tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אביה החורג של בילס אדוארד כהן הוא יהודי, היא מגדירה עצמה כיום כבודהיסטית.
היא הייתה נשואה במשך עשר שנים לבמאי אלכסנדר רוקוול, איתו עבדה בסרט "ארבעה חדרים".
בשנת 2005 ילדה בילס את בתה הביולוגית היחידה מבעלה השני, היזם הקנדי קן דיקסון.
ישנן בנות: הדור הבא (2019-הווה)
ג'ניפר וולש - היא מלחינה, זמרת ואמנית אירית.
ג'ניפר וולש למדה הלחנה, תחילה אצל ג'ון מקסוול גדס (John Maxwell Geddes) באקדמיה הסקוטית המלכותית למוזיקה ודרמה, ואחר אצל קווין וולאנס ( Kevin Volans) בדבלין.
ביוני 2002 השלימה תואר דוקטור בהלחנה באוניברסיטת נורת'ווסטרן באילינוי, בהדרכתם של אמנון וולמן ומייקל פיזארו.
וולש זכתה בהערכה בינלאומית כאשר נבחרה, בשנים 2003-2004, להתארח ב-:en:Akademie Schloss Solitude בשטוטגרט, זכתה במלגת Daad הגרמנית, והוזמנה לכהן כמלחינת הבית במחוז דבלין הדרומית בשנים 2006-2008.
יצירותיה זכו לביצועים ברחבי העולם ובקרב אנסמבלים מובילים כגון: התזמורת הקאמרית של שטוטגרט, :en:ensemble rechercheen התזמורת הקאמרית האירית, אנסמבל רזוננס, אנסמבל מוזיקה נובה, התזמורת הקאמרית הסקוטית ועוד רבים אחרים.
וולש זכתה להזמנות מתחנת הרדיו של מערב-גרמניה (WDR), הפסטיבל למוזיקה חדשה בדארמשטט, האופרה של דרזדן, התזמורת הקאמרית האירית, ועוד.
בנוסף להיותה מלחינה, ג'ניפר וולש מופיעה לעיתים רבות כאמנית קול וכמאלתרת בארצות הברית ובאירופה, והיא מתמחה בטכניקות מורחבות :en:extended techniques
ג'ניס ראנד היא דמות בדיונית המופיעה לפרקים ב"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" מתוך היקום הבדיוני של זיכיון מסע בין כוכבים.
את דמותה גילמה השחקנית האמריקאית גרייס לי וויטני.
כמו כן הדמות הופיעה בחלק מסרטי הסדרה, ובסדרת ההמשך "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
ראנד משתמשת כפקידתו של קפטן ג'יימס ט' קירק על סיפון האנטרפרייז במחצית הראשונה של העונה הראשונה של הסדרה "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית".
קיימת משיכה הדדית בינו לבינה, הבאה לידי ביטוי בפרקים כגון "The Naked Time", "The Enemy Within" ו-"Miri".
הפגנת הרגשות המודחקים הבולטת ביותר הייתה בפרק "The Enemy Within", בו קירק, ספוק ומק'קוי שאלו אותה על תקיפתה.
ראנד הופיעה ב-8 פרקים, כולם בשנת 1966.
בשנת 1979 היא הופיעה שוב, בסרט "מסע בין כוכבים: הסרט", בו שימשה כמפעילת משגר טלפורטציה וכמש"קית.
ההופעה הבאה שלה הייתה בסרט "מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה", בו היא קודמה לדרגת ולתקן נגד והוצבה בסן פרנסיסקו ביחד עם קריסטין צ'אפל.
היא שירתה כקצינת קשר על סיפון ספינת החלל אקסלסיור (Excelsior), בסרט "מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת" ובפרק סדרת "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", מעונה 3 פרק 2, בשם "Flashback", בשנת 1996.
לוויטני הייתה הופעת קמאו בסרט "מסע בין כוכבים 3: החיפוש אחר ספוק", והיא זוהתה על ידי מעריצים כמגלמת את דמותה של ראנד, למרות שברשימת כתוביות הסרט היא מופיעה כמגלמת את "האישה מהקפיטריה" אדומת-השיער.
וויטני, באוטוביוגרפיה שלה, טענה כי לא גלמה את דמותה של ראנד בסרט זה.
גרייס לי וויטני שוחררה במהלך הצילומים של העונה הראשונה.
הפרק האחרון בו הופיעה כדמות מרכזית היה "Miri", כאשר הפרק "The Conscience of the King" היה הפרק האחרון בו נטלה חלק דמותה של "ג'ניס ראנד".
ההופעה שלה בפרק זה הייתה די קצרה, ולא היו לה כלל שורות דיאלוג.
הסיבות לעזיבתו של וויטני מהתוכנית אינן ברורות, אם כי הסיבה הנפוצה ביותר הייתה כי מבחינה עלילתית, קיומה של הדמות שלה מגבילה את האפשרויות הרומנטיות הפוטנציאליות של קפטן קירק.
בביוגרפיה של יוצר "מסע בין כוכבים" ג'ין רודנברי נטען כי זה היה קיצוץ תקציב פשוט בלבד.
וויטני סבלה מאלכוהוליזם באותה העת, ולפי מספר מקורות זה השפיע על הביצועים שלה, שהביאו לכך שדמותה של ראנד הוצאה ממספר פרקים.
כתוצאה מכך, הדבר הוביל לאי-הכללתה של ראנד לגמרי בתסריטי הפרקים.
ווטני בשנת ה-80 וויטני ציינה גורמים כאלו כגורמים האפשריים שהביאו לפיטוריה, אבל באוטוביוגרפיה שלה היא דוחה בעקשנות את הטענות הללו.
לדברי וויטני, בעונה הראשונה רק לויליאם שאטנר וללנרד נימוי הובטח כי יופיעו בכל פרק ופרק של הסדרה.
מבין שלושת הפרקים שבהם היא לא מופיעה, דמותה ראנד לא נכללה מלכתחילה בשניים ("Mudd's Women" ו-"What Are Little Girls Made Of?").
הפרק היחיד שבו דמותה של ראנד הוצאה במכוון מתוך התסריט היה הפרק "Dagger of the Mind"; לדברי וויטני הדבר נעשה בשל החלטה אמנותית בגלל שעלילת הפרק חושפת יתר על המידה את המשיכה ההדדית, אך המודחקת, בין קירק לבין ראנד.
באוטוביוגרפיה שלה, וויטני טוענת כי מנהל טלוויזיה (שאת שמו איננה מציינת) ניסה לתקוף אותה מינית, והיא מניחה כי קיים קשר בין זה, לבין פיטוריה כמה ימים לאחר מכן.
ג'ניפר אן ליאן היא שחקנית אמריקאית הידועה בשל גילום דמותה של החייזרית קס בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
ליאן נולדה בפאלוס הייטס, אילינוי, הצעירה ביותר מבין שלושה ילדים.
אמה, דלורס, הייתה מורה במכללה.
הופעתה הטלוויזיונית הראשונה של ליאן הייתה כתאומים בפרסומת למסטיק.
הופעתה הראשונה בסדרת טלוויזיה הייתה בשנת 1990, כאשר שיחקה תלמידת אקדמיה למוזיקה בפרק של "Brewster Place" בכיכובה של אופרה וינפרי.
היא העניקה את קולה לגרסה בשפה האנגלית של "Baby Blood", סרט אימה צרפתי.
ליאן גילמה את דמותה של האנה מור בסדרה "Another World" בשנת 1991.
בשנת 1993 היא לוהקה לתפקיד רואן בסדרה "Phenom", סיטקום בכיכובה של ג'ודית לייט (כוכבת "מי הבוס?").
באותה השנה היא השתתפה גם בהקלטה של אלבום הקומדיה של אדם סנדלר "They're All Gonna Laugh At You".
בשנת 1994 היא לוהקה לתפקיד קס בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
כשצוות ספינת החלל וויאג'ר מוצא עצמו תקוע במרחק של 70,000 שנות אור מהבית, הם נפגשים עם קס שעוזרת להם להציל כמה מחברי הצוות.
לאחר מכן היא מצטרפת, יחד עם עמיתה ניליקס, אל הצוות.
קס היה אוקמפה, גזע חייזרים בעלי תוחלת חיים של 8-9 שנים, למרות שבתנאים מסוימים, ידועים בני אוקמפה חריגים שהאריכו אפילו עד לגיל של 14 שנה.
יש להם יכולת ללמוד במהירות גדולה, שאפשר לה ללמוד רפואה במהירות ולעבוד עם הדוקטור ההולוגרפי.
ליאן עזבה את הסדרה בשנת 1997, במקביל לליהוקה של ג'רי ריאן כשבע מתשע.
ליאן הופיעה בשני הפרקים הראשונים של העונה הרביעית, בהם הדמות שלה איבדה שליטה על היכולות העל-חושיים שלה.
בדיעבד נחשף שכתיבת דמותה אל מחוץ לסדרה נבעה בין השאר מבעיות נפשיות והתמכרות.
לאחר שעזבה את "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", ליאן הופיעה בסרט הקולנוע "אמריקה X", לצידו של כוכב "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", השחקן אייברי ברוקס.
היא הופיעה גם ב-"!SLC Punk", שם שיחקה את חברתו הפראית של דמותו של מתיו לילארד.
היא גם העניקה את קולה לדמותה של ויטני המבוגרת, בסרט "מלך האריות 2: מלכות סימבה", וכן לדמותה של הסוכנת "L" במשך שלוש העונות הראשונות של "גברים בשחור: סדרת הטלוויזיה".
בשנת 2000 ליאן חזרה לגלם את דמותה של קס בפרק מיוחד של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" בשם "Fury".
קס הזועמת חוזרת בזמן, בניסיון לשנות את אירועי העבר.
לליאן הייתה תרומה לתסריט, אולם בהמשך היא ציינה כי הייתה מאוכזבת מהופעתה בפרק זה.
למרות זאת, היא קיבלה בברכה את ההזדמנות לעבוד עם צוות השחקנים של התוכנית שוב.
ליאן נשואה לתסריטאי והבמאי פיל הוואנג; ילדם הראשון, ג'ונה, נולד ב-5 בספטמבר 2002. מאז לידתו של בנה, ליין פרשה מקריירת המשחק והקריינות; עם זאת, היא שימשה כמפיקה בסרט "Geek Mythology" משנת 2008, קומדיה שביים בעלה.
לאחר סיום לימודיה, התכוונה לעבוד כתזונאית.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 הסתבכה ליאן מספר פעמים עם רשויות החוק.
בין השאר נעצרה במספר אירועים נפרדים בגין התנגשות מכוונת עם רכב משטרה, תקיפה בנסיבות מחמירות, חשיפה מגונה בפני ילדים,
התנגדות למעצר ועבירות תנועה שונות שהביאו לשלילת רישיונה.
ג'ניפר מישל לי היא תסריטאית ובמאית אמריקאית.
לאחר קריירה קצרה בעולם הוצאות הספרים, לי החלה ללמוד בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 קולנוע באוניברסיטת קולומביה.
היא הייתה לתלמידה מצטיינת, וזכתה בפרסים רבים בתחרויות כתיבה יוצרת ותסריטאות.
עמיתה לספסל הלימודים, פיל ג'ונסטון, הציע לה להצטרף אליו בכתיבת הסרט "ראלף ההורס", ותוך כדי עבודתה לצידו באולפני ההנפשה של וולט דיסני היא הצטרפה גם להפקת "לשבור את הקרח", שעם צאתו לאקרנים הפך לשובר קופות וקצר שבחים ממבקרי הקולנוע.
לאחר פיטוריו של ג'ון לאסיטר בעקבות הודאתו בהטרדה מינית כלפי עובדות, היא מונתה במקומו כמנכ"לית אולפני ההנפשה.
ג'ניפר מישל לי נולדה ב-22 באוקטובר 1971 בעיר ברינגטון שבמחוז בריסטול במדינת רוד איילנד.
זמן קצר לאחר לידתה התגרשו הוריה, והיא עברה למשמורת אצל אימה בעיר איסט פרובידנס שבמחוז פרובידנס, שם היא גדלה.
שם המשפחה של אביה הוא רבצ'י, ועל אף שהיא נקראה בו בתעודת הזהות החלה להשתמש בשם אימה, לי, כבר בגיל ההתבגרות.
ב-1995, כשהייתה בת 23, היא שינתה את השם באופן רשמי.
למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת ניו המפשייר, וסיימה את לימודיה ב-1992 עם תואר ראשון.
לאחר מכן עברה לניו יורק במטרה לפצוח בקריירה בעולם הוצאות הספרים, שם עבדה כגרפיקאית בהוצאה לאור וכמעצבת לספרים מוקלטים עבור "Random House".
ב-2001, החלה ללמוד קולנוע באוניברסיטת קולומביה, וסיימה את לימודיה ב-2005 עם תואר שני.
בזמן לימודיה, זכתה בפרסים רבים בתחרויות כתיבה יוצרת ותסריטאות.
במרץ 2011, עמיתה לשעבר של לי לספסל הלימודים באוניברסיטת קולומביה פיל ג'ונסטון, הזמין אותה להצטרף אליו ולסייע לו בכתיבה של "ראלף ההורס", סרט הרפתקאות קומי בהנפשה ממוחשבת שעלילתו מתרחשת בעולם משחקי הווידאו.
לי נשכרה על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני לעבודה זמנית של שמונה שבועות כתסריטאית לצידו של ג'ונסטון, אך בחלוף הזמן הלכה המחויבות שלה לפרויקט וגדלה.
בסופו של דבר התבקשה להישאר עד סיום הפקת הסרט, שיצא לאקרנים ב-2012. הסרט זכה להצלחה מסחרית וביקורתית, ולי זכתה בפרס אנני לתסריט הטוב ביותר.
לקראת סיום העבודה על "ראלף ההורס", התרשמה החברה מעבודתה של לי והציעה לה להצטרף להפקת "לשבור את הקרח".
לי שכתבה כמעט את כל התסריט, ושינתה את טון הסרט מאקשן והרפתקאות לדרמה מוזיקלית משפחתית עם אתנחתאות קומיות.
היא עבדה בצמוד למוזיקאים רוברט לופז וקריסטן אנדרסון-לופז שכתבו את השירים לסרט.
לאחר שמעורבותה בהפקה הלכה וגדלה, הוצע לה להצטרף אל כריס באק כבמאית בנוסף לעבודתה התסריטאית.
הסרט יצא לאקרנים ב-2013 והיה לשובר קופות עם הכנסות גבוהות במיוחד מהקרנותיו המסחריות בבתי קולנוע.
נוסף על כך, זכה הסרט לשבחים ממבקרי הקולנוע, וזיכה את לי בפרס באפט"א לסרט האנימציה הטוב ביותר, פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר ופרסי אנני לסרט הטוב ביותר ולבימוי הטוב ביותר.
ב-2018, עם פיטוריו של המפיק ג'ון לאסיטר מחברת וולט דיסני בעקבות הטרדה מינית מצידו, היו"ר ומנכ"ל בוב אייגר הציע כמועמדים להחלפתו בתפקיד המנכ"ל של אולפני ההנפשה את לי וריץ' מור, כשבתפקיד זכתה בסופו של דבר לי.
בספטמבר 2024, לי פרשה מתפקידה כמנהלת הקריאטיבית הראשית של אולפני ההנפשה של וולט דיסני כדי להתמקד בכתיבה ובבימוי של סרטי "לשבור את הקרח 3" ו"לשבור את הקרח 4".
לי נישאה לרוברט ג'וזף מון ב-30 במאי 1999. לשניים בת משותפת, אגתה, אותה לי ילדה ב-2003. מאוחר יותר, השניים התגרשו, ואגתה נשארה במשמורת אצל לי.
ב-2019, לי החלה לנהל מערכת יחסים זוגית עם השחקן אלפרד מולינה.
"לשבור את הקרח" (2013) - תסריטאית ובמאית
"קדחת הקרח" (2015) - תסריטאית ובמאית
"ראלף שובר את האינטרנט" (2018) - אחראית יצירתית
החל מיוני 2018, לי משמשת כמפיקה בפועל ומקבלת על כך קרדיט בכל ההפקות של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, מכורח תפקידה כמנכ"לית של האולפנים.
ג'ניפר וורנס (נולדה 3 במרץ 1947) היא זמרת, כותבת, ומפיקה אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בשל שיתופי הפעולה שלה ושירתה בפסקולי סרטים, בהם שיר הנושא של הסרט קצין וג'נטלמן, "Up Where We Belong", אותו שרה יחד עם ג'ו קוקר, ואשר זכה בפרס האוסקר; וכן שיתופי הפעולה עם לאונרד כהן, כולל אלבום הכיסוי לשיריו, Famous Blue Raincoat.
בין שיתופי הפעולה האחרים שלה הם הקלטות יחד עם הארי בלפונטה, ג'קסון בראון, טינה טרנר, בוב דילן, רוי אורביסון, ג'יימס טיילור, ג'ון פריין, ריטה קולידג', בובי וומאק, ועוד.
וורנס נולדה בסיאטל, וושינגטון, וגדלה באנהיים, קליפורניה.
היא שרה מגיל מוקדם, והוצע לה חוזה הקלטות בגיל 7, אותו דחה אביה.
היא שרה בכנסייה ובמופעים מקומיים עד גיל 17, כאשר קיבלה מלגה לאופרה במכללת Immaculate Heart.
אך היא עזבה את הלימודים, הצטרפה לתנועת מוזיקת הפולק של שנות ה-60, והופיעה בפסטיבלים ומועדוני פולק והייתה פותחת הופעות של ג'קסון בראון, רנדי ניומן, וחוזה פליסיאנו.
לקראת סוף העשור התחילה לחוות הצלחה מקצועית: ב-1968 חתמה חוזה הקלטות ויצאה באלבומה הראשון.
באותה שנה הצטרפה לקאסט של תוכנית הבידור The Smothers Brothers Comedy Hour, ואף שיחקה בתפקיד הראשי בהפקת המחזמר "שיער" בלוס אנג'לס.
ב-1969 אף יצאה במספר סינגלים מתוך המחזמר.
ב-1971 פגשה את לאונרד כהן, והשניים פתחו חברות אמיצה לחיים.
היא תיירה באירופה יחד עם כהן ב-1972 וב-1979 - בתחילה כזמרת ליווי, ולאחר מכן כמעבדת מוזיקלית וזמרת אורחת באלבומיו של כהן, כולל: Live Songs (1973), Recent Songs (1979), Various Positions (1985), I'm Your Man (1988), The Future (1992), Field Commander Cohen: Tour of 1979 (2001), ו-Old Ideas (2012).
מאוחר יותר, ב-1987, וורנס הוציאה אלבום אודיופילי של שיריו של כהן, Famous Blue Raincoat.
ב-1972 היא יצאה באלבומה השלישי, Jennifer, בהפקתו של ג'ון קייל, וב-1976 יצאה באלבום נוסף, Jennifer Warnes, שכלל את השיר "Right Time of Night", שהפך ללהיט מספר 1 במצעד המוזיקה הקלה של בילבורד, והגיע למספר 6 בבילבורד Hot 100.
וורנס הקליטה את השיר "It Goes Like It Goes" עבור הסרט נורמה ריי ב-1979. השיר זכה בפרס אוסקר לשיר הטוב ביותר.
ב-1981 הקליטה וורנס את השיר של רנדי ניומן, "One More Hour" עבור הסרט "רגטיים".
השיר היה מועמד לפרס אוסקר לשיר הטוב ביותר.
יחד עם ג'ו קוקר, וורנס שרה את השיר "Up Where We Belong" לפסקול של קצין וג'נטלמן ב-1982. השיר, אותו כתבה באפי סיינט-מארי יחד עם ויל ג'נינגס וג'ק ניטשה, זכה בפרס האוסקר לשיר הטוב ביותר, וכן בפרס גלובוס הזהב ובפרס ג'ונו.
קוקר ווורנס זכו בפרס גראמי עבור הופעתם.
השיר הגיע למספר 1 ב-Hot 100 של בילבורד, ונהיה לדיסק הנמכר ביותר בקריירה של וורנס, עם סטטוס פלטינה ומכירות של יותר מ-2 מיליון רק בארצות הברית.
באותה שנה, וורנס גם הקליטה גרסת כיסוי לשירו של ג'יימס טיילור, "Millworker" עבור הפקת המחזה Working של ערוץ PBS.
ב-1987 וורנס וביל מדלי הקליטו את השיר "(I've Had) The Time of My Life" עבור הסרט ריקוד מושחת.
שיר זה היה השיר השלישי בביצועה של וורנס שזכה בפרס האוסקר לשיר הטוב ביותר, והזכייה השנייה בפרס גלובוס הזהב.
גם עבור שיר זה זכתה וורנס בפרס גראמי יחד עם ביל מדלי.
גם שיר זה הגיע לראש מצעדי הלהיטים של בילבורד.
שיתופי פעולה אחרים מתקופה זו היו יחד עם רוי אורביסון, בספיישל הטלוויזיוני שלו, ודואט עם בי .ג'יי תומאס, "As Long As We've Got Each Other", שהיה שיר הנושא של התוכנית "להתבגר ולהתגבר".
ב-1985, הקליטה יחד עם לאונרד כהן את האלבום Various Positions, עליו קיבלה קרדיט שווה לשלו עבור שירה בעטיפת האלבום.
היא הוציאה אלבום מחווה לשיריו של כהן ב-1987, Famous Blue Raincoat, ולכבוד האלבום הוציא כהן שני שירים חדשים: "First We Take Manhattan", בו ניגן סטיבי ריי וון בגיטרה, ואת "Ain't No Cure for Love".
וורנס גם תרמה ביצועים ווקאליים לאלבום I'm Your Man ב-1988.
בעשור הראשון של שנות ה-2000, יצאו מספר רי-מאסטרים לאלבומיה של וורנס, ביניהם The Hunter, The Well, ומהדורת 20 שנה ל-Famous Blue Raincoat, כולם עם טארקים חדשים כבונוס.
ב-2013, יצאה מהדורה חדשה לאלבומה השלישי, Jennifer, אשר לא היה זמין בשוק מאז יציאת המהדורה הראשונה ב-1972.
וורנס המשיכה בשיתופי הפעולה, והקליטה יחד עם איאן טייסון, וורן זיבון, ואלחנדרו אסקובדו.
היא יצאה גם לסבבי הופעות בצפון אמריקה.
ב-2010, ושוב ב-2015, הודיעה וורנס שהיא בשלבי הפקה של אלבום חדש.
ג'ניפר איגן היא סופרת אמריקאית זוכת פרס פוליצר לספרות לשנת 2011.
איגן נולדה בשיקגו וגדלה בסן פרנסיסקו.
היא למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת פנסילבניה והשלימה תואר שני בקולג' סיינט ג'ון באוניברסיטת קיימברידג'.
היא מתגוררת בברוקלין, ניו יורק.
איגן פרסמה סיפורים קצרים רבים בבמות שונות, לרבות הניו יורקר והרפרס, וכתבות עיתונאיות פרי עטה מתפרסמות מדי פעם במוסף של הניו יורק טיימס ובכתבי עת אחרים.
היא פרסמה קובץ סיפורים אחד וארבעה רומנים.
ספרה משנת 2010, "מפגש עם חוליית הבריונים" (שראה אור בעברית ב-2013), זכה בפרס פוליצר ובפרס חוג מבקרי הספרים הלאומי לשנת 2011. כמו כן היא זכתה בכמה מלגות יוקרתיות, לרבות מלגת גוגנהיים.
סיפוריה הקצרים הופיעו בכתבי עת דוגמת הניו יורקר, הרפרס, גרנטה, מק'סווני ועוד.
נוסף על זכייתה בפרס פוליצר הייתה איגן מועמדת גם לפרס פן/פוקנר לספרות.
בשנת 2002 כתבה על ילדים חסרי בית וזכתה בפרס העיתונות על שם קרול קואל.
מאמרה על ילדים דו־קוטביים מ-2008 זכה בפרס מטעם הברית הלאומית למחלות נפש (NAMI).
תסתכלו עליי (2001), תרגמה נורית לוינסון, הוצאת מודן, 2004
מפגש עם חוליית הבריונים (2010), תרגם יואב כ"ץ, עם עובד, 2013
הקרקס הנסתר (1994), תרגמה ברוריה בן-ברוך, עם עובד, 2015
ג'ניפר לינט טורול-ווטון היא שחיינית עבר אוסטרלית, אלופת עולם (קאלי 1975) ושיאנית עולם במשחים ל-800 מטר חופשי ול-1,500 מטר חופשי.
בתחרות שנערכה בסידני ב-9 בדצמבר 1973 בהיותה בת 13 וחצי קבעה טורול במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 16:49.9 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-3 חודשים וחצי של ג'ו הרשברגר מארצות הברית (16:54.14 דקות).
חודש לאחר מכן, באליפות ניו סאות' ויילס שנערכה בסידני ב-5 בינואר 1974 היא קבעה במשחה ל-800 מטר חופשי שיא עולם חדש של 8:50.1 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-4 חודשים של נובלה קליגאריס מאיטליה (8:52.97 דקות).
במשחקי חבר העמים שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד, בפברואר 1974 זכתה טורול ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף.
מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:22.09 דקות.
מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:06.90 דקות, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:58.53 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.37 דקות.
את שיאה העולמי במשחה ל-1500 מטר שיפרה טורול עוד 4 פעמים והעמידה אותו ב-25 באוגוסט 1974 על תוצאה של 16:33.94 דקות.
שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי אליס בראון מארצות הברית (16:24.60 דקות).
באליפות קוקה קולה שנערכה בלונדון ב-31 במרץ 1975 קבעה טורול במשחה ל-800 מטר חופשי שיא עולם חדש של 8:43.48 דקות, שיפור לשיא של ג'ו הרשברגר (8:47.59 דקות).
שיא זה החזיק מעמד שנה וחודשיים ונשבר על ידי פטרה תימר ממזרח גרמניה (8:40.68 דקות).
באליפות העולם שנערכה בסנטיאגו דה קאלי קולומביה בשנת 1975 זכתה טורול בשתי מדליות, זהב וכסף.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:52.88 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום 14 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:21.33 דקות.
לאחר המשחקים האולימפיים פרשה טורול משחייה תחרותית בהיותה בת 16 עקב פציעות חוזרות.
טורול קבעה 7 שיאי עולם (5 במשחה ל-1500 מטר חופשי ו-2 במשחה ל-800 מטר חופשי).
ג'ניפר גרייס היא שחקנית אמריקאית.
היא בוגרת תואר ראשון בחשבונאות ובמנהל עסקים.
ב-1992 זכתה במקום שלישי בתחרות מיס פנסילבניה ארצות הברית, וב-1994 נבחרה למיס ניו יורק, ובתחרות מיס ארצות הברית שנערכה באותה שנה בטקסס דורגה בשלב הראיונות בשש המועמדות המובילות, שלבסוף זכתה לו פארקר, מיס דרום קרוליינה.
ב-2002 דורגה על ידי המגזין "מקסים" כאחת מ-100 הנשים הסקסיות ביותר בעולם.
את תפקיד המשחק הראשון שלה קיבלה ב-1996 בתפקיד מינורי בסרט "שתי פנים למראה".
ב-1997 החלה לשחק באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח" את דמותה של גרייס טרנר.
בשנת 2000 שיחקה בדרמה "בלוז לעיר המזל" ושיחקה בקומדיה המצליחה "איזה מין שוטרת".
בשנת 2005 הופיעה בשני פרקים של הסדרה "ורוניקה מארס".
החל משנת 2006 משחקת גרייס באופרת הסבון הפופולרית "היפים והאמיצים" בתפקיד דונה לוגן.
ג'ניפר הוקינס היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה אוסטרלית.
הוקינס נולדה בניוקאסל, ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה לגייל ורוברט, כאחת מארבעה ילדים, היא הייתה מעודדת בקבוצת הרוגבי "Newcastle Knights", ובקבוצת הכדורסל "Hunter Pirates" ועבדה ככוריאוגרפית של קבוצת ריקודים שסיירה באוסטרליה ומתמחהבהיפ-הופ ובלט.
לפני שהשתתפה במיס תבל 2004, קיבלה הוקינס עצות ממיס אוסטרליה הקודמת, אשלי טלבוט, שייצגה את אוסטרליה במיס תבל 2003, ולמדה ספרדית בסיסית לפני שנסעה לאקוודור.
עם זאת, הוקינס לא השתתפה בתחרות מיס אוסטרליה, אלא בתחרות המקבילה מיס יוניברס אוסטרליה, בה זכתה במקום הראשון ונבחרה לייצג את מדינתה בתחרות מיס תבל.
בשנת 2004 היא נבחרה לייצג את אוסטרליה בתחרות מיס תבל שנערכה באקוודור ושם לקחה את המקום הראשון, היא הבלונדינית הראשונה שזכתה בתואר מאז אנגלה ויסר ב-1989.
בשנת 2005 החלה לשמש כפנים של חברת טיפוח העור "LUX" ודגמנה לחברת הקוסמטיקה "קאוור גירל".
בשנת 2010 הופיעה בעירום במגזין "מארי קלייר" במסגרת פרויקט הבא לעודד דימוי גוף חיובי.
בשנת 2004 חתמה חוזה עם רשת הטלוויזיה "Seven Network".
הופעותיה הראשונות היו כמגישה אורחת בתוכנית הטיולים של הרשת "The Great Outdoors", שם לקחה את הצופים לסיורים ברחבי העולם.
שנה לאחר מכן היא הפכה למגישה קבועה בתוכנית, מה שהביא לה מועמדות לפרס לוגי לשנת 2006 לכישרון הנשי החדש ביותר.
בשנת 2009 הסדרה הפסיקה את שידוריה.
בשנת 2006 היא השתתפה בגרסה האוסטרלית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים", בעונתה הרביעית.
באותה שנה השתתפה בוידאו קליפ לשיר "Elevator Love", שנכלל מתוך אלבומו השלישי של גאי סבסטיאן.
בשנת 2008 הנחתה את הגרסה האוסטרלית לתוכנית המציאות "סופרמודל" (Make Me a Supermodel), המבוססת על תוכנית בריטית באותו השם.
התוכנית בוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2013 נבחרה להחליף את שרה מרדוק בהנחיית הגרסה האוסטרלית של התוכנית "הטופ מודל הבאה" בעונתה השמינית עד לביטולה לאחר שידור העונה העשירית.
באוקטובר 2019 ילדה בת בשם פרנקי ויולט הוקינס וול, ומתגוררת עמה בסידני, אוסטרליה.
בשנת 2015 פתחה הוקינס את חנות הבגדים Myer החדשה במרכז העיר הובארט לאחר ששריפה הרסה את החנות המקורית בספטמבר 2007.
ג'ניפר וורת הייתה אחות ומוזיקאית בריטית.
כתבה טרילוגיה רבת מכר של ספרי זיכרונות על עבודתה כמיילדת באזור איסט אנד בלונדון בשנות ה-50: "קראו למיילדת", "צללי בית המחסה" ו"היה שלום איסד אנד".
סדרת הטלוויזיה "קראו למיילדת" אשר מבוססת על ספריה, החלה לשדר בערוץ BBC ONE ב-15 בינואר 2012.
וורת' נולדה כג'ניפר לי בקלקטון און סי, אסקס.
לאחר שעזבה את בית הספר בגיל 15 למדה קצרנות והקלדה, והפכה למזכירה של מנהל בית הספר לתחביר של ד"ר קלונר.
לאחר מכן הוכשרה להיות אחות בבית החולים "רויאל ברקשייר" בעיר רדינג ועברה ללונדון על מנת לעבור הכשרה כמיילדת.
היא מונתה לאחות בצוות של בית החולים לונדון בשכונת וייטצ'אפל בלונדון בשנות ה-50 המוקדמות.
יחד עם קהילה אנגליקנית של אחיות, היא פעלה כדי לסייע לעניים.
היא הייתה אז אחות במחלקה בבית החולים אליזבת גארט אנדרסון בבלומסברי, ומאוחר יותר בבית החולים על שם "מארי קירי" בהמפסטד.
בשנת 1963 לי התחתנה עם האמן פיליפ וורת', ונולדו להן שתי בנות.
פיליפ וורת' מופיע כדמות בספיישל הכריסמס שנערך ב-2014 בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "קראו למיילדת", מגולם על ידי רונלד פיקאפ.
בשנת 1973 וורת' פרשה מעבודת הסיעוד על מנת לממש את השאיפות המוזיקליות שלה.
ב-1974, היא קיבלה רישיון מטעם מכללת המוזיקה בלונדון, בה היא לימדה פסנתר ושירה.
בשנת 1984 היא קיבלה מלגה.
היא הופיעה כסולנית עם מקהלות בכל רחבי בריטניה ואירופה.
מאוחר יותר החלה לכתוב, והכרך הראשון של הביוגרפיה "לקרוא למיילדת" פורסם ב-2002. הספר הפך רב-מכר כאשר יצא לאור מחדש בשנת 2007. צללי בית המחסה(2005; יצא לאור מחדש ב-2008), היה שלום איסד אנט (2009) גם הפכו רבי מכר.
הטרילוגיה נמכרה בכמעט מיליון עותקים בבריטניה בלבד.
בכרך הרביעי, באמצע החיים, אשר פורסם ב-2010, וורת' משקפת את חוויותיה המאוחרות יותר בטיפול בחולים סופניים.
וורת' העבירה ביקורת על הסרט "וירה דרייק" של מייק לי שיצא בשנת 2004, בשל התיאור הלא מציאותי של ההשלכות של הפלות לא חוקיות.
היא טענה כי השיטה המוצגת בסרט רחוקה מלהיות מהירה וחסרת כאב, והיא למעשה שיטה קטלנית עבור האם.
וורת' נפטרה ב-31 במאי 2011, לאחר שאובחן אצלה סרטן הושט.
הפרק הראשון של סדרת הטלוויזיה קראו למיילדת הוקדש לה.
ג'ניפר הנסי היא שחקנית אנגלייה, המוכרת ממגוון תפקידים בטלוויזיה שהבולט בהם הוא בדמות גברת ברייזנדייל בסדרת הדרמה "Lilies" של ה-BBC.
הנסי נולדה בשם ג'ניפר הייז בעיר סטוקפורט שבצ'שייר.
היא למדה שלוש שנים בבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama" וסיימה את הלימודים ב-1992. הנסי הופיעה בתפקידים שונים בתיאטרון וכן בטלוויזיה.
בין הדמויות שגילמה היו ג'וד בסדרה "המשרד", ג'ולי שונאת הגברים בפרק "Fockin Mokky Bokka" מתוך הסדרה "שתי בירות וחבילת צ'יפס", וב-2007 שיחקה בדמות ואלרי ברניגן (אשתו של תומאס קינקייד ברניגן בגילומו של ארדל או'הנלן) בפרק "Gridlock" של הסדרה "דוקטור הו.
ב-2008 שיחקה בתפקיד וטרינרית בקומדיה "Pulling" של ערוץ BBC3, וב-2011 השתתפה במיני-סדרה "סאות' ריידינג".
כילדה הייתה הנסי חברה במקהלת הילדים של בית הספר סנט ויניפרד (St Winifred's School Choir).
ב-1980 הגיע השיר "There's No-one Quite Like Grandma" בביצוע המקהלה למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
הנסי הופיעה בשני פרקים בסדרה הבלשית "סקוט וביילי" של רשת ITV.
היא גילמה את גברת פארל שבנה רצח והיא נכלאה באשמת סיוע לעבריין.
עוד כיכבה הנסי בסדרת הדרמה "עלילות דיקנס" של ערוץ BBC One המבוססת על דמויות מספריו של צ'ארלס דיקנס.
היא גילמה את אמילי קרצ'יט דמות מהנובלה "מזמור חג המולד".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1998 The Tichborne Claimant הדודנית אלישה סרט דרמה בבימויו של דייוויד ייטס 1999 Dead End האחות של ד"ר בראונינג
ג'ניפר דאודנה היא ביוכימאית אמריקאית, המכהנת כפרופסור באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
מחקריה הבולטים עוסקים בתחום הקריספר ו-ncRNA.
כלת פרס וולף לרפואה לשנת 2020 על "חשיפת המנגנון הצפוי לחולל מהפכה בעולם הרפואה, של חסינות חיידקית באמצעות עריכה מונחית RNA של הגנום", וכלת פרס נובל לכימיה לשנת 2020 (יחד עם עמנואל שרפנטייה).
דאודנה עברה בגיל שבע להילו שבהוואי.
אביה היה פרופסור לספרות אמריקאית בקמפוס המקומי של אוניברסיטת הוואי ואמה לימדה היסטוריה בקולג' קהילתי.
כילדה נחשפה לספר "הסליל הכפול" של מגלה מבנה ה-DNA, ג'יימס ווטסון ונשבתה בעולם הביוכימיה, לאחר ששמעה בתיכון הרצאה של מדענית על הפיכתם של תאים בריאים לסרטניים, היא החליטה ללמוד ולעסוק בתחום.
דאודנה סיימה ב-1985 תואר ראשון בכימיה ממכללת פומונה שבקליפורניה.
ב-1989 סיימה תואר שלישי בביוכימיה מאוניברסיטת הרווארד, את הדוקטורט בנושא הריבוזים עשתה תחת הנחייתו של ג'ק שוסטק.
את הפוסט-דוקטורט עשתה בבית החולים הכללי מסצ'וסטס ובבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד תחת הנחייתו של שוסטק.
בשנים 1991–1994 עבדה במעבדתו של תומאס צ'ק באוניברסיטת קולורדו, שם חקרה בתחום הקריסטלוגרפיה בקרני רנטגן ומבנה ריבוזים.
בשנים 1994–2002 כיהנה כפרופסור לביוכימיה ולביופיזיקה מולקולרית באוניברסיטת ייל.
משנת 1997 היא חוקרת במכון הרפואי הווארד יוז.
בשנת 2003 עברה לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בה היא מכהנת כפרופסור לביוכימיה ולביולוגיה מולקולרית (בקתדרת הנשיא על שם לי קה שינג) ובמעבדה הלאומית לורנס ברקלי.
בשנת 2005 נחשפה לחקר הקריספר על ידי עמיתתה מברקלי ג'יליאן בנפילד.
ב-2011 פגשה בכנס בשווייץ את עמנואל שרפנטייה מאוניברסיטת אומאו שאף היא חקרה את הקריספר והחלה לשתף עמה פעולה.
ב-2012 פורסם בכתב העת Science, מאמר פרי עטה, יחד עם שרפנטייה, וארבעה חוקרים נוספים, על המחקר פורץ הדרך בנושא הקריספר.
המאמר תחת הכותרת "A Programmable Dual-RNA–Guided DNA Endonuclease in Adaptive Bacterial Immunity", הראה לראשונה את השימוש שניתן לעשות בקריספר לחיתוך DNA, וכיצד חיידקים מגנים על עצמם מפני וירוסים על ידי שימוש בקריספר.
היא הייתה שותפה בהקמת חברת "Caribou Biosciences" לקידום מחקר בתחום ה-Crispr-Cas9 ואת חברת "Intellia Therapeutics" לקידום יישומים לטיפול במחלות.
כמו כן הייתה שותפה בהקמת חברת "Editas Medicine" יחד עם פנג ז'נג, אך פרשה ממנה.
בינואר 2015 כינסה מדענים, משפטנים ומומחי אתיקה מכל רחבי העולם במטרה לדון בהשלכות האתיות של פיתוח טכנולוגיית ההנדסה גנטית באמצעות הקריספר.
ב-2020, זכתה בפרס נובל ובפרס וולף יחד עם עמנואל שרפנטייה על חלקן בפיתוח השיטה לעריכה גנטית קריספר.
דאודנה נשואה לג'יימס קייט, אף הוא פרופסור לביוכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
ג'ניפר לי הייל היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה קנדית-אמריקאית.
הייל ידועה בעיקר בשל דיבוב במשחקי וידאו ובסרטי הנפשה.
ג'ניפר הייל נולדה בהפי ואלי-גוס ביי בקנדה ותוך זמן קצר המשפחה עברה לארצות הברית.
היא גדלה בדרום, בעיקר במונטגומרי וברמינגהאם שב אלבמה.
לאחר סיום בית הספר לאמנויות היא המשיכה את הלימודים בקולג' המקומי וסיימה אותו עם תואר במנהל עסקים.
בשנת 1988 השתתפה בסרט טלוויזיה ותוך זמן קצר עברה ללוס אנג'לס.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה לדבב בסרטי אנימציה - בנות הפאוור פאף, ההרפתקאות של בילי ומנדי, אווטאר: כשף האוויר האחרון, האגדה של קורה, טוטלי ספייס ורבים נוספים.
בשנת 1995 הייתה קריינית בסרט "חופרי הזהב: הסוד של דובי ההר" בכיכובה של כריסטינה ריצ'י.
הייל היא גם המדדבת הנוכחית של סינדרלה, הנסיכה השנייה בזיכיון של נסיכות דיסני והגיבורה הראשית של הסרט בשם זה.
היא דיבבה אותה בשני סרטי ההמשך של הסרט "סינדרלה" מ-1950, "סינדרלה 2: חלומות מתגשמים" ו"סינדרלה 3: אהבת אמת", ובסרטים "הנסיכה סופיה הראשונה: היה הייתה נסיכה" ו"ראלף שובר את האינטרנט".
משנת 2002 עד 2008 דיבבה בסדרת האנימציה "שם קוד: ילדי השכונה" ששודר בCartoon Network.
בשנת 2009 השתתפה בסרט האנימציה "סופרמן/באטמן: אויבי הציבור", כמדבבת של סטארפייר ושל קילר פרוסט, ובאותה שנה דיבבה בסדרה "מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים" את דמותה של איילה סאקורה.
בשנת 2012 היא דיבבה את דמותה של קרול פריס ב"גרין לנטרן: סדרת האנימציה".
בשנת 2024 דיבבה את ג'ין גריי בסדרה "אקס-מן 97" מבית דיסני+.
בשנת 2025 דיבבה בסדרה "תעלומות ברבי" מבית נטפליקס.
היא לקחה חלק בעיבור משחקי מחשב כמו באלדורז גייט, Mass Effect, מטאל גיר, ביושוק לנצח, Knack ועוד.
ג'ן גונטר היא רופאת נשים ומיילדת, אקטיביסטית בנושאי הנגשת מידע בנושאי בריאות ורפואת נשים, פמיניסטית וסופרת אמריקאית ממוצא קנדי.
ג'ניפר גונטר נולדה בעיר ויניפג, בפרובינציה מניטובה, שבקנדה.
לאחר חויה חיובית שעברה, כמטופלת בבית חולים, בגיל אחת-עשרה, היא החליטה לבחור בקריירה בתחום הבריאות.
בזמן ניתוח של קרע בטחול, גונטר התבוננה בצוות בית החולים מבצע את הניתוח בגופה ותוך כדי כך קיבלה הסבר על מה שקורה.
היא סיימה את לימודי הרפואה באוניברסיטת מניטובה בשנת 1990, ואת הכשרתה כרופאה מילדת וגינקולוגית בשנת 1995 רכשה באוניברסיטת מערב אונטריו בלונדון, אונטריו.
לאחר מכן קיבלה מלגת השתלמות במחלות זיהומיות באוניברסיטת קנזס, והמשיכה בלימודיה גם לתחום ניהול הכאב.
בנוסף לעבודתה במרפאה בקונצרן הבריאות קייזר פרמננטה, גונטר מנהלת מרפאת נשים.
גונטר חברה באיגוד המלכותי של רופאים בקנדה, ובאיגוד האמריקני למיילדים וגינקולוגים, וחברה מוסמכת של המועצה האמריקאית לרפואת כאב.
שיפור מידע בריאותי העומד לרשות הציבור
בעזרת הטור שלה בניו יורק טיימס, הנוכחות המשמעותית במדיה החברתית, ובראיונותיה בתקשורת, גונטר מבטאת ביקורת חברתית ומפריכה טענות מפוקפקות של ידוענים בנושאי בריאות.
יש לה גם ביקורת על הדרך הרשלנית בה מדווחים כלי תקשורת שונים על נושאי בריאות רבייה וחיסון.
גונטר פועלת לכך שכלי התקשורת החדשותיים יגלו יותר אחריות בסיקור נושאי בריאות, ודורשת לתת פחות משקל לעצות ידוענים ואחרים בענייני בריאות, היא מצפה מרופאים למצוא דרך לתקשר טוב יותר עם המטופלים שלהם.
ביוני 2019 פרסם הז'ורנל הרפואי לנסט מאמר דעה מאת גונטר הקורא לרמה גבוהה של כתיבה בנושאים רפואיים באינטרנט, על ידי כך שיהיו בו יותר מומחים רפואיים המעורבים בהפצת מידע רפואי הולם לציבור.
היא כותבת בפירוש שלא יעלה על הדעת שמחקר איכותי שיכול להציל חיים ולהפחית סבל יהרס על ידי אלו המאמינים בקונספירציה רפואית או איזה ידוען (סלב) המעוניין למכור תוספי מזון."
הבלוג שגונטר כותבת מאז 2011 נצפה על ידי כ-15 מיליון איש, חלק מהביקורות שלה יצרו מחלוקות בתקשורת.
בשנת 2019 יש לה 237,500 עוקבים בטוויטר, וסדרת טלוויזיה.
גונטר מביעה את דעותיה במגוון נושאים שמשפיעים על בריאות האישה, כולל הפלות, חיסון נגד נגיף הפפילומה HPV, והשימוש ברקמות עובר במחקר.
ביקורת על מוצרי גופ וגווינת פאלטרו
לגונטר ביקורת קשה על המוצרים שנמכרים על ידי חברת גופ שבבעלות השחקנית גווינת' פלטרו.
הביקורת שלה על אחד ממוצרי גופ, ביצת אבן ג'ייד שנועדה לפי פאלטרו לחיזוק השרירים הטבעתיים, הגיעה לקהל נרחב הרבה יותר לאחר שפוסט בבלוג של גונטר ב-17 בינואר 2017, הועלה על ידי אחד מהעיתונים הצהובונים.
פוסטים נוספים שלה הביאו לתגובות בכתב של חברת גופ והתייחסו ישירות לביקורת של גונטר.
חילופי דברים אלו הביאו להתערבותו של טימותי קולפילד, ראש המחקר במדיניות וחוקי בריאות באוניברסיטת אלברטה.
קולפילד תמך בעמדתה של גונטר והצהיר: שמחקרים מצאו כי לידוענים יש יכולת מוכחת להשפיע באופן שלילי על נושאים רבים; החל מבדיקות מוקדמות לגלוי סרטן, עישון וכלה באוכל שאנו אוכלים."
באוקטובר 2018 פרסמו גונטר והארכאולוגית שרה פרקאק מחקר שחקר האם ביצי אבן הג'ייד אכן היו בשימוש בסין העתיקה, כפי שטוענת מחלקת השיווק של גופ.
סקירת תיאור של 5,000 חפצים במאגרי מידע עיקריים של הארכאולוגיה הסינית לא מצאה אזכור לחפץ כזה.
"תנ"ך הואגינה" פורסם באוגוסט 2019. הספר מציג בצורה ברורה ונגישה מידע רפואי על אנטומיית הרבייה הנשית ומפריך מיתוסים נפוצים.
גונטר הסבירה שכתבה את הספר כתגובה על עודף מידע כוזב ומסוכן ברשת בנושא בריאות נשים.
בספר יש גם חלק המתמקד בטרנסים.
הספר הגיע כבר למקום הראשון ברשימת רבי המכר בקנדה.
מחלוקת פרצה כשפרסומים של המו"ל נחסמו בטוויטר בשל שימוש בשפה לא הולמת (כנראה בגלל המונח ואגינה).
המודעות הורשו להופיע רק לאחר שיח מקוון נרחב.
באוגוסט 2019, שירות המדיה של- CBC Gem הקנדי השיק את סדרת הרשת החדשה של גונטר, Jensplaining (מהמלה mansplaining הסגברה), בה היא תמשיך בקמפיין נגד מסירת מידע כוזב, במיוחד בנושא זכויות רבייה ובריאות מיילדותית.
הסדרה היא בת עשרה פרקים, כאשר שלושת הראשונים מכסים נושאים כמו ווסת, בריאות וחיסונים.
גונטר היא גרושה, וחיה בקליפורניה עם משפחתה מאז 2005. ילדיה, שלישייה, נולדו פגים: האחד נולד אחרי 22 שבועות ולא שרד, והשניים האחרים נולדו אחרי 26 שבועות.
גונטר מתמודדת עם הפרעת אכילה זלילה (בולימיה) ושוקלת לכתוב ספר על ירידה במשקל.
ג'ניפר ברנינג (נולדה ב-15 בדצמבר 1996) היא זמרת וכותבת שירים גרמנייה אשר ייצגה את סן מרינו באירוויזיון 2018 שנערך בעיר ליסבון, בירת פורטוגל.
ברנינג ייצגה את סן מרינו לצד ג'סיקה מוסקט עם השיר "Who We Are".
הצמד הגיע למקום ה-17 בחצי הגמר, ובכך לא צלחו לעלות לגמר הגדול.
ברנינג התחרתה בעבר בתוכנית הכישרונות האמריקאית "The Winner Is" ובעונה האחת-עשרה של מופע הכישרונות "Deutschland sucht den Superstar".
2018: "Who We Are" (ג'ניפר ברנינג וג'סיקה מוסקט)
ג'ניפר לין וקסטון היא פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של קהיליית וירג'יניה בין השנים 2019–2025.
וקסטון נולדה בשם ג'ניפר לין טוסיני בלינצ'בורג.
אביה ואמה היו כלכלנים בכירים במחלקת האוצר של ארצות הברית וברשות האמריקנית לפיקוח על מסחר בחוזים עתידיים (CFTC), בהתאמה.
בשנת 1992 השלימה וקסטון לימודי תואר ראשון באוניברסיטת מרילנד.
לאחר מכן נרשמה לבית הספר למשפטים של מכללת ויליאם ומרי, וב-1995 השלימה במקצוע זה לימודי תואר שני.
את הקריירה המשפטית שלה החלה וקסטון כשותפה במשרד עורכי הדין "Laurel Brigade Law Group".
היא הייתה שופטת מחליפה במחוז לודון ובין השנים 2001–2005 היה עוזרת לתובע הכללי של קהיליית וירג'יניה.
כתובעת, וקסטון העמידה לדין בשלהי 2002 את קלרה ג'יין שוורץ בגין רצח מדרגה ראשונה של אביה, רוברט שוורץ.
בשנת 2011 התמודדה לתפקיד התובע המחוזי במחוז לודון, אך הפסידה בפער קטן לתובע המכהן ג'ים פלומן.
במהלך בחירות 2014 נבחרה לסנאט של מדינת וירג'יניה.
היא הכריזה על התמודדותה לתפקיד זה לאחר שמארק הרינג, נציג מחוז הבחירה ה-33 בסנאט, נבחר לתובע הכללי של וירג'יניה.
בנובמבר 2015 נבחרה מחדש לתקופת כהונה שנייה.
באפריל 2017 הכריזה וקסטון כי תתמודד כנציגת המחוז העשירי של וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
מחוז הבחירה שייצגה בסנאט המדינתי כלל שטחים נרחבים במזרח מחוז הקונגרס העשירי, שעטף את הערים ליסבורג וסטרלינג.
ביוני 2018 היא זכתה בבחירות המקדימות כמועמדת המפלגה הדמוקרטית מול חמישה מתמודדים אחרים.
בבחירות הכלליות בנובמבר היא הביסה את חברת הקונגרס המכהנת ברברה קומסטוק מהמפלגה הרפובליקנית עם כ-56% מקולות הבוחרים.
וקסטון היא האדם החמישי שמייצג את המחוז מאז הקמתו בשנת 1953, והשנייה לעשות כן מהמפלגה הדמוקרטית.
מבחינה אידאולוגית, וקסטון נמנית במחנה "הדמוקרטים החדשים", כינוי לחברי המפלגה הדמוקרטית שדוגלים בעמדות מרכזיות ומתונות ביחס למחנה הפרוגרסיביים.
מבחינה כלכלית היא מתארת עצמה כקפיטליסטית.
ב-2020 היא תמכה בחקיקה שתרחיב הוצאות כספיות פדרליות לשיפור תשתיות ולחקר תעשיית התעופה המסחרי, שנפגעה בשל צניחה בביקוש לטיסות בשל מגפת הקורונה בארצות הברית.
וקסטון תומכת בחקר עסקאות בכרטיסי אשראי ככלי לזיהוי אירועי ירי המוני מבעוד מועד.
היא טוענת שההגנה על הזכות לשאת נשק, במסגרת התיקון השני לחוקת ארצות הברית, יכולה להתקיים לצד חוקי בקרה על כלי נשק.
כמו כן היא תומכת בחיזוק חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
במהלך שנת 2019 היא תלתה את הדגל הטרנסג'נדרי בלשכתה שבגבעת הקפיטול, לאות הזדהות עם קהילת הטרנסג'נדרים.
ב-18 בספטמבר 2023 הודיעה וקסטון כי אין בכוונתה להתמודד מחדש לבית הנבחרים בבחירות 2024, לאחר שאובחנה כחולה בחולשה סופרה-נוקלארית מתקדמת, הידועה גם כמחלת PSP ממשפחת הפרקינסוניזם.
ג'ניפר מולהרן גרנהולם היא משפטנית, מחברת ופוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כמזכירת האנרגיה של ארצות הברית בין השנים 2021–2025. גרנהולם, חברת המפלגה הדמוקרטית, כיהנה כתובעת הכללית של מדינת מישיגן בשנים 1999–2003, ולאחר הייתה מושלת מישיגן ה-47 מינואר 2003 עד ינואר 2011. היא הייתה האישה הראשונה בתפקיד זה.
בינואר 2017 החלה לעבוד כפרשנית פוליטית ברשת הטלוויזיה "CNN".
גרנהולם נולדה בוונקובר שבקולומביה הבריטית, ובגיל ארבע היגרה לארצות הברית מקנדה.
היא סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון סן קרלוס וניסתה לזמן קצר להיטמע בתעשיית הסרטים והקולנוע, ואז עבדה במשרות אחדות בטרם החלה את לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
ב-1984 השלימה לימודי תואר ראשון וכעבור זמן מה קיבלה תואר שני במשפטים מבית הספר הרווארד למשפטים, שם שימשה כעורכת הראשית של כתב העת המשפטי של הרווארד לענייני זכויות אזרח וחירויות אזרחיות.
לאחר מכן הייתה גרנהולם עוזרת משפטית של השופט דיימון קית' בבית המשפט הפדרלי השישי לערעורים של ארצות הברית, וב-1991 הייתה עוזרת לתובע הפדרלי של ארצות הברית במחוז המזרחי של מישיגן.
בשנת 1998 התמודדה למשרת התובע הכללי של מישיגן.
היא הביסה את ג'ון סמייטאנקה הרפובליקני, ברוב של 52% מהקולות ואיישה את התפקיד בשנים 1999–2003. בבחירות 2002 התמודדה לתפקיד מושל מישיגן במקומו של ג'ון אנגלר שפרש מתפקידו.
אחרי שסחפה כ-51% מקולות הבוחרים וגברה על סגן המושל המכהן, הושבעה כאישה הראשונה לתפקיד זה בהיסטוריה של מישיגן.
היא נבחרה מחדש לתקופת כהונה שנייה בשנת 2006 וכהונתה הסתיימה ביום הראשון של שנת 2011, שכן על מושל מישיגן מוטלת הגבלת כהונות.
גרנהולם הייתה חברה בצוות המעבר הנשיאותי של ברק אובמה טרם ההשבעה הנשיאותית בינואר 2009. לאחר שעזבה את החיים הציבוריים, הצטרפה גרנהולם ביחד עם בעלה דניאל מולהרן לסגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
ב-15 בדצמבר 2020 הוכרז כי נבחרה בידי ג'ו ביידן, הנשיא הנבחר של ארצות הברית, לעמוד בראשות מחלקת האנרגיה של ארצות הברית.
נולדה בוונקובר שבפרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה, בתם של ויקטור איוור גרנהולם ושירלי אלפרֶדה (לבית דודן), שעבדו שניהם כטלרים בבנק.
הוריה של אמה הגיעו מאירלנד ומניופאונדלנד.
סבתה מצד אביה הייתה מהגרת מנורווגיה, וסבה מצד אביה, שהיגר לקנדה בשנות ה-30 של המאה ה-20, הגיע במקור מהעיירה רוברטספורס שבמחוז וסטרבוטן בשוודיה, שם אביו היה ראש העירייה.
שרת התעשייה והאנרגיה וסגנית ראש ממשלת שוודיה לשעבר מאוד אולופסון התגוררה ברוברטספורס, וכאשר נפגשה עם גרנהולם בסטוקהולם חשפו כלי התקשורת כי בעלה של אולופסון הוא קרוב משפחתה של גרנהולם.
משפחתה היגרה לקליפורניה כשהייתה בת ארבע.
היא גדלה באנהיים, בסן חוזה ובסן קרלוס.
למדה בתיכונים "אידה פרייס ג'וניור" וב"תיכון דל מאר" לפני שהשלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון סן קרלוס בשנת 1977, וזכתה בתחרות מלכת היופי של מיס סן קרלוס.
בצעירותה ניסתה לפתוח בקריירת משחק בהוליווד אך ניסיונות אלה לא קרמו עור וגידים, ובגיל 21 זנחה רצונות אלה.
בשנת 1978 הופיעה בתוכנית הטלוויזיה של ABC "משחק הדייטים", ולפרנסתה עבדה כמדריכת סיורים באולפני יוניברסל ובמוקד טלפוני לשירות לקוחות בלוס אנג'לס טיימס, והייתה המדריכה הראשונה בפארק "Marine World/Africa USA" ברדוורד סיטי, כשהיא מתפעלת סיורים ימיים על ספינה.
בשנת 1980, בגיל 21, התאזרחה, ועבדה במטה הבחירות של ג'ון אנדרסון שהתמודד לנשיאות ארצות הברית כפוליטיקאי עצמאי בבחירות הנשיאותיות באותה השנה.
לאחר מכן נרשמה ללימודים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, והייתה לאדם הראשון במשפחתה שלמד במוסד להשכלה גבוהה.
הייתה חברה באחוות פי בטא קפא, ובשנת 1984 השלימה לימודי תואר ראשון בצרפתית ובמדע המדינה.
במשך שנה חיה בצרפת וסייעה בהברחת ביגוד וציוד רפואי ליהודים בברית המועצות.
כמו כן, היא הייתה פעילה בתנועה נגד אפרטהייד.
לאחר מכן סיימה לימודי תואר שני בבית הספר הרווארד למשפטים ב-1987. באוניברסיטת הרווארד שימשה כעורכת הראשית של כתב העת המשפטי לענייני זכויות אזרח וחירויות אזרחיות (Harvard Civil Rights–Civil Liberties Law Review), כתב העת המשפטי הפרוגרסיבי המוביל בארצות הברית.
לאחר שסיימה את לימודיה האקדמאיים, שירתה בין השנים 1987–1988 כעוזרת משפטית של דיימון קית' , שופט בכיר בבית המשפט הפדרלי השישי לערעורים של ארצות הברית, שבסמכותו המדינות מישיגן, טנסי, קנטקי ואוהיו.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1988 עבדה גם במטה הבחירות של מייקל דוקאקיס.
לאחר שעבדה כתובעת במשרד הרשות המבצעת של מחוז ויין מ-1989 עד 1991, מונתה לעוזרת התובע הפדרלי במחוז המזרחי של מישיגן ב-1991. היא סייעה להעמיד לדין סוחרי סמים, חברי כנופיות וצורכי פורנוגרפיית ילדים, תבעה את המדינה ונלחמה נגד הונאת כרטיסי אשראי.
מתוך 154 האנשים שתבעה, 151 הורשעו.
בשנת 1995 מונתה לכהן כיועצת תאגידית במחוז ויין, והפכה לאדם הצעיר ביותר בתפקיד.
היא הגנה על המחוז מפני תביעות, תבעה את המדינה בגין מיסוי על כבישים ציבוריים ופעלה למען סביבתנות.
לאחר תקופת כהונה בת 37 שנה, התובע הכללי של מישיגן פרנק קלי מהמפלגה הדמוקרטית בחר שלא להתמודד לקדנציה עשירית ב-1998, וגרנהולם הודיעה על התמודדותה בבחירות להחליפו.
ללא התמודדות בבחירות מקדימות, התמודדה גרנהולם בבחירות הכלליות מול ג'ון סמייטנקה (Smietanka) הרפובליקני, המועמד לתפקיד מ-1994 ותובע פדרלי לשעבר במחוז המערבי של מישיגן.
מסע הבחירות החל באופן ידידותי יחסית, כששני המועמדים הסכימו שהם רוצים להרחיב את היחידה לפשעים מקוונים, למסד תוכניות למאבק בפשע שכונתי ולהמשיך לעבוד למען הגנת הצרכן, כפי שעשה קלי.
עם זאת, באמצע ספטמבר נעכרו היחסים בין גרנהולם לסמייטנקה, כאשר האחרון פרסם תעמולה טלוויזיונית שכינתה את גרנהולם כליברלית "לא מנוסה" ו"מסוכנת".
הוא גם ניסה לקשר בין גרנהולם לתוכנית הפשע של ג'פרי פיגר, המועמד הדמוקרטי למושל המדינה באותה השנה, שקראה לשים דגש רב יותר על שיקום לפושעים לא-אלימים וקיצור תקופת המאסר שלהם.
גרנהולם, שהתנערה מתוכנית הפשע של פיגר כאשר זו פורסמה, אמרה כי טענותיו של סמייטנקה הן "שקר, פשוט שקר" וכי כתובעת הכללית של מישיגן יהיה עליה "להגן על הצרכן מפני הולכת שולל", בהתייחס לתעמולה שפרסם נגדה.
כשנשאלה מה מפריד בינה לבין סמייטאקה, שאלה גרנהולם: "מלבד כנות?".
התובע הכללי הפורש קלי יצא להגנתה של גרנהולם וכיכב במודעת בחירות דמוקרטית בה כינה את התעמולה של סמייטנקה "זבל" ו"הונאה", והאשים אותו בהרצת "קמפיין לא ישר".
סמייטנקה מצדו כעס על סרטי בחירות דמוקרטים שהתייחסו לאיחוריו לכאורה במתן תשלומי מזונות לילדיו, ושגרסו כי שיקר בנוגע לכמה מכספו האישי תרם למסע הבחירות שלו.
בתום מערכת בחירות צמודה, עם סקרים שהציגו את שני המועמדים צמודים אחת לשני, גברה גרנהולם על סטיימטנקה ב-1,557,310 קולות (52.09%) לעומת 1,432,604 הקולות של יריבה (47.91%).
לאחר שגרנהולם נבחרה למושלת המדינה בשנת 2002, התגלעו חילוקי דעות בין סמייטנקה למושל הרפובליקני ג'ון אנגלר בנוגע למי האחריות הרבה יותר לנסיקתה המטאורית של גרנהולם בפוליטיקה של מישיגן.
סמייטנקה האשים את אנגלר ששכנע אותו להתמודד ב-1998 מול ג'ורג' סקוט רומני, בכך שהעלה לנושא את איחורי מתן תשלומי המזונות שלו ושלא תמך בו באופן חזק יותר לאחר שהביס את רומני בבחירות המקדימות הרפובליקניות.
אנגלר טען כי סמייטנקה היה מועמד חלש שצריך היה לזוז הצידה לטובת רומני, שעשוי היה להביס את גרנהולם חסרת הניסיון, ואז לא היה לה רקע ציבורי בהתמודדותה לתפקיד המושל ב-2002.
גרנהולם הושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 1999, והפכה לאישה הראשונה בתפקיד התובע הכללי של מישיגן.
היא שירתה בתפקיד במשך קדנציה אחת, בין השנים 1999–2003. כתובעת הכללית, המשיכה בעבודתו של פרנק קלי בהגנה על אזרחים וזכויות הצרכן והקימה את היחידה הראשונה לפשעי היי טק במישיגן, ומינתה את טרנס ג'ורג' ברג לעמוד בראשות היחידה.
באפריל 1999 הודיעה גרנהולם על תביעה נגד החברה "RVP Development", שבנתה את מסלולי הגולף בעיר ארקדיה שבמערב מישיגן, בטענה כי בנייה גרועה של המסלול הביאה להזרמה בלתי חוקית של משקעים לימת מישיגן בעקבות סופות כבדות ב-1998, ש"הפכו גיא לערוץ הרוס".
נשיא החברה, ריצ'רד פוסטמה (Postma), סירב לשלם את הקנסות שהטילה עליו המדינה בסך 425,000 דולר אמריקני, באומרו כי נקט בצעדים אחדים כדי לעצור את הסחיפה והאשים את גרנהולם בניסיון להפוך אותו ל"ילד פוסטר למען מסע בחירות עתידי".
גרנהולם השיבה כי תפיסתו את הנוף הפוליטי במישיגן גרועה כמו יכולתו לבנות נוף של מסלול גולף." לאחר שנים של משא ומתן והתגוששויות משפטיות, התביעה הוסדרה באוגוסט 2003, כאשר "RVP Development" הסכימה לשלם קנס בגובה 125 אלף דולרים.
ביולי 2000, משרדה של גרנהולם יישב מחלוקת עם רשת חנויות הכלבו "J.
Penney" לאחר שהרשת ביצע מספר רב של טעויות תמחור וסריקת מוצרים בסניפי הרשת במישיגן.
הנושא הגיע לידיעת התביעה הכללית במישיגן לאחר שיעור תקלות חוזר ונשנה שהצביע על 33 אחוזים מהפריטים שנמכרו בדצמבר 1999 כמי שנמכרו במכיר גבוה יותר מהמחיר שנרשם על המדפים.
רשת חנויות הכלבו נקנסה והסכימה לייעד "שותפי תמחור" לניטור טעויות בתמחור.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הורתה גרנהולם לסוכנויות הממשלתיות במישיגן לעבוד עם חברי בית המחוקקים המדינה במטרה לשמור על המלחמה בטרור בסמכויות המדינה ולא באלה של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית.
היא גם התקינה תקנות על סוחרי בנזין כדי למנוע מהם להעלות מחירים באופן דרמטי, דבר שהתרחש באופן ספוראדי ברחבי מישיגן מיד לאחר פיגועי הטרור בניו יורק.
בפברואר 2002 הודיעה גרנהולם כי משרדה מצטרף למשרד החברה "AARP" במישיגן כדי לסייע לצרכנים להילחם בשיחות טלמרקטינג.
בבחירות 2002, מושל מישיגן הרפובליקני המכהן, ג'ון אנגלר, היה נתון להגבלות כהונה ולפיכך לא יכול היה להתמודד פעם נוספת.
הרפובליקנים התאחדו סביב סגן המושל של אנגלר, דיק פוסתומוס .
בינתיים, גרנהולם התמודדה בבחירות מקדימות תחרותיות נגד ג'יימס בלנצ'ארד , המושל לשעבר ושגריר ארצות הברית בקנדה ונגד דייוויד בוניאור, לשעבר חבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
המושל בלנצ'ארד הפסיד בבחירות לכהונה השנייה ב-1990 לג'ון אנגלר, ובוניאור התפטר מתפקיד המצליף הדמוקרטי בבית הנבחרים כדי להתמודד לתפקיד המושל.
גרנהולם, שנתפשה בעיני רבים כ"פרצוף רענן" בפוליטיקה של מישיגן אחרי ממשל אנגלר בן תריסר השנים, גייסה יותר כסף מבלנצ'ארד ומבוניאור והובילה עליהם בעקביות בסקרי דעת הקהל בפערים ניכרים.
מסע הבחירות שלה הוביל להגדלת אחוז ההצבעה בקרב נשים, ובבחירות המקדימות זכתה עם 499,129 (47.69%) מכלל הקולות.
המושל לשעבר בלאנצ'ארד סיים אחרון את הבחירות המקדימות עם 24.32% מהקולות, וביניהם ניצב בוניאור שגרף כ-28% מהקולות.
במערכת הבחירות הכלליות הייתה גרנהולם הפייבוריטית לניצחון, ונהנתה מתמיכה חזקה מאת אפרו-אמריקאים, מצביעים מתחת לגיל 30, ונשים.
גרנהולם מיקדה את מסע הבחירות שלה בשיעור הפשיעה, ונתפסה ככריזמטית יותר מאשר דיק פוסתומוס.
אף על פי שמבחינה לאומית המפלגה הרפובליקנית רשמה הישגים נאים בבחירות האמצע ב-2002, בהן נטלו את הרוב בסנאט של ארצות הברית מידי הדמוקרטים והעמיקו את אחיזתם בבית הנבחרים, גרנהולם גברה על פוסתומוס בפער בן 1,633,796 קולות, וזכתה ב-51.42% מקולות הבוחרים.
ב-1 בינואר 2003, גרנהולם הושבעה כמושלת ה-37 של מדינת מישיגן.
עם השבעתה, בנוסף להיותה האישה הראשונה בתפקיד מושל מישיגן, היא גם הפכה למושלת השלישית במדינה שלא הייתה אזרחית-מלידה של ארצות הברית, והרביעית שנולדה מחוץ לשטחי ארצות הברית.
גרנהולם הדגישה את הצורך של מישיגן למשוך אליה אנשים צעירים ובתי עסק באמצעות "יוזמת ערים מגניבות" (Cool Cities Initiative).
כמושלת, היא הייתה חברה באגודת המושלים הלאומית, יושבת ראש ועדת הבריאות ושירותי האנוש של האגודה וכיהנה ביחד עם מושל נוסף כיו"ר כוח המשימה של האגודה בתחום בריאות הציבור.
בעבר אף הייתה יו"ר אגודת המושלים הלאומית של המערב התיכון.
בתקופת כהונתה התגוררה במעון הרשמי של מושל מישיגן, השוכן בסמוך לקפיטול מדינת מישיגן.
בשנת 2003 גרנהולם רצה חמישה קילומטרים על פני גשר מקינאק (Mackinac), שמחבר בין חצי האי העליון של מישיגן לזה התחתון, תוך 47 דקות בלבד במהלך הצעדה על גשר מקינאק ביום העבודה.
ריצתה על הגשר החלה מסורת חדשה של ריצת המושל המכהן על הגשר ביום העבודה.
במהלך השנה הראשונה של גרנהולם בתפקיד המושלת, היא נקטה במספר צעדים לקיצוץ תקציב המדינה של מישיגן כדי להתמודד עם גירעון תקציבי בן 1.7 מיליארד דולר אמריקני (כ-2% מתקציב המדינה השנתי).
היא הייתה מוטרדת מההצעות לקצץ במימון המדינתי של תוכניות רווחה חברתית, כמו סיוע ממשלתי לדרי רחוב וסוכנויות ממשלתיות למען בריאות הנפש.
מאז כהונתה הראשונה הייתה תומכת עקבית ברפורמה במערכת החינוך של מישיגן.
בנאום מצב האומה שלה מ-2003, הכריזה גרנהולם על מיזם בשם "התחלה גדולה" ששם לו למטרה להתמקד בחינוך לילדים עד גיל חמש.
מיזם זה תיאם, בין היתר, מאמצים ציבוריים ופרטיים לעידוד חינוך הורים צעירים.
גרנהולם הטעימה את ההשכלה והחינוך האקדמיים עבור תושבי מישיגן בעקבות הירידה במשרות הייצור במדינה, שרבות מהן לא דרשו תואר אקדמי.
בשנת 2004 ביקשה מסגן המושל ג'ון שרי להוביל את "הוועדה להשכלה גבוהה וצמיחה כלכלית" כדי להכפיל את מספר בוגרי האוניברסיטאות במישיגן.
בטקס חלוקת פרסים שהתקיים ב-28 באוקטובר 2004, הוכנסה גרנהולם ל"היכל התהילה לנשים במישיגן".
היא גם זכתה בפרס "הצעירים והמצטיינים של מישיגן" מארגון לשכת הצעירים של ארצות הברית ובפרס "אשת השנה" של ארגון ימק"א.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 במישיגן, גרנהולם קידמה את התמודדותו של המועמד הדמוקרטי ג'ון קרי אחרי שסקרי דעת הקהל הצביעו על יתרון קל במישיגן עבור הנשיא המכהן ג'ורג' ווקר בוש.
היא טענה כי כלכלת ארצות הברית היא הדאגה האמיתית של תושבי מישיגן ולא מלחמת עיראק או המלחמה העולמית בטרור, באומרה כי
בפברואר 2005 סירב בית המחוקקים במישיגן — שנשלט אז בידי המפלגה הרפובליקנית — להצביע בעד תקציב המדינה של גרנהולם, באמתלת הקיצוץ במימון המדינה במתן השכלה גבוהה.
בשנים הקודמות לכהונתה של גרנהולם, קיצוצים במימון המדינתי להשכלה גבוהה נדרשו ונידונו בבית המחוקקים בשאיפה לאזן את תקציב מדינת מישיגן.
שנה לפני כן, ב-2004, כינו המנהיגים הרפובליקנים את גרנהולם כ"מושלת אל-תעשי דבר" בטענה שלא הצליחה להנהיג, ואילו הדמוקרטים האשימו את הרפובליקנים המחוקקים כמי שלא מוכנים להגיע לעמק השווה.
בינואר 2005 הציגה גרנהולם הצעה ראשונית לתקציב המדינה, דרשה תגובה מידית מבית המחוקקים וקיימה מסיבת עיתונאים המפרטת את עיקרי התקציב המוצע.
לאחר שסירבו לשקול, לדון או להצביע בנוגע לתקציב המוצע, הצהירו הרפובליקנים כי יעדיפו אם הרשות המחוקקת תהא מעורבת יותר בבניית תקציב המדינה.
מאז שנת 2000, חלו תמורות שליליות בכלכלת מישיגן ומקומות עבודה רבים החלו להיאבד, בעיקר בגלל הנסיגה בענף הייצור התעשייתי בארצות הברית.
גרנהולם תמכה בצעדי הגוונה (diversification) בכלכלה של מישיגן הרחק מהסתמכותה ההיסטורית על ייצור כלי רכב.
היא הורתה להזרים 21 מיליארד דולר ל"קרן המאה העשרים ואחת", זאת במטרה ליצור משרות במישיגן בתחומי מדעי החיים, אנרגיה חלופית, ייצור מתקדם וביטחון פנים.
גרנהולם תמכה גם במתן עבודות באנרגיה חלופות למישיגן כדי להחליף עבודות ייצור של כלי רכב אשר נעלמו.
במהלך בחירות אמצע הכהונה ב-2006 התמודדה גרנהולם לתקופת כהונה שנייה.
יריבה הרפובליקני היה דיק דבוס, בעלה של מי שלימים תהיה מזכירת מחלקת החינוך של ארצות הברית בטסי דבוס.
בבחירות הכלליות, הן מטה הבחירות של גרנהולם והן המפלגה הדמוקרטית במישיגן פרסמו תעמולה טלוויזיונית בהפקתו של היועץ הפוליטי ג'ו סלייד וייט, והתמקדו במאמציה של גרנהולם להפיח רוח חיים בכלכלת מישיגן.
גרנהולם והדמוקרטים האשימו את דבוס בקיצוץ משרות במישיגן כאשר ניהל את חברת השיווק הרשתי "Amway".
בסופו של דבר גרנהולם נבחרה בקלות לתקופת כהונה שנייה עם כ-56% מקולות הבוחרים, בשעה שדבוס גרף כ-42% בלבד, על אף שהוציא כ-35 מיליון דולר על מסע הבחירות שלו.
ביחס לבחירות ב-2002, גרנהולם העלתה את אחוז ההצבעה לה ב-4.9%.
בחירות האמצע בשנת 2006 סימנו את חזרת הדמוקרטים לרוב בבית הנבחרים של מדינת מישיגן, בשעה שהסנאט המדינתי נותר בידי הרפובליקנים.
חלוקת הכוח המפלגתית החדשה במישיגן הובילה לעימותים בין גרנהולם לבין הסנאט הרפובליקני על תקציב המדינה לשנה הפיזיקלית של 2008. עימותים אלה הביאו להשבתה בת ארבע שעות בשירותי המדינה הלא-חיוניים בשעות הבוקר המוקדמות של יום 1 באוקטובר 2007, עד אשר תקציב המדינה הועבר ונחתם.
תקציב זה קיצץ בשירותי המדינה, הקפיא את הוצאות המדינה בתחומים כמו אומנויות, הגדיל את מס ההכנסה של המדינה ויצר מערך חדש של מסי שירות על מגוון עסקים, למשל מעליות סקי וחברות עיצוב פנים וגינון, כדי לטפל במחסורים תקציביים.
כתוצאה מהתקציב השנוי במחלוקת, מספר משלמי מיסים ותומכי עסקים קראו ל-Recall election נגד גרנהולם ומחוקקים שהצביעו בעד העלאת המיסים.
בסופו של דבר, משבר התקציב הביא את חברת סטנדרד אנד פורס להוריד את דירוג האשראי של מישיגן מ-AA למינוס AA.
בנוסף, המשבר תרם לצמצום בשיעור התמיכה הציבורית של גרנהולם, שהחל ב-43% באוגוסט 2007 וצנח ל-32% בדצמבר אותה השנה.
בכך נמנתה בין המושלים בעלי שיעור התמיכה הנמוך ביותר בכלל מדינות ארצות הברית.
בשנת 2007 הציעה גרנהולם את "חוק אף עובד לא נותר מאחור" (No Worker Left Behind Act),שהעניק הכשרה חינמית בת שנתיים או לימודים במכללה קהילתית לעובדים מובטלים או כאלה שנעקרו ממשרתם.
מאז חתימת החוק באוגוסט 2007, למעלה מ-130,000 איש נרשמו להסבה מקצועית.
התוכנית הגדילה את הסיוע בשכר הלימוד בסכום של 5,000 דולר לשנה במשך שנתיים, וכיסתה הסבה מקצועית במקצועות להם הביקוש היה גבוהה כמו בייצורים התעשייתיים.
מחלקת האנרגיה, העבודה והצמיחה הכלכלית של מישיגן דיווחה עוד באוקטובר 2009 כי 62,206 אנשים נרשמו לתוכנית שהוצעה בחוק וכי מבין 34,355 האנשים שסיימו הכשרה, 72% מצאו עבודה או שמרו על משרתם ועוד 18,000 נותרו בהכשרה לטווח הארוך.
במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית ב-2008, הפריימריז במישיגן הוקדם ל-15 בינואר בין היתר הודות ללחץ שהפעילה גרנהולם על הוועדה הדמוקרטית הלאומית.
ההקדמה של תאריך הבחירות המקדימות הייתה ייחודית, שכן באופן היסטורי מישיגן קיימה את אספות הבחירה שלה ב-9 בפברואר.
בשל המצב הכלכלי הקשה בו הייתה נתונה מישיגן בראשית 2008, בעקבות המשבר הכלכלי העולמי, הדמוקרטים במדינה זו רצו לקיים פריימריז לבדם בניגוד לדעת הממסד הדמוקרטי ולכן הם נענשו בידי הוועדה הדמוקרטית הלאומית: צירים ממדינה זו לא יכלו להשתתף בוועידה הדמוקרטית בסוף מסע הבחירות ולהצביע עבור המועמד שלהם.