tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותה שנה הוקמה ועדה דו-לאומית בנושא יחסים דו-צדדיים, באמצעות מזכר הבנות.
בשנת 2009 התרחשה הפיכה צבאית בהונדורס כנגד הנשיא מנואל סלאיה, ולאחר מכן הצהירה ממשלת צ'ילה בהצהרת משרד החוץ כי ההפיכה "מפרה את הסדר החוקתי ברפובליקה וכי היא גם מפרה באופן בוטה את הוראות אמנת ארגון מדינות אמריקה ומוסדות היסוד שלה".
הנשיאה מישל בצ'לט קיבלה את הנשיא המודח בסנטיאגו דה צ'ילה ב-13 באוגוסט אותה שנה, וביטאה את ההכרה שלה בשם "נשיא שנבחר בבחירות דמוקרטיות על ידי הונדורס."
בשנת 2012 שלחה ממשלת צ'ילה צוות מומחים להונדורס כדי לשתף פעולה בזיהוי קורבנות השריפה בכלא בקומאיאגואה .
בתחום שיתוף הפעולה הצבאי יש לכוחות המזוינים של הונדורס קצינים בוגרי צבא צ'ילה ומשטרה; למעשה, להונדורס יש כוח צבאי תחת דגל צ'ילה במשימת הייצוב של האו"ם בהאיטי, ומאז 2014, צבא צ'ילה השתתף בתוכנית לשיתוף פעולה הגנתי למרכז אמריקה והקריביים, בראשות מזכירות ההגנה הצ'יליאנית, בתיאום הצבאי של ארצות הברית ורמטכ"לים משותפים.
בנובמבר 1945 התקבל בהונדורס הנשיא הצ'יליאני חואן אנטוניו ריוס, כחלק מסיור ביבשת, על ידי עמיתו טיבורסיו קריאס אנדינו.
שלוש עשרה שנה לאחר מכן, נשיא הונדורס רמון ויידה מוראלס ערך ביקור רשמי בצ'ילה, שם עוטר בצלב הגדול של מסדר הכבוד ברנרדו או'היגינס.
במאי 2015, נשיא הונדורס חואן אורלנדו ארננדס ערך ביקור רשמי בצ'ילה.
כעבור שנתיים, באוגוסט 2017, נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט ערכה ביקור ממלכתי בהונדורס, שם חתמה יחד עם הנשיא ארננדס מזכרי הבנות בנושא שיתוף פעולה בכרייה וסביבה ושינויי אקלים.
היחסים הכלכליים-מסחריים בין צ'ילה להונדורס מעוגנים על ידי הסכם הסחר החופשי (FTA) בין צ'ילה למרכז אמריקה שהוקם בשנת 2002 והפרוטוקול הדו-צדדי עם הונדורס שנכנס לתוקף מאז 2008. במהלך 2016 הסתכם הסחר בין שתי המדינות ב-57 מיליון דולר.
המוצרים הצ'יליאניים העיקריים המיוצאים להונדורס הם תכשירי מזון, תכשירים ותרכובות אלכוהוליים, ואילו הונדורס מייצאת לצ'ילה בעיקר בגדים, פוליאתילן ופסולת קרטון.
הונדורס מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה.
צ'ילה מחזיקה בהונדורס שגרירות בטגוסיגלפה וקונסוליה בסן פדרו סולה.
יחסי הונדורס–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת הונדורס לבין הרפובליקה הצרפתית.
צרפת החזירה את שגרירה בהונדורס לאחר ההפיכה הצבאית ב-28 ביוני 2009. כמה ימים לאחר עליית הנשיא פורפיריו לובו סוסה לשלטון וחזרתו של השגריר לטגוסיגלפה, עודדה צרפת את הרשויות ההונדורסיות החדשות לכונן מחדש את שלטון החוק.
היחסים הדו-צדדיים בין צרפת להונדורס סומנו בביקורו של הנשיא ז'אק שיראק לאחר הוריקן מיץ' בשנת 1998. הביקור הפרלמנטרי האחרון היה זה של ז'ואל גריו-מלם, הסנאטורית המייצגת את אזרחי צרפת בחו"ל, בינואר 2009.
מר ז'אן-פייר בל, שליחו האישי של נשיא הרפובליקה הצרפתית לאמריקה הלטינית והאיים הקריביים, ביקר בהונדורס בתאריכים 4–5 באפריל 2016. הוא נפגש עם הנשיא חואן אורלנדו ארננדס ועם שר החוץ וכן עם נשיא המרכז הבנק האמריקאי לשילוב כלכלי, מר ניק רישבייט.
הסחר בין צרפת להונדורס עלה משמעותית בשנת 2017: יבוא בשווי 106 מיליון אירו (עלייה של 8% לעומת 2016, צמיחה מתמדת מאז 2013) ויצוא בשווי 22 מיליון אירו (עלייה של 35% לעומת 2016).
רכישת מוצרים חקלאיים מהווה את חלק הארי של היבוא.
חברות צרפתיות העובדות בהונדורס כוללות את סאנופי, שניידר אלקטריק, ביק ורוב החברות בתחומי הקוסמטיקה ומוצרי היוקרה.
הונדורס מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז וקונסוליה בבורדו.
צרפת מחזיקה בהונדורס שגרירות בטגוסיגלפה ו-3 קונסוליות בסן פדרו סולה, סנטה רוסה דה קופאן ורואטאן.
יחסי הונדורס–הממלכה המאוחדת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת הונדורס לבין הממלכה המאוחדת.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1834, לאחר שהונדורס קיבלה את עצמאותה מהאימפריה הספרדית.
בשנת 2019 נחתם הסכם סחר חופשי בין שתי המדינות.
הונדורס מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
בריטניה מחזיקה בהונדורס 3 קונסוליות בטגוסיגלפה, סן פדרו סולה ורואטאן.
יחסי הונדורס–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים בין הונדורס לספרד.
בספטמבר 1502 הגיע כריסטופר קולומבוס לצפון הונדורס בהפלגה הרביעית שלו לאמריקה.
בשנת 1524 נחת הקונקיסטאדור הספרדי גיל גונסלס דבילה, בדרכו לניקרגואה, בהונדורס של ימינו.
עם הגעתו לחוף הונדורס, על מנת להקל על עומס ספינותיו כדי שיגיע בשלום לחוף, הוא הורה להשליך כמה סוסים לים ובשל פעולה זו, נקרא הנמל החדש "פוארטו דה קבאלוס" ("נמל הסוסים").
דבילה ייסד את היישוב הספרדי הראשון בהונדורס, לו קרא "סן גיל דה בואנה ויסטה".
בשל הקשיים בכיבוש האזור לנוכח התנגדותן העזה של הילידים, הגיע הכובש הספרדי של האצטקים במקסיקו ימינו, הרנאן קורטס, להונדורס בראש צבא כדי לסייע בכיבושו, ורק בשנת 1539 הצליחו הכוחות הספרדיים להשתלט על האזור כולו.
שטחה של הונדורס הפך במהרה באופן רשמי לחלק מהאימפריה הספרדית תחת שלטון המשנה של ספרד החדשה, שבסיסה במקסיקו סיטי, ונוהל על ידי הקפטן הכללי של גואטמלה שבסיסו בסנטיאגו דה גואטמלה.
בשנת 1808 הוכתר ז'וזף בונפרטה כמלך ספרד וכמה מושבות אמריקאיות ספרדיות החלו להכריז על עצמאותן מספרד.
כיוון שהונדורס ורוב מדינות אמריקה המרכזית נשלטו על ידי מקסיקו סיטי; ספרד החדשה הכריזה על עצמאותה מספרד בשנת 1810. בשנת 1821 הכריזה תוכנית איגואלה על מקסיקו כמלוכה חוקתית.
הונדורס הכריזה על עצמאותה מספרד ב-15 בספטמבר 1821 ובחרה להצטרף לאימפריה המקסיקנית בפיקוד הקיסר אגוסטין דה איטורבידה.
במרץ 1823 התפטר הקיסר אוגוסטין ומקסיקו הפכה לרפובליקה.
הונדורס החליטה להיפרד ממקסיקו ב-1 ביולי 1823. הונדורס, יחד עם קוסטה ריקה, אל סלוודור, גואטמלה וניקרגואה הקימו את הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה.
בשנת 1839 התמוססה הפדרציה המרכז אמריקאית והונדורס הפכה לאומה עצמאית.
ב-17 בנובמבר 1894, הונדורס וספרד כוננו יחסים דיפלומטיים עם חתימת חוזה שלום וידידות.
לאחר העצמאות קהילה קטנה של קטלאנים היגרה להונדורס.
בספטמבר 1977 ערך חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד את ביקורו הראשון והיחיד בהונדורס.
ביוני 2009 הודח נשיא הונדורס מנואל סלאיה על ידי כוחות צבא ונאלץ לצאת לגלות.
כתוצאה מההפיכה, גירשה ספרד את שגריר הונדורס במדריד שתמך בהדחתו של הנשיא סלאיה מהשלטון.
במהלך השנים כמה אלפי הונדורסים היגרו לספרד וחיפשו הזדמנויות טובות יותר.
הקהילה ההונדורסאית הגדולה ביותר בספרד (ובאירופה כולה) ממוקמת בעיירה ז'ירונה שבמחוז קטלוניה.
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם לאום כפול (1966); הסכם לשיתוף פעולה כלכלי (1972); הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכני (1981); הסכם תחבורה אווירית (1992); הסכם לקידום הדדי והגנה על השקעות (1994); הסכם על שיתוף פעולה תרבותי, חינוכי ומדעי (1994); הסכם לסיוע דיפלומטי הדדי (1995) ואמנת הסגרה (1999).
קיימת טיסה ישירה בין מדריד לסן פדרו סולה במטוסי אייר אירופה.
בשנת 2017 הסתכם הסחר בין הונדורס לספרד ב-158 מיליון אירו.
הייצוא העיקרי של הונדורס לספרד כולל: דגים, מולים, סרטנים וקפה.
הייצוא העיקרי של ספרד להונדורס כולל: חומרי גלם, מוצרים תעשייתיים וחומר המשמש לתעשיית המכניקה והבנייה (בעיקר מוצרי פלדה) ותעשיית הפארמה-כימיה.
בשנת 2016 הסתכמו ההשקעות הספרדיות בהונדורס ב-4.8 מיליון אירו.
חברות רב לאומיות ספרדיות כמו Mapfre וזארה פועלות בהונדורס.
הונדורס מחזיקה בספרד שגרירות במדריד וקונסוליה כללית בברצלונה.
ספרד מחזיקה בהונדורס שגרירות בטגוסיגלפה.
יחסי החוץ של אוגנדה הם מדיניות חוץ המסדירה את יחסי אוגנדה עם מדינות אחרות.
מדיניות זו מיושמת על ידי משרד החוץ האוגנדי.
המדינה חברה בקהילה המזרח אפריקאית כחברה מלאה.
אוגנדה תלויה ביבוא זר לרוב צרכיה הכלכליים.
עוד לפני העצמאות, יצירת מסלול סחר קבוע לאוקיינוס ההודי הייתה המטרה העיקרית של מדיניות החוץ של כל ממשלות אוגנדה.
לאחר השלמת בניית קו הרכבת ממומבסה לקמפלה, אשר הושלמה במהלך התקופה הקולוניאלית, היחסים עם קניה הפכו למשמעותיים ביותר עבור אוגנדה.
בשנות השמונים, בגלל חילוקי דעות כלכליים בנוגע להקמת פדרציה, פרצו פעולות איבה לטווח קצר בין קניה לאוגנדה על הגבול.
מאז העצמאות שמרה אוגנדה על קשר הדוק ומיוחד עם בריטניה.
אך עם הזמן אוגנדה החלה ליצור קשרים חדשים עם מדינות מתועשות אחרות.
במהלך המלחמה הקרה אוגנדה דבקה בעקרון הנייטרליות, אך מדיניות החוץ נועדה לשמור על היחסים עם המדינות הקפיטליסטיות.
בעשור הראשון שלאחר העצמאות הדגישו הפוליטיקאים האוגנדים את הצורך בשיתוף פעולה עם מדינות שכנות ומעצמות על, השתתפו בארגונים בינלאומיים, כמו גם בארגון המדינות הבלתי מזדהות.
בשנת 1971, יעדי מדיניות החוץ של אוגנדה השתנו באופן משמעותי לאחר עלייתו של אידי אמין לשלטון.
כאשר תפס את השלטון, החל לנהל מדיניות חוץ תוקפנית ובלתי צפויה.
אוגנדה החלה לאיים על שכנותיה ולהשתמש נגדם בכוח צבאי.
מדיניות כזו של אידי אמין הביאה לבידוד הבינלאומי של אוגנדה.
בשנת 1986 עלה לשלטון יואורי קגוטה מוסבני, שנתמך בהתלהבות על ידי הקהילה הבינלאומית ובעיקר הקהילה האפריקאית.
ממשלת מוסבני החלה לבנות הסכמי סחר עם מדינות מתפתחות אחרות על בסיס סחר חליפין ולא מזומן, אם כי מרבית הייצוא האוגנדי עדיין היה מורכב מקפה שנמכר לארצות הברית או למדינות אירופה, עם מרבית היבוא מאירופה.
מדינות שכנות החלו להימנע מיצירת קשרים הדוקים עם אוגנדה, מחשש שמוסבני, שעלה לשלטון כתוצאה ממלחמת גרילה, עשוי לסייע למתנגדים בכוונה להפיל את ממשלותיהם.
אוגנדה קיימה יחסי ידידות עם לוב, ברית המועצות, צפון קוריאה וקובה, אף על פי שרוב הסיוע הכלכלי התקבל מהמערב.
ביולי 1990, מנהיגי אפריקה בחרו במוסווני, כיו"ר ארגון האחדות האפריקאית.
עוד לפני העצמאות תכננו אוגנדה, קניה וטנזניה ליצור פדרציה משותפת.
בשנת 1963 נחתמה הצהרת כוונות להקמת פדרציה שהובילה להקמת הקהילה המזרח אפריקאית בשנת 1967. בשנת 1977, ה-EAC חדל להתקיים: אוגנדה וטנזניה חששו מהשליטה הכלכלית בקניה, וקניה וטנזניה היו שליליות כלפי אידי אמין.
בשנת 2001 המדינות חידשו את השתתפותן בקהילה המזרח אפריקאית, ושחזרו את איחוד זה.
רואנדה ובורונדי הצטרפו לארגון EAC בשנת 2007.
מדינההתחלת יחסים רשמייםהערות לבורונדי יש שגרירות בקמפלה.
לאוגנדה יש שגרירות בבוג'ומבורה.בין השנים 1961 ל-1965 אוחדו שתי המדינות יחד עם טנזניה בארגון השירותים המשותפים במזרח אפריקה, שוק משותף עם מבנה פדרלי רופף.
לקניה יש ועדה גבוהה בקמפלה.
לאוגנדה יש ועדה גבוהה בניירובי.
נמיביה מוסמכת לאוגנדה מהוועדה הגבוהה שלה בדאר א-סלאם, טנזניה.
אוגנדה מוסמכת לנמיביה מהנציבות הגבוהה שלה בפרטוריה, דרום אפריקה.
לרואנדה יש ועדה גבוהה בקמפלה.
באוגנדה יש ועדה גבוהה בקיגאלי.24 ביוני 1994 שתי המדינות הן חברות מלאים של חבר העמים הבריטי ושל האיחוד האפריקאי.
לדרום אפריקה יש ועדה גבוהה בקמפלה.
באוגנדה יש ועדה גבוהה בפרטוריה.אוגנדה ודרום סודאן הן מדינות שכנות עם קשרים כלכליים ופוליטיים תרבותיים חזקים.
דרום סודאן והמדינה הסמוכה אוגנדה נהנים תרבותיים, פוליטיים וכלכליים חזקים יחסית.
כשדרום סודאן התקרבה לעצמאות, שתי המדינות החלו לנצל הזדמנויות מוגברות לסחר, פיתוח וחילופי חינוך.
היחסים המדיניים בין דרום סודאן לאוגנדה היו ידידותיים במשך כמה עשורים, בניגוד ליחסי קמפלה עם ממשלת חרטום, שהיו לעיתים קרובות מתוחים.
לטנזניה יש ועדה גבוהה בקמפלה.
באוגנדה יש ועדה גבוהה בדאר א-סלאם.
מדינההתחלת יחסים רשמייםהערות1970 ברזיל מוסמכת לאוגנדה משגרירותה בניירובי, קניה.
אוגנדה מוסמכת לברזיל משגרירותה בוושינגטון, ארצות הברית.
קנדה מוסמכת לאוגנדה מהוועדה הגבוהה שלה בניירובי, קניה.
לאוגנדה יש ועדה גבוהה באוטווה.21 ביולי 197020 בפברואר 1976 מקסיקו מוסמכת לאוגנדה משגרירותה בניירובי שבקניה ויש לה קונסוליית כבוד בקמפלה.
אוגנדה מוסמכת למקסיקו משגרירותה בוושינגטון הבירה, ארצות הברית.27 ביולי 2004 שתי המדינות חברות במלואן בחבר העמים הבריטי
מדינההתחלת יחסים רשמייםהערותלבנגלדש יש קונסוליית כבוד בקמפלה.1962 לסין יש שגרירות בקמפלה.
להודו יש נציבות עליונה בקמפלה.
נפח הסחר בין שתי המדינות עמד על 40 מיליון דולר בשנת 2018.9 בפברואר 1973
מדינההתחלת יחסים רשמייםהערות28 ביוני 2013 מאז 2012 מיוצגת אוסטריה באוגנדה על ידי שגרירותה באדיס אבבה, אתיופיה וקונסוליית כבוד בקמפלה.
אוגנדה מיוצגת באוסטריה על ידי שגרירותה בברלין, גרמניה וקונסוליית כבוד בווינה.
שתי המדינות יצרו יחסים דיפלומטיים וחתמו על הסכם לשיתוף פעולה בתחום התיירות.
שתי המדינות חברות במלואן בחבר העמים הבריטי.
לאוגנדה יש שגרירות בפריז.9 בדצמבר 2010 הונגריה מיוצגת באוגנדה על ידי שגרירותה בניירובי, קניה קונסוליית כבוד בקמפלה.
הונגריה מממשת את תוכנית הפיתוח הזרה הגדולה ביותר בתולדותיה באוגנדה.2000 לאיסלנד יש שגרירות בהודו.
אוגנדה מיוצגת באיסלנד על ידי שגרירותה בקופנהגן, דנמרק.1962 לאיטליה יש שגרירות בקמפלה.
לאוגנדה יש שגרירות ברומא.1 באוקטובר 201315 במרץ 201221 ביולי 2004 שתי המדינות חברות במלואן בחבר העמים הבריטי.
אוגנדה מיוצגת בהולנד על ידי שגרירותה בבריסל, בלגיה.27 באפריל 1969 לרוסיה יש שגרירות בקמפלה.
לאוגנדה יש שגרירות במוסקבה.1963 אוגנדה מיוצגת באוקראינה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
אוקראינה מיוצגת באוגנדה על ידי שגרירותה בניירובי, קניה.
לבריטניה יש ועדה גבוהה בקמפלה.
מדינההתחלת יחסים רשמייםהערות אוסטרליה מוסמכת לאוגנדה מהוועדה הגבוהה שלה בניירובי, קניה.
לאוגנדה יש ועדה גבוהה בקנברה.
ניו זילנד מוסמכת לאוגנדה משגרירותה באדיס אבבה, אתיופיה.
אוגנדה מוסמכת לניו זילנד מהוועדה הגבוהה שלה בקנברה, אוסטרליה.
יחסי הונגריה–קנדה הם היחסים הבילטרליים בין קנדה להונגריה.
שתי המדינות חברות בנאט"ו, ב-OECD ובאו"ם.
הקשר הראשון בין קנדה להונגריה היה באמצעות מהגרים הונגרים שהיגרו לקנדה בראשית המאה ה-19 והתיישבו בעיקר באונטריו ובפרובינציות הערבה.
בשנת 1867 קנדה הפכה למדינת קונפדרציה ובאותה שנה הונגריה הצטרפה לאוסטריה ויצרה את האימפריה האוסטרו-הונגרית.
בתחילה, כל הקשר הרשמי בין קנדה לאימפריה התנהל דרך לונדון.
באוגוסט 1914 הכריזה בריטניה מלחמה על האימפריה האוסטרו-הונגרית וגרמניה.
קנדה הצטרפה לכוחות הבריטים ונלחמה לצד הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה.
בסוף המלחמה בשנת 1918 הפכה הונגריה לאומה עצמאית.
במהלך מלחמת העולם השנייה לחמו חיילים קנדים והונגרים זה בזה במהלך פלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה.
בתום המלחמה הפכה הונגריה למדינה קומוניסטית.
בין 1948–1952 הגיעו לקנדה כק12,000 הונגרים עקורים לאחר המלחמה.
כתוצאה מהמהפכה ההונגרית בשנת 1956, למעלה מ-30,000 הונגרים עזבו את הונגריה בשנים 1956–1957 והיגרו לקנדה שהייתה אחת המדינות הבודדות שקיבלו אותן.
בשנת 1964, קנדה והונגריה כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים ובשנת 1965 שלחה קנדה את השגריר הראשון שלה בהונגריה.
בשנת 1989 הפכה הונגריה למדינה חופשית ודמוקרטית וביולי 1990 עזבו הכוחות הסובייטים את המדינה.
נערכו גם כמה ביקורים רמי דרג בין שתי המדינות.
במהלך שנות ה-90, הוציאה ממשלת קנדה כסף על פרסומות בהונגריה במטרה להניא את ההונגרים מהגירה לקנדה.
בשנת 2014 חגגו קנדה והונגריה 50 שנות יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג מקנדה בהונגריה
המושל הכללי של קנדה ריי נטישין (1993)
ראש ממשלת קנדה פול מרטין (2004)
המושל הכללי מיקאל ז'אן (2008)
ביקורים רמי דרג מהונגריה בקנדה
נשיא הונגריה ארפאד גנץ (1991)
ראש ממשלת הונגריה ויקטור אורבן (1999)
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים, כגון הסכם לשיפור והגנה על השקעות זרות (1991), הסכם ביטול מיסוי כפול (1992), אמנת סיוע משפטי פלילי (1995), והסכם על תעופה (1998).
מתקיימות טיסות ישירות בין בודפשט לטורונטו עם אייר קנדה רוז'.
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין קנדה להונגריה ב-871 מיליון דולר קנדי.
הייצוא העיקרי של קנדה להונגריה כולל: מכונות חשמל, כלי רכב, ציוד אופטי ורפואי ופלסטיק.
הייצוא העיקרי של הונגריה לקנדה כולל: מכונות, מוצרי תרופות, מכונות חשמל, כלי רכב וציוד אופטי ורפואי.
חברת לינאמר הקנדית, אחת הספקיות הגדולות בתעשיית הרכב בקנדה, מעסיקה 2,300 עובדים בהונגריה ומרחיבה את פעילותה במדינה.
באוקטובר 2016 חתמו קנדה והאיחוד האירופי (הכולל את הונגריה) על הסכם סחר חופשי המכונה "הסכם הכלכלה והסחר המקיף".
קנדה מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט.
הונגריה מחזיקה בקנדה שגרירות באוטווה וקונסוליה כללית בטורונטו.
יחסי הונגריה–תאילנד הם יחסי החוץ בין הונגריה לבין תאילנד.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1973. שגרירות הונגריה נפתחה בבנגקוק בשנת 1978 ושגרירות תאילנד בבודפשט הוקמה בשנת 1989. ב-26 בספטמבר 2018 חתמו שתי המדינות על הסכם הסגרה.
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים: הסכם להימנעות ממס כפול (1989); הסכם הגנת השקעות (1991);
הסכם תעופה (1993); הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי (1999); הסכם לשיתוף פעולה חקלאי (2000); הסכם לשיתוף פעולה כלכלי (2004).
בשנים 2013 ו-2014 תאילנד הייתה השותפה הגדולה ביותר של ASEAN בהונגריה, ואילו בשנת 2015 היא הייתה השנייה אחרי סינגפור.
בשנת 2015 הסתכם היבוא ההונגרי מתאילנד ב-508.73 מיליון דולר, ואילו היצוא ההונגרי לתאילנד הסתכם ב-52.25 מיליון דולר.
תאילנד מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט.
הונגריה מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק.
יחסי הונגריה–קוסובו הם יחסי החוץ בין הונגריה לקוסובו.
קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008 והונגריה הכירה בה ב-19 במרץ 2008. הונגריה מחזיקה בקוסובו שגרירות בפרישטינה.
הונגריה מחזיקה כיום 353 חיילים המשרתים בקוסובו כשמירת שלום בכוח קוסובו בהנהגת נאט"ו.
מאז הכרזת העצמאות שלה בשנת 1991, יחסי החוץ של ארמניה ידעו עליות ומורדות רבות בניסיון לקיים יחסים רשמיים וידידותיים עם איראן, רוסיה ומדינות המערב.
ארמניה חברה במספר ארגונים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות (מאז 1992) וחבר המדינות (גם מאז 1992).
למרות זאת, המחלוקת לגבי סכסוך נגורנו קרבאך והכחשת רצח העם הארמני גרמו למתיחות ביחסים עם שתיים משכנותיה, אזרבייג'ן וטורקיה, ואף להכחשת קיומה בידי מדינה אחרת, פקיסטן.
משרד החוץ של ממשלת ארמניה הוא הגוף הגדול במדינה שמנהל יחסים דיפלומטיים במדינות העולם.
מאוגוסט 2021, אררט מירזויאן מכהן בתפקיד שר החוץ של ארמניה.
ארמניה חברה בכיותר מ-70 ארגונים שונים מרחבי העולם.
ארגון הסחר העולמי, הבנק העולמי
המדינה משקיפה גם בארגון המדינות הבלתי מזדהות, ארגון מדינות אמריקה, הברית הפסיפית והליגה הערבית.
כמו כן, היא שותפת דיאלוג בארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה ושלחה בקשה להצטרפות לבנק האסייני להשקעות בתשתיות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, האימפריה העות'מאנית טבחה בארמנים שחיו בשטחה.
מה-24 באפריל 1915, יום תחילת הטבח עד שנת 1923, נרצחו בין כמיליון לבין 1.5 מיליון ארמנים.
הכרת והכחשת רצח העם הארמני
נכון לשנת 2021, כ-33 מדינות מכירות באירועים ההיסטוריים כרצח עם.
הפרלמנטים של אוסטריה, אורוגוואי, איטליה, ארגנטינה, ארמניה, ארצות הברית, בולגריה, בלגיה, בוליביה, ברזיל, גרמניה, הוותיקן, הולנד, ונצואלה, יוון, לבנון, לוב, לוקסמבורג, לטביה, ליטא, סוריה, סלובקיה, פולין, פורטוגל, פרגוואי, צ'ילה, צ'כיה, צרפת, קנדה, קפריסין, רוסיה, שוודיה ושווייץ מכירים ברצח העם הארמני.
עם זאת, יש ממשלות אזוריות שמכירות בנעשה.
לדוגמה, ניו סאות' ויילס ואוסטרליה הדרומית באוסטרליה, וויילס, סקוטלנד וצפון אירלנד בממלכה המאוחדת.
ב-30 בינואר 2007, הוגשה הצעת חוק בבית הנבחרים של ארצות הברית שקראה לנשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ורג' ווקר בוש, להכיר ברצח.
הנשיא המאוחר לו, ברק אובמה, הביע את רצונו להכיר ברצח העם הארמני במהלך הבחירות לנשיאות.
עם זאת, גם לאחר שנבחר, ארצות הברית עדיין לא הכירה במאורע.
ב-29 באוקטובר 2019, בית הנבחרים אישר לבסוף את הכרתו ברצח העם הארמני.
ישראל מכירה חלקית ברצח העם הארמני.
זאת לאור העובדה כי ועדת החינוך, התרבות והספורט מכירות בטבח, אך ממשלת ישראל לא.
במקום זאת, מקובל בממשלה להשתמש במונח "הטראומה הארמנית" עבור המעשים שנגרמו לארמנים.
הגורם המרכזי לאי-הכרה ישראלית ברצח היא חשש במשבר דיפלומטי עם אזרבייג'ן וטורקיה, מי שדואגות להחרמת כל מדינה שמכירה בו.
במהלך כל שנותיה של מדינת ישראל מתמשך ויכוח בין הצד אשר תומך בהכרה ברצח העם הארמני, שטוען כי הטבח לארמנים היה כמו השואה ליהודים במלחמת העולם השנייה, לבין הצד שמתנגד להכרה, שחושב כי מעשה זה יגרום למתיחות רבה ביחסים עם טורקיה ואזרבייג'ן.
בעקבות הקונפליקט, עד לשנת 1965 נמנעו נציגים ישראלים להשתתף בטקסי הזכרונות הארמניים.
ארמניה מספקת תמיכה דיפלומטית וצבאית מלאה ברפובליקת נגורנו קרבאך בסכסוך המתמשך עליה, נגד הממשלה האזרית.
הסכסוך המודרני על נגורנו קרבאך התחיל בשנת 1988, כאשר פרצו מחאות של תושבים ארמנים נגד השלטון האזרי באזור.
מועצת נגורנו קרבאך הצביעה והחליטה על הצטרפותה לארמניה.
בעקבות כך, זמן קצר לאחר מכן, החל סכסוך בקנה מידה גדול יותר נגד הארמנים שחיים באזרבייג'ן וכנגד האזרים שחיו בארמניה.
ב-1990, לאחר מספר מאורעות אלימות בבאקו, סומגאיט וגנג'ה, הממשלה הסובייטית הכריזה על מצב חירום, הקימה מדינה חדשה בקרבאך ופלשה לבאקו במה שנודע כינואר השחור.
באפריל 1991, החל בחבל הקווקז מה שנקרא מבצע טבעת, שבו חיילים סובייטים ואזרים פלשו לארמניה וגירשו כמה אלפים מהם.
המבצע עצמו הסתיים באוגוסט של אותה השנה עם קריסתה של ברית המועצות, אך הסכסוך לבסוף נהפך למלחמה כוללת.
הצבא הרוסי החדש נישה פעמים רבות לגשר בין המדינות השכנות, אך ללא הועיל.
יותר מ-30,000 איש נהרגו במלחמה שבין 1988 ל-1994. במאי 1992, כוחות ארמנים פלשו לשושה וללצ'ין, ובכך, למעשה, הייתה לצבאם גישה רחבה יותר לנגורנו קרבאך.
עד אוקטובר 1993, הצבא הארמני הצליח במשימתו להשיג את כל שטחי המדינה הזעירה ושטחים גדולים בדרום מערב אזרבייג'ן.
באותה השנה, מועצת הביטחון של האו"ם אימצה ארבעה חוקים בנושא וקראה להפסקת אש משני הצדדים.
גם לאחר ההצעה, הלחימה נמשכה עד מאי 1994, כאשר רוסיה לבסוף הצליחה לתווך בין הצדדים והשיגה הפסקת אש.
משא ומתן על פתירת הסכסוך נמשכים מאז 1992 בעזרת קבוצת מינסק, תחת הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
קבוצת מינסק מנוהלת על ידי רוסיה, צרפת וארצות הברית ומטרה היחידה היא לשמור על יציבות בין הצדדים.
למרות הפסקת האש שהושגה, המשיכו הכוחות של שתי המדינות לגבות כ-100 חיי אדם מדי שנה, בעקבות פעולות מוקשים, ירי מהגבול ועוד.
מאז 1997, קבוצת מינסק הציגה מספר אפשרויות שישמשו כפתרון לסכסוך.
ב-1999, החל משא ומתן של נשיאי ארמניה ואזרבייג'ן על עתידן של המדינות בנושא.
המשא ומתן נמשך בתיווך של ארצות הברית, צרפת ורוסיה עד ה-6 באפריל 2001. המדינות עדיין נמצאות בסכסוך מתמשך.
לאזרחי ארמניה חל איסור להיכנס לשטחי אזרבייג'ן, ולאזרים אסור להיכנס לשטחי ארמניה.
ביולי 2020 נהרגו ארבעה חיילים אזרים ונפצעו חמישה מירי של ארמנים.
התקרית התרחשה כ-300 ק"מ משטח נגורנו קרבאך.
מנהיגי המדינות של אזרבייג'ן וארמניה איימו על מלחמה.
בספטמבר החמיר המצב כאשר ממשלת ארמניה הודיעה על גיוס כללי של חיילים, לאחר שטענה כי אזרבייג'ן פתחה נגדה במתקפה אווירית.
בתגובה, האזרים כמו כן גייסו צבא.
ראש ממשלת ארמניה, ניקול פשיניאן קרא לקהילה הבינלאומית ולטורקיה שלא יתערבו בסכסוך.
ב-27 בספטמבר הצדדים התחילו להילחם בפעם השנייה בתוך פחות מ-35 שנים.
המדינות המשיכו להילחם כחודשיים, כאשר יש לאזרים 2,883 אבדות בחיילים ובאזרחים, ולארמנים 4,070 בסה"כ.
המדינות הגיעו בפעם השנייה להפסקת אש בניצחון אזרי ב-10 בנובמבר.
כיום, יש עדיין מתיחות רבה בין ארמניה, נגורנו קרבאך, אזרבייג'ן וטורקיה.
ארצות הברית הכירה בארמניה ב-25 בדצמבר 1991, ופתחה את שגרירותה בירוואן בפברואר 1992. לארצות הברית ולארמניה יחסים כלכליים ומסחריים חשובים, בעוד שארצות הברית מממנת חלק רחב מן שיפוץ הכבישים ורשתות ההשקיה בארמניה.
אך לפעמים נוצרות מחלוקות בין המדינות, לדוגמה, כאשר ממשלת ארצות הברית גילתה כי איראן מספקת נשק לארמניה.
בעקבות כך, נוצרה מתיחות ביחסים שנמשכת עד לימינו.
ארצות הברית, כמו כן, שולחת סיוע הומניטרי לארמניה.
בשנת 2019, הקונגרס של ארצות הברית הכיר ברצח העם הארמני, מה שהוביל להתחממות ביחסים.
כ-1.5 מיליון ארמנים חיים בארצות הברית, מה שהופך אותה לאחת המדינות עם הכי הרבה ארמנים שחיים בה.
במהלך מלחמות נגורנו קרבאך, ארצות הברית ניסתה לגשר בין שני הצדדים, והייתה למעשה אחד הגורמים לסיום מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה.
מההיסטוריה ועד היום, יחסי ארמניה ורוסיה היו מוצלחים רוב הזמנים.
לאחר שסופחה לאימפריה הרוסית בעקבות מלחמת רוסיה-פרס, רוסיה הגנה על הנוצרים הארמנים מידי אוהיביהם.
בשנת 1920, כשנתיים לאחר הקמת הרפובליקה הראשונה של ארמניה, הצבא האדום כבש את ארמניה וסיפח אותה לרפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית של עבר הקווקז.
לאחר התפרקות ברית המועצות, ארמניה הצטרפה לארגונים חבר המדינות, ארגון האמנה לביטחון משותף והאיחוד הכלכלי האירואסייתי.
בין שתי המדינות נחתמו מספר הסכמים, והן משתפות פעולה בנושאים רבים.
היחסים בין רוסיה לארמניה נהיו מתוחים בתקופת שלטונו של ראש הממשלה הארמני הנוכחי, ניקול פשיניאן.
כאשר היחסים קיבלו תפנית לרעה בעקבות תקרית דיפלומטית ביולי 2018, פשיניאן התייחס לה כ"פרובוקציה".
מתחים הועלו גם בעקבות מעצרם של הנשיא הארמני לשעבר רוברט קוצ'ריאן ומזכ"ל ארגון האמנה לביטחון משותף, יורי חצ'אטורוב.
משם כך, רוסיה מסרבת לקחת חלק בסכסוך על נגורנו קרבאך ולתמוך בארמניה.
רוסיה גם תיווכה מספר פעמים בין אזרבייג'ן וארמניה.
הממלכה המאוחדת הכירה בארמניה ב-31 בדצמבר 1991. שתי המדינות מקיימות יחסים שיתופיים וידידותיים, אך ממשלת בריטניה אינה מכירה ברצח העם הארמני, עבור המשך היחסים הדיפלומטיים שלה עם הרפובליקה הטורקית.
ראש הממשלה הבריטית מרגרט תאצ'ר ביקרה בארמניה ביוני 1990, כשהיא עוד הייתה חלק מברית המועצות.
היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה וצרפת החלו ב-24 בפברואר 1992. בשנת 1998, ביחד עם שכנתה בלגיה, הכירה צרפת ברצח העם הארמני.
הן גם הייתה המדינות האירופאיות הראשונות להכיר בטבח.
ב-2000, הוקמה האוניברסיטה הצרפתית בארמניה (צרפתית: Université Française en Arménie).
ארמניה חברה בארגון לה פרנקופוני, אשר מאגד מדינות וממשלות הדוברות צרפתית, או מדינות שצרפתית היא שפה מדוברת בהן.
כ-250,000 - 750,000 ארמנים חיים בצרפת, והיא אחת המדינות שמאכלסות הכי הרבה ארמנים בתוכן.
היחסים בין רפובליקת ארמניה לרפובליקה העממית של סין החלו ב-6 באפריל 1992. סין הכירה בארמניה ב-27 בדצמבר 1991. השגרירות הסינית בארמניה הוקמה ביולי 1992, והשגרירות הארמנית בסין החלה את פעילותה ב-10 באוגוסט 1996. בין סין וארמניה סחר גדול.
הייצוא העיקרי של ארמניה לסין הוא עפרות, בעוד שהמוצרים המיובאים מסין הם כוללים בגדים, נעליים, מכונות, כימיקלים, ציוד, חומרי בניין, רהיטים ומזון.
בין ארמניה לסין יש שיתוף פעולה צבאי נרחב.
לפי צ'אנג וונקוואן, שר במשרד ההגנה של הכוחות המזוינים הסיניים, הצבאות של ארמניה וסין ידידים ומשתפים פעולה בנושאים שונים.
בשנת 2013 אמר משרד ההגנה הארמני כי סין תספק לארמניה 5 מיליון יואן סיני בסיוע צבאי מדי שנה.
מדינהתאריך כינון היחסיםהערות/פרטים28 ביוני 201330 בדצמבר 19923 באוקטובר 199416 באוקטובר 19943 במאי 20132 בדצמבר 1993 היחסים בין המדינות החלו ב-2 בדצמבר 1993.
לארמניה שגרירות בבירה אדיס אבבה.
אתיופיה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
כ-700 ארמנים חיים באתיופיה.נכון ל-2021, אין יחסים דיפלומטיים רשמיים בין ארמניה לבוטסואנה.28 במאי 199216 בנובמבר 19922 באוגוסט 200729 במאי 19929 במרץ 199422 במאי 2019באוקטובר 2015, שרי החוץ של ג'יבוטי וארמניה דנו על כינון היחסים הדיפלומטיםבין המדינות.
היחסים בין ארמניה לדרום אפריקה החלו ב-2 בדצמבר 1993.
ארמניה מיוצגת בדרום אפריקה על ידי שגרירותה בקהיר, מצרים.
היחסים בין ארמניה למצרים החלו במרץ 1992. המדינה הערבית הראשונה לקיים יחסים דיפלומטיים עם ארמניה.
כ-6000 ארמנים חיים במצרים.יוני 1992ראה יחסי ארמניה-מרוקו:
היחסים בין ארמניה למרוקו החלו ביוני 1992.
למרוקו קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.4 בפברואר 199326 בנובמבר 20162 באוקטובר 2006נכון ל-2021, אין יחסים דיפלומטיים רשמיים בין ארמניה לסאו טומה ופרינסיפה.8 בדצמבר 1992 היחסים בין ארמניה לסודאן החלו ב-8 בדצמבר 1992.
+מדינהתאריך כינון היחסיםהערות/פרטים27 במאי 1992ראה יחסי אורוגוואי-ארמניה:
היסחים בין אורוגוואי לארמניה החלו ב-27 במאי 1992.
אורוגוואי מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה בטהראן, איראן.
ארמניה מיוצגת באורוגוואי על ידי שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה.
לארמניה קונסוליית כבוד בבירה מונטווידאו.
אורוגוואי הייתה למדינה הראשונה להכיר ברצח העם הארמני, ב-20 באפריל 1965.
היחסים בין ארגנטינה לארמניה החלו ב-17 בינואר 1992.
לארמניה שגרירות בבירה בואנוס איירס.
הפרלמנט הארגנטינאי הכיר ברצח העם הארמני.
הקהילה הארמנית במדינה היא הקהילה הגדולה ביותר באמריקה הדרומית, אשר מונה כ-135,000 חברים.1991/1992ראה יחסי ארמניה-ארצות הברית:
היחסים בין ארמניה לארצות הברית החלו ב-25 בדצמבר 1991.
לארמניה שגרירות בוושינגטון הבירה, קונסוליה כללית בלוס אנג'לס, וקונסוליות כבוד בשיקגו, פרזנו ולאס וגאס.
לארצות הברית שגרירות בבירה ירוואן, שהיא השגרירות האמריקאית השנייה בגודלה בעולם.
נכון לשנת 2019, כ-49 מדינות ארצות הברית הכירו ברצח העם הארמני.
בית הנבחרים הכיר ברצח העם ב-29 באוקטובר 2019.
נכון לשנת 2021, כ-1.5 מיליון ארמנים חיים בארצות הברית.21 בספטמבר 2017כינון היחסים באותו היום עם חמש מדינות נוספות (הרפובליקה המרכז אפריקאית, ליבריה, סנט קיטס ונוויס, מיקרונזיה, פלאו).27 ביולי 199212 בפברואר 1999נכון לשנת 2021, אין יחסים דיפלומטיים בין ארמניה לברבדוס.17 בפברואר 1992ראה יחסי ארמניה-ברזיל:
היחסים בין המדינות החלו ב-17 בפברואר 1992.
לארמניה שגרירות בבירה ברזיליה, וקונסוליית כבוד בסאו פאולו.
ב-2015, ברזיל הכירה ברצח העם הארמני.
ונצואלה מיוצגת בארמניה דרך שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
נכון ל-2021, כ-4,000 ארמנים חיים בונצאלה.נכון ל-2021, אין יחסים דיפלומטיים בין ארמניה לטרינידד וטובגו.14 בינואר 1992ראה יחסי ארמניה-מקסיקו:
היחסים בין ארמניה למקסיקו החלו ב-14 בינואר 1992.
לארמניה שגרירות בבירה מקסיקו סיטי.
מקסיקו מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
למקסיקו קוסוליית כבוד בבירה ירוואן.
כ-400 ארמנים חיים במקסיקו.6 ביולי 199424 ביולי 199917 בדצמבר 200417 באוקטובר 2000ראה יחסי ארמניה-סנט לוסיה.21 בספטמבר 2017כינון היחסים באותו היום עם עוד חמש מדינות נוספות (הרפובליקה המרכז אפריקאית, ליבריה, איי בהאמה, מיקרונזיה, פלאו).7 באוגוסט 19982 ביולי 199220 באפריל 1992 היחסים בין ארמניה לפרו החלו ב-20 באפריל 1992.
פרו מיוצגת בארמניה דרך שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
כ-50 ארמנים חיים בפרו.15 באפריל 1993ראה יחסי ארמניה-צ'ילה:
היחסים בין ארמניה לצ'ילה החלו ב-15 באפריל 1993.
ארמניה מיוצגת בצ'ילה על ידי שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה.
לארמניה קונסוליית כבוד בבירה סנטיאגו דה צ'ילה.
צ'ילה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
לצ'ילה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
ב-14 בספטמבר 2007, צ'ילה הכירה ברצח העם הארמני.
ארמניה מיוצגת בקובה על ידי שגרירותה במקסיקו סיטי, מקסיקו.
קובה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.22 בדצמבר 1994 היחסים בין ארמניה לקולומביה החלו ב-22 בדצמבר 1994.
העיר ארמניה שבקולומביה שינתה את שמה על שם ארמניה עבור זכר הקורבנות לרצח העם הארמני.
כ-250 ארמנים חיים בקולומביה.8 באפריל 199731 בינואר 1992ראה יחסי ארמניה-קנדה:
קנדה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
לקנדה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
ב-2004, הפרלמנט הקנדי הכיר ברצח העם הארמני.
+מדינהתאריך כינון היחסיםהערות/פרטים27 באוקטובר 1995ראה יחסי אוזבקיסטן-ארמניה:
היחסים בין אוזבקיסטן לארמניה החלו ב-27 באוקטובר 1995.
אוזבקיסטן וארמניה מיוצגות על ידי שגרירותן במוסקבה, רוסיה.
שתי המדינות חברות בארגון חבר המדינות.
כ-70,000 ארמנים חיים באוזבקיסטן.אין יחסים דיפלומטייםראה יחסי אזרבייג'ן-ארמניה, יחסי אזרבייג'ן-ארמניה באירוויזיון, היסטוריה של הסכסוך על נגורנו קרבאך
מאז שנת 1900, המדינות נלחמו זו בזו כשלוש פעמים (המלחמה הארמנית-אזרית של 1918–1920, מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה, מלחמת נגורנו קרבאך השנייה).
המדינות היו יריבות גם בתקופת השלטון הסובייטי, כאשר הארמנים בארצאך בחרו להיות שטח ארמני.
בעקבות כך, האזרים הכריזו מלחמה שנמשכה כשש שנים.
סופו של דבר הושג ניצחון ארמני חלקי, ורפובליקת ארצאך סופחה לארמניה.
לאחר מכן, בשנת 2020, האזרים עשו ניסיון נוסף להחזיר את השטח הכבוש והכריזו מלמה בשנית.
הם ניצחו, בתמיכת דיפלומטית וצבאית של טורקיה וישראל, בעוד שרוב העולם המערבי עמד לצד ארמניה.
לאחר הפסקת אש חודשיים לאחר הכרזת המלחמה, נגורנו קרבאך הועברה באופן רשמי לאזרבייג'ן.
סכסוך זה גרם למהומה בקרב מדינות העולם ולפילוג רחב בין הצדדים.
כיום, עדין לא הושג הסכם שלום ושתי המדינות אינן חולקות יחסים כלכליים וצבאיים אחת עם השנייה.25 ביוני 1998ראה יחסי איחוד האמירויות הערביות-ארמניה:
היחסים בין איחוד האמירויות הערביות לארמניה החלו ב-25 ביוני 1998.
לאיחוד האמירויות הערביות שגרירות בבירה ירוואן.
לארמניה שגרירות בבירה אבו דאבי.
כ-3,500 ארמנים חיים באיחוד האמירויות הערביות.22 בספטמבר 1992ראה יחסי אינדונזיה-ארמניה:
היחסים בין אינדונזיה לארמניה החלו ב-22 בספטמבר 1992.
אינדונזיה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה בבלגרד.
לאינדונזיה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
יש קהילה מצומצמת של ארמנים שחיים באינדונזיה, והיא מונה כפחות מ-20 איש.9 בפברואר 1992ראה יחסי איראן-ארמניה:
לארמניה ולאיראן דתות והשקפות שונות, אך בין שתי המדינות חברות קרובה ואיראן היא אחת מחברותיה הקרובות ביותר של ארמניה.
איראן וארמניה שותפות מבחינה אסטרטגית, ולמעשה בגבול בין השתיים אין גדר הפרדה.
כ-80,000-200,000 ארמנים חיים באיראן.5 בספטמבר 1996 אפגניסטן מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
ארמניה מיוצגת באפגניסטן על ידי שגרירותה בנור-סולטן, קזחסטן.27 בספטמבר 2012אוקטובר 199611 בנובמבבר 1992יש קהילה קטנה של ארמנים בבירה דאקה.
רוב האמרנים גרים בשכונת ארמניטולה, שנקראה על שמם.15 באפריל 201217 ביולי 1992ראה יחסי ארמניה-גאורגיה:
לגאורגיה ולארמניה יש הרבה במשותף.
שתיהן מדינות קווקזיות, נוצריות והיסטוריות, עם כתב משלהן, שונה מהכתב הלטיני.
היחסים בין המדינות השכנות נחשבות לטובות מאוד, לדוגמה, ארמניה וגאורגיה חתמו על כיותר מ-80 מסמכים על שיתוף הפעולה ביניהן.
אולם, במדיניות החוץ של גאורגיה וארמניה יש לא מעט מחלוקות.
ארמניה חברה קרובה של רוסיה ומדינות המזרח, ומתנגדת ליחסים עם אזרבייג'ן או טורקיה.
לעומת זאת, גאורגיה מעדיפה יחסים עם מדינות המערב, ומקיימת יחסים כלכליים ומסחריים עם אזרבייג'ן וטורקיה.
כ-170,000 ארמנים חיים בגאורגיה.31 באוגוסט 1992ראה יחסי ארמניה-הודו:
מאז שנת 1999, לארמניה שגרירות בבירה ניו דלהי ושתי קונסוליות כבוד במומבאי ובצ'נאי.
ארמניה מכירה בקשמיר כשטח של הודו ולא של פקיסטן או של סין העממית.
הממשלה ההודית ממנת שיפוצים של מספר בתי ספר במחוז לורי בארמניה.199520 במאי 1992ראה יחסי ארמניה-הפיליפינים:
הפיליפינים מיוצגים בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
הרפובליקה הסינית (טאיוואן)נכון ל-2021, ארמניה אינה מכירה ברפובליקה הסינית, וברפובליקה העממית של סין כמנהיגתה האמיתית של כל סין.6 באפריל 1992ראה יחסי ארמניה-סין:
סין הכירה בארמניה ב-21 בדצמבר 1991.
היחסים בין ארמניה לסין החלו ב-6 באפריל 1992.
לסין שגרירות בבירה ירוואן.14 ביולי 1992 לארמניה שגרירות בבירה האנוי.
וייטנאם מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה שבמוסקבה, רוסיה.21 באוקטובר 1992ראה יחסי ארמניה-טג'יקיסטן:
ארמניה מיוצגת בטג'יקיסטן על ידי שגרירותה באשגבאט, טורקמניסטן.
לארמניה קונסוליית כבוד בבירה דושנבה.
טג'יקיסטן מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
שתי המדינות חברות בארגונים חבר המדינות וארגון האמנה לביטחון משותף.
כ-3,000 ארמנים חיים בטג'יקיסטן.אין יחסים דיפלומטייםראה יחסי ארמניה-טורקיה:
טורקיה הייתה אחת המדינות הראשונות להכיר בארמניה לאחר הכרזת העצמאות שלה.
למרות זאת, במשך המאה ה-20 עד לימינו, בתחילת המאה ה-21, היחסים מתוחים מאוד בעקבות מספר סיבות.
הסיבה המרכזית למתיחות היא ההכחשה הטורקית של רצח העם הארמני.
הטורקים לעולם לא לקחו אחריות על הטבח, בעוד שהיא ואזרבייג'ן המדינות היחידות שמכחישות בצורה רשמית את הרצח עם.
הסיבה השנייה היא הסכסוך על נגורנו-קרבאך.
מאז שנת 1973, טורקיה חברה פעילה בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
כשהחילה המלחמה הראשונה על חבל הארץ, הארגון לחם ופעל להפסקת אש.
ככל שהארמנים התקדמו בלחימה, היחסים בין המדינות התדרדרו.
לאחר הסכם הפסקת האש, טורקיה הצטרפה לצד האזרי בסכסוך ופעלה ישירות כנגד ארמניה משם.
הסיבה השלישית היא הטענות הארמניות על שטחיה ההיסטוריים בטורקיה.
הארמנים מכירים בגבולה הבינלאומי עם טורקיה, אך מתנגדים בתוקף להסכם קארס של שנת 1921. אחד מסעיפי ההסכם מצהיר על העברת הר אררט, אחד מסמליה של ארמניה, למדינה המערבית לה.9 באוקטובר 1992ראה יחסי ארמניה-טורקמניסטן:
בטורקמניסטן חיים כ-20,000-30,000 ארמנים.7 בספטמבר 1992ראה יחסי ארמניה-יפן:
ליפן שגרירות בבירה ירוואן.18 ביוני 19964 באפריל 1992ראה יחסי ארמניה-ישראל:
מאז עצמאות המדינה הארמנית, ארמניה קיבלה תמיכה מישראל.
ארמניה וישראל נמנעו מלהחזיק שגרירויות אחת אצל השנייה, עד אשר בשנת 2020 ארמניה ייסדה את שגרירותה בתל אביב יפו.
השגריר הארמני הוחזר למדינתו כשבועיים לאחר מכן, בעקבות מידע ארמניה על מכירת נשק ישראלי לאזרבייג'ן במהלך הקרבות על נגורנו קרבאך.
יד ושם מכירה בכ-24 ארמנים כחסידי אומות העולם.
לארמניה שגרירות בתל אביב יפו, וקונסוליית כבוד בירושלים.
לישראל קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
הרובע הארמני בעיר העתיקה בירושלים נועד עבור הארמנים שחיים בירושלים.1994 לארמניה שגרירות בבירה כווית סיטי.
כ-6,000 ארמנים חיים בכווית.21 באפריל 19984 במאי 1992ראה יחסי ארמניה-לבנון:
היחסים בין ארמניה ללבנון ידידותיים מאוד.
לבנון היא המדינה השמינית במספר הארמנים שחיים בה, עם כיותר מ-160,000 ארמנים במדינה.
לבנון, כמו כן, היא המדינה היחידה בליגה הערבית להכיר ברצח העם הארמני.
במהלך מלחמת לבנון השנייה, ארמניה הודיעה שתשלח סיוע הומניטרי לחיילים הלבנונים.
ארמנית נחשבת לשפת מיעוט בלבנון.11 בפברואר 199223 בדצמבר 200331 בינואר 201311 במרץ 1993ראה יחסי ארמניה-מלזיה:
ארמניה מיוצגת במלזיה על ידי שגרירותה בג'קרטה, אינדונזיה.
מלזיה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.26 במרץ 19931992ראה יחסי ארמניה-סוריה:
לארמניה שגרירות בבירה דמשק, קונסוליה כללית בחלב וקנסוליית כבוד בדיר א-זור.
מאז 1997, לסוריה שגרירות בבירה ירוואן.
במהלך רצח העם הארמני, האימפריה העות'מאנית השתמשה בעיר דיר א-זור שבסוריה כשדות הטבח העיקריים.
בשנת 2015, ממשלת סוריה הכירה ברצח העם הארמני ולמעשה נהייתה למדינה הערבית השנייה, אחרי לבנון, שנקטה בפעולה זו.1 ביולי 1992ראה יחסי ארמניה-סינגפור.12 בפברואר 1992 ארמניה מיוצגת בסרי לנקה על ידי שגרירותה בניו דלהי, הודו.
סרי לנגה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
לסרי לנקה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.יולי 1992 לעומאן קונסוליית כבוד בארמניה.2000ראה יחסי ארמניה-עיראק:
ב-2015, הודיעה ארמניה כי תקים קונסוליה כללית בארביל, בירת כורדיסטן העיראקית.
ארמנית היא שפת מיעוט בעיראק.ראה יחסי ארמניה-ערב הסעודית:
נכון ל-2021, אין יחסים דיפלומטיים רשמיים בין ארמניה לערב הסעודית, אך יש התחממות ביחסים בעקבות האידאולוגיות המשותפות להן בנוגע לסכסוכים במזרח התיכון.אין יחסים דיפלומטייםראה יחסי ארמניה-פקיסטן:
נכון ל-2021, פקיסטן היא המדינה היחידה בעולם אשר לא מכירה בארמניה.
הסיבה לכך היא כנראה תמיכתה פקיסטן באזרבייג'ן בסכסוך על נגורנו קרבאך.
היא גם לא מכירה ברצח העם הארמני.
לארמניה, כמו כן, יחסים ידידותיים עם הודו, אחת מן האויבות של פקיסטן.21 בפברואר 1992ראה יחסי ארמניה-קוריאה הדרומית:
ארמניה וקוריאה הדרומית עובדות ביחד בנושאים גלובליים ודיפלומטיים.
ארמניה מיוצגת בדרום קוריאה על ידי שגרירותה בטוקיו, יפן.
לארמניה קונסוליית כבוד בבירה סיאול.
קוריאה הדרומית מיוצגת על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
לדרום קוריאה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
נכון ל-2019, כ-373 ארמנים חיים בקוריאה הדרומית.13 בפברואר 1992ראה יחסי ארמניה-קוריאה הצפונית.27 באוגוסט 1992ראה יחסי ארמניה-קזחסטן:
השגרירות הראשונה של ארמניה בקזחסטן הייתה באלמטי.
לאחר מכן הועברה השגרירות לבירה נור סולטן.
שתי המדינות חברות בארגונים חבר המדינות, ארגון האמנה לביטחון משותף והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
כ-25,000 ארמנים חיים בקזחסטן.5 בנובמבר 1997ראה יחסי ארמניה-קטר:
ארמניה מיוצגת בקטר על ידי שגרירותה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות.
קטר מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה בטהראן, איראן.1993 ארמניה מיוצגת בקירגיזסטן על ידי שגרירותה בנור-סולטן, קזחסטן.
לארמניה קונסוליית כבוד בבירה בישקק.
קירגיזסטן מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
לקירגיזסטן קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
כ-1,000 ארמנים חיים בקירגיזסטן.14 במאי 19927 ביולי 1992ראה יחסי ארמניה-תאילנד:
לארמניה קונסוליית כבוד בבירה בנגקוק.
תאילנד מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
לתאילנד קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.נכון ל-2021, אין יחסים דיפלומטיים רשמיים בין ארמניה לתימן.
+מדינהתאריך כינון היחסיםהערות/פרטים24 בינואר 1992ראה יחסי אוסטריה-ארמניה:
לאוסטריה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
ב-2015, אוסטריה הכירה ברצח העם הארמני.25 בדצמבר 1991ראה יחסי אוקראינה-ארמניה:
היחסים בין אוקראינה לארמניה ידידותיים.
עם זאת, יש לא מעט מחלוקות בעקבות תמיכת ארמניה ברוסיה ובטענתה על חצי האי קרים כשטח שלה.
עם זאת, הממשלה האוקראינית חפצה בהמשך היחסים.
לאוקראינה שגרירות בבירה ירוואן וקונסוליית כבוד בגיומרי.
לארמניה שגרירותה בבירה קייב וקונסוליות באודסה וביאלטה.
ארמנית היא שפת מיעוט באוקראינה.
כ-250,000 ארמנים חיים באוקראינה, ויש בה את הקהילה הארמנית החמישית בעולם.12 במאי 1993ראה יחסי איטליה-ארמניה:
לאיטליה שגרירות בבירה ירוואן וקונסוליית כבוד בגיומרי.
לארמניה שגרירות בבירה רומא וקונסוליית כבוד במילאנו.
איטליה הכירה ברצח העם הארמני בשנת 2000.
כ-4,000 ארמנים חיים באיטליה.199513 ביוני 1996ראה יחסי אירלנד-ארמניה:
אירלנד מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה בסופיה, בולגריה.
לאירלנד קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
ארמניה מיוצגת באירלנד על ידי שגרירותה בלונדון, בריטניה.
לארמניה קונסוליית כבוד בבירה דבלין.
שתי המדינות חברות בארגון מועצת אירופה.
יש קבוצה ארמנית קטנה בדבלין, בירת אירלנד.18 בפברואר 199318 בנובמבר 200323 באוגוסט 1992 אסטוניה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה באתונה, יוון.
לאסטוניה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
ארמניה מיוצגת באסטוניה על ידי שגרירותה בוילנה, ליטא.
לארמניה קונסוליית כבוד בבירה טאלין.
כ-3,000 ארמנים חיים באסטוניה.18 בינואר 1992ראה יחסי ארמניה-בולגריה:
לארמניה שגרירות בבירה סופיה וקונסוליות כבוד בוארנה ובפלובדיב.
ב-2015, בולגריה הכירה ברצח העם הארמני.29 ביולי 199712 ביוני 1993 לארמניה שגרירות בבירה מינסק.
לבלארוס שגרירות בבירה ירוואן וקונסוליית כבוד בגיומרי.
שתי המדינות חברות בארגון האיחוד הכלכלי האירואסייתי.
כ-30,000 ארמנים חיים בבלארוס, בעיקר בבירה מינסק.10 במרץ 1992 לארמניה שגרירות בבירה בריסל.
בלגיה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
ב-1998, בלגיה הכירה ברצח העם הארמני.ינואר 1992ראה יחסי ארמניה-גרמניה:
לארמניה שגרירות בבירה ברלין וקונסוליות כבוד בפרנקפורט ובקרלסרוהה.
ב-2005, גרמניה הכירה ברצח העם הארמני.14 בינואר 1992ראה יחסי ארמניה-דנמרק:
דנמרק מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה בקייב, אוקראינה.
לדנמרק קונסולית כבוד בבירה ירוואן.
ב-26 ביוני 2017, גינה הפרלמנט הדני את הטבח הטורקי במהלך רצח העם הארמני.
כ-3,000 ארמנים חיים בדנמרק.30 בינואר 1992ראה יחסי ארמניה-הולנד:
לארמניה שגרירות בהאג וקונסוליית כבוד בהילברסום.
ב-2004, הולנד הכירה ברצח העם הארמני.
שתי המדינות חברו בארגון מועצת אירופה.
הסחר בין המדינות הוא במקום השלישי בעולם בסחר ביהלומים.החלו ב־26 בפברואר 1992
נותקו ב־31 באוגוסט 2012ראה יחסי ארמניה-הונגריה:
ארמניה הייתה מיוצגת בהונגריה דרך שגרירותה בווינה, אוסטריה.
הונגריה הייתה מיוצגת בארמניה דרך שגרירותה בטביליסי, גאורגיה.
להונגריה הייתה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
ארמנית היא שפת מיעוט בהונגריה.
ב-31 באוגוסט 2012, ניתקה ארמניה את יחסיה עם הונגריה בעקבות הסגרתו של ראמיל ספארוב, קצין אזרי שהורשע ברצח גורגן מרגריאן.
בשנת 2013 הודיע שר החוץ הארמני כי ארמניה מוכנה לחידוש היחסים.23 במאי 1992 ארמניה מיוצגת בוותיקן דרך שגרירותה ברומא, איטליה.20 בינואר 1992ראה יחסי ארמניה-הממלכה המאוחדת:
השגרירות הארמנית הראשונה באירופה הייתה השגרירות בבירה לונדון.
מאז 1995, לממלכה המאוחדת שגרירות בבירה ירוואן.
אף על פי ששתי המדינות נהנות מיחסים ידידותיים, אינה מכירה בריטניה ברצח העם הארמני.
עם זאת, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד מכירות ברצח.
בקארדיף, ויילס יש אנדרטה לנרצחים.
כ-20,000 ארמנים חיים בממלכה המאוחדת, רובם בלונדון רבתי ובמנצ'סטר.20 בינואר 1992ראה יחסי ארמניה-יוון:
יוון הייתה אחת מן המדינות הראשונות להכיר בארמניה, ב-21 בספטמבר 1991 ואחת הבודדות להכיר רשמית ברצח העם הארמני.
מאז עצמאותה של ארמניה, שתי האומות שותפות מבחינה כלכלית, צבאית, תעשייתית וטכנולוגית.
נשיאי יוון וארמניה ביקרו מספר פעמים במדינות הידידות (לבון טר-פטרוסיאן הארמני בשנת 1996, קוסטנטינוס סטפנופולוס היווני בשנת 1999, רוברט קוצ'ריאן בשנים 2000 ו-2005, וקרולוס פפוליאס ביוני 2007.
יוון היא, אחרי רוסיה, השותפה הצבאית הגדולה ביותר של ארמניה.
שתי המדינות חברות בארגונים מועצת אירופה והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
ב-1996, יוון הכירה ברצח העם הארמני.11 ביוני 1992 ארמניה מיוצגת בלוקסמבורג על ידי שגרירותה בבריסל, בלגיה.
לארמניה קונסוליית כבוד בבירה לוקסמבורג.
בשנת 2015, לוקסמבורג הכירה ברצח העם הארמני.22 באוגוסט 1992 ארמניה מיוצגת בלטביה על ידי שגרירותה בוילנה, ליטא.
לטביה מיוצגת בארמניה על ידי שגריר לא-תושב בבירה ריגה.
ללטביה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
ב-2021, לטביה הכירה ברצח העם הארמני.
כ-5,000 ארמנים חיים בלטביה.21 בנובמבר 1991 לארמניה שגרירות בבירה וילנה.
ב-2005, ליטא הכירה ברצח העם הארמני.7 במאי 2008מאי 1992 לארמניה שגרירות בבירה קישינב.
מולדובה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה בקייב, אוקראינה.
כ-8,000 ארמנים חיים במולדובה.7 בנובמבר 2006אוקטובר 2008ראה יחסי ארמניה-מונקו:
ארמניה מיוצגת במונקו על ידי שגרירותה בפריז, צרפת.
למונקו אין ייצוג כלשהו בארמניה.27 במאי 1993 ארמניה מיוצגת במלטה על ידי שגרירותה ברומא, איטליה.
מלטה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה בוורשה, פולין.
למלטה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
כ-500 ארמנים חיים במלטה.27 באפריל 19935 ביוני 1992ראה יחסי ארמניה-נורווגיה:
ארמניה מיוצגת בנורווגיה על ידי שגרירותה בקופנהגן, דנמרק.
נורווגיה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
לנורווגיה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
כ-2,000 ארמנים חיים בנורווגיה.27 ביוני 1994 לארמניה קונסוליית כבוד בבירה ליובליאנה.
לסלובניה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.14 בינואר 1993 ארמניה מיוצגת בסלובקיה על ידי שגרירותה בפראג, צ'כיה.
ב-24-28 בפברואר 2008, שר החוץ הסלובקי, יאן קוביס ביקר בארמניה.
בשנת 2004, סלובקיה הכירה ברצח העם הארמני.21 במרץ 2006ראה יחסי ארמניה-סן מרינו:
ארמניה מיוצגת בסן מרינו על ידי שגרירותה ברומא, איטליה.
לסן מרינו קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.27 בינואר 1992ראה יחסי ארמניה-ספרד:
לארמניה שגרירות בבירה מדריד ושתי קונסוליות כבוד בולנסיה ובברצלונה.
ספרד מיוצגת בארמניה על ידי שגריותה במוסקבה, רוסיה.
כחמש קהילות אוטונומיות בספרד הכירו ברצח העם הארמני: האיים הבלאריים, אראגון, נווארה, חבל הבסקים וקטלוניה.
עוד כ-29 מחוזות גם הכירו בנעשה.
שתי המדינות חברות בארגון מועצת אירופה.14 בינואר 1993ראה יחסי ארמניה-סרביה:
ארמניה מיוצגת בסרביה על ידי שגרירותה באתונה, יוון.
לארמניה קונסוליית כבוד בבירה בלגרד.
נכון ל-2021, ארמניה אינה מכירה בקוסובו.26 בפברואר 1992ראה יחסי ארמניה-פולין:
ארמנית היא שפת מיעוט בפולין.
ב-2005, פולין הכירה ברצח העם הארמני.
שתי המדינות חברות בארגון מועצת אירופה.25 במאי 1992ראה יחסי ארמניה-פורטוגל:
אחד מן הארמנים המפורסמים ביותר בפורטוגל היה קאלוסט גולבנקיאן.
גולבנקיאן היה איש עסקים ונדבן ארמני-בריטי, מי שהפך את ליסבון לעיר העסקים הראשית שלו.
הוא אפילו הקים את המוזיאון עליו בעיר.
ארמניה מיוצגת בפורטוגל על ידי שגרירותה ברומא, איטליה.
לארמניה קונסוליות כבוד בבירה ליסבון ובפורטו.
פורטוגל מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
לפורטוגל קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
ב-2019, פורטוגל הכירה ברצח העם הארמני.25 במרץ 1992ראה יחסי ארמניה-פינלנד:
עד לשנת 1918, שתי המדינות נשלטו על ידי האימפריה הרוסית.
עם התפרקות ברית המועצות, פינלנד הכירה בעצמאות ארמניה ב-30 בדצמבר 1991.
ארמניה מיוצגת בפינלנד על ידי שגריר לא-תושב בסטוקהולם, שוודיה.
פינלנד מיוצגת בארמניה על ידי שגריר לא-תושב בבירה הלסינקי.
לפינלנד קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
כ-1,000 ארמנים חיים בפינלנד.30 במרץ 1992ראה יחסי ארמניה-צ'כיה:
כ-12,000 ארמנים חיים בצ'כיה.24 בפברואר 1992ראה יחסי ארמניה-צרפת:
היחסים בין ארמנים לצרפתים החלו בתקופת ממלכת קיליקיה הארמנית, ונותרו קרובים עד לימינו.
לארמניה שגרירות בבירה פריז, וקונסוליות כבוד בליון ובמרסיי.
בשנת 1998, יחד עם בלגיה, צרפת הכירה ברצח העם הארמני.18 במרץ 1992ראה יחסי ארמניה-קפריסין:
ארמניה מיוצגת בקפריסין על ידי שגרירותה באתונה, יוון.
קפריסין מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
לקפריסין קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
ארמנית היא שפת מיעוט בקפריסין.
קפריסין הייתה המדינה השנייה להכיר ברצח העם הארמני, ב-24 באפריל 1975.
שתי המדינות חברות בארגון מועצת אירופה.8 ביולי 1994ראה יחסי ארמניה-קרואטיה:
ארמניה מיוצגת בקרואטיה על ידי שגרירותה ברומא, איטליה.
לארמניה קונסוליית כבוד בבירה זאגרב.
קרואטיה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה באתונה, יוון.
לקרואטיה קונסוליית כבוד בבירה ירוואן.
שתי המדינות חברות בארגון מועצת אירופה.17 בנובמבר 1991ראה יחסי ארמניה-רומניה:
ארמנית היא שפת מיעוט ברומניה.3 באפריל 1992ראה יחסי ארמניה-רוסיה:
כיום, יחסי החוץ הידידותיים ביותר של ארמניה הם עם רוסיה.
היחסים החלו באופן נרחב ב-29 באוגוסט 1997, כאשר רוסיה חתמה על הסכם ידידות ושיתוף פעולה עם ארמניה, שאומר כי אם ארמניה תותקף, על רוסיה החובה להגן עליה.
היחסים בינה ולבין ארמניה מצוינים, ורוסיה נחשבת כבעלת בריתה החזקה ביותר של ארמניה.
לארמניה שגרירות בבירה מוסקבה, קונסוליות כלליות ברוסטוב על הדון ובסנקט פטרסבורג וקונסוליות כבוד בקלינינגרד ובסוצ'י.
לרוסיה שגרירות בבירה ירוואן וקונסוליה כללית בגיומרי.
ארמניה הצטרפה לאיחוד הכלכלי האירואסייאתי הרוסי בשנת 2015.
ב-1995, רוסיה הכירה ברצח העם הארמני.
משנת 2014, לשוודיה שגרירות בבירה ירוואן.
ב-2010, שוודיה הכירה ברצח העם הארמני.
שתי המדינות חברות בארגון מועצת אירופה.23 בדצמבר 1992ראה יחסי ארמניה-שווייץ:
ב-2003, שווייץ הכירה ברצח העם הארמני.
+מדינהתאריך כינון היחסיםהערות/פרטים15 בינואר 1992ראה יחסי אוסטרליה-ארמניה:
בשנת 1850, הארמנים הראשונים הגיעו לאי במהלך הבהלה לזהב בקליפורניה.
לאחר מכן, בשנות ה-60, כאשר נאצר עלה לשלטון במצרים.
בשנות השבעים, כאשר הטורקים פלשו לקפריסין, ולסוף, במהלך מלחמת האזרחים הלבנונית, מ־1975-1992. כיום, יש קהילה של כ-60,000 ארמנים החיים באוסטרליה.
נציגים מטעם שתי המדינות ביקרו באוסטרליה ובארמניה פעמים רבות במהלך המאה ה-21.
הפרלמנט האוסטרלי מסרב להכיר ברצח העם הארמני בשל יחסיה הקרובים עם טורקיה.
לעומת זאת, ניו סאות' ויילס ואוסטרליה הדרומית מכירות במעשים שנגרמו לארמנים במהלך מלחמת העולם הראשונה.
אוסטרליה מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
ניו זילנד מיוצגת בארמניה על ידי שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
יש קהילה קטנה של ארמנים שחיים בניו זילנד.
רובם חיים באוקלנד.נכון ל-2021, אין יחסים דיפלומטיים רשמיים בין ארמניה לסמואה.7 ביוני 201021 בספטמבר 2017כינון היחסים באותו היום עם חמש מדינות נוספות (הרפובליקה המרכז אפריקאית, ליבריה, איי בהאמה, סנט קיטס ונוויס, מיקרונזיה).נכון ל-2021, אין יחסים דיפלומטיים רשמיים בין ארמניה לפפואה גינאה החדשה.26 בספטמבר 2018
יחסי הונגריה–קניה הם היחסים הדיפלומטיים בין הונגריה לקניה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1964. באפריל 2019 הכריזה הונגריה כי תעניק 100 מלגות לסטודנטים מקניה, והזמינה את קניה לפתוח שגרירות בבודפשט.
בשנת 2022 חתמו הונגריה וקניה על הסכם, לפיו תוקם ועדה כלכלית משותפת שתתאם את שיתוף הפעולה, ובנוסף לכך תפתח בנק Exim מסגרת אשראי בסך 85 מיליון אירו כדי להקל על כניסת מפעלים הונגריים לשוק הקנייתי", אמר מר Szijjartó לכתבים.
שר החוץ ההונגרי אמר כי הוא ועמיתו הקנייתי סיכמו גם על השקת תוכנית סיוע קשורה בסך 50 מיליון דולר, במסגרתה יקימו חברות הונגריות בקניה בית חולים ליולדות ובית חולים אונקולוגי, בנוסף לכך.
למפעלים הונגריים תהיה גם הזדמנות לייבא טכנולוגיות השקיה ומשחטה.
החוזה היחסי ייחתם לאחר קביעת הפרטים הטכניים, אמר לעיתונות.
מר Szijjartó הודיע גם כי הונגריה תמליץ ל ולמזרח אפריקה ליישם הסכמי שותפות כלכלית עם אותן מדינות אפריקאיות, כולל קניה, שכבר אשררו את ההסכם, מה שיסיר את המכשולים המנהליים לסחר והשקעות בין הונגריה לקניה.
הונגריה מחזיקה בקניה שגרירות בניירובי.
קניה מיוצגת בהונגריה באמצעות שגרירותה בווינה, אוסטריה.
יחסי הונדורס–סין הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקת הונדורס.
שתי המדינות מעולם לא כוננו יחסים דיפלומטיים.
הונדורס כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של סין מאז 1941 ושמרה עליהם עד היום עם טאיוואן.
העניינים הרלוונטיים של הונדורס נמצאים בסמכות השיפוט של שגרירות הרפובליקה העממית של סין בקוסטה ריקה.
להונדורס הייתה בעבר קונסוליה כללית בהונג קונג הבריטית, אך היא נסגרה לפני מסירתה של הונג קונג לסין.
הונדורס תכננה בעבר לסגור כמה שגרירויות וקונסוליות הממוקמות במדינות אמריקה הלטינית ב-2011, ולהשתמש בכספי ההפעלה שלה כדי להקים משרד לפיתוח סחר חצי רשמי ברפובליקה העממית של סין, אולם זה לא יצא בסופו של דבר אל הפועל.
בינואר 2015, ממלא מקום שר החוץ של הונדורס אוצ'ואה הגיע לסין כדי להשתתף בפגישת השרים הראשונה של פורום סין-CELAC.
בין 21 ל-22 בינואר 2018, משלחת מהונדורס השתתפה בפגישת השרים השנייה של פורום סין-CELAC שהתקיימה בסנטיאגו, צ'ילה.
ב-11 במאי 2021, נשיא הונדורס, חואן אורלנדו ארננדס, הצהיר כי על מנת לקבל חיסון לנגיף הקורונה, הונדורס עשויה להקים משרד סחר בסין, ותפעל בהתייחס להצעות שהועלו על ידי הצד הסיני.
למצוא "גשר דיפלומטי", אך מאוחר יותר ביקר בטאיוואן ערב התפטרותו בנובמבר, תוך שימת דגש על הקשר האיתן עם הרפובליקה של סין.
בבחירות הכלליות ב-2021 בהונדורס, המועמד של ארגון החירות והשיקום, Hiomara Castro, התחייב לפתוח ביחסים דיפלומטיים עם סין אם הבחירות יצליחו, אך צוות הקמפיין שלו הצהיר מאוחר יותר כי הוא ישמור על יחסים דיפלומטיים עם טאיפיי.
בשנת 2016 עמד היקף הסחר בין שתי המדינות על 748 מיליון דולר, מתוכם סין ייצאה 720 מיליון דולר וייבאה 28 מיליון דולר, ירידה של 16.12%, 15.88% ו-21.86% בהתאמה בהשוואה לתקופה המקבילה בעבר.
יחסי הונגריה–קזחסטן הם יחסי החוץ בין הונגריה לקזחסטן.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-2 באפריל 1992. בשל התכונות ההיסטוריות, התרבותיות והלשוניות המשותפות, הפכה המדינה לאחת השותפות החברתיות-כלכליות החשובות ביותר של הונגריה.
הונגריה הכירה בעצמאות קזחסטן בשנת 1992.
קזחסטן פתחה את הקונסוליה הראשונה שלה בקרצג בפברואר 1998. העיירה חשובה מכיוון שהיא מרכז האזור שבו חיים רוב צאצאי קונס, קבוצה אתנית בעלת הקשרים הקרובים ביותר לקיפצ'קים הקזחים.
הקונסוליה מקדמת את האינטרס של קזחסטן, מספקת שירותים אדמיניסטרטיביים לאזרחים קזחים ומשתפת פעולה הן עם השגרירות הקזחית והן עם העיר קרצג.
פברואר 2015 - שר החוץ פיטר שייארטו נפגש עם ראש הממשלה כרים מאסימוב
מרץ-אפריל 2015 - ראש הממשלה ויקטור אורבן ביקר בקזחסטן יחד עם כמה שרים ופקידי ממשלה בכירים ונפגש עם הנשיא נורסולטן נזרבייב ועם ראש הממשלה קארים מזימוב
אוקטובר 2015 - שגריר הונגריה בקזחסטן אנדראש בראני מסר את מכתב האמנה שלו לנשיא נורסולטן נזרבייב
אפריל 2016 - זסולט צ'וטורה, סגן עוזר מזכיר המדינה האחראי על הפתיחה המזרחית ביקר באסטנה
אוקטובר 2016 - שר האוצר מיהאלי ורגה יחד עם משלחת רשמית גדולה ו-30 נציגים של חברות הונגריות ביקרו בפורום עסקי באסטנה
אזרחים הונגרים יכולים להיכנס לקזחסטן ללא ויזה לנסיעות שלא יעלו על 30 יום מאז 2017.
הונגריה מחזיקה בקזחסטן שגרירות באסטנה וארבע קונסוליות כבוד באטיראו, אקטובה, סימקנט ואלמטי.
קזחסטן מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט.
יחסי הונדורס–יוון הם היחסים הדיפלומטיים בין הונדורס ליוון.