעמיק שלו אודות אמנים פופולריים ופולחניים כאחד, הוא שימש כהשראה ל-Blender ו-Uncut.
מבקרי מוזיקה ידועים רבים כתבו עבורו, כולל צ'ארלס שער מורי, גריל מרקוס, ניק קנת', דייוויד פריק, ג'ון סבאג' ומיק וול.
עורך ההשקה של מוג'ו היה פול דו נויר, וממשיכיו כללו את מאט סנואו, פול טרינקה, פט גילברט ופיל אלכסנדר.
העורך הנוכחי הוא ג'ון מולווי.
החברה המספקת את הוצאת המגזין, באואר, הנפיקה גם תחנת רדיו דיגיטלית.
הוכרז ב-5 בנובמבר 2008 שרדיו מוג'ו יפסיק לשדר ב-30 בנובמבר 2008, כדי לחסוך לבאואר את ההוצאה הכספית.
לעורך הראשי הנוכחי של המגזין, פיל אלכסנדר, יש תוכנית קבועה בתחנת הרדיו הדיגיטלית Planet Rock בממלכה המאוחדת בשם Mojo Rocks.
מוג'יבאקי (ביפנית: 文字化け, "היפוך תווים") הוא טקסט משובש – ג'יבריש – שהוא תוצאה של פענוח טקסט באמצעות קידוד תו לא מכוון.
התוצאה היא החלפה מערכתית של סמלים בסמלים שאינם קשורים לחלוטין, לרוב ממערכת כתיבה שונה.
זו בעיה יותר שכיחה במערכות יותר ישנות, במיוחד בתצוגת תווים לא-לטיניים משפות לא אירופיות, כמו עברית.
תצוגה זו עשויה לכלול את תו ההחלפה הגנרי ("�") במקומות שבהם הייצוג הבינארי נחשב לא חוקי.
החלפה יכולה לכלול גם מספר סמלים עוקבים, כפי שמוצגים בקידוד אחד, כאשר אותו קוד בינארי מהווה סמל אחד בקידוד השני.
הסיבה לכך היא קידוד שונה באורך קבוע (כמו בקידוד 16 סיביות אסיה לעומת קידודים של 8 סיביות אירופיים), או שימוש בקידוד באורך משתנה (בעיקר UTF-8 ו-UTF-16).
מוג'יבאקי נראה לעיתים קרובות עם נתוני טקסט שתויגו בקידוד שגוי; ייתכן שהוא אפילו לא מתויג בכלל, אלא מועבר בין מחשבים עם קידודי ברירת מחדל שונים.
מקור עיקרי לבעיות הם פרוטוקולי תקשורת המסתמכים על הגדרות בכל מחשב במקום לשלוח או לאחסן מטא נתונים יחד עם הנתונים.
האלפביתים של השפות הצפון גרמניות, קטלאנית, רומנית, פינית, צרפתית, גרמנית, איטלקית, פורטוגזית וספרדית הם כולם הרחבות של האלפבית הלטיני.
התווים הנוספים הם בדרך כלל אלה שהופכים פגומים, מה שהופך את הטקסטים לבלתי קריאים במקצת עם מוג'יבאקי.
מוג'תבא אמאני (בפרסית: مجتبی امانی, בתעתיק מדויק: מג'תבא אמאני; נולד ב-21 במרץ 1963) הוא דיפלומט איראני המשרת כשגריר איראן בלבנון.
הוא בעל תואר שני ביחסים בין-לאומיים מאוניברסיטת טהראן, ודוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטת אזאד האסלאמית.
הוא שירת במשרד החוץ האיראני בתפקידים הבאים: מומחה במחלקת המזרח התיכון וצפון אפריקה, סגן הנציג האיראני בקהיר.
בשנת 2008 הוא מונה לראש משרד הנציגות האיראני בקהיר, ושירת בתפקיד זה בעת המהפכות שהיו במצרים בתקופת האביב הערבי.
ב-10 ביולי 2022 מונה לשגריר איראן בלבנון.
במהלך שירותו בלבנון הוא נפגש עם מנהיג ארגון חזבאללה חסן נסראללה.
ב-17 בספטמבר 2024 הוא נפצע, יחד עם שניים משומרי ראשו, בהתפוצצות זימוניות חזבאללה.
הוא פונה לטיפול רפואי בבית חולים בביירות, ואחר כך הוחזר לאיראן לטיפול רפואי.
מאוחר יותר פורסם כי בעקבות הפגיעה הוא איבד אחת מעיניו, ונפגע בעינו השנייה, בפיו ובידו.
בעקבות פציעתו התרבו הדיווחים על כך שלמעשה הוא איש משמרות המהפכה, זאת בעיקר בהסתמך על כך שרוב הנפגעים היו אנשי חזבאללה.
ב-12 בנובמבר אותה שנה דיווחה סוכנות הידיעות תסנים שאמאני "צפוי לשוב בקרוב" ללבנון.
באפריל 2025 אמאני הביע בציוץ בטוויטר התנגדות לדרישתה של ממשלת לבנון לפירוק ארגון חזבאללה מנשקו במסגרת דרישתה לבלעדיות על החזקת הנשק.
בעקבות כך הוא זומן לשיחת הבהרה על ידי שר החוץ של לבנון יוסף ראג'י בשל "התערבות בענייניה הפנימיים של לבנון".
אמאני נשוי לנרג'ס גאדיריאן (החל מאוגוסט 2024 היא מפיצה בלבנון תעמולה איראנית), ואב לשני ילדים.
מוגדישו (סומלית: Muqdisho; ערבית: مقديشو; איטלקית: Mogadiscio) היא העיר הגדולה ביותר בסומליה, וכן בירתה הלאומית.
העיר שוכנת לחוף האוקיינוס ההודי.
מוגדישו היא צומת דרכים חשוב ביותר, וממנה יוצאות דרכים לכל חלקי סומליה.
מוגדישו מנהלת קשר אוויר עם קניה ואתיופיה באמצעות נמל התעופה הבין-לאומי עדן עדה.
עקב הקרבות שמתחוללים בסומליה בעשורים האחרונים בין כוחות ממשלה לכוחות מורדים שונים נהרסו ונפגעו חלק ניכר מהמבנים שבעיר, המצב הכלכלי הקשה וחוסר הביטחון הכלכלי גרמו לחוסר השקעה בשיפוץ ותחזוקת הבתים מצד התושבים והממשל, והעיר נראית בהתאם.
בימי הביניים הייתה מוגדישו מרכז מסחרי חשוב.
כדי לכבוש אותה, היה חייב ואסקו דה גאמה הפורטוגלי להפגיזה, וכך גם הנווט הפורטוגלי טריסטן דה קונה (כבש את מוגדישו בשנת 1503 לאחר הפגזות רבות).
במאה ה-19 הייתה מוגדישו בתחום שלטונו של סולטאן עומאן.
בשנת 1871 מוגדישו נכבשה על ידי סולטאן זנזיבר, ובשנת 1895 מוגדישו נכבשה שוב, הפעם על ידי האיטלקים.
בזמן המלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה שימשה מוגדישו כמרכז הצבא האיטלקי הפולש.
לאחר המלחמה בנו האיטלקים את בירת סומליה מחדש, ולכן כיום היא עיר מודרנית בהרבה משאר ערי הבירה של המדינות באזורה.
בזמן מלחמת העולם השנייה, נפלה מוגדישו לידי האנגלים, ולאחר שלסומליה הוענקה עצמאות (בשנת 1960), היא הייתה לבירתה.
בשנת 2015 ביצע ארגון הטרור א-שבאב פיגוע בבית מלון בעיר.
למעלה מ-20 נהרגו ובין הפצועים היו סגן ראש הממשלה, שר התחבורה וחבר פרלמנט.
כוח עילית של הצבא האמריקני שכלל 160 לוחמים נשלח באוקטובר 1993 למוגדישו, כדי ללכוד שני בכירים בארגונו של מוחמד פארח איידיד, שליט מקומי.
החיילים הגיעו לעיר באוויר וביבשה, ופעולתם הייתה אמורה להסתיים תוך כשעה.
המבצע הסתבך כאשר שני מסוקי בלקהוק הופלו והמבצע התארך ל-15 שעות – שבמהלכן נהרגו 19 חיילים אמריקאים ו-73 חיילים נוספים נפצעו.
אחד מטייסי המסוקים נשבה על ידי הלוחמים הסומלים ושוחרר 11 ימים מאוחר יותר.
כאלף לוחמים סומלים ותושבים נהרגו במהלך קרב.
היה זה קרב הקרקע הארוך ביותר שבו השתתפו חיילים אמריקאים בין מלחמת וייטנאם למלחמת עיראק.
לאחריו נסוגה ארצות הברית מסומליה.
לאורך שנות ה-90 של המאה ה-20 העדיפה ארצות הברית להימנע ממעורבות במשברים ברחבי העולם בדרך המסכנת את חייליה, וזאת בהשפעת הקרב.
במוגדישו יש כמה מפעלים ובתי חרושת, בעיקר לעיבוד מזון, לייצור שמנים, ולנסורת עצים.
כמעט כל המפעלים הנמצאים במוגדישו, הם לשימוש עצמי ולא לייצוא, משום שהמלחמה מקשה על המדינה לקיים יחסים כלכליים בין-לאומיים.
יש בה גם מלונות, מרכזי תיירות נוספים, אכסניות ואת מוסדות הממשלה.
מסגד פח'ר א-דין: המסגד העתיק ביותר במוגדישו.
נבנה ב-969 על ידי פח'ר א-דין, הסולטאן הראשון של סולטנות מוגדישו.
קבר החייל האלמוני: אנדרטה במרכז מוגדישו.
ארמון המושל של מוגדישו: נבנה על ידי האיטלקים בסוף המאה ה-20.
העיר העתיקה (שמכונה גם Old Shanghai City).
קתדרלת מוגדישו: כנסייה שהקימו האיטלקים ב-1928, ורובה נהרסה בידי א-שבאב ב-2008.
שוק בקרה: השוק הפתוח הגדול בסומליה.
מסגד הסולידריות האיסלאמית: המסגד הראשי של מוגדישו.
נבנה בתמיכת קרן פהד בן עבד אל-עזיז אאל סעוד הסעודית.
מוגבלות שכלית התפתחותית (מש"ה; בעבר נקראה פיגור שכלי, אוליגופרניה) היא הפרעה נוירו-התפתחותית שבה התפקוד האינטלקטואלי נמוך בהשוואה לאדם הממוצע.
אנשים עם מוגבלות זו סובלים מאיחור מסוים או קושי מסוים ברכישת אחת או יותר ממיומנויות אלו: למידה, מיומנויות תקשורת ומיומנויות הדרושות לפעולות היומיום.
מתחילת שנות האלפיים נטו אנשי המקצוע להחליף את המושג המקובל בציבור "פיגור", שאינו תקין פוליטית, במונחים "לקות אינטלקטואלית" או "לקות שכלית", שכולל גם את מי שיכולתו האינטלקטואלית נמוכה כתוצאה מאובדן ולא בהכרח מבעיה התפתחותית, או בהגדרות מעורפלות מתחום התקינות הפוליטית.
ב-17 ביוני 2012 קיבל שר הרווחה והשירותים החברתיים, משה כחלון, את המלצת הצוות לבדיקת שם חלופי למונח "פיגור שכלי", להחליף באופן רשמי את המונח "פיגור שכלי" במונח "מוגבלות שכלית התפתחותית" (ראשי תיבות: מש"ה).
ב-3 בינואר 2017 אישרה מליאת הכנסת פה אחד בקריאה שנייה ובקריאה שלישית הצעת חוק להחליף את המונח "מפגר" ו"פיגור" על הטיותיהם השונות, במונחים "אדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית" ו"מוגבלות שכלית התפתחותית".
מוגבלות שכלית התפתחותית מאופיינת כיכולת אינטלקטואלית (שכלית) ותפקודית נמוכה מהנורמה המקובלת.
שלושה תבחינים הוצעו לאבחון אנשים עם מוגבלות שכלית:
בעבר התבססה ההגדרה של מוגבלות שכלית בעיקר על הערכת כושר שכלי (IQ).
כיום נהוג להגדיר מוגבלות שכלית בעיקר על פי יכולת תפקודית.
נוכח שינוי עקרוני זה צומצמה כמות האנשים המאובחנים כאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית.
אדם יאובחן כאדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית אם גילו השכלי נמוך באופן משמעותי מגילו הכרונולוגי במבחן IQ.
באופן כללי, אם מנת משכל נמוכה ביותר משתי סטיות תקן מהממוצע, כלומר נמוכה מ-70, האדם ייחשב לסובל ממוגבלות שכלית.
כל סטיית תקן נוספת מתחת ל-70 מעידה על מוגבלות קשה יותר:
סיווג מנת משכל אחוזי נכות הגדרהמוגבלות שכלית עמוקה0–29100% מוגבלות סיעודית, הפרט זקוק לתמיכה תמידית בכל תחומי החיים.
ובנוסף הוא זקוק לתמיכה מוגברת או תמידית לפחות בשלושה תחומי חיים, כאשר בשאר התחומים הוא זקוק לתמיכה מוגבלת.מוגבלות שכלית קלה 55–6940% המוגבלות השיקומית.
האדם זקוק לתמיכה מוגברת או תמידית בשני תחומי חיים או תמיכה מוגבלת בכל תחומי החיים.
אך נראה שהוא יכול להטיב במצבו ולהשתקם, יש לו יכולת ללמידה בסיסית.תפקוד שכלי גבולי 70–7920% אינו צריך תמיכה
השימוש במנת משכל כקריטריון בלעדי למוגבלות שכלית ספג ביקורת.
נמצא שאנשים שהוגדרו כאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית קלה בגלל מנת משכל מסוימת, תיפקדו בצורה שונה לחלוטין ונזקקו לתמיכה ולטיפול מסוג אחר מפרטים אחרים שהוגדרו גם הם כאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית קלה על רקע של מנת משכל דומה (ריקלין, 2004).
יכולתו האינטלקטואלית של האדם מתבטאת בדרך שבה הוא פותר בעיות, רוכש מיומנויות חדשות ויכולות לשפה ותקשורת, יכול לקלוט מידע, לעבדו ולהשתמש בו, ומשתמש ביכולת הפשטה כדי להבחין בין מצבים ולהתמודד עם משימות החיים.
את כושרו האינטלקטואלי של האדם בוחנים על פי מבחן משכל.
ייתכן מצב שבו לילד פוטנציאל אינטלקטואלי גבוה, אך במבחנים נמצא כי ביצועיו נמוכים ביותר.
לעיתים אין הפוטנציאל האינטלקטואלי של האדם בא לידי ביטוי.
הסיבות לכך יכולות להיות רבות ושונות:
לעיתים אינו פנוי מבחינה רגשית או נפשית להשיב על שאלות המבחן
לפעמים קיימת לקות פיזית או חושית המקשה עליו להתמודד עם דרישות המבחן
לעיתים הוא מגיע מסביבה שאינה מטפחת ואינה מספקת לו גירויים מספיקים ללמידה, באופן מובהק ובעקביות למשך שנים
קיימים פערים משמעותיים בשפה ובתרבות בין עולמו ודרך חייו של האדם, לבין ציפיות הבוחן, באופן שמקשה על ההערכה המדויקת של הפוטנציאל האינטלקטואלי הטמון בו.
מסיבות אלה, מנת משכל נמוכה היא אמנם תנאי הכרחי להגדרת האדם כלוקה במוגבלות שכלית, אך היא איננה תנאי מספיק, ויש צורך בשני התנאים הנוספים.
החל משנות ה-90 של המאה ה-20, הן ב-DSM-IV והן ב-ICD-10, יש התייחסות ליכולות תפקודיות בנוסף למבחן ה-IQ.
מבחן היכולות התפקודיות כולל מיומנויות בין-אישיות, שימוש במשאבים חברתיים, כישורי למידה, יכולת לעבוד, מגורים עצמאיים, דאגה לבטיחות וניהול זמן פנוי.
לצורך אבחון מוגבלות שכלית מגדירים את היכולת או הקושי של האדם להסתגל, מבחינה תפקודית והתנהגותית, לסטנדרטים של התנהגות תפקודית וחברתית הצפויים מבני גילו בקבוצתו התרבותית.
מבחנים אלו כוללים את תת-התחומים:
הסתגלות חברתית משמעה: יכולת לזהות מצבים חברתיים שונים, יכולת להגיב מבחינה חברתית בהתאם לסיטואציה, יכולת להבחין בין מידות קרבה בין אנשים שונים והבנת כללים חברתיים, ועוד.
הסתגלות תקשורתית משמעה: יכולת לדבר במשפטים שלמים, מורכבים, באופן דיבור המובן לאחרים, בהתאם למצופה מקבוצת הגיל הכרונולוגי.
הסתגלות גופנית (במוטוריקה גסה) משמעה לדוגמה: יכולת הליכה, ריצה, דילוג, עלייה וירידה במדרגות.
הסתגלות לעצמאות תפקודית בפעולות היומיום, משמעה: יכולת להתלבש באופן עצמאי, לשרוך שרוכים, לרכוס כפתורים, להתקלח, לשמור על ניקיון אישי, לשלוט בצרכים וכו'.
מדדים אלה, כשהם לבדם, אינם נותנים תמונה שלמה, מכיוון שיכולות להתקיים סיבות רבות לקושי בקריטריונים ההסתגלותיים.
אולם בצירוף מבחני מנת המשכל יש ביכולתם של הממדים לתת תמונה טובה, באופן יחסי, למצבו של האדם שיש לו מוגבלות שכלית.
אולם, מבחינה חברתית, בעשור הראשון של המאה ה-21 יש נטייה להתייחס אל כל קבוצת הלוקים בשכלם כקבוצה אחת ולא להבדיל מתוכם את בעלי המוגבלות הנרכשת.
נטייה זו באה מהצורך לסייע לכל המוגבלים בשכלם בלא קשר לסיבת המוגבלות.
זכויות - קצבת נכות קריטריונים
ילדים מגיל 3 חודשים עד 18 שנים ו-3 חודשים שאובחנו על-ידי ועדת האבחון של משרד הרווחה זכאים לקצבת נכות על פי אחוזי הנכות שנקבעו להם.
ילד של מבוטח תושב ישראל (או של מבוטח תושב ישראל שנפטר).
ילדים שעלו לארץ בלי הוריהם עשויים להיות זכאים בתנאי שעלו עם מי שמונה להם כאפוטרופוס או עם בן משפחה שהוא אחד מאלה: אח/אחות, סבא/סבתא, דוד/דודה.
בתנאים מסוימים תתאפשר זכאות לילדים שיצאו לחו"ל.
הילד לא מקבל קצבת ניידות.
הילד גר בבית עם המשפחה.
(בנוסף צריכים להתמלא תנאי הזכאות הכלליים לגמלה)
אנשים שיש להם מוגבלות שכלית, על רקע פגיעה מוחית ראשונית, עשויים להתקשות בתקשורת עם הזולת, לגלות חוסר עניין או לחלופין להתקשות בוויסות דחפים.
חלקם עשוי לפתח דפוסי התנהגות אופייניים בהתמודדות עם מצוקה, שמתבטאת בתוקפנות כלפי אנשים ורכוש או בפגיעה עצמית.
עשויה להתרחש גם התנהגות שאינה מותאמת חברתית, במעשים חוזרים על עצמם שוב ושוב ללא תכלית ומטרה, כמו קפיצות, חיכוך, מחיאות כפיים, נגיעות בזולת, גרימת רעש עוצמתי, חזרה על אותן המילים, הקפדה מוגזמת על סדר וניקיון, ועוד.
במאמרו של ד"ר נחום כץ הוא מציין את ההפרעות והקשיים הנפוצים באוכלוסיית האנשים עם מוגבלות שכלית: הפרעות נפשיות (כולל סכיזופרניה והפרעות הסתגלות), הפרעות קשב וריכוז והפרעות קוגניטיביות שונות (כולל דמנציה) נפוצות יותר אצל המתמודדים עם מוגבלות שכלית.
עם זאת, מחקר אחר שנעשה מצא כי לאנשים עם תסמונת דאון, שלהם יש בדרך כלל מנת משכל נמוכה עוד יותר מרוב האנשים המתמודדים עם מגבלה שכלית התפתחותית (לאנשים עם תסמונת דאון IQ ממוצע של 50), יש רמות גבוהות יותר של אושר, סיפוק מהחיים וביטחון עצמי.
על פי מחקר זה, כ-99% מהאנשים עם תסמונת דאון ציינו כי הם מאושרים בחייהם.
מקובל לראות את הלוקים בתסמונת דאון כבעלי מגבלה שכלית התפתחותית - כלומר התפתחותם הקוגניטיבית איטית מהמקובל ואינה מגיעה לשלמות המקובלת.
מוגבלות שכלית יכולה לנבוע מגורמים גנטיים, ביולוגיים שאינם גנטיים: התפתחותיים או נרכשים.
ברוב המקרים לא ניתן להצביע בוודאות על גורם ספציפי יחיד למוגבלות שכלית התפתחותית, ולרוב קיימת אינטראקציה מורכבת של מספר גורמים.
בכשני שלישים מהמקרים של מוגבלות שכלית, ניתן למצוא את הסיבה אשר גרמה ככל הנראה למוגבלות.
סיבות גנטיות כוללות בעיות כרומוזומליות, ומחלות תורשתיות.
ככל שגיל היולדת גבוה יותר, גדל הסיכון ללידת תינוק עם מוגבלות שכלית התפתחותית.
גורמים ביולוגיים שאינם גנטיים - התפתחותיים כוללים חשיפה של האם לזיהומים והרעלות במהלך ההריון, שימוש בסמים ובאלכוהול בתקופת ההריון ועוד.
סיבות נרכשות כוללות גורמים חברתיים ותרבותיים.
בעיות כרומוזומליות אוטוזומליות מקושרות לרוב למוגבלות שכלית, לעומת בעיות בכרומוזומי המין, אשר מקושרות יותר לתסמונות פיזיות שונות אולם אינן מקושרות למוגבלות שכלית (תסמונת קליינפלטר ותסמונת טרנר).
קיימים כמה גורמי סיכון שעלולים להביא לבעיות כרומוזומליות: גיל מתקדם של האם או האב, וקרינת רנטגן.
בחלק מן התסמונות קיים פנוטיפ התנהגותי ספציפי - כך למשל, מטופלים הסובלים מתסמונת ה-X השביר, יש להם שיעור גבוה של ADHD (עד 75% מהם).
להלן דוגמאות למוגבלות שכלית התפתחותית כתוצאה מפגם גנטי:
תסמונת דאון - תסמונות זו היא השכיחה ביותר מבין התסמונות שנגרמות מסטייה של כרומוזומים.
ככל שהאם היולדת מגיעה לגיל מבוגר יותר כך סיכויה להולדת ילד עם תסמונת דאון עולה.
ברוב המקרים, התסמונת מקושרת למוגבלות שכלית בינונית עד חמורה.
רק למיעוט מן החולים בתסמונת יש IQ שהוא מעל 50. התפקוד השפתי הוא חלש יחסית, בעוד שתהליכי חיברות ומיומנויות חברתיות נשמרים באופן יחסי.
תסמונת ה-X השביר היא הסיבה השנייה הנפוצה ביותר למוגבלות שכלית התפתחותית.
התסמונת נובעת כתוצאה ממוטציה על כרומוזום X, והיא מתרחשת יותר בגברים מאשר אצל נשים.
המוגבלות השכלית נעה מקלה ועד חמורה.
תסמונת פראדר וילי - נובעת ממחיקה קטנה בכרומוזום 15, המתרחשת לרוב באופן אקראי.
מטופלים אלו מציגים תמונה קלינית של אכילה קומפולסיבית והשמנת יתר, מוגבלות שכלית, קומה נמוכה ומאפיינים נוספים.
תסמונת קרי דו שה ("תסמונת יללת החתול") - נובעת מחלק חסר על כרומוזום 5. מטופלים אלו סובלים ממוגבלות שכלית חמורה.
פנילקטונוריה - מחלה מטבולית המועברת באופן אוטוזומלי רצסיבי.
המחלה מאופיינת בחוסר יכולת להפוך פנילאלנין לטירוזין, לאור מחסור באנזים פנילאלנין הידרוקסילאז.
מרבית החולים סובלים ממוגבלות שכלית קשה, אף על פי שקיימים כמה חולים שלהם אינטליגנציה נורמלית או גבולית.
לחלקם יש התקפי זעם, מנייריזם ותנועות ביזאריות של הגפיים.
תקשורת שפתית ושאינה שפתית היא לרוב מוגבלת באופן חמור.
תסמונת רט - ככל הנראה מועברת על כרומוזום X, משפיעה רק על ילדות, וכוללת התדרדרות הדרגתית לאחר גיל שנה.
נוירופיברומטוזיס - מאופיינת בנוירופיברומות על העור, ואצל שליש מן החולים יש מוגבלות שכלית קלה.
טוברוס סקלרוזיס - מחלה המועברת בצורה אוטוזומלית דומיננטית, וכוללת מוגבלות שכלית פרוגרסיבית אצל כשני שלישים מהחולים.
תסמונת ליש-ניהן - תסמונת נדירה הנגרמת בגלל מחסור באנזים המעורב במטבוליזם של פורין.
התסמונת מועברת על כרומוזום X, ולחולים יש מוגבלות שכלית, מיקרוצפלי, פרכוסים והתנהגויות הכוללות פגיעה עצמית (נשיכה של הפה והאצבעות).
אדרנולויקודיסטרופיה - מועברת בתאחיזה לכרומוזום X, ולרוב מתחילה בין גיל 5 לגיל 8, עם פרכוסים, בעיות יציבה ומוגבלות אינטלקטואלית קלה.
לרוב מהלך המחלה הוא פרוגרסיבי ומתקדם למוות, כאשר יש דה-מיאלניזציה של החומר הלבן במוח המביא לבעיות ראייה ובעיות אינטלקטואליות.
maple syrup urine disease - מופיעה במהלך השבוע הראשון לחיים, כאשר התינוק מתדרדר באופן מהיר, מפרכס וסובל מהיפוגליקמיה ומבעיות נשימה.
אם מצב זה לא מתוקן, תינוקות אלו עלולים למות במהלך החודשים הראשונים של החיים או להישאר במצב של מוגבלות שכלית חמור.
הטיפול הוא דיאטה הדלה בשלוש חומצות אמינו - לויצין, איזולויצין וואלין.
תסמונת קליפסטרה - תסמונת גנטית נדירה הנגרמת על ידי פגם גנטי בכרומוזום התשיעי.
התסמונת מתאפיינת במגוון רחב של בעיות רפואיות, קוגניטיביות ומוטוריות, כולל מוגבלות שכלית משמעותית.
מחלות גנטיות נוספות הקשורות למוגבלות שכלית כוללות, בין השאר, גלקטוזמיה, מחלות אגירת גליקוגן, מיקרוצפלוס, פנילקטונוריה, היפותירואידיזם ותסמונת קורנליה דה לאנגה.
במהלך התקופה הפרה-נטלית (כלומר, תוך כדי ההריון) ישנם מצבים שונים הקשורים להתפתחות של מוגבלות שכלית התפתחותית.
כך למשל, מחלות כרוניות של האם כגון סוכרת לא מאוזנת, אנמיה, יתר לחץ דם, שימוש ארוך טווח באלכוהול ובחומרים שונים - תסמונת אלכוהול עוברית, וכן חשיפה לזיהומים עלולים להביא למוגבלות שכלית התפתחותית אצל העובר.
בין הזיהומים העלולים לגרום למוגבלות שכלית בעובר נמנים, בין היתר, אדמת, זיהומי הרפס וביניהם ציטו-מגלו-וירוס, עגבת, טוקסופלסמוזיס, ואיידס.
כמו כן, סיבוכי רעלת הריון, שימוש בסמים ונזק מוחי ליילוד הנגרם ממחלת RH הם גורמים נוספים העלולים לגרום למוגבלות שכלית התפתחותית.
שימוש באלכוהול במהלך ההריון עלול להביא למוגבלות שכלית התפתחותית, ולעיתים רעלת הריון עלולה להביא לכך.
מצבים הקשורים בטראומה במהלך הלידה - כגון צניחת חבל הטבור, היפרדות שליה או שליית פתח עלולים להביא למצב בו לעובר נגרמת פגיעה באספקת הדם למוח.
כמו כן ישנן פגיעות נוספות כגון: הפרעות פסיכאטריות נרכשות כמו טראומות, פגיעות פיזיות במוח, אי-בשלות של המערכות החיוניות לוולד, תזונה וחילוף חומרים לא תקין, הפרעות פסיכיאטריות ועיכוב באחד החושים ועיכוב סביבתי.
תינוקות אשר נולדו פגים, בעיקר במשקל הנמוך מ-1 ק"ג, הם בסיכון גבוה יותר למוגבלות שכלית.
תנאי עוני עלולים להיות כרוכים בתנאי תברואה והיגיינה ירודים ובתזונה גרועה, המהווים סיכון ללידת תינוקות עם ליקויים שונים.
גם הילד עצמו יכול לגרום להשפעת הסביבה על התפתחותו.
ציפיות המבוגרים כלפיו נמוכות, והדבר עלול להשפיע לרעה על המשך התפתחותו.
בהתבגרו, הוא נוטה לבחור בסביבה מוגבלת ומצומצמת מבחינת דרישותיה מהפרט, היא איננה מקדמת אותו.
תפקודם של ההורים בתחומים הקוגניטיביים גם כן גורם חשוב
הדרכים למניעת מוגבלות שכלית התפתחותית
ניתן לזהות שלושה סוגי מניעה:
מניעה ראשונית - מניעת מצב אשר עלול לגרום למוגבלות שכלית התפתחותית.
למשל, הימנעות האם משימוש באלכוהול בזמן הריון תמנע מוגבלות שכלית התפתחותית כתוצאה מתסמונת אלכוהול עוברית.
מניעה שניונית - מטרתה למנוע מוגבלות שכלית התפתחותית כתוצאה ממצב קיים.
מניעה שלישונית - מחייבת פעילות שמטרתה לצמצם את חומרת הפגיעה בתפקוד, או למנוע מצבים שניוניים שייתכן כי נגרמו על ידי האבחון או התפתחו בשלב חיים מאוחר יותר.
כדי למנוע גורמים ביולוגיים למוגבלות שכלית התפתחותית, לפני ההיריון ההורים יכולים לערוך בדיקות גנטיות וחיסונים בפני מחלות.
בתקופת ההיריון, במהלך הסריקות האבחוניות (למשל: בדיקת מי שפיר) מייעצים להורים במטרה להחליט אם להמשיך בהריון או להפסיקו.
בנוסף, בתקופת ההיריון ניתן לנקוט באמצעי מניעה וטיפול בזיהומים אצל האם והעובר, תזונה הולמת לאם, מניעת היחשפות לרעלים (סמים, אלכוהול, עישון), וטיפול למניעת פגות ומשקל לידה נמוך.
לאחר הלידה, יש לבצע המשך טיפול בריאותי תקין, הדרכה לאם בנתינת גירויים נכונים לתינוק, בדיקות לצורך איתור מחלות, חיסונים לתינוקות, הדרכת הורים בגידול הולם של הילדים (בריאות, תזונה, חינוך).
ככל שהילד יחווה יותר גירויים ויהיה בסביבה תומכת ומתאימה הוא יתקדם מבחינה התפתחותית.
ועדת אבחון של משרד הרווחה
בישראל נקבעת הגדרת מוגבלות שכלית על ידי ועדת מומחים מיוחדת, בשם "ועדת אבחון", מטעם "האגף לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית" במשרד הרווחה והשירותים החברתיים.
ועדת האבחון היא הסמכות המקצועית לקביעת הגדרת המוגבלות השכלית.
אמנם, הגדרות רפואיות של מוגבלות שכלית, הניתנות על ידי רופאים שונים, יכולות לשמש כאבחנות ולצרכים רפואיים, אך הן אינן מזכות את האדם ואת משפחתו בשירותים שהמדינה מעניקה לאדם עם מוגבלות שכלית.
ביצוע אבחון מקיף, מטעם "האגף לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית" במשרד הרווחה, הוא זכות הניתנת ללא תשלום לאנשים שיש חשש כי יש להם מוגבלות שכלית, כמו כן ישנן הטבות נוספות אליהם הם זכאים (להטבות נכים, ארנונה, הקלות מס, טיפולי שיניים, קצבאות ועוד).
האבחון עצמו מתקיים במרכזי אבחון בערים השונות, שזכו במכרזים של משרד הרווחה מעת לעת.
האבחון מורכב משלושה חלקים, שאמורים להקיף את מכלול המאפיינים המקיפים את הגדרת המוגבלות השכלית:
בדיקה רפואית - מבוצעת על ידי רופא, לבדיקת מצבו הגופני של האדם.
לרופא האמור יש יידע בתסמונות השונות שחלק ממאפייניהן הוא מוגבלות שכלית, ויש יכולת לאבחן את מצבו הגופני והרפואי של האדם.
בדיקה פסיכולוגית - מבוצעת בפגישה עם פסיכולוג, בעזרת מבחני IQ ומבחנים נוספים, ונועדה לאבחן את מצבו השכלי והאישיותי של האדם.
בדיקה סוציאלית התפתחותית - מבוצעת בפגישה עם עובד סוציאלי, ובה נבדקים שלבי ההתפתחות והיכולות התפקודיות וההסתגלותיות של האדם בתחומי חייו השונים.
בדיקה פסיכיאטרית - בפגישה עם פסיכיאטר, מתבצעת רק לפי הצורך, ובמקרים מיוחדים, כאשר עלה בכך הצורך לאור התרשמות הבודקים.
כל אחד מאנשי המקצוע רושם את התרשמותו המלאה ואת חוות דעתו.
בסיום תהליך האבחון מגיש מכון האבחון את חוות הדעת המשוקללת לוועדת האבחון, שחבריה אינם קשורים לוועדת האבחון.
ועדת האבחון איננה חלק ממכון האבחון, וחבריה לא היו שותפים באבחון עצמו.
חברי ועדת האבחון הם: היושב ראש שהוא עובד סוציאלי, רופא, פסיכיאטר, פסיכולוג, ומורה מחנך.
הוועדה מקבלת לידיה את מסקנות האבחון, נפגשת עם האדם שיש לו מוגבלות שכלית ועם בני משפחתו הקרובים, ויש לה הזכות לקבוע האם יש לאדם מוגבלות שכלית ולהמליץ את המלצותיה.
המלצות הוועדה (למשל, בנוגע למתן יום לימודים ארוך לילד שיש לו מוגבלות שכלית) מחייבות את המדינה ואת הרשות המקומית.
ערעור על החלטות הוועדה יכול להתקיים על ידי פניה לבית המשפט המחוזי.
המשפחה או האפוטרופוס זכאים לקבל את סיכום האבחון במלואו מידי העובד הסוציאלי המטפל, במחלקה לשירותים חברתיים (לשכת הרווחה) המקומית.
חינוך לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית