tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יש בה ציטוטים מכ-2,579 יצירות שונות, בהן יצירות ספרות, שירה, פתגמים, כתובות ועוד.
רק 1689 מן היצירות המצוטטות מצוינות ברשימת המקורות שבתחילת היצירה.
התקופה שבה נוצרו המקראות הקיסריות נקראת בשם "טָאיְפִּינְג שִׂינְגְגְווֹ", ומכאן שמן.
בתחילה ניתן להן השם "מבחר כתבי טָאיְפִּינְג", ומאוחר יותר הוא שונה לשם הנוכחי.
בספר "רישומי הפרישה מפני הקיסר בזריחת האביב" מסופר כי הקיסר טָאיְדְזונְג מסונְג סיים לקרוא את היצירה בתוך שנה, כאשר הוא קורא שלושה כרכים ביום, ואז נתן לה את שמה.
המקראות הקיסריות הן האנציקלופדיה שמשמרת את המספר הרב ביותר של מסמכים מן התקופה שקדמה לחמש השושלות.
רוב הספרים המצוטטים אבדו מאז.
באשר לספרים שעדיין קיימים, הציטוטים מתועדים היטב במקראות הקיסריות, ומספקים כלי מועיל למחקר ביקורתי של הטקסט, בעיקר מאחר שלעיתים מופיעים בציטוטים הללו סימנים שונים מאלו שנמצאות בגרסאות שהגיעו לימינו.
המקראות הקיסריות נכללות בארבעת הספרים הגדולים של סונְג ביחד עם הרשומות הנרחבות של עידן טָאיְפִּינְג, היצירות העזות של גן הספרות והצב הראשי של לשכת הספרים.
ב"עיקרי דוחות סונְג" נטען כי הספר נערך על בסיס ספרים קיימים כגון המקראות הקיסריות של ארמון הנחלת התרבות, אוסף הספרות ועיקרי העושר של מחשבת התרבות.
האחרון הוא היחיד מביניהם ששרד לימינו.
העותק הקדום ביותר של המקראות הקיסריות במהדורה הזמינה בימינו, הוא "מהדורת דפוס מִין של סונְג הדרומית" הנמצאת באוסף של ספריית סייקאדו ביפן.
העותק הופיע לראשונה בימיו של הקיסר טונְגְגְ'ה מצִ'ינְג (סביבות 1870) ברשותו של אספן הספרים לוּ שִׂין-יְוֵּ'אן, ועם מותו נמכר על ידי בנו לספריה ביפן תמורת עשרת אלפים יואן.
בתקופת שושלת מינג יצאו שתי מהדורות של המקראות.
במהלך תקופת שושלת צ'ינג יצאו שלוש מהדורות, ולקראת סופה גם שתיים נוספות.
ממהדורה זו שרדו רק שני חלקים, האחד הוסתר בספריה הקיסרית של יפן, והשני במקדש טופוקוג'י בקיוטו.
ב-1935 הוציאה הוצאת הספרים המסחרית של שאנגחאי מהדורה של המקראות הקיסריות, במסגרת אוסף של ספרים מתוך ארבעת הספרים הגדולים של סונג, וכן יצאו לאור שני אינדקסים ליצירה.
המרגל שלא ייאמן הוא מותחן ריגול מאת סופר האמריקני דניאל סילבה.
הספר יצא לאור ב-1996. עלילת הספר עוסקת במרדף ובקרב המתנהל בין סוכנת שתולה של המודיעין הגרמני בבריטניה ובין סוכני הביון הנגדי הבריטי, על רקע יום הפלישה המתקרב של בעלות הברית לנורמנדיה.
אף שהעלילה והגיבורים דמיוניים הספר מבוסס על אירועים אמיתיים.
עלילת הספר נפתחת בעת שהביון גרמני מנסה לגלות את מועדה ומיקומה של הפלישה לצרפת על ידי כוחות הבעלות הברית.
עתידה של גרמניה תלוי במידע הזה.
על ביטחון המידע אמונים גורמי הביטחון של בעלות הברית בכלל וה-MI5 הבריטי בפרט, המנסה להסתיר את האמת מגרמנים על ידי מתן מידע כוזב.
איש הביון הנגדי הבריטי, רס"ן אלפרד ויקרי, בעברו פרופסור להיסטוריה אשר לחם כאיש יחידת סיור בחיל המודיעין הבריטי במלחמת העולם הראשונה ונפצע בחזית צרפת, אמון על מבצע הונאה סודי ומתוחכם לשמירת הסוד מפני המודיעין הגרמני, אולם המרגלת הגרמניה קתרין בלייק השתולה בבריטניה הולכת וקרבה לגילוי הסוד.
לצידה פועל הורסט נוימן, קצין צנחנים גרמני ומתנקש מומחה.
ויקרי, אשר הולך וסוגר את המלכודת על בלייק ונוימן, מגלה אט אט כי גם מפני אנשיו שלו עליו להישמר.
המרגלת היפה הוא ספר בלשי מאת אגתה כריסטי שיצא לאור לראשונה בבריטניה בשנת 1954.
הילרי קרייבן היא אם שכולה שננטשה על ידי בעלה לשעבר.
כאשר מגיעים מסמכי הגירושים מצבה הנפשי הופך רעוע והיא טסה מבריטניה למרוקו כדי להירגע מעט, אולם שם הולך וגובר רצונה למות.
לאחר שהגורל מתעתע בה בדמות התרסקות המטוס בו הייתה אמורה לטוס, נחישותה גוברת והיא רוכשת כדורים מבית מרקחת.
החוקר ג'סופ מחליט להיעזר בה לצורך חקירת מקרה בלתי מפוענח ומבטיח לה שאין סיכויים רבים שתיחלץ מהמקרה בחיים והילרי מסכימה.
במסגרת חקירת המקרה, מתחזה הילרי לרעייתו של מדען מוכשר שנעלם ומובלת יחד עם קבוצת אנשים בעלי יכולות גבוהות בתחומים מדעיים לאזור מבודד וסודי, שם מתברר לה ש"בעלה" המדען תומאס בטרטון גנב את התגלית בשלה התפרסם.
עצביו מעורערים מנוכחותם האפשרית של מיקרופונים ואמצעי האזנה החבויים בכל מקום והוא לא מצליח לבצע תגלית מדעית נוספת.
שניהם חפצים לברוח מהמקום אולם בלתי אפשרי לצאת מהמקום.
הילרי מתיידדת עם צעיר בשם אנדי פיטרס, כימאי מחקר, ונעזרת בו כדי לתכנן בריחה אפשרית.
במהלך הספר דנים מספר מדענים בסיבה בשלה הסכימו להגיע למקום: אחדים עשו זאת בשל בצע כסף, אחרים הגו רעיונות כמו השתלטות על העולם ומעמד עליון של מדענים.
במהלך הספר פוגשת הילרי במר אריסטידס, יווני עשיר האחראי על המיזם.
הוא מסביר שמטרתו היא איסוף המוחות הטובים ביותר בעולם וכאשר ירצו מדינות העולם במדענים, יהיה עליהם לרכשם ממנו.
מטרת המיזם היא בעצם השקעה כספית.
במהלך משלחת ביקור בריטית במקום מצליחים הילרי ופיטרס להשתחרר וג'סופ פותר את התעלומה.
מר אריסטידס נחלץ מהתקרית בהסבר שלא ידע מה מתחולל, וג'סופ סבור שלא ניתן יהיה להאשימו בדבר.
בנוסף מתגלה כי פיטרס הגיע למקום כדי לתפוס את תומאס בטרטון שאחראי למותה של קרובת משפחתו וגנבת תגליתה המקצועית.
מסוף הסיפור משתמע, שניתן יהיה להרשיע את בטרטון וכן שהילרי ופיטרס נהיו בני-זוג.
תומאס בטרטון – מדען צעיר שאופן היעלמותו מדאיג את המודיעין הבריטי
אוליב בטרטון – אשתו ששואפת להצטרף אליו.
מר ג'סופ – איש השירות החשאי הבריטי
הילרי קרייבן – צעירה שכולה השואפת למות והופכת למרגלת
בוריס גליידר – קרוב משפחתה של אשתו הראשונה של תומאס בטרטון, אלזה
גברת קלבין בייקר – תיירת אמריקאית טיפוסית המתגלה כמשתפת פעולה
העלמה התרינגטון – תיירת בריטית המתגלה כסוכנת חשאית
מסייה אנרי לורייה – צעיר צרפתי
מר אריסטידס – אחד מעשירי העולם
ד"ר לואיס בארון – בקטריולוג צרפתי
אנדי פיטרס – כימאי מחקר אמריקאי
הלגה נידהיים – מדענית גרמנייה צעירה ושחצנית
טורקיל אריקסון – אידיאליסט נורווגי
הספר שפורסם בשנות ה-50 עוסק ברעיונות סובייטים אבל גם נושא בחובו את השפעת גירושיה של כריסטי משנת 1921. כמו ספר אחר של כריסטי מאותה תקופה, "דיוקן לא גמור", הוא עוסק באישה צעירה שהתגרשה לאחר שילדה בת.
בשני הספרים מצוינות נטיות אובדניות שמזוהות על ידי אדם אחר המצליח להצילה.
הספר מתבסס על אירועי ריגול אמיתיים שקרו בשנות ה-50, כאשר שני פיזיקאים, ברונו פונטקורבו וקלאוס פוקס, ערקו לברית המועצות לשעבר.
"המרגל הישראלי בדמשק" או "המרגל הבלתי נתפס" הוא סרט דרמה אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 1987 ומספר את סיפור שליחתו של אלי כהן הישראלי לצמרת השלטונית הסורית בשנות ה-60. הסרט צולם בישראל ומשתתפים בו שחקנים ישראלים רבים.
אלי כהן (1924–1965) היה מרגל ישראל שנשלח על ידי המוסד ופעל בסוריה, עד שנלכד בידי כוחות המודיעין הסוריים והוצא להורג.
הוא זכור, בישראל ובעולם, כאחד מגדולי המרגלים של ישראל, בכך שחבר לצמרת השלטון הסורי, והעביר מודיעין לישראל בסתר במשך מספר שנים.
לוי אשכול, ראש ממשלת ישראל בעת מלחמת ששת הימים, אמר כי "מעשיו של אלי כהן חסכו למדינת ישראל חטיבות רבות של חיילים, והמידע שהביא לפני מלחמת ששת הימים היה מידע שלא יסולא מפז, והביא לניצחון הגדול במלחמת ששת הימים".
שחקן דמות ג'ון שיאה אלי כהן אלי וולך יעקב ששון גבאי גנרל ג'אמל חאלד מיכל בת-אדם נדיה כהן רמי דנון אברהם חיים ג'רפי סלאום ז'אק כהן מפקד מפלגת הבעת' הסורית שמואל שילה הרב נסים נדבו הכהן
המקרה והטעות הוא אלבום הסולו ה-12 (ה-11 בעברית) של היוצר והזמר שלום חנוך, שיצא במרץ 2015. האלבום עובד והופק מוזיקלית על ידי שלום חנוך, משה לוי ולואי להב, והוקלט באולפנו של שלום חנוך - "האולימפוס הפרטי".
הסינגלים שיצאו מן האלבום היו "תמיד זה עכשיו" ו"אנשים" (שבוצע לראשונה בהופעת "חיות לילה" במועדון הבארבי ולאחר מכן באולפן התוכנית "גב האומה").
לסינגל "תמיד זה עכשיו" צולם קליפ בבימויו של הבמאי ואמן הווידאו יואב כהן.
לסינגל "אנשים", וכן ל"פחדתי (היפותזה)" ו"חרש נושבת", צולמו קליפים בבימויו של הבמאי והעורך עודד פרבר.
לאחר צאת האלבום יצא שלום חנוך לסיבוב הופעות ארצי, בין השאר במועדון הזאפה, מועדון הפורום בבאר שבע ובפסטיבל ישראל.
עטיפת האלבום צולמה על ידי אלכס ליבק, ועל פי דברי חנוך, מדובר בשחזור סצנה מאחד מסרטי פדרו אלמודובר.
שלום חנוך - גיטרות, קלידים, תכנותים ועיבודים
משה לוי - פסנתר, המונד, אקורדיון, סינתיסייזר, גיטרה חשמלית, עיבודים והפקה מוזיקלית
לואי להב - עיבודים, הפקה מוזיקלית וטכנאי מיקס
אבי סינגולדה - גיטרה אקוסטית ("תמיד זה עכשיו")
זיו הרפז - הרמוניום ("חרש נושבת"), קונטרבס ("פחדתי (היפותזה)", "סופרת גדולה"), גיטרה בס
טל אבירם - קלידים, תכנותים וטכנאי Pro Tools
גליה חי - ויולה, כינור וקולות ("פחדתי (היפותזה)", "תלוי בטונים", "תמיד זה עכשיו")
הדס קליינמן - צ'לו וקולות ("פחדתי (היפותזה)", "תלוי בטונים", "תמיד זה עכשיו")
נועה איילי - צ'לו ("חרש נושבת")
אבישי כהן - חצוצרה ("ליל קיץ")
אמיר מילשטיין - חליל צד ("לשכוח שלא טוב")
ארן לביא - פנדירו ("פחדתי (היפותזה)"), טכנאי הקלטה, מיקס ומאסטרינג
יעל יעקבי - עיצוב עטיפה
המרגלים של וושינגטון היא סדרת דרמה תקופתית המבוססת על ספרו של אלכסנדר רוז, "המרגלים של וושינגטון: סיפורה של מחתרת המרגלים הראשונה של אמריקה" (2007) (Washington's Spies: The Story of America's First Spy Ring) המתאר את ההיסטוריה של מחתרת קלפר.
הסדרה עלתה לאוויר ב-6 באפריל 2014 בערוץ AMC האמריקאי.
הסדרה חודשה לעונה שנייה בת עשרה פרקים ב-23 ביוני 2014 והחלה את שידוריה ב-13 באפריל 2015. הסדרה חודשה לעונה שלישית בת עשרה פרקים ב-15 ביולי 2015, אשר עלתה לאוויר ב-25 באפריל 2016 ושודרה עד ה-27 ביוני של אותה שנה.
עונה רביעית החלה את שידוריה ב-17 ביוני 2017 והסתיימה ב-12 באוגוסט של אותה שנה.
בשנים 1776–1777, במחוז סטוקט בניו יורק, חוואי צעיר וחברי ילדותו יוצרים מחתרת מרגלים בשם מחתרת קלפר אשר עוזרת בסופו של דבר להפוך את היוצרות במלחמת העצמאות האמריקאית.
הסדרה מתחילה באוקטובר 1776, זמן קצר לאחר ניצחונות הבריטים, למען מלך אנגליה, בלונג איילנד, סטטן איילנד, ובעיר ניו יורק אשר הותירו את צבאו של ג'ורג' וושינגטון במצוקה קשה.
על פי שקופיות ההקדמה של הפרק הראשון: "סתיו 1776. המורדים הכריזו מלחמה על כתר המלוכה.
עקב עגינה מוצלחת של חילות הים, צבא הוד מלכותו דחק את צבאותיו של ג'ורג' וושינגטון ליערות.
העיר ניו יורק משמשת כבסיס מבצעים עבור הבריטים.
הנאמנים לכתר באי לונג איילנד הסמוך, שומרים על ערנות מפני מרגלים ותומכיהם".
אברהם "אייב" וודהול (ג'יימי בל)
מייג'ור בנג'מין טלמדג' (סת' נומריך)
לוטננט קיילב ברוסטר (דניאל הנשל)
השופט ריצ'רד וודהול (קווין מקנלי)
מייג'ור אדמונד היולט (ברן גורמן)
מייג'ור רוברט רוג'רס (אנגוס מק'פיידן)
קפטן ג'ון גרייבס סימקו (שמואל רוקין)
מייג'ור ג'ון אנדרה (ג'יי ג'יי פילד)
גנרל ג'ורג' וושינגטון (איאן קאהן)
גנרל בנדיקט ארנולד (אווין יומן)
רוברט טאונסנד (ניק ווסטרייט) (משני בעונה 2, ראשי בעונה 3-4)
נתניאל סאקט (סטיבן רות) (עונות 1–2)
סמואל טאונסנד (ג'ון בילינגסלי) (עונות 2–3)
ג'יימס ריבינגטון (ג'ון קרול לינץ') (עונות 3–4)
ג'ורדן - אקינבודה (אלדיס הודג')
גנרל צ'ארלס לי (בריאן פיני) (עונות 1–2)
קולונל יוסף ריד (אלכס מילר)
גנרל צ'ארלס סקוט (מיכאל גסטון) (עונה 1)
פילומנה (איימי גומניק) (עונות 1, 3-4)
סילה סטרונג (רוברט בייצל) (עונות 1, 4)
אנסין בייקר (תומאס קיגן) (עונה 1)
ויליאם לי (ג'נטרי ווייט) (עונות 2–3)
העונה הראשונה של הסדרה קיבלה את פרס המדיה והבידור מטעם ארגון "בנות המהפכה האמריקאית" (Daughters of the American Revolution).
המרד (שמו המלא: המרד: זכרונותיו של מפקד הארגון הצבאי הלאומי בארץ־ישראל) הוא ספר של מנחם בגין על קורות האצ"ל, בהוצאת אחיאסף.
הסופר הקדיש את הספר "לזכרו של זאב ז'בוטינסקי אבי המרד העברי ולמשפחה הלוחמת - בהכנעת לב ובאהבת נפש".
הספר נדפס לראשונה בשנת 1950 ואחר כך במהדורות רבות.
תורגם גם לאנגלית לערבית ולשפות נוספות, גם כן במהדורות רבות, כשהמהדורה האחרונה באנגלית יצאה בשנת 2002.
הכנסות הספר שימשו גם למימון עמותת של"ח – עמותה שתפקידה היה להעניק סיוע כלכלי ליוצאי האצ"ל והלח"י.
איש מדע המדינה ג'ון באוייר בל שחקר הן את האצ"ל והן את המחתרת האירית, הצבא האירי הרפובליקני (ה-IRA), סיפר כי רבים מהגברים שראיין ב-IRA ב-1960 קראו את "המרד" והעריצו אותו כמדריך של לוחמת גרילה.
הספר נחקר גם על ידי הקונגרס הלאומי האפריקני (ה-ANC), על ידי נלסון מנדלה, לאחר שירד למחתרת בשנת 1960, שהתייחס לספר כאחד הספרים שהשתמש בהם כמדריך לתכנון מלחמת הגרילה של ה-ANC נגד ממשלת האפרטהייד של דרום אפריקה.
המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה הוא מחזה מאת סיימון סטיבנס משנת 2012 המבוסס על רומן מאת מארק האדון באותו השם.
גיבור המחזה הוא כריסטופר בון, נער בן 15 שנראה שהוא נמצא על הספקטרום האוטיסטי, אשר יוצא לחקור את נסיבות מותו המסתוריות של כלב השכנים, ועקב כך חושף סודות משפחתיים שהוא מתקשה להתמודד איתם.
המחזה מוצג כהצגה בתוך הצגה (שלא כמו הספר עליו הוא מבוסס).
היא נפתחה מחדש ב-9 ביולי 2014 ב-Gielgud Theatre, שם המשיכה לרוץ עד ל-3 ביוני 2017.
ההצגה זכתה לתגובות חיוביות במיוחד, כאשר רוב המבקרים התרשמו מיכולתה להעביר את נקודת המבט של הגיבור הצעיר והחמלה של מורתו.
המבקרים גם ציינו בעיקר את האפקטים החזותיים המשולבים בהצגה.
בעוד הרומן המקורי עליו מבוסס המחזה מסופר בגוף ראשון על ידי הגיבור, כריסטופר בוּן, ההצגה מוצגת כקריאה בקול רם של ספר שכריסטופר כתב בעצמו על ידי מורתו.
התוצאה היא שהמחזה מוצג כהצגה בתוך הצגה.
המחזה, שעלילתו מתרחשת בסווינדון ובלונדון הוא על כריסטופר ג'ון פרנסיס בון, גאון מתמטי בן 15. נראה שהוא נמצא על הספקטרום האוטיסטי, והוא לוקה באוטיזם קלאסי או בתסמונת אספרגר, למרות שהדבר לא נאמר במפורש במחזה.
"המקרה המוזר" שבשם המחזה הוא תעלומת מסתורין סביב מותו של כלב השכנים וולינגטון.
כריסטופר הופך לבלש חובב דמוי שרלוק הולמס, ובעודו מחפש את הרוצח, הוא נתקל בהתנגדות מצד שכנים רבים, אך בעיקר מאביו, אד בון.
כאשר הוא מגלה שאביו שיקר לו במשך שנים על מות אמו והוא זה שהרג בעצמו את וולינגטון, כריסטופר מוטרד ופוחד לחייו שלו.
בפעם הראשונה, הוא נוסע לבדו ללונדון כדי למצוא את אמו ולחיות איתה.
הוא מוצא אותה, והיא מקבלת אותו בברכה; עם זאת, שאיפותיו בחיים מובילות אותו בחזרה לסווינדון, שם הוא רוצה לגשת לבחינת בגרות במתמטיקה.
כריסטופר משיג את הציון הגבוה ביותר, ובהדרגה מתפייס עם אביו.
ההפקה, שהציגה עד לסוף אוקטובר 2012, שודרה בשידור חי לבתי קולנוע ברחבי העולם ביום חמישי ה-6 בספטמבר 2012 באמצעות לוויין.
בחודש מרץ ההצגה עברה לתיאטרון אפולו שבווסט אנד.
ב-1 במרץ חלו הצגות ההרצה שם, עם פתיחה רשמית ב-12 במרץ.
סאן גליסון והולי איירד הצטרפו לצוות השחקנים בתפקיד הוריו של כריסטופר.
ב-19 בדצמבר 2013, במהלך הופעה, חלק מהגג של תיאטרון אפולו התמוטט, ופצע כמעט 80 אנשים.
כתוצאה מכך, כל ההופעות הנוספות בוטלו, והחל חיפוש אחר אולם תיאטרון חדש להופיע בו, שכן נדרשו תיקונים נרחבים בתיאטרון אפולו.
בפברואר 2014 מפיקי המחזה ארגנו 8 מופעי צהריים חינם לקהל צופים מ-14 בתי ספר תיכוניים באולם העירייה הישן בסטרטפורד.
בסופו של דבר, ההפקה נפתחה מחדש בתיאטרון גילגוד הסמוך, החל מהצגות הרצה ב-24 ביוני 2014, עם ערב פתיחה רשמי ב-9 ביולי.
הפקת הווסט אנד ירדה ב-3 ביוני 2017, לאחר שהוצגה למעלה מ-1,600 פעמים.
הצגת הבכורה בברודוויי נערכה בתיאטרון אתל ברימור ב-5 באוקטובר 2014, לאחר מספר הצגות הרצה שהחלו ב-10 בספטמבר.
גם הצגה זו הופקה על ידי התיאטרון המלכותי הלאומי בבימויה של אליוט.
צוות השחקנים המקורי של ברודוויי כלל את אלכס שארפ (בתפקידו המקצועי הראשון אי פעם) בתפקיד כריסטופר, אניד גרהם בתפקיד אמו ג'ודי, איאן ברפורד בתפקיד אביו אד, ופרנצ'סקה פרידני בתפקיד שֶבוֹן.
על הכוריאוגרפיה היו אמונים סקוט גרהם וסטיבן הוגט.
ההפקה בברודוויי ירדה ב-4 בספטמבר 2016 לאחר 800 הופעות.
בשנת 2014 עלה המחזה בישראל בתרגום לעברית בתיאטרון בית ליסין עם נדב נייטס בתפקיד הראשי.
על משחקו בתפקיד הראשי בהצגה זו זכה נייטס בפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2014 בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר.
המחזה הוצג בהפקות מקומיות במדינות שונות ברחבי העולם, לרבות באוסטרליה, בלגיה, יפן, מקסיקו, קוריאה הדרומית וקנדה.
בסופו של דבר, ההפקה זכתה בשבעה פרסי אוליבייה, ובכך השוותה את השיא במספר הזכיות להפקה אחת, שנקבע על ידי המחזמר "מטילדה" בשנת 2012. עוד זכתה ההצגה בפרס המחזה הטוב ביותר בטקס חלוקת פרסי Whatsonstage שנערך ב-17 בפברואר 2013.
לין גרדנר מהגרדיאן כתבה ביקורת נלהבת, וציינה כי "יש רגעים שבהם ההצגה מתקרבת בצורה מסוכנת לסנטימנטליות, אבל מבטיו של כריסטופר כל-כך נוקבים, עד שלעיתים קרובות זה גורם לך להרגיש לא נוח, וההצגה מציגה באותה מידה את קשיי ההורות, את הבלגן של החיים, ואת ייסוריו של ילד שאינו יכול לשאת מגע...
בראש צוות השחקנים המשובח [נמצא] לוק טרידוויי המעולה בתפקיד כריסטופר, מושך וכואב לראות, כמו ההצגה עצמה".
סוזנה קלאפ (האובזרבר) כתבה ב-2013: "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה היה אחת ההופעות המקוריות ביותר וההצלחות המדהימות בתיאטרון המלכותי הלאומי בשנה שעברה, קשה לזכור עוד הפתעה כזו...
על אף שבתחילה זה נראה לא סביר שהרומן של מארק האדון על ילד עם מתנה מתמטית ו-'בעיות התנהגותיות' יכול לעבוד בתיאטרון".
פול טיילור (אינדפנדנט) תיאר את המחזה כ-"עיבוד מעורר דמיון" ו-"הפקה מבריקה", ואמר כי הוא הוצג בצורה מרעננת, תוך איזון בין הומור וטרגדיה.
טיילור שיבח את משחקו של לוק טרידוויי, בין השאר בשל הקצב, התנועות וההגשה של הופעתו.
מאט וולף (הניו יורק טיימס) הוסיף כי הופעת הבכורה של המחזה מתוזמנת היטב ביחס לאולימפיאדת לונדון 2012: "רוח הניצחון שלה משתלבת בדיוק עם מצב הרוח של השאיפות האתלטיות של הקיץ ".
ברנטלי המשיך ואמר כי "ההישג יוצא הדופן" של המחזה "הוא שהוא מאלץ אותך להסתכל על העולם דרך עיניו של כריסטופר, המבקש סדר, ולכן אתה עלול לשקול מחדש את הקרב חסר הדאגה שהמוח שלך תמיד מנהל נגד הסתערות של גירויים שהם החיים [עצמם], מפחיד, לא?
עם זאת, ברנטלי מצא פגם עם דמותה של "שֶבוֹן ...
המדקלמת את הסיפור שכריסטופר כתב, המוצג כפרויקט של בית הספר.
גב' קיוזאק עושה זאת עם תחושה מלאכותית ורגשנית, המקושרת לאופן [המתנשא] שבו מבוגרים מדברים עם ילדים קטנים ...
צ'ארלס ספנסר מהדיילי טלגרף, לעומת זאת, חשב כי הפיכתה של שֶבוֹן את הספר שכתב כריסטופר למחזה "אולי נשמע מסורבל אבל זה עובד מצוין".
כמו אחרים, שיבח ספנסר את טרידוויי (כריסטופר): "הוא נוקב באופן בלתי נסבל ברגעים של מצוקה כשהוא כורע עם פניו על האדמה ונאנח, אבל גם מגלם בצורה מרגשת את דמותו [של כריסטופר], את היותו מבריק במתמטיקה ואת נקודות המבט המדהימות שלו על העולם.
הודות לכנותו הכואבת של טרדוויי, הן ברגעי המבוכה והן ברגעי השמחה, כריסטופר בון מרגיש גם כמו גיבור וגם כמו ידיד, שראוי לסוף המאושר שלו".
ספנסר גם שיבח את גליסון (אד) וקיוזאק (שֶבוֹן).
ריצ'רד זוגלין מטיים מגזין תיאר את המחזה כ"הפגנת כוחו של התיאטרון להעברתנו למקומות אקזוטיים".
סטיבן סוסקין, מבקר הדרמה של הפינגטון פוסט, כתב כי ההצגה מבדרת, מאירה ומביאה אותנו למקום חדש נעלה.
אדם גרין מווג כתב שהמחזה הוא "עדות לכוח היחיד של התיאטרון".
בן ברנטלי, בביקורתו על ההפקה שפורסמה בניו יורק טיימס, כינה את היצירה "מניפולטיבית", וכתב שהיא "מכוונת מחדש את הדרך שבה אתה רואה ושומע" על ידי כך שהיא מכריחה אותך לאמץ תפיסה חושית מוגברת יחד עם הגיבור הראשי".
אליזה גרדנר (USA Today) תיארה את חוויית הצפייה במחזה כמסע "בתוך מוחו המחונן והמוחדר של כריסטופר באמצעות אפקטים חזותיים וקוליים יצירתיים".
היא שיבחה את "התנועות, ההבעות והקולות שגרמו לפחדיו של הנער ולאינטליגנציה הפראית שלו להיראות טבעיים באותה מידה".
פיטר מארקס מוושינגטון פוסט שיבח את הגרפיקה החזותית של המופע אשר מוצגת טוב יותר מאשר ההיבטים של הטקסט והמשחק, וציין כי אופן הצגת מחשבותיו של כריסטופר האפילו על עלילת הסיפור הבלשי של מציאת הרוצח.
ג'ניפר פראר (Associated Press) חשבה כי ההצגה היא "חוויה תיאטרלית מקסימה, דינאמית ומורכבת", וכי האופן שבו אלכס שארפ גילם את כריסטופר מדגימה את יכולתם של החיים להתגבר על אתגרים אישיים.
באתר האינטרנט Deadline.com, ג'רמי ג'רארד כתב כי הרגיש שההפקה משלבת את האלמנטים של האובססיביות עם מתמטיקה של "" עם החמלה והחניכה של "בילי אליוט".
ג'ו דז'יאמיאנוביץ' מהדיילי ניוז מצא את הופעתו של שארפ "מסנוורת" ו"אינטנסיבית מבחינה פיזית ורגשית", ושיבח את עיצוב הבמה, התאורה, המוזיקה והוידאו ארט.
לעומתם, טרי טריגוט, מבקר הדרמה של הוול סטריט ג'ורנל תיאר את "הקרנות הווידאו המשוכללות להפליא" בזלזול, וטען כי הן חונקות.
הוא הרגיש כי המחזה זכה לפופולריות בגלל טרנד אופנתי של תסמונת אספרגר ושהוא נשען יתר על המידה על "תכסיסים".
עמיתתו בוול סטריט ג'ורנל, סטפני כהן, סברה שהמחזה התקשה בעיבוד הספר לבמה.
"המרגל" הוא סרט קולנוע רוסי, עיבוד לספר "רומן ריגול", מאת בוריס אקונין.
זהו סרט פעולה רוסי מסוגת דיזלפאנק ומגולל היסטוריה אלטרנטיבית של מוסקבה.
הסרט יצא לאקרנים ברוסיה ב-5 באפריל 2012.
באביב 1941 גרמניה הנאצית מתכוננת למתקפה על ברית המועצות.
על הסוכן הגרמני "ואסר" הוטלה המשימה לשכנע את הפקידות הבכירה של ברית המועצות, שהמתקפה לא תצא לדרך לפני תחילת 1943. מוחלש מהדיכויים של סטלין, הנ.ק.ו.ד., ארגון המודיעין וסיכול הריגול הסובייטי, יוצא למבצע יוצא דופן ללכידת המרגל הנאצי, תוך מאמץ עצום ובמחיר כבד.
כל אירועי הספר והסרט מתרחשים בעיר בירה אלטרנטיבית ואידילית של בירת ברית המועצות.
רבות מסצנות החוץ צולמו במינסק.
בסרט מוצגת טכנולוגיה שבפועל הייתה בשימוש לראשונה על ידי השירותים החשאיים של ברית המועצות רק לאחר המלחמה, כך גם מוצגת ועידת וידאו בין אדמירל קנריס והיטלר ומשקפי ראיית לילה.
כל אלה הן המצאות טכניות שבאותה תקופה היו רק בשלבי פיתוח.
בסרט, הקשר קרפנקו מגיע למעבדה מיוחדת תחת השפעת "תרופה".
בספר קרפנקו לא מספיק להגיע למעבדה.
בסרט יגור דורין עורך תקשורת רדיו עם האבווהר לאחר פגישתו עם פטראקוביץ' מתחת לאדמה, סמוך לתחנת רכבת תחתית, לאחר שהגיע לשם דרך תעלות הביוב.
בספר הוא נפגש עמו בבית נטוש ונמלט דרך הכניסה הראשית.
בספר מתואר מספר קורבנות תאונת החשמלית מגיע לכדי 82 נוסעים, בסרט המספר ירד ל-43 אנשים.
הדמות הראשית יגור דורין, כאשר נתפס בשבי מצליח ליצור קשר רדיו פעם אחת בלבד.
בספר דורין מרותק למיטה ומוחזק כאסיר במשך ארבעה שבועות.
כל הזמן הזה הוא שולח הודעות מוצפנות לאבווהר, כוח המשימה מאמין שהוא מת בגבורה (בשובו הוא מגלה את הכתובת "הם מתו למען תהילת המולדת" מתנוססת מעל דיוקנם של סוכנים שנפלו בעת מילוי תפקידיהם וביניהם גם תמונתו-שלו).
במהלך חקירתו של קוגן, לדברי הרופא, "השבוי" יכול לענות על שאלות, במשך עשרים ושלוש דקות.
בהתאם לכך, הוא מצליח לומר לאוקטוברסקי ולדורין שהמלחמה תחל ב-22 ביוני וכאשר אוקטוברסקי מנסה לדווח על כך למפקדו, זה כבר נסע לפגוש את מפקד המחוז.
בסרט, הפגישה בין בריה לדורין מתקיימת במסדרון של הבניין המרכזי שבכיכר לוביאנקה, לשם יגור מובא על ידי סוכני הנקוו"ד.
הקומיסר דורש לסלק אותו מזרועות הביטחון, בתואנה ש"אין צורך בהתקפי זעם".
בספר, הפגישה מתקיימת במשרדו של אוקטוברסקי בארבע עיניים ובריה נראה הרבה יותר שליו.
הם דנים בהיעלמותו של אוקטוברסקי והקומיסר מדבר אל דורין בטון רגוע בהרבה והוא כלל אינו מגורש מהארגון.
בספר אוקטוברסקי לכאורה התאבד בירייה בתא טלפון, אך בסרט הוא נפגע על ידי משאית.
עם זאת, בסופו של הסרט הקריין אומר כי גופתו של אוקטוברסקי לא נמצאה מעולם.
בסופו של הסרט, דורין טוען שהמלחמה תתחיל "מחר בארבע בבוקר".
בספר, עד 22 ביוני עדיין נותרו עשרה ימים ודורין יוצא לחופשה בעצתו של הקומיסר.
בסרט הוא מתאחד עם נדיה, במהלך פגישתם מסופר על תחילת המלחמה ומסופר על גורלו של דורין, לידת בנו והשתתפותו במבצע מיוחד ב-1942. חלק זה הוא המצאתם של התסריטאים, מאחר שבספר אין מילה לגבי עתידו של הסגן דורין.
כל מה שאנחנו יודעים הוא רצונו לעזוב את שירותי הביטחון ולחזור לטוס.
בניגוד למתרחש בסרט, בספר דורין לא מפענח את המסרים של ואסר.
הקומיסר (שבעצמו הולך שולל) מבטיח ליגור שהמלחמה לא תפרוץ בקרוב.
בסרט ליובוב סרובה ואוקטוברסקי תחילה רוקדים טנגו ואז סלסה, בעוד הסלסה נפוצה רק בשנת 1970.
בספר, סטלין לוקח את קוגן למשרדו בקרמלין.
בסרט החלק הזה הוא הגזמה.
הפגישה מתקיימת בחדר ענק בקומה העליונה של ארמון הסובייטים.
בספר, וואסר משתיק את בריה במשך 15 דקות במהלך הפגישה עם המנהיג.
בסרט הקומיסר פשוט עוזב את השניים לבדם.
המרגל שזרק אותי הוא סרט קומדיית פעולה אמריקאי שבוים על ידי סוזאנה פוגל ומככבות בו השחקניות מילה קוניס וקייט מקינון.
הסרט פורסם לראשונה בארצות הברית ב-3 באוגוסט 2018 ובישראל ב-2 באוגוסט 2018. אורך הסרט 117 דקות.
אודרי ומורגן בנות ה-30, הן החברות הכי טובות ושותפות לדירה בלוס אנג'לס.
יום אחד ללא התראה מוקדמת, מופיע בדירתן החבר לשעבר של אודרי ומספר כי רודפת אחריו חבורת מתנקשים רצחניים.
השתיים מחליטות לצאת למשימה בינלאומית במהלכה הן בורחות מהמתנקשים ברחבי אירופה עם סוכן בריטי חשוד אך שובה לב, ומנסות לרקום תוכנית להצלת העולם.
קב אדמס – נהג מונית
אולאפור דארי אולאפסון – תייר באכסניה
טום סטורטון – אדוארד סנודן
הסרט הושק לראשונה בארצות הברית ב-3 באוגוסט 2018 ובישראל ב-2 באוגוסט 2018.
המרגל שחזר מן הכפור הוא סרט ריגול בריטי משנת 1965 על תקופת המלחמה הקרה בבימויו של מרטין ריט עם ריצ'רד ברטון, קלייר בלום ואוסקר ורנר בתפקידים הראשיים.
אלק לימאס (ריצ'רד ברטון), מנהל רשת הריגול הבריטית בברלין המערבית, ממתין בצ'ק פוינט צ'ארלי לסוכן שלו שאמור להגיע מברלין המזרחית.
הסוכן עובר את המחסום המזרחי באופנים אך מחוסל לפני שהוא מגיע למעבר הגבול.
לימאס נקרא ללונדון על ידי ראש הריגול הבריטי המכונה "קונטרול" (סיריל קיוזאק).
הוא מאוכזב מכך שרוב סוכניו נתגלו ו"קונטרול" מציע לו להתפטר ולמצוא עבודה כספרן.
לימאס אינו יודע כי האירוע מבוים על ידי "קונטרול".
הוא לא מוצא עניין בעבודתו אף שהוא פוגש בספריה את הספרנית הצעירה והנאה נאן פרי (קלייר בלום) שהיא חברת המפלגה הקומוניסטית בבריטניה והיא מתאהבת בו.
לימאס מדוכא ומתחיל לצרוך אלכוהול.
לאחר שהוא תוקף בעל מכולת, הוא נכלא לשלושה חדשים.
בצאתו מהכלא פוגש אותו "במקרה" סוכן מזרח גרמני בשם אש (מייקל הורדרן), אשר מזמין אותו לארוחת צהרים דשנה ומציע לו לערוק לברלין המזרחית.
הוא נפגש עם "קונטרול" ועוזרו ג'ורג' סמיילי (רופרט דייוויס) ושם נמסר לו כי למעשה ישמש מרגל כפול שמטרתו להפליל את הנס פטר מונדט (פטר ואן אייק) דרך סגנו היהודי פידלר (אוסקר ורנר).
לימאס טס להולנד ושם נחקר על ידי סוכן נוסף בשם פיטרס (סם וונמייקר) שמחליט שיש לו עדות נגד מונדט ועובר איתו למזרח גרמניה.
לימאס נפגש עם פידלר וזה משתכנע שמונדט הוא סוכן כפול.
בינתיים אוסר מונדט את לימאס אך המצב מתהפך כשפידלר מזמן בית משפט פנימי נגד מונדט באשמה של סוכן כפול.
סמיילי משכנע את נאן לטוס לברלין המזרחית במימון המפלגה במסגרת חילופי תרבויות.
היא מובאת למשפט ובעדותה היא נשברת ומודה כי נסיעתה מומנה על ידי רשת הריגול הבריטי.
לאחר עדותה נשבר לימאס ומודה כי מטרת שליחותו היא להפליל את מונדט.
לימאס שומע בתאו כי מפתח הדלת מסתובב, הוא פותח את הדלת ופוגש בחוץ את מונדט שמתוודה לפניו כי הוא סוכן בריטי וכל מטרת המבצע בו נלכד לימאס הייתה לטהר אותו ולסלק את פידלר.
למקום מובאת נאן ומונדט מספק להם מכונית.
הם מוסעים לכיוון חומת ברלין שם מחכה להם איש של מונדט המדריך אותם איך להגיע לחומה ולעלות עליה.
מהצד השני מחכה להם סמיילי.
לימאס לא יודע שמונדט ירצה לחסל אותם.
לימאס מטפס על החומה ומושך את נאן.
המלווה יורה קודם בה והיא צונחת.
לימאס נמצא בראש החומה וסמיילי מפציר בו לרדת לצד המערבי אך לימאס חוזר אל נאן ונורה גם הוא.
ריצ'רד ברטון היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.
ריצ'רד ברטון זכה בפרס באפט"א לשחקן הבריטי הטוב ביותר בתפקיד ראשי, אוסקר ורנר היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר.
כן זכה הסרט בפרס באפט"א על העיצוב האמנותי, הצילום והבימוי.
המרגל סנודן הוא סרט מתח ביוגרפי על אדוארד סנודן משנת 2016. הסרט בוים על ידי אוליבר סטון ונכתב על ידי סטון וקיירן פיצג'רלד.
בסרט מככבים ג'וזף גורדון-לוויט, שיילין וודלי, מליסה ליאו, זאכרי קווינטו, טום ווילקינסון, סקוט איסטווד, לוגן מרשל-גרין, טימותי אוליפנט, בן שנצר, לאקית' לי סטנפילד, ריס איוואנס וניקולס קייג'.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-16 בספטמבר 2016.
הסרט עוקב אחר אדוארד סנודן, עובד לשעבר בסוכנות לביטחון לאומי (NSA) של ארצות הברית, שהדליף מידע מסווג מהסוכנות לביטחון לאומי לעיתון הגרדיאן ביוני 2013. בין השאר, המידע המסווג חשף מידע סודי על תוכניות המעקב של הסוכנות על מיליוני אזרחים חפים מפשע שלא היו מוכרות אפילו לקונגרס באותה העת.
המקשר הוא סרט קולנוע בריטי מסוגת דרמה רומנטית משנת 1971 בבימויו של ג'וזף לוסי עם ג'ולי כריסטי, אלן בייטס ודומיניק גארד בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי הרולד פינטר והוא מבוסס על הרומן "המקשר" של ל.פ.
הספר עובד גם לסרט טלוויזה של ה-BBC בשנת 2015, למחזה, למחזמר ולאופרה.
השנה 1900, הנער ליאו קולסטון (דומיניק גארד) מוזמן על ידי חברו ללימודים מרקוס מודסלי (ריצ'רד גיבסון) לבלות עם משפחתו העשירה באחוזת המשפחה בנורפוק.
ליאו מתוודע לבני המשפחה - גברת מודסלי (מרגרט לייטון), מר מודסלי (מייקל גוף) ובתם מריאן (ג'ולי כריסטי), אחותו הגדולה של מרקוס.
בני המשפחה הם חמורי סבר וליאו מפתח קשר עם מריאן המחבבת אותו.
היא משוחחת איתו בחיבה ולוקחת אותו לקנות לו בגדי קיץ בנוריץ'.
מרקוס נתקף בחצבת וליאו מורחק ממנו ומתחיל לטייל בסביבה.
הוא נכנס לחווה סמוכה, נפצע בברכו ומטופל על ידי בעל החווה, טד ברג'ס (אלן בייטס).
ליאו מודה לו ובתגובה מבקש ממנו טד להעביר מכתב למריאן אבל לשמור זאת בסוד ולא לגלות לאף אחד.
מריאן מנהלת רומן סודי עם טד.
ידוע לה שהוריה לא יאפשרו לה להמשיך איתו בגלל הבדל המעמדות הגדול בתקופה הוויקטוריאנית ובגלל שהם מייעדים אותה לויקונט יו טרימינהאם (אדוארד פוקס) בעל צלקת בפנים ממלחמת הבורים, שאותו היא אינה אוהבת.
ליאו ממשיך להיות המקשר בין טד למריאן למרות חוסר רצונו.
אף אחד אינו חושד ברומן הזה פרט לגברת מודסלי בחושיה האימהיים החדים.
כולם מתאספים באולם הגדול כדי לחגוג לליאו האורח יום הולדת 13. בחוץ משתוללת סופה וכולם מחכים למריאן.
ליאו מכבה 13 נרות על העוגה ומריאן עדיין איננה, אך גב' מודסלי משערת היכן היא נמצאת.
היא אוחזת בליאו ושניהם רצים בגשם שוטף לחוותו של טד ומוצאים באסם את טד ומריאן מתעלסים.
כעבור זמן קצר טד מתאבד בירייה.
הסרט מדלג 50 שנה קדימה.
ליאו המבוגר (מייקל רדגרייב) מגיע לבקר את מריאן הקשישה.
בכניסה הוא מבחין בנכד שלה, דניס.
מריאן כבר אלמנה, וליאו עדיין רווק מזדקן.
הטראומה של אותו קיץ פגעה בו נפשית והוא לא הקים משפחה.
מריאן מבקשת ממנו שיהיה שוב מתווך, הפעם בינה לנכד שלה המתנכר לה.
היא מבקשת ממנו שיגלה לנכד את כל הפרשה.
לשאלתה למי דומה הנכד, עונה ליאו ללא היסוס "לטד ברג'ס".
הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר.
הנער דומיניק גארד זכה בפרס באפט"א לשחקן החדש המבטיח ביותר
הרולד פינטר זכה בפרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר
אדוארד פוקס זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה, ג'ולי כריסטי הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
מרגרט לייטון זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
המרגל האבוד בריו דה ז'ניירו שיצא בצרפת בשם OSS 117: Rio ne répond plus (מילולית סוכן 117: אבוד בריו), הוא סרט קומדיה וריגול צרפתי משנת 2009 שביים וכתב מישל חזנוויצ'וס.
בדומה לסרט הראשון, הסרט מבוסס על דמות סוכן 117 מהרומנים מאת ז'אן ברוס, אך משמש כפרודיה ולא כעיבוד נאמן.
הכותרת המקורית מתורגמת, פשוטו כמשמעו, ל-"OSS 117: ריו לא מגיבה יותר", התייחסות לסרט FP1 Doesn't Respond משנת 1932.
הסרט נפתח ברצף של מסיבות בקתת סקי בגשטאט, שם הוברט בונייסור דה לה באת '(סוכן 117) מבדר את הרוזנת הסינית.
המסיבה מותקפת על ידי חמושים סינים העובדים עבור מר לי וכולם פרט להוברט והרוזנת נהרגים, כשהוברט הורג בטעות כמה מהאורחים שלו.
כשהוא חוזר למטה SDECE (השירות החשאי הצרפתי), הוברט נאלץ לארגן תשלום סחיטה של 50,000 פרנקים חדשים לפרופסור פון זימל, נאצי שנמלט לדרום אמריקה ויש לו רשימת מיקרופילם של צרפתים בעלי אהדה לנאצים.
בריו, הוברט מותקף בזמנים שונים על ידי קרובי משפחתם של החמושים של מר לי, נתקל באמריקני העובד כסוכן CIA, בשם ביל טרמנדוס, הפאם פאטאל קרלוטה, אנשיו של פרופסור פון זימל ובסופו של דבר סוכני המוסד שמתכוונים להביא את פרופסור פון זימל לישראל למשפט.
117 סוכן מצטרף לדולורס קולצ'וב, חיילת יפהפייה בצבא הישראלי כדי להביא את פון זימל לישראל כדרכו של אדולף אייכמן.
הכיוון שלהם אל פון זימל הוא בנו שכעת הוא היפי.
לאורך הסרט לדמות הראשית שני רומנים.
הראשון הוא היפהפייה המסתורית קרלוטה.
השנייה היא קצינה בצבא ישראלי, דולורס קולצ'וב, שמבלה את רוב הסרט מתוסכלת מגישתו המיזוגנית נטיותיו הגזעניות והקולוניאליות של סוכן 117. אין לה עניין בו, אבל היא מתרככת בסופו של הדבר.
כשנשאלת על ידי דה לה באת' מדוע אינה אוהבת את הממשל הצבאי הדיקטטורי של התקופה ההיא, היא מפרטת את דוגמאותיה לטוטליטריות ועד מהרה דה לה באת' מתמהמה כשהוא מוצא הקבלות לצרפת של שארל דה גול.
- את יודעת מהי דיקטטורה?
זה כשאנשים הם קומוניסטים, כשקר והם עם כובעים אפורים ומגפיים עם רוכסנים.
ואז, איך אתה קורא למדינה עם מנהיג צבאי השולט על הכל, משטרה חשאית, ערוץ טלוויזיה יחיד עם כל מידע שנשלט על ידי המדינה?
- אני קורא לזה "צרפת", מיס.
"צרפת של גנרל דה גול..."
לאורך הסרט נאלץ דה לה באת' לעסוק בהיפים, בחקר המיניות, תפקידי מגדר, במערכות אמונה שונות והאשמות אישיות בנוגע לחברה ולדעות קדומות.
ז'אן דוז'רדן בתפקיד הוברט בוניסור דה לה באת', סוכן חשאי 117
לואיז מונו בתפקיד דולורס קולצ'וב
רודיגר פוגלר כפרופסור פון זימל
הסרט הוא המשך לקהיר, קן המרגלים שיצא בשנת 2006. הסרט משך 260,000 צופים יותר מפתיחת הסרט הקודם.
ז'אן דוז'רדן אומנם פסל רעיון לסרט שלישי, אך בספטמבר 2019 אישר כי ישתתף בצילומי סרט שלישי בסדרה.
הדמות היחידה החוזרת היא לסיגנאק, מפקדו של דה לה באת'.
עם זאת, בעוד שבסרט הראשון את לסיניאק גילם קלוד ברוסט.
בשל מותו, את הדמות גילם פייר בלמאר.
הסרט הוא המשך לסדרת הסרטים בהפקת Eurospy "סוכן חשאי 117" משנות החמישים והשישים של המאה הקודמת, אשר התבססו על סדרת רומנים מאת ז'אן ברוס, סופר פופולרי צרפתי פורה.
הדמות הראשית בסדרה היא סוכן חשאי של השירות החשאי הצרפתי (SDECE), הוברט בוניסור דה לה באת', הידוע גם בשם הצופן OSS 117. את הדמות מגלם ז'אן דוז'רדן.
עם זאת, במקום להתייחס ברצינות לז'אנר, הסרט מעניק פרודיה לסדרה המקורית של אנדרה הונבל OSS 117 וסרטי ריגול אחרים כמו Se Tutte le Donne del Mondo עם ראש פסל ישו הגואל.
הפרודיה הבולטת היא כלפי סדרת ג'יימס בונד.
כמו כן, נעשה שימוש בטכניקת התמונה החדישה הפופולרית, המציגה מספר חלונות עם חזרה חלקית ומלאה של תמונות (בסצנת ההיכרות עם דולורס קולצ'וב).
הסרט מהווה גם פרודיה על ורטיגו של אלפרד היצ'קוק ומזימות בינלאומיות כשבגדיו של דה לה באת' עוצבו בהשראת הארפר וריהוט הסט בהשראת סרטי מאט הלם של דין מרטין.
הסרט נפתח ונסגר עם שירי דין מרטין ועושה שימוש חוזר בקטעים מתוך ההצגה הגדולה ביותר בתבל (1952).
המראה ונחיתה קצרה היא יכולת של מטוס לשימוש בשדות קצרים או לא סלולים או עם מכשולים משמעותיים בקרבתם.
כלי טיס כאלו צריכים להיות מתוכננים ומותאמים לתנאי נחיתה והמראה במהירויות נמוכות, וזוויות גישה וטיפוס תלולות.
לרוב התאמות אלו לא מתאימות לכלי טיס המתוכננים לשייט במהירויות גבוהות (במהירויות של מאך 0.8 ומעלה), אם כי קיימת הגדרה לכלי טיס בעלי יכולת לשימוש בשדות קצרים ובעל מהירות שיוט גבוהה המכונה CESTOL (ראשי תיבות של Cruise Efficient Short Take Off and Landing).
מסלול המראה נועד לאפשר לכלי להאיץ למהירות המאפשרת להשיג עילוי מתאים.
כלי טיס בעלי יכולות STOL מאופיינים ביכולת המראה במהירות נמוכה במיוחד.
כדי להשיג זאת הם כוללים לרוב:
כנפיים בעלי יחס עומס כנף (משקל יחסית לשטח הכנף) נמוך.
מנת עובי (יחס עובי פרופיל הכנף לאורך המיתר) גבוהה.
מנת־ממדים (אורך מיתר ממוצע למוטת הכנף) גבוהה.
כנפיים ישרות או בעלות זווית משיכה מתונה.
משטחי מדפי שפת זרימה והתקפה, אמצעים לייצור מערבולות ולעיתים גם אמצעים לבקרת שכבת הגבול.
כוללים מנוע בוכנה או טורבו-פרופ בגלל נתוני הדחף המצוינים שלהם במהירויות נמוכות, אם כי ישנם מטוסים בעלי מנועי טורבו-מניפה בעלי מעקף גבוה גדולים.
במטוסים מרובי מנועים זה דורש התקנת הכנפיים בהתקנת כתף או בהתקנה גבוהה.
מטוסים גדולים ממטוסים קלים גם לרוב יכללו יכולת היפוך דחף לקיצור מרחק עצירה.
כני נסע גדולים ומחוזקים בגלל זווית הגישה התלולה ותנאי שטח קשים.
קצב טיפוס מרבי יחסית למרחק (במהירות Vx), ונחיתה בזווית גישה תלולה יחסית.
אלה נדרשים מפני שהשדות הקצרים והלא סלולים צפויים לכלול מכשולים בקרבתם כגון עצים, גבעות תלולות.
מאפיינים אלו גורעים מיכולות כמו מהירות שיוט וגרר במהירויות גבוהות.
בשל זמינות שדות בעלי מסלולים ארוכים, מטוסי STOL לא נפוצים.
בשירות אזרחי מטוסי STOL משמשים כמטוסי קישור, תובלה ונוסעים לאזורי ספר נידחים ולא נגישים.
מטוסי STOL צבאיים הם לרוב מטוסי קישור או תובלה ויכולים להגיע במגוון גדלים, אם כי הם נוטים להיות קטנים יחסית.
אלה מיועדים להוביל אספקה וכוחות כתמיכה בכוחות יבשה הפועלים בשטחים בהם יש תנאים מזעריים או לא קיימים כלל.
חברות מסוימות מציעות ערכות הסבה לכלי טיס בשביל להקנות להם יכולות STOL או לשפר יכולות אלו.
החברות מציעות ערכות הסבה למטוסים אזרחיים מדגמים פופולריים בחברות תעופה שפועלות באזורים נידחים.
המרגל האבוד והשמלה הירוקה הוא ספר בלשים מסוג סיפורת, שנכתב על ידי אלכס פז-גולדמן, סופר לילדים ונוער.
הוא יצא לאור על ידי הוצאת כנרת זמורה-ביתן בשנת 2011. הכריכה אוירה ועוצבה על ידי מישל קישקה ואמרי זרטל.
הספר הוא ספר נוער על חברות בין בלשים בני 12 המנסים לפענח תעלומה הקשורה במרגל מסתורי.
הספר זכה לביקורות חיובית בזכות היכולת שלו להעביר את סיפורי השואה באופן המתאים לילדים.
מעבר לכך כישרון הכתיבה של אלכס פז-גולדמן ותשומת ליבו לפרטים זכו גם הן לתשבחות.
העלילה מתרחשת בשכונת רמת עמידר ברמת-גן לאחר מלחמת העולם השנייה.
מרדכי בן ה-12 וחברו הטוב ביותר ראובן מדברים, והוא מסביר לו על הסבירות הגבוהה של הימצאות מרגלים בשכונתם.
ראובן ומרדכי עוקבים אחר איש חשוד במחשבה שהוא מרגל נאצי וככל שהסיפור מתקדם כך גם חשדותיהם לגבי האיש המסתורי עולים.
מרדכי וראובן פורצים לדירה של האדם שהם בטוחים שהוא מרגל, אך לא מוצאים דבר.
גם אחותו של ראובן מצטרפת לחבורתם, ומטרתם היא לחשוף את זהותו.
מרדכי חושב שאמו עובדת עם המרגל ומרגלת בשביל הנאצים.
חשדותיו מתגברים כאשר המרגל הנאצי מגיע לפתח דלת ביתו של מרדכי כשהוא מחופש לאישה זקנה.
ראובן תוקף את הזקנה ומגלה גבר קשיש בתוך התחפושת.
לבסוף התברר שה"מרגל" הוא בסך הכול ניצול שואה קשיש ועני, אשר התחפש לזקנה כדי לבקש אוכל וכסף ולזכות באמפתיה.
בעקבות הגילוי, משפחתו של מרדכי מאמצת אותו לחיקם.
מרדכי – תלמיד, בן להורים ניצולי שואה.
מרדכי מתואר כאמיץ, חבר טוב ובלש מצוין.
בעזרתו ובעזרת חברו ראובן הם הצליחו לפצח את התעלומה של האיש המסתורי.
ראובן – תלמיד, בעל שיער מקורזל שחור ועיניים שחורות, הוריו עלו מעיראק.
חכם, טוב במתמטיקה, חבר טוב, בעל עמוד שדרה, לקח לו זמן לסלוח למרדכי כשסיפר על רגשותיו של ראובן לילדה מכיתתו.
אביבה – אחותו הגדולה של ראובן, מתוארת כיפה מאוד, חכמה וחדת חושים.
במהלך העלילה מצטרפת ל"חבורה" של מרדכי וראובן ועוזרת להם לפתור את התעלומה על המרגל.
אמו של מוטי – ניצולת שואה, הייתה שנתיים באושוויץ, חוץ ממנה כל משפחתה נספתה בשואה, סגורה מאוד, מדברת יידיש.
לא נפתחת לבנה על זמנה בשואה, באופן כללי מדברת רק כשצריך.
אביו של מוטי – ניצול שואה, הוא ואחיו התאום היחידים ששרדו.
צנום, חלוש וכפוף לרצון אמו של מוטי.
היה בבית חולים פסיכיאטרי כשישה חודשים.
"המרד" הוא סדרת טלוויזיה רוסית, בבימויו של סרגיי פיקלוב עבור ערוץ הטלוויזיה Dom Kino מרשת 1tv.ru.
פרק הבכורה שודר ב-18 במאי 2020, כשהעונה הראשונה הורכבה משמונה פרקים.
הסדרה מתרחשת בשנים 1914 עד 1921. העלילה מבוססת על גורלה של ליזה ז'וראבליובה (בגילומה של ליובוב אקסיונובה), אותה מאשים השירות החשאי הסובייטי בארגון מרד יארוסלב בשנת 1918.
בשנת 1921 נעצרת ליזה ז'וראבליובה, על ידי אנשי השירות החשאי הסובייטי, הצ'קה, שהואשמה בארגון התקוממות ביארוסלבל.
החוקר וורונוב (בגילומו של איוואן דוברונראבוב) משתמש באהבת האם לאיוואן הקטן (ארטמי פדאלקה) כדי להשיג וידוי מליזה.
היא מספרת את סיפור אהבתה במהלך אירועי התקופות הסוערות ברוסיה של ימי מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים.
הצילומים התקיימו בשנת 2016 בערים מוסקבה, קוסטרומה, יארוסלבל, כשחלק מהפרקים צולמו בתוך מוזיאונים.
המקצוענים היא פלטפורמה דיגיטלית (אתר אינטרנט ואפליקציה) המחברת בין בעלי מקצוע שונים לבין לקוחות.
ניתן למצוא בה בעלי מקצוע בתחומים רבים, בהם תיקונים ושיפוצים, גינון, הובלות, תיקון מוצרי חשמל, מנעולנות, נגרות, ניקוי שטיחים, שירותי ניקיון ועוד.
האתר עורך סינון של בעלי המקצוע המפורסמים באתר, מפרסם מחירונים מומלצים וחוות דעת על השירות, וכן מפעיל מוקד לאיכות השירות ולפתרון מחלוקות של לקוחות מול אנשי המקצוע.
חברת המקצוענים הוקמה באוקטובר 2003 על ידי ארז סתר במטרה ליצור רשימת בעלי מקצוע אמינים ולקשר אותם ישירות ללקוחות.
בשנותיו הראשונות הופץ המקצוענים מדלת לדלת כמדריך מודפס ובו רשימת בעלי מקצוע מומלצים לבית בתחומים שונים, מחירון מומלץ לצרכן, מוקד טלפוני לגישור ויישוב מחלוקות מול בעלי המקצוע ומידע מקצועי שיסייע ללקוחות בהתנהלות מולם.
בשנת 2007 הושק ועלה לאוויר לראשונה אתר האינטרנט של החברה.
בשנת 2010 רכש אתר ynet 50% מפעילות אתר המקצוענים.
בשנת 2017 הושקה אפליקציית המקצוענים לטלפונים ניידים, ובשנת 2019 עלתה גרסתו הנוכחית של האתר.
האתר מעסיק כ-60 עובדים, משרדיו ממוקמים בתל אביב-יפו.
אתר המקצוענים מכיל אנשי מקצוע אשר עברו סינון ובדיקת איכות.
הדבר נאכף על מנת לשמור על רמה מקצועית אחידה וסטנדרט אחיד של שירות, ובעלי מקצוע שאינם עומדים בסטנדרט הדרוש מוסרים מהאתר.
האתר כולל גם מחירון מומלץ לצרכן אשר מציג טווח מחירים לעבודות הנפוצות בכל תחום, עם פירוט מלא של מרכיבי העבודה והפרמטרים שעשויים להשפיע על המחיר הסופי.
המשתמשים יכולים להזמין בעל מקצוע דרך האתר או האפליקציה, וגם לשלם תמורת השירות בכרטיס אשראי ובפריסה לתשלומים.
לאחר כל הזמנה נוצר קשר בין מוקד שירות לקוחות של המקצוענים לבין הלקוח לצורך ליווי עד לסיום העבודה.
הלקוחות יכולים לפרסם חוות דעת על העבודה אשר מתפרסמת באתר.
במקרים של מחלוקת בין הלקוח לבעלי המקצוע, פועל מוקד ייעודי של המקצוענים ליישוב המחלוקת.
המרגל שאהב אותי הוא ספר מאת איאן פלמינג משנת 1962, העשירי בסדרת ספרי ג'יימס בונד.
בספר זה, בונד מציל את חייה של צעירה קנדית בשם ויוויאן מישל, שהספר מסופר מנקודת מבטה.
בניגוד לשאר הספרים בסדרה, המרגל שאהב אותי לא זכה להצלחה בבריטניה ומחוצה לה.
פלמינג עצמו תיעב את הספר ועשה ככל יכולתו כדי לעצור את הפצתו.
הוא סירב לאשר מהדורה של הספר בכריכה רכה (שיצאה בסופו של דבר לאחר מותו).
ב-1977 יצא לאקרנים הסרט "המרגלת שאהבה אותי" בו כיכב רוג'ר מור בתפקיד ג'יימס בונד.
פרט לשם הספר, אין קשר בין עלילת הספר לעלילת הסרט.
עם זאת, אחת הדמויות בסרט "מלתעות" (שגם הופיעה בסרטים הבאים), מבוססת באופן רופף על דמות בספר.
הספר מסופר מנקודת מבטה של צעירה ילידת קנדה בשם ויוויאן "ויו" מישל.
הספר מחולקת לשלושה חלקים: "אני", "הם" ו"הוא".
בחלק הראשון, מספרת מישל על ילדותה ועל הרומנים הראשונים שלה, תחילה עם סטודנט בריטי בשם דרק מלאבי שנאלץ לעזוב אותה לאחר שהוריו הכריחו אותו להתחתן עם אישה אחרת.
לאחר מכן היא ניהלה רומן עם הבוס הגרמני שלה קורט ריינר.
הרומן הסתיים כאשר מישל נכנסה להריון.
ריינר נפרד ממנה והעניק לה כסף כדי לעבור הפלה בשווייץ.
לאחר התהליך, החליטה מישל לחזור לקנדה מולדתה, ובדרך עברה בארצות הברית.
בהרי אדירונדק היא התאכסנה במוטל ששייך לאדון מסתורי בשם סנגווינטי.
את המוטל בפועל מנהלים בני הזוג ג'ד ומילדרד פאנסי, ומישל מחליטה להישאר ולעבוד עבורם.
בחלק השני, הזוג פאנסי עוזב את המוטל לקראת תחילת החורף וסוף עונת החופשות.
הם מותירים את מישל לנקות ולסגור את המקום.
במהלך הלילה מופיעים במקום שני מאפיונרים "סלאגסי" מורנט וסול "אימה" הורוביץ.
הם נשלחו בידי סנגווינטי לשרוף את המוטל כדי שסנגווינטי יוכל לגבות את כספי הביטוח.
הם מתכננים לגרום לאירוע להיראות כאילו מישל שרפה את המוטל ונהרגה במהלך השריפה.
המאפיונרים מטרידים מינית את מישל ורוצים לאנוס אותה.
בנקודה זו מסתיים החלק השני.
בחלק השלישי, נכנס לפתע אל המוטל ג'יימס בונד ומבקש חדר ללילה.
בונד מבין מיד שסלאגסי ואימה הם מאפיונרים מסוכנים ומישל נמצאת בסכנה.
הוא מצליח לשכנע אותם לתת לו חדר ללילה, וקושר שיחה עם מישל.
הוא חושף בפניה שהוא סוכן MI6 והוא בדרכו לטורונטו כדי להגן על מדען רוסי שערק למערב.
שני המאפיונרים מנסים להצית את המוטל ולהרוג את בונד ומישל, אולם בונד הורג אותם לאחר קרב יריות.
בונד ומישל מבלים את הלילה ביחד, אולם למחרת בבוקר מישל מתעוררת ומגלה שבונד איננו.
היא מוצאת פתק שבו בונד מבטיח לשלוח לה סיוע משטרתי ומייעץ לה להמשיך בחייה הלאה.
השוטרים מגיעים למוטל במהירות וגובים עדות ממישל.
הקצין החוקר מזהיר אותה שכל הגברים העוסקים בריגול, ולא משנה באיזה צד הם, מסוכנים מאוד.
מישל מסכימה אתו, אולם בכל זאת, מקדישה את הספר ל"מרגל שאהב אותי".
המראה הוא אלבום האולפן השביעי של המוזיקאי הישראלי צביקה פיק.
את האלבום הוציאה לאור חברת התקליטים CBS ישראל במרץ 1980.
שם האלבום, "המראה", נלקח ממופעו של פיק משנת 1979 בהפקת אברהם דשא ובבימויו של צדי צרפתי, והוא מסכם את פעילותו של פיק בשנה זו.
בדומה לאלבומו הקודם "מוזיקה", גם באלבום זה הלחין ועיבד פיק את כל השירים.
בין השירים באלבום נמנים "מסיבת יום ששי", אותו יצר פיק עבור פסקול הסרט "דיזנגוף 99" וגרסה אינסטרומנטלית ל"שיר הפרחה" שבוצע במקור על ידי עפרה חזה.
באלבום נכללה גם גרסה מחודשת לשיר "מה עכשיו?" שהוקלט במקור כשיר הנושא של אלבומו השלישי, שיצא ב-1974.
האלבום זכה להצלחה מסחרית יוצאת דופן מיד לאחר צאתו, כשהצליח למכור כ-60 אלף עותקים תוך פחות מחודש מצאתו.
כל השירים מתוך האלבום נכנסו למצעדים העבריים השבועיים של תחנות רשת ג' וגלי צה"ל, למעט הגרסה האינסטרומנטלית של "שיר הפריחה" והגרסה המחודשת ל"מה עכשיו?".
מהם בלטו השירים "המראה", "אין איש מלבדי", "כוכבים בדו" ו"על חטא", שהגיעו לצמרת המצעדים השבועיים ואף הצליחו להתברג במצעדים השנתיים, כשהמצליח מביניהם היה "על חטא", שהגיע למקום השני במצעד השנתי של רשת ג' ודורג על ידי מעריב כשיר הפופולרי ביותר לשנת 1980.
המקרה בו חזרתי לחיים בתור רפש (ביפנית: 転生したらスライムだった件, באנגלית: That Time I Got Reincarnated as a Slime) היא סדרת רומנים יפנית שנכתבה על ידי הסופר היפני Fuze, עם איורים של האמן היפני Mitz Vah.
הספר הראשון בסדרה פורסם לראשונה באינטרנט בשנת 2013. הגרסה המודפסת הראשונה של הספרים בסדרה פורסמה לראשונה במאי 2014. לאורך השנים פורסם 20 ספרים בסדרה.
בעקבות הצלחת הסדרה נוצרו על בסיס סדרת הספרים גם מספר סדרות מנגה, סדרת אנימה, וסרט אנימה.
עלילת הסדרת מתמקדת בעובד המשרד היפני סאטורו מיקאמי בן ה-37 אשר נדקר למוות על ידי שודד.
לאחר מותו, סאטורו מגיע לעולם פנטזיה בו הוא הפך למפלצת בעלת יכולות מיוחדות.
בעולם החדש הזה, הוא מאמץ את השם רימורו טמפסט (Rimuru Tempest) והוא מחליט להקים אומה חדשה של מפלצות.
סדרת הרומנים מפורסמת ביפן משנת 2014 ואילך.
לאורך השנים פורסם 20 ספרים בסדרה.
חברת ההוצאה Yen Press מפרסמת את המהדורה האנגלית של סדרת הספרים.
עיבוד המאנגה לסדרת הרומנים נוצרה על ידי טאיקי קאוואקאמי והיא מפורסמת מ-2015 ואילך.
עיבוד האנימה של הסדרה, אשר הופק על ידי אולפני 8-Bit Studio, שודר במקור בין 2 באוקטובר 2018 ל-19 במרץ 2019. העונה השנייה של סדרת האנימה שודרה בשנים 2021 ו-2022. הפופולריות של סדרת האנימה הובילה להפקתו של סרט אנימה בזיכיון שהקרנת הבכורה שלו התקיימה ב-2022.
בנוסף, פותחה גם סדרת אנימה מסוג ספין-אוף בשם "The Slime Diaries" אשר שודרה במקור בשנת 2021.
המקצוענים הוא מערבון אמריקאי משנת 1966 בכתיבה, הפקה ובימויו של ריצ'רד ברוקס, עם לי מרווין וברט לנקסטר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "A Mule for the Marquesa" של פרנק אורורקה משנת 1964.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר על הבימוי, התסריט והצילום ולפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה.
ריצ'רד ברוקס זכה לפרס איגוד התסריטאים האמריקאי.
החוואי העשיר גרנט (ראלף בלאמי) שוכר ארבעה אנשים מקצוענים כדי להשיב לו את אשתו המקסיקנית מריה (קלאודיה קרדינלה) שנחטפה לדבריו על ידי המפקיד המקסיקני ג'סוס ראזה (ג'ק פאלאנס).
היא מוחזקת בחווה במקסיקו ששמורה על ידי לוחמיו של ראזה.
גרנט מבטיח לכל אחד עשרת אלפים דולר אם יחזירו את אשתו.
בראש הארבעה עומד הנרי "ריקו" פארדן בעל ניסיון קרבי רב מהשתתפותו במהפכה המקסיקנית (לי מרווין).
ריקו בוחר את חברו ביל (ברט לנקסטר), מומחה לחומר נפץ ששירת גם הוא באותה מהפכה, את הנס ארנגרד (רוברט ראיין) מומחה לסוסים ואת ג'ייק (וודי סטרוד) מומחה ללחימה אפאצ'ית בקשת וחץ.
הם עוברים את הגבול למקסיקו, נתקלים פעמיים בפרשים מקסיקנים חמושים של ראזה ומחסלים אותם.
בלילה הם מגיעים לחווה בה חוגגים אנשי ראזה ומתכננים את ההתקפה בעזרה ירי, חמרי נפץ שחלקם נורים בחיצים על ידי ג'ייק.
הם חודרים לחדר של מריה ומופתעים שהיא מתחבקת עם ראזה.
למרות זאת הם חוטפים אותה ובורחים כשאנשי ראזה רודפים אחריהם.
ביל מצליח לחסל את הרודפים, בתוכם הלוחמת הצעירה המכונה "צ'יקיטה" (מריה גומז), ולפצוע ולקחת בשבי את ראזה.
לבסוף הם נפגשים בגרנט שעומד לשלם להם כסף רב כדי להרוג את ראזה.
כאן משנה ביל את דעתו, הוא מסתכל על מריה וראזה המחובקים ומחליט לשחרר אותם למקסיקו ולוותר על התשלום.
שם השחקן שם הדמות הערותלי מרוויןהנרי "ריקו" פארדןברט לנקסטרביל דולוורת'רוברט ראייןהנס ארנגרדוודי סטרודג'ייקקלאודיה קרדינלהמריה גרנטג'ק פאלאנסג'סוס ראזהראלף בלאמיג'ו גרנטמריה גומזצ'יקיטהלוחמת מקסיקנית
המרד הגדול, או מרד החורבן, היה המרד המשמעותי הגדול הראשון של העם היהודי נגד האימפריה הרומית בארץ ישראל.
המרד החל בשנת 66 לספירה והסתיים בשנת 73 בתבוסת המורדים.
בין הגורמים למרד היו אכזריות השלטון הרומי, מתיחות בין היהודים לבין האוכלוסייה ההלניסטית בארץ, ייאוש ממותו של מלך יהודה אגריפס הראשון, וכן מתחים פנימיים בין הצדוקים לפרושים וכתות יהודיות אחרות.
לאחר הצלחות ראשוניות של המורדים, נשלחו בידי נירון קיסר המצביאים הרומאים אספסיאנוס (בתחילה ואחר שמונה לקיסר שלח את בנו טיטוס להשלים את דיכוי המרד) ובנו טיטוס (בירושלים ולאחר מכן) לדכא את המרד.
הקרבות הגיעו לשיאם בשנת 70 לספירה, עם כיבוש ירושלים והחרבת בית המקדש השני על ידי טיטוס.
דיכוי הלחימה בכל מעוזי המורדים, בהם מכוור ומצדה, נמשך כשלוש שנים נוספות.
המרד נכשל, הרומאים הצליחו לפגוע קשות ביהודים, ומנהיגיהם נהרגו או נלקחו בשבי.
ירושלים וכן מספר יישובים בהרים הסובבים אותה ובגליל חרבו.
מרכזו הרוחני, הפוליטי והדתי של העם היהודי, בית המקדש השני, חרב.
מאות אלפי יהודים נהרגו, נפלו בשבי, הוגלו או נמכרו לעבדות.
כמעט כל המידע אודות המאורעות נמסר בידי יוסף בן מתתיהו (שבתחילת המרד היה מגן הגליל ולאחר שנכבשה יודפת הסגיר עצמו לאספסיאנוס ושינה את שמו ל"יוספוס פלאביוס") בספרו "תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים".
בשנת 6 לספירה הפך הקיסר אוגוסטוס את יהודה לפרובינקיה רומית בשם "יודיאה".
תקופת הנציבות החלה מאז עד החורבן ואילך, חוץ מתקופה קצרה שאגריפס הראשון נכדו של הורדוס מונה למלך.
12 נציבים היו לפני המרד הגדול: 7 נציבים לפני המלך אגריפס, ו-5 נציבים אחריו.
הנציב האחרון פלורוס התאכזר כלפי האוכלוסייה היהודית כשהוא נוטל מיסים רבים ומפעיל כוח צבאי רב כנגד היהודים.
יוסף בן מתתיהו התייחס לשלוש קבוצות מרכזיות בחברה היהודית בתקופתו: הפרושים (סיעה עממית שקיימה מצוות לפי ה"תורה שבעל פה"), הצדוקים (בני המעמד העליון, האצולה, הכוהנים ובעלי הממון, שנהגו לפרש את המצוות הכתובות בתורה על פי פירוש עצמאי, בשונה ממסורתם של הפרושים), והאיסיים (שהאמינו בחיים של פרישות והתבודדות).
כת בולטת נוספת הייתה הסיקריים הקיצוניים, שהאמינו כי אין לקבל שלטונו של איש, אלא את שלטונו של האל.
שיטתם הדתית של הסיקריים הייתה דומה לזו של הפרושים, מלבד שאיפתם הגדולה ופעילותם האקטיבית לחירות מרומא.
כת אחרת, שהייתה קרובה במידה מסוימת לפרושים ונראה ששימשה מסד רעיוני לתפישות הסיקריים, נקראה בפי יוסף בן מתתיהו בשם "הפילוסופיה הרביעית".
"רביעית", מכיוון שלצידה פעלו הצדוקים, הפרושים והאיסיים, ו"פילוסופית" משום הגותה המיוחדת.
זו גיבשה עמדה קנאית לגבי שלטון האל, החירות והנכונות להקרבה עצמית למען מימוש רעיונותיה.
אל השסע הדתי נלווה גם שסע מעמדי עמוק, כאשר אנשי האצולה ובני המלוכה סיגלו לעצמם, בהשפעת הרומאים, אורח חיים מושחת ונהנתני, שהיה לעיתים אלים ורצחני, והתנהל על גבו של העם הפשוט, משפחות דלות אמצעים של רועי צאן ועובדי אדמה המשיכו לשלם תרומות ומעשרות למשפחות כהונה אמידות מהמעמד השליט.
עשירים ובעלי ממון שכרו לעצמם צבאות פרטיים, ומשרת הכהן הגדול הפכה לכלי משחק פוליטי בין משפחות יריבות, ונמכרה לכל המרבה במחיר, בתלמוד הבבלי מתואר המצב כך:
מצב זה בא לידי ביטוי במדרש חז"ל, שלפיו חרב הבית בשל "שנאת חינם".
אל הקיטוב הפנימי נוסף הקרע האתני.
יהודה הייתה מיושבת לא רק ביהודים, אלא גם בבני עמים נוספים - הסורים (המכונים לפעמים יוונים), השומרונים וקבוצות אתניות נוספות.
ערים רבות בארץ, כדוגמת קיסריה, היו בעלות אוכלוסייה מעורבת; הרכב דמוגרפי זה הביא פעמים רבות לסכסוכים.
הסכסוכים בין השומרונים והיהודים הגיעו למלחמת דמים בימי שלטונו של הנציב קומאנוס, כשעולי רגל מהגליל לירושלים הותקפו ונרצחו, ובתגובה התקיפו היהודים את השומרונים והרגו רבים מהם.
לעיתים קרובות התערבו בסכסוכים הנציבים הרומיים לטובת הסורים והשומרונים.
אובדן העצמאות והכיבוש הרומי היה גורם נוסף לתסיסה.
משלטון בית חשמונאי עברה מדינת יהודה שלבים רבים של שעבוד הדרגתי למעצמה הרומית, בתחילה יהודה הייתה מדינת חסות לאחר מכן היה את שלטון הורדוס עד שבשנת 6 לספירה מונה נציב רומי ליהודה, לאחר כישלון שלטונו של ארכלאוס, בנו של הורדוס.
תקופת הנציבות הראשונה הסתיימה בשנת 41, עת מונה המלך אגריפס הראשון, נכדו של הורדוס מאשתו מרים החשמונאית, חביבם של קיסרי רומא קליגולה וקלאודיוס.
שלטונו, שהיה אוטונומי למחצה, גרם להפסקה קצרה בשלטון הנציבים, אך לאחר מותו בשנת 44 שבו הרומאים ומינו נציבים ליהודה.
אגריפס השני, בנו של אגריפס הראשון, לא הוכתר למלך יהודה כאביו, כי אם הוכתר למלך כלקיס, ממלכה קטנה בהרי הלבנון, אך לאחר מספר שנים הורחבה ממלכתו וכללה שטחים בגליל בגולן ובבשן.
מכל מקום, זכות אחת נותרה למלך אגריפס השני, הזכות למנות את הכהן הגדול.
בעשרים השנים שקדמו למרד מינה שבעה כוהנים גדולים, וזאת על פי נטייתם הפוליטית והשלמונים ששלמו לו, ולא על פי מדרגתם הרוחנית.
משבטלה המלוכה ביהודה, שלטו הנציבים הרומיים.
שלא כבתקופת הנציבות הראשונה, עד לשנת 41, שבה נקרא הנציב "פרפקט" (נציב), נקראו עכשיו הנציבים "פרוקורטור" (משגיח).
השינוי לא היה סמאנטי בלבד: תקופתם של חמשת הנציבים שבין שנה זו לבין פרוץ המרד, המכונה "תקופת הנציבות השנייה", הייתה תקופה של עריצות, ממשל כושל ומתיחות בין-דתית.
למשרת הנציב נבחרו אנשים ממוצא סורי, שתמכו בסורים ההלניסטים במריבותיהם עם היהודים.
יתרה מזאת, חמשת הנציבים היו ברובם אנשים מושחתים ורודפי בצע, שניצלו את משרתם להתעשרות אישית על חשבון העם, וללא הבנה לרגשותיו האתניים והדתיים.
היבט מדיני: הרומאים העניקו, כפי שנהגו גם בפרובינקיות אחרות, פריווילגיות (זכויות יתר) לתושבים-אזרחים שבערי הפוליס.
ערים אלה כללו חיילים רומיים משוחררים וסורים מתייוונים.
תופעה זו בלטה בקיסריה, ואכן מקרב יהודיה נשמעה לראשונה ההתנגדות כלפי הרומאים והקיסר העומד בראשם.
הפקידות הרומית הבכירה ביהודה, כלומר הנציבים, ניצלו את מעמדם המשפטי המיוחד: היות שהם נהנו מחסינות מפני העמדה לדין בפני בית המשפט הרומי בתקופת כהונתם, הייתה אף דעתם של הנציבים נוחה מכך שביהודה, לקראת סוף כהונתם, יפרצו מהומות כנגדם.
מצב זה שירת את האינטרסים של הנציב, שכן יכול היה לטעון להגנתו, כי היהודים הם מרדנים ופורקי עול באופיים, ובכך לנקות את עצמו מכל אשמה ומכל טענה שהיהודים מבקשים להעלות כנגדו לגבי מעשים שעשה בתקופת כהונתו.
הציפייה המשיחית: בנוסף לכל אלו, קיננה תמיד בקרב היהודים ציפייה לעצמאות מדינית ודתית.
נודעה תפיסתה של הקבוצה הקנאית, "הפילוסופיה הרביעית", שדגלה ברעיון שאין אדון מלבד אלוהים.