tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כיוון המבט של אוליבר, כמו גם הרעידות בתנועת המצלמה, משמעותם – שוט זה לא נמצא מתאים לשימוש ב-"The Cage", אבל משום ש-"The Menagerie" יצר סיום ערוך, השוט היחיד של וינה שטרם נעשה בו שימוש, ואשר היה זמין, היה זה שהוצג בסופו של דבר.
זאק הנדלן, מבקר במגזין בידור, העניק לפרק דירוג 'B-", וציין כי "כל הדבר נמשך יותר משעתיים, ועם סיפור מסגרת מהקאסט הרגיל, בעודו דרמטי, עדיין לא כל כך מסגור מתחבר".
הנדלן התייחס למספר היבטים זכורים של הפרק, כגון היקף הפציעות של פייק והעמימות סביב גורלו הסופי.
ב-13 וב-15 בנובמבר 2007, גרסה דיגיטלית המחודשת של "The Menagerie", בחדות גבוהה ועם צליל היקפי קולנועי, הופצה באופן מיוחד להקרנה בבתי קולנוע בשני לילות בלבד.
ההקרנה כללה הודעה מג'ין "רוד" רודנברי ג'וניור (בנו של ג'ין רודנברי המנוח), סרט תיעודי באורך של כ-20 דקות של "מאחורי הקלעים" על תהליך השיקום, וטריילר לעונה השנייה של הסדרה המחודשת..
הצגה זו הוצגה גם בבריטניה, במשך לילה אחד בלבד, בחלק מאולמות הקולנוע של רשת "Odeon", ב-13 בנובמבר 2007
בעונה 4 של "פיוצ'רמה", בפרק "Where No Fan Has Gone Before", פריי ואנשי צוות האחרים שעל סיפון ה-Planet Express נחקרים במהלך משפט צבאי, בזמן שהם יושבים בכיסא גלגלים הדומה לזה של פייק.
בהמשך הפרק משתתפים שחקנים מ"מסע בין כוכבים".
כמו כן, בפרק "A Clone of My Own" מעונה 2, הקפטן הקודם של ה-Planet Express מופיע בכיסא גלגלים ובמצב דומה לזה של פייק.
שמו, קפטן מאסקי, הוא גם התייחסות לפייק ("פייק" ו"מאסקי" הם שמות מינים של דגים).
בפרק "4th Grade", עונה 4 של "סאות' פארק", שתי דמויות מתווכחות כמה פרקים היו לסדרה המקורית של מסע בין כוכבים.
ספירת "The Menagerie" כפרק אחד או כשני פרקים מהווה נקודת המחלוקת ביניהם, והם ממשיכים להתווכח אם היו 72 או 73 פרקים (למעשה – שניהם טועים – ל"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" היו 79 פרקים בסך הכל).
בפרק מאוחר יותר, "Pre-School" מעונה 8, הילדים נזכרים בעבר, בעקבות הודעה על חבר לספסל הלימודים שעומד להשתחרר מהכלא.
באירועים שהובילו למאסרו של החבר מעורבת הגננת, שכמעט נשרפת למוות.
עכשיו, היא נוסעת בכיסא גלגלים הדומה מאוד לזה המשמש את כריסטופר פייק.
פרק "Losing Time" של "פארסקייפ" פארסקייפ "לאבד זמן" כולל רובוט לאבחון ולתיקון, אשר מתקשר עם ג'ון קריצ'טון על ידי מצמוץ.
לפיכך, ג'ון מכנה את הרובוט הקטן בשם "פייק".
על פי הביוגרפיה של סטיב ג'ובס, אשר נכתבה על ידי וולטר איזקסון, מהנדס אפל באד טריבל טבע את המונח "שדה עיוות המציאות", על ידי ביצוע התייחסות לפרק זה של "מסע בין כוכבים".
שדה עיוות המציאות – התייחסות ליכולתו של סטיב ג'ובס לכופף את המציאות עבור קהלים, כך שיתאים למטרותיו – יהפוך למטבע לשון במאות נאומים שנשא ג'ובס, לרבות נאומיו המרכזיים המפורסמים להחדרת מוצרי אפל חדשים.
The Marshall Mathers LP 2 הוא אלבום האולפן השמיני של הראפר האמריקאי אמינם.
האלבום יצא לאור ב-5 בנובמבר 2013 דרךחברת התקליטים אפטרמת', אינטרסקופ.
הסינגל הראשון מהאלבום הוא "Berzerk" שיצא לאור ב-25 באוגוסט 2013.
ב-2012 עבד אמינם על הפקת האלבום של הרכב ההיפ-הופ Slaughterhouse, בחסות חברת ההפקות שלו שיידי רקורדס.
בנוסף לזאת אמינם התארח במספר שירים של אומנים, בהם ריהאנה, סקיילר גריי, פינק ואובי טרייס.
במהלך טקס ה־MTV, הכריז אמינם את שמו של אלבום חדש: "The Marshall Mathers LP 2", ושיצא לאור ב-5 בנובמבר 2013. זהו אלבום המשך לאלבומו המצליח של אמינם "The Marshall Mathers LP", שיצא ב-23 במאי 2000, ומכר מעל כ-21 מיליון עותקים ברחבי העולם.
השיר הראשון שיצא לאור נקרא "Survival".
הוא הוצג לראשונה בטריילר למשחק המחשב החדש "Call Of Duty: Ghosts", ולאחר מכן יצא לאור השיר כסינגל.
בראיון לערוץ ESPN ב-7 בספטמבר סיפר אמינם שאינו מתרגש מצאת האלבום, ושהוא כבר רוצה לפרסם את האלבום "ולסיים עם זה".
לקראת צאת האלבום הופצו שמועות שהאלבום יהיה אלבומו האחרון של אמינם, בעקבות ציוץ של אחיו הקטן, נייתן, שענה "כן" על השאלה אם זה אלבומו האחרון של אמינם.
לאחר מכן נייתן ביקש להרגיע את המעריצים והסביר שענה את תשובותו על מנת שאנשים יפסיקו להטריד אותו בשאלות.
אמינם ערך שאלות ותשובות בדף הפייסבוק שלו, כשנשאל "מה הדבר הכי מעצבן ששואלים אותך?" ענה אמינם "כאשר אנשים שואלים אותי אם אני פורש".
Berzerk - יצא לאור ב-25 באוגוסט 2013, כסינגל הראשון מן האלבום.
הקליפ לשיר יצא ב-9 בספטמבר, השיר הופק על ידי ריק רובין והבית הראשון היה מחווה לביסטי בויז, בשיר משמיץ את אחותה הקטנה של קים קרדשיאן - קלואי קרדשיאן, ואת הראפר פיוצ'ר.
הקליפ צולם באווירת שנות השמונים, אמינם קורא לראפרים לחזור לראפ הישן יחד עם קנדריק לאמאר שעשה את אותו הדבר בבית שלו בשיר "Control".
הסינגל הגיע למקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100 עם כ-362,000 הורדות בשבוע הראשון לצאתו לאור.
Survival - יצא לאור ב-8 באוקטובר 2013, כסינגל שני מן האלבום.
הקליפ לשיר יצא ב-8 באוקטובר, "Survival" משמש גם כשיר הרשמי של המשחק Call Of Duty: Ghosts".
הסינגל הגיע למקום ה-16 במצעד הבילבורד הוט 100.
Rap God - יצא לאור ב-15 באוקטובר 2013, כסינגל שלישי מן האלבום.
הקליפ לשיר יצא ב-27 בנובמבר, בקליפ אמינם עושה פארודיה על מקס האדרום, בנוסף קיימות הפניות לסרט מטריקס, הקליפ מכיל סצנות של אמינם הולך על המים, אמינם בתרדמת וסצנות מסיבה.
בשיר אמינם מכתיר את עצמו כ'אלוקי הראפ', וחולק כבוד לשאר הראפרים שהשפיעו עליו, כגון: טופאק, ראקים, N.W.A ועוד.
בשיר אמינם אומר 97 מילים ב-15 שניות, ממוצע 6.5 מילים לשנייה, אמינם מתאר מהירות זאת כ'מהירות סופר סוניק', השיר זכה לתגובות חיוביות עקב היכולות הטכניות של אמינם בשיר אך גם לביקורות עקב התוכן ההומופובי.
הסינגל הגיע למקום ה-7 במצעד הבילבורד הוט 100 עם כ-270,000 הורדות בשבוע הראשון לצאתו לאור.
The Monster - יצא לאור ב-29 באוקטובר 2013, כסינגל רביעי מן האלבום.
בשיר משתתפת הזמרת ריהאנה, איתה אמינם שיתף פעולה מספר פעמים.
הקליפ לשיר צולם בדטרויט יחד עם ריהאנה בבימויו של ריצ' לי ושוחרר ב-17 בדצמבר.
הסינגל הגיע למקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100 עם כ-373,000 הורדות בשבוע הראשון לצאתו לאור.
לאחר מכן, עלה הסינגל למקום ה-1.
Headlights - יצא לאור ב-4 במרץ 2014, כסינגל החמישי מן האלבום.
בשיר משתתף הזמר נייט רוס.
השיר הוא שיר התנצלות של אמינם לאמו לאחר המריבה הארוכה שלהם, בנוסף אמינם מציין שסלח לה והגזים בתגובותיו וברצונו לפתוח דף חדש.
הווידאו קליפ לשיר שוחרר ביום האם, הקליפ מציג תמונות ילדות של אמינם, ובנוסף כולל סצנות עבר מן קליפים קודמים של אמינם בקשר לאמו.
הסינגל הגיע למקום ה-45 במצעד הבילבורד הוט 100.
במהלך הנסיעה מתיאו נוסע מעל המהירות המותרת עקב ההתרגשות והפחד שלו, השוטרים שמבחינים במתיאו מתחילים במרדף אחריו ואמינם מנצל זאת וזועק אל השוטרים מתא המטען, עקב זאת נאלץ מתיאו להתאבד יחד עם אמינם וליפול איתו מהגשר לתוך המים (באופן אירוני באותה הדרך שסטן וחברתו נהרגו).
בארצות הברית מכר האלבום כ-792,000 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו לאור, לאחר מכן בשבוע השני למכירות מכר האלבום כ-210,000 עותקים והאלבום הוכתר בפלטינה בשבועיים הראשונים, בסוף השנה האלבום מכר כ-1,727,000 עותקים והוכתר כאלבום השני הנמכר ביותר לשנת 2013, במרץ 2014 האלבום הוכתר כפלטינה כפולה.
בבריטניה האלבום מכר כ-143,000 עותקים בשבוע הראשון לשחרורו לאור, לקראת סוף שנת 2013 האלבום הוכתר כאלבום פלטינה כאשר מכר מעל ל-300,000 עותקים.
אמינם הופך להיות האומן האמריקאי הראשון שמתייצב במקום הראשון במצעדי המכירות כשבע פעמים ברציפות.
בקנדה מכר האלבום כ-104,000 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו לאור, האלבום הוא האלבום הנמכר ביותר של אמינם בשבוע הראשון בקנדה, לקראת סוף שנת 2013 האלבום הוכתר כפלטינה משולשת כאשר מכר מעל ל-240,000 עותקים.
בסוף שנת 2013 האלבום הוכתר בפלטינה במדינות: אוסטרליה וניו זילנד.
האלבום הוכתר כזהב במדינות: אוסטריה, גרמניה, פולין ושווצריה.
The Monster (בעברית: המפלצת) הוא שיר של הראפר אמינם בהשתתפות הזמרת ריהאנה מאלבום האולפן השמיני שלו, The Marshall Mathers LP 2. השיר יצא לאור ב-29 באוקטובר 2013, כסינגל הרביעי מן האלבום.
זו היא הפעם הרביעית שאמינם וריהאנה משתפים פעולה, אחרי ששיתפו פעולה בשירים "Love The Way You Lie", בחלק השני של השיר ו-"Numb".
השיר נכתב במקור על ידי ביבי רקסה.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 והיה לשיר ה-13 של ריהאנה במקום הראשון.
בכך השוותה ריהאנה את שיאה לשיאו של מייקל ג'קסון.
הסינגל נכנס למקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100 עם כ-373,000 הורדות בשבוע הראשון לצאתו לאור.
לאחר מכן, עלה הסינגל למקום ה-2, ולאחר מספר שבועות למקום ה-1. עד כה, מכר השיר מעל מיליון עותקים בארצות הברית.
בבריטניה, מכר הסינגל עד כה מעל 200.000 עותקים ודורג במקום ה-1 במצעד הסינגלים הבריטי, והפך לסינגל הראשון של אמינם שמגיע למקום הראשון בבריטניה מאז 2005. ריהאנה שברה שיא בכך שדירגה שמונה שירים למקום הראשון בשמונה שנים; דבר שרק הביטלס ואלביס עשו.
ב-28 בנובמבר 2013, השיר הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית.
נכון -2014, השיר מכר 3 מיליון עותקים בארצות הברית והגיע למעמד פלטינה משולשת.
השניים שיתפו פעולה לראשונה בשיר "Love The Way You Lie" ב-2010. השיר הפך לשיר הכי נמכר של השניים, אשר מכר 13.6 מיליון עותקים בעולם והפך לאחד הלהיטים הנמכרים ביותר בהיסטוריה.
הקליפ לשיר בוים על ידי ריץ' לי בדטרויט ב-20 בנובמבר 2013. אמינם העלה תמונות ממאחורי הקלעים של הקליפ לרשת, באחת התמונות הוא הצטלם עם ריהאנה וכתב "מאחורי הקלעים", ובכך נרמז שגם ריהאנה תהיה בקליפ.
ב-13 בדצמבר, הועלה לערוץ ה-VEVO של אמינם הצצה של 57 שניות של הקליפ, בה נראה אמינם יושב בחדר חשוך מול טלוויזיה שריהאנה הדליקה אותה.
בטלוויזיה נראה אמינם שובר דברים, לוקח כדורים ומחזיק את בתו היילי.
קטעים אלו הם קטעים קצרים מן הקליפים הקודמים של אמינם, המחולקים לפי קטגוריות (אלימות, משפחה, אי שפיות, מוות, התמכרות ותהילה), הקטעים הם מהווידאו קליפים של השירים: "My Name Is", "Lose Yourself", "The Way I Am" ו-"3a.m".
בזמן שהוא צופה בקטעים בטלוויזיה, ריהאנה יושבת מולו כפסיכולוגית.
בנוסף, בסצנת הסיום אלטר האגו שלו סלים שיידי נכלא בכלוב והוא מוצג לכאורה כ"מפלצת" שאמינם יצר, סלים שיידי מעביר פתק לאמינם מן הכלוב ואמינם פוסע קדימה ומניח לסלים שיידי להרג על ידי אנשי הביטחון.
הקליפ לשיר יצא ב-17 בדצמבר.
נכון לפברואר 2020 מונה הקליפ 682 מיליון צפיות.
The Monster Tour הוא מיני-סיבוב הופעות משותף של אמינם וריהאנה.
הטור כולל 6 הופעות בצפון אמריקה.
מטרתו לקדם את האלבום השמיני של אמינם, The Marshall Mathers LP 2. ההופעות:
תאריך עיר מיקום נוכחות הכנסות 7 באוגוסט 2014פסדינהאצטדיון Rose Bowl—— 8 באוגוסט 2014 16 באוגוסט 2014מזרח רתרפורדאצטדיון MetLife—— 17 באוגוסט 2014 22 באוגוסט 2014דטרויטאצטדיון Comerica—— 23 באוגוסט 2014סה"כ — —
סיבוב ההופעות The Man and The Journey, היה סיבוב הופעות לא רשמי של להקת פינק פלויד שהתרחש בעיקר באנגליה במהלכו נוגנה המוזיקה הקונספטואלית שנקראה "The Man and The Journey" (בתרגום חופשי: האדם והמסע), כשני חלקים נפרדים שמהווים מעין אלבום כפול אשר כל אחד מחלקיו מתקשר לקודמו בתכנים.
"The Man", מתייחס לייצוג של יום בחייו של אדם ו-"The Journey" מתייחס למסעו של האדם במשך חייו.
ההופעה כללה חומרים מרוב האלבומים של הלהקה, וכמו כן חומרים חדשים אותם פיתחה באותה תקופה.
סיבוב ההופעות התחיל ב-14 באפריל 1969 והסתיים ב-17 בספטמבר 1969. במהלך הסיבוב, הקליטו פינק פלויד חלק מהשירים מרשימת השירים שנוגנה בהופעות במסגרת העבודה על אלבומם השלישי More שיצא ביולי 1969, והיה הפסקול של סרט צרפתי באותו השם.
בסוף הסיבוב, הקליטה הלהקה את רוב השירים שנותרו מרשימת השירים שלהם לאלבומם הרביעי Ummagumma שיצא באוקטובר של אותה שנה.
סיבוב ההופעות, המשיך את שינוי הגישה המוזיקלית של הלהקה, שהתחיל להתבטא עוד בסיבוב ההופעות הקודם שלהם Pink Floyd World Tour, ממוזיקת אוונגרד פסיכדלית שמבוטאת בשירים קצרים של 4 דקות בממוצע, לעבר מבנה שירים ארוכים יותר המשלבים קטעי סולו מורכבים.
כמו כן, המשיכה הלהקה להתנסות בשינוי שמות שיריהם והמשך גיבושן של יצירות מוקדמות יותר, לעבר הסגנון החדש אותו החלו לעצב.
כמו כן, במהלך סיבוב הופעות זה, הלהקה העמיקה את התעסקותה בעיצוב חוויית ההופעה, דוגמת מהלך השיר "Afternoon" בו הוגש תה לנגנים, על גבי שולחן שהוצב במהלך ההופעה.
שני חלקי ההופעה הורכבו מרשימות השירים הבאות:
החלק הראשון מייצג יום בחייו של אדם.
בהתאם למוטיב זה, שונו שמותיהם של שירי הלהקה:
החלק השני של ההופעה, מתמודד עם המסע של חיי אדם.
בדומה לחלק הקודם של ההופעה, שונו שמותיהם של שירי הלהקה:
The Man (בעברית: האיש) הוא שיר שבוצע על ידי הזמר-יוצר הבריטי אד שירן, והופק על ידי ג'ייק גוסלינג.
השיר יצא להורדה דיגיטלית בחנות ה-iTunes ב-19 ביוני 2014, בתור הסינגל השיווקי השישי מתוך שבעה באלבום האולפן השני שלו, x.
כמו כן, נכנס השיר למצעד הסינגלים הבריטי במקום ה-87.
במופעו בדיסלדורף, ב-5 בנובמבר 2014, ביצע שירן את השיר כבחירתו לאותו לילה ואמר כי הוא היה היחיד שמעולם הוא לא ביצע בשידור חיי, ושזה השיר היחיד שהוא קיווה שמעולם לא יכניס לאלבום, שכן כתיבתו הייתה טיפולית ורגשית ולכן אישית מאוד.
כתב הבילבורד, ג'ייסון ליפשוץ השווה את הראפ של שירן לפרויקט The Streets של מייק סקינר.
The Miseducation of Lauryn Hill הוא אלבום סולו הבכורה של הזמרת והראפרית האמריקאית לורן היל.
הוא יצא ב-25 באוגוסט 1998, על ידי Ruffhouse Records וקולומביה רקורדס.
לאחר סיבוב הופעות עם להקתה לשעבר, הפוג'יז, היל פיתחה מערכת יחסים רומנטית עם היזם הג'מייקני רוהאן מארלי, וזמן קצר לאחר מכן נכנסה להיריון.
ההיריון, בנוסף לנסיבות אחרות בחייה, הביאו את היל לרצות לעשות אלבום סולו.
הקלטת האלבום התבצעה מסוף 1997 עד יוני 1998, בעיקר באולפני טאף גונג בקינגסטון, והיל שיתפה פעולה עם קבוצת מוזיקאים בשם New Ark בכתיבת והפקת השירים.
האלבום הוא בעיקר בסגנון "ניאו נשמה", ומשלב סגנונות מוזיקליים אחרים כמו R&B, היפ הופ, נשמה, ורגאיי.
המילים מתייחסות להיריון של היל, לבעיות בקשריה עם הפוג'יז, וכן לנושאים של אהבה ואלוהים.
The Miseducation of Lauryn Hill יצא הישר למקום מספר 1 במצעד בילבורד 200, ונמכר ב־422,624 עותקים בשבוע הראשון, אשר שבר שיא למכירות שבוע ראשון לאלבום של אמנית.
הגיע בשיאו למקום מספר 1 בארצות הברית, והשניים האחרים היו בטופ-40. הצלחת האלבום הזניקה את היל למעמד כוכבת-על בינלאומית, ותרמה להבאת מוזיקת היפ הופ וניאו נשמה לחוד החנית של המוזיקה הפופולרית.
בטקס פרסי גראמי ה-41, The Miseducation of Lauryn Hill היה מועמד לעשרה פרסי גראמי, וזכה בחמישה פרסים, מה שהפך את היל לאישה הראשונה לקבל מספר כה גבוה של מועמדויות ופרסים בלילה אחד.
עד ל-2013, האלבום נמכר בלמעלה מ-8 מיליון עותקים בארצות הברית, ויותר מ-19 מיליון עותקים ברחבי העולם.
המבקרים באופן כללי שיבחו את The Miseducation of Lauryn Hill''' בין היתר על האופן שבו היל הציגה זווית ראייה של אישה על החיים ועל האהבה, יחד עם המגוון האמנותי שלה.
ב-2015, האלבום נכלל ברישום הלאומי על ידי ספריית הקונגרס לשימור בתור תרומה משמעותית לתרבות.
בשנת 2024 נבחר האלבום בתור "האלבום הטוב ביותר בכל הזמנים" ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים" של אפל מיוזיק.
ב-1996, היל פגשה את רוהאן מארלי בעת סיבוב הופעות כחברה בלהקה הפוג'יז.
בהדרגה נוצרה ביניהם מערכת יחסים רומנטית, ובמהלך סיבוב ההופעות, היל נכנסה להיריון.
השינויים בחייה נתנו לה השראה להקליט אלבום סולו.
אחרי שתרמה לאלבום הסולו של עמיתה מהפוג'יז, וייקליף ז'אן, ב-1997 – The Carnival, היל לקחה פסק זמן מסיבובי הופעות והקלטה, בעיקר בשל ההיריון שלה.
במהלך ההפסקה, היא הרגישה פרץ ביצירתיות שלה, וכתבה מעל שלושים שירים בסטודיו בניו ג'רזי רבים מן השירים הללו שאבו מהסערות שהתרחשו ביחסיה עם הפוג'יז, כמו גם מאהבות העבר.
בקיץ של 1997, כשהיל הייתה אמורה ללדת בפעם הראשונה, היא התבקשה לכתוב שיר עבור מוזיקאי הגוספל סיסי וייננס.
מספר חודשים מאוחר יותר, היא נסעה לדטרויט לעבוד עם זמרת הנשמה אריתה פרנקלין, וכתבה והפיקה את הסינגל שלה "A Rose is Still a Rose".
מאוחר יותר, פרנקלין ביקשה מהיל לביים את הקליפ לשיר.
זמן קצר לאחר מכן, היל עשה עבודת כתיבה עבור ויטני יוסטון.
משום שכתבה בתוך זמן קצר שירים עבור אמנים בתחומי הגוספל, היפ הופ, ו-R&B, היא השתמשה בהשפעות אלה ובחוויותיה כשהקליטה את The Miseducation of Lauryn Hill.
היל התחילה להקליט את The Miseducation of Lauryn Hill בסוף 1997 באולפני צ'אנג קינג בניו יורק, וסיימה ביוני 1998 באולפני טאף גונג בקינגסטון, ג'מייקה, האולפנים אותם הקים אמן הרגאיי, בוב מארלי.
בתחילה, וייקליף ז'אן לא תמך בכך שהיל תקליט אלבום סולו, אבל בסופו של דבר הציע לעזור כמפיק, הצעה שהיא דחתה, מכיוון שרצתה לכתוב, לעבד ולהפיק את האלבום בעצמה.
היל הקליטה חלק מהאלבום באולפני Perfect Pair בניו ג'רזי ובאולפני סוני, כשבמספר שירים ישנם אלמנטים שהוקלטו באולפנים שונים, אך את חלק הארי של האלבום היא הקליטה בג'מייקה.
בהקשר זה של שינוי הסביבה, היל אמרה: "כאשר התחלתי להקליט בניו יורק וניו ג'רזי, הרבה אנשים דיברו איתי על כיוונים שונים.
הרגשתי כאילו האנשים הם בפרצוף שלי, והיו לי תחושות לא טובות.
רציתי מקום שבו יש "וייב" טוב, שאני בקרב משפחה, והמקום הזה היה טאף גונג." רבים מבני משפחת מארלי היו נוכחים באולפן בזמן ההקלטות, ביניהם ג'וליאן מארלי, אשר גם תרם אלמנטים של גיטרה לשיר "Forgive Them Father".
עם צאת האלבום The Miseducation of Lauryn Hill ב-25 באוגוסט 1998, זה הוא נכנס למקום מספר 1 במצעד האלבומים בילבורד 200, עם מכירות של 422,624 עותקים בשבוע הראשון, שיא מכירות עבור אלבום בכורה של אמנית.
האלבום נשאר בראש מצעד בילבורד 200 שבוע שני ברציפות, שבמהלכו הוא נמכר ב-265,000 עותקים.
בארצות הברית, האלבום נמכר במיליון עותקים בתוך פחות מחודש וב-2.4 מיליון עותקים עד דצמבר.
הוא שהה 81 שבועות בבילבורד 200, והיה במקום הראשון במצעד סוף השנה של מצעד בילבורד לאלבומי R&B/היפ-הופ.The Miseducation of Lauryn Hill קודם עם שלושה סינגלים—"Doo Wop (That Thing)", "Ex-Factor", ו-"Everything Is Everything"—אשר כולם הפכו ללהיטים עם קליפים פופולריים.
מכירות האלבום גברו לאחר הופעתה של היל בטקסי גראמי ה-41, והוא נמכר ב-234,000 עותקים בשבוע של ה-3 במרץ 1999, ו-200,000 עותקים בשבוע שאחריו.
עד אוגוסט, האלבום כבר נמכר ב-10 מיליון עותקים ברחבי העולם, כולל כמעט 700,000 בקנדה.
ב-17 בדצמבר 2001, הוסמך האלבום כפלטינה 8x על ידי RIAA.
באפריל 2002, דיווחה חברת התקליטים קולומביה כי האלבום נמכר ב-12 מיליון עותקים ברחבי העולם, ובשנת 2009, המכירות הגלובלית שלו דווחו ב-19 מיליון עותקים.
עד ל-2013, נמכרו יותר משמונה מיליון עותקים בארצות הברית בלבד.The Miseducation of Lauryn Hill זכה לתשבחות המבקרים; על פי העיתונאי ג'ף בושה ב"לוס אנג'לס טיימס", היה זה האלבום המהולל ביותר של 1998. ביקורות לעיתים קרובות שיבחו את המבט הנשי החיים ועל האהבה שהציגה היל.
אריק וייסבארד מ-Spin קרא להיל "ז'אנר-בנדר" (בתרגום ישיר: מכופפת סוגות) אשר מאזנת את השירה והראפ מלאי הביטחון שלה עם תמות פגיעות ורגישות.
דייוויד בראון כתב ב"אנטרטיינמנט ויקלי" שהאלבום הוא "לעיתים קרובות עוצמתי, חזק ומלא רגש באופן מדהים".
דרים המפטון ב"וילג' ווייס" כתבה שהיל עושה מעברים חלקים "בכל פינות התחום [המוזיקלי והאמנותי] שלה בתוך כל שיר נתון", בעוד שמבקר "שיקגו טריביון" גרג קוט קרא לאלבום "טור דה פורס קולי" עם עיבודים אשר "גדושים ברעיונות גדולים".
בביקורת פחות נלהבת, דום פיליפס מ-Q מגזין הרגיש שהפגם היחיד במוזיקה היה "היעדר מלודיה בלתי נשכחת" במספר שירים שלא השתמשו בסמפלינג מעניין, ואילו ג'ון מאלבי מ-NME לא אהב את מה שהוא תיאר כ"נטייה להיסטריה" של היל ולהצהרות לגבי "כמה שאלוהים הוא מבריק" באלבום שלבד מכך הוא אלבום הכרחי.
בביקורתו ב"פיצ'פורק", ניל ליברמן מצא כמה בלדות כמייגעות ואת הלחנים קלישאתיים.
רוברט כריסטגאו ציין ב"וילג' וויס" את "Lost Ones" ו-"Superstar", כשיאי האלבום, וקרא לאלבום "האלבום הפוליטיקלי קורקט של השנה", אשר מציע ראפ מיומן והפקה מעודנת, לצד חוסר עקביות במילים, שירה ממוצעת, וסקיטים מיותרים.
הוא העריך נקודת המבט של היל ואת "סמכותה המוסרית" וערכיה, אך ביכה את הצורך שלה להעריך את אלוהים באלבום.
בתחילה, לא היו תוכניות מיידיות לסיבוב הופעות משום שהאלבום לא נזקק לקידום, והיל הייתה שוב בהיריון עם לידה צפויה בספטמבר 1998. ההופעות החיות הראשונות שלה של שירים מהאלבום היו ב"סאטרדיי נייט לייב" ובטקס פרסי המוזיקה של בילבורד.
אך בינואר 1999, היל גייסה להקה והחלה חזרות למה שהפך לסיבוב ההופעות The Miseducation Tour.
ברגע שיצאה ההודעה על סיבוב ההופעות, אזלו הכרטיסים למופעים.
הסיבוב התחיל בטוקיו ב-21 בינואר 1999 עם ארבע הופעות במשך כשבוע, ומשם היל המשיכה ללונדון להופעה ב-8 בפברואר 1999. בארצות הברית היו לה סך הכל 20 הופעות, עם אאוטקאסט בתור מופע הפתיחה.
חלק זה בסיבוב ההופעות החל ב-18 בפברואר בדטרויט, והסתיים ב-1 באפריל 1999, בעיר מולדתה של היל, ניוארק, ניו ג'רזי.
היא התחילה את הרגל האירופאית בת 14 ההופעות ב-13 במאי באוסלו, וסגרה אותו במנצ'סטר ארנה באנגליה ב-2 ביוני.
משם חזרה ליפן, וסגרה את הסיבוב.
על אף שהיל עבדה על The Miseducation of Lauryn Hill יחד עם קבוצת מוזיקאים הידועה בשם New Ark, האלבום הוצג כעבודה שבה האמנית במרכז, שכתבה והפיקה את האלבום עם מעט עזרה חיצונית.
גורדון ויליאמס, המיקסר ומהנדס הסאונד באלבום, תיאר את הפרויקט "מאמץ אישי עוצמתי של היל ...
זה בהחלט היה החזון שלה." בתגובה לתביעה, היל טענה שניו ארק מנצלים את הצלחתה.
ניו ארק ביקשו בתביעתם קרדיטים חלקיים, ופיצוי כספי.
התביעה בסופו סודרה בפשרה מחוץ לבית המשפט בחודש פברואר 2001, עבור סכום שדווח כ-5 מיליון דולר.
בסוף 1998, The Miseducation of Lauryn Hill נבחר בתור האלבום השני הטוב ביותר של השנה של Pazz & Jop, סקר שנתי של מבקרים אמריקאים שפורסם ב"וילג' וויס".
היל היה מועמדת לעשרה פרסי גראמי ב-1999, מה שהפך אותה לאישה הראשונה אי פעם להיות מועמדת פעמים רבות כל כך בשנה אחת.
היא זכתה בחמישה פרסי גראמי, כולל פרס האמן החדש הטוב ביותר, שיר ה-R&B הטוב ביותר, ביצוע ה-R&B הטוב ביותר של זמרת, ואלבום ה-R&B הטוב ביותר.
The Miseducation of Lauryn Hill זכה גם בפרס גראמי לאלבום השנה, והיה אלבום ההיפ הופ הראשון לזכות בו אי פעם.
היל קבעה שיא חדש בתעשייה, וגם הייתה האישה הראשונה לזכות בחמישה פרסי גראמי בערב אחד.
היא גם הייתה מועמדת לפרסי פרס NAACP Image בקטגוריות האמנית הטובה ביותר, האלבום הטוב ביותר, והשיר הטוב ביותר ("Doo Wop (That Thing)").
בפרסי המוזיקה של בילבורד, האלבום זכה בפרס אלבום R&B של השנה, ואילו "Doo Wop" זכה בפרס לקליפ R&B, ב-1999 בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית, היל זכתה בפרס לאמן הנשמה/R&B החדש הטוב ביותר.
היא גם זכתה בפרס Soul Train, והייתה מועמדת לפרס אמנית הסולו הבינלאומית הטובה ביותר בפרסי המוזיקה הבריטית.The Miseducation of Lauryn Hill מופיע במספר רב של רשימות דירוג האלבומים הגדולים של כל הזמנים; על פי Acclaimed Music, הוא האלבום ה-154 המדורג ביותר ברשימות המבקרים מסוג זה.
עם הצלחת The Miseducation of Lauryn Hill, היל הפכה לאייקון תקשורתי, ומגזינים החל מ"טיים" דרך "אסקווייר" ועד "פיפל לנוער" התחרו על הזכות להציב אותה על דפי השער.
ב-8 בפברואר 1999, סיפור השער של "טיים", זקף לזכותה של היל את ההטמעה המלאה של מוזיקת היפ הופ לתוך המיינסטרים המוזיקלי, והיא הייתה אמית ההיפו הופ הראשונה (מכל מגדר) להופיע על שער מגזין זה.
ב-2012, "רולינג סטון" דירג את האלבום במקום מספר 314 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים".
ג'ון קרמניקה, במדריך האלבומים של רולינג סטון (2004), כתב שהיל פנתה לציבור רחב של מאזינים עם היפ הופ מסונן דרך "עדשה של וומניזם (תנועה של פמיניזם שחור)", ובכך הפכה למוקד הקרוס-אובר של ההיפ הופ לתוך המיינסטרים.
עיתונאי המוזיקה פיטר שפירו קרא לאלבום "אלבום הקרוס-אובר האולטימטיבי של עידן ההיפ הופ".
יחד עם אלבום הבכורה של אריקה באדו משנת 1997, Baduizm, האלבום The Miseducation of Lauryn Hill היווה גם תרומה חשובה לסוגת הניאו נשמה.
על פי המגזין Ebony, הוא הביא את הניאו נשמה לקדמת הבמה של המוזיקה הפופולרית, והפך לאלבום הפופולרי והמהולל ביותר של הז'אנר.
ביום השנה החמש עשרה לצאת האלבום, הראפר האמריקאי נאז ביקר את האלבום עבור XXL, וקרא לו המודל עבור אמנים מכל הז'אנרים ו"אלבום נצחי של מוזיקה טהורה ...
הוא מייצג את התקופה – רגע רציני במוזיקה השחורה, בו אמנים צעירים לוקח את המושכות ופרצו דלתות." ב-2015, The Miseducation of Lauryn Hill הוכר כעובדה "משמעותית מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית" על ידי ספריית הקונגרס ונבחר להיכלל ברישום הלאומי להקלטות.
"The Man" (בעברית: "הָאִישׁ") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה השביעי, Lover.
השיר יצא לאור ב-27 בינואר 2020, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
"The Man" הגיע למקום ה-23 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית, והפך לסינגל הרביעי ברציפות מ-Lover שהגיע בשיאו לארבעים העליונים במצעד.
הוא נכנס לארבעים העליונים באוסטרליה, בלגיה, קנדה, צ'כיה, אסטוניה, הונגריה, אירלנד, מלזיה, ניו זילנד, נורווגיה, סינגפור, סלובקיה והממלכה המאוחדת.
ב-7 בפברואר 2020 הופץ ליוטיוב קליפ מילים מונפש של השיר.
ב-18 בפברואר 2020, הופצה גרסה אקוסטית חיה של השיר, בשם "", בכל פלטפורמות המוזיקה, בליווי הקליפ שלו.
השיר נכתב והופק על ידי טיילור סוויפט וג'ואל ליטל.
ספנסר קורנהאבר מ-The Atlantic תיאר את השיר כ"אחד מהשירים הקליטים ביותר מתוך האלבום Lover".
בריטני הודאק מפורבס, שיבחה את השיר תוך שאמרה שמדובר "בשיר הכי חשוב שהיא [סוויפט] כתבה אי פעם".
השיר נחשב לאחד השירים הפמיניסטיים ביותר של סוויפט.
מילות השיר מתארות אפליית נשים ואת שליטת הפטריארכיה בחברה.
קליפ המילים של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של טיילור סוויפט ב-7 בפברואר 2020. נכון לפברואר 2024, צבר קליפ המילים למעלה מ-28 מיליון צפיות.
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה ליוטיוב ב-27 בפברואר 2020, תוך שניתן לראות בו את סוויפט מחופשת לגבר.
נכון לפברואר 2024, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-95 מיליון צפיות.
בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV 2020 זכתה סוויפט בפרס הבימוי הטוב ביותר על בימוי הקליפ, ובכך הייתה לאישה הראשונה שזכתה בקטגוריה זו של הפרס על עבודת בימוי סולו.
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-62 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000הממלכה המאוחדת (BPI)כסף200,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
אזורתאריך יציאהפורמטגרסהחברת תקליטיםמקורכלל העולם23 באוגוסט 2019הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתרגילהריפבליקארצות הברית27 בינואר 2020רדיו להיטים עכשוויים למבוגרים28 בינואר 2020רדיו להיטים עכשווייםאוסטרליהאיטליה14 בפברואר 2020יוניברסלכלל העולם18 בפברואר 2020סטרימינג • הורדה דיגיטליתגרסת לייבריפבליק
"The Middle" (בעברית: "האמצע") הוא סינגל של התקליטן הרוסי-גרמני זד, אשר הוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מארן מוריס, ביחד עם הצמד גריי.
השיר יצא לאור ב-23 בינואר 2018, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר נכתב על ידי ג'ורדן ג'ונסון, זד, שרה אהרונס, קייל טרוארה, סטפן ג'ונסון, מייקל טרוארה ומרקוס לומקס והופק על ידי זד, גריי והמונסטרס & סטריינג'רז.
השיר משלב בתוכו את סגנון הפופ ואת סגנון הדאנס-פופ, שמאפיינים שירים נוספים של זד.
מארן מוריס הופיעה עם השיר באחת מההופעות שהתקיימו במהלך סיבוב ההופעות העולמי של טיילור סוויפט "Reputation Stadium Tour".
השיר זכה להצלחה בינלאומית והפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר בשנת 2018, כאשר נמכר במיליוני עותקים ברחבי העולם, הושמע מאות מיליוני פעמים וכבש פסגות מצעדים רבות.
איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי העניק לשיר את תואר הפלטינה המשולשת גם כן, על מכירות של למעלה מ-210,000 עותקים במדינה.
במצעדים, הצליח השיר לכבוש את פסגת מצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
השיר קטף את תואר "שיר השנה" של המצעד, ובמצעד העשור הגיע למקום השלישי.
במצעד השנתי של 40 שירי המיינסטרים הגיע למקום השני, ובמצעד 40 השירים למבוגרים למקום השלישי.
במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע השיר למקום החמישי ובכך הפך לשירה המצליח ביותר של מארן מוריס במצעד.
במצעד הרשמי של גלגלצ הגיע למקום השישי.
גם במצעדים של קנדה זכה השיר להצלחה רבה.
בספוטיפיי צבר השיר למעלה מ-902 מיליון השמעות, דבר אשר הופך אותו לשיר המושמע ביותר של זד, מארן מוריס וגריי ברשת הזרמת המדיה הזו.
כמו כן, הפך השיר לאחד מהשירים המושמעים ביותר בספוטיפיי ולאחד מהשירים המושמעים ביותר בספוטיפיי בשנת 2018.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של זד ב-28 בינואר 2018, חמישה ימים לאחר צאתו כסינגל.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את מוריס, כשהיא עולה במעלית יוקרתית, תוך שהיא נכנסת לחדר מסוים ומשם היא מתחילה לשיר את השיר, כשמסביבה שלל אורות.
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-88 מיליון צפיות.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה 3×210,000איטליה (FIMI)פלטינה50,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה 3×3,000,000בלגיה (BEA)פלטינה30,000ברזיל (Pro-Música Brasil)פלטינה40,000בריטניה (BPI)פלטינה600,000גרמניה (BVMI)זהב200,000דנמרק (IFPI Denmark)פלטינה90,000מקסיקו (AMPROFON)פלטינה60,000ניו זילנד (RMNZ)פלטינה30,000פורטוגל (AFP)זהב5,000צרפת (SNEP)זהב100,000קנדה (Music Canada)פלטינה 4×320,000שוודיה (GLF)זהב4,000,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם23 בינואר 2018הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאינטרסקופארצות הברית30 בינואר 2018רדיו להיטים עכשווייםגרמניה16 במרץ 2018תקליטור
The Man in Selya's Life (בפיליפינית: Ang Lalaki sa Buhay ni Selya; בעברית: האיש בחייה של סלייה) הוא סרט פיליפיני שנוי במחלוקת משנת 1998, העוסק באישה שמתעמתת עם הדעה הקדומה שלה בתוך קהילת הרכלנים הלא-סובלניים וההומופוביים, כשהיא בוחרת בין שני גברים.
העלילה מגוללת את סיפורה של סלייה (רוזנה רוסס), מורה בבית ספר.
היא רוצה יותר מחויבות מצד בובי (גארדו ורסוזה), איתו היא מקיימת מערכת יחסים מינית, אך הוא מסרב לתת לה את מבוקשה ועוזב אותה.
סלייה בורחת ובסופו של דבר מגיעה לעיירה קטנה, בה היא פוגשת את פילינג (אווה דארן), שגם עוסקת בהוראה, ואת דייב (ריקי דבאו), הומוסקסואל בארון.
אנשי העיירה הם הומופוביים, והיא מתחילה לשמוע ביקורות מרושעות ורכילות שלוחת רסן כאשר היא מתחילה להיות במערכת יחסים עם דייב.
סלייה מבינה שהדברים לא ייגמרו בטוב, בעוד דייב לא מעוניין במערכת יחסים מינית איתה, והיא נוטשת את דייב, אף על פי שהציע לה להינשא לו.
סלייה חוזרת לבובי, רק כדי להתחרט על החלטתה, והוא הכניס אותה להיריון ועדיין לא השתנה.
סלייה מחליטה אז לחזור לדייב ולגדל את הילד שלה איתו.
בסופו של דבר, היא שמחה על החלטתה לחיות עם דייב באיחוד אזרחי, אף על פי שמערכת היחסים שלהם נשארה אפלטונית, ומבינה את ערכה כאישה.
בסוף, בעוד בובי מנסה לקחת אותה ואת הילד שלהם מדייב, סלייה מתעמתת עם האירוניה שלה, ומפגינה באומץ את חוזק האופי שלה בעוד היא גוברת על תשוקותיה הגופניות ובוחרת בקשר היותר מתגמל רגשית.
ג'ון נילסן אפילדו בתפקיד רמונסיטו
רנטו דל פרדו בתפקיד אמבו
שנהפסטיבל/טקס פרסיםפרסקטגוריה1998פסטיבל הסרטים ברלין אינטרנשיונלפרס טדיפרס חבר השופטים1998פסטיבל הסרטים ניופורט ביץ' אינטרנשיונלפרס הסרט האסייתי הטוב ביותר1998פסטיבל סרטי הומואים ולסביות טורינו אינטרנשיונלפרס מיוחד של חבר השופטיםתחרות סרט באורך מלא
"The Moment I Knew" (בעברית: "הרגע שידעתי") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבומה הרביעי, .
השיר הגיע למקום השני במצעד שירי הקאנטרי הדיגיטליים.
ברולינג סטון הוא דורג במקום ה-88 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
ארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטוןכל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג88BuzzFeed167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג106NMEהשירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג76Paste158 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג99Vulture179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג69
"The Moment I Knew" בוצע בסולג'ר פילד בשיקגו, ב-4 ביוני 2023 יחד עם השיר "Hits Different".
השיר לא הגיע במקור לשלב הסופי של אלבום, אלא הופיע במהדורת דלוקס של Red ובהקלטה המחודשת של האלבום.
סוויפט ביצעה אותו בהופעה חיה לראשונה במהלך המופע הזה.
(בעברית: הרגע שידעתי (גרסתה של טיילור)) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
ההקלטה החוזרת של סוויפט לשירה "The Moment I Knew" משנת 2012, היא הרצועה השבע עשרה מאלבום ההקלטה החוזרת השני שלה, ; הקלטה חוזרת של אלבומה Red, משנת 2012. יצא לאור ב-12 בנובמבר 2021, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
"" כולל את אותן המילים, ההפקה והמכשור של "The Moment I Knew" המקורי.
"The Miracle" (בעברית: "הנס") הוא הסינגל החמישי והאחרון באלבום של הלהקה הבריטית קווין, The Miracle.
הוא נכתב על ידי כל חברי הלהקה, כאשר סולן הלהקה פרדי מרקיורי ובסיסט הלהקה ג'ון דיקון היו הכותבים העיקריים.
הוא יצא כסינגל בסוף נובמבר 1989, כחצי שנה לאחר צאת האלבום.
הרעיון לשיר הגיע מפרדי מרקיורי וג'ון דיקון.
כל ארבעת חברי הלהקה תרמו למילים ולרעיונות המוזיקליים בשיר.
בקליפ לשיר מופיעים ארבעה נערים שמופיעים כחברי להקת קווין על הבמה: רוס מק'קול בתפקיד פרדי מרקיורי, פול הווארד בתפקיד בריאן מיי, ג'יימס קארי בתפקיד ג'ון דיקון ואדם גלדיש בתפקיד רוג'ר טיילור.
במהלך הסרטון מופיע מק'קול בארבעה גלגולים שונים של פרדי מרקיורי.
הוא צולם באולפני אלסטרי שבלונדון, בנובמבר 1989. בקליפ זה ניתן להבחין בסימנים של ירידה במשקל, שניכרו על פניו של מרקורי, עקב תופעות הלוואי של מחלת האיידס ממנה סבל.
"The Man Who Can't Be Moved" הוא סינגל של הלהקה האירית דה סקריפט.
השיר, שיצא ב-25 ביולי 2008, מופיע בתוך אלבום הבכורה שלהם, The Script.
השיר הופיע מספר פעמים בעונה הרביעית של תוכנית הטלוויזיה הלוחשת לרוחות.
השיר היה אחד מהשירים שהופיעו בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט ב-2009.
הווידאו קליפ של השיר, שבוים על ידי מארק קלספלד , הועלה לערוץ היוטיוב של הלהקה ב-25 באוקטובר 2009. נכון ליוני 2021, לווידאו קליפ יש יותר מ-301 מיליון צפיות ביוטיוב.
בנוסף, נכון ליוני 2021, לשיר יש יותר מ-342 מיליון השמעות בספוטיפיי.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)זהב35,000דנמרק (IFPI Denmark)פלטינה15,000איטליה (FIMI)זהב25,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה ×21,200,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000
The Metallica Blacklist הוא אלבום גרסאות כיסוי, שיצא לרגל ציון 30 שנים לצאת אלבום האולפן החמישי של להקת המטאל מטאליקה, אשר מוכר בכינוי האלבום השחור.
האלבום מכיל 53 גרסת כיסוי לשירי האלבום המקורי, המבוצעות על ידי אמנים שונים.
האלבום יצא לאור ב-10 בספטמבר 2021, על ידי Blackened Recordings, חברת התקליטים הפרטית של מטאליקה.
הרווחים ממכירות אלבום נתרמו לארגוני צדקה שונים.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם10 בספטמברתקליטור • תקליט • הורדה דיגיטלית • סטרימינג • מארז תקליטורים • קלטת שמעBlackened Recordings
The Many Moods of Tony (בעברית: "מצבי הרוח הרבים של טוני") הוא האלבום ה-18 של הזמר האמריקאי טוני בנט.
את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס לאור ב-1964. האלבום הגיע למקום ה-20 בבילבורד 200.
The Melodic Blue הוא אלבום הבכורה של הראפר והמפיק המוזיקלי האמריקאי בייבי קים.
האלבום יצא לאור ב-10 בספטמבר 2021, על ידי חברות התקליטים PGLang וקולומביה רקורדס, כשקים משמש כמפיק בפועל.
הגרסה המקורית של האלבום מכילה הופעות אורח של קנדריק לאמאר, דון טוליבר וטראוויס סקוט; גרסה מעודכנת, שיצאה לאור ב-22 בספטמבר, מכילה הופעת אורח של ברנט פאיאז.
מהדורת הדלוקס של האלבום יצאה לאור ב-28 באוקטובר 2022, עם הופעות אורח של דון טוליבר, PinkPantheress וליל עוזי ורט.
ב-19 באוקטובר 2020, בייבי קים חשף לראשונה את שם האלבום על ידי הדפסת שמו וכמה מהרצועות מתוכו על גבי קפוצ'ון, אך אישר אותו באופן סופי ב-30 באפריל 2021. ב-31 באוגוסט 2021, קים הצהיר שהאלבום מוכן ואמר כי "נמצאת בידיי עבודת ההפקה/הלחנה הטובה ביותר שלי".
יומיים לאחר מכן, אישר כי האלבום מתוכנן לצאת לאור באותו החודש.
ב-6 בספטמבר 2021, יום העבודה, קים אישר את תאריך היציאה וחשף את עטיפת האלבום.
יומיים לאחר מכן, חשף גם את רשימת הרצועות.
ב-22 בספטמבר עודכן האלבום עם שלושה שירים נוספים: הסינגלים "Hooligan" ו-"No Sense" שיצאו קודם לכן, וגרסה מחודשת ל-"Lost Souls" ביחד עם ברנט פאיאז.
מהדורת הדלוקס של האלבום יצאה ב-28 באוקטובר 2022, עם שבע רצועות חדשות.
על מנת לקדם את האלבום, קים יצא לסיבוב הופעות באמריקה הצפונית ובאירופה מנובמבר 2021 עד יולי 2022.
שניים מהם, "Durag Activity" ביחד עם טראוויס סקוט ו-"Family Ties" ביחד עם קנדריק לאמאר נכנסו למצעד הבילבורד הוט 100, במקומות ה-85 וה-18 בהתאמה.
השיר "Family Ties" אף זכה בפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-64. האלבום עצמו התקבל באופן חיובי על ידי מבקרי המוזיקה, ונכנס למקום החמישי במצעד הבילבורד 200, עם 53,000 יחידות שקולות לאלבום בשבוע הראשון לצאתו.
The Masterful Cat Is Depressed Again Today (ביפנית: デキる猫は今日も憂鬱, בתרגום חופשי לעברית: החתול המוכשר מדוכא שוב היום) היא סדרת מאנגה יפנית שנכתבה ואויירה על ידי היצוג'י ימאדה.
סדרת המאנגה מפורסמת מאוגוסט 2018 ואילך במדור המאנגה המקוון "Suiyōbi no Sirius" באתר "ניקו ניקו סייגה" והחל מ-2019 היא מפורסמת גם באוגדנים.
בעקבות הצלחת סדרת המאנגה, עובדה הסדרה לסדרת אנימה על ידי חברת GoHands.
העיבוד הטלוויזיוני של הסדרה עלה לראשונה לשידור ב-8 ביולי 2023 בערוץ MBS TV.
סאקו, אשר בשנות העשרים לחייה, גרה לבדה עם החתול האנתרופומורפי שלה יוקיצ'י.
יוקיצ'י אינטליגנטי בצורה יוצאת דופן, ועושה ככל שהוא מסוגל על מנת לדאוג שהבית יהיה נקי ומסודר, על אף שבעלת הבית נוטה להזניח את עצמה ואת דירתה.
סאקו פוקוזאווה (מדובבת על ידי יואי אישיקאווה) - הדמות הראשית בסדרה.
סאקו היא עובדת משרד בחברה גדולה.
על אף שהיא מאוד מקצוענית וממוקדת במקום עבודתה, בחיי הפרטיים סאקו נוטה להיות עצלנית, רשלנית, מבולגנת, מוזנחת, לאגור פריטים רבים מדיי בדירתה, ולעיתים נוטה לשתות יותר מדי בירה בזמנה הפנוי.
לאחר שהיא מאמצת את יוקיצ'י, ולאחר שהיא מבינה כי יש לו יכולות יוצאות דופן, חייה משתפרים באופן מהותי.
הודות למאמציו של יוקיצ'י סאקו מתחילה לפתח אורח חיים בריא יותר, לשתות פחות אלכוהול, ולהיות פחות מוזנחת.
באופן מפתיע, היא מיומנת היטב באמנות הלחימה ג'ו ג'יטסו, ובוחרת להשתמש בכישורים הללו רק במצבי חירום.
יוקיצ'י (מדובב על ידי הירוקי יאסומוטו) - חתול שחור אנתרומורפי גדול שגר יחד עם סאקו בדירתה ובעל אינטליגנציה יוצאת דופן אשר נוהג ללבוש סינר לאורך רוב שעות היממה.
יוקיצ'י מסוגל ללכת על שתי רגליים, ולהשתמש בידיים על מנת לבצע את כל סוגי מטלות הבית אותם מבצעים בני אדם.
עם זאת, יש להם גם מאפיינים וחולשות אשר ייחודיים לחתולים.
יוקיצ'י לא יודע לדבר בשפה אנושית והוא מסוגל לזכור מידע רב וללמוד דברים חדשים בקלות.
יוקיצ'י נוהג לבצע את כל עבודות הבית בזמן שסאקו נמצאת בעבודה.
יקוצ'י מיומן במיוחד בבישול - מיומנות בה הוא נוהג להתגאות במיוחד.
כאשר אנשים נתקלים בו בפומבי הם נוטים לרוב להסיק שמדובר באדם עם תחפושת ריאליסטית של חתול.
סאקו אימצה במקור את יוקיצ'י עוד כאשר היה חתול צעיר וקטן מידות, כאשר היא הבחינה בו מתחת לספסל בפארק ביום חורף מושלג.
יורי שיבסאקי (מדובבת על ידי איי קאקומה) - אסיסטנטית של סאקו במקום עבודתה בעלת שיער בצבע סגול.
יורי היא בת דודתה של ריו נישינה.
סאקו נהגה לעיתים רבות לנסוע באותה הרכבת למרכז העיר בשעות הבוקר ובהזדמנות אחת, לאחר שהיא הוטרדה על ידי גבר ברכבת, סאקו השתמשה במיומנויות הג'ו ג'יטסו על מנת לרסן את התוקף ולהציל את יורי.
מאז אותה התקרית יורי התיידדה עם סאקו, עברה לעבוד במקום העבודה של סאקו והחלה להעריץ את סאקו.
קאורו אוריזוקה (מדובב על ידי קאטאסויוקי קונישי) - ראש המחלקה בה סאקו עובדת.
קאורו הוא גבר צעיר ונאה אשר סבור שיוקיצ'י הוא חבר של סאקו בתחפושת חתול.
קאורו הוא מושא אהבתה של סאקו.
אושירו (מדובב על ידי אווי אינאסה) - קולגה של סאקו.
נאריטה (מדובב על ידי יושימיטסו שימויאמה) - הבוס של סאקו.
ריו נישינה (מדובבת על ידי מאו איצ'ימיצ'י) - סטודנטית בלונדינית צעירה ורצינית שעובדת בסופרמרקט בו יוקיצ'י נוהג לקנות מצרכים.
למרות שהיא בת דודתה של יורי, היא לא יודעת שסאקו היא הקולגה של בן דודה.
בעוד שבתחילתה היא הסיקה שיוקיצ'י הוא גבר סוטה בתחפושת חתול, וחששה מכך שהלקוחות האחרים יתלוננו עליו, עם זאת, לאחר שיוקיצ'י וסאקו הצילו אותה כאשר החבר שלה ניסה להרביץ לה בפארק הציבורי, היא שינתה לחלוטין את דעתה לגבי יוקיצ'י.
יומה (מדובבת על ידי איאנה טקטאטסו) - האחיינית הידידותית, המקסימה והחמודה בת ה-3 של קאורו.
יומה מעריצה את הרכב הג'יי-פופ הפופולרי UMYU-Sea.
יאמה מתיידת עם סאקו ויוקיצ'י כאשר קאורו הפגיש אותה במקור עם סאקו בטיול למתחם האקווריום המקומי.
אמא של יומה (מדובבת על ידי יוקו היקאסה) - האמא של יומה ואחותו הגדולה של קאורו.
סבתא של יומה (מדובבת על ידי תמי קובוטה) - קשישה עיוורת שמרותקת לכיסא גלגלים.
או יה (מדובב על ידי טון קנטארו) - בעל הבית של הדירה בה סאקו גרה אשר שונא חתולים.
מיי-סן (מדובבת על ידי קוטואה טאיג'י) - אישה מבוגרת וחביבה שמתגוררת באותו בניין הדירות של סאקו.
מיי-סן מכירה את יוקיצ'י עוד מהיום בו סאקו אימצה אותו.
מנהל הסופרמרקט (מדובב על ידי מיאו אירינו) - מנהל הסופרמרקט בו יוקיצ'י נוהג לקנות מצרכים אשר מאוד שמח שיוקיצ'י מבקר בו משום שהדבר תרם לעלייה בכמות הלקוחות.
אמה של סאקו (מדובב על ידי סאטומי סאטו) - פסנתרנית מקצועית אשר אוהבת חתולים.
אביה של סאקו (מדובב על ידי יון פוקויאמה) - שחקן שוגי.
סדרת המאנגה נכתבה ואויירה על ידי היטסוג'י ימאדה.
המאנגה פורסמה לראשונה באוגוסט 2018 כסדרה בהמשכים במדור המאנגה המקוון "Suiyōbi no Sirius" באתר "ניקו ניקו סייגה".
מאוקטובר 2021 ואילך הסדרה מפורסמת גם ב-Monthly Shōnen Sirius .
בהמשך פורסמו גם אוגדנים אשר מכילים אוספים של פרקים רבים בסדרה.
האוגדן הראשון פורסמו ב-9 באפריל 2019. נכון ל-8 באוגוסט 2023 פורסמו בסך הכל 8 אוגדנים של הסדרה.
במאי 2022 הוכרז לראשונה שהסדרה תזכה לעיבוד אנימה טלוויזיוני.
סדרת האנימה מופקת על ידי חברת GoHands.
התסריטים של הסדרה נכתבים על ידי טאמאזו יאנאגי.
וטקאיוקי אוצ'ידה אחראי על עיצוב הדמויות.
ב-8 ביולי 2023 שודר פרק הבכורה של הסדרה בערוץ MBS.
שיר הנושא אשר מנוגן בתחילת הסדרה נקרא "Ureu Kado niwa Fuku Kitaru" והוא מבוצע על ידי הזמרת סומי.
The Mask and Mirror הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת הקנדית לורינה מק'קניט שפורסם בשנת 1994, בהוצאת חברות התקליטים קווינלן רוד והאחים וורנר.
כמו רוב האלבומים של מק'קניט, The Mask and Mirror הושפע מאוד מהמסעות שלה ברחבי העולם.
חוויותיה בספרד ובמרוקו, בעיקר, משמשות השראה לאלבום הזה.
האלבום זכה להצלחה בארצות הברית ונמכר בלמעלה מ-795,000 עותקים במדינה בסך הכול.
מקוםתאריםמכירותארגנטינה (CAPIF)זהב30,000אוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000קנדה (Music Canada)פלטינה ×3300,000צרפת (SNEP)זהב100,000איטליה (FIMI)פלטינה100,000ספרד (PROMUSICAE)זהב50,000ארצות הברית (RIAA)זהב795,000
The Metallica Collection הוא מארז תקליטורים דיגיטלי של להקת ההבי מטאל האמריקאית Metallica, אשר שוחרר ל-iTunes Store בלבד ב-14 באפריל 2009, ומאוחר יותר גם לפלטפורמות אחרות.
המארז כולל את כל אלבומי האולפן של הלהקה, כולל רצועות בונוס, שיצאו לאור בשנים 1983–2008.
רשימת הפריטים הכלולים במארז (כולל רצועות בונוס), לפי סדר יציאתם לאור:
I Disappear (סינגל מתוך פסקול הסרט משימה בלתי אפשרית 2)
Live from Live Earth (מיני-אלבום הזמין רק לרוכשי האלבום ב-iTunes)
המארז כולל מיני-אלבום אקסקלוסיבי מבית iTunes הכולל את ההופעה המקורית של הלהקה מפסטיבל Live Earth הבינלאומי שהתקיים ב-7 ביולי 2007.
ג'יימס הטפילד - שירה מובילה, גיטרת קצב, גיטרה מובילה וגיטרה אקוסטית
קירק האמט - גיטרה מובילה, גיטרת קצב וגיטרת סלייד
קליף ברטון - גיטרת בס
ג'ייסון ניוסטד - גיטרת בס
בוב רוק - גיטרת בס
"The Manuscript" (בעברית: "כְּתַב הַיָּד") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
את השיר הוציאה ב-19 באפריל 2024 לאור חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כרצועה ה-31 והאחרונה מתוך מהדורתו המורחבת, The Anthology Edition, של אלבומה ה-11 של סוויפט, The Tortured Poets Department.
"The Manuscript" הוכלל בגרסה זו כרצועה ה-31 והאחרונה.
"The Manuscript" עוסק במורכבות של מערכת יחסים מהעבר ובתהליך המעבר הלאה.
המילים מספרות את סיפורה של אישה הנזכרת במערכת יחסים שהייתה לה באמצעות כתב יד מטפורי, המייצג את המסע הרגשי שלה ואת הלקחים שלמדה.
"The Minority Report" היא נובלת מדע בדיוני מאת הסופר האמריקאי פיליפ ק.
דיק אשר פורסמה לראשונה בשנת 1956 במגזין המדע בדיוני האמריקאי "Fantastic Universe".
עלילת הסיפור מתרחש בחברה עתידית בה אין יותר פשעים בזכות שלושה אנשים עם מוטציה שמאפשרת להם לחזות את מעשי הפשע לפני שהם מתרחשים, וסוכנות משטרתית שעובדת יחד עם המוטנטנים על מנת לעצור את החשודים במעשי הפשע העתידיים, לפני שהם מספיקים לבצע את מעשי הפשע.
בשנת 2002 הסיפור הקצר עובד באופן רופף לסרט בבימויו של סטיבן ספילברג, בו כיכבו טום קרוז, קולין פארל, סמנתה מורטון ומקס פון סידוב.
הצלחת הסרט הובילה גם להפקת סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט שעלתה לראשונה לשידור ברשת הטלוויזיה פוקס ב-21 בספטמבר 2015.
עלילת הסיפור מתרחשת בארצות הברית בעתיד ומתמקדת בג'ון אנדרטון, המייסד של סוכנות משטרתית המסתייעת בשלושה מוטנטים על מנת לחזות בפשעים לפני שהם מתרחשים.
בעוד שהוא מסייר ברחבי המתקן של הסוכנות עם סגנו החדש, אד וויטוור, אנדרטון נדהם לגלות שהמוטנטים חזו כי הוא צפוי לרצוח אדם בשם ליאופולד קפלן, אותו הוא מעולם לא פגש, במהלך השבוע הקרוב.
בעקבות כך אנדרטון חושד שוויטוור, רקם קונספירציה נגדו על מנת להשתלט על הסוכנות.
אנדרטון הנואש מנסה לטהר את שמו, אך הוא נחטף ומובא בפני קפלן, גנרל בדימוס והקורבן העתידי לכאורה של אנדרטון.
אנדרטון לומד בהמשך על האפשרות של "דוח מיעוט" - תרחיש שבו אחת מהתחזיות של המוטנטית שונה משתי התחזיות האחרות.
ואכן, במקרה שלו אחד מהמוטנטים חזה שאנדרטון, יבחר שלא להרוג את קפלן.
כמו כן אנדרטון מגלה שקפלן למעשה זומם להכפיש את הסוכנות המשטרתית ולהוכיח שהמערכת עליה הסוכנות מסתמכת היא פגומה ושה"פושעים" שנתפסו לאורך השנים עלולים במקרים רבים לא להיות פושעים פוטנציאליים בעתיד בכלל.
על מנת להגן על הסוכנות המשטרתית אנדרטון מחליט להגשים את התחזית המקורית ולהרוג את קפלן בעצרת צבאית, ובכך הוא מונע מקפלן לחשוף את הפגם במערכת של הסוכנות.
בעקבות כך אנדרטון ואשתו נעצרים ומוחלט להגלות אותם למושבות חלל.
לפני שהם עוזבים את כדור הארץ, אנדרטון מסביר לוויטוור, אשר החליף אותו כראש הסוכנות, מדוע הוא החליט לירות בקפלן.
לאחר שהוא השיג את שלושת התחזיות לפשע אותו הוא עתיד לבצע הוא גילה שכל אחד מהמוטנטים חזה תוצאה אחרת.
כמו כן הוא גילה שהתחזיות השונות לא נוצרו בו-זמנית, ושכל אחד הושפע מהידע שלו על התחזיות שנוצרו לפני כן.
התחזית הראשונה הייתה שאנדרטון ירצח את קפלן על מנת למנוע את ההכפשה של הסוכנות ובעקבות כך את סגירתה, התחזית השנייה הייתה שאחרי שאנדרטון יקרא את התחזית הראשונה הוא יחליט שלא לרצוח את קפלן.
לפי התחזית השלישית קפלן תכנן להכפיש את הסוכנות על מנת לגרום למצב חירום ולהפיכה צבאית בה הצבא יחליף הסוכנות.
על מנת לשמר את הסטטוס קוו, אנדרטון החליט להגשים את התחזית המקורית ולרצוח את קפלן במקום לאפשר את סגירתה של הסוכנות.
בשל כך הפך המצב כולו לנבואה המגשימה את עצמה.
אנדרטון מזהיר את וויטוור, שירש בעצבנות את עבודתו של אנדרטון, שגם הוא עלול בעתיד לעמוד בפני דילמה דומה.
הסרט "דו"ח מיוחד" משנת 2002, בבימויו של סטיבן ספילברג ובכיכובו של טום קרוז, התבסס באופן רופף על הסיפור המקורי.
משחק הווידאו "Minority Report: Everybody Runs" אשר יצא לשווקים ב-2002 היה מבוסס על הסרט.
סדרת הטלוויזיה "Minority Report", אשר התבססה גם על הסרט ועלילתה התרחשה מעל לעשור לאחר אירועי הסרט, עלתה לראשונה לשידור ברשת Fox ב-21 בספטמבר 2015.
The Missk הוא הפסדונים של אמנית גרפיטי ישראלית, הפעילה בעיקר באזור תל אביב המכונה גם קרן מיסק.
מיסק נולדה באוקראינה, עלתה לישראל בילדותה.
גדלה בירושלים ולמדה תיכון לאומנויות.
ב-2001 למדה בבית הספר לאמנות קלישר.
בשנים 2003-2007 למדה תקשורת חזותית בבצלאל.
בעברה עבדה בתחומי עיצוב חווית המשתמש, וכן בתחומי הפרסום, המיתוג והתקשורת החזתית.
כיום היא מנהלת צוות עיצוב בחברת הייטק.
הכינוי מאחוריו בחרה לפעול, איננו שם משפחתה האמיתי.
לדבריה הוא מבוסס על הצירוף Missed Key, כלומר 'מפתח אבוד' או 'מקש מפוספס', כיוון שהיא נוטה להיות מפוזרת.
מיסק החלה ליצור ברחוב לאחר שעברה להתגורר בתל אביב בשנת 2010. יצירותיה פזורות ברחבי הארץ, ובייחוד בשכונות יפו ודרום תל אביב: פלורנטין, קריית המלאכה ונווה צדק.
לדבריה, חלק מהמניע שלה ליצירה ברחוב הוא הרצון שלה בביטוי עצמי, לצד רצון לשפר את נראות הרחוב והרצון לגרום לאנשים לחייך.
השפה העיצובית של מיסק כוללת שימוש בצבעים רבים ועזים, ונוהגת לשלב בעבודותיה משפטים משירים מוכרים באנגלית, כשהם כתובים באותיות עבריות ובתעתיק המזכיר יידיש.
היא נוהגת להכפיל את עיניהן של דמויותיה באופן היוצר דימוי של תנועה, ולשלב בהם דמעות גם בציורים בהם הדמויות מחוייכות והצבעים עזים ושמחים - ביטוי למה שהיא מכנה 'הומור יהודי'.
בתחילת דרכה עבדה בסטודיו בעיקר עם עפרונות וצבעי אקריליק ושמן, אולם עם הזמן החלה לעבוד ברחוב בעיקר עם ספריי.
היא נוהגת לצייר באופן חופשי ועל פי רוב ללא סקיצה.
אחת מעבודותיה מעטרת את כריכת ספר הצילומים 'גם לנו מגיע - אומני גרפיטי בתל אביב' של עמלה עינת.
לאחר טבח 7 באוקטובר, יצרה מיסק ציור גדול בקריית המלאכה בתל אביב להנצחת קורבנות האירוע, המתבסס וכולל הרמזים בקומפוזיציה ובדמויות המופיעות בו לציור "גרניקה" של פאבלו פיקאסו.
עם זאת, הציור כולל גם מוטיבים מקומיים דוגמת רמקולים וצמיד של פסטיבל נובה, חיות בית ומשק המזכירות את קיבוצי עוטף עזה, יונה הרוגה עם עלה של זית בפיה, ואם עם ילדים ג'ינג'ים המרמזים למשפחת ביבס החטופה בעזה.
לציור הצמידה את המשפט: "If You Tolerate This" מתוך שירם של להקת מאניק סטריט פריצ'רז, העוסק אף הוא כמו הגרניקה במלחמת האזרחים בספרד, ומתריע כי 'אם תהיה סובלני לכך - ילדיך יהיו הבאים בתור' (Your Children Will Be Next).
2011- אוגוסט, "אקסקיוזז" - מיזנתרופ
2012- מאי- "נייקד רוטס" בקונטיינר, תל אביב
2014- נובמבר, "אאגרי סומניה", בגלריה של הכולי עלמא
2015- אפריל, "קומפוט", גלריה קובי סמואל תל אביב
2016- דצמבר- מאי פלייליסט, טיני טייני גלרי
2019- פברואר- דיס איז נוט אה לוב סונג (עבודות נייר), גלריית מאס פלוקנטין
2012- יולי, תערוכת גלשנים בגלריית חוף בבת ים
2013- דצמבר, יוזמת ומשתתפת בתערוכת "חברותא"
2016- מאי, LED group art show בגלריה של ספוטניק
ֿ 2017- מאי, פרויקט קבוצתי מלון ניקס תל אביב
2018- נובמבר, פרויקט ציור בשכונת שורדיג' לונדון
2018- נובמבר, 'פיינט לייק אה גירל'- תערוכת נשים מאיירות בפלורנטין כחלק משבוע האיור
2020- ינואר, פופאפ מיוזיאום, תל אביב
2023- מרץ, תערוכת 'ברשות הציבור', מוזיאון באר שבע לאומנות.
2023- מאי, עבודת קיר משותפת במרקש בשיתוף פעולה עם אמניות סנגלית ומרוקאית, בחסות סטארטאפ ניישן.
2024- מרץ, 'גיבורות תרבות' גלריה ג'ינוגלי ירושלים
2024- ספטמבר- Pop Art, חולון
2024- אוקטובר- פופאפ 'קירות של תקווה', פתח תקווה.
The Maze (בעברית: "המבוך") הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר הבלגי מוסטי.
את האלבום הוציאה ב-6 בדצמבר 2024 לאור חברת התקליטים פיאס רקורדינגס.
הוא מונה 11 רצועות, כולן מעוצבות באותיות גדולות.
לפני פרסומו, יצאו שלושה סינגלים לקידומו: "Before the Party's Over", שייצג את באירוויזיון 2024, "Tell the Kids It's Alright" ו-"The Maze".
עטיפת האלבום היא בשחור-לבן ומציגה מוסטי לבוש בכובע צמוד המעוטר בניטים או אבנים, ושרשרת סביב צווארו.
הוא ללא חולצה, ומחזיק בידו תכשיט או טבעת עם שרשרת.
הכיתוב "MUSTII" באדום חוצה את התמונה, ויוצר ניגוד בולט עם רקע התמונה המונוכרומטי.
The Mayhem Ball הוא סיבוב הופעות עולמי של הזמרת האמריקאית ליידי גאגא, אשר נועד לקדם את אלבומה Mayhem, שיצא לאור בשנת 2025. זהו סיבוב ההופעות הראשון של גאגא באולמות מאז שנת 2018, והראשון שלה בצפון אמריקה, אירופה ובריטניה מאז סיבוב ההופעות Chromatica Ball שהתקיים בשנת 2022.
לאחר הצלחת האלבום Mayhem, שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200, החלה גאגא לתכנן את סיבוב ההופעות.
למרות שבתחילה לא התכוונה לצאת לסיבוב הופעות נוסף בשנת 2025, התגובות החיוביות של הקהל לאלבום החדש שכנעו אותה לעשות זאת.
גאגא הודיעה כי היא בחרה בזירות סגורות ולא באצטדיונים, במטרה ליצור מופע אינטימי יותר שבו תוכל לשלוט בפרטים הקטנים של הבמה, התאורה והעיצוב התיאטרלי.
ב-26 במרץ 2025 ליידי גאגא הכריזה על סיבוב ההופעות הכולל הופעות בצפון אמריקה, אירופה ובריטניה.
לפני כן, גאגא כבר הודיעה על הופעות באביב במקסיקו, ברזיל וסינגפור, וכן על הופעה בפסטיבל קואצ'לה באפריל.
סיבוב ההופעות יתחיל ביולי 2025 בלאס וגאס.
מכירת הכרטיסים בצפון אמריקה תתחיל במכירה מוקדמת ב-31 במרץ, ומכירה רגילה תחל ב-3 באפריל.
באירופה ובבריטניה תיפתח מכירת כרטיסים מוקדמת לבעלי כרטיסי מאסטרקארד ב-31 במרץ, והמכירה הרגילה תחל גם היא ב-3 באפריל.
ב-3 בספטמבר 2025 הודיעה גאגא על דחיית הופעתה במיאמי, לאחר שהקהל כבר הגיע לאולם קסייה ארנה.
הסיבה לדחייה הייתה מאמץ קולי משמעותי שנגרם במהלך חזרות ביום שלפני ההופעה ולא השתפר גם במהלך חימום הקול בערב ההופעה.
רופאה ומאמנת הקול של גאגא המליצו לה לא להופיע מחשש לנזק ארוך טווח או קבוע למיתרי הקול.
בהודעה שפרסמה ברשתות החברתיות תיארה גאגא את ההחלטה כ"כואבת ומייסרת", אך הסבירה כי היא נאלצה לבחור בבריאותה על פני המשך ההופעה.
היא הביעה התנצלות עמוקה בפני מעריציה והבטיחה כי נעשים מאמצים לתזמן מחדש את המופע במיאמי בהקדם האפשרי.
The Man I Love (בעברית: "האיש שאני אוהבת") הוא אלבום האולפן ה-32 של הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין, שיצא לאור בשנת 1992 על ידי חברת התקליטים NMC.
האלבום כולל ביצועים של אלברשטיין לשירים קלאסיים בשפה האנגלית, ומייצג ניסיון לפנות לקהל בין-לאומי באמצעות רפרטואר אמריקאי.
האלבום הופק לאחר סדרת אלבומים עבריים מצליחים של אלברשטיין.
בניגוד לרוב יצירתה בעברית, באלבום זה מבצעת אלברשטיין גרסאות מחודשות לשירים באנגלית שנכתבו והולחנו על ידי יוצרים שונים.
בין הכותבים והמלחינים באלבום נמנים ג'ורג' גרשווין, בילי הולידיי, ג'ון לנון ופול מקרטני.
זהו אלבומה הראשון של הזמרת המבוצע כולו באנגלית.
האלבום יצא תחת חברת NMC וזכה להפצה גם מחוץ לישראל.
ההפקה המוזיקלית נטתה לעיבודים מינימליים יחסית, במטרה לשמר את אופיים המקורי של השירים ולהדגיש את קול המבצעת.
האלבום מתאפיין בביצועים אינטימיים ונאמנים למקור של שירים מתחומי הג'אז, הפופ והפולק האמריקאי והבריטי.
The Move הייתה להקת רוק בריטית מהעיר ברמינגהאם שהחלה דרכה בשלהי שנות ה-60.
הלהקה הוקמה בדצמבר 1965 על ידי רוי ווד וההרכב הראשון שלה כלל גם את בוו בוואן, טרבור ברטון, אייס קפורד והסולן קארל וויין.
האמרגן טוני סקונדה הביא אותם ללונדון שם הם החליפו את להקת המי כלהקה הקבועה במועדון המארקי.
המפיק דני קורדל החתים אותם והשיג להם חוזה הקלטה בחברת Decca.
הלהיט הראשון שלהם היה "Night of fear" שהגיע למקום השני במצעד הבריטי.
הלהיט השני "I can hear the grass grow" היה פסיכדלי והגיע למקום החמישי.
להיטם השלישי "Flowers in the rain" עורר שערורייה לאחר שצורפה לו גלויה בה נראה ראש הממשלה הרולד וילסון עירום באמבט שלו.
בעקבות תביעה שהוגשה נגד הלהקה, נתרמו כל התמלוגים של הלהיט לצדקה.
להיט זה היה גם הראשון שהושמע בתחנת BBC Radio One שנפתחה ב-30 בספטמבר 1967. השערוריות סביב הלהקה לא פסקו, והלהיט הבא "Cherry blossom clinic" בוטל מחשש שהתמליל שלו יסבך את הלהקה ובמקומו הוצא "Fire brigade" שהגיע למקום השלישי.
לאחר להיט שנכשל ולא נכנס למצעד, זכתה הלהקה להצלחה הגדולה ביותר שלה עם הלהיט "Blackberry way" שהגיע לראש המצעד.
טרבור ברטון שביקש להקליט מוזיקה יותר ניסיונית, פרש ובמקומו צורף ריק פרייס.
בסתיו של שנת 1969 ערכה הלהקה סיבוב הופעות בארצות הברית שכשל, כך שלא זכתה לאף להיט באמריקה.