tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בארבעה טורים ובשולחן ערוך כתוב: לא נזכרת מקבילה ליום השביעי של פסח, בדורות האחרונים הוצעו ימים מקבילים.
שימוש נוסף בצופן החלפה הוא בחירת שמות משפחה.
כאשר נדרשו יהודים לבחור לעצמם שמות משפחה היו שנעזרו באחד מצופני ההחלפה דוגמת אתב"ש.
לפעמים החליפו כל אות שלישית, חמישית, שביעית ואות האחת עשרה שאחריה או לפניה, דהיינו אותיות אי זוגיות ואותיות בעלי ערך קדוש.
למשל: "וייל" – "לוי", בשם זה ההיסט בן 5 אותיות מהסוף, האות למ"ד אינה מתחלפת, האות יו"ד מתחלפת באות ו"ו (היסט של 5), האות יו"ד באות "יו"ד.
או סג"ל – לוי (סגן-לויה), האות סמ"ך מתחלפת באות למ"ד (היסט של 4) והאות גימ"ל באות ו"ו.
וכן מזא"ה (מזרע אהרן הכהן), האות זי"ן מתחלפת באות כ"ף, האות אל"ף באות ה"א, האות ה"א באות נון סופית (סך ההיסטים).
ישעיהו הלוי איש הורוביץ הנושא את הכינוי "איש" לפי ההיסט 12 אל"ף מתחלף בלמ"ד, ו"ו ביו"ד, יו"ד בשי"ן (12,5,12).
בתרבות הפופולרית, צופן אתב"ש נזכר בספר צופן דה וינצ'י.
השיטות המוזכרות להחלפת אותיות כמו אתב"ש ודומיה, אינן בטוחות לשימוש ככלי הצפנה בימינו אלא למשחק ושעשוע בלבד.
צופן החלפה הוא צופן ותיק ומוכר במשך מאות ואלפי שנים.
חסרונו הוא בכך שמספר ההיסטים או צורת ההחלפה האפשריים מוגבל למספר האותיות באלפבית.
יתרה מזו, תוצאת הצופן משמרת את תדירות האותיות שבמילה המקורית.
לדוגמה אם נקבע היסט של שלוש, כלומר כל אות מוחלפת באות השלישית הבאה אחריה בסדר האלפבית.
עבור המילה "הצפנה" יתקבל "חשרפח".
אפשר לראות שהאות חי"ת מופיעה פעמיים, במיוחד בתחילת המילה ובסופה.
מידע זה יכול לסייע בניחוש המילה, מאחר שידוע שבכל שפה תדירות האותיות אינה אחידה.
אותיות מסוימות נוטות להופיע ביתר תדירות מהאחרות ובמיוחד בסופי מילים או בתחילתן.
כאן הסבירות גבוהה שנצליח לנחש כי האות חי"ת מקבילה לאות ה"א.
בדרך של ניתוח תדירויות מסוג זה ניתן לפענח בקלות מסרים שהוצפנו בשיטה כזו אם ידועה השפה.
צופן הפרעונים הוא מותחן בלשי בסדרת ספרי "דניאל נוקס" מאת ויל אדמס.
זהו הספר השני של אדמס שגיבורו הוא דניאל נוקס, הספר הראשון בסדרה היה הצופן האלכסנדרוני.
צופן הפרעונים יצא לאור בארצות הברית ב-2008 ותורגם לעברית על ידי אסף כהן.
הספר, כפי שכתוב בהקדמה שלו, שאב רעיונות בדבר קשר אפשרי בין משה לאחנתון ממאמרו של זיגמונד פרויד "משה ומונותיאזם" ורעיון בדבר קשר אפשרי בין עיר הבירה של אחנתון בעמרנה לבין האיסיים קיבל מספר שחיבר רוברט פד'ר.
מתוך כך שילב בערך רעיונות על יציאת מצרים ומי היו היוצאים.
קישר בין כת התרפויטים (Therapeutae) עליה מדבר פילון בקונטרס "על חיי העיון" לבין האיסיים והשוה אותם לפיתגוראים.
הספר מדבר על זרמים טרום נוצריים בהם הגונסטיקנים, ההרפוקרטים, קרפוקרטים, כת המיסטריה היוונית, ועל מסמכים הנמצאים בספק מבחינה מדעית כמו הבשורה הסודית על-פי מרקוס ורוקח מהם עלילה בדיונית.
בשנת 415 נרדפת קבוצה עלומה על ידי נוצרים בראשות קירילוס האלכסנדרוני, מסתירה את רכושה ונמלטת.
מוזכרת גם רציחתה של היפאטיה על ידי קירילוס האלכסנדרוני ואנשיו.
במעבר חד עוברת העלילה לדניאל נוקס, שמוצא באלכסנדריה קערת חרס שנראית עתיקה.
המוכר מספר כי היא הגיעה באופן לא חוקי מחפירה ארכאולוגית דרומית לאגם מריוט.
נוקס מחפש את הקערה במאגר המידע של רשות העתיקות ואז מסתבר שזה מכסה של כד אחסון מקומראן.
באותו זמן מתגלה במדבר גופת נערה קופטית.
ובאותו זמן, ארנסט פיטרסון ואנשיו מוצאים אולם תת-קרקעי.
למחרת לוקחת גייל את צ'ארלס ולילי לצלם את הזריחה ואת הקבר המלכותי באל-עמארנה.
אחרי שצילמו שקיעה ואת אולם הקבורה הגיע הפקד חאלד וגירש אותם מהאתר.
הם מחליטים לצלם בכל זאת, עוברים במעבורת אחרת ומגיעים לאזור מכיוון אחר.
בזמן שצ'ארלס מצלם, גייל מטיילת בשטח ומוצאת מדף סלע.
היא מוצאת פתח של מערה, מגלה בפנים את חאלד ועוזריו ונמלטת.
חאלד ואנשיו רודפים אחרי גייל שלמנוסתה מצטרפים צ'ארלס ולילי.
חאלד ואנשין משיגים את הנמלטים וחאלד רוצה לחסל אותם בלי שיפול עליו חשד.
לשם כך הוא מנסה לביים כי מתו מהתקפת טרוריסטים.
על מנת להקנות למוות נופך אמיתי הוא מצלם את גייל קוראת מכתב שהוא ניסח, בו היא מספרת שהם אסירים של קבוצת טרוריסטים בדיונית.
גייל מנצלת את ההזדמנות לשלוח לנוקס מסר ויושבת בתנוחה של הדמות אותה מצא באולם ושאת תצלומה שלח אליה.
אחרי גמר הצילומים מוכנסים השלושה לבור ניקוז בתוך מערה.
חאלד מסיע את הג'יפ שלהם למקום רחוק.
מצית אותו ונותן הוראה לפיקודיו להשתיק את שלושת השבויים.
פיסל ועבדאללה מחליטים לפרש את הפקודה "להשתיק" באופן מילולי ומכסים את הבור בו נמצאים השבויים בקרשים וברזנט.
כעבור זמן מה מתחיל לרדת גשם ושלושת הכלואים חופרים באדמה על מנת ליצור סוללה עליה יוכלו לעמוד.
בהתמוטטות התקרה מת צ'ארלס, גייל מאבדת את ההכרה ולילי אוחזת אותה על מנת שלא תטבע.
נוקס ותאופיק נוסעים לאתר החפירות מדרום לאגם מריוט בתקווה לברר האם המכסה אכן הגיע משם ופוגשים את גריפין ופיטרסון שלא מאפשרים להם לבדוק את האתר או לדבר עם הפועלים המצרים, ולכן הם מחליטים להתגנב, רואים את גריפין עם כמה צעירים מעמיסים טנדר עם ממצאים.
נוקס עוקב אחרי הטנדר ומגלה שפרקו אותו לתוך אולם תת-קרקעי שם הוא צילם תמונות של הממצאים ובהם דמות היושבת בישיבת לוטוס בתוך כוכב בעל שבעה קודקודים.
גריפין שחזר עם עוד ממצאים להסתרה גילה שיש אדם באולם, נוקס נכנס עמוק יותר ורואה את הסטודנטים בעבודת חשיפת קיר ולכן מסתתר באגן טבילה.
אחת הסטודנטיות מגלה אותו והוא נמלט.
במהלך ההימלטות מגיע ג'יפ עם עומר בתוכו ואוסף אותו.
על הקיר שהסטודנטים חשפו מופיע המשפט "בן דוד, רחם עלי".
פיטרסון שנתקף בזעם מהכתובת משמיד אותה.
התצלומים לא ברורים ולכן נוקס שולח אותם לגייל בתקווה שתצליח לעבד אותם.
במהלך ההימלטות הסתער על הג'יפ רכב שטח בו נהג פיטרסן, הג'יפ נפל לתעלה, תאופיק ונוקס מאבדים את הכרתם.
פיטרסון מחפש את הטלפון איתו צילם נוקס, משלא מצא אותו הצית את הג'יפ על נוסעיו אולם שני עובדי תחזוקת כבישים מגיעים וביחד הם מוציאים את נוקס ותאופיק מהג'יפ ומביאים אותם לבית חולים.
הציבו שומר בכניסה לחדר של נוקס אבל הוא נרדם וזה אפשר לפיטרסון להיכנס לחדר בניסיון להרוג את נוקס.
כשהניח פיטרסון כרית על פניו של נוקס, הצליח נוקס להפיל את צינור העירוי, פיטרסון נמלט מהחדר אחרי שלקח את הטלפון הנייד של נוקס, ונוקס נמלט מבית החולים אל חברו אוגוסטין פסקל.
פיטרסון ראה את נוקס נמלט ועקב אחריו עד לביתו של אגוסטין.
אצל אגוסטין נוקס מגיע לתיבת הדואר שלו ומוצא את תשובתה של גייל ואת הצילומים שצילם.
נוקס הצליח להאחז במעקה אחת הקומות ולחדור אל הדירה שמאחריה, משם הוא נוסע אל ביתו של קוסטאס.
יווני מבוגר, חבר שלו ושל אוגוסטין.
אוגוסטין ופארוק יוצאים יחד לבורג' אל ערב, המקום בו מקיים פיטרסון את החפירות, חוקרים את הסטודנטים, אולם אלו שהוכנו מראש לא מנדבים אינפורמציה מועילה.
על מנת לדעת את כתובתו של קוסטאס מתקשר נוקס לאוגוסטין ומדבר איתו צרפתית.
פארוק שמבין צרפתית לא מגלה זאת לאוגוסטין ושולח שוטרים לעצור את נוקס בדירתו של קוסטאס.
הוא מודיע לנוקס על כך שהוא חשוד בהריגתו של תאופיק.
נוקס מצליח לראות בטלוויזיה את ההודעה של גייל, מזהה את התנוחה ומבין שהיא שלחה לו מסר.
בחקירה הוא משכנע את פארוק לקחת אותו לאתר החפירות אולם בהגיעם הוא לא מזהה את החפירה.
בדרך חזרה מנצל נוקס תאונה בכביש, נמלט מהרכב המשטרתי וחוזר לאתר החפירות, שם הוא מוצא את הרכב שתקף אותו ונכנס על מנת לבדוק האם המחשב בפנים.
בעודו ברכב מגיע פיטרסון ונוסע עם הרכב שנוקס מסתתר בתוכו.
הרכב מגיע למתחם של פטימה, שם נמצא חדרה של גייל.
כשפיטרסן נכנס מסתבר שהיה מארב והשוטרים רודפים אחריו.
נוקס לוקח את המחשב של גייל ונמלט.
פיטרסון מוצא אותו ומנסה להרוג אותו.
השוטרים משיגים אותו ולוקחים אותו איתם, אחרי שהצליח לשבור את המחשב של גייל.
נוקס נמלט אבל נג'יב חוסיין מוצא אותו והם מחליטים לשתף מידע.
נג'יב אומר לחאלד שיש לו עד ששמע קולות של נכרים וזה לוקח את עוזריו ונוסע למקום בו השאיר את לילי, צ'ארלס וגייל בלי לדעת שנוקס נמצא בטנדר.
הוא מצליח להיכנס למקום בו גייל ולילי נמצאות ברגע בו לילי מאבדת את האחיזה בגייל ושומטת אותה למים, נוקס קופץ למים ומושה את גייל.
חאלד זורק לעברם רימון יד שפוער פתח אל אולם אליו הם נמלטים.
אוגוסטין מקבל הודעה מנוקס, לוקח טיסן ויוצא לצלם את השטח.
הטיסן מתגלה וכאשר אוגוסטין נמלט מתנגש בו גריפין.
אוגוסטין נלקח לאתר החפירות ונבדק על ידי קלייר שלא מוצאת נזקים משמעותיים.
במהלך הבדיקה הוא מסר לה על התנוחה של גייל וזורע בה ספקנות.
לכן אחרי שגריין והסטודנטים יוצאים אל שדה התעופה במטרה לצאת מהמדינה היא חוזרת אל אוגוסטין, משחררת אותו אבל פארוק מגיע למקום ועוצר את קלייר.
אוגוסטין משיג עורך דין ומשחרר אותה.
נוקס וגייל מוצאים את מערת האוצרות, המקום בו קבורים על פי האגדה אדם וחוה, הבל, נוח, אברהם, יעקב, יוסף ועוד.
נוקס טוען שכל האבות האלו הם אנחתון ונפרטיטי ואלו רק גרסאות שונות לסיפור אחד.
המערה מלאה באוצרות ארכאולוגיים, בזהב ובחפצים יקרים.
ארנסט פיטרסון, כומר ומטיף, מוביל משלחת סטודנטים לחפירות.
גייל בונאר, הצילה את צ'ארלס סטאפורד ועוזרתו מפני ההמון, היא בתו של ריצ'רד מיטשל, מורהו של דניאל נוקס, בוגרת הסורבון.
גמאל, המפקד של נג'יב חוסיין עוצר אותו בכל פעם שיש סכנה של חיכוך עם זרועות חוק אחרות.
דניאל נוקס, אגיפטולוג, היה עוזרו של ריצ'רד מיטשל, אביה של גייל.
נחשד בהיותו הומוסקסואל בגלל הקשר הקרוב שלו עם ריצ'רד
חאלד עות'מן, פקד במשטרת התיירות המצרית, מפקדם של פייסל, נאצר ועבדאללה.
היה קצין ביחידה נבחרת והועבר למשטרת התיירות אחרי שהכה נער שירק על מכוניתו.
לילי אוסטר, העוזרת של צ'ארלס סטאפורד.
מורטימר גריפין, הארכאולוג של המשלחת של ארנסט פיטרסון.
סולק ממשרתו הקודמת בגלל הטרדה מינית של סטודנטית שלו ולכן קיבל על עצמו את התפקיד במשלחת של פיטרסון
נגיב חוסיין, מפקח משטרה מצרי, אחרי שעקב אחרי מכירת ציוד צבאי והגיע לצמרת, הוצב כעונש בעמרנה.
חקר את רצח הנערה הקופטית.
עומר תאופיק, המנהל הזמני של מועצת העתיקות העליונה במצרים, חבר של נוקס, נהרג בהתחלת הסיפור ונוקס מואשם במותו
פטימה, הבוסית של גייל, חולת שחפת, מתעמתת עם פיטרסון בקשר לתאוריה שלו ומסבירה לו שהתנ"ך והסיפורים הכתובים בו לא נתמכים על ידי ממצאים ארכאולוגיים
צ'ארלס סטאפורד, היסטוריון, בא למצרים על מנת לצלם סדרת טלוויזיה שבה יציג את התאוריה שלו לגבי אחנתון והזהות שלו למשה, תוך שהוא מתבסס על מנתון ועל כך שהן אחנתון והן משה היו מונתאיסטים.
קלייר, בתו של אדם שעבד במפרץ הפרסי, שם למדה את השפה הערבית.
למדה רפואה וכשאביה חלה עזבה את הלימודים על מנת לטפל בו.
פיטרסון והכנסייה עזרו לה ולאביה ולכן הסכימה לנסוע עם המשלחת ולעזור מבחינה רפואית ומנהלתית.
ריצ'רד מיטשל, אביה של גייל ומורהו של דניאל נוקס, הומוסקסואל.
אוגוסטין פסקל, חבר קרוב של נוקס, ידוע כנאמן לחבריו.
צופן העתיד הוא ספר מאת הפרופסור לחקר העתיד דוד פסיג.
יצא לאור בישראל בשנת 2008. הספר מציג שש-עשרה תחזיות בתחומי החברה, הכלכלה הביטחון והזהות.
חלק ראשון: תיאור מקצוע העתידנות, עברו והתפתחותו, תחומי העיסוק שלו, היסוד הפילוסופי שלו ושיטות המחקר בו.
חלק שני: מתאר את גישת חקר העתידים הסבירים, וארבע תחזיות סבירות.
חלק שלישי: מתאר את גישת חקר העתידים האפשריים, וארבע תחזיות אפשריות.
חלק רביעי: מתאר את גישת חקר העתידים הפרועים, וארבע תחזיות פרועות.
חלק חמישי: מתאר את גישת חקר העתידים הרצויים, וארבע תחזיות רצויות.
תסריטים סבירים (70%-60% סבירות שיתממשו)
בני דור המנהיגים של העשור השני והשלישי של המאה ה-21 יהיו מתקני עולם, והרגשות שיניעו אותם יהיו רוויי אשמה כבדה על כך שאבותיהם כמעט גרמו לקריסתן של מערכות חברתיות, פוליטיות, כלכליות, אקולוגיות ועוד.
בהתבסס על מחזורי המלחמות שהתקיימו באלפיים השנים האחרונות, צפויה בשנת 2020 מלחמה מכוננת שתעצב את המאה ה-21.
מדינת ישראל תהיה צד במלחמה כלל עולמית זו ויש ביכולתה להביא למלחמת הכרעה נוספת על רקע הסכסוך המקומי.
העשור השני של המאה ה-21 יהיה עשור מבטיח מבחינה כלכלית למדינת ישראל.
סביר כי הצמיחה תעלה על 7%-5%.
בסוף העשור תוכל מדינת ישראל להימנות עם 15-10 המדינות המפותחות בעולם.
הסולידריות בין הקבוצות בישראל תלך ותתפרק עד לשנת 2030. לא מן הנמנע כי יתרחשו גם אירועים שיתפסו בבחינת מלחמת אזרחים.
תסריטים אפשריים (50%-40% סבירות שיתממשו)
אפשר שמדינת הרווחה תקרוס עד לשנת 2020. במקומה יקומו מוסדות קהילתיים רבים.
פעילות הטרור בעולם מאורגנת במבנים ארגוניים מתוחכמים שיש ביכולתם לגבור ולנצח את המערכה נגדם.
כדי שזה לא יקרה תצטרך החברה להחליט החלטות ערכיות קשות.
תעשיות העתיד אינן תעשיות של טכנולוגיה עילית (היי-טק) אלא תעשיות של מדעים עיליים (היי-סיינס), לשם כך דרושה אסטרטגיה שונה לתכנון תוכניות לימוד במוסדות להשכלה גבוהה.
אם אזרחי מדינת ישראל ימירו את הדמוקרטיה הייצוגית בדמוקרטיה הסכמית (קרי, מדינה דו-לאומית) הלבנוניזציה של ישראל תביא למצב קשה יותר מזה שרואים כיום בלבנון.
תסריטים פרועים (30%-20% סבירות שיתממשו)
תגרות רחוב וגילויי אלימות בין תושבי ערים מבוססות ובין תושבים של ערים כושלות בישראל.
בכל המדינות העוטפות את מדינת ישראל במעגל הראשון, השני והשלישי, חוץ מירדן, כבר החלו תהליכי התפוררות והן עלולות לקרוס.
לכן יש לצפות לגלישת המונים ממדינות ערב מתמוטטות אל עבר גבולות ישראל המוכרים.
הגבולות והחומות לא יעמדו בלחץ, וההסכמים בנוגע אליהם יופרו.
קבוצת טרוריסטים תצליח לייצר פצצת גרעין בינונית ותשתמש בה באחת מערי ארצות הברית.
ארצות הברית תנתק עקב כך את קשריה האסטרטגיים עם מדינת ישראל.
האוונגליסטים מפנים עורף לישראל מפני שיראו בה אשמה בעיכוב שיבתו של ישו.
עד סוף העשור השני של המאה ה-21 מחיר חבית הנפט עלול להאמיר ל-500 דולר.
אם כך יקרה עלולה התרבות הישראלית להידרדר לרמת מורכבות נמוכה יותר – דבר שיעודד אליטות רבות לעזוב את הארץ.
בשנות ה-40 של המאה ה-21 תקום תנועה חזקה כנגד מוסדות הדת במדינת ישראל ותצליח לנתק את הקשר האינטגרלי בין דת למדינה.
זו תהיה מהפכה שאינה ארגונית בלבד, אלא גם אנטי דתית ברוחה.
לקובעי המדיניות בישראל אין תפיסת ביטחון רצויה אלא רק תפיסת ביטחון שוטפת לכן יש סיכוי גדול כי מדינת ישראל תיכשל במערכה ביטחונית גדולה אם זו תתרחש בעשור הבא.
חסרונות השיטה הכלכלית הקפיטליסטית יתחילו לערער את מעמדה ברחבי תבל.
חוסר ההוגנות הטמון בה עלול להתבטא בפרץ של מעשי אלימות קשים.
האם תוכל ישראל להציע תיקונים משמעותיים לחולאי השיטה?
מסתבר שיש למדינת ישראל תשתית ויסוד לעיצוב הגות כלכלית שתתרום לכלכלה העולמית.
אברהם בורג צודק בטענתו כי הציונות המדינית גמרה את תפקידה.
ישראל צריכה להירתם להגדרה מחודשת של זכות קיומה – זכות המכונה ברית ייעוד.
רק אם תתגייס המדינה למשימה חדשה זו כבר עכשיו, תבשיל ההגדרה ותתחיל לשאת פרי ב-2050.
יישוב הסכסוך עם הערבים יתאפשר רק בעוד כ-50 שנה, בעת שהייעוד הלאומי של העם היהודי יהיה מגובש ומקובל על הכול.
צופן הקיסר הוא הספר השמיני בסדרת 39 רמזים.
הספר נכתב על ידי גורדון קורמן.
כריכת הספר סגולה, ועליה מצויר קיסר סין כשעיניו בוהקות, כשעל כתרו ישנו קוד.
בעקבות גילויים שהוריהם נפגשו עם דנג שיאופינג דן ואיימי מחליטים לנסוע ממדגסקר לסין (דרך טיסת מעבר בבריטניה) כדי למצוא את הרמז הבא מתוך 39 רמזים.
כאשר איימי ודן נמצאים במטוס ומתכוננים לצפות בסרט שליחות קטלנית נצפים במושביהם בלבד הסרט הקיסר האחרון - סרט על הקיסר האחרון של סין פויי.
בסרט הם רואים שהקיסר משחק ליד הסמל היאנוסי, אחד הבתים במשפחת קהיל, המשפחה החזקה בעולם שאליה שייכים מרבית האנשים המפורסמים במאות האחרונות.
לאחר שהם יורדים מהמטוס, הם הולכים לעיר האסורה, ובזמן שאיימי מעכבת את המדריך שם, דן הולך לראות את מקום בו נראה בסרט הסמל היאנוסי.
הוא מוצא שם פיסת בד שעליה נראים סימני כל ארבעת הבתים הקהיליים כשהם יוצרים מעין תרגיל - הבית הראשון ועוד השני, השלישי והרביעי שווים משפחת קהיל.
לאחר מכן שומר תופס את דן, ואחרי שהוא משתחרר הוא רב עם איימי, שטוענת שהם צריכים לשמוח שההורים שלהם מתים (עקב גילויים שהוריהם מדריגלים, ועקב מחשבתם שהמדריגלים נגד הקהילים, משפחתם) ועוזב אותה.
אחרי שהוא עזב אותה, הוא נלקח לתוך אפריון בו נמצאים האחים קברה ובריון סיני ומנסים לחלץ ממנו מידע.
לאחר שאינו מסכים לתת להם מידע הם מרדימים אותו וקושרים אותו למסלול במפעל ממתקים היישר על מכונה שעתידה למחוץ אותו.
דן מצליח להשתחרר וג'ונה ויזרד, בן דודו של דן ומשתתף נוסף במירוץ הרמזים, שנמצא שם בסיור לוקח אותו תחת חסותו.
בינתיים, איימי ונלי מוצאות את אליסטר הו, וביחד הם מחפשים את דן, בעוד ברודריק, אביו של ג'ונה, מחפש אותם.
אחר כך, ג'ונה מסדר הופעה בבייג'ינג, שאיימי ונלי נמצאות בה.
דן נפצע בגבה כתוצאה מפגיעה מילדה, ולמחרת אליסטר מוצא עיתון סיני שמכריז שדן ק' היל (קהיל) נפצע בהופעה של ג'ונה ויזרד, ושהוא מתאר את האירוע כמופע אגרוף של בנות.
איימי זועמת על ג'ונה, כי בהופעה כשהם נפגשו הוא אמר לה שהם לא מוצאים את דן.
איימי ונלי מנסות להתחקות אחרי ג'ונה, ומגיעות לשווא לחומה הגדולה של סין, בעוד דן וג'ונה נמצאים במקדש אימונים של שאולין.
צלאח א-דין נופל מהחומה, ונלי ואיימי מרימות אותו בחזרה.
איימי מוצאת חדר, שעל הדלת שלו מצוירת המילים "חן" בסינית, שלפי איימי באנגלית זה "גרייס", כשם סבתם המנוחה.
הן נכנסות לחדר שמסודר בפנג שווי, שבו יש ציור שמראה פסגה ומעליה צל, שמסמל את האוורסט.
בינתיים, דן מתאמן לזמן קצר עם נזירי השאולין.
לפני הטיסה אל מנזר שאולין דן מגלה שברודריק מגלה כישרון ענק בגיטרה אקוסטית.
הוא עולה במעלה המדרגות, בעוד ג'ונה משוחח עם נזירי השאולין ומגלה שהם הנציגים של בית יאנוס בסין.
כשדן עולה במדרגות, הוא רואה פסל, שהוא העתק של פסל שהוצב בבית של גרייס.
במרתף סודי, הוא רואה מבחנות שבורות ותליון שבו יש תמונה של מישהי שדומה לאימו.
הוא יורד למטה, כשג'ונה מכריז שהם הולכים לצבא הטרקוטה.
כשהם מגיעים לצבא הטרקוטה, דן מחפש רמז שנשלח אל ברודריק ויזרד אל הבלקברי שלו, שבו רמז מונח על הלוחם ה-53 בשורה השלישית.
ג'ונה מסתכל בגלאי החום שלו, ומגלה שאיפה שאמור להיות הרמז יש בן אדם.
האיש תוקף את דן, כשאחרי כמה זמן דן מנצח אותו בשיטה שלמד מנזירי השאולין.
ג'ונה מתנצל, ואומר לאביו להודיע לאמו שהוא פורש מן התחרות.
במלון, אמא של ג'ונה, קורה ויזרד, מחכה להם.
היא אומרת לדן שהיאנוסים עשו מחקר וגילו שהוא יאנוסי.
דן תוהה למה קורה משקרת לו, ומבין שזה בשביל מידע, כי הם המובילים בתחרות.
דן הולך למעלית, צועק שהוא מדריגלי ויוצא מבית המלון.
בחוץ, דן רואה בחנות למכשירים אלקטרונים טלוויזיה שבה משודרת תוכנית על האוורסט, שבו רואים את המילטון הולט, אחד מהמחפשים הנוספים של הרמזים, מטפס על ההר.
הם עולים על האוורסט במסוק שכור, בעוד אייזנהאואר והמילטון הולט מטפסים על האוורסט, ובעוד איאן קברה מובל על האוורסט, כשחבורת בני שרפה נושאת אותו.
דן ואיימי מגיעים לפסגה, כשהם מוצאים את השיקוי היאנוסי.
כשהם עולים על המסוק שלהם, אייזנהאואר הולט נתלה מהכנף שלהם.
הם מורידים את אייזנהאואר מהכנף, כשהוא נוחת על ההר.
איאן גם נתלה, אבל על הדלת החצי פתוחה של המסוק.
איימי צריכה לבחור בין השיקוי היאנוסי ובין החיים של איאן.
היא בוחרת בחיים של איאן ומצילה אותו, בעוד היא מפילה את השיקוי היאנוסי והוא נשבר למטה.
היא משחררת אותו כשהם מתקרבים לאדמה.
בהמשך, הם מגלים שהאישה המצוירת בתמונה שבתליון שדן מצא במקדש השאולין היא אן בוני, והם מגלים שהרמז הוא משי בצורתו הנוזלית, ובעקבות זה הם נוסעים לאיי הבהאמה.
צופן-תשבּיק נוסדה בנצרת ב-2008 על ידי סמדר נהב, יזמית טכנולוגית מתעשיית ההיי-טק, סמי סעדי, רואה חשבון עצמאי ויוסי כותן, מנהל בכיר בתעשיית ההיי-טק.
אחרי שבחנו את חסרונם של ערבים בתעשיית הטכנולוגיה העילית, וההדרה הכמעט מוחלטת שלהם מההשתתפות במנוע הצמיחה הכלכלי של ההייטק, החליטו השלושה שהכנסת ההיי-טק ישירות לקהילה הערבית תאפשר אינטגרציה של ערבים אזרחי ישראל אל תוך התעשייה, ותמצב את התעסוקה בהיי-טק כמנוף לצמיחה כלכלית וכן תגרום לשגשוג בחברה הערבית בישראל.
בשנת 2022 נבחרה גברת מייסם ג'לג'ולי למנכ"לית של צופן-תשבּיק, ג'לג'ולי פעילה חברתית עם ניסיון רב בניהול.
לארגון שני יושבי ראש שותפים לחבר המנהלים פאדי עבוד ואלון בר שני.
פאדי הוא מנהל בכיר ו-Intel Fellow, אשר משמש כמנכ"ל מוביל במעבדות Power, Performance, and Thermal עבור עסקי ה-Client SOC של אינטל.
עם קריירה מרשימה של 34 שנה באינטל, הוא ויטירן מומחה לעיצוב שבבים, הידוע בפיתוח שיטות וכלים פורצי דרך המעצימים מאות מהמעצבים.
חלוץ בשילוב בינה מלאכותית לשינוי עיצוב השבבים, פאדי בעל תואר BSc מהמכון הטכנולוגי טכניון – בחיפה.
מעבר לתפקידיו הטכניים והניהוליים, הוא מעורב רבות בפעילויות חברתיות, המתמקדות בקידום החינוך וה-STEM בקהילה הערבית-פלסטינית בתוך ישראל.
פאדי נשוי בשמחה לנארימן, וביחד הם הורים גאים לשלושה בנים יוצאי דופן: ראוי, סרי וסאם
אלון הוא מנהל כללי לשעבר של HP Indigo מ-2004 עד 2020. הוא משמש היום כיושב ראש בכמה חברות טכנולוגיה וגם כיו"ר בארגונים ללא מטרות רווח.
צופן-תשבּיק נוסדה בנצרת בשנת 2008 על ידי שלושה יזמים בעלי חזון: סמדר נהב, יזמית טכנולוגית מובילה בתעשיית ההיי-טק, סמי סעדי, רואה חשבון עצמאי בעל ניסיון עשיר, ויוסי כותן, מנהל בכיר בתעשיית ההיי-טק.
המייסדים זיהו הדרה רבה ותת-ייצוג משמעותי של החברה הערבית בתעשיית ההיי-טק הישראלית והאמינו כי שילוב מהנדסות ומהנדסים ערבים בהייטק, יהווה מנוף לצמיחה כלכלית ויתרום לשגשוג בחברה הערבית בפרט ובכלכלה הישראלית בכלל.
אסטרטגיית הפעולה הייחודית של צופן-תשביק מתמקדת בהכנת הטאלנטים הערבים לתעסוקה בהייטק ובבניית קהילת המהנדסים.ות הערבית, במטרה לקדם אינטגרציה אמיתית ולפתוח הזדמנויות תעסוקה איכותיות.
בשנת 2024, כביטוי להתפתחות החזון, הוסף לשם הארגון המונח הערבי 'תשבּיק' (חיבורים), שינוי המדגיש את חשיבות החיבורים בכל הרמות, נטוורקינג, שותפות ערבית-יהודית ומחויבות לבניית קהילה מגוונת ומשגשגת.
צופן-תשבּיק ממשיכה לפעול למען שילוב, העצמה וקידום החברה הערבית בתעשיית ההיי-טק הישראלית, תוך יצירת חיבורים בין קהילות ופתיחת אפיקי צמיחה חדשים.
צמיחה משמעותית של העסקת ערבים בהיי-טק בישראל.
הבאת מימון ותוכניות ממשלתיות לקדם העסקה של ערבים בהיי-טק.
הכשרה, מנטורינג והשמה של מהנדסים ערבים בחברות היי-טק.
תמיכה בעיריות ערביות בבואן ליצור מרכזי תעסוקה בהיי-טק.
חשיפת חברות ישראליות לאפשרויות וליתרונות שבשילוב עובדים ערבים וביצירת מקומות עבודה בהיי-טק ביישובים ערבים.
קידום מדיניות ותוכניות ממשלתיות, בין היתר: להקמת מרכזי היי-טק בערים ערביות, להגדלת כוח האדם מיומן בהיי-טק, ולהקצאת מסלולי הכשרה והשמה לשילוב עובדים ערבים בהיי-טק.
צופן בלוקים בר-התאמה (Tweakable Block Cipher) הוא צופן בלוקים עם פרמטר נוסף שנקרא Tweak (התאמה) שמתפקד כמו וקטור אתחול.
הרעיון הוצע לראשונה ב-2002 על ידי מוזס ליסקוב, רונלד ריבסט ודויד וגנר כחלופה אלגנטית למצב הפעלה של צופן בלוקים.
הרעיון הוא שבמחיר מועט אפשר לפתח 'פרימיטיב קריפטוגרפי' חדש עם תכונת התאמה שניתן להוכיח שהוא בטוח נגד התקפת מוצפן-נבחר, כך שתוצאות הצפנת שני בלוקים זהים יהיו שונות תמיד גם אם המפתח זהה.
צופן בלוקים בר-התאמה בדומה לצופן בלוקים רגיל, מלבד בלוק הטקסט הגלוי ומפתח ההצפנה הסודי, מקבל ערך נוסף המשמש כווקטור אתחול או nonce, ערך ייחודי וחד-פעמי כלשהו שאינו חייב להיות אקראי או סודי.
הוא יכול להיות נומרטור כלשהו שהתנאי היחידי הוא שלא יחזור שוב עבור מסר נתון.
וקטור אתחול כבר קיים בסגנונות ההפעלה של צופן בלוקים אבל ברמה גבוהה יותר, נפרדת מהצופן עצמו, מה שפוגע ביעילותו.
צופן בלוקים בר-התאמה חייב להיות בטוח גם נגד יריב שיש לו שליטה חלקית או מלאה ב-tweak.
כל tweak שונה אפילו במעט חייב להפיק טקסט מוצפן שונה לחלוטין שאמור להראות על פניו כאקראי לעיני התוקף.
יש להבדיל בין תפקיד מפתח ההצפנה לבין תפקיד ה-tweak.
מפתח ההצפנה מספק סודיות וה-tweak מספק גיוון או שוני.
ה-tweak אינו אמור לחזק את הסודיות נגד התוקף ולכן שמירתו בסוד לא תועיל.
החלפת וקטור אתחול זולה יותר ברוב המקרים ולכן מועדפת כשהדבר אפשרי.
הגדרה כללית של צופן בלוקים בר-התאמה נראית כך:
הפונקציה מקבלת מחרוזת באורך סיביות, מחרוזת באורך סיביות ומחרוזת באורך סיביות ומחזירה מחרוזת שהיא פונקציה של המסר, המפתח וה-tweak.
בניית צופן בר-התאמה שהוא גם יעיל אינה מלאכה פשוטה.
אפשר לבנות צופן בלוקים בר-התאמה מהתחלה או שאפשר להפוך כל צופן בלוקים רגיל לצופן בלוקים בר-התאמה, אך יש להזהר לגבי ביטחונו.
לדוגמה מבנה הדומה ל-DESX של ריבסט שהוצע בעבר לחיזוק DES, מחבר תחילה את המסר עם וקטור האתחול ואת תוצאת ההצפנה מחבר עם כך:
מבנה זה התגלה כלא בטוח כיוון שלהפיכת סיביות במיקומים זהים ב- וב- אין השפעה על התוצאה הסופית, מה שמאפשר התקפה כנגד הצופן.
כמו כן ניסיון לחבר את מפתח ההצפנה עם ה-tweak באופן הבא:
לא מציע צופן בלוקים בר-התאמה בטוח כמצופה, התקפת related-key יכולה להיות ישימה כנגד מבנה כזה.
לעומת זאת המבנה של וגנר, ליסקוב וריבסט הוכח כבטוח, כדלהלן:
דוגמה טובה לצפן בלוקים בר-התאמה היא Threefish.
מצב הפעלה מבוסס צופן בלוקים בר-התאמה
ליסקוב ריבסט ווגנר הציעו שלושה מבנים בסיסיים של צופן בלוקים בר-התאמה להצפנה בטוחה של מחרוזת טקסט ארוכה העולה על אורך הבלוק שהצופן מסוגל לעבד בכל קריאה.
כך ששני בלוקים זהים יפיקו בלוקים מוצפנים שונים.
צופית זהובת-כנף (שם מדעי: Drepanorhynchus reichenowi) היא מין של צופית יחידה בסוגה החיה במערב אפריקה באזורים חמים.
אורכה של צופית זהובת-כנף 23 ס"מ בזכרים ו-15 ס"מ בנקבות.
היא בעלת גוף חום עם כנפיים ונוצות זנב צהובות ארוכות, מהן הגיע שמה, כשהכתפיים זהובות יותר.
ברוב השנה המינים דומים, אך בעונת הרבייה הזכרים מפתחים נוצות ראש ופלג גוף עליון אדום-נחושתי עם בטן שחורה ואילו הנקבות בצבע זית למעלה והגחון בהיר וצהבהב.
הצעירים דומים לנקבות עם גרון חום.
צופית זו התגלתה בשנת 1884 על ידי החוקר גוסטב פישר ושמה המדעי נקרא על שם החוקר אנתון ריינצ'נו.
בתחילה סיווגו אותה לסוג Nectarinia, אך בהמשך סווגה כמין יחיד בסוג Drepanorhynchus.
הצופית היא צמחונית ויונקת צוף מפרחים שונים כמו: Aloe graminicola ,Leonotis mollissima וכן מפרחי Crotalaria ,Erythrina abyssinica (ממשפחת הקטניתאים), פרחי פוקסיה, סיגלון חד עלים, מפרחי בטטה, אפונה ופרחים דומים.
היא תוחבת את המקור המעוקל לתוך הפרח ומקבלת צוף בתמורה להאבקתו בפרחים אחרים.
בנוסף לצוף היא ניזונה גם מחרקים כמו זבובים, נמלים, דבורים, חיפושיות ואף צרעות.
את הצעירים היא מאכילה בעיקר בחרקים.
מין זה טריטוריאלי מאוד ומפגין תוקפנות רבה הן כלפי פולשים בני אותו מין והן כלפי מינים אחרים.
התוקפנות אינה מוגבלת לעונת הרבייה בלבד ועיקר המאבקים מתקיימים סביב הפרחים הנמצאים בטריטוריה.
צופיות זהובות כנף מצויות במדינות קניה, טנזניה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואוגנדה.
הן נפוצות ביערות גשם, יערות במבוק וסוואנות, בטווח גבהים של 1,170 - 2,300 מטר מעל פני הים.
צופית כתומת-חזה (שם מדעי: Anthobaphes violacea) היא ציפור שיר ממשפחת הצופיתיים והיא הציפור יחידה בסוגה.
הצופית אנדמית לשיחיות הכף של דרום-מערבה של דרום אפריקה.
הצופית בעלת מקור שחור מכופף וארוך עם ראש ירוק-זית וחזה ירוק נוצץ, בטן כתומה, כנפיים חומות, אחורי גוף צהובים וזנב ארוך כהה ובעל נוצות מרכזיות ארוכות וגם הרגליים שחורות.
הנקבות בהירות יותר מהזכרים והצעירים דומים להן.
הצופיות משמיעות צפצופים חלשים החוזרים על עצמם.
הצופית אנדמית לדרום אפריקה וחיה באזורי שיחייה של אברשים, שם גדלים מיני פרחים רבים מהם יונקת הצופית צוף במקורה, ובנוסף היא ניזונה מחרקים מעופפים ועכבישים, אותם היא חוטפת מהאוויר.
הצופיות תרות בלהקות של עד 100 פרטים אחר הפרחים בעונת הקיץ, ואחר הן נודדות למרומי ההרים בחיפוש אחר צוף פרחים.
בעונת הרבייה הן הופכות לטריטוריאליות ואגרסיביות ותתקופנה כל צופית לא קרואה.
הצופיות מקננות מפברואר עד נובמבר (בעיקר ממאי-אוגוסט).
הקנים מצויים בתוך השיחים ועשויים מעלים, שורשים, זרדים וקורי עכביש.
יש להם מעין תקרה וחור הכניסה נמצא מתחתיה.
צופית צהובת בטן (שם מדעי: Cinnyris venustus) היא מין של עוף מהסוג צופית ממשפחת הצופיתיים.
היא חיה בארצות הטרופיות של אפריקה שמדרום לסהרה.
אלו צופיות קטנות באורך של 10 ס"מ ולזכרים יש ראש, עורף וכתפיים ירוקים מבריקים והחזה סגול, הכנפיים והזנב חומים בהירים והבטן (כפי ששמו מרמז) צהובה, אם כי נצפו גם פרטים בעלי בטן לבנה או כתומה.
הנקבות לעומת הזכרים חומות עם בטן צהובה וגרון לבן.
המקור מותאם לפרחים צינוריים מהם הצופית שותה צוף.
תפוצת הצופית היא באפריקה המשוונית.
בנוסף לצוף היא תאכל גם חרקים ועכבישים שונים אותם היא חוטפת בעודה באוויר.
את הפרחים לעומת זאת היא שותה כשהיא עומדת על ענף, זאת בניגוד לקוליבריים מדרום אמריקה הדומים לצופיות, היכולים לרפרף באוויר.
בהצפנה קלאסית, צופן היל הוא צופן החלפה פוליגרפי המבוסס על אלגברה ליניארית (כפל מטריצות) שהומצא ב-1929 על ידי לסטר היל (Lester S.
Hill) והיה הצופן הפוליגרפי המעשי הראשון שהצפין שלוש אותיות ומעלה בבת אחת.
צופן היל פועל על האלפבית האנגלי המכיל 26 אותיות, כאשר כל אות מיוצגת על ידי מספר שלם מודולו 26. בדרך כלל וכן הלאה עד אם כי אפשר למספר אותם בדרכים אחרות.
צופן היל דומה למעשה לצופן החלפה מרובה אותיות, הוא מחליף בלוקים של אותיות בבלוקים אחרים בהתאם למפתח ההצפנה.
כדי להצפין מסר, תחילה מחלקים אותו לבלוקים באורך אותיות.
(אפשר לראות בכל בלוק כווקטור בעל קואורדינטות) ואז מצפינים את הבלוק על ידי הכפלה של הווקטור (עמודה) במטריצה הפיכה מסדר (מודולו 26), לפענוח מכפילים כל בלוק במטריצה ההופכית (מודולו 26).
המטריצה המשמשת להצפנה נקראת מפתח ההצפנה, ואילו המטריצה ההופכית נקראת מפתח פענוח.
אפשר להרחיב את הרעיון לכל אלפבית המכיל מספר אחר של אותיות או סמלים ובלבד שכל החישובים ייעשו מודולו מספר הסמלים באלפבית.
אפשר להצפין בבת אחת כל מספר של אותיות, אך ממדי מטריצת ההצפנה גדלים באופן מעריכי.
כאשר ו- הם וקטורים באורך המייצגים את הטקסט המקורי והטקסט המוצפן בהתאמה.
המטריצה מסדר היא מפתח ההצפנה והמטריצה ההופכית שלה היא מפתח הפענוח.
נקח את האלפבית העברי המכיל 22 אותיות (ללא סופיות), נניח שהאותיות ממוספרות במיספור הרגיל כמתואר בטבלה הבאה וכל החישובים הם מודולו 22.
נניח ש- ומפתח ההצפנה הוא המחרוזת "הקוד הסודי" (תשע אותיות ללא הרווח), המפתח מתפרש משמאל לימין במטריצה הבאה:
אפשר להמיר את מחרוזת האותיות של המפתח למטריצה בכמה דרכים.
נניח שהמסר להצפנה הוא האותיות "אבג", לפי המספור שנקבע מתקבל הווקטור (0,1,2) לכן ההצפנה היא הכפל הבא:
הטקסט המוצפן שהתקבל הוא "זכת".
אפשר לראות שצופן היל משיג את אפקט הפיזור (diffusion) שתואר לראשונה על ידי שאנון, אם כי ברמה של אותיות בלבד.
כלומר הפיזור מוגבל למספר האותיות שניתן להצפין בבת אחת.
אפשר לראות שבגלל הכפל במטריצה כל אות משפיעה על האותיות האחרות, זאת בניגוד לצופן החלפה פשוט שבו כל אות מוחלפת באות אחרת ללא תלות באותיות אחרות.
עובדה זו מקשה על ניסיון לשבור את הצופן באמצעות ניתוח סטטיסטי של תדירויות השפה.
בגלל שאם מחשבים את מתקבל:
במונחים של הצפנה מודרנית צופן היל אינו בטוח לשימוש כלל.
הוא נחשב לצופן חלש ופגיע במיוחד לקריפטואנליזה המנצלת את הליניאריות הגבוהה שלו.
אם מתקיף הצופן משיג זוגות טקסטים קריאים וטקסטים מוצפנים המתאימים להם, הוא יכול לחלץ את המפתח בעזרת מערכת משוואות ליניארית שניתנת לפתרון בזמן פולינומי בטכניקות פשוטות מתחום האלגברה הליניארית.
כפל מטריצות כשלעצמו אינו מספק סודיות ראויה בימינו ואין להשתמש בו לבדו כאלגוריתם הצפנה, אך הוא יכול להיות שימושי כ"פונקציית פיזור" יעילה, ובשילוב עם פונקציה אי-ליניארית אחרת יהיה אפשר להגיע לצופן חזק יותר.
למעשה צפנים מודרניים עושים שימוש רב בכפל מטריצות.
שלב MixColumns שאחראי על הפיזור בצופן AES מבוצע באמצעות כפל מטריצות.
אם המפתח נבחר באקראי מתוך הטווח המקסימלי אומרים שאורכו האפקטיבי הוא לוגריתם בבסיס 2 של מספר המפתחות האפשריים.
במקרה של אלפבית המכיל 22 אותיות ו- קיימות מטריצות הצפנה אפשריות מסדר .
בגלל שלא כל המטריצות הפיכות החסם העליון על אורך המפתח הוא במקרה של בערך סיביות.
מטריצה תהיה הפיכה מודולו רק אם היא הפיכה מודולו הגורמים הראשוניים שלו וקל לחשב את מספר המטריצות ההפיכות מודולו הגורמים הראשוניים.
מספר המטריצות ההפיכות מודולו 2 שווה לסדר של החבורה הליניארית הכללית .
לכן אפשר לחשב את מספר המטריצות ההפיכות הכולל על ידי משפט השאריות הסיני.
בנוסף בשל העובדה שאפסים רבים במטריצת ההצפנה פוגעים ברמת הפיזור של הצופן, יש צורך להימנע באופן כללי ממטריצות המכילות הרבה אפסים, מה שמצמצם את טווח המפתח עוד יותר.
אם כלומר אם מצפינים רק זוגות של אותיות או "דיגרפים" בזה אחר זה.
צופן היל יהיה חלש אפילו מצופן פלייפייר או כל צופן פולי-אלפביתי שמצפין דיגרפים (זוגות).
מצד שני ככל ש- גדול יותר ההצפנה הופכת לטורח רציני אם היא מבוצעת בעט ונייר.
עבור גדול מאוד מתקבל צופן חזק יותר מפלייפייר אך אינו פרקטי כי מאוד קשה ליישמו ידנית, לכן חוזקו בא לידי ביטוי בצורה מכנית.
היל יישם את הצופן שלו עם במכונת הצפנה מסובכת שהכילה גלגלי שיניים ושרשראות (כמתואר בתרשים) ואף רשם עליה פטנט בארצות הברית ב-1929 אך לא הצליח למצוא לה ולו קונה אחד.
נדמה שהיל עצמו היה מודע לפרדיגמה המודרנית של פיתוח צופן בטוח כפי שניסח זאת קלוד שאנון: "ערבוב ופיזור" (confusion/diffusion) וכן היה ער לעובדה שאפשר לפצח את הצופן עם "איזון זמן/זיכרון" ביעילות רבה יותר מכוח גס ולכן ניסה לשלב במכונה שלב אי-ליניארי.
היות שתצורת הגלילים קבועה עבור כל מכונה, היה צורך לבצע מספר שכבות, שכבת ערבוב אי-לנארית התלויה במפתח ושכבת פיזור ליניארית ללא מפתח ולאחריה שוב, שכבת ערבוב אי-ליניארית.
רעיונות אילו היוו בין היתר מקור השראה לצפנים מודרניים יותר שבאו אחריו.
ב-1966 כאשר צוות הפיתוח של IBM בראשות דון קופרשמידט החלו בפיתוח רעיונות למערכת הצפנה מודרנית משולבת מחשב שתתאים לשימוש בקנה מידה גדול, מה שנקרא מאוחר יותר תקן ההצפנה DES, נשקל בין היתר לעשות שימוש בגרסה משופרת של צופן היל.
בסופו של דבר ההצעה נפסלה כי הצופן לא הציג חוזק מינימלי ולא היה ראוי להיות מועמד לתקן הצפנה בקנה מידה גדול.
צוּפִית (שם מדעי: Cinnyris) הוא סוג של ציפורים קטנות ממשפחת הצופיתיים.
לעיתים משייכים חלק מהמינים הללו לסוג Nectarinia.
הצופיות הן ציפורים קטנות החיות באזורים הטרופיים של אפריקה, הודו ודרום-מזרח אסיה ביערות גשם או בסוואנות לחות.
המין צופית בוהקת מצוי בישראל.
הצופיות ניזונות מצוף פרחים ומגוונות בחרקים ועכבישים.
הן בעלות מקור קטן ומכופף המותאם לפרחים עמוקים.
הן טריטוריאליות ותוקפות כל מסיג גבול המתקרב לפרח שלהן.
זכרי הצופיות בולטים בססגוניותם ובגווניהם הבוהקים כמו כחול, ירוק, אדום וסגול.
הנקבות, לעומתם, מתאפיינות בגוונים שקטים - אפור, חום בהיר, ירוק-זית - ומוסוות היטב בצמחייה.
צופית בוהקת (Cinnyris osea) – המין היחיד המצוי בישראל
צופן ארנולד היה צופן ספרים ששימש את ג'ון אנדרה ובנדיקט ארנולד במהלך המשא ומתן שהביא לניסיון הכושל של ארנולד למסור את וסט פוינט לבריטים בשנת 1780.
במאי 1779 יזם אלוף הצבא הקונטיננטלי בנדיקט ארנולד את מה שהפך לסדרת תקשורות עם רס"ן הצבא הבריטי ג'ון אנדרה, הסגן ומפקד הריגול של סר הנרי קלינטון, מפקד הכוחות הבריטיים בצפון אמריקה.
בתקשורות אלה, שתווכו בתחילה על ידי ג'וזף סטנסברי, סוחר מפילדלפיה, הציע ארנולד את שירותיו לבריטים.
אנדרה השיב להצעה זו במכתב מיום 10 במאי 1779, בו תיאר את סוגי השירותים שארנולד עשוי לספק ותיאר צופן בו עליהם להשתמש כדי לטשטש את התקשורת שלהם.
הספר ששימש כמפתח להצפנה היה פירושים לחוקי אנגליה (Commentaries on the Laws of England) מאת ויליאם בלקסטון או מילון נתן ביילי.
הצופן כלל סדרה של שלושה מספרים המופרדים ברווחים.
מספרים אלה ייצגו מספר עמוד בספר המוסכם, מספר שורה באותו עמוד ומספר מילים באותה שורה.
ארנולד הוסיף אותיות חסרות או סיומות שבהם לא הצליח למצוא התאמה באחד הספרים.
לדוגמה, 120.9.7 יתייחס לעמוד 120, השורה התשיעית באותו עמוד והמילה השביעית באותה שורה.
התקשורת בפועל הוסוותה לעיתים קרובות תוך הטמעתה במכתב שכתבה פגי אשתו של ארנולד, שם הצופן היה כתוב בדיו בלתי נראה, אך ייתכן והיה גם מוסווה למה שנראה כתקשורת עסקית שגרתית.
קוד זה נוצר על ידי ארנולד לצורך הודעה לאנדרה מיום 12 ביולי 1780:
כך פענח ג'ונתן אודל, עוזרו של אנדרה, את ההודעה:
אורכה של הצופית עד 11 סנטימטרים.
ראשו וחלק גדול מהגוף של הזכר הם בצבע ירוק ואילו הנקבה בעלת צבע חום.
הצופית חיה בקבוצות של עד 6 ציפורים וניזונה בעיקר מצוף פרחים, חרקים ועכבישאים.
הזכר טריטוריאלי ויגרש זכרים אחרים.
הקן בנוי בעיקר מעשבים, עלים וקליפות עצים.
הנקבה דוגרת לבדה על הביצים.
מצב השימור של הצופית על פי הרשימה האדומה של IUCN הוא ללא חשש עקב תפוצה רחבה ונוכחות באזורים מוגנים רבים.
צופית מלכותית (שם מדעי: Cinnyris regius) היא מין של ציפור שיר ממשפחת הצופיתיים.
היא אנדמית ליערות הרריים במזרח אפריקה, באזור בקע אלברטין .
הצופית המלכותית היא צופית בינונית.
לזכר הבוגר יש ראש וחלקים עליונים בצבע ירוק-זהוב ססגוני, כנפיים וזנב כהים וחזה ובטן באדום וצהוב.
לנקבה הבוגרת חלקים עליונים בצבע זית עמום, עם חלקים תחתונים צהבהבים ומפוספסים קלות.
הזכר בולט בייחודו, אבל הנקבה דומה לנקבות ממיני צופית אחרים ויש להכיר את ההבדלים הקטנים.למשל, הבדל הבולט בינה לבין נקבת צופית רוקפלר (Cinnyris rockefelleri), הוא גרון חיוור יותר.
הנקבה ה"מלכותית" דומה גם לנקבת צופית כפולת-צווארון רוונזורי (Cinnyris stuhlmanni) ולנקבת צופית כפולת-צווארון צפונית (Cinnyris reichenowi), אך לאלה יש חלקים עליונים ירוקים יותר וחלקים תחתונים צהובים יותר.
מין דומה נוסף הוא צופית צהובת-בטן (Cinnyris venustus), אך ניתן לזהות את הצופית המלכותית לפי החלקים העליונים הזיתיים יותר והחלקים התחתונים בגוון צהבהב-זיתי אחיד יותר.
אזור התפוצה של הצופית המלכותית משתרע על פני כל בקע אלברטין (מאוגנדה ועד טנזניה), שם היא חיה ברום 1,500–3,100 מטר מעל פני הים.
בתי הגידול שלה כוללים יערות הרריים ירוקי-עד, יערות מעורבים, יערות גידול משני, שטחי שיחים ובמבוק.
הצופית המלכותית היא מין נפוץ.
מגמת האוכלוסייה נחשבת בירידה בגלל אובדן בית הגידול המיוער.
עם זאת, לא זוהו איומים מיוחדים והאיגוד הבינלאומי לשימור הטבע העריך את מצב שימור הציפור כללא חשש.
צופית סווימנגה (שם מדעי: Cinnyris sovimanga) היא מין של עוף מהסוג צופית ממשפחת הצופיתיים החיה בטבע באיי האוקיינוס ההודי בעיקר במדגסקר, איי גלורייז, איי סיישל ואלדברה.
צופית זו לצד המינים Cisticola cherina ו-Zosterops maderaspatanus היא מהנפוצות ביותר מהעופות בתחומי מחייתן.
הצופית היא ציפור קטנה יחסית באורך של 10 ס"מ בקירוב ובעלת מוטת כנפיים של עד 13 ס"מ.
הצופית בעלת מקור מעוקל וכהה המותאם ליניקת צוף מפרחים.
צבע הזכרים כחול-מתכתי עם חזה כהה ופס אדום על הצידיים לצד כתם צהוב מאחורי הגרון, בעוד הבטן בעלת פלומת ניצית לבנה.
הנקבות לעומתם אפורות דהויות עם בטן וחזה בהירים.
ישנם מספר הבדלים בין התת-מינים, כאשר לפרטים שונים גוונים עזים יותר.
תפוצת הצופית נרחבת לאורך תפוצתה בתי יערות גשם, מורדות הרים טרופיים ועד לביצות מנגרובים ושיחיות וכן בפארקים וגנים שונים.
מזונם העיקרי הוא מצוף פרחים אך הם גם תופסים חרקים ועכבישים.
לצופיות יש מעט טורפים וקיניהם חבויים ביותר בצמחייה להגנה.
הקן עשוי מצמחייה רכה או מסיבים של עצי קוקוס ולעיתים מקננים בין אלמוגים מתים על החוף.
בתוך הקן הנקבה מטילה שתי ביצים עליהם היא דוגרת כ-13 עד 14 ימים עד הבקיעה.
צופית המלכיט (שם מדעי: Nectarinia johnstoni) היא מין של עוף ממשפחת הצופיתיים החיה באפריקה הטרופית במדינות: הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, מלאווי, רואנדה, טנזניה, אוגנדה וזמביה.
אף שטווח מחייתה קטן הצופית נפוצה בטבע ואיננה בסכנת הכחדה.
הצופית בעלת דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים גם גדולים וגם מפוארים יותר מהנקבות.
הזכרים מגיעים לאורך של עד 25.5 עד 30.5 ס"מ והם גדילי חזה שאורכם עד 10 מ"מ.
הנקבות מגיעות לאורך 14 עד 15 ס"מ.
הזכרים בעלי נוצות כחולות בוהקות והחלקים העליונים בעלי גוון ירוק-מתכתי, אם כי מרחוק הם נראים שחורים.
הם בעלי זנב וכנפיים ארוכים ושחורים ובקצה הזנב גדילים ארוכים.
מתחת לכנפיהם ישנם גדילים בצבע אדום העוזרים למשוך נקבות והם נראים רק במעוף.
הנקבות לעומת הזכרים חומה-אפורה עם זנב חום כהה וכתמים כהים.
גם לנקבה ציצות מתחת לכנפיה, אך הם קטנים יותר וצבעם אדום-כתום יותר.
לצעירים חסרים הגדילים של הבוגרים והם דומים לנקבות.
תפוצת הצופית היא ביערות ושיחיות טרופיים וסובטרופיים הרריים במרכזה של אפריקה, ביניהם בהר קניה, הר אלגון, הר מרו, רכס רוונזורי, קילימנג'רו ובמכתש נגורונגורו ועוד, לרוב בגובה 3,000 עד 4,500 מטרים.
היא מעופפת סמוך לענפים הנמוכים ובהם ניזונה מצוף פרחים כמו Lobelia במינים הגדולים וכן מצמחים נמוכים יותר כמו פרוטיאה ועוד והיא מגוונת את התזונה בחרקים.
ידועים 5 תת-מינים של הצופית:
כתב אטב"ח, הנקרא גם "צופן אטב"ח", הוא צופן החלפה המבוסס על הערך הגימטרי של כל אות.
באופן זה אל"ף שערכה הגימטרי הוא 1 מוחלפת באות טי"ת שערכה הגימטרי 9, יו"ד מוחלפת באות צד"י, קו"ף מוחלפת באות צד"י סופית וכן הלאה.
צופן זה נזכר בתלמוד, כשיטה מדרש ששימשה את רבי חייא.
הצופן שימש גם בפרשנות המקרא, הן על דרך הפשט, כדי לבאר מילים יחידאיות, והן כבסיס לדרשות ורמזים.
בחלק זה מוחלפות ביניהן אותיות שסכום הגימטריה שלהן הוא עשר:
בחלק זה מוחלפות ביניהן אותיות שסכום הגימטריה שלהן הוא מאה:
בחלק זה (לפי שיטת הערוך ושיטת רש"י המודפסת), מוחלפות ביניהן האותיות שסכום הגימטריה שלהן הוא אלף, לפי השיטה הגימטרית הנותנת ערך מספרי נפרד לאותיות הסופיות.
לפי שיטה זו הערך הגימטרי של האותיות הסופיות ממשיך את הרצף הגימטרי של האותיות – לאחר ת' ששווה 400, ך' שווה 500, ם=600, ן=700, ף=800, ץ=900. בהתאם לכך, שיטת רש"י (המקובלת) והערוך:
בניגוד לכך, לדעת המהרש"ל בהבנת שיטת רש"י, אין לאותיות הסופיות מעמד מיוחד, ומוחלפות ביניהן האותיות שסכום הגימטריה שלהן הוא 500:
האותיות הנ"ך (ולשיטת המהרש"ל ברש"י, רק האותיות ה"נ) הן אותיות ללא זוג, כיוון שאין אף אות אחרת המשלימה את הגימטריה שלהן לעשר או למאה.
לכן, האותיות הללו מתחלפות ביניהן.
צופן הקוראן, ידוע גם כצופן 19, הוא הטענה כי הטקסט של הקוראן מכיל צופן נסתר ומורכב מתמטית.
מוסלמים התומכים בטענה מאמינים שהצופן מייצג ראיה מתמטית למקורו האלוהי של הקוראן, אולם הטענה לא אומתה על ידי אף גוף מתמטי או מדעי עצמאי.
תומכי צופן הקוראן טוענים שהצופן מבוסס על עקרונות בסטטיסטיקה.
עיקר התמיכה בצופן הקוראן מגיע מתנועות של מודרניזם אסלאמי.
בראש עשרים ותשע סורות בקוראן מופיעים צירופי אותיות חסרי-פשר, הנקראים מֻקַטַּעָאת (مقطعات) או פַוָאתִח (فواتح).
חלק מן הסורות נקראות על שם הצירוף הפותח אותן (כגון סורת ט.ה., סורת י.ס.
בשנת 1969, רשאד ח'ליפה, ביוכימאי מצרי-אמריקאי, החל בניסיון לנתח את אותיות המקטעאת של הקוראן כדי למצוא בהן דפוסים ומשמעויות.
ב-1973 הוא פרסם באנגלית את הספר "ניסי הקוראן: משמעות האותיות המסתוריות" שבו הוא מנתח את המקטעאת לפי מבנה ותפוצה.
בשנת 1974 טען ח'ליפה שגילה צופן מתמטי המבוסס על המספר 19 שחבוי בקוראן.
בעקבות זאת פרסם את הספר "דבר המחשב: מסר לעולם מאלוהים", שבו הוא מציג את הטענה לצופן הקיים בקוראן.
הוא מסתמך על סורה 74, פסוק 30 כדי להוכיח את משמעות המספר: .
המאמינים בקוד הקוראן משתמשים לעיתים קרובות בספירת מילים מסוימות, סיכומי ביקורת וסכומי ספרות כדי לבסס את קיום הצופן.
עמית של רשאד ח'ליפה, המחבר הטורקי אדיפ יוקסל טוען את הטענות הבאות בספרו "תשע עשרה: חתימת אלוהים בטבע ובכתבי הקודש":
הבסמלה, נוסחת הפתיחה של הקוראן, אשר למעט יוצאים מן הכלל נמצאת בתחילת כל סורה בקוראן, מורכבת מ-19 אותיות בדיוק.
המילה הראשונה של הבסמלה, איסם (שם), ללא התכווצותה, מופיעה 19 פעמים בקוראן (19×1).
[להוציא צורות רבים, או כאלה עם סיומות כינוי].
המילה השלישית של הבסמלה, רחמן, מופיעה 57 פעמים (19×3).
המילה הרביעית של הבסמלה, רחים (=רחום), מופיעה 114 פעמים (19×6).
המספר הכולל של הפסוקים בקוראן, כולל כל הבסמאלות הלא ממוספרות, הוא 6346 (19×334).
הבסמלה מופיעה 114 פעמים (למרות היעדרה בסורה 9, היא מופיעה פעמיים בסורה 27); 114 זה 19×6.
מהבסמלה החסרה בסורת א-תובה (סורה 9) ועד לבסמלה הנוספת בסורת א-נמל (סורה 27), יש בדיוק 19 סורות.
הופעת הבסמלה הנוספת היא בסורה 27 באיה (פסוק) 30. סכום מספר הסורה עם מספר הפסוק מביא לתוצאה של 57 (19×3).
הקוראן מורכב מ-114 סורות, כאשר ב-29 מתוכן מופיעות המֻקַטַּעָאת (مقطعات), אותן אותיות קטועות חסרות הפשר.
רשאד ח'ליפה טען כי במקטעאת טמון המפתח לצופן הקוראן, וכי על ידי ניתוח סטטיסטי של אותן סורות הוא חשף דפוסים מתמטיים מורכבים שבמרכזם המספר 19 מופיע גם כן.
לכל אות בערבית ניתן להקצות ערך מספרי, בדומה לגימטריה שבעברית.
עבדאללה אריק השתמש בשיטה זו בספרו "Beyond Probability: God's Message in Mathematics" כדי לנתח את הבסמלה מבחינה גימטרית.
הוא מביא טיעונים נומרולוגיים שונים בהסתמך על ערכים אלה כדי לבסס את דבריו.
צוֹצֶלֶת (שם מדעי: Spilopelia senegalensis, שם קודם: תּוֹר הָעִיר) היא מין עוף ממשפחת היוניים, החי באזורים הטרופיים באפריקה מדרום לסהרה, במזרח התיכון ובדרום אסיה מדרום להודו.
הצוצלת נפוצה באזורים ירוקים וגם באזורים יבשים.
בישראל נפוצה בכל הארץ, ורבים מתבלבלים בינה לבין יונת הבית, הנפוצה גם היא.
הצוצלת מקננת על עצים, בחצרות בתים וגם על אדני חלונות.
היא מטילה שתי ביצים לבנות.
מעופה מהיר, בתנועת כנפיים קצובה ומשק מהיר מזדמן.
אופן תעופה זה מאפיין את כלל היוניים.
נכון לשנת 2022, הצוצלת הייתה העוף השני בתפוצתו בישראל.
מספירה שנערכה בינואר 2024 עולה שהצוצלת היא הציפור הרביעית הנפוצה בישראל, אחרי העורב האפור, המיינה המצויה, ויונת הבית.
זאת לאחר שהופיעה ב-51.5% מהדיווחים במסגרת ספירת הציפורים השנתית.
בספירה שנערכה בתחילת 2025 שמרה הצוצלת על מקומה כציפור הרביעית הנפוצה בישראל, אחרי העורב האפור, המיינה המצויה, ויונת הבית.
זאת לאחר שהופיעה ב-52.3% מהדיווחים במסגרת ספירת הציפורים השנתית.
שמה העברי הראשון "תור העיר", ניתן לה על ידי הזואולוג יהושע מרגולין, בשל שכיחותה בערים ובסמוך למשכנות האדם.
מאוחר יותר שינה הזואולוג ישראל אהרוני את שמה לצוצלת משום שהמייתה נשמעה לו כצלצול.
בערבית שמה הוא דבסייה (חמאמה) ד'אחכה, שמשמעותו "תור התמרים הצוחק".
באנגלית היא נקראת Laughing dove, כלומר "התור הצוחק".
בעברית השם המקומי תור צוחק שמור למין אחר.
לצוצלת זנב ארוך, היא צנומה, ואורכה כ-25–30 ס"מ.
גבה, כנפיה וזנבה בעלי צבע חום -אדמדם וכנפיה אפורות-כחלחלות.
ראשה וחלקיה התחתונים ורדרדים ונוטים ללבן בבטן התחתונה.
הצוואר מעוטר בנקודות שחורות והוא בגוון חום-אדמדם.
הזכרים והנקבות בעלי מראה זהה.
הצעירים אפרפרים ובעלי פחות נקודות בצוואר.
הצוצלות אוכלות גרעינים, זרעים, צמחים אחרים וחרקים זעירים.
הן נוטות לשהות זמן רב על הקרקע וניתן למוצאן בערבות ושטחים מעובדים.
בדומה ליונים אחרות ממשפחת היוניים, הצוצלות אינן מרבות לחיות בלהקות ולרוב הן בודדות או חיות בזוגות.
זמן קצר לפני הקינון, מבצע הזכר מעופים כלפי מעלה ודאייה ספירלית כלפי מטה במטרה לחזר אחר הנקבה.
הצוצלת מקננת בין 3–5 פעמים בשנה, בכל מקום כמעט כל עוד הוא מוגן מרוחות, גשמים ישירים, טורפים וסכנות אחרות.
הקן נבנה על ידי שני בני הזוג מזרדים וענפים דקים יותר במרכז.
בניית הקן נמשכת מספר ימים ומייד לאחר השלמתו, יושבת הנקבה בקן לצורך הטלת הביצים.
הנקבה מטילה שתי ביצים לבנות בהפרש של יום אחת מהשנייה.
הדגירה מתבצעת על ידי שני בני הזוג והיא נמשכת 14 ימים, אך לרוב דוגרת הנקבה יותר מהזכר והוא מחליף אותה על מנת שתאכל למשך מספר שעות, בדרך כלל בשעות הצהריים.
הגוזלים הבוקעים מן הביצים עוטים פלומת נוצות צהובה ועיניהם עצומות.
בגיל 6 ימים הם פוקחים את עיניהם ואוכלים מזון מתוך הזפק של הוריהם.
בששת הימים הראשונים לחייהם, מאכילים אותם הוריהם בחלב יונים שהוריהם מחדירים להם לתוך הלוע במקורם.
בגיל 16 ימים עוזבים הגוזלים את הקן, אך יכולת התעופה שלהם מגיעה לשיאה בגיל 20 ימים.
במשך מספר ימים נוספים שוהים הגוזלים בקרבת הוריהם, עד שנפרדים מהם.
לבגרות מגיעה הצוצלת בגיל חודשיים בערך.
מקובל כי מקור הצוצלות בארץ ישראל הוא בפרטים שהובאו על ידי המוסלמים למסגדיהם מאפריקה, לקישוט ולהנאה מקול המייתה, ולמעשה נחשבת כמין פולש – העוף הפולש הראשון בארץ ישראל.
צופן ויז'נר הוא צופן החלפה רב־אלפביתי, המחליף כל אות במסר באות אחרת מתוך אלפבית שונה, קרי במפתח שונה.
השימוש במפתח נעשה באופן מחזורי.
לאחר שימוש בכל האלפביתים חוזרים לאלפבית הראשון.
מיקומה של כל אות במסר המקורי קובע באיזה אלפבית מתוך קבוצת האלפבית של מפתח הצופן להצפינה.
בכל מפתח אלפבית סדר האותיות שונה, כך שכל אות זהה במסר תוצפן לאות אחרת בצופן, על כן לא נשמרת תדירות האותיות שבמסר המקורי, זאת בניגוד לצופן חד־אלפביתי המבצע הזזה או החלפה של כל אותיות המסר במרחק קבוע.
ועל כן את צופן ויז'נר לא ניתן לפצח בעזרת ניתוח תדירויות.
צופן ויז'נר מיוחס לדיפלומט הצרפתי בלז דה ויז'נר (1586), אולם למעשה הומצא מספר שנים לפניו על ידי הקריפטוגרף האיטלקי ג'ובני בטיסטה בלאסו (בשנת 1553).
צופן זה יוחס בטעות לוויז'נר בתחילת המאה ה-19, ומאז נקרא על שמו.
צופן ויז'נר פשוט עם מחזוריות , מעל אלפבית בעל אותיות, ממפה מפתח בעל ערכים על אותיות המסר בעזרת הפונקציה לקבלת הטקסט המוצפן .
כאשר אינדקס המפתחות מצומצם מודולו , כלומר המפתח מחזורי.
לאחר שמשתמשים במפתח חוזרים להשתמש במפתח וכן הלאה עד לגמר המסר.
לצורך המחשה, בצופן החלפה חד־אלפביתי, החלפת כל אות במילה "אמת" באות השלישית הבאה אחריה תתן: "דעג" (אותיות סופיות לא הובאו במנין), האות "ת" הוחלפה באות השלישית מההתחלה (ההזזה היא מחזורית) כשהמפתח הוא .
בצופן החלפה רב־אלפביתי לעומת זאת, ההחלפה היא מרובה במובן שכל אות במסר מוחלפת לפי מפתח (היסט) אחר, האות הראשונה מוחלפת במרחק המוגדר על ידי המפתח , האות השנייה לפי ...
האות במסר מוחלפת לפי ואילו האות מוחלפת לפי וחוזר חלילה.
בדוגמה לעיל בהינתן מפתח אזי צופן ויז'נר מחליף את האות "א" במילה "אמת" באות "ב" (הזזה של 1) האות "מ" באות "ס" (הזזה של 2 אותיות) ואילו "ת" תוחלף באות "ג" (הזזה של 3 אותיות) ומתקבל "בסג".
כדי להקל על תהליך ההצפנה והפענוח, ניתן להכין טבלה של כל ההיסטים האפשריים .
ישנן גרסאות נוספות של צופן ויז'נר הבסיסי המתואר לעיל, בהן:
צופן ויז'נר מורכב – צופן זה משתמש בפונקציית מיפוי מורכבת יותר מהמתואר לעיל והיא: .
כל אחד מהמפתחות הוא בעל מחזוריות שונה (הציון התחתי מייצג את האות ה־ של המפתח ).
צופן זה הוא בעצם יישום רציף של צפני ויז'נר פשוטים.
המחזוריות של צופן זה היא המכנה המשותף של מחזורי צופן ויזנ'ר פשוטים.
צופן ביופורט (Beaufort) – דומה לצופן ויזנ'ר הפשוט אולם משתמש בפונקציית המיפוי .
ויז'נר מעורב – הוא שילוב של צופן ויז'נר הפשוט עם פונקציית החלפה (תמורה) לא בהכרח פונקציית הזזה אלפביתית.
השילוב יכול להתבצע בשני אופנים הראשון שילוב מאוחר: עם מיפוי הופכי לפענוח: .
השני הוא שילוב מוקדם: , כאשר המיפוי ההופכי הוא .
ספר־צופן (Running key) – צופן הדומה לצופן ויזנ'ר, רק שבצופן זה אורך המפתח זהה לאורך המסר.
מפתח ההצפנה יכול להיות קטע טקסט מתוך ספר כלשהו ומכאן שמו.
אם נאמר, לדוגמה, שמגילת העצמאות היא המפתח, אז המפתח יהיה ב, א, ר, צ, י, ש, ר, א, ל, ק, מ, וכן הלאה עד שאורך המפתח יהיה באורך המסר.
ספר צופן ניתן לחיזוק על ידי הצפנה חוזרת של המסר בעזרת מספר מפתחות שהם קטעי טקסט שונים.
אם חוזרים על תהליך זה כארבע פעמים מטשטשים את יתירות השפה באופן כזה שהצופן המתקבל מתקרב באיכותו לפנקס חד-פעמי.
מפתח עצמי (Auto-key) – צופן ויז'נר מסוג זה מיושם בעזרת מפתח ראשוני שלאחר השימוש הראשוני בו, המסר עצמו משמש כמפתח הצפנה להצפנת יתר אותיות המסר בעזרת פונקציה: .
אף על פי שצופן ויז'נר אינו משמר תדירות אותיות, מבחינה קריפטוגרפית אינו בטוח לשימוש, כיוון שהוא חשוף לניתוח סטטיסטי.
לפי תורת האינפורמציה, לכל שפה יתירות טבעית, כלומר אותיות המסר חוזרות על עצמן בתדירות שונה.
יתירות מאפשרת ניתוח סטטיסטי של הצופן בהתאם לכללי היתירות של השפה הספציפית, למשל, האות "י" בשפה העברית אמורה לחזור על עצמה בתדירות גבוהה יותר מאשר האות "פ".
ניתן להכין טבלת שכיחויות של אותיות האלפבית לשפה הנתונה, מתוך כמות נכבדה של טקסט רגיל ולפי זה לבצע ניתוח של הצופן, למשל, בשיטת קסיסקי.
בשיטה זו מסתמכים על כך שכאשר המפתח קצר, הרי שבמסר ארוך אותיות מסוימות יוצפנו תחת מפתח זהה.
הרעיון הוא למצוא נקודות בהן חוזר השימוש במפתח מסוים, כלומר מציאת אורך המפתח.
זאת עושים על ידי דגימת מרחקים שבין קטעי טקסט מוצפן קצרים החוזרים על עצמם.
מרחקים אלו מרמזים על אורך המפתח: ככל שהם קרובים יותר לאורך המפתח תדירותם עולה.
כאשר נמצא אורך המפתח – הפיצוח קל: מחלקים את הצופן לבלוקים באורך המפתח ומפעילים ניתוח סטטיסטי פשוט על כל בלוק בנפרד.
כל בלוק בנפרד יכיל תדירויות זהות לטקסט המקורי באופן שמאפשר ניחוש אותיות רבות וחשיפת המסר כולו בקלות רבה.
אף על פי ששיטת קסיסקי לא תועיל כנגד ספר־צופן המתואר לעיל (בשל המפתח הארוך), צופן זה חשוף גם הוא להתקפה המבוססת על חוסר איזון סטטיסטי בטקסט הצופן.
אם מפתח ההצפנה עצמו סובל מיתירות מסוימת כגון אם הוא טקסט מתוך ספר, ייתכנו מופעים תדירים של קטעי טקסט מוצפן החוזרים על עצמם, שמצביעים על כך שהוצפנו תחת אות בעלת תדירות גבוהה בטקסט המפתח.
ככל שכמות הטקסט המוצפן גדולה יותר, עולים סיכויי ההתקפה.
ניתן להכין טבלאות שכיחויות המבוססות על שפת טקסט המפתח, בעזרתן לבצע ניתוח סטטיסטי בשיטה המיוחסת לויליאם פרידמן, שפענח בדרך זו את הצופן היפני "PURPLE".
צופן ויז'נר נחשב במשך שנים לצופן בלתי ניתן לפיצוח, אך בסופו של דבר פוצח על ידי צ'ארלס בבג' בשנת 1845. זאת בשל חולשתו העיקרית – אורך המפתח.
אפשר לפתור בעיה זו על ידי שימוש במפתח חד־פעמי באורך הרצוי.
כגון ספר שבו רצף פסקאות חסרות משמעות.
כל הודעה מוצפנת בעזרת הפסקה הבאה בספר ואורך ההודעה לעולם לא יעלה על אורך הפסקה.
במקרה כזה הצופן בעצם הופך לפנקס חד פעמי בתנאי שפסקאות הצופן נבחרו באופן אקראי לחלוטין.
בהינתן הודעה מוצפנת אין דרך לדעת מה הייתה ההודעה המקורית, שכן בהסתברות שווה כל הודעה באורך המתאים יכולה להיות המקור.
הבעיה בשיטה זו היא הצורך בהכנת ספר צופן ובהעברת עותק ממנו מראש לצד המקבל.
אם ייפול הספר לידי צד שלישי, יוכל לפענח בקלות את כל המסרים שהוצפנו תחתיו.
במסרים ארוכים מאוד יעילות הספר הופכת למסורבלת ופחות מעשית.
צוֹפַר (גם: בְּאֵר צוֹפַר) הוא מושב עובדים בערבה התיכונה (כ־130 ק"מ מצפון לאילת, בין היישובים צוקים וספיר) השייך למועצה אזורית הערבה התיכונה.
המושב קרוי על שם צוֹפַר הַנַּעֲמָתִי, אחד משלושת רעי איוב, וזאת בשל סמיכותו להרי אֱדוֹם ולארץ עוץ המקראית, מקום התרחשות ספר איוב.
האזור היה מיושב מאז ימי הנבטים שהקימו את מואה הנבטית מדרום מערב ליישוב, שהייתה התחנה הראשונה בארץ ישראל של דרך הבשמים.
במקום היה חאן לעוברי הדרך והתפתחה גם חקלאות מקומית.
החלטה על הקמת קטורה ובאר צופר נתקבלה עוד במחצית הראשונה של 1968. היישוב המודרני הוקם לראשונה כ"היאחזות הנח"ל צופר" ב-3 בספטמבר 1968. היישוב הוקם כהיאחזות החמישית במספר בערבה על ידי בני גרעין "ציחור" של הנוער העובד והלומד שכלל צעירים מכפר סבא, רמתיים, הכפר הירוק וגבעת אולגה.
העלייה לקרקע נערכה דרומית למיקום הנוכחי, במקום בו שוכן כיום היישוב צוקים ונקרא "צופר הישנה".
חיילי ההיאחזות עיבדו מאה דונם של מֵלוֹנים וגידולי גן ירק.
המים ליישוב הגיעו מן הקידוחים "צופר" ו"צופר 1".
"צופר הישנה" אוזרחה בשנת 1975, על ידי בני גרעין א' – "צופר" (בני מושבים ובתי ספר חקלאיים).
מאוחר יותר, הצטרפו אליהם חברי גרעין ב', "עידן", חברי גרעין ג', "שיזף" ובנות משל"ת יחיד.
בשנת 1979 (לאחר בחירת מיקומה הסופי של צופר) נשתל מטע התמרים ונבנו בתי הקבע במושב.
בשנת 1981 עברו 20 משפחות חברי המושב, שגרו עד כה ב"צופר הישנה", למיקומה הנוכחי של צופר.
טקס העלייה לקרקע התקיים ב-22 באוקטובר אותה שנה.
בשנתיים הראשונות בצופר עיבדו את השדות שליד צוקים, למעט החלקות מאחורי הבתים.
את חברי המושב ליוו בתחילה וותיקי מושב עין יהב, ששימשו כמדריכים חקלאיים וחברתיים.
בעקבות הסכם השלום בין ישראל לירדן בשנת 1994 עברו חלק מהאדמות החקלאיות של המושב לריבונות ירדנית.
שטח זה נקרא "מובלעת צופר", או בפי בני המושב - "המזרחי".
בפועל, שטח זה היה שטח מפורז שאפשר לתושבים להמשיך ולעבדו חקלאית.
השטח מנה 4,500 דונם, מתוכם מעובדים 1,500 דונמים.
בשנת 2019 הסתיים חוזה החכירה של מובלעת צופר ולבקשת מלך ירדן, הוחזרו שטחי המובלעת לירדן, בשנת 2020. שער המובלעת ננעל.
במהלך השנים נקלטו ביישוב משפחות חדשות ואף החלה קליטה של בנים חוזרים.
בימינו מתגוררות במושב כ-103 משפחות הכוללות כ-90 ילדים ונוער עד גיל צבא.
במושב 120 מגרשים מתוכננים במסגרת הרחבה.
מקור התעסוקה וההכנסה העיקרי של המושב הוא חקלאות - גידולי ירקות קיץ בחורף.