tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למעלה מאלף נגנים מארבעים להקות צעירות של המחוז הפדרלי המרכזי השתתפו בפסטיבל כחלק מלהקה גדולה יותר של ילדים.
מכובדי כבוד כללו את שר ההגנה הבלארוסי אנדריי רבקוב ובת זוגו, מנצח את תזמורת משרד ההגנה של אבחזיה, דוד טרזיאן ומנהל התזמורות של הכוחות המזוינים המצריים האלוף ח'טאב סולימאן אחמד חלמי.
2018: בתזמורת השתתפה סטפני, נסיכת מונקו.
פסטיבל 2018 ציין את הפעם העשירית בה הופיעה הזמרת הצרפתי מיריי מאתיה בפסטיבל.
זה גם סימן את הפעם הראשונה בה להקות צבאיות ממדינות חבר המדינות שלא השתתפו בפסטיבל הפסטיבל הסתיים בטקס חלוקת פרסים אשר כיבד את מיטב הלהקה הצבאית הרוסית ואת הלהקה הצבאית הזרה הטובה ביותר שהתבססה על תוצאות מערכת ההצבעה שהוכנסה לשימוש.
2019: תמרה גברדציטלי, הבלה גרזמבה ואניטה צוי נמנו עם המבצעים הווקאליים בפסטיבל בו השתתפו תזמורות צבאיות מקוריאה הדרומית, קוריאה הצפונית, יפן, נורווגיה, סקוטלנד, טורקיה, מצרים, קזחסטן ואזרבייג'ן.
2020: לראשונה בתולדות הפסטיבל הוא לא נערך בככר האדומה בעקבות מגפת הקורונה ברוסיה, בהחלטת עיריית מוסקבה.
במקום זאת הוא נערך בהשתתפות מקהלות צבאיות רוסיות בחזית הקתדרלה הראשית של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית ללא קהל צופים והועבר בשידור חי בערוצי הטלוויזיה מוסקבה 24 וערוץ הטלוויזיה של משרד ההגנה הרוסי, ערוץ זבזדה.
המנהל המוזיקלי של הפסטיבל הוא המנהל הבכיר של המוזיקה של שירות התזמורת הצבאית של הכוחות המזוינים של רוסיה.
נשיא רוסיה בתפקידו כמפקד העליון של הכוחות המזוינים הרוסיים מוסר בדרך כלל ברכות ואיחולים למארגני הפסטיבל ומשתתפיו.
ברכות ניתנות גם על ידי שר ההגנה הרוסי וראש עיריית מוסקבה.
יום לפני טקס הפתיחה של הפסטיבל, מנהלי התזמורות המשתתפות מניחים זרים בקבר החייל האלמוני שבגן אלכסנדר.
הפסטיבל בדרך כלל נערך יחד עם חגיגות יום העיר מוסקבה, מה שאומר שחלק מהתזמורות המשתתפות משתתפות גם בתהלוכה לאורך רחוב טברסקאיה, הנערכת לכבוד חגיגות יום העיר.
הם גם משתתפים במצעד פתיחה ב-VDNKh.
בתום הפסטיבל, התזמורות המשולבות יבצעו את "הפתיחה 1812" של צ'ייקובסקי, לאחר מכן יצעדו תוך כדי נגינת פרידה מסלביאנקה וכל מנצחי התזמורות "מנצחים" את כל המשתתפים כשאלה עוברים לידם.
מגדל סידני הוא המבנה הגבוה ביותר בסידני, ניו סאות' ויילס, שבאוסטרליה, ומגדל התצפית השני בגובהו בחצי הכדור הדרומי.
השם מגדל סידני הפך נפוץ בשימוש יומיומי, עם זאת, המגדל היה ידוע בשם מגדל עין סידני, מגדל AMP, מגדל הפרחים, מגדל זוהר, מגדל ווסטפילד סנטרפוינט, ביג פוק, מגדל סנטרפוינט או סנטריפוינט.
מגדל סידני הוא חבר בפדרציה העולמית של המגדלים הגדולים (WFGT).
המגדל ניצב בגובה של 309 מטר מעל מרכז העסקים הראשי של סידני (CBD), הממוקם ברחוב מרקט, בין רחובות פיט לקסטלריג.
הוא נגיש מפיט סטריט מול, רחוב מרקט או רחוב קסטלריג ויושב מעל מרכז הקניות ווסטפילד סידני (לשעבר סנטרפוינט).
המגדל פתוח לקהל; הוא אחד האטרקציות התיירותיות הבולטות בעיר וניתן לראותו ממספר נקודות תצפית ברחבי העיר ומפרברים סמוכים.
מגדל השמיים של אוקלנד הוא גבוה יותר אך מרפסת התצפית העיקרית של מגדל סידני גבוהה בכמעט 30 מטרים ממרפסת התצפית שבמגדל השמיים של אוקלנד.
בעוד שמרכז הקניות בבסיס המגדל מנוהל על ידי Scentre Group, המגדל עצמו מוחזק על ידי קבוצת Trippas White ו-Merlin Entertainments.
התוכניות הראשונות למגדל סידני, אשר תוכננו על ידי האדריכל האוסטרלי דונלד קראון, נחשפו במרץ 1968. בניית בניין המשרדים החלה בשנת 1970, ובניית המגדל החלה בשנת 1975. לפני בניית המגדל נקבע גבול הגובה בסידני, 279 מטר, כדי לאפשר פעילות לסירות המעופפות של הנמל, שהיו פופולריות לפני עידן הסילון.
המגדל נפתח לציבור באוגוסט 1981. עלות הבנייה הכוללת הייתה 26 מיליון דולר.
בשנת 1998, נוסף כליא ברק לראש הצריח, מה שהביא להגדלת גובהו הכולל של המגדל מ-305 מטר ל-309 מטר, כאשר גובהו המלא הוא 327 מטר מעל פני הים.
בזמן ש-AMP ניהלה את מרכז הקניות Centrepoint, המגדל נקרא רשמית "מגדל AMP".
לאחר שקבוצת ווסטפילד השתלטה על Centrepoint בדצמבר 2001, שונה השם ל"מגדל סידני".
בשנת 2009 נסגר בסיס הבניין לצורך ביצוע שיפוץ נרחב, כולל חיבור של מרכז הקניות למבנים אחרים ושדרוג של כל האתרים.
מרכז הקניות נפתח בהדרגה משנת 2010 ושינה את שמו לווסטפילד סידני.
בין 25 ל-26 ביוני 2011 הוסר הבאנר של "AMP" מהמגדל והוחלף על ידי לוגו גדול ומואר "ווסטפילד".
ההחלפה נעשתה באמצעות מסוק, לאחר ששני ניסיונות קודמים ב-22 במאי וב-12 ביוני הופסקו בגלל מזג אוויר קשה.
בשנת 2011 רכשה חברת Merlin Entertainments את הזכויות להפעלת מרפסת התצפית במגדל, ושמה שונה למגדל העין של סידני.
ארבעה חלקים של המגדל פתוחים לקהל הרחב, שלושה מאוכלסים על ידי שרותי הסעדה מגדל סידני: בר ומסעדה מסתובבת המציעים נוף מסתובב של קו הרקיע של סידני, ממוקמים בקומה אחת של מגדל סידני, בופה "מגדל סידני", מסעדה עכשווית לבחירה עצמית, נמצאת במפלס השני של המגדל.
STUDIO, הממוקם במפלס שלוש, הוא אולם האירועים הגבוה ביותר בחצי הכדור הדרומי, יכול להכיל 200 איש ויש בו 156 מקומות ישיבה.
מרפסת התצפית, שנקראת כיום מגדל עין סידני, ממוקמת במפלס ארבע של המגדל, וכדי לגשת אליו, מבקרים יכולים לקנות כרטיס מחברת ההפעלה, או בשער.
המעבר מאפשר גישה לאטרקציות אחרות בסידני, כולל גן חיות הבר של סידני, והאקווריום של סידני.
תצפית העין ממוקמת בגובה של כ-250 מטר מעל פני הקרקע.
יש פלטפורמת צפייה סגורה לחלוטין הכוללת נופים של 360 מעלות של העיר והסביבה.
קומה זו גם מאכלסת חנות מתנות קטנה, מסכי מגע רב-לשוניים וקריאה המציגה נתונים על מהירות הרוח, הכיוון, משרעת התנופה וסטטיסטיקות אחרות של המגדל.
ב־23 בספטמבר 2011 נפתח קולנוע 4D בקומה הרביעית של המגדל, מנגן סרט עם קטעים ממקומות שונים בסידני.
התיאטרון הוא הראשון מסוגו באוסטרליה; אפקטים בתוך תיאטרון כוללים רוח, בועות ואש.
Skywalk היא פלטפורמה מרוצפת זכוכית באוויר הפתוח המקיפה את תצפית העין סידני בגובה של כ-268 מטר מעל פני הקרקע.
פלטפורמת הצפייה משתרעת על שולי המבנה הראשי של הסיפון.
הוא נפתח ב-18 באוקטובר 2005, בעלות של 3.75 מיליון דולרו, אחרי ארבע שנים של תכנון וחודשיים בנייה.
פלטפורמה זו נגישה רק כחלק מסיורים מתוכננים ומוזמנים.
הצריח המוזהב בסמוך לראש המגדל הוא בעל קיבולת מרבית של 960 איש.
המסע אל מרפסת התצפית הוא על ידי שלוש מעליות בעלות סיפון כפול מהיר, כל אחת עם קיבולת של 8 עד 10 איש.
המעליות נעות במלואן, חצי או רבע מהירות, תלוי בתנאי הרוח.
במלוא המהירות המעליות מגיעות לסיפון תוך 45 שניות.
לקראת אולימפיאדת סידני 2000, עוטר המגדל בפסלים של האמן האוסטרלי דומיניק סאטון (ספורטאי שעולה מנקודת ההזנקה, מתעמל מבצע עמידת יד, וכדורסלן בכיסא גלגלים שהעביר את הכדור), שהוצבו מעל לגוף הראשי של המגדל ובמקרים מסוימים הותיר את הקצוות.
פסלים אלה הוסרו בשנת 2003 והועברו לפארק האולימפי בסידני במפרץ הומבוש.
הדמויות הוצבו על גבי המגדל בעזרת מסוק מעלית כבד S-64 המכונה "אלביס".
בכמה הזדמנויות שימש המגדל לשיגור זיקוקים או שהוא הואר באורות צבעוניים כחלק מחגיגות שונות בסידני, כמו ערב ראש השנה האזרחית או במהלך אולימפיאדת סידני.
כל שנה מתקיים אתגר המדרגות של מגדל סידני כולל את האתגר לעלות 1,504 מדרגות מפיט סטריט מול אל סיפון התצפית.
האירוע נועד לגייס כסף למועצת הסרטן, ושני הזוכים הופכים כשירים להתמודד במרוץ המקביל בבניין אמפייר סטייט בניו יורק.
ב־8 במרץ 2018 נסגרה ה-Skywalk למשך חמישה שבועות בעקבות התאבדותה של צעירה בת 21 שהסירה את רתמת הבטיחות שלה וקפצה מהמגדל תוך כדי סיור.
הוא נפתח מחדש ב־12 באפריל 2018, לאחר שנערכה בדיקה, והמגדל שידרג את ציוד הבטיחות.
המגדל הופיע בסרט האנימציה מוצאים את נמו של דיסני / פיקסאר משנת 2003.
בסרט משימה בלתי אפשרית 2, המגדל נראה בכמה תמונות, בדרך כלל מוצג בכל פעם שמופיע מרכז העסקים הראשי של סידני.
המגדל הוצג בסרט פאוור ריינג'רס - הסרט משנת 1995, שם הוא שימש כמצפה הכוכבים אנג'ל גרוב.
הדמיה CGI של המגדל שימשה כשהפך לכלי נשק עבור הנבל הראשי, איוון אווזה, בשיא הקרב של הסרט.
המגדל נהרס בסרטים גודזילה: מלחמות הגמר וסופרנובה.
מגדל סנטרל פארק , הידוע גם בשם מגדל נורדסטרום , הוא גורד שחקים סופר גבוה שנבנה על ידי חברת הפיתוח אקסטל וקבוצת ההשקעות העירונית של שנחאי לאורך "שורת המיליארדרים" שברחוב 57 במידטאון מנהטן, ניו-יורק.
הבניין תוכנן על ידי משרד האדריכלים אדריאן סמית' + גורדון גיל אדריכלות (AS+GG), והוא מתנשא לגובה של 472 מטרים.
נכון לשנת 2025, הוא בניין המגורים הגבוה ביותר בעולם, והוא גורד השחקים השני בגובהו בארצות הברית ובחצי הכדור המערבי (לאחר מגדל החירות), וה-15 בגובהו בעולם (הבורג' ח'ליפה, הגבוה ממנו משמעותית מכיל 900 יחידות דיור, אבל הוא לעירוב שימושים ואינו מוגדר בניין מגורים).
מגדל סן מרטין (בספרדית: Torre de San Martín), הוא מבנה מהמאה ה-14 בעיר טרואל במחוז טרואל, באראגון שבספרד.
המגדל הוקם ב-1316 ושופץ במאה ה-16, כשנוסף לו בסיס מאבני גזית.
המגדל נבנה בין השנים 1315 - 1316 ושופץ בין השנים 1549 - 1551 על ידי קינטו פיירס ודל (Quinto Pierres Vedel) שהרס בתים צמודי קרקע כדי להשאיר כיכר פתוחה לפני המגדל ובנה חיזוק באבני גזית בבסיסו כדי לתקן ולמנוע את ההידרדרות של חלקו התחתון, שנשחק מאוד בגלל הלחות.
בשנת 1926 התחיל ריקרדו גרסיה גרטה (Ricardo García Guereta) שחזור חשוב.
בתקופה לאחר מלחמת האזרחים בספרד ביצע מנואל לורנטה חונקרה (Manuel Lorente Junquera) שוב שיפוצים במגדל, ושחזר חלקי קרמיקה בגוון מאופק יותר מהמקור.
בין 2002 ל-2007 בוצע שחזור מוחלט, מבפנים ומחוץ, שכלל שיקום הכניסה הישנה שמתחת למגדל.
המגדל הרבוע ממוקם על גבעת אנדקילה (Cuesta de la Andaquilla) בכיכר פרס פראדו (Plaza de Pérez Prado), מול רחוב דה לוס אמנטס.
זהו, כמו אחרים ממגדלי טרואל, מגדל לבנים עם קישוטים קרמיים מזוגגים.
אפשר לעבור מתחת למגדל בבסיסו דרך קמרון מחודד.
ניתן לראות רק שלוש מפאות המגדל, שכן הרביעי צמוד לכנסיית סן מרטין, מתקופת הבארוק.
למגדל הפנימי שלוש קומות חופפות המכוסות בקמרון צלעות.
מגדל סן מרטין בטרואל הוכרז, יחד עם המכלול המונומנטלי של מבנים בסגנון מודחאר של העיר, אתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1986.
מגדל נמרודי (או בשמותיו הקודמים: מגדל שבעת הכוכבים, מגדל ארגמן, ומגדל הכשרת היישוב 3) הוא מגדל משרדים השוכן במתחם ה-BBC שבבני ברק, ומהווה חלק מפרויקט של חברת הכשרת היישוב הכולל שלושה מבנים.
המגדל, שבנייתו החלה בשנת 2018, כולל 55 קומות ומתנשא לגובה של 211 מטרים, ובעת השלמת יציקת גג המבנה בשלהי 2021, הגיע לגובהו הסופי והפך לגורד השחקים הגבוה בבני ברק ולרביעי בגובהו בישראל (אחרי מגדל עזריאלי שרונה, מגדל משה אביב, ומגדל המגורים היי טאוור).
41 מתוך 52 קומותיו המסחריות של המגדל (החל מהקומה העשירית ועד לקומה ה־51) נמצאות בבעלותה של חברת הכשרת הישוב.
שטחו הכולל הוא 64,000 מטר רבוע, כאשר שטח כל קומה הוא 1,250 מטר רבוע.
המגדל כולל ארבע קומות תת־קרקעיות המשמשות לחניה.
רוב שטחו מוקצה למשרדים, פרט לחלק קטן בלובי הבניין שיוקצה למסחר.
בקומה העשירית יפעל מכון כושר.
המגדל תוכנן על ידי משרד בר לוי אדריכלים ומתכנני ערים ועוצב בצורת תיבה מלבנית בעלת יחס גבוה בין רוחב הצד, רוחב הפנים והגובה.
הגרעין שבמרכז בצבע נחושת ושאר חלקי המגדל מחופים בזכוכית כהה.
אופן עיצובו של המגדל, צבעיו ורוחב צדו הצר יחסית נועדו להקנות לו מראה ייחודי ותמיר ולהבליטו בסביבה הצפופה.
המגדל הוא המבנה השני שנבנה בפרויקט הכשרת היישוב שבעיר והצפוני ביותר בו.
המבנה הראשון שנבנה בפרויקט הוא המגדל הדרומי – מגדל הכשרת היישוב, שבנייתו הושלמה בשנת 2019. המבנה האחרון, הנמצא בשלבי בנייה מוקדמים, יהיה ממוקם ביניהם.
הוא אמור לכלול 20 קומות על שטח של 57,000 מטר רבוע, ולשמש כמרכז רפואי הכולל בית חולים גריאטרי ומכון שיקומי.
מגדל סמארטורג או סמארטורג 3 (באיסלנדית: Smáratorg Tower; Smáratorg 3) הוא המגדל הגבוה ביותר באיסלנד והמבנה החמישי בגובהו במדינה.
הוא ממוקם בקואופווגיר, העיר השנייה בגודלה באיסלנד, דרומית לבירה רייקיאוויק.
במגדל 20 קומות וגובהו 77.6 מטרים.
בנייתו החלה ב־2006 והסתיימה כשנתיים לאחר מכן.
הוא נפתח רשמית ב־11 בפברואר 2008.
מגדל סולפה הוא גורד שחקים בן 76 במתחם אזור המרינה של דובאי בדובאי, איחוד האמירויות הערביות.
למגדל גובה כולל של 288 מטרים, מה שהופך אותו, נכון לשנת 2025, לבניין ה-35 בגובהו בדובאי וה-298 בגובהו בעולם.
בניית מגדל סולפה הסתיימה ב-2010.
ב-20 ביולי 2016 אחר הצהריים פרצה שרפה במגדל.
לא נרשמו נפגעים בשרפה במגדל.
אנשים רבים הורשו לחפש מקלט במגדל מלון סמוך אליו.
זוהי השרפה השנייה שפרצה בגורד שחקים בדובאי.
מגדל סאמה (ידוע גם כמגדל אל דורה ומגדל אל דורה II) הוא גורד שחקים הבנוי על כביש E 11, בדובאי, איחוד האמירויות הערביות.
בניית המגדל החלה בשנת 2006 והסתיימה בסוף 2009.
הבניין הוצע במקור בשם Al Durrah Tower II.
בגובה 330 מטרים כמגדל מתפתל עם יותר מ-75 קומות למגורים, בעלות 140 מיליון דולר.
עיצוב זה נחשב כתוספת מרכזית לקו הרקיע של דובאי, אך יחד עם זאת, שיא הפרויקט היה דאגה לרשות התעופה האזרחית של דובאי.
בתגובה לסוגיה זו, הוקטן הפרויקט ל-194 מטרים עם 49 קומות.
בניית המגדל החלה בשנת 2006. יסודות הבטון לבניין נוצקו כשנה מאוחר יותר במרץ 2007 על ידי חברת הקבלנות של דובאי.
כ-10,500 מטרים מעוקבים של בטון נוצקה בין 22 במרץ ל-23 במרץ, מה שקבע שיא בנייה חדש לרפסודת בטון שנוצקת ברציפות.
מגדל עדן הוא גורד שחקים המשמש למגורים בשכונת פארק הים שבבת ים.
בנייתו הסתיימה בשנת 2022 וגובהו הוא 168.45 מטרים ובעל 48 קומות.
הוא המגדל הגבוה בבת ים.
בבניין שלוש קומות מרתף חניה, קומת מסחר, שלוש קומות מלון, ו-41 קומות מגורים הכוללות 177 יחידות דיור.
הבניין ונמצא כ־500 מטרים מחוף בת ים, בצמוד למגדל לייטהאוס.
מגדל סן ז'אק ('מגדל סנט ג'יימס') היא אנדרטה הממוקמת ברובע הרביעי של פריז, בהצטלבות של רחוב ריבולי עם רחוב ניקולס פלאמל.
האנדרטה, בגובה של 52 מטר, בנויה כמגדל גותי ססגוני, שהיה בעבר חלק מכנסיית סן-ז'אק-דה-לה-בושרי ("ג'יימס הקדוש של הקצבים") מהמאה ה-16, שנהרסה כולה ב-1797, במהלך המהפכה הצרפתית, למעט המגדל.
המגדל נחשב לנקודת ציון היסטורית לאומית.
העיטור העשיר של המגדל משקף את עושרם של פטרוניו, הקצבים הסיטונאיים משוק לה האל הסמוך.
האחראים על הבנייה היו ז'אן דה פלין, ז'וליאן מנארט וז'אן דה רווייר.
המגדל נבנה בין השנים 1509 ל־1523, בתקופת שלטונו של המלך פרנסיס הראשון.
עם הקדשה לסנט ג'יימס הגדול, הכנסייה והמגדל המפורסם שלה קיבלו את פני עולי הרגל לסנטיאגו דה קומפוסטלה, שעברו, בדרכם לעיר טור, בנתיב העלייה לרגל של דרך סנטיאגו.
בשנת 1998 הוכר האתר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, והוא נחשב בין האתרים והמבנים המסמנים את הכימין דה קומפוסטל, נתיבי העלייה לרגל בצרפת שמובילים לכיוון מוקד העלייה לרגל שבעיר סנטיאגו שבספרד.
הכנסייה, למעט המגדל, נהרסה ב-1793; שימור המגדל היה תנאי לחוזה שבו נקנתה הכנסייה לפי שווי חומרי הבנייה שלה.
המגדל נרכש מחדש על ידי עיריית פריז ב-1836 והוכרז כאנדרטה היסטורית ב-1862. פסל של סנט ג'יימס הותקן בראש המגדל במהלך המאה ה-19.
במהלך הקיסרות השנייה, האדריכל תאודור באלו שיקם את המגדל, מיקם אותו במרחב שטוח ותכנן סביבו פארק עירוני קטן.
לצורך השיקום הסירו כמויות גדולות של אדמה כדי להבטיח לרחוב ריבולי, בו ממוקם המגדל, דרך שטוחה וחלקה.
דבר שאפשר למגדל לשמור על גובהו המקורי.
פסל של בלז פסקל ממוקם בבסיס המגדל, והוא מנציח את הניסויים בלחץ אטמוספירי, אם כי יש שטוענים שהם התקיימו בכנסיית Saint-Jacques-du-Haut-Pas.
בראש המגדל מותקנת מעבדה מטאורולוגית.
המגדל נתן השראה לאלכסנדר דיומא לכתיבת המחזה La tour Saint-Jacques-de-la-boucherie ב-1856.
הסופר ניקולא פלאמל, שנחשב בזמנו לאלכימאי והיה פטרון הכנסייה, נקבר מתחת לרצפתה.
המגדל היה מוקף בפיגומים וכוסה ביריעות במשך מספר שנים בזמן שחוקרים בדקו את מצב האבן.
ממצאים אחרונים מראים שרוב האבן והעיטור שלה מקורם בתקופת בניית המגדל המאוחרים-מימי הביניים, והם לא נוספו על ידי המשחזרים מהמאה ה-19. בנוסף, הבדיקה הצביעה גם על היסדקות משמעותית במבנה.
שלושת הרבעים העליונים של היריעות הוסרו במרץ 2008, וחשפו חלק עליון משופץ של המגדל.
מאוקטובר 2008 עד פברואר 2009 הפיגומים והיריעות הוסרו לחלוטין והגינון של הפארק שמסביב שוקם.
לבסוף, ב-18 באפריל 2009, הפארק נפתח מחדש לציבור.
מגדל סטיינוויי הוא גורד שחקים סופר גבוה במידטאון מנהטן בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
הוא בניין המגורים השני בגובהו בעולם, הכולל 84 קומות, ומתנשא לגובה של 435 מטר.
נכון לשנת 2025, זהו הבניין השלישי בגובהו בניו יורק, לאחר מגדל החירות ומגדל סנטרל פארק, והרביעי בגובהו בארצות הברית.
הוא מגדל העיפרון הדק ביותר בעולם עם יחס דקיקות של 24:1.
המגדל נבנה על ידי JDS Development Group ו-Property Markets group וממוקם ב"שורת המיליארדרים" בחלק הצפוני של רחוב 57, בקרבת השדרה השישית.
המגדל הנטוי של פיזה (באיטלקית: Torre pendente di Pisa) או מגדל פיזה הוא מגדל הניצב בפיאצה דיי מיראקולי, בפיזה שבאיטליה.
המגדל ידוע בעיקר בשל נטייתו בזווית של 3.97 מעלות נכון ל-2019. הבניין הוא מגדל הפעמונים של הקתדרלה בעיר והוא אחד המבנים הידועים באיטליה ואחת מאטרקציות התיירות הידועות שלה: הוא מופיע ברשימת האתרים הפופולריים באיטליה במקום החמישי, ובתחילת שנות ה-2000 ביקרו בו כשני מיליון תיירים בשנה.
לבנייה היו שלושה שלבים, שכל אחד מהם נבנה על ידי מתכנן אחר.
המתבונן במגדל יבחין בשילוב שנעשה בין סגנונות הבנייה של הבונים השונים.
לפי האתר הרשמי מידות המגדל הן: גובה 58.36 מטר, מהם 55 מטרים מעל פני הקרקע.
משקלו המוערך של המגדל הוא 14,453 טון.
מרכז הכובד שלו נמצא בגובה של 22.6 מטר מעל בסיסו, שהמעגל החיצוני שלו הוא בקוטר 19.58 מטר והמפתח הפנימי (היכן שמוצבים הכבלים לנענוע הפעמון) 4.5 מטר.
הלחץ הממוצע על הקרקע הוא Kpa 497. עד לתחילת שיקומו הגיע קצב הנטייה של המגדל ל-1.2 מ"מ בשנה.
לאחר השיקום מניחים כי הוא עלול לחזור לרמה של שנת 1992 רק כעבור 300 שנה.
בניית המגדל נמשכה 200 שנים.
ב-9 באוגוסט 1173 הונחו היסודות למגדל והחלה הבנייה.
ב-1178 כשהבנייה התקדמה לקומה השנייה החל הבניין לנטות.
הבנייה התעכבה למשך כמעט 100 שנה, שבהן פיזה הייתה עסוקה במלחמות עם ג'נובה, לוקה ופירנצה.
בזמן זה הקרקע התייצבה, והבנייה התחדשה ב-1260. ב-1272 מונה ארכיטקט אחר לפיקוח על הבנייה.
בניסיון לאזן את הבניין הקומות העליונות נבנו כך שצד אחד שלהן גבוה מהצד השני, ולכן הבניין נראה מתעקם מעט.
הבנייה נעצרה שוב ב-1284 כשפיזה הובסה במלחמה נגד ג'נובה.
הקומה השביעית הושלמה ב-1319, וחדר הפעמונים הוסף לבסוף ב-1372.
השיפוע הוא תוצאה של אי יציבות הקרקע, שאינה מתאימה למבנים גבוהים.
פני הקרקע הם בגובה של פחות משני מטרים מעל פני הים, והרכב הקרקע הוא שכבות של חול וטין.
במהלך מלחמת העולם השנייה גילה צבא ארצות הברית כי הורמאכט הקים עמדת תצפית על המגדל, וצפה ממנה על מערך הצבא האמריקאי שהיה מדרום לנהר הארנו.
האמריקאים תכננו להפציץ את המגדל, אולם ברגע האחרון ניתנה הוראה שלא לבצע זאת.
בשנת 1987 הכריז אונסק"ו על רחבת "קמפו דיי מיראקולי" ("שדה הנסים") הכוללת את מגדל פיזה והקתדרלה כעל אתר מורשת עולמית.
בינואר 1990 נסגר המגדל לציבור והחלו בו פעולות שיקום, שהקטינו את השיפוע שלו בעשרה אחוזים.
לפני השיקום השיפוע נאמד ב-5.5 מעלות, בערך 4.1 מטר, לעומת האנך היורד ממרכז המגדל.
בשנת 2001 נפתח המגדל מחדש לקהל הרחב.
בשנת 1990 הגיעו למסקנה כי נטיית המגדל מתגברת בקצב שעלול לגרום לקריסתו כעבור 100 שנה.
הוקמה ועדה בינלאומית בראשות מיקֶלֶה ימיולקובסקי (Michele Jamiolkowski) ובה נציגים מ-14 מדינות.
העלות הכוללת של שיקום המגדל הייתה 23,370,000 אירו.
הוסר עפר בכמות של 38 מ"ק מהצד המנוגד לשיפוע.
פעולות השיקום החזירו את מרחק ציר המגדל ממרכז הכובד ב-44 ס"מ (יש אומרים 40.6 ס"מ) ל-4.1 מטר.
שיפוע המגדל הוחזר למצבו כמו בשנת 1838. בתוכנית המקורית נחשבה להצלחה הקטנת השיפוע בשיעור נמוך בהרבה.
דרך ביצוע השיקום הלכה למעשה מובאת בריאיון עם אחד המבצעים.
הרעיון לביצוע השיקום בא מהמהנדס הרומאי פרננדו טראצ'ינה, שהתמחה בייצוב בתים ברומא, הבנויה בחלקה על אדמות סחף של נהר הטיבר.
טראצ'ינה הציע לחזק את בסיס המגדל מהצד הנגדי של השיפוע.
רוב המומחים חששו שפעולה כל שהיא בצד הנגדי לא תשנה את המצב, ואולם בסופו של דבר התקבל הרעיון.
השיקום ארך 11 שנה והסתיים בשנת 2001. לאחר פעולות שיקום אלו יוצב המגדל, נטייתו הואטה והוא נפתח מחדש לציבור הרחב.
ב-2008 הוצאו עוד 70 טון עפר מהצד המנוגד לנטייה לייצוב המגדל.
בנובמבר 2018 בעקבות עבודות שיקום, קטן השיפוע ב-4 סנטימטרים.
גלילאו גליליי עשה את מחקריו באוניברסיטת פיזה.
הוא ערך בין היתר ניסויים בנפילת חפצים בעלי מסה שונה, בניסיונו להפריך את התאוריה של אריסטו, כי חפצים כבדים נופלים מהר יותר לאדמה מאשר חפצים קלים.
לפי המסופר, את ניסוייו ערך במגדל הנוטה.
המקור הראשי היחידי לניסויים אלה הוא הביוגרפיה "Racconto istorico della vita di Galileo" שנכתבה על ידי מזכירו וינצ'נזו ויויאני ופורסמה ב-1717, הרבה לאחר מותו של ויויאני.
על כן, רבים מפקפקים באמינות הסיפור.
הניסוי המשוער היה כדלקמן: גלילאו נשען על פתחו החיצוני של המגדל בקומה העליונה.
הוא החזיק בידו שני כדורים במשקל שונה.
הוא שחרר את הכדורים ובחן האם הכדור הכבד הגיע לקרקע לפני הכדור הקל.
על הניסוי חזר פעמים אחדות.
כך נקבעה דרך הפעולה של השלב הראשון בעריכת ניסוי מודרני: הניסוי מתבצע פעמים אחדות ואם התוצאה זהה, יש מקום להגדיר חוק טבע.
מגדל פיקוח הוא חלק משדה תעופה האחראי על המתרחש בשדה עצמו ומעליו.
המגדל מנהל את כל הקשור לפיקוח טיסה, אישורי המראות ונחיתות, טיסה במרחב האווירי שמעל לשדה, התנעת המטוסים, הזנקת צוותי חירום וסיוע לכל גורם בשדה הקשור לתפעולו השוטף.
מגדלי הפיקוח ממוקמים גבוה ככל הניתן וזאת על מנת לתת לפקחים מבט "נקי" על המתרחש מתחתם.
במגדל הפיקוח ישנן מספר עמדות שונות המאוישות לפי עומס התנועה באותו רגע.
בחלקו העליון מתנהלת כל הפעילות בקשר עין עם המטוסים והגורמים השונים הנעים על המסלול כמו רכבי השדה, הביטחון והניקוי, כשבבסיסו של המגדל נמצאת עמדת המכ"ם המהווה למעשה "עיניים אלקטרוניות" שמסוגלות לזהות כל כלי טיס ממרחקים אדירים בכל מזג אוויר נתון.
המכ"ם גם משדר לפקחים במעלה המגדל את המידע החשוב כך שכל הצוות ניזון מאותו המידע.
עמדת הקרקע אחראית על כל הפעילות המתרחשת על הקרקע, כגון, רכבי עבודה, אוטובוסים של נוסעים, קרוניות המזוודות, רכבי כיבוי אש והצלה ומטוסים המבקשים "מרשה" – מידע המוזן לצוות הטיסה ובו היעד אליו הוא יוצא, גובה הטיסה אליו הוא מטפס לאחר ההמראה, קוד הזיהוי שלו, ומידע רלוונטי נוסף.
לאחר שהמטוס מקבל את קוד הזיהוי שלו הוא מבקש אישור ואז נדחף לאחור לעמדת ההנעה, שם הוא מקבל אישור הנעת המנועים.
לאחר מכן הפקח מאשר ומלווה את ההסעה למסלול ההמראה, כאשר שם מופנה המטוס לפקח אחר שנמצא במגדל גם כן בעמדת ההקפה השולטת בכל המטוסים הנמצאים מעל לשדה התעופה או בגישה לנחיתה.
במעלה המגדל נעזרים הפקחים בשלל מכשירים משוכללים אשר מקלים עליהם את המלאכה.
המכשירים כוללים מדי רוח הקריטיים לכל כלי טיס והשפעתם חשובה ביותר, מכ"ם קרקע המציג את המטוסים, צגי מחשב השולטים בכל מערך הקשר, מחשב השולט בתאורת המסלולים, מצלמות חיצוניות, מחשבי נתוני המטוסים העומדים להמריא ואלו שבדרך.
הפקחים משתמשים ב"סטריפים" מפלסטיק שכל אחד מהם מייצג מטוס אחר, כאשר הפקח מחזיק בו ומציבו על לוח ההמראות והנחיתות.
שיטה זו לא השתנה מזה עשרות שנים ורצועות הפלסטיק צבועות באדום או כחול, כאשר הצבע האדום מייצג מטוסים בגישה, "Approach", והכחול מייצג את אלו הממתינים לאישורי הנעה, הסעה והמראה.
הפקח מקבל מהמחשב את תוכניות הטיסה בצורת פס נייר אותו הוא מצמיד "סטריפ" ומתקבל דף עליו כתובים שלל הנתונים הרלוונטיים לאותה טיסה, כגון סוג המטוס, החברה, היעד וקוד הזיהוי של המטוס.
מגדל קרנגי הול הוא גורד שחקים ברחוב 57 שברובע מנהטן בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הבניין, שהושלם בשנת 1990 ותוכנן על ידי משרד האדריכלים סזאר פלי ושות', כולל 60 קומות ומתנשא לגובה של 231 מטרים.
בניין זה מהווה חלק ממקבץ של שלושה גורדי שחקים (יחד עם מרכז סיטיספייר ומגדל מטרופוליטן).
הבניין נבנה בסגנון ארכיטקטוני התואם את בניין קרנגי הול הסמוך אליו, על פי תכנון של האדריכל סזאר פלי.
תוכניות הבניין הותוו בשנת 1987 והוא הושלם בשנת 1991. תכנון הבניין זכה בפרס של כבוד בשנת 1994 מטעם המכון האמריקאי לאדריכלים (AIA).
הבניין מחופה בלבנים, עיטורי בטון יצוק, ומועטר בכרכוב בראשו.
מבואת הבניין עשויה אבן שיש וגרניט.
צורתו של הבניין ייחודית והוא נראה צר ביותר בחזיתו, אולם דפנותיו רחבות.
רוחב הבניין ברחוב 57 הוא 15 מטרים בלבד, מה שהופך אותו לאחד מגורדי השחקים הדקים ביותר בעולם.
בסמוך לבניין היה ממוקם חדר התה הרוסי, שאינו פעיל כיום.
מגדל שייקספיר הוא גורד שחקים המשמש למגורים.
המבנה נמצא במתחם הברביקן שבצפון הסיטי של לונדון.
גובהו של המבנה 123 מטרים ולו 43 קומות.
גורד השחקים הוא המבנה ה-14 בגובהו בלונדון רבתי.
המבנה נבנה יחד עם מגדל קרומוול ומגדל לודרדייל כחלק מפרויקט הבנייה של שיקום אזור הסיטי שנהרס במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה.
המבנה הושלם בשנת 1976 ונקרא על שם ויליאם שייקספיר.
בשל אופיו הברוטליסטי הייחודי, הוכרז המבנה בשנת 2001 כמבנה לשימור בעל חשיבות ארכיטקטונית.
מגדל קרומוול הוא גורד שחקים המשמש למגורים.
גובה מגדל זה, המצוי במתחם הברביקן בצפונה של הסיטי של לונדון, באנגליה, הוא 123 מטרים, ובמגדל 43 קומות.
מגדל זה הוא ה-14 בגובהו בלונדון (יחד עם מגדל שייקספיר ומגדל לודרדייל).
בניית המגדל הושלמה בשנת 1973 והוא קרוי על שם אוליבר קרומוול.
המבנה ידוע בסגנונו הברוטליסטי, ואף הוכרז מבנה בעל חשיבות ארכיטקטונית (כחלק מקומפלקס הברביקן).
מגדל קומרצבנק (Commerzbank Tower) הוא גורד שחקים השוכן בבנקנווירטל, פרנקפורט שבגרמניה.
בבניין שוכנים המשרדים הראשיים של "קומרצבנק", הבנק השני בגודלו במדינה, שיזם את בנייתו.
נכון לשנת 2025, מגדל קומרצבנק הוא גורד השחקים הגבוה ביותר בפרקפורט ובגרמניה וה-23 בגובהו באירופה.
גובהו כ-300 מטר עם האנטנה וכ-260 מטר בלי.
תכנון המגדל הופקד בידי משרד "פוסטר ושות'" בניהולו של הלורד נורמן פוסטר, אדריכל בריטי ידוע זוכה פרס פריצקר.
פוסטר תכנן את מבנה הפלדה המשולש בסיוען של חברות הנדסה מובילות, ביניהן ארופ שבסיסה בלונדון.
תהליך התכנון החל בשנת 1991. הבנייה החלה ב-1994 וארכה שלוש שנים.
המבנה המשולש מתנשא לגובה של 259 מטרים ויש בו 58 קומות.
על גגו של המבנה יש אנטנה, שיחד איתה גובהו עומד על 300.1 מטרים.
לרשותו של קומרצבנק עומדים 53 קומות ו-120,000 מטר רבוע של שטחי משרד.
המגדל כולל אטריום משולש היוצר חלל במרכזו של המבנה, אליו מקושרים תשעה גני חורף (גנים מקורים) מוארים ואליו פונים חלק מהמשרדים.
רציפות האטריום וגני החורף לאורך הבניין - שכוללים קירות מסך כלפי חוץ - מחדירים אור טבעי לנוחיותם של שוכני הבניין ומאפשרים מקומות נעימים בתוך הבניין, גם בקומותיו הגבוהות.
את החלונות במבנה אפשר לפתוח ובעזרת האטריום הם מביאים לזרימתו של אוויר טבעי לבניין.
באופן זה, מתפקד הבניין כבניין ירוק.
המגדל מואר באור צהוב בלילות.
קודם להשלמתו של מגדל קומרצבנק, מסהטורם (מגדל יריד הסחר) באותה עיר, החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר באירופה".
מגדל קומרצבנק "גנב" לו את התואר בעת השלמתו כאשר הוא גבוה ממנו בשני מטרים בלבד.
בדצמבר 2003 התואר נלקח על ידי מגדל המגורים טריומף פאלאס במוסקבה, המתנשא לגובה של 264.1 מטרים.
מאז נבנו באירופה שני גורדי שחקים גבוהים אף יותר: במוסקבה ובאיסטנבול.
בעת השלמתו היה לגורד השחקים הגבוה ביותר באיחוד האירופי, תואר אותו איבד עם השלמתו של מגדל השארד בלונדון בשנת 2012, ובו זכה מחדש עם פרישתה של הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי בשנת 2020.
בשונה מגורדי שחקים רבים אחרים ברחבי העולם (דוגמת מגדל Q1 באוסטרליה), מגדל קומרצבנק אינו כולל קומת תצפית.
למעשה קומותיו העליונות כלל אינן פתוחות לקבלת קהל, והכניסה אליהן אפשרית רק לעובדי הבנק.
רק קומת הכניסה של המגדל פתוחה לקבלת קהל.
מגדל קומרצבנק שוכן ב-Kaiserplatz (מגרמנית, כיכר הקיסר).
מגדל שידורי הטלוויזיה של טביליסי (בגאורגית: თბილისის ტელეანძა, תבּיליסיס טֶלֶאַנדזַה) הוא מגדל תקשורת הניצב בטביליסי בירת גאורגיה.
החברה המפעילה את המרכז, "מרכז הטלוויזיה של גאורגיה" ("საქართველოს ტელეცენტრი", סכַּרתווֶלוֹס טֶלֶצֶנטרי), נוסדה בשנת 1955. מערכת הקשר של המרכז כולל שידורים רגילים, MMSD (Multichannel Multipoint Distribution Service), ביפר וסלולר, וכן טלוויזיה מסחרית.
המגדל הוקם בשנת 1972 על הר מתאצמינדה ומתנשא לגובה של 274.5 מטרים (901 רגל).
הוא מוצב על הר מתאצמינדה המתנשא בעצמו לגובה של 719.2 מטר (2,360 רגל) מעל פני הים.
מגדל שוקי הון הוא בית השקעות ישראלי, הפועל באמצעות כמה חברות בנות ומספק שירותי ניהול השקעות כגון: ניהול קרנות נאמנות, ניהול תיקי השקעות ללקוחות פרטיים ולתאגידים, ניהול מוצרי השקעה אלטרנטיביים.
בנוסף, למגדל שוקי הון פעילויות כגון: עשיית שוק בקרנות סל ובמניות וכן פעילות חיתום, הפצה ובנקאות להשקעות.
בית ההשקעות "מגדל שוקי הון" נוסד בשנת 1965 על ידי אברהם אירני בשם "החברה המרכזית לניירות ערך בע"מ".
החברה המרכזית הייתה מהחברות הראשונות בישראל שאפשרו למשקיעים קטנים, עצמאיים וחוץ ממסדיים להשקיע בבורסה, ומהחברות הראשונות שהעניקו אשראי ללקוחות שרצו לפעול באמצעותה.
בשנת 1999 הצטרפה חברת קרדן לגרעין השליטה בבית ההשקעות, על ידי רכישת רוב מניות החברה, ושמה שונה ל"קרדן שוקי הון".
בשנת 2001 רכשה "מגדל אחזקות" את בית ההשקעות מחברת קרדן ושינתה את שמו ל"מגדל שוקי הון".
בשנת 2003 רכשה "מגדל שוקי הון" את חברת "עלומים", שניהלה את קופות הגמל של הקיבוץ הדתי והייתה בבעלות קיבוץ עלומים.
בשנת 2005 נרכשו 50% ממניות "מגדל שוקי הון" על ידי בנק ההשקעות האמריקאי Bear Stearns, שהיה אז מגופי ההשקעות הגדולים בשוק האמריקאי.
בהמשך אותה שנה, בעקבות מסקנות רפורמת בכר שאושרו בכנסת וקבעו כי על הבנקים בישראל להיפרד מקופות הגמל וקרנות הנאמנות ולמכור אותן לגופים פרטיים, רכשה "מגדל שוקי הון" מהבנק הבינלאומי את קרנות הנאמנות "דיקלה", בעלת התמחות באפיק המנייתי, תמורת כ-220 מיליון שקל.
בשנת 2006 רכשה "מגדל שוקי הון" את חברת ניהול הקרנות "אפיקים" שהייתה בבעלות של יעקב ויינשטיין והיה בה התמחות בתיקי אג"ח, תמורת כ-140 מיליון שקל, ובשנת 2007 רכש את חברת קרנות ההשתלמות הגדולה בישראל – "קה"ל", תמורת כ-264 מיליון שקל.
בשנת 2008 רכשה קבוצת "מגדל אחזקות" את נתח המניות ב"מגדל שוקי הון" שהוחזק על-ידי תאגיד JPMorgan Chase (אשר השתלט על בנק Bear Stearns), ונכון לשנת 2025, היא מחזיקה במלוא מניות בית ההשקעות.
בשנת 2010 מוזגו מוצרי החיסכון לטווח ארוך של "מגדל שוקי הון" תחת "מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים", ונכסי "קה"ל" ו"מגדל מקפת" הועברו גם הם לחברת הביטוח.
בשנת 2018 הרחיבה "מגדל שוקי הון" את פעילותה גם לתחום קרנות הסל ועשיית השוק ובשנת 2021 נכנסה גם לתחום ההשקעות האלטרנטיביות למשקיעים פרטיים כשירים ולתאגידים.
מגדל פעמונים הוא מגדל המכיל לפחות פעמון אחד שנועד להישמע בקול רם למרחק רב.
מגדלים כאלה נבנו לעיתים קרובות כחלק מכנסיות או בתי עירייה (ואז הם נקראים באנגלית Belfry), או ליד מבנים חשובים בעיר, בנפרד.
באיטלקית מגדל פעמונים נקרא קמפנילה (Campanile).
להורות על השעה ועל זמני התפילה.
לציין אירועים חשובים כגון חתונה או לוויה.
מגדלי פעמונים מודרניים כוללים לעיתים גם שעון ענק המראה את השעה.
מגדל פעמונים יכול להכיל גם קריון (Carillon), כלי נגינה המורכב מפעמונים גדולים, שצלילם מופק על ידי כבלים, שרשראות או מיתרים המחוברים לקלידים.
ניתן למצוא אותם בהרבה כנסיות באירופה ואף במספר קמפוסים ואוניברסיטאות.
התקנים מודרניים שאינם מסווגים כקרילון, במקום להשתמש בפעמונים כבדים משתמשים במוטות רוטטים שקולם מוגבר אלקטרונית ומושמעים ברמקולים.
לעיתים, מסומפלים קולות פעמונים ומשמשים במערכת אלקטרונית המדמה קרילון.
בקתדרלות הגותיות מגדלי פעמונים היו חלק אינטגרלי מהמבנה ובדרך כלל מוקמו בחזית המערבית.
בקתדרלות הגותיות האנגליות, גם במגדל המרכזי, שמעל מקום המצלב, היו פעמונים.
באיטליה, בייחוד בתקופת הרנסאנס, נבנה מגדל הפעמונים (קמפנילה) לרוב לצד הקתדרלה אך בנפרד ממנה.
מגדלי פעמונים קיימים בכל רחבי אירופה, מאירלנד ועד רוסיה.
ברוז', יפרס, גנט, ליל, טורנה ודואי הן בעלי דוגמאות מפורסמות.
לא כולם גדולים, מגדל הפעמונים בקאטון, סלובקיה, הוא אופייני להרבה יותר מבנים צנועים שהיו נפוצים באזור הכפרי.
בימי הביניים, עיריות שמרו לעיתים מסמכים חשובים במגדל הפעמונים.
ב-1999 הכריזה אונסק"ו על 32 מגדלי פעמונים בלגיים כאתר מורשת עולמית.
ב-2005 צורפו לרשימה עוד מגדל פעמונים בלגי ו-23 מגדלי פעמונים צרפתיים.
רוב המגדלים ברשימה מסונפים למבנים אזרחיים וחילונים, בעיקר בתי עירייה, כסמלי כוחן העולה של הערים בימי הביניים הגותיים (החל מהמאה ה-12).
מספר מגדלים ברשימה עצמאיים ואחרים מהווים חלק מכנסיות.
בישראל קיים קריון בבניין ימק"א ירושלים.
מגדל רוסיה הוא גורד שחקים מגה גבוה שתוכנן להיבנות במוסקבה בירת רוסיה, ובנייתו הופסקה כשנה לאחר שהחלה, והתבטלה בגלל קשיים כלכליים.
המגדל תוכנן על ידי נורמן פוסטר עבור פרויקט מוסקבה סיטי.
עבור החברה לפיתוח מוסקבה (MDC), שהייתה שותפות של עיריית מוסקבה והאוליגרך שלווה צ'יגירינסקי.
הבנייה הייתה אמורה להתחיל בשנת 2004 ולהסתיים ב-2010, והמגדל היה אמור לקבל את התואר "הבניין הגבוה בעולם", עם גובה של 648 מטר.
אך הפרויקט הופסק עקב חשש שלאחר שבנייתו של המגדל תושלם, הוא יהפוך למטרה לטרוריסטים.
בנייתו החלה שוב בתכנון חדש, בשנת 2007 ונעצרה ב-2008 עקב המשבר הכלכלי העולמי.
על פי התכנון, המגדל היה אמור להיות המבנה השלישי בגבוהו בעולם, והגבוה באירופה.
גובהו של המגדל תוכנן ל-612 מטר, ומספר קומותיו 118. המגדל היה צפוי להכיל כ-3,680 מקומות חניה לכלי רכב פרטיים ו-101 מעליות ולאפשר את האכלוס של 25,000 אנשים.
בינואר 2012 סוכם על חידושו מתוך כוונה לסיימו ב-2016 אך מעשית אין שום פעילות בנושא.
מגדל פיקאסו (בספרדית: Torre Picasso) הוא גורד שחקים במדריד, בירת ספרד.
המגדל מתנשא לגובה של 157 מ' ב-43 קומות והיה לגורד השחקים הגבוה במדריד מאז הקמתו ב-1988 ועד לבניית מתחם CTBA ב-2007. המגדל ממוקם באזור העסקים AZCA בשדרת קסטיאנה ונקרא על שמו של הצייר הספרדי פבלו פיקאסו.
המגדל תוכנן על ידי האדריכל מינורו ימאסאקי.
מגדל פיקאסו תוכנן כחלק מהקמתו של אזור עסקים חדש בצפון מדריד, שבנייתו החלה בשנת 1970. ב-1975 הושגה הסכמה לגבי תכנון המבנה והפרויקט נמסר לאדריכל האמריקאי מינורו ימאסקי.
בנייתו של המגדל החלה ב-1982 ונסתיימה ב-1988, לאחר שהופסקה ב-1985 בשל העברת הבעלות על המגדל.
בעת הקמתו הפך המגדל לגורד השחקים הגבוה במדריד ועקף בכך את מגדל מדריד.
בסמוך למגדל פיקאסו ממוקמים גורדי שחקים נוספים כחלק מאזור העסקים ובהם מגדל אירופה ומגדל קסטיאנה 81. בעבר בלט בסמוך גם מגדל וינדזור – אך הוא עלה באש ב-2005, ונהרס.
מגדל פנינת המזרח (בסינית: 东方明珠塔, דוֹנְגְ פָאנְג מִינְגְ ג'וּ טָה), הוא מגדל תקשורת בשאנגחאי, סין.
מגדל פנינת המזרח נמצא על גדת נהר חואנגפו , באזור העסקים לו ג'יה דזוואי , ברובע פוּדוֹנג.
על גדת הנהר הנגדית נמצא אזור הבונד, עובדה ההופכת את המגדל לציון דרך בולט באזור.
המגדל תוכנן על ידי חברת עיצוב אדריכלי מודרני לשאנגחאי.
המגדל מתנשא לגובה 468 מטר ומעת שהושלמה בנייתו ועד לשנת 2007 היה הגבוה ביותר בסין.
בשנת 2007 הושלמה בניית מגדל המרכז הפיננסי העולמי בשאנגחאי שלקח ממנו את תואר המבנה הגבוה בסין.
בשנת 2010 נחנך מגדל קנטון בעיר גואנגג'ואו, המתנשא לגובה 600 מטר, והוא הבניין הגבוה ביותר בסין נכון ל-2013.
במגדל ישנן מרפסות תצפית בכל כדור, ובכדור שבגובה 267 מטר יש גם מסעדה מסתובבת.
כמו כן, המגדל כולל מלון קטן בן 20 חדרים (Space Hotel).
מגדל פנינת המזרח שייך לפדרציה העולמית של מגדלים גבוהים.
בשנת 2007, התקיים במגדל קונצרט בסדרת לייב ארת'.
פרויקט שדרות רוטשילד 1 הוא מגדל מגורים בן 120.3 מטרים ובו 32 קומות, הממוקם בנקודה בה מגיעות שדרות רוטשילד אל שכונת נווה צדק בתל אביב.
המגדל נחשב למגדל היקר ביותר בתל אביב ואחד מהיקרים בישראל.
בשנת 2008 היה מחירה הממוצע של דירה בפרויקט כ-15 מיליון ש"ח.
יזמית הפרויקט, קבוצת חבס, מכרה את הפרויקט (כולל בניין המשרדים) בכ-793 מיליון ש"ח.
המגרש עליו נבנה פרויקט רוטשילד 1 היה בשנותיה הראשונות של תל אביב כחלק מאחוזת בית, בצמוד לרחוב הרצל.
הוא שימש כתחנה המרכזית הראשונה של העיר.
הקרקע נרכשה בשני שלבים בשנים 2002–2003 תמורת סכום המוערך ב-32 מיליון דולר, והתוכניות שונו מספר פעמים כדי להקטין את מספר הדירות.
בניית המגדל החלה בחודש נובמבר 2006 והסתיימה ב-2011. באותה שנה הוצב בחזית המגדל פסיפס תולדות תל אביב, מעשה ידי האמן נחום גוטמן, אשר שכן קודם לכן בחזית בית העיר תל אביב-יפו ברחוב ביאליק בעיר.
הפרויקט כולל מגדל מגורים המתנשא לגובה של 32 קומות (120.3 מ') על שטח של כ-2 דונם, ובמגדל 37 דירות ששטחן הממוצע עולה על 400 מ"ר.
בנוסף, כולל הפרויקט מבנה המשתרע על שטח של כ-3,000 מ"ר לצורכי מסחר ומשרדים השוכן בצמוד למגדל המגורים אך הוא נפרד ממנו.
הבניין מחופה קירות מסך לכל גובהו המאפשרים נוף לים ולנווה צדק מכל דירה.
אדריכל הפרויקט הוא אבנר ישר ועיצוב הפנים הכולל לובי בגובה של 12 מטרים ובריכת שחייה המשולבת בגינת הגג.
המהנדס הראשי הוא אברהם הראל מקבוצת חבס.
למגדל 5.5 קומות חנייה תת-קרקעית המשמשות את דיירי המגדל, קומת קרקע המשלבת שטחי מסחר מצד רחוב אחד העם ולובי כניסה למגדל המגורים משדרות רוטשילד.
מעל לקומת המסחר שוכנות שלוש קומות משרדים ומעליהם קומה טכנית וקומת בריכה וחדר כושר, 23 קומות מגורים ושלוש קומות גג.
מגדל קלפים הוא מבנה שנוצר על ידי ערמת קלפים.
למבנה הנוצר יש פעמים רבות צורה של מנסרה משולשת, אך ייתכנו גם צורות אחרות.
דוגמה למבנה מסוג זה, שלא מקלפים, הוא הסטונהנג' באנגליה.
מבנה אשר נבנה בשיטה זו מסתמך אך ורק על שיווי משקל וחיכוך כדי להישאר איתן.
ככל שהמבנה גדול יותר, עולים הסיכויים כי יתמוטט; זאת משום שכאשר מספר הקלפים גדל, ההסתברות שאחד מהם ייפול גדלה, דבר שישפיע על כל המבנה.
על פי טענה אחרת, ככל שיתווספו קלפים למגדל הקלפים, כך הוא יתחזק יותר; זאת משום שככל שקיימים יותר קלפים כך נוצר לחץ גדול יותר על הבסיס, אשר מגדיל את החיכוך, דבר המאפשר לחלק מהקלפים ליפול בלי להשפיע על שאר המבנה.
שיא ראשון למספר הקומות של מגדל קלפים פורסם בשנת 1901 - מגדל בן 15 קומות.
בהמשך פורסמו שיאים נוספים, והשיא הנוכחי הוא מגדל של 131 קומות, שנבנה בשנת 1999 על ידי בריאן ברג .
ברג מחזיק גם בשיא למגדל קלפים הגבוה ביותר - 7.86 מטר, ולמגדל קלפים הגדול ביותר, שבו 218,792 קלפים.
כמטפורה, הביטוי "מגדל קלפים" פירושו מבנה או טענה שמתבססת על יסודות רעועים או שיקרסו אם מרכיב הכרחי הוסר.
מגדל שאנגחאי (בכתב סיני: 上海中心大廈; בפין-יין: Shànghǎi Zhōngxīn Dàshà) הוא גורד שחקים מגה גבוה לעירוב שימושים ברובע פודונג בעיר שאנגחאי.
זהו הבניין הגבוה והגדול בעולם בעל תו תקן LEED Platinum מאז 2015. הוא נחנך ב-2015 ומאז הוא הבניין הגבוה בסין, הבניין השני בגובהו באסיה והבניין השלישי בגובהו בעולם לאחר בורג' ח'ליפה שבדובאי ומרדקה 118 שבקואלה לומפור.
כמו כן, נחשב גם למבנה הרביעי בגובהו בעולם (אחרי בורג' חליפה, מגדל עץ השמיים בטוקיו ומרדקה 118).
גובהו של המבנה הוא 632 מטרים המתחלקים ל-128 קומות בעלות שטח כולל של 380,000 מטר רבוע.
בניית הבניין החלה בשנת 2008 והסתיימה ב-2015. בסיס המגדל רחב והוא הופך צר יותר עם הגובה.
צורת הבניין סיבובית, בדומה לזו של הטורסו המתפתל, אך בניגוד אליו צלעות מגדל שאנגחאי מעוגלות והוא מחופה בזכוכית שקופה.
הבניין תוכנן על ידי משרד האדריכלים והמהנדסים גנסלר (Gensler), שתכנן גם את בניין ג'ין מאו והמרכז הפיננסי העולמי בשאנגחאי הנמצאים בסמוך אליו.
לפיתול, לפינות הפרופיל המעוגלות ולשטחי הקומות המצטמצמים משמעות הנדסית - התכנון עוזר למגדל לעמוד בפני רוחות הטייפון, שנפוצות באזור.
טרום בניית המגדל הוכנס מודל המגדל למערכת בדיקות במנהרת רוח שמחקה את הכוחות שיפעלו עליו במציאות.
המסקנה הייתה, כי הפיתול המיטבי להתנגדות הרוחות יהיה סיבוב של 120 מעלות מהקומה הראשונה ועד האחרונה, וכי גודל התכסית של הקומה העליונה יצטמצם ל-55% בלבד משטח הקומה הנמוכה ביותר.
עם סיום בניית השלד באוגוסט 2013, הפך מגדל שאנגחאי למבנה הגבוה בסין, ונטל את התואר ממגדל קנטון שבגואנגג'ואו.
מגדל שאנגחאי עלול לאבד את תואר הבניין הכי גבוה בסין לבניין הסקיי סיטי של צ'אנגשה שיתנשא לגובה של 838 מטרים.
קבלן הבנייה הראשי של הפרויקט היה שאנגחאי קונסטרקשן גרופ (SCG), חברה בקונסורציום שבבעלותו המגדל.
מגדל פונטה או פונטה סיטי הוא גורד שחקים ביוהנסבורג בגובה 173 מטרים (54 קומות), והוא מגדל המגורים הגבוה ביותר באפריקה.
המגדל נבנה בשנת 1975, וצורתו גלילית כשמרכז המגדל פתוח, מה שמאפשר כניסת אור נוסף לדירות שבמגדל.
בראש המגדל מוצב לוח פרסומת, הגדול ביותר בחצי הכדור הדרומי.
המגדל הפך בסוף שנות השמונים למוקד פשיעה, ולסמל לשיעור הפשיעה הגבוה בעיר.
אולם בתחילת שנת 2001, הבניין עבר להנהלה חדשה ושינויים נעשו על מנת להגביר את בטיחות דיירי המגדל.
במהלך שנת 2007, נעשו תכנונים לשיפוץ מקיף של המגדל ולהגדלת מספר הדירות, אולם הפרויקט כשל.
סצנת הסיום של הסרט "מחוז 9" צולמה במגדל.
על המגדל נעשה סרט תיעודי.
מגדל קנטון (בסינית: 广州塔), או בשמו הקודם, מגדל הטלוויזיה האסטרונומי והתצפית של גואנגג'ואו (בסינית: 广州电视台天文及观光塔), או פשוט מגדל גואנגג'ואו (בסינית: 廣州塔), הוא מגדל תקשורת ותצפית רב תכליתי בגובה 600 מטר ברובע האיז'ו בעיר גואנגג'ואו במחוז גואנגדונג, סין.
המגדל הושלם בשנת 2009 והפך פעיל ב-29 בספטמבר 2010 לרגל משחקי אסיה שנערכו בעיר באותה שנה.
המגדל החזיק בתואר המגדל הגבוה בעולם משך זמן קצר, לאחר שהדיח מהתואר את מגדל סי אן, ונושל מהתואר על ידי עץ השמיים בטוקיו בשנת 2011. זהו המבנה השני בגובהו בסין, והמבנה החמישי בגובהו בעולם.
המגדל נבנה על ידי "קבוצת מגדל הטלוויזיה החדש של גואנגג'ואו".
הוא תוכנן על ידי האדריכלים ההולנדים מרק המל (Mark Hemel) וברברה קויט (Barbara Kuit) מקבוצת אדריכלות מבוססת מידע (IBA) ביחד עם ארופ, קבוצת תכנון בינלאומית שממוקמת בלונדון.
אבן הפינה הונחה בשנת 2005.
המגדל, למרות שלא הושלם לחלוטין, נפתח לקהל ב-1 באוקטובר 2010, בזמן למשחקים האסייתים ה-16, שאירחה העיר גואנגג'ואו בנובמבר 2010. תצפית הגג הושלמה לבסוף בדצמבר 2011.
הצורה המסובבת או היפרבולית של מגדל קנטון מבוססת על הפטנט הרוסי מס' 1896, המתוארך ל-12 במרץ 1899, של המהנדס והאדריכל הרוסי, ולדימיר שוחוב.
מותן המגדל מכיל שביל פתוח באורך 180 מטר בו מבקרים יכולים לטפס פיזית על המגדל.
ישנם גנים חיצוניים בתוך המבנה, ובחלק העליון, קצת מעל 450 מטר, ישנו דק תצפית פתוח.
פנים המבנה מחולק לאזורים הניתנים לשינוי בעלי שימושים רבים הכוללים מתקני שידור לטלוויזיה ורדיו, מרפסות תצפית, מסעדות, חדרי משחקי מחשב, חללים לתערוכות, חדרי ישיבות, חנויות ואפילו קולנוע 4D.
כל תשתיות החיבור לתחבורה נמצאות בקומה מתחת לאדמה, מטרו ותחנות אוטובוסים.
בקומה הזו ישנו גם אזור לתערוכות, אזור מסחרי, אזור אוכל (food court) ומגרשי חניה.
לבניין 2 סוגי מעליות, איטית המאפשרת מבט פנורמי למטה ומהירה בעלת סיפון כפול.
האזור בין 80 מטר ל-170 מטר גובה מאכלס קולנוע 4D, אזור משחקים, מסעדות, בתי קפה וגנים חיצוניים.
חדר מדרגות חיצוני (skywalk), מתחיל בגובה 170 מטר ועולה בצורה סיבובית כמעט 200 מטר, עד לאזור המותן.
האזור העליון של המגדל מתחיל מעל גרם המדרגות ומכיל מסעדה מסתובבת בת 2 קומות ואת אזורי התצפית העליונים.
מאזור התצפיות העליון ניתן לעלות אף גבוה יותר, דרך גרם מדרגות נוסף לתצפית בטרסה ריבועית המתנשאת מעל טבעת המגדל.
התצפית הציבורית העליונה נמצאת בגובה 449 מטר, והיא בצורה אליפטית בגודל כיכר קטנה של עיר.
בדצמבר 2011 נפתח לקהל החלק האחרון של המגדל, תצפית הגג, שבגובה 488 מטר היא התצפית החיצונית הגדולה והגבוהה בעולם.
בלילה, המגדל זוהר ומפיץ אור.
כל מעגל בתאורה ניתן לשליטה לאפשר אנימציה ושינוי צבע לאורך כל גובהו של המגדל.
כל תאורת המבנה מבוססת נוריות LED וכל גופי התאורה נמצאים על המבנה עצמו.
צריכת החשמל לוקחת רק 15% מהצריכה המותרת להארת מבנים.
החלק המרכזי של המגדל מתנשא לגובה של 450 מטר.
בצירוף עם אנטנה בגובה 150 מטר, מגדל קנטון מתנשא לגובה של 600 מטר, דבר שהופך אותו למגדל התקשורת השני בגובהו בעולם, ולגבוה ביותר בסין.
למגדל 37 קומות ושתי קומות מרתף.
משקלו של המגדל 100,000 טון, הכוללים את האנטנה, ששוקלת 1,550 טון.
בסה"כ משתרע המגדל על פני 175,458 מטר רבוע שטח בנוי.
מגדל ציון או בית ציון הוא מגדל משרדים הנמצא בשדרות רוטשילד 41–45 בתל אביב.
המגדל, שנבנה בין השנים 1992–1994, היה גורד השחקים המשמעותי הראשון בשדרה, וסלל את הדרך לבנייתם של מגדלים נוספים אחריו.
המגדל תוכנן על ידי משרד האדריכלים יסקי מור סיון אדריכלים ונקרא על שם חברת הביטוח "ציון".
בבניין 18 קומות מעל לקרקע וגובהו 67.3 מטרים.
חניון המגדל מכיל כ-350 מקומות חנייה.
הבניין נמצא בבעלותן של חברות הביטוח "מגדל" ו"הראל", כחלק מתיק ההשקעות שלהן.
מול המגדל נבנה מגדל הבינלאומי.
מגדל עתידים, מגדל החזון או מגדל 8 הוא מגדל משרדים בפארק עתידים בתל אביב, שנחנך בפברואר 2013. הוא מתנשא לגובה של 143.45 מטרים.
שטח קומה טיפוסית במגדל הוא כ-1,900 מ"ר.
המגדל נמצא בבעלות עיריית תל אביב ואוניברסיטת תל אביב.
אישור להקמת המגדל התקבל כבר בשנת 2001, אך הקמת המגדל הוקפאה בעקבות התפוצצות בועת ההיי-טק, וחודשה בסוף 2006. ביוני 2007 פורסם מכרז סגור להקמת המגדל, בו זכתה חברת "א.
ארנסון", בספטמבר 2007, תוך הכרזה על סיום הבנייה תוך 27 חודשים (סוף 2009).
עם זאת, בעקבות קשיים בשיווק המשרדים במגדל השלמת בנייתו התעכבה.
ב-2013 שכרה חברת הביטוח כלל 22 קומות בבניין ל-24 שנים בסכום שהוערך בלמעלה מ-725 מיליון שקל.
המגדל תוכנן על ידי משרד האדריכלים זרחי, שמייסדו משה זרחי תכנן את קריית עתידים בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. העיצוב של המגדל תוכנן להתאים לדרישות תעשיית ההיי-טק עם שטח קומה נרחב.
במטרה למקסם ככל שניתן את שטחי החלונות, כדי להגדיל את מספר המשרדים הפינתיים ולהקטין ככל שניתן את מספר החללים שאינם צמודים לחלונות, נבחרה הכלאה בין שני נפחים, ריבוע וצלב, בעלי עיצוב חיצוני שונה.
שילוב זה ייצר שטח מעטפת אופטימלי ביחס לשטח הרצפה.
כלפי חוץ מאופיין הריבוע בפסי חלונות וחיפוי גרניט אופקיים ואילו הצלב בפסים אנכיים.
הצלב צומח עד לצמרת ו"מחביא" את המערכות הטכניות באמצעות ארבעה משולשים
יש בו 17 מעליות, חניון רכבים ומתחם חניה ומקלחות עבור רוכבי אופניים.
מערכת המעליות של המגדל מאפשרת לחלק כל קומה לארבעה רבעים מופרדים.
לחברות שעשויות לשכור כמה קומות תוכננה כניסה נפרדת.
בסמוך למגדל מתוכננת הקמת שני מגדלים נוספים, האחד בגובה של 25 קומות והשני של 17 קומות.
מגדל קהיר (ערבית: برج القاهرة) ניצב על גבי האי ג'זירה שבנהר הנילוס במרכזה של קהיר בירת מצרים.
המגדל, שגובהו 187 מטרים, הוא מהמבנים הבולטים והמוכרים ביותר בנופה של העיר, והיה המבנה הגבוה ביותר ביבשת אפריקה בעשר השנים הראשונות לקיומו (1961–1971).
המגדל, היצוק בטון, ניצב ברובע זמאלכ על האי ג'זירה.
הקמתו החלה בשנת 1956 והסתיימה חמש שנים לאחר מכן.
הוא תוכנן על ידי האדריכל המצרי נעום שביב .
מעטהו העשוי בתבנית מחוררת מיועד להידמות לפרח הלוטוס - אחד מסמליה של מצרים העתיקה.
בראש המגדל נמצאים יציע תצפית ומסעדה מסתובבת, שמהם נשקף נופו של מטרופולין קהיר (המסעדה משלימה סיבוב אחד מדי 70 דקות).
הוא משמש גם כמגדל תקשורת.
בשנות השישים טען נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר כי העביר למימון בניית המגדל סכום של 6 מיליון דולר, שהוענק לו עצמו על ידי ממשלת ארצות הברית במטרה לשחד אותו.
מגדל רמז הוא מגדל מגורים בן 31 קומות ברחוב רמז 6 בתל אביב ובו 40 יחידות דיור.
טרם בנייתו נקנה הבניין על ידי קבוצה מאורגנת בת מספר משקיעים פרטיים שאורגנה על ידי אורי חייצ'וק, שכל אחד מהם רכש מספר קומות מ–30 קומותיו, שטח כל קומה 500 מ"ר.
הקבוצה רכשה את המגרש ב-2007 לאחר שהציעה 41 מיליון דולר במכרז שערכה שירותי בריאות כללית.
המגדל עוצב על ידי משרד האדריכלות "משה צור אדריכלים", וכן משרד "דו אדריכלים" כאדריכל משנה, הרכישה היא סימטרית - מי שקנה את הקומה התחתונה ביותר רכש גם את העליונה, וכך הלאה עד נקודת האמצע.
עיצוב הפנים של החללים המשותפים במגדל הוא של האדריכל פיצו קדם והחברה המבצעת הייתה א.
מיקומו של המגדל נמצא בלב תל אביב ומן חלונתיו משקיף נוף לקו הרקיע של העיר.
הבניין נראה כתיבה אנכית מזכוכית.
בפברואר 2022, התרחשו מספר הפגנות של אוהדי בית"ר ירושלים כנגד בעלי בית"ר, משה חוגג, הגר במגדל, במהלך אחת ההפגנות רימון הלם הושלך לעבר המגדל, כתוצאה מכך קירות הזכוכית שבו נופצו.
אות העיצוב שנת 2013 למבני ומגדלי מגורים
עלה לשלב הגמר בתחרות המגדלים של הארגון הבינלאומי המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית
מגדל צ'מפיון מוטורס הוא גורד שחקים ברחוב ששת הימים בבני ברק שגובהו כ־165.28 מטרים.
עם חנוכתו בשנת 2013 הוא היה הבניין החמישי בגובהו בישראל.
הבניין הוא חלק מאזור תעשייה BBC - בני ברק ביזנס סנטר.
כיום המגדל הוא המגדל ה-23 בגובהו בישראל.
לפני הקמת המגדל עמד במגרש בניין בן קומות בודדות.
פעלו בו המטה של חברת "צ'מפיון מוטורס", אולם תצוגה שלה ומרכז שירות לכלי רכב מתוצרת סקודה ואאודי.
בשנת 2009 הועברה פעילות צ'מפיון מוטורס לאתרים אחרים: מטה החברה עבר לבניין ברחוב הלח"י בבני ברק והחברה הקימה מרכז שירות חדש בפתח תקווה.
בעלת המגרש, קבוצת אלייד, המחזיקה בצ'מפיון מוטורס, ביקשה להשביח את זכויות הבנייה אשר התירו אז בניית מגדל בן 16 קומות.
בשנת 2011, כשנה לאחר התחלת עבודות הבנייה, אושרה תוכנית בניין עיר המאפשרת הקמת מגדל בן כ-39 קומות.
זאת, לפי תוכנית בניין עיר "בב/815" בה הותרה בנייה לגובה של עד 172.7 מטרים מעל גובה פני הים וגובה הקרקע עומד על כ-10 מטרים.
היקף הבנייה בפרויקט עומד על כ-50,000 מטר רבוע, על מגרש של שמונה דונם.
בבסיס המגדל נבנו חמש קומות חניה, אף שבמקור היו אמורות להיות שש קומות חנייה, כיוון שבקומה השישית נבנה גן עם צמחייה על חשבון השטחים המיועדים לחנייה.
מעל קומות החניון וקומת הגן ישנן חמש קומות מסד ומעליהן נבנו 30 קומות משרדים בשטח ממוצע של 1,600 מטר רבוע.
בנוסף לחמש קומות החנייה בבסיס הבניין נבנו שלוש קומות חנייה תת-קרקעיות.
הבניין עוצב כך שנראה כאילו חלקו המערבי הלבן והרחב "מחבק" את חלקו המזרחי הצר והשחור.
תוך כדי בניית המגדל בשנת 2011, רכשה חברת הביטוח "מגדל" שליש מהבעלות במגדל, תמורת 70 מיליון שקל, והפכה לשותפה בהמשך מימון בנייתו.
בקומת הכניסה של הבניין נבנה מרכז מסחרי.
נכון ל-2016, הוא מאכלס בית קפה אחד בלבד.
E - לובי, מרכז מסחרי, אולמות תצוגה, קפה אילנס.
קומות משרדים 16 - 43. בין החברות הידועות שהמטה שלהן שוכן בקומות אלו היא חברת מיטב דש.
מגדל קירור הוא מערכת לפינוי / הרחקת חום עודף מתהליכים תעשייתיים, ממבנים וממכונות לסביבה.
פינוי חום במגדל הקירור מתבצע באמצעות ניצול תכונות המים.
מגדלי קירור רטובים מנצלים את התכונה הפיזיקלית של הסעת חום לסביבה באמצעות אידוי חלק מהמים ובכך קירור המים לטמפרטורה קרובה לטמפרטורת מד חום רטוב של הסביבה.
מגדלי קירור אוויר הפועלים על בסיס תכונה פיזיקלית של הולכת חום כאשר המים החמים עוברים דרך מערכת של צלעות קירור (על בסיס עקרון הפעולה של רדיאטור) דרכם עובר אוויר מהסביבה ובכך מקררים את המים לטמפרטורה קרובה לטמפרטורת מד חום יבש של הסביבה.
יישומים נפוצים כוללים קירור המים בבתי זיקוק, פטרוכימיה ומפעלים אחרים, תחנות כוח תרמיות ומערכות מיזוג אוויר לקירור בניינים.
סיווג הבסיס של מגדל קירור מבוסס על אופן זרימת האוויר לתוך המגדל: הסוגים העיקריים של מגדלי קירור הם מגדל קירור בזרימה טבעית, בו האוויר זורם במגדל באופן טבעי באמצעות אפקט הארובה ומגדל קירור זרימה מאולצת, בו האוויר זורם במגדל באמצעות מפוחים חשמליים.
מגדלי קירור קיימים בגדלים שונים: מיחידות גג קטנות ועד למבנים גדולים מאוד.
לדוגמה, מגדל קירור במבנה היפרבולואיד (כמו בתמונה בצד שמאל) שיכול להיות עד 200 מטר גובה ובקוטר של 100 מטרים, או מבנים מלבניים שיכולים להיות מעל 40 מטר גובה, 30 מטר רוחב ו-120 מטר אורך.
מגדלי קירור במבנה היפרבולואיד משמשים לעיתים קרובות תחנות כוח גרעיניות ומפעלים פטרוכימיים.
אף על פי שמגדלים גדולים אלה הם מאוד בולטים, רובם המכריע של מגדלי הקירור הם הרבה יותר קטנים, וכוללים יחידות רבות מותקנות על או ליד בניינים כחלק ממערכות מיזוג אוויר.
מגדלי קירור פותחו במאה ה-19 כחלק ממעבי קיטור למנוע הקיטור.
במעבי קיטור נהוג להשתמש במים קרירים יחסית, באמצעים שונים, כדי לעבות את האדים שיוצאים מהגלילים או הטורבינות.
פעולה זו מפחיתה את הלחץ החוזר, אשר בתורו מפחית את צריכת הקיטור, ובכך צריכת הדלק, ועם זאת מגדיל את הכוח המופק מדוד הקיטור.
דרישה מוגברת זו למים קרים לא היוותה בעיה כאשר דובר במנוע ימי או במנוע הקרוב לנהר או מאגר מים גדול, אך זו הייתה מגבלה משמעותית למערכות יבשתיות רבות.
צורך זה דחף את פיתוחם של מגדלי קירור המסוגלים לקרר מים בעלות קטנה מאשר בזבוז הדלק במנוע קיטור ללא מעבה.
מגדלים מוקדמים אלה הוצבו על גגות של בניינים או כמבנים בפני עצמם, וכללו מגדלים בזרימה טבעית או עם מאווררים לזרימה מאולצת.
ספר לימוד הנדסה אמריקאי משנת 1911 תיאר מבנה של מגדל קירור כמו "מעטפת עגולה או מלבנית של חומר קל משקל.
ארובה נמוכה מאוד יחסית (6 עד 12 מטר גובה) ומאוד רחבה.
בחלקו העליון של המגדל מערכת שקתות לפיזור מים הנשאבים מן המעבה.
מאלה מחלחלים המים על 'מחצלות' עשויות לוחות עץ או מסכי תיל ארוגים, הממלאים את החלל במגדל".
מגדל קירור היפרבולואיד נרשם כפטנט על ידי המהנדסים ההולנדים פרדריק ואן איטרסון וחרארד קאופרס בשנת 1918. מגדל קירור היפרבולואיד הראשון נבנה בשנת 1918 ליד Heerlen הולנד.
המגדלים הראשונים בבריטניה נבנו בשנת 1924 בתחנת הכוח ליסטר דרייב בליברפול, אנגליה, בתחנת כוח פחמית.
סיוג מגדלי קירור לפי שימוש
צ'ילר (מאנגלית: Chiller) היא מערכת המשמשת במשאבת חום לקירור מים בדרך כלל במערכות מיזוג אוויר.
צ'ילרים מקוררי מים הם בדרך כלל יותר יעילים אנרגטית מצ'ילרים מקוררי אוויר.
זאת עקב טמפרטורת הייחוס של הסביבה.
טמפרטורת הייחוס של מגדל רטוב מוגדרת כטמפרטורת מד חום רטוב.
טמפרטורת הייחוס לקירור אוויר מוגדרת כטמפרטורת מד חום יבש שלרוב גבוהה יותר מטמפרטורת מד חום רטוב, ולכן סובלת מיעילות נמוכה יחסית.
עוצמה של מערכת HVAC המורכבת מצ'ילר מקורר מים ומגדל קירור מוגדרת ב"טון קירור".
בעת יצור טון קירור מיזוג אוויר מגדל הקירור למעשה מרחיק 15,000 BTU / שעה (4,400 W).
תוספת חום זאת נובעת מהאנרגיה המושקעת במדחס הצ'ילר ההופכת לחום שיש להרחיקו במגדל הקירור.
טון קירור זה מוגדר כאנרגיה מורחקת בזמן קירור של 3.79 ליטר מים לדקה של מים ב-6 מעלות צלזיוס, אשר מסתכמת לסך של 15,000 BTU / שעה.
בהנחה שלצ'ילר מקדם ביצועים (COP) של 4.0. COP זה שווה יחס יעילות אנרגיה (EER) של 14.
לעיתים מגדלי קירור משולבים במערכות מיזוג אוויר עם מספר משאבות חום מקוררות מים.
לרוב הן חולקות מערכת מי קירור משותפת.
בסוג זה של מערכת, בכל פעם שמשאבות החום עובדות במצב הקירור, מגדל הקירור מופעל לקירור המעבים.
כאשר המשאבות החום עובדות במצב חימום מגדל הקירור בדרך כלל נסגר והחום הנדרש מסופק על ידי אמצעים אחרים, בדרך כלל מדודי חימום נפרדים.
מגדלי קירור תעשייתיים משמשים להרחקת חום מתהליכי יצור תעשייתיים או ממכונות המתחממות בזמן עבודתן.
השימוש העיקרי של מגדלי קירור גדולים בתעשייה הוא להסיר את החום הנקלט במערכות מים במעגלי קירור בתחנות כוח, בתי זיקוק נפט, מפעלים פטרוכימיים, מפעלים לעיבוד גז טבעי, מפעלים לעיבוד מזון, מפעלי מוליכים למחצה, ועוד.
מחזור קירור מים בתחנת כוח פחמית טיפוסית בסדר גודל של 700 MW עם מגדל קירור, מסתכם בכ-71,600 מטר מעוקב לשעה והספקה של מי תוספת של כ-5% (כלומר, 3,600 מ"ק לשעה).
אם נניח כי לאותה תחנת כוח לא היה מגדל קירור והוא היה משתמש במים קרים כמי נהר או ים העוברים פעם אחת במערכת, קירור התחנה היה דורש כ-100,000 מ"ק לשעה וכמות מים זו הייתה צריכה להישאב לתחנת הכוח ולחזור ברציפות לים, לאגם או לנהר שממנו נשאבה.
יתר על כן, כמויות גדולות של מים חמים המוזרמים חזרה עלולות להעלות את הטמפרטורה של הנהר או אגם, וזו עלולה לפגוע ולשבש את המערכת האקולוגית המקומית.
טמפרטורות מים גבוהות יכולות להרוג דגים ויצורים ימיים אחרים , או עלולות לגרום לעלייה באורגניזמים לא רצויים כגון מינים פולשים של צדפות או אצות.
גם לבתי זיקוק נפט יש מערכות מגדל קירור גדולות מאוד.
לדוגמה, זיקוק של 40,000 טון של נפט גולמי ליום (300,000 חביות (48,000 מטר מעוקב) ליום) דורש מגדל קירור המסוגל לקרר כ-80,000 מטרים מעוקבים של מים לשעה.
מגדל הקירור הגבוה בעולם בגובה של 202 מטר נמצא בתחנת הכוח התרמית Kalisindh ב-Jhalawar, רג'סטאן, הודו.
מגדלי קירור מוכנים מראש - Package