tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1945 הקימו חברים ממועדונים שהתפרקו, קריקט ויקטוריה מגדבורג ומגדבורגר פרוסיה 1899 קבוצה בשם שפורטגרופה זודנבורג, שהתאחד בהמשך עם מועדון שפורטגרופה למסדורף, והפך למועדון איינטרכט זודנבורג, שהתאחד עם מועדונים נוספים, והפך לשטאהל מגדבורג ואחר כך למוטור מיטה מגדבורג.
בהמשך המועדון הפך לאופבאו מגדבורג, שכן החבירה למועדון הרב תכליתי SC אופבאו, נועדה להציג סטנדרטים גבוהים לקיומו של המועדון.
בתקופה זו זכה המועדון בשני גביעים של מזרח גרמניה, בשנים 1963 ו-1964. בשנת 1965 התקבע המועדון על שמו הסופי, פ.צ.
מגדבורג, עם הספרה אחת לפני שמו, שגם היא נועדה להציג סטנדרטים של מועדון חזק ומאוחד מכלל החלקים המרכיבים אותו, ושחקני הכדורגל של אופבאו, להבדיל משחקנים בענפי ספורט אחרים שיוצגו באופבאו, הפכו להיות פ.צ.
בעונת 1965/66, העונה הראשונה של הקבוצה בתור פ.צ.
מגדבורג, הקבוצה סיימה במקום האחרון בליגת העל המזרח גרמנית, ונשרה לליגת המשנה.
באותה עונה, על אף שירדה ליגה, הצליחה מגדבורג להגיע לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, שם הודחה על ידי וסטהאם יונייטד.
מגדבורג חזרה לליגה הבכירה תוך עונה אחת, ובשתי העונות הבאות סיימה במקום השלישי, זכתה שוב בגביע המזרח גרמני בשנת 1969, ובנתה עצמה מחדש כאחד המועדונים החזקים ביותר בגרמניה המזרחית, שבאותה תקופה התחרה בעיקר עם דינמו דרזדן.
בשנות ה-70 מגדבורג זכתה בתארים רבים, ושלחה ארבעה שחקנים לסגל של נבחרת גרמניה המזרחית למונדיאל 1974, ביניהם יורגן שפארווסר שהבקיע את שער הניצחון באותו מונדיאל מול נבחרת גרמניה המערבית, והיה הכוכב הגדול ביותר של המועדון באותה תקופה.
בשנת 1972 זכתה מגדבורג באליפות הראשונה, עם הסגל הצעיר ביותר בתולדות הליגה, ועם ממוצע צופים של 22 אלף למשחק.
בעונת 1973 מגדבורג סיימה שלישית, הודחה מוקדם מאירופה על ידי יובנטוס, במשחק בו נכחו 50 אלף צופים, וזכתה שוב בגביע המזרח גרמני לאחר ניצחון 3-2 בגמר על לוקומוטיב לייפציג.
עונת 1973/74 הייתה העונה הטובה ביותר בהיסטוריה של המועדון, שזכה באליפות ובגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון 2-0 על מילאן במשחק הגמר, והיה למועדון היחיד ממזרח גרמניה שזכה בתואר אירופי כלשהו.
בעונת 1974/75 התחזקה מגדבורג ביואכים שטרייך, מלך השערים של ליגת העל המזרח גרמנית בכל הזמנים, ששיחק בקבוצה עשר עונות ברציפות, וזכתה באליפות שנייה ברצף, והאחרונה בהיסטוריה של המועדון.
מגדבורג השתתפה בעונה זו בגביע אירופה לאלופות, והודחה בשלב מוקדם על ידי באיירן מינכן.
בשנת 1976 נושל מאמן הקבוצה המצליח היינץ קרוגל מתפקידו, מאחר שנחשד בחוסר נאמנות למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה, שהייתה המפלגה הקומוניסטית ששלטה בגרמניה המזרחית.
מגדבורג הודחה באותה עונה שוב ברבע גמר גביע אופ"א על ידי פ.ס.וו.
איינדהובן, כאשר ספגה שער בדקת הסיום, ואיינדהובן זכתה בתואר לבסוף.
בשנות ה-80 ירדה קרנו של המועדון, בעיקר לאחר שדינמו ברלין, שנתמכה על ידי השטאזי, שלטה בעשור זה בצורה מוחלטת ולעיתים קרובות בלתי ספורטיבית בכדורגל המזרח גרמני, והמתחרות העיקריות שלה היו דינמו דרזדן ולוקומוטיב לייפציג.
עם זאת, מגדבורג זכתה בגביע המזרח גרמני בפעם השביעית והאחרונה בעונת 1982/83. הקבוצה המשיכה להופיע באירופה אך הודחה בשלבים מוקדמים, ולא הציגה את עוצמתה כמו בשנות ה-70. המשחק הזכור ביותר בזירה האירופית מעשור זה, היה התבוסה של מגדבורג בתוצאה 5-1 מול ברצלונה, במשחק בו דייגו ארמנדו מראדונה הבקיע שלושער.
מספר הצופים במשחקי מגדבורג הלך וצנח, והגיע לכעשרת אלפים בממוצע למשחק ליגה.
בעונת 1989/90 הייתה מגדבורג קרובה לזכות באליפות, אך הפסידה במחזור האחרון ליריבתה הישירה לקרב על האליפות, פ.צ.
קרל מרקס שטאט, וסיימה במקום השלישי.
עונת 1990/91, שהייתה העונה האחרונה בה פעלה ליגת העל המזרח גרמנית, הייתה נקודה קריטית עבור מגדבורג, שהייתה חייבת לסיים באחד משני המקומות הראשונים כדי לזכות במקום בליגת הבונדסליגה של גרמניה המאוחדת, או לסיים לפחות שמינית כדי להתברג אוטומטית בליגת הבונדסליגה השנייה.
הקבוצה סיימה עשירית ונכשלה בפלייאוף העלייה לבונדסליגה השנייה, והתברגה בליגה אזורית, שהיא השלישית בהיררכיית הליגות החדשה בגרמניה.
מגדבורג לא הצליחה להתקדם במעלה הליגות, אך זכתה מספר פעמים בגביע של מדינת סקסוניה אנהלט, שהבטיח לקבוצה מקום בגביע הגרמני.
בעונת 1996/97, לאחר שמספר הצופים במשחקי פ.צ.
מגדבורג המשיך לצנוח בעקביות, הקבוצה שובצה לאותה ליגה אזורית יחד עם פורטונה מגדבורג שהעפילה לאותה ליגה.
נוצר עניין מחודש בקבוצה בעונה זו בגין משחקי הדרבי בין שתי הקבוצות.
לקראת סוף שנות ה-90 החמיצה מגדבורג את העלייה לבונדסליגה השנייה במחזורי הסיום.
עונת 2000/01 הייתה עונה מוצלחת במיוחד עבור מגדבורג, שהגיעה לרבע גמר הגביע הגרמני, כשבדרך הדיחה את פ.צ.
עם זאת, המועדון החליט שלא לעלות ליגה, ובשלב מאוחר יותר, הועבר ביוני 2002 לכונס נכסים, והמשמעות הייתה ירידה לליגה השישית בהיררכיית הליגות בגרמניה.
בשנת 2004, כחלק מתהליך השיקום של המועדון, הוחלט בעיריית מגדבורג לבנות לקבוצה אצטדיון חדש, שהיה מוכן בשנת 2006, בה העפילה הקבוצה לליגה החמישית.
האצטדיון החדש גרם לעניין רב בקבוצה והקהל החל לחזור.
הקבוצה עצמה עלתה לליגה הגרמנית השלישית בעונת 2014/15, ובעונת 2015/16 סיימה במקום הרביעי, ולא הייתה רחוקה מהמקום השלישי המוביל למבחני העלייה לליגת הבונדסליגה השנייה.
בעונת העפילה מגדבורג לבונדסליגה השנייה.
כעבור עונה אחת, נשרה מגדבורג בעונת 2018/19 בחזרה לליגה הגרמנית השלישית.
בעונת 2022/23 שבה מגדבורג אל הבונדסליגה השנייה.
אליפות ליגת המשנה המזרח גרמנית: 1966/67
1. פוסבאל-קלאב זארבריקן הוא מועדון כדורגל גרמני מזארבריקן, חבל הסאר, המשחק בליגה 3, הליגה השלישית בכדורגל בגרמניה.
הקבוצה הוקמה ב-1903 כמחלקת הכדורגל של טרנווריין מלשטאט, והתפצלה ב-1907 למועדון נפרד FV מלשטאט-בורבאך.
ב-1 באפריל 1909 שונה שם הקבוצה ל-FV זארבריקן.
ב-1919 החלה הקבוצה לשחק בליגה המחוזית סאר , הליגה הבכירה בטריטוריית אגן הסאר שנשלטה על ידי הממלכה המאוחדת וצרפת במנדט חבר הלאומים, וב-1922 סיימה במקום השני.
ב-1923 עבר המועדון לשחק בליגה המחוזית ריין-סאר , בה זכתה באליפות בעונת 1927/28.
ב-1935 החלה זארבריקן לשחק בגאוליגה דרום-מערב , אחת מ-16 החטיבות האזוריות שנוצרו עם הארגון מחדש של הכדורגל הגרמני בגרמניה הנאצית.
ב-1941 זכתה הקבוצה באליפות הגאוליגה דרום מערב-סארפפאלץ ושנתיים מאחר מכן העפילה לגמר אליפות גרמניה בכדורגל 1943, בו הפסידה 0–3 לדרזדן.
בשנה שלאחר מכן שוב העפילה זארבריקן לאליפות גרמניה בכדורגל 1944, אך הודחה ברבע הגמר 1–5 על ידי פ.צ.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה פיזרו רשויות בעלות הברית הכובשות את רוב הארגונים בגרמניה, כוללי מועדוני ספורט, כחלק מתהליך הדה-נאציפיקציה.
המועדון קיבל אישור לבצע רפורמה, וב-1945 שינה את שמו ל-1. פ.צ.
הקבוצה שיחקה את שלוש העונות הראשונות אחרי המלחמה באוברליגה דרום-מערב , ואף זכתה באליפות הליגה הראשונה ב-1946.
לאחר שחבל הסאר, בו שוכנת העיר זארבריקן, נכבש על ידי צרפת, החליטה זארבריקן לא להשתתף בליגה החדשה של חבל הסאר, אהרנליגה, ובחרה לשחק בליגת המשנה הצרפתית בכדורגל.
בעונת 1948/49 היא סיימה במאזן הטוב ביותר בליגה, אך למרות תמיכתו של ראש התאחדות הכדורגל הצרפתית ז'יל רימה נמנע ממנה להשתתף בהמשך בתחרויות הכדורגל בצרפת בעקבות התנגדותן של קבוצות רבים בראשן שטרסבורג, עליה נכפה לשחק בתחרויות גרמניות בזמן הכיבוש הנאצי.
זארבריקן פרשה מהליגה הצרפתית וייסדה טורניר משחקי ידידות בשם גביע חבל הסאר הבין-לאומי בו השתתפו קבוצות משווייץ, בלגיה, צרפת, שוודיה, דנמרק, יוגוסלביה ואוסטריה.
הקבוצה זכתה בטורניר הראשון ב-1950 לאחר שהביסה בגמר 4–0 את סטאד רן.
את הטורניר שנערך בעונה הבאה אירחה נוינקירכן והשתתפו בו גם קבוצות מגרמניה המערבית.
ללא קבלה מלאה בכדורגל הצרפתי או הגרמני, ב-1950 הקים חבל הסאר התאחדות כדורגל משלו, עם חברות בפיפ"א ונבחרת לאומית.
בסך הכל עשרה שחקני זארבריקן שיחקו בנבחרת זארלנד בכדורגל במוקדמות מונדיאל 1954, בהן נכשלה להעפיל לגביע העולם בכדורגל, והקבוצה אף ייצגה את חבל הסאר בטורניר גביע אירופה לאלופות הראשון בעונת , בו הודחה על ידי מילאן בסיבוב הראשון למרות ניצחון 4–3 בחוץ.
חזרה לכדורגל הגרמני והעפלה לבונדסליגה
ב-1952, עם קבלתן מחדש של קבוצות חבל הסאר לפדרציית הכדורגל הגרמנית, חזרה זארבריקן לאוברליגה דרום מערב, זכתה בה והגיעה לגמר אליפות גרמניה בכדורגל 1952, בו הפסידה 2–3 לשטוטגרט.
המועדון המשיך להעמיד קבוצות חזקות, אך במהלך העשור הבא זכה רק באליפות אוברליגה אחת, ב-1961.
בשנת 1963 הוקמה לראשונה מאז מלחמת העולם השנייה ליגת כדורגל בכירה בגרמניה המערבית, וזארבריקן נבחרה לאחת מ-16 הקבוצות המייסדות של הבונדסליגה בעונת .
הקבוצה סיימה במקום האחרון עם 17 נקודות בלבד וירדה לרגיונליגה דרום-מערב.
הקבוצה חזרה לליגה הראשונה בעונת לאחר שזכתה באליפות הבונדסליגה 2 דרום, אך לאחר שתי עונות בליגה הבכירה חזרה לליגת המשנה וב-1981 ירדה לאוברליגה דרום-מערב החובבנית.
זארבריקן שיחקה בבונדסליגה גם בעונות ו-, אך את שתיהן סיימה בירידה.
ב-1995 קרס המועדון כלכלית והורד לליגה האזורית (השלישית).
מאז הפכה זארבריקן ל"קבוצת יו-יו" שהתנדנדה הלוך ושוב בין הליגה השנייה לחמישית, אך עדיין שמרה על דומיננטיות מקומית ומאז 1997 זכתה בעשרה גביעי חבל הסאר.
בעונת 2005/06 סיימה זארבריקן במקום ה-16 בבונדסליגה 2 וירדה לליגה האזורית, ובעונה הבאה סיימה במקום ה-17 וירדה לאוברליגה, הליגה הרביעית במבנה ליגות הכדורגל בגרמניה.
ב-2009 זכתה הקבוצה באליפות הליגה החמישית ועונה אחר כך השלימה שתי עליות רצופות ברגיונלליגה ועלתה לליגה השלישית, בה שיחקה עד 2014. ב-2015 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה האזורית אך הפסידה בפלייאוף העלייה לווירצבורגר קיקרס.
ב-2018 זכתה זארבריקן באליפות הליגה האזורית דרום-מערב, אך שוב הפסידה בפלייאוך העלייה למינכן 1860.
בעונת 2019/20, לצד העלייה לליגה השלישית, הפכה זארבריקן לקבוצה הראשונה מהליגה הרביעית שמגיעה לחצי גמר הגביע הגרמני לאחר שהדיחה את פ.צ.
קלן בסיבוב השני, את קרלסרוהה בשמינית הגמר ואת פורטונה דיסלדורף ברבע הגמר.
עם זאת, בחצי הגמר היא הודחה 0–3 בידי באייר לברקוזן.
ב-2023/24 שחזרה הקבוצה את ההישג לאחר שהדיחה את באיירן מינכן בסיבוב השני, את איינטרכט פרנקפורט בשמינית הגמר ואת בורוסיה מנשנגלדבך ברבע הגמר, אך הודחה לאחר שהפסידה 02 לפ.צ.
לאולטראס של זארבריקן ידידות ארוכת שנים עם האולטראס של פורטונה דיסלדורף הגרמנית ונאנסי הצרפתית.
הומבורג נחשבות ליריבות הגדולות ביותר של המועדון בשל קרבתן הגאוגרפית.
המועדון קלן הוא מועדון הספורט הגדול ביותר בקלן שבנורדריין-וסטפאליה.
המועדון הוקם ב-13 בפברואר 1948 כאיחוד של שני מועדוני הכדורגל קלנר ושולץ.
קבוצת הנשים של המועדון הוקמה ב-1 ביולי 2009, כשהמועדון בראוור פולהיים עבר לקלן בכדי שהיסטוריית המועדון תמשיך.
מועדון זה הוקם ב-1 ביולי 2000 כמחלקת הנשים של המועדון גרון-וייס בראוויילר.
נכון לעונת 2025/26, משחק המועדון בתחרות של הבונדסליגה לנשים, ומארח את משחקיו הביתיים באצטדיון פרנץ קרמר.
מייר ייסד מרכז אימונים שממנו קמה מחלקת הנשים של גרון-וייס בראוויילר.
במהלך 20 השנים הבאות אימן מייר את הקבוצה, שבאותם ימים שיחקה בליגת מרכז הריין, ליגת העל הגרמנית.
הקבוצה ירדה ליגה פעמיים בלבד, בשנים 1980 ו-1986, ובפעמיים הללו הצליח לשוב לליגה הבכירה באופן מיידי.
ב-1987 הפכה מחלקת הנשים במועדון לקבוצה עצמאית והמסלול להצלחה נסלל בפני המועדון.
בין השנים 1989-1991 זכתה הקבוצה בגביע מרכז הריין 3 עונות ברצף.
עם זאת, העפלה לבונדסליגה שהוקמה ב-1990 עדיין לא הושגה.
המועדון עשה זאת שוב ב-1991 וכן היה חלק מהסנסציה הגדולה ביותר בהיסטוריית הגביע הגרמני לנשים באותה שנה.
בראוויילר היה למועדון היחיד מהליגה השנייה שזכה בגביע, אחרי ניצחון 1:0 על זיגן , אלופת הבונדסליגה המכהנת.
שנה לאחר מכן המועדון קבע את השיא לעונת הבכורה הטובה ביותר.
הירוקים-לבנים הגיעו עד לגמר הליגה בו הפסידו 2:0. בתחילת שנות התשעים, יריבות גדולה התפתחה בין המועדונים בראוויילר וזיגן.
ב-1993, בראוויילר הפסידה בפנדלים לזיגן בגמר הגביע.
פרידהלם פרוייליך מונה למאמן הקבוצה בקיץ 1993. באותה עונה הפסיד המועדון את האליפות לזיגן, אך זכה בגביע ובסופר-קאפ נגד זיגן.
בפברואר 1994 הוקם טורניר גביע האלן ובראוויילר הייתה הראשונה לזכות בו.
מעמדה של בראוויילר כסגנית הנצחית בליגה המשיך להתייצב עם השנים, וב-1995 הם הפסידו בגמר הליגה לפ.ס.וו פרנקפורט אחרי שהמועדון ניצח בקבוצה הצפונית לראשונה.
בתחילת 1996, הנס-יורגן טרישקוס מונה למאמן הקבוצה.
תחתיו, הקללה סוף-סוף הובסה בשנת 1997: בראוויילר ניצחה את רומלן-קלדנהאוזן בגמר הליגה והפכה לאלופת גרמניה.
שבוע לאחר מכן המועדון זכה בגביע בניצחון 3:1 על איינטרכט ריין .
בראוויילר גם זכתה בסופרקאפ בפעם השנייה.
לאחר שסיימה במקום הרביעי בבונדסליגה, בראוויילר הייתה בסכנת ירידה ב-1999, כשהיא משתפת כדורגלניות צעירות מבדרך כלל.
במחזור האחרון של העונה ניצל המועדון מירידת ליגה, בעזרת ניצחון 1:0 על הייקה ריין.
ב-1 ביולי 2000 הפכה מחלקת כדורגל הנשים של גרון-וייס בראוויילר למועדון הספורט בראוויילר פולהיים.
במושגים ספורטיביים, המועדון היה מוכרח לרדת במורד הליגות לאחר שהגיע לשיאו, במיוחד לאחר עזיבתן של בטינה ויגמן ומארן מיינרט לליגת העל האמריקאית לנשים.
ב-2003 חזר פרידהלם פרוייליך לאימון הקבוצה, אך הוא לא הצליח למנוע את ירידת הליגה שלה ב-2004.
בראוויילר החלה לקחת חלק בבונדסליגה השנייה שזה עתה הוקמה.
הקבוצה הבטיחה את אליפות הליגה הצפונית ובכך העפילה חזרה לבונדסליגה.
בעונה זו בבונדסליגה, הצליח המועדון לשרוד בליגה בזכות תיקו 1:1 נגד זינדלפינגן במחזור הסיום.
לאחר שכמה מהשחקניות החשובות בקבוצה פרשו ממשחק פעיל, הקבוצה נאלצה לפתוח את עונת 2006/07 עם קבוצה חלשה מבחינה תחרותית.
וכך, מבלי להשיג אפילו נקודה אחת במהלך העונה, נשרה הקבוצה חזרה לבונדסליגה השניה.
ההתדרדרות הספורטיבית של המועדון המשיכה גם בחטיבה הדרומית של הבונדסליגה השנייה.
ב-9 באפריל 2008, המועדון נאלץ להגיש בקשה לחדלות פירעון בשל תביעות מס מרשות המיסים .
הקבוצה סיימה את העונה במקום האחרון בליגה ונשרה לרגיונליגה המערבית.
בעונת 2008/09 זכתה הקבוצה באליפות הליגה האזורית בשלב מוקדם של העונה.
ב-1 ביולי 2009 עברה הקבוצה לידי מועדון הספורט פ.צ.
הקבוצה התחזקה לקראת עונת 2009/10. הגעתה של אלופת העולם סוניה פוס מדיסבורג , מחזיקת הגביע הגרמני וגביע UEFA לנשים, קיבלה את מלוא תשומת הלב.
על-פי הודעות לעיתונות והודעות מועדון מאותה תקופה, מטרת הקבוצה הייתה העפלה חזרה לבונדסליגה.
הקבוצה כמעט והגשימה את מטרתה בעונת 2010/11, אך סיימה במקום השני בטבלה מאחורי פרייבורג .
שנתיים לאחר מכן, סיימה הקבוצה שוב במקום השני, הפעם מאחורי הופנהיים.
התוצאה נקבעה רק במחזור האחרון, כשהקבוצה סיימה בתיקו 3:3 נגד הופנהיים אל מול כמות משוערת של כ-3,000 צופים.
גם בעונה שלאחר מכן נאלצה הקבוצה להתפשר על המקום השני בטבלה, כשסיימה במרחק 9 נקודות מאחורי זאנד .
בעונת 2014/15 השיג המועדון את ההעפלה הנכספת לבונדסליגה.
במחזור ה-18 הבטיחה הקבוצה את העפלתה וזכתה באליפות הליגה השנייה, בניצחון 4:1 על קבוצת המילואים של פרנקפורט .
ב-12 בנובמבר 2015 פוטר המאמן וילי ברוייר מאימון הקבוצה, לצד עוזרת המאמן ביאנקה רך, וניקו רסה מונה למאמנה הזמני של הקבוצה.
ב-1 בדצמבר 2015 מונה מרכוס קוהן למאמן הקבוצה, כשרסה הופך לעוזרו.
עם זאת, חילופי המאמנים לא סייעו לקבוצה, שסיימה את העונה בירידה לליגה השנייה.
בעונת 2016/17 מונה ברוייר שוב למשרת המאמן כשרסה נשאר במשרתו.
המועדון סיים במקום השני בחטיבה הדרומית של הבונדסליגה השנייה, וכיון שהאלופה הייתה קבוצת המילואים של הופנהיים - שלא הייתה זכאית להעפלה, העפילה הקבוצה לבונדסליגה לקראת עונת 2017/18. העונה הבאה הסתיימה באכזבה, כשהפסד 2:0 לוורדר ברמן במחזור האחרון, הוביל לירידת קלן לבונדסליגה השנייה שכעת הורכבה מחטיבה אחת.
בעונה שלאחר מכן, שוב העפילה קלן לבונדסליגה, ושמרה על מקומה בבונסדליגה תודות להפרש שערים עדיף.
ב-1 בינואר 2020 פרש ברוייר מתפקיד המאמן שישה חודשים מוקדם מהמתוכנן, כשסאשה גלאס ממונה למחליפו.
הרגיונליגה לנשים המערבית : 1991
הרגיונליגה לנשים המערבית : 2009
קבוצת המילואים של המועדון החלה להשתתף בליגת מרכז הריין האזורית בעונת 2009/10, בה הם זכו באליפות באופן מיידי.
הקבוצה זכתה גם באליפות ליגת ההתאחדות של מרכז הריין, ובכך העפילה לרגיונליגה המערבית לקראת עונת 2011/12. בעונה זו נשרה הקבוצה חזרה לליגת מרכז הריין, ובעונה שלאחר מכן העפילה שוב לרגיונליגה.
בעונת 2013/14 סיימה הקבוצה במקום ה-11, מה שהספיק בכדי להישאר בליגה.
בשלוש העונות הבאות סיימה הקבוצה במקומות השלישי, השני והראשון בטבלה, ובכך העפילה לבונדסליג השנייה לקראת עונת 2017/18. בעונתה הראשונה בבונדסליגה השנייה, נשרה הקבוצה חזרה לרגיונליגה ארבעה מחזורים לתום העונה.
ב-4 העונות שלאחר מכן השתתפה ברגיונליגה, ובעונת 2022/23 שיחקה בבונדסליגה השנייה, כשבתום עונה זו נשרה שוב לרגיונליגה.
הומבורג הוא מועדון כדורגל גרמני.
הוא פועל בעיר הומבורג החל מתחילת המאה ה-20. קבוצת המועדון שיחקה מספר עונות בבונדסליגה.
כיום קבוצת המועדון משחקת בליגה הרביעית בגרמניה, שהנה ליגה אזורית.
הוא שיחק בליגות אזוריות וסיים את הפעילות בשנת 1936. בשנת 1937 על בסיס קבוצות שהיו קיימות בעיר הוקם מועדון חדש VfL Homburg שהמשיך לשחק בליגה אזורית.
לאחר מלחמת העולם השנייה כול הארגונים שהיו פועלים בגרמניה הנאצית פורקו.
בשנת 1949 הוקמה קבוצת כדורגל חדשה ששיחקה בשם FC Homburg בליגה אזורית.
בשנת 1951/52 קבוצות של חבל הסאר שולבו מחדש בליגות של גרמניה המערבית.
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 הקבוצה הגיעה פעמיים לרבע הגמר של הגביע הגרמני.
במחצית שנות ה-80 של המאה ה-20 הקוצבה ניצחה התחרות בונדסליגה 2 ועונת 1986/1987 בבונדסליגה שיחקה בליגה הבכירה.
היא שרדה מספר עונות אך בסוף עונת 1989/1990 בבונדסליגה ירדה לליגה משנה ואחרי מספר עונות לליגה אזורית בשנת 1995.
בשנת 1999 המועדון היה קרוב לפשיטת רגל ואיבד את הרישיון.
הוא המשיך לפעול כקבוצת חובבים.
בעונת 2006/07 הוא קיבל הסמכה לשחק בתחרויות הגביע הגרמני.
כיום הקבוצה משחקת בליגה אזורית ברמה 4.
פאבו אוריאולה (בפינית: Paavo Yrjölä; 18 ביוני 1902 – 11 בפברואר 1980) הוא אתלט פיני.
אוריאולה סיים תשיעי בקרב עשר באולימפיאדת פריז (1924), זכה במדליית זהב באולימפיאדת אמסטרדם (1928), והגיע למקום הששי באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932).
פאבו ירווי (באסטונית: Paavo Järvi; נולד ב-30 בדצמבר 1962) הוא מנצח אסטוני.
נולד כבן הבכור לליליה ולמנצח נמה ירווי בטאלין שבאסטוניה, במשפחה בת שלושה ילדים.
למד נגינה וניצוח בטאלין והצטרף ב-1979 כמתופף ללהקת הרוק In Spe שהקים ארקי-סוון טיור.
ירווי עזב עם משפחתו את אסטוניה בשנת 1980 והיגר לארצות הברית.
למד באופן פרטי אצל המנצח לאוניד גרין בפילדלפיה, במכון קרטיס למוזיקה ואצל מקס רודולף ואצל לאונרד ברנשטיין במכון הפילהרמוני של לוס אנג'לס.
בשנים 2001-2011 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של סינסינטי.
הוא עבד עם ריי אלחנדרו קונדה ולדיוויה, אדוארדו מאטה, מו-האי טאנג, אנריקה בטיץ, גאורג שולטי, אובה גוטינג, קרלוס מיגל פריאטו ויוג'ין אורמנדי.
פאבו ירווי היה מנהלה המוזיקלי של תזמורת פריז משנת 2010 ועד שנת 2016 (אנדריס פוגה היה עוזרו חלק גדול מהתקופה).
בין השנים 2006 - 2013 שימש כמנצח ראשי של תזמורת הרדיו של פרנקפורט.
פאבו ירווי שימש כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של NHK (יפן) בין השנים 2016 - 2022 וב-2019 התחיל לשמש כמנהל המוזיקלי החדש של תזמורת טונהאלה (ציריך).
פא תהאד לואנג (בלאית: ທາດຫຼວງ, "הסטופה הגדולה") הוא מקדש בודהיסטי ב שבלאוס.
המקדש נבנה במאה ה-16 על שרידים של מקדש קמר שהיה במקום מהמאה ה-13. מקדש הקמר נבנה על שרידים של מקדש הודי מהמאה השלישית שנבנה על ידי מיסיונרים בודהיסטים שהגיעו מהאימפריה המאורית, וככל הנראה נשלחו על ידי הקיסר אשוקה.
המקדש ניזוק במהלך הפלישה התאילנדית במאה ה-19, אולם שוקם מאוחר יותר.
המקדש הפך לסמל הלאומנית הלאית, ומופיע על סמל לאוס.
פאב הוא בית עסק שמקורו בתרבות הדוברת אנגלית ובאיים הבריטיים, המוכר משקאות אלכוהוליים כגון בירה, קוקטיילים ושאר משקאות חריפים.
שני השמות הנפוצים למקום זה הם פאב - קיצור של Public house או בר שמקורו במילה האנגלית bar שמקורה במוט או דלפק שהפריד בין האנשים שבאו למקום לבין המוזג.
במקור, תפקידו העיקרי היה מקום מפגש ומקום לממכר אוכל ומשקאות חריפים.
כיום עיקר תפקידו של הפאב הוא מקום בילוי.
השינוי בתפקיד הפך את הפאב למקום שמוכר אווירה מסוימת והמשקאות המשכרים משמשים לעיתים רק כאמצעי.
מרבית הפאבים נמצאים בארצות שבהם נהוג לדבר אנגלית ומשם גם מקורם, בפרט אנגליה, אירלנד, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד.
הביקור בפאב השכונתי הוא דבר שבשיגרה ונעשה אף על בסיס יומי.
באנגליה עצמה יש כ-60,000 פאבים.
באירלנד נהוג לארגן הסעות מהפאבים לבתי הלקוחות למניעת נהיגה בשכרות.
פאב המספק גם לינה נקרא פונדק.
בפאבים נהוג גם לשחק משחקים, כמו הטלת חיצים, חידונים, דומינו ובעיקר ביליארד.
בפאבים מודרניים ניתן למצוא לעיתים גם משחקי וידאו ומכונות הימורים.
פאבים מסוימים נוהגים לבסס את שמם על מוטיב ייחודי המפרסם ומייחד אותם.
בר בירה: בר שמציע מבחר מעל הממוצע של סוגי בירה מהחבית בנוסף למבחר של בירות בבקבוקים.
בישראל לאחרונה מחלקים פרסים לברים שמקדמים את תרבות צריכת הבירה.
בר כדורגל: פאב בו מתכנסים אוהדי כדורגל לפני משחקים, או בזמן המשחקים כדי לצפות בהם על מסך גדול תוך שתייה משקאות אלכוהוליים ואכילת כיבוד קל.
יש פאבי כדורגל המזוהים עם קבוצת כדורגל מסיימת, ומהווים מעין "בית" לאוהדי הקבוצה.
בר תצפית: בר הממוקם בדרך כלל בקומתו האחרונה של גורד שחקים ומכיל תצפית פנורמית על הנוף שסביב.
לעיתים הבר עצמו גם מסתובב ב-360 מעלות.
ברים כאלו יש למשל בניו יורק, בהו צ'י מין סיטי ועוד.
בר ויסקי Whiskey Bar: בר שההתמחות שלו היא ויסקי.
גו גו בר Go Go Bar: בר שהאטרקציה שלו היא נשים בלבוש מינימלי שמבדרות את האורחים.
ברים אלו נפוצים בעיקר בתאילנד ובשפה המקומית הם נקראים A-Go-Go.
בכל כניסה לגו גו בר יש וילון בכניסה על מנת לשמור על פרטיות הנשים.
חלק מן הנשים בגו גו בר עובדות בזנות.
מחקרים שנערכו הראו כי שנתיים לאחר הגבלת העישון בפאבים ניתן היה למצוא השפעה מעורבת: מצד אחד פאבים מסוימים אכן הרגישו ירידה במכירת משקאות, אך פאבים אחרים הרוויחו יותר על ידי פיתוח והרחבת מגוון מוצרי המזון המוצעים למכירה.
החל משנת 1983 נאסר בישראל העישון בבתי קפה ומסעדות למעט באזור המיועד למעשנים והמוגבל בגודלו לפי החוק.
אף על פי כן, אכיפה בפועל על בתי עסק החלה רק בנובמבר 2007. בעלי פאבים וברים רבים חששו בתחילה שליישום החוק עלולה להיות השפעה שלילית על המכירות.
פאבו ברגלונד (בפינית: Paavo Berglund, 14 באפריל 1929 בהלסינקי – 25 בינואר 2012) היה מנצח פיני.
ברגלונד למד נגינה בכינור והצטרף לתזמורת רדיו פינלנד בשנת 1949.
בשנת 1952 היה ברגלונד שותף לייסוד התזמורת הקאמרית של הלסינקי.
ברגלונד היה גם חבר בסגל המנצחים של התזמורת הלאומית של רוסיה.
שמו של ברגלונד נקשר בעיקר במוזיקה של סיבליוס.
הוא הקליט את מכלול הסימפוניות של סיבליוס שלוש פעמים, לצד יצירות אחרות של המלחין, כגון "קולרוו".
כמו כן הקליט יצירות של איינר אנגלונד ואאוליס סאלינן.
ברגלונד עבד גם עם התזמורת הקאמרית של אירופה בהקלטת מכלול הסימפוניות של יוהנס ברהמס.
ברגלונד הגיע אל ארצות הברית בשנות ה-90 של המאה ה-20 ומאז היה למנצח אורח קבוע בפילהרמונית של ניו יורק ובתזמורת קליבלנד.
פרס גראמי ופרס דיאפזון הזהב.
היידן: סימפוניות מס' 92 ו-99, התזמורת הקאמרית הפינית (אונדין)
נילסן: סימפוניות 1 עד 6, התזמורת הדנית המלכותית (RCA ויקטור)
סיבליוס: סימפוניות 1 עד 7, יצירות תזמורתיות, תזמורת בורנמות,EMI
סיבליוס: סימפוניות 1 עד 7, יצירות תזמורתיות, הפילהרמונית של הלסינקי, EMI
סיבליוס: סימפוניות 1 עד 7, התזמורת הקאמרית של אירופה (פינלנדיה)
פא"ר ("פתיחת אוצרות רוח") הוא מיזם של האוניברסיטה הפתוחה שאפשר גישה חופשית לספרי לימוד אקדמיים בפורמט אלקטרוני, חלקם גם בגרסה קולית, ולמגוון חומרי לימוד מקוונים.
היזמה החלה במרכז שה"ם (המרכז לשילוב טכנולוגיות להוראה מרחוק) של האוניברסיטה הפתוחה במסגרת שני מיזמים נפרדים.
האחד הוא מיזם שכונה בשעתו "חשיפה לצפון", שנולד במהלך מלחמת לבנון השנייה.
במסגרתו הוצע לפתוח את חומרי הלימוד של האוניברסיטה הפתוחה לטובת סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה מאזור הצפון.
באותה תקופה נאלצו תושבי הצפון להישאר בבתיהם או לרדת למקלטים וסטודנטים נעדרו מכיתות הלימוד.
מטרת המיזם הייתה להנגיש להם, ישירות למחשב הביתי, חומרי עזר שפותחו באוניברסיטה הפתוחה.
היזמה השנייה, שכונתה בראשית הדרך "ספרים פתוחים", נוסדה בתחילת 2007 וייעודה היה להעלות חלק מספרי האוניברסיטה לרשת האינטרנט לרשות כלל הציבור.
מיזם פא"ר הוכר על ידי האיגוד הבין-לאומי שעוסק בפתיחת חומרי לימוד לקהל הרחב OCW Consortium .
איגוד זה הוקם על ידי אוניברסיטת MIT.
מיזם פא"ר חבר באיגוד זה משלהי 2008. כמו כן מיזם פא"ר חבר בקהילת ה-OER של אונסק"ו.
באתר פא"ר מתאפשרת גישה חופשית לעשרות ספרים מ-50 קורסים אקדמיים.
הספרים מוצגים בפורמט אלקטרוני (ספר אלקטרוני) המאפשר לקוראים לדפדף בספר, לקבוע את תצוגת הקריאה הנוחה להם, לחפש טקסטים בתוך הספר ועוד.
הספרים האלקטרוניים הם העתק מדויק של הספרים המודפסים הקיימים של האוניברסיטה הפתוחה.
הגישה לספרים הצריכה רישום של המשתמש אך לא נדרש תשלום.
חלק קטן מהתמונות והטקסטים בספרים האלקטרוניים הוסתרו, וזאת עקב מגבלה של זכויות יוצרים.
חלק מהספרים שהועלו בגרסה האלקטרונית כוללים גם גרסה קולית מלאה של הספר (בפורמט MP3/stream).
כך ניתן להאזין לספרים דרך האינטרנט או להורידם למחשב האישי ולהאזין להם באמצעות נגנים ניידים.
הספרים הוקראו על ידי קריינים מקצועיים, והוקלטו באולפני הקול של האוניברסיטה.
חלק מהספרים מלווים בהרצאות וידאו של כותבי הספרים או של מומחים בתחום, רובם חברי סגל בכיר באוניברסיטה הפתוחה או באוניברסיטאות אחרות.
ההרצאות מעשירות את חומר הלימוד ומציגות מבט נוסף או הדגשים לגבי פרקים מסוימים בספר.
ההרצאות צולמו באולפני הווידאו של האוניברסיטה הפתוחה.
ברשות האוניברסיטה מאגר נרחב של פריטי למידה מקוונים שפותחו במיוחד עבור הסטודנטים של האוניברסיטה הפתוחה ועד היום הייתה גישה אליהם רק דרך אתרי הקורסים.
פריטי הלמידה כוללים, למשל, מילוני מונחים, רשימות אתרים מומלצות, תרגילי רב-ברירה ("שאלות אמריקאיות"), מצגות המלוות את מפגשי ההנחיה, שיעורים מוקלטים בווידאו, לומדות וכדומה.
פאבריסיו "פאב" פאולינו דה מלו (בפורטוגזית: Fabricio "Fab" Paulino de Melo; 20 ביוני 1990 — 11 בפברואר 2017) היה כדורסלן ברזילאי אשר שיחק בעמדת הסנטר.
מלו שיחק באוניברסיטת סירקיוז במשך שנתיים, כאשר בשנתו השנייה הוא זוכה בתואר שחקן ההגנה של ה"ביג איסט".
מלו החליט לעזוב את סירקיוז לאחר שנתיים ולהיכנס לדראפט ה-NBA.
הוא נבחר במקום ה-22 בדראפט על ידי הבוסטון סלטיקס.
הוא שיחק במשך רוב העונה בליגת הפיתוח של ה-NBA, שם הצליח יפה, כולל משחק אחד עם טריפל דאבל שכלל 15 נקודות, 16 ריבאונדים ושיא של ליגת הפיתוח, 14 חסימות.
מלו חזר לבוסטון, ובמשחקו הראשון ב-NBA חטף חטיפה אחת.
את הסל הראשון שלו הוא קלע בניצחון 116-95 על הלוס אנג'לס לייקרס.
באוגוסט 2013 הועבר מלו לקבוצת הממפיס גריזליס בתמורה לדונטה גרין, אך לאחר כשבועיים נופה מסגל הקבוצה, וחתם בדאלאס מאבריקס.
כעבור כחודש נופה מסגל המאבריקס.
ב-11 בפברואר 2017 מת מלו בביתו שבז'ואיז דה פלורה, כנראה כתוצאה מהתקף לב.
פאאה (בטהיטית: Faaa או Faa'a) היא קומונה בפרברי פפאטה, בירת פולינזיה הצרפתית שהיא מחוז של צרפת, בדרום אוקיינוס השקט.
פאאה שוכנת על האי טהיטי שבאיי החברה.
אוכלוסייתה מנתה 29,719 תושבים בשנת 2012, והיא הקומונה הגדולה ביותר בטהיטי ובפולינזיה הצרפתית.
ברחבי הקומונה שוכנים הרים שגובהם מגיע ל-1,500 מטרים מעל פני הים.
הר אורוהנה (Mont Orohena), שגובהו 2,241 מעל פני הים, הוא הר געש רדום וניתן להבחין בו מהאי מוראה (Mo'orea) השוכן 17 ק"מ מדרום מערב לטהיטי.
בזכות גלים גדולים הנוצרים לחופי הכפר טאהופו (Teahupo'o) הסמוך, מתקיימת תחרות שנתית של התאחדות גולשי הגלים המקצועיים השנתית.
בשנת 1988 עברה פאאה את פפאטה בגודל אוכלוסייתה.
למרות זאת המטרופולין ששתיהן שוכנות בו נקרא המטרופולין של פפאטה בגלל חשיבותה של זו האחרונה כבירת הטריטוריה ועקב חשיבותה ההיסטורית.
נמל התעופה הבינלאומי של פאאה הממוקם בתחומי הקומונה שוכן במרחק של כ-5 ק"מ מדרום מערב למרכז פפאטה.
זהו נמל התעופה הבינלאומי היחידי בפולינזיה הצרפתית.
מנמל התעופה ממריאות טיסות לארצות הברית, ליפן ולניו זילנד.
גם כיום קיים המנהג של ענידת זרי פרחים לתיירים המגיעים לאי וכמויות גדולות של פרחים נשלחות מחוות באי לנמל התעופה לצורך זה.
מרציף המעבורות בפאאה מפליגות כמה מעבורות ביום למוראה ואחת לשבוע מפליגה מעבורת לבורה בורה.
הכביש המהיר שעובר בסמוך לחוף המערבי של טהיטי עובר בקומונה.
הכביש יוצא מפפאטה ומגיע עד לטאהופו.
בנוסף, קיימת מערכת כבישים מפותחת בפאאה.
האוניברסיטה של פולינזיה הצרפתית (Université de la Polynésie française) ממוקמת במרכז פאאה.
באוניברסיטה לומדים סטודנטים מאיים רבים בטריטוריה.
מספר הסטודנטים באוניברסיטה עומד על 2,000.
אזור פאאה יושב לראשונה על ידי מהגרים מאסיה בערך בשנת 700 לספירה.
בתיהם של המהגרים נבנו מעץ ומעשב וגרו בפאאה כ-400 תושבים.
הם עסקו בדיג באמצעות סירות קאנו.
גל הגירה נוסף הגדיל את אוכלוסיית פאאה ל-700 תושבים בשנת 1220 לערך.
התושבים ניזונו מפירות עץ הלחם והבננות.
בין טהיטי לבין מוראה היה קשר באמצעות סירות.
בשנת 1300 לערך מנתה אוכלוסיית פאאה כבר כ-1,000 תושבים ובשנות השלושים של המאה ה-14 כבר מנתה אוכלוסיית פאאה כ-1,300 תושבים.
חלק ניכר של האוכלוסייה עבר להתגורר בחלק הפנימי של האי עקב סופות הציקלון שהכו בחופים ועקב הגאות.
בראשית המאה ה-17 מנתה אוכלוסייתה של פאאה 1,500 תושבים.
באותה תקופה החל המגע עם האירופאים שהגיעו בעקבות גילוי טהיטי.
באמצע המאה ה-19 עזבו רבים מתושבי פאאה את טהיטי והגיעו לקליפורניה בעקבות הבהלה לזהב.
בראשית המאה ה-20 מנתה אוכלוסייתה של פאאה 5,000 תושבים.
בשנת 1962 הוקם בתחומי הקומונה נמל התעופה הבינלאומי פאאה המשמש כשער הכניסה האווירי של פולינזיה הצרפתית.
פאבו טלוולה (בפינית: Paavo Talvela; 19 בינואר 1897 – 30 בספטמבר 1973) היה גנרל פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה.
טולוולה נולד בוונטה שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד).
כמו צעירים פינים רבים שרצו לשים קץ לשלטון הדיכוי הרוסי, הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם לצד גרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה, אז רכש ידע צבאי בסיסי.
לאחר שפינלנד זכתה בעצמאות חזר אליה התגייס לתנועת "המשמרות הלבנים" ולקח חלק במלחמת האזרחים הפינית.
הוא נודע כמפקד נועז, מעולה בהתקפה אך חסר משמעת מעט.
הוא הרשים את מפקד הצבא הברון קארל גוסטף אמיל מנרהיים וב-1939 כבר היה קולונל.
הוא השתתף במלחמת החורף, ובמהלכה זכו חייליו לפרסום כ-"כוח T".
בקרב טולוואיירווי (שהיה למעשה הקרב הגדול הראשון במלחמה זו) ביחד עם אארו פאיארי השמיד טלוולה שתי דיוויזיות רוסיות מהארמייה השמינית.
לאחר הקרב הועלה לדרגת גנרל-מיור.
שיטתו של טלוולה בקרבות זכתה לכינוי "מוטי".
מפקדים פינים נוספים עשו שימוש בטקטיקה זו ביניהם היילמאר סילאסוואו, ווולדמאר הגלונד.
טלוולה המשיך להילחם באזור אגם לדוגה עד חתימת חוזה השלום ב-1940. לאחר מכן חזר לחיים אזרחיים ויצא למספר משלחות לגרמניה הנאצית בשם פינלנד.
עם התחלת מלחמת ההמשך חזר טלוולה לצבא, קודם לדרגת גנרל, והיה חוד החנית של הפלישה הפינית לשטחי רוסיה.
הוא מוטט לחלוטין את הארמייה השביעית הרוסית וחזר לגבולות הפיניים שלפני מלחמת החורף.
מכל המצביאים הפיניים במלחמה זו טלוולה הגיע למרחק הגדול מכולם, והקים ראש גשר על נהר הסוויר.
אולם במאי 1942 הותקף ונאלץ לנטוש אותו.
במהלך המלחמה זכה בצלב מנרהיים.
בינואר נשלח טלוולה כדי לייצג את פינלנד במשא ומתן עם גרמניה.
הוא נפגש עם אדולף היטלר ושוחח עמו בערך שעה, הוא עתיד להיפגש עם היטלר עוד פעמיים בחייו.
אולם המשימה הדיפלומטית הוגיעה אותו ולבקשתו הוא הוחזר לחזית.
בשנת 1944 כשהיחסים בין גרמניה לפינלנד הורעו, הציע ראש האס אס היינריך הימלר לטלוולה להיות ראש הסיעה הגרמנית בפינלנד, אולם טלוולה סרב.
הוא מת בהלסינקי בשנת 1973. אשתו מתה בשנת 1989. בחייו הוא פרסם ספר בן שני כרכים בשם "Sotilaan elämä – muistelmat" ("חיים של חייל"), המבוסס על זכרונותיו.
פאבו טאפיו ליפונן (בפינית: Paavo Lipponen ; נולד ב-23 באפריל 1941) הוא פוליטיקאי ועיתונאי פיני, אשר כיהן כראש ממשלת פינלנד בשנים 1995–2003 ומנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פינלנד בשנים 1993–2005. הוא גם כיהן כיושב ראש הפרלמנט הפיני בשנים 2003–2007.
ליפונן נולד בשנת 1941 במזרח המדינה.
לליפונן יש קשר משפחתי רוק לאיש הצבא הפיני קארל גוסטף אמיל מנרהיים.
בשנת 1959 סיים את לימודין התיכוניים והחל ללמוד פילוסופיה בדארטמות' קולג' שבארצות הברית מטעם תוכנית פולברייט.
עם חזרתו לפינלנד, החל ליפונן ללמוד תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת הלסינקי.
בשנים שלאחר מכן עבד כעיתונאי.
בשנים 1967–1979 מילא תפקידים שונים במפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
ליפונן התפרסם לראשונה כאשר כיהן כמזכיר ממשלתו של מאונו קויביסטו בשנים 1979–1982. בשנת 1983 נבחר לפרלמנט הפיני, וכיהן בו עד שנת 1987 הוא חזר לפרלמנט בשנת 1991, וכיהן בו עד 2007.
בשנת 1993 נבחר להנהיג את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ובשנת 1995 נבחר לראשות הממשלה.
ליפונן הרכיב קואליציה של כחמש מפלגות מהימין ומהשמאל, אם כי מדיניותה הכלכלית של הממשלה הייתה ימנית יחסית.
ממשלתו של ליפונן שמה דגש על הקטנת האבטלה, ובשנת 1999 פינלנד אימצה את האירו.
בנוסף על כך, סחר החוץ גדל וחוקה חדשה נכנסה לתוקף.
בבחירות שהתקיימו בשנת 1999 המפלגה הסוציאל-דמוקרטית קטנה, אך עדיין נשארה הגדולה בפרלמנט והצליחה להקים ממשלה דומה לזו שהייתה עד אז.
בשנת 2003 המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצליחה להגדיל את מספר מושביה בפרלמנט, אך מפלגת הקואליציה הלאומית הייתה גדולה יותר, ולכן היא זו שהרכיבה את הממשלה.
ליפונן עצמו נבחר לתפקיד יושב ראש הפרלמנט.
בשנת 2005 עזב את המפלגה וכשנתיים מאוחר יותר עזב גם את הפרלמנט.
בשנת 2012 ניסה להתמודד לנשיאות המדינה מטעם המפלגה, אך קיבל רק 6.7% מהקולות, התוצאה הגרועה ביותר בתולדותיה.
פָּאבּ רוֹק בריטי הוא ז'אנר מוזיקת רוק שהתפתח בראשית אמצע שנות השבעים בבריטניה.
אמני הפאב רוק חזרו ליסודות הרוק ושילבו רוק שורשי, הפאב רוק היה תגובה נגד רוק מתקדם שהוקלט ביוקר וגלאם רוק נוצץ.
על אף שהוא נמשך לתקופה קצרה, הפאב רוק דחה את מקומות האצטדיון הענקיים ודגל בהחזרת הרוק החי למקומות האינטימיים (פאבים ומועדונים) הקטנים של שנותיו הראשונות.
מאחר שהחברות הגדולות לא גילו עניין בקבוצות רוק של פאבים, אומני הפאב רוק חיפשו חברות תקליטים עצמאיות כמו Stiff Records.
הדגש של הפאב רוק על מקומות קטנים, הקלטות פשוטות וזולות למדי ותווי תקליטי אינדי, הווה זרז להתפתחות סצנת הפאנק רוק (Punk rock) הבריטית.
למרות האלמנטים המשותפים הללו, היה הבדל בין הז'אנרים: בעוד הפאב רוק חזר לרוקנרול המוקדם ול-R&B, הפאנק שאף לשבור את הכלים, ולשנות את המסורות המוזיקליות בעבר.
פָּאבוֹ יוּהָנִי הָאבִיקּוֹ (בפינית: Paavo Juhani Haavikko; 25 בינואר 1931 בהלסינקי - 6 באוקטובר 2008 בהלסינקי) היה משורר וסופר פיני, ונחשב לאחד מחשובי המשוררים והסופרים הפינים במאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21.
האביקו נולד, חי כמעט את כל חייו ומת בעיר הולדתו, הלסינקי.
ספר הביכורים שלו ראה אור בשנת 1951 ובמשך יותר מחמישים שנות יצירה פרסם עשרות ספרים שכתב.
כתביו זיכו אותו בשפע פרסים.
האביקו היה גם סופר, מחזאי, איש עסקים ומו"ל.
הוא עסק כמעט בכל סוגה ספרותית, אבל עיקר חשיבותו נודע לו בתחום השירה.
בחייו פרסם שבעה-עשר ספרי שירה, עשרים ואחד מחזות, עשר יצירות בפרוזה, חמישה קובצי אפוריזמים, חמישה ספרי זיכרונות, ארבעה ספרי היסטוריה ושלושה קובצי מאמרים בענייני אקטואליה.
למכלול יצירות אלה אפשר לצרף גם יצירות נוספות של האביקו, למשל ליברית לאופרה, תסכיתים ותסריטים, וכן ספרים שכתב בשיתוף פעולה עם אחרים, ובמקרה כזה מספר ספריו הכולל שהתפרסמו בימי חייו מתקרב לשבעים.
אחרי מותו ראו אור בארצו שתי אסופות גדולות של שירתו, והשנייה ביניהן (2014) כוללת את כל שיריו.
אסופות שלמות משירתו של האביקו ראו אור גם בתרגום לתשע שפות אחרות.
כתבי היוצר שזכה למוניטין גם הרחק מגבולות מולדתו, זיכו אותו בפרסים ספרותיים הן בפינלנד והן בארצות אחרות.
בין הפרסים האלה ראויה לציון מיוחד זכייתו שמונה פעמים בפרס המדינה הפינית.
להאביקו הוענקו, בין היתר, גם פרס אינו לינו לשירה (1963), פרס נוֹיְשְׁטַדְט לספרות (1984), הפרס הנורדי של האקדמיה השוודית (1993) ופרס אגודת הסופרים הפינים (2008).
בישראל התפרסמו אחדים משיריו בעתון 77 (גיליון 113, יוני 1989) ובמדור תרגומי השירה שבאתר האינטרנט של נילי דגן.
במרץ של שנת 2022 ראתה אור בעברית, בהוצאת כרמל ובתרגום רמי סערי, אסופה מקיפה מיצירת האביקו ושמה "אצביע בעד האביב".
"שירים ממסע צליחת המיצר" (1973)
"סדרות על החיים הזורמים מהר" (1987)
יָּבְּלוֹנֶץ (בצ'כית: FK Jablonec; נהגה: [ˈJablonɛts]) הוא מועדון כדורגל צ'כי הממוקם בעיר יבלונץ נאד ניסו .
המועדון הוקם בשנת 1945 ומשחק בליגה הבכירה בצ'כיה מאז 1994.
את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ערך המועדון בעונת 1974/1975 בליגת העל הצ'כוסלובקית, אך בתום עונת 1975/1976 לאחר שתי עונת בלבד נשר המועדון בחזרה לליגת המשנה.
המועדון העביר כמעט שני עשורים בליגת המשנה לפני ששב לליגה הבכירה, לאחר שזכה באליפות הליגה השנייה בעונת 1993/1994. בסיום עונת הבכורה המחודשת שלה בליגת העל סיימה יבלונץ במקום העשירי, אך כבר בעונתה השנייה עונת 1995/1996 הצליחה יבלונץ לסיים במקום השלישי בטבלה.
בעונה שלאחר מכן הצליחה יבלונץ לשחזר את ההישג ולסיים במקום השלישי.
מה שזיכה אותה בכרטיס לגביע אופ"א בעונת 1997/1998. המועדון עבר את קראבך האזרית בסיבוב הראשון, אך הודח בסיבוב השני בעקבות שערי חוץ לאחר צמד מפגשים עם ס.ק ארברו השוודית.
באותה עונה זכה המועדון בגביע הצ'כי ובכך הבטיח עונה נוספת באירופה, הפעם בגביע אירופה למחזיקות גביע 1998/1999. בסיבוב הראשון התמודדה יבלונץ עם אפולון לימסול מחזיקת הגביע הקפריסאי אך הפסידה לה בדו-קרב פנדלים לאחר שכל קבוצה ניצחה בביתה בתוצאה 2–1.
בעונות שלאחר מכן המועדון לא הצליח לשחזר את ההצלחה, ודשדש במרכז הטבלה, אך בעונת 2006/2007 הגיע המועדון לגמר הגביע הצ'כי, ומכיוון שהיריבה שלו שגם זכתה בגביע ספרטה פראג העפילה לליגת האלופות באותה עונה.
המועדון זכה בכרטיס לגביע אופ"א במקומה בעונת 2007/2008, שם הודחה בשלב המוקדמות השני על ידי אוסטריה וינה האוסטרית.
עונת 2009/2010 הייתה עונת השיא של המועדון בליגה, כשהצליח לסיים במקום השני בטבלה, נקודה בלבד אחרי האלופה ספרטה פראג.
כתוצאה מכך העפיל המועדון לליגה האירופית בעונת 2010/2011. שם הפסידה פעמיים לקבוצה הקפריסאית אפואל ניקוסיה והודחה.
את עונת 2010/2011 סיימה יבלונץ במקום השלישי בליגה מה שזיכה אותה פעם נוספת בכרטיס לליגה האירופית בעונת 2011/2012 שם בסיבוב השני עבר המועדון את פלאמורטארי האלבנית לאחר ניצחון כפול, אך בסיבוב השלישי הודח המועדון לאחר צמד מפגשים עם א.ז.
עונה אחת לאחר מכן (2012/2013) הצליחה יבלונץ לזכות בגביע הצ'כי בפעם השנייה, והעפילה לליגה האירופית פעם נוספת בעונת 2013/2014. שוב הצליחה יבלונץ לנצח ניצחון כפול, הפעם את הקבוצה הנורווגית סטרומסגודסט, ושוב הודחה בסיבוב השלישי לאחר הפסד כפול, הפעם לריאל בטיס הספרדית.
בסיום עונת 2014/2015 בליגה הצ'כית סיימה יבלונץ במקום השלישי בטבלה פעם נוספת, וזכתה בכרטיס לליגה האירופית עבור עונת 2015/2016. יבלונץ התחילה הפעם בסיבוב המוקדמות השלישי, ואף הצליחה לעבור אותו לראשונה בתולדותיה כשגברה בסיכום שני המפגשים על פ.צ.
אך בשלב הפלייאוף הפסידה לאייאקס אמסטרדם ההולנדית ולא הצליחה להעפיל לשלב הבתים.
בשלוש השנים הבאות לא הצליחה יבלונץ להעפיל למסגרת האירופית, אך לאחר שסיימה במקום השלישי בליגה בעונת 2017/2018 העפילה יבלונץ לליגה האירופית בעונת 2018/2019. כשהפעם היא מעפילה ישירות לשלב הבתים, בפעם הראשונה בתולדותיה.
את שלב הבתים סיימה יבלונץ במקום האחרון בבית עם 5 נקודות בזכות ניצחון ושתי תוצאות תיקו.
החל מעונה זו החלה יבלונץ רצף של 4 עונות שבהן היא מעפילה לליגה האירופית אך לא מצליחה לשחזר את ההישג של הגעה לשלב הבתים.
בעונת 2021/2022 כאמור העפילה יבלונץ שוב למוקדמות הליגה האירופית, היא הודחה שם על ידי סלטיק מסקוטלנד, אך בעקבות פתיחתה של הקונפרנס ליג, נשרה יבלונץ לשלב הפלייאוף בקונפרנס ליג.
בשלב הפלייאוף ניצחה יבלונץ את קבוצת מ.ש.ק.
ז'ילינה מסלובקיה והעפילה לשלב בתים אירופי בפעם השנייה בתולדותיה.
עונהתחרותשלבמועדוןביתחוץתוצאה1997/1998גביע אופ"אשלב המוקדמות הראשון קרבאך5–03–08–0שלב המוקדמות השני SK ארברו1–10–01–11998/1999גביע אירופה למחזיקות גביעסיבוב ראשון אפולון לימסול2–11–23–3 (3–4 פ)2007/2008גביע אופ"אשלב המוקדמות השני אוסטריה וינה1–13–44–52010/2011הליגה האירופיתשלב המוקדמות השלישי אפואל ניקוסיה1–30–11–42011/2012הליגה האירופיתשלב המוקדמות השני פלאמורטארי5–12–07–1שלב המוקדמות השלישי א.ז.
אלקמאר1–10–21–32013/2014הליגה האירופיתשלב המוקדמות השלישי סטרומסגודסט2–13–15–2שלב הפלייאוף ריאל בטיס1–20–61–82015/2016הליגה האירופיתשלב המוקדמות השלישי פ.צ.
פרננדו פסקואל נבש (בפורטוגזית: Fernando Pascoal Neves; 12 באוגוסט 1947 – 16 בדצמבר 1973), הידוע בקיצור כפאבאו (Pavão), היה כדורגלן פורטוגזי ששיחק בעמדת הקשר בנבחרת פורטוגל ובקבוצת פורטו מליגת העל הפורטוגלית.
פאבאו החל לשחק במחלקת הנוער של שאבס, ובשנת 1964 עבר למחלקת הנוער של פורטו מליגת העל הפורטוגלית.
לאחר עונה אחת בלבד במחלקת הנוער של המועדון, התקדם לקבוצה הבוגרת של המועדון, בה שיחק במשך כל הקריירה שלו, כשהוא עורך 179 הופעות ליגה ומבקיע 16 שערים.
הוא זכה עם הקבוצה בגביע הפורטוגלי בעונת .
ב-16 בדצמבר 1973 התמוטט פאבאו בדקה ה-13 של משחק הליגה נגד ויטוריה סטובל בשל התקף לב, ובסופו של דבר מת.
הוא היה בן 26 במותו.
ב-30 ביוני 1968 ערך פיליפה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, בהפסד 2-0 לנבחרת ברזיל.
בסך הכל ערך שש הופעות בנבחרת פורטוגל.
סלובאצקו 1 (בצ'כית: 1. FC Slovácko) הוא מועדון כדורגל מהעיר אוהרסקה הרדישטה, צ'כיה.
המועדון הוקם בשנת 1927 בשם ס.ק.
סטארה מסטו (בצ'כית: SK Staré Město) וב-1 ביולי 2000 התמזג עם המועדון פ.ק.
סלובאצקה סלביה אוהרסקה הרדישטה (בצ'כית: FC Slovácká Slavia Uherské Hradiště) ונקרא בשם פ.ק.
סינוט 1. (בצ'כית : 1. FC Synot) עד שבשנת 2004 שונה שם המועדון לשמו הנוכחי.
המועדון משחק בליגת העל הצ'כית.
ולו זכייה אחת בגביע הצ'כי.
המועדון מארח את משחקיו באצטדיון מסטצקי פוטבאלובי המכיל 8,121 מקומות.
המועדון, שהוקם ב-1927 בשם ס.ק.
סטארה מסטו, שיחק ברמות הנמוכות של הכדורגל הצ'כוסלובקי ואחר כך הצ'כי.
במשך כמה עשורים עד שזכה באליפות של מחוז מוראביה-שלזיה בעונת 1996/1997 ועלה לליגה הצ'כית השנייה בכדורגל לקראת עונת 1997/1998 בליגה השנייה שיחק המועדון במשך 3 עונות כשאת עונת 1999/2000 הוא סיים עם זכייה באליפות הליגה השנייה מה שזיכה אותו בהעפלה לליגה הבכירה.
בעקבות העלייה לליגה הבכירה התמזג המועדון עם המועדון פ.ק.
סלובאצקה סלביה אוהרסקה הרדישטה, ושינה את שמו לפ.ק.
בשלוש העונות הראשונות בליגה הבכירה סיים המועדון בחלק התחתון של הטבלה, אך בעונתו הרביעית עונת 2003/2004 חל שיפור ניכר בביצועיו של המועדון והוא סיים את העונה במקום ה-5. בקיץ 2004 המועדון שינה את שמו באופן רשמי לשמו הנוכחי פ.ק.
סולבאצקו 1. בעונה לאחר מכן עונת 2004/2005 שוב סיים המועדון בתחתית הטבלה, אך הצליח להעפיל לראשונה לגמר הגביע הצ'כי שם הפסיד 1–2 לבאניק אוסטרבה.
בסך הכל שיחק המועדון 7 עונות בליגה הבכירה עד שאת עונת 2006/2007 סיים במקום האחרון בליגה וירד לליגת המשנה.
המועדון שיחק שנתיים בליגה השנייה, כשבסיום עונת 2008/2009 עלה לליגה הבכירה אף על פי שסיים במקום העשירי, לאחר שהמועדון פ.ק.
צ'אסלב שסיים במקום השני באותה עונה, מכר לסלובאצקו את הרישיון שלו לליגה הבכירה.
באותה עונה, המועדון הגיע לגמר הגביע הצ'כי בפעם השנייה בתולדותיו, אך גם הפעם לא זכה בגביע לאחר שהפסיד לפ.ק.
החל מעונת 2009/2010 שיחק המועדון בליגה הבכירה וסיים במרכז או בתחתית הטבלה כשהשיא היה המקום ה-6 בעונת 2013/2014, כך במשך 11 עונות.
בעונת 2020/2021 חל שיפור ביכולתו של המועדון כשהצליח לסיים במקום ה-4 בליגה, שזיכה אותו בכרטיס לשלב המוקדמות השני בקונפרנס ליג בעונת 2021/2022, שם הפסיד בפנדלים ללוקמוטיב פלובדיב מבולגריה לאחר שכל קבוצה ניצחה בתוצאה 1–0 בביתה.
שם ניצחה פעמיים את א.י.ק.
סולנה משוודיה והעפילה לשלב הבתים, בו סיימה במקום האחרון בבית.
בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של סלובאצקו מוצג ראשון.
תחרותמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםזכותחובההפרשגביע האינטרטוטו6222853+הליגה האירופית2011143–הקונפרנס ליג1042413121+סך הכל1865722211+
פאב באג'י הוא מאכל הודי שמקורו באזור מהאראשטרה ונפוץ במדינות תת-היבשת ההודית.
המאכל מורכב מקארי ירקות הנקרא באג'י ומכיל תפוח אדמה, בצל, גזר, צ'ילי, אפונה, פלפלים ועגבניות ולצידו מוגש לחם רך הנקרא פאב, שניתן להחליפו בצ'פאטי או רוטי.
נהוג לאכול פאב באג'י חם בארוחת צוהריים.
לפאב באג'י גרסאות שונות ומלבד הגרסה הרגילה קיימות גם גרסאות מבוססות עם גבינה, פטריות, לחם מטוגן ועוד.
פאב באג'י עם גבינה - בגרסה זו מוסיפים גבינה צהובה או פניר לתבשיל הבאג'י.
פאב באג'י מטוגן - בגרסה זו מטגנים את הלחם בתוך תבשיל הבאג'י.
פאב באג'י פטריות - בגרסה זו מוסיפים פטריות לתבשיל הבאג'י.
קולהפורי פאב באג'י - גרסה הנפוצה באזור קולהאפור בה מוסיפים תערובת תבלינים מקומית.
פא-אן (בבורמזית: ဘားအံမြို့) היא עיר במיאנמר, בירת מדינת קיין .
רוב התושבים משוייכים לזרם הטהרוואדה של בודהיזם.
בעיר ישנה פגודת שווה יין מיאו על גדת נהר ת'נלווין.
הפגודה מהווה נקודת ציון עירונית חשובה בעיר ומיקום פופולרי עבור תיירים לראות את השקיעה.
פאבאו פרבאן הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בוולפסבורג ובנבחרת אוסטריה בעמדת השוער.
פרבאן שיחק במספר מועדונים קטנים באוסטריה כנער, ושיחק לאחר מכן שלוש עונות בפ.צ.
לוסטנאו ששיחקה בליגת המשנה האוסטרית.
תחילה שיחק בקבוצת המילואים בלבד, ובעונות 2012/13 ו-2013/14 היה השוער הראשון של הקבוצה הבכירה וקבוצת המילואים במקביל, כשהקבוצה הבכירה שיחקה בליגת המשנה האוסטרית.
החל מעונת 2014/15 פרבאן שיחק בקבוצה הבכירה בלבד.
בעונת 2016/17 פרבאן היה חלק מעלייתה של ל.א.ס.ק לינץ לבונדסליגה האוסטרית.
לינץ סיימו את העונה במקום החמישי בבונדסליגה האוסטרית והשיגו כרטיס למפעל הליגה האירופית.
בעקבות הצלחתו של פרבאן בל.א.ס.ק.
לינץ, הוא חתם על חוזה בוולפסבורג בקיץ 2018. פרבאן לא שימש שוער ראשון בקבוצה זו, ושימש בעיקר שוער משנה של קון קסטילס, אך כמעט בכל עונה ערך מספר הופעות ליגה.
בנובמבר 2017 זומן פרבאן לראשונה לסגל נבחרת אוסטריה בכדורגל, אך רק לאחר עשרה משחקים בהם ישב על הספסל, ערך פרבאן את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים, בהפסד 0–1 ללטביה במסגרת מוקדמות יורו 2020. פרבאן זומן לסגל האוסטרי ליורו 2020 אך לא שותף בו.
פָּאבּ רוֹק אוסטרלי הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של רוק אנד רול, בלוז רוק והארד רוק אוסטרלי עם אלמנטים של רוק מתקדם ורוק פסיכדלי.
ז'אנר זה היה פופולרי לאורך שנות ה-1970 וה-1980 באוסטרליה.
ז'אנר זה השפיע על המוזיקה האוסטרלית של המאה ה-21. ז'אנר זה נקרא על שם פאבים, המקומות שבהם רוב הלהקות ביצעו הופעות חיות באוסטרליה.
בין מוזיקאי הז'אנר ניתן למנות את AC/DC, רוז טאטו , האנטרס & קולקטורס , באפלו , בילי תרופ והאצטקים ובלאקפת'ר .
במספר ערים אוסטרליות, במיוחד במלבורן, פאב רוק אוסטרלי היה מזוהה עם התת-תרבות האוסטרלית שארפיז .
פאב המאנקיס (הנקרא גם "פאב שלושת הקופים") הוא בר באזור המלונות באילת.
הבר מהווה חלק מהמבנה של מלון רויאל ביץ' אילת ומנוהל (כמו המלון) על ידי רשת ישרוטל.
מאז שנות ה-90 שבהן הוקם הבר והחל לפעול, "פאב המאנקיס" הוא מוקד בילוי מרכזי בחיי הלילה של אילת לשתייה, ריקודים ושמיעת מוזיקה חיה של רוק אנד רול ופופ.
הבר מעוצב כפאב אנגלי והוא מארח מדי ערב דיג'יי והופעות חיות של להקות מאנגליה המנגנות גרסאות כיסוי לשירים ידועים ומפורסמים.
שולחנות הבר ניצבים גם בטיילת עצמה וכן בחלק מחוף הים.
בשנת 1984 הקימה חברת ישרוטל באילת את "מלון המלך שלמה".
התפישה הניהולית הייתה להעניק לאורחים במלון את כל צורכיהם תחת קורת גג אחת: מסעדות, ברים, חנויות, בידור ובילוי בשעות הפנאי.
כחלק מתפישה זו הוקם במלון גם "פאב היאכטה" (Yacht Pub), שבו הופיעו מדי ערב להקות וזמרים ישראלים.
בין המופיעים (שניתן לאתר בעיתונות המקומית האילתית של התקופה): מאיר אריאל, דני בן ישראל, סי היימן, עברי לידר, רוני פיטרסון, ירמי קפלן, דני רובס, עידן רייכל, כנסיית השכל והסיקסטיז.
בשנת 1994 הקימה החברה את מלון רויאל ביץ' ובתחומו, באזור הקרוי "טיילת הרויאל ביץ'", נפתח בר נוסף - פאב המאנקיס.
חלוקת העבודה בין שני הברים הייתה כזו: ב"פאב היאכטה" המשיכו להופיע זמרים ישראלים וב"פאב המאנקיס" - התחילו להופיע להקות אנגליות, שהגיעו בדרך כלל לתקופה של 3-4 שבועות, ושרו באנגלית להיטים מוכרים.
הלהקות האנגליות הוחתמו על חוזה ברור ומפורש, לפיו עליהן לנגן גרסאות כיסוי ללהיטים ידועים, ולהימנע מנגינת שירים מקוריים של הלהקה עצמה.
זאת למרות שחלק מהלהקות הוציאו אלבומים בארץ מוצאם.
לאחר כעשור שנים של פעילות מקבילה של שני הברים, נסגר "פאב היאכטה", כשכל האזור בו פעל הבר, "טיילת המלך שלמה", נסגר לרגל שיפוצים.
כך נשאר "פאב המאנקיס" המקום העיקרי באזור חוף הים, שבו יש בר עם הופעות חיות מדי ערב.
כיום (2024) התחרות העיקרית ל "פאב המאנקיס" באילת הוא הבר "מייקס פלייס", שגם בו יש, מדי פעם, הופעות חיות.
פאב ההוביט הוא פאב ישראלי ותיק במדרחוב המייסדים 54 בזכרון יעקב (הידוע גם בשמות "המדרחוב ההיסטורי" או "מדרחוב דרך היין").
הפאב פועל כבר כ-40 שנה, ומתקיימות בו גם הופעות חיות של להקות וזמרים השרים רוק אנד רול, וכן הופעות של מוזיקה אלקטרונית.
הבעלים של הפאב הוא אלעד כהן.
הפאב הוקם בשנת 1987 והיה הפאב הראשון שהחל לפעול ביישוב.
המקום קרוי על שם ההוביט, ייצור בדיוני פרי דמיונו של הסופר הבריטי ג'.ר.ר.
טולקין, המופיע בספרי הפנטזיה שכתב: ההוביט ושר הטבעות, ובסרטים וסדרות טלוויזיה שהופקו בעקבותיהם.
הספרים והסרטים זכו לפופולריות רבה, בעולם ובישראל.
אחד התרגומים יצא לאור בישראל סמוך לפתיחת הפאב, ולכן כנראה נבחר השם "ההוביט" כשם לפאב.
בשנת 2014 בכתבה ב-ynet, שעסקה בפאבים ידועים בישראל, כלל הכתב ניר קיפניס את פאב ההוביט בין הפאבים ש"במשך השנים מיצבו את עצמם כמיתולוגיים".
בפאב מתקיימים ערבים מוזיקליים פעמיים בשבוע, בימים שלישי וחמישי.
ביום שלישי מופיעים בדרך כלל זמרים וזמרות בהופעה חיה, ובימי חמישי יש הופעה של מוזיקה אלקטרונית.
בריאיון ברדיו, סיפר אלעד כהן, בעל המקום, כי הפאב יכול להכיל 350 מבלים בערב אחד עם תחלופה.
קווינטוס פֿאביוס מקסימוס וֶרוּקוֹסוּס , שנודע בכינויו פֿאביוס קוּנקטַאטוֹר (Fabius Cunctator - "המתמהמה"), היה קונסול ומצביא רומי.
התפרסם באסטרטגיה שנקט במהלך המלחמה הפונית השנייה נגד חניבעל, מצביא קרתגו.
המלחמה הפונית השנייה פרצה בשנת 218 לפנה"ס.
חניבעל, מפקד צבא קרתגו, הפתיע את רומא כשהגיע לאיטליה דרך מעברי האלפים, אך למרות הצלחותיו נגד הרומאים נמנע מלתקוף את רומא ישירות.
לאחר מספר מפלות מוחצות לרומא, החליטו הרומאים בשנת 217 לפנה"ס למנות את פאביוס מקסימוס לדיקטטור, שזכה לכינוי "קונקטטור" שמשמעו המתמהמה, על העדפתו להימנע מקרב ישיר עם חניבעל אלא להתישו בהדרגה.
פאביוס אכן הצליח בדרך הזו ובין היתר הצליח לנתק את חניבעל ממקורות האספקה שלו ומנע הגעת תגבורת מקרתגו.
מייד לאחר מינויו לדיקטטור, החליט למנות את מרקוס מינוקיוס רופוס כמפקד על חיל הפרשים (מגיסטר אקוויטום).
בנוסף, פאביוס ביקש מהסנאט הרומי לאפשר לו לרכוב על סוס כאשר ייצא למלחמה, מה שהיה אסור עד אז עקב חוק ישן.
כשחניבעל רצה לגשת עם צבאו לעיר קאסינום, הוא התקשה בהגיית שמה של העיר, ולפיכך הובילוהו מורי הדרך לעיר קאסינילום.
כשהגיע חניבעל עם צבאו לעיר הוא נתקל בתנאים גאוגרפיים שפעלו לרעתו.
פאביוס, שהיטיב להכיר את האזור, השיג את צבאו של חניבעל ואלה החלו להילחם בקרב קאסילינום.
חרף הפתעתו של פאביוס, הצליח חניבעל לנצח בקרב בעור שיניו.
בסיום הקרב הצליח חניבעל לשבות 240 חיילים רומיים.
פאביוס הצליח לשחרר את השבויים באמצעות מכירת קרקעותיו.
לאחר הקרב פרש פאביוס מניהול הקרבות, והותיר אותם בידי מפקדו מרקוס מינוקיוס רופוס.
מינוקיוס הצליח לנצח את כוחותיו של חניבעל ללא פגע, מה שעורר את חמתו של פאביוס.
הטריבונים הרומאיים שכנעו את פאביוס לחזור בו מאיבתו כלפי מינוקיוס, והלה מונה לשותפו של פאביוס בניהול המלחמה.
מינוקיוס ניצל את מעמדו החדש כשותף בניהול הצבא, ועקב איבתו לפאביוס, הוביל פרישה של חלק מהצבא כדי ליצור מחנה שיתמוך בו.
חניבעל ניצל את הפיצול בצבא הרומי כדי להפתיע את מינוקיוס ולנצח את מחנהו בקרב.
לאחר סיום כהונתו של פאביוס הרומאים יצאו לקרב הכרעה, קרב קאנאי (216 לפנה"ס), שבו נגרם להם הפסד צורב (מתוך 80,000 חיילים כ-60,000 נהרגו, נפצעו או נשבו).
תוצאה זו המחישה את תבונתו של פאביוס מקסימוס בדרך שבה הוא ניהל את הלחימה בחניבעל.
בהמשך המלחמה הוביל פאביוס את סיעת השמרנים בסנט הרומי בהתנגדות לתוכניתו של סקיפיו אפריקנוס לתקוף את קרתגו באפריקה.
פאביוס חשש עדיין מכוחו של חניבעל וראה בכל משימה לאפריקה כמסוכנת ובזבוז למאמץ המלחמתי.
לבסוף הצליח סקיפיו בתוכניתו והביא לסיום המלחמה וניצחון רומא, אולם פאביוס לא זכה לראות זאת כיוון שנפטר שנתיים קודם לכן.
על שמו נתבע המונח "טקטיקה (או אסטרטגיה) פביאנית" המתייחס לטקטיקות של השהייה והימנעות מעימות על מנת להתיש את האויב ולצבור כוח.
תנועת הפביאנים שקמה באנגליה במאה ה-20, נקראה על שם פאביוס "המתמהמה", משום שניסתה לעשות תיקונים חברתיים בצורה הדרגתית.
פאביוס כיהן כקונסול חמש פעמים.
פאביו קאפלו (איטלקית: Fabio Capello; נולד ב-18 ביוני 1946) הוא כדורגלן עבר ומאמן עבר איטלקי.
קאפלו נחשב לאחד המאמנים המצליחים ביותר בכדורגל האירופי.
קאפלו החל את הקריירה שלו כשחקנה של ספאל, במדיה ערך הופעת בכורה בסרייה א' בשנת 1964. ב-1967 נרכש על ידי א.ס.
רומא, קבוצה עמה זכה בתואר הראשון שלו, הגביע האיטלקי.
מכירתו ליובנטוס ב-1969 יחד עם שני כוכבים נוספים של רומא, לוותה במחאות חריפות מצד אוהדי הקבוצה.
שש השנים בהן שיחק ביובנטוס היו טובות יותר.
הקבוצה זכתה בשלוש אליפויות וקאפלו היה לשחקן הרכב בנבחרת איטליה.
רגע השיא של הקריירה הבינלאומית שלו היה שער הניצחון שכבש באצטדיון ומבלי במשחק בו ניצחו האיטלקים את האנגלים 1-0 ב-1973. בסך הכול הופיע קאפלו 32 פעמים במדי ה"סקוודרה אזורה" והבקיע 8 שערים.
ב-1976 עבר קאפלו למילאן, במדיה שיחק את ארבע העונות האחרונות בקריירה שלו וזכה באליפות נוספת.
קאפלו השחקן היה קשר ומנהיג טבעי שארגן את חבריו לקבוצה תוך כדי משחק.
הוא היה ארכיטיפ של דמות ה"מאמן על המגרש" ואין פלא כי מיד עם פרישתו ממשחק פעיל ב-1980, פנה לאימון והיה למאמן קבוצת הנוער של מילאן.
עשור שלם מילא קאפלו את תפקיד מאמן הנוער במילאן, פרט לקדנציה קצרה בת חמישה משחקים כמאמן הקבוצה הבוגרת בסוף עונת 1986–1987. ב-1991 מונה להחליף את אריגו סאקי כמאמנה של מילאן.
כך החלה קריירת האימון עתירת התארים של קאפלו.
מילאן בעידן קאפלו הייתה קבוצת כדורגל בלתי ניתנת לעצירה.
המילאנזים זכו בארבע אליפויות בחמש שנים, במהלכן אף הגיעו לרצף של כעונה וחצי ללא הפסד.
מילאן זכתה שלוש פעמים בסופר קאפ האיטלקי, פעם אחת בסופר קאפ האירופי ופעם אחת, ב-1994 בליגת האלופות, לאחר ניצחון 0-4 על ברצלונה בגמר.
בעונת 1996–1997 אימן קאפלו את ריאל מדריד והוביל את מועדון הפאר הספרדי לזכייה באליפות.
בעונה שלאחר מכן חזר לאמן את מילאן, הפעם בלא הצלחה יתרה.
הקדנציה השנייה שלו במילאן ארכה עונה אחת בלבד וקאפלו לא אימן כלל בעונת 1998–1999.
הפסקה של שנה אחת הספיקה לו, וב-1999 החל לאמן את רומא.
בעונתו השנייה (מבין חמש) במועדון זכתה רומא באליפות ראשונה מזה עשור.
בסוף עונת 2003–2004 עזב את המועדון הרומאי הכורע תחת חובות כבדים והצטרף ליובנטוס, איתה זכה כאמור להצלחה רבה ביותר כשחקן.
עונתו הראשונה במועדון כמאמן הייתה מוצלחת לא פחות: יובה זכתה באליפות (שנפסלה לאחר מכן, עקב פרשת השחיתות בליגה האיטלקית) אך נעצרה ברבע גמר ליגת האלופות, שם הפסידה לליברפול, שזכתה לבסוף בגביע.
בעונתו השנייה ביובנטוס הוביל קאפלו את הקבוצה לאליפות שנייה ברציפות.
בשנת 2008 נחקר קאפלו על מעורבותו בפרשת הקאלצ'ופולי.
בקיץ 2006 חתם קאפלו בריאל מדריד וזכה עימה באליפות, לאחר 4 שנים בהן לא זכתה ריאל בתואר.
למרות זאת, קאפלו פוטר מהקבוצה בסוף העונה והוחלף על ידי ברנד שוסטר.
ב-7 בינואר 2008 קאפלו התמנה כמאמנה של נבחרת אנגליה.