tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בדיווחי סוכנות הידיעות רויטרס, שמסרה את הדיווחים הראשונים על המשחק, נטען כי "יש הרבה סיפורים מטורפים שאנו שומעים וזה מטורף כמו שהם נשמעים.
אבל אנחנו בטוחים שזה אותנטי.
ארברות' נגד בון אקורד בגביע הסקוטי
ב-12 בספטמבר 1885 הביסה ארברות' מאנגוס את בון אקורד מהעיר דנדי בתוצאה 36 - 0 במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הסקוטי, וקבעה את תוצאת השיא למשחק כדורגל רשמי ומקצועני.
אף על פי שארברות' נוסדה ב-1878 היא מנוסה יותר בהשוואה לבון אקורד, שהייתה למעשה קבוצת קריקט בשם מועדון הקריקט אוריון.
בון אקורד הוזמנה בטעות להשתתף בגביע הסקוטי במקום מועדון הכדורגל אוריון, שהיה מהעיר אברדין.
השם "בון אקורד" שימש להנצחת קריאת הקרב שהושמעה על ידי הסקוטים במהלך ההסתערות על טירת אברדין במלחמות העצמאות של סקוטלנד.
באותה תקופה יכלה כל קבוצה סקוטית להירשם לגביע, גם אם לא היה לה ניסיון קודם בכדורגל.
במשך השנים נוספו דרישות ותנאים להשתתפות בגביע הסקוטי, שנועדו לצמצם את הסיכוי שתוצאה כזו תחזור על עצמה.
הפערים בין הקבוצות היו נרחבים, ולפיכך ארברות' הייתה מועמדת לניצחון בפער שערים משמעותי, אך גם באותה תקופה, שבה משחקים מרובי שערים היו נפוצים, נחשבה התוצאה לחסרת תקדים.
עם השריקה לסיום המחצית הראשונה הובילה ארברות' בתוצאה 15 - 0, והבקיעה 21 שערים נוספים במחצית השנייה.
העיתון סקוטיש אתלטיק ג'ורנל כתב "העור נחת בין הקורות 41 פעמים, אך חמש מתוכן נפסלו.
פה ושם נצפו צופים נלהבים מחזיקים בידם נייר ועיפרון, ורושמים את מספר השערים כפי שהיו רושמים נקודות במשחק קריקט".
מאוחר יותר טען שופט המשחק, דייב סטורמונט, כי המשחק היה מסתיים בתוצאה 43 - 0 לטובת ארברות' לו היה נוקט בגישה נוקשה יותר כלפי בון אקורד.
הוא אמר כי "החרטה היחידה שלי היא שפסלתי שבעה שערים, כי אמנם הם נראו שנויים במחלוקת מנקודת מבט של נבדל, אך האדומים-סגולים הניעו את הכדור במהירות כה רבה ממרכז המגרש, ומסירותיהם היו כה מהירות וקצרות, שהיה זה קשה מאוד להחליט האם היה נבדל".
לאחר המשחק נפוצו טענות כי שוער ארברות', ג'ים מילן האב, לא נגע כלל בכדור במהלך המשחק ובמשך חלק מהזמן הסתתר מפני הגשם תחת מטריה של אחד הצופים.
באותו יום נערך בעיר דנדי משחק נוסף בסיבוב הראשון של הגביע הסקוטי, בין דנדי הארפ לאברדין רוברס, שהסתיים בתוצאה 35 - 0 לטובת הארפ.
שופט המשחק רשם בדו"ח שלו כי במהלך המשחק הובקעו 37 שערים, אך המזכיר של הארפ טען כי בוצעה ספירה שגויה וכי המספר המדויק הוא 35 שערים.
השופט הכיר בכך שהיה קשה לו לספור במדויק את מספר השערים במשחק כזה, וקיבל את נכונותו של הנתון הנמוך יותר, אותו רשם בדו"ח הסופי שנשלח למשרדי התאחדות הכדורגל הסקוטית.
הבלם טום אוקיין מדנדי הארפ שיחק קודם לכן בארברות', ושכנע את אנשי מועדונו לשלוח טלגרמה לחבריו לשעבר, ובה להתפאר בהישגם הנדיר.
השחקנים ואנשי המועדון של דנדי הארפ לא ידעו באותה עת כי למעשה ארברות' שברו את השיא שלהם באותו אחר צהריים.
כאשר קיבלו את הטלגרמה שמחו אנשי ארברות' על כך שביכולתם להגיב ולכתוב כי הישגם היה טוב יותר.
שני המועדונים היו בטוחים כי מדובר בלא יותר ממתיחה, אך רק כאשר הגיע אוקיין לארברות' הוא גילה מפי תושבים מקומיים על מה שאירע במשחק מול בון אקורד.
למחרת חזר אוקיין למועדונו, וסיפר להנהלה כי שיאם אכן נשבר.
למרות ניסיונות מצד הארפ לשנות את התוצאה בחזרה ל-37 שערים היא נותרה על כנה.
בהמשך משחקיה בגביע הסקוטי ניצחה ארברות' את פורפאר אתלטיק בתוצאה 9 - 1 בסיבוב השני, את דנדי איסט אנד בתוצאה 7 - 1 בסיבוב השלישי, אך הפסידה להיברניאן בתוצאה 3 - 5 בסיבוב הרביעי.
בסך הכל הבקיעה 55 שערים באותה עונה של הגביע הסקוטי.
אוסטרליה נגד סמואה האמריקנית במוקדמות מונדיאל 2002
במוקדמות מונדיאל 2002 שובצו ו לבית מספר 1 ביחד עם , ו, ונקבע כי המשחקים ייערכו באפריל 2001 באצטדיון BCU בעיר קופס הארבור שבניו סאות' ויילס, אוסטרליה.
ביחד עם ניו זילנד היא נחשבה לנבחרת החזקה ביותר באוקיאניה.
המשחק נערך ב-11 באפריל 2001. אוסטרליה שיחקה בהרכב חלקי, כיוון שחלק משחקניה הבכירים נחו או לא יכלו לשחק בגלל סיבה אחרת.
החלוצים ג'ון אלואיסי ודמיאן מורי, שהיו אחראים ל-10 שערים בניצחון 22 - 0 על טונגה, נאלצו גם כן להיעדר מהמשחק.
נבחרתה של סמואה האמריקנית הוטרדה בגלל בעיות בדרכוני שחקניה, ורק אחד מבין 20 חברי הסגל הבכיר המקורי, השוער ניקי סאלאפו, היה יכול לשחק.
היא גם לא הייתה יכולה לזמן שחקנים עד גיל 20, כיוון שהם היו באותה תקופה בבחינות בבתי הספר שלהם.
כתוצאה מכך היא נאלצה להתייצב למשחק עם שחקני נוער, כולל שלושה שחקנים בני 15, על מנת להרכיב סגל שגילו הממוצע היה 18.
סמואה האמריקנית הצליחה להימנע מספיגת שערים עד הדקה ה-10, כאשר קון בוטסיאניס הבקיע את השער הראשון של אוסטרליה מבעיטת קרן.
ארצ'י תומפסון הבקיע את שערו הראשון בדקה ה-12, והחלוץ דייוויד זדריליץ' הבקיע את שערו הראשון דקה אחת לאחר מכן.
דקה אחת לאחר מכן הבקיע אורליו וידמאר את השער הרביעי של אוסטרליה.
טוני פופוביץ' הבקיע שני שערים בדקה ה-17 וה-19, והעלה את אוסטרליה ליתרון 6 - 0. בדקה ה-25 השלים זדריליץ' הבקעת שלושער, והעלה את אוסטרליה ליתרון 9 - 0. לאחר מכן הבקיע תומפסון 6 מתוך 7 השערים הבאים של אוסטרליה, וקבע את תוצאת המחצית על 16 - 0 לטובתה.
הוא היה המבקיע המוביל של אוסטרליה במחצית עם 8 שערים, וזדריליץ' ניצב במקום השני עם ארבעה.
בדקה ה-50 הבקיע בוטסיאניס את השער הראשון של המחצית השנייה, ומאוחר יותר השלים גם כן שלושער.
תומפסון וזדריליץ' הבקיעו עוד 5 ו-4 שערים בהתאמה, והשיגו סך הבקעות של 13 ו-8 שערים בהתאמה.
בוטסיאניס סיים עם שלושה שערים, ופופוביץ', אורליו וידמאר וסימון קולוסימו עם 2 שערים, והמחליף פאוסטו דה אמיצ'יס עם שער אחד.
בדקה ה-86, למרות הפיגור 0 - 29, הצליחה סמואה האמריקנית לתקוף את השער האוסטרלי, אך הבעיטה של פאטי פיג'יאני נהדפה על ידי השוער מייקל פטקוביץ'.
בעיטה זו הייתה הניסיון היחיד של סמואה האמריקנית במשחק.
מספר השערים הגבוה גרם לבלבול בנוגע לתוצאה הנכונה.
בסיום המשחק הראה לוח התוצאות באצטדיון את התוצאה 32 - 0, ולזכות תומפסון נזקפו 14 שערים.
זמן קצר לאחר מכן ביצע הסטטיסטיקאי ספירה חוזרת, והכריז כי תוצאה המשחק היא 31 - 0 וכי תומפסון הבקיע 13 שערים.
הניצחון של אוסטרליה שבר את שיא הניצחון הגדול ביותר במשחק כדורגל בינלאומי.
השיא הקודם היה הניצחון 22 - 0 על טונגה, שהושג יומיים קודם לכן.
שני הניצחונות היו שבירת השיא של , שניצחה את 20 - 0 במוקדמות גביע אסיה בשנת 2000. הניצחון היה גם שבירת שיא של ניצחון במוקדמות המונדיאל, כאשר השיא הקודם נקבע על ידי בניצחונה 19 - 0 על במוקדמות מונדיאל 2002 באסיה.
משחק זה והניצחונות החד-צדדיים במשחקי המוקדמות היו חלק מהסיבות שהובילו להוספת הסיבוב המקדים לנבחרות הפחות בכירות במוקדמות מונדיאל 2006, על מנת למנוע את הישנות המקרים.
הפערים הגדולים בין שתי הנבחרות הבכירות, אוסטרליה ו, לבין שאר הנבחרות באוקיאניה הובילו לכך שאוסטרליה עזבה את הקונפדרציה האוקיינית בשלהי 2006 והצטרפה לקונפדרציית הכדורגל של אסיה על מנת להגביר את התחרותיות במשחקיה.
החל ממוקדמות מונדיאל 2010 היא השתתפה באזור האסייתי של טורניר המוקדמות.
מלבד השיאים הקבוצתיים נקבעו במשחק גם שיאים אישיים.
האוסטרלי ארצ'י תומפסון, שעד למשחק זה רשם לזכותו שתי הופעות בנבחרת ושער אחד, הבקיע 13 שערים ושבר את שיא ההבקעות לשחקן במשחק בינלאומי.
סמואה האמריקנית סיימה את טורניר המוקדמות במקום האחרון ובמאזן שערים של 0 - 57, שהיה הגרוע ביותר מלבד המאזן 0 - 59 של במוקדמות מונדיאל 1998. אוסטרליה ניצחה את טורניר המוקדמות של אוקיאניה, אך הודחה בפלייאוף הבין-יבשתי לאחר הפסד 1 - 3 ל בסיכום שני המשחקים.
שיאי הכדורגל הישראלי על מפעליו השונים רחוקים משבירת שיאי עולם.
שיא השערים לזכות קבוצה אחת במשחק ליגה הוא 13, והוא נקבע פעמיים.
מכבי תל אביב עשתה זאת בניצחונה 13 - 0 על מכבי ראשון לציון ב-7 בינואר 1950. עם זאת, זהו איננו משחק הליגה עם מספר השערים הגבוה ביותר.
בעונת 1955 שיחקה בליגה הראשונה קבוצת הפועל בלפוריה, שספגה תבוסה 2 - 13 להפועל פתח תקווה.
משחק זה הוא הניצחון הגבוה ביותר בתולדות פתח תקווה, ומצד שני גם התבוסה הגדולה ביותר בתולדות בלפוריה, שסיימה את הליגה במקום האחרון עם שיא ספיגה שלילי של 129 שערים.
במשחקי הליגות הנמוכות יותר ובמשחקי ליגות הנוער נקבעו שיאים גבוהים יותר של הבקעות למשחק, וככל הנראה היו לא יותר מ-10 פעמים שבהם הובקעו למעלה מ-20 שערים במשחק.
המשחק הראשון היה בניצחון של בית"ר רמת גן על בית"ר פתח תקווה בתוצאה 21 - 0 (או 23 - 0 לפי מעריב) ב-13 בינואר 1962, והגיע לשיא ב-1991 כאשר הפועל קריית גת הביסה את הפועל שתולים בתוצאה 25 - 0 במסגרת משחק בליגה ג'.
שיא ההבקעות בליגה לנערים הושג כאשר הפועל רעננה הביסה את בית"ר רמת גן בתוצאה 30 - 0 ב-1970, אך גם במשחק זה לא נקבע שיא ההבקעה במשחק ליגה ישראלי.
שיא זה נקבע בתאריך 11 במרץ 2006, כאשר קבוצת הילדים של מ.ס.
אשדוד הביסה את זו של הפועל ערד בתוצאה 65 - 0. המידע על תוצאות משחקי הליגה בתקופה שקדמה להקמת המדינה אינו שלם, אך ידוע כי ב-9 בנובמבר 1946 גברה מכבי תל אביב על הפועל הרצליה בתוצאה 12 - 0.
שיאי ההבקעה של גביע המדינה פחותים מאלה של הליגות.
מכבי חיפה קבעה פעמיים את שיא הספיגה למשחק בגביע.
ב-1942 היא הצליחה להעפיל עד למשחק הגמר עקב שורה של ניצחונות טכניים על יריבותיה החל משמינית הגמר, והפסידה בו באותה תוצאה לבית"ר תל אביב, בשורותיה שיחק אליעזר שפיגל שהבקיע 8 שערים.
לאורך כל תולדותיה לא הצליחה נבחרת ישראל להבקיע למעלה מ-10 שערים במשחק יחיד.
שיא שעריה נקבע ב-23 במרץ 1988, כאשר הביסה הנבחרת את נבחרת טיוואן בתוצאה 9 - 0 במסגרת מוקדמות טורניר הכדורגל של אולימפיאדת סיאול.
הייתה עוד פעם נוספת בה הובקעו 9 שערים במשחקי הנבחרת, אך זו הייתה באחד מהפסדיה הגדולים ביותר, זה היה ההפסד 2 - 7 ל ב-21 ביוני 1959 במשחקו הראשון של המאמן גיולה מאנדי.
הפסד בתוצאה דומה (7-1) היה ל ב-13 בפברואר 2002, שהובילה לעזיבתו של המאמן הדני ריצ'רד מולר נילסן.
ב-12 בינואר 2023, במשחק בליגה ג' ניצחה הפועל צפרירים חולון את מכבי פרדס כץ בתוצאה 31–0, התוצאה הגבוהה ביותר שבה ניצחה קבוצה במשחק בתולדות הכדורגל הישראלי.
ב-14 בפברואר 2025, במשחק בליגה ג' מפרץ ניצחה מ.כ כבביר את בית"ר קריית אתא בתוצאה 32–2, המשחק בו נכבשו כמות השערים הגבוהה ביותר.
מספר פעמים התרחשו משחקים שהובקעו בהם שערים רבים:
ב־4 בנובמבר 2003 הביסה מונקו את דפורטיבו לה קורוניה בתוצאה 3–8. משחק זה שוחק במסגרת עונת 2003/4 של ליגת האלופות.
ב-30 באוקטובר 2012 ניצחה ארסנל את רדינג בתוצאה 7–5 .
בסיום המחצית הראשונה הובילה דווקא רדינג 4–0, בסיום הזמן החוקי השוותה ארסנל ל-4–4, ובהארכה ניצחה בתוצאה האמורה.
ב־22 בנובמבר 2016 הביסה קבוצת בורוסיה דורטמונד את לגיה ורשה בתוצאה 4–8, במשחק שנחשב לפורה ביותר במסגרת ליגת האלופות, עם 12 שערים שהובקעו במהלכו.
ב־3 במרץ 2023 ניצחה הקבוצה ההולנדית זוולה את הקבוצה דן בוש בתוצאה 13-0
ב-2 במרץ 2025 ניצחה הקבוצה המולדבית פטרוקוב חנצ'שט את אולימפיק קומרט בתוצאה 14-1 בשמינית גמר הגביע המולדובי.
משחקי ילדים הוא ציור משנת 1560 מאת הצייר הפלמי פיטר ברויגל האב.
הציור מציג לצופה המודרני שפע של מידע על כ-91 משחקי ילדים שונים שהיו נפוצים בעבר בארצות השפלה, ושנעלמו ברובם הגדול, אם כי ילדים עדיין משחקים בחלקם, כגון חמש אבנים, סביבון, תופסת וטיפוס.
התצפית היא מגובה בינוני כלפי מטה, וכנהוג לעיתים אצל ברויגל, ציר ההתרחשות העיקרי רץ מצד שמאל למטה כלפי ימין למעלה.
נקודת המגוז היא הכנסייה ליד הפינה הימנית העליונה.
התמונה לא מספקת "נקודה אידיאלית", כדי לראות את התמונה כולה בבהירות יש להתרחק ממנה, אך כדי לראות את הפרטים במלואם יש להתבונן בה מקרוב.
ניתן לראות בתמונה את הגישה שהייתה מקובלת בתקופה של ברויגל, להתייחס לילדים כמבוגרים קטנים - כל הדמויות לובשות מלבושי מבוגרים, בנות בסינרים וכובעים כמו אימהותיהן, ובנים במעילים כמו אבותיהם.
על בסיס זה, כמו גם העובדה שלא ידוע על ציורים שמתארים משחקי ילדים עד להופעת ציור זה, הדגים ההיסטוריון הצרפתי פיליפ אריאס את טענתו שמושג הילדות לא היה קיים בימי הביניים.
הציור, צבעי שמן על לוח עץ, מוצג כיום במוזיאון לתולדות האמנות בווינה.
משחקי ילדים הוא סרט דרמה אמריקני משנת 2004 בכיכובם של רורי קאלקין, ג'וש פק, ראיין קלי, סקוט מקלוויץ, טרוור מורגן וקרלי שרודר.
הסרט עוסק בחבורת נערים שמחליטה להתנקם בבריון של בית ספרם, אך בעקבות תאונה מחרידה במהלך "מבצע הנקמה" על הנערים ללמוד לקחת אחריות על מעשיהם.
הסרט צולם בסט צנוע באזור העיר אורגון.
סם הביישן (מגולם על ידי רורי קאלקין) מספר לאחיו הגדול רוקי (מגולם על ידי טרוור מורגן) שבריון בית הספר, נער רחב משקל בעל דיסלקסיה בשם ג'ורג' (מגולם על ידי ג'וש פק) מתעלל בו.
רוקי בתגובה מחליט לרקום תוכנית על מנת לנקום בג'ורג'.
במהלך אימון כדורסל סם מזיז את מצלמת הווידאו של ג'ורג' ממקומה.
בתגובה לכך, ג'ורג' תוקף את סם.
רוקי מאחד את חבריו קלייד (מגולם על ידי ראיין קלי) ומרטי (מגולם על ידי סקוט מקלוויץ) על מנת שאלו יעזרו לו בתוכניתו.
קלייד הוא נער ביישן שעובר התעללות מילולית מצד מרטי עקב משפחתו הלא רגילה של קלייד שכוללת בתוכה שני אבות גאים.
מרטי הוא נער אלים החווה טראומה נפשית בעקבות התאבדות אביו שנים קודם לעלילה.
התוכנית של רוקי כוללת יציאה לשייט עם ג'ורג' על מנת לחגוג את יום ההולדת של סם שבמהלכו הם יגרמו לג'ורג' להתפשט כחלק ממשחק "אמת או חובה" ויגרמו לו לחזור הביתה עירום.
סם מזמין את חברתו מילי (קרלי שרודר) לשיט אך מסתיר ממנה את התוכנית עד הגעתם לאגם.
מילי מסרבת לקחת בתוכנית חלק עד שסם מבטיח לה לבטל את כל העסק, מה שהוא אכן עושה.
סם מבקש מרוקי להפסיק ולמרות חוסר רצונם הם מבטלים את התוכנית.
במהלך השיט ג'ורג' מנסה לשעשע את כולם בבדיחות (מה שלא עובד) והחבורה מגלה שלמרות אופיו הבריוני של ג'ורג', הוא בסך הכל אדם בודד שמנסה להתקבל בחברה.
במהלך השיט מרטי מחליט להתחיל משחק "אמת או חובה" למרות התנגדות החבורה.
לאחר שג'ורג' משפריץ על מרטי עם רובה מים הוא מספר בדיחה על אביו של מרטי בלי לדעת שזה נושא רגיש.
מרטי בתגובה מתעצבן ומספר לג'ורג' שכל השייט היה בעצם מזימה על מנת להשפיל אותו.
ג'ורג' הכועס מתחיל לרדת על החבורה ועל אביו המת של מרטי.
מרטי הכועס מכה את ג'ורג' ורוקי, שמנסה לעצור את הריב מפיל בטעות את ג'ורג' מהסירה.
החבורה צופה בהלם בג'ורג' שלא יודע לשחות ומנסה לצוף אך מכה בראש ממצלמת הווידאו שלו גורמת לו לשקוע.
לאחר כמה דקות גופו של ג'ורג' נסחף לחוף והחבורה מנסה לבצע בו החייאה אך ללא הועיל.
החבורה מבועתת מהמעשה ופוחדת שיאשימו אותם ברצח.
הם קוברים את גופתו של ג'ורג' המת בחוף וקלייד מתרץ את הכל בכך שזו הייתה תאונה.
מרטי מספר לחבורה שהם יכולים להתחמק מעונש כיוון שג'ורג' לא סיפר לאמו לאן הוא הלך ולכן היא אינה יכולה להאשים אותם, בעקבות זאת החבורה מחליטה לשמור על פרופיל נמוך.
החבורה נפגשת בביתו של סם ומחליטה לקחת אחריות על מעשיהם ולהסגיר את עצמם.
מרטי מסרב ומרגיש נבגד, הוא לוקח מאחיו את אקדחו ואת רכבו, מבצע שוד בתחנת דלק ונמלט.
שאר החבורה הולכת לביתו של ג'ורג' ומספרת לאמו את האמת.
בסוף הסרט מופיע סם בחדר החקירות במשטרה בו הוא מספר את כל מה שאירע.
המשטרה לאחר מכן מוצאת את הקלטת ממצלמת הווידאו של ג'ורג'.
בסצנה האחרונה נשמע קולו של ג'ורג' דרך הקלטת בה הוא מספר על חלומו להפוך ליוצר סרטים דוקומנטריים על חיו.
ברקע סם מתבונן בשריף מוביל את גופתו של ג'ורג' מהבור שהם חפרו באגם.
שם השחקן/ית שם הדמות הערות רורי קאלקין סם מריק אחיו הצעיר של מרטי ג'וש פק ג'ורג' טוני בריון בבית הספר של סם ראיין קלי קלייד חברו של מרטי סקוט מקלוויץ מרטי בלנק אחיו הגדול של סם טרוור מורגן רוקי מריק חברו של מרטי קרלי שרודר מילי אהובתו של סם
הסרט זכה לשבחים מרוב המבקרים וקיבל 90% דירוג חיובי באתר "Rotten Tomatoes".
המבקר רוג'ר איברט מהעיתון "שיקגו טיימס" כתב עליו: "הסרט בהתחלה נראה נורא פשטני אך בהמשך מתגלה שזהו סרט על בחירות גורליות ועל הפחד והלחץ החברתי".
משחקי חבר העמים 2014 (בגאלית סקוטית: Geamannan a' Cho-fhlaitheis 2014; בסקוטית: Glesca 2014 או Glesga 2014 בגאלית סקוטית: Glaschu 2014; באנגלית: ידוע רשמית בתור XX Commonwealth Games ומוכר גם כ-Glasgow 2014) היה אירוע ספורט רב-ענפי בין-לאומי ה-20 במספר, שהתקיים בעיר גלאזגו שבסקוטלנד מה-23 ביולי עד 3 באוגוסט 2014.
סקוטלנד אירחה את משחקי חבר העמים בפעם השלישית.
היה זה אירוע הספורט הרב-ענפי הגדול ביותר שהתקיים בסקוטלנד אי פעם.
משלחת אנגליה זכתה במספר המדליות הרב ביותר במשחקים, לראשונה מאז משחקי חבר העמים הבריטי שנערכו ב-1986.
פדרציית משחקי חבר העמים (CGF) העניקה לגלאזגו את הזכות לאירוח המשחקים בפגישת האספה הכללית של ההתאחדות שנערכה בעיר קולומבו, בירת סרי לנקה, ב-9 בנובמבר 2007. הצעת גלאזגו גברה בגמר על הצעת העיר אבוג'ה בניגריה.
נושא הלפיד הראשי של המשחקים בטקס הפתיחה היה רוכב האופניים הסקוטי כריס הוי.
במשחקים השתתפו 4,929 ספורטאים שייצגו את 71 חברות התאחדות משחקי חבר העמים.
כמקובל במשחקים ייצגו משלחות נפרדות את אנגליה, סקוטלנד וויילס.
המשלחת הקטנה ביותר הגיעה מברוניי ונכלל בה ספורטאי אחד.
המשחקים והאירועים הטקסיים בהם התקיימו ב-13 אתרים בגלאזגו ובשלושה אתרים נוספים מחוץ לה.
טקס הפתיחה של המשחקים נערך באצטדיון סלטיק פארק וטקס הנעילה שלהם התקיים באצטדיון האמפדן פארק.
תחרויות השחייה נערכו במרכז השחייה הבין-לאומי בטולקרוס (Tollcross), תחרויות ההתעמלות נערכו באולם OVO היידרו, תחרויות האתלטיקה נערכו באצטדיון המפדן ותחרויות הרמת המשקולות נערכו באודיטוריום קלייד.
במשחקים התקיימו 261 תחרויות במסגרת 18 ענפי ספורט.
כמו כן התקיימו 22 תחרויות ספורט נכים במסגרת חמישה ענפי ספורט.
ענפי הספורט במשחקים (המספר בסוגריים מציין את מספר התחרויות שנערכו באותו ענף):
במשחקים אלו לעומת משחקי 2010 באו תחרויות הג'ודו והטריאתלון במקומן של תחרויות הטניס והקשתות.
כמו כן הושמטו תחרויות ההליכה באתלטיקה, השחייה הצורנית וההיאבקות בסגנון יווני-רומי והוספו תחרות רכיבה על אופני הרים ותחרות אגרוף לנשים.
בתחרויות השחייה נקבע שיא עולם אחד, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, על ידי נבחרת אוסטרליה שיוצגה על ידי ברונטה קמפבל, מלני רייט, אמה מק'קאון וקייט קמפבל (3:30.98 דקות), שיפור לשיא העולם בן ה-5 שנים של הולנד (3:31.72 דקות).
בתחרויות השחייה נשברו 24 שיאי משחקים חדשים.
ספורטאים מ-37 משתתפות זכו במדליות במהלך המשחקים.
להלן טבלת המדליות של עשר המשתתפות המצליחות ביותר:
משחקי חבר העמים 2018 היה אירוע ספורט רב-ענפי בין-לאומי ה-21 במספר לחברי חבר העמים, שהתקיים בגולד קוסט, קווינסלנד, אוסטרליה מה-4 עד 15 באפריל 2018.
הייתה זו הפעם החמישית שבה אירחה אוסטרליה את המשחקים.
פדרציית משחקי חבר העמים (CGF) העניקה לגולד קוסט את הזכות לאירוח המשחקים בפגישת האספה הכללית של ההתאחדות שנערכה בעיר באסטר, שבסנט קיטס ונוויס, ב-11 בנובמבר 2011. הצעת גולד קוסט גברה בגמר על הצעת העיר האמבאנטוטה (Hambantota) שבסרי לנקה.
במשחקים השתתפו ספורטאים מ-71 חברות התאחדות משחקי חבר העמים.
המשחקים והאירועים הטקסיים בהם התקיימו ב-18 אתרים בגולד קוסט ובשלושה אתרים נוספים מחוץ לה.
80 אחוזים מהמתקנים כבר עמדו על תילם בעת סיכום הדיון על אירוח המשחקים, ועובדה זו סייעה בידי גולד קוסט לקבל את המועמדות.
טקסי הפתיחה והנעילה של המשחקים ותחרויות האתלטיקה נערכו באצטדיון קרארה בעיר.
משחקי חבר העמים 2018 כללו 18 ענפי ספורט שונים הכוללים 23 ענפים ו-275 אירועים (המספר בסוגריים מציין את מספר התחרויות שנערכו באותו ענף):
נבחרת הנשים של אוסטרליה () - ג'ק שיינה, ברונטה קמפבל, אמה מקיאן, וקייט קמפבל קבעה במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 3:30.05 דקות.
ספורטאים מ-43 משתתפות זכו במדליות במהלך המשחקים.
משחקי חבר העמים 2010 היה אירוע ספורט רב-ענפי בין-לאומי ה-19 במספר, שהתקיים בדלהי שבהודו מה-3 עד 14 באוקטובר 2010. המשחקים היו הגדולים בהיסטוריה מבחינת מספר המשתתפים בהם.
הודו אירחה את משחקי חבר העמים בפעם הראשונה והיה זה אירוע הספורט הרב-ענפי הגדול ביותר שנערך בה מעולם.
הייתה זו הפעם הראשונה שרפובליקה החברה בחבר העמים הבריטי אירחה את המשחקים, והפעם השנייה שבה הם נערכו ביבשת אסיה (לאחר משחקי 1998 במלזיה).
משלחת אוסטרליה זכתה במספר המדליות הרב ביותר במשחקים.
משלחת הודו הגיעה למקום השני במספר הזכיות במדליות זהב ולמקום השלישי במספר הזכיות בכלל המדליות.
אירוח המשחקים נועד לבסס את הודו כמועמדת לאירוח אולימפיאדה ולפתח בה תשתית מתקני ספורט המתאימה לאירוח שכזה.
יושב ראש הוועד האולימפי הבין-לאומי ז'אק רוג הצהיר לאחר המשחקים שהודו הניחה תשתית טובה להצעת מועמדות שכזו.
פדרציית משחקי חבר העמים (CGF) העניקה לדלהי את הזכות לאירוח המשחקים בפגישת האספה הכללית של ההתאחדות שנערכה בעיר מונטיגו ביי, שבג'מייקה, ב-14 בנובמבר 2003. הצעת דלהי גברה בגמר על הצעת העיר המילטון שבקנדה.
ההכנות למשחקים כללו שדירוג של תשתיות התחבורה בה, לרבות סלילת כבישים חדשים, בניית מחלפים, הארכת קווי הרכבת התחתית במטרופולין וכן הרחבת הקיבולת של נמל התעופה הבין-לאומי אינדירה גנדי, כולל סלילת מסלול טיסה נוסף.
כמו כן הוגדלה אספקת החשמל לעיר כדי למנוע את הפסקות החשמל שהיו אופייניות לה ונערך שיפור של מראה פני המטרופולין, שכלל גם עקירת אלפי דרי משכנות עוני ממגוריהם הרעועים.
עלות המשחקים הישירה הרשמית (ללא עלות שיפור התשתיות ופני הכרך) הגיעה ל-1.7 מיליארד דולר ואפשר שהייתה גדולה בהרבה.
במהלך ההכנות למשחקים נמתחה בהודו ביקורת על העיכובים בבניית המתקנים להם, על תופעות של שחיתות בקרב המארגנים ועל ההוצאה הגדולה שהייתה כרוכה בהם במדינה שבה שיעור עוני מהגדולים בעולם.
הנסיך צ'ארלס ייצג את המלכה אליזבת בטקס הפתיחה של המשחקים.
במשחקים השתתפו 4,352 ספורטאים שייצגו את 71 חברות התאחדות משחקי חבר העמים.
המשלחת הקטנה ביותר הגיעה מאיי הבתולה הבריטיים וכללה שני ספורטאים.
נושא הלפיד הראשי של המשחקים בטקס הפתיחה היה המתאבק ההודי סושיל קומאר (Sushil Kumar), זוכה מדליית ארד באולימפיאדת בייג'ינג.
המשחקים והאירועים הטקסיים בהם התקיימו ב-12 אתרים בדלהי.
טקסי הפתיחה והנעילה של המשחקים ותחרויות האתלטיקה נערכו באצטדיון ג'ווהרלל נהרו.
תחרויות ספורט המים נערכו באצטדיון השחייה על שם ד"ר ס.פ.
Mukherjee Swimming Stadium), תחרויות ההתעמלות נערכו בקומפלקס הספורט על שם אינדירה גנדי, ותחרויות רוגבי השביעיות נערכו באצטדיון של אוניברסיטת דלהי.
במשחקים התקיימו 272 תחרויות במסגרת 20 ענפי ספורט.
במשחקים אלו לא התקיימו תחרויות טריאתלון, כדורסל, קריקט וג'ודו.
תחתיהם באו קשתות, טניס והיאבקות.
בתחרויות השחייה נשברו 20 שיאי משחקים חדשים.
השחיינית אלישיה קוטס (), זכתה ב-5 מדליות זהב.
המתעמלת לוריין מיצ'ל (), זכתה ב-5 מדליות, מהן 4 מדליות זהב.
השחיינית אמילי סיבום (), זכתה ב-8 מדליות, מהן 3 מדליות זהב.
השחיינית לייזל ג'ונס (), זכתה ב-4 מדליות זהב, מהן 3 מדליות זהב.
הקופץ למים אלכסנדר דפאטי (), זכה ב-3 מדליות זהב.
ספורטאים מ-36 משלחות משתתפות זכו במדליות במהלך המשחקים.
משחקי עולם פתוח הוא כינוי למשחקי וידאו בהם השחקן יכול לנוע בחופשיות בעולם וירטואלי וניתן לו חופש רחב לבחור את דרכו באופן יחסי לשאר משחקי הווידאו בהם השחקן מוגבל לקווים מוכתבים מראש של העלילה.
ממשחקי עולם פתוח נעדרים מחסומים בלתי נראים אותם לא ניתן לעבור, הנמצאים במרבית המשחקים שאינם עולם פתוח.
במשחקי עולם פתוח עדיין קיימות מספר הגבלות שמונעות מהשחקן לנוע בחופשיות, לעיתים מסיבות של מגבלות טכניות ולעיתים מסיבות של הגבלות עלילת המשחק, כגון אזורים נעולים שעל השחקן לפתוח או שטחים גבוהים שעל השחקן לשפר את מיומנותו כדי לטפס עליהם.
הייחודיות הרבה של משחקים אלו היא בכך שהם נותנים לשחקן אפשרות לפתח את הדמות בה הם משחקים בכיוון בו הם רוצים ולשפר רק את הכישורים שהם מעוניינים בהם.
פעמים רבות במשחקים אלו המטרה אינה לסיים את עלילת המשחק כפי שהוכתבה על ידי יצרנית המשחק, אלא לחקור את העולם ולגלות את צפונותיו תוך כדי ביצוע משימות צדדיות.
פעמים רבות בחירות שבוחר השחקן מסוגלות לשנות לחלוטין את עלילת המשחק.
דוגמאות נפוצות למשחקי עולם פתוח ניתן למצוא במשחקי תפקידים המוניים ברשת (MMORPG), אשר מתרחשים בדרך כלל במתכונת זו ובמשחקים רבים נוספים שנמצאים תחת קטגוריה זו.
בשנים האחרונות הלך סגנון זה והתפתח ואחוז המשחקים שיוצאים בסגנון זה עולה בהתמדה.
משחקי עולם פתוח מתוכננים בצורה לא קבועה, המאפשרת לשחקן לבחור את דרכו האישית במשחק ומאפשרת מספר דרכים לבצע כל משימה.
משחקים מסוימים מתוכננים כשילוב בין שלבים בסגנון עולם פתוח לשלבים בעלי תווים כלליים.
הביקורות נוטות לרוב לשפוט משחקי עולם פתוח בהתבסס על האם קיימות אפשרויות מעניינות להתנהל בעולם שלא בדרך הראשית המותווית על ידי יצרנית המשחק.
משחקים מסוימים מהסוגה מתבססים על מקומות קיימים במציאות לצורך תכנון מפת המשחק.
אתגר תכנון מרכזי בתכנון משחקי עולם פתוח הוא מציאת האיזון הנכון בין חופש השחקן ברחבי העולם לצד קיומם של קווי עלילה של סיפור מרכזי.
מאחר שפעמים רבות השחקן הולך בנתיב אותו המתכנן לא צפה, כותבי המשחק נאלצים למצוא דרכים יצירתיות לשרטט קו עלילה אשר לא יפגע בחופש השחקן.
מסיבה זו, משחקי עולם פתוח יעדיפו לעיתים לחלק את העלילה המרכזית למספר רב של משימות קטנות יותר, או יעדיפו לפשט את העלילה הבסיסית.
משחקי מדינות אירופה הקטנות הם אירועי ספורט רב ענפי דו-שנתי שהושקו על ידי סן מרינו ועל ידי הוועד האולימפי הלאומי (CONS) שלה.
המדינות המשתתפות בתחרות הן תשע המדינות הקטנות באירופה.
המשחקים מתקיימים כל שנתיים מאז 1985 בסוף מאי או בתחילת יוני.
המשחקים כוללים תשעה |ענפי ספורט אולימפי כליבה, ביניהם כדורסל, אתלטיקה, שחייה תחרותית וג'ודו, והמארחות רשאיות להוסיף 2 ענפים נוספים.
כל המדינות המשתתפות גם זכאיות לארח אותם ברוטציה.
הוועדים האולימפיים (NOC) של כל המדינות המשתתפות במשחקים חברים ב (EOC).
בנוסף לתשע המדינות המשתתפות במשחקים, גם איי פארו מבקשים להצטרף למשחקים, אך איי פארו הם אוטונומיה של דנמרק ולכן הם לא נחשבים מדינה ואינם משתתפים במשחקים.
בשנת 2023 היו במשחקים 10 ענפי ספורט:
מספר המדליות של כל מדינה עד המשחקים ב-2023:
משחקי השף: אוטו אוכל היא תוכנית בת של תוכנית המציאות "משחקי השף".
התוכנית שודרה במסגרת שידורי רשת בערוץ 2, מ-9 במרץ 2017 ועד 6 במאי 2017.
מ-19 בנובמבר 2023 ועד 30 בדצמבר 2023 שודרה ברשת 13, בעקבות מלחמת חרבות ברזל, עונה בשם "אוטו אוכל - צו 8", בהנחיית אסף גרניט ורותי רוסו.
מ-22 בינואר 2024 ועד 13 במרץ 2024 שודרו שתי עונות בשם "אוטו אוכל VIP", גם כן בהנחיית גרניט ורוסו.
שלושת השפים מתחרים יחדיו בשמונה פרקים על הטעם הישראלי בכל יישוב עירוני.
עם תקציב של 2,000 ש"ח עבור כל שף בכל פרק, עם שעה אחת של קניות מצרכים ורק שעה וחצי להכנת 60 מנות.
שף 1 2 3 4 5 6 7 8סה"כ ניצחונות מאיר אדוני -V--V-V-3 אסף גרניטV-V-----2 מושיק רוט---V-V-V3 המנצח הכללישני מנצחים, מאיר אדוני ומושיק רוט
1 2 3 4 5 6 78מאיר אדוני גיא זוארץ קובי אוזעידן עמדימושיק גלאמיןשי גולדשטייןלירז צ'רכיהילה אלפרטירון ברובינסקיאסף גרניט מוש בן-ארי דידי הרריקרן מוראילנית לוישלומי סרנגהסאבלימינלאביעד קיסוסגיא פינסמושיק רוטאברהם טללוסי אהרישצביקה הדרטהוניה רובלקובי מימוןעדן בן זקןאלישע בנאיחנה לסלאו
משחקי חובה הוא מותחן הרפתקאות טכנולוגי משנת 2016, בבימוים של הנרי ג'וסט ואריאל שולמן ובכיכובם של אמה רוברטס ודייב פרנקו.
הסרט מבוסס על ספר באותו שם משנת 2012 מאת הסופרת ג'ין ראיין, אשר השתתפה בכתיבת התסריט יחד עם ג'סיקה שרצר.
הפיקו אליסון שירמר ואנטוני קאטאגאס.
הסרט הופץ לבתי הקולנוע בארצות הברית ב-27 ביולי 2016, בישראל - יום לאחר מכן, זכה לביקורות מעורבות והכניס יותר מ-85 מיליון דולר.
העלילה עוסקת בבני נוער המשתתפים במשחק ריאליטי לא חוקי המתנהל ברשת האפלה, בסגנון אמת או חובה, אך ללא אופציית ה"אמת" (ומכאן שם הסרט בעברית).
במהלך המשחק מוטלות משימות הכרוכות באומץ לב, ומנהליו האנונימיים של המשחק עוקבים אחר הביצועים דרך מצלמות הטלפונים הסלולריים של המשתתפים, ובאמצעות רחפנים מצוידים במצלמות רשת.
המשחקים מתחרים תמורת כסף כאשר המנצח זוכה בכל הקופה, ודירוגם נקבע לפי מספר העוקבים ברשת שהם צוברים במהלך המשחק.
וִינֶס "וי" דלמוניקו (אמה רוברטס) היא תלמידת תיכון חסרת ביטחון עצמי וחנונית חובבת צילום, המתגוררת בסטטן איילנד עם אמה ננסי (ג'ולייט לואיס), אחות במקצועה.
אחיה הגדול, מייקל, מת שנתיים קודם בנסיבות שאינן מוסברות בסרט, לפני שהתחיל ללמוד במכללה.
שני חבריה הטובים הם טומי מנקוזו (מיילס הייזר), האקר חובב המאוהב בה בסתר, וסידני "סיד" סלואֹן (אמילי מיד), נערה הרפתקנית ופרועה שהיא ההפך המוחלט של וי, אשר חיה בצלה של סיד, ומאוהבת בג'יי.פי.
גֶרֶרוֹ (בראיין מארק), שהוא גם שחקן פוטבול.
וי התקבלה ללימודים במכון לאומנויות בקליפורניה - CalArts , אך נאלצת לדחות את ההצעה כדי לא להשאיר לבד את אמה שעדיין מתאבלת על בנה המת, ומכיוון שאין ידן משגת לממן מגורים במעונות סטודנטים.
וי משוחחת בסקייפ עם חברתה סיד, אשר כמו בני נוער רבים ברחבי ארצות הברית, משחקת במשחק המציאות Nerve.
אפשר להצטרף למשחק כ"שחקנ/ית", או כ"צופה" בתשלום.
כאשר משתמש נרשם כשחקן, היישומון אוסף את כל המידע אודותיו, כולל חשבונות ברשתות החברתיות, ובהתאם לכך, הצופים מטילים על השחקנים "חובות" המאתגרות את חולשותיהם ופחדיהם.
על ביצועים מוצלחים מועברים סכומי כסף לחשבונות הבנק של השחקנים בהתאם לרמת הקושי והסכנה.
סיד פופולרית ביותר במשחק וזוכה לאלפי עוקבים.
היא מנסה לשכנע את וי להצטרף למשחק, אך זו נרתעת.
במהלך אירוע עידוד של קבוצת הפוטבול של ג'יי.פי., שבו צופים וי, טומי וחבריהם, סיד המעודדת עולה לכר הדשא וחושפת לפני הקהל את עכוזה כחובת מונינג שקיבלה במשחק.
כאשר הם יושבים בדיינר, סיד וחבריה של וי מקנטרים אותה על היותה פסיבית וחסרת תעוזה, מדגימים לה איך נקבעות חובות במשחק, ומטילים עליה "חובה" לפנות אל ג'יי.פי.
היושב בשולחן סמוך עם חבריו.
היא מתביישת ומסרבת, וסיד פונה אל ג'יי.פי.
ומגלה לו שווי מעוניינת בו, אך הוא מגיב בחוסר עניין.
וי המושפלת עוזבת את המקום, חוזרת הביתה נסערת, וכדי להוכיח אומץ, היא מתחברת למשחק כשחקנית בכינוי "וי_99".
כאשר היא מקליקה על מקש "שחקנ/ית", היישומון אוסף את כל המידע עליה מהרשת, ומסביר לה שלושה כללים בסיסיים:
על השחקן לצלם את ביצוע החובה בטלפון הסלולרי בזמן מעשה.
שחקן נפסל ומפסיד את כל הכסף שהרוויח, בשני מקרים: אם הוא "מתקפל" ופורש מהמשחק, או נכשל בביצוע חובה.
אסור להלשין למשטרה לגבי המשחק, ומי שילשין - יִפָּגַע.
בשלב הגמר יתחרו שני השחקנים עם מספר העוקבים הגדול ביותר.
החובה הראשונה שמוטלת על וי היא להגיע לדיינר "קולונייד", ולנשק שם אדם זר על שפתיו במשך חמש שניות.
היא מזעיקה את טומי שיסיע אותה לדיינר, ובמהלך הנסיעה הוא מנסה להניא אותה מלשחק, ומספר לה על נער שנהרג בסיאטל בעת שביצע חובה.
וי לא מאמינה, משום שאם מישהו היה נהרג, המשחק היה נסגר, אך טומי מסביר שאי אפשר להפיל את המשחק כי אין שרת יחיד, אלא כל המתחברים למשחק משמשים שרתים.
בדיינר, וי מנשקת בחור בשם איאן (דייב פרנקו) שקורא את הספר האהוב עליה: "אל המגדלור" מאת וירג'יניה וולף, בעוד טומי מצלם את המעשה.
מיד אחרי הנשיקה, קם איאן ומתחיל לרקוד ברחבי הדיינר, תוך שהוא שר את You got it של רוי אורביסון, ומתברר שזו חובה שהוא קיבל במסגרת המשחק.
וי מרוויחה 100 דולר ורוצה לפרוש, אך הצופים סבורים שהיא ואיאן יהיו צוות מוצלח, ומטילים עליהם לצאת יחד לעיר על האופנוע של איאן תמורת 200 דולר.
וי מחליטה להמרות את פי אמה ולצאת מסטטן איילנד, והשניים נוסעים למנהטן.
לאחר שחובה זו הושלמה, הם נפרדים.
בעוד וי מתכוונת לנסוע חזרה הביתה, מוטלת עליהם חובה להיכנס לחנות הכל-בו היוקרתית "ברגדורף גודמן" , ווי נדרשת למדוד שמלה יקרה מאוד.
היא נענית, ומחוץ לתא ההלבשה, וי פוגשת את איאן שעליו הוטל למדוד חליפה מפוארת, ואז הוא נדרש להתאים זוג נעליים לשמלה שלבשה.
בחזרם לתאי ההלבשה, השניים מגלים שבגדיהם וחפציהם נגנבו, ובעודם בבגדים שמדדו, מוטל עליהם לצאת מהחנות.
מאחר שווי מסרבת לגנוב בגדים, הם בורחים כשרק בגדיהם התחתונים לגופם, ומוצאים על האופנוע שקית עם הבגדים והנעליים שמדדו בצירוף חשבונית תשלום.
איאן משער שאחד הצופים המתגודדים ברחוב ומצלמים אותם, שילם עבור הבגדים.
כעת, וי נדרשת לקעקע על גבה קעקוע לפי בחירתו של איאן.
הוא בוחר קעקוע של מגדלור, משום שבפגישתם הראשונה בדיינר וי אמרה לו שבספר שקרא, המגדלור מסמל את שאיפות הגיבורים.
תוך כדי עבודת המקעקע, איאן משמיע בטאבלט שבחנות שיר של להקת וו טאנג קלאן שאחיה של וי אהב.
וי מתחילה לצבור עוקבים, וחברה אחרת בשם ליב (קימיקו גלן), מדווחת לסיד על התקדמות וי בדירוג השחקנים.
כאשר זו נכנסת לרשימת עשרת המדורגים ראשונים והפופולריות שלה עולה, סיד המקנאה וחוששת למעמדה, מתקשרת לטומי ומביעה דאגה לגורל וי.
טומי מבין שווי לא פרשה אחרי משימת הנשיקה, מתחבר למשחק כצופה אלמוני, ורואה את וי ואיאן מבצעים חובות יחד.
טומי בודק ברשת האפלה ומוצא שאיאן היה מעורב בחובה שבה נהרג הנער בסיאטל.
בנוסף, איאן גנב את האופנוע כמשימה שקיבל במשחק.
במהלך מסיבה שעורכים צופים במשחק, סיד פונה לצופים בבקשת תמיכה.
לחדר נכנס טיי (קולסון בייקר), שחקן מוביל, ומציע לסיד לשתף פעולה.
היא סולדת ממנו ומסרבת (אותו טיי נראה בחטף מספר פעמים כמעורב בקידום חובות המוטלות על וי ואיאן).
המביע סלידה אף הוא, ומגרש את טיי.
וי ואיאן מקבלים משימת אמון: עליו לנהוג באופנוע ברחובות ניו יורק בעיניים מכוסות ולהגיע למהירות של 60 מייל לשעה (כ-96 קמ"ש) תוך חמש דקות, כאשר וי מנווטת.
הם מצליחים במשימה ומתנשקים, ואז וי שופכת באוזני איאן את מרי לבה על סיד המתנשאת עליה, ומכנה אותה "דלת מסתובבת של גברים".
הדברים משודרים לצופים שבמסיבה מהטלפון של איאן.
בחמת זעם ובעודה שתויה, סיד הפגועה נענית לחובה ללכת על סולם המונח בין שני בניינים בגובה עשר קומות.
על הסולם היא נתקפת חרדה, שומטת את הטלפון, מתקפלת ומודחת מהמשחק.
טיי עובר למקום הראשון אחרי שביצע חובה לשכב על מסילת ברזל מתחת לרכבת נוסעת.
ננסי, שרואה את ההפקדות לחשבון הבנק, חוששת שהחשבון נפרץ ומתקשרת לטומי שינסה להסביר לה.
הוא משקר ומרגיע אותה שווי זכתה בכסף במשחק פוקר מקוון חוקי.
איאן משכנע את וי ללכת למסיבה, שם הם מתקבלים בהתפעלות נוכח הישגיהם.
וי מחפשת את סיד, מוצאת אותה מתעלסת עם ג'יי.פי.
ובין השתיים פורצת מריבה קולנית שבסופה וי מקבלת עליה להשלים את החובה שסיד נכשלה בה עם הסולם, מצליחה ועוברת למקום הראשון.
טומי נחוש בדעתו לעצור בעדה של וי מלהמשיך לסכן את עצמה, מגיע למסיבה ומספר לה על הקשר של איאן למות הנער בסיאטל, ושאיאן קיבל חובה להביא את וי למסיבה ולסכסך בינה לבין סיד, והוא סיבך אותה במשחק לתועלתו.
היא נשברת, יוצאת לרחוב ומספרת לשוטר על המשחק, אך הלה מגיב באדישות.
הצופים מכריזים עליה "מלשינה", ומנהלי המשחק האלמונים מחרימים את כל הכסף שהיה בחשבון הבנק.
טיי, השואף לנצח במשחק, תוקף את וי ומהמם אותה במהלומת אגרוף.
כאשר היא מתעוררת מעלפונה, וי מוצאת את עצמה בתוך מכולה על רציף בנמל.
המכולה ריקה מלבד מסך מחשב שדרכו מסבירים לה מנהלי המשחק שבגלל ההלשנה, היא עברה לקטגוריה שלישית במשחק: "אסירה", הם שולטים בה, במשפחתה ובעתידה, והדרך היחידה שלה להיחלץ היא לעלות לשלב הגמר.
היא נדרשת לעלות למעבורת לסטטן איילנד, שם צופה אלמוני יפגוש אותה.
למקום מגיע איאן, והיא דורשת ממנו הסברים מדוע סיבך אותה.
איאן מספר לה על האירוע בסיאטל, שבו הוא, טיי ונער בשם רובי, קיבלו משימה להיתלות בידיהם מזרוע של עגורן, ורובי נפל ונהרג.
איאן וטיי פנו למשטרה שלא עשתה דבר, והם הפכו ל"אסירים".
לכן שניהם חייבים להגיע לגמר, וכעת גם וי היא אסירה כמותם (מכך מובן שאיאן וטיי משחקים בניגוד לרצונם, בהיותם בני ערובה בידי מנהלי המשחק האלמונים).
הוא מסביר לה שביקש מהצופים חובה שתאפשר לו לדחוק את טיי, לעלות לגמר מול וי, ואז יפסיד לה בכוונה, כי טיי יעשה הכל כדי לנצח.
לאחר שאיאן מצליח לעמוד במשימה להיתלות בידו האחת מזרוע של עגורן, כפי שהיה בסיאטל, הוא עולה למשימת הגמר מול וי.
וי פוגשת את טומי וסיד שבאים לשכנע אותה "להתקפל", אך היא מסבירה שכעת עליה להשתתף במשימת הגמר, והם נחלצים לעזרתה.
השניים מגייסים את חברי מועדון ההאקרים המחתרתי של טומי בראשותה של "Hacker Kween" ("מלכת ההאקרים"), ובקיצור - אייץ'.קיי.
(HK) (סמירה ויילי), במטרה לשבש את הקוד הפתוח של המשחק ולהפיל אותו.
ננסי, שאיבדה את כל כספה, מתקשרת בבהלה אל טומי שמזמין אותה להצטרף אליו ואל חבריו הצופים במתרחש.
וי עולה למעבורת ומקבלת מאלמוני אקדח לצורך משימת הגמר המתקיימת לעיני קהל צופי המשחק בתוך מבצר עתיק.
איאן נשלח לרכבת ומקבל אקדח אף הוא.
שניהם נכנסים לאצטדיון וניצבים עם אקדחים לעיני הצופים, כאשר החובה היא לירות זה בזה, ומי שיורה ראשון - מנצח.
וי ממאנת לירות באיאן ופונה לצופים בתוכחה על שהם רעולי פנים ומסתתרים מאחורי זהויות בדויות.
איאן מציע ששניהם יתקפלו, אך טיי יוצא מהקהל ומתנדב למלא את החובה לירות בווי, והצופים מצביעים "בעד".
טיי יורה בה והיא נופלת לזרועות איאן לעיני חבריה ואמה.
לכל הצופים נשלחת הודעה בשמותיהם האמיתיים "את/ה שותפ/ה לרצח", הצופים ממהרים להסתלק מהמבצר וכל המשתמשים מתנתקים.
וי פוקחת את עיניה, והיא וטיי מסבירים לאיאן שזה היה תכסיס שתואם מראש: סיד התקשרה לטיי, סיפרה לו על הכוונה להפיל את המשחק, והם סיכמו שהוא יירה כדור סרק בעוד וי תעמיד פני מתה.
טיי ואיאן מתפייסים, טיי הוא המשתמש האחרון שמתנתק, והמשחק קורס.
הכסף מוחזר לחשבון הבנק של ננסי בסיוע אייץ'.קיי., וסיד מתאהבת בטומי.
עם שחר, אחרי תום האירועים, איאן מתוודה באוזני וי ששמו האמיתי הוא סאם.
בסוף הסרט, כשהם מתנשקים, מישהו מצלם אותם בחשאי, מה שרומז שמנהלי המשחק עדיין עוקבים אחריהם.
לפי תמונות המשולבות בכתוביות הסיום של הסרט, וי הגשימה את שאיפתה ונסעה ללמוד בקליפורניה.
מעין הופעת קמע של ג'יימס פרנקו, אחיו הבוגר של דייב פרנקו: הדקות הראשונות של הסרט מתרחשות על צג הלפטופ של וי.
כאשר היא פותחת את דף הבית של אתר ה"הפינגטון פוסט", מוצג קישור לכתבה תחת הכותרת: "האם ג'יימס פרנקו חכם מדי?" בצירוף תמונת השחקן.
הסצנה שבה נכנסת וי לחנות הכל-בו היוקרתית לחפש את השמלה המבוקשת, היא מחווה לסצנה מהסרט "אישה יפה" (1990), בו מגלמת ג'וליה רוברטס, דודתה של אמה רוברסט, את "ויויאן" המחפשת שמלה בחנות יוקרה ברודיאו דרייב שבבוורלי הילס.
בשני הסרטים, כאשר הגיבורה מתעניינת בשמלה, חיצוניותה הזולה גוררת יחס מזלזל ומתנשא מצד צוות החנות, עם התשובה "זה יקר מאוד".
שחקנ/יתתפקידאמה רוברטסוי דלמוניקודייב פרנקואיאן / סםג'ולייט לואיסננסי דלמוניקומיילס הייזרטומי מנקוזואמילי מיד סיד סלואןקולסון בייקר (Machine Gun Kelly)טייקימיקו גלן ליבסמירה וייליאייץ'.קיי.
(Hacker Kween)קייסי נייסטאטהופעת קמע (צופה)
הצילומים החלו ב-13 באפריל 2015, הסתיימו ב-5 ביוני באותה שנה וכללו אתרים אותנטיים בעיר ניו יורק, מקום התרחשות העלילה, בין היתר:
מגדלי "קאסלטון פארק" בסטטן איילנד, מקום מגוריה של וי.
דיינר "קולונייד" והחניון הצמוד אליו בסטטן איילנד, שם נפגשו וי ואיאן/סאם בראשונה.
חנות הכלבו "ברגדורף גודמן" בשדרה החמישית, שם מתקיימת משימת הביגוד.
ויאדוקט שדרת פארק שלאורכה מתקיימת משימת האופנוע, עד חומת תחנת גרנד סנטרל.
טרמינל "וייטהול" שממנו יוצאת המעבורת ממנהטן לסטטן איילנד.
מצודת "Battery Weed" בסטטן איילנד, שם מתקיים הדו-קרב אקדחים במשימת הגמר.
הבמאים ג'וסט ושולמן ראו אתגר בעשיית סרט שעלילתו מתרחשת באינטרנט, משום שלדבריהם, אינטרנט יכול להיות טוב או רע לפי האופן שפועלים בו, ובהתאמה, המשחק Nerve יכול להיות מעצים או "הדבר הנורא ביותר שאפשר לדמיין".
בגלל המסר הזה, היה חשוב לבמאים שבני נוער יצפו בסרט, ולכן הם הקפידו על כך שהסרט יוכל לקבל סיווג צפייה PG-13 לפי שיטת הסיווג MPAA של איגוד הסרטים של אמריקה.
סיווג זה קובע שהשגחת הורים נדרשת לילדים למטה מגיל 13. לשם כך הושמטה מהתסריט משימת חובה שכללה סצנת מין.
בנוסף על אלה, תחילת הסרט מוצגת בסגנון פאונד פוטג': סצנת הפתיחה מתרחשת על צג המחשב של הגיבורה, ללא כתוביות פתיחה, כשמוזיקת פתיחה מושמעת ממחשב אישי הממלא תפקיד בסרט.
על אף זאת, הסרט לא משויך לתת-סוגה של פאונד פוטג', אלא מוגדר כתוצר של הקולנוע האמריקאי המסורתי, בשילוב סרטוני אייפון המצולמים בגוף ראשון.
סיום הסרט במה שנראה כקליף האנגר, עורר ציפיות לסרט המשך.
הסופרת ג'ין ראיין אמרה בראיון שהיא נשאלת רבות לגבי ספר וסרט המשך.
ראיין הסבירה שהספר נכתב כיצירה העומדת בפני עצמה, והסוף הפתוח הוא מטפורה לכך שכאשר מעלים תוכן כלשהו לרשת, לעולם אי אפשר למחוק אותו לגמרי.
עם זאת, היו לה פה ושם הרהורים לגבי המשכים אפשריים של הסיפור, אך במועד פרסום הראיון (אוקטובר 2016) היא לא עבדה על משהו באופן רשמי.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-12 ביולי 2016 בבית הספר לאמנויות חזותיות במנהטן, ניו יורק, בנוכחות אמה רוברטס, דייב פרנקו וג'ולייט מילס.
ב-21 בחודש הוקרן הסרט במסגרת פסטיבל קומיק-קון.
הבכורה לקהל הרחב תוכננה בתחילה ל-16 בספטמבר, אולם משום שבני נוער היו קהל היעד העיקרי, החברה המפיצה (Lionsgate) הקדימה את המועד ל-27 ביולי כדי לנצל את חופשת הקיץ בבתי הספר.
הקרנת הבכורה בישראל התקיימה יום לאחר מכן, ב-28 ביולי 2016. ב-25 באוקטובר באותה שנה הופץ הסרט להזרמת מדיה.
כנגד תקציב של 19 מיליון דולר, סך ההכנסות מהסרט בבתי הקולנוע בעולם הגיע ל-85.2 מיליון דולר, מתוכם 38.5 מיליון בצפון אמריקה ו-46.7 בשאר מדינות העולם.
בשלושת ימי סוף שבוע הבכורה הסתכמו ההכנסות ב-9.4 מיליון דולר, סכום שעמד בתחזית המוקדמת של 9–10 מיליון.
באתר "Rotten Tomatoes", מתוך 138 מבקרים קיבל הסרט 67% דעות חיוביות, עם דירוג ממוצע של 5.78/10. סיכום הביקורות הוא שקצב מהיר ושחקנים ראשיים מקסימים מסייעים לסרט להתגבר על כמה פגמים בסיסיים ולהוות מותחן מהנה לבני הנעורים, עם אנרגיה שמפצה על ביצוע מבולבל.
ב-CinemaScore קיבל הסרט ציון A- בסולם מ-A (הגבוה ביותר) עד F (הנמוך ביותר).
באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 58 מתוך 100 על-פי 33 מבקרים.
מבקר הקולנוע של אתר סרט, יאיר הוכנר, העניק לסרט ציון של שלושה כוכבים מתוך חמישה, והציון המשוקלל של הצופים הוא 7.1 מתוך 10. גולשי אתר סרטים העניקו לסרט שבעה כוכבים מתוך עשרה.
הסרט קיבל שלוש מועמדויות בטקס פרס טריילר הזהב לשנת 2017: סרט המתח הטוב ביותר, הפרסומת הטובה ביותר בטלוויזיה לסרט מתח, והכרזה הטובה ביותר לסרט מתח.
במסגרת פרסי ההתאחדות הבינלאומית של מבקרי המוזיקה בסרטים (IFMCA) לשנת 2016, הסרט קיבל מועמדות לפרס הפסקול הטוב ביותר לסרט פעולה, הרפתקאות או מתח.
כמו כן, "משחקי חובה" היה מועמד לפרס בחירת הקהל בקטגוריית סרט המתח המועדף לשנת 2017.
משחקי מכבי פאן אמריקה או המכביה האמריקאית (בספרדית: Macabiada Panamericana, ולאחר מכן Juegos Macabeos Panamericanos) היא תחרות ספורט רב־ענפית המתקיימת מדי ארבע שנים באמריקה הלטינית בהשתתפות ספורטאים יהודים.
משחקי מכבי פאן אמריקה מתקיימים אחת לארבע שנים ובסמיכות למשחקי מכבי אירופה, שנתיים לאחר המכביה.
את המשחקים מארחת אחת ממדינות אמריקה הלטינית הנבחרת בקונגרס מכבי תנועה עולמית.
כיום משתתפות במשחקי מכבי פאן אמריקה גם משלחות ממכבי ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, בריטניה וישראל.
14 2019 מקסיקו סיטי, מקסיקו 21 4,000 משחקי מכבי פאן אמריקה 2019 כללה גם משלחות אורחות מארצות הברית, קנדה, בריטניה, אוסטרליה, סין, ספרד, הונגריה וישראל.
15 2023 בואנוס איירס, ארגנטינה משחקי מכבי פאן אמריקה 2023 16 2027 סולאנס-פונטה דל אסטה, אורוגוואי משחקי מכבי פאן אמריקה 2027
משחקי מכבי אירופה, או "המכביה האירופאית" , היא תחרות ספורט רב-ענפית המתקיימת מדי ארבע שנים באירופה בהשתתפות ספורטאים יהודים.
משחקי מכבי אירופה מתקיימים אחת לארבע שנים ובסמיכות למשחקי מכבי פאן אמריקה, שנתיים לאחר המכביה.
את המשחקים מארחת אחת ממדינות אירופה, שנבחרת בקונגרס מכבי תנועה עולמית.
ב-1929 התקיימו "משחקי מכבי אירופה" בפעם הראשונה- המכביה האירופית הראשונה- באוסטרבה, צ'כוסלובקיה, ושנה לאחר נערכה המכביה האירופית השנייה באנטוורפן, בלגיה.
בשנים 1933 ו-1936 התקיימו גם "מכביות חורף" אירופאיות.
לאחר מכן חלה הפסקה, בעקבות מלחמת העולם השנייה, ורק לאחר 30 שנים, ב-1959, חודשה מסורת המשחקים האירופאים ביוזמתו של דוקטור רוברט אטלס, שהיה מנהל הספורט של מכבי העולמי.
כיום משתתפות במשחקי מכבי אירופה גם משלחות ממכבי ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה ומישראל.
אירופה אירחה גם מכביות חורף.
ב-1933 בזאקופנה בפולין - מכביית החורף הראשונה, בהשתתפות כ-400 ספורטאים, וב-1936 בבאנסקה ביסטריצה בצ'כוסלובקיה - מכביית החורף השנייה, בהשתתפות כ-2,000 ספורטאים מ-12 מדינות שונות.
מכביית החורף השלישית התקיימה רק בינואר 2023 ברופולדינג, במדינת בוואריה שבגרמניה.
במכביה השתתפו כ-500 ספורטאים מ-20 מדינות, ביניהן משלחת ישראלית.
ב-2024 התקיימה לראשונה מכביה אירופאית לנוער European Maccabi Youth Games (EMYG), אותה אירחה לונדון בהשתתפות ספורטאים מ-14 מדינות.
מספר שנה מיקום מספר מדינות משתתפות מספר ספורטאים משתתפים הערות 1 1929 אוסטרבה, צ'כוסלובקיה משחקי מכבי אירופה 1929 2 1930 אנטוורפן, בלגיה משחקי מכבי אירופה 1930 3 1959 קופנהגן, דנמרק 11 500 (35 מישראל) משחקי מכבי אירופה 1959 התקיימה כ-30 שנים לאחר קודמתה.
משחקי מדינות אירופה הקטנות בשנת 2019 הם הפעם ה-18 בה התקיימו המשחקים.
התחרויות נערכו בין בתאריכים 27 במאי עד 1 ביוני 2019 בבודווה, מונטנגרו.
בתחרויות לקחו חלק 846 ספורטאים מתשעש מדינות.
לוקסמבורג ניצחה את המשחקים כשזכתה ב-69 מדליות, מהן 26 מדליות מזהב.
בתחרויות לקחו חלק 846 ספורטאים שהתחרו ב-11 ענפי ספורט שונים.
בתחרות התקיימו משחקים כ-11 ענפי ספורט:
רפאל סטאקיוטי - זכה בשש מדליות זהב אישיות: שלוש מדליות זהב בשחיית גב במקצים ל-50 מטר, 100 מטר ו-200 מטר, מדליה במקצה ל-100 מטר פרפר ושתי מדליות בסגון מעורב (200 מטר ו-400 מטר).
בנוסף, זכה בשתי מדליות זהב קבוצתיות (4x100 מטר חופשי ו-4x200 מטר חופשי) וממדליית כסף (4x400 מטר חופשי)
פיט ברנדנבורגר - זכה בארבע מדליות אישיות: שלוש מדליות זהב בשחייה בסגנון חופשי במקצים ל-200 מטר, 400 מטר ו-1,500 מטר.
בשני המקצים האחרונים קבע שיא משחקים חדש.
מדליית ארד במקצה ל-100 מטרים בסגנון חופשי.
אנטון סביין מק'קי - זכה בשלוש מדליות זהב בשחיית חזה במקצים ל-50 מטר, 100 מטר ו-200 מטר.
בשלושתש המקצים קבע שיא משחקים חדש.
קסנדרה פטיט - זכתה בשש מדליות אישיות: ארבע מזהב (50 ו-100 מטר חופשי, 50 מטר חזה ו-200 מטר מעורב) ושתי מדליית ארד (200 מטר חופשי, 100 מטר פרפר).
בנוסף זכתה בשתי מדליות קבוצתיות: מדליית זהב ב-4x100 מטר חופשי ומדליית כסף ב-4x200 מטר חופשי.
משחקי מלחמה הם אתגרים במרחב הקיברנטי, שבו המתחרים צריכים לנצל פגיעויות ביישומים שונים או להגן מפניה ולמנוע גישה לא מורשית למערכות המחשב.
משחקי המלחמה מסייעים לארגונים לשפר את תוכנית התגובה לאירועי סייבר ומשמשים תרגיל לזיהוי פערים בתוכנית ההתאוששות מפני אסון ובנוסף מאפשר למשתתפים בו ללמוד יסודות הגנה ותקיפה שלא חווה בעבר.
משחקי המלחמה מורכבים מאתגרים שונים שנפוצים בתחום ונכונים לאיומים הניצבים בפני המתחרים באותה העת:
מטה הסייבר של נאט"ו עורך אתגר שנתי הנקרא לוק שילד (Locking Shields), בו משתתפים מומחי סייבר מיחידות שונות, מפתחים מיומנויות תקיפה והגנה, מתאמנים בזמן אמת ומשתתפים בדיונים שונים.
משחקי לוח נאציים היו מרכיב במסע התעמולה של אדולף היטלר בגרמניה הנאצית.
שר התעמולה של היטלר, יוזף גבלס, הבין שכדי לחדור ולהיקלט בציבור, התעמולה חייבת לעורר עניין של קהל וצריכה להיות מועברת באמצעות אמצעי תקשורת שמושכים תשומת לב.
בתקופה זו, שבה לא היו קיימים מחשבים אישיים, טלפונים סלולריים, אינטרנט או שידורי טלוויזיה, היה צורך למצוא דרכים בלתי פורמליות שונות להפצת תעמולה.
על רקע זה, שימשו משחקי לוח וצעצועים לילדים כדרך להפצת תעמולה גזענית, צבאית ופוליטית לנוער גרמני וכחלק ממערך התעמולה לילדים בגרמניה הנאצית.
"יודן ראוס!" (Juden Raus, מילולית: יהודים החוצה) הוא משחק בסגנון סולמות וחבלים שפורסם בגרמניה הנאצית על ידי Günther & Co.
בשנת 1936. המשחק פורסם כ"מבדר, מלמד ובנוי בצורה מוצקה".
הציוד של המשחק כולל זוג קוביות, לוח משחק וכמה פסלונים של כלי משחק שעוצבו כדמויות עם כובעים מחודדים גדולים שנועדו לייצג יהודים.
שחקנים זורקים בתורות את הקוביות ומזיזים את "היהודים" שלהם על פני המפה לעבר "נקודות איסוף" מחוץ לחומות העיר, כשהמטרה היא לגרשם אל מחוץ לגבולות המשחק, לכיוון פלשתינה (א"י), תוך התמודדות עם מהמורות שונות בדרך.
בהוראות הכתובות על לוח המשחק "אם תצליחו להעלים שישה יהודים, זכיתם בניצחון ברור!".
יודן ראוס היה משחק לוח מסחרי, לא היה לו קשר ישיר למפלגה הנאצית, והוא נמכר באופן מסחרי ללא כל סיוע מצד המפלגה הנאצית.
כך שבהתאם, אין בו תעמולה נאצית ישירה, והוא לא מכיל סמלים נאציים.
המשחק קיבל ביקורת אוהדת בכתב העת Das Schwarze Korps , של המפלגה הנאצית, כמקדם את מדיניות המפלגה במשחקים לכל המשפחה.
בן ברקוב ממוזיאון השואה בספריית וינר בריטניה, מספר שהוא תועד כ"הצלחה מסחרית ניכרת", וכפי הנראה מיליון עותקים שלו נמכרו.
עם זאת, מאמר אחר ב-Board Game Studies Journal טוען שלא ניתן לדעת את המכירות וההצלחה המסחרית האמיתיים של המשחק, משום שעצם הפרסום אודותיו היה מהלך פרסומי בעל אג'נדה.
המאמר טוען כי קשה להניח שמשחק מסחרי שהאס אס לא היה שותף בשיווקו, היה מגיע לתפוצה עצמאית כה גדולה, בתקופה זאת בגרמניה הנאצית.
במאמר שפרסם האיגוד הבינלאומי ללימודי משחקי לוח, הוא מכונה "משחק הלוח הידוע לשמצה ביותר של ההיסטוריה".
לדבריו, "יודן ראוס!" מראה שאחרי עשרות שנים של תעמולה, האנטישמיות הייתה נטועה כל כך עמוק בחברה הגרמנית בשנות ה-30, עד שמישהו חשב שזה יהיה נושא טוב למשחק ילדים.
גזענות קיימת במשחקי לוח רבים, אבל "יודן ראוס!" היה ייחודי בתיאור האופן שבו הגזענות באה לידי ביטוי בחברה, והוא מהווה דוגמה מפחידה לבנאליות של הרוע....
ישנם אזורים רבים בעולם שבהם משחק כזה עדיין עשוי למצוא קהל קליט....
"יודן ראוס!" מהווה אזהרה לכולנו".
פצצות על אנגליה (Bomber über England) הוא משחק בסגנון פינבול (משחק שולחני אלקטרוני-מכני, עם מנופים מכניים קטנים, שבו משתתף שחקן אחד בלבד, ומטרתו צבירת נקודות מקסימלית על ידי פגיעה במגוון מטרות עם כדור ברזל).
המשחק כולל מפה של אנגליה וחלק מצפון אירופה.
המפה מכילה חורים במיקומן של ערי מפתח כמו לונדון, ליברפול, ניוקאסל ופלימות' וכן נקודות שונות המייצגות מטרות בים הצפוני.
המשחק נוצר בהשראת הקרב על בריטניה ובפרט בהשראת הבליץ.
השחקנים יורים בכדורים מונעי קפיץ המייצגים "פצצות", לעבר מטרות אלו, וזוכים בנקודות שונות על הפגיעה במטרות האויב.
אם שחקנים מפציצים מקומות בשליטת גרמניה הנאצית כמו בריסל ואמסטרדם, הם מפסידים נקודות.
יאגט אאוף קוהלן-קלאו (Jagd auf Kohlenklau, תרגום מילולי: "לצוד את גנב הפחם") הוא משחק לוח של גלגול ותנועה אשר הופק על ידי Lepthian-Schiffers בגרמניה הנאצית במהלך השנים האחרונות של מלחמת העולם השנייה.
המשחק היה חלק ממסע תעמולה נאצי שהושק ב-23 ביוני 1942, תחת הסיסמה "Kampf dem Kohlenklau" ("הילחמו בגנבי הפחם").
קמפיין זה ביקש לקדם שימור אנרגיה כאמצעי לחסוך במשאבי המדינה המתדלדלים, לצורך המאמץ המלחמתי.
לימים, הייצוג החזותי של הקוהלנקלאו, "גנב הפחם", הפך לדימוי איקוני של גרמניה הנאצית והוצג לעיתים קרובות בעיתונים, מגזינים, פוסטרים וסרטים.
ארבעה מיליון עותקים של המשחק הופקו והופצו בין משקי הבית בהם היו הכי הרבה ילדים.
לוח המשחק מורכב מ-50 משבצות, בהן משבצות באדום, שחור, ולבן.
השחקנים מטילים קובייה ומקדמים את כלי המשחק שלהם לפי המספר שיצא.
כאשר השחקן נוחת על משבצת, הוא מקריא בקול קטע טקסט מתאים מהלוח.
משבצות אדומות מייצגות פעולות בזבוז אנרגיה המענישות שחקנים, למשל: "משאיר את הרדיו דולק כשאף אחד לא מקשיב.
גנב הפחם אוהב את זה!
משבצות שחורות כוללות פעולות שחוסכות אנרגיה ומתגמלות את השחקנים.
משבצות לבנות הם נייטרליות ואין להן השפעה.
השחקנים מתחלפים עד שאחד מגיע לבסוף לסוף ומוכרז כמנצח.
הזוכה מגלה מי היה "גנב הפחם" ומוציא אותו מהבית בהצלחה.
משחקי NBA ביום חג המולד, 25 בדצמבר , היו מסורת שנתית מאז העונה השנייה של הליגה ב-.
נכון לעונת משוחקים בחג המולד חמישה משחקים.
בניגוד למשחקי חג ההודיה המסורתיים של ליגת הפוטבול NFL, למשחקי חג המולד של ה-NBA אין משחקים בין קבוצות קבועות.
במקום זאת, משחקות בהם הקבוצות הטובות ביותר, השחקנים הטובים ביותר או הקבוצות ביניהן היריבויות הגדולות ביותר.
מאז 1995, אלופת ה-NBA המכהנת משחקת תמיד בחג המולד.
משחק ה-NBA הראשון ששוחק ב-25 בדצמבר היה ב-1947, שנה לאחר הקמת ליגת ה-BAA, כאשר הניו יורק ניקס ניצחו את פרובידנס סטימרולרס במדיסון סקוור גארדן 89–75. מאז שיחקה הליגה משחקים מדי שנה בחג המולד למעט ב-1998 (כאשר שביתה ביטלה את מחצית עונת ).
בשנותיו הראשונות של המנהג הכתיבה הקרבה האזורית את רוב ההתמודדויות.
קבוצות היו בדרך כלל משחקות מול יריבותיהן הגאוגרפיות כדי לצמצם את הנסיעות וכדי לאפשר להן יותר זמן עם משפחותיהן.
לדברי ג'ק רמזי, שאימן את פורטלנד טרייל בלייזרס בעונת , "עד 1986 (אז הפסיק לאמן את פורטלנד) חג המולד פירושו להיות בבית עם המשפחה ולקיים משחק שתמיד ניצחנו.
זה היה חג המולד המושלם עבורי".
הוא קבע את שיא הניצחונות כמאמן בחג המולד עם 11, הישג שפיל ג'קסון השווה ב-2008.
בתחילת שנות ה-80 שיחקו הניו יורק ניקס שלוש שנים ברציפות.
ב-1984 קלע ברנרד קינג, חבר היכל התהילה של הכדורסל, 60 נקודות - שיא הנקודות לשחקן בחג המולד.
בשל ההתרגשות שנגרמה ממשחקים אלו החליטה ה-NBA שמשחקי החג ישוחקו בין הקבוצות והשחקנים הטובים ביותר.
אמנם אין מערכת ספציפית לקביעת הקבוצות במשחקי חג המולד, אבל המשחקים כוללים בדרך כלל את הקבוצות ששיחקו בגמר ה-NBA של העונה הקודמת, כמו גם את הקבוצה בה משחק ה-MVP המכהן של הליגה.
הניקס שיחקו יותר משחקי חג המולד מכל קבוצה אחרת עם 56, ומאזן 24–32 שלילי.
ההופעה האחרונה שלהם בחג המולד הייתה ב-2023, אז ניצחו 129–122 את מילווקי באקס במדיסון סקוור גארדן.
24 הניצחונות שלהם מביאים אותם למקום הראשון (במשותף עם לוס אנג'לס לייקרס) בחג המולד, וגם 32 ההפסדים שלהם הם שיא.
מאז שממפיס גריזליס שיחקה את משחק חג המולד הראשון שלה ב-2022, שארלוט הורנטס היא הקבוצה הפעילה היחידה ב-NBA שלא שיחקה בחג המולד.
משחק חג המולד הראשון ששוחק מחוץ לארצות הברית התקיים ב-2019, אז טורונטו ראפטורס הפסידה 102–118 לבוסטון סלטיקס בסקוטיה-בנק ארנה שבטורונטו, אונטריו, קנדה.
כמה אישים לקחו חלק במשחקי חג המולד גם ככדורסלנים וגם כמאמנים.
דוק ריברס שיחק במדי הניקס ב-1992 ואימן את בוסטון סלטיקס מ-2008 עד 2013. פיל ג'קסון, שהשתתף גם הוא כשחקן וכמאמן, לקח חלק ביותר מ-20 משחקי חג, ואימן בחג המולד מדי שנה מ-1990, למעט 1995 ו-2004, עד פרישתו בסוף עונת .
קבוצות ושחקנים רבים לובשים מדים ונעליים מיוחדים במשחקי חג המולד.
מ-2009 עד 2011 לבשו הניקס לבשו את התלבושת השלישית שלהם, הירוקה-כתומה, שעוצבה לרגל יום פטריק הקדוש.
במהלך המשחק בין ההיט ללייקרס ב-2010 נעלו שחקני שתי הקבוצות נעליים מיוחדות לחג.
בראיינט, פאו גאסול ולמאר אודום לבשו נעלי נייקי בצבע ירוק ליים, בעוד ג'יימס וכריס בוש נעלו נעליים אדומות עם שרוכים ירוקים.
מ-2008 עד 2011 קבוצות ששיחקו ביום חג המולד לבשו סמל המציג את הלוגו של ה-NBA בתוך פתית שלג.
בין 2012 ל-2016 ה-NBA ואדידס ייצרו מדים מיוחדים למשחקי חג המולד.
משחקי חג המולד של ה-NBA כללו כמה מהמשחקים הזכורים ביותר ששוחקו אי פעם:
ברנרד קינג קלע 60 נקודות עבור הניו יורק ניקס ב-1984.
פטריק יואינג עזר לניקס לבצע קאמבק ולנצח את בוסטון סלטיקס לאחר שהיו בפיגור של 25 נקודות ב-1985. לאחר מכן הוא ניצח את מייקל ג'ורדן והשיקגו בולס עם סל ניצחון ב-1986.
סקוטי פיפן ביצע חסימה בשנייה האחרונה ב-1994.
המשחק הראשון שהפגיש בין קובי בראיינט ושאקיל אוניל כיריבים היה בחג המולד 2004.
פיל ג'קסון הפך למאמן שניצח ב-1,000 משחקים הכי מהר ב-25 בדצמבר 2008.
ב-2009 ו-2010 שיחקו זה מול זה לברון ג'יימס וקובי בראיינט.
בעקבות שביתת השחקנים ב-2011, באותה עונה משחקי חג המולד היו גם משחקי פתיחת העונה.
ב-2021 הפך לברון ג'יימס הפך לגדול קלעי חג המולד בכל הזמנים עם 422 נקודות, וחלף על פני קובי בראיינט שקלע 383 נקודות.
לצד השחקנים והקבוצות הטובים ביותר, משחקי חג המולד כוללים גם משחקים בין יריבות ספוריטביות.
במהלך שנות ה-90, בכל משחקי חג המולד מלבד אחד כלל משחק בו היו מעורבים הניו יורק ניקס או השיקגו בולס, כאשר שתי הקבוצות שיחקו זו מול זו פעמיים (ב-1992, עונת האליפות השלישית של הבולס, וב-1994), והיו נפגשות בפעם השלישית ב-1998, אלמלא השביתה.
הפעם היחידה בה לא שיחקה אף אחת מהקבוצות בחג המולד בשנות ה-90 הייתה בעונת האליפות הראשונה ברצף השני של הבולס, בעונת .
במהלך שנות ה-2000, ה-NBA שמה במרכז את היריבות בין קובי בראיינט ושאקיל אוניל, לשעבר חברים לקבוצה בלוס אנג'לס לייקרס.
מאז 1999, כל חג מולד כלל משחקים בהשתתפות הסלטיקס או הלייקרס, כאשר שתי הקבוצות משחקות בכל שנה מאז 2008.