tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מרגריטה וואזקואז קמפוס ואנטוניו מנואל ליז גוטיירס בעבודתם: "הרעיון של נקודת המבט", נותנים ניתוח מקיף למבנה של המושג.
הם מציינים כי למרות היותו של הביטוי קריטי משמעותי בשיח הנפוץ, הרעיון לא מספיק מנותח, למרות קיומן של כמה יצירות חשובות בתחום.
הם מזכירים כי פילוסופים יוונים, החל מפרמנידס והרקליטוס, כבר דנו ביחס בין ה"מראה" לבין המציאות, כלומר, איך נקודות המבט שלנו מתחברות עם המציאות.
החוקרים הצביעו ספציפית על המאמר של לודוויג ויטגנשטיין: טרקטט לוגי-פילוסופי.
הם רואים בתאוריה של ויטגנשטיין ל"תמונות" או "מודלים" (ויטגנשטיין השתמש במילה הגרמנית "בילד", שמשמעותה כפולה: גם "תמונה" וגם "מודל") כהמחשה ליחסים בין נקודות מבט למציאות.
המושג של "נקודת מבט" הוא מאוד רב-תכליתי ומרובה משמעויות.
דברים רבים עשויים להישפט מנקודות מבט מסוימות אישיות, מסורתיות או מוסריות (כמו במשפט לדוגמה "היופי הוא בעיני המתבונן").
הידע שלנו על המציאות היא לעיתים קרובות יחסי נקודת מבט מסוימת.
וואזקואז קמפוס וליז גוטיירס הציעו לחקור את הקונספט של נקודת מבט על ידי שימוש בשתי גישות: אחת מבוססת על הרעיון של גישה יחסית, והשנייה על רעיון ה"מיקום" וה"גישה".
את המבנה הפנימי של נקודת מבט ניתן לנתח באופן דומה לקונספט של גישות יחסיות.
גישה יחסית היא גישה, כמו למשל מצב נפשי של מישהו כלפי טענה.
דוגמאות לגישות כאלו הן למשל "להאמין במשהו", לחשוק במשהו", לנחש משהו", "לזכור משהו" ועוד.
וואזקואז קמפוס וליז גוטיירס הציעו שנקודת מבט יכולה להיות מנותחת כמערכת מובנית של גישות יחסיות.
המחברים כיוונו לחיבור מאת כריסטופר פיקוק בשם: "רגש ותוכן".
במסגרת גישה זו אדם יכול לבצע סיווגים אונטולוגיים של הבחנות שונות, כמו למשל נקודת מבט יחידנית לעומת נקודת מבט קולקטיבית, נקודת מבטח אישית לעומת לא-אישית, נקודת מבט לא-קונספטואלית לעומת נקודת מבט רעיונית, ועוד.
בעוד שמטרת תאוריית הגישות היחסיות היא בעיקר לנתח נקודות מבט בצורה פנימית, "מיקום/גישה" מנתחת נקודות מבט בצורה חיצונית, על ידי הגדרת התפקיד שלהם.
המונח "גישה" מתייחס להצהרה של ליז גוטיירז שלפיה: "נקודות מבט, או פרספקטיבות, הן תמד דרכים להוות גישה אל העולם ואל עצמנו", והמונח "מקום" הוא בהתייחסות לציטוט של ג'ון מולין שלפיו נקודות מבט הן: "דרכים להצגת דברים ואירועים ממיקום ספציפי".
מולין דוחה את הרעיון לפיו נקודות המבט ניתנות לצמצום עד לכדי חוקים שמבוססים על תאוריות, פתגמים או דוגמאות.
מולין מתייחס לרעיון של "מיקום" בשתי דרכים: באופן ישיר, כנקודת תצפית, ובאופן רחב יותר, כדרך בה נקודת תצפית נתונה מספקת פרספקטיבה, כלומר: משפיעה על התפיסה.
גישה זו עשויה להתייחס גם לעניינינים אפיסטמולוגיים, כגון יחסיות, קיום מוחלט של נקודת מבט, תאימות של נקודות מבט (כולל חוסר הסכמה כללי), אפשרות של נקודת מבט ללא נושא, וכו'.
נקודת מפגש הוא מותחן פסיכולוגי משנת 2005 שכתב וביים וודי אלן, ומככבים בו ג'ונתן ריס מאיירס, סקרלט ג'והנסון, אמילי מורטימר, מת'יו גוד, בריאן קוקס ופנלופי וילטון.
כריס (בגילומו של ריס מאיירס) מתחתן עם אישה ממשפחה עשירה, אבל מעמדו החברתי מאוים בשל רומן שהוא מנהל עם החברה של גיסו (בגילומה של ג'והנסון).
הסרט עוסק בנושאים של מוסר, תאוות בצע, ובתפקיד של התשוקה, הכסף והמזל בחיים.
נושאים אלה מובילים להשוואות בין הסרט הזה לסרטו הקודם של אלן "פשעים ועבירות קלות" משנת 1989. הסרט הופק וצולם בלונדון לאחר שאלן התקשה למצוא מימון לסרט בניו יורק, והוא נאלץ ללהק את רוב השחקנים והצוות מהממלכה המאוחדת.
אלן שינה את התסריט כך שמקום ההתרחשות יהיה בבריטניה במקום בניו יורק.
מבקרי הקולנוע בארצות הברית שבחו את הסרט ואת התפאורה הבריטית.
לעומת זאת היחס של המבקרים מהממלכה המאוחדת היה פחות חיובי, והם מצאו פגמים באתרי ההתרחשויות ובדיאלוגים.
אלן היה מועמד על סרט לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
כריס וילטון, שפרש לא מזמן ממשחק טניס מקצועני, החל לעבוד כמדריך טניס במועדון יוקרתי בלונדון.
הוא מתיידד עם אחד מתלמידיו העשירים, טום יואיט, אחרי שהם מגלים שיש להם עניין משותף באופרה.
אחותו של טום, קלואי, מתאהבת בכריס, והם מתחילים לצאת יחד.
במפגש משפחתי כריס פוגש את ארוסתו האמריקאית של טום, נולה רייס, והשניים מיד נמשכים זה לזה.
אמו של טום, אלינור, מתנגדת לקשר של בנה עם נולה, השואפת להיות שחקנית, והדבר גורם למתחים במשפחה.
קלואי מעודדת את אביה, אלק, להעסיק את כריס כמנהל באחת החברות שבבעלותו; ההורים מקבלים אותו כחתן המיועד לבתם ומתכננים את החתונה.
במהלך סערה, לאחר שאלינור תוקפת את נולה על בחירתה המקצועית, נולה יוצאת מהבית כדי להיות לבד.
כריס יוצא אחריה ומתוודה על רגשותיו כלפיה, והם מקיימים יחסים בלהט בשדה חיטה.
נולה חשה אשמה ומתייחסת לכך כתקלה, אבל כריס רוצה להמשיך בקשר חשאי ביניהם.
כריס וקלואי מתחתנים, אבל טום נפרד מנולה.
כריס מנסה למצוא את נולה, ופוגש בה במקרה במוזיאון טייט מודרן.
הוא מבקש ממנה את מספר הטלפון שלה והם מתחילים בפרשת אהבים.
כשכריס מבלה עם המשפחה של אשתו, נולה מתקשרת אליו ומודיעה לו שהיא בהיריון.
כריס מבקש ממנה להפיל את העובר, אבל היא מסרבת, ואומרת שהיא רוצה לגדל את הילד איתו.
כריס מתחיל להתרחק מקלואי, היא חושדת שיש לו רומן, אבל הוא מכחיש.
נולה דוחקת בכריס להתגרש מאשתו, והוא מרגיש לכוד ומשקר גם לאשתו וגם לנולה.
נולה מתעמתת איתו ברחוב מחוץ למשרדו, והוא מצליח בקושי להתחמק מגילוי.
זמן קצר אחר כך, כריס לוקח רובה ציד מביתו של חותנו, ונושא אותו בתוך תרמיל הטניס אל המשרד.
כשהוא יוצא מהמשרד הוא מתקשר לנולה ואומר לה שיש לו חדשות טובות עבורה.
הוא הולך לביתה ונכנס בעזרתה של השכנה, גברת איסטבי, בה הוא יורה למוות.
הוא מביים פריצה בבית השכנה ולוקח משם תכשיטים ותרופות.
בחדר המדרגות הוא נתקל בנולה שחזרה הביתה ויורה גם בה.
כריס נוסע במונית לתיאטרון ומצטרף לקלואי לצפייה במחזמר.
בלשי הסקוטלנד יארד חוקרים את מעשה הפשע ומסיקים שהשודד היה מכור לסמים.
למחרת הרצח מתפרסם בחדשות, כריס מחזיר את רובה הציד למקומו, וקלואי מודיעה על היותה בהיריון.
הבלש מייק באנר מזמין את כריס לחקירה בקשר לרצח.
לפני כן כריס זורק את התכשיטים של גברת איסטבי לנהר, אבל הטבעת שלה פוגעת במעקה ונופלת על המדרכה.
בתחנת המשטרה כריס משקר בקשר ליחסיו עם נולה, אבל באנר מפתיע אותו כשהוא מראה לו את היומן של נולה, שבו הוא מופיע בהרחבה.
כריס מתוודה על הרומן אבל מכחיש כל קשר לרצח, ומתחנן בפני הבלשים לא לערב אותו בחקירה, מכיוון שידיעות על הרומן יהרסו את נישואיו, ואשתו כעת מצפה לילד.
באחד הלילות רואה כריס חיזיון של נולה ושל גברת איסטבי, שאומרות לו להיות מוכן לתוצאות של מעשיו.
הוא עונה להן שפשעיו היו "הכרחיים", ושהוא יכול להתגבר על רגש האשמה.
באותו זמן הבלש באנר חולם שכריס ביצע את הרציחות.
השותף שלו, הבלש דאוד, מבטל את התאוריה הזו, ומספר לו שסוחר סמים נרצח ברחוב ובכיסו נמצאה הטבעת של גברת איסטבי.
באנר ודאוד סוגרים את התיק ולא ממשיכים לחקור.
קלואי יולדת בן בשם טרנס, והדוד שלו מברך אותו לא בגדולה אלא במזל.
ג'ונתן ריס מאיירס – כריס וילטון
סקרלט ג'והנסון – נולה רייס
אמילי מורטימר – קלואי יואיט וילטון
מת'יו גוד – טום יואיט
בריאן קוקס – אלק יואיט
פנלופי וילטון – אלינור יואיט
יואן ברמנר – המפקח דאוד
ג'יימס נסביט – הבלש מייק באנר
מרגרט טייזאק – גברת איסטבי
אלכסנדר ארמסטרונג – מר טאונסנד
ג'פרי סטריטפילד – אלן סינקלר
מקום ההתרחשות של התסריט המקורי היה בהמפטונס שבלונג איילנד, אבל הועבר ללונדון כשאלן מצא שם מימון לסרט.
הסרט מומן בחלקו על ידי BBC Films, שדרשו שהסרט יופק בממלכה המאוחדת עם שחקנים וצוות הפקה מקומיים.
בריאיון לעיתון הגרדיאן הסביר אלן שזה אפשר לו את החופש היצירתי שהוא רגיל אליו.
הוא התלונן שאולפני קולנוע אמריקאים אינם מעוניינים ליצור סרטים בתקציב קטן, "הם רוצים רק סרטים של 100 מיליון דולר והכנסות של 500 מיליון דולר".
שינוי נוסף נדרש כשקייט וינסלט, שהייתה אמורה לגלם את נולה רייס, התפטרה שבוע לפני תחילת הצילומים.
התפקיד הוצע לסקרלט ג'והנסון והיא הסכימה לקבל אותו, אבל היה צריך לשכתב את התסריט כדי שהדמות תהיה אמריקאית.
לדברי אלן "זאת לא הייתה בעיה...
הצילומים נערכו בלונדון בקיץ 2004 במהלך שבעה שבועות.
כרקע לסרט משמשים מספר אתרים בולטים בעיר כגון מוזיאון טייט מודרן, ה"גרקין" של נורמן פוסטר (מגדל סוויס רה), בניין לוידס של ריצ'רד רוג'רס, בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, ארמון וסטמינסטר, גשר בלקפריירס וכיכר קיימברידג'.
נקודת כמישה היא סף מינימלי, שמתחתיו הצמח כמש ומאבד מלחץ הטורגור ונובל, לעיתים עד לנקודה שאין ממנה חזרה גם אם יועבר הצמח לסביבה רוויה למשך 12 שעות.
מתחת לנקודה זו, כמות המים המוחזקת בקרקע אינה זמינה לצמחים משום שמים אלה צמודים לחלקיקי הקרקע.
במונחים פיזיקליים, נקודת הכמישה (מסומנת כ- θwp) היא תכולת המים בקרקע בנקודה בה הלחץ שווה לזה שהצמח יכול להפעיל כדי לשאוב מים מהנקבובים.
לכל צמח תהיה נקודת כמישה שונה, אבל את הממוצע או הסטנדרט מגדירים כ-15 בר.
במעבדה, בעזרת עקום תאחיזה על ידי אחוז הלחות תחת לחץ של 1.5k Pa.
פועל יוצא מכך הוא, שהמים הזמינים לצמח הם ההפרש בין כמות המים בקרקע לבין כמות המים בקרקע בנקודת הכמישה.
עובדה זו מקנה חשיבות רבה למושג נקודת הכמישה בתחומי החקלאות.
חישוב המים הזמינים לצמח בקרקע חשוב עבור השקיה מדויקת יותר ולא בזבזנית.
בעזרת נתוני כמות מים זמינים בקרקע, וכן קצב שאיבת המים על ידי הצמחים, ניתן לקבוע את תדירות השקיה הנדרשת על מנת שלא להגיע לנקודת הכמישה, שכן מצב זה יפגע ביבולים, אך גם לא להשקות ביתר.
בנוסף, מידע זה יכול להיות שימושי גם במידול של גידול היבול וחיזוי התוצרת.
בעוד שמושג נקודת הכמישה רלוונטי מאוד עבור צמחים הגדלים בעציצים במעבדה, ישנם מחקרים המראים כי אינו משקף את אשר נמצא בשדה, שכן הוא אינו מתחשב בכך שבתנאי יובש מיצוי המים מפרופיל קרקע אינו אחיד.
גידולים הגדלים בתנאי יובש כאלה משאירים את שכבות פני השטח יבשות יותר מאלו הנמצאות בקרבת קרקעית השורש, כנראה משום שצפיפות השורשים גדולה יותר סמוך לפני הקרקע.
גורמים נוספים כמו ריכוז מלחים גבוהה בקרקע תורמת גם היא לחוסר האחידות ביניקת המים.
ב-1912 הציגו Lyman Briggs ו-Homer LeRoy Shantz לראשונה את המושג מקדם הכמישה (wilting coefficient) המוגדר כאחוז המים בקרקע כאשר הצמחים הגדלים באדמה נובלים לראשונה למצב שממנו לא יוכלו לחזור למצבם הרגיל בעזרת אוויר לח בסביבתם, אלא רק בעזרת תוספת מים לקרקע.
מאוחר יותר Frank Veihmeyer ו-Arthur Hendrickson מאוניברסיטת דייביס בקליפורניה מצאו כי מקדם הכמישה הוא קבוע (מאפיין) של הקרקע ואינו מושפע מתנאים סביבתיים.
לבסוף היה זה Lorenzo A.
Richards שהציע כי הוא נלקח כתכולת המים בקרקע כאשר היא נמצאת תחת לחץ יניקה של 15 בר.
נקודת מינוט היא לשון יבשה סלעית, באמצע החוף המערבי של האי בראבנט, בארכיפלג פאלמר למול חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
הנקודה נמצאת 6 קילומטרים ממערב לפסגת הר פארי.
הנקודה מופתה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי חברת האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1957–1956.
לשון היבשה נקראת על שמו של הרופא האמריקאי ג'ורג' מינוט, שזכה בפרס נובל על מחקרו בטיפול באנמיה הממאירה.
נקודת מומינו היא לשון יבשה המכוסה קרח, בחוף המזרחי של האי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
הנקודה מהווה את הקצה הדרומי של הכניסה למפרץ קיאק.
נקודת מומינו מצויה 3.35 קילומטרים דרומית - דרומית-מערבית לנקודת בוו; 5.15 קילומטרים דרומית מערבית מהאי לקוואנט; 2.15 קילומטרים צפונית מערבית מהאי פמפה; ו-5.7 קילומטרים צפונית מזרחית מנקודת פינל.
קרחון באלאנסטרה נשפך אל מעבר פמפה דרומית לנקודת מומינו, וצפונית לנקודת פינל.
לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980, ובשנית בשנת 2008.
הנקודה נקראת על שם הכפרים מומינו, המצויים בצפון מזרח ובדרום בולגריה.
נקודת מיטשל או נקודת מיטצ'ל היא לשון יבשה, בחוף המזרחי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
נקודת מיטשל מהווה את הקצה הדרומי של הכניסה למפרץ היל.
הנקודה צולמה מן האוויר על ידי האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956 –1957, ומופתה בהתבסס על תצלומים אלה בשנת 1959.
הנקודה נקראת על שמו של המנתח האמריקני סילאס וייר מיטשל שנחשב לאבי ענף הנוירולוגיה בארצות הברית; וזאת בדומה לאתרים רבים באזור זה אשר ניתנו להם שמות של חלוצים בתחום הרפואה.
נקודה לשקו היא לשון יבשה המהווה את הצד הצפוני של הכניסה למפרצון בריפארה בחוף הדרום-מזרחי של האי לייז' בארכיפלג פאלמר שלמול חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 8.95 קילומטרים דרומית-מערבית לנקודת נייט; ו-2.45 קילומטרים צפונית - צפונית-מזרחית לנקודת באליחה.
הנקודה נקראת על שם הכפר לשקו שבדרום-מערב בולגריה.
נקודת מורו היא לשון יבשה המהווה את הקצה הצפוני של חצי האי קראן באי לייז' בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה התגלתה ומופתה על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905) בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
לשון היבשה מופתה על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1955–1956.
שארקו נתן ללשון היבשה את שמה.
שארקו קרא ללשון היבשה על שמו של ט.
מורו, שהיה מנהל מצפה הכוכבים פארק-סן-מור שליד פריז.
במוסדות אקדמיים, נקודת זכות (בראשי תיבות: נ"ז או נק"ז) היא מדד כמותי להתקדמותו של סטודנט לקראת השלמת לימודיו לתואר אקדמי.
נקודות הזכות של הקורס נקבעות לפי היקפו, מורכבותו וחשיבותו.
ההיקף הכולל הנדרש בלימודים לתואר ראשון הוא כ-120 נקודות זכות (כלומר כ-20 שעות לימוד שבועיות במשך שישה סמסטרים), בלימודי הנדסה נדרשות בדרך כלל 160 נקודות ובלימודי חינוך והוראה 180 נקודות זכות.
במסגרת לימודים לתואר מתקיים שילוב בין קורסי חובה, שאותם חייב לקחת כל סטודנט במסלול מסוים, וקורסי רשות, שאותם בוחר הסטודנט מתוך שלל קורסים המוצעים לו.
מדידת משקלם של הקורסים בנקודות זכות מאפשרת להגיע להצבת חובות אקדמיות זהות לכל הסטודנטים במסלול מסוים, בלי תלות בהרכב הקורסים שבחרו.
בנוסף לקורסים אקדמיים המקנים נקודות זכות, ניתנות נקודות זכות בהיקף מצומצם על פעילות לא אקדמית.
דוגמה לכך היא חוק עידוד מעורבות סטודנטים בפעילות חברתית וקהילתית, הקובע שסטודנט יהיה זכאי לשתי נקודות זכות אקדמיות, פעם אחת במהלך לימודיו לתואר ראשון, בגין פעילות התנדבותית או שירות מילואים.
האוניברסיטה הפתוחה מציגה את דרישותיה בתחום זה:
נקודת טריטון היא לשון יבשה סלעית, המהווה את הקצה המזרחי של רכס בחוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
רכס זה מפריד בין קרחון נוגה, וקרחון נפטון.
החוף באזור זה התגלה לראשונה על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935; החוף מופה באופן חלקי (וגס) בשנת 1960 על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג (Wolfgang Louis Gottfried Joerg) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו בטיסתו של אלזוורת'.
לשון היבשה נסקרה באופן חלקי בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
לשון היבשה נסקרה באופן יסודי בשנת 1949 על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד.
בדומה האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, נקרא הקרחון על שמו של הירח טריטון - שם זה ניתן בעת שניתן השם לקרחון נפטון הסמוך (טריטון הוא אחד מירחי נפטון).
נקודת מאזה היא לשון יבשה מכוסה שלג, בקצה הצפון מערבי של חצי האי דרוקר, בצפון מערב חצי האי בטהובן, שבדרום מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מפרידה בין מפרצון ברהמס ומפרצון מנדלסון.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1967–1968 ועל תצלומי לוויין לאנדסאט שצולמו בין 1972–1973.
הנקודה נקראה על שמו של קומנדר גוזף ד.
Mazza) מצי ארצות הברית, שהיה מפקדת טייסת VXE-6 בין מאי 1986 ועד מאי 1987.
נקודת טשטגו או נקודת טאשטגו היא לשון יבשה סלעית בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הלשון מהווה את הקצה המזרחי של המצוק המהווה את הגדה הדרומית של קרחון סטאב.
הנקודה נסקרה וצולמה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947.
הנקודה נקראת על שם "טשטגו" - דמות מספרו של הרמן מלוויל, "מובי דיק".
נקודת יאנג היא לשון יבשה סלעית, בחוף המערבי של חצי האי טריניטי, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 4.8 קילומטרים דרומית לכף רוקמורל.
לשון היבשה נסקר בספטמבר 1946 ושוב ביולי 1948 ומופתה בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
הנקודה נסקרה מחדש בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1959–1960 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
שמה של הנקודת ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הנקודה נקראת על שמו של דוקטור אדם יאנג (Adam Young), שהיה מנתח על הבריג "ויליאמס" (Williams), אשר חקרה את איי שטלנד הדרומיים ומצר ברנספילד בשנת 1820.
נקודת מיול היא לשון יבשה סלעית, בארץ קמפ, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה ממוקמת בסמוך מדרום למצוק איסט סטאק; בצידו המזרחי של קרחון הוסיזן.
האזור מופה באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן (1937–1936).
הראשונים שהגיעו אל הנקודה, היו אנשי משלחת מטעם משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בפיקודו של רוברט דוברס (Robert Dovers), בשנת 1954.
הקרטוגרפים הנורווגיים נתנו ללשון היבשה את שמה.
השם הוא תיאורי - לשון היבשה מזכירה חוטם.
נקודת מודי היא לשון יבשה, המהווה את הקצה המזרחי של האי ז'ואנוויל, למול הקצה הצפון מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה התגלתה על ידי משלחת חקר בריטית בפיקודו של ג'יימס קלארק רוס, שנערכה בין השנים 1839–1843.
רוס מיפה את הנקודה ב-30 בדצמבר 1842.
רוס נתן לנקודה את שמה.
רוס קרא לנקודה על שמו של ריצ'רד קלמנט מודי (Richard Clement Moody), שהיה המשנה למושל איי פוקלנד, ולאחר מכן המושל הבריטי הראשון של איי פוקלנד.
נקודת טרור היא לשון היבשה או חצי אי, בחלקו המזרחי של האי רוס, שבאנטארקטיקה.
הנקודה נמצאת בסמוך מדרום להר טרור.
הנקודה מהווה את הגבול המזרחי של מפרץ פוג.
הנקודה ממוקמת 6 קילומטרים מערבית - צפונית-מערבית לכף מקיי.
שמה של הנקודה ניתן לה על ידי חברי משלחת החקר הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
ללשון היבשה ניתן שם זה, בשל קרבתה להר טרור, המתנשא מעל נקודה זו, מצפון-מזרח לה.
שמו של הר טרור ניתן לו בשנת 1841 על ידי סר ג'יימס קלארק רוס.
רוס קרא להר על שם ספינתו השנייה "טרור".
נקודת חווארצ'יל היא לשון יבשה המכוסה בקרח היוצרת את הקצה הדרומי-מערבי של האי לקוואנט מול החוף המזרחי של האי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 8.08 קילומטרים דרומית - דרומית-מערבית מנקודת מיטשל; 7.25 קילומטרים דרומית מערבית מכף קייזר; 5.15 קילומטרים צפונית מזרחית מנקודת מומינו; ו-2.7 קילומטרים מזרחית מנקודת בוו.
הנקודה נקראת על שם העיירה חווארצ'יל שבמערב בולגריה.
נקודת ליסטה היא לשון יבשה בחוף הצפון-מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 4.26 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית מנקודת גארמן; ו-2.54 קילומטרים צפונית- צפון-מזרחית מנקודת באטאק.
נקודת מיטשל או נקודת מיצ'ל היא מצוק במחוז הוד ריוור, במדינת אורגון שבארצות הברית.
הנקודה היא לשון יבשה הבולטת לתוך קניון נהר קולומביה, ומצוק המתנשא מעל הקניון בו עובר נהר קולומביה, נחצבה מנהרת נקודת מיטשל, כחלק מהכביש המהיר ההיסטורי נהר קולומביה.
גובהו של המצוק 190 מטרים מעל פני הים.
המצוק נקרא על ידי האינדיאנים המקומיים בשם "מלך הסופה הקטן", וההר המתנשא מעל המצוק נקרא "מלך הסופה הגדול".
היסטוריונים סבורים כי שמו הנוכחי של המצוק הוא על שמו של ציד שחי באזור.
הוצא לשנות את שם המצוק לשמו האינדיאני, אולם הצעה זו לא התקבלה.
מספר מסלולי הליכה פופולריים, ובהן נקודות תצפית רבות, מובילים את פסגת נקודת מיטשל.
מהמסלולים ניתן לראות נוף של עמק נהר קולומביה, והתצפית מראש הנקודה נחשבת לתצפית בה ניתן לראות את הנוף המרהיב ביותר של עמק הנהר.
נקודת מדובנה היא לשון יבשה בחוף הדרום-מזרחי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
נקודת מדובנה מהווה את הצד הצפון-מזרחי של הכניסה למפרצון זאפאלניה.
הנקודה ממוקמת 10.34 קילומטרים דרומית-מערבית מכף סמית'; 6.63 קילומטקים צפונית-מזרחית מנקודת סרדץ; ו-4 קילומטרים דרומית-מזרחית מהר פסגה.
הנקודה נקראת על שם הכפר מדובנה שבצפון-מזרח בולגריה;
נקודת יירצ'ק היא לשון יבשה בחוף הצפון מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
הנקודה מהווה את הקצה הדרומי של הכניסה למפרצון קבט, ואת קצה הצפון-מזרחי של הכניסה למפרצון בורצ'אר.
הנקודה ממוקמת 1.1 קילומטרים דרומית - דרום - מזרחית מנקודת מרקלי; ו-2.35 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית מנקודת וילאגרה.
הנקודה נקראת על שני כפרים - הכפר יירצ'ק שבצפון-מזרח בולגריה, וכן על שם הכפר יירצ'רובו שבדרום-מזרח בולגריה, שני הכפרים נקראים על שם ההיסטוריון הצ'כי קונסטנטין יירצ'ק.
נקודת טרנבול היא לשון יבשה סלעית חשופה מקרח בקצה המערבי של האי ד'אורוויל, בקבוצת איי ז'ואנוויל, שלמול חופי חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקו שבין נקודת טרנבול, לבין כף דובוזט (Cape Dubouzet) בחצי האי טרינטי, שבחצי האי האנטארקטי מסמן את קו הגבול בין המצר האנטארקטי לבין מצר ברנספליד שמצפון למצר האנטארקטי.
לשון היבשה מופתה על ידי סוקרים של סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בין השנים 1959–1961, אשר יצאו ממפרץ התקווה.
שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
לשון היבשה נקראת על שמו של דייוויד ה.
Turnbull), שהיה רב החובל של הספינה שקלטון (Shackleton), אשר שמשה את משלחות החקר של סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בין השנים 1959–1969.
נקודת לאקאטניק או נקודת לקטניק היא לשון יבשה סלעית בחוף הצפון מערבי של האי סמית', השייך לאיי שטלנד הדרומיים, בטריטוריה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 1.6 קילומטרים צפונית-מזרחית מנקודת ליסטה; 11 קילומטרים צפונית-מזרחית מכף ג'יימס; 2.66 קילומטרים דרומית-מערבית מנקודת גארמן; 22 קילומטרים דרומית-מערבית מכף סמית'.
הנקודה מהווה שלוחה של פסגת נאופיט.
הנקודה נקראת על שם הכפר לאקאטניק שבמערב בולגריה.
השם אומץ רשמית ב-12 באוגוסט 2008.
נקודת יובקוב היא לשון יבשה בחוף הדרום-מערבי של האי גריניץ', באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
אורכה של לשון היבשה 150 מטרים, והיא יוצאת מהיבשה לכיוון דרום, לתוך מצר מקפארליין.
לשון היבשה מהווה את הצד הצפון - מערבי של פתחו של מפרצון קראמולין.
נקודת יובקוב ממוקמת 3.6 קילומטרים דרומית - מזרחית לנונאטאק קרסבלפט;
נקודת יובקוב ממוקמת 2.2 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית לגבעת לויד;
נקודת יובקוב ממוקמת 2.95 קילמטרים מערבית לרכס טיי;
נקודת יובקוב ממוקמת 1.98 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית לנקודת קספיצ'ן.
לשון היבשה התגלתה כתוצאה מנסיגתו של קרחון מורגש בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21. מאחר שהייתה מכוסה קרחון, לא התגלה קודם לכן בסקרים קודמים.
הנקודה התגלתה במסגרת הסקר הטופוגרפי הבולגרי Tangra 2004/05. הנקודה מופתה על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2005 ובשנת 2009.
לשון היבשה נקראת על שם הסופר הבולגרי יורדן יובקוב (Yordan Yovkov).
נקודת טרט או נקודת טורט , היא לשון יבשה באי המלך ג'ורג', באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מכוסה סלעים גבוהים, הבולטים למרחוק.
לשון היבשה מהווה את הגבול הדרומי של פתחו של מפרץ המלך ג'ורג'.
הנקודה מופתה לראשונה בשנת 1937 על ידי צוות ספינת המחקר דיסקברי II (Discovery II).
צוות הספינה נתן ללשון היבשה את שמה.
זהו שם תיאורי: "צריח האבנים" (Turret משמעו באנגלית צריח).
עם השנים נוצר בלבלול האם הכוונה ללשון היבשה, או לאיון קטן בסמוך לחוף.
הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (של בריטניה).
נתנה בשנת 1960 את השם ללשון היבשה, מאחר שהשם "נקודה" (באנגלית "point") מתייחס על פי רוב לאתר יבשתי, ולא לאתר מימי.
נקודת יאנה היא לשון יבשה במזרח האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
הנקודה יוצרת את הצד המערבי של פתחו של מפרצון ברואיקס.
הנקודה מפרידה בין קצהו של קרחון יורון, שמצפון-מערב לנקודה, לבין קרחון איסקר, שמדרום-מזרח לנקודה.
נקודת יאנה ממוקמת 3.7 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית מפסגת הלמט;
נקודת יאנה ממוקמת 9 קילומטרים דרומית מגבעת אדינבורו;
נקודת יאנה ממוקמת 1.93 קילומטרים מערבית מנקודת רילה;
התכונה נקראת על שם היישוב של יאנה במערב בולגריה.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי הסקר הטופוגרפי הבולגרי Tangra 2004/05 ומיפוי נוסף על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
נקודת יאנה נקראת על שם היישוב יאנה שבמערב בולגריה.
נקודת לברנוב או לברנוב פוינט או לברנוב נוס היא לשון יבשה בחוף הצפוני של האי רוברט, באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
נקודת לברנוב מהווה את הצד המזרחי של פתחו של מפרצון יונדולה;
נקודת לברנוב ממוקמת 2.7 קילומטרים ממערב לנקודת ניואל;
נקודת לברנוב ממוקמת 2.6 קילומטרים דרומית-מערבית לנקודת קתרינה;
אזור לשון היבשה מופה לראשונה על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2008.
לשון היבשה נקראת על שם הצייר הבולגרי טסקן לברנוב.
נקודת זהרי או נקודת זאהארי או זאהארי פוינט היא לשון יבשה שאינה המכוסה קרח, בחוף הדרום-מערבי של האי רוברט באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
נקודת זהרי מהווה את הצד הצפון-מערבי של פתחו של מפרצון מיקאלבי.
שטחה של לשון היבשה 0.21 קילומטרים רבועים.
נקודת זהרי ממוקמת 6.8 קילומטרים דרומית-מזרחית מנקודת נגרה;
נקודת זהרי ממוקמת 1.8 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מנקודת ברון;
נקודת זהרי ממוקמת 2 קילומטרים צפון-מערבית מנקודת אדוארדס.
האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור הנקודה, היו צידי כלבי ים, שהגיעו לאזור בתחילת המאה ה-19.
אזור הנקודה מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968, מיפוי נוסף בוצע על ידי סוקרים בולגרים שמיפו את האזור בשנת 2005, ושוב בשנת 2009.
הנקודה נקראת על שם הסופר וההיסטוריוגרף הבולגרי זהרי סטויאנוב.
נקודת מיסנומר או מיסנומר פוינט היא לשון יבשה שאינה מכוסה קרח הבולטת לכיוון מערב מהחוף הצפון מערבי של חצי האי אלפטר באי רוברט באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
אורכה של לשון היבשה 400 מטרים.
נקודת מיסנומר מהווה את הצד המזרחי של הכניסה למפרץ קרלוטה.
הנקודה ממוקמת ב-62°21′58″S 59°41′24″W, 1.9 ק"מ מזרח-צפון-מזרח לפורט וויליאם, 2.7 ק"מ דרומית-דרום מזרחית לאי קורנוול, 900 מ' דרומית לאיי אונגור, 3.55 ק"מ מדרום-דרום מערב להאמר פוינט ו-3.23 ק"מ צפונית-צפון-מערבית לדבליאנוב פוינט
האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור נקודת מיסנומר, היו צידי כלבי ים, שהגיעו לאזור בתחילת המאה ה-19.
נקודת מילר היא לשון יבשה סלעית שחורה, בחוף המזרחי של אזור ארץ פאלמר, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
נקודת מילר מהווה את הצד הצפוני של פתחו של מפרצון קייסי.
שיא גובהה של נקודת מילר - 250 מטרים מעל פני הים.
לשון היבשה, וכן מפרצון קייסי התגלו מהאוויר ב-20 בדצמבר 1928, בטיסה שבוצעה על ידי סר יוברט וילקינס.
וילקינס קרא ללשון היבשה על שם ג'ורג' אי.
Miller), מהעיר דטרויט, במדינת מישינגן שבארצות הברית.
אתר נקודת טריאנגולציה 3M הוא אתר קטן בנגב המערבי, שנועד לציין את הקמת רשת המיפוי - רשת ישראל הישנה, על ידי ציון אחד מקודקודי המשולש הראשון שנמדד על ידי המנדט הבריטי ב-1922 ושימש בסיס לרשת הטריאנגולציה הראשונה שמיפתה את ארץ ישראל.
האתר נמצא בצמוד לכביש הרעב מדרום לו, כקילומטר ממערב לצומת הכניסה למושב מסלול, על גבי גבעה קטנה הצופה על שטחים חקלאיים נרחבים הנמצאים מדרום לה.
האתר הוקם ב-2010, על ידי הגופים: המועצה האזורית מרחבים, יחידה סביבתית נגב מערבי ב, קרן קיימת לישראל, רשות ניקוז והמרכז למיפוי ישראל, במלאת כ-90 שנה לתחילת המדידות של רשת ישראל הישנה.
הסימון M הוא עבור המילה Major (ראשי באנגלית) ומבהיר כי מדובר ברשת קואורדינטות הראשית.
נקודה 1M נמצאת בשטח חקלאי מצפון־מערב למושב פטיש ואין לה ציון בשטח.
נקודה 2M נמצאת בשטח חקלאי ממזרח לקיבוץ אורים ומצוינת על ידי חבית נמוכה המוקפת בשלושה עמודי ברזל.
נקודה 3M באתר מסודר ממערב למושב מסלול.
קו הבסיס של המשולש נמדד בין נקודות 1M ו-2M, במשך כמה שבועות, באמצעות סרט מדידה שהיה עשוי מחומר שנקרא אינוור.
זהו חומר העמיד בפני מתיחה וכיווץ הנגרמים כתוצאה משינויים במזג האוויר ומבלאי.
אחד הכלים הבסיסיים לחקירת קבוצה במרחב טופולוגי הוא המושג 'נקודת פנים': נקודה שקיימת לה סביבה שכולה מוכלת בקבוצה.
נקודת מרכז היא מושג אנלוגי, המתאים לקבוצות במרחב וקטורי:
נקודה x בקבוצה K היא נקודת מרכז, אם לכל כיוון y קיים קטע פתוח , , המוכל כולו בקבוצה.
מושג זה רלוונטי במיוחד במרחבים נורמיים, כאשר הוא מהווה תנאי חלש יותר מזה של נקודות פנים (כל נקודת פנים היא נקודת מרכז, אבל לא להפך).
מאחר שההגדרה מיוסדת על קטעים ישרים, היא קשורה באופן הדוק לקמירות של קבוצות.
לקבוצת כל נקודות המרכז של K קוראים "המרכז של K" ומסמנים , או באות c מעל שם הקבוצה.
מכיוון שההגדרה מבוססת על קטעים ישרים, העתקות ליניאריות שומרות על המרכז: אם העתקה ליניארית פתוחה, ו- , אזי .
מסיבה זו, המושג שימושי למדי באנליזה פונקציונלית, ובפרט כאשר רוצים להוכיח שתמונה או תמונה הפוכה של אופרטור ליניארי היא פתוחה.
אף על פי שכל נקודת פנים היא נקודת מרכז, ההפך אינו נכון.
(זוהי למעשה הצגה בקואורדינטות קוטביות).
קל לוודא ש-0 היא אכן נקודת מרכז אך ברור שהיא איננה נקודת פנים.
איור 2 מדגים זאת היטב.
כל השטח הצבוע באדום הוא הקבוצה K.
כעת, יהי D כדור ברדיוס R > 0 מסביב ל-0. אזי קיים וכעת נסתכל על הנקודה (זוהי נקודה ברדיוס 3R/4 וזווית ביחס לציר ה-X).
ברור מהגדרת K שנקודה זו איננה ב-K.
ברם, היא כן שייכת לכדור D.
לכן הכדור D איננו מוכל ב-K.
טיעון זה נכון לכל כדור פתוח (שכן רדיוס הכדור תמיד חיובי ממש!).
כל נקודת פנים היא נקודת מרכז.
המרכז של קבוצה הוא אינווריאנטי תחת הזזה, כלומר: .
תהי K קבוצה קמורה ו .
אזי הקטע מוכל במרכז של K.
משפט ליפשיץ: עבור קבוצה -קמורה, המרכז של הקבוצה שווה לפנים שלה (וכן למרכז של הסגור שלה ולפנים של הסגור שלה).
בכדור פתוח, הפנים של קבוצה שווה למרכז שלה.
נקודת עוגב (או פדאל, צליל עוגב) הוא מונח מוזיקלי אשר נמצא בשימוש במוזיקה הטונאלית, הבא לתאר צליל ארוך ומתמשך שמופיע באופן טיפוסי בקול הבס.
לרוב, מתחיל צליל העוגב כאחד מצלילי האקורד, אך בניגוד לשאר הקולות אשר מתחלפים ויוצרים אקורדים שונים, הוא ממשיך להשמע, ובכך באופן בלתי נמנע יוצר דיסוננסים עם אקורדים שבהם הוא נחשב לצליל "זר".
לקראת סיומה של נקודת העוגב יופיע אקורד אשר בו צליל העוגב נחשב לאחד מצלילי האקורד.
לכן צליל נקודת העוגב נכלל בקטגוריה אחת של צלילים זרים לאקורד, כגון צליל שוהה, צליל מקדים וצלילים עוברים.
הוא שונה מהם בכך שהוא מתחיל כצליל של אקורד, ומסתיים כצליל של אקורד, אשר לרוב הוא יהיה צלילו הבסיסי של אותו אקורד.
נקודות עוגב יוצרות תחושה טונאלית חזקה, כמו מושכת את ההרמוניה חזרה אל שורשהּ.
הצליל שעליו מבססים נקודת עוגב הוא בדרך כלל צליל הטוניקה (המדרגה הראשונה בסולם) או צליל הדומיננטה (מדרגתו החמישית).
מבחינה הרמונית, על ידי הסתכלות אנכית של כל אקורד הנופל בדרכה של נקודת העוגב, ניתן לומר שנקודת העוגב מרככת את הצבע ואת הפונקציה ההרמונית שיוצר כל אקורד, מכיוון שצליל הבס זר לו, ולכן התחושה שיוצר האקורד היא פחות בהירה וברורה.
לפיכך, באופן פרדוקסלי, אי ההתאמה בין נקודת העוגב לבין האקורדים, מעמעמת במעט את המתח ההרמוני, במקום לחזקו.
לעיתים משתמשים מלחינים בצליל מתמשך בקול שאינו הבס, באופן שזהה לנקודת עוגב.
צליל זה נקרא "נקודת עוגב הופכית".
נקודות עוגב נפוצות ברוב הסוגות המוזיקליות החל מן הבארוק, כאשר בתקופה זו ניתן למצוא רבות מהן בסיומי פרקים (למשל בסיומם של הפרלוד והפוגה הראשונים מתוך ספר הפסנתר המושווה הראשון של י.
כמו כן, שימוש בנקודת עוגב נפוץ במיוחד במוזיקה עממית אותנטית, למשל במוזיקה קלטית טיפוסית לחמת חלילים, בה משאירים לרוב צליל שוהה אחד או יותר, אשר מתפקדים כנקודת עוגב, שמעליהם קולות נוספים ובהם צלילים משתנים, דרך כלל יוצרים מלודיה.
הופעת נקודת עוגב במוזיקה עממית מכונה "דרון" (Drone), כאשר לעיתים ישנו יותר מצליל מתמשך אחד.
מקור המונח בא מטכניקת הנגינה בעוגב, אשר בו ניתן "להחזיק" צליל לפרק זמן בלתי מוגדר, כל עוד העוגב פועל.
צלילים אלה מנוגנים לרוב בעזרת דוושות (פדאלים), ומכאן בא הכינוי צליל "פדאל".
בעזרת טכניקת נגינה זו, יכול העוגבר להחזיק צליל ארוך בעזרת דוושה, ולנגן בחופשיות בשתי ידיו שנותרות פנויות.
בפיתוח תוכנה, נקודת עצירה היא עצירה מכוונת או נקודת השהייה בתוכנית מחשב, לצורכי ניפוי שגיאות.
באופן כללי יותר, נקודת עצירה היא אמצעי להשגת מידע על התוכנה בזמן ריצתה.
בזמן העצירה, המתכנת בוחן את הרכיבים השונים של סביבת ההרצה (למשל, זיכרון, משתנים וכדומה) כדי לגלות האם התוכנה מתפקדת כמצופה.
למעשה, נקודת עצירה מכילה תנאי אחד או יותר שקובעים מתי ריצת התוכנה צריכה להיעצר.
צורת נקודת העצירה הנפוצה ביותר היא כאשר ריצת התוכנה נעצרת בדיוק לפני שפקודה מסוימת מבוצעת.
אפשר להשתמש בתנאי עצירה מסוגים אחרים, למשל קריאה מזיכרון, כתיבה מזיכרון, או שינוי של אזור מסוים בזיכרון.
נקודות עצירה יכולות לעצור ריצת תוכנית בזמן רצוי, על ידי לחיצה על מקש מסוים.
כאשר התוכנה נעצרת בנקודת עצירה, משתמשים במגוון כלים כדי לחקור את מצב התוכנית או לשנות אותה.
מצב המחסנית של כל תהליכון יכול לשמש כדי לראות את שרשרת הפונקציות שהובילו להוראה שבה נעצרה התוכנית.
רשימת watches מאפשרת לצפות בערכים של משתנים וביטויים.
קיימים גם כלים שמאפשרים להציג תוכן של אוגרים ומידע נוסף.
מעבדים רבים כוללים תמיכה חומרתית לנקודות עצירה (בדרך כלל מסוג instruction breakpoint ו data breakpoint).
לדוגמה, סט ההוראות בארכיטקטורת x86 מספקת תמיכה חומרתית לנקודות עצירה באמצעות אוגרי דיבג x86 שלה.
חומרה כזו עלולה להיות מוגבלת, לדוגמה לא לאפשר נקודות עצירה שנמצאות בענף מושהה של התוכנית.
צורה זו של הגבלה נקבעת על ידי המיקרו ארכיטקטורה של המעבד ומשתנה בין מעבדים.
כאשר החומרה לא תומכת בנקודת עצירה, מנפי שגיאות (Debuggers) צריכים לממש נקודות עצירה בתוכנה.
זה קל יחסית עבור instruction breakpoints על ידי החלפת ההוראה במקום נקודת העצירה ב:
הוראה שקוראת למנפה שגיאות ישירות (קריאת מערכת) או
הוראה לא חוקית שגורמת לפסיקה מכוונת שמטופלת על ידי מנפה השגיאות.
סימולטור יכול לממש נקודות עצירה מותנות או לא מותנות, פשוט על ידי הכנסת התנאי המתאים בתוך הריצה הרגילה שלו.
זה כמובן מאפשר נקודות עצירה ללא התערבות בזמן הריצה (למשל בתכנות שמאפשרות קריאה בלבד).
מנפי שגיאות מסוימים מאפשרים שינוי משתנים בזיכרון לפני שממשיכים את ריצת התוכנית, מה שמאפשר בדיקות של אופציות שונות בזמן ריצה.
אפשרות נוספת היא דילוג מעל הוראה מסוימת.
במקרים רבים זו האפשרות היחידה המעשית לבדיקת התוכנית.
מימוש נקודות עצירה בתוכנה עשוי להפחית במידה ניכרת את ביצועי התכנה כיון שלצורך המימוש משתמשים במשאבים נוספים של המעבד.
למרות זאת, זה מקובל מאוד בזמן בדיקות כיוון שכמות המידע שאפשר לראות במנפה השגיאות לא מוגבלת על ידי החומרה.
בתחום של מכניקת הזורמים, נקודת סטגנציה או נקודת־עֶמֶד היא נקודה בשדה זרימה שבה המהירות המקומית של הזורם היא אפס נקודות סטגנציה קיימות על פני השטח של אובייקטים בשדה הזרימה, שבו הנוזל הגיע למנוחה על ידי האובייקט.
משוואת ברנולי מראה שהלחץ הסטטי הוא הגבוה ביותר כאשר המהירות היא אפס ולכן הלחץ הסטטי הוא בערכו המרבי בנקודות הסטגנציה.
לחץ סטטי זה נקרא לחץ סטגנציה.
משוואת ברנולי עבור זרימה בלתי דחיסה מראה כי לחץ הסטגנציה שווה ללחץ הדינמי וללחץ סטטי.
הלחץ הכולל שווה גם ללחץ הדינמי בתוספת הלחץ הסטטי, כך שבזרימה בלתי דחיסה, לחץ סטגנציה שווה ללחץ הכולל.
(בזרימה דחיסה, לחץ הסטגנציה שווה גם ללחץ הכולל החל על הנוזל המובא לעצירה, סטגנציה, בתהליך איזנטרופי).
ניתן להראות שמקדם הלחץ בנקודת הסטגנציה שווה ל־1:
הוא הלחץ הסטטי בנקודה שבה אנו מודדים את מקדם הלחץ.
הוא הלחץ הסטטי הנמדד מחוץ לגוף.
הוא הלחץ הדינמי הנמדד מחוץ לגוף.
לחץ הסטגנציה פחות הלחץ הסטטי מחוץ לגוף שווה ללחץ הדינמי, ולכן מקבלים שמקדם הלחץ נקודת הסטגנציה הוא יחידה (+1).
על גוף משוכלל ששקוע לחלוטין בזרימה פוטנציאלית, יש שתי נקודות סטגנציה - אחת ליד הקצה המוביל (leading edge) ואחת ליד הקצה נגרר (trailing edge).
תנאי קוטה מציין כי נקודת הסטגנציה על גוף עם נקודה חדה כמו קצה נגרר של כנף, נמצאת בנקודה החדה.
קו הזרם בנקודת הסטגנציה ניצב למשטח של הגוף.
נקודת סיפליין היא לשון יבשה, בצידו הדרומי של מפרץ קרטיס, בחוף הצפון מזרחי של חצי האי צ'אוודאר, בחוף דייוויס, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
האתר מופה באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי האנטיג אירווסרוויז, בין השנים 1957–1955.
שמו של האתר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
שמה של לשון הים ניתן לה עת שניתן שמו של מפרץ קרטיס.
שניהם קרויים על שמו של גלן קרטיס, מהנדס אווירונאוטיקה וחלוץ תעופה אמריקני.
נקודת פורטל היא לשון יבשה בחלק הצפוני של חצי האי רקלוס, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מורכבת מגרניט, ולרוב מכוסה שלג.
בשנת 1956 הוקמה בלשון היבשה על ידי אנשי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בקתה בתחילת שביל הגישה אל הרמה הסמוכה .
שמו של האתר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה, בשנת 1960, כי הנקודה היא ה"שער" (פורטל) לשביל המוליך מהחוף אל הרמה הסמוכה.
הבקתה היא אתר מנוחה המנוהל על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי.
צוות של ארבעה גברים, בראשות ואלי הרברט, עבר את המרחק שבין מפרץ התקווה לכף רקלוס בשנת 1957, ולאחר מכן הצוות שהה את החורף בבקתה, וסקר את האזור.
הבקתה פורקה במרץ 1996, והועברה לידי מוזיאון איי פוקלנד, והיא נבנתה מחדש במוזיאון בשנת 2014.
נקודת סלאב היא לשון יבשה מכוסה קרח בצידה הצפוני של הכניסה למפרץ זימן, בחוף אוסקר השני בצדו המזרחי של חצי האי צ'רצ'יל בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הלשון ממוקמת 28.9 קילומטרים מצפון לכף אלכסנדר, 33.2 קילומטרים מנונאטאקי גוליבר ו-33.7 קילומטרים ממערב לראש וייר בחצי האי ג'ייסון.
לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1974.
לשון היבשה נקראת על שמו של השליט הבולגרי דספוט אלכסיוס סלאב (ששלט במאה ה-12 וה-13).
נקודת פינל היא לשון יבשה בצידו המזרחי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה ממוקמת 9 קילומטרים צפונית-מזרחית לנקודת ד'אורסל.
הנקודה מופיעה לראשונה, במפה לא מדויקת, שהוכנה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 – 1899) בפיקודו של ז'רלאש.
האתר צולם מן האוויר על ידי האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956–1957, ומופה בהתבסס על תצלומים אלה בשנת 1959.
הוועדה קראה לנקודה על שמו של פיליפ פינל - רופא צרפתי ונחשב כאבי הפסיכיאטריה הרפואית-מדעית המודרנית; פינל הנהיג רפורמה הומניטארית בטיפול בחולי נפש.
זאת בדומה לאתרים רבים באזור שנקראו על שם חלוצים בתחום הרפואה.
נקודת פטרוב או נקודת פטרוף היא לשון יבשה סלעית בחוף המזרחי של האי ברבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
אורכה של לשון היבשה 1.2 קילומטרים, והיא בולטת לכיוון צפון-מזרח לתוך מפרץ היל.
לשון היבשה ממוקמת 3.85 קילומטרים צפונית-מערבית לנקודת מיטשל ו-6.8 קילומטרים דרומית-מערבית לנקודת ספלנצאני.
לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980.
לשון היבשה נקראת על שמו של הממציא הבולגרי - אמריקני פיטר פטרוב שסייע בפיתוח השעון הדיגיטלי הראשון.
השם התקבל רשמית ב-23 בנובמבר 2009.
נקודת ספלנצאני היא לשון יבשה המהווה את הצד הצפוני של הכניסה למפרץ היל ואת הקצה המזרחי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה התגלתה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית ב-25 בינואר 1898 (שחקרה את האזור בין השנים 1897–1899), בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
לשון היבשה צולמה מן האוויר על ידי האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956 –1957, ומופתה בהתבסס על תצלום אלה בשנת 1959.
לשון היבשה נקראת על שמו של לאדזרו ספלנצאני, פיזיולוג איטלקי שהבין לראשונה את תהליך העיכול בשנת 1780.
השם ניתן, בדומה לאתרים רבים אחרים באזור, על שמו של אחד מהחלוצים בתחום הרפואה.
נקודת מקלאוד היא לשון יבשה המהווה את הקצה הדרום-מזרחי של האי לייז', בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
הנקודה מופיעה לראשונה במפה של ממשלת ארגנטינה משנת 1957; במפה זו אין לנקודה שם.
הנקודה צולמה מהאוויר על ידי חברת האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956–1957, ומופתה על בסיס תצלומי אוויר אלה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1959.
הנקודה נקראת על שמו של ג'ון ג'יימס ריצ'רד מקלאוד, פיזיולוג סקוטי זוכה פרס נובל ברפואה אשר היה אחד ממגלי האינסולין בשנת 1922.
וזאת בדומה לאתרים רבים אחרים באזור, אשר נקראו על שמם של חלוצים בתחום הרפואה.
נקודת פולז'אן היא לשון יבשה סלעית בחוף המערבי של האי לייז' בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
הלשון מתנשאת לגובה של 750 מטרים מעל פני הים.
לשון היבשה בולטת לתוך הים לכיוון צפון-מערב.
לשון היבשה מהווה את הקצה הדרומי של הכניסה למפרצון ואפה.
הנקודה ממוקמת 2.36 קילומטרים צפונית - צפונית-מזרחית לנקודת גארבל, ו-1.65 קילומטרים דרומית - דרומית-מערבית לנקודת דיסילצה.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980.
הנקודה נקראת על שם פסגת פולז'אן בהרי פירין שבבולגריה.
נקודת נייט היא לשון יבשה המהווה את הקצה המזרחי של חצי האי קראן בקצה הצפוני של האי לייז' בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
הנקודה נמצאת 1.9 קילומטרים דרומית-מזרחית מנקודת מורו.
לשון היבשה התגלתה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 –1899), בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
אדריאן דה ז'רלאש וקרא ללשון היבשה על שמו של גנרל נייט מצבא בלגיה, אשר תמך במשלחת.
נקודת מצ'ניקוב או נקודת מצ'ניקוף היא לשון יבשה בקצה המערבי של חצי האי פסטר בצפון האי בראבנט, בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
הנקודה התגלתה ותוארה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית האנטארקטית השלישית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905 בראשותו של ז'אן-באטיסט שארקו).
הנקודה צולמה מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1955–1956.
שמה של הנקודה ניתן לה על ידי שארקו.
שאקו קרא לנקודה על שמו של הזואולוג והבקטריולוג הרוסי-צרפתי אליה מצ'ניקוב, שהחליף את לואי פסטר כמנהל מכון פסטר שבפריז, ולימים זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.
על פסגת המורנה, בגובה של 70 מטרים מעל פני הים מצויה כתובת הנצחה, שהוצבה במקום ב-21 ביולי 1984, לזכר הנחיתה הראשונה על חוף האי בראבנט על ידי חברי המשלחת הבלגית לאנטארקטיקה.
האתר הוכרז כאתר מורשת היסטורי אנטארקטי (שמספרו: HSM 45), בעקבות הצעה של בלגיה, על פי אמנת אנטארקטיקה.
נקודת מפנה הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1977 בבימויו של הרברט רוס, עם שירלי מקלין, אן בנקרופט, לזלי בראון ומיכאיל ברישניקוב בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס באופן חפשי על חייהן של הבלרינות איזבל מירוו בראון אותה מגלמת שירלי מקלין, ונורה קיי.
לזלי בראון היא בתה של איזבל מירוו בראון.
הסרט היה מועמד ל-11 פרסי אוסקר אך לא זכה אפילו באחד.
בזה הוא משתווה לסרט הצבע ארגמן, שזכה אף הוא באותו מספר מועמדויות.
מועמד לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (שירלי מקלין ואן בנקרופט), פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (מיכאיל ברישניקוב), פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (לזלי בראון) וכן פרסי אוסקר על הבימוי, העריכה, התסריט, הסאונד, העיצוב האמנות, הסרט הטוב ביותר והצילום.
לשם הסרט יש כפל לשון - אדם העומד בנקודת מפנה בחייו וגם רקדנים הרוקדים על קצות אצבעותיהם ב נעלי פוינט.
בסרט משובצים קטעי בלט רבים של מלחינים שונים.
דידי רודג'רס (שירלי מקלין) הייתה רקדנית ראשית בלהקת בלט בניו יורק.
כאשר נכנסה להיריון מרקדן הלהקה וויין (טום סקריט) הם החליטו לעזוב את הלהקה לאוקלהומה סיטי שם הקימו בית ספר לבלט וגידלו שתי בנות ובן.
אמה ג'קלין (אן בנקרופט) נשארה בלהקה ומונתה לפרימה בלרינה במקומה.
כעת היא נמצאת בסוף הקריירה המוצלחת שלה.
הלהקה מבקרת באוקלהומה סיטי וזו הזדמנות עבור דידי להיפגש עם חברי הלהקה ולהעלות זכרונות.
בתה הבכורה של דידי, אמיליה (לזלי בראון) שואפת אף היא להיות רקדנית בלט.
דידי מקבלת אפשרות לצרף את אמיליה להשתלמות בלהקה בניו יורק ומצטרפת אליה לשם כדי לעודד אותה כי היא ביישנית ומופנמת.
אמיליה מתאהבת ביורי (מיכאיל ברישניקוב), רקדן רוסי רודף נשים.
הוא מנצל את תמימותה ומכניס אותה למיטתו לאחר שהם רוקדים ביחד.
אמיליה מאושרת, אבל כשהיא רואה אותו מפלרטט עם רקדנית אחרת היא נכנסת למשבר.
דידי ואמה נפגשות ומחליפות ביניהן האשמות.
דידי מאשימה את אמה כי עודדה אותה להיכנס להריון מוויין כדי שתעזוב את הלהקה והיא תתפוס את מקומה.
הריב ביניהן הופך ממילולי לפיזי עד שהן מתעשתות ונופלות ומתחבקות.
לבסוף אמיליה משלימה עם יורי והם מופיעים בפה דה דה כשאמה ודידי צופות בהם.
נקודת פויין היא לשון יבשה בחוף אוסקר השני, בצד המזרחי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מהווה את הקצה הדרום-מזרחי של חצי האי בלאגובגראד, ואת הקצה הצפוני של הכניסה למפרצון אקזאספריישן.
שיא גובהה של לשון היבשה בפסגה שגובהה 525 מטרים מעל פני הים.
אזור לשון היבשה צולם מהאוויר על ידי סר יוברט וילקינס, בטיסתו מעל האזור ב-20 בדצמבר 1928.
וילקינס מיפה את האזור בהתבסס על תצלומי אוויר אלה, אולם חשב שמדובר באי.
האזור צולם מהאוויר ומופה בשנית בשנת 1947 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
במיפוי זה התברר כי מדובר בלשון יבשה או חצי אי.
וילקינס, אשר סבר כי מדובר באי, קרא למקום "האי פוין" ("Foyn Island"); על שמו של סוונד פוין - ציד לווייתנים נורווגי.
לאחר המיפוי של סקר שטחי חסות איי פוקלנד, שונה השם של לשון היבשה בהתאם - לשמה הנוכחי.
נקודת ספרינג היא לשון יבשה המהווה את הצד הדרומי של הכניסה למפרץ בריאלמון, באזור חוף דאנקו, בחוף המערבי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
מפרצון בריאלמון (ולשון היבשה) התגלו בשנת 1898 על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, בפיקודו של אדריאן דה ז'ארלש.
ז'ארלש קרא ללשון היבשה על שמו של פרופסור וולטר-ויקטור ספרינג (Walthère-Victor Spring), כימאי, מאוניברסיטת לייז', שבעיר לייז' שבבלגיה.
ספרינג היה חבר באקדמיה המלכותית הבלגית (Académie Royale de Belgique) וכן בוועדת בלג'יקה (Belgica Commission).
נקודת סרדץ היא לשון יבשה בחוף הדרום-מזרחי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
אורכה של לשון היבשה 400 מטרים, והיא בולטת לתוך מצר אוסמר.
נקודת סרדץ מפרידה בין השפך של קרחון קריוודול שמצפון לנקודה, והשפך של קרחון פאשוק שמדרום לנקודה.
הנקודה ממוקמת 16.3 קילומטרים דרומית-מערבית מכף סמית'.; 16.9 קילומטרים צפונית-מזרחית מכף ג'יימס; ו-3.4 קילומטרים דרומית-מזרחית מפסגת אנטים.
הנקודה נקראת על שם העיירה סרדץ שבדרום בולגריה;
נקודת מרקלי היא לשון יבשה שאינה מכוסה קרח בחוף הצפון מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
אורכה של לשון היבשה 1.2 קילומטרים, והיא פונה לכיוון מערב - דרום-מערב, לתוך מעבר דרייק.
הנקודה מהווה את הקצה הצפוני של הכניסה למפרצון קבט.
הנקודה ממוקמת 14.5 קילומטרים דרומית - מערבית מכף סמית'; 2 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית מנקודת גרגורי; ו-19.8 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית מכף ג'יימס.
הסוקרים שמיפו את החוף קראו ללשון היבשה המהווה את נקודת גרגורי בשם "נקודת מרקלי".
כאשר שונה שם נקודת גרגורי, הועבר השם מרקלי ללשון יבשה זו.
הנקודה נקראת על שמה המצודה הימי -ביניימית מרקלי שבדרום-מזרח בולגריה.
נקודת סקלינה או נקודת סקאלינה היא לשון יבשה בחוף הדרום מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
הנקודה מהווה את הקצה הדרום-מערבי של הכניסה למפרצון יארביצה.
הנקודה ממוקמת 11.7 קילומטרים צפונית מזרחית מכף ג'יימס; 3 קילומטרים דרומית- מזרחית מפסגת נאופיט; ו-4.6 קילומטרים דרום-מערבית מנקודת סרדץ.
הנקודה נקראת על שם הכפר סקלינה שבדרום בולגריה.
נקודת פיט הוא לשון יבשה מצוקית, בחוף הדרומי של חצי האי טריניטי, בחצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהו של המצוק 90 מטרים מעל פני הים.
המצוק ממוקם בצידו הדרומי של שפכו של קרחון ויקטורי.
המצוק מהווה את הקצה הצפון מזרחית של פתחו של מפרצון צ'ודומיר.
על לשון היבשה ממוקם מחסה סרג'נטו קאבראל, שהוקם ב-18 בספטמבר 1964.
לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על סקר שנערך על ידי סוקרים שיצאו ממפרץ התקווה באוגוסט 1945.
לשון היבשה נקראת על שמו של קי.
Pitt), שהיה רב החובל של הספינה פיצרוי (Fitzroy), אשר שימשה את סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
נקודת פולס איילנד היא לשון יבשה, בקצה הדרומי של האי וגה, שבארכיפלג ג'יימס רוס, מדרום לקצה הצפון־מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכה של לשון היבשה 2 קילומטרים; ורוחבה קילומטר אחד.
לשון היבשה מחוברת לקצה הדרומי של האי וגה, בחצי אי נמוך, שגובהו כמעט כגובה פני הים, ולכן חצי האי כמעט בלי נראה, משהוא מתמזג עם הקרח המקיף את האי.
האי וגה נחקר ומופה לראשונה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1902–1903, על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1902 - 1904 בפיקודו של אוטו נורדנשלד.
ננקודת פולס איילנד מופתה על ידי ורדנשלד בפברואר 1902. נורדנשלד סבר כי הנקודה היא אי נפרד.
בשנת 1945 מופה האי וגה מחדש על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, שגילה כי הנקודה מחוברת לאי וגה, והיא לשון יבשה ולא אי נפרד.
השם הוא תיאורי - והוא מתאר את העובדה שלשון היבשה נראית כי נפרד מהאי וגה.
נקודת מקין היא לשון יבשה בחוף הדרום מזרחי של האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה היא שלוחה של פסגת קאלופר.
לשון היבשה ממוקמת בין מפרץ ברונאו (שנמצא 9.2 קילומטרים ממערב לנקודת מקין), לבין נקודת רנייר.
לשון היבשה מפרידה בין שפכו של קרחון סרבארנה שמדרום-מערב ללשון היבשה, לבין קרחון מגורה שמצפון - צפון-מזרח ללשון היבשה.
הלשון ממוקמת 17.32 קילומטרים מזרחית - צפון-מזרחית מנקודת בוטב; 2.6 קילומטרים צפונית - מזרחית לנקודת אייטוס;
הלשון ממוקמת 3.3 קילומטרים דרומית - מזרחית לפסגת גרייט נידל.
ו-13.99 קילומטרים דרומית - מערבית לנקודת רנייר.
הנקודה צולמה מהאוויר על ידי הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד (FIDASE) בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957, וכן על הקרקע על ידי סוקרים של סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1957–1959, ובהתבסס על אלה, הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968.
הנקודה מופתה לאחר מכן על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1991 ועל ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 וכן בשנת 2009.
הנקודה נקראת על שם קפטן ג'יי מ'קין (Captain J.
M'Kean), רב החובל של ספינת צייד כלבי הים הבריטית הנסיכה שארלוט (Princess Charlotte), אשר הגיע לאזור זה בקיץ האנטארקטי בשנים 1821 – 1822.
נקודת מקרוני היא לשון יבשה, המהווה את הקצה הצפון-מזרחי של האי דספשן, באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מופתה בינואר 1954 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
שמה של הנקודה ניתן לה בעקבות הסקר שנערך על ידי משלחת סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בשנת 1954.
משלחת הסקר גילתה בנקודה מושבה של פינגוויני הסלעים (Eudyptes chrysolophus) - הנקראים באנגלית פינגוויני מרקוני (macaroni penguins).
נקודת ניקופול היא לשון יבשה שאינה מכוסה שלג בחודשי הקיץ האנטארקטי, בחוף הדרומי של חצי האי ביירז, באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה בולטת לאורך 650 מטרים מהאי לתוך מצר ברנספילד.
לשון היבשה מתחברת באמצעות שרטון אל סלע ויאטור שמדרום לה.
נקודת ניקופול ממוקמת ממערב לקצה של חופי סאות' (החופים הדרומיים) שבחצי האי ביירז;
נקודות ניקופול ממוקמת 4.57 קילומטרים ממזרח לנקודת דבילז;
נקודות ניקופול ממוקמת 1.22 קילומטרים מזרחית - דרומית-מזרחית לגבעת סילר;
נקודות ניקופול ממוקמת 4.21 קילומטרים מערבית - דרומית-מערבית מנקודת דומטה.
בתחילת המאה ה-19 ציידי כלבי ים הגיעו לאזור הנקודה, ובנו מבני מגורים דרומי לגבעת סילר.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968, ולאחר מכן על ידי סוקרים צ'יליאניים בשנת 1971, סוקרים ארגנטינאים בשנת 1980, סוקרים ספרדים בשנת 1992, וסוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
הנקודה נקראת על שם העיירה ניקופול שבבולגריה.
השם אומץ רשמית ב-4 בנובמבר 2005.
תחנת המחקר הספרדית מחנה ביירז (Camp Byers),החלה לפעול בסמוך לנקודת ניקופול החל מעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 2001–2002, ובמשך עונות המחקר שלאחר מכן.
נקודת סבאר או נקוד סבר היא לשון יבשה בחוף הדרומי של חצי האי ביירז באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
נקודת סבאר מהווה את הצד המזרחי של הכניסה למפרצון ראסקופוריס.
נקודת סבאר ממוקמת 1.9 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מנקודת דבילז;
נקודת סבאר ממוקמת 2.71 קילומטרים ממערב לנקודת ניקופול;
נקודת סבאר ממוקמת 2.97 קילומטרים צפונית - מזרחית מסלע לונג שבמצר מורטון.
גבעת ואספ מתנשאת מעל נקודת סבאר שנמצאת צפונית - צפון-מזרחית לגבעה;
גבעת סילר מתנשאת מעל נקודת סבאר, שנמצאת מזרחית - צפון-מזרחית לגבעה.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1992; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
הנקודה נקראת על שם השליט הבולגרי חאן סבאר.
לשון היבשה ממוקמת באזור האנטארקטי המוגן במיוחד "חצי האי ביירז" - אזור מוגן מיוחד מספר 126 (ASPA 126).
נקודת סידינס היא לשון יבשה בחוף הצפוני של האי ליווינגסטון, באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
הנקודת פורצת במרכזו של ראשו של מפרץ הירו.
שמה של הנקודה ניתן לה בשנת 1958 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
לשון היבשה נקראת על שם קפטן ריצ'רד סידינס (Richard Siddins), רב החובל של אניית ציד כלבי הים האוסטרלית לינקס (Lynx), שיצאה מנמל סידני, והגיעה לאיי שטלנד הדרומיים בעונת הקיץ האנטארקטי שבין השנים 1820–1821 והעונה שבין השנים 1821–1822.
לעיתים הופיעה במפות שגיאת כתיב בשם של לשון היבשה - והיא מופיע בכתיב "נקודת סידונס" (Siddons Point).
נקודת ניקיופ היא לשון יבשה בצדו המזרחי של פתחו של מפרצון אוגנן, בחצי האי טריניטי, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
נקודת ניקיופ ממוקמת 12.65 קילומטרים דרומית - דרום מזרחית מנקודת רדיבוש;
נקודת ניקיופ ממוקמת 6.3 קילומטרים צפונית - מזרחית מגבעת וליצ'קוב;
נקודת ניקיופ ממוקמת 6.76 קילומטרים ממערב לנקודת אלמונד;
וכן, נקודת ניקיופ ממוקמת 19.2 קילומטרים דרומית - מערבית מכף קיילמאן.
הנקודה נקראת על שם הכפר של ניקיופ שבצפון בולגריה.
שינוי אורכה של לשון היבשה
נסיגתו של קרחון אנדרו בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21, הגדילה את מפרצון אוגנן, והביאה לכך שאורכה של לשון היבשה נקודת ניקיופ גדל.
נקודת נוטר היא לשון יבשה סלעית, המהווה את הקצה הצפוני של חצי האי בליצה, בקצה הצפון מערבי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
נקודת נוטר מהווה את הקצה המערבי של מפרץ בואון.
נקודת נוטר ממוקמת 11 קילומטרים צפונית-מזרחי מכף קיילמאן.
סלעי ביוור הם קבוצת סלעים הממוקמת 4 קילומטרים מחצי האי בליצה, באמצע המרחק שבין נקודת נוטר, לבין כף קיילמאן.
השם, שנטבע על ידי ארגנטינה ב-1953, מנציח את תומאס נוטר, מפקד ממוצא אנגלי בטייסת של אדמירל בראון במאבק לעצמאות ארגנטינה.
הוא מת בלחימה נגד המפקד הספרדי רומאטה ב-21 במרץ 1814, על סיפון כלי השיט הקטן שלו סנטיסימה טרינידד, כאשר כלי השיט שלו נחת תחת סוללות האויב.
נקודת נק או נקודת נאק היא לשון יבשה, בקצהו של מצוק שפסגתו שטוחה.
הנקודה מהווה את הקצה הצפוני של גבעות לונג, בהרי הורליק המהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים, באזור ארץ וילקס שבאנטארקטיקה.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1958–1960.
הנקודה נקראת על שם ג'וזף וי.
Knack), שהיה מטאורולוג בתחנת המחקר בירד בשנת 1958.
נקודת פורקווה פא או נקודת פורקווה פה היא לשון יבשה מכוסה קרח, המהווה את הצד המערבי של הכניסה (של שפך המפרץ אל הים) למפרץ ויקטור.
לשון היבשה התגלתה ומופתה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את האזור בין השנים 1950–1952.
שמה של הנקודה ניתן לה בשנת 1954.
הנקודה נקראת על שם ספינת חקר הקוטב הצרפתית "פורקווה פא" "Pourquoi-Pas ?" (הגייה: פורקווה-פא; תרגום: "למה לא?" או "מדוע לא?").
נקודת סנטה קרוז או סנטה קרוז פוינט המכונה גם סלע ספנסר או ספנסר בלאף היא לשון יבשה סלעית המהווה את הקצה המזרחי של האי גריניץ' באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
כמו כן לשון היבשה מהווה את הצד הדרום-מערבי של פתחו של מצר אינגליש.
רכס בוגדאן מתנשא מעל נקודת סנטה קרוז, ממערב לה.
נקודת סנטה קרוז ממוקמת 6.35 קילומטרים דרומית-מזרחית לנקודת אש;
נקודת סנטה קרוז ממוקמת 4.9 קילומטרים צפונית - מזרחית לנקודת פורט;
נקודת סנטה קרוז ממוקמת 6.53 קילומטרים מדרום לנקודת ברון שבאי רוברטס;
נקודת סנטה קרוז ממוקמת 5 קילומטרים דרום - מערבית מנקודת אדוראדס שבאי רוברט.