tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שיטת שרשרת האופניים - המשתתפים סדורים בשתי שורות אלה מול אלה.
הם מזדהים הדדית מול האדם העומד מולם, ונעים בכיוון מוסכם מראש לאחר שסיימו (למשל, עם כיוון השעון).
שיטה זו יעילה דיה לקבוצות של עשרות אנשים עד מאות בודדות.
השיטה הריכוזית - כל משתתף בתורו, על פי סדר הרשימה, מציג את תעודתו בפני כל הקהל בסיוע אמצעים טכניים - למשל מצלמה דיגיטלית המכוונת לתעודה ומציגה אותה על גבי מסך גדול, כאשר האדם עומד על במה כך שהכל יראוהו.
בתום המסיבה, כאשר המשתתף נמצא במקום בטוח (על מחשב שהוא יודע שלא הותקנו בו רוגלות), על המשתתף לחתום באמצעות מפתחו האישי על כל המפתחות הציבוריים של המשתתפים אשר את זהותם וידא.
לצורך החתימה יכול המשתתף להוריד את המפתחות הציבוריים ממאגר ציבורי (בדרך כלל שרת מפתחות) או להשתמש בקובץ המכיל את כל המפתחות של המשתתפים במסיבה (אם נוצר במהלך ההכנות למסיבה).
משמעות החתימה היא הצהרה כי זהות האדם אומתה.
את המפתח הציבורי של האדם האחר, כשהוא חתום על ידי המשתתף, ניתן להפיץ בשתי דרכים:
שליחת המפתח החתום לבעליו, כדי שיעשה בו כרצונו.
פרסום המפתח החתום על שרת מפתחות, בדרך כלל שרת מפתחות ספציפי עליו הכריזו מארגני המסיבה.
אף כי שרתי המפתחות מקושרים ביניהם, כדי להתגבר על עיכובים בתקשורת בין השרתים, נהוג לרכז תוצאות של מסיבה מסוימת על שרת מסוים.
השיטה הראשונה עדיפה, מאחר שהיא מאמתת את כתובת הדואר האלקטרוני של המשתמש כפי שהיא מופיעה במפתח שלו.
במקרה והכתובת אינה תקינה, או הגיע לאדם אחר, החתימה על המפתח לא תגיע ליעדה, ולכן לא תצורף לרשימת החתימות על המפתח.
בשיטה השנייה, החתימה תצורף לרשימת החתימות ללא קשר לנכונות כתובת הדואר האלקטרוני המופיעה במפתח.
מסיבות בטחוניות הוא ידיעון משוכפל שבועי, שיצא בירושלים בשנים 2002–2006, והביא לידיעת הציבור אירועי תרבות המתרחשים בירושלים.
בשנים 2002–2004 הופץ בסיוע הזירה הבין תחומית, מוסד תרבות ירושלמי המקיים את פעילויותיו, בעשור השני של המאה ה-21, במתחם החאן הירושלמי.
משנת 2004 הופץ באופן עצמאי עם סיוע מעסקים מקומיים.
ומשנת 2006 הוא פועל בתמיכת עמותת בר-קיימא לתרבות, אמנות, מוסיקה ושלום.
בשנת 2005 עלה לרשת אתר אינטרנט בעל שם ומטרה זהים.
האתר מעודכן על ידי הגולשים ובעלי עסקים בירושלים כדי ליידע את הציבור בדבר אירועי תרבות המתרחשים ברחבי העיר.
בשנת 2016 עלה אתר מחודש לאוויר, לאחר מכן הפסיק את פעילותו.
המסיבה הייתה רמפה או פרוזדור מדרגות בבית המקדש השני המתואר במסכת מידות, אשר הובילה לגג ההיכל.
מקור השם מסיבה, שייך לשורש ס-ב-ב.
כלומר, השם נגזר מכך שעליית המסיבה הייתה בסיבוב.
המשנה במסכת מידות מתארת את המסיבה:
הכניסה התחתונה למסיבה הייתה מהתא הצפוני-מזרחי..
רוחב המסיבה (מצפון לדרום) היה שלוש אמות, כאורכו של בית הורדת המים.
קירות המסיבה היו ברוחב של חמש אמות.
"מסיבת ארוחת הערב" הוא מיצב אמנות גדול שיצרה האמנית הפמיניסטית האמריקאית ג'ודי שיקגו בין השנים 1974–1979. בפרויקט הפמיניסטי, אשר הוצג כתערוכה בשנת 1979, "הוזמנו" לארוחת ערב 39 אורחות כבוד מן ההיסטוריה המערבית, חלקן דמויות היסטוריות אמיתיות וחלקן דמויות מיתולוגיות.
המיצב "ארוחת הערב" הורכב משלושה שולחנות ארוכים, אשר סודרו בצורת משולש.
כל מערכת כללה מפית ועליה נרקם שמה של הדמות, צלחת חרסינה מעוטרת ועליה דימויים יוניקיים, של איבר מין נשי, גביע יין וסכו"ם.
ברצפת החדר שולבו שמותיהן של 999 נשים נוספות.
הכנת המיצב משלבת בין מלאכות ואומנויות שנתפשו כבעלות ממד נשי כגון רקמה ותפירה, ציור על חרס וכדומה, עם תהליך לימוד ומחקר היסטורי פמיניסטי, אותו הנהיגה שיקגו.
בפרויקט היו שותפים למעלה מ-400 נשים וגברים.
המיצב הוצג ב-16 חללים, ב-6 מדינות שונות וכ-15 מיליון מבקרים צפו בו.
המיצב אוחסן למשך מספר שנים החל משנת 1996 לאחר שהפריטים במיצב החלו להינזק מההעברות.
בשנת 2002 נתרמה העבודה למוזיאון ברוקלין, על ידי קרן פמיניסטית, והיא מוצגת במרכז אליזבת א.סאקלר לאמנות פמיניסטית שבמוזיאון בתצוגת קבע החל משנת 2007.
השולחן בצורת משולש שווה-צלעות שכל אחת מצלעותיו באורך של 14.63 מטר.
בכל צלע יושבות 13 אורחות.
כל צלע מסמלת תקופה היסטורית אחרת אליה משתייכות אורחות הכבוד.
לכל אורחת מיועד סידור כלים הכולל מפת שולחן אישית עליה רקום שמה של האישה ותמונות או סמלים הקשורים להישגיה.
על המפה מונחים צלחת, סכו"ם, כוס או גביע ומפית ייחודיים לכל סועדת.
חלק גדול מן הצלחות כוללות פיתוחים או פסלים בצורת פרפרים או פרחים דמויי פות.
על הרצפה, במרכז המשולש, רשומים שמותיהן של 999 נשים.
חלק זה של העבודה נקרא רצפת המורשת.
שם העבודה "מסיבת ארוחת הערב" וכן מספר הסועדות בכל שולחן - 13 - מתכתב עם הציור של לאונרדו דה וינצי, הסעודה האחרונה, בה מתוארים 13 גברים - ישו ותלמידיו.
העמדת שולחן הסעודה כמשולש נבחרה משום שמשולש הוא סמל נשי וכן משום שהוא מסמל שוויון.
העבודה על המיצב לקחה שש שנים ועלותו הגיעה ל-250,000$ לא כולל הערכת שוויה של עבודת מתנדבות ומתנדבים בו.
שיקגו פיתחה את העבודה במשך שלוש השנים הראשונות.
במהלך שלוש השנים הבאות, מעל 400 איש תרמו לבניית המיצב, רובן מתנדבות.
125 מהן נחשבו ל"חברות הפרויקט", משום שהשתתפו לאורך זמן בעבודה על המיצב וקבוצה קטנה הייתה מעורבת באופן הדוק וכללה חוקרים, בעלות מלאכה ואומניות.
מסיבת ארוחת הערב נותנת במה למומחיויות נשיות מסורתיות כגון אריגה, רקמה, תפירה וציור על חרסינה וחרס.
מדיומים אלו נחשבו כמלאכות או כאמנות מקומית, זאת בניגוד לאמנות חזותית מסורתית (אמנות גבוהה) המוערכת יותר מבחינה תרבותית, ומשויכת לגברים.
המיצב נוצר כשילוב של מלאכות הנחשבות כאומנות נמוכה, אולם שיקגו, השתמשה במלאכות אלו כדאי לייצר אומנות גבוהה.
נשים המיוצגות במסיבת ארוחת הערב
כל צלע במשולש - שולחן ארוחת הערב - מציג נשים פורצות דרך מתקופות היסטוריות שונות:
הצלע הראשונה של השולחן המשולש כולל דמויות נשיות מן האלות הפרהיסטוריות ועד היפאטיה מהאימפריה הרומית.
חלק זה מכסה את העלייה ושקיעה של העולם הקלאסי.
הצלע השנייה מציגה את עליית הנצרות ועד הרפורמציה במאה ה-17. הצלע השלישית מכסה מן המהפכה האמריקאית ועד המאה ה-20.
עד המאה ה-20האלות הקדמוניותמרְסֵלה הקדושה מרומא אן הצ'ינסוןאלת הפריוןבריג'יד הקדושה מקילדיירסקאג'וויה (Sacagawea)אשתרתֵּאוֹדוֹרָה(קיסרית האימפריה הביזנטית)קרוליין הרשלקאלירוֹזְוויתה מִגנדֶרְסְהייםמרי וולסטונקראפטאלת הנחשטְרוֹטוּלהסוג'ורנר טרות'סוֹפיה (החוכמה)אלינור מאקוויטניהאליזבת בלקוולאמזונההילְדֵגָרד מִבּינְגֵןאמילי דיקנסוןחתשפסותפטרונילה דה מית'את'ל סְמַיית'יהודיתקריסטין דה פיזאןמרגרט סנגרסאפְּפוֹאיזבלה ד'אסטהנטאלי קליפורד בארניאסְפּאסְיהאליזבת הראשונהוירג'יניה וולףבודיקיאהארטמיזיה ג'נטילסקיג'ורג'יה או'קיףהיפּאטיהאנה מריה ואן סכורמןסוזאן ב.
על רצפת המורשת, במרכז השולחן, רשומים בכתב יד על מרצפות פורצלן לבן שמות של 999 נשים.
השמות מכסים את הרצפה כולה וגולשים גם אל מתחת לשולחנות.
בחירת שמות הנשים לרצפת המורשת היו על בסיס אחד או יותר מהקריטריונים הבאים:
האישה תרמה תרומה משמעותית לחברה
האישה פעלה לשיפור גורלן של נשים
פועלה של האישה, או חלקו, הוא פרק מההיסטוריה של הנשים
האישה מהווה מודל לחיקוי לדורות הבאים
העבודה מלווה בסדרה של לוחות קיר המתארת כל אחת מהנשים ברצפת המורשת.
הפות הוא דימוי מוביל במיצב.
שיקגו טוענת שהפות הוא ליבת הדימוי הנשי (Central Core Imagery) וככזה הוא מעורר חשש, בוז ואימה.
כל אחת מהצלחות מעוצבת כך שהיא יש בה חלקים המדמים שפתיי פות, פתח הנרתיק והדגדגן.
העבודה הוצגה לראשונה ב-1980 וזכתה לתגובות מעורבות.
לוסי ליפארד (Lucy Lippard), סופרת ומבקרת אומנות כתבה שהעבודה פורצת דרך ודוגמה מצוינת לעשייה פמיניסטית.
תגובות דמות, מהללות, נשמעו ממבקרי אמנות נוספים.
מקביל, מבקרים אחרים ביקרו את העבודה ומבקר האומנות של "הניו יורק טיימס", באותה התקופה, טען שהעבודה קלישאית והמיצב אינו אמנות טובה.
ביקורת פמיניסטית התמקדה בכך שנשים רבות עבדו בהתנדבות בהקמת המיצב ומרביתן לא קיבלו שכר או הוקרה.
כמו כן, העבודה על המיצב התנהלה בצורה שיתופית אך היררכית ועל כן טענו המבקרות, מסיבת ארוחת הערב מאבדת את חלק מהערכים הפמיניסטיים.
נוכחותה של אישה אפרו-אמריקאית אחת בלבד, סוג'ורנר טרות', כסועדת, הובילה לביקורת על כך ששיקגו מתעלמת מההיסטוריה של נשים צבעוניות ובייחוד שחורות.
המבקרות ציינו כי צלחתה של טרות' מעוצבת בצורה שונה מכל הצלחות האחרות.
בניגוד לכל הסועדות האחרות, הצלחת של טרות' מעוטרת בשלושה פרצופים ולא כמו יתר הצלחות המקושטות בוואגינות בעיצובים ייחודיים.
קריאה מאוחרת של מבקרות את העבודה של ג'ודי שיקגו, הכירה בחשיבותה לקאנון הפמיניסטי ולדיון הציבורי במקומן של נשים בהיסטוריה המערבית.
למיצב יש חשיבות חינוכית ונוצר בתקופה שהידע על מנהיגות כמעט ולא היה זמין למי שלא עסק במחקר היסטורי.
ב-1990 נבחנה האפשרות שאוניברסיטת מחוז קולומביה תציג את מיצב מסיבת ארוחת הערב.
שיקגו הסכימה לתרום את העבודה לאוסף האומנות של האוניברסיטה.
אולם דיווח לא מדויק של "וושינגטון טיימס" עורר דיון ציבורי ער, שלבסוף, גם לכך שהעבודה לא נתרמה לאוניברסיטה.
העיתון כתב שהאוניברסיטה תשקיע 1.6 מיליון דולר ברכישה והצגה של המיצב הכולל 39 צלחות מפוסלות שחלקן מזכירות את איבר המין הנשי.
חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית ביקרו את השקעת כספי ציבור ברכישה של עבודת אומנות בעלת קונוטציות מיניות.
העיתון תיקן את אי-הדיוקים אך שיקגו החליטה לא לתרום את העבודה לאוניברסיטת מחוז קולומביה.
מסיבה במרתף הארמון הוא אלבום הסולו הראשון של הזמרת והיוצרת אלונה דניאל, לאחר התפרקות להקתה "טאטו".
אף על פי שז'אנר האלבום מוגדר רוק, שני השירים המפורסמים ביותר שבו נחשבים שירי פופ: השיר "על גגות תל אביב", שהפך ללהיט ולאחד מהמנוני מלחמת המפרץ, והשיר "שרה".
מאותו אלבום התפרסמו גם השירים "תזהר מנסיכות", "שושנה ביין" ו"צל נוגע בצל".
את כל השירים באלבום כתבה והלחינה דניאל.
במהדורה מאוחרת שיצאה בקלטת בלבד התווסף השיר "תיאטרון רחוב".
עובד אפרת – עיבודים והפקה מוזיקלית
אלונה דניאל – מילים, לחנים, שירה ועיבודים
דייוויד פרידלנד – קלידים וכלי נשיפה
דני צוקרמן – גיטרה בס
גלעד עצמון – כלי נשיפה
הקלטה ומיקס – ראובן שפירא, אולפני DB
עוזר טכנאי – דדי טל
מפיק מטעם חברת "הד-ארצי" – חיים שמש
מסיבת יום הולדת הוא המחזה הראשון באורך מלא שחיבר המחזאי הבריטי הרולד פינטר, שעלה על בימות הווסט אנד בלונדון ב-1958.
המחזה נחשב בתחילה לכישלון קופתי וביקורתי.
עם זאת, לאחר ביקורת טובה מהמבקר הנודע הרולד הובסון (לאחר ירידת המחזה), ובעקבות פופולריות של מחזות אחרים של פינטר, הפך המחזה לחלק מן ה"קאנון" של פינטר ואחד המחזות הפופולריים ביותר שלו.
כמו במחזהו המוקדם יותר, "החדר", עסק פינטר גם במחזה זה בחדירת זרים למרחב ה"פרטי" - בית מוזנח.
סטנלי, נגן פסנתר כושל בשנות ה-30 לחייו, מתגורר בחדר שכור באכסניה בעיר חוף אנגלית.
שני גברים מגיעים לבקרו - מק'קן וגולדברג.
הם מגיעים ביום שהוא יום ההולדת של סטנלי, על פי טענתה של בעלת הבית, מג.
השניים מענים אותו פסיכולוגית, עד שהוא מנסה לתקוף ולחנוק את בעלת הבית; כן הוא מנסה לאנוס אישה אחרת, לולו.
לאחר "מסיבת יום ההולדת", סטנלי מובל במדרגות על ידי מק'קן (כשהוא לא מסוגל לדבר או ללכת לבדו); לולו מתחרטת על פעילות מינית כלשהי שהייתה מעורבת בה עם גולדברג, ועל הרצפה מונח שבור תוף, מתנתה של מג לסטנלי.
מסיבה היא אירוע חברתי, שאמור לשעשע ולענג את המשתתפים בו.
לעיתים יש לו משמעויות דתיות, תרבותיות או עונתיות, אך המונח "מסיבה" מתייחס להיבט החברתי של ההתכנסות.
קיים קשר בין מסיבות לבין חגיגות וחגים דתיים או תרבותיים, אבל מסיבות נערכות בדרך כלל על ידי גורמים פרטיים או מסחריים והן לרוב לא-פורמליות.
כמעט כל אירוע או עילה יכולים לשמש כ"סיבה למסיבה".
בתרבויות מסוימות נהוג אף להפוך את טקס האשכבה במותו של אדם למסיבה, על מנת לעודד את קרובי המת.
בדרך כלל נערכות מסיבות לרגל ימי הולדת, חתונות, ימי שנה, מסיבת רווקים, נישואים ויום נישואים.
לעיתים נערכות מסיבות בעסקים המיועדים לכך – מועדונים ודיסקוטקים – אך לעיתים נערכות ומאורגנות מסיבות באופן פרטי או תחת כיפת השמיים.
מסיבת יום הולדת – מסיבה שנועדה לחגוג את יום השנה להולדתו של אדם.
מסיבות יום הולדת נחגגות בתרבויות רבות.
האורחים מביאים לעיתים מתנות לאדם החוגג את יום הולדתו.
בתרבויות מערביות לעיתים מקשטים את המיקום בו נערכת המסיבה בבלונים וסרטים צבעוניים, ומוגשת עוגת יום הולדת ועליה נרות דולקים שהאדם החוגג את יום הולדתו נוהג לכבות תוך הבעת משאלה.
בשלב זה נוהגים האורחים לשיר לאדם שירי יום הולדת (כגון "יום הולדת שמח") ולברך אותו בברכות (כגון "עד מאה ועשרים").
בימי הולדת מיוחדים, כגון בר מצווה (חגיגת גיל 13) ובת מצווה (גיל 12) ביהדות, או Sweet Sixteen (גיל 16), נערכות לרוב מסיבות גדולות וחגיגיות יותר מאשר בימי הולדת אחרים.
מסיבת בר מצווה – מסיבה הנועדה לחגוג את הגעתו של החוגג לבגרות.
טקס בר מצווה נערך לנער שהגיע לגיל שלוש עשרה שנה ויום אחד.
מסיבת חנוכת בית – מסיבה לרגל כניסה רשמית לבית או מקום חדש.
מנהג חניכה זה רווח בתרבויות רבות, להבעת שמחה על המאורע, וכדי להציג את הבית החדש לחברים, ולעיתים גם כהזדמנות לתת מתנות.
המתנות כוללות לרוב אביזרים לבית החדש (כגון עציץ, אגרטל או תמונה ממוסגרת) או דבר מה עבור המסיבה (כמו בקבוק יין, זר פרחים או מצרכי מזון).
ביהדות נכללים לעיתים מנהגים נוספים במסיבת חנוכת בית, כגון קביעת מזוזה.
מסיבת קוקטייל – מסיבה בה מוגשים קוקטיילים כמשקאות.
לעיתים נהוגה שעת מסיבה כזו לפני חתונות, כאירוע קבלת פנים.
נשים נוהגות לעיתים ללבוש למסיבות אלו "שמלות קוקטייל".
לעיתים נהוגה במסעדות ופאבים "שעת קוקטייל" או "Happy hour", לרוב בין השעות 4–6 אחר הצהריים, בהן מוגשים משקאות חריפים בהנחה משמעותית.
מסיבת רחוב – אירוע-חוצות המוני, המתקיים ברחוב.
מסיבות הרחוב מתאפיינות בדרך כלל בכמות גדולה של חוגגים היורדים אל הרחוב, שנחסם לתנועה למשך המסיבה; וחוגגים במוזיקה, ריקודים ואינטראקציה חברתית.
במקרים רבים עסקים מקומיים מצטרפים ליוזמות מסוג זה ומאפשרים הופעות או משמיעים מוזיקת ריקודים ברחבת הכניסה אליהם.
מסיבת פרידה או פרישה – מסיבה הנערכת עבור אדם הפורש או מסיים את תפקידו במקום עבודתו, או עבור פרידה מחברים או קרובים העוזבים את מקום המגורים או הלימודים.
מסיבת סיום – נערכת לרגל סיום תקופת לימודים או קורס, עבור כלל משתתפיו.
נשף בית ספר (Prom) – מסיבה הנערכת במסגרת בית הספר עבור תלמידיו, במיוחד בתקופת בית הספר התיכון.
בנשפים הנהוגים בארצות הברית וקנדה, בני הנוער נוהגים ללבוש שמלות ערב או חליפות פורמליות.
לעיתים קרובות נהוג לקיים נשף בית ספר חגיגי לרגל סיום הלימודים בבית הספר התיכון.
מסיבת תה – מסיבה הנהוגה בתרבויות אנגלו-אמריקאיות כפגישה חברתית פורמלית לשעת תה וארוחת ביניים קלה בשעות אחר הצהרים.
במסיבות אלו נערך שולחן מקושט ומשתמשים בכלי הגשה יוקרתיים ותואמים כגון ספלי תה קטנים מפורצלן וכלי כסף עדינים.
במסיבה מוגשים בנוסף לתה גם משקאות חמים אחרים וכן כריכים קטנים וסקונס (סוג של מאפה) עם חמאה או ריבה.
מסיבת רווקים – מסיבה שנערכת לכבוד רווק זמן קצר לפני טקס הנישואים, בה חוגגים החתן המיועד וחבריו את היום האחרון של חיי הרווקות שלו.
תכלית מסיבות הרווקים היא לאפשר לחתן לעתיד לחוש בפעם האחרונה את רווקותו, ולחגוג יחד עם חבריו (גברים בלבד) בבילוי אשר ייתכן ובת זוגו לא תאשר לאחר הנישואים.
מסיבת זו כרוכה לעיתים בפעילויות אשר חורגות מהפעילויות במסיבות שגרתיות, כגון הופעת חשפנית או ביקור במועדון חשפנות.
מסיבת רווקות – מסיבה שנערכת לכבוד כלה לפני נישואיה.
תוכני מסיבת הרווקות דומים לתכני מסיבת הרווקים.
המשתתפות במסיבה הן בדרך כלל נשים בלבד, לרוב ממעגל החברות הקרובות ביותר של הכלה לעתיד.
מסיבת הפתעה – מסיבה שתוכנה יכול להיות מגוון, אך המייחד אותה הוא שהיא נערכת לכבוד אדם מסוים, או אנשים מסוימים, אשר אינם מודעים מראש לכוונה לערוך אותה, והכוונה היא לשמח אותם על ידי גרימת הפתעה.
ההכנות למסיבה והזמנת האורחים אליה נעשות בדיסקרטיות.
חתן השמחה מובא אל מקום המסיבה בתואנה כלשהי, ומסורתית מתגלה לו עליה רק כאשר הוא נכנס לחדר המסיבה והמוזמנים מקדמים את פניו בקריאה "הפתעה!".
מסיבת טוגה – מסיבה בה המשתתפים לבושים בלבוש דמוי טוגה.
מסיבות אלה נפוצות באוניברסיטאות מערביות.
מסיבת פולמון – מסיבה שמתקיימת על קו חוף באיי תאילנד בליל ירח מלא.
מסיבת טראנס המכונה לעיתים – מסיבת טבע, בה המוזיקה היא טראנס/טכנו אלקטרוני, הטרנס מתאפיין בשכבות צליל מרובות (ערוצים), החוזרות על עצמן במעין לופ ויוצרות מקצב בעל השפעה היפנוטית.
מסיבת אוזניות היא מסיבה בה כל האנשים רוקדים לצלילי מוזיקה הנשמעת אך ורק באוזניות.
בניגוד למסיבה רועשת בה נעשה שימוש במערכות הגברה וברמקולים, במסיבת אוזניות כל משתתף מקבל זוג אוזניות אלחוטיות שרק באמצעותן הוא יכול להאזין למוזיקה.
המוזיקה עצמה בוקעת מעמדת שמע אליה מחובר משדר היוצר מרחב וירטואלי מוגדר שרק בו ניתן לשמוע את המוזיקה עם אותן האוזניות האלחוטיות – ללא אוזניות לא ניתן לשמוע מוזיקה כלל.
במסיבת אוזניות ניתן לשלב מספר ערוצי מוזיקה המשודרים במקביל לאותו המרחב והקהל על ידי שני די ג'יים או יותר.
מסיבות האוזניות פופולריות במיוחד בתור מסיבות רחוב בשל יכולתן לאפשר מסיבה נטולת רעש שאפשר לקיים גם בשעות בהן ישנם איסורים על קיום רעש בפומבי ועל השמעת מוזיקה רועשת.
מסיבת האוזניות הראשונה נערכה בשנת 1969 במסגרת סרט מדע בדיוני פיני בשם "Ruusujen Aika".
בשנות התשעים שב והועלה רעיון מסיבות האוזניות על ידי מספר ארגונים למען הסביבה שהשתמשו באוזניות במסיבות רחוב על מנת לצמצם את "זיהום הרעש" העולה מהן ואת הפגיעה בטבע ובסביבה.
בשנות האלפיים יושם הרעיון גם בחופיה של גואה שבהודו כמענה להגבלות הממשלתיות בנוגע לעריכת מסיבות וקיום רעש במקומות פתוחים.
מאז יישומו, התפשט רעיון מסיבות האוזניות גם לתחומים נוספים בתחום המוזיקה: בנובמבר 2010 נערכה הופעת האוזניות הראשונה בישראל במסגרת פסטיבל הפסנתר במרכז סוזן דלל.
סוג נוסף של מסיבות אוזניות, הידוע בשם "מובייל קלאבינג", כולל את התקבצותם של מספר אנשים במקומות לא-קונבנציונלים הרוקדים לצלילי מוזיקה שכל אחד מהם מספק לעצמו, תוך שימוש במכשירי שמע ניידים כדוגמת נגני MP3 ודיסקמנים הנשמעים באוזניות אישיות.
מסיבת דמואים (Demoparty) הוא אירוע המפגיש אמנים, מתכנתים וחובבי מחשבים, אשר במסגרתו נערכות תחרויות שונות בהן קבוצות של משתתפים מנסות להפיק את קטעי המולטימדיה (המכונים "דמואים") עם הגרפיקה הממוחשבת הטובה ביותר והפסקול הטוב ביותר.
מסיבת דמואים טיפוסית נערכת לרוב פעם בשנה באולמות גדולים (בדרך כלל באולם ספורט) והיא נמשכת בדרך כלל במשך כל סוף השבוע ללא הפסקה.
מרבית הדמואים אשר נוצרים על ידי הקבוצות השונות, לפחות במקרה של תחרויות מסיבות הדמואים הגדולות ביותר, מוצגות לכל המבקרים באירוע במהלך שעות הלילה, באמצעות מקרן וידאו ורמקולים גדולים.
המשתתפים במסיבות הדמואים בדרך כלל מביאים לאירוע את המחשבים שלהם, בעוד שמארגני האירוע דואגים לשכור את האולם שבו נערך האירוע ולספק למשתתפים באירוע שולחנות, חיבור לחשמל וחיבור לאינטרנט.
מרבית מסיבות הדמואים הן קטנות יחסית; מספר המבקרים בהן בדרך כלל נע בין מספר עשרות לכמה מאות.
לאירועי מסיבות הדמואים הגדולות ביותר בעולם מגיעים לרוב אלפי מבקרים.
מסיבת טוגה היא מסיבת תחפושות בה המשתתפים לובשים טוגות, העשויות בדרך כלל מסדינים לבנים, וקיימים בה אלמנטים הקשורים ליוון העתיקה ורומא העתיקה.
מסיבות טוגה נפוצות בעולם המערבי, בעיקר בארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה, ומתקיימות בדרך כלל במסגרת סטודנטיאלית.
לכן מסיבות טוגה נוטות להתרכז סביב שתיית אלכוהול, ומשחקי שתייה.
מלבד הטוגה, משתתפי המסיבה נוהגים לחבוש זר מעלים ולנעול סנדלים בסגנון רומי.
מסיבות בסגנון רומי תועדו החל מהמאה ה-18, אך מאפייני המסיבות השתנו במאה ה-20 כאשר נערכו על ידי סטודנטים.
הסרט בית החיות, שזכה להצלחה רבה, תרם לפופולריות של מסיבות הטוגה הסטודנטיאליות ברחבי העולם.
ב-2015 נרשמה בספר השיאים של גינס מסיבת הטוגה הגדולה בעולם.
המסיבה התרחשה באוסטרליה, ונספרו בה 7,000 משתתפים לבושים בטוגות.
מסע ההלוויה שלי הוא סרט דרמה אמריקאי על אדם שעורך לעצמו את ההלוויה שלו, בעודו בחיים.
הסרט בוים על ידי ארון סניידר, התסריט נכתב על ידי כריס פרובנזנו וס.
גבי מיטשל, ומככבים בו רוברט דובאל, ביל מארי, סיסי ספייסק, לוקאס בלאק, ג'רלד מקרני, ביל קובס, ארין לוגן, לורי בת' אדג'מן, אנדריאה פאוול, רבקה גרנט, סקוט קופר וצ'נדלר ריגס.
בכורת הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, והוא מופץ על ידי Sony Pictures Classics.
על הביצועים שלו בסרט, קיבל רוברט דובאל את פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של הוליווד באוקטובר 2010. הסרט יצא לאקרנים ב-30 ביולי 2010 בארצות הברית.
הוא קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים, וזכה בפרס אינדפנדנט ספיריט לסרט הבכורה הטוב ביותר עבור שניידר.
אף אחד לא באמת יודע מיהו פליקס בוש (רוברט דובאל), שחי כמו נזיר, עמוק ביער.
שמועות רבות אודותיו נלחשו, כגון איך יכול היה להרוג בדם קר, ועל כך שכרת ברית עם השטן.
כל העיירה מופתעת כאשר פליקס מופיע בעיר עם צרור של כסף, ומבקש "מסיבת הלוויה" עבור עצמו בכנסייה של גאס הורטון.
פרנק קווין (ביל מארי), הבעלים של חברת ההלוויות המקומית, נמצא בקשיים כלכליים, וחומד את כספו של בוש.
בשל כך הוא מסכים לפרסם את מסיבת ההלוויה, שאליה יוזמנו תושבי העיר כדי לספר את הסיפורים ששמעו על פליקס בוש.
כדי להבטיח קהל טוב, מאורגנת הגרלה, כשרכושו של בוש הוא הפרס.
הדברים מסתבכים כאשר נזכרים לפתע תושבי העיר בתעלומה ישנה, המערבת אלמנה מקומית בשם מאטי דארו (סיסי ספייסק), שהייתה חברתו של בוש בילדותו, ואת אחותה המנוחה, מרי-לי סטראופ (ארין לוגן).
בעזרתו של מטיף שמתעקש שעל בוש לומר למאטי את האמת, בוש מספר לקהל שהגיע להלווייתו (כולל מאטי) את שקרה ארבעים שנה קודם לכן.
הוא מגלה לנוכחים שקיים רומן עם אחותה הנשואה של מאטי, מרי-לי.
הוא מודה בפני מאטי כי מרי-לי היא שהייתה אהובתו האמיתית, אהבתו היחידה.
הם תכננו לברוח יחד, וכשהיא לא הגיעה למקום המוסכם, הוא ניגש לביתה כדי לחפש אותה.
הוא גילה כי בעלה תקף אותה עם פטיש.
הבעל זרק מנורת נפט על הקיר כדי להצית את הבית ולהרוג עצמו, את מרי-לי חסרת ההכרה ואת בוש.
בוש שחרר את עצמו מפני הבעל התוקף, אבל בזמן שבגדיו עלו באש, הוא ראה שגם במרי-לי נתפסה אש.
כשהלך לכבות את האש, הוא הרגיש את עצמו עף דרך החלון, אולי נדחף על ידי הבעל, והוא לא היה מסוגל להיכנס מחדש לבית כדי להציל את מרי-לי.
הוא רואה את מה שנראה כמו רוחה של מרי-לי במורד השביל, ומת זמן קצר לאחר מסיבת ההלוויה.
הלווייתו בפועל נערכת בחלקת קבר בשטח שברשותו.
צ'ארלי ג'קסון (ביל קובס) עורך את הטקס, ונוכחים בו הכומר גאס הורטון, באדי רובינסון, אשתו ובתו, וכן מאטי ופרנק.
לאחר תפילה קצרה שאומר צ'ארלי ג'קסון, מאטי מציבה דיוקן של אחותה מרי-לי על ארון הקבורה של פליקס, המסמל את סליחתה על פעולות העבר שלו ומאפשר להם להיות ביחד, גם אם רק באופן מטאפורי.
האבלים עוזבים את הנכס שהיה בבעלות פליקס כשהקבר שלו מלא.
הסרט צולם כולו בג'ורג'יה, ונתמך על ידי מחלקת הפיתוח הכלכלי של ג'ורג'יה.
הרעיון לסרט נשאל מסיפור אמיתי שקרה במחוז רואן שבטנסי ב-26 ביוני 1938. פליקס בוש מבוסס על אדם אמיתי בשם פליקס בושאלו "דוד בוש" בריזיל (Felix Bushaloo "Uncle Bush" Breazeale), שגם הוא ארגן לעצמו לוויה בעודו בחיים.
תסריטאי הסרט, כריס פרובנזאנו, שמע על הסיפור מחבר, התלהב, והחליט לעשות מכך סרט.
הוא שלח את התסריט לבמאי סניידר, ויחדיו יצרו את הסרט.
במהלך התחקיר פגשו באנשים שנכחו במסיבת ההלוויה המקורית בשנות ה-30.
הסרט זכה לביקורות חיוביות, ולו דירוג 85% "טרי" באתר Rotten Tomatoes, בהתבססות על 142 ביקורות (נכון לאפריל 2017).
רוברט דובאל זכה לשבחים רבים על הופעתו; ג'ון אנדרסון מ"וול סטריט ג'ורנל" חזה שיקבל מועמדות לפרס אוסקר.
גם בישראל זכה הסרט לביקורות טובות.
באתר ynet עיקר השבח ניתן לעיסוק בדמויות מבוגרות "באור מורכב ואמיץ, שתשוקה לא נעדרת ממנו".
כמה ביקורות טענו שהתסריט אינו מורכב די הצורך, וכמה רבדים הכרחיים הוחמצו במהלך יצירתו.
הסרט יצא לאקרנים ב-30 ביולי 2010, ובסוף-השבוע הראשון לצאתו הרוויח 90,900 דולרים, הכמות ה-23 בגובהה בסוף השבוע שבין ה-30 ביולי ל-1 באוגוסט 2010. נכון לסוף אפריל 2017, הסרט הרוויח 9,176,933 דולרים בארצות הברית ו-518,349 דולרים בשאר העולם, בסך הכל 9,695,282 דולרים ברחבי העולם.
בהלכה מסיבת גויים היא מסיבת רעות של גויים, שבמסגרתה שותים משקאות חריפים, שעל פי פוסקים רבים נאסר על יהודי ליטול בה חלק, מחמת החשש שהדבר יביא לידי חתנות עם הגויים.
איסור שתייה במסיבת גוים לא נזכר בתלמוד הבבלי או במקבילותיו, אלא הובא לראשונה בספר הפסיקה משנה תורה של הרמב"ם:
נושאי כליו של הרמב"ם התחקו אחר מקור דבריו, מבלי שהעלו דבר ברור.
הבית יוסף (מחבר פירוש הכסף משנה על הרמב"ם) מעלה השערה שמקורו בברייתא או תוספתא שאינה לפנינו.
האיסור הוא, כפי שהגדירו הרמב"ם, בשתיית משקה משכר שאין בו איסור יין נסך או סתם יינם, כגון יין מבושל.
אולם יש אומרים שהאיסור כולל אף אכילה משותפת עם גויים, כל זמן שרוב הסועדים הם גויים.
דין זה לא נזכר בשולחן ערוך, אך הובא בספר הפסיקה ארבעה טורים, ובאחרונים רבים.
מלשונו של הרמב"ם מבואר שכאשר רוב הנוכחים במסיבה הם יהודים, אין זו 'מסיבה של גויים', ומותר לשתות בה שיכר, ובלבד שאינה מתקיימת בביתו של גוי, שאז הדבר אסור מטעם איסור שיכר של גויים.
הבית יוסף מביא כמקור להסתייגות זו את הסיפור המובא בתלמוד הבבלי לפיו שמואל ואבלט (שהיה גוי) סעדו יחד, והוגש לפניהם יין מבושל.
מכך מוכח שקיימת מציאות המאפשרת שתיית משקה משכר עם גוי.
"מסיבה סוף" הוא מותחן-אימה אמריקאי בבימויו של טייט טיילור, שכתב את התסריט יחד עם התסריטאי סקוטי לנדס.
בסרט מככבים אוקטביה ספנסר, ז'ולייט לואיס, דיאנה סילברס, לוק אוונס, מק'קלי מילר, מיסי פייל, קורי פגלמניס, מרג'יי רוס, ג'יאני פאולו ודנטה בראון, ומספר על קבוצת נערים שמתחברים עם אישה בודדה בגיל העמידה המאפשרת להם לערוך מסיבה במרתף שלה, אך עם הזמן הם מגלים שדברים מוזרים מתחילים להתרחש סביבם.
הסרט מופק על ידי ג'ייסון בלאם, וחברת ההפקות שלו "בלאמהאוס הפקות", ועל ידי טיילור וג'ון נוריס.
הסרט הופץ באקרנים בארצות הברית ב-31 במאי 2019, תחת הפצתם של סרטי יוניברסל, והוא קיבל ביקורות מעורבות של המבקרים, שאמנם שיבחו את משחקה של ספנסר אך ביקרו את הפוטנציאל הלא ממומש של הסרט.
בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-6 ביוני 2019.
מגי תומפסון שבה עם אמה, אריקה, אל עיר הולדתה של אריקה באוהיו לאחר שבעלה עוזב אותה עבור אישה אחרת.
בבית הספר, מגי מתיידדת עם אנדי הוקינס, האלי, צ'אז ודארל, שמזמינים אותה לשתות איתם.
מגי מסכימה להצעתם, והם מנסים להשיג מבוגר חולף שיסכים לקנות להם אלכוהול.
בסופו של דבר, הם משכנעים את סו אן אלינגטון, טכנאית וטרינרית, לעזור להם.
כשהם עוזבים, סו אן מבחינה בלוגו של חברת האבטחה של אביו של אנדי על הטנדר שלו ומתחילה לחקור על הקבוצה במדיה החברתית.
לאחר מכן, סו אן מדווחת בעילום שם על פעילותם הלא-חוקית, אך הם לא נעצרים בעקבות העבר של הפקד המקומי עם בן, אביו של אנדי.
למחרת, סו אן נפגשת עם הקבוצה ומזמינה אותם לשתות במרתף שלה; הקבוצה מקבלת את ההצעה.
ובהדרגה נערים רבים מבית הספר מתחילים להופיע בביתה של סו אן והפופולריות שלה צוברת תאוצה.
בהדרגה, האירוח של סו אן מתחיל להטריד את הקבוצה לאחר שהיא מבקשת מהם באובססיביות לעסוק בפעילויות שונות איתה, ומגי והיילי מתחילות לחשוד שסו אן גנבה מהן תכשיטים במהלך המסיבות, והן פורצות לביתה בזמן שסו אן מוזמנת לארוחת ערב אצל בן.
בביתה, מגי והיילי מופתעות לראות את ג'יני, בתה הנכה של סו אן מנישואים כושלים, שמגי ראתה קודם לכן בבית הספר, וג'יני מזהירה אותם בדיוק ברגע בו סו אן מגיעה הביתה, והשתיים נמלטות.
בארוחת הערב, בן מגלה שיש לו מכשיר מעקב על הטנדר של אנדי; ומזהיר את סו אן להתרחק מבנו.
ובמקביל, מתגלה בפלאשבק שסו אן, שהייתה דלוקה על בן בתיכון, עקבה אחריו לתוך ארון וביצעה בו את אקט הפלאשיו.
עם זאת, כאשר סו אן עוזבת את הארון, היא מגלה שהיא ביצעה את האקט המיני בנער אחר.
בנוסף, סו אן מגלה שבן, אריקה ומרצדס, חברתו הנוכחית של בן, ושאר בית הספר היו עדים לאירוע, והם משפילים ולועגים לה.
בהווה, סו אן נפגשת עם אריקה, דבר המטריד את מגי.
לאחר מכן, סו אן, שהופכת יותר ויותר לא יציבה, רודפת אחרי מרצדס במכוניתה ודורסת אותה.
לאחר מכן, סו אן שואבת דם מכלבה של מגי, לואי.
מגי מוצאת את לואי בסככה, וכאשר אריקה מציעה להתקשר לסו אן, מגי חושפת את ההיסטוריה שלה איתה, ובתגובה אריקה מרתקת אותה.
חבריה של מגי הולכים למסיבה באותו לילה, וסו אן גונבת את מכשיר המעקב מהטנדר של אנדי, ובכך מפתה את בן אל ביתה ומסממת אותו בעזרת תרופות הרגעה מהמרפאה.
בן מתעורר לכוד במיטתה של סו אן, שם היא מערה לגופו את דמו של לואי והורגת אותו באמצעות שיסוף פרקי ידו.
למחרת, הקבוצה הולכת לסו אן עבור יום הולדתו של צ'אז.
מגי ששומעת על כך, גונבת את מפתחות המכונית של אריקה על מנת להציל אותם.
כאשר היא מגיעה, היא מגלה שחבריה כבר סוממו וכעת הם חסרי הכרה.
בקומה העליונה, מגי מוצאת את גופתו של בן, אך סו אן מכה בראשה והיא מאבדת את הכרתה.
מגי מתעוררת לכודה בקולר במרתף של סו אן.
במקביל, פקד המשטרה, שהחל לחשוד, חוקר את ביתה של סו אן והיא יורה בו למוות.
או אז, סו אן מגהצת את בטנו של צ'אז, תופרת את פיה של היילי וצובעת את פניו של דארל.
אנדי מתעורר, וסו אן משדלת אותו לנשק אותה לפני שהיא דוקרת אותו בבטנו.
סו אן מציבה את הארבעה סביבה על הספה ומכריחה את מגי לצלם תמונה של כולם יחד.
בינתיים, אריקה מגלה שמגי ומכוניתה חסרים ומבקשת מעמיתה לעבודה, סטו, להסיע אותה לביתה של סו אן.
לאחר הצילום, סו אן מנסה לתלות את מגי לפני שג'יני מתערבת ומעלפת את אימה, ובשוגג מעלה את הבית באש.
אריקה וסטו מגיעים בזמן להציל את מגי ואת חבריה מהמרתף.
עם זאת, סו אן מנסה להשליך את ג'יני לתוך האש, ומאשימה את אריקה על כך שלא מנעה מבן ללעוג לה.
מגי תופסת את הסכין של סו אן ודוקרת אותה מאחור, ומצילה את ג'יני.
כאשר האחרים נמלטים, סו אן מקבלת את גורלה, עולה לקומה העליונה בזמן שהבית נשרף סביבה, ונשכבת ליד גופתו של בן.
אוקטביה ספנסר - סו אן "מא" אלינגטון
קינה סימון סימפסון - סו אן בצעירותה
דיאנה סילברס - מגי תומפסון
ז'ולייט לואיס - אריקה תומפסון
סקילר ג'וי - אריקה בצעירותה
לוק אוונס - בן הוקינס
אנדרו מתיו וולש - בן בצעירותו
מיסי פייל - מרצדס, בת זוגו של בן.
ניקול קרפנטר - מרצדס בצעירותה מק'קלי מילר - היילי, חברתה הטובה של מגי.
קורי פוגלמיינס - אנדי הוקינס ג'יאני פאולו - צ'אז, ידידה של מגי.
דנטה בראון - דארל, ידידה של מגי.
אליסון ג'ני - ד"ר ברוקס, הבוסית של סו אן.
טניאל ווייברס - ג'יני אלינגטון פיטר ואק - כומר דומיניק ברג'ס - סטו, עמיתה של אריקה לעבודה.
הת'רי מארי פייט - אשלי טייט טיילור - פקד המשטרה גריינג'ר מרגרט פגאן - סטפני'הפקה
הרעיון לסרט עלה גם בעקבות רצונו של טייט טיילור לביים סרט על "משהו דפוק" וגם בעקבות שיחה שניהל עם אוקטביה ספנסר, בו היא אמרה לו ש"נמאס לה לקבל רק את אותו תפקיד ולא להיות שחקנית ראשית." הבמאי והשחקנית הם חברים ותיקים, שעבדו יחד בסרטים כמו העזרה וקומו על הרגליים''.
במקביל, ג'ייסון בלאם וטייט טיילור, שהכירו זה את זה שנים קודם לכן, נפגשו במשרדו של בלאם, שם טיילור הביע את רצונו וקרא את התסריט של סקוטי לנדס לסרט, ש"בלאמהאוס הפקות" קנתה יום קודם לכן.
אף על פי שבטיוטה המקורית התפקיד הראשי ניתן לאישה לבנה, טיילור מיד חשב ללהק את ספנסר לתפקיד.
הוא יצא למסדרון, התקשר לספנסר, ושאל אותה אם היא רוצה לככב בסרט אימה.
מבלי לקרוא את התסריט, ספנסר הסכימה לפרויקט.
בתסריט המקורי, לדמותה של סו אן לא היה שום סיפור רקע, מה שהפך אותה ל"מפלצת שלמה שאף אחד מהקהל לא היה מסוגל להזדהות עימה." משכך, ההפקה העדיפה לכתוב לדמותה לסיפור רקע אותנטי.
צילומי הסרט החלו בפברואר 2018, והתקיימו במיסיסיפי.
חלק מהסרט צולם בנאטצ'ס, מיסיסיפי.
הטריילר הראשון עבור הסרט הופץ באופן מקוון ב-13 בפברואר 2019. הסרט עלה לאקרנים בבכורה עולמית ב-31 במאי 2019, והוא עלה לאקרנים בישראל ב-6 ביוני 2019.
מסיבת יצירה היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים המשודרת בערוץ ניק ג'וניור.
בכל פרק מלמדות המנחות שי-יה ומור את הצופים להכין יצירות מסוגים שונים הקשורים לנושא הפרק.
בעונה הראשונה ובעונה השנייה לימדו שי-יה ומור את הצופים להכין יצירות מסוגים שונים.
בעונה השלישית לימדו שי-יה ומור את הצופים איך להכין יצירות למסיבות יום הולדת.
במהלך כל העונה הן מזמינות את חברותיהן מהכיתה/ מהגן ומראות יותר מדבר אחד אותו אפשר להכין.
בעונה הרביעית הצטרפו להנחיה שירה וגילי, ויחד עם שי-יה ומור לימדו את הצופים איך להפוך את החדר למושלם.
בעונת החגים לימדו שי-יה ומור את הצופים להכין יצירות הקשורות לחגי ישראל.
בעונה החמישית לימדו שי-יה ומור את הצופים להכין מאכלים יפים, יצירתיים וטעימים, והזמינו חברים למסיבה בדוכן החדש שלהן.
שם הספיישל מספר פרקים תקופת שידור מקוריתהפרק הראשוןהפרק האחרוןספיישל חגים526 בספטמבר 201921 בינואר 2021ספיישל אלכוג'ל119 במרץ 2020ספיישל חגים בדוכן419 במרץ 20219 במאי 2021
מספר הפרק(בסדרה) מספר הפרק(בעונה) שם הפרק תאריך שידור מקורי 11מסיבת חד קרן6 באוגוסט 201722מסיבת בלונים7 באוגוסט 201733מסיבת שוקולד8 באוגוסט 201744מסיבת לבבות9 באוגוסט 201755מסיבה צהובה10 באוגוסט 201766מסיבת ים13 באוגוסט 201777מסיבת ינשופים14 באוגוסט 201788מסיבת פרחים15 באוגוסט 201799מסיבת פירות16 באוגוסט 20171010מסיבת כוכבים17 באוגוסט 2017
מספר הפרק(בסדרה) מספר הפרק(בעונה) שם הפרק תאריך שידור מקורי 111מסיבת שלג25 בפברואר 2018122מסיבת ארנבונים26 בפברואר 2018133מסיבת נצנצים27 בפברואר 2018144מסיבת גלידות28 בפברואר 2018155מסיבת סליים1 במרץ 2018166מסיבת סוכריות4 במרץ 2018177מסיבת רובוטים5 במרץ 2018
מספר הפרק(בסדרה) מספר הפרק(בעונה) שם הפרק תאריך שידור מקורי 181מסיבת בווווו4 בדצמבר 2018192מסיבת פלאפי מוש5 בדצמבר 2018203מסיבת בנות ים6 בדצמבר 2018214מסיבת שוקו שוקו9 בדצמבר 2018225מסיבה ממתקית10 בדצמבר 2018236מסיבה טרופית11 בדצמבר 2018
מספר הפרק(בסדרה) מספר הפרק(בעונה) שם הפרק תאריך שידור מקורי 361מסיבת פנקייקים6 בדצמבר 2020372מסיבת פיצה7 בדצמבר 2020383מסיבת שוקולד8 בדצמבר 2020394מסיבה קראנצ'ית9 בדצמבר 2020405מסיבת עוגיות10 בדצמבר 2020416מסיבת שייקים13 בדצמבר 2020
מספר הפרק שם הפרק תאריך שידור מקורי1ספיישל ראש השנה26 בספטמבר 20192ספיישל סוכות13 באוקטובר 20193ספיישל חנוכה15 בדצמבר 20194ספיישל פורים5 במרץ 20205ספיישל ט"ו בשבט21 בינואר 2021
מספר הפרק שם הפרק תאריך שידור מקורי1ספיישל אלכוג'ל19 במרץ 2020
מספר הפרק שם הפרק תאריך שידור מקורי1ספיישל פסח בדוכן19 במרץ 20212ספיישל יום העצמאות בדוכן12 באפריל 20213ספיישל ל"ג בעומר בדוכן25 באפריל 20214ספיישל שבועות בדוכן9 במאי 2021
מסיבה ביער עם סבא טוביה הוא סרט טלוויזיוני הדי וי די וקלטת הווידאו הראשונה של סבא טוביה.
סבא טוביה עושה פיקניק עם נכדיו ומספר להם סיפורים בעיבודים של משלי חיות של איזופוס ולה פונטן.
טוביה צפיר - סבא טוביה / צ'רלי הצרצר / צב / חסידה / מוכר הכובעים / דבורה / רב פקד בולבול / אריה / דוב / איכר
ארז שפריר - נמי הנמלה / שועל / ינשוף / תרנגול
מיטל סלקמון - טולי / ארנב / צרעה / עורבנית / אווזה
יניב אליהו - ג'קי / שועל
הגר נחום - אווזה / ארנב
גל ענבי - נכדה / דמויות שונות
גל שפריר - נכד / דמויות שונות
אריאל ענבי - נכדה / עכבר
תובל שפיר - עכבר / מלצר
שיר פתיחה (המבוסס על השיר האמריקני Uncle Pockets)
בואו למסיבה (המבוסס על השיר הבריטי The Lambeth Walk / עיבוד וניהול מוסיקלי: חגי אלקיים)
מקהלה עליזה (עיבוד וניהול מוסיקלי: חגי אלקיים)
נקודת הצחוק - יחד עם שיר הצחוק (המבוסס על השיר האמריקני Laugh It Off and Upsy Daisy / עיבוד וניהול מוסיקלי: חגי אלקיים)
מסיבה ביער (המבוסס על השיר הבריטי The Teddy Bears' Picnic)
מסיבה בחיפה הוא פזמון שנכתב על ידי דן ברטוב, גיל ויין (די ג'יי אונלי) ואלי פרץ, הולחן על ידי ויין, ובוצע על ידי האולטראס, איתי לוי ודי ג'יי אילון מתנה.
השיר נכלל באלבומו השלישי של איתי לוי "שורדים אהבה".
השיר מבוסס על סיפור אמיתי של אלי ולדן שהיה שותף לכתיבת השיר, היה תושב כרמיאל.
הוא נפרד מחברתו וחבריו דיווחו לו שראו אותה במסיבה בחיפה עם מישהו אחר.
נכון לפברואר 2021 זכה השיר ל-34 מיליון צפיות ביוטיוב.
בשנת 2020 השתתף איתי לוי בפרסומת לחברת כלל ביטוח וביצע בה שיר עם הלחן של "מסיבה בחיפה".
"מסיבה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית יסמין מועלם בשיתוף המוזיקאי הישראלי שקל, השיר יצא לאור ב-14 בינואר 2020, על ידי חברת התקליטים תקליטי יהלום, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה של מועלם, "אריה".
השיר נכתב והולחן על ידי יסמין מועלם ושקל עצמם והופק על ידי שקל.
השיר הוא בסגנון הרית'ם אנד בלוז, אשר משלב בתוכו את סגנון הפופ-ראפ.
הווידאו קליפ הנלווה לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של יסמין מועלם ב-14 בינואר, בסמוך לצאת הסינגל.
נכון לפברואר 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על 11 מיליון צפיות.
בסטרימינג, זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע למקום הראשון במצעד הוויראלי השבועי של רשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, ונכון לספטמבר 2020 הוא עומד שם על כ-2 מיליון השמעות.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet הגיע השיר למקום ה-39. במצעד הפזמונים העברי השנתי של כאן גימל הגיע השיר למקום ה-23.
בשנת 2021 קיבל השיר פרס אקו"ם לשיר השנה.
הזמר-יוצר חנן בן ארי ביצע גרסת כיסוי לשיר בלייב בתחנת הרדיו רדיוס 100FM, בביצוע זה הוסיף לשיר בית נוסף, לאחר תקופה הלחין מחדש את הבית והכניסו לשיר "אחד עד עשר", מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, "יש כאן יותר מזה".
הזמרת-יוצרת יובל דיין ביצעה את השיר בלייב בגלגלצ.
מסיב קרוהן הוא מסיב גדול (בצורת כיפה), ברכס פורתוס, בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק.
המסיב ממוקם 6 קילומטרים ממערב להר קירקבי.
אורכו של המסיבה 7 קילומטרים (כיוון מזרח -מערב); רוחבו של המסיב 4 קילומטרים.
גובהו של המסיב 1,694 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-2,456 בגובהו באנטארקטיקה.
המסיב מתנשא לגובה של 460 מטרים מעל המישור המקיף אותו.
ההר התגלה על ידי משלחת החקר הדרומית של מטעם משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, שחקרה את האזור בפיקודו של וו.
המסיב נקרא על שמו של פיטר וו.
Crohn), שהיה גאולוג בתחנת מוסון בשנת 1955 ובשנת 1956.
מסיבת טרום לידה היא מסיבה או טקס, שבו חוגגים את הלידה הצפויה של העובר, ואת הפיכת האישה לאמא.
המונח "מסיבת טרום לידה" הוא חדש יחסית, אם כי החגיגות והטקסים הקשורים להיריון וללידה הם קדומים.
באופן מסורתי, מסיבות טרום לידה מתרחשות רק לילד הראשון של המשפחה, ורק נשים מוזמנות, אף שהדבר השתנה בשנים האחרונות ומאפשר כעת עריכת מסיבות לקהלים שונים: מקום עבודה, הכללה של כלל המגדרים ופמיניסטי.
הפעילויות במסיבת טרום לידה כוללות הענקת מתנות, והפעלת משחקים.
מסיבות טרום לידה משתנים, לפעמים כוללים משחקים סטנדרטיים כמו בינגו, ולעיתים כולל נושאי היריון, כמו "נחשו את מידותיה של האם" או "guess the baby".
משחקים אלו עוזרים לחברים הקרובים של האם להשתתף במסיבה, ומאפשרים מבעוד מועד, לומר תודה למשפחה החדשה, ולהבין מי מוכן ומסוגל לעזור להם באתגרי ההורות.
על פי הסופרת והעיתונאית האמריקאית, ג'ודית מרטין , מפני שהמסיבה מתמקדת במתן מתנות, מסיבות הטרום לידה מסודרות, בדרך כלל, על ידי חבר קרוב ולא על ידי קרוב משפחתי, מפני שזה עשוי להיחשב כגסות רוח למשפחות להתחנן על מתנות, בשם קרוביהם.
עם זאת, מנהג זה משתנה בהתאם לתרבות או לאזור, ובחלקם צפוי ומקובל שקרוב משפחה יארח את המסיבה, לרוב אצל האמא של אם התינוק.
כאשר מתקיימת מסיבת טרום לידה לאחר לידת התינוק, ניתן לשלב הזמנה להשתתף במסיבת טרום לידה, יחד עם הכרזה על תינוק .
בארצות הברית, אם מסיבת טרום לידה לא מתרחשת לפני הגעת התינוק, ניתן לארגן מסיבת sip-and-see, או אירוע דומה אחר לאחר הלידה.
האורחים מביאים מתנות קטנות לאם הצפויה.
מתנות אופייניות הקשורות לתינוקות כוללות חיתולים, שמיכות, בקבוקי תינוקות, בגדים וצעצועים.
נהוג לפתוח את המתנות במהלך המסיבה, אם כי לפעמים המארח יוכל לעשות משחק של פתיחת מתנות.
מסיבת טרום לידה היא ההזדמנות הראשונה של המשפחה לאסוף אנשים יחד כדי לעזור להם למלא תפקיד בחיי ילדם.
ההורים הטריים עשויים לרצות לקרוא לאנשים לסייע בגידול ילדם, ולעזור בחינוך הילד לאורך זמן.
קרובי משפחתם וחבריהם רוצים להיות מעורבים בחייו של הילד, ומסיבת טרום לידה מהווה עבורם הזדמנות לתת מתנות ולעזור, ולהראות את אהבתם למשפחה החדשה.
אם זה קורה לפני הלידה, זה מאפשר למשפחה החדשה להודות לכולם, לפני שיופיע המתח של תינוק חדש, והתחלה של חוסר שינה.
סוגים נוספים של מסיבות טרום לידה
ישנם מספר מסיבות טרום לידה, שיותר מופנות לאבות.
אלו עשויים להיות מכוונים יותר לשתיית בירה, צפייה בספורט, דיג או משחקי וידאו.
האופי העיקרי של מתנות אלו הוא חיתולים או פריטים הקשורים לכך.
ארגון מסיבות טרום לידה נעשה, בדרך כלל, על ידי חבריו של האב לעתיד, כדרך לעזור בהכנות לילד הקרוב.
מסיבות אלו עשויות להיערך בפאבים או בברים מקומיים, בבית של חבר או בבית הסבא שעומד להיות בקרוב.
בבריטניה זה נקרא wetting the baby's head, והוא בדרך כלל שכיח יותר ממסיבות טרום לידה.
באופן מסורתי, wetting the baby's head הוא כשהאב חוגג את הלידה על ידי שתייה מרובה של משקאות חריפים, והשתכרות עם קבוצת חברים.
סוגים אלו היו שנויים במחלוקת.
הסופרת והעיתונאית האמריקאית, ג'ודית מרטין קראה לסוגים אלו "הטלה מפלצתית", אף שהתייחסה לגישה של מתנות תובעניות ולאו דווקא לגרסה הגברית של מסיבות טרום לידה.
מסיבת גילוי המגדר של העובר היא מסיבה שמתקיימת במהלך ההיריון.
המטרה העיקרית של אירוע זה היא "לחשוף" את מגדרו של התינוק להורים, לקרובי המשפחה ולחבריהם.
ההתקדמות הרפואית של המאה ה-20 בהבחנה מגדרית טרום לידתית , למהימנה ואמינה, אפשרה למידע הנדרש העומד בבסיס האירועים הללו להתפתח.
מסיבות אלו התחילו בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 בארצות הברית, והן נפוצות בעיקר במדינות דוברות אנגלית.
המסיבה נבדלת ממסיבת טרום לידה, אך לפעמים גם משולבת בה.כדי לחשוף את מגדר העובר, נעשה שימוש במגוון גדול של שיטות, הכוללות, לעיתים קרובות, שימוש בסטריאוטיפים מגדריים, כגון ורוד וכחול.
נוהג זה שנוי מעט במחלוקת, בטענה כי הוא מחזק סטריאוטיפים מגדריים.
גורמים בקהילה הגאה, במיוחד טרנסג'נדרים ואינטרסקסים, סבורים כי אין צורך בבינאריה מגדרית.
מסיבה זו התחילה להופיעה בסוף העשור הראשון של המאה ה-21. אחת הדוגמאות הבולטות ביותר נמצאה בפוסטים של ג'נה קרווונידיס בהריון בבלוג שלה, שפרסמה ב-ChicagoNow , בשם High Gloss and Sauce, שהודיעה על מגדרו של העובר שלה באמצעות עוגה.
ניתן למצוא סרטוני יוטיוב של מסיבה זו כבר ב-2008 ו-2009, ונהיו משמעותיים יותר מבחינה חברתית בערך ב-2011, ולאחר מכן הייתה מגמה חיובית במספר מסיבות מסוג זה במהלך העשור השני של המאה ה-21.
ישנם מספר הבדלים בין מסיבת גילוי המגדר של העובר לבין מסיבת טרום לידה:
מסיבות גילוי המגדר של העובר מתמקדות דווקא בגילוי המגדר של העובר, ואילו מסיבות טרום לידה מתמקדות במתן מתנות וציוד לילד העתידי לעתיד, ללא כל קשר למגדרו.
באופן מסורתי, מסיבות טרום לידה מיועדות לנשים בלבד, ואילו למסיבות גילוי המגדר של העובר, אין מגבלה מגדרית.
מגבלת המשתתפים למסיבות גילוי המגדר של העובר (אם בכלל), נקבע על ידי הזוג, ואילו מגבלת המשתתפים למסיבות טרום לידה (אם בכלל), נקבע על ידי האישה ההריונית.
יש זוגות שבוחרים לשלב את שני האירועים במסיבה אחת מסיבות של פשטות, יעילות או כלכלית.
ניתן לייחס את המגמה החיובית במספר המסיבות מסוג זה, לפלטפורמות מדיה חברתית כמו יוטיוב, אינסטגרם ופינטרסט.
מגמה זו העלתה, באופן משמעותי, את הסבירות שהורים לעתיד יקיימו חלק במסיבות מסוג זה.
תרבות הרמיקסים באינטרנט גרמה למגמה חיובית ביצירתיות רבה יותר של הזוגות, ולכן עלו מספר המסיבות מסוג זה.
מחקרים דמוגרפיים מראים שמסיבות אלו נעשות, בדרך כלל, על ידי הורים לעתיד, שהם אמריקאים לבנים ממעמד הביניים, הטרוסקסואלים, נשואים או שותפים.
ההתמקדות למסיבות מסוג זה הוא חשיפת מגדרו של העובר.
השיטה הנפוצה ביותר היא דרך אולטרה סאונד, שבו הזמן המוקדם ביותר שניתן לעשות זאת בצורה אמינה הוא כ-65 יום, אם כי, בדרך כלל, הבדיקה נעשית בסביבות 20 שבועות.
המסיבה נערכת, בדרך כלל, בשליש השני של ההיריון.
הידיעה על מגדרו של העובר, לרוב, ידוע על ידי צד שלישי (המכונה לעיתים "אפוטרופוס מגדרי").
מגדרו של העובר נותר סוד מההורים עד לחשיפה במסיבה.
אדם זה אחראי גם על סידורי המסיבה, כדי להבטיח שהחשיפה מתרחשת ללא ידיעתם המוקדמת של ההורים.
עם זאת, מגדרו של העובר, לעיתים, ידועה על ידי ההורים לפני המסיבה, אך לא בפני משתתפי המסיבה.
בשביל לסייע בשמירה על התעלומה, קישוטי המסיבות הם, בדרך כלל, מגדריים מאוד, אך מעורפלים ואנדרוגיניים.
בעוד שהפוקוס של המסיבה נותר במגדרו של העובר, החשיפה היא, בדרך כלל, בשיאה של המסיבה.
לפני החשיפה, בדרך כלל, משתתפים משחקים במשחקי חברה, בהם הזוג או המשתתפים מנחשים או טוענים את מגדרו של העובר.
המשחקים יכולים להפך לסוג של תחרות, בין "צוות ורוד" ("Team Pink") לבין "צוות כחול" ("Team Blue"), שההורים או המשתתפים רשאים ליצור.
לפעמים, האירוע כולל תכונות של מסיבת טרום לידה.
באם זה המקרה, ניתן לתת או לפתוח מתנות במועד מסוים שנקבע, לפני החשיפה או אחריה.
רוב השיטות שחושפות את מגדר העובר, משתמשים בצבעים הקשורים למגדר, לרוב כחול וורוד, המייצגים זכר ונקבה בהתאמה, מעוטרים בפריטים אחרים הקשורים למגדר.
שיטת החשיפה משתנה; השיטות הנפוצות כוללות חיתוך עוגות מיוחדות, שיגור בלונים, קונפטי/פיניאטות, עשן צבעוני וספריי חוטים.
פריטים נוספים, הקשור לחג או לעונה שבו נחגג, עשויים גם להופיע במסיבה זו, למשל ביצי פסחא, ג'ק-או-לנטרן, מתנות חג המולד או זיקוקי די-נור.
ברגע שמתגלים צבעים אלו, גם ההורים המצפים וגם משתתפי המסיבה מודעים למגדרו של העובר, בדרך כלל לחגיגה גדולה ולהערה מצד המשתתפים.
ההכרזה על שם התינוק יכול להתקיים גם כן.
ההבחנה בין המין למגדר עומדת בבסיס ביקורות רבות על מסיבות מסוג זה.
המונח "חשיפת מגדר" נחשב כהטיה על ידי מי שמכיר את ההבחנה.
מגדר הוא הבניה חברתי בהשקפה זו, שאינו קשור למאפיינים ביולוגיים כלשהם, שאי אפשר לקבוע מבחינה רפואית, ולכל אחד יש זהות מגדרית אינדיבידואלית.
לפיכך, כאשר מתגלים איברי המין של העובר, על פי תפיסה זו, המין, ולא המגדר, הוא המתגלה.
יתר על כן, מסיבות אלו מסתמכים במידה רבה על הבינאריה המגדרית, המניח שהילד לא יהיה אינטרסקס ביולוגי, המתרחש בכ 1 מתוך 4500–5500 לידות.
מסיבות אלו מחזקים את הקצאת הייעוד המגדרי ואת החיוניות המגדרית , ומונעים ומזערים את ההזדהות הטרנסית, ולפיכך עלולות לגרום לבעיות נפשיות ורגשיות.
יש הורים שדחו מסיבות מסוג זה, בשל מודעותם הגדולה יותר לזהות מגדרית.
באופן כללי, מסיבות מסוג זה מחזקות מאוד את תפקידי המגדר הסטריאוטיפיים, ולעיתים קרובות גם משתמשות בדיכוטומיות מגדריות מקוטבות בחומרי המסיבות, כגון "רובים או נצנצים", "אקדחים או פנינים", או "גלגלים או עקבים".
המבקרים טוענים כי אין שום סיבה להניח שילד ישתלב בצורה מסודרת בדיכוטומיה מהותית, גם במקום בו המגדר שנקבע במסיבה, יישאר במדויק, וההקצאה תישאר זהה.
ב-2019, ג'נה קרווונידיס, שנחשבה לאחת מחלוצות המסיבה, קראה להערכה מחודשת של הנוהג בשל האופן שבו הדבר עשוי להשפיע על אנשים טרנסים וג'נדרקווירים, וחשפה כי לביתה, שעליה חשפה את מגדרה ב-2008, הייתה אי-התאמה מגדרית .
לאחר השרפה באל דוראדו , קרווונידיס לא הכירה יותר במסיבות אלו, והתחננה שאנשים יפסיקו להכיר בהם.
ישנן משפחות של אנשים טרנסים, שמארחות מסיבות מסוג זה, עבור בני משפחה טרנסים שיוצאים מהארון במהלך מסיבות אלו.
"מסיבה עם פפיון" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אייל גולן, ביחד עם הזמר הישראלי ליאור נרקיס.
הוא יצא לאור ב-10 במרץ 2022, בהוצאת חברת התקליטים ליאם הפקות, כסינגל השביעי מתוך אלבום האולפן ה-26 של גולן, קצת שמח קצת עצוב.
השיר נכתב והופק על ידי אופיר כהן, שגם הפיק אותו עם אבירם טויזר, ואלעד טרבלסי.
בסמוך לצאתו עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-500 אלף השמעות.
השיר הגיע למקום העשירי במצעד הסינגלים הישראלי של מדיה פורסט.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-10 במרץ 2022, יום צאת השיר.
נכון לאוגוסט 2025, לשיר יש למעלה מ-6 מיליון צפיות ביוטיוב.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם10 במרץ 2022הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתליאם
מסיבת יום ההולדת הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1931, כחלק מסדרת הסרטים הקצרים "מיקי מאוס".
זהו הסרט הקצר ה-25 של מיקי מאוס שהופק והראשון באותה השנה.
מיני מאוס עורכת מסיבת יום הולדת הפתעה למיקי מאוס, כשהוא נכנס הביתה חבריו מקיפים אותו, שרים ורוקדים לו.
מהמטבח מגיע חזיר טבח ומגיש למיקי עוגת יום הולדת, אך מיקי, שנושף כל כך חזק בכדי לכבות את הנרות, מעיף את כל העוגה על פניו של החזיר.
מיקי פותח את המתנה שמיני הכינה לו - פסנתר קטן, שתואם לאחד של מיני - ושני העכברים מנגנים ושרים את "I Can't Give You Anything but Love, Baby", שיר פופולרי אמריקאי של ג'ימי מקיו והפזמונאית דורותי פילדס.
אחר כך הם מנגנים את השיר "Darktown Strutters' Ball" כאשר האורחים רוקדים.
לאחר זמן מה, שרפרפי הפסנתר משתלטים על ביצוע הנגינה בעוד מיקי ומיני מצטרפים לריקוד.
גם הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה זוכים להופעת ריקוד נמרץ.
כשהוא ניגש לקסילופון, מיקי מנגן את "Home!
Sweet Home!" מאת המלחין האנגלי הנרי ראולי בישופ, ולאחר מכן מלווה את נגינתה של מיני לשיר הרגטיים "Twelfth Street Rag".
הקסילופון מתרגש ומתעורר לחיים ומיקי רוכב עליו כמו ברודיאו בניסיון להשתלט עליו, אך בסופו של דבר גומר עם אקווריום מעל ראשו.
יום הולדתו של מיקי מאוס
בספרו "הסרטים של מיקי: סרטי הקולנוע של מיקי מאוס", הייס גרוב כותב: "המאפיין המדהים ביותר של הסרט הוא סצנה קצרה בהתחלתו, מונפשת על ידי טום פאלמר: מיקי ומיני ששואלים זה את זה בביישנות האם הם בסדר, עשוי להוות את הדיאלוג המצחיק הראשון בתולדות דיסני.
לפחות, זו דוגמה נפלאה של הנפשת הדמות, ומבססת באלגנטיות את מערכת היחסים בין השניים."
עיתון חדשות הקולנוע "The Film Daily" ב-1 בפברואר 1931 פרסם: "סרט מצויר של מיקי מאוס בו בעלי החיים עורכים מסיבת יום הולדת, הכוללת עוגה ענקית.
הם עוברים כמה תעלולים חכמים ובסך הכל מדובר בהנפשה מלאת מרץ, המתאימה לסטנדרט של סדרת וולט דיסני".
מסיבת יום ההולדת של מיקי הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1942. את הסרט ריילי תומסון ביים, וולט דיסני הפקות הפיקו ו-RKO Radio Pictures הפיצו.
צוות האנימטורים כולל את לס קלארק, ג'יימס מור, קנת' מוס, ריילי תומסון, ברנרד וולף ומרווין וודוורד.
זהו הסרט ה-116 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והראשון באותה השנה.
בשנת 2021 יצאה הסדרה "גופי בכיצד להישאר בבית", כאשר בפרק השני שלה גופי לבוש כמו בסרט זה.
מיני מאוס עורכת מסיבת הפתעה ליום הולדתו של מיקי מאוס, אשר כוללת את חבריו דונלד דאק, גופי, קלרבל הפרה, הוראס הורסקולר וקלרה קלאק.
לאחר שמיקי מופתע מהמסיבה, מיני שולחת את גופי לאפות העוגה ומציגה למיקי את מתנת היום הולדת שלו, פסנתר קטן.
לאחר ניסיונות לא מוצלחים שלו לנגן, מיני אומרת למיקי שהיא תנגן בעוד הוא ירקוד.
מיקי אכן רוקד ריקוד רומבה פראי בזמן שמיני מנגנת.
בינתיים, גופי מנסה לאפות עוגה במטבח, אבל הוא נכשל פעם אחר פעם.
וכשמיני נכנסת לבדוק את ההתקדמות שלו, גופי מסתיר את עקבותיו ואומר לה שהאפייה מתנהלת בסדר.
בסלון, דונלד, חבוש בסומבררו, רוקד עם קלרה, שריקודיה הפרועים ומלאי המרץ מתישים אותו כליל.
כשהוא מפשל בפעם השלישית להכין את העוגה, גופי בסופו של דבר מחליט לקנות אחת מהמאפייה.
קלרה בהתלהבותה הרבה, מנענעת ומשקשקת את דונלד העייף כל כך חזק, שהיא מעיפה אותו מהחולצה שלו עד לנברשת שבתקרה, שם הוא תלוי מיוזע ומותש.
גופי מגיע עם עוגת יום הולדת מרשימה אך בעוד מיני מנגנת והחבורה שרה, הדלת המסתובבת מכה את גופי גורמת לו להשליך את העוגה היישר על מיקי, שממשיך לחייך למרות זאת.
מיני מאוס - תלמה בורדמן
הוראס הורסקולר - פינטו קולביג
סרט קצר זה הוא עדכון לסרט הקצר בשחור-לבן משנת 1931 "מסיבת יום ההולדת".
בגרסה של 1931 היו רק מיקי, מיני, קלרבל והוראס, מכיוון שאף אחת מהדמויות האחרות לא הייתה קיימת באותה תקופה.
בסרט ישנם גם כמה סימני חותם מהסרט "המסיבה הנהדרת" משנת 1932.
שלוש סצנות בסרט זה מוחזרו מסרטים קודמים:
ההנפשה של מיני שמה שפתון ומסדרת את שיערה ממוחזרת מ"מסיבת ההפתעה של מיקי".
ההנפשה של גופי מרחרח את הארומה של העוגה בתנור ממוחזרת מ"הסופה הקטנה", אבל עם גופי במקום מיני.
סצנת הריקוד הפרוע של מיקי בזמן שמיני מנגנת נעשתה במקור על ידי וורד קימבל לסצנה שנעשתה בתחילה עבור הסרט "הדרקון העקש", רצף זה בוטל בסוף והוחלף ב"איך לרכב על סוס" בכיכובו של גופי, כאשר RKO ביקשו יותר סרטים קצרים של גופי.
פלוטו, שמופיע על כרזת הסרט, אינו מוצג בפועל כלל.
זהו הסרט מיקי מאוס האחרון בו מיני מאוס מופיעה כשהיא ללא בגד על החלק העליון.
מסיבת החוף הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס משנת 1931 בבימויו של ברט גילט.
זהו הסרט הקצר ה-34 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" והעשירי שיצא באותה השנה.
עלילת הסרט עוקבת אחר מיקי וחבריו שהולכים ליום כיף בחוף הים עד שהם נתקלים בתקלה בלתי צפויה שפלוטו שולה מהים.
לחוף הים הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה מגיעים בבגדי ים כשהראשון מעשן סיגר, אחריהם מגיע פלוטו הנושא בפיו סלסלה ובזנבו קנקן קפה.
מיד מגיעה מיני מאוס עם שמלת מלמלה גדולה המתגלה כשמשייה הנשואה על ידי מיקי מאוס.
החבורה מגיעה והוראס מבצע זינוק לא מוצלח אל הים בעוד מיקי מנפח גלגל ים בעזרת פלוטו כמשאבה.
מיקי ממהר להיכנס לים עם הגלגל אך פלוטו נרתע מהמים, בדיוק כמו קלרבל אשר גל גדול נשטף עליה ומיקי שרואה זאת משליך אליה את הגלגל.
בינתיים מיני מארגנת את הפיקניק והוראס מזנק בשנית, בל שוב הוא נכשל.
קלרבל צפה על הגלגל ומאבדת את החלק התחתון של בגד הים שלה אשר בתוכו מיקי נתקע.
קלרבל רואה את הבגד שלה זז וחובטת בו עם מקל ומגלה בתוכו את מיקי.
לאחר התכתשות קצרה של פלוטו עם סרטן, מיני וקלרבל קוראים לשאר שהארוחה מוכנה.
החבורה מתיישבת לאכול בננות, זיתים, תירס, אבטיח ולפלוטו מיקי משליך חתיכת בשר עוף ושורת נקניקים.
אך הנקניקים נכנסים לתוך המים ופלוטו, שחשב שהוציא אותם, הוציא במקום זרוע של תמנון.
התמנון הזועם דולק אחר פלוטו עד שהשניים מגיעים אל שאר החבורה הנמלטת באימה.
מיקי בא לעזרת פלוטו האומלל, שנמצא מתחת לשמיכת הפיקניק, ומשליך צלחות לעבר התמנון שתופס את כולם בזרועותיו הרבות ומשליך אותם חזרה על מיקי.
מיני משליכה עליו קערת רוטב שגם אותה הוא תופס ומשליך על פרצופו של הוראס.
קלרבל מתחילה ליירט על התמנון זיתים לצידו של הוראס שאוכל פלח אבטיח ויורה את הגרעינים לעברו, מה שאכן גורם לתמנון להסתתר מאחורי סלע.
לטקטיקה הבאה החבורה יורה על התמנון צנצנות של זיתים באמצעות שמיקי שם אותם בגרונה של קלרבל, מיני דוחפת אותם פנימה על ידי משוט והוראס מטיס אותם בכך שהוא בועט בקלרבל.
הצנצנות אכן עפות לכיוונו של התמנון אך הן מתנפצות על הסלע בעוד התמנון לועג להם.
מיקי אז משליך לעברו עוגן המחובר לחבל אשר כובל את התמנון אליו ושוקע יחד איתו למעמקים.
החבורה מריעה בניצחון תוך כדי שפלוטו מגיח מתחת לשמיכת הפיקניק כשעל ראשו קנקן הקפה.
גבותיו של מיקי בסרט זה נעלמו.
סרט זה מוצג כחלק מהמיני-משחק של הממלכה הקלאסית במשחק הווידאו Kingdom Hearts III.
מסיבת הדבקה היא פעילות חברתית בה ילדים נחשפים בכוונה למחלות מדבקות כגון אבעבועות רוח, שפעת, חצבת, חזרת ומחלות אחרות הנחשבות "מחלות ילדות".
מסיבות אלה היו שכיחות לפני המצאת החיסונים, מתוך אמונה שהידבקות בגיל צעיר מסוכנת פחות מהידבקות בגיל מבוגר.
שכיחותן פחתה ככל שזמינות החיסונים עלתה וככל שהתבססה שגרת החיסונים.
בשנות ה-20 של המאה ה-21 תופעת מסיבות ההדבקה רווחה בקרב אוכלוסיות המתנגדות לחיסונים.
הורים החושפים את ילדיהם לנגיף וריצלה זוסטר וירוס מאמינים שהשגת חיסון טבעי נגד אבעבועות רוח בטוחה יותר ויעילה יותר מקבלת חיסון.
תומכי מסיבות ההדבקה טענו ש"לחלות זאת הדרך הכי טבעית לחסן את הגוף", "החיסון לא תמיד מגן מפני המחלה", "בחיסון יש חומרים רעילים", "המחלה מחזקת את הגוף".
כנגד, הרופאים מסבירים שחיסון נגד אבעבועות רוח מקנה הגנה מפני אבעבועות רוח וגם מפני שלבקת חוגרת.
שלבקת חוגרת היא מחלת המשך לאבעבועות רוח.
לאחר ההידבקות הראשונית בילדות, הווירוס נותר רדום בתאי העצב בגוף, ועלול להתעורר בגיל מבוגר ליצירת מחלת השלבקת החוגרת.
למחלות ילדות יש סיבוכים רבים ומסוכנים כגון דלקת המוח, דלקת ריאות וזיהום חיידקי משני המכונה "החיידק הטורף".
נזק מוחי ומוות כתוצאה מסיבוכים אלה שכיחים יותר מאשר תופעות הלוואי הנגרמות על ידי החיסונים.
לפני הנהגת החיסון נגד אבעבועות רוח, שיעור התמותה בארצות הברית היה בין 1 ל-21 לכל 100,000 מקרים, בהתאם לגיל החולה.
על פי מחקרים, עד להכנסת החיסון נגד אבעבועות רוח, אושפזו בישראל בכל שנה כ-300 איש בגלל סיבוכים של המחלה, שני שלישים מהם ילדים, ואדם אחד או שניים בשנה מתו בעקבות הסיבוכים.