tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התהליך מערב שימוש בכוחות חבויים של החוק הכלכלי, לצד הרס, והופך את העניין לתהליך שאיש לא יכול לאבחן."
קיינס מצביע במפורש על הקשר בין הדפסת כסף ממשלתית לאינפלציה:
"המערכות שאמורות לבקר על האינפלציה באירופה המשיכו לאורכים בלתי רגילים.
הממשלות הלוחמניות, לא יכלו, או היו ביישניות מדי או מדי קצרות רואים כדי לבטח את ההלוואות שלהן ואת המיסים שנועדו לצרכים המלחמתיים הדפיסו כסף רב כדי לאזן."
קיינס גם מצביע על איך הגבלות ממשלתיות על המחירים מדכאות את הייצור:
"ישנה הנחה מוקדמת לפיה יש ערך מלאכותי למטבע.
החוק לרגולציה על מחירים מכיל בתוכו את הזרעים לדעיכה כלכלית, וסופו לייבש את המשאבים שיכולים להביא להיצע אולטימטיבי.
אם אדם אנוס להחליף את פרי עמלו בנייר, שמתברר לפי הניסיון שאינו יכול להשתמש בו כדי לקנות משהו השווה במחירו לפרי עמלו, הוא ישמור את עמלו לעצמו, אולי יחלוק אותו עם שכנים וחברים כטובה, ויקל במאמציו לייצור נוסף.
מערכת האונסת החלפה של סחורות במחיר שהוא לא מחירם היחסי האמיתי מובילה לא רק לפיחות בייצור, כי אם מובילה בסופו של דבר לבזבוז וחוסר יעילות בסחר החליפין"
קיינס פירט את מערכת היחסים בין החובות של גרמניה לאינפלציה שלה:
"בגרמניה ההוצאה הכוללת של האימפריה, האומות הפדרליות והקומונות ב-1919–1920 מוערך כ25 מיליארד מארקים, כשלא יותר מ10 מיליארד מגובים על ידי מיסים קודמים קיימים.
כל זה לא כולל הכסף של הפיצויים.
ברוסיה, פולין, הונגריה, ואוסטריה תקציב שכזה לא יכול להתקיים כלל."
"כך האיום האינפלציוני שתואר לעיל אינו רק תוצר של מלחמה, ששלום מתחיל לרפא.
זה תופעה מתמשכת שסופה עוד לא נראה באופק".
קיינסיאני לטווח הקצר, קלאסי לטווח הארוך
בעוד כלכלנים מסכימים שלטווח הקצר יש לשינויים בהיצע הכסף השפעה לטווח הקצר, כלכלנים נאו-קיינסיאנים ונאו-קלאסיים נוטים להסכים שאין השפעות לטווח הארוך לשינויים בהיצע הכסף.
לכן אפילו כלכלנים שמכנים עצמם נאו-קיינסיאנים מודים שלטווח הארוך הכסף הוא נייטרלי.
במילים אחרות, בעוד מודלים נאו-קלאסיים ומודלים נאו-קיינסיאנים נראים כאילו הם מתחרים אלו באלו, הם יכולים גם להיתפס כשני תיאורים נאותים לטווחי זמן שונים.
ספרי לימוד רבים בקונצנזוס מתייחסים לתפיסה הנאו-קיינסיאנית כתיאור נאה של כלכלה לטווח קצר, בה מחירים עמידים בפני שינויים, ומתייחסים למודל הנאו-קלאסי כדרך נאה יותר לתאר כלכלה לטווח הארוך, כשלמחירים יש מספיק זמן להסתגל.
לכן כלכלנים בקונצנזוס היום נוטים לעיתים קרובות לייחס תקופות של סטגפלציה קצרה (לא יותר משנים מספר) לשינויים בהיצע, אך לא יקבלו הסבר זה על סטגפלציה ארוכה מאוד.
סטגפלציה ארוכה יותר מוסברת כהתנהלות ממשלתית כושלת: רגולציית יתר על מוצר או על שוקי עבודה הגורמת לסטגפלציה המוארכת והגדלה בהיצע הכסף שגורם לסטגפלציה ממושכת.
שני הכלכלנים הפוליטיים הישראלים מאוניברסיטת בן-גוריון יונתן ניצן ושמשון ביכלר הציעו הסבר לסטגפלציה כחלק מתאוריה שהם קוראים לה ההצטברות הדיפרנציאלית.
לפי התאוריה עסקים מנסים לעקוף את התשואה הממוצעת.
לפי תאוריה זאת, תופעת המיזוגים והרכישות בשיאה בתקופות שבהן הסטגפלציה בשפל ולהפך.
כשהמיזוגים והרכישות נעצרים על ידי חוק ממשלתי (חוק נגד מונופולים) אז סטגפלציה משמשת כאסטרטגיה האלטרנטיבית על מנת לגבור על המתחרים.
עם הגדלת המיזוגים והרכישות, הכוח ליישם סטגפלציה עולה גם כן.
סטגפלציה מופיעה כמשבר חברתי, כפי שקרה במשבר הנפט בשנות ה-70 וב-2006–2008. האינפלציה בסטגפלציה, אולם, לא משפיעה על פירמות באופן דומה.
פירמות דומיננטיות יכולות לעלות מחירים בקצב מהיר יותר מהמתחרים שלהם.
בעוד שבסך הכול נראה כי איש אינו מרוויח מהאינפלציה, פירמות דומיננטיות שונות משפרות את מעמדן ואת ההון היחסי שלהן.
סטגפלציה לא נובעת מהלם הצע אמיתי, אלא ממשבר חברתי המרמז על הלם הצע.
זו תופעה שרובה מצוי במאה ה20 ובמאה ה21 ש"קואלציית הנשק-נפט-דולר" יוצרת או משתמשת במשברים במזרח כדי להפיק רווחים כספיים.
תיאורית סטגפלציה מגדילה בביקוש חוקרת את הרעיון שסטגפלציה יכולה לנבוע אך ורק מהלם מוניטרי ולא מהלם בהיצע, או שינויים שליליים ביכולת הייצור הפוטנציאלית.
התאוריה מעלה תרחיש בו סטגפלציה מופיעה רק כתוצאה מהתנהלות מוניטארית שמימושם גורם לאינפלציה.
התאוריה הוצעה ב-1999 על ידי חוקרים מאוניברסיטת הרווארד.
כלכלות צד ההיצע התבררו כתגובה לסטגפלציה בארצות הברית בשנות ה-70. התאוריה בעיקר ייחסה את האינפלציה לסיום הפעולה לפי שיטת ברטון וודס ב-1971 והמחסור במחיר ספציפי להישען עליו במדיניות המוניטארית המאוחרת (קיינסיאנית ומוניטארית).
כלכלנים התומכים בתאוריה טענו שהתכווצות המרכיב הגורם לסטגפלציה נובעת ממס.
חסידי האסכולה האוסטרית טוענים כי יצירה של כסף חדש יש מאין עוזר ליוצרים ולאלו המקבלים אותו ראשונים יותר מאשר לאחרים באופן יחסי.
לטענתם יצירת כסף אינה יצירת עושר, זה רק מרשה למחזיקים הראשונים בכסף להציע מחיר גבוה יותר מהמחזיקים המאוחרים בו, עבור משאבים, סחורות ושירותים.
מאחר שאלו שיוצרים את העושר הם בדרך כלל האחרונים לקבל את הכסף החדש שנוצר, הדפסת כסף חדש מחלישה את היווצרות העושר, ומערערת את הגדילה הכלכלית.
"הגדלת היצע הכסף בקצב מהיר מהיצירה והשיפור של סחורות, משמעותה אינפלציית מחירים.
(זכרו שאינפלציה זה עליה של סכום הכסף אותו מוכנים לשלם עבור יחידה של סחורה).
מה שיש לנו כאן זה אינפלציה של מחירים מהירה יותר, ודעיכה בשיעור הצמיחה של ייצור סחורות.
עלייה במחירים יחד עם האטה כלכלית.
לפי דעות פופולריות הסטגפלציה מומצאת."
"נדמה אם כן כי סטגפלציה היא תוצאה ישירה של התנהלות מוניטארית שלוחת רסן.
זאת הסכמה עם מילטון פרידמן ועם פלפס.
אך בניגוד אליהם אנו לא טוענים כי סטגפלציה נובעת מזה שלטווח הקצר אנשים נופלים בפח של הבנק הפדרלי.
סטגפלציה היא תוצאה טבעית של הזרמה מוניטארית שמאטה את קצב הצמיחה כלכלה ובו בעת מעלה את המחירים של סחורות ושירותים".
הסטגפלציה גרמה לערעור על הקונצנזוס הקיינסיאני.
העלייה של תאוריות כלכליות קונסרבטיביות כולל מונטריזם, ניתנת להסבר על ידי הכישלון של המדיניות הקיינסיאנית להביס את הסטגפלציה או להסביר אותה לסיפוקם של כלכלנים ומקבלי החלטות.
נגיד הבנק הפדרלי פול וולקר העלה בחדות את הריבית מ-1979 עד 1983 במה שנקרא "תרחיש הדיסאינפלציה".
אחרי שהריבית הממשלתית נסקה לפי שניים, האינפלציה החלה לרדת, שיעורי הריבית האלה היו הגבוהים ביותר בריביות הממשלתיות לטווח ארוך שהיה אי פעם בשווקים קפיטליסטיים מודרניים.
לוולקר ניתן הקרדיט עבור עצירת החלק האינפלציוני של הסטגפלציה, אפילו שארצות הברית צללה לתוך מיתון.
בערך ב-1983 החלה הצמיחה להשתקם.
המדיניות של אותו זמן נתנה הן תמריץ כלכלי, והן גדילה של הצע הכסף.
קפיצה של חמש שנים לערך באבטלה מראה כי וולקר כנראה האמין שהאבטלה תתקן את עצמה ותחזור למצבה הטבעי.
סטגנוגרפיה (יוונית: Στεγανογραφία) היא טכניקה להעברת מידע באופן סמוי, באמצעות הסתרתו בעצם אחר, כך שרק הנמען יוכל לראותו או לדעת על קיומו.
זאת בניגוד להצפנה, שבה קיום המידע עצמו אינו מוסתר, אלא רק תוכנו.
שילוב של סטגנוגרפיה עם קריפטוגרפיה נותן הגנה כפולה למידע: תחילה מצפינים את המסר באמצעות אלגוריתם הצפנה רגיל, לאחר מכן מטמיעים את הצופן בתוך כתב כיסוי תמים למראה, בשיטה סטגנוגרפית, כך שגם אם ההסתרה תיחשף, עדיין יהיה צורך לפענח את הצופן.
מקור המילה מיוונית: "סטגנו" (στεγανός) פירושה מכוסה או חבוי ו-γράφειν היא כתיבה.
כבר בעת העתיקה יש תיעוד על שימוש בסטגנוגרפיה, כמו כיסוי מסר שנכתב על לוח עץ באמצעות שעווה.
בדרך כלל מסר סטגנוגרפי נראה על פניו כמשהו תמים אחר, כגון תמונה, קטע עיתונות, רשימת קניות או כל דבר אחר שאינו מעורר חשד, המשמש ככיסוי למסר האמיתי.
המסר המיועד להסתרה מוטמע בשיטות שונות, בהן:
שימוש בדיו סתרים, המשלבת טקסט סמוי בתוך טקסט גלוי תמים;
ניקוב נקבים זעירים בסמוך לאותיות מסוימות בנייר המכיל כתבה מעיתון;
סימוני עיפרון עדינים על גבי אותיות שחורות;
הטמעה בתוך פריט לבוש (בתפירה או שזירה) - למשל, בזמן מלחמת העולם השנייה הוסתר מסר באמצעות קוד מורס שקודד בעזרת שזירת שני חוטים בצבעים מסוימים בדש בגד;
העברת מסרים באמצעות מאפיין של טקסט כלשהו.
לדוגמה: מספר זוגי של מילים בשורה שווה 0 ומספר אי-זוגי שווה 1, וכיוצא בזה.
יתרונה של סטגנוגרפיה היא בכך שהמסר אינו מושך תשומת לב מאחר שקיומו מוסתר מן העין.
מסר גלוי, לעומת זאת, ככל שיהיה מוצפן היטב, עצם קיומו מעורר תשומת לב, שלעיתים עשויה לגרום לנזק כגון במקומות בהם הקריפטוגרפיה אסורה.
מסרים סודיים מוסתרים גם במדיה דיגיטלית, כגון קובצי תמונות גרפיות או קובצי שמע.
אפשר לדוגמה להחליף את הסיבית הנמוכה ביותר בכל בית (או מספר סיביות נמוכות בכל פיקסל) בקובץ תמונה כלשהו, באופן שיכילו את המסר הנסתר.
השפעת שינוי זה על מראה התמונה זניחה, מאחר שרוב התקנים לקובצי תמונה (כמו TIFF או JPG) מאפשרים הדרגתיות גבוהה של צבעים, הרבה יותר ממה שהעין האנושית מסוגלת לקלוט.
כמו כן אפשר להחדיר מידע לתוך חבילות של פרוטוקול תקשורת בסיסי כמו UDP, או להשתמש במאפייני מסמך כמו מרווחים, סוגי גופנים, גודל אותיות ומאפיינים אחרים כאמצעי הסתרה.
פיטר וויינר המציא פונקציית הסוואה המשנה מסמך כלשהו באופן שהפרופיל הסטטיסטי שלו מדמה מסמך אחר כגון הצגה של שייקספיר, קטע מהניו-יורק טיימס או קבוצת דיון באינטרנט.
שיטה זו לא תוליך שולל עין אנושית, אך מסוגלת להטעות מחשבי על שסורקים דרך קבע את תעבורת האינטרנט.
מחשבים אלו בדרך כלל מבצעים השוואות של מסמכים עם נתונים סטטיסטיים ידועים מראש כדי להאיץ את תהליך הסריקה.
ערוץ תת-סִיפִּי (הכרתי) הוא דרך עקיפה להעברת מסרים.
כגון הדרך המתוארת לעיל של שימוש בנתונים סטטיסטיים ורמזים אחרים במסמך כלשהו.
ידוע על מרגלים שניצלו טכניקה זו כדי להעביר דיווחים נסתרים למעסיקיהם בזמן מלחמת העולם השנייה.
במקרה אחד, הדיווח הוסתר בטופסי הזמנה של בובות, כאשר המסר הוסווה בתוך ערכים טריוויאליים כמו כמויות, סכומי כסף, מספרים סידוריים וכדומה.
גוסטבו סימונס המציא רעיון של הסוואת מסרים בעזרת חתימה דיגיטלית קונבנציונלית.
בשיטה זו המסר מוסתר בתוך החתימה על מסמך תמים למראה שמכיל מידע חסר חשיבות.
מאחר שהחתימה אינה מוגדרת כהצפנה והמסר החתום גלוי לעין כל, זהו סוג של ערוץ תת-סיפי.
הסוואת מידע בתוך מידע מוצפן (אחר).
תחילה מצפינים מידע גדול יותר חסר חשיבות.
לאחר מכן מחליפים חלקים ממנו בצופן של המסר האמיתי (ישנן תוכנות שמיישמות טכניקה זו).
Chaffing and Winnowing שיטה של רון ריבסט, בה מסתירים את המידע החיוני על ידי ערבובו עם כמות רבה של מידע לא חשוב, הקושי למתבונן מהצד הוא בהפרדת המידע הרלוונטי מתוך בליל המידע.
באנלוגיה להפרדת גרעיני החיטה מהמוץ.
שיטה זו מבוצעת בעזרת קודים לאימות מסרים ללא שימוש בהצפנה.
Null cipher הסתרה של מידע מוצפן בעזרת מיזוג עם כמות רבה של מידע לא מוצפן.
ניצול יתירות (קטעי קוד חסרי חשיבות שניתנים לשינוי או עריכה מבלי לפגוע בפונקציונליות) של קובצי הרצה (EXE).
או קובץ ספרייה כגון DLL.
טכניקה של הטמעת תמונות נסתרות בסרט וידאו (שנחשפות על ידי הרצה איטית יותר או מהירה יותר של הסרט).
גרימת השהיות בלתי מוחשיות במשלוחי חבילות (Packets) נתונים של פרוטוקול תעבורת ברשת תקשורת, כדי לקודד בדרך זו מסרים מוסווים.
סוג כזה של סטגנוגרפיה יכול להיות מוטמע גם בחומרה.
סוגים מסוימים של מדפסות לייזר צבעוניות משלבות בכל דף מודפס מערכת של נקודות צהובות זעירות.
הנקודות, שאינן גלויות לעין בלתי מזוינת, מייצגות את פרטי המדפסת ומועד ההדפסה.
סטגנוגרפיה בדרך כלל מנצלת מידע בלתי חשוד ככלי להסתרת מסר סודי, על כן בדרך כלל כמות המידע שצריך להעביר גדולה בהרבה מהמידע האמיתי.
כגון בהטמעת מסר בתוך תמונה דיגיטלית יש צורך בדרך כלל, בתמונה גדולה יותר מהמסר המוסתר בה.
בעיקרון כדי שההסתרה תצליח יש ליישמה באופן שהשינוי המבוצע במידע הנושא את המסר יהיה שולי ככל האפשר ולא יובחן בעין.
בתחום המחשוב, זיהוי חבילות מקודדות סטגנוגרפית נקרא "סטגנואנליסיס".
השיטה הפשוטה ביותר לזיהוי קבצים ששונו היא להשוותם לגרסאות המקוריות של הקבצים.
לדוגמה, כדי לזהות מידע המוסלק בתוך גרפיקה של אתר מסוים, האנליסט יכול לשמור "גרסאות נקיות" של חומרים אלו ולהשוות כנגד התוכן העכשווי של האתר.
פונקציית גיבוב או CRC בדרך כלל משמשים כאמצעי בדיקה ואיתור של שינויים אפילו מינוריים אם נעשו בקבצים.
ההבדלים, אם לצאת מנקודת ההנחה שקובצי המקור הם זהים, מייצגים את התוכן המוסלק.
באופן כללי, שימוש ביחס דחיסה גבוה מקשה על ביצוע סטגנוגרפיה, אך לא הופך אותה לבלתי אפשרית.
אומנם שגיאות בתהליך הדחיסה מספקות הזדמנות להסלקת מידע, אבל ככל שמידע דחוס יותר, ככה יש פחות מקום להסליק בו, וזה הופך את תהליך הזיהוי לפשוט יותר.
מתקפת "רק-סטגו": רק הסטגו-אובייקט זמין עבור ניתוח.
לדוגמה, רק קובץ הנשא והמידע הסמוי זמינים.
מתקפת "כיסוי ידוע": האובייקט המקורי עובר השוואה מול הסטגו-אובייקט וניתן לזהות הבדלים.
לדוגמה, התמונה המקורית והתמונה שמכילה את הערך החבוי זמינות, וניתן לערוך השוואה ביניהן.
מתקפת "הודעה ידועה": מדובר בניתוח של תבניות ידועות שמתאימות למידע חבוי, אשר עלולות לעזור כנגד מתקפות סטגנוגרפיות בעתיד.
אפילו בהינתן ההודעה, תהליך זה יכול להיות מאוד קשה ולרוב נחשב לאותו הדבר כמו מתקפת "רק-סטגו".
מתקפת "סטגו נבחר": הכלי ששימש לסטגנוגרפיה (אלגוריתם) והסטגו-אובייקט ידועים.
לדוגמה, התוכנה והקובץ נשא והמידע החבוי ידועים.
מתקפת "הודעה נבחרת": הסטגואנליסט מייצר סטגו-אובייקט מכלי סטגנוגרפי או אלגוריתם מהודעה מסוימת.
מטרת מתקפה זו היא לחפש תבניות בסטגו-אובייקט שנוצר, כדי לנסות ולאפיין אובייקטים נוספים בעתיד שיוצרו לפי אלגוריתם / תוכנה זו.
מתקפת "סטגו ידוע": הכלי הסטגנוגרפי (אלגוריתם) ידוע ובנוסף, גם האובייקט המקורי וגם הסטגו-אובייקט זמינים.
סטואה , באדריכלות יוון העתיקה היא סוג של מבנה, הכולל מעבר מקורה (אכסדרה) עם עמודים בצידו האחד הפתוח אל החוץ.
מהצד השני ניצב קיר, ובו פתחים.
הסטואה שימשה לצרכים ציבוריים שונים ביוון העתיקה.
מבנים גדולים ומפוארים מסוג זה נבנו בערים יווניות רבות.
סטואיי (סטואה בלשון רבים: סטואֵיי – Stoae או Stoæ) היוו בדרך כלל דופן לחללים ציבוריים, שווקים או אגורה שהיו פתוחות אליו בצד אחד וכללו מעבר וחדרים שונים בצד השני.
הסטואיי הראשונות היו בנויות בצורה של האותיות 'ר' או 'ח' כך שהגדירו במיוחד חלל פנימי.
הסטואיי הישנות ביותר נבנו באופן מלא לפי הסדר הדורי.
סטואיי מאוחרות יותר עשו שימוש גם בסדרים האחרים.
כמו כן נעשה גם שימוש במעברים בעלי שתי שורות עמודים ואף שתי קומות.
לרוב, נעשה שימוש בסדר האיוני בשורה אחת ובסדר הדורי בשורה האחרת.
המילה העברית סְטָיו, שפירושה שורת עמודים, נגזרה מן המילה היוונית.
כור היתוך של פילוסופים יוונים
המקום הציבורי אשר היוותה הסטואה היה מקום מפגש עבור אנשי העיר וביניהם גם אנשי הרוח.
פילוסופים רבים היו מקיימים דיונים ומלמדים את חניכיהם במקומות אלו ולעיתים גם בחוסר רשמיות על מדרגות הסטואה.
המפורסם שבהם היה זנון מקיטיון שייסד גם את "האסכולה הסטואית" על שם המקום בו נלמדה משנתו – "הסטואה הססגונית" שבאתונה העתיקה.
בסטואיי אחרות היו נפגשים גם פילוסופים גדולים נוספים כגון סוקרטס.
"הסטיו הססגוני" (או "הסטואה הצבועה", Stoa Poikile), האגורה של אתונה העתיקה
הסטואה של אטאלוס, האגורה של אתונה העתיקה
הסטואה המלכותית או סטואת בזיליוס (Stoa Basileios), האגורה של אתונה העתיקה, המאה ה-6 לפנה"ס
רשימת סטואיי (מתוך ויקיפדיה באנגלית)
הסטיו המלכותי בהר הבית בירושלים בימי בית המקדש השני.
סטו (בשפת הסטו: setokõsõ; באסטונית: Setud, או Setukesed) הם בני מיעוט אתני המתגוררים בדרום-מזרח אסטוניה במחוזות וורו ופילבה וצפון-מערב רוסיה בנפת פצ'ורסקי של מחוז פסקוב.
בני הסטו דוברים את שפת הסטו, אשר החוקרים חלוקים בדעתם אם זו שפה בפני עצמה או ניב של שפת וורו, ומשתייכים מבחינה דתית לכנסייה האורתודוקסית.
האזור שבו הם מתגוררים נקרא סטומאה (Setumaa, "ארץ הסטו").
מספרם של בני הסטו נאמד ב-10,000 נפש.
עד המאה ה-7 לספירה היה כל אזור סטומאה בשליטת שבטים פינו-אוגריים.
לאחר מכן החלו שבטים סלאביים להגר לתוך האזור ולהיטמע באוכלוסייה המקומית.
במאה ה-13 נפרדו לראשונה הסטו מן האסטונים כאשר האחרונים נכבשו על ידי המסדר הטבטוני ואולצו להתנצר בעוד הסטו נשארו חלק מרפובליקת נובגורוד והיו עדיין פגאנים.
במאה ה-15 הפכו בני הסטו לנוצרים אורתודוקסים, אולם חלק ניכר שמרו על מנהגיהם הפגאניים.
אלמנטים קתוליים הובאו לסטומאה על ידי מתיישבים אסטונים, בעוד אלמנטים אלה נעלמו מאסטוניה עם השתלטות הלותרניזם שם.
תרבות הסטו זכתה לפריחה ושגשגה בתחילת המאה ה-20, בזכות פעילותם של ארגונים לאומיים רבים של הסטו.
בשנת 1905 הגיעה אוכלוסיית הסטו לשיאה.
עם תום מלחמת העצמאות של אסטוניה בשנת 1920, נחתם בינה ובין רוסיה הבולשביקית חוזה טרטו, שבו החילה אסטוניה את ריבונותה על מחוז פטסרימאה (העיר פטסרי והאזור סביבה) ובכך נותרה כל אוכלוסיית סטומאה בתחום אסטוניה.
לאחר מכן החלה הממשלה האסטונית בתהליך אסטוניזציה בסטומאה שכתוצאה ממנו החלו הילדים ללכת לבתי ספר אסטוניים ומספר נישואי התערובת עלה משמעותית.
תהליך זה צמצם משמעותית את סך דוברי הסטו.
לאחר מלחמת העולם השנייה וסיפוח אסטוניה לברית המועצות הוחלט ב-1945 על העברת מחוז פטסרי האסטוני למחוז פסקוב של רוסיה.
מחוז פטסרי הפך לנפת פצ'ורסקי ובני הסטו התחילו להגר ממנו לאסטוניה.
בשנת 1991 חידשה אסטוניה את עצמאותה, אולם מחוז פטסרי ההיסטורי נותר בידי רוסיה.
בפעם הראשונה בהיסטוריה חילק גבול מדיני את סטומאה ורבים מבני הסטו היגרו לאסטוניה.
בשנת 1999 התגוררו פחות מ-200 בני הסטו בכ-50 יישובים בנפת פצ'ורסקי של מחוז פסקוב ברוסיה וכיום הם נהנים שם ממעמד של מיעוט אתני מוגן.
האזורים הגאוגרפיים בהם גרים בני הסטו
ישנם שני אזורים גאוגרפיים עיקריים שנמצאים בנפת פצ'ורסקי של מחוז פסקוב, בהם מתגוררים בני הסטו:
מערב אזור קרופסקי (יחידה מנהלית) על גבול אסטוניה
אזור פניקובסקי (יחידה מנהלית) על גבול אסטוניה
המשולש פניקוביצ'י-פצ'ורי-איזבורסק (בין הכבישים פסקוב-ריגה ואיזבורסק-פצ'ורי)
המשולש פצ'ורי-איזבורסק-נובואיזבורסק (עד מסילת הרכבת פסקוב-פצ'ורי)
איגוד נפות ארץ הסטו (Setomaa Valdade Liit) - באיגוד נציגים של הרשויות המקומיות מיקיטמאה (Mikitämäe), ורסקה (Verska), מרמאה (Meremäe) ומיסו (Misso).
האיגוד מוציא לאור את העיתון הדו-לשוני סטומאה (Setomaa) המופיע באסטונית ובשפת סטו.
קונגרס הסטו - בגוף זה מיוצגים כפרי הסטו וארגונים שונים.
הקונגרס מתכנס בקביעות אחת לשלוש שנים ובוחר ב"מועצת נכבדים".
הקונגרס חבר במשרד המיעוטים האסטוני.
סֶטוּבָּל (בפורטוגזית: Setúbal) היא עיר ורשות מקומית (município) במרכז פורטוגל, השוכנת במרחק של כ-30 ק"מ דרום-מזרחית לבירה ליסבון.
העיר ממוקמת על החוף הצפוני של נהר סאדו.
באזור סטובל יש הרבה להקות של דולפינים.
העיר נוסדה על ידי הפיניקים במאה העשירית לפני הספירה, והתפתחה לכפר דייגים.
בלב העיר ממוקמת כנסיית ישו (Igreja de Jesus) הנחשבת לאחד מן הבניינים הראשונים בפורטוגל המאופיין על ידי סגנון הגותיקה המנואלינית.
סטובל נחשבת גם למרכז קולינרי בפורטוגל.
הנמל של סטובל הוא השלישי בגודלו במדינה, ובו תעשייה חשובה של בניית אוניות וספינות.
כיום ישנה מגמה גוברת של סגירת מפעלים תעשייתיים בעיר, ולעומת זאת פיתוח בתחום התיירות.
סטדיקאם או יַצָּב הוא מכשיר הנועד לנשיאה ולייצוב של מצלמות קולנוע ומצלמות וידאו.
עקרון פעולתו הוא בידוד מכני של המצלמה מתנודות גופו של הצלם, מה שמאפשר צילומים "חלקים", נטולי רעידות, גם כאשר הצלם נע במהירות על משטח לא מישורי.
סטדיקאם הוא הסימן המסחרי הרשום של חברת טיפין (Tiffen), אך משמש גם כשם גנרי כולל לכלל סוגי המייצבים מכל החברות.
לפני עידן הסטדיקאם, בידי במאי הקולנוע וצלמו היו נתונות שתי אפשרויות עיקריות במקרים של צילום בתנועה: צילום כתף (כאשר הצלם נושא את המצלמה על כתפו) או צילום דולי, כאשר המצלמה נעה על מסילות מיוחדות, המורכבות ומונחות על הקרקע, לצורך צילום הסצנה.
אפשרויות נוספות היו צילום מתוך רכב בתנועה, או אף באמצעות כיסא גלגלים.
צילום באמצעות דולי הצריך זמן רב (של הרכבת המסילות המיוחדות וחזרות ממושכות שנדרשו עד להשגת קצב התנועה הנכון) וכסף.
צילום כתף, לעומתו, השיג בדרך כלל תוצאות מהירות יותר, אלא שגם הצלם המיומן ביותר לא הצליח להפיק צילום יציב לחלוטין ונטול רעידות.
צילום הכתף מקובל בצילומי חדשות, בסרטים דוקומנטריים או כשבמאי הקולנוע רוצה ליצור תחושה מציאותית יותר ואווירת מתח ודרמה.
(בסרטי פעולה אפילו נוהגים לטלטל במכוון את המצלמה; סימן ההיכר של הבמאי מייקל ביי)
למעשה, הסטדיקאם משלב את מידת היציבות של חצובה עם יכולת התנועה של דולי והגמישות שמאפשרת מצלמה המוחזקת ביד.
הסטדיקאם "סופג" (משכך) את כל הקפיצות, התזוזות והתנועות החדות בעזרת איזון של משקולות (ולא, כנהוג לחשוב, באמצעות גירוסקופ).
בניגוד לתפיסה שהושרשה – שהסטדיקאם מקל על נשיאת המצלמה, נדרשת מצלם הסטדיקאם יכולת גופנית גבוהה משל הצלם הממוצע.
הסטדיקאם הוצג לענף רשמית בשנת 1975 על ידי הממציא והצלם גארט בראון, אשר במקור קרא להמצאה "מייצב בראון" (Brown Stabilizer).
לאחר השלמת בניית אב הטיפוס העובד הראשון, צילם בראון סרטון הדגמה בן 10 דקות, שהדגים את התנועות המהפכניות שהמכשיר החדש היה מסוגל לייצר.
הדגמה זאת נצפתה על ידי במאים רבים, בהם סטנלי קובריק וג'ון אבילדסן.
הסרט הראשון שעשה שימוש בסטדיקאם הוא "נועד לתהילה" (Bound For Glory) משנת 1976. לצורך צילום אחת הסצנות, העמיד צלם הסרט, הסקל וקסלר, את גארט בראון, מפעיל הסטדיקאם, על פלטפורמה מוגבהת, שבאמצעות מנוף, הונמכה עד שהגיעה לגובה הקרקע.
בראון ירד מהפלטפורמה והחל להתהלך בתוך אתר הצילום.
התוצאה הרשימה מאוד, משום שקודם לכן הייתה בלתי אפשרית לביצוע.
וקסלר זכה בפרס האוסקר עבור הצילום.
מיד לאחר מכן, עשה שימוש בסטדיקאם ג'ון שלזינגר, בסרטו "איש המרתון", בסצנות מרדף ברחובות ניו יורק.
רוקי, משנת 1976, היה הסרט השלישי שעשה שימוש בהמצאה החדשה.
גארט בראון היה מפעיל הסטדיקאם בכל שלושת הסרטים.
סרטים בולטים נוספים שעשו שימוש בסטדיקאם: "ימים ברקיע" (1978) של טרנס מאליק ו"הניצוץ" של סטנלי קובריק (1980), שדחף את ההמצאות של בראון אף רחוק יותר, כשעשה שימוש בסטדיקאם מזווית נמוכה במיוחד, והצריך לשם כך פיתוחים מיוחדים ומורכבים.
הפיתוחים האלה הרחיבו את טווח השימוש בסטדיקאם ונחשבים למשמעותיים ביותר מאז המצאתו.
המפעיל לובש רתמה (אפוד), המחוברת לזרוע מכנית, וזו מחוברת על ידי מוט ברזל, המאוזן עם משקולות המצלמה בקצה אחד ומשקל שכנגד בקצה השני.
משקל הייצוב שכנגד מונע את התנועות הקטנות של הגוף.
כאשר המפעיל מצלם, ידיו לא נוגעות ישירות במצלמה, אלא רק בזרוע המכנית, והמצלמה נעה, בהתאם למיקום הלחיצות על הזרוע, לכיוון הצילום המבוקש.
בעזרת מסך קטן, הצלם יכול לצפות בזמן אמת בתוצאת הצילום והפוקוס בדרך כלל נשלט מרחוק בצורה אלחוטית.
עבור צילום מזוויות נמוכות, ניתן לסובב את הסטדיקאם למצב נמוך (Low mode).
נעשה שימוש רב בסטדיקאם בצילום של משחקי כדורגל וספורט מגרש
הדור החדש ביותר של סטדיקאם הוא ה-MK-V AR.
המפעיל יכול לעבור בזמן הצילום ממצב גבוה לנמוך ללא שינוי כלשהו, ולנוע בחופשיות לאורך עליות ומורדות, תוך שמירה על קו אופקי.
סטואי גריפין - הסיפור שלא סופר הוא סרט מצויר המורכב משלושה פרקי טלוויזיה, משנת 2005 המבוסס על סדרת ההנפשה האמריקאית "איש משפחה", שנוצרה על ידי גארי ג'נטי, אלכס בורסטיין, כריס שרידן וסטיב קלגן.
עלילת הסרט מתמקדת בניסיונותיו של סטואי גריפין למצוא את אביו האמיתי.
הסרט מתרחש ביקום בדיוני שעליו התבססה הסדרה איש משפחה, ויצא ב-DVD בתום העונה הרביעית לשידורה.
הסרט מחולק לשלושה חלקים באורך פרק אחד, כאשר כל חלק נכתב על ידי אדם אחר.
שמות החלקים הם: "סטואי תתנהג יפה", "באנגו היה שמו", ו"ההרפתקה הנפלאה של סטו וסטואי".
שלושת החלקים האלו שוחררו גם כשלושת הפרקים האחרונים של העונה הרביעית.
הסרט מתחיל עם משדר החדשות של הסדרה.
את המשדר מעבירים מנחי החדשות טום טאקר ודיאן סימונס.
בבכורה נראים מפורסמים כגון - דרו ברימור ודייוויד בואי.
בבכורה נראו גם דמויות מהסדרה כגון: הקוף המרושע, קליבלנד בראון ומשפחת גריפין.
בהמשך עוברים לאולם קולנוע בו מראים קדימונים לסרטים בשם: אנשים שנראים כאילו הם לעולם לא ישנים, והארנב הקטן ביותר.
חלק א' - סטואי תתנהג יפה
החלק הראשון מתחיל בבריכה הציבורית של העיר הבדיונית קוהוג, שבה נראה פיטר מנסה ללמד את סטואי לשחות, אך סטואי מפחד להיכנס למים, וכתוצאה מכך לואיס רושמת את סטואי למספר שיעורי שחייה.
בשיעורי השחייה פוגש סטואי את בראד, ילד בגילו של סטואי ששוחה טוב יותר מכל שאר הילדים.
סטואי מקנא בבראד בגלל יכולות השחייה הטובות שלו, ומנסה לזכות ב"תהילתו" של בראד.
סטואי מנסה להרוג את בראד בעזרת חיבור דינמיט לעמדת המציל, אך עמדת המציל נופלת על סטואי ולא על בראד, וכתוצאה מכך סטואי כביכול מת, ועולה לגיהנום, ששם הוא פוגש את סטיב אלן, שכביכול מנסה לאנוס את סטואי.
לואיס מנשימה את סטואי והוא חוזר לחיים, כאשר הוא מאמין שמה שקרה לו הוא סימן שהוא צריך להפוך לילד טוב.
כתוצאה מהצלחת הפינה בחדשות, פיטר הופך למפורסם - יותר מטום, וגורם לקנאה רבה מצד טום שמובילה למריבות ביניהם, שבסופן מפטרים את טום.
לאחר מכן, סטואי מתחיל להתנהג יפה, בעיקר בפני בריאן.
בריאן מתעצבן מהתנהגותו השונה של סטואי, ומחזיר אותו להתנהגותו האלימה הקודמת, בכך שבריאן הורג ואוכל עכביש מול סטואי.
כתוצאה מכך שסטואי נכשל בהיותו "ילד טוב" הוא מתחיל לשתות משקאות אלכוהוליים רבים.
בריאן שם לב לאלכוהוליזם של סטואי, ומנסה להראות לסטואי עד כמה זה שגוי לשתות הרבה אלכוהול, בכך שבריאן וסטואי משתכרים יתר על המידה, ונוהגים לאחר מכן.
כתוצאה מכך הם מתנגשים עם מכוניתם בבר המקומי.
טום טאקר רואה אותם ומביא למקום צלמי חדשות, והמקרה מופיע בטלוויזיה.
במשדר טום אומר שהילד השיכור שגרם לתאונה הוא בנו של פיטר גריפין, סטואי, וכתוצאה מכך מפטרים את פיטר מערוץ החדשות ומחזירים את טום לערוץ.
לאחר שסטואי סובל מחמרמורת קשה, הוא מבין שהוא לבד בעולם ושאין עוד מישהו שיבין אותו.
כתוצאה מכך סטואי מבקש שיהיה עוד מישהו בדיוק כמוהו בעולם.
חלק ב' - באנגו היה שמו
חלק ב' מתחיל בכך שפיטר קונה שלט חדש לטלוויזיה, שבו אפשר לעצור ולהריץ את השידורים בטלוויזיה.
סטואי ובריאן צופים במשאל רחוב שמתרחש בסן פרנסיסקו ומשודר בערוץ המקומי.
במשאל נראה איש שנראה בדיוק כמו סטואי רק מבוגר יותר.
סטואי מבקש מבריאן לעצור את הטלוויזיה, ואומר לבריאן שהאיש במשאל נראה בדיוק כמוהו.
סטואי משוכנע שאדם זה הוא אביו האמיתי, משום שאביו פיטר טיפש מידי.
סטואי משתוקק לפגוש את אביו האמיתי, וחוסך כסף כדי לטוס לסן פרנסיסקו ולפגוש את אביו.
סטואי אינו מצליח לחסוך מספיק כסף, לכן הוא פונה לגלן קוגמאייר, חברו של פיטר, שמארגן טיול חוצה ארצות במשאית, שבתכנונו לקיים יחסי מין עם נשים ברחבי ארצות הברית.
סטואי מתכונן לנסוע אך בריאן אומר לו שמסוכן מידי לילד קטן לנסוע לבד, ושבריאן ילווה אותו בטיול.
סטואי, בריאן וגלן יוצאים למסע אך נעשות עצירות רבות כתוצאה מהרצון של גלן לשכב עם נשים.
סטואי מתעצבן מכל העצירות בדרך וגונב את המשאית יחד עם בריאן, ומשאיר את גלן מאחור.
משום שהנסיעה לסן פרנסיסקו לוקחת זמן רב, סטואי נוהג ללא הפסקה והופך לעייף, לכן הוא נוטל כמות רבה של כדורי קפאין.
כתוצאה מכמות הכדורים הרבה סטואי משתגע והורס את המשאית.
כחלופה, סטואי ובריאן שוכרים רכב ומגיעים לסן פרנסיסקו.
בינתיים, לואיס ופיטר מנסים להגיע לאינטימיות אך ילדיהם כריס ומג מפריעים להם.
לכן, פיטר ולואיס מנסים לגרום לילדיהם לצאת לדייטים, ובכך לא להיות בבית.
חלק ג' - ההרפתקה הנפלאה של סטו וסטואי
סטואי מוצא את האיש שחיפש ומתחיל לדבר אתו, וכך מתגלה שאדם זה אינו אביו של סטואי, אלא סטואי עצמו מהעתיד, העונה לכינוי סטו.
סטו מסביר לסטואי שהוא כבר בן 35 והוא מהעתיד, ושבעתיד אנשים לא לוקחים חופשות למקומות שונים, אלא לתקופות שונות, ושסטו כרגע בחופשה בשנת 2005 ושאסור לו לדבר עם סטואי.
סטו מתכנן לחזור לעתיד אך סטואי רוצה לבלות עמו עוד זמן, לכן סטואי נוסע לעתיד יחד עם סטו.
הם נוסעים יחדיו לארוחה משפחתית מיוחדת בבית משפחת גריפין.
סטו ממציא לסטואי דמות בדויה העונה לשם פבלו, שהוא ילד שסטו שומר עליו, משום שאסור לסטואי וסטו להראות יחד.
כאשר הם מגיעים לבית משפחת גריפין, הם רואים את פיטר ולואיס בגיל זקנה, את כריס כשוטר משופם הנשוי לאישה בשם ונסה, שפיטר ולואיס שונאים.
בנוסף, מג נראית כגבר משופם העונה לשם רון, הוא בעצם מג לאחר שעברה ניתוח לשינוי מין.
עוד סטואי מגלה שבריאן מת מאכילת שוקולד שמצא בפח.
לאחר הארוחה סטואי וסטו מגיעים לדירה של סטו, דירה קטנה ולא מטופחת.
סטואי מתאכזב מכך שבגיל 35 הוא אינו שולט על היקום, ומכך שהוא גר בדירה קטנה, עובד כמוכר בחנות ועדיין בתול.
סטואי מחליט לשנות את חיו של סטו כדי לשנות את עתידו, כתוצאה מכך סטואי משפץ את דירתו של סטו, וגורם לסטו לקיים יחסי מין עם ידידתו.
לאחר שמתגלה שסטו קיים יחסי מין עם ידידתו (שגם עובדת איתו), מפטרים את סטו מהעבודה, וגם פורצת שרפה בדירתו, בגלל נרות דולקים שסטואי השאיר בדירה.
בינתיים, אשתו של כריס, ונסה, מנסה לגרום לכריס לשכנע את הוריו לעבור לבית אבות, כדי שהיא ובעלה יוכלו להשתמש בביתם של פיטר ולואיס.
לואיס מתנגדת לרעיון אך פיטר בעדו, ובסופו של דבר הם עוברים לבית אבות.
החיים של סטו הרוסים, אין לו דירה והוא פוטר מהעבודה.
סטואי וסטו מבינים שהכל קרה בגלל שעמדת המציל נפלה על סטואי, מה שגרם לו לטראומה שבעקבותיה הוא מסרב לקחת סיכונים בחיים ולכן הוא במצבו הנוכחים.
סטו וסטואי מבקרים בבית האבות את לואיס ופיטר, ולאחר שיחה עם לואיס, הם מגלים שלואיס יודעת שסטואי נמצא בעתיד יחד עם סטו.
לואיס נותנת לסטואי את מכשיר הנסיעה בזמן שלה, ומבקשת ממנו שלפני שהוא חוזר לזמנו המקורי, הוא יחזור לחתונתם של ונסה וכריס ויהרוג את ונסה, כך לואיס לא תגיע לבית אבות.
סטואי ממלא את בקשתה של לואיס, הורג את ונסה וחוזר לזמנו המקורי, כמה שניות לפני שסטואי ולואיס מגיעים לבריכה.
סטואי מונע מסטואי שמתכוון להרוג את בראד להפיל את עמדת המציל אך לאחר מכן סטואי רוצח את סטואי מהעתיד והכל חוזר לקדמותו.
סטיוארט גיליגן "סטואי" גריפין היא דמות אשר מככבת בסדרת האנימציה "איש משפחה" ומדובבת על ידי סת' מקפרלן.
סטואי הוא תינוק בן שנה, הוא חכם ומתוחכם מאוד אף על פי שלפעמים מתנהג כתינוק, לדוגמה, באמצע קרב עם הכפיל שלו הוא צחק למראה כפות רגליו הקטנות וכך בריאן ידע מי הוא סטואי האמיתי.
דובר אנגלית בריטית רהוטה (למעט מילים המתחילות ב-wh, בהן הוא הופך את סדר האותיות ל-hw, מה שמוציא את בריאן מדעתו מספר פעמים) ושואף להשתלט על העולם, לעיתים באכזריות.
סטואי הוא בנם של פיטר ולויס ואחיהם הקטן של מג וכריס.
יש לו קשר מיוחד עם כלבו המואנש, בריאן.
סטואי מבטא לאורך הסדרה שנאה רבה לאימו, ואף שואף להרוג אותה, אך ישנם מספר קטעים מתוך הסדרה בהם מתבטאת אהבה כלפיה והזדקקות אליה.
נטייתו המינית של סטואי אינה ברורה, וקיים עיסוק מסוים בנושא זה בסדרה למרות היותה של הדמות בגיל שנה בלבד; החל מהעונה השנייה נרמז בפרקי הסדרה לעיתים קרובות כי יש לו נטיות הומוסקסואליות, אך במצבים אחרים נרמזו גם נטיות הטרוסקסואליות, מספר פעמים בסדרה הוא מציג דעות הומופוביות ומספר פעמים דעות הומוסקסואליות.
בתחילת שנת 2018 נמסר כי במהלך העונה הקרובה, יוצג פרק מיוחד במהלכו יוצא סטואי מהארון וחושף את עצמו כהומוסקסואל, (הוא יצא מהארון בפני הפסיכולוג שלו לאחר שהודה שהוא מאוהב בגרנט גאסטין).
בפרקים מסוימים מוצג מחסן הנשק הרב של סטואי שבו מופיעים מיני פצצות גרעין וכמות אדירה של כלי תחמושת שונים.
במהלך הסדרה סטואי וחברו הכלב בריאן נוסעים בזמן עם מכונת הזמן שסטואי בנה.
באחד הפרקים סטואי בריאן ומורט נסעו לתקופת מלחמת העולם השנייה בפרוץ המלחמה.
הם נסעו למשל לאחד מפרקיה הראשונים של הסדרה ופעמים רבות נוספות שם עברו הרפתקאות קומיות ומבדרות.
דמותו של סטואי זכתה לפופולריות ברחבי העולם.
היא דורגה במקום ה-95 ברשימת הדמויות הזדוניות הטובות ביותר בכל הזמנים של מגזין ויזארד.
אין קונצנזוס מוחלט סביב השאלה "מי מהדמויות מבינות את סטואי".
במהלך ריאיון, מקפרלן אמר שכל הדמויות יכולות להבין אותו בעיקרון אבל הן מתעלמות ממנו או רק חושבות לעצמן "איזה חמוד הוא" כשהוא מדבר אליהם.
במהלך פאנל שהתרחש בקומיקון (2011) אמר מקפרלן שבריאן כל הזמן שומע את סטואי ולפעמים גם כריס שומע אותו ולרוב כותבי הסדרה מונעים מפיטר, לואיס ומג לשמוע את סטואי כשהוא מדבר.
כשסטואי עוזב את הבית השאלה מי שומע את סטואי תלויה מאוד בעלילת הפרק.
בנוסף מקפרלן הצהיר שהחוקים הרגילים של הבנת הדמות יכולים להישבר לטובת הקומדיה, ולכן התשובה לשאלה יכולה להשתנות מפרק לפרק.
בדקה ה-18 של פרק 4 עונה 15 פיטר מתנצל בפני המשפחה וסטואי עונה לו "זה נחמד מצדך להתנצל" (תרגום חופשי) ופיטר מתייחס אליו ועונה לו "תודה לך, סטואי, מישהו שאני יכול להבין עכשיו" (תרגום חופשי).
סצנה זו מתייחסת לשיח המתמשך האם שאר בני המשפחה מעבר לבריאן יכולים להבין את סטואי.
למרות זאת, התגובה של פיטר יכולה גם להוות פשוט חלק מנושא הפרק שבו כולם מתנהגים שונה מהדמות הרגילה שלהם.
ככל הנראה לואיס לא מבינה את סטואי ורק פיטר, מג, כריס ובריאן מבינים אותו.
סטוֹבִּי (במקדונית: Стоби; ביוונית עתיקה: Στόβοι; בלטינית: Stobi) במקדוניה הצפונית המודרנית היא אתר עתיקות של עיר היסטורית, שתחילתה בתקופת יוון העתיקה וסופה בחורבן במאה השישית.
סטובי נמצאת במרחק כ-80 ק"מ מדרום לסקופיה, סמוך לעיירה גראדסקו ולכביש E-75. מרכזיוּתה בעת העתיקה מוסברת במיקומהּ בנקודת מפתח – במפגש הנהרות אַקסיוּס (וארדאר) ואֶריגוֹן (צרנה), על הציר המקשר בין אגן הדנובה לים האגאי ומתחבר אל ויה אגנטיה.
סטובי הייתה בירת ממלכת פֵּאוֹניָה הקדומה, נכבשה על ידי המקדונים בסוף המאה השלישית לפני הספירה ועברה לידי הרומאים עם הניצחון על פרסאוס, מלך מוקדון.
בימי הקיסר אספסיאנוס קיבלה מעמד של מוניקיפיום ונהנתה מהזכות לטבוע מטבעות משלה.
במסגרת הרפורמות המנהליות של דיוקלטיאנוס נקבעה סטובי כבירת הפרובינקיה 'מקדוניה סַלוּטַריס' (לימים 'פרובינקיה סֶקוּנדָה').
בתקופה הביזנטית הייתה מושב בישוף ונבנו בה כנסיות גדולות ומהודרות.
העיר סטובי, שנפגעה בפשיטת האוסטרוגותים ב-479 וברעידת האדמה של 518, חרבה בפלישות האווארים והסלאבים במאה השישית ונעזבה.
עתיקות סטובי נסקרו לראשונה באמצע המאה התשע עשרה.
חפירות נרחבות הנערכות באתר סטובי, בעיקר מאז שנות השבעים של המאה העשרים, חשפו את לב העיר לתקופותיה – רחובות ומערכות מים, מקדשים, בתי מרחץ, תיאטרון, בתי אמידים וכנסיות וכן קטעים מחומותיה.
בין היתר נתגלו בה שרידי בית כנסת יהודי מהמאות השלישית והרביעית לספירה.
מאז 2008 פועלת באתר מינהלה קבועה ומופעל מרכז הדרכה.
סטודיבייקר - גרפורד היא מכונית משפחתית, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב Studebaker Brothers" Manufacturing Company" שמאוחר יותר הפכה לחברת "סטודיבייקר" במשותף עם חברת "גרפורד" ("Garford Company") האמריקאית.
דגם ה-"סטודיבייקר - גרפורד" יוצר בין השנים 1904–1911, ובסך הכול יוצרו 2,481 יחידות.
בנוסף לייצור דגם ה-"סטודיבייקר - גרפורד" בתצורת סדאן, הדגם יוצר גם בתצורת קבריולה.
היסטוריה דגם "סטודיבייקר - גרפורד"
"גרפורד" יצרן של רכיבי רכב ושילדה, הרכיב את המארז של ה- "סטודיבייקר - גרפורד".
(לפי חוזה עם חברת "סטודיבייקר").
הדגמים הראשונים היו מיועדים ל-5 נוסעים, ומאוחר יותר יוצרו דגמים אשר נועדו ל-2 נוסעים.
בשנת 1908 חברת "סטודיבייקר" השתלטה על חברת "E-M-F Company" אשר גם עמה נכנסה לעסקת בנייה, שיווק והפצה של מכוניות.
בשנת 1913 חברת "E-M-F Company" נרכשה על ידי חברת "ויליס".
סדרת 20HP (מנוע 4 צילינדרים)
סטודיבייקר הייתה יצרנית כלי רכב אמריקאית.
החברה שבסיסה היה באינדיאנה החלה את דרכה ב-1852 כמפעל לייצור מרכבות, מפעל משפחתי של האחים ג'ון וקלמנט סטודיבייקר.
בשנת 1902 החלו בייצור מכוניות חשמליות: ה"סטודיבייקר אלקטריק".
בשנת 1904 החלו בייצור מכוניות עם מנועי בנזין, תחת השם : "Studebaker Automobile Company".
במרוצת השנים שם החברה שונה ל-"Studebaker Corporation"
חלק לא מבוטל מהייצור, הוקצה ל- צבא ארצות הברית, אשר היה זקוק למשאיות בתקופת מלחמת העולם השנייה.
חלק לא מבוטל מדגם סטודיבייקר סדרה M (סוגי טנדרים ומשאיות קלות עד קיבולת העמסה של 3 טון), נשלח ל- דרום-מזרח אסיה שם פעל הצבא האמריקאי במלחמה נגד יפן.
במקביל, ייצרה חברת סטודיבייקר בתקופת מלחמת העולם השנייה את דגם "Studebaker US6 2½-ton 6x6 truck" שנבנה לפי דרישה וצורכי הצבא האמריקאי.
בנוסף, ייצרה החברה את המשאית למשימות בשלג סטודיבייקר M29 Weasel, (1942-1945) אשר נקלטה בצבאות ארצות הברית, וסופקה לכוחות חיל הנחתים של ארצות הברית.
במקביל סופקה לצבאות אנגליה, צרפת וקנדה.
בנוסף ייצרה החברה מנועים למטוסים.
סטודיבייקר בשנות החמישים של המאה העשרים
בשנת 1950 החלו לייצר רכב משפחתי מדגם Bullet Nose, "בולט נוז".
בשנת 1959 החלו לייצר את ה-לארק.
בשנת 1958 נקלעה חברת סטודיבייקר למצוקה, כשנכנסה כלכלית לתחרות עם שלושת ענקיות הרכב מדטרויט: ג'נרל מוטורס, פורד וקרייזלר.
בניסיון הישרדות, הוציאה החברה את הלארק – דגם קומפקטי במונחי הרכב האמריקאי.
הוצגו בארצות הברית מספר גרסאות : סדאן 4 דלתות, סדאן 2 דלתות, סדאן 2 דלתות הרטופ, קונברטיבל (גג-פתוח), Lark Wagon סטיישן 2 דלתות, סטיישן 4 דלתות.
בארצות הברית ובקנדה נמכר דגם ה"לארק" גם תחת השם סטודיבייקר קומנדר.
החל מסוף 1960, הסטודבייקר לארק הורכב גם באוסטרליה.
בשנים 1960–1966 הורכבה המכונית גם בישראל על ידי "קייזר-אילין תעשיות".
במשך תקופה זו נמכרו כ-3,500 לארקים בישראל.
המפעל של סטודיבייקר באינדיאנה נסגר בשנת 1963. ייצור הלארק נמשך עד 1965 במפעל של החברה בקנדה עד לסגירתו הסופית.
סטודיבייקר Big Six, היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב האמריקאית, "סטודיבייקר" בין השנים 1918–1926.
עד שנת 1921 הדגם יוצר בגרסה פתוחה בלבד, (7 מקומות ישיבה), ומשנת 1921 במספר גרסאות אשר כללו: גרסה חצי פתוחה וגרסה סגורה.
סטיוארט ("סטו") ארול אונגר Errol Ungar; 8 בספטמבר 1953 – 22 בנובמבר 1998) היה שחקן פוקר מקצועני אמריקאי יהודי שנחשב לאחר משחקני הפוקר הטובים בכל הזמנים.
אונגר אחד משני שחקני הפוקר היחידים בהיסטוריה שזכו שלוש פעמים באירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר יחד עם ג'וני מוס; ואחד מארבעת שחקני הפוקר היחידים שזכו באירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר פעמיים ברצף, יחד עם ג'וני מוס, דויל ברונסון וג'וני צ'אן.
כבר בגיל צעיר נחשף אונגר להימורים, וזאת כתוצאה מעיסוקו של אביו כמפעיל מועדוני הימורים.
חרף ניסיונותיו של אביו להרחיק את בנו הצעיר מעולם ההימורים, החל אונגר לשחק ג'ין רמי ובמהרה בלט ביכולתו.
אונגר נחשב לתלמיד מחונן בבית ספרו, ואף הוקפץ כיתה שהיה בן 12, עם זאת, כשהיה בן 16, עזב את הלימודים.
ב-25 ביולי 1967 נפטר אביו של אונגר כתוצאה מהתקף לב.
נסיבות מותו של אביו, והשבץ ממנו סבלה אימו באותה עת, גרמו לאונגר, עוד בטרם מלאו לו 18 שנים, לפנות אל סצנת ההימורים של ניו יורק.
במסגרת זו, נחשף לראש ארגון הפשיעה הניו-יורקי, ויקטור רומנו, שגם נחשב לאחד משחקני הקלפים הטובים באותה עת.
רומנו, אשר זיהה באונגר יכולות דומות לאלו שיש לו, בין היתר יכולת לחישוב סיכויי הימורים, שימש לאונגר כמנטור.
באותן שנים, התפרסם אונגר בתחרותיותו ויהירותו כלפי יריביו.
אונגר נהג להקניט בקול רם יריבים שהפסידו לו.
אחד מציטוטיו המפורסמים: "לעולם לא ארצה להיחשב כ-"מפסיד בכבוד".
תראה לי מפסידן בכבוד, ואראה לך רק מפסידן" עם זאת, הודות למערכת היחסים הקרובה של אונגר עם רומנו, היה מוגן מפני יריבים שנפגעו מהתנהגותו.
מקרה זכור אחר היה ניסיון של יריב לתקוף את אונגר באמצעות כיסא.
מספר שנים מאוחר יותר, טען אונגר כי התוקף נורה למוות מספר ימים לאחר האירוע, אף על פי שעד היום שנוי אירוע זה במחלוקת.
בעודו בן 10 בלבד זכה אונגר בתחרות ג'ין רמי מקומית.
במהלך שנות השישים, לאחר מותו של אביו, נשר אונגר מבית הספר והחל להתרכז ברמי במשרה מלאה, במטרה לסייע בפרנסתן של אמו ואחותו.
אונגר החל לנצח טורנירי רמי באופן קבוע, וזכה בסכומים כספיים גבוהים, שמוערכים ב-10,000 דולר או יותר לטורניר בודד.
בתקופה זו נחשב אונגר לאחד משחקני הרמי הטובים ביותר בניו יורק.
אונגר חובב ההימורים, נהג להמר על מרוצי סוסים, אולם בתחום זה צבר בעיקר חובות, שהובילו אותו בשנת 1976 לעזוב את ניו-יורק למיאמי, פלורידה.
בשנת 1977 עבר אונגר לאס וגאס, נבאדה, שם התאחד עם מדלן ווילר, בת זוגו לשעבר, שעתידה להפוך לאשתו בשנת 1982.
אונגר המשיך לשחק רמי בלאס וגאס ונחשב כשחקן מהשורה הראשונה.
הוא הביס את השחקנים המקצועניים המובילים בעולם, כולל השחקן שנחשב הטוב ביותר באותה תקופה - הארי שטיין.
בערב אחד ניצח אונגר את שטיין ב-86 משחקי רמי, מה שגרם לשטיין לחדול מלשחק רמי באופן מקצועני.
לאחר תקופה מסוימת, סומן אונגר כשחקן הרמי הטוב ביותר, ושחקנים החלו לסרב לשחק נגדו.
במאמצו לאתר יריבים, היה מציע אונגר לאפשר ליריביו לקבל יתרונות התחלתיים.
כך למשל אפשר אונגר ליריביו, ורק להם, לראות את הקלף האחרון בחבילה וכן נותן להם לשחק בעמדה טובה יותר, למרות זאת אונגר המשיך לנצח.
באותה תקופה, בסוף שנות השבעים נחשב רמי למשחק הקלפים הפופולרי בלאס וגאס.
אונגר ניצח והרוויח סכומים גבוהים בכל כך הרבה טורנירים, עד שמספר בתי קזינו בעיר סירבו לאפשר לו להירשם לטורנירים, היות ששחקנים אשר ראו כי אונגר נרשם - לא היו מוכנים להצטרף.
בביוגרפיה שלו בשלב מאוחר יותר, תיאר אונגר את ההנאה שהפיק מתהליך הניצחון על יריביו - תחילה הוא נהנה לראות את התקווה שלהם לנצחו, ואחר כך את מבט הייאוש על פניהם כשהם מבינים שאין להם שום סיכוי.
בסופו של דבר, אונגר התקשה למצוא טורנירי רמי שיסכימו לאפשר לו להשתתף.
כתוצאה מכך נאלץ אונגר לנטוש את משחק הרמי, ולעבור למשחק החדש שהתפתח בווגאס באותן שנים - פוקר.
לאחר שעבר לשחק פוקר באופן מקצועי, הביס אונגר את מקצוען הפוקר המפורסם בילי בקסטר והרוויח 40,000 דולר.
לימים סיפר בקסטר שכשראה את אונגר לראשונה, הוא לא האמין שזה יריבו, היות שאונגר נראה צעיר, צנום ונמוך.
באחד המשחקים, ביקש בקסטר בגיחוך להציב ארגז של קוקה קולה על כיסאו של אונגר, כדי שהאחרון יוכל להגיע לשולחן.
אף על פי שאונגר התפרסם בשל הישגיו בפוקר, הוא החשיב את עצמו לשחקן רמי טוב יותר: "ביום נתון, אני מניח שניתן לנצח אותי בטקסס הולדם.
מצד שני, אני נשבע לך, אני לא רואה איך מישהו יכול לנצח אותי ברמי".
האירועים המרכזים באליפות העולם בפוקר בשנים 1980 ו-1981
בשנת 1980 נרשם אונגר לראשונה לאירוע המרכזי של טורניר אליפות העולם בפוקר (WSOPׁׂ).
בראיון בשנת 1997 סיפר אונגר כי למעשה הפעם הראשונה ששיחק טקסס הולדם הייתה בטורניר ב-1980. אגדת הפוקר דויל ברונסון סיפר כי הוא מעולם לא ראה שחקן שכ"כ משתפר תוך כדי טורניר כמו אונגר בשנת 1980.
אונגר זכה באירוע המרכזי של אליפות העולם בשנת 1980, כאשר ניצח את ברונסון והפך לאלוף הצעיר ביותר שהיה עד אז (שיא שנשבר בשנת 1989 על ידי פיל הלמות, ולאחר מכן על ידי אחרים).
אונגר נראה אפילו צעיר יותר מכפי שהיה, ובעקבות טורניר זה דבק הוא הכינוי "הנער" (The Kid).
שנה לאחר מכן, בשנת 1981, הגן אונגר על תוארו וזכה פעם נוספת באירוע המרכזי של אליפות העולם.
אונגר כמעט לא הורשה להשתתף באותו טורניר, כאשר מספר ימים לפני שהחל, ירק בפניו של דילר בשולחן פוקר לאחר הפסד של יד.
בסופו של דבר הורשה אונגר לשחק רק לאחר התערבות של בנו של בני ביניון, מארגן הטורנירים ובלחצי התקשורת שעמדה על כך שיש לאפשר לאלוף להגן על תוארו.
שני צמידי אליפות העולם נוספים בשנים 1981 ו-1983
בנוסף לשני הצמידים מהאירוע המרכזי, זכה אונגר באותן שנים בשני צמידי אליפות העולם נוספים מטורנירים צדדיים של אליפות העולם:
בצמיד השני שלו ובפרס בסך של 95,000 דולר, זכה אונגר בשנת 1981 בתקופה שבין שתי הזכיות שלו באירועים המרכזיים.
בצמיד הרביעי שלו, זכה אונגר בשנת 1983 ובפרס בסך של 110,000 דולר.
בשנת 1979 נפטרה אמו של אונגר, ובתקופה זו החל לצרוך קוקאין.
בביוגרפיה שלו סיפר אונגר כי בהתחלה הוא השתמש בסם לצורך קבלת אנרגיות בתקופות שהשתתף בטורנירי פוקר ארוכים.
עם הזמן החל אונגר לצרוך את הסם יותר ויותר - מה שהובילו בסוף להתמכרותו.
בשנת 1982 התחתנו אונגר ומדלן ווילר ובאותה השנה נולדה בתם סטפני.
אונגר אימץ בנוסף את בנה של מדלן מנושאיה הראשונים, ריצ'י, אשר העריץ את אונגר ואף אימץ את שם משפחתו.
בשנת 1986 התגרשו אונגר ומדלין.
בשנת 1989, התאבד ריצ'י, זמן קצר לאחר שסיים את התיכון.
התמכרותו של אונגר לקוקאין החמירה.
במהלך האירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר שנערכה בשנת 1990, נמצא אונגר, ביום השלישי של הטורניר, בחדרו בבית המלון כשהוא שרוע מחוסר הכרה על הרצפה כתוצאה ממנת יתר.
אונגר הוביל באותה עת את הטורניר בפער כ"כ גדול, עד שאף על פי שהוא נעדר מהיום השלישי, הוא סיים את הטורניר במקום התשיעי הכללי, לאחר שהדילרים הורידו בליינדים מערימת הצ'יפים שלו בכל סיבוב.
באותה תקופה, בכתבה שנערכה על אונגר ברשת ESPN, התראיינו רבים מחבריו ומתחריו והעידו כי הם חושבים שהוא לא יחיה עד יום הולדתו הארבעים.
חבר אחר שלו העיד כי הדבר היחידי שמחזיק אותו בחיים הוא נחישותו לראות את ביתו מתבגרת.
אונגר, שתמיד נמשך להימורים גבוהים, איבד במהירות את כספי זכיותיו בפוקר בסמוך לאחר קבלתם, על הימורי ספורט, בעיקר על מרוצי סוסים.
חבריו של אונגר ניסו להשפיע עליו שיפנה למכוני גמילה מסמים.
אולם אונגר סירב, מהטעם שהיה במכוני גמילה בעבר ומהסיבה שמניסיונו קל יותר להשיג סמים בגמילה מאשר ברחוב.
זכייתו באליפות העולם בשנת 1997 ומותו
בשנת 1997 אונגר כבר לא היה בשיאו - הופעותיו הציבוריות התמעטו, הוא היה נתון אונגר בחובות כבדים ונזקי השימוש בסמים ניכרו בגופו.
על אף זאת, הוא קיבל תרומה בסך של 10,000 דולר, לצורך הרשמה לטורניר האירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר.
אונגר היה האחרון להירשם לטורניר, כאשר חברו, שחקן הפוקר בילי בקסטר, רשם אותו שניות לפני שההרשמה נסגרה.
ביום הראשון לטורניר, ניכר באונגר כי הוא היה מותש מאוד, ובשלב מסוים אף נרדם על השולחן.
שחקן הפוקר וחברו, מייק סקסטון (ששיחק בטורניר גם הוא) אמר שבאותו הזמן הוא לא חשב שאונגר יצליח לעמוד בזה.
במהלך הטורניר, החזיק אונגר בארנקו את תמונתה של בתו סטפני, והקפיד להתקשר אליה ולעדכנה בדבר התקדמותו.
לאחר עליות ומורדות ביום הראשון, צבר אונגר תאוצה והחל לצבור סכומים גדולים שהקנו לו שקט נפשי ומנטלי להמשך.
לאורך כל הטורניר, היה אונגר עם סכום הצ'יפים הגדול ביותר.
לאחר שהעפיל לשולחן הגמר, תעשיית ההימורים המקומית סימנה את אונגר כבעל הסיכוי הגדול ביותר לנצח את הטורניר בפער משמעותי מיריביו.
אונגר זכה באירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר (WSOP) לשנת 1997, ובכך השווה את שיא הזכיות לאירוע המרכזי - 3 פעמים, וכן זכה בצמיד החמישי שלו.
לאחר זכייתו, התראיין אונגר לערוץ ESPN, הראה את תמונתה של ביתו למצלמה והקדיש לה את הניצחון.
אונגר זכה במיליון דולר והתחלק בהם עם בקסטר.
ניצחונו הקנה לו את הכינוי "נער הקאמבק" על ידי התקשורת בלאס וגאס בגלל פער שש עשרה השנים לזכייה האחרונה שלו באירוע המרכזי, כמו גם בשל עברו בשימוש בסמים.
במהלך הטורניר הרכיב אונגר זוג משקפיים כחולות עגולות, שנועדו, לפי הביוגרף שלו, "להסתיר את העובדה שהנחיריים שלו קרסו כתוצאה מהשימוש בקוקאין".
אליפות העולם בשנת 1997 הייתה הטורניר הגדול האחרון שבו אונגר זכה בפרס משמעותי.
בתוך מספר חודשים בודדים, בזבז אונגר את כל כספי הזכייה מאליפות העולם על סמים והימורי ספורט.
ניסיונותיו להיגמל מסמים כשלו בזה אחר זה.
כשהתקרב מועד האירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר לשנת 1998, הציע שוב בקסטר לממן לאונגר את דמי הכניסה, אך עשר דקות לפני ההתחלה, אונגר סירב להשתתף בטענה שאינו מסוגל לעשות זאת.
מאוחר יותר חשף אונגר כי לא היה יכול להשתתף בטורניר עקב השימוש שלו בסמים בשבועות שלפני כן.
אונגר אמר כי במצבו הנוכחי, הופעה בטורניר תהיה מביכה יותר אשר שלא להופיע כלל.
באותה שנה בתקופה שבה נערך האירוע המרכזי נעלם אונגר מהעין הציבורית.
הוא התגורר במלונות שונים בלאס וגאס, ולעיתים נדירות עזב את חדרו.
אונגר נצפה לפעמים מסתובב מחוץ לחדרי פוקר שונים ומבקש כסף.
הוא סיפר שהכסף נחוץ לו כדי לחזור לשולחנות הפוקר, אולם בפועל הוא בזבז את הכסף שניתן לו על סמים.
אונגר נאלץ לעבור להשתמש בקראק, היות שאפו היה במצב כ"כ רע, עד שלא התאפשר לו להשתמש בקוקאין, וקראק ניתן לצרוך באמצעות מקטרת.
שחקני פוקר רבים, חלקם חבריו של אונגר, סירבו לתת לו כסף, עד אשר הוא ייגמל.
באותה תקופה היה אונגר גם נעצר מעת לעת על שימוש ואחזקת סמים.
באוקטובר 1998 בוב סטופק, שהיה בעל בתי קזינו בווגאס, הגיע להסכמה עם אונגר לפיה הוא יכסה את חובותיו של אונגר, ישלם לו את דמי הכניסה לטורנירים, ויקבל ממנו את דמי הזכייה.
כמקדמה קיבל אונגר מסטופק 25,000 דולר.
ב-20 בנובמבר 1998, לן אונגר בחדר מס' 6 במלונית אואזיס הממוקמת בקצה הסטריפ של לאס וגאס.
אונגר שילם 48 דולר ללילה למשך שני לילות.
ב-22 בנובמבר, נמצא אונגר בחדרו כשהוא שרוע על הרצפה, בלבוש מלא, עם הטלוויזיה כבויה.
בחפציו האישיים נמצאו 800 דולר מתוך ה-25,000 דולר שקיבל מסטופק, יתר הכספים לא אותרו.
בנתיחה שלאחר המוות התגלו עקבות של סמים בגופו של אונגר, אבל לא בכמות שיכולה לגרום למותו.
הפתולוג הגיע למסקנה כי אונגר מת ממחלת לב, שלקה בה כתוצאה משנים של צריכת בסמים.
אף על פי שלאורך הקריירה זכה בסכום המוערך ב-30 מיליון דולר, אונגר מת חסר כל.
הלווייתו מומנה באמצעות מגבית שגייס סטופק.
אונגר היה ידוע כשחקן אגרסיבי מאוד, שמרבה לבלף.
מייק סקסטון תיאר זאת: "הצ'יפים של אונגר תמיד היו בתנועה".
שחקני פוקר מקצועניים סברו כי כתוצאה מהתנהגותו של אונגר, הוא לא הרוויח את הסכומים שהיה יכול להרוויח, שכן שחקנים, אשר איבדו אמונה שהם יכולים לנצח אותו, סירבו להשקיע סכומים גבוהים נגדו וסירבו לנסות לנצח אותו שוב.
אונגר לא הסתפק רק בניצחון על יריביו, אלא ניסה לגרום להם השפלה בהפסדם.
בביוגרפיה שלו, ציין אונגר כי לאורך השנים מספר שחקנים הציעו לו תשלום בעבור הפסד מכוון ברמי, כאשר באופן זה הם היו מרוויחים סכומים גבוהים יותר בהימורים הצדדים על זהות המנצח.
עם זאת, אונגר סיפר כי לעולם לא הסכים לכך, שכן לא היה יכול לסבול את הרעיון שמישהו ינצח אותו, אפילו באופן לא חוקי.
אחת מהידיים המפורסמות ששיחק אונגר התרחשה במהלך האירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר לשנת 1992. באותו טורניר התמודד אונגר האלוף משנת 1990 מנסור מטלובי.
מטלובי ניסה לבלף את אונגר באמצעות "אול-אין", כאשר על השולחן היה 3-3-7-Q-K, ואונגר החזיק ב-9–10. אונגר חשב כמה שניות, השווה ואמר: יש לך 4–5 או 5–6 אז אני משווה".
אונגר ניצח את היד לאחר שמטלובי אכן החזיק 4–5. יד זו נחשבת לאחת הידיים המפורסמות בהיסטוריית הפוקר.
חייו הצעירים של אונגר, במיוחד התקופה עם רומנו, השפיעו רבות על חייו הבוגרים.
מקרה זכור היה כשאונגר הגיע לשדה תעופה כדי לטוס לטורניר פוקר באירופה ביחד עם שחקני פוקר מקצוענים.
אונגר היחיד מבין כל חבריו שלא היה לו דרכון.
לאונגר אפילו לא היה מספר ביטוח לאומי, וזה הונפק לו רק לאחר זכייתו בטורניר בשנת 1980, על מנת שיוכל לאסוף את כספי הזכייה.
כאשר הגיע אונגר לשדה התעופה, התגלה שלאונגר אין דרכון.
בביקורת הגבולות נמסר לאונגר שהטיפול בכך יגרור מצידו תשלום קטן.
אונגר הבין מהדברים כי מוצע לו קבלת שוחד, עניין שהיה רגיל אליו מתקופתו בניו יורק עם רומנו, ומסר שטר של 100 דולר.
אונגר נעצר על ניסיון לשחק פקיד ציבור, והעניין סודר רק לאחר התערבות חבריו.
בשלב מסוים החל אונגר לקבל מימון למשחקי הפוקר על ידי המאפיה בלאס וגאס, בהנהגת אנטוני ספילוטרו.
בהתאם לסיכום ביניהם, היה אונגר צריך לדווח לספילוטרו אחת ליום על הכספים שצבר.
בשלב כלשהו נעלם אונגר ליומיים, ולאחר מכן הופיעו בביתו של ספילוטרו עם אקדח בחגורתו.
בנו של ספילטרו הכה את אונגר קשות, לדבריו לא בגלל חוסר הדיווח או ההעלמות, אלא משום שהעז להופיע עם אקדח בבית של אביו.
יחסיו של אונגר עם ספילטרו אפיינו לאס וגאס במהלך שנות ה-80.
אף על פי שהיה הבעלים של מספר מכוניות יוקרה, נהג אונגר בעצמו רק לעיתים רחוקות.
הוא העדיף להשתמש במוניות כמעט לכל מקום שהלך, אפילו בנסיעות קצרות מביתו לבתי הקזינו.
אונגר היה ידוע כאחד שנותן טיפים גדולים מאוד לנהגי המונית ועובדי הקזינו, ללא קשר לשאלה אם הרוויח באותו היום.
סיפור אופייני לאונגר, הוא שיום אחד רכש מכונית ספורט חדשה מדגם מרצדס.
אונגר נהג ונהג עד אשר הרכב נתקע.
אונגר גרר את הרכב לסוכנות הרכבים, ושם הוסבר לו שהרכב נתקע כי אזל הדלק.
אונגר השיב: "למה לעזאזל לא סיפרת לי שעלי לתדלק את הרכב?"
חבריו של אונגר העידו עליו שהוא אכל "כמו חיית פרא".
אונגר ראה באכילה כעניין שולי שעליו לסיים כמה שיותר מהר, על מנת שהוא יוכל לחזור במהרה לשולחן הקלפים.
אונגר היה מקפיד להזמין מקום לו ולחבריו למסעדות, והיה דואג לשלם את החשבון עבור כולם.
חבריו מעידים כי הוא היה ממהר למסעדה, אוכל את האוכל מהר ככל שהיה ניתן, זורק כסף על השולחן עבור כל ארוחה, בצירוף טיפ נדיב, וממהר לעזוב, בזמן ששאר חבריו היו רק בשלב המנות הראשונות.
חבריו נהגו לציין כי אונגר, כשהיה בידיו כסף, היה אחד האנשים הכי נדיבים שהם אי פעם פגשו.
הוא היה ידוע כאחד שתמיד יהיה מוכן לעזור לחבר.
פעם אחת, כשהיה אונגר ברצף ניצחונות גדול, הוא מימן לחברו להימורים, מייקל סאלם את תשלומי המשכנתה עבור מספר חודשים.
סאלם סיפר כי לא ביקש את הכסף, רק ציין כבדרך אגב באוזניו של אונגר, כי הוא ברצף הפסדים נוראי.
עורך דינו של אונגר, נזכר בפעם אחת שאונגר שאל אותו לשלומו, הוא השיב כי הכל בסדר אולם הוא מתקשה קצת מבחינה כלכלית.
אונגר הוציא מיד 10,000 דולר במזומן מכיסו, נתן לעורך הדין ואמר לו "קח את זה.
וגם אם לא תחזיר - הכל בסדר".
פעם אחרת, כשהלך אונגר בלאס וגאס ביחד עם דויל ברונסון, אדם עצר אותו וביקש כסף.
אונגר שלף שטר של 100 דולר ונתן לו.
ברונסון שאל את אונגר מי היה האיש?
ואונגר ענה: "אם הייתי יודע את שמו, אני הייתי נותן לו 200 דולר."
מייק סקסטון ואונגר הפכו הרבות השנים לחברים טובים.
במהלך התקופה בה סקסטון סבל מרצף הפסדים והיה קרוב לפשיטת רגל, הוא ישב ליד אונגר כאשר האחרון שיחק בקזינו באחד ממשחקי הקאש.
במהלך המשחק היה צריך אונגר ללכת לשירותים, וביקש בינתיים מסקסטון להחליפו.
החלפת שחקנים בזמן המשחק בדרך כלל אסורה בחדרי הפוקר, עם זאת עבור שחקני טופ כמו אונגר, הכללים אז היו גמישים יותר.
בזמן שאונגר חזר מהשירותים הוא הבחין שסקסטון צבר רווח, נתן לו את המושב ועבר לשחק בשולחן אחר.
בסיום הרוויח סקסטון 4,000 דולר ואונגר נתן לו מחצית מהם.
פעם אחרת, זכה אונגר בסכום גבוה (מעל 1.5 מיליון דולר) על הימורי מרוצי סוסים.
באותו הלילה, הזמין אונגר את חבריו למועדון חשפנות, ושילם על כל הבילוי.
סקסטון העריך את עלות של הלילה בעלות של 8,800 דולר לאדם.
אונגר לא היה ידוע בהיגיינה האישית שלו - הוא היה חופף את שערותיו רק לעיתים רחוקות, וגם זאת אצל הספר של הקזינו פעם או פעמיים בשבוע.
לאונגר מעולם לא היה חשבון בנק על שמו, ושמר את כספו בתוך כספות במלונות ברחבי לאס וגאס.
הוא דחה את הרעיון של בנק או חשבון בנק.
ציטוט מוכר שלו הוא: "אתה מתכוון, שאני לא יכול ללכת לשם בחצות ולקבל את הכסף שלי?
זה מגוחך" (בתקופה שלפני הכספומטים).
אשתו לשעבר מדלן סיפרה כי לאונגר אפילו לא היה מושג איך פועל חשבון בנק, היות שמאז ומעולם הוא שילם על הכל במזומן.
אונגר נחשב על ידי רבים כאחד מכישרונות הפוקר הגדולים ביותר ששיחקו את המשחק.
במהלך קריירת הפוקר שלו, זכה אונגר בחמישה צמידי אליפות העולם בפוקר, ובסכום של 3,600,000 דולר מזכיות בטורנירים.
אונגר מדורג במקום ראשון באחוזי הצלחה בטורנירי פוקר (דמי כניסה 5,000 דולר ומעלה) כאשר מתוך 30 טורנירים שהשתתף בהן הוא זכה ב-10.
בשנת 2001, נבחר סטו אונגר להיכל התהילה של הפוקר.
בשנת 2003 נעשה סרט המבוסס על חייו סיפורו של סטואי אונגר , בו גולם על ידי מייקל אימפריולי.
סטגוצרס (שם מדעי: Stegoceras; מילולית: "גג קרני" או "מקורה בקרן") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת הפכיצפלוזאוריים שחי באמריקה הצפונית בתקופת הקרטיקון העליון לפני 77-74 מיליון שנה.
מסוג זה נמצאו 2 מינים:
Stegoceras validum, אשר התגלה בפארק הפרובינציאלי דינוזאור, אלברטה, קנדה ב-1902.
דינוזאור זה היה קרוב להומלוצפל והגיע לאורך ולמשקל של 10–40 ק"ג בלבד, קטן יחסית למשפחתו.
ייתכן שהמאובנים היו שייכים לפרט צעיר שהיה בעל גולגולת רכה יחסית.
הגולגולת הייתה רחבה ובעלת רכס קשקשי מעל העיניים והפה והשיניים היו קטנים.
היצור היה רץ על שתיים וכך כנראה נמלט מטורפים, נוסף על נגיחתו החזקה.
קסדתו החזקה עזרה לו להילחם ביריביו ואולי גם למשוך נקבות, בדומה לקרני כבשים.
כמה חוקרים רואים בגרבית'ולוס מין ששייך לסוג זה.
דינוזאור זה מופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
סטוארט ויליאמס ("סטו") דאגלס הוא כדורסלן עבר ישראלי-אמריקאי.
הוא גדל במדינת אינדיאנה בארצות הברית ושיחק כדורסל באוניברסיטת מישיגן.
לאחר ששיחק עונה אחת בספרד הגיע דאגלס לישראל ב-2013 והצטרף להפועל גלבוע גליל.
מאז שיחק דאגלס גם בהפועל עפולה, מכבי עירוני קריית גת, עירוני נהריה, הפועל תל אביב, מכבי אשדוד ואליצור קריית אתא.
ביוני 2021 הודיע על פרישה מכדורסל.
דאגלס שיחק כדורסל בבית ספר תיכון בכרמל, פרבר של אינדיאנפוליס, במדינת אינדיאנה בארצות הברית.
בשנים 2008–2012 שיחק דאגלס בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מישיגן.
בשנתו האחרונה במישיגן שימש כקפטן-שותף של הקבוצה.