tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בית הכנסת נשרף ו-25 משפחות יהודיות עזבו את סטרומיצה ועברו להתגורר בסקופיה, כאשר הן נתונות במצב כלכלי קשה.
בפרוץ מלחמת הבלקן הראשונה נמנו בסטרומיצה 650 יהודים שהיוו 4.33 אחוזים מכלל האוכלוסייה.
עם כיבוש העיר על ידי צבא ממלכת בולגריה ערכו החיילים הבולגרים מסע ביזה ופרעות ביהודי העיר.
מספר יהודים נרצחו ונגרם נזק כבד לרכוש.
בהמשך, קבע הממשל הבולגרי את יום השוק השבועי לשבת ובכך פגע בהכנסת סוחרי הקהילה.
החלה עזיבה המונית של יהודים את העיר.
במרץ 1943 גירשו הבולגרים את יהודי מקדוניה הווארדארית למחנה ההשמדה טרבלינקה.
לפי רישומי משרד הפנים הבולגרי גורשו מסטרומיצה 4 יהודים.
שם המשפחה היהודי סטרומזה מיוחס לעיר זו.
סטרומיצה היא בירת המחוז שלה, שמורכב מ-25 יישובים שונים ובהם 54,676 תושבים.
במרכז העיר יושבת האספה הכללית של המחוז.
במפקד האוכלוסין של שנת 2002 מתגוררים בעיר 35,311 תושבים.
בעיר לומדים 11,000 תלמידים במוסדות החינוך השונים.
קיימים 4 בתי ספר יסודיים, 3 בתי ספר תיכוניים: ג'יין סנדנסקי, ניקולה קרב, דימיטר ולחוב.
אוניברסיטה על שם גוצ'ה דלצ'ב.
ובנוסף קיימת מכללה פרטית שכוללת: פקולטה למשפטים, פקולטה לכלכלה ופקולטה לניהול ספורטיבי, פקולטה לבלשות ואבטחה, פקולטה לתקשורת וIT ופקולטה לשפות זרות.
אוניברסיטה - 2868 (מתוכם 31 רופאים)
חינוך יסודי חלקי - 8569
מספר המובטלים במחוז לפי השכלה:
השכלה גבוהה מאוד - 451
השכלה תיכונית מקצועית - 2483
העובדים חצי מיומנים - 416
עובדים בלתי מקצועיים - 6762
בעיר נערכים מספר אירועים תרבות במהלך השנה:
מאז שנת 2005 בכל סוף חודש מאי, נערך באופן מסורתי בעיר פסטיבל הסרטים הבינלאומי אסטרפסט, עם פרסים של יוצרי סרטים זרים ומקומיים קצרים וסרטים תיעודיים.
קרנבל סטרומיצה מתקיים מדי שנה 40 ימים לפני חג ה"פסחא" הנוצרי.
פסטיבל התיאטרון "ריסטו שישקוב" מתחיל ב-8 בספטמבר, מספר מופעי תיאטרון.
משך הזמן משתנה בכל שנה.
העיר ממוקמת ליד כביש M6, המקשר את האזור עם שאר המדינה, כמו גם עם בולגריה ויוון.
בעיר אין תחנת רכבת, והתחבורה הציבורית מתבצעת על ידי חברת "CLL אקספרס", שהיא הזכיינית של כל קווי האוטובוסים במדינה.
בין היתר: בלאסיצה וטיבריה בכדורגל, וקבוצות סטרומיצה 2005 ואבא סטרומיצה בכדורסל.
בפסיכולוגיה, המונח סטרוקטורליזם מתייחס בעיקר לעבודתם של וילהלם וונדט ואדוארד טיצ'נר, שחקרו את התודעה על ידי עידוד אנשים לאינטרוספקציה (התבוננות עצמית) ותיעוד דיווחיהם של אנשים אלה.
מטרת האסכולה - לאתר ולזהות מבנים מנטליים.
במבנה מנטלי הכוונה למבנה "החוויה המודעת".
כאשר אנחנו נמצאים במעגל שיחה, אנו עוקבים אחר חלק מן השיחות.
בעוד הפיזיולוג ינסה להבין איך האוזן קולטת קול שמע, הפסיכולוג מתמקד בעיקר בחוויה האינדיבידואלית.
כדי לעמוד על מהות החוויה חיפשו הסטרוקטורליסטים את היחידות הקטנות המרכיבות אותה.
טיצ'נר זיהה שלוש קטגוריות: תחושות, רגשות ודימויים.
איתור מרכיבים אילו יעשה באמצעות האינטרוספקציה, שכן החוויה נתפסת באופן הטוב ביותר בידי האדם שחווה אותה.
סטרוקטורליסטים ביקשו למצוא קווים כלליים משותפים לכלל בני האדם ולא שמו דגש על מקורות השוני.
סטרטולונץ' הוא מיזם מסחרי לשיגור לוויינים וחלליות באמצעות מערכת שיגור רקטית הנישאת לאוויר על ידי מטוס נושא ייעודי.
בנוסף לשיגורי לוויינים, תאפשר המערכת שיגור בני אדם במסגרת מיזמי תיירות בחלל.
המיזם הושק רשמית בדצמבר 2011, והוא יוזמה של המיליארדר האמריקאי פול אלן.
שותפים למיזם מהנדס המטוסים והחלליות ברט רוטאן וחברת דינטיקס.
מטוס מיוחד המתוכנן על ידי ברט רוטאן והחברה שבבעלותו - סקיילד קומפוזיטס - אמור לשאת לאוויר את המשגר, שיינשא מתחת למרכז הכנף של המטוס.
למטוס תצורה דומה למטוסים אחרים שתוכננו על ידי רוטן - שני גופים המחוברים באמצעות הכנף.
למטוס הנושא שישה מנועי סילון והוא אמור להיות המטוס בעל מוטת הכנפיים הגדולה ביותר בעולם.
משקלו בעת ההמראה יעמוד על כ־540 טונות.
טיסת הבכורה התקיימה ב־13 באפריל 2019.
בעבר המשגר המתוכנן למערכת סטרטולונץ' תוכנן להיבנות על ידי חברת SpaceX, ולהיות מבוסס על המשגר פאלקון 9, כשתתווסף לו כנף עילית, בתצורה המזכירה את המשגר האווירי האמריקני פגאסוס, אם כי בקנה מידה גדול בהרבה.
שיתוף הפעולה עם ספייס אקס בוטל ב־2012. שיתוף פעולה בנוגע לפיתוח משגר נישא חדש, שנחתם מאוחר יותר עם חברת Orbital ATK, בוטל גם הוא בשנת 2015. במקום זאת, Orbital ATK תספק למיזם את המשגר הנישא הקיים מסוג פגאסוס.
סטרונג גאי הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #29 מיולי 1985, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ביל סיינקביץ.
סטרונג גאי הוא האלטר אגו של גואידו קרוסלה, מוטאנט שנולד למשפחה איטלקית ממעמד הפועלים.
בעקבות תאונה בילדותו, כוחותיו המוטאנטיים התפתחו וגופו הפך לגדול וחזק יותר באופן לא פרופורציונלי.
הוא גילה כי הוא מסוגל לספוג אנרגיה קינטית ולתעל אותה מחדש ככוח פיזי.
כאשר גואידו עבד כשומר סף במועדון לילה, הוא פגש את חברי המוטאנטים החדשים קאנונבול ומג'יק.
הוא הצטרף לקבוצת אקס פקטור במהלך שנות ה-90, והיה חבר מרכזי בגלגוליה השונים של הקבוצה.
סטרון היא עיירה קטנה על חופו המערבי של האי (והמדינה) טסמניה שבאוסטרליה.
העיירה היא מרכז תיירות חשוב בסביבתה.
העיירה שוכנת במרחק של 300 ק"מ מצפון מערב לבירת המדינה הובארט.
אוכלוסיית העיירה מנתה 660 תושבים במפקד 2011.
נמל סטרון הוקם במקור כדי לשרת את תעשיית המכרות באזור.
המיקום של הנמל היה חיוני לענף היערנות שפעל סביב למפרץ מקקוורי (Macquarie Harbour).
בחלק ניכר של המאה ה-19 ושל ראשית המאה ה-20 שימש הנמל גם לקווי נוסעים ומטען.
בראשיתו היה נמל סטרון גם בסיס לצי קטן של סירות דיג שפעל בתנאים הקשים של החוף המערבי של טסמניה.
העיירה משמשת כשער מעבר לאזור הפרא הדרום-מערבי של האי.
סירות, מטוסים ומסוקים משתמשים בעיירה כבסיס לתיירות באזור.
מועדון הכדורגל סטרומסגודסט (בנורווגית: Strømsgodset IF) הוא מועדון כדורגל נורווגי מהעיר דראמן, שהוקם ב-10 בפברואר 1907 ולזכותו שתי אליפויות וחמישה גביעים.
מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל הוא אצטדיון מריאנלסט, המשמש כמגרשה הביתי מאז 1967.
בעונת 1992/1993, לאחר שזכתה בגביע הנורווגי, השתתפה בגביע המחזיקות, שם הפסידה לקבוצה הישראלית הפועל פתח תקווה פעמיים בתוצאה 2-0, ו-4-0 בסיכום.
ב-2006 זכתה באליפות ליגת המשנה הנורווגית והחל משנת 2007 התמודדה בליגת העל הנורווגית במשך 19 עונות עד שירדה לליגת המשנה הנורווגית בסיום עונת 2025.
סטרונציום טיטנאט (נוסחה כימית: SrTiO3, מכונה לפעמים בקיצור גם STO) הוא חומר קרמי בעל מבנה פרובסקיט המורכב מהיסודות סטרונציום, טיטניום וחמצן.
התרכובת היא פראלקטרית, ובטמפרטורות נמוכות החומר עובר מעבר פאזה לפאזה פרואלקטרית בעלת מקדם דיאלקטרי יחסי גבוה מסדר גודל של 10,000.
במשך תקופה ארוכה סברו כי סטרונציום טיטנאט קיים רק בצורתו המלאכותית, עד שבשנת 1982 החומר נמצא גם בצורה טבעית במינרל שנתגלה בסיביר, וזכה לשם טאוסוניט (tausonite).
הטאוסוניט הוא מינרל נדיר ביותר ונמצא רק בגבישים זעירים, ולפיכך זה עוסק בחומר המלאכותי כל עוד לא צוין אחרת.
השימושים העיקריים של סטרונציום טיטנאט הם ביישומים אופטיים מדויקים, בנגדים משתנים, בחיקויים ליהלום ובחומרים קרמיים מתקדמים.
גבישים יחידים של סטרונציום טיטנאט משמשים כמצע נפוץ לגידול מגוון של חומרים אלקטרוניים מתקדמים ליישומים מחקריים מגוונים.
דוגמה בולטת למחקר בתחום זה היא היווצרות של גז אלקטרונים דו-ממדי (2DEG) על פני השטח של סטרונציום טיטנאט כאשר מגדלים עליו שכבה אפיטקסיאלית של לנתנום-אלומינט (LaAlO3) בעלת עובי של ארבעה תאי יחידה או יותר.
אילוח של סטרונציום טיטנאט, למשל על ידי היסודות ניוביום או לנתן מגדילים את המוליכות (מסוג N) של החומר.
בדומה לכך, גם פגמים נקודתיים של היעדרויות חמצן בגביש תורמים אלקטרון להולכה ומגדילים את המוליכות מסוג N של החומר.
ניתן לגדל שכבות דקות אפיטקסיאליות של סטרונציום טיטנאט במגוון שיטות, כגון PLD, MBE ו-ALD.
שכבות דקות כאלה משמשות למחקר בהתקני אלקטרוניקה מתקדמים ולחקר תופעות מגוונות בפיזיקה של חומר מעובה.
לסטרונציום טיטנאט מקדם דיאלקטרי יחסי גבוה של כ-300 בטמפרטורת החדר ובשדות חשמליים נמוכים.
בגבישים נקיים במיוחד ניתן להגיע להתנגדות סגולית גבוהה מאוד של למעלה ממיליארד אוהם-ס"מ.
סטרונציום טיטנאט הופך למוליך על בטמפרטורה של 0.35 מעלות קלווין וזוהי התחמוצת המבודדת הראשונה בה נתגלתה מוליכות-על.
לתחמוצת פער אסור לא-ישיר של 3.25 אלקטרון וולט ופער אנרגיה ישיר של 3.75 אלקטרון וולט.
סטרונציום טיטנאט נקי הוא שקוף וחסר צבע, אולם תוספות קטנות של מאלחים, כגון מתכות מעבר או עפרות נדירות יכולים להקנות לו צבע אדום, צהוב, חום או כחול.
בצורתו הטבעית, המינרל טאוסוניט בדרך אינו שקוף ויש לו גוון חום-אדמדם, אדום כהה, או אפור.
סטרחוביצה (בפולנית: Starachowice) היא עיר בפרובינציית שְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקְיֶה שבפולין, על גדות נהר קמיינה (Kamienna), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
סטרחוביצה והיישוב הסמוך וייז'בניק (Wierzbnik), שאוחד עמה, החלו כיישובים בבעלות אצולה, ובשנת 1624 הוענקו להם זכויות עיר בידי המלך זיגמונט השלישי ואזה.
מהמחצית השנייה של המאה ה-19 התפתחה העיר, לאחר גילוי מרבצי ברזל בסביבתה.
יהודים התיישבו בעיר ביתר שאת משנת 1862, עם ביטול האיסור הרשמי על ישיבת יהודים בה, ויהודי המקום נטלו חלק משמעותי בפיתוח התעשייה בעיר.
בין מלחמות העולם התקיימה בעיר פעילות ציונית, שכללה הפעלת תנועות נוער ציוניות והקמת בית ספר עברי מרשת תרבות.
כמו כן, פעלה בעיר אגודת ישראל.
בשנים אלה נמנו בעיר 2,159 יהודים, מתוך 5,459 תושבים.
ב-9 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו שרפו את בית הכנסת שבעיר, וגייסו את יהודיה לעבודות כפייה.
בתקופה הראשונה לכיבוש הגיעו לעיר כ-500 פליטים יהודים מלודז' ועוד כמה מאות מפומרניה.
בנובמבר 1939 מונה בעיר יודנרט, אשר נצטווה להעביר לגרמנים סכומי כופר, ולספק מדי יום מאות יהודים לעבודות כפייה.
בהמשך, צוו יהודי העיר לענוד סרט זרוע עם מגן דוד.
ב-2 באפריל 1940 רוכזו יהודי העיר בגטו סגור שהוקם בה, בו התקיימו תנאי צפיפות ורעב.
במאי 1941 הגיע מספר יושבי הגטו לכ-3,600 איש, והם הועסקו ברובם במפעלי התעשייה בעיר.
בשנת 1942 הגיעו לגטו שבעיר פליטים יהודים נוספים מהסביבה.
ב-27 באוקטובר 1942 שולחו כ-2,000 יהודים מהגטו למחנה ההשמדה טרבלינקה, והיתר הועברו לשני מחנות עבודה שהוקמו באזור העיר.
חלק מהיהודים נרצחו בשעת האקציה.
שני מחנות העבודה, על כ-3,000 השוהים בהם, חוסלו מיוני 1943 ועד יולי 1944, תוך רצח יושביהם, ועריכת מצוד אחר הנמלטים מהם.
לאחר תום המלחמה, במאי 1945, שבו לעיר מספר יהודים, אך לאחר שחלקם נרצחו בידי פולנים, עזבו את המקום האחרים.
סטרטוניקה או סטרטוניקי הייתה נסיכה מוקדונית, בתו של דמטריוס פוליורקטס.
היא נישאה לסלאוקוס הראשון ולאחר מכן לבנו אנטיוכוס הראשון.
סטרטוניקה הייתה בתו של מלך מוקדון דמטריוס פוליורקטס, ואשתו פילה.
סבה מצד אביה היה אנטיגונוס מונופתלמוס, וסבה מצד אמה היה המצביא אנטיפטרוס.
היה לה אח בשם אנטיגונוס, שמאוחר יותר הוכתר כמלך מוקדון.
בשנת 300 לפנה"ס, כאשר היא הייתה בערך בת 17, ביקש את ידה מאביה סלאוקוס הראשון ("ניקטור") מלך האימפריה הסלאוקית (שמרכזה היה בסוריה).
דמטריוס יצא להביא אותה לבעלה החדש עם כל ציו, ואמה, פילה, גם היא ליוותה אותה.
החתונה נערכה בפאר והדר בעיר ראוסוס שבתראקיה, וסטרטוניקה הפכה למלכת סוריה.
סלאוקוס היה מבוגר ממנה בהרבה, ובעוד שעבורה היו אלו נישואים ראשונים, הוא כבר היה נשוי בעבר, ואף היה לו בן, אנטיוכוס הראשון.
למרות זאת, נראה שמספר שנים הם חיו בהרמוניה.
היא ילדה לסלאוקוס בת בשם פילה, שמאוחר יותר נישאה לאחיה של סטרטוניקה, אנטיגונוס.
עם זאת, מערכת היחסים שלהם נשברה כאשר בנו של סלאוקוס, אנטיוכוס, התאהב באופן נואש בסטרטוניקה.
על פי האגדה, המובאת אצל פלוטרכוס ואפיאנוס, אנטיוכוס כבש את תשוקותיו, אולם הדבר גרם לכך שבהדרגה הוא חלה באופן נואש.
הרופא שטיפל בו הבין מיד שמחלתו של אנטיוכוס אינה רגילה, וחשד שמא הוא מאוהב.
הוא לא הצליח להוציא מפיו את מושא אהבתו, והסיק שהנסיך מתכוון לקחת עמו את סודו אל הקבר.
לפיכך, הוא הורה להכניס מדי פעם לחדר נשים יפות שבאו במגע עם הנסיך, בתקווה לגלות את הסוד.
אנטיוכוס נותר אדיש, אולם כאשר סטרטוניקה נכנסה לחדר לבד או יחד עם סלאוקוס, הוא התעורר לפתע לחיים.
הרופא הסיק לפיכך שאנטיוכוס מאוהב בסטרטוניקה, אולם חשש לספר זאת לבעלה המלך.
בסופו של דבר הוא אמר למלך שמחלתו של בנו נובעת מאהבה, "אך לאהבתו אין תרופה".
סלאוקוס דרש ממנו להסביר, והרופא טען שאנטיוכוס מאוהב באשתו שלו.
כששמע זאת סלאוקוס, הוא הפציר ברופא לוותר על אשתו כדי להציל את בנו, וגם אותו.
הרופא אמר "לא היית נותן לאנטיוכוס את אשתך אם הוא היה מאוהב בה למרות שאתה אביו".
סלאוקוס הצהיר שכן, ואז חשף הרופא את האמת.
סלאוקוס הסכים מיד לוותר על אשתו כדי להציל את בנו, והצהיר שהוא מוכן גם לוותר על ממלכתו.
הרופא הנדהם הצהיר שאם כך אין לסלאוקוס צורך ברופא, הוא עצמו הרופא הטוב ביותר של משפחתו.
למרות זאת, כדי לשמור על כבודו של בנו, הציג סלאוקוס את הנישואים בין סטרטוניקה לאנטיוכוס כרצון אישי שלו.
תגובתה של סטרטוניקה למהלך זה אינה ידועה, ולא ידועים גם טיב יחסיה עם אנטיוכוס.
היא ילדה לאנטיוכוס מספר ילדים: סלאוקוס, לאודיקה, אפאמה, סטרטוניקה ואנטיוכוס השני.
בלקסיקון סודא נאמר שהעיר "סטרטוניקיה" בקאריה נקראת על שמה.
העיר נזכרת גם אצל סטראבון.
עם זאת, לא ברור האם מי שייסד את העיר היה סלאוקוס או אנטיוכוס.
ההיסטוריון פלוטרכוס מתאר בפיוטיות רבה את הסצנה שבה הנסיך החולה מגלה עניין כאשר סטרטוניקה נכנסת לחדרו: "הוא הראה את כל התסמינים שתוארו בידי סאפפו, הקול המקרטע, הסומק, העין העצלה, הזיעה הפתאומית, הדופק הסוער".
תיאור זה, תרם לכך שסצנה זו מיוצגת רבות באומנות.
ענן סטרטוס הוא ענן שכבה הנוצר בגבהים שונים וממדיו גדולים מאוד.
הוא נוצר כתוצאה מעליית אוויר מתונה ובתנאים של חזית בשקע הברומטרי.
מכיל טיפונות מים וגבישי קרח.
ענני שכבה המכילים גבישי קרח בלבד נקראים צירוס והם נוצרים בגובה רב מאוד.
סטרוסל (בבולגרית: Старосел) הוא כפר בדרום בולגריה במחוז פלובדיב בשטח הרשות המקומית חיסריה (община Хисаря).
הכפר התפרסם בעקבות חפירות שביצע הארכאולוג ד"ר גיאורגי קיטוב (Георги Китов) בסמוך ליישוב בהן נתגלו מקדשים וקברים תראקיים.
הכפר סטרוסל שוכן במרכז המועצה האזורית של העיר חיסריה, צמוד למורדות הדרומיים של רכס סרדנה גורה (Средна гора), המקביל לרכס הרי הבלקן.
הגובה הממוצע של האזור הוא 300 מטרים מעל פני הים.
פני השטח נקבעו על ידי המורדות המתונים של רכס סרדנה גורה המשתפל בהדרגה דרומה לעבר מישור תראקיה העילי (Горнотракийска низина).
הפסגות הגבוהות ביותר סביב סטרוסל הם אָלֶקְסִיצָה (Алексица, 1,530 מטרים) ופֶנֶרָה (Фенера, 1450 מטרים).
האקלים באזור הוא אקלים מעבר בין אקלים סובטרופי המושפע מהקרבה לאגן הים התיכון לבין אקלים יבשתי של מרכז אירופה.
שכבת השלג היורדת נשמרת על הקרקע בממוצע 27 ימים בשנה ועוביה הממוצע 5 סנטימטרים.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.5°C.
הנהר פְּיָאסְצְ'נִיק (Пясъчник), חוצה את הכפר סטרוסל בדרכו אל הסכר באותו שם.
ממצאים ארכאולוגיים באזור הכפר סטרוסל מעידים על יישובים קדומים מלפני 7,000 עד 8,000 שנים.
במאה ה-5 לפנה"ס היה באזור יישוב תראקי שבראשו עמדו מנהיגים שבטיים חזקים ואריסטוקרטיה מקומית עשירה.
היישוב תועד גם בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה.
תושבי הכפר של ימינו הם צאצאי תושבים מהכפר סטרוסל באזור טרויאן (כיום סאבו Съево) שהתיישבו במקום במהלך המאה ה-15. הכפר היה קרוי אז "ייני קוי" (Yeni köy בטורקית עות'מאנית, "הכפר החדש")
ב-1798 הוקמה במקום כנסייה קטנה ובה פעל במרתף בית ספר.
ב-1819 אישרו השלטונות באיסטנבול לבנות כנסייה חדשה גדולה יותר, אשר עמדה על תילה עד מרד אפריל.
לפני ההתקוממות חיו בכפר כ-2,000 בולגרים וכמה עשרות בני רומה, שרובם היו נפחים וסוחרים בכלי מתכת.
בכפר היו 300 בתים והוא היה מרכז עסקים חשוב באזור.
כ-17 טחנות מים ו-5 מבטשות פעלו לאורך הנהר פיאסצ'ניק ו-13 מזקקות וסדנאות לתיקון ומכירת ציוד לעגלות.
כן פעל במקום שוק בקר.
וסיל לבסקי ביקר בכפר בשנים 1869 ו-1871 והקים בו ועדה של מהפכנים.
מאוחר יותר השתתפו תושבי הכפר במרד אפריל ושילמו מחיר כבד.
כל הבתים, הכנסייה, ובית הספר הועלו באש.
כל הנכסים ומלאי המזון הוחרמו.
חלק מתושבי הכפר נהרגו, חלק אחר עקר לצפון בולגריה.
רובם חזרו ליישוב הישן, אבל בשל אמונה טפלה הם לא בנו מחדש את הכפר השרוף, אלא הקימו יישוב חדש 2–3 קילומטרים במורד הנהר.
הם קראו ליישובם החדש אסקי ייני קוי ( Eski yeni köy, "הכפר החדש הישן"), שם שהוחלף בשנות השלושים של המאה ה-20 לסטרוסל.
מכלול הפולחן התראקי בתל צֶ'טְנִיבּוֹבָטָה מוֹגִילָה (בבולגרית: Четиньовата могила) במרחק של כארבעה קילומטרים מסטרוסל נתגלה על ידי הארכאולוג גיאורגי קיטוב בשנת 2000. המכלול מתוארך לסוף המאה ה-5 ותחילת המאה ה-4 לפנה"ס.
זהו המכלול התראקי המלכותי העתיק ביותר הכולל מאוזולאום.
במכלול כלולים שישה מקדשים תת-קרקעיים, ארבעה מתוכם נפרדים, כמו גם קברים מלכותיים.
כל התל מוקף חומה מעגלית באורך 241 מטרים ובגובה 3.5 מטרים המסמלת על פי האמונה התראקית את השמש.
בכניסה למקדש הראשי היה גרם מדרגות רחב ושני כנים שעליהם ניצבו פסלי אריות.
גרם המדרגות מוביל לפלטפורמה שטוחה, ששימשה ככל הנראה לריקודים פולחניים.
מסדרון מוביל אל החזית האמיתית של המקדש ולאולם עגול בגובה 4.80 מטרים המכיל 10 עמודים מקושטים הצמודים לקירות ומעליהם טריגליפים עם עיטורים בכחול ובאדום.
בחלק הצפוני של התל נתגלה גת חצובה בסלע ומחסנים שבהם נתגלו אמפורות ליין ומים.
במקדש נערכו טקסים דתיים הקשורים לפולחן האלה האם, בנה השמש ואורפיאוס.
האלה האם מזוהה עם הר או סלע.
מקבץ התילים משחזר את ההר ואת הרחם של האלה האם.
המלך התראקי משחק את תפקיד המתווך שבין בני האדם לאלוהים.
לדברי ההיסטוריון והתראקלוג אלכסנדר פול (Александър Фол) החלה הדוקטרינה היוונית המכונה אורפיזם מהפולחנים האריסטוקרטיים של התראקים.
למכלול בסטרוסל היה תפקיד כזה בדיוק.
פולחנים אורפאיים סודיים נערכו באולם הפנימי.
מטרתם הייתה להעלות את המלך-הכוהן התראקי למעלת אנטרופודמון ("חצי אל " -ביוונית άνθρωπος (אדם), δαίμων (אל)).
הממצאים שנתגלו באתר מוצגים במוזיאון הארכאולוגי בסופיה.
למרגלות תל צֶ'טְנִיבּוֹבָטָה מוגילה יש תל קטן המכונה "תל חוריזונט" (בבולגרית: "Могила Хоризонт" – "התל האופקי") ובו נחשף ההרון היחיד בתראקיה שבו יש אכסדרה.
בעוד שבמקומות אחרים יש עמוד או שניים, במקדש זה מגיע מספרם לעשרה.
העמודים הם בסגנון הסדר הדורי הקדום.
במקדש זה נקבר נציג של האצולה התראקית.
אף שהקבר נשדד בתקופה קדומה, החפצים מכסף וזהב שנותרו בו מעידים על מעמדו הרם של הנקבר.
תיירים יכולים לבקר במקדש הראשי ובהרון בתל חוריזונט.
המכלול כלול במאה אתרי התיירות הלאומיים של איגוד התיירות הבולגרי.
תילים נוספים – באזור סטרוסל והכפרים השכנים יש תשעה תילים נוספים ובהם אלמנטים אדריכליים ייחודיים וקישוטים ססגוניים.
התילים נחפרים ומשוחזרים, אבל אינם פתוחים לביקורי תיירים.
קוֹזִי גְרָאמָדִי (בבולגרית: Кози грамади) – הוא מכלול ארכיטקטוני מהמאות הרביעית והחמישית לפנה"ס, השוכן על אזור של 80 דונם.
האתר שוכן ברכס סרדנה גורה, כ-20 קילומטרים צפונית לסטרוסל.
המכלול כולל משכן מלכותי ייחודי וכמה מבנים מונומנטליים, המוקפים בחומה ריבועית.
הבניין המרכזי הוא משכן מרשים של שליט.
במקום נתגלו מטבעות רבות של המלכים טרס השני מממלכת אודריסה ושל אביו אמטוקוס השני, וכן גרזנים בעל להב כפול (ביוונית λάβρυς, בלטינית Labrys), המסמלים מלוכה.
שמורת הטבע "בָּרִיקָדִיטֶה" (Барикадите – "הבריקדות") שוכנת בתחומי הכפר.
שטחה 1,1197 דונם והיא נועדה לשמר את היער הקדום של עצי האשור.
שמורת טבע נוספת בתחומי הכפר שנועדה להגן על עצי האשור בני למעלה ממאה שנים היא "צ'יווירה" (Чивира) ששטחה 1,065 דונם.
בתצורות הסלעים "קוזי גרמדי" (Кози грамади – "ערימות תיישים") מקננים העופות הנדירים עיט זהוב, אוח מצוי ודורסי לילה אחרים.
אגם רָקוֹבִיצָה (Раковица) הוא אגם הררי צלול, מאגר מים שנוצר על ידי סכר.
בחג עליית ישו השמימה החל ביום חמישי, 39 ימים לאחר חג הפסחא, הקרוי בבולגרית ספאסובדן (Спасовден) נערך יריד באזור מָנָסְטִירָה (Манастира).
פולחן דיוניסוס נערך במקדש הפולחן התראקי והוא קשור למטרת המקדש וה"יקב" העתיק.
יין היה חלק חשוב בפולחנים האורפאיים.
באמצעות אש ויין ניחשו הכוהנים את העתיד.
חגיגות נהדרות נחגגו תחת אות היין לכבוד האל דיוניסוס.
הפולחן מבוצע על פי בקשה מוקדמת ממרכז התיירות בחיסריה.
"שדות הציד הסודיים של המלכים התראקים" – דרך החוצה את רכס סרדנה גורה.
מסטרוסל דרך אתר התיירות "בְּיָאלוֹ קָמֶנֶה" (Бяло камене), בקתות צ'יווירה (хижите „Чивира"), פסגת פנרה (Фенера) לחיסריה.
"הדרך הרומית העתיקה" – דרך העולה ויורדת ברכס סרדנה גורה.
מסטרוסל דרך אתר התיירות "בייאלו קמנה" (Бяло камене), בקתות צ'יווירה (хижите „Чивира"), "בריקדיטה" (Барикадите), בונטובנה (Бунтовна) וקרסטוויץ' (Кръстевич).
יקב סטרוסל (Винарска Изба "Старосел") – מכלול מבנים השוכן בפאתי הכפר בדרך למקדש התראקי הכולל בית מלון, ספא ויקב שמרתף היינות שלו בנוי בצורת מקדש תראקי.
במקום נערכים סיורים המסבירים את תהליך ייצור הראקיה והיין.
סטרטוספר לאס וגאס הוא בית מלון בלאס וגאס, נבדה, ארצות הברית.
המלון הוא מתחם גדול המורכב משני חלקים, המגדל, בעל 4 קומות בלבד המחובר למלון בשתיים מקומותיו, והמלון בעל 25 קומות.
המגדל הוא השני בגובהו בחצי הכדור המערבי, שני רק למגדל סי אן בטורונטו שבקנדה.
בראש המגדל קיים פארק ובקומה שמתחתיו קיימת מסעדה ותצפית על העיר.
C - לובי, קזינו, עלייה למגדל ובית קפה
1 - חנויות, מסעדות, עלייה למגדל וחנייה
8 - חדרים ומתחם הבריכה של המלון
24 - בר ובריכה לגיל 21 ומעלה על גג מתחם המלון
C - לובי, ירידה למלון
1 - ירידה למלון, עלייה למתקן ה-SKY JUMP
106 - מסעדה מסתובבת "טופ אוף דה וורלד".
סטרותיומימוס (שם מדעי: Struthiomimus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת אורניתומימיים.
הוא חי בתקופת הקרטיקון לקראת סוף עידן הדינוזאורים באמריקה הצפונית והוא אחד מהדינוזאורים הרבים ביותר שנמצאו בפארק הפרובינציאלי דינוזאור שבקנדה.
פירוש שמו המדעי הוא "דמוי יען", ואכן - דינוזאור זה דמה במראהו ואורח חייו ליען המודרני.
דינוזאור זה היה בעל רגליים ארוכות וזרועות ארוכות עם צוואר ארוך וראש קטן וחסר שיניים.
הוא הגיע לאורך 4.3 מטר ולגובה 1.4 מטר ומשקלו היה 150 ק"ג.
דינוזאור זה היה יכול לנוע במהירות כדי לברוח מטורפים כמו הטירנוזאורוס רקס.
הוא עצמו, למרות שהיה שייך לדינוזאורים התרופודים, ניזון מעשבים, שרכים או עלים או שאולי היה אוכל-כול.
ייתכן שהיו לו נוצות כמו להרבה מהתרופודים המהירים.
מבנה רגליו דמה מאוד לרגלי היען וייתכן שהיה יכול להגיע למהירות של 50–80 קמ"ש.
סטרופודון (שם מדעי: Steropodon) הוא סוג יונק נכחד מקבוצת יונקי הביב שחי בסוף הקרטיקון התחתון לפני 105–123 מיליון שנה.
כמו קרוביו המודרניים הוא חי באוסטרליה, והיה מראשוני היונקים שבה.
הסטרופודון דמה לברווזן האוסטרלי, אך לעומתו, השיניים במקורו הזכירו שיני יונקים מפותחים יותר עם החותכות הגדולות.
דבר זה מצביע על קרבה ליצורים מהקבוצה Theria, מהם התפתחו הכיסאים המודרניים.
היצור מוכר רק מלסת תחתונה ובה כמה שיניים שנמצאו בניו סאות' ויילס.
אורך היונק המשוער הגיע ל-40–50 סנטימטר ואורך השיניים החתוכות 5–7 מ"מ ורוחב 3–4 מ"מ.
בדיקה שנעשתה על שיניים אלה מורה על כך שהוא היה בעל מקור כמו של הברווזן האוסטרלי או של האובדורודון הנכחד.
ככל הנראה הוא גם הטיל ביצים.
לא ידוע ממה ניזון, אך ייתכן שהוא חי לצד מקווי מים וצד חסילונים או דגים קטנים כמו הברווזן.
סטרז'ה צריי או סטרז'ריה (ברומנית: Straja Țării או Străjeria) היה ארגון נוער בממלכת רומניה בין השנים 1935 ו-1940. משמעות השם הוא "משמר הארץ".
קרול השני, מלך רומניה הקים ב-1935 את ארגון הנוער הזה על מנת לפגוע בהשפעה ההולכת וגדלה של התנועה הלגיונרית.
חברי הארגון זכו לשם "străjeri" (שומרים) והמלך עצמו נחשב ל"שומר הראשי".
הארגון נבנה לפי הדגם של הנוער ההיטלראי ובאלילה וארגונים פשיסטיים אחרים.
בארגון השתמשו בברכה גזורה מההצדעה הרומית.
את הארגון הנהיג למעשה תאופיל סידורוביץ', שנשא את התואר "ממלא מקום השומר הראשי".
על פי הצו-חוק 3,445 מ-1937, כל הבנים בגיל 7 עד 18 וכל הבנות בגיל 7 עד 21 היו חייבים להצטרף לארגון.
הבנים בגיל 18 עד 21 היו צריכים להצטרף למסגרת קדם צבאית.
המצטרפים היו חייבים ב"אני מאמין" בן חמישה סעיפים:
אמונה ועבודה למען הארץ והמלך.
אני מאמין באלוהים ובכנסיית אבותי.
אני מאמין במלך הארץ, הגאי גורלות העם הרומני.
אני מאמין בסטרז'ה צריי - הערבות לאיחוד העם, הגבולות והנשמה הרומנית.
ב-3 בדצמבר 1938 סטרז'ה צריי אורגנה מחדש וכללה בתוכה את כל ארגוני הנוער והילדים ברומניה ובכך פורקו למעשה כל הארגונים המתחרים, כולל תנועות הנוער והספורט היהודיות.
בקיץ 1940, כאשר רומניה אולצה לסגת מהחבלים בסרביה ובוקובינה, יחד עם הממשל הרומני עזבו גם פליטים רומנים רבים וסטרז'ה צריי גויס להושיט סיוע לפליטים.
מאוחר יותר, כאשר יון אנטונסקו אילץ את קרול השני, מלך רומניה לפרוש והוקמה הממשלה הלגיונרית, פורקה סטרז'ה צריי ונכסיה הועברו לתנועה הלגיונרית.
בעת פירוקה היו בסטרז'ה צריי ארבעה מיליוני חברים.
סטרותיוזאורוס (שם מדעי: Struthiosaurus; משמעות השם: "לטאת יען") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת הנודוזאוריים אשר חי לפני 66–85 מיליון שנה.
המאובנים שלו נמצאו ברחבי אירופה באוסטריה, צרפת, רומניה והונגריה וככל הנראה היו אוכלוסיות שלו על האי הקדום האצג.
יחד עם ההילאוזאורוס הוא אחד מראשוני הנודוזאורים שנחקרו.
התגלו בסוג זה 3 מינים ומספר מינים נוספים בוטלו.
דינוזאור זה היה אחד מהנודוזאורים הקטנים ביותר והוא הגיע לאורך 2.2 מטר בלבד.
צורת ראשו דמתה מעט לעוף כמו יען, בשל צרותה והפתח שמאחורי הגולגולת שהייתה בעלת עצם העורף עבה מאוד יחסית לזוחל.
החוקר האוסטרי "עמנואל בונזל", אשר גילה את העצמות שלח דגם של הגולגולת לחוקר האנגלי תומאס הנרי האקסלי והוא אישר שמדובר בעוף.
רק לאחר שנים התברר שמדובר היה באנקילוזאור.
הדינוזאור היה משוריין בלוחיות ובקוצים שעיטרו את עורפו ואת גבו ובקצה הזנב היו כמה קשקשים מחוזקים.
הוא ניזון מצמחייה קרקעית בעל צוואר מעט יותר ארוך מקרוביו.
הסטרותיוזאורוס נכחד לחלוטין עם הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה.
סטרזה (באיטלקית: Stresa) היא עיר וקומונה המונה כ-5,000 תושבים, וממוקמת באיטליה על החוף המערבי של אגם מאג'ורה, בנפת ורבנו-קוזיו-אוסולה במחוז פיימונטה.
סטרזה נמצאת בצפון איטליה, במרחק של כ-40 קילומטר דרומית לגבול עם שווייץ (בנסיעה לחופי אגם מאג'ורה), כ-90 קילומטרים צפונית-מערבית למילאנו, כ-60 קילומטר צפונית מערבית לווארזה, וכ-138 קילומטר צפונית מזרחית לטורינו.
העיירה ממוקמת על החוף המערבי של אגם מאג'ורה, בצד השייך למחוז פיימונטה (החוף המזרחי של האגם שייך למחוז לומברדיה).
החלק היותר צפוני של האגם מצוי בתחומה הטריטוריאלי של שווייץ.
עקב היותה צפונית וממוקמת על שפת אגם גדול, האקלים בסטרזה מתון יחסית.
העונה החמה מתחילה ביוני ונמשכת עד ספטמבר.
החודש החם ביותר בשנה הוא יולי, עם טמפרטורה ממוצעת של 28 מעלות צלזיוס ביום ו-17 מעלות בלילות.
החודש הקר בשנה הוא ינואר, ובמהלכו מידות החום הממוצעות ביום מגיעות ל-7 מעלות ובלילות יורדות עד 2 מעלות.
לעיתים נדירות הטמפרטורה צונחת אל מתחת ל-0. החודש הגשום ביותר הוא מאי, ובו יורדים בממוצע 105.3 מילימטר גשמים.
החודש השחון ביותר הוא ינואר, עם 38 מ"מ גשם בממוצע.
ממוצע המשקעים השנתי עומד על 867.5 מילימטר.
בעיירה יש פחות מיום שלג אחד מצטבר בממוצע שנתי, ולרוב מדובר בימים שבהם שלג וגשם יורדים חליפות.
התיעוד הראשון הקיים לשמה של העיר הוא משנת 998, בו העיירה מוזכרת ככפר דייגים קטן.
במאה ה-14 הפכה סטרזה לעיירת דייגים קטנה, וכפועל יוצא ממעמדה החדש הוחל בקיום יום שוק אזורי בכל שבוע.
ואולם, בהמשך צנח מספר התושבים עקב מגפות והצפות של מי האגם וקיום השוק הופסק.
מנהג יום השוק השבועי חודש רק ב-1854. במאה החמש עשרה ההתחלקה השליטה בעיירה בין שתי משפחות, על בסיס תיחום גאוגרפי בתוך העיירה.
בחלק אחד שלטה משפחת ויסקונטי מוורונה, ובחלק האחר משפחת בורומאו – במקור ממילאנו, שבנתה מאוחר יותר את ארמונה באי איזולה בלה.
בשנת 1653 מכרה משפחת ויסקונטי את זכויותיה הפאודליות למשפחת בורומאו.
ב-1719 עברה סטרזה לידיי האוסטרים, ועברה לבית סבויה ב-1748. בראשית המאה התשע עשרה החלו להיבנות בעיירה וילות מפוארות של עשירי איטליה.
עם פתחית מעבר סימפלון, רכבות מבירות אירופה נותבו לסטרזה והחלה זרימה של התיירים לאזור לעיירה.
ב-1861 אוחדה סטרזה לתוך מלכות איטליה, תחת שלטונו של המלך ויטוריו אמנואלה השני.
הר מוטרונה (Mottarone) – להר ניתן לעלות ברכבל.
תחנת הרכבל נמצאת ליד האגם, בפיאצה לידו.
העלייה והירידה אורכות כ-20 דקות.
התחנה העליונה על הר מוטרונה נמצאת בגובה של 1,491 מטרים.
מהתחנה העליונה ניתן לצפות סביב ולראות שני אגמים.
בקיץ אפשר לרכב על אופניים ולטייל, ובחורף לעסוק בסקי או לרכב על מזחלות שלג.
לרכבל יש גם תחנת ביניים, ליד הגנים הבוטניים.
בשנת 2001 קרס הרכבל ובתאונה נהרגו 14 איש, בהם 5 ישראלים בני משפחה אחת.
איי בורומאו – איזולה בלה (האי היפה) – בו ממוקם ארמונה של משפחת בורומאו והגנים המטופחים שלו, עם צמחייה שהובאה מארבע כנפות תבל.
(אי האמא), בו יש ארמון, צמחייה מיוחדת וטווסים.
(אי הדייגים), הוא אי קטן עם כפר דייגים ציורי.
כיוון שמדובר באיים, האפשרות היחידה היא לשוט אליהם.
קיימים קווי שייט מסודרים מחוף האגם בסטרזה.
טיילת – לאורך כל חופיה של סטרזה נמתחת טיילת האגם.
אגם אורטה (Lago d'Orta) – זהו אגם קטן יחסית, הנמצא לא הרחק מאגם מאג'ורה, בכיוון מערב.
אפשר לצפות באגם אורטה מראש הר מוטרונה, או לנסוע אליו כ-17 קילומטר, לנקודה הצפונית ביותר שלו.
בכל שנה מארחת סטרזה פסטיבל קייצי בחודשים יולי, אוגוסט וספטמבר.
בפסטיבל נערכים מופעי ג'אז, קונצרטים של מוזיקה קלאסית, ומופעי אומנות שונים.
במאה ה-20 ובמאה ה-21 נערכו בעיר מספר ועידות ואירועים, בין היתר:
בשנת 1935 התקיימה בעיר ועידת סטרזה, במהלכה ראש ממשלת איטליה מוסוליני, ראש ממשלת צרפת פייר לאוול וראש ממשלת בריטניה רמזי מקדונלד דנו בחימוש גרמניה והפרת חוזה ורסאי, ועשו ניסיון כושל למנוע את מלחמת העולם השנייה שכבר הייתה בפתח.
הוועידה התקיימה באחד מאולמות ארמון הבורומאים באיזולה בלה.
בשנת 1958 התקיימה בעיר ועידה, בה הונחו היסודות למדיניות החקלאית המשותפת של הקהילה הכלכלית האירופית.
בשנת 2002 אירחה סטרזה את "ועידת המינגוויי" העשירית.
בשנים 1946 עד 1949 ובשנת 2002 אירחה סטרזה את תחרויות היופי "מיס איטליה".
בשנת 1948 ביקר בעיר הסופר והעיתונאי האמריקאי ארנסט המינגוויי.
בזמן שהייתו בעיירה, כתב חלק מספר בסדרת הספרים שלו "הקץ לנשק".
מפורסמים אחרים שפקדו את העיירה ושהו בה היו: השחקנים קלארק גייבל וצ'ארלי צ'פלין, הסופר הבריטי צ'ארלס דיקנס – שהתפעל מגני ארמון הבורומאים באיזולה בלה.
אחרי דיקנס הגיע הסופר הצרפתי גוסטב פלובר, שסבר כי דווקא גני איזולה מדרה הם "החושניים ביותר בעולם".
בין המפורסמים שביקרו היו גם המיליונרים האמריקאים אנדרו קרנגי, ג'ון רוקפלר והנסיכה מרגרט.
מיקום העיר משמש כתחנת מעבר, באמצעות כבישים ופסי רכבת למעבר סימפלון, ובאמצעות ספינות לערי אגם מאג'ורה, למפרץ בורומאו, ולאיים איזולה בלה ואיזולה מדרה.
טיסה – שלושת נמלי התעופה הקרובים לסטרזה הם נמלי התעופה של מילאנו, מלפנסה (Malpensa) במרחק של כ־50 קילומטר, ו-נמל התעופה לינאטה (Linate) במרחק של כ-110ק"מ ואוריו אל סריו בברגמו (Orio al Serio), במרחק של כ-140 קילומטר.
משלושת נמלי התעופה קיימים שירותי נסיעות לסטרזה.
רכבת – קו רכבת סדיר מחבר בין סטרזה למילאנו.
בנוסף יש קו רכבת סובב אגם מאגורה, המתאים הן לתושבים מקומיים והן לתיירים.
שייט – שירותי מעבורות מחברים בין סטרזה לערים הצפוניות באגם מאג'ורה, וגם לכיוון דרום – עד העיר ארונה.
מנמל מישני בסטרזה יוצאות סירות לאיזולה בלה.
שירות זה מוגבל מחג הפסחא באביב, ועד אמצע חודש אוקטובר.
סטרומייל עמנואל סוויפט הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2000–2009. בהתחשב בכך שנבחר בבחירה השנייה של דראפט ה-NBA 2000, הקריירה של סוויפט נחשבת כמאכזבת, והבחירה בו על ידי ונקובר גריזליס זכתה לביקורות רבות לאורך השנים.
ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 8.4 נקודות, 4.6 ריבאונדים ו-1.2 חסימות למשחק.
סוויפט נולד בעיר שריבפורט שבלואיזיאנה, ובשנת 1998 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה.
בדראפט ה-NBA 2000 נלקח סוויפט על ידי ונקובר גריזליס בבחירה השנייה, אחרי קניון מרטין שנבחר ראשון.
חרף הציפיות הגבוהות ממנו, התקשה סוויפט בעונתו הראשונה בליגה וקלע 4.9 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
ב-4 העונות הבאות הציג שיפור קל, והעמיד במהלכן ממוצעים של 10.2 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק כשחקן ספסל.
ב-20 בנובמבר 2002 קבע שיא מועדון של 8 חסימות במשחק הגריזליס מול פילדלפיה 76'.
לקראת עונת חתם על חוזה ל-4 עונות ביוסטון רוקטס.
לאחר עונה אחת ביוסטון נשלח (יחד עם רודי גיי) בחזרה לממפיס, בתמורה לשיין באטייה.
בפברואר 2008 הועבר בטרייד נוסף לניו ג'רזי נטס בתמורה לג'ייסון קולינס, וכשנה לאחר מכן שוחרר מהנטס וחתם על חוזה עד לסיום עונת בפיניקס סאנס.
בעונת 2009/2010 שיחק עבור שאנדונג ליונס מהליגה הסינית, בטרם פרש ממשחק בקיץ 2010.
אפסטרטיוס "סטרטוס" אפוסטולקיס (; נולד ב-17 במאי 1964 באגריניו) הוא כדורגלן ומאמן עבר יווני, ששיחק בעמדות הבלם והקשר האחורי.
אפוסטולקיס הוא משיאני ההופעות של נבחרת יוון בכל הזמנים, עם קרוב למאה הופעות, וייצוג הנבחרת בטורניר מונדיאל 1994. בליגה היוונית זכה אפוסטולקיס באליפות ובגביע עם אולימפיאקוס, בטרם עבר בצעד חריג ליריבתה הגדולה, פנאתינאיקוס.
במדי האחרונה זכה בשלוש אליפויות ובארבעה גביעים נוספים.
לאחר פרישתו פנה לקריירת אימון, במהלכה הוביל בין היתר את נבחרת יוון האולימפית בטורניר הביתי ב-2004.
אפוסטולקיס החל את קריירת המשחק במדיה של פאנטוליקוס מעיר הולדתו, ששיחקה בליגת המשנה היוונית, בעונת .
שנתיים מאוחר יותר ירד עם הקבוצה לליגה השלישית, אך היה שותף לחזרתה המהירה לליגת המשנה, כאשר זכה עמה תוך עונה אחת באליפות הליגה השלישית לעונת .
בסך הכול רשם אפוסטולקיס 106 הופעות ליגה בארבע עונות במדי הקבוצה, בהן כבש 11 שערים.
לקראת עונת , ובעקבות היכולת הגבוהה שהפגין, זכה אפוסטולקיס בשדרוג יוקרתי מהליגה השלישית הישר לקבוצת הפאר היוונית, אולימפיאקוס.
באותו הקיץ היה אפוסטולקיס מועמד גם ליריבתה הגדולה של אולימפיאקוס, פנאתינאיקוס, אך בחר לבסוף במעבר לאולימפיאקוס, בין היתר בעקבות נוכחותו של פטרוס מיכוס, אף הוא יליד אגריניו ושחקן עבר של פאנטוליקוס, במרכז ההגנה של האדומים.
כבר בעונת הבכורה שלו במועדון השתלב היטב בהרכב ורשם 28 הופעות ליגה.
קבוצתו סיימה את העונה במקום החמישי והעפילה לגמר הגביע היווני.
אפוסטולקיס לא שותף במשחק הגמר, שהסתיים בתבוסת 0–4 לפנאתינאיקוס.
עונה לאחר מכן זכה אפוסטולקיס בתואר קבוצתי ראשון בקריירה, כאשר אולימפיאקוס הוכתרה לאלופת יוון לעונת בפער עשר נקודות מפנאתינייקוס הסגנית, ותוך שהיא רושמת שלושה הפסדי ליגה בלבד.
אפוסטולקיס כבש באותה עונה את שער הליגה הראשון שלו בקבוצה, וסיים את העונה עם שער בודד ב-24 הופעות.
בעונה לאחר מכן כשלה אולימפיאקוס להגן על תוארה וסיימה שמינית בלבד בליגה היוונית, מיקום הליגה הנמוך ביותר בתולדות המועדון מאז הקמת הליגה הבכירה ביוון ב-1959. באותה העונה העפילו אפוסטולקיס וקבוצתו לגמר הגביע, אך כשלו פעם נוספת לזכות בתואר.
אפוסטולקיס פתח בהרכב קבוצתו לגמר ושיחק לאורך כל המשחק וההארכה, שהסתיימה בשוויון 2-2. הוא אף כבש את הפנדל הרביעי של קבוצתו בדו-קרב בעיטות ההכרעה, אך אולימפיאקוס נוצחה 3–4 וסיימה עונה ללא תואר משמעותי.
אולימפיאקוס התאוששה בעונה לאחר מכן, ואפוסטולקיס תרם שני שערי ליגה ב-21 הופעות שסייעו לקבוצתו לסיים במקום השני בטבלה בעונת .
הוא המשיך בקבוצה לעונה חמישית ואחרונה, בה זכה עמה לראשונה בגביע היווני.
לאחר שהצליחה לגבור על פנאתינייקוס לאחר הארכה במשחק הגומלין של חצי הגמר, פגשה אולימפיאקוס בגמר את OFI כרתים.
אפוסטולקיס פתח בהרכב קבוצתו למשחק הגמר, שהסתיים בניצחון 2–4 ובזכייה ראשונה לאפוסטולקיס בתואר הגביע היווני.
בחמש עונות במדי אולימפיאקוס, רשם אפסוטולקיס מעל לעשרים הופעות ליגה בכל עונה, ובסך הכול כבש חמישה שערי ליגה ב-132 הופעות.
לקראת עונת ביצע אפוסטולקיס צעד חריג ושנוי במחלוקת, כאשר חתם בשורות יריבתה הגדולה ביותר של אולימפיאקוס, פנאתינייקוס.
המעבר השנוי במחלוקת התרחש דווקא לאחר שאפוסטולקיס חידש את חוזהו באותו הקיץ באולימפיאקוס, לאחר שחוזהו המקורי בן חמש העונות הגיע לסיומו.
תחילה דחה אפוסטולקיס את הצעתה של פנאתינייקוס, שהציעה לו חוזה גבוה יותר, בעקבות חידוש החוזה באולימפיאקוס שלא אפשר את המעבר בלי קבלת עונש מבית הדין.
לבסוף השתכנע אפוסטולקיס לחתום, אך טענתה של פנאתנייקוס כי העסקה בוצעה בחלון הזמנים החוקי לא התקבלה והצדדים נענשו על ביצועה.
עם זאת, כעבור מספר ימים אושרה ההעברה, ואפוסטולקיס הפך רשמית לשחקנה של פנאתנייקוס.
המעבר עורר את זעמם של אוהדי אולימפיאקוס, שראו מעבר ישיר של שחקנם ליריבתם הגדולה בפעם החמישית ב-12 שנים (השלישית תוך חמש שנים).
המעבר עורר תגובות כה עזות, עד כי הוחלט לבטל את משחק הסופר קאפ היווני 1990 בין מחזיקת הגביע אולימפיאקוס לאלופה פנאתינייקוס, שאמור היה לפתוח את עונת המשחקים, מחשש למהומות ביציעים.
על אף הסערה, אפוסטולקיס זכה להצלחה אישית וקבוצתית בקבוצתו החדשה.
כבר בעונה הראשונה במדיה סייע אפוסטולקיס לפנאתינייקוס לזכות בדאבל המקומי, עם זכייה באליפות ובגביע היווני לאחר ניצחון 1–5 בסיכום שני משחקי הגמר מול אתינייקוס, כאשר בשניהם פתח בהרכב הקבוצה.
אפוסטולקיס ערך 31 הופעות ליגה בעונת הבכורה שלו במועדון, וכבש שני שערים.
עונה לאחר מכן סייע לקבוצתו להעפיל לשלב הבתים של גביע אירופה לאלופות, שהיה למעשה שלב רבע גמר המפעל, אך העונה הסתיימה ללא תארים מקומיים.
אפוסטולקיס שמר על מעמדו כשחקן מפתח בקבוצה גם בשלוש העונות הבאות, כאשר בכולן זכה עמה בגביע.
בכך העלה את מאזנו האישי לחמישה גביעים בתוך שש עונות (כולל הזכייה עם אולימפיאקוס).
אל הזכייה השלישית ברציפות, בעונת , הצטרפה גם הזכייה באליפות, שהייתה לזכייה השנייה של אפוסטלקיס בדאבל עם פנאתינייקוס.
בעונה לאחר מכן זכה עם הקבוצה באליפות השנייה ברציפות, השלישית בסך הכול, והרביעית בקריירה.
הייתה זו הזכייה האחרונה של אפוסטולקיס בתואר קבוצתי משמעותי.
כמו כן, זכה אפוסטולקיס להצלחה אירופית עם הקבוצה באותה העונה.
פנאתינייקוס צלחה את שלב המוקדמות אל שלב הבתים הראשון של ליגת האלופות, שם סיימה בראש הבית, מעל פורטו, נאנט ואולבורג.
ברבע הגמר הדיחה פנאתינייקוס את לגיה ורשה, והעפילה עד לחצי הגמר, שם הצליחה לנצח את אייאקס 1-0 במשחק הראשון, אך הודחה לאחר הפסד 0–3 בגומלין.
אפוסטולקיס שותף ב-11 מתוך 12 משחקיה של פנאתינייקוס באירופה באותה העונה.
בסיום עונת פרש אפוסטולקיס ממשחק פעיל בגיל 35. הוא שיחק בפנאתינייקוס במשך תשע עונות, בכולן שיחק עשרים משחקי ליגה ומעלה, ובסך הכול כבש 21 שערי ליגה ב-249 הופעות.
אפוסטולקיס ערך את הופעת הבכורה שלו בשורות נבחרת יוון ב-17 בינואר 1986, עוד בטרם מלאו לו 22, כאשר המאמן מילטוס פאפאפוסטולו העניק לו את חולצת ההרכב בניצחון 0–1 בדוחא על במשחק ידידות.
את הופעותיו הרשמיות הראשונות ערך במוקדמות יורו 1988, אז ערך שש הופעות במסגרת הטורניר אך לא הצליח לסייע לנבחרתו להעפיל לטורניר הגמר.
אפוסטולקיס הפך במהרה לשחקן משמעותי בסגל הנבחרת היוונית, וב-17 בינואר 1990, בהופעתו ה-32 במדי הנבחרת, כבש אפוסטולקיס את שערו הראשון במדיה, בניצחון 0–2 על במשחק ידידות, ובאותן השנים היה שותף לניסיונותיה הכושלים של יוון להעפיל מטורנירי מוקדמות מונדיאל 1990 ומוקדמות יורו 1992.
אפוסטולקיס היה שותף לקמפיין מוקדמות מונדיאל 1994 ההיסטורי של נבחרת יוון, שהצליחה לראשונה בתולדותיה להעפיל לגביע העולם.
הוא פתח ושיחק לאורך כל שמונת משחקיה של יוון במוקדמות (הבית המוקדמות של יוון צומצם לחמש נבחרות בלבד, לאחר ש הושעתה בעקבות מלחמות יוגוסלביה באותן השנים), וכבש פעמיים בטורניר, כולל שער הניצחון בפנדל במשחק החוץ מול , שהסתיים בתוצאה 0–1 ליוון.
היוונים סיימו את בית המוקדמות במקום הראשון כאשר היא בלתי מנוצחת, עם מאזן של שישה ניצחונות, שתי תוצאות תיקו ושני שערי חובה בלבד.
אפוסטולקיס זומן על ידי המאמן אלקטס פנאגוליאס לסגל יוון לטורניר הגמר בארצות הברית, שם רשמה יוון את ההופעה החלשה ביותר אי פעם לנבחרת אירופית.
אפוסטולקיס פתח בהרכב בתבוסה 0–4 ל, עלה כקפטן בתבוסה 0–4 ל במקום הקפטן הקבוע דימיטריס סרוואקוס שלא שותף, ולא שותף כלל בהפסד 0–2 ל שסיים את דרכה של יוון בטורניר ללא נקודות וללא שערי זכות.
מאמנה החדש של יוון, קוסטס פוליכרוניו, מינה את אפוסטולקיס לתפקיד הקפטן הקבוע במקום סרוואקוס שפרש מהנבחרת.
הוא הוביל את יוון כקפטן בניסיונותיה לחזור שוב לטורניר משמעותי, אך הנבחרת לא הצליחה להעפיל מטורנירי מוקדמות יורו 1996 ומוקדמות מונדיאל 1998. משחקו האחרון של אפוסטולקיס במדי הנבחרת היה בהפסד 1–2 ל במשחק ידידות ב-8 באפריל 1998. בסך הכול כבש חמישה שערים ב-96 הופעות במדי יוון.
אפוסטולקיס הוביל את טבלת מלך ההופעות בנבחרת יוון, שיא שהחזיק מעמד עד לשש שנים לאחר פרישתו, ונשבר על ידי תאודורוס זגוראקיס בספטמבר 2004.
לאחר פרישתו ממשחק השתלב אפוסטולקיס בצוות המקצועי של פנאתינאיקוס.
בפברואר 2001, בעקבות איבוד סיכוייה של פנאתינייקוס להעפיל משלב הבתים השני של ליגת האלופות, סיים מאמן הקבוצה אנגלוס אנסטסיאדיס את תפקידו, ואפוסטולקיס התמנה לתפקיד המאמן הראשי עד לתום העונה.
בתקופה הקצרה כמאמן הקבוצה הוביל אפוסטולקיס את פנאתינייקוס למקום השני בליגה, בפער של 12 נקודות מהאלופה אולימפיאקוס.
לאחר תום העונה שב לשמש כחבר בצוות המקצועי של הקבוצה.
משרתו הבאה כמאמן ראשי הייתה ב-2004, כאשר התמנה למאמן הנבחרת האולימפית של יוון לקראת טורניר הכדורגל באולימפיאדת אתונה.
יוון העפילה למשחקים כנבחרת המארחת, ובכך חזרה למשחקים האולימפיים לראשונה מאז אולימפיאדת הלסינקי (1952).
במשחק הראשון שלה בשלב הבתים הצליחה יוון לחזור מפיגור 0–2 לשוויון 2-2 מול קוריאה הדרומית, אך בשני משחקיה הנותרים נוצחה 0–2 על ידי מאלי ו-2–3 על ידי מקסיקו, מה שהוביל אותה להדחה מהמקום האחרון בבית, עם נקודה אחת בלבד.
בנו של אפוסטולקיס, קוסטס, המשיך את דרכו של אביו ככדורגלן וכשחקן הגנה, והחל את דרכו בנוער של פנאתינייקוס, והחל מעונת היה לשחקן הקבוצה הבוגרת וכן לשחקנה של נבחרת הנוער של יוון.
סְטָרוֹשֶׁלֶה (בפולנית: Starosiele; staroszele; באוקראינית: Староселе) הוא כפר בגמינת דוביינקה שבפרובינציית לובלין במזרח פולין, סמכו לגבול עם אוקראינה.
הכפר שוכן כשני ק"מ דרומית לדוביינקה, 31 ק"מ דרום-מזרחית לחלם, ו-95 ק"מ מזרחית לבירה האזורית לובלין.
בשנים 1975–1998 הכפר היה שייך למחוז חלם שבטל עם החלת הרפורמה המנהלית בפולין בתחילת 1999. על פי המפקד הלאומי של 2011, אוכלוסיית הכפר מנתה 141 איש.
הכפר הוא החמישי בגודלו בגמינת דוביינקה.
הסטרוקטורליזם הביולוגי או התהליכי הוא אסכולה ביולוגית המתנגדת להסבר דרוויניסטי או אדפטציוניסטי (הסתגלותי) בלבד של הברירה הטבעית, כפי שמתואר בסינתזה האבולוציונית המודרנית.
היא מציעה במקום זאת שהאבולוציה מונחית באופן אחר – על ידי כוחות פיזיים המעצבים את התפתחות הגוף, ולפעמים מרמזת שכוחות אלה מחליפים את הברירה הטבעית.
הסטרוקטורליסטים הציעו מנגנונים שונים להנחיית היווצרותן של תוכניות הגוף.
לפני דרווין, אטיין ז'ופרואה סנט-אילר טען שבעלי חיים חולקים חלקים הומולוגיים, ושאם אחד מהם יוגדל, האחרים יופחתו כפיצוי.
אחרי דרווין, ד'ארסי תומפסון רמז על ויטליזם והציע הסברים גאומטריים בספרו הקלאסי מ-1917 על צמיחה וצורה.
אדולף שיילאכר (Seilacher) הציע "ניפוח מכני" עבור מבנים "דמויי פניאו[מטיים]" במאובני ביוטה (סביבת מחיה) של תקפות האדיקר כגון דיקינסוניה.
גינטר וגנר טען להטיה התפתחותית, בכיוון של אילוצים מבניים על ההתפתחות העוברית.
סטיוארט קאופמן העדיף את טענת הארגון העצמי, הרעיון שמבנה מורכב עולה באופן הוליסטי וספונטני מהאינטראקציה הדינמית של כל חלקי האורגניזם.
מייקל דנטון טען שהדבר קורה באמצעות "חוקי צורה" אוניברסליים אפלטוניים או "טיפוסים" מאורגנים בעצמם.
סטיבן ג'יי גולד וריצ'רד לוונטין הציעו את טענת ה"ספנדרלים" הביולוגיים, תכונות שנוצרו כתוצר לוואי של התאמת מבנים ביולוגיים.
גרד ב' מולר וסטיוארט א' ניומן טענו שההופעה בתיעוד המאובנים של רוב המערכות הנוכחיות בפיצוץ הקמבריוני היא אבולוציה "פרה-מנדלית" שנגרמה על ידי גורמים פיזיקליים.
בריאן גודווין, המתואר על ידי וגנר כחלק מ"פסאודו-מדע בביולוגיה אבולוציונית", טוען שלא ניתן לצמצם את המורכבות הביולוגית לברירה טבעית, וטוען כי היווצרות דפוסים מונעת על ידי שדות מורפוגנטיים (Morphogenetic fields).
ביולוגים דרוויניסטים מתחו ביקורת על הסטרוקטורליזם, והדגישו שישנן עדויות רבות לכך שהברירה הטבעית יעילה ולכך שמהומולוגיה עמוקה עולה שגנים היו מעורבים בעיצוב אורגניזמים לאורך ההיסטוריה האבולוציונית של החיים.
הם מקבלים את הטענה שמבנים מסוימים כמו קרום התא ניחנו בתכונת הארגון העצמי (self-assembly), אך שוללים את יכולתה של תכונת הארגון העצמי להניע אבולוציה בקנה מידה גדול.
בשנת 1830 החזיק אטיין ז'ופרואה סנט-אילר בטענה הסטרוקטורליסטית לעומת עמדתו הפונקציונליסטית (הטלאולוגית) של ז'ורז' קיווייה.
ז'ופרואה האמין שהומולוגיות של מבני בעלי החיים מצביעות על כך שהם חולקים דפוס אידיאלי (במשמעותו האפלטונית של המונח – מעין דפוס-אב); סברה זו לגבי דפוס-אב לא רמזה על אבולוציה אלא על אחדות של תוכנית, חוק טבע.
הוא האמין שאם חלק אחד היה מפותח יותר בתוך מבנה, החלקים האחרים בהכרח יצטמצמו כפיצוי, שכן הטבע תמיד משתמש באותם חומרים: אם יותר מהם ישמשו לתכונה אחת, פחות יהיה זמין עבור האחרים.
בספרו "האקסצנטרי, היפה" משנת 1917 על צמיחה וצורה, ד'ארסי וונטוורת' תומפסון חזר לרעיון הישן של "חוקי צורה אוניברסליים" כדי להסביר את הצורות הנצפות של אורגניזמים חיים.
הפילוסוף של הביולוגיה מייקל רוס כתב בדומה שלתומפסון "היה מעט קשב לברירה הטבעית", והוא העדיף "הסברים מכניים" ואולי אף ויטליסטיים.
כמו תומפסון, הפלאונטולוג אדולף שיילאכר הדגיש את אילוצי העיצוב.
הוא פירש מאובנים כמו דיקינסוניה בביוטת האדיקר כמבנים "פנאומטיים", שנקבעו על ידי ניפוח מכני כמו מזרן אוויר מרופד, ולא הונעו על ידי ברירה טבעית.
המגבלות של וגנר על הפיתוח
בספרו מ-2014 "Homology, Genes and Evolutionary Innovation" (הומולוגיה, גנים וחדשנות אבולוציונית), הביולוג האבולוציוני גינטר וגנר (Günter P.
Wagner) טוען ל"חקר החידוש, להבדיל מהסתגלות".
הוא טוען שחידוש מתרחש כאשר חלק כלשהו בגוף מפתח קיום אינדיבידואלי וכמעט עצמאי, כמבנה מובחן ומוכר, שלדבריו עשוי להתרחש לפני שהברירה הטבעית מתחילה להתאים את המבנה לתפקוד כלשהו.
הוא יוצר תמונה מבנית של ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית, תוך שימוש בראיות אמפיריות, בטענה שהומולוגיה וחידוש ביולוגי הם היבטי מפתח הדורשים הסבר, ושהטיה התפתחותית (אילוצים מבניים על התפתחות עוברית) היא הסבר מרכזי.
תאוריית הארגון העצמי של קאופמן
הביולוג המתמטי סטיוארט קאופמן הציע ב-1993 שארגון עצמי עשוי לשחק תפקיד לצד הברירה הטבעית בשלושה תחומים של הביולוגיה האבולוציונית: דינמיקה של אוכלוסיות, אבולוציה מולקולרית ומורפוגנזה.
בהתייחס לביולוגיה מולקולרית, קאופמן ספג ביקורת על התעלמותו מתפקידה של אנרגיה בהנעת תגובות ביוכימיות בתאים, הפועלים כזרז עצמי, אך לא עוברים תהליך של התארגנות מעצמם.
הביוכימאי מייקל דנטון חיזק את הטענה הקונסטרוקליסטית בדבר הארגון העצמי.
במאמר מ-2013 טען כי "הצורות הבסיסיות של עולם הטבע – הטיפוסים – הן אימננטיות בטבען, ונקבעות על ידי קבוצה של חוקים ביולוגיים טבעיים, 'חוקי הצורה'".
הוא טען ש"הדפוסים והצורות החוזרים" הללו הם "דפוסים אוניברסליים אמיתיים", ברוח האידאות האלפטוניות.
בהשקפה זו, הצורה אינה מעוצבת על ידי הברירה הטבעית אלא על ידי "תכונות ארגון עצמי של קטגוריות מסוימות של חומר" ועל ידי "כוונון עדין, קוסמי, של חוקי הטבע".
השערה זו ספגה ביקורת מהביוכימאי לורנס א' מורן כאנטי-דרוויניסטית וכמעדיפה את הבריאתנות.
בשנת 1979, בהשפעת שיילאכר בין היתר, כתבו הפלאונטולוג סטיבן ג'יי גולד וגנטיקאי האוכלוסיות ריצ'רד לוונטין את מה שווגנר כינה "המניפסט הסטרוקטורליסטי המשפיע ביותר", "הספנדרלים של סן מרקו והפרדיגמה הפאנגלוסית".
הם הצביעו על כך שמאפיינים ביולוגיים (כמו ספנדרל) לא בהכרח מסייעים להסתגלות.
הם הביאו כאנלוגיה את הספנדרל: אדריכלים לא יכלו ליצור משולשים קטנים בין קשתות ועמודים, שכן עיקוליהן של קשתות מתפתחים כתוצרי לוואי של אדריכלות, ועמודים צריכים להיות אנכיים.
הספנדרלים שנוצרו הם אנלוגיות לשינויים אבולוציוניים.
למשל – האבולוציה, הם טענו, לא בחרה בסנטר אנושי בולט: במקום זאת, קיצור שורת השיניים השאיר את הלסת בולטת.
האבולוציה הקדם-מנדלית של מילר וניומן
קונסטרוקליסטים קיצוניים כמו גרד ב' מילר וסטיוארט א' ניומן, שאחזו בנקודת המבט של ד'ארסי תומפסון, הניחו שחוקים פיזיקליים של מבנה, לא גנטיקה, שולטים בגיוון גדול כמו הפיצוץ הקמבריוני, שאחריו נוצרו מנגנונים גנטיים מותאמים.
הם טענו שהיה שלב "טרום-מנדליאני" של האבולוציה של בעלי חיים, הכולל כוחות פיזיים, לפני שהגנים השתלטו.
ביולוגים דרוויניסטים מודים שגורמים פיזיקליים כמו מתח פני השטח יכולים לגרום להרכבה עצמית, אבל עם זאת טוענים שלגנים יש תפקיד מכריע.
הם מציינים, למשל, שהומולוגיות עמוקות בין קבוצות מופרדות של אורגניזמים, כמו מסלולי האיתות וגורמי השעתוק של קואנו-פלגלטים (חד-תאיים בעלי שוטון, choanoflagellates) ובעלי חיים (מטזואות, metazoans), מדגימות שגנים היו מעורבים בהיסטוריה האבולוציונית.
וגנר מכנה את הסטרוקטורליזם "תנועת שוליים בביולוגיה אבולוציונית".
צורת הסטרוקטורליזם המתוארת על ידי בריאן גודווין מכחישה את חשיבות הברירה הטבעית, או לפחות שוללת את האפשרות שמורכבות ביולוגית ניתן לצמצם לברירה טבעית.
הנחה זו הובילה לעימות עם דרוויניסטים כמו ריצ'רד דוקינס.
גודווין קשר את התפיסה הישנה של שדה מורפוגנטי לפיזור המרחבי של אותות כימיים בעובר מתפתח.
הוא הדגים באמצעות מודל מתמטי שניתן ליצור מגוון תבניות על ידי בחירת ערכי פרמטרים להגדרת תבניות גאומטריות סטטיות או תנודות דינמיות, מה שרומז על האפשרות שמערכת האיתות המעורבת הייתה חלופה לברירה הטבעית.
דוקינס הגיב: "הוא חושב שהוא אנטי דרוויני, אף על פי שהוא לא יכול להיות, כי אין לו הסבר חלופי".
בעוד שהביולוגים ריצ'רד דוקינס, סטיבן ג'יי גולד, לין מרגוליס וסטיב ג'ונס הסכימו שקיימים מנגנוני יצירת דפוסים כמו אלה שתוארו על ידי גודווין, הם מתחו ביקורת על גודווין, על כך שהציע כי איתות כימי מהווה חלופה לברירה טבעית.
מורן, "ביוכימאי סקפטי", מעיר כי "סטרוקטורליזם" היא "מילת באזז חדשה.
מובטח שמילה זו תרשים את הקהל הבריאתני כי אף אחד לא מבין מה זה אומר אבל זה נשמע מאוד 'מדעי' ופילוסופי".
פילוסוף המדע פול א' גריפיתס כותב שסטרוקטורליסטים "רואים את מבנה מרחב האפשרויות הביולוגיות כחלק מהמבנה הפיזי הבסיסי של הטבע, אבל תופעות האינרציה הפילוגנטית והאילוץ ההתפתחותי אינן תומכות בפרשנות זו.
תופעות אלו מראות שהמסלולים האבולוציוניים הזמינים לאורגניזם הם פונקציה של המבנה ההתפתחותי של האורגניזם."
מורן מסכם: "אין שום דבר במדע שתומך בדעותיהם של הסטרוקטורליסטים.
יש לנו הסברים טובים לחלוטין לכך שדבורי בומבוס שונות מפטריות ולכך שלכל החולייתנים יש חוליות ולא שלדים חיצוניים.
אין ראיות התומכות ברעיון שאם תשמיע שוב את קלטת החיים היא תצא דומה למה שאנו רואים היום.
אתה יכול להיות בטוח שכאשר אתה מבקר בכוכב אחר לא תמצא חולייתנים."
הביולוג ההתפתחותי האבולוציוני לואיס הלד כתב: "התפיסה שניתן להסביר היבטים של אנטומיה על ידי כוחות פיזיים (כמו פיצוח [של חומר יבש וקשה בעת התרחבות, כפי שקורה בבטון או באדמה יבשה]) הועלתה 100 שנים קודם לכן בספרו של ד'ארסי תומפסון מ-1917 על צמיחה וצורה ובספרו של תיאודור קוק מ-1914 עקומות החיים.
במהלך המאה שחלפה הוצע כי תכונות שונות מופיעות בצורה מכנית ולא גנטית: פיתולי מוח, עיבוי סחוס, תצורות פרחים, תצורות שיניים ומבני אוזן פנימית (Otolith) של דגים.
לרשימה הזו נוכל להוסיף כעת את החיוך העקום של התנין, או לפחות את העור הסדוק שמקיף אותו."
סטרופקוב (בסלובקית: Stropkov) היא עיר במחוז פרשוב שבסלובקיה.
העיר סטרופקוב הייתה עיר מחוז, מרכז כלכלי, חברתי ותרבותי בצפון זמפלין .
היא שוכנת בעמק בהרי הבסקידים הנמוכים (NIZKE BESKYDY), על הגדה השמאלית של נהר אונדבה , בקרבת הגבול עם פולין, מצפון-מזרח לערים פרשוב וקושיצה.
מקורותיו כיישוב סלובקי עתיק מגיעים למאה ה-13.
עדויות כתובות ראשונות על העיירה קיימות משנת 1404. השליט הראשון של העיר היה לדיסלאב סוטוגורסקי.
בשנת 1408 הוזכרה לראשונה הטירה של העיר - קסטלום.
העיר השתייכה לממלכת הונגריה, אחר כך לממלכת הבסבורג (האימפריה הרומית הקדושה, האימפריה האוסטרית ולבסוף האימפריה האוסטרו-הונגרית), ומשנת 1918 לרפובליקה הצ'כוסלובקית.
סטרופקוב הייתה העיר השלישית עם מספר התושבים הרב ביותר באזור זמפלין עם 87 בעלי מלאכה (שנת 1778).
בין שתי מלחמות העולם השתייכה סטרופקוב לאחד האזורים הבלתי מפותחים והעניים ביותר בסלובקיה.
מלבד החקלאות, תושבי העיר התפרנסו מתעשיית המלאכה המסורתית ועבודה ביערות.
במהלך שנות מלחמת העולם השנייה, הירידה הכלכלית הייתה בעיצומה.
רק 487 בתים עם 3,311 תושבים מילאו את שטחה של סטרופקוב בזמן המלחמה.
מלבד המצב המסובך שלאחר המלחמה, ניכר כי לבניית מפעל טסלה וחברות רבות אחרות הייתה תרומה חשובה לשינויים מהותיים בדמוגרפיה ובתשתיות.
סטרטודוס (שם מדעי: Stratodus) הוא סוג נכחד של דג גרם מהסדרה דגי-לטאים, אשר התקיים במימי הקרטיקון העליון עד לסוף האאוקן לפני 86.3 עד 48.6 מיליון שנה מזמננו, כאשר הוא שרד את הכחדת הקרטיקון.
דג זה היה הגדול שביותר בסדרתו והגיע לאורך מוערך של 5 מטרים בקירוב.
המאובנים של דג זה התגלו ברחבי העולם בקנזס (על גדת המיזורי), אלבמה, מרוקו, ישראל, ירדן, ניז'ר, דקוטה הדרומית ומאלי, מה שמראה על תפוצה נרחבת לאורך האוקיינוס האטלנטי ואולי גם בקרבת היבשה.
הסטרטודוס תואר ב-1872 בידי החוקר אדוארד דרינקר קופ.
דג זה היה גדול בהרבה מרוב קרובי משפחתו הקיימים והגיע לאורך של מטר במין S.
apicalis, כאשר המין Stratodus indamanensis הגיע לאורך של 5 מטרים והיה גדול דגי-הלטאים.
במראהו דמה מעט לחדקן אך היה בעל מבנה גוף זרים שהותאם לתאוצה בעקבות טרף.
הלסתות דמו למקור כשל דגי מקור, אך קצרות בהרבה והכילו שיניים בבסיסם.
הגוף היה מכוסה בקשקשים ובלוחיות גרמיות כשל חדקנים והזדקר סנפיר גב גבוה.
עם זאת רוב הגוף דמה יותר לזה של צלופח גדול מאשר למפרשן.
שיניו של דג זה הגיעו לאורך 7 מ"מ והיו גדולות, חרוטיות ומשוננות ופונות אחורה.
אלו שימשו לתפיסה ואחיזה בטרף כמו דגים או רכיכות.
סטרז'ניצה (בצ'כית: Strážnice; בגרמנית: Straßnitz, שטרסניץ; ביידיש: דרעזניץ) היא עיירה במחוז משנה הודונין במחוז דרום מוראביה שבצ'כיה, אשר יש בה כ-5,400 תושבים.
מרכז העיר ההיסטורי שמור היטב ומוגן בחוק כאזור מונומנט עירוני.
שם העיירה נגזר מ־stráž (כלומר 'שומר') ומתייחס לתפקידה המקורי של הטירה שנבנתה בעיירה במאה ה-13.
סטרז'ניצה ממוקמת כ-14 קילומטרים צפון מזרחית להודונין.
הוא שוכן בעמק המורבה התחתון.
הנקודה הגבוהה ביותר היא 370 מטר מעל פני הים.
נהר המוראבה זורם לאורך הגבול הצפון-מערבי של העיירה.
יובל וליצ'קה זורם לתוך נהר מוראבה דרך החלק הצפוני של סטרז'ניצה.
העיירה ממוקמת על תעלת באטה.
החלק הדרומי של סטרז'ניצה שוכן באזור הנוף המוגן של הקרפטים הלבנים, אף על פי שהעיירה אינה משתרעת לתוך רכס ההרים בעל השם.
השטח המוניציפלי גובל מעט בסלובקיה בדרום.
נראה האזור מיושב כבר מהתקופה הנאוליתית.
פריטים מתרבות החרס הליניארית הנאוליתית נמצאו כאן.
האזכור הכתוב הראשון של סטרז'ניצה הוא משנת 1302. טירת מים השומרת על הגבול ההונגרי נבנתה כאן לאחר 1260. במאה ה-13, סטרז'ניצה נרכשה על ידי האדונים של קראבאז'ה.
פטר סטרז'ניצקי מקראבאז'ה תרם לשגשוגה של העיירה והרחיב את אחוזת סטרז'ניצה לאחר שהעיירה נפגעה קשות במלחמות ההוסיטיות, היא התאוששה והתרחבה במהלך שלטונו של ייז'י מקראוואז'ה.
בתחילת המאה ה-16, אחוזת סטרז'ניצה נקנתה על ידי משפחת ז'רוטין.
בתקופת שלטונם השיגה סטרז'ניצה את שגשוגה הגדול ביותר.
העיירה בוצרה והטירה הישנה נבנתה מחדש למגורים מתקופת הרנסאנס.
בתחילת המאה ה-17 הייתה העיירה אחת הערים המאוכלסות והחשובות ביותר במוראביה.
ב-1605, סטרז'ניצה נשרפה על ידי אישטוואן בוצ'קאי וצבאו ואנשים רבים נהרגו.
במהלך מלחמת שלושים השנים, העיירה סבלה עוד יותר והושחתה שוב ושוב.
ב-1628 נקנתה סטרז'ניצה על ידי פרנטישק מגניס והחלה הקתוליזציה של העיר.
שריפה גדולה ב-1652, ולאחר מכן מגפה ב-1680 ופשיטה הונגרית נוספת ב-1683 גרמו לדעיכת האחוזה והעיר איבדה את משמעותה הקודמת.