tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1999 בני הזוג התגרשו, ובין היתר נפוצו שמועות שהם בגדו זה בזו.
זמן קצר לאחר גירושיה חתמה עם הוצאה לאור על הוצאת ספר פרי כתיבתה תחת השם "כל הנוצץ זהב", אך בסופו של דבר ספרה לא פורסם בטענה שהוא מפר את זכויותיו של טראמפ, והוא אף איים בתביעת דיבה.
ב-1999 הודיעה על אירוסיה למפיק מייקל מיילר, בנו של הסופר נורמן מיילר, אך אירוסין אלו בוטלו לאחר כמה חודשים.
בספטמבר 2004, הגיעה לישראל להשתתף בכנס של מרכז הקבלה העולמי, יחד עם מדונה.
מרלו לואיס (באנגלית Marlo Lewis; ) היה מפיק בפועל אמריקאי של מגוון תוכניות קומדיה עבור CBS, ידוע כעוזר מפיק של התוכנית "המופע של אד סאליבן".
מרלו לואיס הוא בנם של פסנתרן קונצרטים וזמרת אופרה, ואחיה של הזמרת מוניקה לואיס.
בשנות הארבעים היה למנהל סוכנות "Blaine Thompson Advertising", שם הוא יצר והפיק ביחד עם אשתו, מינה בת' (Mina Beth) את תוכנית הרדיו היומית Luncheon at Sardi's.
בשנת 1948 יצר את "Toast of the Town", תוכנית טלוויזיה עם אד סאליבן.
בשנת 1955 שונה שם התוכנית להמופע של אד סאליבן.
ביחד עם אד סאליבן, לואיס דאג באופן אישי לתזמון המופע של כל אחד מהקטעים בתוכנית.
מלבד תוכנית זו לואיס עזר בהשקת המופע של ג'קי גלסון, המופע של דיאנה שואו, והמופע של פיל סילבר.
בשנת 1960, לאחר 12 שנה של הפקה משותפת הוא עזב את ה"מופע של אד סאליבן" כדי לפתוח חברת הפקות עצמאית.
אחד מהפרויקטים הראשונים שלו היו מופע הבלט מפצח האגוזים בביצוע מיוחד לחג המולד לABC בשנת 1961. הוא הפיק מספר מחזות זמר לפרי קומו.
בשנת 1967 הצטרף לסוכנות "Norman, Craig & Kummel", ונבחר לסגן היושב ראש שלה שנה לאחר מכן.
בשנת 1979 הוא פרסם ביחד עם אשתו ספר בשם פריים טיים (Prime Time), אשר הכיל סיפורים "מאחורי הבמה" של המחבר בזמן היותו מפיק.
לואיס גם ייסד את האקדמיה לאומנות הטלוויזיה ומדע.
ביחד עם אד סאליבן הוא זכה בפרס פיבודי עבור פעילות הומניטריות.
בשנת 1992 הוא נבחר ל"היכל התהילה של מפיקי הטלוויזיה"
הוא נפטר בשנת 1993, בביתו אשר ברנצ'ו מיראז, קליפורניה כתוצאה מאי ספיקת לב, כשהוא מותיר אחריו אישה ושני ילדים.
מרלין הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס החץ הירוק ביקום DC קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Justice League of America #94 מנובמבר 1971 ונוצרה על ידי צמד הכותבים מייק פרידריך וניל אדמס והמאייר דיק דילין.
שנים רבות לפני שאוליבר קווין, הגיבור שידוע בשם החץ הירוק, הפך לפורע חוק וקשת לוחם, הוא קיבל השראה להתחיל באימוני חץ וקשת ממרלין "הקוסם", שהיה האלטר אגו של ארתור קינג, קשת בעל כישורי צליפה אגדיים.
עם עליית פופולריותו של החץ הירוק, השניים נפגשו, ומרלין איתגר אותו בתחרות צליפה פומבית וניצח אותו.
לאחר מכן, הוא נעלם מעל פני השטח, וצץ שנים לאחר מכן כחבר בליגת המתנקשים.
הוא והחץ הירוק התעמתו בשנית כאשר מרלין ניסה להוציא לפועל התנקשות בבאטמן.
החץ הירוק הצליח להסיט את חיצו של מרלין והציל את חייו של באטמן.
מרלין הודה שהחץ הירוק הפך לקשת מיומן ביותר, אך נמלט בטרם ילכד.
אולם, הוא לא יכול היה לשוב כחבר ליגת המתנקשים והפך למתנקש עצמאי.
דמותו של מרלין מופיעה בסדרת הלייב אקשן "החץ", ומגלם אותו השחקן ג'ון בארומן.
מרלי אירופה היא חברה איטלקית העוסקת בפיתוח וייצור של מערכות, מודולים ורכיבי טכנולוגיה עבור תעשיית הרכב.
החברה נוסדה בשנת 1919 כמיזם משותף בין פיאט וארקולה מרלי.
המפעל הראשון הוקם בססטו סן ג'ובאני בסמוך לעיר מילאנו וכונה בשם "המפעל האיטלקי מאנייטי מרלי" (FIMM - Fabbrica Italiana Magneti Marelli).
פעילות החברה בישראל החלה בשנת 2012 בייצוג של קבוצת "וורקו גרופ" המקומית.
משרד ההנהלה הבינלאומי של החברה ממוקם בקורבטה שבמחוז מילאנו ומשם נשלטת הפעילות במדינות איטליה, הודו, צרפת, גרמניה, ספרד, פולין, ישראל, צ'כיה, רוסיה, טורקיה, ארצות הברית, מקסיקו, ברזיל, ארגנטינה, סין, מלזיה ודרום אפריקה.
משנת 1967 עד 2018 החברה הייתה חלק מתאגיד סטלנטיס, תאגיד האב של פיאט.
בשנת 2018 נמכרה "מאנייטי מרלי" לחברת KKR ולאחר כשנה התמזגה עם חברת הרכב היפנית Calsonic Kansei והפכה לאחת מספקיות חלפי הרכב הגדולות בעולם.
לאחר המיזוג נקראת החברה "מרלי אירופה".
תחומי הפעילות של חברת מרלי כוללים פיתוח וייצור של מערכות תאורה, בקרה, בקרת גוף, מכלולים של מיכשור אלקטרוני, מערכות בקרה ומחשבים, מתלים ורכיבים, מערכות פליטה, ספורט מוטורי וציוד ייעודי למרוצי פורמולה, לאופנועי גרנד פרי ולאליפות ראלי העולמית.
בנוסף החברה מחזיקה בתת-מותג של רשת מוסכים בינלאומית בשם "צ'ק סטאר", המטפל בכלי רכב בהתבססות על חלקי חילוף ממוצרי החברה.
ומשתפת פעולה עם פורד מוטורס ומיקרוסופט לפיתוח מחשבי רכב עבור חטיבת משאיות העבודה של פורד.
ד"ר מרלין וניג (נולדה בח' בניסן ה'תש"ם, 25 במרץ 1980) היא מבקרת קולנוע, במאית קולנוע ותסריטאית, משוררת, פעילה פמיניסטית חרדית, מרצה וחוקרת קולנוע ישראלית.
יש הרואים בה את מבקרת הקולנוע החרדית הראשונה בישראל ומחוצה לה.
ספריה "הקולנוע החרדי" ו"קולנוע משלהן" היו לרבי-מכר והיוו אבן פינה בחקר היצירה הקולנועית הנשית במגזר הדתי-חרדי.
בשנת 2025 ראה אור ספרה "קולנוע ותודעת המציאות- מסות קריטיות" המבוסס על מחקרה בתחומי הפילוסופיה והפיזיקה.
מרלין וניג נולדה בסידני אוסטרליה להורים ישראלים וגדלה בבית חילוני-ליברלי, בת אמצעית מבין שלושה ילדים.
בגיל 3 חזרה עם משפחתה לארץ והחלה ללמוד בבית הספר הניסויי ירושלים וסיימה בהצטיינות לימודי תיאטרון ואומנות.
בגיל 10 הופיעה בתוכניות הטלוויזיה לילדים "מי סופר" ו"זאפ לראשון והחלה לכתוב בעיתון הילדים"כולנו" ובהמשך, בשבועון הנוער "ראש 1" ובמוסף 'תיכונטו' בעיתון "כל העיר".
שירתה בצה"ל ככתבת צבאית בעיתון "במחנה".
לאחר שחרורה למדה במכינה למשחק של ניסן נתיב ועבדה בדסק החדשות של חדשות ערוץ 2.
מחקר זה העניק לה את התואר ד"ר לפילוסופיה וחלקו אף ראה אור בישראל בספרה "קולנוע ותודעת המציאות-מסות קריטיות".
וניג היא בעלת תארים נוספים בספרות, יהדות, תיאטרון ולימודי תרבות.
בנוסף, למדה יהדות במדרשת "נתיב בינה", ב"מכללה ירושלים" ובמכון מנדל, לימדה והרצתה בסמינרים, מכללות ומוסדות חינוך אקדמאיים.
בראשית שנות האלפיים, הקימה וניג את הסטודיו הראשון למשחק בציבור החרדי, שנסגר כעבור שנתיים.
לאחר מכן, בשנת 2007 הקימה את המסלול הראשון ללימודי תיאטרון במגזר החרדי בסמינר "שבילי בית יעקב" בירושלים ופעלה לביסוס התחום בסמינרים חרדיים נוספים בשנת 2010 הקימה את "איגוד היוצרים החרדיים" בשיתוף ישראל גליס ויעל סילמן.
בשנת 2011 עיבדה את עבודת המאסטר שלה לספר בשם "הקולנוע החרדי" שיצא לאור בהוצאת רסלינג והפך לרב-מכר.
בעקבות הצלחת הספר, שרת החינוך, לימור לבנת, מינתה אותה כחברה במועצה הישראלית לקולנוע ובכך הייתה לחברה החרדית הראשונה בה; כעבור ארבע שנים התפטרה מתפקידה במכתב ששלחה ליו"ר פרופ' דוד אלכסנדר ולשרת התרבות מירי רגב.
בשנת 2013 הצטרפה לרשימת התנועה החילונית "התעוררות" לראשות עיריית ירושלים; היא הוצבה במקום השביעי במטרה לקבל את תיק הקולנוע, אך פרשה לאחר שקיבלה איומים על חייה.
במהלך אותה שנה, הייתה עורכת אורחת בכתב העת "גג" בגיליון שהוקדש לספרות אמונית בישראל.
בתקופה זו החלה לכתוב ביקורות קולנוע באתר סלונה; היא הגתה ביחיד עם ד"ר פבלו אוטין, יו"ר פורום מבקרי הקולנוע בישראל, את "מדד מרלנה" המופיע בביקורות בסלונה ובוחן את ייצוגן של נשים בסרטים.
בשנת 2015 הייתה מבקרת קולנוע בוואלה יהדות במדור "חסידה בקולנוע" וייסדה ביחד עם ליאור אלפנט ולימור פנחסוב מפורום הקולנועניות של ישראל את אתר "המבקרות" שבהמשך הפך ל"טבלת המבקרות"; הטבלה מורכבת מביקורות שנכתבו על ידי נשים, כאלטרנטיבה לביקורות המתפרסמות בכלי התקשורת המרכזיים ושנכתבות בדרך כלל על ידי גברים.
בשנת 2016 מיזג אתר הארץ את טבלת המבקרות עם טבלת מבקרי הקולנוע שלו - ובכך הפכה טבלת המבקרים הידועה לשוויונית יותר.
בסוף שנת 2015 הכריזו היא והרב ישראל גליס על תוכניתם להקים מרכז תרבות חרדי בירושלים בשיתוף תנועת התעוררות בירושלים והאגף לתרבות תורנית.
בשנת 2016 ייסדה, כעורכת ראשית מטעם פורום מבקרי הקולנוע של ישראל, את כתב העת לתאוריה וביקורת "קולנוע" אשר הושק בפסטיבל ירושלים; גיליונו הראשון הוקדש למקומה של ירושלים בקולנוע הישראלי.
במהלך אותה שנה כיהנה וניג כשופטת בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה בשנת 2017, עם הקמת תאגיד השידור הישראלי, שימשה כמבקרת הקולנוע בתוכנית התרבות של נועם סמל וורד יפתחי גרין ברשת ב' וככתבת שטח בתוכנית "מועדון תרבות".
בשנת 2019 החלה לכהן כחברה בוועדת פרס לנדאו לאמנויות ומדעים ומפעל הפיס.
בין השנים 2016–2020 שימשה כלקטורית בקרנות וגופי קולנוע (קרן רבינוביץ', נשים בתמונה, פורום היוצרים הדוקומנטריים, קרן מקור, קרן פרלוב ועוד) וכשופטת בפסטיבלי קולנוע בישראל ובעולם.
שימשה כמבקרת תרבות בתוכנית הטלוויזיה "סוכן תרבות" בהנחיית קובי מידן.
בשנת 2020 ראה אור ספרה "קולנוע משלהן - הגל הנשי החדש של הקולנוע החרדי", המצביע על הפיכתו של הקולנוע החרדי לסוכן שינוי חברתי.
הספר מקיף היבטים תרבותיים שהעמידו את האישה החרדית כמרכז קולנועי, באמצעות מכלול מגמות שינוי שחלו בעשור השני של המאה 21 והשפיעו על תעשיית הקולנוע החרדי-נשי המתפתח.
אופני הייצוג של נשים חרדיות על המסך, העמקת המסרים החתרניים שהחלו להופיע בסרטים והמעבר ההדרגתי של גברים – יוצרי קולנוע חרדי – לשדה הקולנועי-נשי (תחת שמות בדויים של נשים).
שנה לאחר מכן, הושק סינגל הבכורה מתוך אלבום המוזיקלי הראשון שכתבה והחלה לכתוב ביקורות קולנוע באתר פורטפוליו.
ביקורות שלה ראו אור ב"פנורמה" בערבית, ובהמשך פורסמו במגוון במות בגרמנית ובאנגלית.
בשנת 2022 מונתה לחברה במועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו
בשנת 2025 ראה אור ספרה "קולנוע ותודעת המציאות- מסות קריטיות", ספר בו חקרה את השדה המגנטי של היצירה הקולנועית ואת הקשר העמוק בין קולנוע לפיזיקה, מתוך היבטים פילוסופיים נבחרים, ביניהם: הזמן הלא-סימטרי, המרחב הקדוש של הצופה, החוש המיני, האמת והשקר של הפיזיקליזם, שיפוטי מחשבה ורגש ועוד.
וניג החלה תהליך של חזרה בתשובה לאחר שחרורה מצה"ל והצטרפה לקהילת חסידות בעלז.
נשואה לחבר נעוריה ארז (שלום) וניג, אברך כולל.
לזוג שבעה ילדים ומתגוררים בירושלים.
2011 – הקולנוע החרדי, הוצאת רסלינג, מחקר פורץ דרך בתחומו המגדיר מחדש את העשייה הייחודית במגזר החרדי.
2015 – אז מה היה לנו פה, שירה על קו הגבול, מחווה לרולאן בארת, הוצאת ספרא
2017 – פאניקה בסגנון חופשי, ספר שירה, הוצאת ספרא
2020 – קולנוע משלהן, הגל הנשי החדש של הקולנוע החרדי, הוצאת רסלינג, ממשיך את מחקרה ועוסק בגל הנשי החדש של הקולנוע החרדי
2021 - סאבטקסט, אלבום מוזיקלי, כתיבה: מרלין וניג, בביצוע: אסי מסקין, הפקה: אשר ביטנסקי.
2025- קולנוע ותודעת המציאות- מסות קריטיות, הוצאת רסלינג.
מרלו צ'נדלר היא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Incredible Hulk #347 מספטמבר 1988 ונוצרה על ידי הכותב פיטר דייוויד.
מרלו צ'נדלר היא מדריכת אירובי ושחייה אשר הייתה מושא אהבתו של מאבטח הקזינו מר פיקסיט - האלטר אגו של הענק, אשר נחשב למת וחי בזהות בדויה.
היא סיימה את מערכת היחסים ביניהם כאשר ראתה אותו הורג יריב באלימות רבה.
השניים התפייסו כאשר הענק הירוק הביע כלפיה את רגשותיו, דבר שהיה מחזה נדיר, והם סיימו את הקשר ביניהם ברוח טובה.
בהמשך, צ'נדלר הפכה לחברתו ולאשתו לעתיד של ריק ג'ונס - חברו הטוב של ברוס באנר - ולחברתה הטובה של בטי רוס - אשתו של באנר.
מרלו נדקרה למוות בידי אישה מטורפת שטענה שהיא אמו הביולוגית של ריק, אשר נטשה אותו בגיל צעיר.
בסופו של דבר, ריק השתמש בידע הטכנולוגי של אויבו של הענק - המנהיג - כדי להחיות אותה.
אולם, היא לא שבה לאיתנה ונפלה לתרדמת בהתחלה.
דמותה הופיעה גם בהופעת אורח בסדרת החוברות של קפטן מארוול, וזאת כאשר ריק ג'ונס התאחד עם ג'ניס-וול כדי להפוך לקפטן מארוול.
מרלו נעדרה למשך זמן ממושך והתגלה שהיא נחטפה בידי המנהיג, ששינה אותה לגרסה חדשה של הרפיה.
באמצעות שליטה מוחית, המנהיג שלח אותה להילחם בברוס באנר ובסקאאר.
כשהיא נפגשת עם ריק - שנקרא כעת איי בומב - היא מזהה אותו וחוזרת לצורתה האנושית.
בתחילת אירועי מלחמת-עולם הענקים, מרלו עוזרת לאיי בומב להביס את טרול הסלעים אוליק ואויבו של תור לאחר שמנעו תאונת רכבת לה גרם.
במהלך אירועי "מלחמת הכאוס", דוקטור סטריינג' מגלה לענק ולמכריו שלמרלו צ'נדלר יש תפקיד חשוב במלחמה הקרבה.
מאחר שדמותה של מרלו צ'נדלר הוצגה בעלילה שעסקה בפשע מאורגן, שמה נגזר משמותיהם של הבלש הבדיוני פיליפ מרלו ושל יוצרו, סופר הספרות הבלשית ריימונד צ'נדלר.
מרלון סנטוס דה סילבה ברבוסה (בפורטוגזית: Marlon Santos da Silva Barbosa; נולד ב-7 בספטמבר 1995 בדוקה דה קסיאס שבברזיל), הידוע בקיצור כמרלון, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת שחטאר דונצק.
מרלון גדל במחלקת הנוער של פלומיננסה.
ב-22 במאי 2014 ערך מרלון את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הברזילאית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-58 בניצחון 2–5 על סאו פאולו במסגרת המחזור השישי בליגה.
לקראת עונת הושאל מרלון לברצלונה מליגת העל הספרדית והחל לשחק בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים שלה, מהליגה הספרדית השלישית.
ב-23 בנובמבר 2016 ערך מרלון את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשהחליף את ג'רארד פיקה בדקה ה-72 בניצחון 0–2 על סלטיק במסגרת המחזור החמישי בשלב הבתים של ליגת האלופות לעונת 2016/2017.
מרלון סייע לברצלונה ב' לסיים במקום הראשון בביתה וכך להבטיח את השתתפותה בפלייאוף המקוצר להעפלה לליגה השנייה.
ב-14 במאי 2017, בשל היעדרותם של ג'רארד פיקה וחאבייר מסצ'ראנו, פתח מרלון בהרכב הקבוצה הבוגרת במשחקה נגד לאס פאלמס וכך ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית.
ב-14 ביוני 2017 מימשה ברצלונה את הזכות ומרלון חתם על חוזה לשלוש עונות.
ב-29 באוגוסט 2017 הושאל מרלון לניס למשך שנתיים עם אופציית רכישה בתום התקופה.
ב-16 באוגוסט 2018 חתם מרלון בקבוצה האיטלקית ססואלו תמורת 6 מיליון פאונד.
ב-22 ביוני 2021 חתם בשחטאר דונצק לחמש שנים.
ב-5 באוגוסט 2022 הושאל למונצה האיטלקית.
ב-12 ביולי 2023 חזר לפלומיננסה והושאל לעונה אחת.
ב-1 בספטמבר 2024 חתם בלוס אנג'לס.
מֶרְלִי (קרוי גם מיירל וגם מרלי ובִּירְווּד) הוא רובע בעיירה ווימבורן מינסטר , בדרומה של אנגליה, ומהווה חלק ממחוז דוֹרְסֵט.
את הרובע עוטף יער ומספר שמורות טבע.
לאחר היווסדו של הרובע והפיכתו לאזור מגורים בשנת 1970 אוחד לתוכו הכפר השכן אוקלי.
במפקד תושבים שנערך בשנת 2011 מנתה אוכלוסיית מרלי 10,392 תושבים.
ערים מרכזיות השוכנות בצמוד למרלי הן פול ובורנמות'.
אחת משמורות הטבע המרכזיות במרלי היא קְרִיקְמוּר ובה ניתן לצעוד או לרכוב על אופניים.
השמורה עטוית עצים ושיחים והיא אזור מחייתם של בעלי חיים רבים וביניהם עטלף אירופאי קטן ממין פיפיסטרלה, עטלף ממין אוזנן חום, ציפורים רבות וביניהן הלילית המצויה ועוד יונקים רבים ובכללם שועלים וסנאים.
שמורת טבע נוספת במרלי היא 'מזדרון החווה של מרלי' והיא משתרעת לאורכו של נהר סְטוּר.
ניתן לחצות את אדמת המרעה בשבילים שנקצרו לצורך מעבר וכן בין העצים.
תקופת הדגירה של הציפורים בשמורות, באופן רשמי, היא מתחילת חודש מרץ ועד לתום חודש יולי.
בתקופה זו חל איסור על המבקרים להסתובב עם כלביהם כשהם חופשיים על מנת שלא לפגוע בציפורים המקננות.
למרלי קבוצת כדורגל לא מקצוענית בשם מועדון ספורט מרלי קובהם.
מרלוס רומרו בונפים (בפורטוגזית: Marlos Romero Bonfim באוקראינית: Марлос Ромеро Бонфим; נולד ב-7 ביוני 1988 בסאו ז'וזה דוס פיניאיס) הוא כדורגלן עבר אוקראיני יליד ברזיל ששיחק בעמדות קשר התקפי.
מרלוס החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל קוריטיבה ששיחקה אז בליגת המשנה הברזילאית.
בתום עונת 2006/2007 עלה עם קבוצתו לליגת העל הברזילאית.
לאחר שתי עונות עבר לקבוצת סאו פאולו.
בינואר 2012 חתם על חוזה ל-5 שנים עם הקבוצה האוקראינית מטאליסט חרקוב.
מטאליסט שילמה לסאו פאולו סכום של 5 מיליון דולר עבור כרטיס השחקן שלו.
בשנת 2014 עזב מרלוס את מטאליסט ועבר לקבוצת הצמרת האוקראינית שחטאר דונצק.
ב-1 בפברואר 2022 חזר לברזיל וחתם באתלטיקו פרנאאנסה.
בשנת 2016 פנתה התאחדות הכדורגל האוקראינית למשרד הפנים של אוקראינה בבקשה להעניק אזרחות אוקראינית למרלוס.
הבקשה אושרה ובספטמבר 2017 זומן מרלוס לסגל של נבחרת אוקראינה.
משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק מול קוסובו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. את שערו הראשון במדי הנבחרת הבקיע ב-7 בספטמבר 2019 במהלך משחק מול ליטא במסגרת מוקדמות יורו 2020
ב-18 באוגוסט 2021 הודיע על פרישתו מהנבחרת מסיבות רפואיות.
מרליין (בהולנדית: Marlayne; נולדה ב-1 ביולי 1971, בשם Marleen van den Broek) היא זמרת ומנחת טלוויזיה הולנדית.
מרלין ואן דן ברוק נולדה בעיירה במחוז אוטרכט והיא בתו של החצוצרן וחבר להקת אקספשן ריק ואן לינדן.
היא התחילה את הקריירה של כזמרת ליווי של מספר זמרים ובין היתר של הזמר רנה פרוגר.
ב-1999 זכתה בקדם אירוויזיון ההולנדי עם שירה "סיבה אחת טובה" ומספר הנקודות שקיבלה היה גדול בהפרש ניכר מהמקום השני, באירוויזיון 1999 שנערך בירושלים הגיעה למקום השמיני.
בשנים 2000 ,2001 ו-2003 הציגה את הניקוד ההולנדי באירוויזיון.
ב-2001 הוציאה את אלבומה הראשון הנקרא "Meant to Be".
ב-2003 החלה להנחות את תוכנית החדשות והאקטואליה "לב הולנד" והיא גם הנחתה את הגרסה ההולנדית לתוכנית הישראלית היורש.
ב-1998 נישאה למתופף דני סהופלה וב-2009 ילדה את בתה.
מרלה גיבס היא שחקנית, קומיקאית, זמרת, תסריטאית ומפיקה אמריקאית, בעלת קריירה שמשתרעת על פני חמישה עשורים.
גיבס ידועה בעיקר בשל תפקידה בתור המשרתת של משפחת ג'פרסון, פלורנס ג'ונסטון, בסדרת הסיטקום של CBS "משפחת ג'פרסון" (1975-85), תפקיד שעבורו היא זכתה בחמש מועמדויות לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית משנה מצטיינת בסדרה קומית.
היא גם כיכבה בספין אוף של סדרה זו, Checking In (1981) ובסיטקום של NBC, 227; גיבס הייתה מפיקה שותפה בסדרה זו, שיחקה את התפקיד הראשי של מרי ג'נקינס, ואף שרה את שיר הנושא.
מאוחר יותר בקריירה, גיבס הופיעה בתפקידים משניים בסרטים , , , , , ו-.
בשנות השמונים המאוחרות לחייה, היא ממשיכה להופיע כדמות קבועה ובהופעות אורח בתוכניות טלוויזיה פופולריות דוגמת "שחור-כזה", "תחנה 19", "חם בקליבלנד", ו"סקנדל".
הצעירה מבין שתי אחיות, גיבס נולדה בשם מרגרט תריסה בראדלי ב-14 ביוני 1931, בשיקגו, אילינוי, לאופיליה בירדי (לבית קמפ) ודאגלס בראדלי.
אביה היה מכונאי, ואמה הייתה יזמית בעלת מספר בתי עסק מצליחים.
הוריה התגרשו כשגיבס הייתה בת 4, וגיבס נשארה בחזקת אביה.
היא סיימה את לימודי התיכון ב-1949. זמן קצר לאחר מכן, עברה גיבס לדטרויט, מישיגן, שם למדה בבית הספר למנהל עסקים פיטרס.
היא עבדה בתור סוכנת הזמנות ביונייטד איירליינס לפני מעבר לתפקיד באותה החברה בלוס אנג'לס.
היא התחילה ללמוד משחק בתור הובי, וכמפלט מנישואיה שבשלב זה היו כבר מעורערים.
גיבס ניסתה את ידה במשחק בלוס אנג'לס, והשיגה מספר תפקידים קטנים בהפקות מקומיות.
התפקידים המשמעותיים הראשונים שלה היו בשנות ה-1970 המוקדמות בסרטי הבלאקספלויטיישן (ז'אנר של סרטים שחורים שנשען על סטריאוטיפים אתניים) Sweet Jesus, Preacher Man ו-Black Belt Jones.
בשנת 1975, כשהיא בת 44, היא לוהקה לתפקיד פלורנס ג'ונסטון, העוזרת בסדרת "משפחת ג'פרסון" של CBS.
עבור ביצועיה בסדרה, גיבס הייתה מועמדת חמש פעמים לפרס אמי לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרה קומית בפריים טיים, ומועמדות אחת לפרס גלובוס הזהב.
ב-1981 היא כיכבה בספין-אוף של "משפחת ג'פרסון", Checking In.
גיבס סיפרה שאת דמותה האייקונית של פלורנס היא ביססה על דודתה וסבתה.
בשנת 1985, כאשר "משפחת ג'פרסון" בוטלה לאחר 11 עונות, גיבס גילמה את התפקיד הראשי בסיטקום של NBC, 227. הסדרה שודרה עד שנת 1990, והיו בה 116 פרקים.
את בתה בסדרה שיחקה רג'ינה קינג.
שני עשורים מאוחר יותר, גיבס חברה שוב לחבריה לקאסט לשעבר מ-227, ג'קיי הארי והאל ויליאמס, בסדרה "המשפחה הראשונה", בה גיבס שיחקה את תפקיד אמה של ג'קיי, סבתא אדי.
השתיים עבדו יחד שוב בסרט העצמאי Forbidden Woman.
לגיבס היו מספר תפקידי משנה בסרטים והופעות אורח בסדרות טלוויזיה, ביניהן "הנסיך המדליק מבל אייר", "מגע של מלאכים" (עם דלה ריס), "המשפט של איימי", "ER", ו"סאותלנד".
ב-2012, גיבס הופיעה בסרטו של טיילר פרי Madea's Witness Protection, ובשנת 2014 היא כיכבה בסרט העצמאי, Grantham & Rose.
ב-2015, היו לגיבס שתי הופעות אורח בסדרת הדרמה של שונדה ריימס, "סקנדל".
מאוחר יותר היא הייתה כוכבת אורחת בתוכניות "חם בקליבלנד", "אימה אמריקאית: המלון" ו"החיים עצמם".
בשנת 2018, היא לוהקה בתפקיד חוזר בסדרת הדרמה "תחנה 19".
גיבס גם כיכבה בשני פיילוטים לטלוויזיה: Old Soul לצד אלן בורסטין וריטה מורנו עבור NBC ב-2014, וב-Jalen Vs.
גיבס הייתה הבעלים של מועדון ג'אז בדרום מרכז לוס אנג'לס בשם Marla's Memory Lane Jazz and Supper Club משנת 1981 עד שנת 1999. בתור זמרת, היא הוציאה מספר אלבומים.
גיבס הייתה נשואה לחברה מהתיכון ג'ורדן גיבס בין השנים 1956 ל-1973; לזוג נולדו שלושה ילדים: אנג'לה גיבס, דוריאן גיבס וג'וסף גיבס.
אחותה הגדולה היא השחקנית סוזי גארט.
הבת שלה אנג'לה גיבס היא גם שחקנית שהופיעה בתוכנית הטלוויזיה Sanford and Son, וכן בסרטים כגון Together Brothers, Drumline ו-Think Like A Man Too.
Year Title Role Notes 1975–1985 משפחת ג'פרסון פלורנס ג'ונסטון שחקנית משנה, 207 פרקיםפרס NAACP Image לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרה קומיתמועמדויות (5) לפרס אמי לשחקנית משנה בסדרה קומית (1981-1985)מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה 1975 Barney Miller Mrs.
מריה לואיז קלרה אלברטין פלויטסמה (בהולנדית: Maria Louise Clara Albertine Fluitsma; נולדה ב-12 בדצמבר 1946) הידועה כמרלוס פלויטסמה היא שחקנית הולנדית.
פלויטסמה נולדה וגדלה במחוז חלדרלנד לאב שהיה מורה.
היא למדה באקדמיה למשחק במאסטריכט.
ב-1970 גילמה את תפקיד ויולה בסרט "Wat u maar wilt" המבוסס על המחזה הלילה השנים עשר של ויליאם שייקספיר.
מ-1978 ועד 1980 הייתה שופטת בשעשועון הטלוויזיה לילדים "Klassewerk", שבו התחרו בתי ספר ביניהם במשימות שונות.
היא הנחתה את אירוויזיון 1980 בשידור מהאג.
מ-1981 ועד 1982 שיחקה בסדרה "De Fabriek" המתרחשת במפעל לסוכר באזור כפרי בהולנד.
ב-1985 שיחקה באחד התפקידים הראשיים בסרט המתח "De prooi".
ב-1988 וב-1991 שיחקה בשלושה פרקים של הסדרה הרפואית "Medisch Centrum West"
היא גם הופיעה במגוון הפקות בתיאטרון ובהן לה מנדראגולה.
מ-1972 ועד 1993 הייתה נשואה לשחקן הרמן ואן וין ונולדו להם שני ילדים.
מרלון היא סיטקום אמריקאי של רשת הטלוויזיה NBC, עם השחקנים מרלון ויינס, אסנס אטקינס, ברשה ווב, נוטלים טיילור, עמיר אוניל.
הסדרה עלתה בבכורה ב-16 באוגוסט 2017.
מרלון (מרלון ויינס) – מרלון הוא גרוש, אב אוהב לשני ילדיו, אך לרוב התנהגותו לא הולמת וילדותית.
מרלון תמיד עושה דברים לא רגילים.
בתוך תוכו הוא אוהב את משפחתו, אך יש לו דרך מוזרה להראות זאת.
אשלי (אסנס אטקינס) – שומרת על רוגע בבית, בדרך כלל משכינת השלום במשפחה ועליה להחזיר את המצב לקדמותו לאחר שמרלון מעלה את העניינים.
אשלי מנסה להמשיך בחייה לאחר הגירושים אבל הדברים מורכבים.
מארלי (נוטלים טיילור) – מארלי היא הרגועה במשפחה.
היא מאוד אינטליגנטית ואחראית, מסתבכת לעיתים נדירות מאוד.
היא מהורהרת ומהווה מודל לחיקוי.
זאק (עמיר אוניל) – הוא הילד הבעייתי במשפחה ותמיד עושה בלגן בבית.
לא ממש אכפת לו מהרגשות של אחרים כיוון שהוא בדרך כלל עסוק בלהיות מטופש ונפוח.
איווט (ברשה ווב) – החברה הכי טובה של אשלי שלעיתים קרובות עסוקה בניסיון למצוא את הבחור הנכון.
איווט היא אישה מאמינה עם עבר עשיר, שמרלון תמיד מנסה כמיטב יכולתו לשמח.
יש לה פיוז קטנוני והיחסים שלהם תמיד הולכים קדימה ואחורה.
סטיבי (diallo riddle) – סטיבי לקח על עצמו להתאפק בדירתו של מרלון, למרבה הטרדה של מרלון.
למרות היותו משכיל, הוא מובטל תמיד.
הוא מחשיב את עצמו כחברו הטוב ביותר של מרלון, ואף על פי שמרלון לא מסכים עם זה, סטיבי הוא, לכאורה, חברו היחיד.
לסטיבי יש משיכה לא מכובדת לאיווט, שהאחרונה תשתמש לפעמים לטובתה כמו למשל קבלת דברים בחינם או שימוש בסטיבי כדי לגרום לגברים אחרים לקנא.
למותר לציין כי זה תמיד מאיים על שניהם.
פרק בסדרהפרק בעונהכותרתבימוינכתב על ידישידור בארצות הבריתצופים בארצות הברית
Story by: Christopher Moynihan & Marlon Wayans16 באוגוסט 20175.28תקציר: מרלון מתחרפן כשאשלי יוצאת לדייט ראשון מאז הגירושים.
מארלי מתייעצת עם הוריה לגבי ילדות שמציקות לה בבית הספר ומקבלת מהם עצות סותרות.22מנקים את הארוןרובי קאנטרימןקרייג וייאנס ו-Mitchell Marchand16 באוגוסט 20174.05תקציר: אשלי מגלה שמרלון עדיין שומר במחסן מזכרות חסרות ערך מתקופת הזוגיות שלהם.
היא מפצירה בו לזרוק את החפצים ולהשתחרר מהעבר.33בנים רוצים רק דבר אחדפיל לואיסריק סוורצלנדר23 באוגוסט 20174.59תקציר: מארלי נדלקת על נער מבוגר יותר שכוונותיו מפוקפקות, ומרלון מגלה את הצד המגונן שבו.
איווט מתיידדת עם סטיבי בתקווה להשיג כרטיסים להופעה של ביונסה.44אקסים עם הטבותאריק דין סיטוןTeri Schaffer & Raynelle Swilling23 באוגוסט 20173.68תקציר: אשלי מבינה שבעצם אף פעם לא נתנה ביטוי לצד הפרוע שבה ומעלה בפני מרלון הצעה מעניינת.
איווט שומרת על זאק ומארלי בחוסר חשק מופגן.55ילדי שכונותפיל לואיסקרייג וייאנס ו-Mitchell Marchand30 באוגוסט 20175.12תקציר: מרלון ואשלי מקבלים חשבון אשראי גבוה במיוחד ותוהים אם הם מפנקים את הילדים יותר מדי.
הם מחליטים ללמד את הילדים שיעור באחריות.66הפתעותאריק דין סיטוןבריטאני מאט & Julian Kiani30 באוגוסט 20173.84תקציר: לקראת יום הולדתה הארבעים, אשלי שוקלת לבצע ניתוח פלסטי, למורת רוחו של מרלון.
סטיבי מגלה את הגשש-בלש שבתוכו במטרה לחשוף את גילה האמיתי של איווט.77מסיבת בית חוליםרובי קאנטרימןרג'ינה היקס6 בספטמבר 20174.98תקציר: זאק מקבל טיפול בבית חולים.
הגישות המנוגדות של מרלון ואשלי לגבי תפקידם כהורים מובילות לוויכוח לגבי טובת בנם.88המאמן מרלוןפיל לואיסTeri Schaffer & Raynelle Swilling6 בספטמבר 20173.57תקציר: אשלי מנסה להציב למרלון גבולות בכל הנוגע לביקורים שלו בבית.
מרלון מנסה לעזור לקבוצת הכדורסל של זאק.99מרלון ההולםפיל לואיסריאן נוגל13 בספטמבר 20174.89תקציר: אשלי חוששת שמא ההתנהגות הבוטה של מרלון במפגשים חברתיים תפגע בסיכוייה להתקבל למועדון "אבלון" הסנובי.
סטיבי מרשים את איווט.1010סוף הדרךאנדרו ד' ויימןאסים באטרה13 בספטמבר 20173.63תקציר: מרלון ואשלי לא מצליחים להחליט אם לחגוג את יום השנה הראשון לנישואיהם מאז הגירושים.
פרקפרק בעונהכותרתבימוינכתב על ידישידור בארצות הבריתצופים בארצות הברית
הוא מתחרט על כך כשמתחילים ההספדים.
באתר Review aggregator קבלה התכנית ציון בשיעור של 50% עם דירוג ממוצע של 5.3, המבוסס על 10 ביקורות.
בביקורת על התכנית באתר נכתב, "מרלון וויאנס הוא קומיקאי ומבצע מרתק, אבל המותג האנרגטי שלו של הומור שובב אינו מנוהל על ידי הקונבנציונליות של הסיטקום המרובע הזה".
מטקריטיק, שמשתמש בממוצע משוקלל, קבע ציון של 55 מתוך 100 על סמך 6 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
מרליון (, , , ) הוא הסמל הלאומי של סינגפור.
המרליון הוא בעל חיים בעל ראש אריה וגוף של דג והוא מופיע בסמלי קבוצות הספורט של המדינה, לשכות התיירות, וכסמל פטריוטי כללי של האומה הסינגפורית.
מקור השם "מרליון" הוא הלחם בסיסים של המילים "Mer" (ים), שאותו מייצג גוף הדג ומייצג את השורשים של המדינה ככפר דייגים, ו-"Lion" (אריה), המיוצג על ידי ראש האריה ומייצג את שמה המקורי של סינגפור, "סינגפורה" - עיר האריה.
המרליון עוצב על ידי הבריטי אלק פרייז'ר ברונר, אוצר אקווריום ואן קליף שבמדינה, על מנת לשמש כחלק מהלוגו של לשכת התיירות הסינגפורית.
אף על פי שהמרליון הוצא מהלוגו בשנת 1997, ממשיכה לשכת התיירות הסינגפורית להחזיק את הזכויות עליו.
הקמת פסל המרליון נהגתה על ידי סגן הדיקן של אוניברסיטת סינגפור ונבנה בין נובמבר 1971 לאוגוסט 1972. הפסל שוקל 70 טון ומתנשא לגובה 8.6 מטרים, מחירו 165,000 דולרים אמריקאים.
ב-15 בספטמבר 1972, התקיים טקס מיקום פסל המרליון במעמד ראש ממשלת סינגפור לי קואן יו.
פסל המרליון המקורי עמד בשפך נהר הסינגפור, עם גשר אנדרסון מאחוריו.
לאחר השלמת גשר אספאלנדה בשנת 1997, נחסם מראה פסל המרליון ממפרץ מרינה.
בעקבות זאת, הועבר פסל המרליון למקום במרחק 120 מטרים משם בשנת 2002, לפארק המרליון של ימינו שנמצא בקרבת מלון מרינה ביי סנדס.
ב-1998 נוספו למרליון מזרקות המים, וב-2006 שופץ ונוקה פעם נוספת.
בנוסף לפסל המרליון הגדול והידוע, קיימים עוד ארבעה פסלי מרליון ברחבי סינגפור:
פסל מרליון בגובה שני מטרים, הממוקם בפארק המרליון, מאחורי הפסל הגדול.
פסל מרליון בגובה שלושה מטרים בלשכת התיירות של סינגפור.
פסל מרליון בגובה שלושה מטרים הממוקם בהר פבר, אחת הנקודות הגבוהות בסינגפור מהן ניתן לצפות על כל סינגפור.
בעבר פעל פסל מרליון ענק בגובה 37 מטרים שמוקם באי סנטוזה והיה קיים בו מצפה.
מרלוזה שלפעמים קרוי זאב הים או הייק (Hake), הוא שם עממי לכמה מיני דגים מסדרת הבקלאים הנחשבים לדגי מאכל.
לרוב הם משתייכים למשפחת הבקליים ולסוג מרלוציוס (Merlucius) אך גם לכמה מינים ממשפחת השיבוטיים או הדונימיים.
אורכם של דגים אלה יכול להגיע עד למטר וחצי, אך לרוב מגיע רק למחצית אורך זה.
משקלם נע לרוב בין חצי קילוגרם לשלושה וחצי קילוגרם, אך ישנם גם דגים שמשקלם מגיע עד ל-27 קילוגרם.
דג המרלוזה חי לרוב באוקיינוס האטלנטי או השקט, בעומק שבין 200 ל-350 מטר.
לרוב הוא נשאר בעומק רב יותר בשעות היום, ועולה בשעות הלילה למים העמוקים פחות.
המרלוזה הוא דג טורף, המוצא את טרפו קרוב לקרקעית הים.
הזכר והנקבה דומים במראם זה לזה.
לאחר ההשרצה, ביצי המרלוזה צפות על פני הים ושם מתפתחות הרימות.
לאחר פרק זמן מסוים, נודד הדג התינוק אל קרקעית הים, ומעדיף עומקים של פחות מ-200 מטר.
ישנם 13 מינים המכונים בשם מרלוזה:
מרלוזה ארגנטינאית (Merlucius hubbsi), מצויה ליד חופי ארגנטינה
מרלוזה בנגואלית (Merlucius poli), מצויה ליד חופי דרום אפריקה.
מרלוזת מים עמוקים (Merlucius paradoxus), מצויה בדרום האוקיינוס האטלנטי.
בקלה ים תיכונית (Merluccius merluccius), מצויה באוקיינוס האטלנטי, ליד חופי אירופה וצפון מערב אפריקה, בים התיכון ובים השחור.
מרלוזה דרום-פסיפית (Merlucius gayi), מצויה בדרום האוקיינוס השקט.
מרלוזה צפון-פסיפית (Merlucius productus), מצויה בצפון האוקיינוס השקט.
מרלוזה אמריקאית (Merlucius albidus), מצויה ליד חופי ארצות הברית.
מרלוזת פנמה (Merlucius angustimanus), מצויה בים התיכון.
מרלוזה סנגלית (Merluccius senegalensis), מצויה ליד חופי האוקיינוס האטלנטי של צפון-מערב אפריקה.
מרלוזת מים רדודים (Merlucius capensis), מצויה בדרום האוקיינוס האטלנטי.
מרלוזת כסף (Merlucius bilinearis), מצויה בצפון-מערב האוקיינוס האטלנטי.
ידועה גם כ"מרלוזת שני פסים".
מרלוזה דרומית (Merlucius australis), מצויה ליד חופי צ'ילה.
לא לכל מיני המרלוזה יש חשיבות מסחרית משמעותית, אבל ידוע כי אוכלוסיות מרלוזת המים העמוקים ומרלוזת המים הרדודים גדלות במהירות ומינים אלה מהווים את עיקר הדיג.
הביקוש הגבוה ביותר למרלוזה הוא באירופה.
הביקוש הוא לשלושה סוגי מוצרים: דג טרי - שאותו דגים לרוב באירופה עצמה, ודג קפוא ופילה קפוא, שאותם מייבאים מחוץ ליבשת ומעבדים במפעלים באירופה.
מרלוזה היא דג המאכל הנפוץ ביותר בארגנטינה.
בנוסף לשניצל מבשר בקר או עוף, מוגשת בכל מסעדה ארגנטינאית המגישה שניצלים גם מנה של שניצל מרלוזה (Milanesa de Merluza), שהיא אחת המנות הלאומיות של המדינה.
ספרד היא המדינה בעלת הצריכה הגבוהה ביותר של מרלוזה באירופה: 6 קילוגרם לאדם לשנה - כמחצית מכלל צריכת המרלוזה באירופה.
למרות שהצריכה הספרדית של מרלוזה ודגים אחרים פחתה בעשור האחרון (ספרד היא השנייה בעולם בצריכת דגים לנפש אחרי יפן), המרלוזה עדיין מהווה כשליש מצריכת הדגים הכוללת בה.
מדינות אחרות הצורכות מרלוזה בכמות גבוהה הן צרפת, איטליה ופורטוגל.
בספרד, מסעדות לרוב רוכשות את המרלוזה דרך קמעונאים.
עם זאת, מוצרי מרלוזה מעובדים מופצים על ידי סיטונאים.
מוכרי דגים, שווקים ציבוריים ומרכולים מוכרים מרלוזה בצורות שונות: פילה קפוא, פילה עם עור, פילה ללא עור, ועוד.
בצרפת, דגים נרכשים בדרך כלל בסופרמרקטים.
עקב המחסור במרלוזה אירופאית, סיטונאים צרפתים רוכשים מרלוזה טריה ממדינות מחוץ לאירופה כגון ארגנטינה ונמיביה, ולאחר מכן מייצאים אותו לספרד.
באיטליה, בתי מלון, מסעדות, סופרמרקטים וגופים מוסדיים רוכשים כמות גדולה של דגים.
עם זאת, קמעונאים וסיטונאים רוכשים את רוב פילה המרלוזה הקפוא כדי למכור בשווקים.
באירלנד, מרלוזה היא דג פופולרי שנמכר טרי מהאוקיינוס האטלנטי בסופרמרקטים ועל ידי מוכרי דגים מקומיים.
בבריטניה משמשת המרלוזה להכנת פיש אנד צ'יפס.
בהונגריה מרלוזה מטוגנת עם פפריקה ("הק") היא הדג המבוקש ביותר בעונת הקיץ, במיוחד באזור בלטון, ובשווקים פתוחים ברחבי הארץ.
המרלוזה נמכרת קפואה (כסטייק או פילה), טריה, מעושנת או מומלחת.
כאשר קונים פילה מרלוזה או מוצר מרלוזה אחר, על הצרכנים לחפש מרלוזה עם בשר בצבע לבן, ללא סימני השחמה, יובש או אפרוריות ועם ריח טרי של מי ים.
השיטה העיקרית לדוג מרלוזת מים עמוקים היא בעזרת מכמורת, בעוד שמרלוזת מים רדודים ניתן לדוג בעזרת מכמורת או חכה.
אזורי הדיג העיקריים של המרלוזה הם בדרום מערב האוקיינוס האטלנטי (ארגנטינה ואורוגוואי), בדרום מזרח האוקיינוס השקט (צ'ילה ופרו), בדרום מזרח האוקיינוס האטלנטי (נמיביה ודרום אפריקה), בדרום מערב האוקיינוס השקט (ניו זילנד), ובים התיכון והים השחור (איטליה, פורטוגל, ספרד, יוון וצרפת).
עקב דיג יתר, כמות הדיג של המרלוזה הארגנטינאית ירדה באופן דרסטי.
כ-80% מדגי המרלוזה הבוגרים נעלמו ככל הנראה מחופי ארגנטינה.
המרלוזה הארגנטינאית לא צפויה להיעלם, אך ייתכן שהמלאי יהיה כה נמוך עד שדיג מסחרי של מרלוזה לא ישתלם עוד.
בנוסף, הדבר משפיע לרעה על התעסוקה, מכיוון שאנשים רבים מאבדים את מקום עבודתם בתעשיית הדיג.
מצד שני, מחירי המרלוזה הארגנטינאית עולים עקב המחסור.
לירידה ביצוא המרלוזה עלולה להיתו השפעה על כלכלת ארגנטינה.
בצ'ילה, יצוא הדגים, ובמיוחד המרלוזה הצ'יליאנית, ירד באופן דרמטי בכמעט 19 אחוזים.
הסיבה העיקרית לירידה זו היא רעידת האדמה והצונאמי בצ'ילה בפברואר 2010. אסונות אלה הרסו את רוב מפעלי העיבוד, במיוחד חברות לייצור קמח דגים ופילה קפוא.
דיג המרלוזה האירופית נמצא הרבה מתחת לרמות ההיסטוריות בגלל דלדול כמויות המרלוזה בים התיכון ובים השחור.
ייתכן שמספר גורמים שונים הביאו לירידה זו, לרבות דיג שנתי כולל גבוה מדי, דיג לא בר קיימא, בעיות אקולוגיות, דיג של דגים צעירים או דיג ללא רישיון.
על פי הקרן העולמית לשימור חיות הבר, המין היחידי של המרלוזה שאינו כרגע במצב של דיג-יתר הוא מרלוזת המים הרדודים ליד חופי נמיביה.
נמיביה היא המדינה היחידה שהגדילה את מכסת דיג המרלוזה שלה, מ-130,000 טונות בשנת 2009 ל-145,000 טונות בשנת 2010. יתרה מזאת, משרד הדיג של נמיביה מקפיד על כללים נוקשים מאוד לגבי דיג מרלוזה.
כך למשל, העונות האסורות בדיג של מרלוזה נמשכות כחודשיים (ספטמבר ואוקטובר), בהתאם לרמת המלאי.
כלל זה יושם כדי להבטיח את הצמיחה המחודשת של אוכלוסיית המרלוזה.
הגבלות נוספות אוסרות על דיג במכמורת של מרלוזה במים שעומקם פחות מ-200 מטר, כדי למנוע פגיעה בבתי גידול של מינים שאינם מטרה לדיג ולמזער דיג נלווה של דגים אחרים.
העברת דגי מרלוזה לאזורים לא-ילידיים על-ידי האדם
"מדריך הדייגים" של פרנק פורסטר משנת 1885 מזכיר מרלוזה שהועברה מחוף אירלנד לקייפ קוד בחוף מסצ'וסטס בארצות הברית.
לא ברור באיזה מין של מרלוזה מדובר, אבל "מדריך הדייגים" קבע:זהו דג מי מלח אירי, הדומה במראהו לדג בקלה.
במפרץ גאלווי, ובמפתחי ים אחרים של אירלנד, המרלוזה מצויה בשפע, ודגים אותה בכמות גדולה.
היא נמצאת גם באנגליה ובצרפת.
מאז ההגירה האירית לארצות הברית, המרלוזה באה בעקבותיהם, וכעת נמצאת במפרץ ניו יורק, במים סביב בוסטון ומול קייפ קוד.
כאן קוראים לדג "stockfish", ואנשי בוסטון קוראים לו "poor Johns".
עובדה יוצאת דופן היא שעד לפני כמה שנים הדג הזה לא נראה מעולם באמריקה.
הוא לא גדל כאן לאותו גודל כמו באירופה - כאן הם באורך של 250 עד 460 מ"מ.
הצבע הכללי של הדג הזה הוא חום אדמדם, עם גוונים זהובים, ולצדדים יש ברק כסוף ורוד.
מרל גרין רוברטסון הייתה מאיאניסטית (חוקרת בני המאיה), היסטוריונית של האמנות, ארכאולוגית, אמנית ואשת חינוך אמריקנית.
רוברטסון נודעה במאמציה ותרומתה לשימור האמנות, האיקונוגרפיה והכתבים של בני המאיה, בעיקר בזכות שעתוקיה של תבליטים מחורבות ערי בני המאיה, כמו גם בגין ייסוד מכון פאר"י (PARI, המכון לאמנות פרה-קולומביאנית) וסדרת מפגשי השולחן העגול של פלנקה (Mesa Redonda de Palenque).
גרין רוברטסון היא כלת אות מסדר העיט האצטקי לשנת 1994 ופרס Orden del Pop לשנת 2004.
רוברטסון נולדה במיילס סיטי, מונטנה.
אמה, אמה-לאדה, הייתה מורה, ואביה, דארל אירווינג מק'קאן, עבד במפעל לאריזות.
לגרין רוברטסון אח בשם אירווינג מק'קאן.
משפחתה של רוברטסון נדדה אל ביוט ולאחר מכן אל הלנה, וב-1921 התיישבה בגרייט פולס.
את רוב ילדותה בילתה רוברטסון בעומק הטבע הפראי של מונטנה, והעידה על עצמה: "אני מנחשת שתמיד הייתי סוג של חוקרת".
היא הייתה נוהגת להתלוות אל אביה במפגשים שערך עם חבריו, צ'יפים מזרם בלאקפוט, ומהם למדה את שפת הסימנים הילידית.
השפעה זו תלווה אותה לתוך חייה הבוגרים ותתבטא בעיסוק במאיאניזם.
השפעה חשובה נוספת הייתה מפגש מקרי ברכבת עם הצייר צ'ארלס ראסל שעורר בה, לדבריה, את הרצון להיות אמנית.
משנודע לה היכן הוא מתגורר, הייתה נוהגת לבוא אל ביתו ולצפות בו מצייר.
בשנתה השנייה בתיכון עברה עם משפחתה אל סיאטל, וושינגטון.
כשסיימה את לימודיה התיכוניים החלה ללמוד באוניברסיטת וושינגטון תואר ראשון באמנות.
במהלך לימודיה האוניברסיטאיים עסקה רוברטסון בעבודות אמנות קטנות כמו עיצוב תוכניות לנשפי סטודנטים וזיגוג בעלי זהב, ובמהלך הקיצים עבדה כמדריכה במחנה קיץ.
בשנת 1964 קיבלה רוברטסון תואר שני באמנות מאוניברסיטת גואנחואטו.
רוב הקריירה שלה שזורה בלימוד והוראה, אולם עיקר הקריירה המחקרית שלה התמקדה בתרומתה לחקר ההיסטוריה של בני המאיה.
בשנת 1961 הגיעה רוברטסון לראשונה אל אתר חורבות מאיה – טיקאל, בגוואטמלה.
שם התחילה את תקופת החניכות שלה בארכאולוגיה ובילתה את שלושת הקיצים הבאים בציור ציורים אדריכליים של האקרופוליס עבור אוניברסיטת פנסילבניה.
במקביל, החלה בפיתוח טכניקת השעתוק שלה.
היא עבדה באתרי מאיה אחרים, בתיעודים עבור אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת פנסילבניה ואוניברסיטאות נוספות.
בסך הכל, רישומיה, צילומיה ושעתוקיה התיעודיים של רוברטסון חולשים על פני יותר ממאה אתרי מאיה.
בשנת 1964 הגיעה רוברטסון אל אתר חורבות המאיה פלנקה, מקסיקו.
היא קבעה את ביתה במרחק של שמונה קילומטרים מפלנקה ונתנה לו את השם הילידי "נה צ'אן-באהלום" (Na Chan-Bahlum).
רוברטסון העבירה את רוב שנות השבעים בחקר האתר הסמוך אליו.
מייקל קו כינה את הבית "גן עדן לפלנקו-פילים [אוהבי פלנקה]"; זאת משום שבמקום זה התקיימו מפגשי הרצאות וסיעור מוחות שזכו לכינוי "מפגשי השולחן העגול של פלנקה" (Mesas Redondas de Palenque).
בשנה הראשונה נכחו במפגש שלושים וחמישה איש, אך כאשר הם הובאו לידיעת מקסיקו סיטי, סטודנטים וסטודנטיות התחילו להגיע למפגשי "השולחן העגול" והתעורר צורך להעתיק את מקום הפגישה.
עד יוני של 1993 ארגנה אותם רוברטסון, אז הודיעה על פרישתה מניהולם, ואת המפגשים המשיך לתחזק המכון המקסיקני הלאומי לאנתרופולוגיה והיסטוריה, עם רוברטסון בתפקיד של נשיאת כבוד.
בפלנקה עסקה רוברטסון בפענוח צופן הצבעים ובפסלי הסטוקו של האתר: רוברטסון גילתה שהפיגמנט האדום מייצג את הישויות מהעולם הזה, הפיגמנט הכחול מייצג את האלים והמלכים, ופיגמנט אוכרה צהוב מייצג את יצורי השאול.
מלבד זאת, היא גילתה את המתודה בה השתמשו האמנים הקדומים לפיסול וצביעת הפסלים, ואת הנוסחה המדויקת של הפיגמנטים בהם השתמשו.
רוברטסון ארגנה מספר חפירות ארכאולוגיות חשובות בפלנקה, וכתבה קוורטט על פלנקה, בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון.
ב-1982 ייסדה רוברטסון את פאר"י (PARI, המכון לאמנות פרה-קולומביאנית), מכון המממן מלגות ותומך במחקרים בתחום המאיאניזם.
במכון קיימת ספרייה ובה אלפי כרכים, והמכון מוציא לאור ספרים ועלונים, ביניהם כתב העת של המכון ועלוני "השולחן העגול של פלנקה".
רוברטסון הייתה עמיתה במכון לחקר אמריקה המרכזית באוניברסיטת טוליין וב-1987 קיבלה תואר של דוקטור למדעי הרוח לשם כבוד מאוניברסיטת טוליין.
יתרה מכך, היא כתבה שבעה ספרים העוסקים בממצאיה ומאמרים רבים עבור כתבי עת מדעיים.
טכניקת השעתוק של רוברטסון, שזכתה לשם "שפשופים" (Rubbings), הביאה טכניקה שהייתה קיימת אמנם – לדוגמה הייתה בשימוש על ידי ג'ון ה' דניסון הבן – לדרגת אמנות של ממש.
ה"שפשופים" גם הוכחו כמועילים במיוחד, לאחר שתבליטים רבים נפגעו על ידי איתני הטבע או נשדדו.
למעשה, יצירת "גרסת גיבוי" לאמנות המאיה עבור דורות העתיד הייתה אחת המטרות של גיחות השעתוק הרבות שערכה.
בסך הכל, יצרה רוברטסון מעל ארבעת-אלפים "שפשופים",
גרין רוברטסון ירתה את יריית הפתיחה של טכניקת ה"שפשוף" בשנת 1962 בטיקאל, כאשר פרסה על אחד התבליטים – Altar 5 – סדין, ואליו הידקה את אגודלה המרוח בצבע שמן שוב ושוב, עד לקבלת שעתוק מדויק של התבליט.
ב-1963 רוברטסון כבר שכללה את כלי הטכניקה לנייר אורז, דיו "סומי" ומברשת צבע: היא הייתה מדביקה את הנייר על גבי התבליט או המונומנט ומשקיעה אותו עם מעט מים.
לאחר מכן הייתה דוחסת את הנייר אל המונומנט עם מטלית, ונותנת לו להתייבש עד מידה מדויקת; אז הייתה לוקחת כדור של צמר גפן טבול בדיו וטופחת אותו אל הנייר הלח.
לעיתים, תלוי במונומנט, הייתה משתמשת בצבע שמן.
מרילין לואיז וורן היא שופטת ואבירת מסדר אוסטרליה, הייתה הנשיאה ה-11 של בית המשפט העליון של מדינת ויקטוריה וסגנית-מושל מדינת ויקטוריה , אוסטרליה.
וורן גדלה בפרבר סנדרינגהם , במלבורן בירת מדינת ויקטוריה והתחנכה בבית הספר הקתולי לבנות קילברדה במנטון .
מאוחר יותר למדה משפטים באוניברסיטת מונאש, בשנת 1973 סיימה תואר ראשון במשפטים B.Juris בהצטיינות ובשנת 1983 סיימה תואר שני במשפטים.
באפריל 2004 היא זכתה לתואר דוקטור לשם כבוד במשפטים על ידי אוניברסיטת מונש.
וורן הייתה ספורטאית, אלופה בסקווש וזכתה באליפות הנשים של האוניברסיטה, עשר שנים ברציפות.
היא גם ייצגה את מדינת ויקטוריה וזכתה שלוש פעמים, באליפויות אוסטרליה שלוש שנים ברציפות.
וורן השלימה את בחינות ההסמכה שלה במשפטים כעורכת דין מטעם ממשלת ויקטוריה כסטודנטית למשפטים הראשונה בשירות הציבורי במדינת ויקטוריה.
לאחר קבלתה לעבודה בשנת 1975, וורן עבדה כעורכת דין במגזר הממשלתי עד 1985.
במהלך שנות עבודתה במגזר הממשלתי שימשה כסגנית מזכירת מחלקת המשפטים של ויקטוריה, הייתה יועצת לשלושה יועצים משפטיים של ממשלת ויקטוריה עורכי הדין הדון סטורי , ג'ון קיין וג'ים קנאן .
בשנת 1985 היא גם נקראה על ידי לשכת עורכי הדין של מדינת ויקטוריה לעסוק כעורכת דין בתחומי המשפט המסחרי והמנהלי.
משנת 1986 עד 1994, וורן הייתה חברה בוועדה לרפורמות משפטיות של לשכה עורכי הדין של מדינת ויקטוריה.
ב-25 בנובמבר 1997, וורן מונתה ל-QC (יועצת משפטית בכירה המתמנה על ידי המדינה/המלכה בחבר העמים הבריטי).
ב-13 באוקטובר 1998, וורן מונתה לשופטת בחטיבת המשפט של בית המשפט העליון של ויקטוריה.
נציג לשכה עורכי הדין של מדינת ויקטוריה, בקבלת הפנים לשופטים החדשים, אמר "אנו בלשכת עורכי הדין מצפים לימי בית המשפט העליון של וורן במדינה זו", ברמז למוניטין הגבוה של בית המשפט העליון של ארצות הברית תחת ארל וורן, והכרת הכישרון של מרלין וורן עצמה.
כשופטת, וורן ניהלה תיקים בכל תחומי המשפט, אך במיוחד בתחום המסחרי, בו היא הייתה השופטת האחראית משנת 2000.
ב-25 בנובמבר 2003 וורן מונתה לנשיאת בית המשפט העליון.
היא הייתה האישה הראשונה, שמלאה את תפקיד, נשיאת בית המשפט העלון, באוסטרליה ובכל אחת מהמדינות והטריטוריות שלה.
בקבלת הפנים החגיגית שערכו לה, התובע הכללי של מדינת ויקטוריה, רוב הולס , הוקיר את עבודתה של וורן בקידום שוויון הזדמנויות לעורכי דין, ותיאר אותה כ"משפטנית מובהקת, מנהיגה שאין שני לה, המעוררת השראה על בית המשפט הזה".
וורן פרשה לגמלאות ב-1 באוקטובר 2017, ירשה אותה בתפקיד השופטת אן פרגוסון .
בין השנים 2006–2017 וורן מלאה מספר תפקידים בכירים.
סגנית מושל מדינת ויקטוריה, נשיאה הקרן של מדינת ויקטוריה למשפטים, יו"ר המכללה המשפטית של ויקטוריה, יו"ר המועצה לחינוך משפטי, יו"ר המכון הוויקטוריאני לרפואה משפטית, יו"ר בתי המשפט ויו"ר הוועדה המשפטית של מדינת ויקטוריה .
בינואר 2018, וורן מונתה לפרופסור עמית באוניברסיטת מונאש, ויקטוריה, אוסטרליה.
בין התיקים ופסקי הדין המובילים שניתנו על ידי וורן נכללו התיקים הבאים:
מרלי אקה הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת יובנטוס מהסרייה א'.
אקה גדל במחלקות הנוער של אגדה, מונפלייה ובזייה.
בשנת 2018 חתם באולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-28 בינואר 2021 חתם אקה על חוזה לארבע עונות וחצי ביובנטוס מהסרייה א'.
ב-18 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשהחליף את חואן קוואדראדו בדקה ה-75 בניצחון 1–4 על סמפדוריה במסגרת קופה איטליה.
ב-13 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה, כשהחליף את אלברו מוראטה בדקה ה-86 בתיקו 1-1 נגד אטאלנטה במסגרת המחזור ה-25 לעונת 2021/2022. הוא ערך ארבע הופעות ליגה בעונה זו.
מרל אקשנר (בטורקית: Meral Akşener; נולדה ב־18 ביולי 1956) היא פוליטיקאית, מורה ואקדמאית טורקייה אשר שימשה כשרת הפנים של טורקיה בין השנים 1996–1997 וסגנית יו"ר האספה הלאומית הגדולה של טורקיה.
היא ייסדה בשנת 2018 את מפלגת הטוב והייתה מועמדת מטעמה בבחירות לנשיאות טורקיה בשנת 2018.
נולדה בעיר איזמיט להורים שמוצאם מתראקיה ומקדוניה.
הוריה היו בין אלפי הטורקים שהיגרו לאסיה הקטנה במסגרת חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה, היא בוגרת המחלקה ללשון באוניברסיטת איסטנבול והמחלקה להיסטוריה בת זמננו באוניברסיטת מרמרה את הדוקטורט שלה עשתה גם כן באוניברסיטת מרמרה ולאחר מכן עמדה כראש חוג במחלקה להיסטוריה של אוניברסיטת קוג'אלי.
את דרכה הפוליטית החלה אקשנר בריצה לראשות העיר איזמיט מטעם מפלגת הדרך הנכונה, היא נבחרה לאספה הלאומית לראשונה בשנת 1995 והחליפה את מחמט אאר בתפקידת שרת הפנים לאחר התפטרותו בשל שערוריית סוסורלוק, כהונתה אשר הסתיימה ב־30 ביוני 1997 אופיינה בקו תקיף מול המיעוט הכורדי ותנועת ה-PKK.
בשנת 2001 היא נבחרה שוב לפרלמנט מטעם מפלגת התנועה הלאומית ושימשה כחברת פרלמנט עד שנת 2015 למעט השנים 2002–2007.
לאחר סכסוך בינה ובין ראש מפלגת התנועה הלאומית, הקימה אקשנר ב־25 באוקטובר 2017 את "מפלגת הטוב" (İYİ Parti), בנאומה התייחסה אקשנר לכך שהדמוקרטיה הטורקית נמצאת "תחת מתקפה" ושמפלגתה חפצה בטורקיה חופשית וכן בביצוע שינויים במערכת המשפט הטורקית.
לקראת הבחירות הכלליות בטורקיה (2018) חברה אקשנר לעמיתה כמאל קלצ'דרולו ממפלגת העם הרפובליקנית וביחד עם מפלגת האושר והמפלגה הדמוקרטית הם הקימו את הברית הלאומית, במטרה לייצר כח אלקטורלי נגדי לברית העממית (איחוד הקולות של מפלגת הצדק והפיתוח ומפלגת התנועה הלאומית) ומפלגתה קיבלה 43 מושבים בפרלמנט הטורקי.
הברית הלאומית העמידה נציגים גם בבחירות המקומיות בטורקיה בשנת 2019 ונציגים מטעמה תפסו את השלטון בערים המרכזיות בטורקיה (איסטנבול, אנקרה, אנטליה ועוד).
לקראת הבחירות הכלליות בטורקיה (2023) הוקם שולחן השישה שמורכב מחברי הברית הלאומית, ראש ממשלת טורקיה לשעבר אהמט דבוטאולו וראש מפלגת DEVA, שר החוץ לשעבר עלי באבאג'אן שמטרתו הנחת קווי ייסוד אידאולוגיים והעמדת נציג מטעמם לבחירות הכלליות בטורקיה (2023).
אקשנר נשואה ואם לבן, בתקשורת תוארה אקשנר כמוסלמית אדוקה אשר נוהגת להתפלל באופן קבוע.
במהלך מבצע שומר החומות השוותה את נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו כדוגמה לראש מדינה אשר כדבריה "לא מהסס לפגוע באזרחים כדי לשמור על הכיסא", הלה תבע אותה על סך 250,000 לירות טורקיות.
מרלגיה פרסטטיקה (בלועזית: Meralgia paraesthetica) היא תופעת איבוד תחושה או כאב בירך באזור החיצוני, כאבים אלו אינם תוצאה של פציעה או פגיעה מקדימה בירך, אלא על ידי פגיעה בעצב המקשר מעמוד השדרה אל הירך.
הפרעה נוירולוגית כרונית זו מערבת עצב בודד - העצב העורי הצידי של הירך, הנקרא גם עצב העור הפמורלי הצידי (ומכאן התסמונת נוירופתיה עורית לרוחב הירך ).
המונח "meralgia paraesthetica" משלב ארבעה שורשים יווניים לפירוש "כאב בירך עם אנומליות הבנתית".
ההפרעה קיבלה את הכינוי תסמונת הביקיני הקצר וגם את הכינוי תסמונת מכנסי סקיני, זאת לאור כך שעשויה ונגרמת או מחמירה מלבישת בגדים צמודים.
מתבטא בכאב בצידה החיצוני של הירך, כאב המקרין לעיתים גם לצידה החיצוני של הברך, לרוב באופן תדיר וקבוע לאוך היום.
תחושת צריבה, עקצוץ או אובדן תחושה באותו האזור
תחושה צורבת המדמה שטח הסובל מעקיצות דבורים מרובות בכל האזור המושפע.
לעיתים מתבטא אף בתחושת כאב עמוק וטורדני באזור המפשעה או על פני הישבן.
בדרך כלל האזור המושפע ידגים רגישות יתר למגע קל מאשר לפעולת מגע בלחץ חזק.
כמוכן, רגישות יתר לחום (מים חמים במהלכה של מקלחת מרגישים שהם "שורפים" את האזור).
לעיתים, מטופלים עשויים להתלונן מעל לשאר התופעות על תחושת גירודיות טורדנית או תחושת עקצוציות לא מוסברת באזור המאובחן.
התפשטות מלאה של תחושת כאב מהעצב מושפעת לעיתים נדירות(?).
בדרך כלל, התחושה הלא נעימה תשפיע בעיקר על רק חלק משטח פני העור העל אחראי אותו העצב.
העצב העורי הפמורלי לרוחב נפגע לרוב על ידי לכידה או דחיסה כאשר הוא עובר בין עצם הירך הקדמית העליונה (ilium) לבין הרצועה המפשעתית שליד ההתקשרות בעמוד השדרה הכסל העליון הקדמי (הנקודה העליונה של עצם הירך).
לעיתים רחוקות יותר, העצב עשוי להיות לכוד על ידי מבנים אנטומיים או חריגים אחרים למיניהם, או שניזוק כתוצאה מסוכרת או נוירופתיה אחרת או כתוצאה מטראומה כגון פגיעה מהידוק של חגורת בטיחות במהלכה של תאונה.
כתוצאה מעלייה במשקל, היקפים המותניים יגבירו את רמות הלחץ כנגד גומי התחתונים, חגורה, או היקפי המכנסיים.
לאורך זמן דבר זה יוביל ללחץ מוגבר על העצב והחמרת הכאבים החגורה.
הכאב עשוי להיות חריף ולהקרין לכלוב הצלעות, או למפשעה, הירך והברך.
גם במצב ההפוך, הירידה במשקל או השלכות של הזדקנות עשויים שמובילים להצמצמות של שכבות שומן המגן מתחת לעור, עלולים לגרום לכך שהעצב הפגוע ידחס כנגד תחתונים, ביגוד חיצוני, ובדרך כלל - כנגד חגורה.
כמוכן תקופות ארוכות של עמידה על הרגליים או תרגילי רגליים המגבירים את המתח ברצועה המפשעתית גם כן עלולים לגרום ללחץ על העצב.
העצב העורי של צד הירך עלול להינזק מדי פעם במהלך תיקון בקע לפרוסקופי, או שהצטלקות מהניתוח עלולה להוביל למרלגיה פרסטטיקה.
האבחנה מבוססת במידה רבה על תיאור המטופל ופרטים רלוונטיים לגבי ניתוחים אחרונים, כמוכן פציעות בירך או פעילויות חוזרות שעלולות לגרות את העצב.
הבדיקה מבדלת בין אבחנות תחושתיות ברגל הפגועה לרגל נגדית לה.
הבחנה של מרלגיה פרסטטיקה מ-root lesion בחוליה שתיים (L2) עדיין נותרה הבעיה הגדולה ביותר באבחון ומסתמכת על תיחום זהיר של האזור הפראסתטי, מידת החוסר תחושה וסריקת MRI שלילית של עמוד השדרה המותני.
אף על פי שאזור ה-L2 והאזור שמסופק על ידי העצב העורי הצדי מתכתבים היטב לרוחב, השורש השני מעורב גם באזור המפשעה וגם לחלק הפנימי של הירך.
יתר על כן, בנגעי שורש L2 השיכוך קל מאוד בגלל החפיפה בין L2 ל-L3, בעוד שבנגעים של העצב העורי הצדי, יש הרדמה כמעט מלאה, עם גבול ברור.
אבחון מדויק עשוי לדרוש בדיקת בטן ואגן כדי לשלול בעיות באותם אזורים.
ייתכן שתדרש גם בדיקת הולכה עצבית המכונה אלקטרומיוגרפית (EMG).
ייתכן שיהיה צורך בצילומי רנטגן כדי לשלול מומים בעצמות העשויים להפעיל לחץ על העצב הנבחן; כמו כן סריקות CT או MRI כדי לשלול גורמים נוספים של רקמות רכות, לדוגמה גידול.
ברוב המקרים, הטיפול הטוב ביותר הוא הסרת הגורם לדחיסה על ידי שינוי התנהגות המטופל, בשילוב עם טיפול רפואי להקלה על דלקת וכאב.
לא משנה מה תהיה הסיבה, הטיפול הטיפוסי אורך מספר שבועות עד חודשים - ותלוי במידת הנזק העצבי.
לבישת בגדים רפויים יותר והמלצה לשימוש ברצועות שלייקס על פני חגורות
ירידה במשקל אם קיימת השמנה
תרופות נוגדות דלקת לא סטרואידליות (NSAIDs) להפחתת כאב דלקתי, כל זאת אם רמת הכאב מגבילה את התנועה ומונעת שינה
הפחתת פעילות גופנית ביחס לרמת הכאב.
כאב חריף עשוי לדרוש מנוחה מוחלטת במיטה
עיסוי רקמות עמוק להפחתת המתח בשרירי העכוז, לרוב הגלוטאוס מקסימוס.
עבור רמות כאב נמוכות יותר, הטיפול עשוי לכלול את המטופל:
חפשו פיזיותרפיה מתאימה, כגון מתיחות ועיסוי, אלו משחקים תפקיד גדול בטיפול בכאב
לימדו לבצע מתיחות רצועות מפשעתיות (מפיזיותרפיסט) שיכולים להקל במהירות על התסמינים
קחו זמני מנוחה תכופים ואיכותיים יותר כדי למנוע תקופות ארוכות של עמידה, הליכה ורכיבה על אופניים או כל פעילות מחמירה אחרת
לרדת במשקל, ולהתאמן כדי לחזק את שרירי הבטן
לבשו בגדים רפויים באזור הירך הקדמי העליון
נסו לחמם או לקרר את המקום או לבצע גירוי חשמלי
קח תרופות נוגדות דלקת לא סטרואידליות למשך 7–10 ימים
הסרת שיער באזור הפגוע (גילוח)
מדבקות לידוקאין (אזור לאחר גילוח)
מדבקות טיטניום דו-חמצני כדי להפריע להשפעה האלקטרוסטטית של העצבים על פני העור
הכאב עשוי להימשך זמן משמעותי (שבועות) עד להפסקה, במקרים מסוימים חוסר התחושה עוד יימשך על אף הטיפול.
במקרים חמורים, הרופא עשוי לבצע חסם עצבי מקומי ברצועה המפשעתית, תוך שימוש בשילוב של הרדמה מקומית (לידוקאין) וקורטיקוסטרואידים כדי לספק הקלה שעשויה להימשך מספר שבועות.
ניתן לנסות תרופות משככות כאב לכאבים עצביים (כגון אמיטריפטילין, קרבמזפין או גאבאפנטין), אך לרוב אינן מועילות באותה מידה לכלל החולים.
מקרים מתמשכים וחמורים עשויים לדרוש ניתוח לפירוק העצב או, כמוצא אחרון, לכריתת העצב.
הטיפול האחרון מותיר חוסר תחושה קבוע באזור.
מרלה דנדרידג היא מדבבת, שחקנית וזמרת אמריקאית.
דנדרידג' נולדה באוקינאווה שביפן ב-31 במאי 1975. אמה של דנדרידג' היא חצי יפנית וחצי קוריאנית, ואביה אפרו-אמריקאי.
היא חזרה לארצות הברית עם הוריה עקב עבודתו של אביה, והם התגוררו בבסיס חיל האוויר ביל בקליפורניה לפני שהתיישבו בבסיס חיל האוויר בבלוויו, נברסקה, שם בילתה את רוב ילדותה.
היא למדה בבית הספר התיכון Papillion La Vista והשתתפה בשיעור הפקת הצגות ובמגמת תיאטרון.
לאחר מכן למדה בקונסרבטוריון התיאטרון באוניברסיטת רוזוולט.
דנדרידג' החלה את הקריירה שלה בהצגות תיאטרון בשיקגו.
היא צברה קהל רחב יותר בתור המדובבת של אליקס ואנס במשחק הפעולה עטור הפרסים Half-Life 2. בשנת 2006, היא לוהקה לתפקיד קאלה בהפקה המקורית של טרזן בברודוויי.
היא זכתה בפרס BAFTA על הופעת הדיבוב שלה במשחק 2015 Everybody's Gone to the Rapture.
לדנדרידג' היו גם תפקידים חוזרים בסדרת הדרמה של FX ,ילדי האנרכיה בתור ריטה רוזוולט, ואופרת הסבון הנעורים הקצרה של The CW Star-Crossed בשנת 2014. בשנת 2015, היא כיכבה בעונה השנייה של NBC Medical.
בשנת 2015 לוהקה דנדרידג' לתפקיד הדמות הראשית בסדרת הדרמה של רשת אופרה ווינפרי, גרינליף.
היא מגלמת את התפקיד של גרייס גרינליף, בתו המנוכרת של גרינליף.
היא זכתה לשבחים רבים על תפקידה בסדרה.
מ-9 בנובמבר 2017 עד 7 בינואר 2018, כיכבה דנדרידג' בתפקיד Papa Ge the God of Death בחידוש לדרמה המוזיקלית בברודוויי של Once on This Island.
כמו כן, בשנת 2018, היה לה תפקיד חוזר בסדרה הקומית של CBS מרפי בראון.
בשנת 2020, דנדרידג' לוהקה לתפקיד קבוע בסדרה את שמונה הפרקים של HBO Max "הדיילת".
מרל קוונטין שרפ היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כתובע הכללי של מדינתו בשנים 1929–1933, וכמושל דקוטה הדרומית ה-17 בשנים 1943–1947.
מרל שרפ נולד במריסוויל שבקנזס.
הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים בעיר אקסטל הסמוכה, ולימד בבתי ספר כפריים במשך שנתיים לפני שהתגייס לצי ארצות הברית, בו הוא שירת במשך ארבע שנים.
שרפ נשא לאישה את אמילי אולד, ולשניים נולדה בת אחת.
שרפ עבד ככתב עיתון במקביל ללימודי משפטים בקנזס סיטי.
הוא עבר לדקוטה הדרומית, וב-1914 קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת דקוטה הדרומית.
הוא פתח משרד עורכי דין בעיירה אוקומה שבדקוטה הדרומית, שם הוא גם עסק בחקלאות.
בשנים 1916–1920 היה שרף פרקליט מחוז ליימן.
במלחמת העולם הראשונה הוא שירת כרב-טוראי בקמפ דודג' באיווה, ומאוחר יותר היה מועמד לקצונה בקמפ גרנט שבאילינוי.
בשנים 1929–1933 כיהן שרפ כתובע הכללי של דקוטה הדרומית.
בשנים 1937–1939 הוא היה יושב ראש ועדה מדינתית שמונתה כדי לערוך שינויים בספר החוקים של המדינה.
ב-1942 נבחר שרפ כמושל דקוטה הדרומית, וכיהן בתפקיד מ-5 בינואר 1943 ועד 7 בינואר 1947. במהלך כהונתו כמושל הוא התמסר למאמץ המלחמתי, קידם את מערכת החינוך ועודד את התיירות ואת שימור הטבע.
מרל שרפ נפטר בקנבק שבדקוטה הדרומית ב-22 בינואר 1962. הוא נטמן בבית הקברות גרייסלנד שבאוקומה.
מרלון ג'וזף פוסי הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית ובנבחרת ארצות הברית.
פוסי נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית.