tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מטוסי החברה היו בעלי מחלקה אחת בלבד (תיירים) וב-5 השורות הראשונות (30 מושבים) היה מרווח גדול יותר לרגליים (מיועד לנוסעי "סמייל פלוס"), והוגשו להם ארוחה קלה, חטיף ושתייה.
שאר נוסעי המטוס קיבלו חטיף ובקבוק אחד של שתייה.
בנוסף הציעה החברה שירות הנקרא "סמייל קפה", שבו היה ניתן לרכוש ארוחה חמה, חטיפים ושתייה.
תאילנד השתתפה לראשונה ב בניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) כששלחה משלחת של ארבעה ספורטאים, גברים בלבד, למשחקים.
במשחקי החורף לא נטלה תאילנד חלק מעולם.
המשלחת הראשונה אותה שלחה תאילנד למשחקים הפאראלימפיים חזרה למולדתה בידיים ריקות.
במדליה הפאראלימפית הראשונה, זכתה תאילנד ב כשהאתלט סאקול קומטן זכה במדליית הכסף בתחרות הטלת הכידון עם תוצאה של 33.52 מטרים, ונכנע רק הוברט בורשגנס הגרמני שקבע שיא עולם של 39.68 מטרים.
המשלחת התאילנדית לא הצליחה לזכות במדליית זהב פאראלימפית עד המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) בה קטפה מדליות בחמישה מקצים: ארבעה באתלטיקה ואחת בשחייה.
הספורטאי המצליח ביותר בתולדות המשלחת התאילנדית למשחקים הפאראלימפיים הוא האתלט פראוואט ואהורם שזכה ב-16 מדליות, מהן 7 מדליות זהב.
הסייפת סייסוני ג'אנה היא האישה הראשונה בתולדות המשלחת התאילנדית שזכתה במדליית זהב וסך הכל ב-6 מדליות פאראלימפיות.
תאי שמש ננו-גבשיים הם תאי שמש הבנויים ממצע צורן (סיליקון) או מוליך אורגני המצופה בשכבה של ננו גבישים או נקודות קוונטיות כגון: ננו גבישי צורן, קדמיום-טלוריום CdTe או נחושת-אינדיום-גליום-סלניד Copper indium gallium selenide- CIGS.
אנֶרְגִּיָּה שִׁמְשִׁית או אנרגיה סולארית היא אנרגיה שמקורה בקרינת השמש.
מתקני אנרגיה סולארית (פנאלים סולריים) ממירים את הקרינה האלקטרומגנטית שמגיעה מהשמש לאנרגיה תרמית או לחשמל.
את הננו-גבישים מפיקים בסינתזה קולואידית המאפשרת ייצור זול יחסית.
התמיסה המרוכזת של ננוחלקיקים מיוצבת באמצעות ציפוי הננוחלקיקים בליגנד פחמימני.
פני מצע שטוח של פרוסת סיליקון מצופה בשכבה דקה של ננו גבישים המתקבלת על ידי טפטוף של תמיסת הננו-גבישים במרכז המצע תוך הפעלת כוחות צנטריפוגליים על ידי סיבוב במהירות גבוהה.
התמיסה מתפשטת באופן אחיד על המצע עד לקבלת גובה אחיד ורצוי של התמיסה, שיטת ייצור זו ידועה בשם ציפוי על ידי סיבוב (Spin coating) (תהליך המקובל בציפוי פוטורזיסט בתהליך הפוטוליתוגרפיה).
שיטת יצור זו זולה יחסית לשיטת ייצור יקרה המבוססות על תהליכי השקעה (דפוזיציה) של גבישים כגון Molecular beam epitaxy.
תאי שמש בעלי שכבה קולואידית מטיטניום דו-חמצני - TiO2 נחקרו ב 1991 ונמצאו כמבטחים מבחינת ניצולת המרת אנרגיית אור לאנרגיית חשמלית ומבחינת עלות ייצורם הנמוכה.
כמו כן ארכיטקטורת ערוץ בודד של ננו-גביש הכוללת מערך של חלקיקים בודדים בין האלקטרודות המאפשרת לשפר את נצילות המרת האנרגיה נחקרת על ידי חוקרים באוניברסיטאות סטנפורד, ברקלי וטוקיו.
ניתן להעריך כי בעתיד תאי שמש מבוססי הננו-גבישיים יציעו מגוון יתרונות כגון גמישות, מחיר נמוך, הפקת אנרגיה ירוקה ונצילות של 65%, לעומת 20%-25% בתאי שמש מדור ראשון המבוססים על סיליקון חד-גבישי c-Si.
אולם ישנם ויכוחים לגבי אמינות מדידת הנצילות ולגבי התאמתם לייצור המוני.
מחקרים אחרים עשו שימוש בעופרת סלניד PbSe ובקדמיום טלוריום - CdTe שכבר הוכיח את עצמו בייצור תאי שמש מדור שני המבוססים על שכבות דקות שעוביין ננומטר עד כמה מיקרומטרים.
1 תאי השמש מבוססי נקודה קוונטית - בגישה זו נלקחת בחשבון תאוריית מכניקת הקוונטים במיצוי השיטה ויכולות התאים, כמו כן ישנו שוני בין שיטות הייצור.
2 תא סולארי מרוגש צבע Dye-sensitized solar cell - ייצור בשיטה הקונבנציונלית של המוליכים למחצה המסתת גבישים ננומטרים כחלק מטופוגרפיית פני השטח של הצורן.
לאחר מכן פני השטח מצופים בחומר צבע רגיש לאור המאפשר תהליכי מעבר אלקטרונים בחשיפה לאור.
תאי שמש דור שלישי נוספים
1. תאים פוטו אלקטרוכימיים2. תאים מבוססי פולימרים3. תא פרובסקייט (Perovskite solar cell) זהו תא שמש הכולל מבנה פרובסקייט סופג - המבנה הנפוץ ביותר מורכב משילוב של חומרים אורגנים ואנאורגנים (מבוססי עופרת ובדיל הליד) המשמשים בתור השכבה האקטיבית ללכידת אור השמש ליצירת אנרגיה חשמלית.
תאילנד משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
תאילנד החלה להשתתף במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מאולימפיאדת הנוער לוזאן (2020).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער התאילנדים 27 מדליות, מהן אחת עשרה מדליות זהב.
במשחקי הקיץ תאילנד מדורגת במקום ה-16 עם 26 מדליות מתוכן אחת עשרה מדליות זהב.
הענף בו השיגו ספורטאי הנוער התאילנדים את מרב המדליות הוא הרמת משקולות (8 מדליות, מהן שתי מדליות זהב).
תאילנד אינה מוליכה את טבלאות המדליות של כל הזמנים בשום ענף.
אולם, תאילנד מדורגת במקום השני בבדמינטון ובהרמת משקולות אחרי .
בענפים הטאקוונדו והשיט היא מדורגת במקום הרביעי, ובענף הגולף היא מדורגת במקום החמישי.
המשלחת הראשונה של תאילנד למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 34 ספורטאים שהתחרו ב-15 ענפי ספורט.
המשלחת זכתה בשבעה מדליות, מתוכן ארבע מדליות זהב.
המשלחת הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה עם העפלה לגמרים וסיום במקום החמישי בריצת 100 מטר נערים וזריקת דיסקוס לנערות, בשחייה עם העפלה לגמר במשחה 200 מטר בסגנון שחיית חזה לנערים, העפלה לרבע גמר בתחרות היחידות לנערות בענף הטניס.
כמו כן, המשלחת סיימה במקום הרביעי בתחרות הנערות בטניס שולחן ובמקום החמישי בתחרות הקפיצות לנערים בענף ההתעמלות.
המשלחת השתתפה ולא הגיעה להישגים משמעותיים בענפים אופניים,חתירה, טריאתלון, כדורסל, קליעה וקשתות.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 37 ספורטאים שהתחרו ב-13 ענפי ספורט והיא המשלחת הגדולה ביותר שתאילנד שלחו עד כה.
ההישגים המשמעותיים ביותר היו בענף ההרמת משקולות עם זכייה בשתי מדליות זהב בקטגוריות המשקל עד 53 ק"ג נערות ומעל 63 ק"ג נערות ומדליית כסף בקטגוריית משקל עד 62 ק"ג נערים, בענף הטאקוונדו עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית משקל עד 44 ק"ג לנערות.
המשלחת הגיעה להישגים בענפים שחייה עם זכייה במדליית כסף במשחה 400 מטר שחייה חופשית לנערות, בגולף עם זכייה כפולה בארד בטורניר הנערים והנערות.
בענף הבדמינטון המשלחת הגיעה להישגים פחות טובים מאולימפיאדת הנוער סינגפור, וזכתה רק במדליית ארד בטורניר הנערות.
המשלחת הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה עם העפלה לגמר בריצת 400 מטר משוכות נערים ודורגה במקום החמישי, בשיט עם סיום במקום החמישי בתחרות הנערות על דגם הטכנו 293, בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור שם היא זכתה במדליית זהב, ובמקום החמישי בתחרות הנערים על דגם ביט.
המשלחת לא העפילה מעבר לרבע הגמר בתחרות הנערות בטניס שולחן.
המשלחת השתתפה ולא הגיעה להישגים משמעותיים בענפים התעמלות, טניס, כדורסל, כדורעף חופים וקליעה.
תאי מיקום הם תאי עצב במוח יונקים המבצעים ירי נוירוני מוגבר כאשר בעל החיים נמצא באזורים מרחביים ספציפיים.
תאי המיקום נמצאו לראשונה על ידי ג'ון אוקיף ותלמידו ג'ונתן דוסטרובסקי בשנת 1971.
תאים דומים הנקראים תאי סריג (Grid cells) מבצעים מיפוי מלא של האזור בו נמצא בעל החיים, ואשר לפי התיאוריה מהווים מקור וקלט ליצירת תאי המיקום.
מקור תאי המיקום הם בעיקר באזור ההיפוקמפוס, אם כי נמצאו עדויות לקיומם באזורים נוספים.
תאי עבד־קסוס (נולד ב־3 באוגוסט 2004) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר התקפי והקיצוני בלבאנטה, ובנבחרת ישראל עד גיל 21.
עבד נולד בתל אביב-יפו והחל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי תל אביב וכאשר היה בן 15 הצטרף למחלקת הנוער של הפועל תל אביב.
באוגוסט 2021 הצטרף למחלקת הנוער של פ.ס.וו.
איינדהובן ההולנדית לאחר שחתם על חוזה בן 3 שנים במועדון.
בעונת 2023/2024 עלה לקבוצת המילואים של Jong PSV שמשחקת בליגת המשנה ההולנדית (בוגרים).
בדצמבר 2023 חתם על חוזה חדש ל-3 שניים נוספות בקבוצה.
בינואר 2026 חתם בלבאנטה מהלה ליגה הספרדית לשלוש שנים וחצי.
עבד שיחק עם נבחרת הנוער באליפות אירופה עד גיל 19 - 2022 והבקיע את השער הראשון בניצחון 2-4 נגד אוסטריה בשלב הבתים של הטורניר הסופי.
בשנת 2023 נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע העולם עד גיל 20, במסגרתו הגיעה הנבחרת לשלב חצי הגמר בו הודחה מול אורוגוואי.
החל מחודש יוני 2025 משמש כקפטן של נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21.
עבד נולד בתל אביב, למשפחה ממוצא עיראקי.
אביו, יעקב עבד, הוא בעליה של רשת המסעדות ציפורה ומיתוס.
גיסתו היא כוכבת הראליטי אדל בספלוב.
עבד קיבל מצה"ל מעמד של ספורטאי עילוי, מה שאפשר לו לשחק מחוץ לישראל בעת שהיה אמור להתחיל את שירותו הצבאי.
תֵאַיְטֵטוֹס היה מתמטיקאי יווני בן המאה ה־4 לפנה"ס, שתרומתו העיקרית הייתה בתחום האורכים האי־רציונליים, תרומה אשר הובאה בספר העשירי של יסודות מאת אוקלידס, וכן ההוכחה שישנם בדיוק חמישה פאונים משוכללים.
ישנה השערה שתאיטטוס היה בנו של אאופרוניוס, מהדמוס האתונאי סוניום.
הוא היה ידידם של סוקרטס ואפלטון, והוא הדמות המרכזית בדיאלוג הסוקרטי של אפלטון הנושא את שמו.
תאיטטוס, כמו אפלטון, היה תלמידו של המתמטיקאי היווני תאודורוס מקירנה.
תאודורוס חקר את תורת הגדלים חסרי המידה המשותפת, ותאיטטוס המשיך במחקר זה בהתלהבות רבה.
בפרט, הוא סיווג צורות שונות של מספרים אי־רציונליים לפי האופן שבו הם מיוצגים כשורשים ריבועיים.
תיאוריה זו מוצגת בפירוט רב בספר העשירי של יסודות.
תאיטטוס היה אחד המתמטיקאים היוונים הבודדים שהיה יליד אתונה.
רוב המתמטיקאים היוונים מהעת העתיקה הגיעו מהערים היווניות הרבות הפזורות לאורך החוף האיוני, הים השחור וכל אגן הים התיכון.
מהדיאלוג האפלטוני "תאיטטוס" עולה כי מראהו דומה לשל סוקרטס בצורת אפו ובבליטה של עיניו.
ככל הנראה הוא מת מפצעים ומדיזנטריה בדרכו הביתה לאחר שלחם בקרב של אתונה בקורינתוס, שמשוער כי התרחש בשנת 369 לפנה"ס; אולם חוקרים אחרים טוענים כי הקרב שבו מת היה קרב מוקדם יותר בקורינתוס, בשנת 391 לפנה"ס.
המכתש תאיטטוס על הירח נקרא על שמו.
תאי המהפכה היה ארגון טרור מרקסיסטי שפעל בגרמניה המערבית.
הארגון לקח אחריות על למעלה מ-186 פיגועי טרור.
עם זאת, עיקר פרסומו בא לו בשל חטיפת טיסה 139 של אייר פראנס מתל אביב לפריז.
הטרוריסטים הנחיתו את המטוס החטוף באנטבה שבאוגנדה, אולם החטופים שוחררו בידי צה"ל במהלך מבצע יונתן.
הארגון פעל החל משנת 1973, ולשיא פעילותו הגיע ב-1982. לאחר איחוד גרמניה מחדש, פחתה התמיכה בארגון במידה ניכרת, והניסיונות להחיות אותה נכשלו.
ארגון תאי המהפכה הוקם ב-1973 על בסיס חברים לשעבר בסיעת הצבא האדום, וארגוני שמאל קיצוני מיליטנטיים נוספים.
בשנותיו הראשונות ביצעו חברי הארגון מספר פעולות טרור כנגד מוסדות הממשלה הפדרלית הגרמנית ושל חברות אמריקניות בברלין, נירנברג וקרלסרוהה.
אחד מחברי הארגון, הנס-יואכים קליין השתתף באירוע שנודע בתור "המצור על אופ"ק" בווינה בדצמבר 1975.
ב-27 ביוני 1976 השתתפו שני טרוריסטים חברי הארגון, וילפריד בזה ובריגיטה קוהלמן בחטיפת טיסה 139 של חברת אייר פראנס מתל אביב לפריז יחד עם שני טרוריסטים נוספים מהחזית העממית לשחרור פלסטין.
החוטפים הנחיתו את המטוס באנטבה שבאוגנדה שם שוחררו בני הערובה הלא-יהודים.
ב-4 ביולי פשטו כוחות צה"ל על נמל התעופה באנטבה, שחררו את בני הערובה והרגו את כל החוטפים.
ההפרדה המתוקשרת בין יהודים ללא יהודים במהלך החטיפה גרמה למתחים רבים בין חברי הארגון שנותרו בגרמניה.
חברי הארגון הקפידו להבדיל את עצמם מהנאצים והקפידו להציג את עצמם כאנטי-ציונים ולא כאנטישמים.
הסלקציה באנטבה נראתה כסותרת הנחה זו.
הנס-יואכים קליין אף הודיע על פרישתו מהארגון.
הוא שלח את אקדחו לדר שפיגל בצירוף מכתב המפרט את החלטתו.
בראיון מאוחר יותר קליין טען כי במהלך השנים ניסו תאי המהפכה לרצוח את צייד הנאצים הנודע שמעון ויזנטל ואת נשיא המועצה המרכזית של יהודי גרמניה היינץ גלינסקי.
חברי הארגון הגיבו במכתב משלהם בו אישרו כי תכננו לרצוח את גלינסקי, אותו האשימו בהיותו סוכן של "הצבא האימפריאליסטי של ישראל".
ב-1977 פרשו קבוצת מחברות הארגון והקימו ארגון חדש, לנשים בלבד, שנקרא "רוטה זורה" והתמקד בעיקר בפמיניזם רדיקלי.
ביוני 1981 הפציצו התאים המהפכניים את מפקדת הקורפוס האמריקני ה-5 בפרנקפורט ואת מועדוני הקצינים האמריקניים בגלנהאוזן, במברג והנאו.
בסמוך לביקורו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן בגרמניה ב-1982, ביצעו חברי הארגון קרוב ל-30 פעולות טרור.
התמיכה העממית בארגון פחתה עם נפילת ברית המועצות ואיחוד גרמניה מחדש ב-1991. ניסיונות לשקם אותו באמצעות חוברות תעמולה לא צלח.
תאיטטוס הוא דיאלוג מאוחר של הפילוסוף היווני אפלטון, שנכתב במאה ה-4 לפנה"ס.
הדיאלוג עוסק בשאלת טבעה של הידיעה, ונחשב לאחת היצירות המייסדות של האפיסטמולוגיה.
כמו רבות מיצירותיו של אפלטון, החיבור כתוב בצורת דיאלוג, במקרה זה בין סוקרטס למתמטיקאי הצעיר תאיטטוס.
בכך נבדל חיבור זה מן הדיאלוגים שהם ההמשכים שלו, סופיסט ומדינאי , בהם סוקרטס נוכח אך ממלא תפקיד שולי.
במהלך הדיאלוג, סוקרטס ותאיטטוס מחפשים הגדרה לידיעה ומציעים שלוש הגדרות מרכזיות: ידיעה כתחושה, ידיעה כשיפוט אמיתי, ולבסוף, ידיעה כשיפוט אמיתי עם הסבר.
כל אחת מההגדרות הללו מוצגת כלא מספקת והדיאלוג מסתיים באפוריה, בדומה לדיאלוגים המוקדמים של אפלטון.
הדיאלוג מתרחש בפלאיסטרה , בית הספר להיאבקות.
הגאומטריקן תאודורוס מציע להציג לסוקרטס את תאיטטוס, תלמיד מוכשר לגאומטריה ובעל מידות טובות, אשר מזכיר במראהו את סוקרטס.
סוקרטס מבקש את עזרתו של תאיטטוס במציאת הגדרה לידיעה.
ההגדרה הראשונה שתאיטטוס מציע היא שהגאומטריה, וגם הסנדלרות ושאר האומנויות, הן דוגמאות לידיעה, אך סוקרטס משיב שהוא איננו מחפש דוגמאות לידיעות שונות, אלא הגדרה פשוטה וכוללת לידיעה.
תאיטטוס נזכר כיצד בשיעורי הגאומטריה הוא ראה הוכחות לכך שריבועים בעלי שטחים של 3 ושל 5 למשל, אינם בעלי מידה משותפת עם ריבועים ששטחם 1, כלומר היחס בין צלעות הריבועים הוא אי־רציונלי.
תאיטטוס חיפש הגדרה משותפת לכל הריבועים מן הסוג הזה, שתענה על הצורך בהוכחה גאומטרית עבור כל גודל של ריבוע בנפרד.
כלומר, בתחום הגאומטריה תאיטטוס הצליח למצוא הגדרה פשוטה וכוללת לריבועים שהצלע שלהם היא מספר אי־רציונלי, והוא מסכים כעת לחפש הגדרה כזו לידיעה.
סוקרטס מציע לעזור לתאיטטוס למצוא הגדרה משותפת לכל סוגי הידיעה, ומסביר שהוא יפעל בשיטה שהוא עיצב בהשראת אמו המיילדת.
בעוד שהיא יילדה תינוקות, סוקרטס עוזר לבחורים צעירים להוליד מחשבות.
תאיטטוס מציע הגדרה לפיה ידיעה היא תחושה (aisthēsis), וסוקרטס טוען שהגדרה זו שקולה לטענה של פרוטגורס ש"האדם הוא מידת כל הדברים", אשר ניתנת לפירוש כך שעבור כל אדם תחושותיו הן ידיעות, והן אינן יכולות להיות מוטעות.
אולם, עמדה כזו נדרשת להסביר כיצד ייתכן שלשני אנשים יהיו תחושות מנוגדות, למשל שאדם אחד יחוש שהרוח שנושבת היא קרה בעוד השני יחוש שאותה רוח אינה קרה.
לשם כך סוקרטס מציע לעזרתם של תאיטטוס ופרוטגורס את תורת הזרם של הרקליטוס.
הרקליטוס הוא הדמות המייצגת של העמדה לפיה הכל נמצא בתנועה, אליה משייך אפלטון את כל חכמי קדם מלבד פרמנידס, ובפרט את הומרוס (שקבע שאוקיינוס וטתיס הם הוריי האלים), אפיכרמוס ואמפדוקלס.
על פי הירקליטוס, לא ניתן לומר שדברים "הינם" אלא רק שהם "מתהווים", כלומר נמצאים בשינוי תמידי.
אם כך, לא נכון לומר שהרוח היא גם קרה וגם לא קרה, אלא שיש תהליך שבו הרוח נעשית קרה ותהליך אחר בו היא נעשית לא קרה.
סוקרטס מחבר בין תורתו של הרלקיטוס לזו של פרוטגורס, על ידי הטענה שהתהליך בו דברים מתהווים ומקבלים את תכונותיהם המוחשיות הוא תהליך התחושה.
כך למשל בתהליך הראייה האובייקט נעשה ללבן והעין נעשית לעין שרואה.
לא ניתן לומר שהאובייקט היה לבן לפני התחושה, אך בתהליך התחושה הוא נעשה לבן באופן אמיתי.
אם כך התחושה של האדם היא אמת המידה לתכונות המוחשיות של דברים, והיא מהווה ידיעה שלהן.
סוקרטס עונה להגדרה של ידיעה כתחושה בכמה שלבים:
מענה לסובייקטיביזם של פרוטגורס: סוקרטס מתחיל במענה לפרשנות של הטענה של פרוטגורס שהאדם הוא מידת כל הדברים, לפיה כל תחושה או שיפוט של האדם הם אמיתיים ומהווים ידיעה.
הביקורת הראשונה של סוקרטס היא שגם אדם חולה או משוגע, או אדם שחולם, חושב שיש לו תחושות ושיפוטים שנראים לו אמיתיים, אך הם אינם אמיתיים.
התשובה בשם פרוטגורס היא שהתחושות של האדם החולה או המשוגע דווקא כן אמיתיות, הן התחושות שבאמת נוצרות מהמפגש של מושא התחושה עם גוף או נפש חולים.
סוקרטס מוסיף ביקורות נוספות, למשל שאדם שעוצם עין אחת גם רואה וגם אינו רואה אותו אובייקט, ולפיכך גם יודע וגם אינו יודע, או שאדם שרואה טקסט בשפה זרה אינו יודע מה כתוב בטקסט.
סוקרטס מודה שבביקורות הללו יש מידה של התחכמות, ושאם פרוטגורס היה שומע אותן הוא היה אומר שסוקרטס מנהל את הדיון כמו חזיר.
ביקורת מהותית יותר היא שלא כל אדם נתפס בעינינו כאמת מידה שווה לדברים, אלא שאנו תופסים בני אדם מסוימים כמומחים.
השיפוט של המומחה לגבי מה שיועיל לאדם מסוים, עשוי להיות אמיתי יותר מן השיפוט של האדם עצמו.
כך גם השיפוט של מומחה לגבי מה שיועיל לעיר מסוימת, עשוי להיות אמיתי יותר מן השיפוט של אזרחי אותה עיר.
עמדתו של פרוטגורס יכולה להוביל גם לסתירה עצמית, שכן אם כל שיפוטיהם של כל בני האדם נכונים, הרי שכך גם השיפוט של בני האדם שחושבים שלא כל השיפוטים של בני האדם נכונים.
מענה לפרשנות רדיקלית של הרקליטוס: סוקרטס מסביר שהאנשים באפסוס נוקטים בפרשנות מחמירה של הרקליטוס, לפיה ההשתנות המתמדת של דברים לא מאפשרת אפילו לנקוב בשמם.
איש אפסוס הידוע ביותר שהחזיק בעמדה זו הוא קרטילוס תלמידו של הרקליטוס, אשר מופיע גם בדיאלוג הקרוי על שמו קרטילוס.
כתוצאה מן העמדה של האנשים באפסוס אי אפשר לייחס לשום דבר שום תכונה באופן אמיתי, שכן אותו דבר בהכרח ינוע ויקבל את התכונה ההפוכה.
לפיכך אי אפשר לומר שתחושה מסוימת היא ראייה ולא אי־ראייה, ובאותו אופן אי אפשר לומר שתחושה היא ידיעה ולא אי־ידיעה.
מענה סופי להגדרת הידיעה כתחושה: סוקרטס עורך הבחנה בין הדבר שעמו אנחנו חשים (הנפש) לבין הדבר שדרכו אנחנו חשים (איברי החישה).
בעוד שאיברי החישה יכולים להבחין רק במושאי החישה הישירים שלהם, למשל האוזניים בצלילים והלשון בטעמים, אנחנו יכולים להבחין בכך שצליל שונה מטעם.
זו עדות לכך שהנפש היא זו שמקיימת את התחושה דרך איברי החישה, ולא איברי החישה לבדם.
הנפש מסוגלת להשוות תחושות שונות ולזהות מאפיינים שלהן שאינם מושאים ישירים של החישה ולכן איברי החישה אינם יכולים להכיר אותם.
כך למשל אנחנו יכולים לשפוט שתחושה כלשהי שונה מתחושה אחרת או דומה לה.
סוקרטס מגיע למסקנה שהתחושה עצמה איננה יכולה להיות ידיעה, שכן תכונות חשובות כמו קיום, הבדל ודמיון לא מוכרים על ידי התחושה, אלא רק על ידי השיפוט של הנפש.
ההגדרה הבאה שמציע תאיטטוס היא שידיעה היא שיפוט אמיתי.
הדיון בהגדרה זו עוסק בעיקר בשאלה כיצד ניתן להבחין בין שיפוט אמיתי לשקרי, וכיצד שיפוט לא אמיתי הוא בכלל אפשרי.
סוקרטס מציע לקשור בין שאלת האמיתיות והשקריות של שיפוט, לבין השאלה אם מושא השיפוט קיים או אינו קיים.
ניתן לומר ששיפוט שקרי הוא שיפוט אודות דבר שאינו קיים.
אולם, כפי שהראייה אינה יכולה להיות אודות דבר שאינו קיים, כך גם שיפוט אינו יכול להיות אודות דבר שאינו קיים, כלומר אודות כלום.
אפשרות אחרת היא ששיפוט שקרי הוא "החלפה" בין שני דברים שקיימים, למשל כשאדם אומר "מכוער" במקום "יפה".
סוקרטס טוען שהמחשבה היא שיחה של הנפש עם עצמה, וששיפוט הוא אמירה של הנפש לעצמה.
הוא מסביר שה"החלפה" אינה יכולה להיות בין שני דברים שהאדם מכיר, שכן אף אדם לא אומר לעצמו "היפה הוא מכוער" או "שניים הם אחד".
כמו כן, לא ייתכן שאחד מן הדברים ב"החלפה" לא מוכר לאדם, שכן אז הוא לא יוכל לדבר עליו ולהחליף בינו לבין דבר אחר.
אם כך לא נמצאה דרך להבחין בין שיפוט אמיתי לשקרי, וההגדרה של ידיעה כשיפוט אמיתי הופכת לריקה.
בשלב זה סוקרטס מציע לחשוב על דימוי שבאמצעותו הדברים ייעשו ברורים יותר.
ניתן לדמות את הנפש לגוש של שעווה, שעליו מוטבעות התחושות והמחשבות שלנו.
הסימן שנוצר בשעווה בעקבות התחושות והמחשבות הוא הזיכרון.
השיפוט נוצר כאשר האדם משווה בין התחושה של דבר בהווה לבין הזיכרון של אותו דבר, למשל כאשר מישהו שכבר זוכר את תאיטטוס מזהה אותו מולו.
שיפוט שקרי נוצר כאשר אדם מזהה באופן שגוי בין המושא של התחושה לבין הסימן של המושא בזיכרון.
כך למשל אדם יכול לראות את תאודורוס מרחוק ולחשוב שמדובר בתאיטטוס.
אולם סוקרטס מסביר שלא כל שיפוט שקרי מקורו ביישום לא נכון של מה שמוכר בזיכרון על מה שמוכר בתחושה.
כאשר אדם שמכיר את המספרים 11 ו־12 טועה וחושב ש־5 ועוד 7 הם 11, הוא מחליף בין שני דברים שנמצאים בזיכרון ולא בתחושה.
כדי לענות על כך סוקרטס מציע דימוי נוסף לזיכרון.
האדם שיודע משהו וזוכר אותו הוא כמו צייד שלכד ציפורים בתוך מבנה בו הוא מגדל אותן, ובמובן זה הן שלו.
כל ציפור כזו מייצגת ידיעה, ולכידת הציפורים מדמה את תהליך הלמידה.
כאשר הוא נזכר ממש בדבר מסוים, "מחזיק" באותו זיכרון, הוא כאילו מוציא את הציפור מן המבנה ומחזיק אותה בידו.
השיפוט השקרי הוא שליפה של הציפור הלא נכונה מן המבנה, כלומר של הידיעה הלא נכונה מן הזיכרון.
אולם לדימוי הזה ישנן שתי תוצאות לא רצויות: ראשית, ככל שלאדם יש יותר ידיעות, הוא יותר נתון לטעות.
שנית, אין בידינו להסביר כיצד האדם יודע איזו ידיעה עליו להעלות מן הזיכרון, איזו ציפור היא הציפור הנכונה.
לשם כך נדרשת ידיעה אודות הידיעה, מה שמוביל לרגרסיה אינסופית.
ידיעה כשיפוט אמיתי עם הסבר (201a-210d)
ההגדרה האחרונה שאותה מציע תאיטטוס היא שידיעה היא שיפוט אמיתי עם הסבר (logos).
בהתאם להגדרה זו ניתן להבחין בין דברים שניתנים להסבר, ולפיכך ניתנים לידיעה, לבין דברים שאינם ניתנים להסבר ולידיעה.
סוקרטס מספר שהיה לו חלום שבו אנשים דיברו על כך שכל הדברים מורכבים מיסודות בסיסיים שאינם ניתנים להסבר.
סוקרטס מסתמך על כך שהמילה היוונית ליסודות (stoicheia) היא אותה מילה גם לאותיות, והמילה היוונית לדבר מורכב (sullabē) היא גם המילה להברה, כדי לבחון את הטענה הכללית אודות דברים מורכבים ויסודיים על המקרה הפרטי של אותיות והברות.
על פי העמדה שעולה בחלום של סוקרטס אותיות אינן ניתנות להסבר, אך הברות כן.
למשל, ניתן להסביר את ההברה "סו" שבתחילת השם "סוקרטס" כך שהיא מורכבת מהאותיות ס' וו', אך לא ניתן להסביר באופן דומה את האותיות הללו עצמן.
אולם ישנן שתי דרכים להבין כיצד ההברה היא דבר מורכב: או שהדבר המורכב הוא סך כל חלקיו, או שהדבר המורכב עולה על סך חלקיו.
אם הדבר המורכב הוא סך כל חלקיו, הרי שלא ייתכן שהוא יהיה ידוע אך כל חלקיו לא יהיו ידועים.
אם הוא עולה על סך חלקיו הרי שהוא אינו יכול להיות מוסבר רק על ידי הסכימה של החלקים, והוא נותר בלתי מוסבר כמו הדברים היסודיים.
בעיה נוספת היא שהאותיות דווקא כן נלמדות על ידי מי שלומדים שפה, והן נלמדות עוד לפני ההברות והמילים המורכבות.
ההצעה האחרונה של סוקרטס היא שההסבר לדבר מסוים הוא תיאור של האופן בו הוא נבדל מדברים אחרים.
למשל אדם שאומר שהשמש היא הגוף הבהיר ביותר שנע בשמיים סביב הארץ (לפי המודל הגאוצנטרי), נותן הסבר מספק מהי השמש.
הבעיה בכך נוגעת לשיפוט שאינו כולל הסבר, ולפיכך אינו ידיעה.
אם אדם מקיים שיפוט לגבי תאיטטוס, מבלי לדעת מה מייחד ומבדיל את תאיטטוס מאנשים אחרים, הרי שאי אפשר לומר שהשיפוט שלו הוא אכן אודות תאיטטוס באופן ספציפי.
אם הוא מתייחס לאדם בעל האף, העיניים והפה, הרי שהשיפוט שלו אינו אודות תאיטטוס אלא אודות כל אדם באשר הוא.
על האדם לדעת מה מבדיל את תאיטטוס, כלומר להחזיק בהסבר אודותיו, כדי לקיים שיפוט לגביו.
כיוון שכל שיפוט אם כך כולל הסבר, לא ניתן להבדיל בין ידיעה לאי־ידיעה.
התאיטטוס נחשב לטקסט מפתח בתולדות האפיסטמולוגיה מאז העת העתיקה ועד לפילוסופיה העכשווית.
הפרשנות העתיקה ביותר שנשמרה אודות טקסט של אפלטון היא אודות התאיטטוס, ככל הנראה מן המאה ה־2 לספירה.
לדיאלוג הייתה השפעה משמעותית על האסכולה הפלטוניסטית בעת העתיקה.
על סמך הדיאלוג, פילוסופים פלטוניסטים מאוחרים יותר קבעו שהמטרה העליונה של האדם היא "להידמות לאל".
גם בעת החדשה היו לתאיטטוס השפעות משמעותיות.
בין השאר, הפילוסוף לודוויג ויטגנשטיין, בספרו חקירות פילוסופיות, בחן מחדש את האפשרות שדברים מורכבים מיסודות שאינם ניתנים להסבר.
ההגדרה של ידיעה כשיפוט אמיתי עם הסבר, אף שהיא נדחיתה על ידי אפלטון, הפכה לאחת ההגדרות המקובלות בתחום האפיסטמולוגיה (היא לפעמים מכונה JTB, ראשי תיבות של Justified True Belief).
בשנות ה־60 פרסם פילוסוף בשם אדמונד גטייר מאמר בו הוא מבקר את ההגדרה הזו.
תאי פאנט הם תאים שמהווים חלק מהתאים באפיתל המעי הדק, לצד תאי גביע, אנטרוציטים, ותאים אנטרואנדוקרינים.
חלקם יכולים להימצא גם במעי העיוור (Caecum) ובתוספתן.
הם נמצאים מתחת לתאי האב של המעי בבלוטות המעי (הנקראות גם קריפטות של Lieberkühn).
כאשר הם נחשפים לחיידקים או לאנטיגנים חיידקיים, תאי פאנט מפרישים מספר תרכובות אנטי-מיקרוביאליות (בעיקר דפנסינים וליזוזימים) לתוך לומן בלוטת המעי, ובכך תורמים לשמירה על מחסום מערכת העיכול על ידי שליטה בחיידקי המעיים.
לכן ניתן לטעון כי תאי פאנט ממלאים תפקיד במערכת החיסון המולדת.
תאי פאנט נקראים על שם הפתולוג האוסטרי יוזף פאנט שחי במאה ה-19.
תאי פאנט נמצאים בכל המעי הדק ובתוספתן השוכן בבסיס בלוטות המעי.
יש יותר תאי פאנט באזור סוף המעי הדק מאשר באזורים אחרים של המעי הדק.
כמו שושלות תאי האפיתל האחרות במעי הדק, מקורם של תאי הפאנט באזור תאי הגזע הסמוך לתחתית הבלוטה.
בכל קריפטה של המעי הדק ישנם בממוצע 5–12 תאי פאנט.
בניגוד לשאר סוגי תאי האפיתל, תאי פאנט מקורם באזור תאי הגזע, הם נודדים מטה ממנו, אך נשארים ממש בסמוך אליו.
אם כי תפקידם אינו ידוע לחלוטין מיקומם מצביע על כך שתאי פאנט חשובים בהגנה על תאי הגזע של הבלוטה מפני חיידקים.
יתר על כן, מבין ארבעת שושלת תאי המעי שהוזכרו לעיל, תאי פאנט חיים הכי הרבה זמן (כ-57 ימים).
תאי פאנט מפרישים פפטידים וחלבונים אנטי-מיקרוביאליים ואלו משמשים כ "מתווכים מרכזיים של אינטראקציות מארח-מיקרוביה; הם אחראיים בין השאר על איזון הומיאוסטטי בין המיקרוביוטה והגנה חיסונית מולדת מפני פתוגנים מעיים".
קריפטות המעי הדק מכילות תאי גזע המשמשים לחידוש תאי אפיתל מתים שנעלמו מהווילי.
תאי פאנט תומכים במחסום הפיזי של האפיתל על ידי מתן אותות נישה חיוניים לתאי גזע של המעיים שנמצאים לידם.
הגנה וגירוי של תאי גזע אלו חיוניים לתחזוקה ארוכת הטווח של אפיתל המעי.
תאי פאנט ממלאים תפקיד חיוני בתחזוקת אפיתל המעי.
תאי פאנט מפרישים דפנסינים כאשר הם נחשפים לחיידקים (הן בקטריה גראם חיובית והן בקטריה גראם שלילית) או לחומרים בקטריליים כגון ליפופוליסכריד או חומצה ליפוטאיכואית, מורמיל דיפפטיד או ליפיד A.
הם מתעוררים לפעילות בעקבות איתות כולינרגי, שמגיע בדרך כלל לפני הגעת מזון שעלול לטמון בחובו חיידקים חדשים.
תאי פאנט מזהים בקטריה בזכות אות שהם מקבלים מ-Toll-like receptor התלוי ב־MyD88. הפעלת הנ"ל גוררת תגובה אנטי-מיקרוביאלית.
מחקר הראה שתאי פאנט של עכברים ובני אדם מבטאים רמות גבוהות של TLR9 בגרגירי הפרשה.
TLR9 מגיב ל־CpG-ODN ולאוליגונוקלאוטידים ללא מתילציה (unmethylated oligonucleotides), דפוסים מולקולריים הקשורים לפתוגן (PAMPs) האופייניים ל-DNA חיידקי.
הפנמת PAMPs האלה וכתוצאה מכך הפעלת TLR9 מובילה לדה-גרנולציה ושחרור של פפטידים אנטי-מיקרוביאליים והפרשות אחרות.
באופן מפתיע, תאי פאנט עכבריים אינם מבטאים תעתיקי mRNA עבור TLR4.
קיים קשר בין תאי Paneth המפרישים כמות מופחתת של הדפנסינים HD-5 ו-HD-6 (באדם) ופפטידים אנטי-מיקרוביאליים לבין מחלות מעי דלקתיות.
בנוסף לכך, כמה מהאללים המעלים את הסיכויים להתפתחות מחלת קרוהן קשורים לתפקוד לקוי של תאי Paneth בתהליכים כמו אוטופגיה, תגובה לחלבון לא מקופל וויסות תפקוד המיטוכונדריה.
יש הסוברים כי תפקוד לקוי של תאי Paneth פוגע בפפטידים אנטי-מיקרוביאליים, פגיעה שמובילה לשינוי בהרכב המיקרוביוטה ואף גורמת לדיסביוזה.
חולי מחלת קרוהן אצלם אחוז גבוה יותר של תאי ה־Paneth אינו תקין סובלים ממגוון חיידקי מופחת משמעותית בהשוואה לחולים עם אחוז נמוך יותר של תאי Paneth חריגים.
כלומר, חוסר תפקוד של תאי Paneth עלול להפחית את כמות החיידקים המייקרוביוטים שתפקידם הוא הגנה.
ביחד, ממצאים אלה תומכים בתיאוריה לפיה תפקוד לקוי של תאי Paneth עלול להוביל למיקרוביוטה דיסביוטית, אשר בתורה עלולה להוביל להתפתחות מחלת קרוהן.
עם זאת, טרם נקבע האם תפקוד לקוי של תאי Paneth הוא הגורם לדיסביוזיס, או ההשפעה הנלווית שלו.
במהלך מלחמת העולם השנייה, אימצה תאילנד מדיניות של נייטרליות, עד ל-8 בדצמבר 1941, אז פתחה יפן במתקפה של חמש שעות נגד תאילנד.
המתקפה הסתיימה בשביתת נשק ובחתימה על הסכם שיתוף פעולה בין יפן לתאילנד.
בתחילת המלחמה באוקיינוס השקט, יפן לחצה על ממשלת תאילנד לאפשר מעבר חיילים כדי לפלוש למלאיה ולבורמה שבשליטת הבריטים.
לאחר הפלישה היפנית, תאילנד ויתרה.
ממשלת תאילנד בראשות פלק פיבונסונגרם (פיבון) ראתה את שיתוף הפעולה עם יפן כהזדמנות להשיב לה את השטחים בהודו סין שאבדו במהלך השתלטות צרפת על האזור.
בעקבות הפצצות בעלות הברית בבנגקוק והגברת הלחץ, הכריזה תאילנד מלחמה על בריטניה וארצות הברית והחלה לספח שטחים במדינות השכנות, ואף יצרה גבול עם סין בקרבת קנגטונג.
לאחר שהפכה לבעלת ברית של יפן, תאילנד שמרה על עצמאותה ועל כוחות הצבא שלה.
גם המדיניות היפנית כלפיה הייתה שונה.
היא לא ראתה בה דומה למדינת הבובות מנצ'וקוו, אלא כבעלת ברית בדומה לגרמניה, בולגריה ורומניה.
עם זאת, יפן ובעלות הברית ראו בה "איטליה של המזרח" כלומר מעצמה משנית.
במהלך המלחמה צמחה התנועה לשחרור תאילנד, שתמכה בבעלות הברית, וכללה כ-90 אלף לוחמי גרילה.
התנועה נתמכה על ידי אנשי ממשל מצד העוצר פרידי באנומיונג.
פעילות הלוחמים הורגשה היטב, והם העבירו מודיעין לבעלות הברית, ביצעו פעולות חבלה, ולקחו חלק בהפלת פיבון ב-1944. אחרי המלחמה, תאילנד החזירה את השטחים שסיפחה, וקיבלה עונש מצומצם על השתתפותה לצד יפן בתקופת פיבון.
מניין ההרוגים בתאילנד במהלך המלחמה עומד על 5,569, רובם ממחלות.
אירועים מרכזיים בהם נהרגו לוחמים בקרב הם הפלישה היפנית הקצרה והמלחמה נגד צרפת.
תאילנד, שנקראה קודם לכן סיאם, הייתה ערב המלחמה אחת מהמדינות העצמאיות הבודדות באסיה, והיא עשתה מאמצים לעבור מודרניזציה.
תחת המונרכיה האבסולוטית במדינה, הממשלה הייתה מוגבלת.
השירות הממשלתי לקה בחסר, שיעור העוני היה גבוה, ופקידי הממשל נתקלו בתקרת זכוכית.
לפי האמונה בתאילנד באותם ימים, המדינה הייתה שייכת למלך.
המונרכיה האבסולוטית הוחלפה בחוקתית אחרי מהפכת 1932 בידי מפלגת העם, אחריה תאילנד המשיכה להיאבק בדרך למדינה מודרנית.
הממשלה החדשה שהוקמה נקלעה לעימותים מול גורמים שמרניים.
מצב זה גרם לדמוקרטיה לסיים את ימיה במהירות.
באפריל 1933, ראש הממשלה פריה מנופקורן ניתיט'אדה ערך הפיכה ופיזר את הפרלמנט.
לאחר מכן, הממשלה בראשותו החלה לאמץ סממנים מלוכניים ושמרניים.
בתקופה זו הועברה לראשונה חקיקה אנטי–קומוניסטית, ששימשה גם ממשלות נוספות להשתקת יריבים פוליטיים.
ביוני נערכה הפיכה נגדית מצד הקצינים החברים במפלגת העם, והממשלה שהוקמה ניסתה לפעול בהתאם לחוקה ולערוך בחירות.
תחת ממשלה זו נערכה גם מלחמת אזרחים קצרה בה נהרגו 17 מתומכיה ומספר לא ידוע של מורדים.
בסוף הסכסוך, ראתה תאילנד את הצבא מאמץ את הדמוקרטיה, הפרלמנט זכה לנציגים הנבחרים הראשונים, החזיק מעמד במשך ארבע שנות כהונה מלאות והוחלף בידי פרלמנט נבחר נוסף.
ראש הממשלה, פריה פהונפונפיוהסנה עזב את תפקידו ב-13 בדצמבר 1938, תוך שהוא מציין את בעיות הבריאות שלו ואת העובדה שהצבא לא יכול לנהל את המדינה.
החליף אותו פיבון, ובתקופת שלטונו הוחלשה הדמוקרטיה.
טרם עלייתו לשלטון של פיבון, כששימש כשר ההגנה, הצליחו הצבא והליברלים לשתף פעולה.
לאחר שהתחלף השלטון, שיתוף הפעולה הזה הופסק, והצבא צבר כוח רב יותר במדינה.
המשטר החדש מיהר לאמץ מאפיינים פאשיסטיים.
בתחילת 1939, 40 מתנגדים פוליטיים, מונרכיסטים ודמוקרטים, נעצרו וכמה מהם הוצאו להורג, לראשונה בסיאם מזה מאה שנה.
פיבון החל בקמפיין נגד אנשי העסקים הסינים והביא לסגירת בתי ספר ועיתונים סינים, כמו גם להעלאת מיסים על העסקים שבבעלותם.
פיבון ודובר הממשלה ייבאו לסיאם את צורת התעמולה ששימשה את היטלר ומוסוליני, וכללה האדרה של המנהיג (לדוגמה, בקולנוע הציגו את תמונתו בסוף כל סרט, והקהל נדרש להשתחוות).
הם השתמשו במונופול של הממשלה על שידורי הרדיו, ופרסמו בו ובעיתונים סיסמאות קבועות בשבחם.
תמונותיו של פיבון נראו בכל המרחב הציבורי, בשעה שנאסרה הפצת תמונות ראמה השביעי, שביקר את המשטר האוטוקרטי.
במקביל, העביר פיבון חקיקה אוטוריטרית שהעניקה לממשלה כוח בלתי מוגבל במעצר ובצנזורה.
במהלך המלחמה, הונחו כלי התקשורת להפיץ ניצחונות של מדינות הציר בלבד.
ב-23 ביוני 1939, שינה פיבון את שמה של סיאם לתאילנד ("מדינת החופשיים").
מטרת השינוי הייתה לפגוע במיעוטים ולהדגיש את רעיון הפאן–תאילנד, שמטרתו מיזוג עמים תאילנדים שונים כמו לאו ושאן ליצירת ממלכה אחת גדולה, בווייטנאם, בורמה ודרום סין.
פיבון קידם גם את המודרניזציה של תאילנד.
בנוסף לחיוב התאילנדים להצדיע לדגל, לשיר את ההמנון ולדבר את השפה הלאומית, הוא עודד אותם לעבודה קשה, להתעדכן באירועים אקטואליים ולהתלבש בסגנון מערבי.
החוקים שעברו גרמו לביטול הופעות, מוזיקה ומחול בסגנון תאילנדי מסורתי והתירו הופעות מערביות.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, העלה המשטר טענות ישנות לשטח, עורר את הסנטימנט האנטי–צרפתי ותמך בהחזרת השטחים בקמבודיה ובלאוס.
כמו כן, בהינתן ההססנות הבריטית וההתנגדות האמריקאית, הוא חיזק את הקשרים עם יפן.
למרות שהייתה אחדות בתאילנד ביחס להחזרת השטחים האבודים, פיבון תמך ביפנים יותר מאשר פרידי באנומיונג, ולצידו שמרנים רבים שראו את הידוק היחסים עם יפן בחשש.
באוקטובר 1940 פרצה מלחמה בין תאילנד לצרפת של וישי.
המלחמה החלה בתקריות בין שתי המדינות בגבול המזרחי של תאילנד, והסלימה לפלישה ללאוס וקמבודיה בינואר 1941. צבא תאילנד רשם הצלחה בכיבוש מחדש של השטחים האבודים בהודו–סין, ומנגד צבא צרפת רשם הצלחה אחת בלבד בקרב קו צ'נג.
יפן, ששימשה כמתווכת בסכסוך, הפעילה לחץ על צרפת כדי למסור לתאילנד את השטחים שבמחלוקת.
בסיום המלחמה הסכימה צרפת לוותר על 96 אלף קמ"ר.
ההצלחה התאילנדית והניצחון על מעצמה אירופית הביא לעלייה בתמיכה בפיבון.
עם זאת, המרוויחה העיקרית מהסכסוך הייתה יפן, שהצליחה להגביר את השפעתה הן בהודו–סין והן בתאילנד, ושהצליחה להפוך אותן לבסיסים שלה למלחמה העתידית בבורמה ובמלזיה.
מהצד התאילנדי, היא נאלצה לקבל בחזרה רק רבע מהשטחים שאיבדה במלחמה, וכן נאלצה לשלם שישה מיליון פיאסטרים לצרפת.
עובדה זו גרמה למתיחות ביחסים בין תאילנד ויפן, וגרמה לפיבון לחפש שוב תמיכה בבריטניה ובארצות הברית, בתקווה להדוף את הפלישה היפנית הקרובה.
אחרי מלחמת צרפת–תאילנד, הגיעו פיבון ופרידי באנומיונג להסכמה על נייטרליות.
פרידי עצמו קידם את הפקת הסרט "מלך הפיל הלבן", שכלל מסר אנטי–מלחמתי, וטען שתאילנד צריכה לפעול רק כדי להגן על עצמה מפני פולש זר.
גם לאחר המלחמה עם צרפת, פיבון והממשלה המשיכו להתלבט האם להצטרף ליפנים או לבעלות הברית.
ב-7 בדצמבר 1941 בשעה 23:00 הציבה יפן אולטימטום במטרה לאפשר לצבא היפני לעבור דרך תאילנד.
מקץ השעתיים שניתנו לתאילנדים, הממשלה לא סיפקה תשובה.
ב-8 בדצמבר, ארבע שעות אחרי ההתקפה על פרל הארבור, יפן פלשה לתאילנד.
אחרי כמה שעות של לחימה בין הצדדים, תאילנד הסכימה לקבל את הדרישה היפנית לאפשר לכוחותיה לעבור בדרך לבורמה ולמלזיה, והושגה הפסקת אש.
פיבון הצהיר כי הפעולה היפנית תוכננה מראש בתיאום עם ממשלת תאילנד האוהדת.
ב-25 בינואר 1942, תאילנד הכריזה מלחמה על ארצות הברית ובריטניה.
צבא יפן עשה שימוש בתאילנד כבסיס לפלישה לחצי האי המלאי.
המשטרה התאילנדית נלחמה בבריטניה בשעה שכוחותיה של האחרונה ניסו לפלוש לדרום תאילנד בדצמבר 1941 במסגרת מבצע קרוהקול.
אחרי הפלישה ובתמורה לתמיכתה של תאילנד, היא קיבלה את ארבע המדינות שהיו בעבר תחת שליטתה.
ב-21 בדצמבר 1941, נחתמה בין תאילנד ליפן ברית הגנה–התקפה.
ההסכם, שאושרר ב-30 בדצמבר, העניק ליפן גישה מלאה למצבורי הנשק, מסילות הרכבת, הכבישים, שדות התעופה, הנמלים, המחסנים, מערכות התקשורת ולצריפים.
כדי לעודד את שיתוף הפעולה בין המדינות, פרידי באנומיונג הודח מהקבינט והוצע לו במקום זאת תפקיד פוליטי נטול השפעה במועצת העוצרות של ראמה השמיני הנעדר, תפקיד אותו הוא קיבל.
במקביל, יפן הציבה 150 אלף חיילים בשטח תאילנד ובנתה את מסילת תאילנד–בורמה, תוך שימוש במאות אלפי עובדי כפייה, אשר רבים מהם מתו במהלך העבודות.
מאחר שתאילנד שימשה כנקודת מעבר לכוחות יפניים בדרכם לתקוף את בעלות הברית, הן החלו להפציץ את בנגקוק.
בתגובה ללחץ הגובר, פיבון הכריז מלחמה על בעלות הברית.
ממשלת תאילנד הכריזה מלחמה על בעלות הברית ב-25 בינואר 1942. פיבון, שהתרשם מהכיבושים היפניים, האמין שאם יפן תנצח במלחמה, תאילנד תוכל לקבל שטחים נוספים, ואימץ את רעיון "ממלכת תאילנד הגדולה".
עם זאת, היפנים תמכו ברעיון מרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי.
התאים, שחששו שיפן תתייחס אליהם כמדינת חסות, בדומה למנצ'וקוו, התנגדו בתחילה, אך בסופו של דבר קיבלו את התכתיבים היפניים.
עם זאת, תאילנד המשיכה לתמוך במדיניות תאילנד הגדולה, ופיבון אף נעדר ב-1943 מוועידת מזרח אסיה רבתי.
בניגוד לשגריר תאילנד בלונדון שמסר את הכרזת המלחמה לממשלת בריטניה, שגריר תאילנד בוושינגטון, סני פרומאג', מיאן לעשות זאת, וכך ארצות הברית לא הכריזה מלחמה על תאילנד.
בסיוע אמריקאי, סני, אריסטוקרט שמרני אנטי–יפני, הקים את התנועה לשחרור תאילנד, וגייס סטודנטים תאים לעבוד במשרד לשירותים אסטרטגיים בארצות הברית.
הוא הצליח לעשות כן, מאחר שארצות הברית המשיכה להתייחס אליו כאל נציגה של תאילנד, מה שאפשר לו להשתמש בנכסים תאילנדים שהוקפאו על ידי ארצות הברית.
במהלך הפלישה היפנית לבורמה, הורשה הצבא התאילנדי לפלוש למדינות שאן שסופחו בהמשך לתאילנד.
בספטמבר 1942 חוותה תאילנד חורף גשום במיוחד, עם הצפות בצפון ובמרכז המדינה.
בבנגקוק גרמו השיטפונות נזקים לתשתיות למשך שלושה חודשים.
באזורים החקלאיים גרמו השיטפונות לנזקים חמורים לגידולים, בדגש על גידולי האורז, מה שיצר מחסור, וממשלת תאילנד עודדה את התושבים לאכול נודלס במקום האורז.
לפי אחת הסברות, זו הסיבה להופעת הפאד תאי.
למרות שבתחילת המלחמה הייתה תמיכה רחבה ביפן בזכות הניצחונות המרשימים שלה על בעלות הברית, זו התחלפה במהירות בעוינות בשל מה שנתפס כשחצנות יפנית ומהמחסור שיצרה המלחמה.
כמו כן, התעוררו חיכוכים בנוגע להחרמת רכוש של בעלות הברית, עניינים כלכליים, והיחס לקהילה הסינית במדינה.
בשלב מוקדם של המלחמה התעוררה תחרות על המנסרות והיערות בבעלות בריטית, ואחריה עלו מחלוקות נוספות בנוגע לרכוש אחר של בעלות הברית במדינה.
בתחילת המלחמה המשיכה גרמניה לרכוש מוצרים מתאילנד, אולם אחרי שסוגיית המשלוח הפכה בלתי פתירה, יפן הפכה לשותפת הסחר הגדולה היחידה של המדינה.
כמו כן, תאילנד נאלצה להסתמך על יפן לייבוא מוצרים שבעבר הגיעו מארצות הברית ומבריטניה, וככל שהמלחמה נמשכה יפן התקשתה לספק את הסחורות הנדרשות.
המחסור בסחורות הביא לעלייה באינפלציה ולירידה ברמת החיים.
בנוסף, יפן החלה לדרוש לייבא סחורות בפטור מייבוא, מה שהפחית משמעותית את ההכנסות של ממשלת תאילנד.
אחרי שהצבא היפני השתלט על רנגון, הבריטים והסינים נאלצו לסגת מבורמה.
ב-9 במאי 1942, חצה צבא תאילנד את גבול בורמה–תאילנד והתעמת עם חיל המשלוח הסיני.
התאילנדים הצליחו לשבות חיילים סינים רבים, וב-1943 פנו לכיוון דרום מחוז יונאן, אולם צבא סין הדף אותם.
בממשלת תאילנד התעורר החשש מפני אובדן אפשרי של הפופולריות של פיבון, והחלה להפיץ שקרים בקרב האוכלוסייה.
לפי הפרסומים בתאילנד, הצבא הצליח לכבוש את שישהואנגבנה, עיר בדרום מחוז יונאן.
תאילנד ניהלה גם את השלטון הצבאי בחלקים גדולים בגבול בורמה–סין, ממערב ליונאן.
עם זאת, מה שכונה "תאילנד הגדולה" היה לא יותר מנמר של נייר.
תאילנד המשיכה לדשדש, כלכלתה הוסיפה להיחלש וההצפות וההפצצות של בעלות הברית החמירו את המצב.
תאילנד סיפחה במהלך המלחמה שטחים שונים מבורמה, לאוס, קמבודיה ומלזיה, והם נותרו בשליטתה עד סוף המלחמה.
אחרי נפילת ממשלת פיבון ב-1944, הממשלה החדשה בראשות חואנג אפחאיוונג העבירה מסר לבריטניה לפיו היא מוותרת על כל דרישותיה בצפון מלאיה, וכי תחזיר את השטחים שסיפחה לבריטניה.
ממשלת בריטניה לא קיבלה את המסר התאילנדי, והייתה ערוכה להתקפה.
צבא תאילנד פינה את מדינות השאן רק באוגוסט 1945.
תאילנד הוסיפה להיות בעלת ברית קרובה של יפן גם אחרי הכניעה, ולאחר המלחמה הושגו הסכמות בתיווך אמריקאי.
ב-1946 תאילנד הסכימה להשיב את כל השטחים שסיפחה בתמורה להצטרפותה לאו"ם, וכל התביעות נגדה בוטלו, והיא קיבלה סיוע אמריקאי נדיב.
בעקבות ההסכמה השטחים הוחזרו למדינות מהן סופחו, ומעמדם שב להיות דומה למעמד שלפני המלחמה.
בדצמבר 1942, עימות בין חיילים יפנים לכפריים ושוטרים תאילנדים הסלים לכדי חילופי ירי בראצ'בורי.
למרות שהתקרית נפתרה במהירות, היא שימשה "אות אזהרה שהעיר את טוקיו בנוגע לחומרת הבעיות בתאילנד".
אירוע זה הוביל למינויו של גנרל אקטו נקאמורה למפקד חיל המצב בתאילנד.
יכולתו של נקאמורה להבין את נקודת המבט התאילנדית שיפרה משמעותית את היחסים בין המדינות.
מטרת היפנים הייתה לסייע לתאילנד להתגונן מפני פלישה אפשרית של בעלות הברית מכיוון בורמה.
השינוי ביחסים בין המדינות התרחש במקביל להתהפכות הגלגל במלחמה לרעת יפן, דבר שרבים בממשלת תאילנד זיהו.
בהבנה שבעלות הברית תפסו את היוזמה במלחמה, פיבון מיהר לבדל בינו לבין היפנים.
בינואר 1943 הוחזרו לסין שתי קבוצות של שבויי מלחמה סינים כמחווה של רצון טוב, ובמטרה לפתוח במגעים חשאיים עם צ'ונגצ'ינג.
למרות ניסיונותיו של פיבון להתחמק מהכישלון היפני, כוכבו דעך במהירות.
ההפצצות הגוברות על בנגקוק הביאו לצניחה בפופולריות שלו.
היעדרותו התכופה מבנגקוק הביאה לירידה במורל הלאומי, והצהרה מפתיעה שלו על העברת האוכלוסייה מהבירה לפטצ'בון מוכת המלריה התקבלה בלגלוג אוניברסלי.
הירידה בפופולריות של פיבון הביאה את האליטה השלטת למאוס בו, וגרמה לאיחוד בין המתנגדים לשלטונו.
גם היפנים החלו למאוס בפיבון.
האפשרות שפעולה צבאית עומדת מאחורי רצונו של פיבון להעביר את הבירה לא נעלמה מעיניהם.
המיקום שהוצע לבירה היה במרחק חצי יום נסיעה מהרכבת הקרובה ביותר, ושימש כמבצר הררי.
יתרה מכך, הוא היה במקום שבו רוב הצבא התאילנדי רוכז.
כניעת איטליה ונפילת בניטו מוסוליני זעזעה את תאילנד, וגרמה לכינוס ישיבת חירום של הקבינט לדיון במצב באירופה.
ההקבלה בין תאילנד לאיטליה הייתה מיידית.
הכינוי "באדוליו" הפך פופולרי בתאילנד, והרמן גרינג שהיה ידיד קרוב של הידקי טוג'ו וקצינים תאילנדים רבים יעץ לנציג יפן בגרמניה לשים לב לתאילנד, פן תהפוך ל"איטליה מזרחית".
עם זאת, פיבון המשיך להחזיק מעמד בתפקידו.
פרידי בתפקידו כעוצר הצליח לנהל תנועת התנגדות שבשיתוף עם בעלות הברית הצליחה לחמש 50 אלף תאים עד סוף המלחמה כדי להתנגד לשלטון וליפנים.
ב-1944, הוא הצליח לגרום להדחתו של פיבון מתפקידו ולהחלפתו בידי חואנג אפחאיוונג, שהיה מקורב לשמרנים כמו סני, השגריר בארצות הברית.
חואנג המשיך להציג כלפי חוץ שיתוף פעולה עם יפן, בשעה שגונן על תנועת ההתנגדות שנאבקה בה.
במשימה זו הוא הצליח לשכנע את היפנים שתאילנד ממשיכה להיות בעלת בריתם.
בתחילת 1945 נערכו הכנות להתקוממות נגד יפן, שהתבססו על התקפת פתע של המשטרה נגד הפיקוד היפני.
לקראת ההתקוממות הוצב מעקב על בתיהם של קצינים יפנים רבים, והיא תוכננה להתרחש במקביל להתקפה רחבה של הארמייה הממוכנת הראשונה.
ביצורים, במסווה של מקלטים נגד התקפות אוויריות, נחפרו בצמתים מרכזיים, וחיילים הובאו לבנגקוק בלבוש אזרחי.
כוחות תאילנד ברחבי המדינה הונחו למנוע מחיל המצב היפני לתגבר את הכוחות בבנגקוק על ידי השתלטות על שדות תעופה וניתוק קווי תקשורת.
הטלת פצצות האטום על יפן וסיום המלחמה הביאו לעצירת התוכנית להתקוממות.
פרידי מיהר להוציא הודעה שהכרזת המלחמה של פיבון מ-1942 אינה תקפה וכי תאילנד לא צריכה להיכנע.
הכוחות המזוינים של תאילנד ניסו לפרוק את היפנים מנשקם, אולם נקאמורה סירב בטענה שמדובר בהחלטה של בעלות הברית.
חואנג התפטר זמן קצר אחר כך, בטענה שיחסיו עם יפן יהוו מכשול להתקרבות לבעלות הברית.
במקומו מונה תאווי בונייקט, נאמן לפרידי.
בתחילת ספטמבר נחתו חיילים מדיוויזיית הרגלים ההודית ה-7 בתאילנד, ובהמשך אותו חודש הגיע סני פרומאג' מארצות הברית והתמנה לראש הממשלה.
זו הייתה הממשלה הראשונה שנשלטה על ידי אזרחים מזה יותר מעשור.
עם זאת, הפלגנות בתאילנד יצרה חילוקי דעות בין המנהיגים האזרחיים כבר ב-1945, והקלו על הצבא לצבור מחדש כוח במדינה.
בנוסף, שיתוף הפעולה עם בעלות הברית אחרי המלחמה החלישו את הממשלה.
הפעילות של התנועה לשחרור תאילנד במלחמה מנעה מארצות הברית להתייחס לתאילנד כמדינת אויב, אולם בריטניה דרשה פיצויים בדמות משלוחי אורז למלאיה.
הסכם שלום עם בריטניה נחתם ב-1 בינואר 1946, וב-3 באפריל נחתם הסכם נוסף עם אוסטרליה.
צרפת סירבה לאפשר את צירוף תאילנד לאו"ם לפני החזרת השטחים שסיפחה מהודו–סין במלחמה, וברית המועצות דרשה את ביטול החקיקה האנטי–קומוניסטית.
תאי קצף, הכוללים גם תאים מסוג מקרופאגים עמוסי שומנים, הם סוג של תאים המכילים טיפות שומניות.
תאים אלה נמצאים ברקמות שונות, והם נחקרו במיוחד בכלי הדם, שם הם משתתפים בהיווצרות טרשת עורקים העלולה להביא לאוטם שריר הלב ושבץ מוחי.
עם זאת, נמצאו תאי קצף גם במצבים שפירים (כגון כולסטרולוזיס, שבתמונה), במגוון מחלות זיהומיות, מטבוליות וסרטניות ובתגובה לחמרים מזיקים, כגון בדליפת סיליקון או במחלת ריאה הקשורה באידוי טבק.
תאי קצף נקראים כך בגלל המראה מרובה-הבועות שלהם תחת מיקרוסקופ, כאשר ה"בועות" הן למעשה גופיפים של שומן.
בחלקם, ובמיוחד בכלי הדם, שומן זה עשיר בכולסטרול ומגיע מליפופרוטאינים בצפיפות נמוכה (LDL) ובחלקם, למשל בנגעי שחפת, השומן עשיר יותר בטריגליצרידים ומגיע משאריות תאים מתים.
תאי קצף מוכרים בדרך כלל כמי שנוצרים ממקרופגים, ויכולים להיות עם מאפיינים של מקרופאג M1 המעורר את מערכת החיסון או עם מאפיינים של מקרופאג M2, השכיחים בשלבי ריפוי והחלמה.
עם זאת, תאי קצף יכולים להיווצר גם מתאי שריר חלק, תאי אנדותל או תאי גזע.
היווצרות תאי קצף בכלי הדם
היווצרות תאי קצף בכלי דם מופעלת על ידי מספר גורמים, הכוללים קליטה מבוקרת-קולטנים של ליפופרוטאינים-של-צפיפות נמוכה (LDL) מותמרים (למשל LDL מחומצן), קליטה בלתי מבוקרת של LDL בתאים מגויסי דלקת, הגברת אסטריפיקציה של כולסטרול ופגיעה במנגנונים הקשורים לשחרור כולסטרול בחזרה לדם.
תאי קצף נוצרים בדרך כלל כאשר תאים שמקורם במונוציטים במחזור מגויסים לאתר הנגע הטרשתי או למשקעי שומן בדפנות כלי הדם.
לאחר מכן מונוציטים מסוגלים לחדור לדופן העורק כתוצאה מפגיעה בשלמות האנדותל אשר מגבירה את החדירות.
בהגיעם לתת-האנדותל, גורמים תהליכי דלקת להתמיינות של מונוציטים למקרופאגים בוגרים.
לאחר מכן, מקרופאגים מסוגלים להפנים ליפופרוטאינים מותאמים כמו βVLDL (ביטא ליפופרוטאין בצפיפות נמוכה מאוד), AcLDL (ליפופרוטאין בצפיפות נמוכה עם אצטילציה) ו-OxLDL (ליפופרוטאין מחומצן בצפיפות נמוכה) באמצעות קישורם לקולטנים השואבים (SRs) כגון CD36 ו-SR-A על פני המקרופאג.
קולטנים "זוללים" אלה פועלים כ"קולטני זיהוי דפוסים" (PRR's - Pattern recognition receptor) על מקרופאגים ואחראים על זיהוי וקשירה ל-oxLDL, אשר בתורו מקדם יצירת תאי קצף באמצעות הפנמה של ליפופרוטאינים אלו.
אנדוציטוזיס בגלעין מצופה, פגוציטוזיס (Phagocytosis) ופינוציטוזיס אחראים גם להפנמת ליפופרוטאין.
לאחר הפנמה, ליפופרוטאינים שנאספו מועברים לאנדוזומים או לליזוזומים לצורך פירוק, לפיו האסטרים של הכולסטרול (CE) עוברים הידרוליזה לכולסטרול חופשי לא מאסטרי (FC) על ידי ליפאז חומצה ליזוזומלי (LPL).
הכולסטרול החופשי מועבר לרשתית תוך-פלזמית שם הוא מאסטרי מחדש על ידי ACAT1 (acyl-CoA: cholesterol acyltransferase 1) ולאחר מכן מאוחסן כטיפות נוזל ציטופלזמיות.
טיפות אלו אחראיות למראה הקצף של המקרופאג ובכך לשם תאי הקצף.
בשלב זה, תאי קצף יכולים להתפרק באמצעות דה-אסטריפיקציה והפרשת כולסטרול, או לקדם עוד יותר את התפתחות תאי הקצף ויצירת פלאק - תהליך התלוי באיזון של כולסטרול חופשי וכולסטרול אסטרי.
כולסטרול ליפופרוטאינים בצפיפות נמוכה (LDL) (LDL-C - הידוע גם ככולסטרול "רע") וצורות שונות במיוחד של כולסטרול LDL כגון LDL מחומצן, מסוכרר או אצטיל, שמצויים בתאי הקצף - הם סמן של טרשת עורקים.
הספיגה של LDL-C לבדה אינה גורמת להיווצרות תאי קצף; עם זאת, הפנמה משותפת של LDL-C עם LDL שונה במקרופאגים יכולה לגרום להתפתחות תאי קצף.
LDL שונה משפיע על התעבורה התוך תאית ועל חילוף החומרים של LDL מקורי, כך שלא צריך לשנות את כל ה-LDL ליצירת תאי קצף כאשר רמות ה-LDL גבוהות.
פירוק תאי קצף או ליתר דיוק פירוק של כולסטרולים אסטריים, מוקל על ידי מספר קולטני זרימה ומסלולים.
כולסטרול אסטרי מטיפות נוזל ציטופלזמיות עוברים שוב הידרוליזה לכולסטרול חופשי על ידי אסטראז כולסטרול חומצי.
לאחר מכן ניתן להפריש כולסטרול חופשי מהמקרופאג על ידי זרימה לדיסקים של ApoA1 ו- ApoE דרך הקולטן ABCA1 .
מסלול זה משמש בדרך כלל על ידי ליפופרוטאינים מתוקנים או פתולוגיים כמו AcLDL, OxLDL ו-βVLDL.
FC יכול להיות מועבר גם לתא מיחזור דרך הזרימה ל-ApoA1 המכיל HDL (ליפופרוטאין בצפיפות גבוהה) באמצעות דיפוזיה מימית או הובלה דרך קולטני SR-B1 או ABCG1. בעוד שמסלול זה יכול לשמש גם על ידי ליפופרוטאינים שעברו שינוי, כולסטרול שמקורו ב-LDL יכול להשתמש במסלול זה רק כדי להפריש FC.
ההבדלים במסלולי ההפרשה בין סוגי ליפופרוטאינים נובעים בעיקר מהפרדת הכולסטרול לאזורים שונים.
מקרופאגים מוקצפים נמצאים גם במחלות הנגרמות על ידי פתוגנים ממשיכים בגוף, כגון כלמידיה, טוקסופלזמה (Toxoplasma gondii) או Mycobacterium tuberculosis.
בשחפת (TB), שומנים חיידקיים משביתים מקרופאגים לשאוב עודף LDL, מה שגורם להם להפוך לתאי קצף סביב גרנולומות השחפת בריאות.
הכולסטרול מהווה מקור מזון עשיר לחיידקים.
כאשר המקרופאגים מתים, מסת הכולסטרול במרכז הגרנולומה הופכת לחומר גבינתי הנקרא קזאום (caseum).
תאי קצף עלולים להיווצר מסביב לסיליקון שדלף משתלי חזה.
מקרופאגים מלקחיים עמוסי שומנים (Lipid-laden alveolar macrophage), הידועים גם כתאי קצף ריאתי, נראים בדגימות שטיפה ברונכואלוואולרית (Bronchoalveolar lavage) בחלק ממחלות דרכי הנשימה.
תאילנדים (בתאית: ชาวไทย) הם הקבוצה האתנית הדומיננטית במרכז תאילנד ובדרום תאילנד.
התאילנדים דוברים שפות במשפחת השפות סוכותאי (השפה של מרכז תאילנד והשפה של דרום תאילנד ).
רובם המכריע של התאילנדים המודרניים הם בודהיסטים המשתייכים לזרם הבודהיסטי טהרוואדה.
מדיניות הממשל התאילנדי בסוף שנות ה-30 ותחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 הובילה בהצלחה את ההטמעה התרבותית הכפויה של קבוצות אתנו-לשוניות שונות בחברה התאילנדית, ובעקבות השינויים הללו כיום המונח "תאילנדים" נוטה להתייחס לכלל אוכלוסיית תאילנד, במקום רק לקבוצה מסוימת בחברה התאילנדית.
רוב התאילנדים חיים כיום בתאילנד, אם כי ניתן למצוא תאילנדים רבים גם בחלקים אחרים של אזור דרום-מזרח אסיה.
בסביבות 51 עד 57 מיליון תאילנדים חיים בתאילנד לבדה.
ריכוזי אוכלוסייה העיקריים של הקהילות התאילנדיות מחוץ לתאילנד כוללות את ארצות הברית, סין, לאוס, טאיוואן, מלזיה, סינגפור, קמבודיה, מיאנמר, קוריאה הדרומית, גרמניה, הממלכה המאוחדת, קנדה, אוסטרליה, שוודיה, נורווגיה, לוב ואיחוד האמירויות הערביות.
ניתן גם לחלק את התאילנדים למספר תתי-קבוצות אזוריות.
התרבות המודרנית של מרכז תאילנד היא זו שהפכה עם השנים לתרבות הדומיננטית ביותר בקרב התאילנדים בשל המדיניות הרשמית של הממשל התאילנדי אשר נועדה להטמיע ולאחד את כל האוכלוסייה התאילנדית.
תרבות ילידית ייחודית לתאילנדים כוללת בין היתר את אמנות הלחימה העתיקה של האגרוף התאילנדי (มวยไทย), ריקודי עם תאילנדים , מאקרוק (שחמט תאילנדי), ליקאי (תיאטרון עממי תאילנדי) ונאנג יאי (סוג של תיאטרון צלליות).
התאילנדים מהווים את הקבוצה האתנו-לשונית השנייה בגודלה מתוך כלל האוכלוסייה הבודהיסטית בעולם.
רובם המכריע של התאילנדים המודרניים (בסביבות 90 אחוזים) הם בודהיסטים המשתייכים לזרם הבודהיסטי טהרוואדה, והמנהגים הדתיים שלהם מהווים חלק חשוב בזהות האתנית שלהם.
רבים מהתאילנדים נוטים גם להאמין באסטרולוגיה, נומרולוגיה, וקמעות (אשר לעיתים רבות מכילים תמונות של נזירים נערצים).
תאיה אצקה-סלאסה אמדה (באמהרית: ታዬ አጽቀሥላሴ; נולד ב-13 בינואר 1956) הוא פוליטיקאי ודיפלומט אתיופי המכהן כנשיא אתיופיה החל מ-7 באוקטובר 2024. עד לתחילת כהונתו כנשיא שימש במשך מספר חודשים כשר החוץ של אתיופיה, ולפני כן שימש במספר הזדמנויות כשגריר אתיופיה באומות המאוחדות.
תאיה נולד בדברק שבגונדר, מחוז בגמדר, האימפריה האתיופית.
הוא למד מדעי המדינה, יחסים בינלאומיים ולימודים אסטרטגיים באוניברסיטת אדיס אבבה ובאוניברסיטת לנקסטר שבאנגליה.
החל משנת 2018 שימש כשגריר אתיופיה באומות המאוחדות.
בנוסף, שימש גם כשגריר אתיופיה במצרים.
ב-18 בינואר 2023 מונה ליועץ ראש ממשלת אתיופיה לענייני חוץ.
ב-8 בפברואר 2024 החליף את דמקה מקונן כשר החוץ של אתיופיה לאחר התפטרותו של מקונן ב-26 בינואר.
ב-7 באוקטובר 2024 מונה כנשיא אתיופיה במקומה של סאהלה–וורק זוודה, אשר התמודדה עם ביקורת ציבורית ועם מתיחות על ראש ממשלת אתיופיה אביי אחמד.
תָאלֵס איש מילֵטוֹס (ביוונית עתיקה: Θαλῆς ὁ Μιλήσιος; 624 לפנה"ס עד 546 לפנה"ס בקירוב) היה פילוסוף יווני־פיניקי מהאסכולה המילֵטית ומתמטיקאי חשוב.
תאלס, שתקופת הפריחה שלו הייתה בסביבות 590 לפנה"ס, היה הפילוסוף המוכר הראשון בתולדות הפילוסופיה המערבית.
הוא נחשב אחד משבעת חכמי יוון ולעיקרי שבהם.
הוא עסק באסטרונומיה, בגאומטריה ובקוסמולוגיה.
תאלס נולד במאה ה־7 לפני הספירה במילטוס שבאסיה הקטנה (כיום טורקיה).
היסטוריונים כדוגמת הרודוטוס, ולפי דיוגנס לארטיוס גם דמוקריטוס ודוריס , כתבו שמוצאו היה פיניקי.
נוסף על כך, קשה להניח שהקשר בין מרכזיות המים בהגותו, והקרבה בין שמו לבין המילה הפיניקית 𐤈𐤋 ("טל") הוא מקרי.
במקצועו היה סוחר שמנים מהמעמד העליון.
מסורת אחת מספרת שקנה את כל תעשיית שמן הזית באזורו לאחר שבאמצעות ידיעותיו הצליח לחזות יבול טוב צפוי.
ערך מסעות רבים באסיה הקטנה ובמצרים, בהם למד רעיונות רבים שהשפיעו על הגותו.
הוא עסק, בין השאר, גם בפיתוח יישומים מעשיים לרעיונותיו, כגון מציאת שיטה לקביעת מיקומה של ספינה הנראית מן החוף, אבל את עיקר מחשבתו הקדיש לרעיונות מופשטים כלליים.
תאלס היה המלומד היווני הראשון שלא נזקק לסיפור כדי להעביר את הסבריו.
לפי עדותו של דיוגנס לארטיוס, תאלס מת בגיל 78, ואולם לפי עדויות אחרות הוא מת בגיל 90 או 100.
תאלס הניח את יסודות הפילוסופיה היוונית בכך שעסק לראשונה בחיפוש המקור לכל הדברים – הראשית.
תאלס הבחין בין תופעה לבין מהות.
לדעתו, הדברים המופיעים בריבוים אינם אלא דבר אחד.
לדעת תאלס, מוסבר הטבע באופן אימננטי (כלומר על פי עיקרון פנימי), ולא כמופעל על ידי כוחות חיצוניים.
זאת בניגוד לתפיסה הדתית שרווחה בימיו, ושראתה בהתערבות חיצונית את ההסבר לתופעות העולם.
תאלס קבע חוק טבע, המסביר את התופעות בעזרת עיקרון.
החוק מסביר את התופעות כל הזמן ובאותו אופן; ולא בעזרת מאורע שהתרחש פעם.
ההסבר הוא קוסמוגני וקוסמולוגי בו זמנית, או שכלל אין הבחנה בין השניים.
את הראשית – המקור לכל הדברים והיסוד שמאחוריהם – זיהה תאלס עם המים.
אם כן, מה שנבחר כמהות, גם הוא למעשה אחת מן התופעות.
הדיעות חלוקות בקשר לכוונה המדויקת בהצהרתו ש"הכול מים".
ביוונית המילה "מים" שימשה גם כדי לתאר כל דבר לח וגמיש, בניגוד לדברים מוצקים יבשים ובלתי גמישים.
במיתולוגיה המים הם היסוד הראשוני.
העולם מתואר כצף על המים, או מוקף על ידם.
תאלס הוציא את העוקץ המיתי, והפך את המים להסבר התקף גם להיווצרות העולם וגם לטבעו כעת.
המים נמצאים בכמות גדולה מאוד בעולם, באופן גלוי לצפייה.
סנקה אומר שלטענת תאלס, העולם עומד על המים ולכן נוצרות רעידות אדמה.
אריסטו הניח כי תאלס הגיע למסקנתו דרך צפייה בבעלי חיים, שבכולם נמצאת לחות.
לכל האורגניזמים יש טבע לח, כולל במזון ובזרעים.
אין חיים וצמיחה ללא מים.
אריסטו ייחס לתאלס הבחנה בין מצע – המים, ובין תכונה – הארץ הניצבת עליהם, אך נראה כי תאלס לא הגיע להבחנה מפותחת כזאת.
ייתכן שתאלס לא הסביר את התנועה והשינוי – אופן הפיכת המים לדברים האחרים (אולי משום שהוא מקבל כנתון את העולם כתנועה, ומבקש להסביר דווקא את היציבות שאינה נראית מאליה), ייתכן שרצה להסביר את הראשית היציבה ולא את התנועה והשינוי, וייתכן שהסביר והסבריו לא הגיעו אלינו.
תאלס עסק גם בגאומטריה (בין השאר הוכיח את משפט תאלס, הנקרא על שמו) ובאסטרונומיה.
מקובל גם לחשוב כי תאלס היה הראשון שהשגיח בחשמל סטטי, עת שפשף ענבר והבחין כי הוא מושך עצמים קלים, כדוגמת גבעולי קש ועלים יבשים.
טענה נוספת של תאלס הייתה כי "כל הדברים מלאים אלים, ויש בהם מן הנשמה".
לדעתו דבר זה מודגם בין היתר על ידי מגנטים.
משפט זה הביא חוקרים אחדים לטעון שתאלס היה מראשוני המחזיקים בתפיסה פנפסיכיסטית.
בנעוריו ביקר תאלס במצרים ושם למד גאומטריה.
אף על פי שהמצרים המציאו את הגאומטריה, המדע שלהם היה אמפירי ולא מופשט.
תאלס ניסח את חוקי האצבע המצריים לכדי חוקים כלליים.
נאמר עליו שהוא גילה כי ניתן למדוד את גובה הפירמידות בעזרת הצללים שהטילו.