tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעונתו הראשונה בליגה הבכירה הוא קלע 6.4 נקודות.
הוא רשם שיא עונתי של 21 נקודות מול נאנסי והיה לשחק הצעיר בתולדות הליגה שקולע מעל 20 נקודות במשחק.
פואטייה סיימה במקום ה-14 בליגה, וכמעט נשרה לליגת המשנה, אך פורנייה נבחר לשחקן הצעיר המצטיין של העונה, ולשחקן המשתפר של הליגה הצרפתית.
בעונתו השנייה בליגה כבר היה פורנייה בורג מרכזי יותר בקבוצתו.
הוא שותף ב-30 משחקים בהם עלה בחמישייה הפותחת 18 פעמים.
הוא קלע שיא קריירה של 27 נקודות מול לה מאן וסיים את העונה עם של 14.0 נקודות, 3.2 , 2.2 אסיסטים ו-1.5 חטיפות כדור למשחק.
על אף שקבוצתו המשיכה להיות מהחלשות בליגה וניצחה 9 משחקים בלבד לאורך העונה, נבחר פורנייה פעם נוספת הן לשחקן הצעיר המצטיין של העונה והן לשחקן המשתפר של הליגה הצרפתית.
פורנייה עמד לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 2012, ונבחר במקום ה-20 על ידי דנוור נאגטס.
בעונת הרוקי, נאבק פורנייה על מקומו בקבוצה, בשל עומס השחקנים בעמדתו.
ב-44 משחקים החליט ג'ורג' קארל, מאמן הקבוצה, שלא לשתפו כלל, וב-38 המשחקים בהם שותף, קיבל פורנייה 11.3 דקות בלבד.
לקראת עונתו השנייה בליגה, מונה בריאן שואו למאמנה של דנוור.
אצל שואו קיבל פורנייה קרדיט רב יותר.
הוא שותף ב-76 משחקים, בהם קיבל 19.8 דקות בממוצע.
הוא תרם לאורך העונה 8.3 נקודות, כולל שיא קריירה של 27 נקודות מול סקרמנטו קינגס, אולם דנוור סיימה את העונה עם 36 ניצחונות בלבד ו-46 הפסדים, ולא העפילה למשחקי הפלייאוף.
לקראת עונת עבר פורנייה ב לאורלנדו מג'יק תמורת ארון אפללו.
בשתי עונותיו הראשונות באורלנדו ביסס את מעמדו כשחקן חמישייה קבוע, עם ממוצעים של 13.9 נקודות ו-2.4 אסיסטים למשחק.
ביולי 2016 חתם בקבוצה על הארכת חוזה ל-5 עונות נוספות, עבור כ-85 מיליון דולר.
ב-4 העונות הבאות שיפר את תפוקתו בהדרגתיות, עד שקלע שיא קריירה של 18.5 נקודות למשחק בעונת .
ב-25 במרץ 2021 עבר פורנייה לבוסטון בתמורה לשתי בחירות דראפט סיבוב שני.
באוגוסט 2021 סיכם על חוזה בניו יורק ניקס, והועבר אליה בעסקת "החתמה והעברה" (Sign and trade).
פורנייה זומן לראשונה לשורות נבחרת צרפת בכדורסל לקראת גביע העולם בכדורסל 2014. צרפת, שמשורותיה נעדר כוכבה טוני פארקר נאלצה להסתמך על שחקני המשנה.
פורנייה רשם לאורך הטורניר 6.9 נקודות, ואף היה לגורם מכריע בניצחון בשמינית הגמר מול נבחרת קרואטיה, וסייע לנבחרתו לזכות במדליית הארד.
בטורניר גביע העולם בכדורסל 2019 הוביל את נבחרת צרפת לזכייה במדליית הארד, עם 19.8 נקודות בממוצע למשחק.
בסיום הטורניר נבחר לחמישיית הטורניר.
באוליפיאדת טוקיו 2020 שיחק תפקיד מרכזי בזכייה של נבחרת צרפת במדליית הכסף.
אוון תומאס ספיגל הוא יזם אינטרנט אמריקאי אשר ייסד יחד עם בובי מרפי ורג'י בראון את חברת "סנאפצ'ט" בשנת 2011, ומשמש מנכ"ל החברה.
ספיגל נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, וגדל בבית נוצרי-אפיסקופלי.
לאחר הנפקת החברה שלו העריך מגזין "פורבס" את הונו ב-3.4 מיליארד דולר בשנת 2017.
מאז 2017 נשוי לדוגמנית האוסטרלית מירנדה קר.
אוון טיל הוא שחקן ולשי, זוכה פרס טוני לשנת 1997 על משחקו במחזה "בית בובות".
למד בבית הספר למשחק גילדפורד .
הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה הייתה ב-"The Mimosa Boys" בשנת 1984. לאחר מכן הופיע ב-"Knights of God" (1989), "תקוות גדולות" (1989) ו"בון" (1990).
ב-1991 לוהק לתפקיד ויל סקרלט בסרט הטלוויזיה "רובין הוד".
הוא השתתף בתפקיד אורח בסדרות טלוויזיה כמו "דנג'רפילד", "באליקיסנג'ל", "The Thin Blue Line" בכיכובו של רואן אטקינסון, ובסדרה "Belonging".
עוד הופיע ב"ספוקס" וב"חוק מרפי".
ב-2005 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "Marian, Again" כבעל המכה של מריאן.
בקולנוע הופיע לראשונה בסרט "War Requiem" בשנת 1989. ב-1999 גילם את דמותו של לופכין בעיבוד למחזה "גן הדובדבנים" לצידם של שרלוט רמפלינג בדמות רנייבסקיה ואלן בייטס כגאייב.
בסרט "הפתרון הסופי" גילם את דמותו של רולנד פרייזלר, השופט הנאצי הנודע לשמצה.
ב-1985 שיחק בפרק "Vengeance on Varos" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
ב-2006 שיחק בסדרת הבת של "דוקטור הו", טורצ'ווד, בפרק "Countrycide".
עוד ב-2006 השתתף בסרט הטלוויזיה "אחרי הצונאמי" של HBO.
ב-2007 שיחק בתפקיד אורח בתסכית של "דוקטור הו" בשם "The Mind's Eye".
באותה שנה כיכב בסרט "הלגיון האחרון".
ב-2011 החליף בהתראה קצרה את השחקן דרק האליגן בתפקיד אליסר ת'ורן בסדרה "משחקי הכס" עיבוד לסדרת ספרי הפנטזיה "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר.
הוא שב וגילם את אותה דמות בעונות הרביעית והחמישית של הסדרה.
ב-1997 זכה טיל בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר על משחקו כטורוולד במחזה "בית בובות" מאת איבסן לצידה של ג'נט מק'תיר.
ב-2012 שיחק בתפקיד דאי קוש בסדרת הטלוויזיה "סטלה", ואת רוברט הולנד, שר החוץ הבריטי הבדיוני, בסדרת הדרמה "Kidnap and Ransom".
בסדרה המשטרתית "שחיתות" ("Line of Duty") גילם את דמותו של המפקח פיליפ אוזבורן.
בשנת 2015 שיחק במיני-סדרת הפשע הבריטית "ריבר" ברשת BBC One בכיכובם של סטלאן סקארסגארד, ניקולה ווקר ואדי מארסן.
טיל התחתן פעמיים: אשתו הראשונה הייתה דיליס ווטלינג, ואשתו השנייה היא השחקנית סילבסטרה לה טוזל.
שנה סרט תפקיד הערות 1999 גן הדובדבנים לופכין 2001 הפתרון הסופי רולנד פרייזלר 2008בלתי נתפס ריצ'רד ניומן2011Hunky Doryאביו של דייביAct of Memory אב2021סוס מנצחבריאן ווקס
אוון סמית' הוא פוליטיקאי בריטי חבר מפלגת הלייבור.
הוא מייצג בפרלמנט של הממלכה המאוחדת את מחוז פונטפריד' בדרום ויילס.
הוא התמודד בבחירות שנערכו ב-21 בספטמבר 2016 על מנהיגות מפלגת הלייבור נגד היו"ר המכהן, ג'רמי קורבין, והפסיד בהן.
אוון צ'מברלין היה פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1959, יחד עם אמיליו סגרה, על גילוי האנטיפרוטון.
צ'מברלין נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה שבארצות הברית וסיים את לימודיו התיכוניים בפילדלפיה בשנת 1937. למד פיזיקה בדארטמות' קולג' ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
ב-1942 הצטרף לפרויקט מנהטן, ושנה לאחר מכן נישא לביאטריס, ולזוג נולדו ארבעה ילדים.
הוא התאלמן מביאטריס בשנת 1988.
ב-1946, לאחר מלחמת העולם השנייה, המשיך בלימודי הדוקטורט באוניברסיטת שיקגו, בהדרכת הפיזיקאי אנריקו פרמי.
קיבל תואר דוקטור בשנת 1949.
ב-1959 זכה בפרס נובל לפיזיקה, יחד עם אמיליו סגרה, על גילוי האנטיפרוטון.
צ'מברלין היה גם פעיל פוליטי בנושאי שלום וצדק חברתי, ולא אחת התבטא נגד מלחמת וייטנאם.
הוא אובחן כחולה במחלת פרקינסון בשנת 1985, וב-1989 פרש מהוראה.
נפטר בברקלי מסיבוכים של המחלה.
דייוויד אוון מקמלין הוא פוליטיקאי אמריקאי, לשעבר המנהל הבכיר של כנס חברי בית הנבחרים הרפובליקאים ולשעבר קצין מבצעים ב-CIA.
בין עיסוקיו היו פקיד במפעל ליישוב פליטים בירדן מטעם נציבות האו"ם לפליטים, וכן בנקאי השקעות.
ב-8 באוגוסט 2016 הודיע מקמלין שיתמודד בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 בתור מועמד עצמאי, בתמיכת הארגון טוב יותר עבור אמריקה .
מקמלין תיאר את עצמו בתור חלופה שמרנית למועמדים-דאז של שתי המפלגות הפוליטיות הראשיות: המועמדת הדמוקרטית הילרי קלינטון והמועמד הרפובליקני דונלד טראמפ.
מקמלין נולד בפרובו שביוטה, בנו של מדען מדעי המחשב דייוויד מקמלין ואשתו, לייני בולארד, וגדל בפרברי סיאטל.
בשנת 1994 סיים את לימודיו בבית הספר אובורן באובורן, וושינגטון, ופעל במסגרת הכנסייה של ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים בדרום ברזיל.
לאחר מכן למד באוניברסיטת בריגהאם יאנג, שם קיבל תואר ראשון במשפט בינלאומי ודיפלומטיה ב-2001. הוא קיבל תואר שני במנהל עסקים מבית הספר וורטון באוניברסיטת פנסילבניה בשנת 2011.
מקמלין עבד בעמאן למען יישוב פליטים מחדש, בתור קצין מטעם נציבות האו"ם לפליטים.
הוא עבד בסוכנות הביון המרכזית מ-2001 עד 2011 מחוץ לארצות הברית, ופעל במסגרת המלחמה בטרור וכן במבצעי מודיעין במזרח התיכון, צפון אפריקה ודרום אסיה.
חלק ממבצעיו נעשו בזהות סמויה.
ב-2011 החל מקמלין לעבוד בחטיבת ההשקעות בגולדמן זאקס.
ב-2013 הפך מקמלין ליועץ בכיר לביטחון לאומי בוועדת החוץ של הקונגרס ה-113. מקמלין הפך למנהל המדיניות של ועדת הרפובליקנים בבית הנבחרים ב-2015, תחת היו"ר קאתי מקמוריס רוג'רס (רפובליקנית ממדינת וושינגטון).
מקמלין התפטר מתפקידו כראש מנהלת המדיניות, זמן קצר לפני ההכרזה על התמודדותו בבחירות לנשיאות ארצות הברית באוגוסט 2016.
החל משנת 2013 היה מקמלין חבר בוועדה הבינלאומית המייעצת למרכז קנדי ללימודים בינלאומיים באוניברסיטת בריגהאם יאנג.
מקמלין הוא גם חבר במועצה ליחסי חוץ .
במרץ 2016 דיבר מקמלין ב-TEDx בבית הספר לעסקים בלונדון.
הוא מתח ביקורת על ממשלות המערב שלדבריו אפשרו המשך התרחשותם של רצח המוני ומעשי זוועה המוניים.
הוא קרא להגברת תחרות פוליטית באמצעות אקטיביזם עממי ומדיה חברתית שייעודם הוא להניע את המנהיגים.
בנאום בפני בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה בוושינגטון במאי 2016 אמר מקמלין כי למרות "הוצאה עצומה" על תוכניות למיגור העוני, "שיעור העוני היום, באמריקה, עדיין זהה לשיעורו באמצע שנות ה-1960," ומתח ביקורת על הממשל הפדרלי בנושא זה.
במקום לעזור לאנשים לצאת ממעגל העוני, טען מקמלין, הממשלה יצרה "רשת ביטחון" כדי "להפוך את העוני ליותר נסבל".
ב-8 באוגוסט 2016 הודיע מקמלין כי יתמודד כמועמד עצמאי לנשיאות ארצות הברית בשנת 2016. הוא טען שיש לו תמיכה מצד מספר תורמים רפובליקאים המתנגדים לדונלד טראמפ.
שאיפותיו הנשיאותיות של מקמלין גובו על ידי מספר חברים לשעבר בגוף "טוב יותר עבור אמריקה", ארגון המוקדש להרחבת הנגישות לקלפיות עבור מועמדים עצמאיים.
הקמפיין של מקמלין נתמך על ידי מספר חברים בתנועת "לעולם לא טראמפ" .
עקב כניסתו המאוחרת למרוץ החמיץ מקמלין מועדי הצבעה במספר מדינות.
הוא לא הופיע על פתקי ההצבעה לנשיאות במדינות רבות, בהן פלורידה.
מקמלין התמודד עם אתגרים משפטיים כדי לאפשר הכללתו בפתקי הצבעה במדינות שההצבעה בהן כבר החלה בעת שהכריז על מועמדותו.
כמו כן חיפש שיתוף פעולה עם מועמדים שאינם חברי המפלגות הגדולות - הרפובליקאים והדמוקרטים - כדי להתמודד בתור מועמד של מפלגות שלישיות במדינות אחרות שבהן כבר החלה ההצבעה.
תקוותו של מקמלין הייתה למנוע 270 אלקטורים משני המועמדים המרכזיים.
בתסריט כזה, בהתאם לתיקון ה-12 של החוקה, בית הנבחרים היה בוחר את הנשיא החדש מבין שלושת המועמדים שהגיעו ראשונים.
מספר אסטרטגים רפובליקאים בוועידות פעולה פוליטיות המתמחים במועמדים של מפלגות שלישיות הודיעו על תמיכתם במקמלין.
הם ארגנו ארגוני תמיכה, מסעות פרסום, הפקת סרטוני תמיכה טלוויזיוניים ואספות בחירות, אך לא תבעו הרשמתו על פתקים בקלפיות במדינות בהן כבר החלה הבחירה.
מקמלין השיג את רישומו בבחירות לנשיאות ב-11 מדינות.
ב-6 באוקטובר הכריז על מינדי פין בתור שותפתו למירוץ ומועמדתו לתפקיד סגנית הנשיא.
פין עבדה בעבר בטוויטר ובתור אסטרטגית עבור הוועידה הלאומית הרפובליקנית וכן עבור הוועדה הסנטורית הרפובליקנית הלאומית
בבחירות הכלליות הגיע מקמילן למקום החמישי עם כחצי מיליון מצביעים ומצביעות (0.42% מהקולות).
מסך הקולות ביוטה הגיע למקום השלישי (לאחר טראמפ וקלינטון בהתאמה) עם כ-200,000 מצביעים ומצביעות (21% מהקולות).
מקמלין מתנגד להפלות ולמה שהוא מכנה "תרבות המסבסדת הפלה על פי דרישה." באתר שלו קבע כי "האמריקאים יכולים וצריכים לעבוד יחד כדי להפחית תופעות הריונות ולעודד אימוץ, גם אם יש דעות שונות על הזכות להפלה".
מקמלין הצהיר כי למרות העובדה שהוא מאמין ב"נישואים מסורתיים בין גבר ואישה", הוא "מכבד" את החלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית ואת פסק דין אוברגפל נגד הודג'ס
הוא הצהיר כי הוא לא היה ממנה מועמד לבית המשפט העליון אם לזה הייתה כוונה לבטל פסק דין זה.
הוא רוצה לשמור על כלא מפרץ גואנטנמו פתוח.
הוא תומך באבטחת הגבול אבל לא בגירוש המוני; הוא תומך ברפורמה של במס שאותה מתכננים הרפובליקאים בבית הנבחרים.
מקמלין טוען שיש לתקן את "חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה".
בראיון אמר מקמלין שהוא מעריץ מנהיגים זרים כגון ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו וראש ממשלת יפן שינזו אבה.
לגבי ביטחון לאומי אמר מקמלין: "אמריקה חופשית חייבת להיות בעלת הצבא והמודיעין החזקים בעולם.
אנחנו צריכים לספק ללוחמינו וללוחמותינו את הטכנולוגיה, ההדרכה והתמיכה כדי להביס את האיומים של היום ולהבטיח את האומה בעתיד."
מקמלין אמר ל"חדשות ABC שהוא האמין שהערותיו של דונלד טראמפ לגבי לחימה בטרור שגויות.
"הוא לא מבין שאנחנו למעשה תלויים במוסלמים במלחמה נגד הטרור".
לגבי הערותיו של טראמפ לגבי המוסלמים, אמר מקמלין שהדבר "מקטין את הנכונות שלהם לעבוד איתנו, וזה מקשה על היכולת שלנו להרוס את דאעש." מקמלין מתח ביקורת על קרבתו לכאורה של טראמפ עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
מקמלין האשים את פוטין בקמפיין לערעור אירופה וצפון אמריקה.
ב-2014 סייע מקמלין להביא עריק מהצבא הסורי, צלם שהדליף 55,000 תמונות המתארות הפרות זכויות אדם על ידי המשטר הסורי של בשאר אל-אסד.
אוון ג'וניגקייט הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, אשר מוכר בשל תפקידו בתור קפטן ג'ונתן צ'סטרפילד בדרמה ההיסטורית "פרונטיר" (אנ'), בתור וויל בסדרת הדרמה "מתוק ומר" ברשת Starz ובתור אלכסנדר דוונפורט בסדרת האימה של נטפליקס "ארכיון 81".
ג'וניגקייט נולד והתחנך במחוז באקס, פנסילבניה וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון נאשימיני בשנת 2001. הוא התקבל לאוניברסיטת טמפל עם מלגת בייסבול אך פרש ממנה לאחר שאובחן עם דלקת גידים, והוא החל לעסוק בתיאטרון.
לאחר ששיחק בתיאטרון מקומי בפילדלפיה, ג'וניגקייט התקבל לסוכנות אמנים בניו יורק.
הוא קיבל את הפריצה שלו בכך שכיכב במחזה "High" בברודוויי משנת 2011, אשר בסופו של דבר הוביל אותו לככב במחזה "אווזי השלג" בברודוויי לצד מרי-לואיז פארקר ב-2013.
בשנת 2014 גילם ג'וניגקייט את הדמות של נבל-העל טואד בסרט גיבורי-העל "אקס-מן: העתיד שהיה".
באותה שנה הופיע בהופעות אורח בסדרות הטלוויזיה "האישה הטובה" ו"בנות".
בשנת 2015 כיכב בסרט האימה "בון טומהוק " לצד קורט ראסל ומת'יו פוקס.
בשנת 2016 הופיע בהופעות אורח בסדרות הטלוויזיה "ברוד סיטי"בקומדי סנטרל ו"קימי שמידט הבלתי שבירה" בנטפליקס בכיכובה של אלי קמפר, ובסרטים "כתבת אמריקאית" בכיכובה של טינה פיי ו"טלולה" לצד אליוט פייג'.
באותה שנה החל לגלם דמות חוזרת בסדרת האנתולוגיה של נטפליקס "איזי" בתור מאט, והחל לגלם את קפטן ג'ונתן צ'סטרפילד בסדרת הדרמה ההיסטורית הקנדית "פרונטיר" של ערוץ דיסקברי שלאחר מכן הופצה בנטפליקס.
בשנת 2017 השתתף לצד אשתו בסרט "Kate Can't Swim", בו שימש גם כמפיק בפועל.
בשנת 2018 החל לשחק את אחת הדמויות ראשיות בסדרת הדרמה "מתור ומר" ברשת Starz.
בשנת 2022 כיכב בסדרת האימה והמסתורין "ארכיון 81" בדמותו של סמואל ספייר/אלכסנדר דוונפורט, דייר בפנטהאוס בבניין "ויסר", שהנהיג בבניין כת מיסטית.
הסדרה עלתה לסטרימינג של נטפליקס ב-14 בינואר וקיבלה ביקורת אוהדות לרוב.
בשנת 2013 החל לצאת עם השחקנית זושה מאמט.
+שנהסרטתפקידהערות2014אקס-מן: העתיד שהיהטואד2015בון טומהוקניק2016כתבת אמריקאיתרב"ט לאנס קוקליןטלולהניקוThe Lennon Reportד"ר דייוויד הלארןGoldbricks in Bloomג'ו2017Brave New JerseyספארקיKate Can't Swimמארקגם מפיק בפועל2020האיש הריקגרג2021בית הסיוטים אווןממש ביחדברייס2023מישהו שפעם הכרתישף ג'יימיגבריות (אנ')בראד2025Atrabiliousרפאל קלירווטרTBAOld Man in Franceפרנק הצעיר
אוון הנסן היקר הוא מחזמר מאת בנג' פאסק וג'סטין פול ותסריט מאת סטיבן לבנסון.
את המחזמר הפיקה סטייסי מינדיך.
בגרסה העברית המחזמר נקרא "היי אוון הנסן".
המחזמר היה מועמד ל-9 פרסי טוני ומתוכם זכה ב-6 פרסים, בין היתר: המחזמר הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, המוזיקה המקורית הטובה ביותר והביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזמר.
מכתב שמעולם לא נועד להיראות, שקר שמעולם לא נועד להיאמר, חיים שמעולם לא חלם שיהיו לו.
אוון הנסן עומד להשיג את הדבר היחיד שרצה אי פעם: שינוי שיתאים לו סוף סוף.
אוון הנסן היקר הוא המחזמר האישי והעכשווי על החיים ועל הדרך בה אנו חיים אותם.
אוון הנסן, נער בן 17 עם חרדה חברתית, דיכאון וזרוע שנשברה לא מזמן, מקבל משימה מהפסיכולוג שלו, דוקטור שרמן, לכתוב מכתבים לעצמו שיפרטו למה כל יום שלו יהיה טוב.
אמו העסוקה בעבודה, היידי, מציעה לו לבקש מאנשים לחתום על הגבס על זרועו כדי שימצא חברים.
בינתיים, סינת'יה ולארי מרפי מתקשים להתחבר עם בנם בן ה-17, קונור, המכור לסמים והמדוכא גם הוא ("אולי למישהו יש מפה?").
בבית הספר, אוון פוגש את חברתו לכיתה אלנה ואת בנה של חברתה של אמו, ג'ארד קליינמן, שמסרבים לחתום לו על הגבס.
אוון נתקל בקונור מרפי, שחושב שמוזרותו היא עוינות ודוחף אותו לרצפה.
אחותו, זואי, שאוון מאוהב בה, מתנצלת על התנהגותו של אחיה.
אוון תוהה אם תמיד יתעלמו ממנו ("מנופף החוצה").
הוא כותב לעצמו מכתב בספריית בית הספר, שמתחיל ב"היי, אוון הנסן,"...) ותוהה איך יוכל לדבר עם זואי ואם מישהו ישים לב בבית הספר אם יעלם ("מנופף החוצה" (רפריזה #1)).
קונור שוב נתקל באוון, והפעם חותם לו על הגבס כדי ש"שניהם יוכלו להעמיד פנים שיש להם חברים".
הוא מוצא במדפסת את המכתב של אוון, וכשקורא על זואי, כועס ולוקח איתו את המכתב.
אלנה תוהה לגבי החרדות שלה ("מנופף החוצה" (רפריזה #2)).
כעבור כמה ימים, אוון נקרא למשרד המנהל, והוריו של קונור אומרים לו שבנם התאבד.
הם מצאו את המכתב של אוון בכיס של קונור, וחושבים בטעות שקונור כתב לו את זה, ושהייתה חברות קרובה בינו ובין אוון.
החתימה של קונור על הגבס רק מחזקת את אמונתם, למרות שאוון מנסה להסביר מה באמת קרה.
אוון מבקש מג'ארד עזרה בכתיבת מיילים מזויפים שמתארים שיחות בינו ובין קונור ("שלך, אני").
אחרי שאוון מראה למשפחה את המיילים המזויפים, סינת'יה נלהבת לשמוע שלבנה היה חבר, אבל לארי פגוע ומאמין שקונור לקח את משפחתו וחייו כמובן מאליו, וזואי מסרבת להתאבל על קונור בגלל היחס שלו אליה ("לבכות עכשיו").
אחרי שקראה את "מכתב ההתאבדות", זואי שמה לב שקונור הזכיר אותה בצורה יפה, ושואלת את אוון למה שיגיד את זה.
אוון אומר לה למה הוא אוהב אותה, כשהוא מתאר את זה כמילים שקונור אמר לו לגביה ("אם רק יכולתי").
אוון מנשק את זואי, אבל היא בורחת ממנו.
אוון, בעידוד חיזיון של קונור, מצטרף לאלנה וג'ארד בהקמת "פרויקט קונור" כדי לשמור על זכרו, ומשפחת מרפי מעודדת את זה.
סינת'יה מבקשת מאוון ללבוש עניבה של קונור בהשקת הפרויקט ("להיעלם").
אוון נלחץ במהלך הנאום אבל אוסף את עצמו, והנאום מתפרסם ברשת.
זואי, שנדהמת מההשפעה של אחיה ואוון, מנשקת אותו.
היידי מגלה את הסרטון של אוון ("השמש תזרח").
אוון ואלנה מגייסים כספים באתר של פרויקט קונור, ומנסים לגייס 50,000 דולר לשיקום מטע התפוחים הנטוש.
ג'ארד ממשיך לעזור לאוון לכתוב מיילים מזויפים ("שלך, אני" (רפריזה)).
לאחר שהיידי מגלה על הנאום של אוון על קונור, היא שואלת אותו למה לא ידעה על זה או על ה"חברות" שלהם, והם רבים.
אוון בורח לבית של משפחת מרפי, ומתחבר עם לארי, שמציע לו את כפפת הבייסבול הישנה של קונור ("To Break In a Glove").
זואי אומרת לאוון שהיא לא רוצה שהיחסים שלהם יהיו קשורים לקונור, אלא לשניהם ("ורק הלב").
אוון עסוק עם זואי ומזניח את היידי, ג'ארד ופרויקט קונור.
באחד מביקוריו הרבים אצל משפחת מרפי, אוון מגלה שהזמינו את היידי לארוחת ערב.
היא נפגעת בגלל שהם רוצים לתת לאוון את החסכון של קונור למכללה.
בבית, אוון והיידי רבים, ואוון אומר לה שמצא משפחה בהיעדרה.
היידי, אלנה וג'ארד מופיעים בהזיות של אוון, ומייצגים את האשמה והספק בהחלטותיו ("לך על זה").
אוון מתעמת בדמיונו עם קונור לגבי האמת ("עד האופק" (רפריזה)).
אלנה חושדת ב"חברות" של אוון עם קונור בגלל סתירות במיילים, אז אוון מראה לה את "מכתב ההתאבדות" של קונור, שמראה תמונה עצובה על מצבו הנפשי.
כשהיא מבינה שכך יוכלו לגייס כספים עבור הפרויקט, אלנה מעלה את המכתב לרשת, ולצערו של אוון, הוא מתפרסם.
הציבור מאשים את המשפחה של קונור בהתאבדות ("השמש תזרח" (רפריזה), ומטריד אותם.
אוון רואה את המשפחה רבה בינה ובין עצמה, ומודה לבסוף שזייף הכל.
כשהוא נשאר לבד, אוון חושב שלא יוכל לברוח מהמצב הזה ("כבר אין מילים").
היידי מזהה את "מכתב ההתאבדות" כמשימה שאוון קיבל מהפסיכולוג, ומתנצלת בפניו שלא ידעה כמה כואב לו.
היא נזכרת ביום בו אביו של אוון עזב אותם ומבטיחה לו שתמיד תהיה שם עבורו כשיצטרך ("גדול/קטן").
כעבור שנה, אוון עוד גר עם אמא שלו, ועובד בחנות כדי להרוויח מספיק כסף למכללה בסמסטר הבא.
זואי מזמינה אותו להיפגש איתה במטע, שנפתח מחדש לזכרו של קונור, והם מתחברים לראשונה מאז שאוון סיפר את האמת.
הוא מתנצל על הכאב שגרם לה וזואי סולחת לו, ואומרת שהמשפחה שלה התקרבה יותר.
הם חולקים רגע ונפרדים, ואז אוון שואל אותה למה רצתה לפגוש אותו במטע.
זואי אומרת לאוון שרצתה שיראה את המטע.
אוון כותב לעצמו מכתב אחרון וחושב על ההשפעה שגרם לה ומה שיקרה עכשיו ("פינאלה").
ההפקה באוף-ברודוויי החלה בהצגות מקדימות ב-26 במרץ 2016 ב-Second Stage Theater וערב הפתיחה התקיים ב-1 במאי באותה שנה.
צוות השחקנים כלל את בן פלאט בתפקיד אוון הנסן, לורה דרייפוס בתפקיד זואי מרפי, מייק פייסט בתפקיד קונור מרפי, רייצ'ל ביי ג'ונס בתפקיד היידי הנסן, וויל רולנד בתפקיד ג'ארד קליינמן, ג'ניפר לורה תומפסון בתפקיד סינת'יה מרפי, ג'ון דוסט בתפקיד לארי מרפי וקריסטולין לויד בתפקיד אלנה בק.
ההפקה כללה בימוי מאת מייקל גרייף וכוראוגרפיה מאת דני מפורד.
הפקת המחזמר בברודוויי החלה בהצגות מקדימות ב-14 בנובמבר 2016, וערב הפתיחה התקיים ב-4 בדצמבר בתיאטרון מיוזיק בוקס.
צוות השחקנים כלל את בן פלאט בתפקיד אוון הנסן, לורה דרייפוס בתפקיד זואי מרפי, רייצ'ל ביי ג'ונס בתפקיד היידי הנסן, ג'ניפר לורה תומפסון בתפקיד סינת'יה מרפי, מייק פייסט בתפקיד קונור מרפי, מייקל פארק בתפקיד לארי מרפי, וויל רולנד בתפקיד ג'ארד קליינמן וקריסטולין לויד בתפקיד אלנה בק.
במרץ 2020, ההפקה הושעתה בשל מגפת הקורונה וחודשה ב-11 בדצמבר 2021. ההפקה נסגרה ב-18 בספטמבר 2022, לאחר 21 הצגות מקדימות ו-1,678 הופעות רגילות.
הפקת המחזמר בווסט אנד החלה בהצגות מקדימות ב-29 באוקטובר 2019 וערב הפתיחה התקיים ב-19 בנובמבר 2019 בתיאטרון נואל קווארד.
ההפקה הכילה את הצוות האומנותי המקורי מברודוויי: בימוי מאת מייקל גרייף, עיצוב במה מאת דייוויד קורינס, עיצוב הקרנה מאת פיטר ניגריני, עיצוב תלבושות מאת אמילי רבהולץ, עיצוב תאורה מאת ג'פי ויידמן, עיצוב סאונד מאת נווין סטיינברג ועיצוב שיער מאת דייוויד בריאן בראון.
צוות השחקנים כלל את סאם טוטי בתפקיד אוון הנסן, רבקה מקיניס בתפקיד היידי הנסן, לורן וורד בתפקיד סינת'יה מרפי, רופרט יאנג בתפקיד לארי מרפי, ג'ק לוקסטון בתפקיד ג'ארד קליינמן, ניקול רקל דניס בתפקיד אלנה בק, לוסי אנדסן בתפקיד זואי מרפי ודאג קולינס בתפקיד קונור מרפי.
ההפקה הושעתה במרץ 2020 בשל מגפת הקורונה, ושבה להופיע ב-26 באוקטובר 2021. צוות השחקנים המקורי שב לגלם את דמויותיהם למעט ניקול רקל דניס שהוחלפה על ידי איונה פרייזר בתפקיד הלנה בק.
ההופעה האחרונה של ההפקה התקיימה ב-22 באוקטובר 2022.
המחזמר הציג לראשונה ב-23 בינואר 2025.
דמותאוף-ברודווייברודווייווסט אנדהתיאטרון הקאמרי, תל אביב201620192025אוון הנסןבן פלאטסאם טוטיאלון סנדלר/רפאל עבאסהיידי הנסןרייצ'ל ביי ג'ונסרבקה מקיניסטלי אורןזואי מרפילורה דרייפוסלוסי אנדרסןדיאנה גולבי/נוי הלפרין/נעמה שטריתסינת'יה מרפיג'ניפר לורה תומפסוןלורן וורדאולה שור סלקטרלארי מרפיג'ון דוסטמייקל פארקרופרט יאנגיניב סויסהקונור מרפימייק פייסטדאג קולינגעמית שושניג'ארד קליינמןוויל רולנדג'ק לוקסטוןאלעד אטרקצ'י/אדיר שטיבלמןאלנה בקקריסטולין לוידניקול רקל דניסמירי זהבי
"Sincerely, Me" – קונור, אוון, ג'ארד
"Requiem" – זואי, לארי, סינת'יה
"Disappear" – קונור, אוון, אלנה, ג'ארד, סינת'יה, לארי, זואי
"You Will Be Found" – אוון ואנסמבלמערכה שנייה
"Only Us" – זואי, אוון
"Good for You" – היידי, אלנה, ג'ארד, אוון
אלבום ההקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי הופץ דיגיטלית ב-3 בפברואר 2017, ובתקליטור ב-24 בפברואר באותה שנה.
אלבום ההקלטות הגיע למקום ה-8 במצעד בילבורד 200.
אלבום הקלטות מפואר הופץ ב-2 בנובמבר 2018. האלבום כולל את ההקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי ושירים שירדו בעריכה.
האלבום כולל גם ביצוע של קייטי פרי לשיר "Waving Through a Window".
מאט ווינדמן מ-amNewYork שיבח את בן פלאט בתפקיד הראשי: "פלאט נותן את אחת ההופעות הפגיעות ביותר שראיתי אי פעם.
הוא מבועת, חידתי ואמין לחלוטין", וסיכם: "פרט לכמה רגעים קומיים ורומנטיים, זהו דיוקן רציני ולעיתים קרובות לא נוח של חיי בית עכשוויים.
הוא מיועד לבני נוער, הורים ולמעשה לכל מי שמזדהה כאאוטסיידר".
טים טימן מ-The Daily Beast ציין כי "אוון הנסן היקר הוא מחזמר שיפה לצפות בו, מבוים בצורה חלקלקה ומרגש, אבל גם נושך וחתרני - ולכן אולי יש לו יותר מה לומר על התאבדות בני נוער, הורות וטירוף אינטרנט מאשר טור המאמר המנוסח ביותר".
ג'רמי ג'רארד מ-Deadline כתב שפלאט מבצע את התפקיד הראשי בהופעה נוגעת ללב ומרגשת.
וסיים באומרו שאוון הנסן היקר הוא מופע אינטימי עם לב ענק.
גונת'ן מנדל מ-DC Theatre Scene שיבח את צוות השחקנים על הופעתם המעולה.
מליסה רוז ברנרדו מ-Entertainment Weekly שיבחה את התסריט מאת סטיבן לבנסון.
הביקורות על ההפקה היו חיוביות ברובן עם דירוגים שנעים בין שלושה לחמישה כוכבים (מתוך חמישה).
ניק קרטיס מ-Evening Standard ציין כי "יש סיבה מדוע המבקרים והקהל בברודוויי אוהבים את אוון הנסן היקר: הוא מציג מערכות יחסים אמיתיות ובעיות אמיתיות וגם וירטואליות...
למוזיקה ולמילים יש פשטות נקייה וחסרת מליצות".
פול טיילור מ-The Independent שיבח את התסריט, עיצוב הבמה, עיצוב ההקרנה, המוזיקה ואת הופעתו של סאם טוטי בתפקיד אוון.
המחזמר עובד לרומן לנוער על ידי השחקן והמדבב ואל אמיק, בשיתוף עם לבנסון, פאסק ופול.
הרומן, שכולל חומרים נוספים, המבוססים על סצנות ושירים שירדו במהלך פיתוח המחזמר, המרחיבים את הסיפור.
הרומן יצא לאור בעברית בשם "אוון הנסן היקר" בשנת 2022 בהוצאת מודן ובתרגום מאת ארז אשרוב.
עיבוד קולנועי של המחזמר יצא לאקרנים ב-24 בספטמבר 2021. סטיבן צ'בוסקי ביים, מארק פלאט ואדם סייגל הפיקו, לבנסון כתב את התסריט ושימש ביחד עם פאסק ופול כמפיקים בפועל.
צוות השחקנים כולל את בן פלאט, קייטלין דיוור, איימי אדמס, ג'וליאן מור, אמנדלה סטנברג, קולטון ראיין, ניק דודאני, דמאריוס קופס ודני פינו.
אוון מקדונל הוא שחקן אירי.
תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות הגראדה סרג'נט ג'ק דריסקול בסדרת הטלוויזיה "Single-Handed" של רשת RTE.
הוא למד בבית הספר Central School of Speech and Drama בלונדון, אחרי שעבר לגור בה ב-1996. לפני שהחל להופיע בקולנוע ובטלוויזיה, מקדונל הרבה לשחק בתיאטרון באירלנד ובממלכה המאוחדת.
ב-2003 שיחק מקדונל בסרט הקולנוע "Conspiracy of Silence".
הפריצה שלו בקריירה הייתה כשהופיע בדרמה המשטרתית "Single-Handed" של רשת RTÉ.
הוא הופיע בכל ארבע העונות של הסדרה, והיה מועמד בשנת 2011 לפרס IFTA.
הוא קיבל את התפקיד הראשי בדמות סרג'נט ג'ק דריסקול אחרי שפנתה אליו מנהלת הליהוק מורין יוז.
על הבמה הופיע מקדונל במחזה "The Lieutenant of Inishmore" בגולוויי טאון הול.
בטלוויזיה הופיע מקדונל בדרמה "Wild Decembers", בסדרה "ספוקס" של BBC One, בתפקיד אורח בסדרת הפשע "עדות אילמת" גם של BBC One, ובשתי העונות הראשונות של הסדרה "משפחה וצרות אחרות" של ערוץ Sky1.
ב-2014 כיכב מקדונל בתפקיד המפקח פיאצ'רה גרין בסרט בשפה האירית "An Bronntanas" שהוקרן ב-Galway Film Fleadh.
הסרט נבחר כמועמד האירי לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2015. הסרט נערך מתוך סדרת טלוויזיה בת חמישה חלקים באותו שם ששודרה ברשת TG4 באוקטובר ובנובמבר אותה שנה.
ב-2015 כיכב מקדונל בסדרה המצליחה "An Klondike" של TG4, מערבון שמתרחש בתקופת בהלת הזהב בקלונדייק.
ב-2016 הופיע בסרט "Wrecking the Rising" אודות מסע בזמן שבמהלכו הורגים את פטריק פירס לפני מרידת חג הפסחא, וכן בסרט הקצר "An Béal Bocht" המבוסס על הרומן הסאטירי "חכמת המסכן" מאת פלאן אובריאן.
ב-2018 החל מקדונל לגלם את ניקו פולסטרי, בעלה של איב (הדמות שמגלמת סנדרה או) בסדרה "להרוג את איב".
מקדונל חי בלונדון עם חברתו הבריטית ג'יל.
אוון גלייברמן הוא מבקר קולנוע אמריקאי.
מבקר הקולנוע הראשי של "וראייטי" מאז מאי 2016. משנת 1990 ועד 2014 כתב גלייברמן עבור "אנטרטיינמנט ויקלי".
גלייברמן נולד בלוזאן שבשווייץ להורים אמריקאים.
הוא גדל באן ארבור שבמישיגן, ולמד באוניברסיטת מישיגן.
עבודתו של גלייברמן פורסמה במגזינים "Premiere" ו-"Film Comment" , וביקורות שלו הופיעו באנתולוגיה "Love and Hisses".
גלייברמן סוקר סרטים עבור NPR ו-NY1 .
הוא חבר בחוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק.
גלייברמן חיבר אוטוביוגרפיה בשם "Movie Freak".
אוון הנסן היקר הוא דרמת נעורים מוזיקלי אמריקאי משנת 2021, שביים סטיבן צ'בוסקי.
הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזמר באותו שם משנת 2015 מאת סטיבן לוונסון, בנג' פאסק וג'סטין פול.
את התסריט כתב סטיבן לוונסון.
בתפקיד הראשי מככב בן פלאט, שגילם את דמותו של אוון הנסן גם במחזמר, ולצידו מככבים ג'וליאן מור, קייטלין דיוור, קולטון ראיין, איימי אדמס, דני פינו, ניק דודאני, אמנדלה סטנברג ודמריוס קופס.
הסרט נבחר לפתוח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2021, ובכורתו התקיימה באירוע גאלה חגיגי ב-9 בספטמבר.
הסרט עלה לאקרנים בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-24 בספטמבר 2021.
אוון הנסן (בן פלאט) הוא תלמיד תיכון הסובל מהפרעת חרדה חברתית המאוהב בסתר בזואי מרפי (קייטלין דיוור).
לאחר שאחיה של זואי, קונור מרפי (קולטון ראיין) מתאבד, אוון גורם להוריהם (איימי אדמס ודני פינו) להאמין שהוא וקונור היו חברים קרובים.
ככל שהזמן חולף, אוון מגלה שהוא מסתבך ברשת השקרים שטווה על מנת לא לאכזב את משפחתו האבלה של קונור ולאבד את המקום החם שקיבל אצלה.
שם השחקן/ית אודות הדמות בן פלאט אוון הנסן תלמיד תיכון הסובל מהפרעת חרדה חברתית.
המטפל שלו מטיל עליו לכתוב לעצמו מכתב מדי יום (ומכאן נגזר שמו של המחזמר).
קייטלין דיוור זואי מרפי תלמידת תיכון.
קולטון ראיין קונור מרפי תלמיד תיכון.
ביסקסואל בארון בעלי נטיות לאגרסיביות ולאלימות.
איימי אדמס סינת'יה מרפי אמא של קונור וזואי.
דני פינו לארי מרפי האבא החורג של קונור וזואי.
ג'וליאן מור היידי הנסן אמא של אוון.
סרטי יוניברסל רכשו את זכויות עיבוד המחזמר לסרט בנובמבר 2018, כששכרו את הבמאי סטיבן צ'בוסקי למלאכת בימוי הסרט, ואת כותב המחזמר המקורי, סטיבן לוונסון, לכתיבת התסריט עבור הסרט.
המפיקים מארק פלאט ואדם סיגל משמשים כמפיקים, ואילו יוצרי המחזמר הנוספים, בנג' פאסק וג'סטין פול, משמשים כמפיקים בפועל לצדו של לוונסון.
ביוני 2020, הוכרז שהשחקן בן פלאט, שהוא גם בנו של המפיק מארק פלאט, עתיד לשוב ולגלם את דמותו של אוון הנסן בסרט לאחר שגילם אותו על תיאטראות ברודוויי, ושקייטלין דיוור נכנסה להליכי משא ומתן על גילום דמותה של זואי מרפי.
ב-18 ביוני 2020, בן פלאט הצהיר כי הוא ישוב לגלם את דמותו של אוון הנסן כל עוד יתאפשר להפיק את הסרט חרף התפרצות מגפת הקורונה.
באוגוסט 2020, קייטלין דיוור לוהקה רשמית לדמותה של זואי מרפי, ואמנדלה סטנברג הצטרפה לצוות השחקנים בדמותה של אלנה בק, דמות שהופיעה במחזמר, אך תפקידה יורחב משמעותית בסרט.
נודע גם שסטנברג תשתף פעולה עם פאסק ופול בכתיבת שיר חדש לדמותה.
באותו חודש, ניק דודני וקולטון ראיין הצטרפו לצוות השחקנים בדמויותיהם של ג'ארד קליינמן וקונור מרפי.
לקראת סוף אותו החודש, איימי אדמס ודני פינו הצטרפו לצוות השחקנים בדמויותיהם של הוריו של קונור, סינת'יה ולארי מרפי, ונודע שבעיבוד הקולנועי דמותו של לארי תהיה אביהם החורג של קונור וזואי.
בספטמבר 2020, ג'וליאן מור ודמריוס קופס הצטרפו לצוות השחקנים בדמויותיהם של היידי הנסן, אמו של אוון, ואוליבר, אחד מחבריה של זואי מרפי ודמות חדשה שנוצרה במיוחד עבור הסרט.
באותו החודש, ג'רלד סיזר הצטרף לצוות השחקנים כתלמיד בתיכון של אוון.
ב-25 באוגוסט 2020, בן פלאט אישר בריאיון עם ג'יימס קורדן כי צילומי הסרט החלו.
הצילומים מתקיימים בלוס אנג'לס, קליפורניה ובאטלנטה, ג'ורג'יה.
ב-29 בינואר 2021 הודיעה החברה המפיצה, "סרטי יוניברסל", שהסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-24 בספטמבר 2021. ב-18 במאי 2021 הופץ הטריילר הרשמי של הסרט.
אוון ויליאמס הוא יזם אמריקאי, השותף בהקמת מספר חברות טכנולוגיה, המוכרת ביניהן היא טוויטר, שם כיהן כיושב ראש וכמנכ"ל החברה לשעבר.
ויליאמס גם הקים את Blogger ואת מדיום, שתיהן בין פלטפורמות הרשת הגדולות והבולטות ביותר.
ויליאמס נולד בקלארקס שבנברסקה כבנם השלישי של לורי האו ומונטה ויליאמס.
הוא גדל בחווה בקלארקס, שם סייע בהשקיית יבול במהלך הקיץ.
ויליאמס למד באוניברסיטת נברסקה – לינקולן במשך שנה וחצי, אך הרגיש שהלימודים הם בזבוז זמן, ולכן עזב לטובת פיתוח הקריירה שלו.
לאחר שעזב את לימודיו, עבד ויליאמס בחברות טכנולוגיה ובחברות הזנק שונות ברחבי ארצות הברית.
בשנת 1996 עבר ויליאמס לסבסטופול שבמחוז סונומה בקליפורניה, שם עבד בחברת ההוצאה לאור O'Reilly Media, העוסקת בתחום הטכנולוגיה, במשרת שיווק ומאוחר יותר החל לכתוב תוכנה.
בהמשך עבר למשרות פרילנס בחברות שונות, ביניהן אינטל והיולט פקארד.
בעודו עובד בחברת O'Reilly, הקים ויליאמס בלוג בשם EvHead.com.
ויליאמס, יחד עם מג האוריהאן, הקימו יחד את חברת Pyra Labs בינואר 1999. אחד הפיצ'רים של החברה התפתח בהמשך לאתר הבלוגים Blogger, שהיה אחד מאתרי האינטרנט הראשונים שעסקו ביצירת בלוגים.
ויליאמס הטמיע את המונח "בלוגר" והיה לחלק משמעותי בפופולריות של המונח "בלוג".
החברה נרכשה ב-13 בפברואר 2003 על ידי גוגל.
ויליאמס עזב את חברת גוגל ב-8 באוקטובר 2004, על מנת להקים את חברת הפודקסטים Odeo.
בסוף שנת 2006 הקים ויליאמס את חברת Obvious Corporation יחד עם ביז סטון ועמיתיו מחברת Odeo.
אחד מפרויקטיה של החברה היה טוויטר, שהיה לרשת חברתית ושירות למיקרו-בלוגים.
טוויטר הושקה כחברה עצמאית באפריל 2007, כאשר ויליאמס היה שותף בהקמתה וחבר בהנהלה.
בשנת 2008 מונה ויליאמס למנכ"ל החברה, תפקיד בו כיהן ג'ק דורסי מיום הקמתה, וכיהן בתפקיד עד שנת 2010.
בשנת 2012 הקים ויליאמס את פלטפורמת הפרסום מדיום.
אוון ויליאם טיג הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
מוכר מתפקידו בסדרת הטלוויזיה "קשר דם", במיני-סדרה "העמדה" ובסרט האימה "זה" ובהמשכו "זה: חלק 2".
טיג נולד וגדל בטמפה, פלורידה.
שני הוריו הם מוזיקאים, והוא ניגן בכינור עד גיל 15. טיג היה התעניין במשחק החל מגיל צעיר.
הוא הופיע בהפקות תיאטרון קטנות בילדותו.
הוא היה חבר במועדון יוצרי הסרטים בבית הספר היסודי הבינלאומי מקראלן פארק ובמועדון התזמורת והתזמורת בבית הספר לאמנויות בתיכון "האוורד וו.
טיג ידוע בתפקידיו משנת 2015 בסדרה "קשר דם" ובפרק של העונה הרביעית בסדרה "מראה שחורה".
בשנת 2016 הוא לוהק לתפקיד משנה במותחן העל טבעי "האיש הריק", על פי רומן מאת קאלן באן.
הוא גילם את נולאן רייבורן בעונה השנייה של "קשר דם", בשלב זה טיג עדיין למד בתיכון.
בשנת 2016 היה לו גם תפקיד בסרט "סלולר", המבוסס על ספרו של סטיבן קינג.
בשנת 2017 הוא לוהק לתפקיד בסרט "מארי".
בשנת 2019 הופיע טיג בסרט "זה" ובסרט ההמשך "זה: חלק 2".
בשנת 2017 הוא לוהק למותחן הפשע "דורות של רעל" לצד גארי אולדמן.
הוא השתתף גם בסרט הרומנטיקה "יום אחרי יום", על פי רומן מאת דייוויד לויתן.
באותה שנה הוא שיחק בסרט "Heft".
בשנת 2019 שיחק בסדרה "גברת פלטשר" מבית HBO, הוא גילם את ג'וליאן, בחור בן 19 שמתאהב בגרושה בת 46 בשם איב, וגילם את אלק במותחן "אני רואה אותך".
באוגוסט 2020 פורסם כי ישחק ב-"Trouble Boys".
באותה שנה לוהק לדמות הרולד לאודר במיני סדרה "העמדה", בה הוא מגלם את הארולד לאודר, נער סוציופתי שמתפתה לרוע במהלך מגפה.
ויג זכה לשבחי הביקורת על משחקו".
אוון מובלי הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקליבלנד קאבלירס מליגת ה-NBA.
גובהו 2.13 מטרים, והוא משחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
מובלי, יחד עם אחיו הבכור אייזיאה, החלו לשחק כדורסל מגיל צעיר תחת אימונו של אביהם.
תחילה מובלי אינו התעניין בכדורסל, אך בכיתה ח', בעודו 1.93 מטר, החל להתחבר למשחק.
מובלי החל לשחק בתיכון ראנצ'ו כריסטיאן מטמקולה שבקליפורניה.
בשלוש השנים הראשונות שלו, שיחק בתיכון יחד עם אחיו אייזיאה, ודורג בחמישה כוכבים על פי יכולתו.
בעונתו השלישית העמיד מובלי ממוצעים של 19.2 נקודות, 10.4 ריבאונדים ו-4.7 חסימות למשחק, מה שנתן לו את תואר השחקן המצטיין בתיכונים מטעם גייטורייד.
בעונתו האחרונה, העמיד מובלי ממוצעים של 20.5 נקודות, 12.2 ריבאונדים, 5.2 חסימות ו-4.6 אסיסטים למשחק, והוביל את תיכונו למאזן 8–22. הוא זכה בשנית בתואר השחקן המצטיין בתיכונים מטעם גטורייד, והצטרף לג'רו הולידיי כיחידים שזכו בתואר פעמיים.
מובלי נבחר לשחקן השנה הלאומי על שם מורגן ווטן, ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, בג'ורדן ברנד קלאסיק ובנייקי הופ סאמיט, אך כל שלושת המשחקים בוטלו עקב מגפת הקורונה.
בתום העונה הודיע מובלי על רצונו להצטרף לאוניברסיטת דרום קליפורניה.
בהופעת הבכורה של מובלי במכללה, ב-25 בנובמבר 2020, הוא קלע 21 נקודות והוריד 9 ריבאונדים בניצחון 87–95 בהארכה על אוניברסיטת הבפטיסטים בקליפורניה.
בתום העונה הסדירה, העמיד מובלי ממוצעים של 16.8 נקודות, 8.6 ריבאונדים ו-3.0 חסימות למשחק, מה שעזר לו להיבחר לשחקן המצטיין של השנה, לשחקן ההגנה של השנה ולרוקי השנה בליגה.
הוא הפך לשחקן השני שזכה בשלושת הפרסים, אחרי אנתוני דייוויס שעשה זאת ב-2012.
ב-16 באפריל 2021, מובלי הכריז על התמודדות בדראפט ה-NBA 2021, שם נבחר בבחירה השלישית על ידי קליבלנד קאבלירס.
ב-3 באוגוסט 2021 הוא חתם בקאבלירס.
ב-8 באוגוסט 2021, מובלי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת הקיץ בהפסד 84–76 מול יוסטון רוקטס, שם רשם 12 נקודות, חמישה ריבאונדים ושלוש חסימות ב-28 דקות.
ב-20 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, רשם 17 נקודות, 9 ריבאונדים ושישה אסיסטים בהפסד 132–121 לממפיס גריזליס.
ב-15 בנובמבר, מובלי סבל מנקע במרפק ימין בהפסד 98–92 מול בוסטון סלטיקס.
הוא זכה בתואר הרוקי החודש של אזור המזרח ב-NBA עבור משחקים ששיחקו באוקטובר/נובמבר.
ב-8 בדצמבר, מובלי הפך לרוקי הראשון של קליבלנד קאבלירס מאז לברון ג'יימס במרץ 2004 שרשם חמש חסימות במשחק NBA.
פתח את כל 69 המשחקים ששיחק, מובלי סיים את העונה עם ממוצעים של 15.0 נקודות, 8.3 ריבאונדים, 2.5 אסיסטים, 1.7 חסימות ו-0.8 חטיפות למשחק, תוך כדי קליעה של 50.8 אחוזים מהשדה, 25.0 אחוזים מהשדה ו-66.3 אחוזים מהעונשין, ב-33.8 דקות למשחק.
הוא הוביל את הרוקיז גם בריבאונדים וגם בחסימות למשחק, תוך כדי שהוא מדורג חמישי בנקודות למשחק.
הוא היה הרוקי השני הטוב ביותר (מאחורי סקוטי בארנס מטורונטו ראפטורס) בתרומה לניצחונות הקבוצה (5.2) ובערך במשחק על פני שחקן מחליף (1.5).
לצד סנטר האולסטאר ג'רט אלן, מובלי הוביל את קליבלנד מאחוז ניצחון של .306 וההגנה השישית הגרועה בליגה לאחוז ניצחון של 0.537 וההגנה החמישית הטובה ביותר בליגה מבחינת יעילות.
על מובלי, שחקן הקאבלירס דריוס גרלנד אמר ל-The Ringer's Rob Mahoney: "הוא עושה הכל בשבילנו.
מובלי סיים במקום השנה בקרב על תואר רוקי השנה ב-NBA שבתואר זכה הרוקי של הטורונטו ראפטורס סקוטי בארנס.
ההפרש בין המקום הראשון של בארנס למקום השני של מובלי היה 15 נקודות שהוא הפרש הנקודות הקטן ביותר במרווח של 19 שנה מאז התחלת מתכונת ההצבעה של תואר רוקי השנה ב-NBA.
בעונת 2024/2025 זכה מובלי בתואר שחקן ההגנה של השנה.
מובלי שיחק עבור נבחרת ארצות הברית בכדורסל בגביע העולם עד גיל 17 של פיב"א 2018 בארגנטינה.
בשבעה משחקים, הוא העמיד ממוצעים של 9.3 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק, ועזר לקבוצתו לזכות במדליית הזהב.
מובלי הצטרף לנבחרת ארצות הברית בכדורסל לגביע העולם עד גיל 19 של פיב"א 2019 בהרקליון, יוון, אך הוא הוגבל לשחק שני משחקים ובסך הכל שבע דקות בטורניר בגלל כאבי גב.
קבוצתו זכתה במדליית הזהב למרות היעדרותו.
אביו של מובלי, אריק, שיחק כדורסל בקולג' עבור קאל פולי פומונה ופורטלנד ושיחק באופן מקצועי בסין, אינדונזיה, מקסיקו ופורטוגל.
מאוחר יותר הוא אימן את איגוד האתלטיקה החובבים (AAU) כדורסל במשך 11 שנים.
בשנת 2018, הוא התקבל לעבודה כעוזר מאמן כדורסל עבור USC.
אחיו הגדול של מובלי, אייזיאה מובלי, משחק גם הוא במכללת USC ולאחרונה גם הודיע על התמודדות בדראפט ה-NBA לקראת דראפט 2022. אמו, ניקול, היא מורה בבית ספר יסודי.
מובלי גדל עם שלושה אחים אומנים, כולל תלמיד במשלחת חילופי תלמידים סיני בשם ג'וני.
אוון ג'וזפוס רוברטס היה שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית בשנים 1930–1945. הוא גם עמד בראש שתי ועדות שנקראו על שמו, הראשונה עסקה בחקירת המתקפה על פרל הארבור, והשנייה התמקדה במאמצים לשימור נכסים תרבותיים בארצות שנכבשו על ידי מדינות הציר במהלך מלחמת העולם השנייה.
רוברטס נולד בפילדלפיה, למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה וניהל קריירה משפטית.
לאחר ששימש כתובע מחוזי בפילדלפיה, הוא מונה על ידי הנשיא קלווין קולידג' לחקור את שערוריית טיפוט דום.
בעקבות מותו של שופט בית המשפט העליון אדוארד סנפורד במרץ 1930, הציג הנשיא הרברט הובר את מועמדותו של ג'ון ג' פארקר כמחליפו.
הסנאט של ארצות הברית לא אישר את המינוי, ועד מהרה הציג הובר את מועמדותו של רוברטס כאפשרות השנייה לאיוש המושב הפנוי בבית המשפט.
מועמדותו של רוברטס אושרה בקלות והוא החל לכהן בתפקיד במאי 1930.
כחבר בסגל שופטי בית המשפט העליון בתקופת נשיאותו של צ'ארלס אוונס יוז, היה רוברטס לעיתים קרובות לשון המאזניים בין קבוצת השופטים השמרנים, שכונו "ארבעת הפרשים", לבין שלושת השופטים הליברלים, שכונו "שלושת המוסקטרים".
יחד עם נשיא בית המשפט העליון צ'ארלס אוונס יוז, קבעו הצבעותיו של רוברטס לעיתים קרובות אם חוקי הניו דיל של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט יקבלו את אישור בית המשפט לתאימותם לחוקת ארצות הברית.
החלטתו לאשר את תאימותו לחוקה של חוק המדינה לשכר מינימום בפסק הדין "מלון החוף המערבי נגד פאריש" כונתה "שינוי [הדעה] בעיתו ששימר את התשעה" .
מונח זה מתייחס לתפקידה האפשרי של ההחלטה בהכרעה נגד חוק הרפורמה בהליכים המשפטיים של 1937 , שבעקבותיה היה אמור מספר שופטי בית המשפט העליון לגדול וכך היה מתאפשר לנשיא רוזוולט למנות שופטים שיגלו יותר אהדה למדיניותו.
מניעיו של רוברטס לפסיקה על תאימותה לחוקה של מדיניות הניו דיל ותפקידו בהפלת חוק הרפורמה עדיין שנויים במחלוקת.
אף על פי שחוק הרפורמה נפל, תקופות נשיאותו הארוכה של רוזוולט אפשרה לו למנות את רוב השופטים שכיהנו אז בבית המשפט העליון.
עם סיום כהונתו של רוברטס על כס השיפוט, הוא היה היחיד מכל השופטים שלא מונה על ידי רוזוולט.
הוא היה השופט היחיד שהתנגד לצו של רוזוולט לכליאת היפנים בארצות הברית בפסק דין קורמאטסו נגד ארצות הברית, והיה גם השופט היחיד שכתב חוות דעת מיעוט בפסק הדין "סמית' נגד אולרייט" , שאישר את תאימותן לחוקה של הבחירות המקדימות הלבנות.
יחסיו עם עמיתיו בבית המשפט בנשיאותו של הרלן סטון הפכו בהדרגה למתוחים, וב-1945 הוא פרש מכהונתו.
בשנים 1948–1951 שימש רוברטס כדקאן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה בו הוא למד.
הוא למד בבית הספר התיכון אקדמיית ג'רמנטאון ובגיל 16 התקבל לאוניברסיטת פנסילבניה, שם הוא למד יוונית עתיקה והיה חבר באחוות פי בטא קפא.
הוא היה עורך עיתון הסטודנטים של האוניברסיטה The Daily Pennsylvanian.
ב-1895 סיים רוברטס את חובותיו לתואר הראשון והמשיך את לימודיו בבית הספר למשפטים של האוניברסיטה, שם הוא סיים ב-1898 את לימודיו בהצטיינות כראשון בכיתתו.
ב-1 במרץ 1912 ייסדו רוברט ועמיתיו עורכי הדין בני עירו ויליאם ו.
מקיהן, את משרד עורכי הדין "רוברטס, מונטגומרי ומקיהן" שקדם למשרד עורכי הדין "מונטגומרי, מקראקן, ווקר ורודס".
רוברטס משך תשומת לב לראשונה כעוזר התובע המחוזי של פילדלפיה.
הוא מונה על ידי הנשיא קלווין קולידג' לחקור את שערוריית מאגרי הנפט שנודעה בשם שערוריית טיפוט דום.
חקירתו הובילה להעמדתו לדין ולהרשעתו של אלברט פול, לשעבר מזכיר הפנים של ארצות הברית, בעוון לקיחת שוחד.
רוברטס מונה לשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית על ידי הנשיא הרברט הובר, לאחר שמינויו של ג'ון ג' פארקר לא אושר בסנאט.
הוא מונה במקומו של השופט אדוארד סנפורד שנפטר, ומינויו אושר על ידי הסנאט.
הוא הושבע לתפקיד ב-2 ביוני 1930.
בפסק הדין מ-1936 "ארצות הברית נגד באטלר" צידד רוברטס עם ארבעת הפרשים וכתב פסק דין שפסל את חוק ההסדר החקלאי כחוק שהיה מעבר לסמכויות המיסוי והתקצוב של הקונגרס.
"שינוי [הדעה] בעיתו ששימר את התשעה"
בסוף 1936 שינה רוברטס את עמדתו בנוגע לתאימותה לחוקה של מדיניות הניו דיל, ובית המשפט העליון פסק בפסק הדין "מלון החוף המערבי נגד פאריש" ואישר את תאימותם לחוקה של חוקי שכר המינימום.
לאחר מכן המשיך בית המשפט העליון לאשר את כל תוכניות הניו דיל.
בעוד שלעיתים קרובות מואשם רוברטס בחוסר עקביות בעמדותיו המשפטיות כלפי הניו דיל, מציינים חוקרי משפט שהוא טען קודם לכן לטובת פירוש רחב של סמכויות הממשלה בפסק הדין מ-1934 "נבייה נגד ניו יורק" , וכך הצבעתו בפסק דין פאריש לא הייתה היפוך מוחלט של השקפתו.
בכל אופן, רוברטס צידד ביוני 1936 בחוות דעתם של "ארבעת הפרשים" בקביעת אי תאימותו לחוקה של חוק שכר המינימום של מדינת ניו יורק.
בכל אופן, נשיא בית המשפט העליון צ'ארלס אוונס יוז טען ברשימותיו האוטוביוגרפיות שלניסיונו של רוזוולט לבצע רפורמה בבית המשפט "לא הייתה השפעה ולו הקטנה ביותר" על פסיקת בית המשפט בתיק פאריש.
יוז טען שהעיכוב הרב בהכרזה על פסק דין פאריש הוביל לספקולציות שגויות שתוכנית הרפורמה של רוזוולט הטילה אימה על בית המשפט לטובת אישור מדיניות הניו דיל.
הן רוברטס והן יוז הכירו בכך שבשל התמיכה הציבורית המכרעת כלפי מדיניות הניו דיל כפי שהתבטאה בבחירתו מחדש של רוזוולט בבחירות לנשיאות של 1936, עלה בידו של יוז לשכנע את רוברטס שלא לבסס יותר את הצבעותיו על השקפותיו הפוליטיות האישיות ולצדד יחד עמו בפסקי דין עתידיים בנוגע לניו דיל.
בדברים שכתב יוז ב-1936 הוא ציין שבחירתו מחדש של רוזוולט אילצה את בית המשפט לנטוש את "התבצרותו בדעת הקהל" ויכולתו לבסס את הפסיקות על השקפות אישיות או פוליטיות נחלשה מאוד.
פסקי דין נוספים וועדות רוברטס
רוברטס כתב את חוות דעת הרוב בפסק הדין שהיה ציון דרך, "ברית השחורים החדשה נגד חברת המכולת התברואתית" מ-1938, ששמר על הזכות לחרם צרכנים בהקשר של המאבק של האפרו-אמריקאים נגד הליכי העסקה מפלים.
הוא גם כתב את חוות דעת הרוב שאישרה את סעיפי חוק ההסדר החקלאי שנגעו לשיווק טבק בפסק הדין "מלפורד נגד סמית'" (Mulford v.
רוברטס מונה על ידי הנשיא רוזוולט לעמוד בראש ועדת החקירה למתקפה על פרל הארבור.
הדוח שלו שפורסם ב-1942 היה בעל חשיבות רבה מבחינת הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
העיתונאי מתנגד המלחמה ג'ון ט.
פלין, כתב באותה עת שמינויו של רוברטס למשימה על ידי רוזוולט
ככל הנראה בשל השפעת פעילותו במסגרת ועדת החקירה, כתב רוברטס חוות דעת מיעוט בפסק דין קורמאטסו נגד ארצות הברית שאישרה את סמכות הממשל לכלוא את היפנים בחוף המערבי.
ועדת רוברטס השנייה הוקמה ב-1943 כדי לגבש מאמצים מוקדמים על בסיס לאומי יחד עם צבא ארצות הברית לסייע להגן על אנדרטאות, פריטי אומנות וארכיונים באזורים שבהם התנהלה המלחמה.
הוועדה פעלה עד 1946, כאשר פעילויותיה הועברו למחלקת המדינה.
רוברטס גם היה בעל תפקיד מרכזי בהקמתה של יחידת חקירת ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים של המשרד לשירותים אסטרטגיים.
בשנותיו האחרונות על כס השיפוט היה רוברטס השופט היחידי בבית המשפט העליון שלא מונה לכהונתו על ידי הנשיא רוזוולט (נשיא בית המשפט הרלן סטון, מונה לשופט על ידי הנשיא קלווין קולידג', אך קודם לתפקיד הנשיא על ידי רוזוולט).
רוברטס נעשה מתוסכל מנכונותם של השופטים החדשים ליצור תקדימים ובשל מה שהוא ראה כהשקפתם הליברלית כשופטים.
הוא הגיש במרירות חוות דעת מיעוט בפסק הדין מ-1944 "סמית' נגד אולרייט" , שקבע שהבחירות המקדימות הלבנות נוגדות את החוקה ופסל חוות דעת שנכתבה על ידי רוברטס עצמו תשע שנים קודם לכן בפסק הדין "גרובי נגד טאוסנד" .
בחוות דעת מיעוט זו הוא טבע את המשפט שמצוטט לעיתים קרובות, שביטול פסיקות והחלטות תכופות "נוטות להפוך את פסקי הדין של בית משפט זה לדומים לכרטיס רכבת מוגבל, שתקף לרכבת זו וליום זה בלבד".
ב-1945 פרש רוברטס מכס השיפוט.
יחסיו עם עמיתיו הפכו למתוחים עד שהשופט הוגו בלאק סירב לחתום על המכתב המסורתי שהיה אמור להימסר לרוברטס כנהוג לרגל פרישתו.
שאר השופטים סירבו לחתום על מכתב בנוסח שונה שהיה עשוי להתקבל על דעתו של בלאק, ובסופו של דבר לא נמסר לו שום מכתב.
זמן קצר לאחר פרישתו מבית המשפט, דווח שרוברטס העלה באש את כל מסמכיו המשפטיים.
כתוצאה מכך, אין בנמצא שום אוסף משמעותי של תכתובותיו ומסמכיו, כפי שקיים אצל רוב השופטים בני זמננו.
רוברטס הכין מזכר קצר, שדן בשינוי לכאורה של השקפתו בתקופה בה הוצעה הרפורמה של רוזוולט בבית המשפט, ושהושאר בידיו של השופט פליקס פרנקפורטר.
באוקטובר 1945, זמן קצר לאחר פרישתו, יזם רוברטס, יחד עם רוברט באס, כינוס בעיר דבלין שבניו המפשייר, שפרסמה את הצהרת דבלין, שהייתה הצעה להפיכת העצרת הכללית של האומות המאוחדות לגוף מחוקק עולמי עם "סמכות מוגבלת אך מוגדרת ומספקת למניעת מלחמה".
בשנים 1948–1951 שימש רוברטס כדקאן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה.
אוון רוברטס נפטר ב-17 במאי 1955 בחוותו שבמחוז צ'סטר, פנסילבניה, לאחר ארבעה חודשי מחלה.
הוא נטמן בבית הקברות האפיסקופלי סנט אנדרוס המקומי.
רוברטס הניח אחריו את רעייתו, אליזבת קולדוול רוג'רס, ואת בתו, אליזבת המילטון.
בית הספר התיכון שבו למד, אקדמיית ג'רמנטאון, קראה לאגודת הדיבייטינג שלה על שמו.
בית הספר המחוזי שליד פוטסטאון, פנסילבניה, קרוי גם הוא על שמו.
סר אוון ויליאמס היה מהנדס מבנים ואדריכל בריטי שהיה בין היתר מהנדס ראשי של פרויקט הקמת אצטדיון ומבלי הישן.
אוון ויליאמס נולד בטוטנהאם למשפחת איכרים שהגיע ללונדון מספר שנים לפני לידתו.
לאחר סיום בית הספר הוא למד הנדסה באוניברסיטת לונדון.
בשנת 1912 הוא התחיל לעבוד בחברת בנייה ובשנת 1919 פתח חברה עצמאית.
אוון ויליאמס מונה למהנדס ראשי של פרויקט הקמת מבנים עבור תערוכת האימפריה הבריטית.
פרויקט זה כלל בין יתר המבנים גם אצטדיון ומבלי הישן.
במהלך פרויקט זה הוא הכיר את מקסוול איירטון ובהמשך הם עבדו יחד במספר פרויקטים.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 בין הפרויקטים בהם חברה של ויליאמס הייתה מעורבת נמנה בית הכנסת בגבעת דוליס, מלון דורצ'סטר בניין דיילי אקספרס במנצ'סטר, הארנה של ומבלי ופרויקטים רבים נוספים.
לאחר מלחמת העולם השנייה ויליאמס היה מעורב בעריכת תוכנית אב לתחבורה והיה מתכנן של כביש M1.
אף על פי שוויליאמס לא קיבל השכלה כאדריכל, בפרויקטים רבים הוא ניצל את הניסיון הרב שרכש גם בתחום זה.
אוון מוק הוא שחקן, דוגמן וסקייטר אמריקאי, המוכר מתפקידו בתור אקנו "אקי" מנזיס בסדרה "אחת שיודעת" ברשת HBO Max, החל מ-2021.
אוון מוק נולד במפרץ ווימאה באואהו, הוואי.
אימו פיליפינית, ואביו אמריקאי ויוצר סנפירי גלשנים.
מוק למד במסגרת חינוך ביתי.
כשגדל, הוא שאף להיות גולש מקצועי או סקייטר.
מוק עבר לקליפורניה בגיל 18 כדי להתמקד בגלישה על סקייטבורד באופן מקצועי.
הוא התפרסם לאחר שהזמר פרנק אושן פרסם סרטון שלו מחליק.
מוק דגמן בתצוגות אופנה עבור המותגים לואי ויטון ו-1017 Alyx 9SM והשיק קו בגדים בשם Sorry in Advance בשנת 2019. לאחר מכן הופיע בפרסומות לבושם של מעצב האופנה פאקו רבאן.
בשנה שלאחר מכן כיכב בקמפיין דוגמנות לקולקציית בגדים של מעצב האופנה ג'וזפה זנוטי.
ביוני 2021, הוא השיק קולקציה עם חברת ההלבשה RVCA.
ביולי 2021 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "אחת שיודעת" את דמותו של אקנו "אקי" מנזיס, אחת הדמויות הראשיות.
הסדרה סימנה את תפקיד המשחק הראשון שלו.
היוצר שלה, ג'ושוע ספרן, יצר במיוחד את התפקיד עבור מוק.
בשנת 2019 עבר מוק להתגורר בניו יורק.
למרות תפקידו כדמות שחוקרת את המיניות שלה בסדרת הטלוויזיה "אחת שיודעת", מוק הוא הטרוסקסואל.
השיער הוורוד שלו נחשב למראה הייחודי שלו.
+שנהסרטתפקידהערות2025בחורים מקועקעים: רול+שו (אנ')ג'ט טלר
שנה סדרהתפקיד הערות 2021–הווה אחת שיודעת אקנו "אקי" מנזיס תפקיד ראשי (2 עונות); 22 פרקים2024Fantasmas Zפרק: "Cookies and Spaghetti"
אוון גריידי הוא דמות בדיונית מסרטי פארק היורה מאת מייקל קרייטון, המהווה את אחד הגיבורים הראשיים של הסדרה, החל מהסרט עולם היורה מ-2015 והוא חזר בסרטי ההמשך שלה: עולם היורה: נפילת הממלכה ועולם היורה: עולם חדש, לצד חברתו ושותפתו לפארק קלייר דירינג.
אוון הוא עובד בפארק "עולם היורה" בתור אתולוג ומאלף ולוצירפטורים לאחר ששוחרר משירות פעיל בצי ארצות הברית.
אוון עוזר לקלייר מנהלת הפארק בחיפוש אחייניה ובהמשך עובדים יחד על שמירה על הדינוזאורים ובייחוד הרפטורית האחרונה ששרדה, "בלו".
בהמשך הסרטים הם מאמצים את מייזי לוקווד ופועלים לשחרורה.
בסרט "עולם היורה" נעשה גריידי בגילומו של פראט למם לאחר ניסיונו להרגיע את הרפטורים שלו תוך פרישת ידיו לעברם להרגעה, כאשר מספר עובדי גני חיות פעלו באופן דומה.
דמותו של פראט נוצרה בהשארתו של הבמאי קולין טרוורו אף שבמאי הסרטים הראשונים סטיבן שפילברג, העדיף למחוק את דמותו בטיוטות הראשונות.
עם זאת לאחר הגעת טרוורו לתפקיד הבמאי הוא סבר שלדמות עוד יש פוטנציאל.
אוון הוא מטפל הולוצירפטורים של פארק "עולם היורה" העובד בכלוב שבו 4 רפטורים, אותם גידל מבקיעתם.
הוא נרכש בידי אחראי הביטחון, ויק הוסקינס לאחר שחרורו מחיל הנחתים האמריקאי כדי לסייע במחקר אתולוגי על חיי הרפטורים ולצוות המחקר מצרף את חברו בארי סמבן.
הוא רוכש את אמונם של הרפטורים ומלמד אותם לציית לפעולות אך משתדל לראות בהם יצורים שווים לו.
הוא מתנגד חריף לשחרורם ליד אנשים ולהנדסתם הגנטית של דינוזאורים, דבר שמוביל אותו לעימותים עם אחראי הפארק ובייחוד עם מנהלת הפארק, קלייר דירינג, עמה יצא לדייט לא מוצלח.
כאשר חברת אינגן בראשות סיימון מאסראני מייצרת דינוזאור כלאיים בשם "אינדומינוס רקס", סיימון מבקש מקלייר שתביא את אוון לבדוק את טיב הגדרות שלו.
אוון מגיע ורואה סימני עקבות על הגדר הראשית וחושד שהיצור ברח.
לאחר שקלייר מתקשרת לחדר המרכזי מתברר שהוא בכלוב, אך אוון, איש תחזוקה ומאבטח המתקן ניק, נמצאים כבר בפנים והם נאלצים לפתוח את הדלתות כדי להוציא את האנשים.
האינדונימוס מצליח לצאת דרך הדלת ולטרוף 2 מהאנשים אך אוון מטשטש את ריחו בנפט מצינור ומסתתר ממנו.
לאחר מכן הוא מגיע לחדר הבקרה של הפארק ומתעמת עם קלייר וסיימון על האבטחה הלקויה ועל מאבטחים נוספים שנשלחו עם נשק לא קטלני להילחם ביצור ונהרגו כמעט כולם.
קלייר מאלצת אותו לצאת משם אך בהמשך היא מחפשת את שירותיו כדי לאתר את שני אחייניה שהגיעו לביקור ונמצאים בקרבה ליצור הקטלני.
הם מגיעים לרכב העגלגל בו שהו שנהרס כולו, אך מוצאים ששניהם הצליחו להימלט.
אוון מדריך את קלייר למבנה נטוש בו כלי רכב ושם הם מופתעים בידי האינדונימוס.
ואולם לפני שהוא טורף אותם, מסוק שעף מעליו ויורה עליו קליעים מסיח את דעתו ומניס אותו לתוך כלוב פטרוזאורים שמשתחררים ומשמידים את המסוק.
כאשר הם חוזרים למרכז, אוון מסייע להשמיד את הפטרוזאורים אך דימורפודון גדול קופץ עליו וכמעט נושך את פניו, אך קלייר יורה בו למוות.
אוון מנשק את קלייר והם מתאחדים עם אחייניה.
אז הם נעים בג'יפ לעבר מכלאת הרפטורים ומגלים שהוסקינס האחראי הורה להוציא אותם למרדף אחרי האינדונימוס, למרות בקשתו של אוון ובארי שלא יעשה את זה.
אוון הנסער מוצא את הוסקינס ונותן לו אגרוף בפנים.
גם קלייר מתעמתת איתו אך הוסקינס אומר להם שהוא יעשה זאת איתם או בלעדיהם ואוון נאלץ ללמד את הרפטורים להתכונן לציד.
לאחר שצוות אנושי ורפטורים מתקרבים לאינדונימוס הם מגלים שהיצור מתקשר עם הרפטורים שמשנים את יעדם.
כמה אנשים מנסים להפציץ את היצור אך הוא לא ניזוק והרפטורים מפילים רבים מהם.
אוון מנסה לתקשר עם הרפטור צ'רלי אך הוא נהרג מפיצוץ שנשלח לעברו ואוון מגונן על בארי מאחד הרפטורים ואז בורח על אופנועו.
אוון, קלייר ואחייניה חוזרים למעבדה של ד"ר הנרי וו, שם הוסקינס מגלה לחבורה שהאינדונימוס המסוכן יוצר למטרות צבאיות.
ואולם כאשר הוא מודיע את זה מגיעה דלתא וטורפת אותו,ללא התנגדות מצד אוון.
החבורה בורחת משאר הרפטורים ואוון משכנע את הרפטורית בלו לחדש את הקשר עמו, בדיוק לפני שהאינדונימוס מגיע.
הרפטורים מחליטים להסתער על האינדונימוס אך הוא מצליח להרוג שניים מהם ולפצוע את בלו ואז מתמקד באוון והאחיינים שנמלטו לחדר קטן.
קלייר מחליטה להביא את הטירנוזאורוס של האי למאבק, לפני שהאינדונימוס יתפוס את החבורה.
ולאחר מאבק הוא גורר אותו לעבר גדר הלגונה, שם הוא נתפס בידי המוסזאורוס ונטרף.
בסוף הסרט אוון אומר לקלייר שכרגע עדיף להם להיות יחד.
בסרט אוון וקלייר שוב נפרדו ואוון מנסה לשכוח מהפארק ומהרפטורית האחרונה שנותרה בלו.
קלייר מגיעה לבקתתו ומזמינה אותו לטיסה בליווי חיילים שכירים של לוקווד להצלת בלו.
אוון נכנע ונוסע למצוא את בלו בליווי של קן וויטלי.
אוון נותן לו הוראות להמתין לו מרחוק, אך כאשר החיילים יורים בבלו אוון נע להכות את וויטלי והוא יורה בו חץ הרדמה ואז נוטש אותו בשטח הגעשי.
סינוצרטופס מעיר אותו רגע לפני שנהר לבה מגיע אליו והוא מצליח להימלט לעבר האוקיינוס, שם הוא עוזר לקלייר ופרנקלין להשתחרר מכדור עגלגל.
הם עולים ליבשה ומתקרבים לספינה, בה כלואים הדינוזאורים של האי.
ברגעים האחרונים הם עולים אל הספינה, מתאחדים עם זיה ובלו ומצליחים לרדת ולהתקרב לאחוזת לוקווד.
אז הם מנסים לחבל במשלחת אך נתפסים ומובלים לכלא בתוך האחוזה ליד הדינוזאורים הכלואים.