tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסוכנות מהווה מרכיב חשוב במערכת המידע והתמיכה האנליטית בפיתוח אנרגיה בת קיימא ברוסיה וממלאת תפקידים בעלי חשיבות לאומית ובין-מחלקתית בתמיכה מדעית, אנליטית, ארגונית וטכנולוגית לצורך יישום מדיניות האנרגיה הלאומית כדי לפתור ביעילות שלוש משימות הקשורות זו בזו - אנרגיה ביטחון, צמיחה כלכלית ויציבות סביבתית.
הקמה, אחזקה וארגון השימוש בכספי מידע, מאגרי מידע ומסדי נתונים במחוזות הפדרציה הרוסית, הכנה, פרסום והפצת מידע, כולל פרסום כתב העת "משאבי המידע של רוסיה", על תוצאות פעילויות מדעיות, טכניות וחדשניות המבוססות על השגת מידע ראשוני;
מידע ותמיכה אנליטית בפעילות משרד האנרגיה של רוסיה במגזר הדלק והאנרגיה, כולל איסוף נתונים הקשורים לשימור משאבים, מקורות אנרגיה מתחדשים ודלקים חלופיים וארגון השימוש בהם, מידע ותמיכה מדעית ומתודולוגית עבור משרד האנרגיה של רוסיה, תמיכה ארגונית וטכנולוגית של מערכות מידע ממלכתיות בתחום הפעילות של משרד האנרגיה של רוסיה;
הבטחת יישום מדיניות משרד האנרגיה על פי תוכניות יעד פדרליות של הפדרציה הרוסית, תוכניות ממשלתיות של הפדרציה הרוסית ותוכנית ההשקעות הפדרלית;
סיוע בהכנסת טכנולוגיות מידע חדשות לתרגול תמיכה במידע בשטחי הפדרציה הרוסית;
יישום שיתוף פעולה עם ארגונים זרים בנושא העברה, החלפה ורכישת מידע;
סיוע בהבטחת ביטחון אנרגיה ופיתוח אמצעים להבטחת יציבותו של משק האנרגיה בפני איומים כלכליים חיצוניים ופנימיים, מעשה ידי אדם ואסונות טבע, תוך יישום אמצעים לחיסכון, שימוש רציונלי ויעיל במשאבי הדלק והאנרגיה;
פיתוח פרויקטים מורכבים של השקעות, מידע, ניתוח, ייעוץ, סיוע מתודולוגי וארגוני ביישום פרויקטים של השקעות במגזר הדלק והאנרגיה במעורבות חברות רוסיות וזרות, ארגונים פיננסיים בינלאומיים, כולל פיתוח כלים למשיכת משקיעים לפרויקטים המבוססים על שותפות ציבורית-פרטית, השקעה מראש, הכנה, פיתוח תוכניות עסקיות ומחקרי היתכנות של פרויקטים של השקעות.
לסוכנות רשת ענפים ענפה וסניפים ב-63 מחוזות בפדרציה הרוסית, צוותו מונה יותר מ-2000 איש ולו הסכמי שיתוף פעולה עם מכוני חינוך ומחקר רוסים מובילים ואוניברסיטאות המסייעות בחקר שוק האנרגיה הרוסי.
סוכנות הביטחון הצבאית (בסרבית: Војнобезбедносна агенција / Vojnobezbednosna agencija; ידועה כВБА / VBA) היא סוכנות ביטחון וסיכול ריגול צבאית סרבית, הכפופה למשרד ההגנה ומהווה גוף ביטחוני חשאי האחראי להגנת משרד ההגנה מפני ריגול זר.
על הסוכנות מוטלת המשימה לאבטח ולהגן על מערכת הביטחון הסרבית ועל משרד ההגנה.
על הסוכנות מוטלת המשימה לאיתור, מעקב, עצירה, דיכוי ויירוט איומים.
מודיעין ופעילויות אחרות של שירותי ביון חוץ, ארגונים ואנשים המופנים נגד משרד הביטחון וכוחות הצבא של סרביה,
טרור פנימי ובינלאומי ופעילות חתרנית המכוונת נגד יחידות ומוסדות של משרד ההגנה.
פעולות פליליות המכוונות נגד החוקה וביטחונה של הרפובליקה של סרביה, נגד האנושות והמשפט הבינלאומי, כמו גם עבירות הון של גורמי פשע מאורגן כאשר מבצעי הפשעים הללו הם אנשי מקצוע צבאיים או אזרחים המועסקים במשרד החוץ וההגנה או כאשר פעולות הפשע האמורות מכוונות נגד הצבא.
בסמכותה, הסוכנות מבצעת את המשימות המפורטות בסעיף 7 לחוק סוכנויות הביטחון.
בהתאם לחוק, לחברי הסוכנות הסמכות:
לאסוף נתונים (יישום שיטות ואמצעים מיוחדים לאיסוף נתונים)
להשתמש בכלי נשק ובאמצעי כוח אחרים (סעיף 36)
יישום אישור שניתן על ידי המשטרה בהתאם לחוק העבירה הפלילית (סעיף 8, סעיף 3) למעצר חשודים.
ב-31 בינואר 1946, לאחר שאומצה החוקה של הרפובליקה הפדרטיבית של יוגוסלביה, הוקמה המחלקה לביטחון המדינה.
ב-13 במרץ 1946 בוטל המדור השלישי של המחלקה לביטחון המדינה והוסב לשירות הביטחון הצבאי תחת השם מחלקת המודיעין הנגדי.
ב-1 במרץ 1948, הנהלת מחלקת המודיעין הנגדי הופכת לחלק מצבא יוגוסלביה והופכת למחלקה XII.
ב-23 במרץ 1955 שונה שמו וגופי הביטחון נקראו המזכירות הפדרלית לביטחון לאומי).
ב-20 במאי 1992, כאשר הוקם צבא יוגוסלביה, נקשרו תפקידי הביטחון לצבא יוגוסלביה.
בהתבסס על החוק בנושא שירותי הביטחון הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, שהתקבל ב-3 ביולי 2002, שונה שמה של המחלקה לסוכנות הביטחון הצבאית.
לאחר מכן הועברה סוכנות זו לאחריות משרד ההגנה ובכך הפכה ליחידה ארגונית שלה.
הרפורמה בסוכנויות הביטחון הצבאיות החלה עם אימוץ החוק לשירותי ביטחון (3 ביולי 2002) והקמת סוכנות הביטחון הצבאית (1 בינואר 2004).
הכפפת שירותי הביטחון הצבאיים ישירות לשר ההגנה ולא לרמטכ"ל.
הנהגת שיטות מיוחדות בעבודת הסוכנות וצורך בקבלת אישור בית המשפט טרם יישומן,
פיתוח תפקידי שיטור צבאי וסיכול ריגול.
סוכנות הביון הצבאית (בסרבית: Војнообавештајна Агенција / Vojnoobaveštajna Agencija; בראשי תיבות: VOA) היא סוכנות הביון הצבאית של משרד ההגנה של סרביה.
סוכנות הביון הצבאית היא גורם מודיעיני בכיר במשרד ההגנה של סרביה ומהווה חלק בלתי נפרד ממערכת הביטחון של הרפובליקה הסרבית.
מוטלת עליה האחריות לספק מידע, כמו גם לייצג ולהגן על האינטרסים של הרפובליקה של סרביה מחוץ לגבולות המדינה.
הסוכנות ממלאת את משימותיה באמצעות פעילויות הנוגעות למודיעין ודיפלומטיה צבאית.
תפקידה דומה ל-DIA האמריקני או ה-DIS הבריטי, אך מנהלו מדווח ישירות לשר ההגנה.
זו המקבילה הסרבית לאגף המודיעין הישראלי.
המשימה העיקרית היא לספק תמיכה מודיעינית לממשלת הרפובליקה של סרביה והכוחות המזוינים הסרביים וכן לשותפיהם מבית ומחוץ.
הכישורים, סמכות השיפוט, האחריות, המשימות, היחסים, שיתוף הפעולה, מוסדרים על ידי ספר התקנות הפנימי.
המוטו של הסוכנות הוא "מהיר יותר, טוב וחכם יותר".
יעדיה הבסיסיים הם מניעת הפתעות ומסירת נתונים על המצב הביטחוני בסביבה קרובה ורחבה יותר, תוך התמקדות באיתור ובקרה על כוחות וכוונותיו של כוחות אויב, טרוריסטים וקיצוניים, וכן על איסוף נתונים אחרים על פעילויות בצבא, כלכלה ופוליטיקה שיכולים להשפיע רבות על ביטחון המדינה.
מבצעם: מחלקת המבצעים היא חלק ארגוני של סוכנות הביון הצבאית המוסמכת לפעולות, תכנון, ארגון, תיאום וניהול עבודת המודיעין - גופי סיור לאיסוף מידע.
מרכזי המודיעין: מרכזי סוכנות הביון הצבאית מבצעים את המשימות בפעילות המודיעין והסיור על ידי מתן איסוף נתונים מתמשך, מהיר ובטוח ובקרה על מצב צבאי וביטחוני בסביבה.
ניתוח: היחידה הארגונית של הסוכנות האחראית על עיבוד מידע שנאסף, כולל הפקת חומרים אינפורמטיביים וניתוחים על: התרחשויות ותהליכים גלובליים ואזוריים, כוונות ופעילויות של אנשי צבא ואזרחים זרים המסכנים את ביטחון מדינה והמצב באזורים של מבצעים רב לאומיים שבהם עוסקים אנשי משרד ההגנה והכוחות המזוינים.
תמיכה: מחלקת התמיכה מופקדת על תמיכה כוחנית, פיננסית, טכנית ולוגיסטית הדרושה לביצוע יעיל של כל התפקידים והמשימות של סוכנות הביון הצבאית.
המחלקה מתכננת, מארגנת ומתאמת את הפעילות מתחום ניהול משאבי אנוש, חומרים ופיננסים.
כמו כן, מוטלת עליה תכנון חינוך והכשרה מודיעינית לצורכי סוכנות הביון הצבאית ומערכת ההגנה.
שיתוף פעולה: המדור לשיתוף פעולה מוטל על תכנון, ארגון ומימוש שיתוף פעולה עם שירותי מודיעין וביטחון זרים, ארגונים בינלאומיים, שירותים נלווים ומוסדות מדינה של הרפובליקה של סרביה.
תכנון: מדור התכנון, אחראי על עריכת לוחות זמנים שנתיים, חודשיים ותקופתיים, דו"חות יוצאי דופן ודו"חות קבועים וכן על המסמכים האחרים בתחום זה.
אחראי גם לתאם את העבודה של גופי הסוכנות במטרה לחלק ולקבץ את ביצוע המשימות.
בקרה פנימית: מדור המוסמך לבקרה פנימית ומבצע תפקידים הקשורים: שליטה בחוקיות העבודה ויישום סמכויות אנשי הסוכנות, פיקוח על יעדי העבודה, שליטה במימוש של פעילויות מתוכננות, בחינת מקורות, בחינת סיבות ותוצאות של כמה אירועים יוצאי דופן ושיתוף פעולה עם רשויות הממשלה.
אבטחה: אחראית להגנה ביטחונית על אנשי הסוכנות, המתקנים והמסמכים שלה.
משרדי נספח ההגנה: מבצעים את התפקיד הדיפלומטי בתחום ההגנה ואחראים לייצוג והגנה על האינטרסים של משרד ההגנה של הרפובליקה של סרביה ושל כוחות הצבא הסרביים מחוץ למדינה.
עם הקמת המטה הכללי הסרבי בשנת 1876, נושא הפעילות המודיעינית הצבאית היה הראשון במעלה ובמסגרת המטה הכללי החדש נוצר מדור המבצעים.
על פי פקודת מטכ"ל בשנת 1884, הוגדר כי המדור החיצוני של מדור המבצעים ישמש כארגון המבצעים של שירות הביון הצבאי.
בהמשך הורחבה אז יכולותיו של המדור החיצוני ובשנת 1900 הוא נקרא תת-מחלקה לדיווח, ואילו בשנת 1902 נקרא תת-מחלקה לדיווח של מדור המבצעים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשהפך המטכ"ל למפקדת פיקוד עליונה בסרביה, תת-המחלקה הפכה לחטיבת המודיעין של מדור המבצעים בפיקוד עליון, ובדרך כלל התייחסו אליו כאל מחלקת משנה מודיעינית של פיקוד עליון.
ב-10 באפריל 1920, על פי צו המטה הכללי הורכב המטה ממדור מבצעים, מדור מודיעין, מדור תעבורה, מדור היסטוריה והמכון הגאוגרפי.
מדור המודיעין החל לפעול ב-6 במאי 1920 כגוף נפרד ממדור המבצעים.
מדור המודיעין של המטה הכללי של כוחות הצבא של ממלכת יוגוסלביה התפתח הן במבנה והן בתפקוד.
תחת שירות המודיעין היוגוסלבי או "Jugoslovenska obaveštajna služba" (Југословенска обавештајна служба), אנשיו ביצעו שתי משימות בסיסיות: איסוף מודיעין וסיכול ריגול ובו בזמן הדגישו את הצורך להעצים את משימת התעמולה הפסיכולוגית.
מספר המחלקות גדל עם הזמן והמודיעין הצבאי הפך ל"מנהל הכללי השני" של המטכ"ל ובו שני מדורי מודיעין ומספר מרכזי מודיעין.
עם הקמת המחלקה להגנת העם ב-13 במאי 1944, הופרדו תפקידי הביטחון באופן סופי ורשמי מתפקידי מודיעין.
למטה הכללי של צבא יוגוסלביה (JNA) היה אגף מודיעין שהפך בשנת 1947 למחלקה השנייה של המטה הכללי ופעלה כמחלקת מודיעין צבאי.
לאחר פירוק מינהל הביטחון היוגוסלבי, סוכנות סיכול ריגול הצבאית של יוגוסלביה, הוקמו שתי סוכנויות נפרדות: האחת סוכנות הביון הצבאית (VOA) וסוכנות הביטחון הצבאית (VBA).
סוכנות הביון הצבאית הוקמה רשמית ב-14 בספטמבר 2004 והחל מאותו תאריך סוכנות הביון הצבאית הופקדה על ביצוע משימות מודיעיניות בלבד לצורכי הכוחות המזוינים הסרביים.
לאחר פירוק שירות המחקר והתיעוד הסוכנות לקחה על עצמה חלק מתפקידיה.
סוכנות הביון הלאומית בנויה כשירות ציבורי ריכוזי, בעל אופי טכני ומומחה, הכפוף לנשיא הרפובליקה באמצעות משרד הפנים וביטחון הציבור.
הגוף הוקם כגוף שאינו מבצעי והוא שירות הביון הראשון המורכב כולו מאזרחים בתולדות המדינה.
הוא כולל צוות של כמאה ועשרים וחמישה אנשים.
יצירת סוכנות הביון ובניית מערכת המודיעין הממשלתית הוצדקו על בסיס הנחות יסוד ועקרונות שנקבעו על מנת לאפשר דיון, ניתוח ובמסגרת ייעול פעילות שירותי המודיעין הממשלתיים, תוך מניעת ריכוז סמכויות תחת גוף מודיעיני יחיד.
המנהל הראשון שלה היה גוסטבו ויאלובוס ספולוודה, המנהל האחרון של DISPI בשנים 2004–2010. בשנת 2010, תחת שלטונו של הנשיא סבסטיאן פיניירה, התובע לשעבר סגן, גונסלו יוסף קירוס, מונה למנהל הסוכנות.
במרץ 2014 מינתה הנשיאה מישל בצ'לט את ספוולדה למנהל הסוכנות.
ב-16 באפריל 2018 מינה הנשיא סבסטיאן פיניירה אצ'ניק את עורך הדין לואיס אנטוניו מספרר פריאס למנהל הסוכנות החדש.
ב-15 בנובמבר 2019, לאחר ביקורת חריפה על כך שלא צפתה את ההפגנות החזקות באוקטובר אותה שנה, הסוכנות ספגה ביקורת על תפקודה ועורך הדין לואיס אנטוניו מספרר פאריאס הגיש לנשיא סבסטיאן פיניירה, את התפטרותו וזה מינה במקומו את גוסטבו חורדן אסטאבורואגה לתפקיד מנהל הסוכנות.
ה-CCSP פורק והוחלף על ידי המנהל לביטחון הציבור ומידע (DISPI), גוף מודיעין אסטרטגי אזרחי שנוצר על פי חוק מספר 19,212 מיום 30 באפריל 1993. המנהל הוקם כשירות ציבורי ניהולי, טכני במסגרת משרד הפנים.
תפקידיו כללו איסוף ועיבוד של מידע הדרוש לייצור מודיעין; לקיים אינטראקציה עם סוכנויות הביון של הצבא, לאסוף מידע בנוגע לביטחון הציבור; לתאם ולשתף פעולה עם הגופים הציבוריים השונים במדינה; להציע מדיניות ותוכניות שהמדינה תוכל לפתח בענייני ביטחון הציבור, לפתח ולתחזק מסד נתונים מרכזי, בנושאים שונים.
בנוסף, הוקמה ועדה מייעצת למודיעין, המורכבת ממשרד הפנים; מזכיר הפנים; מזכיר משרד ההגנה הלאומית; מזכיר יחסי החוץ; מנהל מנהל ביטחון הציבור והמודיעין; סגן ראש מטה ההגנה הלאומית; ראשי המודיעין של הכוחות המזוינים וראשי המודיעין של המשטרה.
בשנת 2004 נעשתה קפיצה מדרגה ברפורמה של שירותי הביון עם חקיקת חוק מספר 19,974 שיצר את סוכנות הביון הלאומית (ANI) ומערכת הביון הממשלתית הוקמה, כתחליף למנהל ביטחון הציבור והמודיעין (DISPI).
סוכנות הביון הלאומית היא המשכו החוקי של DISPI שנוצרה בשנת 1993, לאחר רצח הסנאטור חיימה גוסמאן ארסוריס על ידי החזית הפטריוטית מנואל רודריגס (FPMR) במהלך ממשלת פטריסיו איילווין.
הסוכנות החדשה החלה לפעול ב-5 באוקטובר 2004.
ב-28 בינואר 2006 הופצצה פצצה בכניסה למשרדי ANI בפסאז' טנדיני פינת קאלה מונדה בעיר סנטיאגו.
את האחריות על התקיפה, שהותירה עובד ניקיון פצוע, נטלו אנרכיסטים ששואבים השראה מליאון צ'ולגוש.
תפקידי סוכנות הביון הלאומית הם:
לאסוף ולעבד מידע ולייצר מודיעין בהתאם לדרישותיו של נשיא הרפובליקה;
להכין דוחות מודיעיניים בעלי אופי סודי לראש הסוכנות ולסוכנויות ביון אחרות;
להציע נורמות ונהלים להגנה על מערכות מידע קריטיות של המדינה;
לדרוש מידע מגופי המודיעין הצבאיים והמשטרתיים;
לדרוש מגופי המדינה דיווחים לצורך להגשמת מטרותיו ולהורות על הפעלת אמצעים לאיתור, נטרול וביצוע מבצעים נגד ארגוני טרור, לאומיים או בינלאומיים וארגוני פשיעה רב-לאומיים.
קהילת המודיעין או מערכת המודיעין הממשלתית מורכבת מסוכנות הביון הלאומית (ANI); מנהל מודיעין ההגנה של המטה הכללי (DID), הכפוף למשרד ההגנה הלאומית; מנהלי המודיעין של הצבא ומנהלי המודיעין או מטה כוחות הסדר והביטחון הציבורי, כלומר ה"קרביניירוס דה צ'ילה" ו"משטרה החקירות של צ'ילה" (PDI).
סוכנות הביון הלאומית עומדת בראש מערכת המודיעין הממשלתית.
בנוסף, ארבע סוכנויות צבאיות ושתי סוכנויות משטרה הן חלק ממנה.
מנהלת מודיעין ההגנה (DID), היא סוכנות צבאית, המרכזת את הערכות המידע והמודיעין של כוחות הצבא ומייעצת, ברמה הפוליטית-אסטרטגית, לשר ההגנה הצ'יליאני.
מקורה משנת 1942 כאשר הוקמה מחלקת מודיעין II של המטה הכללי דאז לתיאום ההגנה הלאומית.
מאוחר יותר שונה שמה למנהל המודיעין הלאומי להגנה (DIDENA).
מאז 1992 היא נושאת את שמה הנוכחי וכפופה למטכ"ל.
מנהלות המודיעין של הכוחות המזוינים, הוקמו אחרי מלחמת האזרחים של 1891. בשנת 1901 הוקמה מחלקת המידע.
בשנת 1964 היא קיבלה את שמה הנוכחי כ"מנהל המודיעין של הצבא" (DINE).
חבריה הם אנשי צבא בשירות פעיל, אם כי ישנם גם כמה אנליסטים שהם פנסיונרים או עובדים אזרחיים.
שירות המודיעין של הצי הצ'יליאני הוקם בשנת 1965, בשם מחלקת המודיעין של המטה הכללי של חיל הים.
בשנת 1968 שונה שמו לשירות המודיעין הימי.
ולבסוף, בשנת 1986, קיבל את שמו הנוכחי כמנהל המודיעין של הצי (DIRINTA).
שירות זה מורכב אך ורק מאנשי צבא במדים, בתפקיד פעיל ובפרישה.
הוא פרוס בכל יחידות בצי.
מנהלת מודיעין של חיל האוויר (DIFA) פועלת מאז 1976. גוף זה אחראי על עיבוד מידע רגיש לתועלת חיל האוויר.
סוכניו מגיעים מתוך מנהלת המודיעין של הכוחות המזוינים.
מנהלת המודיעין של הקרביניירוס של צ'ילה (Carabineros de Chile), אורגנה לראשונה בשנת 1974. יורשו הוא הנהלת המודיעין המשטרתית (DIPOLCAR), הממונה על איסוף מודיעין משנת 1990.
במשטרת החקירות הצ'יליאנית (PDI) יש מטה מודיעין משטרתי (JIPOL), שהוקם בשנת 1987. זהו הגוף המופקד על איסוף ועיבוד מידע מודיעיני משטרתי, תיאום ובקרה על פעולות לאומיות בנושא זה לצורך קבלת החלטות על ידי הפיקוד העליון במשטרת החקירות.
JIPOL כוללת את המחלקה למודיעין נגדי, המחלקה למידע ומודיעין, מחלקת האנליזה ומחלקת המודיעין לתקשורת.
במקביל, חטיבת המודיעין של משטרת סנטיאגו, חטיבת החקירות המיוחדת של המשטרה וקבוצת המבצעים הטקטיים כפופים אליה.
בשנת 1992, נקבע כי בכל מחוזות המשטרה, יוצב סוכן מודיעין המדווח ישירות למפקד המחוז וכן נקבע כי בכל תחנת משטרה בצ'ילה יהיה משרד מודיעין המדווח ישירות לראש המשטרה במחוז.
סוכנות הביון הלאומית (ANI) הוקמה על פי חוק מספר 19 974 משנת 2004. מנהל סוכנות הביון כפוף לנשיא ומדווח לו.
הסוכנות, על פי התקנות שהיו בתוקף בשנת 2006, מונה צוות של כ-125 איש.
משימתה העיקרית היא לבצע מודיעין פוליטי, מכיוון שבתוך מה שמכונה מערכת המודיעין הצ'יליאנית, מנהלת המודיעין של צבא צ'ילה מבצעת את עבודת המודיעין הצבאי, ומנהלי המודיעין או המטה של הקרביניירוס ומשטרת החקירות, אחראים על מודיעין משטרתי.
סוכנות הבריאות הפדרלית נוסדה בשנת 1952 כארגון יורש למשרד הבריאות של הרייך, שהיה מוסד המחקר הממלכתי המרכזי של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בתחום בריאות הציבור, שבסיסו בברלין.
הסוכנות אחראית לאתר סיכונים לבריאות האדם ובעלי החיים בשלב מוקדם, להעריך אותם, להכיל אותם ולטפל בהם.
הסוכנות פעלה משנת 1952 כסוכנות בריאות הציבור של גרמניה המערבית עד שממשלת קוהל החליטה על פירוקה ביוני 1994 לאחר כמעט 600 מקרי מוות כתוצאה מדגימות דם שזוהמו.
סמכויותיה הועברו לשלושה מכונים יורשים.
הסוכנות חולקה למחלקה מרכזית ושבעה, מאוחר יותר שישה, מכונים מדעיים:
המכון לתרופות (Institut für Arzneimittel, אישורים ורישומי תרופות, מחקר על השפעות התרופות)
המכון לרפואה חברתית ואפידמיולוגיה (Institut für Sozialmedizin und Epidemiologie, פיתוח ויישום שיטות לסטטיסטיקה בריאותית)
המכון להיגיינת קרינה (Institut für Strahlenhygiene, מחקר על ההשפעות של רדיואקטיביות על בני אדם ועל הסביבה, הועבר לאחריות המשרד הפדרלי להגנת קרינה לפני שסוכנות הבריאות הפדרלית פורקה)
מכון להיגיינת מים, קרקע ואוויר (עבודות הכנה מדעיות וחוקיות בנושא הגנת מים וקרקע (זיהום קרקע), שפכים, בקרת זיהום אוויר
מכון מקס פון פטנקופר (הגנת הצרכן, אישור מוצרים להגנת הצומח, גוף הערכה לפי חוק הכימיקלים) ראשי הטוקסיקולוגיה: פרידריך באר (עד 1975); הרטמוט יהלק (1975–1988)
מכון רוברט קוך (טיפול במחלות זיהומיות והנדסה גנטית)
מכון רוברט פון אוסטרטאג, המכון לרפואה וטרינרית (היגיינת מזון מן החי, מחלות בעלי חיים ומחקר)
סוכנות הבריאות הפדרלית פורקה בשנת 1994 ובמקומה הוקמו שלושה מוסדות עצמאיים שכפופים למשרד הבריאות הפדרלי:
מכון רוברט קוך (RKI, אורגן מתוך מכון רוברט קוך והמכון לרפואה חברתית ואפידמיולוגיה)
המכון להיגיינת מים, קרקע ואוויר שולב בתוך הסוכנות הפדרלית לאיכות הסביבה.
בזמן הפירוק, המכון להיגיינת קרינה כבר לא היה חלק ממשרד הבריאות הפדרלי.
המכון הפדרלי להגנה על בריאות הצרכן ורפואה וטרינרית פורק בשנת 2002 ושולב במידה רבה בתוך המכון הפדרלי להערכת סיכונים (BfR) וחלק קטן יותר הועבר למשרד הפדרלי להגנת הצרכן ובטיחות המזון (BVL).
תיקים על ניסויים אנושיים בתקופה הנאצית
בשנת 1983, הארכיון הפדרלי ביקש ללא הצלחה מהסוכנות למסור תיקים על ניסויים בבני אדם בתקופת רייך השלישי.
בסופו של דבר דיטר גרוסקלוס העביר את כל התיקים לארכיון הפדרלי בקובלנץ.
המסירה התקיימה ב-10 ביוני 1987.
סוכנות הדירוג פיץ' היא סוכנות דירוג אשראי אמריקאית ונחשבת לאחת מ"שלוש סוכנויות דירוג האשראי הגדולות", לצד מודי'ס וסטנדרד אנד פורס.
בנוסף, הסוכנות היא אחד משלושת ארגוני דירוג סטטיסטי מוכר ארצית בארצות הברית (NRSRO) בהתאם להגדרותיה של רשות ניירות הערך האמריקאית.
לסוכנות קיימים משרדי מטה בניו יורק ובלונדון, ונכון לאוקטובר 2022 היא בבעלות קונצרן התקשורת האמריקאי הרסט, אשר השלים החזקה של 100% מהסוכנות לאחר רכישת 20% ממנה תמורת 2.8 מיליארד דולר ב-12 באפריל 2018.
פיץ' נוסדה על ידי ג'ון נואלס פיץ', ב-24 בדצמבר 1914 בעיר ניו יורק, כחברת הוצאה לאור, ונקראה אז "חברת ההוצאה לאור פיץ'".
בשנת 1989, החברה נרכשה על ידי קבוצת אנשי עסקים, ביניהם איש עסקים אמריקאי ידוע בשם רוברט ואן קמפן.
בשנת 1997 נרכשה פיץ' על ידי תאגיד האשראי הצרפתי FIMALAC ובהמשך מוזגה עם IBCA Limited הלונדונית, חברה בת של FIMALAC.
בשנת 2000 רכשה פיץ' מספר חברות פיננסיות.
פיץ' היא סוכנות הדירוג השלישית בגודלה, ולעיתים קרובות נהנית ממעמד של "שוברת שוויון" כאשר שתי הסוכנויות האחרות, S&P ומודי'ז מדרגות באופן סותר.
בספטמבר 2011 הודיעה פיץ' גרופ על מכירת אלגוריתמיקס (תוכנה המשמשת לניתוח סיכונים) ל-IBM תמורת 387 מיליון דולר.
ביוני 2022, פיץ' רכשה את GeoQuant, חברת נתונים וטכנולוגיה מונעת בינה מלאכותית.
דירוג האשראי לטווח ארוך של פיץ' הוא בסולם אלפביתי, כאשר הדירוג הגבוה ביותר הוא 'AAA' והנמוך ביותר הוא 'D'.
הדירוג הוצג לראשונה על ידי פיץ' ב-1924 ומאוחר יותר אומץ על ידי S&P.
בדומה ל-S&P, גם Fitch משתמשת בסימנים +/- לדירוג ביניים, עבור כל קטגוריה בין AA ל-CCC (למשל: AA+ ,AA ,AA− ,A+ ,A ,A− ,BBB+ ,BBB– ,BBB וכו').
AAA: החברות האיכותיות ביותר, אמינות ויציבות
AA: חברות איכותיות, סיכון קצת יותר גבוה מ-AAA
A: מצב כלכלי שעלול להשפיע על המצב הפיננסי
BBB: חברות ברמה בינונית, אך משביעות רצון כרגע
BB: חשופה יותר לשינויים בכלכלה
B: המצב הפיננסי משתנה במידה ניכרת
CCC: כיום פגיעה ותלויה בתנאים כלכליים נוחים כדי לעמוד בהתחייבויותיה
CC: איגרות חוב פגיעות מאוד, ספקולטיביות מאוד
C: פגיעה מאוד, אולי בפשיטת רגל או בפיגור על תשלומי חוב, אך עדיין ממשיכה לשלם על התחייבויות
D: לא עמדה בהתחייבויות (דיפולטיבית), ופיץ' מאמינה שהיא תפר את מרבית ההתחייבויות או את כולן
בשנת 2008 השיקה פיץ' את חברת "פיץ' פתרונות", המציעה מגוון מוצרים עם הכנסה קבועה ושירותי פיתוח מקצועי לאנשי מקצוע פיננסיים.
החברה גם מפיצה את דירוג האשראי הקנייני של פיץ', נותנת שירותי מחקר, נתונים פיננסיים וכלים אנליטיים.
סוכנות הגבול הצפון-מזרחית (בהינדי: नॉर्थ-ईस्ट फ़्रंटियर एजेंसी; באנגלית: North-East Frontier Agency; באסאמית: নৰ্থ ইষ্ট ফ্ৰন্টিয়াৰ এজেন্সী), שנקראה במקור אזורי הגבול הצפון-מזרחיים , הייתה יחידה מנהלית בהודו הבריטית וברפובליקה של הודו מ-1914 עד 20 בינואר 1972, אז הפכה לטריטוריית האיחוד ארונאצ'ל פרדש וחלקים ממנה הועברו לאסאם.
הודו הבריטית כבשה את אסאם ב-1824 בעקבות המלחמה האנגלו-בורמזית הראשונה, אך ריבונותה באזורים שבשיפולי ההימלאיה ומאוכלסים בשבטים היה רופף.
ב-1912, לאחר הקמת הרפובליקה הסינית, החלה מודרניזציה מואצת של סין והרפובליקה החלה להשמיע תביעות לאזורים שבגבולותיה, תוך ניסיון לקבוע גבולות מוחלטים למדינה.
הבריטים הגיבו לכך ביצירת קו מקמהון בהסכם שימלה עם טיבט, בו נקבע גבול הודו הבריטית כשהוא כולל את האזור, והציבו את האזור באחריות נציב משנה שהוצב בקהימפור.
למרות שהאזור נכלל רשמית במחוז אסאם, הוא נוהל בדומה למנהל במדינות הנסיכותיות, בשיטה סוזרנית.
ב-1914, כמה אזורים בעלי רוב שבטי הופרדו ממחוז אסאם בהודו הבריטית כדי ליצור את אזור הגבול הצפון-מזרחי.
האזור חולק בתחילה לשני חלקים: (א) החלק המרכזי והמזרחי ו-(ב) החלק המערבי.
בשנת 1919 שונה שם המקטע המרכזי והמזרחי לאזור הגבול סדיה, ושמו של המקטע המערבי לאזור הגבול בליפארה.
לאחר מכן הוכנסה תקנה חדשה - תקנת הגבולות של אסאם (ניהול משפטי), 1945 - על ידי מושל אסאם תוך שימוש בסמכויותיו לפי סעיף 92(2) לחוק ממשלת הודו, 1935. זה הוכיח את עצמו כצעד ציון בהיסטוריה של האזור, שלימים הופיעה כמדינת ארונאצ'ל פראדש.
בשנת 1946 חולק אזור הגבול בליפארה לשתי יחידות מנהליות: תת-סוכנות סלע ואזור סובנסירי.
לאחר עצמאותה של הודו ב-1947, אזור הגבול הצפון-מזרחי היה לחלק ממדינת אסאם.
בשנת 1948 חולק אזור הגבול סדיה לשני מחוזות: מחוז אבור הילס ומחוז גבעות משמי.
בשנת 1950, החלקים המישוריים של הרצועות הללו, (Balipara Frontier Tract, Tirap Frontier Tract, District Abor Hills ומחוז Mshmi Hills) הועברו לממשלת מדינת אסאם והשאר הפכו לאחד מאזורי השבטים במדינת אסאם, ונכללו בחלק ב' של הטבלה המצורפת לסעיף 20 בנספח השישי של חוקת הודו).
השטחים שנכללו בחלק ב' בנספח נשלטו ישירות על ידי מושל אסאם כנציגו של נשיא הודו, בעוד האזורים בחלק א' היו בעלי מעמד אוטונומי.
בשנת 1951, ה-Balipara Frontier Tract, Tirap Frontier Tract, מחוז אבור הילס, מחוז משמי הילס ואזורי השבטים של נאגה שונו יחד לסוכנות הגבול הצפון-מזרחית.
בשנת 1954, אזור הגבול באליפארה חולקה לחטיבת גבול קמנג, וחטיבת הגבול סובנסירי, אזור הגבול טיראפ שונה לחטיבת הגבול טיראפ, מחוז גבעת אבור שונה לחטיבת הגבול סיאנג ומחוז גבעות משמי שונה למחלקת הגבול של לוהיט.
האזור כולו נקרא סוכנות הגבול הצפון-מזרחית.
ב-26 בינואר 1954, סוכנות הגבול הצפון-מזרחית חולקה לשש חטיבות: קמנג (לשעבר סוכנות המשנה של סלע), סובנסירי (לשעבר אזור סובנסירי), טיראפ (לשעבר טרקט גבול טיראפ), סיאנג (לשעבר מחוז אבור הילס), לוהיט (לשעבר מחוז מישמי) וטאונסנג.
ב-1957 הועבר אזור מהסוכנות למחוז חדש שנקרא גבעות נגה–טאוסנג, בו אוחדו מחוז גבעות נגה שהיה בעבר בעל מעמד אוטונומי ואזור טאוסנג שהיה חלק מהסוכנות.
לימים הפך המחוז למדינת נאגאלנד.
במלחמת הודו–סין ב-1962 נכבשה מרבית הטריטוריה בידי צבא סין, אך הכוחות הסינים נסוגו והשיבו את האזור לשליטת הודו.
הרפובליקה העממית של סין עודנה תובעת בעלות על מרבית השטח.
ב-1 באוגוסט 1965 הועבר הנהלת הסוכנות ממשרד החוץ למשרד הפנים.
כתוצאה מכך, ב-1 בדצמבר 1965, חמש דיוויזיות הגבול (קמנג, סובנסירי, סיאנג, לוהיט וטיראפ) הפכו לחמשת המחוזות שלה, וסגן נציב היה לראש המינהל של המחוזות במקום קצין מדיני.
בשנת 1967 הוקמה מועצת הסוכנות.
עד 1972, היא הייתה מבחינה חוקתית חלק ממדינת אסאם ונוהלה ישירות על ידי מושל אסאם כנציגו של נשיא הודו.
במסגרת הארגון מחדש של צפון-מזרח הודו פוצלה הסוכנות מאסאם והפכה לטריטוריית האיחוד של ארונאצ'ל פרדש והועמד בראשה נציב ראשי נפרד, שנכנס לתוקף ב-21 בינואר 1972.
סוכנות החלל הישראלית (סל"ה - הסוכנות הישראלית לניצול החלל, ידועה בחו"ל גם כ-Israel Space Agency - ISA) היא גוף ממשלתי שפועל במשרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה.
מטרתה להתוות תוכניות ודרכי פעולה לקידום המטרות הלאומיות האזרחיות של ישראל בתחום החלל, וכן לתאם בין הגופים השונים העוסקים בחקר החלל בישראל, לצרכים מדעיים ומסחריים.
אולם אחר כך, במשך שנים רבות לא קודמה תוכנית החלל הישראלית.
בשנת 1981 הושקה תוכנית הלוויינים הישראלית, כאשר ראש אגף המודיעין, האלוף יהושע שגיא, הקציב חמישה מיליון דולר לבדיקת היתכנות פרויקט לבניית משגר לוויינים, לוויינים ומצלמות טלסקופיות.
במקביל, כתגובה לפרויקט "לוויין התקשורת הערבי" - Arabsat, יוזמה של הליגה הערבית שהושקה ב-1976 , קבוצה בראשות מאיר עמית (לשעבר ראש המוסד ושר התקשורת) עם יזמים נוספים ביקשה לשגר לוויין תקשורת ישראלי (לימים פרויקט סדרת הלוויינים "עמוס").
באפריל הוקמה 1983 סוכנות החלל הישראלית במסגרת משרד המדע והפיתוח שהוקם שנה קודם, ביוזמת שר המדע יובל נאמן, במטרה, בין השאר לשמש כמסווה לפעילות הסודית לפיתוח פרויקט לוויין הריגול הישראלי.
בשנת 1984 הוחלט על הקמת מוקד הידע הלאומי בנושא חלל בתע"א, ונחתם חוזה בין התעשייה האווירית ומשרד הביטחון לפיתוח תשתיות ופרויקט לוויין תצפית ראשון.
הוקמה מינהלת פרויקט בתע"א שבראשה עמד במשך שנים רבות משה בר-לב.
ב־19 בספטמבר 1988 שוגר "אופק 1", הלוויין הישראלי הראשון בחלל.
ב-1997 הוקמה ביוזמת התעשייה האווירית ושותפים נוספים חברת "אימאג'סאט אינטרנשיונל", המפעילה את סדרת של לווייני הצילום המסחריים "ארוס", על בסיס הטכנולוגיה של סדרת לוויני "אופק".
ב-27 ביולי 2005 התכנסה הוועדה המנחה של סל"ה ואישרה את חזון הסוכנות:
"חקר החלל וניצולו הוא מכשיר חיוני להגנת החיים על כדור הארץ; מפתח להכרת היקום, כדור הארץ וסביבתו; מנוף לקידום טכנולוגי; מפתח לקיומה של חברה מודרנית וכלכלה מפותחת המבוססת על ידע; מוקד משיכה לכוח אדם מדעי וטכנולוגי איכותי".
חזון סל"ה הוא: "לשמר ולהרחיב את היתרון היחסי של ישראל ולהציב אותה בקבוצת חמש המדינות המובילות בעולם בחקר החלל וניצולו".
לבנות ולקיים בחלל מערכות לוויינים לחקר החלל ולמחקר כדור הארץ מהחלל;
לפתח את הטכנולוגיות, הידע והתשתית המדעית (כולל מעבדות וכ"א מתאים) הנחוצים לחקר החלל;
לקדם שיתופי פעולה בינלאומי בחקר החלל וניצולו על מנת לחזק את האינטרסים הכוללים של מדינת ישראל;
לפעול לחיזוק הקשר בין המחקר והשימוש בחלל ובין החברה בישראל.
לסוכנות החלל הישראלית הסכמי שיתוף פעולה חתומים עם סוכנויות החלל של: צרפת (CNES), ארצות-הברית (NASA), קנדה (CSA), הודו (ISRO), גרמניה (DLR), אוקראינה (NSAU), רוסיה (Roscosmos), הולנד (NLR) וברזיל (AEB).
ב-2001 אף נערכו מגעים לצירוף ישראל לסוכנות החלל האירופית.
בספטמבר 2003 חתמה סוכנות החלל הישראלית על הסכם שיתוף פעולה עם סוכנות החלל ההודית, במטרה לשגר טלסקופ המסוגל לקלוט קרניים אולטרה-סגולות.
ביוני 2009 סוכנויות החלל של ישראל ואיטליה חתמו על הסכם שיתוף פעולה בפיתוח לווייני תקשורת.
ביולי 2018, במהלך ביקורו של ברנדסטיין ג'ם ראש סוכנות החלל נאס"א בישראל, נחתם הסכם להעמקת שיתוף הפעולה בין נאס"א לסוכנות החלל הישראלית.
בינואר 2022 סוכנות החלל הישראלית הצטרפה לתוכנית ארטמיס בהובלת נאס"א.
כחלק מתפקידה, סוכנות החלל הישראלית מקדמת ותומכת בפרויקטים רבים בתחום החלל בישראל, כולל שיתופי פעולה בינלאומיים ובהם:
סלושסאט (Sloshsat) - מיקרו-לוויין לחקר תופעת השכשוך של נוזלים בחלל.
שוגר לחלל ב-12 בפברואר 2005 ופעיל עד היום.
שותפים: רפאל, מעבדות NLR, FOKKER-SPACE, סוכנות החלל הישראלית וסוכנות החלל האירופית (ESA).
ונוס (Venus) - פיתוח בנייה ושיגור לחלל של מיקרו-לוויין מדעי לחקר כדור הארץ, פעל בחלל החל מ-2 באוגוסט 2017 עד 1 באוגוסט 2024. שותפים: ממשלה, תע"א, אלביט (אלאופ), רפאל, סוכנות החלל הישראלית וסוכנות החלל הצרפתית (CNES).
אולטראסאט (Ultrasat) - לוויין מדעי המצויד בטלסקופ אסטרונומי בתחום קרינה אולטרה-סגול (UV), בעל שדה רחב במיוחד (210 מעלות רבועות) המיועד לחקור אירועים חולפים ביקום.
שותפים: סוכנות החלל הישראלית, מכון ויצמן, מכון דסי התעשייה האווירית ואלביט מערכות.
הטלסקופ צפוי להיות משוגר בשנת 2026.
שלום (SHALOM) - לווין היפרספקטראלי שייבנה בשיתוף פעולה ישראלי-איטלקי למטרות מחקר בתחומי איכות הסביבה, חקלאות וכו'.
ספייס פארמה (SpacePharma) - פרויקט משותף עם סוכנות החלל האיטלקית של לווין, ששוגר בספטמבר 2020, במטרה לחקור בין השאר יעילות של חומרים אנטי-חיידקיים בתנאי חוסר כבידה וכיצד חיידקים מפתחים עמידות לאנטיביוטיקה כשהן בתנאי חוסר כבידה.
שביט - סדרת משגרי לוויינים.
נכון ל-2022 היו שני טייסי חלל ישראלים.
ב-16 בינואר 2003, כתוצאה של תיאום בין סל"ה ונאס"א, יצא לפועל פרויקט האסטרונאוט הישראלי.
האסטרונאוט הנבחר היה אל"ם אילן רמון.
משימתה של מעבורת החלל קולומביה ארכה 16 יום, בהם היה רמון אחראי על תפעול ניסויים ישראלים נבחרים אשר נשלחו על המעבורת.
בין הניסויים היה ניסוי MEIDEX וניסוי הגן הכימי.
ב־1 בפברואר 2003, כ-16 דקות לפני הנחיתה התפרקה המעבורת באטמוספירה, וכל צוות המעבורת נספה.
ב־8 באפריל 2022 בשעה 18:17 שעון ישראל, יצא לחלל איתן סטיבה, הישראלי השני בחלל בתולדות ישראל, הטיסה הייתה טיסה פרטית מטעם אקסיום.
סוכנות החלל הישראלית וקרן רמון חברו לאיתן סטיבה במסגרת משימת רקיע ושלחו עימו עשרות ניסויים שבוצעו בתחנת החלל הבינלאומית.
סוכנות החלל הממלכתית של אוקראינה (באוקראינית: Державне космічне агентство України, בעבר סוכנות החלל הלאומית Національне космічне агентство) היא הגוף המנחה והמתאם את פעילויות החלל השונות של אוקראינה, ומהווה את הזרוע הממשלתית בנושאי החלל.
משימותיה הרשמיות העיקריות של הסוכנות הן:
פיתוח רעיונות בתחום המחקר, שימושים אזרחיים של החלל ולמען אינטרסים של ביטחון לאומי, על פי מדיניות אוקראינה.
ארגון ופיתוח פעולות אוקראינה בחלל, בהתאם לחוק הבינלאומי, לשיפור ביטחון המולדת ויכולות ההגנה של המדינה.
ארגון ופיתוח שיתוף הפעולה של אוקראינה עם מדינות וסוכנויות חלל זרות.
אוקראינה פעילה בשוק בניית הלוויינים, ומציעה ללקוחות זרים מספר פלטפורמות עיקריות של לוויינים, בהם לווייני תקשורת גבוהי מסלול ומגוון לוויינים למסלול נמוך, כולל לווייני תצפית.
הלוויין המצרי איג'יפטסאט 1 פותח ונבנה על ידי חברת יוז'נוי האוקראינית.
ביחד עם רוסיה הוקם מיזם משותף להמשך שיגורים של לוויינים מסדרה אוקיאן שפותחה בתקופת אוקראינה הסובייטית.
חלק ממשרדי התכנון הסובייטיים שעסקו בתחום המשגרים ממוקמים באוקראינה.
כתוצאה מכך, אוקראינה ממשיכה למלא תפקיד חשוב בייצור משגרי חלל, וכן בפיתוח דגמים חדשים של משגרים.
בין המשגרים מתוצרת אוקראינה ניתן למנות את המשגרים הבאים:
זניט (מספר דגמים) - מופעל במיזמי Sea Launch ו-Land Launch
קוסמונאוטים אוקראינים טסו לחלל במשך השנים כחלק מתוכנית החלל של ברית המועצות.
לאחר התפרקות ברית המועצות הוחלט להמשיך את תוכנית החלל המאוישת של המדינה, ואסטרונאוט אוקראיני ראשון לאחר התקופה הסובייטית טס לחלל בשנת 1997, במשימת החלל האמריקנית STS-87.
ב־9 באוקטובר 2015, סוכנות החלל הממלכתית של אוקראינה השעתה את שיתוף הפעולה עם רוסיה ברמה הבין-ממשלתית, תוך המשך עבודה על פרויקטים של שיתוף פעולה בינלאומיים.
ב-13 בנובמבר 2020 חתמה סוכנות החלל הממלכתית של אוקראינה על הסכם במסגרת תוכנית ארטמיס של נאס"א על עקרונות שיתוף הפעולה בחקר אזרחי ושימוש בירח, מאדים, שביטים ואסטרואידים למטרות שלום.
ולדימיר טפטאי (2021 - ואילך)
סוכנות החלל הקנדית הוקמה על ידי ממשלת קנדה בשנת 1989. נשיא סוכנות החלל הקנדית כפוף לשר התעשייה של קנדה.
המשימה הרשמית של הסוכנות (מופיעה במסמכי היסוד שלה): קידום יישומי חלל למטרות שלום, פיתוח הידע החללי באמצעות המדע, ודאגה לכך שפעילויות החלל המבוצעות על ידי הסוכנות יתרמו לרווחתם החברתית והכלכלית של אזרחי קנדה.
קנדה החליטה לא לעסוק בשיגורים לחלל באמצעות משגרים מפיתוח עצמי.
כתוצאה מהחלטה זו, ומשיתוף פעולה הדוק עם ארצות הברית בתחום השיגור לחלל, הופנו משאבים ניכרים לתחומי פעילות אחרים, כולל פיתוח לוויינים ומערכות רובוטיקה ליישומי חלל (ובהן הזרוע המכנית המותקנת במעבורת החלל האמריקנית, וגרסה מוגדלת ומשוכללת שלה, המותקנת בתחנת החלל הבינלאומית).
אסטרונאוטים קנדים השתתפו עד כה ב-14 משימות חלל מאוישות של מעבורות חלל של ארצות הברית ו-2 משימות במסגרת התוכנית הרוסית.
ג'ני סידיי עובדת עתה קורס הכשרה (נכון ל-2020).
בנוסף, שוגרו מספר לווייני תקשורת של חברת Telesat.
ביניהם 13 לוויינים מסוג אניק (Anik), ששלושה מהם עדיין בשימוש.
חברת Bell ExpressVu משתמש בשלושה לווייני נימיק (Nimiq) ובלוויין M-Sat 1 אותו שיגרה באפריל 1996.
סוכנות החלל הנורווגית (בנורווגית: Norsk Romsenter, בראשי תיבות: NRS, מילולית: מרכז החלל הנורווגי; באנגלית: The Norwegian Space Agency, בראשי תיבות: NOSA) היא סוכנות ממשלתית נורווגית הפועלת תחת אחריותו של משרד המסחר, התעשייה והדיג הנורווגי.
היא הוקמה בשנת 1987 בשם: "מרכז החלל הנורווגי" בשילוב החלטתה של נורווגיה להצטרף לסוכנות החלל האירופית (ESA).
בשנת 2019, הארגון שינה את שמו באנגלית לשם הנוכחי.
המשרד אחראי על פיקוח ותיאום פעילויות החלל של נורווגיה, וכן פועל מול מוסדות סוכנות החלל האירופית, שנורווגיה חברה בה.
אחד היעדים של המשרד הוא הגדלת הצמיחה במגזר החלל הנורווגי ב־10% מדי שנה.
לקדם את הפיתוח והתיאום של פעילויות החלל הנורווגיות, ואת האינטרסים והצרכים הממשלתיים בפעילות החלל
להכין הצעות לתוכניות משולבות לטווח הארוך לפעילויות בחלל ולהגיש אותן למשרד המסחר, התעשייה והדיג
לנהל את המשאבים ואת המימון של סוכנות החלל הנורווגית מממשלת נורווגיה ומקורות אחרים
לדאוג לאינטרסים הנורווגיים בקשר עם ארגוני מגזר החלל במדינות אחרות כמו גם ארגונים בינלאומיים
נורווגיה פעילה בתחום חקר השמש, האינטראקציה בינה לבין כדור הארץ.
נורווגיה היא מהמדינות המובילות בחקר האורורה באמצעות רקטות מחקר, טלסקופים ולוויינים.
נכון לשנת 2021, לנורווגיה יש חמישה לוויינים שתפקידם לנטר את התנועה הימית הנורדית, והם: AISSat-1, AISSat-2, NorSat-1, NorSat-2 ו־NorSat-3.
נורווגיה מקיימת פעילות רציפה של שיגור רקטות מחקר אל שולי החלל, ללימוד האטמוספירה והאורורה.
מיקומה של נורווגיה מאפשר לה לעקוב באופן מיטבי אחר לוויינים המקיפים את כדור הארץ במסלול קוטבי.
שירותי מעקב לווייניים נמכרים למדינות אחדות ומהווים מוקד הכנסה חשוב לסוכנות החלל הנורווגית.
סוכנות הידיעות הצרפתית (אי-אף-פי או סי"צ, בצרפתית: Agence France-Presse, AFP) היא סוכנות הידיעות הראשונה שקמה בעולם.
היא הוקמה (במקור בשם Agence Havas) בשנת 1835 על ידי שרל לואי הבס, שהיה יהודי ממוצא פורטוגזי.
כיום היא שייכת לממשלת צרפת, בדומה לעתי"ם בישראל.
בסיסה בפריז, ויש לה נציגויות במאה ועשר מדינות, בהן גם בגן הטכנולוגי מלחה בירושלים.
הסוכנות הוקמה בשנת 1835 בשם Agence Havas.
היא הקימה את שירות הטלגרף הראשון בצרפת בשנת 1845.
בשנת 1940, כאשר צרפת נכבשה על ידי גרמניה הנאצית, השלטונות הנאציים השתלטו על הסוכנות.
שמה שונה ל"משרד המידע הצרפתי".
עיתונאים שברחו מצרפת הקימו סוכנות חדשה בלונדון בשם "הסוכנות הצרפתית החופשית".
באוגוסט 1944, עם כיבוש המדינה על ידי בעלות הברית, עיתונאים מן תנועת ההתנגדות הצרפתית השתלטו על משרדי הסוכנות וחידשו אותה כסוכנות עצמאית.
בספטמבר 1944 התמזגה עם "הסוכנות הצרפתית החופשית" וסוכנות עצמאית נוספת שפעלה בשנות המלחמה בשם "צרפת-אפריקה" והחלה לפעול תחת השם "סוכנות הידיעות הצרפתית".
הסוכנות הקימה נציגות בירושלים בשנות ה-40 של המאה ה-20.
בשנים שלאחר המלחמה, ה-AFP פיתחה רשת כתבים בין-לאומיים, ואחד מהם הוא העיתונאי המערבי הראשון שדיווח על מותו של שליט ברית המועצות יוסיף סטלין במרץ 1953. בשנת 1957 הועבר חוק בקונגרס הצרפתי שמבצר את עצמאות הסוכנות.
בשנת 1959 חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם סוכנות עתי"ם הישראלית.
בשנת 1975 נהרג העורך הראשי של הסוכנות בהתפוצצות.
בשנת 1982 החליטה הסוכנות לבזר חלק מסמכויותיה בין מחלקות אוטונומיות ברחבי העולם.
בשנת 2005 תבעה סוכנות הידיעות הצרפתית את חברת גוגל על סך 17 מיליון דולר, בטענת הפרה מתמשכת של זכויות יוצרים, תוך שימוש לכאורה בתמונות ובתכנים במסגרת "Google News", אתר החדשות של גוגל.
התביעה הסתיימה באפריל 2007 בפשרה, מחוץ לכותלי בית המשפט, שבה התחייבה גוגל לשלם סכום גדול שלא פורסם וכן דמי מנוי קבועים, מבלי להודות בהפרת זכויות יוצרים.
בין העיתונאים שעבדו עבור הסוכנות נמנים:
ספטון דלמר – עיתונאי בריטי שהפעיל בימי מלחמת העולם השנייה שידורי "תעמולה שחורה" לגרמניה הנאצית.
נתן גורדוס – עיתונאי וכתב חוץ ישראלי שהיה מנהל נציגות הסוכנות בישראל שנים רבות.
אוליביה זמור – עיתונאית ופעילה חברתית צרפתייה, ממוצא יהודי טורקי-אלג'יראי.
ג'יימס פולי – צלם עיתונות אמריקאי שעסק בסיקור מלחמת האזרחים בסוריה.
פולי נחטף וב-19 באוגוסט 2014 נערף ראשו על ידי פעיל בארגון הטרור "המדינה האסלאמית", וסרטון המתעד זאת הופץ על ידי הארגון לכלל העולם.
סוכנות הידיעות הקתולית היא סוכנות ידיעות המדווחת בשפה האנגלית על נושאים הקשורים לעולם הקתולי.
בשנת 1980 הוקמה בפרו סוכנות הידיעות הקתולית בשפה הספרדית "ACI Prensa" על ידי האב אדלברט מארי מוהם, ובשנת 2004 הוקמה סוכנות הידיעות באנגלית.
סוכנות החקירות הפדרלית של הפרקליטות המקסיקנית (בספרדית: Agencia Federal de Investigación, ובקיצור: AFI) היא סוכנות אכיפת חוק לשעבר במקסיקו שנאבקה בשחיתות ובפשע המאורגן במדינה.
משאבים רבים הופנו גם למאבק בסחר בסמים ובקרטלי הסמים השולטים במחוזות שלמים במדינה.
הסוכנות הוקמה על ידי הנשיא ויסנטה פוקס ב-1 בנובמבר 2001 במטרה להילחם בנגע הסמים במדינה, והוקמה למעשה על בסיס המשטרה המשפטית הפדרלית ועל פי המודל של ה-FBI האמריקני.
סוכני הארגון נהגו לעטות מסכות על פניהם על מנת להקשות את זיהויים בידי קרטלי הסמים.
על ביטחון התחבורה ועל פטרולים מיוחדים הייתה מופקדת המשטרה הפדרלית המקסיקנית ולא סוכנות החקירות הפדרלית.
סוכנות החקירות הפדרלית היא יורשת המשטרה המשפטית הפדרלית (ספרדית: PJF, Policia Judicial Federal) - כוח משטרה פדרלי שהיה בעצם סוכנות שביצעה את צווי התובע הכללי המקסיקני.
ב-1990 הארגון פעל כמשרד תיאום במאבק נגד הסחר בסמים.
ב-2002 הסוכנות פורקה והוחלפה על ידי סוכנות החקירות הפדרלית, בשל בעיות שחיתות.
ב-2009 הארגון פורק ואת מקומו כזרוע חקירות עיקרית של משרד התובע הכללי המקסיקני נטלה המשטרה הפדרלית המיניסטריאלית.
מזכיר ביטחון הציבור המקסיקני, חנארו גרסיה לונה, קיווה לערוך רפורמה מקיפה בזרועות האכיפה הפדרליות במקסיקו, אך הוא נחל כישלון חרוץ בכך.
רבים האמינו שסוכנים בכירים בסוכנות עבדו עבור קרטל סינלואה, ואף משרד התובע הכללי המקסיקני אישר זאת בדיווח שמסר בדצמבר 2005, עת הודה שאחד מכל חמישה פרקליטים נמצא תחת חקירה בחשד למעורבות פלילית, כאשר 1,500 מתוך 7,000 סוכני סוכנות החקירות הפדרלית היו בחקירה בחשד למעורבות בפעילות פלילית ענפה.
בנובמבר 2008, נעצר רודולפו דה לה חוארדיה גרסיה, הבכיר השני בחשיבותו בסוכנות בשנים 2003–2005, בעקבות חקירה שהעלתה שהוא מסר מידע חסוי לקרטל סינלואה תמורת תשלומים חודשיים.
ב-29 במאי 2009 הוחלט על פירוק סוכנות החקירות הפדרלית.
החלטה שיושמה במלואה עם הקמת "משרד משטרת החקירות" (Policía Ministerial Investigadora) ששינה את שמו תוך זמן קצר למשטרה הפדרלית המיניסטריאלית (Policía Federal Ministerial) בפיקודו של ניקאנדרה קסטרו אסקרפולי.
סוכנות החקירות הפדרלית של פקיסטן (באורדו: وفاقی ادارۂ تحقیقات; באנגלית: Federal Intelligence Agency) היא ארגון לביטחון פנים וחקירות בפקיסטן האחראית גם למודיעין פנימי.
מטה הארגון נמצא ב-G9/4 באיסלאמבאד.
תוארו של ראש הארגון הוא מנכ"ל סוכנות החקירות הפדרלית.
הארגון הוקם ב-1975 כיורש מוסד המשטרה המיוחד של פקיסטן שהוקם ב-1948.
ב-2005, בעקבות עליית רמת הטרור במדינה, הוקמה במסגרת הסוכנות "קבוצת החקירות המיוחדת" שהיא יחידת עילית ללוחמה בטרור, למרות הצלחות יחסיות במלחמה נגד ארגון הטליבאן בגבול עם אפגניסטן, סוכנים רבים מקרב הארגון הואשמו במעורבות בסחר בבני אדם ורבים מהם פוטרו מהארגון.
בשנת 2006 הארגון חתם על הסכם לשיתוף פעולה עם הארגון המקביל ההודי, לשכת החקירות המרכזית של הודו.
בשנת 2008 סניף הסוכנות בלאהור נפגע קשה במהלך פיגוע ונטען שבבניין שהו גם סוכני ביון אמריקניים.
המטרה והעדיפות העיקרית של הסוכנות היא להגן על האינטרסים של המדינה ולשמור על האינטרסים של פקיסטן בזירה המקומית, לאכוף את החוק הפלילי ולאכוף את הסדר והחוק במדינה.
נכון לשנת 2022, לסוכנות יש 11 מחלקות פעילות שמובילות הגשת כתבי אישום וחקירות פליליות, עם סדרי עדיפויות הכוללים:
מחלקת מניעת סחר והברחת בני אדם
יחידה למניעת גניבת חשמל, גז ונפט
המרכז הלאומי לתגובה לפשיעת סייבר (NCCRC)
הסוכנות לחדשות הרפובליקה האיסלאמית (בפרסית: ایرنا, ידועה בשם IRNA קיצור של "Islamic Republic News Agency") היא סוכנות החדשות הרשמית של הרפובליקה האסלאמית של איראן.
הוקמה בשנת 1934 ונשלטת וממומנת על ידי הסוכנות לתרבות והכוונה איסלאמית.
הסוכנות מוציאה לאור מגוון כתבי-עת, וכן עיתון בשם איראן.
לסוכנות כ-60 משרדים בתוך איראן ועוד כ-30 הפזורים ברחבי העולם.
סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית (בראשי תיבות באנגלית: KCNA) היא סוכנות ידיעות ממשלתית המנוהלת על ידי קוריאה הצפונית.
הסוכנות מייצגת ומבטאת את עמדותיה של קוריאה הצפונית במגוון נושאים, ובמקביל משמשת ככלי חשוב לצורכי תעמולה.
הסוכנות הוקמה ב-5 בדצמבר 1946, זמן קצר לאחר עצמאותה של קוריאה הצפונית מכוחות הכיבוש הסובייטים.
סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית היא סוכנות הידיעות היחידה המורשית לפעול בקוריאה הצפונית.
הסוכנות משדרת דיווח חדשות יומי לכל אמצעי תקשורת ההמונית במדינה, לרבות עיתונים, רדיו (באמצעות תחנת השידור המרכזית הקוריאנית וקול קוריאה), וטלוויזיה (באמצעות שידורי ערוץ הטלוויזיה המרכזי הקוריאני המשדר לתושבי קוריאה הצפונית בלבד).
סוכנות הידיעות פועלת ומפוקחת מטעם ועדת השידורים המרכזית הקוריאנית, אשר מנוהלת על ידי מחלקת ההסתה והתעמולה במפלגת הפועלים של קוריאה, מפלגת השלטון במדינה.
במהלך חודש דצמבר 1996 החלה הסוכנות לפרסם דיווחי חדשות באינטרנט, כאשר שרת האינטרנט שלה ממוקם ביפן.
באוקטובר 2010 עלה לרשת אתר אינטרנט חדש לסוכנות, אשר מנוהל ישירות מפיונגיאנג, וממועד זה גדל היקף התוכן המפורסם באופן משמעותי, והחל לכלול גם דיווחי חדשות בנושאים כלליים, שאינם מקושרים ישירות לקוריאה הצפונית.
בעוד שמרבית התוכן המשודר מטעם הסוכנות מפורסם בקוריאנית, מהדורות חדשות של הסוכנות מתורגמות גם לאנגלית, רוסית, וספרדית.
הגישה לאתר האינטרנט של הסוכנות, בדומה לאתרי חדשות בעלי אוריינטציה צפון-קוריאנית, נחסמה על ידי שלטונות קוריאה הדרומית החל משנת 2004, והגישה לאתרים אלו מתאפשרת רק באמצעות היתר פרטני מטעם הממשלה.
בנוסף לתפקידה כסוכנות ידיעות, הסוכנות גם אחראית על גיבוש ותדרוך פקידי ממשל צפון-קוריאנים בענייני מדיניות ופוליטיקה.
עוד נטען כי בין תפקידיה של הסוכנות נכללת גם המשימה לבצע איסוף מודיעין חשאי.
בעוד שמשרדיה המרכזיים ממוקמים בבירת המדינה פיונגיאנג, הסוכנות מחזיקה מספר מתחמי שידור ברחבי המדינה.
הסוכנות מקיימת גם הסכמי שיתוף פעולה עם כ-46 סוכנויות ידיעות זרות, לרבות רויטרס, Associated Press, וסוכנות הידיעות הדרום-קוריאנית Yonhap.
עם זאת, שיתופי הפעולה העיקריים של הסוכנות הם מול סוכנויות טאס"ס הרוסית ושינחואה הסינית, כאשר הסוכנות מחזיקה לשכות מקומיות וכתבים בשש מדינות, בהן רוסיה והרפובליקה העממית של סין.
הסוכנות חברה בארגון סוכנויות הידיעות של אזור אסיה-פסיפיק.
בשנת 2004 העסיקה הסוכנות בסך הכל כ-2,000 עובדים.
על פי אתר האינטרנט שלה, הסוכנות "מדברת בשם מפלגת הפועלים של קוריאה והממשלה הצפון-קוריאנית.
ביוני 1964, במסגרת אחת מפעילויותיו הרשמיות הראשונות כיורש עצר, קים ג'ונג-איל ביקר מטה הסוכנות, ואמר כי תפקידה הוא צריך להיות "להפיץ את האידאולוגיה המהפכנית של המנהיג (קים איל-סונג) באופן נרחב ברחבי העולם".
עם זאת, לדבריו הסוכנות גם משקפת תובנה ייחודית ביחס ל"מנטליות" הצפון-קוריאנית.
ריאיון שהתקיים מול גורמים בכירים בסוכנות, מ-12 ביוני 1964, מתאר את תפקידה של הסוכנות בראייתם:
תחת הנחייתה ושליטתה הישירה של מפלגת השלטון, הסוכנות מפרסמת באופן כמעט בלעדי דיווחי חדשות אופטימיים ועדכונים חיוביים ביחס לקוריאה הצפונית, על מנת לעודד את תושבי המדינה ולשפר את תדמית המדינה מחוץ לגבולותיה.
עם זאת, במספר מקרים חריגים הסוכנות גם הכירה בקיומם של אירועים שליליים במדינה, כדוגמת המחסור במזון בשנות ה-90. הסוכנות גם דיווחה על אסון ריונגצ'ון משנת 2004, וזאת לאחר עיכוב של יומיים.
המנהל הכללי של הסוכנות הוא קים קי-ריונג.
הסוכנות עושה שימוש תדיר בשפה בעלת גוון שלילי, כגון "בוגדים", "מחרחרי מלחמה" או "חלאות אדם" ביחס לממשלות (בעיקר קוריאה הדרומית וארצות הברית), ארגונים או אישים אשר נתפסים כמתנגדים למדיניות ממשלת קוריאה הצפונית.
לעומת זאת, למנהיג העליון מיוחסות תכונות חיוביות באופן יוצא מן-הכלל, כגון "חכמה חסרת גבולות", "יכולות ייחודיות" או "בעל מידות אציליות".
מאמרי מערכת לרגל השנה החדשה
החל משנת 1996, הסוכנות, בשיתוף עם שלושה עיתונים הפעילים בקוריאה הצפונית, מפרסמת מגזין חגיגי לרגל השנה החדשה, אשר מפרט את מדיניות הממשלה לשנה הבאה.
מאמרי המגזין כוללים בדרך כלל תשבחות למדיניות הממשלה בשנה שחלפה, וכן ביקורת על מדיניותן של קוריאה הדרומית, יפן, ארצות הברית ושאר ממשלות המערב כלפי המדינה.
בעקבות החלטת הממשלה הצפון-קוריאנית להדיח את הפוליטיקאי ואיש המפתח בממשל הצפון-קוריאני צ'אנג סונג-טק מתפקידיו בחודש דצמבר 2013, כ-100,000 דיווחי חדשות בשפה הקוריאנית ובשפות מתורגמות נוספות, שהתייחסו לצ'אנג ולפועלו לאורך השנים, בצורה ישירה או מרומזת, נמחקו בצורה שיטתית מאתר האינטרנט של הסוכנות.
דיווחים נוספים עברו עריכה, במטרה להשמיט את שמו של צ'אנג.
סוכנות החקירות הלאומית היא הסוכנות המרכזית שהוקמה על ידי ממשלת הודו על מנת להיאבק בטרור בתוככי הודו.
הסוכנות משמשת כסוכנות אכיפת חוק מרכזית למלחמה בטרור הסוכנות רשאית להתמודד עם פשעי טרור פדרליים.
הסוכנות הוקמה עם חקיקת חוק החקירות הלאומיות משנת 2008 על ידי הפרלמנט ההודי ב-31 בדצמבר 2008. הסוכנות הוקמה כחלק מהלקחים שהופקו בעקבות מתקפת הטרור במומבאי ב-2008.
בשנת 2019 הורחבו סמכויות הסוכנות לחקור סחר בבני אדם, עבירות מימון טרור וחקירת פשעי טרור נגד הודו ואזרחיה הן במדינה והן מחוצה לה.
בראש הסוכנות עמד וינוד ראג'ו עד ינואר 2010 כשהוחלף על ידי שראד צ'נדרה סינהה ששימש כמנכ"ל עד מרץ 2013, אז הוחלף זמנית על ידי נבניט רז'אן וסאן ששימש כממלא מקום עד יולי אותה שנה.
ביולי 2013 מונה שראד קומאר למפקד סוכנות החקירות הלאומית.
בשנת 2017 הוחלף על ידי יוגש צ'אנדר מודי.
סוכנות הידיעות הערבית הסורית היא סוכנות ידיעות בבעלות ממשלת סוריה הקשורה למשרד התקשורת הסורי.
ב-11 בדצמבר 2024, לאחר נפילת משטר אסד, עברה סאנא לידי כוחות האופוזיציה הסוריים וסמל האתר הוחלף בהתאם לדגל סוריה החדש.
סאנא השיקה אתר אינטרנט בשנת 1997. תוכני האתר מתעדכנים באופן יומי, ומופיעים בשמונה שפות שונות, וביניהן: ערבית, עברית, אנגלית, צרפתית ופרסית.
עד נובמבר 2012, אתר סאנא פעל על שרתים של חברת SoftLayer בדאלאס, טקסס.
לאחר הטלת סנקציות אמריקאיות בעקבות מלחמת האזרחים הסורית, הופסקה פעילות הסוכנות משרתים אמריקאיים.
סוכנות החלל המקסיקנית (בספרדית: Agencia Espacial Mexicana; בראשי תיבות: AEM) היא סוכנות החלל הלאומית של מקסיקו, שהוקמה ביולי 2010. לסוכנות אין תשתיות ומטרתה לקדם ולתאם חינוך, מחקר ופיתוח של פעילויות הקשורות לחלל הנעשות במדינה.
הצעת החוק להקמת סוכנות חלל רשמית, הוגשה במקור על ידי חוסה לואיס גרסיה ופרננדו דה לה פינייה
היזמים הציגו בפני הקונגרס הצעת חוק שמטרתה העיקרית הייתה, לטענת פרננדו דה לה פינייה, לקדם השקעות פרטיות ולהקל על הקמת חברות תעופה וחלל בינלאומיות במדינת הידאלגו.
הסוכנות אושרה על ידי בית הנבחרים המקסיקני (208 הצביעו בעד, 2 התנגדו ו-4 נעדרו מההצבעה) ב-20 באפריל 2010 לאחר שקיבלה הצבעה אמונית משמעותית ב-26 באפריל 2006.
היו מחאות וחששות של כמה מגזרים שלא היו מרוצים מאי התייעצותם לפני שהוצג הגוף החדש בפני בית הנבחרים להצבעה.
מסיבה זו, סנאטור מטעם מפלגת PRD ונשיא הוועדה למדע וטכנולוגיה של הסנאט, פרנסיסקו חאבייר קסטלון פונסה, ביקש להקים פורומים כדי לזהות חששות וחילוקי דעות.
לאחר מכן הוקמה קבוצת קידום לסוכנות החלל ('Grupo Promotor de la Agencia Espacial Mexicana') שיזמה חוק חדש לקונגרס המקסיקני.
להצעה זו נכללו הערות מטען המועצה המייעצת למדע של נשיאות הרפובליקה.
היוזמה החדשה בסופו של דבר אומצה על ידי הסנאט פה אחד ב-4 בנובמבר 2008.
החוק שיוצר את הסוכנות פורסם על ידי הנשיא פליפה קלדרון ב-30 ביולי 2010 ונכנס לתוקף ב-31 ביולי 2010. המועצה הראשונה הוקמה ב-7 בספטמבר 2010. הדירקטוריון ארגן סדרת פורומים עם מומחי חלל כדי להתוות מדיניות חלל, שפורסמה ב-13 ביולי 2011. ב-1 בנובמבר 2011 מונה פרנסיסקו חאבייר מנדייטה חימנז למנכ"ל הסוכנות החדשה.
הסוכנות נמצאת בשלביה הראשונים של זיהוי והגדרת צרכים ויעדים.
בימים אלה היא מקיימת פורומים לפיתוח יעדים ואסטרטגיות ברורים בענף התעופה והחלל.
בשנת 2012 שועבד מימון לוויין חינוכי, אך הוא לא הוענק בפועל.
ב-10 בדצמבר 2017 הוכרזה טיסת בלון סטרטוספרית עם גונדולה, Nanoconect-1, שהוגדר כרכיב החלל הראשון ששוגר על ידי AEM.
ביוני 2015 AEM חתמה על חוזה שיגור להובלת מיקרו-גששיות כמטען משני על הנחתת הירח של Astrobotic Technology בשם "פרגרין'", שתוכננה לשיגור לשנת 2021. אבל בשנת 2019, מניפסט הטיסה של Astrobotics מראה שסוכנות החלל AEM לא תיקח חלק בהטסת גשושיות.
סוכנות החלל הצבאית, רשמית סוכנות החלל ההגנה היא סוכנות של הכוחות המזוינים ההודים, שהמטה שלה ממוקם בבנגלורו, קרנאטקה, הודו.
הסוכנות מופקדת על הפעלת נכסי לוחמת חלל והמודיעין הלווייני של הודו.
הסוכנות מגייסת כוח אדם מכל אגפי הכוחות המזוינים.
הסוכנות צפויה להפוך בעתיד לפיקוד צבאי מלא.
כוח המשימה נארש צ'אנדרה הוקם ביולי 2011 על ידי היועץ לביטחון לאומי, שיבשנקר מנון, כדי לבחון את המלצות ועדת הבדיקה של קרגיל, להעריך את התקדמות היישום ולהציע עוד רפורמות חדשות הקשורות לביטחון הלאומי.
את כוח המשימה הוביל נארש צ'אנדרה, קצין הודי בדימוס, והורכב מ-13חברים אחרים.
הוועדה ערכה את הבדיקה ההוליסטית הראשונה בתחום הביטחון הלאומי מאז ועדת הבדיקה של קרגיל והגישה את הדו"ח המסווג שלה לראש הממשלה מאנמוהאן סינג ב-23.במאי2012. בין המלצותיה, הומלץ כי צוות המשימה יהווה גרעין ליצירת פיקוד סייבר, פיקוד אוויר וחלל ופיקוד מבצעים מיוחדים.
כל שלוש היחידות הוצעו כגופים תלת-שירותיים.
סוכנות החלל הצבאית הוא יישום מוקטן של הצעה זו.
הקמת סוכנות החלל ההגנה (DSA), סוכנות הסייבר (DCA) ואגף המבצעים המיוחדים של הכוחות המזוינים (AFSOD) אושרו על ידי ראש הממשלה נרנדרה מודי במהלך ועידת המפקדים המשולבים בתחנת חיל האוויר ג'ודפור ב-28 בספטמבר 2018. מרכז עיבוד וניתוח תצלומי ההגנה בדלהי ומרכז בקרת הלוויינים בבופאל הוכנסו כגופים של הסוכנות החדשה.
חודשים לפני הפעלתה של סוכנות החלל ההגנה, ערכה הודו ניסוי בנשק נגד לוויינים (ASAT) במרץ 2019. הבדיקה נועדה להדגים את יכולתה של הודו בתחום הלוויינים.
ניתן לייחס את תוכנית ASAT ההודית לתוכנית הטילים הבליסטיים שלה, שהחלה בשנת 1999 בתגובה לאיומים שהטילו הטילים הבליסטיים של פקיסטן וסין.
בשנים 2006 ו-2007, הודו בדקה את המיירט האקסמוספרי הראשון שלה ומאז פיתחה מיירטים רבים.
סאראסוואט רמז שהודו מחזיקה בטכנולוגיה הנדרשת לטיל ASAT, וחזרה על כך בפברואר 2010. הודו פיתחה במסגרת תוכנית הטילים הבליסטיים מערך חוץ-אטמוספירי הניתן לשילוב עם טיל ASAT כדי ליירט לוויינים.
באפריל 2012, סאראסוואט אמר שוב כי הודו מחזיקה בטכנולוגיות הקריטיות לכלי נשק ASAT ממכ"מים ומיירטים שפותחו לתוכנית ההגנה ההודית מפני טילים בליסטיים.
הודו החלה לעבוד על ASAT זמן קצר לאחר ניסוי הטילים הסיני ב-2007.
החל מאפריל 2019, הודו עבדה על נשק ASAT עם אנרגיה מכוונת, כלי נשק ASAT במסלול משותף, לייזרים ונשקי ASAT מבוססי דופק אלקטרומגנטי.
היכולת להגן על נכסי שטח מפני התקפות אלקטרוניות ופיזיות עוינות פותחה גם היא על ידי הודו.
הודו ערכה את תרגיל הלוחמה בחלל הראשון שלה ב-25 וב-26 ביולי 2019, בשם IndSpaceEx.
התרגיל נערך בפיקוח צוות ההגנה המשולב ונועד להשיג הערכה של איומים ויצירת דוקטרינה משותפת ללוחמת חלל.
מטה הסוכנות ממוקם בבנגלורו והיא פועלת תחת צוות ההגנה המשולב.
כוח האדם מגויס מתוך כל שלושת אגפיו של צבא הודו
הסוכנות מפעילה מערכות להגנה על האינטרסים ההודים בחלל החיצון ומתמודדת עם לוחמת חלל אפשרית.
הסוכנות אחראית לפתח אסטרטגיה של לוחמת חלל והיא מפעילה יכולות מודיעין אותות (SIGINT), מודיעין אלקטרוני (ELINT), מודיעין תקשורת (COMINT) ובתחומים כמו מערכות מעקב מבוססות שטח והיא מהווה סוכנות לתשתיות חלל ומודיעין.
סוכנות ההגנה לחקר החלל (The Defence Space Research Agency, DSRA) היא הארגון המדעי האחראי על פיתוח מערכות וטכנולוגיות לוחמת חלל עבור סוכנות החלל ההגנה.
DSRA אושרה על ידי ממשלת הודו ביוני 2019 והיא מורכבת ממדענים העוסקים במחקר ופיתוח בתיאום הדוק עם צוות ההגנה המשולב.
סוגים שונים של מערכות נשק נגד לוויינים נמצאות כעת בפיתוחה.
סוכנות הידיעות הגרמנית היא סוכנות הידיעות הגדולה ביותר בגרמניה.
מטה הסוכנות ממקום בהמבורג ומשרד המערכת הראשי בברלין.
הסוכנות מיוצגת בכ-100 מקומות ברחבי העולם.
בשנת 2019 היו לסוכנות 673 עובדים, והכנסותיה היו 92.9 מיליון יורו.
בישראל מתרגם ומפרסם עיתון "הארץ" ידיעות של הסוכנות.
על פי תקנון הסוכנות, מטרתה היא איסוף, עיבוד והפצה של חומרי חדשות, ארכיון ותדמית מכל הסוגים.
הסוכנות מתחייבת לבצע משימה זו "ללא פניות וללא תלות בהשפעת מפלגות, קבוצות אידאולוגיות, קבוצות כלכליות ופיננסיות וממשלות".
הסוכנות מעסיקה כתבים משלה ומפיצה חדשות ברחבי העולם בצורה של טקסט, סאונד, גרפיקה ותמונות.
מאז 1979, לקוחות הסוכנות יכולים לקבל ידיעות באופן אלקטרוני במחשבים.
מאז 1988, הסוכנות מפיצה ידיעות ברחבי העולם אך ורק מכתביה שלה, ולא מצדדים שלישיים.
לסוכנות 177 בעלי מניות שהם אך ורק חברות מדיה, עיתונים וגופי שידור.
למעשה בעלי המניות והלקוחות של הסוכנות זהים במידה רבה.
בעלי המניות יכולים לרכוש לכל היותר 1.5 אחוז מהון המניות, כך שהשפעה של בעלי מניות בודדים נשללת במידה רבה.
בנוסף נקבע כי החלק הכולל של המדיה האלקטרונית לא יעלה על 25 אחוזים.
גופי השידור NDR, WDR ו-ZDF מחזיקים כל אחד במניות בסכום של 641,550 אירו.
המקביל לנתח כולל של 3.8 אחוז מסך ההון.
יחדיו מחזיקים גופי השידור בסך הכל ב-11.64 אחוז מסך ההון.
מועצת הפיקוח של הסוכנות כוללים עורכים ומנהלים של בעלי מניותיה והיא מקצה 5 מתוך 17 חברי מועצת הפיקוח לגופי השידור הציבוריים בגרמניה.
התשלום של כל עיתון עבור שירות של הסוכנות מבוסס על תפוצה, כך שעיתונים בעלי תפוצה גדולה מאוד חשובים יותר מבחינה כלכלית עבור הסוכנות מאשר, למשל, העיתונות המקומית.
מודל התמחור עבור שירותי הליבה של הסוכנות מאז סוף 2019, כולל גם תפוצה דיגיטלית.
סוכנות הידיעות הגרמנית נוסדה כקואופרטיב בעיר גוסלאר ב-18 באוגוסט 1949 והפכה לחברה בערבון מוגבל ב-1951. קדמה לה בתקופת גרמניה הנאצית סוכנות בשם דומה, "סוכנות החדשות הגרמנית" (Deutsches Nachrichtenbüro) .
פריץ סנגר היה העורך הראשי הראשון שלה.
הוא שימש כעורך עד 1959. הידיעה הראשונה שהפיצה הייתה ב-6 בבוקר ב-1 בספטמבר 1949.