tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דרבון זה היה ככל הנראה אחד הגורמים לתוצאה השלילית במשאל העם מצד קפריסין היוונית וזאת בנוסף לתחושה שהורגשה בציבור לאחר כישלון השיחות והמשא ומתן עם הגורמים הטורקיים.
פפדופולוס כשל בהתמודדות הצמודה על כהונה שנייה, לאחר שבסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות שנערכו ב-17 בפברואר 2008 קיבל 31.82% מן הקולות לעומת 33.34% ו-33.4% של שני יריביו העיקריים, יאניס קסולידס ודמטריס כריסטופיאס, שהבטיחו להדק את הקשרים עם אירופה ועם קפריסין הטורקית.
נפטר ממחלת הסרטן בדצמבר 2008. היה נשוי ואב לארבעה.
טסטאצ'יו (באיטלקית: Testaccio) הוא שמו של הרובע העשרים מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.
הרובע נקרא על שם מונטה טסטאצ'יו הסמוך.
בעת העתיקה, שימש הרובע, הממוקם על גדת נהר הטיבר כאתר המסחר העיקרי של רומא העתיקה, והתגלו בו שרידים רבים של כלי חרס ואמפורות.
כיום משמש הרובע כרובע מסחרי ברובו, אולם בשנים האחרונות הפך לאזור בילויים ונפתחו בו מועדוני לילה רבים.
ברובע עוברת חומת אורליאנוס ונמצאת בו פירמידת קסטיוס ולצדה בית הקברות הפרוטסטנטי של רומא.
טסילו השלישי (Tassilo III; 741–796) היה דוכס בוואריה מהשושלת האגילולפינגית.
טסילו נולד בשנת 741 לדוכס אודילו, דוכס בוואריה ולנסיכה הילטרוד , בתו של קרל מרטל.
בהיותו בן שבע ירש את הדוכסות מאביו שמת, אולם הוא הודח על ידי גריפו, דוכס מיין, שהיה בנו הבלתי חוקי של קרל מרטל.
ההדחה גרמה תרעומת בקרב האצולה הבווארית והם הדיחו והסגירו אותו לפפין הגוץ המאיורדומוס של אוסטרזיה ובנו של קרל מרטל.
פפין החזיר את טסילו לשלטון כבן חסותו ואמו, הילטרוד, הפכה לעוצרת.
טסילו לקח לידיו את מוסרות השלטון בשנת 754 לאחר מות אמו, הוא חסה עדיין בצילו של פפין והשתתף במסע המלחמה שלו לאיטליה בשנת 756. בשנת 757 הוא נשבע אמונים כוסאל של פפין, שבינתיים הפך למלך הפרנקים, ושל בניו.
יש הרואים בכך מעשה השפלה שנועד להצר את צעדיה של הדוכסות הבווארית שהחלה שואפת לעצמאות מן הממלכה הפרנקית.
על אף שהתמסר לפפין כווסאל, מעל טסילו בחובותיו בשנת 763, כאשר נטש את פפין בזמן מערכה שניהל זה באקוויטניה, ועשה את דרכו עם צבאו חזרה לבוואריה.
למזלו פפין לא נקט נגדו צעדי ענישה, והוא נותר דוכס בוואריה.
מלך הפרנקים החדש קרל הגדול פנה לאפיפיור אדריאנוס הראשון בשנת 781 בבקשת עזרה בעניין נאמנותו טסילו.
האפיפיור שלח אליו שליחים והם ששכנעו אותו לחדש את שבועת נאמנותו לקרל.
טסילו נשבע לו אמונים מחדש בוורמס ומסר את בניו לקרל כבני ערובה.
אולם למרות כל אלו, טסילו עדיין המשיך במריו, עד שהביא את דוכסותו למצב של סף מלחמה עם הפרנקים.
לכן בשנת 787 הוא שלח שליחים לאפיפיור בבקשה לפשר בינו לבין קרל.
האפיפיור לא התרשם, הצדיק פעולות מלחמתיות כנגד בוואריה בטענה שטסילו הפר את שבועתו לקרל, וכמו כן איים בהטלת חרם על טסילו.
טסילו לא שמע לאפיפיור ובסופו של דבר פלש קרל לבוואריה, הנחיל לטסילו תבוסות צבאיות והכריח אותו לחדש את שבועת נאמנותו.
שנה לאחר מכן הועלו שוב האשמות בדבר אי נאמנותו של טסילו, ונטען שהוא זמם עם האווארים כנגד קרל.
הוא נשפט, הודח מהשלטון ונשלח למנזר.
טסלה בע"מ , לשעבר טסלה מוטורס , היא חברה אמריקאית בינלאומית העוסקת בייצור כלי רכב המבוססים על הנעה חשמלית, ייצור ואחסון של אנרגיה סולארית, ופיתוח טכנולוגיות של אנרגיה נקייה.
החברה נוסדה ב-2003 ושמה הוא מחווה לממציא ניקולה טסלה.
מטה החברה ממוקם באוסטין, בירת מדינת טקסס שבארצות הברית.
נמנית עם החברות המרכיבות את מדד S&P 500. בנובמבר 2024 חצה שווי השוק של החברה את רף טריליון דולר.
החברה התאגדה בשם "Tesla Motors, Inc." ביולי 2003 על ידי מרטין אברהארד ומארק טרפנינג .
הם התרשמו מכך שהצרכנים הגיבו בחיוב למכונית החשמלית של חברת ג'נרל מוטורס ה-EV1 ורצו להקים חברה שתייצר מכוניות חשמליות בלבד.
אבהארד היה המנכ"ל וטרפנינג מנהל הכספים.
איאן רייט הצטרף לחברה זמן קצר אחר כך.
בפברואר 2004 גייסה החברה כסף ממשקיעים (סבב A) ואילון מאסק, אשר מכר את חלקו בחברת פייפאל בכמאה מיליון דולר השקיע 6.5 מיליון דולר בחברה.
הוא היה לבעל המניות הגדול בחברה והתמנה ליו"ר הדירקטוריון שלה.
במאי 2004 הצטרף ג'רמי סטאובלר לחברה כמנהל טכנולוגיות ראשי.
מאסק הוביל את סיבוב הגיוס השלישי של החברה, בסך 40 מיליון דולר במאי 2006, בו השקיעו יזמים בולטים, כולל מייסדי גוגל, סרגיי ברין ולארי פייג', ונשיא eBay לשעבר, ג'ף סקול.
סבב רביעי בסך 45 מיליון דולר, במאי 2007, הביא את סך הגיוסים של החברה ליותר מ-105 מיליון דולר.
המכונית הראשונה: רודסטר ופיתוח מנועים חשמליים
בשנת 2005 חתמה החברה חוזה ייצור עם קבוצת לוטוס הבריטית, שיצרה עבורה את רוב רכיבי דגם המכונית הראשון של החברה, למעט רכיבי המנוע החשמלי.
דגם זה, שכונה רודסטר, מכונית ספורט המבוססת על הדגם לוטוס אליז וחלקה איתו רכיבים שונים, אף שלוטוס ייצרה חלקים אחרים עבור הרודסטר של טסלה באופן בלעדי.
דגם הרודסטר היה הרכב הראשון שתוכנן לשימוש עם סוללת יוני ליתיום שסיפקה לו טווח נסיעה של כ-320 קילומטר לכל טעינה.
שילדת הרכב יוצרה מסיבי פחמן המספקים קשיחות גבוהה במשקל נמוך וביצועי התאוצה מ-0 ל-100 קילומטר לשעה עמדו על 3.7 שניות.
החברה החלה לקבל הזמנות מקדמות על הרכב מלמעלה מאלף אנשים בארצות הברית לבדה.
יותר ממאתיים מהם שילמו את המחיר המלא מראש, 300 שילמו 50%, שהיה המינימום הנדרש כפיקדון.
האחרים שילמו 5,000 דולר למקום ברשימת המתנה.
החברה לא יכלה להבטיח ללקוחות מה יהיה המחיר שבו יקבלו את המכונית ולא את מועד המסירה.
במהלך 2007 פנה אילון מאסק ודירקטוריון טסלה מוטורס לאיש העסקים הישראלי זאב דרורי במטרה שישמש כמנכ"ל, לאור ניסיונו בתעשיית הרכב, זאת לאחר שראיינו קרוב למאה מועמדים.
בדצמבר 2007, דרורי מונה לנשיא ומנכ"ל טסלה מוטורס במקום אברהארד שהודח.
זאת לאחר ש-11 מדינות בארצות הברית דרשו מיצרניות הרכב למכור אחוז מסוים של מכוניות שאינן מזהמות את האוויר.
באוקטובר 2008, אילון מאסק נכנס לתפקיד המנכ"ל.
זאת לאחר שמאסק הוביל סיבוב גיוס הון בסך 40 מיליון דולר לשם המשך פעילותה, והחליט לקחת את תפקיד המנכ"ל.
טסלה הודיעה באותה עת כי הייצור הסדרתי של הרודסטאר יחל במפעל של לוטוס בבריטניה, אך לבסוף קיבלה הזדמנות לרכוש מפעל קיים של גנרל מוטורס וטיוטה בפרימונט קלפורניה, לאחר פשיטת הרגל של ג'נרל מוטורס.
בקיץ 2008 החלה החברה לייצר את דגם הרודסטר ועד ינואר 2009 מסרה 147 מכוניות.
הדגם שווק במחיר בסיס של 109 אלף דולר.
ב-2009 גייסה טסלה משאבים נוספים ואף זכתה להלוואות בריבית נמוכה של 465 מיליון דולר ממשרד האנרגיה האמריקני.
באותה שנה חברת דיימלר הגרמנית, בעלת השליטה במרצדס-בנץ, רכשה כעשרה אחוזים מטסלה.
השקעות אלו שימשו לקידום התכנון של דגם חדש של מכונית סדאן שכונתה מודל S.
דגם זה יועד להימכר במחצית המחיר של דגם הרודסטר והיה חלק מהתוכנית העסקית של החברה לקדם את ייצורם של כלי רכב חשמליים לקהל הרחב, בניגוד לדגם הרודסטר היוקרתי שיוצר עבור פלח צרכנים מצומצם ונועד לסייע בקידום הפיתוח של המנועים החשמליים.
ביוני 2010 יצאה טסלה בהנפקה ראשונה בבורסת נאסד"ק.
הייתה זו ההנפקה הראשונה של יצרן רכב אמריקני מאז ההנפקה של פורד בשנת 1956. עד מרץ 2012 מכרה טסלה כ-2,250 יחידות מדגם רודסטר.
באותה עת היא הפסיקה לקבל הזמנות לדגם זה ולא תמשיך כנראה את ייצורו, עם סיום החוזה עם קבוצת לוטוס.
בנובמבר 2020 הוכרז שטסלה תצטרף למדד S&P 500. בשבוע שלאחר ההכרזה זינקה המנייה בכמעט 20%, והעלתה את שווי החברה לראשונה אל מעל 500 מיליארד דולר.
בסוף 2024 עמד שווי החברה על כ-1,350 מיליארד דולר
דגמי מודל S החלו להימסר ביוני 2012, לאחר שהתקבלו כ-6,500 הזמנות מראש.
הם מיוצרים במפעל טסלה בקליפורניה שהוקם על בסיס מפעל ששימש בעבר מיזם משותף של טויוטה וג'נרל מוטורס.
דגם מכונית הסדאן היוקרתית, טסלה S, זכה לביקורות טובות בעיתונות הרכב ולדירוג בטיחות גבוה.
בעקבות ההצלחה הראשונית בשיווק דגם זה עלתה מניית החברה בבורסת נאסד"ק במאות אחוזים בשנת 2013. במקביל החלה טסלה לפרוס רשת של נקודות הטענה ברחבי ארצות הברית ואירופה.
"בקרת השיוט המסתגלת" כוללת יכולת שמירת מהירות, יכולת לקרוא שלטים של "מהירות מרבית מותרת" ועדכון אוטומטי של מהירות היעד, שמירת מרחק ממכוניות ומעבר נתיבים על ידי הפעלה של איתות הצד בלבד, באופן אוטומטי.
בעדכון גרסה שיצא בינואר 2016 למערכת ההפעלה של רכבי טסלה, נוספו אפשרויות של נהיגה ללא נהג ובכלל זה חנייה ויציאה מחנייה כשהנהג מחוץ לרכב.
לפי נתוני היצרן, דגם זה מאיץ ממצב עמידה למהירות של 60 מייל יבשתי לשעה ב-3.2 שניות - האצה המתאימה לרכבי ספורט עוצמתיים יותר מאשר לרכב מנהלים.
לפי נתוני החברה, עד ינואר 2014, היא סיפקה מעל 25,000 מכוניות מדגם S.
בספטמבר 2015 פתחה החברה מפעל ייצור שני בעיר טילבורך שבהולנד, במטרה לייצר את רכבי החברה עבור השוק האירופאי.
בחודש אוקטובר באותה שנה הודיע מאסק על כוונתה של טסלה להתחיל ייצור של רכבי החברה בסין בתוך שנתיים, מתוך מטרה להוזיל את עלויות הייצור בשליש ולהגדיל את נפח המכירות במדינה.
באפריל 2017 עשתה החברה ריקול לשני שלישים מהרכבים שייצרה ב-2016 בשל בעיה בבלם החנייה האלקטרוני.
בחודש ינואר 2021, החברה עדכנה את עיצוב הפנים של הדגם והכריזה על שני דגמים חדשים, Plaid ו-+Plaid.
שלושת המנועים יפיקו מעל ל-1000 כוחות סוס, כאשר טווח הסוללה יעלה על 800 קילומטרים.
לטענת החברה, הדגם יאיץ מאפס למאה קילומטר בשעה תוך פחות משתי שניות.
במאי 2021 ביצעה טסלה עדכון תוכנה במודל S ובכך פגעה בביצועי הסוללה (טווח וטעינה) בלי להודיע ללקוחות, ועל כך הטיל בית המשפט בנורווגיה קנס של 16,000 דולר לכל לקוח של מודל S בנורווגיה.
לטסלה קונספט של מפעלים גדולי ממדים וכאלה שממעטים להשתמש בקבלני משנה תוך ייצור והרכבה של מקסימום רכיבים בעצמם, הנקרא "גיגה-מפעל" (GigaFactory).
מפעל נוסף ליד מונטריי שבמקסיקו נמצא בתהליך בניה.
פריצות דרך במודל העסקי של החברה
החברה נכנסה לשוק הרכב במודל של ייצור מעט כלי רכב, לפלח השוק העליון באמצעות דגם ה"רודסטר".
ההצמדות לייצור הכמויות הקטנות אפשרה לה למשל, פטור ממבחני ריסוק שאינו נדרש עד לכמות מכירות של 500 כלי רכב בשנה, בארצות הברית.
בשלבים מוקדמים יחסית, החברה נכנסה לשיתופי פעולה עם יצרניות רכב מוכרות – הן להסכמים שבהם החברות הוותיקות הן קבלני משנה עבורה והן להסכמים שבמסגרתם היא ספקית של מרכיבים במערכת ההנעה החשמלית של חברות אחרות.
"טסלה" היא חברת הרכב היחידה שמוכרת לצרכני הקצה, לאו דווקא דרך "דילרים".
מרכיב זה של המודל העסקי נמצא במחלוקת במספר מדינות בארצות הברית ואולם נראה כי רוב המדינות מקבלות את העובדה שמדובר במגמה שהן לא יוכלו לעצור ובהתאם, הן משנות את החקיקה המקומית כדי לאפשר זאת.
דרך נוספת שבאמצעותה מצליחה החברה להוזיל את עלות הרכבים היא (כפי שעושה חברת ספייס אקס בבעלותו של מאסק) באמצעות ייצור עצמי של כ-80% מחלקי הרכב, כך שהחברה חוסכת לעצמה את עלויות התיווך וההתאמה.
לדברי מנכ"ל החברה, החברה רואה לעצמה ערך בקידום נושא הרכבים החשמליים בכלל.
ביוני 2014 הודיע בצעד מפתיע אילון מאסק, כי החברה מאשרת "לכל מי שרוצה" בעולם, לעשות שימוש בפטנטים שלה והחברה מתחייבת שלא לתבוע.
לדברי מאסק, הצעד נועד לקדם את המעבר לרכבים חשמליים בכל העולם – מעבר שאמור לצמצם את כמות המזהמים באוויר, לצמצם את פליטת גזי החממה, להקטין את התלות בדלקים מאובנים ואת התלות הפוליטית במדינות שבשטחן יש מרבצי נפט גדולים.
החברה נכנסה גם לעסקי תחנות הטעינה ונכון לנובמבר 2014, היו לה 132 תחנות בצפון אמריקה, 99 באירופה ו-37 באסיה ואוסטרליה.
לפי פרסומים שונים, פריסת התחנות בארצות הברית מאפשרת נסיעה "מחוף לחוף".
במהלך 2014, החברה הודיעה על הקמת ה"גיגה-פקטורי" מפעל הסוללות הגדול בעולם בשיתוף עם פנסוניק, עבור הרכבים שלה.
הקמת מפעל כזה מהווה השקעה עצומה בסיכון גבוה מכיוון שתחום ייצור הסוללות ידוע כתחום קשה המחייב תהליכי ייצור ובקרה קפדניים.
סוללות יוני-ליתיום הן אתגר טכנולוגי גדול בפני עצמו.
ל"טסלה" אירעו לפחות שלושה אירועים של שריפת רכב מתוצרתם, ככל הנראה, בין השאר, על רקע הידלקות של הסוללה (נכון לאוקטובר 2014).
בספטמבר 2014, החברה הודיעה כי בחרה למקם את המפעל, "גיגה פקטורי" במדינת נבדה שבארצות הברית והמפעל צפוי לכלול טכנולוגיות חדשניות רבות.
ב-1 במאי 2015 חשפה החברה את פאוורוול - סוללות לבתים ועסקים קטנים.
סוללת היוני ליתיום נועדה לאחסון אנרגיה לצורך שימוש בזמן עומס, מתן גיבוי וצריכה של אנרגיה סולארית שנאגרה בסוללה.
מערכת הסוללות היא חלק מהתוכניות של טסלה להתרחב אל תחומים נוספים מלבד ייצור מכוניות חשמליות.
בסוף 2016 נכנסה לשוק הדיור וקנתה את חברת סולאר-סיטי.
בספטמבר 2018 הגיע מאסק לפשרה עם הוועדה לניירות ערך ולבורסות (SEC) בעקבות תביעה על הטעיית משקיעים, אחרי שפרסם בטוויטר על כוונה להפוך את טסלה לחברת פרטית ואחר כך חזר בו.
במסגרת הפשרה יפרוש מאסק מתפקידו כיו"ר טסלה וישלם קנס של 20 מיליון דולר, והחברה תשלם קנס דומה ותמנה שני דירקטורים חיצוניים חדשים.
בדצמבר 2018 פורסם כי טסלה שוקלת לרכוש חלק מפסי הייצור של GM (ג'נרל מוטורס) אותם היא מתכננת לסגור, זאת כדי לעמוד בביקוש הגובר והולך למכוניות החברה.
עד לרבעון הראשון של 2020, החברה מכרה במצטבר, מעל מיליון כלי רכב.
החברה מקדמת "מערכות עזר לנהג" מתוך כוונה להגיע ליכולת נסיעה אוטונומית לגמרי.
לטענת אילון מאסק, יכולות אלו יביאו לכך שהרכב יהיה בטוח בהרבה מרכבים אחרים, שאין להם מערכות כאלה ובעתיד, כאשר הרכב יוכל להיות אוטונומי לגמרי – בעלי הרכב יוכלו למכור אותו כ"רובו-טקסי", מה שיגרום לרכב לצבור ערך לאורך חייו, הפוך מהמודל המקובל שבו שווי הרכב יורד בהתמדה, מרגע הרכישה.
המודל הכלכלי של "טסלה", בהקשר למערכות אלה – הוא התקנתן בכל רכבי החברה (כולל כאלה שנמכרו כבר בעבר), איסוף נתונים מהנסועה המצטברת, הפצת עדכוני תוכנה וחוזר חלילה.
מודל זה, לכאורה, מאפשר לחברה לפתח יכולות נהיגה אוטונומית תוך שהיא מייצרת הכנסה מהפעילות – הפוך מהמצב ברוב חברות הרכב שאצלן ההשקעות במו"פ הן הוצאה.
החברה הייתה הראשונה בעולם להפיץ יכולת "זימון אוטומטי" – יכולת לקרוא לרכב לבא אליך מהחניון מבלי שיש נהג ברכב (תכונה שעובדת לטווחים של עד חמישים מטר).
החברה הייתה בין הראשונות בעולם לשלב יכולות זיהוי שלטים, זיהוי מצבי רמזור, בלימה אוטומטית, שמירת מהירות, החלפה אוטומטית של נתיבים ונסיעה מ"כניסה לאוטוסטרדה" ועד "יציאה מאוטוסטרדה" – כשכל תכנון הנתיב והנסיעה מתבצעים אוטומטית.
החברה מגדירה שעל הנהג להישאר ערני, עם ידיים על ההגה ובמצב בו הוא יכול להשגיח על הרכב במשך כל הנסיעה.
הגדרה זו מאפשרת לה לעקוף מגבלות רגולטוריות ברבות ממדינות העולם.
ביולי 2021 הודיע אילון מאסק כי בסוף 2021 או תחילת 2022 כל הרכבים החשמליים יוכלו להשתמש במערכת הטעינה סופרצ'ארג'רס של טסלה.
ביולי 2025 פורסם כי נמשכת המגמה בירידה במסירות וכי ברבעון השני של 2025 ירדו המסירות ב-14%
רבעון מצטבר יצור סה"כ יצור מודל Sמכירות מודל Xמכירות מודל 3 + מודל Yמכירות סה"כמכירות במעבר הערות Q1 2013 ?
ב-2006 גייסה החברה 40 מיליון דולר ממספר יזמים, ביניהם מייסדי גוגל לארי פייג' וסרגיי ברין.
ב-2008 סיים אברהארד את תפקידו כמנכ"ל החברה והוחלף ביזם זאב דרורי, ישראלי לשעבר.
במקביל למשבר הכלכלי העולמי ב-2008 סבלה החברה מקצב הוצאות גבוה בטרם החלו הכנסות משמעותיות, ונאלצה לפטר עשרה אחוזים מכוח העבודה שלה.
לאחר כשנה בתפקיד הועבר דרורי לתפקיד הסמנכ"ל ומאסק הפך ליו"ר ומנכ"ל החברה במקביל.
דרורי עזב לאחר מספר חודשים.
ב־18 בינואר 2019 הודיע מאסק על קיצוץ של 7% ממצבת כוח העובדים שלה.
קיצוצים אלה התרחשו במטרה לצמצם עלויות ולשפר את מצבה הפיננסי וכדי לזרז את ייצור המכוניות מהדגם החדש, מודל 3. בעקבות הודעת המנכ"ל צנחה מניית החברה בוול סטריט ב-13%, בעקבות נפילת המניה נחתך שווי השוק של טסלה בכ-7.8 מיליארד דולר.
ב־23 במאי 2020 שווי החברה עמד על 151 מיליארד דולר, יותר מכל חברת רכב אחרת בארצות הברית ובעולם למעט "טויוטה".
נתון זה בלט במיוחד על רקע מגפת הקורונה שגרמה לפגיעה קשה במכירת מכוניות ברחבי תבל.
ביולי 2020 הפכה טסלה לחברת הרכב בעלת השווי הגבוה ביותר בעולם, עם שווי של 210 מיליארד דולר, אף שמבחינת היקף ייצור, היא הייתה יצרנית הרכב הקטנה ביותר.
בשנה שלאחר מכן, עד אמצע 2021 זינק שווי החברה יותר מפי שלושה – לשווי של 733 מיליארד דולר.
ב־25 באוקטובר 2021 עבר שווי החברה את רף טריליון הדולר לאחר שזינקה ב-13% ביום, בעקבות עסקה עם חברת הרץ שקנתה 100 אלף מכוניות מתוצרתה במחיר של יותר מ-4 מיליארד דולר.
אשר מהיווה כמכונית הדגל של החברה
המכונית שהציגה טסלה באפריל 2016, מכונית משפחתית במחיר של החל מ־35,000 דולר.
אספקת המכוניות החלה באמצע 2017, עם צבר הזמנות של כחצי מיליון מכוניות.
כ-300 אלף מכוניות נמכרו תוך פחות מ-48 שעות מההשקה הרשמית.
מכונית קרוסאובר החדשה של החברה שהוצגה בשנת 2019.
משאית סמי-טריילר חשמלית עם יכולות אוטונומיות, כאשר המשאית הראשונה נמסרה בדצמבר 2022.
מכונית ספורט חשמלית אשר מתיימרת להיות המכונית הכי מהירה בעולם, הוכרזה בשנת 2017 וצפויה להימכר החל משנת 2023. מאיצה מ־0 ל־100 קמ"ש ב־1.9 שניות.
בשנת 2023 החלו מכירות של טסלה רודסטר (דור 2).
טנדר כל-חשמלי העתיד להיות בשוק הרכבים בסוף שנת 2023. למכונית זו שלושה דגמים אשר טווח נסיעתם נע בין 400 ל־800 קילומטרים.
טרקטורון אשר אמור להגיע ביחד עם הסייברטראק.
באירוע "We, Robot" שנערך ב־10 באוקטובר 2024, הציגה טסלה את דגמי הרובוטקסי והרובוואן, רכבים אוטונומיים ללא צורך בנהג אנושי.
הרובוטקסי נועד לספק שירותי הסעה אוטונומיים, בעוד שהרובוואן מיועד לתחבורה אוטונומית עבור קבוצות נוסעים או הובלות, כולל שימושים בתעשיות כמו בנייה ושירותי מזון.
שני המודלים עדיין לא נמצאים בשלב הפקה, על פי אילון מאסק, מנכ"ל טסלה, הצפי להשקת הרובוטקסי והרובוואן הוא בשנת 2026.
ביוני 2023 הכריזה החברה על התקדמות בפיתוח פלטפורמת מחשב-על מיוחדת בשם "דוג'ו", בהשקעה ראשונית של כחצי מיליארד דולר.
מחשב העל דוג'ו ישמש לעיבוד נתוני וידאו לצורך שיפור יכולות הנהיגה האוטונומיות של מכוניות טסלה, עד כדי אוטונומיה מלאה.
לצורך אימון רשת הנוירונים של המערכת, טסלה עושה שימוש בנתונים ממליוני כלי רכב שמכרה.
מחשב העל נבנה משבבים בפיתוח עצמאי של טסלה.
בכך היא מפחיתה את התלות ביצרנים מסורתיים של שבבים ומוליכים למחצה כמו אנבידיה.
מניית טסלה קפצה מספר פעמים בעקבות תחזיות אופטימית של ענק ההשקעות מורגן סטנלי, שהתבססו על פיתוח ה"דוג'ו".
מכונית ראשונה מתוצרת טסלה, מדגם טסלה רודסטר, יובאה לישראל בקיץ 2009, במסגרת ניסוי ההטענה שערכה חברת ההזנק הישראלית בטר פלייס.
לאחר פשיטת הרגל של בטר פלייס במאי 2013, הודיעה טסלה כי תאמץ את הטכנולוגיה שלה להחלפת סוללות.
אילון מאסק אף ערך מסיבת העיתונאים בה הדגים את הטכנולוגיה.
אולם לאחר שנתיים הודיע כי הביקוש לשירות נמוך ושטסלה תוותר על מערכת החלפת הסוללות.
בפברואר 2014 הודיעה חברת מובילאיי מירושלים על הסכם לפיתוח מערכות לנהיגה אוטונומית עבור טסלה.
באפריל 2014 קיבלה החברה את אישור משרד התחבורה לייבא לישראל מכונית ראשונה מדגם טסלה S, לצורכי ניסוי במערכות לנהיגה אוטונומית שהיא מפתחת.
בדצמבר 2015 אמר מאסק כי "הטכנולוגיה של מובילאיי הישראלית היא הטובה בעולם".
אולם הוא סיים את השותפות עמה.
יו"ר מובילאיי אמנון שעשוע אמר בתגובה כי "טסלה מותחת את הגבול בענייני בטיחות" וכי מערכת ה"טייס האוטומטי" של טסלה היא מערכת עזר לנהג, ולא מערכת ללא נהג כפי שמאסק טוען.
בנובמבר 2019 החלה לפעול בישראל חברה בת של טסלה בשם "טסלה מוטורס ישראל בע"מ".
בינואר 2020 הובא לישראל מספר מצומצם של מכוניות טסלה על ידי החברה ועבר תהליך רישוי ישראלי.
כמו כן, מונו כמה אישי מפתח בתעשיית הרכב הישראלית על ידי טסלה לצורך הקמת המערך התפעולי והלוגיסטי של טסלה בישראל.
המכוניות שהובאו, אוחסנו ללא שימוש במשך כשנה.
בינואר 2021 הודיע משרד התחבורה על אישור יבוא של רכבי טסלה לישראל.
זו הייתה הפעם הראשונה לאחר עשרות שנים שיצרן הרכב הוא גם היבואן הרשמי של הרכב לישראל.
ב-2 בפברואר 2021, נפתחה בישראל ההזמנה לדגמי מודל 3, S ו-X באתר החברה.
מחירו של דגם הבסיס, מודל 3 מסוג Standard Range Plus, התחיל ב-179,754 שקלים.
המסירות הראשונות החלו בחודש מרץ.
בנובמבר 2022 מסרה טסלה בישראל את המכונית ה־10,000 מאז תחילת השיווק.
בתחילת שנת 2024 מונה איתי ראב"ד, לשעבר מנכ"ל "ליים", כמנכ"ל טסלה בישראל.
את שנת 2021 סיימה טסלה 3 כרכב החשמלי הנמכר בישראל (והשמיני הכי נמכר בסך כל), ועקפה את הדגם MG ZS שהיה החשמלי הנמכר ביותר ב-2020. את הרבעון הראשון של 2022 סיימה טסלה 3 שוב כרכב החשמלי הנמכר בישראל, אולם בסיכום השנה עקף אותה הדגם ג'אומטרי C של חברת ג'ילי.
בשנת 2023 ירדה טסלה למקום השלישי, שהדגם BYD Atto 3 תפס את המקום הראשון.
במשך מספר חודשים ב-2023 טסלה 3 אף ירדה למקום הרביעי, שיונדאי איוניק 5 עקפה אותה במכירות.
בישראל החברה מוכרת בעיקר את הדגמים Y ו-3; והדגמים הישנים יותר X ו-S נמכרו בכמויות זניחות, ובהמשך מכירתם בישראל הופסקה.
הטֶסְטוֹלוֹגְיָה, היא דיסציפלינה העוסקת בחקר המבחנים והניסויים, דרכי התהוותם, התפתחותם, והמשך פיתוחם.
העוסק במחקרים אלה נקרא "טֶסְטוֹלוֹג".
הטסטולוגיה המעשית עוסקת בבניה וניסוח של מבחנים.
על פי זה עורך מבחנים נקרא בתואר "טסטולוג".
הטסטולוגיה מתחלקת לחלק מעשי ולחלק תאורטי (עיוני).
כאשר החלק התאורטי עוסק בהיסטוריה של המבחנים ודרכי התהוותם והתפתחותם ובהמשך פיתוחם, ואילו החלק המעשי עוסק בהשלכות המעשיות של המחקרים ומממש אותם בשטח, ממש כמו פסיכולוגיה מעשית ועיונית.
לתורת הטסטולוגיה יש ענפים רבים.
למשל, יש תחום בטסטלוגיה העוסק בחקר המבחנים הנערכים לבדיקת השכל, הכישרונות, האישיות, והכושר למקצועות מסוימים (טסטולוגיה שכלית).
תחום ספציפי זה אף הוא נחלק לענפים, כגון טסטולוגיה שכלית של בני אדם וטסטולוגיה שכלית של חיות או יצורים חיים אחרים.
תחום אחר בטסטולוגיה עוסק בחקר ניסויים קליניים שונים שנעשים בבני אדם.
כמו כן, ישנו תחום בטסטולוגיה העוסק בניסויים חומריים כימיים או פיזיקליים.
עם התחומים הפעילים ביותר בחקר הטסטולוגיה השכלית, נמנות בחינות הפסיכומטרי, הפסיכוטכני והפסיכומוטורי.
אנסטסיה קטיה בריזי 'טסי' דהנראג' הידועה בשם הבמה שלה טסי לורנס, היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מתפקידיה בתוכנית הטלוויזיה של ניקלודיאון "בית אנוביס".
היא נולדה לאם אנגליה ולאב גיאני.
יש לה אחות אחת בשם טאשה, סטודנטית ובעלת טור.
טסי היא זמרת וכותבת שירים.
בעבר הייתה חברה בלהקה WooWoos; בפברואר 2012 היא הודיעה שהיא עזבה את הלהקה והיא מתמקדת בקריירת המשחק שלה.
שנה שם תפקיד הערות 2011-2013 בית אנוביס מארה ג'פרי תפקיד קבוע 2011 ו-2013 Anubis Unlocked עצמה טלוויזיה 2011 The Tower מינה סרט טלוויזיה 2013 בית אנוביס - אבן הבוחן של רא מארה ג'פרי סרט טלוויזיה2016החופשה הראשונהדנייהסרט קולנוע 2018 המתמחה פריאה נאיר תפקיד משנה
טסטוסטרון אנדקנואט (testosterone undecanoate) היא זריקה לטיפול ארוך טווח להעלאת רמות הטסטוסטרון, הרשומה לטיפול בחסר בטסטוסטרון – היפוגונדיזם – מצב שבו גברים סובלים מרמות נמוכות של טסטוסטרון.
לתכשיר טווח פעילות ארוך ביחס לאפשרויות הטיפול האחרות, ובדרך כלל יש לקבלו אחת לשלושה חודשים.
התכשיר מאושר ומשווק באירופה, ישראל ובמדינות נוספות בעולם.
לסובלים מהיפוגונדיזם הטיפול המקובל הוא מתן טסטוסטרון בתרופה להשלמת ההורמון החסר.
עם זאת, אין דרך למתן פשוט כגון תרופה לבליעה.
תכשירי הטסטוסטרון מחייבים מרשם רופא לרכישה בבתי המרקחת.
הטיפול משפיע בדרך כלל תוך מספר שבועות, אם אכן מקור הבעיה הוא החסר בטסטוסטרון.
לאחר תחילת הטיפול חשוב לבחון את השינוי בהרגשה הכללית ואת השיפור בתסמיני חסר הטסטוסטרון מהם סובל המטופל.
יש לעקוב אחר רמת הטסטוסטרון באופן תקופתי ולוודא כי הרמה אינה גבוהה או נמוכה מדי ולהתאים את מינון התרופה לפי תוצאות בדיקות הדם.
ככלל, הטיפול בטסטוסטרון אנדקנואט נחשב לנוח מבין אפשרויות הטיפול, בעיקר בשל הטווח הארוך (כשלושה חודשים) בין זריקה לזריקה.
עם זאת התכשיר יקר גם לאחר השתתפות קופות החולים, ואצל חלק קטן מהמטופלים השיפור אינו מספיק.
היפוגונדיזם הוא המונח הרפואי ל"תסמונת חוסר בטסטוסטרון".
הפרשת הטסטוסטרון מגיעה לשיאה בגיל הבגרות, אולם עם השנים רמת הטסטוסטרון פוחתת והחל מגיל 50–60 עשויה לחול ירידה משמעותית בייצורו.
אצל חלק מהגברים חלה ירידה קיצונית החורגת מתחום הנורמה, המוגדרת כתסמונת חוסר בטסטוסטרון – היפוגונדיזם.
בסיכון יתר נמצאים גברים שכבר סובלים מהשמנה בטנית מוגברת, סוכרת, רמת שומנים (כולסטרול#ברפואה) גבוהה ויתר לחץ דם.
אבחון-עצמי ראשוני: ניתן לבצע אבחון עצמי ראשוני באמצעות שאלון Androgen Deficiency in the Aging Male questionnaire (המוכר כ"שאלון ADAM"), הזמין באתר החברה הישראלית להפרעות בתפקוד המיני (היל"ם).
השאלון נוסח על ידי חוקרים באוניברסיטת סנט לואיס בשנת 2000, והתקבל על ידי הקהילה הרפואית כאמצעי ראשוני לאבחנת היפוגונדיזם.
אם השאלון מצביע על אפשרות של היפוגנדיזם ההמלצה המקובל היא למדוד באמצעות בדיקת דם את רמת הטסטוסטרון, שרמתו התקינה היא 12 ננומול לליטר ומעלה.
כמו כן מומלץ לבדוק את רמת הטסטוסטרון בקרב חולים הסובלים ממחלות סיסטמיות, בהן השכיחות של חסר טסטוסטרון גבוהה, כגון התסמונת המטבולית.
אחד התסמינים העיקריים של היפוגונדיזם הוא ירידה בחשק המיני, לצד ירידה בכמות הזקפות העצמוניות, ירידה בפעילות המינית וליבידו נמוך.
בדיקות רמות טסטוסטרון מעידות כי כ-20% מכלל הגברים שגילם עולה על 55 סובלים מרמות נמוכות של טסטוסטרון.
הפרעה בזקפה – קושי להגיע לזקפה, זקפה קצרה מדי או חלקית – עשויה להיגרם מרמה נמוכה מדי של טסטוסטרון בגוף, ועל כן טיפול תרופתי להעלאת רמת הטסטוסטרון לרמה תקינה עשוי במקרים רבים לסייע לשיפור הזקפה.
לעיתים ניתן טיפול משולב של תרופה להעלאת הטסטוסטרון עם התרופות לזקפה (ויאגרה, סיאליס ולויטרה בטבלייה מסיסה – ורדנפיל) אם התרופות לבדן לא מועילות.
התסמונת המטבולית היא אוסף תסמינים שמעלים את הסיכוי לתחלואה בסוכרת מסוג 2 או במחלות לב וכלי דם.
התסמינים הם השמנה בטנית, יתר לחץ דם, כמות גבוהה של טריגליצרידים בדם, היפרגליקמיה בצום, HDL נמוך.
החולים שהשתתפו במחקר היו 255 גברים שפנו לאורולוג כדי לטפל בבעיות בתפקוד המיני והופנו לקבלת טיפול בנבידו.
לצד השיפור בסימפטומים של בעיית חוסר בטסטוסטרון, נמצא גם כי החולים ירדו במשקל - תופעה שלא הייתה צפויה או מכוונת כחלק משאלת המחקר המרכזית.
נבידו משווק בישראל ובאירופה על ידי חברת התרופות הגרמנית באייר (Bayer).
התכשיר מספק טיפול יעיל שמחזיר את רמות הטסטוסטרון לתחום הפיזיולוגי התקין, משפר את ערכי מדד ה- Aging Males Symptoms (ASM) וכן מדדים מטבוליים.
בקרב גברים עם היפוגונדיזם שמתחיל בגיל מאוחר, טיפול בטסטוסטרון משפר את איכות חיי המין ואת הרכב הגוף (גידול במסת שריר, הפחתת מסת השומן).
תופעות הלוואי השכיחות ביותר בטיפול עם נבידו הם אקנה וכאב באזור ההזרקה.
תופעות לוואי שכיחות נוספות הן פוליציטמיה (עלייה בספירת כדוריות הדם האדומות), עלייה במשקל, גלי חום, עלייה ברמת האנטיגן הספציפי של הערמונית (PSA) והגדלה שפירה של בלוטת הערמונית.
סבילות ושביעות רצון המטופלים בנבידו
במחקר קליני נשארו רמות האנטיגן הספציפי של הערמונית (PSA) בתחום התחתון של רמות הנורמה בהתאמה לגיל.
באותו המחקר, לא נמצא קשר בין הטיפול בגברים לבין שינויים קליניים רלוונטיים בספירת כדוריות הדם האדומות והטיפול בגברים.
הטיפול בנבידו להיפוגונדיזם הוא טיפול יעיל בעל סבילות טובה אצל הרוב המכריע של המטופלים.
במחקר אחד, 92.5% מהמטופלים הביעו שביעות רצון גבוהה מהטיפול, ורק 3.3% מהמטופלים לא היו מרוצים מהטיפול במסגרת המחקר.
אין להשתמש בנבידו באחד מהמקרים הבאים:
גידול בבלוטת הערמונית (פרוסטטה) או גידולי שד גבריים התלויים באנדרוגנים
גידול בכבד בעבר או בהווה
רגישות יתר לאחד ממרכיבי התרופה (הפעילים ו/או הלא פעילים)
אמפולה אחת של נבידו מכילה 1000 מ"ג טסטוסטרון אנדקנואט (testosterone undecanoate – TU) ב-4 מ"ל של שמן קיק להזרקה לתוך השריר.
TU הוא אסטר העובר פירוק באמצעות האנזים אסטראז המצוי בדם והופך לטסטוסטרון טבעי.
הטיפול בנבידו מחזיר את רמות הטסטוסטרון לרמות הפזיולוגיות.
נבידו מוזרק אחת 10–14 שבועות כטיפול לטווח ארוך, ומונע עליות וירידות (תנודות קיצוניות) לא-פיזיולוגיות של רמות טסטוסטרון בדם.
לאחר ההזרקה נבידו משתחרר בגוף בהדרגה במשך שלושה חודשים.
העלייה בריכוז הטסטוסטרון מתחילה יום אחד לאחר ההזרקה.
טסי כהן־פפר (נולדה בארגנטינה בפרובינציית בואנוס איירס ב-1947) היא אמנית ישראלית העוסקת ברישום, פיסול וציור.
נולדה כטרסה פפר בארגנטינה בשנת 1947 למשפחה שהיגרה מפולין.
עד שנת 1966 חייה בעיר קילמס (Quilmes) בפרובינציית בואנוס איירס.היא בת שלישית להורים שהיגרו לארגנטינה, וניהלו אורח חיים יהודי אך לא מסורתי.
את שמה "טסי" קיבלה מחברותיה לכיתה בבית הספר התיכון, בעקבות הספר "טס לבית דברוויל".
כהן פפר למדה בתיכון ריאלי, ובכיתות י"א ו-י"ב, למדה, בנוסף לכך, גם לימודי ערב בבית לאומנויות בעיר קילמס, שם פגשה מורים שהעריכו את אמנותה ופתחו בפניה דלתות לעולם האמנות.
בסוף כתה י"ב, בגיל שבע עשרה, היא עלתה לישראל לבקר את אחותה, למדה באולפן בקיבוץ גל עד, התחילה ללמוד ב"בצלאל", אך הפסיקה את לימודיה מסיבות משפחתיות.
ב"בצלאל" הכירה את מי שהיום הוא בעלה, יעקב כהן – אדריכל נוף, נישאה לו, והם עברו להתגורר בשדרות.
טסי התחילה ללמד אומנות בעיר, וגם בבית הספר האזורי "שער הנגב".
במהלך השנים האלה היא השלימה את התואר של מורה לאומנות ולשנה אחת חזרה ללימודים חלקיים בבצלאל.
בשנים אלה, הציגה בתערוכת רישום בירושלים, עליה כתבה המבקרת מרים טל, והתייחסה לרישום הדרום האמריקני של כהן-פפר, ובתערוכה נוספת באשקלון.
מאחר יותר עבר הזוג להתגורר באשקלון, שם לימדה טסי בבתי ספר ומכללות באזור, והשתלמה בהשתלמויות שארגנה שולמית סירוטה בירושלים.
בשנת שבתון שלקחה, יצאה ללמוד במדרשה לאומנות ברמת השרון, שם למדה שנתיים אצל רפי לביא ורונית שני .
בשנת 1986 עברו לגור בתל אביב.
כהן-פפר עזבה את עבודתה במשרד החינוך והחלה לכתוב על אמנות בעיתון הילדים 'דבר לילדים' שם כתבה תחת שמות שונים: טרזה פפר או טסי כהן .
בשנת 1992 החלה ללמד בסדנאות במוזיאון תל אביב ובמגמה לאומנות בבית הספר עירוני א', שם עבדה עשרים שנה.
כהן-פפר התחילה לפסל בשנת 1989 ותערוכת הפיסול הראשונה שלה הייתה בגלריה הקיבוץ בשנת 1990.
בשנת 2005 כהן-פפר הצטרפה לאמני "גלריה בינט" והתערוכה הראשונה שהציגה שם הייתה תערוכת רישומים גדולים.
בשנים האחרונות התרחב עיסוקה בציור לצד עבודתה במדיומים אחרים.
טסי כהן-פפר מתגוררת ויוצרת בתל אביב.
לטסי כהן-פפר ולבעלה יעקב כהן שלושה ילדים: חגית, מישר, ומאור כהן – שחקן, בדרן, זמר-יוצר, וסולן להקת זקני צפת.
טסי אנטוני (בלוקסמבורגית: Tessy Antony; נולדה ב-28 באוקטובר 1985) היא אשתו לשעבר של לואי, נסיך לוקסמבורג.
אנטוני נולדה בלוקסמבורג סיטי ב-28 באוקטובר 1985. הוריה הם פרנסואה ורגינה אן אנטוני.
יש לה אחות קטנה, ושני אחים.
היא למדה בתיכון בפטנגה, מדרום ללוקסמבורג סיטי.
עם תום לימודיה התגייסה טסי יחד עם אחיה התאום רוני לצבא לוקסמבורג בגיל 18, ולבסוף עלתה לדרגת קורפורל (רב"ט).
ממרץ עד יולי 2004, היא השתתפה במשימה ביוגוסלביה, כחלק מכח קוסובו של נאט"ו.
היא הייתה האשה היחידה בחיל המשלוח הלוקסמבורגי.
בעת שירותה בצבא פגשה טסי את לואי, נסיך לוקסמבורג, בנם של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה תרזה, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, והחלה לקיים עמו רומן.
בספטמבר 2005 הודיעו הוריו של לואי רשמית על קיומה מערכת היחסים, כמו גם על כך שאנטוני נמצאת בהריון.
ב-12 במרץ 2006 ילדה אנטוני בן בבית חולים פרטי בז'נבה.
הילד, שקיבל את השם גבריאל, היה הנכד הראשון של הדוכס והדוכסית.
ב-29 בספטמבר של אותה שנה, נישאו לואי ואנטוני בעיר גילסדורף (Gilsdorf).
מכיוון שהיו אלו נישואים מורגנטיים, מצאצאיו נשללה האפשרות לרשת את הכתר.
למרות שלואי עצמו המשיך לשמור על תאריו, הרי שבניו לא קיבלו את התואר "נסיך נסאו" השמור לנכדי הדוכס הגדול, ותחת זאת קיבלו את השם "נסאו" כשם משפחה.
ב-21 בספטמבר 2007 נולד לבני הזוג בן נוסף, נח.
הוא הוטבל בכנסייה בגילסדורף, היכן שנישאו הוריו.
ב-23 ביוני 2009, לרגל "היום הלאומי של לוקסמבורג", העניקו הדוכס והדוכסית לאנטוני את התואר "הוד מעלתה נסיכת לוקסמבורג", ולבניה את התואר "נסיך נסאו".
טסי התגוררה עם בעלה בלונדון, וסיימה תואר ראשון ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת ריצ'מונד, האוניברסיטה האמריקאית הבינלאומית בלונדון.
היא פעילה מאוד באירועי צדקה וארגונים לא ממשלתיים הדואגים לאנשים עם צרכים ספציפיים.
ב-18 בינואר 2017 הודיעו לואי וטיסי על כוונתם להתגרש.
הם התגרשו ב-17 בפברואר, ותאריה נשללו ממנה.
התואר "נסיך בורבון-פארמה" בוטל ב-1968 בידי סבו של לואי, ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, אולם חודש ב-1995. בעקבות גירושיה, נשללו ממנה התארים.
כמו כן בשנת 2012 ניתן לה התואר "גבירת הצלב הגדול של מסדר אדולף מנסאו".
תומפסון נולדה בלוס אנג'לס שבקליפורניה וגדלה שם ובברוקלין שבניו יורק.
אביה, מארק אנתוני תומפסון, הוא מוזיקאי ממוצא אפריקאי-פנמי ואמה ממוצא מקסיקני ואירופאי.
תומפסון למדה בתיכון סנטה-מוניקה בעיר שם התגלתה למשחק לראשונה כאשר גילמה את הרמיה במחזה "חלום ליל קיץ" של ויליאם שייקספיר שהופק על ידי תלמידי בית הספר.
לאחר מכן למדה שנתיים בסנטה מוניקה קולג', שם למדה אנתרופולוגיה תרבותית.
בשנת 2002 הופיעה תומפסון לראשונה בצורה מקצועית בהפקה בלוס אנג'לס של מחזהו של ויליאם שייקספיר "הסערה".
ב-2003, תומפסון הופיעה בתפקיד יוליה במחזה "רומיאו ויוליה: ניו אורלינס לפני המלחמה, 1836" ואף הייתה מועמדת לפרס התיאטרון NAACP על תפקידה זה.
בשנת 2016 שיחקה במחזה של אוף ברודוויי "Smart People" שכתבה לידיה ר.
דיאמונד; תומפסון גילמה את ולריה לצד מהרשלה עלי וג'ושוע ג'קסון.
ב-2005 הופיעה תומפסון לראשונה בטלוויזיה, בסדרת המתח של רשת CBS "פשע מן העבר".
באותה שנה היא הצטרפה גם לעונה השנייה של הסדרה "ורוניקה מארס" בתפקיד ג'קי קוק.
שנה לאחר מכן התארחה בדרמה הרפואית של ABC "האנטומיה של גריי".
מאוחר יותר הופיעה גם בסדרות: "מרפאה פרטית", "גיבורים" ו"וסטוורלד".
ב-2006 הופיעה תומפסון לראשונה בקולנוע ברימייק לסרט האימה "כשזר מתקשר" בתפקיד סקרלט, בכיכובם של בריאן גראתי וקייטי קסידי.
ב-2008 גילמה את דיינה בדרמת הריקודים "להגשים את החלום" בכיכובה של מרי אליזבת' וינסטד, ושיחקה תפקיד קטן של מלצרית בסרטה הראשון של ג'יידה פינקט סמית' "חוזה אינטימי" ('The Human Contract '), לצד השחקנים ג'ייסון קלארק ופאס וגה.
בשנת 2014 הופיעה תומפסון בתפקיד דיאן נאש בביוגרפיה של מרטין לותר קינג "סלמה".
היא לוהקה לגלם את ולקיריה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול: "תור: ראגנארוק" מ-2017,
בשנת 2018 שיחקה בסרט "העולם שאחרי: הכחדה", סרט אימה-מדע בדיוני לצידן של נטלי פורטמן וג'ינה רודריגז.
שיחקה גם בקומדיה "סליחה על ההפרעה" לצד לילי ג'יימס, שיחקה גם בסרט ההמשך "קריד 2".
בנוסף, שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "פורטלנדיה" המשודרת ברשת הטלוויזיה IFC.
והשתתפה בקליפים "Pynk" ו-"Make Me Feel", שניהם של הזמרת ג'אנל מונה.
בשנת 2019 שבה לגלם את דמותה של ולקיריה בסרט "הנוקמים: סוף המשחק", ה-22 ביקום הקולנועי של מארוול.
באותה שנה שיחקה גם בסרט הפעולה "גברים בשחור: אינטרנשיונל", בתפקיד ראשי של הסוכנת M בארגון "גברים בשחור", לצד כריס המסוורת' וליאם ניסן.
בעבר היא הייתה חברה בלהקת האינדי אלקטרו סול "Caught A Ghost" מלוס אנג'לס, ותרמה לפסקול של "קריד" ו"קריד 2", עבורם היא כתבה וביצעה מספר שירים יחד עם המפיק מוזס סאמני.
טסית הבתים (בעבר נקראה סנונית הערים) (שם מדעי: Delichon urbicum) היא מין של ציפור שיר משפחת הסנוניתיים.
השם טסית הוענק לה על-ידי חיים נחמן ביאליק בשל טיסתה המהירה.
המין קרוב למיני טסיות אחרים, ובעבר היה מקובל מיון אחר שכלל שני מינים שנחשבים כיום לנפרדים.
הטסית היא ציפור שיר קטנה.
הזכר והנקבה דומים מאוד זה לזו.
זנבה של הטסית מפורץ/קדוד (כלומר נוצות הזנב החיצוניות ארוכות מהמרכזיות) במידה מעטה.
גחון הטסית והעל-שת שלה לבנים.
חלקי גופה העליונים של הטסית הבוגרת שחורים-כחולים מלבד התת-שת הלבן; בצעירים החלקים הכהים בצבע אפור-חום כהה.
רגליה של הטסית, לרבות אצבעותיה, מכוסות נוצות לבנות.
תכונה זו מייחדת את הסוג מסנוניות אחרות.
קריאת התעופה הבולטת של הציפור היא טירטור קצר ויבש.
קריאה זו מופיעה בגיל כ-15 יום.
לטסיות גם קולות אחרים, לרבות קולות מצוקה, אזהרה וכן שירה הנשמעת כבר לפני הפריחה מהקן.
משך התפרצויות השירה עד כדקה.
טסית הבתים המבוגרת ביותר שנרשמה הייתה בת 14שנים ו-6 חודשים.
בקיץ הטסית מצויה באירופה ובמערב אסיה עד לחוג הארקטי בצפון, וברצועה צרה בצפון אפריקה בדרום, ובחורף אוכלוסיית הטסיות נודדת לאפריקה שמדרום לסהרה, ומעטות לאזורים דרומיים באסיה.
הן מקננות בצוקים ובתוך ערים (תופעה בסימן התפשטות), ובחורף הן נמצאות בשטחים פתוחים מגוונים עד לגובה רב (4,500 מ' באסיה).
בארץ תת-המין הראשי Delichon u.
urbica חולף באוגוסט-נובמבר ובפברואר-מאי, ומקנן בישראל בחודשי האביב והקיץ.
במדבר יהודה נרשמה פעילות קינון מוקדמת יותר, כבר בסוף ינואר.
לפני כמה עשורים היו קינוני טסיות מוכרים רק בצפון הארץ, ובעיקר ברמת הגולן; בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 אותרו קינים גם באזור ירושלים ומדבר יהודה, כיום מוכרות מושבות גם במרכז ובדרום מערב הארץ.
בתקופת הדגירה עשרות ועד מאות זוגות מקננים יחד בסמיכות.
שלא כמו מיני סנוניות אחרים באזור ישראל, זוגות שונים של טסיות עשויים להצמיד קינים זה לזה.
באירופה תקופת הקינון מתרחשת בחודשים מאי-יוני, באסיה ביוני-ספטמבר, ובישראל באפריל-יולי.
שני מחזורי קינון הם תופעה נפוצה.
הקן נבנה מבוץ על-ידי שני בני הזוג במשך 18-8 ימים, במהלכם עפים בני-הזוג הלוך ושוב כ-1000 פעמים לשלוליות כדי להביא בוץ במקורם.
מבנה הקן כדורי (רבע כדור כשהקן מחובר לקיר אחד ולתקרה) והוא מרופד בנוצות ובשיער.
קוטרו 15-12 ס"מ (לפי מקור אחר: ממוצע 17.8 ס"מ רוחב, ואילו העומק והגובה צרים יותר) ובו פתח קטן סמוך לתקרת המבנה.
בעבר היו קיני הטסיות ממוקמים בסלעים טבעיים.
כיום ממוקמים רוב הקינים ביישובים: תחת שולי גגות, תחת אדנים בולטים, צמוד לקירות במרפסות, תחת קורות של גשרים וכדומה.
בהטלה אחת יש 5-3 ביצים לבנות (בעולם נרשם טווח 7-1 ביצים), עליהן דוגרים שני בני-הזוג במשך 16-14 ימים.
הפריחה בגיל 22-19 ימים לפי מקורות שהתפרסמו בישראל, אך 32-22 ימים לפי מקור מקיף מחו"ל.
לקן יש ערך רב עבור הטסיות מעבר לקינון.
הן ממשיכות ללון בקן לאחר תום הקינון, ופרטים רבים (אפילו מעל 10) עשויים להצטופף בקן אחד.
הטסית ניזונה מחרקים מעופפים קטנים מקבוצות רבות ושונות.
נרשמו גם מקרים נדירים של אכילת פירות קטנים.
ליקוט המזון נעשה תוך כדי מעוף איטי, גבוה יותר מהמעוף של סנונית הרפתות, במרחק ממוצע של כמה מאות מטרים מהקן ועד כ-2 ק"מ מהקן.
ברוב ארצות העולם מקבלים אנשים בסובלנות ואפילו בשמחה את נוכחות הטסיות.
מושבות קינון עשויות להוות מוקד משיכה לתיירים; הוראות הכנה לקינים מלאכותיים מופצות בידי ארגוני שמירת טבע, וחברות שונות באירופה מציעות למכירה קינים מלאכותיים שנועדו למשוך טסיות לקנן בבניינים פרטיים.
בישראל מתגלים בשנים האחרונות מקרי קונפליקט רבים כתוצאה מקינון ולינה של טסיות בתוך מבנים, והשמדת קיני טסיות ופעולות אחרות נגדן (כגון התקנת רשתות חסימה) נפוצות בבניינים עירוניים.
למיתון הקונפליקט פיתח ארגון מחקר הציפורים היפני את הלשלשית (מדף קטן קל מאוד המוצמד תחת קן הטסיות), ומכון אדם וחיה בישראל שכלל את הלשלשית ואת השיטות להכנתה.
טסיה טלס היא שחקנית קנדית, אשר מוכרת בעיקר מתפקידה בתור אקו בסדרת המדע-בדיוני "המאה" ברשת The CW.
טלס נולדה בטורונטו, אונטריו שבקנדה.
אמה נולדה באדמונטון, אלברטה, ואילו אביה הוא ברזילאי במקור ממינאס ז'ראיס.
היא ומשפחתה עברו לוונקובר, קולומביה הבריטית כשהייתה בת חמש.
טלס בוגרת לימודי תואר ראשון בחוג לאמנויות הדרמה באוניברסיטת קונקורדיה במונטריאול, קוויבק.
בשנת 2013 קיבלה את תפקידה הראשון בסרט המתח בסגנון פאונד פוטג' "Afflicted" בתפקיד מריה.
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד חוזר בסדרת הדרמת המשטרתית של DirecTV "חוצה את הקווים".
באותה שנה שיחקה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה שונות, ביניהם "ראש" של רשת שואוטיים, "רצף הזמן", "המכשפות מאיסט אנד" ו"פולשים".
שיחקה גם במספר סרטי טלוויזיה של ערוצים כמו הולמרק ולייפטיים; בין היתר בסרט "חג המולד הגרוע ביותר של גראמפי קאט" בכיכובו של גראמפי החתול.
בשנת 2015 התארחה בסדרות הטלוויזיה "על טבעי" ו"איי זומבי"; שתיהן של רשת The CW.
באותה שנה הצטרפה לצוות השחקנית בעונה השנייה של סדרת המדע-בדיוני "המאה" בדמותה של אקו.
בעוד בעונות 2&3 דמותה הופיעה כאורחת, בעונה הרביעית היא קיבלה יותר זמן מסך, ומהעונה החמישית ואילך דמותה הפכה לאחת הדמויות הראשיות של הסדרה, עד שזו הסתיימה לאחר שבע עונות.
בשנת 2016 היא דיבבה את סיטארה במשחק הווידאו "Watch Dogs 2".
בשנת 2017 שיחקה בפרק מתוך הסדרה "נמלטים" של רשת פוקס, ובשנת 2018 שיחקה בסרט האימה הטלוויזיוני של לייפטיים; "גופה באמבטיה".
תפקיד ראשי (עונה 7-6); 54 פרקים2017נמלטיםטריסיהפרק: "Phaecia"2018–2017הנוסעים בזמןפייק2 פרקים2018גופה באמבטיהטריסרט טלוויזיה של Lifetime2022–הווהShoresyנאטתפקיד ראשי; 6 פרקים
טסוקו הונג'ו (ביפנית: 本庶 佑; נולד ב-27 בינואר 1942, קיוטו, יפן) הוא אימונולוג יפני.
עיקר פרסומו מגילוי החלבון PD-1, המשמש כמעצור הבולם את פעילות לימפוציט T, ומונע מהם להשמיד את תאי הסרטן, מזיהוים המולקולרי של הציטוקינים IL-4 ו-IL-5 ומגילוי האנזים AID לו תפקיד בהחלפת הנוגדן המיוצר על ידי לימפוציט B ובהיפרמוטציה של תאי הגוף.
הונג'ו זכה בפרסים רבים, בהם עיטור מסדר התרבות ב-2014, פרס קיוטו ב-2016 ופרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-2018, במשותף עם ג'יימס אליסון.
הונג'ו נולד בקיוטו, יפן וגדל באובה.
ב-1960 החל ללמוד רפואה באוניברסיטת קיוטו, וב-1966 קיבל דוקטור לרפואה.
ב-1975 קיבל תואר דוקטור בכימיה רפואית בהנחיית יאסוטומי נישיזוקה ואוסאמו האיאישי.
בין השנים 1971–1974 היה אורח במחלקת האמבריולוגיה של מכון קרנגי למדע ולאחר מכן במכונים הלאומיים לבריאות.
לאחר שסיים ללמוד בארצות הברית היה מרצה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת טוקיו עד 1979, ובין השנים 1979–1984 היה פרופסור במחלקת הגנטיקה באוניברסיטת אוסקה.
החל מ-1984 הונג'ו הוא פרופסור לאימונולוגיה באוניברסיטת קיוטו.
בשנת 2017 מונה לסגן המנהל של המכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטת קיוטו.
במהלך מגפת הקורונה הושמעה טענה כוזבת לפיה הונג'ו האמין כי נגיף הקורונה "יוצר" על ידי מעבדה בעיר ווהאן בסין, הופצה באופן נרחב באינטרנט בשפות רבות.
צוות בוחן-המציאות של ה-BBC דיווח כי, "בהצהרה שפורסמה באתר של אוניברסיטת קיוטו, הוא אמר שהוא 'עצוב מאוד' ששמו הופץ 'האשמות שווא ומידע מוטעה'.
מדענים טוענים כי רצף הגנום מראה כי הנגיף הגיע מבעלי חיים ולא היה מעשה ידי אדם".
על הישגיו המחקריים קיבל הונג'ו מספר רב של פרסים והוקרות.
ב-2001 נבחר להיות חבר חוץ באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית וב-2003 התקבל כחבר באקדמיה לאופולדינה.
ב-2014 קיבל את עיטור מסדר התרבות, ב-2016 היה לחתן פרס קיוטו, וב-2018 קיבל את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה במשותף עם ג'יימס אליסון "על גילוייהם בתחום הטיפול בסרטן באמצעות אינהיביציה תוך שימוש במעכב נקודת בקרה".
טסינטאוזאורוס (שם מדעי: Tsintaosaurus; מילולית: "הדינוזאור של צ'ינגדאו" שבעבר נהגה "טסינטאו") הוא סוג דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים שמאובניו התגלו בסין בשנת 1958 ותוארכו לתור הקרטיקון שלפני 70 מיליון שנה.
בסוג זה התגלה מין אחד.
הטסינטאוזאורוס היה הדרוזאור גדול באורך 8.3 מטר ומשקל של 2.5 טונות בממוצע.
הגולגולת הגדולה שלו הכילה עצם ניצבת, המזכירה קרן של חדקרן, שהתפצלה מעצם האף למעלה וקדימה ודמתה בצורתה לקרן אחורית של פרזאורולופוס או לקרניו של הלאמבאוזאורוס שהיה קרוב אליו.
לא ברור מה מטרת העצם, אך ייתכן והכילה איבר תהודה או כרבולת כלשהי אשר שימשו לתקשורת בין ההדרוזאוריים.
בדומה לשאר ההדרוזאורים, הייתה לדינוזאור זה לסת דמוית מקור ברווז שהייתה מלאה בשיניים שטוחות שנועדו ללעיסת צמחייה.
ההדרוזאור נע ככל הנראה על ארבע רגליים כדי לתמוך במשקלו, אך נע על שתי רגליים כדי לרוץ מהר.
ככל הנראה הוא חי בעדרים גדולים.
הדינוזאור חי בערבות סין הקרטיקוניות באקלים יבש מעט מסין הנוכחית.
טסיטסי דנגרמבגה היא סופרת, מחזאית וקולנוענית מזימבבואה.
הרומן הראשון שכתבה, Nervous Conditions (1988), אשר היה הרומן הראשון שנכתב באנגלית על ידי אישה שחורה מזימבבואה, נכלל ברשימת 100 ספרים ששינו את העולם.
דנגרמבגה נולדה בבולאוואיו, שברודזיה (כיום זימבבואה), ב-1959, והעבירה חלק מילדותה באנגליה.
היא חזרה לרודזיה בזמן התיכון, ולמדה בבית ספר מיסיונרי באומטאלי (כיום מוטארה).
מאוחר יותר היא למדה רפואה באוניברסיטת קיימברידג', שם היא חוותה גזענות ובידוד ועזבה את לימודיה לאחר שלוש שנים.
היא חזרה לזימבבואה כמה חודשים לפני שהמדינה הכריזה באופן רשמי על עצמאותה ב-1980.
היא למדה פסיכולוגיה באוניברסיטת זימבבואה תוך כדי עבודה בתור קופירייטרית בסוכנות שיווק.
אך דנגרמבגה רצתה לתעל את כישרונה בכיוונים יצירתיים יותר, והחלה לכתוב עבודות משלה: היא כתבה מחזות רבים, כולל The Lost of the Soil, ולאחר מכן הצטרפה ללהקת התיאטרון "זמבוקו".
היא השתתפה בהפקה של שני מחזות, Katshaa ו- Mavambo.
ב-1985, דנגרמבגה פרסמה סיפור קצר פרי עטה בשוודיה בשם "המכתב".
ב-1987, היא פרסמה את המחזה She Does Not Weep בהארארה.
בגיל 25, היא חוותה את הצלחתה הראשונה עם הרומן Nervous Conditions, שיצא לאור ב-1988. הוא היה הספר הראשון באנגלית מאת אישה שחורה מזימבבואה.
הרומן זכה בפרס מדור אפריקה של פרסי הספרות של חבר העמים הבריטי ב-1989, ומונה כאחד משנים עשר הרומנים האפריקאים הטובים בכל הזמנים.
במאי 2018, ה-BBC מנו את Nervous Conditions בתור אחד מ-100 הספרים אשר עיצבו את העולם.
הרומן היה במקום 66 ברשימה.
דנגרמבגה התייחסה לתקופה הארוכה לאחר צאת הרומן המפורסם שלה, שבו הפסיקה לכתוב: "היו שתי סיבות עיקריות שלא עבדתי על פרוזה מאז Nervous Conditions: ראשית, הספר פורסם רק לאחר שכבר פניתי לקולנוע כמדיום של יצירה; שנית, התובנה של וירג'יניה וולף שאישה צריכה £500 וחדר משלה על מנת לכתוב היא תקפה לחלוטין.
אגב, אני עוברת מקום, ואני מקווה, בפעם הראשונה מאז Nervous Conditions, שיהיה לי חדר משלי.
אני אנסה להתעלם מהחלק לגבי ה-500 ליש"ט."
דנגרמבגה המשיך את השכלתה בברלין, באקדמיה הגרמנית לקולנוע וטלוויזיה, שם למדה בימוי והפיקה מספר סרטים, כולל סרט תיעודי לטלוויזיה הגרמנית.
היא גם עשתה את הסרט Everyone's Child, אשר הוצג ברחבי העולם, כולל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ג'יימסון, בדבלין.
דנגרמבגה חזרה לזימבבואה עם משפחתה בשנת 2000 כדי לעבוד ב-Nuyerai Films, חברת הפקות אותו היא יסדה בהארארה.
היא גם מנכ"לית אגודת הבמאיות של זימבבואה, והמנהל והמייסדת של פסטיבל סרטי הנשים של הרארה.
היא יסדה את פסטיבל הסרטים International Images בשנת 2002 בתגובה להתפשטות של תחרויות יופי באותה העת, כדי לספק גיוון בנרטיבים על נשים ומאת נשים.
ב-2011, היא הציגה TED Talk ב-TEDx הרארה, בכותרת "השאלה שהוצגה על ידי החתול שלי".
בחודש מאי 2016, היא נבחרה על ידי קרן רוקפלר מרכז בלאג'יו כעמיתה בתוכנית אמני הבית של הקרן.
רומן הבכורה של דנגרמבגה האוטוביוגרפי בחלקו יצא לאור בבריטניה ב-1988 על ידי Women's Press, ושנה מאוחר יותר בארצות הברית.
ספר המשך בשם The Book of Not יצא לאור ב-2006.
דנגרמבגה כתבה את התסריט לסרט Neria, אשר הפך לסרט המכניס ביותר בהיסטוריה של זימבבואה.
הגיבורה היא אלמנה, אשר גיסה מנצל לרעה הלכות מסורתיות כדי לשלוט בנכסיה.
נריה מאבדת את רכושה ואת הילד שלה, אבל אז נעזרת בחברה שנלחמת עמה נגד משפחתו של בעלה המנוח.
ב-1996, דנגרמבגה ביימה את הסרט Everyone's Child.
זהו הסרט העלילתי הראשון בבימויה של אישה זימבבואית שחורה.
הסיפור עוקב אחר הגורל הטרגי של ארבעה אחים, אחרי שהוריהם מתים מאיידס.
הפסקול הוא בהשתתפות שירים של מוזיקאים מהפופולריים ביותר בזימבבואה, כולל תומאס מפפומו, לאונרד ז'קאטה, ואנדי בראון.
בסרט תיעודי זה דנגרמבגה מציגה פרופילים שתי נשים זימבבואיות אמיצות החיות עם HIV.
הנשים הן "מקצוות הפוכים של הסולם הסוציו-אקונומי, וחותרות תחת התפישה הסטריאוטיפית של הידבקות ב-HIV ואיידס, כשהן משתמשות בניסיון שלהן עם המחלה כפורום לחינוך הציבור והעלאת מודעותו".
אנדרו ג'יימס רוברט פטריק מרטין היה מתאבק קנדי.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון WWF (לימים WWE), שבו הופיע תחת שם הבמה טסט.
במהלך תשע שנותיו בארגון ה-WWF/E, הוא זכה פעם אחת באליפות הבין יבשתית ובאליפות אירופה, בעוד שבאליפות ההארדקור זכה פעמיים.
מרטין ידע הצלחה גם במחלקת הזוגות, כשזכה באליפות הזוגות של ה-WWF ובאליפות הזוגות של WCW, פעם אחת בכל אחד, כששניהם היו ביחד עם בוקר טי.
מרטין ניהל מערכת יחסים עם הדיווה של ה-WWE לשעבר, סטייסי קיבלר, משנת 2001 ועד שנת 2005. כמו כן, הוא ניהל מערכת יחסים עם דיווה אחרת, קלי קלי, משנת עד 2006 ועד לפטירתו.
ב-14 בספטמבר 2007 וב-5 באפריל 2008, מרטין נעצר בגין נהיגה בשכרות.
הוא נשלח לכלא בשני המקרים, אך הוא שוחרר בערבות יום לאחר מכן בשניהם.
ב-13 במרץ 2009, מרטין נמצא מת בביתו, ארבעה ימים בלבד לפני יום הולדתו ה-34. כוחות המשטרה הוזעקו למקום לאחר ששכן הבחין בכך שמרטין היה חסר תנועה במשך זמן מה.
דוח הנתיחה לאחר המוות הראה שהמוות של מרטין נגרם בעקבות מנת יתר של משכך הכאבים, אוקסיקודון.
מאוחר יותר נקבע על ידי הדוקטור לפתולוגיה משפטית, בנט אומלו, שמרטין סבל מאנצפלופתיה כרונית חמורה (CTE), אותה מחלה שממנה סבל המתאבק כריס בנואה לפני שהתאבד ביוני 2007. CTE נגרמת כתוצאה מסדרת זעזועי מוח חוזרים ונשנים וממכות ראש הפוגעות בתפקוד המוח.
גופתו נשרפה ושרידי האפר שלו הוטסו למשפחתו בוויטבי, אונטריו.
PWI דירג אותו במקום ה-37 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2001
הישגים בארגון ההיאבקות Wild West Wrestling - WWW
אליפות במשקל כבד של WWW (פעם אחת)
אליפות ההארדקור של ה-WWF (פעמיים)
האליפות הבין יבשתית של ה-WWF (פעם אחת)
אליפות הזוגות של ה-WWF (פעם אחת) - עם בוקר טי
אליפות הזוגות של WCW (פעם אחת) - עם בוקר טי
טסטודינטה (שם מדעי: Testudinata) היא קבוצה של זוחלים בני הקבוצה זאוריה, שחיה מהטריאס העליון ועד להולוקן.
כיום שרדה מהקבוצה רק סדרת הצבים.
ישנה מחלוקת על השיוכים לקבוצה, כאשר חלק מהחוקרים רואים בקבוצותיה חברים בקבוצות אחרות של זאוריה שאינן קרובות.
בעבר שויכו לקבוצת האנאפסידה שהתבטלה.
המאפיין העיקרי שלהם הוא שריון גוף גדול המכסה את הצלעות, החזה ועמוד השדרה ועוטה את כל הגוף מלמעלה.
בנוסף הם בעלי לסתות חזקות, אך חסרות שיניים ובעלי נחיריים הממוקמים בחלק העליון של ראשם.
עקב מבנה השריון הגפיים שלהם רחבות אך קצרות ונמוכות, מבנה המונע מהם לנוע במהירות.
חלק ממינים אלה פיתחו אורח חיים ימי בדומה לצבי הים המודרניים.
רוב המינים בקבוצה נכחדו עם סוף הפליסטוקן, למעט כמה סוגים כמו המיאולניה.
כיום שרדו מהם רק סדרת הצבים.
סוג פרוגמנוכלוס (Proterochersis) - נכחד
הסוג Odontochelys לעיתים משויך לקבוצה, אך כיום רואים בו חבר בענף Pantestudines - בו מצויה הקבוצה.
טסים לריו הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1933 עם גין ריימונד, פרד אסטר, ג'ינג'ר רוג'רס ודולורס דל ריו בתפקידים הראשיים.
זה הסרט השני של פרד אסטר והסרט הראשון בו הוא רוקד עם ג'ינג'ר רוג'רס.
זה הסרט היחיד בו מופיע שמה של רוג'רס מעל שמו של אסטר.
הכוכבת דולורס דל ריו מופיעה בסרט בפעם הראשונה בבגד ים של שני חלקים.
המיוחד בסרט הוא מופע הבלט של צעירות על מטוסים מעל שמי ריו דה ז'ניירו.
השיר הקצבי "קריוקה" הפך ללהיט עם ביצועים רבים המושר עד היום.
מחבריו היו מועמדים לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בשנת 1934, הפעם הראשונה שחולק פרס בקטגוריה זאת.
המלחין והמנצח רוג'ר בונד (ג'ין ריימונד) מופיע עם תזמרתו במלון "היביסקוס" במיאמי.
פרד איירס (פרד אסטר) הוא אקורדיוניסט, זמר וסגנו של רוג'ר, האני היילס (ג'ינג'ר רוג'רס) היא הזמרת.
בקהל המכובדים והרוקדים נמצאת בלינה דה רזנדה (דולורס דל ריו), יפהפייה עשירה מברזיל שהגיעה למיאמי עם מלווה שפוקחת עליה עיניים.
רוג'ר מבחין בה, עוזב את התזמורת ומזמין אותה לריקוד.
זה בניגוד לכללי המלון שאוסר על הצוות לרקוד עם האורחים.
דונה אלנה (בלנש פרידריצי) המלווה של בלינה מתלוננת על "הג'יגולו" שנטפל לבת חסותה.
רוג'ר מפוטר ואתו כל צוות הנגנים.
חבר שלו ראול (חוליו ריבריו), מזמין אותם לנגן במלון אטלנטיקו בריו דה ז'ניירו.
גם בלינה צריכה לחזור לשם ורוג'ר מציע להטיס אותה במטוסו הפרטי בדרך הוא נאלץ לנחות נחיתת אונס בהאיטי ליד פורט או פרנס.
בלילה לאור הירח הם מתחבקים ומתנשקים אך ישנים בנפרד.
בלינה מוסעת לבסוף לשדה תעופה סמוך ושניהם מגיעים בנפרד לריו דה ז'ניירו.
בריו מתברר לצערו של רוג'ר כי ראול הוא הארוס של בלינה וכי המלון שייך לאביה, קרלוס (וולטר ווקר).
במלון האורחים רוקדים "קריוקה" לצלילי תזמורת עם רקדנים.
פרד והאני מתלהבים מהקצב ומתחילים לרקוד לכל תשואות הקהל.
קרלוס מודיע להם כי למלון אין עדיין רישיון להופעות ובלעדי זה יצטרך לסגור אותו וכבר יש בנקאי יווני שרוצה לקנות אותו ממנו.
רוג'ר מלחין את הנעימה "טסים לריו" ומארגן מטס של מטוסים כפולי כנפיים עליהם מבצעות מאתיים צעירות יפהפיות הקשורות בכבלים למטוסים, התעמלות קבוצתית ואקרובטיקה לצלילי המנגינה החדשה.
המופע הזה סוחף את כל העיר וראש העיר מגיע למלון ונותן לו את הרישיון להפעלת הבידור.
לאחר המופע האווירי עולה רוג'ר עם מטוס ימי לטיסה לבואנוס איירס.
ראול מבין שבלינה מאוהבת ברוג'ר ומכניס אותה ביחד אתו למטוס, מאחל להם כל טוב וצונח מהמטוס עם מצנח.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותפרד אסטרפרד איירסאקודיוניסט וזמרג'ינג'ר רוג'רסהאני היילסזמרג'ין ריינולדסרוג'ר בונדמלחין ומנצחדולורס דל ריובלינה דה רנדזבלנש פרידריצידונה אלנהמלווה של בלינהרוברט סטרלינגסטיב בייקרבעלה של ג'וליחוליו ריבריוראולהארוס של בלינהוולטר ווקרקרלוסאבא של בלינה
טסט נהיגה הוא הליך שנועד לבחון את כשירותו של אדם לנהוג ברכב מנועי.
טסט הנהיגה מתקיים בצורות שונות ברחבי העולם, ולעיתים קרובות חייבים לעבור אותו בהצלחה על מנת לקבל רישיון נהיגה.
טסט הנהיגה כולל בדרך כלל שני מרכיבים – המבחן המעשי שנועד להערכת יכולות הנהיגה של אדם בסיטואציות אמיתיות, והמבחן עיוני (מבחן התיאוריה), הנועד לאמת שלאדם יש את הידע החיוני ביותר הנוגע לחוקים ותקנות הנהיגה.
מבחן הנהיגה הלאומי הראשון בעולם התקיים בצרפת בשנת 1899. מאז, מבחני הנהיגה הפכו לחלק בלתי נפרד מתהליך מתן רישיון הנהיגה בכל העולם, המשמשים כמנגנון הנועד לקדם את הבטיחות בדרכים לכולם.
המבחן העיוני הוא בדרך כלל סטנדרטי, כלומר כולם עוברים את אותו המבחן בתנאים זהים.
סטנדרטיזציה זו מסייעת להבטיח את ההגינות של תהליך ההערכה.
את המבחן העיוני ניתן לעשות בכתב או בעל פה ולעיתים קרובות ניתן לערוך אותו באמצעות מחשב.
בדרך כלל תוכן המבחן העיוני מורכב משאלות הקשורות לתמרורים וחוקי התעבורה של אותה המדינה בלבד.
בנוסף במדינות מסוימות נהוג גם לכלול במבחן העיוני שאלות הקשורות לבטיחות בדרכים, או שאלות הקשורות להיבטים הטכניים שנוגעים לתפעול ולתחזוקה של הרכב.
במדינות רבות בעולם חייבים קודם לעבור את המבחן העיוני לפני שניתן להתקדם למבחן המעשי.
בהתאם למדינה ולסוג רישיון הנהיגה, המבחן המעשי כולל בדרך כלל נהיגה בכביש ציבורי, וכן בדיקות תמרון שונות, המתבצעות לרוב בסביבה מבוקרת כגון:
נסיעה הלוך ושוב בין מספר קונוסים
נסיעה ברוורס מעבר לפינה או לתוך מקום חניה, עם או בלי מטען נגרר או סמי טריילר
פנייה ויציאה מצומת עם רמזורים
כיצד לוודא שאופנוע יישאר יציב במהירויות נמוכות
זינוק בעלייה, חניה בשוליים של מדרון באוטו עם הילוכים
טַסִּית אַסְיָתִית (שם מדעי: Delichon dasypus) היא מין של ציפור שיר ממשפחת הסנוניתיים.
צבעה כחול-שחור מלמעלה מלבד השת הלבן, וחלקיה התחתונים בגוון אפור חיוור.
שלושת התת-מינים שלה מקננים בהרי ההימלאיה ובמרכז ומזרח אסיה, ומעבירים את החורף נמוך יותר בהרים או בדרום-מזרח אסיה.
היא מצויה באופן מקומי ואף מתפשטת צפונה בסיביר, כך שאין חשש לגבי מצב השימור של המין.
טסית זו מקננת במושבות, בונה קיני בוץ הנתלים על צוק אנכי או על קיר בניין.
שני המינים בונים את הקן, דוגרים על שלוש או ארבע הביצים הלבנות ומאכילים את הגוזלים.
הטסית האסייתית ניזונה מחרקים קטנים שניצודים תוך כדי מעוף, ובדרך כלל נתפסים גבוה באוויר.
נוכחותם של קפזנבאים קרקעיים וזחלי פרפראים בתזונה שלה מעידה על כך שלעיתים נלקטים פריטי מזון מהקרקע.
בישראל היא נצפתה פעם אחת בלבד: ב-16 בדצמבר 2016 נצפה פרט צעיר בשנתו הראשונה בבריכות הדגים של קיבוץ מעגן מיכאל.
תצפית זו אף הייתה השנייה בלבד בכל אזור המערב הפלארקטי.
הטסית האסייתית תוארה לראשונה מפרט שנאסף בבורנאו על ידי חוקר הטבע והאורניתולוג הצרפתי צ'ארלס לוסיאן בונפרטה בשנת 1850 תחת השם המדעי Chelidon dasypus, זמן קצר לפני שהועברה לסוג החדש Delichon על-ידי האנטומולוג הבריטי פרדריק מור וחוקר הטבע האמריקאי תומאס הורספילד בשנת 1854.
שם הסוג Delichon הוא אנגרמה של המונח היווני הקדום χελιδών (chelīdōn), שפירושו "סנונית".
שם המין הספציפי dasypus הוא מיוונית δασύπους "מחוספס רגליים".