tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר הכיבוש פרידריך קורג , המפקד האסטוני של טרטו מטעם הגרמנים, הורה על מעצרם של כלל היהודים.
תחילה הם רוכזו בבית הכנסת המקומי , ולאחר מכן במספר בתים קטנים ברחוב אחר, שתפקדו כמעין גטו.
באוגוסט היהודים הועברו למחנה הריכוז טרטו , וכעבור זמן לא רב הם נרצחו בשוחה נגד טנקים ששימשה כבור הריגה.
בטרטו פעל חסיד אומות העולם אוקו מסינג שהציל את שכנו היהודי.
בטרטו אוניברסיטה שנושאת את שם העיר.
היא נוסדה בידי המלך גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, ב-1632. בעיקר מסיבה זו, מקומיים מכנים אותה רבות - "אתונה של האמיוגי" או ההיידלברג של הצפון".
בטרטו נמצאים גם: האוניברסיטה האסטונית למדעי החיים, המכללה להגנה הבלטית, המכללה האווירית של טרטו, משרד החינוך האסטוני, בית המשפט העליון האסטוני וגם הארכיון ההיסטורי של אסטוניה.
בשנת 2017 הסתיימה בניית בניין חדש עבור הארכיון הלאומי של אסטוניה שפועל משנת 1920.
אל העיר ניתן להגיע ברכבת, מעבורת, אוטובוס או מטוס.
לעיר יש שדה תעופה קטן ונמל מפותח מאוד.
כמו כן, יש מספר קווי אוטובוס פנימיים וסירות ששטות לאורך האמאייגי.
טרטיף היא קומדיה מאת המחזאי הצרפתי מולייר, המצטיינת בסגנונה החריף והעוקצני ובביקורת הנוקבת שבה על אנשי הדת והכנסייה, ונחשבת לאחת המעולות שביצירותיו.
הדעות חלוקות אם יש ב"טרטיף" ביקורת על נוכלים במסווה של קנאות דתית בפרט או שמא יש בו ביקורת על הדת עצמה.
דמותו של טרטיף עצמו הפכה זה מכבר שם נרדף לצבוע ונוכל.
המחזה הועלה לראשונה על הבמה במלואו ב־1667.
המחזה עורר את חמתם של הכמורה והחוגים הדתיים בצרפת שראו במולייר כופר ואסרו על הצגתו של "טרטיף" בציבור.
תקופה מסוימת היה המחזה מועלה בהופעות פרטיות בגרסאות מקוצרות עד שלבסוף הועלה באופן מלא ובפני קהל צופים גדול ב־5 באוגוסט 1667, דבר שרק הגביר את חמת הכנסייה.
אחרי שנתיים של התפלמסות חריפה שהתנהלה בין מולייר ואנשי הדת, התערב בעניין המלך לואי ה-14 והמחזה הועלה שנית ב־5 בפברואר 1669, לאחר שהסוף הרע הוחלף בסוף טוב, המציג את המלך כמי שמציל את המצב ומעניש את האשמים.
מאז ועד היום המחזה מוצג ואהוב והוא ידוע מאוד.
המחזה תורגם לעברית לראשונה על ידי נחמן רוזנקרנץ ב-1901, ומאוחר יותר בידי נתן אלתרמן, והועלה פעמים רבות בתיאטראות בישראל.
בשנת 1932 בתיאטרון הבימה בתרגום של אברהם שלונסקי בבימוי יהושע ברטונוב ואברהם ברץ.
בשנת 1950 ב בתרגום של חיים חפר ויוסף מילוא בבימוי מילוא.
בשנת 1970 בתיאטרון חיפה, בבימוי ג'ילברטו טופאנו, בתפקיד טרטיף עודד קוטלר.
בשנת 1974, בבימויה ובתרגומה של עדנה שביט, בתיאטרון באר שבע, בתפקיד טרטיף דב רייזר.
תרגום נוסף הוא של יהושע סובול, בגרסה שהובלעו בה רמיזות טקסטואליות וחזותיות ליחסי דת-מדינה בישראל, עלה לראשונה בתיאטרון חיפה בשנת 1985 והועלה פעמיים בתיאטרון גשר בבימוי יבגני אריה: פעם ראשונה ב-1995, עם ישראל דמידוב בתפקיד טרטיף, ופעם שנייה ב-2009, עם אלכסנדר סנדרוביץ' כטרטיף, בהשתתפותה של חנה לסלאו.
בשנת 1989 עלתה הפקה ב"הבימה" בתרגום אהוד מנור, בבימוי במאי אורח מגאורגיה, רוברט סטורואה.
בשנת 2001 עלה ב המחזה "הרב קמע", עיבוד של שמואל הספרי על פי השלד הסיפורי של "טרטיף" שהועבר למציאות ישראלית.
איש הדת הנלעג והצבוע טרטיף הפך בגרסה זו ל"רב קמע".
בשנת 2014 עלה המחזה בתיאטרון בית ליסין בתרגום מחורז וממושקל של אלי ביז'אווי, תרגום שזכה בפרס קרן רבינוביץ' לתרגום מחזות על שם עדה בן-נחום לשנת 2014, ולימים ראה אור בהוצאות "לוקוס".
הבמאי היה אודי בן-משה, וכיכבו בו ששון גבאי כאורגון ומיה דגן כדורין.
בפסטיבל ישראל, באביב 2014, עלתה הפקה של הבמאי לבאן צולדזה, המנהל האמנותי של התיאטרון הלאומי בטביליסי.
בשנת 2024 בתיאטרון הקאמרי, בתרגומו של אלי ביז'אווי ובבימויה של רוני ברודצקי, עם דרור קרן כאורגון ונדב נייטס כטרטיף.
מאדאם פֶּרְנל - אמו של אורגון
דאמיס - בנו של אורגון
מריאן - ביתו של אורגון, מאורסת לולר
קליאנט - אחיה של אלמיר
טרטיף - נוכל במסווה של איש דת
פיליפוט - משרתת של מדם פרנל
מסיה לויאל - קצין הוצאה לפועל
טרטיף, איש דת נוכל וצבוע, מצליח להשיג דריסת רגל בביתה של משפחה נכבדה.
אורגון, אבי המשפחה (אותו גילם מולייר), ואימו הזקנה מאדאם פרנל מאמינים להעמדות הפנים שלו, מעריצים אותו ובטוחים שהוא אכן איש אדוק שכולו טוב לב וחסד.
האמון של אורגון בטרטיף כה חזק, עד שמריאן, בתו, נדרשת על ידו להתחתן עם טרטיף במקום עם אהובה, ואלר.
אלמיר, אשתו של אורגון, דאמיס בנו, דורין המשרתת ושאר בני המשפחה מבינים שמדובר בנוכל, ומנסים להאיר את עיניהם, אולם מאמציהם אינם מועילים להם.
לבסוף מוצאת אלמיר כיצד לחשוף בפני אורגון בעלה את פרצופו האמיתי של טרטיף: היא מחביאה את בעלה מתחת לשולחן מכוסה במפה, מורה לו לשמור על שקט ומזמנת את טרטיף למקום.
אורגון הנדהם רואה כיצד טרטיף מחזר בלהט אחרי אשתו ומבין שמדובר בנוכל, אך מאוחר מדי: אורגון העריץ את טרטיף וראה בו את ידידו הטוב ביותר ולכן העניק לו מסמכים חשובים בהם טרטיף משתמש כעת כדי לקבל בעלות מלאה על הבית ולפנות משם את אורגון ואת משפחתו.
המשפחה כולה מצויה בחרדה עד שמתברר כי המלך שומר אמונים לאורגון ששירת אותו בעבר, וכך מופיעים לבסוף חיילי המלך ועוצרים את טרטיף הרשע כראוי לו.
המחזה מסתיים במשתה מפואר, בו נערכת גם החתונה של מריאן וואלר.
טרטולוגיה היא ענף ברפואה העוסק בסיבות ובמנגנונים של התפתחות עוברית בלתי תקינה (מומים מולדים), בעיקר על רקע גורמים סביבתיים במהלך ההריון כגון: נטילת תרופות טרטוגניות, חשיפה לקרינה, מחלות אימהיות וגורמים זיהומיים שונים.
מדע הטרטולוגיה התפתח בשנות החמישים של המאה העשרים, לאחר שרופא עיניים אוסטרלי בשם גרג נורמן מקליסטר מצא עלייה בשכיחות המומים המולדים בקרב נשים שחלו באדמת במהלך הריונן.
עדויות נוספות על השפעה שלילית של גורמים סביבתיים על מהלך התפתחות העובר נצפו גם בהקשר של התרופה תאלידומיד, אשר שימשה כתכשיר נגד בחילות במהלך ההריון.
כיום, מושג הטרטולוגיה הורחב ועוסק גם בבעיות התפתחותיות כגון פיגור שכלי והפרעות קשב וריכוז.
משרד הבריאות בישראל מנהל מרכז ארצי לייעוץ טרטולוגי בחינם.
מספר מרכזים רפואיים בארץ מקיימים שירות טרטולוגי עבור נשים בהריון או בסיכון.
טרנס 'טרי' אוקווין הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ידוע בעיקר בזכות תפקידו בסדרת הטלוויזיה "אבודים", בתור ג'ון לוק.
אוקווין נולד בניוברי שבמדינת מישיגן שבארצות הברית.
למד באוניברסיטת מרכז מישיגן ובאוניברסיטת איווה.
את קריירת המשחק התחיל אוקווין בשנות השבעים.
הופיע במספר סרטים, ביניהם: "טומבסטון עיר ללא חוק", "שערי החופש", "הרוקטיר" ו"אב חורג".
תפקידיו המוקדמים בטלוויזיה כללו תפקידים אורחים בסדרות כגון: "מיאמי וייס", harth 2', "בלשים בלילה" ו"מסע בין כוכבים: הדור הבא".
בשנת 1995 שיחק בתפקידי אורח מורחבים במספר סדרות הטלוויזיה של המפיק כריס קרטר: "תיקים באפלה", "מילניום" ו-"Harsh Realm".
בשנת 2001 שיחק לצד קולין פארל בסרט האקשן "הרעים שוב טובים" בבימויו של לס מייפילד, ואחרי שהופיע מספר פעמים בסדרת הטלוויזיה "זהות בדויה" בשנת 2002, הפך אוקווין לשחקן מועדף על המפיק ג'יי ג'יי אברהמס.
מאוחר יותר, בזמן ששיחק בסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן", קיבל שיחה מאברהמס שהודיע לו כי הוא מעוניין בו, ללא מבחן בד, לתפקיד בסדרה החדשה שלו "אבודים" (של רשת ABC), אוקווין החל לשחק בסדרה את אחת הדמויות המרכזיות, ג'ון לוק, איש מסתורי שיש לו קשר לא מוסבר עם האי.
ב-2005 היה אוקווין מועמד לפרס אמי על תפקידו בסדרה.
ב-2007 היה מועמד פעם נוספת והפעם זכה, בקטגוריית שחקן משנה בסדרת דרמה.
בשנת 2011 הצטרף אוקווין לסדרה "הוואי 5-0" לעונה אחת בלבד בתור ג'ו וויט, המאמן של השחקן הראשי סטיב מקגארט (אלכס או'לאפלין).
מאוחר יותר חזר לגלם את הדמות לכמה פרקים נוספים.
בשנים 2012–2013 שיחק בסדרת המסתורין והאימה "666 פארק אבניו" של רשת ABC, הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2017 שיחק בסדרה "הרשימה השחורה: גאולה" ברשת NBC אשר מהווה ספין אוף לסדרה הרשמית "הרשימה השחורה" בתור הווארד הארגרייב, אביו של טום קין.
בפברואר 2021, לוהק אוקווין לתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה אני אף אחת.
הזוג עבר להוואי בעקבות צילומי הסדרה "אבודים".
לאוקווין ולאשתו שני בנים, החיים במערב ארצות הברית.
פרקר 1999הממלכה הקשוחה גנרל אומר סנטיאגו1997על קצה התמימותסרט טלוויזיה 1998 תיקים באפלה (סרט) דריוס מצ'יור 1996–1999 מילניום פיטר ווטס 1996 פחד ראשוני באד יאנסי Diagnosis Murder ד.ר.
גאן קליפורד/ג'רי בלאק 1988 Young Guns אלכס מקסווין 1987 אב חורג ג'רי בלאקאלמנה שחורהברוס 1986 מחנה בחלל אחרי שיגור 1985 מיסצ'יפ קלוד הארבו כדור הכסף שריף ג'ו האלראזור הדמדומיםפרק: "Chameleon" 1984 מקום בלב באדי קאלסי 1983 כל הצעדים הנכונים סמית' בן החורין Without a Trace הורה 1981 הרופא ד.ר.
ג'רי דנסו 1980 שערי החופש קפטן מינרדי
טרטרזין (Tartrazine) הוא צבע מאכל סינתטי בגוון צהוב לימון השייך למשפחת צבעי האזו (Azo dyes).
החומר מסיס במים ושיא הבליעה (בתמיסה מיימית) באורך גל של 427nm.
כתוסף מזון הוא מסומן כמספר E: E-102.
מוסף בדרך כלל במאפים, מרקים, אטריות, ממתקים ומשקאות קלים.
טרטרזין מעורר תגובות אלרגיות יותר מכל צבע אזו אחר ובפרט אצל חולי אסתמה ואנשים הרגישים לאספירין.
מחקרים מצאו קשר אפשרי בין צריכת טרטזין להפרעות קשב, ריכוז והיפראקטיביות וכן לסרטן המעי הגס.
בשנת 2007 פורסם דו"ח של סוכנות המזון הבריטית בו נראה כי שילוב של כמה צבעי אזו ובהם טרטרזין עם סודיום בנזואט קשור להיפראקטיביות אצל ילדים, אך מחקרים רבים אחרים לא מצאו קשר זה.
בעקבות הדו"ח הללו נאסר על הוספת הצבע למזון בנורווגיה בשנת 2008, אך לאחר מכן בוטל האיסור.
בבריטניה הומלץ באותה השנה שתאגידים יחדלו באופן וולונטרי והדרגתי מהשימוש בחומר, ובארצות הברית נבחנת האפשרות של הוצאת החומר מכלל שימוש.
בישראל יש חובה לציין את דבר הימצאותו של התוסף במזון ובמשקה ובמוצרי קוסמטיקה.
חלופות טבעיות לטרטרזין כוללות את החומרים בטא-קרוטן ואנאטו (E-160b).
חוקרים מאוניברסיטת סטנפורד הדגימו שימוש בטרטרזין לשינוי מקדם השבירה של עור עכבר חי שמאפשרת לצמצם את פיזור האור וכך לצפות במבנים שמתחת לעור.
השיטה עובדת עד לעומק של כ-3 מילימטרים ומאפשרת דרך חליפית לניטור חיות מעבדה המשמשות למחקר רפואי.
קווינטוס ספטימיוס פלורנס טרטוליאנוס היה תאולוג נוצרי חשוב ואחד מאבות הכנסייה.
הוא חי ופעל בקרתגו ומילא תפקיד מרכזי בגיבוש התאולוגיה הנוצרית במאות הראשונות לספירה.
טרטוליאנוס היה הראשון שהעמיד קורפוס שלם של כתבים נוצריים בשפה הלטינית, נוסף לכמה חיבורים שכתב בשפה היוונית.
הוא היה הראשון שהשתמש במושג trinitas כדי לציין את השילוש הקדוש, וככל הנראה, הראשון שהשתמש בנוסחה "שלוש פרסונות, מהות אחת" .
כמו כן החל את השימוש במושגים "ברית חדשה" ו"ברית ישנה".
בניגוד לאבות כנסייה אחרים, טרטוליאנוס מעולם לא הוכר כקדוש בידי הכנסייה, כנראה מכיוון שבסוף ימיו הוא אימץ את המונטניזם שנחשב למינות.
העדויות הנוגעות לחייו של טרטוליאנוס מעטות ומעורפלות.
על פי המסורת הנוצרית, הוא נולד והתחנך בקרתגו לאב ששימש כקנטוריון רומי, הוכשר כעורך דין ולאחר מכן הוסמך לכמורה.
אך מהימנותן של קביעות אלה, המסתמכות בעיקר על כתביהם של הירונימוס ואוסביוס, שנויה במחלוקת.
חיבוריו של טרטוליאנוס מלמדים כי הוא התחנך על ברכי התרבות הקלאסית וזכה להשכלה מצוינת, שאפשרה לו לכתוב הן בלטינית הן ביוונית, ובקיאותו בחוק הרומי מציעה כי עמדה לרשותו גם השכלה משפטית.
משערים כי טבילתו לנצרות התרחשה בין 197 ל-198 לספירה, ושני חיבורים שהקדיש לאשתו מעידים כי היה נשוי לאישה נוצרייה.
טרטוליאנוס חיבר כתבים פולמוסיים רבים נגד קבוצות מינות נוצריות, ובייחוד יצא נגד המינות הגנוסטית.
עם זאת, הוא עצמו נמשך לנצרות המונטניסטית, שהוקעה אף היא כמינות על ידי הכנסייה.
משערים כי בסביבות שנת 207 הוא פרש מן הזרם המרכזי של הנצרות והצטרף למונטניסטים.
הירונימוס מדווח כי טרטוליאנוס האריך ימים, אך אין כל מקור מהימן המעיד על זמן מותו.
31 חיבורים מאת טרטוליאנוס הגיעו לידינו בשלמותם, ולצדם השתמרו מחיבורים נוספים.
כ-15 חיבורים אחרים פרי עטו בלטינית וביוונית אבדו.
כתביו של טרטוליאנוס עוסקים בכל הנושאים התאולוגיים של אותה תקופה - אפולוגטיקה נגד הפגאניות והיהדות, ויכוחים עם קבוצות מינות, פוליטיקה, חינוך, מוסר וארגון מחדש של החיים האנושיים על בסיס עקרונות נוצריים; כתביו מספקים לחוקרים מידע רב על החיים הדתיים ועל ההגות הדתית בת התקופה.
על אף היכרותו עם התאולוגיה הנוצרית שנכתבה ביוונית, היה טרטוליאנוס עצמאי בחשיבתו המטפיזית, והתאפיין בתפיסות ריאליסטיות ומטריאליסטיות.
הוא נחשב למבשר הדוקטרינה הקתולית בדבר השילוש, והדגיש בחיבוריו כי האלוהות מורכבת משלוש פרסונות נפרדות, האב, הבן והרוח, המהוות שלושתן מהות אחת .
עם זאת, טרטוליאנוס האמין שהפרסונה השנייה (הבן) כפופה לאב, דעה שהוקעה בועידת ניקאה כמינות.
טרטוליאנוס כתב את החיבור "נגד מרקיון" (Adversus Marcionem) שבו הביע את הרעיון שהאל של הברית החדשה זהה לאל של הברית הישנה, להבדיל ממרקיון שהבחין בין האל העליון, הוא אלוהי ישו, לבין האל הנחות, בורא העולם.
לטרטוליאנוס מיוחסת האימרה החשובה Credo quia absurdum ("אני מאמין מפני שזה אבסורד" ).
ייתכן שטרטוליאנוס הוא הראשון להשתמש באופן שיטתי במילה "יהדות" (᾽Ιουδαϊσμός) כמונח המציין אמונה ודרך חיים.
הוא נוקט בה עשרות פעמים בכתביו, בעוד שמחברים נוצרים, יהודים ופגאנים שקדמו לו כמעט ולא השתמשו בה ונטו להתייחס פשוט לארחותיהם של היהודים או היהודאים (᾽Ιουδαῖοι) בלי להיזקק למינוח כזה.
טרטוליאנוס דגל בפציפיזם והתנגד להגנת עצמית באומרו: .
דוד רוקח, היהודים במשנתם של טרטוליאנוס ואוגוסטינוס, ישראל תשע"ח.
טַרַטוֹר (באלבנית: taratorë; בבולגרית: таратор; במקדונית: таратор, таратур או тартор) הוא מרק קר שמקורו בבלקן.
טרטור מוגש בדרך כלל בקיץ באלבניה, בבולגריה ובמקדוניה.
המרק מורכב לרוב מיוגורט, ממלפפונים, משום, משמיר וממים.
המנה מוגשת לאחר קירור או אפילו עם קרח.
ניתן להוסיף למרק שמן צמחי או פלפל שחור.
בגרסאות מקומיות של המרק מוסיפים חומץ, אגוזים או לחם לצד המרק.
בגרסאות נפוצות פחות מוחלפים המלפפונים בחסה או בגזר.
הטרטור הוכנס למטבח הישראלי על ידי יהודי בולגריה, אשר נהגו להכינו בעיקר לארוחת בוקר של ימי שבת או לארוחות חלביות בחגים, בעיקר חג השבועות.
טרחן כפייתי בהקשר מדעי - בעיקר במתמטיקה - הוא כינוי הומוריסטי לאדם שמשוכנע שמצא פתרון לבעיה לא פתורה, או גילה טעות בהוכחה כלשהי.
למשל מצא נוסחה לפתרון משוואה ממעלה חמישית, מה שהוכח כבלתי אפשרי, או הפריך הוכחה קיימת, למשל הראה ש-0.999...
לא שווה ל-1. הטרחן הכפייתי בטוח שהוא מחולל מהפכה, הוא מציף אנשי מדע בפניות ומרצה גם לאנשים ללא רקע מדעי, בניסיון לשכנע אותם.
נלווית לזה תאוריית קשר מדוע הממסד המדעי מתכחש אליו.
הטרחנים הכפייתיים באים ממגוון רחב של מקצועות ורקע חברתי, לרוב יש להם ידע מדעי כלשהו אבל הם משוללים התמחות אקדמית בתחום המצאתם.
במשך שנים פרסם אוגוסטוס דה מורגן בכתב העת "Athenæum" מכתבים על "פרדוקסים", מונח בו כלל טענות אנטי-מדעיות ואנטי-מתמטיות מכל סוג.
מכתבים אלו נערכו ונאספו לספר, A budget of Paradoxes, שיצא לאור ב-1872, לאחר מותו של דה-מורגן.
אפשר לראות בספר זה את הטיפול השיטתי הראשון, דרך דוגמאות רבות, בטרחנות כפייתית.
במבוא לספר מציע דה מורגן את המשל הבא כדרך לטיפול בטרחנים: אם ייקרו לפניו זבוב ופיל, כותב דה מורגן, והזבוב יטען שהוא הגדול מבין השניים ויביא לדבריו ראיות מפיזיקה ואופטיקה, ייתכן שידרש ממנו מאמץ כדי לדחות את הדברים באופן מוחלט.
אבל אם לצד הפיל יעופף נחיל של אלף זבובים, כל אחד עם ראיות משלו לכך שהוא גדול מהפיל, כשכל זבוב משים ללעג את טענות חבריו, יהיה הוא, דה מורגן, פטור מלענות להם.
ארבע הבעיות הגאומטריות של ימי קדם העסיקו מתמטיקאים מקצוענים וחובבים רבים במהלך אלפיים השנים בהן לא נפתרו.
לאורך תקופה זו התפרסמו אלפי פתרונות שגויים לבעיות.
רק ב, עם התפתחות תורת גלואה, הוכח כי כל ארבע הבעיות הן בלתי פתירות.
למרות זאת, עדיין מדי שנה מתפרסמות טענות רבות של אנשים הטוענים כי עלה בידם למצוא פתרון.
אחד מהמקרים המפורסמים הוא הצעת חוק פאי של אינדיאנה, מקרה בו כמעט נקבע בחקיקה כי אחת מארבע הבעיות, בעיית תרבוע העיגול, היא פתירה.
זאת אף על פי שפרדיננד לינדמן הוכיח 15 שנים קודם לכן כי הדבר בלתי אפשרי.
סיפורו הייחודי של המשפט האחרון של פרמה משך אליו במשך שנים רבות אלפי אנשים שפרסמו הוכחות שגויות שלו.
את המשפט ניסח פייר דה פרמה בשנת 1637 ורשם כי בידיו הוכחה נפלאה לטענה, אך זו לא צוינה.
במשך שנים ניסו רבים את כוחם בהוכחת ההשערה, אך ללא הצלחה.
התעשיין פאול וולפשקל הציע בצוואתו פרס כספי גדול למוכיח הטענה.
בתקווה לזכות בכספי הפרס שלחו חובבים רבים הוכחות שגויות לטענה.
כה רבות היו ההוכחות שנשלחו עד שראש המחלקה למתמטיקה באוניברסיטת גטינגן, אדמונד לנדאו, הדפיס מכתב תבניתי בו ציין את העמוד והשורה בהם נמצאת הטעות הראשונה בהוכחה.
בשנת 1995, לאחר כ-350 שנים בהן הייתה הטענה בלתי מוכחת, הוכיח אנדרו ויילס את המשפט במלואו.
הוכחתו של ויילס משתרעת על פני כ-200 עמודים ומשתמשת בכלים מודרניים שלא היו ידועים כלל בתקופת פרמה ולכן מניחים שבידי פרמה לא הייתה ההוכחה הנפלאה שטען לה (אין זו הטעות היחידה של פרמה), ושכזו כלל אינה קיימת.
למרות זאת, עדיין ישנם רבים הטוענים שמצאו הוכחה פשוטה וקצרה לטענה, אולם לא נמצא מקרה מוצדק שכזה.
פריחת האינטרנט מאז שנות ה-90 יצרה כר נרחב לדיון בטיעונים אלטרנטיביים.
אתרים רבים מוקדשים לתאוריות המכונות טרחנות כפייתית.
בפורומים מקוונים רבים מתנהלים ויכוחים עם טרחנים.
באתרים רבים מי שנתפסים כטרחנים כפייתיים נחשבים לטרולים שאינם ראויים להתייחסות בעוד באתרים אחרים נעשה מאמץ עיקש לסתור טענותיהם.
במהלך ההיסטוריה נתפסו טענותיהם של מדענים רבים כדברי כפירה ורק בחלוף השנים נתגלתה גדולתם, וכך גם במתמטיקה.
גדולתו של אווריסט גלואה, מייסד תורת החבורות ותורת גלואה, הוכרה רק עשור לאחר מותו בדו-קרב.
תורת הקבוצות, שפותחה על ידי גאורג קנטור במאה ה-19 ועומדת כיום בבסיס המתמטיקה המודרנית, עוררה מחלוקת עזה בראשית דרכה.
טרחנים רבים נאחזים בדוגמאות אלו כדי להראות שייתכן כי בכל זאת יש ממש בדבריהם.
אולם מקרים אלו נדירים ובדברי גלואה וקנטור נעדרות הבעיות הלוגיות, ההגדרות הלא מבוססות והסתירות לידע קודם שקיימים לרוב בדבריהם של טרחנים.
בניגוד לענפי מדע אחרים, בהם הדעה המקובלת יכולה להשתנות, כפי שאכן קרה בהיסטוריה, במתמטיקה כל דור בונה על בסיס הדור הקודם ולעולם לא ניתן להפריך משפט שהוכח כיאות.
לכן תופעת הטרחנות הכפייתית רחבה, ברורה וידועה יותר במתמטיקה מאשר בענפים אחרים בהם קשה יותר להכריע מהי האמת.
אנשים הטוענים כי הפריכו משפט מוכר או טוענים לשגיאה בהוכחה מקובלת.
דוגמה: אדם הטוען כי מצא טעות ב.
אנשים הטוענים דברים בסתירה להגדרות בסיסיות או מציעים את זניחת ההגדרות לטובת הגדרות אלטרנטיביות שלא ברורה המוטיבציה להגדרתן.
דוגמה: אדם הטוען כי שונה מ-1 או שמספרים מרוכבים לא קיימים, או אינם באמת מספרים.
אנשים הטוענים כי מצאו הוכחות, לרוב פשוטות וקצרות, להשערות קשות או למשפטים שידועים להם רק הוכחות סבוכות.
דוגמה: אדם הטוען כי הוא מסוגל להוכיח את השערת רימן או את P שונה מ-NP בהוכחה בת שלושה עמודים.
אנשים הטוענים כי גישה מקובלת שגויה מיסודה ומציעים במקום גישה חדשנית שתחולל לטענתם מהפכה ולעיתים גם פריצה טכנולוגית.
דוגמה: אדם הטוען כי הגדרת תוצאת החלוקה באפס תביא לפתרון בעיות מורכבות בתורת הסיבוכיות.
אנשים מפרשים באופן מגמתי או שגוי עובדות.
דוגמה: אדם הטוען כי משפטי האי-שלמות של גדל מוכיחים את קיום האל.
הוכחת טענה טריוויאלית בדרך סבוכה או ייחוס חשיבות יתרה לטענה טריוויאלית.
דוגמה: כתיבת ספר על אלגוריתם סבוך למציאת שלשות פיתגוריות על אף שאלגוריתם פשוט ויעיל למציאתם ידוע כבר אלפיים שנים.
לא כל מי שפועל באחד התחומים האלה הוא טרחן כפייתי.
אכן, לאורך ההיסטוריה היו מקרים בהם אנשי מדע מוערכים ענו לתנאים אלו.
זיהויו של טרחן כפייתי תלוי בעיקר באופי הבעיות שהוא תוקף, ובחוסר הנכונות שלו להכיר בטעות.
בספרו "The Trisectors" (על האנשים העוסקים בשילוש זווית במחוגה וסרגל, בעיה שמתמטיקאים הוכיחו כי אינה פתירה), מציע אנדרווד דאדלי (Underwood Dudley) מספר מאפיינים של טרחנים כפייתיים, המבוססים על דוגמאות רבות שהוא מציג.
הטרחנים הכפייתיים המתמטיים, לפי דאדלי, הם כמעט תמיד גברים, וכמעט תמיד מבוגרים, לרוב בשנים שלאחר הפרישה מעבודה.
הם אינם מבינים מה משמעות הטענה המתמטית שדבר מסוים אינו אפשרי.
הידע שלהם בתחום שבו הם פועלים חלקי ביותר, ובדרך כלל הם חסרי השכלה פורמלית.
הם סבורים שהבעיות שהם תוקפים הן בעלות חשיבות רבה, ונוטים לחשוד שזכויות היוצרים ייגנבו מהם.
מעל לכל, לא ניתן לשכנע אותם שהם טועים.
בשל חוסר ההכרה בתגליות שלהם, טרחנים כפייתיים טוענים במקרים רבים לקונספירציה לה שותף הממסד המדעי המתנכל להם ומתכחש בכוונה לאמת.
טרחנים משתמשים במונחים שהומצאו על ידם שאין להם הגדרה ברורה ונמנעים משימוש במונחים ברורים ומוגדרים היטב.
כשהם מתבקשים להסביר את מינוחיהם, הם נוטים לעשות זאת באמצעות מונחים מעורפלים באותה המידה.
פעמים רבות הבעיה הבסיסית בטענותיהם של טרחנים כפייתיים היא חוסר הבדלה בין הגדרות, עובדות ודעות.
תוצאות הסותרות את האינטואיציה שלהם נפסלות על ידם, לכאורה על ידי נימוק ריגורוזי אולם למעשה פעמים רבות טיעונם מורכב מרבדים רבים של טענות והגדרות שבבסיסן אין עקביות או שהנימוק היסודי מתבסס על הנחה אינטואיטיבית.
מניעי טרחנים כפייתיים יכולים להיות שונים.
ישנם אלו שבאמת מאמינים בצדקת דרכם, אחרים מנצלים את חוסר הידע של נמעניהם כדי לזכות בהערכתם ולעיתים גם מנצלים את תמימותם לרווח אישי בדמות השקעה כספית ברעיונותיהם.
טרחנים אחרים נהנים מהשלהוב ומנסים לעורר ויכוחים עזים על טענותיהם.
בהלכות שבת וחג, נאסרה טרחא יתירה, הכוללת בתוכה שני איסורים: איסור לעשות מלאכה הנצרכת לצורך החג באופן שמעורבת בו גם טרחא מיותרת לצורך החול, והן טרחא מרובה, גם אם היא לצורך החג.
איסור טרחא יתירה היא מאיסורי שבות.
אודות מקור האיסור כותבים הראשונים:
כך כתב גם הרמב"ן עצמו, שממנו נמסרה השיטה לריטב"א:
אסרו חז"ל לעשות מאכל שנקרא "טיסני", שנעשה על ידי טורח גדול - כל גרגיר נחלק לארבעה חלקים, מכיוון שהדבר הוא טורח גדול.
אסרו חז"ל לטרוח טרחה שאינה לצורך החג, גם אם נעשית בדרך אגב אם מעשה שנעשה לצורך החג.
כך גם נפסק ברמב"ם: .
בית שמאי רצו לאסור גם לאפות פת מרובה בפעם אחת, אך בית הלל התירו את הדבר.
מלבד הדברים האסורים משום טרחא יתירה, התירו חז"ל כמה הלכות כדי למעט בטרחא, והם קבעו כי עדיף לסחוב הרבה בפעם אחת מאשר ללכת פעמים רבות יותר שזו היא טרחא גדולה יותר, ובכלל תמיד יש לחפש דרכים למעט בטרחא בחג ולא להרבות בו.
אנדרס טרנטמולר (בדנית: Anders Trentemøller; נולד ב-16 באוקטובר 1974), המוכר בשם הבמה טרטנמולר (Trentemøller), הוא יוצר ומפיק מוזיקה אלקטרונית והאוס דני שחי בקופנהגן.
עבר לקופנהגן בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, שם ייסד להקת רוק.
ב-1997 ייסד יחד עם ה-DJ Tom Von Rosen את להקת "Trigbag" הפופולרית שהופיעה בין היתר בפסטיבל היוקרתי רוסקילדה.
הלהקה פורקה בשנת 2000. בשנת 2003 חזר טרנטמולר עם האלבום "Trentemller EP" ובשנת 2004 זכה בפרס "Danish DJ Awards" עבור אחד הטראקים שלו ("Le Champagne").
בשנת 2005 קיבל את פרס "מפיק השנה" ונבחר על ידי קוראי מגזין Groove כיוצר החדש הטוב ביותר של 2005. כמו כן נבחר "Polar Shift" שלו כאחד הטראקים הטובים ביותר של השנה, ו"Du What U Du" כאחד הרמיקסים הטובים ביותר של השנה.
נכון ל-2011, האלבום האחרון שלו "The Last resort" (המפלט האחרון) המשלב מוזיקה אלקטרונית עם רוק ושונה בהרבה מהסגנון המוזיקלי הקודם שלו, זכה בפרסים יוקרתיים בגרמניה ואנגליה בעיקר הודות לאיכות הסאונד, הייחודית והמקוריות.
ה-"Essential Mix" שלו נבחר באוקטובר 2006 על ידי המאזינים של רדיו BBC1 ל-Essential MIX הטוב ביותר של השנה.
Trentemøller הוא אמן שהצליח לקנות לעצמו במהרה שם ומוניטין בזירת הטכנו ברחבי העולם הודות לסאונד הייחודי ביצירותיו.
מרב האמנים בסצנה האלקטרונית רואים בו חלק מהגל של האוס מינימלי, שמאופיין אצלו באפקטים קוליים מעובדים מאוד המשולבים עם החמימות והעומק של קלידים אנלוגיים.
אולם הוא עצמו אינו מגדיר כך את סגנונו.
אם המיקסים שלו מתאימים מאוד לריקודים, האלבומים שלו הרבה יותר אינטימיים ונוטים לצדדי הקצב של אלקטרו-ג'אז, וקרובים לפעמים לסגנונו של אמון טובין, אולם מכילים גם את הצד והאמביינט של הגל החדש.
מחוז טרטוס הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה, משתרע במערב סוריה.
שטחו של המחוז 1,892 קמ"ר, אוכלוסייתו הוערכה בשנת 2010 בכ-785,000 תושבים כאשר רובם עלווים.
המחוז מחולק לחמש נפות ובירתו היא העיר טרטוס.
חלקו הדרומי של המחוז גובל עם לבנון ובמערב יש לו רצועת חוף על הים התיכון.
בעיר סאפיתא השוכנת במחוז נתגלו שרידים ליישוב פיניקי.
השרידים הארכאולוגים באתר תל כזל זוהו כעיר הפיניקית צומור המוזכרת במכתבי אל-עמארנה.
נפת שייח' בדר - במרכז (צפוני)
נפת דורייכיש - במרכז (דרומי)
טרטגל (בספרדית: Tartagal) היא עיר בפרובינציית סלטה בארגנטינה.
את טרטגל חוצה נהר טרטגל.
העיר נמצאת במרחק של 365 קילומטרים מסלטה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 1,736 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
בתחילת המאה ה-20 נחנכה במקום תחנת רכבת ששירתה אנשים מהכפרים באזור.
תחילה התחנה נקראה על שם מנואלה פדרסה, גיבורה לאומית שנלחמה בכוחות שניסו להשתלט על בואנוס איירס בתחילת המאה ה-19, אולם כעבור זמן קצר השם שונה לטרטגל על שם הצמח טרטגו, מין של חלבלוב הגדל באזור.
כעבור זמן קצר התגלו במקום מצבורי נפט וגז גדולים.
עקב כך החלה התיישבות גדולה באזור והעיירה טרטגל נוסדה באופן רשמי ב-1924. ב-22 בספטמבר 1949 טרטגל קיבלה מעמד של עיר.
העיר נפגעה עקב עליית נהר טרטגל על גדותיו ב-2006 ו-2009.
כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על הפקת נפט וגז מהמצבורים באזור.
בטרטגל נמצאות שלוחות של האוניברסיטה הלאומית של סלטה ושל האוניברסיטה הקתולית של סלטה.
את העיר משרת נמל התעופה טרטגל, הנמצא במרחק של 7 קילומטרים דרומית לעיר.
טרטגל נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 34, המקשר בין הגבול עם בוליביה בצפון הפרובינציה ובין העיר רוסאריו בפרובינציית סנטה פה.
טרטורניסים (שם מדעי: Teratornithidae) היא משפחת עופות דורסים נכחדים שהיו קרובי משפחתם של הקונדוריים האמריקאים והשתייכו לסדרת הקונדוראים.
עופות אלה נחשבים לעופות המעופפים הגדולים ביותר שהיו בכדור הארץ אי פעם.
הגדול בטרטורניסים היה הארגנטוויס, שמוטת כנפיו הגיעה ל-7 מטרים, בהשוואה לעוף המעופף בעל הכנפיים הארוכות ביותר היום, אלבטרוס נודד, שמוטת כנפיו היא 3.56 מטרים.
הוא גם הגיע למשקל 72 ק"ג.
לשם השוואה, הגדולה שבעופות המעופפים היום היא חובה גדולה שמשקלה עד 11 ק"ג.
עופות אלו עופפו בתקופת הפליסטוקן באמריקה הדרומית הקדומה וכנראה התנהגו כמו הקונדורים של ימינו.
הם חיפשו נבלות בלהקות וניקרו בהם בעזרת המקור הכבד שעזר להם לנקר עורות של חיות גדולות ששהו במישורים.
ישנם חוקרים המניחים שחלקם היו טורפים פעילים שאיימו על יצורים קטנים מהם ולא אכלו נבלות או גנבו טרף מטורפים אחרים.
טרטומה בעצם הזנב (SCT) היא סוג של גידול, שמתפתח בבסיס עצם הזנב, שמקורו, כפי הנראה, במעי הפרמיטיבי של העובר (the primitive streak).
טרטומה בעצם הזנב היא גידול שפיר ב-75% מהמקרים, ממאיר ב-12% מהמקרים, והשאר נחשבים כ"טרטומה לא בוגרת" שמכילה תכונות של גידול שפיר וגידול ממאיר.
טרטומות שפירות מופיעות לרוב בילדים צעירים מגיל 5 חודשים, בילדים יותר מבוגרים נפוצה יותר הטרטומה הממאירה.
שלישיית קוררינו, הנובעת ממוטציה בגן MNX1, מגדירה בין היתר גם את התופעה של הטרטומה בעצם הזנב מורכבת משלושה דברים:
מסה פרה סקרלית (סמוך לעצם העצה).
בדרך כלל טרטומה בוגרת או מנינגוצלה קדמי.
פגם אנורקטלי (חיבור החלחולת לפי הטבעת).
פגם ביצירה של עצם הסאקרום (sacral dysgenesis)
שכיחות הטרטומות היא 1:35,000 לידות חי, נחשבת לגידול הנפוץ ביותר המופיע בילודים.
רוב הטרטומות מאובחנות בתינוקות וילדים, אבל יש דיווחים על אבחנה גם במבוגרים, והעלייה בבדיקות האולטרסאונד השגרתיות בהריון העלתה משמעותית את מספר העוברים המאובחנים.
כמו טרטומות אחרות גם זו יכולה להגיע לממדים גדולים מאוד, לעיתים אף גדולים יותר משאר גופו של העובר.
SCT הוא הסוג הנפוץ ביותר של גידולי תאי נבט (germ cell tumors), שפירים או ממאירים, המאובחנים בילודים, תינוקות וילדים צעירים עד גיל 4. הגידול נפוץ יותר בבנות מאשר בבנים ביחס של 3:1 ואף 4:1.
מבחינה היסטורית קיימים שני דפוסים קליניים של טרטומות הקשורים לשלושה מרכיבים:
עם התקדמות בדיקות האולטרסאונד הטרום לידתיות מתפתח דפוס קליני שלישי.
גידולים עובריים - נצפים במהלך בדיקות אולטרסאונד טרום לידתיות, עם או ללא תסמינים אימהיים.
SCT שמאובחנים באולטרסאונד שיגרתי נוטים להיות קטנים וחיצוניים לגמרי או חלקית.
לא קל לאבחן טרטומה פנימית, אלא אם היא גדולה מספיק כדי להסיט את שלפוחית השתן העוברית ואיברים נוספים ממיקומם הנורמלי.
אבל טרטומה גדולה בדרך כלל תייצר תסמינים אימהיים שיצריכו בדיקת אולטרסאונד מכוונת.
גידולים של היילוד, תינוקות וילדים צעירים - ביילודים בדרך כלל מופיעים בלידה כמסה בולטת מאזור עצם העצה, והם בדרך כלל טרטומה בוגרת או לא בוגרת.
גידולים בתינוקות וילדים צעירים יופיע כמסה מישושית באזור הסקרופלביק (sacropelvic) הלוחץ על שלפוחית השתן או החלחולת.
גידולים אגניים אלה הם בעלי סבירות גבוהה יותר לממאירות.
במחקר אחד נמצא כי שיעור הגידולים הממאירים היה 48% בנקבות ו-67% בזכרים שאובחנו מעל גיל חודשיים, בהשוואה לשיעור של 7% בנקבות ו-10% בזכרים שאובחנו לפני גיל חודשיים.
מיקום אגני של הגידול הראשוני דווח כגורם מנבא שלילי, כנראה בשל שיעור גבוה יותר של כריתה לא שלמה.
גידול בילדים גדולים ומבוגרים - לעיתים איבחון שגוי של סינוס פילונידלי (בגב התחתון), או שמאובחן במהלך בדיקה רקטלית.
בבדיקת אולטרסאונד טרום לידתית, SCT עם מרכיב חיצוני עשוי להיראות כשק מלא נוזל או כגוש מוצק הבולט מגוף העובר.
SCT עובריים בעלי מרכיב פנימי בלבד עשויים להתפספס אם הם קטנים.
אבחנה, או לפחות חשד של SCT פנימי, אפשרית כאשר שלפוחית השתן העוברית מוסטת מעמדתה התקינה בשל דחיקת איברים אחרים על ידי הגידול.
בזמן הלידה, ההופעה הרגילה של SCT היא כגוש נראה, או כמסה מתחת לעור מעל חריץ הישבן.
גם אם היא לא נראית לעין, לעיתים ניתן למשש אותה; לעיתים כמו ביצה שלוקה.
בSCT קטן הנמצא כולו בתוך הגוף עלול לא להיות מאובחן במשך שנים עד שיגדל מספיק כדי לגרום כאב, עצירות ותסמינים אחרים של מסה גדולה באגן, או עד שהוא מתחיל להתפשט מחוץ לאגן.
אפילו SCT גדולה יחסית עלולה להתפספס אם היא פנימית, כי האגן הגרמי מסתיר ומגן עליה.
גידולים מדיאסטינליים (של בית החזה) כולל טרטומות, מוסתרים באופן דומה ומוגנים על ידי כלוב הצלעות.
חלק מהSCT אצל ילדים מתגלות כאשר הילד מתחיל לדבר (סביב גיל שנתיים), ומתלונן על כאבים בישבן או צורך להתפנות כשמושיבים אותו.
SCT קטנות עם מרכיב חיצוני המאובחנות באולטרסאונד טרום לידתי או בלידה לעיתים מאובחנות בטעות כספינה ביפידה.
בעיקר קשה להבחין בין SCT ציסטי, לבין מילוציסטוצלה באותו אזור (myelocystocele) לאבחנה מדויקת יותר מומלץ MRI.
הטיפול הראשוני המועדף הוא הסרה כירורגית מלאה.
הגישה העדיפה לגידול קטן הוא דרך הנקבים (פרינאום).
גידול גדול לעיתים דורש שילוב של כניסה דרך הבטן.
ההסרה צריכה לכלול את עצם הזנב, ולעיתים גם חלק מעצם העצה.
הניתוח חייב לכלול חיבור מחדש של השרירים והרצועות שהיו מחוברים לעצם הזנב, כדי לשחזר את אזור הנקביים האחורי על מנת למנוע סיכון מוגבר לבקע.
הסיווג המורפולוגי של SCT מתבצע לפי ההתפשטות היחסית בגוף ומחוצה לו:
כל הגידול מחוץ לגוף, לעיתים מחובר לגוף רק על ידי גבעול צר
אלטמן סוג II — הגידול ברובו מחוץ לגוף.
אלטמן סוג III — הגידול ברובו בתוך הגוף.
סיווג אלטמן משמעותי בהקשר של ניהול הלידה, גישה כירורגית וסיבוכים.
מעקבי אולטרסאונד ו-MRI של עוברים בתוך הרחם הראו כי סיווג אלטמן יכול להשתנות עם הזמן.
ככל שהגידול גדל, הוא יכול להידחק בין איברים אחרים ודרך הנקביים לשטח פני הגוף, בו הוא נראה כמו בליטה המכוסה רק על ידי עור.
לעיתים, בליטת הגידול נעלמת בהמשך.
כמו כל טרטומה, גם לSCT יש פוטנציאל ממאירות, ולכן דורשת מעקב ארוך טווח על ידי אונקולוג.
ניהול של עובר עם SCT
רוב הטרטומות דורשות מעקב בלבד בשלב העובר.
לרוב משתמשים בעץ ההחלטות הבא:
ביצוע סקירת מערכות הכוללת אקו לב עובר וזרימות
במקרה של אי ספיקת לב, הגדלת שיליה, הידרופס:
אם העובר לא בשל - הפסקת הריון או התערבות עוברית
אם העובר בשל - ניתוח קיסרי דחוף.
במקרה של אולטרסאונד תקין - מעקב מוניטור (NST), פרופיל ביופיזיקלי (BPP) ותכנון לידה:
אם מתפתחים ממצאים, חזור לחלק העליון של עץ ההחלטות.
אם SCT מעל 5–10 ס"מ או מתפתח ריבוי מי שפיר - ניתוח קיסרי בשבוע 37.
אם SCT קטן וללא סיבוכים, יש לאפשר לידה וגינלית ספונטנית במועד.
הסיבוכים כוללים תסמונת המראה אימהית (maternal mirror syndrome), ריבוי מי שפיר, ולידה מוקדמת.
לניהול כושל, הכולל התערבות מוקדמת או מאוחרת מדי, עלולות להיות השלכות חמורות
מחקר רטרוספקטיבי קטן על 9 תינוקות עם SCT גדול מ-10 ס"מ הראה הישרדות מעט גבוהה יותר בתינוקות שנותרו ברחם מעט יותר זמן.
במקרים רבים, עובר עם SCT קטן (מתחת ל-5 או 10 ס"מ) ניתן ליילד בלידה רגילה.
לפני עידן הזיהוי הטרום לידתי, וכפועל יוצא הניתוחים הקיסריים המתוכננים, 90% מהתינוקות שאובחנו עם SCT נולדו במועד.
SCT הם נדירים מאוד אצל מבוגרים, בדרך כלל גידולים אלה הם שפירים, עם פוטנציאל ממאירות נמוך מאוד.
הערכת פוטנציאל הממאירות מבוססת על העובדה שמכיוון שהגידול היה קיים במשך עשרות שנים לפני אבחונו, ללא התמרה סרטנית, יש לו פוטנציאל נמוך עד אפסי להפוך להיות ממאיר בהמשך.
מסיבה זו, וכן בשל העובדה שכריתת עצם הזנב אצל מבוגרים מהווה סיכון גדול יותר מאשר אצל תינוקות, המנתחים מעדיפים לא להסיר את עצם הזנב במבוגרים.
ישנם דיווחי מקרה עם תוצאות טובות.
סיבוכים אימהיים הריוניים עשויים לכלול תסמונת ראי.
סיבוכים אימהיים מילדותיים עשויים לכלול ניתוח קיסרי, או לידה נרתיקית עם דיסטוציה מכנית (dystocia).
סיבוכים של אפקט מסה בSCT גדול עלולים לכלול דיספלסיה של מפרק הירך, חסימת מעי, חסימה בדרכי השתן, הידרונפרוזיס (hydronephrosis) והידרופס פטאליס.
אפילו SCT קטן יכול לגרום לסיבוכים של אפקט מסה, אם הוא פרה סקרלי (אלטמן סוג IV).
הידרונפרוזיס עוברי חמור עלול לפגוע בהתפתחות הריאות.
גם פי הטבעת עלול להיות חסום ( imperforate anus).
סיבוכים מאוחרים יותר של אפקט המסה או הניתוח עלולים לכלול שלפוחית שתן נוירוגנית, או צורות אחרות של אי שליטה בשתן, אי שליטה במתן צואה, ובעיות כרוניות נוספות הנובעות מנזק או פגיעה טוטאלית בעצבים ושרירים בתוך האגן.
הסרת עצם הזנב עלולה לגרום לסיבוכים נוספים.
בסקירה אחת שכללה 25 חולים, הסיבוך השכיח ביותר היה מראה לא מושלם של הצלקת הניתוחית.
שני סוגים: השלכות של הגידול עצמו, והשלכות של הטיפול, בעיקר הניתוח.
אם לא מסירים את עצם הזנב, הסיבוכים כוללים הישנות של הטרטומה וסרטן גרורתי.ממאירויות מאוחרות - אדנוקרצינומה - בדרך כלל מערבות כריתה לא שלמה של עצם הזנב.
אף על פי שהנכות התפקודית לאחר הטיפול שכיחה, מחקר השוואתי קטן מצא הבדל לא מובהק בין שורדי SCT לקבוצת ביקורת תואמת.
במקרים נדירים, אישה שעברה טיפול בSCT תאלץ ללדת בניתוח קיסרי בשל צלקות אגניות.
טרטורניס (שם מדעי: Teratornis; מילולית: "עוף מפלצתי") הוא סוג נכחד של עוף דורס ממשפחת הטרטורניסים, הקרובה לקונדורים שחי בתקופת הפליסטוקן, וייתכן שאף בראשית ההולוקן (התקופה העכשווית).
מאובני הטרטורניס נמצאו במגוון אתרים ארכאולוגיים ברחבי ארצות הברית; באורגון, דרום נבאדה, אריזונה, פלורידה ובעיקר בקליפורניה סביב בורות הזפת שב, לוס אנג'לס.
נמצאו מעל 100 מאובנים של עופות אלו.
עופות אלו היו גדולים מאוד עם מוטת כנפיים באורך 3.5–3.8 מטרים, גובה של 75 ס"מ ומשקל של 15 ק"ג, גדולים בהרבה מהגדולים שבדורסים הקיימים ובראשם קונדור האנדים וקונדור קליפורני, קרוביהם הרחוקים.
הם היו בעלי מקור ארוך שהותאם לאכילת נבלות והטפרים היו גדולים אך חלשים יחסית, כך שהם לא הותאמו לציד כמו העיטים.
כנפיהם נועדו לדאייה על זרמי אוויר חם.
עופות אלה תפקדו כמו הנשרים של תקופתם ונאספו סביב פגרים של חיות, לעיתים כאלה שנלכדו בבורות טובעניים.
בעבר היה מין נוסף שהשתייך אליהם אך הוא הופרד מאוחר יותר לסוג עצמאי בשם אוסקרוויס (Oscaravis olsoni).
טרטספיס (שם מדעי: Terataspis; מילולית: "מגן מפלצתי גדול") הוא סוג של חסר חוליות נכחד ממחלקת הטרילוביטים שחי בקרקעית הימים של תקופת הדבון לפני 397 מיליון שנה.
המאובנים שלו נמצאו בניו יורק ובאונטריו שבקנדה.
המאובנים היו שבורים ברובם, אך מדענים הצליחו לשחזר את מבנה היצור השלם.
הטרטספיס היה אחד מגדולי הטרילוביטים (אך היה קטן מהאיסוטלוס) והוא הגיע לאורך 60 ס"מ.
הוא היה בעל שריון עור קוצני וסביב הצידיים והקצוות ועל הראש היו מחושים קצרים.
היצור ניזון ככל הנראה מרקבובית או מנבלות וייתכן שהיה טורף של פרוקי-רגליים אחרים, תולעים ורכיכות.
יצור זה הופיע במשחק המחשב פארק היורה 3: בניית פארק.
טרטיאקובסקי פרויזד הוא רחוב קצר עם בוטיקים וחנויות עם מוצרי יוקרה רבים הממוקמים בקיטאי-גורוד במוסקבה ונודע כאחד מאזורי הקניות היקרים בעולם.
זהו רחוב קניות היחיד במוסקבה, שנבנה מכספים פרטיים.
טרטריה או טרטריה הגדולה היה כינוי לאזור היסטורי באסיה שנמצא בין הים הכספי – הרי אורל והאוקיינוס השקט.
היה זה מונח גורף ששימש את האירופאים לאזורים במרכז אסיה, צפון אסיה ומזרח אסיה שאינו ידוע לגאוגרפיה האירופית.
הוא הקיף את האזור העצום של הערבה הפונטית-כספית, הוולגה אוראל, הקווקז, סיביר, אסיה הפנימית, מונגוליה ומנצ'וריה.
הידע על מנצ'וריה, סיביר ומרכז אסיה באירופה לפני המאה ה-18 היה מוגבל.
האזור כולו היה ידוע בפשטות כ"טרטריה", ותושביו – כ"טרטרים".
בתקופה המודרנית הקדומה, ככל שהבנת הגאוגרפיה גברה, האירופאים החלו לחלק את טרטריה לחלקים עם קידומות המציינות את שם הכוח השליט או את המיקום הגאוגרפי.
לפיכך, סיביר הייתה "טרטריה הגדולה" או "טרטריה הרוסית", "החאנת" קרים הייתה "טרטריה הקטנה", מנצ'וריה – "טרטריה הסינית", ומערב מרכז אסיה (לפני שהפכה לרוסיה של מרכז אסיה) נודעה "כטרטריה העצמאית".
הדעות האירופיות על האזור היו לרוב שליליות, ושיקפו את מורשת הפלישות המונגוליות שמקורן באזור זה.
מקור המונח בהרס הנרחב שהפיצה האימפריה המונגולית.
הוספתה של ה-ר' הנוספת ל"טטרית" רימזה על טרטרוס, תחום דמוי גיהנום במיתולוגיה היוונית.
במאה ה-18, תפיסות של סיביר או טרטריה ותושביה כ"ברבריות" על ידי סופרי הנאורות קשורות למושגים עכשוויים של ציוויליזציה, פראיות וגזענות.
טרזנידס (נגזר מאנגלית: Tarzanides; בלשון יחיד: Tarzanide, מבוטא "טרזניד") הוא שם כולל למספר רב של דמויות קומיקס בדיוניות שיצאו בארצות הברית במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 בהשראת דמות המפתח המיתולוגית מבית חברת וולט דיסני, טרזן.
דמויות הטרזנידים הופיעו כנשים וגברים, ואופיינו בכך שהם מתגוררים בג'ונגלים ונלחמים בבעלי חיים גדולים כגון אריות, גורילות ופילים.
ספרים וחוברות שעוסקות בדמות של טרזניד נכתבו על ידי מחברים רבים ושונים, כאשר כל הדמויות דמו זו לזו עד מאוד ולעיתים הופיעו בקבוצות של שניים או יותר בספר אחד (בדומה לקרוסאובר סיפרותי).
המונח "טרזניד" נטבע במקור על ידי מבקר הספרות הצרפתי פרנסיס לאקאסין , שחיבר בעצמו שלושה ספרים העוסקים כולם בדמויות טרזנידיות: "טרזן: מיתוס טריומפנטי, מיתוס הומילי" (1963), "טרזן או לה שבלייה" (1971) ו"לג'נדה טרזן" (2000).
על פי הגדרתו של לאקאסין, הטרנזידים הן דמויות של אנשים המתוארים כ"מלכי הג'ונגל", יודעים לדבר עם בעלי חיים ולעיתים מצווים עליהם לעשות כרצונם.
טרטיפלט היא מנה מסבויה בהרי האלפים הצרפתיים ומואל ד'אוסטה (עמק אאוסטה) שבאיטליה.
המנה עשויה עם תפוחי אדמה, גבינת רבלושון, לרדון (חתיכות קטנות של קותלי חזיר) ובצל.
אפשר להוסיף גם שפריץ של יין לבן.
המילה טרטיפלט נגזרת כנראה מהמילה הארפיטנית (פרנקו-פרובנסאלית) לתפוח אדמה (tartiflâ) או מה-tartifles של דילקט סבויה, המונח שנמצא גם בדיאלקט של פרובנס ובשפות הגאלו-איטלקיות.
מתכון מודרני זה נוצר בהשראת מאכל מסורתי בשם Péla: גרטן מבושל במחבת בעלת ידית ארוכה הנקראת פלג'יק (את חפירה).
הטרטיפלט מוגש לעיתים קרובות כארוחת אתר סקי, ומשדר דימוי של אותנטיות אלפינית וחמימות.
כמו במאכלים מסורתיים רבים באזור, תפוח האדמה הוא מרכיב עיקרי.
סבויה הייתה היסטורית חלק מהאימפריה הרומית הקדושה, והסבוירדים נחשפו לפקעות תפוחי אדמה מוקדם יותר מהצרפתים.
טרטיפלט הוזכרה לראשונה בספר משנת 1705, בשם "הטבח המלכותי והבורגני" (Le Cuisinier Royal et Bourgeois), שנכתב על ידי השף ומחבר ספר בישול הצרפתי פרנסואה מאסיאלו ועוזר הטבח שלו B.
בצורתו המודרנית, הטארטיפלט החל להופיע בתפריטי המסעדות באתרי הסקי בשנות ה-80. הפופולריות שלו היא (חלקית) הודות למאמץ הקידום של "האיגוד הבין מקצועי של רבלושון" (Le Syndicat Interprofessionnel du Reblochon) להגביר את המכירות של גבינת רבושלון, כפי שאושר גם על ידי מבקר הספרות כריסטיאן מילאו (של מדריך גו-מילו) במילון הגסטרונומי שלו.
מאכל נפוץ דומה שנמצא בכל האזור הוא ה-croziflette.
הכנתה דומה לזו של המנה המקורית בכל דבר מלבד השימוש בתפוחי אדמה, שבמקומם משתמשים בריבועים זעירים של פסטה מתוצרת מקומית.
אלה ידועים בשם קרוזט דה סבואה (שעשויים בדרך כלל מכוסמת, אך לפעמים דורום), ומכאן שמה של המנה הזו, שהיא תערובת של "קרוזט" ו"טרטיפלט".
מנה קשורה נוספת היא המורביפלט שהוכנה עם גבינת מורבייה במקום הרבושלון.
מורוסרפטור (שם מדעי: Tratayenia) הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת המגרפטוריים אשר חי באמריקה הדרומית של הקרטיקון העליון שלפני 86 עד 83 מיליון שנה מזמננו.
הסוג תואר ב-2018 והכיל מין בודד – Tratayenia rosalesi, כאשר שמו מתייחס לאתר "Tratayén", לצידו התגלה.
דינוזאור זה היה טורף בינוני באורך של 8 מטרים בקירוב והיה קרוב למורוסרפטור, למגרפטור ולאוסטרלונטור האוסטרלי והוא אחד הסוגים הצעירים ביותר מבין בני משפחת המגרפטוריים.
ממצאי הדינוזאור התגלו בשנת 2006 בתצורות באחו דה לה קרפו שבנאוקן, ארגנטינה וכללו שרידי מאובנים של שלד חלקי שמור היטב, אשר כלל בעיקר עצמות של עמוד השדרה וכן מספר חוליות גב ומפרקים שונים, צלעות גב חלקיות, שברי אגן ירכיים ועצם הערוה.
דינוזאור זה היה בעל מבנה טפרים גדולים ביותר, אשר הותאמו לתפיסת טרף והוא היה הטורף הגדול ביותר מתצורתו.
ייתכן שבני משפחת המגרפטוריים החלו לגדול כתוצאה מהכחדת הקרכרודונטוזאוריים ביבשת ואולי היו טורפי העל לצד האבילזאוריים באזור.
טרנס פרנסיס איגלטון הוא פילוסוף,חוקר ספרות, מחזאי, ותסריטאי בריטי.
איגלטון קיבל תואר דוקטור בגיל 21 בקיימברידג'.
הוא כעת פרופסור ללימודי תרבות באוניברסיטת מנצ'סטר.
בספר זה איגלטון שואף להציג בצורה את הגישות השונות ואת ההגדרות המרובות והסותרות למושג "אידאולוגיה", החל בעידן הנאורות ועד הפוסטמודרניזם, שכן מושג האידאולוגיה נותר הכרחי לניתוח כל התארגנות חברתית, וכל פרקטיקה יומיומית.
איגלטון מציע בין היתר פרשנות למושג האידאולוגיה אצל קרל מרקס (אשר לא הרבה לכתוב על המונח) ואצל ההוגים מרקסיסטים מאוחרים יותר כמו גרמשי, לוקאץ' ואדורנו).
איגלטון סוקר את המושג אצל הוגים לא-פוליטיים כמו שופנהאואר, ניטשה, ופרויד, וכן עוסק בהוגים פוסטמודרניים ופוסט-סטרוקטורליסטים כמו אלתוסר, בארת, ובורדייה.
איגלטון מונה לפחות 16 שימושים והגדרות שונות לאידאולוגיה, חלקן סותרות:
הפילוסופים הגדולים: מרקס, מאנגלית: עדי מרקוזה-הס; ידיעות אחרונות, 2001.
אידאולוגיה: מבוא, מאנגלית: אורן מוקד; עריכה מדעית: ד"ר דרור ק' לוי, רסלינג, 2006.
משמעות החיים, מאנגלית: אלירן בר-אל, עריכה מדעית: ד"ר אורי גולדברג, רסלינג, 2013.
Saint Oscar (1989; מחזה אודות אוסקר וילד)
טרנס ואנס גיליאם הוא במאי קולנוע, אנימטור, קומיקאי ושחקן קולנוע אמריקאי.
ב-2012 זכה בפרס וינזור מקיי.
טרנס ואנס גיליאם נולד ב-22 בנובמבר 1940 במיניאפוליס, מינסוטה, בנם של ביאטריס (לבית ואנס) וג'יימס הול גיליאם.
אביו היה איש מכירות נודד של מותג הקפה פולגרס לפני שהפך לנגר.
זמן קצר לאחר לידתו, הם עברו לעיירה הסמוכה אגם מדיסן, מינסוטה.
ב-1952 עברה המשפחה לשכונת פנורמה סיטי בלוס אנג'לס, קליפורניה.
גיליאם למד בתיכון ברמינגהאם, שם היה נשיא כיתתו ומלך הנשף הבכיר.
במהלך התיכון, הוא החל לקרוא בשקיקה את מגזין Mad, שאז נערך על ידי הארווי קורצמן, שלימים ישפיע על עבודתו של גיליאם.
גיליאם סיים את לימודיו במכללת אוקסידנטל ב-1962 עם תואר ראשון במדעי המדינה.
טרי גיליאם החל את דרכו המקצועית כאנימטור וצייר רצועות קומיקס בארצות הברית; באחת מהרצועות המצולמות הראשונות אותן פרסם הופיע ג'ון קליז.
לאחר שעבר לבריטניה המשיך בציור קומיקס ולאחר מכן הצטרף ל"קרקס המעופף של מונטי פייתון" כחבר האמריקאי היחיד בצוות.
גיליאם זכה גם לאזרחות בריטית ב-1968 ואף ויתר מאוחר יותר, ב-2006, על אזרחותו האמריקאית כמחאה על ממשל ג'ורג' וו.
גיליאם היה היוצר העיקרי של הדמויות המצוירות המוזרות שליוו את תוכנית הטלוויזיה של מונטי פייתון ואת סרטי החבורה, הוא גם הופיע במערכונים רבים ושיחק תפקידים בסרטיהם.
בנוסף בסרטי הקולנוע "הגביע הקדוש", "בריאן כוכב עליון" בנוסף לאנימציות שיצר עבורם שימש בתפקידים של במאי, כותב, מעצב, שחקן וצלם.
סגנון האנימציה הייחודי של גיליאם עשה שימוש רב בצילומים ישנים מהתקופה הוויקטוריאנית שחלקים מהם נחתכו והוזזו באופן משעשע - סגנון שזכה לחיקויים רבים, בין היתר בפרסומת טלוויזיה לבירה "גינס".
טרי גיליאם המשיך ממונטי פייתון את דרכו המקצועית כבמאי קולנוע.
סרטו "ברזיל" מ-1985 בכיכוב של רוברט דה נירו, נודע בקרב חובבי הקולנוע כדוגמה מצערת למקרה שבו הבמאי לא זוכה ללטש את סרטו בשל התערבות אולפני יוניברסל, שקיצרו את הסרט ללא הסכמתו.
בסיוע המפיק ארנון מילצ'ן פתח גיליאם במאבק נגד יוניברסל והצליח להביא להפצתו של הסרט בגרסתו המקורית.
ברבים מסרטיו, גיליאם מדגיש את התנגדותו העזה לבירוקרטיה ומשטרים פקידותיים.
סרטיו מציגים מאבק כנגד כוח חזק, שיכול להיות מצב רגשי, אליל מעשה אדם או אפילו האדם עצמו.
לרוב המאבק לא מסתיים בהצלחה.
האווירה בסרטיו אפלה ופרנואידית עם מגוון דמויות מוזרות שהיו בעבר אנשים רגילים בחברה.
בנוסף לאווירה האפלה, גם התסריט מציג לרוב חוש הומור שחור, מורשת (כנראה) מימי מונטי פייתון.
סממנים אלו של סרטי גיליאם הופכים אותם קלים לזיהוי אף ממבט קצר, בין היתר בזכות מוטיבים בארוקיים חוזרים (כגון מסכי מחשב עם זכוכיות מגדילות המוצמדות אליהם) והשילוב בין הפכים כמודרניות ויושן או יופי וגועל.
הכישלון תועד בסרט התיעודי "אבודים בלמנשה" שיצא לאקרנים ב–2002, והיה אמור לעקוב אחרי מאחורי הקלעים של ההפקה, ותיעד בסופו של דבר את הקשיים שהביאו לביטולה.
מאז ניסה פעמים רבות לחדש את ההפקה אך נתקל בקשיים שונים.
בתחילת 2017 החל שוב בצילומי הסרט בכיכובם של ג'ונתן פרייס ואדם דרייבר.
הסרט יצא לאקרנים בסוף 2018.
בשנת 2005 יצאו לאקרנים שני סרטים שביים, "האחים גרים - למבוגרים בלבד", המבוסס באופן כללי על דמויותיהם של האחים גרים, ו"טיידלנד", סיפורה של ילדה הבורחת מהבדידות האיומה של ביתה החדש אל תוך עולם הפנטזיה המתקיים בדמיונה.
בשנת 2006 העלה בישראל את הבכורה העולמית של המופע "דיאבולו" בו שימש כבמאי ואחראי על האפקטים המיוחדים לצד האמן הרוסי סלאבה פולונין.
המופע, שבמרכזו עומדים הליצן והשטן, הטוב והרע, כשבכל פעם הם עומדים זה מול זה בסיטואציה שונה, הוצג בתיאטרון גשר עשר פעמים.
בשנת 2010 ביים את "קללת פאוסט" של ברליוז עבור האופרה הלאומית האנגלית.
ב-2014 ביים שם את האופרה "בנוונוטו צ'ליני" של ברליוז.
גיליאם נשוי לאמנית האיפור הבריטית מגי ווסטון מאז 1973. היא עבדה על בסדרת טלוויזיה "הקרקס המעופף של מונטי פייתון", ברבים מסרטי פייתון, וסרטיו של גיליאם עד להרפתקאות הברון מינכהאוזן.
יש להם שלושה ילדים: איימי ריינבו (ילידת 1978), הולי דובואה (נולדה באוקטובר 1980), והארי ת'אנדר (נולד ב-3 באפריל 1988), כולם גם הופיעו או עבדו על כמה מסרטיו.
ב-2019 ביקר בפומבי את חברו למונטי פייתון ג'ון קליז, על תמיכתו בברקזיט ועל שאמר כי "לונדון היא כבר לא עיר אנגלית".
בינואר 2020 עורר סערה ציבורית לאחר שהשווה את תנועת Me Too ל"ציד מכשפות".
מונטי פייתון והגביע הקדוש (בשיתוף עם טרי ג'ונס) (1975)
האחים גרים - למבוגרים בלבד (2005)
מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס (2009)
האיש שהרג את דון קישוט (2018)
טרנס גרהאם פארי ג'ונס היה שחקן, קומיקאי, במאי קולנוע וכותב ולשי.
ג'ונס נודע בעיקר בזכות שיוכו לחבורת מונטי פייתון.
הוא השתתף בכל התוכניות של הקרקס המעופף של מונטי פייתון ובכל הסרטים של הקבוצה אותם גם ביים.
ג'ונס עסק בכתיבה של חלק מהמערכונים יחד עם מייקל פיילין.
יחד עם פיילין גם כתב כמה שירים ביניהם "שיר חוטב העצים".
לאחר פירוק מונטי פייתון הוא ביים ושיחק בסרט אריק הוויקינג שיצא בשנת 1983 ואף על פי שעריכתו לא נשלמה הסרט זכה להצלחה.
ג'ונס ערך את הסרט מחדש, קיצר אותו והוציא אותו שנית אך הגרסה השנייה זכתה למעט תשומת לב.
בשנת 1989 יצאה אל האקרנים גרסת עריכה שלישית של הסרט.
העורך היה בנו של ג'ונס.
הגרסה השלישית הייתה קצרה וקולחת יותר משתי הגרסאות הקודמות והיא זכתה להצלחה רבה יותר מקודמותיה ונחשבת לגרסה הרשמית של הסרט.
מחבורת מונטי פייתון מופיע ב"אריק הוויקינג" גם ג'ון קליז.
טרי ג'ונס לא השתתף בסרטים רבים לאחר התפרקות מונטי פייתון.
הוא כתב תסריטים למספר סרטי קולנוע ומאז תחילת שנות השמונים הוא עסק בעיקר בכתיבה.
ג'ונס הוציא לאור ספרים, ביניהם ספרי ילדים רבים.
ב הוא עסק בכתיבה של מאמרים פוליטיים בעיתונים בריטיים.
עיקר כתיבתו עסקה בהתנגדות למלחמה בעיראק.
בשנת 2015 אובחן ג'ונס כחולה באפאזיה (PPA), כתוצאה מכן איבד את יכולת הדיבור.
סר מייקל טרנס ווגן, הידוע יותר בכינויו טרי ווגן היה שדרן טלוויזיה ורדיו ברשת השידור הציבורית הבריטית BBC.
מוכר במיוחד כפרשן לשעבר של הרשת בתחרות האירוויזיון - תחרות הזמר השנתית של איגוד השידור האירופי.
שימש בתפקיד זה בקביעות מאז 1980 ועד 2008, ואף הנחה את התחרות יחד עם אולריקה ג'ונסון כשהתקיימה בברמינגהאם שבאנגליה ב-1998. הוא ליווה את התחרות בפרשנות הומוריסטית ואף סרקסטית, דבר שהפך אותה לפופולרית גם בקרב צופים מחוץ לבריטניה.
במקרים אחדים עוררו דבריו כעס בתחנות השידור האירופיות שאירחו את התחרות.
בבריטניה ידוע ווגן גם כמי שהגיש את תוכנית הבוקר הרדיופונית Wake up to Wogan ברשת BBC2, וכמי שהנחה את מבצע ההתרמה השנתי של BBC Children in Need.
ווגן נולד ב-3 באוגוסט 1938 בעיר לימריק באירלנד, הבכור מבין שני ילדים.
אביו היה מנהל ברשת מרכולים בלימריק.
הוא למד בית ספר של מסדר הישועים, מגיל שמונה.
וחווה חינוך דתי נוקשה, מאוחר יותר העיר ששטפו לו את המוח כדי להאמין באיום שילך לגיהנום.
למרות זאת, הוא הביע לא פעם את חיבתו לעיר הולדתו, והעיר בהזדמנות אחת כי "לימריק מעולם לא עזבה אותי, מה שזה לא יהיה, הזהות שלי היא לימריק".
בגיל 15, לאחר שאביו קיבל קידום, עבר ווגן לדבלין עם משפחתו.
בבית הספר התיכון הוא השתתף בחוג דרמה וגילה אהבה לרוקנרול.
לאחר שסיים את לימודיו ב-1956, לווגן הייתה קריירה קצרה כבנקאי, שהצטרף לבנק המלכותי של אירלנד.
בעודו בשנות העשרים לחייו, הוא הצטרף לרשות השידור הלאומית של אירלנד, RTÉ (Raidió Teilifís Éireann), כקריין לאחר שראה פרסומת בעיתון לתפקיד.
ווגן ערך ראיונות והציג סרטים דוקומנטריים במהלך השנתיים הראשונות שלו ב-Raidió Teilifís Éireann, לפני שעבר למחלקת הבידור הקל כתקליטן ומנחה של חידוני טלוויזיה.
כאשר תוכנית בה עבד ירדה משידור בשנת 1967, ווגן פנה ל-BBC עבור עבודה נוספת.
הוא החל לעבוד ב-BBC Radio, בתחילה שידר מדבלין.
אחר כך הוא הגיש את מהדורת יום שלישי של Late Night Extra במשך שנתיים ב-BBC Radio 1, ונסע מדי שבוע מדבלין ללונדון.
באפריל 1972, הוא החל להגיש את תוכנית הבוקר ב-BBC Radio 2, והחליף מקום עם ג'ון דאן, שהנחה לזמן קצר את תוכנית אחר הצהריים.
ווגן השיג שיא של 7.9 מיליון מאזינים.
בדצמבר 1984, ווגן עזב את תוכנית הבוקר שלו ברדיו, כדי להמשיך בקריירה במשרה מלאה בטלוויזיה והוחלף על ידי קן ברוס.
בטלוויזיה הגיש במשך כ-25 שנה בעיקר תוכניות אירוח ובידור.
בין האורחים הישראלים בתוכניתו היו אורי גלר, והשדכנית הלנה עמרם.
בשנת 1998 הנחה את תחרות האירויזיון שנערכה בבירמינגהם והעניק לישראל את הפרס הזוכה בתחרות.
בשנה לאחר מכן התארח בתחרות האירויזיון בירושלים כנציג הBBC הסוקר את התחרות.
בשנת 1965 נישא להלן ונולדו להם ארבעה ילדים.
בשנת 2005 קיבל ווגן אזרחות בריטית בנוסף לאזרחותו האירית, ולכן היה זכאי להשתמש בתואר "סר" לפני שמו, כאשר הוענק לו תואר אבירות באותה שנה.
רשת BBC קראה על שמו את בית השידור Western House של BBC Radio 2 ,הנמצא בשכונת פיצרוביה בלונדון, ל Wogan House.
טרי גודקיינד היה סופר אמריקאי.
ידוע בעיקר כמחברה של סדרת הפנטזיה רבת-המכר "חרב האמת", אשר מכרה מעל 25 מיליון עותקים ותורגמה ל-20 שפות.
גודקיינד גדל באומהה, נברסקה, שם למד אמנות והוראת כתבי הקודש הקתוליים.
גודקיינד גילה בשלב מוקדם בחייו שהוא סובל מדיסלקסיה, מה שגרם לתסכול מתמשך בעת לימודיו בתיכון.
מאוחר יותר נשר מהקולג' ועבד כנגר, בונה כינורות, ומשחזר עתיקות ואוצרות אומנות נדירים.
לפני תחילת הקריירה שלו כסופר נודע גודקיינד בציורי הטבע והים הריאליסטיים שלו.
ב-1993 החל גודקיינד בכתיבת ספרו הראשון, "חוק הקוסמים הראשון", בזמן הקמת בית עם אשתו ג'רי באי מאונט דזרט על חופי מיין.
פרסומו של הספר שנה לאחר מכן סימן את תחילתה של קריירת הכתיבה שלו.
בנוסף לבית במיין, בנו גודקיינד ואשתו בית נוסף במדבר הדרום-מזרחי, שם הוא בילה את רוב זמנו.
ספרו הראשון של גודקיינד, חוק הקוסמים הראשון, נמכר ב-1994 במכירה פומבית להוצאות ספרים בעבור פי שישה מכל ספר ראשון שנכתב לסדרת פנטזיה אי-פעם.
עם מהדורה ראשונה של שישים אלף עותקים (כאשר הממוצע נע בין 3,000 - 5,000 עותקים), הספר נהיה רב-מכר עולמי.
לאחר מכן פרסם גודקיינד עוד עשרה ספרים בסדרה וסיפור קצר אחד, בהצלחה מסחרית גדולה.
כל ספריו, מלבד "אבן הדמעות" ו"חוק הקוסמים הראשון", הופיעו ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
גודקיינד הושפע מאוד מספריה של איין ראנד והוא היה תומך נלהב של עבודותיה ושל פילוסופיית האובייקטיביזם.
אף על פי שהוא הכיר בכך שהוא כותב בז'אנר הפנטזיה, הוא החשיב את ספריו ככאלה שעוסקים ביותר מפנטזיה רגילה בזכות התמקדותם בנושאים פילוסופיים ואנושיים.
סדרת חרב האמת נחשבת לסדרת פנטזיה על ידי הקוראים והמבקרים.
הפרסים שהיא הייתה מועמדת אליהם, או זכתה בהם, כולם קשורים לפנטזיה, ומכיוון שהסדרה כוללת את כל האלמנטים הבסיסיים דוגמת דרקונים, קסמים, טכנולוגיה של ימי הביניים וארצות בדיוניות, היא נמכרת כסדרת פנטזיה.
למרות שרבים תופסים אותו כסופר פנטסיה, גודקיינד החשיב את עצמו יותר ככותב רומנים.
אמונתו הייתה ששימוש בז'אנר הפנטזיה מאפשר לו לספר את סיפוריו טוב יותר ולהעביר בצורה טובה יותר את הנושאים האנושיים והרגשות אותם הוא רוצה לחלוק עם הקורא.
ללא קשר לז'אנר שבו הוא כתב את ספריו, גודקיינד הצהיר כי מטרתו העיקרית היא לעורר השראה.
1994 Wizard's First Rule, חוק הקוסמים הראשון, תורגם לעברית
1995 Stone of Tears, אבן הדמעות, תורגם לעברית
1996 Blood of the Fold דם העדה, תורגם לעברית
1997 Temple of the Winds מקדש הרוחות, תורגם לעברית
1999 Soul of the Fire נשמת האש, תורגם לעברית
בנוסף, כתב גודקיינד סיפור קצר בשם Debt of Bones לאנתולוגיה "אגדות", שנערכה על ידי רוברט סילברברג.
הסיפור מתרחש בעולם של "חרב האמת" ומתרחש כמה עשורים לפני האירועים בסדרה העיקרית.
ב-2002, הסיפור פורסם בפני עצמו.
ב-13 בנובמבר 2007 פורסם האחרון בסדרת הספרים, Confessor.
ביוני 2008 חתם גודקיינד על חוזה עם הוצאת הספרים Penguin Books לשלושה ספרים נוספים.
באוגוסט 2006 הוכרז שסדרת חרב האמת תופק כסדרת טלוויזיה על ידי סם ריימי, הבמאי של סרט הקולנוע ספיידרמן.
הצילומים החלו במאי 2008, וב-1 בנובמבר 2008 עלה לשידור פרק הפיילוט לסדרה, הנקראת בשם "אגדת המחפש".
הוצע כי שמה ייקרא על שם הספר הראשון, "חוק הקוסמים הראשון", אולם השם שונה כדי להתאים יותר לרוח הסדרה כולה.
לצד הצלחתו במכירות, טרי גודקיינד ספג ביקורת שלילית מאוד הן על כתיבתו והן על יחסו שהפגין בראיונות.
הכתיבה זכתה לביקורת שלילית בשל עלילה לא עקבית ולא הגיונית, דמויות שטחיות וסטראוטיפיות ואף סקסיזם וקיטשיות.
נטען כי רעיונות רבים המופיעים בספריו של גודקיינד מהווים גנבה ספרותית מסדרות פנטזיה אחרות, בעיקר מחזור כישור הזמן.
בראיונות טען גודקייד שהוא אינו סופר פנטזיה, מכיוון שספריו עוסקים ביחסים בני אנשים ולא בעולם הפנטסטי.
הוא גם כינה את ספרות הפנטזיה "ז'אנר ריק ועייף".
טענה זו זכתה לביקורת רבה ברשת.
קידום האובייקטיביזם של איין ראנד בספריו אף הוא זכה לביקורת שלילית.
ב-2018 זכה לביקורת חריפה ברשתות החברתיות, לאחר שלעג לעיצוב של אחד מספריו והעליב בפומבי את המעצב.
הסופר התנצל על התקרית לאחר מכן.
1995 - איקרוס, פרס הפנטזיה הבריטי (מועמדות)
1995 - חוק הקוסמים הראשון, פרס לוקוס, ספר הביכורים הטוב ביותר (מקום שביעי)
1996 - אבן הדמעות, פרס לוקאס, רומן הפנטזיה הטוב ביותר (מקום חמש-עשרה)