tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נקודת השיא של הקבוצה באותן שנים הייתה הופעה בחצי הגמר של הגביע הגרמני בעונת 2007-08. למרות זאת, לא עלה ביד המועדון להשיג חסות מסחרית שיסייעו לפתח את הפוטנציאל הטמון בקבוצה, ולנסות לגרום לקבוצה לעלות חזרה לבונדסליגה.
במקביל, באותה תקופה בה קלן לא הצליחו למצוא נותני חסות עבור הקבוצה, הביע מועדון הספורט באייר לברקוזן את רצונו לפתוח קבוצת כדורגל נשים משלו.
ב-28 ביולי 2008 התפרקה קבוצת הנשים של המועדון קלן וקמה מחדש כקבוצת כדורגל הנשים של באייר לברקוזן.
בעונתה הראשונה של הקבוצה סיימה היא במקום ה-7 בגזרת דרום של הבונדסליגה השנייה לנשים.
בעונה שלאחר מכן, עונת 2009-10, זכתה הקבוצה באליפות הבונדסליגה השנייה, מה שהקנה לה את העלייה לבונדסליגה.
בעונתה הראשונה בבונדסליגה סיימה הקבוצה במקום ה-8.
בעונת 2011-12 סיימה הקבוצה במקום ה-11 המוביל לירידת ליגה, אך ניצלה מהירידה בעקבות ההודעה על פירוק קבוצת כדורגל הנשים של המועדון המבורג .
לאחר התפטרות המאמן תומאס אובליירס ב-2017, ירדה הקבוצה חזרה לבונדסליגה השנייה.
לקראת עונת 2018-19 עלתה בחזרה לבונדסליגה.
גביע האלן של ההתאחדות הגרמנית לכדורגל : 2015
קבוצת המילואים של לברקוזן שיחקה בין השנים 2008-2010 בליגת ההתאחדות של הריין התיכון.
בעונת 2010-11 עלתה הקבוצה לליגה השלישית המערבית .
בתום עונת 2017-18 ירדה הקבוצה לליגת ההתאחדות של הריין התיכון.
קבוצת הנוער של לברקוזן היא חלק מהבונדסליגה לנוער מאז הקמתה.
מאז 2010, הקבוצה לוקחת חלק בטורניר האולמות של גוטרסלוה , טורניר כדורגל האולמות הגדול ביותר בגרמניה לקבוצות נוער, ובשנים 2018 ו-2019 אף זכתה בטורניר.
מעונת 2013-14, קבוצת נערות ג' משחקת בליגה האזורית עד גיל 17. החל מעונת 2018-19, קבוצת נערות ד' משחקת בליגת הביצועים לנוער במחוז ברג.
מרכז מופעי הנוער קורטקוטן (2016-)
באיאד (שם מדעי: Bagrus bajad) הוא מין של שפמנון גדול משפחת הבגרידיים, החי במקווי מים מתוקים באפריקה והוא המין הגדול במשפחתו.
מין זה הוא קרובו של הקמפנגו מאגם מלאווי.
דג זה מגיע לאורך של 112 ס"מ בקירוב ומשקל מוערך של 12.5 ק"ג, אם כי הפרטים הגדולים ביותר מגיעים למשקל 100 ק"ג, כאשר הנקבות יותר גדולות מהזכרים ואלה מתבגרים בגילאים 7 ו-8 לזכרים ונקבות (בהתאמה).
זהו שפמנון מוארך מעט עם סנפיר גב בולט, פתחי זימים בולטים וסנפירי חזה קוצניים.
הלסתות ארוכות וסביבם בינים ארוכות העוזרות בחישה.
הדג הוא צהוב-ירקרק עד שחור והבטן לבנה.
הסנפירים כהים יותר והצעירים בעלי כתמים שחורים מצידיהם.
הדג חי בטבע בנהרות, ביצות ואגמים טרופיים באפריקה שמדרום לסהרה, ביניהם בימת צ'אד, אגם אלברט, אגם טורקאנה ובנהרות רחבים כמו הנילוס, נהר ניז'ר ונהר סנגל.
לרוב הוא שוכן בעומקים ובקרבת הקרקעית ולעיתים נחבא בין סדקי סלעים, מה שגורם לו להיראות רק לעיתים רחוקות.
השפמנון הוא אוכל כל הניזון הן מצמחייה והן מטרף של רכיכות, סרטנים, דגים אחרים וחרקים, כשבבגרותו הוא מגוון את מזונותיו.
דג זה נפוץ יחסית ואיננו בסכנת הכחדה, אף שהוא נידוג דרך קבע לבשרו לאורך אגמים באפריקה.
באייק מסיווה הוא דמות בדיונית המופיעה בזיכיון משחקי הווידאו Assassin's creed.
הוא משמש בתור הפרוטגוניסט הראשי במשחק Assassin's Creed Origins משנת 2017, ומדובב על ידי השחקן הבריטי אֳבּוּבַּכַּר סַלים, שגם מגלם את הדמות באמצעות לכידת תנועה.
הדמות ערכה את הופעת הבכורה שלה בספר "Assassin's Creed Origins - Desert Oath", שחוקר את סיפור המקור של הדמות, והופיעה בהמשך בהופעות אורח קצרות במשחקים מאוחרים יותר בסדרה ובמשחקי הספין-אוף.
בהיסטוריה הבדיונית של סדרת המשחקים, באייק חי בשנותיה המאוחרות של ממלכת בית תלמי, לפני שסופחה בידי האימפריה הרומית כפרובינקיה מצרים.
הוא נולד וגדל בהתיישבות המרוחקת שנודעה כנווה המדבר סיווה (מכאן שם התואר של שמו), והקדיש את חייו לדאוג לביטחונו ולרווחתו של העם המצרי בתור המדג'אי האחרון (כוח שיטור קדום במצרים העתיקה), תואר שירש מאביו.
במשחק Origins, באייק נלחם נגד פלישתם של כוחות רומיים אימפריאליסטים, ובהדרגה נחשף עברו הטרגי שכלל מזימות, אבידות ומוות.
יחד עם אשתו איה, באייק הוא המייסד של מסדר הנחבאים - ארגון קדום לאחוות המתנקשים המודרנית - שניהם מתבססים על החשישיון מהחיים האמיתיים.
בתור מנהיג הנחבאים, הוא משתמש לרוב בכינוי "אמון" בחתימת מכתביו.
דמותו של באייק קיבלה ביקורות חיוביות ממבקרים ומעריצי סדרת המשחקים של Assassin's Creed, והוא נחשב לאחת הדמויות הטובות ביותר של הזיכיון ולפרוטגוניסט הפופולרי ביותר.
כמו שאר הפרוטגוניסטים, גם דמותו של באייק זכתה למרצ'נדייזינג על ידי חברת יוביסופט.
שם הדמות באייק הוא משחק מילים על כתב חרטומים מצרי למילה בז או "עוף טורף", וזאת כחלק מהמסורת ארוכת השנים להעניק שמות לפרוטגוניסטים של הסדרה לפי עופות דורסים.
באייק חולק בקשר סימביוטי עם עיט המחמד שלו, סֵנוּ, שמשמש עבורו כאמצעי לסיור.
סנו נחשב להתגלמות הגשמית לראיית העיט המסורתית של סדרת המשחקים, וניתן לשדרג אותו כדי להסיח את דעתם של אויבים ואף לתקוף אותם.
למרביתו של המשחק, באייק הוא אינו מתנקש אלא מדג'אי - אדם ידוע ומכובד מאוד בחברה המצרית הקדומה.
כתוצאה מכך, יש פחות דגש על הצורך שלו להישאר חבוי בצללים או להתערות בקהל העוברים והשבים כמו פרוטגוניסטים קודמים בסדרת המשחקים.
בתור דמות השחקן, באייק משמש כעדשה דרכה השחקן יכול להבין את חשיבותה של הדת והפולחנים בחיי היומיום של מצרים העתיקה, וכן את הסוגיות החברתיות במצרים התלמית כמו מלחמת מעמדות בין יוונים לבין המצרים המקומיים.
מסעו של באייק בנרטיב הסיפור חושף גם את מקורותיהן של מסורות מוכרות בסדרת המשחקים כמו פולחן הנוצה, חיתוך האצבע כסימן נאמנות למסדר וזינוק האמונה.
ז'אן גודון, המנהל האמנותי של המשחק "Origins", מציין את החשיבות שבגישה ההוליסטית ליצירת עולם משחק אותנטי, ומוסיף ש"פרטים קטנים עוזרים להפוך את הכל למציאותי".
מכאן ניתן להסיק שכל מחלקת פיתוח במשחק - בין אם מדובר בסאונד, אנימציה, סיפורת או עיצוב השלבים - הייתה צריכה ללמוד כמה שיותר על ההיסטוריה של מצרים העתיקה, ולמצוא את הדרך לשלב את התרבות לא רק בתפאורה של המשחק.
אחת הדרכים להשגת המטרה היא מערכת הקווסטים במשחק, שמאפשרת לשחקן ללמוד יותר על התרבות המצרית העתיקה, וזאת באמצעות אינטראקציה עם דמויות אחרות במשחק.
כך למשך, המשימה הצדדית "ההבטחה של באייק" מצריכה מהשחקן לגלות 12 מעגלי אבן ברחבי העולם הפתוח.
איתורו של כל מעגל אבן מפעיל פלאשבק של שיחה בין באייק לבנו ח'מו בזמן שהשניים צופים בכוכבים.
שיחות אלו נוגעות לנושאים כמו אהבה, משפחה ואובדן, כאשר כל מעגל אבן מקושר לאל מצרי שונה, מיוצג על ידי קונסטלציה אחרת של כוכבים ומספק תובנה על תרבות המשפחה ומערכת האמונות שלה.
לדברי גודון, מטרת הקווסטים הצדדיים ודמויות שאינן שחקן מורכבות ובעלות סיפור משלהן היא לתחזק את הקשר בין השחקן לבין מצרים העתיקה.
בנוסף, שימת הדגש על סיפורים אישיים, צוות הכותבים של המשחק נתן עיבוד משלו לתרבות המצרית הקדומה, ויצק את הבסיס לתוך כל קווסט כמעט.
בעוד סיפורו של באייק מלא בתמות של רצון לנקמה, מהומות פוליטיות ומלחמת אזרחים, צוות המפתחים הבטיח שאישיותו הבסיסית של באייק תישאר שלמה ולא תלך לאיבוד בין כל ההתרחשויות מסביב.
דמותו של באייק מתוארת כבוגרת ומאופקת יותר בהשוואה לפרוטגוניסטים אחרים, אך הוא מאופיין גם כדמות מתוחה למדי.
אפיונים נוספים של הדמות הם הצטיירותו כאדם בעל נפש משובבת ואוהבת מטבעה, עם חיבה לילדים ולחתולים.
ברגעים אלה הוא מראה את צידו הרגיש, אפילו אם הוא חייב לשאת את האבל התמידי שבאובדן בנו.
בידיעה מאתר בלומברג מיולי 2020, באייק היה אמור להיות מנוטרל או להיהרג בשלב מוקדם של המשחק, ונרטיב המשחק ימשיך עם דמותה של איה בתור הפרוטגוניסטית הראשית.
הכותבת ג'נה סלואן ואן גיסט ענתה לשאלות המעריצים בנוגע למאמר, ואמרה שבעודה אוהבת את דמותו של באייק, היא הרגישה שדמותה של איה אינה מפותחת מספיק.
כמו כן, היא אישרה את המאמר של בלומברג לגבי הפחתת תפקידה של הדמות (ר' Assassin's Creed Unity#בחירה מגדרית במצב הקואופרטיבי).
דמותו של באייק היה תפקידו המשמעותי הראשון של השחקן הבריטי אֳבּוּבַּכַּר סַלים, והתפקיד עצמו שווק במקור כהופעה בסדרת הנפשה שדורשת לכידת תנועה.
סלים נזכר שכאשר הגיע לחדר האודישן, הוא נדרש לקרוא שני סבבים של תסריט עבור דמות אחרת לגמרי, לפני שנודע לו שהוא למעשה מגלם דמות של פרוטגוניסט למשחק הווידאו הבא של Assassin's Creed.
סלים הוא מעריץ מושבע של סדרת המשחקים, והגיב בתחילה בהלם ובהתרוממות רוח שיזכה ללכת בדרכם של פרוטגוניסטים אייקוניים כמו אלטאיר אבן לא-אחד ואציו אודיטורה דה פירנצה.
על פיתוח קולו של באייק, סלים ציין שהיה זה תהליך יצירתי משולב עם המפתחים, ושביחד הם עבדו רבות על בניית עולם המשחק והגדירו את החוקים ככל שהתקדמו בתהליך.
הוא ציין שלמרות שכלל לא היה תיעוד מוקלט שיגלה כיצד מבטא של מצרים קדמונים אמור להישמע, היה זה חשוב שהם יפתחו - בעזרתם של מומחים בתרבות המצרית הקדומה - מבטא שיהיה מובן אך לא דומה מידי למבטא המודרני של היום.
סלים הוסיף וציין שהתסריט של המשחק כלל הרבה ביטויים ושפת סלנג אותם חשבו המפתחים כשפה מצרית מתאימה לרוח התקופה, כדי להפוך את הדיאלוגים לססגוניים יותר, והוא חיבב במיוחד את קללות השפה.
כדי לגלם את הדמות, סלים לבש חליפת לייקרה וקסדה גדולה, אליה מחוברת מצלמה שממוקדת על פניו ולוכדת את הבעות הפנים שלו.
הוא ציין שתהליך לכידת התנועה התרחש במקום אחד, ללא הצורך לעבור לסט צילומים או כל התערבות של תאורה, ושמיקום המצלמה המדויק לא היה נחוץ, שכן הדבר טופל בידי העורכים בחדר העריכה.
התמקדות הצוות הייתה באינטראקציה שלו עם שחקנים אחרים.
עבור לכידת התנועה לסצנות קרב, ניתנו לו מקל ומכסה פח אשפה כדי לדמות חרב ומגן.
עבור השחקן, היה התהליך חופשי יותר מאשר הופעת תיאטרון מול קהל או בסרט קולנוע, בהם מיקום המצלמה חיוני.
בראיון מאוחר יותר, סלים ציין שהעבודה על המשחק העניקה לו ראייה ברורה יותר על תהליך פיתוח משחקי וידאו, מה שעורר בו השראה להתחיל קריירה בפיתוח משחקים ולהקים סטודיו משלו, סילבר ריין גיימס.
באייק נולד בסיווה שבמצרים בסביבות שנת 85 לפנה"ס, לסַּאבּוּ המדג'אי ולאשתו אֳחמוּס.
כשהיה ילד צעיר, קבוצה בראשות שודד קברים המכונה מנה תקפה את בית משפחתו.
רובם נהרגו על ידי סאבו, אבל באייק ניצל הודות להגנת אמו.
מאוחר יותר באייק הפך לחבר קרוב של ח'פזפה ושל קנסה, נערה נובית שאימנה את באייק בציד.
הוא גם הכיר היטב את מֵנֵחֵט, כהן של האלה המצרית סח'מת בכפר יאמו, שילדיו התייחסו לבאייק כאל דוד אוהב.
באייק גם התחרה מדי פעם נגד סֵנֵפֵר, שעזב מאוחר יותר את סיווה כדי לגור בקנופוס-נום.
בשנת 70 לפנה"ס, באייק המתבגר חי עם הוריו בסיווה והחל להתאמן בדרכי המדג'אי של אביו.
כמו כן, הוא החל במערכת יחסים עם איה מאלכסנדריה, נערה חצי-יווניה אותה העריץ.
אולם, אביו של באייק לא תמך במערכת היחסים ביניהם בגלל שידע על חלומה של איה להשתקע באלכסנדריה, וחשש שמורשתה המעורבת תשחית את דרכי החינוך של בנו.
בזמן זה, סאבו בחר לעזוב את סיווה עקב הודעה בהולה, ובאייק חיפש אחריו בערים זוואטי ותבאי, ואף הצליח למצוא את שודד הקברים מנה בעזרתה של איה.
השלושה נרדפו בידי בַּיוֹן, חייל שהפך לשכיר חרב ונשכר על ידי מסדר העתיקים להשמיד את שושלת המדג'אי.
מספר שנים חלפו, וסאבו, באייק ואיה חיו במנוסה ועברו מכפר לכפר.
סאבו המשיך לאמן בדרכי המדג'אי את באייק, שבתורו אימן את איה באישורו של אביו.
בסופו של דבר, באייק ביקש מאיה להינשא לו, אך היא סירבה, משום שלדעתה החיים כאשתו של מדג'אי יהיו קשים, וקיוותה לעבור חזרה לאלכסנדריה, שם חלמה להפוך למלומדת.
אחרי שאיה קיבלה הודעה שדודתה חולה, היא בחרה לשוב לסיווה, אך ללא ידיעתה, ביון עקב אחריה היישר למחבואם של באייק וסאבו.
בקרב המתחולל, ביון ירה חיצים בסאבו, שדחף את בנו לנהר ובכך הציל אותו בטרם נדקר למוות בידי ביון.
באייק מחוסר ההכרה נחלץ מהנהר על ידי עוברי אורח שטיפלו בו למשך הימים הבאים.
הוא החליט לערוך מסע צפונה ולרכוש סוס שיוביל אותו חזרה לסיווה, כדי להזהיר את איה ואת אמו שביון שם לעצמו מטרה לרדוף אחרי משפחתם.
השלושה מצליחים לעצור את שכיר החרב, שאומר להם בנשמתו האחרונה שנשכר בידי רייה לחסל את שושלת המדג'אי.
מעט לאחר מכן, באייק התחתן עם איה, שבחרה להישאר לצידו למרות הכל, והפך לשומר של סיווה.
בשנת 56 לפנה"ס, איה ילדה את בנם המשותף, ח'מו, ומספר שנים נוספות לאחר מכן, באייק ערך מסע לאלכסנדריה, איתר את מיקומו של רייה והרג אותו בביתו.
ללא ידיעתו של המדג'אי, רייה היה חבר מסדר העתיקים, ארגון סודי ורב עוצמה שביקש לשלוט בכל מצרים.
בתור המדג'אי האחרון של סיווה, באייק זכה לאהדה רבה בקרב התושבים המקומיים כמגן הקהילה.
אולם, עבור יתר תושבי מצרים, הוא נחשב לשריד קדום שמהווה מכשול בידי אלה שנמצאים בעמדת כוח.
באייק אימן את בנו ללכת בדרכו ולהפוך למדג'אי, ולימד אותו את המסורת של מצרים העתיקה דרך קונסטלציית הכוכבים.
בשלב מסוים, באייק התחבר עם עיט שמש ממין נקבה, לה קרא בשם סֵנוּ, והיא הפכה לבת לווייתו הקבועה.
השניים חולקים בקשר סימביוטי, ובאייק רואה דרך עיני העיט בצורה שמזכירה את ראיית העיט המסורתית.
בשנת 49 לפנה"ס, הפרעה תלמי השלושה עשר ביקר בסיווה.
כדי לחגוג את הגעתו, באייק התבקש בידי הכהן של אמון לצוד אחר יעל עבור משתה שייערך באותו ערב.
באייק צד אחר חיית הבר יחד עם בנו ח'מו וחבר הילדות שלו צֵ'נְזירֵה.
לאחר מכן, הוא ביקש לבחון את האומץ של בנו, וביקש ממנו לזנק ממרומי הצוק אל עבר המים שלמרגלות הצוק.
בעשותו זאת, הוא קיווה שבנו יתגבר על פחדיו בדיוק כשם שאביו לימד אותו לפני שנים.
לאכזבתו הרבה, בנו ח'מו פחד מהגובה הרב וסירב לקפוץ.
באותו רגע, נשמעו צרחות של צ'נזירה מרחוק.
באייק הורה לח'מו לחזור אל ביתם בעוד הוא המשיך לחקור את העניין.
הוא מצא שקבוצת חיילים החזיקו בצ'נזירה כבן ערובה ודרשו מבאייק שיעקוב אחריהם.
אחרי שצ'נזירה נמלט, באייק ניסה ללחום בחיילים אך הוכה, איבד את הכרתו ונלקח בשבי.
הוא התעורר במקדש של אמון, ונלקח בידי אנשים רעולי פנים לחדר סודי בתחתית המקדש.
בהגיעם למקום, באייק גילה לחרדתו שגם ח'מו נחטף בידי רעולי הפנים.
הקבוצה הראתה לו ממצא עתיק ודרשה ממנו לפתוח את הכספת שמתחת למקדש, מתוך אמונה שהוא יוכל לעשות זאת עקב תפקידו כמדג'אי.
אולם, לבאייק לא היה כל ידע על הכספת.
לפני שהקבוצה יכלה לחקור אותו למידע נוסף, פרעה הגיע למקדש.
ח'מו גנב סכין מאחד מרעולי הפנים והצליח לשחרר את אביו מכבליו.
באייק ניסה להכניע את חברי הקבוצה, אך אחד מהם השתמש בהתקפתו של באייק כנגדו ואילץ אותו לדקור את בנו בליבו, בכך הרג אותו.
לפני שבאייק יכל להגיב, הוא הוכה בידי רעולי הפנים והושאר מאחור למות.
במשחק Assassin's Creed Origins, השחקן חווה את חייו של באייק כחלק מסימולציה שבה ניתן לשחק על ידי פרוטגוניסטית מהזמנים המודרניים במשחק, ליילה חסן, באמצעות מתקן האנימוס שלה.
סיפור הרקע של המשחק מבסס את העובדה שבאייק מתפקד בתור המדג'אי האחרון של סיווה, וכמגן שומר לבני עמו, עד לשנת 49 לפנה"ס, בה בנו ח'מו נהרג במהלך עימות עם חמישה רעולי פנים שביקשו לפתוח כספת תת-קרקעית במקדש של אמון.
במטרה לנקום את מות בנו, באייק נטש את חובותיו כמדג'אי ויצא לגלות אותה כפה על עצמו למשך שנה תוך כדי רדיפת רעולי הפנים האחראים למותו של ח'מו.
הוא הרג את שתי המטרות הראשונות שלו - רוּדְגֵ'ק "האנפה" (The Heron) מסקארה בפירמידה הנטויה בדחשור ומֵדוּנַמוּן "המגלן" (The Ibis) מתבאי בסיווה, והשיג מאחד מהם את תפוח העדן.
לאחר מכן, באייק נוסע לאלכסנדריה כדי להתאחד עם אשתו איה, שמגלה לו שגם היא הרגה שני רעולי פנים - אקטיאון "הנשר" וקְטֵסוֹס "הכבש" מאלכסנדריה - מה שהשאיר להם רק מטרה אחת - גנאדיוס, הפילאקיטיי הצבאי.
באייק מזהה את גנאדיוס ומתנקש בו, ולאחר מכן מסתנן לתוך הארמון המלכותי כדי לחשוף את זהותו האמיתית של "הנחש" וראש הקבוצה.
הוא מאתר את מיקומו של הלבלר המלכותי אאודורוס, שמחזיק במסמכים החושפים את התכתובות בין חברי המסדר, ומגלה שמדובר באאודורוס עצמו.
הוא מוצא אותו במרחצאות העיר ומתנקש בו.
באייק פגש את המלכה המצרית המודחת קלאופטרה, אשר מאשרת כי רעולי הפנים הם חברים במסדר העתיקים, אותו ארגון שהפיל אותה מכס המלכות ומבקש לשלוט בכל מצרים באמצעות אחיה תלמי השלושה עשר כשליט בובה.
לאחר שקלאופטרה מאשרת שקיימים חברי מסדר נוספים, באייק מאתר את מיקומם ומחסל אותם בזמן שאיה משכנעת את פומפיוס הגדול לכרות ברית עם קלאופטרה.
עם זאת, פומפיוס נרצח מאוחר יותר על ידי לוקיוס ספטימיוס, חבר המסדר, מה שמאלץ את באייק ואיה להגניב את קלאופטרה לארמון כדי לפגוש את יוליוס קיסר, שם היא מרשימה את הקיסר ומבטיחה את תמיכתו במלחמת האזרחים שלה נגד תלמי.
במהלך קרב בין שני הפרעונים היריבים וכוחותיהם, באייק הורג את פותינוס, יורש העצר של תלמי וחבר המסדר, אך הקיסר מונע ממנו מלהרוג את ספטימיוס.
לאחר מותו של תלמי במהלך הקרב, קלאופטרה משיגה שוב את כס המלוכה כשליטה הבלתי מעורערת של מצרים ומנתקת את הקשרים עם באייק ואיה, מה שמוביל אותם להבין שקלאופטרה והקיסר נמצאים כעת בברית עם המסדר.
בתגובה, באייק אוסף את בני בריתו כדי להקים אחווה סודית שתתנגד למסדר ושתגן על אנשי מצרים מהצללים, תוך שהוא נשבע להילחם למען צדק וחירות במקום בשביל נקמה.
באייק ואיה מגלים שהמסדר גנב גם את תפוח העדן וגם את מטה העדן של אלכסנדר הגדול, ומשתמש בשניהם כדי לפתוח את הכספת במקדש של אמון, ולהשיג גישה למפה שכוללת את מיקומם של ממצאים עתיקים נוספים.
באייק מאתר את מיקומו של פלביוס מטלוס עד לקירנה, מנהיג המסדר והאיש האחראי למותו של ח'מו, שם הוא הורג אותו ומשיג בחזרה את התפוח.
לאחר מכן, הוא מסיים את מערכת היחסים הזוגית שלו עם איה בתנאים ידידותיים ברגע ששניהם מגיעים למסקנה שהם לעולם לא יוכלו לחזור לחייהם הישנים.
במקום זאת, שניהם בוחרים להתמסר במלואם לאחווה שהם ייסדו, קוראים לה בשם "הנחבאים" (Hidden Ones), ונפרדים לדרכם, כאשר באייק נשאר במצרים בעוד איה - שקוראת לעצמה כעת אמונת - עורכת מסע לרומא.
בחבילת ההרחבה הראשונה למשחק, "הנחבאים", שמתרחשת כחמש שנים לאחר הסיפור הראשי, באייק נקרא לחצי האי סיני על ידי חברתו למסדר טהירה, המפקחת על לשכת הנחבאים המקומית.
סיני נשלטת על ידי האימפריה הרומית, שאנשיה מאלצים את האוכלוסייה המקומית לכרות עבורם טורקיז.
טהירה מודאגת מכך שתמיכת הנחבאים בפלג המורדים מהממלכה הנבטית הובילה לחשיפתם ומבקשת את עזרתו של באייק.
באייק מסכים שהנחבאים פגיעים ומחליט להרוג את שלושת הסגנים של גנרל רופיו, הקונסול של סיני, בתקווה למשוך אותו החוצה.
עם זאת, הלשכה של הנחבאים מופצצת, וטהירה נהרגת.
באייק נתפס ונצלב, אך ניצל על ידי אמונת, שמזהירה אותו שמעשיו בסיני מאיימים לחשוף את האחווה כולה.
רופיו מגיע ומתחיל לשחוט את תושבי הכפר כדי לשעבד את האוכלוסייה.
באייק ואמונת עוצרים את הטבח, ובאייק הורג את רופיו, שמגלה שהקיסר בנה מחדש את מסדר העתיקים לפני מותו ושהשפעתם משתרעת על פני כל האימפריה, מה שמדאיג את באייק.
אמונת מבקשת מבאייק לחקור את מעשיו של גמילאט, מנהיג המורדים שעורר קרבות עם הרומאים ולאחר מכן החביא את אנשיו בין אזרחים, בידיעה שהרומאים יהרגו ללא הבחנה.
בעשותו זאת, הדבר יהפוך אותם לקדושים מעונים ויניע אנשים נוספים להצטרף למרד.
באייק מתעמת עם גמילאט והורג אותו אחרי שזה האחרון מצדיק את מעשיו כרוע הכרחי.
כשהאנשים מאמינים שהנחבאים הושמדו, באייק מחליט לבנות מחדש את האחווה בחשאי ולהתרחב אל פרובינקיה יודיאה, אל הלבנט ומעבר.
בשל מעשיו של גמילאט, הוא גם מחליט ליצור קוד התנהגות עם עקרונות נוקשים שעל פיהם חייב לפעול כל אחד מחברי הנחבאים, החל מהאיסור לפגיעה בחיי חפים מפשע.
בהרחבה השנייה, "קללת הפרעונים", אמונת מבקשת מבאייק לחקור הפרעה בתבאי, משום שלדעתה מדובר בסימן לפיסת עדן נוספת.
באייק מגיע ומוצא את העיר מבוהלת מפחד כשעל האזור מאיימים רוחות רפאים של אלמתים, שמופיעות משום מקום.
הוא מבין ששני ממצאים עתיקים נגנבו מקברים סמוכים - הראשון שייך לנפרטיטי ונלקח על ידי סוחרי עתיקות בשוק השחור, שמתכוונים למכור אותו, והשני שייך לאחנתון ונגנב כנקמה נגד כת הסוגדת לו שהוקמה בתבאי, שם סגידה לאחנתון היא כפירה.
בהאמינו שהממצאים העתיקים יעניקו למשתמש את אותו כוח כמו התפוח שפלביוס השתמש בו כדי לשעבד את קירנה, באייק מחליט להחזיר את הממצאים למקומם המקורי.
הוא מאתר את מיקומם של שני הממצאים עד לבכיר יווני בשם טיכון שבסיסו במקדש של חתשפסות.
אחרי שבאייק משיג בחזרה את הממצאים, הוא מבקר בקברי נפרטיטי ואחנתון בעמק המלכים ומוצא אותם מחוללים.
הדרך היחידה להחזיר את האיזון היא לחצות אל עבר הדואת (החיים שלאחר המוות).
באייק מגלה שאלו הן השתקפויות של עולם התמותה, ושהשחיתות שאחזה בתבאי התפשטה לעולם הבא.
הוא מבין שאתון הוא למעשה פיסת העדן שהוא מחפש ושאחנתון לא נקבר איתה.
במקום זאת, הוא הועבר לצאצאיו והוא מוחזק כעת על ידי הכת של אמון.
הקללה הפוקדת את תבאי שוחררה על ידי איזידורה, הכוהנת של אמון, כנקמה על מות אמה.
באייק עוקב אחריה אל קברו של תות ענח' אמון, שם היא מנסה להצדיק את מעשיה.
כשהיא מסרבת להפסיק, באייק הורג אותה ומשתלט על אתון.
לאחר מכן הוא נותן אותו לסותח', גנב שסייע לו במסעו, ומורה לו להחביא אותו במקום בו לא יימצא לעולם.
באייק ידוע בתור המייסד-שותף של מסדר הנחבאים.
הוא יצר את האמנה של המתנקשים, שכוללת את האיסור לא להרוג חפים מפשע אחרי שחברו גמילאט היה אחראי למותם של חפים מפשע.
בזמנים המודרניים, המתנקשים שכחו את מורשתו של באייק, שעמדה בצל מורשתה של אמונת בתקופת הרנסאנס.
באייק זכה לביקורות חיוביות ממבקרים וממעריצי הסדרה, ודמותו דורגה בראש מספר רשימות המדרגות את הפרוטגוניסטים הראשיים.
במקום הרביעי ברשימות המגזינים Screen Rant ו-WatchMojo.
במקום החמישי ברשימת המגזין Game Rant.
כמו כן, הדמות מדורגת במקום השישי ברשימת המגזין PC Gamer, במקום השביעי ברשימת המגזין Twinfinite, במקום השמיני ברשימת המגזין The Gamer, במקום ה-15 ברשימת המגזין Kotaku ובמקום ה-22 ברשימה של מגזין +Gamesradar.
קיימות ביקורות שונות על המורכבות כמו גם הניגודיות שבזהותו ובאישיותו של באייק - דמות חביבה עם מאפיינים אמפתיים אך גם רוצח מחושב וחסר רחמים שהרג מאות רבות של אויבים במהלך חייו כחלק ממסע הנקמה שלו.
קלבייר נלסון ג'וניור ממגזין Rock, Paper, Shotgun החשיב את הדמות לארכיטיפ האבהי הטוב ביותר במשחקי וידאו.
אליס בל ממגזין Videogamer.com החשיבה את באייק לפרוטגוניסט טוב בהרבה מאציו, שהיה גם הוא דמות מועדפת עליה.
במאמר מפברואר 2019, ג'ייסון גיסאו ממגזין Game Informer שיבח את אפיון דמותו של באייק כאחת הייצוגים הנאמנים ביותר לשחורים במשחקי וידאו.
מערכת היחסים בין באייק לבין איה זכתה לתשבחות המבקרים.
צוות המגזין Kotaku החשיב את הנישואים בין השניים לאחד הנרטיבים החזקים בסיפור המשחק.
פטריק קלפק ממגזין Vice מצא שמערכת היחסים ביניהם כמו גם האבל המשותף שלהם על מות בנם היו רבי עוצמה ואמינים, וכי זה הופך את המשחק "אוריג'ינס" לחוויה בלתי נשכחת באותה מידה כמו הצגתה של מערכת הקרבות החדשה.
כתגובה לביקורות החיוביות על באייק, המנהל האמנותי לשעבר של יוביסופט, סרז' הסקוט, ציין שהדמות ייתכן ותופיע בסדרת טלוויזיה או עיבוד קולנועי עתידי לצידה של איה.
מאט קים ממגזין US Gamer הציע שהסקוט ויתר על האפשרות ליצור המשך ישיר למשחק Origins בכיכובם של באייק ושל איה, וזאת עקב ההעדפה לחקור תקופות זמן היסטוריות חדשות ושונות מאשר להתמקד בדמויות קיימות.
באיאנדה ואלאזה הוא אתלט דרום אפריקאי, סגן אלוף אולימפי (פריז 2024) בריצת שליחים 4x100 מטר.
מדליית ארד באליפות אפריקה עד גיל 18
באליפות אפריקה עד גיל 18 שנערכה בנדולה שבזמביה באפריל-מאי זכה במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.59 שניות.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכה במדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם שון מסוואנגאני, בראדלי נקואנה ואקאני סימבינה בשיא אפריקה חדש של 37.57 שניות, אחרי קנדה (37.50 שניות) ולפני הממלכה המאוחדת (37.61 שניות).
באיאו (בפורטוגזית: Baião) הוא ריקוד ומקצב בעל השפעה רבה במוזיקה של צפון-מזרח ברזיל (música nordestina).
מקצב בסיסי זה בשילוב עם כלי נגינה שונים עומד בבסיס רוב הסגנונות של צפון-מזרח ברזיל: פורו, קוקו, סירנדה ואמבולאדה.
מקורו של הבאיאו, בריקוד העממי באיאנו, שמקורו במדינת באהיה והוזכר לראשונה בשנת 1842. כלי הנגינה האופייניים לבאיאו הם הפנדיירו, הזבומבה (תוף בס) , האקורדיון (סנפונה), המשולש והגיטרה (ויאולה).
מוזיקאי חשוב בז'אנר זה היה לואיס גונזגה (1912-1989) מהעיר אקסו (Exu), שבמדינת פרנמבוקו בברזיל.
מוזיקה צפון-מזרחית היא מונח גנרי לכל מוזיקה פופולרית מהאזור הגדול של צפון-מזרח ברזיל, כולל אזורי החוף ופנים הארץ.
המקצבים איטיים יותר ונגזרים מגיטרות במקום מכלי הקשה כמו בשאר ברזיל - באזור זה, מקצבים אפריקאים ומלודיות פורטוגזיות משולבים ליצירת מרקאטו ופורו.
המשפיע ביותר, האזור סביב מדינות פרנמבוקו והמדינות השכנות לה.
הבאיאו, וז'אנרים דומים כגון הבאיאנו והאבאיאנאדה, מקורם ככל הנראה במאה ה-19 כמוזיקת ריקודים חברתית ותבנית מוזיקלית באזורים כפריים בצפון מזרח ברזיל בקרב אוכלוסיית המסטיזו.
מקור השם קשור ככל הנראה עם מדינת באהיה.
המוזיקה וקטעי הריקוד של הבאיאו הושפעו מסגנונות אפרו-ברזילאיים.
צורה עירונית של הבאיאו נוצרה והפכה לפופולרית ברחבי המדינה בשנות ה-40 של המאה ה-20 על ידי לואיס גונזגה, ששילב מגינה בוויולה (גיטרה עממית בעלת עשרה מיתרים) עם מקצב תופים של זבומבה (תוף בס) ותופי פנדיירו.
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 הוא הפך לסמל לאומי של צפון-מזרח ברזיל, כאשר מיליוני תושבים מצפון ברזיל היגרו לדרום (במיוחד לסאו פאולו) בחיפוש אחר עבודה.
באיאו אינו פופולרי כמו סמבה או בוסה נובה, אך הוא השפיע על מוזיקאים חשובים בני זמננו, כמו ז'ילברטו ז'יל.
שירי הבאיאו מדברים על אהבה ועל היופי הטבעי והבעיות של תושבי צפון-מזרח ברזיל.
הם מסופרים בדרך כלל מנקודת מבט גברית, לעיתים קרובות בסלנג ובמבטא צפון-מזרחי כבד.
אנדורי הוא אתלט בוטסואני, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (טוקיו 2025) בריצת 400 מטר.
סגן אלוף אולימפי (פריז 2024) וזוכה מדליית ארד (טוקיו 2020) בריצת שליחים 4x400 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט הוא זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אייזק מקוואלה, באבולוקי תבה וזיבאן נגוזי
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט הוא זכה במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם קולן קבינאצ'יפי, אנתוני פסלה, ולטסיל טבוגו בתוצאה של 2:54.53 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:54.43 דקות ולפני הממלכה המאוחדת (2:55.83 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.43 שניות.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בספטמבר 2025 הוא זכה במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.20 שניות, אחרי בן ארצו קולן קבינאצ'יפי שקבע שיא לאומי חדש של 43.53 שניות וג'רים ריצ'רדס מטרינידד וטובגו (43.72 שניות).
בָּאיֶירְן מינכן (, קרי אֵף צִי בָּאיֶירְן מוּנְצֶ'ן) הוא מועדון כדורגל גרמני מן העיר מינכן שבמדינת בוואריה ("בָּאיֶירְן" בגרמנית), אשר נוסד בשנת 1900. זהו מועדון הכדורגל הגדול ביותר בגרמניה, ואחד מהידועים והמצליחים ביותר בעולם.
הקבוצה זכתה 34 פעמים באליפות גרמניה (מהם 11 ברצף), 20 פעמים בגביע הגרמני, 6 פעמים בליגת האלופות, 11 פעמים בסופר קאפ הגרמני, פעם 1 בגביע אירופה למחזיקות גביע, פעם 1 בגביע אופ"א, פעמיים בסופר קאפ האירופי, פעמיים בגביע הבין-יבשתי ופעמיים באליפות העולם לקבוצות.
באיירן היא אחת מתוך חמש קבוצות באירופה שזכו בכל תואר אפשרי למועדון אירופאי, יחד עם יובנטוס, אייאקס, צ'לסי ומנצ'סטר יונייטד (אם לא לוקחים בחשבון את קונפרנס ליג).
בנוסף, באיירן היא אחת משתי קבוצות באירופה, יחד עם ברצלונה, שזכו פעמיים בטרבל האירופי הגדול (אליפות, גביע, וליגת האלופות).
באיירן (2019/20), יחד עם ברצלונה (2008/09), הם שני המועדונים היחידים בעולם שזכו ב-6 תארים בעונה אחת.
למועדון יריבות עם בורוסיה דורטמונד במסגרת הקלאסיקו של גרמניה המכונה דר קלסיקר.
בשנת 2024 העריך מגזין פורבס את שווי המועדון ב-5 מיליארד דולר.
באיירן מינכן נוסדה בפברואר 1900 על ידי חברים מקבוצת ההתעמלות של מינכן.
מתחילת דרכה, בראשית המאה העשרים, כונתה באיירן על ידי הגרמנים בשם "המועדון היהודי".
שניים מבין 17 האבות המייסדים שלה ב-1900 היו יהודים: יוזף פולאק והפסל בנו אלקן, אשר אחד מהפסלים המוכרים ביותר שלו, פסל המנורה, מוצב בגן הוורדים בירושלים, מול משכן הכנסת, וקרוי מנורת הכנסת.
תחילה השתתפה הקבוצה בליגה האזורית של מחוז בוואריה.
ב-1926 היא זכתה באליפות דרום גרמניה ופעם נוספת ב-1928.
גם בהמשך דרכה של הקבוצה רבים ממנהליה ומאמניה היו יהודים, כמו ריכרד קוהן, שניהל ואימן אותה בשנות השלושים וזכה עימה באליפות הארצית הראשונה ב-1932, אוטו אלבר ביר, שניהל את מחלקת הנוער שלה עד הדחתו מהתפקיד עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה (הוא ומשפחתו נרצחו ב-1941 בגטו קובנה שבליטא) ועוד.
עם זאת, מי שהיווה הבסיס והצידוק לכינויה של באיירן בשם "המועדון היהודי", היה קורט לנדאואר.
לנדאואר היה שחקן המועדון מ-1901, וכיהן כנשיא הקבוצה במשך שנתיים (1913–1914) לפני מלחמת העולם הראשונה, ארבע עשרה שנים (1919–1933) בין המלחמות, ועוד ארבע שנים לאחר מלחמת העולם השנייה (1947–1951), ובסך הכל עשרים שנה.
הוא היה הרוח החיה של הקבוצה במרבית המחצית הראשונה של המאה העשרים, וזה שהוביל אותה בין השאר גם לזכייה הראשונה באליפות גרמניה, ב-1932, יחד עם המאמן קוהן.
לאחר עלייתו של היטלר לשלטון בגרמניה נכלא לנדאואר היהודי במחנה דכאו, הסמוך למינכן, אבל ניצל לאחר שהוברח לשווייץ, ואף הספיק כאמור לחזור ולכהן כנשיא הקבוצה במשך ארבע שנים לאחר המלחמה.
באוקטובר 2013, 52 שנים לאחר מותו, מינתה באיירן את לנדאואר לנשיא הכבוד שלה, האדם השני בלבד בתולדותיה שזכה לתואר זה.
באיירן גם תרמה לקבוצה היהודית של מינכן, מכבי מינכן, מגרש כדורגל הקרוי כיום על שמו של לנדאואר.
שנתיים לאחר הקמתה העפילה אליה באיירן, כשבשורותיה מככבים שחקנים כדוגמת פרנץ בקנבאואר, ספ מאייר וגרד מילר.
בעונתה הראשונה הקבוצה סיימה במקום השלישי בליגה וזכתה בגביע הגרמני.
בעקבות הזכייה בגביע השתתפה באיירן בגביע המחזיקות, והצליחה לזכות בתואר אחרי ניצחון על גלאזגו ריינג'רס.
ב-1967 זכתה הקבוצה פעם נוספת בגביע ובעונת 1968/1969 הצליחה לזכות ב"דאבל" - אליפות וגביע באותה העונה.
ב-1970 מונה אודו לאטק לתפקיד מאמן הקבוצה, ותחת הדרכתו זכתה הקבוצה ב-3 אליפויות, גביע אחד והישג השיא של המועדון - זכייה בגביע אירופה לאלופות ב-1974. בסגל הקבוצה הופיעו 6 שחקנים שזכו באותה שנה במונדיאל 1974 שנערך בגרמניה.
לאחר הזכייה בתואר עזב אודו לאטק את התפקיד.
הקבוצה זכתה גם בגמרים של אליפות אירופה ב-1975 וב-1976, והפכה בכך לקבוצה השלישית בהיסטוריה שזוכה בשלושה גביעי אירופה לאלופות.
ב-1976 זכתה הקבוצה בפעם הראשונה בגביע הבין-יבשתי.
על אף שסבלה משינויים רבים וממשבר כלכלי, הקבוצה הצליחה לזכות בשנות ה-80 ב-7 אליפויות וב-3 גביעים.
היא זכתה בחמש אליפויות תוך 6 שנים בין השנים 1984 עד 1990. אודו לאטק, שהוביל את הקבוצה להישגים בשנות ה-70, חזר לאמן את הקבוצה והוביל אותה בין השנים 1983 עד 1987.
אחרי מספר שנים ללא זכייה באליפות, מונה פרנץ בקנבאואר כמאמנה של הקבוצה, במהלך עונת , והוביל אותה לאליפות לאחר 3 שנים בהן לא הצליחה לעשות זאת.
בקנבאור מונה לאחר מכן כנשיא המועדון.
מחליפיו לא הצליחו להביא הישגים לקבוצה, ושמה של הקבוצה אף נקשר בשערוריות תקשורתיות, מה שהביא את התקשורת להדביק לקבוצה את הכינוי "פ.צ הוליווד".
ב-1996 חזר בקנבאור לאמן את הקבוצה לאחר כישלונותיה והוביל אותה לזכייה בגביע אופ"א, עם ניצחון בשלב הגמר על בורדו, 5-1 בסיכום שני המפגשים.
ב-1998 מונה המאמן הגרמני אוטמאר היצפלד כמאמן הקבוצה.
היצפלד אימן את הקבוצה 6 שנים רצופות, והפך למאמן המצליח ביותר בתולדות המועדון עם זכייה ב-4 אליפויות, זכייה בליגת האלופות ובגביע הבין-יבשתי וב-3 גביעים גרמניים.
ב-1999 העפילה הקבוצה לגמר ליגת האלופות והפסידה למנצ'סטר יונייטד 2:1, לאחר מהפך בתוספת הזמן שנחשב לאחד מהמהפכים הגדולים בהיסטוריה של הכדורגל.
היצפלד המשיך לאמן את הקבוצה וזכה עימה בפעם הרביעית בתולדותיה בליגת האלופות בעונת 2000/2001 בליגת האלופות, לאחר ניצחון בדו-קרב פנדלים מול ולנסיה בגמר.
לאחר כישלונה של הקבוצה ב-2004 מונה פליקס מגאת כמאמנה החדש של הקבוצה.
תחת הדרכתו של מגאת' זכתה הקבוצה בשתי אליפויות ובשני גביעים.
לאחר עונת , בה כשלה הקבוצה בניסיונה להעפיל לליגת האלופות, פוטר מגאת' מתפקידו ובמקומו החזיר המועדון את היצפלד.
הקבוצה ביצעה רכש משמעותי, שכלל, בין היתר, שחקנים שונים, שהבולטים ביניהם פרנק ריברי ולוקה טוני.
על אף שזכתה בטרבל (אליפות, גביע וגביע הליגה), כשלה הקבוצה לזכות בגביע אופ"א.
במהלך העונה סיכמה הקבוצה עם היצפלד על הפסקת עבודתו בתום העונה, ובמקומו נבחר יורגן קלינסמן, שפוטר לקראת סיום העונה.
בעונת ניצחה באיירן את אולימפיק ליון והעפילה לגמר ליגת האלופות מול אינטר מילאנו שנערך באצטדיון סנטיאגו ברנבאו מדריד ספרד.
במשחק הגמר הפסידה לאינטר בתוצאה 0 - 2 מצמד של הארגנטינאי דייגו מיליטו.
באפריל 2011 פוטר מאמן הקבוצה לואי ואן חאל.
תקופת יופ היינקס, הכישלון ועונת הטרבל
בשנת 2011/2012 חזר יופ היינקס לקדנציה שלישית בקבוצה.
באותה עונה העפילה הקבוצה לגמר ליגת האלופות, אחרי ניצחון בדו-קרב פנדלים על ריאל מדריד.
עוד קודם לכן הביסה באיירן את אולימפיק מרסיי ואת בזל.
בגמר, שנערך באליאנץ ארנה, הפסידה לצ'לסי לאחר דו-קרב פנדלים (3-4), לאחר שתוצאת המשחק הייתה 1-1. באותה שנה באיירן סיימה את העונה במקום השני, 8 נקודות מתחת לבורוסיה דורטמונד.
הקבוצה הפסידה גם בגמר הגביע לדורטמונד.
באותה עונה הצטיין בשורותיה מריו גומז, שכבש 41 שערים בכל המסגרות.
אחרי עונה זו, שבה הקבוצה סיימה במקום השני בכל המסגרות (ליגה, גביע, ליגת אלופות), הגיעה עונת 2012/13, שבה הקבוצה זכתה בשלושת התארים (טרבל), תוך שהיא מציגה את הכדורגל הטוב ביותר באירופה.
לפני תחילת העונה הקבוצה העבירה לשורותיה מספר שחקנים: חאבי מרטינז שעבר מבילבאו תמורת 40 מיליון יורו, דנטה (4.7 מיליון יורו), שרדן שאקירי והחלוץ מריו מנדז'וקיץ'.
את העונה פתחה הקבוצה עם 8 ניצחונות רצופים בליגה.
הקבוצה זכתה באותה עונה באליפות הבונדסליגה שישה מחזורים לפני סיום העונה, וכך שברה את השיא של עצמה.
הקבוצה זכתה באליפות בהפרש של 25 נקודות, מה שנחשב לשיא בונדסליגה חדש.
באותה עונה גברה על בורוסיה דורטמונד בגמר הסופרקאפ הגרמני בתוצאה 2–1. כמו כן, זכתה הקבוצה בגביע הגרמני בניצחון 3–2 על שטוטגרט, לאחר שהדיחה ברבע הגמר את יריבתה דורטמונד ובחצי הגמר דרסה את וולפסבורג 6–1.
הקבוצה העפילה לגמר ליגת האלופות לאחר שהדיחה את ארסנל בשמינית הגמר.
ברבע הגמר הוגרלה באיירן לשחק מול יובנטוס והדיחה אותה, אחרי ניצחונות 2–0 בשני המשחקים.
בשלב חצי הגמר הדיחה את ברצלונה, לאחר שהביסה אותה 4–0 בבית, ו-3–0 בחוץ.
במשחק הגמר נגד בורוסיה דורטמונד, שהתקיים באצטדיון ומבלי, ניצחה הקבוצה 2–1 משער דרמטי של אריאן רובן בדקה ה-89, וזכתה בליגת האלופות בפעם החמישית בתולדותיה.
לקראת עונת 2013/2014 החתימה באיירן מינכן את פפ גווארדיולה, שחקן העבר של קבוצת ברצלונה ונבחרת ספרד, ומאמנה של ברצלונה עד אז.
אחד השינויים הבולטים בסגנון הקבוצה מאז מינויו של גווארדיולה למאמן, היה הפיכת שיטת המשחק שמכונה "טיקי-טקה", בה השחקנים מתמסרים הרבה, והקבוצה מחזיקה בכדור באחוזים גבוהים בהרבה מהיריבות.
לקראת העונה החדשה באיירן רכשה את השחקן המצטיין של יריבתה בורוסיה דורטמונד, מריו גצה, תמורת 37 מיליון יורו.
בקיץ זה גם נרכש טיאגו אלקנטרה, שעבר מברצלונה תמורת 25 מיליון יורו.
הקבוצה הפסידה בגמר הסופר-קאפ הגרמני לבורוסיה דורטמונד בתוצאה 2–4. הקבוצה זכתה בסופר קאפ האירופי, לאחר שניצחה את צ'לסי בדו-קרב פנדלים.
בדצמבר 2013 זכתה הקבוצה באליפות העולם לקבוצות, לאחר שניצחה את רג'א קזבלנקה בגמר בתוצאה 2–0. בכך השלימה באיירן את שנת 2013 כשנה הקלנדרית המוצלחת ביותר שחווה המועדון, שבמהלכה המועדון זכה ב-5 תארים.
באיירן שברה באותה עונה את שיא רצף הניצחונות של קבוצה בליגת האלופות (10 ניצחונות רצופים, אותו החלה בעונה הקודמת).
היא הוגרלה בבית בליגת האלופות ביחד עם מנצ'סטר סיטי, צסק"א מוסקבה, וויקטוריה פלזן.
באיירן סיימה את הבית במקום הראשון עם 15 נקודות לאחר שניצחה בחמשת המשחקים הראשונים אך הפסידה במשחק האחרון למנצ'סטר סיטי.
הקבוצה ניצחה בשמינית הגמר את ארסנל 3–1 בסיכום שני המשחקים.
ברבע הגמר הוגרלה מול מנצ'סטר יונייטד וניצחה 4–2 בסיכום שני המשחקים.
בחצי הגמר שיחקה מול ריאל מדריד, אך נחלה הפסד צורם: 5-0 בסיכום שני המשחקים.
הקבוצה שברה את שיא מספר הניצחונות הרצופים בבונדסליגה לקבוצה, לאחר שניצחה 19 משחקים רצופים (השיא הקודם היה 15).
בעונה זאת התנהל משפט נגד נשיא הקבוצה וכוכב הקבוצה בעבר, אולי הנס, בגלל העלמת מס בשווי 27.2 מיליון יורו.
בית המשפט בגרמניה קבע שעונשו יהיה שלוש וחצי שנים בכלא.
יום לאחר מכן בתאריך ה-14/3 הודיע הנס על פרישה מתפקיד נשיא באיירן מינכן, ובמקומו מונה לנשיא קארל הופפנר.
ב-25 במרץ 2014 זכתה באיירן באליפות ה-24 בתולדותיה, כשזכתה באליפות המהירה ביותר בבונדסליגה אי פעם אחרי 27 משחקים, כאשר נותרו עוד שבעה משחקים עד לתום העונה.
ב-17 במאי 2014 זכתה באיירן בגביע הגרמני, לאחר שניצחה בגמר 2–0 את בורוסיה דורטמונד, וזכתה בדאבל שני ברציפות.
לקראת העונה החדשה, צירפה באיירן מספר שחקנים וביניהם רוברט לבנדובסקי, צ'אבי אלונסו, ופפה ריינה.
באיירן הפסידה את התואר הראשון של העונה, הסופרקאפ הגרמני, בתוצאה 0–2 לדורטמונד.
בסיום העונה זכתה הקבוצה בדאבל: האליפות ה-25 בתולדותיה והגביע הגרמני.
את החלק שלה בליגת האלופות באיירן פתחה בשלב הבתים בניצחונות בחמישה משחקים והפסידה משחק אחד.
בשלב שמינית הגמר פגשה את שחטאר דונצק מאוקראינה, אותה ניצחה 7–0 בסיכום, אחרי 0-0 במשחק הראשון ו-7–0 במשחק השני.
בשלב רבע הגמר באיירן פגשה את פורטו וניצחה בסיכום שני המשחקים 7–4, אחרי הפסד 1–3 במשחק הראשון וניצחון 6–1 במשחק השני.
בחצי הגמר הוגרלה מול ברצלונה.
באיירן הפסידה 0–3 לקבוצה מקטלוניה במשחק הראשון, ובמשחק השני ניצחה 3–2 והודחה מליגת האלופות.
עונה לאחר מכן הוגרלה בשלב הבתים עם ארסנל, אולימפיאקוס ודינמו זאגרב.
באיירן סיימה במקום הראשון עם 15 נקודות.
היא הוגרלה בשמינית הגמר מול יובנטוס.
המשחק הראשון שנערך בטורינו הסתיים בתוצאה 2-2. במשחק הגומלין ניצחה באיירן 2–4 לאחר הארכה.
ברבע הגמר באיירן הוגרלה מול בנפיקה ליסבון.
במשחק הראשון ניצחה 1–0 ובמשחק השני סיימה בתיקו 2-2. בחצי הגמר הוגרלה מול אתלטיקו מדריד.
במשחק הראשון הפסידה 0–1 משער של סאול ניגס הספרדי, במשחק השני ניצחה 2–1 אך הודחה בשל שער החוץ של אתלטיקו.
בתחילת עונת מונה קרלו אנצ'לוטי למאמן הקבוצה הבווארית במקום גווארדיולה.
החזרה לפסגת הכדורגל האירופי ותקופת האנזי פליק
בעונת 2016/2017 באיירן השיגה תואר אחד, זכייה באליפות הליגה הגרמנית.
הקבוצה נוצחה על ידי דורטמונד בחצי גמר הגביע הגרמני 2–3.
את שלב הבתים בליגת האלופות סיימה באיירן במקום השני בפיגור של 3 נקודות אחרי אתלטיקו מדריד.
בשמינית הגמר ניצחה באיירן את ארסנל בתוצאה של 2–10 (1-5 בשני המשחקים).
ברבע הגמר הודחה מליגת האלופות על ידי ריאל מדריד אחרי משחק בו נוצחה 1–2, וגומלין שהגיע להארכה אחרי גול עצמי של ראמוס ופנדל של לבנדובסקי.
סביב משחק הגומלין ישנם חילוקי דעות רבים מכיוון שבמשחק זה קיבל ארתורו וידאל מבאיירן כרטיס אדום שלדעת חלק מהצופים היה שלא בצדק.
במשחק זה רונאלדו כבש שלושער, אך חלק מהצופים טוענים ששניים מהגולים היו בנבדל.
תוצאת הגומלין הסתיימה בתוצאה 2–4 לטובת ריאל מדריד, שבסופו של דבר זכתה בליגת האלופות.
לפני עונת 2017/2018 באיירן החתימה שחקנים רבים כגון ניקלאס זולה, סרג' גנאברי, קורנטן טוליסו (ההחתמה הכי יקרה בתולדות הבונדסליגה עד אז - 41.5 מיליון יורו) וסבסטיאן רודי, ושאלה את הקשר חאמס רודריגס מריאל מדריד לשנתיים, עם סעיף רכישה.
באיירן החלה את העונה בזכייה בסופרקאפ הגרמני, לאחר שגברה על בורוסיה דורטמונד בפנדלים כאשר תוצאת המשחק הייתה תיקו 2-2 בתום תשעים הדקות.
בעקבות הזכייה בתואר הפכה באיירן לשיאנית הזכיות במפעל עם 6 זכיות.
את ליגת האלופות פתחה הקבוצה בניצחון 0–3 על אנדרלכט.
ב-28 בספטמבר 2017 פוטר המאמן קרלו אנצ'לוטי, יממה לאחר התבוסה 0–3 לפריז סן-ז'רמן בשלב הבתים של ליגת האלופות.
במקומו מונה, כמאמן זמני, שחקן העבר וילי סניול, ששימש כעוזר המאמן של אנצ'לוטי עד למינויו הזמני של יופ היינקס, אשר אימן עד סוף עונת 2017/2018.
באיירן סיימה במקום השני בשלב הבתים בליגת האלופות אחרי פריז סן ז'רמן, כאשר לשתי הקבוצות 15 נקודות, אך פריז הובילה במספר השערים.
בשמינית הגמר הוגרלה באיירן מינכן לצמד משחקים מול באשיקטש.
במשחק הראשון ניצחו הבווארים בתוצאה 0–5, ובמשחק השני ניצחה בתוצאה 1–3.
בינואר 2018 חתם החלוץ סנדרו וגנר בבאיירן, והקשר לאון גורצקה סיכם על חוזה של ארבע עונות שנכנס לתוקף מ-1 ביולי.
בשלב רבע הגמר הוגרלה באיירון מול סביליה, ותוצאת המשחק הראשון הייתה 1–2 לבווארים.
ב-7 באפריל ניצחה באיירן את אאוגסבורג בתוצאה 1–4 וזכתה בבונדסליגה הגרמנית בפעם השישית ברציפות ובפעם ה-28 בתולדותיה.
ב-11 באפריל שיחקה את משחק הגומלין מול סביליה באליאנץ ארנה, משחק שהסתיים בתוצאה 0-0, ובסיכום שני המשחקים באיירן עלתה לשלב חצי הגמר .
יומיים לאחר מכן הוכרז כי ניקו קובאץ' יחליף את יופ היינקס בתפקיד המאמן.
באיירן מינכן הוגרלה לשחק נגד ריאל מדריד בחצי הגמר, בו הפסידה 3–4 בסיכום שני המשחקים.
גם בגביע הגרמני לא זכתה, לאחר שהפסידה לאיינטרכט פרנקפורט 3-1 בגמר.
לפני תחילת עונת 2018/2019 מונה ניקו קובאץ' למאמנה של באיירן.
ב-13 במרץ 2019 באיירן מינכן הודחה מליגת האלופות לאחר שהפסידה לליברפול.
במרץ 2019 לוקא הרננדס חתם במועדון עבור 80 מיליון יורו.
זוהי ההעברה הגדולה בתולדות המועדון ובתולדות הבונדסליגה עד אז.
בסוף עונת 2018/19 נפרדה הקבוצה משני הקיצונים אריין רובן (שיחק במועדון 10 עונות וזכה ב-8 אליפויות) ופרנק ריברי (שיחק במועדון 12 עונות וזכה ב-9 אליפויות).
השניים, שהיו מהבולטים בשחקני הקבוצה בעשור האחרון, אף הובילו את הקבוצה שלוש פעמים לגמר ליגת האלופות, וגם הביאו לבאיירן מינכן את הזכייה בליגת האלופות נגד בורוסיה דורטמונד ב-2012/13.
ב-18 במאי 2019, במחזור האחרון בבונדסליגה, זכתה באיירן באליפות לאחר ניצחון בתוצאה 5–1 על איינטרכט פרנקפורט.
ב-25 במאי זכתה בגביע הגרמני בפעם ה-19 בתולדותיה לאחר שניצחה את ר.ב.
לייפציג בתוצאה 0–3. בסוף עונה זו היא שברה פעם נוספת את שיא הזכיות בליגה הגרמנית ברציפות (7) ואת שיא הזכיות המצטבר באליפות הבונדסליגה (29).
בליגת האלופות באיירן גברה על צ'לסי בשמינית הגמר 7–1 ודרסה 8–2 את ברצלונה ברבע הגמר, והעפילה לחצי גמר ליגת האלופות כשהיא מחזיקה במאזן של 155 שערים לעונה, כשהשיא הקודם היה בעונת 1972/73, כשהקבוצה כבשה 152 שערים.
גם בליגת האלופות מינכן רשמה שיא היסטורי: 39 שערים בעונה, כשקודם לכן, המספר הגדול ביותר היה 33 שערים, בעונת 2014/15. ההעפלה לחצי גמר ליגת האלופות הייתה בפעם השביעית בתשע עונות.
בחצי הגמר ניצחה את אולימפיק ליון בתוצאה 3–0, ובגמר ניצחה את פריז סן ז'רמן בתוצאה 1–0 משער של קינגסלי קומאן.
בכך השלימה טרבל בשנה זו, וזכתה בליגת האלופות עם 11 ניצחונות ב-11 משחקים, נתון שאף קבוצה אחרת לא רשמה לפניה.
בהמשך השנה זכתה גם בסופר קאפ האירופי, הסופר קאפ הגרמני ובאליפות העולם לקבוצות, ובכך הפכה לקבוצה השנייה בהיסטוריה, אחרי ברצלונה, שזוכה בכל ששת התארים בשנה אחת.
בעונת 2020/21 לא הצליחה לשמר את כל הישגיה מהשנה הקודמת כאשר הודחה מהגביע הגרמני בסיבוב השני אחרי הפסד בפנדלים להולשטיין קיל.
בהמשך אותה עונה הודחה גם מליגת האלופות בשלב רבע הגמר אחרי הפסד לפריז סן ז'רמן 3–2 בבית וניצחון 1–0 בחוץ, מה שלא הספיק לה בשל יתרון שערי החוץ של פריז.
בהמשך, בעקבות ההפסד של לייפציג 3–2 לדורטמונד, היא זכתה באליפות ה-31 שלה והתשיעית ברצף.
בתום עונת 2020/2021 עזב המאמן פליק את המועדון לאחר שנתגלעו חיכוכים מתמשכים בינו לבין המנהל המקצועי חסן סאליחמיג'יץ'.
במקומו הגיע יוליאן נגלסמן, מאמנה של לייפציג.
יחד עם פליק עזבו רבים מהצוות המקצועי של המועדון, לצד שחקנים ששיחקו במשך שנים ארוכות במועדון, כמו דויד אלאבה, ג'רום בואטנג וחאבי מרטינז.
את עונת 2021/2022 באיירן פתחה בסערה עם שיא כיבושים עד פגרת החורף בבונדסליגה.
בהמשך העונה באיירן הציגה יכולת מאוד לא יציבה, כשלצד ניצחונות גדולים היא חוותה גם תבוסות כמו 5–0 מול בורוסיה מנשגלאדבך בסיבוב השני בגביע ו-4–2 מול בוכום בליגה.
בליגת האלופות באיירן סיימה שלב בתים מושלם עם 18 נקודות ושני ניצחונות על ברצלונה.
בשמינית הגמר סיימה בתיקו 1–1 ושער מאוחר במשחק הראשון נגד רד בול זלצבורג, אך הצליחה לעלות לשלב הבא עם 1–7 בגומלין במינכן.
ברבע הגמר הקבוצה המשיכה את היכולת הלא יציבה שלה והודחה לאחר שני המשחקים מול ויאריאל הספרדית - הפסד 1–0 בספרד ותיקו 1–1 במינכן.
באפריל 2022 הקבוצה השלימה זכייה עשירית ברציפות בבונדסליגה וזכתה באליפות ה-32 שלה, אחרי ניצחון 1–3 על בורסיה דורטמונד.
את עונת 2022/2023 פתחה באיירן בעוצמה עם ניצחונות 6:1 ו-7:0 על איינטרכט פרנקפורט ובוכום (בהתאמה), אך ככל שהתקדמה העונה הציגה באיירן יכולת פושרת שכללה מספר רב של תוצאות תיקו, שהובילו לכך שבתום המחזור ה-21 הייתה באיירן בשוויון נקודות עם אוניון ברלין בפסגת הבונדסליגה.
בכל הנוגע לליגת האלופות הייתה באיירן שונה לחלוטין, כשבתום שלב הבתים היא נותרת מושלמת לאחר שניצחה את ברצלונה, אינטר וויקטוריה פלזן, ובשמינית הגמר ניצחה את פריז סן-ז'רמן בתוצאה מצטברת 3:0.
ב-24 במרץ פוטר נגלסמן מתפקיד המאמן לאחר הפסד 2:1 לבאייר לברקוזן, ותחתיו מונה תומאס טוכל למאמן הראשי בבאיירן.
לדבריו של נשיא המועדון, אוליבר קאן, הפיטורים באו כתוצאה מביצועים פושרים של הקבוצה לאחר המונדיאל.
במשחקו הראשון בתפקיד ניצח טוכל בדר קלאסיקר נגד דורטמונד בתוצאה 4:2, אך במשחק הבא הודחה באיירן מהגביע הגרמני לאחר הפסד 2:1 לפרייבורג.
ברבע גמר ליגת האלופות הובסה באיירן על-ידי מנצ'סטר סיטי בתוצאה מצטברת 4:1. כמו כן, תוצאות כמו 1:1 מול הופנהיים ושני הפסדים בתוצאה 3:1 למיינץ ולייפציג, הובילו לכך שבתום המחזור ה-33 בבונדסליגה נמצאה באיירן במקום השני, בפיגור שתי נקודות אחרי דורטמונד.
עם זאת הקבוצה הבטיחה אליפות ממש במחזור האחרון בזכות הפרש שערים עדיף על זה של בורוסיה דורטמונד.
הייתה זו האליפות ה-33 של המועדון וה-11 ברציפות.
לאחר שהפסידה את האליפות לבאייר לברקוזן בעונת 2023/2024, בעונת 2024/2025 זכתה הקבוצה באליפות הבונדסליגה ה-34 בתולדות המועדון.
בשנים 1926–1972 שיחקה הקבוצה באצטדיון גרינוואלדר.
בשנים 1972–2006 היא שיחקה באצטדיון האולימפי במינכן.
המועדון עבר לאצטדיון חדש בעונת בשם אליאנץ ארנה, הנקרא על שם חברת הביטוח אשר נותנת חסות למועדון.
בשנת 2017 מינכן 1860 החליטה לעזוב את האצטדיון וחזרה לאצטדיונה הקודם, גרונוואלדר.
באיירן מינכן נותרה הקבוצה היחידה המשחקת באצטדיון.
רשימה מלאה של כדורגלני באיירן מינכן שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית
הנתונים בטבלאות מתייחסים לכל המשחקים התחרותיים של הקבוצה הראשונה של המועדון בכל מסגרות ומעודכנים ל-31 ביולי 2025.
שחקנים מודגשים עדיין פעילים במועדון
רשימת שיאים של באירן מינכן
הסופר קאפ הגרמני (11): (שיא)
גביע הליגה הגרמנית (6): (שיא)
גביע אירופה למחזיקות גביע (1):
באל-סאגות' היא להקת בלאק מטאל סימפוני מאנגליה.
שמה של להקה לקוח מסיפרו הקצר של סופר הפנטזיה האמריקאי, רוברט ארווין הווארד, 'The Gods Of Bal-Sagoth'.
בשנת 1989 החליט ביירון רוברטס להקים את באל-סאגות' בניסיון ליצור "מוזיקה שמשלבת בלאק מטאל סימפוני ודת' מטאל עם קונספט וליריקה שעוסקים בפנטזיות, סיפורי עם ומדע בדיוני".
בהשראתם של סופרי פנטזיה כמו רוברט א.
לאברקרפט ואדגר רייס בורוז, יצר רוברטס עולם דמיוני משלו, כאשר את הסיפורים פרי דמיונו הוא מתאר דרך המוזיקה והליריקה של הלהקה לאורך אלבומיה השונים.
בשנת 1993, שילבו כוחות האחים כריס וג'וני מאודלינג יחד עם ביירון רוברטס, כאשר כריס היה לגיטריסט הלהקה וג'וני פעל כמתופף.
אחרי צירופם של השניים צורפו ללהקה עוד שני חברים בדמותם של ג'ייסון פורטר כבסיסט ווינסנט קרבטרי כקלידן.
באותה השנה (1993), הקליט ההרכב את הדמו הראשון שהיה מבחינה מוזיקלית אגרסיבי ומבוסס בלאק מטאל ודת' מטאל ומתובל במעט אלמנטים סימפוניים.
הדמו משך את חברת התקליטים קאקופונוס שהחתימה את הלהקה.
הלהקה החלה בהקלטות לאלבום הבכורה שלה כבר בשנת 1994, ובעקבות בעיות בחברת התקליטים האלבום יצא לאור ב-1995.
האלבום נשא את השם A Black Moon Broods Over Lemuria, והוא יותר קרוב מבחינה מוזיקלית לדת' מטאל\בלאק מטאל מסורתי, כאשר הקול הסמכותי והקריינות הבולטת של ביירון רוברטס עדיין אינם דומיננטיים והוא שר בסגנון הגרוני הנפוץ בדת' מטאל.
עם השנים, האלמנטים שנודעו כבולטים שבמאפייני ההיכר של באל-סאגות', היו הביצועים הווקאליים של ביירון רוברטס, שהפכו לחלק אינטגרלי מיצירותיה המוזיקליות של הלהקה.
יצירת הסאונד המוכר של באל-סאגות'
בשנת 1996 שחררה באל-סאגות' את האלבום Starfire Burning Upon the Ice-Veiled Throne of Ultima Thule, אלבום שמסמל את ההתחלה של מה שמוכר כ'סאונד' המסורתי והייחודי של באל-סאגות'.
במהלך הכנתו של האלבום, נעשה דגש על עבודת התופים והקלידים על מנת ליצור אווירת קרב אפית ואטמוספירית, כמו כן, שולבו העלילות הדמיונית שטווה ביירון רוברטס בכתיבתו הפואטית-מחזאית.
הסאונד שזה עתה "נתגלה" על ידי הלהקה, ימשיך להתפתח ול"היחקר" במשך ארבעת האלבומים הבאים של הלהקה.
גיבוש הסאונד באלבום Battle Magic
החל משנת 1997, באל-סאגות' השקיעו זמן רב ומחשבה רבה בכתיבה ובהלחנת האלבום שנחשב לאחד המוצלחים שהם הוציאו, Battle Magic.
הקלטת האלבום נערכה כחודש, והדגש על עבודת הקלידים באלבום הייתה ניכרת.
דוגמה לכך היא העבודה המסובכת כל-כך בשיר " Circus Maximus ", לו נעשו הכנות מרובות בעיקר בקטעי הקלידים - הכנות והקלטות שארכו כ-6 ימים.
האלבום מגבש ומלטש את הסאונד שהחל להיווצר באלבום הקודם של הלהקה, סיפוריו של ביירון רוברטס מועברים דרך הליריקה, המוזיקה והקריינות הסמכותית והאפלה שלו.
עבודת התופים המהירה גם היא משמעותית, וגם בה הושקעה עבודה רבה ומיוחדת על מנת להעצים את האווירה האטמוספירית והאפית של המוזיקה.
רבים מחשיבים את האלבום ליצירת מופת של מטאל סימפוני.
בשנת 1998, כאשר האלבום יצא לאור הוא מיידית משך את תשומת הלב של מספר חברות תקליטים גדולות ונחשבות.
ניוקליר בלאסט (Nuclear Blast), חברת התקליטים הגרמנית הגדולה, החתימה את הלהקה על חוזה ענק שכולל הפצה בינלאומית.
במסע ההופעות שקידם את האלבום, הלהקה לא נחה וכבר שקדה על חומר חדש לקראת אלבום הבכורה שלה בחברת התקליטים הגרמנית.
במהלך אותו המסע, החליט ג'וני מאודלינג לפעול כקלידן בהופעות, ואת מקומו כמתופף תפס דייב מקינטוש (מאוחר יותר בלהקת הפאוור מטאל הבריטית דראגונפורס).
בשנת 1999 שחררה באל-סאגות' את אלבומה הראשון תחת חברת התקליטים ניוקליר בלאסט, The Power Cosmic.
האלבום שהתעסק כמיטב המסורת של באל-סאגות' בסיפורי הפנטזיות והמלחמות, וסיפורים קוסמיים אחרים, הביא את באל-סאגות' לגבהים חדשים, הן מבחינה אומנותית והן מבחינת הפופולריות שצברה הלהקה.
מבחינת הסאונד האלבום מהווה המשך לBattle Magic שיצא לפניו, כאשר באל-סאגות' מתפתחים אומנותית בצורה גדולה מאוד באלבום הנוכחי.
לאחר הוצאתו של האלבום הלהקה "נעלמה" ולא הופיעה כלל עד לצאתו של האלבום Atlantis Ascendant ב-2001.
הלהקה חזרה להופיע בסוף 2001 ואף הייתה הלהקה הבכירה בפסטיבל "The Fifth Cataclysm Devours Europe: Phase 1", שבו הופיעו להקות מטאל נחשבות אחרות כמו: ויידר הפולנית, אמון אמארת' ומרדוק השוודיות ולהקת הבלקאנד דת' מטאל ההולנדית God Dethroned.
מאוחר יותר בשנת 2002, הלהקה הופיעה בפסטיבל המטאל בלודסטוק, ובשנת 2004 תמכה באל-סאגות' בלהקת הת'ראש מטאל הבריטית הוותיקה, סאבאת (Sabbat).
שנת 2004 הייתה השנה בה עזב דייב מקינטוש (מתופף הלהקה) ללהקת הפאוור מטאל דראגונפורס; הוא הוחלף על ידי דאן מולינס שערך את הופעת הבכורה שלו עם הלהקה בפסטיבל ואקן הנחשב באוגוסט 2004.
במרץ 2006 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי והראשון מזה חמש שנים, אלבום לו חיכו רבים ממעריציה, The Chthonic Chronicles.
האלבום כולו הולחן והוקלט באולפני ההקלטות של קלידן הלהקה ג'וני מאודלינג "Waylands Forge Studios".
ידיעות ושמועות בעולם המטאל מעידות על כך ש- The Chthonic Chronicles יהיה אלבומה האחרון של הלהקה.
מערכת העולמות של באל-סאגות' (הנקראת בפי מעריצי הלהקה "Sagothverse", על משקל "Multiverse") היא מציאות מדומה אשר נכתבה על ידי סולן הלהקה ביירון רוברטס ומופיעה בליריקה של הלהקה.
לעיתים, מתייחס רוברט בשיריו גם למקומות או דמויות הלקוחות ממשחקי וידאו, למשל דום.
חלק מן המקומות בהם מתרחשות העלילות למעשה לקוחים מהפולקלור האירופאי, ומוגדרים כיבשות אבודות ועלומות ובהם היפרבוריה, אטלנטיס, למוריה, אולטימה תולה ויס.
חלק משיריה של באל-סאגות' מרכיבים סאגה גדולה יותר של סיפורים המתחברים זה לזה ונשזרים על פני כמה אלבומים.
הליריקות בשירים נכתבות בסגנון פואטי ושייקספירי, וברוב שירי הלהקה ישנו דו-שיח או רב שיח בין כמה דמויות, מה שמרכיב עלילה היסטורית או פנטסטית שיכולה 'להימתח' על פני כמה שירים, ליצירת סאגות ליריות.
לעיתים, סאגה שלמה או קונספט שלם מתואר בשיר אחד.
הליריקות שבשירים מתארות את המלך מניף את "חרב הצללים" האגדית ששומשה בעבר על ידי אדוני היבשת האבודה אולטימה תולה על מנת להביס את אנסגאר בניסיון האימפריאלי הראשון שלו, על מנת לנצחו שוב.
הסאגה מתוארת באלבומים Starfire Burning...
The Battles of the Tribal Over-King Caylen-Tor - לוחם ברברי יוצר ברית עמומה עם השבטים של מולדתו קיילן טור (Caylen-Tor) ונאלץ להנהיגם נגד אימפריית המייתוס קון (Mytos K'unn) מהמזרח.
ההתנגשות המכריעה בין שני הצבאות מתרחשת בעמק בלקהלם (Blackhelm) כשלבסוף הכוחות הברברים מנצחים.
הסאגה מתוארת בשני שירים באלבום Starfire Burning.
בדרכו הוא מותיר הרס וחורבן ביישובים גלקטיים כמו מו (Mu), פוגש בשדים של זקסולת' (Z'xulth), בשכפולו הגנטי זורנטוס (Zuranthus) אשר מנסה לסכל את מזימתו בדומה לדמות אחרת שנקראת "הנוסע המהולל" (The Great Voyager).
הסאגה מופיע באלבום The Power Cosmic.
The Guardians of the Astral Gate - סאגה המתארת את סיפור זימונם של שלושה זקיפים גלקטיים, השומרים על השער בין המימד של ז'קסולת' והממדים הטרנים (Terran, ככל הנראה השם נלקח מספרו של רוברט היינליין, סטארשיפ טרופרס).
שלושת הזקיפים הללו, המונהגים על ידי זוקול (Xuk'ul), נודעים כחצי אלים ולעיתים קרובות מזמנים אותם שאפתנים למיניהם בניסיון לצבור כוח וידע, אך כאשר מזמנים אותם הם בדרך-כלל נוהגים באופן חסר רחמים ואכזרי כלפי אלו המעוניינים להשתמש בכוחם.
הסאגה אודות שומרי השער הבין-ממדי היא הארוכה מבין הסאגות של באל-סאגות' ומתוארת בכל אלבומיה של הלהקה.
ביירון רוברטס 'לורד ביירון' - שירה, אפקטים ווקאלים.
מארק גרינוול - גיטרה בס
דייב מקינטוש - תופים (עזב לדראגונפורס)
באלאור (רומנית: Balaur, ברבים: באלאורי Balauri) הוא יצור אגדי מהמיתולוגיה הרומנית.
הבאלאור הוא יצור פנטסטי, רב כוח, גדול מאוד, לעיתים דמוי נחש מכונף בעל רגליים ומרובה ראשים (3, 7 או אפילו 12 ראשים).
הבאלאור מייצג את הרוע ומופיע במרבית אגדות העם הרומניות.
המילה נגזרה כנראה מהשורש ההודו-אירופאי "באל" bal שמשמעותו - רב כוח.
ניתן להשוות את הבאלאור לדרקון אירופאי או להידרה המופיעים במיתולוגיות של עמים אחרים.
על שמו של יצור זה קרוי הדינוזאור הרומני באלאור בונדוק.
באין משפחה (בתרגומים אחרים: בלי משפחה/רמי - ילד של אף אחד, בצרפתית: Sans Famille) הוא ספר ילדים מאת הסופר הצרפתי הֶקטוֹר מָלוֹ שנכתב בשנת 1878.
הספר מגולל בגוף ראשון את סיפור חייו של ילד אסופי הנודד ברחבי צרפת (בעיקר, אם כי גם באנגליה ובשווייץ) בשם רֶמי.
סיפור חייו של רמי הוא גם סיפורם הנורא של חיי העניים במאה התשע-עשרה, ועם זאת הספר שזור אהבה, תקווה ואמונה ברוחו של האדם.
הקטור מלו (1830 – 1907) הוא סופר צרפתי נודע, שכתב מעל שבעים ספרים, אך אף ספר לא הביא לו תהילה כמו 'ילד של אף אחד' (1878), שכלל לא יועד לקהל של ילדים ונוער.
הספר תורגם לשפות רבות, שוב ושוב, ועובד לקולנוע ולטלוויזיה יותר מעשר פעמים מאז 1913 ועד היום, בצרפת, באיטליה, ברוסיה, בגרמניה וביפן.
רֶמי גדל בכפר קטן בצרפת עם אמו האוהבת.
אביו ז'רום ברברין הוא בנאי העובד בפריז וזה שנים לא שהה בביתו.
יום אחד עובר ברברין תאונת עבודה קשה ונשאר נכה.
הוא מגיש תביעה נגד המעסיק שלו, ובמקום לשלוח כסף הביתה מתחיל לדרוש עוד ועוד כסף מאשתו.
רמי ואמא ברברין נאלצים למכור את פרתם וסובלים מרעב.
לבסוף האב חוזר הביתה, כעוס וחסר יכולת להמשיך לעבוד.
הוא מופתע לגלות את רמי בבית, דוחה אותו וכועס על אמא ברברין.
רמי מבין שהוא ילד אסופי שברברין מצא ברחוב בפריז בהיותו תינוק.
הוא אסף אותו אל ביתו והביא לאשתו, משום שראה כי הילד עטוף בחיתולי משי יקרים והסיק מכך כי הורי הילד בוודאי ישלמו כסף רב למי שיחזירו לידיהם.
אולם איש לא בא לדרוש את התינוק, ואף שברברין דרש מאמא ברברין למסור את הילד לבית יתומים, היא השאירה אותו אצלה וגידלה אותו כבנה.