tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-24 בפברואר 1999, מדונה ביצעה את "Nothing Really Matters" כמופע הפתיחה של טקס פרסי גראמי ה-41. ההופעה נערכה והוקלטה באודיטוריום שריין בלוס אנג'לס, קליפורניה.
הבמה הייתה בנויה על שתי תשתיות יפניות גדולות משני הצדדים, מסך שחור וספסל חצי גדול עליו עמדה מדונה.
ההופעה נפתחה כשהאורות הקרינו על מדונה, שלבשה את הקימונו האדום של גוטייה, מגפי פלטפורמה אדומים ותסרוקת בוב שחורה.
הפזמון התחיל עם ארבעה רקדני ליווי אוחזים בשקית ניילון, בדומה לרקדנים היפנים בקליפ, ורקדנית רקע שהוקרנה על גבי המסך.
עד הפזמון השני, זמרי הליווי של מדונה התחילו לשיר על הספסלים כשהם לובשים קימונו דומים.
במהלך הגשר המוזיקלי של "Nothing Really Matters", אדם נכנס לבמה והחל להופיע עם חבל בוער באש.
כשמדונה זכתה בפרס בקטגוריית "אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר" באותו טקס, היא עלתה לבמה עם אורביט כדי לקבל את הפרס בקימונו האדום.
ההופעה החיה זכתה לביקורות חיוביות מרוב מבקרי המוזיקה ברחבי העולם; ג'ייסון קאופמן מרוק ניו יורק הגיב, "השינוי המתמיד של הלאום שלה חייב ללכת.
עם תלבושת הגיישה-ילדה-אבודה-במועדונים שלה אתמול בלילה, [...] האישה הוכיחה שהיא מרכז אפקוט מהלך, המציג אופנה ותרבות.
ומה החזיקו אותן נשים שרקדו מאחוריה בקטע המוזיקלי שלה?
החפצים נראו כמו עוברים מסדרת המדע הבדיוני 'תיקים באפלה' של השבוע שעבר".
בראדלי סטרן מאיידולטור ערך סקר, ושאל את הצופים מה ההופעה הטובה ביותר של מדונה בטקס פרסי גראמי.
לצד טקס גראמי שאירע 1999, סטרן מנה את הביצועים של מדונה ל-"Music" בטקס ב-2001, "Hung Up" בטקס ב-2006, ו-"Same Love" ו-"Open Your Heart" בטקס ב-2014. "Nothing Really Matters" הגיע למקום השלישי בסקר עם 102 קולות.
ב-InStyle הדגישו את ההופעה כאחת מהופעות הטובות בהיסטוריית טקס פרסי גראמי.
"Nothing Really Matters" צוין כאחד הסינגלים המוערכים ביותר במהלך הקריירה המוזיקלית של מדונה.
לואיס וירטל מ-NewNowNext דירג את השיר במקום ה-94 ברשימת "100 שירי מדונה המובילים בכל הזמנים", והצהיר, "התמודדות עם שתי הרמות החדשות של העידן וגם הרגשות המעורבים ('כל מה שאני נותנת לך חוזר אליי'), 'Nothing Really Matters' הוא מוזר וסקרן כמו תחפושת אדומה של גיישה מעור".
הקימונו של גוטייה צוטט על ידי מספר מבקרים כאחת ההמצאות והמראה הבולטים ביותר של מדונה, כולל מגזיני האופנה InStyle, והרפרס בזאר.
לצד זה, הקימונו הוכר כאחד מהבגדים הזכורים ביותר שאמן לבש במהלך הופעה בטקס פרסי גראמי.
לואי וירטל דירג את הקליפ במקום ה-49 ברשימת "55 הווידאו קליפים הטובים ביותר מאת מדונה".
ז'וליאן סאוואלה מאאוט דירג את הקליפ של השיר במקום השמיני ברשימת "20 הקליפים המובילים ביותר של מדונה".
ניקול סטה מאיידולטור כינתה את הקליפ כאחד מהקליפים הטובים ביותר של מדונה.
ניקי אוגונאיקה ממגזין Glamour דירגה את הקליפ כאחד מחמשת הקליפים האופנתיים ביותר של מדונה.
מראה הגיישה שוחזר בשנית במהלך הופעתה של מדונה בגיליון מאי – יוני 1999 של המגזין הרפרס בזאר.
הזמרת לקח שליטה יצירתית חלקית על הנושא, וביקשה מהאחראי על הצילומים פטריק דמרצ'לייה לשלב בו אלמנטים מהרומן "זכרונותיה של גיישה", הן מבחינה ויזואלית והן מבחינה טיפוגרפית.
שלוש עטיפות הופצו באזורים שונים ברחבי העולם.
בשנת 2016, מראה הגיישה הותאם לסדרת הטלוויזיה של לוגו "המרוץ לדראג של רו פול", העונה השמינית.
מנחה התוכנית, רופול, הודיע כי על המתמודדים ליצור שמלה בהשראת המראה האייקוני של מדונה.
ארבע מתמודדות דראג קווין לבשו את מראה הגיישה, כולל אחת עם מראה דומה מהקליפ של הזמרת "".
מתמודד חמישי החליט ללבוש קימונו מהקליפ של "Nothing Really Matters", אך שינה אותו במקצת.
תצוגת אופנה זו ספגה ביקורת על ידי Vulture, בשל חוסר הגיוון של המראה האייקוני של מדונה מחוץ ל-"Nothing Really Matters".
מסאהירו איטו ציטט את הקליפ של השיר כאחת ממקורות ההשראה לעבודתו על משחק הווידאו "סיילנט היל 2" (2001).
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם9 בפברואר 1999תקליט 7 אינץ' • תקליט 12 אינץ'האחים וורנר • מאבריק
Nova Deca (בעברית: ילדים חדשים) הוא השיר שייצג את סרביה באירוויזיון 2018 שהתקיים בליסבון, פורטוגל.
השיר בוצע על ידי הזמר סאניה איליץ' בליווי הלהקה בלקניקה.
השיר נכתב על ידי סאניה איליץ', אחותו טאניה איליץ' ודניקה קרסטיץ'.
השיר נבחר ב-20 בפברואר 2018 בתחרות "בואווניצייה" ששודרה בערוץ RTS2 ומהווה את הקדם הסרבי מאז שנת 2003.
"Nothing Fails" (בעברית: "שום דבר לא נכשל") הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה מתוך אלבום האולפן התשיעי שלה, American Life (2003).
הוא נכתב על ידי מדונה, גאי סיגסוורת' וג'ם גריפית'ס, והופק על ידה ביחד עם מירווה אחמדזאי ומארק "ספייק" סטנט, הוא הופץ כסינגל השלישי מתוך האלבום ב-27 באוקטובר 2003. "Nothing Fails" הוא שיר אהבה המבוסס על אקורדים שנעשו באמצעות גיטרה אקוסטית; הוא כולל קטע שירה של מקהלת גוספל.
מבחינה לירית, השיר דן במאהב שהוא האחד לכאורה, וכיצד הפגישה ביניהם לא הייתה סתמית.
נעשו מספר רמיקסים לשיר, כאשר אחד מהם נכלל באלבום הרמיקס של מדונה Remixed & Revisited (2003).
הם ציינו אותו לשבח וכינו אותו כאחת מהרצועות הטובות ביותר מ-American Life, בעוד שאחרים השוו אותו לסינגל הקודם של מדונה "Like a Prayer" (1989), כיוון ששני השירים כוללים שימוש בקטע של מקהלת גוספל.
"Nothing Fails" הופץ בארצות הברית בתקווה לעזור בקידום המכירות של American Life.
עם זאת, הוא לא דורג במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית, מה שהפך אותו לסינגל השני מהאלבום שלא דורג במצעד.
אף על פי שלא דורג במצעד, השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב ומצעד הסינגלים המסחריים.
השיר דורג במקום הראשון בספרד ודורג בעשירייה הפותחת בקנדה ובאיטליה.
על אף שדווח כי יצולם וידאו קליפ ל-"Nothing Fails", הוחלט לגנוז את הרעיון.
השיר בוצע במהלך מסע קידום המכירות של American Life בשנת 2003, יחד עם שירים נוספים מהאלבום ולהיטי העבר שלה.
הוא בוצע גם במהלך סיבוב ההופעות השישי שלה, "Re-Invention World Tour" (2004), תוך שימוש בגיטרה אקוסטית בהופעות.
מבקרים רבים ציינו שמדונה בהופעה הייתה מעין "דמות בודדה", שכן היא הייתה לבדה בעת שניגנה בגיטרה אקוסטית.
לפי לוסי או'בריאן, מחברת הספר "מדונה: כמו אייקון", גרסה שהרעיון המרכזי של American Life היה על "כלום".
זה בא לידי ביטוי בשמות של שירים כמו "Nobody Knows Me", השימוש במילה "לא" ב-"Love Profusion", כמו גם "Nothing Fails".
השימוש בטון השלילי הוביל את מדונה להיות סרקסטית כלפי הדעות של האנשים לגביה.
זאת, תוך הדגשת הידע שלה אודות אהבה ורומנטיקה.
"Nothing Fails" נוצר במקור כרצועה שנכתבה בידי המוזיקאי והמפיק המוזיקלי גאי סיגסוורת' לאשתו.
הוא ביקש מהזמרת ג'ם גריפית'ס לשתף עמו פעולה ובמהלך הפגישה המשותפת הראשונה שלהם, הם כתבו שיר בשם "Silly Thing", בהשראת אשתו של סיגסוורת'.
לדבריו, "אני אף פעם לא כותב שירי אהבה, אך התרגשתי לכתוב לה אחד.
אף פעם לא הייתה לי מערכת יחסים בעייתית איתה, לא הייתה הרבה דרמה.
אך רציתי לכתוב משהו תמים וכנה".
הקלטת הדמו, שנשמעה כמו שיר עם לא קצבי, הושמעה מאוחר יותר עבור מדונה, שאהבה אותו והוסיפה ושינתה חלקים ואת שם השיר.
בספטמבר 2012, סיגסוורת' הדליף את הגרסה המקורית של "Nothing Fails", ותיאר אותה כ"הקלטת דמו בתהליך עבודה של שיר שכתבתי במקור עם ג'ם, אשר הפך מאוחר יותר ל-"Nothing Fails", שנכתב והוקלט בידי מדונה.
הוא בן יותר מעשר שנים".
על "Nothing Fails", גריפית'ס אמר:
"Nothing Fails" הופק על ידי מדונה ומירווה אחמדזאי, עם הפקה נוספת של מארק "ספייק" סטנט.
מפגשי ההקלטה של American Life החלו בסוף 2001, ואז הוקפאו כשמדונה צילמה את "סחף חושים" (2002) במלטה וכיכבה במחזה של וסט אנד Up for Grabs.
היא חזרה לאולפני ההקלטות האולימפיים בסוף 2002 וסיימה את פגישות ההקלטה.
המיקס לרצועה נעשה על ידי מארק "ספייק" סטנט באולפני ההקלטות וסטלייק במערב הוליווד, קליפורניה, בעוד טים יאנג עשה את המאסטרינג של השיר באולפני מטרופוליס בלונדון.
מייקל קולומבייר היה אחראי על עיבוד המיתרים כשג'וף פוסטר משמש כמהנדס המיתרים, עם ניצוח שנעשה באולפני AIR.
עבור הלחן של השיר, אחמדזאי החל לנגן בגיטרות, וסטיוארט פרייס החל לנגן בפסנתר.
"Nothing Fails" כולל הקדמה של גיטרה אקוסטית, שמהווה נושא חוזר ב-American Life.
הגיטרה מלווה בקטע תופים וקולות נמוכים של מדונה וכולל שימוש בצ'לו בחלק הראשון של השיר, בעוד מוזיקת גוספל נשמעת במחצית המאוחרת.
לפי התווים שפורסמו באתר Musicnotes.com בידי הוצאת אלפרד, "Nothing Fails" נכתב בסולם בעל קצב רגיל המאופיין גם בקצב איטי-בינוני של 92 פעימות בדקה.
הוא נכתב במפתח של מז'ור וקולה של מדונה משתרע בין F3 ל-B♭4. השיר עוקב אחר רצף בסיסי של כמהלך ההרמוני שלו.
הפניה ל"עץ החיים" מוסברת במהלך השיר, בעת שמדונה מציינת את הדת בשורה "אני לא דתייה", אך היא מספרת שהיא רוצה להתפלל.
ביל פריסקיס-וורן, מחבר הספר, I'll Take You There: Pop Music and the Urge for Transcendence, תיאר את המילים כבעלות כפל לשון; הוא ציין שהן מדברות על לידה מחדש, הן מבחינה רוחנית והן מבחינת מינית.
מקהלת הגוספל של קהילת לונדון, בראשות ניקי בראון, הקליטה את קולות הרקע בשיר.
מהנדס המיתרים של המקהלה, ג'וף פוסטר, ציין שהיא מנתה "חבורה של זמרים גדולים שביצעו את קולות הרקע בקול גדול.
לפי רולינג סטון ואדבוקט, השיר משתנה ממנגינה "קלה" ומגיע לשיאו בקטע מקהלת הגוספל, הדומה לזו של הסינגל של מדונה, "Like a Prayer" (1989).
גרסת רמיקס לשיר, "Jackie's In Love In The Club Mix", שנעשתה על ידי די ג'יי ג'קי כריסטי, הייתה זמינה לרכישה כאחת מהרצועות הבלעדיות של גרסת המקסי סינגל האמריקאית והאירופאית של השיר.
היא כללה את שירתה של מדונה ואת קטע מקהלת הגוספל.
כריסטי העירה כי "התבקשתי לעשות רמיקס ל-"Nothing Fails" [...] רציתי שהוא יישמע כמו מקהלה בכנסייה".
הרמיקס של פיטר ראוהופר לשיר צורף יחד עם הרמיקסים של הסינגל העוקב, "Love Profusion".
גרסה אחרת, "Jason Nevins Mix", נכללה באלבום הרמיקס של מדונה מ-2003, Remixed & Revisited.
סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic העיר כי ברמיקס הזה, מדונה נשמעת כאילו היא לא בקצב עם המוזיקה של 2003.
"Nothing Fails" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה.
לוסי או'בריאן הגדירה אותו כ"המנון של מסירות" וטענה שמדובר בשיר "המלכותי ביותר ב-American Life".
בנוסף, ציינה לשבח את "האווירה הדרמטית והתיאטרלית" של השיר והוסיפה שקטע המקהלה הפך את השיר לחושפני ואקסטטי.
ג'יי רנדי טארבורלי כתב בספרו, "מדונה: ביוגרפיה אינטימית", שעל אף שהאלבום לא היה "חזק" ו"מגובש", "Nothing Fails" בלט כאחת מהפנינים הבודדות בו.
בביקורת על האלבום כולו, מייקל פאולטה מבילבורד כינה אותו כנקודת השיא ב-American Life, ותיאר את השיר כ"מעורר דמעות".
קן טאקר מאנטרטיינמנט ויקלי כינה אותו "מקסים" והוסיף שהוא "מרענן" ו"רציני" ביחס לשאר שירי האלבום.
אלכסיס פטרידיס מגרדיאן שיבחה קטע סיום המקהלה שבו.
סאל צ'ינקוומני מסלנט כינה אותו כאחד מרגעי השיא באלבום וטען שייתכן ומדובר בשיר הבולט ביותר מתוכו.
איאן יאנגס מ-BBC מיוזיק הפנה ביקורת חיובית כלפי "Nothing Fails", וציין לשבח את ההפקה המוזיקלית האלקטרונית ה"טריקית" של מירווה אחמדזאי.
ג'וני דייוויס מ-NME העיר כי "רק 'Nothing Fails' ו-'Intervention' מצליחים להחזיר את המאזין לסגנון המוזיקלי שאפיין את אלבום האולפן השביעי שלה, Ray of Light, שיצא לאור בשנת 1997".
ג'וש טיראנגיאל מטיים ציין לשבח את השירה של מדונה ב-"Nothing Fails" ותיאר אותה כ"רגועה" ו"מצערת".
הוא הוסיף שהיא מורכבת מ"שפע של נשמה".
ב-Telegram & Gazette החמיאו למיזוג בין הרוחניות לבין החושניות בשיר.
ג'ון פארלס מניו יורק טיימס האמין ש-"Nothing Fails" מסוגל לגרום למאזין לחוש רגשות מסוימים, כמו גם חווית התבוננות פנימים, בשונה משאר השירים של מדונה".
Club טען שהשיר "מהדהד" ו"רגשי", אך מתח ביקורת אודות קטע השירה של המקהלה.
בביקורות פחות חיוביות ואף שליליות אודות "Nothing Fails", צ'אק טיילור מבילבורד אמר שהוא "ממחיש את כל מה שהופך את [American Life] לטחון ומעובד מדי".
בן רטליף מרולינג סטון השווה אותו באופן שלילי ל-"Like a Prayer" והעיר שהוא קרוב הרבה יותר למה שהיא [מדונה] הפכה לטובה בו: הרעיון של שינוי צורה באמצעות אהבה", והוסיף שההבדל ב-2003 הוא שאין לה את השאיפה שהייתה לה באותה העת בה הוציאה את "Like a Prayer".
ב-Stylus Magazine השוו אותו באופן שלילי ל-"Like a Prayer" וזאת, בנוסף לכך שכינו אותו "מיושן" וככזה ה"מוקיע את הדת".
ג'ים דרוגאטיס משיקגו סאן-טיימס טען שהשורה "אני לא דתייה" ("I'm not religious") גורמת לבלבול, שכן מדונה מתייחסת לישו והשטן בשירים אחרים באלבום.
בעקבות האכזבה המסחרית של "American Life" ו-"Hollywood" (שני הסינגלים הראשונים מ-American Life) הופצה דרך מאבריק רקורדס גרסת רמיקס של "Nothing Fails" שנשלחה לרדיו להיטים עכשוויים בתקווה לצבור הצלחה מסחרית ברחבי ארצות הברית.
השיר נשלח לרדיו מיינסטרים טופ 40 ב-28 באוקטובר 2003. "Nothing Fails" לא זכה להצלחה רבה במדינה; עם זאת, הוא זכה להצלחה מסחרית במצעדי הדאנס.
לפי פרד ברונסון, יציאתו של השיר כסינגל הובילה לכך שהוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים המסחריים ומצעד סינגלי הדאנס המסחריים, ב-27 בדצמבר 2003, באותו השבוע שבו הוא דורג ב-20 העליונים במצעד שירי הדאנס קלאב.
השיר "Me Against the Music" מאת הזמרת-יוצרת האמריקאית בריטני ספירס, שבו השתתפה מדונה, ו-"Nobody Knows Me", דורגו גם הם ב-20 העליונים באותה העת, מה שהפך אותה לאמנית היחידה שיש לה שלושה שירים ב-20 העליונים במצעד בו-זמנית.
עם זאת, "Nothing Fails" נמכר בפחות מ-10,000 עותקים לפי נילסן סאונדסקאן, מה שסימן אותו כאחד מהסכומים הנמוכים ביותר באותה התקופה עבור שיר שדורג במקום הראשון במצעד.
במצעד סינגלי הדאנס המסחריים השנתי, "Nothing Fails" דורג במקום השני, בעוד "Me Against the Music" ו-"Love Profusion" דורגו במקום הראשון והשלישי, בהתאמה.
בילבורד דיווחו שמדונה הייתה לאמן הראשון בתולדות המצעד שהצליח לעשות זאת.
באוסטרליה, חברת התקליטים האחים וורנר הפיצה את "Nothing Fails" כמקסי סינגל.
ההוצאה נחשבה לאלבום רשמי על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) בשל מספר הרצועות השונות שהוא כלל; הוא לא הצליח להופיע במצעד האלבומים של ה-ARIA.
עם זאת, הוא הופיע במצעד אלבומי הדאנס של ה-ARIA ודורג בשיאו במקום השישי.
השיר דורג בעשירייה הפותחת בקנדה.
באירופה, "Nothing Fails" זכה להצלחה מתונה במצעדים.
באוסטריה, "Nothing Fails" הופיע לראשונה במקום ה-74, ושבוע לאחר מכן, הגיע בשיאו למקום ה-51, והמשיך לשהות במשך שישה שבועות במצעד בסך הכול.
ב-3 בינואר 2004, "Nothing Fails" הופיע לראשונה במקום ה-50 במצעד הסינגלים של פלנדריה; אותו המקום נחשב למיקום השיא שלו במצעד.
עם זאת, הוא הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד הסינגלים של ולוניה.
השיר הופיע לראשונה במקום ה-16 במצעד הסינגלים הדני, והגיע בשיאו למקום ה-11 בשבוע העוקב אליו.
השיר הופיע לראשונה במקום ה-34 במצעד הסינגלים הצרפתי ב-30 בנובמבר 2003. בשבוע השני, החל לרדת ודורג במקום ה-97, כמעט ארבעה חודשים לאחר מכן.
מכירותיו המשוערות בצרפת עומדות על 24,818 עותקים שנמכרו.
השיר זכה להצלחה מסחרית באיטליה, והגיע לעשירייה הפותחת במצעד הסינגלים שלו, ובמצעד הסינגלים הספרדי דורג בשיאו במקום הראשון.
במצעד הסינגלים הגרמני, השיר הגיע בשיאו למקום ה-36.
אף וידאו קליפ לא צולם לקידום "Nothing Fails".
בהתחלה, דווח בדיילי מירור כי מדונה תכננה לצלם את הקליפ בישראל עם השחקן מייקל דאגלס.
לדברי פולי גרהאם מהעיתון, בכירים מטעם האחים וורנר היו מודאגים לגבי שלומה של הזמרת בישראל, אך מדונה הייתה נחושה.
"מנהלי התקליטים שלה באמת מודאגים מזה.
הם מנסים לדבר איתה, אבל היא לא מתרגשת מזה.
היא אמרה להם שזה הגיוני לצלם אותו בישראל כיוון שהקבלה מקורה משם.
מדונה לא הוטרדה במיוחד מהבטיחות שלה ומהסיכונים הפוטנציאליים שלה.
היא לא חושבת שזה גרוע כמו שזה נראה".
בעלה באותה העת, גאי ריצ'י, התמודד גם הוא עם קשיים במהלך העבודה על הסרט שלו, "אקדח" (2005), שנדחה על ידי בכירי סרטי סוני כיוון שהוא הכיל התייחסויות לקבלה, והם ביקשו מריצ'י לכתוב מחדש את התסריט.
כיוון שהקליפ עצמו כלל סמלים שנלקחו מהקבלה, מדונה החליטה בסופו של דבר לא לצלם אותו.
הדיווחים הללו הופרכו מאוחר יותר על ידי האמנית במהלך ריאיון לתחנת הרדיו של סן פרנסיסקו Alice 97.3, שם היא הסבירה שלא יצולם קליפ לסינגל (ב-27 ביולי 2017 הועלה האודיו הרשמי של "Nothing Fails" לערוץ היוטיוב שלה).
כדי להתחיל לשווק ולקדם את American Life, יצאה מדונה לסיבוב הופעות עולמי שכלל 17 הופעות באירופה ו-39 באמריקה הצפונית (56 הופעות בסך הכול).
אחת מההופעות הללו, שאירעה באולפני Total Request Live בניו יורק, הוצגה על ידי MTV בספיישל בשם Madonna on Stage & on the Record.
בהנחייתו של קרסון דיילי , היא שרה את "Nothing Fails" ושירים נוספים מ-American Life תוך שהשיבה לשאלות של הקהל.
מדונה ביצעה את השיר בחנות HMV באוקספורד בפני 500 איש.
היא לבשה כומתה שחורה, חולצה מנוקדת, מכנסיים שחורים ונעלי עקב.
היא גם ניגנה בגיטרה אקוסטית במהלך כמה שירים וניגנה את האקורדים הלא נכונים בתחילת "X-Static Process".
בשנה שלאחר מכן, מדונה ביצעה את השיר במהלך סיבוב ההופעות העולמי, "Re-Invention World Tour", כשיר ראשון מהחלק האקוסטי שלו.
היא הגיעה לבמה לבושה בחליפה שחורה של סטלה מקרטני ולוותה בגיטרה אקוסטית בעת הביצוע שלו.
ג'יין סטיבנסון מטורונטו סאן תיארה את מדונה כ"דמות בודדה", שכן היא הייתה לבדה בעת שניגנה בגיטרה אקוסטית.
ברט מקייב מ-Baltimore City Paper תיאר זאת כהופעת "חימום".
במהלך ההופעה באירלנד, היא לבשה מעיל שחור והייתה מוגנת בידי מטרייה בעת ביצוע השיר, בשל הגשם שירד.
התרחשות זו הוזכרה בסרט התיעודי, "אני הולכת לספר לכם סוד" , שעסק בסיבוב ההופעות כולו.
הקרדיטים מותאמים מהערות האלבום של American Life.
מירווה אחמדזאי – גיטרה, הפקה, תכנות
מארק "ספייק" סטנט – הפקה נוספת, אודיו מיקסינג
מקהלת הגוספל הקהילתית של לונדון – עיבוד מקהלה
מייקל קולומבייר – סידור מיתרים
טים יאנג – אודיו מאסטרינג
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורארצות הברית27 באוקטובר 2003רדיו להיטים עכשוויים • רדיו עכשווי למבוגריםהאחים וורנראוסטרליה15 בדצמבר 2003תקליטורגרמניההממלכה המאוחדת24 בפברואר 2004
November Rain (בתרגום מאנגלית: גשם של נובמבר) היא בלדת רוק של להקת הרוק הכבד האמריקאית Guns N' Roses שנכתבה על ידי סולן הלהקה אקסל רוז.
השיר יצא לאור כסינגל בשנת 1992 מתוך אלבום האולפן השלישי של הלהקה, Use Your Illusion I, אשר יצא לאור בשנת 1991. הוא כולל תזמורת מלווה והוא מוכר בהיותו אחד מהשירים הארוכים ביותר בדיסקוגרפיה של הלהקה.
השיר הגיע לשיא במקום 3 ברשימת הבילבורד הוט 100 בארצות הברית, מה שהופך אותו לשיר הארוך ביותר בהיסטוריה שנכנס לעשירייה הראשונה ברשימה.
זהו גם השיר השלישי הארוך ביותר שנכנס לרשימת 100 החמים (השני הארוך ביותר בזמן פרסומו).
מאז השקתו, השיר מכר יותר ממיליון עותקים ברחבי העולם.
על פי טרייסי גאנז, גיטריסט לשעבר של L.A.
Guns וחבר מייסד, אקסל רוז עבד על השיר מאז 1983. בראיון, הוא אמר את הדברים הבאים על "November Rain":
בשנת 1998, הוציאה חברת התקליטים Waggle Records באוסטרליה שני אלבומים שנקראו November Rain/In Concert ומעבר להופעה לא מזוהה שמציעה גרסה אקוסטית גסה של השיר.
גרסה מוקדמת זו של השיר כוללת גיטרה אקוסטית, רוז על שירה ומקהלה ברקע, כמו בגרסת האלבום Use Your Illusion I, אך היא אינה כוללת את סולואי הגיטרה, או את האאוטרו.
ככזה, גרסה זו של השיר הגיעה בזמן אמת לזמן של 4:43.
סלאש קבע באוטוביוגרפיה שלו כי גרסה של 18 דקות של "November Rain" הוקלטה בסשנים עם הגיטריסט של להקת "נצרת" מני צ'רלטון ב-1986, לפני תחילת ההקלטות של Appetite for Destruction.
על פי סיפור שסיפר רוז לקהל במהלך הסיור של סיבוב ההופעות לאלבום Chinese Democracy במהלך שנת 2006, אף אחד מחברי הלהקה לא רצה להשתתף בהפקת השיר הזה (או בלדה בולטת אחרת, "Estranged").
סלאש ומק'אגן התנגדו במיוחד להיסחף אל בלדות סימפוניות, והרגישו את בחירתם של שירי רוק ישנים יותר.
עם זאת, רוז דיבר איתם על זה בדיונים באולפני Can-Am (שם חלק מהאלבום הוקלט והופק).
טענות של הבדלים מוזיקליים קשים כאלו נחקקו במיוחד על ידי סלאש באוטוביוגרפיה שלו.
סלאש טען כי אחד מהסולואים שהוא ניגן בגרסת האלבום היה אותו סולו שאלתר כששמע את השיר בפעם הראשונה.
זהו השיר השני הארוך ביותר באלבום Use Your Illusion I (הארוך ביותר הוא "Coma" באורך של 10:14).
זהו השיר השלישי הארוך ביותר של Guns N' Roses, אחרי "Estranged" באורך של 9:24 מ-Use Your Illusion II.
הסימפוניה הבולטת של השיר כוללת תזמורת של כלי מיתר, המנוצחת על ידי רוז.
רוב הביצועים החיים במהלך סיבוב ההופעות של Use Your Illusion חסרי תמיכת התזמורת של השיר (פרסי הקליפים של מוזיקה של MTV משנת 1992 נחשב לאחד מיוצאי הדופן הטובים ביותר).
זהו השיר הארוך ביותר שהגיע לטופ 10 של הבילבורד הוט 100.
"November Rain" נבחר למקום הראשון ב-Rock 1000 2006, ספירה שנתית של 1,000 שירי הרוק הכי מושמעים ברדיו על ידי מאזיני ניו זילנד.
ונבחר למקום שני במצעד של 2007, ואת מקומו תפס Back In Black של AC/DC.
השיר הגיע לטופ שירי האלבומים של סקר הקוראים של GN'R fanzine Controversy בשנת 1993, כשהוא נלחם עם "Coma".
השיר הגיע למקום 140 ב-200 השירים הגדולים של שנות ה-90 של Pitchfork.
בצ'ילה, השיר הגיע למקום 73 ברדיו הצ'יליאני של רוק ופופ.
השיר נכתב בסולם בי מז'ור ובי מינור.
ביולי 2018, היה הקליפ של השיר לקליפ הראשון מהמאה ה-20 שקיבל מיליארד צפיות ביוטיוב.
כמו כן, הקליפ נחשב לאחד מהווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים.
ב-15 בפברואר 2023 הווידאו קליפ הרשמי לשיר מנה שני מיליארד צפיות.
לפני יציאתו לאור של Use Your Illusion I, השיר הוצג לראשונה בלייב ב-Deer Creek Music Center ב-29 במאי 1991. "November Rain" היה מרכיב עיקרי בהופעות של הלהקה מאז שיצא בשנת 1991. באותה תקופה, רוז נהג לבצע לפני השיר הנ"ל את השיר "It's Alright" של להקת Black Sabbath.
מאוחר יותר, בשנות האלפיים נהג לבצע לפני כן את השיר "Anothrer Brick in the Wall Part 2" מאת להקת Pink Floyd, ובסופו ביצע גרסאות אינסטרומנטליות לשניים משיריו של אלטון ג'ון, "Goodbye Yellow Brick Road" ו-"Someone Saved My Life Tonight".
בסיבוב ההופעות Not in this Lifetime Tour נהג רוז לבצע בסוף השיר את סולו הפסנתר מהשיר "Layla" של להקת Derek and the Dominos.
במהלך ההיסטוריה של הלהקה, סולואי הגיטרה בשיר עברו ידיים רבות.
מאז שנת 2001, רוז שר את שתי השורות האחרונות של השיר בפלסט.
הלהקה ביצעה גרסה חיה מלאה של השיר עם אלטון ג'ון על שני פסנתרים בסוף טקס ה-VMAs של שנת 1992.
בהופעה ביוסטון, ב-8 באוגוסט 2016, הפסנתר של רוז לא נשמע תקין.
הוא הבחין בכך במהלך הבית הראשון, אבל בסופו של דבר עצר בתחילת הבית השני והודיע כי הפסנתר נשבר.
אחרי שצחק מהאירוע, הוא המשיך את השיר עם הפסנתר השבור.
סולו הגיטרה המפורסם שמסיים את השיר שולב בסצנת הקרב האחרונה בסרט "תור: אהבה ורעם", בה ת'ור והילדים נלחמים בגור והמפלצות.
אקסל רוז – שירה, פסנתר, תכנות סינתיסייזר, שירת מקהלה, קולות רקע
איזי סטראדלין – גיטרת קצב, קולות רקע, שירת מקהלה
דאף מק'אגן – גיטרת בס, קולות רקע, שירת מקהלה
מאט סורום – תופים, קולות רקע, שירת מקהלה
דיזי ריד – קולות רקע, שירת מקהלה
שאנון הון – קולות רקע, שירת מקהלה
יוהאן לנגלי – תכנות סינתיסייזר
רבה שו – קולות רקע, שירת מקהלה
סטיוארט ביילי – קולות רקע, שירת מקהלה
Nothing Breaks Like a Heart (בעברית: שום דבר לא נשבר כמו לב) הוא שיר של המוזיקאי הבריטי מארק רונסון בהשתתפות הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס.
השיר יצא לאור ב-29 בנובמבר 2018 על ידי תקליטי RCA בתור הסינגל המוביל מאלבום האולפן החמישי של רונסון, Late Night Feelings.
במאי 2018, פורסם במדיה החברתית שהם עובדים יחד באולפן.
ביוני 2018 הכריז רונסון שהשיר יצא בקרוב.
רונסון וסיירוס הופיעו לראשונה עם השיר בתוכנית "המופע של גרהם נורטון" ב-7 בדצמבר 2018.
סיירוס העלתה הצצות לווידאו קליפ בטוויטר ואינסטגרם ב-26 בנובמבר 2018. הווידאו קליפ צולם באוקטובר 2018 בקייב, אוקראינה.
הווידאו קליפ יצא ב-29 בנובמבר 2018. גרסה נוספת לקליפ של השיר יצאה ב-30 בנובמבר 2018 וזמינה אך ורק לספוטיפיי.
בארצות הברית, השיר נכנס למקום ה-67 במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשיר ה-46 של סיירוס שנכנס למצעד.
בבריטניה, השיר נכנס למקום העשירי במצעד הסינגלים הבריטי.
בשבוע השני, השיר עלה למקום הרביעי ולבסוף הגיע למקום השני.
"Nothing Rhymed" (בעברית: "מאומה לא מתחרז") הוא שיר מאת הזמר-יוצר האירי גילברט או'סאליבן שנכתב והוקלט בשנת 1970.
השיר יצא באוקטובר 1970. הוא הגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי, מקום שני באירלנד, ולמקום הראשון בהולנד.
זה היה סינגל הבכורה של או'סאליבן שהפך ללהיט.
"Nothing Rhymed" נכלל באלבומו של או'סאליבן "Himself" משנת 1971.
או'סאליבן סיפר שהמניע לכתיבת השיר היה סרט שראה בטלוויזיה על ילדים מורעבים באפריקה.
הבסיסט הרבי פלאוורס השתתף בהקלטה המקורית.
ההיסטוריון של מוזיקת הפופ פול גמבצ'יני תיאר את השיר בתוכנית תיעודית "Kings of 70s Romance" של ה-BBC משנת 2007 כ"אחד השירים הגדולים של כל הזמנים".
המוזיקאי פול ולר אמר שהשירים "Nothing Rhymed" ו-"" הם "שניים מהשירים האהובים עליו ביותר".
שיר זה זכה למספר גרסאות הכיסוי הרבות ביותר מבין שיריו של או'סאליבן.
טום ג'ונס, שגורדון מילס היה גם המנהל שלו, הקליט גרסה לאלבומו "She's A Lady" מ-1971. באותה שנה הקליטה להקת I Profeti גרסה עם מילים באיטלקית שיצאה באלבום "Era Bella.
איבון אלימן ביצעה גרסת כיסוי של השיר לאלבום הבכורה שלה מ-1972. ב-1976 ביצע ברטון קאמינגס מלהקת The Guess Who את השיר לאלבום הסולו הראשון שלו.
הזמרת-יוצרת הקנדית אם גרינר הקליטה גרסת כיסוי של השיר לאלבומה "Songs of Love and Death" משנת 2005. הזמר מוריסי החל ב-2002 לבצע את השיר בהופעותיו.
ב-1970 הקליטה בישראל דבורה דותן את השיר תחת השם "לקוות ולחיות".
השיר יצא על תקליטון בהפקת חברת "הגר" כצד ב' של "הבלדה על יואל משה סלומון.
Nothing in This World (בעברית: שום דבר בעולם הזה) הוא שיר של הידוענית האמריקאית פריס הילטון מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, Paris.
השיר נכתב על ידי ד"ר לוק ושפרד סולומון והופק על ידי לוק גם כן.
השיר הגיע למקום השישי במצעד שירי הפופ רוק של ונצואלה.
בילבורד כינה את השיר כ"תכשיט שמח וקליט נוסף של פריס הילטון".
הוא נשלח באופן רשמי לרדיו טופ 40 / מיינסטרים בארצות הברית ב-28 באוגוסט 2006. בבריטניה, הסינגל הפיזי יצא ב-6 בנובמבר 2006, והיה ניתן להוריד אותו באופן דיגיטלי שבוע קודם לכן.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-9 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הרשמי של "Nothing in This World" צולם ובוים על ידי סקוט ספיר בלוס אנג'לס ב-5 ו-6 בספטמבר 2006, בבית ספר תיכון בדרום פסדינה ובלונג ביץ', קליפורניה.
חלק מהקליפ נעשה וצולם בהשראת הסרט הקולנוע האמריקאי "איזו מין שכנה", משנת 2004.
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-3.1 מיליון צפיות.
Nothing Was the Same הוא אלבום האולפן השלישי של הראפר הקנדי דרייק.
האלבום יצא לאור ב-24 בספטמבר 2013, על ידי חברות התקליטים OVO סאונד, ריפבליק רקורדס ויאנג מאני אנטרטיינמנט, והופץ על ידי קאש מאני רקורדס.
העבודה על האלבום החלה בשנת 2012 והמשיכה עד לאמצע 2013. כמפיק בפועל של האלבום, דרייק גייס אמנים כגון 2 צ'יינז, ביג שון, מאג'יד ג'ורדן, ג'יי זי, ג'נה אייקו וסמפה עבור הופעות אורח באלבום.
בהפקת האלבום השתתפו מפיקים כגון 40 ומפיקים אחרים מחברת OVO סאונד, כדוגמת בוי-1דה, מייק זומבי, ניינטין85 ודיטייל.
על פי דרייק, לאלבום סגנון ומפעם שונים והוא "תמציתי וברור יותר" בהשוואה לאלבומו הקודם, Take Care, כשנושאו סובב סביב "ניצחונות ובעיות העולם".
האולפנים השונים בהם הוקלט האלבום כוללים, בין היתר, את אולפנו של הזמר מרווין גיי לשעבר, Marvin's Room .
דרייק ציין את גיי כהשפעה על הכיוון האומנותי של האלבום לשלב מוזיקת היפ הופ עם בלדות.
הפקת האלבום כוללת שימוש בלולאות של כלי הקשה ופסנתר.
מפיקי האלבום ציינו כי השראה נוספת נשאבה ממפיקי מוזיקה אלקטרונית בריטים כגון ג'יימס בלייק, וממוזיקת טכנו מדטרויט.
"Wu-Tang Forever" יצא לאור כסינגל השיווקי של האלבום.
"Started from the Bottom" ו-"Hold On, We're Going Home" הגיעו לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100. בנוסף, דרייק יצא לסיבוב הופעות ביחד עם פיוצ'ר, מיגל ו-PartyNextDoor מאוקטובר עד לדצמבר 2013, בשם , על מנת לקדם את האלבום.
האלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה המקצועיים ודורג כאלבום הטוב ביותר משנת 2013 על ידי מגזינים שונים.
האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה והגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם 658,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון לצאתו.
בשלושת החודשים הראשונים לצאתו, האלבום הפך לאלבום השביעי הנמכר ביותר בשנת 2013 בארצות הברית.
האלבום נכנס גם היישר אל המקום הראשון במצעדים של קנדה ודנמרק, ואל המקום השני באוסטרליה ובריטניה, וזכה בתואר הפלטינה המרובעת מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
בטקס פרסי גראמי ה-56, האלבום קיבל מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הראפ הטוב ביותר".
במרץ 2012, במהלך סיבוב הופעות בבריטניה, כתמיכה באלבום Take Care, דרייק הכריז בריאיון כי החל לעבוד על אלבומו השלישי.
באפריל 2012, דרייק אמר כי לאלבום הבא שלו סגנון ומפעם שונים מאלבומו הקודם.
זאת בשל הלך הרוח השונה שלו ומעברו לאזור הידן הילס-קלבסאס, שם היה שכן של הראפר האמריקאי קניה וסט.
בראיון ל-GQ, סיפר דרייק: "זה הרגע להגיד שאם רציתי לעשות ראפ כל הזמן, ראפ אמיתי, אני אעשה, אבל אני אוהב גם לעשות מוזיקה.
אני אעשה זאת בשבילכם ממש עכשיו.
זה הסיפור שלי… אני מנסה לחזור להיות הילד במרתף.
להגיד מה שהוא רוצה להגיד.
ואני מנסה לגרום לזה להחזיק מעמד".
ב-10 בפברואר 2013, הלילה בו דרייק זכה בפרס גראמי לאלבום הראפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-55, הוא הכריז כי שם אלבומו הבא הוא Nothing Was the Same.
במהלך ראיון עם ראיין סיקרסט בשטיח האדום, דרייק סיפר למגזין , "אני חושב שמוזיקה זה תהליך שכולנו עוברים", הוא אמר, "זו אבולוציה.
אתה כל הזמן מבין מה מתאים לך".
הוא הסביר את ההבדל בין Nothing Was the Same ו-Take Care למגזין XXL, באומרו:
דרייק ציין כי לאלבומו הכפול של מרווין גיי משנת 1978, Here, My Dear הייתה השפעה רבה על כיוונו המוזיקלי של האלבום לבלדות, בעדיפות על "ראפ ישיר".
הוא החל להקליט את האלבום באולפנו הישן של גיי, Marvin's Room .
מאוחר יותר, סיפר בראיון ל-MTV, "האלבום הזה הוא לא עוד אלבום ראפ ישיר, אני לא אעשה לעולם אלבום ראפ ישיר.
לא ככה נכנסתי לזה וזה אף פעם לא מה שאעשה.
אני יוצר שירים עבור אנשים".
בנוסף, הוא דיבר על מרווין גיי בשנית, באומרו: "יש לי שאיפות להיות מרווין גיי בעורפי.
אז אני רק רוצה לשיר על הניצחונות והבעיות בעולם באלבום אחד".
באותו הראיון, הוא הרחיב עוד על ההבדל בין Nothing Was the Same ל-Take Care, באומרו: "המוזיקה שאני עושה היא תמציתית יותר, ברורה יותר, הצלחתי להעביר את מחשבותי הרבה יותר טוב באלבום זה.
Take Care הוא אלבום נהדר אבל הקשבתי לו והבנתי איפה אני יכול לעשות טוב יותר ואני חושב שהצלחתי טוב יותר באלבום הזה".
הפקת Nothing Was the Same כוללת שימוש בלולאות כלי הקשה ופסנתר.
מפיקי האלבום ציינו כי השפעה נוספת נשאבה ממוזיקת טכנו מדטרויט ואמני מוזיקה אלקטרונית בריטים כגון ג'יימס בלייק.
במרץ 2012, דווח כי דרייק נמצא באולפן ההקלטות יחד עם הראפר 2 צ'יינז והמפיק המוזיקלי 40. דרייק ציין כי הוא קיווה שהוא יוכל לעבוד יחד עם המפיק האנגלי ג'יימס xx במהלך שהותו בבריטניה, באומרו כי הוא רוצה שתהיה לו "נוכחות גדולה יותר" באלבום.
המפיק האמריקאי ג'ייק ואן הפיק שיר לדרייק, שבמקור היה אמור לצאת במסגרת הפסטיבל השנתי OVO Fest.
ב-26 ביוני 2012 פורסם סרטון ב-Vimeo בו דרייק מציג את השיר תוך עישון נרגילה.
בדצמבר 2012, המפיק והראפר האמריקאי יאנג צ'ופ חשף כי הוא עבד על שיר יחד עם דרייק.
בנוסף לכך, הוא פרסם שני שירים להורדה בחינם, ביחד עם הזמר-יוצר ג'יימס פונטלרוי .
בשנת 2013, נראה דרייק באולפן ההקלטות עם הראפר ג'יי זי, ויחד עבדו על השיר "Pound Cake".
ב-3 ביוני 2013, דרייק חשף את האורחת הראשונה באלבום, הזמרת-יוצרת ג'נה אייקו, ולאחר מכן אמר כי הוא היה לאחרונה באולפן הקלטות יחד עם הזמר אנתוני המילטון .
ב-15 ביוני 2013, דרייק חשף בתחנת הרדיו Hot 107.9 כי הוא ביצע את תהליך ההקלטה הסופי של האלבום.
ב-3 בספטמבר 2013, דרייק חשף בטוויטר כי העבודה על המיקס והמאסטרינג של האלבום הסתיימה.
ביולי 2013, דווח במגזין Complex כי דרייק היה באולפן הקלטות יחד עם אמנים שונים, כגון פיוצ'ר, ריק רוס, ג'סטין טימברלייק, שאדיי, מיגוס, סאוקראטס , TLC ומיגל, במהלך העבודה על האלבום.
בנוסף, דווח כי דרייק עבד עם מפיקים שונים במהלך שהותו באולפן, כגון היט-בוי, ג'אסט בלייז, צ'ילי גונזלס , מייק ויל מייד איט, זייטובן , בינק , דיטייל, ג'יימס בלייק, סוויז ביטס וטימבלנד.
ב-27 ביולי 2013, דרייק פרסם תמונה שלו ושל הזמר הקנדי דה ויקנד באולפן ההקלטות.
באוגוסט 2013, דרייק סיפר למגזין רולינג סטון במהלך ראיון כי באלבומו הבא יהיו הופעות אורח של ג'יי זי וליל ויין, עם הפקה מוזיקלית של הדסון מוהוק.
בגיליון של חודש ספטמבר של המגזין, אישר דרייק כי המפיק הראשי של האלבום הוא 40, ומופיעות בו הפקות נוספות של היט-בוי, בוי-1דה, דיטייל והדסון מוהוק.
בנוסף, אישר כי עבד יחד עם הזמר ומפיק הפוסט-דאבסטפ ג'יימס בלייק.
רשימת הרצועות הסופית של האלבום הכילה הופעות אורח של ג'נה אייקו, מאג'יד ג'ורדן, סמפה, ג'יי זי, ביג שון ו-2 צ'יינז.
ב-21 באוגוסט 2013 חשף דרייק כי עטיפת האלבום עוצבה על ידי הצייר האמריקאי קאדיר נלסון מקרוליינה הדרומית, שעיצב את העטיפה של אלבומו של מייקל ג'קסון לאחר מותו, Michael.
בשתי הגרסאות של העטיפה נראים פרופילים שונים של דרייק; המהדורה הסטנדרטית מציגה את דרייק כילד ומהדורת הדלוקס מציגה את דרייק כמבוגר.
הגרסה הצעירה של דרייק מעוטרת בתסרוקת אפרו ולגרסה המבוגרת שלו יש שרשרת מזהב.
שתי העטיפות מכילות בתוכן שמיים כחולים.
עטיפתו של האלבום הושוותה לאלו של Illmatic של נאז, Ready to Die של הנוטוריוס בי.
"מהי אותה עטיפת אלבום בעיניי, זו העובדה שאלו המחשבות הברורות והתמציתיות ביותר שלי מעכשיו, והזיכרון הטוב ביותר שלי אז", אמר דרייק, "שתי העטיפות יהיו זמינות זה לצד זה בחנויות, כך שהצרכנים עשויים לבחור איזה מהם הם רוצים".
מעצב העטיפה, קאדיר נלסון, אמר ל-MTV: "דרייק רצה ציור חתימה, הוא לא רצה משהו שנראה כמו עטיפת אלבום היפ הופ.
הוא רצה משהו שיהיה קצת יותר אמנותי ויש לו יותר משקל, אז עשיתי מספר סקיצות, וכשבררתי מה הוא אוהב, פסלתי את כולם ביחד".
בנוסף, אמר כי הוא האזין למוזיקה של דרייק באולפן על מנת לקבל השראה, ונתן לדרייק ציור באיכות מלאה של עטיפת האלבום.
עטיפת האלבום זכתה בתואר עטיפת האלבום הרביעית הטובה ביותר משנת 2013 של מגזין Complex.
בנוסף, מגזין XXL דירג את העטיפה ברשימת עטיפות האלבומים הטובות ביותר משנת 2013.
ב-22 ביוני 2013, דרייק הכריז כי האלבום עתיד לצאת בתאריך 17 בספטמבר באותה השנה באמצעות הטוויטר שלו.
יום לאחר מכן, הוציא את הטריילר הראשון לקידום האלבום, בו נראים דרייק וחבריו שותים אלכוהול עם פרס גראמי לאלבום הראפ הטוב ביותר שלו על אלבומו הקודם Take Care.
ב-21 באוגוסט 2013, תאריך יציאת האלבום נדחה בשבוע מ-17 בספטמבר ל-24 בספטמבר.
ב-10 בספטמבר 2013, דרייק הוציא את הטריילר השני לקידום האלבום, המכיל את השיר "Trophies", שהופק על ידי היט-בוי.
בסרטון נראים דרייק ופמלייתו נוהגים במכוניות יוקרה שונות כגון בנטלי, למבורגיני ובוגאטי, כשעל כולם דגלים קנדיים קטנים והם נוסעים ברחוב ריק.
במרץ 2013, דרייק הציג שיר בשם "5AM in Toronto", המהווה המשך לשיר "9AM in Dallas" מתוך אלבום הבכורה של דרייק, Thank Me Later.
באותו החודש, צילם וידאו קליפ לשיר, שפורסם ב-1 באפריל 2013. ב-15 באפריל 2013, דרייק הוציא שני שירים נוספים, "No More Friends" (שנכלל באלבומו של די.
חאלד, Suffering from Success) ו-"Girls Love Beyoncé"', שמכיל סימפול מתוך שירה של להקת דסטיניז צ'יילד, "Say My Name", ומכיל הופעת אורח של ג'יימס פונטלרוי .
ב-17 ביוני 2013, הודלף שיר של דרייק בשם "On My Way" אשר הוקלט בשנת 2010. השיר מכיל אף הוא הופעת אורח של ג'יימס פונטלרוי.
ב-22 ביוני 2013, דרייק הוציא ארבעה שירים לסטרימינג באמצעות האתר הרשמי שלו, בהם שיתופי פעולה עם ג'יי קול, PartyNextDoor ומיגוס, ושיר בשם "The Motion".
בנוסף, אושר כי שירים אלו יצאו על מנת לקדם את האלבום בלבד, ולא יופיעו ברשימת הרצועות שלו.
אף על פי כן, "The Motion" נכלל כרצועת בונוס במהדורת ה-Best Buy של האלבום.
ב-18 ביוני 2013, דרייק הכריז על סיבוב הופעות אשר נתמך על ידי האלבום ויתחיל ב-25 בספטמבר 2013 בפורטלנד, אורגון.
בסיבוב ההופעות, שנקרא , התארחו הזמרים פיוצ'ר, מיגל ו-PartyNextDoor מ-OVO סאונד.
בחודשים שקדמו לצאת האלבום, דרייק הופיע על שערים של שלל מגזינים, כגון בילבורד, GQ ו-XXL.
ב-20 בספטמבר 2013, דרייק הודיע כי דחה את סיבוב ההופעות בעקבות "לוח חזרות אינטנסיבי ודרישות הפקות טכניות שיהיו חלק מהמופע".
סיבוב ההופעות נדחה ל-19 באוקטובר עד ל-16 בדצמבר.
בינואר 2013, דרייק נצפה מצלם וידאו קליפ לשיר חדש בשם "Started from the Bottom", שבוים על ידי דיירקטור X .
מאוחר יותר, דרייק הכריז כי יוציא את השיר כסינגל הראשון מתוך אלבומו השלישי, ביום של טקס פרסי גראמי ה-55 .
למרות זאת, השיר יצא לאור ב-1 בפברואר, תשעה ימים לפני המועד המתוכנן, ופורסם בחנות האייטונס חמישה ימים לאחר מכן.
ב-10 בפברואר 2013 פורסם הווידאו קליפ של השיר.
השיר נכנס למצעדים של מדינות רבות, והגיע בשיאו למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הפלטינה הכפולה, על מכירות של 2,000,000 עותקים בארצות הברית.
ב-4 באוגוסט 2013, נחשף כי דרייק יוציא בקרוב את הסינגל השני מתוך האלבום, שנקרא "Hold On, We're Going Home", עם הופעת אורח של מאג'יד ג'ורדן והפקה מוזיקלית של נואה "40" שביב וניינטין85, ויצא לאור בחנות האייטונס ב-7 באוגוסט.
ב-24 בספטמבר 2013, בסמוך לצאת האלבום, פורסם הווידאו קליפ הנלווה ל-"Hold On, We're Going Home".
השיר הגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום החמישי במצעד הקנדה הוט 100.
דרייק פרסם שיר מתוך האלבום בשם "All Me" באמצעות SoundCloud ב-1 באוגוסט 2013. השיר מכיל הופעות אורח של הראפרים 2 צ'יינז וביג שון, והוא הופק על ידי קיי ויין .
ב-24 בספטמבר, תאריך צאתו של האלבום בארצות הברית, השיר נשלח לרדיו האורבני כסינגל השלישי מתוך האלבום.
ב-12 בספטמבר 2013, דרייק הוציא את "Wu-Tang Forever", כסינגל השיווקי השני מתוך האלבום, לצד הזמנה מוקדמת של האלבום Nothing Was the Same בחנות האייטונס.
השיר הוא אזכור להרכב וו טאנג קלאן ואלבומם הכפול, Wu-Tang Forever, משנת 1997. השיר מכיל בתוכו גם סימפול של השיר "It's Yourz" מתוך האלבום.
לאחר הוצאת האלבום, חבר הרכב הוו-טאנג קלאן יו-גוד סיפר למגזין Vibe כי חברי ההרכב, הכוללים, בין היתר, אותו ואת מת'וד מן, הקליטו רמיקס לשיר.
"Pound Cake" מכיל בתוכו סימפול של השיר "" של וו טאנג קלאן.
"Pound Cake" נשלח לרדיו האורבני בבריטניה ב-26 בספטמבר 2013 כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
השיר הגיע בשיאו למקום ה-65 במצעד הבילבורד הוט 100.
ב-29 באוקטובר 2013, "The Language" נשלח לרדיו המיינסטרים האורבני כסינגל החמישי מתוך האלבום.
השיר זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, כשאחת מהן הגיעה מניק קאטוצ'י מאנטרטיינמנט ויקלי, שדירג את השיר, לצד "Hold On, We're Going Home", כאחד השירים הטובים ביותר באלבום.
אריקה רמירז מבילבורד ציינה כי דרייק החזיר את עצמו "ביהירות" למשחק הראפ עם השיר, וטענה כי השיר "פונה בצורה אגרסיבית" כלפי שיר הדיס האחרון של קנדריק לאמאר.
טענה זאת הוכחשה מאוחר יותר על ידי הראפר בירדמן, אחד מכותבי השיר, שלפני צאת האלבום טען ב-MTV כי השיר לא כיוון כלפי לאמאר.
השיר הגיע בשיאו למקום ה-51 במצעד הבילבורד הוט 100 ואל המקום ה-13 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ.
ב-31 באוגוסט 2013, השיר "Too Much" נשלח לרדיו האורבני העכשווי בבריטניה כסינגל השישי מתוך האלבום.
ב-11 בנובמבר 2013, פורסם וידאו קליפ עבור השיר "Worst Behavior", שנשלח ב-9 ביוני 2014 לרדיו האורבני העכשווי בבריטניה אף הוא, כסינגל השביעי מתוך האלבום.
Nothing Was the Same זכה בעיקר לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה המקצועיים.
ב-Metacritic, קיבל האלבום ציון ממוצע של 79, בהתבסס על 33 ביקורות.
אתר דירוגי האלבומים העניק לאלבום ציון של 7.5 נקודות מתוך עשרה, בהתבסס על הערכתו על קונצנזוס המבקרים.
מבקרי המוזיקה שיבחו בעיקר את יכולותו של דרייק לאזן בין הדמות הציבורית שלו לחייו הפרטיים באמצעות המוזיקה, ואת גישתו הייחודית למוזיקת ההיפ הופ על ידי הצגת פגיעות רגשיות שחווה באופן אותנטי.
ניק קאטוצ'י מאנטרטיינמנט ויקלי כתב כי Nothing Was the Same "מתמסר עם התגלות, אבסורדים ושפע של סוערות, אבל הכל מספוא לדיוקן ההיפר-ריאליסטי של אוברי דרייק גרהאם, ולא לאיזה טקס הכתרה".
אליסה גרנדר מ-USA Today ציינה כי דרייק "ממשיך ללהטט בחוצפה עם דשנים, אם כי הוא נשמע יותר מועצם".
סימון ווזיק-לבינסון מרולינג סטון כתב: "כעבור זמן מה, הווידויים שלו מתחילים להישמע כמו התגאות ערמומית בכל הלבבות היפים שהוא שבר.
ואולי הוא רוצה שתראו את הסתירה הזו.
אחרי הכל, הסתרת פגמיו מעולם לא הייתה הסגנון של דרייק - הם כל העניין".
ג'ייסון גריני מפיצ'פורק שיבח את האלבום ותיאר אותו כ"ניסוי הנועז ביותר של דרייק ו-40 עד כה באיזה מרחק הם יכולים לדחוף את הצליל שלהם פנימה; הרבה מהאלבום נשמע כמו חור שחור של כל ההפקות של שנות ה-40 המוקדמות שנשאבות למרכז.
מעברים בין שיר לשיר, שתמיד היו נמסים ומטושטשים, הם רעיוניים מתמיד".
בשיקגו טריביון, מבקר המוזיקה גרג קוט ציין כי "השליטה הגוברת של דרייק לא רק בחרוזים, אלא בטון, ניכרת בקלות".
אריק דיפ מ-XXL ציין כי הרצון של דרייק באלבום הוא "לתפוס את המקום כחדשן".
בונסו טומפסון מ-Vibe הרגיש שבעוד ש-Nothing Was the Same אינו "אלבום קלאסי", "הישגיו עשויים בסופו של דבר להיות מרכזיים יותר.
מוזיקת ההיפ-הופ לא טושטשה ונמתחה עד כדי כך מאז 808s & Heartbreak של קניה".
Club הגיע למסקנה כי "אם Nothing Was the Same לא מהדהד בצורה עקבית כמו Take Care, זה כי דרייק והשותף הביתי שלו נואה "40" שביב נראים לעיתים מסתפקים בביקור בנופים הקוליים של אותו אלבום במקום לחצוב חדשים".
טים סנדרה מ-AllMusic כתב כי האלבום "אינו מציג כמויות גדולות של צמיחה", אם כי שיבח את אופיו המוזיקלי של האלבום ותוכנו הלירי.
רנדל רוברטס מלוס אנג'לס טיימס הרגיש שהאלבום "מוצף אפילו בסטנדרטים העצמיים של דרייק, ומאשר שהעובדה שהם משווקים היטב וחביבים למערב התיכון לא הופך יומנים פנימיים למרתקים לחלוטין".
אהרון מתיוס מ- שיבח את האלבום כ"אלבום ראפ ראלי מאתגר ובלתי מתפשר", ולמרות זאת "מכביד מעט על ידי נקודת המבט של הכתיבה ההולכת וגדלה של הראפר".
בסוף שנת 2013, Nothing Was the Same נכלל ברשימות רבות הכוללות את האלבומים הטובים ביותר שיצאו באותה השנה.
מגזין XXL העניק לאלבום את תואר האלבום הטוב ביותר מ-2013, והוסיף כי "הגנרל של OVO נמצא בנקודה הגבוהה ביותר בקריירה שלו, ומשכלל את נוסחת השירה והראפ שלו הנושאת את האלבום באמת מההתחלה ועד הסוף.
עם 40 בפינה שלו, הצמד ביצע רמות חזקות יותר של הצליל הכהה והשופע שלהם שהפך לזיהוי בקלות.
Complex העניק לאלבום את תואר האלבום השני הטוב ביותר משנת 2013, באומרו: "זה היה אחד האלבומים הצפויים של השנה, ואחד שבעצם עמד בהייפ.
ל-Nothing Was the Same אולי לא היה מפיק אגדי בהישג יד כדי "למזער" את הצליל שלו, אבל הוא מזער את הדיון מי הוא כוכב הראפ הפופולרי ביותר בעולם כרגע".
ניק קאטוצ'י מאנטרטיינמנט ויקלי דירג את האלבום אף הוא במקום השני ברשימת סוף השנה של שנת 2013, באומרו: "כשהוא מצליח להתגמש - כמו ב-'Worst Behavior', עם הבסיס של רוב גולדברג; ה-smackdown של האם-סי "The Language"; והשיר המהפנט "Started from the Bottom" - הוא בטוח בעצמו ללא רבב.
אך מחשבותיו חסרות המנוחה מחזיקות את המוזיקה האלגנטית כאן מתוחה".
האלבום דורג במקום ה-14 ברשימת 50 האלבומים הטובים ביותר מ-2013 של המגזין רולינג סטון, שם נכתב כי "דרייק הוא הראפר של העם, ילד חכם שסכסך עם תהילתו, לבו, משפחתו, הכל למעט עוצמת המיקרופון שלו.
אבל מה שהופך את המסע הפנטסטי הבודד שלו לעניין זה המשקל הרגשי שלו, שמקבל הגברה מכריעה מהמקצבים של נואה "40" שביב".
הוא לא זקוק לקומץ מהראפרים האורחים, והוא גם לא רוצה את אהדתנו - רק את ההזדמנות לתת לנו גזים באוזניים רכות, מה שהוא עושה כמעט בכל רצועה".
האלבום דורג על ידי Consequence of Sound במקום ה-19 ברשימת 50 האלבומים הטובים ביותר מ-2013. Stereogum דירג את האלבום במקום ה-28 ברשימת 50 אלבומי השנה.
ארגוןדירוגמיקוםמקורבילבורד100 אלבומי הראפ הגדולים בכל הזמנים: רשימת צוות53
שנהטקסקטגוריהתוצאהמקור2014פרסי ההיפ הופ של ה-BETאלבום השנהפרסי גראמיאלבום הראפ הטוב ביותרפרסי ג'ונואלבום השנההקלטת הראפ הטובה ביותרפרס המוזיקה של פולאריספרסי המוזיקה של סול טרייןהאלבום הטוב ביותר של השנה
האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם מכירות של 658,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
האלבום היה לאלבום השני המצליח ביותר במכירות בשבוע הראשון לצאתו לשנת 2013 בזמן צאתו.
בנוסף, האלבום הוא אלבום ההיפ הופ בעל מספר המכירות הרב ביותר בשבוע הראשון לצאתו מאז Tha Carter IV של ליל ויין משנת 2011. בשבוע השני לצאתו, האלבום נמכר ב-148,000 עותקים נוספים.
בשבוע השלישי, הוא נמכר ב-83,000 עותקים נוספים.
בשבוע הרביעי המשיך האלבום להישאר בחמישייה הפותחת במצעד הבילבורד 200, ומכר כ-58,000 עותקים נוספים.
האלבום מכר 1,344,000 עותקים בשנת 2013 בארצות הברית סך הכל, מה שהופך אותו לאלבום השביעי הנמכר ביותר באותה השנה.
ב-2 באפריל 2018 הוענק לאלבום תואר הפלטינה המרובעת מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על מכירות ויחידות שקולות לאלבום של למעלה מ-4,000,000. נכון לאוגוסט 2016, האלבום מכר 1,783,000 עותקים בארצות הברית.
האלבום הגיע היישר אל המקום השני במצעד האלבומים הבריטי ונמכר ב-61,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
זו הייתה הופעת הבכורה הגבוהה ביותר של דרייק במצעד, והאלבום היה לאלבום ההיפ הופ הנמכר ביותר בשנת 2013, בעת צאתו לאור.
האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעדי האלבומים בקנדה ובדנמרק, והגיע לחמישייה הפותחת במצעדי האלבומים באוסטרליה, ניו זילנד ואירלנד.
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מהחוברת הדיגיטלית של האלבום.
"Tuscan Leather" מכיל אינטרפולציה מתוך "Serious", שנכתב על ידי וורן מקגלון ווורן מקלון ולורנס פרקר; סימפול של "I Have Nothing", שנכתב על ידי דייוויד פוסטר ולינדה תומפסון, בביצע ויטני יוסטון; וסימפול של "When Seasons Change", בביצוע קרטיס מייפילד.
"Started from the Bottom" מכיל סימפול מהקומפוזיציה Ambessence Piano & Drones, שנכתבה ובוצעה על ידי ברונו סנפיליפו.
"Wu-Tang Forever" מכיל סימפול של "It's Yourz", שנכתב על ידי דניס קולס, רוברט דיגס, למונט הוקינס, ג'ייסון האנטר, קורי וודס, ת'ור בלדורסון, מאטס ביוארקלין ויורג'ן קודולטש, בביצוע וו טאנג קלאן; וסימפול מתוך "Loss Config", בביצוע זודיאק ביטס.
"Too Much" מכיל סימפול של "Too Much", שנכתב על ידי סמפה ואמיל הייני, בביצוע סמפה.
"All Me" מכיל סימפול של "My Man", שנכתב על ידי אלברט לוסיין וילמץ, ז'אק צ'ארלס ומוריס איוויין, בביצוע אבי לינקולן.
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מ-AllMusic וחוברת האלבום.
אזורתאריך יציאהחברות תקליטיםפורמטמקוראוסטרליה20 בספטמבר 2013ריפבליק • קאש מאניתקליטור • הורדה דיגיטליתבלגיהדנמרקצרפתגרמניהאירלנדאיטליההולנדניו זילנדנורווגיהספרדשוודיהשווייץבריטניהקנדה24 בספטמבר 2013ריפבליק • יאנג מאני • קאש מאניארצות הברית
"Nous les amoureux" (בתרגום חופשי לעברית: "אנחנו, האוהבים") היה השיר הזוכה באירוויזיון 1961, שבוצע עבור לוקסמבורג על ידי הזמר הצרפתי ז'אן-קלוד פסקל.
השיר היה הארבעה-עשר בסדר ההופעה (אחרי דריו קמפוטו שייצג את דנמרק עם השיר "Angelique" ולפני האליסונים שייצגו את הממלכה המאוחדת עם השיר "?Are You Sure").
עם סיום ההצבעה הוא זכה ב-31 נקודות, המקום הראשון מבין 16 מדינות.
השיר מספר את סיפור האהבה הנכזבת בין הזמר לאהבתו ().
המילים נמשכות ומדברות על האופן בו היחסים שלהם נדחים על ידי אחרים אך סוף סוף יתאפשרו ().
בהמשך הסביר פסקל כי השיר עוסק במערכת יחסים הומוסקסואלית ובקשיים העומדים בפניהם.
מכיוון שנושא זה היה נחשב לשנוי במחלוקת בראשית שנות ה-60, הטקסטים אינם חד משמעיים ואינם מתייחסים למגדר של זוג האוהבים.
זה איפשר להסתיר את המסר האמיתי של השיר, שלא הובן כך על ידי הציבור הרחב באותה תקופה.
התחרות חרגה מזמן השידור שהוקצב לה, ולכן הביצוע החוזר של השיר לאחר הזכייה לא שודר בבריטניה.
השיר נכלל בפסקול של פרק 6 בעונה 2 של הסדרה שירות חשאי מאוד.
Nothing on You הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, No.6 Collaborations Project.
השיר יצא לאור ב-12 ביולי 2019, על ידי אסיילום רקורדס ואטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר רצועות האלבום.
בשיר משתתפים הראפר הארגנטינאי פאולו לונדרה והראפר האנגלי דייב.
השיר נכתב על ידי שירן, לונדרה, דייב, דניאל אוביידו, כריסטיאן סלזאר ופרד אגיין, והופק על ידי פרד וסם צאנג.
הווידאו קליפ הנלווה לשיר פורסם ב-8 באוגוסט 2019.
שירן הכריז על שיתוף הפעולה, יחד עם רשימת הרצועות של האלבום כולו, ב-18 ביוני 2019, בחשבון האינסטגרם שלו.
מיד לאחר הודעתו של שירן, שיתף לונדרה את "ההפתעה המטורפת" עם מעריציו ברשתות החברתיות, ואמר: "כל מה שאני יכול לומר ברגע זה הוא שחלומות אכן מתגשמים, ותודה לך, אד שירן, שנתת לי את ההזדמנות".
לגבי האופן נוצר שבו שיתוף הפעולה, חשף לונדרה לבילבורד שהאלבום כבר היה "סגור", מה שאומר שהסבירות ששיתוף פעולה ביניהם יקרה הייתה קלושה, אבל בסופו של דבר זה קרה.
עבור לונדרה, אחת המטרות העיקריות של שיתוף הפעולה הזה הייתה לתת השראה לאמנים לטיניים אחרים "לחלום בגדול".
הרצועה מתחילה בסאונד של סינתיסייזר, שחוזר על עצמו במהלך שלוש הדקות ועשרים שניות של השיר, ומשמש כלייטמוטיב שלו.
לאחר הבית והפזמון הראשון של השיר, מצטרף לונדרה ושר את הבית השני בספרדית.
את הבית השלישי והאחרון בשיר, מבצע דייב.
ג'וטה איירזה מבילבורד ארגנטינה ציינה לחיוב את השתתפותו של לונדרה ואמרה: "נראה כאילו הזמר, יליד קורדובה, התכונן לרגע הזה מאז ימיו כראפר פריסטייל, מבלי לדעת זאת".
"Nothing New" (בעברית: "שום דבר חדש") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
"Nothing New" נכתב על ידי סוויפט עצמה, שגם הפיקה את השיר לצד ארון דסנר.
לחן השיר מאופיין בכמה מוטיביים מז'אנר הפולק דוגמת צלילי גיטרה וצ'לו.
מילותיו עוסקות בחרדות רומנטיות שמקשות על טיבם של יחסים רומנטיים-הטרסקסואליים.
אל השיר הופנו ביקורות חיוביות לרוב מטעם מבקרי המוזיקה העכשווית, שציינו לטובה את הפקתו, תהליך כתיבתו וקולות הרקע שבוצעו על ידי הזמרת פיבי ברידג'רס.
ב-5 באוגוסט 2021, טיילור סוויפט פרסמה טיזר באורך 30 שניות ברשתות החברתיות ובו אותיות מבולבלות שכאשר פוענחו, חשפו את שמות השירים ומשתפי הפעולה מתשעת השירים שטרם פורסמו ונכללו ב- (2021); הגרסה החוזרת לאלבומה Red מ-2012. אחת מתשע הרצועות הייתה "Nothing New", שהוכרזה זמן קצר לאחר מכן כשיר ה-23 באלבום.
מילותיו של "Nothing New" עוסקות בחרדה מיחסים רומנטיים ומהתבגרות.
סוגו המוזיקלי של השיר הוא פולק, והוא מובל לצלילי גיטרה, צ'לו וכינור.
בפסוקית השיר מבצעת סוויפט את השורה ("איך אדם יכול לדעת הכל בגיל 18 אבל כלום בגיל 22?") שמשקפת את תהליך ההתבגרות שלה, הן מבחינה מוזיקלית והן מבחינה רגשית.
בגשרית היא מייחלת לפגוש את בן-זוגה האידיאלי.
רבים ממבקרי המוזיקה העכשווית הפנו אל "Nothing New" שבחים.
הורן, סניפס ובובי אוליבייה ממגזין Spin ראו את השיר כאחת הרצועות הטובות ביותר מן האלבום, וציינו לשבח את מילותיו שמבקרות באופן מוסתר את תעשיית המוזיקה.
עורכת העיתון "ניו יורק טיימס", לינדזי לוזאדז, הרעיפה מחמאות על קולות הרקע של פיבי ברידג'רס ועל תהליך כתיבת השיר.
אנג'י מרטוצ'יו מעיתון "רולינג סטון" כתבה כי קולה הבוגר של סוויפט משתלב עם קולות הרקע בצורה טובה מאוד.
כתב המוזיקה של הבילבורד, ג'ייסון ליפשוץ, החמיא גם הוא על הצטרפותה של ברידג'רס לקולותיה של סוויפט, וליכולות הכתיבה של שתיהן.
ארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטוןכל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג29Uproxxכל שירי "מתוך הכספת" באלבומי ה-Taylor's Version של טיילור סוויפט, לפי דירוג6
"Nothing Really Matters" הוא סינגל של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי ההולנדי, טייסטו, והזמרת-יוצרת הבריטית, בקי היל, שיצא, על ידי מיוזיקל פרידום רקורדס, PM:AM רקורדינגס ויוניברסל מיוזיק גרופ, ב-17 באפריל 2020. השיר נמצא באלבום האולפן השביעי של טייסטו, The London Sessions.
השיר נכתב על ידי ג'וש רקורד, קרן פול, גורגון סיטי, אולי גרין, בקי היל, ריאן אשלי וטייסטו, והופק על ידי גורגון סיטי, טייסטו, סרג'יו פופקן וריאן אשלי.
נכון לינואר 2022, השיר הושמע למעלה מ-43 מיליון פעמים בספוטיפיי.
הווידאו קליפ יצא בערוץ היוטיוב של טייסטו ב-7 במאי 2020. נכון לינואר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-1.4 מיליון פעמים.
אזור תאריך פורמט חברת תקליטים הערות הממלכה המאוחדת 17 באפריל 2020 הורדת מוזיקה, הזרמת מוזיקה מיוזיקל פרידום רקורדס, PM:AM רקורדינגס, יוניברסל מיוזיק גרופ
"Nothing Ever Hurt Like You" הוא סינגל של הזמר-יוצר האנגלי, ג'יימס מוריסון, שיצא, על ידי חברות התקליטים פולידור רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, ב-15 בנובמבר 2008. השיר נכתב על ידי ג'יימס מוריסון, פול בארי ומארק טיילור , והופק על ידי מארק טיילור.
הסינגל מופיע באלבום האולפן השני שלו, Songs for You, Truths for Me.
נכון לאוקטובר 2022, השיר הושמע למעלה מ-7 מיליון פעמים בספוטיפיי.
מדינהתאריךחברת תקליטיםארצות הברית15 בנובמבר 2008פולידור רקורדס, אינטרסקופ רקורדסהממלכה המאוחדת23 ביולי 2009פולידור רקורדס
"Nothing Compares 2 U" (בתרגום חופשי לעברית: שום דבר לא משתווה לך) הוא שיר שכתב פרינס עבור להקה שהקים, The Family , והופיע באלבום הבכורה שלהם משנת 1985. מילות השיר עוסקות ברגשות ובגעגועים של בחורה שאהובה נטש אותה.
השיר הפך ללהיט וזכה להצלחה עולמית ב-1990 בביצועה של שינייד או'קונור.
או'קונור הקליטה את השיר בעיבוד והפקה שלה ושל המפיק המוזיקלי נלי הופר.
הוא יצא כסינגל מתוך אלבומה השני, I Do Not Want What I Haven't Got .
השיר כבש את מצעדי הפזמונים במדינות רבות בעולם, והוכתר כשיר מס.
1 בעולם בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד ב-1990. הווידאו קליפ של השיר מורכב בעיקר בצילום מקרוב של פניה של או'קונור כשהיא שרה את השיר, משולב בצילומים שלה הולכת בפארק דה סן-קלו שבאו-דה-סן, בפרוורי פריז.
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים87
פרינס הקליט גרסה של השיר בהופעה חיה ביחד עם רוזי גיינס , שיצא באלבום האוסף The Hits/The B-Sides ב-1993. הגרסה המקורית של פרינס, מ-1984, יצאה ב-2018 בסינגל ששוחרר לאחר מותו, ונכללה באלבום הקלטות הדמו Originals מ-2019. הווידאו קליפ של השיר מראה קטעים ערוכים של חזרות של פרינס ולהקתו מ-1984.
נת'ינג טכנולוגיה בע"מ היא יצרנית מוצרי אלקטרוניקה בריטית הממוקמת בלונדון.
החברה הוקמה על ידי קארל פיי, מייסד שותף של יצרנית הסמארטפונים הסינית OnePlus.
המשקיעים בחברה כוללים את טוני פאדל מ- iPod, מייסד שותף של טוויץ' קווין לין, מנכ"ל רדיט סטיב האפמן, והיוטיובר האמריקאי קייסי נייסטאט.
ב-25 בפברואר 2021 הכריזה החברה על Teenage Engineering כשותפה מייסדת, האחראית בעיקר לעיצוב של המותג ולמוצריו.
המוצר הראשון של נת'ינג "אייר (1)" הושק ב-27 ביולי 2021. שם החברה 'נת'ינג' (באנגלית 'כלום') מייצג את מוצרי החברה שמכוסים בפלסטיק שקוף כך שרואים את המבנה הפנימי של המוצר.
ב-16 באוקטובר 2020, הודיע קארל פיי, המייסד השותף של OnePlus, על התפטרותו בכדי שיוכל להתחיל מיזם חדש.
מאוחר יותר גייס פיי למעלה מ-7 מיליון דולר ממשקיעים רבים כדי להתחיל את המיזם שלו, כולל טוני פאדל מ-iPod, מייסד שותף של טוויץ' קווין לין, מנכ"ל רדיט סטיב האפמן, ויוטיובר אמריקאי בשם קייסי נייסטאט.
פיי הכריז על החברה, נת'ינג, ב-27 בינואר 2021.
ב-15 בפברואר 2021, רכשה נת'ינג את הסימנים המסחריים והמותג 'Essential Products' כמעט שנה לאחר סגירת הפעילות של החברה.
ב-25 בפברואר 2021, החברה הכריזה על שותפתה המייסדת הראשונה, 'Teenage Engineering', כדי ליצור את העיצוב של המותג ומוצריו.
נת'ינג הכריזה על המוצר הראשון שלה ב-27 ביולי 2021, בשם "אייר (1)", שהן אוזניות אלחוטיות.
ב-13 באוקטובר 2021, החברה גייסה למעלה מ-50 מיליון דולר וגם הודיעה על שותפות עם קוואלקום.