tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך מלחמת העצמאות, בניגוד לרוב הכפרים באזור שהתפנו מיושביהם לקראת הפלישה הצפויה של צבאות ערב, הם לא עזבו לאחר שיצרו קשר עם שכניהם היהודים שאמרו להם להישאר במקומם.
טֶמפֶּרָה (Tempera) היא צבע על בסיס חומר מתחלב מכמה סוגים.
המונח "טֶמְפֶּרָה" היה המונח שבו כונו כל הצבעים שעורבבו (tempered) בחומר קישור כדי שאפשר יהיו למרוח אותו על מצע.
ציורי טמפרה התגלו בעיטורי סרקופגים במצרים העתיקה.
ברבים מדיוקנאות המומיות מפיום נעשה שימוש בטמפרה, כמו גם בציורי הקיר בבית הכנסת דורה אירופוס, שנמצא בעיר דורה אירופוס בסוריה שנבנה במאה ה-3. עם זאת, רק בימי הביניים נהייתה הטמפרה המדיה המועדפת באירופה.
במאה ה-15 החלו צבעי השמן להחליף בהדרגה את צבעי הטמפרה כמדיום המועדף וזאת בשל היותם נוחים יותר לשימוש – לא נדרש להכינם מיד לפני העבודה, הם מאפשרים עבודה ועיבוד של הצבע לאורך זמן ולא מחייבים עבודה בשכבות.
הטמפרה נותרה והיא עדיין המדיום המרכזי בציור איקונות.
תערובת הצבע תכיל פיגמנט עם חומר מאגד ותוספים שונים.
בין סוגי הטמפרה השונים ישנם טמפרת ביצים (עשויה חלמון וחלבון או חלמון בלבד), טמפרת קוקיין, טמפרת עמילן, טמפרת שעווה וטמפרת גומי ערבי.
לציור הועדפו בדרך כלל טמפרת הביצים וטמפרת הקזאין.
כמרכיב שומני השתמשו לרוב בשמנים "יבשים" (שמן פשתן, פרג, אגוז מלך או חמניות), מודיפיקציות כימיות של שמנים אלו, שעווה, טרפנטינים וכדומה.
צבע הטמפרה מתייבש יחסית מהר, וכמעט שאי אפשר לאחסן אותו בלא שיתקלקל.
לכן נהוג לצייר בטמפרה תוך הכנת הצבעים בכמות קטנה, המספיקה רק לאותו יום.
הדבר מכתיב סגנון ציור שונה מזה של צבעי שמן, שדורשים זמן רב עד אשר הם מתייבשים ומאפשרים ערבוב ומעבר בין צבעים באותה שכבה.
בתהליך הייבוש נוטים הצבעים להשתנות כך שהגוון לאחר הייבוש עז יותר מהגוון כשהצבע עוד לח.
הגוון הסופי לאחר ייבוש של צבע הטמפרה נקבע לפי סוג הטמפרה, התוספים ותנאי הייבוש (חשיפה לאור, טמפרטורה וכו') כך שעל הצייר להיות בעל ידע רב וניסיון כדי לדייק בעבודתו.
טמפרות אינם נוטות להיסדקות בייבוש אך הן יוצרות שכבת צבע לא גמישה יחסית ולכן עשויות להתפורר.
לרוב תימצא לכה או ורנית על ציור טמפרה, כדי להגן על הצבע ולהוסיף לו ברק.
טמפרטורת מעבר זכוכיתי (Tg) היא טמפרטורה בה מוצק אמורפי (לדוגמה, זכוכית או פולימר אמורפי) עובר ממצב מוצק למצב רך בו הוא ניתן לעיבוד: מתיחה אלסטית או פלסטית ללא שבר.
מתחת לטמפרטורה זו החומר נוקשה (דמוי זכוכית), ואילו מעל לטמפרטורה זו החומר מתאפיין ברכות.
עבור פולימרים, טמפרטורת המעבר מתייחסת לכושר התנועה והפיתול של האזורים האמורפיים בפולימר.
ברוב המקרים המעבר הזכוכיתי רלוונטי לזכוכית ופולימרים, אולם תחת תנאים מתאימים ניתן לייצר מבנה זכוכיתי גם בחומרים אחרים, כמו מתכות, ובמקרה זה גם להם תהיה טמפרטורת מעבר זכוכיתי.
מעבר זכוכיתי הוא מעבר פאזה מסדר שני.
מעבר מסדר ראשון הוא מעבר ממוצק (גבישי) לנוזל - התכה, ממוצק לגז - המראה או מנוזל לגז - אידוי (וגם מעברים בין צורות גיבוש שונות במוצק).
במעבר מסדר ראשון ניתן להבחין באי רציפות של פונקציית קיבול החום כפונקציה של הטמפרטורה: כשמתיכים קרח, למשל, ב-0°C נצפה קיבול חום "אינסופי" תערובת המים-קרח בולעת חום בלי לעלות בטמפרטורה (זהו החום הכמוס, שייצרך כל עוד לא הושלמה הפשרת הקרח).
במעבר זכוכיתי אין "חום כמוס" - אין אי רציפות בקיבול החום ביחס לטמפרטורה.
אי הרציפות היא בנגזרת הראשונה של קיבול החום.
בטמפרטורה זו יש מספיק אנרגיה לשרשראות להתגבר על כוחות משיכה בין שרשראות (קשרים לא קוולנטים, כמו קשרי ואן דר ואלס) כך ששרשרת פולימרית (או שרשרת של טטראדרות סיליקטיות בזכוכית) יכולה "לזרום" או לנוע ביחס לשרשראות השכנות וכך מתאפשר עיבוד של החומר.
למשל: כדי לנפח זכוכית יש לחמם אותה מעל ל-Tg וכאשר היא מתקררת המבנה החדש נשמר.
הגורמים המשפיעים על טמפרטורת המעבר הזכוכיתית הם אותם הגורמים המשפיעים על גבישיות הפולימר (קשרים בין-מולקולריים, קבוצות קשיחות לאורך השרשרת וקבוצות צדדיות).
עם זאת, ישנם מספר פולימרים בהם יש לבדוק את מאפייני הפולימר בצורה דקדקנית, כמו פוליסטירן ופוליאתילן גבה צפיפות.
לפוליסטירן קבוצה צדדית נפחית המונעת פיתול, וגורמת לשרשראות להיות ישרות יותר.
הקבוצה הצדדית נפחית, ולכן מונעת את התקרבות השרשראות .
מכיוון שהשרשראות רחוקות, הפולימר מתאפיין באמורפיות.
הציפייה היא שפולימר אמורפי יהיה עם טמפרטורת מעבר זכוכיתית נמוכה.
במקרה זה הטמפרטורה גבוהה (כ-80°C), מכיוון שכושר התנועה והפיתול באזורים האמורפיים מוגבל מאוד.
פוליאתילן, שמתקבל בפילמור על ידי סיפוח בנוכחות זרזי ציגלר-נטה , ומתאפיין בגבישיות רבה (כתוצאה מתנאי הפילמור: טמפרטורה ולחץ נמוכים ושימוש בזרזים).
למרות הגבישיות הרבה, במקרה זה הטמפרטורה תהיה נמוכה, מכיוון שבאותם אזורים אמורפיים מעטים שיש לו, כושר התנועה והפיתול בהם הוא מיידי.
נקודת קירי (Tc), או טמפרטורת קירי היא מונח בפיזיקה, הקרוי על שם פייר קירי (1859–1906), ומתייחס לתכונות של חומרים פרומגנטיים ושל חומרים פיאזואלקטריים.
בחומרים פרומגנטיים, נקודת קירי היא הטמפרטורה שמעליה מאבד החומר את תכונותיו הפרומגנטיות, כמו למשל מגנטיות.
קירוב טוב לטמפרטורת קירי של חומרים פרומגנטיים הוא ρ/m(μ0μ2)/k ≈ Tc
כאשר μ המומנט המגנטי של אטום בודד, ρ צפיפות החומר, m מסת אטום בודד,μ0 פרמאביליות הריק ו-k קבוע בולצמן.
בחומרים פיאזואלקטריים, נקודת קירי היא הטמפרטורה שמעליה מאבד החומר את תכונותיו ליצור מתח חשמלי בתגובה ללחץ מכני.
טמפרטורת האוויר שונה מהטמפרטורה שאנו חשים.
צינת הרוח וחום הנובע מקרינה של השמש או של גופים אחרים אינם חלק מטמפרטורת האוויר.
האוויר מורכב מתערובת של גזים וגורמים נוספים כגון מים ואבק.
האוויר כלוא בין פני כדור הארץ והחלל החיצון.
לחץ, צפיפות, קרינה, אחוז לחות, עננות וטמפרטורה משתנים מאזור לאזור.
כל אחד ממרכיבים אילו תורם את שלו בתהליכי החימום והקירור של האוויר.
התעבות של אדי מים (Condensation)
השמש מהווה מקור ל-אור בתדירויות שונות.
אור השמש הופך לחום כאשר הוא נבלע על ידי פני השטח או על ידי חלקיקים באטמוספירה.
כמות החום המשתחררת בתהליך הבליעה תלויה בעוצמת הקרינה בסוג הקרינה בסוג החומר ובצפיפותו.
תהליך ההתעבות (Condensation) הוא התהליך בו אדי מים הופכים לנוזל.
בהליך זה משתחרר חום הגורם לסביבה (אוויר) להתחמם.
אידוי הוא התהליך ההפוך בו המים מתנדפים והופכים לגז.
אידוי הוא תהליך סופח חום הגורם לסביבה (אוויר) להתקרר.
הקשר בין טמפרטורה של גז ולחץ הגז מומחש בעזרת נוסחאות חוק גה-ליסאק.
הטמפרטורה במעלות קלווין של כמות קבועה של גז בנפח נתון מושפעת ביחס ישר מהלחץ של הגז.
הקשר מבוטא בעזרת הנוסחה הבאה
T טמפרטורת הגז במעלות קלווין.
רוח היא גורם נוסף לחימום בדחיסה.
הרוח היא תוצאה של אי שוויון לחצים.
בזמן תנועת האוויר מהלחץ הגבוה לנמוך מבצעת עבודה בתהליך שהוא היפוך של מנוע קרנו.
בסופו של התהליך יומר חלק מהפרש הלחצים בחום.
טמפרטורת האוויר נמדדת הגבהים שונים בעזרת מד-חום הנמצא במקום מבודד ככל האפשר מהשפעות זרות.
על פני השטח מד החום ממוקם ב-(Stevenson screen) קופסה לבנה ומאווררת שתפקידה לבטל ככל האפשר את השפעת קרינת השמש והקרינה הנפלטת מהחומר ממנו עשויה הקופסה.
הפרשי טמפרטורה ייווצרו עקב חוסר אחידות בגורמי החימום.
ההפרשים ישמרו כתוצאה ממוליכות חום שונה של האוויר עצמו ושל עצמים אחרים.
חוסר אחידות בעוצמת הקרינה ובעוצמת הבליעה גורמים להפרשי טמפרטורות באטמוספירה.
למשל, כמות הקרינה גבוהה יותר באזור קו המשווה מאשר בקטבים, אדמה כהה בולעת יותר קרינה מחול לבן.
העננות משפיעה על הטמפרטורה בכך שהיא כולאת את החום הנפלט ולא מאפשרת לו להתפזר.
גורמים אלו יוצרים הפרשי טמפרטורה באטמוספירה.
כאמור, הפרשים אלו הם הגורם העיקרי ליצירת רוח.
חומרים שונים בפני הקרקע משחררים חום בקצב שונה.
מים מתקררים לאט יותר מאדמה.
למדידות שונות נעשה שימוש במדדים טמפרטורה וירטואלית וטמפרטורה פוטנציאלית.
טמפרטורת פלאנק, המהווה את אחת היחידות הבסיסיות במערכת יחידות פלאנק, היא הטמפרטורה הגבוהה ביותר הניתנת למדידה.
בקוסמולוגיה מקובל להתייחס לטמפרטורת פלאנק כאל ציון דרך בהתקררות היקום לאחר המפץ הגדול.
לא ניתן לשחזר את מצבו של היקום קודם לרגע שבו הטמפרטורה ירדה עד כדי טמפרטורת פלאנק.
ערכה של טמפרטורת פלאנק ביחידות קלווין, הוא:
טמפרטורת פלאנק גדולה ב-25 סדרי גודל מטמפרטורת ליבת השמש וב-23 סדרי גודל מהטמפרטורה הגבוהה ביותר שהושגה בניסוי על פני כדור הארץ (2 מיליארד קלווין ב-Z machine).
כל גוף פולט קרינה בהתאם לטמפרטורה שלו.
קרינה זו קרויה קרינת גוף שחור.
חוק וין מאפשר לחשב את אורך הגל המרכזי של הקרינה, ועבור גוף שחומם לטמפרטורת פלאנק, ערכו של אורך הגל המרכזי הוא:
מסמל את אורך פלאנק, שהוא האורך הקצר ביותר הניתן למדידה.
הוא קבוע חסר ממדים שערכו קרוב ל-4.96, ולכן אורך הגל האופייני הוא מסדר גודל של אורך פלאנק, כלומר טמפרטורה גבוהה יותר מטמפרטורת פלאנק תייצר קרינה שאורך הגל שלה קצר יותר מאורך פלאנק ולכן לא ניתן יהיה למדוד אותה.
טמפרה יונייטד (פינית: Tampere United) הוא מועדון כדורגל פיני מהעיר טמפרה.
המועדון משחק בקאקונן, הליגה הרביעית בחשיבותה במערכת ליגות הכדורגל הפיני.
מועדון הכדורגל נוסד בשנת 1998 כתוצאה מאיחוד של שני מועדונים מקומיים: אילבס וטי.פי.וי.
הקבוצה זכתה בארבע אליפויות ליגת העל הפינית, שלוש של הקבוצה המאוחדת בשנים 2001, 2006 ו-2007 ואחת של טי.פי.וי לפני האיחוד בשנת 1994. המועדון זכה גם בגביע הפיני בשנת 2007 ובגביע הליגה הפינית בשנת 2009. הקבוצה נמצאה מאז איחודה בצמרת הליגה הפינית, ובכל עונה שיחקה במסגרות אירופאיות, אך עם הצלחה מועטת.
ב-11 באפריל 2011 המועדון הושעה לזמן בלתי-מוגבל על ידי התאחדות הכדורגל הפינית בגלל קבלת כסף מחברה סינגפורית מפוקפקת, הידועה במעורבותה במשחקים מכורים והלבנת כספים.
המועדון בכדורגל לא נכלל בעונת 2011 של ליגת העל הפינית, ושחקנים תחת חוזה שוחררו בגלל חוסר בכספים.
באפריל 2013 בית המשפט לערעורים בטורקו הרשיע את המנכ"ל והיו"ר לשעבר באשמת הלבנת כספים.
המועדון הושאר בחיים בזכות אוהדיו, שרשמו קבוצה בשם TamU-K לתחתית מערכת ליגות הכדורגל הפיני ב-2012. מועדון האוהדים עלה שלוש ליגות בתוך ארבע עונות, ולקראת עונת 2016 כל קבוצותיו מוזגו לתוך טמפרה יונייטד.
כעת טמפרה יונייטד הוא מועדון אוהדים ובשליטת אותם אוהדים שהקימו את TamU-K.
טמפרטורת גוף נורמלית של גוף האדם היא בטווח של C° 36.5 - 37 במדידה (במדחום) הנעשית בפה, או מתחת ל-38 מעלות צלזיוס במדידה בפי הטבעת.
חום הוא אחד מסימני האבחנה הנפוצים ביותר ברפואה, ומאופיין בעליית טמפרטורת הגוף מעל הטווח הנורמלי.
טמפרטורה בטווח של 37.3-37.4 נחשבת כחום תת-פיברילי.
טמפרטורת הגוף נוטה להשתנות במידת מה לאורך שעות היום ובהתאם למידת הפעילות הנעשית, כאשר הערך הנמוך ביותר נמדד לרוב בחלקו השני של מחזור השינה.
טמפרטורת החדר היא מונח המתאר טמפרטורה הנוחה לסביבה אנושית.
למונח אין משמעות מספרית אחת, והוא תלוי בהקשר שבו הוא משמש; הכוונה בדרך כלל לטמפרטורה בטווח 20–25 מעלות צלזיוס, אך ייתכנו הקשרים בהם המונח מתאר טמפרטורה מוסכמת החורגת מהטווח הזה.
טמפרטורה קובעת במידה רבה את מצב המערכות הפיזיקליות שסביבנו (לדוגמה, מים יהיו במצב נוזלי בטמפרטורת החדר), ולכן במדעים רבים חשיבות גדולה לטמפרטורה בה התבצע ניסוי או חישוב מסוים.
בתחומים מדעיים מסוימים, כאשר נאמר שהניסוי התבצע בטמפרטורת החדר, אזי לרוב הכוונה לניסוי שהתבצע בטמפרטורה ב-C° 18 עד C° 21. בתחומים אחרים נהוג להשתמש במספר העגול של 300 מעלות קלווין (C° 27 בקירוב) כדי להקל על החישובים.
הטמפרטורה מבטאת את רמת התנועה או האנרגיה שיש למערכת.
כדי להבין מהי טמפרטורת החדר במונחים של אנרגיה, כלומר מהי אנרגיית החום של הסביבה, יש להכפיל את טמפרטורת החדר בקבוע בולצמן, התוצאה המתקבלת היא כ־26meV.
חשיבתה של טמפרטורת החדר היא בעיקר בהשוואתה לאנרגיה המתקבלת או הדרושה לתהליך נתון.
בהשוואה לאנרגיה שיש לאלקטרון הולכה אופייני (אנרגיית פרמי עבור מתכת היא כ-1.5eV) במתכת, טמפרטורת החדר נמוכה מאוד, עד כדי כך שכדי לחשב בקירוב טוב את התנהגותו אפשר להניח כי המתכת בסביבה בה הטמפרטורה שואפת לאפס המוחלט והאלקטרונים בתוכה מתנהגים כגז אלקטרונים מנוון.
לעומת זאת, אנרגיה של אלקטרון הולכה במוליך למחצה (אנרגיית פרמי עבור מוליך למחצה היא כ-30meV) היא מסדר גודל של אנרגיית החום בחדר, כך שנקבל מוליך למחצה שבמצב אינטרינזי אינו מוליך היטב אך אנו יכולים להשפיע עליו יחסית בקלות.
תכונות אלו מהוות את הבסיס עליו נבנית המיקרואלקטרוניקה.
העובדה שהקשרים ה'חלשים' בביולוגיה (קשרי ואן דר ואלס, קשרים יוניים, וכו') גם הם מסדר גודל של אנרגיית החום, משמעותה שאלו קשרים הפיכים ואפשר לבנותם ולפרקם במהירות.
זוהי התכונה אשר מאפשרת את הדינמיות של החיים.
להלן טבלה ובה עוד מספר דוגמאות לסקלת האנרגיה ביחס לאנרגיית החום של הסביבה.
האנרגיה הקינטית הממוצעת למולקולה באוויר בטמפ' החדר 0.026eV
האנרגיה של פוטון אחד של אור ירוק 2.2eV
אנרגיית היינון הראשונה של מימן 13.6eV
כמו כן ניתן לחשב ערך אופייני של מהירויות בעזרת חוק החלוקה השווה.
במדעי האטמוספירה, הטמפרטורה הווירטואלית של חבילת אוויר לח היא הטמפרטורה התאורטית אליה צריכה להגיע חבילת אוויר יבש באותו הנפח כדי לקבל ערכים זהים של צפיפות ולחץ כמו של חבילת האוויר הלח.
הטמפרטורה הווירטואלית מסייעת לנו להסביר מדוע ביום בו האוויר לח, הטמפרטורה שנרגיש תהיה גבוהה יותר מהטמפרטורה שנרגיש ביום בו האוויר יבש (אוויר בעל אפס אחוזי לחות יחסית).
חבילת אוויר יבש וחבילת אוויר לח
חבילת אוויר יבש היא מושג תאורטי המתאר אוסף של מולקולות אוויר המקובצות יחד.
לחבילה כזו ניתן להגדיר נפח, טמפרטורה, וצפיפות - ולכן גם משוואת מצב.
אם נוסיף למולקולות האוויר שבחבילה גם מולקולות מים (בצורת אדים) תשתנה הגדרתה - ומעתה היא תכונה חבילת אוויר לח.
ככל שריכוז מולקולות המים בחבילת האוויר גבוה יותר, כך תעלה הלחות המוחלטת שלה.
לחבילת אוויר לח ולחבילת אוויר יבש צפיפויות שונות תחת אותו נפח; הדבר נובע מכך שבחבילת אוויר לח יש מספר גדול יותר של מולקולות ליחידת נפח (מאחר שמלבד מולקולות האוויר היבש יש בחבילה גם מולקולות מים).
כדי לחשב את הטמפרטורה של תערובת הגזים (אדים ואוויר) ניתן להתייחס ללחץ הכולל שלהם (באמצעות מודל דלטון) ואל משוואות המצב שלהם.
דרך נוספת לחישוב השפעת מולקולות המים על טמפרטורת חבילת האוויר היבש היא חישוב הטמפרטורה הווירטואלית שלה.
- משוואת המצב של המים (כאשר הוא לחץ האדים).
- משוואת המצב של האוויר היבש (כאשר הוא לחץ האוויר).
נעביר אגפים ונקבל את הביטוי לטמפרטורה הווירטואלית:
כאשר הוא היחס בין קבועי אדי המים והאוויר היבש: .
השפעת הלחות על הרגשת החום
כאשר הלחות באוויר עולה תהיה בדרך כלל טמפרטורה גבוהה מורגשת יותר.
אם ביום מסוים עובר שטף נתון של טמפרטורה חמה דרך האטמוספירה, תעלה הטמפרטורה של חבילת אוויר כלשהי במספר מעלות.
ביום אחר, לח יותר, ועל אף שאותו שטף חום נכנס לאטמוספירה, הטמפרטורה של אותה מסת אוויר תהיה גבוהה יותר.
סיבה נוספת להרגשה זו היא ביולוגית: הגוף מתקשה לקרר עצמו כאשר הלחות באוויר גבוהה, מאחר שפחות זיעה מתאדה ומוסרת חום מהגוף לסביבה.
באמצעות הטמפרטורה הווירטואלית ניתן לחשב את אחוזי הלחות באוויר באמצעות מדידה במכשיר כמו היגרומטר או פסיכרומטר.
הטמרין (שם מדעי: Saguinus) הוא סוג קוף מתת-סדרת קופים רחבי אף (קופי העולם החדש).
סוג זה קרוב מאוד לסוג טמרין רעמתי, שניהם נמצאים במשפחת המרמוסטיים.
תפוצתו של הטמרין, מדרום אמריקה המרכזית ועד למרכז אמריקה הדרומית, ניתן למצוא את הטמרין באגן האמזונאס ובבוליביה ביערות ויערות גשם אך לא בשטחים הרריים.
צבע המינים בסוג זה יכול להשתנות משחור ללבן ואף לשילוב של שחור, לבן, זהב וחום.
למספר מינים יש שפם אופייני כמו לטמרין קיסרי.
גודל גופם בין 18 ל-30 סנטימטר (לא כולל הזנב באורך של 25 עד 44 סנטימטר) משקלם בין 220 ל-900 גרם.
בטמרין שונה מהסוגים האחרים במשפחת המרמוסטיים בניבים אשר ארוכים יותר מהשיניים החותכות.
הטמרין הם פעילי יום ושוכני עצים, הם רצים וקופצים בזריזות בין העצים.
הטמרין חיים בקבוצות של עד 40 פרטים אשר יכולים לכלול מספר משפחות, אולם לרוב גודל הקבוצות נע בין שלושה לתשעה פרטים.
הטמרין הוא אוכל-כול, הוא אוכל פירות, עלים וחלקי עץ שונים (פרחים, ענפים דקים וכדומה) ואוכל גם עכבישים, חרקים, בעלי חוליות קטנים וביצי ציפורים.
ההיריון נמשך כ-140 ימים שלאחריו נולדים תאומים.
האב מטפל בקופים הצעירים ומביא אותם לאימם כדי לינוק.
חודש לאחר שנולדו, מתחילים גורי הטמרין לאכול אוכל מוצק, אך הם ממשיכים לינוק עוד שלושה חודשים.
הם מגיעים לבגרות במהלך שנתם השנייה.
בשבי, הטמרין חי 18 שנה.
המינים טמרין חום-ראש, טמרין שחור-אדרת וטמרין זהוב-אדרת הועברו לסוג טמרין גב-אוכף
טמרה נתנובנה פרס הייתה אתלטית יהודייה-סובייטית.
הייתה פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (רומא 1960 וטוקיו 1964) בהדיפת כדור ברזל ואלופה אולימפית (טוקיו 1964) בזריקת דיסקוס, שיאנית עולם בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל, האישה הראשונה בעולם שהדפה מעל 17 ו-18 מטר ואלופת אירופה בשני הענפים.
טמרה פרס נולדה בחרקוב, אוקראינה.
אחותה הצעירה, אירינה הייתה אף היא אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות זהב באותן אולימפיאדות.
לאחר סיום הקריירה הספורטיבית היא הייתה עסקנית ספורט במסגרות שונות.
גם באחרית ימיה הייתה פעילה במסגרת קרנות למתן מלגות לספורטאים גמלאים.
באליפות אירופה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1958 זכתה פרס בשתי מדליות.
מדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 53.32 מטר ומדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.53 מטר.
בתחרות שנערכה בנלצ'יק באפריל 1959 קבעה פרס בהדיפת כדור ברזל שיא עולמי חדש של 17.25 מטר, שיפור לשיא העולם של בת ארצה גלינה זיבינה (16.76 מטר).
שבוע לאחר האולימפיאדה בתחרות שנערכה ברומא, איטליה קבעה בזריקת דיסקוס שיא עולם חדש של 57.15 מטר, שיפור לשיא בן 8 השנים של בת ארצה נינה דובמדזה (57.04 מטר).
באוניברסיאדה שנערכה בסופיה בולגריה בשנת 1961 זכתה בשתי מדליות זהב בהדיפת כדור ברזל (17.12 מטר) ובזריקת דיסקוס בשיא עולם חדש של 58.06 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, (לשעבר יוגוסלביה) בשנת 1962 זכתה פרס בשתי מדליות זהב.
בזריקת דיסקוס לאחר שהגנה על תוארה בתוצאה של 56.91 מטר ובהדיפת כדור ברזל בשיא עולם חדש של 18.55 מטר.
באוניברסיאדה שנערכה בפורטו אלגרה ברזיל בשנת 1963 זכתה פרס שוב בשתי מדליות זהב בהדיפת כדור ברזל (17.29 מטר) ובזריקת דיסקוס (55.90 מטר).
באולימפיאדת טוקיו היא זכתה בשתי מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל היא הגנה על תוארה בשיא אולימפי חדש של 18.14 מטר בהדיפה האחרונה, לפני רנטה קולמברגר מגרמניה (17.61 מטר) וזיבינה (17.45 מטר) ובזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש נוסף של 57.27 מטר, לפני אינגריד לוץ מגרמניה (57.21 מטר) ומנוליו (56.97 מטר).
לאחר סיום הפעילות הספורטיבית היא עבדה במח' הספורט של האיגודים המקצועיים בברית המועצות.
בסך הכל קבעה פרס 12 שיאי עולם.
6 שיאי עולם בהדיפת כדור ברזל והחזיקה בו 9 שנים ו-6 שיאי עולם בזריקת דיסקוס והחזיקה בו 7 שנים.
טמקת (געז ጥምቀት; התגלות) נקרא גם אסתרעייו ("מאורע") ואפיפנייה (יוונית 'Eπιφάνεια) הוא חג ההתגלות הנחוג בכנסייה האורתודוקסית האתיופית ביום העשירי בחודש טר לפי לוח השנה האתיופי, המקביל ל-19 בינואר, או ל-20 בינואר בשנה מעוברת.
טמקת מעלה על נס את טבילת ישו בנהר הירדן, ועל כן נערכים בו טקסים המשחזרים את ההטבילה.
במהלך אירועי החג, התבות, העתק-הדמיה של לוח עשרת הדיברות או של ארון הברית, השמור בכל כנסייה אתיופית, נעטף בבדים עשירים, ונישא בתהלוכה על ראשו של כהן הדת.
התבות, שבדרך כלל אינו מוצג לראווה בפני המוני המאמינים, מסמן את גילויו ברבים של ישו כמשיח, בהגיעו להיטבל בידי יוחנן המטביל.
בליל הטמקת צמים המאמינים משקיעה ועד זריחה.
הטקס נערך ליד נהר או מקווה מים מוקדם מאוד לפנות בוקר, ולקראת שחר המים מבורכים ומותזים על המאמינים.
חלק מהמשתתפים נכנסים אל המים וטובלים בהם את כל גופם, ובכך מחדשים באופן סמלי את ברית טבילתם.
מעשה זה אינו עולה מבחינה דתית כדי טבילה נוספת, שכן כאמור בתפילת אני מאמין, מצהירים המאמינים כי הם נטבלים פעם אחת למחילת חטאיהם.
עם זאת, הטקס גרם לנוסעים אירופים מוקדמים שהזדמנו אליו, לפרש את מעשי המאמינים כסותרים את הצו הדתי.
לקראת צהרי היום מוחזר התבות אל הכנסייה בתהלוכה המלווה בריקוד ובזמרה.
טמפר הוא דמות ארנב בדיונית המופיעה בספרי ובסרטי במבי.
טמפר הוא חברו הטוב ביותר של במבי.
טמפר הוא ארנבון מצוי בעל פרווה בצבעי אפור ולבן.
הוא גר ביער יחד עם במבי וחברים נוספים.
טמפר שובב, פיקח ואוהב לעזור לזולת.
עם היוולדו של במבי, טמפר מדריך אותו ועוזר לו להסתגל לחיי היער, ועם הזמן הוא הופך לחברו הטוב ביותר.
מקור שמו של טמפר הוא על שם מנהגו לדפוק על הרצפה ברגלו השמאלית בזמן של התרגשות, שמחה או פחד.
בסרט הראשון שבו הוא מופיע אומר טמפר בשם אביו: "אם אין לך משהו נחמד להגיד, מוטב שלא תגיד כלום".
משפט זה נודע כ"חוק טמפר".
"במבי " - הופעתו המונפשת הראשונה של טמפר.
"במבי 2 " - בסרט זה טמפר הופיע כארנב צעיר, בדיבובו של ברנדון ברג.
"בית העכבר " (סדרת הנפשה של דיסני) - טמפר הוא אחד מהאורחים במועדון.
"מי הפליל את רוג'ר ראביט " - טמפר הוא דודו של רוג'ר ראביט.
מלך האריות 3: האקונה מאטאטה - בסוף הסרט טמפר מופיע יחד עם דמויות רבות נוספות מסרטי דיסני.
טמפרטורה שלילית היא טמפרטורה, שעל פי יחידת מידה קלווין, קטנה מנקודת האפס המוחלט.
מצב זה אפשרי במערכות פיזיקליות אשר קיים להן מצב אנרגיה מרבי.
בניגוד לציפייה, מערכת עם טמפרטורה שלילית חמה יותר מכל מערכת עם טמפרטורה חיובית.
אם שתי המערכות תפגשנה, חום יעבור מהמערכת השלילית לחיובית.
הפרדוקס נעלם כאשר מבינים טמפרטורה במושגים של אנרגיה ואנטרופיה.
במערכות בעלות טמפרטורה חיובית, האנטרופיה עולה כאשר נוספת אנרגיה למערכת, ואילו במערכות עם טמפרטורה שלילית האנטרופיה יורדת כאשר מוספת אנרגיה למערכת.
שימוש בטמפרטורה הופכית, , עוזר להבהיר עניין זה.
מרבית המערכות לא יכולות להגיע לטמפרטורה שלילית מכיוון שהוספת האנרגיה תגדיל את האנטרופיה שלהן.
טמפרטורה שלילית יכולה להתקיים רק במערכות בהן יש מספר מוגבל של מצבים אנרגטיים.
כאשר הטמפרטורה עולה במערכות אלו, החלקיקים נעים מהר יותר ויותר עד שמספר החלקיקים במצבי האנרגיה הנמוכים ובמצבי האנרגיה הגבוהים הוא שווה.
זוהי תוצאה של הגדרת הטמפרטורה במכניקה סטטיסטית.
על ידי הכנסת אנרגיה למערכות אלו ישנה אפשרות ליצור מערכת שבה יש יותר חלקיקים במצבי אנרגיה גבוהים במאשר במצבי אנרגיה נמוכים.
חומר בעל טמפרטורה שלילית אינו קר יותר מאשר חומר עם טמפרטורה אפס אלא הוא חם יותר מאשר בטמפרטורה אינסופית חיובית.
בינואר 2013 פורסם כי צוות מחקר בראשות וולפנג קטרלה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ואולריך שניידר (Ulrich Schneider) מאוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן, הדגימו יצירת חומר המצוי בטמפרטורה שמתחת לאפס המוחלט.
החוקרים יצרו גז קוונטי באמצעות אלומות לייזר ומגנטים ובעזרת שינויים קיצוניים בשדות המגנטים הביאו להעברת אטומים מרמת האנרגיה הנמוכה ביותר האפשרית לרמת האנרגיה הגבוהה ביותר האפשרית.
טמרה ולדימירובנה ביקובה היא אתלטית סובייטית בעבר, אלופת עולם, שיאנית עולם ובעלת מדליית ארד אולימפית (סיאול 1988) בקפיצה לגובה.
ביקובה נולדה באזוב שבמחוז רוסטוב.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה ביקובה במקום תשיעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.88 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה שביוון בשנת 1982 זכתה ביקובה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.97 מטר, אחרי אולריקה מייפארת ממערב גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 2.02 מטר ולפני שיאנית העולם היוצאת שרה סימיוני מאיטליה (1.97 מטר).
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי שבפינלנד ב-9 באוגוסט 1983 זכתה ביקובה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.01 מטר, לפני שיאנית העולם (2.02 מטר) אולריקה מייפארת שקפצה לגובה של 1.99 מטר ולואיז ריטר מארצות הברית (1.95 מטר).
שבועיים לאחר מכן, בתחרות גביע אירופה שנערכה באצטדיון קריסטל פאלאס שבלונדון ב-21 באוגוסט היא השוותה את שיא העולם של מייפארת שנקבע באותה תחרות בתוצאה של 2.03 מטר.
ארבעה ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בפיזה שבאיטליה ב-25 באוגוסט היא שיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 2.04 מטר.
בתחרות שנערכה בקייב שבאוקראינה ב-22 ביוני 1984 קבעה ביקובה בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 2.05 מטר.
שיא זה החזיק מעמד כחודש ונשבר על ידי לודמילה אנדונובה מבולגריה (2.07 מטר).
למרות היותה הקופצת לגובה המובילה בעולם באותה העת, נבצר מביקובה להשתתף בלוס אנג'לס 1984 ולנסות לזכות במדליה אולימפית בשל החרם האולימפי שהטילה ברית המועצות על המשחקים האולימפיים.
באליפות העולם שנערכה ברומא שבאיטליה בשנת 1987 זכתה ביקובה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.04 מטר, אחרי סטפקה קוסטדינובה מבולגריה שקבעה שיא עולם חדש של 2.09 מטר (שיא העולם הנוכחי) ולפני זוזן באייר ממזרח גרמניה (1.99 מטר) ולא הצליחה להגן על תוארה.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה ביקובה במדליית ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.99 מטר, אחרי לואיז ריטר שקבעה שיא אולימפי חדש של 2.03 מטר וסטפקה קוסטדינובה (2.01 מטר).
ביקובה הושעתה לשלושה חודשים לאחר שנמצאה חיובית לאפדרין במשחקי הרצון הטוב שנערכו בשנת 1990.
טמפרטורה פוטנציאלית של אלמנט זורם בלחץ היא הטמפרטורה שהיה מקבל האלמנט לו היה מובא ללחץ הסטנדרטי , לרוב 1,000 מיליבר.
הטמפרטורה הפוטנציאלית מסומנת בדרך כלל באות , ועבור אוויר נתונה על ידי:
כאשר היא הטמפרטורה המוחלטת הנוכחית (בקלווין) של חבילת האוויר, הוא קבוע הגז של האוויר, הוא קיבול חום הסגולי בלחץ קבוע.
עיקרון הטמפרטורה הפוטנציאלית ישֹים בכל זורם המסודר בשכבות.
נעשה בו שימוש תכופות במדעי האטמוספירה ובאוקיינוגרפיה.
שינויים בלחץ מביאים לכך שהזורם החם יותר יהיה מתחת לזורם הקר יותר.
כך למשל באטמוספירה, הטמפרטורה יורדת עם העלייה בגובה, ובאוקיינוס עם העומק היא יורדת (מלבד פני האוקיינוס).
כשנעשה שימוש בטמפרטורה פוטנציאלית במקום, תנאים בלתי יציבים אלה נעלמים.
במובנים רבים, טמפרטורה פוטנציאלית היא גודל חשוב יותר מהטמפרטורה האמיתית.
זאת משום שהיא אינה מושפעת מהרמה או ירידה כתוצאה מריחוף דרך מכשולים או מערבולות בסדר גודל אטמוספירי.
חבילת אוויר הנעה על פני מדרון הר תתרחב ותתקרר בזמן שהיא מטפסת, ואז תידחס ותתחמם כשתרד בצד השני - אולם, הטמפרטורה הפוטנציאלית לא תשתנה בהיעדר חימום, קירור, אידוי או עיבוי (תהליכים שאינם כוללים את אלה שייכים למפל האדיאבטי היבש).
מכיוון שחבילות זורם עם טמפרטורה פוטנציאלית זהה יכולות להתחלף בלי שיידרשו עבודה או חימום, ניתן לצייר קווים של טמפרטורה פוטנציאלית קבועה.
כמעט בכל הנסיבות, טמפרטורה פוטנציאלית עולה עם הגובה באטמוספירה, שלא כמו הטמפרטורה האמיתית, שיכולה לעלות וגם לרדת.
טמפרטורה פוטנציאלית נשמרת בכל תהליך אדיאבטי יבש, והיא גודל חשוב מאוד בשכבת הגבול הפלנטרית (שקרובה מאוד בדרך כלל למפל האדיאבטי היבש).
טמפרטורה פוטנציאלית היא מדד שימושי ליציבות הסטטית באוויר לא רווי.
תחת תנאים נורמליים משוכבים, הטמפרטורה הפוטנציאלית עולה עם הגובה, ותנועות אנכיות מדוכאות.
אם הטמפרטורה הפוטנציאלית יורדת עם הגובה,
האטמוספירה אינה יציבה לתנועות אנכיות, ותיתכן קונבקציה.
מאחר שהקונבקציה מערבלת את האטמוספירה מחדש ומחזירה אותה למצב יציב, לרוב לא מבחינים בירידה בטמפרטורה עם הגובה, מלבד בעת קונבקציה איתנה או בזמן קרינת שמש חזקה.
מקרים שבהם הטמפרטורה הפוטנציאלית האקוויוולנטית יורדת עם הגובה, ויוצרת אוויר רווי בלתי יציב, נפוצה הרבה יותר.
מכיוון שטמפרטורה פוטנציאלית נשמרת בתנועת אוויר תחת תנאים אדיאבטיים או איזנטרופיים (ללא שינוי באנטרופיה), במצב יציב, קווי זרם אדיאבטיים או משטחי טמפרטורה פוטנציאלית קבועה משמשים כקווי ומשטחי שדה בהתאמה, במכניקת הרצף.
בעובדה זו נעשה שימוש באנליזה איזנטרופית, צורה של אנליזה סינופטית שמאפשרת הַחְזָיָה של תנועות אוויר באנליזה ייחודית של תנועה אנכית רחבת היקף.
סטיית הטמפרטורה הפוטנציאלית (perturbation) של שכבת הגבול האטמוספירית (ABL) מוגדרת כהפרש הטמפרטורות בין ה-ABL ובין האטמוספירה מעליה.
במקרה של זרם זרימה קטבטית, הערך שמתקבל נקרא גירעון הטמפרטורה הפוטנציאלית (או דפיציט) מאחר שהקרקע תמיד קרירה יותר מהאטמוספירה הסמוכה, והסטייה תהיה שלילית.
צורת האנתלפיה מהחוק הראשון של התרמודינמיקה יכולה להיכתב כך:
כאשר מסמנת את שינוי האנתלפיה, את הטמפרטורה, את השינוי באנטרופיה, את הנפח הסגולי, ו- את הלחץ.
עבור תהליך אדיאבטי, השינוי באנטרופיה הוא אפס, והחוק הראשון מפושט:
עבור גזים אידיאליים בקירוב, כמו אוויר יבש באטמוספירת כדור הארץ, ניתן להציב את משוואת המצב בחוק הראשון לאחר סידור מחדש נקבל:
נֶעֲשָׂה שימוש ב-, ושני הביטויים חולקו בתוצר .
פותרים עבור , הטמפרטורה אליה הייתה מגיעה חבילת הזורם, אם הייתה מובאת אדיאבטית אל לחץ , ומקבלים:
הטמפרטורה הפוטנציאלית מושפעת גם מהלחות באוויר ולכן הטמפרטורה הווירטואלית הפוטנציאלית , מוגדרת על ידי
כאשר r הוא יחס העירוב של אדי המים ו-rL הוא יחס העירוב של החלק הנוזלי באויר.
טמפרטורה זו היא הטמפרטורה של אויר יבש אשר הייתה לו את אותה הצפיפות של אוויר לח.
טמפרטורה זו משמשת עבור חישובי ציפה.
בתדירות בראנט-וייסלה (Brunt–Väisälä), שבה נעזרים לחקר היציבות האטמוספירית, נעשה שימוש בטמפרטורה הפוטנציאלית.
טמקו T-35 בוקרו היה מטוס אימון שתוכנן בארצות הברית בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 על ידי חברת טמקו איירקראפט, במטרה לייצר מטוס אימונים זול במיוחד עבור השוק האזרחי או הצבאי.
החברה נכשלה בניסיונה להבטיח לעצמה חוזה עם חיל האוויר של ארצות הברית, ולכן נאלצה לפנות לממשלות זרות כדי לזכות בהזמנות, אולם זכתה בהזמנות בודדות בלבד.
מקורו של ה-T-35 במטוס אחר, גלוב סוויפט.
מטוס זה היה מטוס קל בעל שני מושבים, שיוצר על ידי חברת גלוב איירקראפט קומפני בשנת 1946, לאחר מלחמת העולם השנייה.
גלוב הגיעה לחדלות פרעון בתוך כשנה, לאחר שייצרה יותר מטוסים ממספר ההזמנות שהיו בידיה.
חברת "טמקו", שהייתה הנושה העיקרי של "גלוב", רכשה את רישיון הייצור של המטוס, את קווי הייצור, את המטוסים המוכנים ואת החלקים, בתקווה לכסות את הפסדיה על ידי ייצור מטוסים חדשים.
בתחילת 1948 פנתה ממשלת הפיליפינים לנשיא חברת טמקו, וגילתה עניין ברכישת גרסת אימון של הסוויפט.
כמענה לכך בנתה החברה את דגם TE-1A, שהיה מטוס סוויפט GC-1B שבו שונתה צורת הישיבה במטוס - במקום ישיבה זה בצד זה ישבו הטייסים בתצורת טנדם, זה מאחורי זה.
בשל שינוי זה היו למטוס החדש מגן רוח צר, חופה ארוכה יותר שהייתה מחולקת לשני חלקים, כשהחלק האחורי בנוי בתצורת בועה.
נבנה מטוס יחיד מדגם זה, שיוצר בעבודת יד (ולא במתכונת של ייצור המוני) על פי תוכניות כלליות בלבד.
מטוס זה הונע על ידי מנוע קונטיננטל בעל 125 כוחות סוס, שהוחלף לאחר טיסות הניסוי הראשונות למנוע בעל 145 כוחות סוס.
בתחילת 1949 נודע לראשי החברה כי חיל האוויר של ארצות הברית מתכוון להכריז על תחרות לתכנון מטוס לאימון ראשוני ובסיסי.
לצורך התחרות בנתה החברה שני אבות טיפוס נוספים, שבהם שילבה כמה שינויים קטנים בלבד, בשל לחץ הזמן.
שלושת המטוסים (המטוס שנבנה עבור הפיליפינים ושני אבות הטיפוס הנוספים) סומלו YT-25 על ידי חיל האוויר לצורך בחינתם.
שתי חברות נוספות הגישו הצעות: פיירצ'ילד וביצ'קראפט.
ב-24 בפברואר 1949 בחר חיל האוויר בדגם של ביצ'קראפט, T-34 מנטור; הדגם של טמקו היה במקום השלישי.
עם זאת, בשל אילוצי תקציב בוטלה התוכנית בהמשך השנה.
למרות הכישלון בתחרות של חיל האוויר גבר העניין במטוס מצד ממשלות זרות, ובפרט ממשלת הפיליפינים (כאמור לעיל).
לאחר בחינת תוצאות התחרות החליטה טמקו להמשיך בתוכנית להשבחת המטוס.
התוכנית כללה, בין השאר, את הארכת גוף המטוס ב-7.6 ס"מ ושינוי חתך הרוחב של המטוס כך שיתאים יותר לתצורת טנדם.
מייצב הגובה הוגבה בכ-23 ס"מ, נוספו חיפויים אווירודינמיים בכנפיים ובגוף, כן הנסע שופר ומיקומו שונה מעט לצורך שיפור תכונות ההסעה על הקרקע, הכנפיים חוזקו כדי שיעמדו בעומסים של 9 ג'י, ונעשו שינויים בציוד האלקטרוני ובהתקנתו במטוס; בין השאר הוחלפה המערכת החשמלית ממתח 12 וולט למתח 24 וולט.
במקביל לעריכת שיפורים אלה החליטה טמקו לבנות עשרה אבות טיפוס, שיונעו במנועים בעלי 145 כוחות סוס.
המטוס המשופר היה למעשה מטוס חדש, שאמנם דמה בקוויו הכלליים לסוויפט ולדגם הראשון, אך למעשה תוכנן לגמרי מחדש.
בתחילת 1950 שב חיל האוויר של ארצות הברית וחידש את התחרות לבחירת מטוס אימון ראשוני ובסיסי.
שלושה אבות טיפוס, מדגם TE-1A סומלו מחדש על ידי חיל האוויר YT-35 לצורך התחרות.
טמקו החליטה לשנות את המנועים למנועים משופרים בעלי 165 כוחות סוס, בהסכמת חיל האוויר.
המטוס המשופר סומל TE-1B, וניתן להם השם "בוקרו".
פיתוח שני הדגמים נמשך במקביל, כאשר דגם TE-1A יועד לייצוא ודגם TE-B יועד לחיל האוויר של ארצות הברית.
שלושת אבות הטיפוס המשופרים סופקו לחיל האוויר של ארצות הברית לצורך התחרות ביולי 1950, ולאחר בחינה שהתארכה בשל פרוץ מלחמת קוריאה הושבו למפעל ביולי 1951 לשיפוץ לאחר הניסויים המקיפים.
חיל האוויר החליט לבחור במטוס אחר, ושלושת המטוסים שיועדו לניסויים נמכרו כציוד עודף.
רוב המטוסים מדגם TE-1B נמכרו לסעודיה במסגרת תוכנית הסיוע להגנה משותפת של ארצות הברית עם בעלות בריתה.
חברת טמקו סיפקה לחיל האוויר הסעודי עשרה מטוסים מדגם זה וחלקי חילוף רבים.
המטוסים שסופקו לסעודיה חומשו בשני מקלעים 30 מ"מ ועשר רקטות בקוטר 2.75 אינץ' (6.985 ס"מ), חמש בכל כנף.
חיל האוויר היווני רכש מטוס אחד, וכך גם חיל האוויר האיטלקי.
חיל האוויר הישראלי חיפש מטוס אימון בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. הבוקרו היה אחד מהארבעה, שכללו גם את הפוקר S-11 אינסטרוקטור, הדה הבילנד DHC-1 צ'יפמנק והבואינג-סטירמן.
טייסי ומהנדסי החיל שבחנו את המטוס התרשמו מביצועי המטוס אך החליטו לבסוף שלא לרכשו בשל מורכבותו, במיוחד זו של כני הנסע ושל המנועים.
מטוס אחד אשר נרכש לצורך הבחינה שימש במשך זמן קצר לטיסות קישור, עד שהוצא מן השירות.
נכון ל-2016 מוצג מטוס בוקרו אחד בריאד, בסעודיה.
שני מטוסים אותרו במגרש גרוטאות בסעודיה.
אלה שוקמו ומופעלים כיום על ידי "אגודת סוויפט הבינלאומית", באתונה טנסי), טנסי, ארצות הברית.
נכון ל-2016 רשומים חמישה מטוסי בוקרו בארצות הברית.
סימול חברת טמקו לגרסה עם מנוע פרנקלין 6A4-165-B3. נבנו שישה מטוסים, בהם שלושה בסימול חיל האוויר של ארצות הברית YT-35 לניסויי טיסה
סימול חברת טמקו לגרסה עם מנוע קונטיננטל C-145-2H.
נבנו עשרה מטוסים שהועברו לחיל האוויר הסעודי.
סימול חיל האוויר של ארצות הברית: T-35A
חיל האוויר האיטלקי - מטוס TE-1A, התקבל ב-1950
חיל האוויר של ארצות הברית - שלושה מטוסים YT-35 להערכה
חיל האוויר היווני - מטוס אחד
חיל האוויר הישראלי - מטוס אחד לניסויים
חיל האוויר הסעודי - עשרה מטוסים מדגם T-35A
הנעה: מנוע בוכנה פרנקלין 6A4-165-B3 מקורר אוויר בעל שישה צילינדרים, 165 כוח סוס
מהירות מקסימלית: 136 קשר (250 קמ"ש) בגובה פני הים
יחס דחף-משקל: 0.086 כוח סוס לליברה
תותחים: שני מקלעים בקליבר 30.
טֶמֶרִין (בסרבית קירילית: Темерин, בסרבית בכתב לטיני: Temerin) היא עיירה ורשות מקומית בסרביה השוכנת במחוז באצ'קה הדרומי אשר בפרובינציית וויבודינה, 20 קילומטרים צפונית לנובי סאד.
תיעוד בכתובים ליישוב במקום קיים מ-1322. ב-1526 נכבש האזור על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית וטמרין נכללה בשטח סנג'ק סגד של האימפריה.
במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה טמרין על ידי צבא ממלכת הבסבורג ולאחר חתימת הסכם קרלוביץ נותרה בשטח הספר של הממלכה.
ב-1799 הוכרז היישוב כעירוני וניתנו לו זכויות עיר ובכללן הזכות לקיים 4 ירידי סחר בהמות שנתיים.
במהלך מהפכת 1848 בהונגריה חרבה העיירה, הועלתה באש ותושביה נמלטו לבאצ'קה טופולה וסביבתה.
בהמשך נשלט היישוב על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית.
ב-1899 חוברה העיירה לקו מסילת הברזל נובי סאד-טמרין-בצ'יי ונבנתה בה תחנת רכבת.
ב-1900 התגוררו בטמרין 9,581 תושבים ו-91 אחוזים מהם דיברו הונגרית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה טמרין בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר הפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
אזור טמרין נמסר לחזקת הונגריה.
לאחר המלחמה נכלל היישוב בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה והיה מרכזו של אזור חקלאי.
לאחר התפרקות יוגוסלביה עברה טמרין לחזקת סרביה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הייתה אוכלוסיית הרשות המקומית טמרין במגמת גידול.
עם זאת, במהלך העשור השני של המאה ה-21 נעצרה מגמת הגידול.
מ-2002 ועד 2011 נרשם גידול זניח במספר התושבים שעמד על 12 תושבים.
מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה, כי נכון ל-2011, 67.56 אחוזים מהאוכלוסייה היו ממוצא סרבי ו-26.37 אחוזים היו הונגרים.
תיעוד לקהילה יהודית בעיירה קיים מהמחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1878 הוקם בית הכנסת הקהילתי.
ראש הקהילה היה ד"ר שמעון שוסברגר.
ב-1938 נפתח בעיירה סניף התנועה הציונית.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 80 נפשות.
לטמרין הגיעו ההונגרים ב-7 בינואר ובמשך יומיים עצרו את בני הקהילה.
ההונגרים רצחו לפחות 42 מבני הקהילה.
ב-1947 נהרס מבנה בית הכנסת על ידי השלטונות היוגוסלביים.
חלקת בית העלמין היהודי נמצאת בקצהו של בית העלמין הקתולי בעיר.
במקום ישנן 80 מצבות והכיתוב עליהן הוא בהונגרית.
טמפרטורה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם בשיתוף הזמר ריצ'י לופ.
השיר יצא לאור ב-6 ביוני 2019, כסינגל הראשון מתוך המיני-האלבום 5 בום!, על ידי חברות התקליטים פליי רקורדס ו-NMC.
השיר דורג במקום השני במצעד של מדיה פורסט והשני במצעד של מדיה פורסט TV.
ב-19 ביוני 2020 הוציאה הזמרת היווניה אלני פוריירה את השיר "Temperatura", הגרסה היוונית של השיר.
השיר נכתב והולחן על ידי דורון מדלי והופק על ידי ינון יהל.
טרם פורסם הווידאו קליפ הנלווה של השיר, העלה אדם לערוץ היוטיוב שלה את האודיו שלו ב-6 ביוני 2019. בנוסף לכך, ניתן לראות באודיו את מילותיו של השיר.
טמפרטורת הגוף הבסיסית, או חום השחר, היא טמפרטורת הגוף הנמוכה ביותר המושגת בזמן מנוחה (בדרך כלל בזמן שינה).
הטמפרטורה בדרך כלל מוערכת על ידי מדידת טמפרטורה מיד לאחר ההתעוררות ולפני שבוצעה פעילות גופנית כלשהי, אשר עלולה להוביל לערך גבוה במקצת מטמפרטורת הגוף הבסיסית האמיתית.
ככל שרמות האסטרוגן הקיימות בשלב הטרום-ביוץ של המחזור החודשי גבוהות יותר, כך טמפרטורת הגוף הבסיסית תהיה נמוכה יותר.
הרמות הגבוהות של הפרוגסטרון שמופרש מהגופיף הצהוב מעלות את ה-BBT.
לאחר הביוץ עולה טמפרטורת הגוף הבסיסית לפחות ב-0.2 מעלות צלזיוס, לפחות ל-72 שעות, לעומת ששת הימים שקדמו לה.
בדרך כלל ניתן לראות את עליית הטמפרטורות ביום שלאחר תחילת הביוץ, אך זה משתנה, וניתן להשתמש בטמפרטורה כדי להעריך את הביוץ רק בטווח של שלושה ימים.
אם ההיריון לא מתרחש, התפוררות הגופיף הצהוב גורמת לירידה בטמפרטורת הגוף הבסיסית אשר גוברת בקנה אחד עם הופעת הווסת הבאה.
אם אכן מתרחש היריון, הגופיף הצהוב ממשיך לתפקד (ולשמור על טמפרטורה גבוהה) בשליש הראשון של ההיריון.
לאחר השליש הראשון טמפרטורת הגוף של האישה יורדת לנורמה שקדמה לביוץ, כאשר השליה משתלטת על תפקודים שכבר ביצעו על ידי הגופיף הצהוב.
לעיתים רחוקות מאוד, עשויה להיווצר בגופיף הצהוב ציסטה.
ציסטה זו תגרום לטמפרטורת הגוף הבסיסית להישאר גבוהה ולמנוע את הווסת עד שהיא תיפתר, מה שעלול לארוך שבועות או חודשים.
תרשים של טמפרטורות גוף בסיסית משמשת בכמה שיטות של מודעות לפוריות, כמו למשל בשיטת הסימפטו-תרמי, וניתן להשתמש בהן כדי לקבוע את תחילתה של פוריות לאחר הביוץ.
כאשר טמפרטורת הגוף הבסיסית לבדה משמשת למניעת היריון, לפעמים היא נקראת שיטת קצב הטמפרטורה.
טמפרטורת גוף הבסיס בלבד היא היעילה ביותר למניעת הריון אם בני הזוג נמנעים מקיום יחסי מין החל מהווסת ועד היום השלישי לאחר עליית חום הגוף הבסיסית.
BBT מציין רק כאשר הביוץ התרחש; הוא לא חוזה ביוץ.
הזרע בדרך כלל נמשך לפחות שלושה ימים והוא יכול לשרוד עד שבוע, ולכן חיזוי ביוץ מספר ימים מראש הכרחי למניעת הריון.
ישנן עדויות מוגבלות לגבי היעילות של שיטות תכנון משפחתיות בנושא מודעות לפוריות, שחלקן משתמשות בטמפרטורת הגוף הבסיסית כמרכיב אחד.
כ־24% מהנשים שמשתמשות בכל סוג של תוכנית למודעות פוריות נכנסות להריון במהלך השנה הראשונה, לעומת כ־85% מהנשים הפעילות מינית שלא מנסות למנוע הריון.
ארגון הבריאות העולמי דירג את שיטות המודעות לפוריות, הנלקחות בכללותן, כשיטה "יעילה" למניעת הריונות.
ארגון הבריאות העולמי הציב שיטות מודעות לפוריות ברובד השלישי של היעילות, לאחר שיטות "אפקטיביות ביותר" כמו IUDs ושיטות "יעילות מאוד" כמו גלולות למניעת הריון המשולבות.
זוגות המנסים להרות יכולים להשתמש בטמפרטורת הגוף הבסיסית כדי לקבוע מתי חלפה ההזדמנות להריון במהלך מחזור זה.
אי פוריות בגלל חוסר ביוץ היא שכיחה.
ניתן להשתמש בתרשימי טמפרטורת גוף בסיסית כדי לזהות מתי והאם הביוץ מתרחש.
מחזורי וסת רגילים נלקחים לרוב כראיה לכך שאישה מבייצת באופן רגיל, ומחזורים לא סדירים הם עדות לכך שהיא לא.
עם זאת, נשים רבות עם מחזורים לא סדירים מבייצות את הביציות באופן תקין, וחלקן עם מחזורים סדירים הן למעשה מחדירות או שהן סובלות ממום בשלב לוטאלי.
ניתן להשתמש ברשומות של טמפרטורת הגוף הבסיסית כדי לקבוע במדויק האם אישה מבייצת, והאם אורך השלב שלאחר הביוץ (לוטאלי) של המחזור החודשי שלה מספיק ארוך כדי לקיים הריון.
מרבית בדיקות ההיריון אינן מדויקות עד שבועיים לאחר הביוץ.
הכרת תאריך ביוץ משוער יכול למנוע מאישה להגיע לתוצאות שליליות כוזבות עקב בדיקות מוקדמות מדי.
כמו כן, 18 יום ברציפות של טמפרטורות גבוהות פירושו שהאישה כמעט בוודאות בהריון.
חישוב תאריך היעד הצפוי להריון בהתבסס על המחזור החודשי האחרון שדווח על ידי עצמו אינו מדויק פחות מחישובו על בסיס טמפרטורת הגוף הבסיסית או אולטרה סאונד.
טמפרטורת פני הים (Sea surface temperature, SST), היא טמפרטורת המים הקרובה לפני השטח.
המשמעות המדויקת של פני השטח משתנה.
לרוב מדובר על הטווח שבין 1 מילימטר, לבין 20 מטרים מתחת לפני הים.
טמפרטורות פני הים משנות מאוד את מסת האוויר (air masses, אנ' ) באטמוספירה של כדור הארץ במרחק קצר מהחוף.
אזורים מקומיים בהם יורד שלג כבד יכולים להיווצר בפסי גשם (Rainband, אנ' ) במורד הרוח של גופי מים חמים בתוך מסת אוויר קרה אחרת.
טמפרטורות חמות של פני הים עלולות להביא להתפתחות ציקלונים מעל האוקיינוסים, וכן לגרום להגברת עוצמתם.
תהליך זה מכונה על ידי המומחים בשם ציקלוגנזה טרופית (Tropical cyclogenesis, אנ' ).
ציקלונים טרופיים יכולים גם לגרום להיווצרות נתיבים קרירים (בהם הטמפ' נמוכה מסביבתה).
הסיבה לכך היא טורבולנציה חזקה ב-30 המטרים העליונים של מי האוקיינוס.
טמפרטורת פני הים משתנה במהלך היום בדומה לטמפרטורת האוויר שמעל, אך במידה פחותה.
יש פחות וריאציות בטמפרטורת פני הים בימים עם רוחות מאשר בימים רגועים.
זרמי אוקיינוס, כמו התנודה הרב-עשורית האטלנטית (Atlantic multidecadal oscillation, אנ' ), יכולים להשפיע על טמפרטורות פני הים במשך כמה עשורים.
למסוע הימי יש השפעה גדולה על טמפרטורת פני הים הממוצעת ברוב האוקיינוסים בעולם.
טמפרטורות פני ים חופיות יכולות לגרום לרוחות מהחוף להביא לעליית מי עומק, שעשויה בתורה לקרר או לחמם באופן משמעותי את השטחים הסמוכים, אך מים רדודים יותר על גבי מדף יבשתי הם לרוב חמים יותר.
רוחות יבשתיות עשויות להביא להתחממות ניכרת אף באזורים בהם העלייה קבועה למדי, דוגמת החוף הצפון מערבי של דרום אמריקה.
ערכי SST חשובים בחיזוי נומרי של מזג האוויר (Numerical weather prediction, אנ' ), מכיוון שהיא משפיעה על האטמוספירה שמעל, כמו בהיווצרות בריזה וערפל ימי.
בנוסף, היא משמשת גם לכיול מדידות מלווייני מזג אוויר.
טמפרטורת פני הים, היא טמפרטורת המים הקרובה לפני השטח של האוקיינוס.
המשמעות המדויקת של פני השטח משתנה בהתאם לשיטת המדידה שבה נעשה שימוש, אך לרוב היא נעה בין מילימטר ל-20 מטרים מתחת לפני הים.
ההגדרה המוצעת על ידי הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (IPCC) לטמפרטורת פני הים אינה נוקבת במספר המטרים, כי אם מתמקדת יותר בטכניקות מדידה: טמפרטורת פני הים היא "טמפרטורת השטח התת-קרקעית במטרים העליונים של האוקיינוס, הנמדדת על ידי ספינות, מצופים וסחפים.
[ ...] נעשה שימוש גם במדידות לווין של טמפרטורת העור (השכבה העליונה ביותר; עובי שבריר ממילימטר) באינפרא אדום או בסנטימטר העליון בערך בגלי מיקרו, אך יש להתאימן כך שיתאימו לטמפרטורה במטרים העליונים של האוקיינוס."
טמפרטורת המים מתחת לטווח זה נקראת טמפרטורת האוקיינוס או טמפרטורת האוקיינוס העמוק יותר.
טמפרטורות האוקיינוס (יותר מ-20 מטרים מתחת לפני השטח) משתנות גם הן לפי אזור וזמן, והן תורמות לשונות בתכולת החום האוקיינית (Ocean heat content, אנ' ) ובריבוד האוקיינוס (Ocean stratification, אנ' ).
לעלייה בטמפרטורת פני האוקיינוס ובטמפרטורת האוקיינוס העמוק יש השפעה חשובה של שינויי האקלים על האוקיינוסים.
היקף פני האוקיינוס אל תוך האוקיינוס מושפע מכמות הערבוב המתרחשת בין המים העיליים למים העמוקים יותר.
קיימת תלות בטמפרטורה: באזורים הטרופיים שכבת פני השטח החמה של כ-100 מטרים די יציבה, ועל כן לא מתערבבת במידה רבה עם מים עמוקים יותר.
מנגד, ליד הקטבים (Polar regions of Earth, אנ' ) ההתקררות שבאה עם החורף והסופות הנלוות הופכות את שכבת פני השטח לצפופה יותר, היא מתערבבת לעומק רב, ואז מתרבדת שוב בקיץ.
זו הסיבה לכך שאין עומק יחיד לפני האוקיינוס.
העומק הפוטי של האוקיינוס (Photic zone, השכבה העליונה ביותר של גוף מים המקבל אור שמש, אנ') הוא לרוב בעומק של כ-100 מטרים, וקשור לשכבת פני השטח זאת.
עומקו יכול להיות עד 200 מטרים בים הפתוח.
ל-SST יש מחזור יומי, בדיוק כפי שיש לאטמוספירה שמעל, אך במידה פחותה עקב קיבולת החום הנפחית (Volumetric heat capacity, אנ' ) הגדולה שלו.
בימים רגועים, הטמפרטורה יכולה להשתנות בשיעור של 6°C.
טמפרטורת האוקיינוס בעומק מפגרת אחר טמפרטורת האטמוספירה של כדור הארץ בשיעור של כ-15 ימים לכל 10 מטרים.
המשמעות היא שעבור מקומות כמו ימת אראל, הטמפרטורות בקרבת קרקעיתו מגיעות למקסימום בחודש דצמבר, ולמינימום במאי ויוני.
סמוך לקו החוף, יש רוחות רחוקות מהחוף וכן רוחות הקרובות אליו, אשר מזיזות מים חמים קרוב לפני השטח מהחוף, ומחליפות אותם במים קרירים יותר המגיעים מלמטה בתהליך המכונה הסעת אקמן (Ekman transport, אנ' ).
דפוס זה מגדיל בדרך כלל את היצע חומרי ההזנה (נוטריינטים) עבור בעלי החיים הימיים שנמצאים באזור, ויכול להיות בעל השפעה עמוקה באזורים מסוימים בהם מי הקרקע עשירים במיוחד בחומרים מזינים.
מחוץ לחופים של דלתאות, מים מתוקים זורמים על גבי מי הים הצפופים יותר, מה שמאפשר להם להתחמם מהר יותר נוכח ערבוב אנכי מוגבל.
ניתן להשתמש ב-SST כאמצעי חישה מרחוק לצורך זיהוי חתימת טמפרטורת פני השטח עקב סופות טרופיות.
באופן כללי, התקררות SST נצפית לאחר חלוף הוריקן, בעיקר כתוצאה מהעמקת השכבה המעורבת, ואיבוד חום פני השטח.
בעקבות התפרצויות אבק מינרלי במהלך מספר ימים ברחבי צפון האוקיינוס האטלנטי הסמוך למדבר סהרה, טמפרטורות פני הים יורדות בשיעור של 0.2°C עד 0.4°C.
מקורות נוספים לתנודות SST קצרות טווח כוללים ציקלונים חוץ-טרופיים, זרימה מהירה של מים מתוקים מקרחונים יבשתיים, ופריחה מרוכזת של פיטופלנקטון עקב מחזוריות עונתית או נגר חקלאי.[ דרוש הבהרה ]
האוקיינוס הטרופי התחמם מהר יותר מאזורים אחרים מאז 1950, כאשר שיעורי ההתחממות הגדולים ביותר נצפו באוקיינוס ההודי הטרופי, במערב האוקיינוס השקט, ובזרמי הגבול המערביים של הזרמים הסובטרופיים (Ocean gyre, אנ' ).
מנגד, מזרח האוקיינוס השקט, האוקיינוס האטלנטי הסובטרופי וכן האוקיינוס הדרומי התחממו לאט יותר מהממוצע העולמי, או לחלופין אף חוו התקררות מאז שנות ה-50.
התנודה האטלנטי הרב-עשורית (Atlantic multidecadal oscillation, AMO, אנ' ) היא מניע חשוב של ה-SST הצפון-אטלנטי, וכן של האקלים בחצי הכדור הצפוני.
עם זאת, המנגנונים השולטים בשונות של ה-AMO נותרו מובנים במידה מועטה.
שונות פנימית אטמוספירית, שינויים במחזור האוקיינוסים או גורמים אנתרופוגניים עשויים לשלוט בשונות הטמפרטורה הרב-עשורית הקשורה ל-AMO.
שינויים אלה ב-SST של צפון האוקיינוס האטלנטי עשויים להשפיע על הרוחות בצפון האוקיינוס השקט הסובטרופי, ולייצר SST חמות יותר במערב האוקיינוס השקט.
אל ניניו (El Niño) מוגדר על פי הבדלים ממושכים בטמפרטורות פני האוקיינוס השקט בהשוואה לערך הממוצע.
ההגדרה המקובלת היא התחממות או התקררות של לפחות 0.5°C בממוצע מעל האוקיינוס השקט הטרופי המזרחי-מרכזי (מול חופי פרו ואקוודור).
לרוב, אנומליה זו מתרחשת במרווחים לא קבועים של 2–7 שנים, ונמשכת בין תשעה חודשים לשנתיים.
אורך התקופה הממוצע עומד על 5 שנים.
כשההתחממות או התקררות זו מתרחשת רק שבעה עד תשעה חודשים, היא מסווגת כ"תנאים" של אל ניניו/לה ניניה; כאשר הוא מתרחש בפרק זמן העולה באורכו על תקופה זו, הוא מסווג כ"פרקים" של אל ניניו/לה ניניה.
הסימן של אל ניניו בתבנית טמפרטורת פני הים הוא כאשר מים חמים מתפשטים ממערב האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי לעבר מזרח האוקיינוס השקט.
הוא מביא איתו כמויות גשם רבות, גורם לבצורת נרחבת במערב האוקיינוס השקט ולגשמים במזרח האוקיינוס השקט, היבש בשגרה.
הזרם החם של אל ניניו מביא מים טרופיים דלים בחומרים מזינים, הוא מחומם כשהוא עובר מזרחה בזרם המשווני, ומחליף את המים העיליים הקרים והעשירים בחומרי הזנה של זרם הומבולדט.
כאשר תנאי אל-ניניו נמשכים חודשים רבים, השילוב בין תכולת החום האוקיינית לבין הפחתת רוחות הסחר המזרחיות מביא להגבלת היציאה של המים העמוקים העשירים בחומרי הזנה קרים והשפעתה הכלכלית על דיג מקומי לשוק הבינלאומי עשויה להיות חמורה.
בקרב מדענים, יש ביטחון במידה בינונית בכך שהאוקיינוס השקט הטרופי יעבור לדפוס ממוצע הדומה לזה של אל ניניו בקנה מידה של כמאה שנים, אולם עדיין קיימת אי ודאות גבוהה בתחזיות לגבי ה-SST באזור הפסיפי הטרופי מכיוון שקשה לקבל את השונות של אל ניניו במודלי אקלים.
עלייה בשנים האחרונות עקב שינויי אקלים
באופן כללי, מדענים משערים שכל אזורי האוקיינוסים יתחממו עד שנת 2050, אך שוררת חוסר הסכמה בין המודלים לגבי השינויים הצפויים ב-SST בצפון האוקיינוס האטלנטי התת-קוטבי, באוקיינוס השקט המשווני ובאוקיינוס הדרומי.
העלייה הממוצעת הגלובלית העתידית של SST לתקופת 1995–2014 עד 2081–2100 נעה בין 0.86°C תחת תרחישי פליטה מתונה של גזי חממה, ועד 2.89°C בתרחישי הפליטה החמורים ביותר.
ישנן מגוון טכניקות למדידת פרמטר זה שעשויות להניב תוצאות שונות, כיוון שלמעשה נמדדים דברים שונים.
הרחק משטח הים, מדידות טמפרטורה כלליות מלוות בהתייחסות לעומק המדידה הספציפי.
הסיבה לכך נעוצה בהבדלים המשמעותיים שקיימים בין מדידות הנערכות בעומקים שונים, במיוחד בשעות היום כאשר מהירות רוח נמוכה ותנאי שמש גבוהים עלולים להוביל להיווצרות של שכבה חמה על פני האוקיינוס, ולפיכך לגרדיאנטי טמפרטורה אנכיים חזקים (תרמוקלינה יומית).
מדידות טמפרטורת פני הים מוגבלות לחלק העליון של האוקיינוס, המכונה השכבה הקרובה לפני השטח.
SST היה אחד המשתנים האוקיינוגרפיים הראשונים שנמדדו.
בנג'מין פרנקלין תלה מדחום כספית מספינה בזמן שנסע בין ארצות הברית לאירופה, עת ערך סקר על זרם הגולף בסוף המאה השמונה עשרה.
SST נמדד מאוחר יותר על ידי טבילת מדחום בתוך דלי מים שנמשך ידנית מפני הים.
הטכניקה האוטומטית הראשונה לקביעת SST הושגה על ידי מדידת טמפרטורת המים בפתח היניקה של ספינות גדולות, אשר יצאה לדרך עד שנת 1963. לתצפיות אלה יש הטיה לכיוון החם, בסביבות ה-0.4°C, וזאת עקב החום של חדר המכונות.
מצופי מזג אוויר (Weather buoy, אנ' ) מקבועים מודדים את טמפרטורת המים בעומק של 3 מטרים.
מדידות SST סבלו מחוסר עקביות במהלך 130 השנים האחרונות עקב הדרך בה הן נלקחו.
במאה התשע-עשרה נלקחו מדידות בדלי שהוצב מחוץ לספינות.
עם זאת, היה שינוי קל בטמפרטורה בגלל ההבדלים בדליים.
למשל, דגימות נאספו בדליי עץ או בדליי קנבס לא מבודד, ודלי הקנבס היה מתקרר מהר יותר מדלי העץ.
השינוי הפתאומי בטמפרטורה בין השנים 1940 ל-1941 היה תוצאה של שינוי לא מתועד בהליך המדידה.
הדגימות נלקחו ליד כניסת המנוע מכיוון שהיה מסוכן מדי להשתמש באורות כדי לבצע מדידות מעבר לדופן הספינה במהלך הלילה.
מצופים נסחפים רבים ושונים אשר משתנים בעיצובם קיימים ברחבי העולם, והמיקום של חיישני טמפרטורה אמינים משתנה.
מדידות אלו מועברות ללוויינים לצורך הפצת נתונים אוטומטית ומיידית.
רשת גדולה של מצופי חוף במימי ארצות הברית מתוחזקת על ידי מרכז נתוני המצופים הלאומי (National Data Buoy Center, NDBC, אנ' ).
בין השנים 1985 ו-1994, מערך נרחב של מצופים מעוגנים ונסחפים, שנועד לעזור לנטר ולחזות את תופעת אל ניניו, נפרס על פני האוקיינוס השקט המשווני.
לווייני מזג אוויר זמינים לצורך קביעת מידע על טמפרטורת פני הים מאז שנת 1967, כאשר הקלסתרונים העולמיים הראשונים נוצרו במהלך 1970. מאז 1982, לוויינים נוצלו יותר ויותר למדידת SST, ואפשרו לראות את השונות המרחבית (Spatial variability, אנ' ) והזמנית שלו בצורה מלאה יותר.
מדידות לוויין של SST תואמות בהתאמה סבירה למדידות טמפרטורה באין סיטו.
מדידת הלוויין נעשית על ידי חישת קרינת האוקיינוס בשני אורכי גל או יותר בחלק האינפרא אדום של הספקטרום האלקטרומגנטי או חלקים אחרים של הספקטרום, אשר לאחר מכן ניתן לקשרם אמפירית ל-SST.
אורכי גל אלה נבחרים כיוון שהם:
בתוך שיא קרינת הגוף השחור הצפוי מכדור הארץ, ו-
מסוגל לשדר בצורה מספקת דרך האטמוספירה.
ה-SST הנמדד בלוויין מספק גם תצוגה סינופטית של האוקיינוס וגם תדירות גבוהה של תצוגות חוזרות, המאפשר בחינת דינמיקת האוקיינוס העליון ברוחב האגן, שאינה אפשרית עם ספינות או מצופים.
לווייני ה-SST של נאס"א וספקטרורדיומטר הדמיה ברזולוציה מתונה (MODIS) מספקים נתוני SST עולמיים מאז שנת 2000, והם זמינים בפיגור של יום אחד.
לווייני ה-GOES (Geostationary Orbiting Earth Satellites) של NOAA מצויים במסלול גאוסטציונרי מעל חצי הכדור המערבי, מה שמאפשר להם לספק נתוני SST על בסיס שעתי, בפיגור של כמה שעות בלבד.
ישנם מספר קשיים עם מדידות SST אבסולוטיות המבוססות על לווין.
כל הגורמים הללו מקשים במקצת על השוואת נתוני לוויין למדידות ממצופים או מספינות, מה שמקשה על מציאת נתוני האמת בקרקע.
שנית, הלוויין לא יכול להסתכל דרך עננים, מה שיוצר הטיה בכיוון הקר ב-SST שמקורו בלוויין החש דרך אזורים מעוננים.
עם זאת, טכניקות גלי מיקרו פסיביות יכולות למדוד במדויק SST ולחדור דרך כיסוי עננים.
בתוך ערוצי סאונד אטמוספיריים בלווייני מזג אוויר, המגיעים לשיא ממש מעל פני האוקיינוס, הידע על טמפרטורת פני הים חשוב לכיול שלהם.
חשיבות לאטמוספירה של כדור הארץ
טמפרטורת פני הים משפיעה על התנהגות האטמוספירה של כדור הארץ הנמצאת מעליו, ולכן יש חשיבות לאתחול שלהן במודלים אטמוספיריים (Atmospheric model, אנ' ).
בעוד שטמפרטורת פני הים חשובה לציקלוגנזה הטרופית, היא חשובה גם בקביעת היווצרות ערפל ימי ובריזות ימיות.
חום המגיע ממים חמים יותר יכול לשנות באופן משמעותי את מסת האוויר לאורך מרחקים קצרים כמו 35 עד 40 ק"מ.
לדוגמה, מדרום-מערב לציקלון אקסטרטרופי של חצי הכדור הצפוני, זרימה ציקלונית מעוקלת המביאה אוויר קר על פני גופי מים חמים יחסית יכולה להוביל לאפקט אגם השלג (או אפקט הים, Lake-effect snow, אנ' ) ברצועות צרות.
רצועות אלו מביאות משקעים מקומיים חזקים, לעיתים קרובות בצורת שלג, מכיוון שגופי מים גדולים כמו אגמים אוגרים ביעילות חום שגורם להפרשי טמפרטורה משמעותיים - גדולים מ-13°C בין פני המים לאוויר שמעל.
בגלל הפרש טמפרטורות זה, חום ולחות מועברים כלפי מעלה, ומתעבים לעננים בעלי אוריינטציה אנכית אשר מייצרים ממטרי שלג.
ירידת הטמפרטורה עם הגובה ועומק העננים מושפעת ישירות הן מטמפרטורת המים והן מהסביבה בקנה מידה גדול.
ככל שהטמפרטורה יורדת עם הגובה בצורה חזקה יותר, כן העננים מתגברים, וקצב המשקעים גדל.
טמפרטורת אוקיינוס של לפחות 26.5°C המתפרשת על פני עומק של לפחות 50 מטרים היא אחד הקריטריונים הדרושים לתחזוקת ציקלון טרופי (סוג של מזוציקלון - Mesocyclone, אנ' ).
מים חמים אלה נחוצים כדי לשמור על הליבה החמה שמזינה מערכות טרופיות.
ערך זה הוא הרבה מעל טמפרטורת פני השטח הגלובלית הממוצעת לטווח ארוך של האוקיינוסים, העומדת על 16.1°C.
עם זאת, דרישה זו יכולה להיחשב כבסיס כללי בלבד מכיוון שהיא מניחה שהסביבה האטמוספירית המקיפה אזור של מזג אוויר מופרע מציגה תנאים ממוצעים.
ציקלונים טרופיים התגברו כאשר SST היו מעט מתחת לטמפרטורה סטנדרטית זאת.
ידוע כי ציקלונים טרופיים נוצרים גם כאשר התנאים הרגילים אינם מתקיימים.
לדוגמה, טמפרטורות אוויר קרירות יותר בגובה רב יותר (למשל, ברמת לחץ של 500 הקטור-פסקל, או גובה של 5.9 ק"מ) עשויה להוביל לציקלוגנזה טרופית בטמפרטורות מים נמוכות יותר, שכן נדרש מפל טמפרטורה (Lapse rate, אנ' ) מסוים בכדי לאלץ את האטמוספירה להיות לא יציבה מספיק להסעה.
באטמוספירה לחה, מפל זה עומד על שיעור של 6.5°C/ק"מ, בעוד שבאטמוספירה עם פחות מ-100% לחות יחסית, שיעור המעבר הנדרש עומד על 9.8°C/ק"מ.