tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תיקון לחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (מס' 47) ב-2022, התיקון מסמיך את מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (להלן – המועצה) להאריך, בלא מכרז, את תוקפם של זיכיונות לשידורי רדיו אזורי, וזאת לתקופה רביעית במספר.
תואר ראשון בתקשורת וניהול (בהצטיינות) מהמכללה למנהל (1997)
תואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים (2000)
קרן דור לדור היא קרן שהוקמה על ידי ההסתדרות בשנת 1943 על מנת להבטיח מקורות קיום לחברי הסתדרות קשישים שלא יכלו לקיים את עצמם.
מקור המימון של הקרן (בנוסף לרווחים מהשקעת ההון שנצבר בקרן) היה אחוז אחד מהכנסות המס האחיד ששילמו חברי ההסתדרות.
הזכות לקבל מענק חודשי מן הקרן ניתנה לכל חבר הסתדרות שהגיע לגיל 70 שנה (נשים - 65 שנה) והפסיק את עבודתו, לאחר 12 שנים של חברות ותשלום מס אחיד להסתדרות (לעולים חדשים לאחר 10 שנות חברות).
תשלום קיצבה זעומה זו נעשה על מנת להבטיח קיום מינימלי לקשישים, בתקופה בה טרם נוסד הביטוח הלאומי (1954) וטרם הוקמו קרנות הפנסיה ההסתדרותיות.
גיל הפרישה שנקבע בתקנון "דור לדור" נחשב גבוה, לאור תוחלת החיים הנמוכה שנצפתה באותה תקופה ובהתחשב בהרכב הצעיר של אוכלוסיית העובדים ומיעוט הקשישים באותה עת.
לאחר זמן לא רב, לא הספיקו המקורות הדלים שעמדו לרשות הקרן להבטיח אף קיצבה זעומה לחברי ההסתדרות והקרן התחסלה בהדרגה (אולי סימן לעתיד לגבי קרנות הפנסיה ההסתדרותיות, שהוקמו אף הן ללא מחשבה מספקת לגבי העתיד).
לאחר התחלת פעולתו של המוסד לביטוח לאומי, סיפקה הקרן סיוע כספי סמלי לקשישים שהכנסתם היחידה היא קיצבת הזיקנה של הביטוח הלאומי.
לאור התמעטות האמצעים שעמדו לרשות דור לדור ולנוכח הצרכים המתרחבים, הפכה הקרן למעשה להיות קרן עזרה סוציאלית לחבר ההסתדרות הנזקק, אשר ניתנה בהתאם לאפשרויותיה הכלכליות.
רוב חברי ההסתדרות היו חברים גם בקרנות הפנסיה שלה או שנהנו מפנסיה תקציבית, דבר אשר שימש גם הסבר לחיסול פעולת הקרן.
בשנת 1967 החליטה ההסתדרות לצרף את קרן "דור לדור" יחד עם קרן "מציב" לאחריות משען.
קרן הגשמה בע"מ היא חברה פרטית העוסקת בגיוס משקיעים להשקעה בשותפויות השקעה בתחומים שונים.
משפטית, אין קשר בין השותפויות השונות, והקשר בין "הגשמה" לבין השותפויות הוא באמצעות מארג הסכמים מורכב.
בפועל אין מדובר בקרן במובן המקובל (שכן קרן במובנה המקובל מאגדת משקיעים יחדיו לקבוצה אחת), אלא במאות שותפויות שונות ועצמאיות (אשר כל-אחת בנפרד היא קרן), "קרן הגשמה" משמשת כמותג וכלי שיווק וארגון.
במאי 2023 הגישה הקרן לבית המשפט בקשה לעיכוב הליכים.
"הגשמה" הוקמה בשנת 2009 על ידי אבי כץ (מייסד קופיקס), עו"ד חנן שמש, איש העסקים גיל אונגר, רו"ח הדסה רוזנברג, ואמיר ברמלי.
"הגשמה" מגייסת בעיקר אנשים פרטיים עם הון זמין להשקעה של עשרות אלפי שקלים לכל הפחות עד מאות אלפי שקלים - קרי פלח הריטייל של המשקיעים.
ישנם גם מספר מועט של לקוחות עם הון גבוה יותר.
לקוחות פוטנציאלים המביעים עניין מצורפים ל"מאגר משקיעים", וכאשר "הגשמה" פותחת שותפות השקעה חדשה הלקוחות הרשומים במאגר מקבלים הצעת הצטרפות.
הכניסה לשותפות ספציפית היא, לרוב, על-פי סדר רישום כאשר לשותפות ספציפית, שהיא מוגבלת בסכום גיוס וכמות משקיעים, נכנסים מי שנרשמו ראשונים.
בתחילת דרכה "הגשמה" שיווקה מיזמי השקעות במגוון רב של תחומים: מיזמים עסקיים (מחוות דגים ועד חברות סטארט-טפ טכנולוגיות), נדל"ן בארץ (תמ"א-38 ונדל"ן יזמי), ונדל"ן בחו"ל (ייזום בנייה, פרויקטים מסחריים ומלונאיים, ופרויקטים להשכרה), עם פיזור יחסית שווה בין הפלחים הללו.
מיקוד העסקים עבר להשקעה בנדל"ן בחו"ל.
רוב מיזמי ההשקעה של "הגשמה" הם במתווה של "השלמת הון" ליזמים, או במינוח מקצועי יותר מימון מזנין.
ההון של משקיעי הקרן (בניכוי הוצאות ועמלות) הוא שכבה נחותה לחוב חיצוני (בנקאי או אחר) גדול, אך בעלת עדיפות בהחזר (אך עם קטימה של רווחים גבוהים) על היזם שטיפוסית מעמיד הון נמוך מאוד ביחס למשקיעי "הגשמה" (לעיתים נמוך עד-כדי 10%).
בדצמבר 2019 נמכרה השליטה בחברה לשלושה משקיעים, אליהו קנפלר (שותף ב"מצלאוי") מוטי פלד ויוג'ין מנדלוביץ (משקיע מחו"ל), והחברה תעבור להשקיע בפרויקטים של פינוי בינוי בישראל.
"הגשמה" מציעה למשקיעים להצטרף לשותפיות שהן ספציפיות לפרויקט.
באופן טיפוסי "הגשמה" מאגדת 35 משקיעים יחדיו לתוך שותפות אחת בעלת תנאים דומים לשותפים (פר יחידה).
השותפות המאגדת משקיעה כספים בשותפויות או חברות ייעודיות תחתיה, המאגדות גורמים נוספים כגון יזם הפרויקט.
לצורך השקעה נדרש סכום מינימלי (מכ-100 אלף שקלים) וחתימה להצטרפות לשותפות כשותף בשותפות מוגבלת.
לכל מיזם ניתן לצרף לא יותר מאשר 35 משקיעים, וזאת בניסיון להימנע מהחובה לפרסם תשקיף בהצעה למספר גדול יותר של משקיעים.
על-פי רשות ניירות ערך מודל זה לא מתחמק מהחובה לפרסם תשקיף (לפי הרשות, המגבלה של ה-35 נכונה לכל המיזמים של הגוף ולא נספר בנפרד על פרויקטים שונים).
מגבלת 35 המשקיעים השפיעה רבות על המבנה המשפטי של ההשקעות, לפחות עד לפרסום התשקיף הראשון של "הגשמה" ב-2017.
על שירותי הניהול שלה גובה הקרן דמי ניהול בתחילת ההשקעה וכן דמי הצלחה מרווחי המשקיעים ככל שישנם (בתשקיף Kilburn שפורסם ב-2017 - דמי הניהול עמדו על 7%, ודמי ההצלחה על 20%).
במקביל לגבייה מהמשקיע ישירות, לקרן הגשמה יש גם מערכת הסכמית עם היזמים של הפרויקטים.
החברות הייעודיות מחזיקות בנכס מבחינה רישומית, ומתקשרות עם חברות של היזם (למשל - לשירותי בינוי), עם חברות הקשורות לבעלי "הגשמה" (כגון חברת MIS), ועם גורמי מימון לצורך מינוף.
"הגשמה" משמשת כשותף כללי בשותפויות המוגבלות הייעודיות ולרוב לשותפים המוגבלים (המשקיעים) יש יכולת מצומצמת ביותר להשפיע על התנהלות השותפות.
ההון לרוב מועמד כשכבת מזנין מתחת להון עצמי של היזם (במינוח לא מקצועי - "השלמת הון").
לעיתים חלקו של היזם הוא שולי (למשל 10%) ומהווה מימון דק, ולעיתים משמעותי יותר.
משקיעי "הגשמה" הם בעלי קדימות להחזר ביחס ליזם (של ההון המושקע פלוס תשואה נקובה, לרוב 10%), אך השתתפותם ברווחי הפרויקט העודפים, ככל שישנם, הוא בשיעור נמוך משמעותי מחלקם בהון.
מרבית הפרויקטים ממונפים באופן ניכר עם חוב בנקאי (או אחר), וההחזרים למשקיעי "הגשמה" הם בנחיתות לחוב זה.
בחלק מהפרויקטים של "הגשמה", ישנה הפרדה בין מסלול "הון" ומסלול "חוב".
בפועל מדובר בחלוקה של שכבת מימון המזנין של "הגשמה" לשתי שכבות שונות -שכבה בכירה יותר המכונה על ידי "הגשמה" "חוב" אשר זוכה לקדימות בהחזר ביחס לשכבת ה"הון" הנחותה אך שתשואתה הפוטנציאלית מוגבלת יותר.
שכבת ה"הון" בעלת קדימות נמוכה יותר ל"חוב", אך בעל פוטנציאל תשואה גבוה יותר.
לעיתים שכבות אלו נכנסות לחברה הייעודית של הפרויקט דרך שותפויות שונות, עניין המאפשר, לכאורה, ספירה נפרדת לצורך ספירת 35 המשקיעים.
בשני המקרים, ההשקעה של הגשמה נחותה לחוב החיצוני ובעלת קדימות להון של היזם.
מדובר בתת-חלוקה פנימית של שכבת המזנין של משקיעי "הגשמה".
התנאים של לקוחות שונים של "הגשמה" בתוך פרויקט אינם תמיד זהים.
בפרט, לקוחות שמפקידים סכומים גבוהים מהרגיל, שהם לקוחות חוזרים, או מסיבות שיווקיות או אחרות יש עניין לקדמם עשויים לזכות בהנחות בדמי ניהול, דמי הצלחה, ואף לקדימות בהחזרים לעומת שאר לקוחות "הגשמה" (אם כי הם נותרים נחותים בקדימות החזר לחוב חיצוני, שלרוב הוא משמעותי).
לקוחות עם קדימות בהחזרים זוכים לכינוי "זהב" או "פלטינום" בהסכמי השותפויות של "הגשמה".
בנוסף, החל מ-2015 "הגשמה" משווקת קרנות "cofund" (ממוספרות), אשר פונות למשקיעים עם הון פנוי גבוה יותר (מאות אלפי שקלים מינימום), ואשר מפזרות את כספי ההשקעה בין מספר פרויקטים שונים של "הגשמה".
מדובר בשותפות מוגבלת ייעודית, המשקיעה במספר חברות ייעודיות של "הגשמה" אשר שותפיות אחרות של "הגשמה" מושקעות בהם.
ההשקעה בשותפויות "הגשמה" איננה נזילה.
המשקיע מוגבל מאוד ביכולת העברת זכויותיו, עניין שניתן לעשות רק לנעבר מורשה שהוא קרוב בדרגה ראשונה (לרוב במקרי גירושין או ירושה) או באישור ספציפי של "הגשמה".
בעוד ש"הגשמה" מציגה למשקיעים הפוטנציאליים אופק השקעה צפוי ותשואה צפויה, האופק בפועל של ההשקעה הוא בפועל בידי "הגשמה" באופן כמעט מוחלט.
מרבית הפרויקטים של הגשמה מבוצעים במינוף ניכר.
כספיהם של המשקיעים דרך הקרן נחותים בדרגת נשייה לחוב החיצוני ולפיכך ההחזר למשקיעי הגשמה נעשה רק לאחר החזרת החוב החיצוני, ובמקרה של כישלון הפרויקט ההון של משקיעי "הגשמה" עשוי להיות גם מאופס.
בשנת 2009 הוקמה "הגשמה", בתור חברת בת ל-Progress arig.
באותה שנה נחנכו משרדי החברה בכפר סבא, ומאוחר יותר גייסה החברה הון להשקעת נדל"ן ראשונה בקפריסין.
בתחילת דרכה "הגשמה" שווקה תוך שימוש במותגים קיימים בתחום מיזמי השקעה שהיו מבוססים באותה עת כ"קלע" ו"רוביקון" של אמיר ברמלי, גלובאל פאראגון, ואחרים.
בפרט אמיר ברמלי, שבאותה עת היה מבין מגייסי הכספים הבולטים באותה עת מפלח משקיעי הריטייל.
בשנת 2011, שנתיים לאחר הקמתה, הגיעה החברה להיקף פעילות של למעלה ממיליארד ש"ח.
בסוף שנת 2013 מכר אמיר ברמלי את חלקו (15%) בסכום שגילם לפעילות השיווק וניהול של "הגשמה" שווי של 200 מיליון שקלים על נכס מנוהל של 1,500 מיליון שקלים באותה עת (מכפיל של 13.33% על הנכס).
בשנת 2014 הקימה החברה את Cogress, חברה אחות בלונדון.
השלוחה בלונדון מציעה למשקיעים המקומיים את מודל ההשקעה של הגשמה, והיא מלווה את כל ההשקעות המנוהלות בלונדון.
בשנת 2015 הושקה CoFund, המתוארת לעיל.
בשנה זו גם עברה החברה למשרדיה החדשים בפתח תקווה.
ביולי 2016 "הגשמה" פרסמה שהיא מינתה את חיים כהן, לשעבר מנכ"ל קבוצת דן אנד ברדסטריט, למנכ"ל החברה, במקומו של עו"ד חנן שמש, אשר המשיך לכהן כיו"ר.
כהן הושמט מפרסומי "הגשמה" לפני תום השנה, ואמר ששיתוף פעולה עם "הגשמה" נבחן על-ידו בלבד אך ש"לא סוכם דבר ואין על מה לדבר".
באוגוסט 2016 רשות ניירות ערך שלחה מכתב אזהרה ודרישה לחדול מפעולות שלכאורה עולות לכדי גיוס כספים ממשקיעים ללא תשקיף ומדיווחים בתקשורת עולה שנפתחה בדיקה של רשות ניירות ערך בגין פעילות זו.
בינואר 2017 פתחה הגשמה את השלוחה האמריקאית שלה במנהטן, ניו יורק.
במועד זה מעסיקה הגשמה כמאה עובדים בשלושה משרדים (ישראל, לונדון, וארצות הברית).
החברה ארגנה יותר מ-250 השקעות, בהיקף השקעות של כ-2.2 מיליארדי שקלים המחזיקים בנכסים בשווי של כ-10.5 מיליארדי שקלים.
בעקבות פרסום אגרסיבי באינטרנט, רשות ניירות ערך דרשה מ"הגשמה" להתאים את פרסומיה לדרוש על פי חוק.
באפריל 2017 התפרסם, בעקבות הדלפה של מכתב פרטי למשקיעים, שפרויקט של "הגשמה" ברחוב פולנד בלונדון בצרות, ושכספי משקיעי בסכנה יש ירידה לטמיון.
ביוני 2017 פורסמו עדויות של מספר משקיעי "הגשמה" שטענו שקיבלו מ"הגשמה" תשואות נמוכות משמעותיות מהמצגים שהוצגו להם בתחילת ההשקעה.
בספטמבר 2017 רשות ני"ע עצרה הנפקה של "הגשמה" בעקבות פרסומת מטעה של "הגשמה".
בסרטון הפרסומת הופיעה טענה שקרית שרשות ני"ע אימתה את הנתונים המופעים בתשקיף של "הגשמה".
באוקטובר 2018 הוגשה תובענה ייצוגית כנגד "הגשמה" בשל תשואות נמוכות ומשך השקעה החורג מהמובטח.
בנוסף התביעה טוענת ש"הגשמה" פעלה ללא תשקיף בניגוד לחוק, הסתירה עמלות, הסתירה פרטים מהותיים ושבחלק מן ההשקעות "אבדה קרן ההשקעה, כולה או חלקה".
במרץ 2019 התפרסם שהוגש כתב אישום בגין הונאת משקיעים כנגד שותף של "הגשמה", גרי דראגול.
דראגול שימש כיזם בפרויקט במישגן שגויסו עבורו כספים בתשקיף וכן בשישה פרויקטים נוספים שגויסו עבורם כספים ללא תשקיף.
למרות של"הגשמה" נודע העניין כחודש לאחר הפרסום בארצות הברית, היא הוציאה הודעה למשקיעים הישראליים רק לאחר מספר חודשים.
לאור סירוב המנהל המיוחד של דראגול לחתום על דו"חות כספיים, "הגשמה" פרסמה דו"חות לא מבוקרים על ידי רואה חשבון.
אשר היה היזם של פרויקט במישגן שגויסו
בדצמבר 2019 נמכרה השליטה בחברה לשלושה משקיעים, יוג'ין מנדלוביץ, מוטי פלד ואליהו קנפלר, שקנו 50.08% מהחברה תמורת 45 מיליון ש"ח.
המייסדים, כץ, שמש ורוזנברג, ימשיכו בפעילותם בחברה במשך 4 שנים לפחות.
החברה תעבור להשקיע בפרויקטים של פינוי בינוי בישראל.
במאי 2023 הגישה הקרן לבית המשפט בקשה לעיכוב הליכים, בנימוק "הצפי שבזמן הקרוב משאביה הכספיים של החברה יגיעו לכדי מיצוי, החברה תיקלע לכדי חדלות פירעון תזרימית ולא תוכל להמשיך בפעילותה כעסק חי".
בעקבות התנגדות נושים והמלצת בית המשפט, הודיעה הקרן שתמחק את הבקשה, ותגיש במקומה בקשה לצו פתיחת הליכים לצורכי שיקום, שבמסגרתו ימונה לה נאמן.
אבי כץ – שותף ונשיא
עו"ד חנן שמש – שותף ויו"ר
רו"ח הדסה רוזנברג – שותפה וסמנכ"לית כספים
חיים כהן – מנכ"ל לשעבר
ערן רוט - מנכ"ל לשעבר
יוג'ין (יוחנן) מנדלוביץ - בעלים חדשים
אליהו קנפלר - בעלים חדשים
עוזי דנינו - מנכ"ל חדש
עופר מרום - מנכ"ל חדש
נכון לינואר 2017 דיווחה הקרן על החזר של 510 מיליון שקלים למשקיעים, בעוד שטענה שגייסה 2.2 מיליארד שקל ממשקיעים, קרי אין דיווח פומבי על הסטטוס של יותר מ-75% מהכספים שגויסו על ידי "הגשמה".
בתחילת דרכה "הגשמה" שיווקה גם פרויקטים של "גלובאל פאראגון".
בסוף שנת 2012 קרסה חברת גלובאל פאראגון, עימה השקיעה "הגשמה" כספים במספר פרויקטים בהם פאראגון הייתה החברה המנהלת, תוך טענות להונאה וגנבת כספי משקיעים והותרת חובות בתוך הנכסים.
לאחר הקריסה "הגשמה" המשיכה לנהל את הפרויקטים הקורסים, ופעולה לגיוס הון נוסף ממשקיעים חדשים לצורך חילוץ נכסים מגלובאל פאראגון.
גיוס ללא תשקיף והפרות לכאורה של חוק ניירות ערך
גיוס מיותר מ-35 משקיעים לשנה מחייב על-פי חוק ניירות ערך תשקיף.
על-פי הרשות לניירות ערך, מגבלה זו נספרת באופן מצרפי לגורם בודד - קרי לגורם בודד מותר לגייס עד 35 משקיעים ללא תשקיף, וגם זאת תוך מגבלות שונות ביחס לפרסום נתונים כספיים, תשואה צפויה, ופרטים אחרים של הפרויקט (שכן עצם הפרסום עצמו מהווה הצעה).
גיוס ללא תשקיף מהווה עבירה פלילית על-פי חוק ניירות ערך סעיף 53(א) שדינה חמש שנות מאסר או קנס בשיעור ניכר (לתאגיד - פי 25 מהנקוב בחוק העונשין 61(א)(4), כ-5.65 מיליון שקלים).
"הגשמה", מראשיתה, נקטה בגישה שכל עוד היא מאגדת 35 משקיעים בשותפויות נפרדות משפטית (גם אם גויסו עשרות שותפיות כאלה בשנה עם אלפי משקיעים), היא עומדת בדרישות החוק.
באוגוסט 2016, רשות ניירות ערך שלחה מכתב הדורש באופן ספציפי מ"הגשמה" לחדול מפעילותה המהווה גיוס ללא תשקיף.
לאחר בקשת "הגשמה", הרשות נעתרה להמשך פעילות במתכונת מוגבלת לפרויקטים קיימים לשלושה חודשים.
בתחילת 2017 רשות ניירות ערך אישרה תשקיף לפרויקט בודד של "הגשמה" בלונדון.
לאור הצלחת "הגשמה" בגיוס כספי משקיעים, מספר חברות דומות החלו לפעול במודל עסקי דומה, כאשר חלקן גם יוסד על ידי מנהלים לשעבר בהגשמה.
ב-2015 ערן רוט, מנכ"ל "הגשמה" דאז, עזב את "הגשמה" והיה שותף בהקמת חברת iintooהמשווקת בצורה דומה ל"הגשמה" השקעות נדל"ן בחו"ל למשקיעים פרטיים קטנים.
ב-2016 עמליה שכטר-אורלי, מנהלת מחלקת קשרי משקיעים ב"הגשמה", פרשה והקימה את "INVO" הפועלת במודל עסקי דומה לשל "הגשמה".
"INVO" מינתה את עופר עיני לנשיא.
קרן גנדיר היא קרן משפחתית ישראלית שהוקמה ב-2004 על ידי יודי יובל רקנאטי ובני משפחתה.
הקרן היא חלק מקבוצת גנדיר.
השם גנדיר מורכב מהאותיות הראשונות של שמות בני המשפחה: גילי, נעה, דריה, יודי ורולי.
הקרן תומכת במרכזי צעירים בישראל, בקואליציות של ארגוני צעירים (למשל, פורום ארגוני השירות האזרחי, פורום ארגוני נערות בסיכון ועוד) עד 2014 תמכה במטה מרכזי הצעירים שפעל תחת ג'וינט ישראל.
עד 2012 תמכה קרן גנדיר בתנועות הנוער בפריפריה החברתית והגיאורפית של ישראל.
הקרן שותפה ליוזמות רבות בתחום הצעירים, בתחום פיתוח החברה האזרחית בישראל, הקרן תומכת בארגון שיתופים.
הקרן הקימה יחד עם מספר קרנות נדבנות ומשרדי ממשלה את קרן הזדמנות במטרה לתמוך במיזמים המקדמים את שילובם של צעירות וצעירים שאין להם מסגרת אחרי התיכון במסגרת השירות האזרחי.
הקרן מעודדת את פיתוח הידע בתחום הצעירים באמצעות תמיכה במחקר אקדמי, גיבוש ניירות עמדה, פיתוח מודלים לעבודה עם צעירים, הנגשת מידע לצעירים לגבי זכויותיהם והשירותים העומדים לרשותם באמצעות פורטל צעירים באתר כל-זכות.
בשנת הלימודים האקדמית 2016–2017 פתחה קרן גנדיר תוכנית ללימודי תעודה בנושא צעירים בשיתוף המכללה האקדמית תל אביב-יפו.
ד"ר רונית עמית הייתה מנכ"לית הקרן מיום הקמתה ועד שנת 2018 וד"ר נעמה מירן מנהלת את הקרן מאז.
קרן ברל כצנלסון היא חברה לתועלת הציבור הפועלת לקידום ערכים ברוח ההגות ותפיסת העולם של ברל כצנלסון וערכי תנועת העבודה.
הקרן מפעילה ותומכת בתוכניות מנהיגות שונות, מפעילה מרכז חשיבה ומחקר לצורך גיבוש מדיניות ורעיונות, וכן פועלת להנגשת רעיונות אלו באמצעי מדיה שונים, כגון כתב העת "תלם", ספרים, קמפיינים ציבוריים, כנסים ועוד.
קרן ברל כצנלסון מציגה חזון למדינות ישראל במספר מישורים.
במישור הכלכלי, הקרן מבקשת לקדם מדינת רווחה, וצמצום פערי אי שוויון כלכליים.
מבחינה מדינית, חזון הקרן הוא מדינה יהודית, דמוקרטית ובטוחה על ידי היפרדות מהפלסטינים.
מבחינה חינוכית, חותרת הקרן לחינוך לערכים דמוקרטיים, ומניעה כניסה של מניעים פוליטיים לחינוך הממלכתי.
הקרן מקדמת את מטרותיה בשלושה ערוצי פעילות: פיתוח רעיונות, קידום מדיניות ציבורית, והשקעה בתוכניות מנהיגות וחינוך.
פיתוח רעיונות- עריכת מחקרים ותוכניות מדיניות בסוגיות יסוד בישראל, הוצאת כתב העת תלם והוצאת ספרי אופק וספרי בארי.
קידום מדיניות ציבורית- עבודה עם נבחרי ציבור וחברי כנסת, יצירת תוכן וקמפיינים ציבוריים.
תוכניות חינוך- הכשרה לאנשים הפועלים במערכות השפעה, ביניהם חברי מועצה, מנהיגים מקומיים, כלכלנים צעירים ומנהלי מכינות קדם צבאיות; יהב - מחנכים לציונות שוויונית; תוכנית בארי באוניברסיטת חיפה; כפר הסטודנטים שחר ועוד.
הקרן הוקמה בשנת 1944, לאחר מותו של ברל כצנלסון, מאבות תנועת העבודה, במטרה לתמוך בהקמת בית מדרש המחנך ברוח ערכי התנועה.
אבן הפינה לבית המדרש בבית ברל הונחה ביום השנה השני לפטירתו של ברל כצנלסון, 21 באוגוסט 1946.
הקרן תמכה בהקמת סמינרים המיועדים למדריכים בתנועות הנוער העובד והלומד, הצופים והמשמרת הצעירה של מפא"י.
בנוסף תמכה הקרן בסמינרים של איחוד הקבוצות והקיבוצים, סמינרים של מושבים, מחנות קיץ וסמינרים לנוער שהגיע לישראל מחו"ל, ובקורסים לעולים חדשים.
ב-1964 הוקמה מחלקת המחקר של הקרן, שעיבדה מחקרים קיימים לצרכים של המפלגה ותרמה מחקרים עצמאיים בנושאים רעיוניים ופוליטיים.
ב-1965 נחנך במסגרת הקרן ארכיון לתולדות מפא"י, וב-1997 הועבר הארכיון לתוך ספריית המכללה (כארכיון מפלגת העבודה שהוכר כארכיון ציבור).
ב-1970 הוחלט לפתוח בבית ברל מוסד להשכלה גבוהה שיכול להעניק תואר ראשון.
האישור להעניק תואר ראשון ניתן למכללה החל משנת 1976. ב-1988 התאחדה המכללה בבית ברל עם המדרשה לאמנות ומספר מוסדות להכשרת מורים.
מאז המכללה האקדמית בית ברל הופרדה מהקרן.
בשנת 1977 מונה שר החוץ לשעבר אבא אבן ליושב ראש הקרן.
אבן הוחלף בידי ריצ'רד ערמון בשנת 1989, שיזם את הקמת המרכז הרעיוני.
במרץ 2003, השיקה הקרן את כתב העת "אופקים חדשים", ירחון לענייני מדינה וכלכלה.
בספטמבר 2004 יזמה הקרן הדפסת גיליון מיוחד של העיתון דבר, לציון 60 שנה לפטירתו של ברל כצנלסון, שנסגר ב-1995. הקרן גם הודיעה כי בכוונתה לחדש את הוצאתו של העיתון, אך הדבר לא יצא לפעול.
ב-2016 החלה הקרן להפיץ עלון בבתי כנסת בשם "שיחת השבת".
ב-2017 יצרה הקרן שיתוף פעולה אסטרטגי ארוך טווח עם המכללה החברתית-כלכלית.
באוגוסט 2019 השיקה הקרן את כתב העת "תלם", המוגדר כ"במה כתובה להתחדשות רעיונית של מחנה השמאל".
בינואר 2021 מונה חגי מירום ליושב ראש הקרן.
כעבור מספר שנים הוחלף באבנר סטפק.
בשנת 2021, נציגי קרן ברל כצנלסון היו מעורבים בדיון על שינוי חוק הרגולציה שיזם פורום קהלת, בשינוי רפורמת העלאת גיל פרישה כך שתיתן כלים רבים יותר לנשים הפורשות, ובמאבק נגד עסקת החבילה שהייתה אמורה לפגוע בהעלאת שכר המינימום.
בשנת 2023, בעקבות ההסכמים הקואליציוניים של ממשלת ישראל ה-37 והקמת הרשות לזהות יהודית-לאומית ברשות אבי מעוז, הקימה הקרן, בשיתוף פעולה עם גבעת חביבה, אידאה והחלוץ, את "משמר החינוך הממלכתי" אשר נועד "להבטיח כי החינוך הממלכתי בישראל יפעל לאור הערכים ההומניסטים, הליברליים והחברתיים של חוק החינוך הממלכתי".
המשמר הקים קבוצות הורים בחינוך הממלכתי במספר יישובים, קיים כנס גדול בהשתתפות נבחרי ציבור ומפרסם גילויי דעת ומחקרי מדיניות בנושא החינוך הממלכתי.
במסגרת המאבק נגד תקציב 2023–2024 הגישה הקרן עתירה לבג"ץ אשר בעקבותיה נדרשה הממשלה להסדיר את פירוט התקציב שהיא מגישה לאישור הכנסת.
הקרן מפעילה מספר תוכניות חשיבה והכשרה, אשר מטרתן להכשיר פעילים ומנהיגים ולעודד בקרב אוכלוסיות שונות חשיבה ביקורתית, דרך הקניית ידע ויכולות ניתוח מעמיקות בסוגיות חברתיות, אשר עומדות על סדר יומה של החברה הישראלית.
התוכניות עוסקת, בין היתר, בסוגיות של ציונות, צדק חברתי, אי שוויון, תעסוקה, רווחה, בריאות פערים עדתיים ולאומיים, גלובליזציה וישראל, מפת התקשורת הישראלית ועוד.
בין התוכניות אשר מפעילה הקרן: "יהב" - הכשרה ציונית שוויונית לסטודנטים, חרדים למדינה - הכשרה רעיונית למנהיגות חרדית צעירה, כפרי הסטודנטים של "שחר" בשיתוף ארגון "החלוץ" ועוד.
המכינה הקדם צבאית "בארי" הוקמה בשנת 2016 כבית להכשרת מנהיגות צעירה, מובילה ומשלבת מקרב כלל החברה הישראלית על שלל מרכיביה וגווניה, לרבות: גברים, נשים, יהודים ולא יהודים עולים ובני עולים יוצאי אתיופיה ומדינות חבר העמים, תושבי המרכז והפריפריה החברתית והגאוגרפית, קיבוצניקים מושבניקים ועירוניים.
כאשר המכנה המשותף של כולם זה הרצון להכיר ולדעת את החברה בישראל על כל מרכיביה, לעשות שרות צבאי משמעותי ולהיות מנהיגים בחברה האזרחית.
במסגרת המכינה החניכים והחניכות נפגשים עם קהלים מגוונים בחברה הישראלית, עובדים ומתנדבים במוסדות ציבור ועמותות לשינוי חברתי.
ראש המכינה הראשון היה גדי יברקן.
בינואר 2026, לאחר שהתברר כי שר התרבות מיקי זוהר החליט לבטל את הענקת פרסי היצירה שחולקו מדי שנה על ידי משרד התרבות, הכריזה קרן ברל כצנלסון על פרס ספרותי חדש לכתיבה פוליטית ולספרות ילדים.
הפרס נקרא "פרס בארי", יחולק בשלוש קטגוריות שונות ויכלול מענקים כספיים בעלות כוללת של מאה אלף שקלים.
במסגרת פרס בארי יחולקו 40 אלף שקלים ליצירה פוליטית, לכתב יד שטרם ראה אור ואשר יכתב על ידי סופרת או סופר שפרסמו בעבר, 20 אלף שקלים יינתנו ליצירת ביכורים פוליטית ו-20 אלף שקלים יינתנו לספרות ילדים "דמוקרטית".
במסגרת הפרס תוציא לאור את כתבי היד הללו הוצאת "אופק" מבית קרן כצנלסון.
המענקים הכספיים יחולקו במסגרת הפרס לכותבים שיצירתם הפוליטית ראתה אור במהלך השנה שקדמה לפרס.
הקרן הוקמה במקור כהקדש ציבורי לטובת מפעל חינוכי.
הכנסות הקרן הגיעו מתרומות, משכר לימוד, ומפרדס שהיה בשטח בית ברל, והיו מיועדות למימוש למטרות ציבוריות של חינוך ותרבות.
עם זאת היא הייתה בשליטה אפקטיבית של מפלגת מפא"י ואחר כך מפלגת העבודה.
בשנת 1984 נאלץ מנכ"ל בית ברל לפרוש מתפקידו לאחר שעלו טענות שהקרן מימנה עסקנים של מפלגת העבודה.
תחת היושב ראש ריצ'רד ערמון, הופרדה המכללה האקדמית בית ברל מהקרן, ובשנת 1993, עודכן תזכיר ותקנון ההתאגדות של הקרן, באופן שניתק את הקרן ואת פעילותה מפעילות מפלגתית באופן פורמלי.
קרן בר-מנחם (נולדה ב-1974) היא עורכת דין ישראלית, עבדה בפרקליטות מחוז מרכז, ומכהנת ממאי 2018 כראש המחלקה לחקירות שוטרים (מח"ש).
סיימה תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1997 החלה להתמחות בפרקליטות מחוז מרכז, וב-1998 השתלבה בו כפרקליטה.
מילאה תפקידים שונים בפרקליטות המחוז, בהם אחראית על צוות מעצרים, אחראית תחום חומרי חקירה וחסיונות, וממונה על ענייני בית משפט השלום בנתניה.
בתפקידה האחרון שימשה כמנהלת מחלקה בפרקליטות מחוז מרכז (פלילי).
בר מנחם הייתה חלק מצוות התביעה בתיק ארגון הפשיעה של אסי אבוטבול, והתובעת במשפט בפרשת שיבוש הליכי משפט של אהוד אולמרט.
בפברואר 2018 החליטה ועדת המכרזים של נציבות שירות המדינה על מינויה לראש המחלקה לחקירות שוטרים (מח"ש).
היא האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד זה, וגברה בהתמודדותה על מועמדים אחדים, בהם סגן מנהל המחלקה, משה סעדה.
נכנסה רשמית לתפקיד זה במאי 2022.
עם היכנסה לתפקיד הכריזה כי תפקידה של המחלקה לחקירת שוטרים "לתת שירות למשטרה, יש להימנע ככל האפשר ממעצר שוטרים".
התבטאות זו והרוח שנשבה ממנה זכו לביקורת ציבורית.
מדיניותה של בר-מנחם עמדה בהתחייבות זו ואופיינה בניסיון להדק את היחסים בין המשטרה ומח"ש, ובמהלך כהונתה נמשכת ירידה עקבית בהגשת כתבי אישום פליליים נגד שוטרים.
ביוני 2022 מתח פרקליט המדינה, עמית איסמן, ביקורת על מח"ש בראשותה, שאינה מגישה מספיק כתבי אישום נגד שוטרים.
אחד המקרים שעליהם נטען שטיפלה לא כיאות הוא מותו של אהוביה סנדק במהלך מרדף משטרתי אחרי הרכב שבו נסע.
במסגרת תפקידה ניהלה את פרשת מותו של סלומון טקה.
במאי 2020 הצטרפה לבכירי פרקליטות המדינה שתקפו בחריפות את ממלא מקום פרקליט המדינה דן אלדד, בטענה שבדיקה שפתח כנגד היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט בפרשת הרפז נעשתה משיקולים שאינם עניינים ופרסומה ברבים היה "מעשה שלא ייעשה".
באוגוסט 2020 הציגה, לצד שר המשפטים אבי ניסנקורן והיועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, רפורמה במחלקה לחקירות שוטרים, שעיקריה השלמת איזרוח מח"ש, טיפול מואץ בתלונות על רקע שנאה, חיזוק שילוב ייצוגיות במחלקה (בדגש על עולי אתיופיה), ועוד.
בפברואר 2021 מתח נציב התלונות על מייצגי המדינה בערכאות דוד רוזן ביקורת על החלטת בר מנחם שלא לבחון במחלקה לחקירות שוטרים את החשדות בפרשת גילה גזיאל, ולהעביר את הטיפול בפרשה למחלקת המשמעת של המשטרה.
בנובמבר 2025 פורסם כי בחודש מאי 2026 בר מנחם תסיים את תפקידה במח"ש.
בר מנחם נשואה ואם לשניים.
קרן גרשון הייתה סופרת ומשוררת יהודיה-בריטית.
קרן גרשון נולדה בבילפלד, גרמניה, בשם קטה לובנטל (Käthe Loewenthal) להורים יהודים.
אביה פול היה אדריכל, אשר שירת בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה וראה עצמו אזרח גרמני לכל דבר ועניין.
אמה סלמה באה ממשפחה יהודית מסורתית.
סבה מצד האם היה אדולף שונפלד, ראש הקהילה היהודית של בילפלד.
לאחר עליית הנאצים לשלטון, דאגו הוריה של קרן שתלמד עברית ותתכונן לעלות לארץ ישראל באמצעות תנועת עליית הנוער.
באחד הספרים ציינה שאמה הייתה אומרת לה "איך את יכולה לכתוב שירים בשפה שבה מקללים אותנו?".
לאחר פוגרום ליל הבדולח ב-9 ו-10 בנובמבר 1938, בו נשרפו בתי כנסת וגל של התקפות על יהודים, קרן גרשון ואחיותיה נשלחו לבריטניה בקינדר-טרנספורט.
בהגיעם לאנגליה, טדי קולק, אז עובד עליית הנוער, ביקש מהאחיות למסור את כרטיסי המעבר שלהן לארץ ישראל על מנת להוציא עוד ילדים מגרמניה.
אחותה ליזה עלתה לארץ ישראל ב-1939, אנה אחותה מתה מלוקמיה בגיל 21 בבריסטול ב-1943. תחושת ניכור ובדידות והקושי להשתלב בחברה הבריטית השפיעה מאוד על קרן וחיזקו את אופייה.
עם תום המלחמה נודע לקרן שהוריה וכל משפחתה המורחבת לא שרדו את השואה.
קרן נאלצה לעבוד לפרנסתה ולכן לא הייתה מסוגלת להשלים את לימודיה.
כדי לשמור על קורת גג, היא עבדה בכל מיני עבודות מזדמנות עד שנת 1948, עד שנישאה לוול טריפ, מורה לאומנות (לא יהודי).
בשנת 1963 חזרה קרן לראשונה לעיר הולדתה, ביקור שהוליד שירים רבים אודות גורל הוריה, ובהם השיר הידוע לא הייתי שם המבטא את תחושת האשם של כל ניצול.
שיריה, שנכתבו באנגלית, זכו לתשומת לבם של המבקרים ופורסמו בכתבי עת ספרותיים יוקרתיים.
ספרה באנו כילדים שפורסם ב-1966 מתאר את חוויותיהם וגורלם של ילדים רבים שהגיעו לאנגליה במשלחות הילדים (קינדר-טרנפורט).
בספר זה כתבה: "למשך זמן ארוך לא התעסקתי עם היותי פליטה, חשבתי שאתגבר על זה בבגרותי.
כשלראשונה הבנתי שאני יכולה לחזור לעיר הולדתי, חשבתי שהחוויה תשחרר אותי מעברי, במובן שאחרי זה העבר לא יהיה חשוב לי.
במקום זה שוחררתי רק מהפחד שלי על העבר.
פתאום לא היה שום דבר שהפריד ביני לבין העבר כאילו שהכל קרה אתמול".
הזמנה לבוא לישראל הגיעה ב-1966. לאחר שקרא את שיריה בעיתון, צירף זלמן שזר את קרן למשלחת של סופרים מבריטניה.
כעבור שנתיים כל המשפחה עלתה לישראל.
היא ניסתה להיות חלק מהחיים הישראליים, דיברה עברית שזכרה מימי נעוריה ולמדה באולפן, אך מעולם לא ניסתה לכתוב בשפה זו.
במהלך שהותה בארץ תורגמו כמה משיריה לעברית ופורסמו בספרות.
בשנת 1970, כרך דק של שירי ירושלים שכתבה בישראל, תחת הכותרת "הדופק באבן" הופיע באנגלית ולאחר מכן בתרגום של המשוררת רחל חלפי (הוצאת עקד, תל אביב).
גרשון ניסתה לקלוט את נופי ירושלים וכל ישראל ולתאר אותם בשיריה.
כותרת האוסף מעידה על חיפושי חבל ההצלה הכרוך באבני הכותל ובבתי האבן של ירושלים.
המשוררת מודעת לדתות המונותיאיסטיות: "כדי שתהיה אמונה אחת להיאבק עם אלה של דתות אחרות", כתבה בשיר מקומות קדושים.
היא מעריכה מלחמות בעין ביקורתית ותופסת את הטרגדיה של אימהות ובניהן אשר נופלים בקרב.
האבל מזכיר לה ש"מגפת אושוויץ" מאיימת על ישראל.
רדיפת היהודים, הגטאות ואושוויץ מוזכרים מספר פעמים באוסף, למשל בשיר "אושוויץ בישראל", אשר נסגר במילים: "המוות שקע בארות בנו, אבל החיים עושים מזרקות".
ב-1974 המשפחה חזרה לאנגליה לאחר שסבלה מקשיי קליטה.
שלושה מילדיהם גרים בישראל (ביניהם הסופרת נעמי שמואל) וביתה האומנית סטלה טריפ חיה באנגליה.
ב-1989 צילם ערוץ 4 הבריטי סרט תיעודי על חייה, "Stranger in a Strange Land", שצולם בחלקו בישראל.
קרן המשיכה לכתוב כל חייה, שירה וגם פרוזה, ולהתמקד מצד אחד בשואה והחוויות ההיסטוריות של העם היהודי, ומצד שני באדם וחוויותיו במסגרת המשפחתית.
כולל שירים על ילדיה וחוויותיה כאמא.
השנה האכזרית, אוסף ראשון של שיריה, יצא לאור ב-1960.
גרשון פרסמה שבעה אוספים של שירה, שני ספרי עיון, שתי ביוגרפיות, ושלושה ספרי פרוזה.
חלק משיריה מופיעים בספרי לימוד באנגליה ובגרמניה.
ספרה באנו כילדים מתעד את החוויות הקולקטיביות של ילדי הפליטים שהגיעו לאנגליה בקינדטרספורט.
הספר עורר תגובה נרחבת והקים את שמה הספרותי באנגליה.
ספר זה זכה בפרס מטעם ה-Jewish Chronicle בלונדון 1976.
עבודתה התיעודית השנייה "פוסטסקריפט" מתאר את גורלם של ניצולי גרמניה.
גרשון זכתה בשני פרסים עבור שיריה: האחד מטעם המועצה לאומנות בבריטניה (1976) והשני פרס לזכר חיים גרינברג בארצות הברית (1968).
פיטר לוסון (2006): אנגלו-יהודי שירה.
מ יצחק רוזנברג לאיליין פיינשטיין.
ריצ' י, דוברי גרמנית גולים בבריטניה, רונדוניה ncamerica.
הספרות הנדל"ן של קרן גרשון .
קרן בריגס היא ג'ודוקא עבר בריטית אשר זכתה במדליות רבות באליפויות אירופה ובאליפויות העולם.
היא נחשבת לאחת מהג'ודוקא הבריטים המצליחים ביותר.
היא ייצגה את בריטניה באולימפיאדת ברצלונה 1992, בפעם הראשונה שג'ודו נשים נכלל באופן רשמי במשחקים האולימפיים, וסיימה במקום החמישי כאשר הפסידה בקרב על מדליית הארד בזמן שסבלה מפריקת כתף.
במהלך הקריירה, היא זכתה בעשרות טורנירים מהסבב העולמי.
בריגס נשואה לפיטר אינמן, בנו של מאמן הג'ודו רוי אינמן, וכעת מלמדת ג'ודו בבתי ספר במזרח יורקשייר.
ב-9 ביולי 2013, העניקה אוניברסיטת האל לבריגס את התואר דוקטור לשם כבוד.
קרן גרין (נולדה ב-1973) היא ראש המועצה המקומית קדימה-צורן.
קרן גרין נולדה וגדלה ברמת השרון.
היא בתם של ציפורה ומשה שקורי שעלו לישראל מעיראק.
גרין בוגרת תואר ראשון במשפטים מן המכללה למינהל ובעלת תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן עם התמחות במשא ומתן וגישור.
בעבר עבדה בלשכה המשפטית של הכנסת, כיועצת משפטית לעיריית תל אביב בתחום התאגידים העירוניים, במשרדי עורכי דין פרטיים וכיהנה כדירקטורית בחברות שונות.
בתפקידה האחרון שימשה כיועצת המשפטית של חברת Kone בישראל שרכשה את חברת ישראליפט.
בשנת 2013 היא נבחרה כחברת מועצה במועצה מקומית קדימה-צורן.
בקדנציה זו הייתה גרין יו"ר ועדת הכספים ויו"ר ועדת החינוך במועצה.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018, התמודדה לראשונה לתפקיד ראש המועצה ונבחרה לתפקיד זה, לאחר שגברה בסיבוב השני על יצחק גולברי, שהיה בעבר ראש המועצה המקומית בקדימה-צורן.
רשימתה "עוצמה לקדימה-צורן" נכנסה עם חמישה מנדטים למועצה.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בשנת 2024, ניצחה קרן גרין עם 52% תמיכה והמשיכה לקדנציה נוספת כראש המועצה המקומית קדימה צורן.
גרין נשואה לחן ואם לשניים ומתגוררת בצורן.
קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי (German-Israeli Foundation - GIF) הוקמה על פי הסכם בין שרי המדע של גרמניה וישראל שנחתם בשנת 1986, ועניינו הקמת קרן שתשמש לקידום ומימון של מחקר מדעי אזרחי ומיזמי פיתוח בנושאים המשותפים לשתי המדינות.
לשם כך התחייבו שתי המדינות לתרום לקרן הון ראשוני בן 75 מיליון מארק גרמני כל אחת (סכום זה הוכפל בהמשך), שפירותיו ישמשו את הקרן במילוי משימותיה.
על ניהול הקרן אמונים שני גופים – מנהל הקרן, ומועצת נגידים בת שמונה חברים:
המנהל נושא, בין היתר, באחריות לגיבוש הצעת התקציב של הקרן והדוחות השנתיים שלה; להעברת הצעות המחקר ובקשות התמיכה לחברי המועצה, בליווי המלצות וחוות דעת מומחים; וליישום החלטות המועצה – בייחוד במישור התמיכה במיזמים הרלוונטיים.
מנהל הקרן הראשון היה ד"ר אמנון ברק.
מנהל הקרן מאוגוסט 2020, הוא ד"ר אריק זימרמן.
מועצת הנגידים היא הגורם המוסמך למנות את מנהל הקרן, לקבוע את תנאי העסקתו ולסיים את כהונתו.
המועצה מאשרת את תקציב הקרן והדוחות השנתיים שלה; מגבשת סדרי עדיפויות לתמיכה במיזמים מחקריים; קובעת הנחיות באשר לחלוקת מענקי התמיכה של הקרן.
גם ההחלטה על גובהו של כל מענק, ואישור העסקת היועצים המקצועיים של הקרן, מצויים בידי המועצה.
שרי המדע של שתי המדינות או נציגיהם מכהנים כיושבי ראש משותפים של מועצת הנגידים.
לפחות אחד מתוך שלושת החברים הנוספים במועצה, שעל כל אחד מהם למנות, צריך להיות מהקהילייה המדעית.
בשנת 2022 יושבי הראש של מועצת הנגידים היו הילה חדד חמלניק, מנכ"לית משרד החדשנות המדע והטכנולוגיה, וינס ברנדנברג, סגן שר החינוך והמחקר של גרמניה.
מעמדם של הקרן וההסכם להקמתה עוגנו בחוק קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי, התשנ"ד–1994.
החל משנת 2001 מפעילה הקרן גם תוכנית מיוחדת למדענים צעירים.
בשנת 2016 הופעלה יוזמה של סדנאות למדענים צעירים.
למידע עדכני ניתן לגשת לאתר הקרן: www.gif.org.il
קרן ג'ון טמפלטון (או קרן טמפלטון) היא קרן תמיכה פילנתרופית, המקדמת את האידיאלים של מייסדה, סר ג'ון טמפלטון, אשר התעשר ממסחר ושאף לתמוך בקידום ידע בנושאי רוחניות ודת, ובפרט תחום החפיפה והקשר בין דת למדע.
בנוסף חיפש לממן מחקרים על קידום האישיות, אינטליגנציה ויצירתיות אצל בני אדם, וכן קידום שוק חופשי.
בשנת 2008 זכתה הקרן בפרס "National Humanities Medal" (מדליית ההומניות הלאומית) בשנת 2016 Inside Philanthropy כינה את הקרן "הקרן הגדולה המוזרה ביותר או המעניינת ביותר בסביבה" ("the oddest—or most interesting—big foundation around").
טמפלטון הקים את הקרן בשנת 1987 ועמד בראשה עד פטירתו בשנת 2008, ובנו, ג'ון טמפלטון הבן, שימש נשיא הקרן עד מותו בשנת 2015, אז הוחלף על ידי אחותו, הת'ר טמפלטון-דיל.
הקרן גם מחלקת את הפרס השנתי "פרס טמפלטון" על הישגים בתחום הרוחניות, כולל בתחומים מדעיים הנוגעים בנושאים אלו.
הקרן מעניקה סכומי כסף גדולים מדי שנה (משנת 2016 כ-150 מיליון דולר לשנה) לתמיכה במחקרים בתחום הפיזיקה, ביולוגיה, פסיכולוגיה, ומדעים סוציאליים, כמו גם פילוסופיה ותאולוגיה.
הקרן זכתה לשבחים גדולים כמו גם ביקורות נוקבות מבעלי אידיאלים הפוכים.
הקרן מנהלת מעל 600 מיליארד דולר.
קרן דוניץ (נולדה ב-1986), ידועה גם בשם הבמה קרן דן (KerenDun), היא זמרת-יוצרת, מפיקה מוזיקלית ומוזיקאית ישראלית.
נולדה ב-1986 וגדלה בסביון כאחת משלוש בנותיהם של אסתר ויעקב דוניץ.
אחותן של דנה דוניץ, זמרת ושחקנית שהתמודדה בתוכנית הריאליטי "גריז" ושל מאיה דוניץ, פסנתרנית, מלחינה, זמרת, מנצחת מקהלות ואמנית סאונד.
למדה בבית הספר לאומנויות תלמה ילין.
בין השנים 2008 עד 2014 הופיעה לפרקים יחד עם ההרכב "לא דובים".
ב-2011 הקימה יחד עם המפיק יובל חבקין את ההרכב "באטרינג טריו" (Buttering Trio).
באותה השנה, הוציאו את המיני-אלבום הראשון שלהם, "Party Bear".
באוגוסט 2012 הוציאה דוניץ את אלבום הסולו הראשון שלה, "Subconscious Leak", דרך חברת התקליטים הישראלית הבינלאומית "Raw Tapes".
בפברואר 2013 הוציאו "באטרינג טריו" את אלבומם הראשון, "Toast".
בנובמבר 2014 הוציאו את אלבומם השני, "Jam".
באוקטובר 2013 הוציאה דוניץ את המיני-אלבום, "Shakin' The Tips".
ב-2015 הייתה דוניץ שותפה להקמת ההרכב "LBT".
(ראשי תיבות של Live Beat Tapes) יחד עם בנו הנדלר, ריג'ויסר, אקו, אמיר ברסלר, יונתן אלבלק, רבל סאן, יודקו, מו ריון ודי ג'יי מש.
בפברואר של אותה השנה, הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, "The Singles".
במרץ 2015 הוציאה דוניץ יחד עם המוזיקאי מיכאל כהן את המיני-אלבום "The Weight".
באוגוסט 2015 הוציאה אלבום משותף יחד עם המפיק "יודקו", "What It Is".
במרץ 2016 הוציאה יחד עם הראפרית אקו את האלבום "Yay4Nay".
בנובמבר 2016 יצא אלבומם השלישי של שלישיית "באטרינג טריו", "Threesome".
2015: The Weight - עם מיכאל כהן
קרן הוראת השואה הוא ארגון צדקה בריטי השוכן בלונדון, שמטרתו "לחנך צעירים מכל רקע על השואה ועל הלקחים החשובים שיש ללמוד ממנה בנוגע לימינו."
אחד ההישגים העיקריים של הקרן הוא שימור לימודי השואה כחלק מתוכנית הלימודים הלאומית בהיסטוריה.
הקרן הוקמה בשנת 1988 על ידי חבר הפרלמנט מטעם מפלגת הלייבור גרוויל ג'אנר ושר הפנים לשעבר מטעם מפלגת הלייבור מרלין ריס, והיא ארגון צדקה רשום באנגליה, ויילס וסקוטלנד.
המנכ"לית הנוכחית שלה היא קארן פולוק, שזכתה באות מסדר האימפריה הבריטית על פעילותה בתחום הוראת השואה בשנת 2012. יושב ראש הקרן הוא פול פיליפס והנשיא הוא סטיבן רובין.
פטרוני הכבוד שלה כוללים את לורד קארי, לורד דולאקיה, לורד מקיי מקלאשפרן ואלי ויזל.
הקרן שינתה את הלוגו בשנת 2008. הקרן חגגה 30 שנה בשנת 2018.
במסגרת תוכנית ההסברה שלה מארגנת הקרן ביקורים של ניצולי שואה בבתי ספר, לעיתים קרובות בליווי אחד המחנכים בבית הספר.
הקרן עוזרת למאות מורים בשנה ללמד בצורה יעילה יותר על השואה, כולל סטודנטים להוראה.
הקרן מארגנת קורס שנתי בן עשרה ימים אינטנסיביים בישראל עבור מורים, בשיתוף עם בית הספר להוראת השואה ביד ושם.
הקרן מארגנת ביקורים באושוויץ-בירקנאו, עבור תלמידים מבתי ספר וממכללות.
כ-150 סטודנטים משתתפים בכל פרויקט.
כתב הגרדיאן שליווה ביקור כזה בשנת 1999 כתב: חברי הקרן ידעו מניסיון אישי ומניסיונם של מורים שנסעו לאושוויץ בתחילת השנה, כי ביקור זה יהיה קשה.
לראות תערוכה מחרידה אחת אחרי השנייה היה בלתי פוסק ומתיש – רבים מאיתנו בסופו של דבר קהים, המומים, קפואים.
ואז הרגשנו נורא – איך נעז להגיד שזה "יותר מדי" אחרי כמה שעות?
בשנת 2006 ערכו ביקורים אלה יותר מ-400 סטודנטים.
פרויקט זה נתמך בסכום של 1.5 מיליון ליש"ט מטעם משרד האוצר, מה שמאפשר לשני תלמידים מכל בית ספר תיכון ומכללה בבריטניה לבקר באושוויץ מדי שנה.
סמינר הסברה, בו שומעים המשתתפים עדות ממקור ראשון של ניצול שואה
סיור בן יום אחד באושוויץ
סמינר המשך, בו המשתתפים משתפים את חוויותיהם מהסיור במחנה ומתחילים לתכנן את שלב הגמר של הפרויקט
פרויקט "הצעדים הבאים", בו שני המשתתפים יוצרים פרויקט משלהם כדי לחלוק את מה שלמדו בביקור באושוויץ עם בית הספר שלהם או הקהילה המקומית.
ב-18 באוקטובר 2012 ציינה הקרן את המסע המאה של פרויקט "לקחים מאושוויץ".
סגן ראש הממשלה ניק קלג היה בין הנוכחים.
ב-2 במאי 2013 הודיעה ממשלת סקוטלנד כי תעביר 500,000 ליש"ט למימון נוסף לפרויקט "לקחים מאושוויץ" בשנתיים שלאחר מכן.
ב-8 ביולי 2013 התקיים במרכז הכנסים על שם המלכה אליזבת השנייה בלונדון סמינר למעל 500 צעירים לציון השקת תוכנית השגרירים החדשה.
500 השגרירים הצעירים – שהשתתפו כולם בפרויקט הקרן "לקחים מאושוויץ" – הקשיבו לדוברים ובהם היסטוריונים בעלי שם עולמי, הפרופסורים יהודה באואר ודייוויד סזרני, העורך הפוליטי של ה-BBC, ניק רובינסון ומנהל מועצת זכויות האזרח , שאמי צ'קרברטי, בעל אות מסדר האימפריה הבריטית.
כחלק מתוכנית השגרירים מונו 25 שגרירים אזוריים (במקביל לציון 25 שנה לארגון הצדקה) לסייע בחיזוק קהילת השגרירים המונה כיום 20,000 איש, וזאת על ידי מתן נציג שגריר לכל אזור בנוסף לקצין ההסברה של הקרן.
פעילות זו הבטיחה נוכחות של שגרירי הקרן ברוב בריטניה.
ב-8 ביולי 2013, לאחר ועידת הקרן, השתתפו נציגים אזוריים של הקרן בקבלת פנים בבית יושב ראש בית הנבחרים בארמון וסטמינסטר יחד עם חברי פרלמנט ותומכי הקרן, כדי לציין את השקת תוכנית השגרירים.
בין הנואמים היו ג'ון ברקו ולורד בראון ממדינגלי, המנכ"ל לשעבר של BP וראש תוכנית השגרירים.
לורד בראון היה גם יושב ראש קבוצת היגוי עם שגרירים אזוריים שהתכנסה ב-9 ביולי 2013 ובה היו חברים גם דורין לורנס, בעלת אות מסדר האימפריה הבריטית, יהודה באואר וניצולת השואה קיטי הארט מוקסון.
נושא הדיון היה – "מדוע ואיך אנו זוכרים את השואה וכיצד נוכל להסביר בחברה הבריטית בת זמננו מדוע היא רלוונטית."
ב-18–26 ביולי 2013 השתתף לראשונה צוות נבחר של שגרירי הקרן בסמינר לימודי השואה בבית הספר הבינלאומי ללימודי שואה ביד ושם בירושלים.
החל משנת 2008 פועלת הקרן למתן כבוד לבריטים כמו פרנק פולי, שסייעו בהצלת יהודים בשואה.
ממשלת בריטניה יצרה את אות גיבור השואה הבריטי מדליית השואה, והעניקה אותה במרץ 2010 ל-25 אנשים לאחר מותם, בהם סר ניקולס וינטון ודניס אייבי .
קרן גרובר היא קרן נדבנות, שהוקמה בשנת 1993 על ידי פיטר ופטרישיה גרובר וממוקמת באוניברסיטת ייל בניו הייבן, קונטיקט.
משימת הקרן היא לכבד ולעודד מצוינות בתחומי הקוסמולוגיה, הגנטיקה, מדעי המוח, צדק וזכויות נשים.
הקרן תומכת בשלוש יוזמות פרוגרמטיות עיקריות:: פרסי גרובר ופרסי המדענים הצעירים; מלגות גרובר למדע; ותוכנית גרובר לצדק עולמי וזכויות נשים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל.
הפרסים, המוענקים למדענים בולטים, מדענים חברתיים ומשפטנים בנושאים אלה, מעניקים מדליית זהב ופרס כספי בסך 500,000 דולר ארצות הברית.
תוכנית הפרסים הבין־לאומית מעניקה את פרסי גרובר בתחומים הבאים:
פרס גרובר בקוסמולוגיה הוענק לראשונה בשנת 2000
פרס גרובר בגנטיקה הוענק לראשונה בשנת 2001
פרס גרובר במדעי המוח הוענק לראשונה בשנת 2004
פרס גרובר לצדק הוענק משנת 2001 ועד ל־2011
פרס גרובר לזכויות נשים הוענק משנת 2003 ועד ל־2011
פרסי המדענים הצעירים מכבדים מדענים בין־לאומיים מבריקים בתחילת דרכם ונבחרים בשותפות עם ארגונים מדעיים גדולים:
פרס החוקר הצעיר על שם רוזלינד פרנקלין בשותפות עם אגודת הגנטיקה של אמריקה והאגודה האמריקאית לגנטיקה אנושית
פרס המחקר הבין־לאומי על שם פיטר ופטרישיה גרובר במדעי המוח בשותפות עם האגודה למדעי המוח
פרסי פיטר ופטרישיה גרובר במכון ויצמן למדע, רחובות, ישראל
מלגות המדע על שם גרובר, שהוקמו בשנת 2011, הן פרסים לסטודנטים מבית הספר לתארים מתקדמים באמנויות ובמדעים באוניברסיטת ייל .
מדי שנה, רק כ־20 מלגות מוענקות למועמדים במדרגים הגבוהים ביותר לתוכניות דוקטורט במדעי החיים, הקוסמולוגיה והאסטרופיזיקה, כהוקרה על הישגיהם הבולטים והבטחתם יוצאת הדופן.
תוכניות הדוקטורט המשתתפות בייל כוללות:
תוכנית גרובר למען צדק עולמי וזכויות נשים
התוכנית מנוהלת על ידי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל, והיא המשכה של הפרסים הקודמים למען צדק עולמי וזכויות נשים, שממנה התפתחה.
נכון להיום, התוכנית מורכבת מארבעה מרכיבי ליבה:
הרצאות גרובר מכובדות בנושא צדק עולמי וזכויות נשים
מלגות גרובר לצדק עולמי וזכויות נשים
פרויקט גרובר בצדק עולמי וזכויות נשים
קרן גימל היא עמותה ללא כוונת רווח, שפועלת בניו יורק ובישראל.
העמותה מקדמת פרויקטים להעשרת תוכניות לימודים על מורשת וזהות יהודית באזורים בדרום מדינת ישראל.
הקרן הוקמה על ידי הרב ד"ר צבי (הריס) גדליה בשנת 1980. קרן גימל מתמקדת בחיזוק האחריות הקהילתית ואזרחות טובה באמצעות פעילויות חינוכיות חוץ-לימודיות.
מאז הקמתה קרן גימל עבדה עם למעלה מ-18,000 ילדים ומבוגרים ב-53 תוכניות לימוד.
בנוסף, מקיימת הקרן מדי שנה פעילות בקיץ לתלמידים בשיתוף עם עיריית קריית מלאכי.
קרן גור (נולדה ב-28 ביולי 1998) היא כדורגלנית ישראלית ילידת ארצות הברית, המשחקת כקשרית בקבוצת אוניברסיטת סנטה קלרה בליגת המכללות NCAA בארצות הברית ובנבחרת ישראל משנת 2014.
גור נולדה בהוליווד, קליפורניה בארצות הברית והחלה לשחק כדורגל בכיתה א' בעקבות אחותה, ליה.
בגיל 9 עלתה עם משפחתה לישראל והתיישבה ברעננה.
הוריה לא מצאו חוג כדורגל לבנותיהם ואמה, דורותי, הקימה את מועדון כדורגל הנשים הפועל רעננה כדי לייצר לבנותיה מסגרת כזו.
גור שיחקה בהפועל רעננה בקבוצת הילדות והנערות וזומנה בגיל 13 להצטרף לסגל הזהב של אתנה.
בהמשך, הצטרפה לאקדמיה לכדורגל בנות ושיחקה בה שנה אחת במסגרת ליגת ילדים א' ולאחר מכן בליגת נשים ראשונה.
בשנת 2017 חזרה לשחק בקבוצת הבוגרות של הפועל רעננה וב-2019 עברה ללמוד ולשחק באוניברסיטת סנטה קלרה בארצות הברית שמתחרה בליגת המכללות NCAA.
גור מהווה חלק משמעותי מהקבוצה ואף זכתה איתה באליפות ליגת המכללות בשנת 2021.
מגיל צעיר השתייכה לסגל הזהב של אתנה ושיחקה 9 משחקים במסגרת נבחרת נשים עד גיל 17 ולאחר מכן גם 17 משחקים בנבחרת נשים עד גיל 19, כולל השתתפות באליפות אירופה עד גיל 19. את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ערכה ב-2017 נגד נבחרת ספרד ומאז שייכת לסגל ומשתתפת בקמפיינים השונים.
את שערה הראשון בנבחרת כבשה מול נבחרת איטליה ברמת גן במסגרת מוקדמות אליפות אירופה.
עם אוניברסיטת סנטה קלרה בעונת 2020/2021
קרן גלר (נולדה ב-1976) היא אמנית ישראלית, היוצרת בווידאו, בפיסול ובמיצב.
גלר זכתה במלגות רבות והציגה בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות רבות.
קרן גלר היא בוגרת תואר שני M.F.A באמנות מהאקדמיה בצלאל בתל אביב, בשיתוף האוניברסיטה העברית ירושלים, ותואר ראשון B.ED באמנות וחינוך לאמנות מהמדרשה – הפקולטה לאומנויות, המכללה האקדמית בית ברל.
בנעוריה למדה גלר בבית ספר התיכון "איילון", בחולון, במגמת לקולנוע וטלוויזיה.
גלר חיה ופועלת בישראל ויוצרת בעיקר בווידאו, פיסול ומיצב עבודות החוקרות התנהגות וסביבה אנושיות.
העבודות עוסקות בתכנים אוטוביוגרפיים, בטקסים ובפעולות יומיום פשוטות ובמתח שבין התיעודי למבוים.
הן חוקרות, מפרקות ומרכיבות מחדש מבנים וטקסים חברתיים.
גלר מרצה בכירה לאמנות וחינוך במדרשה לאמנות בבית ברל, ונבחרה לקחת חלק בתוכנית הרזידנסי של ארטפורט, בשנת 2022. היא מיוצגת על ידי גלריה רו-ארט בתל אביב.
עבודותיה של גלר עוסקות בתכנים אוטוביוגרפיים, בטקסים ובפעולות יומיום פשוטות ודרך המתח שבין התיעודי למבוים הן חוקרות, מפרקות ומרכיבות מחדש מבנים וטקסים חברתיים.
חלק מעבודותיה חוקרות את העיסוק בחיות ככלי להרג או לשעשוע, לרוב תוך התייחסות לאירועים היסטוריים.
בשנת 2016 הציגה גלר תערוכה ברו-ארט, בשם "סינדרום פירנצה".
סינדרום פירנצה" הוא גם שם של הפרעה נפשית המתפרצת כשהתפעמות מיצירות אמנות הופכת להתקף קשה המתבטא ברעד, הזיות, אובדן אוריינטציה ועוד שלל סימפטומים קשים היכולים להוביל למוות.
ובכך הכניסה לתערוכת היחיד של האמנית קרן גלר, ששמה כשם התסמונת, מלווה בכעין אזהרה על החוויה המצפה לצופה הנכנס לתערוכה.
תערוכה זו היא תוצאה של מחקר ארוך, שבמהלכו צילמה גלר חיות שונות ומשונות בתנאי שבי כגון גני-חיות, ספארי ואקווריומים, וכן בטבע.
בחלל הגלריה נפרשו 45 מסכים לאורך הקירות ועל שולחן בצורת ר'.
בכל אחד מהם נראיתה חיה מצולמת בלופ, ולצדה, בעברית ובאנגלית, שמה של הפרעה נפשית אחרת, הגדרתה ופירוט תסמיניה, בשפה רפואית יבשה ותמציתית.
גלר חקרה גם סביבות מלאכותיות שבהם פעילים בעלי חיים, כגון אתרים סגורים לצורכי תיירות, בילוי ופנאי.
עבודתה הציגה אתר תיירותי בהונגריה יחד עם הארכיטקטורה של המקום.
בעבודה ניתן לשמוע את קולם של אלפי פילים מדברים בהונגרית יחד עם הד שנוצר בחלל המצולם.
כל זה יחד יוצר תחושת זרות וריחוק.
עבודת הווידאו-ארט "ללא כותרת" הופקה במסגרת פרויקט וידאו ניסיוני של הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, שאצר דורון סולומונס ונקרא "ונעבור לפרסומות".
העבודה בוחנת את הקשר בין עולם הפרסום והטלוויזיה.
בשנת 2019, הציגה גלר את התערוכה "קורל" המתמקדת בחתונה ובשיווק בית למכירה - בתערוכה זו בדקה קרן גלר "איך אנחנו מציגים את עצמנו, מביימים את החיים שלנו, מנסים לשלוט במבט החיצוני שמופנה אלינו".
בתערוכה מוצגות רק עבודות וידאו שבהן מצולמים צלמי סטילס.
העבודה ממשיכה את העשייה של גלר העוסקת בסביבה ובאופני התנהגות, משפחה, זוגיות, ג'סטות אנושיות, טקסים וכו'.
התערוכה הזוגית "מחיצה", גם היא משנת 2019, היא תוצאה של שיתוף פעולה בין קרן גלר לבין הצייר רון וינטר.
התערוכה התייחסה אל המנגנון, הכלי וההפקה של שיטת הענישה ההיסטורית "מחיצה על ידי פיל" ואל אופני התנהגות אנושית.
בשנת 2012, יצרה קרן גלר את עבודת הווידאו לספור כבשים המתכתבת עם שיר של יהונתן גפן ומערערת על דימויים וסטריאוטיפים של הילדות דרך חיבור בין שתי ישויות תמימות – ילדים ובעלי חיים.
הילד המתקשה להירדם סופר את הכבשים שחולפות מעל לראשו, המובלות כחלק מפס ייצור המוני.
תוכנית הרזידנסי של ארטפורט, 2021-2022
מלגת בוגר "קרן שרת" לעידוד היצירה, קרן התרבות אמריקה ישראל, 2006, 2007
מלגה ללימודי אמנות, "בצלאל", 2005
מלגה ללימודי אמנות, האוניברסיטה העברית ירושלים, 2003
מלגת הצטיינות באמנות ע"ש אסנת מוזס, המדרשה לאומנות, 2001
מלגת הצטיינות בהישגים בלימודים, המדרשה לאומנות, 2000
מלגת הצטיינות בחינוך והוראה, המדרשה לאומנות, 1999
"אוסף רטוב", גלריה רואו ארט, תל אביב.
"פרסונה פיקטה", מוזיאון פתח תקווה.
"קורל", גלריה רואו ארט, תל אביב.
"ביומה", הגלריה החדשה סדנאות האמנים טדי, ירושלים, 2019
"סינדרום פירנצה", גלריה רואו ארט, תל אביב.
"אני יודעת מה זרקת בחודש האחרון", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, 2007
קרן ההשקעות הציבורית היא קרן עושר ריבונית של ערב הסעודית.
היא אחת מקרנות ההון הריבוניות הגדולות בעולם עם סך נכסים מוערכים של לפחות 925 מיליארד דולר.
הקרן הוקמה בשנת 1971 לצורך השקעת כספים מטעם ממשלת סעודיה.
העומד בראשה הוא הנסיך ויורש העצר מוחמד בן סלמאן אאל סעוד, בנו של סלמאן, מלך ערב הסעודית.
בשנת 2021 הוביל PIF קונסורציום שרכש את מועדון הכדורגל ניוקאסל יונייטד.
ההשתלטות עוררה גינויים מצד ארגוני זכויות אדם.
19 מועדוני הפרמייר ליג האחרים גינו את ההשתלטות הסעודית על ניוקאסל שהפכה אותו למועדון העשיר ביותר בעולם וקבעו כי היא פוגעת במותג הפרמייר ליג.
בשנת 2025 במסגרת הקרן הוקמה חברה "Humain".
קרן ההשקעות הפלסטינית היא קרן השקעות שהוקמה ב-2000 כחברת השקעות עצמאית שמטרתה לחזק את הכלכלה המקומית באמצעות השקעות אסטרטגיות.
הקרן נוצרה על ידי העברת נכסים שנוהלו בעבר על ידי הרשות הפלסטינית.
מאז ינואר 2009, מוחמד מוסטפא הוא היו"ר והנשיא המשותף של החברה.
נכסיה של הקרן מסתכמים ב-800 מיליון דולר.
הקרן חתמה על עקרונות סנטיאגו אשר עוסק בשיטות עבודה מומלצות לניהול קרנות הון של מדינות ריבוניות (וזאת על אף שהרשות הפלסטינית אינה מדינה ריבונית).
תחת ראש ממשלת הרשות הפלסטינית, סלאם פיאד, הקרן הייתה ידועה בשל שיטות העבודה העסקיות השקופות שלה (דבר חריג בארצות ערב אשר בדרך כלל הן מדינות דיקטטוריות חסרות שקיפות שלטונית), אך מאז 2011, הקרן הפכה להיות מעורבת במימון של יותר ויותר פרויקטים מפוקפקים.
קרן ההשקעות הפלסטינית ביצעה פרויקטים רבים במגזרי האנרגיה, החברות הקטנות והבינוניות, הנדל"ן, החקלאות, הבריאות והתעשייה.
בין הפרויקטים שביצעה ניתן למנות את:
שכונת אל-ריחן, שכונת יוקרה שהוקמה בעלות של כ-250 מיליון דולר וממוקמת 10 ק"מ צפונית למרכז העיר רמאללה, בשכונה יש כ-1,600 יחידות דיור.
שכונת אל-ג'ינאן, שכונת מגורים המשתרעת על 77 דונם של אדמה ונמצאת כ-3 קילומטרים מזרחית למרכז העיר ג'נין.
השכונה כוללת כ-54 וילות ו-3 בנייני דירות, פארקים וחנויות.
מרכז ארסל, מתחם מסחרי ברמאללה המשתרע על פני 58 דונם, אמור לכלול 11 מגדלים מסחריים ואת מגדל עמאר המפורסם.
הוא יכלול גם פארקים, גני שעשועים, בתי ספר ומוסדות נוספים.
בנוסף לכך, הקרן השקיעה כ-8 מיליון דולרים קרן הון סיכון ישראלית בשם אוורגרין.
ההשקעה נעשתה באמצעות השקעה בשותפי הקרן הישראלית, אשר רשומה באיי קיימן (אחד ממקלטי המס הגדולים בעולם).
ביוני 2012 נידון מוחמד ראשיד, יועץ הכלכלי לשעבר של נשיא הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת, ל-15 שנות מאסר לאחר שנמצא אשם במעילה בכספי הקרן, הוא גם קיבל קנס של כ-15 מיליון דולר.
באפריל 2016, מוחמד מוסטפא, יו"ר החברה והנשיא המשותף של הקרן, הופיע במסמכי פנמה.
קרן האמירויות היא קרן פילנתרופית שהוקמה על ידי ממשלת אבו דאבי.
קרן האמירויות הושקה באפריל 2005 כיוזמה של שייח' מוחמד בן זאיד אאל נהיאן, יורש העצר של אבו דאבי וסגן המפקד העליון של הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות.
בשנת 2012, קרן האמירויות הושקה מחדש תחת השם "קרן האמירויות לפיתוח הנוער".
הקרן מבצעת השקעות חברתיות בנוער, באמצעות שש תוכניות מפתח: Takatof, תוכנית התנדבות.
Sanid, להכשרת מתנדבים לשעת חירום.
תוכנית אוריינות פיננסית, תוכנית לימוד כיצד לנהל את הכספים האישיים ו-Kayani, תוכנית לפיתוח מיזמים חברתיים ברי קיימא, המספקים מקומות עבודה לנוער עם מוגבלות.
קרן האמירויות מנהלת גם את תוכנית מענקי ההשכלה הגבוהה של שייח' מוחמד בין זאיד, שתמכה ב-78 בוגרי אוניברסיטת זאיד, שלמדו יחד 58 תוארי מאסטר ו-15 דוקטורים מאיחוד האמירויות ומאוניברסיטאות בינלאומיות.
קרן הארדינג היא זמרת-יוצרת בריטית.
הארדינג נולדה לאב אנגלי ולאם פיליפינית ב-18 בנובמבר 1991. הארדינג גדלה בקונסט , ולמדה באקדמיית קונסט .
היא עבדה בעבר בחנות האוכל המזרחי של הוריה.
ב-2008, היא זכתה בתחרות המוזיקה האזורית Music Means Life.
אחת ההקלטות הראשונות שלה הייתה גרסת כיסוי לשיר המחאה "Strange Fruit", שהתפרסם במקור על ידי בילי הולידיי.
ב-2010, היא הופיעה בקדם האירוויזיון הבריטי לאירוויזיון 2010. היא הודחה בסיבוב הראשון, לאחר שביצעה את השיר "What Do I Have to Do" של קיילי מינוג.
ב-2013, היא הייתה מתמודת בתוכנית הטלוויזיה הבריטית, The X Factor, והודחה בשלב מחנה האימונים.
מאוחר יותר, היא הוחתמה בחברת התקליטים Method Records.
הסינגל הראשון שלה, "Say Something", יצא ב-19 באוקטובר 2014. השיר הגיע, בשיאו, למקום השני במצעד הדאנס הבריטי, למקום השביעי במצעד הסינגלים הבריטי, למקום ה-11 במצעד הסינגלים הסקוטי, ולמקום ה-73 במצעד הסינגלים האירי.
כמו כן, השיר זכה בתואר פלטינה כפולה מה-BPI.
ב-14 באוגוסט 2015, היא הופיעה בסינגל "Feel Good (It's Alright)" של בלונד.
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-19 במצעד הדאנס הבריטי ולמקום ה-76 במצעד הסינגלים הבריטי.
במאי 2016, היא ביצעה את המנון הממלכה המאוחדת בגמר גביע ה-FA לשנת 2016.
ב-9 בספטמבר 2016, היא השתתפה בסינגל "Sweet Lies" של וילקינסון.
השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-34 במצעד הדאנס הבריטי ולמקום ה-98 במצעד הסינגלים הסקוטי.
כמו כן, השיר זכה בתואר כסף מה-BPI.
ב-28 ביולי 2017, היא השתתפה בסינגל "More & More" של טום זאנטי .
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-73 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום ה-22 במצעד הדאנס הבריטי ולמקום ה-81 במצעד הסינגלים הסקוטי.
ב-15 באוקטובר 2021, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Sweet Vibrations.
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2024פרס ג'ונוהקלטת הדאנס של השנה"Need Your Love" (עם פליקס קרטל)
קרן הארנונה היא קרן שהוחלט להקימה במסגרת חוק ההסדרים לשנות התקציב 2023–2024, כך שכל רשות מקומית בישראל (מלבד יהודה ושומרון שם לא ניתן להחיל את החוק מסיבות משפטיות) תעביר לקרן 10%–28% מההכנסות השנתיות של הארנונה שנגבתה מעסקים.
הכסף יחולק לעידוד בנייה למגורים ברשויות בעלות מעמד כלכלי נמוך, בהתאם לפרמטרים של היקפי בנייה למגורים.
על פי הנטען בהצעת החוק, מטרת החוק היא לעודד בנייה למגורים על חשבון בנייה לעסקים, ובכך לחזק את ערי הפריפריה ולקדם את פתרון בעיית משבר הדיור בישראל.
ראשי השלטון המקומי מתחו ביקורת נוקבת על הצעת החוק.
לטענתם, הקרן לא תסייע לפתרון משבר הדיור.
הקרן תלאים את כספי הרשויות המקומיות, ותפגע בהכנסותיהן של ערים עם יותר מרכזי תעשייה, עסקים ושטחי מסחר גדולים, ובכך 'תעניש' רשויות שהשקיעו בפיתוח אזורי מסחר ותעשייה.
מתנגדי הקרן טוענים שעל המדינה לדאוג לפתרון משבר הדיור, ושמטרת החוק היא החלשת השלטון המקומי.
פרק זה בהצעת החוק ההסדרים אושר, והוא הפך ל"חוק הרשויות המקומיות (קרן להרחבת ההשקעה בתושב ולהגדלת היצע הדיור), התשפ"ג-2023".
הארנונה שנגבית מעסקים בישראל גבוהה משמעותית מהארנונה מדירות מגורים.
יש הטוענים שעובדה זו מדרבנת את ראשי הרשויות המקומיות להעדיף בנייה למטרות מסחר ולא למגורים, ובכך לצמצם את היצע הדיור בישראל ולהחמיר את משבר הדיור.
הצעת החוק שיזמו פקידים במשרד האוצר בשנת 2016, בעת כהונת ממשלת ישראל ה-34, וקודמה במסגרת חוק ההסדרים על ידי ועדת הכספים בראשות משה גפני, ביקשה להתמודד עם בעיה זו על ידי הלאמת סך מסוים מהכסף הנגבה מהארנונה מעסקים, וחלוקתו לפי מספר היתרי הבנייה הניתנים בכל רשות מקומית בישראל.
פקידי האוצר ניסו לקדם רפורמה דומה בעת כהונת ממשלת ישראל ה-36, אך שר האוצר אביגדור ליברמן סיכל את הניסיון.
ניסיון נוסף נעשה בעת כהונת ממשלת ישראל ה-37 בהובלת שר האוצר בצלאל סמוטריץ'.
ב-24 במאי 2023, הקמת קרן הארנונה אושרה במליאת הכנסת, במסגרת אישורו של חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2023 ו-2024), התשפ"ג-2023.
אלו עיקרי הצעת החוק כפי שאושרה בוועדת השרים לענייני חקיקה: