tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בניסוח אחר, התנאי קובע שעבור זרימה קבועה, הזרימה תגיע אל קצה הכנף משני הכיוונים, כשזרימה שעברה מתחת הכנף לעולם לא תזרום מעל לכנף, וזרימה שעברה מעל לכנף עולם לא תזרום מתחתיה.
כדי לקיים את תנאי קוטה, הסירקולציה סביב הכנף צריכה להיות שונה מאפס.
הופעת הסירקולציה גורמת לעילוי לפי משפט קוטה-ז'וקובסקי.
השילוב של תנאי קוטה עם משפט קוטה-ז'וקובסקי מביא להסבר הפשוט ביותר לשאלה כיצד מטוסים עפים.
אם כי הוא אינו מבין בחשבון אפקטים תלת-ממדיים החשובים לתכנון מעשי של כנפיים.
השילוב גם אינו מסביר את תופעת ההזדקרות.
כדי לקיים את תנאי קוטה, הזרימה מעל לכנף צריכה להיות מהירה יותר מהזרימה מתחתיה, תוצאה זו מוצגת במקומות מסוימים כנובעת מאחת משתי הנחות שגויות.
במצב של זרימה תמידית, הזרימה הדו-ממדית מסביב לכנף מורכבת מזרימה פוטנציאלית ברוב המרחב, וזרימה טורבולנטית, בשכבת גבול דקה הסמוכה לכנף.
אם הצמיגות של הזורם נמוכה ביחס למהירות התעופה, כלומר אם מספר ריינולדס של הזרימה גבוהה מספיק, אז שכבת הגבול תהיה דקה מספיק וניתן יהיה להתייחס לכל הזרימה כזרימה פוטנציאלית, כלומר זרימה המקיימת כאשר היא שדה המהירות ו- הוא פוטנציאל המקיים את משוואת לפלס .
לבעיית הזרימה יש את תנאי השפה הבאים:
כאשר היא מהירות הזורם, ו- הוא הנורמל לשפה.
תנאי שפה אלו דומים לתנאי השפה בזרימה מסביב לגליל, כשאת הגליל מחליפה צורת הכנף.
בדומה לזרימה מסביב לגליל, ישנם אינסוף פתרונות שונים לבעיה זו, הנבדלים ביניהם בסירקולציה מסביב לכנף.
בניגוד לזרימה מסביב לגליל, בה מטעמי סימטריה ניתן להניח שתהיה עדיפות לזרימה שלא תייצר סירקולציה כלל, בזרימה מסביב לצורה שאינה סימטרית אין סיבה להניח שזה יהיה הפתרון שיתקבל עבור זרימה מציאותית.
תנאי קוטה הוא פתרון אד-הוק למקרה בו הקצה האחורי של הכנף הוא קצה חד.
במצב זה, קוטה הבחין שאם נקודת הסטגנציה לא נמצאת בקצה האחורי של הכנף אז מהירות הזרימה בנקודה זאת תשאף לאינסוף.
על אף שגם פתרונות אלו מהווים פתרון למשוואה המתמטית, קוטה טען שהם אינם פיזיקליים.
לפיכך, קוטה הסיק שהפתרון שיתקיים במציאות הוא הפתרון בו נקודת הסטגנציה היא בקצה החד של הזרימה ואין אף נקודה בה הזרימה אינסופית או לא רציפה.
תנאי קוטה מאפשר בחירת הפתרון שיתקבל במציאות מתוך אינסוף הפתרונות האפשריים המקיימים את תנאי השפה של משוואת לפלס.
תנאי קוטה מציג את האופן בו הזורם יזרום כאשר הכנף נעה במהירות קבועה ובזווית התקפה קבועה אך לא מסביר את האופן שבו נוצר מצב זה.
כשהכנף מתחילה לנוע, נקודות הסטגנציה נמצאות במצב בו אין סירקולציה מסביב לכנף, ולא נוצר עילוי כלל.
במצב זה, זורם שעובר מתחת הכנף חייב לסובב את הקצה החד של הכנף ולזרום מעליה (בניגוד לכיוון הזרימה המציפה) אל עבר נקודת הסטגנציה, שם הזורם מסתובב שנית וחוזר לזרום לאחור.
לפי המשוואה הפוטנציאלית, הזרימה בקצה הכנף במצב זה צריכה להיות במהירות אינסופית.
העובדה שהזרימה ליד קצה הכנף מהירה בהרבה משאר הזרימה, גורמת לכך שלא ניתן להזניח את כוחות הצמיגות, והמשוואה הפוטנציאלית לא מתארת את הזרימה באזור זה.
כתוצאה מכוחות הצמיגות, נוצרת מערבולת חזקה בסמוך לקצה האחורי של הכנף, מערבולת זו ידועה כמערבולת ההתחלתית.
בשלבים הראשונים של קיום המערבולת ההתחלתית, היא נעה בצמוד לכנף, לעבר הקצה האחורי החד, בשלבים אלה הכנף עדיין לא מייצרת עילוי.
הערבוליות של המערבולת ההתחלתית מתאזנת עם הערבוליות של המערבולת הכלואה בתוך הכנף.
שכן לפי משפט קלווין, אם כוחות הצמיגות לא יוצרים דעיכה משמעותית של הערבוליות אז הסירקולציה מסביב למערכת הכוללת את המערבולת בתוך הכנף ואת המערבולת ההתחלתית צריכה להתאפס.
כל עוד נקודת הסטגנציה לא נמצאת בקצה החד, הזרימה שם עדיין מהירה, ולכן המערבולת ההתחלתית והמערבולת הכלואה ממשיכות להתחזק עד אשר הן מגיעות למצב בו תנאי קוטה מתקיים.
זמן קצר לאחר מכן המערבולת ההתחלתית נושרת מהכנף ונשארת מאחור, היא ממשיכה להתקיים עד שכוחות הצמיגות גורמים לדעיכתה.
המערבולת הנוצרת בתוך הכנף ממשיכה לנוע עם הכנף ודואגת לכך שהסירקולציה מסביב לכנף חזקה מספיק כך שנקודת הסטגנציה תהיה בקצה האחורי של הכנף.
בכל פעם שהכנף משנה את מהירותה או את זווית ההתקפה נוצרת מערבולת התחלתית נוספת והמערבולת בתוך הכנף משנה את עוצמתה.
לאחר שהמערבולת ההתחלתית החדשה נושרת מקצה הכנף, הכנף חוזרת לקיים את תנאי קוטה.
שינוי עוצמת המערבולת בתוך הכנף משנה את הסירקולציה מסביב לכנף, ומשנה את העילוי בהתאם.
תנאי עצירה הוא סוג פקודת תנאי, אשר מטרתו היא לעצור פעולה מסוימת באלגוריתם.
בדומה לפקודת תנאי שלב זה מותנה בסביבתו (משתנים בקוד משפיעים על היותו מופעל או לא), ויכול להכיל בתוכו רצף פקודות נוסף לדוגמה קפיצה לשגרה מסוימת אשר ממשיכה את האלגוריתם בצורה שונה או פשוט כניסה ללולאה אינסופית במקום להמשיך בהרצת התוכנית.
בניגוד לפקודת תנאי רגילה, תנאי עצירה מאפשר מעין "בריחה"/"יציאה" מיתוך אלגוריתם בקוד שללא תנאי עצירה היה ממשיך לנצח.
תנאי סביבה הם מדדים המשפיעים באופן קבוע על דבר כלשהו כתוצאה ממיקומו הפיזי.
מגוון מושאי ההשפעה רחב מאוד, בין אם מדובר באורגניזם, תרבות, מוצר, פעולה או תהליך.
לרוב משמש המונח לצורך ההבנה של תפקוד מושא ההשפעה.
בהגדרתם, תנאי סביבה אינם נתון קבוע אלא טווח של התנאים שמושא התנאים חוֹוה.
תנאי סביבה נכונים חיוניים להצלחה של תהליכים טבעיים, ומדידתם מאפשרת הבנה של תהליכים אלה.
בכל האמור בעולמו של האדם, מדידה והכרה של תנאי הסביבה היא תנאי להצלחה של פעולות, תהליכים ומוצרים.
התנאים העיקריים המשפיעים כמעט על כל דבר הם:
טמפרטורה – טווח הטמפרטורות האופפות הוא כנראה הגורם הסביבתי המשפיע ביותר על כל מושא שהוא, בין אם מדובר באורגניזם ובין אם חפץ דומם.
לטמפרטורה האופפת השפעות מכריעות על תהליכים כימיים, ביולוגיים ופיזיקליים.
תנאים ייחודיים הם תנאים שמשפיעים על דברים מסוימים בלבד.
קיימים אין-ספור תנאי סביבה ייחודיים, להלן כמה מהם:
סוג קרקע – משפיע למשל על יישומים חקלאיים ועל בנייה.
אור שמש – עוצמתו ומשכו משתנים הן במהלך היממה והן כתלות במיקום גאוגרפי.
תנאי סביבה עשויים להיות חיוניים לעצם הקיום או להגדיר טווח שימוש או סוג תהליכים שיתאפשרו בהצלחה.
תנאי חיוני הוא תנאי שבלעדיו אין היתכנות לקיום.
למשל, משקעים לגידול חקלאי, או זרמי אוויר קבועים לטורבינות רוח.
סוג אחר של תנאי סביבה הוא תנאים שמנחים בתכנון המוצר או הפעולה, על מנת שיפעל בצורה תקינה.
למשל, הגדרה של מהירות רוח מרבית במקום מסוים מכתיבה אילו עצים יכולים לגדול, או להבדיל איזה עמודי תאורה ניתן להתקין.
כתוצר לוואי של תנאי מנחה ייתכן גם תנאי מגביל – תנאי שמגדיר את השימוש במוצר.
למשל, שק שינה שנועד לטווח טמפרטורות של 10–35 מעלות צלזיוס, לא יהיה יעיל בטמפרטורה של מינוס 10 מעלות.
על מנת להגדיר את תנאי הסביבה ראשית יש להבין מהם המדדים המשפיעים על הדבר עבורו מוגדרים התנאים.
לאחר מכן, תיסקר סביבת הפעולה, ותנאי הסביבה הקיימים ימדדו וירשמו.
תנאי סביבה טבעיים מול מלאכותיים
תנאי סביבה טבעיים הם תנאים אשר לא שונו, או שלא ניתן לשנותם לצורך יישום כלשהו.
יישום המשמש בתנאי סביבה טבעיים חייב להיות מותאם לתנאים אלו על מנת לשמש בהצלחה, גם אם מדובר במוצר.
לדוגמה, לכלי רכב הנוסע בגשם נדרשים מגבים תקינים.
עם זאת, במקרים רבים האדם יכול לייצר תנאי סביבה באופן מלאכותי – לשנות טמפרטורת סביבה באמצעות חממות או מיזוג אוויר, לשנות את משך זמן ועצמת תאורה באמצעות תאורה מלאכותית, לשנות הרכב כימי של קרקע באמצעות דישון, וכיוצא בזאת.
השיטה של עיצוב תנאי סביבה תואמי מטרה מסוימת נפוצה מאוד בכל תחומי הפעילות האנושית וימיה כימי התרבות האנושית.
תנאי מעבדה הם תנאי סביבה מלאכותיים, הניתנים לשליטה ובקרה מדויקת.
תנאי מעבדה מאפשרים ביצוע ניסויים תוך שינוי מבוקר של תנאי הסביבה, הן תוך כדי הניסוי והן בין ניסוי לניסוי על מנת לבדוק את ההשפעה של שינוי בתנאי הסביבה על תוצאות הניסוי.
בנוסף, תנאי מעבדה יכולים לדמות תנאי סביבה שכלל אינם קיימים בטבע לצורך בדיקת תאוריות מדעיות.
בהינתן תנאי סביבה מלאכותיים, קיימת חשיבות לבקרתם.
בדיקות של תנאי סביבה הכרחיות במקומות כחדרי ניתוח, חדרים נקיים, במוזיאונים בהם מוצגים או יצירות העלולים להפגע מתנאי סביבה לא מתאימים.
בקרת תנאי סביבה חיונית מאוד בתעשיית המזון מסיבות של בטיחות מזון.
בקרת תנאי הסביבה מתבצעת על ידי מדידה תכופה או אף רציפה.
מכשירי המדידה יכולים לפקד ישירות על מערכות על מנת לכוון את הערכים הרצויים, או לתת התראות במקרים של חריגות או תקלות.
חלק גדול מתנאי הסביבה נתונים לשינויים, החל משינויים קלים ועד לשינויים קיצוניים.
תנאי סביבה משתנים באופן טבעי, ועל פי המקובל שינויים בתנאי סביבה הם הגורם העיקרי להכחדות וליצירה של מינים.
שינויים כאלה יכולים להיות איטיים מאוד או מהירים מאוד, ולהגרם מסיבות שונות.
הפעילות האנושית הובילה מאז ומתמיד לשינויים בתנאי הסביבה, אך בעוד שבעבר היו אלו שינויים מקומיים ואף בני חלוף, כיום ישנם שינויים בעלי השפעה רחבת טווח הן במרחב והן בזמן.
דוגמה בולטת לשינוי תנאי הסביבה היא ההתחממות הגלובלית, שיש המייחסים למעשי ידי אדם.
על אף ששינויים אלו ניתנים למדידה ולעיתים גם לחיזוי, השפעתם לא תמיד צפויה.
תנאי הכרחי להתכנסות טורים אינסופיים הוא שהאיבר הכללי ישאף לאפס.
באופן פורמלי: אם מתכנס אז .
כאשר בודקים אם סדרה מתכנסת או מתבדרת, לרוב בדיקה זו נבדקת תחילה תנאי הכרחי זה, בשל קלות השימוש בו.
שלא כמו מבחני התכנסות, תנאי הכרחי להתכנסות אינו יכול להוכיח בעצמו שהטור מתכנס.
זאת מהסיבה הפשוטה שמדובר בתנאי הכרחי אך לא בתנאי מספיק.
לפיכך, הכיוון השני של המשפט אינו נכון.
כלומר, לא ניתן לומר שאם אז מתכנס.
בהחלט ייתכן שהטור מתבדר גם אם .
מאידך, בזכות הקונטרה פוזיציה מותר לומר כי אם או מתבדרת, אז הטור מתבדר.
הסדרה ההרמונית היא דוגמה ידועה לסדרה שסכומה מתבדר, אף על פי שהאיבר הכללי שלה שואף לאפס.
באופן כללי, לפי "מבחן ה-p" מתקיים עבור הטור ההרמוני המוכלל כי
אם אז הטור מתבדר לפי מבחן האינטגרל.
אז הטור מתכנס לפי מבחן האינטגרל.
באופן זה ניתן לראות כי למרות שהאיבר הכללי שואף לאפס, הטור יכול להתכנס או להתבדר.
נגדיר את הסדרה כסדרת הסכומים החלקיים של הסדרה .
מההנחה כי מתכנס נובע שהסדרה מתכנסת.
נשים לב כי , אזי:
תנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים בישראל הם התנאים בהם שוהים אסירים ביטחוניים בבתי הכלא בישראל.
עד שנת 2023 הועלו לעיתים טענות על תנאי כליאה מקלים לכאורה, הנוהגים כלפי מחבלים שרצחו יהודים כחלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני.
כמו כן נטען שתנאי כליאתם אינם תואמים את חומרת מעשיהם ואינם יוצרים הרתעה בקרב העם הפלסטיני.
בעקבות ביקורת זו הוצעו במהלך השנים מספר הצעות חוק להחמרת תנאי הכליאה.
מאידך, ארגוני זכויות האדם מתחו ביקורת על תנאי הכליאה הקשים.
בשנת 2023 הוביל השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר הרעה בתנאי כליאתם של אסירים פלסטינים, והרעה נוספת חלה לאחר טבח שבעה באוקטובר ופרוץ מלחמת חרבות ברזל.
בשנות ה-50 הציג מנהל בית הסוהר שטה את תנאי הכליאה של המסתננים לישראל.
מצד אחד הוא הדגיש שזה לא בית הבראה, אולם מצד שני טען שספק רב אם בארצות ערב זוכים עבריינים לתנאים שמקבלים המסתננים בישראל מבחינת המזון והניקיון.
בשנת 1972 המחבלים קיבלו אפשרות ללמוד ולהבחן לבחינות בגרות ולרשותם הועמדה ספרייה.
נטען שהמחבלים הכלואים מעדיפים לישון על הרצפה.
בשנת 1977 קיימו האסירים הביטחוניים בכלא אשקלון שביתת רעה במחאה על תנאי הכליאה שלהם, במיוחד על הצפיפות הרבה בה הם משוכנים.
מנגד, במרץ 1978 נטען שהנהלת בית הסוהר לא הקפידה על ההנחיות ואפשרה לאסירים לרכוש בקנטינה מעל לסכום שהותר להם.
בשנת 1990, בעקבות תלונה של חייל מילואים שנכח בהצגה שהציגו האסירים לכבוד יום פלסטין שכלל המחזה של הוצאה להורג של משתף פעולה, נתבקש מבקר המשטרה לבחון את סוגיית תנאי המאסר של האסירים הביטחוניים.
האסירים קיבלו פעם בשבועיים ביקורי משפחות, היו להם בתאים טלוויזיות, משחקים, ספרים ועיתונים.
מבקר המשטרה קבע שהאסירים קבעו את שיבוצי האסירים בתאים, אסירים הורשו לעבור בין תאים למשך שעות רבות, האסירים הורשו לקבל בגדים, אוכל ומעדנים מהבית, ולהחזיק טלוויזיות, טייפים ומכשירי חשמל.
כמו כן היו להם, זכויות לקנות מוצרים בקנטינה, לצפות בערוצי טלוויזיה רבים ועד 2011 גם ללמוד לימודים אקדמיים באוניברסיטה הפתוחה.
נגד החלטה זו הוגשה עתירה לבג"ץ שיאפשר לאסירים באקדמיה.
האסירים מאוגדים תחת שייכויות ארגוניות בכלא.
הדבר נחשב על-פי רוב כארגון המטיב עם האסירים ומגביר את כח המיקוח שלהם בכלא, אך גם ככלי להשלטת סדר, ולהצדקת צעדים משפטיים כנגד האסירים.
עו"ד עביר בכר טענה כי ההתאגדות פוגעת ביכולתו של האינדיבידואל שאינו מעוניין בשייכות ארגונית לעמוד על זכויותיו, וכי יש לראות עתירות של כלואים בודדים כחלק ממגמה המחלישה את ההתארגנות של האסירים.
כמו כן, תוגבל כמות המים לאסירים והמקלחות יוצאו מהתאים.
בנובמבר 2022, עם סיום הבחירות לכנסת ה-25, ודרישתו של ח"כ איתמר בן גביר לקבל את תפקיד השר לביטחון פנים, פרסם בן גביר שאחד מהנושאים שהוא מעוניין לפעול בהם הוא החמרת תנאי הכליאה של האסירים הביטחוניים.
בעקבות זאת ועדת החירום הלאומית העליונה של האסירים הביטחוניים הכלואים בישראל איימה בפעולות תקיפות כתגובה לכך.
בפברואר 2023, הורה השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר לאסור על אסירים ביטחוניים לאפות בעצמם את הפיתות שהם אוכלים על ההחלטה נמתחה ביקורת בין השאר משום שהוצאות השב"ס על פיתות עלו בעקבותיה ב-250%, כלומר במאות אלפי שקלים.
ובן גביר כונה בלגלוג שר הפיתות.
לאור דיווח של שב"ס על בזבוז מים מכוון מצד אסירים ביטחוניים, הורה בן גביר גם להקציב זמן מקלחת של כארבע דקות לכל אסיר ביטחוני.
בספטמבר 2023 הנחה השר לביטחון לאומי בן גביר את שב"ס להגביל את ביקורי משפחות האסירים הביטחוניים לתדירות של פעם בחודשיים במקום פעם בחודש.
אולם ראש הממשלה בנימין נתניהו דחה את הנחייתו, ובלאחר כינוס הקבינט ב-12 בספטמבר הוחלט שלא לקבל החלטה בנושא עד אחרי חגי תשרי שנחשבים לזמן רגיש ביטחונית.
בשנת 2025 פורסם פסק דין בג"ץ תנאי הכליאה במלחמת חרבות ברזל.
התנאים מאז טבח שבעה באוקטובר
בתאריך 18 באוקטובר 2023, בעקבות טבח שבעה באוקטובר במסגרתה נהרגו ונרצחו כ-1,145 ישראלים וזרים, רובם אזרחים, על ידי מחבלים פלסטינים; העבירה הכנסת תיקון לפקודת בתי הסוהר, שעיקרו צמצום שטח המחיה של האסירים והחמרת תנאיהם.
התיקון אושר כהוראת שעה, המחייבת את אישורו המחודש כל שלושה חודשים.
על-פי הוראת השעה, רשאי השר לביטחון לאומי להכריז על "מצב חירום כליאתי", שעיקרו הסדרת פגיעה בזכויות האסירים על-מנת להתמודד עם העומס על מתקני הכליאה.
בדברי ההסבר להצעת החוק נכתב כי "ערב פרוץ המלחמה נמצאו בתי הסוהר בתפוסה גבוהה.
על רקע זה, העלייה החדה במצבת העצורים מאז תחילת המלחמה הביאה לגידול משמעותי בצפיפות במתקני הכליאה, באופן שאינו מאפשר לעמוד בהוראות הדין".
הוראות דין אלו נובעות מפסיקת בג"ץ בנושא מ-2017 המורה לספק שטח מחיה מינימלי של 4.5 מ"ר.
האסירים הביטחוניים במלחמת חרבות ברזל, כללו הן מחבלים והן שוהים בלתי חוקיים ואף מי ששהו בישראל עם היתר עבודה בעת פרוץ המלחמה.
לפי תחקירים 27 מהם מתו במהלך תקופת מאסרם.
לטענת צה"ל רבים מהאסירים הגיעו עם מצב רפואי מורכב ועם פציעות.
חלק מהאסירים טענו שעברו התעללויות מצד סוהרים, בניגוד לנוהלי השב"ס וצה"ל.
בנובמבר 2023, צייץ ב־X השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר, כי הנחה לכלוא את הכלואים הביטחוניים בתנאים מחמירים: "שמונה מחבלים אזוקים בתא חשוך, מיטות ברזל, שירותים בחור ברצפה והמנון התקווה שמתנגן כל העת ברקע".
מאז פרוץ המלחמה הפסיקה ישראל באופן גורף את ביקורי הצלב האדום אצל אסירים פלסטיניים.
בפברואר 2024 עתרו האגודה לזכויות האזרח, רופאים לזכויות אדם והמוקד להגנת הפרט לבג"ץ בעניין, וביוני 2024 הודיעה המדינה כי תקים מנגנון שיחליף ביקורים אלה.
היועץ המשפטי של שב"ס אישר באפריל 2024, בכנס בו השתתף, את הצמצום הדרמטי במזון המסופק לאסירים הביטחוניים.
ב-31 ביולי דו"ח של משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם קבע כי לפחות 53 פלסטינים מתו במעצר ישראלי במהלך המלחמה, וכי העצירים הפלסטינים עברו צורות שונות של התעללות ועינויים, כולל עדויות לאלימות מינית נגד נשים וגברים, מכות חשמל, שחרור כלבים וכיבוי סיגריות על עצורים.
בנוסף, הדו"ח מנה לפחות 60 מקרי מוות של כלואים פלסטינים מאז פרוץ המלחמה, ביניהם 48 עצורים תושבי עזה שמתו במתקני מעצר של הצבא ועוד 12 שמתו במשמורת שב"ס.
באפריל 2025 פורסמו ב-BBC עדויות של אסירים ביטחוניים שהשתחררו בהסכם חמאס–ישראל (ינואר 2025) לפיהן הם ספגו במעצרם מכות חשמל, הותקפו בידי כלבים, היו עדים להתעללות מינית ולמקרי מוות במעצר, ולא קיבלו טיפול רפואי.
התפשטות מחלת הגרדת בבתי הסוהר
במאי 2024 דווח כי אותרו מקרים של אסירים ביטחוניים שחלו במחלת הגרדת, ועל פי החשד אלה נדבקו ממחבלים שהובאו מרצועת עזה.
בנובמבר 2024 דיווח שירות בתי הסוהר כי כרבע מהאסירים הפלסטינים בבתי הכלא הישראלים נדבקו במחלת הגרדת.
מספר ארגוני זכויות אדם טענו כי שירות בתי הסוהר אינו נוקט בפעולות הנדרשות למניעת התפשטות המחלה והגישו עתירה לבג"ץ בנושא זה.
כמו כן צוין כי אסירים התלוננו על טיפול רפואי לקוי ועל צפיפות חריגה במתקני הכליאה.
מפעם לפעם הושמעו טענות לתנאי כליאה מקלים להם זוכים מחבלים.
בשנות ה-70 וה-80 הופיעו בעיתונות מדי פעם תלונות על תנאי האסירים הביטחוניים שנטען שהם תנאים של "בית הבראה".
בשנת 2008 פורסמה ביקורת מפי קצין בכיר בשירות בתי הסוהר אודות תנאי הכליאה המקלים שלהם זכאים מחבלים שהורשעו ברצח, וב-2011 עלו טענות דומות.
במרץ 2013 פרסם ארגון אלמגור דו"ח בו פירט את הזכויות להן זכו מחבלים בכלא הישראלי, וטען שיש בכך פגיעה בהרתעה מפני ביצוע פעולות דומות על ידי מחבלים פוטנציאלים.
בין הזכויות אותן מזכיר הארגון נמנים תשלומי הרשות הפלסטינית למחבלים ולמשפחותיהם, הכנת מזון, טלוויזיה בכבלים, ביקורי משפחות ופעילויות ספורט.
במאי 2019 פרסם ארגון "לביא" רשימת מוצרים הניתנים לרכישה בקנטינה בכלא, בהם מוצרי יוקרה, וארגון "אם תרצו" פרסם נתונים אודות עלות ארוחות חג של האסירים, ביקורי משפחות וערוצי טלוויזיה.
הצעות חוק לצמצום זכויותיהם של אסירים ביטחוניים
בעקבות חטיפת החייל גלעד שליט, עברה בקריאה טרומית במאי 2010 הצעת חוק להחמרת תנאי כליאתם של אסירי חמאס הכלואים בישראל.
בהצבעה תמכו בחוק 52 ח"כים ו-10 התנגדו, חבר כנסת אחד נמנע.
לפי הצעת החוק, אסירים המשתייכים לארגון טרור שבידיו נמצא חטוף ישראלי, לא יהיו רשאים לקבל מבקרים, מלבד ביקור של נציג ארגון "הצלב האדום", אחת לשלושה חודשים.
זאת בניגוד למצב הקיים במועד הגשת הצעת החוק, בו אף על פי שהאסירים זכאים על פי חוק לביקור פעם בחודשים, הם זוכים למעשה לביקור של מקורביהם כל שבוע.
על פי הנתונים שאסף ח"כ דני דנון, לחמאס ישנם 2,165 אסירים ביטחוניים בישראל ו-265 אסירים מנהליים, שעליהם הצעת החוק אמורה להשפיע.
בספטמבר 2021 הגיש ח"כ איתמר בן גביר הצעה לתיקון "חוק פקודת בתי הסוהר" בשם "החמרת תנאי כליאה לאסירים ביטחוניים", לפיה כל מי שיוגדר כאסיר ביטחוני המשתייך לארגון טרור שנלחם במדינת ישראל, לא יסופק לו בשר מכל סוג שהוא, ובכלל זה עוף או דגים.
כמו כן, אסיר ביטחוני יהיה זכאי לביקור אחד בשנה לכל היותר של בני משפחה מדרגה ראשונה בלבד.
על פי עמותת בצלם, הביקורת לפיה תנאי הכליאה היו מטיבים יתר על המידה מקורה בפופוליזם.
ארגון עדאלה פרסם דו"ח של הסנגוריה הציבורית משנת 2017 המציג תמונה קשה של מצב הכלואים בבתי הסהר בישראל, דבר שנכון גם לאסירים שאינם ביטחוניים.
לטענת בצלם, האיסור על ביקורי המשפחות מהווה ענישה קולקטיבית של האסירים ושל בני משפחותיהם.
דו"ח הסנגוריה הציבורית לשנים 2023-2024 קובע כי חלה התדרדרות בתנאי הכליאה.
נמצא כי האסירים הביטחוניים שוהים בצפיפות חמורה יותר מאסירים אחרים (כ-2 מ"ר רבוע לאסיר), וכן סובלים מרעב חמור, הבא לידי ביטוי באובדן משקל חריף ובתופעות גופניות נלוות לרבות חולשה פיזית קיצונית ואף מקרי התעלפות.
בנוסף, הדו"ח מצא כי האסירים מוחזקים בתאים חשוכים ללא תאורה, בתנאי תברואה קשים, במחנק וללא אוורור.
תאיהם ריקים מכל ציוד או חפצים (למעט ספר קוראן) והם מתקשים לשמור על ניקיון והיגיינה בשל מיעוט התכשירים והמוצרים שמסופקים להם (לדוגמה נייר טואלט, סבון, מגבת).
בדו"ח צוין כי רבים מהאסירים נראו למבקרים מטעם הסנגוריה רזים מאוד, ולעיתים במידה קיצונית.
בכמה מהמקרים דיווחו האסירים גם על הגבלת הגישה למי שתייה.
עוד נקבע בדו"ח כי ברבים ממתקני הכליאה הביטחוניים דיווחו הכלואים על אלימות סוהרים קשה ושיטתית כדבר שבשגרה.
בכלל זה דיווחו הכלואים על חיפושים רבים שנעשים בתאיהם בד בבד עם שימוש באלימות שלא לצורך, על הכאת כלואים בעת העברתם בין אגפים או העברתם לדיונים משפטיים בעניינם ובהזדמנויות אחרות.
האסירים סיפרו כי האלימות לא נגרמה מאירועים ספציפיים ולא באה בתגובה על התרחשויות המחייבות שימוש של הסוהרים בכוח.
עוד נאמר בדו"ח כי בכמה מהאגפים הביטחוניים בבתי הכלא התפתחה מחלת הגרדת (סקביאס) לעיתים עד כדי ממדים של מגפה, ופגעה ברבים מהכלואים.
יש המבקשים לטעון כי בנוגע לחלק מהאסירים, מדובר באסירים פוליטיים, או ב"לוחמים" של הצד שכנגד - שאז תנאיהם צריכים לעמוד בתנאים המחייבים בהחזקת שבויי מלחמה.
לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל נוספו אסירים רבים למתקני הכליאה, ובעיית הצפיפות בהם החמירה.
דו"ח הסנגוריה הציבורית לשנים 2023-2024 מצא כי הצפיפות ממנה סובלים אסירים ביטחוניים חמורה יותר, כאשר 90% שוהים בשטח מחיה קטן מ-3 מ"ר (לעומת 35% בקרב אסירים אחרים), והשטח הממוצע המוקצה לאסיר עומד על כ-2 מ"ר בלבד.
התַּנָּאִים (ביחיד תַּנָּא, מלשון שינון בארמית) הם חכמי ישראל שקיבלו והורו תורה בארץ ישראל משלהי תקופת בית המקדש השני ועד לחתימת המשנה.
התנאים היו תלמידיהם של הזוגות ורבותיהם של האמוראים.
תורתם של התנאים כלולה במשנה, ודבריהם השתמרו גם בברייתות, במדרשים ובתלמודים.
יש שתי דעות על תקופת התנאים.
לפי אגרת רב שרירא גאון, יש לכנות בשם "תנא" את החכמים החל בשמעון הצדיק ועד לרבי יהודה הנשיא (אף שבתוספתא מוזכרים בניו ותלמידיו).
לפי מסורת זו, התנאים הם תלמידיהם של הסופרים – חכמי התורה מימי עזרא הסופר ועד לשמעון הצדיק.
אולם בדרך-כלל מחשיבים, הן בספרות הרבנית והן בספרות המחקר, את "בית שמאי" ו"בית הלל", תלמידי הִלֵּל (הנשיא) ושמאי הזקן, כראשוני התנאים.
לפיכך, התנאים הם תלמידיהם של הזוגות.
עיקר פעילות התנאים המתועדת היא מאז חורבן בית המקדש השני בשנת 70 לספירה (ג'תת"ל).
אחרוני התנאים חיו בתקופת חתימת המשנה, או מיד לאחריה.
היו חכמים בדור המעבר בין התנאים לאמוראים, כגון האמורא רב, שנחשבים גם לתנאים (תנא ופליג).
לרוב התנאים המוזכרים במשנה הם תלמידי רבן יוחנן בן זכאי ותלמידי תלמידיהם.
תורת התנאים כלולה במשנה, וכוללת גם הלכות של תנאים שהלכה לא נקבעה כמותם ("תרבות המחלוקת").
במסורת הפסיקה התלמודית, בעיקר הבבלית, רק תנא היה רשאי להביע את דעתו נגד דעות של תנאים אחרים, ולדורות הבאים אין אפשרות לערער על קביעות התנאים כפי שהם מתועדים במשנה, אלא אם נמצאת סתירה, מוכחים שיבושי מסירה, או אפשר להעמיד את המקרה כיוצא מן הכלל שאין דברי התנאים מתייחסים אליו.
האמוראים החלו דור לאחר אחרוני התנאים, ולמדו מהם; וביניהם ממנהיגי יהדות בבל: רב ושמואל, ובארץ ישראל רבי יוחנן, רבי שמעון בן לקיש (ריש לקיש) ועוד.
עיקר פעולתם של האמוראים (אמורא מלשון אומר מה ששמע) בשני התלמודים, היה לפרש ולהסביר את המשנה, לתקן שיבושים שחלו במסירה ולדייק אותה, להבין דבר מתוך דבר, ולהורות הלכה.
השם תנא פירושו שונה (את המשנה), מלשון שינון, כלומר חוזר ומשנן את הדברים שנמסרו במסורת בעל פה.
המילה היא בארמית ולכן מסתיימת באות א האופיינית לשפה זו במקום האות ה בעברית, ויש בה חילוף ת' הנהגית כמו th באנגלית, במקום העיצור ש.
לדעת רבי נתן מרומי, המשנה נקראת כך כי היא משנֶה תּוֹרָה (לפי ספר דברים: וְכָ֨תַב ל֜וֹ אֶת־מִשְׁנֵ֨ה הַתּוֹרָ֤ה הַזֹּאת֙ עַל־סֵ֔פֶר), היא "התורה השנייה" לעומת התורה שבכתב, כלומר התורה שבעל פה.
לפיכך, פירוש השם תנא - לומד ומלמד תורה שבעל-פה.
שני הפירושים משלימים זה את זה, כי בימי קדם המילים לשנות, לשנן, משמעותן הייתה גם ללמוד; ונאמר בתורה: וְשִׁנַּנְתָּ֣ם לְבָנֶ֔יךָ (דברים ו, ז).
פירש גור אריה: שיהא מחודדין בפיך שאם ישאלך אדם בהם אל תגמגם בהם; והטעם, כי צריך שתהיה נקרא "תורתו", דכתיב (תהלים א', ב') "ובתורתו יהגה יומם ולילה" (רש"י: בתחילה היא נקראת תורת ה' ומשעמל בה היא נקראת תורתו).
מסורות של חכמים ובתי מדרש
המשנה עצמה מביאה דורות קודמים של חכמים, וביניהם גם מסורות של בתי מדרש מסוימים, כמו "משנת רבי אליעזר", ו"משנת רבי עקיבא":
כך היה רבי יהושע שונה, קרבן מוסף אין בו במנחה, קרבן עצים אין בו בנעילה (תענית פרק ד, משנה ד)
יהודה בנו של ר' אלעאי ואלעאי תלמידו של רבי אליעזר לפיכך הוא שונה משנת ר' אליעזר (תוספתא זבחים סוף פרק ב)
אמר רבי יוסי, זו משנת רבי עקיבא, אבל משנה ראשונה דודו ובן דודו (סנהדרין פרק ג, משנה ד)
אמר רבי עקיבא לא נחלקו בית שמאי ובית הלל על הרואה שתים, או אחת מרובה כשתים, ובשני הפסיק, ובשלישי ראה אחת, וכו'...
כשהיה ר"ע מסדר הלכות לתלמידים אמר: כל מי ששמע טעם על חבירו יבא ויאמר.
אמר לפניו רבי שמעון משום רבי אלעזר בר יהודה איש ברתותא: לא נחלקו ב"ש וב"ה (בית שמאי ובית הלל) על שראה אחת בראשון, ובשני הפסיק, ובשלישי ראה שתים וכו'...
אמר: לא כל הקופץ משתבח אלא הנותן את הטעם.
אמר לפניו ר"ש: כך אמרו ב"ה לב"ש וכו'...
חזר רבי עקיבא להיות שונה כדברי רבי שמעון.
משנת רבי אליעזר בן יעקב קב ונקי (יבמות דף מ"ט עמוד ב)
יש המשערים שהיו אלפי תנאים, ולפי המסורת אף רבבות תנאים, אשר רק מעט משמותיהם הוזכרו בספרות חז"ל.
חלק מהתנאים היו כהנים, לדוגמה שמעון הצדיק, רבי חנינא סגן הכהנים, רבי צדוק, ורבי אלעזר בן שמוע, ורבי ישמעאל כהן גדול.
חלקם היו לויים, לדוגמה רבי יהושע בן חנניה, רבי יוחנן בן גודגדא, ולוי הסדר.
חלקם היו מקהל גרים, כגון שמעיה ואבטליון.
היו שנקראו על שם מקום מגוריהם, כגון רבי יוסי הגלילי, רבי אלעזר המודעי, אבא יוסי חלי קופרי איש טבעון, או רבי רבי אלעזר בן יהודה איש ברתותא.
חלקם עלו לא"י מחו"ל, למשל הלל מבבל, ורבי יוחנן הסנדלר מאלכסנדריה.
חלקם היו עשירים מופלגים, כמו רבי יהודה הנשיא, רבי אלעזר בן חרסום ורבי אלעזר בן עזריה וחלקם עניים מרודים כרבי חנינא בן דוסא, רבי יוחנן בן נורי ורבי יהודה.
על חלק מהם מסופרים מעשי ניסים ונפלאות, למשל חוני המעגל, רבי פנחס בן יאיר, בבא בן בוטא, ורבי חנינא בן דוסא.
אגדות על תלמוד תורה ומסירות-נפש עליה
בספרות התנאים מסופר על מסירותם לתלמוד התורה, אף תוך סיכון חייהם.
כך מסופר על חנינא בן תרדיון אשר למד תורה בגלוי בתקופת גזירות אדריאנוס, ורבי יהודה בן בבא אשר דאג לסמוך חכמים, כלומר למנות באופן טקסי ולהסמיך את הרבנים להיות שופטים בבית הדין הגדול ובכך שמר על שרשרת ההסמכה.
שניהם, לפי האגדה, נהרגו על קידוש השם, בידי הרומאים.
מסופר על הלל, בטרם היה לנשיא, שכמעט קפא בשלג על גג בית המדרש בהציצו פנימה מחרך כלשהו על מנת לשמוע דברי תורה, כי לא היה לו כסף לשלם דמי כניסה.
על רבן יוחנן בן זכאי שמימיו לא שח שיחת חולין, ולא קדמו אדם בבית המדרש, ולא ישן (כלומר לא נרדם תוך לימוד) בבית המדרש, ולא הניח אדם בבית המדרש ויצא (סוכה כח.).
וכך גם תלמידו רבי אליעזר בן הורקנוס.
על רבי עקיבא מסופר שלמד תורה בצימאון מפי רבי אליעזר במשך שלוש-עשרה שנה מבלי להשיב על דבריו, תוך הקרבה אישית, רעב וצמא, וריחוק מביתו.
רבי שמעון בר יוחאי ובנו הסתתרו במערה במשך שלוש-עשרה שנה ולמדו שם תורה בהתמדה.
לפי המשנה, בכל דור היה צמד מנהיגים (הזוגות) לבית המחוקקים (הסנהדרין), אשר בתקופת הבית ישב בלשכת הסנהדרין ולאחר החורבן נדד ממקום למקום בעקבות גזירות הרומאים והמאורעות הפוליטיים: הנשיא שעמד בראש הסנהדרין, וגם ייצג את העם בפני השלטונות הרומיים; ואב בית דין.
לפי מקורות מימי הגאונים, החל מהלל הזקן ואילך ועד לרבי יהודה הנשיא, ואף מעט אחריו, הנשיאות עברה בירושה מדור לדור בשושלת שהייתה מבית דוד (למעט רבן יוחנן בן זכאי).
כן היה גם תפקיד "חכם" בסנהדרין, זה שידע לשאול ולהשיב בכל ענייני התורה.
כאמור, בתקופת הבית, הסנהדרין, בית הדין הגדול, ישב בלשכת הגזית שבבית המקדש.
בתקופת המרד שלפני חורבן בית שני גלה הסנהדרין ליישוב "חנות" בדרך לירושלים, אך חזר לירושלים עם המורדים.
עם יציאת רבן יוחנן בן זכאי מן העיר הנצורה עברה ליבנה, ומשם לגליל, לאושה, שוב ליבנה, ושוב לאושה, לשפרעם, ומשפרעם לבית שערים, ומבית שערים לציפורי.
על פי חז"ל, המחלוקות המתועדות בענייני הלכה לא היו קיימות עד הדורות האחרונים של בית המקדש השני, ולפניו הייתה הסכמה – שכן התורה שבעל-פה עברה במסירה מדויקת ודרכי הלימוד של חכמים היו קרובים זה לזה.
רק בתקופת הזוגות החלה המחלוקת הראשונה בנושא הסמיכה.
כשהפרשנות בהמשך המשנה מדברת על סמיכה טקסית על בהמות ביום טוב (כלומר בחגים) – על ידי הישענות (= סמיכה) על הבהמה, מחלוקת שהייתה ביתר חריפות עם כת הכוהנים הצדוקים על פי פרשנותם לכתובים.
במחלוקת זו נחלקו הזוג: יוסי בן יועזר ויוסי בן יוחנן והזוגות שלאחריהם.
על פי התלמוד הבבלי (סנהדרין פח:) הלל ושמאי נחלקו אך ורק בשלוש מחלוקות הלכתיות.
משרבו תלמידיהם, בית שמאי ובית הלל, "שלא שימשו כל צורכן" – כלומר לא דבקו כראוי ברבותיהם להבין סברת המשנה וטעמיה, ולכן לא ידעו והבינו כרבותיהם את דרכי פסיקת הלכה, ולפיכך נחלקו בפרטי הלכות ובדרכי הדין, עד ש"רבו מחלוקות בישראל, ונעשתה תורה כשתי תורות".
מחלוקות אלו נותרו ללא הכרעה, אך אז יצאה בת קול ואמרה: אלו ואלו דברי א-להים חיים, והלכה כבית הלל!
בכל זאת ישנם מקומות בודדים בהם הלכה נותרה כבית שמאי, רובם מנויים בתחילת מסכת עדויות.
במשנה דברי בית שמאי תמיד מצוטטים לפני דברי בית הלל.
לפי הרמב"ם (הלכות ממרים, א:ד) המצב הפוליטי עם החורבן וריבוי המחלוקות, יצרו את הצורך בחיבור הלכתי מקיף יחיד ומוסכם: המשנה.
אגדת יבנה וחכמיה ונשיאות רבן יוחנן בן זכאי
לפי אגדת החורבן בתלמוד הבבלי ("תן לי יבנה וחכמיה") רבן יוחנן בן זכאי ברח מירושלים הנצורה והגיע להסכם עם אספסיאנוס שלא יפגע ביבנה.
לאחר חורבן בית המקדש, הוא הקים ביבנה בית מדרש, ותיקן תשע תקנות הקשורות בעיקר בזכר לחורבן.
תלמידי רבן יוחנן בן-זכאי ביבנה המשיכו את הוראת התורה ברחבי ארץ ישראל.
תלמידיו הנודעים הם רבי אליעזר בן הורקנוס שהלך בדרכם של בית שמאי, רבי יהושע בן חנניה שהלך בדרכם של בית הלל, רבי יוסי הכהן, רבי שמעון בן נתנאל, ורבי אלעזר בן ערך.
מרכזי תורה נוספים קמו בלוד ובציפורי ובמקומות אחרים בגליל.
רבי עקיבא למד תורה מפי רבי יהושע ורבי אליעזר.
הוא העמיד 24,000 תלמידים אשר נהרגו באסכרה בין פסח לפרוס עצרת.
בזקנותו העמיד בדרום הארץ את חמשת תלמידיו הגדולים (להלן בטבלה) שנסמכו על ידי רבי יהודה בן בבא, ולאחר חורבן ביתר וגזירות אדריאנוס נשתיירו כאוד מוצל מאש.
הם ייסדו ישיבות, העמידו תורה והמשיכו את הוראתה בישראל.
רבי עקיבא סידר את הבסיס למשנה שלנו, עד שהתלמוד כתב שכל דברי התנאים שהובאו באופן סתמי, במשנה, בתוספתא בספרא ובספרי, הן מתורתו (אליבא דרבותיו).
בסוף תקופת התנאים חיבר רבי יהודה הנשיא (המכונה בקיצור רבי), תלמיד תלמידי רבי עקיבא, את המשנה.
פירושים למשנה, הלכות שאינן יסודיות, הרחבות ונוסחים אחרים של משניות, והלכות של בני דורו של רבי, נישנו בתוספתא שערך תלמידו רבי חייא.
התנאים דיברו בלשון עברית צחה, הנקראת גם לשון חכמים, המתאפיינת בבהירות, דייקנות ואוצר-מילים עשיר, פרוזאית ביחס ללשון המקרא השירית (עיין בטבלה שלהלן), מושפעת מהלשון הארמית שהביאו עמם עולי בבל בתחילת ימי בית שני, וכוללת גם מילים שאולות מלשונות ארמית, יוונית, ורומית.
לאחר חורבן בית שני, דיברו בארץ ישראל בשלוש לשונות:
בבתי המדרש דיברו בלשון עברית, כמקובל מדורי דורות, ובהתאם לכלל שאדם חייב לומר בלשון רבו.
האליטה העירונית והמקורבים למלכות רומי דיברו, או ידעו גם לדבר, בלשון יוונית (שהתפשטה כלשון הבינלאומית של אותה תקופה).
לשון סורסית (ארמית סורית) נפוצה כלשון מדוברת אצל פשוטי העם.
חכמים בדקו ומצאו שאין התורה יכולה להיתרגם כל צורכה אלא בלשון יוונית.
כשבא עקילס הגר ותירגם את התורה ליוונית לפני רבי אליעזר ורבי יהושע, קילסו אותו ואמרו לו: יפיפית מבני אדם.
מכאן מובנים דברי רבי יהודה הנשיא: בארץ ישראל לשון סורסי למה?
או לשון הקודש או לשון יוונית.
אלא שלא התירו ללמד את הבנים לשון יוונית, למעט בית הנשיא, שנדרשו לכך בשל הקשר המדיני עם מלכות רומי.
רבי יהודה הנשיא השתדל לקבע את עדיפותה של הלשון העברית על פני לשונות זרות.
כך, לדוגמה, תנו רבנן: קריאת שמע ככתבה (רש"י: בלשון הקודש) דברי רבי, וחכמים אומרים בכל לשון.
בבית רבי דיברו לשון עברית צחה, כמוכח מלשון המשנה, ומסיפורים על שפחתו של רבי שתלמידי חכמים למדו ממנה פירוש מילים עבריות שקודם לכן לא ידעו את פשרן.
מקומה של הלשון העברית אצל התנאים בא לידי בטוי בדברי רבי מאיר: כל הדר בארץ ישראל, וקורא קריאת שמע שחרית וערבית, ומדבר בלשון הקודש, הרי הוא בן העולם הבא.
וכמעט נשתכחה תורה מישראל, עד שבא יהושע בן גמלא ותיקן שיהיו מושיבין מלמדי תינוקות בכל מדינה ומדינה ובכל עיר ועיר ומכניסין את התלמידים כבן שש כבן שבע, ושמעון בן שטח התקין שיהיו התינוקות הולכים לבתי ספר, ושני החכמים היו בעצה אחת.
כלומר, התקינו חינוך כללי לבנים, והושיבו מלמדי תינוקות גם בערים קטנות ולא רק בירושלים ובערים הגדולות.
כעבור כמה דורות בית שמאי ובית הלל נחלקו את מי ראוי ללמוד תורה שבעל-פה.
בית שמאי אומרים אל ישנה אדם אלא למי שהוא חכם ועניו ובן אבות ועשיר, ובית הלל אומרים לכל אדם ישנה שהרבה פושעים היו בהם בישראל ונתקרבו לתלמוד תורה ויצאו מהם צדיקים חסידים וכשרים.
המחלוקת נמשכה בצורה דומה עד לתקופת יבנה.
רבן גמליאל היה מכריז ואומר: כל תלמיד שאין תוכו כברו לא יכנס לבית המדרש.
עד ליום בו חכמי יבנה העבירוהו זמנית מנשיאותו, ומינו את רבי אלעזר בן עזריה לנשיא, אז ניתנה רשות לכל התלמידים להיכנס, ונוספו מאות ספסלים לבית המדרש.
הרבה תנאים היו בנים של תנאים.
ברוריה, אשתו של רבי מאיר, והאשה היחידה שחז"ל שנו הלכות בשמה, הייתה בתו של רבי חנינא בן תרדיון.
מאחר שלא כולם זכו לגדול בבית של תורה, רבן יוחנן בן זכאי שיבח את אמו של רבי יהושע שהייתה מוליכה עריסתו לבית הכנסת (בית המדרש) בשביל שיתדבקו אזניו בדברי תורה, באומרו עליו: אשרי יולדתו.
אף על פי שתלמידי חכמים הוערכו לפי חכמתם, ואפילו נאמר ממזר תלמיד חכם קודם לכהן גדול עם הארץ, בכל זאת לייחוס היה מקום חשוב.
כך ביום שהושיבו את רבי אלעזר בן עזריה בישיבה, היה רבי עקיבא יושב ומצטער ואמר: לא שהוא בן תורה יותר ממני אלא שהוא בן גדולים יותר ממני, אשרי אדם שזכו לו אבותיו; אשרי אדם שיש לו יתד במי להיתלות בה.
רבים מהתנאים היו בעלי אמנות (מלאכה) לצורך פרנסתם, שלא יצטרכו לבריות, ועל מנת שלא לקבל מתנות מבני אדם ולהתפרנס מדברי תורה.
אצל כל התנאים, בין תנאים בעלי אמנות, בין תנאים שתורתם אמנותם, התורה עיקר.
לפיכך רבי מאיר אומר: הוי ממעט בעסק, ועסוק בתורה.
להלן דוגמאות לתנאים בעלי אמנות:
חוני המעגל – החליק גגות או תנורים בעזרת מעגילה
הלל הזקן – חוטב עצים
אבא חלקיה – שכיר יום בשדה
רבי חנינא בן דוסא – סתת אבנים
רבי יהושע – פחמי ועושה מחטין
שמעון הפקולי – עסק בצמר גפן
רבי מאיר – סופר סת"ם
רבי יוסי – מעבד עורות
רבי שמעון השזורי – שוזר חבלים
אפרים מקשאה – שומר קישואים
והיו גם הנהגות מיוחדות של חבורות חסידים:
חסידים הראשונים היו שוהין שעה אחת ומתפללין שעה ושוהין שעה אחת לאחר תפילתן.
אמר רבי יצחק בי רבי אלעזר: על ידי שהיו חסידים הייתה ברכה ניתנת בתורתן וברכה נתנה במלאכתן.
אמר רבי משום עדה קדושה (חבורת תלמידי רבי מאיר שישבה בירושלים): קנה לך אמנות עם התורה.
ומדוע קורא אותם עדה קדושה?
ששם היו רבי יוסי בן משולם ורבי שמעון בן מנסיא שהיו משלשין היום: שליש לתורה, שליש לתפילה, שליש למלאכה.
ויש אומרים: שהיו יגעין בתורה בימות החורף, ובמלאכה בימות הקיץ.
בתקופה ההלניסטית יהודה הייתה במשך כמאה שנה אוטונומיה.
משנת 200 לפנה"ס ארץ ישראל עברה הלניזציה, עד שבשנת 167 לפנה"ס קמה ממלכת החשמונאים, שהתקיימה כמדינה יהודית עצמאית, אך נכבשה בשנת 63 לפנה"ס על ידי הרומאים, ששלטו בה בעזרת שליטים מקומיים.
בשנת 6 לספירה יהודה הפכה ל-"פרובינציה יהודה" שנשלטה על ידי נציבים רומאים שישבו בקיסריה והיו כפופים ישירות לקיסר.
בהשוואה למדינה החשמונאית בשיאה, גבולותיה צומצמו מאד.
רוב היהודים ישבו בשלשה אזורים: גליל (גליל העליון וגליל התחתון ותחום טבריה), יהודה (ארץ יהודה: ההר והשפלה והעמק), ועבר הירדן (שפלת לוד והר שפלת לוד ומבית חורון עד הים).
אזורים אלו היו מוקפים בערים נוכריות, שבחלקן ישבו יהודים.
המצב הדמוגרפי המורכב הביא לשאלות הלכתיות ולאבחנות הלכתיות רבות.
למרות הקשייים ביישוב הארץ, נאמר בתוספתא: ישרה אדם בארץ ישראל אפילו בעיר שרובה עובדי כוכבים ולא בחו"ל אפילו בעיר שכולה ישראל.
לאחר חורבן בית שני ולאחר מרד בר-כוכבא, גדולי התנאים: רבי אליעזר, רבי יהושע, ורבן גמליאל; או רבן גמליאל ורבי יהושע ורבי אלעזר בן עזריה ורבי עקיבא; או רבי שמעון בן יוחאי ועמו רבי אלעזר ברבי יוסי; היו נוסעים לרומי לבטל גזירות ולהמתיק דינים.
אגב נסיעתם, היו משיבים לשאלות מחוכמות של הקיסר או של חכמי רומי; מתווכחים עם מינים; משיבים לרבי מתיא בן חרש, תנא שהקים שם ישיבה, תשובות בהלכה; נפגשו עם חבר פילוסוף; ועסקו בפדיון שבויים.
היחסים עם רומי התהפכו והוטבו משמעותית בתקופת רבי יהודה הנשיא, כשאנטונינוס, קיסר רומי, נהיה תלמידו.
דרך פירוש התורה שבכתב הייתה בדרישת דרשות מהפסוקים על פי י"ג מידות שהתורה נדרשת בהם, או דרישת מילים ואותיות מיותרות.
למשל, נחמיה העמסוני ושמעון העמסוני דרשו את כל הפעמים בתורה בהם מופיעה המילה "את", ולמדו מכל "את" דין נוסף שהכתוב בא ללמדנו ברמז.
היו תנאים שהקפידו לדרוש את התורה בדקדוק רב.
כך נאמר על רבי עקיבא, מגדולי התנאים, שהיה דורש על כל קוץ וקוץ שבתורה תילי תלים של הלכות.
התנאים היו המנהיגות הרוחנית של העם היהודי, כך התגבשה הלכה המבוססת על התורה שבעל פה עד ימינו.
במדרש ספרי יש השוואה בין משה רבנו לבין שלושה מגדולי התנאים (המסוכמת בטבלה הבאה):
+מ' שנים ראשונותמ' שנים אמצעיותמ' שנים אחרונותמשההיה במצריםהיה במדייןפירנס את ישראלהלל הזקןהיה בבבלשימש חכמיםפירנס את ישראלרבן יוחנן בן זכאיעסק בפרגמטיאשימש חכמיםפירנס את ישראלרבי עקיבאהיה רועה צאןלמד תורהפירנס את ישראל
משה רבנו היה עניו מאוד מכל האדם, ובעקבותיו שלושת התנאים – הלל, רבן יוחנן בן זכאי, ורבי עקיבא, היו ענווים.
על הלל אמרו חכמים: לעולם יהא אדם ענוותן כהלל ואל יהא קפדן כשמאי.
ורבי עקיבא היה מעביר על מידותיו.
על רבי יהודה הנשיא נאמר במשנה: משמת רבי, בטלה ענוה ויראת חטא.כלומר, מידתם הכללית של גדולי התנאים הייתה מידת הענווה.
אמר ר' יוחנן: לבן של ראשונים כפתחו של אולם, ושל אחרונים כפתחו של היכל, ואנו כמלא נקב מחט סידקית.
מסבירה הגמרא שראשונים הכוונה לרבי עקיבא, אחרונים לתלמידו רבי אלעזר בן שמוע, ויש אומרים ראשונים הכוונה לרבי אלעזר בן שמוע, ואחרונים לרבי אושעיא (רבו של ר' יוחנן).
כלומר, תוך שניים-שלושה דורות חכמת התנאים הלכה וחסרה עד שדבריהם היו כמעט כספר חתום לחכמי ישראל האמוראים.
ורבי יהודה הנשיא, תלמידו של רבי אלעזר בן שמוע, חיבר המשנה כי הבין שמתמעטים הלבבות.
מסכת אבות כוללת תמצית עיקרית של אמרי חכמה ומוסר של התנאים, ואמרים נוספים מצויים באבות דרבי נתן, ומפוזרים בשני התלמודים (תלמוד בבלי ותלמוד ירושלמי).
הלכות התנאים מצויות במשנה, בתוספתא, ומפוזרות בשני התלמודים.
דיונים הלכתיים ומדרשים מצויים במקצת במשנה ובתוספתא, ובאופן נרחב בשני התלמודים, וכן במדרשי ההלכה (מכילתא דרבי ישמעאל, ספרא, ספרי, ספרי זוטא במדבר, מכילתא דרבי שמעון).
סיפורי מעשה (אגדות והגדות) מצויים במקצת במשנה ובתוספתא, ובאופן נרחב בשני התלמודים, וגם במדרשי רבה.
מאמרים על תולדות חייו של כל תנא, מידותיו, אבותיו, רבותיו, הלכותיו, מעשיו, מאמריו, משפחתו, ותלמידיו, מצויים בספרים "תולדות תנאים ואמוראים" מאת הרב אהרן הימן; ואוסף שלם של תולדותיו, מאמריו ומשנתו של כל תנא בספרות התלמודית והמדרשית לוקט וסודר בספרים "מערכות תנאים" על ידי הרב ישראל קאנוביץ.
להלן סדר דורות התנאים (בראש כל דור נשיאו ולאחריו חכמיו הבולטים).
דורות תנאים בתקופת בית שני
רבי דוסא בן הרכינס – על פי המסורת, האריך ימים עד לדור שני של תנאים שלאחר חורבן הבית
יוסי בן יועזר איש צרדה
יוסי בן יוחנן איש ירושלים
יוחנן בן מתתיהו כהן גדול
דורות תנאים מחורבן בית שני ואילך
דור שראה את חורבן בית שני – תנאים ראשונים:
דור תלמידי רבן יוחנן בן זכאי – תנאים שניים:
דור מרד בר כוכבא – תנאים שלישיים:
רב המנונא סבא – אינו מוזכר במשנה ובתלמוד, אלא בספר הזוהר
רב ייבא סבא (גם "סבא דמשפטים") – אינו מוזכר במשנה ובתלמוד, אלא בספר הזוהר
דור שלאחר המרד – תנאים רביעיים:
רבן שמעון בן גמליאל השני
רבי שמעון בר יוחאי (רשב"י), לו מיוחס ספר הזוהר
רבי אלעזר בן שמוע מהרוגי מלכות
דור חותמי המשנה – תנאים חמישיים:
תנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ הם מצבים מוגדרים, חלקם שרירותיים, לניסויים ומדידות.
הם מאפשרים השוואה נוחה של תוצאות הניסויים בין כל המשתמשים באותם תנאים.
יש כמה תנאים סטנדרטיים עיקריים המשומשים ברחבי העולם כיום:
בתנאים האילו, לפי משוואת הגז האידיאלי, הנפח של מול אחד של גז אידיאלי הוא בקירוב 22.71 ליטר (לפני ההגדרה מחדש, הנפח של מול גז אידיאלי היה בקירוב 22.41 ליטר).
תנאי SATP (ראשי תיבות של Standard Ambient Temperature and Pressure) הוגדרו על ידי האיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית בתור טמפרטורה של 298.15 קלווין (בדיוק 25 מעלות צלזיוס) ולחץ של בדיוק אטמוספירה אחת.
תנאי NTP (ראשי תיבות של Normal Temperature and Pressure) הוגדרו על ידי המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה האמריקאי בתור טמפרטורה של 293.15 קלווין (בדיוק 20 מעלות צלזיוס) ולחץ של בדיוק אטמוספירה אחת.
למרות זאת, לניסויים תרמודינמיים לעיתים קרובות משתמשים בתנאי טמפרטורה של 298.15 קלווין (בדיוק 25 מעלות צלזיוס) ולחץ של בדיוק בר אחד.
לעיתים גם משתמשים בטמפרטורה של 15 מעלות צלזיוס בשביל מדידות הקשורות לדלקים.
ישנם עוד תנאים סטנדטיים של איגודים אחרים, למשל של ארגון התקינה הבין-לאומי ושל GOST, אך הם בשימוש הרבה פחות תדיר מאילו המוזכרים למעלה.
תְּנוּבוֹת הוא מושב באזור השרון בין הערים נתניה וטולכרם.
המושב שייך למועצה אזורית לב השרון.
תנובות הוקם בשנת 1952 על ידי עולים מתימן שהגיעו ממעברת עמק חפר, מקריית שמונה ומתרביחה, וכלל 76 משקים.
בסוף שנת 1955 התעורר סכסוך בין תושבי המושב לבין תושבים מקלנסווה, סביב אדמות שהוכרזו כנכסי נפקדים והועברו לידי המושב.
בפברואר 1970 הוענק למושב אות מלחמת ששת הימים על עמידתו במלחמה.
בסוף שנות ה-90 הוקמה שכונת הרחבה למושב.
שמו של היישוב סמלי ולקוח מתחום החקלאות על פי הפסוק: .
ביישוב נמצא בית הספר הממ"ד "אור השרון" ומרכז ההחלקה הגדול בארץ: OneIce Arena, המשמש את איגוד ההוקי קרח הישראלי ואת ליגת INHL.
תל שבח – בגבול המזרחי של תנובות נמצא תל עתיק הנקרא תל שבח (בערבית – חירבת צובייח').
בתל נמצאו אבנים וחרסים מהתקופה הרומית-ביזנטית.
במלחמת העצמאות היה במקום מוצב של חיילים עיראקים.
בעבר פרחו על התל כלניות רבות והוא כונה "גבעת הכלניות".
זה גם שמה של שכונת ההרחבה של תנובות הצמודה לתל.
מראש התל יש תצפית על עמק המרזבה וטולכרם.
ב-29 בפברואר 2004 התרסק ליד התל מסוק שעסק במשימת אבטחה על קו המתח הגבוה במקום (קו 400).
לזכרם הוקמה אנדרטה במרום התל ונטעו עצי זית אלון, תאנה ועוד.
למרגלות התל יש גינת משחקים ממנה נסלל שביל להולכי רגל המגיע לפסגה.
תנובה מרכז שיתופי לשיווק תוצרת חקלאית בישראל בע"מ המוכרת בשם המקוצר תנובה היא חברה ליצור ושיווק מזון שנוסדה בשנת 1926. החברה מחזיקה בנתח שוק משמעותי בתחום ייצור חלב לשתייה, מוצרי חלב ושיווקם.
ב-1988 הוכרזה כמונופול בתחומים אלה.
תנובה בולטת גם בתחום מוצרי הבשר והמזון הקפוא.
בשבעים שנותיה הראשונות הייתה תנובה אגודה שיתופית חקלאית בבעלות 620 אגודות שיתופיות של קיבוצים ומושבים.
בשנת 2008 נמכרה תנובה לקבוצת משקיעים בראשות קרן אייפקס הבריטית.
במאי 2014 הוסכם שקרן אייפקס תמכור את חלקה בתנובה (56%) לחברת ברייט פוד, תאגיד סיני בבעלות ממשלתית, לפי שווי חברה של 8.6 מיליארד ש"ח, והעסקה הושלמה במרץ 2015. נכון לספטמבר 2021, 76% ממניות תנובה נמצאות בבעלות ברייט פוד.
ראשיתה של תנובה בשנת 1926 בוועידת "המשביר", עת החליטו 13 משקים חקלאים עבריים בארץ ישראל (מושבים וקיבוצים) לרכז ולאגד את הטיפול בכל שלבי העיבוד, הייצור והשיווק של תוצרת חקלאית טרייה ולהקים לצורך זה אגודה שיתופית.
אליעזר יפה היה למנהלה הראשון של החברה, וניהל את החברה עד שנת 1937. במקביל לארגון הארצי הוקמה בשנת 1924 בירושלים מחלבה מקומית על ידי חברי הקיבוצים השכנים, קריית ענבים, עטרות ורמת רחל, ששיווקה את החלב של הקיבוצים תחת השם תנובה.
מחלבת ירושלים, אותה ניהל יוסף בן אברהם מקריית ענבים התמזגה עם הארגון הארצי בשנת 1927.
תנובה איגדה את כל היישובים החברים בהסתדרות שהתחילו לשווק את תוצרתם דרך תנובה.
בנוסף, בוועידת תנובה של שנת 1931 בנהלל נקבע שתנובה תסכים לשווק תוצרת של יישובים שאינם חברים בהסתדרות על בסיס זכויות וחובות שוות לחברי תנובה, ובלבד שהם מקפידים על עבודה עברית ומאורגנת.
בנוסף, באותה ועידה נתקבלו לתנובה כחברים, באופן יוצא מן הכלל, מספר יישובים שאינם חברי ההסתדרות, בהם כפר חסידים, כפר גדעון ובתי ספר חקלאיים.
תנובה פעלה להרחיב עד כמה שניתן את המשקים המשווקים את תוצרתם דרכה ושיווקה תוצרת של משקים שלא היו חברים בה, בהם יבנאל, בית גן, המושבה כנרת, נהריה וקריית חיים.
בשנת 1938 ביקשה הנהלת תנובה לקבוע שלאחר חמש שנות התקשרות יוכלו יישובים אלו להצטרף לתנובה ובלבד שהם מקפידים על עבודה עברית ומאורגנת.
בתחילה שיווקה תנובה רק חלב טרי, ומאוחר יותר גם מוצרי חלב.
עם התבססותה בתחילת שנות ה-30 החלה לשווק גם תוצרת טרייה נוספת של המשק החקלאי: ביצים, עופות, ירקות ופירות.
בנובמבר 1966 החלה תנובה לשווק חלב בשקיות במקום בבקבוקים.
ב-1976 פתחה תנובה בראשון לציון את המרכול הראשון שלה, ובכך נכנסה לתחום הקמעונאי.
בינואר 1981 רכשה תנובה ב-10 מיליון שקלים את המפעל ליצור תיבות אריזה של "פרדס" ברחובות.
ב-1981 נכנסה תנובה לתחום הגלידות כאשר רכשה את החברות "טנא נגה" (מפעל הגלידות בקריית מלאכי) ו"סנוקרסט" (מפעל בפתח תקווה).
תנובה היא מונופול מוכרז בתחום החלב לשתייה ומוצרי החלב החל משנת 1988.
בספטמבר 1995 נחשף בתחקיר של רונאל פישר במוסף "סופשבוע" בעיתון מעריב, כי חברת "תנובה" נהגה להוסיף לחלב עמיד דל-שומן שייצרה, כימיקל בשם פולי דימתיל סילוקסאן (שנחרט בתודעה הקולקטיבית כ"סיליקון"), על פי מידע פנימי ובדיקות כימיות שבוצעו במעבדת 'ספקטרולאב' ברחובות.
הכימיקל שימש כחומר מונע קיצוף, ואיפשר לאטום ביתר קלות את אריזות החלב.
חומר זה חשוד כחומר מסרטן והכנסתו למזון אסורה ברוב מדינות העולם, לרבות בישראל.
תנובה הכחישה עובדות אלה, ואף יצאה בקמפיין נרחב לשם כך, אך עם הצטברות העדויות, לרבות תמונות שצולמו במצלמה נסתרת, נאלצה להודות כי אכן פעלה כך.
היא הורשעה בבית משפט השלום ברחובות בהטעיה פלילית, ונקנסה בסכום של 28 אלף שקל.
בפסק דין שניתן בתובענה ייצוגית נגד תנובה, חייב בית המשפט המחוזי בתל אביב ב-2008 את החברה לשלם 55 מיליון ש"ח לקבוצת התובעים.
בערעור לבית המשפט העליון הופחת התשלום ל-38.5 מיליון ש"ח.
לאחר פרשת הסיליקון בחלב ב-1995, עברה תנובה שינוי ארגוני מקיף, וחולקה לחטיבות נפרדות בעלות הנהלות עצמאיות, כגון: תשלובת החלב, חטיבת הבשר, חטיבת הביצים, וכדומה.
בשנת 2001 נפטרה תנובה מהחזקותיה בפירות וירקות, ורק הבעלות על חלק מהמבנים בחלק מהשווקים הסיטונאיים נותרה ברשותה.
כמו כן הפסיקה תנובה את פעילותה בתחום הדגים הטריים, והקימה את חברת "דגי תנובה" באזור התעשייה הר-טוב שליד בית שמש.
מפעל זה מייצר דגים מעושנים ומעדני דגים.
הפיכת האגודה לחברה ומכירתה לקרן אייפקס
לאחר שהחברים באגודה השיתופית תנובה קיבלו החלטה עקרונית על הסכמה להפיכת האגודה לחברה בע"מ ולמוכרה למשקיעים פרטיים, זכתה ב-20 בנובמבר 2006 קרן אייפקס פרטנרס במכרז לרכישת תנובה בשווי של 1.025 מיליארד דולר.
מכרז זה נעשה בטרם מוצה תהליך ההתמחרות (קביעת שוויה) והמחיר נקבע בעיקר על סמך הנדל"ן שברשותה, וכמעט שלא תומחרה פעילותה היצרנית.
העסקה הייתה מחויבת באישור בעלי תעודות ההשתתפות בתנובה – כ-1,000 קיבוצים ומשקים חקלאיים.
חלק מבעלי תעודות ההשתתפות התנגדו להליך המכירה והעלו לוועידה, שהתקיימה במרץ 2007, הצעה אלטרנטיבית.
האלטרנטיבה זכתה למיעוט קולות ונדחתה, ונסללה הדרך למימוש המשך העסקה עם אייפקס.
בהמשך הדרך התנגד משרד האוצר לעסקה עקב סירובם של 16 קיבוצים למסור את חלקם במניות למדינה (בעת שתהפוך האגודה לחברה) בהתאם למתווה הסדר הקיבוצים.
על אף המשברים הרבים, הגיעה העסקה לכלל ביצוע, והושלמה ב-7 בינואר 2008. לאחר מכירת גרעין השליטה בחברה, מצב ההחזקות באגודה (נכון ל-18 בינואר 2008) הוא: קרן אייפקס - 56.05%, מבטח שמיר - 20.67% ותאגיד החזקות המאגד את החזקות הקיבוצים שלא מכרו את כל תעודות ההשתתפות - 23.3%.
העסקה מאפשרת לבעלי השליטה להפוך את האגודה לחברה בע"מ בכל עת שיחפצו בכך.
בתחילת חודש מרץ 2009 התפטרו מנכ"ל החברה ליעד כהן וסמנכ"ל הכספים אלי סנדרוביץ'.
במהלך שלוש שנים מקניית גרעין השליטה, הרוויחה קרן אייפקס יותר ממיליארד דולר רק באמצעות דיבידנדים שמשכה ועליית ערך המניות שבבעלותה.
לפי ההערכות, 79% ממחזור ההכנסות של תנובה ב-2010 נבע מפעילותה בשוק החלב, ופעילותה בשוק הנדל"ן תרמה הכנסות של 300 מיליון דולר, כלומר 16% מההכנסות.
בפברואר 2012 חילקה תנובה דיבידנד בסך 280 מיליון ש"ח, וביולי 2012 חילקה שוב דיבידנד בסכום של 280 מיליון ש"ח לבעלי מניותיה.
ברבעון הראשון של 2012 הרוויחה תנובה 114 מיליון ש"ח מתוך מחזור של 1.87 מיליארד ש"ח לעומת רווח של 89 מיליון ש"ח ומחזור של 1.85 מיליארד ש"ח ברבעון המקביל הקודם.
מחאות צרכנים והתפטרות בעלי תפקידים
בחודש יוני 2011 פתח איציק אלרוב דף מחאה בפייסבוק וקרא לחרם על גבינת הקוטג', מוצר בולט וסמלי של תנובה, בשל עלייה מהירה במחירו, מאז הוסר מעליו הפיקוח הממשלתי.
למחאה, שכונתה "מחאת הקוטג'", הצטרפו מעל 100,000 גולשים, היא גרמה להד תקשורתי רחב, ולבסוף הכריזה תנובה על הורדת מחיר המוצר.
בהמשך, במהלך המחאה החברתית ביולי ובאוגוסט 2011, נתפסה תנובה כאחד הגורמים המזוהים ביותר, בתחום המזון, עם העלאה מופרזת במחירים.
ב-6 בספטמבר 2011 הודיעה אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב על חרם נגד כלל מוצריה של תנובה.
עוד קודם לכן הופיעו פרסומים בתקשורת על ירידה במכירות החברה בשיעור של כ-12%, על אף מבצעי הנחות שונים עליהם הכריזה תנובה.
נגד החברה הוגשה תובענה ייצוגית על העלאת מחיר הקוטג' בניגוד לחוק התחרות הכלכלית, ונפסק שעליה לשלם 20 מיליון ש"ח לקרן של משרד המשפטים.
"תנובה" ערערה על פסק הדין, ולפי בקשתה עוכב ביצועו עד מתן הכרעה בערעור.
חקירה נוספת של רשות ההגבלים העסקיים (2012)
ביולי 2012, ניהלה רשות ההגבלים העסקיים חקירה נוספת, של חשדות להתערבות תנובה בפלנוגרמה (סידור המדף) ברשת מגה, במסגרת הסכמים בין החברות, תוך השפעה ישירה על שטחי המדף והנראות של המתחרים של תנובה, בתמורה לתשלומים שהעבירה תנובה לרשת מגה.
אם החשדות יתבררו כנכונים, אין בעובדות אלה כדי להוות עבירה של רשת מגה אלא של הספק בלבד – תנובה.
ארבעה בכירים בתנובה נחקרו תחת אזהרה מספר ימים ברציפות, ובהם: מנכ"ל קבוצת תנובה – אריק שור, מנכ"ל תשלובת החלב – אייל מאליס, ומנהל חטיבת המזון – ארז וולף.
התעללות בבעלי-חיים במשחטת אדום אדום (2012)
ב-6 בדצמבר 2012 שודר ב"כלבוטק" תחקיר סמוי של פעילי עמותת אנימלס שחשף התעללות קשה ושיטתית בעגלים ובטלאים בידי עובדי משחטת "אדום אדום" של תנובה.
בעקבות התחקיר, הורשעו ב-2018 בעבירות של התעללות בבעלי-חיים מנהל קו השחיטה במקום וממלא מקומו.
במאי 2014 הוסכם שקרן אייפקס תמכור את חלקה בתנובה (56%) לחברת ברייט פוד מסין לפי שווי חברה של 8.6 מיליארד ש"ח, והעסקה הושלמה במרץ 2015.
בחודש יוני 2021 התפרסמה פרשת שוחד, בה קיבלה תנובה הקלות בסימון מוצריה כחלק מהרפורמה של משרד הבריאות, בתמורה לתרומה לעמותות המקורבות למוטי בבצ'יק, עוזרו האישי של שר הבריאות יעקב ליצמן.
מוצרי החלב מיוצרים בכמה מחלבות:
מחלבת תל יוסף, בכניסה לקיבוץ תל יוסף: מתמחה בייצור גבינות קשות ואבקת חלב
מחלבת רחובות: מתמקדת בחלב ניגר
מחלבת טנא נגה: מייצרת גבינות, מעדני חלב ומשקאות חלב
מחלבת אלון תבור, באזור התעשייה אלון תבור: מחלבה חדשנית ומשוכללת המייצרת בעיקר מעדני חלב, יוגורטים וגבינת קוטג'
תנובה משווקת את תוצרתן של כ-600 רפתות בקר ושל כ-60 דירי עזים וכבשים.
תשלובת החלב משווקת כ-70% מתוצרת החלב ומוצריו בישראל והיקפי פעילותה העסקית, כ-4 מיליארד ש"ח בשנה, מהווים כמחצית ממחזור הקונצרן כולו.
תנובה היא בעלת זיכיונות לייצור מוצרים של חברות בינלאומיות שונות כמו יוגורט יופלה אותו היא משווקת.
בעבר שיווקה את מותג היוגורט אמי, אך שיווק מותג זה פסק עם תחילת שיווק המותג יופלה.
חטיבת הביצים הוקמה ב-1997. תנובה היא ספקית הביצים הגדולה ביותר בישראל ובשנת 2010 החזיקה בנתח של כ-51% מהשוק המבורקד, מכירות של כ-311 מיליון ש"ח בשנה.
ב-2009 ביקשה תנובה למכור את עסקי הביצים שלה, בשל רווחיות נמוכה, אך מנכ"ל החברה אריק שור החליט להפוך את ההחלטה ולנסות להפוך פעילות זו לרווחית יותר.
במסגרת זו החליט שור לבטל את ההנחות שנתנה תנובה לרשתות השיווק על ביצים מפוקחות.
בעקבות החלטה זו הפסיקה בסוף חודש ינואר 2011 רשת הריבוע הכחול, (מגה) הרשת השנייה בגודלה בארץ, את רכישת הביצים מתנובה.
בשנת 2024 הודיעה תנובה על הפסקת פעילותה בשיווק ביצים, בנימוק שהפעילות אינה רווחית.
תנובה החזיקה באתר תנובה מרקט בשיתוף שוקבוק אך אתר זה נסגר בשנת 2023.
כל מגוון מוצרי החברה כשרים, וחלק מהמוצרים "כשרים למהדרין".
צוות הכשרות של תנובה מנוהל ומונחה על ידי רב תנובה, הרב זאב וייטמן, המתווה את מדיניות עבודת הצוות ואת הכללים ההלכתיים שעל פיהם המערכת עובדת, ואחראי לבניית אמינות תנובה בכל תחומי הכשרות.
הרב וייטמן נכנס לתפקידו כרב תנובה בשנת תשנ"ד (1994).
קדם לו הרב יחזקאל דאום.
תְּנוּ לַחַיּוֹת לִחְיוֹת היא עמותה ישראלית להגנה על בעלי חיים, שנוסדה בשנת 1986.
העמותה פועלת למען צמצום המתות חסד של חיות בריאות.
היא תומכת בסירוס ועיקור בעלי חיים כדי שתצומצם התרבותם ההמונית.
כמו כן מספקת העמותה עזרה לחיות במצוקה והיא פועלת למען יישום, אכיפה והרחבת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) וחוקים נוספים המקדמים הגנה על בעלי חיים, כמו החוק להגנת חיית הבר.
העמותה מפעילה מוקד טלפוני העונה לפניות ביחס לבעלי חיים פצועים ונטושים במשרדיה ברמת גן וכן בית מחסה לכלבים וחתולים הנמצא בכפר רות ומרפאות וטרינריות ברמת גן ובאשקלון.
העמותה מטפלת גם בפניות ציבור לגבי מקרים של התעללות בבעלי חיים.
אנשיו פועלים בשיתוף עם משטרת ישראל ועורכי דין על מנת לנקוט בהליכים משפטיים נגד המתעללים.
בשנת 2013 העמותה השביתה את המוקד הטלפוני עקב מחסור בתקציב, טרם ההשבתה נעשה פרסום בהיקף ארצי אך התרומות שנאספו לא הספיקו לכן העמותה החליטה להשבית את המוקד עד שייאסף הסכום המתאים להפעלתו.
בבית המחסה של העמותה ישנה מרפאה וטרינרית המספקת טיפול רפואי לבעלי החיים שם וכן ביצוע עיקורים וסירוסים מוזלים לקהל הרחב.
לעמותה רכב המשמש כאמבולנס שבאמצעותו מועברים בעלי חיים במצוקה (פצועים, חולים או חסרי בית) לטיפול בבית המחסה, שם הם משוקמים וממתינים למציאת משפחה מאמצת.
מאז קיומה, מצאה העמותה בתים מאמצים לכ-30,000 כלבים וחתולים, עיקרה כ-45,000 בעלי חיים וסיפקה סיוע וטיפול וטרינרי לעשרות אלפים נוספים ובהם גם סוסים, חמורים, תנינים, דולפינים, גמלים וכל סוגי החיות שנמצאו במצוקה והיו נתונים למעשי התעללות.
בשנת 2005 הקימה העמותה מחלקה נגד ניסויים בבעלי-חיים, אשר מטרותיה הן להעלות את מודעות הציבור לנושא הניסויים בבעלי-חיים בישראל, לעודד פיתוח ויישום של חלופות לניסויים בבעלי-חיים, תיקון חוק צער בעלי חיים (ניסויים בבעלי-חיים), התשנ"ד-1994, וקביעת תקנות יישומיות מחייבות לרווחת בעלי-החיים במעבדות.
בעמותה רשומים כ-4,000 מתנדבים וכל פעילות העמותה ממומנת על ידי תרומות הציבור ועל ידי פעילות התנדבותית.
קיימת גם עמותת "תנו לחיות לחיות חיפה", עמותה עצמאית שאינה קשורה לעמותה המוכרת.
עמותה זו יושבת בעין איילה שליד חיפה.
אתי אלטמן, דוברת העמותה, היא הסמל המוכר ביותר של "תנו לחיות לחיות".
תקדימים משפטיים שהושגו בעקבות פעילות העמותה
פסק דין על איסור ייצוא כלבים וחתולים למאכל, מאת בית המשפט המחוזי בחיפה.
ניתן בעקבות פעילות האגודה לחשיפת בית עסק לייצוא כלבים וחתולים לפיליפינים לצורכי מאכל.
איסור על קרבות בעלי חיים והגשת כתבי אישום פליליים נגד בעלי כלבים שהשתתפו בקרבות.
הרחבת חוק צער בעלי חיים וקביעת שלוש שנות מאסר למפר את החוק, באמצעות הכנסת וחבר הכנסת אברהם פורז.
איסור על מופעי קרקס המנצלים חיות בר, באמצעות חבר הכנסת והשר לאיכות הסביבה יוסי שריד.
פסק דין על איסור קרבות אדם-תנין בחמת גדר, מאת בית המשפט העליון.
פסק דין זה מהווה תקדים בקנה מידה עולמי.
איסור על הקמת חווה לגידול בבונים לצורך ניסויים בקיבוץ אור הנר, באמצעות הכנסת וראש הממשלה.