tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2005 הודיע גדג' על פירוק הלהקה.
כשהוא מלווה ברון בונקר (לשעבר מלהקת Midnight Peacocks), אביב ברק, יהוא ירון ובוריס מרצינובסקי (מההרכב פאניק אנסמבל), הקליט גדג' את אלבום הסולו הראשון שלו, "תפילה ליחיד", שיצא בשנת 2009. לאלבום קדם הסינגל "עיר בלי זיכרון", ובהמשך יצאו גם השירים "בוסר", "ילדה", "הגולם" ו"יוון".
גם אלבום זה זכה לשבחי המבקרים ומכר כ-20,000 עותקים.
בתחילת 2013 זכה גדג' בפרס אקו"ם לעידוד פרסום היצירה למחבר.
השופטים ציינו בנימוקי הזכייה כי .
ביוני 2013 יצא אלבום הסולו השני של גדג', "ילדים של מהגרים".
לאלבום קדם הסינגל "אמונתי מנגנת בלילות" ולאחר מכן יצאו מתוכו השירים "החלל הריק" ו"לא מקום לחלשים".
גם אלבום זה זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה.
בנובמבר 2016 יצא אלבום הסולו השלישי של גדג' "שרף אורנים" שבו שיתף גדג' פעולה עם אמנים רבים, בהם בנו הנדלר, מאיה בלזיצמן, מארק אליהו ושלומי שבן.
לפני צאת האלבום יצאו הסינגלים "כאבי גדילה" ו"נשמות מנייר".
במאי 2017 הוכרז כי "שרף אורנים" זכה בתואר אלבום השנה של אקו"ם לשנת 2016.
ב-2020 השתתף בפרויקט צו השעה וביצע יחד עם מאיה בלזיצמן גרסת כיסוי לשיר שדות שבעמק שנכתב בידי לוי בן-אמתי.
ב-2021 יצא השיר "עמוק בשמיים", שהופק ובוצע על ידי דוד לביא ואותו גדג' כתב והלחין.
ב-2022 יצאו שני סינגלים, "המח" ו"אהבה מצאה אותי בזמן", של ההרכב חסד מקרי, פרויקט חדש שבו שרים מאיה בלזיצמן, יעל קראוס, רות דנון, הילה רוח, עלמה גוב, אולי דנון ועוד.
את השירים כתב והפיק גדג'.
במקביל חזר להופיע באופן קבוע עם להקתו.
בהופעות בוצעו שירים חדשים אך טרם הוכרז על יציאתם הרשמית או על יציאת האלבום של חסד מקרי.
ב-12 ביוני 2023 הוציא את הסינגל "בת המקום", שהיה הסינגל הראשון שהוציא לקראת אלבומו "עולם מופלא איפה אתה".
ב-18 ביולי 2023 הוציא את הסינגל השני לקראת האלבום, "צודק ושובר".
ב-7 באוקטובר 2023 גדג' ומשפחתו, תושבי מושב עין הבשור, ניצלו מהטבח שביצע החמאס לאחר שחברי כיתת הכוננות הצליחו להדוף את המתקפה, והצליחו לברוח למצפה רמון.
ב-27 באוקטובר 2023 הוציא גדג' את אלבומו "עולם מופלא איפה אתה".
מהאלבום זכה לפרסום ולהשמעות רדיו השיר "הכוכב השקט".
גדג' מתגורר בעין הבשור עם ילדיו ונשוי לנגה.
"עולם מופלא איפה אתה" - אוקטובר 2023
"השנים היפות של גבריאל" - גבריאל בלחסן - 2002
אביב בושינסקי (נולד ב-13 באפריל 1967) הוא עיתונאי, מנהל, איש עסקים ומרצה לתקשורת באוניברסיטה.
מכהן כיו"ר התאחדות הסקווש בישראל, ובעבר כיהן כיו"ר מועדון הכדורגל של מכבי תל אביב וכיו"ר האיגוד הישראלי לשחמט.
בושינסקי הוא בנו של ג'יי בושינסקי, עיתונאי וכתב חוץ בישראל (ממקימי CNN).
הוא גדל בסביון ולמד בתיכון מקיף יהוד, שירת בצה"ל כקצין מבצעים בחיל האוויר והוא בעל דרגת רב-סרן.
לאחר שחרורו סיים תואר ראשון במדעי המדינה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת בר-אילן.
עבד כעיתונאי בקול ישראל ובגלי צה"ל, שימש כדוברו של בנימין נתניהו במשרד ראש הממשלה וראש המטה שלו במשרד האוצר.
בשנת 2004 פנה לדרך עסקית.
בושינסקי משמש כיום כמנהל קרן הישג בישראל ונציגו של איש העסקים הקנדי ג'רי שוורץ בארץ.
ב-1991, בתקופת מלחמת המפרץ, החל לשמש כתב לענייני ירושלים בקול ישראל וכן סיקר את השטחים.
עם המעבר של משה נוסבאום לערוץ 2, מונה בושינסקי לכתב לענייני משטרה של הרדיו.
בתפקיד זה שימש 7 שנים.
ב-1997 חשפה כתבת הטלוויזיה איילה חסון מערוץ 1 את פרשת בר-און חברון, שבמהלכה הועלה חשד כי נרקמה קנוניה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו ומפלגת ש"ס למינוי רוני בר-און ליועץ משפטי לממשלה כדי שידאג לעסקת טיעון מקלה לאריה דרעי במשפטו.
בדיווחיו ברדיו נטה בושינסקי להמעיט מערך הסיפור, ובשלב מסוים דיווח כי בפרשה לא יוגשו כתבי אישום (שאכן לא הוגשו).
הדבר הכעיס את מנכ"ל רשות השידור מוטי קירשנבאום (שהיה ממונה על חסון ועל בושינסקי)
, שאמר "הדיווחים של בושינסקי אינם פרק שהרדיו יכול להיות גאה בהם".
בושינסקי ענה למבקריו כי דיווח אמת וכי היא הכואבת.
בושינסקי עזב את קול ישראל כאשר קיבל הצעה מגלי צה"ל להיות הכתב המדיני (החליף את אודי סגל, שעבר לערוץ 2).
ב-1998 מונה בושינסקי לתפקיד יועץ התקשורת של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
בתקופתו כדובר משרד ראש הממשלה התמודד עם תדמיתו של נתניהו שהידרדרה בדעת הקהל ובאמצעי התקשורת, כולל פרסומי רכילות על אשתו שרה.
בושינסקי שימש בתפקידו זה עד לאחר סיום כהונתו של נתניהו בעקבות כישלונו בבחירות 1999 והפסדו לאהוד ברק.
הוא המשיך ללוות את נתניהו לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים ולאחר שובו לזירה הפוליטית.
בין השנים 2003–2004 כיהן כראש המטה של שר האוצר בנימין נתניהו, בעת כהונתו בממשלתו השנייה של אריאל שרון.
לאחר פרישתו מעבודתו הפוליטית, החל לייצג בישראל משקיעים מקנדה, ובראשם איש העסקים הקנדי ג'רי שוורץ.
הוא הקים את חברת ההשקעות "היי אנד ונצ'רס בע"מ".
בין השאר קישר בין קבוצת Can West הקנדית ובין קבוצת אלי עזור, בעסקת רכישת העיתון "ג'רוזלם פוסט".
ב-2006 שימש יו"ר חברת "לייפוויב", חברת סטארט אפ העוסקת בייצור ושיווק של מכשור רפואי.
בדצמבר 2006 פעל להנפקת החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
באפריל 2007 עלה שמה של החברה לכותרות העיתונים הכלכליים בהקשר של הרצת מניות.
מיד עם תחילת היסחרותה בבורסה, שווי המניה של החברה זינק ב-900 אחוזים בתוך ארבעה חודשים, ובתוך יומיים צנחה בכ-70 אחוזים.
רשות ניירות ערך ביקשה הבהרות בעניין, אשר נמסרו על ידי החברה.
באוגוסט 2007 התפטר בושינסקי מתפקידו כיו"ר חברת לייפוויב, עקב חילוקי דעות עם בעלי השליטה.
בין השנים 2006–2012 היה דירקטור בחברת קמור מוטורס וכיום חבר בלשכת המסחר הבינלאומית (ICC).
בושינסקי היה שחמטאי בילדותו וביולי 2005 נבחר ליו"ר האיגוד הישראלי לשחמט למועדונים ושחמט בזק.
בשלוש הקדנציות שכיהן כראש האיגוד התקיימו בישראל שתי אליפויות עולם בשחמט וכן נשבר שיא גינס במשחק סימולטני.
אחיו של אביב, שי, הוא ממפתחי תוכנת השחמט "דיפ ג'וניור" שזכתה שבע פעמים באליפויות העולם לתוכנות מחשב.
בושינסקי מחזיק בתואר אלוף המכביה ה-20 בסקווש בקבוצת גילו.
בהיותו נער היה בושינסקי אלוף הנוער של כינוס הפועל בטניס שולחן.
אחותו, דליה בושינסקי, שימשה מאמנת מכבי אשדוד בכדורסל נשים ומאמנת נבחרת הקדטיות.
בשלהי 2007 החל לשמש כנציגו של המיליארדר אלכס שניידר במשא ומתן לרכישת קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב מידיו של לוני הרציקוביץ'.
בינואר 2008 מונה ליו"ר מועדון הכדורגל של מכבי תל אביב.
בשנת 2010 הביא בושינסקי את המיליארדר הקנדי מיטשל גולדהר לרכוש את המועדון מידיו של שניידר.
כעבור שנה החליט לפרוש מתפקידו כיו"ר המועדון וכמה חודשים לאחר מכן פרש גם מתפקידיו בהתאחדות הישראלית לכדורגל.
במסגרת המכביה ה-18, התנדב לשמש כיו"ר אגף יחסי ציבור.
במסגרת חגיגות המאה לעיר תל אביב היה חבר בתאגיד העירוני "עיר-עולם".
כיום בושינסקי משמש פרשן במספר כלי תקשורת, ובד בבד מלמד תקשורת ויחסי ציבור לתואר ראשון בקריה האקדמית אונו.
כמו כן הוא חבר באגודת הידידים של בצלאל.
"אביב גפן III" הוא אלבומו השלישי של הזמר אביב גפן.
זהו אלבומו הראשון של גפן ללא השתתפותה של להקת התעויוט.
האלבום הוקלט באולפני "גל-קול" והופק על ידי חברת הד ארצי.
הוא יצא לאור ב-12 באפריל 1994, ותוך ימים ספורים בלבד הגיע למעמד "אלבום זהב", על מכירות של מעל 20,000 עותקים.
זמן קצר לאחר מכן הוכתר התקליט גם כ"אלבום פלטינה", עם מכירות של מעל 40,000 עותקים.
בשנת 2023 האלבום יצא לאור לראשונה על גבי פורמט תקליט.
הסינגל הראשון מהאלבום, "האם להיות בך מאוהב", הפך בן רגע ללהיט ענק וכבש את תחנות הרדיו.
השיר הוכתר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ד של רשת ג', וגפן עצמו זכה בתואר זמר השנה.
סינגל נוסף מהאלבום היה "כבוד" שצעד במקום ה-11 באותו מצעד.
שירים נוספים שיצאו מהאלבום והצליחו היו "הולך לאיבוד", "התאבדות", "קבעתי עם האושר" בדואט עם טכנאי הסאונד ליאור טבת ו"הכי קרוב לבד".
לאחר צאת האלבום לאור, יצא גפן לסיבוב הופעות במטרה לקדמו.
ב-10 בינואר 2013 התקיים נשף רוק 2 של אביב גפן בסימן 20 שנה לאלבום.
במופע התארחו אביתר בנאי וליאור טבת, שביצע עם גפן את השיר "קבעתי עם האושר".
בנוסף, הופיעו גם "אלמנה שחורה", "גיא ויהל" ו"מטרופולין" ו-D.J Sarene Sass.
ב-17 באוגוסט 2024 קיים גפן באמפי קיסריה מופע בסימן 30 שנים לצאת האלבום לאור.
במופע אירח את ילדיו דילן ואליוט, וטבת.
ב-21 באוקטובר 2025 קיים גפן מופע המוקדש לאלבומים אביב גפן III והמכתב.
את מופע זה קיים במסגרת רצף ההופעות ירח כפול.
שמעון וולפסון - כינור (2, 5)
הראל בן עמי - גיטרה (5-7), גיטרת סינתיסייזר (11)
גיל פלדמן - קלידים (12)
אביב כוכבי (נולד ב-23 באפריל 1964) הוא איש צבא ישראלי במילואים ששירת כראש המטה הכללי ה-22 של צה"ל.
קודם לכן שימש סגן הרמטכ"ל, מפקד פיקוד הצפון, ראש אמ"ן, ראש חטיבת המבצעים באמ"ץ, מפקד אוגדת עזה, מפקד עוצבת האש ומפקד חטיבת הצנחנים.
כוכבי הוא השני מבין שלושת ילדיהם של ריבה (לבית רזניק, 1934–2013), מורה לחינוך גופני, ושאול כוכבי (1933–2022), בעל עסק לציוד תעשייתי.
סבו מצד אמו עלה לארץ ישראל מרוסיה עם כמה מאחיו טרם מלחמת העולם השנייה.
משפחת סבו מצד אביו, ששמה המקורי היה שטרנגסט (שפירושו "אורח (מ)כוכב"), גרה בקרקוב שבפולין.
הסב, רומק-אברהם שטרנגסט, עלה לארץ ישראל בשנות ה-20 של המאה ה-20, עיברת את שמו ל"כוכבי", והיה מסוללי כביש 75 וממקימי קריית חיים.
רבים ממשפחת שטרנגסט שנותרו בפולין נספו בשואה.
אחד מדודיו של אביו ניצל בזכות עבודתו במפעלי אוסקר שינדלר.
כוכבי נולד וגדל בקריית ביאליק, למד בבית הספר היסודי "הבונים" ובקריית החינוך אורט קריית ביאליק, והיה חניך בתנועת הנוער המחנות העולים.
אחותו, ד"ר טל כוכבי, הייתה בין השנים 2011–2023 העורכת הראשית וראש ההוצאה לאור של מכון ון ליר.
אחיו, ד"ר זהר כוכבי, היה מנהל מחלקת המחקר במכון זולת לשוויון וזכויות אדם.
כוכבי התגייס לצה"ל באוגוסט 1982, התנדב לצנחנים, שובץ בגדוד 890, ועבר מסלול הכשרה כלוחם.
לאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר, אותם סיים כחניך מצטיין.
לאחר סיום הקורס מונה למפקד מחלקת מסלול של גדוד 890. בהמשך שימש כמפקד מחלקה רובאית.
לאחר מכן שימש כקצין המבצעים הגדודי.
בהמשך מונה למפקד פלוגת מסלול.
לאחר מכן שימש כמפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 890. בשנים 1988–1989 מונה למפקד פלנ"ט צנחנים.
לאחר לימודי תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטה העברית ולימודים בפו"ם, מונה לקצין אג"ם של חטיבת הצנחנים.
בשנת 1999 מונה למפקד עוצבת חצי האש, ושימש בתפקיד עד שנת 2001.
הוא הוביל את החטיבה בהצלחה במבצע השתלטות על מחנה הפליטים בלאטה בשכם בפברואר 2002. במהלך המבצע חדרו חיילי החטיבה למחנה הפליטים במתקפה סימולטנית רב-כיוונית, ונעו בתוך המחנה באמצעות פריצת קירות, וכך הצליחו להשתלט על המחנה ולפגוע במחבלים רבים כמעט ללא נפגעים, לחימה זו נוהלה לפי שיטה שהגה ופיתח בעצמו.
בהמשך הועתקה השיטה על ידי צבאות אחרים, ואומצה גם על ידי צבא ארצות הברית במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן.
לאחר מכן הוביל את החטיבה במבצע חומת מגן ובמבצעים נוספים ביהודה ושומרון נגד תשתיות הטרור הפלסטיני, ובהם כיבוש בית לחם והטלת מצור על כנסיית המולד, בה התבצרו חמישים מבוקשים חמושים שהחזיקו כ-200 בני ערובה וניהלו קרבות ירי מול צה"ל.
המצור נמשך 39 ימים וסוקר על ידי התקשורת הבין־לאומית.
כמפקד החטיבה הוביל תוכנית סדורה למיגור תופעת התעללות של לוחמים ותיקים בצעירים.
המודל שהכתיב התפשט לכלל החטיבות הסדירות.
בנוסף הקים בצנחנים מסלול לוחמים עבור "נערי רפול".
בשנת 2003 הועלה לדרגת תא"ל, מונה למפקד עוצבת האש, ושימש בתפקיד עד נובמבר 2004. ב-30 בנובמבר 2004 מונה למפקד אוגדת עזה, והוביל את האוגדה במבצעים נגד שיגור קסאמים ונגד תשתיות הטרור הפלסטיני ברצועת עזה, ובהם, מבצע "צעד מזרחי" ומבצע גשמי קיץ.
במהלך שירותו כמפקד האוגדה התרחשו שני אירועים משמעותיים, תוכנית ההתנתקות בספטמבר 2005, וחטיפת גלעד שליט ביוני 2006. הוא סיים את תפקידו ב-6 באוגוסט 2006, ועמד לצאת ללימודים במכללה לביטחון בלונדון, אך נסיעתו בוטלה מחשש למעצר על ידי שלטונות בריטניה בחשד למעורבות בפשעי מלחמה במהלך שירותו באוגדת עזה.
במקום זאת נסע לארצות הברית ולמד לתואר שני נוסף ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
בשנת 2007 מונה לראש חטיבת המבצעים באמ"ץ, תפקיד בו כיהן עד ינואר 2010, ובמהלכו השתתף בתכנון מבצע עופרת יצוקה.
לאחר מכן שימש כפרויקטור באגף התכנון.
ב-22 בנובמבר 2010 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אמ"ן.
האגף בראשותו, בשיתוף זרוע היבשה, פיתח תפיסה חדשה של לוחמה מבוססת מודיעין (לוחמ"מ).
כמו כן פיתח האגף שיטות איסוף ומחקר משודרגות, תוך הוספת כוח אדם ליחידת הסייבר ההתקפי השייכת לאמ"ן, שהוקמה לצד יחידות חדשות נוספות באגף.
בנוסף הרחיב בשנת 2012 את מערך המבצעים המיוחדים, ממחלקה בראשותו של אל"ם לחטיבה בפיקודו של תא"ל.
הוא סיים את תפקידו ב-22 בספטמבר 2014.
במהלך נאום שנשא בכנס הרצליה בפברואר 2012, חשף כי "בידי אויבינו מצויים 200 אלף טילים המסוגלים לפגוע בישראל", והעריך כי ברשות איראן די אורניום מועשר לייצורן של 4 פצצות גרעיניות.
בנאום שנשא שנה לאחר מכן אמר כי בידם מספיק חומרים לייצור של בין חמש לשש פצצות.
במהלך תפקידו החלו אירועי האביב הערבי.
כשהחלו המהומות במצרים בינואר 2011 אמר כוכבי "אין כרגע חשש ליציבות השלטון במצרים".
ביולי 2011 אמר כוכבי שהצבא הסורי נשאר נאמן לאסד אבל לא מצליח לדכא את המהומות, ועל כן אסד מבצע רפורמות שקשה לדעת אם יועילו לו.
ביולי 2012 אמר שאסד לא ישרוד את ההתקוממות.
בתקופת כהונתו התרחשו מבצע עמוד ענן, מבצע חשיפה מלאה, מבצע שובו אחים ומבצע צוק איתן.
על תפקודו של כוכבי כראש אמ"ן נמתחה ביקורת בדו"ח מבקר המדינה בעניין מבצע צוק איתן שפורסם בפברואר 2017, שם נטען כי כוכבי (יחד עם שר הביטחון משה יעלון, הרמטכ"ל בני גנץ וראש השב"כ יורם כהן) לא פעל מבעוד מועד להבאת נושא איום מנהרות התקיפה מעזה לדיון בקבינט המדיני-ביטחוני.
עוד נטען כי כוכבי, אף שנרשמו לזכותו הישגים הקשורים בשיפור שיתוף הפעולה בין אמ"ן והשב"כ, לא חתר כמצופה להכללת נושא איום המנהרות בצי"ח הלאומי, ואף הגדיר את תחומי האחריות ביחס לנושא זה בצורה שמנעה מעורבות אפקטיבית של חטיבת המחקר של אמ"ן בטיפול בנושא.
מפקד פיקוד הצפון וסגן הרמטכ"ל
ב-2 בנובמבר 2014 מונה למפקד פיקוד הצפון.
במהלך תפקידו הלך ונבנה המכשול למול חזבאללה בגבול עם לבנון, ובמקביל ניהלו כוחות הפיקוד פעילות עיקשת לסיכול תשתיות טרור משטח סוריה, לצד קידום פרויקט שכנות טובה בגבול הסורי.
ב-26 באוקטובר 2018 המליץ שר הביטחון, אביגדור ליברמן, למנותו לרמטכ"ל ה-22 של צה"ל, בהסכמתו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, וב-25 בנובמבר אישרה הממשלה את מינויו.
ב-15 בינואר 2019 הועלה לדרגת רב-אלוף והחל את שירותו כרמטכ"ל.
עם כניסתו לתפקיד התווה מדיניות לחיזוק הקצה המבצעי של יחידות צה"ל ולשיפור קטלניותו, ואף הנחה להגדיל באופן משמעותי את הצטיידות המסגרות הגדודיות באמצעי לחימה נוספים, בהם אמצעי אופטיקה, טילי נ"ט, מערכות נשק צלפים ורחפנים.
בשנתו הראשונה בתפקיד החל בשינויים ארגוניים לחיזוק התווך המבצעי הרב-ממדי והתאמת צה"ל למאפייני הלחימה העתידיים.
השינויים המרכזיים שביצע בשנתו הראשונה כרמטכ"ל כללו הקמת מנהלת מטרות מטכ"לית, הקמת חטיבת שילו"ח, והקמת יחידת רפאים.
בנוסף, קידם מסמך תפיסתי, המתאר כיצד נדרש צה"ל להיערך על מנת לשמר ולחזק את היתרון היחסי שלו מול אתגרי העתיד.
על פי מסמך זה עוצבה התוכנית הרב-שנתית 'תנופה' לשנים 2020–2024. במהלך החציון הראשון של שנת 2019 גיבש את שלב עיצוב התר"ש, לקראת אישור התוכנית על ידי הדרג המדיני.
חלק מהתוכנית מומש בשנת 2020.
במהלך כהונתו נמשכו העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה.
בחודשים מרץ 2019 ומאי 2019 פרצו ימי קרב שהתבטאו בירי רקטות ופצמ"רים לעבר ישראל, ובתקיפות של חיל האוויר ברחבי רצועת עזה.
במהלך ימי הקרב בתחילת מאי 2019, שכונו "גן סגור", נהרגו 25 פלסטינים, בהם כ-20 מחבלים, וכן בוצע סיכול ממוקד של אחראי העברת הכספים של ארגון הטרור חמאס.
במהלך ההסלמה שיגרו ארגוני הטרור בעזה כ-600 רקטות אל עבר ישראל.
בהסלמה זו נהרגו ארבעה אזרחים ישראלים.
במקביל נמשכה גם הפעילות בסכסוך האיראני-ישראלי, שבנוסף לתקיפות של צה"ל בסוריה, כללה גם, לפי מקורות זרים, תקיפת בסיסי טילים איראניים בעיראק ותקיפת מתקן לדיוק טילים בביירות.
באוגוסט 2019 סוכל פיגוע במתווה רחפני נפץ של כוח קודס האיראני בסוריה.
בימים שלאחר מכן נערך צה"ל לתגובת חזבאללה.
ב-1 בספטמבר 2019 ביצע חזבאללה ירי נ"ט לעבר אמבולנס צבאי ולעבר עמדה במוצב "אביבים".
צה"ל הגיב בירי 100 פגזי ארטילריה ובתקיפות של חיל האוויר.
במהלך שנת 2019 הקים כוכבי את היחידה הרב-ממדית, והורה על סגירת חטיבת מרכבות הפלדה, כחלק מתר"ש תנופה.
ב-12 בנובמבר 2019 פתח צה"ל במבצע חגורה שחורה, שהחל בסיכול ממוקד של הטרוריסט בהאא אבו אל-עטא, והמשיך במספר ימים של חילופי אש עם הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, במהלכם שיגרו הפלסטינים כ-450 רקטות לעבר ישראל.
בתגובה ביצע צה"ל סדרת תקיפות אוויריות על יעדי טרור של הג'יהאד האסלאמי וסיכל חוליות שיגור של רקטות.
בתקיפות אלו נהרגו כ-40 פלסטינים, בהם כ-26 מחבלים מהג'יהאד האסלאמי.
ב-20 בנובמבר 2019 ביצע צה"ל תקיפה נרחבת בסוריה נגד מטרות של כוח קודס ושל צבא סוריה, זאת בתגובה לירי 4 רקטות שבוצע יום קודם לכן לעבר רמת הגולן.
במאי 2021 פיקד על צה"ל במבצע שומר החומות נגד חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ברצועת עזה.
המבצע נוהל ברובו בתקיפות אוויריות של חיל האוויר הישראלי ובהגנת העורף ממטחים כבדים של רקטות באמצעות כיפת ברזל.
במבצע נהרגו בישראל חייל ו-11 אזרחים ונגרם נזק רב לרכוש.
ברצועת עזה נגרם נזק כבד: למעלה מ-100 קילומטר של מנהרות לחימה ברצועת עזה הופצצו, 9 בניינים רבי-קומות, ששימשו גם כמטות וכמפקדות של חמאס, הוחרבו ואלפי תשתיות טרור הושמדו.
בתקיפות צה"ל נהרגו למעלה מ-225 מחבלים.
בנאומו בסיום המבצע תיאר כוכבי את חמאס כארגון מובס שחטף מכה אנושה שיתקשה להתאושש ממנה.
באפריל 2022 הצהיר כוכבי שמאז מבצע שומר החומות הייתה השנה השקטה ביותר מאז ההתנתקות בגבול רצועה עזה.
הוא ייחס שקט זה ל"היקף הפגיעה והעוצמה של הפגיעה שחמאס וארגוני הטרור האחרים ספגו".
במאי 2021 החליט שר הביטחון, בני גנץ, להאריך את כהונתו לשנה רביעית.
לאחר חודש קיבלה ההחלטה את אישורה של הממשלה.
לאחר שורה של פיגועי טרור שביצעו מחבלים פלסטינים וערבים-ישראלים נגד אזרחים ישראלים בשטחי מדינת ישראל, הכריז צה"ל ב־31 במרץ 2022 על מבצע שובר גלים, שנמשך כשלושה חודשים, ובמהלכו ביצעו כוחות צה"ל ומג"ב פשיטות ומעצרים נגד יעדי טרור פלסטינים ומבוקשים בשטחי יהודה ושומרון.
שוטרי מג"ב פעלו גם בחלק מהערים הערביות בישראל.
כוחות רבים של צה"ל בסדיר ובמילואים הוסטו ליהודה ושומרון על חשבון אימונים.
במהלך המבצע נהרגו למעלה מ-200 מחבלים ונעצרו למעלה מאלפיים מבוקשים.
המבצע סייע לצמצום גל הפיגועים בתחומי הקו הירוק, אך התעצמו הפיגועים ביהודה ושומרון.
במרץ 2022 ביקר כוכבי בבחריין, שם נפגש עם הרמטכ"ל של קטר, סאלם בן חמד בן עקיל.
על פי הדיווחים, השניים דנו בשיתוף הפעולה הצבאי בין המדינות, ובסוגיית ההצטרפות של קטר לברית באזור להתמודדות עם האיומים האיראניים, ובייחוד במל"טים שמסוגלים להגיע עד לישראל.
בנוסף, דנו בהצבת מכ"מים מתקדמים ישראליים בקטר.
באוגוסט 2022 פיקד על צה"ל במבצע עלות השחר ברצועת עזה נגד הג'יהאד האסלאמי.
המבצע החל לאחר מספר ימי מתיחות בגבול רצועת עזה, במתקפה אווירית שבמהלכה בוצע סיכול ממוקד במפקד החטיבה הצפונית של הארגון, תייסיר אל-ג'עברי.
בשלושת ימי המבצע תקף צה"ל מהאוויר, כמו גם באמצעות טנקים וכוחות מחטיבת הקומנדו, בהם יחידת מגלן ויחידת אגוז, ופגע בחוליות שיגור, מפקדות, אמצעי לחימה ומחסני אמל"ח ועמדות תצפית של הארגון.
בנוסף עצרו כוחות צה"ל עשרות מאנשי הג'יהאד האסלאמי ביהודה ושומרון.
המבצע הסתיים בהפסקת אש ב-7 באוגוסט, לאחר סיכול ממוקד נוסף של מפקד החטיבה הדרומית של הג'יהאד האסלאמי והשגת מטרות צבאיות נוספות.
ב-21 בנובמבר 2022 הוענק לו אות לגיון ההצטיינות מטעם נשיא ארצות הברית.
ב-16 בינואר 2023 סיים את תפקידו כרמטכ"ל, ואותו החליף הרצי הלוי.
במאי 2023 הוענקו לו תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן ומאוניברסיטת רייכמן.
במרץ 2024 מונה כוכבי ליושב ראש הוועד המנהל של מכון ברנקו וייס.
כוכבי יבצע את התפקיד בהתנדבות.
בדצמבר 2024 הצטרף לחברת ההשקעות הישראלית־קנדית Awz.
בפברואר 2025 פורסמו תחקירי צה"ל הרשמיים אודות טבח השבעה באוקטובר ובהם מצוין נאומו לאחר מבצע שומר החומות, בו תיאר את חמאס כארגון מובס שחטף מכה אנושה שיתקשה להתאושש ממנה.
למרות לזאת, חמאס ראה עצמו כמנצח והחל בעבודה קדחתנית על מנת ליישם את תוכניתו הרצחנית "חומת יריחו".
כוכבי בוגר פו"ם, בעל תואר ראשון בפילוסופיה מהאוניברסיטה העברית שבירושלים, בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד שבארצות הברית (תוכנית משותפת לקרן וקסנר ולבית הספר לממשל על שם קנדי) ותואר שני נוסף ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
כוכבי נשוי ליעל, עורכת דין במקצועה, שכיהנה כמשנה לפרקליטת מחוז צפון, להם שלוש בנות, והם מתגוררים בעדי.
צמחוני מאז תקופת התיכון וצייר חובב.
אביב ואקנין (נולד ב-8 בספטמבר 1976) הוא גולש גלים ישראלי, שזכה באליפות המדינה בין 2005 ל-2008.
ואקנין, יליד ישראל, החל לגלוש כבר בגיל חמש לאחר שקיבל גלשן מאחיו הגדול.
ואקנין החל להתחרות בגיל 12. תאריו הראשונים היו אלוף ישראל לילדים (1992) ואלוף ישראל לנוער (1993–1995).
באותן שנים הוא גם ייצג את ישראל באליפות העולם בגלישת גלים.
כשהתגייס לצה"ל הוא קיבל מעמד של ספורטאי מצטיין, ובזכות כך יכול להמשיך בקריירה שלו.
לאחר שסיים את שירותו הצבאי הוא נפצע באופן אנוש לאחר שנפל מצוק בגובה 35 מטרים.
הרופאים היו פסימיים באשר לסיכויי החלמתו, אך הוא הצליח להתגבר על כל פציעותיו בזכות תהליך שיקום שנמשך שנתיים.
בתחרות הראשונה שבה השתתף לאחר שחזר לגלוש הוא אף זכה.
ואקנין המשיך להתחרות בישראל ומחוצה לה, ובין הישגיו ניתן למנות את המקום ה-16 באליפות עולם לנבחרות וסגן-אלוף ישראל בשנים 2003 ו-2005.
הוא זכה באליפות ישראל לבוגרים לראשונה בשנת 2004, ולאחר מכן בשנים 2006–2009.
אברהם אביב אלוש (נולד ב-12 ביוני 1982, כ"א בסיון ה'תשמ"ב) הוא שחקן, במאי, מוזיקאי, דוגמן, זמר ומנחה טלוויזיה ישראלי.
אלוש נולד וגדל בשכונת צור שלום שבקריית ביאליק אחותו הקטנה היא השחקנית רעות אלוש.
בגיל עשר עבר עם משפחתו לכרמיאל.
אביו התמודד על ראשות עיריית כרמיאל בשנת 2005. למד בבית הספר התיכון "אורט מגדים" במגמת טלוויזיה וקולנוע.
במסגרת לימודיו בבית הספר, הצטרף לקבוצת התיאטרון של רשת אורט ושיחק בתפקיד ראשי במספר הצגות נוער.
שירת בצה"ל כלוחם בגדוד 12 (ברק) של חטיבת גולני.
לאחר שחרורו מצה"ל, בשנת 2003, עבר להתגורר בתל אביב.
בשנת 2005 שיחק בסרט "עד מדינה", בו גילם את קיקו.
באותה השנה גם שיחק בסרט "על החולמים" בתפקיד ראשי, בו גילם את דוד בן אבו.
בנוסף באותה השנה גם שיחק בסדרת הטלוויזיה "פיק אפ" בתפקיד גיל ענתבי.
ב-2006 מונה למנחה בערוץ ניקלודאון, לצד דנה פרידר והדר עוזרי.
בשנת 2007 שיחק בעונה הראשונה והשנייה של הסדרה "האי" בערוץ הילדים, בה גילם את בן (קרמיט) ארזי.
באותה שנה שיחק בסדרה "אולי הפעם" בתפקיד נמרוד.
בשנת 2008 חזר לשחק בעונה השנייה של הסדרה "האי", וכן הופיע גם בעונה השנייה והשלישית של הסדרה "הבורר", בתפקיד עידן "הרומי".
ב-2009 שיחק בסרט "רימון הזהב", בו גילם את שלום.
באותה שנה, יצא לרדיו שירו "עדיין כאן", אותו כתב אלוש לגלעד שליט, בהפקתו המוזיקלית של גיא מזיג ("הדורבנים").
בשנים 2010–2011 גילם אלוש את קובי שרביט בסדרת הטלוויזיה "עספור" בשתי העונות שלה, ואת החייל זתלאווי בהצגה "אם יש גן עדן" בתיאטרון "הבימה".
לאחר מכן ב-2011 גילם את אופיר רידר בסדרת הטלוויזיה "תא גורדין" לצד רן דנקר, נטע ריסקין, מארק איווניר ומוני מושונוב.
בשנת 2012 גילם בסדרת הטלוויזיה "אלנבי" את דמותו של ארז, בעל מועדון חשפנות ההופך להיות מעורב בעל כורחו בחייה של חשפנית מבית חרדי, לאחר תקרית אלימה המתרחשת בשטח המועדון.
בסדרה שיחק לצד מורן אטיאס, שגילמה את מיקה, החשפנית שגדלה בבית דתי; רומי אבולעפיה, שגילמה גם היא חשפנית בשם נוקי המנהלת חיים כפולים; גיא אריאלי, שותף במועדון, ואחרים.
בשנת 2013 החל לגלם את דמותו של עמוס דהרי בסדרה "להיות איתה" לצד רותם סלע.
הנחה גם את תוכנית המציאות "עד סוף העולם", ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2015 השתתף בקמפיין של מותג הספורט FILA יחד עם אנה ארונוב.
בשנת 2016 יצא הסרט "סיפור אהבה ארץ ישראלי", בבימויו של דן וולמן ובהשראת המחזה האוטוביוגרפי "סיפור אהבה ארץ ישראלי" שכתבה פנינה גרי, בו מככב אלוש לצדה של עדי בילסקי, בתפקיד , בנם של רחל-ינאית ויצחק בן-צבי.
באותה שנה שיחק אלוש גם בסרטו של ארנון צדוק "כיפה אדומה" לצד דניאל גל.
במרץ 2017 גילם את ישו בסרט הדרמה האמריקאי "הבקתה" שבו מככבים סם וורת'ינגטון ואוקטביה ספנסר.
לאחר מכן, הצטלם בארץ לסדרה "שלטון הצללים" מבית HOT.
השתתף גם בעונה השנייה של "להיות איתה" בתור עמוס.
אלוש הוא הפרזנטור של קפה טורקי עלית החל משנת 2013. בין השנים 2017–2019 שימש פרזנטור של רשת הביגוד קסטרו יחד עם רותם סלע.
בשנת 2018 הנחה בבית הנשיא את טקס יום העצמאות ה-70 למדינה, יחד עם השחקנית רותם אבוהב.
באותה שנה שודרה הסדרה "שלטון הצללים", בה כיכב.
בחגיגות יום העצמאות ה-71 נבחר להנחות את טקס הדלקת המשואות בטקס המרכזי בהר הרצל, לצד לינור אברג'יל.
אלוש מנגן בגיטרה ובפסנתר, כותב ומלחין.
ב-2018 פרסם עם עילי בוטנר את השיר "הכי קרוב אלייך", שכתבו שניהם.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד השנתי של גלגלצ.
באמתחתו שירים נוספים בהם שיתף פעולה עם בוטנר.
בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי בתור הרב יוסף מורד בסדרה "מתיר עגונות".
ב-2020 הוציא את השיר "מקום מולך" אותו כתב והלחין.
באותה שנה גילם את "יואב מזוז" בסדרת הטלוויזיה "שעת נעילה".
באותה שנה השתתף בפרויקט מוזיקלי של ניגוני חב"ד "צמאה" בתור מנחה התכנית ששודרה לכבוד חג הגאולה שהוא מועד מרכזי בחסידות.
בשנת 2021 השתתף בסדרה "פגע וברח" המשודרת בנטפליקס, בתפקיד עומר.
השתתף גם בעונה השלישית והאחרונה של "להיות איתה" בתור עמוס.
בשנת 2023 הנחה את העצרת הממלכתית לציון 56 שנים לאיחודה של ירושלים, יחד עם מגי טביבי.
ב-13 בספטמבר 2023 יצא לאור השיר "לא לבד" של פרויקט ותן חלקנו בביצוע משותף של אלוש ועומר אדם.
שימש פרזנטור בקמפיין מערך ההסברה הלאומי בתקופת מלחמת חרבות ברזל.
ב-22 ביולי 2024 הוציא את השיר "הדרך ארוכה" אותו כתב והלחין.
ב-23 בדצמבר הוציא את השיר "עולם הפוך" מתוך אלבום הבכורה שלו.
ב-9 במרץ 2025 הוציא את אלבום הבכורה "עולם הפוך".
אלוש נשוי לעורכת הדין נופר קורן ולזוג חמישה ילדים.
במהלך מגפת הקורונה בישראל ב-2020 עברו להתגורר, למספר חודשים, בחוות בודדים ליד הר מירון ואז הצהיר אלוש כי התקרב לדת וכי הוא שומר על טהרת המשפחה.
שנהשםדמותהערותסרטים2005עד מדינהקיקוסרט טלוויזיה של HOT2006על החולמיםדוד בן אבוסרט סטודנטים2008איים אבודיםאביטל2013רימון הזהבשלום2014כיפה אדומהזאב אבוטבול2016ישמח חתניהרב דוד2017סיפור אהבה ארץ ישראליעלי בן צבי2021עוד סיפור אחדאמירטלוויזיה2005פיק אפגיל ענתבי2006פפראצימשתתף אורחשיחה צפופהמנחה2007אגדת דשאמטריד בבר2008אולי הפעםנמרוד2008–2009האיבן "קרמיט" ארזי2009–2010הבוררעידן רומי2010–2011עספוריעקב "קובי" שרביט2012אלנביארז2012–2015תא גורדיןאופיר רידר2013–2021להיות איתהעמוס דהרי2014עד סוף העולםמנחהלילה תירסבמאי2018שלטון הצלליםדודי2019מתיר עגונותהרב יוסף מראד2020שעת נעילהיואב מזוז2021פגע וברחעומר אלון
"אביב חדש" – האנציקלופדיה הישראלית לנוער היא אנציקלופדיה עברית לילדים ונוער, ובה 17 כרכים (ועוד כרך מפתח) ולמעלה מ-5,000 ערכים.
דפיה צבעוניים והיא כוללת אלפי תצלומים, איורים, טבלאות, תרשימים ומפות.
מחברי האנציקלופדיה כיוונוהָ לתלמידי ישראל, ולפי מחשבה זו בחרו את נושאיה ואת רמת ההעמקה של ערכיה, וכן החליטו שסגנונה לא יהיה נמלץ מאוד.
בתחילת כל ערך מופיע פתיח המסכם בקצרה את תוכנו, ובסופו רשימה קצרה של הפניות לערכים דומים לו, המסודרת בסדר אלפביתי.
למעט כיתובי התמונות והתרשימים, האנציקלופדיה כולה מנוקדת, כדי שקריאתה תהיה רהוטה.
דגשים שאינם נשמעים בעברית הישראלית הושמטו ממנה.
ראשיתה באנציקלופדיה "אביב" בעריכת יצחק לבנון ובהוצאת מסדה; למעלה ממחצית ערכיה הוחלפו בחדשים בשל התמורות שחלו בעולם, בטכנולוגיה, במדע ובתוכניות הלימודים – ואלה שנמצאו ראויים להיכלל במהדורה החדשה שוכתבו ועודכנו.
את האנציקלופדיה ערכו אילנה שמיר וזהבה כנען.
בתחומי האנציקלופדיה: מדעים מדויקים, מדְעי הטבע, טכנולוגיה, מדְעי הרוח, מדְעי החברה, גאוגרפיה, חוק ומשפט, פסיכולוגיה ופילוסופיה, ספורט ופנאי, לשון, קורות העולם ותרבותו, אירועים היסטוריים, ביוגרפיות של אנשי שם, תרבות ואמנות, ספרות עברית וכללית, קולנוע, מוזיקה, יהדות, ציונות, תולדות עם ישראל, מדינת ישראל ונופיה ועוד.
האנציקלופדיה יצאה לאור בשיתוף ההוצאות כנרת זמורה-ביתן דביר, ספרי חמד, ידיעות ספרים, עם עובד ומטר.
הגופן שבו הודפסו תוכני האנציקלופדיה עוצב למענה במיוחד בידי צבי נרקיס.
בעשור השני של המאה ה-21 הועלתה האנציקלופדיה לאינטרנט ככתבה וכלשונה של המהדורה המודפסת, שראתה אור מ-2003. המהדורה המקוונת סרוקה, אולם פוענחה במחשב ועל כן היא בת חיפוש.
אביב אולימפי (מגרמנית: Olympischer Frühling) היא שירה אפית מאת הסופר השווייצרי קרל שפיטלר.
שירה אפית זו זיכתה את מחברה בפרס נובל לספרות לשנת 1919.
"אביב אולימפי", אשר נכתבה בין השנים 1900-1905, היא יצירה מקורית החורגת מאסכולות הזמן בתוכנה ובמטריקה שלה.
לדעת רבים, זוהי האידיליה של המאה ה-20, שבה נתגלה שפיטלר כמשורר רומנטי, כסאטיריקן וכנאטורליסטן בגיוון צורות, בכושר הבעה פיוטי ובאי-תלות מוחלטת בהשפעות ספרותיות כלשהן.
שפיטלר הסתייע בכתיבת "אביב אולימפי" במיתולוגיה היוונית ומרחף בין הרציני והאירוני, בין הצגת אלי יוון בגבורתם ובין הצגתם כבני-תמותה שירדו מן האולימפוס ושכנו על הארץ.
אביב חדש הוא ספר, שמקורו בסיפור קצר, בסדרת מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן.
הסיפור הקצר המקורי פורסם לראשונה בקובץ הסיפורים הקצרים "אגדות" שיצא ב-1999 (תורגם לעברית בהוצאת אופוס בשנת 2000 בשם "אגדות-חלק 1"), אשר כלל מספר סיפורים קצרים של סופרי פנטזיה ומדע בדיוני ידועים אודות סדרות הספרים הפופולריות שלהם.
ג'ורדן הרחיב את הסיפור הקצר לכדי רומן שלם אשר פורסם ב-2003. בעוד שקובץ הסיפורים, ובו הסיפור הקצר המקורי, תורגם לעברית, הרי שהספר עצמו לא תורגם מעולם לעברית.
בעוד שהן הסיפור הקצר והן הספר יצאו כאשר עלילת סדרת הספרים עודנה בשיאה, העלילה המתוארת ב"אביב חדש" מנותקת מההתרחשויות בצירי העלילה המרכזיים בסדרה ומהווה הקדמה ורקע לחלק מהדמויות המרכזיות בה.
הספר מתחיל בשני סיפורים שונים שבהמשך משתלבים.
הזמן הוא בערך 16 שנה לפני העידן שחזר, הספר הראשון בסדרה, לאחר שמלך קאירהיין חטב את העץ שנתנו לו האיאלים במתנה והם יצאו למלחמה נגד הארצות הרטובות.
בארצות הגבול לאן מוביל את חייליו (שמתעקשים לראות בו כמלך) להגנה נגד אותם איאלים.
במגדל הלבן שתי מקובלות בשלב מתקדם, סיואן סנצ'ה ומוריין דמודרד, שומעות בטעות נבואה של שומרת הרשומות גיטרה על כך שהדרקון נולד שוב, והיא מתה.
האמירלין טמרה, לשעבר מהאג'ה הכחולה, סוחטת מהם הבטחה לא לספר לאף אחד.
היא שולחת את כל המקובלות שבמגדל לכפרים ומחנות החיילים שבסביבה (עד הר הדרקון) כדי להתחקות אחרי הלידות שאירעו בשבוע האחרון.
מוריין וסיואן הולכות ביחד ביום הראשון, אולם בערב מתקבלת הודעה שדוד של מוריין בקאירהיין, המלך לאמאן דמודרד, מת, והיא די חזקה בתמונת כס השמש (להיות מלכת קאירהיין).
מוריין מסרבת אפילו להגיש מועמדות ודוחה בעדינות הצעות של אאס סדאי לעזרה בנושא המלוכה.
כדי לא להכביד עליה לאור האבל, מוטל עליה ועל סיואן להישאר במגדל לעבודה "קלה" יחסית, רישום מחדש של כל הלידות.
מסתבר שזה גם סוג של עונש לסיואן המרדנית כי כל המגדל ידע שהיא שונאת לבלרות.
סיואן ומוריין עוברות את "מבחן הצעיף" (שעוברות המקובלות כדי להתקבל ל"מגדל הלבן" כאחיות מן המנין) ביחד והופכות לאאס סדאי, זמן קצר אחר כך גם שריאם, חברתן לפנימיה.
בלי להסס שלושתן בוחרות באג'ה הכחולה, ומתקבלות בזרועות פתוחות.
למרות שמוריין וסיואן אחיות מלאות, הן מגלות שהיררכיית המגדל עדיין די מעליהן- כל מי שיותר חזקה בסאידר יכולה "לבקש" דברים מחלשה יותר.
סיואן מוצאת את עצמה תקועה עם רמזים הנשלחים מרשתות הריגול של האג'ה (שכאג'ת הפוליטיקה היא בעלת זרועות הריגול המסועפת ביותר), ומוריין עם רשומות הלידות בשבוע הנבואה.
טמרה מתה פתאום, ולתפקיד האמירלין מתמנה אחות מהאג'ה האפורה.
מוריין מחליטה שנמאס לה ובורחת מהמגדל בניגוד להוראת האמירלין ומגיעה לארצות הגבול.
סיואן באה אחריה ומגלה לה שחמש אאס סדאי שהובאו בסוד הנבואה נרצחו, כנראה על ידי האג'ה שחורה.
מוריין פוגשת את "המלך חסר הממלכה" לאן והורגת אחות שחורה בעצמה.
לאור בקשתה לאן מסכים להיות לה לעוצר, אחרי שנוכחה בכישורי חרבו.
אביב הברון (נולד ב-1959) הוא עיתונאי ישראלי.
כתב וערך בכלי תקשורת רבים, הוא חשף את "פרשת נערות הליווי", פרסם את הספר "הירוקים" על קבוצת הכדורגל מכבי חיפה, ומשמש כעורך "המוסף לשבת" של "ידיעות אחרונות".
הברון נולד בקיבוץ בארי להורים חברי הקיבוץ, הסופרת רינה הברון ודוקטור אברהם הברון.
סבו היה צבי נשרי, שנחשב לאבי החינוך הגופני בישראל; בן דוד של אמו היה רפאל איתן (רפול), הרמטכ"ל לשעבר; בן דודו היה המאייר והצייר דודו גבע; דודו מצד אביו היה האדריכל חנן הברון.
את צעדיו הראשונים בתקשורת עשה הברון ב"תוספתן", העלון של קיבוץ בארי.
ב-1982 הצטרף לשבועון "כותרת ראשית", בעריכת נחום ברנע.
הוא פרסם בשבועון כתבות מגזין והיה בעל טור קבוע שנקרא "אם אשכחך הפועל ירושלים".
בהמשך מילא שורת תפקידים בעיתונות הכתובה: סגן עורך המגזין "מבט ספורט"; סגן עורך המקומון התל אביבי "העיר" של רשת שוקן; כתב ועורך במוסף סוף השבוע של "חדשות"; עורך במקומון מעריב "זמן תל אביב"; וסגן עורך המקומון "תל אביב" של רשת ידיעות תקשורת.
כתבה פרי עטו, שתיארה את תלאותיהם של דודו גבע ואשתו בדרך לקבלת רישוי לבניית ביתם, נבחרה בגיליון ה-1000 של "העיר" לאחת מעשר הכתבות הבולטות של המקומון בשנות קיומו.
ב-1996 התמנה הברון לעורך מדור הספורט של "מעריב" ושימש בתפקיד שבע שנים.
בנובמבר 1999 הוא חשף יחד עם יונתן הללי את "פרשת נערות הליווי", שעוררה בישראל סערה גדולה והובילה להחלתו של הקוד האתי על שחקני נבחרת ישראל בכדורגל.
ב-2004 עבר לשמש כעורך מוסף "סופשבוע" של מעריב, הוא הודח על ידי עורך העיתון אמנון דנקנר לאחר שנתיים, אך המשיך לעבוד בעיתון.
ב-2008 התמנה לעורך "המוסף לשבת" – המוסף הפוליטי של "ידיעות אחרונות".
במקביל לעיתונות הכתובה, עבד הברון גם בתקשורת האלקטרונית: הוא ערך בגלי צה"ל את התוכניות "707" עם אלכס אנסקי, "נכון לעכשיו" עם רפי רשף, ו"שעתיים משתיים" עם ראודור בנזימן.
בנוסף, שימש כתסריטאי בתוכנית הכדורגל של ערוץ 2, "הדקה ה-91", בהגשת עינב גלילי.
בשנים 2006–2007 הוא היה עורך אתר האינטרנט של ערוץ הספורט.
ב-1992 כתב הברון את הספר "הירוקים" (מכבי חיפה - כל הסיפור) - שמתבסס על ליווי קבוצת הכדורגל מכבי חיפה במשך שנה שלמה ומתאר גם את ההיסטוריה של המועדון.
הספר הופיע בהוצאת "ספרי עליית הגג".
מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה ילדים.
במהלך הטבח בקיבוץ בארי נרצחו אחותו ושני גיסיו, ושבעה מבני משפחתו נחטפו לעזה.
אביב ברזילי (1926 – 6 בספטמבר 1970) היה קצין בדרגת אלוף-משנה בצה"ל, שכיהן כמפקד בית הספר לקצינים וכמושל רצועת עזה וצפון סיני.
אביב ברזילי נולד בעכו בשנת 1926. בילדותו עבר עם משפחתו למושב גבתון.
הוא היה ראש גדוד בתנועת השומר הצעיר, התנדב לארגון ההגנה ובשנת 1944 עבר קורס מ"כים.
לאחר הקורס התגייס למשטרת היישובים העבריים, ולאחר מספר חודשים עבר קורס מפקדי מחלקות בג'וערה.
בגיל 19 מונה למפקד פלוגת חי"ש באזור רחובות.
בשנת 1946 ניצל מהתנקשות של חיילים בריטיים שזרקו לעברו מטיל ברזל בעת שרכב על אופניים.
במלחמת העצמאות היה מפקד פלוגה בגדוד 52 של חטיבת גבעתי, לחם בקרבות בחזית הדרום, פיקד על כיבוש "משלטי השיניים" במתחם משלטי חוליקאת, פיקד על שיירות לירושלים הנצורה ובמהלך המלחמה קודם לסגן מפקד הגדוד ולמפקדו.
לאחר המלחמה, נשלח לקורס מג"דים ושימש בתפקידי הדרכה.
במלחמת סיני היה סגן מפקד חטיבה 11 שכבשה את רצועת עזה.
ברזילי שירת גם כמפקד החטיבות יפתח, קרייתי וחטיבה 8.
בשנים 1960–1962 סיים תואר ראשון בלשון עברית ולימודי המזרח.
בשנים 1962 עד 1964 פיקד על בית הספר לקצינים, וביולי 1964 מונה למפקד מחוז ירושלים ושירת בתפקיד עד 1967. במלחמת ששת הימים שימש מפקד מרחב אילת.
לאחר המלחמה, בתחילת יולי 1967, מונה למושל רצועת עזה וצפון סיני.
לאחר שחרורו ב-1968, היה מנהל הרשות למען פיתוח ירושלים של ההסתדרות, הוצע כמועמד לראשות עיריית רחובות, קיבל תפקיד במשרד הקליטה, עסק בארגון ועידות בינלאומיות של מנהיגים יהודים, היה ראש מטה מלווה הביטחון וסמנכ"ל מכון וולקני.
ברזילי נפטר ב־6 בספטמבר 1970, והובא למנוחות בבית העלמין הצבאי ברחובות.
הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים.
בנו, נהרג כמפקד פלוגת סיור בשריון במלחמת יום הכיפורים.
אביב גלעדי (נולד ב-14 בפברואר 1955) הוא איש עסקים המתרכז בתחומי ההפקה והיזמות של תחום התקשורת והבידור.
גלעדי נולד בחדרה, הוא בנם של עמי גלעדי, מנתח פלסטי שהתחמה בכוויות, ורות כץ.
בילדות גדל בבאר שבע, אחר כך עברה המשפחה לארצות הברית בעקבות עבודת אביו, ובהמשך לירושלים, שם למד בתיכון הגימנסיה העברית רחביה.
למד קולנוע ויחסים בין-לאומיים באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
גלעדי החל את דרכו בעולם הבידור בשנת 1979 כעורך תסריטים ועוזר במאי ב"אולפני שפנדאו" שבשפנדאו, ברלין.
שם פגש בבמאי והמפיק מנחם גולן, שהפיק באותו אולפן את סרט המדע הבדיוני-מוזיקלי "התפוח", גלעדי ביקש מגולן להשתלב בהפקה ומונה לעוזר במחלקת האביזרים ואחר כך לעוזר במאי.
שנה מאוחר יותר חזר גלעדי לארץ והחל את תפקידו הראשון בתחום ההפקות, במחזמר "ברנשים וחלומות" שם שימש כמפיק בפועל.
בעקבות הצלחת המופע הקים עם שותפים (משה יוסף ואלי מנטבר) את חברת "ג.מ.א מפיקים", שהתמחתה בהפקות במה, ייצוג אמנים ואמרגנות.
בהמשך השתלב גם בהפקות טלוויזיה, ב-1991 היה המפיק של הסדרה "י' שוורץ ומלחמתו בחיים" בכיכובו של שלמה בראבא, ששודרה ב.
עם תחילת השידורים המסחריים בערוץ 2, בסוף 1993, הפכה החברה של גלעדי לספקית תוכן של הערוץ החדש, וייצגה אנשי מפתח בערוץ, כדוגמת דן שילון ודודו טופז.
בשנת 1998 הקים גלעדי שותפות עם קבוצת השקעות דיסקונט, שהייתה אז בשליטת אודי רקנאטי, ובהמשך רכשו את השליטה בחברת "ענני תקשורת" וחברת הבת שלה "נגה תקשורת", שהפיקה את ערוץ הילדים, ערוץ המדע לילדים לוגי וערוץ 8. ב-2004 מוזגה הקבוצה לתוך זכיניית ערוץ 2 רשת מדיה.
באותה שנה רכש גם את השליטה בחברת "JCS ספורט", חברת בת של אולפני הבירה ירושלים, מפעילת ערוצי הספורט 5 ו-5+ בכבלים ובלוויין.
בשנת 2002 ביקש גלעדי לרכוש את השליטה בקבוצת הכדורסל מכבי תל אביב, אך העסקה לא יצאה לפועל.
בספטמבר 2005 החליטה המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין שגלעדי ייאלץ לצמצם את מספר ערוצי הכבלים והלוויין שבבעלותו לארבעה, עקב החשש ליצירת ריכוזיות בשוק הטלוויזיה ופגיעה בתחרות.
עקב כך מכר ב-2006 חלק מאחזקותיו בתחום ההפקה.
באפריל 2010 מכר גם את מניותיו בזכיניית ערוץ 2, "רשת", לחברת "פולאר תקשורת" של קבוצת פולאר השקעות.
בשנת 2008, רכש האוליגרך לן בלווטניק 20%, מעסקי התקשורת של גלעדי ואודי רקנאטי שאוגדו תחת חברת ההחזקות RGE.
בנובמבר 2011, מונה גלעדי למנכ"ל הפעילות הבריטית של חברת "אייקון הפקות" (icon) שאותה רכש בלוונטיק.
גלעדי העביר את בסיס מגוריו ללונדון ומונה למנכ"ל ויו"ר "אייקון הפקות".
הפעילות הבריטית של חברת "אייקון הפקות" נרכשה מהשחקן והמפיק מל גיבסון (שהמשיך להחזיק בפעילות החברה בארצות הברית ואוסטרליה), היא כללה: מחלקת הפצה, מחלקת מכירות בינלאומיות וזרוע הפקות טלוויזיה, ועם הגיעו הקים גלעדי מחלקת הפקות קולנוע.
במאי 2015 רכשה "RGE" את השליטה בערוץ עשר.
במרץ 2017 מונה גלעדי ליו"ר ערוץ עשר ושימש בתפקיד עד שנסגר.
בגיל עשרים נישא למיכל שובל, נכדתו של מרדכי מאיר, ובתו של זלמן שובל.
הם התגרשו לאחר כארבע שנים.
בשנת 1984 נישא בשנית לשחקנית חנה לסלאו, אותה הכיר כשהפיק את המופע "ברנשים וחלומות" בו היא השתתפה, ולהם שני בנים.
אחד מהם הוא מפיק הקולנוע והטלוויזיה בן גלעדי, הנשוי לשחקנית רומי אבולעפיה.
ב-1989 הם התגרשו, אך גלעדי המשיך לשמש כאמרגנה למשך תקופה.
אביב חדד (נולד ב-4 בפברואר 1984) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מ מכבי יהוד מונסון (ליגה ג דן) מליגה ג'.
חדד החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב.
בשנים 2003–2007 הושאל לשלוש קבוצות שונות מהליגה הלאומית: מכבי קריית גת, הפועל רמת השרון והפועל אשקלון.
בתחילת עונת 2007/2008 חזר חדד למועדון נעוריו ואף שותף בשלושה משחקים בגביע הטוטו, אך לקראת סוף חלון העברות של קיץ 2007 הוא הושאל להכח עמידר רמת גן, עמה הצליח לעלות לליגת העל.
בעונה שלאחר מכן לא הצליח לסייע לקבוצה להישאר בליגת העל, ולאחר ירידתה לליגה הלאומית עזב את הקבוצה.
בתחילת עונת 2009/2010 עבר חדד לבני יהודה תל אביב, במדיה שיחק שש וחצי שנים.
בתום עונת 2013/2014 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, אך לאחר עונה אחת חזר עם הקבוצה לליגת העל.
בינואר 2016 שוחרר מבני יהודה וחתם בהפועל בני לוד מהליגה הלאומית, במדיה שיחק עד תום העונה.
ב-21 ביוני 2016 חתם חדד בעירוני נשר, במדיה שיחק בעונת 2016/2017. ב-3 ביולי 2017 חזר חדד לקדנציה שנייה בהכח עמידר רמת גן בליגה א' דרום, אך כעבור שלושה חודשים חתם בהפועל אום אל-פחם מליגה א' צפון.
ב-7 ביוני 2018 חתם חדד במכבי עירוני אשדוד, אך שוחרר מהקבוצה עוד לפני תחילת העונה.
ב-4 בספטמבר 2018 חדד חתם בהפועל הוד השרון מליגה ב', אך כעבור חודשיים עבר להפועל שפרעם מליגה א' צפון, ממנה עבר כעבור חודש להפועל בני זלפה מאותה הליגה.
בקיץ 2019 חתם חדד בקבוצת שמשון בני טייבה מליגה ב'.
ב-11 בנובמבר 2019 חתם חדד במכבי עירוני קריית אתא.
ב-25 באוגוסט 2020 חתם בהפועל באקה אל-גרבייה.
לקראת עונת 2021/2022 חתם באליצור יפו תל אביב מליגה ג', לאחר עונה אחת עבר למ.ס.
עבר למכבי יהוד מונסון (ליגה ג דן).
אביב אלקבץ (נולד ב-11 באפריל 1988) הוא שחקן ישראלי ומורה.
בוגר בית הספר התיכון "עמי אסף" במגמת תיאטרון.
את שירותו בצה"ל עשה בחטיבה 188 של חיל השריון, בה שימש כמפקד טנק.
אלקבץ הוא בוגר מחזור מ"ט של הסטודיו למשחק ניסן נתיב וכן בעל תואר ראשון ותעודת הוראה מסמינר הקיבוצים.
במסגרת לימודי המשחק, השתתף בהצגות התיאטרון "האזרח פום", "אכזר מכל המלך", "הלוויה חורפית", "ארץ פוק" ו"חופשת קיץ".
בשנת 2003 שיחק אביב בסרט הקולנוע "האסונות של נינה" בבימויו של שבי גביזון, בו גילם את נדב, אחיינהּ של נינה, אותה גילמה איילת זורר.
סרט זה זכה ב-11 פרסי אופיר, בהם הפרסים לסרט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר ולשחקנית, שחקנית המשנה ושחקן המשנה הטובים ביותר, ובכך היה לסרט המעוטר ביותר במסגרת הטקס אי פעם.
כמו כן זכה הסרט בפסטיבל הקולנוע ירושלים בפרס וולג'ין לתסריט, הצילום והשחקנים.
בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "זוג או פרד" בבימויו של טומי לנג, המהווה סרט המשך לטייארה.
הסרט היה מועמד, בשנת 2012, לפרס אופיר בקטגוריית הסרט הטוב ביותר.
בשנת 2012 שיחק אביב בסרט סטודנטים קצר "שחקן ספסל" בבימויו של גיל וינשטיין לצד אסי דיין ואוולין הגואל, ובסרט "מחכים לגידי" בבימויה של איילת ישי.
בשנת 2014 שיחק אלקבץ בסרט גמר של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה "התצפיתנית" בבימויה של נעה גוסקוב.
בשנת 2015 שיחק בסרט הקולנוע "חתונה מנייר" בבימויו של ניצן גלעדי לצד אריה צ'רנר ואסי לוי, ובסרט "התעוררות" של הבמאי גיא מאירסון.
בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע "בוקר טוב ילד" בבימויו של שרון בר-זיו לצד קרן מור ושרון בר-זיו.
בשנת 2022 הופיע בסרט הקצר "הילד".
סרט במאי שנה האסונות של נינה שבי גביזון 2003 זוג או פרד טומי לנג 2012 שחקן ספסל גיל ויינשטיין 2012 מחכים לגידי איילת ישי 2012 התצפיתנית נעה גוסקוב 2014 חתונה מנייר ניצן גלעדי 2015 התעוררות גיא מאירסון 2015 בוקר טוב ילד שרון בר-זיו 2018
אביב וסרמן (נולד ב-24 בפברואר 1974) הוא יזם חברתי סדרתי, מורה, עורך דין ומנהל מוניציפלי.
וסרמן כיהן בעבר כסגן ראש עיריית לוד.
הקים את "הקרן לפיתוח לוד" ושימש כמנכ"ל הקרן במשך ארבע שנים וחצי.
היה בין מייסדי המכללה החברתית-כלכלית ועמד בראשה כיו"ר הוועד המנהל במשך שלוש שנים.
בשנת 2019 הקים את "סורגות קהילה", תנועה חברתית התנדבותית לחיזוק הסולידריות החברתית בתוך ובין יישובים, נכון לפברואר 2022 יש בתנועה אלפי חברות בלמעלה מ-250 יישובים ברחבי הארץ.
בשנת 2022, אחרי שלוש שנות הוראה בתיכונים בעמק חפר, כפר יונה וחריש, החל להקים עם שותפיו, חתן פרס נובל, פרופ' דן שכטמן, אשתו הפרופ' לחינוך ציפי שכטמן, "הצ'ייסר" איתי הרמן ושותפים נוספים את בית הספר במטאברס הראשון בעולם.
אביב וסרמן הוא בנם של רון וסרמן, מנהל היצור במפעל דובק וסימה, מורה לאומנות ואמנית, ממייסדות המדרחוב בנחלת בנימין, תל אביב.
בגיל שש עבר עם הוריו לחולון שם למד בבית הספר ע"ש יעקב ניב ובתיכון חדש.
התגייס לחיל הנדסה והגיע עד לדרגת סרן.
שימש כמפקד פלוגה, ובין השאר פיקד על גזרת נצרים ברצועת עזה, וסרמן קיבל תעודת הצטיינות כקצין מצטיין מנשיא המדינה דאז עזר ויצמן.
לאחר שסיים את שירותו בצה"ל, למד לתואר ראשון במדעי המדינה, וסיים בהצטיינות גם LL.B במשפטים באוניברסיטת תל אביב.
וסרמן היה נשוי לרות וסרמן-לנדה, מרצה ודיפלומטית, מומחית למזרח התיכון ומשמשת כפרשנית בנושא המזרח התיכון בכלי תקשורת רבים בישראל ומחוצה לה.
רות שימשה במצרים כסגנית השגריר בפועל בשנים 2003 - 2006, וכיהנה כחברת הכנסת מטעם כחול לבן בכנסת העשרים וארבע.
אביב ורות הורים לשתי בנות ובן ומתגוררים במושב גן יאשיה.
בשנת 2007, כשלמד לתואר שני ושלישי באוניברסיטת לונדון סקול אוף אקונומיקיס, נקרא על ידי אילן הררי, ראש הוועדה הקרואה, שעמדה באותה תקופה בלוד, להקים את הקרן לפיתוח לוד.
הוא נענה, ובמשך ארבע שנים וחצי עמד בראש הקרן.
במסגרת תפקידו, יזם את הקמת כפר הסטודנטים בלוד.
ב-2013 הכריז כי יתמודד לתפקיד ראש עיריית לוד בבחירות לרשויות המקומיות שיתקיימו ב-22 באוקטובר 2013. כשבוע לפני הבחירות הסיר את מועמדתו והודיע על תמיכה ביאיר רביבו.
רשימתו של וסרמן זכתה במנדט אחד והוא מונה לתפקיד סגן ראש עיריית לוד ברוטציה.
במהלך הקדנציה שלו עסק וסרמן בפניות ציבור רבות, בפיתוח אזורי התעסוקה של העיר, במיצוי זכויותיהם של ניצולי השואה, ילדים ומבוגרים עם מוגבלות ובפיתוח קשרי חוץ לעיר.
עם סיום הקדנציה, החל לשמש כסמנכ"ל פיתוח עסקי בחברת הנדל"ן אשדר מקבוצת אשטרום, והיה פעיל זמן מה ביזמות נדל"ן חברתית בעיר לוד.
במרץ 2017 התפטר וסרמן מתפקידו כחבר מועצה והוחלף על ידי שלמה אברמוביץ.
במסגרת פעילותו החברתית, חשף וסרמן דרך עמותת קו לעובד אתר בו הוחזקו כ-1,000 עובדים זרים בתנאים קשים.
הוא הגיע למקום יחד עם אורלי וילנאי, שהייתה בזמנו כתבת ערוץ 1, והוביל לסגירתו.
בעלי המקום הגישו נגדו תלונה על הסגת גבול, אך התיק נסגר תקופה קצרה לאחר מכן.
בשנת 2003 היה בין מייסדי ומקימי המכללה החברתית-כלכלית, ועמד בראשה כיו"ר הוועד המנהל במשך שלוש שנים עד לפרישתו לטובת לימודים בלונדון.
וסרמן עמד בראש המאבק נגד הפרטת בתי הסוהר, ובמסגרת המאבק הקים לובי בכנסת ובממשלה נגד המהלך.
בשנת 2005 היה אחד מעורכי הדין שייצגו את העותרים בבג"ץ הפרטת בתי הסוהר.
בעתירה טענו כי "הממשלה היא הרשות המבצעת של המדינה", והעברת סמכויות שלטוניות לידי גורמים פרטיים עומדת בסתירה לעיקרון זה, ועל כן יש להורות על בטלותה.
בפסק הדין אסר בג"ץ, ב-19 בנובמבר 2009, את הקמתו של בית הסוהר הפרטי, וקבע כי לעובדי הזכיין נמסרו סמכויות הכרוכות בפגיעה קשה בזכויות האדם, ובהן הסמכות להחזיק אסיר בהפרדה, להשתמש בכוח לשם ביצוע חיפוש ולמנוע פגישה של אסיר עם עורך דינו.
כאשר בית הסוהר מופעל בידי תאגיד פרטי, המונע בראש ובראשונה משיקולים כלכליים, שהם שיקולים זרים בכל הנוגע להגשמת מטרות הענישה, הדבר פוגע בלגיטימיות של הפעולות שהוא מבצע.
אביב טלמור (נולד ב-1965) הוא במאי, תסריטאי, מפיק סרטים ומשורר; הבעלים והמייסד של חברת יוטרייד (Utrade) שעסקה, עד לקריסתה, במסחר אלגוריתמי בשוק ההון.
הורשע על פעילותו בשוק ההון ונדון לחמש שנות מאסר.
אביב טלמור נולד בירושלים וגדל עד גיל 18 במקומות רבים, בהם – ערד, באר שבע, ראשון לציון ופריז.
בצבא היה חובש - בתחילה בהנדסה קרבית, שירת בלבנון ואחר-כך בצריפין.
במילואים שירת כחובש בחיל הרפואה.
השלים בגרויות ולמד במשך שנה קולנוע בבית צבי (1987/8).
עבר לחיות באירופה במשך שלוש שנים, התגורר בלונדון ובאמסטרדם ועבד בעבודות מזדמנות.
ב-1992 שב לישראל, למד בחוג הרב-תחומי באמנויות באוניברסיטת תל אביב (2000-1994) וסיים בהצטיינות.
עשה תעודת הוראה בתקשורת במכללת דוד ילין, ירושלים.
הוא בעל תואר שני בהצטיינות בספרות עברית מאוניברסיטת תל אביב (2007), במסגרתו התמקד בביאליק.
בתקופת לימודיו עבד כמורה לקולנוע ולימד תסריטאות ותולדות הקולנוע.
הקים את המגמה לקולנוע בתיכון תלמה ילין, לימד בקמרה אובסקורה ובמכללה להוראת הטכנולוגיה.
עבר חמש סדנאות כתיבה יוצרת במסגרת הליקון ומתא"ן (איגוד המתנ"סים), ולמד סדנאות למשחק מול מצלמה (2000-1994) והנחה סדנאות בכתיבה יוצרת.
ממאי עד ספטמבר 1998 התפרסמו 'חמישה גיליונות שירה', מיזם בן חמישה גיליונות שצורף לעיתון "הארץ", אותם כתב ביחד עם דרור בורשטיין ואיילת גורנר.
במסגרת המיזם ארגן ערבי שירה עם יצחק לאור, אהרן שבתאי ומאיר ויזלטיר.
ב-2001 ערך את "כתב יד", כתב עת לספרות בהוצאת קמרה אובסקורה - חיפה, "שוקן" צפון.
כמו כן הציג בערבי מיצג והופיע בפסטיבל פרפורמנס.
פרסם שירים בכמה כתבי עת, רובם ב"הליקון".
ספר שיריו הראשון, "קלינט ואני", זכה בפרס פסח מילין לשנת 2013.
ביחד עם אריק לובצקי ומתי הררי כתב את התסריט של שתי העונות של "תמונות יפואיות", אדפטציה לספריו של מנחם תלמי.
כתב פרקים לעונה הראשונה של "חלומות נעורים", הסדרה הישראלית הראשונה שנמכרה לערוצים לא ישראלים.
בנוסף לכך ערך תסריטים וכתב קטעי קריינות לסרטים דוקומנטריים שונים.
בגיל 35 התחיל לעבוד על סרטו הראשון "אני ביאליק", עליו עבד במשך 12 שנים עד 2012.
בשנים 2006–2008 למד 12 קורסים פיננסיים במכללות פרטיות.
בשנת 2007 הקים את "יוטרייד פרימיום בע"מ" – בית השקעות העוסק במסחר אלגוריתמי בשוק ההון.
טלמור עזב את ישראל והוכרז כפושט רגל.
בסוף פברואר 2016 חזר לישראל ונחקר על ידי חוקרי רשות ניירות ערך.
ביוני 2018 נחקר בבית המשפט המחוזי בתל אביב, ובמהלך המשפט נאמדו חובותיו לנושים ביותר מ-2 מיליון שקל.
הוא נשלח למאסר בן 14 יום.
בדצמבר 2018 הוגש כתב אישום נגד טלמור, חברת יוטרייד ועובדים בחברה.
לטלמור וליוטרייד מיוחסות עבירות של גנבה בידי מורשה, קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, הלבנת הון וניהול תיקי השקעה ללא רישיון.
בספטמבר 2022 הורשע בעבירות אלה, ונגזר עליו עונש של ארבע שנות מאסר, שנה וחצי מאסר על תנאי וקנס של 250,000 ש"ח.
בספטמבר 2024 החמיר בית המשפט העליון את עונש המאסר לחמש שנות מאסר.
"אני ביאליק" הוא סרט מוקומנטרי עצמאי בן 78 דקות.
טלמור כתב את התסריט ביחד עם אהד אופז וגם הפיק אותו.
העלילה מספרת על מורה לספרות שמנסה להוציא ספר שירה (אביב טלמור בתפקיד עצמו), שאביו התנכר לו והוא לא פגש אותו מעולם, עם מותו אביו מוריש לו לירה.
אביב מגלה שהוא נינו של חיים נחמן ביאליק (מיכאל כורש), מהמאהבת שלו הציירת אירה יאן (עירית גידרון).
מנהל ארכיון ביאליק (דוד דנינו) יוצא להציל את כבוד המשורר שנחשב לחשוך ילדים.
אשתו של אביב (הדס קלדרון) נכנסת להיריון, מסרבת להפיל והם נפרדים.
מתוך ניסיון להוכיח את צדקתו, אביב פורץ לארכיון ביאליק וגונב חומרי ארכיון, הוא מנתץ את קבר ביאליק כדי לעשות לו בדיקת DNA.
הסרט הוקרן בסינמטקים ב-2013. זוכה פרס הקולנוע העצמאי, פסטיבל חיפה, 2012. מועמד בשלב הגמר של פרס הסרט הטוב ביותר בתחרות פרסי אופיר, 2013. הבחירה הרשמית של פסטיבל פאלם ביץ' 2014, שהוא אחד מ-25 הפסטיבלים העצמאיים המובילים בעולם.
הבחירה הרשמית וציון לשבח בפסטיבל סנטה פה, 2014, שם נבחר כאחד משלושת הסרטים הטובים ביותר בפסטיבל.
הבחירה הרשמית של פסטיבל פסטרויה 2014, המוכר על ידי איגוד מבקרי הקולנוע העולמי FIPRESCI כפסטיבל המקרין סרטי איכות.
הצלם הוא פיליפ בלאיש, העורך אורי בן-דב, מעצבי התפאורה הם שחר בר-אדון ותמר עמרם ומלחין המוזיקה הוא יוסי אפלבאום.
הסרט צולם בפורמט דיגיטלי וב-16 מ"מ בין יולי לנובמבר 2007, ב-22 ימים, פלוס חמישה ימי השלמה.
תקציבו היה 600 אלף שקל, הוא קיבל מימון חלקי מקרן הקולנוע הישראלי והקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.
ציון לשבח בפסטיבל טרנטו איטליה 2003 גן עדן אבוד תיעודי, 60 ד' אבתיסאם מראענה עורך קריינות פרס ביכורים בפסטיבל דוק אביב 2000 חדרי חדרים סלבה לסוב סרט קצר, 16 מ"מ, 25 דק' סרט גמר, החוג לקולנוע, אוניברסיטת ת"א
אביב המורדים , הוא ספר פנטזיה.
הספר נכתב על ידי הסופרת מישל רואן תחת שם העט מורגן רודס.
זהו הספר השני בסדרה נפילת הממלכות הכוללת שישה ספרים, שהראשון בהם הוא נפילת הממלכות.
הספר נכלל ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס וכונה בפי המבקרים "משחקי הכס לנוער".
אביב המורדים תורגם לעברית בידי שרית פרקול וראה אור בהוצאת קוראים.
ספר ההמשך יצא באנגלית בסתיו 2014 ונקרא Gathering Darkness.
בעברית הוא ראה אור בשם רדת החשכה בנובמבר 2015, גם הוא בתרגומה של פרקול ובאותה הוצאה, כמו כל ספרי ההמשך: גאות קפואה, סופת הבדולח ושלטון הנצח.
באביב 2015 החלה להתפרסם סדרה-בת לנפילת הממלכות, רוחות וגנבים (Spirits and Thieves).
הספר הראשון תורגם לעברית בשם רוחות וגנבים וראה אור בשנת 2017 בהוצאת קוראים.
בשנת 2019 ראה אור בעברית ספר ההמשך, הקסם האפל.
הספר נפתח בהקדמה קצרה המציגה לנו דמות חדשה ומשמעותית לסיפור - ליסנדרה.
ליסנדרה נמלטת יחד עם אחיה מהכפר שבו הם גרים בעת מתקפה של חיילי המלך גאיוס.
ליסנדרה רואה מכשפה זקנה המבצעת קסם דם ונהרגת.
ליסנדרה ואחיה גרגור נפרדים, והסיפור מתחיל.
הסיפור נפתח בהכרזה מצד המלך גאיוס על אירוסיהם של קליאו ומאגנוס ובהכרזת כוונותיו לסלול דרך שתחבר את אוראנוס, פאלסיה ולימרוס.
ג'ונאס מתחיל לגייס מורדים יחד עם בריון ראדנוס.
בשונה מהספר הראשון, שבעיקר הציג לקוראים את הרקע והדמויות, בספר השני מתוארות בעיקר מערכות היחסים בין כל הדמויות.
במהלך ההכנות לחתונה ג'ונאס חוטף את קליאו ומנסה לשכנע אותה להצטרף למורדים.
היא מעלה תוכנית, שעל פיה המורדים יתקפו את גאיוס ומאגנוס בחתונה ויהרגו אותם.
לוסיה מתעוררת מהתרדמת אבל אמה, המלכה אלתיאה, שחושבת שהאלמנטיה שלה היא דבר רע, מחזירה אותה לישון עם שיקוי שקיבלה ממכשפה.
המלכה אלתיאה נפגשת עם המכשפה, ואז אדם מסתורי תוקף את שתיהן ורוצח אותן.
הפגיון שנותר בגופה של המלכה זהה לפגיון ששימש לרצח של תומאס אגאלון בתחילת הספר הראשון, כך שכולם משוכנעים שהאחראי לרצח הוא ג'ונאס אגאלון.
מירה קאסיאן, חברתה של קליאו, עוברת לעבוד כבת לוויה של לוסיה השרויה בתרדמת, ובאחת השיחות שמאגנוס וגאיוס מנהלים לצד מיטתה של לוסיה, גאיוס משוכנע כי מירה צותתה להם, שובר את מפרקתה והורג אותה.
יום החתונה הגיע, מספר השומרים בתוך מקדש קליאונה שבו מתקיימת החתונה מאוד קטן, והמורדים תוקפים, במהלך התקיפה מתברר כי מרבית האורחים בחתונה הם שומרים, וההשערה של קליאו הייתה שגויה, כל המורדים מלבד ג'ונאס מתים, וקליאו אומרת לו לברוח.
לפתע מתחולל רעש אדמה המרעיד את המקדש.
מאגנוס מציל את גאיוס מעמוד שנפל.
למרות האסון, גאיוס מאלץ את קליאו להמשיך בטקס הנישואין, תוך כדי איומים על חייו של ניק.
לגאיוס יש יועצת חדשה, צופה שלא יכולה לעזוב את המקלט, מלניה, השולטת בצופה גולה בשם זאנתוס, מהנדס דרך הדם של גאיוס.
פאדרה היא צופה שאחראית על ג'ונאס, ואלקסיוס הוא צופה שאחראי על לוסיה.
פאדרה מנסה לגרום לכולם להבין שמלניה משקרת להם, אבל הצופים לא מאמינים לה.
במהלך מסע הכלולות של קליאו ומאגנוס, בלימרוס, צעיר פלאסאיני (ככל הנראה גרגור, אחיה של ליסנדרה, כפי שאפשר להבין מדבריו בהמשך) מנסה להתנקש בחייו של מאגנוס.
הוא מצליח רק לפצוע את מאגנוס בזרועו, לאחר שזה מגונן על קליאו מפגיעת הסכין.
מאגנוס מחליט להעביר את המתנקש לכלא בארמון באוראנוס, כשהוא שומע מהפלאסיאני שצופה (פאדרה) שפגש בחלום אמרה לו לא לנסות להרוג את מאגנוס.
ג'ונאס, בריון וליסנדרה שמאחדים כוחות גונבים לשומריו של מאגנוס את הנשק, ובריון נתפס ונרצח על ידי ארון לאגאריס, ארוסה לשעבר של קליאו.
הסיפור מגיע לשיאו באחד ממחנות הסלילה של דרך הדם.
מאגנוס וארון לאגאריס נמצאים בסיור במחנה בפקודתו של גאיוס.
המורדים בראשות ג'ונאס וליסנדרה נמצאים מחוץ למחנה בכוננות מתקפה.
מאגנוס מתעצבן על ארון ורוצח אותו, לאחר שמתברר לו כי ארון רצח את אלתיאה בפקודת גאיוס.
המורדים תוקפים, וקסם אש חזק מתחולל במחנה.
שומר תופס את ג'ונאס והורג אותו, ופאדרה מחליטה להקריב את אלמותיותה כדי להצילו.
מתחולל קרב בין מאגנוס לג'ונאס, שבסופו שניהם מצליחים להימלט וזאנתוס הורג את פאדרה, אחותו, בהוראתה של מלניה.
ליסנדרה ומורדים נוספים נשבים ומובלים לארמון באוראנוס, וליסנדרה פוגשת את גרגור בתאה.
בארמון, קליאו משכנעת את לוסיה להצטרף אליה, כדי שקליאו תוכל להביס את גאיוס.