tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הזקן מסביר לחבורה כי אם יגלשו מיקום זה - זו תהיה גלישתם האחרונה.
החבורה מחליטה להסתכן ולגלוש ביחד עם הווירוס כדי לגרש את הקרומגס באמצעות נשק ביולוגי אותו פיתחו תושבי היקום בו הם נמצאים עתה מעולמו של רמי - Earth Prime, אך שלט הגלישה שלהם נהרס.
לבסוף מצליחה החבורה לאפשר לרמי לגלוש לבדו בעזרת ציוד ישן של הקרומגס, וזה גולש בחזרה ליקומו ובגופו הנשק הביולוגי.
סוף פתוח זה של העלילה הותיר מקום רב לתהיות על גורלו של רמי, אך כבר בעת הפקת הפרק היה ידוע כי יהיה זה הפרק האחרון בסדרה.
העונה השלישית החלה לעבור מספר שינויים, מיקום הצילומים עבר מוונקובר, קנדה ללוס אנג'לס, קליפורניה שהייתה יותר קרובה לאולפנים של FOX.
היא יותר התבססה על אקשן עם אלמנטים או השראה מסרטי קולנוע פופולריים.
טרייסי טורמה איבד את השליטה בצוות ההפקה ועזב לאחר סכסוך פנימי עם המפיק בפועל דייוויד פקינפה שלקח אחריות מלאה על הסדרה.
לאחר עזיבתו של טורמה ג'ון ריס-דייוויס, שרצה לפרוש לאחר ביקורת חריפה נגד המפיק וחוסר האיכות של התסריטים, פוטר באמצע העונה השלישית.
מחליפתו הייתה קרי ווהרר שנשארה עד לסיום סדרה.
בתום העונה השלישית רשת FOX ביטלה את הסדרה.
הסדרה עברה לערוץ הכבלים "Sci Fi Channel" בו שודרה עד העונה החמישית.
העונה החמישית נחשבת לכושלת מכולם, מאחר שסבלה משינויים בעלילה, לאחר עזיבתם של השחקנים ג'ון ריס-דייוויס, סברינה לויד, וג'רי אוקונל, ובעיות תקציב שגרמו למפיקים לאחר תום העונה החמישית לבטל את הסדרה, למרות שהעונה החמישית הסתיימה בקליף האנגר ולא קיבלה סיום יותר סופי.
דוגמאות לעולמות מקבילים שהוצגו בסדרה
עולם שבו ברית המועצות ניצחה במלחמת העולם השנייה וכבשה את ארצות הברית.
עולם שבו הפניצילין מעולם לא התגלה.
בעולם הזה הכפיל של קווין אינו סטודנט לפיזיקה אלא סטודנט לרפואה, והוא חולה 0 של חיידק אלים שהוביל למגפה בשם הקיו (The Q).
כל הגולשים, מלבד קווין נהיים חולים אט אט, כאשר מצבה של וייד הוא החמור ביותר.
הפרופסור מצליח למצות מעובש חומר אנטיביוטי, ובכך מפתח הן תרופה למגפה ומגלה לעולם את האנטיביוטיקה.
עולם שבו ממציא של רובוטים בעלי רגשות הוביל להריגת של כל בני האדם בעולם.
כאשר הרובוטים הרגישו מנוצלים או פגועים הם רצחו את האנשים סביבם.
בסוף הפרק מתברר שהממציא של הרובוטים האלה הוא למעשה רובוט שהאישיות שלו הועתקה מהממציא האנושי.
וייד מנהלת רומן עם רובוט אנושי בפרק הזה, וכמעט נרצחת על ידי החברה שלו, שהיא רובוטית מדגם ישן יותר.
עולם שבו ניתן להוציא את הנפש מהגוף ולהעביר אותה לתוך תוכנת מחשב.
הגולשים חושבים שהם מתארחים במלון צ'נלדר (מלון שמופיע בפרקים רבים בסדרה ומהווה נקודת מפגש לרגע הגלישה) ואז מגלים שאין יציאה.
מדען מחשב הסובל מאובססיה חולנית לשלמות ביקש ליצור עולם אוטופי, ועולם זה הוא תוכנת המחשב שהגולשים נמצאים בו.
עולם שבו מתבצעת שטיפת מוח לגאונים.
כאשר הגולשים מגיעים לעולם זה, הפרופסור נלקח מהם בכוח על ידי יחידות סער.
הגולשים מגיעים למקום לכידתו ומגלים אולפן, שבו כולם שחקנים המעמידים פנים שהם חיים במאה השבע עשרה.
הפרופסור חושב שהוא שרלוק הולמס, וילד גאון מפרק את השלט של הגולשים.
מתברר שהשחקן שמגלם את ג'ק המרטש, הוא האחראי על ניסוי שטיפת המוח והוא יצא מדעתו והחל לרצוח שחקניות על הסט.
עולם שבו ברברים שולטים בעולם.
ד"ר דיאנה והגולשים עוזרים לקבוצה של משכילים לשמר את כל הידע שצברו במשך אלפי שנים, כאשר הברברים באים לשרוף ולהרוס את מקום המסתור שלהם ואת הספרייה האחרונה בעולם זה.
כל המידע נאגר על פני גביש גדול, על ידי צריבה של אותות בדומה לתקליט CD-ROM.
ג'רי אוקונל - קווין מלורי (עונות 1–4)
סברינה לויד - וייד קתרין ולס (עונות 1–3, הופעת אורח בעונה 5)
קליבנט דריקס - רמברנדט לי בראון (עונות 1–5)
ג'ון ריס-דייוויס - פרופסור מקסימיליאן ארתורו (עונות 1–3)
קארי ווהרר - מגי בקט (עונות 3–5)
צ'ארלי אוק'ונל - קולין מלורי (עונה 4)
- קווין "מלורי" מלורי (עונה 5)
טמבי לוק - דיאנה דייוויס (עונה 5)
גּוֹמֶא (שם מדעי: Cyperus) הוא סוג של עשב חד או רב שנתי, ממשפחת הגמאיים (Cyperaceae).
משפחה זו כוללת בערך 700 מינים הנפוצים בכל היבשות.
הצמח גדל בעיקר בבתי גידול לחים כמו ביצות, גדות נחלים ובריכות מים רדודות.
חלק ממיני הגומא הנם בעלי חשיבות כלכלית, ואחרים הם מינים מזיקים
הגומא הוא צומח עשבוני חד או רב שנתי, אשר צומח לעיתים בגוש צפוף ולעיתים כצמחים בודדים.
חלק מהמינים מתרבים באמצעות שלוחות זוחלות, לחלקם יש קני שורש (ריזומים) ואחרים באמצעות פקעות.
הקנים זקופים, בעלי חתך משולש או גלילי.
מרקם הקנה יכול להיות חלק או מחוספס קלות.
העלים לרוב צומחים בעיקר מבסיס הצמח.
הטרף (החלק הרחב של העלה) יכול להיות שטוח או מקופל.
בקצה הגבעול מתפתחת תפרחת סופית המזכירה לעיתים סוכך: מהמרכז יוצאות "קרניים" שאינן שוות באורכן, ובקצותיהן מצויים שיבולתונים (Spikelets) – קבוצות פרחים זעירים הערוכים בשורות צפופות.
כל שיבולתון בנוי מגלומות (קשקשים קטנים), ובחיק כל גלומה נמצא פרח.
לרוב הפרחים דו־מיניים, חסרי עלי כותרת או גביע, ויש בהם 1 עד 3 אבקנים.
עמוד־העלי מתפצל לשתי צלקות או שלוש.
הפרי הוא אגוזית זעירה וקשה (Achene), שעשויה להיות דו־קמורה (בדומה לעדשה) או תלת־מושבית.
הסוג גומא נפוץ כמעט בכל היבשות.
עיקר מגוון המינים של הגומא נמצא באזורים הטרופיים והסוב טרופיים של אפריקה, אסיה ואמריקה, אך מינים רבים מצויים גם באזורים ממוזגים, וחלקם גם בקוי רוחב צפוניים ודרומיים.
בתי הגידול האופייניים כוללים ביצות, גדות נחלים, שולי אגמים, אדמות מוצפות עונתית, וכן שדות מופרעים.
מספר מינים הסתגלו גם לסביבות יובשניות יחסית או לקרקעות חקלאיות, וחלקם נחשבים כיום לעשבים פולשים קשים במיוחד.
במערכות אקולוגיות לחות, מיני גומא ממלאים תפקיד חשוב בבניית ביומסה רבה ובשמירה על יציבות בתי גידול.
papyrus) למשל יוצר סבכים עצומים באגני נהרות ואגמים באפריקה הטרופית, ומהווה בית גידול למגוון גדול של עופות, דגים וחסרי־חוליות.
מחקרים הראו כי שטחי פפירוס מהווים "מסננים ירוקים" היעילים בספיחת נוטריינטים ומזהמים ממי נהרות, ובכך תורמים לאיכות המים.
בקרקעות חקלאיות, כמה מיני גומא הם חלק בלתי נפרד מהפלורה המקומית ולעיתים משמשים סמן לאיכות קרקע ולתנאי הצפה.
לעומתם, מינים אחרים – ובראשם C.
esculentus – נחשבים לעשבים שוטים חקלאיים מן הקשים בעולם, בשל יכולתם להתרבות מקני שורש ומפקעות קטנות ולשרוד בתנאי קרקע מגוונים.
מיני גומא שונים משתלבים גם בשרשרות המזון: חלקם משמשים מקור מזון לבעלי חיים אוכלי צמחים (בייחוד בביצות טרופיות), ואחרים מספקים מקלט למיקרואורגניזמים מְפרקים ולחסרי חוליות מימיים.
תרומתם לשירותי המערכת האקולוגית – ייצוב קרקע, ויסות מים ונוטריינטים, ומתן בית גידול – הופכת את הסוג לגורם משמעותי במערכות לחות ברחבי העולם.
בישראל ידועים כ-24 מינים של גומא בר, מרביתם מתקיימים בישראל כצמחי בר מקומיים.
קיימים גם שני מינים שהובאו לישראל לצורכי נוי והם נחשבים בה כמינים פולשים.
גומא חום (Cyperus fuscus) - מין גומא חד־שנתי נפוץ ביותר בארץ מהנגב הצפוני בדרום ועד הר החרמון.
המין מצוי באזורים טבעיים וכן באזורים מופרים.
גומא הפפירוס (Cyperus papyrus) - מין גומא רב־שנתי בולט מאוד, מין מוגן, נדיר מאוד המצוי בסכנת הכחדה בישראל הנמצא בעיקר בשמורת החולה, בצפון הכנרת ובחלקים מועטים בגולן.
על פי המסורת היהודית (ספר שמות בתנ"ך), יוכבד הכינה תיבה למשה, בנה, מצמחים אלו, והשיטה אותו ביאור.
מבנה העלים הוא נדני (מהמילה נדן) ומזכירים עלי דגן.
קני הצמח הם בדרך כלל משולשיים ומלאים.
גומא שרוני (Cyperus sharonensis) - מין גומא קטן יחסית (גובה 30–50 ס"מ) עם קנה־שורש זוחל.
זהו מין אנדמי לאזור מישור החוף בישראל, אשר גדל באזורי חולות מיוצבים למחצה בקרבת הים.
מין זה מוגדר כ"אדום"- בסכנת הכחדה בשל העלמות וקיטוע של בתי הגידול החוליים לאורך מישור החוף
גומא ריחני (Cyperus odoratus) – מין שמוצאו בטרופיים, חדר לישראל ונחשב פולש בבתי־גידול לחים.
גומא מניפני (Cyperus involucratus) - מין שהובא לארץ כצמח נוי והתפשט בצפון ומרכז הארץ.
גומא הפקעות / סגול (Cyperus rotundus) – נחשב לאחד העשבים הפולשים הקשים בעולם, מתפשט בעזרת פקעות וריזומים.
הוא אינו מצוי ברשימת הצמחים הפולשים בישראל, אך מהווה נגע רע בשדות חקלאים וגינות.
כשלושת אלפים שנה ומעלה לפני הספירה, במצרים גומא הפפירוס היה נפוץ מאוד לאורך הנילוס.
לצמח היו שימושים רבים שכללו הכנת נייר הפפירוס ששימש לכתיבה וכן סלים, מחצלות וסירות.
בתקופה זו הגומא צמח לאורך הנילוס.
עם השנים, וככל הנראה בשל שימוש יתר השבחה של קרקעות לאורך הנילוס לצורכי חקלאות, הצמח נעלם באזור זה
במקרא נזכר הגומא בתיאור תיבת משה.
בתקופת התלמוד הרבו להשתמש בגומא ליצירת חפצי יום יום: לצורכי קישורים כגון לקשירת מקידה (קערה), לעשיית תלאי לנפה וכברה, לתלות קישואין ודלועין על פתחי חנויות, למתיחת זמורה מאילן לאילן, לסימון הבכורים ואפילו "כהן שלקה באצבעו כורך עליה גמי במקדש".
בספרות התלמודית מדובר בעיקר על תעשיית סלים כגון "כלי בית הבד ושל גת והעקל" שהיו עשויים, "חוטים של גמי" וכן על "כלי פפיר" בכלל, שהיו באים בהקבלה ל"כלי נצרים".
במשנה ובספרות התלמודית נקרא הגומא בשם "גמי" ולפעמים גם בשם "פפייר" (פפירוס).
מהספרות של העת ההיא נראה שהצמח היה מצוי בשפע : בשל התפשטותו הרחבה והיקפו הרב של הגומא בעמק החולה כינו התושבים את חבל הארץ מצפון לים-סבכי (ימת החולה), בשם "אל-ע'אבה" (היער) כלומר "יער הקנים", שם המוכח כבר מתוך ספרו של הגאוגרף הערבי מוקדסי, מסוף המאה ה-11 לספירה.
הכינוי "יער" לגבי שטחי קנה, גומא וסוף היה מקובל בארץ ישראל עוד בימי האבות הקדומים כפי שאפשר ללמוד מתרגום אונקלוס לשמות ב', ה', הגורס תחת "ובתוך הסוף" – "בגו יערא" (תרגום יהונתן גורס שם "בנו גומיא" וכן הוא מתרגם, בישעיהו י"ט, ו' תחת "קנה וסוף" – "קני וגומא").
תאופרסטוס מדבר על "חבלי אוניות, העשויים מן הפפירוס הסורי", וייתכן כי הוא מתכוון גם לגומא של עמק-החולה (עד אמצע המאה ה-2 לפנה"ס אז הוקמה המדינה החשמונאית, ארץ יהודה הייתה כלולה ב"חילת סוריה").
מן הגומא ייצרו לאורך הדורות כלי בית, סלים, נעליים, כובעים, בגדים, מפרשים ואף סירות קטנות.
בחלק מהתרבויות שימש גם כמזון (מיני גומא אכילים), או כצמח נוי.
בשל גידולו המהיר והביומסה הגבוהה שלו, נחשב הגומא מתאים לייצור נייר ולשימוש כדלק ביומסה – אם כי לרוב המינים אין כיום ערך כלכלי משמעותי.
הגומא ושימושו בארץ בתקופת מלחמת העולם השנייה ובשנות החמישים של המאה העשרים
לרגל צמצום היבוא של מצרכים שונים לארץ ישראל בימי מלחמת העולם השנייה התאחדו חמישה ממשקי הקיבוץ המאוחד, השוכנים בקרבת הביצות: איילת-השחר, חולתה, נעמה, כפר גלעדי, ודפנה והניחו את היסוד ל"חברת הגומא".
בעזרת האוניברסיטה העברית בירושלים ניסתה החברה להפיק מן הגומא תחליפים לצלולוזה, נייר, קרטון, דיקט לארגזים, חומר-בניה וחומרי בידוד שונים.
עד מהרה הצטרפו ל"חברת הגומא" הקיבוצים מחניים, כפר סאלד ומנרה.
באותה תקופה הגיעה משפחת עולים מצ'כוסלובקיה ופתחה בתעשיית מחצלאות-נוי לקישוט חדרים ורהיטים, בתעשיית נרתיקים לנשים, סלים, קופסאות, תיקים, כריכיות לספרים וכדומה.
בהמשך, המפעל התרחב, נחתם חוזה שותפות עם מועצת פועלי צפת והמפעל העסיק כמה עשרות מבני הנוער העובד בצפת.
בנוסף הוקם מפעל הקשור בניצול הגומא בחולה, הוא מפעל הכובעים הטרופיים "טרופיקה", שייצר כובעים רבים כולל יצוא כובעים למשטרת עבר הירדן.
יבול הגומא בעמק החולה לפני ייבוש הביצות, נאמד ב-1–1.5 טון בממוצע לדונם, ובשני קצירים לשנה ב-2–3 טון לדונם.
אפשר היה להגיע ליבול של כמה עשרות אלפים טון בשנה.
גומא הפקעים (שם מדעי: Cyperus rotundus) הוא עשב רב-שנתי ממשפחת הגמאיים (Cyperaceae).
תפוצתו כלל עולמית, והוא מוכר בכל מקום כעשב שוטה, גאופיט מזיק במיוחד בשדות ובגינות.
יש שנותנים לו את כתר "הגרוע ביותר" בין העשבים הרעים, שכן הוא מוכר כמזיק ביותר מ-90 מדינות, והוא פוגע ביותר מ-50 סוגי גידולים חקלאיים ברחבי העולם.
הצמח מגיע לגבהים שבין 7 ס"מ ל-40 ס"מ.
כבן למשפחת הגמאיים, מצמיח הצמח עלים בשלשות מבסיסו.
בחתך רוחב של העלים ניכרת תעלה בולטת.
לגבעולי הפרחים חתך משולש, ובראשם תפרחת.
הפרח דו-מיני וכולל שלושה אבקנים ועלי בן שלוש צלקות.
הפרי יבש ובעל זרע בודד (achene), גם הוא משולש.
על מערכת השורשים של צמח צעיר מופיעים קני-שורש לבנים ובשרניים.
חלקם צומחים כלפי מעלה בקרקע, ויוצרים מבנה דמוי פקעת, שממנה צומחים העלים ושורשים נוספים.
קני-שורש אחרים צומחים בכיוון אופקי וכלפי מטה, ויוצרים את הפקעיות בצבע אדום-חום כהה הנותנות לצמח את שמו.
על קני-השורש של גומא הפקעים גדלות פקעיות הנותנות לו את שמו העברי.
הצמח קרוי בערבית بربيط (בורביט) או السُّعْدَة (א-סועְדה), שפירושה הוא "בוקר טוב".
הכינוי העממי של הצמח הוא סעידה (בעקבות השם הערבי).
נהוג לייחס את השם ללגלוג של הצמח לחקלאי, אשר אף אם יעמול לסלקו כל היום, למחרת הוא יציץ עם עלים חדשים כאומר "בוקר טוב" בלעג.
מקורו של הַגֹּמֶא העברי אולי מצרי: קמא; ואולי מן השורש גמא, כלומר צמח שמרבה לגמוא מים.
המילה "nut" היא מונח עממי (ושגוי) לפקעיות (tubers).
כאמור, גומא הפקעים נחשב אחד המזיקים הקשים ביותר לשדות ובגינות בכל העולם.
נוכחותו בשדה גורמת הפחתה משמעותית ביבול, שכן הוא מתחרה רציני על משאבי הקרקע, ורקמות תת-קרקעיות מתות שלו משחררות חומרים שמזיקים לצמחים אחרים.
מסיבות אלה פוגע הצמח גם בגינות נוי.
הפקעיות שלו תורמות לקשיי הדברתו שכן החרישה אינה מבערת את הצמח מהשדה, אלא מפיצה את הפקעיות – ומהן מתפתחים צמחים נוספים.
גם בעישוב ידני, כאשר תולשים את הצמח, לרוב הפקעיות מתנתקות ממנו ונשארות באדמה.
הדרך היעילה ביותר להשתלט על גומא הפקעים בשטח קטן היא עישוב תדיר (כל שבועיים-שלושה בקיץ).
כך אפשר להיפטר מהצמחים הצעירים לפני שהם מפתחים פקעיות, ולגבי פקעיות קיימות – קיצוץ תכוף של הצמח, אף אם אינו עוקר את הפקעית עצמה, מאלץ אותה להוציא צמח חדש המנצל עוד מזון מהפקעית.
עם סבלנות ועקשנות אפשר כך לדלדל לגמרי את מאגר המזון שבפקעית.
הצמח עמיד בפני מרבית חומרי ההדברה, שכן אף אם הם פוגעים בעלים או בגבעולים של הצמח, לפקעיות בדרך-כלל לא מגיעה כמות חומר מזיקה, והן מצליחות להצמיח צמח חדש.
למרות זאת, קיימים קוטלי עשבים שפותחו במיוחד למלחמה בגומא הפקעים ובמינים קרובים.
על אף שמו הרע של גומא הפקעים כצמח מזיק, יש לו גם כמה צדדים חיוביים:
ברפואה העממית המזרח-תיכונית משתמשים בפקעותיו לטיפול בפצעים, חבורות ומורסות.
מחממים את הפקעות בצלייה או באפייה, ומניחים על הפצע בעודן חמות, או מועכים אותן למשחה ומורחים את המשחה על הפצע לפני שהיא מתקררת.
שיטת שימוש אחרת היא שרפה מוחלטת ופיזור האפר על הפצע.
הרבליסטים מערביים ואסלאמיים, בהם דיוסקורידס, גלנוס, , פאולוס מאגינה, אבן סינא, אל-ראזי ו, תיארו את השימוש בו.
ברפואה הסינית העממית נחשב הצמח כמווסת הצ'י הראשי.
ידוע בשמו Xiang fu 香附 משמעות השם: "תוספת ריחנית".
תפקודים: מניע את צ'י הכבד: לתקיעות צ'י הכבד עם כאב בצידי הגוף וברום הבטן ולדיסהרמוניה בין כבד לטחול.
מסדיר מחזור ומקל על כאב: משמש במצבים של תקיעות צ'י הכבד עם תסמינים הקשורים למערכת הרבייה דוגמת כאבי מחזור או מחזור חודשי.
ברפואת האיור ודה ההודית מוזכר הצמח כבר בכתבים עתיקים מהמאה הראשונה לספירה.
ברפואת האיור ודה בת זמננו משתמשים בצמח להורדת חום, לטיפול בבעיות במערכת העיכול, בכאבי מחזור, ועוד.
בתמציות המופקות מהצמח מכירה הרפואה המודרנית בתכונות של הורדת חום, הפחתת כאבים ואנטי-דלקתיות.
בטבע יש לגומא הפקעים תפקיד חיובי במארג המזון, שכן פקעיותיו מהוות מקור חשוב למינרלים וחומרי קורט עבור חיות בר כגון עגורים שאוכלות אותן.
בנוסף, למרות טעמן המר, הפקעיות אכילות ובעלות ערך תזונתי גם לבני האדם, וידוע על אכילתן באזורים מוכי רעב באפריקה.
גומא צפוף (שם מדעי: Cyperus alopecuroides) הוא צמח מים רב-שנתי ממשפחת הגמאיים.
לגומא הצפוף גבעולי פריחה עליהם לא צומחים עלים בגובה של כ-1 עד 2.5 מטרים.
גבעולו בצורת משולש בדומה לשום המשולש.
תפרחתו מורכבת משיבולים הבנויים באופן צפוף, ולכן שמו.
בארץ ישראל גדל בכנרת בסמוך למים או בתוך המים.
הגומאזים הוא קבוצה אתנית החיה במדינה האתיופית בנישנגול-גומאז ובמחוז צפון גונדר שבמדינת אמהרה ובמחוז ההיסטורי שבסודאן פאזוגלי, הגומאזים מונים כ-200,000. בעבר, הם הוכללו יחד עם העמים היושבים על הגבול בין סודאן ואתיופיה תחת הכינוי האגאווי שנקלה (בגלל הדמיון הרב והמוצא של הקבוצות האלו שהם דוברי שפות נילו-סהריות).
בתור "שנקלה", הם הוזכרו כבר על ידי החוקר הסקוטי ג'יימס ברוס בספרו "נסיעות לגילוי מקורות הנילוס", שפורסם ב-1790. הוא ציין שהם צדים בחץ וקשת, מנהג שקיים גם כיום.
רוב הגומאזים חיים בסביבת עמק הסוואנה.
לפי המסורות שלהם, הם התגוררו בעבר בחלקים המערביים של פרובינציית גוג'אם, אבל בהדרגה גורשו משם לתחום הלא פורה של פנים הנילוס הכחול על ידי שכניהם האמהרים והאגאווים, שגם שעבדו אותם.
העבדות הייתה קיימת באתיופיה עד שנות ה-40 של המאה ה-20 ובוטלה על ידי הקיסר היילה סלאסי.
הגומאזים דוברים את השפה הגומאזית, השייכת למשפחת השפות הנילו-סהריות ומתחלקת לכמה ניבים.
הגומאזים צדים בעיקר חיות בר למאכל, ואוספים דבש, פירות, שורשים וזרעים.
אלה שחיו בקרבת הגבול הסודאני הומרו לאסלאם וישנו גם מיעוט נוצרי קטן שהתנצר בהשפעת הממלכה הנוצרית, אך רובם עדיין מקיימים טקסים מסורתיים, ומאמינים ברוחות הנקראות מאס השוכנות בבתים, באסמים, בשדות, בעצים ובהרים.
באופן מסורתי נהגו הגומאזים לשרוף את גופות מתיהם בטקס הנקרא גאפה, אך מנהג זה הופסק בלחץ הממשלה.
סכסוכי שבטים הם נפוצים ונפתרים על ידי מוסד הנקרא מאנגאמה או מיצ'א, תלוי באזור הסכסוך.
גוּם הוא מבנה בצידה הצפון-מזרחי של הכיכר האדומה במוסקבה.
לפני שנת 1920 נודע המקום כ"שורות מסחר עליונות".
החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 התקבע השם הנוכחי, למעט החלפת המילה הראשונה "Главный" (ראשי) ב-"Государственный" (ממשלתי, של המדינה), דבר שלא השפיע על ראשי התיבות "גום".
מאחר שהשם התקבע, הוא לא שונה גם לאחר הפרטת החנות.
המקום היה ידוע כאזור מסחרי כבר במאה ה-15, ובתקופת הצאר איוואן האיום היו במקום מספר רב של חנויות קטנות.
בתחילת המאה ה-19 נבנתה חזית הבניין, שנועדה להסתיר את הדוכנים שמאחוריה.
הבניין הנוכחי באורך של 242 מטר נבנה בין השנים 1890–1893 בצידה הצפון-מזרחי של הכיכר האדומה, בהתאם לתוכניות של האדריכל אלכסנדר פומרנצב והמהנדס ולדימיר שוחוב.
הבניין משלב אדריכלות רוסית מימי הביניים, עם עבודות פלדה וגג זכוכית, והוא מזכיר את תחנת הרכבת ויקטוריה שבלונדון.
בתוך המבנה ישנן גלריות של חנויות המחוברות זו לזו על ידי גשרי מתכת.
קוטרו של הגג 14 מטר, ומשקלו ל-743 טון.
תאורת פנים מובטחת על ידי אשנבים ממתכת שבהם כ-20,000 פיסות זכוכית.
חזית המבנה מחולקת למספר נדבכים ומעוטרת בגרניט, בשיש ובגבס.
לפני התקופה הסובייטית היו במבנה כ-1,200 חנויות שונות.
עד לשנת 1928 תפקדו החנויות כחנויות ממשלתיות, ובאותה שנה הפך יוסיף סטלין את המבנה לבית משרדים.
לאחר מותו של סטלין בשנת 1953, נפתחה החנות מחדש והייתה לאחת החנויות המפורסמות בברית המועצות.
למעשה זו הייתה חנות הדגל של השלטון הסובייטי, ובאותה עת ניתן היה להשיג בה מוצרים שלא היו בנמצא ברחבי המדינה.
החנות הייתה לסמלה של העיר ביחד עם הקרמלין, המאוזוליאום של לנין והכיכר האדומה כולה.
עם סיום התקופה הסובייטית הופרטו החנויות, ובמאי 2005 נרכשו יותר ממחצית מניותיהן על ידי חברת "בוסקו די צ'ילייג'י" (Bosco di Ciliegi - "יער הדובדבנים").
נכון לסוף שנת 2005 פעלו במבנה מעל 200 חנויות.
במתחם התפתח סוג של קניון שכולל, בנוסף לחנויות, גם בתי מרקחת, בנקים, סניף דואר ועוד.
במקום גם אזור הסעדה, גלריית ציורים ואולם מופעים.
הכל-בו מהווה כיום מרכז משיכה לתיירים ובו מספר חנויות ידועות שם.
גוּמא אגייאר (בפורטוגזית: Guma Aguiar; נולד ב-31 במאי 1977, נעלם ב-19 ביוני 2012 והוכרז כמת ב-29 בינואר 2015) היה איש עסקים יהודי-אמריקאי שצבר את הונו בתחום האנרגיה בארצות הברית.
אגייאר נולד בריו דה ז'ניירו להורים יהודים שהתנצרו.
כאשר היה בן שנתיים עברו הוריו לפלורידה שבארצות הברית.
בגיל 26 פגש את הרב טוביה זינגר שהחזירו אל היהדות.
אגייאר למד באוניברסיטה בדרום קרוליינה אך לא סיים את לימודיו.
לאחר מכן היה שחקן ומדריך טניס.
אגייאר הקים יחד עם דודו תומאס קפלן חברת אנרגיה בשם "ליאור אנרג'י" וכיהן כסגן נשיאה.
החברה מצאה מצבור עצום של גז טבעי ונפט בטקסס, ובשנת 2007 נמכרה תמורת שניים וחצי מיליארד דולר.
אגייאר זכה בתואר "מנהל השנה לשנת 2007" של הירחון "Oil and Gas Investor".
ההערכות שפורסמו לגבי הונו של אגאייר הן 100 עד 200 מיליון דולר, אך הוא טען בראיון ב-2009 כי הונו מוערך ביותר ממיליארד דולר.
ב-10 בינואר 2010 פורסם כי אגייאר הוכנס על ידי משפחתו לאשפוז בביה"ח הפסיכיאטרי "אברבנאל", בעקבות לחצים נפשיים כבדים.
בידיעה הוזכרו שני אירועים בהם אגייאר טען כי נפגש עם גלעד שליט שעה שזה היה בשבי החמאס, וכן כי אגייאר לא התייצב לריאיון עם המנחה אברי גלעד.
ב-19 ביוני 2012 נעלם אגייאר בעת שיצא לשיט בחופי פלורידה.
ב-29 בינואר 2015, שנתיים ושבעה חודשים לאחר היעלמותו, הוכרז כמת על ידי שופט בית המשפט המחוזי בפלורידה בעקבות עתירה משותפת של אשתו ואמו.
אגייאר תרם למטרות ופרויקטים שונים הקשורים לקהילה היהודית ולישראל, הכוללים בין היתר את ארגון "נפש בנפש" (לו תרם 8 מיליון דולר), ומצעד החיים.
על פעילותו הפילנתרופית נכלל ברשימת "36 היהודים המשפיעים מתחת לגיל 36" של שבועון "הג'ואיש ויק".
ביולי 2009, השקיע אגייאר למעלה מארבעה מיליון דולר בערבויות למועדון הכדורגל הישראלי בית"ר ירושלים והפך להיות המממן העיקרי שלו.
ב-30 באוגוסט 2009 נחתמה עסקה בין אגייאר לבין דני קליין, יו"ר קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים, ועל פיה ימסור אגייאר 1.5 מיליון דולרים לקבוצה, ויקבל אפשרות לרכישתה בסיום אותה העונה.
בפברואר 2010 הודיע אגייאר, באמצעות עורך דינו, שיפסיק את תמיכתו הכלכלית בקבוצות הירושלמיות בשל נסיבות אישיות, ולא יפעל עוד לרכישת הבעלות.
בספטמבר 2011 רכש אגייאר 60% מהבעלות על קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים.
בעקבות היעלמותו, מונה האפוטרופוס הכללי למנהל נכסיו של אגייאר בישראל בנובמבר 2012. ביתו בישראל נמכר לאיל הון יהודי מרוסיה.
אגייאר היה נשוי ואב לארבעה.
גומבוץ (בהונגרית: Gombóc) הן כופתאות העשויות מבצק המוגשות במטבח ההונגרי כקינוח.
לגומבוץ מספר גרסאות, התלויות בזמינות הפירות ובעונות השנה: בקיץ ובסתיו כופתאות הבצק ממולאות בשזיפים (נקראות סילבש גומבוץ Szilvás Gombóc) או באפרסק (נקראות בָּרָצקוֹש גומבוץ Barackos Gombóc).
הכופתאות עשויות מכדור בצק תפוחי אדמה, מבושלות במים רותחים, ומגולגלות בפירורי לחם המטוגנים בחמאה ואבקת סוכר.
יש לנגוס בכופתה בזהירות כיוון שהיא מלאה במיץ פירות רותח.
לעיתים הכופתאות מוגשות ברוטב העשוי שמנת חמוצה ויש המטגנים את פירורי הלחם במלח לפני גלגול הכופתאות בתוכם.
בחודשי החורף ממולאות הכופתאות בריבת פובידל או שזיף מיובש שאת גלעינו מחליפה קוביית סוכר, ויש גם גרסאות של כופתאות ממולאות ב קונפיטורה של דובדבנים.
כופתאות אלה דומות לכופתאות המַרילֵנקנודל מהמטבח האוסטרי (Marillenknödel בגרמנית: כופתאות משמשים), ולכופתאות הקניידלי מהמטבח הצ'כי.
כופתאות גבינה (טורוש גומבוץ Túros Gombóc) קלילות יותר; הן עשוייות מקמח, סולת, ביצים וגבינה.
הן מבושלות במים ומוגשות מגולגלות באבקת סוכר (ולעיתים גם בפרג).
גומא אחמד הוא ספורטאי מצרי שהתחרה במשחקים הפאראלימפיים במסגרת המשלחת מצרית.
אחמד הוא אלוף פאראלימפי, ושיאן עולם בתחרויות הרמת כוח בסגנון בנץ'-פרס.
גומא התחרה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים ב כשהתחרה בהרמת כוח בקטגוריה של עד 52 ק"ג.
הוא זכה במדליית הזהב הראשונה שלו כבר במשחקים אלו כשקבע שיא עולם של 177.5 ק"ג.
ב עבר אחמד להתחרות בקטגוריה של עד 56 ק"ג, וזכה במדליית זהב שנייה עם שיא עולם נוסף של 182.5 ק"ג, לפני האיראני פרידון קרימיפור (170 ק"ג) והדרום קוריאני סאנג ג'ין יון (165 ק"ג)
ב שבר אחמד את שיאו העולמי פעם נוספת והעמיד אותו על 192.5 ק"ג.
קרימיפור האיראני קבע 190 ק"ג, יותר משיא העולם הקודם, שהספיק לו רק למדליית הכסף.
אחמד חזר להתחרות בפעם האחרונה ב, ועם תוצאה של 180 ק"ג, סיים את התחרות במקום השני אחרי הסיני גְ'ייֵן וָאנְג שניצח בתחרות כשהרים 185 ק"ג.
גומבין (בפולנית: Gąbin; ביידיש: גאמבין) היא עיר במחוז פלוצק בפרובינציית מזוביה בפולין.
העיר נוסדה במאה ה-13 ועד שנת 1437 כבר קיבלה זכויות עיר.
בקרבת העיר שכנה אנטנת הרדיו של ורשה עד קריסתה ב-1991. עקב חששות מהשפעותיה של קרינת הרדיו עזבו חקלאים רבים את אזור האנטנה ועברו לגור במרכז גומבין.
לאחר קריסת הקומוניזם חוותה העיר התחדשות תרבותית וכלכלית.
בעיר פועל בית ספר חקלאי ובו מעל 1,000 תלמידים.
בית הספר שימש בית למתנדבי חיל השלום האמריקאי והוא מקדם חילופי משלחות עם גרמניה, רוסיה ומדינות נוספות.
במאה ה-16 פרסם המלך זיגמונט השלישי ואזה צווים המגבילים את זכויות המסחר של היהודים בעיר, ומכפיפים אותן לשעות התפילה בכנסייה הקתולית בעיר.
המלך סטפאן באטורי הגביל גם הוא את זכויות המסחר של היהודים בעיר.
במאות הבאות הוגבלו מגוריהם של היהודים לחלק אחד בעיר.
בעיר פעל אחד מחשובי פוסקי ההלכה האחרונים, רבי אברהם אבלי הלוי גומבינר, מחבר הספר "מגן אברהם" על שולחן ערוך אורח חיים.
מהמאה ה-19 היוו היהודים בדרך כלל כמחצית מאוכלוסיית העיר.
לאחר מלחמת העולם הראשונה היו בעיר כ-2,500 יהודים מתוך כ-5,700 תושבים.
הוורמכט כבש את גומבין בספטמבר 1939. זמן קצר לאחר הכיבוד נשרף בית הכנסת בגומבין שפעל משנת 1710. בתחילת 1940 הוקם בעיר גטו, ובו נכלאו כ-2,100 יהודים, מיעוטם פליטים.
כ-200 מהם גורשו למחנות עבודה ולאושוויץ.
כמה מאות מתושביו נרצחו בירי, או שולחו למחנה עבודה בקונין, ויתר 1,800 תושבי הגטו נשלחו למחנה ההשמדה חלמנו ונרצחו.
הרב אברהם אבלי הלוי גומבינר
סופרת היידיש רייזל ז'יכלינסקי (Rajzel Żychlińsky) היא ילידת גומבין.
גולשי ספות היא תוכנית מציאות תיעודית ישראלית שנוצרה והופקה על ידי חברת ארצה הפקות עבור חברת HOT תקשורת.
התוכנית לוקחת קבוצה של 8-7 אנשים למסע עולמי אשר המשתתפים אינם יודעים לאן הם נוסעים ובאילו ספות הם עומדים לישון.
התוכנית החלה לשדר ב-15 במרץ 2013 את עונתה הראשונה.
עונתה השנייה של התוכנית (VIP) עלתה ב-31 במרץ 2015.
אסתי בן ארי - גרושה, חרדית בת 40 עם 5 ילדים, חיה בבית שמש.
יוצאת למסע לניפוץ המסגרת הדתית, ומגיעה למדריד שבספרד.
מאור ברוכמן - רווקה, בת 22, גרה עם הוריה בהוד השרון.
יוצאת למסע כדי להוכיח שיכולה להסתדר בכוחות עצמה ומגיעה לפאבלה בריו דה ז'ניירו שבברזיל.
אביחי בטיטו - נשוי, בן 36 עם 3 ילדים, מנהל השקעות.
יוצא למסע כדי לבעוט בחייו הבורגניים, ומגיע לריו דה ז'ניירו שבברזיל.
קובי שטח וליעד קליין - בזוגיות שנה וחצי, בן 32 ובת 27, גרים בתל אביב.
יוצאים למסע כדי להפוך את היחסים לפתוחים, ומגיעים למיאמי שבארצות הברית.
איתי ברנר ואסף לוי - חברי ילדות, בני 28, חנונים.
יוצאים למסע כדי להיפתח לנשים, ומגיעים לבלגרד שבסרביה.
יעל פוליאקוב - נשואה, שחקנית וקומיקאית בת 38 שגרה בתל אביב.
יוצאת למסע עם אחיה, איתמר פוליאקוב, כדי להתקרב אחרי שהתרחקו הרבה זמן, והשניים מגיעים לדרום אפריקה.
אפרת גוש - אמא, זמרת בת 31 שגרה בתל אביב.
יוצאת למסע כשהיא עוד בהריון, ומגיעה לקרואטיה.
אבי אטינגר - רווק, קומיקאי ותסריטאי בן 45. יוצא למסע כדי לצאת משגרת חייו האפרורית, ומגיע בגפו לברלין.
ירון ברובינסקי ואורי גוטליב - רווקים, שחקנים ומנחי התוכנית "בייב מגנט", בני 39 ו-46. יוצאים למסע כדי להפסיק לשלוט בחייהם, ומגיעים לקולומביה.
גאיה שליטא כץ - רווקה, שחקנית וכוכבת נוער בת 26 שמתגוררת בתל אביב.
יוצאת למסע כדי להרגיש אישה בוגרת, ומגיעה לניו יורק.
מרסל מוסרי - רווקה, סופרת בת 25 שמתגוררת ביפו.
יוצאת למסע כדי לעבור את המכשול ולמצוא אושר אמיתי, ומגיעה לניו יורק.
גומות החן של זהר הוא ספר ילדים ישראלי מאת הסופר מאיר שלו, שיצא לאור בשנת 1987 בהוצאת כתר ספרים.
הספר אויר בידי יוסי אבולעפיה.
זֹהר ילדה בת ארבע וחצי מירושלים אשר דמתה להרבה ילדים אחרים.
היו לה עיניים חומות ויפות, אף קטן ומתוק, שיער חלק ונעים, ופרצוף נחמד ושמח.
אבל ברגע שראתה את הגומות של בלחייה של ילדה אחרת, זוהר הרגישה כי היא מוכרחה שגם לה יהיו גומות, היא מנסה להשיגן בדרכים שונות.
היא מנסה לקנות גומות במכולת, מנסה לחפש פרצוף שיעשה לה גומות, מבקשת מהקוסם שיעשה לה גומות חן ואפילו חולמת בלילה שיש לה גומות.
דמותה של הילדה זהר קרויה על שם בתו של שלו, זהר.
בשנת 1996 יצא לאור סרט קצר בהשראת הספר בביומה של רחל שיין ארגמן.
גּוֹמֶא נֶאֱכַל (שם מדעי: Cyperus esculentus), המכונה גם "אגוז נמר", הוא צמח עשבוני רב שנתי ממשפחת הגמאיים שפקעותיו משמשות למאכל.
הוא צמח בר, צמח תרבותי וגם עשב שוטה.
משפחת הגמאיים נפוצה ברובו של חצי הכדור המזרחי, בין היתר בדרום אירופה, באפריקה, במדגסקר, במזרח התיכון ובתת היבשת ההודית.
מוצאים אותו לרוב בקרקע לחה כגון בשדות אורז ובוטנים וכן בדשאים מושקים היטב ובמגרשי גולף.
מגדלים גומא למאכל במדינות רבות ברחבי העולם.
במצרים מגדלים אותו מאז העת העתיקה.
שורשי הצמח נמצאו מצפון לאסואן ותוארכו ל-16,000 לפנה"ס.
פקעות מיובשות נמצאו בקברים מהאלף השלישי לפנה"ס.
הוא נקרא במצרים ובלוב "גרעיני אל עזיז" (חב עזיז), על שם הח'ליף מהשושלת הפאטמית שאהב לאכול את הפקעות.
כמו כן נמצאו עדויות לגידול תרבותי של גומא נאכל במשך מאות בשנים באירופה.
הצמח הוא צמח פולש באוקיאניה, במקסיקו, באזורים מסוימים של ארצות הברית ובקריביים, אליהם הגיעו הזרעים.
זהו צמח רב-שנתי שגובהו עד 90 ס"מ ובעל גבעול יחיד.
הרבייה על ידי זרעים, קני שורש ופקעות.
העלים המוארכים סיביים ורוחבם עד 1 ס"מ.
קוטר הפקעות עד 2 ס"מ וצבען צהוב עד שחור.
מצמח יחיד יכולות להתפתח עד אלפי פקעות בעונה אחת.
השורשים סבוכים עם קני שורש ופקעות.
בקור רוב חלקי הצמח קמלים למעט הפקעות, שחלקן נובט עם בוא האביב.
שאר הפקעות נותרות רדומות בקרקע וייתכן שינבטו בשנה אחרת.
כשפקעת נובטת, צומחים ממנה קני שורש חדשים רבים שבקצותיהם פקעות הקרובות לפני הקרקע.
מהן צומחים הגבעולים והעלים וגם השורשים הסיביים.
בתום העונה הפקעת המקורית מתפרקת.
ההאבקה נעשית על ידי הרוח והיא דו-ביתית (מצמח זכרי לצמח נקבי).
ביפן מרבים אותו באמצעות קני השורש.
הוא מסתגל בקלות לסוגי אקלים וקרקעות שונים.
הפריחה מתחילה כשאורך היום הוא 12-14 שעות.
גומא נאכל עמיד לבצורת ולשטפונות ולקור עד 5- מעלות צלזיוס.
כשהצמחים צעירים וקטנים קשה להבדיל בינם לבין עשבים שוטים אחרים.
קני השורש מגיעים לאורך של עד 60 ס"מ, ואם משאירים ולו פקעת אחת, הצמח יתחדש בקלות.
פקעותיו של הגומא הנאכל משמשות להזנת בעלי חיים, כמנת תוספת או כחטיף.
במדינות היספניות מכינים מהן משקה דמוי חלב.
באחסון הפקעת מתייבשת, תכולת העמילן שבה פוחתת ותכולת הסוכר עולה.
לפקעות היבשות מרקם קשה וצריך להשרותן.
אפשר לאוכלן כפי שהם, קלויות, מיובשות, אפויות, להכין מהן "חלב" ולהפיק שמן.
את הפקעות המיובשות אפשר לטחון לקמח שמוסיפים למוצרי מאפה, לדגני בוקר ולגלידה.
אפשר להכין מהן ממרח מתוק.
"החלב" משמש לייצור מאכלים נטולי לקטוז, לדוגמה יוגורט.
אפשר להשתמש בו גם בתעשיית הסבון.
כמות העמילן האצורה בפקעת של הגומא הנאכל כמעט כפולה מזו של תפוח אדמה או בטטה באותו משקל, מקור מה שהופך את הגומא הנאכל למקור אנרגיה טוב.
בבריטניה משתמשים בפקעות, המבושלות בדרך מסוימת, כפתיון לקרפיונים.
בישול זה מונע רעילות לדגים.
במצרים העתיקה היו מבשלים את הפקעות בבירה, קולים או מרסקים ומערבבים עם דבש.
כמו כן הפיקו מהן תרופה שנלקחה דרך הפה ועובדה, בין היתר, גם למשחה.
העשן שעלה מן הצמח שימש לבישום בתים ובגדים.
היא מתוארת על ידי מבקרים כ"מכוערת בקטע טוב" ומתרכזת בתוכן רגשי קר ואפקט דרמטי.
שם הספר (וכך הסדרה) הוא משחק על המילים "קאמורה" (Camorra) - שהוא כינוי לכנופיות הפשע המאורגן בנאפולי ו"עמורה" (כמו ב"סדום ועמורה") אשר בלטינית נקראת Gomorrah, כרמז לכאוס שמשליטות הכנופיות ואוזלת היד של מערכת אכיפת החוק להתמודד איתן.
הסדרה שודרה בערוץ Sky Italia עם בערך 1.2 מיליון צופים לפרק.
חברת ההפקה Beta Film מכרה את הזכויות לשידור הסדרה למעל ל-113 מדינות כולל לישראל ב-HOT.
הסדרה חודשה לעונות 3 ו-4.
בשנת 2019 יצא לאקרנים גומורה: בן האלמוות - סרט המהווה המשך לאירועים שקרו בעונה 3.
בנובמבר 2021 יצאה לאור העונה החמישית והאחרונה של הסדרה.
הסדרה מתרחשת באזור העיר נאפולי, בעשור השני של המאה העשרים ואחת, ומציגה מבט קודר על מאבקים של קבוצות מאפיה שונות על אזורי שליטה בעיר בהפצת סמים, הלבנת כסף במועדונים, עסקי נדל"ן בלתי חוקיים ועוד.
במוקד העלילה משפחת הפשע סבסטנו (Savastano) אשר שולטת בפרבר הצפוני סקונדיליאנו, בעומד בראשה הבוס, דון פייטרו סבסטנו, באשתו ובנו ג'נארו המכונה "ג'ני", ובחייליו, כשהבולט בהם הוא צ'ירו די-מארציו, המכונה "בן אלמוות" על כך שניצל מכל ניסיון התנקשות.
הסדרה נפתחת כאשר מולם עומד ונלחם על טריטוריה יריבם סלבטורה קונטה ועוקבת אחר נסיונותיו של דון פייטרו לכבוש עוד ועוד טריטוריות ובמקביל אחר שאיפותיהם של ג'נארו ושל צ'ירו להתקדם בהיררכיית המשפחה עד כדי עימותים וסכסוכים בין השלושה.
העלילה רוויה מתח והתרחשויות רבות ומהירות, ומתאפיינת באלימות רבה ואכזריות.
מבחינה קולנועית, הסדרה מלווה בפסקול איכותי ובדרכי צילום מיוחדות, אשר מוסיפים רבות לאווירה.
במהלך ארבע עונות מופיעות דמויות רבות חדשות, ודמויות רבות מוצאות את מותן במאבקים האינסופיים.
הסדרה מעבירה ביקורת סמויה על מערכת אכיפת החוק חסרת האונים אשר נעלמת כמעט לחלוטין מן העלילה ומשרטטת עתיד חסר סיכוי לנאפולי ושכונותיה.
כמו כן, הסדרה מרבה להשתמש בסמלים נוצריים הן גלויים והן עקיפים להדגשת האבסורד בין אלימות חסרת תוחלת לבין אמונה קדושה לכאורה.
משפחת סבסטנו מונהגת ביד קשה על ידי האב פייטרו סבסטנו מזה שנים רבות, ושולטת בשוק הסמים בסקונדיליאנו שבצפון נאפולי.
האויב הנוכחי הוא סלווטורה קונטה, ראש כנופיה יריבה.
אחד ה"חיילים" המובילים של סבסטנו, צ'ירו די-מרציו, מקבל משימה לשרוף את ביתה של אמו של קונטה, על מנת להפחידו.
קונטה ואמו כצפוי מתחבאים במקלחת ולא מתים בשריפה, אך המסר הועבר.
לאחר משימה זו, צ'ירו הופך להיות יותר ויותר איש אמונו של הבוס פייטרו, ולבסוף פייטרו מטיל עליו את המשימה החשובה ביותר: צ'ירו צריך להכין את הבן ג'נארו סבסטנו להיות הבוס העתידי של המשפחה, אחרי שאביו יפרוש.
צ'ירו וג'נארו הם חברי ילדות.
ג'נארו מפונק ופחדן ואילו צ'ירו הוא רוצח קר ואכזרי שלא מהסס להרוג גם חפים מפשע על מנת להשיג את מטרותיו.
על צ'ירו ללמד את ג'נארו את הקודים של עולם הפשע ולא לפחד "ללחוץ על ההדק".
בעקבות פשיטת משטרה, פייטרו הבוס נלקח למעצר, ולבסוף נכנס לכלא לשנים רבות.
השליטה במשפחה עוברת לאשתו, אימקולטה סבסטנו.
אימקולטה מעולם לא אהבה את צ'ירו יותר מדי וחושבת שהוא עלול ביום מן הימים לחתור תחתם.
לכן, אינה מעוניינת לקדם אותו.
מאידך, בנה ג'נארו, אינו בשל לקחת את המושכות.
אימקולטה מחליטה להמשיך לשלוט בעצמה על עסקי המשפחה.
את שני ה"ילדים" היא שולחת לביצוע משימות בניכר: את צ'ירו לספרד כדי לברר עם היריב קונטה האם הוא רוצה לשתף איתם פעולה ולסיים את המלחמה ביניהם, ואת ג'נארו בנה להונדורס כדי לחזק את הקשר עם יצרני הסמים שם.
בין השורות אנו מבינים כי תקוותה היא, שצ'ירו לא יחזור חי מספרד, ושג'נארו יחזור מספיק "בשל" כדי להנהיג את המשפחה.
בספרד, צ'ירו מצליח לעשות את הבלתי יאמן, מתחבב על קונטה, רוכש את אמונו ומשיג שלום בינו לבין משפחת סבסטנו.
באחת הסצנות הוא מתבקש להוכיח נאמנות ע"י שיבצע על עצמו "רולטה ספרדית" – גרסה מחוזקת של רולטה רוסית, אקדח טעון בשלשה מתוך שישה כדורים, קרי סיכוי למות של 1:2 – והוא עושה זאת מולם.
עם חזרתו לנאפולי מגלה צ'ירו כי אף על פי שהצליח לעשות שלום עם קונטה, אימקולטה לא מקדמת אותו בהיררכיית השליטה במשפחה ועדיין לא נותנת בו אמון.
במקביל, חוזר ג'נארו מהונדורס כאשר הוא נחוש להפוך ל"בוס", אף על פי שאימו עדיין לא נתנה אישור לכך.
לפיכך הוא מאגד סביבו את החיילים הצעירים יותר אשר נאמנים לו.
החיילים הבוגרים נשארים נאמנים לאימקולטה.
בסופו של דבר מתרחשת מעין "מלחמת אזרחים" בין שני חלקי כנופיית סבסטנו, כאשר הצעירים בשליטת ג'נארו נלחמים בבוגרים בשליטת אימקולטה.
צ'ירו לא מרגיש מוערך ע"י ג'נארו ולכן נשאר בחבורת הבוגרים.
בשלב מסוים, הוא רואה כיצד משפחת סבסטנו מאבדת את שליטה בשוק הסמים בסקונדיליאנו ומחליט לעשות מעשה, ולהפוך בעצמו ל"בוס".
הוא מבקש ומקבל תמיכה מקונטה.
לאחר מכן הורג את אימקולטה, ומתחיל להשיג שליטה בעיר עם החיילים הבוגרים של סבסטנו, ועם חלק מהצעירים שהוא מעביר אליו.
ג'נארו מגלה במהירות את בגידתו של צ'ירו, מגייס את החברים שנשארו נאמנים לו, ויוצא להרוג את החיילים הבוגרים, שאותם הוא רואה כאויביו.
הוא הורג את כולם מלבד צ'ירו וחייל בשם מלאמור.
ג'נארו מגלה לבסוף את המחבוא ושולח חיילים להרוג אותו, אך שם מחכים להם חייליו של קונטה, שטובחים בהם באכזריות.
מאוחר יותר צ'ירו יורה על ג'נארו אך מצליח רק לפצוע אותו בפניו.
במקביל, האב פייטרו אשר יושב בכלא, מבין כי כנופיית סבסטנו מתמוטטת בהיעדרו וכי הבן ג'נארו לא מצליח לשלוט.
פייטרו מבין שהוא חייב לצאת מהכלא, ומעמיד פני משוגע.
לבסוף הוא מועבר לכלא אחר, ובזמן ההעברה מצליחים חייליו, בראשות מלאמור, לחטוף ולשחרר אותו.
בפתיחת העונה אנו רואים כי צ'ירו, אשר הצליח להתגבר על משפחת סבסטנו וכרת ברית עם קונטה, שולט בשוק הסמים בצפון נאפולי בצורה "דמוקרטית" – הוא הקים ברית בין מספר משפחות וקבוצות, כאשר כל אחד מוכר סמים באזור שלו בעיר.
קונטה הוא ספק הסמים של הברית, וצ'ירו נהנה מאחוזים מכל הפעילות.
אחת מחברות הברית הבולטות היא אנליסה המכונה "שאנל".
פייטרו סבסטנו, שהצליח להמלט מן הכלא, מבין שאינו שולט כבר בנאפולי, ונוסע לקלן.
חייליו, בראשות מלאמור, מסייעים לו ביציאתו מנאפולי ושומרים לו אמונים עד שישתקם ויחזור.
בנו ג'נארו משתקם מפציעתו מהיריות של צ'ירו, ונוסע להונדורס, שם הוא מבצע עסקאות סמים גדולות ומהדק את קשריו עם יצרני הסם.
אשתו דבורה מתקשה להסתגל לאורח החיים העברייני ולפחד התמידי, והיא דורשת ממנו להפסיק.
לאחר שדרישותיה אלו לא נענות היחסים ביניהם מידרדרים עד כדי שהיא שוקלת ללכת למשטרה ולהסגיר אותו.
הוא מנסה לשכנע אותה להרגיש בטוחה ולהמשיך בחייהם אך היא לא מצליחה בכך.
במהלך ויכוח שמתדרדר הוא רוצח אותה החניקה.
כשנה לאחר מכן, ג'נארו חוזר לאירופה.
הוא נפגש עם אביו בקלן, ומעוניין לחזור להשתלב בעסקיו.
האב, אשר מתפרנס מביצוע פשעים שונים בגרמניה תוך שהוא חולם על חזרה לנאפולי ונקמה בכל אויביו, מסרב עדיין לשלב את בנו בפעילות, אף על פי שג'נארו מציל את חייו מאירוע ירי במסעדה בקלן ומסייע לו להמלט מהמשטרה המקומית.
האב מחליט לחזור לנאפולי בחשאי, והוא משתכן בדירת מסתור כאשר את התקשורת עם העולם החיצון הוא עושה דרך "שליחה" בשם פאטריציה, אחייניתו של מלאמור.
בינתיים, ה"ברית" של צ'ירו עולה על שרטון בעקבות מחלוקות על מחירי הסם של קונטה ועל סגירת אזורי מסחר שונים.
צ'ירו וקונטה שניהם מתכננים מתחת לפני השטח התנקשות זה בזה, כאשר כלפי חוץ הם ממשיכים להתנהג כבעלי ברית.
המתיחות מסתיימת כאשר, בפעולה מחוכמת, מצליח צ'ירו להרוג את קונטה.
פייטרו סבסטנו מדירת המסתור שלו, שמח שהברית מתמוטטת, ושולח מצידו מתנקשים להרוג חלק מחברי הברית כדי לשפוך שמן על המדורה.
צ'ירו מבין לבסוף כי פייטרו סבסטנו חזר, והוא מנסה בכל מחיר להרגיע את הרוחות ולהשאיר, כלשונו, את "השוטרים רחוק מהם".
אך בהיותו אסטרטג הוא יוזם צעד שונה מהמצופה, ומנסה לסגור הסדרים דווקא עם ג'נארו הבן ולא עם האב.
ג'נארו וצ'ירו נפגשים ומחלקים ביניהם טריטוריות כך שכל אחד מוכר סמים באזור שלו וכולם מרוצים.
ג'נארו מצידו מעוניין בשקט, כי הוא רחוק מהאירועים בנאפולי, משתקע ברומא, עושה עסקים עם אדם בשם ג'וזפה אביטביל, ומתחתן עם בתו אזורה.
פייטרו האב מצדו ממש אינו מעוניין בשקט, שכן כל מטרתו היא להפוך הכל ולחזור לשלוט באופן בלעדי.
לכן הוא ממשיך ממקום מחבואו לשלוח רוצחים להתנקש בעוד ועוד חברי הברית של צ'ירו וקונטה.
בסופו של דבר מצליח פייטרו לפורר את הברית ולרכוש לעצמו שליטה בחלק נרחב מהטריטוריה שהייתה של הברית.
הוא יוצא מדירת מחבואו ועובר לבית מפואר, כאשר פאטריציה ה"שליחה" משמשת לו כעת כבת זוג.
כצעד אחרון של ניצחון שולח פייטרו רוצחים להרוג את בתו של צ'ירו, כאשר מלאמור הוא זה שלוחץ לבסוף על ההדק והורג את הילדה.
מותה של בתו האהובה שובר לגמרי את צ'ירו והוא מודיע לחייליו על פירוק הברית ועל פרישתו.
ג'נארו, שבשלב זה כבר רואה באביו נטל ומעוניין לחסלו, מאתר את צ'ירו השבור, נותן לו אקדח ומספר לו היכן יהיה אביו פייטרו בימים הקרובים.
פייטרו עולה לקברה של אשתו, אימקולטה, ומבקש את "רשותה" להתחתן עם פאטריציה.
כאשר הוא יוצא ממבנה הקבר, מחכה לו צ'ירו אשר הורג אותו במקום.
במקביל לסצנת הרצח מתרחשת ברומא לידת בנו של ג'נארו, ופייטרו התינוק יוצא לאוויר העולם בדיוק כאשר פייטרו האב מחזיר נשמתו לבורא.
עם מותו של פייטרו והתפוררותה של הברית של צ'ירו, מנצל ג'נארו את הואקום שנוצר ומשיג שליטה בכל שוק הסמים בצפון נאפולי.
צ'ירו וג'נארו מחסלים ביחד את מלאמור, רוצח בתו של צ'ירו, שהוא היחיד שנותר מחייליו הנאמנים של פייטרו.
לאחר מכן צ'ירו מספר לג'נארו שהוא זקוק לתקופת מנוחה וחשיבה, והוא נפרד מג'נארו ונוסע אל מחוץ לאיטליה.
לאחר שנה, אנו רואים את צ'ירו בסופיה, כאשר הוא עובד כחייל בארגון הפשע של ולנטין, בעסקי הימורים, סמים וזנות.
מלאדן, בנו של ולנטין, לא אוהב את צ'ירו כי הוא חושב שהוא עלול לחתור תחתיו, ומעוניין לחסלו.
מלאדן מארגן עסקה עם חבורה מנאפולי אשר כביכול מעוניינת לקנות סמים עם כסף מזויף, כדי שיוכל אחר כך לטעון בפני אביו שצ'ירו הוא זה שאשם בכישלון העסקה.
צ'ירו מבין שבסופו של דבר יחוסל והוא מחליט להקדים תרופה למכה, הוא הורג את ולנטין ואת מלאדן וחוזר לאיטליה, לא לפני שהוא מציל זונה אלבנית יפהפייה מהארגון של מלאדן ומחזיר אותה לביתה באלבניה.
באותו הזמן, ג'נארו באיטליה מתחיל לחתור תחת עסקיו של חמו ג'וזפה, ויוזם עסקאות עצמאיות.
לבסוף ג'נארו מוסר מידע למשטרה וג'וזפה נעצר.
ג'נארו מקווה שבכך יתפנה לו המקום לרשת את עסקיו של חמו, אך ג'וזפה משתחרר במהירות למעצר בית באמצעות עסקת טיעון.
ג'וזפה שמבין שחתנו בוגד בו.
במהלך מחוכם הוא מפתה את ג'נארו לבצע עסקת סמים עם בני ברית של ג'וזפה ובמהלך ביצוע העסקה חוטף את ג'נארו, הורג את חבריו, ומודיע לג'נארו שכל כספיו הוחרמו, שכל אנשיו נרצחו והגרוע מכל – שאסור לו לחזור ולראות את אשתו ובנו.
ג'נארו מושלך בנאפולי על הכביש, מוכה, פצוע וחסר כל, ונאסר עליו לצאת מהפרבר סקונדיליאנו.
ובכך, בסוף הפרק הרביעי של העונה, אנו מוצאים את שני החברים ג'נארו וצ'ירו "מתחילים מאפס" כאשר בידם אין לא כסף ולא אנשים.
השליטה באותו זמן בנאפולי עוברת לידיהם של בעלי ברית של ג'וזפה.
צי'רו וג'נארו מוצאים כנופיה חדשה, אשר צ'ירו כבר פגש בסופיה.
זוהי הקבוצה של אנזו "דם כחול" שבאותה עת מתבססת על פשעים קטנים.
צי'רו, שמאז מות בתו איננו מעוניין בחיים, מוצא נחמה ב"לחנוך" את הכנופיה ולהרים אותה מרמת פושעים קטנים לרמה של שליטה בעיר או לפחות בחלקים ממנה.
אנזו וחבורתו מצידם מעריצים את צ'ירו ועושים את כל דבריו על מנת להפוך לשליטים.
החבורה צוברת כסף, משיגה נשק תוך שיתוף פעולה עם אנליסה, ותוקפת את החבורות השולטות במרכז נאפולי, מקום שנחשב בעל ערך רב יותר מהפרבר הצפוני סקונדיליאנו.
עקב כך שהם פועלים בחכמה ולא רק בכוח, בהנחייתו הסמויה של צ'ירו, ועם הקשרים של ג'נארו בשוק הסמים, הם מצליחים עד מהרה להשתלט על השכונה פורצ'לה במרכז נאפולי.
לאנזו חיבה מיוחדת לשכונה שכן סבו שלט בה בעבר הרחוק והוא רואה בשליטה זו תיקון עוול היסטורי.
בשלב זה המצב מגיע ליציבות מסוימת שכן שאר הקבוצות רואות את כוחו של אנזו (שכאמור שואב מנוכחותו הסמויה של צ'ירו מאחוריו), ומוכנות לשלם בשכונת פורצ'לה על מנת להמשיך את המסחר.
בתוך כנופייתו של אנזו מתרחש מעיין מרד בראשותו של חייל בשם ולריו, אך אי-שקט זה נרגע במהירות כאשר צ'ירו מרגיע את הרוחות.
השקט שנוצר הוא למורת רוחו של ג'נארו, אשר מעוניין לקבל חזרה את אשתו ובנו.
הוא מעוניין במלחמה, אשר בסופה יוכרע גם ג'וזפה חמו.
לכן הוא שולח לרצוח את אחותו של אנזו כדי ליצור זעזוע.
תוכניתו של ג'נארו מצליחה, ומתפתחת מלחמה שבסופה מצליחים ג'נארו, צ'ירו ואנזו להרוג את ג'וזפה ובעלי ברית נוספים שלו, ולאחד את ג'נארו עם אשתו ובנו.
צ'ירו מרוצה שג'נארו התאחד עם משפחתו והוא אומר לג'נארו שזה הדבר החשוב בחיים, תובנה שקיבל רק כאשר הדבר היה מאוחר מדי עבור עצמו.
פאטריציה הורגת את אנליסה וממצבת את עצמה כאשה חזקה בחבורתו של ג'נארו.
אנזו מגלה כי מי ששלח להרוג את אחותו היה ג'נארו.
הוא מזמין את צ'ירו וג'נארו ליאכטה שלו ושם מנסה להרוג את ג'נארו.
צ'ירו, אשר מעדיף שג'נארו יחיה עם משפחתו מאשר שהוא עצמו יישאר בחיים, מצהיר כי הוא זה שהרג את אחותו של אנזו, ובכך מקריב עצמו עבור ג'נארו.
בהתאם לכך אנזו מכריח את ג'נארו להרוג את צ'ירו.
ג'נארו מחבק את צ'ירו חברו הוותיק, ובו זמנית יורה בו וגופתו של צ'ירו שוקעת למצולות.
בעונה הרביעית אנו רואים את ג'נארו מנסה לסיים עם חיי הפשע ולחיות באושר עם משפחתו, בהתאם לצוואתו של צ'ירו.
הוא מנסה ליצור שיתוף פעולה ורגיעה בין הכוחות שנשארו בנאפולי, בין היתר אנזו שפועל באזור פורצ'לה ושני האחים קאפאצ'יו (ה"משוגע" וה"דיפלומט") אשר פועלים באזורים נוספים במרכז העיר.
בתחילה, האחים קאפאצ'יו מסרבים לשתף פעולה, אך ג'נארו יוצר קשר עם קרובים רחוקים שלו, משפחת לבנטה (אם המשפחה היא בת דודה של אימקולטה, אמו של ג'נארו) אשר להם כוח רב.
בסיוע משפחת לבנטה הוא מכניס מכונית תופת שמתפוצצת במרכז השכונה של האחים קאפאצ'יו, פעולה אשר מבהירה לכולם את עוצמתו של ג'נארו ומשכנעת את כל הקבוצות לרצות רגיעה מיידית.
ג'נארו מכנס את כולם ומכריז על רגיעה, ואת השליטה בסקונדיליאנו שהייתה שלו, הוא מעביר להפתעת כולם לפאטריציה, כאשר היא גם אחראית על יבוא הסם.
לשם כך הוא מעביר לה את כל קשריו עם יצרני הסמים.
למרות עזיבתו, הסידור החדש כולל העברת אחוז מסוים מכל רווחי הסמים לג'נארו.
לאחר שהשליט סדר הוא עוזב את נאפולי ועובר עם משפחתו לבית מפואר מחוץ לנאפולי.
בחייו החוקיים מנסה ג'נארו להקים קונסורציום של חברות אשר יבנה נמל תעופה בינלאומי גדול בקרבת נאפולי.
מכיוון שהוא סבור שעמידתו בראש הקונסורציום תעורר חשדות, הוא שוכר איש עסקים ששקוע בחובות בשם רוברטו אשר יעמוד בראש.
התהליך מתקדם ופעולותיו של ג'נארו חוקיות, אך אנו רואים שכאשר דברים משתבשים, ג'נארו פותר זאת בכוח.
כך לדוגמה כאשר ג'נארו מתקשר עם שני אנשי עסקים בלונדון למטרת רכישת חברה בינלאומית לצרף אותה לקונסורציום, וכאשר אותם אנשי עסקים מרמים אותו ומתכננים לברוח עם 20 מיליון ליש"ט מכספו, הוא מאתר אותם לפני שהספיקו לברוח, לוקח את כספו בחזרה ואף מצליח לרכוש חברה אחרת, ולבסוף הורג את שני האנשים.
דוגמה נוספת לפעולות לא חוקיות של ג'נארו היא בהמשך פרקי העונה, כאשר הוא מחליט להרוג את רוברטו ראש הקונסורציום, כי רוברטו מתחיל לקבל זימונים לחקירות מהמשטרה, שמעוניינת לדעת מי עומד מאחוריו.
במישור המשפחתי, ג'נארו מנסה שבנו הקטן פייטרו יזכה לאותו יחס לו זוכים ילדים אחרים, ולא יתוייג כבן למשפחת פשע.
לאחר שאף ילד לא מופיע למסיבת יום ההולדת של פייטרו, ג'נארו נכנס בכוח עם ליצנים אל הכיתה ויוצר מסיבה בתוך הכיתה.
אחד ההורים בכיתה אשר מתנגד לג'נארו, הוא חוקר משטרה בכיר אשר מעוניין להפליל את ג'נארו.
בינתיים בנאפולי פאטריציה מתאהבת באחד מבני משפחת לבנטה, ומתחתנת איתו בניגוד לרצון אב המשפחה.
היציבות אשר ג'נארו השאיר מאחוריו מתחילה להתערער כאשר המשטרה תופסת משלוח אחד של סמים ונשאלת השאלה מי יספוג את ההפסדים.
האחים קאפאצ'יו מצידם משיגים סם ממקור אחר ומתחילים למכור גם בשכונות של אנזו.
בתוך הקבוצה של אנזו, עולים מתנגדים אשר חוברים עם האחים קאפאצ'יו ולבסוף מתרחשת מלחמה בין הקבוצות כאשר בסופה נהרג אחד מהאחים, אנזו נשאר עם חלק מנאמניו אך נאלץ להתחבא בדירת מסתור שנתנה לו פאטריציה, והאח קאפאצ'יו הנותר משתלט על הטריטוריה של אנזו.
משפחת לבנטה אשר רואה בנפילת היציבות, מעוניינים גם להשתלט על שוק הסמים של נאפולי.
בעלה של פאטריציה מוצא את עצמו נקרע בין נאמנות לה לבין נאמנות לאחיו והוריו.
האחים מנסים לחסל את פאטריציה אך בעלה, כדי להצילה, מזמין את השוטרים למקום שבו מתקבל משלוח סמים, והיא נכנסת לכלא.
פאטריציה, שנכנסה בינתיים להריון, סובלת בכלא ומחליטה לספר את כל מה שהיא יודעת למשטרה, בתמורה להשתתפותה בתוכנית להגנת עדים.
היא נלקחת ע"י המשטרה למקום מסתור רחוק ליד הים שם היא מתחילה לתת את עדותה המקיפה.
בתחילה היא מעוניינת להפליל את משפחת לבנטה בלבד, אך החוקר (שהוא אותו אב לילד בכיתתו של פייטרו סבסטנו הבן) לוחץ עליה לדבר גם על ג'נארו, ונראה שהיא מסכימה.
ג'נארו אשר מבין שיש לחלץ את פאטריציה מהמשטרה, משכנע את בעלה של פאטריציה להסגיר עצמו למשטרה כדי שייקחו אותו לאותו מחבוא ליד הים שבו נחקרת פאטריציה.
המשטרה מקבלת בזרועות פתוחות את הבעל אשר מתאחד עם אשתו בדירת המחבוא, כאשר אנשיו של ג'נארו עוקבים אחריו, וחוטפים ומחלצים את פאטריציה ובעלה מן המשטרה.
הם מגיעים לנמל תעופה שם ממתין להם מטוס פרטי אשר ג'נארו הכין, והם בטוחים שהם טסים למקום רחוק.
ג'נארו, לאחר תחקור קצר, מבין שפאטריציה הלשינה עליו למשטרה והוא הורג אותה ואת בעלה במקום.
התמוטטות היציבות בנאפולי והחשש שהוא כבר הופלל ע"י פאטריציה, מאלצת את ג'נארו לנטוש את תוכניתו לחיים חדשים וחוקיים.
בשיחה עם אשתו אזורה הוא מספר לה שכל הזמן יש "קרב" בנפשו בין ג'נארו הפושע לבין ג'נארו איש המשפחה החוקי אשר הבין כי הדבר החשוב בחיים הוא המשפחה והחיים השלווים.
הוא אומר לאזורה שהוא אוהב אותה ושכל החלומות שלהם לגבי בנם יתגשמו.
היא שואלת "ומה עם הקרב?".
בתחילה סבורה אזורה (ואנחנו הצופים) כי הקרב הסתיים לטובת החיים החוקיים, אך עד מהרה אנו נוכחים כי ג'נארו נפרד ממשפחתו בדמעות כאשר הם ישנים, עוזב את החיים הטובים ונוסע לנאפולי לחזור לחיי הפשע.
הוא יוצר קשר עם מכר ותיק, אשר מעמיד לרשותו את אנשיו על נשקיהם.
בפעולה נחרצת הוא הורג את האב והאם של משפחת לבנטה, ולאחר מכן נכנס לדירת מסתור אשר הכינו לו אנשיו.
העונה מסתיימת בכך שג'נארו יושב על המיטה בדירת המסתור הצרה אשר נראית כמו תא בכלא.
בפרק הראשון של העונה החמישית אנו רואים את המשטרה דולקת בחיפושים אחר ג'נארו, שעזב את ביתו ומשפחתו ונאלץ להסתתר בבונקר שהכין לו בעל הברית החדש שלו, דון אנג'לו המכונה "מיסטרל".
ג'נארו מתעורר בבהלה ממיטתו באמצע הלילה בשל סיוט שתקף אותו ועולה לעליית הגג של הבונקר שם הוא מבחין בניידות המשטרה שמפטרלות ללא הרף בניסיון למצוא אותו ולמצות איתו את הדין.
לאותה עליית גג מגיע מיסטרל וג'נארו מספר לו שהוא חלם על המתים שחוזרים לתחיה ושהם גוררים אותו יחד איתם לתחתית.
בינתיים, האחים לבאנטה מנסים לאסוף את השברים שנגרמו לאחר רצח הוריהם שנעשה על ידי ג'נארו והם מבטיחים בעת קבורת הוריהם לנקום בו.
באותו זמן מיסטרל ושאר בעלי בריתו של ג'נארו מגיעים לבית הקברות במטרה לחסל סופית את האחים לבאנטה אך בדרכם הם נתקלים בצורה לא צפויה במשטרה ונאלצים לברוח.
המסר עובר לג'נארו לא לפני שמיסטרל מגיע לפגישה בביתו של דון אניילו יחד עם אחיינו הדיפלומט אשר מבקשים ממנו להוליך את ג'נארו למקום מפגש באותו ערב, שם יתאחדו מול משפחת לבאנטה.
מיסטרל מבין שזוהי מלכודת ומיד פועל ומכין לג'נארו רכב מיוחד המסוגל לנסוע ללא נהג.
הדיפלומט מרכז את אנשיו במקום מפגש אליו אמור להגיע ג'נארו בערב והמארב יוצא לדרך כאשר האחים לבאנטה יורים טיל על האוטו של ג'נארו בו כאמור אין איש.
הדיפלומט והאחים לבנטה שמחים לשניות בודדות אחרי שנראה שסיימו עם ג'נארו אחת ולתמיד אך לפתע אחד מאנשיו של הדיפלומט נורה בראשו ולפתע ג'נארו מגיח ויורה בזעם על אנשיו של הדיפלומט.
מיד מבינים הדיפלומט והאחים לבאנטה שאנשיו של ג'נארו ומיסטרל הכינו להם מארב כפול.
בעוד האחים לבאנטה בורחים הדיפלומט נתפס על ידי ג'נארו ומובל לביתו של דודו דון אניילו.
ג'נארו רוצח את הדיפלומט לעיני אניילו, שמנסה בדרך לא דרך לשכנע את ג'נארו להשאירו בחיים ומגלה לו על זה שצ'ירו די מרציו חי והוא בריגה, והוא זה שהציל אותו באותו הלילה בו הוא נורה ונזרק מהסירה למצולות הים.
ג'נארו הזועם, שמסרב תחילה להאמין יוצא מביתו של דון אניילו אך מיד אחר כך שוב חוזר, ומכה באופן נמרץ את דון אניילו למוות.
ג'נארו מגיע לריגה שם הוא וצ'ירו מתאחדים מחדש אך הפעם, נראה כי היחסים בין השניים שונים מן המצופה כאשר ג'נארו מתנהג בצורה מוזרה כלפי צ'ירו כמי שלא סומך עליו.
צ'ירו מודיע לג'נארו שעכשיו, בעקבות מותו של דון אניילו (שהיה איש הקשר היחיד של צ'ירו) ישנה בעיה בקשרי הסחר בסמים עם רוסיה אך ג'נארו אומר לו שזו לא בעיה כלל והשניים נוסעים לפגישה עם הסוחר הרוסי דרך משתף פעולה של צ'ירו, בחור בשם דמיטרי.
השניים מתקבלים בברכה במקום המפגש שהוא כמעין זירת אגרוף יוקרתית ושם הם סוגרים את עסקת הסמים.
בהמשך ג'נארו שוב מתרה בצ'ירו ושואל אותו האם חבר שבוגד עדיין נקרא חבר וצ'ירו משיב "מעולם לא בגדתי בך".
השניים יוצאים ממקום המפגש מלווים בדמיטרי, הבוס הרוסי איליה ושאר אנשיהם כשלפתע, מתחיל קרב יריות שבסופו צ'ירו נחטף ואנשיו נרצחים ואילו ג'נארו נשאר עומד המום במקום.
צ'ירו מובל למקום מעצר אשר ביער, דמוי "גולאג" בו התנאים הם קשים למעצר.
לאחר כמה ימים מגיע ג'נארו מלווה באיליה, הבוס הרוסי לבקר את צ'ירו והשיחה ביניהם מבשרת רעות: ג'נארו הוא זה שיזם את מהלך חטיפתו של צ'ירו מאחר שהבין שהוא רוצה לעשות את הכל לבד בלעדיו.
צ'ירו הזועם אומר לג'נארו שהוא נשאר אותו ילד פחדן ואינו כשיר לרשת את אביו.
הימים עוברים, התנאים במעצר רק מקשים על צ'ירו שמקבל מנת אוכל יום אחר יום ומסרב לאכול עד שסוהריו מתחילים לרתוח, נכנסים לתאו ומתחילים להכותו בזעם ולהאכיל אותו בכוח.
לאחר זמן מה צ'ירו מעמיד פני מתאבד כאשר הוא כורך את חולצתו סביב צווארו עד שהסוהרים מגיעים לחלצו.
כשאחד מהם יוצא להזעיק עזרה וצ'ירו נותר לבד עם הסוהר השני הוא חונק אותו למוות, גונב את אקדחו ומתחיל לברוח.
בתום הבריחה, וכשמאחוריו דולקים הסוהרים וכלבי השמירה שלהם מצליח צ'ירו להגיע לסירה קטנה באגם אשר ביער ושט בה עד שמגיע למקום מבטחים בו נמצאים נוודים.
הם מקבלים אותו ומעניקים לו טיפול ואוכל חם עד שלמקום מגיע איליה הבוס הרוסי לחפש את צ'ירו.
צ'ירו והנוודים מצליחים בצוותא להרוג את איליה ואנשיו ובורחים מהמקום.
צ'ירו מובל חזרה לנמל שם הוא מבין שאינו יכול להישאר יותר בריגה ועליו לחזור לנאפולי.
הוא לוקח את כל כספו אשר אגר ונותן סכום כסף מכובד לנווד אשר סייע לו.
צ'ירו עוזב וכשנשאל "לאן" הוא משיב, 'לפגוש מכר ותיק'.
בינתיים, השופט רוג'ירי ממשיך בחקירותיו על ג'נארו ומגלה את גופתו של דון פייטרו נמצאת בתוך ארונה של אשתו המנוחה, אימקולטה.
בסקונדיליאנו, בעלי כיכרות הסמים אינם מרוצים משליטתם של משפחת לבאנטה ומעלים זכרונות ממשפחת סבסטנו.
אחד ממנהלי העבודה, בחור בשם פדריקו מקאורואו בכינויו "הנזירון" יוצא יחד עם אחיו קוזימו אל ביתם של האחים לבנטה כדי להודיע להם על המצב ומציע להם לסגור את תחנות המכירה למשך שבועיים ובנוסף לתמוך במשפחות האסירים.
האחים לבנטה מסכימים להצעתו של הנזירון שמתחבב עליהם במהרה.
ג'נארו, שיצא ממחבואו בבונקר מגיע לפגישה עסקית עם מנהלי הכיכרות בסקונדיליאנו כאשר הוא מבטיח להם משלוח סמים חדש באיכות מעולה אך לאחר השיחה הנזירון מדמה את הצעתו של ג'נארו כמלך שרק רוצה להשיב את כתרו כאשר הוא לא מתעניין באלו שמתחתיו.
ג'נארו ממשיך לפעול ומנסה להפעיל מהלך כדי לגנוב את משלוחם של לבנטה.
תחילה, דרך מתווך קרואטי בשם איגור שנותן לו את שם אחד השותפים, דון וינצ'נזו קירניאנו, בוס קשיש הנקרא "ג'נטלמן".
ג'נטלמן מסרב להצעתו של ג'נארו למסור את המשלוח וכאות מחאה הוא מטיל את מימיו אל מול ג'נארו ואנשיו.
הנזירון מקבל את שכרם של משפחות האסירים ונהפך לחלק ממשפחת לבנטה, הודות ליצירת קשר מאולץ עם גרציה שבעל כורחה אמורה להתחתן עם נזירון.
ג'נארו מצליח להשתלט על משלוחם של האחים לבנטה.
אחרי שריצה תקופת מאסר מסיבה לא ידועה, "פיטבול" שהיה אחד מנאמניו של צ'ירו יוצא מהכלא כאשר בחוץ ממתין לו צ'ירו והשניים מתאחדים.
פיטבול נשלח לפורצ'לה על מנת להעביר מסר לאנזו, שכעת נותר רק עם שני חבריו רוני ו"החתיך".
פיטבול מעדכן את אנזו שמתקשה להאמין תחילה עד שהוא ופיטבול מגיעים למחסן נטוש בו צ'ירו מופיע ומתאחד עם אנזו.
האחים לבנטה מדיעים לביתו של ג'נטלמן כאשר הם חושדים בו שהוא זה שמכר לג'נארו סבסטנו את המשלוח והרוויח פעמיים.
כדי להוכיח את חפותו, ג'נטלמן מסכים להצטרף אליהם במלחמה מול ג'נארו ומיד הוא שולח את נאמן המשפחה, כרמלו לרצוח במכון יופי אחד מבעלי בריתו של ג'נארו.
ג'נארו מן העבר השני מבין שעליו לפעול והוא מצליח לסחוט את נזירון בעקבות איומים על אחיו קוזימו.
במהלך ארוחת ערב משפחתית של האחים לבנטה בה גם נמצאים נזירון וגרציה השניים קמים ויוצאים מחוץ למסעדה בתירוץ של נזירון לעשן סיגריה.
מיד מבחינה גרציה בשני רוצחים שמגיעים ויורים באנשיהם של לבנטה ואחר כך מגיעים מיסטרל, רפאלה ובעל ברית נוסף עם נשקיהם ומרססים בירי ללא מעצור את המסעדה וכל בני לבנטה.
היחיד שמצליח להישאר בחיים הוא סארו אך כשמיסטרל מבחין בכך, הוא יורה לו בראש והורג אותו.
גרציה צועקת ומתרה בנזירון על הנעשה והוא משיב שהציל אותה וכעת יוכלו לפתוח דף חדש.