tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ועם מַטְיֵשּ מלכנו בעם כבד כארבה
גאון בירת וִוינָא לנו שסונו.
ניאצת בנו, וגם גדל חרונך;
מעשן אפך קדרו ענני שמינו
ועד חורמה דיכאונו חזיזי שאונך.
עתה חצי מָנְגָּל (קרי מונגול) ללבינו ניחתו
אחריהם מַחְמָדִים (במקור: טורקים) ארצנו שיחתו
ועול כובדם נתנו עלינו זרים
שפתות עם לועז על גבעות חללינו
קול שאון הרימו, תרועת רצח;
גדודי עם אָסְמַן (קרי עות'מאן), ובחרפות נצח.
מקשר המורדים שבת כל ישע,
הוי כל חמדה לתל דשן נהפכה.
גם שם תדבקמו חרב הרודפים.
ועל אובדן ארצם לבוש אבל עוטפים.
יעלו להרים גם ירדו לעמקים,
על ראשם העננים יפיצו ברקים
תל החרבות על גבעה הנישאה,
תרועת העליזים בה תמיד נשמעה
ועתה קול שאיה מבין האבנים.
מדם החללים אשר נשפך כמים,
פרח החופשה לא יציץ לנו,
דמעת העשוקים על כל האפסיים
שלח לו ימינך כתורן מרקיע,
מים היגונות לחוף בטח נהלהו;
דיכאו ראשו ימי עמל ותלאה,
רצהו כאב נאמן, תן לו שנות ששון,
עוונו כבר נרצה, עת גאולתו באה,
הריעו לגרנדה הוא ההמנון הלאומי של גרנדה מאז הקמתה של גרנדה בשנת 1974. השיר נכתב על ידי מאסנטו בפטיסט והולחן על ידי לואי ארנולד.
אנו משביעים את עצמנו בפנייך,
מי ייתן שאנו עם אמונה ואומץ
ההמנון הרשמי של קריית הוותיקן הוא "מזמור ומארש האפיפיורות" (באיטלקית: Inno e Marcia Pontificale; בצרפתית: Marche pontificale).
ההמנון חובר על ידי שארל גונו ב-1896 לחגיגת החצי-יובל לכהונתו של האפיפיור פיוס התשיעי.
יצירה זו הייתה לפופולרית בין יצירותיו הראשונות.
ב-16 באוקטובר 1949 החליט האפיפיור פיוס השנים עשר להחליף את "מארש הניצחון" של ויקטורין הלמייר, שהיה ההמנון הקיים, בהמנון החדש - "מרש האפיפיורות".
יצירתו של גונו הוצגה לראשונה בערב חג המולד של שנת 1949. באותו זמן כתב נגן העוגב של בזיליקת פטרוס הקדוש, אנטוניו אלגרה, את מילותיו של ההמנון באיטלקית על לחנו של גונו.
הו רומא הנצחית, עיר של קדושים מעונים וצדיקים,
הו רומא הנצחית, קבלי את תפילותינו.
הללו את אדונינו אלוהים שבשמיים
ותן שלום על אוהבי משיחנו.
אליך אנו באים, האפיפיור הקדוש,
בך אנו רואים את הגאולה.
אתה יורשם של קדושי אמונתנו,
אתה מפלטם של אלו שהאמינו ונלחמו.
הכוח והטרור לא ינצחו, אבל האמת והאהבה ישלטו.
אלף דקלים ואלף מזבחות ישירו לך הלל.
אור לגויים ותקוותם של העולם!
אורך לא עולם לא יכבה,
תפארת יופייך תפזר שנאה ובושה.
המנון גיברלטר הוא ההמנון הלאומי של גיברלטר.
המילים והלחן נכתבו על ידי פיטר אמברלי, שאינו אזרח גיברלטר.
ההמנון אומץ רשמית ב-18 באוקטובר 1994.
אף שגיברלטר מחזיקה בהמנון המלכותי "אלוהים נצור את המלך" כהמנונה הרשמי, כמו שאר הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים, יש לה המנון מקומי משלה, אשר נבחר בתחרות שנערכה בשנת 1994. ההמנון מושר ביום הלאומי של גיברלטר, החל ב-10 בספטמבר, ובאותו היום משחררים 30,000 בלונים שחורים ואדומים.
תרגום לעברית אנגלית גיברלטר, גיברלטר,
מי ייתן ויהיה זה שירנו.
הוא ההמנון הלאומי של דרום סודאן.
השיר אומץ רשמית עם ההכרזה על מדינה ריבונית ב-9 ביולי 2011. מילות ההמנון נכתבו במשותף על ידי קבוצה של 49 משוררים בשנת 2010 בהתאם לקווים מנחים שהותוו על ידי הממשלה הזמנית והצבא.
מנגינת ההמנון הולחנה על ידי קבוצת תלמידים ומורים מהאוניברסיטה הלאומית של ג'ובה.
המנגינה נבחרה בתחרות פומבית, לאחר שהועדפה על פני הצעות אחרות, במסגרת תחרות לבחירת ההמנון הלאומי של המדינה העתידה לקום.
תרגום לעברית אנגלית הו אלוהים,
על שנתת מחסדך לדרום סודאן,
קיים אותנו מאוחדים בשלום ובהרמוניה.
אנו קמים בהניפנו דגל עם כוכב מנחה
אנו נשבעים להגן על אומתנו
הו אלוהים, ברך את דרום סודאן.
אלוהים ברך את מולדתנו גאנה הוא ההמנון הלאומי של גאנה.
ההמנון נכתב והולחן במקורו על ידי פיליפ גבהו ואומץ עם קבלת עצמאותה של גאנה ב-1957, אולם לאחר ההפיכה בשנת 1966 שונו מילותיו, ובשנות ה-70 של המאה ה-20 אימצה המדינה את מילותיו של מייקל קוואמה גבורדזואה ללחנו של גבהו.
תרגום לעברית אנגלית אלוהים ברך את מולדתנו גאנה
ועשה את אומתנו גדולה וחזקה,
עשה שננצור כנות ללא חת,
ועזור לנו להתנגד לשלטון מדכאים
עם כל רצוננו וכוחנו עד עולם.
לך אנו נודרים את נדרנו החגיגי:
עם כישרונות שכלנו וכוח זרוענו,
בלילה או ביום, בלבה של סערה,
בכל צורך, לכל קריאה שלא תהיה,
לשרת אותך, גאנה, עתה ועד עולם.
הניפו גבוה את דגל גאנה
כוכב שחור של תקווה וכבוד
היכן שהנס של גאנה מתנוסס בחופשיות,
מי ייתן שהדרך לחופש אכן שוכנת;
קומו, קומו, הו בנים של ארץ גאנה,
ותחת האל צעדו עד עולם!
ג'יבוטי (בסומלית: Jabuuti) הוא ההמנון הלאומי של ג'יבוטי.
ההמנון נכתב על ידי אהדן עלמי בסומלית והולחן במקור על ידי עבדי רובלה.
ההמנון אומץ עם קבלת עצמאותה של ג'יבוטי בשנת 1977.
תרגום לעברית סומלית קומו עם כח!
עם קיצוניות של צמא וכאב;
דגלנו, שצבעיו הם הירוק הנצחי של כדור הארץ,
ובמרכז עיגול אדום של דם.
הו דגל שלנו, איזה מחזה מרהיב!
חירות הוא ההמנון הרשמי של גינאה מאז קבלת העצמאות שלה בשנת 1958. ההמנון הולחן על ידי פודבה קייטה ולא ידוע מי חיבר אותו.
תרגום לעברית צרפתית אנשי אפריקה!
שירו את המנון גינאה גאים וצעירים
שמתו בשדה הכבוד כששיחררו את אפריקה!
שקורא לכל אחיו למצוא שוב את דרכם
שקורא לכל אחיו באפריקה הגדולה
הבה נבנה איחוד אפריקאי בעצמאותינו החדשה!
המנון הנפת הדגל של הרפובליקה של סין (מנדרינית 中華民國國旗歌, פיניין Zhōnghuá Míngúo Gúoqígē) הוא המנון המושר בעת הנפתו והורדתו של דגל הרפובליקה הסינית, בדרך כלל לאחר שירת המנון הרפובליקה הסינית, וכן באירועי ספורט בינלאומיים, דוגמת המשחקים האולימפיים, בהם אין מושר ההמנון.
עוד הוא מושר לאחר ההמנון בתחילת יום הלימודים בחלק מבתי הספר.
ב-1930, לאחר שהמנון הקוומינטנג הפך להמנונה של המדינה דה פקטו, הזמין משרד החינוך הצעות להמנון לאומי רשמי חדש.
ההמנון שנבחר הולחן בידי הואנג זי ב-1936 והמילים נכתבו בידי טאי צ'י טאו, אשר חיבר גם את מילות ההמנון הלאומי.
ממשלת הרפובליקה של סין סירבה לאמץ את ההמנון החדש, וכפשרה הוחלט שזה יהפוך להמנון הדגל הלאומי.
תרגום לעברית מנדרינית פיניין הרים ונהרות נהדרים, (עם) כל-טוב יפה ושונה.
צאצאי יאן וחואנג, שיהיו גיבורי מזרח אסיה,
לעולם אינם שוקעים בייאוש, אינם שאננים בהישגיהם.
פארו את אומתנו ועמלנו, וקדמו את האיחוד הגדול.
מלאכת החלוצים מלאה בעמל (ועלינו), להנציח את המייסדים והקדושים,
המשך (מורשתם) אינו קל, ואל תלכו שבי אחר תמורה מיידית,
בלב אחד ובנפש אחת, נושאים (מעלות אלה) מראשית ועד סוף,
שמיים כחולים, שמש לבנה וכל הארץ באדום!
זו ארצנו האהובה (בפורטוגזית: Esta É a Nossa Pátria Bem Amada) הוא ההמנון הלאומי של גינאה ביסאו.
השיר אומץ כהמנון הלאומי של גינאה ביסאו ב-1974. שיר זה היה גם ההמנון הלאומי של כף ורדה עד אשר נבחר לה המנון לאומי חדש ב-1996.
תרגום חופשי לעברית פורטוגזיתשמש, זיעה, ירוק וים,
מאות שנים של כאב ותקווה,
השיר נכתב על ידי אטנאסיו נדונגו מיונה והולחן על ידי רמירו סאנצ'ז לופז אשר היה סֶגֶן וסגן מנהל מחלקת המוזיקה במפקדה הצבאית במדריד.
בשל הלחנת השיר, קיבל לופז מענק של 25,000 פֶסטות (מטבעה הרשמי של ספרד עד 2002).
השיר אומץ כהמנון הלאומי של גינאה המשוונית עם קבלת עצמאותה ב-12 באוקטובר 1968.
תרגום חופשי לעברית ספרדיתבואו נצעד בשבילי
בואו נקרא "ויוה (חיים)", "תחי גינאה",
לנצח, "תחי גינאה", נשיר ונזמר
והבה על איחודנו ננטור ונשמר.
למען גמביה מולדתנו הוא ההמנון הלאומי של גמביה.
תרגום חופשי לעברית אנגליתלמען גמביה, ארץ מולדתנו
שהצדק יוביל אותנו למען הטוב,
למען אשר יוכיח אחוות אחינו.
שמור נא עלינו, אלוהי העמים,
אדמת גיאנה היקרה, של מישורים ונהרות הוא ההמנון הלאומי של גיאנה.
השיר נבחר להיות ההמנון הלאומי של גיאנה חודש לפני קבלת עצמאותה ב-1966.
הוא נכתב על ידי ארכיבלד לאונרד לוקר והולחן על ידי רוברט קיריל גלאדסטון פוטר.
את, ארצנו העתיקה (בגרינלנדית: Nunarput, utoqqarsuanngoravit) הוא ההמנון הלאומי של גרינלנד, ההמנון נכתב על ידי הנינג יעקב הנריק לונד והולחן על ידי יונתן פטרסן.
הוא אומץ רשמית בשנת 1916.
מילים בגרינלנדיתתעתיק עבריתרגום לעבריתתרגום לאנגליתבית ראשון Nunarput, utoqqarsuanngoravit
טוּנִישּׂוּגִיט סִינֵרִיאַוִיט פִּינִיךּארצנו, שהפכה כה זקנה
ראשך מכוסה כולו שער לבן
תמיד החזקת אותנו, ילדיך, בחיקך,
נִיאַקּוּאִיט אַטַקִּינַרְטוּפּ סַנִיכילדים אמצעיים במשפחה
כלשׂיט, רוצים אנו לקרוא לעצמנו
סַפֵּרַסִי אִיסוּמַקַלֵרִיצִיהענווה אינה מובנת מאליה,
אי היופי, אי הפאר הוא ההמנון הלאומי של דומיניקה, הוא נכתב בידי וילפרד אוסקר מורגן פונד, והולחן בידי למואל מקפרסון כריסטיאן בשנת 1967.
איך כה עשירות ונדירות מתנותיך .
כל מתנות אלו אנחנו מהללים.
אדמה בריאה, כמו כל המעיינות,
בפחד ויראת כבוד אלוהים מלאים,
על כל מתנות עשירות ונדירות אלו.
עשו את הנכון, היו תקיפים והוגנים.
עמלו עם לבבות, ידיים וקולות,
אנו חייבים לשגשג, להשמיע את הקריאה,
"אחד בשביל כולם - וכולם בשביל אחד".
ההמנון הלאומי של גואטמלה (בספרדית: Himno Nacional de Guatemala) נכתב על ידי חוזה חואקין פלמה (1844–1911) והולחן על ידי רפאל אלברס אולה.
ההמנון מכונה לעיתים קרובות בשוגג "Guatemala Feliz!" (גואטמלה השמחה!) ממילות הפתיחה שלו, אך אין לו שם רשמי ובגואטמלה מתייחסים אליו בעיקר כ-"Himno Nacional" (ההמנון הלאומי).
ההמנון נכתב לראשונה ב-1887 כתגובה לתחרות ממשלתית שחיפשה לאמץ המנון לאומי, למרות זכייתו בתחרות ההמנון זכה למעמד רשמי רק ב-1896. הביצוע הראשון של ההמנון היה בפגישת שירה לירית בתיאטרון קולון, בליל 14 במרץ 1897, כחלק מהאירועים המרכזיים של תערוכת מרכז אמריקה, המבצע של קטע זה זכה במדליית זהב ודיפלומת הוכרה.
המילים שונו מעט ב-1934 על ידי פרופסור חוזה בונילה רואנו, אקדמאי דקדוק ספרדי.
גרסאות מסוימות עודנו בחלקיהם האלימים ובגרסאות אחרות קטעים אלה הורחבו.
זהותו של כותב מילות השיר המקורי לא נחשפו עד 1911, כאשר לפני מותו חשף חוזה חואקין פלמה שהוא כותב המילים.
תרגום לעברית ספרדית גואטמלה השמחה!
לעולם לא יפול על ידי הצורר
ושהעבדים לא ילקקו את העול
ושהרודנים לא ירקו לך בפנים.
הניפי אל הרוח, את דגלך היפה
אל הניצחון או המוות הוא יקרא.
אל הניצחון או המוות הוא יקרא
והם הצליחו, ללא התנצחות דמים,
שממנה הענן שואב את לבנותו
וצרה על מי שמעז בטירוף חושים
לעולם לא יוותרו על הקרב הקשה
על ההגנה על אדמתם וביתם.
הם לעולם לא יוותרו על הקרב הקשה
על ההגנה על אדמתם וביתם
בני שני האוקיינוסים, ושומעת את קולם,
תחת הזהב והארגמן כנף אדומה של הקצאל
וכנפיה, יתרוממו אל עבר השמיים
ההמנון הלאומי של האיטי הקרוי בשם "La Dessalinienne" (מצרפתית: שיר הדסלין).
ההמנון נכתב על ידי ג'סטין להריסון והולחן על ידי ניקולאס ג'פרארד.
ההמנון נקרא על שמו של המנהיג המהפכן ושליטה הראשון של האיטי, ז'אן-ז'אק דסלין.
ב-1903 נערכה תחרות לכתיבת ההמנון הלאומי שנערכה כהנצחה ביום השנה ה-100 למרד העבדים בהאיטי.
מילות השיר שנכתבו על ידי ג'סטין להריסון והלחן הצבאי שכתב ניקולאס ג'פרארד זכו בתחרות, ההמנון זכה למעמד רשמי כשנה לאחר מכן, ב-1904.
ב-1903 בוצעה גרסת בכורה להמנון ששר הזמר ההאיטי המשפיע, אוגוסט דה פרדינס, הידוע בכינויו קנדג'ו.
קיימת גרסה בקריאולית האיטית שנוצרה על ידי ריימונד א.
הזמר ההאיטי, אנסי דרוז, עזר לפרסם את השיר.
אף על פי שגרסה זו צברה פופולריות רבה ברחבי המדינה, בחוקת האיטי (1987) אין הזכר כלשהו לגרסה זו.
תרגום לעברית צרפתית (רשמי) תרגום לעברית של הגרסה קריאולית האיטית קריאולית האיטית (לא רשמי) למדינתנו,
שלא יהיו אף אויבים שיעמדו בשורותינו!
Pour le Drapeau, pour la Patrie.למען האיטי, מדינת אבותינו הקדמונים
אנו צריכים ללכת לים יד ביד
אנו צריכים להיות אדונים על עצמינו
כך האיטי תהיה יפה יותר
הבה נשים את ראשנו ביחד
למען האיטי לפי חזון אבותינה
למען האיטי לפי חזון האבות
הבה נערום את כדור הארץ, הבה נשלח מים
עם שמחה, כדור הארץ יהיה פורה
כך נחיה מחוזק זרוענו בלבד
למען האיטי ולמען אבותינו הקדמונים,
אנחנו חייבים להיות אמיצים, גברים חסונים.
אנשים לא נולדים לשרת אחרים
צריכים לשלוח את ילדיהם לבית הספר
מה טוסיינט, דסלין, כריסטוף, פטישיין
עשו כדי להוציא את האיטים ממגפיהם של הלבנים.
למען האיטי לפי חזון אבותינו הקדמונים
הבה נרים את ראשינו ונביט למעלה.
הבה נרים את ראשינו ונבקש מהאל
שהשדים הרעים לא יפרידו אותנו,
למען החירות ולמען היכולת להעניק חופש,
צדק צריך להתפשט ברחבי המדינה!
יש לנו דגל כמו כל האנשים.
הבה נאהב אותו, נמות בשבילו.
זו לא הייתה מתנה מהלבנים--
זה היה דם אבותינו שניקז,
הבה נניף את דגלנו גבוה.
דגל זה הוא נפשו של כל תושב האיטי.
ההמנון הלאומי של הונדורס נכתב על ידי אוגוסטו קונסטנטינו קואלו והולחן על ידי קרלוס הרטלינג.
ההמנון מורכב משבעה בתים ופזמון, אף על פי שבגרסה הנפוצה ביותר שרים רק את הפזמון ואת הבית השביעי.
המנון הונדורס מופיע גם כחלק מתוכנית הלימודים של בתי הספר היסודיים בהונדורס, במהלך השנה השישית ללימודיהם בבית הספר היסודי לומדים התלמידים לזכור בעל פה את שמונת הבתים (כולל הפזמון) ואת הפירוש של כל בית.
במהלך תקופת הבחינות בסיום הלימודים בחטיבת הביניים, התיכון או האוניברסיטה ישנה בחינה על ההמנון הלאומי.
באופן לא רשמי, ההמנון מכונה לעיתים "דגלך מואר באופן שמיימי" (בספרדית: Tu bandera es un lampo de cielo) שזוהי גם השורה הראשונה בפזמון.
בשנת 1904, נשיא הונדורס באותה תקופה, מנואל בונילה, ביקש ממספר כותבים לאומיים שיכתבו שירי המנון ויבחרו מביניהם את השיר המתאים ביותר, אך רק בשנת 1910, במהלך כהונתו של הנשיא מיגל דווילה, התחרות נפתחה רשמית.
ב-1912, הקונגרס הלאומי פסק לבטל את התחרות מכיוון שכל 10 היצירות שהוגשו עד אותה תקופה לא עמדו בדרישות.
בשנת 1915, הממשלה, בראשות הנשיא אלברטו ממברנו, חוקקה כי ההמנון הנכתב על ידי אוגוסטו קונסטנטינו קואלו והולחן על ידי קרלוס הרטלינג יהפוך להמנון הרשמי של המדינה.
חוק זה יצא לפועל ב-23 בינואר 1917 כאשר ההמנון זכה לראשונה למעמד רשמי.
ההמנון הלאומי של הונדורס מורכב משמונה בתים, כולל הפזמון.
כל בית בנוי משמונה שורות, סך הכול ההמנון בנוי מ-64 שורות.
באופן מוזיקלי ההמנון מכיל שבעה בתים שכל אחד מהם שרים פעם אחת ובסיום כל בית שרים את הפזמון.
נהוג לשיר את ההמנון במשקל ארבעה רבעים, את הפזמון שרים באלגרו (שמח, צבאי ומלא הבעה) ואת שאר הבתים באנדנטה (איטי יותר, פאסיבי, מתון ועצוב).
את ההמנון שרים בסולם סי במול מז'ור.
ששת הבתים הראשונים של ההמנון מתארים בסדר כרונולוגי אירועים היסטוריים חשובים בתולדות הונדורס, מתחילת התקופה הטרום קולוניאליסטית עד לעצמאותה.
הבית השביעי בשונה מקודמיו מתאר את ההגנה על המולדת וקורא לתושביו להגן על מדינתם.
הפזמון מתאר את הדגל וסמל המדינה.
ונחצה על ידי פס מושלג;
ניתן לראות חמישה כוכבים בהירים;
בסמלך, אשר בו ים סוער
מוגן על ידי גליו הרחבים,
מאחוריי פסגתו החשופה של הר הגעש,
כמו הודית בתולה ויפה ישנת,
תחת שיר הערש שהשמיעו הימים,
ובעת צפייה, והתמלאות באושר, ביופייך,
הוא הביא נשיקה מלאת אהבה,
בחיפוש אחרייך הוא הפליג לים.
תחת כיפת השמיים העדינה שלך,
זה היה מיותר שההודי אהוב שלך
ומראה קשה של צדודית מצוק הר.
במשך שלוש מאות ילדייך שמעו
את קול המנדט הרודני של השליט;
במשך שלוש מאות תביעתך חסר האונים
אבל ביום אחד בהיר אוזנך
ששם, הרחק מכאן, מעל האוקיינוס האטלנטי
זו הייתה צרפת, החופשית, הגיבורה,
שלאחר חלומות שחלמה במשך מאות,
זו הייתה צרפת, ששלחה למותו
את ראשו של המלך המקודש,
את השלשלאות הידועות לשמצה נשברות.
היער הפרוע והעבה המתפרס כשיערך,
כדי להגן על סמלך הקדוש,
עלינו לצעוד, הו אדמת המולדת, למותינו;
אם נמות בחושבינו על אהבתך.
בעת שהגנו על דגלך הקדוש,
רבים, תושבי הונדורס, ימותו בפנייך,
הפזמון מתאר את דגל וסמל הונדורס.
בחלקו הראשון של הפזמון, מתואר דגל הונדורס בעזרת דימוי השמיים שנחצים על ידי פס מושלג וחמישה כוכבים בהירים הנמצאים במעמקיו.
בחלקו השני של הפזמון מתאר הסמל.
הבית הראשון, מספר על גילויו של כריסטופר קולומבוס ב-1502 את הונדורס.
הונדורס מתוארת כ"הודית בתולה ויפה", היא מדומה להודית מכיוון שקולומבוס היה סבור שהגיע להודו כשגילה אותה ולבתולה כי מעולם אף זר לא הגיע אליה.
בהמשך הבית מתואר כי יופים של חופיה הם אלו שמשכו את קולומבוס וכמחוות הערצה אליהם נשק להם.
הבית השני, מספר על חזרתו של קולומבוס לספרד ממסעו האחרון.
קולומבוס גילה את הונדורס במסעו הרביעי והאחרון, לאחר שעבר ביבשות ואיים רבים, בעת חזרתו לקח שלל מהאי וחזר באוגוסט 17 באותה השנה לדווח למלכי ספרד, איזבלה ופרננדו.
דיווח זה הוביל בסופו של דבר לכיבוש הספרדי.
בהמשך הבית מתוארת הונדורס כמרימה את מצחה בחשש וחרדה מהדגל המשונה שהיא מגלה שמונף עליה, דגל האימפריה הספרדית.
הבית השלישי מתאר את הקרבות העקובים מדם שהביאו איתם הכובשים הספרדים.
הכיבוש הספרדי התקבל בהתנגדות קשה מצד הילידים תושבי הונדורס, הבית מתאר את הקרב שבין למפירה, מנהיגם של המורדים הילידים, לבין הכובש הספרדי פרננסיקו דה מונטז'ו.
לאחר קרב בין כוחותיו של למפירה לכוחותיו של פרננסיקו, למפירה נסג לפסגת הר מבוצרת ומשם הנהיג התנגדות במשך חודשים רבים.
לבסוף, הספרדים שכנעו אותו לצאת ולנהל איתם מסע ומתן וכשיצא חייל ספרדי חמוש בארקבוז ירה בו למוות, מה שהוביל לכניעתם של הילידים.
הבית הרביעי מתאר כיצד שלוש מאות הקולוניזציה עברה על הילידים תושבי הונדורס.
בתקופה זו הילידים שירתו והיו עבדיהם של השליטים והרשויות הקולוניאליסטיות.
הרצון לעצמאות וחופש בער בילידים שהיו משועבדים אך רצונם ותביעתם לחופש זה התנדו ברוח, "אל האטמוספירה הכחולה".
לבסוף, שמעו הילידים את ההד של תנועות המהפכה מעבר לאוקיינוס האלטנטי שהביאו קץ לקולוניזציה.
הבית חמישי מתאר את השפעותיה של המהפכה הצרפתית, שהתרחשה בשנת 1789, על הילידים תושבי הונדורס.
חלקה הראשון של הפסקה מתארת את מאבקה של צרפת, ובעצם משווה באופן עקיף אותה להונדורס, במשך מאות כנגד השלטון המלוכני בצרפת עד שהתעוררה בעזרת כוחו של ז'ורז' דנטון.
המהפכה הצרפתית היוותה עבור תושבי הונדורס מקור השראה ותקווה והראה להם כי דרישה לזכויות החירות, החופש והשוויון ופירוק השלטון הרודני הוא אפשרי.
ז'ורז' דנטון היה מהפכן צרפתי שהצביע בעד הוצאתו להורג של לואי השישה עשר שהיה סמל השלטון הישן.
המלך לואי השישה-עשר נשפט לעונש מוות מהסיבה שפגע בחירותם של האזרחים ובביטחון הלאומי של צרפת.
באותה תקופה נקבע החוק הכללי לסגוד לחופש ולחירות שיוצגו על ידי "אלת התבונה", מרים.
הבית השישי מדמה את הונדורס לצרפת, מכיוון שכמו צרפת הפכה לחופשייה והתנערה מידי השליטים העריצים כך גם הונדורס התנערה מהקולוניזציה הספרדית ומהעבדות כשקיבלה את עצמאותה ב-15 בספטמבר 1821. בהמשך הבית מדומה עזיבת הקולוניאלסטים לציפור שחורה העפה הרחק מהמדינה.
הבית השביעי והאחרון שונה בתכליתו משאר בתי ההמנון מכיוון שאינו מתאר אירוע היסטורי כלשהו וקורא להגן על הסמל ודגל המדינה.
המנון גאווה או המנון להט"בי הוא שיר פופולרי, שנהיה פופולרי מאוד בקרב הקהילה הגאה או מזוהה איתו.
לא כל השירים שתויגו כהמנונים גאים נכתבו למטרה זו, אך הם נכללים בתת-ז'אנר זה של המוזיקה הפופולרית, אם הם נהיו פופולריים במיוחד בקרב הקהילה הגאה.
מילות ההמנונים הגאים מסומנות לעיתים קרובות על ידי נושאים של התמדה, כוח פנימי, קבלה, גאווה ואחדות.
עורכי הספר Queer זיהו עשרה אלמנטים, שלטענתם מתארים נושאים המשותפים להמונים גאים רבים:
מחקרים הראו כי השיר המזוהה לרוב כהמנון גאה הוא "I Will Survive" של גלוריה גיינור.
השיר מתואר כ- ארגון הצדקה לזכויות הלהט"ב בבריטניה, סטונוול כינה את שירה של כריסטינה אגילרה, "Beautiful" כשיר המעצים ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21 לאנשים להט"בים, ואלטון ג'ון ניבא כי הוא יחליף את "I Will Survive" כהמנון הגאה הבולט ביותר.
במשך השנים האחרונות התקבעו כמה שירים כהמנונים של הקהילה הגאה בישראל.
בשנות ה-90 נרשמה התרגשות והזדהות בשיר "ציירי לך שפם" של להקת נוער שוליים, "זן נדיר" של קורין אלאל, שהוקלט בהמשך גם על ידי להקת המכשפות ויהודית רביץ.
"דיווה" של דנה אינטרנשיונל הפך לאחר זכייתו בתחרות הזמר של האירוויזיון למעמד אייקוני, עליו הוא שומר זה שנים רבות.
בשנים האחרונות התבלט שיר של עומר אדם בשם "תל אביב", שנוצר בשנת 2013 בשיתוף פעולה עם ליין מסיבות, כמייצג של ההוויה הגאה בעיר.
השיר אף הושמע בפתיחת תחרות האירוויזיון בתל אביב שש שנים אחר כך.
רשימה של המנונים גאים משמעותיים מבחינה היסטורית
השיר של בארסה (בקטלאנית: Cant del Barça) הוא ההמנון הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה.
הוא נכתב ב-1974 כדי לחגוג את יום השנה ה-75 למועדון.
המילים נכתבו על ידי ז'אומה פיקאס וג'וזפ מאריה אספינאס ואת הלחן הלחין מנואל ואייס.
הפזמון זכה להופעת בכורה רשמית ב-27 בנובמבר 1974 בקאמפ נואו לפני משחק בין ברצלונה לגרמניה המזרחית על ידי מקהלה בת 3,500 איש שנוצחה על ידי אוריול מרטורל.
ב-28 בנובמבר 1998, במהלך חגיגות המאה למועדון, הוא בוצע על ידי הזמר והיוצר הקטלוני ז'ואן מנואל סראט בתום פסטיבל בקאמפ נואו.
מאז 2008/09 השיר מודפס על חולצות העתק רשמיות של ברצלונה.
בין אם מהדרום או מהצפון,
הרי שאנו מסכימים, אנו מסכימים,
עברנו שנים רבות מלאות הקרבה,
שאיש לעולם לא יוכל לכופף אותנו.
"ארץ השמש העולה" היה ההמנון הלאומי שהוכרז על ידי ביאפרה, שנודעה בעבר בשם האזור המזרחי של ניגריה.
המילים נכתבו על ידי נמדי אזיקיווה, והלחן אומץ מ"פינלנדיה" של ז'אן סיבליוס, כאשר נשיא ביאפרה אמקה אוג'וקוו נהנה מיצירותיו המוזיקליות של סיבליוס.
"פדאא'י" , או "לוחם", הוא שמו של ההמנון הלאומי הפלסטיני.
החל בשנות השלושים של המאה העשרים היה "מוטני" , או: "מולדתי", המנון הבלתי-רשמי של הפלסטינים.
השיר חובר על ידי המשורר הפלסטיני אבראהים טוקאן בשנת 1936, והולחן על ידי המלחין הלבנוני מחמד פליפל.
למרות שהוא נעדר מעמד רשמי, הוא זוכה לפופולריות בקרב הציבור הפלסטיני.
בשנת 2003 הוא נקבע כהמנון הלאומי של עיראק.
על רקע פריחת הפאן ערביות, אימצו הפלסטינים כהמנון בלתי רשמי את "בילאדי, בילאדי, בילאדי", שיר מצרי שלימים הפך להמנון מצרים.
מאז נהוג לחשוב שזהו ההמנון הפלסטיני.
"פדאא'י" נכתב על ידי סעיד אל-מוזיין והולחן על ידי המלחין המצרי עלי אסמאעיל.
תנועת פת"ח השתמשה בו בעת הפיכת מוסדות התנועה למוסדות הלאומיים הפלסטיניים ועל כן נודע בשם "המנון המהפכה הפלסטינית".
בשנת 1972 אומץ רשמית על ידי הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף) ואומץ על ידי הרשות הפלסטינית עם הקמתה.
בהמנון ניכרת הרוח הלאומית, ובולטת בהיעדרה כל התייחסות בעלת גון דתי, למשל לעניין האסלאם, אזכור האל או הג'יהאד.
תחת הערכים הדתיים, בולטים אתוסים לאומיים: הלאומיות, המאבק והשיבה.
תרגום לעברית תעתיק עברי ערביתלוחם, לוחם, לוחם
בזכות נחישותי, והאש שלי, ובעוצמת נקמתי,
עליתי על ההרים ויצאתי למאבק,
הבסתי את הבלתי-אפשרי וריסקתי את המגבלות
בנשוב הרוח ולנוכח אש הנשק
ובעקשנותו של עמי על המאבק
פלסטין היא ביתי, היא אדמת ניצחוני
פלסטין היא נקמתי ואדמת העמידה האיתנה
בשם אדמתי, ובשם עמי, ובשם אש הכאב,
אמות כלוחם, עד אשר אשוב,
יא ארצ'י יא ארצ' אלג'דוד
יא שעבי, יא שעב אלח'לוד
יא ארצ'י, יא ארצ' אלג'דוד
יא שעבי, יא שעב אלח'לוד.
יא ארצ'י, יא ארצ' אלג'דוד,
יא שעבי, יא שעב אלח'לוד,
בחק אלקסמ, תחת ט'ל אלעלמ,
ואקצ'י פדאא'י אלא אן אעוד
"אלוהים נצור את המלך" הוא ההמנון הלאומי של הממלכה המאוחדת (המנון זה אינו מוגדר כהמנון הרשמי, אך משמש באירועים רשמיים).
מחבר ההמנון אינו ידוע, אך יש המייחסים את ההמנון למחבר ג'ון בול.
המילה "מלך" או "מלכה", ובהתאמה גם יתר ההתייחסויות לשליט בשיר, מוחלפות לפי מין המונרך שעל כס המלוכה.
"אלוהים, נצור את המלך" משמש גם כהמנון השני הרשמי של ניו זילנד וכהמנון המלכותי של מדינות רבות בחבר העמים הבריטי.
מקור הלחן של "אלוהים, נצור את המלך" מגיע דווקא מצרפת, שם אותו הלחן שימש כשיר הודיה לאל על החלמתו של המלך לואי הארבעה עשר מניתוח מסובך.
המנון דומה שימש גם את הקיסרות הגרמנית לפאר את הקייזר ואת האימפריה הרוסית לפאר את הצאר.
כיום, להמנון ליכטנשטיין יש לחן זהה.
להלן הגרסה הסטנדרטית של ההמנון בן שלושת הבתים:
תרגום לעברית (מלך) אנגלית (מלך) אלוהים נצור את מלכנו רב החסד,
כדי שיארכו שנות מלכותו עלינו:
בך אנו תולים את תקוותינו,
God save the King.תרגום לעברית (מלכה)אנגלית (מלכה)אלוהים נצור את מלכתנו רבת החסד,
כדי שיארכו שנות מלכותה עלינו:
ביהדות בריטניה משמש בהקשרים דתיים שונים נוסח עברי של ההמנון, השונה מן התרגום המילולי שלעיל.
למשל, בנוסח זה נעשה שימוש בחנוכת בית הכנסת "חברת קראקא" בוייטצ'אפל שבלונדון ב-1892, בימי המלכה ויקטוריה.
נוסח דומה שימש בסדר התפילות שקבע הרב הראשי של בריטניה לכבוד הכתרתו של צ'ארלס השלישי.
גרסת יובל הפלטינה למלכות אליזבת השנייה
ביוני 2022 נחגג יובל הפלטינה למלכות אליזבת השנייה בממלכה המאוחדת לציון 70 שנה למעבר הכתר אל אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ב-6 בפברואר 1952. יום חג צוין בממלכה המאוחדת ויום החג המסורתי במאי הועבר לתחילת יוני, כדי ליצור סוף שבוע באורך ארבעה ימים לציון יובל הפלטינה.
לאחר מכן, הוחלט להקליט את "God Save the Queen" מחדש, כמחווה למאורע.
הגרסה הוקלטה על ידי הזמרת-יוצרת והסופרן האנגלייה שרה ברייטמן, ביחד עם זמר הטנור האנגלי אלפי בו .
בנוסף לשרה ברייטמן ואלפי בו, השתתפו בהקלטה המחודשת מקהלת ה-NHS Voices of Care והתזמורת הפילהרמונית המלכותית.
ב-17 במאי 2022 פורסם בחשבון הטוויטר של ברייטמן ציוץ עם הצהרה: "שרה לוקחת חלק בהוצאה העולמית של 'God Save the Queen', עם , מקהלת ה-NHS Voice of Care והתזמורת הפילהרמונית המלכותית.
ההוצאה תופץ באייטונס, באמזון מיוזיק ובמגוון פלטפורמות הסטרימינג הדיגיטליות ביום שישי, 27 במאי!".
באותו היום, פורסמה גם העטיפה של הגרסה, בה נראית אליזבת השנייה בצעירותה, כשהיא אוחזת בשרביט אדוארד הקדוש וגלובוס הריבון, כשלראשה כתר האימפריה הממלכתי.
בהמשך, פורסם שעל ההפקה המוזיקלית של הגרסה היו אחראים המפיקים המוזיקליים מייגן קוטון וניק פטריק.
ב-20 במאי פורסם ריאיון של ברייטמן שרה ב-BBC בו היא דיברה על היוזמה לגרום למלכה להגיע לראש מצעד הסינגלים לפני חגיגות היובל שלה, תוך גיוס כספים לצלב האדום הבריטי – במטרה לעזור לאנשים במשבר.
ב-25 במאי, חמישה ימים לאחר מכן, פורסמה הצהרה בה נאמר שוורנר מיוזיק UK תתרום ליש"ט לצלב האדום הבריטי עבור כל עותק ש-"God Save the Queen" הן בפורמטים הפיזיים והן בדיגיטליים.
ביום יציאתו של "God Save the Queen" קראו ברייטמן ובו לאנשים ברחבי העולם להאזין לגרסה המחודשת, במטרה להכיר תודה לאליזבת השנייה, תוך שהצטלמו יחדיו עם דגלי הממלכה המאוחדת.
ברייטמן הצטרפה לבו במהלך ריאיון שאירע בתוכנית Good Morning Sunday במהלכו דיברו השניים על תהליך הקלטה הגרסה.
ב-2 ביוני הוצגו השניים על השער הראשי של מגזין בזכות תרומתם לממלכה המאוחדת ועל הקלטת הגרסה המחודשת של המנון המדינה.
בהמשך לכך, אתרי מוזיקה, כתבי עת ומגזינים נוספים הציגו את השניים ואת תהליך הקלטת הגרסה המחודשת.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם27 במאי 2022הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתפרלופון • האחים וורנר
ההמנון הלאומי של טג'יקיסטן (בטג'יקית: Суруди миллии Тоҷикистон, או בקיצור Суруди миллӣ) אומץ רשמית בשנת 1991. מילותיו נכתבו על ידי גולנזר קלדי ואת המנגינה הלחין סולימאן יודקוב.
ההמנון הלאומי של מדינת טורקמניסטן העצמאית והנייטרלית (בטורקמנית Garaşsyz, baky Bitarap Türkmenistanyň Döwlet Gimni) הוא ההמנון הלאומי של טורקמניסטן נקרא בשמו המלא.
ההמנון נכתב על ידי ספרמורט ניאזוב, נשיאה הראשון של טורקמניסטן הידוע בכינויו "טורקמנבאשי", והולחן על ידי וילי מוצ'אטוב.
מילות השיר שונו לאחר מותו.
מילות ההמנון שונו בחוק בדצמבר 2008, כשנתיים לאחר מותו של ניאזוב.
במסגרת השינוי הוחלפו התייחסויות לטורקמנבאשי בהתייחסויות לעם.
המנון לחירות הוא ההמנון הלאומי של יוון, והוא משמש גם כהמנונה הלאומי של קפריסין.
השיר, המורכב מ־158 בתים, נכתב על ידי דיוניסיוס סולומוס בשנת 1823 והולחן על ידי ניקולאוס מנטזארוס.
בשנת 1865 הפכו שני הבתים הראשונים באופן רשמי להמנון יוון.
השיר משמש גם כהמנון הלאומי של קפריסין מ-1966.
יווניתתעתיק עברי תרגום לעברית Σε γνωρίζω από την κόψη
χαίρε, ω χαίρε, Ελευθεριά!סֶה גְנוֹרִיזוֹ אַפּוֹ טִין קוֹפְּסִי
חֶרֶה, אוֹ חֶרֶה, אֶלֶפְתֶ'רְיָה אני מזהה אותך לפי הקצה
אני מזהה אותך לפי המבע
כעת, עם קום גבורת קדם,
הבה נצדיע לך, הו חרות!
שלטונך (ביפנית: 君が代 - קִימִי גַא יוֹ) הוא ההמנון הלאומי של יפן.
ההמנון הוא אחד ההמנונים הלאומיים הקצרים ביותר שנעשה בהם שימוש כיום, והוא מתבסס על שיר מסוג ואקה מתקופת הייאן.
מנגינה להמנון נכתבה בתקופה מאוחרת יותר – תקופת מייג'י, אך היא הוחלפה בלחן שכתבו יושיאיסה אוקו, אקימורי היאשי ופרנץ אקרט בשנת 1880.
לא ידוע מי חיבר מילות השיר, אך השיר היה נפוץ ביפן ונהגו לשיר אותו בחגיגות ציבוריות.
בשנת 1869 ביקר ביפן מלחין בריטי בשם ג'ון ויליאם פנטון וגילה שאין לה המנון רשמי; לפיכך הוא המליץ לאויאמה איוואו, קצין בצבא היפני, לבחור המנון.
איוואו בחר את השיר "שלטונך", בשל דמיונו להאל נצור המלכה, והשיר הפך להמנון הלאומי של יפן.
איוואו ביקש מפנטון שיכתוב מנגינה עבור ההמנון, ובזו נעשה שימוש עד שנת 1876, עת נזנחה בשל חוסר הפופולריות שלה.
מאז תום מלחמת העולם השנייה היה ההמנון בסיס למחלוקת ציבורית מאחר שההמנון מפאר את הקיסר ומשויך לתקופה המיליטריסטית שקדמה למלחמת העולם בה נחשב הקיסר לאל.
רבים סבורים כי המנון המנציח את התקופה שקדמה למלחמת העולם אינו יכול לשכון בקנה אחד עם חברה דמוקרטית מודרנית.
ביקורות דומות מועלות גם נגד דגל יפן.
אף שההמנון היה המנון יפן דה פקטו במשך למעלה ממאה שנים, הוא הוכר רשמית (דה יורה) כהמנון בשנת 1999 עם חקיקת "חוק הדגל הלאומי וההמנון".
תרגום לעברית תעתיק עברי יפניתששלטונך יהיהקִימִי גַא יוֹ ווַּא 君が代はאלף דורות שמונת אלפים דורותצִ'יוֹ נִי יַאצִ'יוֹ נִי 千代に八千代にעד אשר חלוקי נחל יתאחדו לסלעי ענקסַאזַארֶה אִישִׁי נוֹ אִיוַּאוֹ טוֹ נַארִיטֶה 細石の巌となりてמכוסי אזובקוֹקֶה נוֹ מוּסוּ מַאדֶה 苔の生すまで
המונח "קימי" הוא מונח עתיק שמשמעו "אדון" והכוונה היא לקיסר יפן (כיום, אגב, המילה היא פנייה לנוכח בשפה לא רשמית).
הרעיון המוצג בהמנון, לפיו חלוקי נחל יכולים לגדול ולהפוך לסלעים, היה פופולרי למדי בתקופת הייאן.
תהילה לעם האמיץ (בספרדית: Gloria al Bravo Pueblo) הוא ההמנון הלאומי של ונצואלה.
השיר נכתב על ידי ויסנטה סאליאס בשנת 1810 והולחן בשלב מאוחר יותר על ידי חואן חוזה לנדטה.
ההמנון אומץ רשמית ב-25 במאי 1881.
לחנו של ההמנון נקרא גם המרסייז הוונצואלני בשל הדמיון הקל בינו לבין לחנו של המנון צרפת.
ההמנון המלכותי הירדני הוא ההמנון הלאומי של ירדן.
מילות ההמנון נכתבו על ידי עבד אל-מונעם א-רפאעי והלחן נכתב על ידי עבד אל-קאדר א-טאניר, אך במקור הגרסה הראשונה של ההמנון הייתה קצרה ביותר וכללה רק את הפסקה הראשונה.
כיום ההמנון ארוך יותר וכולל מספר פסקאות.
ערבית תעתיק עברי תרגום לעברית عاش المليك
השואפת אל מעל כוכבי השביט.
הם למדו ממך נימוסים מַהם
מי ייתן ותמשיך להיות אור ומורה דרך,
מצעד צבאי (בוייטנאמית: Tiến Quân Ca) הוא ההמנון הלאומי של וייטנאם.
ההמנון נכתב על ידי ואן קאו בשנת 1944 ואומץ כהמנון לאומי של צפון וייטנאם בשנת 1945. הוא הפך להמנון של וייטנאם המאוחדת בשנת 1976. למרות שכלל שני בתים במקור, רק הראשון משמש כהמנון רשמי.
תרגום לעברית וייטנאמית צבאות וייטנאם קדימה!
עם רצון משותף להציל את ארץ האבות,
צעדינו המהירים מהדהדים על הכביש הארוך והמייגע.
דגלנו, אדום מדם הניצחון, נושא את רוח המדינה.
רעמי התותחים המרוחקים נמהלים בשיר הצעדה שלנו.
השביל לתהילה עובר דרך גופות יריבינו.
תוך התגברות על הקשיים, יחד אנו בונים את בסיסי ההתנגדות שלנו.
הבה ניאבק ללא לאות למען העם,
מושיע את עמנו ממצוקה וסבל
נשלב את מאמצינו במלחמה על בניית חיים חדשים
קום ושבור את השלשלאות הללו.
זמן רב מדי אצרנו את שנאתנו בקרבנו.
היו מוכנים להקריב הכול וחייכם יקרנו
במקור, הייתה השורה השישית בבית הראשון: "אנו נשבעים לבתר את יריבינו ולשתות את דמם" ("Thề phanh thây uống máu quân thù"), אך השורה שונתה מאוחר יותר כדי למתן את הדימוי הברוטלי שהיה מנת חלקה של ההנהגה הקומוניסטית הווייטנאמית.
ההמנון הלאומי הוא ההמנון הלאומי של כווית.
מילותיו נכתבו על ידי אחמד אל-עדוואני, ואילו המנגינה הולחנה על ידי איבראהים א-סולה ועובדה על ידי אחמד עלי.
ההמנון אומץ רשמית ב-25 בפברואר 1978.
לפני חיבורו של ההמנון הנוכחי נעשה שימוש בשיר "המנון האמיר" (ערבית: السلام الأميري), שהולחן על ידי יוסף עדיס בשנת 1951, כהמנון הלאומי.
בנוסף, שש התיבות הראשונות של ההמנון הנוכחי לקוחות ממנגינת "המנון האמיר".
ההמנון הלאומי חובר במסגרת תחרות לכתיבת ההמנון הלאומי, אשר נוהלה בידי ועדה מטעם ממשלת כווית בראשות ראש הממשלה ויורש העצר דאז, שיח' ג'אבר אל-אחמד א-סבאח.
המנון כווית כמעט אינו בשימוש בכווית, והשימוש בו נשמר לאירועים מיוחדים בלבד.
לכן רוב הכוויתים כלל לא משתמשים בהמנון.
ערבית תעתיק עברי תרגום לעבריתاللازمة:
מולדתי כווית, היי שלמה לתהילה
הו ערש, אבותיי הראשונים כתבו
את ספר הנצח, והמטאורים קראו
"אללה הוא הגדול מכולם", הם ערבים
כוכבי גן העדן הנצחי זרחו
כמקום מגורינו, ותחיי כל הימים כמולדת
יפדה אותך אדם חופשי, שבנה בגבולך
את ארמון החיים בידיים המכובדות ביותר
חוק האסלאם והאמת נר לרגלינו
מצעד העצמאות (בטורקית: İstiklâl Marşı) הוא ההמנון הלאומי של טורקיה.
ההמנון אומץ רשמית ב-12 במרץ 1921, שנתיים לפני הקמת הרפובליקה הטורקית.
הוא שימש כמקור למוטיבציה עבור החיילים שלחמו במלחמת העצמאות של טורקיה וכהמנון ניצחון עבור הרפובליקה שקמה לאחר המלחמה.
כ-724 פואמות הועמדו לתחרות כלל-לאומית שאורגנה במטרה לאתר ולבחור את החיבור המקורי המתאים ביותר.
פואמה בת 10 בתים שנכתבה על ידי המשורר הנודע מהמט אקיף ארסוי אומצה פה אחד על ידי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה.
24 מלחינים השתתפו בתחרות נוספת שאורגנה במטרה לבחור את המנגינה המתאימה ביותר להמנון שנבחר.
המועצה, שהתכנסה באיחור שנבע ממלחמת העצמאות של טורקיה, אימצה את המנגינה שהולחנה על ידי עלי ריפאת קאגאטאי.
המנגינה שימשה כליווי עד שנת 1930. לאחר מכן, המנגינה שונתה למוזיקה סימפונית שנכתבה על ידי אוסמן זקי אונגור, מנצח התזמורת הסימפונית הנשיאותית.
ראוי לומר שמקובל לשיר רק את שני הבתים הראשונים מתוך עשרת הבתים של ההמנון.
ההמנון הוא גם המנונה הלאומי של הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין מאז 1983.
תרגום לעברית טורקית אל חשש!
דגל הארגמן, המתנוסס בגאווה, לעולם לא ייעלם,
לפני שהגחל הבוער האחרון שבוער בתוך אומתי יתכלה.
שכן הדגל הוא כוכב אומתי, והוא יזרח לנצח.
הוא שלי ושייך בלעדית לאומתי האמיצה
אל תזעף, מתחנן אני בפניך, הוי חצי סער ביישן
חייך בפני הגזע ההרואי שלי!
שאם לא כן, הדם ששפכנו עבורך היה לחינם
שכן החירות היא הזכות המוחלטת של אומתי יראת האל.
הייתי חופשי תמיד ולנצח אמשיך להיות
היכן המטורף אשר יכבול אותי בשלשלאות?
אני שולל את עצם הרעיון!
אני אקרע את ההרים, אתנשא במרומים, ועדיין אתפרץ החוצה
אדמות המערב אולי מוקפות חומות של פלדה
אך לי יש גבולות המוגנים בעוצמתו הרבה של המאמין
וחשוב: הכיצד זה תוכל אמונה פועמת שכזו להיכחד אי פעם?
על ידי אותה מפלצת מוכה, בעלת שן אחת, שאותה אתה מכנה "ציוויליזציה" ?
פן תפקיר את מולדתי בידי רשעים
הפוך את חזך לשריון ואת גופך למחפורת!
עצור את החיפזון, ממיט הקלון הזה
שהרי בקרוב יבואו ימים עולצים של הבטחה אלוהית
אל תראה באדמה עליה אתה מהדס עפר גרידא, הכר בה!
וחשוב אודות האלפים העירומים אשר קבורים בכבוד תחתיך
אתה הבן האציל של קדוש מעונה, התבייש, אל תפגע באבותיך!
אל תוותר על גן העדן של המולדת, אפילו אם תקבל בתמורה עולם ומלואו.
איזה אדם יבחר שלא למות עבור פיסת אדמה שמיימית זו?
קדושים מעונים היו פורצים החוצה אילו היה ניתן לסחוט את האדמה!
מי יתן ואפילו אם ירצה האל לקחת את כל אהובי ונכסי ממני
יותיר לי את אומתי היחידה האמיתית עלי אדמות
הוי אל רב פעלים, משאלת הלב היחידה של לבי הפצוע היא
שאף יד כופר לא תיגע בחזה של מקדשי
האד'אנים והשהאדות ששמיעתי כבר מורגלת בהם, הם יסודות דתי.
מי יתן וצלילם האצילי יחלוש ברוב עוצמה על מולדתי הנצחית
שכן רק אז, מצבתי התשושה, אם תהיה כזו, תיפול ארצה אלף פעמים באקסטזה
ודמעות של דם גועש ישצפו החוצה מכל אחד מפצעי
וגופי חסר החיים יבקיע מהאדמה כרוח נצחית
אולי רק אז, אעלה בשלווה ואגיע לאחר המתנה ארוכה לגן העדן
לכן התנופף כמו השמיים הבוהקים, הוי חצי סהר רב תהילה
כך שכל טיפת דם אחרונה שלנו לא תהיה לחינם
לא אתה ולא הגזע שלי לא תוכחדו לעולם!
שכן החופש הוא זכות מוחלטת של הדגל החופשי שלי
שכן החופש הוא הזכות המוחלטת של אומתי יראת האל.
ההמנון של הרפובליקה המרכז-אפריקאית נכתב על ידי ראש הממשלה הראשון של המדינה, שקיבלה עצמאות ב-1960, ברתלמי בוגנדה (Barthélémy Boganda).
ההמנון הולחן על ידי הרברט פפר, שהלחין גם את המנונה של סנגל.
תרגום לעברית צרפתית הו מרכז אפריקה, הו ערש אנשי הבנטו!
טלי שוב את זכותך לכבוד, ולחיים!
זמן רב שועבדת, זמן רב עונית בידי כולם
אך מהיום את שוברת את אחיזת העריצות.
השבת את זכותך, את אחדותך,
וכדי לצלוח שלב חדש זה,
קראו לנו קולות אבותינו הקדמונים.
שוברים את העריצות ואת העוני,
מניפים גבוה את דגל המולדת!
ברוכה תהיה אדמת זימבבואה הוא ההמנון הלאומי של זימבבואה.
ההמנון נכתב בשנת 1994 על ידי סולומון מוצוואיירו והולחן על ידי פרד צ'נגונדגה במסגרת תחרות שמטרתה הייתה לכתוב המנון, שיחליף את ההמנון הקודם הכלל־אפריקאי בהמנון לאומי.
ההמנון אומץ רשמית באותה שנה.
ההמנון מושר בשתי שפות הרשמיות בזימבבואה, אנגלית ושונה, וכמו כן הוא תורגם גם לשפת הנדבלה, שמעמדה הוא שפה אזורית מוכרת.
תרגום לעברית שונה אנגלית הו, הרימו את הנס, דגלה של זימבבואה,
אנו מהללים את קורבן גיבורינו,
ונודרים לשמור את מולדתינו מאויביה;
ומי ייתן והאל ישמור ויברך את אדמתנו.
הו, זימבבואה הנהדרת, כה נערצת בפלא
מי ייתן והגשם ישפע ויפרה שדות
מי ייתן ונוזן, ועבודתנו תהא ברוכה;
הו אלוהים, אנו מתחננים לפניך שתברך מולדתנו;
מי ייתן ומנהיגים יהיו מופתיים
קוּמוּ קוֹנְגוֹלֶזִים הוא ההמנון הלאומי של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
ההמנון נכתב על ידי סימון-פייר בוקה, הולחן על ידי ז'וזף לוטומבה ואומץ לראשונה בשנת 1960, שנת העצמאות של המדינה.
עם הפיכתה של המדינה לזאיר ב-1971, שונה ההמנון ל"שירה של זאיר" (La Zaïroise).
ההמנון המקורי חזר להיות המנונה של המדינה עם הפלתו של מובוטו ססה סקו וחזרתה של המדינה לשמה הקודם בשנת 1997. ההמנון מושר בצרפתית.
תרגום לעברית צרפתית קומו בני קונגו,
ובאמת נזנק הכי יפה קדימה
נבנה ארץ יפה יותר מלפני כן,
המזמור המקודש של הסולידריות שלכם בגאון
שלושים ביוני, הו שמש רכה
שלושים ביוני, של השלושים ביוני
ההמנון הלאומי של הרפובליקה העממית של סין (כולל הונג קונג ומקאו), הנקרא מארש המתנדבים (סינית מפושטת: 义勇军进行曲; פיניין: Yìyǒngjūn Jìnxíngqǔ; תעתיק לעברית: יִיְ-יוֹנְגְּג'וּן גִ'ינְשִׁינְגְּצ'וּ), חובר במהלך מלחמת סין–יפן השנייה בידי המשורר טיאן האן.
בספטמבר 1949, זמן קצר לאחר עליית הקומוניסטים לשלטון במדינה, אומץ השיר כהמנון הלאומי תוך שינוי חלק מהמילים כך שיתאימו לאידיאולגיה של מאו דזה-דונג.
במהלך מהפכת התרבות, הוחלף ההמנון הסיני ונאסר לשיר את 'מארש המתנדבים'.
השיר חזר לשמש כהמנון של סין בשנת 1978, תוך שינוי נוסף במילותיו.
ב-1997 הפך ההמנון גם להמנון של הונג קונג עם הפיכתה לחלק מהרפובליקה העממית של סין, וכן של מקאו ב-1999. בטאיוואן נאסר על השמעת ההמנון הסיני עד לתחילת שנות ה-90.
במסגרת השינויים בחוקה הסינית במהלך 2004, הוכנס ההמנון כחלק רשמי ואינטגראלי מהחוקה.
תרגום לעברית מנדרינית פיניין קומו, כל אלו המסרבים לשמש כעבדים!
ניתן לבשרינו ודמינו להפוך לחומה הגדולה החדשה!
בעוד האומה הסינית עומדת בפני איומה הגדול ביותר,
לו כל מיליון ליבותינו יפעמו כאחד!
מול אש האויב, נצעד בעוז!
המנון זמביה, מושר בשפה המקומית.
הלחן של ההמנון של זמביה זהה ללחן של המנון דרום אפריקה.
מילות ההמנון באנגלית - שפתה הרשמית של זמביה
מילות ההמנון בשפת 18 שבטי הבמבה המקומיים
עמדו ושירו את השיר של זמביה, החופשייה והגאה.
ארצם של מנצחי המאבק לזכויות.
אנחנו כאחד חזקים ובני חורין.
אשר מעוצבת ומבורכת על ידי ידו הברוכה של האל.
הבה אנו - בניה, נתאחד, האחים אשר אותה שמש נמצאת מעלינו.
ברך את מדינתנו ואומתנו הגדולה:
אלוהים ברך את אפריקה (בסווהילית: Mungu ibariki Afrika) הוא ההמנון הלאומי של טנזניה.
הלחן מבוסס על נעימת "אלוהים ברך את אפריקה" בשפת קסוסה - "Nkosi Sikelel' iAfrika" שנכתב בשנת 1897 על ידי אינוק סונטונגה, לאחר שהותאם לה נוסח בסווהילית.
הנעימה משמשת גם כהמנונה של זמביה וחלק מההמנון של דרום אפריקה, ובעבר שימשה גם כהמנון זימבבואה.
תרגום לעברית סווהילית אלוהים ברך את אפריקה
אלוהים ברך את טנזניה וילדיה
אנו מהללים אותך, ניסטריה (במולדבית: Слэвитэ сэ фий, Нистрене), או אנו מהללים אותך, פרידנסטרוביה , הוא ההמנון הלאומי של טרנסניסטריה.
ההמנון כתוב בשלוש השפות הרשמיות בטרנסניסטריה: מולדבית, רוסית ואוקראינית, אך אין מדובר בתרגום מילולי.
לראיה, הבית השני בגרסה הרוסית, אינו מופיע כלל בגרסה המולדבית או בגרסה האוקראינית.
ההמנון חובר על ידי בוריס פארמנוב, ניקולס בוז'קו וויטלי פישצ'נקו, בהתבססם על השיר הפטריוטי הרוסי "תחי מדינתנו", שיר משנת 1943 שהולחן על ידי בוריס אלכסנדרוב והוצע כהמנון בברית המועצות לשעבר.
תרגום לעברית תעתיק עברי רוסית אָנוּ שָׁרִים תְּהִלָּה לִפְּרִידְנֶסְטְרוֹבְיֵה,
או צארה דה פראצי שי סורורי
קו דרגוסטה פרה דה סאמן
קו אלה שי-ן זיואה דה מינה
או, צארה, פרוספרה נה פיי
יאשטי קרזול אן פשניצ'ה זרי
קנטה-וום שי ואי שי קולינה
צה-ן ואקורי דסטויניצ'י נה-או ורוט
נוי צריי ז'ורם סה-י פים סקוט
"לדנציג" היה שם ההמנון הלאומי של העיר החופשית דנציג (כיום העיר גדנסק בפולין).
מילות ההמנון נכתבו על ידי פול אנדרלינג, והמנגינה הולחנה על ידי גאורג גהלר.
ההמנון היה בשימוש בין השנים 1920–1939, שנות עצמאותה של דנציג.
לאחר שסופחה דנציג לגרמניה הנאצית, הופסק השימוש בהמנון.
התדע את העיר על חופי הענבר,
שם גמלונים דקים עולים אל על
כן, אם עליי לחיות בשמחה
התדע את העיר, שם מגדל אל מגדל
עומדים נאמנים אל מול ימי סער
כן, אם עליי להיאבק באומץ
חייב הדבר להיות עבור דנציג!
התדע את העיר, שם בני גרמניה
מגינים על עושרה בעוצמה ועוז,
והיכן שכל אבן היא גרמנית!
כן, אם נגזר עליי למות בברכה,
השיר של אבידג'אן - האביג'אנז הוא ההמנון הלאומי של חוף השנהב.
ההמנון אומץ רשמית בשנת 1960 ונשאר ההמנון הלאומי של המדינה, אף על פי שבירתה של חוף השנהב הועברה ליאמוסוקרו בשנת 1983. מילות ההמנון נכתבו על ידי מתייה אקרה, יואכים בוני ופייר מארי קוטי, אשר גם הלחין את ההמנון יחד עם פייר מישל פנגו.
תרגום לעברית תעתיק עברי צרפתיתהאח, הו אדמה של תקווה;
מתאספים יחד כולם למען תהילתך
שנהבאים גאים, הארץ קוראת לנו.
אם השבנו את החירות בדרכי שלום,
הרי זו חובתנו לשמש דוגמה
תוך שאנו בונים, מאוחדים באמונה חדשה,
את מולדת אחוות האמת.סַאלוּט אוֹ טֶר דֶּ'סְפֶּרַאנְס;
עשויים מאהבת החירות הוא ההמנון הלאומי של טרינידד וטובגו.
ההמנון, שנכתב על ידי פטריק קסטן, יועד במקור להיות המנונה של הפדרציה של איי הודו המערבית.
בשנת 1962, עם קבלת עצמאותה, אימצה טרינידד וטובגו את השיר כהמנונה.
תרגום לעברית אנגלית עשויים מאהבת החירות
עם אמונה ללא גבול בגורלנו
זה לצד זה אנו עומדים
אנו מוסרים את חיינו לך.
כאן כל אמונה וגזע מוצאים מקום שווה,
ומי ייתן ואלוהים יברך את אומתנו
ומי ייתן ואלוהים יברך את אומתנו.
אנו, אנו, אנו (ביסלמה: Yumi, Yumi, Yumi) הוא ההמנון הלאומי של ונואטו.
ההמנון נכתב והולחן על ידי פרנסואה וינסן אסאב ואומץ רשמית בשנת 1980.
אנו, אנו, אנו שמחים להצהיר
אנו, אנו, אנו העם של ונואטו
אלוהים נתן לנו את האדמה הזו
יש לנו סיבה גדולה לגיל
אנו חזקים ואנו חופשיים בארץ זו
השיר של קונגו הוא ההמנון הלאומי של הרפובליקה של קונגו.
ההמנון אומץ בסמיכות לעצמאותה בשנת 1959, הוחלף בשנת 1969 על ידי "שלושת המרהיבים" והוחזר בשנת 1991. המילים נכתבו על ידי ז'אק טונדרה וז'ורז' קיבנגי והולחן על ידי ז'אן רואייר וז'וזף ספדילייר.
תרגום לעברית צרפתית ביום הזה השמש עולה
קונגולזי, עמוד בגאווה בכל מקום
נשכח את מי שמפריד בינינו,
עם אחד ויחיד, נשמה אחת ויחידה,
לב אחד ויחיד, נלהב וגאה,
ואם אנחנו חייבים למות, בקיצור
זה לא משנה, כי הילדים שלנו
בכל מקום, יכולים לומר כי
המנון הרפובליקה הרוסית המכונה בשם מצעד הפועלים הוא למעשה מנגינת המנון צרפת שאומץ על ידי השלטון הרפובליקני ברוסיה שלאחר נפילת האימפריה הרוסית ולפני פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה.
ההמנון היה למעמד לאומי בשנים 1917-1918.
הלחן נכתב על ידי קלוד-ז'וזף רוז'ה דה ליל והמילים נכתבו על ידי פיוטר לברוב בשנת 1875. יש לציין שהמילים לא היו תרגום של המלל המקורי של קלוד-ז'וזף רוז'ה דה ליל.
באיחוד הלאומי אנו מצדיעים לאומתנו (בדיבהי: ޤައުމީ ސަލާމް) הוא ההמנון הלאומי של האיים המלדיביים.
עד 1948, בעת אירועים ממלכתיים שהתקיימו במעונן של הסולטאן ניגנה התזמורת הסולטאנית נעימה ללא מילים בשם "סלאמת'י".
בשנת 1948 הוחלט לצרף מלל ל"סלאמת'י" והמשימה הוטלה על מוחמד ג'מאל דידי, משורר צעיר שלימים היה לנשיא בית המשפט העליון.
דידי ביקש למצוא מנגינה שתהלום את הסלאמת'י יותר מהנעימה המסורתית ובחר במנגינה של אולד לנג סיין, שיר עם סקוטי.
במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, הבינו המלדיביאנים את הצורך בהמנון לאומי רשמי, ובשנת 1972 ולקראת הביקור של מלכת אנגליה, אליזבת השנייה, הסמיכה הממשלה את המנצח הסרי לנקי, ו.ד.
אמרדווה, להלחין מנגינה שתשמש את המדינה כהמנון לאומי רשמי וקבוע.
המנון הפועל הוא המנון אשר חובר על ידי המשורר עמנואל הרוסי לאיגוד הספורט "הפועל" אשר הוקם במסגרת ההסתדרות הכללית.
"המנון הפועל" הוא שיר מחורז הכולל כשלושה בתים.
נושאי השיר הם מחאת העובדים ומִרדם ברוח משנות ההוגים הסוציאליסטים והקומוניסטים, ממחצית המאה ה-19 ובמאה ה-20. השיר מצטט ססמאות ארגונים שהוקמו ברוח המניפסט הקומוניסטי: „לָנוּ עוֹד טֶרֶם בַּיִת וָכֶרֶם / הַסּוֹצְיוֹטֶרְן זֶה כָּל הָרְכוּשׁ".
ובהקשרו של מאבק מעמד הפועלים ומלחמת המעמדות, מאזכר המשורר שלוש פעמים את ה„מַּקֶּבֶת" - כלי עבודה כבד ששימש גם בקרבות ומערכות צבאיות, וארבע פעמים את אש ה„לֶהָבָה", המרמזת הן לעוצמת כוחות הנפש והן לאפשרויות ההרס הטמונה במאבק מעמד הפועלים, ואת הדגל האדום, דגלם של תנועות וארגוני הפועלים ברחבי העולם.
"המנון הפלמ"ח" חובר על ידי זרובבל גלעד בקיץ 1942, לארגון הפלמ"ח שהוקם על ידי ההגנה באותה שנה, פורסם ב"עלון הפלמ"ח" ונפוץ בפלוגותיו, הולחן בלחן עממי רוסי, ואחר חובר לחנו על ידי דוד זהבי, אשר התקבל.
השיר זכה לביצועים רבים, בין השאר, של הזמרת יפה ירקוני.
הוא מושר על ידי חברי הפלמ"ח באספות ומפגשים, ומנוגן ומושר בטקסים ובכלי התקשורת בימי זיכרון.
הוא מצוטט באתרי זיכרון, כגון באנדרטת חטיבת הנגב.
השיר המחורז, הכולל ארבעה בתים, מפרט מכלול ערכים לחברי הפלמ"ח יראו כקוד מחייב תמידי להתנהגותם.בבית הראשון, מפורטת יכולת העמידה במצבי משבר ומצוקה, הצייתנות לפקדה ולצו המפקדים, והמסירות המתמדת:
בבית השני נכתב על אהבת ארץ ישראל בגבולותיה המנדטורים: במזרח: מדבר ערב, במערב: הים התיכון, בצפון: מטולה ובדרום: הנגב; אל משמר הארץ מגויסים חברי הפלמ"ח החמושים.
הבית השלישי מתאר את היכולות הנפשיות והגופניות של חברי הפלמ"ח שאותן יפעילו בשירותם (ציטוט מ); הכוללות תנועה בכל נתיב גאוגרפי ללא מורא מהאויב, תוך חתירה למפגש חזיתי עמו:
הבית הרביעי מתאר את מידות הראשוניות, הפעולה החלוצית, והמחויבות להתגייסות מהירה וזריזה לכל מטלה אשר תדרש, בגלוי ובחשאי:
זרובבל גלעד, שהיה מגויס בפלוגה א' בתחילת דרכו של הפלמ"ח, נתבקש על ידי מפקד האימון לכתוב שיר למסיבת סיום "תוכנית 200 השעות" של האימון הבסיסי.
לשם כך פטר אותו המפקד מיום אימונים, אולם גלעד ויתר על הפטור וכתב את השיר בזמן ששמר.
במסיבה הושמע השיר בלחן רוסי (לחן השיר "פּוֹ דּוֹלִינָם אִי פּוֹ וְזְגוֹרְיָאם" שעליו הולחן גם השיר "הלוך הלכה החבריא").
השיר מבטא את אופיו הקרבי ואת פעילותו הצבאית של הפלמ"ח ואין בו אזכור של אופיו העובד, משום שהוא נכתב חודשים ספורים אחר הקמת הפלמ"ח, בטרם נתקבל "הסדר העבודה והאימונים".
בשנת 1943 בשעה שהחליטה תנועת הנוער העובד על גיוס כלל גרעיניה לפלמ"ח, הלחין בוגר התנועה חבר נען, דוד זהבי, לחן עברי לשיר.
הלחן החדש פורסם תחת הכותרת "שיר הפלוגות" בעיתון הנוער העובד "במעלה" ביוני 1943. שם הפלמ"ח לא נזכר בפרסום בעיתון, מטעמי חשאיות, והמילים "אנו אנו הפלמ"ח!" הוחלפו ב"אנו, ההולכים בסך!".
הסתרה נוספת של השם פלמ"ח, מופיעה בשירון "שנים עשר שירים לעם בשביל שירה לציבור" (בעריכת מנשה רבינא, סדרה ו', עמ' 18–19).
שם נדפס השיר בשם "שיר לכת" ובמקום "אנו אנו הפלמ"ח" כתוב "אנו אנו הצבא".
בעלון הפלמ"ח של נובמבר-דצמבר 1944. הוא נדפס שוב כ"שיר הפלוגות" בליווי הלחן של זהבי, ובהסתרת שם הפלמ"ח, אולם הוכנס בו עוד שינוי קל במילה אחת בבית השלישי : "כָּל בָּחוּר וְטוֹב - לַנֶּשֶׁק - בָּחוּרה עַל הַמִּשְׁמָר!".
בית זה הופיע בשנית בשער "עלון הפלמ"ח" באפריל-מאי 1947. שינוי המילה בא להצביע על אופיו השוויוני של הפלמ"ח.
ארץ אבותינו הוא ההמנון הלאומי של מדינת טוגו.
ההמנון נכתב והולחן על ידי אלכס קזימיר-דוס והיה להמנון טוגו מעצמאותה בשנת 1960 ועד 1979. ב-1979, הוחלף ההמנון ואומץ שנית כהמנון של טוגו ב-1992.
תרגום לעברית צרפתיתשלום לך ארץ אבותינו,
תני לנו להיאבק ללא היסוס.
ניצחון או מוות, אבל כבוד.
אלוהים אדירים, רק אתה הנעלה,
אתה עושה את טוגו משגשגת.
אנשי טוגו, בואו לבנות את העיר.
זה המקום בו ללבנו יש את התשוקה הגדולה ביותר,
תני לנו לצעוק את המוטו שלנו בקול רם,
שום דבר לא יכול להכתים.
בכל מקום שניתן לנו לשבור את השלשלאות ואת הבגידה,
ואנו נשבעים לך אמונים לתמיד,
עם זאת, את לא מתעייפת,
שלום, שלום אל היקום כולו
בואו לבנות את העיר הענקית,
איפה שכל אחד נולד מחדש
בכל מקום, במקום עוני וסבל,
זה יסתיים עם עבדות וגלות.
תנו לנו לחדש את הסולידריות
"ארץ אבותי העתיקה" (בוולשית: Hen Wlad Fy Nhadau) הוא ההמנון הלאומי של ויילס אשר נכתב על ידי אוון ג'יימס והולחן על ידי בנו ג'יימס ג'יימס בשנת 1856.
בשנים שלאחר כתיבת השיר הוא החל לצבור פופולריות בעיקר בביצועים שלו באייסטפווד' (פסטיבל מוזיקה וולשי שנתי) בל'אנגול'ן בשנת 1858 ובבנגור בשנת 1874, כאשר הסולן הוולשי המוכר רוברט רייס ביצע אותו.
בשנת 1899, ההמנון הפך לאחד השירים הראשונים בשפה הוולשית אשר הוקלטו, כאשר מדגי ברייס ביצעה אותו בהקלטה של חברת גרמופון.
בשנת 1905, בפעם הראשונה בהיסטוריה בוצע השיר בפתיחה של תחרות ספורטיבית.
שירת ההמנון הלאומי של הקבוצות המשתתפות בתחרות הייתה תמיד נפוצה, אך מעולם היא לא בוצעה לפני כן בתחילת התחרות.
היה זה במשחק רוגבי בין נבחרת ניו זילנד ברוגבי (האול-בלאקס) לבין נבחרת ויילס ברוגבי, כאשר באופן מסורתי הנבחרת הניו זילנדית הייתה פותחת את משחקיה עם ריקוד ההאקה.
כתגובה הציע ארגון הרוגבי הוולשי שהשחקן טדי מורגן יתחיל בשירת ההמנון לפני המשחק ושהקהל יצטרף בשירה, מה שאכן קרה.
המשחק עצמו נקרא על ידי העיתונות התקופתית "משחק המאה", כאשר ויילס הצליחה להביס את הנבחרת הניו זילנדית שעד אז הייתה בלתי מנוצחת.
תרגום לעברית וולשית ארץ אבותי העתיקה, היקרה לי,
ארץ של משוררים, זמרים ואנשים מוכרים:
עבור החופש הקיזו את דמם.
ארץ, ארץ, אני נאמן למדינתי,
כשהים מוגן, ארץ זו כה טהורה,
מי יתן ושפתינו (וולשית) העתיקה תמשיך הלאה.
הוי ארץ ההרים, גן עדן למשורר,
בה כל עמק וצוק יפים למראה:
דרך התחושה הפטריוטית, כה קסום הצליל
אם האויב ידכא ארץ זו תחת מגפו,
השפה הוולשית העתיקה יותר חיה מתמיד:
המוזה אינה נהרסת על ידי הבגידה המתועבת,
המנון הפנינה (ידוע בשמותיו הנוספים: המנון הנשמה, המנון גלימת התהילה, שיר החירות, שיר הפנינה, המנון השליח תומאס), הוא המנון אלגורי קצר הקשור לראשית ימיה של הנצרות, כלומר המאות הראשונות לקיומה, המזכיר מבחינת הנרטיב שלו, את משל הבן האובד וכן את משל המרגלית.
ההמנון שרד במסגרת שני כתבי יד של החיבור האפוקריפי "מעשי תומאס", המתאר את חייו של השליח האפוסטולי, תומאס הקדוש.
כאשר כתב היד הראשון כתוב בשפה הסורית העתיקה, המתוארך למאה העשירית ואילו כתב היד השני כתוב ביוונית, והוא מתוארך למאה האחת עשרה.
ההמנון הידוע בשם זה (המנון הפנינה), מופיע במסגרת חלק מס' 9 של החיבור מעשי תומאס, בפרקים 108 - 113. ההמנון מדוקלם על ידי השליח תומאס הקדוש, בעת מאסרו ובעת ביצוע שליחותו המיסיונרית שבהודו.
מכאן, ידוע הקולופון שבו מתחילה ומסתיימת הגרסה הסורית של ההמנון (מתורגם לעברית מהאתר המקוון של עיתון הארץ, מאת דן ד"י שפירא): מדרשא דיהודא תאומא שליחא באתרא דהנדויא וכן תם מדרש יהודא תאומא שליחא שאמר בבית האסירים.
בהמנון הפנינה, מספר על עצמו גיבור ההמנון, נסיך מממלכת פרתיה (כאשר הוא מספר את הסיפור בגוף ראשון, במסגרת נרטיב אוטוביוגרפי), כיצד הוא נשלח כנער צעיר מאוד על ידי הוריו, מלכי המזרח (ממלכת האור), למצרים הרחוקה, כדי להשלים משימה קשה ביותר.
במסגרת משימה זו, הוא נדרש למצוא ולגלות את הפנינה בעלת הערך שלא יסולא מפז, אשר עליה שומר נחש מסוכן ביותר, שיש להדוף אותו הצידה.
אולם, כשהנסיך מגיע כדי למלא את משימתו, הוא משאיר מאחוריו, לא רק את הארמון המלכותי של הוריו, הבטוח ומלא המותרות, אלא גם את הגלימה המפוארת, אשר מעניקה לו את זהותו ומעלתו כנסיך.
לפני יציאתו למסע, ההורים חותמים עם הנסיך, בנם, על חוזה.
אם הוא יעמוד בתנאיו של החוזה, כלומר, אם הוא יעמוד בבקשתם וישיג את הפנינה יקרת הערך, הוא אף ישיג מחדש את בגדי המלכות שלו ויזכה לחלוק עם אחיו הבכור, את ירושת הממלכה.
הנסיך מתחיל את מסעו הארוך, מלווה בשני מדריכים, אשר נוטשים אותו בהגיעו לאדמת מצרים.
בהתקרבו לנחש, הוא מנסה לתפוס את הפנינה יקרת הערך, תוך שהוא ממתין לכך שהנחש יירדם.
הנסיך ממשיך לספר כיצד בתחילה הוא היה לבד בארץ זרה, בנסותו להתרחק מן המצרים ולהימנע ככל הניתן ממנהגיהם הטמאים.
אולם על אף שהוא מנסה לא לתפוס את תשומת לבם, הן של הנחש והן של המצרים כאחת, הוא נחשף על ידי התושבים המקומיים, אשר מרמים אותו וגורמים לו לאכול ממאכליהם ולהיכנס לתרדמה עמוקה.
התרדמה כה עמוקה, דבר שגורם לנסיך לשכוח את ביתו, את מוצאו המלכותי ואת הייעוד העליון שלשמו הוא יצא למסע.
הוריו, בהיוודע להם מצבו העגום, שולחים לו מכתב אשר בו הם מזכירים לו מי הוא ומדוע הוא נמצא באדמת הניכר הרחוקה הזו.
תודות למכתב זה, הוא מתעורר מתרדמתו הכבדה, מצליח לתפוס את הפנינה יקרת הערך ולהתחמק מהנחש המסוכן.
בדרך חזרה, הוא מקבל שוב מידי הוריו את הגלימה המפוארת אשר אותה הוא פשט לפני צאתו למסע וכשהוא עוטה שוב את גלימתו, הוא שב לביתו, ממלכת הוריו, שם הוא מתקבל בשמחה ומוצג לפני המלך.
המנון הפנינה שרד עד ימינו אלה, רק במסגרת הנוסח הסורי והיווני של החיבור האפוקריפי מעשי תומאס.
כתב היד של הנוסח הסורי מתוארך למאה העשירית, באופן ספציפי לשנת 936 לספירה, כאשר הוא מוחזק על ידי הספרייה הבריטית וכתוב בצורת פואמה.
כתב היד השני הוא כתב היד של הנוסח היווני, כאשר כתב יד זה מתוארך למאה האחת עשרה והוא מוחזק על ידי הביבליותיקה ואליצ'ליאנה שברומא, בירת איטליה וכתוב בפרוזה.
כתב היד המצוי בנוסח הסורי, מתחיל בשורה מדרשא דיהודא תאומא שליחא באתרא דהנדויא וכן הוא מסתיים בשורה תם מדרש יהודא תאומא שליחא שאמר בבית האסירים.
לעומת זאת, שורות אלו אינן מופיעות בכתב היד של הנוסח היווני.
שפת המקור של ההמנון היא באופן כמעט ודאי סורית, ומשם כך נחשב ההמנון כתוספת מאוחרת לחיבור מעשי תומאס, כלומר תוספת שהוכנסה לחיבורים האפוקריפיים של הברית החדשה, השונה באופן מהותי מן הטקסטים שהיו מצויים עד כה באותו הזמן ואשר זמן חיבורו נחשב למאוחר לחיבורים הקודמים הכלולים במעשי תומאס.
עניין זה נתמך בשל העובדה שהפואמה האלגורית, בשני נוסחיה, הן הסורי והן היווני, מוצגת כהמנון (מדרש) או כמזמור.
קרוב לוודאי שהמנון הפנינה חובר בין המאות השנייה או השלישית לספירה ולכל המאוחר, עד שנת 224 לספירה הנוצרית, שנת נפילתה של האימפריה הפרתית.
זאת בהינתן העובדה שהפרתים מוזכרים בפסוקי ההמנון וזאת בשל העובדה שישנם אזכורים למקומות גאוגרפיים המופיעים בטקסט ההמנון, שהיו נתונים לשליטתם ולהשפעתם של הפרתים וזאת בשל ההקשרים הסוציולוגיים וההיסטוריים שבהם חובר הטקסט, אשר כנראה חובר בעיר אדסה שבמסופוטמיה.
המנון הפנינה נחשב כאלגוריה דתית, כהמנון המיועד לפולחן ולתפילה, או כטקסט המיועד למטרות מדרש, כסיפור אפי או כפואמה חינוכית.
יש שהצביעו על מעמדו של ההמנון כמדרש נוצרי על שני משלים המופיעים בברית החדשה: משל הבן האובד ומשל המרגלית.
הפילוסוף, המחבר והמשורר הסורי בן המאה השנייה, ברדסאן מאדסה, נחשב למחברו המשוער של ההמנון, או משורר שהלך לפי תורתו.
אף על פי שמחקרים עדכניים מצביעים על כך שהמחבר היה יליד העיר מישן, ששכנה בדרומה של בבל וששפת המקור של ההמנון היא ארמית בבלית ולא סורית, סוגיה זו עדיין לא הובהרה כל צורכה.
בדומה לכך, ההמנון נקשר בנוסף לרקע ולפעילות של המניכאים ואפילו הושם בהקשר גנוסטי כללי ובסופו של עניין, הועלתה השערה שמקורו של ההמנון הוא באגדות עתיקות של תרבות איראנית עתיקה, שהאמינה בסינקרטיזם ובדואליות.
החוקרים והפרשנים של ההמנון הגיעו במהירה למסקנה שההמנון הוא אחד מן המקורות הגנוסטיים המוקדמים של ראשית ימי הנצרות.