tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
וורן אוורט גרין היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט של מדינתו בשנים 1913–1915 ובשנים 1923–1927, וכמושל דקוטה הדרומית ה-13 בשנים 1931–1933.
וורן גרין נולד במחוז ג'קסון שבוויסקונסין, כבכור במשפחה של שמונה ילדים.
משפחתו היגרה לטריטוריית דקוטה והתיישבה במחוז המלין באביב 1881. גרין גדל שם והמשיך לעסקי חקלאות.
הוא שירת במגוון של משרות מקומיות, כולל 12 שנים כנשיא מועצת החינוך המקומית.
ב-1899 נשא גרין לאישה את אליזבת ג'יין פרלמנט, ולשניים נולדו ארבעה ילדים.
גרין כיהן שלוש תקופות כהונה בסנאט של דקוטה הדרומית.
ב-1930 נבחר גרין כמושל דקוטה הדרומית, והחל את כהונתו בראשית תקופת השפל הגדול.
הוא ירש חוב מדינתי גדול שעליו הוא הגיב ברפורמת מס, בקיצוצים בתקציב, ובארגון מחדש של רשויות רווחה של המדינה.
הוא הפחית את השכר בשיעור של עשרה עד עשרים אחוזים, והיה עליו להתמודד עם בצורת, עם מכת חגבים, עם כשל ביבולים ועם מצב קשה במיוחד.
ב-1932 הוא ניסה להתמודד לתקופת כהונה שנייה כמושל, אך נוצח על ידי טום ברי.
לאחר תום כהונתו, שב גרין לחוותו שבעיירה הייזל.
ב-1936 הוא היה נציג לוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית.
וורן גרין נפטר במקום מגוריו האחרון, העיר ווטרטאון, ב-27 באפריל 1945. הוא נטמן בבית הקברות מאונט הופ שבעיר.
וורן פרלי נולס השלישי היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מוויסקונסין, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט של מדינתו בשנים 1941–1954, כסגן מושל המדינה בשנים 1955–1959 ובשנים 1961 -1963, וכמושל ויסקונסין ה-37 בשנים 1965–1971.
וורן נולס נולד בעיר ריבר פולס שבוויסקונסין כבנם של וורן פרלי נולס השני ושל אנה ד.
ב-1926 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בריבר פולס.
במהלך לימודיו הוא היה ספורטאי בולט, בנבחרות הפוטבול והכדורסל של בית הספר.
בשנת לימודיו האחרונה ניצחה נבחרת הפוטבול של בית הספר באליפות המדינה ונבחרת הכדורסל הגיעה למקום השני באליפות המדינה.
ב-1930 סיים נולס את לימודיו בקרלטון קולג' שבנורת'פילד, מינסוטה, ושלוש שנים לאחר קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
ב-1933 הוא הצטרף למשרד עורכי דין שכיום קרוי "דואר, דריל וסקאו" בריצ'מונד שבוויסקונסין.
בשנים 1935–1940 הוא היה חבר במועצת המפקחים של מחוז סנט קרואה.
ב-1943 הוא נשא לאישה את דורותי גוידרי, ממנה הוא התגרש ב-1968.
ב-1940 נבחר נולס לסנאט של ויסקונסין, ושנתיים לאחר מכן היה למנהיג סיעת הרוב בו.
במלחמת העולם השנייה נקטעה כהונתו בסנאט כאשר הוא שירת כקצין בדרגת לוטננט בצי ארצות הברית על סיפון אוניית המערכה נבדה.
לאחר שירותו הצבאי שב נולס לסנאט המדינתי ולתפקידו כמנהיג סיעת הרוב במשך חמישה מושבים של הסנאט עד לבחירתו כסגן המושל ב-1954. נולס התפטר ממושבו בסנאט והוחלף על ידי אחיו רוברט, שניצח בבחירות המיוחדות שנערכו באפריל 1955.
נולס היה גם נציג בוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית במשך כמה פעמים.
ב-1956 הוא נבחר לתקופת כהונה שנייה כסגן המושל, אך נוצח בהפרש קטן ב-1958 על ידי מועמד המפלגה הדמוקרטית פילאו נאש.
ב-1960 הוא נבחר שוב לתפקיד סגן המושל וכיהן בו תקופת כהונה נוספת אחת.
במהלך תקופת כהונתו השנייה כסגן המושל ניסה נולס להתמודד בבחירות המיוחדות שנערכו כדי לאייש את מושבו בסנאט של ארצות הברית של ג'וזף מקארתי שנפטר ב-1957. הוא הגיע למקום הרביעי בבחירות המקדימות של הרפובליקנים לאחר המושל לשעבר וולטר ג'.
קולר הבן ולאחר חברי בית הנבחרים גלן ר.
דייוויס ואלווין אוקונסקי כאשר קיבל 8 אחוזים מהקולות.
ב-1964 נבחר נולס כמושל ויסקונסין לאחר שניצח בהפרש קל את המושל המכהן, הדמוקרט ג'ון ריינולדס הבן, זאת על אף שטף הניצחונות הארצי של הדמוקרטים ברמה הארצית באותה שנה בהובלתו של הנשיא לינדון ג'ונסון.
הוא כיהן כמושל שלוש תקופת כהונה של שנתיים כל אחת בשנים 1965–1971. במהלך אותן שנים הוא גייס בכמה הזדמנויות את המשמר הלאומי כדי לשמור על הסדר במהלך ההפגנות למען זכויות האזרח ונגד מלחמת וייטנאם באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
בהובלתו של נולס, מוזגו מחלקת השימור והמחלקה לפיתוח משאבים למחלקה למשאבי הטבע של ויסקונסין, ניתנו סדרי עדיפות גבוהים לחינוך הגבוה ולחינוך המקצועי ולבטיחות בדרכים, ובוצע תהליך ארגון בממשלת המדינה.
הוא התנגד לחוק לזכות לעבוד .
לאחר תום כהונתו כמושל, שימש נולס כיושב ראש תאגיד המורשת של ויסקונסין, חברה ממילווקי לאחזקות בנקאיות.
וורן נולס נפטר ב-1 במאי 1993 בעיר בלאק ריבר פולס לאחר שלקה בהתקף לב במהלך אירוע הפתיחה של המושל לעונת הדיג, אירוע שהוא סייע לארגן 25 שנים קודם לכן.
הוא ציווה את גופתו למדע לטובת הקולג' לרפואה של ויסקונסין, ולאחר מכן נטמן בבית הקברות גרינווד שבריבר פולס.
ב-1993 נקראה על שמו ועל שם המושל לשעבר גיילורד נלסון תוכנית שימור אזורי הטבע של ויסקונסין.
ב-1994 הוכנס נולס להיכל התהילה של השימור של ויסקונסין.
וורן איסטמן הרנס היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה־46 של מדינת מיזורי בין השנים 1965–1973. הרנס היה חבר המפלגה הדמוקרטית, והראשון שנבחר לשתי כהונות רצופות בנות ארבע שנים כמושל המדינה.
קודם לכן כיהן כמזכיר המדינה של מיזורי בשנים 1961–1965.
לאחר תום כהונתו כמושל, נקשר שמו של הרנס לחקירת מס, שהתמקדה בפעילותו הכספית בזמן כהונתו ולאחריה.
אף שבסופו של דבר נוקה מכל חשד, הפרשה פגעה בסיכוייו להיבחר מחדש למשרות ציבוריות.
בשנת 1976 היה המועמד הדמוקרטי לסנט של ארצות הברית בעקבות מותו של המועמד הנבחר ג'רי ליטון, אך הפסיד בבחירות הכלליות לג'ון דנפורת' הרפובליקני.
לאחר מכן הפסיד במרוץ לתפקיד מבקר המדינה של מיזורי ב-1978 ובבחירות למשרת שופט בית המשפט המחוזי ב-1980.
הרנס נולד במולין שבאילינוי, ועבר בילדותו לצ'ארלסטון שבמיזורי, שם התגורר עד מותו.
לאחר לימודיו התיכוניים למד במשך שנה וחצי באוניברסיטת מיזורי, עד שהתגייס לצבא ארצות הברית.
זמן קצר לאחר גיוסו מונה על ידי נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט, והיה לבוגר מחזור 1946.
ב־2 ביולי 1948 נשא לאשה את בטי קופר, אהובת נעוריו.
הוא שירת בצבא עד ששוחרר ב־1949 בעקבות פציעה בקרסול שנגרמה במהלך משחק סופטבול.
בשנת 1952 השלים לימודי תואר ראשון במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מיזורי.
במהלך לימודיו בבית הספר למשפטים, בנובמבר 1950 נבחר הרנס לבית הנבחרים של מיזורי, וכיהן בו עד 1961. הוא נציג מחוז הבחירה שחלש על שטחו של מחוז מיסיסיפי, שם נולד וגדל.
בשנים 1957–1961 שימש כמנהיג סיעת הרוב בבית הנבחרים המדינתי.
בשנת 1960 התמודד הרנס על תפקיד מזכיר המדינה של מיזורי.
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית גבר על ג'יימס קירקפטריק עם 42.15% מהקולות, ובבחירות הכלליות ניצח את ג'וזף באדג'ט עם 56.18% מהקולות.
הרנס גם ניהל מערכה ציבורית נגד בנק "Central Trust Bank" בג'פרסון סיטי, שהוקם בידי לורנס וסט סטיבנס ומאז 1902 החזיק בתפקיד הבנק המרכזי לניהול כספי המדינה.
הרנס האמין כוחו של הבנק יוצר אווירה בה המוסד בוחר בעצמו את מנהיגיו, במקום הציבור הרחב.
הרנס ניצח בבחירות המקדימות את בוש עם 51.9% מהקולות, ובבחירות הכלליות גבר על אית'ן א.
שפלי, מועמד המפלגה הרפובליקנית ונשיא אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, עם 62% מהקולות.
עמיתו למרוץ היה תומאס איגלטון.
בשנת 1965 בוטלה הגבלת הכהונה שנקבעה בחוקת מיזורי, ועתה יכול היה מושל מיזורי להתמודד לתקופת כהונה שנייה.
לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1968, שקל הרנס להתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לנשיאות כ"בן מועדף" (Favorite son), אך לבסוף נמלך בדעתו.
הוא עמד בראש משלחת מיזורי לוועידה הדמוקרטית הלאומית ב-1968, שתמכה במועמדותו של יוברט האמפרי.
במהלך הוועידה, תמך במדיניותו של הנשיא לינדון ג'ונסון לגבי מלחמת וייטנאם, אך הצביע גם בעד דו"ח מיעוט של ועדת הכללים של הפריימריז, שהוביל להקמת ועדת מקגוורן-פרייזר לרפורמה בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית.
בקרב היסטוריונים שחקרו את הבחירות המקדימות של הדמוקרטים בשנה זו, ניטש ויכוח במשך שנים רבות: האם הרנס, ברגע ההצבעה, היה נבוך ואיבד את דרכו, או שמא נשבה בקסמן של הטענות שעתיד דמוקרטי יותר טמון בהליך פתוח ונגיש לציבור הרחב.
כך או כך, קולו היחיד של הרנס היה זה שהכריע את פני ההצבעה – כל משלחת מיזורי צעדה בעקבותיו, ובמעשה ידיו העניק לדו"ח המיעוט את הניצחון הדחוק לו נזקק.
בנובמבר 1968 נבחר הרנס לתקופת כהונתו השנייה.
הוא גרף 60.8% מקולות הבוחרים וגבר על המועמד הרפובליקני ולשעבר נציב מחוז סנט לואיס, לורנס רוס.
במהלך כהונתו כמושל קידם הרנס שיפורים משמעותיים בחינוך הציבורי, בתשתיות ובתחום זכויות האזרח והסביבה.
הסיוע המדינתי לבתי ספר ציבוריים הוכפל פי 1.67, והסיוע להשכלה גבוהה הוכפל פי 2.04. בנוסף, הרנס יזם תוכנית להקמת 53 בתי ספר מקצועיים אזוריים חדשים.
בתחום התחבורה, נסללו כ־563 קילומטרים של כבישים מהירים.
הוא ייסד את יחידת הבטיחות בדרכים של מיזורי והעביר חוק המאפשר לבצע בדיקות נשיפה לחשודים בנהיגה בשכרות.
גם כוח השיטור של משטרת המדינה גדל מ-500 ל-750 שוטרים.
בתחום זכויות האזרח, חתם הרנס על "חוק הגישה הציבורית" – חוק זכויות האזרח הראשון של מיזורי – שעיגן את האיסור על אפליה בשוק העבודה במיזורי.
הוא גם הרחיב את צוות ועדת זכויות האדם משני עובדים ל-35. בתחום הסביבה, הרנס העביר את "חוק מניעת זיהום האוויר", והקים את נציבות מי השתייה לטיפול בזיהום מים.
הוא גם יזם תוכנית מענקים לתחבורה ציבורית עירונית והקים את משרד הקהילה לפיתוח תשתיות עירוניות ואזוריות.
בשנת 1970 נבחר ליושב ראש אגודת המושלים הלאומית.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1972 תמך הרנס במועמדותו של אדמונד מאסקי בבחירות המקדימות, ונחשב למועמד אפשרי לסגן נשיא ארצות הברית לו מאסקי היה נבחר למועמד המפלגה הדמוקרטית.
לאחר שעזב את תפקידו, נחקר הרנס במשך פעמים אחדות בחשד לעבירות מס.
חשדות אלה הוסרו לבסוף בשנת 1977. על חקירותיו דווח בהרחבה בעיתון "St.
Louis Post-Dispatch", הגדול באזור סנט לואיס, מה שהוביל אותו לתבוע את העיתון בגין לשון הרע.
בסופו של דבר, המחלקות בין הרנס למערכת העיתון יושבה בהסדר שלא התפרסם לציבור.
לאחר שעמד בלחץ ציבורי למנות תובע מיוחד במהלך פרשת ווטרגייט, שקל נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון את מינויו של הרנס או את זה של מושל קליפורניה פט בראון.
עם זאת, התובע הכללי של ארצות הברית אליוט ריצ'רדסון דחה את שניהם, ומינה בסופו של דבר את ארצ'יבלד קוקס.
בשנת 1976 התמודד הרנס אל הסנאט של ארצות הברית.
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית סיים במקום השני עם 26.9% מהקולות.
המנצח, ג'רי ליטון, גרף 45.4%, אך נהרג בתאונה אווירית בדרכו למסיבת ניצחון על ב-3 באוגוסט.
ב-21 באוגוסט אותה שנה, בחרה המפלגה הדמוקרטית במיזורי בהרנס כמועמדה החליפי על פני ג'ים ספיינהואר, ברוב של 38 מול 22 קולות.
בסופו של דבר הפסיד הרנס בבחירות הכלליות לג'ון דנפורת', אשר קיבל 56.9% מהקולות.
ב-1978 התמודד הרנס למשרת מבקר המדינה של מיזורי, אך הפסיד בבחירות הכלליות לג'יימס פ.
אנטוניו הרפובליקני, שגרף 50.8% מהקולות.
רעייתו, בטי קופר הרנס, החלה בקריירה פוליטית משלה כחברת בית הנבחרים של מיזורי ב-1979, וכיהנה בתפקיד עד 1988. היא גם הייתה המועמדת הדמוקרטית לתפקיד המושל בנובמבר 1988.
בשנת 1980 מונה הרנס לשופט בבית המשפט המחוזי, והפך לאדם הראשון בהיסטוריה של מיזורי שמילא בתפקיד בכל אחת משלוש רשויות הממשל של המדינה.
עם זאת, הוא לא נבחר לכהונה מלאה בבחירות שהתקיימו באותה שנה.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 תמך הרנס במועמדותה של הילרי קלינטון.
הרנס נפטר ב-16 באוגוסט 2009. הוא נקבר בבית הקברות IOOF בצ'ארלסטון שבמיזורי, לצד אשתו שנפטרה בשנת 2023. הוא גם נקבר לצד בתו, לין קופר הרנס, שנהרגה בתאונת דרכים ב-31 בדצמבר 2009, חודשים אחדים אחרי מות אביה.
וורן סטיבן מדריגל מולינה (בספרדית: Warren Steven Madrigal Molina; נולד ב-24 ביולי 2004 בסן חוסה שבקוסטה ריקה) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת דפורטיבו סאפריסה מליגת העל של קוסטה ריקה ובנבחרת קוסטה ריקה.
מדריגל גדל במחלקת הנוער של דפורטיבו סאפריסה, ובשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל של קוסטה ריקה.
ב-23 באוגוסט 2022 הושאל לספורטינג סן חוסה מליגת העל של קוסטה ריקה, במדיה ערך תשע הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-2 באוגוסט 2024 הושאל למשך עונה אחת לוולנסיה מלה ליגה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-26 בנובמבר ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–1 על CD פארלה במסגרת הסיבוב הראשון של גביע המלך הספרדי לעונת 2024/2025.
ב-15 ביוני 2023 ערך מדריגל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסטה ריקה, בהפסד 0–1 לנבחרת גואטמלה במשחק ידידות.
ב-23 במרץ 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–3 על נבחרת הונדורס במסגרת פליי-אוף ההעפלה לקופה אמריקה 2024.
הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר קופה אמריקה 2024, וערך שלוש הופעות בטורניר, ובסגל הנבחרת לטורניר גביע הזהב 2025, בו ערך הופעה אחת.
וורן ברוס רודמן היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כסנאטור מטעם מדינת ניו המפשייר בשנים 1980–1993. כחבר המפלגה הרפובליקנית, נודע כמתון וכמרכזי בדעותיו, עד כדי כך שבשנת 1994 פנה אליו הנשיא ביל קלינטון והציע לו להחליף את מזכיר האוצר הפורש לויד בנטסן בממשלו – הצעה שרודמן דחה.
לאחר שתי כהונות בסנאט, החליט רודמן שלא להתמודד מחדש בבחירות של 1992. בעת מותו היה יו"ר משותף בקבוצת הייעוץ Albright Stonebridge Group, שותף לשעבר במשרד עורכי הדין הבינלאומי Paul, Weiss, Rifkind, Wharton & Garrison, וחבר בוועדה המייעצת של Promontory Financial Group.
רודמן נולד בבוסטון שבמסצ'וסטס ב־18 במאי 1930, לתרזה (לבית לוונסון) ולאדוארד ג.
משפחתו הייתה ממוצא יהודי גרמני, פולני ורוסי.
הוא גדל בעיר נאשואה שבניו המפשייר, וחי במדינה זו כמעט כל חייו.
הוא למד בפנימיית Valley Forge Military Academy שבפנסילבניה, קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת סירקיוז, ושירת בצבא ארצות הברית במלחמת קוריאה.
בשנת 1960 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת בוסטון קולג', וב־1970 מונה לתובע הכללי של מדינת ניו המפשייר, תפקיד בו כיהן עד 1976.
רודמן נבחר לסנאט ב־1980 לאחר שניצח את הסנאטור המכהן ג'ון דארקין, תוך שהוא רוכב על גל הניצחון הסוחף של רונלד רייגן.
לאחר פרישתו של דארקין בדצמבר אותה שנה, מינה אותו מושל המדינה למלא את מקומו.
בסנאט שירת בוועדת ההקצבות ובוועדת האתיקה, והיה שותף מרכזי בחקיקת חוק גראם־רודמן־הולינגס, שנועד להגביל את הגירעון התקציבי הפדרלי.
רודמן נחשב לרפובליקני מתון: שמרן בענייני תקציב וביטחון – תמך בהורדת מיסים, צמצום הוצאות פנים והגדלת תקציבי צבא – אך ליברלי בנושאי חברה, תמך בזכות האישה להפלה, בזכויות להט"ב, והתנגד לתיקון לחוקה שיאפשר תפילה בבתי הספר.
סונונו מילא תפקיד חשוב במינויו של ידידו, דייוויד סוטר, לבית המשפט העליון של ארצות הברית.
לימים כתבו ב"וול סטריט ג'ורנל" כי רודמן "התפאר בכך ששכנע את הבית הלבן למנות שופט ליברלי במסווה של שמרן".
רודמן עצמו הודה בזיכרונותיו כי "חשד מלכתחילה שסוטר לא יבטל תקדימים ליברליים".
סונונו אמר עליו: "למרות הכול הוא חבר טוב, אבל תמיד ידעתי שהוא יותר ליברלי ממה שאוהב שאחרים יחשבו עליו".
לאחר פרישתו המשיך רודמן לעסוק בעריכת דין ולהיות פעיל בפוליטיקה הלאומית.
בשנת 2000 שימש יו"ר הקמפיין של הסנאטור ג'ון מקיין לנשיאות.
ב־8 בינואר 2001 העניק לו הנשיא ביל קלינטון את מדליית האזרחים הנשיאותית.
רודמן נשקל פעמיים כמועמד לסגן נשיא מטעם מפלגות שאינן המפלגה הרפובליקנית: ב־1996 הציע לו רוס פרו להתמודד לצידו מטעם מפלגת הרפורמה, אך הוא סירב (כמו גם הסנאטור הדמוקרטי לשעבר דייוויד בורן).
ב־2004 הוזכר כמועמד אפשרי לסגן של ג'ון קרי, אך קרי בחר בג'ון אדוארדס.
בשנת 1999 נחשף דו"ח של המרכז הלאומי למודיעין סמים שקבע כי קרלוס האנק גונסאלס, פוליטיקאי ואיש עסקים מקסיקני, ובניו מעורבים בפשע מאורגן ובהלבנת הון.
האנק שכר את שירותיו של רודמן כדי לנקות את שמו.
רודמן, מטעם משרד Paul, Weiss, Rifkind, Wharton & Garrison, ייצג את בנו של האנק, קרלוס האנק רון, ולחץ על משרד המשפטים לפרסם הודעת הבהרה.
בעקבות פניותיו כתבה התובעת הכללית ג'אנט רינו במרץ 2000 כי הדו"ח "חורג מתחום הסמכות של המרכז הלאומי למודיעין סמים".
אף על פי כן, רון נקנס ב־40 מיליון דולר לאחר שהודה כי הפר את חוקי הבנקאות ברכישת בנק טקסני.
בשנים 2004–2006 עמד רודמן בראש צוות שחקר את נוהלי החשבונאות של חברת Fannie Mae.
לפני פיגועי 11 בספטמבר, היה חבר בוועדה לאומית שחקרה את האיום של טרור בינלאומי, יחד עם הסנאטור לשעבר גארי הארט.
לאחר הפיגועים זכו השניים לשבחים על תובנותיהם המוקדמות.
הוא היה יו"ר משותף בארגון Partnership for a Secure America, ארגון ללא מטרות רווח ששאף להחזיר את שיתוף הפעולה הבין־מפלגתי בנושאי ביטחון לאומי ומדיניות חוץ.
רודמן היה אחד הפוליטיקאים היהודים הבודדים שנבחרו לכהונה בניו המפשייר, ובשנותיו האחרונות התגורר בעיירה הוליס, פרבר של נאשואה.
הוא כתב ספר זיכרונות בשם "Combat" ("קרב").
רודמן כיהן כיו"ר משותף בחברת הייעוץ הבינלאומית Albright Stonebridge Group, יחד עם מזכירת המדינה לשעבר מדליין אולברייט והיועץ לביטחון לאומי לשעבר סנדי ברגר.
הוא נפטר ממחלת הלימפומה בוושינגטון ב־19 בנובמבר 2012, כחודש בלבד לאחר מותו של יריבו לשעבר, הסנאטור ג'ון דארקין.
בנאום הספד, תיאר הנשיא ברק אובמה את רודמן כ"אחד התומכים המוקדמים באחריות תקציבית".
לאחר מכן ועד פרישת מדינות הדרום ב-1861 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
וורן וינסלו נולד בפאייטוויל שבקרוליינה הצפונית, כבנם של שופט השלום ג'ון וינסלו, ושל קרוליין מרתה וינסלו.
הוא התחנך באקדמיית פאייטוויל, ולמד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם סיים ב-1827 תואר בוגר אוניברסיטה.
הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין, ועסק במקצוע בעירו.
בשנים 1853–1854 שימש וינסלו כשופט שלום בפאייטוויל.
ב-1854 נבחר וינסלו לסנאט של קרוליינה הצפונית, ושימש כיושב הראש שלו.
בראשית דצמבר אותה שנה, כאשר התפטר המושל דייוויד סטל ריד מתפקידו כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית שאליו נבחר, הושבע וינסלו, מתוקף תפקידו כיושב ראש הסנאט המדינתי, כמושל קרוליינה הצפונית (תפקיד סגן המושל נוצר רק עם קבלת חוקת 1868).
בין המושל לשעבר ויליאם גרהאם לבין נשיא בית המשפט העליון המדינתי רופין נתגלעה מחלוקת אם וינסלו היה ראשי להחזיק במקביל בתפקיד יושב ראש הבית ובתפקיד המושל, ובסופו של דבר אישר הסנאט את כפילות התפקידים בהצבעה על חודו של קול אחד.
בתקופת כהונתו הקצרה כמושל הגיש וינסלו את דוח הסקר החקלאי והגאולוגי של המדינה.
הוא לא התמודד בבחירות למשרת המושל שהתקיימו באותה שנה.
ב-1855 נשלח וינסלו על ידי הנשיא פרנקלין פירס לספרד ששליחות מיוחדת שנגעה לפרשת הלוחם השחור .
באותה שנה הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בו עד פרישת מדינות הדרום ב-1861. ב-1860, לאחר שהמושל ג'ון ויליס אליס נפל למשכב, מונה וינסלו כאחד משלושת חברי הוועדה שפיקחה על ענייני הצבא והצי של קרוליינה הצפונית.
לאחר מכן הוא ניהל את המשא ומתן על כניעת חיל המצב הפדרלי בפאייטוויל.
ב-1861 היה וינסלו חבר בוועידת הפרישה של קרוליינה הצפונית, אך התפטר שנה לאחר מכן.
וורן וינסלו נפטר בפאייטוויל ב-16 באוגוסט 1862. הוא נטמן בבית הקברות קרוס קריק שבעיר.
וורקראפט הוא זיכיון של סדרת משחקי מחשב, ספרים ומשחקי לוח בסגנון אסטרטגיה בזמן אמת, המתרחשים בעולמות הפנטזיה: אזרות', דראינור, אאוטלנד, ארגוס, קארֵש וקסורות'.
סדרת המשחקים הופקה על ידי חברת Blizzard Entertainment.
מקור הזיכיון בסדרת המשחקים למחשב האישי שראשיתה בכותר "וורקראפט" מ-1994, ממנו הסתעף הזיכיון והתרחב לפלטפורמות נוספות.
שלושת הכותרים הראשונים שראו אור בסדרה היו מסוגת אסטרטגיה בזמן-אמת, והכותר הרביעי בסדרה הוא משחק מרובה משתתפים רב-מכר.
עיבוד קולנועי לייב-אקשן המבוסס בעיקר על עלילת המשחק הראשון בסדרה, הנקרא גם הוא "וורקראפט", יצא בשנת 2016 בבימויו של דנקן ג'ונס ובכיכובו של בן פוסטר.
העולם הבדיוני מורכב משני כוכבי לכת מרכזיים - אזרות', העולם המרכזי בו מתקיימת מרבית מהעלילה ודראנור, כוכב לכת הקיים במספר כותרים בגרסתו המקורית אך גם כגרסה של העולם אחרי שהתפרק והפך לעולם הנקרא אווטלנד.
הוא משחק אסטרטגיה בזמן-אמת אשר יצא בשנת 1994. כאבי סדרת משחקי המחשב ויריית הפתיחה לזיכיון כולו, ההכרה לה זכה הכותר בקרב המבקרים והשחקנים עזרה לבסס את המותג "וורקראפט", אשר עם הזמן התפתח לכדי הזיכיון המצליח.
כותר זה עוקב אחר אירועי "המלחמה הראשונה" (או "המלחמה הגדולה"), מנקודת מבטם של אחד משני הגופים הלוחמים - האורקים ובני האדם.
המשחק מתנהל כולו בממלכת אזרות' ומורכב מעשר משימות, בהן לרוב המטרה היא חיסול האויב.
בגרסה זו האורקים הצמאים לדם ובני האדם האציליים היוו "יריבי מראה", ולכל יחידה ומבנה בצד אחד הייתה בצד השני יחידה מקבילה ודומה בכוחה אך שונה במראה החיצוני.
"וורקראפט 2: גאות של אפלה" הוא משחק אסטרטגיה בזמן-אמת שהופץ לראשונה ב-1995 ל-PC, כהמשך ישיר לכותר וורקראפט המקורי.
הכותר גרף את מרבית פרסי משחק השנה ל-PC ב-1996, מכר למעלה משני מיליון עותקים ונחשב להצלחה מסחרית גדולה.
לכותר תצורת מערכה לשחקן יחיד שעלילתה נפרמת תוך השלמת רצף ליניארי של משימות, ותצורת רשת.
הניצים, בדומה למשחק הקודם, הם האורקים ובני האדם.
המשחק מתנהל שש שנים לאחר תום המלחמה הגדולה, כאשר הגזע האורקי שם פעמיו צפונה ערב המלחמה הגדולה השנייה.
משחק זה היה הראשון להציג את "ערפל המלחמה".
"וורקראפט 2: מעבר לשער האפל" היא חבילת הרחבה ל"גאות של אפלה" אשר יצאה ב-1996.
"WarCraft II: Battle.net Edition" הוא גרסה מקוונת של "וורקרפט 2" שהופצה ב-1999. הגרסה כללה את וורקראפט 2 המקורי, את ערכת ההרחבה וחידושים נוספים, בין היתר בתחום השליטה על יחידות ומשחק מרובה משתתפים.
(מאנגלית: Warcraft: Lord of the Clans) הוא משחק הרפתקאות בסדרה, מסוג הצבע-והקלק שיועד להפצה ב-1997 אך מעולם לא ראה אור.
המשחק פותח במיקור חוץ על ידי החברה "אנימיישן מג'יק" (Animation Magic).
מועד ההפצה נדחה, ולאחר שהסתבר כי גם במועד החדש שנקבע המשחק לא יהיה מוכן להפצה וכי דרוש פיתוח נוסף החליטה החברה על ביטולו.
עם זאת, העלילה של המשחק שבוטל עברה שיפורים, ובסופו של דבר הפכה לספר "אדון השבטים".
"וורקראפט 3: שלטון הכאוס" הוא משחק אסטרטגיה בזמן-אמת, השלישי במספרו בסדרה, אשר יצא לחנויות ב-2002.
הכותר מציג שני גזעים חדשים בהם ניתן לבחור - אלפי הלילה והאל-מתים, זאת בנוסף לשני הגזעים שכיכבו בסדרה עד כה - בני האדם והאורקים.
לכל אחד מארבעת הגזעים מערכה שונה אותה יכול השחקן להשלים.
המשחק תומך גם במשחק רשת.
עלילת המשחק מתחילה עשר שנים לאחר סיום "המלחמה האחרונה" שחתמה את הכותר הקודם, ומספרת על חזרתם של האורקים לארצות אזרות' לאחר שחידשו את "המעבר האפל", השער בין ממדי דרכו באו לראשונה לארצות אזרות' ממולדתם "דראינור".
על אף שהאורקים ובני בריתם הובסו גם הפעם, מספר שבטים והתקבצויות של אורקים שרדו, בעיקר בארצות הצפוניות של יבשת אזרות'.
מפקד מלחמה אורקי בשם ת'ראל מתעורר מחלום בלהות בו נמסר לו כי עליו לקבץ את כל האורקים הנותרים ולעזוב את יבשת אזרות' ליבשת הרחוקה קלימדור.
"וורקראפט 3: הכס הקפוא" הוא חבילת הרחבה ל"וורקראפט 3" שהופצה ב-2003.
ההרחבה נהייתה ללהיט וזכתה לציונים גבוהים בביקורות ובדומה ליתר ההרחבות שהוציאה החברה, נמכרה בכמויות גדולות.
השיפורים במשחק היו בעיקר הוספת גיבורים נייטרליים, יחידות חדשות לכל גזע (כולל גיבור חדש) והמשך מורחב לעלילה.
ההרחבה זכתה גם היא, בדומה ל-"StarCraft" לאריכות חיים הודות למשחקי הרשת.
המשחק, כמו קודמיו, זכה גם לפופולריות בקרב שחקני הרשת - המשחקים אחד כנגד השני דרך האינטרנט גם שנים לאחר יציאת המשחק.
בין השאר נפוצו אף "מודים" למשחק, גרסאות אשר סטו מההגדרות המקוריות ליחידות ויצרו מעין עולם מערכה משלהן.
בין המודים נפוץ DotA (Defence of The Ancients; בתרגום לעברית - "הגנת הקדמונים"), בו יכלו השחקנים לבחור בדמויות שונות מתוך המשחק ולשחק זה כנגד האחר במסגרת אותו שלב.
בכנס "בליזקון" 2018 הוכרז רימאסטר של המשחק בשם Warcraft III: Reforged.
הרימאסטר יצא ב-2020 וקיבל ביקורות קשות מהמעריצים ומהמבקרים.
הביקורות הופנו בעיקר לבעיות בחיבור לאינטרנט, המדיניות החדשה של Blizzard שמקנה להם זכויות על כל המודים שנוצרו על ידי שחקנים, והעובדה שגרסה החדשה לא משפרת כלל את המשחק המקורי, חוץ מבגרפיקה.
בנוסף, בעיות החיבור הופיעו גם במשחק המקורי, מה שגרם לזעם רב מצד המעריצים.
הוא משחק תפקידים מרובה משתתפים (MMORPG) שפעיל משנת 2004.
הכותר, בניגוד לקודמיו, אינו משחק-מערכה בשחקן יחיד אלא משחק תפקידים המתנהל ברשת בו מגלם השחקן דמות משחק מותאמת אישית.
עולם המשחק מתבסס על היקום של וורקראפט ועל המאבקים בין הזרם האורקי לאנושי.
השחקן יכול לבצע משימות ולהרוויח כסף לבדו או לפעול במסגרת קבוצה ואף להצטרף לגילדה.
עם ההתקדמות במשחק השחקן זוכה לגישה לכלי מלחמה (נשק, כלי הגנה ועוד.) טובים יותר.
שחקנים יכולים להילחם זה בזה במקומות שונים על מפת המשחק, ובפרט בשדות הקרב המאפשרים קרבות רבי-משתתפים רחבי היקף.
עלילת המשחק מתרחשת ארבע שנים לאחר אירועי וורקראפט 3. אומנם התושבים לאי הקרב כבר החלו עוסקים בשיקום ההריסות, אך בין הפלגים שוררת עודה מתיחות רבה וכוחות מהעבר מאיימים להשיב את רוחות המלחמה לקרבם.
המשחק זכה לשבחים רבים ואף הוכר רשמית כמשחק התפקידים המקוון המוכר והמצליח בכל הזמנים.
"העולם של וורקראפט: מסע הצלב הבוער" היא חבילת ההרחבה הראשונה לכותר "וורלד אוף וורקראפט".
"העולם של וורקראפט: זעמו של מלך הליץ'" היא חבילת ההרחבה השנייה לכותר.
"העולם של וורקראפט: חורבן" היא חבילת ההרחבה השלישית לכותר.
"העולם של וורקראפט: ערפילי פנדריה" היא חבילת ההרחבה הרביעית לכותר.
"העולם של וורקראפט: שרי המלחמה של דראנור" היא חבילת ההרחבה החמישית לכותר.
"העולם של וורקראפט: לגיון" היא חבילת ההרחבה השישית למשחק.
"העולם של וורקראפט: הקרב על אזרות'" היא חבילת ההרחבה השביעית למשחק.
"העולם של וורקראפט: ארצות הצל" היא חבילת ההרחבה השמינית למשחק.
"העולם של וורקראפט: טיסת הדרקון" היא חבילת ההרחבה התשיעית למשחק.
"Warcraft: The Board Game" של "Fantasy Flight Games" הוא משחק אסטרטגיה המבוסס ברובו על וורקראפט 3.
"The World of Warcraft Trading Card Game" הוא משחק קלפי אספנות המבוסס על העולם של וורקראפט.
המשחק השייך ל-"Deck Entertainment", יצא באוקטובר 2006. השחקנים יכולים להילחם זה בזה או להצטרף לאחרים בקרבות בוסים.
"וורקראפט: יומו של הדרקון" (מאנגלית: WarCraft: Day of the Dragon) של ריצ'רד קנאאק (Richard A.
ספר זה הוא הראשון המבוסס על היקום של וורקראפט.
(עלילת הספר מתרחשת לקראת סוף המשחק שני)
"וורקראפט: אדון השבטים" (מאנגלית: WarCraft: Lord of the Clans) של כריסטי גולדן, בהוצאת "השראה".
ספר זה הוא השני בסדרת הספרים.
ספר זה מהווה למעשה גרסה משודרגת של משחק בעל אותו השם.
(עלילת הספר מתרחשת לקראת תחילת המשחק השלישי)
"וורקראפט: אחרון השומרים" (מאנגלית: WarCraft: The Last Guardian) של ג'ף גראב (Jeff Grubb) בהוצאת "השראה".
ספר זה הוא הרביעי בסדרת הספרים.
(עלילת הספר מתרחשת בזמן עלילת המשחק הראשון)
לאורך השנים הופקו מספר סדרות קומיקס:
"וורקראפט: טרילוגיית באר השמש" היא סדרת המאנגה אשר הופקה על ידי חברת Tokyopop.
הסדרה נכתבה על ידי ריצ'רד קנאאק ואוירה על ידי קים ג'או-מן (Kim Jae-hwan).
הסדרה מגוללת את הרפתקאותיהם של קאליק (Kalec), דרקון כחול שעוטה צורת אדם כדי לחקור כוח מסתורי ואנווינה, עלמה יפהפייה בעלת סוד קסום.
סדרה זו הוצאה לאור בישראל על ידי "אסטרולוג".
"World of Warcraft" היא סדרת קומיקס אשר הוצאה לאור על ידי ענקית הקומיקס "DC קומיקס".
"Looking for Group" - סדרת קומיקס מקוונת.
"dark leagcy comics" - סדרת קומיקס קומית מקוונת על גילדה (ספק אמיתית) בשם dark legacy.
במאי 2006 רכשו אולפני Legendary Pictures את הזכויות להפקת סרט הקולנוע של "וורקראפט" מחברת בליזארד אנטרטיינמנט.
בליזארד אנטרטיינמנט שקלו במקור לשכור סופר עבור העיבוד הקולנועי לפני שסגרו על החוזה עם Legendary Pictures.
החברות תכננו במקור להפיק סרט אשר עלילתו תתרחש בעולם הפנטזיה בו מתרחשת עלילת משחקי וורקראפט אך יחד עם זאת לא תעקוב אחר עלילת משחק ספציפי בסדרת משחקי וורקראפט.
בכיר בבליזארד אנטרטיינמנט ציין במקור שתקציב הפקת הסרט יהיה מעל 100 מיליון דולרים.
ביוני 2007, יו"ר אולפני Legendary Pictures תומאס תול ציין כי האולפנים עובדים על העיבוד הקולנועי בשיתוף עם המעצבים והכותבים של בליזארד אנטרטיינמנט.
ביולי 2007, המעצב הבכיר של World of Warcraft רוב פארדו ציין כי מעצבי המשחק עובדים כעת בשיתוף פעולה עם אולפני Legendary Pictures על פיתוח תסריט הסרט.
באוגוסט 2007, בכנס BlizzCon, פורסם לראשונה כי הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים במהלך 2009. צוין כי הסרט יתמקד בברית האנושית ועלילתו תתרחש שנה אחת לפני תחילת עלילת המשחק World of Warcraft.
כמו כן צוין כי עדיין לא לוהקו שחקנים לסרט או הבמאי שיביים את הסרט.
באוגוסט 2008 ציין סגן נשיא חברת בליזארד אנטרטיינמנט, פרנק פירס, כי החברה עדיין מחפשת במאי ותסריטאי לסרט וכי הפקת הסרט עדיין נמצאת בשלבים מוקדמים.
נכון ל-2010 על פי אתר IMDb ו-Comming Soon הבמאי הנבחר הוא: סם ריימי (במאי טרילוגיית ספיידרמן), כותבי התסריט הם רוברט רודאט (כתב את התסריט של הפטריוט-מל גיבסון) וכריס מצן.
במהלך פסטיבל קומיקון 2013, אולפני Legendary Pictures הכריזו כי דאנקן ג'ונס נבחר לביים את הסרט וכי הצילומים יחלו בשנת 2014 והסרט ייצא לאקרנים במהלך שנת 2015, אך מאוחר יותר נקבע כי הסרט ייצא לאקרנים ב-10 ביוני 2016.
Defense of the Ancients (או בקיצור DotA) הוא מוד מוכר למשחק וורקראפט III.
מטרת המשחק היא להשמיד את ה-Ancient של הקבוצה היריבה, מבנה הממוקם בפינה הנגדית של המפה.
המשחק משוחק עם עשרה שחקנים המחולקים לשתי קבוצות של חמישה שחקנים.
כל שחקן שולט על גיבור אשר לו יכולות אקטיביות ופסיביות שונות.
שורשיו של DotA מהמפה "Aeon of Strife" בסטארקראפט, בו המטרה הייתה להשמיד את ה-Frozen Throne של היריב.
למפה זו נוצרו וריאציות רבות, כאשר הפופולרית ביותר היא DotA Allstar, שבהמשך נקראה בקיצור DotA.
המוד תוחזק על ידי כותבים שונים, עד שבמהלך שנות ה-2000 הפך IceFrog למפתח הראשי של המוד.
במהלך השנים שוחקו טורנירים רבים ב-DotA, בניהם ב-BlizzCon של Blizzard Entertainment וב-World Cyber Games, והוא מוכר כהשראה הראשית למשחקי זירת קרב מרובת משתתפים (MOBA) אשר נוצרו בהמשך כמו League of Legends ו-Heroes of Newerth.
ב-2009 רכשה Valve את זכויות הקניין הרוחני של המשחק והעסיקה את IceFrog על מנת לפתח גרסה מחודשת למשחק, אשר יצאה כבטא ב-2011 ובאופן רשמי ב-2013 בשם Dota 2.
ווֹרְקא (כך בפי היהודים; בפולנית: Warka, וַרְקה) היא עיירה על הגדה המערבית של הנהר פיליצה במרכז פולין, 60 קילומטר מדרום לוורשה.
וורקא זכתה למעמד עיר בשנת 1321. בשנת 1478 נוסדה בוורקא מבשלת שיכר ששמעה יצא למרחוק.
אחד מראשוני החסידות, רבי יצחק קאליש הקים את חצר החסידות שלו בעיירה וורקא, והיא נקראת על שמה.
רבי ישראל יהושע מקוטנא כיהן תקופה מסוימת כרב בוורקא.
בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים התגוררו בוורקה כ-2,200 יהודים, שהיו כמחצית מאוכלוסייתה.
בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את וורקא, והחלו בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, תוך שריפת בית הכנסת בעיירה.
בסתיו 1940 הוקם בוורקה גטו.
בפברואר 1941 גורשו יהודי וורקא לטרבלינקה בידי אנשי אס-אס, שוטרים פולנים ופלוגות של ליטאים ואוקראינים.
וורנר מיוזיק גרופ היא אחת משלוש חברות התקליטים המובילות בשוק המוזיקה העולמי (יחד עם יוניברסל מיוזיק גרופ וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט).
בעברה החברה הייתה חלק מהאחים וורנר.
גלגולה הנוכחי של החברה החל בשנת 2004 כאשר הופרדה מטיים וורנר וכתוצאה מכך אלה הן שתי חברות שונות לגמרי כיום.
בבעלות החברה גם חברת הפצת המוזיקה וורנר שאפל מיוזיק שנחשבת לאחת המובילות בשוק.
כיום 87 חברות תקליטים ולייבלים שייכים לתאגיד וורנר מיוזיק גרופ.
בנוסף למוזיקה החברה מוציאה גם משחקי מחשב כגון: רוק בנד.
בין חברות התקליטים של התאגיד נמנות: אלקטרה רקורדס, רפרייז רקורדס, האחים וורנר, פרלופון (במקור של EMI) ואטלנטיק רקורדס.
בשנת 2025 פורסם כי וורנר מיוזיק גרופ היא חברת התקליטים השלישית הגדולה ביותר ברחבי העולם, עם הכנסה שנתית של 6.2 מיליארד דולרים.
החברה הוקמה בשנת 1929 והייתה חלק מאימפריית האחים וורנר ונקראה 'וורנר רקורדס'.
בשנת 1963 החברה רכשה את 'רפריס רקורדס' שהייתה שייכת לפרנק סינטרה.
לאחר שחברת 'האחים וורנר' נמכרה ל'7 ארטס פרודקשן' בשנת 1967 היא רכשה את אטלנטיק רקורדס.
למרות הרכישה אטלנטיק רקורדס וחברת הבת שלה, 'אטקו רקורדס' פעלו באופן עצמאי במשך שנתיים נוספות.
בשנת 1969 נמכרה וורנר רקורדס (עם כל חברות התקליטים שברשותה) לחברה הלאומית קיני.
היא החליטה לאחד את כל חברות התקליטים לאחת גדולה.
באותה שנה קיני קנתה גם את אלקטרה רקורדס ו'נונסאץ' רקורדס' והפכה את החברה לקבוצה בשם 'וורנר-אלקטרה-אטלנטיק' שהפכה מאוחר יותר ל'וורנר מיוזיק גרופ'.
במהלך השנים החברה רכשה עוד ועוד חברות תקליטים ולייבלים קטנים ומיזגה אותם תחת שמה שגדל וגדל.
בשנת 2004 קיני מכרה את 'וורנר מיוזיק גרופ' לקבוצת משקיעים בהנהגת איש העסקים היהודי אדגר ברונפמן הצעיר במחיר עצום 2.6 מיליארד דולרים.
זמן קצר לאחר הרכישה הקבוצה החדשה העבירה לשורותיה את ליאור כהן, שהיה איש מפתח במתחרה הגדולה ביותר של 'וורנר מיוזיק גרופ', 'יוניברסל מיוזיק גרופ'.
בשנת 2007 'וורנר' הודיעה שהיא תמכור מוזיקה דיגיטלית ללא ניהול זכויות דיגיטלי דרך אמזון MP3 ובכך הפכה לחברת התקליטים השלישית שעושה זאת.
בשנת 2008 התחוללה סערה תקשורתית גדולה לאחר שמשא ומתן בין 'וורנר מיוזיק גרופ' ליוטיוב נכשל והיא דרשה מיוטיוב למחוק את כל הקליפים של אמנים החתומים אצלה.
בשנת 2009 שתי החברות פרסמו הודעה לעיתונות שהן הגיעו להסכם ביניהן והקליפים של אמנים החתומים בוורנר יתחילו לצוץ ביוטיוב בקרוב.
ב-2011 נמכרה החברה לאיש העסקים לאונרד בלווטניק תמורת 3.3 מיליארד דולר.
מספר מאלבומיה הבינלאומיים של הזמרת הישראלית עפרה חזה הופצו דרך החברה ברחבי העולם.
בפברואר 2025, וורנר מיוזיק גרופ וחברת הסטרימינג Audiomack הרחיבו את הסכם הרישוי ביניהם שנחתם לראשונה בשנת 2019 והוא כולל 47 מדינות נוספות, כולל איחוד האמירויות, אנטיגואה וברבודה, גרמניה, מצרים, צרפת, בריטניה, מקסיקו, הפיליפינים והרפובליקה הדומיניקנית.
וורת'הם פארק הוא בית אחוזה כפרי בפרברי לונדון (באזור הרטפורדשייר).
זהו בית האחוזה הפרטי הגדול ביותר באזור לונדון רבתי.
הבית, השוכן במרכז אחוזה בת 10 קילומטר רבוע, 27 קילומטר צפונית למארבל ארץ', נבנה בסגנון נאו פלדיאני בשנת 1754 עבור האדמירל ג'ון בינג.
אולם בינג לא נהנה ממנו כיוון שהוצא להורג ב-1757, אך הוריש אותו למשפחתו.
בין היתר נולד בבית והתגורר בו כילד הפילדמרשל ג'וליאן בינג, שנודע לתהילה במלחמת העולם הראשונה והיה המושל הכללי של קנדה.
בשנת 1887 התחוללה בבית שרפה שכילתה חלקים ממנו, אך הוא שופץ והוחזר למראהו המקורי.
במבנה ובאחוזה הסובבת אותו צולמו סצנות מהסרטים החברים של פיטר ופארק גוספורד וכן סדרות טלוויזיה של ה-BBC.
כמו כן משמש המקום לאירועים של ידוענים.
ב-15 ביולי 2006 נערכה במקום מסיבת החתונה של הכדורגלן אשלי קול ואשתו הזמרת שריל קול.
ב-3 באוקטובר אירח בבית מפיק המוזיקה סיימון קאוול את 400 אורחי מסיבת יום ההולדת ה-50 שלו, בעלות של מיליון פאונד .
וורנר מדיה היה קונצרן תקשורת המונים ובידור רב לאומי אמריקאי שהוקמה בשנת 1972. החברה היא הקונצרן השלישי בגודלו בעולם, לאחר התאגיד חברת וולט דיסני וחברת Comcast.
החברה בבעלות ענק התקשורת האמריקאי - חברת AT&T.
מטה החברה נמצא במרכז טיים וורנר בניו יורק.
לפני שנקנתה על ידי AT&T השם היה נקרא טַיְים ווֹרְנֶר .
טיים וורנר מורכב משתי חברות נפרדות שהתאחדו ב-1990: Warner Communications, Inc ו־Time Inc, ונכסיו כוללים גם את נכסיה של חברה שלישית, Turner Broadcasting System, Inc.
החברה פועלת בכל תחומי התקשורת והבידור, ובולטת במיוחד בענפי הקולנוע, הטלוויזיה והעיתונות.
בעבר היה שייך גם ספק האינטרנט הגדול אמריקה און ליין לקונצרן, אך ב-2009 נפרדו דרכיהן של שתי החברות.
בתקופה שבה החברה הייתה בעלים של AOL, הועלו טענות כי החברה מהווה מונופול, בשל אחוז השליטה שלה על שוקי התקשורת.
בין המותגים המפורסמים על ידי טיים ורנר, ניתן למנות את כתבי העת טיים מגזין, פיפל, ספורטס אילוסטרייטד, מד מגזין ו"פורצ'ן" ואת קבוצת הבייסבול אטלנטה ברייבס.
החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק תחת ראשי התיבות TWX.
ב-22 באוקטובר 2016 פורסם כי החברה הסכימה להימכר לחברת AT&T תמורת 85 מיליארד דולר, אולם מכירה מסוג זה עלולה לעבור תהליך אישור רגולטורי שיכול להמשך אף שנה שלמה.
לאחר שנה וחצי, ב-13 ביוני 2018, נודע כי הרכישה של AT&T אושרה.
במאי 2020, וורנר מדיה השיקה שירות סטרימינג משלה בשם HBO Max.
ב-16 במאי 2021, נודע כי AT&T תפצל את חברת וורנר מדיה ותמזג אותה עם חברת דיסקברי תמורת 43 מיליארד דולר.
ב-1 ביוני 2021, נודע כי החברה הממוזגת נקראת בשם "האחים וורנר דיסקברי" , והיא תהיה תחת הנהלתו של דייוויד זאסלב, מנכ"ל דיסקברי לשעבר.
העסקה הושלמה ב-8 באפריל 2022 יחד עם לוגו חדש לחברה הממוזגת.
בנובמבר 2024, פורסם כי אנליסטים מובילים בוול סטריט לחצו על מנהלים ב"האחים וורנר דיסקברי" בנוגע לאפשרות של פירוק החברה.
מנכ"ל "האחים וורנר דיסקברי", דייוויד זסלב, הודה שהביצועים של הסרט "ג'וקר: טירוף בשניים" היו מאכזבים ועלולים להשפיע על תוצאות החברה ברבעון הבא.
החברה ספגה הפסד של מעל 100 מיליון דולר במחלקת המשחקים, והמנהלים ציינו כי יתחילו להתמקד יותר במותגים עיקריים ויפחיתו את מספר ההשקות החדשות.
וורסקלה פולטבה (באוקראינית: Ворскла Полтава) הוא מועדון כדורגל אוקראיני מפולטבה, המשחק בליגת העל האוקראינית.
הישג השיא של המועדון היה זכייה בגביע האוקראיני בעונת 2008/09.
הקבוצה הוקמה ב-1955 ביוזמתו של מיכאיל סטאחורסקי, מזכ"ל הוועדה המחוזית של המפלגה הקומוניסטית של אוקראינה.
בעת שהוקמה הקבוצה נקראה קולחוזניק.
ב-1965 זכתה הקבוצה בגביע אוקראינה הסובייטית, והחלה להיקרא בשם "קולוס".
ב-1968 הקבוצה נקראה סלסטרוי ואחר כך סטרויטל.
החל מעונת 1991 שיחקה הקבוצה בליגת המשנה האוקראינית, שם שיחקה עד להעפלתה לליגת העל האוקראינית בשנת 1996. בעונת הבכורה שלה בליגה האוקראינית, סיימה הקבוצה במקום השלישי וקיבלה את הזכות התמודד במפעלים האירופאיים לראשונה בתולדותיה.
כמו כן, בעונה זו הצליחה וורסקלה לגבור בתוצאה 4:3 על דינמו קייב והייתה לקבוצה האוקראינית הראשונה בתולדות הליגה שהבקיעה 4 שערים לדינמו קייב.
במאי 2009 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לגמר הגביע האוקראיני אחרי ניצחון על מטאליסט חרקוב ובגמר הקבוצה ניצחה את שחטאר דונצק וזכתה בגביע האוקראיני, שהיה לתואר הראשון שלה מאז 1965.
בשלבי המוקדמות של הליגה האירופית הפסידה הקבוצה לבנפיקה ליסבון 5:2 בסיכום הכללי.
בעונת 2010/2011 סיימה הקבוצה במקום השישי בליגה האוקראינית ובעונת 2011/2012 העפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית והוגרלה מול פ.צ.
קופנהגן, סטנדרד לייז' והנובר 96. זהו הישגה הטוב ביותר של הקבוצה מאז ההעפלה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א בעונת .
מלבד הישגים אלה הסתיימו הופעותיה של הקבוצה באירופה בהדחה בסיבוב המוקדמות השני, בעונת על ידי אנדרלכט מבלגיה בגביע אופ"א ובעונת על ידי פורטונה סיטארד מהולנד בגביע האינטרטוטו.
בעונת העפילה לגמר הגביע האוקראיני אך הפסידה לדינמו קייב בדו-קרב פנדלים.
את עונת 2024/2025 סיימה וורסקלה במקום ה-13 שהוביל לפלייאוף העלייה/ירידה, היא התמודדה בפלייאוף בצמד משחקים נגד קודריבקה, לאחר שוויון בתוצאה הכוללת בשני המשחקים ניגשו הקבוצות לדו-קרב פנדלים בו הפסידה וורסקלה וירדה לליגת המשנה האוקראינית.
גביע אוקראינה הסובייטית (1): 1965
וורפאת' הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #16 מיוני 1984, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר סאל בוסימה.
וורפאת' הוא האלטר אגו של ג'יימס ג'ונתן פראודסטאר, אינדיאני יליד אמריקה משבט האפאצ'י ואחיו הצעיר של ג'ון פראודסטאר, שהיה ידוע בכינויו "ת'אנדרבירד".
לג'יימס יש יכולות על-אנושיות כגון כוח, מהירות, סיבולת, רפלקסים וחושים מוגברים כמו לאחיו הבכור, אם כי רמות הכוח שלו גבוהות יותר.
בתחילה, ג'יימס האשים את קבוצת האקס-מן במות אחיו והצטרף לקבוצת ההליונס כדי להשיג נקמה.
מאוחר יותר הוא שקל מחדש את בחירתו והפך לחבר מייסד של קבוצת אקס פורס המיליטנטית.
את דמותו של וורפאת' בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: העתיד שהיה" מגלם השחקן בובו סטיוארט.
וורף בן מוע' , בגילומו של השחקן האמריקאי מייקל דורן, הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים".
וורף הוא הדמות הקלינגונית הראשונה שמופיעה בתפקיד ראשי קבוע בסדרות "מסע בין כוכבים" - הוא הופיע ב"מסע בין כוכבים: הדור הבא" ובעונות 4–7 של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" ויופיע בעונה 3 של "מסע בין כוכבים: פיקארד".
כמו כן, הוא מופיע בארבעת סרטי הקולנוע המבוססים על מסע בין כוכבים: הדור הבא.
וורף הוא הדמות שהופיעה ביותר פרקים וסרטים מאשר כל דמות אחרת.
כמו כן, וורף היא הדמות היחידה מלבד פיקארד שהופיעה באופן קבוע ביותר משתי סדרות של "מסע בין כוכבים" (מיילס או'בריאן הופיע הן בדור הבא, הן בחלל עמוק 9 והן בסיפונים תחתונים, אך בדור הבא דמותו הייתה אורחת, ולא קבועה ובסיפונים תחתונים הוא הוצג באופן חד פעמי ללא טקסט).
בתחילה, דמותו של וורף לא נועדה להיות דמות קבועה, מאחר שג'ין רודנברי, יוצר "מסע בין כוכבים: הדור הבא", רצה להימנע מ"סחורה משומשת של דמויות או גזעים אשר הופיעו בהבלטה בסדרה המקורית".
על כך, ב-1 ביוני 1987 - צוות השחקנים לא כלל את וורף.
מספר "שחקנים גבוהים, רזים, שחורים" נבחנו לתפקיד של וורף לפני שמייקל דורן הגיע, כשהוא נכנס אל החדר בו התקיים האודישן כשהוא "בדמות", לא מחייך (אכן, מייקל דורן גילה כי הרצינות של הדמות, במיוחד במהלך האודישן, איננה נוחה, בתחילה, מאחר שהוא מחשיב את עצמו לקומיקאי בלב).
דורן הוא השחקן היחיד ב-"מסע בין כוכבים" שעבדו במקביל על סרטי "הדור הבא" ובסדרת הטלוויזיה "חלל עמוק 9", אשר עלילותיהן מתקיימות באותה תקופת זמן.
יש סצנות ב-"המפגש" וב-"המרד" אשר מסבירות את היעדרותו של וורף מחלל עמוק 9 ואיחודו מחדש עם קפטן ז'אן לוק פיקארד וקציניו.
ב-"המפגש", וורף הוא מפקד הדיפאיינט, בתחילה, עד אשר הוא משוגר אל האנטרפרייז; ב-"המרד" פיקארד מתלוצץ על כך שוורף מאחר למשמרת שלו על גשר הפיקוד, לאחר שהתרגל לחיים על תחנת החלל חלל עמוק 9.
"הבית של מוג" היה משפחה מהמעמד החברתי והפוליטי הגבוה באימפריה הקלינגונית, אשר במשך שנים רבות זכה לייצוג במועצה הגבוהה של הקלינגונים.
ב-"מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת", סבו של וורף, הקולונל וורף (שגם הוא מגולם על ידי מייקל דורן) מופיע בתפקיד הסניגור המשפטי של קפטן ג'יימס טי.
קירק וד"ר לאונרד מק'קוי, לאחר שהואשמו ברצח גורקון, הקנצלר של המועצה הגבוהה.
כמו כן, הוא היה חלק מהמשלחת הקלינגונית למחנה קיטאמור.
אף על פי שהדבר לא נאמר בצורה מפורשת, הקולונל וורף היה אמור להיות סבו של וורף.
וורף, בנו של מוג, נולד בשנת 2340 על כוכב הבית של הקלינגונים.
חמש שנים לאחר מכן, הוריו עברו להתגורר במושבת קיטאמור, שם שני הוריו מצאו את מותם, במתקפת פתע על ידי הרומולאנים.
קריאת המצוקה של המושבה נענתה על ידי ספינת החלל של הפדרציה אינטרפיד ("Intrepid").
צ'יף סרגיי רוז'נקו מצא את וורף בהריסות, ולקח אותו איתו כאשר כשל למצוא קרובי משפחה חיים שלו.
ביחד עם אשתו הלנה הם גידלו אותו בחווה קטנה שבמושבה על כוכב הלכת גאולט ("Gault"), עולם ובו כ-20,000 תושבים, רובם בני-אדם.
לוורף יש אח אנושי, ניקולאי, באמצעות אימוצו על ידי הזוג רוז'נקו, שעימו הוא הסתכסך לעיתים קרובות.
במהלך ילדותו וורף התגורר לזמן מה במינסק, עיר הולדתם של הוריו, שהיא אחד מהמקומות האהובים עליו ביותר על כדור הארץ.
וורף לא אימץ לעצמו את שם המשפחה של הזוג רוז'נקו, והעדיף כי יכנו אותו בצורה הקלינגונית "וורף, בנו של מוג".
עם זאת, בנו אלכסנדר, אשר אומץ וגודל אף הוא על ידי הזוג רוז'נקו, לאחר מות אימו ק'אהליר, בחר שכן לאמץ לעצמו את שם המשפחה שלהם.
אף על פי שוורף גדל עם ועל ידי בני-אדם, הוא רואה את עצמו כלוחם קלינגוני, ומשקיע זמן רק בלימוד המנהגים של בני-עמו.
כמבוגר, האישיות שלו, כמו גם הגינונים והתחושה הפנימית של כבוד, הם יותר קלינגוניים מאשר אנושיים.
קורן, אחיו הביולוגי והקלינגוני של וורף, אשר היה בן פחות משנה בעת ההתקפה על קיטאמור, הושאר מאחור על כוכב הבית של הקלינגונית על ידי מוג.
לורג, המשתייך לבית של מוג, היה אחראי על גידול הבן הצעיר, בתחילה - תוך ציפייה כי השהות של מוג בקיטאמור תהיה קצרה.
לורג אימץ את קורן לאחר ההתקפה, אולם הרשויות הקלינגוניות הניחו כי הוא מת עם יתר בני משפחתו.
הישארותו של קורן בחיים לא נחשפה עד לזמן שבו שני האחים היו מבוגרים.
בשנת 2357 וורף החל את לימודיו באקדמיה של צי הכוכבים.
הוא סיים את לימודיו בשנת 2361, קיבל דרגת סג"ם, והפך לקלינגון הראשון בצי הכוכבים.
אף על פי שוורף עצמו חש גאווה עצומה וכבוד משירותו בצי הכוכבים, רוב הקלינגונים האחרים התרחקו וזלזלו בבחירה זו שלו.
בשנת 2364 וורף שובץ לשירות על ספינת החלל אנטרפרייז-D, כממלא מקום בקר טיסה וכקצין טקטי, בדרגת לוטננט זוטר.
שנה לאחר מכן הוא מונה לקצין הביטחון הראשי בפועל, בעקבות מותה של לוטננט טאשה יאר, אף על פי שקידום בעקבות מותו של חבר איננו מכובד, לדעתו.
שנה לאחר מכן הוא עבר למחלקת המבצעים, ומונה באופן רשמי וקבוע לקצין הביטחון הראשי.
בשנת 2365 הוא מחדש את יחסיו עם ק'אהלייר, חצי אנושית - אישה חצי קלינגונית, כאשר היא מגיעה אל האנטרפרייז, כשליחת הפדרציה בשליחות דחופה.
הוא מציע לה נישואים, אך נדחה.
בשנת 2366 הוא מועלה בדרגה, לדרגת לוטננט.
לאחר תאונה, בה מצאה את מותה פקודתו לוטננט מרלה יסטור, וורף מאמץ את בנה היתום ג'רמי לבית של מוג, באמצעות טקס קלינגוני מסורתי.
וורף מגלה כי יש לו אח בשם קורן, כאשר קורן מוצב על האנטרפרייז, כחלק מתוכנית חילופים.
קורן ביקש במפורש לשרת על האנטרפרייז על מנת שיוכל להתבונן באחיו.
לאחר מכן, הוא חושף את זהותו האמיתית בפני וורף, ומבשר לו כי דוראס מאשים את אביהם בבגידה באימפריה הקלינגונית, בכך שסייע לרומולאנים במתקפתם על קיטאמור.
כאשר הם, וצוות האנטרפרייז, מגלים כי למעשה היה זה דוראס האב אשר בגד באימפריה, וורף מבין כי הבית של דוראס - בית חזק על כוכב הבית של הקלינגונים - לא ישרוד קלון רב כל כך בפומבי מבלי שתפרוץ מלחמת אזרחים.
בשנת 2367, ק'אהלייר חוזרת אל האנטרפרייז עם הקנצלר הקלינגוני ק'מפק, שבאו להיפגש עם קפטן ז'אן לוק פיקארד.
בהגיעה לספינת החלל, היא מבשרת לוורף שיש להם בן בשם אלכסנדר.
היא רוצה להתחתן עם וורף, אך הוא מסרב כיוון שהוא לא רוצה לשתף אותה ואת בנו בקלונו.
לאחר מותו של ק'מפק, היא מסייעת לפיקארד בהכנות לקראת טקס הירושה.
ק'אהלייר, בסופו של דבר, נרצחת על ידי דוראס, כאשר היא מוצאת ראיות למעורבותו במזימה להכפיש את וורף.
וורף מממש את זכות הנקמה, על פי המסורת הקלינגונית, נלחם והורג את דוראס, ובכך מאפשר לגאורון, יריבו של דוראס, להפוך לקנצלר.
מלחמת אזרחים פורצת באימפריה הקלינגונית, כאשר טוראל, בנו של דוראס, קורא תיגר על מנהיגותו של גאורון.
וורף מאמין כי גאורון הוא השליט הלגיטימי, ומשכנע את אחיו לתמוך עם כוחותיו בקרב לצידו של גאורון.
וורף מתפטר מצי הכוכבים על מנת להילחם עבור גאורון ולשרת על ספינת החלל של אחיו.
גאורון מנצח במלחמה, לאחר שצי הכוכבים חושף כי הרומולאנים תומכים בבית של דוראס.
כאות הוקרה על תמיכתו, הקנצלר גאורון משחזר את הכבוד הקלינגוני של וורף, ומעניק לקורן מושב במועצה הגבוהה.
מאוחר יותר, וורף חוזר אל שירותו בצי הכוכבים.
בשנת 2369 האנטרפרייז מגיעה אל תחנת החלל חלל עמוק 9, שם פוגש וורף באדם שטוען כי אביו עדיין חי, והוא נמצא במחנה שבויים רומולאני.
וורף מאתר את המחנה, ומגלה כי אביו לא שם.
עם זאת, הוא מוצא מספר קלינגונים החיים שם ביחד עם רומולאנים.
מאחר שאין באפשרותם לחזור אל כוכב הבית הקלינגונים מבלי לבייש את בני משפחותיהם, שכן קלינגונים אמורים להעדיף להתאבד ולא ליפול בשבי, החליטו השבויים הקלינגונים לסטות מהדרך המסורתית של בני-עמם, ולחיות בחשאי במחנה זה, על כוכב מרוחק, ביחד עם הרומולאנים, שותפיהם לסוד.
ביקורו של וורף משפיע עמוקות על ילדיהם של האסירים, שחלקם אף בוחרים לעזוב את המקום ביחד איתו, ולשוב אל בני-עמם.
ביקורו של וורף למחנה גורם לו לשקול מחדש את אמונותיו שלו.
הוא מבקר במנזר על מנת לעשות מדיטציה.
יום אחד, מופיע לפניו אדם שטען שהוא "קיילאס הבלתי נשכח" - אבי העם הקלינגוני - אשר חזר להנהיג עוד פעם אחת את האימפריה שהקים.
וורף מוכן לשקול את הרעיון שאדם זה הוא אכן קיילאס, שכן הוא מאמין שהקלינגונים איבדו את דרכם.
גאורון, קנצלר המועצה הגבוהה, היה ספקן.
הוא חוקר את קיילאס, אשר מתקשה להיזכר בפרטים מסוימים מעברו, ולאחר מכן - קורא אותו תיגר, להילחם בדו-קרב.
גאורון מנצח את קיילאס בקלות, והפסד זה מוביל לגילוי כי אנשי הדת יצרו שיבוט של קיילאס.
אף על פי כן, וורף משוכנע שעדיין יש מקום באימפריה הקלינגונית לקיילאס, ומשכנע את גאורון למנות אותו לתפקיד הייצוגי של קיסר, אשר יהיה ראש האימפריה באופן רשמי, ואשר ילמדו את סיפוריו, אולם הכוח האמיתי עדיין יישאר בידיו של גאורון, כקנצלר המועצה.
במהלך שנותיו הראשונות על האנטרפרייז, וורף נמנע מקשרים רומנטיים עם נשים שאינן קלינגוניות, שכן הוא חשש שהן שבריריות מדי עבורו, ושיהיה עליו לרסן את עצמו יותר מדי.
לבסוף, הוא החל לפתח רגשות חזקים כלפי היועצת דיאנה טרוי, והשניים חקרו יחד אפשרות של מערכת יחסים ביניהם, אשר התפתחה בצילו של ויליאם רייקר, מפקדם של השניים, ובן-זוגה לשעבר של טרוי.
מערכת היחסים בין השניים הסתיימה לאחר אובדן האנטרפרייז על כוכב הלכת Veridian III, והצבתו של וורף על תחנת החלל חלל עמוק 9.
בשנת 2371 וורף הועלה לדרגת לוטננט-קומנדר.
לאחר שהאנטרפרייז-D נחרבה, הוא לוקח חופשה על מנת לשקול לעזוב את צי הכוכבים ולחזור לגור עם בני עמו.
חופשתו נקטעת כאשר הוא מוזעק להגיע אל חלל עמוק 9, על מנת לייעץ לקפטן סיסקו בזמן שבו צי ספינות מלחמה קלינגוניות התגודד בתחנה.
וורף מגלה כי הקלינגונים מתככנים לפלוש לקרדאסיה, משום שהם סבורים שהפיכת השלטון בה תוכננה ובוצעה על ידי משתנים מהדומיניון.
וורף מעביר את המידע הזה לסיסקו, תוך ידיעה כי הוא מסכן את מעמדו באימפריה.
לאחר הפלישה, גאורון מבקש מוורף שיילחם לצידו, אך משהוא מסרב - גאורון מעניש את וורף ושולל ממנו את הכבוד הקלינגוני, אדמותיו ותאריו.
וורף וסיסקו מחלצים את חברי המועצה הקרדאסית ממוות בטוח בידי הקלינגונים אשר תוקפים את התחנה.
בסופו של דבר הקלינגונים נסוגים.
סיסקו משכנע את וורף להישאר בשירות, כקצין האסטרטגי של התחנה.
בתפקידו זה, הוא ירכז את כל הפעילות של צי הכוכבים בגזרת באג'ור, וכן ישמש כמפקד הדיפאיינט.
מספר חודשים לאחר שגאורון מנדה את וורף, מגיע לתחנה קורן, אחיו של וורף, אשר גם הוא נושא את אותו הקלון.
קורן, אשר איבד הן את הכבוד הקלינגוני שלו והן את מעמדו במועצה הגבוהה, מבקש מוורף כי יהרוג אותו במסגרת טקס קלינגוני מסורתי, על מנת שיוכל למות בכבוד.
קפטן סיסקו מצליח לשכנע את וורף שלא להרוג את אחיו, ובמקום זאת - האח עובר ניתוח קוסמטי, וכל זיכרונותיו נמחקו ממנו, על מנת שיוכל להתחיל בחיים חדשים, ללא כל קשר לבית של מוג.
קורן נוטל על עצמו זהות חדשה בשם רודק, ומאמין כי איבד את זיכרונו עקב פציעה.
בפדרציה עולה החשד כי גאורון הוא משתנה.
לפיכך, וורף מצטרף לצוות אשר נשלח אל כוכב הבית של הקלינגונים, על מנת לחשוף את התרמית, אך הם מגלים כי המשתנה הוא דווקא הגנרל מרטוק, יועצו הצבאי של גאורון.
הגילוי עוזר להביא להפסקת אש בין הפדרציה לבין האימפריה הקלינגונית.
בתחילת שנת 2373 מתחיל רומן בין וורף לבין קצינת המדע של חלל עמוק 9 ג'דזיה דקס, שהיא אישה מגזע טריל.
ג'דזיה מכירה היטב את המנהגים הקלינגונים, בשל הניסיון הרב שצבר הפונדקאי הקודם של השיתופן דקס, שהיא כעת הפונדקאית הנוכחית שלו.
ג'דזיה היא האישה הלא-קלינגונית הראשונה שאיתה מקיים וורף "יחסים פיזיים", בדרך הקלינגונית המסורתית.
בעודו במשימה ברביע גמא, וורף נתפס ונשלח למחנה מעצר שבו הוא פוגש לראשונה את גנרל מרטוק האמיתי, וכן את ד"ר באשיר - שניהם נחטפו והוחלפו במשתנים.
בעוד שיתר האסירים מנסים למצוא דרך להימלט מהכלא, וורף נכנס לטורניר יומי של קרב פנים אל פנים, נגד כל אחד מהשומרים, בתורו.
הוא זוכה לכבוד ולהערכה הן של מרטוק, והן של השומרים, מאחר שהוא סירב להיכנע.
וורף ויתר האסירים מצליחים לברוח, ומזהירים את התחנה בדבר המשתנה המתחזה.
עם שובם, מרטוק מקבל פיקוד על כוח צבאי קלינגוני, המוצב בתחנת החלל חלל עמוק 9, וכן מקבל פיקוד על ספינת החלל רוטארן (Rotaran).
הוא מציע לוורף להיות הקצין הראשון שלו, ולאחר ניצחון בקרב כנגד הדומיניון, הוא אף מציע לו להצטרף אל "הבית של מרטוק", ולהיות אחיו.
עם הצטרפותו לבית של מרטוק, מעמדו של וורף באימפריה משוחזר.
בנו של וורף, אלכסנדר רוז'נקו, מוצב אף הוא לשרת על הרוטארן.
אף על פי שבתחילה וורף מתנכר לבנו, ומביע ספקנות בנוגע לרצונו של בנו לשרת את האימפריה, הם מתפייסים, ואלכסנדר מצטרף אף הוא לבית של מרטוק.
וורף ממשיך לשרת על הרוטארן כאשר קפטן סיסקו נסוג מחלל עמוק 9, בתחילת המלחמה עם הדומיניון.
כאשר קפטן סיסקו מחליט, בסופו של דבר, לשוב לחלל עמוק 9 כשהוא מפקד על צי של ספינות חלל של צי הכוכבים, במטרה לכבוש מחדש את התחנה.
וורף ומרטוק פונים אל גאורון, ומשכנעים אותו לשלוח ספינות חלל קלינגוניות, שיצטרפו לקרב.
כניסתן של הספינות הקלינגוניות הופך את היוצרות, ומאפשר לדיפאיינט לפרוץ ולכבוש מחדש את התחנה.
לאחר שהתחנה משוחררת, וורף וג'דזיה מתחתנים, בטקס חתונה קלינגוני מסורתית, הכולל סדרה של מבחנים שבהם ג'דזיה צריכה לעמוד, על מנת לזכות באישורה של סירלה, אשתו של מרטוק, להצטרף אל "הבית של מרטוק".
בפרק "Change of Heart", וורף מסיים, בטרם עת, משימה ליצור קשר עם מודיע קרדאסי מתוך הדומיניון, על מנת להציל את חייה של אשתו הפצועה.
כתוצאה מכך, המודיע נתפס ומוצא להורג על ידי הדומיניון.
בשלהי שנת 2374, כאשר וורף וג'דזיה נשואים במשך פחות משנה, הם מחליטים לנסות ולהביא יחדיו ילד, על אף הקשיים הניצבים בפניהם, הנובעים מההבדלים הביולוגיים שבין טריל לבין קלינגון.
כאשר ג'דזיה מבקרת בבית תפילה באג'ורני שעל התחנה, היא מותקפת ונהרגת על ידי דוקאט), אשר הגיע למקום על מנת לגנוב את כדור הנבואה הבאגרו'ני.
בשנת 2375, וורף מוביל משימה להשמדת מספנות של הדומיניון.
הוא מקדיש את המשימה לאשתו המנוחה, על מנת להבטיח את כניסתה אל סטו-וו-קור - ממלכת המתים המכובדים של הקלינגונים.
ד"ר באשיר מצליח להציל את השיתופן דקס, אשר נשלח בחזרה אל כוכב הבית של טריל, לתוך התאחדות עם פונדקאי חדש.
בדרכו לשם, על ספינת החלל Destiny, מצבו הבריאותי של השיתופן החל להחמיר, ועל מנת להציל את חייו - הוא הושתל אל תוך גופה של סג"ם אזרי טיגאן, עוזרת-יועץ על הספינה.
אזרי, אשר לא הוכשרה לשמש כפונדקאית, מתקשה לבצע את המעבר והיא מחפשת אחר קפטן סיסקו, אותו היא פוגשת על כדור הארץ.
היא עוזרת לו במשימה על כדור הארץ, ולאחר מכן - שבה עמו אל חלל עמוק 9. היא נענית לבקשתו להישאר על התחנה, כיועצת.
בתחילה, וורף שמר מרחק מאזרי, שכן הוא חש מבולבל ולא ידע מה לעשות נוכח המצב החדש.
הצבתה של אזרי על תחנת החלל הובילה למספר רגעים מביכים בינה לבין וורף, שכן כפונדקאית - יש לה את כל הזיכרונות של כל הפונדקאים הקודמים.
לאחר שהשניים מציתים מחדש את האהבה שהייתה בין וורף לבין ג'דזיה, מחליטים וורף ואזרי שהם שונים מדי זה מזה, ובסופו של דבר, מחליטים להישאר חברים, כאשר לבסוף אזרי ובאשיר (אשר היה מאוהב בג'דזיה בעבר) מתאהבים זו בזה.
בשנת 2375, וורף הפך מודאג בנוגע להנהגה של גאורון.
הכניסה של הברין למלחמה לצד הדומיניון הסיתה את כוחות הפדרציה והרומולאנים, אשר הוכיחו עצמם פגיעים לכלי הנשק של הברין.
ומשום שהקלינגונים נותרו לבדם בקרב נגד הג'מהדאר והקרדאסים, כושר הפגיעה שלהם פחת משמעותית.
גאורון לקח על עצמו פיקוד ישיר על הכוחות הקלינגונים, שכן הוא חשש מהפופולריות העולה של הגנרל מרטוק וזמם לערער את מעמדו מרטוק.
גאורון החל להורות על מרטוק לצאת למשימות "התאבדותיות" כנגד כוחות הדומיניון, בתקווה ששורה של תבוסות תחליש את מרטוק ותכפיש אותו כמנהיג צבאי.
וורף, אשר הבחין בכך שגאורון מעמיד בסכנה את כל המאמץ המלחמתי, מנסה לשכנע את מרטוק לקרוא תיגר על מנהיגותו של גאורון.
לאחר שמרטוק מסרב, וורף לוקח על עצמו לקרוא תיגר כנגד גאורון, בטענה כי תוכניות המלחמה שלו שגויות, כי התנהג בחוסר כבוד בניסיונו להכפיש את מרטוק, וכי האסטרטגיות שלו למלחמה אינן מספקות.
לאחר דו-קרב, וורף הורג את גאורון, ובכך זוכה באפשרות להתמנות לקנצלר החדש של המועצה הגבוהה של הקלינגונים.
וורף מוותר על התפקיד, לטובת מרטוק.
לאחר סיום המלחמה בדומיניון, וורף מתמנה לתפקיד שגריר הפדרציה לקרונוס (כוכב הבית של הקלינגונים), כפי שמתואר ב-"What You Leave Behind" - פרק סיום הסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".