tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אם אתם רוצים שאנשי טאיוואן ישנו את זה - זה בלתי אפשרי".
במאי 2021 סגרה הונג קונג את משרדה HKETCO בטאיפיי בטענה שטאיוואן "התערבה באופן גס בענייניה הפנימיים של הונג קונג".
בתגובה, המועצה לענייני היבשת השייכת לטאיוואן הצהירה כי "אנו מצטערים על התעלמות ממשלת הונג קונג מדמוקרטיה ושלטון החוק."
בתקופה האחרונה שני האזורים היו מעורבים זה בזה מבחינה פוליטית.
בשנת 2014, סטודנטים מהונג קונג תמכו בתנועת הסטודנטים החמניות בטאיוואן, וסטודנטים מטאיוואן תמכו בתנועת המטריה בהונג קונג.
רצח אזרח הונג קונג בשנת 2018 בהיותו בטאיוואן גרם לממשלת הונג קונג להציע בשנת 2019 את הצעת חוק ההסגרה של הונג קונג, שמאפשר להסגיר חשודים בעבריינות לא רק לטאיוואן, אלא גם לסין היבשתית ולמקאו.
בתגובה, התחילו הפגנות מאסיביות בהונג קונג, כאשר ממשלת טאיוואן תמכה במפגינים, ולא רצתה שההצעת החוק תתקבל.
ממשלת טאיוואן רואה בהצעת החוק להסגרה, הנסוגה כעת, כהפרה של עקרון "מדינה אחת, שתי שיטות", שהיה ההצעה של סין העממית לאיחוד עם טאיוואן.
עשרות אלפי אזרחים טאיוואנים צעדו בטאיפיי ב-29 בספטמבר 2019 כתמיכה בתנועה הפרו-דמוקרטית של הונג קונג.
בגלל תמיכת טאיוואן בהפגנות, דגלי טאיוואן נצפו לעיתים קרובות בהפגנות.
השפעת מחאות הונג קונג ב-2019 על הבחירות לנשיאות טאיוואן 2020
לקראת הבחירות לנשיאות טאיוואן בשנת 2020, האן קואו-יו ממפלגת הקוומינטנג הועדף על פני צאי יינג-ון, נשיאת טאיוואן מהמפלגה הפרוגרסיבית הדמוקרטית (DPP) בגלל ההפסדים שהיא ספגה בבחירות המקומיות בטייוואן 2018. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018, הפסידה ה-DPP בבחירות לראשות העיר בערים חשובות רבות לקוומינטנג וכתוצאה מכך ניצחון חזק של הקוומינטנג.
זה גם היה טוב גם עבור סין מכיוון שמפלגת הקוומינטנג העדיפה לקיים קשרים כלכליים הדוקים יותר עם סין היבשתית, ואילו ה-DPP כיוונה לטאיוואן עצמאית יותר.
ללא קשר לכך, הן הקוומינטנג והן ה-DPP מראים קווי דמיון בנושא יחסי טאיוואן–סין וכיצד שני הצדדים תומכים בעצמאות.
DPP הצליחה לשרוד את בחירות 2020 כדי לזכות בנשיאות ולהשיג שליטה ברוב היואן המחוקק בזכות שיפורים כלכליים, הפגנות הונג קונג 2019–2020 ותוכנית לאיחוד סין בין שני צדדי המצר.
ההפגנות בהונג קונג פרצו ביוני 2019 כתגובה להצעת חוק ההסגרה של הונג קונג שהוגשה ב-29 במרץ אותה שנה.
מאחר שה-DPP של צאי נותנת עדיפות למטרה של טאיוואן עצמאית יותר שאיננה נשענת על הרפובליקה העממית של סין, הפגנות הונג קונג הפכו למנוף פוליטי שעזר לה להשיג תמיכה והכרה מקומית ועולמית.
לשם השוואה, הקוומינטנג היה הרבה יותר רך כלפי הרעיון של יחסים עם סין.
זה היה קטלני עבור הקוומינטנג בבחירות לנשיאות ב-2020 מכיוון שה-DPP זכתה לתמיכה עצומה הן ממצביעיהם הטאיוואנים והן מאוהדי הונג קונג.
שי ג'ינפינג, מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של סין, הביע בנאומו כיצד עקרון "מדינה אחת, שתי שיטות" הוא הפתרון הטוב ביותר למימוש "איחוד שליו" של סין היבשתית וטאיוואן, בדיוק כמו בהונג קונג בשנת 1997 ובמקאו, בשנת 1999, שנהייתה תחת שליטת סין העממית.
בנאומו אמר שי כי איחוד יועיל לשני הצדדים במונחים של פתיחת הזדמנויות רבות יותר לעסקים, קידום הכלכלה ושמירה על השלום.
שי גם הצהיר כי סין תכבד את המערכת החברתית הנוכחית של טאיוואן וכי הקניין הפרטי, הזכויות החוקיות והאינטרסים החוקיים של טאיוואן, והאמונות הדתיות יהיו מוגנים כל עוד נשמרים אינטרסים של סין העממית וריבונותה על טאיוואן.
הנשיא צאי מנפיק הצהרה על "המסר לארצנו בטייוואן" של נשיא סין ש (נאום).
בבחירות הקודמות לפני הבחירות לנשיאות 2020, צאי דיברה בזהירות רבה יותר על סין.
עם זאת, זה נתפס כמגביר את המחאה בהונג קונג על ידי רבים מהמפגינים נגד הממשלה בהונג קונג.צ'או, מיינטאי, זיניה לי, לאה לי, שנשאן קאו (12 בינואר 2020).
מפגיני בייג'ינג והונג קונג מגיבים לזכייתו של צאי אינג-וין בבחירות לנשיאות טייוואן.
האירוע מתרחש בשעה 02:02. הועבר לארכיון מהמקור ב־20 באפריל 2021.
בתגובה לתמיכה שהפגינה טאיוואן למפגינים בהונג קונג, הפכה טאיוואן למיקום פופולרי יותר עבור מפגינים המבקשים מקלט מאז צאי הודיעה כי טאיוואן תספק להונג קונגים "סיוע נחוץ".
הערפול של "הסיוע הנחוץ" שהציעה טאיוואן לאלה הנמלטים מהונג קונג היה יכול רק לעזור לאנשים שנכנסו באופן חוקי לטאיוואן.
הסיבה לכך היא שמדיניות טאיוואן בכל הנוגע לסעיף 18 לחוקים והתקנות בנוגע לענייני הונג קונג ומקאו אינה מספקת הליך מפורט יותר או מדויק יותר כיצד להתמודד עם המצב כאשר הוא מופיע.
זה היה המקרה במיוחד עבור מפגינים רבים מכיוון שהכניסה החוקית לטאיוואן הייתה קשה בגלל משטרת הונג קונג שהחרימה מסמכי נסיעה.
זה הציב אותם במצב בו הם נצטרכו להיכנס באופן בלתי חוקי לטאיוואן אם היו מבקשים שם מקלט.
עם זאת, בשנת 2020 הוציאה טאיוואן להונג קונגים 10,813 אישורי שהייה, כמעט כפול מכמות האישורים בהשוואה לשנת 2019, שהיו 5,858.
ג'ושוע וונג, פוליטיקאי מהונג קונג, נסע גם לטאיוואן כדי להיפגש עם הממשלה כדי לדון בפוטנציאל של מפגינים מהונג קונג לבקש מקלט מדיני בטאיוואן.
קית' פונג צ'ונג-יין, נשיא התאחדות הסטודנטים של אוניברסיטת הבפטיסטים בהונג קונג, הדהד גם את דבריו של ג'ושוע וונג בנוגע להיעדר תהליך מקלט בטאיוואן ואומר כי מפלגת ה-DPP לא חוקקה חוקים ספציפיים שיסייעו לפליטים.
אף על פי שצאי יינג-ון, נשיאת טאיוואן, תמכה באופן קבוע במפגינים ברשתות החברתיות ובסעיף 18 לחוקים והתקנות של טאיוואן בנוגע לענייני הונג קונג ומקאו נקבע כי "יינתן סיוע הכרחי לתושבי הונג קונג או מקאו שביטחונם או חירותם מאוימת מיד מסיבות פוליטיות", ממשלת טאיוואן טרם יצרה תהליך לפליטים פוליטיים.
ג'וזף וו, שר החוץ של טאיוואן, אמר כי די בחקיקה הקיימת לטיפול בפליטים, אף על פי שסרטון "ניו יורק טיימס" הראה כי כמה פליטים מהונג קונג נכנסו לטאיוואן באופן בלתי חוקי, והביא ראיות לכך אין די בחקיקה הקיימת.
מאמר העיתונות החופשית של הונג קונג מזכיר כי אנשים בדרך כלל משתמשים בסירות מהירות כדי לברוח מהונג קונג לטאיוואן.
בתגובה לסרטון ה"ניו יורק טיימס ", המועצה לענייני היבשת הזהירה את המפגינים ההונג קונגים שלא להיכנס לטאיוואן באופן לא חוקי, וחזרה על ההצהרה כי די בחוקים הקיימים, אף על פי שהם מכסים רק מקרים מיוחדים, כגון סטודנטים, השקעות ואשרות תיירים.
עבור אשרות סטודנטים, משרד החינוך של טאיוואן בנובמבר 2019 הודיע כי סטודנטים באוניברסיטאות בהונג קונג יורשו להשתתף בהרצאות ולהמשיך את לימודיהם בטאיוואן.
עבור פליטים שאינם זכאים לוויזות סטודנטים והשקעות, היעדר תהליך מקלט רשמי זה גורם לכך שהם נכנסים לטאיוואן באשרות תיירות למשך 30 יום ואינם יכולים לעבוד כחוק בטאיוואן.
בניגוד לעמדת ה-DPP להאמין שהחוקים הנוכחיים נאותים, האן קו-יו, המועמד המפסיד של קוומינטנג לבחירות לנשיאות טאיוואן ב-2020, אמר כי הוא תומך באופן מלא בהעברת חוק הפליטים בכדי לסייע למבקשי מקלט מהונג קונג.
בנוסף, מפלגת הכוח החדשה (NPP) באפריל 2020 ביקשה שה-DPP והיואן המחוקק יעבירו מעשה פליטים, וכן יתקנו את סעיף 18 כך שהנהלים יוגדרו בבירור לפליטים פוליטיים מהונג קונג.
בקשר לכישלונה של DPP לחוקק חוקים בעניין זה, אמר צ'יאנג גם כי "אל תתנו ל"תמיכה בהונג קונג" רק בסיסמה של הבטחות ריקות...
העלו את מחשבותיכם לגבי חקיקה.
תמכו בהונג קונג בפעולות אמיתיות".
למרות היעדר ההתקדמות של טאיוואן בהענקת מעמד פליט רשמי, ישנם הונג קונגים שברחו לטאיוואן, כולל מייסד ספר מפרץ קוזוויי, לאם וינג-קי.
לאם אמר כי טאיוואן היא "המבצר האחרון" של תושבי הונג קונג כנגד הדיכוי הסיני ביבשת, וכי צעירים מהונג קונג צריכים לעזוב לטאיוואן.
עם זאת, ללא חוקי הפליטים בטאיוואן, לא ברור כיצד צעירים הונג קונגים ישיגו זאת.
לאם עצמו גייס 200,000 דולר ארצות הברית עבור חנות הספרים החדשה שלו, שהיא הסכום הדרוש לוויזה להשקעה בטאיוואן.
מכיוון שהמועצה לענייני היבשת המשויכת לטאיוואן אינה מספקת סיוע לאלה שבורחים לטייוואן, ארגונים לא ממשלתיים לקחו תפקיד פעיל יותר בסיוע לאנשים אלה.
הכנסייה הפרביטריאנית, צ'ה-לאם בטאיוואן סייעה לפליטים מהונג קונג לטאיוואן בכך שהיא מספקת להם מחסה, וכן מסרה אספקה למפגינים שעדיין בהונג קונג.
גובאר צ'ן, יו"ר התאחדות הסטודנטים הלאומית בטאיוואן, אמר כי "המשימה הבסיסית של ארגונים לא ממשלתיים בטאיוואן היא להפעיל לחץ על הממשלה לתקן את חוק הפליטים", שכן ארגונים לא ממשלתיים אינם יכולים לספק סיוע על בסיס ארוך טווח, ובאופן חוקי, קבלת פליטים תהיה היעילה ביותר.
ב-27 במאי 2020 הודיעה הנשיאה צאי יינג-ון כי תיווצר תוכנית שתספק תמיכה הומניטרית לאלה מהונג קונג.
ב-18 ביוני באותה השנה נחשפו פרטי התוכנית; משרד שירות וחילופי טאיוואן-הונג קונג אמור היה להיפתח ב-1 ביולי 2020 בטאיפיי במסגרת ה-THEC, אשר מתכוונת לעסוק בזכויות אדם וקבוצות אזרחיות בכדי לסייע לאנשים עם הוצאות מחיה בסיסיות, תושבות, התיישבות, תעסוקה והגנה.
כל תמיכה מהמשרד תינתן רק לאחר כניסת אנשים לטאיוואן.
לא נמסרה הודעה בדבר יישום חוק פליטים או מקלט, והמבקשים עזרה מכונים על ידי הממשלה "מחפשי מקלט" ולא "פליטים".
בסוף יולי 2020, חמישה אנשים מהונג קונג נמצאו בים על ידי משמר החופים של טאיוואן, נסחפים לעבר איי פראטאס לאחר שנגמר הדלק בספינתם.
ראש הביטחון של הונג קונג, ג'ון לי, הזהיר את טאיוואן מפני "מחסה עבריינים" וביקש להחזיר את החמישה להונג קונג, למרות היעדר הסכם הסגרה.
ב-26 באוגוסט 2020 נמצאו 12 אנשים מהונג קונג על ידי משמר החופים הסיני ביבשת.
בשני האירועים, ההערכה היא שהנוסעים רצו לברוח לטאיוואן.
ב-2 במרץ 2021 התאספו עשרות אנשים ליד היואן המחוקק בטאיוואן, והגישו בקשות כמו לאפשר לפליטים פוליטיים מהונג קונג לברוח לטאיוואן.
על פי סוכנות ההגירה הלאומית של טאיוואן (NIA), חלה מגמת עלייה בהיתרי התושבות של עובדי הונג קונג שעוברים לטאיוואן במסגרת 16 התוכניות השונות לקבלת היתר שהייה.
בשנת 2018 הוענקו 4,148 אישורי שהייה ותוספת 1,090 מענקי תושבות קבע, ובשנת 2019 הונפקו 5,858 אישורי תושבות יחד עם 1,474 מענקי תושבות קבע.
בשנת 2020 הונפקו 10,813 אישורי תושבות עם 1,576 מענקי תושבות קבע נוספים.
גורם מטעם ה-NIA הצהיר כי למגמת העלייה יש הרבה קשר למצב הפוליטי האחרון בהונג קונג.
מבחינה תרבותית, אף על פי שהניב האזורי העיקרי בהונג קונג (ובמקאו) הוא הקנטונזית והניב העיקרי בטאיוואן הוא המנדרינית, שני האזורים ממשיכים להשתמש בכתב הסיני המסורתי, זאת בניגוד לכתב הסיני מפושט המשומש בסין העממית.
בנוסף, הן בהונג קונג והן בטאיוואן יש רוב סיני מובהק.
כתוצאה מהמלחמה, לא הותרו טיסות ישירות בין טאיוואן לסין היבשתית ולכן נוסעים רבים עברו דרך הונג קונג עד שנת 2003, אז נוצרה האמנת חוצה המצרים.
נסיעה בין אזרחים משני האזורים פופולרית: בשנת 2018 היו כ-1.7 מיליון אזרחי טאיוואן שנסעו להונג קונג, היעד השלישי הנפוץ ביותר אחרי יפן (4.8 מיליון) וסין היבשתית (4.1 מיליון).
1.7 מיליון אזרחים אלה היוו קבוצת התיירים השנייה בגודלה בהונג קונג, רק אחרי תיירים מסין היבשתית.
טיסות ללא הפסקה מתבצעות בין שדות התעופה הונג קונג וטאיפיי (טאויואן), טאיצ'ונג, טאינאן וקאושיונג.
הונג קונג וטאיוואן השקיעו רבות בחינוך ובתשתיות לאחר מלחמת העולם השנייה, מה שגרם לשתי הכלכלות להשתפר משמעותית ולהיות חלק מארבעת הנמרים של אסיה.
יחסי הולנד–קניה הם יחסי החוץ בין הולנד לקניה.
המתיישבים האפריקנים הראשונים, ממוצא הולנדי, החלו להגיע לקניה בשנת 1906, הם התיישבו סביב מחוז אוסין גישו בקניה והאזורים הסמוכים לה.
הקשרים הדו-צדדיים החלו עוד בשנות ה-70. היחסים בין שתי המדינות בדרך כלל טובים.
עם זאת, החקירה שנפתחה בבית הדין הפלילי הבין-לאומי (ICC) עקב המשבר הפוליטי האלים (דצמבר 2007 עד פברואר 2008) דיכא את יחסיה של קניה עם מדינות המערב.
ממשלת הולנד צופה כי לאחר שנת 2020 היחסים בין שתי המדינות ישתפרו בשותפות כלכלית המועילה הדדית.
עד שנת 2021 ממשלת הולנד קיוותה להחליף תוכניות תרומות לקניה בתוכניות השקעה, הדבר יאפשר לגופים פרטיים מהולנד להשתתף בתוכניות השקעה וסיוע.
ממשלת הולנד בניגוד לרוב מדינות אירופה קיצצה את הסיוע שלה לקניה שהסתכם ב-2.7 מיליארד שילינג קנייתי (25.4 מיליון אירו) בשנת 2014 ל-1.6 מיליארד שילינג קנייתי (14.7 מיליון אירו) בשנת 2017.
תחומי מפתח לשיתוף פעולה בין קניה והולנד הם:
חקלאות (התמקדות בביטחון מזון וחוסן מפני בצורת)
פיתוח המגזר הפרטי ודיפלומטיה כלכלית
מספר לא מבוטל של קנייתים לומדים בהולנד.
הצי המלכותי ההולנדי סייע בפעולות נגד פיראטיות ברחבי האוקיינוס ההודי.
בדרך כלל קניה לא מחפשת קשרים צבאיים עמוקים יותר עם הולנד.
בשנת 2011 הסחר בין קניה להולנד הסתכם בשווי 91 מיליארד שילינג קנייתי (852 מיליון אירו).
הולנד היא יעד הייצוא החמישי בגודלו של מוצרים קנייתים ברחבי העולם.
הייצוא העיקרי של קניה להולנד כולל: חיות, קפה, תה, פירות, ירקות, דגים וטבק.
הייצוא העיקרי של הולנד לקניה כולל: מכונות עיבוד נתונים אוטומטיות, ביגוד ואביזרים, פריטי בית, פשתן וריהוט, כימיקלים, מכונות, ציוד תחבורה, מוצרי חלב, פלסטיק ואלקטרוניקה.
לתאגידים רב לאומיים כמו פיליפס, יוניליוור, רויאל דאטש של, KLM, בוסקאליס והיינקן יש נציגות בקניה.
למעלה מ-100 חברות הולנדיות אחרות שרובן בעלות עסקים בתעשיית הפרחים של קניה, הקימו סניף במדינה.
בשנים האחרונות חברות הולנדיות היו מעורבות גם בתחומים אחרים כגון אנרגיה מתחדשת, מים ותברואה, תשתיות, לוגיסטיקה, תקשוב ומימון.
אייר פראנס-KLM מחזיקה ב-26% ממניות קניה איירווייז, חברת התעופה הרביעית בגודלה באפריקה.
קניה איירווייז מפעילה טיסות ישירות לאמסטרדם, KLM מפעילה גם טיסות ישירות לניירובי.
קניה מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג.
הולנד מחזיקה בקניה שגרירות בניירובי.
עם הכרזת העצמאות של סינגפור באוגוסט 1965, הכירה הולנד בסינגפור כמדינה ריבונית וביססה עמה יחסים דיפלומטיים, והפכה לאחת המדינות האירופאיות הראשונות שעשו זאת.
הולנד מיוצגת בסינגפור על ידי שגרירותה במדינה, ואילו סינגפור מיוצגת בהולנד באמצעות שגרירותה בבריסל, בלגיה.
יחסי הסחר בין הולנד וסינגפור החלו במאה ה-19. בשנת 1819, כאשר תומאס סטמפורד ראפלס ייסד את סינגפור, הולנד לא הייתה שבעת רצון, כיוון שטענה שסינגפור נמצאת בתחומה ורצתה שבריטניה תיסוג מסינגפור.
בריטניה לא נסוגה ובמקום זאת חתמה על האמנה האנגלו-הולנדית של 1824 עם הולנד, שבאמצעותה הכירה הולנד בכיבוש הממלכה המאוחדת בסינגפור.
בשנת 1961 מינתה ממשלת סינגפור את הכלכלן ההולנדי, אלברט וינסמיוס, ששימש כיועץ הכלכלי הראשי של סינגפור עד 1984. ב-9 באוגוסט 1965, סינגפור הכריזה על עצמאותה ממלזיה.
הולנד יצרה יחסים דיפלומטיים עם סינגפור ב-7 בדצמבר 1965, והפכה לאחת המדינות האירופאיות הראשונות שעשו זאת.
בין 23 עד 25 בינואר 2013 ביקרה ביאטריקס, מלכת הולנד בסינגפור, ונפגשה עם נשיא סינגפור, טוני טאן וראש ממשלת סינגפור, לי שיינלונג.
הולנד הייתה שותפת הסחר החשובה ביותר של סינגפור באיחוד האירופי בשנת 2015. בשנת 2015 דווח כי יותר מ-1,000 חברות הולנדיות הקימו משרדים בסינגפור, וכמעט 100 חברות סינגפוריות מנהלות את פעילותן באירופה באמצעות משרדים בהולנד.
בשנת 2009, הולנד הייתה המשקיעה השנייה בגודלה בסינגפור, עם השקעות בהיקף של יותר מ-50 מיליארד דולר סינגפורי.
ההשקעות הסינגפוריות בהולנד הסתכמו ב-3.1 מיליארד דולר סינגפורי.
בשנת 2012 ייצאה סינגפור מוצרים בשווי של 4.68 מיליארד דולר אמריקאי להולנד, ואילו הולנד ייצאה מוצרים בשווי 6.59 מיליארד דולר אמריקאי לסינגפור.
מוצרים שיוצאו מסינגפור להולנד כללו מוצרים כימיים, מכונות ונפט מזוקק, בעוד שהולנד ייצאה בעיקר נפט מזוקק לסינגפור.
הכוחות המזוינים של סינגפור והכוחות המזוינים של הולנד משתפים פעולה באמצעות קורסי הכשרה צבאיים, ביקורים משותפים ושיתופי פעולה מקצועיים.
מפקד הצי המלכותי של הולנד, ביקר בסינגפור בין 16 בינואר עד 18 בינואר 2007. הוא נפגש עם שר ההגנה הסינגפורי וביקר בבסיסים הצבאיים של הכוחות המזוינים של סינגפור.
יחסי הולנד–ליטא הם היחסים הדיפלומטיים בין הולנד לליטא.
יחסי מסחר בין הדוכסות הגדולה של ליטא להולנד התקיימו כבר בימי הביניים באמצעות סוחרי ברית הנזה של שתי המדינות.
ידוע גם על אצילים ליטאים שלמדו בהולנד בתקופת האיחוד הפולני-ליטאי.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-6 באוקטובר 1921. בין המלחמות הפכה הולנד לאחד משוקי היבוא העיקריים של ליטא.
היבוא העיקרי מהולנד היה מכשירי רדיו ודשנים, כמו גם בגדים וקקאו.
בשנת 1924 נחתם הסכם הסחר הראשון בין המדינות.
זמן קצר לאחר מכן נפתחה הקונסוליה ההולנדית.
הקונסוליה ידועה כיום בעיקר בזכות פעילותו של הקונסול האחרון, יאן זווארטנדיק.
נציג זה של חברת פיליפס ההולנדית בקובנה בשנת 1940 הנפיק ויזות לקוראסאו ההולנדית (יחד עם אשרות מעבר ליפן שהונפקו על ידי צ'יאונה סוגיהארה) לכמה אלפי פליטים יהודים, בעיקר מפולין וליטא.
בשנת 1937 התקנת מקלטי רדיו של פיליפס החלה בקובנה.
הולנד לא הכירה בכיבוש ובסיפוח של ליטא על ידי ברית המועצות בקיץ 1940.
הולנד הכירה בעצמאותה של ליטא ב-2 בספטמבר 1991, וב-3 בדצמבר 1991 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים.
בשנת 2001 שגרירות הולנד נפתחה בווילנה.
כמה ביקורים רשמיים נערכו בין מנהיגי המדינות.
בשנת 2008 ביאטריקס, מלכת הולנד ביקרה בליטא, שם נפגשה עם הנשיא ולדאס אדמקוס, ראש הממשלה גדימינאס קירקילאס, שרים, חברי סיים ודיפלומטים.
בשנת 2018, כשליטא חגגה מאה שנה לעצמאותה, ביקר וילם-אלכסנדר, מלך הולנד בליטא, שם נפגש עם נשיאת ליטא דליה גריבאוסקאיטה.
מאז 2017 במשך זמן מה הוצבו בליטא 250 חיילים הולנדים כחלק מכוח נאט"ו בהנהגת גרמניה, בקבוצת הקרב של גדוד הכוחות הקדמיים.
כיום, שתי המדינות חברות מלאות ב, נאט"ו וגוש האירו.
בשנת 2020 מחזור הסחר בין ליטא להולנד הגיע ל-3.08 מיליארד אירו, והולנד הייתה שותפת הסחר החמישית בגודלה של ליטא.
היצוא הסתכם ב-1.5 מיליארד אירו; הולנד היא שותפת הייצוא החמישית בגודלה.
היבוא מסתכם ב-1.58 מיליארד אירו; הולנד היא שותפת היבוא החמישית בגודלה.
היבוא כולל בעיקר מכונות וציוד מכני, מוצרים פרמצבטיים, מכונות וציוד חשמליים, כלי רכב, צמחים ועלווה לנוי ומוצרים כימיים אורגניים.
מבחינת גודל ההשקעות הזרות הישירות בליטא, הולנד במקום השלישי (ההשקעות מסתכמות ב-2.1 מיליארד אירו).
הולנד מחזיקה בליטא שגרירות בווילנה.
ליטא מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג וקונסוליות כבוד באיינדהובן, חרונינגן ובלייסווייק.
יחסי הולנד–סלובקיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הולנד לסלובקיה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים עם פירוק צ'כוסלובקיה ב-1 בינואר 1993. במרץ 2022 נפגשו בברטיסלבה שר החוץ ההולנדי, וופקה הוקסטר, ושר החוץ הסלובקי, איבן קורקוק.
שר החוץ הסלובקי הודה לממשלת הולנד על החלטתה לסייע לסלובקיה להגן על עצמה.
"אין ביטוי גדול יותר לקרבה של מערכות יחסים ואמון מאשר כשאתה שולח יחידות משלך של גברים ונשים למדינה אחרת", אמר איבן קורקוק, והודה להולנד בשם הממשלה כמו גם סלובקיה כולה על ההחלטה להצבת יחידות שיהיו חלק מההגנה ושיתפעלו את מערך הפטריוט.
הולנד מחזיקה בסלובקיה שגרירות בברטיסלבה וקונסוליה בפרשוב.
סלובקיה מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג.
יחסי הולנד–סלובניה הם יחסי החוץ בין הולנד לסלובניה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-25 ביוני 1991, מיד לאחר עצמאות סלובניה ותחילת התפרקות יוגוסלביה.
הולנדית נלמדת באוניברסיטת ליובליאנה, ספרים הולנדיים מתורגמים לסלובנית, ואמנים הולנדים מציגים בסלובניה תערוכות אמנות.
במאי 2022 חגגו שתי המדינות 30 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים ביניהן.
הסחר בין המדינות מסתכם ב-1.7 מיליארד אירו בשנה, והוא עדיין בצמיחה.
הולנד מייצאת לסלובניה פרחים, ומייבאת ממנה מוצרים, מכונות פרמצבטיות וחקלאות מסלובניה.
הולנד מחזיקה בסלובניה שגרירות בליובליאנה.
סלובניה מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג.
יחסי הולנד–לטביה הם יחסי החוץ בין הולנד ללטביה.
היחסים הדיפלומטיים בין לטביה להולנד כוננו ב-24 במרץ 1921. לאחר החזרת העצמאות הכירה הולנד ברפובליקה המחודשת של לטביה ב-27 באוגוסט 1991. לשתי המדינות יש יחסים דו-צדדיים הדוקים המאופיינים בדיאלוג פוליטי קבוע, ושיתוף פעולה רחב ומגוון, במיוחד בתחומי הביטחון, הכלכלה, התרבות והחינוך.
לטביה מעריכה מאוד את תרומתה של הולנד לקידום ביטחון המדינות הבלטיות.
כיום, שתי המדינות חברות ב ובנאט"ו.
הולנד מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה.
לטביה מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג וקונסוליות כבוד באמסטרדם, ורט והארן.
יחסי הולנד–קרואטיה הם יחסי החוץ בין קרואטיה להולנד.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-23 באפריל 1992. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
הולנד הצטרפה לאיחוד האירופי כמדינה חברה מייסדת, וקרואטיה הצטרפה לאיחוד האירופי ב-2013. בשנת 2022 ציינו שתי המדינות 30 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים ביניהן.
קרואטיה מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג.
הולנד מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזאגרב ו-3 קונסוליות כבוד בדוברובניק, אופטיה וספליט.
יחסי הולנד–מאלי הם היחסים הדיפלומטיים והצבאיים בין הולנד למאלי.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-11 ביולי 1964.
שגרירות הולנד במאלי ממקומת בבירת מאלי, במקו, ראשה הוא מרטין אדריאן ברוואר.
מאלי מחזיקה בקונסוליית כבוד ברוטרדם.
הולנד תרמה 450 איש של כוחות מיוחדים ואיסוף מודיעין כדי לשרת במשימת הייצוב הרב-ממדית המשולבת של האו"ם במאלי.
ההודעה נמסרה על ידי שר החוץ פרנס טימרמנס ביולי 2014.
בראש יחידת הצבא ההולנדי עמד הגנרל טום מידנדורפ עד 2017. ארבעה חיילים הולנדים נהרגו ומסוק אפאצ'י אבד ב-2015.
ב-4 באוקטובר 2017, שרת ההגנה של הולנד, ז'נין הניס-פלאסחארט, התפטרה בשל מותם של 2 חיילים הולנדים ופציעה קשה של אחר בתאונת אימונים במאלי ביולי 2016. מועצת הביטחון ההולנדית קבעה כי הצבא השתמש בציוד ישן, רימונים פגומים שלא נבדקו או אוחסנו בצורה נכונה.
גם הגנרל מידנדורפ התפטר מתפקידו עקב כישלונות אלו.
יחסי הולנד–פרו הם היחסים הבילטרליים בין הולנד לפרו.
לפרו יש שגרירות בהאג שבהולנד.
להולנד יש שגרירות בלימה, בירת פרו, וקונסוליות כבוד בארקיפה ובקוסקו.
הולנד ופרו כוננו את היחסים ביניהן בשנת 1826. במהלך מלחמת העולם השנייה, שמרה פרו על יחסים עם ממשלת הולנד בגולה, שבסיסה בלונדון.
היחסים עברו ממעמד של נציגות למעמד של שגרירות בשנת 1956.
שתי המדינות מקיימות קשרי מסחר, בין היתר בתוצרות חקלאיות.
החל מ-2019, התחזקו קשרי המסחר בתחום הזה בין שתי המדינות.
הולנד היא המייבאת הגדולה ביותר של פירות מפרו, והמייבאת השנייה בגודלה של ירקות מאותה המדינה.
יחסי הונג קונג–קטר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים והחלקיים שבין האזור המנהלי המיוחד ברפובליקה העממית של סין, הונג קונג לבין מדינת קטר.
בין שתי המדינות ישנם יחסים טעונים עקב היותן מעצמות פיתוח באזור שבו הן נמצאות, והיותן מדינות קטנות מאוד שמשפיעות על העולם באופן יחסית גדול מבחינה כלכלית.
בין קטר להונג קונג התקיים סחר גם בתקופה הטרום מודרנית, בזמן השלטון העות'מאני בקטר, ובשלטון סין הלאומית בהונג קונג.
שתי המדינות הושפעו מבריטניה עקב שליטתה בהם.
קטר נשלטה על ידי בריטניה בשנים 1917–1971 והונג קונג נשלטה על ידי בריטניה בשנים 1840–1997 עם העברת הריבונות לסין.
עם זאת, היחסים בין שתי המדינות היו יחסים קודרים בתקופת השליטה הבריטית, עקב מעקבם הרב של אנשי הונג קונג והסיקור התקשורתי הגדול שהיה בנוגע לעצמאותה של קטר.
רק בשנת 1998 היחסים החלו להתפתח אט אט, כאשר הונג קונג הפכה ליברלית יותר והתחברה לרפובליקה העממית של סין.
שתי המדינות רק אז הצליחו, לשתף פעולה במגוון תחומים.
לקטר יש קונסוליה בהונג קונג ויש לה שם קונסול תושב.
עם זאת, להונג קונג אין שגרירות בקטר, אף על פי ששורת בניינים של משרד הכלכלה והתעשייה ההונג קונגי הוקמו בדוחה שבקטר.
שתי האומות חברות בכמה ארגונים וועידות בינלאומיות, עם דגש על היבטים כלכליים וספורט, כגון קרן המטבע הבינלאומית, ארגון הסחר העולמי, פיפ"א והוועד האולימפי.
היחסים בין השתיים הם בעיקר ספורטיביים וכלכליים מכיוון שהונג קונג מוגבלת ביצירת קשרים עם מדינות עקב היותה אזור מנהלי מיוחד ברפובליקה העממית של סין ולא מדינה עצמאית.
ישראל והונג קונג מקיימות יחסים דיפלומטיים מלאים כחלק מקשריה הדיפלומטיים של ישראל עם הממלכה המאוחדת בעבר ועם הרפובליקה העממית של סין בהווה.
לישראל יש קונסוליה בהונג קונג, בעוד הונג קונג מיוצגת באמצעות משרד הכלכלה והמסחר שלה בנוסף לשגרירות הסינית בתל אביב.
בספטמבר 1984 הסכימו סין ובריטניה כי ב-1997 תחזור המושבה הונג קונג לריבונות סינית.
ההסכם הותיר פתח להמשכת פעילות הקונסוליה הישראלית בהונג קונג גם לאחר מכן, ובכך - נוצר סיכוי לפעול בניסיון להבקיע את החומה המדינית הסינית.
חנן בר-און, המשנה למנכ"ל משרד החוץ, פנה לראובן מרחב, בעברו איש מוסד ובאותה עת איש משרד החוץ ששב מביירות ועסק בסוגיה הלבנונית.
לאחר בדיקת התכנות יצא ראובן מרחב ב-1985 לשליחותו כקונסול ישראל בהונג קונג, במהלכה טווה קשרים אפקטיביים ודיסקרטיים מועילים ביותר עם אנשי אקדמיה וממשל בסין.
היחסים הדו-צדדיים בין ישראל להונג קונג טובים ויציבים.
לאורך שנות קיומו של מעמדה הנוכחי של הונג קונג מאז 1997, אין השפעה כלשהי ליחסי ישראל-סין על יחסיה עם הונג קונג והיא עמיתת הסחר הגדולה של ישראל באסיה.
מאז ומתמיד הונג קונג תמכה במערך סחר חופשי ומולטילטראלי והייתה חברה פעילה בארגון הסחר העולמי.
בין היתר, נחתמו בין המדינות הסכם מו"פ כלכלי, הסכם אבטחת ועידוד השקעות, הסכם למניעת כפל מס בספנות, הסכם למניעת כפל מס, הסכם לשיתוף פעולה במידע, בטכנולוגיה ובתקשורת, הסכמי סיוע משפטי ומזכר הבנה בין הבורסה בהונג קונג לבין רשות ניירות ערך הישראליות.
בשנת 2013 המיליארדר מהונג קונג והאיש העשיר בסין, לי קה שינג, תרם 460 מיליון שקל לטכניון בחיפה כדי שיקים שלוחה בסין.
בשנת 2015, חתמה ישראל על הסכם עם הונג קונג להגביר את שיתוף הפעולה בתחום הטכנולוגיה והמחקר ופיתוח.
התוכנית שתיושם בישראל על ידי מרכז התעשייה הישראלית למחקר ופיתוח (מתימו"פ), זרוע הביצוע של לשכת המדען הראשי במשרד הכלכלה והתעשייה, תאפשר לחברות מישראל ומהונג קונג שמשתפות פעולה בפרויקטי מחקר ופיתוח תעשייתי, לזכות בתמיכה כספית משתי הממשלות.
במסגרת התוכנית, יוענק סיוע לחברות ישראליות וסיניות מהונג קונג, לאתר שותפים פוטנציאלים לשיתופי פעולה תעשייתיים בין המדינות.
במסגרתה, חברות טכנולוגיה ישראליות המשתפות פעולה עם חברות מהונג קונג, מוזמנות להגיש בקשה לקבלת מימון לפרויקטי מו"פ תעשייתי במסגרת "תוכנית ישראל-הונג קונג לשיתוף פעולה במו"פ תעשייתי".
יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, נסע להונג קונג בשנת 2016 כדי לחזק את הקשרים בין ישראל והונג קונג והדגיש את הקשרים הטובים ביניהן.
באוקטובר 2016 פורסם, שחברת התעופה הלאומית של הונג קונג קת'אי פסיפיק תטוס בקו הונג קונג - תל אביב החל ממרץ 2017.
יחסי הונג קונג-פקיסטן הם יחסי החוץ שבין האזור המנהלי המיוחד ברפובליקה העממית של סין, הונג קונג לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
שתי המדינות היו בעבר מושבות בריטיות - פקיסטן זכתה בעצמאותה מבריטניה ב-1947 ואילו הונג קונג זכתה בעצמאותה ב-1997. פקיסטן מחזיקה קונסוליה כללית בהונג קונג, בעוד שלהונג קונג אין ייצוג בפקיסטן.
במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20, פקיסטנים רבים היגרו להונג קונג, רבים מהם עבדו בתחום השייט והספנות.
לפני 1947, בעוד שפקיסטן הייתה חלק מהודו הבריטית, היגרו הפקיסטנים להונג קונג הבריטית תחת הזהות של ההודים הבריטים.
כיום, צאצאי הפקיסטנים מהווים 0.2% מכלל אוכלוסיית הונג קונג, אשר דתם העיקרית היא האסלאם.
קהילות פקיסטניות (למשל, האיגוד הפקיסטני של הונג קונג) נוסדו על משל לשפר את היחסים החברותיים בין המדינות והעמים.
בשנת 2014, הונג קונג ייצאה לפקיסטן סחורה בשווי 161 מיליון דולר אמריקאי (1,232 מיליון דולר הונג קונגי) בעוד שפקיסטן ייצאה להונג קונג סחורה בשווי 374 מיליון דולר אמריקאי (2,917 מיליון דולר הונג קונגי).
הונג קונג מייצאת לפקיסטן בעיקר טלפונים (24%) וציוד שידור (5.2%).
לעומתה, פקיסטן מייצאת בעיקר חוטי כותנה טהורים (36%) ועור בקר וסוסים (20%).
פקיסטן הייתה מהמדינות הראשונות שכוננו יחסים דיפלומטים רשמיים עם הרפובליקה העממית של סין.
היחסים בין סין לפקיסטן נחשבים ליחסים דיפלומטיים חשובים וקרובים ביותר.
עקב הקשרים ההדוקים בין הונג קונג לסין מאז 1997, יחסי הונג קונג-פקיסטן נעשים חזקים עם השנים.
ממשלת הונג קונג התחייבה להרחיב את היקף תוכנית המלגות ותקצה 200 דולר לתמיכה במגזר השירותים המקצועיים בפקיסטן.
להונג קונג יש נוכחות בפיתוח התוכניות האסטרטגיות בכלכלת פקיסטן.
ראש ממשלת פקיסטן, מוחמד נוואז שריף, ביקר בהונג קונג ב-16 במאי 2017, שם נפגש עם ראש הרשות המבצעת של הונג קונג, ליונג צ'ון יינג.
יחסי הונג קונג–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין האזור המנהלי המיוחד הונג קונג של הרפובליקה העממית של סין לבין הקונפדרציה השווייצרית.
האזור המנהלי המיוחד הונג קונג של הרפובליקה העממית של סין והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים מלאים כחלק מקשריה הדיפלומטיים של הקונפדרציה השווייצרית עם הממלכה המאוחדת בעבר ועם הרפובליקה העממית של סין בהווה.
על פי משרד החוץ של שווייץ, הונג קונג מהווה שותפת סחר חשובה מאוד לשווייץ באסיה.
היא מהווה חלק משמעותי מ"ארבעת הנמרים של אסיה" - הונג קונג, סינגפור, טאיוואן וקוריאה הדרומית.
הקשרים שבין הונג קונג לשווייץ מתחילים במהלך המאה התשע עשרה כאשר הונג קונג נהפכת לאחד ממרכזי הסחר הגדולים באסיה.
הנוכחות השווייצרית הראשונה בהונג קונג מתחילה בשנת 1842 עם תאודור ג'וסט, מיסיונר שהיה השווייצרי הראשון שהתיישב באיים.
בתחילת המאה העשרים הגיעו למקום מיסיונרים קתולים ופרוטסטנטים רבים ושווייצרים התיישבו בטריטוריה והתחילו במסחר בה.
עד שנת 1997 הייתה הונג קונג טריטוריה בריטית, ובשנת 1997 היא הועברה לרפובליקה העממית של סין והיא מנוהלת תחת השיטה של "מדינה אחת, שתי מערכות" אשר הומצאה על ידי דנג שיאופינג.
הונג קונג מהווה שער מרכזי לייצוא השווייצרי אל סין היבשתית.
בנוסף, העיר מהווה מרכז פיננסי חשוב בו פועלים בנקאים ומוסדות בנקאיים רבים שווייצרים החל משנות השישים של המאה העשרים.
שווייץ מנהלת דיאלוג כלכלי שוטף עם הונג קונג.
הסכם בין איגוד הסחר החופשי האירופי בו חברה שווייץ, להונג קונג, נכנס לתוקפו ב-1 באוקטובר 2012.
שווייץ מחזיקה בהונג קונג גם מרכז עסקי.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בהונג קונג אלפיים ושמונה עשר אזרחים שווייצרים.
שווייץ אינה מיוצגת בהונג קונג בדרג השגרירות מתוקף היותה של הונג קונג אזור מנהלי מיוחד ולא מדינה עצמאית.
שווייץ מיוצגת בהונג קונג בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בעיר המדינה.
הונג קונג אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי, מתוקף היותה אזור מנהלי מיוחד ולא מדינה עצמאית.
הונג קונג מחזיקה משרד מסחרי בז'נבה.
יחסי הונג קונג–צרפת הם היחסים בינלאומיים בין צרפת להונג קונג.
היחסים בין צרפת והונג קונג החלו בתקופת האימפריה הצרפתית השנייה (1852 עד 1870).
הונג קונג הייתה מושבה בריטית מאז מלחמת האופיום הראשונה.
בשנת 1856 הוצא להורג מיסיונר צרפתי, האב אוגוסט שפדלן, על ידי הרשויות המקומיות הסיניות במחוז גואנגשי, שבאותה תקופה לא היה פתוח לזרים.
כתגובה הצטרפה האימפריה הצרפתית לחיל הים הבריטי והניעה את מלחמת האופיום השנייה.
כתוצאה מניצחון הצי המשותף, האימפריה מסרה את חצי האי קאולון לאימפריה הבריטית כהרחבה של מושבת הונג קונג.
הקונסוליה הכללית הצרפתית בהונג קונג היא הייצוג של צרפת בהונג קונג.
הקשר בין המדינות נמשך כאשר בריטניה נסוגה מהונג קונג בשנת 1997. מאז הייתה להונג קונג אוטונומיה מלאה ביחסים עם מדינות זרות במגוון רחב של תחומים מתאימים.
משרד הכלכלה והסחר בהונג קונג בבריסל אחראי על האיחוד האירופי ומכסה גם את היחסים עם צרפת ומדינות אחרות.
צרפת היא יעד הייצוא השביעי בגודלו של הונג קונג באירופה, ואילו הונג קונג היא יעד הייצוא השישי בגודלו של צרפת באסיה.
נכון לשנת 2015 שווי הייצוא מהונג קונג לצרפת היה שווה 1.01 מיליארד דולר ואילו הייצוא של הסחורות מצרפת להונג קונג היה שווה 5 מיליארד דולר.
הייצוא העיקרי מהונג קונג הוא מעגלים משולבים (13%), ספינות נוסעים ומטען (8.7%) וטורבינות גז (7.5%).
הייצוא העיקרי מצרפת להונג קונג הוא גזעים ומארזים (15%), מטוסים, מסוקים ו / או חלליות (11%).
למעלה מ-600 חברות צרפתיות פועלות בהונג קונג, בהן 73 חברות צרפתיות הקימו מטה אזורי בהונג קונג, בעוד של-109 נוספים היו משרדים אזוריים.
ההשקעה הצרפתית היא משמעותית בהונג קונג, כאשר סך מלאי ההשקעות הישירות הסתכם ב-8.4 מיליארד דולר.
בהשתקפות פעילויותיה המגוונות של צרפת, התגוררו 2,600 אזרחים צרפתים בהונג קונג נכון לשנת 2016. אליאנס פראנסז דה הונג קונג מיועדים לקדם את התרבות והשפה הצרפתית בהונג קונג.
גם צרפת וגם הונג קונג הציעו "תוכניות לאשרת עבודה וחופשה".
התוכנית מאפשרת ל-750 צעירים לנפוש בצרפת או בהונג קונג ולקבל עבודה זמנית לפי הצורך כדי לכסות את הוצאות ביקורם.
7-8 במרץ 2013 גב' פלר פלרין, סגנית השר האחראי על חברות קטנות ובינוניות, חדשנות וכלכלה דיגיטלית
26-27 באפריל 2013 מר פייר מוסקוביצ'י, שר הכלכלה והאוצר
5-6 במאי 2013 מר לורן פביוס, שר לענייני חוץ
25-26 בפברואר 2016 מר מישל סאפין, שר האוצר והחשבונות הציבוריים
24-25 במאי 2016 מר מתיאס פקל, מזכיר המדינה לסחר חוץ, קידום תיירות וצרפת בחו"ל
31 במאי 2013 מר גרגורי סו, מזכיר פיתוח ומסחר ופיתוח כלכלי
20-21 בנובמבר 2013 מר ג'ון צאנג, מזכיר האוצר, השתתפות בפורום המשותף לפריז אירופה - HKMA בנושא בינאום הרנמינבי; ריאיון עם P.
28-29 אוקטובר 2014 מר ג'ון צאנג, מזכיר האוצר; משוחח עם שר החוץ והפיתוח הבינלאומי ועם מר מתיאס FEKL, מזכיר המדינה לסחר חוץ, קידום תיירות וצרפת בחו"ל
6 ביולי 2015 מר וונג קם-סינג, מזכיר איכות הסביבה
7-9 ביוני 2016 מר לונג צ'ון-יינג, ראש הרשות המבצעת של הונג קונג
1884 שביתה והתפרעות נגד צרפת
עובדי הרציף של הונג קונג במחנה הוומפואה, האנג הום פתחו בשביתה נגד צרפת ב-11 בספטמבר 1884 במטרה למחות על מעורבות צרפת בסין הודו-סין, ים סין הדרומי וטאיוואן.
העובדים המעורבים נעצרו על ידי משטרת הונג קונג המלכותית ונקנסו על ידי בית המשפט.
לאחר מכן התרחשה מהומה שהתחילה ב-3 באוקטובר.
משא ומתן בין הממשלה למפגינים הביא בסופו של דבר להחזרת הקנס לעובדים.
השביתה וההתפרעות לטווח הארוך השפיעו על הפיצוי והאספקה של הצי הצרפתי.
הצרפתים התמודדו עם מספר נסיגות צבאיות בהודו סין ובטאיוואן בסוף 1884 ותחילת 1885, אך בסופו של דבר זכו בהצלחה דיפלומטית עם הכרת הפרוטקטורט הצרפתי על אנם וטונקין בהסכם טיונשין שהושלם ב-9 ביוני 1885.
בסתיו 2014, הונג קונג ראתה מחאה רחבה, תנועת המטריה, בשאיפה לדמוקרטיה מלאה בהונג קונג.
משרד החוץ הצרפתי הביע כי המשרד "עוקב מקרוב אחר הפגנות הרחוב בהונג קונג" והדגיש את זכותה של הונג קונג לצעוד בשלום.
דובר משרד החוץ הצרפתי, רומין נדאל, הביע כי "אנו עוקבים מקרוב אחר התפתחות המצב ואנו חוזרים על זיקתנו לזכות להפגין בשלום".
יחסי הונג קונג–תאילנד הם היחסים הדו-צדדיים שבין הונג קונג לבין תאילנד.
לתאילנד קונסוליה - כללית בהונג קונג.
הקונסוליה הכללית של תאילנד בהונג קונג היא חלק מהאוטונומיה המלאה של האי בניהול קשרי המסחר החיצוניים שלו, כמו גם ביחסי חוץ במגוון רחב של תחומים.
הונג קונג מיוצגת על ידי לשכת הכלכלה והסחר בפורום ASEAN ובו חברה גם תאילנד.
ללשכה ניתנו הרשאות וחסינויות על ידי ממשלות מארחות שונות כדי להקל עליה לבצע את תפקידה בעצמאות.
לאחר חתימת הסכם סחר בין הונג קונג ו-ASEAN בנובמבר 2017 הודיעה ממשלת הונג שתקים בתאילנד לשכת סחר שתאפשר שיתוף פעולה נרחב יותר בין הצדדים.
בשנת 2019 הייתה הונג קונג השוק החמישי בגודלו מבחינת ייצוא מתאילנד, שעה שתאילנד היא השוק החמישי בגודלו עבור הייצוא מהונג קונג.
ב-2003 התגוררו כ-30 אלף תאילנדים בהונג קונג, רבים מהם עובדים כמנקי בתים.
יחסי הונג קונג–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הונג קונג ורוסיה.
לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין בשנת 1949, רוב הרוסים הלבנים שחיו בסין, והיו מרוכזים בעיקר באזור שנגחאי, החלו לעשות את דרכם לעבר הונג קונג שהייתה אז תחת שליטת בריטניה, אולם נתקלו בקשיים רבים מצד השלטונות הסיניים.
אף על פי כן, עד 1980 למעלה מ-20,000 רוסים לבנים עברו להונג קונג, כאשר רובם המשיך משם לארצות אחרות.
סירוב הסינים להחזירם לברית המועצות, היה אחד הגורמים אשר הביאו לפרוץ הפיצול הסיני-סובייטי בשנת 1969.
רוסיה מחזיקה בהונג קונג קונסוליה כללית, בעוד להונג קונג אין ייצוג דיפלומטי ברוסיה.
יחסי הונג קונג–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין הונג קונג האזור המנהלי המיוחד של הרפובליקה העממית של סין לבין יפן.
השגרירות היפנית בבייג'ינג אמונה על הונג קונג מעצם היותה אחראית על כל הרפובליקה העממית של סין.
בנוסף לכך, מחזיקה יפן קונסוליה כללית בהונג קונג.
הונג קונג מיוצגת ביפן על ידי משרד סחר רשמי שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
בשלהי תקופת אדו ביפן, התחילה הגירה יפנית מתונה אל הונג קונג הבריטית.
עם סיומה של מדיניות הסאקוקו, אשר אסרה על העם היפני לעזוב את שטחי יפן, החלו מסעות שיט סדירים וקבועים בין יפן, הונג קונג ושנגחאי; סוחרים וזונות מיפן החלו בד בבד להתיישב בהונג קונג.
עד שנת 1885 הקונסול היפני בהונג קונג וממשלת בריטניה ניסו לדכא את הזנות היפנית בהונג קונג בעזרת החלת תקנות חדשות המקשות על הנשים אשר רוצות לעסוק במקצוע.
עם החלת התקנות החדשות, מספר הנשים היפניות אשר הוענקו להן רישיונות זנות צומצם לחמישים ושתיים ובקשת הרישיונות לזנות הועברו לטיפולו של הקונסול היפני בהונג קונג.
למרות הרצון העז של השלטון בהונג קונג לדכא את התופעה, הקהילה היפנית בהונג קונג התנגדה בתוקף למהלכים נגד הזונות היפניות.
מהומות אנטי-יפניות בהונג קונג (1931–1932)
לאחר הפלישה היפנית למנצ'וריה החלה להתפתח מתיחות עזה בין התושבים היפניים לבין התושבים הסיניים בהונג קונג.
ב-20 בספטמבר 1931, עיתון החדשות קונג-שונג פרסם כתבה על הפלישה היפנית לסין, הקוראת לעם הסיני בהונג קונג "לקום ולנקוט בפעולה".
ב-23 בספטמבר 1931 ממשלת סין הכריזה על יום אבל לאומי בעקבות תקרית מוקדן.
באותו היום, מספר נערים סיניים החלו ליידות אבנים על פאב יפני בהונג קונג.
למחרת נשרף דגל יפן אשר הונף בבית ספר יפני בהונג קונג.
בלהט המהומות נרצחה משפחה יפנית בת חמש נפשות על ידי גבר סיני חמוש.
הרוצח דקר את חמשת בני המשפחה, ההורים נפטרו במקום ומותם של הסבתא ושני הילדים נקבע מאוחר יותר בבית החולים.
כתוצאה מרצח המשפחה, הכריזה ממשלת בריטניה, אשר שלטה בהונג קונג, על מצב חירום בעיר.
בשנות ה-40 של המאה ה-20, עשור לאחר המהומות האנטי-יפניות בהונג קונג, אוכלוסיית היפנים באזור לא גדלה; בתי הספר היפניים המשיכו לפעול בוואן חי ובקניון טאון בהונג קונג.
עם סיום הברית האנגלו-יפנית, בתחילת שנות ה-20, החלה בריטניה לראות ביפן גורם מאיים במזרח אסיה.
חששה של בריטניה גבר עם התפשטות הלחימה במלחמת סין–יפן השנייה.
ב-21 באוקטובר 1938, כבשו היפנים את העיר קנטון (גואנגג'ואו), ובכך הקיפו את הונג קונג.
לבסוף, ב-8 בדצמבר 1941, פלשה האימפריה היפנית להונג קונג וכבשה אותה.
בניגוד לכיבושי יפן באזורי מנצ'וקוו, הכיבוש היפני בהונג קונג לא לווה באהדה רבה בקרב האזרחים היפנים באזור.
העיתון "הונג קונג ניוז", אשר הודפס בשלוש שפות, אנגלית, מנדרינית ויפנית, הפסיק לכתוב את הגרסה היפנית כמחאה על הכיבוש היפני של הונג קונג.
לאחר מלחמת העולם השנייה כלכלת יפן נחלה הפסדים רבים, וכתוצאה מכך, כמות ההשקעות היפניות מעבר לים ירדו.
במשך השנים הבאות, יפן שיקמה את הכלכלה שלה והחלה בתנופה כלכלית משמעותית, מה שאפשר את החזרת ההשקעות מעבר לים ואת העלייה החדה באוכלוסייה היפנית בהונג קונג.
בין השנים 1981–1999 הקהילה היפנית בהונג קונג שילשה את עצמה.
באותן השנים כמות אוכלוסיית היפנים באזור עמדה על 23,480 אזרחים יפנים.
בהתאם לגידול זה, מספר החברות היפניות אשר פעלו בהונג קונג זינק גם הוא והגיע למספר שיא של 2,197 חברות יפניות פעילות.
בשנות ה-60 הוקם לראשונה בית ספר יפני בהונג קונג.
ביוני 1987 החלו להדפיס את העיתון "הונג קונג פוסט", העיתון היפני הראשון בהונג קונג.
הרפורמה בכלכלת סין והחזרתה של הונג קונג לריבונות הסינית גרמה לקושי של האוכלוסייה היפנית להיטמע בהונג קונג.
חברות יפניות רבות נאלצו להעביר את פעילותן לערים הסמוכות שנג'ן וגואנגג'ואו; כתוצאה מכך, בשנת 1999 האוכלוסייה היפנית בהונג קונג פחתה.
בשנת 2001 מחלקת המפקדים והסטטיסטיקה בהונג קונג פרסמה כי מספר התושבים היפנים בהונג קונג לשנת 2001 עמד על 14,100 תושבים, ירידה של 33% לעומת השיא.
בשנת 2004 הקונסוליה הכללית היפנית בהונג קונג דיווחה על עלייה של כ-10,000 אזרחים יפנים המתגוררים בהונג קונג - באותה השנה נרשמו 25,600 תושבים יפניים.
בית הספר היפני הבין-לאומי בהונג קונג משרת את האוכלוסייה היפנית בעיר.
בית הספר המשלים היפני בהונג קונג (ביפנית: 香港日本人補習授業校) הוא תוכנית משלימה לילדים יפניים.
העיתון "הונג קונג פוסט" הוא העיתון היפני הרשמי בהונג קונג.
יחסי הונג קונג–צ'ילה הם יחסי החוץ בין הונג קונג לצ'ילה.
היחסים הדו-צדדיים בין צ'ילה להונג קונג החלו באמצע המאה ה-19. לפני מלחמת האזרחים האמריקאית עבדים אפריקאים הועסקו רבות בחוות ברחבי אמריקה הדרומית ודרום ארצות הברית.
עם זאת, כאשר תנועות הביטול והאמנציפציה הביאו לביטול העבדות ברחבי העולם החדש מאז אמצע המאה ה-19, בעלי חוות באזור התמודדו לפתע עם מחסור חריף בכוח העבודה.
על מנת למלא את המשרות שהשאירו עבדים שחורים משוחררים, החלו בעלי החוות לחפש באסיה כוח עבודה זול, והחלו לייבא עשרות אלפי מהגרי עבודה מהודו ומהפרובינציות הדרומיות של סין כמו גואנגדונג ופוג'יאן.
כנמל בינלאומי חופשי תחת שלטון בריטניה, הפכה הונג קונג בהדרגה לשער העיקרי של מהגרי העבודה הסינים לאמריקה, וצ'ילה הייתה לעיתים קרובות הרגל הראשונה במסעם ליבשת אמריקה.
מרבית ה"קולים" הסינים היו ממשיכים במסעם לאחר שהגיעו לצ'ילה ובסופו של דבר עבדו בחוות בקובה, פרו וכו', אך עם זאת התהליך הוליד נתיב שילוח משגשג בין הונג קונג לצ'ילה, מכיוון שצ'ילה הייתה תחנת העברת מפתח לעובדים הסינים.
בסוף המאה ה-19, בריטניה החלה לאסור על הובלת עובדים סינים ליבשת אמריקה מנמלים שתחת שליטתה, בין השאר מכיוון בשל הלחץ הבינלאומי שהופעל על לונדון לאסור את סחר ה"קולים", שהיה מעצם טבעו, לא פחות מעבדות.
מכיוון שכך, מקאו החליפה במהרה את הונג קונג כמוקד המסחר בקוליות בדרום סין.
עם זאת, הקשרים בין הונג קונג לצ'ילה לא הסתיימו בכך.
הסיבה לכך היא שצ'ילה הייתה מעצמה ימית מרכזית בחצי הכדור המערבי בסוף המאה ה-19. בשנת 1898 הושקה ה-Baquedano, ספינת הקרב החדשה והמודרנית ביותר של הצי הצ'יליאני באותה תקופה, והיא הובילה צי מסיבי להפליג במסע חוצה האוקיינוס השקט בשנה שלאחר מכן.
על פי תוכניתו, הצי הצ'יליאני האימתני אמור היה לבקר ביפן, בשנגחאי, בהונג קונג, ואז לפנות דרומה לכיוון סינגפור וסידני באוסטרליה.
ב-3 בנובמבר 1900 הגיעה סוף סוף הארמדה הצ'יליאנית להונג קונג.
עם זאת, אחד מהמלחים שלה בשם קרלוס קרוג בונן חלה לפתע מאוד זמן קצר לאחר הגעתם ומת בבית חולים ימי מקומי ארבעה ימים לאחר מכן.
בונן נקבר בבית הקברות הקתולי של סנט מייקל בהאלי ואלי, וסיפורו הוקלט במוזיאון הימי של הונג קונג.
כיום צ'ילה היא כבר לא מעצמה ימית, עם זאת, צ'ילה והונג קונג נותרו קשורות זו לזו בדרכים מסוימות.
לדוגמה, הדיקטטור הצ'יליאני אוגוסטו פינושה שאב די הרבה תובנות מהונג קונג כשהוא דחף את תוכנית הפיתוח הכלכלי שלו, ואף קיימות שמועות שהיו לו פיקדונות זהב סודיים שהוחבאו בבנקים בהונג קונג ושנחאי.
כיום, נותר פוטנציאל רב לשיתוף פעולה כלכלי ומסחרי בין צ'ילה להונג קונג, מכיוון ששתי המדינות חברות ב-APEC.
הונג קונג וסנטיאגו להוטות לקדם את יחסי המסחר שלהן.
למשל, בשנת 2012 שתי הממשלות חתמו על הסכם סחר חופשי (FTA) שנכנס לתוקף באוקטובר 2014.
צ'ילה היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של הונג קונג באמריקה הלטינית.
המסחר בסחורות בין צ'ילה והונג קונג הסתכם ב-14.8 מיליארד דולר בשנת 2018. במונחים של סחר בשירותים, צ'ילה היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של הונג קונג באמריקה הלטינית, עם סחר ושירותים הבילטרליים אשר הסתכם ב-1.3 מיליארד דולר בשנת 2012.
יחסי הונג קונג-ספרד הם היחסים הבין-לאומיים בין הונג קונג לספרד.
לספרד יש קונסוליה במרכז הונג קונג.
משרד הכלכלה והסחר של הונג קונג בבריסל מייצג את הונג קונג בספרד.
בשנת 2015 סך המסחר בין הונג קונג לספרד עמד על 2.8 מיליארד דולר.
ספרד היא השותפה העסקית העשירית בגודלה של הונג קונג באירופה.
בשנת 2015 סכום הייצוא להונג קונג הסתכם בכ־298 מיליון דולר, כאשר ציוד שידור, תנורי החשמל ועלונים היו המוצרים העיקריים.
מנגד, הונג קונג היא השותפה העסקית השמינית בגודלה של ספרד באסיה.
בשנת 2015 סכום היצוא לספרד הסתכם בכ-956 מיליון דולר, כאשר שעוני מתכת, בשר ותרופות הם המוצרים העיקריים.
שר התחבורה והשיכון של הונג קונג, אנתוני צ'אונג, הגיע לביקור רשמי במדריד במאי 2017.
ביוני 2016 החלה קת'אי פסיפיק בטיסות ישירות בין הונג קונג למדריד.
יחסי הונג קונג–ליכטנשטיין הם היחסים הבינלאומיים בין הונג קונג לליכטנשטיין.
מאחר שליכטנשטיין והונג קונג צמחו סביב חברות תעשייתיות מיוחדות לאחר שתי מלחמות העולם, כמו גם בהיותן פעילות במגזר הפיננסי הבינלאומי, הונג קונג התפתחה בהדרגה בקרב השותפים החשובים ביותר של ליכטנשטיין באסיה.
הנוכחות של ליכטנשטיין בהונג קונג התחזקה מאז סוף המאה העשרים.
קונסוליית הכבוד של ליכטנשטיין בהונג קונג נפתחה בשנת 2013, ולדברי ממשלת ליכטנשטיין, "תאפשר לשתי המדינות להעמיק את יחסיהן, במיוחד בתחומי המימון והיצוא." לליכטנשטיין אין נציגות דיפלומטית באסיה.
קונסוליית הכבוד בהונג קונג היא אחת משתי קונסוליות הכבוד של ליכטנשטיין באסיה, השנייה היא סינגפור.
ליכטנשטיין והונג קונג מקיימות יחסים כלכליים משולבים ומעורבים היטב.
ההסכם מכסה סחר בשירותים, סחורות, השקעות ונושאים קשורים אחרים כגון הגנה על קניין רוחני.
הנציגה המיוחדת לענייני כלכלה וסחר בהונג קונג באיחוד האירופי, מרי צ'או, ביקרה בליכטנשטיין ב-12 באוגוסט 2010. ממלא מקום מזכיר המסחר ופיתוח כלכלי, גרגורי סו, ביקר בשאן, ליכטנשטיין ב־21 ביוני 2011 לחתימת הסכם הסחר החופשי עם EFTA.
שרת החוץ של ליכטנשטיין, אוריליה פריק, ביקרה בהונג קונג ב-28 ביוני 2013 ונפגשה עם שר המסחר והפיתוח הכלכלי של הונג קונג, גרגורי סו.
יחסי הונג קונג–סין הם יחסי החוץ בין הונג קונג והרפובליקה העממית של סין.
הקשר הראשון עם האירופאים נוצר, כאשר עגן בנמל הונג קונג יורד ים פורטוגזי בשם ג'ורג' אלבארס.
עשרים שנה אחר כך ב-1860, פתחה בריטניה במלחמה נוספת - מלחמת האופיום השנייה.
גם במלחמה זו יצאה בריטניה כשידה על העליונה, ולקחה אליה את שטחי קאולון, בהסכם שנחתם בוועידת פקין.
הונג קונג הוכרזה כנמל חופשי כדי לשרת כעיר סחר לאימפריה הבריטית.
הוקמו מוסדות חינוך ברוח בריטית.
ולקהילה הסינית שגרה באזור, היה אך קשר מועט עם האוכלוסייה האירופאית העשירה.
במלחמת העולם השנייה פלשה יפן להונג קונג בשנת 1941, והחלה לכבשה.
בסיומו של קרב הונג קונג - כפי שכונה, נכנעו הבריטים והמושבה הפכה למושבה יפנית.
אוכלוסיית הונג קונג ירדה מ-1.6 מיליון איש לפני השתלטות יפן, ל-600,000 בלבד בשנת 1945, כאשר הבריטים החזירו לידם את השליטה, אחרי הפסד יפן במלחמה.
פליטים רבים נמלטו אליה מסין עקב המהומות, במיוחד אחרי יסודה של הרפובליקה העממית של סין.
זאת ועוד, הונג קונג הייתה אמצעי ליצירת קשרים כלכליים ואחרים של סין עם מדינות שאר העולם, עקב התרחקות הממשל מקשר עם מדינות זרות, ובמיוחד אחרי שהאו"ם הכריז חרם כלכלי על הרפובליקה העממית של סין לאחר מלחמת קוריאה.
הנמל שלה הפך למרכז הסחר הבריטי במזרח הרחוק ודרכו עברו סחורות רבות בדרכם למערב.
בסוף שנות ה-70, עם התקרבותו של תום מועד החכירה של "הטריטוריות החדשות" החלה ממשלת בריטניה לחשוש מחוסר-הוודאות בקשר לעתידה של הונג קונג, וההשפעות שלה על כלכלת המושבה.
הרפובליקה העממית של סין מאז ומתמיד ראתה בכל הונג קונג שטח ריבוני סיני שצריך יום אחד לחזור לשליטתה, וסיום החכירה על הטריטוריות החדשות שהיוו את מרבית שטח הקולוניה הייתה הזדמנות להבטיח זאת.
במשא ומתן ויתרה בריטניה על שליטה בכל המושבה, החל ממועד פקיעת החכירה על הטריטוריות החדשות, ואילו סין הבטיחה לתת מעמד מנהלי מיוחד באזור ולהותיר על כנו את הקפיטליזם בהונג קונג, תחת הכותרת "מדינה אחת שתי שיטות".
כיום הונג קונג היא אחד משלושת המרכזים העירוניים הגדולים ביותר בסין, ומתגוררים בה יותר מ-7 מיליון תושבים.
על פי התיקון לחוקה הסינית משנת 1982 ועל פי ההצהרה המשותפת הסינית-בריטית משנת 1984, נקבע כי הונג קונג תהווה אזור אדמיניסטרטיבי מיוחד של סין (Special Administration Region –HKSAR).
ב-2019 התחילה סדרה של הפגנות מחאה בהונג קונג בהשתתפותם של כמיליון תושבים כנגד כוונת הממשלה לאפשר הסגרת תושבים מהונג קונג לסין.
המפגינים מביעים חשש כי הצעת החוק תגרום להונג קונג, אשר הוא אזור מנהלי מיוחד בסין, להיות כפופה לחוק הסיני וכי תושבי הונג קונג יהיו כפופים למערכת משפט אחרת בניגוד למדיניות המדינה אחת, שתי שיטות שהתקיימה עד עכשיו.
נכון ל-31 ביולי, נפצעו יותר מ-230 אנשים ונעצרו יותר מ-700. בעקבות ההתנגדות הודיעה ראש הרשות המבצעת של הונג קונג, קארי לאם, על השהיית הכוונות לשנות את חוקי ההסגרה, ולאחר מכן הודיעה כי "חוק ההסגרה מת".
בשנת 2020 העבירה סין את חוק הביטחון הלאומי, שאוסר על האזרחים לבגוד, להסית או לחתור תחת סין, ובפועל מאפשר לאסור מפגינים למען עצמאות מסין או הגברת דמוקרטיזציה.
יחסי הונג קונג–מקאו הם היחסים הדו-צדדיים בין הונג קונג למקאו.
שני האזורים מהווים אזורים מנהליים מיוחדים תחת הרפובליקה העממית של סין, בשני האזורים יש רוב סיני מובהק ובשניהם הניב המדובר העיקרי של השפה הסינית הוא הקנטוזית.
הונג קונג ומקאו ממוקמות בצד המזרחי והמערבי של דלתא נהר הפנינה בהתאמה, עם מרחק קרוב של כ-64 ק"מ ביניהן.
היחסים הדו-צדדיים של הונג קונג ומקאו היו אפשר לייחס לתקופה הנאוליתית התיכונה.
גם הונג קונג וגם מקאו היו בהשפעת אותו סוג של תרבות נאוליתית.
כלים וקישוטים המשמשים את שני המקומות מראים קשר הדוק ברעיון ובמסחר בין השניים.
הונג קונג הפכה למושבה האירופית הראשונה במזרח אסיה לאחר שנכבשה על ידי האימפריה הפורטוגזית בתור טאמאו בראשית המאה ה-16. הפורטוגזים הובסו על ידי שושלת מינג בהונג קונג בשנת 1521, ולבסוף לקחו את מקאו כישובם בשפך נהר הפנינה כתחליף.
מקאו עמדה זמן רב כמרכז אירופי חשוב ביותר במזרח אסיה מאז המאה ה-17, עד שהונג קונג נפלה לידיים הבריטיות בראשית שנות ה-40 של המאה ה-20, מקאו התמודדה בתחרות אזורית במושבה בריטית פתוחה וחופשית יותר.
מאז, הונג קונג ומקאו התחרו ושיתפו פעולה על היותן המרכזים המסחריים בשפך נהר הפנינה.
בסופו של דבר הונג קונג התפתחה כאחד המפעילים העמוסים והמרכזים הפיננסיים בזמן שמקאו הפכה לבירת הימורים עולמית.
בשנת 2018 נפתח הקשר הקבוע המחבר בין הונג קונג למקאו: גשר הונג קונג-ג'והאי-מקאו.
נכון לשנת 2015, מקאו היא יעד הייצוא השני בגודלו בהונג קונג, והיא תופסת 6.1% מסך הייצוא של הונג קונג.
כמות הייצוא הסתכמה ב-8.4 מיליארד דולר, עם ציוד השידור, התכשיטים ושעוני המתכת היקרה כמוצרים עיקריים.
מצד שני, הונג קונג היא יעד הייצוא הגדול ביותר במקאו.
סך של 774 מיליון דולר, עם שעוני מתכת יקרה, תכשיטים, גזעים ומארזים כמוצרי המסחר העיקריים, היצוא להונג קונג מהווה 53% מסך הייצוא של מקאו.
מאז שנת 2018, הונג קונג ומקאו היו מחוברות דרך הכביש באמצעות גשר הונג קונג-ג'והאי-מקאו.
בעוד התיירות היא אחד מעמודי התווך של שתי הכלכלות, הונג קונג ומקאו תורמות חלק ניכר מהתיירים זה לזה.
בעוד שמקאו ידועה כבירת המשחקים בעולם ונשענת מאוד על תיירות, הונג קונג היא המקור העיקרי השני לתיירים במקאו.
בשנת 2013, 6,766,044 הונג קונגים היוו קרוב לרבע מכניסות המבקרים הכוללות של מקאו.
מצד שני, בעוד שהונג קונג היא יעד התיירות הפופולרי בעולם, מקאו היא שוק המקור השישי של הונג קונג, אחרי סין העממית, טאיוואן, ארצות הברית ויפן.
הסכם העברת אנשים נידונים נחתם בין הונג קונג למקאו במאי 2005. כתוצאה מכך, נידונים משני השטחים בעלי אזרחותם המתאימה יועברו חזרה למקום מוצאם.
למרות הקשר ההדוק בין שני השיפוטים, אין הסכם הסגרה או הסכמים שנחתמו בין הונג קונג למקאו.
מואשמים בביצוע פשע או שהורשעו בפשע שעונשו טרם הוגש במלואו בשני השיפוטים לא יועברו על ידי הרשויות בתחום שיפוט אחד לאלה של אחרת על פי בקשת האחרונה לצורך העמדה לדין או ענישה, בהתאמה.
מערכת פינוי הגירה של הונג קונג–מקאו הפשוטה הוקמה ב-9 בדצמבר 2009. אזרחים זכאים להשתמש בתעודות הזהות שלהם כדי לנסוע בין שני האזורים מבלי לספק תעודות הגעה ועזיבה.
עם זאת, לאחר תנועת המטריה, כמה מחברי המועצה הפרו-דמוקרטים בהונג קונג מנועים מלהיכנס למקאו.
חבר המועצה המחוקק של המפלגה הדמוקרטית בהונג קונג, ד"ר הלנה וונג פיק-וואן ב-29 באוגוסט 2017, חבר המועצה המחוזית הנאו-דמוקרטים בהונג קונג, קוואן ווינג-ייפ ב-30 באוגוסט 2017 וחבר המועצה המחוזית של המפלגה האזרחית אנדי יו טאק-פו ב-3 בספטמבר 2017 נדחו מלהיכנס למקאו.
דובר המפלגה האזרחית דחק במנכ"ל הונג קונג, קארי לאם להביע את דאגתם למקאו ולדרוש הסבר.
יחסי הונגריה–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים שבין ישראל לבין הונגריה.
שגרירות ישראל בהונגריה נמצאת בבודפשט ושגרירות הונגריה בישראל נמצאת בתל אביב-יפו.
שגרירת ישראל בהונגריה (נכון ל-2025) היא מאיה קדוש.
שגריר הונגריה בישראל (נכון ל-2021) הוא לוונטה בנקו (Benkő Levente).
היחסים בין שתי המדינות כוננו לראשונה בשנת 1949. הונגריה פתחה בנציגות רשמית מטעמה יחד עם עוד מדינות בגוש המזרחי כבר בשנת 1952. הונגריה ניתקה את יחסיה עם ישראל בעקבות מלחמת ששת הימים בשנת 1967 והנציגויות ההונגריות בישראל נסגרו.
התחלת הרפורמות של שליט ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב (הגלאסנוסט והפרסטרויקה) תאמו את דעותיו ותפיסותיו של מנהיג הונגריה יאנוש קאדאר.
עקב כך נחלשה תלותה של הונגריה בברית המועצות ובכך הונגריה התחילה לכונן יחסים דיפלומטיים עם מדינות המערב, דבר שהוביל לחתימת הסכמים ראשונים ישראל בפעם הראשונה מ-1967 ב-14 בספטמבר 1987 עד לחידוש היחסים הדיפלומטיים עם ישראל בשנת 1989. ישראל והונגריה פתחו במרץ 1987 משרדי אינטרסים בנציגויות זרות שלא בארצן.
ישראל פתחה את משרד האינטרס שלה בשגרירות שווייץ בהונגריה והונגריה פתחה את המשרד שלה בשגרירות שוודיה בישראל.
מאז כינון היחסים ועד היום, היחסים בין שתי המדינות מושפעים מאוד מההיסטוריה של יהדות הונגריה ושואת יהודי הונגריה בפרט.
ב-21 באוגוסט 2001 ביקר במזרח אירופה סגן ראש ממשלת ישראל ושר החוץ שמעון פרס.
במהלך הביקור נכח פרס בהונגריה ונועד עם נשיא הונגריה פרנץ מדל ועם ראש ממשלת הונגריה ויקטור אורבן.
ב-25 בינואר 2010, ביום הזיכרון הבינלאומי לשואה יצא שר החוץ אביגדור ליברמן לביקור בן 3 ימים בבודפשט.
הוא נועד עם ראש ממשלת הונגריה גורדון ביינאי ועם מספר גורמים בכירים במדינה.
בביקורו אמר: "הונגריה היא מדינה ידידותית וחשובה שהתייצבה לצד ישראל בכל ההצבעות בעת האחרונה, על דו"ח גולדסטון בעצרת האו"ם ובוועדה לזכויות אדם בז'נבה ובהצבעה על היוזמה השוודית במועצת שרי החוץ של אירופה.
בין שתי המדינות שוררים יחסים טובים המתבטאים גם בתחומי הכלכלה והתרבות וחשוב לטפח אותם".
ב-16 בנובמבר 2015 ביקר בישראל שר החוץ ההונגרי פטר סיירטו ואמר כי הונגריה מתנגדת לסימון מוצרים ישראליים שיוצרו מעבר לקו הירוק (ביהודה ושומרון), בניגוד לשאר מדינות באירופה.
בדצמבר 2015 תוכנן לחנוך פסל בדמותו של בלינט הומן, שר הדת והחינוך ההונגרי שקרא לגירוש יהודי הונגריה במהלך השואה בשנת 1944. בפברואר 2016, בעקבות הפגנות כנגד הצגת הפסל, בוטלה הצגתו.
לאחר פיגועי נובמבר 2015 בפריז, אמר גאבור הוזדאר, ראש העירייה ההונגרית סאנטגוטהארד כי "ישראל עומדת מאחורי הפיגועים".
בעקבות דבריו, שלח יו"ר מפלגת יש עתיד יאיר לפיד מכתב לראש ממשלת הונגריה ויקטור אורבן הדורש ממנו לגנות את דבריו של הוזדאר.
ב-12 ביולי 2016 נפגשו חברי פרלמנט הונגרים עם יו"ר קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל-הונגריה, חבר הכנסת ישראל אייכלר והבטיחו לו שיפוץ של 120 בתי עלמין יהודיים בהונגריה.
ב-17 ביולי 2017 בא ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לביקור רשמי ראשון, מאז חידוש היחסים עם המדינה, של ראש ממשלה ישראלי בהונגריה.
ב-18 ביולי נתניהו התקבל בטקס רשמי על ידי ראש ממשלת הונגריה ויקטור אורבן ורעייתו.
וב-20 ביולי נפגש נתניהו עם הנשיא יאנוש אדר בארמון הנשיא.
ב-18 ביולי 2018 ביקר אורבן בישראל.
ב-19 במרץ 2019, חנכה הונגריה נציגות סחר דיפלומטית בירושלים, אשר מהווה שלוחה של שגרירות הונגריה בתל אביב.
ב-21 במאי 2020 שוחח שר החוץ ההונגרי פטר סיירטו עם שר החוץ הישראלי גבי אשכנזי ואמר לו כי הונגריה תמשיך לעמוד לצידה של ישראל וכי המתקפות הדיפלומטיות על ישראל נובעות מצביעות פוליטית.
ב-11 במרץ 2021 הגיע ראש ממשלת הונגריה ויקטור אורבן לביקור בירושלים, במהלכו נפגש עם ראש ממשלת צ'כיה אנדריי באביש וראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, הטילה הונגריה וטו על החלטה של האיחוד האירופי נגד ישראל.
במקביל, כאות לסולידריות עם ישראל הונף דגל ישראל לצד דגל הונגריה בכיכר הגיבורים בבודפשט, שנחשבת לאחת הכיכרות המרכזיות בעיר.
במהלך מלחמת חרבות ברזל הביעה הונגריה תמיכה בישראל פעמים רבות.