tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בין המומחים: הקרימינולוגית עדי כהן (שרון זליקובסקי), איש השירות איתן (אריה צ'רנר); איש השירות דני פדידה (לירון לבו); ארז אליצור (אייל שכטר), בעל חברת אבטחה שהוא איש ביטחון בגמלאות ועוד.
צוות המומחים בודק מספר חשודים בהם: איתמר אורן (אייל אהרונוביץ'), מתנחל ראש ארגון יהודי קיצוני.
אשתו נפגעה בהתקפת טרור שבמהלכה הם איבדו את תינוקם, שעמד להיוולד.
חשודים נוספים הם: קרן אדרי (ריימונד אמסלם), עולה מצרפת שכותבת דוקטורט על השואה, ומנהלת רומן עם מנהיג ארגון טרור פלסטיני.
ד"ר מיכאל לנגה (ג'ולי פברגאס), רופא, עולה חדש מספרד.
ראש השב"כ שניר, השוקד על מטלות הביטחון, טרוד גם בדאגות משפחתיות: הוא חושד שאשתו, נירית (אליזבט קדם), בוגדת בו עם בני השכן (אלברט אילוז).
בנוסף לכך, בנו נתפס גונב בבית הספר ואביו, חיים, (שמוליק שילה) חולה מאוד, אך גם הוא עומד להשתתף בטקס ביד ושם, שבו עומדת להתרחש ההתנקשות באריק שרון.
שם הסרט, "סרק סרק", נלקח מקריאה שנשמעה בעקבות הירי ברצח יצחק רבין, והובילה לתאוריות קשר על משמעותה לגבי הרצח.
מי הוא זה שקרא "סרק סרק" ומדוע.
סרקונדה היא העיר הגדולה בגמביה הממוקמת ממערב לבירה בנג'ול.
מכיוון שהבירה בנג'ול נמצאת על אי, אין לה אפשרות להתרחב ולכן קיימת הגירה מהבירה לעיר סרקונדה הצמודה אליה דבר שמביא לגידול רב באוכלוסיית העיר: מ-25,505 תושבים ב-1973 דרך 194,987 תושבים ב-1993 ועד 348,118 במפקד האחרון של שנת 2007.
סרקומת הרחם היא קבוצת גידולים ממאירים המתפתחת מהשריר החלק או מן רקמת חיבור של הרחם.
גידולים מהסוג הזה מייצגים מכלל סוגי סרטן הרחם.
כמו כן, יש שיעור שכיחות שנתי של כמעט 2 ל-100,000 נשים.
גידולים המעורבים באפיתל וברקמות מזנכימה וכוללים קרצינומה.
אלה נקראו בעבר גידולים מולריאנים , מעורבים ממאירים ואדנוסרקומה.
גידול בשריר החלק שנקרא ליומיוסרקומה.
מדובר בגידול השני הנפוץ ביותר, אשר מהווה כמעט 40% מהמקרים של סרקומות הרחם.
הגידול מופיע בעיקר בעשור החמישי של החיים.
הגידול מתרחש בשרירים החלקים שרירים שאינם בשליטה רצונית.
נפוץ ביותר בעובר שנמצא ברחם, בדרך או בציפוי הפנימי של כלי דם במערכת העיכול.
גידול מסוג זה מסווג כיום על פי שלבים באמצעות 2009 FIGO היערכות מערכת (בעבר סווגו כמו קרצינומה רירית הרחם) בזמן הניתוח.
גידולים מסוג אנדומטריאל סטרומל סרקומה.
סרטן זה מהווה כ-1% מתוך כלל סוגי הסרטן הממאירים של הרחם.
ניתן לחלק סרטן זה לשלושה תתי סוגים נוספים:
אנדומטריאל סטורמל גולה - תת-סוג זה מהווה גידול שפיר ברוב המקרים, ללא פוטנציאל להפוך לגידול ממאיר וגרורתי.
ניתן להשיג ריפוי מלא על ידי פעולת כריתת רחם פשוטה ברוב המקרים.
אנדומטריאל סטרומל סרקומה בדרגה נמוכה - גידול זה בעל פוטנציאל לשלוח גרורות, ולכן קיומו מחייב ביצוע טיפול ניתוחי, בנוסף לטיפול כימותרפי ברוב המקרים.
סרקומות סטרומליות אנדומטריאליות מייצגות כ-10% מסרקומות הרחם, ונמצאות בדרך כלל עם דימום בנרתיק ובאגן בנשים בגילאי 40 - 55.
דרגה גבוהה לסרקומת הרחם לא מאובחנת - תת-סוג זה נחשב לאגרסיבי ביותר, ובעל פוטנציאל גרורתי גבוה.
גידולים מסוג ליומיוסרקומה כיום מדורגים ומסווגים על פי מערכת 2009 FIGO:
שלב 1: הגידול מוגבל לרחם: 1א ≤ 5 ס"מ בממד הגדול ביותר.
שלב 2: פולש לאזור צוואר הרחם:
2א: מתרחש באדנסקה של הרחם.
2ב: מתרחש וכולל רקמות אגן אחרות.
שלב 3: התפשטות מקומית ו/או אזורית:
3א: מתפשט באזור המקומי של הרחם.
3ב: מתפשט אל גרורות לימפה אזוריות.
שלב 4: פולש לאזור שלפוחית השתן או רירית המעי.
שלב 5: פולש לגרורות מרוחקות (כולל גרורות תוך בטן או בלוטות לימפה).
מסווגת כסרקומת קרצינומה, למעט סיווגים שונים עבור גידולי שלב 1.
שלב 1: הגידול מוגבל לרחם.
1א: מוגבל לאנדומטריום (רירית הרחם).
1ב: < ½ פולש לאזור המיומטריום.
1ג: ≥ ½ פולש לאזור המיומטריום גם.
גידולים ממאירים באזור האפיתל וברקמות המזכימה
מדורגים באופן דומה לקרצינומת רירית הרחם
1א: < ½ פולש לאזור המיומטריום.
1ב: ≥ ½ פולש לאזור המיומטריום גם.
שלב 2: הגידול פולש לסטרומה של צוואר הרחם, אבל לא מבצע הרחבה מעבר לכך.
שלב 3: התפשטות מקומית או אזורית:
3א: פולש לרחם או לאדנקסה.
3ב: פולש לנרתיק או למעורבות פרמטרית.
3ג: פולש לאזור גרורות אגן הירכיים או בלוטות הלימפה הפאראורטיות:
3ג1: מתפשט לבלוטות אגן חיוביות.
3ג2: מתפשט לבלוטות לימפה חיוביות פרה-אאורטיות.
שלב 5: פולש לאזור גרורות מרוחקות (כולל גרורות תוך בטן או בלוטות לימפה).
עבור כל סוגי סרקומות הרחם, הסימפטומים האופייניים המעלים חשד הם:
דימום חריג או דימום לאחר גיל המעבר עשוי להיות סימן של גידול ממאיר הכולל סרקומת הרחם וצריך להיבדק.
כאבי אגן, לחץ ופריקה חריגה.
הרחם הלא מתפשט מתרחב במהירות רבה.
אף אחד מהסימנים אינו ספציפי, ומבחני סינון ספציפיים לא פותחו בנושא.
בדיקות על ידי הרופא הכוללים הדמיה (אולטרה סאונד, CT, MRI), ובמקרה הצורך קבלת רקמות אבחון על ידי ביופסיה והיסטרוסקופיה.
בסופו של דבר האבחנה נקבעת על ידי בדיקה היסטולוגית של הדגימה.
הטיפול מבוסס על היערכות סוג הגידול ועל מצב הגידול אצל המטופל באופן ספציפי.
סרקומות של הרחם הן נדירות יחסית ויש לנהל אותן במרכזים מיוחדים משום שהטיפולים הם בדרך כלל רב-תכליתיים ומתפתחים.
שיעורי הישנות גבוהים יחסית בהשוואה לסוגים אחרים של ממאירות גינקולוגיות.
הניתוח הוא עמוד התווך של הטיפול לצד גישות אחרות הכוללות: טיפול בקרינה, כימותרפיה, טיפול הורמונלי.
הטיפול בסרקומות הרחם תלוי בסוג הגידול ובמידת המחלה.
הישרדות כוללת של חמש שנים בחולים עם קרצינוסרקומה של 1 עד 2 ברחם היא 44% עד 74%.
ההישרדות של נשים עם שלב 1 עד 2 ליומיוסרקומה הוא 52% ל-85%.
לסרקומה סטרומה אנדומטריאלית יש את הפרוגנוזה הטובה ביותר, עם שיעור הישרדות של 90% בקרב נשים עם מחלת שלב I.
הישרדות גרועה בחולים בשלב III עד IV המחלה עבור כל סוגי הסרקומות.
גידולים ממאירים של סרקומת הרחם נדירים יחסית לשאר הסוגים.
מכל הגידולים הממאירים של גוף הרחם רק כ-4% - 9% יהיו סרקומות של הרחם.
בדרך כלל, גורם הנגע אינו ידוע, אולם חולות עם היסטוריה של קרינת אגן נמצאות בסיכון גבוה יותר.
רוב הגידולים מתרחשים אחרי גיל המעבר.
נשים הנוטלות טמוקסיפן במשך זמן רב נמצאות בסיכון גבוה יותר.
סרקומה על שם יואינג הוא סוג של סרטן המופיע בעצם או ברקמות הרכות.
המוקדים הראשוניים הנפוצים בו מופיע הגידול הם הרגליים, האגן ובית החזה.
ב-25% מהמקרים הסרטן כבר גרורתי בעת האבחון.
האבחנה מתרחשת בדרך כלל לאחר הופעת תלונות, כשהשכיחות - הופעת גוש, כאבים, תפקוד לקוי של הגפה, שבר פתולוגי ופקקת ורידים.
התסמינים משתנים בהתאם למיקום הגידול ולשלב בו הוא נמצא.
הטיפול כולל בדרך כלל ניתוח, כימותרפיה, הקרנות ולעיתים נדירות גם השתלת מח עצם.
סדר הטיפולים ומישכם משתנה ממטופל למטופל.
הגידול סווג על ידי ג'יימס יואינג בשנת 1920. השכיחות היא 1 למיליון בארצות הברית.
הגידול שכיח יותר בקרב בנים (1.6 מקרים על כל 1 בקרב בנות), והוא מופיע בדרך כלל בילדות או במבוגרים צעירים, כשהשיא הוא בגילאי 10-20 והוא מהווה כ-2% מגידולי סרטן בקרב ילדים.
הגידול יכול להופיע בכל מקום בגוף, אך שכיח יותר באגן ובעצמות הגפיים הפרוקסימליות.
המיקום השכיח של סרקומה ע"ש יואינג הוא בעצמות הארוכות ובאגן, בייחוד באזורי פלטות הגדילה.
הוא שכיח יותר בקרב גברים ביחס של 1.6:1, ובדרך כלל מופיע בשנות הילדות או הבגרות המוקדמת, כשהשיא הוא בגילאי 10-20. הדיאפיזה (גוף העצם) של הירך היא המקום הנפוץ ביותר, כשלאחריה הטיביה וההומרוס.
גרורות מופיעות בקרב 30% מהחולים בעת האבחנה.
התסמין השכיח הוא כאב בעצמות.
תיתכן נפיחות במקרה והגידול ממוקם באזור חיצוני יחסית.
תסמינים נפוצים שכיחים הם חומים, אנמיה, לויקוציטוזיס, שקיעת דם מוחשת ותסמינים דלקתיים נפוצים אחרים.
סרקוזאורוס (שם מדעי: Sarcosaurus; פירוש השם: "לטאת בשר") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הדילופוזאוריים שחי באירופה במשך היורה התחתון שלפני 199 מיליון שנה מזמננו.
דינוזאור זה התגלה באנגליה (בייחוד בתצורת בלו ליאס ) והוא תואר בידי החוקר צ'ארלס ויליאם אנדרוז ב-1921. הדינוזאור נקרא גם בשמות השגויים מגלוזאורוס והסוג הבטל Liassaurus.
כיום משייכים לסוג זה מין אחד - Sarcosaurus woodi, אך בעבר שייכו גם מין נוסף - Sarcosaurus andrewsi, שהיה גדול יותר.
דינוזאור זה על פי המאובנים המעטים שנמצאו, אשר כוללים בעיקר מבנה אגן ירכיים נוסף על כמה חוליות גב וזנב וחלק מעצמות הרגל.
נראה שהיה קרוב משפחתו של הדילופוזאורוס, אם כי כמה חוקרים רואים בו קרוב לדינוזאורים דומים יותר כמו הליליינשטרנוס ואולי אף לצלופיזיים, בעוד אחרים רואים בו קרוב למגלוזאוריים.
הוא היה בעל עצם ירך באורך 31.5 סנטימטרים ואורך גופו משוער שהגיע לאורך 3.5 מטרים ומשקל של 50 עד 60 קילוגרם.
זהו אחד מראשוני התרופודים המוכרים בבריטניה לצד הדרקורפטור.
עם זאת מעולם לא נמצאה גולגולת מאובנת שלו, כך שלא ברור לאן השתייך.
דינוזאור זה בהתבסס על מבנה רגליו היה דו-רגלי מהיר וכנראה מגדולי הדינוזאורים הטורפים בתקופתו, כך שכנראה היה טורף-על.
תחום מחייתו היה קרוב לחופי ימים וסביבות דומות.
סרקיאורניס (שם מדעי: Serikornis; מילולית: "עוף משי") הוא סוג נכחד של דינוזאור ממשפחת האנכיאורניטיים, אשר התגלה בתצורות טיאוג'ישן (Tiaojishan Formation) שבליאונינג, סין.
הסוג תואר ב-2017 בידי החוקר Lefèvre עקב דמיון הנוצות למבנה הנוצות של תרנגול המשי.
הוא התקיים בתור היורה שלפני 165 עד 162 מיליון שנה מזמננו.
הסרקיאורניס ידוע ממספר ממצאים בודדים של פרט בודד, אשר הכילו נוצות ממגוון סוגים שמוקמו לאורך העורף, הגפיים הקדמיות ונוצות ארוכות יותר לאורך הרגליים האחוריות והזנב.
הוא הגיע לאורך משוער של 45 ס"מ בלבד ובמראהו דמה מעט לעופות האמיתיים, אך היה פרימיטיבי יותר, חסר יכולת תעופה והיה בעל מאפיינים של תרופודים דמויי דרומזאוריים כמו המיקרורפטור.
עם זאת הוא היה קרוב בעיקר לאנכיאורניס וקרוביו ואולי יכל לדאות מבין הענפים ביערות סין.
מבנה לסתותיו המכילות שיניים חרוטיות רבות מעיד שהיה צייד של טרף קטן כמו חרקים ועכבישים.
אלכסנדר (סָשָה) אַרגוֹב (26 באוקטובר 1914 – 27 בספטמבר 1995) היה מלחין ישראלי, הנחשב לאחד מגדולי המלחינים בזמר העברי, וחתן פרס ישראל בתחום זה לשנת תשמ"ח (1988).
ארגוב נולד ב-26 באוקטובר 1914 במוסקבה בשם אלכסנדר אברמוביץ'.
בגיל ארבע החל לנגן בפסנתר ולהלחין, ובגיל שש החל ללמוד מוזיקה בצורה מסודרת.
בשנת 1934, כשהיה בן עשרים, עלה לארץ ישראל, עזב את תחום הנגינה ועבר להלחנה.
שנה אחרי עלייתו לארץ החל לחבר מנגינות להצגות.
כתב יחד עם המחזאי גרשון פלוטקין הצגות מוזיקליות לקיבוצים ולמושבים שהזמינו אצלו לאירועים שונים.
בתקופה זו הלחין ארגוב כמאתיים שירים, שמרובם לא נותר תיעוד.
גרשון פלוטקין הזמין אותו להלחין שירים וללוות בפסנתר אירועים שונים של גרעין התיישבות השומר הצעיר "ארץ ישראל ג'" (לימים, קיבוץ חצור אשדוד).
שיתוף הפעולה ביניהם נמשך כשתים-עשרה שנה, ובמהלכן חיבר ארגוב מאות שירים להצגות מוזיקליות (ביניהן למחזמר "הצרצר והנמלים", שכתב בני רוזנברג).
ארגוב הקפיד, עם זאת, למצוא את פרנסתו לא על המוזיקה, באומרו כי "המוזיקה היא הקצפת, משהו טהור שלא למען כסף".
הוא התגורר ברחוב סירקין בתל אביב ועבד (1935–1957) כקופאי בבנק לתעשייה ברחוב מונטיפיורי, בהנהלתו של אלוף ליטא לשעבר בשחמט, אלכסנדר מאכט.
מאוחר יותר (1959–1980) עבד בחנות הספרים הרוסיים "בולסלבסקי", ובשעות הערב הלחין את שיריו.
בתקופה בה התגורר עם שותפים ברחוב יהודה הלוי בתל אביב הכיר את רעייתו, נוסיה (אסתר), כשבאה אליו לשיעורי פסנתר.
נוסיה נולדה בקרקוב שבפולין, שרדה את השואה ועלתה ארצה עם אמה בראשית 1945.
במלחמת העצמאות הלחין שירים ללהקת הפלמ"ח הצ'יזבטרון, בהם "הרעות" (שיר שהפך לסמל המלחמה) ו"הפלמ"חניק מחפש את המחר".
לאחר קום המדינה החל להלחין מוזיקה לתיאטרונים "המטאטא", "לי לה לו" והקאמרי, בהצגות כמו "מלכת שבא", "אסתר המלכה", "דוקטור דוליטל", "הנסיכה טורנדוט", "כתר בראש", "יתוש בראש" "הרפתקה בקרקס" ו"בית-ספר לריקודים", לתסכיתי רדיו ולאחר מכן גם לסרטי קולנוע, בהם "חבורה שכזאת", "סיירים", "הבן האובד" ו"הוא הלך בשדות".
בשנות החמישים והשישים עבד עם מספר להקות והרכבים: להקת הנח"ל, בצל ירוק, התרנגולים והחמציצים.
הוא הלחין ללהקות הללו את שיריהם של מיטב הפזמונאים והמשוררים של התקופה: חיים חפר ("שיר השכונה", "השמלה הסגולה", "אדוני השופט", "האם אמרו לך פעם", "דינה ברזילי", "הוא לא ידע את שמה", "שיר אהבה חיילי"), נתן אלתרמן ("אליפלט", "שיר ערש", "הבלדה על חמוריקו"), ע.
הלל ("יוסי ילד שלי מוצלח", "ככה סתם"), עמוס אטינגר ("כשאור דולק בחלונך", "חופשה באדום") יורם טהרלב ("שיר פרידה לקיץ", "את מה שרציתי","החולמים אחר השמש"), חיים גורי ("פנס בודד") ועוד.
ב-1961 הלחין את שירי המופע "יוסי-חזקי-יונה" וב-1964 הלחין את שירי המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" של נתן אלתרמן, שנחשב עם השנים לאחד המחזות הקלאסיים העבריים.
בין השירים במחזמר, שהפכו ללהיטי התקופה, היו "שיר הסנדלר", "שיר המריבה" ו"שיר הפיוס".
לאחר מכן המשיך לעבוד עם אלתרמן ועם כוכבי "שלמה המלך", אילי גורליצקי ויונה עטרי, במופע "שוק המציאות" עם שירים כמו "קונצרטינה וגיטרה".
בשנת 1968 יצא התקליט "שירי סשה ארגוב" של עדנה גורן וקובי רכט, להם הלחין ארגוב שירים של אלתרמן ("זמר מפוחית"), חיים חפר ("משעמם") ויעקב שבתאי ("לפנות ערב" ו"אהובתי שלי לבנת צוואר") שזכו להצלחה.
ארגוב הלחין יותר מ-1,200 שירים, כשייחודו כמלחין הוא בהרמוניה ובמנגינה המיוחדת שחורגת במידת מה מהלחן הסטנדרטי, ותמיד יש איזו הפתעה במהלך הליניארי של המנגינה.
ארגוב הוציא את לחניו בספרים על מנת לשמר את ההרמוניות שלו לדורות הבאים, שכן הוא נחשב ייחודי לא רק בלחניו אלא גם בהרמוניות שהוא צירף אליהן, והקפיד מאוד על החיבור של שני המרכיבים הללו.
בשנת 1978 פגש ארגוב באורה זיטנר כשהיא מנצחת על מקהלה ומבצעת קטע שירה, והחליט כי הוא רוצה בה כמבצעת שיריו.
מאותה עת היא הפכה לפרשנית הרשמית שלו, והיא מזוהה יותר מכל זמרת אחרת עם המלחין.
תוצאת מפעלם המשותף הייתה שני תקליטים בהם זיטנר מבצעת את שירי ארגוב בליווי פסנתר בלבד.
יוצר אחר שהעיד על עצמו כמי שהושפע מאוד מלחניו של ארגוב הוא מתי כספי, שאף הוציא בשנות השמונים שני אלבומים המוקדשים לשיריו והעלה מופע יחד עם ארגוב בשם "מתתיהו ואלכסנדר".
בשנת 1980 הוציא גם אריק איינשטיין אלבום המורכב כולו משירי ארגוב שנקרא "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ד': משירי סשה ארגוב".
ארגוב זכה לכמה מופעי הוקרה לשיריו, בהם המופע "תפוח הזהב" ב-1974 וערב מחווה בהיכל התרבות ב-1985.
בשנות ה-80 הקליטה הזמרת סנדרה ג'ונסון, תקליט (שלא יצא בפורמט מסחרי) ובו שירים חדשים שהלחין ארגוב.
נוסף לכך, הוא הופיע עם הזמרת טל אמיר, כשנתיים בכל הארץ, כשהוא מלווה אותה בפסנתר.
בשנת 1985 הלחין את השיר "עוד מחכה לאחד" (מילים: אהוד מנור) עבור הזמרת עפרה חזה.
ארגוב השתתף אף בהקלטת השיר.
ב-1988 זכה בפרס ישראל בתחום הזמר העברי.
בשנים 1993 ו-1994 המשיך ארגוב להלחין שירים.
בהיעדר תמלילן קבוע בתקופה זו, כתב את השירים בצורת קול סופרן בליווי פסנתר, מתוך כוונה שהשירים יזכו מאוחר יותר במילים.
ארגוב הראה שירים אלו למלחין הישראלי המתגורר בארצות הברית, רון ידידיה.
מעט אחרי מותו של ארגוב, נכתבו ל-12 לחנים מתוכם מילים, בידי נגן הפילהרמונית עוזי שלו.
שירים אלו הוקלטו על ידי הזמרת יונית שקד-גולן, באישור משפחת ארגוב.
לארגוב ולרעייתו נוסיה, שני ילדים: איתמר וטלי.
סשה ארגוב נפטר בשנת 1995, בגיל 80. נקבר בבית העלמין ירקון.
בשנות האלפיים הועלו מספר מופעים שהחיו את יצירותיו של ארגוב, ביניהם המופע "מעבר לתכלת" עם דורית פרקש, בועז פייפר ודוד זבה.
כמו כן, מוקדשות לו מדי פעם תוכניות רדיו עם שיריו.
על שמו נקראו רחובות במספר ערים בישראל: בתל אביב, ראשון לציון, רעננה, כפר סבא, רמלה, ובנתיבות.
ב-22 במאי 2009 הנפיק דואר ישראל סדרה של 12 בולי דאר על "מוזיקה ישראלית"; בסדרה זו הוקדש בול לזכרו של סשה ארגוב שעליו מופיע דיוקנו.
על השובל (בולאות), כיתוב של השורה הפותחת את הלהיט "פנס בודד" שהלחין ארגוב: "היה היה פנס בודד בקצה שכונה".
זמרים / זמרות שהוציאו אלבומים משיריו
עדנה גורן וקובי רכט - שירי סשה ארגוב - 1968
נסיעה מדומה - משירי לאה גולדברג - 1971
סשה ארגוב מנגן משיריו; שירה: אורה זיטנר - 1979
אורה זיטנר שרה סשה ארגוב - 1981
אריק איינשטיין - ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ד': משירי סשה ארגוב - 1980
מתי כספי - מתתיהו ואלכסנדר - 1984
רונית אופיר - שרה סשה ארגוב - פתאום געגוע - 1992
שמיניית ווקאל - בראשית - שירי סשה ארגוב - 1995
עדנה גורן וקובי רכט - שירי סשה ארגוב - מהדורה מחודשת - 2003
דורון תבורי - עמוק בלילה - שירי סשה ארגוב - 2005
רונית אופיר - שרה סשה ארגוב - פתאום געגוע - מהדורה מחודשת - 2005
כשאור דולק בחלונך - רוני גינוסר וגון הלוי שרים סשה ארגוב - 2014
קיץ תם - יונית שקד-גולן - שירים מן העיזבון של סשה ארגוב 2005.
סשה ארגוב - מנגינה מאירה מצלצלת - סט משולש - 2005
משירי סשה ארגוב - פונוקול - 2006
מסע אספלט - ביצועים חדשים לשירי סשה ארגוב - 2011
תפוח זהב - סשה ארגוב - השירים היפים - 1974
ככה סתם - שירי סשה ארגוב, הוצאת ידיעות אחרונות, 1979.
את מה שרציתי - משירי סשה ארגוב, הוצאת ידיעות אחרונות, 1983.
שירי סשה ארגוב - התווים לפסנתר, הוצאת ידיעות אחרונות.
מעבר לתכלת, הוצאת יוסף שרברק, 2001
סשה גיטרי, בשמו המלא אלכסנדר-פייר ז'ורז' גיטרי , שחקן תיאטרון וקולנוע ומחזאי צרפתי.
גיטרי נולד בסנקט פטרבורג, בירת האימפריה הרוסית, לזוג שחקנים צרפתים: לוסיין גיטרי (1860–1925), שחקן תיאטרון מפורסם ששיחק תשע שנים בתיאטרון מיכאילובסקי שבבירת רוסיה דאז, ורנה דלמאס דה פון-ז'סט, שנודעה גם כ"רנה דה פונטרי".
סאשה, שזכה להיות בן סנדקות של הצאר אלכסנדר השלישי היה השלישי מבין שלושה בנים.
בהיותו בן חמש שנים בלבד הופיע עם אביו כשחקן, לרבות הופעה בפני המשפחה המלכותית הרוסית.
אחרי גירושי הוריו בעקבות הפרשיות הרומנטיות המרובות של לוסיין, הילד עבר לזמן מה לחזקת אמו.
אולם האב חטף אותו באוקטובר 1889 ולקח אותו איתו לרוסיה.
עד גיל 17 הוא הספיק לכתוב כ־120 מחזות.
החל משנת 1918 מחזותיו הוצגו בפריז וזכו להצלחה רבה.
גיטרי נודע בחוגים החברתיים של פריז.
הוא נישא לזמרת איבון פרנטאן, והם הופיעו יחד במסע הצגות בצפון אמריקה (ניו יורק, בוסטון, מונטריאול) והציגו בין היתר את מחזהו "מוצרט".
גיטרי כתב תסריטים לקולנוע, והיה במאי ושחקן קולנוע.
ב־1931 העניקה לו ממשלת צרפת את התואר "אביר לגיון הכבוד".
בשנות כיבוש צרפת על ידי הנאצים המשיך גיטרי להיות פעיל בתיאטרון, תחת חסותם, ואף פרסם מעין שיר הלל למארשאל פטן.
עם שחרור צרפת נעצר והואשם בשיתוף-פעולה.
גיטרי הצליח להחלץ בעור שיניו, אך שמו הוכתם.
גיטרי נפטר ב־1957 ונקבר בבית הקברות של מונמארטר, במונמארטר שבצפון פריז.
סשה נועם ברון כהן הוא קומיקאי ושחקן יהודי-בריטי.
כהן התפרסם בשל הדמויות הקומיות האקסצנטריות אותן גילם בטלוויזיה ובקולנוע: עלי ג'י, אנגלי לבן שאימץ באופן מוגזם את תרבות המהגרים הג'מייקנים; בוראט, כתב חדשות קזחי עילג וגזען; ברונו, כתב אופנה אוסטרי הומוסקסואל מוחצן וקיטשי; הגנרל-אדמירל אלאדין, הדיקטטור הצפון-אפריקאי; ונובי מגרימסבי, חוליגן כדורגל אנגלי.
ברון כהן נולד למשפחה יהודית-אשכנזית בהאמרסמית' שבלונדון, אנגליה, והוא הצעיר מבין שלושה ילדים.
אביו, ג'רלד ברון כהן, היה בנם של מהגרים ממזרח אירופה, אם כי אמו דניאלה (לבית וייזר) נולדה בעיר חיפה, להוריה שעלו לישראל, לאחר שנמלטו מגרמניה.
סבו הפרופ' הנס איזידור וייזר היה מפורצי הדרך במדינת ישראל ברפואת השיקום, וסבתו של ברון כהן התגוררה בדיור מוגן בבת ים עד פטירתה בנובמבר 2014. שני אחיו הגדולים, ערן ואמנון, מתגוררים בישראל גם הם.
בן דודו הוא הפרופסור סיימון ברון-כהן, חוקר אוטיזם מאוניברסיטת קיימברידג', סבו מצד אביו מוריס משה כהן, הוסיף את התוספת ברון לשמו וכך עבר גם לצאצאיו.
ברון כהן העביר חלק נכבד מילדותו כחבר בתנועת הנוער הציונית-סוציאליסטית "הבונים דרור".
לאחר סיום לימודיו בתיכון למד ברון כהן היסטוריה ב בקיימברידג'.
עבודת הגמר שלו עסקה בשיתוף פעולה בין יהודים לשחורים בתנועה לזכויות האזרח בשנות ה-60. ב-1989 נסע ברון כהן לישראל, בה יש לו קרובי משפחה.
שהה כשנה בקיבוץ ראש הנקרה ובבית העמק כחלק משנת הבונים דרור, וגם כחלק מהתוכנית "מכון למדריכי חוץ לארץ" למנהיגים צעירים יהודים.
ברון כהן דובר עברית שוטפת.
ב-1994 החל לעבוד בחברת טלוויזיה בסווינדון כמנחה תוכנית הבידור "פאמפ טי.וי." כעבור כשנה עבר להנחות את התוכנית "טוק טי.
וי." בה נולדו הדמויות של עלי ג'י וברונו.
הזינוק בקריירה ו"המופע של עלי ג'י"
בשנת 2000 פרץ ברון כהן לתודעה הבריטית עם תוכניתו "המופע של עלי ג'י" בה ניהל ראיונות קומיים באולפן ויצא לכתבות שטח, בדמות עלי ג'י, בוראט או ברונו.
התוכנית הפכה ללהיט וב-2003 טס ברון כהן לארצות הברית על מנת לצלם שם את העונה השנייה.
עלי ג'י הוא הדמות המרכזית בתוכנית.
על פי רוב הוא לבוש באופן צעקני במותגי אופנה של תרבות ההיפ הופ, כגון טומי הילפיגר ונייקי.
הוא מדבר אנגלית קלוקלת במבטא ובעגה ג'מייקניים כבדים, על אף היותו אנגלי אתני בן המעמד הבינוני (ושמו האמיתי הוא אליסטר לזלי גרהם) המתגורר בפרבר מנומנם, אליו הוא מתייחס כ"שכונה" או כ"גטו".
לפעמים כשהוא מרגיש מותקף הוא שואל "האם זה משום שאני שחור?" ג'י הוא פארודיה על צעירים לבנים המחקים באופן מוגזם את תת-תרבות ה-Rude boy של בני המהגרים מהמעמדות הנמוכים.
ברון כהן ראיין בתור עלי ג'י פוליטיקאים וידוענים שונים, כגון באז אלדרין, בוטרוס בוטרוס ראלי, גור וידאל, דונלד טראמפ, שאקיל אוניל, מוחמד אל-פאיד, נועם חומסקי, או פט ביוקנן.
העובדה כי מרואייניו לא ידעו כי לפניהם קומיקאי יצרה ראיונות בעלי פוטנציאל סאטירי ונפיץ, לאור מבוכתם מהתבטאויותיו.
הסרט", סרט באורך מלא המתאר את חייו של עלי ג'י בשכונה, היבחרו לפרלמנט הבריטי ומלחמתו בסגן ראש הממשלה המרושע (צ'ארלס דאנס).
בוראט מרגרט סאגדייב הוא דמות של עיתונאי מקזחסטן, אשר כביכול מציג את החיים האמריקאים בפני צופיו במולדתו.
על מנת ליצור תחושה של זרות בפני מרואייניו של בוראט, הוא לבוש חליפה מיושנת, מטפח שפם עבות ומבטא זר כבד, כביכול קזחי.
ברון כהן עצמו אינו דובר קזחית או רוסית ומשתמש בשפת העברית כ"קזחית", בין היתר משתמש פעמים רבות בביטוי המפורסם של דב גליקמן "ווא ווא ווי ווא".
מרואייניו של בוראט הם אנשים "מהרחוב" שאינם מודעים לכך שבוראט הוא דמות בדיונית ומתייחסים אליו ואל התבטאויותיו ברצינות.
הוא מביע דעות גזעניות, אנטישמיות, הומופוביות, מיזוגניות ועוד.
על ידי הבעת דעות אלה מצליח בוראט להוציא ממרואייניו זעזוע עמוק או הסכמה מלאה.
בכתבה על דרום ארצות הברית שר בוראט בפאב באריזונה שיר בו הוא קורא "להשליך את היהודים לבאר", והקהל הצטרף אליו במחיאות כפיים.
בנוסף, הוא נהנה לזעזע את מרואייניו בגילויים על מנהגים הנהוגים כביכול בקזחסטן: לטענתו נולד כפרי יחסי אונס בין אביו לאמו, ביצע גילוי עריות עם אחותו (העובדת בזנות), וקיים יחסי מין עם חיות.
בוראט גם הנחה את טקס פרסי ה-MTV בליסבון בשנת 2005. הוא עורר מחלוקת כאשר דוברים מממשלת קזחסטן ביקשו להבהיר כי בוראט אינו קזחי ומחו נגד הצגת הדעות החשוכות כ"קזחיות".
ב-3 בנובמבר 2006 יצא לאקרנים סרט באורך מלא (82 דקות) על עלילותיו של בוראט בארצות הברית, בשם "בוראט: רוצה לומד תרבות אמריקה בשביל נהדרת קזחסטן".
בסרט זה נוסע בוראט לארצות הברית כדי ללמוד על מנהגיהם.
בסרט זה מוצג בוראט כרגיל בקיצוניות רבה בדבריו הגזעניים למיניהם.
במהלך מסעו, בוראט, מחליט לחפש אחר הכוכבת האמריקאית, פמלה אנדרסון, על מנת שתהיה אשתו, דבר המוביל לסדרת אירועים מצחיקים.
על סרט זה סשה ברון כהן קיבל את פרס גלובוס הזהב על השחקן הקומי הטוב ביותר.
ב-24 במרץ 2012 הושמעה בטעות, בטקס הענקת המדליות של תחרות קליעה בינלאומית שנערכה בכווית, הגרסה הפרודית והלועגת מהסרט "בוראט", במקום ההמנון הלאומי של קזחסטן.
דובר שר החוץ הקזחי כינה את התקרית "סקנדל" ודרש לפתוח בחקירה מיידית של האירוע.
מאוחר יותר, מארגני האירוע בכווית ונשיא התאחדות הקליעה התנצלו באופן רשמי בפני המשלחת מקזחסטן.
ב-23 באוקטובר 2020 יצא לאקרנים סרט המשך לסרט "בוראט", בהפצת אולפני אמזון, ששמו "סרט המשך בוראט: העברת שוחד עצום לשלטון אמריקני לרווחת קזחסטן בעבר אומה מופלאה".
על תפקידו בסרט זכה בפרס גלובוס הזהב.
ברונו ג'יהארד הוא כתב האופנה האוסטרי של התוכנית.
הוא סטראוטיפ מוקצן של הומוסקסואל, הלבוש בבגדים חשופים ופרובוקטיביים ומדבר במבטא אוסטרי כבד.
לעיתים קרובות הוא מנהל ראיון ארוך ובו שאלות אשר סותרות אחת את השנייה.
בדמותו של ברונו מעביר בארון כהן ביקורת חברתית לא רק בנושא הומופוביה, אלא גם בנושאים כמו דחיפת ילדים לתעשיית הבידור, הסכסוך הישראלי-ערבי, שרלטנים המתיימרים לתקשר עם המתים.
הסרט מזעזע את הצופים שוב ושוב בהצגת סצנות גרפיות קיצוניות, בעיקר בהקשר של מין, גוף ומיניות חריגה, ובכך גורם לצופים לבחון את ערכי וגבולות המוסר והליברליות שלהם עצמם.
עלילת הסרט מתמקדת בעלילותיו של דיקטטור בשם אלאדין ממדינה איסלמית בדיוניות בצפון אפריקה בשם וואדייה, אשר מוחלף בחשאי בכפיל, וכעת הוא חייב לבנות מחדש את חייו בניו יורק.
דמותו של הדיקטטור המגולמת על ידי ברון כהן מהווה פרודיה למספר מנהיגים של משטרים טוטליטריים, כמו מועמר קדאפי ואידי אמין.
ב-26 בפברואר 2012 הודיעה האקדמיה האמריקאית לקולנוע כי היא אוסרת את כניסתו של סשה ברון כהן לטקס פרסי אוסקר ה-84 בשל החשש שיעורר מהומות כמנהגו.
על אף האיסור הגיע ברון כהן לקבלת הפנים של פרסי האקדמיה, מחופש בתור הדיקטטור, מלווה בשתי שומרות ראש (רמז למועמר קדאפי), בעודו מברך את הכתבים ב"שלום, מוות למערב!" ומחזיק בכד שלטענתו הכיל את האפר של המנהיג הצפון קוריאני המנוח קים ג'ונג איל.
בהמשך, במהלך ראיון טלוויזיה שהעניק, שפך ברון כהן את תכולת הכד על חליפתו של מנחה תוכנית הטלוויזיה "אמריקן איידול" ראיין סיקרסט.
בנוסף, העלה ברון כהן סרטונים לאינטרנט בהם הוא מכריז כי הוא "ניצח את המערב והציוניים" על ידי הגעתו לאוסקר.
סרט סרט פעולה-ריגול קומי בריטי-אמריקאי משנת 2016, בו ברון כהן מככב בתור קארל "נובי" בוצ'ר, חוליגן כדורגל אנגלי.
ביולי 2018 החל בשידור הסדרה "מי זו אמריקה?" של רשת Showtime, בה מככב ברון כהן במספר דמויות מוחצנות שנפגשות עם מפורסמים אמריקאים בהם פוליטיקאים וידוענים.
בחלק ממפגשים אלה מוצגים צדדים שליליים או מגוחכים אצל אותם אמריקאים.
אחת הדמויות שאותן ברון כהן מגלם היא ערן מורד, איש צבא ישראלי לוחמני.
באפריל 2018 פורסם כי ברון כהן יגלם את המרגל הישראלי אלי כהן בסדרה "אלי".
את הסדרה בת ששת הפרקים יצר גידי רף, בהפקה משותפת של הערוץ הצרפתי ונטפליקס.
הסדרה עלתה לשידור ב-6 בספטמבר 2019.
באוקטובר 2024, פורסם כי ברון כהן ורוזמונד פייק ישחקו בתפקידים הראשיים בסרט "Ladies First" עבור נטפליקס.
ברון כהן יגלם דמות של גבר שוביניסט שמוצא את עצמו בעולם מקביל שבו נשים שולטות.
כהן ידוע בפעילויות פילנתרופיות, כגון תמיכה בילדים בסוריה, עיראק, תימן וסומליה, וכן תרומת ציוד מגן לעובדי מערכת הבריאות הבריטית בתקופת הקורונה.
כהן הוא ממייסדי הקואליציה "Stop Hate for Profit", הפועלת נגד רווחים של חברות המדיה החברתית מקונספירציות, גזענות ודברי שנאה.
באוקטובר 2024, ברון כהן תרם חצי מיליון דולר לוועד ההצלה הבינלאומי (IRC) ולארגון "הצילו את הילדים" עבור סיוע לילדים בסודאן, הנמצאים במצוקת רעב חמורה.
התרומה נועדה לתמוך בפעילות של הארגונים בתחום התזונה, מים, תברואה ושירותי בריאות לאנשים הנזקקים, בתוך סודאן ובמדינות שכנות שאליהן נמלטו פליטים.
כהן הצהיר כי בסודאן ישנם כ-25.6 מיליון אנשים הסובלים מרעב, ומשבר הרעב החמור במדינה לא זוכה לתשומת לב מספקת מהעולם.
ברון כהן התבטא מספר פעמים במוצהר כנגד אנטישמיות באופן כללי, ואף הציג דוגמאות בחלק מסרטי הסאטירה שלו ("בוראט"), התבטא גם פעמים רבות בעד מדינת ישראל ואף כיכב במיני-סדרה בינלאומית על אודות גיבור ישראל (איש המוסד אלי כהן ב"אלי") שהופצה ב-Netflix.
בתחילת מלחמת חרבות ברזל חתם, יחד עם עוד מאות שחקנים קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד, על מכתב פתוח לנשיא ארצות הברית ג'ו ביידן.
הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על-ידי ארגון הטרור הפלסטיני חמאס, בעקבות פלישתם במהלך טבח שבעה באוקטובר.
בנוסף ברון כהן שותף למכתב מחאה פומבי שמתח ביקורת כלפי גילדת התסריטאים, בגנות שתיקתם הרועמת בנוגע לזוועות ולרציחות ההמוניות הרבות שבוצעו על-ידי מחבלים ערבים ומוסלמים נגד יהודיות וישראלים באותה עת.
ב-16 במרץ 2010 התחתן ברון כהן עם השחקנית האוסטרלית איילה פישר, שהתגיירה בזמן שהיו מאורסים, הזוג היה יחד משנת 2001. לזוג שתי בנות (ילידות 2007, 2010) ובן (יליד 2015).
ב-5 באפריל 2024 הודיעו פישר וברון כהן באמצעות אינסטגרם כי הגישו בקשה לגירושין ב-2023, ב-13 ביוני 2025 הודיעו שהם התגרשו רשמית.
אלכסנדרה פולין "סשה" כהן , היא מחליקה אמריקאית יהודיה, סגנית אלופה אולימפית (טורינו 2006), פעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (2004 ו-2005) ואלופת ארצות הברית בהחלקה אומנותית על הקרח.
כהן נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה.
אמה, גלינה פלדמן, מהגרת יהודייה מאוקראינה ורקדנית בלט לשעבר; אביה, רוג'ר כהן, יועץ עסקי יהודי אמריקאי.
כהן החלה להחליק על הקרח בגיל 7, אך רק בגיל 10 היא החלה להתייחס להחלקה כאל ספורט רציני.
אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) - מקום רביעי בהחלקה על הקרח לנשים.
המנצחת הייתה בת ארצה שרה יוז.
אליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בדורטמונד, גרמניה בשנת 2004 - מדליית כסף בתחרות לנשים אחרי שיזוקה אראקאווה מיפן ולפני אלופת העולם היוצאת מישל קוואן, בת ארצה.
אליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה ב-2005 - מדליית כסף שנייה ברציפות, אחרי אירינה סלוצקאיה מרוסיה ולפני קרולינה קוסטנר מאיטליה.
אולימפיאדת טורינו (2006) שנערכה בסוף פברואר - מדליית כסף בהחלקה על הקרח בתחרות לנשים, אחרי ארקאווה ולפני סלוצקאיה.
אליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בקלגרי, קנדה בסוף מרץ אותה שנה - מדליית ארד אחרי קימי מייסנר בת ארצה ופומי סוגורי מיפן.
כהן פרשה מהספורט ב-2012, בהיותה בת 28. מאז פרישתה היא מופיעה רק בהופעות ראווה בודדות למקצועני החלקה לשעבר.
ב-2005 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Fire on Ice".
ב-2014 השתתפה בפרויקט תגלית למרות גילה, 30, שנחשב מבוגר יחסית למשתתפים הרגילים.
לדבריה, "תמיד רציתי לבוא לישראל.
זה בער בעצמותי במשך שנים...
אני מאמינה שכל יהודי חייב להכיר את עברו, כדי לחיות את עתידו".
בשנת 2016 סיימה תואר ראשן יחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה, ועובדת בתחום הפיננסי ב"מורגן סטנלי" וכן כפרשנית לענייני ספורט החורף, של התוכנית המצליחה "Good Morning America" וכמעצבת ביגוד והנעלה למחליקים.
סֶרְשׁה אוּנה רוֹנאן היא שחקנית קולנוע אירית ילידת-ארצות הברית, שהייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידיה בסרטים "ברוקלין (2015), "ליידי בירד" (2017) ו"נשים קטנות" (2019) ופעם אחת מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על "כפרה" (2007).
היא זכתה בפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט "ליידי בירד", ובפרס סאטורן על משחקה בסרט "מבט מגן עדן".
רונאן נולדה בניו יורק לזוג הורים אירים-קתוליים מהעיר דבלין.
אמה היא מוניקה (לבית ברנאן) ואביה הוא פול רונאן, ושניהם עסקו במשחק, כמוה.
כשהייתה בת שלוש, עברו עמה בחזרה לאירלנד.
שמה הראשון של רונאן באירית, "סרשה", פירושו "חירות".
בראיונות ציינה סרשה כי אנשים רבים מתקשים להגות את שמה בשל האיות האירי שלו, אך ההגייה הנכונה היא סר-שה.
רונאן מחזיקה באזרחות כפולה; אירית ואמריקאית ואמרה, "אני לא יודעת מאיפה אני.
אני רק אירית." עם זאת, היא גם מזדהה כניו יורקרית.
תפקידה הגדול והמשמעותי הראשון של רונאן על מסך הקולנוע היה בשנת 2007 בדרמת המלחמה הרומנטית "כפרה".
בסרט גילמה רונאן את אחותה הצעירה של גיבורת הסרט ססיליה טאליס.
על תפקידה הייתה סרשה, בגיל 13, מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
באותה שנה שיחקה בקומדיה הרומנטית "אף פעם לא אהיה שלך", כבתה של מישל פייפר.
ב-2009 זכתה רונאן בפרס סאטורן והייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי על הופעתה בדרמה של פיטר ג'קסון "מבט מגן עדן" בתפקיד הנערה סוזי סלמון.
בשנת 2011 היא שיחקה בסרט הבריטי-גרמני "האנה", וגילמה בו את האנה הלר, מתנקשת בת 16.
בשנת 2015 כיכבה בסרט "סטוקהולם, פנסילבניה", מותחן פסיכולוגי על תסמונת סטוקהולם.
לאחר מכן באותה שנה, רונאן שיחק את התפקיד הראשי של אייליש לייסי, בחורה אירית צעירה בניו יורק של שנות ה-50, בסרט הדרמה "ברוקלין".
הסרט בבימויו של ג'ון קראולי, מבוסס על הרומן בעל אותו השם מאת קולם טובין.
רונאן האמינה שכמה היבטים בהתפתחותה ובמסעה של הדמות משקפים את היבטים שלה.
הסרט וההופעה של רונאן זכו לשבחים; קנת טוראן מלוס אנג'לס טיימס שם לב ל"אמפתיה הסוחפת שהיא יוצרת באמצעים העדינים ביותר, הדרך המדהימה שבה היא מסוגלת ליצור רצפים אישיים עד כאב, רגשיים עזים, תוך שהיא נראית לא עושה הרבה בכלל." רונאן קיבלה.
מועמדות לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בדרמה.
בשנת 2016, עברה רונאן לניו יורק כדי להתחיל בחזרות להופעת הבכורה שלה בברודוויי, למחזה "ציד המכשפות" של המחזאי ארתור מילר.
היא גילמה את התפקיד של אביגיל ויליאמס, משרתת מניפולטיבית שאחראית למותם של 150 אנשים שהואשמו בכישוף.
המחזה אשר מבוסס על ציד המכשפות בסיילם, בוים על ידי הבמאי הבלגי זוכה פרס הטוני איוו ואן הובה ורץ במשך 125 הצגות.
ב-2017 כיכבה סרשה בקליפ לשיר "Galway Girl" של אד שירן.
באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "ליידי בירד" שכתבה וביימה גרטה גרוויג, ועל תפקידה זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר וקיבלה מועמדות שלישית לפרס האוסקר.
באותה שנה שיחקה בנוסף בסרט "לאהוב את וינסנט" על חייו של וינסנט ואן גוך.
בשנת 2019 השתתפה בסרט הדרמה "נשים קטנות"; שנכתב ובוים על ידי הבמאית גרטה גרוויג המבוסס על הספר באותו השם מאת לואיזה מיי אלקוט.
רונאן גילמה את הדמות הראשית של ג'וזפין "ג'ו" מארץ', וזכתה לשבחים עבור תפקידה; בנוסף למועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
באוקטובר 2025 רונאן לוהקה לגלם את לינדה מקרטני בסדרת הסרטים הביוגרפיים על הביטלס, The Beatles – A Four Film Cinematic Event, שבבימויו של סם מנדס.
היא תככב בעיקר בפרק העוסק בפול מקרטני, שבו יגלם את דמותו השחקן פול מסקל.
בינואר 2018 רונאן רכשה בית בעיירת החוף גרייסטונס, במחוז ויקלו; היא מכרה את הבית בסוף 2019. בסוף 2020 היא רכשה בית במחוז קורק.
מאז 2018 היא מנהלת מערכת יחסים עם השחקן הסקוטי ג'ק לאודן, שכיכב לצדה בסרט "מרי מלכת הסקוטים", ומחלקת את זמנה בין דבלין, לונדון וצפון אנגליה.
השניים נישאו באדינבורו ביולי 2024. ילדם הראשון נולד ב-2025.
רונאן היא שגרירה של "החברה האירית למניעת אכזריות בילדים".
היא אף השתתפה בקמפיין "Home Sweet Home", קמפיין למען חסרי בית, ותמכה בפעולת הארגון להשתלט באופן בלתי חוקי על בניין משרדים בדבלין כדי לאכלס 31 משפחות חסרות בית ב-2016. באותה שנה, היא הופיעה בקליפ לשירו של הזמר הוזייר "Cherry Wine", שהביא את תשומת הלב לאלימות במשפחה.
+שנהסדרהתפקידהערות2004–2003The Clinicריינון גרהאטי4 פרקים2005Proofאורלה בולנדתפקיד ראשי (עונה 2); 4 פרקים2014רובוט צ'יקןתפקידים שוניםדיבוב; 2 פרקים
סשה סטויאנוביץ' (בסרבית-קירילית: Caша Cтojaновић; נולד ב-21 בינואר 1983) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
סטויאנוביץ' החל את הקריירה שלו במועדון הכדורגל ראדניצ'קי ניש, ובמקביל שיחק בנבחרות הצעירות של סרביה.
בגיל 18 עבר למועדון ההולנדי פ.ס.וו.
איינדהובן, אך לא זכה לשחק במדיה, ובמהלך התקופה הושאל לקבוצת מועדון הכדורגל איינדהובן ולאחר ששוחרר מפ.ס.וו שיחק עונה נוספת בפ.צ.
לאחר מכן עבר לרוסנדאל, אף היא מליגת העל ההולנדית.
בעונת שיחק באריס לימסול מליגת העל הקפריסאית, וירד עמה לליגת המשנה.
באותה עונה הבקיע 7 שערים.
בקיץ 2010 הגיע לישראל וחתם בהפועל חיפה, במדיה שיחק עונה אחת.
בקיץ 2011 עבר לשחק באתניקוס אחנס מליגת העל הקפריסאית, וכעבור שנה חזר לקבוצת נעוריו ראדניצ'קי ניש, במדיה שיחק שנתיים נוספות.
לקראת עונת חתם באוניברסיטאטה קלוז' מליגת העל הרומנית.
בינואר חתם בהכוכב האדום בלגרד.
הוא שיחק במרכז השדה לצד מיטשל דונלד ובסוף העונה הקבוצה זכתה באליפות.
בסוף העונה הוא חזר למועדון בעיר ניש בו התחיל את הקריירה.
אלכסנדר "סשה" דיסטל היה גיטריסט ג'אז, זמר ושחקן יהודי-צרפתי.
דיסטל נולד בפריז ללאו דיסטל, מהגר יהודי מאודסה (הגיע לפריז בעקבות מהפכת אוקטובר) ואנדרה ונטורה, בת למשפחה יהודית-ספרדית.
אביו היה מהנדס ואמו - פסנתרנית.
בנעוריו חבר כגיטריסט ללהקת ג'אז שניהל דודו.
בשנת 1958 הקליט את שירו הראשון "סקובידו" (Scoubidou), שהפך ללהיט ואפיין את שיריו שהיו שילוב בין ג'אז (סווינג), הגשת-שיר בנוסח שאנסון, גישה מודרנית מלוטשת ועליצות.
בהמשך שנות השישים והשבעים נודע כזמר מצליח.
הקלטת השיר Raindrops Keep Falling On My Head בתרגום לצרפתית (Toute La Pluie Tombe Sur Moi) הייתה ללהיט עולמי מצליח ב-1971 ואף הגיעה למקום העשירי במצעד הסינגלים הבריטי, דיסטל הקליט אף גרסה אנגלית ואיטלקית (Gocce Di Poggia Su Di Me) לשיר זה.
דיסטל הופיע במספר סרטי קולנוע בצרפת, בבריטניה ובארצות הברית, בהם הופעה בתפקיד עצמו בסרטו של לואי מאל מ-1960 זאזי במטרו.
כן אירח את תוכנית הטלוויזיה "Sacha Show", בה העניק במה לאמנים צעירים והתארח בתוכניתו של אד סאליבן.
בשנת 2000 הופיע לראשונה במחזמר, בתפקיד העו"ד בילי פלין בהפקת "שיקגו".
בין האמנים עמם שיתף פעולה נמנים המוזיקאים דיזי גילספי, טוני בנט וקווינסי ג'ונס והזמרות ז'אן מורו, ז'ולייט גרקו, פטולה קלארק, דיון וורוויק ובריז'יט בארדו, שדיסטל נודע גם כמאהבהּ ב-1958.
בשנת 1963 נשא לאשה את אלופת הסקי פרנסין ברוד.
סשה נצח אָגַרוּנוֹב (Sasha Netzach Agarunov; ברוסית: Саша Бесендилович Агарунов; נולד ב-29 במאי 1976) הוא שחקן וקולנוען ישראלי.
אגרונוב נולד בבאקו, בירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית ומאוחר יותר אזרבייג'ן העצמאית, למשפחה מיהודי ההרים.
הוא גדל ברובע היהודי של באקו, ה"ג'ואוד מחלה", בפינת הרחובות קאמו וקרגנוב.
אביו, יעקב בֶּסֶנְדִיל אברמוב, היה בנו של יוצא העיר קובה ומשפחת אמו, ז'אנה אגרונוב גם ממשפחה של יהודים קווקזים מבאקו.
בגיל שבע-עשרה, לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, הוא עלה לישראל במסגרת תוכנית נעל"ה והתגורר בכפר הנוער ניצנה במשך שנתיים וחצי, שבמסגרתם עשה שנת שרות כמדריך של נוער עולה.
לפני הגיוס השתתף בפרויקט קדם צבאי "גרעין גולני".
הוא התגייס לצה"ל ושירת כלוחם מפעיל מאג בגדוד 51 של חטיבת גולני.
לאחר שעורר בעיות משמעת ונשפט ל-16 ימים במעצר ולאחר מכן ל-28 יום בכלא שש, אגרונוב הוכרז כלא מתאים לשירות ושוחרר מהצבא.
עם יציאתו לאזרחות, נרשם אגרונוב ללימודי קולנוע במכללת אריאל.
אולם, בתום השנה השנייה התקבל לבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה והחל בלימודיו במוסד זה.
לאחר זמן מה החל בתהליך חזרה בתשובה.
ב-2009 בחר הבמאי רנן שור באגרונוב חסר הניסיון לגלם את התפקיד הראשי בסרטו "הבודדים", שהתבסס באופן רופף על פרשת המרד בכלא שש ב-1997. אגרונוב הופיע בתור גלורי קמפבל, חייל בודד המנהיג השתלטות אסירים על המתקן.
על משחקו ב"הבודדים" הוא זכה בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר לשנת 2009 וקיבל צל"ש בפסטיבל קולנוע ירושלים.
בזמן קבלת פרס אופיר התגורר אגרונוב במקלט לדרי רחוב בבניין המיתולוגי ברחוב צפניה 4 בירושלים.
לאחר "הבודדים" המשיך אגרונוב בלימודיו.
הוא ביים וכתב תסריטים עבור מספר סרטים קצרים, ושיחק ב"מקום בגן עדן" של יוסי מדמוני, ב"לרדת מהעץ" של גור בנטביץ', ב"פנסיון פראכט" של תמר ירום, ב"פת לחם" של עידן הובל, ב"כיפה אדומה" של ארנון צדוק, ועוד.
כמו כן הופיע בתפקידם קטנים בסדרת הטלוויזיה "שטיסל", "סרוגים".
במקביל לעשייה הקולנועית שימש אגרונוב כמורה לתנ"ך ומחשבת ישראל בתוכנית "נתיב" וכמרצה בבית הספר לקולנוע "מעלה" בירושלים, בו הוא העביר קורסים "תורת המונטאז': בין הרב קוק לאייזנשטיין", "המדרש והקולנוע".
אגרונוב הוא מייסד הזרם "קולנוע קדם נבואי".
מרינה אן האנציס , המוכרת בשם הבמה סשה גריי (Sasha Grey), היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה, מדבבת, דוגמנית, סופרת ומוזיקאית אמריקאית.
שחקנית פורנוגרפיה לשעבר מהידועות בעולם.
במהלך קריירת סרטי המבוגרים שלה זכתה בשלל פרסים, כולל פרס "שחקנית השנה" בטקס פרסי ה-AVN לשנת 2008.
נולדה בנורת' היילנדס, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה קתולית ממוצא יווני, בריטי, ופולני.
אמה הייתה עובדת מדינה ואביה היה מכונאי.
הוריה התגרשו כשהייתה בת 5, והיא גודלה בידי אמה, שנישאה בשנית בשנת 2000.
גריי עברה בין ארבעה תיכונים לפני שסיימה את לימודיה מאחר שלא הייתה מרוצה מאף אחד מהם.
היא סיימה את לימודיה בגיל 17, שנה מוקדם מהרגיל.
בשנת 2005 התחילה ללמוד במכללה ולמדה קולנוע, מחול ומשחק.
החלה לעבוד וחסכה כסף כדי לעבור ללוס אנג'לס.
במאי 2006 עברה גריי ללוס אנג'לס והחלה להופיע בסרטים פורנוגרפיים כשמלאו לה 18. בתחילה היא הופיעה תחת שם הבמה "אנה קארינה", על שם שחקנית הגל הצרפתי החדש, עד שאימצה את שם הבמה הנוכחי שלה.
היא לקחה את השם "סשה" מסשה קוניצקו, חבר להקת KMFDM, ואת השם "גריי" מספרו של אוסקר ויילד, "תמונתו של דוריאן גריי".
בשנת 2008 זכתה בפרס "שחקנית השנה" ו"סצנת המין האוראלי הטובה ביותר" בטקס פרסי ה-AVN , והפכה לשחקנית הצעירה ביותר שזכתה בפרס זה.
ב-2009, היא נבחרה למקום הראשון ברשימת "100 כוכבי הפורנו השווים ביותר" של מגזין גניסיס.
בדצמבר אותה שנה ובאוקטובר 2010, הופיעה על שער מגזין פלייבוי.
בינואר 2010, גריי הצטלמה בעירום לקמפיין של ארגון "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים" למען סירוס בעלי חיים.
בשנת 2011, היא הופיעה ברשימת "12 שחקני הפורנו הפופולרים ביותר" של רשת הטלוויזיה "CNBC".
באפריל אותה שנה, הודיעה בפייסבוק על פרישתה מתחום סרטי הפורנוגרפיה, והצטלמה לסרטה האחרון כאשר היא בת 23.
גריי השתתפה בלמעלה מ-250 סרטי פורנוגרפיה בין השנים 2006 ל-2010. סצנות ישנות שצילמה המשיכו להופיע במסגרת סרטי אוספים גם לאחר פרישתה.
בשנת 2009, החלה לפלס את דרכה בעולם המשחק, כשהיא מופיעה בתפקיד הראשי בסרטו של סטיבן סודרברג, "חברה בתשלום".
בנוסף ב-2009, כיכבה בסרט האימה הקנדי "Smash Cut".
גריי הופיעה גם במספר הפקות עצמאיות, כמו "אני נמס איתך" בכיכובו של ג'רמי פיבן.
ב-2014 כיכבה בסרט "חלונות פתוחים", לצד אלייז'ה ווד.
ב-2014 שיחקה במותחן "הכתבנית" לצד קייטי קסידי.
ב-2010, גילמה את עצמה ב-6 פרקים בעונה השביעית של הסדרה "הפמליה" מבית HBO.
גריי חברה בלהקה האינדסטריאלית "aTelecine".
בשנת 2011, הופיעה בקליפ של אמינם לשיר "Space Bound".
במרץ אותה שנה הוציאה ספר תמונות בשם "Neu Sex".
ב-9 במאי 2013, הוציאה רומן אירוטי בשם "The Juliette Society".
גריי דגמנה עבור מעצב האופנה הצרפתי-יהודי מקס עזריה , ועבור חברת האופנה האמריקאית אמריקן אפרל.
דוקומנטרי עצמה 2018 Into the Dark תקליטנית מסיבה פרק פיילוט 2020 Grey Area עצמה/מארחת תוכנית אירוח
שנה שם תפקיד אמן 2007 Superchrist רקדנית The Smashing Pumpkins 2008 Birthday Girl נערת יום הולדת דה רוטס 2011 Space Bound נערה אמינם 2014 Toxic נבלית דייוויד ג'יי
סרקת היא אלת ריפוי העקיצות והנשיכות הארסיות במיתולוגיה המצרית.
במקורה היא האלה של העקרב.
היא נתפסת במיתולוגיה המצרית כאלה שיש לה יכולת לרפא את תופעות הלוואי הנובעות מעקיצות עקרב ומהכשות נחש.
היא מתוארת לעיתים כאישה עם עקרב המעטר את הכתר שלה.
היא מחזיקה ביד אחת ענח' שהוא סמל לחיים וביד השנייה היא מחזיקה מטה המייצג כוח.
סשה אוגננובסקי (נולד ב-3 באפריל 1979) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי-מקדוני ששיחק בעמדת הבלם.
כיום מאמן את דאנדנונג סיטי.
אוגננובסקי התחיל את הקריירה שלו בפרסטון ליונס בה שיחק עד שנת , בשנה זו עבר למלבורן קניית'ס.
בשנת יצא לאירופה כאשר חתם בפנצ'יאקי היוונית, ולאחר מכן עם בריסביין רואר.
ב-22 בנובמבר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו באדלייד.
ב-13 בינואר 2009 נחתם הסכם לפיו אוגננובסקי יצטרף לסאנגנם הדרום קוריאנית.
בשנת הפך לקפטן המועדון וזכה עמו בליגת האלופות האסיאתית.
בשנת נבחר לכדורגלן השנה באסיה.
ב-7 ביולי 2012 חתם באום סלאל הקטרית.
ב-21 באוקטובר 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 נגד אל-קראייטיאת.
ב-4 בפברואר 2014 חזר לאוסטרליה וחתם בסידני.
אוגננובסקי שאף לשחק עבור נבחרת אוסטרליה.
לאחר שלא זומן לסגל הנבחרת האוסטרלית, הוא נענה לזימון של נבחרת מקדוניה, אך בעקבות בעיות עם פיפ"א הוא לא היה יכול לייצג את מקדוניה.
בשנת זכה לזימון ראשון לנבחרת אוסטרליה לקראת משחק ידידות נגד , ואף נכלל בסגל הנבחרת לקראת אליפות אסיה 2011. בחצי גמר המפעל הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–6 נגד .
שחקן השנה בליגת האלופות האסיאתית:
נבחרת השנה בליגת העל של קוריאה הדרומית:
סשה ויידנר היה צלם ואמן גרמני שגר ועבד בבלם וברלין.
עבודתו של ויידנר מתעסקת ביצירת עולם חזותי רדיקלי וסובייקטיבי.
צילומיו של ויידנר הוצגו ופורסמו בתערוכות בינלאומיות.
ויידנר למד משנת 1996 עד 2004 אומנות ותקשורת חזותית באוניברסיטה לאומנות בבראונשווייג.
את לימודיו סיים כדוקטור עם תואר כבוד.
משנת 2010 עד 2012 לימד סשה ויידנר באקדמיה לאומנות בשטוטגרט את אומנות הצילום, ובשנת 2012 התבקש להצטרף כחבר לאקדמיה הגרמנית לצילום.
בשנת 2013 הוא קיבל מגלת שהייה בכפר אמנים ביפן (באותו מחזור עם דוריס דיורי).
ויידנר תיאר את עצמו כ"מטייל רומנטי בתנועה" ואת תמונותיו כסובייקטיביות מאוד.
מדיום הצילום שימש את סשה כצורת התבטאות אומנותית, צורה בה הצליח לשזור בין עולמות קיימים מחד גיסא, ועולמות פנימיים מאידך גיסא.
כתוצאה מרוב עבודותיו הביוגרפיות וטיולי הצילום שלו, נכתבו מספר מאמרים שעוסקים בשאלות מהותיות על קיום האדם.
יצירותיו הצילומיות של ויידנר מעוררים את תחושת החיים בקרב אנשים צעירים, שחוו את צעירותם בשנות ה-80, 90 וה-2000. בחלק ניכר מעבודותיו של סשה ויידנר ניתן לראות את הניסיון להכתיב תפיסה ארכאית ומלנכולית של העולם.
דפוס בסיסי בעבודותיו שחוזר על עצמו זה הניגודיות בין חיים למוות, יופי ותמותה ושאלות על שורשים, זהות והגדרה עצמית.
לכן, למרות שמקור עבודתו של סשה הוא סובייקטיבי, עצם ההתעסקות בשאלות כאלו גורם לעבודותיו להתעסק בחיים עצמם.
Fotografie.", RAY תערוכה תלת שנתית, הופנהיים, גרמניה
2012 „Just let go", fo.ku.s, אינסברוק, אוסטריה
2014 „WILD – חיות בצילום העכשווי, Alfred Ehrhardt Foundation, ברלין, גרמניה
2011 „Traummänner – צלמים מתחילים מציגים את חזון האידיאל, Deichtorhallen, המבורג, גרמניה
2014 תוכניות שהות אמנים מטעם מכון גטה, Three Shadows Photography Art Centre, בייג'ינג, סין
סשה דוואן הוא שחקן אנגלי.
דוואן משחק בתיאטרון, בקולנוע, בטלוויזיה וברדיו.
דוואן נולד בשכונת ברמהול שבעיר סטוקפורט להורים הינדים.
את הכשרתו המקצועית רכש דוואן בבית הספר למשחק ליין-ג'ונסון במנצ'סטר, והחל להופיע בגיל 12. הוא למד באקווינס קולג' בסטוקפורט.
דוואן הופיע בתוכניות טלוויזיה שונות בממלכה המאוחדת.
היה לו תפקיד בסדרת הטלוויזיה לילדים "Weirdsister College" בדמות אזמט מדארידי, וכן בעונות השנייה והשלישית של הסדרה לילדים "Out of Sight".
ב-1999 הופיע במיני-סדרה "The Last Train", ושיחק בתפקיד אורח בפרק בסדרה "EastEnders, Altogether Now" (ספין-אוף ל"איסטאנדרס") ובפרק בסדרה "City Central".
ב-2008 שיחק בדרמה "Wired" של ITV בתפקיד בן צ'נדרייקר לצדם של ג'ודי ויטאקר ולורנס פוקס.
ב-2010 ו-2011 השתתף עם אנסמבל שחקנים בסדרת הסיטקום האמריקאית "מיקור חוץ" של רשת NBC.
בנובמבר 2013 גילם את דמותו של הבמאי ווריס חוסיין בדוקו-דרמה "הרפתקאה בחלל ובזמן" שנוצרה לכבוד חגיגות היובל של הסדרה "דוקטור הו".
עוד שיחק בתפקיד פול ג'טרי, צעיר בן 22 שיש לו מערכת יחסים עם אשה שגילה כפול משלו, בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "הטנגו האחרון בהליפקס" של ערוץ BBC One.
דוואן גילם את דאבוס בסדרה "איירון פיסט" של נטפליקס.
ב-2007 זכה דוואן בפרס "Royal Television Society" על הופעתו בדרמה "מהומות ברדפורד" בקטגוריית פריצת השנה על המסך.
דוואן שיחק בתפקיד אכתר בהצגה המקורית של "נערי ההיסטוריה" מאת אלן בנט.
אחרי שגילם את הדמות בהפקה המקורית, הוא המשיך לשחק באותו תפקיד בהפקות בברודוויי, סידני, ולינגטון והונג קונג.
כמו כן השתתף בגרסה הרדיופונית של המחזה, ובסרט הקולנוע באותו שם.
סשה בראטיץ' (נולד ב-29 באוגוסט 1981 ביגודינה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סרבי בגובה 2.03 מ' ששיחק כפורוורד.
בראטיץ' גדל במועדון הכדורסל ביאווק 72 הסרבי, בו שיחק באופן מקצועני בין השנים 1997–1999. לאחר מכן עבר לקבוצת הפאר הסרבית, הכוכב האדום בלגרד, ושיחק בה בין 1999–2001 ונטל עמה חלק גם במסגרות היורוליג וגביע ספורטה.
הישג השיא שלו בקבוצה היה המקום השני בליגה היוגוסלבית בכדורסל.
בעונת 2001/2002 שיחק במדי רדינצ'קי בלגרד.
בעונת 2002/2003 שיחק במדי ז'לזניק בלגרד שסיימה במקום השני בליגה הסרבית באותה העונה וזכה ביחד איתה בגביע הסרבי בכדורסל.
בקיץ של 2005 החליט לצאת לראשונה בקריירה שלו מגבולות סרביה, ולאחר שניהל מגעים עם מועדון הכדורסל היראקלס מליגת העל היוונית בכדורסל, חתם לבסוף לשחק את עונת 2005/2006 במדי הפועל גליל עליון מליגת העל בכדורסל של המאמן עודד קטש, בעיקר כחיזוק תחת חוק בוסמן ליורוצ'לנג' ממנו הודחה קבוצתו לאחר חמישה משחקים.
בתום העונה רשם 16.5 נק' עם 65.7% משתיים וקלט 5.9 רב', כאשר קבוצתו מסיימת במקום החמישי בליגת העל.
בשל היכולת הטובה שגילה הוחתם בקבוצה גם לעונת 2006/2007, אולם בשל מלחמת לבנון השנייה ניסה לעזוב את הקבוצה במהלך הקיץ בטענה שהוא חושש לחייו וחתם בקבוצת חימיק יוז'ני מאוקראינה, אולם בוררות בינו לבין הקבוצה בפיקוח פיב"א אירופה חייבה אותו למלא את התחייבותו החוזית ולשוב לישראל לקבוצתו ששיחקה ביורוקאפ צ'אלנג'.
שיא הקריירה של בראטיץ' בליגה הישראלית עומד על 38 נק', אותן קלע מול מכבי גבעת שמואל.
בסיום העונה הקבוצה העפילה לפיינל פור וסיימה במקום הרביעי.
בקיץ של 2007 חתם במדי חימיק יוז'ני האוקראינית כפי שרצה עונה קודם לכן ושיחק במועדון עד 2009. ב-2007/2008 שיחק עם חימיק ביורוקאפ והצטיין עם 15.3 נק' ו-47.6% משלוש, שהעניקו לו כרטיס למשחק האולסטאר של היורוקאפ.
ב-14 בינואר 2010 הצטרף ביחד עם אנטוניו גרייבס להפועל חולון.
ב-9 ביולי 2010, לקראת עונת 2010/2011, חתם במדי מכבי חיפה, איתה שיחק גם במסגרת היורוצל'נג', אולם שוחרר מהקבוצה ב-31 בדצמבר 2010 והמשיך את חציה השני של העונה בא.א.ק.
בעונת 2011/202 שיחק במדי רדניצ'קי קרגוייבץ מסרביה.
את עונת 2012/2013 פתח במדי פני אינדוסטריס ממקדוניה אך שוחרר במהלך העונה לפני תום 2012, ושיחק את חלקה השני של העונה במדי מוניציפל פיטשט מרומניה, עמה זכה בגביע הרומני בכדורסל, עם זאת הקבוצה סיימה במקום ה-11 בליגה ונשלחה להתמודד על ההישארות בליגה בפלייאוף התחתון, הם ניצחו 0–3 את בי.סי.
פארול קונסטנצה ונשארו בליגה הרומנית הראשונה.
בתום העונה פרש מכדורסל מקצועני בטרם מלאו לו 32.
מרסדס קסטנר-ורנאדו או בשמה לאחר הנישואים מרסדס טון , הידועה יותר בשם הבמה שלה, מרסדס מונה היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW), שבו היא אלופת TBS של AEW.
היא מוכרת בעיקר בשל תקופתה בארגון ההיאבקות WWE בין השנים 2012 ל-2022, שבו הופיעה תחת שם הבמה סשה בנקס.
בנקס התאבקה בעבר בארגונים העצמאיים, בעיקר בארגון Chaotic Wrestling, שבו כיהנה כאלופת הנשים.
בנקס זכתה פעם אחת באליפות הנשים של NXT.
בנוסף לכך, היא זכתה באליפות הנשים של Raw חמש פעמים, הקרב שלה נגד ביילי באירוע NXT TakeOver: Respect, שנערך ב-7 באוקטובר 2015 היה קרב הנשים הראשון ששימש כקרב מרכזי, גם שימש כקרב האיירון מן הראשון בתולדות הארגון וגם היה קרב הנשים הארוך ביותר (איירון מן שהוגדר באורך של 30 דקות).
הקרב נבחר על ידי מגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated לקרב השנה, כשבנקס נבחרה לאשת השנה, בעוד שהקרב שלהן באירוע NXT TakeOver: Brooklyn באוגוסט 2015 נבחר לקרב השנה מטעם פרסי סוף השנה של NXT.
בשנת 2016, היא ושארלוט פלייר הפכו לנשים הראשונות שמתחרות בקרב "גיהנום בכלוב" באירוע גיהנום בכלוב 2016, ולמעשה סוגרות את האירוע כקרב המרכזי של אירוע שלם וצפה כלשהו.
היא המתאבקת הראשונה מאז שנת 2004 שהקרב שלה שימש כקרב המרכזי של הערב בתוכנית שבועית (Raw).
בנוסף לכך, היא האישה הראשונה שזכתה בקטגוריית פיוד השנה מטעם מגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated.
בשנת 2023 שיחקה בסרט הפעולה "The Collective" שם גילמה את דמותה של ניקיטה.
קסטנר-ורנאדו היא הבת דודה הראשונה של הראפר, סנופ דוג.
כמו כן, היא הבת דודה של המפיק המוזיקלי דאז דילינגר והזמרים ברנדי נורווד וריי J.
קסטנר-ורנאדו ציינה שאדי גררו הוא המתאבק האהוב עליה בכל הזמנים.
היא הייתה נוכחת בקהל של תוכנית מצבת הזיכרון לכבודו ב-Raw, שנערכה ב-14 בנובמבר 2005.
אליפות TBS של AEW (פעם אחת, נוכחית)
אליפות הנשים של Chaotic Wrestling (פעם אחת)
אליפות הנשים של IWE (פעם אחת)
אליפות הנשים של IWGP (פעם אחת, הראשונה)
אליפות הנשים של Strong (פעם אחת, נוכחית)
פיוד השנה (2016) נגד שארלוט פלייר
קרב השנה (2015) נגד ביילי באירוע NXT TakeOver: Respect
PWI דירג אותה במקום ה-2 מתוך 50 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2016
דורגה במקום ה-1 מתוך 10 המתאבקות הטובות ביותר של השנה (2020)
הפיוד הגרוע של השנה (2018) - נגד ביילי
אליפות הנשים של Raw (5 פעמים)
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE (3 פעמים) - ביחד עם ביילי (2) ונעמי (1)
קרב השנה (2015) - נגד ביילי באירוע NXT TakeOver: Brooklyn
אלכסנדרה "סשה" אלכסייבנה לוס היא שחקנית ודוגמנית צמרת רוסיה.
החל מינואר 2015 נחשבת לאחת הדוגמניות הפופולריות ביותר לפי models.com.
הצטלמה ללוח השנה של פירלי 2015 והיא נחשבת לפנים של קו דיור ביוטי, כמו גם קרולינה הררה.
אלכסנדרה לוס נולדה ב-6 ביוני 1992 בעיר מגדן, רוסיה.
בשנת 2007 עברה עם משפחתה למוסקבה, חיה תקופה ארוכה בקוטוזובסקי פרוספקט.
גדלה במשפחה של הרופאים: אביה (אלכסיי לוס) רופא, אמה (מריה לוס) עבדה כגסטרואנטרולוגית, אבל עם המעבר למוסקבה שינתה מקצוע והפכה לעיתונאית ותחקירנית ועבדה בערוץ NTV.
מילדות, הוריה הביאו ספרים לסשה והחדירו בה אהבה לספרות.
מאז אלכסנדרה קוראת לפחות ספר אחד ביום.
לסשה יש אחות, סופיה, מנישואיו הראשונים של אביה, תסריטאית, שגרה בלונדון, לסשה יש גם שלושה כלבים וחתול, שמשפחתה של סשה חילצה מהרחוב.
בילדותה השתתפה בתחרויות ריקוד שונות.
התעניינה בציור, ספרות, קולנוע ומוזיקה.
בשנת 2007 החלה לעבוד בחברת Avant Models.
בשנת 2007 היא נכנסה למסלול ההליכה בתוכנית קולקציית אביב-קיץ של אלנה אחמדולינה.
בשנת 2012 היא כיכבה בקטלוג בוהמי.
התמונות נבחרו לקטלוג של המותג, ואחריו הבחין בה קרל לגרפלד שהזמין את הדוגמנית לקחת חלק בתצוגה של קולקציית סתיו-חורף של שאנל.
בשנת 2014 היא כיכבה בלוח השנה של פירלי.
היא השתתפה בצילומים לעטיפת הגיליון החגיגי של ווג איטליה בספטמבר לכבוד חגיגות 50 שנה למגזין.
בשנת 2017 החלה את הקריירה שלה כשחקנית.
היא כיכבה בסרטו של לוק בסון "ולריאן ועיר אלף הכוכבים", אשר מבוסס על סדרת הקומיקס הצרפתית "ולריאן ולורלין" מאת פייר כריסטין וז'אן קלוד מז'יר; בסרט, גילמה לוס את תפקיד הנסיכה ליחו-מינה.
בשנת 2019 גילמה את התפקיד הראשי בסרט הפעולה של לוק בסון "אנה".
בשנת 2022 שיחקה בדמותה של ג'יימי דקר במותחן הפעולה "הורסת בלי חשבון" בבימויו של הבמאי הספרדי לואיס פרייטו.
היא נכנסה ללימודים באוניברסיטת קיימברידג' במחלקה לתולדות הספרות.
שנה סרט תפקיד הערות 2017 ולריאן ועיר אלף הכוכבים הנסיכה ליחו-מינה 2019 אנה אנה2022הורסת בלי חשבון (אנ')ג'יימי דקר2023Sheroesדיימונד2024קוד מסוכןהאנהשכנים לרצח (אנ')טוביהTBAThe Last FrontלואיזGet Lostאלאונור
+שנהסדרהתפקידהערות2023קפטן פוֹל (אנ')אלכסנדרה פופנגלובדיבוב; פרק: "Sweet Sixteen"
סשה איבקוביץ' (בסרבית: Саша Ивковић; נולד ב-13 במאי 1993) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הבלם באל-ווחדה.
איבקוביץ' נולד בווקובאר שבקרואטיה, ובגיל צעיר עבר לבאצ'קה פלנקה שבסרביה.
איבקוביץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קרילה קראיינה ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של צ'לארבו.
בשנת , איבקוביץ' חתם בפרטיזן בלגרד לחמש שנים, אך את מרבית תקופתו בפרטיזן העביר כשחקן מושאל לטלאופטיק ולבסוף בבאצ'קה.
בינואר , איבקוביץ' חתם בווז'דובאץ.
באוגוסט , איבקוביץ' הושאל למ.ס.
באשדוד, איבקוביץ' מיעט לשחק ובינואר חזר לווז'דובאץ.
בינואר , איבקוביץ' חתם במריבור מליגת העל הסלובנית.
באוגוסט , איבקוביץ' חתם בבניאס מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
אלכסנדרה ארטורובנה יטצ'נקו , הידועה בשם הבמה סשה אלכס סלואן (Sasha Alex Sloan), היא זמרת ופזמונאית אמריקאית.
אלכסנדרה ארטורובנה יטצ'נקו גדלה מחוץ לבוסטון ולימדה את עצמה לנגן על פסנתר שאמה רכשה כשהייתה בת חמש.
סבה וסבתה התגוררו בסיביר, שברוסיה, והיא בילתה בקיץ בחווה שלהם שם בילדותה.
כשסלואן הייתה בת תשע עשרה היא עברה ללוס אנג'לס כדי להמשיך בקריירה ככותבת שירים; היא עבדה בבית קפה כדי לפרנס את עצמה.
היא ביצעה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בארצות הברית בתוכנית לייט שואו עם סטיבן קולבר ב-6 בפברואר 2019.