tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בגיליון 9 (יולי 1960) קובע הביטאון לקראת ניצחון המהפכה האלג'יראית: "לא נסכים אלא לחופש מולדתנו פלסטין ושחרורה מהיהודים הגוזלים והקמת שלטון לאומי".
בסוגיית הישות הפלסטינית כותב הביטאון: "אנו ערביי פלסטין עדיין ברשותנו חלק ממולדתנו הגזולה, וחלק זה מתאים לנו כבסיס זינוק לשחרור מולדתנו...
העם הפלסטיני המובס אינו יכול להתמרד נגד היהודים כל עוד אין לו ישות...
והשליטים שלו נלחמים בישותו ומדכאים את המהפכה שלו".
בגיליון 11 (נובמבר 1960), במלאת שנה להוצאת הביטאון לאור, דחה העורך תופיק חורי במאמר ראשי את השמועות בדבר זיקתו של הירחון למפלגה או למדינה כלשהי.
במדור "דעתנו" בחתימת פת"ח, נאמר: "ישנם חלקים ערביים של פלסטין.
על חלקים אלה צריך להקים שלטון לאומי פלסטיני מהפכני, והוא יפעל בשיתוף פעולה עם המדינות הערביות להצלת פלסטין מהיהודים הפושעים".
בגיליון 12 (דצמבר 1960) כתב העורך תופיק חורי את המאמר הראשי שכותרתו "חודש נובמבר 1917–1947–1956–1960", בו הוא סוקר אירועים מרכזיים שחלו בחודש נובמבר בשנים הללו, וכותב: "הישות הפלסטינית, אם תקום גאוגרפית ומדינית כמו שכמה מדינות ערביות רוצות, או מדינית בלבד כמו שמדינות ערביות אחרות רוצות, הרי המצב...
לא ישתנה, לא צבאית, לא משפטית ולא בין־לאומית...
גם אם ייושמו החלטות ועידת שתורא (של מועצת הליגה הערבית), לא יהיה לנו אלא העתק חדש של ממשלת כל פלסטין הנוכחית...
נשארה לנו רק דרך אחת...
שיקומו בכל ארץ ערבית קבוצות...
מטרת קבוצות פלסטיניות אלו תהיה התקפה על ישראל, גרימת הרס בפנים והעסקת האויב בארצו באופן מלא...
בלי שתהיה אחראית לא מבחינה בין־לאומית ולא מבחינה מקומית־אזורית...
לישראל לא תהיה זכות בין־לאומית [לטעון] כלפי אף אחת ממדינות ערב".
הגיליון כולל גם כתבות זיכרון למרד האלג'ירי, מדור "אמיתות" על "פשע בלפור" (1917), מאמר על "טבח קיביה" (1953), ומאמר על צפת, הכולל זיכרונות ממרד 1936.
בגיליון 13 (ינואר 1961) קובע הביטאון: "לא חלוקה ולא יישוב [הפליטים], לא פיצויים...
הגיליון כולל גם כתבה על עכו – "כלת החוף הפלסטיני", וכתבה "מגבורת הפדאיון", הכוללת דוגמאות מפעולות הפדאיון בשנים 1955–1960. מאמר בשם "אנו והעבדים" משווה את הפלסטינים לעבדים משוללי זכויות בכל מקום שהם נמצאים בו.
הגיליון כולל גם כתבה בשם "אני הולך ליפו".
בגיליון 15 (מרס 1961) דן המאמר הראשי שוב בצורך ב"תנועה פדאינית פלסטינית כוללת, שתחסל את קיום ישראל", ושעליה "לפעול מכל מדינות ערב בעת ובעונה אחת במטרה להעסיק את האויב באותו הזמן בכל החזיתות".
על תנועה זו לבצע פעולות "שמטרתן יצירת בעיות בין־לאומיות לישראל לצד גרימת נזק כלכלי, כמו הפסקת תנועת התיירות והפסקת פעולות של מוסדות ציבור".
התנועה "תקים מנגנון תעמולתי מיוחד לפרסום ההודעות בשמה.
זה יכלול הקמת מרכזים בכל העולם להפצת קולנו.
יש להפיק תועלת גדולה מהסטודנטים הפלסטינים באוניברסיטאות באירופה ובארצות הברית".
גיליון 31 (מאי 1963) הוא בעל חשיבות מיוחדת, משום שהוא מורה על גיבוש האידאולוגיה של פת"ח ועמדותיו כמעט בכל השאלות הרלוונטיות, חמש שנים אחרי ייסוד התנועה.
לרגל 15 במאי, פותח הביטאון בקריאה: "שבים, שבים, שבים" (עָאאִדוּן).
בהמשך כותב העורך תופיק חורי, כי "הדרך היחידה להחזרת המולדת השדודה היא התנועה המהפכנית המאורגנת...
שתזנק מכל השטחים המקיפים את האדמה הכבושה בו־זמנית, כדי לשתק את קיום האויב תוך שעות"; "פלסטין היא אדמה שיש לה עם, ולא [ראוי] שתמשיך להיות תחת שלטון של עם ללא אדמה"; מערכתנו עם ישראל היא...
לא מערכה חלקית המוגבלת לישראל בלבד...
עלינו להיכנס למערכה תוך שימוש בנשק הנפט, התחבורה הימית והאווירית.
לפעול יחד בחרם כלכלי, מדיני ותרבותי כולל על כל מדינה שתעמוד לצד ישראל".
מאמר המערכת של הגיליון קורא להימנעות מהצטרפות לארגונים ערביים אידאולוגיים (תנועת הלאומיים הערבים, הבעת' והאחים המוסלמים, שחלק קטן ממייסדי הפת"ח היו חברים בהם); הוא קובע כי "האימפריאליזם נשען מעל לכול על המסת האישיות הפלסטינית כדי שתישאר הבעיה בין ישראל למדינות ערב", וכי "משימת החלוץ הפלסטיני היא הכאת האויב מבפנים".
מאמר נוסף בגיליון, תחת הכותרת "למען זיכרון השהידים של ירדן", מצהיר כי "ההפגנות בירדן ומאורעות הדמים שהתלוו אליהן" הם ביטוי ל"נחישות העם הערבי הפלסטיני...
ולהקים שלטון דמוקרטי מהפכני, אשר יבטיח את היותה של ירדן בסיס גדול לזינוק לפעולה המהפכנית המזוינת בלב ישראל...
הוי שליטי עמאן, אנו ננקום את נקמת השהידים שלנו...
לא תהיה רחמנות כאשר יהיה גורלכם תחת ההריסות".
בגיליון 32 (אוגוסט 1963) קובע המאמר הראשי כי "אין לאיש בעולם הזכות...
לכפות פתרון על העם הפלסטיני...
העולם כולו העניק לו את החופש לומר ולפעול למען שיבתו למולדתו כשהיא מטוהרת מהאימפריאליזם הציוני".
במדור "דעתנו" נכתב: "נסיבות הנכבה איחדו את שכבות עמנו ויצרו כור היתוך, המתאים למאבק המזוין".
בגיליון זה הופיע לראשונה מדור חדש: "דִרָאסָאת תָ'ורִיה".
מדור על "מפלגות האויב" עוסק במפלגת פועלי ארץ ישראל (מפא"י).
הגיליון עוסק גם ב"ישראל והפצצה האטומית".
הוא מביא שיר של הארון האשם רשיד תחת הכותרת "אנו נשוב" ("סָנָעוּד").
המדור "כדי שלא תשכח" עוסק בייהוד נצרת וקורא לעולם הערבי להגן על התושבים הערבים בישראל.
בגיליון 34 (ינואר 1964) ניצל דבר המערכת את ביקור האפיפיור פאולוס השישי בארץ הקודש ופנה אליו: "אנו הפלסטינים נגרש את גנבי בית המקדש מההיכל...
נוריד את פלסטין מעל הצלב".
במדור "דלת המחשבה" מובאים קטעים מכתב מ"הפרוטוקולים של זקני ציון".
ולהיסטוריה" מביא את נאום אחמד שוקיירי הפונה לעם הפלסטיני, ובצדו קטעים מהאידאולוגיה של פת"ח, וכך הוצגה עמדת הארגון מול עמדותיו של שוקיירי.
בגיליון 38 (יולי 1964) מגיב דבר המערכת בחתימת תופיק חורי על כינוסים ערביים שונים, ובהם: כינוס המומחים הצבאיים, הפסגה הערבית, כינוס שרי החוץ הערבים, כינוס שרי האינפורמציה הערבים, וכינוס ירושלים.
הביטאון קובע כי "ישראל לא ידעה יציבות אלא בראשית 1957, כלומר אחרי שהופסקו פעולות הפדאיון"; "בעייתנו עם ישראל אינה בעיית פליטים ופיצויים, אלא בעיה של ישות וקיום...
וזו היא מטרת הפדאיון במלחמה".
תחת הכותרת "כיצד חושבים אויבינו", מביא הגיליון ציטוטים מספרו של מנחם בגין.
מאמר רביעי בסדרה "התרבות המהפכנית" מדבר על המהפכה הקובנית.
בהמשך מופיע שיר "אל היהודים": "פִּשעוּ ככל אשר לאל ידכם...
הגיליון ממשיך בפרסום מובאות מתוך ""הפרוטוקולים של זקני ציון" והאשמות נגד הדת היהודית, תוך קביעה שהיהודים סבורים כי "שאר העמים הם חיות".
גיליון 39 (ספטמבר 1964) יוחד ברובו לסוגיית הישות הפלסטינית, שעלתה לדיון בפורומים בין־ערביים וגם בחוגים פלסטיניים, בעיקר אחרי הפסגה הערבית השנייה וועידת ירושלים שבה הוקם אש"ף.
מאמר המערכת קובע: "הערך הבסיסי אצלנו הוא האדמה...
אם היא תחוסל או תיגזל, הרי חוסל כל דבר ונגזל מאתנו הכול...
הצדק הוא כל מה שיזרז את חיסול ישראל, והטוב הוא כל מה שיוביל להתפוררות מדינת הגזל...
ישראל קיימת בלב המולדת הערבית...
ססמתנו היום היא 'הבא נתחיל במהפכה'".
פלסטין 36 הוא סרט דרמה היסטורי משנת 2025, שנכתב ובוים על ידי אן-מרי ג'אסיר.
הסרט מתאר את המרד הערבי בין השנים 1936–1939 נגד השלטון הקולוניאלי הבריטי בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי.
מככבים בו: היאם עבאס, כמל אל באשה, יסמין אל-מסרי, ג'לאל אלטאוויל, רוברט אראמאיו וסאלח בכרי.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית במסגרת אירועי הגאלה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2025 ב-5 בספטמבר, וזכה לתשואות בעמידה במשך 20 דקות.
הוא נבחר כמועמד הקולנוע פלסטיני לסרט הבינלאומי הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-98.
היאם עבאס - בתפקיד חנן
כמל אל באשה - בתפקיד אבו רבאב
יסמין אל מסרי - בתור חולוד עאטף
ג'לאל אלטוויל - בתור האב בולוס
רוברט ארמאיו - כקפטן אורד וינגייט
סאלח בכרי - בתפקיד חאלד
יפה בכרי - בתפקיד רבב
כרים דאוד - אנאיה בתפקיד יוסף
ורדי עילבוני - בתפקיד אפרה
וורד הלו - בתור כרים
מומין סוואיטאט - בתור סאמה
בילי האוול - בתפקיד תומאס הופקינס
דאפר לאבידין - בתפקיד אמיר
ליאם קנינגהם - בתפקיד צ'ארלס טגארט
ג'רמי איירונס - בתפקיד הנציב העליון ארתור ווקופ
יומנה מרואן - בתור אום כרים
סם הואר - בתפקיד דיפלומט צ'ארלס
כריסטופר וילרס - בתור שדרן רדיו
סם פיס - בתור חייל בריטי
הצילומים העיקריים החלו ב-2023 בשטחי הרשות הפלסטינית, אולם בעקבות מלחמת חרבות ברזל נדחתה הפקת הסרט.
מאוחר יותר הצליחה ההפקה לחזור ולסיים את צילומי הסרט בירדן.
הסרט הוצג בבכורה עולמית במסגרת אירועי גאלה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו ב-5 בספטמבר 2025. הסרט זכה בבכורה אירופאית כחלק מהבחירה הרשמית של פסטיבל הסרטים הבין-לאומי של לונדון 2025. הסרט יצא לאקרנים בממלכה המאוחדת ב-31 באוקטובר 2025, בהפצת חברת הסרטים Curzon Film .
הוא זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי של טוקיו בנובמבר 2025.
הסרט מועמד לפרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר לשנת 2025. לפניו היו שני סרטים על ההיסטוריה של הפלסטינים שהיו מועמדים לפרס זה – "כל מה שנותר ממך" ו"קולה של הינד רג'ב".
הסרט נרכש להפצה בצרפת ובארצות הברית.
בינואר 2026 תוכננה הקרנה של הסרט במרכז תרבות בשכונת שייח' ג'ראח, אך שוטרי מחוז ירושלים הגיעו למקום והודיעו על ביטול ההקרנה המתוכננת, בטענה כי המרכז מקדם פעילות של ארגון טרור.
"הגרדיאן" נתן לסרט 3 כוכבים ותיאר אותו כ"דרמה מרגשת [העוקבת] אחר שנה של סכסוך אכזרי במזרח התיכון, עם צוות דמויות עצום שנלכד בסערה.
[...] זהו סרט נוגע ללב, אם כי בקצב מעט אדיש ולפעמים מועבר בצורה פדגוגית.
צוות השחקנים כולל שחקנים פלסטינים בולטים כמו היאם עבאס וסאלח בכרי בתור מורדים נלהבים.
ג'רמי איירונס מגלם את הנציב העליון סר ארתור ווקופ, המנהל בשאננות סתמית את המשבר.
שאר הקולוניאליסטים מחולקים, בסגנון המסורתי, ל"בריטים טובים" - בילי האוול כעובד מדינה בעייתי וחסר תועלת פרו-ערבי - ו"בריטים רעים" - רוברט ארמאיו בתור קפטן אורד וינגייט האכזרי, אשר מגלם כאן את היהירות והאכזריות של הקולוניאליסטים, יורה באזרחים בדם קר ומורה על ענישה קולקטיבית של כפרים שלמים".
מגזין "וראייטי" כתב: ...ההופעות מצוינות באופן אחיד ותואמות זו את זו - עבודת אנסמבל אמיתית שבה כל שחקן משלים את שותפיו למסך.
הערה אחת היא רוברט אראמאיו, בתור הקפטן הנבל בצבא הבריטי, שחסר לו רק שפם, אך האופן שבו הדמות נכתבה ומוצגת היא כקריקטורה".
"הפייננשל טיימס" תיאר את הסרט כ"אפוס היסטורי מרגש המתעד את לידתה הכושלת של אומה, ואת הדיכוי האכזרי של מורדים המבקשים להתנגד לעקירת הערבים שהושפעה מההגירה היהודית הגוברת במהירות", וציטט את ג'סיר באומרו: "זוהי נקודת המבט הפלסטינית של אותה תקופה".
פלסמיד הוא מקטע DNA דו-גדילי מעגלי הקיים אצל יצורים חד-תאיים.
מקטע זה הוא בעל חומר תורשתי מתפקד, שאינו חלק מה-DNA הכרומוזומלי, ויכול לעבור מתא לתא, בתהליך הקרוי קוניוגציה.
הפלסמיד משתכפל בצורה עצמאית בתא ומספר ההעתקים נע בין פלסמידים בודדים למאות כתלות ביכולת הפלסמיד להשתכפל בתא מסוים.
התא המוסר את הפלסמיד לאחר, קרוי "פרט תורם" או "+F".
תא חסר פלסמיד נקרא "פרט מקבל" או "-F".
היכולת לתרום את הפלסמיד מקודדת בחלק מהגנים שבפלסמיד עצמו.
פלסמידים קיימים בעיקר בחיידקים, אך יכולים להתקיים גם בארכאונים ובאאוקריוטים (כדוגמת שמר האפייה).
כדי לשמר את נוכחותם בתוך התא, הפלסמידים מכילים גן הדרוש או שנותן יתרון לתא, לדוגמה, עמידות לאנטיביוטיקה או יכולת לסנתז מולקולות הדרושות לחיות התא.
1. במצב +F המטען הגנטי המועבר בקוניוגציה הוא של הפלסמיד בלבד.
החיידק המקבל הופך אפוא לבעל פלסמיד ומסוגל להפוך גם לתורם.
2. במצב HFR הפלסמיד עבר איחוי ל-DNA הכרומוזומאלי, וכתוצאה מכך מועברים בקוניוגציה ראשית כל גנים מה-DNA הכרומוזומאלי.
העברת הגנים מהפלסמיד נדחית, וזמן הקוניוגציה קצר מכדי שתכונות מהפלסמיד יועברו לחיידק המקבל.
לכן, חיידק שקיבל פלסמיד מתורם מסוג HFR לרוב יוותר חסר פלסמיד.
מצב HFR הוא הפיך, כלומר, פלסמיד שהתאחה עם ה-DNA הכרומוזומאלי עשוי לעיתים לשוב ולהפרד ממנו.
3. במצב 'F נפרד הפלסמיד מה-DNA הכרומוזומאלי שהיה מאוחה בו (HFR) ולקח איתו תכונות של ה-DNA הכרומוזומאלי (לו נפרד ממנו בלי לקחת תכונות, היה שב החיידק למצב +F רגיל).
במקרה כזה, קוניוגציה תתרחש כמו במצב +F והפלסמיד בלבד יועתק אל חיידק מקבל.
אולם, בניגוד למצב +F, כאן יועתק במסגרת הפלסמיד גם מידע מה-DNA הכרומוזומאלי של התורם.
פלסמידים מסווגים לחמישה סוגים על בסיס תפקיד הגנים שנמצאים עליהם:
1. F-plasmids – מאפשרים קוניוגציה
2. R-plasmids – נותנים עמידות לאנטיביוטיקה
3. Col plasmids – כוללים גנים המסוגלים להרוג בקטריה אחרת
4. degenerative plasmids –מאפשרים פירוק חומרים מיוחדים
5. virulence plasmids – הופכים את החיידק לפתוגן
אפיזומים הם פלסמידים המסוגלים להשתלב ב-DNA הכרומוזומלי.
דבר זה מאפשר להם להישאר יציבים במשך זמן רב, להיות מוכפלים עם כל הכפלה של התא, ולעיתים אף להשתלב לצמיתות בחומר התורשתי של החיידק.
מיקרואורגניזמים בעלי פלסמיד, מתרבים בדרך כלל באמצעות פליגה, דבר גורם לשינוי מאוד קטן במגוון הגנטי של אוכלוסייה רק באמצעות מוטציות.
על מנת להתפתח אבולוציונית ולהסתגל לתנאי הסביבה, החיידקים מוסרים ומעברים את הפלסמידים אחד לשני וכך גורמים לשינויים במגוון הגנטי.
פלסמידים מקנים יתרון למיקרו-אורגניזמים שבהם הם מבוטאים, פלסמידים רבים מקודדים לחלבונים המקנים עמידות לאנטיביוטיקה כגון החלבון בטא לקטמאז המנטרל את פעילות הפניצילין.
כמו כן פלסמידים מקודדים לחלבונים המאפשרים מסלולים מטבוליים ייחודיים, לדוגמה שימוש בלקטוז כמקור אנרגיה.
מכיוון שגנים מן ה-DNA הכרומוזומלי העשויים לעבור מתורם 'F, והפלסמיד יכול לעבור מחיידק לחיידק – אם חיידק היה רגיש לסוג מסוים של אנטיביוטיקה וחיידק אחר העביר לו את הפלסמיד של העמידות אליה, החיידק המקבל יהיה עמיד לאנטיביוטיקה.
לתהליך המעבר קוראים תהליך הטרנספורמציה, מלשון העבר (Transform).
ישנם סוגים של חיידקים שאינם יכולים לקבל פלסמידים מסוימים.
ליכולת לקבל פלסמיד קוראים קומפטנטיות.
הפלסמידים הם כלי חשוב במעבדות גנטיקה וביוכימיה.
ניתן ליצור פלסמידים מהונדסים, בהם משתמשים על מנת להחדיר גן רצוי לתוך חיידקים קומפטנטים.
גודל טיפוסי של פלסמיד לצורך הנדסה גנטית הוא אלפי בסיסים עד עשרות אלפי בסיסים.
החדרת הפלסמיד לחיידקים נקראת טרנספורמציה (transformation) ונעשית באמצעות מכת חום או שוק חשמלי (electroporation) בין היתר על מנת להגדיל את נפח החיידק ולהחליש את הדופן.
קיימות חברות גדולות המשווקות פלסמידים מהונדסים גנטית על פי הביקוש.
מכיוון שיעילות החדרת הפלסמיד אל תוך התא איננה מוחלטת, פלסמידים אלו מגיעים כבר עם גן המקודד חלבון לעמידות לאנטיביוטיקה.
כאשר יזרעו את החיידקים על מצע אשר מכיל אנטיביוטיקה, רק החיידקים אשר הפלסמיד נקלט בהצלחה אצלם נהפכו לעמידים לאנטיביוטיקה ורק הם נשארו על המצע.
בדרך זו ניתן לקחת באופן סלקטיבי את החיידקים אשר קיבלו את הפלסמיד.
בחלק מהפלסמידים המהונדסים, מחדירים את המקטע הגנטי אופרון האראבינוז המגיב לנוכחות אראבינוז בצורה רציפה לפני הגן המסוים שבפלסמיד, ליצירת מקטע גנטי יחיד אשר הופך את אופרון האראבינוז לטריגר של הגן המסוים.
פעולה זו מאפשרת בקרה גנטית על יצירת הגן המסוים וכך לתזמן את יצירת הגן אצל המיקרו-אורגניזם בכך שמוסיפים אראבינוז על המצע שבו שוכן המיקרו-אורגניזם עם הפלסמיד.
לפלסמידים שימושים רבים בתחום התעשייה ובמחקר, בין היתר לצורך עריכה גנטית של גנום בתאים שונים (חיידקים, שמרים, קוי תאים ועוד) והפקת חלבון בתוך תא מאחסן באמצעות פלסמיד ביטוי (וקטור ביטוי) לשימוש בתעשיות התרופות והמזון.
פלסטלינה הוא אלבום שהוקלט בשנת 1970, במהלך העבודה על סדרת הטלוויזיה "לול", על ידי אריק איינשטיין ושלום חנוך.
באלבום זה, ובאלבום "שבלול" שהוציאו השניים מוקדם יותר באותה שנה, הצליחו איינשטיין וחנוך להכניס לראשונה את מוזיקת הרוק אל המוזיקה הישראלית.
באלבום זה שר איינשטיין את כל השירים, מלבד שיר הנושא האינסטרומנטלי (שהוקלט מאוחר יותר עם מילים באנגלית לאלבומו של חנוך "Shalom") והשירים "מאיה" ו"שחק אותה" ששר חנוך.
את השיר "מאיה" הקדיש חנוך לבִתו, עוד בטרם נולדה).
את השיר "מה איתי" שר איינשטיין בדואט עם ג'וזי כץ.
"אבישג" הוא אחד מחמישה שירים בלבד שאריק איינשטיין הלחין בעצמו במהלך הקריירה שלו.
את עטיפת האלבום עיצב דוד טרטקובר, שעיצב רבים מאלבומיו של איינשטיין באותו עשור, כשהוא משתמש בתמונות שצילמה אלונה איינשטיין, שהייתה אז אשתו של איינשטיין.
השפעת האלבום והמשך דרכם של איינשטיין וחנוך
"פלסטלינה" נחשב לאחת מפסגות היצירה של איינשטיין מצד אחד ולפריצה הגדולה של חנוך מצד שני.
מהאלבום הצליחו השירים: "אמא שלי", "מאיה", "מה איתי", "אסור לוותר" ו"ערב שישי".
ב-1971, בעקבות ההצלחה, פנה חנוך לקריירה עצמאית וניסה את מזלו באנגליה, שם הקליט אלבום סולו באנגלית ("Shalom") שנכשל מסחרית ולא סלל את דרכו של חנוך לשוק הבין-לאומי.
שלום חנוך חזר לישראל בסוף 1973, הקליט שירים אחדים עם להקת בני נח וב-1975 הקים עם אריאל זילבר את להקת תמוז.
ב-1977 הוציא חנוך את אלבום הסולו הראשון שלו בעברית, "אדם בתוך עצמו".
שיתוף הפעולה בין איינשטיין לחנוך התחדש רק עשור לאחר יציאת "פלסטלינה", במסע הופעות משותף שתועד באלבום כפול.
אלבום האולפן המשותף הבא של השניים, שנקרא "מוסקט", יצא בשנת 1999.
שלום חנוך: שירה ב"מאיה" (3) ו"שחק אותה" (8), גיטרה אקוסטית, קולות, עיבודים וכל הלחנים (למעט "אסור לוותר" ו"אבישג")
יעקב נגר: פסנתר, פסנתר חשמלי (אונדיולין), אורגן האמונד, צ'מבלו, מפוחית
מיקי גבריאלוב: גיטרה בס ב"כתבו עליו בעיתון" (2), "מה איתי" (4) ו"אסור לוותר" (5)
אהרון קמינסקי: תופים וכלי הקשה
אורי זוהר, צבי שיסל וחבורת לול: קולות
מנהל הקלטה: יהודה קולטון באולפני "ישראקול"
פלסטלינה (מיוונית: Plastikos (Πλαστικος) - מכויר), או בשמה העברי טינית (מהמילה טין), היא חומר פלסטי, כלומר חומר אשר אינו נוטה לחזור לצורתו המקורית, וניתן למתוח אותו במידה רבה מעבר למידתו המקורית.
פלסטלינה היא תערובת של וזלין, מלחי סידן (בעיקר סידן פחמתי) וחומצות שומן, השם (Plasticine) הוא סימן מסחר של חברת Flair Leisure Products.
ייעודו של החומר לשמש כצעצוע ילדים, אך הוא משמש גם באמנות ובהפקת סרטי אנימציה.
הפלסטלינה אינה מתקלקלת כאשר היא חשופה לאוויר, והיא מיועדת לשימוש רב-פעמי.
על ידי ערבוב פלסטלינה בצבעים שונים ניתן לגוון את צבעי הפלסטלינה לצבעי ביניים.
המשחק בפלסטלינה מחזק את שרירי כף היד ואת המוטוריקה העדינה.
סביב הפיסול בפלסטלינה קיימת תעשייה של ספרי הדרכה וכלי עיצוב.
ממציא הפלסטלינה (בשנת 1897) היה האמן הבריטי ויליאם הרבוט.
פלסטלינה מהווה חומר גלם לאנימציית סטופ מושן.
בין היצירות שהופקו בצורה זו נמצאות הסדרה משלים שועליים ואגדות המלך שלמה.
פלסיבו היא להקת רוק אלטרנטיבי בריטית, אשר נוסדה ב-1994. חברי הלהקה הם בריאן מולקו (סולן וגיטריסט) וסטפן אולסדל (גיטריסט ובסיסט).
עד 2015, שימש סטיב פורסט כמתופף הלהקה.
פלסיבו הוקמה על ידי הזמר והגיטריסט בריאן מולקו והבסיסט סטפן אולסדל, אשר הכירו כשלמדו יחד בבית הספר האמריקאי שבלוקסמבורג, אם כי דרכיהם לא הצטלבו עד לשנת 1994 – כאשר פגשו זה בזה באורח מקרי ברכבת התחתית של לונדון.
באותה תקופה הופיע מולקו בבר מקומי.
אולסדל הגיע, לבקשתו, לאחת מהופעותיו ובעקבות זאת החליט להצטרף למולקו ולהקים להקה.
הלהקה שהוקמה נקראה בהתחלה "Ashtray Heart", שם שנלקח מאחד משיריו של המוזיקאי האמריקאי דון ואן וליט, אך לאחר זמן קצר שונה השם לפלסיבו.
באותה העת פעלו להקות רבות שנשאו שמות של סמים, ופלסיבו שיקפה את התופעה.
בתחילת דרכה לא היה ללהקה מתופף קבוע, ואת התפקיד נשאו במקביל סטיב יואיט ורוברט שולצברג.
כשחתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת "קרולין רקורדס", חתם שולצברג על החוזה כמתופף הרשמי מכיוון שיואיט היה מחויב ללהקה אחרת (Breed).
שולצברג השתתף בהקלטת סינגל הבכורה של הלהקה, וכן בהקלטת אלבום הבכורה המצליח של הלהקה הנושא את שמה, Placebo.
האלבום יצא ב-17 ביוני 1996 והגיע למקום ה-5 במצעד המכירות הבריטי.
שולצברג עצמו פוטר בשל חילוקי דעות באוגוסט 1996, ערב הופעת הבכורה הטלוויזיונית של הלהקה.
מאוחר יותר, תפס יואיט את מקומו כמתופף הלהקה.
בראשית 1996 הופיעה הלהקה כלהקת החימום של דייוויד בואי באיטליה, צרפת ושווייץ, כחלק ממסע ההופעות שליווה את אלבומו של בואי Outside.
הופעת הבכורה של פלסיבו עם יואיט הייתה בהופעת יום ההולדת ה-50 של בואי, שהתקיימה בניו יורק במדיסון סקוור גארדן ב-1997.
שנה לאחר מכן חידשה הלהקה את שירם של טי רקס ומארק בולאן "20th Century Boy", שנועד לפסקול של הסרט ולווט גולדמיין.
בסרט זה אף הופיעה הלהקה בתפקיד קטן.
הקשר של דייוויד בואי עם הלהקה לא פסק – באותה שנה, הקליטו פלסיבו יחד עם דייוויד בואי את השיר "Without You I'm Nothing", בהפקתו של טוני ויסקונטי.
בנוסף, הופיעה הלהקה עם בואי בטקס פרסי המוזיקה הבריטית בשנת 1999 עם השיר 20th Century Boy.
ב-1998 הצטרפה הלהקה לחברת התקליטים המצליחה Virgin Records ובנובמבר של אותה שנה הוציאה את אלבומה השני, שזכה להצלחה רבה, Without You I'm Nothing.
האלבום, שזכה להצלחה בבריטניה, הביא ללהקה פרסום רב גם בארצות הברית.
סינגלים שליוו את האלבום, שיר הנושא "Every you, every me" ו-"Pure Morning", הפכו ללהיטים מצליחים והגיעו שניהם לראשי מצעדי הפזמונים בבריטניה.
על אף שהלהקה שרה באנגלית, הפכה דווקא צרפת למוקד הצלחת הלהקה, ועקב כך הקליטה הלהקה מספר גרסאות משיריה בשפה הצרפתית.
אלבומה השלישי של הלהקה, שיצא בשנת 2000, Black Market Music, כלל נגיעות קלות של סגנונות מגוונים כדוגמת היפ הופ ודיסקו ששולבו בסגנון המוזיקלי המרכזי של הלהקה – רוק.
אלבומה הרביעי של הלהקה Sleeping with Ghosts יצא בשנת 2003, ושילב גם מעט מקצבי דאנס ואלקטרוני בסאונד הטיפוסי של הלהקה.
שנה לאחר מכן, הוציאה הלהקה את הדי.וי.די, Soul mates never die, המתעד הופעה בה התארח פרנק בלאק מהפיקסיז.
באותה שנה יצא אוסף הסינגלים Once More with Feeling.
השקת האוסף לוותה בהופעה חד פעמית בומבלי ארנה.
בהופעה זו התארח סולן להקת הקיור רוברט סמית'.
באוסף נכלל שיר חדש בשם "Twenty Years".
ביולי 2005 הופיעה הלהקה במסגרת קונצרט Live 8 בצרפת שם ניגנה שני שירים: "The Bitter End" ו-"Twenty Years".
שנה לאחר מכן, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בבריטניה, לאחר שלא הופיעה בה שנתיים.
הכרטיסים לכל מסע הופעות זה נמכרו תוך סוף שבוע אחד בלבד.
בספטמבר 2005 סיימה הלהקה את הקלטת אלבומה החמישי, שיצא ב-13 במרץ 2006 ונקרא Meds.
באלבום נכללו שני דואטים עם שני סולני להקות מצליחות בארצות הברית: מייקל סטייפ, סולן להקת R.E.M.
ואליסון מוסהרט, סולנית להקת The Kills.
האלבום הגיע לראשי מצעדי המכירות באירופה ובאוסטרליה.
באותה שנה, יצא אלבום הבכורה של הלהקה במהדורה חדשה ומורחבת לרגל עשור ליציאתו המקורית.
הוצאה זו כללה דיסק DVD בו נכללו רצועות של הופעות חיות, קליפים והופעות טלוויזיוניות של הלהקה.
ב-2007, לאחר תקופה מסוימת בה הידרדרו היחסים בין חברי הלהקה, פרש סטיב יואיט מתפקיד המתופף, והלהקה יצאה לפגרה.
באמצע 2008 אויש תפקיד המתופף על ידי סטיב פורסט האמריקני, אותו הכירו חברי הלהקה במהלך סיבוב ההופעות של Meds, בו תופף פורסט בלהקת החימום של המופע בארצות הברית.
ב-8 ביוני 2009 יצא לאור אלבומה השישי של הלהקה, Battle For The Sun, כשעל עטיפתו מופיע תצלום של ליקוי חמה מלא.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "For What It's Worth" יצא רשמית ביוני אך הושמע עוד לפני כן יחד עם שיר הנושא של האלבום בתוכניות רדיו ובהופעות.
באלבום 12 שירים, אולם יצאו לו עוד 2 גרסאות מיוחדות בעולם הכוללות שירי בונוס.
בגרסה המורחבת הראשונה ישנם 14 שירים, כשלצד השירים המופיעים בגרסה הבסיסית מופיעים השירים "Unisex" ו"The Movie on your Eyelids".
בגרסה המורחבת השנייה שיצאה ביפן בלבד מופיע גם השיר "In a Funk".
השירים באלבום החדש התאפיינו בצליל חדש המציג התפתחות בסגנונה של הלהקה, החותר לכיוון של המנוני אצטדיונים.
השיר הראשון באלבום, "Kitty Litter", נכתב כאשר הלהקה הייתה בתחילת דרכה, ורק באלבום הנוכחי עובד והוקלט.
הצלחת האלבום הביא את הלהקה לזכייה ב-5 בנובמבר 2009 בפרס הלהקה האלטרנטיבית הטובה של השנה בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה.
בחודש יוני 2010 הופיעה הלהקה בישראל, בגני התערוכה בתל אביב.
לאחר הפסקה שלקחו חברי הלהקה, שבו לאולפן באמצע שנת 2012 להקלטת אלבומם השביעי.
באוקטובר אותה שנה הוציאה הלהקה את המיני-אלבום B3 הכולל חמישה שירים.
ב-16 בספטמבר 2013 שוחרר אלבומה השביעי של הלהקה, Loud Like Love.
האלבום, אשר הוקלט בלונדון, כולל עשרה שירים.
סינגל ראשון מתוך האלבום, "Too Many Friends", שוחרר ביוני 2013. הקליפ לשיר זה נערך בשיתוף פעולה עם הסופר האמריקני ברט איסטון אליס.
אליס שיתף פעולה עם הלהקה גם בקליפ לסינגל נוסף מתוך האלבום, "Loud Like Love", ששוחרר במרץ 2014. הסינגל השלישי ששוחרר מאלבום זה, ביוני 2014, הוא "A Million Little Pieces".
ב-2 בפברואר 2015 הודיעה הלהקה כי המתופף סטיב פורסט עזב את שורותיה.
על פי ההודעה, היה הרקע לעזיבתו של פורסט רצונו להתמקד בקריירת המוזיקה האישית שלו.
את מקומו בסיבובי ההופעות הבאים תפס מאט לאן (Matt Lunn).
בסוף פברואר יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בבריטניה ובאירלנד, ובתום השנה הוציאה את אלבום ההופעה הראשון שלה MTV Unplugged, הכולל שירים מ-20 שנות פעילותה בגרסאות אקוסטיות.
ב-25 במרץ 2022 שוחרר אלבומה השמיני של הלהקה, Never Let Me Go.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעדי האלבומים של אוסטריה, גרמניה, הולנד ושווייץ, למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי, ולמקום הראשון במצעד אלבומי האינדי הבריטי.
פלסמוליזה היא תופעה בתא צמחי.
כתוצאה מיציאת מים מהתא בתהליך אוסמוזה, מצטמצם נפח החלולית והקרום ניתק מהדופן.
התופעה מתרחשת כאשר התא נמצא בסביבה היפרטונית.
בנוסף, מוגדר גם המצב ההפוך, דהפלסמוליזה, שהוא מצב של חדירת מים לתוך התאים, לאחר שהתרחשה פלסמוליזה.
בתא של בעל חיים (תא אנימלי), התא יתנפח ובמצב קיצוני הוא יתפוצץ.
בתא צמחי המים יחדרו פנימה ויגרמו להתנפחות החלולית ש"תדחף" את הציטופלסמה ואת קרום התא אל הדופן עד העלאת הלחץ התוך-תאי.
למעשה, הדופן הקשיח של התא ימנע את התפוצצות התא, מצב שלא קיים אצל תאים אנימליים.
פלסטיק בועות (הידוע בשמותיו העממיים פצפצים ופקפקים) הוא יריעה פלסטית גמישה ושקופה, המשמשת לעטיפת חפצים שבירים.
על היריעה נמצאות כריות אוויר קטנות במרווחים שווים, שמטרתן לרפד את החפצים.
פלסטיק בועות יהיה לרוב עשוי מפולימר מסוג פוליאתילן.
את פלסטיק הבועות המציאו בטעות ב-1957 המהנדס האמריקאי אלפרד פילדינג והממציא השוודי מארק צ'בנס, כשניסו ליצור טפט פלסטי קל לניקוי עם גב מנייר.
ב-1960 הקימו השניים את החברה "Sealed Air Corporation", ששיווקה את המוצר תחת השם Bubble Wrap, שהפך לשם הרווח שלו באנגלית.
הבועות שמספקות את הריפוד לחפצים העדינים קיימות במספר גדלים, בין כ-6 מילימטרים לכ-2.5 סנטימטרים, לפי גודל החפצים ורמת הריפוד הנחוצה.
בנוסף, ניתן לבחור את סוג הפלסטיק המתאים ביותר מבין מספר סוגים.
למשלוח חלקים אלקטרוניים רגישים, למשל, משתמשים בחומר שלא מייצר חשמל סטטי, העלול להזיק להם.
שימוש נוסף לפלסטיק הבועות הוא למטרות שעשוע או הפגת מתח.
אנשים רבים נהנים לפוצץ את בועות הפלסטיק ולשמוע את קולות הפיצוץ.
בעקבות מנהג זה הוקם גם אתר אינטרנט בו ניתן להעביר את מצביע העכבר מעל "פלסטיק בועות וירטואלי", ולראות ולשמוע את הבועות מתפוצצות.
פלסי (Felsic) הוא כינוי בגאולוגיה למינרלים סיליקטיים, מגמה, סלעי תהום וסלעי פרץ שבהם יש ריכוזים גבוהים של יסודות קלים כדוגמת צורן, חמצן, אלומיניום, נתרן ואשלגן.
המונח הוא הלחם של תחיליות המילים פלדספט (פצלת השדה) וסיליקה, והוא נטבע בתחילת המאה ה-20.
צבעם של מינרלים פלסיים הוא בדרך כלל בהיר והם בעלי משקל סגולי קטן מ-3. מינרלים יוצרי סלעים פלסיים נפוצים כוללים את הקוורץ, המוסקוביט, האורתוקלז והפלגיוקלז העשיר בנתרן.
הסלע הפלסי הנפוץ ביותר הוא הגרניט.
מבחינה כימית מצויים הסלעים הפלסיים בקצה אחד של ספקטרום הסלעים כשבקצה השני מצויים הסלעים העשירים בברזל ובמגנזיום המכונים סלעים מאפיים ואולטרה-מאפיים.
המונח "סלע חומצי", שנעשה בו לעיתים שימוש כמילה נרדפת ל"סלע פלסי" מתייחס כיום לסלע פרץ שבו יש תכולת סיליקה גבוהה במיוחד (מעל ל-63% של SiO2 ממשקל הסלע), כדוגמת ריוליט.
במונח "סלע חומצי" נעשה שימוש נרחב בספרות הגאולוגיה הישנה והוא נחשב כיום ארכאי.
המונחים "סלע בסיסי" ו"סלע חומצי" התבססו על רעיון שגוי שמקורו במאה ה-19 שמקור כל הצורן בסלעים הוא בחומצה צורנית.
ללבה פלסית, לפני שהתקררה, יש צמיגות גבוהה יותר מלבה מאפית בשל תכולת הסיליקה הגבוהה שבה.
מים וחומרים נדיפים אחרים משתחררים לאט יותר ובבת אחת בהשוואה ללבה מאפית, לכן התפרצויות של הרי געש הבנויים מלבה פלסית סוערות בהשוואה להתפרצויות של לבה מאפית.
רוב הרי הגעש הפולטים לבה פלסית הם הרי געש יבשתיים, לדוגמה הווזוב.
על מנת שסלע יוגדר כפלסי הוא חייב להכיל לפחות 75% מינרלים פלסיים, כלומר קוורץ, אורתוקלז ופלגיוקלז.
סלעים המכילים יותר מ-90% מינרלים פלסיים ניתן גם לכנות "סלעים לויקוקרטיים" (מיוונית "בעלי גוון בהיר").
פלסיט הוא מונח מפטרולוגיה, שבו נעשה שימוש בעת מיון ראשוני בשדה, לתיאור סלע געשי, דק־גרגיר (אפינטי), בעל גוון בהיר שיסווג בצורה מדויקת יותר לאחר שישלח למעבדה ושם ייבדק בצורה מדוקדקת יותר, תחת המיקרוסקופ או לאחר ביצוע כימיה אנליטית.
בחלק מהמקרים מכילים סלעי פרץ פלסיים פנוקריסטים של מינרלים מאפיים, בדרך כלל הורנבלנדה, פירוקסן או פלגיוקלז סידני, ולכן יש צורך לכנות סלעים אלו על פי המינרל הפנוקריסטי שלהם כדוגמת "פלסיט נושא הורנבלנדה".
קיימות שתי שיטות מקובלות למיון סלעי יסוד: "מיון TAS" (Total-Alkali-Silica) המשמש עד היום כדרך למיון סלעי פרץ בלבד, ו"דיאגרמת QAPF" (Quartz, Alkali feldspar, Plagioclase, Feldspathoid) המשמשת בעיקר למיון סלעי תהום, אבל גם סלעי פרץ.
המונח הכימי "סלע פלסי" ניתן ככינוי לסלעי פרץ על פי "מיון TAS" שנוצר על ידי "לה מיטרה" ב-1975, אבל המונח התפשט מעבר לכך.
בעת מיון סלעים פלסיים פנריטיים נעשה שימוש ב"דיאגרמת QAPF" והכינוי שמקבל הסלע ניתן בהתאם למינוח הגרניט.
לרוב נכללים מינרלים מאפיים בשם, למשל "גרניט נושא הורנבלנדה", שכן המונח גרניט כבר כולל בתוכו קיומם של קוורץ ופצלת השדה.
המיון המקובל של סלעים פלסיים מתבסס על מרקם הסלע.
מרקם הסלע שם הסלע הפלסי פגמטיטי גרניט פגמטיטי גס גרגיר (פנריטי) גרניט גס גרגיר ופורפירי גרניט פורפירי דק גרגיר ואפינטי ריוליט דק גרגיר ופורפירי ריוליט פורפירי פירוקלסטי טוף או ברקציה ריוליטיים נקבובי פומיס שקדי אין זגוגיתי אובסידיאן
פלסמין הוא אנזים המצוי בדם שמפרק חלבונים שונים של פלסמת הדם בהם קרישי פיברין.
תהליך פירוק הפיברין נקרא פיברינוליזה.
הפלסמין מקודד באדם על ידי הגן PLG.
בדם מצוי הזימוגן פלסמינוגן שמשתחרר מהכבד.
הפלסמינוגן הופך לאנזים הפעיל פלסמין לאחר ביקוע של הקשר הפפטידי בין Arg-560 ו-Val-561, שנעשה על ידי האנזימים אורוקינאז ומפעיל פלסמינוגן רקמתי (Tissue plasminogen activator; tPA).
אנזימים נוספים הקשורים בהפיכתו של הפלסמינוגן לפלסמין הם תרומבין, פיברין ופקטור XII.
הפלסמין עובר תהליך אינאקטיבציה על ידי הסרפין α2-אנטיפלסמין.
הפלסמין שייך למשפחת הסרין פרוטאזות, משפחת אנזימים מפרקים.
פלסטרינה (באיטלקית: Pellestrina) הוא אי המהווה את מחסום היבשה המפריד בין לגונת ונציה לבין הים האדריאטי.
אורכו של האי 11 ק"מ, והאי צר וארוך.
במהלך המאה ה-18 נבנו רציפים לאורך חופי האי במטרה למנוע הצפת האי בעת אקווה אלטה.
כפרים אלה, בדומה לבוראנו, ידועים בבתיהם הצבעוניים.
עיקר תעשיית האי מתבססת על חקלאות זעירה, תיירות, דיג ועשיית תחרה.
פַלְסְטַף (Falstaff), היא אופרה בשלוש מערכות מאת המלחין ג'וזפה ורדי ללברית של אריגו בויטו על פי המחזות נשות וינדזור העליזות, הנרי הרביעי, חלק ראשון והנרי הרביעי, חלק שני מאת שייקספיר.
אחרי מקבת' ואותלו, זוהי האופרה השלישית אותה חיבר ורדי למחזה של שייקספיר.
זוהי האופרה האחרונה שחיבר ורדי שנכתבה בהיותו בשנות השמונים לחייו.
אופרה זו היא הקומדיה השנייה והאחרונה מבין 28 האופרות שחיבר.
הופעת הבכורה התקיימה ב-9 בפברואר 1893 בתיאטרון לה סקאלה במילאנו.
תמונה ראשונה - פונדק גארטר, וינדזור
סר ג'ון פלסטף, מוקף בבני לווייתו ברדולפו ופיסטולה.
דוקטור קאיוס נכנס ומאשים אותם בשוד, אך פלסטף, המודאג כיצד ישלם את חובו לבעל הפונדק, מסלקו מעל פניו.
פלסטף מוסר לברדולפו ופיסטולה שני מכתבים זהים הממוענים לגב' פורד ולגב' פייג', בהם הוא מביע את אהבתו ולכל אחת מהן בנפרד, כאשר הוא אינו חומד אלא את ממון בעליהן.
פיסטולה וברדולפו מסרבים להעביר את המכתבים לתעודתם בטענה כי מעשה זה נוגד את ה"כבוד".
פלסטף מזלזל בהם ואומר כי "כבוד" אינו נחשב בעיניו (L'onore!
הכבוד כובל אתכם..) ומגרש אותם מעל פניו.
תמונה שנייה - בגינת פורד
אליצ'ה ומֶג מקבלות את מכתביו של פלסטף ומשוות אותם.
בעצה אחת עם גב' קוויקלי הן מחליטות לנקום בו.
באותו הזמן מגיע פורד שהוזהר מפני כוונותיו של פלסטף על ידי ברדולפו ופיסטולה, ומצטרף לנשים בתאוות הנקם.
פנטון וננטה מוצאים עצמם לבד, ומתוודים על אהבתם זה לזה.
הנשים חוזרות לבית ומטילות על גב' קוויקלי לארגן פגישה בין אליצ'ה לפלסטף.
הגברים מגיעים וברדולפו ופיסטולה משתכנעים להציג את פורד לפני פלסטף בשם בדוי.
תמונה ראשונה - פונדק גארטר
ברדולפו ופיסטולה חוזרים בשליחות פורד, ומעמידים פנים כאילו הם רוצים לחזור לפלסטף, ומכריזים על בואה של גב' קוויקלי.
קוויקלי מוסרת לפלסטף כי אליצ'ה מזמינה אותו לביתה בין שתיים לשלוש.
מר פורד נכנס ומציג עצמו כמר פונטנה.
הוא מבקש את פלסטף לסייע לו בפיתוי אישה בשם אליצ'ה פורד תמורת כסף.
פלסטף מסכים, ומספר ל"פונטנה" כי הוא בדרך לפגישה עם המדוברת.
פורד זועם (È sogno o realtà?, הזהו חלום או מציאות?).
תמונה שנייה - בית פורד
הנשים מתכננות את הנקמה (Gaie Comari di Windsor, נשות וינדזור העליזות), ומעמידות סל בחדר.
גב' קוויקלי מכריזה על בואו של פלסטף, והנשים מלבד אליצ'ה מתפזרות.
פלסטף פותח בדברי חיזור בספרו על ההיסטוריה המפוארת שלו (Quand'ero paggio del Duca di Norfolk, כשהייתי הדוכס מנורפוק).
גב' קוויקלי קוטעת אותו עד מהרה ומודיעה על בואו של מר פורד.
הנשים עוזרות לפלסטף להתחבא בתוך הסל.
פורד וחבריו באים לתפוס את פלסטף על חם, ושומעים קול נשיקה מאחורי מסך הנמצא בחדר.
פורד הזועם מסיט את המסך ומגלה לתדהמתו את פנטון וננטה מתנשקים.
מאחר שהבטיח את ננטה לד"ר קאיוס, משלח פורד את פנטון בכעס, וממשיך לחפש אחר פלסטף.
הנשים מורות למשרתים להשליך את תוכן הסל מן החלון, וכך מושלך פלסטף אל תוך התעלה לקול המון מלגלג.
תמונה ראשונה - בחזית הפונדק
פלסטף המדוכדך מכישלונו מטביע את יגונו בבקבוק יין.
גב' קוויקלי מופיעה, ומוסרת לו מסר מאליצ'ה, המאשים את המשרתים בביזיון שחווה, ומבקש אותו להפגש עימה שוב.
הפעם נקבע מקום המפגש הרחק מן הבית - ביער וינדזור ליד האלון של הרן הצייד - הצייד השחור.
פלסטף מתבקש להגיע מחופש לצייד ולפגוש את גב' פורד בחצות הליל.
פלסטף נכנס לפונדק, ואליצ'ה, ננטה ומג, מתכננות את המפגש - ננטה תתחפש למלכת הפיות וקוויקלי לנזירה.
הגברים אף הם מתכננים - מר פורד וד"ר קאיוס מסכמים כי בערב יוכרזו אירוסיה של ננטה לד"ר קאיוס שיהיה מחופש לנזיר.
אולם גב' קוויקלי שומעת את תוכניתם.
תמונה שנייה - מתחת לאלון של הרן הצייד, מעט לפני חצות
פנטון מגיע ושר על אהבתו לננטה (Dal labbro il canto estasiato vola), שמופיעה אף היא ועונה לו בשירה.
אליצ'ה ופלסטף מגיעים, ופלסטף לתנות אהבים עם אליצ'ה, אלא שאז יוצאת "מלכת הפיות" עם פמלייתה והם מתחילים להוכיח ולהתעלל בפסלטף.
פלסטף מתחנן לרחמים, ומבטיח להיטיב את דרכיו, אך לפתע מזהה את אפו האדום של ברדולפו.
המסכות מוסרות, ופלסטף מקבל את המהתלה ברוח טובה.
פורד מודיע על הפתעה ומציג זוג העומד להנשא: השניים מחופשים לנזיר ופיה.
אליצ'ה אף היא מציגה זוג - גם הוא מחופש.
ד"ר קאיוס נדהם לגלות כי בת זוגו היא איננה אחרת מאשר ברדולפו, שלבש אותה תחפושת כננטה.
פורד מחליט לתת את הסכמתו לנישואי הזוג שהציגה אליצ'ה - פנטון וננטה.
פלסטף מוביל את כולם בפוגה: Tutto nel mondo è burla...
Tutti gabbati!, כל העולם מהתלה!
אלו הן המילים האחרונות באופרה האחרונה של ורדי.
פלסטף הוצגה לראשונה באופרה הישראלית ב-5 באוקטובר 1998. בשנת 2007 ביקר אנסמבל של תיאטרון מריאינסקי עם המנצח ואלרי גרגייב מרוסיה וביצע סיבוב הופעות של האופרה, במסגרת בית האופרה הישראלית.
פלסירה (שם מדעי: Placerias) הוא סוג של זוחל שחי בתקופת הטריאס, לצד הדינוזאורים הראשונים, כגון הצלופיזיס והפלטאוזאורוס, ופוסטוסוכוס.
על פניו של הפלסירה היו חטים קטנים, ששימשו כנראה לחפירה באדמה על מנת למצוא שורשים למאכל.
מאובניו נמצאו באריזונה ובקולורדו שבארצות הברית.
הפלסריה היה אחד המינים הנפוצים ביותר במגה פאונה של ראשית תקופת הטריאס.
יצור זה היה מהגדולים שבתראפסידים של הטריאס.
הוא הגיע לאורך 3.5 מ' ושקל 1 טון.
הוא היה מגדולי הצמחונים של תקופתו, די קרוב לקנמייריה אך היה קטן מעט מקרובו, האיסצ'יגואלסטיה הארגנטינאי.
הפלסירה תואר על ידי החוקר פרידריך אוגוסטוס לוקאס (Frederic Augustus Lucas) ב-1904.
הפלסירה מופיע בסדרה ללכת עם דינוזאורים של ה-BBC בפרק הראשון.
פלסטרינה (באיטלקית: Palestrina, בכתיב עתיק ובלטינית: Praeneste, פראינסטה) היא עיר עתיקה בלאציו, 35 ק"מ מרומא (המחוברת אליה על ידי הדרך הרומית וִיָה פלסטרינה).
בן העיירה המוכר ביותר הוא המלחין ג'ובאני פלסטרינה.
בין 1297 ל־1630 הייתה העיר נחלת משפחת קולונה ומ־1630 הפכה העיירה לנחלתם של בני משפחת ברבריני, שהבכיר בהם נושא בתואר נסיך פלסטרינה.
העיר הייתה מיושבת כבר במאה ה־7 לפנה"ס, במישור למרגלות גבעת העיר נמצא נקרופוליס שבקבריו נמצאו פריטים המשויכים לתרבות האטרוסקית יחד עם תכשיטים פניקיים.
בעיר נמצאה גם קערת מתכת פיניקית ועליה כתובת מצרית ארוכה וכן כתובת הקדשה פיניקית .
בקברים מפוארים מ־240 לפנה"ס לערך נמצאו ארון קבורה עשוי ארד ומראה מארד מלוטש, המייצגים את מיטב האמנות האטרוסקית וכן כתובות באטרוסקית ובלטינית ארכאית.
העיר הייתה חברה בברית הלטינית עד ליצירת ברית עם רומא ב־499 לפנה"ס (לדברי ההיסטוריון טיטוס ליוויוס פטווינוס).
לאחר מלחמת בעלות הברית (88–91 לפנה"ס) סופחה העיר לנחלת רומא ולתושביה ניתנה אזרחות רומית.
בעת מלחמת האזרחים של סולה (82 לפנה"ס) הייתה העיר, שהייתה מעוזם של הפופולרים, נתונה תחת מצור, בו נכלא גאיוס מריוס הבן.
לאחר פריצת המצור והתאבדותו של מריוס (שהעדיף להרוג את עצמו מאשר ליפול לידי סולה) התחולל בה טבח ועל חלק משטחה הוקם מחנה צבא.
לאחר תקופה בה חוותה העיר תקופת שקיעה, הוקם בה אזור נופש לאצילי רומא, שהקימו בה וילות שהשקיפו על הנוף ונהנו מהבריזה הנעימה.
העיר הוגדרה מוניקיפיום על ידי טיבריוס, שנפש בה כמו גם אביו אוקטביאנוס, מרקוס אורליוס, פליניוס הצעיר והדריאנוס.
המקדש המרכזי בעיר הוקדש לפורטונה (Fortuna Primigenia) והיה בו אורקל.
בימי הביניים הוקמה העיר על חורבות מקדש פורטונה.
בשנת 313 מוזכר לראשונה בישוף פרנסטה.
ב־1297 מרד שליט העיר (שנקראה פלסטרינה) באפיפיור וכתגמול נחרשה אדמת העיר במלח בהוראת האפיפיור בוניפקיוס השמיני, שהעניק את נחלותיה למשפחת קולונה.
העיר הוקמה מחדש ב־1437 והוחרבה מחדש בהוראת אאוגניוס הרביעי מספר שנים לאחר מכן.
ב־1448 הקים אותה מחדש סטפנו קולונה.
ב־1630 נרכשה העיר על ידי האפיפיור אורבנוס השמיני עבור אחיינו טדאו ברבריני, שנשא לאישה את אנה קולונה שנתיים מאוחר יותר.
אורבנוס הפך את העיר לנסיכות זעירה.
בראשית המאה ה־19 התקיים ליד העיר קרב בין גריבלדי לצבא נפולאון.
המרכז העתיק של העיר נחרב בהפצצות בעת מלחמת העולם השנייה.
לאחר מלחמת העולם השנייה יצאו מאזור העיר שלוש אניות מעפילים לארץ ישראל.
במרץ 1946 אורד וינגייט עם 238 מעפילים, בנובמבר 1947 קדימה עם 794 מעפילים ובינואר 1948 ל"ה גיבורי גוש עציון עם 273 מעפילים.
פלסטיק ונוס הייתה להקת נויז ורוק אלטרנטיבי ישראלית אשר פעלה בשוליים והייתה ידועה בשל סגנונה המוזיקלי הרועש.
בתחילת 1990, זמן קצר לפני שהוקמה פלסטיק ונוס, היו הגיטריסט יורם גור, הבאסיסט מט רומי (מלהקת הפאנק החיפאית "שרמוטה מעופפת בהרים") והמתופף אילן אברמוביץ' שנודע בשם הבמה "דיימונד", בלהקת רוק אלטרנטיבי בשם אוסקר היה.
בהופעה במועדון הפינגווין באותה שנה, שהורכבה משירים מקוריים של הלהקה ששרו כל אחד מהחברים, רוב הקהל הזדעזע מעוצמת המוזיקה ועזב את המועדון.
בין המעטים שנשארו לצפות בלהקה המיוחדת במינה הייתה הזמרת רונית ברגמן, אחותו של הבמאי ניר ברגמן, שהתלהבה מהסגנון הרועש של אוסקר היה.
זמן קצר לאחר ההופעה שמה של הלהקה הצדיק את עצמו, והיא התפרקה.
כמה ימים לאחר מכן ברגמן וגור הפכו לזוג והקימו את פלסטיק ונוס.
הלהקה, אשר שאבה את שמה מהשיר "Venus In Furs" של הוולווט אנדרגראונד, כללה את ברגמן בשירה ויצירת השירים, גור בגיטרה (כלי שברגמן בעצמה ידעה לנגן בו אך לבסוף הסתפקה בתפקיד הסולנית), דיימונד בתופים ואת הבאסיסטית הגר מגן.
מגן הייתה בין 1989-1987 באסיסטית להקת תחנה סופית שהונהגה על ידי יעל כהן, לעתיד מתופפת המכשפות.
לאחר שלהקה זו התפרקה עם קלטת סקיצות, מצאה מגן מודעת "דרוש/ה באסיסט/ית" שפרסמה פלסטיק ונוס בעיתון "העיר", ונענתה לה.
1991 - ככה זה לא יכול להמשיך
חברי הלהקה גרו במגדל העמק, ותוך זמן קצר עברה לתל אביב, זאת על אף שהיו מנותקים מההווי שם.
הלהקה זכתה לביקורות טובות במקומונים כאשר הופיעה במועדונים בתל אביב, חיפה וירושלים.
המוזיקה הייתה עוצמתית וגועשת עם המון רעש ודיסטורשן והתאפיינה בשירה חזקה וזעקות מפיה של ברגמן וטקסטים שכתבה ועסקו בכאב, אהבה, אלימות, מלחמה, בדידות וזרות.
הלהקה גם זכתה לתמיכה מצד חנות התקליטים "האוזן השלישית" ומאיש החנות יהודה בן מוחא, מומחה למוזיקה אלטרנטיבית שבאותה עת חיפש להקה שיוכל להפיק.
במאי 1991 הוקלטה הופעה של פלסטיק ונוס במועדון הפינגווין, שהפכה לאלבומה הראשון של הלהקה.
האלבום, "פלסטיק ונוס", יצא בחברת "האוזן השלישית" והופץ על ידי NMC.
האלבום יצא על גבי תקליט ויניל וקסטות וכלל 9 שירים שכתבה ברגמן והלחינה יחד עם גור.
שני צידי התקליט התחלקו ל"שד" ו"שדיים" ושמות השירים צוינו רק במספרים ובאותיות שם הלהקה (1פ, 2ל, 3ס וכו').
בהמשך צורפה מדבקה ובה שמות השירים.
האלבום זכה להצלחה רבה וכלל את הלהיטים "רק אם תחבק", שהוא גם השיר המוכר ביותר של הלהקה, "נסיעה", "13" (שהושר באנגלית) "משהו לא בסדר" ו"מרזב (ככה זה לא יכול להמשיך)".
בקול הפופ הוקרנו שני קליפים לשירים "מרזב" שצולם בהופעה ו"רק אם תחבק", בבימוי בוריס סויסא (מלהקת שרמוטה מעופפת בהרים) ועידו שמי.
הקליפ ל"רק אם תחבק" זכה לתשומת לב מיוחדת לא רק בגלל הצלחתו של השיר, אלא גם משום שהשתתפו בו אנשים מהקהילה הגאה ואנשים עם מוגבלות - דבר שהיה יוצא דופן בתעשיית הקליפים בארץ.
כמו כן, דרך קבע בהופעותיה אחד מאוהדי הלהקה נשמע צועק את המשפט "ככה זה לא יכול להמשיך!" (המשפט לקוח מתוך השיר "מרזב", הפחות מוכר בשמו המקורי).
למרות ההצלחה, חברי הלהקה, ובמיוחד ברגמן, לא הרגישו שמקומם כאן, וניסו להשתלב בסצנת השוליים ולהתרחק מאור הזרקורים.
כמו כן, הלהקה הושמה ללעג בהופעה שערכה בסוף אותה שנה, ויצאה ממנה בשן ועין, בגלל שלקראת סופה באו שוטרים והורו ללהקה להפסיק לנגן בטענה שהמוזיקה צורמת ומחרישת אוזניים.
בתגובה לצעד זה, זעקה ברגמן "תנו לעשות רעש בשקט!", כלומר, שללהקה תינתן הזכות לנגן את המוזיקה שלה כמו שהיא, ולא משנה עד כמה היא רועשת.
בהופעה נוספת נאלצה הלהקה לסיים את אחד משיריה, "13", מוקדם מהצפוי, זאת לאחר שהשומרים במועדון התפרעו והוציאו מהקהל אדם שרקד פוגו; תקרית זו תועדה בשיר בשם "השומרים לא אוהבים פוגו", שנכלל במהדורת הדיסק של אלבומה הראשון של הלהקה.
ב-1992 השתתפה הלהקה במופע "תרנגולי הרוק" בפסטיבל ערד.
במופע זה, שבו בוצעו גרסאות רוק לשירים של להקת התרנגולים, ביצעה הלהקה גרסה זועמת, מכוסחת ומטורפת ל"שיר השכונה".
בהמשך השנה הקליטה הלהקה את השירים "יש פה חושך (יש פה דם)", "אינטלקטועים" ו"המוקיון של אלוהים", שקודם לכן בוצעו בהופעות בלבד.
השירים לא יצאו לאור באופן רשמי ונחשפו רק ב-2014.
בתחילת 1993 קיימה הלהקה הופעת פרידה ברוקסן, שלאחריה החלה מעבירה את מרכז פעילותה ללונדון.
מאחר שדיימונד החליט להישאר בארץ נאלצה הלהקה לחפש מתופף חדש אשר יחליף אותו.
תחילה צורף המתופף ליאור (לירי) אביטל, אך הוא סורב ויזה וכשלא נתנו לו להיכנס לאנגליה החליט להישאר בארץ.
בלונדון הצטרף ללהקה המתופף המקדוני דניאל דימיטרובסקי ופלסטיק ונוס החלה בהקלטת חומר חדש באנגלית.
באותה שנה שודר בטלוויזיה סרט דוקומנטרי אודות הלהקה שצילם אחיה של רונית, הבמאי ניר ברגמן.
הסרט, "רעש בשקט", אשר בזכותו הצליח ברגמן האח להתקבל כעבור שנה לבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, תיעד את הימים האחרונים של הלהקה בארץ, מהופעת הפרידה ועד העזיבה.
בתחילת 1994 הוציאה פלסטיק ונוס, בחברת תקליטים ועצמאית בשם "Dental", תקליטון שדרים שכלל את השירים "Two Months In Bed (חודשיים במיטה)" ו"Lola (לולה)".
הפעם, לאחר שבאלבום הראשון יצרה הלהקה מוזיקה צורמת ורועשת ומעט קשה לעיכול (שבכל זאת הצליחה), יצרה פלסטיק ונוס מוזיקה מפותחת, בשלה ומאורגנת יותר, עם דגש כבד על הרעש.
שני השירים זכו להצלחה רבה והושמעו לא מעט ברדיו האנגלי.
עם זאת, חברת התקליטים שבה יצא תקליטון השדרים התפרקה זמן קצר לאחר מכן.
את התקליטון שלחה הלהקה לחברת התקליטים ~swim של מלכה שפיגל ובעלה קולין ניומן.
לאחר שהתרשמו מהשירים החתימו שפיגל וניומן את הלהקה בחברתם ופלסטיק ונוס החלה בהקלטת אלבום חדש.
החברה הפיקה ללהקה הקלטות בבריטניה עם טכנאים ומפיקים בריטים ועם רונן טל הישראלי.
התוצאה הייתה תקליטון שדרים נוסף בשם "Steady (יציב)", שיצא ב-1995 והושמע גם הוא ברדיו.
בהמשך השנה יצא בבריטניה, גרמניה וישראל האלבום המלא, שנקרא "Helven Park (פארק האלבן)".
האלבום כלל 14 שירים שכתבו ברגמן וגור, חלקם עם דימיטרובסקי.
פרט לשירים מתוך תקליטוני השדרים זכו להצלחה גם השירים "Kiss (נשיקה)", "Haircuts Land (ארץ התספורות)", "I'm Going Where (אני הולכת לאן)", "God (אלוהים)" ו"Bone Cake Ache (כאב עוגת עצמות)".
לשיר "Lola" נוצר קליפ מצילומים של הסרט "רעש בשקט".
למרות שההצלחה לה זכה האלבום לא השתוותה לזו של הראשון, הוא לווה בסיבוב הופעות מוצלח באירופה וישראל.
בתום סיבוב הופעות זה חזר דימיטרובסקי והוחלף על ידי מתופפת משווייץ בשם פיל.
אך זו, כמו חיות ולירי הקודמים, פרשה זמן קצר לאחר מכן והוחלפה על ידי מחשב שהפיק צלילי תופים והופעל על ידי מט רומי (מתופף אוסקר היה) ואשתו מיכל.
יחד עם הזוג רומי ועדיין בלונדון, הקליטה הלהקה אלבום שלישי בשם "Mirror (מראה)".
הפעם היה מדובר באלבום מלודי יחסית, עם עיבודי דאנס קלילים ומוזיקה רקידה, אך הוא נגנז ויצא רק מאוחר יותר.
ב-1997 החלה פלסטיק ונוס עובדת על אלבום נוסף, אך גור נפצע קשה בתאונת דרכים כאשר מכוניתו התרסקה לתוך קיר.
לאחר כמה חודשים חזר גור לישראל ועבר תהליך שיקום ארוך.
בשל כך נאלצה הלהקה לגנוז את האלבום ולהאט את קצב פעילותה.
ב-1998 הקליטה להקת הרוק והפאנק "נשרפת" גרסת כיסוי לשירה של פלסטיק ונוס "צפצוף", מתוך אלבומה הראשון.
גרסתה של נשרפת לשיר, אשר הייתה ברובה א-קפלה, נכללה באלבומה היחיד שיצא באותה שנה, "רוק חסך למאולפים ולמעולפים".
לבסוף, יצא בישראל האלבום "Mirror" ב-2000, בחברת BNE.
האלבום כלל 9 שירים (כמו האלבום הראשון) שנכתבו על ידי ברגמן וגור (האלבום הוקלט לפני תאונת הדרכים).
מתוך אלבום זה זכו להצלחה השירים "Wife (אישתך)", "Mirror (מראה)", "Crash (התרסקות)" ו"Sinay (סיני)", אך לאחר צאתו התפרקה הלהקה.
לאחר מכן עברה ברגמן לגור במקדוניה, שם נישאה למוזיקאי דארקו ינבסקי איתו הקימה משפחה.
מ-2001 ואילך, אחרי פירוק פלסטיק ונוס
לאחר שפלסטיק ונוס התפרקה, המשיכה ברגמן לעסוק במוזיקה והחלה עובדת על פרויקטים חדשים יחד עם מוזיקאים ממקדוניה.
גור, דיימונד ומגן פרשו מקריירה מוזיקלית.
ב-2002 הוציא הלייבל פאקט רקורדס הוצאה מחודשת של האלבום הראשון של הלהקה על גבי דיסק, בתוספת שירים שלא הופיעו באלבום, ביניהם הגרסה המכוסחת ל"שיר השכונה" של התרנגולים, השיר "ג'וני", "TV", "מבט", "ניר" ו"שטן" וכן תקרית "השומרים לא אוהבים פוגו".
באותה שנה התאחדה פלסטיק ונוס להופעה אחת במועדון דינמו דבש יחד עם דיימונד, המתופף המקורי.
ב-2005 חזרה ברגמן עם הרכב חדש בשם One Of Us, בו לראשונה ניגנה בגיטרה כחלק מתפקיד בלהקה.
פרט לה ולבעלה ינבסקי, אשר היה אחראי על התכנותים והאפקטים ושר קולות, היו בהרכב חברים פרו סטפנובסקי ודארקו טאסבסקי בגיטרה, בוזידאר פטרובסקי בבאס, אנדרי אנסטסוב בתופים וקולות וגוראן אטאנסוב בקלידים, כלי הקשה ותכנותים.
את האלבום ליווי שתי הופעות בארץ ולשיר "Wet Dreams" יצא קליפ שביים ניר ברגמן, אחיה של רונית, ושודר לראשונה בתוכנית של גיא פינס.
ההרכב התפרק ב-2006 באופן לא רשמי.
ב-2007 הוציאה ברגמן ספר שירים ראשון בשם "קבר משלך".
ב-2008 שיחקה ברגמן את דמותה של גליה בסדרת הטלוויזיה "להוציא את הכלב", שיצרו ניר ברגמן ושירלי מושיוף.
בקיץ 2010 הפציעה ברגמן עם פרויקט חדש בשם Undone, בסגנון פסיכדליה.
ההרכב המקורי של הלהקה כלל את ברגמן בשירה וגיטרה, דארקו ינבסקי (בעלה) בתכנות, קולות ואפקטים, דארקו טאסבסקי וויקטור גאג'טאנוסקי בגיטרה וונסיסלב סמאקוסקי בתופים.
ב-2011 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון "If We Are Here (אם אנחנו כאן)", ובו שירים בעברית, אנגלית ומקדונית, ביניהם "עבריתוש", "Sea Of Ashes (ים של אפר)", "טפטוף", "From Star To Star (מכוכב לכוכב)", "Candles (נרות)" וגרסת כיסוי לשיר "כשצלצלת רעד קולך", שכתב נתן זך והלחין חנן יובל.
לאחר מכן הוציאה ברגמן ספר שירים שני, "The Hair of my Heart (שיער ליבי)".
חלק מהשירים בספר זה הגיעו לאלבום השני של הלהקה, "Indeed (אכן)", שיצא ב-2012 ההרכב כלל את ברגמן בשירה, דוריאן ג'ובאנוביץ' בעוד, באס, כלי הקשה ותכנות ופיליפ מיטרוב בגיטרה, פסנתר, קאבאל וכלי הקשה.
את עטיפת האלבום עיצבה הגר מגן, באסיסטית פלסטיק ונוס.
מתוכו יצאו הלהיטים "כמו יום השואף לילה אני שואפת את הצל שלך", "Recycling Soul (למחזר את הנשמה)", "An Ocean In A Drop (אוקיינוס בזריקה)" ו"Love Gloves (כפפות אהבה)".
לאחר צאת אלבום זה הוציאה ברגמן ספר שירים שלישי בשם "Honey Lasso (לאסו דבש)".
במאי באותה שנה הוציא הלייבל אוגנדה ב-100 עותקים בלבד מארז מיוחד בשם "רעש בשקט".
המארז כלל גרסת DVD של הסרט הדוקומנטרי מ-1993 שצילם ניר ברגמן על פלסטיק ונוס, הלהקה של אחותו, ומהדורה מיוחדת של האלבום הראשון של הלהקה.
רונית ברגמן - הסולנית ומנהיגת הלהקה, אשר אחראית על המילים והלחנים.
אחותו של הבמאי ניר ברגמן.
לאחר פירוק להקת אוסקר היה הקימה יחד עם שניים מחבריה, יורם גור (שהפך זמן קצר לאחר מכן לבן זוגה) ודיימונד, את פלסטיק ונוס.
יורם גור - הגיטריסט, אשר אחראי על הלחנים המשותפים עם ברגמן.
זמן קצר לאחר פירוק אוסקר היה פגשו גור ודיימונד את ברגמן (שלאחר מכן תהיה בת זוגו) והקימו את פלסטיק ונוס.
דיימונד (אילן אברמוביץ') - המתופף.
זמן קצר לאחר פירוק "אוסקר היה" פגשו דיימונד וגור את ברגמן והקימו את פלסטיק ונוס.
דיימונד נשאר בארץ כשהלהקה העבירה את מרכז פעילותה ללונדון ומאז החליפו אותו מתופפים רבים.
היחידה שלא באה מרקע מוזיקלי אלטרנטיבי.
מגן הייתה בין 1989-1987 הבאסיסטית בלהקת הבנות של יעל כהן (לעתיד מתופפת המכשפות) תחנה סופית, וכשנה לאחר שזו התפרקה עקב גיוסן של חברות הלהקה לצבא, מצאה מגן מודעה שפרסמה פלסטיק ונוס בעיתון "העיר" ונענתה לה
ליאור (לירי) אביטל - מתופף שמילא את מקומו של דיימונד עם הודעת חברי הלהקה שהם מעתיקים את מגוריהם ללונדון.
לירי לא הורשה להיכנס ללונדון.
דניאל דימיטרובסקי - מתופף ממקדוניה (שם חיה כיום ברגמן) שהחליף את לירי והשתתף גם ביצירת השירים.
השתתף באלבום השני של הלהקה ולאחר סיבוב ההופעות המוצלח שבא אחריו פרש וחזק למולדתו.
פיל - מתופפת משווייץ שהחליפה את דימיטרובסקי,שעבדה עם פלסטיק ונוס עד התאונה של יורם.
פלסטיק ונוס - אלבום, האוזן השלישית 1991
פלסטיק ונוס - הוצאה מחודשת של האלבום המקורי מ-1991, פאקט רקורדס, 2002
Between - אלבום הבכורה של ההרכב One Of Us, האוזן השלישית, 2005
רעש בשקט - מארז שיצא ב-100 עותקים בלבד וכולל את הסרט "רעש בשקט" ואת האלבום הראשון, אוגנדה, 2012
בננופוטוניקה, פלסמופור הוא צימוד של מבנה פלסמוני ופלורופור.
השם 'פלסמופור' הוא נוטריקון של המילים 'פלסמון' ו- 'פלורופור'.
בהקשר ההנדסי, מדובר בהתקן ננומטרי הסגור בתווך דיאלקטרי (בדרך כלל צורן) המורכב מליבה של ננו-חלקיק מתכת המוקפת במולקולות פלואורסצנטיות.
לפלסמופור תכונות אופטיות ייחודיות הנובעות מהצימוד, ותכונות אלו נקבעות בהתאם למאפיינים של מרכיביו- המבנה הפלסמוני והמולקולות הפלואורסצנטיות.
למרחק הצימוד ולקצב הפליטה של הפלורופור השפעה רבה על אופיו הקרינתי של הפלסמופור.
בתחומי מחקר כגון ספקטרוסקופיה, נעשה שימוש בפלסמופורים על מנת לשפר טכנולוגיות דימות בתהליך שנקרא SEF (או Surface Enhanced Fluorescence).
ישנם כמה מצבים בהם יכול להימצא פלסמופור.
כאשר קצב הפליטה של המולקולות הפלואורסצנטיות הוא סביב תדר הפלסמון, ניתן לחלק את המצבים לשניים- כאלה שמתקבל בהם ניחות בעצמת הפלואורסצנציה, וכאלה שמתקבל בהם הגבר בעצמת הפלואורסצנציה.
כל אחד מהמצבים נובע משילוב של כמה מנגנונים שבאים לידי ביטוי בצימוד של פלורופור למתכת.
כאשר מדובר בחלקיקי מתכת ננומטריים, ובפרט במקרה של פלסמופור, המנגנון הדומיננטי הוא עירור של פלסמונים משטחיים.
כאשר מרחק הצימוד קטן מרדיוס דביי, ניכרת ההשפעה האלקטרוסטטית של נשאי המטען היוצרים את הפלסמונים המשטחיים שעל פני חלקיק המתכת.
השפעת נשאי המטען גורמת לדעיכה בעצמת השדה החשמלי קרוב לפני החלקיק, בתהליך שנקרא מיסוך חשמלי.
כאשר מולקולה פלואורסצנטית הקורנת סביב תדר הפלסמון ממוקמת קרוב לפני השטח של חלקיק המתכת במרחק הקטן מאורך דביי, ימדד ניחות בעצמת הפלואורסצנציה כתוצאת מהתופעה הנ"ל.
לעומת זאת, כאשר מרחק הצימוד גדול מרדיוס דביי, עירור של פלסמונים משטחיים עשוי להביא להגבר בעוצמת הפלואורסצנציה: כאשר פלסמופור ננומטרי מכיל פלורופור הקורן סביב תדר הפלסמון, חלקיק המתכת עשוי לתפקד כננו-אנטנה.
מנגנונים שונים של פליטה יכולים לבוא לידי ביטוי, החל מקרינת חלקיק המתכת כדיפול בתהודה פלסמונית מקומית וכלה בפיזורים אופטיים שעצמתם בדרך כלל נמוכה כגון פיזור ראמאן מהגביש הפלסמוני.
במקרה כזה, גלים אלקטרומגנטים הנפלטים ממולקולות פלואורסצנטיות המצומדות למתכת יכולים לקרון לשדה הרחוק בצורה מוגברת כך שעוצמת הפלואורסצנציה שתימדד תהיה גבוהה יותר.
התוצא המשותף לשני המצבים לעיל הוא השפעתם על זמן החיים של הפלואורסצנציה, פרק הזמן בו נשאר הפלורופור המעורר במצב היציב לפני פליטת פוטון בהיסט סטוקס.
זמן זה נעשה קצר עם הקטנת מרחק הצימוד, בין אם מתקבל ניחות בעצמת הפלואורסצנציה ובין אם מתקבל הגבר.
דיאגרמת יבלונסקי נועדה לתאר את המעברים בין רמות האנרגיה השונות של אטום או מולקולה כלשהם.
פלסמופור (שבתצורו הפשוטה ביותר מורכב מחלקיק מתכת ומולקולה פלואורסצנטית) כאמור איננו אטום או מולקולה, ובהתייחס לדיאגרמת יבלונסקי של הפלסמופור- הכוונה תהיה תמיד לדיאגרמת יבלונסקי של פלורופור בסביבת מתכת.
כלומר, דיאגרמת יבלונסקי של הפלורופור משתנה כאשר הוא בסביבת המתכת.
כאשר פלורופור מרוחק מהמתכת, דעיכת האנרגיה שלו מושפעת משני המנגנונים האופייניים שלו בלבד- דעיכת אנרגיה קרינתית (בקצב ) בשל הפלואורסצנציה, ודעיכת אנרגיה שאינה קרינתית (בקצב ) הנובעת מתהליכים דינמיים המתרחשים תוך כדי עירור הפלורופור ושינוי מומנט הדיפול שלו.
כאשר הפלורופור בסביבת המתכת, הן קצב דעיכת האנרגיה הקרינתית משתנה והן קצב דעיכת האנרגיה שאינה קרינתית משתנה.
הניחות בעוצמת הפלואורסצנציה מתואר בדיאגרמת יבלונסקי על ידי תוספת לקצב דעיכת האנרגיה שאינה קרינתית, וההגבר בעוצמת הפלואורסצנציה מתואר בדיאגרמת יבלונסקי על ידי תוספת לקצב דעיכת האנרגיה הקרינתית.
בפועל, תמיד יתקבל שילוב של שני המנגנונים המשפיעים על עוצמת הפלואורסצנציה, כאשר בהתאם לתנאים הנתונים מנגנון אחד יהיה דומיננטי ממשנהו.
ניתן לסכם את היחסים בין הפרמטרים הקרינתיים של הפלסמופור באמצעות דיאגרמת רמות אנרגיה, כפי שניתן לראות באיור דיאגרמות יבלונסקי.
ליחסים בין הפרמטרים הקרינתיים הנ"ל השפעה ישירה על מאפיינים מסוימים של הפלורופור.
באמצעותם ניתן לבטא בצורה יחסית פשוטה את היעילות הקוונטית של הפלורופור () ואת זמן החיים של הפלואורסצנציה ().
עבור פלורופור עם קצב דעיכת אנרגיה קרינתית וקצב דעיכת אנרגיה שאינה קרינתית , היעילות הקוונטית וזמן החיים של הפלואורסצנציה נתונים על ידי:
ועבור אותו פלורופור, בסביבת מתכת מתווספים מנגנון דעיכת אנרגיה קרינתית () ומנגנון דעיכת אנרגיה שאינה קרינתית () כך שהיעילות הקוונטית וזמן החיים של הפלואורסצנציה נתונים על ידי:
כלומר- בהשפעת המתכת ייתכן ועוצמת הפלואורסצנציה תגבר אך ייתכן גם ניחות בעוצמה זו, ובכל מקרה זמן החיים של הפלואורסצנציה יתקצר.
פלסיוזאורוס (שם מדעי: Plesiosaurus) הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת הפלזיוזאוריה.
הוא חי בתקופת היורה שבמזוזואיקון בימים הקדומים.
מאובניו נמצאו כמעט שלמים בבריטניה.
הוא היה בעל צוואר מוארך ובקצהו לסתות גדולות שיכלו להיפער, היו לו סנפירים הדומים לסנפירי כלב ים, והוא היה יכול לשוט בעזרתם במהירות.
בקצה הגוף היה לו זנב קצר.