tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא מוכר בעיקר בזכות עבודתו בארגוני היאבקות בולטים כמו Lucha All Elite-1 Underground, Impact Wrestling ו-All Elite Wrestling (AEW), שם התאבק כחלק מהצמד המצליח Lucha Bros יחד עם אחיו, פנטגון ג'וניור.
פיניקס ידוע בסגנון ההיאבקות האווירי שלו, המשלב אלמנטים של לוצ'ה ליברה מסורתית עם מהלכים חדשניים, מה שהפך אותו לאחד המתאבקים הפופולריים והמוערכים בעולם ההיאבקות המודרנית.
ריי פיניקס נולד ב-30 בדצמבר 1990 במקסיקו סיטי, מקסיקו.
הוא גדל במשפחה עם מסורת היאבקות, ואחיו הגדול הוא המתאבק פנטה אל זרו מידו (Pentagón El Zero Miedo, לשעבר פנטגון ג'וניור).
האחים פיתחו יריבות ושותפות לאורך הקריירה שלהם.
פיניקס החל את קריירת ההיאבקות המקצועית שלו בגיל צעיר יחסית בזירה העצמאית במקסיקו, שם רכש ניסיון ופיתח את סגנון הלחימה הייחודי שלו.
הוא הופיע במספר ארגונים קטנים יותר לפני שזכה להכרה רחבה יותר בזירה המקסיקנית.
אחד הארגונים המרכזיים בקריירה המוקדמת שלו היה AAA.
פיניקס החל להופיע ב-AAA בשנת 2011, שם התחרה במחלקת המשקל הקל וזכה במהרה להערכה בזכות כישוריו האתלטיים והמהלכים האוויריים המרשימים שלו.
בתקופתו ב-AAA, הוא זכה באליפות העולם במשקל קל של AAA והפגין יריבויות מרתקות עם מתאבקים בולטים אחרים.
התקופה שלו ב-AAA סייעה לבסס את מעמדו ככוכב עולה בעולם הלוצ'ה ליברה והכינה אותו לבמה הבינלאומית.
סגנון ההיאבקות הייחודי שלו, המשלב מהירות, זריזות ומהלכים אוויריים נועזים, החל למשוך את תשומת לבם של מעריצי היאבקות ברחבי העולם.
ריי פיניקס החל להופיע ב-Impact Wrestling באירוע משולב של אימפקט ולוצ'ה אנדרגראונד באפריל 2018. פיניקס ופנטגון ג'וניור השתתפו בקרב משולש עם אלוף העולם של אימפקט, אוסטין אריס על תוארו באירוע Impact Wrestling Redemption.
באירוע זה, שנערך ב-22 באפריל, פנטגון ג'וניור ניצח וזכה באליפות.
ב-30 באוגוסט בפרק של התוכנית Impact, פיניקס איתגר ללא הצלחה את בריאן קייג' לקרב על ה-X דיוויז'ן של אימפקט.
ב-12 בינואר 2019, פיניקס ופנטגון ניצחו את הצמד LAX במסגרת הקלטות במקסיקו וכתוצאה מכך זכו באליפות הזוגות של אימפקט.
לעומת זאת, הם הפסידו את חגורות האליפות ל-LAX במסגרת קרב פול מטאל מייהם באירוע Rebellion ב-28 באפריל.
במהלך הקריירה שלו, ריי פיניקס הופיע גם בארגון ההיאבקות האמריקאי AAW.
הוא זכה בארגון זה באליפות השלשות של AAW והיה חלק מקרבות שזכו לשבחים רבים בקרב מעריצי ההיאבקות העצמאית.
הופעותיו ב-AAW תרמו להעלאת המודעות לסגנון ההיאבקות הייחודי שלו בקרב קהל רחב יותר בארצות הברית.
לאחר תקופה מוקדמת יותר בארגון, ריי פיניקס חזר להופיע ב-AAA בתקופות שונות בקריירה שלו, לעיתים במקביל להופעותיו בארגונים אחרים.
הוא המשיך להתחרות ברמה גבוהה בזירה המקסיקנית, להשתתף בפיודים חשובים ולזכות בתארים, כולל אליפות הזוגות AAA יחד עם אחיו, פנטה.
הנוכחות שלו ב-AAA שמרה אותו מחובר לשורשי הלוצ'ה ליברה שלו ולאוהדים במולדתו.
ריי פיניקס חתם רשמית ב-WWE והופיע ברסלמניה 41 שם התמודד נגד אל גרנדה אמריקנו והפסיד.
ריי פיניקס ידוע בסגנון היאבקות אווירי, המשלב אלמנטים מסורתיים של לוצ'ה ליברה עם מהלכים חדשניים.
הוא ניחן בגמישות, מהירות וזריזות, המאפשרים לו לבצע קפיצות, פליפים ומהלכים אוויריים מורכבים מזוויות בלתי צפויות.
לאורך הקריירה שלו, ריי פיניקס גילם דמות מסתורית ואינטנסיבית, המאופיינת במסכה הייחודית שלו ובתנועותיו הזריזות והחתוליות בזירה.
המסיכה, שהפכה לסימן ההיכר שלו, כוללת עיצוב צבעוני ולעיתים קרובות בעלת אלמנטים של ציפור או פניקס (כשם הבמה שלו).
הדמות של ריי פיניקס מתקשרת בעיקר באמצעות מעשיו בזירה.
הוא נתפס כלוחם שקט אך קטלני, בעל יכולות אתלטיות יוצאות דופן ואינסטינקטים חדים.
הוא לא מרבה לדבר במיקרופון, ובמקום זאת מעדיף להביע את עצמו באמצעות סגנון ההיאבקות המרהיב והמסוכן שלו.
האינטנסיביות שלו בזירה והבעות הפנים שלו מעבירות תחושה של ריכוז ונחישות.
הוא מתחרה בלהט ומוכן לקחת סיכונים כדי לנצח, מה שהופך אותו לדמות מרתקת ומושכת לקהל.
אליפות הזוגות של AAW (פעם אחת) - עם פנטה אל זרו מיידו
אליפות הזוגות של AEW (פעם אחת) - ביחד עם פנטה אל זרו מיידו
אליפות השלשות של AEW (פעם אחת) - ביחד עם פאק ופנטה אל זרו מיידו
צמד השנה (2019) - עם פנטגון ג'וניור
הישגים בארגון ההיאבקות House of Glory – HOG
אליפות הזוגות של HOG (פעם אחת) - ביחד עם פנטגון ג'וניור
אליפות הזוגות של אימפקט (פעם אחת) - ביחד עם פנטגון ג'וניור
הישגים בארגון ההיאבקות Lucha Ilimitado
אליפות לב הזהב (פעם אחת)
אליפות הזוגות של AAA (פעמיים) - ביחד עם פנטה אל זרו מיידו
טורניר אליפות פיוז'ן של AAA (2013)
אליפות מתנת האלים של Lucha Underground (פעמיים)
אליפות השלישיות של Lucha Underground (פעם אחת) - עם ארו סטאר ודראגו
אליפות הזוגות של MLW (פעם אחת) - ביחד עם פנטה אל זרו M
אליפות גרנד פלורידה של NGCW (פעם אחת)
אליפות הזוגות של PWG (פעם אחת) - ביחד עם פנטה אל זרו M
PWI דירג אותו במקום ה-22 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2019
אליפות הזוגות של ROH (פעם אחת) - ביחד עם פנטה אל זרו M
אליפות הזוגות של WAR (פעם אחת) - ביחד עם פנטה אל 0M
צמד השנה (2019) - ביחד עם פנטגון ג'וניור
אליפות הזוגות של XMW (פעם אחת) - ביחד עם דארק דרגון
אחיו הגדול הוא המתאבק פנטגון ג'וני, האחים שמרו על קשר קרוב לאורך חייהם וקריירות ההיאבקות שלהם, הן כיריבים והן כשותפים כחלק מהצוות Lucha .
ריי לאבג'וי היה עורך קולנוע בריטי.
פעל במשך 33 שנה וערך יותר משלושים סרטי קולנוע.
שיתוף הפעולה הבולט ביותר שלו היה עם הבמאי , שהשתרע על פני שישה סרטים, כולל "המלביש", שהיה מועמד לפרסי באפט"א ואוסקר רבים.
לאבג'וי היה עוזר לעורכת אן קואטס, בין היתר בעריכת הסרט "לורנס איש ערב".
לאחר מכן היה עוזר לעורך בעריכת הסרט "דוקטור סטריינג'לאב", שהופק ובוים על ידי סטנלי קובריק.
לאחר מכן הפך הארווי לבמאי בעצמו, וקובריק מינה את לאבג'וי להיות העורך עבור סרטו הבא, "2001: אודיסיאה בחלל".
לאחר מכן עבדו קובריק ולאבג'וי יחד בסרט "הניצוץ".
ב-1987 היה מועמד לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר על עבודתו בסרט "שובו של הנוסע השמיני".
לאבג'וי מת מהתקף לב בגיל 62.
ריי סטרייצ'י הייתה פוליטיקאית פמיניסטית, אמנית וסופרת בריטית.
סטרייצ'י נולדה בשם רייצ'ל פירסל קון קוסטלו ב-1867. אביה היה עורך הדין האירי בנג'מין "פרנק" קון קוסטלו, ואמה הייתה היסטוריונית האמנות מרי ברנסון.
סטרייצ'י הייתה הבכורה במשפחה, ואחותה הצעירה הייתה הפסיכולוגית קארין סטיבן, שב-1914 נישאה לאדריאן סטיבן, אחיה הצעיר של וירג'יניה וולף.
ריי למדה בתיכון קנזינגטון ובמכללת הנשים ניונהאם בקיימברידג', שם סיימה ב-1908 תואר במתמטיקה.
כמו בעלות תואר אחרות במתמטיקה באותה תקופה, רצתה סטרייצ'י להמשיך לתחום ההנדסה.
אף על פי שאמה ניסתה להניא אותה מכך, היא למדה ב-1910 קורס בהנדסת חשמל באוניברסיטת אוקספורד, ותכננה להמשיך בלימודי הנדסת חשמל בלונדון, וזכתה לעידודה של הרטה איירטון.
לבסוף זנחה את תוכניתה עקב נישואיה, אך בהמשך סייעה להקים את אגודת הנשים הרתכות.
סטרייצ'י עבדה רוב חייה עבור ארגונים שנאבקו למען זכות בחירה לנשים.
בפברואר 1907, במהלך לימודיה בקיימברידג', השתתפה במצעד הבוץ, וביולי 1908 השתתפה במסע מסקוטלנד לאוקספורד של ארגון העל של ארגוני הסופרג'יסטיות (NUWSS) ביולי 1908, שארגנו סטודנטיות מקולג' ניונהאם.
בשנת 1915 היא מונתה למזכירה הפרלמנטרית של ה-NUWSS, וכיהנה בתפקיד זה עד 1920.
לאחר שסיימה את תפקידה הובילה קמפיין מטעם "אגודת הנשים הרתכות" בקריאה להמשיך להעסיק נשים במקצוע, גם לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה והירידה בביקוש, וב-1922 הקימה חברה לבניית בתי בוץ קטנים כדי לסייע במחסור בדיור, שאומנם לא זכתה להצלחה אבל העניקה אפשרויות תעסוקה נוספות לנשים.
פעילותה של סטרייצ'י הייתה בשיתוף פעולה הדוק עם מיליסנט פוסט, הייתה שותפיה לדעותיה וכמוה התנגדה לכל ניסיון לשלב את תנועת הסופרג'יסטיות עם מפלגת הלייבור.
סטרייצ'י פרסמה ספרי עיון העוסקים בזכות הבחירה לנשים, הידוע בהם הוא הספר "המטרה" (The Cause) משנת 1928. כתביה שמורים בספריית הנשים בבית הספר לכלכלה של לונדון.
שני ציורים של סטרייצ'י - של גיסתה פרנל סטרייצ'י ושל דיידי ריילנדס מוצגים בגלריית הדיוקנאות הלאומית בלונדון.
כאשר זכות ההצבעה הוענקה חלקית לנשים ב-1918 ונשים הורשו להתמודד לפרלמנט, ניסתה סטרייצ'י להתמודד כמועמדת עצמאית מטעם מחוז הבחירה ברנטפורד וצ'יזיק בבחירות הכלליות בשנים 1918, 1922 ו-1923, אך ללא הצלחה.
בהמשלך שנות ה-20 היא התנגדה ליוזמה שהובילה אלינור ראת'בון להקמת מסגרת פמיניסטית כוללת.
בשנת 1931 מונתה ליועצת הפרלמנטרית של ננסי אסטור, האישה הראשונה שנבחרה לפרלמנט, ובשנת 1935 נבחרה לעמוד בראש הפדרציה לתעסוקת נשים.
ב-31 במאי 1911 נישאה ריי לאוליבר סטרייצ'י, ולשניים נולדו שני ילדים משותפים - הסופרת ברברה סטרייצ'י (ילידת 1912) וחלוץ מדעי המחשב כריסטופר סטרייצ'י (יליד 1916).
אוליבר סטרייצ'י היה אחיו הבכור של הביוגרף ליטון סטרייצ'י, אחד החברים המרכזיים בקבוצת בלומסברי.
אחים אחרים במשפחת סטרייצ'י כללו את הפסיכואנליטיקאי ג'יימס סטרייצ'י, הסופרת דורותי בוסי, ואשת החינוך פרנל סטרייצ'י.
חמותה של ריי הייתה הסופרת והסופרג'יסטית ג'יין מריה סטרייצ'י, שעמדה גם היא בראש "מצעד הבוץ" של 1907. גיסתה הייתה הסופרג'יסטית פיפה סטרייצ'י.
סטרייצ'י נפטרה בבית החולים רויאל פרי בלונדון בתחילת שנות החמישים לחייה מאי ספיקת לב, לאחר ניתוח להסרת מיומה ברחם.
שמה ותמונתה של סטרייצ'י הונצחו, לצד שמותיהן ותמונותיהן של 58 סופרג'יסטיות אחרות, על בסיס פסלה של מיליסנט בכיכר הפרלמנט, שנחנך באפריל 2018.
בתה של סטרייצ'י, ברברה, התראיינה לפרויקט התיעוד של הסופרג'יסטיות של ההיסטוריון בריאן הריסון, לראיון בן 3 חלקים מינואר 1977 וראיון נוסף מאוגוסט 1979.
ריימונד אלברט קרוק היה איש עסקים אמריקאי, מפתחה של רשת המזון מקדונלד'ס.
קרוק שימש נהג אמבולנס במלחמת העולם הראשונה וניסה את ידו במספר מלאכות.
בתחילת שנות החמישים עסק בשיווק מכונות מילקשייק כסוכן נוסע, ונתקל באחים דיק ומק מקדונלד, שהשתמשו בשמונה ממכונותיו במסעדת ההמבורגר החדשנית שלהם.
קרוק הבין את הפוטנציאל הטמון בשיטת ההגשה והתפריט במסעדות הרשת הקטנה, ובשנת 1955 רכש במרמה זיכיון לפתיחת סניף של הרשת בדס פליינס שבאילינוי, ואת הזיכיון הבלעדי להפעלת מסעדות הרשת ברחבי ארצות הברית.
בשנת 1961 רכש קרוק את זכויות התמלוגים של האחים מקדונלד תמורת 2.7 מיליון דולר, ויצא לדרך עצמאית של חברת מקדונלד'ס סיסטם קופוריישן.
בתוך שנים ספורות הפך אותה לרשת המזון המהיר הגדולה בעולם.
מכירות הרשת הגיעו לכ-8 מיליארד דולר בשנת מותו.
קרוק גם היה הבעלים של קבוצת הבייסבול סן דייגו פאדרס מעירו סן דייגו, בשנים 1974-1984.
קרוק נישא בגיל 20 לאתל פלמינג, והם התגרשו ב-1961. שנתיים לאחר מכן נישא לג'יין דובינס גרין; הזוג התגרש ב-1968. שנה לאחר מכן נישא לג'ואן מנספילד, שנותרה אשתו עד מותו.
היא הייתה פילנתרופית ידועה, ותרמה כספים רבים מההון שירשה מבעלה; כשנפטרה ב-2003 הורישה בצוואתה את מרבית הונם, 2.7 מיליארד דולר, לארגוני סיוע כגון צבא הישע להקמת מרכזי פנאי בשכונות מצוקה, לרשת הרדיו הציבורית NPR, למרכזי שלום, לגן החיות של סן דייגו ועוד.
ריי צ'ארלס רובינסון , הנודע מקצועית כריי צ'ארלס, היה זמר-יוצר ונגן אמריקאי.
צ'ארלס, עיוור מילדות, נחשב לאחד מאבות מוזיקת הנשמה בארצות הברית.
כונה לעיתים קרובות בידי קולגות "הגאון".
החל להקליט לקראת סוף שנות ה-40 בסגנון המשלב ג'אז, גוספל, בלוז, R&B ופופ.
דורג במקום ה-2 ברשימת 100 הזמרים הגדולים בכל הזמנים של רולינג סטון.
ריי צ'ארלס רובינסון נולד בשנת 1930 באולבני, ג'ורג'יה להוריו ארית'ה (כובסת) וביילי רובינסון (פועל).
כאשר אמו של ריי התייתמה מאמה בצעירותה ואביה לא יכל לטפל בה, ביילי (לימים יהיה אביו של ריי), שהיה אז קולגה של אביה של ארית'ה, אימץ באופן לא רשמי את ארית'ה לחיק משפחתו ונתן לה את שם משפחתו.
בגיל 15 הרתה ארית'ה לביילי וילדה את ריי.
ביילי, שהיה נשוי באותה העת, נטש גם את ארית'ה וגם את אשתו והתחתן בשלישית, כך שריי מעולם לא הכיר את אביו.
לאחר נטישת האב עברו ריי ואמו לפלורידה.
עוד לפני יום הולדתו הראשון של ריי נולד לו אח, ג'ורג', שזהות אביו מעולם לא נחשפה.
כאשר ריי היה בן 5 שיחקו הוא ואחיו בחוץ ואחיו ג'ורג' נפל בשוגג לדלי הכביסה של אמו וטבע למוות בגיל 4 לנגד עיניו של ריי, שנותר חסר אונים.
באותה השנה החל ריי לאבד בהדרגה את ראייתו, ועד גיל 7 הוא התעוור לחלוטין ככל הנראה בשל גלאוקומה.
בפלורידה הוא למד 8 שנים בבית הספר סנט אוגוסטין לחרשים ועיוורים, בו למד לראשונה לנגן על פסנתר.
ריי עזב את בית הספר לאחר מות אמו ב-1945. לאחר מכן עבר לסיאטל, שם החל להתפרסם כמוזיקאי.
במהלך שנות ה-50 הצליח במצעדי ה"רית'ם אנ' בלוז" בארצות הברית עם להיטים רבים כמו
לקראת סוף העשור ובתחילת שנות ה-60 דרך כוכבו גם בקרב קהל אוהבי הפופ עם השירים "What`d I Say" ו-"Hit the Road Jack".
לקראת סוף שנות ה-60 גיוון את סגנונו והחל להקליט שירי רוק אנד רול אך לא זנח את הפופ.
מאז הוציא עשרות תקליטים מגוונים ומצליחים, ובהם שירים שחיבר בעצמו וביצועים שלו לשירים של אחרים.
ריי צ'ארלס המשיך להופיע גם בשנות ה-80 וה-90, עד למותו ב-2004.
ריי צ'ארלס תרם גם לתעשיית הקולנוע.
להיטיו נשמעו בסרטי קולנוע כגון "ג'ורג'יה" והוא גם הופיע בסרטים אחדים.
הוא הופיע בסרטים מסוגת הקומדיה, כשהוא משחק את עצמו.
הבולט בסרטים אלה היה "האחים בלוז" (1980).
בסרטים אלה מימש ריי צ'ארלס את אהבתו הגדולה לספר בדיחות על עיוורונו והוא נראה בהם כשהוא יורה באקדח, נוהג באוטובוס וכיוצא בזה.
בשנת 2004 יצא הסרט הביוגרפי "ריי", בכיכובו של ג'יימי פוקס, שזכה בפרס אוסקר על גילומו של צ'ארלס.
צ'ארלס גם פעל למען המאבק בגזענות כשסרב להופיע באולם בג'ורג'יה שבו הייתה הפרדת גזעים, ולא הותר לצופים השחורים להיכנס לאולם עם אלו הלבנים.
מספר שנים לאחר מכן הוקירה אותו מדינת ג'ורג'יה כשהפכה את השיר (שנכתב על ידי ביקס ביידרבק והוגי קרמייקל וזכה לתהילה בביצוע ריי צ'ארלס), "ג'ורג'יה בלבי" (Georgia on my mind) להמנונה הרשמי.
לצד הצלחותיו של ריי צ'ארלס הוא נודע גם בהסתבכויות שונות.
הסתבכויות אלה כללו התמכרות לסמים ובגידות באשתו.
ביוני 2004 נפטר צ'ארלס בביתו שבבוורלי הילס, לוס אנג'לס, ממחלת כבד.
צ'ארלס היה נשוי פעמיים ונולדו לו 12 ילדים.
מאשתו הראשונה לא נולדו ילדים משותפים, מאשתו השנייה נולדו 3 בנים וכל השאר מנשים אחרות:
בשנת 2002, ערך צ'ארלס מפגש לכל ילדיו, מתוך 12 הגיעו 10 והוריש לכל ה-12 חצי מיליון דולר לכל אחת ואחד ביודעין שזמנו קרב.
ריי צ'ארלס הוציא לאור 55 אלבומי סטודיו, 7 אלבומי הופעות חיות ו־127 סינגלים (חדשירים).
כמו כן יצאו במהלך השנים אלבומי אוספים רבים, לפני ואחרי מותו.
רייב הוא סגנון מוזיקלי, תנועה חברתית אך בעיקר - מסיבת ריקודים המתבססת על מוזיקה אלקטרונית.
הרייב היא מסיבה, לעיתים ספונטנית, לרוב במרחב פתוח או בחלל שייעודו המקורי לאו דווקא קשור בחיי הלילה.
ברייב לרוב תתנגן מוזיקה אלקטרונית: טכנו, אסיד-טכנו, האוס, טראנס או הארדסטייל בידי תקליטן.
המיקום הלא-שגרתי של מסיבת הרייב נועד להקשות על המשטרה להפריע לחוגגים.
סצנת הרייב מזוהה עם שימוש בסוגי סמים שונים, דוגמת MDMA, GHB ו-LSD.
מחקר שנעשה בארצות הברית מצא התאמה גבוהה בין השתתפות במסיבות אלו לבין צריכתם סמים אלו.
מסיבת רייב היא לרוב יוזמה קהילתית, קבוצת חברים אחראית על ארגון המסיבה כאשר התועלת הכלכלית מגביית דמי כניסה ומכירת משקאות אלכוהוליים לא נחשבת כעומדת בראש סולם העדיפויות.
בסוף שנות השמונים נולדו מסיבות הרייב ואיתן הוגדר תת-ז'אנר מוזיקלי, המכונה רייב.
הרייב הפך לתופעה שסחפה אחריה צעירים רבים באזורים מסוימים של אנגליה.
לימים, נודעו סביבותיו של הכביש M25 Orbital כמוקד למסיבות אלו.
הרכב המוזיקה האלקטרונית אורביטל (Orbital) נקרא על שם הכביש.
התופעה, בתחילתה, עוררה השראה בצעירים שהשתתפו במסיבות, והוגדרה על ידם כ"המהפכה הצעירה הגדולה ביותר מזה עשורים", וסומנה על ידם כהבטחה רבה בעקבות התאחדות של צעירים כה רבים תחת אותה המוזיקה ואותה האמונה, ו"פירוק המחסומים המעמדיים, הפוליטיים והגזעיים".
באותן שנים, השמועות על המסיבות הגיעו לסן פרנסיסקו, לוס אנג'לס וכן דטרויט (בחוף המזרחי) והן הפכו למוקדים הראשונים למסיבות רייב בארצות הברית.
שנות ה-80 באנגליה הייתה תקופה טעונה מאוד מבחינה פוליטית, תחת שלטונה של מרגרט תאצ'ר, עם אג'נדה שמרנית ונאו-ליברלית ברורה, שיצרה חיכוך ישיר עם מעמד הפועלים האנגלי.
אף על פי שהמוזיקה והתרבות התייחסה כבר אז בעיקר למסיבות ומועדונים, תנועות שונות ניסו להשתמש במסיבות רייב כדי למשוך צעירים למחאות פוליטיות אנטי-ממסדיות.
על רקע התדמית האנטי-ממסדית של תרבות הרייב, ועם התרבותם של גורמים עברייניים בהפקת מסיבות הרייב, בעיקר בהקשר סחר בסמים, החלה התנועה לסבול מפשיטות משטרתיות, שהובילו למספר תקריות אלימות, והוציאו את מסיבות הרייב אל מחוץ למתחמי הבילוי הלגיטימיים.
בשנת 1992, על רקע תדמית מורכבת של תנועת הרייב, שסוקרה לא פעם בהיסטריה בתקשורת סביב התנגדות למשטרה, לממסד ולחוק, נחגג פסטיבל קסלמורטון קומון , אליה הגיעו למעלה מ-20,000 חוגגים.
החוגגים עוררו זעם גדול בקרב המקומיים כאשר השאירו אחריהם שאריות רבות של אשפה והרעישו ונהגו בחוסר התחשבות.
הפסטיבל והבעיות שעורר סוקר על ידי התקשורת שהציגה את ה"רייברים" כאנרכיסטים חסרי חוק, ולאחר פשיטה משטרתית בה נעצרו 13 ממארגני הפסטיבל, הגיע תדמית הרייב לשפל בנקודה שנחשבת לתחילת הסוף של תקופת השיא הקצרה של הרייב כתרבות המאחדת סביבה צעירים רבים.
בעקבות הפסטיבל נחקקו באנגליה מספר חוקים אשר התרו למשטרה לעצור אנשים שנחשדים שהם עלולים להתפרע, הביאו הלכה למעשה למצב בו כל מי שמשתתף במסיבת רייב, בכל סדר גודל, היה עלול למצוא עצמו במעצר משטרתי.
חוקים אלו גרמו למהומות בלונדון, ויצרו פיצול בין חברי תנועת הרייב הדועכת.
במהלך שנות ה-90 השתנה מושג הרייב באופן מובהק יותר מתנועה חברתית לסגנון מסיבות, אם כי במקרים מסוימים במקומות שונים בעולם לעיתים עדיין מתאחדים צעירים יחד במסיבות רייב כמחאה חברתית או פוליטית, בניסיון לשחזר את תפיסתה המקורית של תרבות הרייב.
מקרים כאלו קרו, למשל, בברלין של שנות ה-90, ובטביליסי של העשור השני של המאה ה-21.
במקביל לאינתיפאדה השנייה, התקיימו בישראל שתי מסיבות בשם "רייב נגד הכיבוש" שהביעו מחאה נגד צעדי הממשלה נגד הפלסטינים וקראו לחזרה לגבולות 1967. מסיבות אלה היו ממקורות ההשראה לסרט הבועה של גל אוחובסקי ואיתן פוקס (2006) ולסרט צווארון כחול לבן של נועם קפלן (2004).
ריימונד קורצווייל הוא ממציא, עתידן וסופר אמריקאי יהודי, חלוץ בתחומי זיהוי תווים אופטי (OCR), זיהוי קול ונושאים אחרים הקשורים לבינה מלאכותית.
כתב לפחות שבעה ספרים, מהם חמישה לפחות רבי מכר.
שניים מספריו הגיעו למקום הראשון ברשימת ספרי המדע הפופולריים הנמכרים ביותר באמזון: עידן המכונות החושבות (The Age of Spiritual Machines), אשר תורגם לתשע שפות לפחות, בהן עברית ו-הסינגולריות מתקרבת (The Singularity Is Near), שהיה גם ספר הפילוסופיה הנמכר ביותר באמזון, ותורגם אף הוא לעברית.
קורצווייל נולד להורים יהודים, שנמלטו מאוסטריה סמוך לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
אביו היה מורה למוזיקה ומנצח ידוע וגם אמו הייתה אמנית (אמנות ויזואלית).
גדל בקווינס שבעיר ניו יורק.
בנעוריו היה צרכן נלהב של מדע בדיוני.
החל לתכנת בגיל 12. זמן קצר לאחר מכן הופיע בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "זה הסוד שלי", בה ניגן על פסנתר יצירה שנכתבה על ידי תוכנת מחשב שפיתח בעצמו.
בשנת 1970 קיבל תואר שני במדעי המחשב מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
קורצווייל כתב ספרים בנושאי הבינה המלאכותית, טרנס הומניזם והסינגולריות הטכנולוגית, והמפורסם שבהם הוא ספרו משנת 1999 "עידן המכונות החושבות" ("The Age of Spiritual Machines").
בספטמבר 2008 חשף את הפרויקט החדש שלו, הקמת "אוניברסיטת הסינגולריות" בעמק הסיליקון בקליפורניה, בתמיכת גוגל ונאס"א, ללימוד אינטרדיסציפלינרי של טכנולוגיות חדישות ולניתובן לטובת האנושות.
בחודש דצמבר 2012 מונה למנהל ההנדסה בחברת "גוגל".
במסגרת תפקידו, הוא עוסק בשני פרויקטים המתוכננים לשלב בינה מלאכותית במוצרי גוגל.
האחד - "לימוד מכונה" שמשמעותו היכולת של מחשב ללמוד מנתונים שמוזנים אליו, והשני - "עיבוד שפות" שפירושו הדרך בה מחשבים ישתמשו במילים כדי להביע רעיונות ויבינו את הדרך בה בני אדם משתמשים במילים כדי לעשות זאת.
ריימונד קורצווייל התפרסם בזכות המצאות שהשפיעו רבות על התקדמות הטכנולוגיה ועל שיפור באיכות חייהם של בעלי מוגבלויות:
הסורק הראשון שעבד בטכנולוגיית Flatbed CCD - אפשר סריקה במעבר אחד באיכויות גבוהות ביותר.
טכנולוגיית זיהוי תווים אופטי בלתי תלויה בסוג הפונט הנסרק OmniFont OCR - (שימוש בבינה מלאכותית המאפשרת למחשב "להבין" מהי האות הנקראת).
מאוחר יותר נמכרה הטכנולוגיה לחברת זירוקס.
טכנולוגיית סנתוז דיבור אנושי (text-to-speech synthesizer או קורא מסך).
מכונת הקריאה לעיוורים - המכשיר הראשון להקראה ממוחשבת - מכשיר הקורא טקסט בקול אנושי מספר פיזי.
קורצווייל פיתח במקרה זה סוג חדש של טכנולוגיה מסייעת לנגישות מידע.
דגמים מתקדמים של המכונה שווקו על ידי חברת קורצווייל מערכות חינוכיות שייסד.
בשנת 2015 החל שיווקה של אפליקציית הקריאה לעיוורים בטלפונים חכמים, KNFB Reader, פרי שיתוף פעולה בין קורצווייל לחברת סנסוטק הבלגית.
הסינתסייזר הראשון שחיקה באופן מושלם צלילים של כלי נגינה אקוסטיים כגון פסנתר כנף (בעקבות זאת, המציא קורצווייל את הטכנולוגיה שאפשרה הפקת עוצמה שונה של קול בהתאם לעוצמת הלחיצה של המנגן על הקלידים).
הדגם הראשון נקרא K250, והראשון שזכה לנגן בו היה הזמר סטיבי וונדר, שלימים הפך לידיד נפש של קורצווייל.
החברה שהקים קורצווייל Kurzweil Music Systems לייצור הסינתסייזרים, נמכרה לחברת Young Chang.
הטכנולוגיה המסחרית הראשונה לזיהוי דיבור, בעלת אוצר מילים גדול - אפשרה למחשב לזהות מילים המוקראות לו באמצעות מיקרופון וזאת לאחר "אימון" קצר של המשתמש.
הטכנולוגיה נמכרה לחברת Lernout & Hauspie הבלגית.
קורצווייל ניבא מראש את השנה המדויקת בה יפותח "הטלפון החכם" ואת יכולותיו ותיאר את האינטרנט לפני שבכלל המציאו אותו.
בשנת 2005 אמר ביל גייטס על קורצווייל: "הוא העתידן הטוב ביותר בנושא הבינה המלאכותית".
שני ספריו האחרונים עד כה, עוסקים בכך שהתפתחות הטכנולוגיה בשני העשורים הקרובים תאפשר הארכה משמעותית של החיים, עד כדי חיי נצח.
בספרו "הסינגולריות קרובה" השתמש, בין היתר, ברעיון של מוח מטריושקה, שיוכל לשמש חיים וירטואליים.
עידן המכונות החושבות (The Age of Spiritual Machines), הוצאת פינגווין, 1999
"הסינגולריות מתקרבת" ("The Singularity Is Near"), הוצאת ויקינג, 2006
"עידן המכונות החושבות", תרגום: בת שבע מנס, הוצאת כנרת, 2001.
"הסינגולריות מתקרבת: כאשר האנושות מתעלה על הביולוגיה", תרגום: עמנואל לוטם, הוצאת כנרת, 2012.
לצד הישגיו הטכנולוגיים הכבירים של קורצווייל, חלקו רבים על עמדותיו לגבי טיב האנושות ועתידה, ובייחוד לגבי רעיון ה'סינגולריות'.
כך למשל, תיאר רוברט גראסי (Geraci) את קורצווייל כמושא של פולחן דתי מצד מאמיניו, וכמבטיח ישועה באמצעים טכנולוגיים.
תומר פרסיקו ביקר את המשיחיות הגלומה באמונה הכמו-דתית של קורצווייל בכוחה הגואל של הטכנולוגיה.
ברמן השווה בין עמדותיו השלילית של קורצווייל ביחס לקיום האנושי בגוף וביחס למיניות הגופנית, לבין שלילת הגוף והמיניות המצויה אצל פאולוס בנצרות הקדומה.
מרטין פורד (Ford) בספרו עליית הרובוטים (Rise of the Robots), ביקר את האופי המשיחי הכרוך בשיח הסינגולריות, והסתייג מהדטרמיניזם ההיסטורי הכרוך בו.
לצד זאת, אין חולק לגבי ההשפעה הרבה שיש לרעיונותיו של קורצווייל על תפיסות בנות זמננו לגבי טכנולוגיה.
קורצווייל קיבל עיטורים ופרסים רבים.
בין השאר הוא קיבל לפחות עשרים דוקטורטים לשם כבוד מגופים אקדמאיים שונים, וכן, ב-2001, את הפרס הגדול ביותר בעולם להמצאה כלשהי, פרס MIT-Lemelson בסך 500,000$.
בנוסף, בשנת 1999 הוא קיבל את המדליה הלאומית לטכנולוגיה, מהנשיא ביל קלינטון.
בשנת 2002 נכלל שמו של קורצווייל ב"היכל התהילה הלאומי של הממציאים בארצות הברית".
בשנת 2015 זכה קורצווייל בפרס גראמי לטכנולוגיה עבור הישגיו יוצאי הדופן בתחום טכנולוגיית המוזיקה.
בית רייבנקלו הוא אחד מבין ארבעת הבתים בבית הספר הוגוורטס לכישוף ולקוסמות, בסדרת ספרי הארי פוטר שכתבה ג'יי קיי רולינג.
התכונות הדרושות לקבלה לבית רייבנקלו הן תבונה, חוכמה, יצירתיות, למדנות ופיקחות.
משמעות השם רייבנקלו באנגלית היא הלחם של המילים "טופר" (Claw), ו-"עורב" (Raven), אשר תואמים לסמל הבית - נשר ארד על רקע כחול.
חדר המועדון של הבית שוכן בראש המגדל המערבי של הוגוורטס, בהתאמה לסמלו של הבית - הנשר הדואה מגובה רב.
בניגוד ליתר הבתים בהוגוורטס, הכניסה לחדר המועדון מתאפשרת באמצעות פתירת חידה המוצגת על ידי מקוש דלת בדמות נשר השואל שאלות היגיון, (דוגמה: "מה נוצר קודם?- עוף החול או האש?"), בעוד שבשאר הבתים הכניסה לחדר המועדון מתאפשרת באמצעות סיסמה.
בתוך חדר המועדון ניצב פסל שיש לבן בדמותה של רוונה רייבנקלו העונדת את הנזר המפורסם שלה.
במהלך השנים הארי וחבריו מתיידדים עם מספר דמויות מרייבנקלו, בהן לונה לאבגוד, מירטל המייללת וצ'ו צ'אנג.
דברי מצנפת המיון ומייסדת הבית
"חכמה ללא גבולות היא אוצר לדורות."
בספר האחרון מתגלה כי היא הותירה אחריה עטרת קסומה, אשר יכולה להעניק חכמה למי שיענוד אותה.
העטרת נגנבה ממנה על ידי בתה הלנה (לימים רוח הרפאים של בית רייבנקלו), והוחבאה בתוך גזע עץ חלול ביער באלבניה.
רייבנקלו מתה ממחלה אנושה כשהיא שבורת לב מבריחתה של בתה ומאבדנה של העטרת.
בסופו של דבר העטרת הגיעה לידיו של וולדמורט, אשר הפך אותה להורוקורוקס שהושמד בספר האחרון.
צ'ו צ'אנג היא תלמידה המבוגרת מהארי בשנה, שניהלה עמו מערכת יחסים רומנטית לאחר שנפגשו לראשונה במשחק קווידיץ' בספר השלישי.
בשני הספרים הבאים הארי מראה כלפיה סימני חיבה רבים, ואף מנסה להזמין אותה לצאת איתו לנשף בספר הרביעי.
אולם, בעקבות מריבה הנגרמת מפעילותה של מריאטה אדג'קום, חברתה של צ'ו, הם נפרדים לקראת סוף הספר החמישי.
צ'ו הצטרפה לצבא דמבלדור בספר החמישי, למרות התנגדותם של הוריה, ועל אף שאמה עובדת במשרד הקסמים.
לאחר הספר השישי היא מוזכרת פעמים מעטות, אם כי היא לוקחת חלק בקרב על הוגוורטס ומגלה להארי על הנזר של רוונה רייבנקלו.
אנתוני גולדשטיין מדריך ראשי וחבר בצבא דמבלדור.
מוזכר פעמים בודדות במהלך הסדרה, יהודי.
לונה לאבגוד תלמידה הצעירה מהארי בשנה ולומדת באותה שכבה עם ג'יני ויזלי.
מתוארת כילדה בהירת שיער הנוהגת לומר אמיתות מביכות ולהתהלך בסהרוריות.
היא נפגשה עם הארי ורון במהלך הספר החמישי, והייתה היחידה שיכלה לראות את הפגעסוסים מלבד הארי.
בהמשך הספר היא מצטרפת לצבא דמבלדור, והייתה אחת מהבודדות שהלכו עם הארי למשרד הקסמים כדי להילחם בוולדמורט.
רוג'ר דייוויס: קפטן הקווידיץ' בספרים 3-5.
ריי קופר הוא מוזיקאי, נגן כלי הקשה ושחקן בריטי.
תרומתו החשובה ביותר של קופר למוזיקה הפופולרית במחצית השנייה של המאה ה-20, היא הפיכת הנגינה בכלי הקשה שונים לחלק בלתי נפרד מצוות הנגנים שליווה את גדולי כוכבי הפופ.
החל משנות ה־60 ניגן קופר לצד ההרכבים אמריקה, המי ועוד.
באמצע שנות ה-70 חבר לאלטון ג'ון, והפך לחלק בלתי ניפרד מההרכב שליווה את ג'ון בשנות השיא שלו.
כמו כן עבד עם אריק קלפטון, קרלי סימון, בריאן פרי, סטינג, עם שני יוצאי להקת פינק פלויד רוג'ר ווטרס ודייוויד גילמור, וכן עם יוצאי להקת הביטלס ג'ורג' האריסון, פול מקרטני ורינגו סטאר.
עם להקת הרולינג סטונז עבד על אלבומם "זהו רק רוק'נ'רול" משנת 1973.
בשנת 1980 הצטרף קופר לאלטון ג'ון לסיבוב הופעות, שבמהלכו הופיעו גם בהיכל התרבות בתל אביב ובבנייני האומה בירושלים.
במהלך שנת 2012 יצאו השניים לסיבוב הופעות מצומצם במסגרתו הופיעו יחד ללא להקה וקופר ממשיך ללוות את ג'ון בהופעות הלהקה עד היום (2024).
קופר אף שיחק במספר סרטי קולנוע.
שיתוף הפעולה בינו לבין במאי הקולנוע יוצא חבורת מונטי פייתון - טרי גיליאם, הוביל למספר פסקולים אותם הלחין וניגן וכן שיחק במספר מהסרטים.
הרולינג סטונז: "זהו רק רוק'נ'רול" (1974)
ג'ורג' האריסון: "הופעה ביפן עם אריק קלפטון ולהקה" (1992)
רייביז קייסט (Rabies Caste), להקת הבי מטאל ישראלית שפעלה בין השנים 1995–2003 בתל אביב, והוקמה על ידי עולים מחבר העמים.
הלהקה התאפיינה בצליל מחוספס ובסגנון משוחרר שמושפע ממלווינס.
היא זכתה להצלחה בפי המבקרים ואף הופיעה לצד הדילינג'ר אסקייפ פלאן וביוהזרד.
אלבום האולפן האחרון של הלהקה, Let The Soul Out And Cut The Vein, יצא ב-2001, וב-2006, לאחר פירוק הלהקה, יצא אלבום שנושא את שם הלהקה עם קטעים נדירים וקטעים בהופעה.
ריימונד אלברט "ריי" רומנו הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי.
רומנו זכה בשני פרסי אמי והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
תפקידו הידוע ביותר היה בדמותו של ריי בארון בסדרה "כולם אוהבים את ריימונד".
בין התפקידים הבולטים האחרים שלו נמנים מני הממותה מסדרת סרטי "עידן הקרח", אנדי האריסון בסרט "המרוץ לראשות העיר", ומאוחר יותר בתפקיד ג'ו בסדרה "גברים בגיל הזה".
רומנו השתתף בסדרה "הורים במשרה מלאה" ב-2012-2015.
רומנו נולד בקווינס, ניו יורק שבארצות הברית והוא בנם השני של לוציאנה, מורָה לפסנתר, ואלברט רומנו, סוכן נדל"ן ומהנדס, ממוצא איטלקי.
הוא גדַל בשכונת פורסט הילס שבמרכז קווינס.
רומנו התחיל את קריירת המשחק שלו בקומדיות קטנות שחלקן אף שודרו בערוץ קומדי סנטרל, שם הופיע בין היתר בתפקיד אורח בסדרת האנימציה "ד"ר כץ, מטפל מקצועי".
כמו כן התחרה ב"חיפוש כוכב" בקטגוריית קומדיה בשנות ה-90. הוא היה אמור לשחק את ג'ו בסיטקום הטלוויזיה האמריקאי "עיקר החדשות" ("NewsRadio" ) אבל הוחלף על ידי ג'ו רוגאן.
בשנת 1996 ביחד עם פיל רוזנטל הוא יצר סדרה בשם "כולם אוהבים את ריימונד", לאחר שהציע לו דייוויד לטרמן ליצור סיטקום משלו.
לסדרה תשע עונות אשר שודרו בערוץ CBS.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ 2, ערוץ 3, יס ובהוט קומדי סנטרל.
ב-2001 הוא נבחר לאחד מעשרים הבדרנים הבכירים של השנה של ערוץ הבידור E!.
באפריל 2004 בתוכנית ספיישל של קומדי סנטרל בשם "קודמי סנטרל 100", בהם נבחרו הסטנדאפיסטים האמריקאים הגדולים ביותר; הוא דורג במקום ה-26.
ב-2004 הוא היה לשחקן בעל המשכורת הכי גבוהה בטלוויזיה בהיסטוריה על תפקידו ב"כולם אוהבים את ריימונד".
שם הרווח שלו הסתכם בכ-1.72 מיליון דולר לכל פרק ששודר.
רומנו היה הנושא של הסרט התיעודי "95 מיילים ללכת" .
הסרט מתעד את הדרך של רומנו שהתחיל עם סדרת הופעות לעבר הדרום.
הסרט יצא לקולנוע ב-7 באפריל 2006.
בשנת 2009 דיבב את מני בסרט "עידן הקרח 3".
בסוף אותה שנה רומנו שב לטלוויזיה כאשר עלתה ברשת הכבלים TNT סדרת הדרמה הקומית בכיכובו "גברים בגיל הזה" ("Men of a Certain Age"), אשר אותה גם יצר.
הסדרה זכתה לביקורות משבחות ולמועמדויות לפרסים, אולם הסדרה בוטלה לאחר שתי עונות, בשל ירידה דרסטית ברייטינג.
בשנת 2012 הצטרף רומנו לסדרת הדרמה הקומית "הורים במשרה מלאה" במהלך עונתה הרביעית.
בשנת 2014 הצטרף רומנו לתוכנית "Rock 'N' Roll האמריקאית המשודרת ב-HBO שם שיחק דמות בשם "זאק ינקוביץ'".
בשנת 2017 שיחק בקומדיה הרומנטית "חולי אהבה" של הבמאי מייקל שואוולטר .
בשנת 2019 השתתף בסרט "האירי שם גילם את עורך הדין האמריקאי ביל בופלינו
המרוץ לראשות העיר (2004) - בתפקיד: האנדי האריסון
מת על ההספד (2004) - בתפקיד: פרנק דלידס
הטורניר (2007) - בתפקיד: פרד מארש
עידן הקרח (2002) - בתפקיד: דיבוב קולו של מנפרד
עידן הקרח 2 (2006) - בתפקיד: דיבוב קולו של מנפרד
עידן הקרח 3 (2009) - בתפקיד: דיבוב קולו של מנפרד
עידן הקרח 4 (2012) - בתפקיד: דיבוב קולו של מנפרד
עידן הקרח: מסלול התנגשות (2016) - בתפקיד: דיבוב קולו של מנפרד
חולי אהבה (2017) - בתפקיד: טרי גרדנר
חינוך רע (2019) - בתפקיד: בוב ספייסר הגדול
האירי (2019)- בתפקיד: ביל בופאלינו
איפשהו בקווינס (אנ') (2023) - גם במאי, מפיק ותסריטאי - בתפקיד: ליאו רוסו
קח אותי לירח (2024) - בתפקיד: הנרי סמולס
The Best You Can (2025) - בתפקיד: דאוג פינקלמן
עידן הקרח: נקודת רתיחה (2026) - טרם הושלם - בתפקיד: דיבוב קולו של מנפרד
עידן הקרח: חוגגים בגדול (2011) - בתפקיד: דיבוב קולו של מנפרד
קווין יכול לחכות (2016) - בתפקיד: ויק
ויניל (2016) - בתפקיד: זאק ינקוביץ'
תפוס את שורטי (2017-הווה) - בתפקיד: ריק מוראבר
שבב של אהבה (2021-הווה) - בתפקיד: הרברט גרין
מתבייתים (2024) - בתפקיד: פול מורגן
באבקיס (2024) - בתפקיד: ריי רומאנו
ריימונד "ריי" קנדי היה כדורגלן אנגלי.
קנדי נולד בסיטון דלאוואל שבנורת'מברלנד.
הוא החל את הקריירה שלו במועדון פורט וייל, אך בגיל 16 אמר לו המאמן סטנלי מתיוס כי הוא לא מתאים לשחק בכדורגל מקצועני.
קנדי קיבל את דעתו של מי שהיה אחד מטובי הכדורגלנים האנגליים, חזר למקום הולדתו והחל להשתתף במשחקי חובבים במקביל לעבודתו במפעל ממתקים.
ב-1968 הוחתם קנדי על ידי מאתר כישרונות שצפה בו מטעם ארסנל.
שנה אחת לאחר מכן, ב-29 בספטמבר 1969, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד גלנטוראן בגביע ערי הירידים; באותה עונה העפילו התותחנים עד למשחק הגמר מול אנדרלכט.
קנדי מילא תפקיד חשוב במשחק הראשון, לאחר שצימק את התוצאה ל־1:3. המשחק השני הסתיים בניצחון 3:0 לטובת ארסנל, מה שהבטיח לתותחנים את הזכייה בתואר אירופי ראשון בזכות הפרש שערים.
קנדי השתתף בשישה משחקים בלבד בעונת 1969/1970, אך בעונה שלאחר מכן החמיץ משחק אחד בלבד.
שער הניצחון של קנדי בדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר הקנה לארסנל את האליפות, לראשונה מאז עונת 1952/1953. שלושה ימים לאחר מכן נערך גמר גביע ה-FA, שהסתיים בניצחון על ליברפול בתוצאה 2:1. קנדי אמנם לא הבקיע בגמר, אך סיים את העונה כמלך השערים של ארסנל עם 27 הבקעות.
דאבל זה היה הפעם השנייה במאה ה-20 שבה מועדון כלשהו מגיע להישג זה.
משחק גמר גביע ה-FA הבא שהמועדון העפיל אליו הסתיים בהפסד ללידס יונייטד; קנדי עלה כמחליף במקום ג'ון רדפורד, אך כשל בהשוואת תוצאת המשחק; גם בעונה זו (1971/1972) הוא סיים כמלך השערים של ארסנל, הפעם עם 19 שערים.
במשך שתי העונות הבאות הוא היה שחקן הרכב קבוע בארסנל והבקיע שערים רבים כולל זכייה נוספת בתואר מלך השערים של המועדון בעונת 1973/1974. אולם, למרות יכולתו הגבוהה הוא לא הצליח להוביל את ארסנל לזכייה בתארים כלשהם.
בסוף העונה הוא הועבר לליברפול תמורת סכום של 180,000 לירות שטרלינג.
קנדי היה ההחתמה האחרונה של המאמן ביל שאנקלי, שהודיע על התפטרותו באותו יום.
הופעת הבכורה שלו בליברפול הייתה במשחק נגד צ'לסי בסטמפורד ברידג' ב-31 באוגוסט 1974, וכבר בדקה ה-22 הוא הבקיע את השער הראשון מתוך שלושה של ליברפול.
קנדי לא הרבה לשחק בעמדת החלוץ המרכזי שבה הצטיין, בעיקר בגלל נוכחותם של קווין קיגאן וג'ון טושאק.
אולם, בוב פייזלי שהחליף את שנקלי הועיד את קנדי למטרה אחרת.
הוא נתן לו את החולצה מס' 5 והסיט אותו לעמדת הקשר המרכזי התוקף, החלטה שהתבררה כנכונה לאחר שקנדי שיחק היטב בשארית העשור.
הופעת הבכורה של קנדי במדי הנבחרת הייתה בניצחון 2:1 על נבחרת ויילס ב-24 במרץ 1976. קנדי הבקיע את השער הראשון של אנגליה.
בהמשך הקריירה שלו הוא השתתף ב-16 משחקים נוספים במדי הנבחרת.
הוא אף נכלל בסגל הנבחרת ליורו 1980.
קנדי זכה עם ליברפול בגביע אופ"א (כאשר הוא מבקיע שער במשחק הגמר) ובאליפות של עונת 1975/1976. בעונה שלאחר מכן הוא היה קרוב לשחזור הזכייה בדאבל עם ארסנל, אך משחק גמר גביע ה-FA הסתיים בהפסד למנצ'סטר יונייטד וקנדי החמיץ את ההזדמנות להיות השחקן הראשון שזוכה בדאבל עם שני מועדונים שונים.
לאחר שהאפשרות לזכייה בדאבל הפכה ללא ריאלית נערך גמר גביע אירופה לאלופות מול בורוסיה מנשנגלדבך.
המשחק הסתיים בניצחון של ליברפול בתוצאה 3:1, וקנדי זכה בתואר אירופי שלישי.
הוא זכה עם ליברפול בגביע אירופה גם בעונה שלאחר מכן ובעונת 1980/1981, במקביל לשתי אליפויות נוספות וגביע ליגה ראשון.
בגמר ב-1981 נגד ריאל מדריד הבקיע את השער היחיד במשחק ובכך העניק את התואר לקבוצתו.
קנדי עזב את ליברפול ב-1981 בעקבות עליית קרנו של הקשר הצעיר רוני וליין, ובינואר 1982 הצטרף לסוונסי סיטי תמורת 160,000 לירות שטרלינג.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד מנצ'סטר יונייטד ב-30 בינואר.
תקופתו של קנדי בסוונסי הסתיימה בצורה רעה, לאחר שהואשם על ידי המאמן ג'ון טושאק (שותפו לשעבר בליברפול) בכך שהוא אינו מתאמץ מספיק על המגרש.
אולם, הסיבה האמיתית לכך הייתה מחלת פרקינסון שממנה סבל קנדי.
הוא ניסה להמשיך את הקריירה שלו כשהצטרף בנובמבר 1983 להרטלפול יונייטד, אולם מצבו הבריאותי החמיר והוא נאלץ לפרוש ב-1984, זמן קצר לפני יום הולדתו ה-33. בגיל 35 התברר לו סופית כי הוא אכן חולה בפרקינסון.
קנדי עבד כמאמן בסנדרלנד לאחר פרישתו, והייתה זו הפעם האחרונה שבה היה מעורב בתחום הכדורגל.
את רוב זמנו מאז הפרישה ועד למותו הוא הקדיש לעבודה שמטרתה לגייס מימון למחקר וטיפול במחלת פרקינסון.
ב-1991 נערך באצטדיון הייבורי משחק צדקה בין ארסנל לליברפול, ו-18,000 צופים הגיעו על מנת להביע תמיכה במטרתו של קנדי.
מאז פרישתו הוא נאלץ להתמודד עם יכולת תנועה מוגבלת, והוא היה תלוי במספר תרופות על מנת לשלוט בחלק מהתסמינים של מחלתו.
בעקבות קשיים כלכליים הוא נאלץ למכור את הגביעים, מדליות, חולצות ומזכרות אחרות שבהן זכה.
ב-26 בינואר 2008 פורסמה כתבה בדיילי מייל על קרן מיוחדת המשותפת לאוהדי ארסנל וליברפול, שמטרתה לסייע לקנדי.
במשאל אוהדים שנערך ב-2006 נבחר קנדי למקום ה-28 ברשימת 100 השחקנים הטובים ביותר בתולדות ליברפול.
רייבנלופט (מאנגלית: Ravenloft) הוא יקום בדיוני שהיה ההשראה לסדרת ספרים ומשחקי מחשב והפך לעולם מערכה של "מבוכים ודרקונים".
זהו מישור קיום, למעשה מימד שנקרא גם "הדמוי-מישור של האימה", עולם שמשלב אימה גותית ופנטזיה-אימה.
הוא מורכב מממלכות שונות שנוצרו על ידי הכוחות האפלים המסתוריים, או נמשכו על ידיהם מעולמות אחרים.
הליבה של רייבנלופט מורכבת מקבוצה של כעשרים ממלכות מחוברות, שני ימים והאיים שבהם, ומלבד זאת קיימים גם מקבצים של שתיים-שלוש ממלכות מחוברות, וממלכות שמתקיימות כאיים נפרדים, מוקפים בערפילים.
כל ממלכה נשלטת על ידי דמות המכונה "אדון אופל".
אדון אופל יכול להיות אדם או מפלצת שביצע פשעים כה מחרידים עד שעורר את תשומת הלב של הכוחות האפלים, שהחליטו להעניק לו ממלכה משלו.
אדוני האופל לכודים בתוך גבולות ממלכותיהם ואינם יכולים לצאת בשום דרך, ורובם מסוגלים אף לסגור את גבולותיהם שלהם בכוח רצונם ולמנוע מאחרים לצאת או להיכנס.
אדוני האופל מקבלים מהכוחות האפלים כוחות אדירים, אולם על כל אחד מהם מוטלת גם קללה המונעת ממנו להשיג את משאלות לבו היקרות ביותר.
לכל אדון אופל רצונות שונים.
חלקם רוצים אהבה, אחרים מעוניינים בניצחון מפואר, בנקמה על אויביהם וכן הלאה.
רייבנלופט הוא עולם של אימה גותית, ועל שליטי המבוך המריצים משחק באותו עולם לייצר סצנות רבות הבונות פחד ואימה, המגיעים לשיא במפגש פנים אל פנים עם הרשע המסתורי.
בעולם הזה, יש דגש מיוחד למעשים של הדמויות, בעיקר אם מעשים אלו אינם מוסריים, מכיוון שכך הן מסתכנות בנפילה תחת השפעת הכוחות האפלים, וגם יכולות להפוך בהדרגה ליצורי אופל.
ערפילי הקסם של רייבנלופט יכולים להופיע בכל מקום בעולמות ה"מבוכים ודרקונים" ולמשוך את חורשי הרעה לתוך עולם רייבנלופט.
המקום היחידי שבו הערפילים אינם יכולים להופיע הוא הפלוגיסטון (הנוזל בין ספירות הבדולח) של עולם הספלג'אמר.
הפלוגיסטון חוסם כל מעבר בין ממדים, אבל הערפילים יכולים להופיע בחלל העמוק בתוך כל אחת מספירות הבדולח.
יוצא דופן נוסף הם המישורים החיצוניים והפנימיים.
לפי כל התאוריות אין כל מניעה מהערפילים להופיע שם, אבל הם מעולם לא הופיעו שם.
הכוחות האפלים הם ישויות זדוניות השולטות על הדמוי-מישור של האימה.
טבעם המדויק ומספרם נשמר עמום בכוונה תחילה, על מנת לאפשר פיתוח עלילה לפי המסורת הגותית של בניית הסיפור - בו הגיבורים לעיתים קרובות מוצאים עצמם בנחיתות מספרית ואיכותית לעומת כוחות רשע לא ידועים שמעבר להבנתם.
הכוחות האפלים משמשים לעיתים קרובות כגורם המניע את העלילה, במיוחד בכל הנוגע לאדוני האופל, השליטים הנראים לעין של רייבנלופט.
כשם שאדוני האופל מענים ומתעללים בדמויות השחקנים, כך אותם אדוני אופל מעונים על ידי הכוחות האפלים.
כמובן, ההבדל הוא ברמת העוצמה – בזמן שרוב הרפתקאות "מבוכים ודרקונים" מתמקדות בניצחון חבורת גיבורים על אדון אופל זה או אחר (ברוח הספר "דרקולה" של ברם סטוקר), הם לא מסוגלים לנצח את הכוחות האפלים.
אדוני אופל שונים, כמו אזאלין מדארקון, ניסו מספר פעמים לברוח מרייבנלופט ומשליטתם של הכוחות האפלים, אולם רק שניים - לורד סות' והליץ' והאל-למחצה וקנה - הצליחו בכך.
לא כל אדוני האופל מכירים בכוחות האפלים.
סטראד פון זרוביץ', למשל, בספר זיכרונותיו מתייחס רק לכוח בשם "מוות", שלועג לו עם קולות של משפחתו וחבריו לשעבר.
ולאד דרקוב, אדון האופל של פלקובניה, שפלישותיו הצבאיות נידונות לכישלון מתמיד, מתעלם לחלוטין מכך שהיו גורמים על-אנושיים שגורמות לתבוסותיו החוזרות ונשנות.
הכוחות האפלים מסוגלים גם למניפולציות שאינם קשורות לרשע.
על אף שמזימותיהם לרוב אחראיות לסבל של רבים מתושבי רייבנלופט, הם גם משחקים תפקיד של שופטי צדק.
ישנם סיפורים לפיהם הכוחות האפלים אפשרו לחפים מפשע לברוח מרייבנלופט לעולמות קודרים פחות, לאחר ששפטו אותם ומצאו כי הם זכאים לתגמול הולם, ועקב זאת שחררו אותם מממלכות הערפילים.
טבעם המדויק של הכוחות האפלים של רייבנלופט לעולם אינו מוסבר בחומרי המשחק, על אף שכמה מהספרים רומזים על כך.
במובן מסוים, הכוחות האפלים אמורים להישאר אלמוניים נצחיים, מעין קבוצה של רצונות גחמניים ובלתי צפויים שהדמויות לא יכולות להבין את סיבותיהם ומעשיהם.
רייבנלופט ידועה בשימוש המקביל של דמויות דמיוניות מספרות האימה, ולעיתים רחוקות, דמויות היסטוריות.
הרוזן סטראד פון זרוביץ' ווְלָאד דְרָאקוֹב, הם מקבילים לדמותו של ברם סטוקר - הרוזן דרקולה, וההשראה ההיסטורית שלו, ולאד טפש.
דוקטור ויקטור מוֹרְדֶנְהַיים והגולם שיצר, אדם, מקבילים לדמויות של מרי שלי - דוקטור פרנקנשטיין והיצור שלו.
דוקטור רודולף ואן ריכטן ההירואי, מקביל לאברהם ואן הלסינג.
פרנטיסק מרקוב מקביל לדמות של ה.ג.
הוויסטאני הם ייצוג סטריאוטיפי המבוסס על האופן בו הצוענים הוצגו בסרטי אימה.
לוויסאטני יש יכולות של קריאת המזל.
סֶר טריסטן היירגארד והצד השני שלו, מלקן, מושפעים בצורה ישירה מ"דוקטור ג'קיל ומר הייד" של רוברט לואיס סטיבנסון.
אדון אופל פחות ידוע בשם מליניו (בובה שקמה לחיים) הוא גרסה אפלה של פינוקיו.
אדון האופל סוֹדוֹ ודמות נוספת בשם "משסף חצות" מבוססים על ג'ק המרטש.
שלוש האחיות המכשפות מזכירות את שלוש המכשפות ב"מקבת" של ויליאם שייקספיר
בנוסף לשימוש בעולם ספרות האימה, רייבנלופט משלבת גם דמויות ומאפיינים של עולמות קיימים של "מבוכים ודרקונים".
הלורד סות' - מעולם רומח הדרקון - מופיע כאדון אופל ברייבנלופט, כמו גם הליץ' וקנה מעולם גרייהוק וסגנו הקודם והבוגדני - הערפד קאס.
המלך האובד גונדגאל (המורד באזון ה-4) מעולם ממלכות נשכחות גם מופיע, אם כי לא כאדון אופל.
אלו דמויות שכבר ביססו לעצמן תפקיד מוכר בעולם המקור שלהן.
לעומת זאת, ישנן דמויות ברייבנלופט שניתן להם סיפור המתאר כי הגיעו מעולם זה או אחר, על אף שזאת הפעם הראשונה שהן מופיעות בחומרי המשחק.
לדוגמה, הליץ' אזאלין רקס חובר רטרואקטיבית לעולם גרייהוק.
משנת 2001, משחק רייבנלופט מתנהל בשיטת ק20, עם שינויים מסוימים.
ישנם גלגולי הצלה חדשים שניתן להשתמש בהם רק בתוך רייבנלופט.
פחד, אימה וטירוף הם גלגולי הצלה חדשים בנוסף לגלגולים הקיימים.
ישנם גם מקצועות יוקרה חדשים, לחשים וכישרונות.
טרייסי היקמן ואשתו לורה יצרו את הרעיון לרייבנלופט.
הוא פורסם לראשונה בשנת 1983 כמודול (משחק הרפתקאה) מוד"מ (מבוכים ודרקונים מורחב) בודד באותו השם.
בשנת 1986 יצא מודול ההמשך: רייבנלופט 2: הבית על גבעת הגריפון.
ב-1990 החליטה חברת TSR להפוך את רייבנלופט לעולם מערכה מלא, וסיפקה לו סט של ספרי משחק בשם "ממלכת האימה", שהיה מכונה "הקופסה השחורה".
"הקופסה השחורה" זכה ב-1991 בפרס על התצוגה הגרפית הטובה ביותר של משחקי תפקידים.
בנוסף לספרי המשחק, החלה TSR ב-1991 להוציא גם ספרי קריאה שמתרחשים ברייבנלופט.
חלק מהספרים נטו להתרכז סביב אדון אופל מסוים, סטראד פון זרוביץ' למשל, זכה להיכלל בארבעה ספרים (שניים מהם נושאים את שמו).
חלק מהסופרים נהפכו יותר מאוחר לסופרים מפורסמים בתחום פנטזיית האימה, כמו לאורל ק.
המילטון (כותבת סדרת אניטה בלייק), טניה האף ופטרישיה נ.
הגדרות העולם של "הקופסה השחורה" הספיקו להשתנות עוד פעמיים במהלך המהדורה השנייה של "מבוכים ודרקונים" לפני שחברת "מכשפי החוף", שקנו את TSR בשנת 1997, החליטו להפסיק להוציא מוצרים של העולם.
הזיכיון על רייבנלופט נמסר לחברת משחקי ארטאוס לגרסאות 3.0 ו-3.5 של "מבוכים ודרקונים", כאשר חברת White wolf משמשת כמפיצה.
ב-15 באוגוסט 2005, הזיכיון של רייבנלופט חזר לידי "מכשפי החוף", ובאוקטובר 2006 הם שחררו את ספר ההרפתקה הענקי "משלחת לטירת רייבנלופט", גרסה מחודשת של ההרפתקה המקורית מהגרסה הראשונה שעברה התאמות למבוכים ודרקונים גרסה 3.5. הספר "משלחת לטירת רייבנלופט" הוא תוספת לכל עולם מו"ד שהוא.
הספר שונה לחלוטין ממוצרי רייבנלופט של ארטאוס.
מדריך המישורים המהווה חלק מהתוספות לגרסה 4 של "מבוכים ודרקונים" מציין כי בעולם של גרסה 4 ממלכות הפחד (כולל רייבנלופט) ממוקמות בתוך מימד הצלמוות (Shadowfell), עולם מקבילי של מוות ואפלה המשיק לעולם בני התמותה.
בשנת 2016 פורסמה המערכה קללתו של סטראד (Curse of Strahd), שמתרחשת ברייבנלופט.
אלו הספרים שנכתבו על עולם רייבנלופט :
ערפד הערפילים (ספטמבר 1991) מאת כריסטי גולדן, תורגם על ידי בועז וייס בהוצאת מיצוב ב-1992, הוצא מחדש על ידי אופוס ב-2006
אביר הוורד השחור (דצמבר 1991) מאת ג'יימס לאודר, תורגם על ידי בועז וייס בהוצאת מיצוב ב-1992 (בשם "אביר השושנה השחורה"), הוצא מחדש על ידי אופוס ב-2011
ריקוד המתים (יוני 1992) מאת כריסטי גולדן, תורגם על ידי בועז וייס בהוצאת מיצוב ב-1992
רוברט קינג, תורגם על ידי בועז וייס בהוצאת מיצוב ב-1993
שטיח הנשמות האפלות (מרץ 1993) מאת אליין ברגסטורם, תורגם על ידי בועז וייס בהוצאת מיצוב ב-1993
רוח הוורד השחור (מרץ 1999) מאת ג'יימס לאודר וורוניקה ויטני-רובינסון, תורגם על ידי צפריר גרוסמן בהוצאת אופוס ב-2011
ספרים נוספים שלא תורגמו לעברית :
אני סטראד, זכרונותיו של ערפד (ספטמבר 1993) מאת פ.נ.
האויב שבפנים (פברואר 1994) מאת כריסטי גולדן
מורדנהיים (מאי 1994) מאת צ'ט ויליאמסון
סיפורי רייבנלופט (המהווה אתנולוגיה של סיפורים קצרים ויצא בספטמבר 1994) נערך על ידי בריאן תומסן
מגדל האבדון (נובמבר 1994) מאת מארק אנתוני
ברונית הדמים (מרץ 1995) מאת אליין ברגסטורם
מותו של אדון אופל (יוני 1995) מאת לאורל ק.
מלומד הריקבון (דצמבר 1995) מאת טניה האף
מלך המתים (מרץ 1996) מאת ג'ין דוויס
לישון עם רוע (ספטמבר 1996) מאת אנדריאה קרדרלה
אדון הנקרופוליס (נובמבר 1997) מאת ג'ין דוויס
שאדובורן (מרץ 1998) מאת קארי א.
אני סטראד, המלחמה נגד אזאלין (יוני 1998) על ידי פ.נ.
עצמות הרקיע (הברית) (ספטמבר 2008) מאת סמנת'ה הנדרסון
חצר מיתרס (הברית) (נובמבר 2008) מאת דייוויד א.
מסע צלב שחור (הברית) (מאי 2009) מאת ארי מרמל
ריימונד "ריי" שארקי ג'וניור היה שחקן קולנוע אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב לשנת 1980 על הופעתו בדרמה המוזיקלית "האיידולמייקר".
שארקי נולד וגדל בשכונת רד הוק שברובע ברוקלין, ניו יורק.
אביו נטש את המשפחה כששארקי היה בן חמש והוא גדל לצד אמו ססליה.
התחיל ללמוד משחק בגיל 17 בסטודיו משחק בניו יורק.
בשנת 1981 נישא לשחקנית רבקה ווד, הזוג התגרש עקב התמכרותו של שארקי לסמים.
בתו היחידה ססיליה נולדה לשארקי ממערכת נישואיו לשחקנית קרול גרהאם.
במהלך הקריירה שלו נאבק שארקי בהתמכרויות להרואין וקוקאין, נקלע לארבע תאונות דרכים ועבר שני ניתוחים בעיניו.
נעצר בשנת 1992 בעת ששהה כאורח בתוכנית טלוויזיה בקנדה בגין אחזקת סמים.
המשטרה שערכה חיפושים בחדרו בבית המלון בו שהה מצאה סמים בשווי מאות דולרים, שארקי נשלח לכלא ושוחרר לאחר זמן קצר בערבות.
בשנת 1987 בילה במשך חודשיים במוסד גמילה.
שארקי נדבק במחלת האיידס לאחר שהזריק לעצמו סם במזרק נגוע.
שארקי שמר על מחלתו בסוד מוחלט ולא דיווח אפילו לקרוביו.
חברתו הדוגמנית אלנה מוניקה תבעה אותו בסכום 52 מיליון דולרים מאחר שלא סיפר לה דבר על המחלה, בית המשפט קיבל את התביעה אך בשל מצבו הכלכלי של שארקי, לא שולם סכום הפיצויים.
שארקי נפטר ממחלת האיידס באמצע 1993 במרכז הרפואי לאוטרן שבברוקלין, נקבר ב"בית הקברות סיינט צ'ארלס" שבלונג איילנד.
התפרסם כשחקן בדרמה המוזיקלית "האיידולמייקר" בתור הכותב והמנהל המוזיקלי וינסנט ואקרי, על ההופעה המוזיקלית בסרט זכה שארקי בפרס גלובוס הזהב לשנת 1980.
ב-1982 הועמד פעם נוספת לפרס גלובוס הזהב על הופעתו בדרמת הטלוויזיה "הניסיון הקשה של ביל קראני".
ב-1986 הופיע בקומדיית הפשע של בריאן דה פלמה "חכמים בלילה" לצידו של דני דה ויטו.
שיחק במשך שנתיים בעשרה פרקים בסדרת הפשע של סטיבן ג'יי קאנל "סוכן סמוי" בתפקיד המאפיונר סוני סטילגרייב.
התפרסם בפעם האחרונה לפני מותו בקומדיה של הנרי וינקלר "שוטר וחצי".
ריימונד ג'ורג' אלפרד קוני ידוע בשם ריי קוני הוא מחזאי ושחקן אנגלי.
המחזה המצליח ביותר שלו, "Run for Your Wife", רץ תשע שנים על בימות הווסט אנד בלונדון.
17 ממחזותיו הוצגו בווסט אנד.
קוני החל לשחק ב-1946 והופיע בשנות החמישים והשישים במחזות שביים בריאן ריקס מסוגת "פארסות וייטהול" (Whitehall farces).
בתקופה זו כתב את המחזה הראשון שלו "One For The Pot".
ב-1961 כתב יחד עם טוני הילטון תסריט לסרט על פי קומדיה באותו שם.
יחד עם בנו מייקל הוא כתב פארסה בשם "טום, דיק והארי".
ב-1983 ייסד את "תיאטרון הקומדיה" והיה למנהלו האומנותי.
ביתה של הלהקה היה בתיאטרון שפטסברי בלונדון.
בתקופת כהונתו הועלו על במת התיאטרון יותר מעשרים מחזות בהם "פיגמליון בכיכובם של פיטר או'טול וג'ון ת'או, "Loot", ואת "Run for Your Wife" ("בעל בריבוע" או "פרפר ברשת" או "נשוי במנוסה").
במקביל לתיאטרון פעלה הלהקה גם בתחום הרדיו הקולנוע והטלוויזיה.
קוני הופיע גם בסרטי קולנוע וטלוויזיה, כולל בעיבוד קולנועי של הקומדיה "לא עכשיו יקירתי" (Not Now, Darling) שכתב ב-1973 בשיתוף עם ג'ון צ'פמן.
ב-2005 הוענק לו תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית OBE, כהכרה בתרומתו לתיאטרון.
ב-2012 הפיק וביים את הסרט "Run for Your Wife" המבוסס על המחזה שלו.
בנו מייקל קוני הוא תסריטאי ומחזאי (בין סרטיו: זהות).
מחזות פרי עטו שהועלו בעברית
חלון בלהות, תיאטרון הבימה, בימוי: לזלי לוטון, תרגום : דן אלמגור, 1992.
זה רץ במשפחה, תיאטרון יובל, 1992.
פרפר ברשת, קופרודוקציה של בית ליסין ותיאטרון באר שבע, בימוי: לזלי לוטון, תרגום: אהוד מנור, 2002.
בעל בריבוע, תיאטרון יובל 1983, ובית ליסין 1998. נוסח עברי:דן אלמגור ; בית צבי 2013
נשוי במנוסה, תיאטרון הקאמרי, בימוי: אלון אופיר, תרגום: דורי פרנס, 2015.
כסף קל, תיאטרון באר שבע.
כסף קל, בית צבי, בימוי: סלבה מלצב, תרגום: דורי פרנס, 2009.
כסף עובר ושווא, תיאטרון הקאמרי, בימוי: לזלי לוטון, תרגום: דורי פרנס, 2009.
טובים השניים, תיאטרון הקאמרי, בימוי: לזלי לוטון, תרגום: דניאל לפין, 2002.
טובים השניים, בימוי: רוני מנדלסון, הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, בימוי: רוני מנדלסון, תרגום: דניאל לפין, 2008.
בן בהפתעה, הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, בימוי: רוני מנדלסון, תרגום: אלי ביז'אווי, 2007.
תקלה קלה, תיאטרון בית ליסין, בימוי: לזלי לוטון, תרגום:דורי פרנס, 2009.
בייבי בייבי, הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, בימוי: רוני מנדלסון, תרגום: עינת ברנובסקי, 2010.
Run for Your Wife (1983) ("בעל בריבוע" או "פרפר ברשת" או "נשוי במנוסה")
Out of Order (1991) (טובים השניים)
רייבן היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס הטיטאנים הצעירים ביקום DC של DC קומיקס.
רייבן היא האלטר אגו של רייצ'ל רות', אמפאתית המסוגלת לשגר את ישותה האסטראלית ולשלוט בה, ובכך לגרום לה להילחם בשבילה ולתפקד לה כעיניים רואות במקומות רחוקים.
ניתן לחלק את חייה לשלוש תקופות חיים - בצעירותה, היא העבירה את חייה במקדש אזאראת' וייסדה את "הטיטאנים הצעירים החדשים".
תקופת חייה השניים החלה כשהיא עטתה על עצמה את תכריכי העורב הלבן.
תקופת החיים השלישית שלה היא העכשווית ביותר, שבה היא הופיעה בגרסה צעירה יותר.
בתקופת חייה הראשונים, רייבן הייתה בת התערובת של אם אנושית ואב שד מממד אחר בשם טרייגון.
היא גדלה בממד חלופי בשם אזאראת' שבו תושביו דגלו בפציפיזם, ומנהיגם הרוחני לימד אותה לשלוט ברגשותיה, שהיו אפופים בכאב עקב מקורותיה, כדי להדחיק את כוחותיה הדמוניים.
בעיקרון נוצר החשש, שאם רייבן תאפשר לעצמה להרגיש רגש חזק, היא תיהפך בסופו של דבר לשד כמו אביה ותאבד את אנושיותה.
ביום הולדתה ה-16, רייבן למדה כי אביה מתכנן לפלוש לממד שלה, ונשבעה לעצור אותו בכל מחיר.
בתחילה, רייבן ניסתה ליצור קשר עם חברי ליגת הצדק, אך הם סירבו בהצעתה של הקוסמת זטאנה, שחשה במורשתה הדמונית של רייבן.
בייאושה, רייבן הקימה מחדש את הקבוצה כקבוצת "הטיטאנים הצעירים החדשים", שכללה את רובין, וונדר גירל, קיד פלאש, סטארפייר, סייבורג וביסט בוי.
למשך כל זמן זה, רייבן נלחמה בהשפעתו המזיקה של אביה.
לאחר תקופת היעלמות ארוכה, רייבן חזרה כשהיא עוטה על עצמה תכריכי עורב לבן, המסמלים את שחרורה מעולו של אביה.
היא מגלה כי ביכולתה לחוש ברגשותיהם של אחרים ולשלוט גם בהם.
במשך מאורעות "ציד הטיטאנים", השתלטו על רייבן נשמות אפלות והיא הפכה לכפילתו של אביה.
בניסיונה של אמה לטהר את רייבן, גופה של רייבן הושמד.
בהמשך, האנרגיה האפלה ששכנה בנשמתה של רייבן אכלסה על-אנושית שלקחה על עצמה את זהות "רייבן האפלה" והחליטה לטמא אחרים בכוחו האפל של טרייגון.
היא שתלה בסטארפייר את זרעו של טרייגון, שהתברר מאוחר יותר כאישיותה הטובה של רייבן.
רייבן האפלה לחמה בסטארפייר כדי להשמיד את גרסתה הטובה, אך הטיטאנים סיכלו את תוכניתה והשמידו אותה.
התברר בהמשך כי נטיעת אישיותה הטובה של רייבן בסטארפייר הייתה חלק מתוכניתה לפטור אותה מנשמתה הדמונית אחת ולתמיד.
נשמתה של רייבן רעמה על פני כדור הארץ עד אשר התגלגלה לתוך גופתה של צעירה בידי כנסיית הדמים.
חברי הטיטאנים גילו כי כנסיית הדמים היא קבוצת מאמינים של השד טרייגון, וכי שילוב כוחותיהם של רייבן ושל הנבל בראדר בלוד יוביל לארמגדון.
הקבוצה הפריעה למהלך החתונה ביניהם, ורייבן הצטרפה מחדש אל חברי קבוצתה, כשהיא נושאת את שם אמה רייצ'ל רות' לזכרה.
רייבנסווד היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמת־נעורים, מסתורין ומתח אשר נוצרה על ידי מרלין קינג, אוליבר גולדסטיק ויוסף דוהרטי המהווה סדרת־בת לסדרה שקרניות קטנות.
ב־26 במרץ 2013, הרשת ABC Family נתנו לסדרה "אור ירוק".
שידור הבכורה שלה התרחש ב־23 באוקטובר 2013, אחרי פרק ההלווין של "שקרניות קטנות ויפות".
צילומה הסדרה החלו ב־21 באוגוסט 2013. עשרה פרקים הוזמנו.
הסדרה מתרחשת בעיירה הבדיונית רייבנסווד.
הסדרה עוקבת אחרי חמישה זרים שחייהם קשורים זה לזה על ידי קללה קטלנית אשר פקדה את עירם במשך דורות.
הם חייבים לחפור בעבר האפל של העיר, כדי לפתור את הקללה המסתורית.
כשמרינדה וכיילב מגיעים אל רייבנסוד הם מוצאים מצבה עם שמותיהם ותמונתם עלייה.
מירנדה הולכת אל דודה בשביל לקבל כמה תשובות על עברה ועל הוריה.
בינתיים, אוליביה ולוק, שאיבדו את אביהם צריכים לנחם את אמא שלהם, כי האנשים בעיר חושבים שהיא רצחה אותו.
כאשר כיילב פוגש ברמי, הוא מבקש עזרה בנוגע למצבות, ורמי עוזרת.
כיילב, רמי ומירנדה מוצאים חלק מהסיפור העומד מאחורי המצבות.
בסצנה האחרונה, רמי מסיעה את כיילב, מירנדה, אוליביה ולוק מעל גשר.
מירנדה רואה את רוח הרפאים שהיא ראתה במהלך הפרק וזו גורמת להסחת דעת כך שהמכונית נוטה מהגשר אל המים.
כיילב פוגש לראשונה במירנדה באוטובוס בדרך לרייבנסווד, בעת שהוא הולך לעזור לבת זוגו, האנה מרין.
אחרי שהאנה פוגשת את מירנדה ושומעת את סיפורה היא שואלת את כיילב אם הוא רוצה להישאר ברייבנסווד כדי לעזור למירנדה.
היא מבטיחה לבקר את כיילב מפעם לפעם.
כיילב מוצא מצבה הנושאת את שמו ואת תמונתו, והוא נשבע להישאר לנצח בעיירה הזו, עד שהוא יגלה מה זה אומר.
מירנדה פוגשת את כיילב לראשונה באוטובוס לרייבנסווד – המקום שהיא הולכת למצוא בו את דודה, ריימונד קולינס, הבן משפחה שנותר לה.
במהלך ההליכה שלה לבית דודה, היא עוזרת להאנה להימלט באי ידיעה שהיא וכיילב במערכת יחסים.
מירנדה גם מוצאת מצבה הנושאת את עצמה ותמונה שלה על המצבה.
ב־1 במאי 2013, נחשף שטיילר בלקבורן יחליף את תפקידו קיילב ריברס בסדרה "שקרניות קטנות" בתפקיד כיילב ריברס בסדרה רייבנסווד.
ב־7 במאי 2013, נחשף כי ברט דיר ואליזבת וויטסון יופיעו בסדרה, כאוליביה ולוק – זוג תאומים.
יום למחרת, ב־8 במאי 2013, הוכרז כי מריט פטרסון תצטרף לסדרה, כחברה הכי טובה של אוליביה, טס.
שלושה ימים למחרת, ב־11 במאי 2013, אושר כי ניקול אנדרסון תצטרף לסדרה בתפקיד מירנדה.
למחרת, ב־12 במאי 2013, הוכרז כי מג פוסטר תצטרף לשחקני הסדרה בתפקיד גב' גרינוולד, תושבת רייבנסווד (היא הופיעה גם לראשונה בעונה 4 פרק 6 של "שקרניות קטנות").
ב־16 ביולי 2013, נודע כי מריט פטרסון תחליף את אליזבת וויסטון כאוליביה.