tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בזמן שאנשי ההוצאה לפועל מעקלים את נכסיו, משתכנע משיח שהדרך להציל את האורחן היא לכתוב להיט מזרחי שהכנסותיו יכסו את החובות הכבדים.514:38 דקותמוזיקה מזרחי חלק ב'3 בספטמבר 2013לאחר שנכשל בכתיבת להיט מזרחי, מכריז משיח על פשיטת רגל והאורחן על סף סגירה.
בלילה נגלה לו בחלום הלהיט שחיפש.614:17 דקותהפתיחה הגדולה17 בנובמבר 2013לאחר שניצל מפשיטת רגל, משיח עושה לאורחן מתיחת פנים ומזמין את הקהל הרחב לפתיחה של המקום החדש והמשודרג.719:24 דקותאוקסנה9 בפברואר 2014לאחר שהרומן בין זיו לכרמלה נחשף, משיח מרגיש שהשעון הביולוגי שלו מתקתק.
הוא נחרץ למצוא זוגיות ומפברק באורחן אודישנים אחר זמרת ליווי חדשה.89:25 דקותשיגעון בספארי11 במאי 2014משיח מבקר בפונדק כושי (של כושי רימון) וחוזר עם תובנה - עליו להביא לאורחן חיה אקזוטית כפי שראה בפונדק כושי.
הוא מתכנן עם זיו את השוד המושלם לחטוף חיה מהספארי.
מֵשִיכַה הוא סרט שובר קופות מסוגת הדרמה ומדע בדיוני בבימויו של פיודור בונדרצ'וק ובכיכובם של אולג מנשיקוב, אנה סטרשנבאום ואלכסנדר פטרוב.
הסרט מגולל את קורות הפגישה הראשונה בין בני האדם לחוצנים תבוניים.
זהו הסרט הראשון ברוסיה שנעשה אודות פלישת חוצנים לכדור הארץ.
הסרט זכה להצלחה קופתית מרשימה והפך לשובר קופות משהרוויח מיליארד רובלים (17.9 מיליון דולר) ונכנס לרשימת שוברי הקופות הגדולים ברוסיה לאחר שהכניס 1.1 מיליארד רובל.
זהו הסרט הרביעי ברוסיה שצולם ב-IMAX.
הסרט יצא לאקרנים ב-26 בינואר 2017.
חייקין הוא בן לגזע חוצני, זהה מבחינה ביולוגית לבני האדם, אך מפותח יותר טכנולוגית.
הוא נוסע בחשאי לכדור הארץ לצורך מחקר.
במוסקבה אנשים מתאספים בשטחים פתוחים על מנת לצפות בתופעה החריגה של גשם מטאורים.
חללית חוצנית פוגעת במטאורים ומתחילה לאבד שליטה.
חיילי צבא רוסיה שמגלים את החללית מחליטים להפיל אותה באוויר.
החללית נאלצת לבצע נחיתת חרום ונוחתת בלב רובע צֶ'רטָנוֹבוֹ במוסקבה, תוך הריסת מספר בתים שהביאו למותם של מאות אנשים.
ראשי משרד ההגנה הרוסי והמרכז הלאומי לניהול הגנת הפדרציה הרוסית מחליטים יחד עם הקצין הבכיר ולנטין לבדב להמתין להתפתחות האירועים ולא לצאת לעימות חזיתי מאחר שהחללית לא ניסתה לתקוף.
מתברר כי גזע החוצנים בחללית מנסים לתקן את חלליתם הפגועה.
משרד ההגנה מחליט להציב אבטחה סביב החללית ולהקים גדר סביבה.
האוכלוסייה המקומית ברובע צ'רטנובו חשה פגועה והתושבים הצעירים מחליטים לתקוף את החללית ולגרש את הפולשים.
יוליה לבדבה היא תלמידת בית ספר, בתו של הקולונל ולנטין נפגשת עם ארטיום ויחד הם יוצאים להתקהלות התושבים סביב לחללית החוצנים.
אביה של יוליה, ולנטין, הוא איש צבא קשוח שכמעט לא נמצא בבית וחייה האישיים של יוליה אינם מעניינים אותו ויחסיו עם בתו עכורים.
במהלך נחיתת החללית ברובע נהרגת חברתם של יוליה וארטיום, סבטלנה מורוזובה, מה שמעלה את כעסם של השניים כנגד הגזע הפולש.
יחד עם חברים נוספים מהרובע הם מתקרבים לאזור הסגור ומקום הימצאה של החללית ושם הם פוגשים את חייקין, עטוי שריון בטכנולוגיה גבוהה.
החייזר מציל את יוליה מנפילה בגובה רב, אך הוא עצמו נפגע מהתקפותיהם של ארטיום וחבריו.
החברים מוצאים לאחר מכן את השריון עצמו ולוקחים אותו למוסך שלהם על מנת לחקור את תכונותיו בעוד חייקין מאבד את הכרתו.
יוליה חוזרת אליו מאוחר יותר בשעת לילה, נחושה לעזור לו לחזור לעצמו ולסייע לו לעזוב את כדור הארץ.
חיילי צבא רוסיה מוצאים אובייקטים שונים של חייקין ולוקחים אותם למעבדה לצורך מחקר.
כאשר חייקין חוזר לעצמו, יוליה קוראת לו חריטון, בשל מראהו האנושי.
הוא מספר בקצרה את מטרת ביקורו ומבקש ממנה לעזור לו לקבל בחזרה את חפציו.
יוליה מגרשת אותו ובעודו מסתובב ברחובות מוסקבה מבלי להכיר את כללי ההתנהגות הוא מתגלגל לתחנת משטרה מקומית.
לאחר שהיא מתלבטת בינה לבין עצמה היא מתרצה לעזור לחייקין ומחליטה להשתמש במעמדה כבתו של קצין צבא בכיר.
היא מחלצת את חייקין מתחנת המשטרה ומצליחה לעזור לו להשיב לו את חפציו והשניים מתקרבים זה לזה.
אובדן חיים רבים, כתוצאה מנחיתת החללית, קשיים מקומיים לקבל את נוכחות החללית, כמו גם התפשטות ההיסטריה בתקשורת וברשתות החברתיות הובילו לעלייה בחוסר שביעות הרצון של תושבי רובע צ'רטנובו המבקשים להיפטר מהחייזרים.
ארטיום קורא למוסקבאים לצאת למרד נגד השלטון שאינו עושה דבר נגד החללית ולתקוף את החללית על מנת להגן על המדינה מפני פלישת החייזרים.
יחד הם פורצים את מחסומי הצבא שהוצבו סביב לחללית ומתקרבים אליה בעוד ארטיום עוטה את שריונו של חייקין ויוצא למאבק נגד החייזרים.
ברם, אלה אינם מגלים התנגדות לבני האדם וכל מטרתם הייתה לשמור על הטכנולוגיה שלהם הרחק מידי בני האדם, שאינם יודעים לגלות איפוק ועלולים להשתמש לרעה בטכנולוגיה החייזרית.
האירועים נרגעים עד מהרה אך במהומה ארטיום יורה בחייקין שמציל את יוליה אך נפגע בעצמו.
יוליה וחייקין מועלים אל תוך החללית כשהקולונל ולנטין בעקבותיהם.
הבינה המלאכותית של החללית מספרת לקולונל את מטרות ביקורם של החייזרים ותוכניותיהם ליצור קשרים עם בני האדם וכי חייקין הקריב את חייו למען בתו יוליה.
הסרט מסתיים כשיוליה מספרת ברקע את מחשבותיה ואומרת כי "אמת היא שיצור זר מכוכב מרוחק האמין בנו יותר, משאנחנו האמנו בעצמנו.
אנשים אומרים שהם כבר לא יוכלו לחיות כבעבר..."
צילומי הסרט נערכו תחת מעטה חשאיות כבד ברבעים שונים ברובע צ'רטנובו במוסקבה ובמתקני משרד ההגנה הרוסי ובסיוע הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית ובהשתתפות הטכנולוגיה החדישה ביותר.
תקציב הסרט עמד על 380 מיליון רובל.
במהלך הצילומים השחקן אלכסנדר פטרוב נפגע ברגלו מזכוכית וגידיו נפגעו.
לאחר מכן, נאלץ להצטלם כשהוא עם גבס ברגלו והוחלף על ידי פעלולן בסצנות הפעולה.
צילומי הסרט הושלמו ב-12 בדצמבר 2015.
על עבודת האפקטים הוויזואליים עבדו 255 מומחים מאולפני Main Road Post.
העבודה על האפקטים נמשכה שנה וחצי.
הקדימון הראשון לסרט הוצג ב-9 ביוני 2016 בתוכנית "וסטי" של ערוץ רוסיה-1. הקדימון השני יצא בספטמבר 2016 בערוץ ה-YouTube של Sony Pictures שהיו אחראים להפצת הסרט.
בנובמבר 2016 יצא הקדימון השלישי.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-22 בינואר 2017 באולם הקולנוע "פורמולה קינו צ'רטנובו" ברובע צ'רטנובו במוסקבה.
הסרט יצא לאקרנים בכלל רוסיה ב-26 בינואר.
מאוחר יותר הוקרן גם בסין.
הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים ב-74 מדינות.
הסרט הרוויח 44 מיליון רובל ביום הבכורה ב-26 בינואר.
בשלושת הימים הראשונים להקרנתו הסרט הרוויח 267.6 מיליון רובל והגיע לרווחים של 413.4 מיליון רובל לאחר שבוע של הקרנות והפך לאחד משוברי הקופות בקולנוע הרוסי.
הסרט הוביל את רשימת שוברי הקופות ברוסיה גם בשבוע השני להקרנתו.
בנובמבר 2017 נערך אירוע בכורה בלונדון והוא עלה לאקרנים בבריטניה, ב-18 בינואר 2018.
את המוזיקה והפסקול לסרט כתב המלחין הרוסי איוואן בוריליאייב.
הפסקול יצא לאור ביום יציאת הסרט לאקרנים, ב-26 בינואר בשירות YandexMusic, ב-27 בינואר יצא לאור גם ב־iTunes.
כותרתמבצעאורךסצנות מפתח/הערות 1 "Когда я была маленькая""כשהייתי קטנה" אירינה סטרשנבאום 00:38 סצנת הפתיחה לפני הופעת כותר הסרט 2 "Intro""נעימת הפתיחה" איוואן בורליאייב 01:26 סצנת הפתיחה והופעת כותר הסרט 3 "Готов вызволить принцессу из башни""מוכן לחלץ את הנסיכה מהמגדל" אירינה סטרשנבאום, אלכסנדר פטרוב 00:17 4 "Ракета""טיל" L'One feat.
הסרט קיבל ברובו ביקורות טובות ותשבחות מהתקשורת הרוסית והוא הושווה לסרט "מחוז 9" ולגרסה הרוסית שלו.
ברם היו כאלה שהסתייגו מהסרט ואף העניקו ביקורות רעות.
גם ברשתות החברתיות ברוסיה היו רבים שלא אהבו את הסרט.
הפקת סרט ההמשך החלה זמן קצר לאחר בכורת הסרט הראשון.
הסרט זכה לתמיכת קרן הקולנוע הרוסי, כשמרבית צוות השחקנים חוזר לגילום דמויותיהם מהסרט הראשון.
צילומי סרט ההמשך החלו ביולי 2018 במחוז מוסקבה כשעלילת הסרט מתרחשת 3 שנים לאחר אירועי הסרט הקודם.
מַשִּׁיב הָרוּחַ וּמוֹרִיד הַגֶּשֶׁם (נ"א: הַגָּשֶׁם), המכונה במשנה הזכרת גבורות גשמים, היא משבחי הבורא הנאמרים בימות החורף בתפילת העמידה בברכת גבורות (ברכת מחיה המתים).
אומרים "משיב הרוח ומוריד הגשם" החל מתפילת מוסף של שמיני עצרת ועד תפילת שחרית של היום הראשון של פסח.
סך הימים בממוצע הוא כ-181.25, ערך קרוב למשך הסתיו והחורף האסטרונומיים.
מקובל לציין את תחילת אמירת 'מוריד הגשם' באמירת תיקון הגשם (לפי נוסח הספרדים) או תפילת גשם (לפי נוסח האשכנזים) בשמיני עצרת.
אנשי כנסת הגדולה תיקנו את מקום אמירתה בברכת גבורות.
בתלמוד נכתב הטעם שתיקנוה דווקא בברכה זו:
פירוש דבריו של רב יוסף: הגשמים נותנים חיים מחודשים לעולם, כתחיית המתים שנבלו בזמן הקיץ, בהיעדר מים.
אם שכח להזכיר "מוריד הגשם" יש לחזור לתחילת תפילת שמונה עשרה, אך אם אמר במקום זאת "מוריד הטל", אינו חוזר שנית.
אם נזכר לאחר סיום 'ברכת גבורות' (מחיה המתים), אך קודם שהתחיל את הברכה הבאה 'ברכת קדושת השם' ('אתה קדוש'), לדעת השולחן ערוך יכול להזכיר 'מוריד הגשם' ואינו צריך לחזור לראש התפילה (במקרה שלא אמר אף 'מוריד הטל').
עם זאת כתב המשנה ברורה שדין זה אינו מוסכם, מאחר שיש הרבה מהראשונים שלדעתם אין להזכיר, ולכך לדעתו אם הזכיר את שם השם של חתימת הברכה עדיף שיסיים במילים 'למדני חוקיך' ויאמר 'מוריד הגשם' ורק לאחר מכן יסיים שוב את הברכה.
אם אמר "מוריד הגשם", אך השמיט את המילים "משיב הרוח", יצא ידי חובה ואינו צריך לחזור.
אדם שמסופק אם אמר 'מוריד הגשם' כדין, או שמא טעה ואמר כהרגלו 'מוריד הטל', דינו הוא שעד שלושים יום מעת שהתחילו לומר את האזכרה, טרם התרגל לשינוי, ומוחזק שאמר כפי שהורגל לומר כל הקיץ, וצריך לחזור ולהתפלל (במקרה שגם לא אמר 'מוריד הטל').
אך לאחר שלושים יום תולים שאמר כפי הנצרך מאחר שכבר התרגל בשלושים יום הללו לומר כדין 'משיב הרוח'.
וכן להפך אם יודע שהיו תפילות שלא אמר בהן ההזכרה כדין לא יעלו לו למניין.
משיח ברוכוף ג'יהן (14 באוקטובר 1875 ט"ו בתשרי ה'תרל"ה או ה'תרל"ו – 9 במרץ 1946 ו' באדר ב' ה'תש"ו) היה סוחר ועסקן ציבור יהודי-בוכרי בירושלים.
ממייסדי בית היתומים הספרדי ומנהלו, וציר באספת הנבחרים הראשונה.
נולד בבוכרה לרבי ברוך ג'יהן ושרה לבית קולנגיוף.
עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1882 (ה'תרמ"ב) והתיישב בירושלים, בה התפרסם אביו כעסקן ציבור ופעיל צדקה.
למד בחדר מסורתי, בתלמוד תורה דורש ציון ובבית הספר אליאנס.
בשנת 1895 (ה'תרנ"ה) נסע עם כמה מאחיו למוסקבה ולטשקנט לצורכי עסקים.
בטשקנט בנה בית כנסת מפואר ומקווה טהרה.
בעקבות פנייתו של הרב יעקב מאיר, רכשו האחים, יחד עם בני משפחת יששכרוף, קרקע בירושלים בעשור הראשון של המאה העשרים להקמת בית היתומים הספרדי.
עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נדד תדיר בין ארץ ישראל ובין האימפריה הרוסית לצורכי מסחר.
עם פרוץ המלחמה גורש מהארץ בשל נתינותו הרוסית, והתיישב באלכסנדריה עד תום המלחמה, אז שב ארצה, ומאז לא עזב אותה יותר.
החל משנת 1925 (ה'תרפ"ה) ניהל את בית היתומים ושימש כאפוטרופוס עליהם, עד לפטירתו.
מלבד זאת, נשא בעוד מספר תפקידים ציבורים, בהם חבר בוועד העדה הספרדית בירושלים, בוועד העדה הבוכרית, בוועד העיר ליהודי ירושלים, בוועד חברה קדישא ובית העלמין, חבר "הסתדרות הספרדים", חבר הנהלת ישיבת פורת יוסף וציר באספת הנבחרים הראשונה.
לאחר פרשת הכותל ומאורעות תרפ"ט, התמנה על ידי הרבנות הראשית לישראל לחבר בוועדת הפיקוח על הכותל המערבי.
סייע כלכלית להדפסת ספרים של חכמים ספרדים ובפרט בוכרים.
התגורר ב"בית משיח ברוכוף", בית שרכש ברחוב יפו ממשפחת דויסברג הגרמנית.
על שמו סמטת ברוכוף בשכונת אבן ישראל בירושלים, בין רחוב יפו לרחוב אגריפס, בה שוכן מבנה בית היתומים הספרדי.
נשא את רחל, בת אחיו אברהם.
בנו משה פרסם את הרומן "אהבה וקוץ בה" העוסק בחיי הספרדים בירושלים.
משיח היא סדרת טלוויזיה ישראלית המהווה אתחול טלוויזיוני לסדרת הרשת "משיח" שנוצרה בידי דנה פוליג ואודי כגן, מי שגם כיכב בה.
הסדרה הופקה עבור קשת 12 וסלקום tv, והיא הפקת המקור הראשונה של סלקום tv.
הסדרה עוקבת אחר דמותו של משיח, זמר מצליח משנות השמונים ששיאו מאחוריו, וכיום הוא מנהל אורחן כושל במועצה המקומית "גוש אשכול".
הסדרה, שבנויה בסגנון דוקו, עוקבת אחר משיח ועובדי האורחן השונים.
הסדרה עלתה לצפיית בינג' בשירות סלקום tv בסוף יוני 2018, ועלתה לשידור בערוץ קשת 12 ב-20 במאי 2019.
ב-21 באוקטובר הכריזה "קשת" על המשך שיתוף הפעולה עם סלקום, והפקת עונה שנייה לתוכנית, שצילומיה יצאו לדרך באפריל 2019 עוד לפני ששודרה ב"קשת" העונה הראשונה.
ב-5 בפברואר 2021 החל שידורה של העונה השנייה בקשת 12.
כשנשאל מדוע לא הופקה עונה שלישית לסדרה, כגן הגדיר את הסדרה כ"תוצר שהקהל מסדרת האינטרנט לא התחבר אליו עד הסוף, כנראה שבמעבר מקומדיה שנוצרת באופן עצמאי וכנה לסדרה מתוקצבת הקסם שהיה בעיני הצופים הלך לאיבוד".
הסדרה עוקבת אחר 'אורחן משיח', פונדק דרכים כושל, אותו מנהל משיח (אודי כגן), זמר עבר משנות השמונים ששיאו מאחוריו, שיעשה הכל כדי לחזור ל'טופ" של תעשיית המוזיקה הישראלית.
לצדו עובדים מירב הטבחית (דאנה איבגי), ארמונד, אחראי המלאי במקפיאים (אבי קושניר), טניה המנקה (נטשה מנור) וזיו, נגן האורגנית ויד ימינו של משיח (עמית איצקר), כולם חולמים בגדול ומתרסקים בענק.
משיח (אודי כגן) – המנהל והבעלים של האורחן, זמר ופרזנטור עבר משנות השמונים של המאה העשרים ששיאו מאחוריו, ויעשה הכל כדי לחזור ל'טופ" של תעשיית המוזיקה הישראלית.
שחצן, עילג, וולגרי ובעל ביטחון עצמי מופרז.
מנהל יריבות בת עשרים שנה עם זיזי עוזיאל, שהיה שותפו לצמד המוזיקלי, "פינה קולדה", שבשנות השמונים זכו לפרסום רב.
משיח לא משלים עם היותו רווק מבוגר ומנסה מדי פעם לארגן מסיבת רווקים-רווקות באורחן כדי למצוא את האחת.
לפי הכיתוב על כריכת אלבום הראפ שלו, הוא במקור מהעיר לוד.
זיו (עמית איצקר) – או בשם החיבה שלו"זיוי".
יד ימינו של משיח ושותפו כצמד המוזיקלי של האורחן.
זיו הוא זמר ונגן אורגנית מוכשר שלא מאמין בכישוריו שלו לאור צלו של משיח.
זיו סובל מטראומה שנגרמה לו בשל גירושי הוריו והיעלמות אביו מחייו אך למרות זאת הוא העובד המסור והיעיל ביותר באורחן.
מופיע מאחורי גבו של משיח בערבי "במה פתוחה" בימי שישי ומתגלה במקרה על ידי תומר, שמחתים אותו על חוזה לאלבום ללא ידיעתו של משיח, אך מחליט לסגת מהחוזה כדי לא לפגוע במשיח.
מירב (דאנה איבגי) – או בשם החיבה שלה "מרבי".
עובדת באורחן העובדת כטבחית, אולם בשל מותו של לוץ מהתקף לב ממונה למנהלת המטבח.
מנסה להשלים עם גירושיה מרמי (אהוב ליבה מהתיכון שכבר המשיך למערכת יחסים חדשה) שנה קודם ולגדל את בנה, רותם, בן החמש.
מנהלת קשר קצרצר עם כפיר ספק העוף אולם מבינה כי היא עדיין מאוהבת ברמי ושוכבת עמו ב"מחסן הרדוף" של האורחן, כתוצאה מהסטוץ הזה היא מתעברת בשנית.
ארמונד מנחם-סיוון (אבי קושניר) – אחראי המלאי במקפיאים של האורחן.
סובל מטרמוסטט פגום ובשל כך לא מרגיש קור, אלא חום ככל שהמעלות צונחות.
מאוהב כבר שלוש עשרה שנים בטניה, ובמשך הסדרה מתחיל בקשר זוגי עמה שנגמר בנישואין.
טניה ניקוליאבנה אוברוב (נטשה מנור) – המנקה של האורחן.
עלתה מאוקראינה לפני 15 שנה, אף על פי שלא עומדת בקריטריון כיהודייה לפי ההלכה.
במשך שלוש עשרה שנים סירבה לראות את אהבתו של ארמונד כלפיה.
למרות מצבי הרוח של מירב, טניה מגלה כלפיה חיבה רבה.
רמי (גל תורן) – הגרוש של מירב ואביו של רותם.
מנהל מערכת יחסים חדשה עם גלי אף על פי שעדיין צורם על כך שמירב החליטה להתגרש ממנו כי חשבה שזה לא מספק אם לא שכבה עם אנשים אחרים מלבדו.
במהלך העונה נעים יחסיהם על קו האהבה-שנאה.
אילוז בן-נעים (דני אבנעים) – דמות משנית בעונה הראשונה וראשית בשנייה.
מבוגר, לא נחמד, ציני ועצלן.
חבריו מתארים אותו כ"טיפש ורע לב".
משיח לא מעריך אותו במיוחד למרות היכרות של 18 שנים.
היה מובטל במשך תשע שנים ואיבד את אשתו, ורה, ואת הקשר עם ילדיו, נתנאל והתאומות.
על אף היותו סב הוא קמצן לגבי ההוצאות עבור נכדותיו.
גרוש ומנהל מערכות יחסים עם נשים שונות.
כפיר (תום גרציאני) – נהג משאית וספק העופות של האורחן לאור מצבו הרפואי של אביו, ציון.
מנהל עם מירב המבוגרת ממנו קשר קצר שנגמר בנתק וכעס מצדו עליה.
פרדי (תומר שחורי) – שוטה הכפר של הקיבוץ, סובל ממזל רע ומסוכסך עם משיח ועם חלק מעובדי האורחן.
משיח נוהג להתעלל בו או להתעלם מסבלו.
תומר בכר (אלון חמאווי) – מפיק מוזיקלי, בעל אולפן ההקלטות GINO.
למד עם זיו בתיכון וככל הנראה נהג להציק לו.
מתרשם מיכולותיו המוזיקליות בערב במה פתוחה ומחליט להחתימו אצלו על חוזה לאלבום.
רותם: בנם של מירב ורמי.
לרוב משמש כעילה למריבות בין הוריו לגבי המשמרות עליו.
גלי (רני גרינשפן) – עולה חדשה מקנדה ובת זוגו של רמי.
למרות הגירושין מרמי היא מתנהגת בצורה חברותית מאוד כלפי מירב, גרושתו.
ריקי (הדר רצון רותם) – מעסה בעיר הסמוכה.
בחורה קלת דעת ומשוחררת מינית שמשיח יוצא איתה לחופשה בים המלח כדי להתפרק.
ידידה של משיח והפסיכולוגית שלו, אף על פי שהוא מזלזל במנת המשכל שלה היא מתגלה כיותר חכמה ממה שתיאר אותה.
מתארסת עם משיח בעונה השנייה.
ציון: בעלי "עופות ביצרון" וספק המזון של האורחן.
לאור התקף לב שעבר בשל נזקי עישון הטבק, העסק עובר לידי בנו, כפיר.
עופר (נדב נייטס) – בעל עסק בשם "כתם הפרי".
ספק הפירות והירקות של האורחן.
מופיע בעונה השנייה במקום כפיר.
קובי (בן ציון טטרו) – טבח באורחן החל מהעונה השנייה.
חבר טוב של אילוז ומפחד מלהתעמת עם משיח.
יהודה (יניב ביטון) – בעברו נהג מונית, כיום קבצן והומלס שמתפרנס מהחזרת בקבוקי פלסטיק לחנויות בגוש אשכול בתמורה לפיקדון על מכלי משקה.
לוץ (יאיר רובין) – השף לשעבר באורחן שנשאר עוד מימי המסעדה הקודמת שפעלה במקום.
נוהג לעשן במהלך הבישולים ולענות בחוסר נימוס לעובדים ולמשיח שמפחד ממנו.
מתעלף ומפונה למיון, משיח מנצל את העובדה שהוא מחוסר הכרה ומפטר אותו מהאורחן.
לייזר (אילון קורח) – מפיק מוזיקלי שמנהל את אולפני "איטון".
מקליט עם משיח פרסומת לתמיסה נגד שלשול חריף, בעוד שזה לועג לו על עבודתו ומענה אותו במשך שעות.
מקליט גם לדפנה ארמוני אלבום.
ראקל מגידיס: מכונה "הפצצה מאופקים" בפי משיח, שמשווה אותה גם ליוקו אונו.
דוגמנית ורקדנית שלקחה חלק בצילומי הקליפ לשיר "מטיילים על החוף" של משיח וזיזי בשנות ה-80, והייתה מושא האהבה של שניהם, מה שגרם לתחילת הריב בינם.
לפי משיח, ראקל בחרה בו לבסוף וגרמה לפירוק הצמד "פינה קולדה".
זיזי עוזיאל (קובי רכט) – זמר עבר שהיה חברו הטוב ביותר של משיח ובן זוגו לצמד "פינה קולדה" עד שנפרדו דרכם בטונים צורמים על נושאי תמלוגים.
מנהל אורחן מתחרה ממול לזה של משיח שנקרא "אורחן זיזי" שמוכר מזון מקולקל במחיר של 5 שקלים.
נכדו, שקד, הוא הקלידן של ארוחות הצהריים באורחן שלו.
שקד לוזון (דניאל שורקי) – נכדו של זיזי, נגן אורגנית מוכשר ויריבו של זיו שמעורר בו את הטראומה מגירושי הוריו שבועיים לפני הבר מצווה שלו.
ולנטינה (שירן הוברמן) – זמרת וקלידנית שעובדת באולפן האמנים להשכרה "אלרום" ומחליפה את זיו כאשר הוא מתחזה לחולה כדי להקליט אלבום.
אישה נאה ממוצא יהודי-רוסי, שמשיח נמשך אליה מינית.
אסי מזוז (אלעד כהן) – דמות שהמשיכה מסדרת הרשת.
מנהל מוזיקלי ב"בריזה תקליטים", לא מסתדר טוב עם משיח שמנסה להתחבב עליו בכוח כדי להשיג את מבוקשו ממנו.
רמי (ראמה) יצחקי (חיים נויברג) – דמות שהמשיכה מסדרת הרשת.
בעלי חברת התקליטים "עץ הדעת".
חובב תרבות הבודהיזם, נוהג לפקוד את הודו פעמיים בשנה.
לוקח חלק עם משיח בפסטיבל נודיזם בעמק יזרעאל בעונה השנייה.
מאלק טומבה (שון מונגוזה) – מסתנן מסודאן שעובד כרוחץ כלים באורחן של משיח ללא היתר עבודה, ולכן נרדף על ידי משטרת ההגירה.
נוהג לשיר ראפ ולהתלבש בצורה מצועצעת, דברים שמושכים את משיח לחבב אותו.
ברברה: מעסה ממוצא אסיאתי שעובדת עם ריקי בעיר הגדולה; משיח נוהג כלפיה בגזענות ובהתנשאות.
אלה: ידידה של תומר ועובדת ברדיו, מנסה לעזור עם הקידום של זיו אך בסוף הסדרה מוצאת את עצמה עושה טובה ומקדמת את הלהיט של משיח.
סטיב מזרחי: המוזג של האורחן.
שקט אך נוהג לצחוק מכל בדיחה ששומע.
יוצא לגמלאות בסוף העונה השנייה.
דניס בן-נעים: אחיו הצעיר של אילוז, ורווק בשנות ה-50 שלו.
בליין היוצא לבלות באופן קבוע במועדונים בתל אביב.
מתגלה כעבריין שגנב למשיח את החגורה המקורית של אלביס.
אבידן: קבצן זקן וחסר בית החי במזבלה של גוש אשכול, בעל אופי אלים ושודד את יהודה באופן קבוע.
זיו פוצע אותו בראשו כשאבידן ניסה לשדוד את יהודה ואותו בדרכם לקבל כסף ממרכול ביישוב טללים.
זמרת וחברה של משיח מימי הזוהר שלו.
זמרת אשר לא מחבבת את משיח יותר מדי, בניגוד לתפישתו.
קוסם מפורסם משנות ה-80. המדריך של זיו בחוג לקוסמות.
מסרב לתת למשיח שיר כדי לעמוד בנדר שנדר למוריס פררה.
משיכה בעירום הוא שעשועון היכרויות בריטי שבו גבר לבוש או אישה לבושה בוחרים שניים מתוך שישה מתחרים, הממתינים בעירום מלא בתוך תאים צבעוניים, אשר גופם נחשף בהדרגה, החל מהרגליים ועד לראש.
ששת המתחרים יכולים להיות כולם גברים, כולם נשים, או חלקם גברים וחלקם נשים, בהתאם למין, למגדר ולנטייה המינית של הגבר הבוחר או האישה הבוחרת.
בשלב זה, הגבר הבוחר או האישה הבוחרת מופיעים אף הם בעירום, ובוחרים אחד מבין שני המתמודדים הנותרים שאיתו יצאו לדייט כששניהם בלבוש מלא.
לאחר מכן, השניים מציגים משוב שלהם על הדייט.
התוכנית שודרה לראשונה בערוץ 4 הבריטי ב-25 ביולי 2016, ומנחה אותה אנה ריצ'רדסון.
בנובמבר 2016 חודשה התוכנית לעונה שנייה, ששידורה המקורי החל ב-29 ביוני 2017. בפברואר 2018 חודשה התוכנית לעונה שלישית, שעלתה לשידור ב-24 באוגוסט 2018.
בעקבות שידור התוכנית, מבול של תלונות של צופים התקבל ברשות התקשורת הבריטית - Ofcom ׁ(המקבילה הבריטית לרשות השנייה), בשל העירום הפרונטלי המוצג בתוכנית.
עם זאת, Ofcom בחרה שלא לפעול כי לא נעשה דבר המפר את הכללים שלה, מאחר שהתוכנית היא שעשועון היכרויות שאינו מכיל פעילות מינית ומשודרת במשבצת שידור מאוחרת.
צילומי כל פרק נמשכים עד ל-12 שעות, אם כי מתוכם המתחרה הבוחר או הבוחרת שוהים בעירום במשך 15 דקות בלבד.
הדייט מתקיים בשעה 9 בבוקר שלמחרת.
במהלך הצילומים, הבוחר או הבוחרת לעולם לא נשארים לבדם, על מנת לוודא שהם לא יתקלו בטעות באחד המתמודדים העירומים.
אם במהלך הצילומים אחד המתמודדים העירומים צריך להתפנות לשירותים, הוא חייב להיות מלווה על ידי חבר בצוות ההפקה בדרכו החוצה, על מנת שהמתחרה הבוחר או הבוחרת לא יראו אותם עוזבים את התא הצבעוני שלהם.
משיח הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי מרדכי בן-דוד והולחן על ידי מונה רוזנבלום ומרדכי בן דוד.
השיר יצא לאור כשיר נושא וכשיר סיום באלבום "משיח" של בן דוד בספטמבר 1992.
בשנת 1992 הלחין רוזנבלום את המנגינה, ללא שהיו לו מילים עבורה, ובמסגרת שיתוף פעולה בין רוזנבלום לבן־דוד התאים בן־דוד למנגינה המילים 'אני מאמין בביאת המשיח.
בעקבות פרסום "היכונו לביאת המשיח" של חסידות חב"ד ודברי הרבי מלובביץ' אודות ביאת המשיח, השיר זכה לפרסום רב, ולדברי בן־דוד שיר זה הוא השיר היהודי הנפוץ ביותר בעולם וגם בקרב גויים רבים.
השיר כולל ארבעה בתים: בית ראשון על המילים "אני מאמין באמונה שלמה בביאת המשיח", הבית השני כולל את המילה "משיח" ברצף של שלוש פעמים, הבית השלישי מכיל את המילים "ואף על פי שיתמהמה עם כל זה אחכה לו שיבוא" והבית הרביעי מכיל את המילה "שיבוא" החוזרת על עצמה עד לסיום.
השיר הוכלל גם באלבומים אחרים של בן־דוד: קומזיץ ב-2003 ופלטינה ב-2009.
השיר זכה לביצועים רבים, והתפרסם גם בציבור הלא־דתי.
אחרי שהוקלט באולפני גל קול העביר הטכנאי את השיר לאלי ישראלי שהשמיע אותו בפתח תוכנית הספורט שלו בגלי צה"ל עוד לפני צאת האלבום.
בהמשך השיר אומץ על ידי אוהדי הפועל גליל עליון.
משיחת דוד למלך הוא סיפור מקראי המתואר בספר שמואל.
על פי המסופר, לאחר שמאס ה' במלכותו של שאול, כיוון שלא קיים את ציוויו במלחמת עמלק, שלח ה' את שמואל למשוח את אחד מבניו של ישי בית הלחמי למלך, בלי לפרט באיזה מהם מדובר.
לאחר שעברו כולם לפני שמואל, ושמואל סירב למשוח אחד מהם למלך, הובא דוד (שכלל לא הובא תחילה לטקס) לפני שמואל, שבחר בו ומשח אותו למלך.
לאחר מינויו של שאול למלך, ציווהו אלוהים לצאת למלחמה בעמלק, ולא להשאיר מעמלק שום זכר:
שאול יצא למלחמה והשמיד את עמלק, אך הותיר בחיים את אגג מלך עמלק, ואת בהמותיהם, ובכך למעשה עבר על ציווי ה': .
אלוהים ניחם על המלכת שאול, ושלח את שמואל להודיע לו על הדבר.
שמואל הפציר בו לבטל את הגזירה, אך לא הצליח בכך.
לאחר שהודיע לשאול על הדחתו ממלכותו, והחל להתאבל על הסתלקות המלוכה מעם שאול, ציווה אותו ה': .
שמואל חשש ששאול יהרוג אותו כשישמע על מעשיו, ולכן ה' אמר לו לבוא לבית לחם עם עגלת בקר, ולהעמדי פנים שכל כוונתו היא רק להקריב קרבנות לה'.
שמואל בא לבית לחם ואמר לאנשי העיר שהוא בא בשביל להקריב קרבנות לה', והזמין את ישי ובניו להקריב עמו קרבנות.
כשראה שמואל את אליאב בנו של ישי, שהיה יפה מראה וגבה קומה, סבור כי הוא זה שיש למשוח למלך.
אך אלוהים אמר לו: .
לאחר אליאב, עברו לפני שמואל שאר בניו של ישי מלבד דוד - שבעה בסך הכול - אך שמואל אמר שה' לא בחר באף אחד מהם, ותמה .
ישי ענה לשמואל, כי ישנו בן נוסף, צעיר בניו, שרועה את הצאן.
לפי חז"ל, ישי לא קרא בתחילה לדוד מפני שחשד שהוא לא באמת בנו, אלא שנולד מאשתו מזרעו של אחר.
שמואל ביקש שיביאו את דוד, ואמר כי לא ישבו לאכול עד שדוד לא יבוא.
כשבא דוד, אמר ה' לשמואל כי אכן הוא זה שיש למשוח למלך.
שמואל לקח את השמן מהקרן בה היה מונח ומשח את דוד למלך.
מיד לאחר משיחתו שרתה על דוד רוח מאת ה': .
בהמשך אותו פרק בספר שמואל, מסופר כי בעת משיחתו של דוד סרה רוח ה' מעל שאול המלך, ועבדיו הציעו כי ייקח לו מנגן בנבל שיקל על מצב–רוחו העגום.
דוד הגיע לחצר שאול, ניגן בפניו והקל על רוחו הרעה, ונשא חן בפניו עד כדי כך שהוא הפכו לנושא כליו.
משיח הזקן הוא פזמון, שכתב אוריאל אופק והלחין יוחנן זראי.
השיר נכתב במיוחד עבור הסרט סאלח שבתי, ובוצע בידי חיים טופול.
השיר נכתב ב-1964 (ה'תשכ"ד) עבור הסרט סאלח שבתי.
את המילים כתב אוריאל אופק ואת הלחן כתב יוחנן זראי.
בסרט שר את השיר חיים טופול (בדמותו של סאלח שבתי).
השיר זכה להצלחה רבה, ובהמשך טופול הוציא אותו באלבום הכולל שירים נוספים מהסרט.
השיר אף זכה לביצוע של ג'ו עמר.
השיר מתאר יהודי בן עדות המזרח בשם "משיח הזקן", החי במקום לא מזוהה בשם "ג'ומלאן".
הוא עובד כל חייו כדי שיוכל לקנות אישה ולהתחתן אתה.
בגיל 70 הוא מגשים בסופו של דבר את חלומו, קונה אישה ומקווה שהיא תוליד בנים שיישאו את שמו, אולם תחת זאת נולדות לו שבע בנות.
השיר מסתיים במשחק מילים שאומר שאיש לא יישא את שמו של משיח עד שיבוא המשיח של עם ישראל, שכן "עד בוא המשיח" הוא ביטוי נפוץ לדבר שייקח הרבה זמן או אפילו נצח.
אך נוסף על כך, המשיח של עם ישראל הוא בעצם המשיח המקורי שעל שמו קרוי הגיבור בשיר (שקיבל אותו כשם ולא כתואר).
אז כשהוא יבוא יהיה לכאורה סוף סוף אדם "שישא את שמו" של הגיבור בשיר ובכך נוצר עיוות משעשע של מי באמת קרוי על שם מי.
השיר מאופיין בלחן עממי ומשולב בביטויים דתיים.
הסטריאוטיפים המוצגים בשיר ביחס לבני המזרח, קניית נשים ואכזבה מלידת בנות, באים לידי ביטוי גם בעלילת הסרט סאלח שבתי.
הזמר ג'ו עמר הקליט את השיר באלבומו "שירי מסורת ושירי עם" משנת 1957.
טובה פורת שרה את השיר בשנת 1965.
הזמר ישראל יצחקי ביצע אותו ב-1965.
אפי נצר הקליט את השיר באלבום "הבה נשירה עם אפי נצר, הקלטה חיה" משנת 1965.
חבורת הפינג'אן שרה גרסת כיסוי לשיר ב-1966.
הזמר מאיר לוי הקליט את השיר באלבומו "ירושלים של זהב" משנת 1967.
בצלאל יונגרייז ולהקת סברס ביצעו את השיר בשנת 1967.
מרים נעמן שרה את השיר בשנת 1969, מתוך האלבום "מבחר שירי ילדים כבקשתך".
הזמר דקלון מבצע את השיר מתוך המחרוזת "למה הכנסתיני לגנך" באלבום האוסף המשולש משנת 2001.
אלי לוזון וזאב רווח ביצעו גרסה של השיר בשנת 2013.
משיכה מינית לטרנסים הייתה נושא למחקר מדעי ולפרשנות חברתית.
פסיכולוגים חקרו את המשיכה מינית לנשים טרנסיות, לקרוס-דרסינג ולג'נדרקווירים.
גברים סיסג'נדרים הנמשכים לנשים טרנסג'נדריות מזדהים בעיקר כהטרוסקסואלים ולעיתים כביסקסואלים, אך לעיתים רחוקות כהומוסקסואלים.
מחקר על עוררות מינית אישר שדפוסי התגובה שלהם אינם דומים לאלו של גברים הומוסקסואלים ודומים לאלו של גברים הטרוסקסואלים, וכן ישנו דמיון בין נשים טרנסיות לנשים סיסג'נדריות.
היה דיון מסוים על משיכה לגברים טרנסים, אך לא היה הנושא המרכזי של מחקר מדעי.
על אף שמספר חוקרים אמרו כי משיכה מינית לטרנסים היא פאראפיליה, משיכה מינית לטרנסים אינה ניתנת לאבחון כמחלת נפש או כהפרעה פאראפילית.
במחקר הסוציולוגי של החוקרים האמריקאיים, מרטין ס.
ויליאמס, רוייאנו 26 גברים המתעניינים מינית בנשיות טרנסיות.
13 מהם הגדירו את עצמם כהטרוסקסואלים, ו-13 כ-"ביסקסואליים או כנראה ביסקסואליים".
החוקרים סברו כי "התוויות הללו מתארות רק באופן שטחי את העניין המיני שלהם," וציינו כי העניין המובע בנשים טרנסיות שימש לעיתים כבסיס להכחשת זהות עצמית סטיגמטית יותר.
כדוגמה, הם תיארו מקרה שנבדק "אמר שהוא 'ביסקסואל' ולא 'הומו' כי הוא מסוגל לחשוב על נשים טרנסיות כנשים".
כחלק ממחקר מניעת איידס בשנת 2004, Operario ראיין 46 גברים באזור סן פרנסיסקו שקיימו יחסי מין עם נשים טרנסיות, ומצא כי אין "דפוסים עקביים בין האופן שבו גברים תיארו את זהותם המינית לעומת התנהגותם המינית והמשיכה לנשים טרנסיות".
מתוך המדגם, 20 מהם תיארו את עצמם כהטרוסקסואלים, כאשר חלק מהם היו נחרצים לגבי ההכרזה הזו, בעוד שאחרים היססו ותהו אם הם ביסקסואליים.
במחקר מקוון של אוניברסיטת נורת'ווסטרן רואיינו 205 גברים המתעניינים מינית בנשים טרנסיות.
בסקר נמצא כי 51% הזדההו כהטרוסקסואלים, 41% כביסקסואלים, והשאר הומוסקסואלים.
כמו כן, 55% מהם אמרו שהבת זוג האידיאלי שלהם יהיה אישה סיסג'נדרית, כאשר 36% מהם אמרו שזו תהיה אישה טרנסית.
מחברי המחקר הגיעו למסקנה כי "נראה שהעניין בנשים טרנסיות הוא עניין מיני מובהק הנפרד מהמשיכה של גברים הטרוסקסואלים לנשים עבור רוב הגברים, אך קיים מיעוט ניכר שעלול לחוות זאת כנטייתם המינית".
מחקר משנת 2016, שהשתמש בבדיקה לעוררות מינית, הראה שדפוסי העוררות המינית של גברים המדווחים על משיכה לנשים טרנסיות בעלות "מאפיינים גופניים אופייניים לנשים (למשל שדיים) תוך שמירה על הפין" דומים לאלו של גברים סטרייטים, ושונה מאלו של הומוסקסואלים.
המחקר הראה שגברים אלו מגורים הרבה יותר לגירויים מיניים נשיים מאשר לגירויים מיניים גבריים (על אף שהמחקר השווה בין גברים סטרייטים לגברים הומוסקסואליים).
מבין הגברים שנמשכו לנשים טרנסיות, 41.7% הזדהו כביסקסואלים, והשאר הזדהו כסטרייטים.
הביסקסואליים מביניהם לא הראו יותר עוררות מינית לגירויים גבריים מאשר עמיתיהם הטרוסקסואלים, אם כי הם דיווחו על מספר גבוה יותר של בני זוג מיניים גבריים.
מחקר משנת 2019 ששאל 958 משתתפים עם אילו זהויות מגדריות הם יהיו מעוניינים לצאת, מצא כי 96.7% מהגברים ההטרוסקסואלים, 98.2% מהנשים ההטרוסקסואליות, 88.5% מהגברים ההומואים, 71.2% מהנשים הלסביות ו-48.3% מהביסקסואליים, הקווירים, ומשתתפים א-בינאריים דיווחו שהם לא יהיו מעוניינים לצאת עם טרנסג'נדר.
השאר דיווחו כי יהיו מעוניינים לצאת עם טרנסג'נדר.
סרטונים ארוטיים שנוצרו עבור אנשים הנמשכים לגברים טרנסים הפכו לנפוצים יותר, במיוחד בשל השחקן הפורנוגרפי באק אנג'ל.
משיח בשערי רומא היא אגדה יהודית שמקורה במסכת סנהדרין שבתלמוד בבלי.
לפי האגדה רבי יהושע בן לוי, בעת שהרהר ליד קברו של רבי שמעון בר יוחאי, זכה לביקור של אליהו הנביא.
"מתי יבוא המשיח?" שאל אותו.
ענה הנביא: "המשיח נמצא בשערי רומא, יושב בין עניים, חולים ואומללים.
כמוהם, הוא משנה את כריכות פצעיו, אבל עושה זאת פצע אחד בכל פעם, כדי להיות מוכן".
אחר כך הלך רבי יהושע לרומא, פגש את המשיח ובירך אותו באומרו "שלום עליך רבי ומורי".
המשיח ענה "שלום עליך בן לוי".
לאחר מכן שאל יהושע "מתי תבוא?" ואמרו לו "היום!".
יהושע חזר לאליהו ונשאל מה אמר המשיח.
'שלום לך בן לוי', השיב יהושע, ואליהו אמר לו שזה אומר שיהיה לו ולאביו מקום בעולם הבא.
אז אמר יהושע שהמשיח לא אמר לו את האמת, כי הוא הבטיח לבוא היום אבל לא.
אליהו הסביר "מה שאמר לך היום זה אם תשמעו בקולו".
כבר ראשוני פרשני התלמוד טענו שקטע זה בתלמוד אינו מתפרש כפשוטו.
רש"י על המקום טען שבפתחה של רומי בכוונה לפתחו של גן עדן.
רבי שמואל אליעזר הלוי איידלס (מהרש"א) הרחיק לכת וטען שכשכתוב בגמרא "רומי", יש לקרוא 'דה רומי', דרומי, בהתייחס למשיח שנמצא בחלק הדרומי של גן העדן.
בתחילת המאה ה-16 הציע המקובל אברהם בן אליעזר הלוי שה'רומא' בסיפור התלמודי היא עיירה קטנה בגליל בשם זהה.
מאוחר יותר רבי משה אלשיך טען כי המשיח נמצא בגן עדן המשקיף על עיירה זו.
החשש להיראות כאנטי-רומי הוביל גם לכך שתרגומי התלמוד החליפו את המילה 'רומא' לעיר 'קרתא'.
במהלך ויכוח ברצלונה, בה התמודד הרב משה בן נחמן מול נזיר מומר יהודי-דומיניקאי בשם פבלו כריסטיאני, האחרון ניסה להביא ראיה מסיפור זה למשיחיותו של ישו.
בספר הזוהר נאמר: "שם ירעה עגל דא משיח בן יוסף דאתמר ביה בכור שורו הדר לו, ושם ירבץ דא משיח בן דוד, חד אעבר רומי רבתי וחד אעבר רומי זעירתא דמיכאל וגבריאל לקבלייהו אינון".
לפי דברי הזוהר האלו, אחד משני המשיחים יהיה בשערי רומי הקטנה.
רבי משה הירושלמי מקשר את מקום קבורתו של אביה בן ירבעם שהוא ניצוץ נשמתו של משיח בן יוסף, לדברי הזוהר האלו שמשיח ישב בשערי רומי הקטנה.
משיכה מינית היא תשומת לב ארוטית או מינית המתעוררת באדם כלפי רעהו.
המשיכה יכולה להיות למאפייניו הפיזיים של האדם – למראהו, לתנועותיו, לקולו או לניחוח שלו, או לתכונות אחרות שלו כגון אופיו ומצבו החברתי.
אנשים שונים נמשכים לנתונים פיזיים שונים, וייתכן שיש לכך הסברים גנטיים אבולוציוניים.
המשיכה המינית לאדם מסוים היא סובייקטיבית ולא אחידה, והיא תלויה בהעדפותיו של כל בן-אדם.
האופי של האדם השני ומערכת היחסים לרבות זוגיות איתו משפיעים גם הם על המשיכה המינית, ובשל כך היא יכולה להשתנות באותו מושך ונמשך לאורך זמן.
המשיכה הזאת מושפעת מההתאמה בין שני האנשים ומנתונים פסיכולוגיים ותרבותיים של הנמשך, כמו גם מנתונים יותר מופשטים, לא מוחשיים שלו.
בנוסף אדם יכול להימשך לסיטואציות מסוימות, כלומר שהסיטואציות האלו יגבירו את המשיכה כלפי אדם שמצוי בהן.
בני אדם רבים נמשכים רק לבני אדם ממין מסוים, אדם שנמשך אל בני מינו נקרא הומוסקסואל ואילו אדם שנמשך למין אחר נקרא הטרוסקסואל.
בן אדם שנמשך ליותר ממין אחד נקרא ביסקסואל, או פוליסקסואל אדם הנמשך ללא קשר למגדר נקרא פאנסקסואל ואדם הנמשך לפי רגש ואופי נקרא דמיסקסואל.
אדם שאינו חווה משיכה מינית כלל, ברמה נמוכה או לעיתים רחוקות נקרא א-מיני.
משיכה מינית יכולה להתעורר במבט ראשון, אך עשויה גם להגיע מאוחר יותר.
על אף הרושם שמשיכה מינית אינה בשליטה, ישנם חוקרים הטוענים שלבני אדם יש השפעה רבה והם מסוגלים להתגבר על משיכה ראשונית, גם אם היא חזקה ומאידך להימשך לבני זוג, גם אם לא הייתה משיכה מיידית.
בחקר המיניות למונח משיכה מינית יש משקל רב.
השימוש במונח לרוב נועד לבחון היבטים של מושא משיכה, רמת משיכה, פרקטיקה ותדירות.
לעיתים משיכה מינית נמצאת במרכז, כאשר נחקרים רגשות ותחושות העולים בזמן קיום יחסי מין.
עם זאת, אין הסכמה לגבי הגדרת התחושה של משיכה מינית וממה היא מורכבת.
מחקרים מראים כי אנשים שונים עונים תשובות אחרות - רגשות קרבה, חוויות של התנסות, הערכה קוגניטיבית האם הם נמשכים למישהו או לא.
התשובות המגוונות מעידות על שונות בפרשנות של משמעות המושג.
חוסר הקוהרנטיות של המושג מהווה מגבלה לשימוש בו.
חקר ביקורתי של המיניות מניח שלמושג משיכה מינית אין הגדרה אוניברסלית, ולצד מרכיבים אבולוציוניים המשפיעים על משיכה מינית, ישנם מרכיבים משמעותיים אחרים המשפיעים על התפתחותה.
בגישה האבולוציונית, קיימות אמות מידה אוניברסליות של משיכה, והן אינן קשורות למראה חיצוני אלא לבעיות הסתגלותיות שגברים ונשים צריכים לפתור בכל הקשור לבחירת בני-זוג.
הבעיה המרכזית של גברים, מבחינה אבולוציונית, היא העובדה שכמעט אין סימנים ברורים לביוץ אצל הנקבה.
בעוד שנקבות של פרימטים אחרים מאותתות על פוריותן בדרכים גלויות יותר, הזכר האנושי אינו נהנה מאיתותים כאלה.
עובדה זו שינתה את כללי ההזדווגות אצל בני האדם, והזכרים האנושיים צריכים לזהות פוריות לפי אותות גופניים המרמזים עליה.
לפי גישה זו, מכיוון שפוריותן של הנקבות מגיעה לשיא באמצע שנות העשרים לחייהן וצונחת לאפס בסביבות גיל חמישים, סימנים המעידים על נעורים ועל בריאות התפתחו והפכו לאמת מידה אוניברסלית לאטרקטיביות נקבית.
בהתאם לכך נמצא כי גברים נוטים להימשך לנשים המפגינות סממנים של נעורים ובריאות – עיניים בורקות, עור נקי, שפתיים מלאות, תווי פנים סימטריים, הליכה נמרצת, מותניים צרים בהשוואה לירכיים.
מחקר משנת 2017 בחן את השערת הפוריות ובדק תכונה המכונה "מאפיין הכשירות" (fitness relevant trait) של קימורי המותניים הנשיים.
על פי השערת החוקרים מכיוון שהיריון מזיז את מרכז הכובד של האישה קדימה, גברים יימשכו לנשים בעלות קימורי-גב נמוכים יותר שימזערו את הלחץ שמשקל העובר מפעיל על עמוד השדרה, וכך יפחיתו את האיומים האפשריים על כשירותה ללדת.
במסגרת המחקר הם השתמשו בתוכנת 'פוטושופ' כדי לשנות את קימוריהן של נשים.
התוצאות הראו כי רמת העניין של הגברים גוברת ככל שקימור הגב מתקרב למידה האופטימלית.
אמות המידה האוניברסליות למשיכה פועלות בשני הכיוונים ונשים נמשכות לגברים בעלי מאפיינים גופניים המעידים על בריאות טובה ועל יכולת לפרנס ולהגן – כתפיים רחבות וירכיים צרות, אתלטיוּת, לסת מסותתת וקול עמוק.
משיכה על בסיס מראה חיצוני
למראה הפיזי של אדם יש השפעה קריטית על האטרקטיביות המינית שלו.
זה קשור להשפעה שיש למראה החיצוני על החושים, במיוחד בתחילת מערכת יחסים.
ההשפעה יכולה להתקיים במגוון אופנים, ביניהם:
תפיסה חזותית: הסימטריה של הפנים, האטרקטיביות הפיזית, הבריאות והאופן שבו אנשים פועלים או זזים (למשל תוך כדי ריקוד)
מבחן השמיעה: איך נשמע הקול של אדם
ריח: איך האדם האחר מריח, באופן טבעי או מלאכותי (הריח הלא נכון עבור אדם מסוים עשוי להיות דוחה)
מערכת סומטו-סנסורית: למשל מגע וטמפרטורה.
כוחות המשיכה המינית בין בני אדם עשויים להיראות אקראיים, חסרי בסיס ובלתי ניתנים להסבר, אך הם נחווים כמסתוריים רק משום שהם פועלים באופן תת-מודע.
משיכה למראה חיצוני היא נדבך בסיסי של האבולוציה האנושית והחברה המודרנית מחזקת את ההטיה הזאת.
האידיאל שהתקשורת מציגה הוא של אדם מושך מאוד מבחינה חיצונית, אך בפועל, מספיק להיות רק מעט מושך כדי להיראות מושך בעיני רוב האוכלוסייה.
בסקירת מחקרים בתחום המשיכה המינית, שנערכה בשנת 2010 על ידי פסיכולוגים אבולוציונים נמצא קשר בין אטרקטיביות והבדלים בבריאות, חיוּת ופריון.
למשל, לגברים שאת פניהם נשים דירגו כמושכות יש זרע פורה ואיכותי יותר, וגברים ונשים שדורגו כמושכים חיים בממוצע זמן ארוך יותר ממי שאינם נחשבים מושכים.
בקרב זוגות בני אותו מין כוחות המשיכה נותרו זהים, ללא קשר לאפשרות להוליד צאצא.
לפרומונים עשויה להיות השפעה על המשיכה המינית, אם כי פחות משמעותית בקרב בני אדם, לעומת בעלי חיים אחרים.
פרומון "שגוי" עלול לגרום לאדם לא להמשך לאחר, גם כאשר האדם נראה מושך.
לעיתים קרובות נעשה שימוש בבושם בעל ריח נעים כדי לעודד אדם לשאוף עמוק יותר את האוויר מסביב לאדם שהשתמש בו.
משום כך השימוש בבושם מגביר את ההסתברות שפרומונים של אדם יישאפו.
קיים בסיס מדעי לגבי חשיבותם של פרומונים ביחסים בין בני אדם, למרות זאת נראה כי חשיבותם מוגבלת וישנה מחלוקת רחבה לגבי השפעתם.
מחקרים מראים שמשיכה גופנית אינה קשורה רק לפנים או לגוף כפי שהם במצב סטטי, אלא גם לאופן שהאדם משתמש בנתונים הגופניים שלו - תנועות, מחוות ומבעים רגשיים מייצרים מה שמכונה "המשיכה הדינמית".
מחקר שבחן את הבחירות שאנשים עשו באפליקציות דייטינג שונות מצא שיש סיכוי גבוה פי שניים לבחור בבני זוג שעומדים בתמונתם ב"תנוחה פתוחה, כלומר מרחיבים את גופם במרחב".
המאפיין הזה התגלה כגורם המנבא החזק ביותר למשיכה.
משיכה על בסיס היכרות מתמשכת
משיכה מינית אינה רק תגובה לגירוי חזותי ראשוני, וככל שההיכרות עם האדם מתארכת, יכולה להיות מושפעת גם מהאישיות שלו, מעמדו, עיסוקו או עמדת כוח, מידת הקרבה המתפתחת ואם יש הדדיות בין שני הצדדים.
במסגרת מחקר שבדק את השפעת הקרבה הורו החוקרים לזוגות נבדקים לשאול זה את זה שאלות, וכל שאלה דרשה מהם לחשוף את עצמם יותר ויותר.
במילים אחרות, השיחות תוכננו כך שייעשו יותר ויותר אינטימיות.
עורך המחקר רצה לבדוק אם הוא יוכל לייצר קרבה.
לאחר שיחה בת שלושת-רבעי שעה, רבים מהזוגות הרגישו קרובים יותר זה לזה, וחלקם אף נמשכו זה לזה.
א-מיניות היא היעדר משיכה מינית לאחר, חוסר של עניין מיני, עניין נמוך או היעדר תשוקה לפעילות מינית.
א-מיניות עשויה להיחשב כנטייה מינית או היעדר של נטייה מינית.
אנשים א-מיניים עשויים לחוות צורות משיכה שיכולות להיות רומנטיות, אסתטיות או חושיות בטבען, אך אינן מובילות לצורך לפעול בהתאם למשיכה מינית זו.
במקום זאת, מערכות יחסים א-מיניות מתקיימות ללא קיום יחסים מיניים ומתבססות על סמך סוגים אחרים של משיכה.
ניתן גם לסווג א-מיניות בצורה רחבה יותר, כדי לכלול קשת רחבה של תת-זהויות א-מיניות.
א-מיניות אפורה נחשבת לאזור האפור בין א-מיניות למיניות ומשמשת כספקטרום רחב לסוגים שונים של א-מיניות.
אנשים שמזדהים עם א-מיניות אפורה מרכיבים את מה שמכונה "מטריית האס".
בתוך ספקטרום זה נכללים מונחים כגון דמיסקסואליות, א-מיניות ומיניות.
כמו כל בעלי החיים, בני אדם נמשכים לבני זוג הדומים להם, תופעה המכונה בביולוגיה זיווג בררני .
בעלי חיים בעלי תכונות דומות מזדווגים בשיעור שלא ניתן להסבירו כמקרי, וגם בקרב זוגות של בני אדם יש רבים שדומים זה לזה.
אמנם זיווגי קרובים עלולים להגדיל את חלקם של גנים רצסיביים (נשלטים) מסוכנים ולייצר צאצאים בעלי מערכת חיסון חלשה ומספר רב של מומים מולדים, אבל זיווגים רחוקים יתר על המידה עלולים להכשיל את הסיכוי להוליד, משום שהם מפרידים בין גנים שפעולתם המשותפת מוצלחת, ופוגמים בהתאמה לסביבה המקומית.
ממספר מחקרים בבני אדם ובחיות אחרות עולה כי רמת קירבה בינונית היא המוצלחת ביותר.
למשל מחקר שעקב אחרי כל הזוגות המוכרים באיסלנד ב-165 השנים האחרונות מצא כי רמת הקרבה האופטימלית היא בין דרגה שלישית לרביעית.
מחקר שנעשה ב-2018 והתבסס על נתונים מ-86 מיליון פרופילים באתרי אילנות יוחסין, רובם ממערב אירופה וצפון אמריקה, הראה כי בשנת 1850, הזוג הממוצע נשא הרכב גנטי התואם דודנים מדרגה רביעית.
רק במאה ה-19 החלו עצי משפחה לפרוש ענפים לכל עבר.
בשנת 1950 בני זוג ממוצעים היו בני דודים מקרבה שביעית.
היחס לנישואי קרובים שונה בתרבויות שונות, אך ברבות מאוד הוא עדיין מלווה בסטיגמה.
מחקר שנערך ב-2015 בקרב קהילות לטיניות בארצות הברית, מקסיקו ופוארטו ריקו גילה כי הזוג הממוצע נושא מטען גנטי של בני דודים בדרגה שלישית או רביעית.
למעשה, החוקרים מצאו כי גנים משותפים היו גורם חשוב יותר בבחירת בני זוג מאשר מעמד סוציואקונומי ורמת השכלה.
במחקר משנת 2017 נבדקים צפו בתמונות של גברים, ביניהן תמונות של בני זוג של נשים הטרוסקסואליות ותמונות של אחיהן, ודירגו את מידת הדמיון ביניהם.
תוצאות המחקר הראו כי קיים דמיון חזותי בפנים בין בני הזוג של הנשים לפנים של אחיהן.
על פי המחקר יש אומנם דחייה מינית בין אחים לאחיות (אפקט וסטרמרק), אך דמיון לאח אינו מונע משיכה מינית.
אף על פי שיש יתרונות לזיווג עם מישהו דומה, יש גם יתרונות בבחירה של בן זוג שמאגר הגנים שלו שונה, בעיקר בהיבט של הצאצאים.
בני תערובת נחשבים מושכים יותר מילדים שנולדו להורים מאותו גזע.
אנשים מעורבי גזע הם אמנם חלק קטן באוכלוסייה, אבל תצפיות מראות שיש להם נוכחות מוגברת ברמה העליונה של מקצועות נחשבים.
תכונות קיצוניות, כמו גובה רב מעל או מתחת לממוצע, הן בדרך כלל חיסרון מבחינת פריון.
מחקרים מראים גם כי אנשים בעלי תכונות ממוצעות נחשבים מושכים יותר.
משיבת נפש הוא מספרי חסידות ברסלב.
תוכנו של הספר הוא שגם הרחוקים ביותר מהקב"ה יכולים לחזור בתשובה.
הספר מכיל לקט של פרקים קצרים מתוך הספרים ליקוטי מוהר"ן וליקוטי הלכות.
עריכתו נעשתה על ידי הרב אלתר טפליקר (כינויו הספרותי של רבי משה יהושע בזשיליאנסקי), מתלמידיו של רבי נחמן מטשערין.
המהדורה הראשונה של הספר יצאה לאור בלבוב בשנת ה'תרס"ב.
מאז יצא בעשרות מהדורות ובפורמטים שונים.
הספר השפיע מאוד על רבי אליעזר שלמה שיק שהעיד על עצמו שלאחר שקרא בספר זה בגיל חמש עשרה התחיל להתמיד ביתר ספרי מוהר"ן.
משיח חולית הוא סרט פעולה-הרפתקאות מדע בדיוני אפי אמריקאי בבימויו של דני וילנב, שכתב את התסריט יחד עם ג'ון ספאייטס.
הסרט עתיד להוות המשך לסרט "חולית: חלק שני", ולהתבסס על רומן באותו השם משנת 1969 שנכתב על ידי פרנק הרברט.
זנדאיה – צ'אני, אחייניתו של סטילגאר ושותפתו בהנהגת שבט הדררים.
פלורנס פיו – הנסיכה אירולן קורינו, בתו של קיסר שדאם הרביעי.
ג'ייסון מומואה – דאנקן איידהו, איש הלוחמה של בית אטראידיס.
בשנת 2011, הצליחו מרי פארנט, סגנית יו"ר ההפקה העולמית של אולפני לג'נדרי, וקייל בוואטר, שותפה להפקה, לרכוש את זכויות עיבודו הקולנועי של הרומן "חולית" שנכתב על ידי פרנק הרברט בשנת 1965. בנובמבר 2016, נמסר כי זכויות הפקתה הקולנועיות והטלוויזיוניות של זיכיון "חולית" המלא נרכשו על ידי "אולפני לג'נדרי".
בהמשך נמסר כי "אולפני לג'נדרי" שכרו את דני וילנב לבימוי עיבוד קולנועי עבור הרומן הראשון, ולאחר מכן נמסר כי וילנב חתם על עסקה מול אולפני האחים וורנר על הפיכת העיבוד הקולנועי לעיבוד דואולוגי.
בפסטיבל הסרטים של ונציה 2021, לפני בכורת חלקו הראשון של העיבוד הקולנועי שביים על בסיס הרומן "חולית", חשף וילנב כי מתוכננת הפקתו של סרט המשך שיתבסס על "משיח חולית", הרומן השני בסדרת ספרי "חולית", אשר ישמש כסרט השלישי והחותם בטרילוגיית הסרטים בבימויו.
וילנב הוסיף כי היתכנות הפקתו של הסרט תהיה תלויה בהצלחתו הקופתית והמסחרית של החלק השני.
במרץ 2022, אישר שנית תסריטאי שני החלקים, ג'ון ספאייטס, כי לווילנב יש תוכניות עבור הפקת סרט שלישי.
בהמשך, הודיע וילנב על כוונתו שבימוי סרט זה יהיה האחרון בעיבודיו ליקום "חולית".
בנוסף, הודיע וילנב על רצונו לקחת הפסקה לפני הפקת הסרט בשל היותו מותש מבימוי שני הסרטים הראשונים בשיטת גב-אל-גב, ובשל רצונו לביים סרט נוסף בין לבין.
לאחר עליית החלק השני לאקרנים, הצהיר מנכ"ל "אולפני לג'נדרי", ג'ושוע גרוד, כי האולפנים החלו לדון על תהליך פיתוח הסרט.
במרץ 2024, וילנב ציין כי ברצונו להבטיח שהתסריט יהיה מעולה ככל האפשר והצהיר שיפיק את הסרט רק אם ירגיש שהוא מתעלה על קודמו.
באפריל 2024, הצהירה "Deadline Hollywood" כי הסרט נמצא רשמית בתהליך פיתוח.
ב-28 ביוני 2024, הכריזו האחים וורנר הכריזו על התאריך 18 בדצמבר 2026 כמשבצת עבור הפצת סרט עתידי בבימויו של וילנב; מספר פרשנים שיערו כי מדובר בתאריך עבור הסרט השלישי בטרילוגיית "חולית", עליו הצהיר וילנב כעל הפרויקט הבא שלו.
נוסף לכך, הצהירה "Deadline Hollywood" כי העבודה על התסריט והליהוק נמצאת בעיצומה.
בדצמבר 2024, נמסר כי צלם הקולנוע לינוס סנדגרן נמצא במשא ומתן על החלפת הצלם גריג פרייזר, שהיה אחראי לצילומי שני הסרטים הקודמים, בשל התחייבותו לצילומי הסרט "באטמן – חלק 2" (2027).
כבר באוגוסט 2023 החל וילנב להגות רעיונות פוטנציאליים עבור עלילת הסרט, ובדצמבר 2023, הצהיר כי כתיבת התסריט קרובה לסיומה.
בינואר 2024, הצהיר וילנוב כי עלילת הסרט תביא לסיומה את קשת הסיפור של אטריידס וכי היא תתרחש 12 שנים לאחר הסרט הקודם.
בפברואר 2025 הצהיר וילנב כי ליבה של צ'אני "שבור" בעקבות אירועי הסרט הקודם וכי עלילת הסרט הנוכחית תתחיל עם תחילתה של "מלחמת הקודש".
וילנב הצהיר בנוסף כי הוא חש "אחריות" לסיים את עבודתו על הסרט לאחר שראה את הביקורות החיוביות להן זכה החלק השני.
במרץ 2025, חשף ג'ייסון מומואה כי הוא ישוב לגלם את דמותו של דאנקן איידהו מהסרט הראשון.
באפריל 2025, דווח כי רוברט פטינסון מנהל משא ומתן על גילום דמותו של הנבל סקייטייל, בעוד שאושר כי טימותי שאלאמה, זנדאיה ופלורנס פיו ישובו לצוות השחקנים.
צילומי הסרט התחילו ביולי 2025, כשאת שלב הפרה-פרודקשן צוות ההפקה התחיל כבר בפברואר 2025. במקור, הצילומים התעתדו להתחיל במהלך שנת 2026.
בפברואר 2024, אושר כי המלחין הנס צימר ישוב להלחין את הפסקול עבור הסרט, לאחר שהופקד על הלחנת שני הסרטים הקודמים.
משיחת שאול למלך הוא אירוע תנכ"י המתואר בספר שמואל, המתאר את המלכת שאול למלך.
שמואל הנביא ממליך את שאול למלך על פי ציווי ה', לאחר בקשת זקני ישראל משמואל הנביא כי ימליך עליהם מלך.
שמואל הנביא, שואל בעצת ה' שאשואל את אלוהים.
תחילה נמלך על ידי שמואל בסתר, ולאחר שבעה ימים הומלך על ידו שנית ב'מצפה' לעיני כל עם ישראל, בטקס שכלל הטלת גורלות, כששאול הוא זה שעלה בגורל.
על פי הכרונולוגיה המקובלת בחקר המקרא מלך שאול בערך בשנים 1025–1005 לפנה"ס, או מעט קודם לכן.
ב מסופר שבעת ששמואל הנביא הזקין, זקני ישראל פנו אליו בבקשה להמליך עליהם מלך כפי שיש לכל העמים האחרים.
שמואל שואל בקול אלוהים ונענה כי עליו לשמוע בקול הזקנים: .
אמנם אלוהים מצווה את שמואל שקודם המלכת המלך, יצווה עליהם את כל דיני המלוכה:
בפרק ט' מגולל הנביא את סיבת פגישת שאול עם שמואל הנביא, בעקבות כך שלאביו קיש, נאבדו אותנות, ושאול נשלח בפקודת אביו, יחד עם אחד ממשרתי אביו, לחפש את האתונות שאבדו.
לאחר מסע ארוך וכושל באזור נחלת בנימין, שאול מתייאש מהחיפוש, ומעוניין לשוב לביתו על מנת שאביו לא ידאג לו:
הנער שהתלווה לשאול הציע לשאול ללכת לשמואל הנביא, על מנת שיתנבא עבורם היכן נמצאים האותנות שאבדו.
שאול, שהיה סבור ששמואל יבקש שכר עבור גילוי האותנות, מיאן ללכת, מאחר שלא היה להם דבר מה לתת לשמואל, וגם הלחם אזל מהם.
הנער בתגובה הציע לתת 'רבע שקל כסף' מכספו לנביא.
שאול התרצה והם הלכו יחד לעירו של שמואל הנביא.
בכניסה לעיר שאלו קבוצת נערות היכן ביתו של הנביא, והם אכן כיוונו אותם לביתו של שמואל.
הפסוק מתאר אריכות גדולה בתשובת הנערות לשאול ולנער, ובתלמוד אמרו חז"ל שהנערות היו חפצות להביט בשאול מחמת יופיו ולכך האריכו בדברים איתו.
כאמור, שאול והנער, הולכים לשמואל הנביא לשאול בעצתו לגבי האותונות.
כשהתקרבו שאול והנער לביתו של שמואל ראו אותו יוצא מביתו לקראתם.
בנביא מתואר, ששמואל התנבא כבר יום קודם לכן, שבאותה יום יבוא אליו איש מבנימין, והוא ימשח אותו למלך על עם ישראל:
באותו זמן ששמואל רואה את שאול, הוא מתנבא, שכוונת אלוהים אמש, הייתה למשוח את שאול.
שאול שלא הכיר את שמואל שואל אותו היכן ביתו של הנביא, ושמואל עונה 'אנכי הרואה', ומזמינם לאכול עמהם, ולישון בביתו ומחר ימשיכו לדרכם, כשהוא מוסיף "כל אשר בלבבך אגיד לך".
כששמע שואל את דברי שמואל הנביא כי הוא מיועד למלוכה, הוא טוען שאינו מתאים לכך:שמואל אינו עונה לטענות שאול, הוא מושיב אותו בראש, ומצווה על הטבח לתת לו את המנה היפה, שכבר הצטווה להכין לו מראש.
לאחר הסעודה, העלה שמואל את שאול לגג הבית, על מנת לדבר איתו.
לדעת רש"י דברי שמואל נסובו בענייני יראת ה'.
יש שכתבו שבאותה העת גילה לו סתרי תורה ועניינים אלוקיים.
בבוקר למחרת, לקח שמואל פך שמן ויצק ממנו שמן על ראש שאול ומשחו למלך, ונישקו
לאחר משיחתו שמואל מנבא לו על שלושה דברים שיקרו לו בהמשך אותו היום:
בדרך חזרה לביתו יפגוש שני אנשים בקבר רחל, שיבשרו לו שנמצאו האתונות, וכעת אביו דואג לו לנער במקום לנערות.
באזור אלון תבור ימצא שלושה אנשים שישאו שלושה גדיים וביד אחד מהם יהיו שלושה ככרות לחם, כישפגוש אותם הם יתנו לו שתי ככרות לחם.
בגבעת האלוקים יפגוש קבוצת נביאים, כשלפניהם מנגנים בנבל תוף כינור וחליל, כשהם מתנבאים.
רוח ה' תשרה עליך ואף אתה תתנבא עמהם, ותהפך לאיש אחר.
שמואל מצווה את שאול שלאחר כל אותן מארעות, ירד לגלגל לזבוח לה', אך ימתין לו שבעת ימים עד שאף הוא יבוא.
ושם יודיע לו מהו רצון ה', שיעשה.
ואכן מיד בצאתו משמואל הנביא, התגשמו כל הנבואות.
העם שראו את שואל מתנבא יחד עם קבוצת הנביאים, התפלא באומרו על כך - מאורע שהוליד את האמרה "הגם שאול בנביאים"?.
באותו העת, כששאול מגיע למצפה, דודו של שאול – שייתכן שחשד בדבר מה – חוקר את שאול אודות מעשיו בעת חיפוש האותנות.
שאול עונה שאכן הלכו לחפש את האותנות, ומשלא מצאו הלכו לשאול בעצת הנביא, שאכן בישר להם שהאתונות נמצאו.
אמנם את דבר המלכתו של שאול למלך על ידי שמואל, לא סיפר.
את מעשהו זה, של הסתרת דבר המלכות, שיבחו חז"ל במספר מקומות.
בתלמוד בבלי במסכת מגילה מובא שזכה בשכר זה שאסתר הייתה מצאצאיו: .
בבואו של שמואל אל המצפה, הוא זימן לשם את כל העם, ולאחר שהוכיח את ישראל על שביקשו מלך, בישר להם שכעת הוא יטיל גורל לדעת מי מהם יבחר למלך על עם ישראל.
על אף ששמואל כבר ידע ששאול נבחר על ידי אלוקים למלך, הוא מטיל גורלות לפני העם, על מנת לבחור את המלך.
ראשית הוא מטיל גורל על כל שבטי ישראל, והגורל נופל על שבט בנימין, ובגורל נוסף עולה משפחת המטרי, משפחתו של שאול.
בגורל השלישי שנעשה על כל בני משפחת המטרי, יצא שאול בן קיש.
שאול באותו הזמן מתחבא, והעם שמחפשו אינו מוצא אותו.
אלוקים מגלה לעם את מקום מחבואו, וכי הוא "נחבא אצל הכלים", כשהכוונה היא לחדר בו הניחו כל העם את כליהם ובגדיהם.
שאול נלקח משם על ידי העם, ומתייצב לפני כולם, .
לאחר שהובא שמואל משבח את שאול לפני כל העם בכך שאין כמהו בכל העם, ולכך נבחר על ידי אלוקים למלך, כל העם מריעים ואומרים 'ימי המלך'
לסיום מודיע שמואל לעם את כל דיני המלוכה, לירא מהמלך ולכבדו.
ומצווה על כולם לשוב איש לביתו.
גם שאול חוזר לביתו בליווי .
על אף שרבים מהעם הסכימו עם מלכות שאול, הנביא מציין שהיו כמה 'בני בליעל' שביזו את שאול בטענה שאינו ראוי למלך, ואף לא העלו לו מנחה.
בעקבות סיפור זה של שאול המלך, שיצא לחפש את אתונות אביו, ובמקום למצוא את האתונות נמשח למלך, נטבע הפתגם 'חיפש אתונות ומצא מלוכה'.
הפתגם מתאר אדם שעסק בעניינים פעוטים ומגיע במפתיע לגדולה.
המלחמה הראשונה של שאול לאחר שנתמנה למלך הייתה מיד לאחר משיחתו.
כשנחש מלך עמון יוצא למלחמה על יבש גלעד, וכתנאי להסכם הכניעה ביניהם, דרש לבייש אותם על ידי ניקור העין הימנית של כל אחד מתושבי המקום.
זקני יבש גלעד שלחו אז קריאה לעזרה לכל שבטי ישראל והשליחים הגיעו אל יישובו של שאול, גבעת שאול.
כאשר שאול שמע על המאורע הוא שחט צמד בקר ושלח את נתחיו לכל שבטי ישראל באיום שכך יעשה לבקרו של מי שלא ייצא עמו למלחמה.
העם התגייס בהיקף נרחב (היקף רחב בהרבה משהתגייס בכל שאר המלחמות שהיו בתקופת השופטים), יצא למלחמה, והושיע את אנשי יבש גלעד מידי העמונים.
לאחר המערכה המוצלחת, עלו קולות שקראו להמתת המתנגדים למלוכת שאול, אך שאול עצר אותם ומנע מהם לעשות כך.
בעקבות מלחמת שאול בעמלק, בה שאול המלך לא קיים את דבר ה', שמואל מבשר לשאול, שהמלוכה נלקחה ממנו.
לאחר שמאס ה' במלכותו של שאול, שלח ה' את שמואל למשוח את אחד מבניו של ישי בית הלחמי למלך, בלי לפרט באיזה מהם מדובר.
שמואל פונה לביתו של ישי ולאחר שעברו כל בניו לפני שמואל, הוא סירב למשוח אחד מהם למלך.
לבסוף הובא דוד (שכלל לא הובא תחילה לטקס) לפני שמואל, שבחר בו ומשח אותו למלך.
בפסוקי הנביא נכתב ששאול מלך שנתיים בלבד: .
אמנם פרשני המקרא חלוקים במנין השנים:
ברש"י כתב שאכן דברי הפסוק הן כפשוטו ושאול מלך שנתיים בלבד.
בפירוש הרלב"ג כתב שקשה לקבל ששאול מלך שנתיים בלבד, לאור כל פועלו ומלחמתו בדוד המלך ועוד.
לדעתו כוונת הכתוב שבאותו פרק זמן עליו נסוב הפסוק, היה זה לאחר שמלך שנתיים.
אבל למעשה מלכותו נמשכה שנים רבות.
בפירושו של רבי יצחק אברבנאל הוסיף שבכוונה לא הזכיר הכתוב את מנין שנות מלכות שאול, מאחר שימי מלכותו היו 'שנות דאגה' בעקבות מלחמתו עם דוד המלך.
בפירוש רבי ישעיה מטראני כתב, שכוונת הכתוב הוא ששאול מלך שנתיים עד שנמשח דוד למלך .
בברית החדשה (מעשי השליחים) מובא ששאול מלך ארבעים שנה:
"משייפי הפרקט הוא ציור שמן מאת האימפרסיוניסט הצרפתי גוסטב קייבוט.
הציור, שגודלו 102 על 146.5 סנטימטרים, נמסר על ידי משפחת קייבוט למוזיאון לוקסמבורג בשנת 1894, ולאחר מכן הועבר למוזיאון הלובר בשנת 1929. בשנת 1947 הועבר לגלריה הלאומית ז'ה דה פום, ובשנת 1986 עבר למוזיאון ד'אורסה בפריז, שם הוא מוצג כיום.
ייחודו של קייבוט טמון בניסיונו לשלב את הדגש על ציור מדויק, מודלינג ריאליסטי וערכים טונליים מדויקים, כפי שעודדה האקדמיה הצרפתית, עם צבעים חיים, פרספקטיבות נועזות, תחושת אור טבעי וחומרי נושא מודרניים המזוהים עם התנועה האימפרסיוניסטית.
הציור, שנוצר בשנת 1875, משקף את התעניינותו המתמשכת של קייבוט בפרספקטיבה ובחיי היומיום.
הסצנה מתארת שלושה פועלים הכורעים על הפרקט ומשייפים עץ בדירת מגורים בורגנית, שלפי הערכות היא סטודיו האמן ברחוב מירומניל 77, ברובע השמיני של פריז.
חלון בקיר האחורי מאפשר כניסת אור טבעי.
הפועלים מופיעים בגופם העירום בחלקו העליון וראשיהם מוטים, דבר המרמז על שיחה ביניהם.
יש הטוענים כי עניינו של קייבוט בגוף הגברי בעירום, בהקשר מודרני, משקף את נטייתו המינית ההומוסקסואלית, אך מגמה זו הייתה חלק מטרנד רחב יותר שלא בהכרח הוגבל לאמנים הומוסקסואלים.
השפעה זו ניכרת עוד בציורו של קורבה המתאר שני מתאבקים.
"משייפי הפרקט" נחשב לאחד הציורים הראשונים שבהם מוצגת מעמד הפועלים העירוני.
הוא מציג את גוף הגבר בעירום באופן מחודש, כאשר במקום גיבורים מן העולם העתיק, מוצגים פועלים מודרניים – חסונים ושריריים – בתנוחות שעלולות להיראות משפילות, אך משדרות עוצמה גברית ועבודה כנה.
בציור ניתן להבחין במוטיב של קווים מעוגלים – מנסורת העץ שעל הפרקט, דרך דפוס הברזל בחלון ועד לקימורי גבם וזרועותיהם של הפועלים.