tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מרקלוס השני גם הוסמך כבישוף וגם הוכתר כאפיפיור ביום הבא, בטקס שהיה צנוע בגלל קיומו בתקופת הלנט.
ההסמכה שלו כבישוף נדרשה שכן למרות שהוא ניהל כמה מחוזות בישופות כבישוף, הוא מעולם לא הוקדש כבישוף לפני כן.
מרקלוס השני רצה לעצב מחדש הרבה מהנהלים הפנימיים של הכנסייה, אך גופו נכנע לעייפות של הקונקלווה, הטקסים המתישים הקשורים במינויו, החרדות מהמשרה שלו, ועומס הפונקציות האפיפיוריות של השבוע הקדוש וחג הפסחא.
מהר מאוד חלה מרקלוס, וחרף הטיפול המסור, שכלל עטיפתו בעורות כבשים מהבילים, הוא מת ביום ה-22 לבחירתו.
למרקלוס השני יצא מוניטין של אדם ישר, בעל טקט ויכולת.
מאמינים כי המיסה פפה מרצ'לי (שחיבר ג'ובאני פלסטרינה לפני או ב-1565) הולחנה לכבודו.
עם תקופת כהונה של 22 ימים, האפיפיור מרקלוס השני מדורג שישי ברשימת 10 האפיפיורים שכיהנו זמן קצר ביותר.
יורשו היה האפיפיור פאולוס הרביעי.
מרקלגוניס (Maracalagonis) היא עיר בסרדיניה, בעיר המטרופולינית של קליארי 17 ק"מ מהעיר קליארי.
התושבים מכונים בשם "maresi", שמקורו אתני.
העיר נמצאת באזור הנחשב לפורה ומצויים בו מטעים רבים.
עם זאת, רוב אוכלוסיית העיר מועסקת ברובה מחוץ למקום.
לדעת חוקרים מקור שמה הוא שֵׁמִי.
לפי דעה זו שמה של העיר: מרקלגוניס מורכב משתי מילים בשפה שמית: מרה (Mara) שפירושה "ביצה" וקלגוניס (Calagonis) שפירושה "מקום פורה" – אולי "כלכלה".
שמות התואר מתאימים לגאוגרפיה של האזור.
מרקלוס הראשון היה האפיפיור ה-30 של הכנסייה הקתולית וכיהן 27 במאי 308 – 16 בינואר 309 כיורשו של מרקלינוס.
ככל הנראה, קדם פרק זמן ארוך יחסית בין מותו של מרקלינוס ב-304 לבחירתו של מרקלוס כיורשו.
לא ידוע רבות על חייו.
על פי הליבר פונטיפיקליס, הוא היה רומאי ופירוש שמו מעיד על כך, "המוקדש לאל מרס".
בשנת 305, לאחר התפטרותו של דיוקלטיאנוס ועלייתו לשלטון של מקסימיאנוס באוקטובר שנה לאחר מכן, הנוצרים ברומא נהנו משקט יחסי.
אולם, רק שנתיים לאחר מכן מונה מרקלוס לתפקיד האפיפיור.
ב-309 גורש מרומא על ידי מקסנטיוס בשל מחלוקות שעורר כשהחליט על חומרת הצעדים נגד נוצרים שנטשו את דתם תחת הרדיפות נגדם.
הוא החל בשיקום הקהילה הנוצרית.
הוא מת ב-309 ויורשו היה אוסביוס.
שרידיו קבורים תחת מקדש כנסיית סן מרצ'לו אל קורסו ברומא.
יום חגו הוא 16 בינואר.
מרקם או טקסטורה (texture) הוא מכלול המאפיינים הקשורים לתחושות העולות במישוש או בראייה מפני השטח של אובייקט ומהאופן בו חלקיקי החומר מסודרים על שטח האובייקט.
לרוב, נובע המרקם מצורות זעירות וצפופות המסודרות על פני השטח וניתן לגעת בהן או לראות אותן ואת הצללים שנוצרים מצורות אלו.
למעשה, לכל אובייקט או חומר יש מרקם משלו בין אם הוא טבעי או מלאכותי.
מרקמו של חומר מלאכותי, המעובד ביד אדם, תלוי באופן עיבודו, כמו בכלים שסייעו לתהליך העיבוד, וכן במטרה לשמה הוא מעובד.
כך למרקם תפקיד חשוב בתפקיד שהאובייקט ממלא.
מרקם תלת־ממדי נתפס בחוש הראייה ובחוש המישוש.
המונח מרקם מתייחס לעיתים לפני שטח דו־ממדיים הצבועים בתבניות חזרתיות.
מרקמים דו־ממדיים נקראים מרקמים מדומים והם מחקים מרקמים תלת־ממדיים טבעיים ויוצרים אשליה של מרקם, למשל פורמייקה המחקה מרקם של עץ.
מרקם זה כמו מרקמים אחרים יתואר לרוב במאפיינים הנוגעים לחוש המישוש, כמו רך, עדין וחלק לעומת קשה, גס ומחוספס.
חוש המישוש אינו פועל במרקמים דו־ממדיים, אלא רק חוש הראייה.
בציור, כשמתייחסים למרקם, הכוונה היא לתחושה שנוצרת על בד הציור.
המרקם ישתנה בהתאם לסוג הצבע, לכלים בהם הניחו את הצבע, לאופן הנחת הצבע ולחומרים נוספים שהונחו על הבד, ובהתאם יהווה מרכיב משמעותי בסגנון האישי של האמן.
הגירוי של שני החושים, הראייה והמישוש מעצים את החוויה האמנותית.
טכניקות אומנותיות מסוימות יוצרות מרקם חלק או כמעט חלק לחלוטין.
למשל, בטכניקת הטמפרה, הידועה עוד מהעת העתיקה, הניחו שכבות דקות מאוד של צבע בשל זמן הייבוש המהיר של הצבע העשוי מחלמון ביצה.
עם ייבושן, מקבל הציור מרקם שטוח ואחיד.
מרקם דומה מתקבל גם משימוש בצבעי מים, כיוון שהצבע נספג בדף הציור.
לעומת זאת, שימוש בצבעי שמן, יוצר מרקם גס בו ניתן להבחין בין משיחת מכחול אחת לשנייה.
עם זאת, המרקם של צבעי השמן תלוי גם במידת דילול הצבע ובאופן הנחתו.
טכניקה כמו הקולאז' יכולה ליצור מרקמים גסים מאוד וכן מרקמים חלקים מאוד בהתאם לאופן יצירתם.
האמן משתמש בפיסות עיתון, נייר או אריג לכדי יצירת תמונה דו-ממדית.
לעיתים חומרים אלו הם בעלי מרקם משלהם, ולעיתים אופן קריעתם, גזירתם והדבקתם יוצר את מאפייני המרקם.
התבליט הוא טכניקה המשתמשת במרקם החומר ככלי עיקרי שהיא נעשית על ידי גריעת החומר ושינוי פני השטח שלו.
טכניקות נוספות שיוצרות מרקמים מובחנים הם: הטבעות, מריחות, הדבקות, יציקות, חריטות ועוד.
לעיתים, מרקם הציור מושפע מהמצע עליו צויר.
הדבר בולט במיוחד בטכניקות ציור שיוצרות מרקם חלק, על גבי משטחים מחוספסים.
ציור בצבעי מים, או הדפס על גבי קנבס מעניק לציור את מרקם הקנווס העשוי מיריעת בד ארוגה בשתי-וערב, ולכן מרקמו לרוב מחוספס.
מרקם הציור נוצר גם בעקבות כלי הציור.
חלק מכלי הציור יוצרים מרקמים ייחודיים להם באופן שניתן להבחין באמצעות המרקם אם הציור צויר על ידי מכחול, מרית ציירים, או השפרצת הצבע.
לעומת זאת טכניקה כמו איירבראש, בה תרסיס הצבע מפיק שכבה דקיקה של חומר יוצרת מרקם חלק מאוד.
מרקם אמיתי – מרקם חומרי שניתן לגעת בו ולחוש את הבליטות או השקעים או כל סידור אחר של חלקיקי החומר.
בטכניקה של קולאז' נוכל להרגיש את שכבות הנייר ואופן חיתוכו, כך גם בטכניקה של פסיפס.
בציור פסטל נחוש את השמנוניות של הצבע.
מרקם מדומה – יצירת אפקט חזותי ללא שינוי תחושת המרקם.
הנחת צבעים זה בצד זה באופן שידמו את הצללים הנוצרים על ידי המרקם יוצרים אשליה של מרקם השונה מהמרקם האמיתי של החומר.
מרקם מופשט – מרקם שאינו תואם את האובייקט עצמו.
בעיצוב, ובייחוד בעיצוב המוצר, באדריכלות, בעיצוב פנים ובעיצוב אופנה,
יש למרקם תפקידים שימושיים והוא נועד כדי ליצור בגד נעים יותר למגע, סוליה היוצרת חיכוך גבוה יותר עם המדרכה, או מרקמים אחרים הנותנים למוצר הגנה, מאפשרים לו להחליק, מונעים ממנו להחליק ועוד.
בתחום העיצוב משמש המרקם בתפקידים מגוונים:
הסוואה – שימוש במרקמים מחוספסים שלא מחזירים אור, שימוש בבדים עמידים ליצירת מדים וחומרים עמידים ליצירת אמצעי לחימה.
בטיחות המשתמש – שימוש בחומרים מחוספסים להעלאת מקדם החיכוך של המוצר, למשל בעיצוב צמיגים, בתכנון כביש, או בשיפור האחיזה בכלים שונים, ולחלופין שימוש בחומרים רכים על מנת להגן על המשתמש מפני חבלה כמו בצעצועים.
בטיחות המוצר – בחירת מרקמים על מנת להגן על המוצר מפני נפילה, כמו בשימוש בפלסטיק בועות המיועד לשמור על המוצר בעת הובלתו.
הבחנה בין חומרים או אובייקטים – שימוש במרקמים שונים יכול לסייע למשל לעיוורים בהתמצאות.
תכנון גן לעיוורים יכול לכלול לדוגמה שבילים או מעקות שעשויים מחומרים שונים ונותנים מידע לעיוור.
דקורציה – יצירת קירות, עמודים או אלמנטים מבניים אחרים בעלי מרקם ייחודי כמו קיר אבן, או ריצוף בחלוקי נחל.
לעיתים רבות ישתמש המעצב במרקם מדומה המחקה את המרקם טבעי על מנת להוזיל את עלויות הייצור או לשפר את אופן השימוש.
למשל, חיקויי עור מסוימים יוצרים מרקם המזוהה אצל המשתמש עם החומר הטבעי אך עם זאת הוא רחיץ יותר ועמיד יותר.
בעלי החיים והצמחים בטבע סגלו לעצמם מרקמים שונים להם תפקידים מגוונים.
עורו של הפיל משמש אותו לצורכי הגנה, כמו גם הקליפה העבה של הפומלית.
פרוות בעלי החיים המכילה בתוכה אוויר יוצרות בידוד ומגנות מהקור.
מרקם העור של זוחלים שונים יוצר הסוואה, גם באמצעות הצבע וגם באמצעות תחושת המגע שהם משדרים שלעיתים מדמה אותם לאבנים או עלים.
צבעוניות כנף הפרפר נוצרת באמצעות מבנה מיוחד של קשקשים בגדלים שונים, סידור מיוחד של הקשקשים מאפשר את חדירת קרני האור בין הקשקשים.
המרקם למעשה בולע חלק מקרני האור ולכן יוצר אשליה של צבעוניות המושכת את העין ומיועדת לשם הסוואה, אזהרה או משיכת בן זוג.
מרקם פרסות הסוס מייצר חיכוך רב עם האדמה ומגן על הסוס מפני שחיקתם.
בצמחים למשל, מרקמים שונים ממלאים תפקידים בשרידות הצמח ובהתרבותו.
כך, צמחים שמתרבים דרך האבקה לרוב יעוטרו במרקם דביק בקרבת האבקנים, כך שיידבקו לרגלי החרקים אשר מבקרים על הצמח.
דרך המרקם הדביק והמחוספס, הצמח משתתף בפעילות ההאבקה שעוזרת לשרידותו.
מרקם הקרקע נקבע על פי הגדרת התפלגות היחס בין גודל החלקיקים המינרלים בנפח הקרקעי (חול, טין וחרסית);
מקטע החול, הוא הגס בין המקטעים, מכיל את כל החלקיקים המינרליים הגדולים מ-50 מיקרומטר ועד לגודל הקטן משני מילימטר.
מקטע הטין, הוא המקטע הבינוני, מכיל את גודל החלקיקים הנע בין שני מיקרומטר ועד לחמישים מיקרומטר.
מקטע החרסית, הוא המקטע הקטן מבין השלושה, מכיל את כל החלקיקים בעלי גודל הקטן משני מיקרומטר.
מרקם של סלע יכול לסייע בזיהויו על פי גודל הגבישים המרכיבים את הסלע ואת נקבוביותו.
סלע גבישי עשוי להיות גרניט, אך אם גבישיו מסודרים בתצורת פסים הוא עשוי להיות גנייס.
סלע שמרקמו חלק (זאת אומרת שלא ניתן לראות את גבישיו) עשוי להיות אבן גיר.
סלע גרגירי עשוי להיות אבן חול.
סלע המתפצל ללוחות דקיקים עשוי להיות צפחה ואילו סלע נקבובי עשוי להיות סקוריה או פומיס.
בגאולוגיה מתייחסים למרקם במאפיין של האבן המתייחס לגודל החלקיקים, צורתם, אופן סידורם, התבנית הנוצרת מהם, הן בקנה מידה מקרוסקופי והן בקנה מידה נראה לעין.
ניתן לאפיין מזונות באמצעות המרקם המורגש בפה בעת אכילתם.
המרקם של המזונות הוא תוצר יחסי גומלין פיזיים וכימיים של הלשון, השיניים והחך עם האוכל.
למרקם תפקיד באופן הערכתנו את המזון, איכותו וטעמו.
לדוגמה, מרקמו של היין הוא אחד המאפיינים המסייעים ליינן לקבוע את איכותו.
מרקם המזון תלוי במספר מאפיינים:
רטיבות/יובש – כמות המים המורגשת במזון.
דביקות – מידת היכולת להפריד את המזון מהמשטח בו הוא נוגע, השפתיים, הלשון, השיניים והחך.
צמיגות – המידה בה המזון "מסרב" להתפורר.
עפיצות – תחושת יובש או חספוס הנגרמת באכילה.
לכידות – המידה בה המזון מתעוות במהלך לעיסתו.
דחיסות – המידה בה המזון מרוכז.
קשיות – הכוח הדרוש לשבירת המזון.
ספיגת הלחות – המידה בה המזון סופג את נוזלי הרוק בפה.
שחרור הלחות – המידה בה המזון משחרר נוזלים אל חלל הפה.
אחידות – תחושה לפיה המזון שווה בכל חלקיו.
משמעויות שאולות של המילה 'מרקם'
השימוש במושג מרקם יכול להיות מושאל לתחומים אחרים, תוך שינוי מהותי בהגדרת החלקיקים של האובייקט היוצרים את מרקמו.
למשל, בתיאור המרקם העירוני אין מדובר בצורות זעירות, אלא במבנים, כבישים ושטחים פתוחים, וכן במאפיינים שאינם מוחשיים.
בנוסף לחוש הראייה והזיכרונות האישיים המופעלים בתפיסת המרקם העירוני, מופעלת גם תחושת החלל המושפעת מהממדים השונים של העיר וממאפיינים נוספים.
בתיאור המרקם במוזיקה אין מדובר בחלקיקים מוחשיים כלל, אלא בצלילים מופשטים המרכיבים את המוזיקה.
המרקם העירוני (Urban fabric) מתאר את אופי הבינוי והתכנון העירוני ברקמה עירונית בתוך השלד העירוני.
מרקם עירוני הוא למעשה כלל המאפיינים של סביבה בעלת מבנים ואזורים ציבוריים בעלי מכנה משותף.
תכונות המרקם ישתנו בהתאם לגובה המבנים, היחס בין השטח הבנוי והשטח הפתוח, הציבורי והפרטי, צפיפות האוכלוסייה, הגיל הממוצע, ומאפיינים פיזיים וסוציו-אקונומיים נוספים.
מרקם במוזיקה, הוא האיכות הכוללת של הצליל ביצירה ולרוב מצביע על מספר הקולות במוזיקה והיחסים ביניהם.
מרקם הוא מתאר את ארגון הצלילים המתרחשים בו זמנית, הכולל קווים מוזיקליים, שכבות, ליווי, והאינטראקציות ביניהם.
העיקרון המרכזי למרקם הוא הבו-זמניות, דבר זה מתייחס לאופן שבו שצלילים או קווים מוזיקליים נשמעים ביחד ביצירה.
המרקם מציין את התפיסה החושית הכוללת של אותה בו זמניות.
אף על פי שלעיתים קרובות מציינים אותו יחד עם גובה צליל, קצב, דינמיקה וארטיקולציה, המרקם עצמו הוא שילוב של פרמטרים אלו מבחינה אונטולוגית הוא שונה מהם באופן מהותי.
בזמן שיש הרבה סוגים של מרקמים ביניהם: קונטרפונקט, ביפוניה, הומוריתמיקה ועוד, אך רק ארבע קטגוריות עיקריות משומשות בדיונים על יצירות מוזיקליות: מונופוניה, הומופוניה, פוליפוניה והטרופוניה.
הצורות השונות של המרקם המוזיקלי
יצירה זו מאופיינת במנגינה ברורה הנתמכת על ידי ליווי.
וגם – יש נושא ביצירה שכל פעם חוזר בווריאציה אחרת.
למעט, אולי, את ההטרופוניה אף על פי שטבע אפלטון, מונח זה הוצג מחדש לשיח המוזיקולוגי רק בשנת 1901 על ידי קרל שטומפף.
עם זאת, רק במאות ה-19 וה20 החלו חוקרים להשתמש במושג "מרקם" בכמעין אנלוגיה, כדי לתאר את האופן שבו קווים מלודיים והצלילים פועלים בתוך יצירה מוזיקלית.
מחקר על מרקם במוזיקת הרוק
מרקלין הוא קיצור שמה של חברת צעצועים גרמנית גדולה הידועה בעיקר בשל דגמי רכבות וצעצועים טכניים.
החברה ממוקמת בעיר גפינגן ושמה המלא, שאינו מופיע על המוצרים, הוא Gebr.
מרקלין נוסדה בשנת 1859 ועסקה תחילה בייצור אביזרים לבתי בובות.
לימים החלה לייצר דגמים מיניאטוריים שקשורים ברכבות המיועדים לתצוגה סטאטית או בעלת תנועה.
בעבר דגמי הרכבות של החברה הונעו באופן מכני, על ידי קפיצים נמתחים וכדומה ועם הזמן החברה עברה לייצור דגמי רכבות המונעים בחשמל, כאשר המסילה יצרה מעגל חשמלי.
החברה יצרה ומייצרת את דגמיה בגדלים שונים.
כיום החברה מייצרת בעיקר בשלושה קני מידה:
HO - רכבות בגודל סטנדרטי (ומוכר יותר בישראל) בקנה מידה 1:87. קנה מידה HO הוא הנפוץ ביותר ומיוצר בכמויות גדולות על ידי עשרות חברות באיכויות שונות (LIMA, ROCO, FLEISCHMANN ועוד).
Z - רכבות 'מיני' זעירות (תחת השם miniclub) בקנה מידה 1:220. קנה המידה Z כמעט בלעדי למרקלין.
1 - רכבות גדולות המיועדות להפעלה בחצר בקנה מידה 1:32. קנה המידה 1 (בגרמנית SPUR 1) הוא קו הייצור המושקע ביותר של מרקלין.
מחירי הקטרים מגיעים למאות ואלפי אירו ליחידה ומונעים בחשמל ולעיתים אף בקיטור.
המחיר הגבוה צמצם את היקף התפוצה אך בגרמניה ישנן עוד חברות שמייצרות קרונות וקטרים (לעיתים בתיאום עם מרקלין) תואמים מערכת זאת ברמת גימור גבוהה ומחיר גבוה.
הייצור נעשה בכמויות קטנות והוא שופע בפרטים קטנים ומדויקים.
דגמי הרכבות והקטרים ששימשו בעונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה "תומס הקטר וחברים" היו בקנה מידה 1, וחלקים מתוצרת "מרקלין" שימשו ביצירתם.
הייצור של מרקלין נעשה כולו בגרמניה, כדי להקל על בקרת האיכות.
התעקשות החברה על אי שימוש בכוח עבודה זול הביא את החברה לסף פשיטת רגל אבל היא ניצלה בהתערבות המחוקק.
רכבות מרקלין נמכרות לרוב באתר החברה, בחנויות מורשות, באתרי יד שנייה ובמכירות פומביות של פריטי אספנות.
חנויות כלבו לפעמים מוכרים סטים בודדים של מרקלין.
ב-4 בפברואר 2009 הגיש מרקלין בקשה לחדלות פירעון בבית המשפט העירוני בגופינגן.
שנה ויום לאחר מכן, ב-5 בפברואר 2010, הודיעה מרקלין על חזרה לרווחיות.
בשנת 2013 נרכשה מרקלין על ידי קבוצת Simba Dickie.
ב-22 ביולי 2013 עזב המנהל הראשי סטפן לוביץ' את מרקלין.
במהלך מגפת הקורונה 2020-2021, מרקלין ראתה עלייה במכירות, שהובילה למחסור בחלקים כגון מסילות, ואף גילתה שהם נאלצים לגייס עובדים וחניכים חדשים כדי לעמוד בביקוש.
אך המגפה גם סייעה למרקלין, חברה בת 162 שמייצרת דגמי רכבות, לגלות קהל חדש.
מרקם הקרקע הוא מונח בפדולוגיה (חקר האדמה), המתאר כלי סיווג לאפיון הקרקע, בשדה ובמעבדה, על פי גודל וסוג החלקיקים המרכיבים את הקרקע.
לרוב, ההתייחסות היא לחלקיקים האנאורגניים, אך לעיתים גם לחלקיקים האורגניים.
הגדרת מרקם הקרקע מתבצעת על ידי משולש מיון, שמתייחס ליחס חול, טין (סילט) וחרסית.
מראה ותחושת הקרקע משתנים כפועל יוצא ממרקם הקרקע.
גודלם של חלקיקים אלו, שהיו שברי סלעים בעברם, משתנה באופן ניכר החל מפיסות חצץ גדולות (גופים מוצקים הגדולים מ-2.0 מ"מ) ועד גרגרי החרסית הקטנים ביותר (חלקיק הקטן מ-0.002 מ"מ).
הגדרת חלקיקי הקרקע מתבססת בעיקר על גודלם והרכבם המינרלי של הגרגרים.
לרוב, ככל שגודל הגרגיר קטן הלכידות בין החלקיקים גדלה, זהו אחד הגורמים המשפיעים על מרקם הקרקע.
את מרקם הקרקע בודקים לרוב באמצעות משולש קרקעות, לאחר שבודקים (באמצעים כימיים ועל פי חוק סטוקס) כמה חרסית (גרגרים הקטנים מ-0.002 מ"מ), כמה טין (0.002-0.05 מ"מ ) וכמה חול (גרגרים שגודלם עד 2 מ"מ) יש בקרקע, ניגשים לדיאגרמה ובודקים איך נקרא מרקם הקרקע הנבדקת.
לעיתים אנו נדרשים לבצע בדיקת קרקע מבלי שברשותנו ציוד מעבדה משוכלל.
לכן, בעזרת תרשים הזרימה המופיע משמאל נוכל לאפיין את סוג הקרקע.
הנחת העבודה בבניית התרשים מתבססת על ערכי הנוזלים שבדגימת היד וכן על דגם השבירה של הדגימה.
לכל סוג קרקע ישנו דגם שבירה שונה.
כדי להמחיש זאת, יש לנסות ולדמיין מה יקרה אם ננסה למעוך בכף ידינו אדמת חרסית בוצית לעומת רגב חול בחוף הים.
חלוקת הקרקע מתייחסת לטווח של גודל הגרגר.
קיימות שתי שיטות מיון מקובלות לחלוקת הקרקע.
השיטה הראשונה היא השיטה הבריטית, ADAS, שמשתמשת ב-11 חלוקות, השיטה השנייה היא פותחה על ידי משרד החקלאות האמריקאי, ה-USDA, שמשתמשת ב-12 חלוקות.
הבריטית ואילו בגיאומורפולוגיה, השיטה המקובלת היא החלוקה האמריקאית.
על פי חלוקה זאת, על גרגרים הגדולים מ-2 מ"מ לא נאפיין קרקע.
לכל מדינה יש את חלוקת גודלי הגרגר שלה על פי המאפיינים הנפוצים שלה.
אחוז המינרלים שמרכיבים את הקרקע משפיעים על אופן תיאור מרקם הקרקע.
תכונה הנגזרת מהרכב המינרלי וממרקם הקרקע הוא שטח הפנים הסגולי, שהוא שטח הפנים של כלל החלקיקים ב-1 גרם של קרקע יבשה.
מרקם הקרקע הוא ביטוי לגודל החלקיקים שמהם מורכבת הקרקע.
מרקם הקרקע מסווג על פי האחוזים, לפי משקל של שלושת המקטעים (fractions) של גודל הגרגר.
עם מקטעי הקרקע נמנים חרסית, טין (סילט), וחול.
התפלגות גודל החלקיקים מבטאת את הכמויות היחסיות של החלקיקים בגדלים השונים המרכיבים את הקרקע.
מקטעי חרסית, טין וחול בכמויות שוות למדי מכונים יחדיו חמרה (סיין).
לפי מרקם הקרקע מבחינים בין קרקעות מסוג חרסית, טין וחמרה.
ישנן קרקעו המכילות תערובת ביניים של מרכיבים אלה כמו למשל : "חרסית חולית", "טין חולי " או "חול חמרתי" (loamy sand ), בקרקע חולית-חמרתית למשל, המקטע החולי של הקרקע עשיר בגרגירי קוורץ ולעיתים גם בפלדספר ואילו המקטע החרסיתי עשיר במינרלים ובתחמוצות ברזל.
סיווג הקרקע נקבע לרב בעזרת שימוש במשולש קרקעות.
לדוגמה: קרקע המכילה 62% חרסית, 20% חול ו-18% טין תחשב כטרה רוסה (חרסיתית), ולעומת זאת קרקע המכילה 15% חרסית, 65% טין ו-20% חול תחשב כקרקע טין-חמרה (loamy silt).
הסיווג הראשון, היא השיטה הבינלאומית, הוצע לראשונה על ידי אלברט אטרברג (1905), והתבסס על מחקריו בדרום שוודיה.
אטרברג בחר את הגודל 20 מיקרו מטר כגבול עליון למקטע של טין, וזאת כיוון שגודל חלקיקים קטן מגודל זה אינו נראה לעין בלתי-מזוינת.
הוועדה הבינלאומית של האגודה למדעי הקרקע (ISSS) המליצה על שימוש בסיווג זה במסגרת הקונגרס הבינלאומי הראשון של מדעי הקרקע ב-1927 שהתקיים בוושינגטון.
אוסטרליה גם אימצה שיטה זו וציינה כי מרווחי הלוגריתמים השווים של השיטה הם תכונה מעולה ושיש לשמרה.
משרד החקלאות בארצות הברית אימץ שיטה שונה ב-1938, וארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO) השתמש בשיטה זו במפת הקרקע העולמית של ארגון אונס"קו ו-FAO וגם המליץ על השימוש בה.
למיון סוג הקרקע האופייני לאזור מסוים חשיבות רבה בהבנת ההתנהגות הפיזיקלית של הקרקע בעוד שדיסציפלינות רבות החל מגאוגרפיה דרך מקצועות ההנדסה וכלה במדעי החקלאות משקיעים משאבים רבים בבחינת התנהגות הקרקע תוך שהם ממיינים אותה לפי השיטות שהוצגו לעיל.
אחד המאפיינים החשובים ביותר של סוגי הקרקע השונים הוא מנת הרטיבות של הקרקע המייצגת את תכולת המים בקרקע, נתון המשפיע בין השאר על יכולת סחיפת הקרקע.
חקלאי הבונה תוכנית השקיה לחלקה מסוימת ייעשה שימוש בנתוני סחיפת הקרקע כדי להימנע מהאצה של סחיפת הקרקע מעבר לתהליך הטבעי הקיים.
מהנדס אזרחי לדוגמה, עושה שימוש במאפייני הקרקע על מנת לבחור את סוג מבנה התמך (קיר תומך, סוללה או סכר) שעליו לתכנן כדי לשאת את העומסים שמפעיל המבנה על הקרקע.
בישראל ובעולם קיימות חברות המתמחות בבדיקות קרקע אשר מספקות למתכננים מידע גיאומכני הכרחי הנחוץ לשם תכנון הנדסי המתאים לסוג הקרקע.
מרקיף מוריס הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת דאלאס מאבריקס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.
אחיו התאום, מרכוס מוריס, משחק גם כן בליגת ה-NBA, עבור לוס אנג'לס קליפרס.
בבגרותו למד באוניברסיטת קנזס ושיחק בקבוצתה במשך שלוש עונות (2008–2011), יחד עם אחיו מרכוס, לפני שיצא להתמודד בדראפט ה-NBA.
מוריס נבחר בבחירה ה-13 בדראפט 2011 על ידי קבוצת פיניקס סאנס, כ-5 דקות לפני אחיו מרכוס שנבחר בבחירה הבאה על ידי יוסטון רוקטס.
במהלך סוף שבוע האולסטאר של עונת הרוקי שלו, נבחר מוריס להשתתף במשחק הכוכבים העולים כשחקן "קבוצת שאק" וקלע 12 נקודות.
ב-6 בדצמבר 2012 הוריד מוריס שיא קריירה של 17 ריבאונדים במשחק נגד דאלאס מאבריקס.
ב-21 בפברואר 2013 הצטרף לפיניקס מרכוס מוריס, אחיו של מרקיף, אחרי שנשלח אליה בטרייד מהרוקטס.
בעונת שימש מוריס כשחקן ספסל בכל 81 המשחקים בהם שותף, אך עם זאת הציג שיפור משמעותי במשחקו ורשם שיאי קריירה בנקודות (13.8 למשחק), ריבאונדים (6.0) ואחוזי קליעה מהשדה (48.6%) ומהעונשין (79.2%).
ב-11 בנובמבר 2013 זכה מוריס לראשונה בתואר "שחקן השבוע באזור המערבי" לאחר שהעמיד בשבוע החולף ממוצעים של 22.8 נקודות, 8 ריבאונדים ו-2 חטיפות למשחק והוביל את הליגה באחוזי קליעה מהשדה עם 69.8%.
בעקבות שיפורו בעונה זו והיותו שחקן ספסל, היה מוריס מועמד מוביל הן לפרס השחקן המשתפר של העונה (סיים במקום העשירי בהצבעה) והן לפרס השחקן השישי של העונה (סיים במקום הרביעי).
ב-29 בספטמבר 2014 חתם מוריס על הארכת חוזה בפיניקס ל-4 עונות נוספות עבור 32 מיליון דולר, בעוד אחיו מרכוס האריך את חוזהו לאותה תקופה עבור 20 מיליון דולר.
בעונת הפך מרקיף לשחקן חמישייה קבוע, והיה אחד השחקנים המובילים בקבוצה כשקלע 15.3 נקודות בממוצע למשחק.
מרקיף ומרכוס, יחד עם חבריהם לקבוצה זוראן וגוראן דרגיץ', שיחקו יחד למספר דקות במהלך הרבע האחרון של משחק מול פילדלפיה 76' ב-2 בינואר 2015. בכך, נרשמה הפעם הראשונה בהיסטוריית ה-NBA בה שני זוגות אחים משתתפים יחד במשחק עבור אותה קבוצה.
ב-13 בינואר 2015 קלע מוריס שיא קריירה של 35 נקודות בניצחון קבוצתו על קליבלנד קאבלירס, כשקלע 15 מתוך 21 הזריקות שלקח.
בסיום עונת 2014/2015 נשלח מרכוס מוריס בטרייד לדטרויט פיסטונס, למורת רוחו של מרקיף שרצה להמשיך לשתף פעולה עם אחיו.
בעקבות הטרייד ביקש מוריס מהנהלת הסאנס העברה לקבוצה אחרת, וכחודש לאחר מכן נקנס על ידי ליגת ה-NBA ב-10,000 דולר בגין התבטאותו הפומבית בנושא.
במהלך עונת , ב-19 בפברואר 2016, נשלח בטרייד לוושינגטון ויזארדס בתמורה לכריס האמפריז, דואן בלייר ובחירת דראפט עתידית.
ב-7 בפברואר 2019, לאחר כ-3 עונות בוושינגטון, הועבר בטרייד לניו אורלינס פליקנס בתמורה לווסלי ג'ונסון.
ביום שלאחר מכן שוחרר מניו אורלינס, בטרם שיחק במדיה.
ב-20 בפברואר 2019 חתם על חוזה באוקלהומה סיטי ת'אנדר עד סיום עונת .
ב-6 ביולי 2019 חתם על חוזה לשנה בדטרויט פיסטונס.
ב-21 בפברואר 2020, לאחר 44 משחקים בלבד בדטרויט, שוחרר מהקבוצה.
מיד לאחר שחרורו מדטרויט חתם על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס עד לסיום עונת .
בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה באליפות ה-NBA, לאחר שגברה על מיאמי היט בסדרת הגמר; מוריס שותף בכל 21 משחקי קבוצתו בפלייאוף, לרוב כשחקן ספסל, וקלע 5.9 נקודות בממוצע למשחק.
באוגוסט 2021 חתם מוריס על חוזה במיאמי היט.
ב-7 בספטמבר 2022, חתם מוריס על חוזה בברוקלין נטס.
ב-6 בפברואר 2023, נשלח מוריס לצד קיירי אירווינג לדאלאס מאבריקס בתמורה לדוריאן פיני-סמית', ספנסר דינווידי, בחירת סיבוב ראשון לא מוגנת ב-2029 ושתי בחירות סיבוב שני ב-2027 ו-2029. ב-16 בספטמבר ,2023, מוריס הוחתם מחדש בקבוצה.
באותה עונה (2023/2024) הגיע לגמר ה-NBA, אך הפעם הפסיד ב-5 משחקים לבוסטון סלטיקס.
ב-11 בספטמבר 2024, הוחתם מחדש בשנית.
ב-2 בפברואר 2025, נשלח מוריס בטרייד, לצד לוקה דונצ'יץ', ומקסי קלבר ללוס אנג'לס לייקרס בתמורה לאנתוני דייוויס ובחירת סיבוב ראשון ב-2029 שנשלחו לדאלאס מאבריקס, כאשר גם שתי בחירות סיבוב שני (אחת מדאלאס ואחת מהלייקרס) ב-2025 וג'יילן הוד-שפינו נשלחו ליוטה ג'אז.
משחק הכדורגל בין ל התקיים במרקנה בריו דה ז'ניירו, ברזיל ב-16 ביולי 1950, והיה המשחק המכריע של בית הגמר במונדיאל 1950. אורוגוואי גברה על ברזיל בתוצאה , וזכתה בתואר אלופת העולם.
המונח מרקנאסו (בפורטוגזית: Maracanaço), שמשמעותו המילולית היא "האסון במרקנה", הפך לשם נרדף למשחק בקרב תושבי ברזיל.
בפעם היחידה בתולדות גביע העולם בכדורגל, הוכרע הטורניר בבית גמר ולא במשחק נוקאאוט.
למרות זאת, המשחק המדובר היה בעיני רבים למשחק הגמר המעשי של הטורניר.
במסגרת המחזור השלישי והאחרון של בית הגמר, נפגשו ברזיל, מארחת הטורניר, ואורוגוואי.
ברזיל הקדימה ערב המשחק את אורוגוואי בנקודה אחת, כך שאורוגוואי הייתה חייבת ניצחון על מנת לזכות בגביע העולם, בעוד ברזיל הסתפקה בתוצאת תיקו.
ברזיל עלתה ליתרון ראשון מיד לאחר פתיחת המחצית השנייה משערו של פריאסה, אך אורוגוואי השלימה מהפך בזכות שערים של חואן סקיאפינו ואלסידס גיג'ה, וזכתה בתואר.
תוצאת המשחק הייתה לאחת ההפתעות הגדולות בטורניר גביע העולם.
אורוגוואי זכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה, עשרים שנים לאחר זכייתה במונדיאל 1930. במשחק צפו 173,850 צופים, ולפי גרסה אחרת 199,854 צופים, שיא הצופים באצטדיון למשחק כדורגל בודד בהיסטוריה.
כל 22 השחקנים שנטלו חלק במשחק, כבר אינם בין החיים.
האחרון מביניהם שנותר בחיים היה כובש שער הניצחון, אלסידס גיג'ה, שנפטר בדיוק 65 שנים לאחר המשחק, ב-16 ביולי 2015, בגיל 88.
השיטה שהונהגה בטורניר הייתה ייחודית.
הנבחרות משתתפות הוגרלו בשלב הבתים הראשון לארבעה בתים, מתוכן עולה הנבחרת שבמקום הראשון לבית הגמר.
ארבע הנבחרות בבית הגמר נפגשות אחת עם השנייה פעם אחת, ובתום שלושה מחזורים נקבעת הנבחרת שבראש הבית כאלופת העולם.
אורוגוואישלבברזיליריבהתוצאהשלב הבתים הראשוןיריבהתוצאה0 - 8משחק ראשון0 - 4משחק שני2 - 2מחזור שלישי0 - 2טבלת בית ד'
צרפת פרשה מהטורניר טרם תחילתוטבלות סופיותטבלת בית א'יריבהתוצאהבית הגמריריבהתוצאה2 - 2משחק ראשון1 - 72 - 3משחק שני1 - 6
בית הגמר ערב המחזור השלישי
נבחרת אורוגוואי הוגרלה לבית ד', שבמקור היה אמור להכיל שלוש נבחרות - אורוגוואי, ו.
לאחר הגרלת הבתים החליטה צרפת לפרוש מהטורניר עקב הוצאות הנסיעה הגבוהות הכרוכות בהשתתפותה בבית ד'.
קבלת ההחלטה זמן קצר לפני תחילת הטורניר, הקשתה על פיפ"א למצוא נבחרת שתחליף את צרפת, כך שבית ד' הכיל שתי קבוצות בלבד, שהתמודדו ביניהן במפגש אחד על הכרטיס לבית הגמר.
במשחק הביסה אורוגוואי את בוליביה בתוצאה 0–8, כשהיא נהנית משלושער של אוסקר מיגס וצמד של חואן סקיאפינו, והעפילה אל בית הגמר.
הנבחרת המארחת, ברזיל, הוגרלה לבית א' לצדן של , ו.
לאחר שגברה 0–4 על מקסיקו במשחק הראשון, איבדה ברזיל פעמיים יתרון על שווייץ במשחק הגומלין, וסיימה את המשחק בשוויון 2-2 בלבד.
יוגוסלביה, שניצחה בשני משחקי הפתיחה שלה את שווייץ ואת מקסיקו, הגיעה למפגש מול ברזיל במחזור השלישי בידיעה שתוצאת תיקו תספיק לה על מנת להעפיל לבית הגמר, בעוד הברזילאים היו חייבים ניצחון.
במשחק שנערך במרקנה, עלתה ברזיל ליתרון מוקדם משערו של אדמיר, ובמחצית השנייה קבע זיזיניו את תוצאת המשחק, 2-0 שהקנה לברזיל את הכרטיס לבית הגמר.
במחזור הראשון של בית הגמר התקשתה אורוגוואי מול .
אף על פי שעלתה ליתרון ראשון, ירדה אורוגוואי בפיגור 1–2 למחצית.
בדקה ה-73 השיגה אורוגוואי את שער השוויון, והמשחק הסתיים בתוצאה 2-2. במשחק המקביל, הביסה ברזיל את בתוצאה 1–7, במשחק בו כבש אדמיר רביעייה, והשתלטה על המקום הראשון.
במחזור השני אורוגוואי פגשה את שוודיה.
לאחר שצעדה פעמיים בפיגור, הצליחה אורוגוואי להפוך את התוצאה בדקות הסיום, לנצח 2–3 ולשמור על סיכוייה לזכות בטורניר.
במשחק המקביל, הפגינה ברזיל יכולת גבוהה והביסה את ספרד 1–6. ערב המחזור הראשון, הובילה ברזיל את בית הגמר עם מאזן מושלם, פער שערים חיובי של 11 שערים, ועם 13 שערי זכות.
אורוגוואי, עם מאזן של ניצחון ותיקו ופער שערים חיובי של שער אחד בלבד, צעדה במקום השני.
מאזנה של ברזיל לאחר שני מחזורי הפתיחה, לעומת הקשיים שחוותה אורוגוואי, גרמו לקונספציה לפיה ברזיל תזכה בתואר בקלות יחסית, מה עוד שתוצאת תיקו הייתה מספיקה לה.
היה זה הלך הרוח גם בקרב פרשני הספורט, ומעטים ניבאו כי התואר יחמוק מידיה של ברזיל.
בבוקר המשחק המכריע, רחובות ריו דה ז'ניירו התמלאו בקרנבל מאולתר, לכבוד הזכייה הצפויה בתואר.
באותו הבוקר פרסם העיתון הברזילאי "או מונדו" מהדורה מוקדמת, ובשערה תמונתם של שחקני הנבחרת, עם הכותרת "אלה הם אלופי העולם".
אווירת האופוריה שסחפה את המדינה הביאה לקהל שיא של כ-174,000 קוני כרטיסים באצטדיון, וכמות כוללת שהוערכה במעל ל-200,000 צופים.
מנגד, קפטן אורוגוואי אובדוליו וארלה היה זה שהוביל את האווירה החיובית במחנה נבחרתו.
בחדר ההלבשה טרם המשחק, לאחר שהמאמן חואן לופס פונטנה קרא לשחקניו לנקוט באסטרטגיה הגנתית.
לאחר שיצא, קרא הקפטן לשחקניו שהפעם המאמן טועה, ורק משחק פתוח והתקפי יכול להביא לתוצאה חיובית.
כמו כן, הוסיף וארלה כי משחק הגנתי יביא לאורוגוואי גורל דומה לזה של ספרד ושוודיה, שהובסו על ידי ברזיל.
מספר שחקני הנבחרת הצביעו על נאומו של וארלה כאחד מהגורמים שהביאו, לדעתם, לזכייה בתואר.
המחצית הראשונה התנהלה ברובה, כצפוי, בחצי המגרש של נבחרת אורוגוואי.
ברזיל תקפה ובחנה שוב ושוב את קו ההגנה של אורוגוואי, שבניגוד לזה של שוודיה וספרד, החזיק מעמד בדרך לשוויון מאופס בסיום המחצית הראשונה.
המחצית השנייה נפתחה היטב עבור הנבחרת המארחת.
בדקה ה-47, שתי דקות בלבד מפתיחת המחצית, כבש חלוצה של סאו פאולו, פריאסה, את שער היתרון לברזיל.
קפטן אורוגוואי, אובדוליו וארלה, הוציא את הכדור מהרשת והתווכח ארוכות עם שופט המשחק, ג'ורג' רידר האנגלי.
מכיוון שהשופט לא דבר ספרדית, בשלב מסוים וארלה אף דרש לנהל את הוויכוח בעזרתו של מתורגמן.
לאחר שהוויכוח הסתיים, החזיר הקפטן את הכדור לנקודת האמצע, וקרא לחבריו: "עכשיו זה הזמן לנצח!".
לאחר השער עברה אורוגוואי לשלוט בקצב המשחק, וחיפשה את שער השוויון.
ההתקפות של אורוגוואי חשפו את ההגנה החדירה של ברזיל, שבעקבות משחק ההתקפה הפורה של הנבחרת לא עמדה במבחנים רבים במהלך הטורניר.
בדקה ה-66, הצליחה אורוגוואי להשיג את השוויון, מרגליו של חואן סקיאפינו.
בדקה ה-79 השלימה אורוגוואי את המהפך מרגליו של אלסידס גיג'ה, שהשקיט את הקהל הרב במרקנה.
התוצאה נשמרה עד לסיום, ואורוגוואי חגגה את זכייתה השנייה בגביע העולם.
טורניר מונדיאל 1950 היה היחיד בהיסטוריה שהתנהל בשיטת בית גמר, ולא במשחק אחד מכריע.
עם זאת, העובדה כי היה זה המשחק האחרון בטורניר (במקביל למשחק בין ספרד לשוודיה, שלא השפיע על זהות הזוכה), והעובדה כי התוצאה במשחק הייתה המכרעת לזוכה בטורניר, רבים, כולל פיפ"א, מתייחסים למשחק כאל גמר מונדיאל, גם אם לא באופן רשמי.
קוונים: ארתור אליס, ג'ורג' מיטשל
הטבלה הסופית של בית הגמר
שריקת הסיום למשחק קבעה כי אורוגוואי עוקפת בטבלת בית הגמר את ברזיל, וזוכה בתואר.
באצטדיון המרקנה שרר שקט, שנשבר רק לקול צהלות השחקנים והצוות של אורוגוואי.
עיתונים ברחבי המדינה התקשו לקבל את ההפסד, ואוהדים ספורים התאבדו לנוכח התוצאה, ביום המשחק ולאחריו.
ביקורת רחבה הושמעה אפילו על המדים הלבנים אותם לבשה ברזיל במשחק, שהוגדרו כ"לא פטריוטים".
הוכרזה תחרות לעיצוב מדים חדשים לנבחרת בהשראת הדגל הברזילאי, שבעקבותיה נבחרה החולצה הצהובה בשילוב עיטורים ירוקים, מכנסיים כחולים וגרביים לבנים.
המדים החדשים נכנסו לשימוש בחודש מרץ 1954 במשחק מול , ומאז הם משמשים כמדי הנבחרת הרשמיים.
זכייתה הראשונה של ברזיל בתואר הגיעה במונדיאל 1958, ודווקא במשחק הגמר נאלצה ברזיל ללבוש את מדי החוץ הכחולים, בגלל דמיון בצבעים לנבחרת המארחת, .
בעקבות המשחק, נכנס הביטוי "הפנטום של 1950" לכדורגל הברזילאי, כמונח המתייחס לנבחרת אורוגוואי.
הביטוי עלה במפגשים רבים בין שתי הנבחרות, בין היתר במוקדמות מונדיאל 1994, בו ברזיל התקשתה להשיג נקודות ונזקקה לניצחון על אורוגוואי.
המשחק הסתיים בניצחונה של ברזיל 0–2 מצמד של רומאריו.
המונח חזר לשימוש במונדיאל הביתי השני של ברזיל, מונדיאל 2014. לאחר שנבחרת אורוגוואי העפילה לטורניר, עלה המושג כחשש לשחזורה של ההיסטוריה.
המונח נמצא בשימוש גם בקרב האורוגוואים, כעידוד ומוטיבציה לקראת משחקיה מול ברזיל.
במונדיאל 2014 הובסה ברזיל בשלב חצי הגמר בתוצאה 1–7 על ידי במינייראו.
הכינוי שהוצמד למשחק בעקבות ההפסד היה מינייראסו, כרמיזה לכינויו של המשחק מ-1950, המרקנאסו.
לאחר ההדחה המשפילה עלו השוואות רבות בין המשחקים.
בתו של שוער ברזיל ב-1950, מואסיר ברבוזה, טענה כי התבוסה 1–7 מספיקה כדי לכפר על מורשתו של אביה.
לעומתה, כובש שער הניצחון של אורוגוואי ב-1950, אלסידס גיג'ה, טען כי על אף ששני ההפסדים היו טראומתיים עבור ברזיל, לא ניתן להשוות ביניהם מכיוון שבמשחק של 1950, הרבה יותר היה מונח על הכף.
מרקינה (בליטאית: Merkinė; בפולנית: Merecz; ביידיש: מערעטש) היא עיירה במחוז אליטא שבדרום ליטא, בסמוך למפגש הנהרות מרקיס (Merkys) וניימן, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב וטירת העץ שבו נזכרים לראשונה בשנת 1359, וטירה זו סייעה להגן על היישוב מפני פשיטות המסדר הטבטוני.
בשנת 1569 הוענקו ליישוב זכויות עיר, כחלק מהאיחוד הפולני-ליטאי.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,400 יהודים, כשני שלישים מתושביה, ופעלו בה בתי ספר עבריים מרשתות תרבות ויבנה, וכן מפלגות ותנועות נוער ציוניות.
עם סיפוח ליטא לברית המועצות בקיץ 1940 נאסרה פעילות זו.
ב-22 ביוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכנסו הגרמנים לעיירה לאחר הפגזתה, והתירו לליטאים המקומיים לערוך פוגרום ביהודי היישוב, תוך ירי בחלק מהיהודים, והטבעת חלקם בנהר נימן.
בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן ומוקף גדר תיל, שהוקם סביב בית הכנסת המקומי, ואשר נשמר בידי הליטאים.
יהודי הגטו הועסקו בעבודות כפייה, אשר מעת לעת נרצחו בהן עובדים.
ב-10 בספטמבר 1941 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים ליטאים, והובילו את כל יושביו עירומים לבורות ירי בסמוך לבית העלמין היהודי המקומי.
לפי דו"ח יגר, נרצחו באקציה זו 223 גברים יהודים, 355 נשים יהודיות ו-276 ילדים יהודים.
מרקוס אאואס קוראה (בפורטוגזית: Marcos Aoás Corrêa; נולד ב-14 במאי 1994 בסאו פאולו שבברזיל), הידוע בקיצור כמרקיניוס, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית ובנבחרת ברזיל.
מרקיניוס נולד בסאו פאולו שבברזיל.
ב-20 במאי 2012 ערך מרקיניוס את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הברזילאית, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–1 לפלומיננסה במסגרת המחזור הראשון, כששתי הקבוצות נתנו מנוחה לשחקנים הבכירים שלהן והתרכזו בגביע ליברטדורס.
מרקיניוס ערך 6 הופעות ליגה בקורינתיאנס, ואף ישב על הספסל מבלי לשחק בגמר גביע ליברטדורס , בו זכתה קורינתיאנס.
ב-21 באוגוסט 2012 הושאל מרקיניוס לרומא מהסרייה א'.
ב-16 בספטמבר 2012 ערך מרקיניוס את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-75 בהפסד 2–3 לבולוניה 1909 במסגרת המחזור השלישי בסרייה א'.
לאחר הופעות מרשימות בתחילת העונה, הפך מרקיניוס לבלם הרכב לצד לאנדרו קסטאן ושלח את ניקולס בורדיסו לספסל.
ב-22 בדצמבר 2012 הורחק מרקיניוס בכרטיס אדום ישיר בניצחון 2–4 על מילאן במסגרת המחזור ה-18 בסרייה א' לאחר שהכשיל את סטפן אל שעראווי ומנע ממנו מצב כיבוש בטוח.
בחודש ינואר 2013, לאחר שערך 16 הופעות ליגה במועדון, נרכש מרקיניוס על ידי המועדון, ועד לסוף העונה ערך 10 הופעות ליגה נוספות.
ב-26 במאי 2013 הוא שיחק 90 דקות בגמר הגביע האיטלקי לעונת בו הפסידה רומא 0–1 ללאציו.
ב-19 ביולי 2013, לאחר עונה אחת בלבד ברומא, חתם מרקיניוס ל-5 שנים בפריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית, ששילמה עבורו 31.4 מיליון אירו, סכום שיא עולמי עבור שחקן בגיל העשרה באותה העת.
העברתו הייתה מוטלת בספק בשל הבדיקה הרפואית, והוא החמיץ את מסע טרום העונה של הקבוצה לשוודיה.
ב-17 בספטמבר 2013 ערך מרקיניוס את הופעת הבכורה הרשמית שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–4 על אולימפיאקוס במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים של ליגת האלופות.
בדקה ה-86 הוא גם הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
ב-22 בספטמבר 2013, שלושה ימים לאחר מכן, ערך מרקיניוס את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד מונקו במסגרת המחזור השישי.
ב-28 בספטמבר 2013 הבקיע מרקיניוס את שער הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, שער בדקה ה-41 בניצחון 0–2 על טולוז במסגרת המחזור השמיני.
בגמר גביע הליגה הצרפתית לעונת , בו זכתה פריז סן-ז'רמן, ישב מרקיניוס על הספסל ולא שיחק במשחק.
הוא סיים את עונתו הראשונה בפריז סן-ז'רמן, בה הקבוצה זכתה באליפות צרפת, עם 21 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים, ו-8 הופעות בליגת האלופות, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-2 באוגוסט 2014 שיחק מרקיניוס 90 דקות בגביע האלופות הצרפתי, בו ניצחה פריז סן-ז'רמן בתוצאה 0–2 את גנגאן.
ב-26 במרץ 2015 האריך מרקיניוס את חוזהו במועדון עד לשנת 2019. שייח' נאסר אל-ח'ליפי, נשיאה של פריז סן-ז'רמן, אמר: "המועדונים הגדולים ביותר באירופה התעניינו במרקיניוס, והארכת החוזה הזו מחזקת את הפרויקט לטווח ארוך של פריז סן-ז'רמן".
ב-11 באפריל 2015 שיחק 90 דקות בגמר גביע הליגה הצרפתית לעונת , בו זכתה פריז סן-ז'רמן לאחר שניצחה בתוצאה 0–4 את ספורטינג קלוב דה בסטיה.
משחק זה היה משחקו ה-34 ברציפות ללא הפסד עבור המועדון, והוא שבר את שיאו הקודם של ג'ורג' ואה.
מרקיניוס ערך 25 הופעות ליגה והבקיע 2 שערים בעונת , בה זכתה פריז סן-ז'רמן באליפות צרפת.
ב-30 במאי 2015 ישב מרקיניוס על הספסל ולא שותף בניצחון 0–1 על אוסר במסגרת גמר הגביע הצרפתי.
בנוסף ערך מרקיניוס 7 הופעות בליגת האלופות לעונת 2014/2015.
ב-1 באוגוסט 2015 ישב מרקיניוס על הספסל ולא שיחק בגביע האלופות הצרפתי, בו ניצחה פריז סן-ז'רמן בתוצאה 0–2 את אולימפיק ליון.
מרקיניוס שיחק עבור נבחרת ברזיל בכדורגל עד גיל 17 לאורך כל אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 17 לשנת 2011, בה זכתה הנבחרת.
בחודש אוקטובר 2013 הצהיר מרקיניוס, שמחזיק באזרחות ברזילאית ובאזרחות פורטוגלית, שהוא מוכן לייצג גם את נבחרת פורטוגל.
עוד באותו החודש זומן מרקיניוס לסגל נבחרת ברזיל על ידי המאמן לואיס פליפה סקולארי למשחקי הידידות נגד נבחרות הונדורס וצ'ילה בחודש נובמבר.
ב-17 בנובמבר 2013 ערך מרקיניוס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל, כשהחליף את דויד לואיז בדקה ה-72 בניצחון 0–5 על הונדורס במשחק ידידות.
בשנת 2014 שיחק מרקיניוס בטורניר טולון במדי נבחרת ברזיל עד גיל 21, בו זכתה הנבחרת.
הוא שיחק בכל חמשת המשחקים, והבקיע שער בגמר, בו ניצחה ברזיל את נבחרת צרפת עד גיל 21 בתוצאה 2–5.
מרקיניוס לא היה בסגל נבחרת ברזיל במונדיאל 2014. בחודש ספטמבר 2014 חזר מרקיניוס לסגל הנבחרת תחת המאמן החדש דונגה.
הוא נכלל בסגל נבחרת ברזיל בטורניר קופה אמריקה 2015, הטורניר הבינלאומי הראשון שלו.
ב-21 ביוני 2015 ערך מרקיניוס את הופעתו היחידה בטורניר, כשהחליף את רוביניו בדקה ה-76 בניצחון 1–2 על נבחרת ונצואלה במסגרת המחזור האחרון בשלב הבתים.
נבחרת ברזיל עד גיל 17
נבחרת ברזיל עד גיל 21
מרקיזות ברנדנבורג או נסיכות הבוחר מברנדנבורג (מגרמנית: Markgrafschaft Brandenburg) הייתה אחת הישויות המדיניות באימפריה הרומית הקדושה, ששודרגה בשנת 1356 לנסיכות הבוחר, שיצרה בהמשך אוניה פרסונלית עם דוכסות פרוסיה (ברנדנבורג-פרוסיה) והפכה לאחר מכן לממלכת פרוסיה.
בשנת 1147 כבש אלברכט "הדוב" את האזור מידי הפולנים, במהלך מסע הצלב הוונדי, ובשנת 1157 קיבל אלברכט את התואר מרקיז ברנדנבורג.
במהלך השנים שלאחר מכן הרחיבו יורשיו של אלברכט את שטחי המרקיזות, ובשנת 1356 שודרגה המרקיזות ל"נסיכות הבוחר מברנדנבורג", בהסדר של בולת הזהב של 1356.
בשנת 1440 מת פרידריך הראשון, ותחתיו התמנה פרידריך השני המכונה "שן הברזל".
לאחר שנכחד הפלג הפרוסי בבית הוהנצולרן, נפלה הדוכסות לידי קרוביהם, הנסיכים מברנדנבורג, שהיו עתה צמיתים לקיסר הגרמני (בווינה) כמו גם לכתר הפולני.
במלחמת שלושים השנים (1618 - 1648) עמדה ברנדנבורג לצידו של האיחוד האוונגלי.
חלקים גדולים של המדינה נהרסו, ותושביהם גורשו.
הנסיך פרידריך וילהלם הראשון (1688-1640) שכונה אחר כך "הנסיך הגדול", אימץ לפיכך אחרי המלחמה מדיניות זהירה של גישושים בין המעצמות הגדולות, על מנת לפתח את ארצו החלשה כלכלית וצבאית.
הוא הנהיג רפורמות כלכליות, פיתח את צבאו, החליש את המעמדות לטובת שלטון אבסולוטי ריכוזי והזמין לארצו אלפי הוגנוטים, שנמלטו מצרפת לאחר ביטול האדיקט של נאנט על ידי לואי הארבעה עשר וכן עשרות משפחות של יהודים עשירים שגורשו מווינה ב-1670 על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
לאחר שנחלשה פולין בעקבות סכסוכים שוודים-פולנים, הצליח בהסכם והלאו בשנת 1657 לשחרר את דוכסות פרוסיה מהצמיתות לכתר הפולני.
היה זה צעד מכריע בדרך להפיכת פרוסיה לממלכה תחת בנו של "הנסיך הגדול", פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.
פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, שהיה רודף כבוד, ייחס חשיבות גדולה לכך שדוכסות פרוסיה נמצאת מאז 1660 בריבונות מלאה.
בהסכמתו של קיסר האימפריה הרומית הקדושה הכתיר את עצמו כפרידריך הראשון ב-18 בינואר 1701 בקניגסברג ל"מלך בפרוסיה".
מאז 1701 התקבל הכינוי "ממלכת פרוסיה" לכל השטחים שבשלטון בית הוהנצולרן, בתוך ומחוץ לקיסרות הרומית הקדושה.
בנו של פרידריך הראשון, פרידריך וילהלם הראשון (1713-1740) היה פחות רודף כבוד, ויותר פרקטי וצנוע.
הוא זכה לכינוי "מלך החייל" ונחשב למי שהקים את הפקידות הפרוסית ואת הצבא הסדיר, שהיה לאחד הצבאות החזקים באירופה כולה.
כן יישב כ-20,000 מתושבי זלצבורג הפרוטסטנטים, שנמלטו מסיבות דתיות, באזורים דלילי-אוכלוסין של פרוסיה המזרחית.
בשנת 1720 רכש משוודיה את שטחי פורפומרן.
בתקופתו גדלה אוכלוסיית פרוסיה והגיעה ל-2 מיליוני תושבים, ותחת הנהגתו זינקה הכלכלה באופן משמעותי.
ב-31 במאי 1740 עלה בנו פרידריך השני (המכונה "הגדול") לכס המלוכה.
אף שכנסיך הכתר נמשך לפילוסופיה ולאמנויות, שילח את צבאו כבר בשנת מלכותו הראשונה לשלזיה, שברשותה היו שטחים שבית הוהנצלורן ייחס לעצמו.
בשלוש ה"מלחמות השלזיות" (1763-1740) עלה בידו להשתלט על שלזיה כנגד התנגדות אוסטרית, ובאחרונה בהן, מלחמת שבע השנים (1763-1756) אף עמד נגד קואליציה של אוסטריה, צרפת והאימפריה הרוסית.
הייתה זו תחילתה לא רק של המעצמה הפרוסית, אלא של הדו-מעצמתיות האוסטרית-פרוסית בתוך הקיסרות.
ב-23 שנות שלטונו האחרונות עד 1786 קידם פרידריך השני את החקלאות ואת ההתיישבות בשטחי הממלכה.
הוא ביטל את העינויים, הנהיג חינוך חובה, יצר את משפט המקרקעין הפרוסי הכללי והביא עוד פליטי-דת לארצו, בהבטיחו להם חופש דת מוחלט.
במילותיו שלו, יוכל כל אחד בפרוסיה "לזכות לקדושה בדרכו שלו".
יחד עם אוסטריה והאימפריה הרוסית הביא פרידריך לחלוקתה של פולין.
בחלוקה הפולנית הראשונה בשנת 1772 נפלו בידיו השטחים שאפשרו לו עתה לכנות עצמו "מלך פרוסיה".
המדיניות כלפי פולין נמשכה תחת ידו של פרידריך וילהלם השני (1786-1797).
בחלוקות השנייה והשלישית של פולין (1793 ו-1795) קיבלה פרוסיה שטחים פולנים נוספים.
תחת פרידריך וילהלם השלישי (1797-1840) השתתפה פרוסיה במלחמות נפוליאון נגד צרפת המהפכנית.
בשנת 1806 פורקה האימפריה הרומית הקדושה, ומרקיזות ברנדנבורג הפכה לפרובינציית ברנדנבורג שהייתה חלק מממלכת פרוסיה.
היכל הספורט ג'ינאסיו ג'ילברטו קרדוסו (בפורטוגזית: Ginásio Gilberto Cardoso) הוא שמו של אולם ספורט שהוקם בעיר ריו דה ז'ניירו ב-1954 בסמוך לאצטדיון מרקנה ולכן מכונה גם מרקנזיניו (Maracanãzinho) שמשמעותו מרקנה הקטן.
האולם שימש במשך שנים בתור אולמה הביתי של נבחרת ברזיל בכדורעף.
ההיכל נבנה ב-1954 תוך חמישה חודשים בלבד והאירוע הראשון שאירח היה אליפות העולם בכדורסל של 1954 בה השתתפה לראשונה גם נבחרת ישראל בכדורסל.
באותו טורניר שיא נוכחות הצופים באולם היה 35,000 צופים ביציעים שהיו אז יציעי עמידה.
מאז אירח היכל הספורט תחרויות ספורט נוספות לצד מופעים ואירועים אחרים.
בין תחרויות הספורט החשובות שאירח ניתן למנות את אליפות העולם בכדורסל 1963 (בה גם זכתה נבחרת ברזיל בכדורסל בטורניר הביתי), אליפויות העולם לגברים ולנשים בכדורעף ב-1960 ואליפות העולם לגברים בכדורעף ב-1990. במשך השנים ביציעי העמידה הותקנו מושבים וקיבולת האולם ירדה ל-13,163 מושבים.
במהלך המשחקים אירח האולם את משחקי הכדורעף.
ב-2013 אירח האולם את אליפות העולם בג'ודו.
גם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) אירח ההיכל את תחרויות הכדורעף ולאחריה את תחרויות הכדורעף בישיבה לנכים במשחקים הפאראלימפיים.
מרקל פולץ הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA.
שיחק באוניברסיטת וושינגטון ובנבחרת ארצות הברית עד גיל 18.
פולץ נולד באפר מרלבורו שבמרילנד, בנה של אבוני פולץ, אם חד-הורית העובדת בממשל הפדרלי בוושינגטון די.
מגיל שש הוא מלווה על ידי מאמן הכדורסל קית' ויליאמס.
בשנתו השנייה בתיכון הקתולי דימהטה נופה מסגל קבוצת הכדורסל הבכירה של בית הספר.
הוא שב לסגל בשנתו השלישית והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות מרילנד לבתי ספר פרטיים.
בעונתו האחרונה בתיכון השיג ממוצע של 19.1 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו לזכייה שנייה ברציפות באליפות בתי הספר הפרטיים.
הוא נבחר על ידי USA Today לשחקן השנה בתיכונים במרילנד ולחמישייה השנייה בכל רחבי ארצות הברית, כמו כן נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
ביולי 2016 השתתף עם נבחרת הנוער עד גיל 18 של ארצות הברית באליפות האמריקות שהתקיימה בצ'ילה.
הנבחרת זכתה במדליית זהב ופולץ נבחר ל-MVP של הטורניר עם ממוצע למשחק של 13.8 נקודות, 5.2 אסיסטים ו-4 ריבאונדים.
פולץ בחר לשחק בעונת בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וושינגטון על אף שזו לא נחשבת לאחת הקבוצות הבולטות בליגת המכללות.
הוא נימק זאת מאחר שהייתה היחידה שפנתה אליו בשנתו השנייה בתיכון והביעה בו התעניינות אף על פי שנופה מסגל קבוצתו.
כבר במשחקו הרשמי הראשון בליגת המכללות הצטיין עם 30 נקודות מול אוניברסיטת ייל.
הוא פתח בכל 25 משחקי הקבוצה במהלך העונה ורשם ממוצע של 23.2 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-5.9 אסיסטים למשחק.
הוא קבע שיא נקודות לשחקן שנה ראשונה באוניברסיטת וושינגטון, היה מלך הסלים של ליגת ה-PAC-10 אליה משתייכת וושינגטון, מלך הסלים מקרב שחקני השנה הראשונה מבין כל קבוצות ליגת המכללות בדרג הראשון, נבחר לחמישית העונה ב-PAC-10 ולחמישייה השלישית של העונה במכללות.
בתום העונה הודיע כי יעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
פולץ נבחר במקום הראשון של דראפט ה-NBA 2017, על ידי פילדלפיה 76'.
ב-18 באוקטובר 2017 ערך פולץ את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, כשקלע 10 נקודות בהפסד קבוצתו לוושינגטון וויזארדס.
אחרי 4 משחקים בלבד בעונה זו פילדלפיה החליטה לתת לפולץ מנוחה בעקבות פציעה בכתף שהפריעה לו בזריקה לסל.
ב-26 במרץ 2018, אחרי 5 חודשים שבהם נעדר מהמגרשים, חזר פולץ לשחק כדורסל בניצחון קבוצתו על דנוור נאגטס.
באותו משחק קלע פולץ 10 נקודות, מסר 8 אסיסטים ולקח 4 ריבאונדים.
ב-12 באפריל 2018 הפך פולץ לשחקן הצעיר ביותר אי פעם (בגיל 19 ו-317 ימים) שרושם טריפל דאבל, לאחר שקלע 13 נקודות, מסר 10 אסיסטים ואסף 10 ריבאונדים במשחק מול מילווקי באקס (שיא זה נשבר על ידי לאמלו בול ב-10 בינואר 2021).
בתחילת עונתו השנייה תפקד כשחקן חמישייה בפילדלפיה, אולם לאחר 15 משחקים הועבר לספסל, וארבעה משחקים לאחר מכן הושבת על מנת לטפל בכתפו הפצועה.
ב-7 בפברואר 2019 עבר פולץ בטרייד לקבוצת אורלנדו מג'יק, תמורת ג'ונתן סימונס ושתי בחירות דראפט עתידיות.
פולץ לא שיחק כלל עד לסיום אותה עונה, בשל פציעתו בכתף.
בעונתו הראשונה באורלנדו, , שימש כרכז הפותח של הקבוצה, ותרם 12.1 נקודות ו-5.1 אסיסטים בממוצע למשחק.
בדצמבר 2020 חתם באורלנדו על הארכת חוזה ל-3 עונות נוספות, החל מעונת , בסך כ-50 מיליון דולר.
מרקם פויקוליטי הוא מרקם של סלעי יסוד המתאפיין בגבישים גדולים המכילים גבישים קטנים יותר של מינרלים אחרים המפוזרים בחוסר סדר בתוכם.
בסלעים פויקוליטיים הגביש הקטן המוכל בגביש הגדול יותר קרוי "צ'אדאקריסט" (chadacryst) והפנוקריסט מכונה "אויקוקריסט" (oikocryst).
הדרך הטובה ביותר לצפות במרקם פויקוליטי היא באמצעות שקף פטרוגרפי.
בחלק מהסלעים נראה כאילו יש למינרלים נטייה להימנע מלעטוף מינרלים אחרים.
מצב זה מתרחש ברבים מסלעי הגברו, האפליט והגרניט.
הגרגירים שוכנים זה בצד זה כאשר פאות הגבישים של המינרלים המאוחרים יותר מותכים או מותאמים למבנה הגבישי המושלם יותר של המינרלים המוקדמים יותר.
כאשר הגבישים הקטנים האידומורפים שנוצרו קודם מפוזרים בחוסר סדר בתוך הגבישים המאוחרים הגדולים יותר, המבנה מכונה "פויקוליטי".
מקור המונח מיוונית עתיקה "פויקילוס" (ποικίλος – "מפוזר").
"פויקיובלסט" (poikioblast) הוא גביש גדול המכיל גבישים קטנים יותר של מינרלים אחרים בסלעים מותמרים.
וריאציה של מרקם פויקוליטי המכונה "מרקם אויפטי" (ophitic מיוונית "אבן הנחש") הוא מרקם אופייני נפוץ לסלעי דיאבז רבים, שבהם גבישים גדולים של אוגיט עוטפים רצועות קטנות יותר של פצלת השדה מסוג פלגיוקלז.
ביוטיט והורנבלנדה עוטפים את פצלת השדה לעיתים קרובות במרקם אופיטי.
נפוצים פחות הם גבישים של תחמוצות ברזל וטיטניט.
בפרידוטיט המבנה המכונה "מבריק-מנומר" (lustre-mottled) נובע מפירוקסן או הורנבלנדה העוטפים אוליבין באותה צורה.
במקרים אלו אין קשר קריסטלוגרפי בין שני המינרלים (העוטף והנעטף).
מרקיזות מוראביה (בצ'כית: Markrabství moravské, בגרמנית: Markgrafschaft Mähren), הייתה מדינה שהשתייכה לכתר בוהמיה, והייתה כפופה לדוכסות בוהמיה ולאחר מכן לממלכת בוהמיה, אשר התקיימה בתחילה כממלכה עצמאית, ומשנת 1526 תחת שלטון בית הבסבורג, עד לאחר תבוסת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה בשנת 1918.
לאחר הבסת מוראביה הגדולה בשנת 907 על ידי בית ארפאד ההונגרי, סופחה סלובקיה לנסיכות הונגריה כהונגריה העליונה, ואילו מוראביה סופחה לדוכסות בוהמיה.
בשנת 955 הביסו הכוחות הגרמנים והבוהמים את הכוחות המדיארים בקרב על הנהר לך, ובעקבות כך אישר אוטו הראשון, מלך גרמניה את שליטתו של בולסלאב הראשון, דוכס בוהמיה בבוהמיה ובמוראביה.
בין השנים 999–1019 הייתה מוראביה תחת שלטון פולין, אולם לאחר מכן נכבשה בחזרה על ידי אולדריך, דוכס בוהמיה.
בשנת 1182 אוחדו נסיכויות ברנו, אולומואוץ וזנוימו בידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ונמסרו לקונרד השני, דוכס בוהמיה כמרקיזות מוראביה.
במהלך השנים לאחר מכן, התואר ניתן ליורש העצר של ממלכת בוהמיה.
בשנת 1310 תפס בית לוקסמבורג את השליטה בבוהמיה, ובמהלך המלחמות ההוסיטיות תמכו אצילי מוראביה בזיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
מרקיסיו (Marchissio) הוא שם הבמה של מארק פנחסוב (נולד ב-16 ביוני 1982), מלחין, כותב ומעבד מוזיקלי ישראלי יליד אזרבייג'ן הסובייטית.
פנחסוב נולד וגדל בבאקו שבאזרבייג'ן הסובייטית, והוריו עלו עמו לישראל בשנת 1990.
בשנת 2004 החל ללמוד באקדמיה למוזיקה בירושלים במסלול הרב תחומי שם למד הלחנה ועיבוד מוזיקלי.
מאז שנת 2014 ירד להתגורר יחד עם משפחתו בברלין, גרמניה.
בת זוגו היא השחקנית הגרמניה קלאודיה אייזינגר.
מועדון הקצב של אביהו פנחסוב
בשנת 2012, עם חזרתו ארצה מפעילות בסצנה האלטרנטיבית בלונדון, הקים מרקיסיו יחד עם אביהו לנדוור את להקת מועדון הקצב של אביהו פנחסוב.
הופעות הלהקה, בניהולו המוזיקלי של מרקיסיו, מאופיינות בשילוב ייחודי של רוק, סול, דיסקו ומוזיקה ים תיכונית.
הלהקה החלה לצבור עדת מעריצים ובשנת 2014 הוחתמה בחברת הליקון ונוהלה על ידי מיקי דה פז.
המופע כלל שיתופי פעולה מוזיקליים מגוונים עם אמנים כגון: צלילי הכרם, זהבה בן, הדג נחש, קרולינה, טריפונס, אריאל זילבר וחיים משה.
במסגרת עבודתו עם מועדון הקצב, הפיק וכתב מרקיסיו את השיר "ימים יפים", אשר נבחר לשיר הנושא לסדרת הטלוויזיה תאג"ד.
ב 2014 הפיק את האלבום "מועדון הקצב של אביהו פנחסוב".
ב 2017 הפיק את האלבום "ימים יפים".
בין השנים 2021-2023 הלחין מוזיקה לסרטים וסדרות מקור של אולפנים כגון: HBO, RTL, WB, ARD.
2021: המוזיקה לסדרת המתח "מזורי קרימי" בבימויו של אנו שול המועמד לפרס אמי עבור סדרת "שאריטה"(נטפליקס) שברה את שיא הצפיות לפורמט בערוץ.
2023: סדרת המתח "שני צידי התהום" הייתה הפקת המקור הראשונה של HBO בשפה הגרמנית שודרה ב-66 מדינות והייתה לסדרה הגרמנית השנייה הנצפית ביותר בארה"ב.
השיר "ברלין" מתוך האלבום עורר עניין רב בכלי התקשורת והפך להמנון המזוהה עם מחאת יוקר המחיה בישראל ותופעת הגירת צעירים ישראלים לחו"ל.
במסגרת מצעד האצטדיונים של גלגלצ, התבקש מרקיסיו לבצע עיבוד והפקה מוזיקלית יחד עם מועדון הקצב לשיר Sweet Child Of Mine של להקת Guns and Roses, לרגל הופעתה של הלהקה בישראל ביולי 2017, העיבוד זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו ועורר תגובות מעורבות.
בשנת 2017 ייסד פנחסוב את אולפן ההקלטות וחברת התקליטים White Camel.
משמעות השם היא ה"לבן" שמייצג את האסתטיקה המערבית החדשה וה"גמל" שמייצג את השורשיות למקורות.
White Camel מתמקדת בגישור שתי הגישות הללו באמצעות שיתופי פעולה עם אמנים מכל העולם תוך כדי שימור המגוון, האותנטיות והאיכויות שמביא כל אמן והרקע ממנו הוא מגיע.
במאי 2018, הפיק וכתב מרקיסיו יחד עם הראפר הבריטי Afrikan Boy הידוע משיתופי הפעולה הרבים שלו עם האמנית הבריטית M.I.A.
בשנים 2018 ו-2019 נבחר על ידי הפרויקט המשותף של מכון גתה ו"פופ-קולטור" להיות המנטור של קבוצת אמנים ומוזיקאים מכל העולם בתוכנית הכשרה שמומנה על ידי עיריית ברלין ומשרד התרבות הגרמני.
2015: מועדון הקצב של אביהו פנחסוב – מועדון הקצב
2017: מועדון הקצב של אביהו פנחסוב – "ימים יפים"
2018: מועדון הקצב של אביהו פנחסוב – "טקילה בראון"
מרקיע שחקים הוא סרט ביוגרפי בריטי על קורותיו של הטייס הבריטי דאגלס באדר בבימויו של לואיס גילברט עם קנת' מור בתפקיד הראשי.
התסריט של לואיס גילברט מבוסס על רב המכר של פול בריקהיל Reach for the Sky שיצא לאור ב-1954 (תורגם לעברית בשם "מרקיע שחקים").
הסרט זכה בפרס באפטא לסרט הטוב ביותר בשנת 1956. הוא הוסרט בשחור-לבן וסוקר את חייו של באדר מרגע התקבלו לקורס טיס ב-1928 עד לשחרורו משירות ב-1946.
דאגלס באדר (קנת' מור) מגיע ב-1928 לבסיס חיל האוויר המלכותי קרנוול ומתחיל קורס טיס.
הוא לא ממושמע וזוכה לנזיפה ממפקד הקורס אך הצטיינותו בנבחרת הרוגבי ווכישרונו בטיסה מחפים על כך והוא מצליח לסיים את הקורס.
ב-1930 הוא מוצב בבסיס חיל האוויר המלכותי קנלי ונבחר להשתתף בנבחרת האווירובטיקה של הבסיס.
למרות איסור על תרגילי אווירובטיקה בגובה נמוך, הוא מתעלם מכך ורוצה להוכיח את יכולתו.
מטוס הבריסטול בולדוג שלו מתרסק והוא נפצע קשה.
באדר מובל לבית החולים בברקשייר ושם נאלצים לכרות את רגלו הימנית מעל הברך ולאחר זאת בגלל זיהום, גם את רגלו השמאלית מתחת לברך.
הוא מתחיל לאט להתאושש ולהשתקם בהליכה בעזרת קביים.
אחות מסורה בשם ברייס (דורותי אליסון) תומכת בו ומעודדת אותו נפשית ופיזית.
באדר משוחרר מבית החולים ומתחיל מסע ארוך בשיקום הליכה עם רגליים תותבות, בתחילה עם קביים ולאחר מכן בלעדיהן.
בתקופה זו הוא מכיר את תלמה אדוארד (מיוריאל פבלוב), מתחיל לחזר אחריה והיא מתאהבת בו למרות מגבלתו הפיזית.
דאגלס מבקש לחזור לחיל האוויר אך נדחה בגלל שאין כל חוקים תקדימיים למצבו.
הוא מתחתן עם תלמה, מתחיל לעבוד כפקיד ומשתעמם.
את זמנו החופשי הוא מבלה במשחק גולף כשביצועיו הולכים ומשתפרים למרות מגבלתו הפיזית.
כאשר פורצת מלחמת העולם השנייה הצבא זקוק לטייסים והפעם מסכימים לקבלו כטייס.
הוא מתמנה למפקד טייסת 242 של מטוסי הוקר הוריקן המורכבת מטייסים קנדיים שזה עתה סיימו פעילות בצרפת והם חסרי מוטיבציה בגלל המצב.
בתחילה הם מזלזלים במפקדם הקיטע, אבל לאחר שהוא מדגים את יכולתו בטיסה ומצליח לקבל עבורם את הציוד החסר לאחר שנלחם על כך בדרגים עליונים, הם מקבלים אותו ואתם הוא יוצא לקרב על בריטניה.
הטייסת שלו נלחמת יפה ומפילה מטוסים גרמניים ולאחר הקרב הוא מתמנה למפקד כנף.
באחת הטיסות מעל צרפת מטוסו מופל והוא צונח ונשבה בידי הגרמנים.
הוא מצליח לברוח מבית החולים הגרמני בעזרת המחתרת הצרפתית, מגיע לכפר ומסתתר מתחת לערימת קש אך נתפס ומועבר לבית סוהר בטירת קולדיץ משם אין אפשרות לברוח.
לאחר שחרורו הוא חוזר לבריטניה ונפגש עם תלמה לאחר תקופה ארוכה.
ב-15 בספטמבר 1945 הוא מתכבד להוביל מטס הצדעה מעל לונדון.
מרקנטוניו ברגאדין (באיטלקית: Marcantonio Bragadin; 6 באוקטובר 1906, רומא – 11 ביוני 1986, רומא) היה אדמירל איטלקי ב וב.
הוא היה מסאי ותסריטאי של מספר סרטי מלחמה וסופר צבאי.
היה צאצא ישיר של המפקד הוונציאני מהמאה ה-16 מרקו אנטוניו ברגאדין.
מלבד העיסוק בנושאים מקצועיים, בשנת 1949 הוא כתב את העבודה החינוכית "Che ha fatto la Marina?
1940–1945") כדי להפוך את פעולות חיל הים במהלך מלחמת העולם השנייה למפורסמות יותר, עד אז מעט היה ידוע בגלל צנזורה.
הוא תכנן זאת עוד בשנת 1942 בעת ששירת בסופרמרינה.
הוא היה גם היועץ, התסריטאי, מנהל ההפקה, היועץ ועוזר הבמאי בארבעה סרטי מלחמה איטלקיים משנות החמישים – שלושה בבימויו של דואיליו קולטי ("I sette dell'Orsa maggiore", "חטיבת פולגורה" ו-"La grande speranza") ואחד מאת אנטוניו לאונוויולה ("Siluri umani – 1954")
מרקיע שחקים (בספרדית: Hasta el cielo) הוא מותחן פשע משנת 2020.
הסרט בוים על ידי דניאל קלפרסורו וצולם במדריד, ולנסיה ואיביזה.
הסרט הגיע באפריל 2021 לנטפליקס ישראל.