tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המדינה שיצר אוחדה עם דוכסות אפוליה בשנת 1127 והפכה לממלכת סיציליה בשנת 1130. צאצאיו המשיכו לשלוט בסיציליה עד 1194.
רוג'רו נולד בנורמנדיה, כנראה בכפר , שאביו היה הסניור שלו.
הוא היה בנם הצעיר של ושל אשתו השנייה פרסנדה.
דרך אימו הוא היה אולי נכדו של רישאר הראשון, דוכס נורמנדיה.
מעט ידוע על חייו ועל חייו של אחיו לפני המשלחות הצבאיות לדרום איטליה.
רוג'רו הגיע לדרום איטליה כאדם צעיר בקיץ 1057. הנזיר הבנדיקטיני , שהשווה את רובר גיסקאר ואחיו רוג'רו ל"יוסף ובנימין של פעם", מתאר את רוג'רו כך:
הסיבה למסעו לאיטליה, יחד עם אחיו רובר, הייתה מותו של אחיהם למחצה הבכור , רוזן אפוליה.
בעוד רובר, בהיותו המבוגר מבין השניים, ירש את התואר הראשי, רוג'ר הפך לווסאל שלו לאחר שקיבל את מחוז קלבריה שנכבש זמן קצר לפני כן.
במשך זמן מה, רוג'רו חי כמו שודד בטירתו , ליד קוזנצה.
בהסכם משנת 1062, חילקו האחים את השלל כך שלכל אחד "תהיה מחצית מכל טירה ועיירה בקלבריה".
רוג'רו הקים אז את חצרו ב.
שני האחים כבשו אז את רג'ו, העיר היחידה בקלבריה שעדיין הייתה בשליטת האימפריה הביזנטית, לאחר מצור ארוך וקשה.
גם מבצר סקוילצ'ה, שבו מצאו מקלט החיילים הביזנטיים, נכבש.
ממבצרי קלבריה החלו שני האחים לתכנן את כיבוש סיציליה, באותה תקופה בשליטת המוסלמים.
באותה תקופה, סיציליה נשלטה על ידי מוסלמים, והאוכלוסייה הורכבה ברובה על ידי נוצרים יוונים ביזנטיים.
הנסיכים הערבים השולטים באי הפכו כמעט לעצמאיים מהסולטאן של תוניס.
רובר ורוג'רו מצאו את התירוץ לפלוש לסיציליה לאחר בקשת עזרתו של איבן אל-תומנה, אמיר קטניה, שהיה במלחמה עם גיסו, איבן אל-חוואס, אמיר אגריג'נטו.
במאי 1061 חצו האחים מרג'ו וכבשו את מסינה.
מכאן ואילך הם התקדמו כמעט ללא הפרעה עד לקסטרוג'ובאני.
מחלוקת בין רוג'רו ורובר גרמה לראשון לעזוב את סיציליה, אך הוא חזר במהירות יחד עם הרוזנת ז'ודית כדי להגן על תושבי , שהיו תחת איום מוסלמי.
הוא התקבל היטב על ידי האיכרים היוונים.
עם זאת, בזמן שרוג'רו כבש את , כוח יווני-מוסלמי ניסה ללכוד את טרואינה שבה הייתה לכודה הרוזנת ז'ודית, ורוג'רו נאלץ לחזור כדי להציל את אשתו.
למרות איחוד הכוחות של המוסלמים עם היוונים, הצליח רוג'רו להביס אותם והמשיך בהתקדמותו.
ביוני 1063, רוג'רו הביס צבא מוסלמי גדול ב.
גם אם הדיווח של גופרדו מלטרה על הקרב הוא מוגזם לחלוטין, אנו יודעים ש, אחיינו של רוג'רו, הוביל צבא קטן יותר בקרב.
לפי האגדה, המלאך מיכאל הופיע דוהר מול הנוצרים, כשהוא זורח באור, והנחה אותם לניצחון.
לאחר שאסף צבא בן 500 חיילים, רוג'רו הטיל מצור על פלרמו, אך לאחר 3 חודשים של תוצאות מועטות, הוא החליט לנטוש את הרעיון.
הוא השיג ניצחון חשוב נוסף ב ב-1068, נגד צבא מוסלמי גדול בהרבה.
לאחר שהדוכס רובר כבש את בארי, האחזקה הביזנטית האחרונה באיטליה, בשנת 1070, הוא התמקד בסיציליה, ועזר לרוג'רו בכיבוש הערים הגדולות של האיים.
בשנת 1071, רוג'רו קיבל את התואר הרוזן הגדול של סיציליה, בעוד שרובר שמר על מסינה ו לעצמו.
שני האחים צרו על פלרמו משני צדדים, והמוסלמים עמדו במצור במשך 5 חודשים.
אז הצליח גיסקאר לפתוח דלת לאחיו להיכנס לעיר, וב-10 בינואר 1072 נכבשה לבסוף פלרמו.
ערים מעטות נותרו בסיציליה שטרם נכבשו.
כשרובר מת ב-1085, רוג'רו, בהיותו החבר הבכיר במשפחה, נאלץ לחזור לאפוליה כדי ליישב את המחלוקת בין בוהמון, בנו הראשון של רובר מ (שנחשב לא חוקי) ו, בנו הראשון של רוברט מ.
בתמורה לתמיכה ברוג'רו בורסה, הוא זכה לשמור לעצמו את קלבריה, שניתנה לו על ידי רובר, ולאחר מכן קיבל את פלרמו ב-1091.
רוג'רו חזר לסיציליה, ויצא למלחמה עם , אמיר סירקוזה ונוטו (איטליה).
במאי 1086, יחד עם בנו , צעד רוג'רו לסירקוזה.
באמצע הלילה הם תקפו את צי הסרצנים, שהופתעו.
רוג'רו קפץ ישירות על הגליאה של בנברט, והאמיר, מבוהל, ניסה לקפוץ על ספינה אחרת, אך נכשל וטבע בגלל השריון הכבד שלו.
מותו של בנברט גרם לבלבול, ובאוקטובר סירקוזה נכנעה בגלל רעב.
לאחר סירקוזה, נפלה בשנת 1087 אגריג'נטו לידי הנורמנים, יחד עם קסטרוג'ובאני, שכן שניהם הוחזקו בידי האמיר קאמוט.
במהלך המצור על ב-1089, רוג'רו קיבל הודעה על הגעתו של האפיפיור אורבנוס השני ל, ונאלץ להשאיר את העבודה לאנשיו.
הוא התייחס לאפיפיור בכבוד מוחלט וקיבל מתנות יקרות.
לאחר מכן חזר לבוטרה, שנפלה בשנת 1090. הגיע ל כדי לחגוג את נישואיו ל, הוא קיבל כמה נציגים מהעיר נוטו שביקשו שלום ונכנעו לסיציליה.
לבסוף, בשנת 1091, רוג'רו שלט בכל האי.
שלטונו של רוג'רו בסיציליה הפך למוחלט יותר משל רובר גיסקאר באיטליה.
בנוסף, עקב ההגירה של הלומברדים והנורמנים, הכנסייה הלטינית החליפה בהדרגה את זו של המסורת הביזנטית-יוונית.
בחלוקת הפייפים של 1072 ו-1092, לא נוצרו פייפים גדולים.
הוואסלים המעורבים הנורמנים, הצרפתים והאיטלקים היו חייבים את הבנפיקיום שלהם לרוזן.
שום מרד פיאודלי בעל חשיבות לא התעורר נגד רוג'רו.
כדי להימנע ממתקפה מצפון אפריקה הפליג רוג'רו בשנת 1091 עם צי כדי לכבוש את מלטה.
ספינתו הגיעה לאי לפני השאר המשלחת.
כאשר נחתו נסוגו המגינים המעטים בהם נתקלו הנורמנים ולמחרת צעד רוג'רו לבירה מדינה.
תנאי הכניעה נדונו עם הקאדי המקומי.
הוסכם כי האיים יעלו מס לרוזן וכי על הקאדי להמשיך לנהל את האיים.
עם ההסכם שוחררו אסירים יוונים ונוצרים רבים אחרים, אשר שרו לרוג'רו את הקיריה.
הוא עזב את האיים עם רבים שרצו להצטרף אליו וכל כך רבים היו על ספינתו שהיא כמעט טבעה, לדברי גופרדו מלטרה.
סיפור הפלישה עבר רומנטיזציה במאות מאוחרות יותר, ונוצרו אגדות לפיהן הרוזן הוא שהעניק למלטזים את דגלם האדום והלבן על ידי חיתוך חלק מדגלו.
המיסה נאמרת פעם בשנה לזכר הרוזן בקתדרלת מדינה, כהכרה בתפקידו של הרוזן בשחרור הנוצרים המלטזים מהשליטה והשלטון המוסלמי.
שליט עליון פוליטי, הרוזן הפך גם לאדון הכנסייה באי.
האפיפיור, שהעדיף נסיך ששחרר את סיציליה משלטון היוונים והמוסלמים, העניק ב-1098 לרוג'רו ויורשיו את מעמד האפוטרופוס האפוסטולי של האי.
רוג'רו יצר בישופות לטיניות חדשות בסירקוזה, באגריג'נטו ובמקומות אחרים, מינה את הבישופים באופן אישי, בעוד הוא הפך את הארכיבישופות של פלרמו לכס קתולי.
מבין הבישופים הללו ותפקידי דת חשובים אחרים, מיעוטם היו צרפתים, ומתוכם אפילו פחות היו נורמנים.
מבין חמשת בישופויות החדשות שהקים, בישוף אחד היה נורמן ושלושה אחרים היו מאזורים אחרים של צרפת.
הוא נהג בסובלנות כללית כלפי ערבים ויוונים, ואף נתן חסות לבנייתם של למעלה מ-12 מנזרים יווניים באזור ואל דומונה.
בערים, המוסלמים, שבדרך כלל הבטיחו זכויות כאלה בתנאי הכניעה שלהם, שמרו על מסגדיהם, הקאדים שלהם וחופש המסחר; בארץ, לעומת זאת, הם הפכו לצמיתים.
מרבית חיל הרגלים של רוג'רו היו מוסלמים; אנסלם הקדוש, שביקר אותו ב, 1098, מצא "אינספור אוהלים חומים של הערבים".
למרות זאת, היסוד הלטיני החל לנצח, כאשר הלומברדים ואיטלקים אחרים נהרו לאי בעקבות הכיבוש, וכיבוש סיציליה הוכיח את עצמו כמכריע בדעיכה המתמדת של הכוח המוסלמי במערב הים התיכון מזמן זה.
רוג'רו הראשון מת ב-22 ביוני 1101 במילטו ונקבר במנזר הבנדיקטיני של השילוש הקדוש.
המנזר נהרס ברעידת האדמה של 1783. הריסותיו נמצאות כיום בפארק הארכאולוגי מילטו אנטיקה.
עם מותו של רוג'רו, הפך בנו, , לרוזן של סיציליה, כאשר אימו, , משמשת כעוצרת שלו.
סימונה מת ב-28 בספטמבר 1105, בגיל 12, ותואר הרוזן עבר לאחיו הצעיר, רוג'רו השני, מלך סיציליה, כשאדלזיה ממשיכה בתור עוצרת, בהיותה גם אימו של רוג'רו השני.
לרוג'רו היו שלושה בנים בלתי חוקיים ידועים:
גוליילמו, הלגיטימיות לא ברורה, אולי בן מנישואים ראשונים או שניים.
(מת בסביבות 1120), רוזן רגוזה.
הלגיטימיות לא ברורה, אולי בן מנישואים ראשונים או שניים.
לא היה לו סיכוי לרשת כיוון שהוא נפגע מצרעת.
נישואיו הראשונים של רוג'רו התרחשו בשנת 1062, ל.
מנישואים אלו נולדו רק בנות:
פלנדינה (Flandina), נשואה לראשונה לאיג מ, הרוזן הראשון של .
כאשר הוא מת לאחר 1075, היא נישאה בשנית ל, הרוזן השני של פטרנו ואחיה של , אשתו השלישית של רוג'ר.
מטילדה (Matilda; בערך 1062 – מתה לפני 1094), נשואה לראשונה ל ולורד הייסטינגס.
היא גורשה על ידי בעלה, ונישאה בשנית בשנת 1080 לרמון הרביעי, רוזן טולוז.
אמה (Emma; בערך 1070 – 1120), מאורסת לזמן קצר לפיליפ הראשון, מלך צרפת; נישאה תחילה ל ושנית עם .
בשנת 1077, שנה לאחר מותה של ז'ודית, רוג'רו התחתן בשנית, עם .
מוריאל (מתה ב-1119), נישאה לג'וזברט דה לוסי.
קונסטנס (1082 - מתה לאחר 1135), נישאה ל, בנו של הקיסר היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
(נפטרה ב-1102), נישאה לקלמן, מלך הונגריה
סיבילה, נישאה לרובר, בנו של רובר הראשון, דוכס בורגונדיה
ארמבורז' מתה בשנת 1087, ורוג'רו נישא בשנית ל, אחותו של חתנו אנריקו דל ואסטו.
הילדים של רוג'רו ואדלזיה היו:
מטילדה (נפטרה לפני 1094), נישאה ל וטוען לדוכסות אפוליה.
מקסימילה (נקראת גם מטילדה, נפטרה לאחר 1137), נישאה לאילדברנדינו השישי .
רוגבראוד (באיסלנדית: Rúgbrauð) הוא לחם שיפון ישר איסלנדי.
רוגבראוד נאפה באופן מסורתי בסיר חרס או מאודה בחביות עץ מיוחדות על ידי הטמנתן באדמה ליד גייזר, ובמקרה זה הוא ידוע בשם כלומר "לחם-מעיין חם".
רוגבראוד מודרני, כלומר של ימינו, מיוצר בדרך כלל בתבנית אפייה מרובעת.
הלחם נטול קרום, כהה ודחוס מאוד, בדרך כלל מתוק למדי, ונשמר לאורך זמן.
הוא מוגש לעיתים קרובות עם חמאה, פטה בשר כבש והאנגיקיוט (כבש מעושן), או עם הרינג כבוש.
רוגבראוד יבש נטחן ומעורבב עם חובצה ליצירת סוג של דייסה.
רוגבראוד ספוג לעיתים קרובות ולאחר מכן הופך ל- ("מרק לחם") – כלומר, מבושל עם צימוקים וחומרי טעם (לרוב לימון) ומוגש חם עם קצפת כקינוח.
מסופר שצריכה מופרזת של לחם זה גורמת לגזים, וזוכה לכינוי שלו שמתורגם בערך כ"לחם רעמים" או "רעם".
עם זאת, ישנם סוגי לחם שיפון מסורתי עם חיטה ודגנים אחרים מלאים שנוספו כדי להפוך אותו לפחות צפוף, אבל נקראים גם כן .
סוגים אלה נוטים להיות פחות כבדים מסוג השיפון בלבד המסורתי ודומים יותר לרוגברוד הדני המודרני או לפומפרניקל הגרמני.
שיפון, המיוצר בדנמרק ומיוצא לאיסלנד הפך לדגן השולט במטבח האיסלנדי בתקופת העת החדשה המוקדמת לאחר שהוקם מונופול סחר על ידי מלך דנמרק ב-1602, ונשאר בתוקף עד 1786.
בספטמבר 2022, הסייסמולוג האמריקני ג'וליאן לוזוס ניסה לאפות רוגבראוד במכוניתו במהלך גל חום בעמק סן פרננדו.
על אף שלא הצליח, הניסיון של לוזוס סוקר בעיתונות האיסלנדית והקנה לו ראיון עם השחקן האמריקאי ראיין סיקרסט.
משחקי הרוגבי הנערכים בענף רוגבי שביעיות (גרסה של רוגבי יוניון בה משותפים מכל קבוצה שבעה שחקנים) החלו ב-24 ביולי 2024, יומיים לפני טקס הפתיחה הרשמי, ונגמרו ב-30 ביולי 2024. טורנירי הרוגבי נערכו בסטאד דה פראנס שבפריז.
בטורנירי הגברים והנשים ישתתפו נבחרות אולימפיות מ-12 מדינות שונות.
מבנה הטורניר של הגברים ושל הנשים היה זהה: לאולימפיאדה יעפילו 12 נבחרות שחולקו לשלושה בתים, כאשר בשלב הבתים לכל נבחרת היו שלושה משחקים - אחד מול כל אחת מהנבחרות האחרות בבית.
ענף הרוגבי במשחקים האולימפיים שוחק בגרסת רוגבי יוניון סטנדרטית (15 על 15) בארבע אולימפיאדות בין אולימפיאדת פריז (1900) לאולימפיאדת פריז (1924).
רוגבי שביעיות במשחקים האולימפיים החלו להיות משוחקים רק באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
עבודתו של רוג'ריוס שמרה על המסורת החזקה של בית הספר לרפואה של סלרנו, הקיימת מאז המאה התשיעית, שהייתה חלוצה בחקר האנטומיה והכירורגיה .
הספר שפרסם של רוג'ריוס כתוב בשפה ברורה, קצרה ומעשית, היא גם לא עמוסה בציטוטים ארוכים שנגזרו מעבודות רפואיות אחרות של התקופה.
הספר כתוב בצורה מסודרת מבחינה אנטומית ומוצגת על פי סיסטמטיזציה פתולוגית - טראומטית, כוללת טיפול מומלץ קצר לכל מחלה.
רוג'ריוס היה צופה עצמאי והיה הראשון שהשתמש במונח זאבת כדי לתאר את המחלה על תסמיניה המיוחדים.
הוא המליץ על חבישה המבוססת על שימוש באלבומין ביצה עבור פצעי הצוואר, ולא האמין שניתן לשקם עצבים, כאשר הם קטועים, אם כי הוא חשב שהם ללא ספק עשויים להתאחות.
וכן הוא ממליץ, בין היתר, שבמקרה של פציעות מעיים, יש לתפור את הפצע לאחר שהוחדרה מעליו צינורית של פקעת סמבוק.
[10] עבודתו של רוג'ריוס הייתה הטקסט הראשון של ימי הביניים בנושא כירורגיה ששלט בתחומו בכל אירופה, והוא שימש באוניברסיטאות החדשות בבולוניה ובמונפלייה.
עבודתו של רוג'ריוס נשמרה רלוונטית על ידי המהדורה החדשה (1250) שנעשתה על ידי תלמידו רולנדו דה פארמה, פרופסור בבולוניה.
לעבודה נוספו הגהות מאוחרות יותר שכללו עדכונים ורבים מכתבי היד הללו כוללים איורים מפוארים המפרטים את הטיפול הרפואי.
עד המאה ה-13, ערים רבות באירופה דרשו מהרופאים לעבור כמה שנות לימוד או הכשרה לפני שהם יוכלו להתאמן.
לכירורגיה היה מעמד נמוך יותר מהרפואה הטהורה, עד שרוג'ריוס חיבר את החיבור שלו, שהניח את היסודות לספרות הענפה של המדריכים הכירורגיים המערביים, שהשפיעו על הענף עד לעת החדשה.
עיבודים ליצירתו של רוג'ריוס מסלרנו הפכו בסיס לפרסומים רפואיים אחרים כמו ב"רולנדינה" מאת תלמידו של רוג'ריוס רולנד מפרמה וב"Chirurgia" מאת יוהנס ג'מאטוס מסלרנו המנתח והרופא וילהלם בורגנסיס.
שהיה רופאו האישי של המנהיג הצבאי סיימון דה מונפורט הוא נשא הרצאות בבית הספר לרפואה במונפלייה על הניתוח וריפוי הפצעים של רוג'ריוס מסלרנו.
ספרו של רוג'ריוס מסלרנו שימש כבסיס לכתב יד של המנתח מהווזר בצורת פירושים בספרו.
בסוף המאה ה-14, שידוע לחוקרים בשם לייפציג רוג'ר גלוס (Leipzig Roger Glosse) הכלול בכתב יד מס.
1224 בספריית אוניברסיטת לייפציג, פורסם בשפה הגרמנית ועיבוד משלים על ידי מחבר לא ידוע.
קבוצת הטקסטים הנרחבת, שעלתה מספר הלימוד של רוג'ריוס והורכבה מעיבודים לטקסט המקורי של רוג'ר ("רוג'רינה" משנת 1180) ומהדורתו השנייה ("רולנדינה", בסביבות 1240) מהמאות ה-12 עד ה-14, היא המכונה "הגלוס של רוג'ריוס" או ה"קומפלקס של רוג'ריוס".
בסביבות 1250, מחבר מסלרנו ריכז את התוכן של הטקסט המקורי של רוג'ר והגלוס של רוג'ריוס .
רוג היא לא בדיוק אחת הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי, המבוסס על סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון".
הסרטון הקצר הופץ ב-4 במאי 2023 בדיסני+ לציון יום מלחמת הכוכבים ו-100 שנה לדיסני.
ב-2 במאי, סרטון קצר זה הוכרז לצד כרזת הקידום.
שם הסרט מתייחס לסרט "רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים" משנת 2016.
זהו הסרטון הקצר הרביעי בהשתתפות מגי סימפסון, לאחר "מעון היום הארוך ביותר" משנת 2012, "הפגישה עם הגורל" משנת 2020 ו"הכוח מתעורר משנת צהריים" משנת 2021, וגם הסרטון הקצר השביעי של דיסני+.
זהו גם הסרט הקצר השני של "משפחת סימפסון" שקשור לזיכיון "מלחמת הכוכבים" אחרי "הכוח מתעורר משנת צהריים" משנת 2021, ולאחר מכן "שיום האם יהיה איתך" משנת 2024.
בדרכם למעון מאבד הומר את עקבותיה של מגי, שמדלגת בעגלה המרחפת של גרוגו להרפתקה קופצנית ברחבי הגלקסיה.
מול טייסת של לוחמי TIE אימפריאליים, מגי מביאה את הקרב לספרינגפילד.
האנק עזריה בתפקיד צ'יף וויגאם
דון לואיס בתור מערכת יירוט TIE
ג'ון שוורץ מ-" Bubbleblabber" נתן לסרטון ציון שמונה מתוך עשר, וקבע: "בסרטון הקצר הזה של משפחת סימפסון יש כל מה שצריך, אפילו קצת סאטירה נוקבת על האולפנים הראשיים על חוסר המרחב במדיה.
קטעי הפעולה יצאו משליטה, ומגי חמודה בטירוף."
מייק סלסטינו מאתר LaughingPlace.com הצהיר כי "רוג היא לא בדיוק אחת" דומה פחות או יותר לסרטים הקצרים של דיסני+ של משפחת סימפסון, למרות שמעריצי מלחמת הכוכבים שמעריכים את הלעג לזיכיון (ושל חברת האם הנוכחית שלה, דיסני) יהיו כנראה אלה שיעריכו אותו הכי הרבה.
יש כאן כמה צחקוקים טובים, וזמן ההרצה הקצר במיוחד של הסרט הקצר אומר שלא נדרשת יותר מדי מחויבות כדי לעבור אותו.
כמו הסרטון משנת 2021, "הכוח מתעורר משנת צהריים", זוהי מחווה הולמת ומצחיקה מ"המשפחה האהובה עלינו" לסאגת אופרת החלל האהובה עלינו."
רוג'רו ריימונדי (באיטלקית: Ruggero Raimondi; נולד ב-3 באוקטובר 1941) הוא זמר אופרה בס-בריטון ושחקן קולנוע איטלקי.
נולד בבולוניה ב-3 באוקטובר 1941. קולו התבגר מוקדם ומגיל חמש עשרה שר בקול בריטון.
הוא נכנס לקונסרבטוריון ג'וזפה ורדי במילאנו בגיל שש עשרה.
אחר כך למד ברומא אצל מריה תרזה פדיקוני וארמנד פיירוננזי.
ב-1964 זכה בתחרות הלאומית לזמרי אופרה צעירים שאורגנה בספולטו על ידי תיאטרון האופרה הניסיוני "אדריאנו בלי".
לאחר מכן הופיע שם לראשונה כקולין בלה בוהם כחלק מעונת האופרה של ספטמבר של הספרימנטלה.
השתתף בהופעות רבות אחרות בתיאטראות איטלקיים רבים.
הופעת הבכורה שלו מעבר לגבול התרחשה ב-1969 בפסטיבל גלינדבורן בתור דון ג'ובאני.
הופעת הבכורה שלו בלה סקאלה הייתה ב-1968, בתור טימור ב-טורנדוט, ואחריה במטרופוליטן (סילבה בארנני, 1970).
בקובנט גארדן כפיסקו בסימון בוקנגרה 1972. בערבית סיציליאנית, 1975.
מאז הוא ביצע מספר רב של תפקידים אחרים בתיאטראות ברחבי העולם, ועבד עם מנצחים כמו הרברט פון קאראיאן, לורין מאזל, זובין מהטה, ריקרדו מוטי, קלאודיו אבאדו, ריקרדו שאיי וז'ורז' פרטר, החל מבס ועד לבריטון.
התבסס כאחד המבצעים הראשיים של הרפרטואר של מוצרט: הרוזן אלמביבה בנישואי פיגארו, דון אלפונסו בכך עושות כולן.
רוסיני: משה במשה במצרים, מוסטה בהאיטלקייה באלג'יר, דון בזיליו בהספר מסביליה.
ורדי: אטילה, פיליפ השני בדון קרלוס.
פוצ'יני (הסקרפיה שלו בטוסקה מפורסמת מאוד).
ב-1992, בסרט בבימויו של ג'וזפה פטרוני גריפי, גילם את סקרפיה ב"טוסקה בשעות ובמקומות של טוסקה" שצולם ברומא "בזמן אמת" ובמקומות האמיתיים שבהם מתרחשת האופרה: כנסיית סנט'אנדריאה דלה ואלה, פאלאצו פרנסה וקסטל סנטאנג'לו.
בתוכנית, משתתפים גם קתרין מלפיטנו (טוסקה), פלסידו דומינגו (קוואראדוסי), ג'אקומו פרסטיה (אנג'לוטי), ג'ורג'יו גאטי (סקרסטנו).
על התזמורת הסימפונית של רומא של RAI ניצח זובין מהטה.
unsourced|האירוע ששודר על ידי Rai 1, זכה ב-3 פרסי אמי.
צפו בו יותר ממיליארד צופים בטלוויזיה ב-107 מדינות ב-5 יבשות.
ריימונדי ניחן מגיל צעיר בקול רך ורחב מאוד, בעל עוצמה והבעה רבה.
התפתח בכל רגיסטר הבס עד לבריטון.
בשלב הראשון בקריירה שלו הגביל את הרפרטואר שלו בתוך הטסיטורה של רפרטואר הבס.
כדי להרחיב אותו, החל מסוף שנות ה-70 לעבר טווח הבריטון (Scarpia, Escamillo).
הוא יכול להגיע בקלות לצלילים הגבוהים ביותר של הרגיסטר.
בשנים הבאות הוא הרחיב עוד יותר את הרפרטואר שלו, והתנסה בדמויות חדשות ובסוגות שונות (כולל כמה תפקידים כבופו, בריטון קל או זמר קל).
מאז המחצית השנייה של שנות ה-80 קולו רשם היחלשות מתקדמת של ההרמוניות, מה שמוביל לאטימות מסוימת וסיביות של הקול, אשר עם זאת שמרה על מאפייני ההרחבה והעוצמה שלו כמעט ללא פגע אפילו בגיל מבוגר (מה שאפשר לזמר, בגיל למעלה משישים, להופיע ללא קושי בחלל הגדול של ארנה ורונה).
מאפיין גם את העניין המובהק בעיבוד הדרמטי והנופי של דמויותיו, מה שהוביל אותו, מגיל צעיר, לאמץ סגנון שירה אקספרסיבי ומפורש, בכמה הזדמנויות שם צרכים דרמטיים ומשחקיים לפני מוזיקליים גרידא (בחירה זוכה לביקורת רבה על ידי כמה מבקרים וחובבי מוזיקה), מאפיין שגדל עם השנים.
הבחירות הווקאליות שלו הובילו אותו גם לנטייה חזקה להופעות חיות (מתועדות לעיתים קרובות בווידאו), בהן הוא מדגיש את כישוריו הדרמטיים.
דון ג'ובאני, בימוי ג'וזף לוזי (1979)
דג השמך (La Truite), בימוי ג'וזף לוזי (1982)
החיים הם רומנטיקה (La vie est un roman), בבימויו של אלן רזנייס (1983)
כרמן, בימוי פרנצ'סקו רוזי (1984)
בוריס גודונוב, בימוי אנדז'יי ז'ולסקי (1989)
צבעי השטן (Les couleurs du diable), בבימויו של אלן ג'סואה (1997)
טוסקה, בבימויו של בנואה ז'קו (2001)
רצח בקתדרלה, בבימויו של טיציאנו מנצ'יני (2006)
נבוקו, בימוי אנדרה פלדריק (1979)
כרמן, בימוי פייר באדל (1980)
המסע לריימס, או בית המלון של ג'יגיליו הזהב, בבימויו של איליו קטאני (1984)
המסע לריימס, בבימויו של בריאן לארג' (1988)
נישואי פיגארו, בבימויו של בריאן לארג' (1991)
המסע לריימס, בימוי מנואל מור (1992)
Falstaff, בימוי: פטריציה קרמיין (1999)
הטורקי באיטליה, בבימויו של תומאס גרים (2001)
טוסקה, בבימויו של אנחל לואיס רמירז (2004)
הספר מסביליה, בבימויו של אנחל לואיס רמירז (2005)
Cosi fan tutte, בבימויו של סטפן מטה (2005)
Falstaff, בימוי פאולה לונגוברדו (2006)
טוסקה, בימוי: לורינה קאופמן (2006)
דון פסקואלה, בימוי פליקס ברייזך (2006)
ריגולטו במנטובה, בבימויו של מרקו בלוקיו – סרט טלוויזיה (2010)
רוד איילנד היא מדינה באזור ניו אינגלנד שבצפון-מזרח ארצות הברית, והקטנה בשטחה מבין 50 המדינות.
רוד איילנד היא אחת משלוש עשרה המושבות המקוריות שמרדו בשלטון הבריטי במהלך המהפכה האמריקאית והקימו את ארצות הברית.
כינוי המדינה - "מדינת האוקיינוס" משקף את הקשר ההדוק בין האוקיינוס האטלנטי לבין רוד איילנד.
קשר המתבטא גם בסמל ובדגל של המדינה.
קשר המבטא את ריבוי האיים במדינה, ואת אורך קו החוף יחסית לגודל השטח, ואת העובדה שבתקופות קודמות רבים מתושבי רוד איילנד מצאו את פרנסתם בים.
יתר על כן- בשל קרבתה אל האוקיינוס האטלנטי - כל שטח המדינה נמצא במרחק שאינו עולה על 30 מיילים (כ-48.3 ק"מ) מהאוקיינוס.
על אף שמה, מרבית השטח של רוד איילנד ממוקם בשטח היבשתי של ארצות הברית.
שמה הרשמי של המדינה היה מדינת רוד איילנד ומטעי פרובידנס, שנגזר משמה כמושבה, מושבת רוד איילנד ומטעי פרובידנס, שנוצרה מאיחודן של שתי מושבות: רוד איילנד ומטעי פרובידנס, שישבו על חלקים ממה שכיום היא רוד איילנד.
"מטעי פרובידנס" היה שמה של המושבה שהוקמה בידי רוג'ר ויליאמס, במה שכיום ידוע כעיר פרובידנס.
שם זה היה השם הרשמי הארוך ביותר מבין מדינות האיחוד.
השם רוד הוא שמו האנגלי של האי רודוס שבים התיכון, וזאת על שום דמיון צורת האי רודוס לצורת האי שבתחומי מדינת רוד איילנד.
ב-18 ביוני 2020, חבר הסנאט של רוד איילנד הרולד מטס נתן את חסותו ליוזמה בסנאט לקראת קיום משאל עם מדינתי בנושא הסרת המילים "מטעי פרובידנס" משמה הרשמי של המדינה.
ההצעה הועברה פה אחד על רקע מחאות ג'ורג' פלויד וקריאות לאומיות לטיפול בגזענות ממסדית.
מטס נימק ואמר כי ב-22 ביוני 2020, מושלת רוד איילנד ג'ינה ריימונדו חתמה על צו ביצועי להשמטת המילים "מטעי פרובידנס" ממגוון מסמכים רשמיים ואתרי אינטרנט רשמיים.
על החקיקה הנלווית להחלטה הצביעו ב-16 ביולי, והיא הועברה ברוב של 69 מחברי בית הנבחרים המדינתי מול מתנגד בודד.
במהלך בחירות 2020 ברוד איילנד, 52.8% מתושבי המדינה הכריעו כי יש להשמיט את "מטעי פרובידנס" משם המדינה, כש-47.2% התנגדו להצעה.
בשנת 1614 הגיע לראשונה מגלה הארצות ההולנדי אדריאן בלוק לאי הקרוי על שמו "האי בלוק".
בשנת 1636, המטיף רוג'ר ויליאמס, אשר גורש ממושבת מפרץ מסצ'וסטס בשל דעותיו הדתיות, הקים בקצה מפרץ נאראגאנסט על גדת נהר מושאסוק מושבה וקרא לה פרובידנס.
ויליאמס הכריז על המקום כמקום בו יוכלו כל האנשים לקיים את מנהגיהם הדתיים באופן חופשי, מכאן התפתח עקרון חופש הדת.
מבחינה היסטורית אדמת המושבה היא ייחודית שכן היא נרכשה פעמיים - פעם אחת מן המלך האנגלי ופעם אחת מן האינדיאנים המקומיים.
בשנת 1637 גורשה אן הצ'ינסון ממסצ'וסטס בשל אמונתה הדתית כי אנשים יכולים לדבר עם אלוהים בעצמם, בלא התערבות של כומר מתווך.
היא הקימה את העיר פורטסמות' יחד עם ויליאם קודינגטון וג'ון קלארק.
בשנת 1639 ייסד קודינגטון את ניופורט על האי אקווידנק, והפך למושל המושבה של האי.
בשנת 1644 שונה שם האי ל"רוד איילנד".
ב-18 במאי 1652 העבירה המושבה חוק האוסר על עבדות בתחומיה, כשהיא המושבה הראשונה בצפון אמריקה אשר העבירה חוק מסוג זה.
ב-8 ביולי 1663 העניק צ'ארלס השני, מלך אנגליה זיכיון לג'ון קלארק אשר איחד את מושבת רוד איילנד ומושבת פרובידנס למושבה אחת, מושבת רוד איילנד ומטעי פרובידנס.
על פי הזיכיון הייחודי של המושבה, היה במושבה חופש דת ופולחן מוחלט (המושבה היחידה בה היה חופש זה).
הזיכיון המלכותי היה חוקת המדינה עד 1842. על פי הזיכיון ניתנה זכות הצבעה רק לגברים לבנים בעלי אדמות (שהיו רוב הגברים במדינה, בתקופה זו של טרום המהפכה התעשייתית).
בית הכנסת הראשון בארצות הברית, בית הכנסת טורו, נבנה בעיר ניופורט בין השנים 1759–1763.
רוד איילנד הייתה הראשונה במושבות אמריקה שהכריזה עצמאות מבריטניה - ב-4 במאי 1776, והייתה האחרונה מבין 13 המדינות לאשרר את חוקת ארצות הברית ב-29 במאי 1790 - לאחר ששאר המדינות איימו עליה כי יטילו על סחורות המדינה מכס כאילו הייתה מדינה זרה.
בשל המהפכה התעשייתית שהביאה לעיור נרחב, בשנת 1829 איבדו 60% מהגברים הלבנים במדינה את זכות ההצבעה שלהם (מאחר שלא היו בעלי אדמות).
בשנת 1842 ניסח תומאס דור חוקה חדשה למדינה, אשר אושרה במשאל עם, אולם לא נכנסה לתוקף בשל התנגדות המושל המכהן סמואל וורד קינג.
בשל התנגדותו פרץ מרד דור.
לאחר המרד הועברה החוקה החדשה, אשר נתנה זכות הצבעה לכל מי שהיה ביכולתו לשלם מס בגובה 1$.
רוד איילנד גובלת בצפון ובמזרח במדינת מסצ'וסטס, ובמערב במדינת קונטיקט.
מדרום למדינה נמצא מצר רוד איילנד והאוקיינוס האטלנטי, וכן למדינה גבול ימי עם מדינת ניו יורק.
האי בלוק נמצא 19 ק"מ דרומית לחוף הדרומי של המדינה.
במזרח המדינה נמצא מפרץ נאראגאנסט, ובו כ-30 איים, הגדול באי הוא "האי רוד" - "רוד איילנד".
הנקודה הגבוהה במדינה - גבעת ג'רימות' מגיעה לגובה של 247 מטרים מעל פני הים.
רוד איילנד היא רפובליקה ובה שלוש רשויות שלטון: מבצעת - מושל מדינת רוד איילנד, מחוקקת - המורכבת משני בתים: האספה הלאומית של רוד איילנד וסנאט רוד איילנד, ושופטת, בראשה עומד בית המשפט העליון של רוד איילנד.
הרשות המבצעת ברוד איילנד מורכבת מהמושל, סגן המושל, התובע הראשי, מזכיר המדינה, שר האוצר, מבקר המדינה, אוצר המדינה, נציב הביטוח, ושר החינוך.
המושל הנוכחי הוא דניאל מקי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שקודם לכן כיהן כסגן המושל של המושלת ג'ינה ריימונדו.
בבית המחוקקים 38 חברי סנאט הנבחרים לתקופה של ארבע שנים ו-75 חברי אספה מחוקקת הנבחרים לתקופה של שנתיים.
למפלגה הדמוקרטית רוב גורף בשני בתי המחוקקים.
בבית המשפט העליון של רוד איילנד שבעה שופטים, הממונים על ידי המושל ומאושרים על ידי בית המחוקקים.
המדינה מחולקת מנהלית ל-5 מחוזות.
לרוד איילנד 4 קולות (אלקטורליים) - 2 סנאטורים ו-2 חברי בית הנבחרים, בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
את המדינה מייצגים שני סנאטורים ושני חברי בית הנבחרים של ארצות הברית.
בסנאט מייצגים אותה ג'ק ריד ושלדון וייטהאוס, חברי המפלגה הדמוקרטית.
שני נציגיה בבית הנבחרים הם דמוקרטים גם כן.
בבחירות לנשיאות נוטה רוד איילנד לתמוך במועמד הדמוקרטי.
בשנת 1999 היה התוצר המדינתי הגולמי 33 מיליארד דולר אמריקאי, מקום 45 מבין מדינות ארצות הברית.
ההכנסה לנפש בשנת 2000 הייתה $29,685, מקום 16 מבין מדינות ארצות הברית.
ברוד איילנד אחוז הקתולים הגבוה ביותר מבין כל מדינות ארצות הברית, בשל הימצאם של תושבים רבים ממוצא איטלקי, אירי, צרפתי, פורטוגזי ואיי כף ורדה.
הערים הגדולות ברוד איילנד (נתוני 2013) דירוג שם העיר אוכלוסייה חלק ממטרופולין 1 פרובידנס 178,042 פרובידנס 2 ווריק 82,672 פרובידנס 3 קרנסטון 80,387 פרובידנס 4 פוטאקט 71,148 פרובידנס 5 איסט פרובידנס 47,037 פרובידנס המטרופולינים הגדולים ברוד איילנד (נתוני 2014) דירוג שם המטרופולין אוכלוסייה מיקום 1 פרובידנס 1,609,367 מרכז רוד איילנד
ביתם של הדמויות בסדרה "איש משפחה" נמצאים בעיירה הדמיונית קוהוג שברוד איילנד.
סצנת המוזיקה במדינה מרוכזת סביב עיר הבירה פרובידנס, שהפכה לפופולרית בסוף שנות ה-90 בזכות סצנת הנויז רוק שסבבה סביב קולקטיב האמנים של פורט ת'אנדר.
המדינה מהווה בית לאמנים העוסקים בכמה סוגות מוזיקליות שונות, בעיקר פולק רוק, ג'אז, הארדקור פאנק, היפ הופ ומוזיקת כף ורדה; היא מהווה בית לפסטיבלי הג'אז והפולק בניופורט.
קבוצת בייסבול - פאוטאקט רד סוקס (Pawtucket Red Sox)
קבוצת הוקי קרח - פרובידנס ברואינס (Providence Bruins) המשחקת בליגה המשנית החשובה AHL.
היא קבוצה-בת של בוסטון ברואינס מליגת ה-NHL.
המכון לטכנולוגיה של ניו אינגלנדהמכללה הקהילתית של רוד איילנד
סמלי מדינת רוד איילנד דגל סמל מוטו כינוי דגל רוד איילנדFlag of Rhode Island סמל רוד איילנדSeal of Rhode Island "תקווה""Hope" "מדינת האוקיינוס""Ocean State" עץ פרח ציפור חיה מייפל אדוםRed Maple סיגליתViola רוד איילנד אדוםRhode Island Red
רוגלה (רׇגְלָה, באנגלית: spyware), או תוכנת ריגול, היא תוכנת מחשב זדונית המוחדרת למערכת מחשוב במטרה לאסוף מידע באופן נסתר ולהעבירו לצד שלישי.
התוכנה מרגלת אחרי המשתמש או המערכת ומכאן נגזר שמה.
רוגלות ברמה גבוהה יכולות לפרוץ למכשיר, להתקין עליו נוזקה ולאסוף את כל המידע השמור על המערכת (כולל הפעלה וליקוט נתונים בעזרת המצלמה וחיישנים נוספים).
לכן הקורבן לרוגלה מאבד את פרטיותו.
לא קיים קונצנזוס לגבי הגדרת המושג רוגלה.
תוכנות ריגול עשויות להיות מותקנות על המערכת באמצעות תוכנות זדוניות אחרות – לדוגמה: סוס טרויאני.
אולם לא כל הסוסים הטרויאנים הן תוכנות ריגול, ולא כל תוכנות הריגול הן סוסים טרויאניים.
ייתכנו מקרים בהם תוכנת ריגול לא תיחשב לזדונית.
לפעמים, קשה לקבוע אם תוכנת מחשב נחשבת לתוכנת ריגול או לא.
אולם לתוכנות ריגול יש מספר מאפיינים הניתנים לזיהוי.
דוגמאות להתנהגויות האופייניות לרוגלות (במיוחד כשקורות ללא ידיעת המשתמש):
רישום הקשות במקלדת, תנועות עכבר ולחיצות עכבר.
הקלטת קלט המיקרופון, קלט המצלמה, או כל חיישן אחר המחובר למחשב.
גניבת מפתחות רישיון עבור תוכנות מותקנות.
גניבת קבצים השמורים על המערכת.
שינוי הגדרות הדפדפן (בדרך כלל בכדי להקל על גניבת מידע).
פעילות חשאית וביצוע פעולות בניסיון להימנע מגילוי.
התקנת תוכנה בצורה שאינה ברורה או מטעה.
ביצוע פעולות בניסיון להימנע מהסרת ההתקנה.
השימוש המוקדם ביותר במונח "רוגלה" ביחס לתוכנת מחשב היה כנראה בשנת 1994 – כאשר פרסום של Usenet נשא את שורת הנושא 'Info wanted on spy-ware'.
איסוף המידע יכול להיעשות במטרה להפיק רווח כספי, למטרות מודיעין ומטרות נוספות.
המידע הנאסף יכול לכלול שמות משתמש, סיסמאות, מספרי כרטיסי אשראי, כתובות דואר אלקטרוני, מעקב אחר הרגלי הגלישה של המשתמש במחשב, מידע אישי או כל מידע אחר.
רוגלה משייכת למשפחת התוכנות הזדוניות הנקראות "נוזקות" (או "וירוס מחשב").
תוכנות ריגול הנועדו לרגל ריגול "טהור" (ולא בהכרח להפקת רווחים), מסוגלות לדעת ולעקוב אחר כמעט כל הפעולות שביצע המשתמש במחשב – החל מהרגלי הגלישה וכלה במידע אישי (כמו יומן, סיסמאות או נתונים בנקאיים).
דוגמאות לתוכנות כאלו הן סוס טרויאני או תוכנת הקלטת הקשות (Keylogger).
אלו שומרות על קובץ את כל המקשים עליהם הקיש המשתמש, ובסדר הקשתם.
זוהי אחת הסיבות שבגינה יש להיזהר משימוש רגיש במחשבים ציבוריים, כמו קפה אינטרנט.
לעיתים מתגלה הרוגלה עקב המטרד שהיא גורמת.
למשל, בדמות חלונות פרסומת הקופצים במהלך הגלישה שאין מקורם באתר אליו פונה הגולש.
בשוק המחשבים פותחו תוכנות שמטרתן לנקות את המחשב מהרוגלות המותקנות עליו.
משתמשים מתקדמים גם נוהגים להתקין במחשביהם תוכנת רחרחן (סניפר), המסוגלת לעקוב אחר תעבורת הרשת במחשב ולרשום מידע זה בקובץ.
בדרך זו ניתן לזהות אם תוכנה שהותקנה זה עתה היא תמימה או שמא היא רוגלה – וכן אם קיימים במחשב סימינים המעידים על פעילות של סוס טרויאני.
ראשית, כדי לקבל דריסת רגל במחשב התוכנה אמורה להיות מותקנת.
שנית, התוכנה אמורה להיות מופעלת; תוכנת ריגול אינה משיגה דבר אם היא רדומה – לא מופעלת – על הכונן הקשיח של המחשב.
התקנת תוכנות ריגול על מחשב יכולה להתרחש במספר אופנים, הנבדלים זה מזה לפי מידת המעורבות של המשתמש.
בקצה הגבוהה של סולם (סקאלה) המעורבות, מסווגות הרוגלות אותן מתקין המשתמש ביודעין ומרצון.
במרכז הסולם (הסקאלה), מסווגים המקרים בהם המשתמש פחות מעורב – ונותן את אישורו להתקנת הרוגלה בלי משים.
בתחתיתו של הסולם (הסקאלה), מסווגים המקרים בהם המשתמש הוא קורבן לרוגלה שהותקנה על מחשבו מעצמה – פשוט מעצם היותו במקום הלא נכון (וירטואלי) בזמן הלא נכון – וללא ידיעתו.
התקנה כזו כלל אינה דורשת מעורבות מצד המשתמש כלל.
החדרת הרוגלות למערכת המחשב יכולה להיעשות על ידי צירופן לחבילות תוכנה תמימות למראה, שהמשתמש התקין על המחשב מרצונו.
ברוב המקרים בהם המשתמש מסכים להתקנת הרוגלה, אינו כלל מודע לכך, שכן רוב המשתמשים אינם טורחים לקרוא את הסכמי השימוש, ומדלגים במהירות על שלבי ההתקנה.
אפשרות אחרת להדבקה ברוגלה היא התקנה פיזית של התוכנה בידי הפורץ, שמשיג גישה פיזית למחשב.
(כמו ספייפון, המותקנת כאשר אדם שואל טלפון מאדם אחר, מתקין על הטלפון תוכנת ריגול).
תוכנת ריגול עשויה לפעול רק פעם אחת בלבד – כשהיא מותקנת לראשונה – ואינה מנסה להיטען מחדש בכל הפעלה של המחשב.
לחלופין, תוכנות הריגול עלולה להיטען באופן קבוע, כדי לאסוף מידע לאורך זמן.
כלומר, לתוכנת הריגול יש מנגנון להפעלה מחודשת של עצמה.
השיטות המשמשות את תוכנות הריגול להפעלה (מחדש) תלויות בפלטפורמה אליה מכוונת תוכנת הריגול.
המושגים המשותפים לכל הפלטפורמות כוללות ראשית את מה שרואה המשתמש ובהמשך את הגרעין של מערכת ההפעלה, עוד לפני שבוחנים את הגנות המחשב.
רוטחרוס יוהנס מרטינוס ואן ניסטלרוי (בהולנדית: Rutgerus Johannes Martinus van Nistelrooĳ, , נולד ב-1 ביולי 1976 באוס, הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ.
ואן ניסטלרוי עסק בבית הספר בספורט: טניס והתעמלות אמנותית, ושיחק בקבוצת הכדורגל המקומית בעיר הולדתו כבלם אחורי.
קריירת הכדורגל המקצועית של ואן ניסטלרוי התחילה ב-1993, כשעבר לשחק בקבוצת דן בוס.
אחרי ארבע שנות ניסיון, התקדם ואן ניסטלרוי ועבר לקבוצת הירנביין מהליגה הראשונה בהולנד, שם שיפר את יכולותיו כחלוץ.
על מנת לשפר את רמת המשחק שלו, המליץ לו מאמנו החדש לראות את דניס ברגקאמפ משחק.
בעקבות ההמלצה, נהג ואן ניסטלרוי לנסוע כ-200 קילומטר לבדו, כדי לצפות במשחקים בהם השתתף ברגקאמפ, וממנו הוא למד הרבה.
את השיפור ביכולותיו ניתן לראות מכך, שאת עונתו הראשונה בהירנביין סיים עם 13 שערים ב-30 הופעות.
ביום הולדתו ה-22, חתם ואן ניסטלרוי בפ.ס.וו.
איינדהובן תמורת 4.2 מיליון ליש"ט, שיא בהעברות בין קבוצות הולנדיות.
הוא החזיר את ההשקעה במהירות, כשהבקיע לראשונה בקבוצה נגד קבוצתו לשעבר כבר באוגוסט.
עד סוף אוקטובר, ואן ניסטלרוי המשיך להרשים כשהבקיע שלושער במשחק של קבוצתו נגד ספרטה רוטרדם.
ב-18 בנובמבר 1998, שותף לראשונה במשחק הנבחרת ההולנדית בתיקו 1-1 נגד גרמניה.
את העונה הראשונה שלו בהירנביין, במאי 1999, הוא סיים כמלך השערים של הליגה ההולנדית, לאחר שהבקיע 31 שערים, זכה בתואר שחקן העונה בהולנד והגיע למקום השני בתואר כדור הזהב.
בעונה הבאה עבר ואן ניסטלרוי לקבוצת פ.ס.וו.
איינדהובן, בה השיג שיא הבקעות של 60 שערים בשתי עונות, ובשתיהן נבחר לכדורגלן השנה בהולנד.
בעונת 1999/2000 כבש פעמיים שלושער מול אייאקס אמסטרדם.
באפריל 2000 קרע ואן ניסטלרוי את הרצועה הצולבת והחמיץ את יורו 2000. באותם ימים הוא היה אמור לחתום במנצ'סטר יונייטד, אך עקב הפציעה המעבר בוטל.
המנג'ר אלכס פרגוסון המשיך לשמור על קשר קרוב עם ואן ניסטלרוי במהלך תקופת ההחלמה.
במרץ 2001, לאחר שהחלים מהפציעה, חזר לשחק וכבר במשחק הראשון שלו הבקיע צמד עבור קבוצתו.
באותה תקופה החל לעורר את התעניינותם של מועדוני כדורגל גדולים באירופה, ולאחר שדחה הצעת רכישה מריאל מדריד, עבר ואן ניסטלרוי למנצ'סטר יונייטד ב-23 באפריל 2001, תוך שבירת שיא בריטי בסכום ההעברות: 19 מיליון ליש"ט.
כדאיות ההשקעה לא הוטלה בספק כבר בעונתו הראשונה במדי השדים האדומים.
הוא הבקיע במשחקו הראשון, בהפסד לליברפול במגן הקהילה, ומאז הבקיע שערים רבים: בעונתו הראשונה במנצ'סטר הבקיע 36 גולים.
הישג זה מרשים במיוחד, לאור הפציעה שממנה סבל לפני כן ושאיימה לסיים לו את הקריירה.
בעונת 2002/03, עונתו השנייה במועדון, הבקיע ואן ניסטלרוי 44 שערים והגשים את שאיפתו לזכות באליפות הפרמייר ליג.
בנוסף, כבש פעמיים בשני משחקים מול ריאל מדריד במסגרת רבע גמר ליגת האלופות באותה שנה, אך לא הצליח להעפיל לשלב חצי הגמר.
בעונתו השלישית במנצ'סטר, הראה יכולת חלשה יותר, אך עם זאת הבקיע 30 שערים עבור היונייטד.
ב-7 בפברואר 2004 הבקיע את שעריו ה-100 ו-101 במספר במדי מנצ'סטר יונייטד, בצמד שכבש מול אברטון בניצחון 3–4 בגודיסון פארק.
בעונת 2006/07 עבר ואן ניסטלרוי לשחק בריאל מדריד והוביל את קבוצתו לזכייה באליפות דרמטית.
הוא סיים את עונתו הראשונה בקבוצה כמלך השערים של הליגה הספרדית עם 25 שערים בליגה ושערים נוספים בליגת האלופות.
בעונה הבאה עזר לקבוצה לזכות באליפות נוספת עם 16 כיבושים.
הוא החל היטב את עונת 2008/09 - כבש ארבעה שערים בשישה משחקים - אך נפצע בנובמבר 2008 ולא שותף בשאר משחקי העונה.
ב-23 בינואר 2010 עבר ואן ניסטלרוי לקבוצת המבורג הגרמנית, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-6 בפברואר מול פ.צ.
את שער הבכורה שלו בקבוצה, כבש ואן ניסטלרוי ב-13 בפברואר מול קבוצת שטוטגרט כאשר רשם לזכותו הבקעת צמד.
במהלך שהותו בגרמניה, קרע ואן ניסטלרוי את הרצועה בברך והיה חשש כי סיים את הקריירה.
לפני עונת 2011/12 הוא הצטרף למאלגה.
במאי 2012 הודיע ואן ניסטלרוי על פרישה מכדורגל לאחר 18 שנים.
ב-2014 הוכרז כי ואן ניסטלרוי יהיה עוזרו של חוס הידינק כמאמן הנבחרת.
לאחר שאימן את קבוצות הנוער של פ.ס.
איינדהובן, במרץ 2014, הוכרז כי ואן ניסטלרוי יהיה עוזר מאמן נבחרת הולנד לאחר מונדיאל 2014.
ב-25 ביוני 2018 ואן ניסטלרוי מונה למאמן פ.ס.
איינדהובן עד גיל 19. בדצמבר 2019 אושר כי ואן ניסטלרוי, לצד תפקידו בפ.ס.וו, ישמש כעוזר מאמן נבחרת הולנד לקראת יורו 2020.
לקראת עונת 2022/2023 מונה ואן ניסטלרוי למאמן פ.ס.
איינדהובן כמחליפו של רוג'ר שמידט שעזב את תפקידו.
כבר במשחקו הראשון בקבוצה זכה עמה בתואר מגן יוהאם קרויף, לאחר ניצחון 3–5 על אייאקס.
ב-24 במאי 2023 הודיע על התפטרותו מתפקיד המאמן.
ביולי 2024 חזר למנצ'סטר יונייטד בתפקיד עוזרו של המאמן אריק טן האך.
ב-28 באוקטובר 2024, לאחר פיטוריו של אריק טן האך מתפקיד מאמן מנצ'סטר יונייטד, הוא מונה למאמנה הזמני של הקבוצה, והדריך אותה בארבעה משחקים.
עם מינוי המאמן הקבוע החדש, רובן אמורים, שהגיע עם צוות מקצועי משלו, הוחלט כי ואן ניסטלרוי יעזוב את המועדון.
ב-29 בנובמבר 2024 מונה למאמנה של לסטר.
ב-27 ביוני 2025, לאחר נשירת הקבוצה לצ'מפיונשיפ בסיום העונה, עזב בהסכמה הדדית.
ואן ניסטלרוי הוא נוצרי קתולי.
ביולי 2004 נישא לחברתו לאונטין סלאץ' ולזוג נולדו בת ובן.
במהלך מונדיאל 2014 עבד ואן ניסטלרוי כפרשן עבור רשת התקשורת ESPN.
+ הופעות ושערים לפי מועדון, עונה ותחרותמועדוןעונהליגהגביע המדינהגביע הליגה אירופהאחרסה"כהליגההופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםדן בוס1993/94ליגת המשנה ההולנדית2000———201994/9515323——–1761995/9621200———2121996/97311200———3112סה"כ691723———7120הירנפיין1997/98ליגת העל ההולנדית311353—40—4016פ.ס.וו.
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות שחקני הכדורגל) 2001/2002
נכלל בנבחרת השנה של אופ"א 2003
נכלל בנבחרת הטורניר של יורו 2004
הרוּגִי היו שבט גרמאני שמקורו ככל הנראה באזור רוגלנד בנורווגיה, אשר התיישב מאוחר יותר באזור שמזרחית לשפך נהר האודר ומערבית לשפך הויסטולה.
האזכור הראשון לרוגי נמצא ב"גאוגרפיה" של תלמי, המזכיר קבוצה בשם "רוּטיבקלאיאוי" או "רוּגיקלאי" (קלאן הרוגיאנים) היושבת בין ממזרח לאודר ועד הויסטולה.
גם יורדנס, היסטוריון הגותים, מזכיר את הרוגיאנים כאחד השבטים שעדיין נותרו בסקאנצה.
למידע זה יש להתייחס בפקפוק מסוים משום שיורדנס כתב את דבריו במאה השישית, בתקופה בה היו רוגיאנים רבים באיטליה.
שמו הישן של אזור מושבם היה ריגיאפילקה (Rygiafylke), כשה-y בשם צריכה להיקרא כמו ü ב-Rügen, מה שמחזק את הסברה שזה היה מקום מושבם בסקנדינביה.
הרוגיאנים נותרו משך זמן באזור פומרניה ובתחילת המאה הרביעית הם עברו דרומה והתיישבו באזור הונגריה של היום, בחלק העילי של נהר טיסה.
מאוחר יותר, הוכנעו הרוגיאנים על-ידי ההונים ונטלו חלק במסעות המלחמה של אטילה, אך עם מותו מרדו ויצרו ממלכה משלהם בשטח אוסטריה של היום.
הרוגיאנים הובסו על ידי המלך אודואקר בשנת 487 והצטרפו לאוסטרוגותים.
מאוחר יותר הם הצטרפו למלך האוסטרוגותי תיאודריך הגדול כאשר פלש לאיטליה בשנת 489. הרוגיאנים כשבט מובחן נעלמו ביחד עם האוסטרוגותים.
רוגיין או מרתון הרים הוא ספורט אתגרי המבוסס על ניווט ספורטיבי מסוג סקור שמתקיים על פני שטחים נרחבים ולאורך שעות רבות.
בתחרות מתחרות קבוצות של נווטים שצריכים לבקר בכמה שיותר נקודות ביקורת או לצבור את מרב הנקודות במשך זמן נתון.
תחרות רוגיין נמשכת בין 3 עד 24 שעות, כאשר נקודות הביקורת פרוסות על שטח גדול, עד כ-200 קילומטר רבוע.
התחרות מתבצעת בקבוצה של בין שניים לחמישה מתחרים.
למתחרים אסור לעשות שימוש בכל אמצעי ניווט כלשהו למעט מפה ומצפן.
למרות שמדובר בספורט אתגרי, כל קבוצה קובעת את הקצב והקושי שלה ולכן יכולים להתחרות אנשים בעלי רמות כושר שונות וגילאים מגוונים, מצעירים ועד קשישים.
מקור של השם רוגיין הוא ראשי התיבות "פעילות קבוצתית קשוחה בטבע המשלבת ניווט וסיבולת" באנגלית (Rugged Outdoor Group Activity Involving Navigation and Endurance).
ספורט הרוגיין התפתח באוסטרליה בשנות ה-70. תחרות הרוגיין המסודרת הראשונה נערכה במדינת ויקטוריה שבאוסטרליה בשנת 1976. עם השנים התפשט סוג הספורט הזה בשאר היבשת אבל רק בשנת 1986 נערכה התחרות הראשונה מחוץ לאוסטרליה, בקנדה.
מספר שנים לאחר מכן התגבש ה-IRF, פדרציית הרוגיין העולמית שנותנת חסות לאגודות המקומיות ומקיימת אליפות רוגיין עולמית אחת לשנתיים.
כיום מתקיימות תחרויות בלמעלה מ-20 מדינות.
רוב התחרויות נערכות באוסטרליה, צפון אמריקה ואירופה.
באליפות העולמית שהתקיימה בשנת 2004 באריזונה שבארצות הברית השתתפו נבחרות מ-16 מדינות.
בלטו במיוחד ארצות הברית, אוסטרליה, קנדה, צ'כיה וניו זילנד.
רוב המתחרים היו בשנות ה-30 וה-40 לחייהם אולם היו אף כאלו בסוף שנות ה-60 לחייהם (כ-15% מהקבוצות כללו משתתפים מעל גיל 55).
מלבד הרוגיין הרגלי הקלאסי קיימות גם תחרויות באופני הרים (סייקלוגיין - Cyclogaine) ואף תחרויות מטרוגיין (Metrogaine) בהם שטח התחרות הוא מטרופולין בנוי.
תחרויות רוגיין מאורגנות על ידי האיגוד לספורט הניווט בישראל ומתקיימות בדרך כלל פעם בשנה, החל משנת 2005.
תחרות הרוגיין הראשונה בישראל נערכה ב-29 באוקטובר 2005. בתחרות היו 230 משתתפים, מהם 168 נווטים רגליים ו-62 רוכבי אופניים.
האירוע נערך על פני שטח של כ-75 קילומטר רבוע במרחב שבין קריית טבעון, קריית אתא, מחלף המוביל ורמת ישי.
הולכי הרגל כיסו שטח זה ב-8 שעות ואילו לרוכבי האופניים עמדו 5 שעות.
הרוגיין השני נערך ב-4 בנובמבר 2006 באזור שפלת יהודה, בין מחלף לטרון, מחלף שער הגיא וקיבוץ צרעה.
בתחרות השתתפו כ-230 מתחרים רגליים וכ-90 רכובים על אופניים.
הרוגיין השלישי נערך ב-3 בנובמבר 2007 בפארק רמות מנשה, בין יקנעם לכביש ואדי עארה.
לראשונה, בנוסף לרוגיין הרגלי והרכוב נערך בירוגיין בו המשתתפים שילבו אופניים והליכה ברגל.
ב-26 במרץ 2011 נערכה התחרות באזור מצפה הראל, וכללה תחרויות ניווט רגלי של 4, 7 או 12 שעות וניווט רכוב של 6 שעות.
בתחרות שהתקיימה בבקעת הנדיב ב-24 במרץ 2012 השתתפו 150 קבוצות במקצים של 4 ו-7 ק"מ ברגל או 6 שעות באופניים.
בעונת 2012-2013 התקיימו לראשונה שתי תחרויות רוגיין: התחרות הראשונה התקיימה בנופית ב-30 בנובמבר 2012 ובה נערכו תחרויות "מיני-מרתון" של 4 שעות ברגל או 3 שעות באופניים, והתחרות השנייה נערכה ב-23 במרץ בלוזית.
רוּד חוּלִיט (; בהולנדית: Ruud Gullit; נולד בשם רוד דיל (Dil) ב-1 בספטמבר 1962 באמסטרדם, הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ממוצא סורינאמי ששיחק כקשר, קשר התקפי וחלוץ.
במרץ 2004 נבחר חוליט על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
חוליט החל את הקריירה שלו בקבוצת הארלם ומשם עבר לפיינורד ואז לפ.ס.וו.
איינדהובן, ממנה עבר תמורת שישה מיליון פאונד למילאן האיטלקית.
במילאן, חוליט שיחק עם שני חבריו לנבחרת הולנד: מרקו ואן באסטן ופרנק רייקארד ועם שני האיטלקים: פאולו מלדיני ופרנקו ברסי.
עם מילאן זכה חוליט בשלוש אליפויות איטליה ובשני גביעי ליגת האלופות (1989, 1990).
הוא זכה בכדור הזהב 1987.
עם נבחרת הולנד זכה חוליט ביורו 1988.
לאחר שפרש מכדורגל, אימן חוליט את צ'לסי האנגלית והוביל אותה לזכייה ב-גביע ה-FA, התואר המשמעותי הראשון של הקבוצה אחרי 26 שנה, ובתור המאמן הזר הראשון הזוכה בו.
למרות זאת, חוליט פוטר בעונה שלאחר מכן.
לאחר שפוטר עבר חוליט לאימון ניוקאסל יונייטד ובעונה הראשונה הוביל אותה לזכייה בגביע ה-FA.
בעונה השנייה בקבוצה חוליט אימן רק בחמישה משחקים לפני שפוטר.
בעונת החל לאמן את פיינורד, אבל התפטר לקראת סוף העונה.
בעונת אימן את לוס אנג'לס גלאקסי מליגת הMLS.
בינואר 2011 מונה למאמן טרק גרוזני הרוסית, וביוני 2011 פוטר מתפקידו.
כדורגלן השנה בהולנד (2): ,
מקום 13 ברשימת כדורגלן היובל של אופ"א
רוגל נחום (נולד ב-21 במאי 1967) הוא אתלט עבר ישראלי.
הוא אלוף ישראל בקפיצה לגובה, בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת.
החזיק, בו זמנית (1990), בשלושה שיאים ישראלים במקצועות אלה.
הוא השיאן הישראלי ושיאן המכביה בקפיצה משולשת.
הוא החזיק בשיא הישראלי בקפיצה לרוחק במשך 20 שנה.
נחום ייצג את ישראל בשלוש אולימפיאדות (ברצלונה 1992, אטלנטה 1996 ובסידני 2000) וב-4 אליפויות עולם באתלטיקה (טוקיו 1991, שטוטגרט 1993, גטבורג 1995 וסביליה 1999) ואף זכה לשאת באולימפיאדת סידני את דגל ישראל בטקס הפתיחה.
רוגל נחום גדל בגבעתיים, בנם של דוד ורותי נחום.
הוא למד בבית ספר יסודי מצדה (היום אלון) ובתיכון שמעון בן צבי בגבעתיים.
הוא החל להתאמן באתלטיקה קלה בשנת 1984 כשהיה בן 17, לאחר שהמורה לחינוך גופני, אבי זילברמן, האיץ בו להתאמן בקפיצה לגובה.
מאמניו היו דוד קושניר ואלכס מרמן.
הוא התאמן בקבוצת אס"א תל אביב.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 זכה נחום במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא ישראלי ומכביה חדש של 16.77 מטר (הנוכחי, 2017), לפני יוסי גולינסקי (15.85 מטר).
חודש וחצי לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בדיסבורג גרמניה באוגוסט אותה שנה "אבדה" הנעל השמאלית של נחום, שנאלץ לערוך את החימום וההרצה לתחרות קפיצה משולשת, עם נעלי התעמלות רגילות.
5 דקות לפני תחילת התחרות נמצאה הנעל האבודה, בחדר ההמתנה לתחרות.
בסופו של דבר, הוא סיים במקום שמיני בתוצאה של 16.44 מטר.
מאוחר יותר התברר, כי אחת הבודקות של התחרות הוציאה את הנעליים מתיקו, אך החזירה לתוכו רק נעל אחת.
בתחרות שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-18 ביוני 1990, קבע נחום בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 7.96 מטר.
שיא זה החזיק מעמד כ-20 שנה ונשבר על ידי יוחאי הלוי ב-3 ס"מ (7.99 מטר).
תוך כדי הקפיצה בניסיון הרביעי הוא קרע את המיניסקוס בברך הימנית, פציעה שבעקבותיה נאלץ לעבור ניתוח ארתרוסקופיה.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט אותה שנה בספליט, באותה העת יוגוסלביה, הוא סיים במקום 16 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.01 מטר.
באותה השנה הוא החזיק, בו זמנית, בשלושה שיאים ישראלים, בקפיצה לגובה (2.18 מטר), בקפיצה לרוחק (7.96 מטרים) ובקפיצה משולשת (16.89 מטרים).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בתל אביב ב-6 ביולי 1991 זכה נחום במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא ישראלי חדש של 17.17 מטר.
באותה תחרות הוא קבע תוצאה של 17.31 מטר, בעזרת רוח מעל המותר (2.3 מ/ש), התוצאה הטובה ביותר בהיסטוריה שהושגה על ידי קופץ ישראלי (2017).
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום 29 בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.90 מטר.
בתחרות שנערכה בסביליה, ספרד ב-6 ביוני 1992 קבע נחום בקפיצה משולשת שיא ישראלי חדש של 17.20 מטר (השיא הנוכחי).
חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת ברצלונה (1992) הוא סיים במקום 24 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.23 מטר.
בשנת 1993, 7 שבועות לפני אליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה נחום עבר ניתוח ארטרוסקופיה בברך שמאל בעקבות קרע במיניסקוס.
באליפות עצמה, הוא סיים במקום 14 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.86 מטר, ס"מ אחד פחות מעלייה לשלב הגמר.
באליפות העולם שנערכה בגטבורג שוודיה בשנת 1995 סיים נחום במקום 11 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.69 מטר.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 16.71 מטר.
שבועיים לאחר מכן, בתחרות הגרנד פרי המסורתית שנערכה ברייטי, איטליה.
ביום גשום במיוחד, בגלל שהמסלול שהיה מוצף והייתה סכנת החלקה, הוחלט לקפוץ מהמסלול עצמו.
השופטים סימנו קו לבן על המסלול, שהיווה את "קרש" הקפיצה וכך נערכה התחרות.
הוא סיים במקום שביעי בתוצאה של 16.73 מטר, למרות הגשם הכבד.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים נחום במקום 17 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.67 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה בפריז צרפת במרץ 1997 סיים נחום במקום 6 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.82 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ב-6 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.08 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בוולנסיה ספרד במרץ 1998 סיים נחום במקום 4 בקפיצה משולשת בשיא ישראלי חדש של 16.93 מטר, השיא הנוכחי.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בתל אביב ב-19 ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת והשווה את שיאו הישראלי בתוצאה של 17.20 מטר.
חודש לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בבודפשט הונגריה הוא סיים במקום 8 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.99 מטר.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 16.87 מטר ועלה מהמקום הרביעי.
באליפות העולם באולם שנערכה במייבאשי יפן במרץ 1999 סיים נחום במקום 7 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.27 מטר.
באליפות העולם שנערכה בסביליה באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום 14 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.68 מטר, 2 ס"מ פחות מעלייה לשלב הגמר.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים נחום במקום 23 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.39 מטר.
ביולי 2011 סיים נחום קורס מאמני אתלטיקה במכון וינגייט.
באוקטובר 2013 מונה נחום, לתפקיד המנהל המקצועי של האתלטיקה הישראלית, אחרי שנים רבות שבהן כיהן פטר דוידוביץ'.
בין יתר חניכיו נמנה שיאן ישראל בקפיצה לרוחק יוחאי הלוי.
נחום הוא בוגר הקריה האקדמית אונו בתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.
במהלך הקריירה הספורטיבית שלו עבר נחום, פציעות רבות וניתוחים רבים, שאותם ביצע האורתופד, ד"ר רפי טיין.
בשנת 1988 עבר את ניתוח הארתרוסקופיה הראשון שלו, בברך שמאל בעקבות קרע במיניסקוס.
שנתיים לאחר מכן, עבר ניתוח ארתרוסקופיה הפעם בברך ימין.
7 שבועות לפני אליפות העולם שנערכה בשטוטגרט בשנת 1993, עבר שוב ניתוח ארתרוסקופיה בברך שמאל.
שנה לאחר מכן, בשנת 1994 עבר ניתוח פתוח בברך שמאל, על מנת להוציא גופים חופשיים של סחוס שבעקבותיו התהלך עם קביים במשך כ-8 שבועות.
בשנת 1997 עבר ניתוח ארתרוסקופיה בברך שמאל ובשנת 2001 עבר ניתוח פתוח בברך ימין בעקבות דלקת חריפה בגיד עצם הפיקה (Jumpers knee).
נחום זכה לשאת את דגל ישראל באולימפיאדת סידני (2000) בטקס הפתיחה.
קפיצה לגובה מהמקום: 1.70 מטר
קפיצה לרוחק מהמקום: 3.39 מטר
קפיצה משולשת מהמקום: 10.57 מטר
קפיצת 5 צעדים מהמקום: 18.58 מטר
רוגלך או רוגאלך או רוגעלך (מיידיש: "ראָגאַלעך"), הוא מאפה בצק שמרים מסוג לחמניות סהר בצורת שבלול אנכי דו-צדדי (דומה לקרואסון אבל בדרך כלל קטן יותר) הממולא בממרח שוקולד או קינמון.
מקורו במטבח האשכנזי, והוא מאפה פופולרי בישראל.
לפי רוביק רוזנטל, שמו של המאפה נגזר מהמילה היידית "ראָג" (מפולנית: róg - קרן) - בצורת הקטנה - "ראָגאַלע", או ברבים - "ראָגאַלעך".
ייתכן שהמילה היידית נשאלה מהשפה הרוסית בה מאפה זהה ידוע בשם "רוגליק" (Рогалик) הנגזר גם הוא מהמילה "רוג" (рог) שפירושו "קרן".
רודולפוס הוברטוס (רוד) הספ (בהולנדית: Rudolfus Hubertus (Ruud) Hesp; נולד ב-31 באוקטובר 1965 בבוסום שבהולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק כשוער.
הספ החל את הקריירה שלו בהארלם בעונת 1985/86. לאחר שתי עונות בהן קיבל מעט דקות משחק, עבר לפורטונה סיטארד.
בקבוצה הזו שיחק במשך שבע שנים וזכה בתואר "השוער ההולנדי של השנה" ב-1989. ב-1994 עבר לרודה, עמה זכה בגביע ההולנדי ב-1997. לאחר מכן עבר לראשונה מחוץ להולנד, לקבוצה הספרדית ברצלונה.
גם בברצלונה שיחק במשך שלוש שנים, תחת הדרכתו של לואי ואן חאל, שהביאו כמחליף לשוער הראשון הקודם של ברצלונה, ויטור באיה.
היה לו חלק עיקרי בזכיית הקבוצה בגביע המלך הספרדי ב-1998 בכך שהציל בעיטת עונשין בדו-קרב במשחק הגמר.
מאוחר יותר השלימה הקבוצה דאבל, כשזכתה באליפות הליגה.
עם הקבוצה זכה באליפות נוספת ב-1999. הוא חזר להולנד ב-2000, שוב לפורטונה סיטארד, ופרש כעבור שנתיים בגיל 37.
הספ לא שותף באף משחק של נבחרת הולנד, אף על פי שזומן לסגלה ביורו 1996 ובמונדיאל 1998. בשני המקרים שימש שוער שני לשוערים הראשונים, אדווין ואן דר סר ואד דה חוי.
לאחר פרישתו החל לעבוד כמאמן שוערים.
תחילה ברודה, ומאוחר יותר, ב-2007, עבר לאמן בכרונינגן.
בנוסף, הספ הוא מאמן השוערים בנבחרת הולנד.
רוד בלאגוייביץ' הוא פוליטיקאי אמריקאי לשעבר מאילינוי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אילינוי ה-40 בשנים 2003–2009. קודם לכן הוא כיהן כמחוקק בבית הנבחרים של אילינוי בשנים 1993–1997, ולאחר מכן ועד היבחרו כמושל, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של אילינוי.
כהונתו של בלאגוייביץ' כמושל הסתיימה לאחר שהוא הודח מתפקידו בעקבות האשמות בשחיתות שלטונית ובהמשך הוא נשפט למאסר בבית סוהר פדרלי.
ב-1979 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת נורת'ווסטרן, וב-1983 סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת פפרדין שבמאליבו, קליפורניה.
לאחר סיום לימודיו היה במהלך שנות ה-80 תובע פלילי במשרד התובע המדינתי במחוז קוק שבאילינוי.
מכאן הוא המשיך לקריירה פוליטית וייצג את מחוז הבחירה ה-33 של אילינוי בבית הנבחרים של המדינה, שם הוא תמך ברוב צעדי המדיניות למען חוק וסדר.
הוא ויתר על כהונה שנייה בבית הנבחרים המדינתי ונבחר מטעם מחוז הבחירה החמישי של אילינוי לקונגרס לבית הנבחרים של ארצות הברית, שם הוא כיהן במשך שש שנים לאחר שנבחר למושבו שתי פעמים נוספות.
ב-2002 הוא נבחר כמושל אילינוי, הדמוקרט הראשון שנבחר לתפקיד מאז 1972. במהלך תקופת כהונתו הראשונה כמושל הורחב המימון לחינוך הציבורי ולפיתוח התשתיות ובוצעו רפורמות בתחום המשפט הפלילי.
בעקבות בחירתו לתקופת כהונה שנייה כמושל ב-2006, עבר מגוון של צעדי חקיקה בתחום השירות הרפואי, בקרה על כלי נשק, ומניעת אפליה.
בעקבות חקירה פדרלית שהחלה בדצמבר 2008 נמצא שבלאגוייביץ' אשם בשחיתות ציבורית לאחר שהוא ניסה למכור את המינוי למושב בסנאט של ארצות הברית שהתפנה על ידי ברק אובמה בעקבות בחירתו של זה האחרון כנשיא ארצות הברית.
האשמות אלו הובאו לאחר שבלאגוייביץ' איים להפסיק את קשריה של אילינוי עם בנק אוף אמריקה על רקע סגירתו של מפעל בשיקגו.
בלאגוייביץ' הודח, הורשע, וב-2009 הועבר מתפקידו על ידי האספה הכללית של אילינוי.
כתוצאה מכך נאסר עליו לתמיד על ידי הסנאט של אילינוי לכהן במשרה ציבורית במדינה.
בשל חלקו בשערורייה הציבורית, הוא נשפט לעונש מאסר של 14 שנים בבית כלא פדרלי.
לאחר עתירה לשחרורו, המתיק הנשיא דונלד טראמפ את עונשו ב-2020 לאחר שריצה כמעט שמונה שנים והקדים את שחרורו בשש שנים.
רוד בלאגוייביץ' נולד בשיקגו כשני במשפחה של שני ילדים.
הוריו היו מהגרים סרבים מיוגוסלביה.
אביו, ראדיסלב, היה פועל במפעל פלדה שהיגר מכפר ליד העיר קראגויבאץ.
אמו, מילה, הייתה בוסנית-סרבית, שמקור משפחתה מהעיירה גאקו שבבוסניה והרצגובינה.
הוריו של בלאגוייביץ' עברו ב-1947 לשיקגו.
אחיו, רוב, עבד בגיוס כספים עבור בלאגוייביץ' בקריירה הפוליטית המאוחרת שלו.
בלאגוייביץ' בילה את רוב ילדותו בעבודה בעבודות שונות כדי לסייע בפרנסת המשפחה.
הוא היה מצחצח נעליים, שליח פיצה, ולאחר מכן עבד במפעל לאריזת בשר.
כדי להרשות לעצמו את עלויות הלימודים באוניברסיטה, הוא עבד בשוטף כלים במערכת צינור הנפט חוצה אלסקה.
לבלאגוייביץ' אין שם אמצעי, אך הוא משתמש באות R בין שמו הפרטי לשם משפחתו ככבוד לאביו המנוח.
כינויו בחוגי המשפחה הוא מילוראד (Milorad), שבטעות יש הסוברים שזהו שם לידתו.
בעת שנכנס לחיים הציבוריים הוא נודע בין השאר בכינוי "בלאגו" (Blago) או "ב-רוד" (B-Rod).
בלאגוייביץ' סיים את לימודיו בבית הספר פורמן בשיקגו לאחר שעבר לשם מבית הספר התיכון הטכנולוגי ליין.
בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון הוא שיחק כדורסל, והשתתף בשני קרבות לאחר שאומן באיגרוף.
לאחר סיום לימודיו הוא החל ללמוד באוניברסיטת טמפה.
לאחר שתי שנות לימודים הוא עבר לאוניברסיטת נורת'ווסטרן, שם הוא סיים את לימודיו ב-1979 לתואר בוגר אוניברסיטה בהיסטוריה.
ב-1983 הוא סיים לימודי תואר במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת פפרדין שבמאליבו, קליפורניה.
לימים הוא סיפר על התנסותו: "הלכתי לבית ספר למשפטים במקום הקרוי פפרדין במאליבו, קליפורניה, המשקיף על האוקיינוס השקט - הרבה גלישת גלים וכוכבי קולנוע וכל השאר.
בקושי ידעתי היכן נמצאת ספריית המשפטים".
בלאגוייביץ' נשוי לפטריסיה מל, בתו של חבר מועצת עיריית שיקגו לשעבר ריצ'רד מל.
בלאגוייביץ' היה עוזר משפטי במשרד עורכי הדין של חבר מועצת עיריית שיקגו אדוארד ורדוליאק.
לאחר מכן הוא החל לעבוד כעוזר התובע המדינתי של מחוז קוק תחת התובע המדינתי ריצ'רד דיילי.
הוא התמחה בתיקים בתחום האלימות במשפחה, פשע, ונשק בלתי חוקי.
ב-1992, בתמיכתו של חותנו רב ההשפעה, נבחר בלאגוייביץ' בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למושב של מחוז הבחירה ה-33 בבית הנבחרים של אילינוי לאחר שניצח את חבר הבית שכיהן עד אז 14 שנה, מריון קולאס.
מחוז בחירה זה כולל את צפון העיר שיקגו.
כמו במקרה של רוב מערכות הבחירות לבית המחוקקים המדינתי בשיקגו, הבטיחה בחירה זו לבלאגוייביץ' את ניצחונו בבחירות הכלליות בנובמבר אותה שנה.