tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
וסטרגור העפיל עם דנמרק למונדיאל 2018 ונכלל בסגל לטורניר, ממנו הודחה דנמרק בשמינית הגמר על ידי קרואטיה.
וסטרגור לא שיחק דקה במונדיאל זה.
וסטרגור עלה עם דנמרק ליורו 2020, והיה בו בורג משמעותי מאוד בהגעתה של דנמרק עד לחצי הגמר.
למעט המשחק הראשון בו הפסידה דנמרק 0–1 לפינלנד, במשחק בו נכנס כמחליף, פתח וסטרגור בכל המשחקים, ונבחרתו נעצרה רק בחצי הגמר, בהפסד 1–2 לאנגליה בהארכה.
יאניק פריק הוא כדורגלן ליכטנשטייני המשחק בציהלול פיאטרה ניאמץ מהליגה הרומנית השלישית.
אביו, הוא כדורגלן העבר מריו פריק.
פריק התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של סיינה בתקופה בו אביו שיחק בקבוצה הבוגרת.
בשנת אביו עזב לסנט גאלן השווייצרית ופריק עזב ביחד עם אביו לאותו המועדון בו שיחק בקבוצת הילדים שלו.
שנתיים לאחר מכן, אביו עזב את סנט גאלן ופריק עזב ביחד איתו אך חזר לליכטנשטיין ושיחק באשן/מאורן.
אחרי 3 שנים חזר לסנט גאלן ושנה וחצי לאחר מכן עזב לקבוצת הנוער של ואדוץ.
בקיץ פריק חתם בריינדורף אלטאך והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון מהליגה השלישית.
ב-24 ביולי 2016 פריק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לוורגל.
6 ימים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1–2 נגד אוסטריה זלצבורג.
בקיץ פריק חזר לכדורגל האיטלקי אחרי 8 שנים כאשר חתם בפרוג'ה, העולה החדשה לסרייה ב'.
בינואר חתם בליבורנו מהסרייה ג' ולאחר זמן קצר הושאל לפרו פיאצ'נזה.
בינואר פריק עזב את ליבורנו וחתם בראפרסוויל-ז'ונה מליגת האתגר השווייצרית.
ב-6 באוקטובר 2020, פריק חתם באנרגי קוטבוס.
בינואר פריק חתם בציהלול פיאטרה ניאמץ.
פריק חבר בשלוש הנבחרות הבכירות של ליכטנשטיין: נבחרת הנוער, הנבחרת הצעירה והנבחרת הבוגרת.
ב-6 באוקטובר 2016 פריק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 0–2 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
יאניק נֶזֶֶה-סֶגין הוא מנצח ופסנתרן קנדי.
מאז 2018 הוא מכהן כמנהל מוזיקלי של תזמורת מטרופוליטן, מטרופוליטן אופרה של מונטריאול ושל תזמורת פילדלפיה, ועד הזמן האחרון היה מנצחה הראשי של התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם.
כמו כן, הוא חבר כבוד ומנצח אורח של התזמורת הקאמרית של אירופה.
נזה-סגין נולד במונטריאול להורים ששניהם מומחים בחינוך, ד"ר סרז' פ.
סגין, פרופסור באוניברסיטה, וקלודין נזה, מרצה ומתאמת באוניברסיטה.
הוא החל ללמוד נגינה בפסנתר בגיל חמש, ובגיל עשר החליט להיות למנצח תזמורת.
תוך כדי לימודיו בבית הספר היסודי והתיכון ובקולג', התקבל סגין ללימודי פסנתר בקונסרבטוריון למוזיקה ולדרמה של קוויבק, שם זכה בחמישה פרסים ראשונים בפסנתר ובארבעה במקצועות מוזיקה אחרים.
כמו כן למד ניצוח מקהלה אצל ג'וזף פלומרפלט בקולג' למקהלה של וסטמינסטר בפרינסטון, ניו ג'רזי, והשתתף במספר רב של כיתות אמן עם מנצחים ידועי-שם.
בגיל 19, פגש את קרלו מריה ג'וליני והוזמן להצטרף אליו לחזרות וקונצרטים במשך למעלה משנה.
הוא התמנה למנהל מוזיקלי של המקהלה הפוליפונית של מונטריאול בשנת 1994 ובשנת 1995 קיבל אותה משרה במקהלת לאוואל.
באותה שנה ייסד תזמורת מקצועית ואנסמבל קולי משלו בשם לה שאפל דה מונטריאול, שעמם ביצע שניים עד ארבעה קונצרטים בשנה עד 2002. הוא רואה בשארל דיטואה את מקור ההשראה הראשון שלו כילד ובג'וליני את מורו ורבו.
משנת 1998 עד 2002 היה נזה-סגין מנצח מקהלה, עוזר למנצח ויועץ מוזיקלי באופרה של מונטריאול.
נזה-סגין התמנה למנהל מוזיקלי של תזמורת מטרופוליטן במונטריאול בשנת 2000, ולמנצח ראשי אורח של התזמורת הסימפונית של ויקטוריה בקולומביה הבריטית, קנדה בשנת 2003. החוזה שלו עם התזמורת הוארך מ-2010 עד 2015. הוא ניצח על הקלטות מסחריות של סימפוניות מאת אנטון ברוקנר וגוסטב מאהלר עם תזמורת מטרופוליטן.
בשנת 2005 הופיע נזה-סגין לראשונה עם התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם כמנצח אורח, ושוב בשנת 2006. בדצמבר 2006, הודיעה התזמורת על מינוי נזה-סגין למנצח הראשי ה-11 במספר שלהם, החלטה שהתקבלה פה אחד ונכנסה לתוקף בעונת הקונצרטים 2008–2009 בחוזה התחלתי של 4 שנים.
באפריל 2010, הודיעה הפילהרמונית על הארכת החוזה עד 2015.עם הפילהרמונית של רוטרדם הקליט נזה-סגין הקלטות מסחריות לווירג'ין קלאסיקס.
ב-2013 ליווה את אנדראס אוטנזמר באלבום הבכורה שלו, "Portraits".
ביוני 2013 חזרה התזמורת והאריכה את החוזה שלו עד קיץ 2018. במאי 2015 הודיעה הפילהרמונית של רוטרדם על סיום מתוכנן של כהונתו של נזה-סגין כמנצחה הראשי בסוף עונת 2017–2018, אז הוא מתוכנן לקבל את התואר Eredirigent (מנצח כבוד) של התזמורת.
מחליפו של נזה-סגין הוא המנצח הישראלי להב שני.
בדצמבר 2008 ניצח נזה-סגין לראשונה על תזמורת פילדלפיה, בהזמנתו של שארל דיטואה.
בינואר 2015 הודיעה התזמורת על הארכת החוזה של נזה-סגין עד עונת 2021–2022. ביוני 2016 הודיעה התזמורת על הארכה נוספת לחוזה, עד עונת 2025–2026.
מאז 2009, מופיע נזה-סגין מדי שנה עם המטרופוליטן אופרה בניו יורק.
הופעתו הראשונה שם הייתה ב-31 בדצמבר 2009, כשניצח על הפקה חדשה של "כרמן".
ביוני 2016 הודיעה המטרופוליטן אופרה על מינוי נזה-סגין למנהלה המוזיקלי הבא, החל בעונת 2020–2021, בחוזה התחלתי לארבע שנים.
הוא פועל כמנהל מוזיקלי הפועל מאז עונת 2017–2018. בפברואר 2018, הודיעה הלהקה, שנזה-סגין יכהן כמנהל מוזיקלי החל בעונת 2018–2019.
שימש כמנצח בקונצרט השנה החדשה בווינה היוקרתי, בפתח שנת 2026.
נזה-סגין גר במונטריאול ופילדלפיה עם בן-זוגו פייר טורוויל, ויולן בתזמורת מטרופוליטן.
שנהפרסקטגוריהעבודה מועמדתתוצאהסימוכין2024פרס גראמיהביצוע התזמורתי הטוב ביותרPrice: Symphony No.
יאניסלב גרצ'ב (בבולגרית: Янислав Герчев; נולד ב-4 באוקטובר 1989) הוא ג'ודוקא בולגרי, פעמיים סגן אלוף אירופה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.
גרצ'ב השתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016. הקרב הראשון שלו היה בשלב בסיבוב השני, בו הוא ניצח באיפון את צאי מינג-יין הטאיוואני.
בסיבוב השני הוא הפסיד לאמירן פאפינשווילי הגיאורגי.
במרץ 2017, גרצ'ב זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כשזכה במדליית ארד בגראנד סלאם באקו לאחר שניצח באיפון את גוסמן קירגיזבאייב הקזחי בקרב על המדליה.
באפריל 2017 הוא התחרה באליפות אירופה שנערכה בוורשה וזכה במדליית כסף.
בשלב רבע הגמר הוא ניצח את פרנסיסקו גאריגוס הספרדי, בחצי הגמר הוא ניצח את אמירן פאפינשווילי הגיאורגי ובגמר הפסיד לרוברט משבידוודזה הרוסי.
באליפות אירופה 2018 שנערכה בתל אביב הוא זכה שוב במדליית הכסף.
בשמינית הגמר הוא ניצח בווזארי את יורה ורשטראטן הבלגי, ברבע הגמר הוא ניצח את שוב בניקוד ווזארי את פרנסיסקו גאריגוס הספרדי ובחצי הגמר הוא גבר באיפון על ארטם לסיוק האוקראיני שנכנע לאחר תרגיל חניקה.
בגמר גרצ'ב הפסיד באיפון לאסלאם יאשוייב הרוסי לאחר שהקרב נכנס לניקוד זהב.
באולימפיאדת טוקיו 2020, גרצ'ב הודח בסיבוב השני לאחר ניצחון אחד והפסד אחד.
באליפות אירופה 2022 שנערכה בסופיה שבבולגריה זכה גרצ'ב במדליית הכסף האירופית בפעם השלישית בקריירה לאחר 4 קרבות שניצח באיפון והפסד בגמר לפרנסיסקו גאריגוס הספרדי.
יואניס (יאניס) סְפֵרוֹפּוּלוֹס Σφαιρόπουλος; נולד ב-21 במרץ 1967 בסלוניקי שביוון) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל יווני.
ספרופולוס החל לשחק כדורסל במסגרת הנוער של קבוצת אפולון קלמריאס בגיל 12. לאחר ששיחק שנתיים בליגה היוונית השנייה עם אפולון קלמריאס כמאמן שחקן, פרש ספרופולוס ממשחק ובגיל 21 החל לאמן במשרה מלאה.
לאחר שפרש ספרופולוס ממשחק בגיל 21, הוא החל מיד את קריירת האימון שלו באפולון קלמריאס שבה הוא היה שחקן.
הוא אימן במועדון בין השנים 1986–1997. הוא אימן בקבוצות ילדים ובקבוצות בכירות, ובשנת 1994 החל במקביל גם לאמן את הקבוצה הבוגרת של המועדון.
ספרופולוס היה עוזר המאמן בפאוק סלוניקי בין השנים 1997–2005 (בתחילת התקופה היה עוזרו של צביקה שרף), וגם היה המאמן הזמני של הקבוצה במהלך עונת .
לאחר מכן עבד בתור עוזר המאמן השני באולימפיאקוס בין השנים 2005–2008, תחת המאמנים פיני גרשון ופנאיוטיס יאנאקיס.
בשנת 2006 עבד כעוזר מאמן בקליבלנד קאבלירס במהלך ליגת הקיץ.
מ-2008 ועד 2011 עבד כמאמן הראשי של קולוסוס רודוס.
בשנת 2011 היה עוזר המאמן במועדון הרוסי צסק"א מוסקבה, תחת המאמן יונאס קזלאוסקאס.
לאחר מכן עבד במשך תקופה קצרה כעוזר מאמן יוסטון רוקטס.
בשנת 2012 מונה למאמן פאניוניוס, ובשנת 2014 מונה למאמן של אולימפיאקוס.
בשנת 2015 האריך את החוזה שלו באולימפיאקוס עד לשנת 2017. בסיום אותה עונה, לאחר שאיבד את תואר האליפות לפנאתינייקוס, חוזהו של ספרופולוס בקבוצה לא הוארך.
ב-18 בנובמבר 2018 מונה למאמנה של מכבי תל אביב, במקום נבן ספאחיה שפוטר.
בעונת 2018/2019, זכה עם מכבי תל אביב באליפות ישראל, וכן נבחר לתואר מאמן העונה בליגת העל בכדורסל.
בעונת 2019/2020, זכה עם מכבי תל אביב באליפות שנייה ברציפות וכמו כן נבחר פעם נוספת למאמן העונה.
ב-15 בפברואר 2022 פוטר מתפקידו.
ב-22 באוקטובר 2023 מונה למאמן הכוכב האדום בלגרד במקום דושקו איבאנוביץ' שפוטר.
ב-9 באוקטובר 2025 פוטר אחרי שנתיים כמאמן.
ספרופולוס עבד כעוזר המאמן של נבחרת יוון בין השנים 2001–2004. הוא היה עוזר מאמן נבחרת יוון בזמן אולימפיאדת הקיץ ב-2004. הוא עבד גם כעוזר המאמן של נבחרת יוון בין השנים 2009–2010.
יאניס ספנוס Σπανός; 26 ביולי 1934 – 31 באוקטובר 2019) היה מלחין יווני.
בתחילת הקריירה הוא עבד כמלווה פסנתר.
יאניס ספנוס נולד בעיר קיאטו בקורינתוס.
בגיל 17 הוא עבר לאתונה והתחיל ללמוד נגינה בפסנתר.
אביו רצה שהוא יהיה מדען שלח אותו למספר מדינות אירופה.
בשנת 1961 יאניס ספנוס התיישב בפריז.
הוא עבד במספר מקומות בגדה השמאלית ביחד עם סרז' גינסבורג וז'ולייט גרקו.
בתקופה זו הוא כתב את השירים הראשונים שלו.
לאחר מספר שנים הוא חזר ליוון והיה בין הדמויות הבולטות ב"הגל החדש של יוון".
בהיותו ביוון הוא המשיך לכתיבת שירים ומוזיקה לסרטים.
בשנת 1971 מוזיקה שלו לסרט זכתה בפרס בפסטיבל קולנוע בסלוניקי.
בסך הכל הוא כתב מוזיקה ליותר מ-20 סרטים.
בין הזמרים שביצוע את שיריו ניתן למנות ארלטה, יאניס פולופולוס, דימיטריס מיטרופאנוס ועוד.
יאניק-סוני וילדסחוט (בהולנדית: Yanic-Sonny Wildschut; נולד ב-1 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הקיצוני.
וילדסחוט החל את הקריירה שלו במחלקות נוער מקומיות בעיר אמסטרדם ובהמשך הצטרף לאקדמיה של אייאקס.
בקיץ חתם בזוולה מהליגה ההולנדית השנייה.
ב-23 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0–0 נגד מאסטריכט.
ב-29 באוקטובר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה 4–0 נגד אלמיירה סיטי.
ב-29 ביוני 2011 חתם בפנלו מליגת העל ההולנדית.
ב-6 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0–0 נגד אוטרכט.
ב-22 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו, בניצחון 1–4 נגד וואלבייק.
ב-24 ביוני 2013 חתם לשלוש שנים בהירנפיין.
ב-31 בינואר 2014 הושאל לדן האג עד לסיום העונה.
ב-15 בפברואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד רודה.
ב-1 בספטמבר 2014 חתם במידלסברו מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לשנתיים עם אופציה לשנה נוספת.
ב-27 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0–0 נגד צ'רלטון אתלטיק.
ב-1 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 על רות'רהם יונייטד.
ב-2 באוקטובר 2015 הושאל לויגאן את'לטיק עד לינואר .
ב-3 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0–0 נגד וולסול.
שלושה ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 2–3 נגד קרו אלכסנדרה.
ב-9 בינואר 2019 עבר באופן רשמי לוויגאן תמורת מיליון פאונד.
ב-31 בינואר 2017 חתם בנוריץ' סיטי תמורת שבעה מיליון פאונד.
ב-7 במרץ 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד בריסטול סיטי.
ב-12 בינואר 2018 הושאל לקארדיף סיטי עד לסיום העונה.
ב-19 ביולי 2018 הושאל לבולטון וונדררס עד לסיום העונה.
ב-4 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד וסט ברומיץ' אלביון, ובאותו משחק הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-5 ביולי 2019 חתם במכבי חיפה מליגת העל.
בסך הכל כבש חמישה שערי ליגה בעונה זו.
ב-2 ביוני 2021 שוחרר ממכבי חיפה לאחר שתי עונות בהן כבש שבעה שערים ב-54 הופעות בכל המסגרות.
ב-26 ביוני 2021 חתם בצסק"א סופיה הבולגרית.
ב-22 ביולי 2022 חתם באוקספורד יונייטד מההפוטבול ליג הראשונה.
ב-15 בספטמבר 2023 חתם באקסטר סיטי.
יאניס פאריוס, נולד בשם - יואניס ורתאקוריס (Ιωάννης Βαρθακούρης), הוא זמר יווני של מוזיקה קלה, בעיקר לאיקו עכשווית.
פאריוס נולד בשנת 1949 בשם יואניס ורתאקוריס באי פארוס שביוון.
הוא הופיע כזמר בפעם הראשונה ב-1969
פאריוס שיתף פעולה עם הרבה ממלחיני יוון כולל מאנוס לויזוס, יורגוס חדזינאסיוס, סטאוורוס קסרחקוס, סטמאטיס ספנודאקיס, יורגוס קצארוס, מריוס טוקאס, יאניס ספאנוס ואלאקסיס פפדימיטריו.
הוא כתב לעיתים קרובות פזמונים לעצמו ולפעמים גם לחנים.
פאריוס היה הזמר היווני הראשון שביצע את השיר של אלן בארייר "Tu t'en vas" ביוונית.
תחת השם החדש של השיר שביצע, "טורה פיה", הוא הפך השיר ללהיט ענק באותה תקופה, והוא סימן את תחילתו של עידן חדש בו זמרים יוונים רבים תרגמו שירים "זרים" ליוונית.
לפאריוס נולדו ארבעה בנים משתי מערכות נישואים.
שני בניו מנישואיו לסופיה אליברטי הלכו בדרכו:
בנו חארי ורתאקוריס הוא זמר-יוצר מצליח, ובנו ניקולאס ורתאקוריס, המוכר בכינוי גוד ג'וב ניקי (Good Job Nicky) הוא גם זמר-יוצר פופולרי, הידוע בשילוב הייחודי שלו של פופ, מוזיקה אורבנית ואלקטרו.
1973 - אנתרופינה קה קתימרינה.
Ανθρώπινα Και Καθημερινά (חיי אנוש, חיי יום יום.) לחנים:ליקורגוס מרקיאס, מלים: פיתאגורס - יחד עם ליצה דיאמאנדי.
(לאן ללכת, לאן?) לחן:יורגוס חדזינאסיוס, מלים:מנוליס מיציאס
Έρχονται στιγμές - 1975) ארחונדה סטיגמס (רגעים באים) לחן:סטליוס זאפיריו, מלים:פיתאגורס
Μη φεύγεις μη -1977) (מי פווגיס, מי.) -אל תברחי.- לחן:מישל מאלורי, (במקור מלים מאת ז'אן רנאר), מלים:פיתאגורס
Να γιατί σ' αγάπησα - 1978 נא יאטי סה אגאפיסה.
(על כן אהבתי אותך.) לחן:פרנסואה ברנהיים, (מלים במקור:ז'אן פול לאנג), מלים:פיתאגורס
Τα νησιώτικα - 1982 טא ניסיוטיקה.
Όταν βραδιάζει - 1983) - אוטאן ורדיאזי.(כשיורד הערב.)
Πιο καλή η μοναξιά - 1984) - פיו קאלי אי מונאקסיא.
Όλα για τον έρωτα - 1987 אולה יא טון ארוטה.
1988 - Τα ερωτικά του '50 - טא ארוטיקה טו פנינדה (שירי אהבה משנות החמישים.)
Τα νησιώτικα - 1992 - טא ניסיוטיקה ב.
Βίος ερωτικός - 1994 - ביוס ארוטיקוס.
Παρέα με τον Χάρη - 1995 - פאריאה מה טון חארי.
1995 - Nur ein Lied - (בגרמנית, במקור שיר מבוצע על ידי נאנה מושקורי) לחן:ר.
Η μοναξιά μες απ' τα μάτια μου - 1996 - אי מונאקסיא מס אפ'טא מאטיה מו.
(תני לי קצת גן עדן.)
Πάριος Έρωτας - 2000 - פאריוס - ארוטאס.
- (פאריוס - שירי אהבה.)
O Ερωτικός Θεοδωράκης - 2001 - או ארוטיקוס תאודוראקיס.
2005 - Δε γυρίζω πίσω - דה גיריזו פיסו.
Τα κομμάτια της ψυχής μου - 2010 - אטה קומאטיה טיס פסיכיזמו.
2012 - Ήλιος Κόκκινος - אאיליוס קוקינוס.
(שמש אדומה) 3 שירים יחד עם מריוס טוקאס.
2012 - Ο Κύκλος Του Έρωτα - או קיקלוס טו ארוטאס.
- (מחזור האהבה.) שני תקליטורים.
יאניק הות הוא כדורגלן גרמני המשחק בפרייבורג מההבונדסליגה בעמדת השוער.
הות שיחק כנער במיינץ 05, והחל משנת 2013 החל להשתייך לקבוצת המילואים של המועדון.
באוקטובר 2014 ערך הות את הבכורה שלו בקבוצת המילואים במשחק מול הולשטיין קיל, במסגרת הליגה הגרמנית השלישית.
החל משנת 2015 החל הות להשתייך לסגל הקבוצה הבכירה של מיינץ, אך שימש בעיקר כשוער שני, ועד לשנת 2019 ערך שבע הופעות ליגה בלבד בקבוצה הבוגרת, כולן בעונת 2016/17, כשבמקביל, הוא ממשיך לשחק בעיקר בקבוצת המילואים.
בינואר 2018 הושאל הות לספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית, וערך בשורותיה 14 הופעות עד לסוף העונה, אך לא הצליח להושיע אותה מירידה לליגת המשנה.
בקיץ 2018 חזר הות למיינץ, ובעונת 2018/19 המשיך לשמש כשוער שני בקבוצה, אך לא ערך הופעות ליגה נוספות.
בקיץ 2019 עבר הות לפאדרבורן 07, העולה החדשה לבונדסליגה, והפך מיד לשוער הראשון בקבוצה.
בעונת 2019/20 הות ופאדרבורן נשרו בחזרה לבונדסליגה השנייה.
הות נשאר בפאדרבורן ארבע עונות נוספות, שבהן הקבוצה סיימה לרוב במרכז הטבלה בבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2024 חזר הות לבונדסליגה הראשונה, וחתם בפרייבורג.
באוגוסט 2015 זומן הות לסגל נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, בתור השוער המחליף של אודיסאס ולחודימוס, וערך בסך הכל שתי הופעות בשורות נבחרת זו.
בקיץ 2016 זומן הות לסגל הנבחרת האולימפית לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), אך לא ערך בה הופעות.
עם זאת, הות זכה עם הנבחרת במדליית כסף לאחר הפסד במשחק הגמר לברזיל.
יאניק סינֵר הוא טניסאי איטלקי מקצועני.
מדורג במקום השני בעולם (נכון ל-28 בינואר 2026) בסבב ה-ATP.
סינר זכה 4 פעמים בטורנירי גראנד סלאם, באליפות אוסטרליה הפתוחה (2024 ו-2025), באליפות ארצות הברית הפתוחה (2024) ובאליפות וימבלדון (2025).
סינר נולד וגדל בכפר באזור דרום טירול, איטליה הדובר גרמנית.
הוא החל לשחק טניס בגיל 7 במקביל לעיסוק בסקי בתחרויות לנוער.
בגיל 13 החליט להתמקד בטניס בלבד, והחל להתאמן עם מאמנו הראשון, הריברט מאייר.
באוגוסט 2025 פורסם כי סינר החליט להקדיש חמישה מיליון דולר מכספו להקמת מרכז שיקום וטיפול בכלבים נטושים, פצועים או מוכי טראומה.
המיזם, שיקרא "דוגטופיה", נמצא בקרבת העיר בולוניה, ופרוש על פני שטח של 15 דונם.
במסיבת עיתונאים שבה הכריז על הקמת המקום הדגיש סינר שהמקום יכלול שדות אימונים, אזורי משחקים עם מים, וטרינר זמין לאורך כל השבוע, 24 שעות ביממה, ולדבריו גם אהבה לכלבים.
"דוגטופיה" נבנה בעזרת שיתוף פעולה עם אתולוגים, וטרינרים ומטפלים רגשיים.
מטרת המקום, על פי סינר, היא לרפא את הכלבים מהמצב הטראומטי שבו הם נמצאים.
בהודעה על הקמת "דוגטופיה" ציין סינר כי כלב היה חלק מחייו מאז ילדותו בצפון איטליה, והקשר שלו עם בעלי חיים תמיד היה עמוק, אינטואיטיבי ואמפתי.
בטורניר שנערך בברגמו, איטליה בפברואר זכה בתואר הצ'לנג'ר הראשון שלו, לאחר ניצחון על רובטרו מרקורה מאיטליה בשתי מערכות (6–3, 6–1).
באליפות איטליה הפתוחה שנערכה ברומא במאי הפסיד בסיבוב השני לסטפנוס ציציפס מיוון (מדורג 8) ב-2 מערכות (3–6, 2–6) לאחר שניצח בסיבוב הראשון את סטיב ג'ונסטון מארצות הברית ב-3 מערכות (1–6, 6–1, 7–5).
היה זה הניצחון הראשון שלו במאסטרס 1000 של סבב ה-ATP.
באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה באוגוסט הוא הפסיד בסיבוב הראשון לסטאן ואוורינקה משווייץ (מדורג 23) ב-4 מערכות (3–6, 6–7(4–7), 6–4, 3–6).
באליפות אוסטרליה הפתוחה ניצח לראשונה בסיבוב הראשון, את מקס פרסל מאוסטרליה.
בטורניר רוטרדם הצטרף לסיבוב השני לאחר פרישה של שחקן וניצח את דויד גופן מבלגיה (10 בעולם) ב-2 מערכות (7–6(9–7), 7–5), ובכך ניצח לראשונה שחקן מדורג בעשירייה הראשונה.
באליפות צרפת שנערכה באוקטובר הוא הפסיד בשלב רבע הגמר לאלוף רפאל נדאל מספרד (2 בעולם) ב-3 מערכות (6–7(4–7), 4–6, 1–6), שאף זכה בטורניר בפעם ה-13 ולא הפסיד מערכה בטורניר זה.
בסיבוב הראשון הוא ניצח את דויד גופן (מדורג 11) ב-3 מערכות (7–5, 6–0, 6–3) ובסיבוב הרביעי הוא ניצח את אלכסנדר זברב מגרמניה (מדורג 6) ב-4 מערכות (6–3, 6–3, 4–6, 6–3) ובכך היה לשחקן הראשון מאז רפאל נדאל שהעפיל לרבע גמר ברולאן גארוס בגיל 19 בהופעתו הראשונה בטורניר.
באליפות אוסטרליה הפתוחה הוא הפסיד בסיבוב הראשון לדניס שפובלוב מקנדה (מדורג 11) ב-5 מערכות (6–3, 3–6, 2–6, 6–4, 4–6).
באליפות מיאמי הפתוחה הוא הפסיד במשחק הגמר להוברט הורקץ' מפולין (מדורג 26) ב-2 מערכות (6–7(4–7), 4–6).
באליפות צרפת הפתוחה הוא הפסיד בסיבוב הרביעי לאלוף רפאל נדאל מספרד (מדורג 3) ב-3 מערכות (5–7, 3–6, 0–6).
באליפות וימבלדון הוא הפסיד בסיבוב הראשון למרטון פוצ'וביץ' מהונגריה ב-4 מערכות (7–5, 3–6, 5–7, 3–6).
באליפות ארצות הברית הפתוחה הוא הפסיד בסיבוב הרביעי לאלכסנדר זברב מגרמניה (מדורג 4) ב-3 מערכות (4–6, 4–6, 6–7(7–9)).
באליפות אוסטרליה הפתוחה הוא הפסיד בשלב רבע הגמר לסטפנוס ציציפס (4 בעולם) ב-3 מערכות (3–6, 4–6, 2–6), בסיבוב הרביעי הוא ניצח את אלכס דה מינור מאוסטרליה ב-3 מערכות (7–6(7–3), 6–3, 6–4).
באליפות וימבלדון הוא הפסיד בשלב רבע הגמר לאלוף נובאק ג'וקוביץ' (1 בעולם) ב-5 מערכות (7–5 6–2 3–6, 2–6, 2–6), לאחר שניצח את 2 המערכות הראשונות.
בסופו של דבר זכה ג'וקוביץ' באליפות, בפעם הרביעית ברציפות.
בסופו של דבר זכה אלקרס באליפות.
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2023 הפסיד בסיבוב הרביעי לסטפנוס ציציפס מיוון (4 בעולם) בחמש מערכות (4–6, 4–6, 6–3, 6–4, 3–6).
בטורניר רוטרדאם שנערך בפברואר הוא הפסיד במשחק הגמר לדנייל מדבדב מרוסיה ב-3 מערכות (7–5, 2–6, 2–6).
בסיבוב השני הוא ניצח את סטפנוס ציציפס (מדורג 1) ב-2 מערכות (6–4, 6–3) ובסיבוב השלישי ניצח את סטאן ואוורינקה משווייץ ב-2 מערכות (6–1, 6–3).
בטורניר אינדיאן וולס מאסטרס שנערך במרץ הוא הפסיד בשלב חצי הגמר לקרלוס אלקרס מספרד בשתי מערכות (6–7(4–7), 3–6).
בשלב רבע הגמר הוא ניצח את טיילור פריץ מארצות הברית (מדורג 4) ב-3 מערכות (6–4, 4–6, 6–4).
שבועיים לאחר מכן, באליפות מיאמי הפתוחה הוא הפסיד במשחק הגמר לדנייל מדבדב ב-2 מערכות (5–7, 3–6), לאחר שניצח בשלב חצי הגמר את קרלוס אלקרס ב-3 מערכות (6–7(4–7), 6–4, 6–2), שבועיים לאחר מכן, בטורניר מונטה קרלו מאסטרס הוא הגיע לשלב חצי הגמר והפסיד להולגר רונה מדנמרק ב-3 מערכות (6–1, 5–7, 5–7).
באליפות צרפת שנערכה ביוני הפסיד באופן מפציע בסיבוב השני לדניאל אלטמאייר מגרמניה (לא מדורג) ב-5 מערכות (7–6(7–0), 6–7(7–9), 6–1, 6–7(4–7), 5–7), במשחק שערך 5 שעות ו-26 דקות, המשחק החמישי הכי ארוך בהיסטוריה של הטורניר.
באליפות וימבלדון הגיע לשלב חצי הגמר, בפעם הראשונה בקריירה שלו והפסיד לנובאק ג'וקוביץ' מסרביה (2 בעולם) ב-3 מערכות (3–6, 4–6, 6–7(4–7)).
לראשונה בקריירה שלו הוא זכה בטורניר מאסטרס 1000 של סבב ה-ATP, בקנדה מאסטרס שנערך באוגוסט לאחר ניצחון על אלכס די מינור מאוסטרליה ב-2 מערכות (6–4, 6–1).
באליפות ארצות הברית שנערכה בספטמבר הפסיד בסיבוב הרביעי לאלכסנדר זברב מגרמניה (מדורג 12) ב-5 מערכות במשחק שנמשך למעלה ל-4 שעות (4–6, 6–3, 2–6, 6–4, 3–6).
באליפות סין הפתוחה שנערכה בתחילת אוקטובר הוא זכה בתואר לאחר ניצחון בשלב חצי הגמר על קרלוס אלקרס ב-2 מערכות (7–6(7–4), 6–1) ובגמר ניצח לראשונה, לאחר שישה הפסדים, את דנייל מדבדב ב-2 מערכות (7–6(7–2), 7–6(7–2)) ועלה למקום חמישי בעולם.
באליפות וינה הפתוחה שנערכה בסוף אוקטובר הוא זכה בתואר לאחר ניצחון במשחק הגמר על דנייל מדבדב (מדורג 3) ב-3 מערכות (7–6(9–7), 4–6, 6–3).
בשלב חצי הגמר הוא ניצח את אנדריי רובליוב מרוסיה (מדורג 5) ב-2 מערכות (7–5, 7–6(7–5)).
בגמר ה-ATP שנערך בטורינו, איטליה בנובמבר הוא הפסיד במשחק הגמר לנובאק ג'וקוביץ' ב-2 מערכות (6–3, 6–3).
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2024 הוא זכה לראשונה בקריירה שלו בתואר גראנד סלאם לאחר ניצחון במשחק הגמר על דנייל מדבדב (מדורג 3) ב-5 מערכות, לאחר פיגור בשתי מערכות (3–6, 3–6, 6–4, 6–4, 6–3).
במהלך הטורניר הוא ניצח את חמשת יריביו הראשונים 3–0 במערכות ולא איבד אף מערכה עד למשחק עם ג'וקוביץ'.
בגמר מיאמי מאסטרס באפריל ניצח 3:6, 1:6 את גריגור דימיטרוב וזכה בטורניר המאסטרס השני שלו בקריירה.
בזכות ניצחון זה עלה למקום השני בעולם, והיה לאיטלקי הראשון בהיסטוריה שמגיע למקום הזה בדירוג העולמי.
בגמר סינסינטי מאסטרס באוגוסט ניצח את פרנסס טיאפו 6-7, 2-6, וזכה בטורניר המאסטרס השני שלו בשנה זו, והשלישי בקריירה.
בגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה בספטמבר ניצח את טיילור פריץ 3-6, 4-6, 5-7, וזכה בפעם השנייה בטורניר גראנד סלאם.
בגמר שאנגחאי מאסטרס באוקטובר ניצח את נובאק ג'וקוביץ' 6-7, 3-6, וזכה בטורניר המאסטרס השלישי שלו בשנה זו, והרביעי בקריירה.
בנובמבר זכה סינר לראשונה בטורניר גמר ה-ATP שנערך בטורינו, וניצח בגמר את טיילור פריץ 4-6, 4-6.
את שנת 2024 סיים כשהוא מדורג ראשון בעולם.
במרץ 2024 נמצא יאניק סינר חיובי לחומר האסור Clostebol, כתוצאה משימוש בתרסיס עור רפואי שנמרח עליו בטעות.
החקירה קבעה שמדובר בזיהום מקרי, אך הוא איבד את הניקוד מאינדיאן וולס.
לאחר ערעור של WADA, סינר הושעה לשלושה חודשים (פברואר–מאי 2025), וחזר לשחק מיד לאחר מכן.
הפרשה עוררה דיון על אכיפה שוויונית בספורט, אך לא פגעה במעמדו כטניסאי מספר 1 בעולם.
באליפות אוסטרליה שנערכה בינואר הוא זכה בתואר לאחר שניצח במשחק הגמר את אלכסנדר זברב ב-3 מערכות (3-6, 6-7, 3-6) וזכה בפעם השנייה ברציפות בטורניר זה.
באליפות צרפת שנערכה ביוני הוא הגיע למשחק הגמר והפסיד בו לקרלוס אלקרס ב-5 מערכות (6–4, 7–6(7–4), 4–6, 6–7(3–7), 6–7(2 –10)) וזאת למרות שהיו לו 3 נקודות הכרעה לזכייה בטורניר במערכה הרביעית.
באליפות וימבלדון שנערכה ביולי הוא זכה בתואר לאחר שניצח במשחק הגמר את קרלוס אלקרס ב-4 מערכות (4–6, 6–4, 6–4, 6–4) וזכה בפעם הראשונה בטורניר זה.
באליפות ארצות הברית הפתוחה הפסיד בגמר לקרלוס אלקרס ב-4 מערכות.
היה זה גמר טורניר גראנד סלאם שלישי ברציפות ששוחק בין השניים.
בגמר פריז מאסטרס בנובמבר ניצח את פליקס אוז'ה-אליאסים 4-6, 6-7, וזכה בטורניר מאסטרס בפעם החמישית בקריירה שלו.
בנובמבר זכה סינר בפעם השנייה ברציפות בטורניר גמר ה-ATP שנערך בטורינו, לאחר שניצח בגמר את קרלוס אלקרס 6-7, 5-7.
סינר הוא שחקן מהיר והתקפי בעל חבטות עוצמתיות וסיבוביות הן בגב היד הן בכף היד.
סינר מעדיף להתחרות על משטח קשיח.
סינר שיחק נגד הטניסאי הספרדי קרלוס אלקרס 16 פעמים, מתוכן ניצח 6 פעמים.
בשנת 2025 הם נפגשו בשלושה משחקי גמר רצופים בטורנירי גראנד סלאם, לראשונה בהיסטוריה.
שניהם נחשבים לטניסאים הטובים ביותר מאז "שלושת הגדולים" (נובאק ג'וקוביץ', רפאל נדאל ורוג'ר פדרר).
יאניס ניוונר הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה גרמני.
יאניס ניוונר נולד בקרפלד, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה.
הוא בנו של הבמאי הגרמני אווה פריש-ניוונר.
תפקידו הראשון של ניוונר היה בסרט הקצר משנת 2004, "Für immer Edelweiß" (אדלווייס לנצח).
שנה לאחר מכן שיחק בסרט ההרפתקאות של הבמאי הגרמני כריסטיאן זוברט, "Der Schatz der weißen Falken".
בשנת 2007 שיחק בסרט הקומדיה הגרמני "Von Müttern und Töchtern".
בשנים 2013,2014 ו-2016 זכה לתהילה רבה לאחר ששיחק בתפקיד ראשי כגידעון בעיבוד הקולנועי (גרמני) של טרילוגיית הספרים ; Ruby red, Sapphire blue, Emerald green.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי במיני סדרה הגרמנית "מקסמיליאן".
בסדרה הוא גילם את מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בקיץ 2018 הצטלם ניוונר לעיבוד הקולנועי לרומן נרקיס וגולדמונד מאת הרמן הסה.
את הסרט ביים הבמאי זוכה האוסקר סטפן רוזוביצקי.
בסרט הוא מגלם את נרקיס.
בשנת 2019 הוא שיחק בסרט הקולנוע "תיקי קוליני"; סרט דרמה בהפקה גרמנית.
הסרט מבוסס על הרומן "פרשת קוליני" מאת פרדיננד פון שיראך משנת 2011.
בשנת 2021 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע מינכן, על סף מלחמה.
בשנת 2023 שיחק בדרמה ההיסטורית "Stella.
באותה שנה שיחק בתור היפוליט צ'ארלס בסרטו של רידלי סקוט, "נפוליאון" המגולל את עלייתו לשלטון של נפוליאון בונפרטה.
משנת 2007 עד שנת 2015 ניהל מערכת יחסים עם השחקנית אמיליה שולה .
Ein Leben.רולף אייזסוןסרט באורך מלאנפוליאוןהיפוליט צ'ארלססרט באורך מלא2024הלוק החדש (אנ')טוד א.
שנה פרס קטגוריה סרט/סדרה תוצאה הערות 2017 פרס יופיטר השחקן הגרמני הטוב ביותר Smaragdgrün 2019 פרסי אמי בינלאומיים השחקן הטוב ביותר Beat (סדרת טלוויזיה)
יאניס פינופס (בלטגלית: Juoņs Pynups; 10 במאי 1925 – 15 ביוני 2007) היה חייל סובייטי לטבי שערק בזמן מלחמת העולם השנייה.
הוא חשש שבעקבות עריקתו ישפטו אותו הסובייטים בעוון בגידה וידונו אותו למוות, ולכן התחבא מעל ל-50 שנה.
לאחר שהסובייטים עזבו את לטביה בשנת 1995 הוא יצא ממחבואו, בגיל 70.
פינופס גויס לצבא האדום באוגוסט 1944, נשלח לחזית והשתתף בשני קרבות.
זעזוע מוח גרם לו לאבד הכרה בקרב השני.
כשהתעורר ראה שאיש לא נשאר בשדה הקרב, וניצל את ההזדמנות לעזוב.
לבסוף הצליח לחזור הביתה ב-7 באוקטובר 1944. ברית המועצות ראתה את המדינות הבלטיות שנכבשו בכפייה כשטח סובייטי ותושביהן – כאזרחים סובייטים.
נטישה או עריקה נחשבו למעשה בגידה.
מחשש שיגזר עליו מוות בשל העריקה, פינופס בילה יותר מ-50 שנה במחבוא מהרשויות ומזרים.
רק אחיו ואחותו ידעו שהוא חי.
בהמשך, כדי להתגונן מהקור, הוא בנה לעצמו בונקר תת-קרקעי נסתר בחווה של קרובי משפחה.
בשנות ה-50 בנו קרובי משפחה אלה בית חדש, והותירו את ביתם הישן נטוש.
פינופס הפך את הבית הנטוש למקלט ומקום מסתור עבורו.
הוא יצא לחצר במהלך היום רק כששכניו לא יכלו לראות אותו.
הוא עזר לאחיו בעבודות חקלאות, כמו גם בקטיף פטריות ופירות יער ביער – את כל זה עשה רק בחסות הלילה, לאחר שבנה מספר בונקרים ביער כדי לעזור לו להישאר מוסתר.
פעם אחת נקלע בטעות למרכז הקהילה ופגש אדם בתחנת האוטובוס שאמר שהוא מכיר אותו, אבל לא זוכר את שמו.
פינופס נמלט מיד – התקרית גרמה לו להיות זהיר עוד יותר, כי לאחר רבע מאה, הוא היה משוכנע שאיש לא יזכור אותו.
בשנות ה-80, כשפינופס נקע את קרסולו, הוא ביקש סיוע רפואי תחת שם בדוי.
הוא בילה את שני העשורים האחרונים לחייו במחבוא.
ההישארות במחבוא נעשתה קשה יותר ויותר לאחר שאחיו מתו ורק אחותו ורוניקה נותרה בחיים.
הוא גם לא היה מסוגל להמשיך להיפגש איתה, לאחר ששכניה שאלו מי זה שביקר אותה.
אף שהיה מודע לכך שלטביה השיגה שוב את עצמאותה ב-1991, בכל זאת נשאר במחבוא בגלל כוחות הכיבוש הסובייטיים לשעבר, כיום רוסיה, שעדיין נשארו בלטביה.
רק שישה חודשים לאחר שהכוחות הרוסים התפנו משטח לטביה, יכול היה פינפס להרוס סוף סוף את בונקרי היער שלו, ובגיל 70, להופיע בתחנת המשטרה של כדי להודיע שהוא מסתתר מהממשלה ביערות שמסביב ב-50 השנים האחרונות.
הוא קיבל רשמית אזרחות לטבית ועבר לגור עם אחותו, שלא הייתה לה משפחה משלה.
בתחילה הוענקה לו רק קצבה סוציאלית מכיוון שמשרד הרווחה לא ראה בו זכאי לפנסיה, אולם דבר זה שונה מאוחר יותר כדי להכיר בשירותו לאומה הלטבית.
יאניס קונסטנטליאס הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת פאוק סלוניקי מליגת העל היוונית.
קונסטנטליאס גדל במחלקת הנוער של פאוק סלוניקי.
ב-17 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3-0 על OFI כרתים במסגרת המחזור ה-17 בליגת העל היוונית לעונת .
ב-20 בינואר 2022 הושאל קונסטנטליאס למשך חצי עונה לאויפן מליגת העל הבלגית.
ב-22 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד קורטרייק במסגרת המחזור ה-23 בליגה.
בסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
יאניס פולופולוס היה זמר-יוצר יווני, שפעל ביוון במהלך שנות ה-60, ה-70 וה-80. מבחינת סך מכירות האלבומים, הוא הזמר היווני הרביעי הנמכר ביותר בכל הזמנים.
זמן קצר לאחר לידתו עברו הוריו, שמקורם במסיניאה, למחוז סנט אירותאוס שבפריסטרי, ליד אתונה.
פולופולוס אהב לשיר מגיל צעיר.
בעקבות חברים, הוא חיפש להתקבל ללא הצלחה לאודישן אצל קולומביה רקורדס, ובמקביל עבד כבנאי, שיחק כדורגל בסנט איירותיאוס וצייר ציורים בצבעי שמן.
פולופולוס התפרסם בסוף שנות ה-60 וה-70. הוא שיתף פעולה עם מלחינים וכותבים בולטים, כולל מאנוס לואיזוס, מימיס פלסאס, סטברוס קויומציס ולינה ניקולקופולו.
פולופולוס הוציא מספר אלבומים מצליחים והופיע בקונצרטים הן ביוון והן בעולם.
אחד משיריו הידועים הוא "Mi Mou Thimonis Matia Mou" (אל תכעסי עליי, עיניים שלי), שיצא בשנת 1965, ונכתב והולחן על ידי סטאוורוס קויומדזיס (Σταύρος Κουγιουμτζής).
מבין הביצועים הנוספים המוכרים לשיר זה מוכרים במיוחד הביצוע של יורגוס דאלארס משנת 1975 ושל הזמר הישראלי יהודה פוליקר באלבומו "עיניים שלי" משנת 1985, שגם נקרא על שם השיר.
פולופולוס נפטר בהיידרי, בגיל 79, בעקבות בעיות לב כרוניות.
יאניס טימה (בלטבית: Jānis Timma; 2 ביולי 1992 – 17 בדצמבר 2024) היה כדורסלן לטבי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד.
נבחר בדראפט ה-NBA על ידי ממפיס גריזליס, אך לא שיחק בליגה.
טימה שיחק כדורסל בעיר הולדתו קרסלבה, אך מאוחר יותר עבר לריגה בגיל 15. תחילה הוא הצטרף למחלקת הנוער של א.ס.ק.
ריגה, ורשם כמה הופעות בקבוצה הבוגרת שלה במהלך עונת 2008/09. לאחר שא.ס.ק.
פורקה בשנה לאחר מכן הוא עבר לד.ס.ן.
ריגה, שהורכבה מכישרונות לטביים צעירים.
לזכות בליגה הלטבית השנייה בעונת 2009/10. הוא גם שיחק ברוב העונה הבאה ב-DSN Rīga.
בעונת 2011/12 הצטרף טימה ללייפאיה לאובס, העונה הראשונה שלו ברמה המקצועית.
לאחר העונה בלייפאיה הוא חתם ב-1 באוגוסט 2012 על חוזה רב-שנתי בוונטספילס.
באפריל 2013 הוא הוביל את ונטספילס לאליפות הליגה הבלטית וזכה בפרס ה-MVP של הגמר.
בעונתו השנייה בוונטספילס זכה טימה לראשונה זכה באליפות הליגה הלטבית, והוא נבחר ל-MVP של הפלייאוף.
ב-28 ביולי 2014 חתם טימה ב-VEF ריגה, במדיה שיחק גם ביורוקאפ ובליגה המאוחדת של VTB.
טימה נבחר ל-MVP של משחק האולסטאר הלטבי 2015, לאחר שקבע שיא קליעה חדש, 41 נקודות.
ב-5 במאי 2015 הוא נבחר לשחקן הצעיר של השנה בליגת ה-VTB.
הוא סיים את העונה עם זכייה באליפות הליגה הלטבית (LBL).
ב-58 משחקים במדי VEF ריגה הוא העמיד ממוצעים של 12.6 נקודות למשחק.
ב-30 ביוני 2015 הוא חתם לשנתיים בקבוצה הרוסית זניט סנקט פטרבורג.
ב-8 ביוני 2017 חתם טימה לשלוש שנים עם במועדון ליגת ה-ACB והיורוליג הספרדי סאסקי בסקוניה.
ב-18 ביולי 2018 נפרד טימה מבסקוניה וחתם על חוזה לשנתיים במועדון היורוליג וליגת העל היוונית אולימפיאקוס.
תקופתו ביוון לא הצליחה וב-12 במרץ 2019 הוא הושאל לחימקי מוסקבה, גם היא מהיורוליג, לשארית עונת .
ב-27 ביוני 2019 האריך טימה את חוזהו בקבוצה הרוסית לשנתיים.
ב-15 בנובמבר 2021 חתם על חוזה זמני באוניקס קאזאן מליגת ה-VTB.
ב-6 בדצמבר הוא נחתך מסגל הקבוצה הרוסית.
ב-31 בינואר 2022 חתם טימה בלייקלנד מג'יק, קבוצת ליגת הפיתוח של אורלנדו מג'יק שהחזיקה בזכויות הדראפט שלו.
ב-23 בדצמבר 2022 חתם בגריסס דה הומקאו מה-BSN , ליגת העל של פוארטו ריקו, עד סוף העונה.
ב-22 בספטמבר 2023 חתם טימה בדרושפאקה מליגת העל הטורקית וליגת האלופות בכדורסל.
בשנת 2013 הכריז טימה על מועמדותו לדראפט ה-NBA.
הוא נבחר בבחירה ה-60 והאחרונה בדראפט ה-NBA 2013 על ידי ממפיס גריזליס.
ב-24 ביוני 2015 העבירו הגריזליס את זכויות הדראפט של טימה לאורלנדו מג'יק בתמורה ללוק רידנאוור.
ב-2010 זכה טימה עם נבחרת לטביה הצעירה במדליית ארד באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18. בשנת 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת לטביה הבוגרת.
עם הנבחרת הוא שיחק ביורובאסקט 2015, בטורניר הקדם אולימפי 2016 וביורובאסקט 2017.
טימה התחתן ב-2016 עם הדוגמנית הלטבית סאנה.
לבני הזוג נולד ב-2018 בן.
בני הזוג התגרשו בנובמבר 2019.
ב-2020 טימה התחתן עם הזמרת האוקראינית אנה סדוקובה.
בני הזוג התגרשו ב-9 בדצמבר 2024.
טימה התאבד במוסקבה ב-17 בדצמבר 2024 בהיותו בן 32.
יאניק פנדור הוא כדורגלן קומורי-צרפתי המשחק בעמדת השוער בקבוצת לאנס מליגת העל הצרפתית ובנבחרת קומורו.
פנדור גדל במחלקות הנוער של US מישליס, אולימפיק מרסיי, SC בל אייר ולאנס.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של לאנס.
ב-25 במרץ 2022 ערך פנדור את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קומורו, בניצחון 1–2 על נבחרת אתיופיה במשחק ידידות.
יאניס רוזנטלס, באנגלית : Janis Rozentāls (18 במרץ 1866 – 26 בדצמבר 1916) היה צייר לטבי מפורסם.
רוזנטלס נולד במחוז קורלנד באימפריה הרוסית.
הוא היה בנו של נפח.
הוא קיבל את החינוך הבסיסי בבית הספר היסודי בסלדוס ובבית הספר המחוזי קולדיגה.
בגיל חמש עשרה הוא עזב לריגה במטרה להגשים את חלומו להיות אמן, ולאחר מכן למד באקדמיה לאמנויות בסנט פטרבורג.
בזמנו הפנוי היה מבקר בעיר הולדתו כדי להתרחק מהמולת העיר הגדולה, כמו לצייר סצנות של הטבע שמסביב ולקבל הזמנת לדיוקנאות.
עבור עבודות התעודה שלו הוא צייר בעיקר דיוקנאות תוך שימוש בסטודנטים לטבים צעירים או חקלאים מקומיים.
בשלב מסוים הוא קיבל את ההחלטה להתיישב בסאלדוס, מתוך רצון לחיות קרוב יותר לנושאי האמנות המיועדים לו וכן לשאוב השראה מסצנות הטבע המקומיות, ובאביב 1899 רכש רוזנטלס חלקת אדמה ובנה בה סטודיו לאמנות.
אולם שאיפותיו האמנותיות לא התקבלו יפה בעיירת המחוז, ובמקום זאת החליט לעבור לריגה שנתיים לאחר מכן.
לאחר מותו הוקם מוזיאון הנצחה בסטודיו הישן שבנה האמן.
בנובמבר 1902, יאניס רוזנטלס הכיר בריגה את אלי פורסל (1871–1943), זמרת פינית.
הם התיישבו בדירת סטודיו, ברחוב אלברט בריגה.
מאוחר יותר נולדו להם שלושה ילדים - לילה, אירג'ה ומיאליס.
תחילת מלחמת העולם הראשונה קטעה את חייה השלווים של המשפחה בזמן שהותה בווילה בקולוסארי, הלסינקי בשנים 1905 עד 1916.
רוזנטלס חלה ונפטר בהלסינקי ב-26 בדצמבר 1916 לאחר שחזר מתערוכה שהתקיימה במוסקבה.
הוא נקבר בריגה, אך בשנת 1920 הוצאה גופתו מקברה ונקברה מחדש בבית הקברות פורסט בריגה.
בשנת 1946 נקרא התיכון לאמנות יאניס רוזנטל בריגה לזכרו.
היקף פעילותו של רוזנטלס היה רחב מאוד, אך לציור היה חשיבות עליונה בעיניו.
הוא חשף את יופיו של הטבע, הפגין את שלמות האדם והטבע.
בעבודותיו של רוזנטלס בולט אפקט שטוח, עם מעבר רך של גוונים, נגיעות קטנות של צבע – עם משטחי צבע.
התכונה העיקרית של יצירותיו הייתה א-סימטריה, המקצב הגלי של אר נובו.
הפוטנציאל היצירתי של האמן התגלה בדיוקנאות של אנשים הקרובים אליו רוחנית.
רוזנטלס יצר מספר דיוקנאות של פטרון הסופרים והאמנים א.
דומברובסקיס, הסופר רודולפס בלאומניס ורעייתו של האמן אלי פורסל.
רוזנטלס התעניין בטבעו של האדם - עולם התשוקות, נושא האהבה, היה אופייני לתקופתו.
הוא השתמש בעלילות התנ"כיות הפופולריות "פיתוי" ו"חוה עם התפוח", סיפורים מהמיתולוגיה ותצפיות במציאות של זמנו.
לפחות לחלק מהתמונות הפנטסטיות הייתה משמעות סמלית עכשווית ומקומית, ואינדיבידואלית.
האמן פנה גם לציור נוף, ויצר דימוי לירי של המולדת באמנות הלטבית.
העונה האהובה עליו הייתה האביב, הלידה מחדש של הטבע.
רוזנטלס יצר כמה חלקי מזבח לפי הזמנה בכנסיות לטביות.
ביצירות המזבח שלו השמיט רוזנטלס את הדינמיקה, האקספרסיביות, המרקם והקומפוזיציה המוגמרת.
הוא לקח בחשבון את הבנת האמנות של האנשים הפשוטים והתאים את עצמו אליה, אך יחד עם זאת הוא ניסה לא לאבד את האיכות האמנותית.
האמן ניסה גם את כישוריו בציור מונומנטלי.
בקיץ 1910 הוא עבד באפריז הדקורטיבי על חזית הבניין החדש שהוקם של החברה הלטבית של ריגה.
הוא צייר שבע קומפוזיציות סמליות המאפיינות את הפעילויות העיקריות של החברה.
הציור תפס מקום מרכזי בפעילותו היצירתית של רוזנטלס, אך גם הופעתו באמנות גרפית הייתה משמעותית.
היקף פעילותו היה רחב מאוד - עבודתו כללה עיצוב ספרים ומגזינים, אמנות גרפית שימושית, פוסטרים וציורים.
הוא לקח חלק בחיי האקדמיה של סנקט פטרבורג.
מאוחר יותר הוא הקדיש מאמצים רבים לגיבוש אמנים לטבים, שהוזנחו בארצם מולדתם.
הוא היה חבר חבר מושבעים של כמעט כל תערוכות האמנות הגדולות של לטביה.
רוזנטלס לקח חלק בארגון תערוכות האמנות הלטבית מחוץ ללטביה.
יאניס יואנידיס היה כדורסלן, מאמן כדורסל ופוליטיקאי יווני.
נחשב לאחד מהמאמנים היוונים הגדולים בכל הזמנים ולעיתים אף הטוב מביניהם, מפני שזכה ב-19 תארים במהלך הקריירה שלו, שיא יווני (14 עם אריס סלוניקי ו-5 עם אולימפיאקוס).
יואנידיס נולד בסלוניקי ב-26 בפברואר 1945. הוא למד חקלאות בפקולטה למדעי הגאוטכניה באוניברסיטת אריסטוטלס של סלוניקי.
הוא היה נשוי והייתה לו בת אחת.
יואנידיס הצטרף למחלקת הנוער של אריס סלוניקי ב-1959. הוא הועלה לקבוצת הבוגרים של אריס מליגת העל היוונית בכדורסל ב-1960, ושיחק בה מאז ועד 1978, אז פרש.
עם 4,970 נקודות במדי אריס, הוא סגן מלך הסלים של המועדון בכל הזמנים, אחרי ניקוס גאליס.
ב-1977, כשהוא עדיין משחק במדי אריס, התחיל יואנידיס לאמן את ארגוטליס מהליגה השלישית.
כשהוא מחלק את זמנו בין סלוניקי לכרתים, הצליח יואנידיס להעלות את המועדון לליגה השנייה.
לאחר פרישתו ממשחק הפך יואנידיס למאמן במשרה מלאה.
ב-1978 מונה למאמן אריס סלוניקי, והגיע עימה בעשר עונות להישגים חסרי תקדים: שמונה אליפויות יוון, מתוכן שש רצופות, חמישה גביעים, ארבעה מהם ברציפות, וזכייה אחת ב.
כמו כן, הוא הוביל את אריס שלוש פעמים לפיינל פור גביע אירופה לאלופות בכדורסל (ב-, ו-).
בין שתי הקדנציות שלו באריס, בשנים 1979–1981, אימן יואנידיס את לאריסאס וזכה עימה באליפות ליגת המשנה.
ב-1980 אף מונה למאמן נבחרת יוון בכדורסל.
ב-1991 מונה יואנידיס למאמן אולימפיאקוס, אותה הוביל לזכיות בארבע אליפויות רצופות, גביע ושתי הופעות בגמר היורוליג, ב- ו-.
יואנידיס אימן את האדומים בניצחון הגדול ביותר שלהם על היריבה המושבעת פנאתינאיקוס במשחק האחרון של גמר הליגה היוונית 1995/96, בתוצאה 73–38. זה היה המשחק האחרון כמאמן אולימפיאקוס בקדנציה הראשונה.
בשנה שלאחר מכן הוא הצטרף לא.א.ק.
אתונה, אותה אימן שנתיים והוביל אותה לגמר יורוליג נוסף ב-.
לאחר קדנציה נוספת באולימפיאקוס, בעונת 1999/2000, סיים יואנידיס את קריירת האימון שלו כמאמן נבחרת יוון באליפות אירופה בכדורסל 2003.
ב-2022 הוא נבחר להיכל התהילה של הכדורסל היווני כמאמן.
יואנידיס הודיע על פרישה מאימון ב-2004, אז נבחר לחבר הפרלמנט ההלני ממחוז הבחירה הראשון של סלוניקי מטעם מפלגת דמוקרטיה חדשה.
הוא נבחר לפרלמנט מחדש ב-2007, אז מונה לסגן שר התרבות הממונה על הספורט.
בבחירות 2014 הוא התמודד מול אפוסטולוס ציציקוסטאס המכהן על תפקיד מושל מחוז מרכז מקדוניה, אך הפסיד בסיבוב השני.
בבחירות לפרלמנט ב-2015 הוא איבד גם את מושבו בפרלמנט.
יאניס סטסיאס הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קפריסין.
סטסיאס גדל במחלקת הנוער של אפואל ניקוסיה.
בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקפריסאית.
ב-17 ביוני 2023 ערך גבריאל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 2-1 לנבחרת גאורגיה במסגרת מוקדמות יורו 2024.
אביו הוא כדורגלן העבר של נבחרת קפריסין ואפואל ניקוסיה מארינוס סטסיאס.
יאניס איליה סטויקה (ברומנית: Ianis Ilie Stoica; נולד ב-8 בדצמבר 2002 בבוקרשט שברומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אסטרלה דה אמדורה מליגת העל הפורטוגלית.
סטויקה החל לשחק במחלקת הנוער של פטרולול פלוישט בשנת 2009, כאשר אביו פומפיליו חתם בקבוצה הבוגרת של המועדון.
בשנת 2016, כאשר המועדון פורק, הוא עזב אותו, ועבר למחלקת הנוער של פרייבורג, ולאחר חצי שנה הצטרף למחלקת הנוער של סטיאווה בוקרשט.
ב-25 באוקטובר 2017, בגיל 14, ערך סטויקה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של סטיאווה בוקרשט, בניצחון 6-1 על סנטאטאה קלוז' במסגרת שלב 32 הגדולות של הגביע הרומני לעונת .
בהופעה זו הפך להיות השחקן הצעיר ביותר שעורך הופעה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, והוא אף הבקיע את שער הבכורה שלו בהופעה זו.
ב-9 בינואר 2019 הושאל סטויקה לדונראה קלראש מליגת העל הרומנית עד לתום עונת .
ב-17 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד וולונטר במסגרת המחזור ה-24 בליגה.
בהמשך הושאל סטויקה לקבוצות פטרולול פלוישט, מטאלוגלובוס בוקרשט ו-CSM סלאטינה מליגת המשנה הרומנית.
לקראת עונת חזר סטויקה לסטיאווה בוקרשט.
ב-17 בדצמבר 2022 הושאל סטויקה עד לתום עונת לאוניברסיטת קלוז' מליגת העל הרומנית.
בתום העונה הוארכה השאלתו בעונה נוספת.
ב-7 בפברואר 2024 לאחר שבע שנים עזב את סטיאווה וחתם בהרמנששטאדאט.
יַאנִיס רִיצוֹס היה משורר וקומוניסט יווני וחבר פעיל ב במהלך מלחמת העולם השנייה.
אף על פי שהוא לא אהב שהתייחסו אליו כ, הוא כונה "המשורר הגדול של השמאל היווני".
ריצוס, שנולד למשפחה אמידה בעלות אדמות במונמבסיה, סבל מאובדנים גדולים בילדותו.
למותם המוקדם של אימו ואחיו הבכור משחפת, למאבקיו של אביו במחלת נפש, ולחורבן הכלכלי של משפחתו הייתה השפעה רבה על ריצוס ועל שירתו.
ריצוס עצמו היה כלוא בסנטוריום לשחפת בשנים 1927–1931.
ב-1934 ריצוס הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוון (KKE).
הוא שמר על מעגל חברים ממעמד הפועלים והוציא לאור את "טרקטור" ב-1934. , המשורר הידוע והמוערך, שהתרשם מכישרונו, שיבח אותו בפומבי.
ב-1935 פרסם את "פירמידות"; שתי היצירות הללו ביקשו להשיג איזון שביר בין אמונה בעתיד, המושתתת על האידיאל הקומוניסטי, לבין ייאוש אישי.
בתחילה לא התקבלו "טרקטור" ו"פירמידות" היטב על ידי מבקרים שמאלניים, שמצאו את השפה "מקושטת מדי" וריצוס התמקד יתר על המידה בצורה.
הוא קיבל את השראתו לשירו הבולט ("קינה") מתצלום של מפגין מת במהלך הפגנה מסיבית של עובדי טבק בסלוניקי במאי 1936. בשיר שיצא לאור באותה שנה, הוא שבר את צורת השירה היוונית הפופולרית המסורתית וביטא בשפה ברורה ופשוטה מסר של אחדות כל בני האדם.
תהפוכות פוליטיות והשפעה על יצירתו
באוגוסט 1936 עלתה לשלטון הדיקטטורה הימנית של יואניס מטאקסס ועותקים של "אפיטאפיוס" נשרפו בפומבי למרגלות האקרופוליס באתונה.
ריצוס הגיב בכך ששינה את עבודתו לכיוון אחר.
הוא החל לחקור את ההצלחות של הסוריאליזם דרך תחום החלומות, אסוציאציות מפתיעות, פיצוצי דימויים וסמלים, ליריות הממחישה את ייסורי המשורר, ומזכרות עדינות ומרות כאחד.
במהלך תקופה זו פרסם ריצוס את "השיר של אחותי" (1937) ואת "סימפוניית האביב" (1938).
כיבוש על ידי מדינות הציר, מלחמת האזרחים והחונטה
בתקופת כיבוש מדינות הציר ביוון ריצוס הצטרף לחזית השחרור הלאומית, וחיבר כמה שירים עבור ההתנגדות היוונית.
אלה כוללים חוברת שירים המוקדשת למנהיג ההתנגדות , שנכתבה מיד עם מותו של האחרון ב-16 ביוני 1945. ריצוס גם תמך בשמאל במלחמת האזרחים ביוון שלאחר מכן (1946-1949); ב-1948 הוא נעצר ובילה ארבע שנים במחנות מאסר.
בשנות החמישים של המאה ה-20 הפך "אפיטאפיוס" שהולחן על ידי מיקיס תאודורקיס להמנון של השמאל היווני.
ב-1967 הוא נעצר על ידי הדיקטטורה של פאפאדופולוס ונשלח לכלא באי , מאוחר יותר לסאמוס ולבסוף ללמנוס.
ריצוס נחשב לאחד המשוררים היוונים הגדולים של המאה העשרים, לצד קונסטנדינוס קוואפיס, , , יורגוס ספריס ואודיסיאס אליטיס.
המשורר הצרפתי לואי אראגון אמר פעם שריצוס היה "המשורר הגדול ביותר בתקופתנו".
פבלו נרודה הכריז שהוא ראוי לפרס נובל לספרות יותר ממנו.
ריצוס הוצע כמועמד לפרס נובל תשע פעמים ללא הצלחה.
כאשר זכה בפרס לנין לשלום ב-1975, הוא הכריז "הפרס הזה חשוב לי יותר מהנובל".
שירתו נאסרה לעיתים ביוון בשל דעותיו השמאלניות.
שיבח גם שני שירים (האחד על ישו והשני על קרל מרקס) באוסף הראשון שלו "טרקטור" (1934).
רוברט שאנן פקהאם תיאר אותו כ"אולי המשורר העכשווי הגדול ביותר של יוון".
"אפיטאפיוס" הפך להמנון של השמאל היווני בשנות ה-50 של המאה ה-20, ויצירתו הידועה ביותר.
ריצוס זכה בפרס השירה הממלכתית היוונית הראשונה עבור סונטת אור ירח.
כמה מבקרים חילקו שבחים שקולים יותר.
בסקירה של "שירים נבחרים": 1938-1988, טען ג'יימס ארדמן
טד סמפסון הצהיר כי הצהרתו של לואי אראגון על ריצוס הייתה "הגזמה", אך כתב כי המשורר עדיין "הצטיין בהתבטאויות מכתמיות קצרות כמו גם במילות שיר נרחבות, ברצפים ובדרמות פסוקיות בעלות מקוריות דמיונית ותמטית מעוררת השתאות - שלא לומר דבר על העוצמה רגשית הסמויה".
ריצוס הוא גם חתן פרס זר הזהב של לשנת 1985.
בתו, ארי (Έρη), הייתה מועמדת לפרלמנט האירופי במסגרת המפלגה הקומוניסטית של יוון בבחירות ב-25 במאי 2014.
שיריו תורגמו לעברית על ידי פסח מילין (סימן קריאה 10), 1980, יורם ברונובסקי (מחברות לספרות, 6), פרץ-דרור בנאי ורמי סערי, שרבים מתרגומיו לשירת המשורר היווני התפרסמו בספר "עיקר העיקרים".
יאניס מאסוראס הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית.
מאסוראס, יליד פטרס שביוון, גדל במחלקת הנוער של אטרומיטוס פטרס המקומית, וב-1 ביולי 2013 חתם על חוזה מקצועני ראשון בפנחאיקי מליגת המשנה היוונית.
הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, וברובן שיחק בקבוצת הנוער של המועדון, אך ערך גם 13 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת.
ב-23 ביולי 2015 חתם מאסוראס על חוזה לשלוש שנים בלאריסה מליגת המשנה היוונית.
בתום עונת העפיל עם המועדון לליגת העל היוונית, ובסך הכל ערך 39 הופעות ליגה במדי המועדון במסגרת שתי הליגות הבכירות ביוון.
ב-28 ביוני 2018 חתם באולימפיאקוס מליגת העל היוונית, ממנה הושאל במהלך השנים לפאניוניוס וללאריסה מליגת העל היוונית, לגורניק זאבז'ה מליגת העל הפולנית, ולספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית.
ב-4 בינואר 2023 חתם מאסוראס על חוזה לשנה וחצי במידז' לגניצה מליגת העל הפולנית, וב-19 במאי, לאחר שערך 14 הופעות ליגה והבקיע שער אחד במדי המועדון, סיים את חוזהו במועדון בהסכמה הדדית.
ב-8 ביולי 2023 חתם בקיפיסיה מליגת העל היוונית, וערך 19 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-10 בפברואר 2024 חתם על חוזה לשנתיים באסטנה מליגת העל הקזחית, אך ב-7 ביוני שוחרר מהמועדון בהסכמה הדדית לאחר שש הופעות ליגה, מכיוון שלא הצליח להתאקלם בקזחסטן.
ב-1 ביולי 2024 חתם על חוזה לשנתיים באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית.
יאניס יואנידיס הוא פרופסור לאינפורמטיקה וטלקום באוניברסיטת אתונה שביוון מאז 1997 ונשיא ה-ACM מיולי 2022. בשנים 1986–1997 היה פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון בארצות הברית.
בשנים 2011–2021 שימש כנשיא ומנהל כללי של ATHENA, מרכז המחקר והחדשנות היחיד ביוון המתמקד אך ורק בטכנולוגיות מידע.
יאניס יואנידיס נולד ב-1959 באיסטנבול.
קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מהאוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה (1982) ותואר שני במתמטיקה שימושית מאוניברסיטת הרווארד (1983).
בשנת 1986 קיבל תואר דוקטור במדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בשנים 1986–1997 היה פרופסור באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, ארצות הברית .
תחומי המחקר שלו כוללים: מסדי נתונים ומערכות מידע, מדע הנתונים ומאגרים דיגיטליים, רשתות חברתיות וניתוח נתונים וטקסט.
עבודתו היא לרוב רב-תחומית, מונעת על ידי בעיות המתעוררות במדעי החיים, בפיזיקה, במדעי החברה ובמדעי הרוח.
הוא מחזיק בשלושה פטנטים, והיה שותף להקמת חברת הזנק המבוססת על תוצאות של קבוצת המחקר שלו.
בשנת 2015 התמודד על תפקיד הרקטור של אוניברסיטת אתונה.
הוא חבר ה-ACM מ-1983, ומילא בארגון שלל תפקידים.
מיולי 2022 מכהן בנשיא ה-ACM.
במשך יותר מעשור הוביל את מיזם OpenAIRE .
על שמו רשומים שלושה פטנטים.
הוא עמית ACM מאז 2004, ועמית IEEE וחבר באקדמיה אירופיאה.
נשוי לנטליה מנולה ולהם שלושה ילדים.
יאניק טרוסדייל הוא שחקן קנדי-אמריקאי הידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של מישל ג'רארד בסדרת הטלוויזיה "בנות גילמור".
בגיל 17 הוא הצטרף לבית הספר הלאומי לתיאטרון של קנדה וסיים את לימודיו בגיל 20.
טרוסדייל שיחק במשך שש שנים בסדרת הטלוויזיה " Les héritiers Duval", ובשנת 1998 היה מועמד לפרס ג'מיני הראשון שלו בקטגוריית משחק - סדרה קומית או ספיישל על הופעתו בסיטקום "Majeurs et vaccinés".הסדרה זכתה להצלחה רבה ברחבי קנדה, כאשר טרוסדייל גילם את הילד השחור היחיד במשפחה לבנה.
לאחר מכן כיכב טרוסדייל בסרט "Mauvais Karma", מה שהביא לו את מועמדותו השנייה לפרס ג'מיני לשחקן המשנה הטוב ביותר בקומדיה.
טרוסדייל עבר לניו יורק ולמד במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע.
האודישן הראשון של טרוסדייל בלוס אנג'לס היה עבור "בנות גילמור", הסדרה בכיכובן של לורן גרהאם, אלקסיס בלדל ומליסה מקארתי.
את הדמות גילם במשך 158 פרקים בתור הקונסיירז' הדעתן, הסרקסטי וטוב הלב של מלון אינדיפנדנס אין, מישל ג'רארד.
התפקיד זכה לשבחים רבים מצד המבקרים לטרוסדייל, והכניס אותו לרשימת 10 השחקנים שכדאי לעקוב אחריהם של וראייטי, לצד ראיין גוסלינג וג'ניפר גארנר.
טרוסדייל הופיע בסרט "השנה שלי עם סלינג'ר" לצד סיגורני ויבר ומרגרט קוואלי, שפתח את פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין.
הוא הופיע בתור הסוכן של לין-מנואל מירנדה בסדרה "תרגיע" של HBO.
בנוסף הוא חלק מזיכיון ערוץ Lifetime לצד טוני ברקסטון של תעלומת הרצח המתמשך " Fallen Angels Murder Club".
בשנת 2022, טרוסדייל הופיע בסדרת הקומדיה של נטפליקס "אדיוט המחמד של אלוהים" לצד מליסה מקארתי ובן פלקונה.
בשנת 2025 שיחק בסדרה הדרמה-קומית "כוכבת" בתור רפאל מרצ'נד, מורה צרפתי לבלט.
יאניס קלובאנס (בלטבית: Jānis Klovāns; 9 באפריל 1935 – 5 באוקטובר 2010) היה שחמטאי לטבי, אשר החזיק בתואר רב-אמן של פיד"ה ובתואר רב-אמן בשחמט בהתכתבות של ה-ICCF.
הוא היה קצין בצבא הסובייטי.
הוא היה חבר בכמה קבוצות נוער לטביות מצליחות מתחילת שנות ה-50 ועד אמצען, יחד עם כוכבים כמו מיכאל טל ואייברס גיפסליס.
קלובאנס שיחק בנבחרת לטביה בשתי אולימפיאדות שחמט.
קלובאנס זכה בתואר אמן בינלאומי בשנת 1976, ובתואר רב-אמן בשנת 1997, לאחר ניצחונו באליפות העולם לסניורים.
הישג זה בולט בכך שהוא היה אחד השחקנים המבוגרים ביותר שקיבלו תואר רב-אמן על הישגים עכשוויים, ולא תואר כבוד או רטרוספקטיבי.
ניתן להסביר זאת על ידי העובדה שאף על פי שהיה שחקן חזק במשך שנים רבות, הוא כמעט ולא הורשה לשחק מחוץ לברית המועצות, ולכן היו לו הזדמנויות מעטות לזכות בתוארי פיד"ה.
סביר להניח שהקריירה שלו כקצין בצבא הסובייטי פגעה בהזדמנויות השחמט הבינלאומיות שלו.
בשנת 2001 הוא זכה בתואר רב-אמן בינלאומי בשחמט בהתכתבות.
קלובאנס זכה באליפות העולם בשחמט לסניורים בשנים 1997, 1999 ו-2001. הוא המשיך לשחק גם בשנות השבעים לחייו ושמר על מד כושר פיד"ה של מעל 2400, מה שהפך אותו לאחד השחקנים החזקים ביותר בקבוצת גילו.
הוא היה נשוי למי שהייתה אלופת לטביה בשחמט שש פעמים והיו להם שתי בנות.
יאניק האברר הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר באוניון ברלין מהבונדסליגה.
ב-9 במאי 2022 הודיעה פרייבורג, לאחר שש עונות בקבוצה, כי האברר יעבור לאוניון ברלין לקראת עונת 2022/2023, ששיחקה אז בבונדסליגה.
ב-16 באוקטובר 2022 הוא הבקיע צמד ראשון בקריירה בבונדסליגה בניצחון 0–2 על בורוסיה דורטמונד.
במחזור האחרון של עונת 2023/2024, הוא הבקיע שער דרמטי בתוספת הזמן של הניצחון 1–2 על קבוצתו הקודמת פרייבורג, שער שהבטיח את הישארותה של אוניון ברלין בבונדסליגה.
יַאנִיס פּוֹרוֹקְס (בלטבית: Jānis Poruks; ) היה משורר וסופר לטבי, הנחשב למייסד הזרם הרומנטי ב.
יאניס פורוקס נולד ב, ב של פלך ליפלנד, למשפחת איכרים.
הוא החל את חינוכו בבית הספר הקהילתי המקומי בדרוביאנה.
לימים למד גם בבית הספר הקהילתי של ובבית הספר העירוני בצסיס.
ב-1893 פורוקס עבר לגרמניה והחל לימודים ב.
בעודו בדרזדן פרסם את ספרו הראשון, אוסף מסות בשפה הגרמנית בשם "Religion der Zukunft" (דת העתיד).
פורוקס חזר ללטביה ב-1894 לאחר שאזל כספו.
בלטביה, החל לימודי כימיה במכון הפוליטכני של ריגה, אך מאוחר יותר עבר ללימודי מסחר.
הוא החל לעבוד גם בעיתון "Mājas Viesis" (אורח הבית).
בתקופה זו כתב את מרבית יצירותיו המפורסמות ביותר ולעיתים קרובות חתם עליהן בשמות העט "נמו" (Nemo) או "פרסיפל" (Parsifal).
לאחר 1905 החלה בריאותו הנפשית של פורוקס להידרדר, והוא טופל בבתי חולים פסיכיאטריים בריגה, וטרטו.
מ-1909 עד 1910 התגורר פורוקס בבית הסופרים "בורטנייקו נמס" (Burtnieku nams) בריגה.
יאניס פורוקס נפטר ב-25 ביולי 1911 בבית חולים פסיכיאטרי בטרטו.
הוא נקבר בבית הקברות של צסיס, אך ב-1924 הועברו עצמותיו לקבורה מחדש ב בריגה.
הפרסום הראשון של פורוקס היה הסיפור הקצר "Purvaiņos" (בביצות), שפורסם בעיתון ("הגיליון היומי") ב-1888. הוא כתב 13 סיפורים, רומן אחד, אוסף שירה אחד ומחזה אחד.
ביצירות הפרוזה שלו השתמש באלמנטים של רומנטיקה, ריאליזם וסימבוליזם, לעיתים אף בכולם ביצירה אחת.
המלחין הלטבי הלחין מוזיקה לכמה משיריו.
יאסה היא מערכת החוקים באימפריה המונגולית שנכתבו בידי ג'ינגיס חאן.
בנו של ג'ינגיס, צ'אגאטאי חאן, היה ממונה על יישום היאסה ברחבי האימפריה.
פירוש השם יאסה במונגולית הוא - "ציווי החוק".
ליאסה, מעבר להיותו ספר חוקים, משמעות דתית ופילוסופית עמוקה.
רק מספר ראשי שבטים נבחרים היו מורשים לקרוא ביאסה עצמה, והיו אחראים להעביר את רוח היאסה לאנשיהם.
הענישה ביאסה הייתה מחמירה ביותר, ועונש מוות היה העונש הנפוץ למרבית העבירות.
כתוצאה מכך, הצטמצם משמעותית היקף הרציחות, הגנבות והבגידות בשבטים המונגוליים.
יאנסניזם (Jansenism) הוא זרם של המחשבה הקתולית המדגיש את החטא הקדמון, את שחיתותם המוסרית של בני אדם, ואת ההכרח שבחסד אלוהי ובפרדסטינציה (חריצת גורלה של הנפש לגיהנום או לגן עדן, לפי החלטה מראש של האל).
תנועה זו, שנוסדה על ידי התאולוג הקתולי קורנליוס יאנסן, היוותה זרם מתבדל בקרב חלק מחסידי הכנסייה הרומית-קתולית מן המאה ה-16 ועד המאה ה-18.
בניגוד לתאולוגים הישועים של תקופתו, יאנסן קרא לשוב לעקרונותיו של אוגוסטינוס (מאבות הכנסייה).
ספרו של יאנסן "אוגוסטינוס" שיצא לאור ב-1640, שנתיים אחרי מותו, גרם לכך שרבים הפכו לחסידי היאנסניזם, ובהם המחזאי ז'אן רסין והפילוסוף והמדען בלז פסקל.
בצרפת, היאנסניזם היה קשור בשמו של מנזר פור רויאל שאנשיו אמצו לעצמם את תורת יאנסן.
היאנסניזם גרס כי בני אדם נולדו חוטאים, וכי לא יוכלו להפוך לישרים אלא בעזרתו של אלוהים.
לפיכך, הודגש הצורך באדיקות דתית וברמה מוסרית גבוהה כדי להתכונן לטקס אכילת לחם הקודש באמצעות תפילה והתוודות.
הפרדסטינציה, שהתבססה על תורתו של אוגוסטינוס ושהייתה קרובה לזו של הקלוויניזם, נחשבה לדרך היחידה שבה "הנבחרים" המעטים יזכו לגאולה.
היאנסניזם גונה ככפירה מספר פעמים באמצעות "בולה" (מכתב פומבי של האפיפיור בעל תוקף של צו), ובמיוחד על ידי האפיפיורים אינוקנטיוס העשירי, אלכסנדר השביעי וקלמנס האחד עשר.