tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כדי לייעל את הפצת המידע המטעה, נעזרים גם בפוליטיקה חישובית המנצלת כלים שיווקיים ממוחשבים להעברת מסרים ממוקדים (טירגוט) לקהל או ליחיד.
על פי מדד V-dem לשנת 2024 דיסאינפורמציה ושיח שנאה ברשתות החברתיות מהווה איום משמעותי על הדמוקרטיה.
על פי מחקר שפורסם בכתב העת המדעי Nature מיסאינפורמציה ודיסאינפורמציה מהוות איום ממשי על תהליך הבחירות ועל הדמוקרטיה.
דמוקרטיה אפקטיבית מתבססת על שיח המבוסס על עובדות והאזרחים בה יכולים לקבל החלטות מושכלות על פי עובדות.
מצב זה מתערער כשמיסאינפורמציה ודיסאינפורמציה גוברות.
הקיטוב גובר, האמון בתהליכי ההצבעה מתערער והבוחרים מושפעים בהצבעתם מהמידע המוטעה או המטעה.
מדינות זרות עלולות להפיץ מידע כוזב במערכות בחירות במטרה להשפיע על זהות המועמדים או כדי לעודד חוסר אמון במערכת או קיטוב פוליטי מפלג במדינה.
דוגמה לכך היא התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016 שבה ממשלת רוסיה פעלה כדי להשפיע על בחירות בארצות הברית 2016. הממשל הרוסי קיים קמפיין לוחמה אלקטרונית, ותעמולה במטרה לפגוע בקמפיין של הילרי קלינטון, לסייע למועמדותו של דונלד טראמפ ולהגביר את הקיטוב הפוליטי והחברתי.
המבצע, שכונה בשם הקוד Project Lakhta, והוזמן ישירות על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, השתמש בגופים כמו "הסוכנות לחקר האינטרנט", והפיץ ידיעות כוזבות ברשתות החברתיות כולל בפייסבוק, באינסטגרם, בטוויטר וביוטיוב.
דוגמה נוספת ניתן לראות בטאיוואן, שבה מומחשת דוגמה לאופן בו בינה מלאכותית (AI) מעצימה מאוד את האפשרות לדיסאינפורמציה ממטרות פוליטיות.
בטאיוואן נעשה שימוש נרחב בסרטונים תוצרת בינה מלאכותית שנועדו לשכנע אנשים באמיתותם של אירועים שלא קרו, לדוגמה סרטון בו נראה המועמד לנשיאות טאיוואן, ויליאם לאי, מביע תמיכה ביריבים שלו.
כן פורסם ב-2024 ספר ממקור לא ידוע שנכתב בפועל על ידי בינה מלאכותית ובו דיסאינפורמציה על פיה הנשיאה צאי יינג-ון היא שכתבה את הספר ומתארת בו שחיתויות ומקרי הוללות מינית שלה, בעוד שבפועל לא היא כתבה את הספר.
הספר הופץ בתפוצה רחבה על ידי שלטונות סין שמתנגדים לנשיאת טאיוואן והיא הפסידה בבחירות בשנה זו.
בפברואר 2023 פורסם שקבוצה ישראלית בראשותו של טל חנן טוענת שהתערבה במעל 30 מערכות בחירות בעולם.
אתר הגרדיאן דיווח שהקבוצה, שנודעה בכינוי "צוות חורחה", מפעילה כבר מעל 20 שנה כלים טכנולוגיים להתערבות במערכות בחירות.
צוות חורחה הציע שירותים של פריצה, שתילת תוכן, הדלפה והפעלה של עשרות אלפי זהויות פיקטיביות ברשתות החברתיות.
הצוות נתן גם שירותים שמטרתם הייתה לדכא הצבעה ולשבש את האמון במוסדות.
דיסאינפורמציה יעילה גם כאשר היא מוזנת אל תוך ארגון, כדרך למציאת מדליפים ומרגלים.
ככלל, ככל שהיריב מייחס אמינות רבה יותר לערוץ המידע, כך תעלה היעילות של הדיסאינפורמציה השתולה בערוץ מידע זה.
באופן זה משמשת דיסאינפורמציה אחד הכלים בלוחמה פסיכולוגית.
הדרכים להפצת דיסאינפורמציה מלחמתית כוללות שתילת מידע מטעה ברשתות תקשורת, הפקרת מסמכים שקריים שצפוי שהיריב יתפוס, מיקום כוחות דמה, הצבה של כוחות אמיתיים בגלוי על מנת שיראו על ידי היריב, אספקת מידע יזום לסוכנים שמפעיל היריב ללא ידיעתם ושימוש בסוכני היריב כסוכנים כפולים.
קיימות כמה דוגמאות מפורסמות לדיסאניפורמציה שהתרחשה בהקשר של לחימה:
הפלישה לנורמנדי – הבריטים הצליחו להטעות את הגרמנים באשר למקום המיועד לצליחת תעלת למאנש, ובכך גרמו לגרמנים לרכז את כוחותיהם במקום שונה מהמקום בו צלחו את התעלה בפועל (בנורמנדי).
מלחמת יום כיפור – המצרים הצליחו להטעות את חיל המודיעין של צה"ל, בין השאר, על ידי הפצת קריאה מהמטכ"ל המצרי לרישום קצינים המעוניינים לבצע את מצוות החאג' ולעלות למכה ברמדאן.
כך המצרים הצליחו לגרום למודיעין הצה"לי להאמין שהם לא ייצאו למלחמה כאשר קציניהם נמצאים במכה.
מבצע הלם – שימוש בסוכן כפול להעברת מידע שגוי
מלחמת חרבות ברזל – חמאס השתמש בשיטות של הסתרה והטעיה כדי להרדים את גופי המודיעין של ישראל ושל מדינות נוספות.
הונאה זו דומה להונאה שנקטו המצרים לפני מלחמת יום כיפור.
במהלך המלחמה נמשכה הפצה של מידע כוזב ביחס למלחמה.
חברות עלולות להפיץ מידע מוטעה לגבי היבטים שונים בפעילות שלהן כולל יציבות החברה, מכירות, הכנסות, פיתוחים טכנולוגיים שהחברה שוקדת עליהן, בעיות בטיחות במפעל של החברה או המוצר שלה ועוד.
מטרה דיסאינפורמציה כזו היא לעודד כניסת משקיעים חדשים, למנוע עזיבה של משקיעים קיימים, לזכות בתמיכה ממשלתית, לשמור על נאמנות של צרכנים, למנוע נטישת עובדים, לשמור על תנאי אשראי נוחים מצד בנקים, להרתיע כניסה של מתחרים ועוד.
פעולה כזו עשויה להיות פלילית ולגרום לחקירות נגד חברות שנחשדות בהונאת משקיעים או הונאה מול גורמים אחרים.
כאשר הדבר מבוצע בקנה מידה גדול על ידי חברות גדולות הדבר עלול לגרור בועה פיננסית כמו במקרה של משבר הסאבפריים.
במקרים אחרים הסתרת מידע הנוגע לבריאות עלול לגרום פגיעה משמעותית לבריאות הציבור.
החל מהמאה ה-19 התגלו מספר מקרים שבהם מידע מוטעה שסופק על ידי חברות מסחריות הוביל לפגיעה בחיים של אלפי ולפעמים מיליוני אזרחים.
במקרים רבים חברות ידעו על סכנה במוצר שלהם או על בעיות בטיחות במפעלים אבל בחרו להסתיר את הסכנה הזו מהרשויות, מהציבור או העובדים ואף להפיץ מידע מטעה בניסיון לטשטש את הסכנות.
חוקרים בתחום בריאות הציבור וכן חוקרים פדרליים, עיתונאים ותובעים עוסקים בחשיפת מקרים כאלה.
בספר "כך נקצור" קולין טאג' טוען שעם התקדמות המהפכה התעשייתית באנגליה, החלו גם מזימות שונות להוזלת המזון, תוך כדי הכנסת חומרים שונים לתוך מזונות שונים.
נהגים אלה הפכו לנפוצים למדי במהלך המאה ה-19, בעיקר בתעשיות כמו תה, קפה, בירה, לחם, וריבות.
אחד הראשונים שהתריעו על מצב זה היה fredric Accum שבשנת 1820 פרסם את "מסה על דילול מזונות והרעלות קולינריות" (a treatise on adulterations of food and culinary poisons).
לפחות שמונה מפעלים בלונדון יוחדו ל"מחזור תה" – עובדים עניים אספו עלים משומשים של תה ממטבחים והחזירו אותם לשוק.
זייפן מזון אחד נתפס כאשר הוא צובע תה ירוק על ידי ירוֹקַת הנחושת , סוג של חומצת נחושת.
צבע תה שחור זויף על ידי הוספת עופרת.
תקנות יעילות נגד סוגי זיופים כאלה של מזון הוכנסו רק בשנות ה-70 של המאה ה-19.
בשנת 1906 יצא הספר הג'ונגל של הסופר והעיתונאי אפטון סינקלר.
אף כי סינקלר התכוון למחות על מצבם של העובדים, הציבור הזדעזע במיוחד מכמה פסקאות בספר שנגעו לפגיעה אפשרית בבריאות הציבור וחוסר ניקיון בתעשיית הבשר.
באותו זמן, לא היה כל פיקוח על חברות הבשר והן טחנו ושיווקו כ"בשר מובחר" כל דבר שנמצא במשחטה: חולדות מורעלות, חזירים שמתו מכולרה, בקר חולה שחפת, בשר רקוב – וכן אברי אדם שנקצצו בתאונות.
הספר של סינקלר גרם למהומה ציבורית, הקמת ועדת חקירה ולהתחלת הפיקוח על המזון וסימון מוצרים כדי למנוע המשך הונאות במזון.
הכחשת נזקי העישון הם המאמצים לבצע הסתרה, והפצת מידע כוזב לגבי נזקים בריאותיים של עישון סיגריות ומוצרי טבק אחרים, ולגבי היבטים אחרים הנוגעים לעישון כמו התמכרות לטבק, שיווק טבק לילדים ולנוער, מניפולציות על טבק (הפיכתו לממכר יותר), עישון כפוי (עישון פסיבי) ועוד.
הגורם המרכזי בהכחשת נזקי העישון הן חברות הטבק וכן ארגונים וחברות עסקיות הקשורות אליהן, כמו חברות יחסי ציבור, ארגוני קש ועוד.
חברות הטבק ידעו על הקשר בין עישון לסרטן משנות ה-50 לפחות, וידעו כי הניקוטין בטבק גורם להתמכרות של המעשנים.
מחקרים על נזקי העישון החלו בשנות ה-30 של המאה ה-20 והגיעו לחשיפה ציבורית רחבה בשנת 1953. חברות הטבק נקטו במספר אמצעים כולל מודעות בעיתונות, לובי פוליטי, הטיית מחקרים והקמת מכונים כמו מכון הטבק בניסיון להשפיע על הציבור, על ארגוני רפואה ועל פוליטיקאים.
טקטיקה נוספת הייתה פיתוח של "סיגריות קלות" שהיו לכאורה פחות מזיקות.
היבטים של הפער בין עמדת החברות כלפי חוץ לבין האסטרטגיה הפמינית שלהן נחשפו במשפטי הטבק ב-1998 שבהן נאלצו חברות הטבק לחשוף מיליוני מסמכים פנימיים.
הסתרת זיהום על ידי חברות
במהלך המאה ה-20 התרחשו מספר מקרים שבהם חברות גדולות הסתירו מעובדים, צרכנים או שכנים של מפעלים מידע על זיהום שעלול לסכן את חייהם.
נערות הרדיום – עובדות שחלו בהרעלת קרינה מצביעת לוחות שעון בצבע זוהר בחושך במפעל "חברת הרדיום האמריקנית" (United States Radium Corporation) בעיירה אורנג' סביב שנת 1917. העובדות, שנאמר להן שהצבע אינו מזיק, שאפו לקרבן כמויות קטלניות של רדיום כאשר הן ליקקו קצוות של מברשות צבע כשיטה לעצב את חוד המברשת.
כמה מהן נהגו לצבוע את ציפורניהן ושיניהן בחומר הזוהר.
הרעלת הכספית במינמטה – אחד מציוני הדרך הבולטים בעולם בהתייחסות לזיהום תעשייתי בכלל וכספית בפרט הוא הרעלת הכספית במינמטה או "מחלת מינמטה" שנחשפה ביפן בשנת 1959. מפעל תעשייתי בשם Chisso שפך לים באזור מפרץ מינמטה שפכי-תעשייה לא מטופלים המכילים כמויות גדולות של כספית במשך עשרות שנים.
הכספית הצטברה בגופם של רכיכות ודגים במפרץ ומשם הגיע לדייגים שאכלו אותם.
באירוע זה נפגעו כ-10,000 בני אדם מהרעלת כספית.
כאשר נחשפה הפרשה וקם רעש ציבורי קיבלו פיצויים מהחברה.
נכון לשנת 2001 הוכרו באופן רשמי 2,265 קורבנות של ההרעלה ומתוכם מתו 1,784 בני אדם.
תינוקות רבים באזור נולדו עם מומים.
הונאות אסבסט – בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלו להיחשף מספר מקרים בהם תאגידים שיצרו או השתמשו במוצרי אסבסט הסתירו במשך כמה עשרות שנים מידע מעובדים או לקוחות על נזקים בריאותיים שעלולים להיגרם עקב משאיפת אבק אסבסט ממוצרים אלה.
הדבר גרם אלפי מקרים של מחלות חמורות ומוות.
תביעות פיצויים נגד התאגידים הביאו אותם להליכי פשיטת רגל שבמסגרתם שילמו פיצויים לאלפי נפגעים.
לאחר מכן חלק מהתאגידים חזרו לפעול.
זיהום PCB של מונסנטו – במשך 40 שנה היה תאגיד מונסנטו מונופול על ייצור תרכובות PCB בארצות הברית.
מדובר על קבוצה של חומרים שהיא יציבה, מסיסה בשומן, רעילה ומסרטנת.
החומרים עלולים להשפיע זמן רב לאחר החשיפה להם.
מונסנטו נאבקה כדי להגן על המשך השימוש וההפצה בחומר הרבה לאחר שהחומר הוכר ברחבי העולם כמזהם עולמי וכחומר המצטבר במעלה שרשרת המזון.
מזכר פנימי ציין כי "אנחנו לא יכולים להפסיד דולר אחד".
מונסנטו הפסיקה לייצר את תרכובת ה-PCB בשנת 1977, והחומרים הוצאו אל מחוץ לחוק בארצות הברית בשנת 1979. בשנת 2002, פרסם העיתון וושינגטון פוסט כתבה על זיהום מים חמור שנגרם לנחלים ולמזבלות של העיירה אניסטון (Anniston) שבאלבמה, בעקבות ייצור והיפטרות מתרכובות PCB.
תביעה שהוגשה נגד החברה הובילה לחשיפת מסמכים פנימיים של מונסנטו שהראו שהמפעל המקומי שפך ביודעין פסולת עם כספית ו-PCB לתוך נחלים מקומיים במשך 40 שנה.
משבר האופיאודים בארצות הברית קודם על ידי חברות תרופות כמו פרדו פארמה שהציגה מצג שווא לפיו התרופה שלה בטוחה ולא ממכרת.
החברות שיווקו את התרופות למיליוני תושבים תוך הטעיה של רופאים, חוקרים וגופי רגולוציה.
פרדו פארמה גרמה לרופים לחשוב כי התרופות פחות ממכרות על ידי הטעיה שלהם בכנסים ובציטוטים חלקיים של מחקרים מדעיים ועל ידי הטעיית ה-FDA באמצעות ניסויים מוטים.
הטעיה נוספת הייתה מול הציבור בטענה כי מדובר בתרופה לא ממכרת.
רופאים מושחתים סייעו להחמרת הבעיה על ידי פתיחת תחנות גלולות.
באופן זה מילוני אמריקאים, כולל אנשים צעירים נורמטיבים קיבלו את התרופה ללא צורך רפואי, ורבים מהם התמכרו אליהן.
לאחר החמרת האכיפה נגד התרופות פנו המכורים לסמים הנמכרים ברחוב.
המשבר הוביל למותם של מעל 800 אלף איש בארצות הברית וגרם לירידה בתוחלת החיים במדינה.
המגפה של שימוש באפיאודים מהווה משבר בריאות ציבורי גם במדינות אחרות כמו קנדה, בריטניה ומדינות אירופה.
מומחים מזהירים מפני התפשטות המגפה גם למדינות אחרות ובכללן ישראל.
מחקרים אקדמיים הקשור להפצה של דיסאינפורמציה הולך וגדל כתחום חקירה יישומי.
נייר עבודה של חוקרים מאוניברסיטת אוקספורד שפורסם ב-2019, מצא שבמשך תקופה של שלוש שנים מספר הממשלות העוסקות בדיסאינפורמציה מקוונת עלה מ-28 ב-2017, ל-40 ב-2018, ו-70 ב-2019. יש מספר אתרי המדיה החברתית, אך רוב הקמפיינים הפיעילים של דיסאינפורמציה היו בפייסבוק וטוויטר.
הטכניקות עליהן דווח כללו שימוש בבוטים להגברת דברי שטנה, איסוף לא חוקי של נתונים וטרולים בתשלום כדי להטריד ולאיים על עיתונאים.
אחת הדרכים המבטיחות להתמודדות עם דיסאינפורמציה, מיסאינפורמציה וחדשות כזב היא חינוך של ילדים ומבוגרים.
המטרה בערוץ זה היא לתת לצרכני המידע כלים שדרכם הם יוכלו להבחין בין מידע מוטעה לבין מידע אמין.
הקניית כלים של אוריינות מידע יכולה לסייע בזיהוי חדשות כזב.
ישנן פעולות ספציפיות אותן ניתן לעודד בקרב ילדים ומבוגרים, למשל לבצע קריאה לטרלית (Lateral reading), לחפש מידע בערוצי תקשורת מקובלים ולבדוק את המידע בוויקיפדיה.
בפינלנד, המדינה המובילה באירופה בכל הקשור ליכולת של תושביה להתמודד עם דיסאינפורמציה, קיימת במערכת החינוך תוכנית לימודים מקיפה המלמדת לזהות דיסאינפורמציה.
רשתות חברתיות יכולות לתייג ולהזהיר את המשתמשים מפני דיסאינפורמציה.
פרסום של הודעות debunking מסוג זה מסייעות בפסילת המידע המטעה.
עם זאת, מהירות ואיכות הטיפול בדיווחים על חדשות כזב לוקות בחסר ואינה תואמת את מהירות ההפצה של הדיסאיפורמציה.
הדבר מושפע מאינטרס כלכלי של חברות אלה.
קושי ספציפי של פלטפורמות בשפה העברית קשור ליכולת לא טובה שלהן לזהות ולטפל בחדשות כזב בעברית.
הדבר קשור למיעוט משאבים שהשקיעו החברות בפיתוח מנגנונים אלו.
עורכי דין קוראים לסווג רשמית דיסאינפורמציה כאיום אבטחת סייבר, בשל הגידול שלה באתרי רשתות חברתיות.
ישנן גם יוזמות חקיקה במדינת ישראל ובעולם שמטרתן להתמודד עם דיסאינפורמציה ברשת.
יצירת דיסאינפורמציה באמצעות בינה מלאכותית
התפתחות הבינה המלאכותית שינתה באופן מהותי את האופן בו ניתן ליצור דיסאינפורמציה.
תכני אודיו ווידאו הנוצרים באמצעות טכנולוגיות בינה מלאכותית מתקדמות, יכולים להציג באופן ריאליסטי דמויות ציבוריות מדברות ופועלות.
מאגרי מידע נרחבים של צילומים והקלטות קיימות, ובפרט של פוליטיקאים ודמויות ציבוריות אחרות, משמשים כנתוני אימון למודלים אלו.
בכך, מתאפשרת יצירת תכנים מזויפים אשר קשים להבחנה בין פייק ניוז לתיעוד אותנטי.
מחקרים מצביעים על כך שתכנים מסוג זה מגבירים את חוסר הוודאות ופוגעים באמון הציבור במידע חדשותי ושיח פוליטי.
במקביל, פיתוחם של מודלי שפה מתקדמים מאפשר אוטומציה רחבת היקף של יצירת טקסט משכנע ומטעה, ומהווה גורם מאיץ במבצעי השפעה ודיסאינפורמציה.
מודלים אלו מפחיתים באופן משמעותי את העלויות והמשאבים הנדרשים לניהול קמפיינים של תעמולה, ובכך עשויים להרחיב את מעגל השחקנים המסוגלים לבצע השפעה מתוחכמת.
בנוסף, היכולת לייצר מסרים מגוונים אשר מותאמים לשונית ותרבותית לקהלי יעד שונים, מקשה על זיהוי דיסאינפורמציה באמצעות שיטות מסורתיות שהתבססו על זיהוי דפוסים חוזרים או העתקת טקסטים.
סקירות מחקריות מצביעות גם על כך שהמעבר לגלים מתקדמים של רשת האינטרנט, המאופיינים בתוכן שנוצר ומופץ במהירות גבוהה ובקנה מידה רחב, מציב אתגרים משמעותיים לזיהוי דיסאינפורמציה.
שיטות גילוי קלאסיות מתקשות להתמודד עם נפח התוכן, קצב ההפצה והמורכבות הלשונית של מסרים כוזבים.
דִּיסְאִינְפְלַצְיָה היא מונח כלכלי המשמש לתיאור מצב שבו ישנה האטה בקצב עליית המחירים כלומר האטה בקצב האינפלציה, ולא דפלציה שמשמעותה ירידה של מחירים.
מדינות הסובלות מאינפלציה גבוהה יחסית משתמשות בדיסאינפלציה ככלי להורדת קצב עליית המחירים (לדוגמה להוריד את האינפלציה מקצב שנתי ממוצע של 15% לקצב של 8%).
הסיכון בדיסאינפלציה הוא, שהיא עשויה להתדרדר למצב של דפלציה, דבר שעלול להוביל לשפל כלכלי.
כדי לגרום לדיסאינפלציה הרשויות מעלות מיסים, מגבילות את כמות האשראי ומטילות ריבית גבוהה.
דינר בחרייני הוא המטבע הרשמי של מדינת בחריין.
סימנו של המטבע הוא BHD לפי תקן ISO 4217, ب.د בערבית, או BD באנגלית.
השם דינר משמש כיחידת מטבע של מדינות רבות רובן דוברות ערבית, והוא מבוסס על שמו של המטבע הרומי העתיק דנאריוס.
הדינר הבחרייני מתחלק ל-1000 פילס.
המטבע הונפק לראשונה ב-1965 והוא החליף את רופי המפרץ הפרסי כמטבע הרשמי של בחריין, בערך של 10 רופי לדינר.
בעבר היה גם מטבע של פילס אחד, אך הוא הוצא משימוש.
כמו כן קיימים שטרות של ½ דינר, 1 דינר, 5 דינר, 10 דינר ו-20 דינר.
הדינר הבחרייני הוא המטבע השני הכי יקר בעולם.
שער המטבע לעומת מטבעות לדוגמה : בשקלים במחיר של 8.9 ש"ח, בדולרים ב-2.64 דולר אמריקני, באירו: 2.22, בדינר כוויתי, המטבע החזק בעולם 0.81 בריאל עומאני: 1.02 בריאל סעודי: 9.95.
5. לירה שטרלינג (פאונד בריטי)
דיסגרפיה היא כינוי לקבוצה של הפרעות התפתחותיות קוגניטיביות המתבטאות בכתיבה לקויה.
הפרעות אלה מקוטלגות כלקות למידה.
יש הכוללים בקבוצה זו גם את קבוצת הפרעות הכתיבה הקוגניטיביות הנרכשות, דהיינו את האגרפיה.
כתיבה היא פעולה הנרכשת בתקופת הילדות והיא נחשבת לרמה השנייה בגובהה בתקשורת בין בני אדם – רק הדיבור קודם לה.
הכתיבה היא למעשה תרגום והבעה של השפה הפנימית על הדף.
נוסף לכך, מיומנות זו מורכבת וכוללת אינטגרציה בכמה אופנים: קוגניציה, התארגנות מרחבית בתהליכי הקשב, מוטוריקה בזיכרון של האותיות ועוד.
לקות למידה מתייחסת לקבוצה הטרוגנית של הפרעות, הבאות לידי ביטוי בקשיים ביכולות הקשב, הדיבור, הקריאה, הכתיבה, ההיגיון או המתמטיקה.
בעגה המקצועית לקות כתיבה נקראת דיסגרפיה – לקות כתיבה התפתחותית.
מדובר בפגיעה או קושי ביכולת להפיק שפה כתובה.
המאפיינים שלה באים לידי ביטוי בכתב יד לא קריא, קצב כתיבה איטי, כתב לא מאורגן בדף, לחץ על כלי הכתיבה וחריטה על הדף.
כל אלה גורמים להתעייפות אצל הילד והמבוגר.
פעולת הכתיבה כרוכה בתהליך קוגניטיבי מורכב ורב-שלבים.
פגיעות שונות בתהליך זה מולידות מופעים שונים של דיסגרפיה.
המופע הספציפי של הדיסגרפיה נקבע על ידי השלב המסוים בתהליך זה אשר בו חלה הפגיעה.
ככלל, דיסגרפיה מתבטאת בכתב יד קשה לקריאה, במאמץ רב הדרוש לכתיבה ובריבוי שגיאות כתיב.
בחלק מהמקרים, לבד מהעובדה ששגיאות הכתיב הן רבות מהנורמה, ישנן גם שגיאות כתיב מסוגים שאין לאנשים חסרי לקות.
דיסגרפיה יכולה להיגרם כתוצאה מליקוי קוגניטיבי או נוירו-מוטורי, ויכולה להיות התפתחותית (מולדת) או נרכשת.
נכון לשנת 2010, הנוירופתולוגיה והגנטיקה של הדיסגרפיה אינן בהירות דיין.
מחקרים הראו שבמשפחות שבהן חלק מהפרטים סובלים מדיסגרפיה יש שכיחות גבוהה יותר של הלקות מאשר באוכלוסייה הכללית.
ניתן לחלק את הדיסגרפיות לשני סוגים עיקריים: דיסגרפיות מרכזיות ודיסגרפיות פריפריאליות.
סוגים אלה ניתן לחלק לתת-סוגים, ולכל תת-סוג תסמינים משלו.
עם זאת, אטיות וצורך בריכוז רב לשם כתיבה הם תסמינים משותפים כמעט לכל סוגי הדיסגרפיה, לצד העובדה שיש ריבוי שגיאות כתיב מסוג כל שהוא.
הטיפול בתסמינים משותפים אלה נעשה בין השאר באמצעים הבאים:
מלחמה בסטיגמה שלפיה שגיאות כתיב מעידות על חינוך רע או על טיפשות.
מציאת פתרונות טכנולוגיים או אמצעים מוחשיים לכתיבה בסביבות שבהן קשה להתרכז (כמו אטמי אוזניים).
אי הורדה של ציונים במבחן על שגיאות כתיב או שכתוב מבחנים.
דיסגרפיות מרכזיות הן דיסגרפיות שמקורן בפגיעה באחד השלבים המרכזיים של התהליך הקוגניטיבי האחראי לכתיבה – סמנטיקה, לקסיקון או ממיר פונמי-גרפמי.
ישנם ארבעה סוגים של דיסגרפיות מרכזיות:
פיצוי ספונטני – שימוש במסלול הסב-לקסיקלי לכתיבה, דרך המרה פונמית-גרפמית.
תסמינים – הפגיעה תבוא לידי ביטוי בכתיבת מילים אי-רגולריות שכתיבתן מסתמכת על הלקסיקון.
לעומת זאת כתיבתן של מילות תפל ומילים רגולריות (שניתן לכתוב אותן באמצעות הממיר) לא תיפגע.
בהיעדר יכולת לשליפה לקסיקלית של ייצוג המילה, דפוס הטעויות שיתקבל יהיה טעויות מסוג רגולריזציה, כלומר יישום חוקי ההמרה על המילים האי-רגולריות (למשל: כתיבת "רוש" במקום "ראש"), וטעויות של אותיות הומופוניות במילים רגולריות (ט/ת, כ/ק וכדומה; "תחנת קמח" ו"טחנת אוטובוס" במקום "טחנת קמח" ו"תחנת אוטובוס").
טעויות אלו עלולות להוביל לכתיבת מילים משמעותיות שהן הומופוניות או הטרופוניות (פוטנציופוניות) למילת המטרה ("קטר" במקום "כתר") או אף מילים פסיאודו-הומופוניות לא לקסיקליות ("כטר" במקום "כתר").
שיטה מתחום ההוראה המתקנת (מכלול שיטות ביהייביוריסטיות) להרחבת הלקסיקון, במקרה שהלקות מפריעה להרחיב את הלקסיקון, ולחיזוק השימוש בלקסיקון במקרה שבו הלקות מפריעה בשליפה מהלקסיקון.
השיטה דורשת כמה שעות בכל שבוע לתרגול של כתיבה חוזרת ונשנית של אותן מילים למשך שנים אחדות.
השיטה יכולה להוריד דרמטית את מספר שגיאות הכתיב של המטופל גם אם היא לא בהכרח מביאה את המטופל לכתיב נכון.
אסטרטגיות למידה – במקרה זה מקובל לערוך למטופל היכרות רחבה עם חוקי הכתיב וחוקי הבלשנות ההשוואתית, כדי שהוא יוכל לערוך ניתוח של הידיעות האלה בכל פעם שהוא מתלבט בענייני כתיב.
חסרונה של השיטה הוא בריכוז הרב שהיא גוזלת ממי שמשתמש בה בעת הכתיבה – הוא אינו חופשי לחשוב על ניסוח דבריו ונאלץ להגות בבלשנות בעת כתיבתו של כל מסמך בכל נושא.
טכנולוגיה מסייעת – במקרה זה מעבד תמלילים שבו מופעל רק כלי "בדיקת האיות והדקדוק" עשוי שלא להספיק, שכן כמות שגיאות הכתיב מצריכה את המשתמש להשקיע זמן רב בבחירת המילים הנכונות שיש לשבץ במקום אלה שסומנו כשגויות.
נוסף על כך הומופונים (מילים דומות צליל ושונות משמעות) לא יסומנו על ידי בודק האיות כשגויות.
לכן מומלץ להשתמש בכלים כמו תיקון שגיאות אוטומטי או זיהוי צירופי מילים בלתי סבירים (המעבד מסמן קו כחול מתחת לצירופים כמו go their).
כלים טכנולוגיים אחרים להתמודדות עם בלבול בין מילים הדומות בצלילן ושונות במשמעותן הם אוצר המילים האלקטרוני והתרגום הממוחשב.
כאשר הכותב מתלבט בין כתיבת שתי מילים הדומות בצלילן אך שונות במשמעותן (כמו "פתור" ו"פטור") הוא יכול בלחיצת כפתור לגלות מה המשמעות של כל אחת מהן (הוא יגלה למשל ש"פטור" היא מילה נרדפת ל"שחרור" או שהתרגום שלה הוא exempt ולכן יכתוב "פתור את התרגיל" ולא "פטור את התרגיל").
לאחר השלמת כתיבת המסמך כולו, הכותב יכול לתרגם את כולו לאנגלית בעזרת תוכנת תרגום ולחפש במסמך המתורגם שגיאות משמעות הנובעות מבחירת מילים לא נכונות בגרסת המקור של המסמך.
תסמינים - דִיסְקְרַבְיָה (dyscravia) היא דיסגרפיית החלפת קוֹליוּת, כלומר הפרעה בכתיבה המתבטאת בהחלפת אותיות הכתיב הנכון באותיות הנבדלות מהן בתכונת הקוליות בלבד.
פגיעה - כפי הנראה פגם במנגנון ההמרה הפונמית־גרפמית אצל לוקים בדיסגרפיית שטח.
פגיעה - במסלול הסב-לקסיקלי, המשמש לכתיבת מילים חדשות ומילות תפל (מסלול זה אמנם מעורב לעיתים גם בכתיבת מילים מוכרות אשר אופן כתיבתן מציית לחוקי המרה פונמיים-גרפמיים, אבל במקרה של פגיעה בו מתאפשרת כתיבתן של מילים אלו דרך המסלול הלקסיקלי).
פגיעה במסלול זה היא למעשה פגיעה ביכולת לבצע המרה מפונמה לגרפמה.
פיצוי ספונטני - כתיבה תתאפשר רק דרך המסלול הלקסיקלי.
תסמינים – בשל הפיצוי הספונטני, אצל אדם מבוגר הלוקה בדיסגרפיה זו קיים קושי רק בכתיבה של מילים שאין להן ייצוג בלקסיקון, דהיינו מילים חדשות או מילות תפל, בעוד הכתיבה של מילים מוכרות, רגולריות ואי-רגולריות, נשארת תקינה.
עם זאת, אצל ילד הלוקה בדיסגרפיה זו הלקסיקון גדל לאט ביחס לילדים אחרים ויש בלבול בין מילים שיש ביניהן קשר פונולוגי כלשהו ("אלחוטי" תיכתב "הלכתי").
לעיתים יש קושי גם בהפרדת מיליות היחס מהמילה שאליה הן מתחברות.
תופעה המתגלה אצל חלק מהלוקים בדיסגרפיה זו היא חלוקת המילית לשני חלקים או יותר ("הלכתי כשה אמרת לי" במקום "הלכתי כשאמרת לי").
הרחבת הלקסיקון בעזרת קריאה (בהנחה שזה סוג הדיסגרפיה היחיד שיש לאדם).
טיפול מתחום ההוראה המתקנת העוסק בחיזוק הקשר בין הברות נשמעות לאופן כתיבתן.
אסטרטגיות למידה – היכרות רחבה עם חוקי הכתיב וחוקי הבלשנות ההשוואתית.
פגיעה - יכולה להיגרם מפגיעה בלקסיקון הסמנטי או מפגיעה בקישור שבין הסמנטיקה ללקסיקון פלט אורתוגרפי ופגיעה בהמרה הפונמית-גרפמית.
תסמינים - החלפות סמנטיות (למשל: כתיבת "תפוח" במקום "אשכולית") ולקסיקליות, חוסר יכולת לכתוב מילות תפל, וקשיים באיות של מילים מופשטות ומילות תפקוד.
דיסגרפיות פריפריאליות הן דיסגרפיות שמקורן בפגיעה בשלבים הפריפריאליים של התהליך הקוגניטיבי האחראי לכתיבה (הבאפר הגרפמי-פונמי, הרמה האלוגרפית והתבניות הגרפמיות-מוטוריות).
ישנם שלושה סוגים עיקריים של דיסגרפיות פריפריאליות:
פגיעה - דיסגרפיית באפר גרפמי נגרמת כתוצאה מנזק לבאפר הגרפמי המשותף לשני מסלולי הכתיבה, הלקסיקלי והסב-לקסיקלי.
הבאפר הגרפמי הוא מאגר זיכרון קצר טווח שבו נשמר קלט של מידע על הייצוג האורתוגרפי המופשט של זהות וסדר האותיות במילה שעומדת להיכתב.
הבאפר הוא החוליה המקשרת לקראת הפיכת מידע זה לפלט גרפי של המילה.
תסמינים - ליקויים באיות של מילים בכל אופני הפלט השונים וללא קשר לאופני הקלט.
כמו כן טעויות יימצאו במידה דומה במילים קיימות ובמילות תפל.
הטעויות המאפיינות דיסגרפיית באפר הן החלפות ("ירשה"-"יחשה"), השמטות ("ספרות"-"ספות"), הוספות ("קטר"-"קטלר"; "מתיק" במקום "מעתיק") ושיכולים ("מלאכים"-"מאכלים"; "הוגה עדות" במקום "הוגה דעות") של אותיות, בכל אופני האיות והקלט השונים.
משתנה נוסף שמשפיע על דיוק הכתיבה בדיסגרפיית באפר הוא אורך המילה: ככל שהמילה ארוכה יותר כך כמות הפריטים בבאפר עולה והייצוגים הגרפמים צריכים להישמר זמן רב יותר בבאפר.
ישנו סוג של דיסגרפיית באפר המתאפיין בעיקר בשיכולי אותיות, והוא מכונה דיסגרפיית שיכול אותיות.
טכנולוגיה מסייעת - במקרה זה דרוש משוב קולי למקלדת המחשב.
דהיינו, תוכנה שמאפשרת לשמוע את המילה שהקלדתה הושלמה בכל פעם שלוחצים על מקש הרווח.
המשוב הקולי חושף באוזני המשתמש את מה שעיניו ואצבעותיו לא קלטו.
שימוש בבודק איות רגיל אינו מועיל במיוחד במקרים אלה כי כמות השגיאות גדולה והמילים הרצויות לא יופיעו בהצעות התיקון של המחשב.
במילים ארוכות במיוחד יכול לסייע גם תמליל אוטומטי.
תסמינים - דיסגרפיית נגלקט מוגדרת כחוסר יכולת להתייחס לאותיות שנמצאות באחד מהצדדים של המילה, בדרך כלל בצד השמאלי.
מאפייניה הם הזנחה של הצד הפגוע, שמתבטאת בהוספות, השמטות או החלפות של אותיות באחד מצידי המילה.
הטעויות יתבצעו בכל אופני הפלט, והן לא נגרמות בגלל בעיה חושית או מוטורית.
דפוס הטעויות בדיסגרפיית נגלקט דומה לזה שנמצא בדיסגרפיית באפר גרפמי.
פגיעה - ייתכן כי דיסגרפיה זו נובעת גם מתקלה בשלב הבאפר הגרפמי, הנובעת מפגיעה בשימור זהות האותיות במרחב מסוים .
באה לידי ביטוי בטעויות בבחירת האותיות ובעיצובן (כתב יד קשה לקריאה) בכל אופני הפלט שדורשים כתיבה ידנית.
בשלב זה מתבצעת המרה אלוגרפית שבה נקבעת זהות האות המתאימה וצורתה הספציפית, למשל בחירה בסגנון כתיבה מסוים של האות מ (לדוגמה: או מ ).
תסמינים - היות שמדובר בשלב שבו הייצוג האבסטרקטי קיים ורק שליפת צורת האות נפגמה, פגיעה בשלב זה תבוא לידי ביטוי במטלות שמערבות כתיבה ידנית בלבד, ולא נראה דפוס לקוי באופני פלט אשר אינם מחייבים זכירת צורת האות, כמו איות בעל-פה או הקלדה, שבהם הפלט האורתוגרפי צפוי להישמר.
זה מתבצע בשלב תבניות גרפמיות מוטוריות, אשר בו נקבע מה מידת הכוח שיופעל בשביל ביצוע הפעולה, כיוון הפעולה או צורת האות וגודלה.
לכן פגיעה בשלב זה יכולה להתבטא בעיצוב שגוי של אותיות מבחינת כיוון, צורה או גודל.
הגדלת טפסים, כולל טופסי בחינות, כך שהאדם יוכל לכתוב בכתב גדול ולהיות תלוי פחות במוטוריקה עדינה.
ריפוי בעיסוק - פעילויות לחיזוק המוטוריקה העדינה באמצעות נעיצת נעצים, חיבור מהדקים לשרשרת, חריזת חרוזים, הברגת ברגים, נגינה בחליל, סיבוב סביבון ובנייה ב"לגו".
דיסגרפיה עשויה להיות מלווה בלקויות למידה נוספות או להידמות להן.
דיסגרפיה ודיסלקסיה - כשאותו אדם לוקה בהן, הדיסלקסיה עשויה להקשות את משוב הקריאה בזמן הכתיבה ולהפריע לאדם למצוא את שגיאות הכתיבה שלו.
מעבר לזה, ישנם מקרים שבהם לשתי הלקויות אצל אותו האדם יש רק סימפטומים דומים, למשל שיכול אותיות בכתיבה (נחשב לתסמין של הדיסגרפיה) ושיכול אותיות בקריאה (נחשב לתסמין של הדיסלקסיה).
מקרים אלה מחשידים כי ההפרדה התאורטית הנהוגה בין דיסלקסיה לבין דיסגרפיה היא הפרדה נכונה באופן חלקי.
לקות ריכוז עשויה להקשות על הריכוז בזמן הכתיבה ולהחמיר את התסמינים של הדיסגרפיה.
דיסגרפיה ודיסקלקוליה - ניתן לראות ביטויים של דיסגרפיה גם בתחום המתמטיקה.
ללוקה בדיסגרפיה עלולים להיות קשיים בכתיבת המספרים, קשיים בעריכת המספרים בדף הכתוב וקשיים בהבנת מושגי מרחב וזמן.
דהיינו, הדיסגרפיה נראית כמו דיסקלקוליה או מחריפה את הדיסקלקוליה.
ישנן גם תופעות הנראות דומות לדיסגרפיה:
מידת גיבוש צדיות - חוסר בצד דומיננטי במוח עלול להפריע בלימוד הקריאה, הכתיבה והכתיב.
לקות זו נראית לעין כאשר האדם מחליף בין האותיות.
לקות בשליטה בשרירי היד - הכתיבה דורשת כיווץ והרפיה של השריר.
כאשר אין שימוש באחד מהתפקודים הכתיבה הופכת להיות אטית ומאומצת.
ארגון ותפישה במרחב - זוהי הלקות הנפוצה ביותר, מכיוון שהיא נראית לעין.
כאשר אין לאדם ראייה גרפית מרחבית הוא יתקשה בכתיבה ברורה ומובנת, לא יהיו מרווחים בין מילים, בין אותיות, בין שורה לשורה וכדומה.
ליקויים בהעברה בין חושית - אין התאמה בין הנשמע לנכתב וישנן שגיאות כתיב.
לבד מזאת, אסטרטגיות למידה לא מוצלחות מקלות על סימפטום אחד של הדיסגרפיה תוך החמרה של סימפטום שני.
חלק מהאיטיות ומהצורך בריכוז רב בעת כתיבה עם דיסגרפיה הוא בשל הלקות עצמה וחלק בשל בעיה משנית - בזמן הכתיבה האדם עסוק בהיזכרות בסימנים שונים לבחירת האותיות.
למשל בכל פעם שהוא כותב מילה שמתחילה בח' הוא מזכיר לעצמו שהיא אינה יכולה להתחיל בכ' בלתי דגושה בשל החוק הדקדוקי 'בג"ד כפ"ת בראש מילה'.
הצורך באבחון דיסגרפיה עולה כאשר מחנכי הילד או הוריו שמים לב לקושי בציור או בכתיבה, אחיזה לא נכונה של העפרון, קושי ברכישת כישורי הכתיבה וכתב יד לא קריא ולא מאורגן.
האבחון הנדרש הוא אבחון דידקטי, בו איש מקצוע (בדרך כלל פסיכולוג חינוכי או מאבחן דידקטי) מאתגר את הילד במשימות שונות, תוך תצפית על ביצועיו ובחינת הישגיו.
במסגרת אבחון דידקטי נבדק אופן תפקודו של הילד בתחום הלימודים באמצעות מיומנויות יסוד:
מיומנות הקריאה – האם הקריאה שוטפת, מהו קצב הקריאה, עד כמה הקריאה מדויקת, האם הילד מסוגל לפענח מילים שקשורות לנושא וכאלה שמחוצה לו והאם ישנה הפקת משמעות מהמילים הכתובות.
מיומנויות הכתיבה – צורת כתב היד של הילד, מהו קצב הכתיבה, כיצד הילד מארגן את כתיבת החומר על הדף, כיצד הוא מעצב את הכתוב ומהי יכולת ההבעה שלו בכתב.
חשיבה מתמטית – מהי דרגת ההבנה המתמטית של הילד, מהם התפקודים של חישובים מתמטיים באופן אוטומטי, עד כמה הילד שולט באלגוריתם חשבוני ומהי יכולת ההבנה הגאומטרית.
מכיוון שכל אחד מסוגי הדיסגרפיה מאופיין בקשיים בכתיבת סוגים שונים של מילים, אבחון דיסגרפיה צריך לכלול מטלות כתיבה המבדילות בין סוגי מילים שונים, כתיבה באמצעי פלט שונים (הקלדה, איות בעל פה) וכתיבה לסוגי קלט שונים (הכתבה, תמונות).
איש המקצוע המומלץ לבחינת ההיבט המוטורי של הכתיבה הוא מרפא בעיסוק.
לעיתים קרובות קופות החולים משתתפות במימון האבחון והטיפול בריפוי בעיסוק, במיוחד עבור ילדים, ולאחר הפניה מרופא המשפחה.
שגיאות כתיב על בסיס של דמיון צלילי (כמו החלפה בין ט'-ת' או ח'-כ'-ק') לרוב מאפיינות דיסלקסיה, ולכן כדאי לבדוק אותן במסגרת אבחון לקויות למידה.
ניתן לעשות זאת באמצעות אבחון דידקטי, פסיכולוגי או משולב.
שגיאות כתיב של החלפה, השמטה או הוספה של אותיות מאפיינות גם הפרעת קשב, בעקבות חוסר תשומת לב לפרטים; במקרים אלו ניתן לפנות לאבחון הפרעת קשב.
עבור הורים, במקרה של ספק בנוגע לגורמים לקשיי הכתיבה של ילדיהם, ניתן להתייעץ עם המורה המחנך או עם יועץ בית הספר.
באופן כללי, במידה וישנה התלבטות בין סוגי האבחון השונים, פנייה לאבחון לקויות למידה תאפשר בדיקה של מגוון התחומים, כולל הערכה ראשונית של ההיבטים המוטוריים ותפקודי הקשב.
אם במסגרת אבחון לקויות הלמידה עולה חשד לגורמים נוספים המשפיעים על יכולת הכתיבה, המאבחן מפנה להמשך הבדיקה אצל איש המקצוע המתאים.
השפעת דיסגרפיה על הילד בהווה ובעתיד
דיסגרפיה היא לקות למידה שנתקלים בה כמעט בכל תחום לימודי, אך מצד שני – זוהי בעיה ספציפית שעם המודעות וההתקדמות הטכנולוגית עשויה להיות בעלת השפעות מינימליות על הישגיו של הילד (זאת בהנחה שאין לקויות למידה נוספות).
ילד הלוקה בדיסגרפיה עשוי לסבול מפגיעה בדימוי העצמי, לחוות עייפות וכאבים בעת ביצוע מטלות הכתיבה ועשוי להימנע ממטלות הקשורות בה.
בכיתות הנמוכות ילדים עם דיסגרפיה נאלצים להתמודד עם הקושי הרב בלימוד הכתיבה, ועם הדרישה לסדר וארגון במחברות.
אך ככל שמתקדמות השנים, הדרישה הזו הולכת ויורדת.
כיום מקובל להגיש עבודות מודפסות, וגם ילדים שיושבים בכיתה עם מחשב ומקלידים במקום לכתוב הם חזון נפוץ.
בבגרות הצורך בכתיבה יורד עוד יותר, ואנשים מוצאים פתרונות שיחליפו את הכתיבה שאינה טבעית להם.
הטיפול בדיסגרפיה צריך להיות מותאם לסוג הדיסגרפיה שאובחנה, בדרך כלל הטיפול יעשה על ידי מורה להוראה מתקנת או על ידי קלינאי/ת תקשורת, ספק טכנולוגיה מסייעת ובמקרה של בעיה מוטורית על ידי מרפא/ה בעיסוק.
מלבד בתחומים שהוזכרו למעלה, הטיפול בדיסגרפיה עשוי להתקיים במספר תחומים נוספים:
חיזוק התחום החברתי של האדם (גם אם הוא כבר אינו ילד);
התערבות טיפולית בהתנהגויות שהושפעו מהלקות והרגשות המתלווים אליו;
הכוונת המטופל להשתמש בשפה הכתובה ככלי לקשר ליצירה ולהבעה.
להתאמת שיטת ההתערבות ניתן להיעזר בשילוב מערך ממוחשב עם מרכיבים של הערכה סובייקטיבית לשם הבנת התהליך ותוצר הכתיבה של אנשים מתקשים.
המערכת הממוחשבת מאפשרת לתעד באופן אובייקטיבי ומדויק את הבעיה בכתיבה.
על פי מודלינגר, ישנם מספר סגנונות טיפול אשר יותאמו אישית על ידי המטפל, על פי הנטיות הטבעיות של המטופל: הטיפול כמשחק, הטיפול המדעי והטיפול כעבודה.
דינר שווייצרי הוא כינוי למטבע שהיה מקובל בכורדיסטן העיראקית בין מלחמת המפרץ (1991) למלחמת עיראק (2003).
באותן שנים נהנה חבל כורדיסטן מאוטונומיה בחסות הגנתה הצבאית של ארצות הברית, והקשר בין החבל לבין השלטון העיראקי המרכזי בבגדאד היה רופף מאוד.
ה"דינר השווייצרי" לא הונהג באופן רשמי, אלא הפך מטבע עצמאי עקב סירובם של הכורדים להכיר בשטרות הכסף החדשים שהנפיק הבנק המרכזי העיראקי עקב העיצומים הכלכליים על עיראק (איכותם של השטרות שהודפסו בעיראק הייתה ירודה יחסית לשטרות שהודפסו בבריטניה).
הכורדים התעקשו להמשיך להשתמש בשטרות הישנים שבוטלו בשאר חלקי עיראק.
מקור שמו של המטבע לא ברור, יכול להיות שהוא ניתן לו בגלל ששווייץ הייתה מקור ההדפסים ששימשו לייצורו.
ערכו של ה"דינר השווייצרי" נשמר, בניגוד למטבע בשאר חלקי עיראק שאיבד מערכו במהירות עקב העיצומים הכלכליים.
כיוון שה"דינר השווייצרי" התפצל מהדינר העיראקי, ערכו בתחילת השימוש בו היה שווה לערך הדינר העיראקי.
עם הנפקת שטרות כסף חדשים ב-15 באוקטובר 2003, עקב הפלת שלטון סדאם חוסיין והנהגת הממשל הזמני בחסות הקואליציה בראשות ארצות הברית, הוחלפו שטרות ה"דינר השווייצרי" לפי שער של 150 דינר עיראקי כנגד דינר שווייצרי אחד.
ה"דינר השווייצרי" לא הונפק על ידי בנק מרכזי כלשהו ולא היה נתון לכל פיקוח.
כמו כן לא היה שום גוף שהתחייב לכבד אותו או לשלם תמורתו במטבע אחר.
הבנק המרכזי העיראקי שהיה אחראי להנפקת השטרות מלכתחילה, הכריז עליהם כבטלים וחדל לכבד אותם.
ערכו נבע מתוך מוסכמה חברתית בתוך הקהילה הכורדית של צפון עיראק.
בסופו של דבר הוכר ה"דינר השווייצרי" באופן רשמי על ידי הממשל הזמני בעיראק, אולם לא כהילך חוקי, אלא במסגרת החלפת כל שטרות הכסף בעיראק בשטרות חדשים, ללא דמותו של סדאם חוסיין.
הכרה זאת באה לידי ביטוי בקביעת שער רשמי ל"דינר השווייצרי" מול הדינר העיראקי והתחייבות להחליף את השטרות ה"שווייצריים" בשטרות החדשים.
דינר ירדני הוא המטבע הרשמי של ממלכת ירדן מאז יולי 1950. בתקן ISO 4217 סימנו הוא JOD.
בתקופת המנדט הבריטי מאז 1927, השתמשו בירדן בלירה ארץ-ישראלית.
הדינר הירדני מחולק ל-100 יחידות קירש, שמכונה גם פיאסטר, או ל-1,000 יחידות פולוס.
הבנק המרכזי של ירדן החל לפעול בשנת 1964 והיה למנפיק היחיד של הכסף הירדני.
גוף זה החליף את מועצת המטבע של ירדן.
ברשות הפלסטינית, דינר ירדני משמש לצד השקל החדש.
הם נשאו את השם הרשמי של המדינה, "הממלכה ההאשמית של הירדן".
ב-1992 שינו בירדן את מחזור המטבעות, והוסיפו כיתוב באנגלית, בנוסף לכיתוב הקיים בערבית.
לפי פרסום העיתון הכלכלי פורבס ב-1 באוגוסט 2023, הדינר הירדני הוא המטבע הרביעי בחוזקו בעולם.
על פני כל המטבעות מופיעה דמותו של המלך עבדאללה השני.
ראשונההתייחסות נפוצה1 קירש255.5פלדה מצופה נחושתPlain20005 פיאסטר (קירש)265פלדה מצופה ניקלMilled200050 פילאס – שילין10 פיאסטר (קירש)288100 פילאס – בריזה1⁄4 דינר26.5
מרכז: סגסוגת קופרניקלPlain2000500 פילאס, 50 פיאסטר –
הסדרה החמישית שהונפקה על ידי הבנק המרכזי הירדניערך נקובממדים
מאז 23 באוקטובר 1995, הדינר הוצמד רשמית לזכויות המשיכה המיוחדות (SDRs) של קרן המטבע הבינלאומית, בעוד שבפועל הוא נקבע על 1 דולר אמריקאי = 0.709 דינר, רוב הזמן, הם בערך 1 דינר = 1.41044 דולר.
הבנק המרכזי קונה דולר אמריקאי ב-0.708 דינר לדולר, ומוכר דולר אמריקאי ב-0.710 דינר לדולר.
דוגמאות לשערי חליפין של הדינר הירדני לעומת הדולר האמריקאי
הדינר הירדני הוא המטבע הנמצא במקום הרביעי בערכו בעולם.
מדינות נוספות המשתמשות במטבע הדינר
מדינהשם המטבעקוד ISO 4217אלג'יריהדינר אלג'יריDZDבחרייןדינר בחריניBHDכוויתדינר כוויתיKWDלובדינר לוביLYDמקדוניה
MKD (מ-1993)סרביהדינר סרביRSDתוניסיהדינר תוניסאיTNDעיראקדינר עיראקיIQD
הדינר (denar) (ברבים: denari, במקדונית: денар ו-денар, קוד המטבע: MKD) הוא ההילך החוקי של מקדוניה הצפונית.
מקורו של השם דינר הוא משמן של מטבעות הכסף של רומא העתיקה, הדינאריוס.
הדינר המקדוני הראשון הונפק ב-26 באפריל 1992 בו זמנית החל לפעול הבנק הלאומי של מקדוניה והדינר המקדוני החליף את הדינר היוגוסלבי שהיה ההילך החוקי מאז 1990 בשער המרה של 1:1. ב-5 במאי 1993, בוצעה רפורמת מטבע, הונפק דינר חדש (MKD) ששווה בערכו ל-100 דינרים ישנים (MKN).
ערכי השטרות והמטבעות עבור הדינר הישן והחדש מפורטים בטבלה שלהלן.
בכל מטבעות הדינר המקדוני בצד הערך, מופיע הערך של המטבע מלווה בשמש שוקעת בדומה לדגל מקדוניה, ובכל המטבעות פרט ל-50 דינר מוטבעים בעלי חיים שונים.
על מטבע ה-50 דינר מוטבע המלאך גבריאל.
מקדוניה הכריזה על עצמאותה מיוגוסלביה ב-8 בספטמבר 1991. לפי הניו יורק טיימס, גרסה של המטבע של המדינה החדשה הופיעה בשוק בינואר 1992. חלק מהשטרות הכילו תמונה של סלוניקי, העיר הגדולה ביותר ביוון ועיר הבירה של הפרובינקיה ההיסטורית של מקדוניה.
המגדל הלבן של סלוניקי הופיע בצורה בולטת בתמונה שעל השטר, ומכיוון שמדובר באתר היסטורי חשוב, שטרות אלו חוללו "זעם באתונה ובעיר הבירה של מקדוניה היוונית (סלוניקי)".
ממשלת מקדוניה מעולם לא עשתה שימוש רשמי בשטרות אלה.
דינר כוויתי (סמל: د.ك או KD, בערבית: دينار كويتي, קוד ISO 4217: KWD) הוא ההילך החוקי בכווית.
בדינר כוויתי אחד 1,000 פילס.
זהו המטבע בעל שער החליפין הגבוה ביותר בעולם ביחס ליחידת הבסיס בודדת, בדינר כוויתי אחד אפשר לקנות יותר יחידות מטבע מכל המטבעות הלאומיים בעולם.
לפי פרסום העיתון הכלכלי פורבס מ-01/08/2023 הדינר הכוויתי הוא המטבע החזק בעולם
הדינר נכנס לראשונה לשימוש בשנת 1961 והחליף את רופי המפרץ הפרסי.
בתחילה היה שער החליפין של הדינר שווה ללירה שטרלינג.
בשנת 1990, במלחמת המפרץ, עם פלישת עיראק לכווית, החליף הדינר העיראקי את הדינר הכוויתי כהילך חוקי במדינה וכמות גדולה של שטרות דינר כוויתי נשדדו על ידי הפולשים העיראקים.
לאחר שחרור כווית הושב הדינר הכוויתי להיות הילך חוקי במדינה וסדרת שטרות חדשים הוכנסה למחזור, תוך ביטול ערכם של השטרות הישנים.
1 פילס (לא מונפק עוד)
מטבעות בתוקף של הדינר הכוויתיפני המטבעגב המטבעערךקוטר
לאורך תקופת השימוש בדינר הכוויתי יצאו חמש סדרות של שטרות, הראשונה יצאה מיד עם חקיקת חוק המטבע הכוויתי בשנת 1960. סדרה זו הייתה בשימוש בין התאריכים 1 באפריל 1961 עד 1 בפברואר 1982 והורכבה משטרות בערך נקוב של ¼, ½, 1, 5, ו-10 דינר.
לאחר יסודו של הבנק המרכזי של כווית יצאה סדרה חדשה של שטרות בערך נקוב ¼, ½, ו-10 דינר, זאת החל מ-17 בנובמבר 1970. ב-20 באפריל 1971 יצאו שטרות חדשים בערכים 1 ו-5 דינר.
אף סדרה זו הייתה בשימוש עד 1 בפברואר 1980.
סדרת השטרות השלישית יצאה ב-20 בפברואר 1980, לאחר עלייתו לשלטון של ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח בערך נקוב של ¼, ½, 1, 5, ו-10 דינר.
שטר של 20 דינר יצא לראשונה ב-9 בפברואר 1986. בעקבות פלישת עיראק לכווית, ב-30 בספטמבר 1991, הוכרז כי סדרה זו אינה עוד בגדר הילך חוקי.
עם שחרור כווית יצאה סדרת שטרות רביעית, ב-24 במרץ 1991, בסדרה זו שטרות בערך נקוב של בערך נקוב של ¼, ½, 1, 5, 10 ו-20 דינר.
הסדרה החמישית של שטרות דינר כוויתי יצאה ב-3 באפריל 1994, ובה אמצעי בטיחות משוכללים אשר הפכו מאז לתקניים בשטרות רבים אחרים בעולם.
ערכם הנקוב של שטרות אלה זהה לסדרה הרביעית.
בין ה-18 במרץ 1975 ל-4 בינואר 2003 הוצמד ערכו של הדינר הכוויתי לסל מטבעות.
החל מ-16 ביוני 2007 הדינר הכוויתי הוצמד שוב לסל מטבעות.
דיסאתזיה אתיופיקה (במקור dysaethesia aethiopica; מילולית, "הפרעת־תחושה אתיופית") היא הפרעה נפשית כביכול שתוארה על ידי הרופא האמריקני סמואל קרטרייט (Samuel Adolphus Cartwright; 1863-1793) ב-1851, והסבירה, על פי קרטרייט, את הסיבה לעצלות בקרב עבדים.
דיסאתזיה אתיופיקה נחשבת כיום כדוגמה לפסבדו-מדע, ולאחד ממקורות תורת הגזע.
קרטרייט היה רופא שפעל במדינות דרום ארצות הברית, בהן הייתה נהוגה העבדות בשנים שקדמו למלחמת האזרחים.
ב-1851 הירצה בפני ההתאגדות הרפואית של לואיזיאנה ושם הציג את ממצאיו בנוגע למחלה שגילה אצל העבדים השחורים - דיסאתזיה אתיופיקה.
דיסאתזיה אתיופיקה, "המכונה על ידי משגיחי העבודה ", אובחנה אצל אפרו-אמריקאים בלבד והתאפיינה בליקויים בהרחקת הפחמן הדו-חמצני מן האוויר הננשם דרך הריאות, שהביא לפגמים בדם ול"ליקוי בחומר המוחי של הגולגולת".
הסימפטומים הנראים לעין של המחלה התבטאו במחסור חלקי של רגישות של העור ו"לתרגיה של הכישורים האינטלקטואליים שהיא גדולה עד כדי כך שהיא דומה לאדם שהוא חצי ישן".
תסמינים נוספים כוללים "צלקות בגוף שבוחן רפואי מסוגל לגלותן, שהן נוכחות תמיד וקיומן מספיק להסביר את התסמינים האחרים".
קרטרייט ציין במאמרו שקיומה של הדיסאתזיה אתיופיקה "הוכח בצורה ברורה על ידי עדות ישירה ומוחלטת", אבל רופאים אחרים כשלו באיתורה משום ש"תשומת לבם לא הופנתה בצורה מספקת למחלות של גזע הנגרו".
לדברי קרטרייט דיסאתזיה אתיופיקה "נפוצה הרבה יותר בין עבדים משוחררים, המתגוררים בקבוצות בנפרד מהשאר מאשר בין עבדים במטעים שלנו, ותוקפת רק עבדים החיים כמו העבדים המשוחררים מבחינת התזונה, המשקאות, תרגול וכו'".
ואכן, אליבא דקרטרייט, "כמעט כל העבדים החופשיים חולים בה, אלו שאין להם אדם לבן כלשהו שיטפל בהם".
קרטרייט טען כי את הדיסאתזיה אתיופיקה "קל לרפא, אם מטפלים בה על פי עקרונות פיזיולוגיים מוצקים".
המחברת ונסה ג'קסון (Vanessa Jackson) ציינה כי הצלקות הן תסמין של דיסאתזיה אתיופיקה וכי "ד"ר קרטרייט רב התושייה קבע כי הצלפה יכולה...
כמובן, יש התוהים האם ההצלפות לא היו הגורם ל'צלקות' שאימתו את הדיאגנוזה".
לטענת קרטרייט, חלק מן הסימפטומים המאפיינים את המחלה הם סף רגישות נמוך לכאב, הגורם לכך שהמלקות נסבלות יותר למי שחלה במחלה.
על פי קרטרייט לאחר "סבב הטיפולים" המוצע העבד "יראה אסיר תודה ויודה לאדם הלבן שבכוחו המחייב ...
החזיר לו את התחושה ופיזר את הערפל שערפל את שכלו".
אבחונו זה של קרטרייט, שלו נלווה אבחון נוסף בדבר מחלת נפש הקרויה דראפטומניה המתבטאת ברצון של עבד להימלט מבעליו, היה חלק מראיית עולם המכונה "פוליגניזם" שרווחה בארצות הברית במהלך המאה ה-19 וראתה בשחורים בני מין ביולוגי נפרד, וככאלו מי שאינם זכאי לזכויות ולחובות של אדם לבן.
ראיית עולם זו עמדה בשולי הטיעונים של תומכי העבדות, בשל העובדה שהיא סותרת את סיפור כנען המופיע בכתבי הקודש.
גם בקרב פוליגניסטים אלו, נחשב קרטרייט למקרה קיצוני, ואמירותיו באשר למחלות שגילה נחשבו לאבסורד.
עם זאת, טענותיהם של הפוליגניסטים נחשבות כיום על ידי החוקרים (ובהם סטיבן ג'יי גולד, הסוקר את עבודתו של קרטרייט בספרו "אין מידה לאדם") למקרה מוקדם של גיוס המדע לשם ביסוס אידאולוגיה גזענית, כשם שתורת דרווין שפורסמה לאחר "תגליותיו" של קרטרייט, שימשה לביסוס אידאולוגיות המבוססות על דרוויניזם חברתי.
דינר עיראקי הוא המטבע הרשמי של עיראק והוא כולל שטרות ומטבעות לסוגיהם.
הדינר העיראקי שבשימוש כיום הוא בשימוש משנת 2003 ודומה במראה לשטרות שהונפקו עד 1990. בין השנים 1990 ל־2003 נשאו השטרות את הדפס דיוקנו של סדאם חוסיין.
עם יציאת הצבא האמריקני ב־2011 גדל הביקוש בעולם לדינר העיראקי.
משלהי 2011 ועד דצמבר 2013 התחזק הדינר מול הדולר האמריקני מיחס של 1,200 דינר לדולר אמריקני, ל־1,160 דינר לדולר.
באוגוסט 2021 הדינר העיראקי נסחר בכ־1458.5 לדולר אמריקני.
על שטר ה־250 דינר עיראקי מוצגת האנדרטה בכיכר השחרור, שבנה הפסל העיראקי המפורסם ג'וואד סלים .
דינֶשׁ ד'סוּזָה הוא הוגה שמרני אמריקאי ממוצא הודי ומחברם של מספר ספרים העוסקים בחברה, בדת, ובפוליטיקה.
מנציגיה הבולטים של הנצרות האוונגלית בארצות הברית.
ד'סוזה נולד במומבי שבהודו להורים קתולים.
שם משפחתו הפורטוגזי הוא שריד מתקופת הקולוניאליזם.
בשנת 1978 עבר לבית ספר תיכון באריזונה שבארצות הברית במסגרת תוכנית חילופי תלמידים ובהמשך למד בדארטמות' קולג'.
כבר בקולג' הצטיין בכישורי הכתיבה והעריכה שלו, ולאחר לימודיו הוסיף לעסוק בעריכה של כתבי עת שמרנים.
בשנת 1988 החל לשמש כיועץ מדיניות לנשיא רונלד רייגן.
ד'סוזה היה עמית מחקר במכון הובר שבאוניברסיטת סטנפורד והחל מאוגוסט 2010 שימש כנשיאו של קינגס קולג' בניו יורק.
ב-18 אוקטובר 2012 התפטר מתפקידו עם פרסום טענות שקיים יחסים מחוץ לנישואים.
ד'סוזה טען שהיה בהליכי גירושים מאשתו שעימה חי בנפרד מזה שנתיים, ולא ידע שהדבר אינו מקובל בקרב נוצרים אוונגליסטים.
בריאיון שנתן בשנת 2007, מתח ביקורת על מטיפי דת אך גם על אתאיסטים לוחמניים דוגמת פט קונדל.
ד'סוזה חיבר מספר ספרים רבי מכר זוכי שבחים ומעוררי מחלוקת וביניהם "קץ הגזענות" שבו טען כי גזענות היא תופעה מערבית ייחודית; "חינוך לא-הומני" שבו תלה את משבר החינוך באמנויות הליברליות בעליית אופנת התקינות הפוליטית, וביוגרפיה של רונלד רייגן שבה עמד על הסיבה מדוע אדם "שידע כה מעט, השיג כה הרבה".
ד'סוזה עורר מחלוקת במאמר העוסק בשורשיו התרבותיים של הנשיא ברק אובמה, שפרסם כהקדמה לספר "שורשי זעמו של אובמה" שהתפרסם ב-2010. בספר גורס ד'סוזה כי האידאולוגיה האנטי-קולוניאלית שכביכול ירש מאביו ומאבותיו הרוחניים היא הכוח המניע את הנשיא אובמה, המבקש להביא לצמצום משמעותי של ההשפעה האמריקנית בעולם.
בשנת 2012 עיבד את ספרו לסרט בשם "2016: אמריקה של אובמה" לצד המפיק ג'רי מולן, שהיה לסרט הרווחי ביותר מבין הסרטים השמרניים-פוליטיים שיוצרו בארצות הברית.
בשנת 2014 הואשם ד'סוזה בתרומות לא חוקיות לסנאטורים.
במהלך המשפט הודה והורשע במימון קמפיינים פוליטיים תחת שם בדוי.
הוא ריצה 8 חודשים במרכז כליאה קהילתי, קיבל 5 שנים על תנאי ושילם קנס של $30,000.
בשנת 2018 העניק לו נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, חנינה מלאה.
דִּיסְאָסֶמְבְּלֶר (מאנגלית: Disassembler) היא תוכנית מחשב אשר מתרגמת תוכנית בשפת מכונה לתוכנית בשפת סף (Assembly), ולמעשה, מבצעת את הפעולה ההפוכה לפעולת האסמבלר.
ברוב המקרים, לא ניתן ליצור דיסאסמבלר מושלם, ונאלצים להסתפק בדיסאסמבלר היוריסטי.
פקודות שפת מכונה (קוד בינארי)
(אופציונלית) מידע בעבור מערכת ההפעלה לצורך הרצת התוכנית
(אופציונלית) "מידע ניפוי שגיאות" (debug information) נוסף לצורך תיקון שגיאות תוכנה
מתרגם את פקודות שפת המכונה לפקודות בשפת סף
מזהה טיפוסי משתנים ואת ערכי האתחול שלהם, אם אכן ישנם ערכים כאלה.
(אופציונלית) מזהה מבני שפה גבוהים, כגון טבלאות קפיצה ומבנה מחסנית הפונקציה
הפלט של הדיסאסמבלר הוא ייצוג של התוכנית בשפת סף.
פלט זה ניתן, תאורטית, להדר, בעזרת אסמבלר, חזרה לשפת מכונה .
לא תמיד ניתן להבדיל בין פקודות (code) לבין מידע (data).
במקרים מסוימים, לא ניתן לפענח פקודות כהלכה, אפילו כאשר ידוע שהן פקודות.
בארכיטקטורת ARM, לדוגמה, ישנן שתי קבוצות של פקודות שפת מכונה, אחת בגודל של שני בתים, ואחת בגודל של ארבעה בתים.
לפעמים, כדי להבחין ביניהם, נדרש מידע אשר קיים רק בזמן ריצת התוכנית.
דרך התמודדות עם הבעיות לעיל, בדיסאסמבלרים מודרניים, היא ניסיון לעקוב אחרי בקרת הזרימה (control flow) של התוכנית, החל מהפקודה הראשונה לביצוע של התוכנית.
פתרון זה אינו מושלם, מכיוון שלא תמיד ניתן לעקוב אחרי זרימת התוכנית, לדוגמה, כאשר נעשה שימוש בפולימורפיזם.
ישנם מקרים, במיוחד במערכות משובצות מחשב (embedded systems), בהם לא ניתן לדעת מהי הפקודה הראשונה לביצוע.
במקרה זה, בעיית זיהוי הפקודות גדולה עוד יותר.
גודל המשתנים לרוב אינו מוגדר ישירות בתוך תוכנית שפת המכונה.
הדיסאסמבלר מנסה להסיק את גודל המשתנים מפקודות הגישה אליהן.
למשל, במעבדי x86 של אינטל, ניתן אולי להסיק מהפקודה mov ax, [90]
שקיים משתנה בגודל של שני בתים בכתובת 90, מכיוון שהאוגר AX, הוא אוגר בגודל של שני בתים.
לעיתים קרובות, הגישה למשתנה היא באופן עקיף על ידי מצביע, במקרים אלה, הדיסאסמבלר מתקשה לזהות את משתנה היעד, ומידע לגבי גודלו הולך לאיבוד.
כמו כן, לפעמים גודלו של המשתנה אינו קבוע, והוא משתנה לפי ההקשר, למשל, בשפת C משתנה כזה מוגדר על ידי מילת המפתח Union.
גם מקרה זה מקשה על הדיסאסמבלר לזהות נכונה את טיפוס המשתנה.
מכיוון שאחת ממטרות הדיסאסמבלר היא להקל על הבנת התוכנית, רוב הדיסאסמבלרים מנסים לזהות מבני תוכנה, למשל, זיהוי מבנה של טבלת קפיצה (branch table).
למבני תוכנה, אין יצוג אחיד בשפת מכונה, ומכאן הבעיה לזהותם.
הבעיה גדלה כאשר נעשה שימוש ביכולות האופטימזיציה של המהדר, מכיוון שנוצר יצוג אחר, יעיל יותר, לאותו מבנה תוכנה.
גם זיהוי זה נעשה על ידי הדיסאסמבלר באופן היוריסטי.
תוכנה יכולה להתייחס לעצמה, בכך שתכיל פקודות אשר משנות את תאי הזיכרון אשר מכילים את פקודות התוכנה עצמה.
דוגמה רווחת לתוכנה המשנה את עצמה היא כאשר, חלקים מהתוכנה מוצפנים, וחלק אחר של התוכנה, שאינו מוצפן, יסיר את ההצפנה, ויריץ את חלקי התוכנה אשר היו מוצפנים.
במקרה כזה, הדיסאסמבלר יוכל לפענח את החלקים אשר מסירים את ההצפנה, אך לא את החלקים המוצפנים.
בחלקן, השיטות מבוססות על החרפת הבעיות שהוזכרו לעיל, והכנסתן באופן מכוון לתוכנה במקומות רבים.
הדיסאסמבלר, בהיותו כלי חשוב בביצוע הנדוס לאחור, הוא "יעד התקפה" עבור מסתירי התוכנה, ומטרתם היא לנסות לגרום לו לשגות בניתוח ההיוריסטי של התוכנה.
הדיסאסמבלר משמש ככלי לביצוע הנדוס לאחור לתוכנה.
חוקרי אבטחת מידע עושים שימוש בדיסאסמבלר לצורך מחקר ואיתור באגים ופרצות אבטחה ביישומי מחשב.
חברות אנטי וירוס עושות שימוש בדיסאסמבלר לצורך ניתוח תוכנות זדוניות כמו סוסים טרויאנים, וירוסי מחשב, תוכנות רוגלה וכדומה.
גורמי פיתוח תוכנה עושים שימוש בדיסאסמבלר לצורך ניתוח טכנולוגיות מסוימות והתאמתן לפלטפורמות אחרות.
כדוגמה, פרויקט ההנדוס לאחור של מנגנון ניהול הקבצים NTFS שבמערכת ההפעלה חלונות, לצורך הוספת תמיכה בטכנולוגיה זו במערכת ההפעלה לינוקס.
קראקרים עושים שימוש בדיסאסמבלר לצורך פריצת משחקי מחשב ותוכנות המוגנים מפני שימוש לא חוקי.
התוצר העיקרי הוא קראקים ליישומים.
חברות מסחריות עושות שימוש בדיסאסמבלר לצורך העתקה של טכנולוגיות ומוצרים.
ארגוני ביון עושים שימוש בדיסאסמבלר לצורך גילוי פרצות אבטחה על מנת לנצלם לצורכי ביון.
הכלי הנפוץ ביותר לצורך דיסאסמבלי הוא IDA Pro.
רוב כלי ניפוי השגיאות (Debuggers) מכילים גם דיסאסמבלר בתוכם.
שם הכלי מטרה עיקרית אינטראקטיבי רישיון IDA Pro דיסאסמבלר כן רישיון מסחרי (קיימת גרסת חינם) objdump דיסאסמבלר לא GPL windbg דיבאגר כן רישיון מסחרי (קיימת גרסת חינם) ollydbg דיבאגר כן תוכנה שיתופיתcutterדיסאסמבלרכןGPLghidraדיסאסמבלרכןGPL
דיס הוא שיר שמטרתו להעליב או לזלזל באדם או בקבוצה אחרת.
השימוש בדיס נפוץ בהיפ הופ כחלק מתופעת היריבות בהיפ הופ.
הסכסוך הראשון בין שני זמרים שגם השתמשו במאפייני הדיס בשירים היה בין פול מקרטני לבין ג'ון לנון בשנת 1971. מקרטני הוציא לאור את השיר "Too Many People" מהאלבום "Ram".
בשיר הוא צחק על ג'ון לנון ועל אשתו, יוקו אונו.
יותר מאוחר באותה השנה לנון השיב למקרטני עם השיר "How Do You Sleep?" מהאלבום "Imagine".
הדיס הראשון שיצא לאור היה "Roxanne's Revenge".
של הראפרית (חברה בקולקטיב ההיפ הופ ) כנגד ההרכב .
הדיס יצא לאור בשנת 1984, כשרוקסן הייתה בת 14.
בין סוף שנות ה-80 לתחילת שנות ה-90 השימוש בדיסים הלך וגדל.
אם סי האמר היה ידוע בדיסים רבים שיצר באותה תקופה, כנגד מפיקי היפ הופ וראפרים שונים, כמו: אם סי סרץ' (מההרכב ת'רד בס), אל אל קול ג'יי, רדמן, ראן די אם סי ועוד.
כמו כן, באותה תקופה התפתחה יריבות בין בוגי דאון פרודקשיין בראשות KRS-One לבין ג'וס קרו בראשות מארלי מארל, במהלך היריבות נוצרו דיסים רבים בין שני הצדדים.
באמצע שנות ה-90 היריבות בין הראפרים של החוף המערבי לראפרים של החוף המזרחי בארצות הברית, ובפרט היריבות בין דת' רואו רקורדס לבאד בוי רקורדס הובילה ליצירת דיסים רבים אחד כנגד השני.
שני הדיסים המוכרים ביותר ביריבות זו היו: "Hit 'Em Up" של טופאק שאקור ו-"Who Shot Ya?" של ביגי סמולס.
ב-2013 הוורס (קטע מלל שמשמש כבית בשיר) של קנדריק לאמאר בשיר "Control" של ביג שון עורר כנגדו מספר רב של דיסים מראפרים ידועים, ובהם דרייק, B.O.B, ג'ואל אורטז, ג'ו באדן, לופה פיאסקו ועוד.
1987: בוגי דאון פרודקשיין - "The Bridge Is Over" (כנגד חברי ג'וס קרו)
1990: אל אל קול ג'יי - "To Da Break Of Dawn" (כנגד אייס טי, קול מו די ואם סי האמר)
1991: אייס קיוב - "No Vaseline" (כנגד רות'לס רקורדס, N.W.A וג'רי הלר)
1992: ד"ר דרה (עם סנופ דוג) - "Fuck wit Dre Day (And Everybody's Celebratin')" (כנגד טים דוג, איזי אי, Luke ורות'לס רקורדס)
1995: ת'רי 6 מאפיה - "Live By Yo Rep (Bone Dis)" (כנגד בון ת'אגס אן הרמוני)
1996: טופאק שאקור - "Against All Odds" (כנגד ביגי סמולס, נאז, ג'יי זי, פאף דדי, מוב דיפ, דה לה סול, ג'ימי הנצ'מן, האיטיאן ג'ק, סטרטץ' ו-King Tut)
1996: קומון - "The Bitch In Yoo" (כנגד אייס קיוב)
2002: אמינם - "The Sauce / Nail In The Coffin" (כנגד דייב מייס, דה סורס ובנזינו), "Go To Slep" (כנגד ג'ה רול ובנזינו)
2003: פיפטי סנט - "Back Down" (כנגד ג'ה רול), אמינם - "Bully" (כנגד ג'ה רול, דה סורס, ירוו גוטי ובנזינו), "Doe Rae Me\Hailie's Revenge" (כנגד ג'ה רול ומרדר אינק.), ג'ה רול - "Loose Change" (כנגד דר.
דרה, שיידי/אפטרמאת' רקורדס, D12 ואמינם)
2010: ניקי מינאז' - "Roman's Revenge" (כנגד ליל קים)
2014: ליל קים - "Flawless (remix)" (כנגד ניקי מינאז')
2016: טיילור סוויפט - "Bad Blood" (כנגד קייטי פרי)
2017: קייטי פרי - "Swish Swish" (כנגד טיילור סוויפט)
2017: רון נשר - "תן לי פה לייק" (כנגד סאבלימינל)
2018: רון נשר - "#לירזובתאל" (כנגד סטטיק ובן-אל)
2018: משין גאן קלי - "Rap Devil" (כנגד אמינם)
2018: אמינם - "Killshot" (כנגד משין גאן קלי)
2018: דודו פארוק - דרעבאלך (כנגד סטטיק ובן-אל)
2019: פיודיפאי - Bitch Lasagna (כנגד טי סיריז)
2020: ג'וש ריצ'רדס - still softish (כנגד ליל האדי)
MSV דיסבורג הוא מועדון כדורגל מהעיר דיסבורג שבמדינת נורדריין וסטפאליה בגרמניה.
המועדון שיחק בבונדסליגה הראשונה בשנת הקמתה, 1963, והיה אחד ממייסדיה.
כיום דיסבורג משחקת ברגיונליגה, שהיא הרביעית בהייררכיית הליגות בגרמניה.
המועדון מכונה "הזברות" בשל החולצות המפוספסות של שחקניו והזברה שמופיעה על סמלו.
למועדון שלוש זכיות בטורניר האינטרטוטו, בשנים 1974, 1977 ו-1978.
המועדון הוקם בשנת 1902 ובשנותיו הראשונות זכה במספר אליפויות מקומיות, כאשר בעונת 1912/1913 הקבוצה לא הפסידה באף משחק.
לאחר שבמלחמת העולם השנייה המועדון היה קרוב להתפרקות, בתום במלחמה, בשנת 1946, דיסבורג זכתה באליפות העיר.
בשנת 1951, הקבוצה זכתה באליפות האוברליגה המערבית, שהייתה אז הדרג השני במבנה הליגות של גרמניה.
מעונת 1951/1952 ועד 1963 המועדון שיחק בליגה הבכירה עד להקמת הבונדסליגה, למעט עונת 1954/1955. שהותו של המועדון בצמרת הכדורגל הגרמני גרמה לכך שהיה לאחד מבין 16 הקבוצות אשר השתתפו בעונתה הראשונה של הבונדסליגה.
בעונתה הראשונה של הבונדסליגה סיימה דיסבורג במקום השני - הגבוה ביותר בתולדותיה.
הקבוצה שיחקה כמעט עשרים שנה בבונדסליגה הראשונה, עד שבסוף עונת 1982/1983 הקבוצה ירדה לבונדסליגה השנייה.
בשנותיו בליגה הבכירה המועדון זכה בגביע האינטרטוטו שלוש פעמים ב-1974, 1977 ו-1978. במהלך 25 השנים הקרובות המועדון "התנדנד" בין הליגה הראשונה לשנייה.
עונת 2007/2008 הייתה עונתו האחרונה של המועדון בבונדסליגה.
בסיומה של עונה זו המועדון ירד לליגה השנייה בה שיחק עד עונת 2012/2013 בה ירד לליגה השלישית.
בעונת 2014/2015 המועדון שב לליגה השנייה, אולם שרד בה רק עונה אחת ובתום עונת 2015/2016 ירד לליגה השלישית פעם נוספת.
כעבור עונה אחת, שבה דיסבורג לבונדסליגה השנייה.
בתום עונת 2018/19 נשרה דיסבורג לליגה הגרמנית השלישית, לאחר שסיימה את העונה במקום האחרון.
בעונת 2023/24 נשרה דיסבורג לרגיונליגה, שהיא הליגה הרביעית בהייררכיית הליגות בגרמניה.נכון לשנת 2025 היא חזרה לשחק בליגה השלישית.