tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מוצרים המשמשים בשלבי פיתוח ציוד הרשת, התקנתו ותחזוקתו השוטפת ומאפשרים איתור תקלות ברכיבי הרשת השונים.
תחום המוצרים השני אליו נכנסה היה מוצרים לניהול איכות העברת הקול ברשת האינטרנט ושירותי ערך מוסף אחרים.
בעשור השני של המאה -21 החלה רדקום לספק פתרונות בתחום של וירטואליזציה של רשתות תקשורת (NFV - Network Functions Virtualization) , כלומר מעבר לפתרונות תוכנה בענן, וזניחת ציוד התקשורת בבעלות עצמאית של ספק התקשורת.
רדקה רוסיצקה (בצ'כית: Radka Rosická; נולדה ב-20 באפריל 1981) היא מנחת טלוויזיה ודוגמנית צ'כית.
רוסיצקה נולדה בעיר האבירוב שבמחוז מורביה-שלזיה לאם שעבדה בגן ילדים, היא למדה בבית ספר פרטי לעסקים ובנקאות.
ב-2002 השתתפה בתחרות יופי הנקראת "מיס רנטה" שם נבחרה לסגנית ראשונה, באותה שנה השתתפה בתחרות מיס צ'כיה, שם נבחרה לסגנית שנייה, מה שהוביל להשתתפותה בתחרות מיס אירופה כנציגת המדינה.
היא דגמנה רבות וב-2011 פרשה מקריירת הדוגמנות.
בשנת 2005 התארחה בפרק של הסדרה הקומית "Redakce".
ב-2013 החלה לעבוד בערוץ הטלוויזיה "TV Nova" כמגישת מזג האוויר.
בשנת 2017 הנחתה מספר פרקים של "Sama doma" תוכנית חדשות בידור לנשים, באירוויזיון 2017 ואירוויזיון 2018 הציגה את תוצאות ניקוד חבר השופטים של צ'כיה.
בנוסף לשפת אמה היא דוברת גם פולנית.
המונח רה-ויקטימיזציה (קורבנות חוזרת), מתאר תופעה לפיה קורבנות פשע, ניצול או התעללות, הם בעלי סיכוי סטטיסטי גבוה להיות במצבי קורבנות בהמשך.
הקורבנות הנשנית עשויה להתרחש זמן קצר לאחר הפגיעה הראשונית או בשלב מאוחר יותר בבגרות, ונקשרת לעיתים קרובות עם מקרים של ניצול בילדות.
התופעה רווחת במיוחד בקרב אנשים המאובחנים עם הפרעת פוסט-טראומה מורכבת (CPTSD) על רקע חשיפה לטראומה ממושכת בילדות, אך אינה מוגבלת רק לאנשים הסובלים מהפרעה זו.
רה-ויקטימיזציה עלולה להתרחש אחרי אירועים טראומתיים כמו: פגיעות מיניות, אלימות פיזית או נפשית, פציעה קשה, חשיפה למלחמה,דיווח על טרור באינטרנט, חשיפה לאסונות טבע, עינוי ושבי ואירועים אחרים הגורמים לתגובות לחץ אינטנסיביות.
הקורבנות החוזרת יכולה להיות באותה קטגוריה של אירוע הקורבנות הראשון (למשל, פגיעה מינית בילדות, אשר חוזרת כפגיעה מינית נוספת בבגרות) או בקטגוריה שונה (למשל, התעללות פיזית בילדות, אשר חוזרת כהידרדרות למעגל הזנות בבגרות).
רה-ויקטימיזציה בקרב קורבנות ניצול מיני בילדות
מחקרים רבים מראים שהתופעה של רה-ויקטימיזציה רווחת מאוד בקרב קורבנות אלימות מינית, בפרט כאשר מדובר בהתעללות מינית בילדות.
רה-ויקטימיזציה היא אחד הסימפטומים שעשויים להופיע בקרב אנשים שאובחנו עם הפרעת פוסט-טראומה מורכבת, אשר מבוססת פעמים רבות על פגיעה מינית ממושכת בילדות, והיא בעלת השלכות רבות ומגוונות על התפקוד והרווחה הנפשית והפיזית בבגרות.
כמו כן, נראה כי אחוז ניכר מבין הנשים המוכות, קורבנות אונס, אסירות, חסרות בית ונשים המנהלות מיניות בסיכון (למשל: ריבוי פרטנרים, מעגל הזנות), עברו בילדותן פגיעה פיזית או מינית.
מחקרים מצאו שהתעללות מינית בילדות היא המנבא החזק ביותר לפגיעה מינית בבגרות.
בסקירה של 128 מאמרים שפורסמו בין השנים 1979–2009 נמצא שהסיכוי לקורבנות מינית בבגרות גבוה בשיעורים של פי 2 עד פי 13.7 בקרב מי שהיו קורבנות ניצול מיני בעבר.
כמו כן, סקר רחב שנערך בארה"ב מצא כי 18.3% מהמשיבות ו-1.4% מהמשיבים שעברו אונס בבגרות, דיווחו שעברו אונס בעברם.
זאת ועוד, סקר לאומי שנערך בבריטניה מצא ששליש עד שני שלישים מקורבנות של התעללות מינית בילדות עוברים ועוברות פגיעה מינית נוספת על ידי פוגעים אחרים בהמשך חייהם.
בהמשך לכך, במחקר שנערך בקרב תלמידי קולג' נמצא ש- 30% מהנשים שהיו קורבן אונס בילדות, ו-32% מהנשים שהיו קורבנות של ניסיון לאונס, דיווחו על כך שנפגעו שוב בבגרות.
גברים שדיווחו על התעללות מינית בילדות נמצאו בסיכון גבוה פי חמישה להיות קורבנות לאלימות מינית, לעומת גברים שלא דיווחו על התעללות מינית בילדות.
תאוריות רבות מתארות את הגורמים לתופעה, אולם חלק מהמנגנונים העומדים בבסיסה עדיין לא ידועים.
חלק מהתאוריות עוסקות במבנים תוך-נפשיים העומדים בבסיס התופעה, למשל, למידה לא אדפטיבית וחזרה כפייתית, בעוד תאוריות אחרות עוסקות בגורמים חברתיים תרבותיים שהחשיפה אליהם עלולה להגדיל את הסיכון לקורבנות נשנית, למשל, מגורים או עבודה באזורי סכנה, אבטלה או יחסי משפחה כאוטיים.
מרבית התאוריות מדגישות כי הקורבן לא יכול לשלוט בגורמים היוצרים את הדפוס של רה-ויקטימיזציה, וכי דפוס זה אינו מתבסס על מאפיין אישיותי מסוים.
עם זאת, קורבנות חוזרת אינה מהווה גזירת גורל, וניתן לטפל בתופעה ולסייע למתמודדים עימה.
ממצאי המחקרים שנעשו בתחום מצביעים על החשיבות בהתערבות טיפולית מוקדמת בקרב הקורבנות לצורך מניעת הישנות מקרי פגיעה נוספים.
למידה לא אדפטיבית מתייחסת ללמידת דפוסי התנהגות בלתי הולמים או לקויים.
על פי תאוריה זו, חוויית הניצול הראשונית מקנה מערך אמונות והתנהגויות לקוי, אשר ממשיך ומתעצב גם בבגרות.
הקרבן לומד שיחסי ניצול במערכת היחסים הם נורמליים, ולכן מצפה לחוויית ניצול וקורבנות במסגרת יחסים, ואף מרגיש שהדבר מגיע לו.
כתוצאה מכך, הקורבן עשוי לחפש באופן לא מודע מערכות יחסים המבוססות על יחסי קורבן-תוקפן, ובשל כך לחוות קורבנות חוזרת.
התופעה של חוסר אונים נרכש מהווה דוגמה לדפוס של למידה לא אדפטיבית, אשר עשוי להסביר רה-ויקטימיזציה.
במקרים אלו נוצרת תפיסה של חוסר תלות בין התגובות של הפרט לבין התוצאות שלהן, על בסיסה מתפתחת תחושת חוסר האונים.
מצבים אלה מתאפיינים בפסיביות, ותפיסה עצמית של חוסר יכולת להגנה עצמית, חוסר כוחות וחוסר מסוגלות, עד לרמה של ויתור על האפשרות של בריחה ממערכות יחסים הרסניות, או קבלה של ההתעללות כעובדת חיים יחידה ומוגמרת.
כתוצאה מכך, גדל הסיכון שהאדם יחווה מצבי קורבנות חוזרים ונשנים.
למשל, במקרים של התעללות בילדות, פעמים רבות הילדים שרויים בעל כורחם במצבים קשים, עם תקווה מועטה או חוסר תקווה להיחלץ מהמצב, במיוחד כאשר הניצול מבוצע על ידי אחת מהדמויות המטפלות.
חוסר האונים נטמע בהתנהגותו של הילד, וכך מגביר את הסיכון ליחסי ניצול וקורבנות חוזרת בהמשך.
במקרים של טראומה מינית בילדות, דפוס למידה לא אדפטיבי יכול לבוא לידי ביטוי באופן בו החשיפה המינית המוקדמת משפיעה על ההתפתחות הקוגניטיבית, הרגשית והמינית של הילד, וגורמת להתנהגויות ולקוגניציות לא אדפטיביות.
לדוגמה, ילדה המתוגמלת עבור התנהגות מינית, עשויה ללמוד שתמורת מין, היא יכולה לקבל חום, תשומת לב, פריבילגיות או אהבה, וכי קשרים בינאישיים כרוכים במיניות.
בעקבות חיזוק מסוג זה, הילדה עוברת תהליך חיברות ולומדת שגופה הוא האמצעי להבטיח את המענה לצרכים הלא מיניים שלה ולקבל חזרה אהבה.
כתוצאה מכך, הילדה עשויה לחוות, בין היתר, בלבול בנוגע לערכי מוסר מיניים וזהות מינית, אסוציאציה בין זיכרונות מפחידים ולא נעימים לבין מיניות, או חוסר הבנה לגבי תפקיד המין במערכות יחסים בינאישיות.
כל אלה, מהווים תשתית נוחה למצבי סיכון של קורבנות חוזרת בהמשך חייה.
כמו כן, למידה לא אדפטיבית יכולה להיות תוצר של חוויה של בגידה באמון במסגרת מערכות יחסים משמעותיות, אשר מובילה לאמונות והתנהגויות לא אדפטיביות סביב יחסים בינאישיים.
כאשר נפגע התעללות בילדות מבין שהאדם שהיה אמור לספק לו הגנה ושמירה הוא גם האדם אשר פגע בו וגרם לו נזק, הוא עשוי לחוות כעס, עצב ואובדן.
החוויה של ניפוץ האשליה והבגידה עשויות להוביל להימנעות ממערכות יחסים אינטימיות, לשיפוט פגום בנוגע לרמה בה ניתן לבטוח באחרים או לתלותיות קיצונית באחר במטרה להשיג תחושת ביטחון.
אי לכך, קיים סיכון גבוה יותר לקיום מערכות יחסים לא יציבות ומתעללות, אשר במסגרתן האדם חווה רה-ויקטימיזציה.
נוסף על כך, גם למידה והפנמה של סטיגמות והאשמת הקורבן עשויה להוות גורם סיכון לרה-ויקטימיזציה.
נפגעי טראומה מפנימים פעמים רבות את התיוג וההאשמות המופנות כלפיהם, הן על ידי הפוגע עצמו, והן על ידי גורמים חיצוניים.
כך, הקורבן מפנים תפיסה שלילית של העצמי, מאמין שההתעללות מגיעה לו, וכתוצאה מכך, עשוי לקבל על עצמו חוויות קורבנות נוספות.
קורבנות חוזרת מתרחשת פעמים רבות נוכח נטייה של קורבנות לתגובת קיפאון במצבי סיכון, בדומה לתגובת התחזות למת.
תגובה זו היא תגובה פזיולוגית טבעית, אשר מתקיימת כחלק ממנגנון הגנה הישרדותי.
ברוב המקרים, ההתחזות למת נעשית לאחר שכל האפשרויות האחרונות (כמו לחימה, התחמקות או בריחה) נכשלו.
תגובה זו הופכת את הקורבן למטרה קלה, מאחר שהוא לרוב לא ישמיע קול וישקיע פחות מאמץ להילחם חזרה או לברוח.
יתר על כן, לאחר הפגיעה, קורבנות אלה יאשימו את עצמם בניצול וימזערו את מה שאירע להם, ולעיתים לעולם לא יגישו תלונה על הפגיעה.
ישנם חוקרים המציעים כי התוקפים מחפשים אחר רמזים להימצאותה של תגובה זו אצל קורבנות פוטנציאליים, וכתוצאה מכך אותם קורבנות עשויים להיפגע שוב ושוב.
רה-ויקטימיזציה מתרחשת פעמים רבות מתוך צורך עז של הקורבן לשחזר את הטראומה או חלקים, על מנת להשיג תחושת שליטה, להפחית חרדה או למצוא משמעות לחוויה הקורבנית.
תאורטיקנים וחוקרים רבים הציעו הסברים שונים לחזרתיות הכפייתית על הטראומה.
בראשית הפסיכיאטריה המודרנית, תאורטיקנים כמו ז'אנה ופרויד, הציעו שחלקים מזיכרונות של אירועים טראומטיים שולטים בחייהם המנטליים של רבים מהמטופלים שלהם.
על-פי ז'אנה, אנשים שעברו טראומה, הופכים להיות ממוקדים בטראומה ומתקשים להטמיע התנסויות מאוחרות יותר.
במצבים כאלה, נראה כאילו התפתחות האישיות נעצרת בנקודה מסוימת, והיא אינה יכולה להתרחב עוד על ידי הוספה והטמעה של מרכיבים חדשים.
הזיכרונות הטראומטיים ממשיכים להתקיים כרעיונות שלא הוטמעו, ופועלים כמוקדים להתפתחות של מצבי תודעה אחרים ודיסוציאציות, כגון- מצבי פוגה, שכחה ומצבים כרוניים של חוסר אונים ודיכאון.
הזיכרונות הבלתי פתורים של הטראומה עשויים לחזור כתחושות פיזיות, דימויים מחרידים וסיוטים, ושחזור התנהגויות שאפיינו את האירוע הטראומתי, או שילוב של הדברים.
פרויד הגיע גם הוא למסקנה דומה, וטען שאדם שלא עושה אינטגרציה של הטראומה נדון לחזור על החומר המודחק כחוויה של ההווה, במקום לזכור את הטראומה כמשהו השייך לעבר.
הוא כינה את הנטייה לחזור באופן קומפולסיבי על סיטואציות מכאיבות מהעבר "הקומפולסיה לחזור" (Compulsion to Repeat), והסביר שהחזרה האקטיבית על מה שנחווה בעבר באופן פאסיבי מייצרת אצל האדם תחושת שליטה.
לפי פרויד, הטראומה פוגעת ביכולת להתמודד עם אתגרים אחרים.
לטענתו, עד שאדם יהיה מסוגל לעבד את הטראומה המקורית על ידי זיכרון, חוויה מחדש ושליטה בטראומה, האלמנטים המודחקים ימשיכו לכפות עליו לחזור על החוויה, למרות הנזק והכאב שהיא גורמת לו.
הסבר נוסף לתופעת החזרתיות הכפייתית ניתן מאוחר יותר על ידי חוקרים מהגישה הקוגניטיבית.
הפרספקטיבה קוגניטיבית מסבירה את החזרתיות כדרך להכחדת החרדה על ידי המשך עיבוד האירוע הטראומתי.
התגובה ללחץ הנוצר מאירוע טראומתי מגיעה לעיתים כמחשבות פולשניות וזיכרונות, וכך האירוע הטראומתי ממשיך להיות מעובד, עד שהוא משולב לתוך סכמה קוגניטיבית רלוונטית והחרדה יורדת.
הוצע גם כי הנטייה הקוגניטבית להשלמה (Completion Tendency), אשר מספקת תחושת שליטה ואינטגרציה, גורמת לצורך לחזור על האירוע במספר דרכים, במטרה להרחיב את עיבודו וליצור עקביות בין האירוע הטראומטי לתפיסתו הפנימית.
תאורטיקנים נוספים הסבירו את החזרה הכפייתית בכך שהחזרה על החוויה המכאיבה מאפשרת לאדם להרגיש מה עליו לעשות כדי להירפא מהטראומה.
כמו כן, החזרה הכפייתית מאפשרת לנפגע לשחזר עם אדם אחר את הטראומה שחווה, זאת מתוך האמונה, גם אם אינה מודעת, שהתוצאה תהיה אחרת.
ניסיון זה, להחזיר שליטה על האירוע ולשנות את תוצאתו, מוביל לקשרים או מצבים פוגעניים.
בפועל, לא רק שהקורבן אינו משיג שליטה, אלא שההתנהגות החזרתית הופכת פוגענית, וגורמת לסבל נוסף לקורבנות עצמם ולקרובים להם.
בנוסף, גם כאשר החזרתיות נבחרת באופן מודע, היא מלווה בתחושה שהחזרה אינה נעשית מרצון.
כמו כן, ייתכן גם שהחזרה הכפייתית על הטראומה מבוססת על הנטייה לחזור למצב מוכר במצבים של עוררות או איום.
במצבי עוררות גבוהה, האדם מוכוון להישרדות, ולכן ישנה נטייה לחזור למצבים מוכרים, ולהפחית התנהגויות של חיפוש, סקרנות ואתגר.
עבור אנשים שחוו טראומה, בייחוד אם היא נחוותה בילדות המוקדמת, הקורבנות היא אמנם חוויה מאיימת, אך גם מוכרת.
לעומת זאת, מצבים שאינן מאיימים עשויים לעורר חרדה, שעמום וריקנות.
לכן, אנשים ונשים שעברו טראומה, עשויים להמשיך ולשחזר מצבים מאיימים באופנים שונים, וכך גדל הסיכון לפגיעה פיזית או נפשית נוספת.
דיסוציאציה היא תגובה הסתגלותית אשר מתארת קשת מצבים בין ריחוק עד לניתוק המודע מרגשות, תחושות, זיכרונות ומסגרות מחשבתיות (כמו חלום בהקיץ, אמנזיה, תגובה היפנוטית, דה-ראליזציה ודה-פרסונליזציה).
הדיסוציאציה היא מנגנון הגנה המופיע בדרך כלל בתגובה לחוויה בלתי נסבלת או מכאיבה באופן קיצוני שהנפש מתקשה לשאת, ולכן באופן בלתי מודע, מבודדת אותה מהרצף החוויתי המודע.
הניתוק מהמודע נועד להפחית חרדה, להגן על הנפש ולמנוע את האינטגרציה של החוויה הטראומטית (או היבטים מסוימים שלה) אל תוך המודעות.
חוקרים מאמינים שהדיסוציאציה המאפיינת הקורבן עשויה לגרום ליכולת נמוכה לזהות מצבי סיכון ולהגיב אליהם, וכך גם מהווה סיכון לרה- ויקטימיזציה.
כלומר, הדיסוציאציה עשויה לגרום לקושי לזהות ולהגיב לסימני אזהרה אשר אמורים לעורר דחף לברוח או להימנע ממצבים מאיימים, ובכך היא מגבירה את הסיכון לקורבנות חוזרת.
תאוריית יחסי האובייקט מדגישות את חשיבותן של מערכות יחסים מוקדמות כבסיס לסגנונות ההתקשרות והתפתחות האישיות.
מערכות היחסים עם הדמויות המטפלות בילדות הן בעלות השפעה על הייצוג המנטלי של העצמי ושל אחרים.
כך, למשל, במקרים של התעללות בילדות, הדמות המטפלת נחווית כמתעללת ולא יציבה, והדבר משפיע על הייצוגים הפנימיים של הילד על העצמי, של העולם, ושל האחר והיחסים עימו.
הדבר מהווה תשתית להימנעות, תלותיות, תבוסתנות והפרעות אישיות גבולית, אשר מקושרות עם סיכון גבוהה יותר לרה-ויקטימיזציה.
למשל, במקרה של נשים ששרדו גילוי עריות בילדות, עשוי להיווצר סגנון אישיות נמנעת, אשר בתורו, עשוי להגביר את הסיכון לפגיעה מינית חוזרת.
זאת מכיוון שהאישה הנמנעת עשויה לפתח דפוס כפייתי של מערכות יחסים מיניות קצרות טווח, כדי להימנע מהחרדה המקושרת עם מערכות יחסים רגשיות, מחייבות וארוכות טווח.
נוסף על כך, על פי תאוריית יחסי אובייקט, הילד או הילדה מפנימים את התפיסה השלילית של ההורים לגביהם, על מנת לשמר את התדמית הטובה והחיובית של האובייקט בו הם תלויים.
חלוקת התפקידים הזאת, עשויה להשתחזר מאוחר יותר גם במערכות היחסים בבגרות, ולהוות בסיס ליחסי ניצול וחוויות קורבנות נוספות.
רדקו דימיטרייב (; 24 בספטמבר 1859 - 18 באוקטובר 1918) היה גנרל בצבא בולגריה, אשר אף שימש כראש המטה הכללי הבולגרי בשנים 1904–1907, ולאחר מכן היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית במהלך מלחמת העולם הראשונה.
דימיטרייב נולד ב-24 בספטמבר 1859 בכפר גרדץ (מחוז סליבן), וגודל על ידי סבתו בקוטל.
מאוחר יותר הוא למד בגימנסיה אפרילוב בגאברובו, והשתתף בארגון מרד אפריל בשנת 1876.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הוא היה מתורגמן בדיוויזיית המשמר ה-2 של צבא האימפריה הרוסית.
בשנת 1879 הוא סיים את בית הספר הצבאי בסופיה, בשנת 1881 הועלה לדרגת סגן, ובשנת 1884 הוא הפך לקפטן לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה של סנקט פטרבורג.
בהיותו קפטן הוא היה אחד הקצינים הפרו-רוסים שהיו מעורבים בשנת 1886 במזימה לחטוף את אלכסנדר באטנברג, נסיך בולגריה ולהכריח את התפטרותו, ועל כך הוגלה על ידי ראש הממשלה סטפן סטאמבולוב.
לאחר מכן הוא שירת במשך עשר שנים בצבא הרוסי, וחזר לבולגריה רק לאחר נפילת סטאמבולוב.
במהלך מלחמת בולגריה-סרביה בשנת 1885 דימיטרייב היה אחד ממפקדי הקורפוס המערבי, והשתתף בקרב המוצלח - קרב פרוט.
אחרי המלחמה הוא השתתף בהפיכה לא מוצלחת; היגר לרומניה והפך לחבר במועדון הקצינים.
מאוחר יותר היגר לרוסיה ושירת בצבא הרוסי.
הוא חזר לבולגריה בשנת 1898, והפך לסגן מפקד דיוויזיית הדנובה ה-5. ב-18 במאי 1900 הוא הועלה לדרגת קולונל, ומ-1904 עד 1907 היה ראש המטה הכללי של הצבא הבולגרי.
ב-2 באוגוסט 1912 הועלה דימיטרייב לדרגת גנרל-לייטננט.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה הוא פקד על הארמייה השלישית, אשר נצחה את הטורקים בלוצנגרד ובלולה בורגס בתרקיה.
במהלך מלחמת הבלקן השנייה ב-1913 הוא החליף את הגנרל מיכאיל סאבוב כסגן מפקד המפקד העליון.
מאוחר יותר באותה שנה, לאחר תום המלחמה, הוא נשלח כראש המשלחת הדיפלומטית לסנקט פטרבורג.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 מונה דימיטרייב למפקד הקורפוס הרוסי ה-8, שהיה חלק מהארמייה השמינית, ובספטמבר 1914 מונה למפקד הארמייה הרוסית השלישית.
במהלך קרב רווה הוא הביס את הארמייה האוסטרו-הונגרית הרביעית.
בעקבות התבוסה הוחלף דימיטרייב בלאוניד לש, ונשלח לשרת בחזית הקווקז.
בשנת 1916 הוא מונה למפקד הארמייה הרוסית ה-12 באזור ריגה, ופיקד עליה עד יולי 1917. לאחר מכן הוא פרש מהצבא ועבר להתגורר בעיירת נופש בקווקז, וב-18 באוקטובר 1918 הוצא להורג בפיאטיגורסק על ידי הבולשביקים, יחד עם עוד 100 קצינים וגנרלים אחרים.
רה-פולריזציה מוקדמת שפירה , מכונה לעיתים רק רה-פולריזציה מוקדמת או High-take off, היא ממצא אלקטרוקרדיוגרפי הנחשב לשפיר - כלומר אינו מעיד על פתולוגיה לבבית כלשהי.
התופעה מאובחנת על בסיס עלייה של מקטע ST הדומה לעלייה המתרחשת בעת אוטם שריר הלב (STEMI).
המנגנון הפיזיולוגי הגורם לתבנית זו בא.ק.ג.
על אף שרה-פולריזציה מוקדמת נחשבת לשינוי שפיר בא.ק.ג., מחקרים שבוצעו בשנים 2008–2009 מצאו קשר קטן בין רה-פולריזציה מוקדמת שנראית בקיר התחתון או הלטרלי של הלב, לבין דום לב פתאומי כתוצאה מהפרעת קצב לב מסוג פרפור חדרים.
קשר זה נמצא בעיקר בחולים עם היסטוריה של התעלפויות או עם היסטוריה משפחתית של דום לב פתאומי.
רה-פולריזציה מוקדמת קיימת בכ-1–2 אחוזים מהאוכלוסייה והיא נפוצה יותר בגברים, מבוגרים צעירים, אפריקאים, אפרו-אמריקאים ואתלטים.
רה פולריזציה מוקדמת נצפתה אצל כ-10–15 אחוזים מהחולים שהגיעו לחדר המיון עם תלונה על כאבים בחזה.
שכיחותה של התופעה יורדת עם התקדמות הגיל, כאשר ב-30 אחוזים מהמקרים חלה חזרה של מקטע ST לגובהו התקין במשך השנים.
רה-פולריזציה מוקדמת נדירה יחסית באנשים מעל גיל 70.
עליית מקטע ST של לרוב עד 2 מילימטרים בלידי החזה (בעיקר בלידים V2-V5) ועד חצי מילימטר בלידי הגפיים.
לרוב עלייה שלא תעלה על 25 אחוזים מגובה גל ה-T.
עליית מקטע ST קעורה כלפי מעלה, זאת לעומת עליית ST כחלק מאוטם שריר הלב, שתהיה לרוב קמורה כלפי מטה.
גלי T א-סימטריים, כאשר חלקו היורד של גל ה-T תלול יותר מחלקו העולה.
גלי ה-T זהים בכיוונם לכיוונו של מכלול QRS.
סוג של חריץ המופיע בתוך מקטע ST, בעיקר בליד V4.
ללא שינויים רציפרוקליים ("תמונת מראה") בקירות הלב המנוגדים וללא שינוי בגובה מקטע ST לאורך זמן.
העלייה במקטע ST עשויה להיות משמעותית יותר כאשר קצב הלב הוא איטי ומתונה יותר כאשר קצב הלב הוא מהיר.
רדפילד פרוקטור היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית.
הוא כיהן כמושל ורמונט ה-37 בין השנים, 1878 – 1880, כמזכיר המלחמה של ארצות הברית בין השנים 1889 – 1891 וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם ורמונט בין השנים 1891 – 1908.
רדפילד פרוקטור נולד ב-1 ביוני 1831 בכפר פרוקטורסוויל, שקרוי על שם משפחתו ונמצא בתחומי העיירה קוונדיש שבמחוז וינדזור שבוורמונט.
אביו, ג'ייבז פרוקטור, היה חוואי, סוחר ופוליטיקאי מקומי בולט מטעם המפלגה הוויגית.
החל מגיל שמונה, לאחר מותו הפתאומי של אביו הוא גודל על ידי אמו, בטסי פרקר פרוקטור.
בני דודו מצד אמו היו בין השאר אייזק פ.
רדפילד, שניהם שופטים בבית המשפט העליון של ורמונט.
לאחר שסיים את לימודיו בדארטמות' קולג' ב-1851, שב פרוקטור לפרוקטורסוויל, שם הוא פעל ראשית כאיש עסקים ומאוחר יותר עבד כעורך דין.
את התואר השני שלו הוא קיבל בדארטמות' קולג' וב-1859 הוא סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אולבני.
ב-1858 הוא נשא לאישה את אמילי ג'יין דטון ושנתיים לאחר מכן עבר לבוסטון.
פלטשר פרוקטור (1911-1860, לימים מושל ורמונט)
רדפילד פרוקטור הבן (1957-1879, לימים גם הוא מושל ורמונט)
עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית ב-1861, שב פרוקטור לוורמונט והתגייס לרגימנט הרגלים השלישי של ורמונט, שם הוא קיבל דרגת לוטננט, מונה כקצין אפסנאות ונשלח לחזית.
ביולי אותה שנה הוא מונה כקצין במטהו של הגנרל ויליאם סמית' ובאוקטובר הוא קודם לדרגת מייג'ור והועבר לרגימנט הרגלים החמישי של ורמונט.
ברגימנט זה הוא שירת כמעט שנה באזור של וושינגטון די.
באוקטובר 1862 קודם פרוקטור לדרגת קולונל ברגימנט הרגלים ה-15 של ורמונט והשתתף בקרב גטיסברג, אך הוצב בעמדה עורפית ולא השתתף באופן פעיל בקרב.
לאחר שחרורו משירות צבאי ב-1863, שב פרוקטור בתחילה לעבודתו כעורך דין, הפעם ברטלנד שבוורמונט.
הוא נכנס לשותפות עם וילוק ג.
ב-1869 הוא חזר לתחום העסקים וקיבל משרה כמנהל בחברת השיש סאתרלנד פולס.
ב-1880 התמזגה חברה זו עם חברה אחרת והייתה לחברת השיש של ורמונט, שפרוקטור שימש כנשיאה.
שש שנים לאחר מכן פוצל שטח מחצבות השיש של החברה, שנודע בשמו המקומי סאתרלנד פולס, לעיירה נפרדת שנקראה על שמו של פרוקטור.
בשנים אלו החל פרוקטור את הקריירה הפוליטית שלו.
ב-1866 הוא היה לחבר במועצת העיר של רטלנד.
ב-1867 הוא ייצג את העיר בבית הנבחרים של ורמונט, שם הוא שמש כיושב ראש ועדת הבחירות.
ב-1868 הוא נבחר שוב לבית הנבחרים ושימש כחבר בוועדת המיסים.
ב-1874 הוא נבחר לסנאט של ורמונט ושימש כנשיאו הזמני.
ב-1876 נבחר פרוקטור כסגן מושל ורמונט וב-1878 הוא נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית כמושל ורמונט.
גם לאחר סיום כהונתו כמושל הוא נשאר פעיל בפוליטיקה של ורמונט.
הוא שימש כנציג בוועידת המפלגה הרפובליקנית ב-1884 וב-1888. בשנים האחרונות הוא שימש כיושב ראש המשלחת של ורמונט בוועידה ותמך במועמדותו של בנג'מין הריסון.
ב-1888 המליצה המשלחת של ורמונט פה אחד על פרוקטור לתפקיד בקבינט ובמרץ 1889 בחר הנשיא בנג'מין הריסון בפרוקטור לתפקיד מזכיר המלחמה של ארצות הברית.
במחלקת המלחמה הטביע פרוקטור את חותמו במיומנויותיו הניהוליות ובדחף שלו לביצוע רפורמות והוא הוביל תהליך של מודרניזציה בצבא ושיפר את תנאי השירות של החיילים.
בנאום מצב האומה שנשא בדצמבר 1892 אמר הנשיא הריסון:
בנובמבר 1891 סיים פרוקטור את תפקידו כמזכיר המלחמה והחל את כהונתו בסנאט ארצות הברית, כשהוא ממלא את מושבו של ג'ורג' פ.
רדפילד פרוקטור נפטר בוושינגטון די.
ב-4 במרץ 1908. הוא נטמן בבית הקברות של פרוקטור שבוורמונט.
שניים מבניו, פלטשר ורדפילד הבן, ונכדו מורטימר פרוקטור, כיהנו כמוהו כמושלי ורמונט.
ביתו שברטלנד רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
רהובות ביץ' היא עיירה ב, מדינת דלאוור על חוף האוקיינוס האטלנטי.
העיירה משמשת יעד פופולרי לחופשה, במיוחד לאנשים אמידים מוושינגטון די.סי.
ופילדלפיה ויש בתי קיץ רבים, כולל אחד בבעלות נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן.
מקור השם אינו ידוע בוודאות.
ייתכן שמייסדי העיירה הדתיים התכוונו לקרוא לה בשם תנ"כי.
המילה "רחובות" מופיעה שלוש פעמים בתנ"ך כשם מקום רחב ידיים: באר שחפר יצחק בארץ גרר (), עיירה בארץ אדום () ואחת מערי אשור ().
אם כי, המפרץ הסמוך נקרא , לפחות מאה שנים לפני הקמת העיירה.
באתר הארכאולוגי , שהוצף, נמצאו סימנים מעידים להתיישבות פרהיסטורי.
עד שהגיעו האירופים הראשונים לאזור במאה ה-17, קו החוף היה מאוכלס בשבטי אינדיאנים.
לחץ מצד מתיישבים אנגלים והולנדים גרם להכחדת חלק מהאינדיאנים, חלקם נדדו לאזורים אחרים ורק מיעוטם נשארו באזור.
ב-1664 כבש את האזור הדוכס מיורק, אחיו הצעיר של המלך צ'ארלס השני והוא הפך לחלק מהמושבות של אמריקה האנגלית ומאוחר יותר הבריטית במחוז הקולוניאלי של פנסילבניה.
מאוחר יותר, הדוכס העניק אחזקות לבעלי קרקעות שונים שהחזיקו מעמד עד המאה ה-19.
העיירה נוסדה בשנת 1873 כ- "Rehoboth "Beach Camp Meeting Association על ידי אגודה של הכנסייה האפיסקופלית המתודיסטית של ווילמינגטון, דלאוור, כאתר נופש למפגשים.
האגודה התפרקה בשנת 1881, ובשנת 1891 הוקמה במקום "קייפ הנלופן סיטי" ("Cape Henlopen City").
בשנת 1893 שונה שם העיירה לשמה הנוכחי.
ב-1878 הגיעה לעיירה מסילת רכבת שאפשרה למבקרים להגיע מכל רחבי האזור, לנפוש בחוף הים.
ב-1925 נסלל כביש מהיר מ מזרחה לכיוון רחובות ביץ' ובכך היא חוברה למרילנד ולוושינגטון הבירה.
בין השנים 1942 ל-1943 שימש נמל התעופה ברחובות ביץ' כבסיס אווירי ל"סיירת חופים" שסייעה בפעילות נגד צוללות של חיל הים הנאצי, במהלך המערכה באוקיינוס האטלנטי, במלחמת העולם השנייה.
נמל התעופה נסגר בשנת 1987 ובמקומו הוקמה שכונת מגורים ובמקום מוצב שלט הנצחה.
העיירה מגדירה את עצמה לעיתים קרובות כ"בירת הקיץ של האומה" מכיוון שהיא יעד תכוף לחופשת קיץ עבור תושבי וושינגטון הבירה, והדינות הסמוכות: מרילנד, וירג'יניה ופנסילבניה.
מלבד החופים והאטרקציות של העיירה, התושבים והמבקרים פטורים ממס קניה וחנויות אאוטלט מושכות קונים רבים.
רחובות ביץ' ידועה בין היתר גם כאחד ממקומות המגורים והנופש הפופולריים, הידידותיים ללהט"ב.
על פי הלשכה למפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיירה שטח כולל של , מתוכם הוא יבשתי ו , המהווים כ-28.48% מהשטח, הוא מים.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם ברחובות ביץ' הייתה ב-21 ביוני 1997, 39 מעלות צלזיוס.
ואילו במהלך חודשי החורף, הטמפרטורה עלולה לרדת עד 24- מעלות (נרשם פעם אחת, ב-17 בינואר 1982.
להלן טבלה עם נתוני התפתחות האוכלוסייה לאורך השנים:
לפי הערכת הלשכה האמריקאית, בשנת 2021 התגוררו בעיירה 1,392 תושבים.
עם זאת, יש להזכיר שבמהלך עונת התיירות, אוכלוסיית העיירה מגיעה לכדי כ-25,000 איש ואלפים נוספים מתגוררים באזורים הסמוכים לה.
העיירה מנוהלת על ידי ראש עיירה ומנהל עיירה.
נכון לשנת 2020, ראש העיירה הוא סטן מילס ומנהל העיירה הוא טיילור טדר.
ישנן מספר מחלקות, מועצות עירוניות, ועדות וועדות המפקחות על התפקודים היומיומיים של מנהלת העיירה.
חלק מהפקידים הללו נבחרים ואחרים ממונים.
רדפילד פרוקטור הבן היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1912–1917, לאחר מכן ועד 1919 כחבר הסנאט של ורמונט, וכמושל ורמונט ה-59 בשנים 1923–1925.
רדפילד פרוקטור נולד בעיירה פרוקטור, כבנם של אמילי ג'יין (לבית דאטון) פרוקטור, ושל רדפילד פרוקטור האב, סגן מושל ורמונט, מושל ורמונט, מזכיר המלחמה של ארצות הברית וסנאטור.
אחיו, פלטשר פרוקטור, היה גם הוא מושל ורמונט בשנים 1906–1908, ואחיינו, בנו של פלטשר, מורטימר פרוקטור, היה מושל ורמונט בשנים 1945–1947.
פרוקטור הבן קיבל ב-1902 תואר בוגר במדעים בהנדסת מכונות מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, והועסק כמנהל בעסק המשפחתי, חברת השיש של ורמונט.
הוא התקדם והגיע לתפקיד סגן הנשיא החברה, ושימש כנשיא חברת הנאמנות פרוקטור.
ב-1906 נשא פרוקטור לאישה את מרי שרווד הדריק, ולשניים נולדו שלושה ילדים.
פרוקטור בלט גם בענפים עסקיים אחרים ובקבוצות סחר, כולל כנשיא חברת הרכבות קלרנדון ופיטספורד, ושימש כחבר במועצת המנהלים של בנק שאוואמוט בבוסטון, באגודת התעשיינים הלאומית ובלשכת הסחר של ארצות הברית.
פרוקטור היה מעורב בכמה פעילויות אזרחיות, כולל כחבר במועצת הנאמנים של הסנטוריום של ורמונט, של מידלברי קולג', של מכללת ואסר ושל אוניברסיטת ורמונט.
הוא כיהן כחבר מועצת העיירה פרוקטור, עד שנבחר לבית הנבחרים של ורמונט, בו הוא כיהן בשנים 1912–1917. לאחר מכן ועד 1919 הוא כיהן כחבר הסנאט של ורמונט.
ב-1920 היה פרוקטור נציג לוועידת המפלגה הארצית של המפלגה הרפובליקנית.
במלחמת העולם הראשונה התגייס פרוקטור לצבא ארצות הברית, קיבל מינוי של קפטן בחיל ההנדסה, ואת אימונו הראשוני עשה בפורט בלוואר שבווירג'יניה.
הוא הוצב במחסן הנשק בוושינגטון , שם הוא שירת כקצין אספקה של רגימנט ההנדסה ה-322. הוא המשיך לשרת בכוחות המילואים של הצבא לאחר המלחמה והגיע לדרגת קולונל ולתפקיד מפקד הרגימנט ה-322, שהיה יחידה בכוחות המילואים של הדיוויזיה ה-97.
ב-1922 נבחר פרוקטור כמושל ורמונט, וכיהן בתפקיד בשנים 1923–1925. תקופת כהונתו כמושל עמדה בסימן של מודרניזציה של ממשלת המדינה, כולל מתן סמכות לרשות המבצעת להעסיק מנהל תקציב שיציע את הצעת התקציב של המדינה, ומתן אפשרות למושל להעביר מתפקידם את ראשי המחלקות והנציבויות.
לאחר תום כהונתו כמושל, שב פרוקטור חברת השיש המשפחתית, ושימש כנשיא החברה עד לפרישתו ב-1952, אז היה ליושב ראש מועצת המנהלים של החברה, תפקיד בו הוא שימש עד מותו.
רדפילד פרוקטור הבן נפטר בפרוקטור ב-5 בפברואר 1957. הוא נטמן בבית הקברות סאות' סטריט שבעיר.
רדסטון ארסנל הוא מתקן צבאי של צבא ארצות הברית הממוקם בסמוך להאנטסוויל שבאלבמה.
המתקן משמש כמרכז מחקר ופיתוח, ניסוי וייצור של מערכות נשק וטילים, ובפרט בתחום טכנולוגיות חלל וטילים בליסטיים.
בנוסף לפעילות יחידות הצבא פועלים בבסיס מרכז טיסות החלל מרשל של נאס"א, יחידות מהסוכנות להגנה מפני טילים, FBI והרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק וחומרי הנפץ.
הבסיס הוקם ב-1941 במהלך מלחמת העולם השנייה כאתר לייצור תחמושת ונשק כימי עבור הצבא.
לאחר המלחמה, המתקן היה למרכז לפיתוח טילים וטכנולוגיות רקטיות, ובפרט טכנולוגיות שהחלו בפיתוחם בגרמניה הנאצית על ידי מהנדסים גרמנים ובהם ורנר בראון.
לאחר הקמת נאס"א הועברה כלל פעילויות החלל של הצבא לנאס"א ובבסיס הוקם מרכז טיסות החלל מרשל, המרכז הגדול ביותר לפיתוח משגרים ומערכות הנעה לחלליות.
צבא ארצות הברית - פיקוד אמצעי הלחימה, פיקוד החלל וההגנה מפני טילים, פיקוד התעופה והטילים, פיקוד הסיוע הביטחוני ויחידות נוספות.
נאס"א - מרכז טיסות החלל מרשל
מחלקת המשפטים של ארצות הברית - FBI המפעיל במקום את מרכז המחקר למטעני נפץ של טרוריסטים ויחידות נוספות, והמרכז הלאומי להכשרה ומחקר חומרי נפץ של הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק וחומרי הנפץ
רַהַט היא עיר בסמוך לפזורה הבדואית במחוז הדרום בישראל, 12 קילומטרים צפונית לבאר שבע.
היא שוכנת בקרבת היישובים להבים וגבעות בר והקיבוצים משמר הנגב ושובל.
שטח השיפוט שלה הוא 42,000 דונם.
היא הוקמה בשנת 1972, והוכרזה כעיר בשנת 1994. כלל תושביה של העיר הבדואית רהט הם ערבים-מוסלמים.
רהט היא העיר הערבית הגדולה בישראל, והעיר הבדואית היחידה בעולם.
רהט הוקמה על אדמות שבט אל-הוזייל בשנת 1972 במסגרת תוכנית ממשלתית להקמת יישובי קבע לאוכלוסייה הבדואית בנגב, כארבע שנים לאחר הקמת היישוב הראשון תל שבע.
במסגרת תוכנית זו הוקמו עוד חמישה יישובים: חורה, כסייפה, ערערה בנגב, שגב שלום ולקייה.
טקס הנחת אבן הפינה ליישוב נערך ב-25 במאי 1972.
מהקמתה ועד שנת 1980 הייתה תחת מועצה אזורית בני שמעון.
בשנים 1980–1989 נוהלה על ידי מועצה עצמאית, ללא תלות במועצה אזורית בני שמעון.
בשנת 1989 היא הוכרה כמועצה מקומית ובשנת 1994 הוכרה כעיר.
בשנת 2004 הוקמה בעיר תחנת משטרה שמונה כיום כ-70 שוטרים.
בשנת 2018 התרחבה העיר כמעט פי שניים בעקבות הסכם העברת שטחים שנחתם בין ראש העיר טלאל אלקרנאוי לראשת המועצה האזורית בני שמעון סיגל מורן.
שטח השיפוט של רהט גדל ל-42 קילומטר מרובע (לשם השוואה גודלה של תל אביב הוא 50 קילומטר מרובע).
באותה שנה הוקם ברהט פרויקט הקאנטרי קלאב אשר היה לקאנטרי קלאב הראשון שמוקם במגזר הבדואי בדרום.
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ברהט:
רמת האבטלה במגזר הבדואי בדרך כלל גבוהה מאוד.
לתושבי רהט יש מספר אופציות תעסוקתיות באזור, בהן עבודה במפעלים ועסקים בכמה אזורי-תעשייה בנתיבות, אופקים, באר שבע, רהט ואזור תעשייה עידן הנגב שגם נמצא בעיר.
עם שדרוג מערכת התחבורה הציבורית, עולה הנגישות לאזורים יותר מרוחקים, דבר המאפשר לתושבי רהט לעבוד וללמוד גם במרכז הארץ.
ברהט אחוז האבטלה עמד בשנת 2013 על 34% ובשנת 2017 ירד עד כדי 14.4%, בעיקר הודות להקמת אזור התעשייה עידן הנגב שהעסיק אלפים מתושבי רהט.
בשנת 2018 ירד אומנם אחוז האבטלה ל-11.93%, אך הוא עדיין גבוה מהממוצע הארצי ורהט היא אחת הערים העניות בישראל.
ישנם מספר פרויקטים קהילתיים בעיר, שמספקים גם מקומות עבודה לתושבי רהט.
אחד מהם הוא פרויקט יזמות ותעסוקה לנשים הבדואיות, הכולל קורס הכשרה בעיבוד טקסטיל, תפירה וייצור בגדים, שפעיל מ-2010. הפרויקט כלל הכשרה בתחום התעסוקה, הכשרה בניהול עסקים, עזרה בבניית עסק, והדרכה ממושכת.
המרכז היהודי ערבי לפיתוח כלכלי הוביל יוזמה זו בשיתוף עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
מתוך 20 נשים בדואיות שקיבלו הכשרה זו, ארבע הקימו עסק שיתופי של עיצוב וייצור אופנה לנשים מוסלמיות; 9 משתתפות הקימו מפעל תפירה, ואחרות החלו לתפור בגדים באופן פרטי מהבית.
מרכז ריאן פועל בעיר מאז שנת 2014 ומבצע השמות לתושבי רהט בכל אזור הדרום.
בשנת 2019 נערך מיזם ברהט במימון רשות העתיקות ובשיתוף פעולה עם מיתר, גבעות בר ובית קמה בו מועסקות קבוצות מאורגנות של בני נוער בתקופת החופש הגדול בחפירות ארכאולוגיות.
במסגרת המיזם, נחשף מסגד כפרי פתוח מהמאה ה-8, בית חווה משלהי התקופה הביזנטית ויישוב קטן.
ישנם מספר רב של גנים ובתי-הספר בעיר.
בעיר פועל מתנ"ס המפעיל חוגים שונים.
לתושבי רהט קיימת אפשרות ללמוד במספר מוסדות אקדמיים המצויים בקרבת עירם: במכללת ספיר בשדרות, באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, מכללות ובתי ספר טכניים שונים בבאר שבע, במכללת אחווה בכפר אחים ובקרוב ייפתח באזור תעשייה עידן הנגב קמפוס בחסות משותפת של אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת בן-גוריון.
בשנת 2012 זכה בית ספר היסודי צלאח א-דין בפרס בית-ספר מצטיין מטעם משרד החינוך.
תחום הספורט מפותח יחסית ברהט, ובפרט הג'ודו.
בשנת 2017 זכתה נבחרת הג'ודו של נוער רהט במדליית כסף וארד באליפות הארץ בג'ודו.
בעשור השני של המאה העשרים ואחת השתפר משמעותית אחוז הזכאות לבגרות בעיר.
על פי נתוני משרד החינוך בשנת 2013 רק 40% מתלמידי י"ב סיימו בגרות בהצלחה.
בשנת 2018 הגיע לראשונה בית ספר מרהט לגמר אליפות הסייבר של ישראל.
איכות הסביבה ברהט נחשבת לירודה.
העיר תוכננה ללא מערכת ביוב מרכזית, אך מאז שנת 2010 פועל בעיר תאגיד מים,
שפיתח משמעותית את תשתיות הביוב והמים.
ברחבי העיר פזורות מזבלות בלתי חוקיות הגורמות למפגעי ריח ותברואה, וגרוטאות מושלכות מדי יום לשטחים הפתוחים שמסביב לעיר או אף ברחובות עצמם.
סקר הלמ"ס שנערך בשנת 2007 העלה כי 86 אחוז מתושבי העיר אינם מרוצים מרמת הניקיון בעיר.
בשנת 2009 החל שיתוף פעולה בין עיריית רהט לחוג לאקולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב במסגרתו הסטודנטים יפתחו תוכנית אקולוגית ישימה המותאמת לעיר ולמרקם האוכלוסייה שבה.
ב-2007, במסגרת פרויקט שיקום נחלים, שיקמה קק"ל את גדות הנחל ברהט.
בשנת 2019 זכתה עיריית רהט בפרס החדשנות על חידוש טכנולוגי ושירותי בתחום של המכונות לניקוי כבישים.
הפרס ניתן מטעם מרכז השלטון המקומי.
בחודש יוני 2007 נחנכה תחנת הרכבת להבים – רהט מזרחית לעיר, ליד כביש 40. תחילה נקראה התחנה רק "תחנת הרכבת להבים", אולם סמוך לפתיחתה שונה השם ל"להבים", מה שעורר כעס בקרב תושבי העיר שלבסוף הצליחו לשנות את שם התחנה ל"להבים – רהט".
עד שנת 2005 לא הייתה ברהט תחבורה ציבורית, למרות היותה של העיר מונה עשרות אלפי תושבים.
באותה שנה יצאו התושבים, יחד עמותת ידיד ועם ראש העיר, טלאל אלקרינאוי, למאבק במשרד התחבורה כדי להכניס קווי תחבורה ציבורית לעיר.
בשנת 2017 יש 20 קווי תחבורה ציבורית שעוברים בתוך רהט או בכניסה אליה.
בסוף שנת 2016 נחנך מחלף רהט בכביש 6, שמחבר את העיר לכביש המרכזי במדינה ויוצר גישה וכניסה מהירה לרהט.
רואדה, או בשמו המלא רואדה דה קזינו (בספרדית: Rueda de Casino), הוא ריקוד פופולרי שהתפתח בקובה בשנות החמישים המאוחרות, והוא וריאציה של הסלסה בזוגות.
הריקוד מבוצע ברחובות, במועדונים ובבתים.
פירוש המילה "רואדה" הוא גלגל.
לעומת הסלסה בזוגות, ברואדה רוקדים מספר זוגות בו זמנית המרכיבים מעגל ועושים את אותן תנועות סימולטנית.
תוך כדי הריקוד מתבצעת החלפת זוגות בין הרוקדים במעגל.
לעיתים רוקדים כמה מעגלים אחד בתוך השני.
ייתכן שהחלפת הזוגות בריקוד מושפעת מסגנון הריקוד הצרפתי (אשר הגיע לקובה עם בני האיטי).
הריקוד החל להתפשט ולפרוח גם בארצות הברית בשנות השבעים ובשנות השמונים של המאה העשרים בעקבות ההגירה הקובנית ופריחת התרבות הלטינית באזור.
את הרואדה ניתן לרקוד החל משני זוגות ומעלה.
לכל וריאציה יש שם ולרוב גם סימן ידיים מוסכם כדי שניתן יהיה לסמן במקום לצעוק כאשר רוקדים הרבה זוגות.
בכל מעגל רואדה ישנו מוביל אחד הנקרא "הזמר" והוא אומר או מסמן לכל הזוגות את הווריאציה הבאה.
הרואדה מאופיינת בווריאציות מסובכות וחילופים מהירים של בני הזוג ורוקדים אותה לצלילי סלסה קצבית ומהירה.
כאשר רוקדים רואדה מתפתחת דינמיקה קבוצתית אשר לא קיימת בריקוד בזוגות.
כדי שהריקוד יזרום חלק ותהיה אחידות בין כל הזוגות צריכה להיות רמה גבוהה יותר של מודעות וקשב לסובב ולמוביל.
רצוי גם לוותר על הסגנון האישי והאלתור לטובת הסגנון הקבוצתי, האחידות והיופי שברואדה.
שיא גינס לרואדה הגדולה ביותר הושג ביוני 2014 בסלוניקי יוון, עם רואדה בגודל של 1,102 רוקדים.
בישראל ניתן ללמוד ולרקוד רואדה מאז שנת 2000 במועדונים, במסיבות ובפסטיבלים בהם מנגנים ורוקדים סלסה קובנית.
רו (אות גדולה: Ρ, אות קטנה: ρ או ϱ) היא האות השבע-עשרה באלפבית היווני.
בספרות יווניות היא שקולה למספר 100.
מקורה של האות באות השמית/פיניקית ריש.
ביוונית מודרנית נהגית האות כצליל רי"ש מכתשי.
ביוונית עתיקה נהגתה האות בתחילת מילה תוך נישוף, ולכן תועתקה ללטינית כ-rh.
האות התפתחה לאותיות הלטיניות R ו-P ולאות הקירילית Р.
בפיזיקה האות ρ מייצגת צפיפות חומר, צפיפות מטען נפחית והתנגדות סגולית.
במערכת קואורדינטות גלילית, האות ρ משמשת לסמל רדיוס במובן גלילי - כלומר המרחק מציר הגליל.
באלגברה ליניארית מסמלת את דרגת המטריצה המיוחסת.
בתורת הקבוצות מסמלת את טיפוס הסדר של קבוצת המספרים הממשיים.
בסטטיסטיקה האות מסמלת את מתאם ספירמן.
באסטרונומיה רו קטנה מציינת את הכוכב ה-17 בבהירותו במערכת כוכבים.
הגדרת המושג רהיט אינה הגדרה מדויקת.
על פי רוב, רהיט הוא עצם המצוי בתוך בניין, או במקום פתוח ומעוצב (גינה, רחוב) המשמש להישענות (מושבים ומיטות), אחסון (למשל, ארונות, כונניות, שידה, שעון, כיסא) או החזקת עצמים ומשטחי עבודה בגובה הרצוי מעל פני השטח (שולחן, אצטבה).
רהיטים המקובעים למקומם (ספסל רחוב).
רהיטים שיוצרו כחלק מהבניין בו הם מוצבים (כגון ארון קיר שחלק מדפנותיו הם קירות הבניין).
חפצים ניידים המצויים בבתים ואינם נתפשים כריהוט (מקרר, תמונה ארגז).
הרהיט יכול להיבנות בעיצוב אמנותי, והרהיטים נחשבים כחלק מתחום האמנות הדקורטיבית.
בנוסף לשימושם המעשי של הרהיטים, הם יכולים לשמש למטרות סימבוליות או דתיות.
רהיטים ביתיים, יחד עם אבזרים כשעונים ואבזרי תאורה, משמשים ליצירת אווירה נעימה ונוחה בחלל הפנימי.
ניתן לייצר ריהוט מחומרי גלם רבים, כגון עץ, מתכת, פלסטיק, ואפילו קרטון.
ריהוט היה חלק מהסביבה המעוצבת בידי האנושית בתרבויות שלא נדדו.
ניתן לראות ראיות לשרידי רהיטים מהתקופה הנאוליתית ומאוחר יותר בעת העתיקה בצורה של ציורים, כמו ציורי הקיר שהתגלו בפומפיי;
מגוון רהיטי אבן ייחודיים נחשפו בכפר הנאוליתי שממוקם באורקני.
האתר מתוארך ל-2500-3100 לפנה"ס ובשל המחסור בעץ שהיה באורקני, אנשי סקארה נאלצו לבנות באמצעות אבן, חומר זמין שניתן לעבד אותו בקלות ולהפוך אותו לפריטים שימושיים בתוך הבית.
כל בית הראה רמה גבוהה של תחכום והיה מצויד במגוון נרחב של רהיטי אבן, החל מארונות, שידות ומיטות למדפים, מושבי אבן ועוד.
שידת אבן נחשבה כחשובה ביותר כפי שבאופן סמלי פנתה לעבר הכניסה בכל בית, ולכן זה היה הפריט הראשון שאתה רואה כאשר אתה נכנס, מספר יצירות אמנות דקורטיביות כגון מספר כדורים חצובים באבן נאוליתית נמצאו גם באתר.
ריהוט עתיק נמצא כבר בטומולוס מה-8 לפנה"ס, טורקיה.
פריטים שנמצאו במקום כוללים שולחנות אוכל משובצים.
ישנם גם יצירות ששרדו מהארמון האשורי מהמאה ה-8 או ה-9 לפנה"ס.
השטיח העתיק ביותר ששרד, הוא שטיח פאזיריק מהמאה ה-3 לפנה"ס שהתגלה בקבר קפוא בסיביר.
רהיטים עתיקים ששוחזרו ממצרים כוללים מיטות מוזהבות, כיסאות מקבר קווין, ודוגמאות רבות כגון תיבות, מיטות וכיסאות מ-2550 לפני הספירה.
רוּ הוא אחת מהדמויות בסדרת ספרי פו הדב, מאת א.א.
רו הוא גור קנגורו צעיר, חברו הטוב של פו הדב וחברו הטוב ביותר של טיגר.
רו וקנגה, אימו, גרים יחדיו ליד חלקת החול, בצידו הצפון מערבי של יער ת"ק פרסאות, הלא הוא יער אשדון.
מאוחר יותר, טיגר עובר לגור עימם.
רו מסתבך לעיתים קרובות בצרות, אך תמיד לומד מהן שיעור חשוב.
הוא שמח ונלהב לגלות את ההנאות הקטנות של החיים.
הוא סקרן, בדחן וניחן בגישה אופטימית ואוהבת כלפי העולם שסביבו.
כשרו מדבר, הוא נוטה להשתמש בקריאות קולניות ונלהבות ולעיתים חוזר על דבריו כמו ילד קטן.
הוא צעיר ואינו יודע קרוא וכתוב.
עדות לכך היא כאשר הוא חותם לכריסטופר רובין במריחת צבע ואינו כותב את שמו.
בניגוד לשאר הדמויות בספר, לרו אין מאכל מועדף ואהוב.
הוא אוכל לעיתים את הכריכים שאמו מכינה לו, והוא סולד מריחו של משקה הלתת, שאמו דורשת ממנו לשתות כ"תרופה מחזקת" לאחר הארוחות.
רו הוא הדמות הצעירה בספר, ובשל כך הוא גם מוצג כחיה הקטנה ביותר בסיפור (פרט לחבריו וקרובי משפחתו של ארנב ואלכסנדר החיפושית).
עם זאת, הוא קרוב בגודלו הפיזי לחזרזיר, שכן קנגה לא מצליחה להבדיל בינו לבין חזרזיר כאשר חזרזיר קופץ לכיסה של קנגה במקום רו.
שפרד רו קטן במעט מחזרזיר ואף קטן מספיק כדי ליפול לחור של עכבר, כאשר הוא מתאמן בקפיצותיו, וכדי לא להגיע לשלב הראשון במעקה של הגשר, בו משחקים משחק של זריקת מקלות למים.
כמו מרבית הדמויות בספרי "פו הדוב", דמותו של רו מבוססת על אחד מצעצועיו של כריסטופר רובין, בנו של א.א.
באיוריו של שפרד מופיע רו כבעל פרווה חומה וזנב הפונה כלפי מעלה.
בגרסת הסרטים המצוירים של וולט דיסני רו מתואר כבעל פרווה חומה, הלובש חולצה כחולה.
רו ואימו קנגה מופיעים לראשונה בפרק 7 בספר "פו הדב".
הם חוזרים ומופיעים שוב בפרקים 8, 9 ו-10. בין הרפתקאותיו של רו: "חטיפתו" על ידי ארנב, הצטרפותו למסע לקוטב הצפוני, השתתפותו במסיבה לכבוד פו שעורך כריסטופר רובין, השתתפות במשחק המקלות על הגשר ובילוי משותף עם טיגר על העץ.
רו מקלנהן הייתה שחקנית אמריקאית זוכת פרס אמי.
נודעה בעיקר בזכות גילום דמותה של בלאנש בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב".
מקלנהן נולדה באוקלהומה לאב קבלן בניין ואם קוסמטיקאית, צאצאי מהגרים מאירלנד ושבטי אינדיאנים.
בסיום לימודיה התיכוניים למדה תיאטרון וגרמנית באוניברסיטת טולסה.
בשנת 1957 הופיעה לראשונה כשחקנית במחזה באוף ברודוויי, ובשנת 1969 שיחקה לראשונה בברודוויי וגילמה דמות ראשית במחזה "ג'ימי שיין", לצדו של דסטין הופמן.
באותה שנה זכתה בפרס אובי לשחקנית בתפקיד ראשי במחזה "מי שמח עכשיו".
כעבור שנה הופיעה באופרת הסבון "עולם אחר" וזכתה להכרה ציבורית.
בשנים 1985–1992 הייתה בין ארבע השחקניות המרכזיות בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב" ב-NBC, בה גילמה את דמותה של בלאנש.
בשנת 1987 זכתה על תפקידה בסדרה בפרס אמי לשחקנית ראשית בסדרה קומית, והייתה מועמדת לפרס שלוש פעמים נוספות.
כמו כן, הייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 1992 חזרה לגלם את בלאנש בספין אוף "ארמון הזהב" ברשת CBS, עד שבוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 1996 השתתפה בסרטו של גארי מרשל "אלוהים היקר", בתפקיד אימו של גרג קיניר.
בשנת 1997 שיחקה בקומדיה "קומדיה בלב ים" לצידם של ג'ק למון וולטר מתאו, ודיבבה בסרט "משאלתה של אנאבל".
בשנת 1999 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "מחסה בטוח" ברשת The WB, למשך עונה אחת.
לאורך השנים השתתפה במספר סדרות נוספות וסרטי קולנוע ספורים, וכן השתתפה במחזות תיאטרון ובמחזות זמר.
תפקידה הקבוע האחרון היה בקומדיית המצבים "חיים שפלים" ("Sordid Lives") בשנת 2008. ב-2009 הופיעה בתפקיד אורח בפרק בסדרה "חוק וסדר".
בשנת 1997 אובחנה כחולה בסרטן השד, ממנו החלימה.
בשנת 2009 סבלה מבעיות לב ובראשית 2010 עברה אירוע של שבץ מוחי.
באותה שנה עברה אירוע שבץ נוסף, וכעבור שלושה ימים נפטרה בגיל 76. בעת מותה הייתה נשואה בפעם השישית.
בשנת 2007 יצא לאור ספרה האוטוביוגרפי "חמשת בעלי הראשונים".
רואָה-יורָה היא מערכת נשק שפותחה על ידי רפאל מערכות לחימה מתקדמות, המורכבת ממגדל שבו נמצא אמצעי תצפית ומערכת ירי מסוג קטלנית המופעלים ממוצב שליטה מרוחק.
המערכת מוצבת בסמוך לגבול ישראל – רצועת עזה, ומופעלת מרחוק בידי תצפיתניות כנגד מחבלים המתקרבים לגדר המערכת.
המערכת נכנסה לשימוש צה"ל בשנת 2008. היא מופעלת על ידי תצפיתניות שהוכשרו להפעלת המערכת בבית הספר לאיסוף קרבי בבסיס בית הספר להגנת הגבולות (מחנה "מגן סיירים").
אישור הירי ניתן על ידי מפקד הגדוד המפעיל את המערכת, והפתיחה באש מחייבת הפעלה על ידי קצין, בנוסף להפעלה על ידי התצפיתנית שיזמה את הירי.
בתחילת טבח שבעה באוקטובר, תקף ארגון הטרור חמאס באמצעות רחפני תקיפה עמדות מערכת רואה-יורה, פוצץ את המקלע בגג המוצב והצליח לשתק את המערכת, דבר שסייע להצלחת הפלישה היבשתית של חוליות מחבלים.
רו מו-היון (בהנגול: 노무현;) היה נשיאהּ ה-16 של קוריאה הדרומית בשנים 2003–2008.
רו נולד בשנת 1946 למשפחה ענייה בכפר בדרום-מזרח המדינה, סמוך לפוסאן.
למד משפטים, פעל כעורך דין מ-1975, והתמקד בפעילות למען זכויות האדם עבור סטודנטים אקטיביסטים בקוריאה הדרומית.
הקריירה הפוליטית שלו התרחבה מאוחר יותר, כאשר הצטרף ב-1988 ל"מפלגת האיחוד הדמוקרטית", והגיעה לשיאה עם התמודדותו בבחירות לנשיאות ב-2003. הוא זכה לתמיכה רחבה בעיקר בקרב הסטודנטים במדינה אשר סייעו להצלחתו ולניצחונו בבחירות.
בשנת 2006 הוא מינה את האן מיונג-סוק לראשת הממשלה, ובכך לראשונה בראש הממשלה של קוריאה הדרומית עמדה אישה.
כהונתו התאפיינה בפייסנות כלפי קוריאה הצפונית, גם על חשבון היחסים הטובים עם ארצות הברית.
באוקטובר 2007 הגיע לביקור רשמי בפיונגיאנג בירת קוריאה הצפונית ונפגש עם קים ג'ונג-איל (פגישה זו הייתה הפגישה השנייה בין מנהיגי הצפון והדרום).
כתוצאה מכך נתקל בהתנגדות רבה מצד השמרנים מהמפלגה הלאומית וכן מצד התקשורת במדינה.
כשנה לאחר סיום כהונתו הוא נחשד בשחיתות, ונפתחה חקירה משפטית אשר משכה את תשומת הלב הציבורית במדינה.
רו התאבד ב-23 במאי 2009 בקפיצה מצוק ההר שליד ביתו, והשאיר מכתב התאבדות על מחשבו האישי.
זהו שם באג'ורי; שם המשפחה הוא רו.
רו לארן היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיעה כדמות חוזרת ב"מסע בין כוכבים: הדור הבא", בגילומה של השחקנית האמריקאית מישל פורבס.
מפיקי הסדרה תכננו כי רו לארן תהיה דמות ראשית וקבועה בסדרת "מסע בין כוכבים" הבאה, "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
יוצרי סדרה זו רצו דמות באג'ורנית בעלת רצון חזק, אשר תעורר עימותים אישיים עם מפקד התחנה, בנג'מין סיסקו.
עם זאת, מישל פורבס דחתה את ההצעה, ולפיכך במקום זאת נוצרה עוד דמות באג'ורנית, בשם קירה נריס.
רו לארן מופיעה כדמות חוזרת בשמונה מפרקי "הדור הבא".
שישה פרקים בעונה 5, פרק אחד של עונה 6 ופרק אחד של עונה 7:
כמו כן מופיעה רו לארן בפרק "Imposters", הפרק החמישי בעונתה השלישית של "מסע בין כוכבים: פיקארד".
על פי התיק האישי שלה, הנראה בפרק "Conundrum", רו לארן נולדה בתאריך 17 בינואר, שנת 2340, על כוכב הלכת "באג'ור", לרו טליה וגייל.
בשנים 2358–2362 היא למדה באקדמיה של צי הכוכבים.
על פי המסורת הבאג'ורנית, שם משפחתה קודם לשמם האישי שלה.
לפיכך, כאשר היא מצטרפת לצוות של ה-Enterprise-D, פיקארד, בתחילה, פונה אליה כאל "סג"ם לארן".
היא מתקנת אותו, ואומרת כי "לארן" הוא שמה הפרטי, ו-"רו" הוא שם המשפחה שלה.
מאותו רגע - היא מכונה "סג"ם רו".
רו מצטרפת אל הצוות כקצינה באג'ורנית צעירה ובעייתית, אשר הורשעה בבית דין צבאי במהלך שירותה על ספינת החלל וולינגטון (Wellington) בגין סירוב פקודה במהלך משימה, שתוצאתה הייתה 8 מקרי מוות.
היא הוחזקה בבית כלא צבאי על ג'ארוס 2 (Jaros II), אולם אדמירל קנלי העניק לה הזדמנות שנייה, בכך שצירף אותה למשימה לצד פיקארד וצוות האנטרפרייז.
למרות קבלת הפנים העוינת שלה זכתה רו כאשר רק הגיעה לספינה, היא הצליחה עם הזמן ליצור חברויות עם מספר מאנשי הצוות של האנטרפרייז, לרבות גאינן, ג'ורדי לה פורג' וויליאם רייקר.
כבאג'ורנית, יש לה סלידה רבה לקרדאסים, מאחר שהם אילצו אותה כילדה לצפות בם מענים את אביה למוות.
בפרק הראשון בהשתתפותה, ששמו "Ensign Ro", היא מקבלת חנינה מלאה בתמורה ליציאתה למשימה סודית להגן על הסכם השלום בין הפדרציה לבין קרדאסיה באמצעות סיוע לעצור פשיטות, מצד אזרחי הפדרציה החיים בסמוך לגבול עם קרדאסיה אשר מתנגדים למדיניות השלטון.
בפרק "The Next Phase", רו וג'ורדי נחשבים למתים, לאחר תקלת משגר טלפורטציה, בשובם ממשימת חילוץ והצלה על ספינת חלל רומולאנית אשר ניזוקה.
עם שובם להכרה, הם מגלים כי הפכו לבלתי נראים ובלתי מוחשיים לכולם, למעט אחד את השני.
בתחילה, רו סבורה כי הם מתים, שמתקיימים כרוחות רפאים - מחשבה אשר מעוררת בה מספר אמונות רוחניות באג'ורנית שהיא חשבה שנטשה עשרות שנים קודם לכן.
בעודם רואים-ואינם-נראים, השניים בוחנים את ספינת החלל הרומולאנית, ומגיעים למסקנה כי הספינה לא ניזוקה בתאונה, כפי שטענו הרומולאנים, אלא כתוצאה מניסויים בכלי נשק חדשים, וכי כעת הרומולאנים מבצעים מעשה חבלה, אשר יגרום לאנטרפרייז להיהרס על כל צוותה, ברגע שתאיץ את מנוע העיוות.
השניים אף חושפים ומביסים סוכן רומולאני, שהפך לרואה-ואינו-נראה כמוהם, ומוצאים דרך להזהיר את הצוות, להחזיר את מצבם לקדמותו ולהזהיר את קפטן פיקארד בזמן על מנת למנוע את האסון.
בפרק "Rascals", רו, פיקארד, גאינן וקייקו משנים את המראה החיצוני שלהם, כתוצאה מתאונה, לגרסאות גיל-ההתבגרות של עצמם (תוך שמירה על האינטליגנציה הבוגרת שלהם, זיכרונותיהם וכדומה).
בהעמידם פנים כי הם ילדים, הם מצליחים, ביחד עם אלכסנדר רוז'נקו, לסכל מזימה של הפרנגי לגנוב את האנטרפרייז ולמכור את אנשי הצוות הבוגרים שעליה כעבדי פרך.
במהלך פרק זה, נחשף חלק מסיפור הרקע הלא נעים אודות הילדות המקורית של רו.
כקצין בכיר בתפקיד פיקודי, קומנדר רייקר מתייחס בקפדנות יתרה כלפי האסירה לשעבר סג"ם רו, בעוד היא מתקשה לזכות באמון ובכבוד מצידו.
העוינות ההדדית שביניהם נשכחת, עם זאת, כאשר הם וכל יתר צוות האנטרפרייז, לוקים בפתאומיות באמנזיה, בפרק "Conundrum".
רו חשה לפתע בתשוקה מינית כלפי רייקר ומזמינה עצמה אל חדר מגוריו.
"יש לי תחושה מוזרה שאני מבלה את רוב שעות הפנאי שלי כאן", מסבירה רו לרייקר, לפני שהיא מפתה אותו.
כאשר חוזרים אליהם זכרונותיהם, היועצת דיאנה טרוי מסבירה כי לזוג כי סביר להניח כי תמיד הייתה משיכה מינית ביניהם.
בפרק "Preemptive Strike", לוטננט רו (אשר קודמה לאחרונה), מתבקשת מצד צי הכוכבים כי תסתנן אל ארגון המורדים "מאקי", אשר מסכל את יישום הסכם השלום בין הפדרציה לבין קרדאסיה.
במהלך המשימה היא מגלה כי נאמנותה וחובותיה מתנגשים זה עם זה, ככל שהיא מגלה עוד ועוד אהדה למצוקתם ולמטרתם של המאקי.
למרות מאמצו של פיקארד לאלץ אותה לבצע את המוטל עליה, בסופו של דבר היא בוגדת בצי הכוכבים, עורקת מן השירות ומצטרפת אל קבוצת המורדים.
רייקר אומר שהיא נראית די בטוחה בעצמה שהיא עושה את הדבר הנכון, אף כי יש לה חרטה אחת - והיא שאכזבה את פיקארד.
לאחר פרק זה, רו לא מופיע עוד באף פרק מסדרות הטלוויזיה או מסרטי הקולנוע שבאו אחר כך.
בסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" מתגלה כי הדומיניון סייעו לקרדאסיה להשמיד את רוב אנשי המאקי, ולמעשה הארגון חדל מלהתקיים.
לאחר שריצתה את עונשה ועברה שיקום, חזרה לצי הכוכבים והתקדמה בדרגות עד לדרגת קומנדר.
היא שירתה בחטיבת המודיעין של צי הכוכבים, והייתה, בין השאר, מפעילתם של וורף ושל ראפי מוזיקר.
בשנת 2401, בעודה חוקרת הסתננות של משתנים לשורות צי הכוכבים, היא נופלת למארב כשמתברר ששני מלוויה היו משתנים בעצמם, ומקריבה את חייה בניסיון להציל את פיקארד וצוותו ולאפשר להם להתחמק מהמשתנים שמנסים לשבות אותם.
רהול גנדי (Rahul Gandhi, נולד ב-17 ביולי 1970) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כיושב ראש האופוזיציה בלוק סבהה.
כיהן בעבר כנשיא מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי.
נמנה עם בני הדור החמישי בשושלת נהרו-גנדי ששלטה בפוליטיקה של הודו מאז קבלת עצמאותה בשנת 1947.
סב סבתו, מוטילאל נהרו, עמד פעמיים בראש מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי.
אבי-סבתו, ג'ווהרלל נהרו, עמד בראש מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי וכיהן כראש ממשלת הודו הראשון.
גם סבתו, אינדירה גנדי, ואביו, רג'יב גנדי, עמדו בראש המפלגה וכיהנו בתפקיד ראש ממשלת הודו.
אמו, סוניה גנדי (אלמנתו של רג'יב), משמשת כיום כנשיאת המפלגה.
רהול התחנך במוסדות חינוך יוקרתיים בהודו וכן למד באוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת קיימברידג'.
בשנת 2004 הודיע רהול על כוונתו להתמודד בבחירות לפרלמנט ההודי אשר נערכו במאי אותה שנה.
כניסתו של רהול גנדי לפוליטיקה ההודית התפרשה כרצון של מפלגת הקונגרס למשוך את קולות הצעירים בהודו לתמיכה במפלגה.
רהול ניצח ברוב גדול ונבחר לפרלמנט.
בנוסף לכהונתו כחבר פרלמנט ממלא רהול תפקידים בכירים במפלגת הקונגרס, בעיקר בנשיאות ארגון הצעירים והסטודנטים של המפלגה.
אחותו פְּרִיַנְקָה ודרה, הצעירה ממנו בשנתיים, ומי שנחשבת לדמות היותר כריזמטית והפופולרית במשפחה, סייעה לרהול במהלך מערכות הבחירות בהם התמודד.
רהול גנדי היה מועמד מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי לראשות הממשלה בבחירות ב-2014 וב-2019, אך הובס בשתיהם על ידי נרנדרה מודי.
ב-23 במרץ 2023 הורשע רהול גנדי בלשון הרע, בתביעה של פורנש מודי שהתבררה בפני בית המשפט בגוג'ראט, עקב אמירתו במהלך מסע הבחירות "למה כל הגנבים נקראים מודי?" ונידון לשנתיים מאסר.
בעקבות כך הודח מהלוק סבהה ב-25 במרץ.
ב-8 באוגוסט 2023 השעה בית המשפט העליון של הודו את הההדחה עד לסיום הליכי הערעור.
לאחר הבחירות ללוק סבהה ב־2024, בהן זכתה מפלגת הקונגרס ב־99 מושבים, מעל למינמום הנדרש של 10 אחוז מהבית, מונה גנדי ליו"ר האופוזיציה בלוק סבהה.
רהיטים זעירים הוא סרט עצמאי אמריקאי משנת 2010 מסוג דרמה קומית שנכתב, ובוים על ידי לינה דנהאם שגם שיחקה בו את התפקיד הראשי.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל South by Southwest ב-15 במרץ 2010. בהמשך הוקרן הסרט במספר פסטיבלים, ביניהם בפסטיבל הסרטים במירלנד וב-12 בנובמבר 2010 יצא הסרט לאקרנים.
הסרט צולם במצלמת קנון EOS 7D בשכונת טרייבקה ובמנהטן תחתית במהלך נובמבר 2009.
אאורה חוזרת מבית הספר לאמנות לבית משפחתה שבשכונת טרייבקה בניו יורק בלי דבר בידיה פרט לתואר בלימודי קולנוע.
הסרט מתמקד במערכת היחסים של אאורה עם אמה, סירי, הצלמת המצליחה, ועם אחותה בת ה-17 נדין.
אאורה נתקלת ביומנים שאמה כתבה בצעירותה ומתחילה לקרוא בהם ללא ידיעתה.
בהמשך היא מתחילה לעבוד בתור מארחת יום במסעדה מקומית שכלל לא פתוחה בשעות היום, וחוזרת לקשר עם שרלוט, חברה ותיקה ותמהונית ממנה ניסתה להתרחק במשך שנים.
היא מוצאת עניין רומנטי בשף שעובד איתה וגם בבחור שהכירה במסיבה, אשר נחשב למפורסם בזכות סרטוני היוטיוב הפופולריים שלו, בהם הוא מגלם את "הקאובוי הניטשאי".
רהיטים זעירים זכה בפרס הסרט העלילתי הטוב בפסטיבל South by Southwest בשנת 2010. לינה דנהאם זכתה על כתיבתה בפרס אינדפנדנט ספיריט לתסריט הראשון הטוב ביותר בשנת 2010.
רוּאָה היא עיירה בצפון צרפת, השוכנת בחבל סנטר על גדות נהר האוור, במרחק של 45 ק"מ דרום-מזרחית לאמיין.
העיירה, שאוכלוסייתה מונה למעלה מ-6,000 תושבים, שייכת מנהלית למחוז סום שבחבל פיקרדי ושטחה כ-16 קמ"ר.
שם העיירה לבש צורות שונות מתקופת האימפריה הרומית ועד העת החדשה.
במפת פויטינגר מופיע היישוב רוֹדְיוּם (Rodium) במקום בו שוכנת רואה של ימינו.
בספר גאוגרפיה של תלמי שנכתב סביב שנת 150 לספירה מופיע שם היישוב רוֹדְרִינָה (Rodrina).
השם רואה הופיע לראשונה בשנת 1175, אם כי גם מאז השתנה שם המקום מספר פעמים עד שחזר לשם זה.
ראשיתה של העיירה רואה עוד בתקופה הגאלית, ובתקופה הרומית היא ישבה על צומת דרכים רומיות, האחת הובילה מרואן ללה קפל והשנייה הובילה מאמיין לנואיון והייתה חלק מדרך צבאית גדולה מליון לבולון-סור-מר.
רואה השתייכה לפאגוס ורומנדין שבגאליה בלגיקה השנייה.
במהלך מלחמת מאה השנים נכבשה רואה פעמים רבות בידי האנגלים וחזרה בידי הצרפתים.
בשנת 1472 נכנעה העיירה ללא קרב לשארל הראשון, דוכס בורגונדיה בשל מעשי הטבח שביצע שארל ביישובים שכנים.
שנה לאחר מכן, הטיל המלך לואי האחד עשר מצור על העיירה, ומאחר שזו נכבשה ללא קרב שנה קודם לכן, פירק את הטירה בה והעלה את העיירה באש.
בשנת 1636, במהלך מלחמת שלושים השנים, נכבשה העיירה על ידי כוחות קיסריים וספרדיים.
היא נכבשה חזרה שנה לאחר מכן על ידי חיילים צרפתים.
באוגוסט 1653 הייתה העיירה נתונה תחת מצור של הספרדים בפיקודו של לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה, שפלש לפיקרדי.
עד לחתימת שלום הפירנאים הייתה העיירה סמוכה מאוד לגבול, וגם בתקופת המשטר הישן הייתה רואה בקו החזית הראשון.
במלחמת העולם הראשונה ספגה רואה נזקים רבים, במיוחד בעת מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים.
במהלך הקרב על הסום ונסיגת הכוחות הגרמניים לקו הינדנבורג, הרסו הגרמנים בצורה שיטתית את התעשיות בעיירה.
במרץ 1918 כבשו הגרמנים את רואה, אך העיירה נכבשה בחזרה על ידי מדינות ההסכמה במתקפת מאה הימים.
במלחמת העולם השנייה הופגזה העיירה בצורה ניכרת, וכ-40% ממבני העיר נהרסו.
רואה שוכנת במישור חבל סנטר על גדות נהר האוור, סמוך לשפכו של נחל סן-פרמן אל הנהר.
באזור זה קרקעות סחף פוריות עשויות חרסית וטין ומתחתן אבן גיר.
אוכלוסיית רואה מונה, נכון למפקד 2007, 6,233 נפש.
אומדנים לגבי 2012 מעריכים כי האוכלוסייה קטנה במהלך שנים אלה.
האוכלוסייה בעיירה מבוגרת יחסית, עם 23% מהאוכלוסייה מעל גיל 60.
כלכלת העיירה מבוססת על תעשיות חקלאיות ושירותים.