tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הספינה טבעה תוך שעתיים וחמש עשרה דקות.
משימת משיית "פון דר טאן" אובטחה על ידי חברת ההצלה של ארנסט קוקס.
במהלך עבודת ההכנה, שלושה עובדים כמעט נהרגו כאשר מבערי האוקסי-אצטילן שלהם יצרו פיצוץ גדול.
הפיצוץ קרע חורים בכלי השקוע עדיין וגרם לחדירת מים לתא שהתרוקן באוויר דחוס; עד שהגברים חולצו, התא התמלא מחדש כמעט לחלוטין והגברים נותרו במים עד צווארם.
אף על פי כן, האונייה נמשתה בהצלחה ב-7 בדצמבר 1930, ונגרטה ברוזית' על ידי חברת "אלואה גריטת ספינות" החל משנת 1931.
הפונאוטוגרף היה המכשיר הראשון בהיסטוריה שהיה מסוגל להקליט אודיו.
המכשיר פורץ הדרך הומצא בשנת 1857 על ידי הממציא הצרפתי אדואר-לאון סקוט דה מרטינוויל .
המכשיר היה מסוגל לבצע רישום לוויברציות של צלילים על גליל נייר או זכוכית.
בעוד שהמכשיר היה מסוגל לבצע רישום ויזואלי של צלילים, הוא לא היה מסוגל להשמיע את האודיו שהוקלט, שכן מטרתו העיקרית של המכשיר הייתה לשמש ככלי מדעי לחקר אקוסטיקה וגלי קול.
למרות מגבלותיו, המכשיר היה בעל השפעה רבה על התפתחות טכנולוגיות הקלטת האודיו שבאו בעקבותיו.
ב-2008 השתמש צוות מדענים במעבדה הלאומית לורנס ברקלי בקליפורניה שבארצות הברית בטכניקות הדמיה מודרניות על מנת להמיר הקלטה ישנה שהוקלטה באמצעות המכשיר ב-9 באפריל 1860 לקובץ אודיו הניתן להשמעה.
הקלטה זו הייתה של שיר העם הצרפתי "Au clair de la lune" והיא נחשבת להקלטה העתיקה ביותר של קול אנושי.
לפני כן כיהן כשר ההגנה, שר המסחר וסגן שר התחבורה.
פומתאם וצ'איאצ'אי נולד ב-5 בדצמבר 1953 במחוז פרה נאקון שבבנגקוק בירת תאילנד.
הוא רכש את השכלתו התיכונית בתיכון בבנגקוק, ולאחר מכן השלים תואר במדע המדינה באוניברסיטת צ'ולונגונגקורן בשנת 1984.
את דרכו הפוליטית החל כחבר במפלגה הקומוניסטית של תאילנד בין 1977 ל־1978, אך עד מהרה שינה את עמדתו ועבר למפלגה הדמוקרטית השמרנית-ליברלית, מפלגה בה היה חבר עד 1997. לאחר מכן עבר למפלת תאי ראק תאי הליברלית-לאומית.
ב-11 במרץ 2005 התמנה לסגן שר התחבורה תחת ממשלתו של תאקסין צ'ינוואט, שהופלה בהפיכה צבאית של הצבא התאילנדי ב־19 בספטמבר 2006. וצ'איאצ'אי כיהן בתפקיד עד הפלת הממשלה.
בשנת 2007 לאחר ההפיכה נאסר עליו ועל מפלגתו לכהן בתפקידים פוליטיים ב-5 השנים שלאחר מכן, אך עם זאת המשיך לעבוד מאחורי הקלעים כאסטרטג תקשורתי למען מפלגתו.
לאחר הבחירות הכלליות בתאילנד ב-14 במאי 2023, פומתאם מונה לסגן ראש הממשלה (תפקיד אותו הוא ממלא עד היום) ולשר המסחר תחת ממשלתו של סרטה תוויסין, שהודח ב-14 באוגוסט 2024. ב-3 בספטמבר 2024 מונה לשר ההגנה, תפקיד אותו מילא עד ל-30 ביוני 2025, אז מונה לשר הפנים.
ב-3 ביולי 2025, לאחר השעייתה של פאטנונגטאן צ'ינוואט מתפקיד ראש הממשלה על ידי בית המשפט החוקתי, התמנה לראש הממשלה בפועל.
בתקופתו התגברו משמעותית הקרבות בין תאילנד לקמבודיה במסגרת הסכסוך הקמבודי-תאילנדי שהחל ב־2025, עם הפגזות הדדיות מצד תאילנד וקמבודיה, ודווח כי צבא תאילנד כבש את מקדש פראה ויהאר שבשטח קמבודיה, לצד כיבוש קמבודי של מקדש טא קראבי ומקדש טא מואן טום.
הוא הזהיר כי הסכסוך עלול להפוך למלחמה בקנה מידה כולל אם המצב יחמיר.
פונדמנטליזם (יְסוֹדָנוּת ע"פ האקדמיה ללשון העברית; באנגלית: Fundamentalism, מהמילה fundamentality, שׁוֹרשִׁיוּת; בערבית: اصولية)
הוא סוג של תנועה דתית שמרנית, המאופיינת בתמיכה ציבורית בקבלה קפדנית של כתבי קודש.
המונח הפונדמנטליזם צמח בתחילת המאה ה-20, כדי לתאר תנועה דתית נוצרית שהתנגדה למדע, לתנועת הנאורות ולהיסטוריוגרפיה וכן ולזרמים דתיים מודרניים שניסו ליישב בין כתבי הקודש לבין הידע המודרני (זרמים כמו תאולוגיה טבעית, נצרות ליברלית, דאיזם).
המונח התייחס במקור לפרוטסטנטים אמריקאים שהתעקשו על כך שביבליה מדויקת כלשונה, והחל משלהי המאה ה-20 הוא מיושם על זרמים שקיימים ברוב הדתות בעולם.
המונח מתאר אמונה שמאופיינת בקבלת כתבי קודש כפי שנכתבו, שאיפה לחזור ליסודות הדת המקוריים, ושאיבת פרשנות מכתבי קודש עתיקים לסוגיות מודרניות שונות - לרבות פוליטיות ואידאולוגיות.
הפונדמנטליסטים מעוניינים ליצור מצב בו ההתקדמות האנושית לא תפגע בערכי הדת העליונים.
הם קוראים לשמור בקנאה על ציוויי כתבי הקודש ולחזור למקורות הדת ואף החלת חוקי הדת על החברה (למשל השריעה).
בתוך כך, ספציפית, עולה ניגוד חריף בין הפונדמנטליזם המבוסס על עקרונותיהן של דתות לבין המודרניות, בהיותה של המודרניות דוגלת במוטיבים של חילון, שוויון זכויות וככלל מתנגדת לחשיבה דוגמתית המאפיינת את הפונדמנטליזם המובנה בקרב דתות שונות.
מקור השם הוא בפועל הלטיני foundo שפירושו לייסד, ומכאן שם העצם foundum (יסודות), הבא לציין שעל המאמין לדבוק ביסודות הראשוניים של הדת כפשוטם.
המונח הופיע בתחילת המאה ה-20, ותיאר את האגף השמרני הקיצוני בכנסיות הפרוטסטנטיות בארצות הברית, שהתגבש מתוך התנגדות לפרשנויות ליברליות של הדת ושדגל בין היתר בקבלת הביבליה באופן מילולי.
מי שטבע את המונח היה הכומר הבפטיסטי קרטיס לי לווס, שתיאר בטור מ-1 ביולי 1920 את 3,000 הצירים הבפטיסטים שהשתתפו בוועידה אודות יסודות האמונה כ"פונדמנטליסטים."
הפונדמנטליזם נחשב זרם דתי הסבור כי כל הכתוב בכתבי הקודש של דתו, במשמעותו הפשוטה, הוא אמת מדעית והיסטורית.
הפונדמנטליזם מתנגד לפרשנות מודרנית של הכתובים ובעיקר כזו הרואה בהם אלגוריה.
הוא אינו מתפשר על אמונתו ודוחה כל תאוריה שבראייתו סותרת את הכתוב בכתבי הקודש (כגון תורת האבולוציה).
מאפיין נוסף של הפונדמנטליזם הוא ראיית כתבי הקודש כמקור הבלעדי לערכים מוסריים, ללא צורך בשיפוט אנושי בלתי תלוי.
בשל כך הפונדמנטליסטים אינם מקדשים ערכים ונורמות מודרניות, כדוגמת ליברליזם, שוויון, פמיניזם ודמוקרטיה, ורואים אותם כאופנות מתחלפות.
במקרים מסוימים הם יאמצו נורמות מודרניות, אבל רק כפשרה המיועדת להקל על חיי השגרה.
עם זאת, פונדמנטליסטים עשויים לאמץ נורמות חברתיות מחודשות מתוך ראייתן כמושרשות בדתם מקדמת דנא.
לדעת החוקרים עמנואל סיוון וסקוט אפלבי, בתנועות פונדמנטליסטיות בעת החדשה יש נטייה ברורה לייחס אַלְטָעוּת למנהיגים דתיים, בניסוחים גורפים או מסויגים.
בלשהי המאה -19 ותחילת המאה ה-20, נוצרים פונדמנטליסטים התנגדו לתאולוגיה מודרניסטית, שכללה ביקורת על התנ"ך והברית החדשה, בניסיון ליישב בין אמונות דתיות נוצריות לבין מדע מודרני ובין הדת לבין והיסטוריוגרפיה.
הפונדמנטליזם הנוצרי נהנה מתמיכה חזקה בקרב זרמים פרוטסטנטים, ובפרט במספר אזורים ברחבי ארצות הברית.
השימוש במושג פונדמנטליזם בהקשר היהודי שנוי במחלוקת.
ישנם המשתמשים במושג בהתייחס לחלק או כל היהודים החרדים, ישנם המשתמשים בו בהתייחס לגוש אמונים ואחרים, כמו ישעיהו ליבמן, מתייחסים לשתי התבטאויות של פונדמנטליזם יהודי, חרדית ולאומית.
לעומת זאת, ההיסטוריון ג'יי מ.
האריס טוען שהשימוש במושג פונדמנטליזם בהקשר היהודי אינו מועיל ומבוסס על השוואות שטחיות בין קבוצות יהודיות ונוצריות פונדמנטליסטיות, תוך התעלמות מהבדלים מהותיים.
הזרמים העיקריים ביהדות האורתודוקסית מבוססים על קריאה פונדמנטליסטית בספרות ההלכה והשתלשלותה.
עם זאת לדברי הכל ישנם נושאים המצריכים קריאה אלגורית, למשל תיאורים מהם עולה לכאורה כי לבורא יש גוף, הראשונים עסקו בכך רבות והכללים הגורפים מועברים במסורת ישראל לדורותיה.
זרמים אלו מאמינים כי כתבים אלו - ספרות ההלכה - מחייבים גם בימינו, אם כי במידות שונות.
הפונדמנטליזם האסלמי, שהתחזק משלהי שנות ה-70 של המאה ה-20 ואילך, דבק בקוראן ותובע מהמדינה לאמץ את חוק השריעה.
דוגמה להשפעת הפונדמטליזם המוסלמי הם תנועות הסלפיות דוגמת המדינה האסלאמית והאחים המוסלמים שהולידו מתוכם את הג'יהאד הסלפי דוגמת חמאס זרם קיצוני שאינו סוטה מכתבי הקודש ואלים כלפי אלו שכן.
פונדמנטליזם בודהיסטי נחשב לנדיר וחריג יחסית ביחס לדתות אחרות בשל התמקדות הבודהיזם בקידום הרוחני של הפרט יותר מאשר במשמעות המקורית של כתבים ואמרות של מנהיגים דתיים היסטוריים.
אולם קימות קבוצות נרחבות שמונהגות על ידי נזירים, אשר ניתן להגדירן כפונדמנטליסטיות בהגדרה המושאלת של המושג כקנאות דתית.
הפונדמנטליזם הבודהיסטי מתמקד בין היתר בפעילות (לעיתים אלימה) כנגד קבוצות דתיות ואתניות אחרות.
אחת הדוגמאות לכך היא מיאנמר, בה נזירים בודהיסטים פופולריים מטיפים כנגד האוכלוסייה המוסלמית במדינה ומעודדים את המתיחות הדתית-אתנית במדינה, מה שהוביל ב-2013 לפרעות של בודהיסטים בעמי הרוהינגיה והקמן המוסלמים במדינה.
פרעות אלו אף התפתחו החל מ-2016 לרדיפה ודיכוי מטעם השלטון.
כמו כן, נזירים בודהיסטים רבים במיאנמר מביעים את התנגדותם למנהיגים ליברלים מדי לטעמם, כמו אונג סן סו צ'י.
קיימות תנועות פוליטיות בעולם שנהוג לכנותן כפונדמנטליסטיות, ששואפות ליצור סדר חברתי חדש המבוסס על מקורות הדת אך מבלי לשלול את צביונן של מדינות הלאום.
פוֹנְדִי (Fondi) היא עיר קטנה בנפת לאטינה במחוז לאציו באיטליה, השוכנת במחצית הדרך בין רומא ונאפולי.
העיר קיימת מעל 1000 שנים.
לפני בניית האוטוסטרדה שבין רומא לדרום איטליה בסוף שנות החמישים של המאה העשרים הייתה פונדי נקודה חשובה בויה אפיה, המקשרת בין רומא וברינדיזי, נמל היציאה והכניסה המקשר בין רומא ויוון על הים האדריאטי.
פונדקאות היא נשיאת עובר על ידי אשה עד לידתו של התינוק, לשם מסירתו לאחר הלידה להורים מיועדים.
קיימים שני סוגים של פונדקאות: הסוג האחד, "פונדקאות מלאה", בו תורמת האישה הנושאת תהליך הריוני בלבד, והעובר מועבר לרחמה בתחליפאות (תהליך IVF) והסוג השני, "פונדקאות חלקית", בו תורמת האשה תהליך הריוני וביצית משלה אשר מופרית בזרע, כך שהאם הפונדקאית היא גם האם הגנטית.
פונדקאות מלאה היא פחות מורכבת ומעוררת מחלוקת מבחינה פילוסופית ומשפטית מאשר פונדקאות חלקית, בה התינוק נמסר מחזקת האם הגנטית ולא אליה.
יש הרואים בפונדקאות סוג של אימוץ, ויש הסוברים כי מדובר בסחר באיברים, שעבוד נשים וסחר בתינוקות.
במרבית מדינות העולם קיימים חוקים והגבלות על הפונדקאות ולהסדרת תוצאותיה.
מבין מדינות אלו, במרביתן נאסרה פונדקאות תמורת רווח כספי של האם הנושאת את הילד, והותרה פונדקאות אלטרואיסטית בלבד.
בחלק מהמדינות, גם כאלה בהן הפונדקאות מותרת, החקיקה והאכיפה בנושא אינן עקביות, ונוצר פתח למקרים משפטיים סבוכים.
"פונדקאות מלאה" או "פונדקאות הריונית" (Gestational surrogacy) היא נשיאת עובר על ידי אישה - הפונדקאית, אשר נוצר מביצית שאינה שלה, אלא ביצית של האם המיועדת או של תורמת אלמונית.
תרומת ביציות נעשית בשל סיבות שונות.
נשים שואבות ביציות בטיפולי פוריות, וחלק מהן מועבר בהסכמה לתרומה, וכן, נשים שיש באפשרותן לתרום ביציות, אך אינן יכולות להרות.
השרשת העובר מתבצעת על ידי הפריה חוץ גופית ("הפריית מבחנה").
פונדקאות זו הותרה בישראל במגבלות שהגדיר המחוקק הישראלי.
"פונדקאות חלקית" או "פונדקאות מסורתית" (Traditional surrogacy), היא הפריית האישה, בדרך כלל באמצעות הזרעה מלאכותית, על ידי גבר, שהילוד יימסר לו על פי הסכם מראש.
בהסכם זה, האישה מוותרת מראש על פרי בטנה, תמורת תשלום או בהתנדבות.
בספרות המחקר העברית היא נקראת גם תחליפאות, והאישה נקראת: "אם תחליפית".
הסיבות בגינן מבקשים זוגות ויחידים להיעזר בשירותיה של פונדקאית הן מגוונות.
האחת, הסיבה הרפואית (גופנית או נפשית), כגון: נשים ללא רחם, שחלות או ביציות, נשים שהריון עלול לסכן באופן משמעותי את בריאותן, נשים שסבלו מהפלות חוזרות; וגם נשים שחוו טיפולי פוריות כושלים רבים מופנות לטיפול בעזרת פונדקאות.
השנייה, היעדר בת זוג, כגון אצל זוגות גברים חד-מיניים.
יתרונותיה של הפונדקאות עבור משפחה שמתקשה להביא תינוק לעולם, הם ראשית בכך שהיא אפשרות חילופית לאימוץ, אשר לא מאפשר להורה לגדל את הילד מיומו הראשון.
בנוסף, בפונדקאות לפחות אחד מבני הזוג הוא הורה ביולוגי לילד.
חסרונותיה של הפונדקאות עבור המשפחה המתקשה להביא תינוק לעולם הם, בין השאר, סיכונים לבריאות הנפשית והגופנית במהלך ההריון, התלות באישה זרה (הפונדקאית), במוכנותה להרות, ובסיכון כי האשה ההרה תתחרט על הפונדקאות ותסרב למסור את הרך הילוד, כפי שהוסכם עמה.
הפונדקאות והסדר הפונדקאות הם תהליכים שלהם משמעויות מוסריות מורכבות.
הפונדקאית עוברת תהליכים רפואיים מורכבים ומסכני בריאות, בהם: הריון, הפריה חוץ גופית, וטיפולים הורמונליים.
כמו כן, בחלק מהסכמי הפונדקאות הפונדקאית מוותרת על מרכיבים מחירותה, בהסכימה לפיקוח קפדני על אורחות חייה במהלך ההריון, ולעיתים אף להעתקת מגוריה למרפאה מיוחדת למשך תקופת ההריון.
בסופו של התהליך היא מוסרת את היילוד להורים המיועדים, במהלך שבנסיבות אחרות, וללא הסדרה חוקית מיוחדת, היה נאסר בשל סחר בתינוקות.
היבטים אלו הביאו מדינות שונות ברחבי העולם לאסור על הליכי פונדקאות בשטחם ועמדו ברקע ליוזמה ישראלית להגברת המודעות בתהליכי הפונדקאות ולביצועם באופן אתי.
מנגד, נטען כי אין להתייחס להליך הפונדקאות ככזה אשר מטיבו ומטבעו מוביל לניצול של פונדקאיות, ושככל שמתקיימים מנגנונים השומרים על רצונן החופשי של הפונדקאיות לא ניתן להתייחס בביטול לרצון זה, משום שבכך למעשה נשללת חירותן של הפונדקאיות.
בכל הנוגע לפונדקאות לשם רווח, כך נכתב בדו"ח שהוגש לוועדה לקידום מעמד האשה בכנסת:
הפונדקאות מעוררת גם שאלות מוסריות הנוגעות לסיכון הפיזי והנפשי של הפונדקאית, במיוחד כאשר מדובר בנשים ממעמד מוחלש הנכנסות להליך מתוך צורך כלכלי.
הביקורת כוללת טענות על החפצה של גוף האישה, שליטה באורח חייה במהלך ההיריון והיעדר מעורבות בהחלטות רפואיות.
בנוסף, יש חשש לפגיעה נפשית עקב הפרידה מהתינוק, ולחוסר תמיכה רגשית מספקת.
מבקרים מצביעים גם על היעדר נתונים רשמיים על מצבן של הפונדקאיות, וטוענים שהשיח הציבורי מושפע מאינטרסים כלכליים.
מנגד, תומכים מדגישים את זכות האישה על גופה ואת תרומתה להגשמת הורות עבור אחרים, במיוחד כאשר נשמר רצונה החופשי.
מכלולי הדעות שהושמעו הביאו מדינות ברחבי העולם לחוקק חוקים ותקנות המסדירים את הנושא בצורות שונות.
במדינות רבות פונדקאות אסורה לחלוטין.
במדינות אחרות היא מותרת, אך במגבלות שונות.
בבריטניה ובקנדה, לדוגמה, אסור לפרסם שירותי פונדקאות, ואסור לקבל שכר תמורתם, אם כי החוק מתיר כיסוי הוצאות, מבלי לפרט סכומים.
כמו כן גם במדינת ישראל, פונדקאות מותרת בחוק כמעשה התנדבותי בלבד.
עם זאת, האם הנושאת זכאית לסכום כיסוי הוצאות ופיצוי עבור האשפוז, הבדיקות ושאר ההוצאות הנלוות להריון וללידה.
הסכום הסטנדרטי לתשלום פיצוי עבור פונדקאות אינו קבוע בחוק, אלא מוגדר כ'כל פיצוי סביר'.
הסכום המדויק שמקבלת הפונדקאית צריך להיכתב מראש בהסכם בינה לבין ההורים המיועדים, ובנוסף צריך לעבור אישור בוועדת האישורים של משרד הבריאות.
התשלום המקובל עבור פונדקאות בישראל בשנת 2020 עומד על כ-165,000 ש"ח.
בארצות הברית מעמדה של הפונדקאות משתנה ממדינה למדינה.
בכמה מדינות החוק אינו מכיר בפונדקאות, ובאחרות היא מוגבלת לזוגות נשואים בלבד, או שיש מגבלה על גובה הסכום שמותר לשלם לפונדקאית.
המדינות שבהן חוקי הפונדקאות ליברליים ביותר הן אילינוי וקליפורניה, המתירות פונדקאות גם להורים מיועדים שאינם תושבי המדינה, וגם ליחידים, זוגות חד-מיניים או זוגות שאינם נשואים.
בקליפורניה ניתן לקבל צו הורות עוד טרם הלידה, כך ששמותיהם של ההורים המיועדים (גם מאותו המין) נרשמים בתעודת הלידה, ללא צורך באימוץ.
באילינוי הצו ניתן לאחר הלידה, ורק במקרה של פונדקאות הריונית.
משפט הפונדקאות הראשון, ככל הנראה, התקיים בשנת 1986 בארצות הברית סביב פרשת התינוקת Baby M בעקבות סירובה של אמהּ הביולוגית מרי בת' וייטהד ששימשה גם כפונדקאית, למסור את התינוקת שנולדה לבני הזוג שטרן למרות ההסכם שנחתם ביניהם.
המשפט הוכרע לטובת בני הזוג המאמצים.
נכון ל-2013 פונדקאות תמורת רווח חוקית במדינות הבאות בלבד: מספר מדינות בארצות הברית, תאילנד, רוסיה, אוקראינה וגאורגיה.
מכל מקום, גם במדינות שבהן מותרת רק פונדקאות בהתנדבות, הפונדקאית רשאית לקבל החזר הוצאות.
במקומות בהם הפונדקאות מותרת, נפתחו סוכנויות רבות המתווכות בין נשים המוכנות לבצע פונדקאות, לבין זוגות או יחידים, המעוניינים להביא ילדים לעולם בדרך זו.
סוכנויות אלו ממיינות את הפונים, מסייעות בסידורים המשפטיים והרפואיים, ומספקות תמיכה וייעוץ פסיכולוגי.
לסוכנויות תעריפון להליך פונדקאות ולשירותים נוספים הנלווים אליה.
הסדרי הפונדקאות במדינות השונות מנסים להתמודד עם עקרונות מוסר מוסכמים, שעלולים להיות מופרים במשך תהליך הפונדקאות, וכן גלום בהם המאמץ לאזן בין זכויות האישה הפונדקאית ובין זכויות ההורים המסתייעים בפונדקאות.
גם ההלכה היהודית נדרשה לנושא.
פוסקי הלכה והמעיינים בה עסקו בהיבטים הלכתיים של סוגיות "תחילת החיים" במקביל להתפתחויות הטכנולוגיות ולאפשרויות הפריון החדשות שהופיעו בעטיין.
הדיון ההלכתי, בנושאי הפריה מלאכותית לשלביה, התנהל בטרם לדיון בשאלות הנוגעות לפונדקאות, ופסקי ההלכה שניתנו לגבי היבטים הלכתיים של הפריה חוץ-גופית מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, הובאו אל הדיון ההלכתי בשאלות הנוגעות לפונדקאות המלאה, שעל פי רוב פוסקי ההלכה מותרת בתנאים מגבילים.
כן עסקו הפוסקים בשאלה האם ישנם מקרים בהם הפונדקאות כרוכה באיסורים.
מותר לגבר להשתמש בשירותי פונדקאות, אך יש הסבורים שאסור לאישה נשואה להיות אם פונדקאית לביצית שהופרתה בזרעו של גבר זר.
יש פוסקי ההלכה שפסקו שאמו של התינוק היא האם היולדת, או הפונדקאית, יש שפסקו שהיא האם הגנטית, ויש שנסתפקו בשאלה זו, או שהעלו את האפשרות ששתיהן נחשבות לאמהות.
פונדקאות מלאה המוסדרת על פי החוק כוללת, בדרך כלל, הסכם כתוב בין הפונדקאית, לבין היחיד או הזוג שעתידים לקבל את התינוק לרשותם.
אופי ההסכם ותוכנו משתנים ממקרה למקרה וממדינה למדינה.
בישראל ההסכם מחייב, אך תקף רק לאחר אישור ועדה ממשלתית מיוחדת.
בהסכם זה, מוותרת הפונדקאית על האחריות ההורית על היילוד, ומעבירה אותה לצד החתום על ההסכם.
בתחילת 1991, בעקבות עתירה של בני זוג שלא איפשרו להם פונדקאות, מונתה ועדה ציבורית - ועדת אלוני - על ידי שר המשפטים, לבדיקת נושא ההפריה החוץ גופית והשלכותיה.
הוועדה המליצה לא לאסור על פונדקאות, אך גם לא להתיר אותה ללא מגבלות, ולבחון כל מקרה לגופו.
על הזוג לעבור בחינה פסיכולוגית וייעוץ, וגם האישה הנושאת צריכה להיות כשירה לכך, נפשית וגופנית.
בעקבות המלצות הוועדה נחקק ב-1996 חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד), התשנ"ו-1996 המסדיר עריכה ומימוש של הסכם לנשיאת עוברים, בין איש ואישה שהם בני זוג, בגירים, תושבי ישראל, שהם ההורים המיועדים, לבין האם הנושאת, שהיא בגירה תושבת ישראל, שאינה נשואה.
הדרישה שהאם הנושאת תהיה לא נשואה באה למנוע חשש ממזרות, אך ועדה רשאית לאשר התקשרות עם אם נושאת שהיא אישה נשואה, אם הוכח להנחת דעתה כי לא עלה בידי ההורים המיועדים, במאמץ סביר, להתקשר בהסכם לנשיאת עוברים עם אם נושאת שאינה נשואה.
החוק דרש שההורים המיועדים יהיו איש ואישה שהם בני זוג.
בתחילה לא הוסדרו בחוק אלו הורים מיועדים רשאים לבצע הליך פונדקאות, ועדת האישורים של משרד הבריאות סברה שהחוק נועד לסייע דווקא לזוגות חשוכי ילדים.
ביולי 2011, קבע בג"ץ שזוגות רשאים להביא ילד לעולם באמצעות אם פונדקאית, בלי להתחשב במספר הילדים שיש להם.
ב-2018 תיקנה הכנסת את החוק וקבעה שבני זוג, או אם יחידנית, אינם רשאים לבצע הליך פונדקאות אם יש להם 3 ילדים.
חוק עבודת נשים, המקנה זכויות שונות הקשורות בהורות, מקנה זכויות אלה, ובהן הזכות לחופשת לידה, גם להורים מיועדים.
על פי נתוני משרד הבריאות, בין השנים 1998 ל-2004 היו בממוצע 10 לידות בשנה בישראל כתוצאה מהליך פונדקאות.
בשנים 2005–2009 עלה ממוצע הלידות מפונדקאות לסביבות 29, ובשנים 2010–2017 היו בממוצע מעל 57 לידות במסגרת פונדקאות.
בסך הכל מונה משרד הבריאות עד שנת 2017 666 לידות בפונדקאות.
70% מהנשים הפונדקאיות היו מעל גיל 30. מבחינת מצבן המשפחתי, 65% מהנשים היו נשואות, ו-35% גרושות או רווקות.
בתחילת המאה ה-21 גדל מספר הישראלים, הפונים לשירותי פונדקאות במדינות זרות, במיוחד בהודו, תאילנד, ארצות הברית וגיאורגיה.
חלק מהפונים לפונדקאות מחוץ לישראל מנועים מקיום הליכי פונדקאות בישראל, בהם גברים ונשים יחידים וזוגות חד-מיניים.
כמו כן, הליכי פונדקאות בחוץ לארץ לעיתים זולים באופן משמעותי.
על פי נוהל של משרד הפנים, מדינת ישראל אינה מכירה באופן אוטומטי ברישום ההורות במדינה שבה התבצעה הפונדקאות, אלא דורשת מההורים המסתייעים בפונדקאית להגיש תביעה להצהרה על הורות בבית המשפט לענייני משפחה, במסגרתה מתבצעת בדיקת רקמות לצורך הוכחת התאמה גנטית בין ההורים הנטענים ליילוד.
במסגרת הליכים אלו, המדינה עומדת על כך שהיילוד לא יוכנס לישראל עד לקבלת הצהרת הורות מבית המשפט.
פונדקאות מחוץ לישראל שבה כמעט ואין פונדקאיות יהודיות, בעייתית להורים המעוניינים שילדם יהיה יהודי על-פי ההלכה, אך אינם עומדים בדרישות של גיור קטנים, מכיוון שלפחות על פי חלק מהדעות ילד לאם פונדקאית שאינה יהודיה, אינו נחשב ליהודי.
על רקע הקשיים בפונדקאות מחוץ לישראל עולות דרישות לשינוי החוק והרחבת הסדר הפונדקאות בארץ.
לאחר פנייה לבג"ץ, משרד הבריאות הודיע על הקמת ועדה נוספת לבחינת הנושא.
בינואר 2022 עודכן החוק הישראלי המסדיר פונדקאות (חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד), תשנ"ו-1996) כך שהוא מתיר לזוגות מאותו המין לעבור תהליך של פונדקאות.
עד לתיקון החוק, זוגות רבים מאותו המין, במיוחד של גברים, יכלו לעבור הליכי פונדקאות רק מחוץ לישראל (לרוב בארצות הברית ובהודו) תהליך הנחשב ליקר במיוחד ומסובך מבחינה פרוצדורלית.
במהלך השביתה, שחפפה לצום תשעה באב שחל באותו היום, האגודה למען הלהט"ב בישראל הכריזה על שביתה כללית וקראה לחברי הקהילה הלהט"בית להיעדר ממקום עבודתם ולקחת חלק בפעילויות המחאה.
ב־31 באוקטובר 2018 ראש הממשלה בנימין נתניהו הצהיר כי הוא תומך בזכותם של זוגות להט"בים לפונדקאות, אך אמר כי אין את הרוב הדרוש לכך בקואליציה.
במאי 2021, השיק שר העבודה והרווחה איציק שמולי עם המוסד לביטוח לאומי והאגודה למען הלהט"ב, תוכנית סיוע מיוחדת להנגשת מידע לחברי הקהילה הלהט"בית, בנושא הקמת משפחה, הסיוע שתעניק המדינה בהליכים המשפטיים, והסיוע הכספי שיינתן בהתאם למצב הסוציו-אקונומי של הפונים, ולקריטריונים שיקבעו.
ב-11 ביולי 2021, בג"ץ פסק כי תיקון חוק הפונדקאות שנחקק ב-2018, שמפלה זוגות חד-מיניים וגברים יחדניים המעוניינים בהליך פונדקאות, יתוקן בהוראת בג"ץ, וייכנס לתוקפו תוך חצי שנה.
התיקון ייכנס לתוקפו ב-11 בינואר 2022.
פונגינאים (שם מדעי: Ponginae; בעבר היו קרויים "פונגידים") היא תת-משפחה במשפחת הומינידיים אשר כיום מכילה רק סוג אחד שאינו נכחד - אורנגאוטן (Pongo) בו 3 מינים, שלושתם מצויים בסכנת הכחדה גדולה בטבע.
מינים אלה נחשבים לפרימיטיבים ביותר מבני משפחת ההומינידיים והם מותאמים לחיים בין העצים.
מוצאם החל מהמיוקן והם חיים אך ורק בדרומה של יבשת אסיה, שונים בכך מכל שאר קופי האדם למעט הגיבונים.
כיום הם מהקטנים שבקופי האדם אך בעבר היה ביניהם מין ענקי - הגיגנטופיתקוס שהיה גדול מכל פרימט מודרני והגיע לגובה של 3 מטרים ולמשקל 500 ק"ג בקירוב.
מין אורנגאוטן בורנאי (Pongo pygmaeus)
מין אורנגאוטן סומטרי (Pongo abelii)
מין אורנגאוטן טפנולי (Pongo tapanuliensis)
סוג גיגנטופיתקוס (Gigantopithecus) - נכחד
סוג סיוופיתקוס (Sivapithecus) - נכחד
סוג לופנגפיתקוס (Lufengpithecus) - נכחד
סוג רמפיתקוס (Ramapithecus) - נכחד
פוֹנְדוּ הוא מאכל שווייצרי המורכב לרוב מגבינה מותכת, הנאכל בצורה שיתופית על ידי קבוצת אנשים.
הפונדו נחשב למאכל הלאומי של הקנטונים דוברי הצרפתית של שווייץ, ומסמל את המטבח השווייצרי.
הסועדים טובלים מאכלים בסיר שבו יש נוזל חם באמצעות מזלגות ארוכים.
מתחת הסיר מונח מתקן חימום (לרוב החימום מתבצע באמצעות נר או פתילייה כוהלית).
סיר החימום מכונה "קאקלון" ("caquelon") ומתקן החימום "רשו" ("rechaud").
סוג הפונדו הידוע והנפוץ ביותר הוא פונדו גבינה, בו מתיכים בסיר גבינה והסועדים טובלים בגבינה קוביות לחם יבש.
סוגי פונדו אחרים כוללים טבילת קוביות בשר בשמן רותח לטיגונם.
מקורו של מאכל זה בהיותו מאכל חסכוני המאפשר שימוש בלחם או גבינות שהתייבשו.
בשנות ה-70 הפך הפונדו למאכל פופולרי בארצות הברית, ובשנות ה-80 הפך למקובל בישראל.
סביב אכילת הפונדו התפתחו מנהגים חברתיים שונים, ההופכים את אכילת הפונדו לאירוע חברתי.
לפי אחד המנהגים, אם נופל המאכל הנטבל ממזלגו של אחד הסועדים אל תוך סיר הפונדו, עליו לשלם עבור שאר הסועדים, או לקנות משקאות לשאר הסועדים.
לפי מנהג אחר, במקרה כזה עליו לנשק את הסועדת שיושבת מולו.
כמו כן התפתחו מנהגי נימוס הקשורים להיות מאכל זה מאכל שיתופי, כך למשל לא מקובל לטבול פעמיים את המאכל בתוך הסיר לאחר שנגסו ממנו פעם אחת.
מקורו של פונדו הגבינה הראשון בציריך שבשווייץ, בשנת 1699. קיימות גרסאות רבות של מאכל זה, הכוללות תערובות שונות של גבינה, יין ותבלינים.
יש המוסיפים למאכל קמח או קמח תפוחי אדמה על מנת לעבותו.
סוגי הגבינות כוללים לרוב גבינת גרוייר, אמנטל ושרין או רקלט לתערובות מוסף יין לבן יבש ומעט קירש.
מקורו של פונדו זה בשנת 1956 והוא הומצא על ידי השף קונארד אגלי במסעדתו בניו יורק.
קיימים שני סוגים של פונדו בשר:
פונדו שינוואז בו טובלים קוביות בשר בציר בשר.
פונדו זה מקורו במאכלים מהמטבח הסיני בו טובלים בשר בציר.
פונדו בורגיניון - בו טובלים קוביות בשר בסיר מלא שמן וחמאה.
גרסה של פונדו בורגיניון הוא הפונדו ברסאן (Fondue Bressane) בו נטבלים קוביות הבשר של הפונדו בשמנת ופירורי לחם קודם לטבילתם בשמן.
החל משנות ה-70 הפך פונדו השוקולד לקינוח פופולרי.
מקורו של קינוח זה בשנות ה-60 (ככל הנראה משנת 1964).
מאכל זה כולל טבילת פירות, פרוסות עוגה, מרשמלו או מאפים בסיר המכיל גנאש שוקולד ולרוב שמנת מתוקה.
פונדק הוא מבנה שבו יכולים עוברי דרכים ומטיילים לקבל מקום לינה ולצרוך מזון ומשקה.
לרוב מדובר בשהות קצרה של יום עד יומיים, בטרם ממשיכים השוהים בדרכם.
פונדקים היו מצויים באירופה כבר בתקופה הרומית, עם פיתוח מערכת הדרכים לפני כאלפיים שנה.
באירופה קיימים כיום פונדקים בני כמה מאות שנים.
בנוסף לסיפוק צורכי הנוסעים, פונדקים משמשים לעיתים קרובות כמקום בו התכנסה הקהילה וכבית מרזח.
כיום, פונדקים הם בדרך-כלל שילוב של אכסניה (או מלון) ומסעדה או מסבאה המגישה אלכוהול, אך נבדלים מהם בכך שהם מציעים גם פתרונות לינה.
בעבר, בנוסף לפתרונות לינה, הם כללו גם אורוות ומספוא לסוסים ולפרדות.
בספרים, בשירים ובסרטים הפונדק מוצג כמקום מעבר ומנוחה בין מסעות, ובסרטים על המערב הפרוע גם כמקום לעימותים.
הפונדקים נמצאים בעיקר בז'אנרים של פנטזיה והמערב הפרוע.
בסרטי וספרי המערב הפרוע יש חלק גדול למשחק הפוקר באווירת הפונדק.
בספר עלובי החיים מאת ויקטור הוגו בעל פונדק רמאי ופושע בשם ת'נרדייה הוא בעל תפקיד מרכזי בעלילה.
בשירו של הזמר הישראלי בני ברמן "בפונדק קטן", מקום ההתרחשות - הפונדק - מהווה את עיקר תוכנו של השיר.
מילות הבית הראשון של השיר, שכתב אהרן שבתאי, הן:
פונדקים הוקמו בארץ ישראל למען צליינים, על ידי אנשי הדת.
לדוגמה, רבאט אל-מנצורי הוקם ברובע המוסלמי עבור צליינים מוסלמים בידי עלאא' א-דין מושל ירושלים בשנת 1281. הפרנציסקנים הקימו במאה ה-17 פונדק ביפו, בעיקר עבור הצליינים הנוצרים שהגיעו לפסחא.
מגרש הרוסים הוא מתחם שהוקם על ידי הצאר הרוסי ב-1860 להמוני הצליינים הרוסים שגדשו את ירושלים עם ההנחות של המשטר העותמאני כלפי יהודים ונוצרים.
פונדקים נבנו גם עבור עולי הרגל היהודים והבאים למות ולהיקבר בארץ, שנהגו לעבור ב"טיולי קברים" ברחבי הארץ, ובעיקר בערי הקודש טבריה, צפת וירושלים, וכן ביפו, השער הימי לבאים ארצה.
בשלהי המאה ה-19 הוקמו רשתות דרכים ולאורכם פונדקים 'חאן' או "אורחנים" כפי שכונו בקרב דוברי העברית המעטים.
האורחנים הוקמו לצורך מנוחה וגביית מסי דרך.
חלק מפונדקים אלו נוהלו בידי יהודים, כמו חאן באב אל ואד (שער הגיא).
עם התגברות העלייה היהודית, ותחילת שיבת ציון, הוקמו מלונות ופונדקים שונים בידי יהודים ביפו, בירושלים העתיקה, ובמקומות נוספים.
חלק מהמושבות הראשונות החלו את דרכם דווקא באורחנים שהוסבו למגורים קבועים או שימושים אחרים והפכו לחלק מרכזי ביישובי קבע.
במאה ה-21 משמש המושג 'פונדק' בשפה העברית כתחליף לשם 'מסעדה' או 'סטקיה' בשמם של בתי אוכל רבים, למרות שהם אינם מציעים אפשרויות לינה.
לדוגמה: פונדק אלביס (נווה אילן), פונדק אסא (לטרון), פונדק האש (עין העמק), פונדק נאות סמדר (בדרך לאילת), פונדק עין כרם (ירושלים) ופונדק קרוואן באבו גוש.
הפונדאקו דיי טורקי (באיטלקית: Fondaco dei Turchi, בוונטית: Fontego dei Turchi - "אכסניית הטורקים") הוא ארמון הבנוי בסגנון ביזנטי הממוקם על גדת התעלה הגדולה בוונציה שבאיטליה.
המבנה הוקם במחצית הראשונה של המאה ה-13 על ידי ג'אקומו פאלמייר, גולה מפזארו.
בשנת 1381 רכשה הרפובליקה של ונציה את המבנה והשתמשה בו כמבנה אירוח.
בין היתר התארח במבנה קיסר האימפריה הביזנטית ג'ובאני פאלאולוגו בשנת 1438.
החל מראשית המאה ה-17 ועד שנת 1838 שימש המבנה כבית מגורים, וכאתר מחסנים ושוק עבור סוחריה הטורקיים של ונציה.
המבנה היווה למעשה גטו טורקי, ורפובליקת ונציה הטילה הגבלות על הסוחרים אשר נאסר עליהם לעזוב את המבנה בחלק משעות היום.
בשנת 1797, עם כיבוש רפובליקת ונציה על ידי נפוליאון בונפרטה, בוטלו ההגבלות, אולם הסוחרים המשיכו להתגורר ולהשתמש במבנה עד שנת 1838.
בשל הירידה בהיקף המסחר במהלך המאה ה-19 לא תוחזק המבנה ומצבו התדרדר.
בין השנים 1860–1880 נערך שיקום מקיף של המבנה (אשר בפועל כמעט נבנה מחדש).
בין השינויים שנעשו במבנה, במהלך השיקום השנוי במחלוקת, ניתן למנות את בניית המגדלים משני צידי המבנה.
בין השנים 1890–1923 שימש המבנה כמשכנו של מוזיאון קורר.
כיום המבנה מכיל את המוזיאון להיסטוריה של הטבע של העיר ונציה, ומציג מאובנים, פוחלצים של בעלי חיים, צמחייה, וכן אקווריום.
הפונדאקו דיי טדסקי (באיטלקית: Fondaco dei Tedeschi, בוונטית: Fontego dei Tedeschi - "פונטגו דיי טדסקי" - אכסניית הגרמנים) הוא ארמון הממוקם על גדת התעלה הגדולה, בסמוך לגשר ריאלטו בוונציה שבאיטליה.
הארמון שימש כבית המגורים ומרכז המסחר של אוכלוסיית הסוחרים הגרמניים שסחרו עם ונציה.
המבנה הראשון באתר הוקם בשנת 1228, אולם לאחר שנהרס בשריפה נבנה מחדש בין השנים 1505–1508. לאחר שיקומו עוטרה חזית המבנה הפונה לעבר התעלה הגדולה בציורי קיר (פרסקאות) מעשה ידי טיציאן וג'ורג'ונה.
ציורים אלה לא שרדו בשל סמיכות המבנה לים ופגעי מזג האוויר.
המבנה בנוי בסגנון הרנסאנס האיטלקי.
בדומה לפונדאקו דיי טורקי, גם מבנה זה שימש למעשה כגטו של הסוחרים הגרמניים - מרביתם מנירנברג, אאוגסבורג ויודנבורג.
הסוחרים התגוררו במבנה שכלל חדרי מגורים, מחסני סחורות, ושוק עבורם, והורשו, בהתאם לחוקי הרפובליקה של ונציה, לעזוב את המבנה בשעות מסוימות בלבד.
המבנה שימש את הסוחרים הגרמניים מאז הקמת המבנה במאה ה-13 ועד כיבוש העיר על ידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1797. הסוחרים התפללו בכנסייה הסמוכה - סן ברתולומאו.
מאז ראשית המאה ה-20 משמש המבנה את רשות הדואר האיטלקית (הפוסטה איטליאנה) כסניף הדואר המרכזי של העיר.
פונדק הרוחות הוא מחזה דרמטי-פנטסטי מאת נתן אלתרמן.
"פונדק הרוחות" היא דרמה פנטסטית ארס-פואטית ולדעת החוקרים אף אוטוביוגרפית.
זהו סיפורם של המוזיקאי חננאל ואהובתו נעמי.
המחזה נפתח בתמונה בה חננאל בוער בתשוקתו להגשים את עצמו וקם באמצע הלילה להימלט מנעמי.
נעמי מתעוררת ומסכימה להקריב את עצמה לטובת הקריירה של חננאל.
הם נפרדים ומתחייבים להיפגש כעבור שתים עשרה שנה באותו מקום ובאותה שעה בדיוק.
נעמי מוכרת את עצמה לשפחה לבן החלפן המאוהב בה, בעוד חננאל יוצא אל העולם.
הוא "מוכר" את עצמו למלאך המוות, המופיע גם בדמות פושט היד והאמרגן (אימפרסריו), כדי למנוע ממנו להמית את נעמי - וכנראה גם בתמורה להצלחה האמנותית הצפויה לו (בדומה ל"פאוסט" של גתה).
הסיפור עוקב אחר קורותיהם: התעללות בן החלפן ואביו בנעמי, הצלחתו המטאורית של חננאל והתפתחות הרומן בינו לבין הפונדקית.
תוך כדי כך, מוצגות דמויות שונות המייצגות את הרעיונות הארספואטיים של המחזאי, בהן: בעל תיבת הנגינה המייצג את האמנות העממית והרוחות שבאמצעותן המחזאי מלגלג על מבקרי התרבות.
המחזה מסתיים בשתי תמונות סוריאליסטיות של פגישות בין חננאל לנעמי.
הראשונה מתרחשת כעבור שתים עשרה שנה, ובסופה מלאך המוות לוקח את נעמי.
השנייה מתרחשת כעבור שנים, כאשר חננאל הזקן, שתהילתו חלפה מזמן, פוגש את רוחה של נעמי ומסכם את חייו בנימה טראגית.
בעל תיבת זמרה עם תוכי ועם קוף
"פונדק הרוחות" הוא המחזה הראשון באורך מלא שכתב אלתרמן.
הוא נמסר לתיאטרון הקאמרי בסתיו 1959, אך הצגת הבכורה התקיימה רק כעבור שלוש שנים, ב-29 בדצמבר 1962, בבימויו של גרשון פלוטקין, עם תפאורה של אריה נבון ומוזיקה של גארי ברתיני.
חנה מרון - בתפקיד הפונדקית
עודד קוטלר - בתפקיד בנו של החלפן
יוסף ידין - בתפקיד חננאל
זלמן לביוש - בתפקיד פושט היד
נינט דינר - בתפקיד נעמי
אברהם בן-יוסף - בתפקיד בעל תיבת זמרה עם תוכי ועם קוף
הרוחות בפונדק: יהודה פוקס, דני ליטאי, נתן כוגן, צדוק צרפתי, אורי לוי, ניסן יתיר, אסתר גרינברג וטניה פרס
הדודאים - בני אמדורסקי וישראל גוריון השתתפו בשירה.
בשנת 1962 פורסם המחזה בספר "פונדק הרוחות: מחזה בשלוש מערכות" בהוצאת עמיקם.
מאז הועלה המחזה לעיתים קרובות על ידי בתי ספר למשחק ובתיאטרון שוליים.
ב-1985 הועלתה גרסה קמראית של המחזה עם שלושה משתתפים בסמינר הקיבוצים, עם עיצוב תנועה של נאוה צוקרמן.
ב-2001 המלחין משה זורמן יצר אופרה על פי "פונדק הרוחות", עם לברית שכתב אבי מלכה, שהועלתה במסגרת פסטיבל תל אביב.
גרסה מורחבת של האופרה הועלתה בשנת 2010.
ב-2007 הועלה על ידי החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב המחזה "לפעמים", עיבוד של דרור ויידמן ל"פונדק הרוחות".
"לפעמים" הועלה שנית ב-2010 ב"צוותא" בשיתוף עם תיאטרון "נוצר" ותיאטרון "אתגר".
ב-2011 העלו אותו בוגרי שנה ג' בסטודיו למשחק ניסן נתיב, בבימויו של יובל זמיר.
ב-2018 שבה ההצגה לתיאטרון הממסדי, כשעלתה בעיבוד מחודש בתיאטרון החאן בבימויה של שיר גולדברג.
פונלדפארק (בהולנדית: Vondelpark) הוא פארק בגודל של כחצי קילומטר רבוע הממוקם ברובע דרום מזרח בעיר אמסטרדם.
הפארק נפתח לציבור בשנת 1865 בשם 'הפארק החדש' (Nieuwe Park), בהמשך שונה שמו לפונדל על שם הסופר מהמאה ה-17 יוסט ואן דן פונדל.
לאורך הפארק ישנם מספר שבילים וגופי מים בין אזורים מיוערים ומדשאות רחבות, בנוסף ישנם מספר מסעדות ובתי קפה.
את הפארק פוקדים כעשרה מיליון מבקרים בשנה.
בשנת 1864 הוקמה "העמותה להקמת פארק לרכיבה והליכה" על ידי מספר תושבי העיר אמסטרדם.
העמותה רכשה שטחי אדמה וביצות בפאתי העיר במטרה להקים בהן את הפארק החדש, הם פנו לאדריכל יאן דוויד זוכר לסייע בתכנונו.
בשנת 1865 נפתח 'הפארק החדש' (Het Nieuwe Park) באופן חופשי לחברי העמותה ותמורת תשלום גם לכלל התושבים.
שנתיים לאחר פתיחתו הוקם בו פסל לזכר המשורר יוסט ואן דן פונדל בעיצובו של לויס רוייר, כתוצאה מכך זכה הפארק בכינוי הלא רשמי "הפארק של פונדל", עד שב-1880 שונה שמו הרשמי של הפארק לפונדלפארק.
בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20, עלויות התחזוקה של הפארק החלו לצמוח כתוצאה מהפופולריות הרבה שלו בקרב תושבי העיר.
בשנת 1953 העמותה מכרה את הפארק לעיריית אמסטרדם, כתוצאה מכך הפארק עבר שיפוץ במהלך שנות ה-50, האדריכל אחברט מוס החל בשיפוץ הפארק להקל על התחזוקה שלו כמו גם כדי שיהיה נגיש יותר לתושבי העיר.
במהלך שנות ה-60 וה-70, בתקופת "ילדי הפרחים", נודע הפארק כמקום שבו הכל אפשרי וכמעט הכל מותר.
במהלך שנות ה-90 מספר המבקרים בפארק גדל לכדי כעשרה מיליון בשנה, מה שהביא לשיפוץ נרחב נוסף שהתרחש במהלך שנות האלפיים והסתיים ב-2010. בשנת 1996 זכה הפארק להכרה כאתר מורשת לאומית (rijksmonument).
בית התה הכחול (Blauwe Theehuis): בית קפה ומסעדה עגולה שנבנתה בשנת 1937 בסגנון מודרניסטי.
פונדלינג (Vondeling): בר\מסעדה הצמודה לתיאטרון הפתוח.
בית החלב הגדול (Groot Melkhuis): בית קפה ומסעדה מרכזית בצפון הפארק.
גינת פונדל (Vondeltuin): בר מסעדה במרכז הפארק, סמוך לתיאטרון הפתוח.
במת התזמורת (Muziektent): מבנה עגול אשר שימש כבמת תזמורת, נבנה בשנת 1873.
גינת הוורדים: הוקמה בעיצוב דומה לגינות אנגליות מספר שנים לאחר פתיחת הפארק.
פסל יוסט ואן דן פונדל: הוקם שנתיים לאחר פתיחת הפארק והעניק לו את שמו.
פסל "הדג": פסל שעוצב על ידי פבלו פיקאסו בשנת 1965.
פונדק האושר השישי סרט קולנוע אמריקאי משנת 1958 המבוסס על ספרו של אלן בורגס "האישה הקטנה" שיצא לאור ב-1957 ומתאר את סיפורה האמיתי של גלדיס איילוורד (1902–1970) שפעלה בסין כמיסיונרית בתקופה הקשה של מלחמת סין–יפן השנייה.
צילומי החוץ נעשו בסנודוניה, בצפון ויילס.
הילדים והמבוגרים הסינים הובאו מליברפול, שם יש ריכוז גדול שלהם.
אינגריד ברגמן זכתה בפרס איגוד המבקרים הלאומי בארצות הברית בשנת 1958 בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
ביחד עם רוברט דונאט הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - דרמה לשנת 1958.
הסרט זכה במקום ראשון בפרס גלובוס הזהב בשנת 1959 בקטגוריית הסרט הטוב ביותר המקדם הבנה בין עמים.
איילוורד עצמה לא הייתה מרוצה מהסרט.
היא הייתה נמוכה, בעלת שיער שחור ודיבור קוקני ולא דמתה בכלל לדמותה של אינגריד ברגמן.
כן התנגדה לסצנות האהבה והנשיקות של ברגמן היות שבעצמה לא התנשקה עם גבר מעולם.
בסרט מלמדת ברגמן את הילדים לשיר את שיר הילדים האנגלי This Old Man והם שרים אותו בצעדה הארוכה והמסוכנת בעם בריחתם מהיפנים כדי להעלות את המורל.
גלדיס איילוורד (אינגריד ברגמן) מגיעה מליברפול למרכז המיסיון בלונדון ומבקשת לעבוד כמיסיונרית בסין אך נדחית בתואנה של "חוסר כישורים".
היא מתקבלת לעבודה כעוזרת בית אצל קשיש שעסק בעבר במחקר בסין.
היא חוסכת פרוטה לפרוטה וקונה כרטיס זול לרכבת הטרנס-סיבירית.
מעבידה נותן לה כתובת של מיסיונרית בסין.
לאחר מסע מייגע ומסוכן היא מגיעה לטיינג'ין ומשם, על גבי פרד לעיר יאנג צ'נג, שם היא פוגשת את המיסיונרית הקשישה מיס ג'יני לוסון.
היא עוזרת למיס לוסון לשפץ את המקום ולהפכו לפונדק בו יוכלו עוברי אורח לקבל קצת אוכל ובעת האכילה לשמוע סיפורים מהברית החדשה כמו על לידת ישו בבית לחם.
הפונדק נקרא "פונדק האושר השישי" כי לפי התרבות הסינית יש חמישה סוגי אושר: עושר, אריכות חיים, בריאות, מידות טובות, מוות שליו והאושר השישי לפי מיס לוסון - נתון להגדרתו הפרטית של כל אחד.
גלדיס מכירה את לין נאן (קורט יורגנס), קצין בצבא סין ובן תערובת מאם סינית ואב הולנדי.
הוא עוזר לה ומפגיש אותה עם המנדרין (המושל) של העיר (רוברט דונאט).
היא מתאקלמת במקום, לומדת סינית, הופכת לאזרחית סינית ומשנה את שמה לג'ין- איי (בסינית-אוהבת אנשים).
כאשר מיס לוסון מתה מקבלת גלדיס מכתב מהחברה המיסיונרית בלונדון לחזור לאנגליה היות שאין לה הכישורים הדרושים למיסיונריות אך היא מסרבת.
בעצתו של לין שמתחיל להתאהב בה, מסכים המנדרין להעסיק אותה בתשלום כמפקחת על יישום איסור כריכת רגליים בכפרי הסביבה.
היא מצליחה בתפקיד זה וכן מצליחה להרגיע מרד אסירים בבית הכלא על ידי שכנוע האסירים ושכנוע המנדרין להיטיב את תנאי האסירים.
היפנים מפציצים את העיר ומתחילים את הפלישה לצפון סין.
לין, כעת קולונל, נפגש עם ג'ין איי ומורה לה להתפנות במהירות כי היפנים עומדים להיכנס לעיר.
עליה להגיע לשיאן, שם מחכות להם משאיות שיפנו אותם.
הוא נושק לה ונותן לה את טבעתו.
עם ג'ין איי נמצאים מאה ילדים פליטים ועליה להעביר אותם דרומה ברגל דרך שטחים בשליטת היפנים.
היא נעזרת בלי, שהיה ראש המורדים בבית הכלא ועתה מחזיר לה טובה.
היות שהדרכים חסומות עליהם לעבור דרך ההרים.
הם נתונים להפצצות מהאוויר ועליהם להתחמק מפטרולים יפנים.
בעזרת לי הם מצליחים לחצות נהר כשהם אוחזים בחבל.
לי הולך לפני החבורה אך נתקל בפטרול יפני ונהרג.
לבסוף, לאחר מסע מפרך של שנים עשר ימים, הם מצליחים להגיע לשיאן לקול צהלותיהם של התושבים.
מנהל המיסיון בשיאן נפגש עם ג'ין איי והיא מזכירה לו כי בלונדון הוא אמר לה שאין לה כישורים.
פונדק ג'מייקה היא מיני-סדרת דרמה בריטית בת שלושה חלקים ששודרה לראשונה בערוץ BBC One בין 21 ל-23 באפריל 2014. את התסריט כתבה אמה פרוסט, והוא מבוסס על הרומן הגותי "פונדק ג'מייקה" מאת דפנה דה מוריאה.
"פונדק ג'מייקה" מתרחש בשנת 1821. הוא מספר את קורותיה של מרי ילן (ג'סיקה בראון פינדלי) שאחרי מות אמה עברה לגור עם דודתה פיישנס (ג'ואנה וולי) ובעלה.
כשהיא מגיעה לפונדק ג'מייקה, ביתם שבקורנוול, מרי מגלה שדודתה נמצאת תחת השפעתו של בעלה ג'וס מרלין (שון האריס).
מרי מגלה שבפונדק אין אורחים והוא משמש ל"סחר חופשי" שמנהל ג'וס.
היא נמשכת אל אחיו הצעיר של ג'וס, ג'ם מרלי (מתיו מקנולטי), שהוא גנב פשוט.
מרי פוגשת את פרנסיס דייווי (בן דניאלס), כומר הקהילה, ואת אחותו האנה (שירלי הנדרסון).
ג'סיקה בראון פינדלי – מרי ילן
מתיו מקנולטי – ג'ם מרלין
שון האריס – ג'וס מרלין
ג'ואן וולי – פיישנס מרלין
שירלי הנדרסון – האנה דייווי
בן דניאלס – פרנסיס דייווי
אנדרו סקרבורו – השופט באסט
דייוויד בק – תאום ראשון
דניאל בק – תאום שני
צילומי הסדרה החלו בספטמבר 2013 והם נערכו בקורנוול, יורקשייר וקאמבריה (קירקבי לונסדייל).
בתחילה הוחלט שהסדרה תצולם בצפון אירלנד.
אחר כך התקבל מימון מחברת Screen Yorkshire.
המיני-סדרה הוזמנה על ידי בן סטיבנסון ודני כהן מה-BBC.
פונדק ג'מייקה הוא מותחן פשע בריטי משנת 1939 בבימויו של אלפרד היצ'קוק עם צ'ארלס לוטון ומורין או'הרה בתפקידים הראשיים.
זה היה סרטו האחרון של היצ'קוק בבריטניה בטרם יצר לארצות הברית בהזמנתו של המפיק דייוויד או.
כן היה זה הסרט הראשון של מורין או'הרה בתפקיד ראשי.
אשתו של היצ'קוק, עלמה רוויל, השתתפה בכתיבת התסריט.
התסריט הוא עיבוד קולנועי המבוסס באופן חופשי על הרומן הגותי "פונדק ג'מייקה" מאת דפנה דה מוריאה משנת 1936. היא ביססה את העלילה סביב פונדק ג'מייקה שנמצא באזור בודמין מור (Bodmin Moor) במחוז קורנוול.
הבניין נבנה ב-1750 ושימש מבריחים ופושעים שעסקו בשוד ספינות שנתקעו על החוף.
ב-1983 הופקה סדרת טלוויזיה על פי הספר, וב-2014 הפיק ה-BBC סדרת טלוויזיה נוספת ששודרה בערוץ BBC One.
פונדק ג'מייקה משמש בסיס לחבורת פושעים ורוצחים המכוונים ספינות לסלעי חוף בקורנוול, הורגים את הצוות ושודדים את הסחורה.
למקום זה מגיעה אישה צעירה מאירלנד בשם מרי ילן (מורין או'הרה) שאימה מתה והיא בדרך לדודתה פשיינס הגרה בפונדק ג'מייקה.
הרכב מסרב מפחד לעצור ליד הפונדק ומביא אותה לארמונו של בעל האחוזה הקרוב בשם סיר המפרי (צ'ארלס לוטון).
המפרי מתרשם מיופיה, ומסכים לרכב אתה לפונדק ג'מייקה.
פשיינס מקבלת אותה ברצון, אבל בעלה ג'וס (לסלי בנקס) לא מרוצה מכך.
ג'וס הוא מנהיג של חבורת פושעים המכוונת ספינות לעלות על סלעים בחוף קורנוול, ואז הם רוצחים את כל הצוות ושודדים את הסחורה על הספינה.
לפושעים עבר פלילי והם רבים ביניהם לעיתים קרובות.
ג'וס מודיע כי יש גנב בתוכם.
לאחר חקירה הם מוצאים כסף רב אצל ג'יימס "ג'ם" טרירן (רוברט ניוטון).
הם מחליטים לתלותו על חבל.
מרי משקיפה על כל זה מחדרה בקומה העליונה וכאשר היא רואה שהפושעים יצאו מהחדר, היא חותכת את החבל ומשחררת את ג'ם.
שניהם נסים מהמקום, כשחבורת הפושעים רודפים אחריהם כדי לחסלם.
לאחר שהם מצליחים בקושי להיחלץ, הם מגיעים לביתו של סיר המפרי.
הם לא יודעים שהמפרי משתף פעולה עם הפושעים.
הוא נוהג להודיע להם על ספינה שעוברת במקום ושולח אותם לתפוס אותה.
הספינה מתרסקת לחוף המסולע לאחר שהם מכבים את אור המגדלור.
הם מעבירים את הסחורה הגנובה להמפרי והוא מאכסן אותה אצלו ומשלם לג'וס חלק קטן מהרווחים כדי שייחלק לחבורתו.
ג'ם מגלה להמפרי שהוא למעשה סוכן של השלטונות שהסתנן לחבורת הפושעים.
המפרי עושה עצמו לא מופתע וכולם נוסעים לפונדק ג'מייקה.
המפרי מודיע בחשאי לג'וס כי עליהם לשדוד בלילה ספינה נוספת על מנת שיוכל לממן את בריחתו לצרפת.
ג'וס והפושעים קושרים את ג'ם ואת המפרי יוצאים לחוף עם מרי.
מרי מצליחה למנוע את כיבוי המגדלור.
הספינה ניצלת והפושעים רוצים להרוג אותה, אך ג'וס שמעריך את אומץ ליבה מעלה אותה לעגלה ובורח אתה לאחר שנפצע קשה מיריות הפושעים.
בינתיים בפונדק "משתחרר" (לאחר שנקשר כאילו על ידי ג'וס על מנת לא לעורר חשד על הקשר ביניהם) המפרי מהכבלים ומבקש מפיישנס שתשמור על ג'ם.
ג'ם משכנע אותה שתשחרר אותו כדי למנוע שפיכות דמים.
היא משתכנעת והוא יוצא במהירות להזעיק חיילים.
ג'וס הפצוע מת בפונדק ומרי מנסה לגלות לדודתה על המפרי, אבל הוא מקדים אותה, הורג את פיישנס וחוטף את מרי על מנת לברוח אתה לצרפת.
הפושעים חוזרים לפונדק ונכבלים על ידי החיילים.
ג'ם והחיילים ממהרים לנמל שם התמקם המפרי עם מרי.
הם עולים על הספינה, אבל המפרי עולה אל ראש התורן ומתאבד בנפילה.
מרי ניצלת וג'ם מחבק אותה.
פונדק ג'מייקה היא מיני-סדרה בריטית משנת 1983, עיבוד לרומן "פונדק ג'מייקה" מאת דפנה דה מוריאה.
זהו דרמה תקופתית גותית על פיראטיות, הברחות ורצח המתרחשת בצפון מזרח קורנוול בתחילת המאה ה-19. בסדרה מככבים ג'יין סימור, פטריק מקגוהן וטרוור איב, וביים לורנס גורדון קלארק.
הסדרה מתרחשת בקורנוול שבאנגליה בתחילת המאה ה-19, ומתמקדת בבית מבודד בשם פונדק ג'מייקה שנמצא באזור בודמין מור (Bodmin Moor) קרוב לכפר בולוונטור .
ג'יין סימור – מרי ילן
פטריק מקגוהן – ג'וס מרלין, בעלה של הדודה פיישנס
טרוור איב – ג'רמיה "ג'ם" מרלין, אחיו הצעיר של ג'וס
ג'ון מקאנרי – הכומר פרנסיס דייווי, ויקאר בקהילה המקומית
בילי וייטלו – דודה פיישנס, אחותה של מרתה
ויוויאן פיקלס – מרתה ילן, אמה של מרי
פיטר ווהן – סקווייר באסט, השופט המקומי
כאשר בעלה הימאי של מרתה ילן מת כתוצאה מטביעת הספינה שלו בחוף קורנוול היא מאבדת את שפיותה.
היא מתכננת לשלוח את בתה מרי לחיות עם אחותה פיישנס.
זמן קצר אחר כך גם מרתה מתה, ומרי עוזבת את עיר הולדתה הלסטון.
פיישנס נשואה לג'וס מרלין, הבעלים של פונדק ג'מייקה השכון במקום מבודד בבודמין מור.
עד מהרה מגלה מרי שדודתה חיה בפחד מבעלה, שהופך אלים כאשר הוא שותה לשוכרה.
האורחים הקבועים במלון כוללים בריונים ופושעים.
עוד היא מגלה שבמקום מתרחשת פעילות בלתי חוקית, ושסחורות נטענות על עגלות בלילות.
הדוד מאיים על אחד מעמיתיו, ולדעתה של מרי הוא נרצח, כשהיא שומעת שיחה בין הדוד שלה לבין אדם בלתי נראה שהוא כנראה מנהיג הכנופיה.
כשגלגל של קרון בו מוסעים אסירים הנידונים למוות מתפרק ליד הפונדק, איש צעיר עוזר לאסירים להימלט.
מרי שמה לב לכך אבל מסתירה זאת מהשומרים.
לבסוף מתברר שהצעיר הוא ג'ם, אחיו הצעיר של ג'וס, שהוא גנב סוסים.
באחד הימים מרי מטיילת בסביבה ופוגשת את הכומר של אלטרנון, פרנסיס דייווי, שמלווה אותה בחזרה אל הפונדק.
בהמשך היא מבקרת אצלו בכנסייה ומגלה שהוא מתעניין במיתולוגיה מקומית.
מרי בוטחת בו ומגלה לו שיש פעילות בלתי חוקית בפונדק.
עם זאת רק מאוחר יותר היא מגלה את כל האמת על פעילות הכנופיה, הריסת הספינות ורצח כל אנשיהם, מפי הדוד שמתוודה על כך כשהוא שיכור.
בערב חג המולד מרי נוסעת עם ג'ם לשוק בלאונסטון, שם הם מבלים יחד, אבל בערב הוא עוזב אותה להביא את העגלה שלו, ואינו חוזר.
מרי נאלצת ללכת ברגל הביתה בגשם שוטף, ונאספת על ידי דייווי שעובר שם בכרכרה.
מרי מודיעה לו שהדוד שלה הוא בכנופיית הורסי הספינות.
דייווי שולח אותה בחזרה לפונדק בכרכרה שלו, אבל בדרך תופסים אותה אנשי הכנופיה כשג'וס בראשם.
הם לוקחים את מרי איתם לחוף שם היא עדה להטיית הספינה ממסלולה כדי שתעלה על הסלעים, ואז הם תוקפים את הניצולים.
בבוקר מרי רואה שג'וס נעל את הפונדק ויושב ומחכה עם רובה בידו.
היא מצליחה להימלט והולכת לאלטרנון, שם היא משאירה הודעה לדייווי, שלא נמצא בביתו.
גם בעל האחוזה השופט באסט אינו נמצא בבית, אבל אנשיו מלווים את מרי בחזרה לפונדק.
שם היא מגלה שדודה ודודתה נרצחו.
באסט ודייווי מגיעים גם הם לפונדק ודייווי מציע לקחת את מרי לביתו.
מרי מגלה בבית ציורים שצוירו על ידו והם מראים את שניהם בטקס דרואידי.
עוד היא שמה לב שבציורי מופיע סמל קלטי אותו היא ראתה על זרועו של מנהיג הכנופיה שדיבר עם ג'וס.
בינתיים הוויקאר הצטרף אל בעל האחוזה ואל ג'ם ושמע שג'ם מצא פרסת סוס חדשה, והוא חושד שבעל הסוס הוא הרוצח, והוא הלך לברר את זהותו אצל הנפח.
דייווי חוזר לביתו ומתוודה לפני מרי שהוא המנהיג הסודי של הכנופיה.
הוא רואה בעצמו כהן דרואידי שנולד מחדש, ולוקח את מרי לאתר עם אבנים גדולות המשקיף על הצוקים.
ג'ם ושאר אנשי החוק מגיעים לשם, וג'ם מציע לו לבחור בין מוות בירייה או בקפיצה מהצוק.
הסדרה שודרה לראשונה בבריטניה בשני פרקים באורך 187 דקות.
בהמשך נערכה הסדרה לאורך של 150 דקות כדי שתתאים לרצועת שידור של 3 שעות כולל פרסומות.
פונדונג היא קומונה ועיירה שנמצאת באזור הצפון-מערבי של קמרון.
היא משמשת גם כבית המסורתי של הקבוצה האתנית .
העיירה ממוקמת בצפון-מערב קמרון, כ-68 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה.
היא נמצאת כ-290 ק"מ מעיר הבירה יאונדה וכ-40 ק"מ מבירת האזור במנדה.
פונדונג ממוקמת כ-20 ק"מ מהכביש הלאומי N11. יש בפונדונג תחנת דלק.
החודש הכי קר הוא יולי (13 מעלות צלזיוס).
פונדק ג'מייקה הוא רומן מאת הסופרת האנגלייה דפנה דה מוריאה, שיצא לאור בשנת 1936. הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם בבימויו של אלפרד היצ'קוק.
זוהי דרמה תקופתית המתרחשת בשנת 1820 בקורנוול שבאנגליה.
דה מוריאה קיבלה את ההשראה לרומן כששהתה בפאב בשם פונדק ג'מייקה שנמצא במרכז בודמין מור.
העלילה עוקבת אחרי קבוצה של מטביעי ספינות רצחניים שהורגים את המלחים והנוסעים וגונבים את המטען.
מרי ילן בת ה-23 נולדה וגדלה בחווה בכפר הלפורד במערב קורנוול.
אחרי מות אמה, מרי עוברת לגור עם בת משפחתה היחידה, אחות אמה פיישנס מרלין, בפונדק דרכים בשם "פונדק ג'מייקה".
בעלה של פיישנס, ג'וס מרלין, הוא בריון מקומי, גובהו כמטר ושמונים והוא שתיין.
בהגיעה לאכסניה הקודרת והמאיימת, היא מוצאת את דודתה נפחדת כרוח רפאים בשליטתו של ג'וס האכזר.
עד מהרה היא מבינה שדבר מה אינו כשורה בפונדק, שאין בו אורחים ואינו פתוח לציבור.
היא מנסה לסחוט מדודה את האמת על המקום, אבל הוא אומר לה רק "אני לא שיכור מספיק כדי לספר לך מדוע אני חי במקום שכוח אל זה, ומדוע אני הבעלים של פונדק ג'מייקה".
בניגוד לשיקול דעתה מרי מתחילה להתאהב בג'ם, אחיו הצעיר של ג'וס, שהוא גנב סוסים אבל פחות אלים מאחיו הבכור.
אחרי שמרי מבינה שג'וס הוא מנהיג כנופיה של מטביעי אוניות, וגם שומעת בסתר שהוא מורה על רצח אחד מחברי הכנופיה, היא בספק אם תוכל לבטוח בג'ם.
היא פונה לעזרתו של פרנסיס דייווי, לבקן המשמש ככוהן בכפר הסמוך אלטרנון, שמוצא את מרי באחד הימים כשהיא תועה בדרכה באדמות הבור.
בערב חג המולד יוצאים מרי וג'ם לעיירה הסמוכה לאונסטון, שם ג'ם מוכר סוס שגנב מאדון האחוזה בסט לאשתו שאינה מודעת לכך שזה הסוס שנגנב מהם.
כשהם מתכוונים לחזור לפונדק ג'מייקה, ג'ם עוזב את מרי כדי להביא כרכרה אבל לא חוזר אליה.
מרי נאלצת לחזור הביתה ברגל, אבל היא מגלה שזה בלתי אפשרי עקב מזג האוויר הסוער והמרחק הרב.
בדרך עוברת כרכרה ובה פרנסיס דייווי, והוא מציע להסיע אותה לביתה.
הוא עוזב את המרכבה בצומת דרכים וממשיך ברגל לאלטרנון.
הרכב ממשיך לפונדק ג'מייקה אבל בדרך לשם כנופייתו של ג'וס אורבת להם, והרכב נהרג.
מרי נאלצת ללכת עם מטביעי האוניות ולצפות במעשיהם, כיצד הם מרמים את הנווטים באורות מדומים והספינה מתנפצת אל הסלעים.
אז הם רוצחים את הניצולים שמנסים לשחות אל החוף.
ימים אחדים אחר כך ג'ם מגיע לדבר עם מרי, שכלואה בחדרה בפונדק.
בעזרתו של ג'ם, מרי נמלטת מהחדר והולכת לאלטרנון כדי לספר לכומר על מעלליו של ג'וס, אבל אינה מוצאת אותו בביתו.
לאחר מכן היא הולכת לביתו של בעל האחוזה ומספרת לאשתו את סיפורה.
גברת בסט אומרת למרי שלבעלה כבר יש מספיק ראיות כדי לעצור את ג'וס, והוא בדרכו לפונדק לעשות זאת.
גברת בסט מורה לרכב שלה לקחת את מרי לפונדק ג'מייקה, והם מגיעים לשם לפני בעל האחוזה ואנשיו.
מרי נכנסת לתוך הבית ומגלה שדודה ג'וס נדקר למוות.
עד מהרה מגיעים בעל האחוזה ואנשיו ומגלים שגם פיישנס נרצחה בצורה דומה.
הכומר מגיע לפונדק, אחרי שראה את הפתק שהשאירה לו מרי באותו ערב, ומציע לה מחסה ללילה בביתו.
למחרת מרי מוצאת בביתו ציור שהכומר צייר.
היא נחרדת לראות שהוא צייר את עצמו כזאב ולאנשי קהילתו צייר ראשים של צאן.
הכומר חוזר ומספר למרי שג'ם הוא זה שהלשין על אחיו.
כשהוא מבין שהיא ראתה את הציור, הוא מגלה לה שהוא זה שמנהיג את כנופיית מטביעי האוניות והוא זה שרצח את ג'וס ואת פיישנס.
אחר כך הוא בורח מבית הכומר ולוקח את מרי איתו כבת ערובה.
הכומר מסביר לה שהוא ביקש הארה בשורות הכנסייה הנוצרית, אך לא מצא זאת שם, אלא באמונות ובמעשי הפולחן של הדרואידים הקדמונים.
הם בורחים דרך אדמות הבור בניסיון להגיע לספינה שתוביל אותם לספרד, ובינתיים בעל האחוזה בסט וג'ם בראש קבוצת מחפשים מתקרבים אליהם.
לבסוף הם מתגלים וג'ם יורה למוות בכומר ומציל את מרי.
מר בסט מציע למרי להישאר בביתם כמשרתת, אבל היא מתכננת לחזור להלפורד.
באחד הימים כשהיא מהלכת בשדות, היא נתקלת בג'ם שמוביל בעגלה את כל רכושו, ונוסע בכיוון ההפוך מזה של הלפורד.
אחרי שיחה ביניהם מרי מחליטה לוותר על חלומה לחזור להלפורד ומצטרפת לג'ם.
הוריה של מרי, שניהם מתו, ולכן היא נאלצת לעבור לגור עם דודתה
פיישנס מרלין, אשתו של ג'וס.
משמעות המילה Patience היא סבלנות.
בתרגום העברי היא נקראה בשם "סבילה".
ג'ם מרלין, אחיו הצעיר של ג'וס
אדון בסט, בעל אחוזה והמושיע של מרי
האנה, סוכנת הבית של הכומר
גברת בסט, אשתו של אדון האחוזה
ב-1939 עובד הרומן לסרט קולנוע באותו שם בבימויו של אלפרד היצ'קוק, ובכיכובם של צ'ארלס לוטון ומורין או'הרה.
הסרט שונה מן הרומן במובנים מסוימים, כשאת פרנסיס דייווי מחליף סר המפרי פנגלאן (לוטון).
דה מוריאה לא אהבה את הסרט.
ב-1966 שודר עיבוד רדיופוני בחמישה חלקים בערוץ BBC's Home Service בכיכובו של פטריק טרוטון.
ב-1975 הופק תסכית בארבעה חלקים בעיבודו של בריאן גיר ששודר ברדיו 4 של ה-BBC.
מיני-סדרה של רשת ITV "פונדק ג'מייקה" הופקה ב-1983. בכיכובם של ג'יין סימור, טרוור איב, בילי וייטלו ופטריק מקגוהן.
גרסה זו נאמנה למקור הספרותי יותר מאשר סרטו של היצ'קוק.
העיבוד הבימתי הראשון של "פונדק ג'מייקה" נכתב בידי דייוויד הורלוק והועלה בסולסברי פלייהאוס בשנת 1990.
ב-1991 שודר ברדיו 4 של ה-BBC עיבוד בארבעה חלקים מאת מייקל בייקוול.
עיבוד מאת ג'ון קינג הוצג בריג'נט סנטר בשנת 1993, ובוצע שוב בפברואר 2009.
ב-2004 הועלה עיבוד בימתי של "פונדק ג'מייקה" מאת ליזה אוונס, ובוצע עד מאי 2007 בתיאטרון ניו ויק שבניוקאסל-אנדר-ליים, בכיכובה של ג'ולייט גודמן בתפקיד מרי ילן.
רצועה בשם "Jamaica Inn" מופיעה באלבום "The Beekeeper" מאת טורי איימוס משנת 2005. בשיר יש אזכורים לרומן של דה מוריאה ולמטביעי האוניות מצפון קורנוול.
המיני-סדרה "פונדק ג'מייקה" הוא עיבוד לרומן ששודר בערוץ BBC One ב-21 באפריל 2014. בסדרה מככבים ג'סיקה בראון פינדלי, מתיו מקנולטי ושון האריס.
הרצועה "A Smuggler's Tale" מתוך האלבום "Albion" של להקת הרוק הכבד Ten מבוססת אף היא על הרומן.
הרומן יצא לאור בעברית בשנת 1960 בתרגומו של משה הרפז בהוצאת עמיחי.
פונדנט (שוקולד) הוא מאפה קל ואוורירי העשוי מבצק, ומכיל בעיקרו שוקולד.
הפונדנט מוגש בעיקר כקינוח מתוק בסוף הארוחה.
פונדנט שוקולד הוא קינוח המורכב מעוגת שוקולד קטנה עם גוון פריך ומילוי עדין, המוגש בדרך כלל חם עם גלידת וניל על צלחת.
בצרפתית, המונחים של עוגת השוקולד הם "gâteau fondant au chocolat" או פשוט "fondant au chocolat" ("שוקולד לעיס" או "שוקולד נמס").
הקינוח פופולרי במסעדות בניו יורק מאז שנות התשעים.
בימינו, וריאציות של טעמי העוגה והגלידה הגיעו לכלול פירות ואפילו משקאות אלכוהוליים, כמו ויסקי.
ידוע גם שקינוח זה נוצר באמצעות קרפים, ובמקרה זה הוא מורכב מכמה קרפים שמערימים זה על זה ומפרידים ביניהם על ידי מילוי כלשהו כגון ריבה חמה או פירות יער.
במסעדות רבות בישראל מכונה בטעות עוגת שוקולד מותך כ"סופלה שוקולד".
פוּנְדַמֶנְטוֹ דֶה אֶסְפֶּרַנְטוֹ (באספרנטו: Fundamento de Esperanto או La Fundamento, בתרגום לעברית: יסודות האספרנטו) הוא ספר שפרסם אליעזר זמנהוף באביב 1905, ובו שורת כללים שהקונגרס העולמי הראשון של האספרנטו קיבל ככללי היסוד הבלתי משתנים של השפה.
הספר כולל, מלבד ההקדמה שלו, את 16 חוקי הדקדוק, חומרי לימוד ותרגול, ומילון אספרנטו לשפות אנגלית, צרפתית, גרמנית, רוסית ופולנית - המופיעים כולם במקור גם בספרו הראשון 'השפה הבינלאומית', שפורסם בשנת 1887 בשינויים קלים שנוספו בספרו השני מ-1888.
הספר נפתח בחיבור הקדמה, 'הצהרה בדבר מהות האספרנטיזם', ובו הציע זמנהוף כי על מנת לאפשר לשפת האספרנטו לצמוח באופן טבעי מחד 'כשפה השייכת לדובריה', אך למנוע את התפצלות התנועה והשפה לשפות שונות באופן שיחטיא את מטרתה להיות שפה בינלאומית אחת משותפת, יש לקבוע את כלליה הבסיסיים שאותם אין לשנות:
רעיון זה אושר על ידי קונגרס האספרנטו העולמי הראשון בבולון-סור-מר, ב-8 באוגוסט 1905, במה שמכונה 'הצהרת בולון', הכוללת את הדברים הבאים:
על אף הצהרה זו, לאחר פרסום הפונדמנטו, פורסמו על ידי האקדמיה לאספרנטו עוד תשעה 'עדכונים רשמיים' (Oficialaj Aldonoj) המוסיפים ומחדדים חלק מעקרונות השפה הבסיסיים.
16 חוקי הדקדוק המופיעים בספר
מילים שאינן מיודעות אינן זקוקות למילית מקדימה.
שמות העצם נוצרים מהוספת האות o לאחר השורש.
על מנת ליצור ריבוי יש להוסיף את האות j לשם העצם ולשמות התואר הנלווים לו.
שמות תואר נוצרים מהוספת האות a לשורש.
הטיות שורש הפועל est לפי הזמנים השונים, משמשות כדי לציין שלנושא מסוים תכונה מסוימת (משמש כאוגד) ומקדימות על פי רוב שמות תואר.
במקרה של מושא ישיר, יש להוסיף n בסוף המילה ושמות התואר הנלווים לה.