tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לעומת זאת, סקאלה משמרת את מרבית התחביר של ג'אווה ומאפשרת הן תכנות פונקציונלי והן תכנות מונחה עצמים, בהתאם להעדפותיו של המפתח.
זוהי דוגמה לתוכנית Hello world שנכתבה בשפת סקאלה:
שלא כמו בתוכנית stand-alone דומה בשפת ג'אווה, בסקאלה אין צורך להצהיר על מחלקה (class), ואין צורך להגדיר שום דבר כסטטי (static); במקום זאת משתמשים באובייקט סינגלטון שנוצר באמצעות המילה השמורה object.
כאשר התוכנית נשמרת בקובץ בשם HelloWorld.scala, ניתן להדר אותה משורת הפקודה:
תהליך זה דומה לתהליך ההידור והרצה של קוד ג'אווה.
ואכן, מודל ההידור וההרצה של סקאלה זהה לזה של ג'אווה, ובכך מאפשר תאימות שלה עם כלי בנייה של ג'אווה כדוגמת Ant.
גרסה קצרה יותר של תוכנית Hello world בסקאלה:
אם התוכנית נשמרת בקובץ בשם HelloWorld2.scala, ניתן להריץ אותה כסקריפט מבלי להדר אותה מראש, באמצעות הפקודה:
כמו כן, ניתן להזין פקודות ישירות למפרש של סקאלה באמצעות השימוש בדגל e-:
סקאומורפיזם (מיוונית: סקאוס, σκεῦος- כלי, מורפוס, μορφή - צורה) או סקאומורף הוא אלמנט בעיצוב של מוצר חדש המחקה עיצוב המדמה את הפונקציונליות של המוצר המקורי.
השימוש בסקאומורפיזם נעשה בכוונת תחילה על מנת לאפשר למשתמש, על אף השימוש במוצר חדש, להרגיש שהוא צופה ומשתמש במראה הישן והנוח שהוא רגיל אליו.
דוגמה לכך היא פלסטיק דמוי עץ, המשמש לרהיטים.
הגדרה אחרת למושג היא יצירת מוצר חדש מחומרים חדשים המשמש לאותם השימושים של המוצר המקורי.
מוצרים זולים המנסים לחקות מוצרים יקרי ערך, כדוגמת חיקויי כלי אוכל ממתכת, יוצרו בעבר מקרמיקה, הזולה משמעותית.
כיום נהוג לייצר מוצרים רבים מפלסטיק ולשוות לו מראה של חומרים שונים, כגון עץ או מתכת, בעלות הנמוכה מייצור בעזרת החומר המקורי.
לדוגמה, אריחי פרקט לרצפה, כפתורים לביגוד, נורות חשמל המדמות נרות, ויניל דמוי עור לריהוט וביגוד.
תוכנות מחשב רבות משתמשות בממשק משתמש סקאומורפי המדמה עצמים מהעולם האמיתי.
דוגמאות לכך הן תוכנות לוח שנה המדמות לוח שנה מודפס, תוכנות ניהול רשימות המדמות לוח כתיבה צהוב או פתקים.
כמו כן שימוש במדי חוגה ותצוגות אנלוגיות שונות.
פרוטיגר אירו מהווה דוגמה של ממשק מחשב עם תכונות של סקאומורפיזם.
הסקאוטינג ("צפייה" באנגלית: Scouting) הוא תחום בספורט שמטרתו להשיג מידע מקצועי עבור קבוצת ספורט באמצעות צפייה ואיסוף נתונים על קבוצות ושחקנים אחרים.
מטרת השגת המידע יכולה להיות סימון ובחירת שחקנים שהקבוצה מעוניינת שיעברו אליה או הכנה לקראת התמודדות מול הקבוצה הנצפית.
תפקיד קרוב לתפקיד הסקאוט, שהתפתח לצידו, הוא עובד מטעם הקבוצה המנתח את ביצועיה המכונה "אנליסט".
סקאוטים, וכן אנליסטים, יכולים להיות עובדים של מועדון ספורט או עובדים בחברות סקאוטינג המספקות שירותים לכמה מועדונים.
בניגוד למרבית המועדונים, חברות סקאוטינג יכולות להחזיק מאגרי נתונים רחבים המכסים מספר גדול של קבוצות מכל העולם ולתת חוות דעת בלתי תלויה על אפשרות ההתאמה של שחקנים.
חברות אחרות מספקות ניתוחי וידאו ודו"חות על יריבות, ואחרות מספקות לקבוצות כלים לניתוחי ביצועיהן.
קיימים פיתוחים טכנולוגיים המסייעים לסקאוטינג ולניתוח ביצועים: בסיסי נתונים המכילים מידע על מספר רב של שחקנים, תוכנות המפיקות נתונים מצילומי וידאו, שבבי GPS המספקים מידע על טווחי ואזורי ריצה, תוכנות המנתחות נתוניים סטטיסטיים המוכנסים אליהן ופיתוחים אחרים.
סקאוט המאתר שחקנים למועדון, מנסה לבחון ולקבוע אם לשחקן יש את היכולת הטכנית והבנת המשחק הנדרשים כדי להצליח.
אם הסקאוט המליץ על השחקן למועדון ובדיקות רקע העלו שהוא מתאים, המועדון עשוי להמשיך ולעקוב אחר ההתקדמות שלו על פני תקופה, מכמה חודשים ועד לכמה עונות.
הסקאוטים ימשיכו לעקוב ולבדוק אם השחקן שומר על עקביות ברמת המשחק ועל תיאבון להצליח.
אם לאחר תקופה זו המועדון עדיין מעוניין בשחקן, לעיתים קרובות המועדון מזמין את השחקן לבחינה באימוני המועדון שבה הסקאוטים וצוות האימון מעריכים את התאמת השחקן למועדון גם מבחינת אופי ומוסר עבודה.
הבחינה במועדון מאפשרת למועדון גם להשוות את הרמה של השחקן עם הרמה של השחקנים שכבר בסגל.
בסקאוטינג על יריבות מנסה הסקאוט להעריך את יכולות היריבה ולזהות דפוסי פעולה ואיומים ספציפיים, באמצעות הצפייה במשחקיה.
תפקידים בולטים של סקאוטים אלה:
לייעץ איזו גישה כללית הקבוצה צריכה לאמץ במפגש מול היריבה.
למשל, אם כדאי לתקוף בעזרת לחץ מתמשך או שעדיף להזמין את היריבה להתקיף ולצאת למתפרצות.
לסמן איומים מרכזיים של היריבה ופתרונות בעזרתם ניתן לטפל בהם.
לדוגמה, שחקן ימני החלש ברגלו השמאלית יסומן ככזה שכדאי לדחוק לכיוון הצד החלש שלו.
לאתר חולשות מפתח, במיוחד בפיזיות, בקצב המשחק, בכושר גופני ובריכוז.
לתאר את סגנון המשחק של שחקני הכנף, האם הם נכנסים לכיוון השער או נשארים על הקו ומרווחים את ההתקפה.
לאבחן תרגילים מועדפים של היריבה במצבים נייחים (בעיטות חופשיות, קרנות והוצאות חוץ), וכן בוחנים את שיטות ההגנה שלה במצבים אלו.
לדווח כיצד ולאן בועטים בועטי הפנדלים.
סקאוטינג כזה על בועטי הפנדלים של נבחרת ארגנטינה סייע לשוער נבחרת גרמניה ינס להמן לזנק לעבר הצדדים אליהם כוונו כל ארבע הבעיטות של ארגנטינה ואף לעצור שתיים מהן בדרך לניצחון של נבחרתו 4-2 בדו-קרב בעיטות הכרעה ברבע גמר מונדיאל 2006 ומאז הפך למקובל ברמות הגבוהות.
בשוק הסקאוטינג קיימות חברות המספקות ניתוחי וידאו, שבאמצעות צפייה ועריכה של צילומי וידאו של מספר של משחקי היריבה מנסים לנתח ולסכם בווידאו עבור המאמנים תופעות בולטות במשחקה, כמו למשל: נקודות חוזק ונקודות תורפה, יציאה להתקפות, חזרה להגנה ותרגילים חוזרים.
סקאלאט (באוקראינית: Скалат; בפולנית: Skałat) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
סקאלאט נזכרת לראשונה בתחילת המאה ה-16 כעיר אצולה פרטית, ובסמוך אליה הוקמה בשנים אלה טירה.
טירה זו הוחרבה באמצע המאה ה-17 בידי הקוזקים, ובאותן שנים נערך בעיירה קרב בין הטרנסילבניים והטטרים.
בשנת 1675 נהרסה העיירה בשנית במהלך מלחמת ממלכת פולין עם האימפריה העות'מאנית.
בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-3,000 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך קיום בית ספר עברי.
עם כיבוש האזור בידי ברית המועצות בספטמבר 1939 נאסרה פעילות זו.
ב-7 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובו ביום רצחו בה אלו כ-20 יהודים.
למחרת ערכו האוקראינים פוגרום גדול ביהודי העיירה, בו רצחו בסיוע הגרמנים כ-560 יהודים.
בהמשך החודש הוטלו על יהודי העיירה תשלומי כופר גבוהים, והם גויסו לעבודות כפייה, שחלקן בוצעו במחנות עבודה.
בסוף אוגוסט 1942 שולחו כ-600 יהודים "לא כשירים לעבודה" מהעיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ.
בתחילת אוקטובר 1942 הובאו לעיירה יהודים נוספים מסביבתה.
ב-21 עד 22 באוקטובר 1942 נערכה בעיירה אקציה המונית, בה עברו שוטרים גרמנים ואוקראינים בין בתי היהודים, ושילחו כ-2,700 מהם לבלז'ץ וכ-200 לינובסקה, תוך ירי ב-153 יהודים בשעת האקציה.
ב-9 בנובמבר 1942 נערכה בעיירה אקציה נוספת, בה שולחו כ-1,100 יהודים מהעיירה לבלז'ץ.
לאחר אקציות אלה רוכזו יהודי העיירה הנותרים בגטו סגור שהוקם בה, בו שררו רעב ומגפות.
ב-7 באפריל 1943 נרצחו בבורות ירי כ-750 יהודים מהגטו שבעיירה, ובהם מי שהיו מאושפזים בבית החולים המקומי ואנשי הסגל הרפואי בו.
ב-9 ביוני 1943 בוצעה בגטו שבעיירה אקציית חיסול, בה נרצחו בבורות ירי כ-500 היהודים האחרונים בו.
כ-400 יהודים ששהו במחנה עבודה שהוקם בעיירה נרצחו עד 28 ביולי 1943.
מבין כ-300 היהודים שהצליחו להימלט מהעיירה טרם חיסול הגטו בה, שרדו את השואה 7 אנשים.
סקאלה (בפולנית: Skała) היא עיירה במחוז קרקוב שבפרובינציית פולין קטן בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
סקאלה נזכרת מהמאה ה-13 ככפר בבעלות הבישוף של קרקוב, ובמהלך המאה ה-14 הוענקו לה זכויות עיר והיתר לקיים בה ימי שוק וירידים שנתיים.
בראשית המאה ה-18, במהלך המלחמה הצפונית הגדולה, הועלתה העיירה באש בידי השוודים.
יהודים ישבו בעיירה מסוף המאה ה-18, ובמהלך המאה ה-19 מספרם בה גדל, והם נטלו חלק מרכזי בפיתוחה הכלכלי.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נמנו ביישוב 604 יהודים, והתקיימה בו פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת מלחמת העולם השנייה, מונה בה יודנרט, והוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה משפילות, איסור הליכה על מדרכות, חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום סכומי כופר.
מעת לעת ביצעו אנשי ס"ס שהגיעו לעיירה מעשי התעללות ורצח אקראיים בקרב יהודיה.
בהמשך שולחו כ-300 יהודים מהעיירה למחנה העבודה פלאשוב.
ב-28 באוגוסט 1942 פשטו על העיירה אנשי ס"ס ושוטרים גרמנים, פולנים ואוקראינים, וריכזו את יהודיה באלימות בכיכר השוק בה, תוך ירי בנמלטים.
משם נלקחו יהודי העיירה למחנה המעבר בסלומניקי, בו הוחזקו כשבועיים בשדה פתוח.
לאחר סלקציה שולחו רוב יהודי העיירה מהמקום למחנה ההשמדה בלז'ץ.
יהודים מעטים שעוד נותרו בעיירה לאחר האקציה רוכזו ב-10 בנובמבר 1942, וגורשו לוולברום, תוך רצח כולם במהלך הדרך.
סקאלה פודילסקה (באוקראינית: Скала́-Поді́льська; בפולנית: Skała Podolska; ביידיש: סקאלע) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, על גדתו המערבית של נהר זברוץ'.
במהלך המאה ה-14 הייתה סקאלה פודילסקה מבצר, אשר בסוף המאה ה-14 עבר לידי הדוכסות הגדולה של ליטא, ובשנת 1430 שב לידי ממלכת פולין.
בשנת 1518 הוענקו ליישוב שקם סביב המבצר זכויות עיר.
מראשית המאה ה-16 ועד ראשית המאה ה-17 נפגעה העיירה באופן חוזר ונשנה בידי הטטרים והוולאכים, ובאמצע המאה ה-17 נכבשה בידי ההונגרים.
מחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 ועד מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בשטח גליציה האוסטרית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נגרם ליישוב נזק רב בידי החיילים הרוסים ששהו בו.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1570. יישוב קטן זה חוסל בתקופת פרעות ת"ח ות"ט.
בסוף המאה ה-17 חודש היישוב היהודי בעיירה, והוא התפתח במהלך המאה ה-18, עד שבאמצע במאה ה-18 היו היהודים לרוב בקרב תושבי העיירה.
בשנת 1880 נמנו בעיירה 3,449 יהודים, אך משנים אלה היגרו רבים מהם מהיישוב.
בקיץ 1915, תחת הכיבוש הרוסי בזמן מלחמת העולם הראשונה, גורשו מהעיירה כל יהודיה, וכאשר שבו לבסוף ליישוב, לאחר תלאות שונות, מצאו כי בתיהם נהרסו ונבזזו בידי הרוסים והאוקראינים המקומיים.
בשנת 1918 פרעו מעת לעת ביהודי העיירה כנופיותיו של סימון פטליורה, ועם כניסת חיילי הצבא הכחול למקום לאחר מכן, פרעו גם אלו ביהודים המקומיים.
בין מלחמות העולם שוקמה במעט הקהילה בעיירה, וישבו בה 1,460 יהודים, מתוך כ-4,000 תושבים.
בשנים אלה התקיימה בעיירה פעילות ציונית ענפה, ופעל בה בית ספר עברי.
פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, תוך הגליית חלק מהפליטים היהודים שהגיעו למקום לעומק ברית המועצות.
בתקופתו כיהן גם אב"ד מטעם חסידי צ'ורטקוב הרב יהודה לויפר.
בשנת תר"פ (1920) לאחר פטירת הרב אברהם דרימר כיהן בנו רבי נתן נטע עד הירצחו בשואה.
עם פרוץ מבצע ברברוסה ונסיגת הסובייטים מהאזור, השתלטו על העיירה אנשי מיליציה אוקראינית, אשר ביצעו מעשי התעללות, שוד ורצח אקראיים בקרב יהודי העיירה, ובעיקר בכפרי הסביבה שלה.
ב-14 ביולי 1941 נכנסו לעיירה כוחות הונגריים, וגייסו את יהודיה לעבודות כפייה, תוך הטלת סכומי כופר על הקהילה.
בימים אלה הועברו דרך העיירה אלפי יהודים שגורשו בידי ההונגרים מקרפטורוס, והקהילה המקומית התגייסה לספק להם מזון וביגוד.
בהמשך מסעם נרצחו כל המגורשים הללו.
בתקופה זו הוטלו על יהודי סקאלה הגבלות תנועה, ובתיהם סומנו במגני דוד.
בסוף שנת 1941 נערך שילוח ראשון של יהודים מהעיירה למחנות עבודה.
במרץ 1942 הובאו לעיירה יהודים ששרדו את מעשי הטבח בכפרי הסביבה שלה.
בתחילת אפריל 1942 נצטוו הגברים היהודים מהעיירה מגיל 14 ומעלה להתייצב לשם רישום לעבודה, אך למעשה שולחו רבים מהם למחנות עבודה.
בהמשך החלו הגרמנים והאוקראינים לחטוף גם נשים יהודיות למחנות אלו.
ב-26 בספטמבר 1942 פשטו על העיירה שוטרים גרמנים ואוקראינים, וסרקו את בתי היהודים בה.
כ-700 יהודים שנתפסו רוכזו בקסרקטין מגודר, בו כ-30 מהם נרצחו במקום, והיתר שולחו למחנה ינובסקה.
משם שולחו חלקם למחנה ההשמדה בלז'ץ, והיתר נספו תוך ימים מעטים בינובסקה.
ב-22 באוקטובר 1942 גורשו כ-700 היהודים שנותרו בעיירה לגטו בורשצ'וב.
לאחר הגירוש ערכו השוטרים האוקראינים מצוד אחר יהודים מסתתרים בעיירה, ורצחו את הנמצאים בשטח בית העלמין היהודי המקומי.
כמה עשרות עובדי כפייה יהודים שעוד נותרו באחוזה חקלאית סמוכה נרצחו גם הם.
עד שחרור אזור העיירה בידי הצבא האדום ב-25 במרץ 1944 המשיכו הגרמנים והאוקראינים במצוד שיטתי אחר היהודים המסתתרים ביערות שבסביבת העיירה, ורצחו כ-200 יהודים שאיתרו, ובהם 21 יהודים שנשרפו חיים בידי אוקראינים.
מעט היהודים בני העיירה ששרדו את השואה לא שבו להתגורר בה, לאחר שאחד מהם נרצח עם שובו אליה בידי אוקראינים לאומנים.
סקאניה-ואביס L75 (באנגלית Scania-Vabis L75) היא סדרת משאיות כבדות (13–22.5 טון), אשר יוצרה על ידי חברת סקאניה השוודית בין השנים 1958–1963.
סקאלד (בהונגרית: Szakáld) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-545 תושבים בשנת 1990 עד ל-466 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-14%).
סקאם (בנורווגית: SKAM) היא סדרת רשת נורווגית מסוג דרמת נעורים ששודרה במקור בין השנים 2015 עד 2017. הסדרה מתמקדת בחיי היומיום של תלמידים שונים בבית ספר תיכון יוקרתי ברובע פרוגנר אשר במערב אוסלו.
הסדרה הופקה על ידי רשת NRK P3 שהיא חלק מתאגיד השידור הנורווגי NRK.
בעקבות הצלחתה של הסדרה נוצרו לה גרסה צרפתית, גרסה גרמנית, גרסה איטלקית, גרסה ספרדית, גרסה אמריקנית , גרסה הולנדית, גרסה בלגית, גרסה דנית וגרסה קרואטית.
בתחילת כל שבוע קליפ (סצנה או אירוע המתרחש בזמן מסוים), התכתבות, או פרסום ברשת החברתית (בדרך כלל באינסטגרם) עלה לאתר של סקאם בזמן אמת.
תוכן חדש התפרסם במהלך השידור על בסיס יומיומי, והוא גם השתלב בפרקים המלאים ששודרו בימי שישי.
הדמות המרכזית מתחלפת מעונה לעונה, ולדמויות יש פרופילים ברשתות חברתיות שמאפשרים לצופים לעקוב אחרי הפעילות שלהן, ובנוסף הסדרה מאפשרת לציבור להשפיע על אורך הפרקים.
מאז שידורה, נעשה שימוש בפורמט זה בסדרות נוספות של NRK P3, כמו "בלאנק" (Blank) ו"לובלג" (Lovleg).
עלילת הסדרה מתמקדת בחייהם של תלמידים בבית הספר התיכון היוקרתי הרטוויג ניסן הממוקם ברובע פרוגנר אשר במערב אוסלו.
כל עונה מתמקדת בדמות ראשית אחרת, באופן המאפשר לצפוים להיחשף לנקודות מבט מגוונות ואתגרים שונים עימם מתמודדים בני נוער נורווגים.
העונה הראשונה מתמקדת בתלמידה אווה קויג מוהן ובמערכת היחסים שלה עם החבר שלה יונאס.
עונה זו מתמקדת בין היתר בסוגיות כמו בעיות אמון, זהות, ידידות וגילוי עצמי.
העונה השנייה מתמקדת בתלמידה נורה אמיליה סאטרה שמפתחת רגשות לוויליאם מגנוסון הכריזמטי אך הבעייתי.
מערכת היחסים מתמקדת בין היתר בסוגיות כמו הסכמה , כבוד עצמי וגבולות אישיים.
העונה השלישית מתמקדת בתלמיד ההומוסקסואל איזק ולטרסן אשר מתאהב בחברו לכיתה אוון בק נהיים.
עונה זו מתמקדת בין היתר בסוגיות כמו זהות להט"בית, בריאות הנפש, ובמיוחד הפרעות דו-קוטביות.
העונה הרביעית מתמקדת בתלמידה המוסלמית-נורווגית סאנה באקוש אשר מפתחת רגשות לנער לא מוסלמי.
אווה קויג מוהן (מגולמת על ידי ליסה טייגה) – הדמות המרכזית בעונה הראשונה של הסדרה.
אווה נולדה בברגן שבמערב נורווגיה ועברה לאוסלו בכיתה ז' בעקבות גירושיהם של הוריה.
אווה גרה עם אמה (אביה גר בברגן והם לא בקשר).
בתחילת הסדרה היא מתיידדת עם אינגריד, אך הידידות נפגעת לאחר שהיא מתחילה לצאת עם יונאס, החבר לשעבר של אינגריד.
מערכת היחסים שלהם מורכבת ולאווה קשה לסמוך עליו.
בסופו של דבר היא בוגדת בו, והדבר מוביל לבסוף לכך שהם נפרדים בסוף העונה הראשונה.
אווה לומדת יחד עם יונאס, אינגריד, שרה ואיזק.
בהמשך היא הופכת לחברה של נורה, כריס, ווילדה וסאנה.
לאחר העונה הראשונה אווה הופכת לנערת מסיבות ומתחילה לצאת הרבה.
נורה אמיליה סאטרה (מגולמת על ידי יוספינה פרידה פטרסן) – הדמות המרכזית בעונה השנייה של הסדרה.
נורה נולדה במנדנה שבנורווגיה כבת יחידה.
היא עוברת לבדה לאוסלו וגרה יחד עם שני שותפים לדירה.
נורה היא בחורה עצמאית, אינטליגנטית, בטוחה בעצמה, והיא בולטת מאוד בעונות 1 ו-2. למרות האופן שבו היא מציגה את עצמה, היא חסרת ביטחון.
נורה איננה בקשר עם הוריה.
לעומת חברותיה, היא לא אוהבת לשתות או לצאת.
וויליאם מפלרטט איתה, ובתחילה היא דוחה אותו, אך בהמשך היא מתחילה להתעניין בו מבחינה רומנטית.
הם מתחילים לצאת בסוף העונה השנייה.
כאשר היא הייתה בת 13 היא קיימה יחסי מין עם החבר שלה אשר היה בן 15 באותה העת.
הוא עזב אותה מיד לאחר מכן ובעקבות כך נגרמה לה טראומה רגשית שהוביל לכך שהתפתחו אצלה הפרעות אכילה.
בעונות 3 ו-4 נורה מתמודדת עם בעיות במערכת היחסים עם ויליאם.
נורה היא גם פמיניסטית ודעתנית.
איזק ולטרסן (מגולמת על ידי טארייאי סנדויק מו) – הדמות המרכזית בעונה השלישית של הסדרה.
איזק מוצג לראשונה בעונה הראשונה כנער שקט, אדיש, "מביך" ומעט מפוחד אשר נוטה להסתתר מאחורי יונאס.
עם חלוף הזמן הוא נפתח ונהיה בטוח בעצמו.
הוא חבר טוב של אווה ויונאס ובסוף העונה הראשונה, נורה ואווה חושדות בנטיות המיניות שלו לאחר שהן מוצאות בטלפון שלו פורנוגרפיה הומוסקסואלית.
בעונה השלישית איזק יוצא בסתר עם התלמיד אוון בק נייסם, אשר מבוגר ממנו בשנה.
לאחר כמה פרקים, איזק יוצא מהארון כהומו בפני יונאס חברו הטוב והוא מקבל אותו מיד.
לאחר שראה איך הלכה היציאה מהארון בפני יונאס, מחליט לחשוף את היותו הומוסקסואל בפני עוד אנשים בחייו.
הוא גר בדירת שותפים ואין לו יחסים טובים עם הוריו.
לקראת סוף העונה איזק מגלה שלאוון יש הפרעה דו-קוטבית.
הוא נרתע ומתרחק ממנו כמו שהתרחק מאמו (שגם לה יש מחלה נפשית).
הוא קורא על הנושא ומגאנוס מספר לו שגם לאמו יש הפרעה דו-קוטבית.
איזק מבין שהוא אוהב אותו בכל מקרה ומקבל אותו כמו שהוא.
בעונה הרביעית איזק ואוון מפסיקים להסתיר את הקשר ביניהם.
סאנה באקוש (מגולמת על ידי אימאן מסקיני) – הדמות המרכזית בעונה הרביעית של הסדרה.
למרות שהיא בדרך כלל היא מאוד נחמדה ואכפתית, היא יודעת גם להיות חצופה ורעה כשצריך.
על אף היותה מוסלמית אדוקה, המכשול הגדול ביותר בחייה הוא לחיות את אורח החיים המוסלמי הדתי ביחד עם אורח החיים של בית הספר.
היא נאלצת לאורח הסדרה להתמודד עם דעות קדומות מצד חבריה לכיתה, הוריה ואף אנשים שהיא פוגשת ברחוב.
הבעיה הזו מובילה את סאנה לפעמים לקבל החלטות קשות ובעייתיות.
לסאנה יש קשר הדוק עם משפחתה.
היא משחקת כדורסל באופן תחרותי.
סאנה מתאהבת בהמשך ביוסף והיא מסיקה בתחילה שהוא מוסלמי אך מגלה שהמשך שהוא לא.
בהתחלה היא מנסה להתרחק ממנו אבל בהמשך הם מתקרבים.
לארצןרובי דגנאל3 (משנה), 4 (אורח)מיקאל אוברלי בוקהאליוסף היאלדה אלמופטי3 (אורח), 4 (משנה)יוסף אכארסנגיז אל4 (ראשי)איליאס באקושסימו מוחמד אלחבאבי4 (משנה)אדם מליקאדם עזרי4 (משנה)מוטאסים טאטווטימוטאסים בילאה4 (משנה)
למרות שלא נעשה פרסום לפני השידור הראשון בשנת 2015, סקאם שברה שיאי צפיות רבים.
הפרק הראשון שלה הוא בין הפרקים הכי נצפים בהיסטוריה של NRK, ובאמצע העונה השנייה הסדרה הייתה אחראית לחצי מהכניסות לאתר של הרשת.
בעונה השלישית הסדרה שברה את כל שיאי הצפייה בנורווגיה, ושיאי צפייה נוספים במדינות השכנות לה דנמרק ושוודיה, ובנתה לעצמה קהל מעריצים בינלאומי הפעיל ברשת החברתית, ומתרגם את הפרקים לשפות שונות.
הסדרה עלתה לכותרות בעקבות הפופולריות שלה ברחבי העולם, והשחקנים בה התפרסמו גם מחוץ לנורווגיה.
תפוצתה העולמית לא הייתה צפויה והובילה לדרישה מצד תעשיית המוזיקה לחסום את הצפייה באתר של NRK ולאפשר הקרנה של הקליפים רק בתוך נורווגיה לאור בעיות בזכויות יוצרים.
הסדרה הסתיימה אחרי העונה הרביעית שלה בשנת 2017, לפי דיווחים, בעקבות לחץ בהפקה.
סקאם זכתה לתשבחות המבקרים ולחשיפה רחבה בעקבות הדרך בה הציגה פגיעה מינית בעונה השנייה והומוסקסואליות בעונה השלישית.
היא גם זכתה לתשבחות בעקבות התרומה שלה לקידום השפה והתרבות הנורווגית ברחבי העולם, וכמו כן בעקבות פורמט ההפצה הייחודי שלה שכולל פרסום בזמן אמת, מעורבות גבוהה מצד הצופים והפצה המבוססת על קטעים קצרים, במקום שידור בלוח שידורים בטלוויזיה.
הסדרה זכתה במספר פרסים בנורווגיה תוך כדי ההרצה שלה, בגלל העלילה הדרמטית, דרך הסיפור החדשנית, כתיבת התסריט, הבימוי והופעותיהם של השחקנים.
ההצלחה של הסדרה הובילה לגרסה אמריקאית בהובלת ג'ולי אנדם (יוצרת הגרסה הנורווגית המקורית), ובנוסף גם לגרסאות אירופאיות שונות בצרפת, איטליה, גרמניה, הולנד, ספרד ובלגיה, להוצאה ארבעה ספרים שכוללים את התסריטים המקוריים ולפרסום סרטוני 'פספוסים' לכל עונה.
על בסיס הסדרה החל משנת 2018 החלה הקרנה של סדרת "סקאם ספרד".
בית הספר הרטוויג ניסן (Hartvig Nissen skole) הוא בית הספר בו מתרחשת עלילת הסדרה.
בית הספר ממוקם ברובע פרוגנר אשר במערב אוסלו.
בית הוקם במקור בשנת 1849 על ידי הארטוויג ניסן כבית ספר פרטי לבנות והוא שימש במקור את האוכלוסייה הבורגנית הגבוהה באוסלו.
זוהי הגימנסיה השנייה העתיקה ביותר באוסלו והיא נחשבת לאחת היוקרתיות ביותר במדינה.
בין בוגריה נמנים אנשים מפורסמים רבים ושני בני משפחת המלוכה הנורווגית.
בית הספר היה מוסד הלימודים הגבוה הראשון בנורווגיה אשר אפשר לנשים ללמוד בו.
סקאניה-ואביס L10/L40/L51 (בשוודית: Scania-Vabis L10/L40/L51) הם סדרות משאיות בינוניות וכבדות (8.5–11.5 טון), אשר יוצרו על ידי חברת סקאניה השוודית בין השנים 1944–1959.
סקאניה-ואביס L55/L56/L66 (בשוודית: Scania-Vabis L55/L56/L66) הם סדרות משאיות בינוניות וכבדות כולל סמי-טריילר (12.0–16.5 טון), אשר יוצרו על ידי חברת סקאניה השוודית בין השנים 1959–1968.
בנוסף לגרסה הקונבנציונלית יוצרה גרסה של "גלגל נגרר" ("Trailing wheel" ).
"L55" – יוצר בין השנים 1959–1962. בדגמי "L55" הותקנו "בלמי אוויר", מערכת "הגה כוח" הייתה אופציונלית.
סקאם ספרד (תרגום 'סקאם ספרד'; מעוצב לרוב כסקאם אספניה) היא סדרת טלוויזיה דרמת ספרים לבני נוער, המבוססת על סדרת הטלוויזיה הנורווגית סקאם.
ארבע העונות שלה שודרו במקור מספטמבר 2018 עד אוקטובר 2020 ב- Movistar+.
הבדיוני עוקב אחר חייהם של קבוצה של בני נוער (בעיקר אווה, קריס, נורה, וירי ואמירה),שלומדים בבית הספר התיכון IES איזבל לה קטוליקה ליד אל רטירו, במדריד, העוסקים בנושאים כגון בושה, בדידות, קבלה עצמית, בריונות, ביסקסואליות, פמיניזם, העצמה, אחווה ויחסים רעילים.
אלבה פלאנאס כמו אווה ואסקז ויאנואבה (דמות מרכזית בעונה 1).
איירין פריירו כמו קריס סוטו (דמות מרכזית בעונה 2).
ניקול וואלאס כנורה (דמות מרכזית בעונה 3).
חג'אר בראון כמו אמירה נייבט (דמות מרכזית בעונה 4).
סיליה מונדרו - וירי (דמות מרכזית בעונה 3).
סקאן גרופ היא חברת לוגיסטיקה דנית, המציעה שירותי שליחים ושילוח מטענים כבדים ברחבי העולם.
נכון לשנת 2020 מעסיקה החברה כ-2,400 עובדים ופועלת בדנמרק, רומניה, ארצות הברית ובמדינות סקנדינביה.
מטה החברה הראשי נמצא בעיר קופנהגן, דנמרק.
החברה הוקמה בשנת 1969 על ידי ארן סימונס (Arne Simonse) במטרה לספק שירותי שילוח.
בשנת 1988, הקימה החברה את המשרד הראשון שלה בניו יורק, ארצות הברית.
בשנת 1978, הקימה את חברת סקאן שיפינג איירפרייט (Scan-Shipping Airfreight) והחלה לספק שירותי הובלה אווירית.
בשנת 1988, הקימה את חברת הבת שיפקו טרנספורט (Shipco Transport Inc).
בשנת 2010, עברה החברה מיתוג מחדש והחליפה את הלוגו שלה.
סקאמורצה (באיטלקית: Scamorza) היא גבינה דרום איטלקית מהאזור המכונה "המצוג'ורנו" (באיטלקית: Il Mezzogiorno) שפירושו "הצהריים".
הגבינה מיוצרת לרוב מחלב בקר, אך קיימות גרסאות פחות נפוצות מסוגי חלב אחרים.
זוהי גבינת מתוחה או מסובבת, שבה הגבינה הטריה מתבגרת במי הגבן שלה במשך מספר שעות, כדי לאפשר לחומציות להתפתח באמצעות המרת או הפיכת הלקטוז לחומצה לקטית.
יצרני גבינות אומנים מעצבים בדרך כלל את הגבינה לצורה עגולה, ואז קושרים חוט סביב המסה בשליש מהמרחק מלמעלה, ותולים אותה לייבוש.
הצורה המתקבלת היא דמוית אגס.
צורת תלייה זו מכונה לפעמים "חניקת" הגבינה.
הגבינה בדרך כלל לבנה, אלא אם כן היא מעושנת.
בעת עישון, הצבע הופך לצבע שקד עם תוך הגבינה בהיר יותר.
ניתן להחליף את הסקאמורצה במוצרלה ברוב המנות, אך הטעם שיתקבל יהיה הרבה יותר חזק ודומיננטי.
ידוע שהיא נמסה טוב יותר באפייה.
שימוש בסוג המעושן () מוסיף טעם רקע בולט כשמחליפים אותה במקום המוצרלה.
המונח עשוי להגיע מהביטויים האיטלקיים "Cappa mozza" או "", שניהם משמעותם "ראש כרות".
זה גם מסביר את השימוש במילה האיטלקית סקאמורצה באזור דרום איטליה שפירושה שם "טיפש" או "אידיוט".
סקאמורצה מיוצרת באיטליה בעיקר בדרום.
באופן קפדני, סקאמורצה היא תוצרת של מחוזות פוליה וקלבריה.
עם זאת, היא זמינה למכירה בכל איטליה, הן בצורה הלא מעושנת והן בצורה המעושנת.
השף האמריקאי מאריו בטאלי מכין סקאמורצה בגריל כמאכל מסורתי נפוליטני.
הסקאמורצה המיוצרת בעיר בארי עשויה מחלב כבשים.
סקאלופינֶה (באיטלקית: Scaloppine; בלשון רבים ובצורת הקטנה של סקאלופָה - אסקלופ קטן, כלומר חתך בשר פרוס דק) הוא סוג של מאכל איטלקי שמגיע בצורות רבות.
המאכל מורכב מבשר פרוס דק, לרוב בשר בקר, עגל או עוף, שצופה בקמח חיטה ומוקפץ באחד ממגוון הרטבים המצומצמים.
הרוטב הנלווה לסקאלופינה יכול להגיע מסוגים רבים על פי מסורות גסטרונומיות אזוריות.
וריאציות פופולריות כוללות צמצום יין עגבנייה ; סקאלופינה אל לימונה או פיקטה, המציין רוטב צלפים ולימון.
scaloppine ai funghi, כלומר צמצום של פטריות ביין, פיציולה, רוטב עגבניות בסגנון פיצה.
המונח "סקאלופָּה" נובע מהמילה אסקלופ הצרפתי.
המונח הלא מתורגם שימש עד תחילת המאה העשרים בפרסומים של גסטרונומים איטלקיים שונים כמו ג'ובאני ויאלארדי ואדה בוני.
אמה לואיז ניבלט , הידועה יותר בשם הבמה סקאוט ניבלט (Scout Niblett), היא זמרת, כותבת שירים ומולטי-אינסטרומנטליסטית אנגלייה.
אלבום האולפן הראשון שלה, Sweet Heart Fever, יצא בשנת 2001.
היא נוטה לבצע את יצירתה בעיבודים מינימליסטיים, ורבים משיריה כוללים רק שירה בליווי תופים או גיטרה.
לצד הקריירה שלה ככותבת, מלחינה ומבצעת, ניבלט היא גם אסטרולוגית מקצועית, ולעיתים קרובות משלבת בשיריה התייחסויות לאסטרולוגיה.
ניבלט נולד בסטון שבסטפורדשייר, אנגליה, וגדל בעיירת השוק ההיסטורית הסמוכה, רוג'לי.
בילדותה למדה לנגן בפסנתר ובכינור, ואף חיברה מוזיקה על הפסנתר.
לאחר מכן למדה מוזיקה, אמנות ואמנות מיצג באוניברסיטת נוטינגהאם טרנט.
ניבלט החל להופיע במועדונים בנוטינגהאם בזמן לימודיה בקולג'.
את שם הבמה שלה, סקאוט, בחרה בהשראתה של גיבורת "אל תיגע בזמיר" של הארפר לי משנת 1960.
היא הקליטה תקליטור דמו, "Alene Had It All", תחת השם Lion, בליווי המתופף כריסטיאן גודאר.
בעקבות זאת פנה אליה הלייבל העצמאי Secretly Canadian, שההקלטה הגיעה לידיו הודות למוזיקאי ג'ייסון מולינה.
בשנה שלאחר מכן הוציאה ניבלט סינגל משותף עם ג'ייסון מולינה (שהקליט תחת השם Songs: Ohia).
אלבום הבכורה שלה, Sweet Heart Fever, יצא זמן לא רב לאחר מכן בלייבל Secretly Canadian, בהפקתו של אנדי מילר.
בשנת 2003 עברה ניבלט לארצות הברית.
את המעבר הסבירה מאוחר יותר בכך ש"תרבות המוזיקה המחתרתית באמריקה גדולה מספיק בשביל שתוכלי להתפרנס ממנה גם בלי להיות סופר-מפורסמת.
במיינסטרים באנגליה זה שונה, כי הכול מבוסס על למכור דברים...
באמריקה את יכולה לא להיכנס לזה, ועדיין לשרוד".
מאז שנת 2005 היא מתגוררת בפורטלנד, אורגון.
בשנת 2010 הוציאה ניבלט הוציאה את אלבום האולפן החמישי שלה, The Calcination of Scout Niblett.
זה היה האלבום הראשון שהוציאה בלייבל Drag City, והוא זכה לביקורות אוהדות ב-Pitchfork וב-Spin.
שנתיים לאחר מכן, בשנת 2012, הוציאה ניבלט את הסינגל No More Nasty Scrubs, ובו גרסאות כיסוי של השיר "No Scrubs" של TLC ושל השיר "Nasty" של ג'נט ג'קסון.
את אלבום האולפן השישי שלה, It's Up to Emma, הקליטה ומיקססה בעצמה.
הוא יצא ב-21 במאי 2013 גם הוא ב-Drag City, וזכה לביקורות חיוביות בפיצ'פורק, Allmusic ו-NME.
מבקרים רבים התייחסו לעיבודים המוזיקליים הלא-שגרתיים של ניבלט, בדגש על מיעוט הכלים ועל שינויי המקצב הדרמטיים.
הדבר בלט באופן מיוחד בעבודתה המוקדמת, במיוחד באלבום I Am and Kidnapped by Neptune, אשר רבים משיריו כללו רק שירה ותופים.
"רציתי שלשיר ולתופף יהיה נגיש מבחינתי בדיוק כמו לשיר לנגן בגיטרה," הסבירה בראיון ב-2004. טכניקת התיפוף שלה ניכרת לאוזן באופן מיוחד באלבומים שהקליטה עם סטיב אלביני (Kidnapped by Neptune, This Fool Can Die Now ו-The Calcination of Scout Niblett).
ההשפעות המוזיקליות עליה כוללות את הלהקות Mudhoney, Sonic Youth ו-Nirvana, את תקליטה הראשון של להקת Hole ואת דניאל ג'ונסטון על צד הליריקה.
מבקרים רבים השוו את יצירתה לזו של קאט פאואר, קורטני לאב ופי ג'יי הארווי ("אנשים תמיד השוו אותי אליה", אמרה בשנת 2013 בראיון לאתר "The Monitors", "אבל אני די בטוחה שלא משווים אותה אלי").
סקָארָה בּרֵי (אנגלית Skara Brae, עיוות מודרני לשם האתר המקורי Skerrabrae) היא התיישבות בנוית־אבן מהתקופה הנאוליתית, השוכנת במפרץ סקייל, שבחופו המערבי של האי מיינלנד באיי אורקני (מצפון לסקוטלנד).
רמת השימור הגבוהה של האתר, בהשוואה ליתר היישובים מתקופתו באירופה, זיכתה אותו בתואר אתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו.
עד לשנת 1850, שכנה ההתיישבות תחת לדיונות החול שבמפרץ.
סערה בים ורוח עזה פשטו את הדשא מהאזור, וחשפו מספר ממבני ההתיישבות.
השרידים החשופים תפסו את עיני תושב האזור, ויליאם ואט, שפצח בחפירות באתר עד לשנת 1846. ואט חשף את שרידי ארבעה מבתי האתר.
כעבור כ־50 שנים, נחשפו חלקים נוספים בהתיישבות, כתוצאה ממזג־אוויר דומה.
ניסיון שימור הממצאים על ידי בניין חומה מגוננת הביא לחשיפתם של מבנים נוספים.
לבסוף, מחקר ארכאולוגי בראשות ויר גורדון צ'ילד שנערך בשנים 1928 עד 1930, חשף את האתר על כל תוכנו.
כיום, היישוב הנראה לעין מהווה את שכבת ההתיישבות האחרונה באתר.
שכבה זאת מורכבת משמונה תחומי מגורים, המחוברים זה לזה במעברים נמוכים.
התיארוך המקורי של האתר לתקופת הברזל הוסר בשנת 1970, אחר חקירת ממצאים רלוונטיים בטכניקת תיארוך פחמן-14. האתר התקיים כאלף שנים, החל מ־3200 לפנה"ס עד ל־2200 לפנה"ס.
כיום האתר עומד בפני סכנת הרס מצד איתני הטבע.
בעודו קבור תחת החול המגונן, לא נגרם לו שום נזק, אולם כיום הוא עומד על סף המים, וסכנת הבליה מאיימת לפגוע באתר.
אוכלוסיית האתר לא עלתה על 50 או 100 איש.
הממצאים מעידים כי היושבים השתייכו לתרבות הכלים המחורצים.
הבתים עשו שימוש במיגון מצד האדמה, אך במקום לבנותם לתוך האדמה, הם נבנו לתוך ערימות פסולת עתיקות יומין.
הערימות אומנם לא ספקו יציבות להתיישבות, אך שמשו כשכבה מבודדת מהאקלים הקשה של איי אורקני.
אורך הבתים הממוצע עומד על כ־40 מטרים.
נמצא חדר ריבועי שהכיל קמין למטרות חימום ובישול.
בהיעדר עצים על האיים, השתמשו יושבי סקארה ברי בעצים סחופים ושן לווייתן כדי לסוכך על בתיהם.
הבתים כוללים מספר רהיטי אבן דוגמת ארונות וכיסאות.
מערכת ניקוז משוכללת הוכנסה לתכנון האתר, ואולי כללה בתי שימוש בכל בית.
סקאנק אנאנסי (Skunk Anansie) היא להקת רוק בריטית שפעלה מאמצע שנות התשעים עד שנת 2001, ושוב החל מ-2009.
הלהקה הוקמה ב-1994 על ידי הסולנית דברה דייר, המכונה סקין, הבסיסט ריצ'רד לואיס, המכונה קס, הגיטריסט מרטין קנט, המכונה אייס, והמתופף רובי פרנס, שהוחלף על ידי מארק ריצ'רדסון.
חברי הלהקה מספרים שבחרו להיקרא על שם "אנאנסי", איש-עכביש מיתולוגי מהאיים הקריביים והוסיפו לשם את המילה "סקאנק" (בואש) כדי שהוא "יישמע מלוכלך יותר".
הלהקה הוגדרה כלהקה "פוליטית", אך חבריה העדיפו להיקרא פשוט "להקת רוק".
סקין עצמה הגדירה את הלהקה כלהקת "קְליט-רוק" ("קליט" הוא קיצור של המילה Clitoris, דגדגן).
שירי הלהקה מביעים דעות חזקות בנושאים כגון פמיניזם וגזענות.
הלהקה הופיעה לראשונה במרץ 1994 במועדון ה"ספלאש" הלונדוני.
שני הסינגלים הראשונים מאלבומם הראשון, Paranoid and Sunburnt, היו "Little Baby Swastikkka" ו-"Selling Jesus", שהיו מאוד שנויים במחלוקת ועסקו בגזענות ובמסחור הדת.
ב-1995 הופיעו שני שירים של הלהקה בפסקול הסרט "ימים משונים".
באותה שנה קיבלה הלהקה את התואר "הלהקה הבריטית החדשה הטובה ביותר" על ידי קוראי מגזין המוזיקה קראנג!, ושנה מאוחר יותר את התואר "ההופעה הטובה ביותר" באותו מגזין.
ב-1996 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, Stoosh, בו נכללו השירים "All I Want" ו-"(Brazen (Weep".
ב-1997 היא הייתה מועמדת לפרסי "ההופעה הטובה ביותר" ו"הלהקה הטובה ביותר" בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה.
ב-1999 יצא אלבומה האחרון של הלהקה לפני פירוקה, Post Orgasmic Chill בחברת וירג'ין.
אלבום זה כלל את השיר "Secretly" שהופיע בפסקול הסרט "משחקי פיתוי".
ב-2003 הוציאה סקין את אלבום הסולו הראשון שלה, Fleshwounds, וב-2006 יצא אלבומה השני.
אייס הוציא אלבום סולו בשם Still Hungry, בו שיתף פעולה עם אמני רוק שונים.
מארק ריצ'רדסון היה המתופף של להקת פידר בשנים 2002–2009.
ב-2009 הלהקה התאחדה, הוציאה אלבום אוסף בשם Smashes & Trashes שכלל 3 שירים חדשים ויצאה לסיבוב הופעות באירופה.
ב-13 בספטמבר 2010 יצא אלבומה הרביעי של הלהקה, Wonderlustre.
הסינגל הראשון מתוכו, My Ugly Boy, יצא ביולי 2010.
הסינגל השני מתוכו, Over The Love, יצא בנובמבר 2010.
הסינגל השלישי מתוכו, You Saved Me, יצא במרץ 2011.
ב-ספטמבר 2012, יצא אלבומה החמישי של הלהקה, Black Traffic, לראשונה תחת לייבל עצמאי.
הסינגל Sad, Sad, Sad מתוכו, יצא מבעוד מועד ליוטיוב כבר ביוני 2012.
הלהקה הופיעה בישראל לראשונה בקיץ 1997 בנמל חיפה ובשנת 2000, וחיממה אותה להקת היהודים.
בחודש יוני 2013 פרסמה הלהקה בעמוד הפייסבוק שלה כי היא לקראת סיבוב הופעות בפסטיבלים ברחבי העולם, שיכלול גם את ישראל.
הפרסום זכה לתגובות אנטי-ישראליות רבות, שדרשו מהלהקה לא להופיע בישראל.
סולנית הלהקה הגיבה על כך, ואמרה כי הלהקה מופיעה בפני אנשים ואין בכוונתם לבטל את ההופעה.
הלהקה הופיעה באמפי שוני בבנימינה, ב-20 וב-21 באוגוסט 2013.
סקאנסן (בשוודית: Skansen) הוא גן חיות והמוזיאון הפתוח הראשון בשוודיה.
המוזיאון, הממוקם באי יורגודן (Djurgården) שבסטוקהולם, נוסד ב־1891 על ידי ארתור הזליוס שביקש לשמר את מראה דרך החיים באזורים שונים בשוודיה.
במאה ה־19 שטף גל שינויים גדול את אירופה ודרך החיים הכפרית השתנתה במהרה לטובת חברה מתועשת.
הזליוס שראה כיצד המסורות העתיקות נזנחות לטובת דרך החיים המודרנית, חשש שייעלמו לבסוף ויישכחו.
לשם כך החליט להקים מוזיאון פתוח שישמר את דרך החיים הכפרית ברחבי שוודיה למען הדורות הבאים.
הזליוס שכבר יסד את המוזיאון הנורדי באי יורגודן, החליט להקים עליו מוזיאון נוסף בהשראת המוזיאון הפתוח שהקים ב־1881 אוסקר השני בכריסטיאניה.
סקאנסן היה במקור חלק מהמוזיאון הנורדי, אך הפך לארגון עצמאי ב־1963; עם זאת, המוצגים במוזיאון עדיין שייכים למוזיאון הנורדי.
לאחר סיורים רבים ברחבי שוודיה רכש הזליוס 150 בתים מרחבי המדינה, פירק חלק אחר חלק ובנה אותם מחדש בתחומי המוזיאון.
רק שלושה מבנים ברחבי המוזיאון הם העתקים מושלמים ולא המבנים המקוריים.
המושג "סקאנס" ("סקאנסן" היא הצורה המיודעת), שמשמעו בשוודית "ביצור" או "חפיר", הפך לכינוי כללי למוזיאונים אתנוגרפיים פתוחים נוספים ברחבי העולם, ובמיוחד במזרח אירופה, שם הם פופולריים ביותר.
סקאנסנים מצויים, בין היתר, בפולין, בצ'כיה, בסלובקיה, בסלובניה ובהונגריה, שבה ממוקם סקאנסן ידוע בסנטאנדרה הסמוכה לבודפשט (Szentendrei Szabadtéri Néprajzi Múzeum).
סקאנסנים נוספים מצויים גם באוסטריה (מוזיאון שטיבינג – Stübing) ובשווייץ (Urschweizerische Erlebnissdörfli).
סקארפ הוא נהר הזורם בחבל נור-פה דה קאלה שבצפון צרפת.
הנהר הוגדר כאתר מוגן (אתר רמסר) לפי אמנת רמסר בשנת 2020.
מוצאו כ-25 ק"מ ממערב לעיר אראס והוא זורם לאורך 102 ק"מ.
הוא נופל אל העיר מגובה של 55 מטר ומכאן ואילך עובר בתעלה שיש בה 19 סכרים במפלס של כ-40 מטר.
התעלה עוברת דרך הערים דואה וסן-אמאן ונשפכת אל הנהר סכלדה ליד העיירה מונטאן דו נור שעל גבול בלגיה.
התעלה משמשת לשיוט ספינות נהר ולניקוז מי עמק הסקארפ.
לנהר יש מספר יובלים ובהם קרינשון המתאחד איתו באראס.
הרומאים התיישבו בעמק הסקארפ (כיום בסביבות העיר סן-אמאן).
בימי הביניים השתייך לאזור השפעתו של בישוף מאסטריכט ונודע בשל מנזר ובית תפילה קטן שהוקמו על ידי המלך דאגובר הראשון ב-639. לפני המהפכה הצרפתית נודע בשל מימיו שיוחסו להם סגולות רפואיות.
עמק הנהר סקארפ היה שדה קרב במלחמת העולם הראשונה.
כיום הוא משמש לנופש כפרי, לצייד ולדייג.
סַקַארָה הוא אתר קבורה עתיק בקרבת קהיר שהיה עיר הקברים של ממפיס, בירת מצרים העתיקה.
עיר המתים הוקמה על ידי המלך ג'וסר.
זהו אחד מאתרי הקבורה הפרעוניים העתיקים והחשובים ביותר שבמצרים.
במוקד האתר נמצאת הפירמידה של ג'וסר שנבנתה במאה ה-27 לפנה"ס.
פירמידה זו נחשבת למבנה האבן הגדול הקדום ביותר בהיסטוריה העומד כיום על תלו.
מקור השם הערבי "סקארה" הוא ככל הנראה באל המצרי סוֹקַרִי, הוא אל המתים הקדום של ממפיס.
סקארה שימשה כנקרופוליס הראשי במשך מרבית תקופת הממלכה הקדומה באלף השלישי לפנה"ס, כאשר העיר ממפיס הייתה בירת הממלכה.
סקארה נותרה אתר קבורה חשוב במשך קרוב ל-3,000 שנה, גם כאשר אתר הקבורה הראשי עבר לגיזה ובהמשך לתבאי.
בנוסף לפירמידת ג'וסר ישנן באתר גם שש עשרה פירמידות נוספות, מסטבות קדומות יותר, וכן מתחם קבורה מהתקופה המאוחרת.
במקום פועל מוזיאון אמחותפ המציג ממצאים מהאתר, וכן מציג את פועלו של האגיפטולוג ז'אן פיליפ לואר.
חפירות ארכאולוגיות באתר נמשכות גם במאה העשרים ואחת.
בנובמבר 2008 התגלתה פירמידה נוספת באתר, וכחודש אחרי כן התגלו שתי חלקות קבר מפוארות בהן נקברו אצילים שחיו בתקופת הממלכה הקדומה.
בשנת 2018 נחשף באתר החפירות מתחם קבורה המוקדש כנראה להנצחת כהן דת, בשם ואחטי, מלפני 4400 שנה ונמצאו בו שרידי משפחתו, הירוגליפים ופסלים רבים.
בשנת 2022 התגלו 250 ארונות קבורה מעץ צבועים ו-150 פסלי ברונזה של אלים מצריים, שמתוארכים ל-500 לפני הספירה.
בין האוצרות דמויות בולטות של אנוביס, אוסיריס ואיזיס, יחד עם פסל חסר ראש של אימהוטפ, האדריכל המפורסם.
ארון מתים אחד אפילו הכיל פפירוס שמור, ככל הנראה כולל פסוקים מספר המתים.
הם מצאו גם תכשיטים, קוסמטיקה, כלי טקסי, וסיסטרום, כלי נגינה המשמש בפולחן קדום.
האזור המקיף את הפירמידה נחפר ושוחזר במהלך המאה העשרים על ידי הארכאולוג ז'אן פיליפ לואר שהקדיש את חייו לפרויקט.
המתחם מוקף בחפיר ובחומת אבן גיר בגובה של למעלה מעשרה מטרים.
בדרום האזור ישנו קבר הדומה לקבר שתחת הפירמידה, אך ללא הבנייה העילית.
הפירמידה, המכונה גם פירמידת המדרגות, היא העתיקה ביותר מבין הפירמידות גדולות הממדים.
היא נבנתה במאה ה-27 לפנה"ס כמבנה קבורה עבור פרעה ג'וסר, על ידי יועצו אמחותפ.
סגנון הבנייה מהווה שלב ביניים בין מבני המסטבה לבין הפירמידות המאוחרות יותר.
היא בנויה משש מסטבות, זו על גבי זו.
גובהה המקורי של הפירמידה הוא כ-60 מטרים, אורך הבסיסים המערבי והמזרחי הוא כ-121 מטרים, ואורך הבסיסים הצפוני והדרומי כ-107 מטרים.
מקדש עם חצר גדולה שמשו לחגיגת חג הסד.
בטקס, שהתקיים במלאת שלושים שנה לשלטונו של פרעה, הוכיח המלך את כוחו על ידי מרדף אחר שור קדוש בחצר המקדש, והוכרז כי האלים נותנים תוקף מחודש לשלטונו.
יש המאמינים כי מקור הטקס באמונה שפוריות השדות תלויה במצבו הגופני של המלך.
המלך סימל את מצרים ואת גאות הנילוס.
לידתו מחדש של המלך מסמלת את לידתה מחדש של מצרים.
מבנה חג היובל שוחזר על פי חותמות שבהן תואר החג.
השחזור לא נעשה מהחלקים המקוריים של המבנה.
טכניקות סקו הן טכניקות ציור על קיר שאינן פרסקו, ובהן נעשה שימוש בצבע המערב חומר מאגד או סידן חמצני (נקרא גם ליים) בנוסף לפיגמנט הנמשח על מצע יבש (טיח).
הצבעים והחומרים המקשרים יכולים להיות ביצה (טמפרה), שמן, קזאין, או על בסיס סיליקט מינרלי.
מכיוון שהפיגמנטים לא מתערבבים בטיח, הם אינם הופכים לחלק אינטגרלי מהקיר ולכן הם פחות עמידים.
הצבעים עשויים להתקלף מהקיר אך טכניקה זו מאפשרת עבודה נוחה יותר משום שזמן הייבוש ארוך יותר ומאפשר תיקוני צבע שאי אפשר לצייר בשיטת הפרסקו בגלל בסיסיות הטיח.
בשיטת סקו צוירו למשל גלימות בגוון כחול משום שהפיגמנטים העתיקים לאפיס לאזולי ואזוריט אינם מתאימים כימית לעבודה על גבי טיח רטוב.
ג'ון מקיואן, אמן סקוטי המשחזר מסדרונות סקוטיים.
באור רמאנאור סינחה , אמן הודי המתמחה בעיטור קירות והקים את הכיפה הגדולה באודיטוריום לזכר הקדושים המעונים בהודו.
רודולף פ' זלינגר שציור קיר שלו (בגודל 18.3 על 1.5 מטרים) המתאר את עידן היונקים, מוצג במוזיאון ייל להיסטוריה .
סקדובסק (אוקראינית: Скадовськ) היא עיר במחוז חרסון אוקראינה.
העיר הוקמה ב-1894 על חוף הים השחור במקום בו שכן כפר דייגים, העיר הוקמה כנמל ששלח מוצרים מהאימפריה הרוסית לאירופה.
העיר ידועה כאתר נופש, בעיר סנטוריומים רבים ואליהם מגיעים אנשים מכל אוקראינה, רוסיה ומדינות אחרות.
סקאר הוא דמות בדיונית של אריה, המהווה אנטגוניסט בסרט האייקוני מבית חברת וולט דיסני, "מלך האריות".
פירוש שמו בעברית הוא צלקת, בשל הצלקת שליד עינו השמאלית.
תכונותיו העיקריות הן צביעות, תחבולנות, תאוות כוח, אכזריות ושנינות.
סקאר הוא חברו ואחיו של מופסה ודודו של סימבה בנו של המלך אובאסי ואשה .
בסרטי ההמשך הוא מוצג גם כאביהם של ויטני ונוקה, בעלה של זירה, ואביו המאמץ של קובו.
הוא היה מיועד להיות יורש הכס של ארץ התקווה, אך תואר זה נשלל ממנו עם הולדת אחיינו סימבה.
הדבר הוביל את סקאר להרוג את מופסה אחיו ולגרום לסימבה להסתלק מהממלכה על מנת לעלות לשלטון.
הוא נתפס גם כמנהיגם הבלתי-חוקי של הצבועים, להם הבטיח שוויון זכויות ושליטה על ארץ התקווה.
עם זאת, בסוף הסרט הראשון בסדרה מאשים סקאר את הצבועים בהרג מופסה, ובזעמם הרב הם אלה שמביאים למותו.
דמותו של סקאר זכתה לשבחים רבים מצד מבקרי הקולנוע, שציינו לטובה גם את דיבובו המקורי של ג'רמי איירונס.
אף על פי כן, אופיו האלים של סקאר, הצבעים הכהים שבהם השתמשו האנימטורים לציור דמותו, והפעולות התיאטרליות שביצע, היו נתונות במחלוקת, כשחלק מהצופים תפסו אותן כפשיסטיות.
חרף הטענות, סקאר ממשיך להיחשב לאחת מדמויות הנבלים הגדולות ביותר של דיסני.
דמותו ניצבת בראש רשימת הנבלים הגדולים בכל הזמנים של "הפינגטון פוסט", ומדורגת בעשירייה הראשונה ברשימות דומות שפרסמו חברות שונות דוגמת Yahoo!
סקאר אף דורג בין הנבלים הגדולים בתולדות הקולנוע על ידי אנטרטיינמנט ויקלי.
פרטים על עברו של סקאר
חלקים מעברו של סקאר נחשפים בסרט "משמר האריות – השאגה חוזרת", סרט הפיילוט לסדרת האנימציה "משמר האריות" מ-2016. סקאר נולד אל תוך משפחת המלוכה של צוק התקווה, אך אינו מיועד לרשת את כס המלוכה, כיוון שאחיו, מופאסה, קודם לו בסדר הירושה.
לאחר שהשלטון עובר לידי מופסה, מתמנה סקאר, כאח המלך, למנהיג 'משמר האריות', וזוכה לכוח המכונה "שאגת אבותינו".
במהלך משימת סיור בבית הקברות לפילים (מקום מגוריהם של הצבועים בסרט המקורי), שמטרתה לשמור על הסדר והחוק במקום, אריה מצולק בעינו הימנית בשם "של" יוצא מן הצללים ופונה לסקאר.
בידיעה על כוח השאגה שלו, משכנעת אותו הדמות המסתורית כי הוא היורש האמיתי לכס המלכות.
האריה מתחבב על סקאר והשניים צועדים למקום מבודד, שם מופיעה לפתע קוברה מבין הסלעים, בת בריתו של האריה המסתורי, תוקפת את סקאר ומצלקת אותו בעינו השמאלית.
סקאר גוער בשתי הדמויות, ומשתמש בכוחו להורגם.
הוא מנסה לקבל הערכה על כך שהרג את האריה הזר, אך אחיו מופסה מזלזל בו ומכנה אותו לראשונה "סקאר".
עם הזמן מתגלה כי ארס הקוברה השחית את נשמתו של סקאר והפך אותה לרעה.
בעקבות ההכשה, סקאר מבקש מחבריו למשמר האריות לחתור תחת שלטון מופסה ולהפיל את מלכותו.
המשמר מסרב לשתף עמו פעולה, וכתגובה, הוא הורג את שאר השותפים לו באמצעות כוח השאגה.
כעונש על השימוש לרעה בכוחו, סקאר מאבד את כוח השאגה, ומושם כאסיר במערה.
דמותו של סקאר מופיעה בפעם הראשונה בסצנה השנייה של הסרט מלך האריות המקורי משנת 1994. סקאר הוא החיה היחידה בכל ארץ התקווה, סוואנה רחבת ידיים עליה שולטים האריות, אשר לא הגיעה לטקס הכתרתו של יורש העצר סימבה, בנו של מופסה.
הסיבה לאי-הגעתו של סקאר הייתה הטינה הרבה שחש כלפי אחיו מופסה והשנאה שרכש במהרה לכפיר רך-השנים סימבה.
הולדת אחיינו של סקאר הקטינה את סיכוייו להתמנות אי פעם למלך.
כאחיו הצעיר של מופסה, הכתר היה אמור לעבור אליו אם אחיו ימות לפניו, אך עם הולדתו היה סימבה ליורש העצר החוקי.
על כן, סקאר מתעב את אחיינו הצעיר כבר מהיום בו הוא נולד.
ברבות השנים סימבה גדל והופך לכפיר, ואינו מודע לשנאה שרוכש לו סקאר.
להפך, בתמימותו סימבה מגיע אל מאורתו של סקאר כדי לשחק איתו.
בשלב זה, סקאר הוגה תוכנית ערמומית, שבזכותה יוכל סימבה להיהרג מבלי לקשור אותו לעניין, וכך הוא יהפוך בשנית ליורש העצר.
סקאר מנצל את סקרנותו הגואה של סימבה לגבי שטחי הפרא ומתמרן אותו להגיע לשם בלי לספר על כך לאיש.
שטחי הפרא הם החלק המוצל בסוואנה המשמש כבית קברות לפילים ומקום מגוריהם של הצבועים.
לא ידוע כיצד סקאר הגיע למעמד זה, אך כבר בשלבים המוקדמים של הסרט הצופים נחשפים לשלטון הלא-חוקי של סקאר על הצבועים.
הוא משתמש בהם כדי שיהרגו את סימבה ברגע שייצא מתחום השליטה של האריות, אך המהלך שלו נכשל ומופסה מציל את סימבה ברגע האחרון.
למזלו של סקאר, מופסה לא מקשר בין ניסיון הרצח של סימבה לבין מעורבותו של סקאר בעניין, מה שמאפשר לו להמשיך להיפגש עם סימבה ולהפעיל עליו מניפולציות.
על כן, סקאר זומם תוכנית מתוחכמת שבעזרתה מופסה ייהרג, סימבה יחשוב שהוא אשם במוות ויברח, וסקאר יהפוך למלך החוקי וזאת מבלי שאיש יחשוד במעורבותו בעניין.
סקאר משתמש בידידיו הצבועים כדי שיבריחו עדר של גנו אל תוך עמק צר, שבמרכזו יחכה סימבה, ולאחר מכן קורא למופסה להציל את סימבה.
התכנון הוא או שהגנו ידרסו את סימבה למוות וסקאר יתקדם בתור לכתר, או שמופסה ייהרג בניסיון להציל את סימבה והכתר יעבור אל סקאר.
לבסוף, מופסה מצליח להציל את סימבה אך נרצח על ידי סקאר.
סקאר משכנע את סימבה שהוא אשם במות אביו ומייעץ לו בעורמה לברוח מארץ התקווה ולא לחזור לעולם.
כעת סקאר מצווה על הצבועים להרוג את סימבה ובכך לסיים את המהומה, אך הם מתעצלים ומאפשרים לסימבה ללכת בלי לידע את סקאר.
עצלותם מתנקמת בהם מאוחר יותר כאשר סימבה חוזר, בעל כוחות מחודשים, ומפיל את סקאר מהשלטון.
סקאר מכריז על עצמו כמלך החדש ועל שילוב אדמות ארץ התקווה ושטחי הפרא.
הוא מירע את מצבם של האריות ונותן זכויות יתר לצבועים, שעד כה לא הורשו לחיות בארץ התקווה.
בתמורה, הצבועים משמשים לו כצבא, והוא משתמש בכוח זה כדי לרדות במתנגדיו.
בתקופת שלטונו של סקאר נופלת בצורת קשה על הסוואנה, מקורות המים מתייבשים, החיות עוזבות ולאריות לא נותר כמעט מזון.
סקאר מסרב לצאת לצוד בעצמו ומכריח את הלביאות להביא לו את מעט המזון שהשיגו.
לאחר מספר שנים, הלביאות פותחות בשביתה ומסרבות להביא מזון עד שסקאר יצא להביא בעצמו.
בעקבות זאת, סקאר מאיים להתחיל לאכול את משרתיו, ומנסה לטרוף את זאזו, המזכיר של בית המלוכה, אשר אותו ניסה לטרוף גם בתחילת הסרט.
בסוף הסרט, סימבה חוזר להתעמת עם סקאר.
סקאר אינו מודע לכך שסימבה שרד, וכשזה מופיע לפתע כאריה בוגר וחסון, סקאר משוכנע כי מדובר במופסה.
נפעם ומבוהל, סקאר אינו מאמין שמופסה עדיין חי, אחרי שנפל מצוק ונדרס על ידי עדר של גנו.
עם זאת, מהר מאוד מתברר כי מדובר בסימבה, וסקאר חוזר לעשתונותיו.
הוא מנצל את העובדה שכאשר סימבה היה צעיר הוא שכנע אותו שהוא בעצמו הביא למות אביו, ומפעיל עליו לחץ כדי שיודה במעשה שלא עשה.
סימבה מודה לבסוף כי הוא הרג את מופסה, אף על פי שהדבר לא קרה.
סקאר משתמש בהודאה כעילה להילחם בסימבה, וכמעט והורג אותו.
הוא מאיים להפיל אותו מהצוק בדומה לאופן שבו הרג את אביו, אך אז הוא מגלה לסימבה כי הוא זה שרצח את מופסה.
כאשר סימבה מבין זאת הוא מצליח להתגבר על סקאר ומאלץ אותו להודות ברצח מופסה בפני כולם.
סקאר מנסה להתגונן ומאשים את הצבועים שהם גרמו לו להרוג את מופסה, ובתגובה על השקר הצבועים מתנפלים עליו וטורפים אותו.
בשל מותו של סקאר בסוף הסרט הראשון, הופעותיו בסרט השני בסדרה מלך האריות 2: מלכות סימבה מוגבלות.
עם זאת, לחייו של סקאר יש השפעה רבה על עלילת הסרט, ומבחינה סיפורית תפקידו נשאר חיוני.
עם פטירתו של סקאר וחרף זאת, מתגלה כי האריה היה נשוי ואף אב מאמץ לשלושה גורים.
אלמנתו, זירה, ממשיכה לשמור לו אמונים ומגדלת את משפחתה בתוך שטחי הפרא, בקרב קהילה של אריות אשר מסרבים להשתייך לארץ התקווה.
מכיוון שלסקאר לא היו גורים משלו, בנה של זירה, קובו, נבחר לשמש כיורש של סקאר.
סימבה אוסר על קהילת האריות של סקאר להיכנס לשטח ארץ התקווה ובתגובה זירה מאלצת את קובו להיכנס לשטח בית המלוכה ולרצוח את סימבה.
אף על פי כן, קובו מתאהב בבתו של סימבה, קיארה, ובסופו של דבר מפנה עורף לזירה.
במהלך הסרט ניתן גם הסבר חלופי, לפיו קובו משתכנע בכך שדרכו של סקאר הייתה פסולה, ומכיר בכך שהיה נתון בתודעה כוזבת.
סקאר עצמו מופיע בסרט במהלך סיוט לילה של סימבה.
בסיוט, סימבה רץ במורד הצוק בו נהרג אביו ומנסה לחלץ אותו, אולם סקאר מתערב ומפריע לו.
לאחר מכן הוא הופך לקובו וזורק את סימבה מהצוק.
הוא מופיע פעם נוספת כהשתקפות במאגר מים, לאחר שקובו מגורש מארץ התקווה.
אף על פי שמותו של סקאר התרחש זמן רב לפני קו העלילה של הסדרה "משמר האריות", לדמותו עדיין יש חלק משמעותי במהלכה.
בעונה השנייה, סקאר מוחזר לחיים כרוח על ידי הנחש אושארי והצבועים.
סקאר מאחד את כל החיות שמתגוררות בשטחי הפרא ומשתמש בהם כצבא, במטרה להשתלט על ארץ התקווה.
סקאר מצליח להשתלט על חלקים מסוימים מארץ התקווה, אך לבסוף קאיון מצליח להעלים את סקאר וצבאו מתפרק.
הרעיון המקורי ל"מלך האריות" נהגה באמצע שנת 1988. התסריט הראשוני הונח בסופו של דבר על שולחן מפיקי חברת וולט דיסני בהמשך אותה שנה, ואלה החליטו לאמץ אותו.
אחד מהמפיקים אף זיהה קווי דמיון בין התסריט הראשוני שכתב תומאס מ.
דיש ועלילת המלט של ויליאם שייקספיר.
בהקשר של עיצוב האופי של סקאר, הבמאים רוב מינקוף ורוג'ר אלרס שאפו ליצור "סרט על חיות בסביבה טבעית יותר", והם תיארו את הסרט כ"יותר הרפתקה מציאותית מאשר מיתוס אפי".
בהמשך העבודה על הסרט הייתה השפעה ניכרת של יצירותיו של שייקספיר על אופי הסרט.
אף על פי שלא היה זה הסרט הראשון של דיסני אשר הושפע ישירות ממחזות שייקספיריים, 'מלך האריות' בכלל ודמותו של סקאר בפרט הם הדוגמה הבולטת ביותר להשראה משייקספיר, ונעשו הקבלות רבות בין דמויותיו לבין דמויות מהמחזה 'המלט'.
לשם השוואה, שני הסיפורים סובבים סביב דמויות מרכזיות המתקשות להשלים עם ההכרח להתעמת עם דודיהם הבוגדניים ולנקום את מות אבותיהם.
יוצרי דמותו של סקאר הודו כי הדמות מבוססת על דמותו הבדיונית של קינג קלאודיוס המופיע בהמלט.
עם זאת, על פי מגזין סלייט, בעוד שקלאודיוס הוא בעיקר "מתכנן מדרגה שנייה [...] המונע מחרדה ואשמה," סקאר דווקא "מתענג על המפלצתיות שלו".
גם המגזין The Week מצא פערים בין סקאר לקלאודיוס, וציין שבזמן שהאחרון נרצח על ידי הגיבור המלט, סקאר נטרף "על ידי צבא הצבועים העורק שלו, ולא על ידי סימבה עצמו".
בנוסף, נוצרו השוואות דווקא בין סקאר לדמותו של יאגו במחזה אותלו, וצוין כי שני האנטגוניסטים מיומנים בניצול הפחדים של קורבנותיהם.
העלילה המקורית של הסרט, לפני ששונתה במידה רבה, עסקה בכלל ביריבות מרה בין שבטי הבבונים לאריות בסוואנה.
בקו עלילה ראשוני זה, היה סקאר בבון בעצמו, ושימש כמנהיג שבטם.
לאחר שרעיון זה ננטש, הוחלט לקשור את סקאר לסימבה ולמופסה בקשר דם, רבות בהשפעת המלט.
הבמאים הלכו רחוק יותר עם הרעיון והפכו את מופסה וסקאר לאחים, וכנגזר מכך הפכו את סימבה לאחיינו של סקאר, מתוך מחשבה שהקשר המשפחתי יהפוך את הסרט למעניין יותר.
רעיון נוסף שהועלה קודם לכן וננטש אף הוא היה להוסיף לצד סקאר דמות של פיתון שישמש כסיידקיק לסקאר.
מכיוון שהסרט נועד במקור לקהל בוגר, היה תכנון כי סקאר יתאהב בחברת הילדות של סימבה, נלה, ויאלץ אותה להתחתן איתו על אף הפרשי הדורות ביניהם.
האהבה הפדופילית שחש סקאר בקו עלילה זה אל נלה הייתה אמורה להתבטא גם בשיר הנושא שלו, Be Prepared.
עם זאת, לבסוף הוחלט לבטל לחלוטין את כל הרעיון, משום שהוא "מצמרר ומזעזע" מדי.
רעיון נוסף שהושמט בעקבות שינוי הייעוד מקהל בוגר לקהל צעיר, היה בסצנת הסיום של הסרט, כשמתרחש הקרב הגדול בין סימבה לסקאר.
סצנה זו תוכננה להיות אלימה ואפלה ביותר, כששיאה הוא כשסקאר זורק את סימבה מצוק התקווה ורוצח אותו, רגע לפני שהוא נופל בעצמו אל הלהבות והשניים מתים.
הרעיון נזנח בסופו של דבר בשל היותו אלים באופן קיצוני, והיה מצריך הגבלת גיל שעלולה הייתה לפגוע מאוד במכירות הסרט.
כדי להדגיש עוד יותר את דמותו הנבלית, הנבזית ומרושעת, ביססו יוצרי הסרט את דמותו באופן רופף על מנהיג גרמניה הנאצית, אדולף היטלר.
הרעיון הוצע על ידי הסטוריבורדר יורגן קלוביין וההפקה החליטה לאמץ אותו.
ההשוואה מתבטאת בעיקר בשיר "Be Prepared", שם צועדים הצבועים בדומה למצעדי הראווה הצבאיים שהציגה המפלגה הנאצית.
לדברי הבמאים, דמותו הנכלולית אך הפיקחת של סקאר הצריכה גם מידה של שנינות ו"איכות מתנשאת".
מינקוף אמר לימים במאמר של לוס אנג'לס טיימס כי "כשסקאר מפיל את האשמה על סימבה, זהו רעיון עז [...] ככל הנראה משהו שאינו אופייני לסרטים של דיסני".
בנוסף, סקאר היה מעין פריצת דרך בתחום הנבלים בסרטי דיסני, כשלפניו רשעי הסרטים היו "מטומטמים לא פחות משהיו מרושעים".
האנימטור האחראי על הדמות, אנדראס דג'ה, קבע כי "נבלים עובדים ממש טוב כשהם עדינים [...] לראות אותם חושבים ומתכננים זה הרבה יותר מעניין מאשר לראות אותם מכים מישהו".
בראשית הליהוק לתפקיד סומנו שני שחקנים כמועמדים המבוקשים לתפקיד: טים קארי ומלקולם מקדואל.
שני השחקנים מאופיינים בקולם הנמוך וביכולות תיאטרליות גבוהות, מה שהיווה יתרון לגילום דמותו של סקאר.
עם זאת, לבסוף הוחלט למנות דווקא את השחקן הבריטי ג'רמי איירונס.
המפיקים הציעו את התפקיד לאיירונס בעיקר משום התמחותו במדיום התיאטרון, שכן סקאר יועד להיות דמות שייקספירית ותיאטרלית.
הסכמתו של איירונס לגלם את הדמות הייתה הישג עבור האולפנים, וזאת משום שלרוב שחקני קהל בוגר מסרבים להשתתף בהפקות לילדים ונוער, ועל אחת כמה וכמה היה עלול לסרב מיד אחרי שזכה בפרס האוסקר של אותה שנה.
למעשה, איירונס כמעט וסירב להצעה מתוך חשש לסכן את הקריירה המצליחה שלו בקולנוע ובתיאטרון בכך שישתתף בסרט אנימציה לילדים, אך עם זאת לבסוף הוא לקח על עצמו את התפקיד.
בשלבי ההפקה הראשונים של הסרט איירונס "היסס לקפוץ מתפקיד דרמטי לסרט אנימציה".
המדבב כבר שיחק בעבר דמויות של אנטגוניסטים ונבלים בסרטים המיועדים לקהל בוגר אך לא בסרטים המיועדים לילדים ונוער.
על אף תפקידו המשובח בסרט, איירונס טען כי אין זו הסיבה להצלחה המיידית בבתי הקולנוע, אלא צוות הדיבוב השלם אשר הורכב משחקנים מפורסמים ועטורי פרסים.
גם היסטוריון האנימציה ג'רי בק צידד בדבריו בספרו "מדריך סרטי האנימציה" ותיאר את צוות המדבבים כ"רשימת השחקנים המרשימה ביותר שהייתה עד כה בסרט אנימציה".
כבמאים, מינקוף ואלרס "עבדו מאוד קרוב לשחקנים כדי לביים את הדיבוב שלהם".
אלרס תיאר את איירונס כ"ג'נטלמן ושחקן מבריק", וסיפר כי השחקן נתן "פרשנויות נוספות לטקסט אשר היו פנטסטיות".
המפיק דון האן אמר כי איירונס "רצה לשחק במילים ובקצב" והתייחס באופן ספציפי לסצנה שבה סקאר משדל את סימבה לחכות להגעתו של אביו לבדו.
לדבריו, "הקומדיה בהגייה שלו [איירונס] נבעה מכך שקולו של סקאר היה כל כך נבזי שהוא בקושי היה יכול לתזמן את סיום המשפט".
בנוסף, מבקרים רבים טוו קשר בין התכונות הפיזיות של סקאר לשל איירונס.
בהקשר לתפקיד שזיכה את איירונס בפרס האוסקר, דמותו של קלאוס פון ביולו בסרט תהפוכות הגורל, העניקו הכותבים משפט אחד לסקאר אשר מהווה מעין 'טייק אוף' על הדמות: "אין לך מושג", שנאמר על ידי איירונס באופן מדויק כמו משפט זהה של השחקן בסרט זוכה האוסקר.
לדברי הסופרת רייצ'ל שטיין, בדיבובו איירונס נותן פרספקטיבות חדשות על מגדר, מיניות ואקטיביזם, כאשר הוא מסתמך על "ההיסטוריה שלו במשחק של דמויות גבריות סוטות מבחינה מינית ומסוכנות חברתית כדי להנפיש את תיאורו של סקאר".
עם זאת, איירונס ביטל את הדמיון המכוון בין סקאר לקלאוס פון ביולו בראיון לערוץ קונקט סאוונה, ואמר כי "העובדה שהוא עשוי להזכיר מדי פעם את קלאוס, נובעת מהעובדה הפשוטה ששניהם חולקים את אותה תיבת קול".
במהלך הקלטת שירו של סקאר, "Be Prepared", נתקל איירונס באתגרים שונים בעקבות יכולות השירה הגבוהות הנדרשות לקטע.
על פי דיווחים שונים, השחקן "הרס את קולו" כאשר שר את המשפט "לכו איתי ולא תהיו רעבים לעולם!", מה שגרם לכך שלא היה מסוגל להמשיך לשיר.
כתוצאה מכך נאלצו המפיקים לגייס את הזמר האמריקאי ג'ים קאמינגס, שגם דיבב את דמויות הצבועים בסרט, כדי שייתחזה לאיירונס וישיר במקומו.
קאמינגס סיפר בראיון למגזין "הפינגטון פוסט" כי החלפת שחקנים בשירתם היא למעשה דבר שהוא עושה באופן קבוע, כמו כשהחליף את השחקן האמריקאי ראסל מיינס בקולו של הצ'יף פוהאתן בסרט פוקהונטס.