tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כלומר חלק מהאלקטרונים על פני השטח של האלקטרודה הושפעו מהרלקסציה של היונים הספוחים לפני השטח של המגנזיום.
גם תהליך זה לא משחרר אלקטרונים ישירות לתמיסה, לכן הוא מקביל לנגד הראשון ולקבל.
עד כה - נגד המדמה את התנגדות האלקטרודה ליציאת אלקטרון, קבל המדמה את קיבול האלקטרודה, ומשרן המדמה רלקסציה של היונים על פני השטח.
כל אלה במקביל, ובטור עליהם נגד המדמה את התנגדות התמיסה.
זאת בהנחה שהאלקטרודה והתמיסה הומוגניות, ואין בהן אזורים שונים מבחינה חשמלית.
כלומר עתה על המנתח להשתמש באחד האלגוריתמים המוצעים למעלה כדי להתאים את ארבעת הפרמטרים (התנגדות התמיסה, התנגדות האלקטרודה, קיבול הקבל, והשראות המשרן) למדידות ולקבל את הערכים הטובים ביותר.
כדי לא להתמודד עם התאמת כל הנקודות וכל הפרמטרים, החליט המנתח לעקוף את העניין ולהשתמש ברכיב קבוע פאזה, כלומר, במקום קבל ומשרן במקביל, יוצג רק רכיב קבוע פאזה.
רכיב זה טוב למעגלים בתדירויות גבוהות לכן ינותחו רק המדידות בתדירות הגבוהה.
כלומר עתה על המנתח להשתמש באחד האלגוריתמים המוצעים למעלה כדי להתאים את ארבעת הפרמטרים (התנגדות התמיסה, התנגדות האלקטרודה, קיבול רכיב קבוע הפאזה, מעריך רכיב קבוע הפאזה) למדידות ולקבל את הערכים הטובים ביותר.
שימוש באלגוריתם סימפלקס הניב את התוצאות הבאות:
הגרף התנגדות נגד תמיסה [אוהם] התנגדות האלקטרודה ליציאת אלקטרון [אוהם] קיבול האלקטרודה [מיקרופאראד] מעריך הרכיב קבוע הפאזה הגרף השחור 8 233 7.81 0.88 הגרף האדום 0 322 4.02 0.86 הגרף הירוק 10 1700 0.27 0.87
התנגדות התמיסה זניחה ביחס לשאר ההתנגדויות בבעיה ולא היוותה מרכיב ניסויי חשוב.
התנגדות האלקטרודה עבור הציפוי שתוצאותיו מוצגות בגרף הירוק גדול במידה ניכרת מהשניים האחרים, כלומר ציפוי זה פחות מוליך מן האחרים.
הקיבול גדל בין הציפוי שתוצאותיו מוצגות בגרף השחור וציפוי שתוצאותיו מוצגת בגרף האדום, לכך ייתכנו כמה פירושים-
ייתכן והציפוי של הגרף השחור בעל מקדם דיאלקטרי גבוה יותר, וייתכן שעוביו דק יותר.
לפי נוסחת הקיבול של קבל לוחות.
ערכו של מעריכו של הרכיב קבוע הפאזה נשמר פחות או יותר, כלומר מידת אי האחידות של פני השטח פחות או יותר זהה.
העובדה שמשרן אמור היה להיות מוצג במעגל המדמה מעידה כנספחו יונים לפני השטח, וכי הם עוברים רלקסציה.
מדיאטק הייטק היא מכללה חיפאית למחשבים וטכנולוגיה, המשמשת כזרוע ההדרכה וההטמעה של מטריקס בצפון ישראל.
החברה מקיימת קורסי מחשבים, טכנולוגיה ואלקטרוניקה כקורסים פתוחים לקהל הרחב וכהכשרות ייעודיות המבוצעות על פי דרישות ארגונים בבית המכללה או בכיתות חיצוניות בארגונים.
בבית מדיאטק הייטק ממוקם המוזיאון לתולדות המחשב האישי בישראל.
המכללה משמשת כשותפת ההדרכה של חברת מיקרוסופט בצפון ברמת "זהב" מאז שנת 1995.
המכללה מפעילה בחיפה את מרכזי הבחינות הבינלאומיים Prometric ו-VUE המאפשרים לנבחנים המתגוררים בחיפה, בקריות ובצפון להבחן במגוון בחינות הסמכה מטעם מיקרוסופט, סיסקו, אורקל, CompTIA, צ'קפוינט ועוד.
מדיאטק הייטק מחזיקה יחד עם חברת גרינאג'נדה בפעילות מטריקס גרינטק קולג' - המכללה לטכנולוגיות הקלינטק והסביבה.
המכללה מוכרת ומפוקחת על ידי משרד התמ"ת - האגף להכשרה מקצועית וע"י משרד החינוך לטובת קורסים לגמול השתלמות לעובדי מדינה.
קורס הכשרת טכנאי מחשבים ורשתות תקשורת לנגמלי סמים ואסירים משוחררים בשיתוף עיריית חיפה, משרד התמ"ת, המוסד לביטוח לאומי.
מדיאטק הייטק הוקמה בשנת 1991 כחברת בת של מדיאטק – חברה חיפאית למחשוב, רשתות ותקשורת.
בשנת 1991 החלה חברת מדיאטק בע"מ להכשיר עובדי מערכות מידע.
לשם כך הקימה כיתת הדרכה מרושתת והחלה ללמד בה בעיקר את רשתות תקשורת של חברת נובל.
הפעילות נוהלה על ידי משה גרבלי.
בשנת 1994 התאגדה פעילות ההדרכה והרשתות לכדי חברה והוקמה חברה-בת למדיאטק בע"מ: "מדיאטק הדרכה ורשתות (1994) בע"מ".
בהמשך אותה שנה החלה החברה להכשיר תלמידים מקרב הציבור הרחב והפכה למכללה.
רוב פעילותה התמקדה ברשתות תקשורת נובל ומיקרוסופט.
למנכ"ל החברה החדשה מונה יעקב טרגנו.
בשנת 1998 קיבלה חברת מדיאטק הדרכה ורשתות (1994) בע"מ זיכיון ללמד קורסי טכנאי מחשב A+ מטעם CompTIA – ארגון יצרני החומרה הבינלאומי.
בשנה זו החברה החלה לפרסם עצמה כ"מכללת מדיאטק".
בשנת 2000, הקימה החברה סניף בראשון לציון ובו שלוש כיתות מחשב.
הסניף זכה להכרה מטעם מיקרוסופט כשותף הדרכה מוסמך לאזור ראשון לציון.
בשנת 2002, בעקבות המשבר בשוק ההייטק, רכשה חברת אי.אס.אי ייעוץ והכוונה התל אביבית, 50% ממניותיה של החברה, הקימה את החברה החדשה "מכללות היי-טק מדיאטק (2002) בע"מ" אשר מניותיה הוחזקו שווה בשווה על ידי חברת מדיאטק בע"מ וחברת אי.אס.אי ייעוץ והכוונה.
חברת אי.אס.אי ייעוץ והכוונה החזיקה גם ב-100% ממניות מכללת היי-טק בהרצליה ולמעשה הפכה את שתי החברות לחברות אחיות.
מאז שינוי הבעלות מוכרת החברה כ"מדיאטק הייטק", שם המשלב את שמות המותגים "מכללת מדיאטק" ו"מכללת היי-טק".
בחודש ספטמבר 2002 סיים יעקב טרגנו את תפקידו כמנכ"ל המכללה ויריב ענבר מונה לנהלה.
בשנת 2003, העבירה מדיאטק הייטק בשיתוף מיקרוסופט ומשרד התמ"ת את קורס פיתוח התוכנה הראשון בישראל בטכנולוגיית דוט.נט.
בחודש מאי 2005 נרכשו 100% ממניות החברה על ידי חברת מטריקס, יחד עם כל מניות מכללת היי-טק מהרצליה.
החברות הפכו למעשה לחברות אחיות לחברת ג'ון ברייס הדרכה.
בינואר 2012 עברה מדיאטק הייטק למבנה חדש בשד' ההסתדרות 46 בחיפה.
בינואר 2013 מיזגה את פעילותה הצפונית של ג'ון ברייס הדרכה לתוכה ושינתה את שמה ל"ג'ון ברייס מדיאטק הייטק בע"מ".
באפריל 2013 קיבלה המכללה הכרה כמרכז ההדרכה המוסמך של אדובי מערכות בצפון.
המדיה באיראן שייכת לגופים פרטיים וציבוריים, אך מנוטרת ונשלטת על ידי המשטר.
כלי התקשורת באיראן כוללים סוכנויות חדשות, עיתונים, בלוגים, מגזינים, ותחנות טלוויזיה.
רוב העיתונים במדינה הם בפרסית אך קיימים גם כאלו באנגלית ושפות אחרות.
עיתונים חשובים באיראן כאטלא'אט, קייהן, איראן דיילי, וטהראן טיימס, יוצאים במהדורה כפולה פרסית ואנגלית.
קיימים מספר שידורים זרים במדינה בשפה הפרסית, ובתוכם קול ישראל בפרסית ורדיו פרדה, אך אלו סובלים לעיתים מחסימות יזומות מצד המשטר.
בשנת 2000 תואר המנהיג העליון של איראן האייתולה עלי ח'אמנאי על ידי הוועד להגנה על עיתונאים כ"אחד מעשרת האויבים הגדולים של העיתונות וחופש הביטוי".
בית משפט מיוחד באיראן מגדיר את קווי האיסור וההיתר באשר לתצרוכת המדיה, ועשוי לעכב ולמנוע פרסומים שונים ואף לשלול היתרים לעסוק בתחום.
בבית המשפט קיים חבר מושבעים אשר תפקידו לבחון את החומרים המובאים לפניו ולהחליט האם קיימים בהם תכנים אנטי- דתיים, לשון הרע, או פגיעה באינטרסים הלאומיים.
משנת 1999 הביא בית המשפט לסגירתם של כתבי-עת ועיתונים רבים אשר היו בעלי קווים רפורמיסטיים.
קיים משרד ממשלתי נוסף אשר תפקידו לפקח על המדיה באיראן ולספק רישיונות לעיסוק בתחום.
המשרד נקרא הסוכנות לתרבות והכוונה אסלאמית.
הממשלה מעסיקה חברת צנזורה מהגדולות בעולם אשר תפקידם לחסום השפעות זרות המגיעות לדעתם בעיקר מהתקשורת המערבית.
מדי קרב (הידועים גם כמדי פיקסל או המדים האוניברסליים, באנגלית: Army Combat Uniform ובקיצור ACU) הם המדים הקרביים העכשוויים של חיל הנחתים וצבא ארצות הברית.
המדים נחשפו לראשונה בשנת 2004 והחליפו את המדים הקודמים ששימשו את ארצות הברית בשנות ה-80 וה90 ובתחילת המאה ה-21. למדים אלו מספר שינויים מהמדים הקודמים כגון סוג ההסוואה ("דיגיטלי" במדים החדשים לעומת "מנומר" במדים הקודמים).
מדי הקרב הרשמיים מיוצרים מ-50% ניילון ו50% כותנה, שאר התערובות אינן רשמיות.
צבא ארצות הברית משתמש בתבנית האוניברסלית הכוללת את הצבעים חאקי מדברי, אפור אורבני וירוק עלים על מנת לפעול עם מדים אלו באזורים רבים הכוללים ערים, מדבריות ויערות.
עם זאת, עיצוב זה אינו אפקטיבי כמו מדים ספציפיים לגזרה כלשהי (לדוגמה, מדי הקרב יהיו פחות אפקטיביים במדבר לעומת המדים המדבריים אשר צבועים בחאקי בלבד) וככל הנראה יושם בשל אילוצים תקציביים.
המדים מכילים צמדנים (סקוצ'ים) שאיתם סוגרים ופותחים את הכיסים בשרוולים.
העלות לכל חייל עבור מדים היא 120$ לעומת 58$ על המדים הקודמים, אבל קצבאות בגדים נועדו על מנת לפצות על התייקרות זו.
תוספות נוספות כגון שמות ותגים כרוכים בתשלום נוסף.
ז'קט קרב (החולצה העליונה) משתמש בוו מגובה לולאה על מנת לשמור על פריטים כגון תג שם, דרגות, טלאי כתף וכרטיסיות.
טכנולוגיית אינפרא אדום תפקידה לסייע למזער את הצללית האינפרא אדום.
כמו כן, ריבועי IR IFF קבועים נתפרים לכל כתף כדי לסייע בזיהוי אנשים ידידותיים כאשר משתמשים במכשירי ראיית לילה והם מוגנים על ידי כרטיסיות כשהם לא בשימוש.
על המדים מותר להשתמש בשלושה סוגים של דגלים: בצבע מלא, IR (אינפרא אדום) בצבע מלא, IR בצבע מאופק.
תג דגל ארצות הברית (בצבע המלא או מאופק) לבוש על דש כיס כתף ימין של הז'קט.
את הגרסה המאופקת לובשים רק בתנאים טקטיים או בשטח.
את הדגל של ארצות הברית שמים בצורה הפוכה (כך שהצד של הכוכבים הוא בצד ימין) וזאת כדי לתת רושם שהדגל נע קדימה עם הלובש; תגי הכתף (על השרוול) תמיד לבושים.
הצווארון המנדריני של הז'קט משמש להתאמה עם אפוד השריון החיצוני.
הסגירה הקדמית היא בעזרת רוכסן, הכיסים הקדמיים וכיסי השרוולים סגורים גם הם בעזרת וו ולולאה.
בכיס השמאלי ישנם שלושה חריצים לעטים.
במקור, מותר היה לענוד אך ורק סיכות מקצועיות על מדי הקרב, עם לא יותר מ5 סיכות בכל זמן.
אבל, בקיץ 2011 שונו התקנות ואפשרו תפירת תגי מקצוע רקומים על המדים כמו אלה שנענדו על האפוד; מגבלת חמש הסיכות נשארה בתוקף ובלתי אפשרי לערבב תגים רקומים וסיכות.
באותו הזמן ניתן היה לענוד תג דגל, תג יחידה ותג שם רקומים על המדים באופן חופשי.
תגי מקצוע, כגון הריינג'רס, החבלנים והכוחות המיוחדים נענדים על דש השרוול השמאלי, והם כפופים לחוק של הגבלת תגים עד שלושה במספר.
תג שהוא חלק בלתי נפרד מהיחידה, כגון "Mountain" ו"Airbone" לא נחשבים נגד החוקים.
תג ארצות הברית הוא הסמל היחידי המותר לענידה על מדי הקרב והוא נמצא כ-3 מ"מ מעל תג הצבא (US ARMY); הסמל יכול להיות עשוי ממתכת ויכול להיות רקום בצבע שחור.
התקנות הנוכחיות קובעות כי על הז'קט שלא להאריך מתחת לחלק העליון של כיס המטען ולא להיות מעל מהחלק התחתון של הכיס הצדדי.
על השרוולים להיות לא מקופלים תמיד, בניגוד למדים הקודמים בהם היה מותר לקפל שרוולים במדי קיץ.
בשטח, הז'קט עשוי להתחלף על ידי חולצת קרב כאשר לבושה מתחת לאפוד.
מכנסי קרב לבושים עם חגורת רשת מניילון ברוחב 2 אינץ', וכוללים כיסים לסכינים וכלים נוספים; שני כיסי אחסון על הירך עם שרוך אלסטי וצמדן לסגירה בזמן תנועה, ושני כיסי אחסון - אחד על כל רגל עם סגירת צמדן.
כמו כן, מכנסי קרב עם חומרים עמידים בפני להבות אש מונפקים לחיילים המוצבים באפגניסטן (ובעבר גם בעיראק).
בדרך כלל, מדי הקרב לבושים ביחד עם קסדות קרב מתקדמות, כובעי פטרול או כובע boonie ו/או כובע צמר המתאים לתקופת החורף.
כובע הפטרול הוא בסגנון כובע מצחיה עם גג שטוח ורך וכיס פנימי.
כאשר נמצאים בחיל מצב, כומתות בצבעים חום, שחום וירוק עשויות להלבש על ידי צנחנים, לוחמי יחידות מובחרות ויחידות העלית.
כובע הפליז הירוק מיועד לפעילות בשטח וחיל המצב מחוץ ליחידה, לפיקוד מקומי.
כובע הפליז עשוי להיות מקופל בדרך 1-2 משום שלא יכול להיות מגולגל.
תג השם נלבש בגב כובע הפטרול.
מומלץ לתפור על דרגה, אך ענידת סיכת הדרגה על כובע פטרול וכובע Boonie מאושרת גם כן.
מדי הקרב נלבשים עם חולצה בצבע חול.
חולצה בצבע עלווה-ירוק שעשויה מ-100% כותנה, אושרה ללבישה על ידי חיילים ועבור כמה סביבות הכשרה או חיילים פרוסים; סביבות מורשות ללבישת חולצה זו כוללות את עיראק, אפגניסטן וקוריאה על פי תקנון שנקבע ב-2011. האישור חל גם אלו אשר נמצאים בסיורים באזורים רלוונטיים.
חולצות שחורות מאושרות ללבישה על ידי מדריכים מסוימים על הודעות צבא (בית הספר לריינג'ר, חבלנים, צנחנים, מוטסים, צלפים ויחידות עלית).
את מדי הקרב לובשים עם נעלי קרב בצבע חאקי וגרביים בצבע ירוק-זית מכותנה.
גרסאות מסחריות של נעליים אלו מאושרות ללא הגבלה כל עוד עומדות בתקנות הללו: להיות לפחות 6 ס"מ לגובה, להיות עשויות מבקר בצד המחוספס ולהיות ללא רוכסנים, סוליות מתכת או לשוניות צדדיות.
נעלי הרים זמינות עבור שטח קשה, קור קיצוני וכוחות הפועלים בהרים (אלפיניסטים).
תהליך החלפת המדים האמריקנים הירוקים המנומרים והמדבריים עם מדי הקרב החל באפריל 2005. עם זאת, תהליך פילדינג החל חודשיים לפני על ידי ראפיד פילדינג.
חיילים מחטיבת החי"ר ה48 היו היחידה הראשונה של צבא ארצות הברית, פעילה או במילואים אשר קיבלה את מדי הקרב.
הקליטה הראשונית של המדים הייתה מעורבת, עם תלונות על עמידות לא מספיק טובה ותחזוקה מוגזמת.
נכון לתחילת 2010, דפוס ההסוואה המרובה בתוך יחידות בצבא ארצות הברית נראה לעיתים רחוקות ואילו מדי הקרב הפכו למדים הסטנדרטיים.
מדיאה בנג'מין (Medea Benjamin, נולדה בשם: סוזאן בנג'מין, באנגלית: Susan Benjamin; נולדה ב-10 בספטמבר 1952) היא פעילת שמאל יהודייה-אמריקאית.
ייסדה את ארגון השמאל Code Pink יחד עם בעלה קווין דאנהר (Kevin Danaher), אשר פועל בין השאר למען מדינה פלסטינית וקידום הנרטיב הפלסטיני בסכסוך הישראלי-פלסטיני.
כמו בעניין ישראל, היא מקדמת עמדה ברורה נגד מדיניות החוץ של ארצות הברית בקובה, בעיראק, בפקיסטן ובאפריקה.
גדלה בניו יורק ולמדה באוניברסיטת טאפטס.
בשנים 1979-1983 למדה בקובה, שם התחתנה והחלה לכתוב בעיתון קומוניסטי.
היא גורשה לאחר שכתבה מאמר ביקורת כנגד השלטון.
יש לה תואר שני בכלכלה מהניו סקול ותואר שני בבריאות הציבור מאוניברסיטת קולומביה.
כיום היא גרה בוושינגטון די.
בשנת 2000 רצה בנג'מין לסנאט בקליפורניה תחת ה-Green Party וקיבלה 3% מהקולות.
מאז היא פעילה במפלגה ותומכת בפעילות ה-Progressive Democrats of America.
בשנים 2002-2009 עסקה רבות בהפגנות כנגד מלחמת עיראק.
בשנת 2006 ארגנה סיוע לפליטים לבנוניים במלחמת לבנון השנייה, ומחאה כנגד ההפצצות הישראליות.
בשנת 2008 ארגנה מחאות כנגד מבצע עופרת יצוקה ואף ביקרה ברצועת עזה לאחר הלחימה.
היא אף שלחה משלחות סיוע לרצועה.
בשנת 2014 גורשה ממצרים עקב פעילות למען עזה בשיתוף עם גורמי חמאס (שהוגדר על ידי הממשל המצרי באותה שנה כארגון טרור).
הביעה מחאה נרחבת כנגד השימוש הצבאי של ארצות הברית בכלי טיס בלתי מאוישים בהפצצות בסומליה, פקיסטן ותימן.
בנימין עוררה ביקורת כאשר הביעה תמיכה בשלטונו הסוציאליסטי של הוגו צ'אווס בוונצואלה.
בשנת 2013, מיקמה הליגה נגד השמצה, את ארגון code pink בראשותה של בנג'מין, במקום השלישי ברשימת 'הארגונים העוינים והמסוכנים ביותר לישראל הפועלים בארצות הברית'.
מדיאיוול בייבס (באנגלית ארכאית: Mediæval Bæbes; "יפהפיות ימי-ביניימיות") הן אנסמבל נשים בריטי שנוסד ב-1996 ועוסק בעיקר במוזיקה אירופאית מסורתית.
נכון לסוף 2010, הלהקה מכרה יותר מחצי מיליון אלבומים ברחבי העולם.
האנסמבל הוקם על ידי הזמרת הבריטית קתרין בלייק והנגנת האמריקנית דורותי קרטר, שתיהן חובבות מוזיקה ימי-ביניימית.
הרכבו הראשון מנה שתים עשרה חברות, שעסקו בשירת א קפלה של טקסטים עתיקים מהאיים הבריטיים – בוולשית, אנגלית וסקוטית עתיקות וגם בלטינית – ובהמשך של מנגינות מרחבי היבשת, כולל שירים בגאלית, אוקסיטנית ועוד.
בתחילה הן מיעטו בליווי כלי נגינה או הקפידו על כך שיהיו מסורתיים, אך לבסוף שילבו גם מוזיקה אלקטרונית.
חברות ההרכב התחלפו מזומנות, וכיום הוא כולל את בלייק, אמילי אוונדן מלפומני קרמנידו, סופי רמזי, קלייר אדמונדסון וג'וזפין רייבנהרט.
עוד כעשרים משתתפות, כולל קרטר המנוחה שנפטרה ב-2003, עברו בו במהלך השנים.
כמה מהן נטו לנאו-פגניזם, מרכיב שהשתקף לעיתים בעיבודים; כשהאנסמבל פנה לעסוק במוזיקה כנסייתית והוזמנו להופיע בקתדרלות, התעוררה מחאה מהקהל מחשש שיפגינו מיניות מוחצנת כפי שעשו בעבר ומההקשר האלילי.
המארגנות הכחישו כוונות כאלה, והצהירו כי אף שחלקן היו נאו-פגניות אף אחת לא הייתה חברה בכת השטן.
הלהקה זכתה להערכה מקרב חובבי הסוגה על החייאת העיסוק במוזיקה ימי-ביניימית, וב-2001 הוזמנו על ידי הספרייה הבריטית להשיק את הגרסה הסרוקה של ספר התפילות של שרבורן, כתב-יד עתיק מהמאה ה-15.
בנוסף להופעות סביב העולם, הן השתתפו בהפקת פסקולים לסרטים ולסדרות טלוויזיה כמו "המלכה הבתולה" של הבי בי סי על חיי המלכה אליזבת הראשונה, ואמריקן פסיכו.
ב-2007 הן זכו בפרס איבור נובלו לפסקול הטלוויזיה הטוב ביותר על תרומתן לסדרה של הבי בי סי.
הן ערכו סבבי קונצרטים בבריטניה, ארצות הברית, קנדה, אירופה ואסיה, והופיעו בין היתר באלברט הול.
כמו כן שיתפו פעולה עם להקת הרוק הקנדית דלריום.
אלבומן הראשון, "הושיעי נא" (Salva Nos) מ-1998 היה הצלחה מיידית ומכר 80,000 עותקים.
הבא, "שלוות העולם" (Worldes Blysse), הפך להישג המסחרי הגדול ביותר שלהן עם 250,000. נכון ל-2013 הן הוציאו שמונה אלבומים.
"מדיאה" הוא הדפס מאת הצייר הישראלי מירון סימה.
ההדפס מתאר את דמותה של מדיאה.
מירון סימה יצר את ההדפס "מדיאה" בשנת 1956. דמותה מעוצבת על פי דמותה של השחקנית חנה רובינא.
כבר בשנת 1937 יצר סימה אלבום הדפסים ובו עשרה הדפסי אבן שנקרא "חנה רובינא בחיים ועל הבמה".
כאן רובינא היא מתוארת בתפקידה בהפקת המחזה "מדיאה" מאת אוריפידס בתיאטרון הבימה בשנת 1955. ההדפס הוצג בשנת 1959 בתערוכת יחיד של חיתוכי עץ שהציג סימה בבית הנכות הלאומי בצלאל בירושלים.
ההדפס נוצר בטכניקה של חיתוך עץ צבעוני בן חמישה צבעים והופיע במהדורה של 35 עותקים.
מדיאה מתוארת כאן לובשת שמלה אדומה, המתמזגת עם הרקע.
שיערה מעוצב בתסרוקת תלתלים פרועה.
ברקע התיאור מופיע מעין פסל או דמות המתוארת מאחור.
מדיאה מתוארת כאן כמסתייגת מן הסיטואציה או הדמות.
ראשה פונה בצדודית (פרופיל) לשמאל, בעוד ידיה, שתנוחתן אקספרסיבית מאוד, פונות אל צידו הימני של הפורמט.
סימה השתמש כאן בהטבעה של טקסטורה של עץ על גבע ההדפס.
בתקופה זו הרבה סימה לעשות שימוש בחומרים שונים כשבלונות לשם הדפסת טקסטורות שונות בעבודותיו.
תצלום היצירה הופיע על כריכת המונוגרפיה על סימה "מדרזדן לירושלים" (1987), בקטלוג התערוכה "חיתוך העץ בישראל" (1986) שהוצגה בסדנת ההדפס ירושלים, במונוגרפיה "לראות בחשכה: מירון סימה" (2003) ובספר "100 שנות אמנות ההדפס בישראל" (2015).
עותקים מן ההדפס נמצאים באוספים של המשכן לאמנות ע"ש חיים אתר, עין חרוד, מוזיאון תל אביב לאמנות ובאוספים נוספים.
מדידה או מדידת מקרקעין היא מקצוע ומדע, המיישם מגוון של טכניקות לקביעת מיקום דו או תלת ממדי של אובייקטים במרחב ואת המרחקים והזוויות ביניהם.
על פי רוב המדידות מתבצעות על פני הקרקע ותוצאות המדידה משמשות למיפוי המצב הקיים למגוון של צרכים כגון קביעת בעלות על קרקעות, תכנון מבנים ותשתיות, מיסוי, מחקר מדעי ועוד.
המדידה דורשת שימוש בתחומים כגאומטריה, טריגונומטריה, ניתוח רגרסיה, פיזיקה, הנדסה, מטרולוגיה, תכנות והחוק.
בימינו עושים המודדים שימוש במגוון ציוד ומקורות מידע כגון תחנה כוללת ידנית או רובוטית, מקלטי GPS תלת־ממדיים, מחזיר פינתי ומחזיר ישיר, סורקים תלת־ממדיים, מערכת מידע גאוגרפי, ציוד מחשוב ותקשורת.
מקצוע המדידה עתיק מאוד ובמהלך ההיסטוריה התפתחו תורות מדידה, שיטות וטכניקות.
למדידה חלק בהתפתחות הסביבה האנושית והמדעים מראשית ההיסטוריה הכתובה.
בתקנות המדידות נקבע כי המעוניין לקבל רישיון מדידה חייב להיות בעל השכלה אקדמית במקצועות הגאודזיה (השכלה אותה ניתן לרכוש בישראל רק בטכניון ובאוניברסיטת אריאל) ועמד בהצלחה בבחינות ההסמכה הממשלתיות.
מודדים שרכשו השכלתם בחו"ל חייבים להציג אישור על השכלתם ולעמוד בבחינות ההסמכה.
תקופת ההכשרה של מודד עד לקבלת הרישיון אורכת בין 5 ל-6 שנים (ניתן גם לבחור במסלול מקוצר ללא תואר מהנדס).
הרישיון מוענק על ידי המרכז למיפוי ישראל (סוכנות המיפוי הלאומית של ישראל הכפופה בתור יחידת סמך מקצועית אל משרד הבינוי והשיכון) מתוקף פקודת המדידות.
ביצוע מדידות אקוסטיות וניתוחן ממלא תפקיד חשוב במשימות הנדסיות שונות, כמו תכנון מוצר, בדיקת ייצור, ביצועי מכונה ובקרת תהליכים.
ובנוסף, במשרדים, בקלינקות, בבתים פרטיים, במפעלים, באולפני הקלטות, בחדרי חזרות ועוד.
מדידות אקוסטיות מספקות מידע חשוב ורב ערך לגבי: מידת ההד וזמן ההדהוד המתמשך הקיים בחדר, רמת לחץ הקול בכל התדרים, אחוז עיוות כללי של גלי הקול, גלים עומדים, פזה ועוד.
במהלך מדידה זו יבדקו את כל הנתונים האקוסטיים של החלל לצורכי בקרת איכות ותכנון.
במדידת רעש לעומת זאת מודדים, בין השאר, את עצמת הרעש הזולג אל החלל או מחוצה לו, מקורות זליגת הרעש, האם מדובר על רעש הולם או רעש נישא באוויר.
מדידות מדויקות אלו, מאפשרות לתכנן פתרון אידיאלי, לבחור חומרים מתאימים בהתאם לעוצמות הרעש ומקור הזליגה, גודל ומבנה החלל, ובהתאם לנתונים האקוסטיים שנמדדו.
לדוגמה, עיצוב מוצר יכול לדרוש שינוי ברמת הקול או הרעש לצורך עמידה בתקנים של ANSI, IEC ו-ISO.
לצורך הדוגמה, מעצבי מטוסים משתמשים במכשירים אקוסטיים וטכנולוגיות שונות להפחתת הרעש שנוצר בהמראה ונחיתה.
או אולפני הקלטות וחדרי חזרות אשר נעזרים במדידות אקוסטיות לצורכי תכנון, ביצוע ובקרה של הקמת האולפן על מנת להשיג את אופי הסאונד הרצוי בסטודיו ההקלטה ובחדר הבקרה.
קיימות עוד דוגמאות נוספות ושונות ומועילות לביצוע מדידות אקוסטיות בתחומים שונים.
דוגמה נוספת תהיה בדיקת רעש לדירה לפני קנייה, בידוד אקוסטי במרפאות הדורשות חיסיון רפואי, רעשים בין שכנים ועוד רבים אחרים.
המיכשור איתו מתבצעות המדידות נע ממד רעש ידני, ועד לרמקולים, מיקרופונים ייחודיים, ממירי קול ותוכנות שונות.
ניתן לחלק את רוב מערכות המדידה והמכשור האקוסטיות לשלושה רכיבים: חיישנים, רכישת נתונים וניתוח הנתונים.
החיישן הנפוץ ביותר המשמש למדידה אקוסטית הוא המיקרופון.
מיקרופון למדידה אקוסטית הוא מיקרופון ייעודי וכל-כיווני (omnidirectional).
חיישנים אחרים כוללים הידרופונים למדידת צליל במים או מדי תאוצה למדידת רעידות הגורמות לקול.
חומרת רכישת נתונים למדידות אקוסטיות משתמשת בדרך כלל בממירים אנלוגיים לדיגיטליים של 24 סיביות (ADC), מסננים, ומעבדי קול נוספים.
שיקול נוסף הוא טווח התדרים של המכשור.
טווח זה צריך להיות רחב מספיק כדי לכסות את טווח התדרים של מקור הרעש, תוך התחשבות בטווח התדרים של החיישן.
טווח דינמי הוא דרך נפוצה להשוות ביצועים ממכשיר למכשיר אחר.
טווח דינמי הוא מדד לכמה קטן ניתן למדוד אות ביחס לאות הקלט המרבי שהמכשיר יכול למדוד.
בנוסף, בקטגוריה זאת יכנס גם המחשב, התוכנות והמחשבונים איתם מבצעים את המדידות האקוסטיות.
על מנת לרכוש את הנתונים בצורה שקופה ומדויקת יש לדאוג לסינכרון מושלם בין כל המערכות לרכישת רכישת הנתונים.
יועץ האקוסטיקה מקבל את פלט הנתונים, מנתח, ומספק המלצות בהתאם לדרישות.
ניתוח הנתונים כולל: ניתוח שברי-אוקטבה, זמני תהודה, טווח היענות התדרים, גלים עומדים, פאזה, ספקטרום כוח, רמת דיסטורשיין, כושר בידוד של חומרים שונים, מעברי רעש ממקום למקום ועוד.
התוצאות מוצגות בגרפים שונים, תצוגות מפלים, גרפי אוקטבה ועוד.
מדידת חדשנות נראית מטבעה קשה כיוון שהיא מרמזת על יכולת הדדיות כך שניתן לערוך השוואה במונחים כמותיים.
הקושי טמון גם בעובדה שיש הגדרה רבה כמו שיש חזון לחדשנות וגם הציפיות לתוצאות מגוונות מאוד.
במשמעותה המודרנית, חדשנות היא "רעיון חדש, מחשבות יצירתיות, דמיונות חדשים בצורה של מכשיר או שיטה".
חדשנות נתפסת לעיתים קרובות כיישום של פתרונות טובים יותר העונים על דרישות חדשות, צרכים שלא הוסברו או צורכי שוק קיימים.
למרות הקשיים הללו, אדיסון ואחרים (.Edison et al) בסקירתם על ספרות בנושא ניהול חדשנות, נמצאו 232 מדדי חדשנות.
הם סיווגו את המדדים הללו לפי חמישה ממדים: תשומות לתהליך החדשנות, תפוקה מתהליך החדשנות, השפעת תפוקת החדשנות, אמצעים לגישה לפעילויות בתהליך חדשנות וזמינות של גורמים המאפשרים תהליך כזה.
אנו יכולים להבחין בשני סוגים שונים של מדדים לחדשנות: הרמה הארגונית והרמה הפוליטית.
מדידת החדשנות ברמה הארגונית מתייחסת לאנשים פרטיים, הערכות ברמת הצוות וחברות פרטיות מהקטנה ביותר ועד החברה הגדולה ביותר.
מדד החדשנות לארגונים יכול להתבצע על ידי סקרים, סדנאות, יועצים או מידוד פנימי.
אין כיום דרך כללית מבוססת למדידת חדשנות ארגונית.
על מנת למדוד חדשנות, החברה תצטרך להסכים פנימית על הפעילויות המייצגות חדשנות בארגון ולבחור מדדי ביצועים עיקריים שישמשו כמדדים מובילים.
ערכים נמדדים ישתנו באופן נרחב בין עסקים, ויכסו למשל הכנסות ממוצרים חדשים, הוצאות במו"פ, זמן לשוק, תפיסת וסיפוק לקוחות ועובדים, מספר פטנטים, מכירות נוספות הנובעות מחדשנות בעבר.
ברמה הפוליטית, מדדי חדשנות ממוקדים יותר במדינה או אזור ביתרון תחרותי באמצעות חדשנות.
בהקשר זה ניתן להעריך יכולות ארגוניות באמצעות מסגרות הערכה שונות, כמו אלה של הקרן האירופית לניהול איכות (EFQM).
מדריך ה-OECD של אוסלו (1992) גם מציע הנחיות סטנדרטיות למדידת חדשנות של מוצר וטכנולוגיות.
מדדי חדשנות הם נושא המחקר המשמעותי.
האיחוד האירופי נוקט במדיניות יזומה בכל הקשור לפיתוח אינדיקטורים אמינים והומוגניים לחדשנות.
מספר מדדים מנסים למדוד חדשנות ולדרג ישויות על סמך מדדים אלה, כגון:
מחקרים רבים מנסים לדרג מדינות על סמך מדדים של חדשנות.
כפי שאנו רואים, המחקרים עשויים להשתנות באופן נרחב לפי המדד הנבחר.
לדוגמה, מדד החדשנות של בלומברג 2020 (ינואר 2020) מדרג את גרמניה במקום הראשון מבין המדינות בעוד שמדד החדשנות העולמי לשנת 2019 (יוני 2019) מדורג במקום ה-9.
מדיאסטנוסקופיה היא בדיקה אנדוסקופית הסורקת את חלל המדיאסטינום.
המדיאסטנוסקופיה משמשת בעיקר לצורך נטילת ביופסיה.
מדיאסטינוסקופיה משמשת גם לסקירת קשרי לימפה במדיאסטנום במקרים של חשד לסרטן הריאה.
או לאבחון מחלות כמו סרקואידוזיס או לימפומה.
בעבר הייתה מדיאסטנוסקופיה הבדיקה המובילה לאיתור סרטן הריאה, אך כיום, עם התפתחות אמצעי הדימות, ישנה העדפה לבדיקה באמצעים שאינם פולשניים, כמו CT, והשימוש בבדיקה פחת.
מדיאסטינוסקופיה מבוצעת על ידי רופא (בדרך כלל כירורג חזה).
המטופל שוכב על הגב, ומורדם בהרדמה מלאה, מבוצע חתך קטן מעל עצם הסטרנום דרכו מוכנס המדיאסטינוסקופ אל המדיאסטנום.
באמצעות המכשיר ניתן גם ליטול ביופסיה.
בסיום הפעולה החתך נתפר באמצעות תפרים נמסים.
מדיארקסי (בהונגרית: Magyarkeszi) הוא כפר במחוז טולנה, בנפת טמאשי.
מדיארקסי ממוקם בחלק הצפוני-מערבי של מחוז טולנה, בחלק הצפוני של גבעות שומוג'-טולנה, במפגש של שלושה מחוזות (טולנה, שומוג', פייר).
היישוב משתרע על שטח של 31,850 דונם, מתוכם 3560 דונם שטח פנימי.
אפשר להגיע אל הכפר ששוכן בעמק נחל טיטה מכביש ראשי 65 בדרך צדדית שמסתעפת מהכביש הראשי באירגסמצ'ה, כביש זה ממוספר 6407 עד נאג'סוקוי, ומשם הוא ממוספר 6409. העיירה הקרובה ביותר היא טמאשי, שנמצאת במרחק של 20 ק"מ מהכפר, אך גם משיופוק, כלומר אגם הבלטון המרחק הוא רק 35 ק"מ.
המקום היה מיושב כבר בתקופת האבן.
לאחר התיישבות המדיארים במרכז אירופה השתלטה עליו חמולת גוטקלד.
על פי מסמכים כנסייתיים, בשנת 1274 היו ביישוב כנסייה ומושב קבוע של כומר שנהרסו בתקופת השלטון הטורקי.
בזמן מלחמת האיכרים בראשות גיירג' דוז'ה בשנת 1514, אוכלוסיית הכפר הגיעה לשש מאות.
לאחר האסון של קרב מוהאץ' בשנת 1526, הטורקים הרגו את תושבי הכפר בן 500 התושבים או מכרו אותם לעבדות.
אלה ששרדו התחבאו ביערות האזור.
טוטקסי מוזכר גם בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית כאחד מ-30 הכפרים החשובים ביותר בחלק המערבי של המחוז, שכונה נפת דומבוואר.
תושבי הכפר הפכו לקלוויניסטים בשנת 1703, ובשנת 1727 הוקמה מחדש בכפר גם הקהילה הקתולית.
כנסיית סנט מיהאי על שם המלאך הקדוש נבנתה בשנת 1742. בשנת 1880 נמצא ספר מרשם האוכלוסין של הנסיך מיקלוש אסטרהאזי עם רישומים מאז שנת 1735. מאותה השנה ישנם אם כן נתונים על מספר האוכלוסייה והעדות הדתיות לרבות יהודים במקום:
הכנסייה הרומית-קתולית של סנט מיהאי (בארוק, 1742)
טחנת הקמח גיזלה (המאה ה-19)
איגו פייר לקלר , המוכר בשם הבמה מדיאון (Madeon), הוא מוזיקאי, די ג'יי, מפיק מוזיקלי, זמר ופזמונאי צרפתי מהעיר נאנט, המתגורר כיום בלוס אנג'לס.
הוא התפרסם לראשונה בזכות סרטון היוטיוב שהעלה, "Pop Culture", בו ביצע מאשאפ של 39 שירים פופולריים שונים.
הסרטון זכה למיליוני צפיות בימים הראשונים מאז שהועלה.
לקלר ציין כי הביטלס ודאפט פאנק הן השפעותיו המוזיקליות הגדולות ביותר.
המיני-אלבום הראשון של לקלר, The City, יצא לאור בשנת 2012. אלבום האולפן הראשון שלו, Adventure, יצא לאור ב-27 במרץ 2015, לצד סיבוב הופעות של 22 תחנות בצפון אמריקה.
ב-15 בנובמבר 2019 הוציא לקלר את אלבומו השני, Good Faith, כחלק מסיבוב ההופעות Good Faith Live.
בשנת 2017 הוא דורג במקום ה-105 ברשימת התקליטנים המובילים של המגזין הבריטי DJ Mag.
בשנת 2017 הוא היה מועמד לשני פרסים בטקס פרסי המוזיקה האלקטרונית יחד עם פורטר רובינסון, בקטגוריות סינגל השנה וההופעה החיה של השנה.
בשנת 2021, אלבומו Good Faith היה מועמד לפרס גראמי לאלבום האלקטרוני הטוב ביותר.
לקלר החל ליצור מוזיקה בגיל 11, והפיק מוזיקת יורודאנס תחת שמות הבמה "דימון" (Daemon) ו"ויין מון" (Wayne Mont) עד שנת 2010, אז החל בהפקת מוזיקת האוס בשמו הנוכחי, מדיאון (Madeon), שהוא אנגרמה של הכינוי הקודם שלו.
הוא זכה באותה שנה בתחרות רמיקס לשיר "The Island" של להקת פנדולום.
בשנה שלאחר מכן הוא המשיך ביצירת רמיקסים נוספים לשירים אלקטרוניים אחרים.
סרטון מאש-אפ של לקלר, בשם "Pop Culture", שהועלה ליוטיוב ב-11 ביולי 2011, דחף אותו לתהילה בינלאומית.
השיר שהעלה כלל דגימות מ-39 שירים ששולבו יחד במיקס מאולתר שנוצר באמצעות מכשיר Novation Launchpad.
הסרטון הפך לוויראלי והגיע למספר מיליון צפיות תוך מספר ימים בלבד.
לדבריו, הוא חשב על הרעיון יום אחד, רכש את מכשיר ה-Launchpad והקליט את השיר באותו יום.
ההופעה החיה הראשונה של לקלר התקיימה בפריז באפריל 2011, שם הוא חימם את להקת ייל, והופעת הבכורה שלו בבריטניה הייתה בבר "The Nest" בדלסטון, לונדון, שם הופיע לצד ז'אק לו קונט.
לקלר השתתף מספר פעמים ב-"", פינה בתוכנית הרדיו של פיט טונג ב-BBC Radio 1, עם סינגל הבכורה שלו "Icarus" והרמיקס שלו לשיר "Raise Your Weapon" של deadmau5, בה שניהם בוצעו בפעם הראשונה.
ב-27 בינואר 2012 התקיימה הופעת הבכורה המוקלטת שלו בשידור חי, באירוע גאלה של BBC Radio 1 בהול, שם הופיע במשך 20 דקות.
בסוף 2011 אמור היה לצאת המיני-אלבום הראשון שלו, אך יציאתו בוטלה לטובת מספר סינגלים.
ב-24 בפברואר 2012 יצא לאור הסינגל הראשון של מדיאון, "Icarus", על ידי חברת התקליטים העצמאית שלו, popcultur.
מדיאון יצא עם ליידי גאגא לסיבוב ההופעות Born This Way Ball, בו השתתף כהופעת חימום.
בהמשך עבד עם גאגא על שלושה שירים, "Gypsy", "Mary Jane Holland" ו-"Venus" מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Artpop.
בשנת 2012 לקלר דורג במקום ה-54 במגזין הבריטי DJ Mag.
ב-3 באוגוסט 2013 מדיאון הוציא את הסינגל "Technicolor".
ב-25 בפברואר 2014, פרסם לקלר את השיר "Cut the Kid" להורדה בחינם באתרו, וציין כי הוא הוקלט בסביבות 2011 או 2012.
ברבים משיריו נעשה שימוש בתוכניות טלוויזיה: "Icarus" הושמע בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "רוקדים עם כוכבים" במאי 2012 וב-21 במאי 2013 ובפסקול המשחק Forza Horizon; שיריו "Finale" ו-"Imperium" נכללו במשחקי הווידאו FIFA 13 ו-FIFA 15 (בהתאמה) של חברת EA Sports.
השיר "Finale" והרמיקס של לקלר לשיר "The Night Out" מאת מרטן סולבג נכללו בפסקול הרשמי של Winter X Games XVII, אירוע הספורט האתגרי של ESPN, שהתקיים בטין, צרפת ושניהם הושמעו פעמים אחדות בשידור.
השיר "Finale" ממשיך לשמש בשידורי X Games.
בספטמבר 2014 הוציא לקלר את "Imperium" כסינגל המוביל מאלבום אולפן הבכורה שלו, Adventure.
ב-8 בדצמבר 2014 הוציא לקלר את הסינגל השני מתוך האלבום, "You're On", בהשתתפות קיאן קואטויס.
ב-9 בפברואר 2015 הוציא לקלר את הסינגל השלישי של האלבום, "Pay No Mind", בהשתתפות פאשן פיט.
ב-10 במרץ 2015 יצא לאור הסינגל הרביעי של האלבום, "Home".
ב-24 במרץ 2015, יצא הסינגל האחרון של האלבום, "Nonsense", בהשתתפות מארק פוסטר מ-Foster the People.
האלבום הגיע בשיאו למקום 43 במצעד בילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני של ארצות הברית.
באמצע 2015, לקלר יצא לסיבוב ההופעות הראשון שלו, Adventure Live, שכלל 22 תחנות בצפון אמריקה.
סיבוב ההופעות הסתיים ב-9 במאי 2015. לקלר קידם את אלבום הבכורה שלו בסיבוב ההופעות שלו בארצות הברית, Pixel Empire, שהתחיל בראשית 2016 והסתיים ב-21 בפברואר 2016.
ב-11 באוגוסט 2016 הוציא לקלר יחד עם חברו הקרוב פורטר רובינסון שיר חדש בשם "Shelter".
לאורך השנים 2016–2017 הוא יצא לסיבוב הופעות בארצות הברית ובאירופה יחד עם פורטר רובינסון, בשם Shelter Live Tour.
מערך ההופעות הכיל שירים שנוצרו על ידי שני האמנים, שהתחלקו ביניהם.
לאורך סיבוב ההופעות גם מדיאון וגם פורטר שרו את השירים שלהם.
ההופעה האחרונה שלהם הייתה ב-23 באפריל 2017 בפסטיבל המוזיקה והאומנויות בעמק קואצ'לה.
באוגוסט 2016 שוחרר טריילר של משחק הווידאו FIFA 17 של EA Sports, בו מושמע הרמיקס של מדיאון לשיר "Song 2" מאת בלר, שהושמע גם בתוכנית הרדיו Essential Mix של BBC Radio 1 בשנת 2012. גם שיתוף הפעולה של לקלר עם פורטר רובינסון, "Shelter" נכלל בפסקול FIFA 17.
ב-13 בנובמבר 2017 הודיע לקלר כי הוא עתיד לשחרר את הפרויקט הבא שלו בשנת 2018. ב-20 באוגוסט 2018 התראיין מנהל הקריאייטיב של לקלר בפודקאסט "Pixel Podcast" שנוצר בהשראת מדיאון.
ב-30 בינואר 2018 הודיע לקלר באינסטגרם ובטוויטר שהוא עבר לארצות הברית כדי לסיים את העבודה על אלבומו הקרוב.
ב-20 במרץ 2019, הודיע לקלר כי המופע החי החדש שלו יעלה לראשונה בפסטיבל לולאפלוזה 2019.
ב-28 במאי 2019, הודיע לקלר כי ב-29 במאי 2019 יצא לאור שיר חדש דרך אתר ייעודי לכך.
ב-29 במאי 2019, האתר עודכן עם סרטון הכולל תצוגה מקדימה של השיר החדש, "All My Friends", יחד עם מיקומי חנויות תקליטים בארבע ערים: לוס אנג'לס, ניו יורק, אולסון ונאנט.
עבור כל חנות תקליטים הונפקו שני עותקים של הסינגל החדש על גבי ויניל 7-אינץ' שקוף.
ב־30 במאי 2019 הועלה ליוטיוב סרטון האודיו הרשמי של השיר.
ב-10 ביולי 2019 שודר בבכורה הפרק הראשון של Good Faith Radio, בו לקלר ניגן והוציא רשמית את הסינגל הבא שלו, "Dream Dream Dream".
יחד עם הסינגל הוא ניגן שירים של אמנים אחרים, וגם כמה שנשלחו על ידי מעריציו, בליווי מוזיקה שהם יצרו.
הוא תיאר את תוכנית הרדיו כ"...חלל שאני רוצה שנשתף, אני רוצה להכיר לכם את הדברים האהובים עליי ולהציג קצת מהמוזיקה והאומנות הנפלאה שאתם יוצרים".
יחד עם ההשמעה בבכורה ברדיו, השיר יצא לאור בפלטפורמות הזרמת מוזיקה וביוטיוב.
סיבוב ההופעות Good Faith Live התחיל בפסטיבל לולאפלוזה 2019, ולאחר מכן התקיימו הופעות מרכזיות בלונדון, אמסטרדם ופריז.
חלק הופעות ("רגל") ארוך יותר בצפון אמריקה החל ב-30 באוקטובר בוונקובר והסתיים ב-14 בדצמבר באוסטין, ולאחריו סיבוב הופעות באוסטרליה במסגרת פסטיבל FOMO בינואר 2020.
מדיאון עבד עם ליידי גאגא פעם נוספת, על השיר "911" מתוך אלבומה משנת 2020, Chromatica.
ב-9 במאי 2020, מדיאון הופיע כדי-ג'יי בפסטיבל המוזיקה הווירטואלי Secret Sky.
במהלך הופעתו הוא הציג לראשונה את השיר "The Prince".
השיר שוחרר ב-14 באוגוסט באותה שנה.
יחד עם השיר מדיאון השיק משחק מציאות חלופית.
לאחר פתירתו, התגלה מיני-אלבום של 6 רצועות בשם 12122017, שלפי ההערכות נקרא על שם התאריך בו הוא הופק.
עם זאת, לאחר מכן נחשף כי המיני-אלבום הופק ב-6 בדצמבר 2017.
מדידת עומק המים מבוצעת על ידי מד עומק אשר הוא סוג של סונאר המשמש לקביעת עומק המים על ידי שידור דְּפָקִים של גלי קול לתווך של מים.
להד החוזר מן הקרקעית נמדד מרווח הזמן בין השידור עד לקליטה בחזרה של הדֹּפֶק, המשמש לקביעת עומק המים בהתחשב עם מהירות הקול במים באותה עת.
מידע זה משמש בדרך כלל למטרות ניווט, או כדי למדוד עומקים למטרות .
צליל הד יכול להתייחס גם עבור הידרואקוסטיים, המוגדרים כקול פעיל במים (סונאר), אשר משמשים גם לחקר דגים.
הערכות הידרואקוסטיות שימשו באופן מסורתי בסקרים ניידים שנערכו מעל גבי סירות כדי להעריך ביו-מסה של דגים והתפלגות מרחבית.
לעומת זאת, טכניקות של מציאת מיקום קבוע משתמשות בשידורים ממקומות נייחים כדי לנטר דגים חולפים.
המונח מדידת עומק באמצעות הדים חוזרים משמש עבור כל סוגי מדידות העומק, כולל אלה שאינן משתמשות בגלי קול, והיא אינה קשורה במקורה למילה 'גל קול' במובן של רעש או צלילים.
שימוש בהד חוזר של גל קול היא שיטה מהירה יותר למדידת עומק מאשר הטכניקה הקודמת של הורדת אנך עומק.
אנך העומק העשוי מקו ארוך עם משקולת בקצהו, יחד עם מערכת הורדה והרמה בעלת גלגלות, לפי העומק המרבי שהוא אמור למדוד.
הקו בנוי מחבל או כבל ממתכת שזורה עם שנתות במרווח קבוע, אשר מורד אנכית לתוך המים עד שהוא נוגע בקרקעית הים ואז בנגיעתו בקרקעית נמדד אורכו בעזרת השנתות שעליו וכך נקבע העומק שנמדד.
ההיסטוריה של מדידות עומק המים בים עד תחילת המאה ה-20 מפורטת בערך של מדידות עומק.
הד הקול המשודר הוא למעשה יישום מיוחד של סונאר המשמש לאיתור עומק הקרקעית.
מכיוון שיחידת עומק המים המסורתית שלפני מערכת היחידות הבין-לאומית הייתה 'פאתום', המכשיר המשמש לקביעת עומק המים נקרא לפעמים פאתומטר.
הפאתומטר המעשי הראשון הומצא על ידי הרברט גרוב דורסי ורשם פטנט ב-1928.
רוב עומקי האוקיינוס המתוארים משתמשים במהירות קול ממוצעת או תקנית.
היכן שנדרש דיוק גדול יותר, ניתן ליישם תקנים ממוצעים ואפילו עונתיים על אזורי אוקיינוס.
לדיוק גבוה של מדידת עומקים, המוגבלים בדרך כלל למטרות מיוחדות או לסקרים מדעיים, ניתן להוריד חיישן כדי למדוד את הטמפרטורה, לחץ והמליחות של מי הים.
גורמים אלה משמשים לחישוב מהירות הקול בפועל של 'עמוד המים האנכי' המקומי בו מבוצעת מדידת העומק.
הטכניקה האחרונה הזו נמצאת בשימוש קבוע על ידי משרד סקר החופים של ארצות הברית עבור סקרי ניווט של מימי החופים בארצות הברית.
לרוב כלי השיט הגדולים יותר יהיה לפחות מד עומק פשוט אשר משמש ככלי עזר לניווט וביטחון השיוט.
מד העומק פועל על ידי שידור גלי קול מרחביים לכיוון קרקעית הים או הקפיים (של 360 מעלות) המשמשים בדרך כלל לדיג.
שינויים בעומק מייצגים לעיתים קרובות מקומות שבהם מתאספים דגים.
להקות דגים גם כן יתגלו באופן דומה.
Fishfinder הוא מכשיר המשדר גלי קול למים המשמש דייגים בשעות הפנאי וכאלו למטרות מסחר כאחד.
מד-עומק מסייע לביטחון הניווט של כלי השיט בו הוא מותקן על ידי מדידת העומק מתחת לגוף הספינה, אשר בתחתית שלה מותקן מתמר (באנגלית-Transducer) לשידור וקליטה.
לכן כאשר כלי שיט מפליג במים רדודים וקיימת סכנה של עליה על שרטון הוא יפליג בדרך כלל במהירות איטית כדי להספיק לבצע תמרון התחמקות מעליה על השירטון או גוף תת-מימי אחר השקוע בקרקעית הים ומסכן אותו.
כלי שיט רבים המפליגים ברוב תקופת שירותם במים מוגבלים, כמו מפרצים, אזורי ים עם קרח צף (אשר 90% ממנו שקועים מתחת לפני הים), בקרבת חופים, שפך נהר המשמש כניסה לנמל, תעלות, בסיס/עמוד של גשר או מתקן קידוח ימי, שייט בין איים וכדומה.
בכל המקרים האלו, מד-העומק לבדו לא נותן תשובה הולמת לשמירה על בטיחות הניווט של כלי שיט מפני סכנה של עליה על או התנגשות עם גופים תת-מימיים מהסיבות שהוצגו לעיל.
הפתרון למניעת הסכנות טמון בשימוש בסונאר נוסף מסוג אחר, 'סונאר מביט קדימה' , שהוא מוצר חדש יחסית, הנותן תמונה דו-ממדית או תלת-ממדית של הגזרה הקדמית, שמכסה 60° עד 120° בדרך כלל, לפי הדרישה שמקורה במשימה של כלי השיט.
סונאר מסוג זה ניתן להתקנה בעת בניית הספינה במספנה אך גם כשדרוג בעת עבודות אחזקה תקופתית של הספינה בהיותה מוספנת במבדוק צף או על היבשה.
מד-עומק מותקן גם בצוללות אך בצוללות צבאיות ופעל רק באם יש צורך מבצעי או בטיחותי דחוף.
זאת כיון שהפעלת מד-העומק כרוכה בשידור פעיל עשוי לגלות את קיום ואף את איתור מיקום הצוללת ולגרימת סיכון קיומי לצוללת מצד צוללת או כלי שיט עוין.
צוללת גרעינית המפליגה בעומקים גדולים - יותר מ-400 מטר, זקוקה למיפוי קרקעית הים באופן מדויק, ברמה הידרוגרפית של קרקעית הים באזורי הפעולה שלה.
אימות המיקום של הצוללת במקרים כאלו, לצורכי ניווט בטוח, נעשה על ידי שימוש במפות הידרוגרפיות של קרקעית הים לניווט באזורי הפעולה בכל האוקיינוסים.
בנוסף, לשם אימות מיקומה בפועל ניתן להפעיל לזמן קצר מאוד, כדי למנוע היתגלות, את מד-העומק יחד עם 'סונאר לעקיפת מכשולים' הנותן את תמונת מיפוי הקרקעית, בגיזרת החרטום, לכיוון ההתקדמות, באם הוא רק גיזרתי או עד תמונה הקפית מלאה, דו-ממדית או תלת-ממדית, בהתאמה לתצורה וביצועי הסונאר.
באזורים בהם נדרשת מפת עומקים מפורטת, אשר עבורה חייבים להשתמש במדידה מדויקת של ידי גלי קול לעבודת ההידרוגרפיה.
ישנם שיקולים רבים בעת הערכת מערכת כזו, אשר אינם מוגבלים לדיוק האנכי, ההבחנה, רוחב האלומה האקוסטי של אלומת השידור/קליטה והתדר האקוסטי של המתמר.
מרבית מדי העומק ההידרוגרפיים פועלים על ידי שידור מתקפים של גלי קול אקוסטיים או לייזר לתוך המים.
רוב מדי העומק ההידרוגרפיים פועלים בתדר כפול, כלומר דפק בתדר נמוך, בדרך כלל בסביבות 24kHz.
דפק זה יכול להיות משודר במקביל לדפק בתדר גבוה - בדרך כלל בסביבות 200kHz.
מכיוון ששני התדרים נפרדים, שני אותות ההחזרה אינם מפריעים זה לזה בדרך כלל.
ישנם יתרונות רבים של הדהוד בתדר כפול, כולל היכולת לזהות שכבת צמחייה או שכבת בוץ רך על גבי שכבת סלע בקרקעית הים.
רוב הפעולות ההידרוגרפיות משתמשות ב-מתמר של 200kHz, או מדי עומק המבוססים על טכנולוגית לייזר בשם LIDAR ופועל בעיקר מכלי טיס, לרוב מטוס קל או מסוק, המתאימים לעבודות בקרבת חוף בעל עומק עד 100 מטר.
למדידות מים עמוקים יותר דרוש מתמר בתדר נמוך יחסית שכן לאות האקוסטי של תדרים נמוכים הנחתה נמוכה יותר בעמוד המים.
התדרים הנפוצים למדידת מים עמוקים הם 33kHz ו-24kHz.
רוחב האלומה של המתמר הוא גם שיקול עבור ההידרוגרף, שכן כדי להשיג את ההבחנה הטובה ביותר של הנתונים שנאספו עדיף רוחב אלומה צר.
ככל שתדירות הפעולה גבוהה יותר, כך רוחב האלומה צר יותר.
לכן, זה חשוב במיוחד כאשר מבצעים מדידות במים עמוקים, שכן 'טביעת הרגל' המתקבלת, על פני הקרקעית, של הדפק האקוסטי היא גדלה ככל שקרקעית ים עמוקה יותר.
מד-עומק רב-ספקטרלי רב-אלומות הוא הרחבה של מד-עומק בעל אלומה אנכית בתדר כפול בכך, כמו גם מדידת שני תדרים ישירות מתחת לסונאר בשני תדרים שונים; הוא מודד אותות מרובים בתדרים מרובים, במספר זוויות השפלה שונות ומספר מיקומים שונים על קרקעית הים.
מערכות אלה מוכרות בשם מד עומק רב-תדרים ואלומות .
מדי עומק משמשים ביישומי מעבדה לניטור תהליכי נדידת משקעים (על קרקעית הים), סחיפה ושחיקה במודלים מוקטנים (מודלים הידראוליים, זרימת מים).
נתונים אלה יכולים לשמש גם ליצירת עקומות של קווי מתאר תלת־ממדיים של תיאור התהליכים.
תקנים למדידת עומק עבור הידרוגרפיה
הדיוק ורמת הדיוק (מאופיין בדרך כלל על ידי סטיית התקן שלו) הנדרשים של מד העומק ההידרוגרפי מוגדרים על ידי הדרישות של הארגון ההידרוגרפי הבינלאומי (IHO) עבור סקרים שיש לבצע לפי תקני IHO.
ערכים אלה כלולים בפרסום S44 של IHO.
על מנת לעמוד בתקנים אלה, על המודד לשקול לא רק את הדיוק האנכי והאופקי של מד העומק והמתמר שלו, אלא את מערכת הסקר בכללותה.
ניתן להשתמש בחיישן תנועה, במיוחד ברכיב האנכי (במד עומק בעל אלומה בודדת) כדי להפחית איפנון התדר (על ידי אפקט דופלר) עבור תנודות כלי השיט מעלה ומטה על פני המים בגלל גלי הים.
לאחר ביסוס כל אי הוודאות של כל חיישן, ההידרוגרף יצור תקציב אי ודאות כדי לקבוע אם מערכת הסקר עומדת בדרישות שנקבעו על ידי IHO.
לארגונים הידרוגרפיים שונים תהיה ערכה משלהם של נוהלי שטח וספרי הדרכה שידריכו את המודדים שלהם לעמוד בתקנים הנדרשים.
הממציא הגרמני אלכסנדר בהם קיבל פטנט גרמני מס' 282009 על המצאת מד-עומק (מכשיר למדידת עומקי הים ומרחקים וכיוון של ספינות או מכשולים באמצעות הד של גלי קול מוחזרים) ב-22 ביולי 1913.
אחת מיחידות מד-עומק המסחריות הראשונות הייתה Fessenden Fathometer, שהשתמשה במתנד מסוג Fessenden כדי ליצור גלי קול.
מכשיר זה הותקן לראשונה על ידי חברת 'סיגנל צוללות' בשנת 1924 על אוניית ה-M&M SS Berkshire.
מדיאה אקס (MEDEA_EX) היה מופע אינטראקטיבי בסביבת VR שיצרה נאורה שם שאול, המבוסס על הסיפור מן המיתולוגיה היוונית אודות מדיאה ויאסון המתממש במציאות של הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
"מדיאה אקס" השתתפה בפסטיבל עכו בשנת 2003. ההצגה רצה עשר פעמים בפסטיבל עכו ופעם בפסטיבל מאנהיים בגרמניה.
המופע נערך באמפיתיאטרון בפסטיבל עכו.
הקהל ישב בכיסאות מסתובבים, מוקף במסך גדול המקיף אותו ב-360 מעלות ויכול לצפות במופע כמו הצופה בבית.
ח'אולה חאג'-דיבסי ישבה בכיסא גלגלים והייתה השחקנית היחידה בהצגה, אותה הדריך הבמאי אמיר אוריין.
כל שאר השחקנים היו דמויות וירטואליות, אותן יצרה שם-שאול, אווטארים שהוקרנו מסביב לקהל, עימם חאג'-דיבסי שוחחה, בהם מקהלת בוטים ששרה שיר תנחומים לזכר הילדים שמתו לפי המחזה מדיאה.
השחקנית זכתה על תפקידה בציון לשבח.
הקהל היה יכול להצביע ולקבוע את התפתחות העלילה והמוזיקה שתושמע בעזרת הטלפונים הסלולריים או באתר האינטרנט של המופע, לפגוש אנשים, למצוא אוואטר שייצג אותו ולשוחח עם הדמויות השונות.
טקסט העלילה מבוסס על המחזה מדיאה מאת אוריפידס בתרגומו של אהרן שבתאי וכן על טקסטים מאת סנקה, רוברט גרייבס, מחמוד דרוויש, היינר מילר, הביטלס ולורי אנדרסון והוא מלווה בטקסט של יוצרת המופע שם שאול, שמאיר אותו מנקודות מבט שונות הקיימות בתודעתה של מדיאה.
היא בחרה במחזה "מדיאה" מתוך רצון לבחון במבט מחודש את שפת התיאטרון הקלאסית וגם מתוך רצון לבטא אמירה פוליטית, כלומר להסתכל על התקופה של מחבלים מתאבדים פלסטינים שנשלחו למותם עקב הדיכוי שעוברות משפחותיהן.
שם-שאול הקליטה את השחקנית חאג'-דיבסי כשהיא מדבררת את הדמויות השונות, כגון קריאון ויאסון, תוך כדי עיוות קולה.
ציפי שוחט כתבה בעיתון הארץ:
ד"ר הדסה שני כתבה עליו מאמר בספר שהתפרסם בהוצאת בריל.
שם שאול הרצתה על המופע בכנס בכנס מדעי על תיאטרון פרינג' בפסטיבל עכו 2004 ובסמינר PRESENCE ביוניברסיטי קולג' לונדון, עליו פורסם מאמר מדעי.
מדיאה: ח'אולה חאג'-דיבסי, בהדרכת אמיר אוריין.
תכנות רובוטים ופחחות תסריט: נמרוד קרת.
חיישנים, טריקים ותלת-מימד: ישראל לוין.
עיצוב כיסא גלגלים: אייל וייס.
שותף בעיבוד ובאיסוף מדיה: משב בלזם.
קריינות מוקלטת: שושי רותם, גילי צימרמן, אמיר אוריין, נורמן עיסא, ח'אולה חאג'-דיבסי, חלי זינדר, שלומית גרוס.
סאונד דיגיטלי ותמיכה טכנית: ערן ורד.
תרגום מקורות לעברית: אוריפידס - אהרון שבתאי, היינר מילר - שמעון לוי, סנקה - רפאל אליעז.
העולמות השונים שהוקרנו סביב הקהל נבנו בטכנולוגיה הקרויה Outerworlds.
סצנות הביניים השונות התרחשו בעיצוב מעובד של מודל הבורסה האמריקאית NYSE.
הסצנות התחלפו אוטומטית על ידי תוכנה של "מכונת מצבים" שהתנהגה על פי נתוני ההצגה העכשוויים.
בין כל סצנה שהתרחשה בעולם המעוצב לפי מודל הבורסה - היו סצנות ביניים, בהן הגיבורה ייצגה דמות בעולם הרשתות, מרותקת לכיסא העבודה שלה מחוברת לרשת האינטרנט, שבויה של הסייברספייס, בתפאורה של אמפיתיאטרון.
נמרוד קרת היה מפתח התוכנה של מכונת המצבים וההצבעות והקרנות ה-VR.
בסצנות הביניים חקרה שם שאול את יחסי אדם מכונה, את תרבות הרשת, המקרבת אדם לתודעתו ולתודעה הגלובאלית.
מדיאה היא פלסטינית, נשואה ליאסון, קצין יהודי בצה"ל.
כשמתגלה סיפור אהבתם הם נמלטים לניו יורק, שם נולדים להם שני בנים, יאסון נעשה ברוקר בבורסה והם שבים לישראל, מדיאה מגורשת למחנה פליטים ויאסון עומד להתחתן עם גלאוקה, בתו של קריאון, מתאם פעולות הממשלה בשטחים.
מדיאה מלאת קנאה וצער וכנקמה שולחת את שני ילדיה להתפוצץ כשהידים בישראל.
הם מבצעים פיגוע טרור, בו נהרגים 15 בני אדם, בהם גלאוקה וקריאון.
מדיה אבודה היא מדיה מכל סוג שהוא, שנראה שהיא נשכחה או שאינה קיימת עוד בפורמט כלשהו.
המונח כולל בעיקר מדיה חזותית, אודיו או אודיו-ויזואלית כמו סרטים, שידורי טלוויזיה ורדיו, מוזיקה, ומשחקי וידאו.
הפקות רבות של שידורי טלוויזיה ורדיו, שהוקלטו על סרט מגנטי, עלולות לרדת לטמיון עקב נוהג הניגוב בתעשייה.
אולפני קולנוע השמידו לעיתים קרובות גם את מרכיבי הסרט החנקתי המקוריים שלהם, שכן חומרי סרטים ושידור נחשבו לעיתים קרובות לחולפים ובעלי ערך היסטורי מועט לאחר שהרוויחו את הכנסותיהם.
חלק מהמדיה הנחשבת לאבודה עשויה להתקיים בארכיונים של האולפן או הציבור, אך ייתכן שלא תהיה זמינה עקב חוקי זכויות יוצרים או הגבלת תורמים.
בשל אופי לא יציב של כל פורמט, סרט, קלטת, תקליט פונוגרף, דיסקים אופטיים כמו תקליטורים ו-DVD ונתונים דיגיטליים המאוחסנים בכוננים קשיחים, כולם מתכלים באופן טבעי עם הזמן, במיוחד אם לא נשמרים בתנאי אחסון נכונים.
מאמצי השימור מנסים להימנע מאובדן יצירות; זה נעשה בדרך כלל על ידי שמירתם בארכיונים, דוגמה אחת היא ארכיון העולם הארקטי, שהיה המקום הנבחר לשימור הקוד במאגרים ציבוריים ב-GitHub יחד עם מגוון רחב של נתונים המעניינים חברות מרובות, מוסדות וממשלות; כולל החוקות של ברזיל ונורווגיה.
חלק גדול מהסרטים האילמים שנעשו בארצות הברית נחשבים כיום לאבודים.
דו"ח משנת 2013 שנערך על ידי ספריית הקונגרס של ארצות הברית מעריך ש-70 אחוז מהסרטים האילמים שנעשו בארצות הברית אבדו לחלוטין.
שידורי טלוויזיה אבודים הם לרוב אותן תוכניות טלוויזיה מוקדמות שלא ניתן לתאר אותן בארכיוני האולפנים (או בארכיונים האישיים); זה בדרך כלל בגלל הרס מכוון או הזנחה.
ספריית הקונגרס מעריכה שחלק גדול מההקלטות המוזיקליות המוקדמות ביותר, מסוף המאה ה-20 ועד תחילת המאה ה-21, אבדו.
לדוגמה, רק שני אחוזים ממעל 3000 גלילי השעווה שיוצרו על ידי חברת פונוגרף צפון אמריקה בין השנים 1889 ו-1894 הם חלק מספריית הקלטות הקול של המועצה הלאומית לשימור ההקלטות החל משנת 2024.
מושג הקשור למוזיקה אבודה הוא "lostwave ", מונח שנטבע באינטרנט המשמש להקלטות קיימות של מוזיקה שעבורן קיים מעט עד אין מידע על מחבריה או מקורה.
אחת הדוגמאות המפורסמות יותר של lostwave, שזכתה לכינוי "השיר המסתורי ביותר באינטרנט", הייתה נושא למחקר מקוון במקור המונים מאז 2019 והתגלה כשיר "Subways of Your Mind" ב-2024.
משחקי וידאו, כולל הורדות דיגיטליות, נופלים לעיתים קרובות כאשר חנויות משחקים דיגיטליות נסגרות, כפי שהוכח על ידי ערוץ Wii Shop, V Cast Network ו-Nintendo eShop ב-Wii U ו-Nintendo 3DS.
ה-PT הידוע לשמצה, טיזר למשחק Silent Hills שלא פורסם, הפך לבלתי ניתן לטעינה מחדש לאחר הסרתו מרשת הפלייסטיישן תוך שנה.
משחקי ההורדה הדיגיטליים של Wii U ו-Nintendo 3DS Dodge Club Party ו-Dodge Club Pocket הוסרו מ-Nintendo eShop ב-2019 ו-2022 והפכו ללא זמינים לציבור עקב בעיות שליטה.
לפי המוסד להיסטוריה של משחקי הווידאו, 87% ממשחקי הווידאו האמריקאים שיצאו לפני 2010 אזלו מהדפוס ולא ניתן לרכוש אותם מחוץ לשוק האפור או הפיראטיות.
רבים מהכותרים הללו נמצאים בסכנה ללכת לאיבוד, או שהם כבר אבודים.
נתונים המאוחסנים במחשבים אלקטרוניים עלולים ללכת לאיבוד אם הם לא מועברים לעיתים קרובות לפורמטים של קבצים עדכניים יותר.
זה קורה מכיוון שככל שמתפתחות מערכות מחשב חדשות ונבנות טכנולוגיות חדשות, כעת מערכות מיושנות עלולות להתקלקל עם הזמן, ולהשאיר את הנתונים בפנים בלתי נגישים.
מדיה שפורסמה באינטרנט, כגון שידורים חיים ופוסטים בבלוגים, חשופות במיוחד לאיבוד עקב מספר בעיות, כגון השבתת אתר אינטרנט, מחיקתו על ידי היוצר מבלי שהועבר לארכיון, או שמעולם לא הועבר לארכיון ב המקום הראשון.
בגאודזיה, המונח מדידת אורך הקשת , שלעיתים נקראת גם מדידת המעלה , מתייחס לתהליך שבו נמדד רדיוס כדור הארץ, שממנו ניתן להקיש גם את היקף כדור הארץ.
ביותר דיוק, זהו התהליך החותר לקבוע את רדיוס העקמומיות המקומי של צורת כדור הארץ באמצעות השוואת קווי הרוחב (ולפעמים גם קווי האורך) של שני מיקומים ארציים אשר המרחק הגאוגרפי ביניהם ידוע.
ההליך הנפוץ ביותר מערב רק את קווי הרוחב האסטרונומיים ואורך קשת מרידיאן ולפיכך נקרא "מדידת קשת המרידיאן"; וריאנטים אחרים של השיטה עשויים לערב רק קווי אורך אסטרונומיים, או את שתי הקואורדינטות הגאוגרפיות.
מבחינה היסטורית, מסעי משלחות מדעיות למדידת אורך הקשת באירופה קדמו להיווסדה של האגודה הבין-לאומית לגאודזיה (IAG).
כיום, השיטות ההיסטוריות מוחלפות על ידי רשתות גאודזיות וגאודזיה לווינית.
המדידה המוקדמת ביותר של אורך הקשת נערכה על ידי אֵרָטוֹסְתֶנֶס (240 לפנה"ס) מתוך הנחת מוצא שצורת הארץ היא כשל פני כדור והתבססה על המיקומים הארציים של הערים אלכסנדריה ואסואן (הנמצאות בשטחי מצרים של ימינו).
מדידתו של אֵרָטוֹסְתֶנֶס הצליחה לקבוע את רדיוס כדור הארץ והיקפו בדיוק מפתיע.
בתחילת המאה ה-8, המלומד הסיני Yi Xing ביצע מדידה דומה.
הפיזיולוג הצרפתי ז'אן פרנל מדד את אורך הקשת בשנת 1528. הגאודזיסט ההולנדי וילברורד סנל חזר על הניסוי בסביבות שנת 1620 עבור הערים אלקמאר וברגן אופ זום, ובאמצעות מכשירים גיאודזיים מודרניים יותר (הטריאנגולציה של סנל).
הראשונה שבהן הייתה המשלחת הגיאודזית הצרפתית, אשר משימת מדידת אורך הקשת הופקדה בידיה על ידי האקדמיה הצרפתית למדעים.
המשלחות פעלו בשנים 1735–1738, וערכו מדידות בלפלנד (מופרטואי ושותפיו) ובפרו (פייר בוגה ושותפיו).
שטרובה מדד רשת בקרה גיאודזית באמצעות טריאנגולציה בין הים הארקטי והים השחור, הנקראת כיום הקשת הגאודזית של שטרובה.
זוהי רשימה כרונולוגית חלקית של מדידות קשת:
מדידת הקשת של ארטוסתנס (230 לפנה"ס)
מדידת הקשת של פוסידוניוס (100 לפנה"ס)
מדידת הקשת של אל-מאמון (827 לספירה)
מדידת הקשת של פרנל (1528)
הסקר הגאודזי של סנל (1617)
מדידת הקשת של ריצ'ולי וגרימלדי (1658)
מדידת הקשת של פיקאר (1669)
המשלחת הגאודזית הצרפתית ללפלנד (1736–1737)
המשלחת הגאודזית הצרפתית לקו המשווה (1735–1739)
מדידת הקשת של דה לאקאי (1752)
המיפוי הטריגונומטרי של בריטניה הגדולה (1791–1853)
מדידת קשת המרידיאן של דלאמבר (1792–1798)
המיפוי הטריגונומטרי הגדול של הודו (1802–1841)
המשלחת השוודית-רוסית למדידת אורך קשת המרידיאן (1899–1902)
מדידת הקשת של הופפנר (1921)
נניח שקווי הרוחב האסטרונומיים של שתי נקודות הקצה, ו-, ידועים; אלו ניתנים לקביעה משיטות של אסטרוגיאודזיה, הכרוכות במדידת המרחק הזוויתי מהאופק של מספר גבוה דיו של כוכבים.
אז, רדיוס העקמומיות המקומי האמפירי של חתך מרידיאני של כדור הארץ ניתן לקביעה מהנוסחה:
כאשר קווי הרוחב נתונים ברדיאנים ו- הוא אורך הקשת לאורך פני הים הממוצעים.
עבור מודל הארץ כספרואיד פחוס, רדיוס העקמומיות המקומי של חתך מרידיאני בקו רוחב גאוגרפי הוא:
כאשר הוא הרדיוס המשווני של הארץ, ו- היא האקסצנטריות של האליפסה שסיבובה יוצר את הארץ הספרואידית, אשר קשורה לפחיסות דרך הנוסחה .
הערך האמפירי העדכני ביותר של פחיסות כדור הארץ הוא .
היסטורית, המרחק בין שני מיקומים נקבע בדרגת דיוק נמוכה באמצעות אודומטריה.
מדידות קשת נוספות, ברצועות רוחביות שונות, מאפשרות לקבוע את פחיסות כדור הארץ.
בסל עיבד את התוצאות של כמה מדידות קשת כדי לחשב את אליפסואיד בסל (1841) המפורסם.
אלכסנדר רוז קלארק (1858) שילב בין מרבית מדידות הקשת שהיו ידועות בתקופתו כדי להגדיר אליפסואיד ייחוס חדש.
מדיה היא עיר הבירה של מחוז אל-מדיה שבאלג'יריה, וממוקמת כ-70 קילומטרים דרומית-מערבית לבירה אלג'יר.
העיר נמצאת בהרי האטלס התליים, שהם הרי מדרון תלולים הממוקמים בין החופים הצפוניים של המגרב לאזורי המישורים הפנימיים בדרום, ויוצרים חיץ גאוגרפי בין הצפון והדרום של המגרב (צפון-מערב אפריקה).
העיר ממוקמת במקום שבו שכנה בעבר עמדת צבא רומית עתיקה.
ההיסטוריה של העיר מתחילה מהמאה ה-10, כאשר היא נוסדה מחדש על ידי בולוחין איבן זירי.
במאות ה-15 וה-16 היא שימשה כמקום מושבו של בית המושל הטיטרי.
מאוחר יותר, בהמשך המאה ה-16, הפכה העיר לחלק מהאימפריה העות'מאנית.
מדיה היא עיר בעלת אופי צרפתי, עם תוכנית עירונית מרובעת, בניינים עם גגות רעפים אדומים וגנים ציבוריים יפים.
הגבעות שמסביב למדיה מכוסות בכרמים, פרדסים וחוות המניבות דגן בשפע.
העיר ידועה בעיקר במוצרי היין שלה, ציוד להשקיה ומלאכות יד שונות.
מדיה גובלת בכמה מחוזות במרכז אלג'יריה: מצפון היא גובלת במחוז אל-בלידה, מדרום במחוז אל-ג'לפה, ממזרח במחוזות אל-מסילה ובווירה, וממערב במחוזות עין א-דפלה ותסמסילת.
העיר משתרעת על שטח של כ-8,700 קמ"ר וממוקמת בגובה של 900 מטר מעל פני הים, על הדרך הלאומית, כביש מספר 1, שהוא העורק הראשי של רשת הדרכים הלאומית, המחבר בין אזורי הצפון והדרום של אלג'יריה.
לפי מפקד האוכלוסין של 2008, בעיר מתגוררים 138,355 תושבים.
השם "מדיה" נגזר משם העיר הרומית "Medix", שפירושו "חצי הדרך", משום שהיא שוכנת בחצי הדרך בין הערים ברואחיה ואמוראה.
העיר מדיה הייתה ממוקמת על הדרך הקיסרית (Via Caesarea), שנמתחה מחופי הים התיכון, באזור העיר קיסריה (Cherchell של ימינו), אל פנים היבשת.
הדרך שימשה כציר מרכזי להעברת סחורות, חיילים ומידע ברחבי האימפריה הרומית בצפון אפריקה.
מדיטציה (לפי האקדמיה ללשון העברית: בּוֹנְנוּת) היא תרגול מנטלי שנועד לאפשר לאדם לפתח מצבי תודעה שלווים, חשיבה בהירה ואיזון נפשי.
היא מסייעת להפחתת לחץ, מתח, חרדה, דיכאון, כאב, כעס.
המתרגל מדיטציה / בוננות קרוי בּוֹנָן או מודט.
טכניקות שונות למדיטציה התפתחו במקביל, חלקן באופן עצמאי וחלקן בהשראת טכניקות אחרות, החל מהעת העתיקה או אף לפני כן ועד ימינו.
המכנה המשותף לטכניקות המדיטציה השונות הוא היותן תרגול מנטלי אישי שהאדם מבצע בכוחות עצמו למול עצמו, בין אם יהיה בגפו ובין אם יתרגל בנוכחות אחרים או בקבוצה.