tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא לא ניגש לבחינת לשכת עורכי הדין, מכיוון שהתקבל ללשכת עורכי הדין של דקוטה הדרומית בזכות הדיפלומה שהרוויח בעת לימודיו הגבוהים.
ג'ונסון שירת בבית הנבחרים של דקוטה הדרומית מ-1979 עד 1982 ובסנאט של דקוטה הדרומית במשך שלוש שנים, מ-1983 עד 1986. ב-1985 היה סגן התובע המחוזי במחוז קליי במקביל לכהונתו בסנאט של דקוטה הדרומית.
ב-1986 נבחר ג'ונסון לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס היחיד של מדינת דקוטה הדרומית.
במהלך כהונתו הראשונה הציג ג'ונסון חקיקה יותר מכל אחד שנבחר לקונגרס באותה השנה.
ב-1997 עזב את בית הנבחרים עם היבחרו לסנאט האמריקאי.
בסנאט היה חבר בוועדת ההקצבות, בוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע, בוועדת הכספים (שבראשה ישב בשנים 2011–2015) ובוועדה לענייני אינדיאנים.
ב-13 בדצמבר 2006, בעודו מתראיין מוושינגטון הבירה לתחנת רדיו מקומית בדקוטה הדרומית, לקה ג'ונסון בשבץ מוחי והוא עבר ניתוח בבית החולים ע"ש ג'ורג' וושינגטון שבאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
המצב הרפואי הרעוע אליו נקלע ג'ונסון הוביל לחשש אצל המפלגה הדמוקרטית שמא תאבד את הרוב הזעום שלה בסאנט, לו ג'ונסון ימות כתוצאה מהשבץ או ייבצר ממנו למלא את תפקידו.
עם זאת, בפברואר 2007 שב ג'ונסון לסנאט וב-2008 נבחר מחדש.
ג'ונסון הצביע בעד מדיניות אל תשאל, אל תספר, בעד אישור מינויו של השופט סמואל אליטו לבית המשפט העליון של ארצות הברית ובעד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
ג'ונסון היה הסנאטור היחיד בקונגרס שיש לו בן ששירת בתפקיד פעיל בכוחות המזוינים של ארצות הברית כאשר הסנאט הצביע על היציאה למלחמת עיראק.
בנו הבכור של ג'ונסון, ברוקס, שירת בדיוויזיה המוטסת ה-101 של צבא ארצות הברית, שנלחמה בעיראק.
בסופו של דבר ג'ונסון הצביע בעד היציאה למלחמה ובנו שירת בעיראק, לאחר שכבר שירת בסכסוכים צבאיים במלחמת בוסניה ובמלחמת קוסובו.
לקראת בחירות 2014 בארצות הברית הודיע ג'ונסון על פרישתו מהחיים הציבוריים.
טילראן (בספרדית: Tilarán) היא עיירה שנמצאת בקנטון טילראן , שבמחוז גואנאקאסטה, שבקוסטה ריקה.
העיירה ממוקמת כ-100 ק"מ מסן חוסה, בירת קוסטה ריקה וכ-50 ק"מ מליבריה, בירת המחוז.
החודש החם ביותר הוא אפריל (24 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 2,652 מילימטרים בשנה.
חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (481 מ"מ גשם), וחודש מרץ הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (37 מ"מ גשם).
טימותי פיטר ג'נקין (נולד ב-1948) הוא כותב דרום אפריקני, פעיל אנטי-אפרטהייד לשעבר ואסיר פוליטי.
הוא ידוע בעיקר בזכות בריחתו מן הכלא המקומי בפרטוריה בשנת 1979, יחד עם סטיבן לי ואלכס מונבריס.
ג'נקין נולד בקייפטאון והתחנך בבית הספר הפרטי לבנים ובתיכון לבנים רונדבוש, אותו סיים בגיל 17.
לאחר שעזב את בית הספר, הצליח להימנע מגיוס החובה לכוח ההגנה של דרום אפריקה, ועבד במגוון עבודות במשך שנתיים, ללא עיסוק מיוחד מלבד מרוצי אופנועים.
הוא עזב לממלכה המאוחדת בשנת 1970, שם עבד במפעל פיברגלס בתנאי עבודה גרועים ובשכר מועט.
אז החל לטעון כי המערכת כולה לא צודקת ופיתח עניין בסוציולוגיה.
הדבר הוביל אותו גם ללמוד יותר על חוסר הצדק בארצו.
בהמשך כתב כי הוא "גדל כדרום אפריקני לבן 'רגיל' ושאנן" אשר "קיבל בלי לחשוב את המערכת ובמשך עשרים ואחת שנים מעולם לא הטיל בה ספק".
בסוף 1970 נרשם ג'נקין לאוניברסיטת קייפטאון וסיים תואר ראשון במדעי החברה בסוף 1973.
ג'נקין פגש את סטיבן לי בשיעור סוציולוגיה באוניברסיטה.
עד מהרה הם התיידדו ושניהם חיפשו יחד ספרות שנאסרה על ידי ממשלת האפרטהייד, קראו, צילמו במכונות העתקה והפיצו אותה בקרב סטודנטים אחרים.
בעיני שניהם לימודי הסוציולוגיה היו מאכזבים משום שהתכנים חיזקו את הסטטוס קוו של מערכת האפרטהייד.
דרך קריאה של חומרים שנאסרו על ידי הממשלה הם הצליחו לראות את "המציאות העירומה" של האפרטהייד ואת אופייה הלא דמוקרטי של הממשלה, וחשו רצון בוער לבצע שינוי חיובי, אשר, לדברי ג'נקין, היה אפשרי רק באמצעים שאינם חוקיים תחת המשטר הנוכחי.
במהלך תקופה זו נודע להם על פעילות הקונגרס הלאומי האפריקני (ANC) שהיה ארגון אסור בדרום אפריקה.
בפברואר 1974, עזבו ג'נקין ולי את המדינה כדי להצטרף ל-ANC בלונדון, מתוך כוונה לעזור לחולל שינוי בדרום אפריקה.
בלונדון פגש ג'נקין את אשתו לעתיד רובין.
בזמן שהמתין לאישור חברותו בארגון, עבד ג'נקין כעובד סוציאלי במוסד שיקום לעבריינים צעירים בסווינדון.
לאחר קבלתו על ידי ה-ANC, הוא ולי קיבלו הכשרה מטעם הארגון בטקטיקות שונות, בפרט כיצד להפיץ את חומרי התעמולה שלו בצורה של עלונים, וכיצד להקים מבנים תקשורתיים וכלכליים.
כשחזרו לקייפטאון ביולי 1975, קנו לי וג'נקין מכונת כתיבה, וציוד להדפסה ופרסום של עלונים.
הם שכרו תחילה מוסך ולאחר מכן דירה זעירה.
ג'נקין עבד כחוקר במכון לפיתוח חברתי באוניברסיטת הכף המערבי, שהייתה אוניברסיטה לאנשים שסווגו על ידי ממשלת האפרטהייד כצבעוניים.
במרץ 1976 נסע לי ליוהנסבורג לחפש עבודה, וה-ANC שלח לשניהם את משימתם הראשונה, לפזר עלונים הקוראים לתמיכה ב-ANC ואחדות במאבק השחרור.
באמצעות פצצת עלונים (עיצוב חדש שפותח על ידי ג'נקין) ביוהנסבורג, בסמוך ליום השנה לטבח בשארפוויל ב־21 במרץ.
אירוע זה מתואר בספר זכרונותיו של ג'נקין.
לאחר הצלחת משימתם הראשונה, ג'נקין עבד על ליטוש המנגנון על ידי הוספת מערכת הפעלה מרחוק לפצצת העלונים.
הוא חילק עלונים בצורה מוצלחת בדרך זו בכיכר המצעד הגדול בקייפטאון.
לי עבד באוניברסיטת וייטווטרסראנד ואילו ג'נקין ניהל את ה-'תא' בכוחות עצמו בקייפטאון.
ג'נקין נסע ללונדון על פי בקשת ה-ANC במאי 1976, בעוד לי המשיך להטמין פצצות עלונים ברחבי יוהנסבורג.
ביולי נעצרו ארבעה פעילים של ה-ANC, כולל הסופר ג'רמי קרונין, בעבור ביצוע עבודות דומות בקייפטאון וקיבלו עונשי מאסר בפועל.
בלי להירתע, המשיך ג'נקין את העבודות בקייפטאון, מצא מקום חדש והחליף את ציוד ההדפסה שלהם באופן קבוע, ושניהם ביצעו הפצצות עלונים נוספות ביוהנסבורג.
היו כמה סימנים מדאיגים שג'נקין נמצא במעקב, אך הוא נסע ללונדון לראות את רובין במשך שישה שבועות וחזר ללא אירוע.
בספטמבר תלו הוא ולי באנר באורך 10 מטרים ובו הכיתוב "ANC LIVES" (הקונגרס הלאומי האפריקני חי!) מבניין גבוה במרכז קייפטאון, יחד עם מכשיר מתוזמן שהפיץ מאות עלונים על ההמונים שמתחת.
לי עבר בחזרה לקייפטאון בחודש דצמבר לאחר שנרשם לתואר שני בסוציולוגיה, והשניים המשיכו בעבודתם הסמויה, אך ללא ידיעתם, הפעם תחת ניתור המשטרה.
ב-2 במרץ 1978 בשעה 03:00 נעצרו שניהם, לאחר שנראו מעבירים את ציוד ההדפסה שלהם לבית מגוריהם.
מעולם לא הוסבר להם כיצד גילתה אותם משטרת הביטחון, וג'נקין הגיע למסקנה שזו כנראה הייתה תוצאה של עבודת משטרה מדוקדקת ומעקב ממושך.
הם נלקחו לתחנת המשטרה בכיכר קלדון, המשרד הראשי של אגף הביטחון בקייפטאון, שם הופרדו, נחקרו והוכנסו לתאים, מבלי שנמסרו להם אישומיהם או זכויותיהם.
זה היה חוקי לפי סעיף 6 לחוק הטרור של דרום אפריקה, שאפשר מעצר ללא משפט עד 60 יום, והיה ניתן להארכה.
לי ביצע ניסיון בריחה וכמעט הצליח.
לאחר פרק זמן בכיכר ג'ון וורסטר הידועה לשמצה ביוהנסבורג, הם הוחזרו לקייפטאון, ואחרי ארבעה שבועות הורשו לראות את משפחותיהם, והוחזקו בכלא פולסמור בזמן שחיכו למשפט.
אביו של לי הביא לו את הספר "פפיון", שנתן להם השראה לשקול ברצינות את האפשרות של בריחה, והם התרכזו בתצפיות קפדניות על העולם סביבם.
יחד עם לי הואשם ג'נקין ב"הפקה והפצה של 18 עלונים שונים בשם ארגונים אסורים", כולל המפלגה הקומוניסטית הדרום אפריקאית, ה-ANC והאגף החמוש שלה, "נה", בין השנים 1975–1978, ועודד אנשים להצטרף לתנועת השחרור.
המשפט בבית המשפט העליון בקייפטאון נמשך בין ה-6 ל-15 ביוני 1978. לאחר ייעוץ משפטי לקוי, הודו שניהם בכל ההאשמות.
שניהם נמצאו אשמים באישום אחד.
על ג'נקין נגזרו 12 שנות מאסר ועל לי שמונה.
זמן קצר לאחר מאסרם החלו ג'נקין, לי וכמה אסירים נוספים בתכנון בריחה, שתכלול עותקים של כמה מפתחות כלא שג'נקין ייצר מעץ.
ג'נקין הבריח קצת כסף לכלא.
התוכנית הראשונית הייתה ששמונה מהאסירים הפוליטיים יברחו ויותירו אחריהם שניים שכבר היו לקראת סיום עונשם.
אחד הנמלטים המתוכננים, דניס גולדברג, תקשר עם חברים ב-ANC באמצעות מכתבים מוצפנים שנשלחו לברוך הירסון בלונדון.
הירסון תקשר עם ג'ו סלובו במוזמביק, נקבע תאריך לבריחה וסודר רכב מילוט.
עם התפתחות התוכנית התברר שכדי שהבריחה תצליח היא צריכה להיות מוגבלת לשלושה אנשים, שיצטרכו להתחבא בארון קטן בשלב מסוים.
הכנות הבריחה הביאו לכמה חילוקי דעות בקרב האסירים הפוליטיים, אך הם נשארו עמיתים וכולם תרמו בדרך כלשהי למאמץ הבריחה.
העובדה שכולם היו בכלא בגלל פעילותם הפוליטית ואמונותיהם איחדה אותם, ו"כחברי ארגון מהפכני הם היו ממושמעים והשתתפו בסבלם [של השאר] באופן משותף".
גולדברג והאחרים החליטו לסגת מהבריחה, כאשר גולדברג המשיך להיות מעורב בהכנות.
בדצמבר 1979, ברחו ג'נקין, לי ואסיר נוסף בשם אלכס מונבריס מבית הסוהר המרכזי בפרטוריה בעזרת מפתחות שנוצרו בעבודת יד לתשע הדלתות המובילות החוצה מהכלא, לאחר מספר רגעים מסמרי שיער לאחר שנתקלו במכשולים לא צפויים.
גולדברג הסיח את דעתו של הסוהר בזמן שהשלושה הצליחו להימלט.
באופן מדהים, הרחוב היה שומם, אך הם עדיין היו צריכים למצוא את דרכם מדרום אפריקה, למוזמביק ולחופש.
זה היה כרוך בהרבה מאוד תכנון מוקדם, אך עדיין היו אתגרים רבים בביצוע, כאשר נסעו דרך אנגולה, זמביה וטנזניה ולבסוף ללונדון.
ג'נקין ולי הופיעו במסיבת עיתונאים בלוסקה עם אוליבר טמבו ב-2 בינואר 1980 כדי לספר את סיפוריהם, לפני שעברו ללונדון, שם עבד ג'נקין כקצין מחקר של קרן ההגנה והעזרה הבינלאומית.
הוא ולי יצאו למסע הרצאות בשוודיה בשנות השמונים המוקדמות.
עת התגורר בקמדן, הוא בנה מחשב בסיסי שיצר מסרים מוצפנים שניתן היה לשלוח מן ה-ANC לסוכניהם, כולל נלסון מנדלה בכלא.
הוא שב לדרום אפריקה בשנת 1991 כדי לנהל את רשת התקשורת של ה-ANC.
הוא עבד ביחידת התדרוך לבחירות של ה-ANC משנת 1994 (שנת הבחירות הראשונות בדמוקרטיה המלאה בדרום אפריקה), לפני שמונה לראש יחידת המידע האלקטרוני בקייפטאון באותה שנה.
הוא עזר להקים את מערכת החליפין הקהילתית, מערכת מסחר מבוססת אינטרנט, בשנת 2003, ויצא לסיור לאומי באוסטרליה עם קארל בויאלה בשנת 2015 כדי להסביר עליה.
בשנת 2007 נבחר להיות "עמית אשוקה".
באפריל 2018 הוענק לו פרס ועידת ה-RSA על הצטיינות בתחום השירות ההומניטרי.
בשנת 1987 ראה אור בלונדון ספרו "בריחה מפרטוריה".
מהדורה חדשה פורסמה ביוהנסבורג ובלונדון כ-"מבפנים החוצה: בריחה מכלא פרטוריה" בשנת 2003.
בשנת 1995 כתב ג'נקין סדרת מאמרים בת שישה חלקים בשם "Talking to Vula: סיפור רשת התקשורת הסודית המחתרתית של מבצע Vula".
בשנת 2013 הועלה סיפור מתוגבר דרמטית של בריחתו מהכלא בפרק השביעי של העונה השנייה של "הפריצה", סדרת טלוויזיה שנעשתה על ידי ערוץ הטלוויזיה נשיונל ג'יאוגרפיק, שהמחיזה בריחות כלא אמיתיות.
בסרטון מוצגים קטעים מתוך ראיונות עם ג'נקין, לי, מומבריס וגולדברג שצולמו בשנת 2012, בין סצנות משוחזרות של הבריחה.
בשנת 2014 סרט דוקומנטרי בשם "The Vula Connection", על ג'נקין ועל חלקו ביצירת מערכת תקשורת חשאית גאונית שאפשרה לפעילי וולה לחדור את גבולות דרום אפריקה בסתר, ובסופו של דבר הברחת מסרים לנלסון מנדלה הכלוא, נעשה על ידי מריון אדמונדס.
במרץ 2020 יצא לאקרנים סרט על פי ספרו של ג'נקין, שהופק על ידי דייוויד בארון, בכיכובם של דניאל רדקליף כג'נקין ואיאן הארט בתפקיד גולדברג.
צילומי "הבריחה מפרטוריה" החלו באדלייד, דרום אוסטרליה, במרץ 2019, כאשר דניאל וובר הצטרף לצוות השחקנים בתפקיד לי.
ג'נקין בילה זמן מה באדלייד, וייעץ לרדקליף לגבי מבטא והיבטים אחרים של הסרט, בנוסף, שיחק כניצב בתור אסיר ליד רדקליף בחדר הביקורים.
ג'ון וורהיס "טים" בוגרט השלישי היה מוזיקאי אמריקאי.
נולד בניו-יורק סיטי, ארצות הברית.
סיים את רידג'פילד ממוריאל ברידג'פילד, ניו ג'רזי, העיר בה גדל, בשנת 1963. כגיטריסט בס וזמר נודע בעיקר ביכולת הווקאלית החזקה שלו והנגינה המהירה שלו, ובצליל פורץ הדרך על הבס שלו מסוג Fender Precision.
הוא היה אחד מחלוצי השימוש בדיסטורשן עם הבס שלו כדי לסייע לו לחתוך את המיקס עם המגברים שהקנו לו צליל חד מאוד.
הוא שיתף פעולה עם המתופף כרמיין אפיס.
להקת "ונילה פאדג'" הוקמה על ידי טים בוגרט יחד עם הזמר והקלידן מארק שטיין, הגיטריסט וינס מרטל והמתופף כרמיין אפייס.
הם הקליטו חמישה אלבומים במהלך השנים 1967–1969, לפני שהתפרקו בשנת 1970. הלהקה התאחדה בהרכבים שונים לאורך השנים.
בשנת 1970 הקים בוגרט את להקת ההארד רוק "קקטוס" עם המתופף כרמיין אפיס, הגיטריסט ג'ים מקארטי והסולן הראשי ראסטי דיי.
לאחר מכן ניגן עם הגיטריסט ג'ף בק, לאחר שההרכב השני של ג'ף בק התפרק בשנת 1972 ובסופו של דבר הפך לחבר בשלישיית "Power trio" שכללה את בק, בוגרט & אפייס, בסוף 1972.
כחבר בהרכב השני של ג'ף בק, הידוע גם בשם " Jeff Beck Group,", הוא סייר באירופה, יפן וארצות הברית מינואר 1972 עד ינואר 1974. בסוף 1975, הוא ניגן בגיטרה בס באלבום The 20th Anniversary of Rock 'n' Roll all-star album.של בו דידלי.
לאחר מכן הצטרף בוגרט להרכב הרוק "Bobby and the Midnites", פרויקט מוזיקלי שהורכב על ידי הגיטריסט והזמר בוב וייר מלהקת " גרייטפוּל דֶד ".
על אף שהשתתף בסיבוב ההופעות עם ההרכב, בוגרט עזב לפני שיצא אלבום האפונים (eponym) שלהם, והוחלף באלפונסו ג'ונסון.
לאחר מכן הצטרף להרכב הרוק הבריטי " Boxer" וניגן באלבום האחרון שלהם "Absolutely" בשנת 1977-הוא כתב במשותף לשלוש רצועות באלבום זה.
האלבום וסיבוב ההופעות שלאחר מכן זכו לתגובה אדישה והלהקה פורקה בשנת 1978.
במהלך 1981 בוגרט סייר עם הגיטריסט ריק דרינגר והוציא את האלבום "Progressions".
הוא הקליט את אלבומו השני "Master's Brew" בשנת 1983 והקליט את "Mystery" עם להקת Vanilla Fudge בשנת 1984.
בשנת 1981 הפך בוגרט לחבר סגל ב"מכון המוזיקאים" (Musicians Institute) בהוליווד.
בשנת 1993 עבד עם הגיטריסט היפני פטה (Tomoaki Ishizuka המוכר בשם הבמה Pata,) כשהקליט את האלבום "Pata".
בתחילת 1999 הוכרה תרומתו של טים בוגרט להיסטוריה של הרוק ושמו הונצח ב"שדרת הכוכבים של הוליווד".
באותה שנה, הוא התחבר עם המתופף Carmine Appice ועם המוזיקאי היפני Char לסיור ביפן עם הרכב בשם CB&A, ושנה לאחר מכן יצא לאור אלבום עם ההקלטות מההופעות החיות.
בשנת 2000 בוגרט וכרמין אפיס הקימו את שלישיית DBA עם הגיטריסט ריק דרינגר וערכו הופעות עם הרכב "ונילה פאדג'".
במהלך 2009 הצטרף בוגרט לשלישיית ה-"Blues Mobile Band", שניגנה בסגנון בלוז רוק, והקליט את "Blues Without Borders" בלוס אנג'לס.
בשנת 2010, בוגרט, עם מייק אונסקו בגיטרה ושירה ואמרי סמאו בתופים (שניהם מלהקת ה"בלנדסייד בלוז"), הקליט את "Big Electric Cream Jam", מחווה חיה של 10 שירים ללהקת "קרים" באולם האירועים "The Beachland Ballroom" ביוקליד, אוהיו.
בתחילת 2014 הצטרף בוגרט ללהקת ההארד רוק Hollywood Monsters שם ניגן באלבום Big Trouble (בשלוש רצועות) שיצא לאור בשנת 2014 בחברת התקליטים- Mausoleum Records.
באלבום מופיעים הזמר הצרפתי סטף הונדה בשירה וגיטרות, המתופף האמריקאי ויני אפיס, דון איירי על קלידים ופול דיאנו בשירה מובילה ברצועת הבונוס בתקליט.
בשנת 2010 פרש בוגרט "בעל כורחו" מסיור עקב תאונת אופנוע.
הוא מת ב-13 בינואר 2021 כתוצאה ממחלת הסרטן.
טימותי פלויד ברצ'ט הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת טנסי.
ברצ'ט, חבר המפלגה הרפובליקנית, היה טרם היבחרו לקונגרס נציב מחוז נוקס בשנים 2010–2018 וחבר בית המחוקקים של טנסי, תחילה בבית הנבחרים המדינתי (1999-1995) ולאחר מכן בסנאט של טנסי (2010-1999).
ברצ'ט נולד בנוקסוויל, שם נולד ב-1964 ולמד בבית הספר היסודי וסט הילס בחטיבת הביניים בירדן ובבית הספר התיכון בּירְדֶן.
לאחר שהשלים את לימודיו התיכוניים ב-1982 הוא נרשם לאוניברסיטת טנסי, שם קיבל תואר ראשון בחינוך.
בשנת 1994 נבחר ברצ'ט לתפקידו הציבורי הראשון כחבר בבית הנבחרים של טנסי.
במשך ארבע שנים ייצג שם מחוז הבחירה ה-18, בשנים 1995–1999. ב-1998 נבחר לתקופת כהונה בת ארבע שנים בסנאט של טנסי, כנציג מחוז הבחירה השביעי.
ב-2006, בהיותו חבר הסנאט המדינתי, ברצ'ט לא דיווח על שש המחאות בנקאיות שקיבל מארגונים פוליטיים בסך 3,300 דולר אמריקאי.
משרד הרישום לכספי בחירות בטנסי החליט שלא לקנוס אותו.
ב-2008 נקנס ב-250 דולר על אי חשיפת שלוש תרומות מוועדות פעולה פוליטיות שהסתכמו ב-1,500 דולר.
הוא נבחר מחדש פעמיים, וכיהן בסך הכל שלוש כהונות בנות ארבע שנים, מ-1999 עד 2010.
ברצ'ט נבחר לנציב מחוז נוקס בספטמבר 2010, וירש את מייק ראגסדייל שעזב את תפקידו בשל הגבלת כהונה.
ברצ'ט ניצח את השריף לשעבר של מחוז נוקס טים האצ'יסון בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית ואת המועמד הדמוקרטי עזרא מייז בבחירות הכלליות.
ב-10 בפברואר 2012, הכריז ברצ'ט בתחנת הטלוויזיה המקומית "WBIR-TV" על עריכת אירוע ה-"Cash mob" הראשון במחוז, בו מתכנסים קבוצה של אנשים שונים למען ביצוע רכישות משותפת מעסקים קטנים ובינוניים.
האירוע זכה לתשומת לב לאומית והוזכר במגזין טיים.
כאשר ג'ימי דאנקן הודיע על פרישתו מהקונגרס לאחר 30 שנות כהונה בבית הנבחרים של ארצות הברית, ברצ'ט נכנס לפריימריז רפובליקני מרובה-מתמודדים להחלפתו.
לאחר שניצח בבחירות המקדימות הבטיח ברצ'ט הלכה למעשה את היבחרו לקונגרס, שכן מחוז הקונגרס השני של טנסי נחשב זה מכבר למעוז מובהק של המפלגה הרפובליקנית בדרום ארצות הברית.
כשהושבע לתפקידו בינואר 2019, ברצ'ט הפך לאדם השביעי בלבד שייצג את המחוז בבית הנבחרים מאז 1909. מחוז זה זכה לייצוג בקונגרס מפוליטיקאים שמילאו עשרות שנים בתפקיד: כל ששת קודמיו של ברצ'ט ייצגו את המושב לפחות 10 שנים, כאשר שלושה מהם כיהנו לפחות 20 שנה.
הוא גם קטע אחיזה בת 54 שנים של משפחת דאנקן במחוז.
ג'ון דאנקן האב זכה במושב ב-1964, ולאחר מותו ב-1988 ירש אותו בנו, ג'ימי.
טים גריפין הוא שחקן אמריקאי.
הוא למד אנגלית ופילוסופיה פוליטית באוניברסיטת ורמונט.
גריפין מכונה לעיתים קרובות "השחקן שנמצא בכל דבר" הוא החל את הקריירה שלו בשנת 1989 כשהופיע בפרק בסדרה האנתולוגית "ABC Afterschool Special".
באותה שנה הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה "כחום הלילה".
בשנות ה-90 הופיע בתפקידי אורח ובתפקידים חוזרים בסדרות טלוויזיה רבות בהן, מי הבוס?, "סיביל", "שולחן לחמישה" ו"ווקר".
בשנת 2000 הופיע בסרטי הקולנוע רוחות קרות ועל בנים ועל בנות.
שנה לאחר מכן הופיע בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "פורט צ'ארלס".
בעשור הראשון של המאה ה-21 הופיע בסדרות רבות בהן "המפענחת", "ER" ו"האנטומיה של גריי".
בשנת 2008 הופיע בסרט הקולנוע "קלוברפילד" ובסרט "איירון מן".
שנה לאחר מכן שיחק בסרט הקולנוע "גברים שבוהים בעיזים" ובסרט "סטארטרק".
ב הופיע בסרטים רבים בהם "סופר 8", "חטיפה".
בשנת 2011 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "החשוד העיקרי".
בין סדרות הטלוויזיה בהן שיחק בעשור זה היו "שלדון הצעיר", "וגאס" ו-"NCIS: ניו אורלינס".
בשנת 2021 לוהק לתפקיד בסרט הקולנוע "נעדרת".
גריפין נשוי לאליסיה קאר, יש להם שני ילדים.
טיליאו פטורסדוטיר (; נולדה ב-2001), ידועה בשמה הפרטי טיליאו, היא זמרת איסלנדית.
ייצגה את איסלנד באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב, עם השיר "Power".
טיליאו התפרסמה בזכות השתתפותה בתחרות הכישרונות Ísland Got Talent ב-2015. ב-2020 עברה לקופנהגן, והחליפה את לימודיה בפיזיותרפיה בשיעורי שירה ופיתוח קול.
בינואר 2023 אושר כי טיליאו עתידה להשתתף ב-Söngvakeppnin, הקדם האיסלנדי לאירוויזיון 2023, עם עוד תשעה משתתפים.
ב-18 בפברואר נחשף שירה לאירוע, "Lifandi inni í mér".
הוא לא יצא לאור בחצי הגמר, והעפיל לשלב הגמר, שנערך ב-4 במרץ.
בשלב זה שינתה את השיר לגרסה באנגלית בשם "Power", והוכרזה כזוכת האירוע.
"Power" דורג במקום ה-11 במצעד הסינגלים במדינה.
טימותי יו באגלי הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי, שהופיע במספר רב של סרטים ותוכניות טלוויזיה.
היו לו תפקידים חוזרים בסדרות הטלוויזיה "וויל וגרייס", "הופ וגלוריה", "מלך השכונה", "מונק", "גרייס ופרנקי" ועוד.
הוא גילם את ריצ'רד פראט בסדרת שואוטיים, "טיפול און ליין" של ליסה קודרו.
בשנת 1989, באגלי החל ללמוד בבית הספר לקומדיה The Groundlings, ועד מהרה כתב והופיע עם בהופעות מטעם בית הספר.
אף על פי שהוא פרש מהחברה הראשית של התיאטרון באמצע שנות ה-90, באגלי עדיין חוזר באופן קבוע להופיע במופע האלתור של בית הספר .
ב-1995, באגלי עזב את בית הספר והחל להופיע בטלוויזיה.
לאחר הופעות אורח ב- "Diagnos: Murder" ו"סיינפלד", הוא קיבל את התפקיד הקבוע הראשון שלו בסדרה "Howie Mandel's Sunny Skies".
מאז שפרץ לטלוויזיה בתחילת שנות ה-90, הפך באגלי לפנים מוכרות בטלוויזיה בפריים-טיים.
הוא התארח בתוכניות כמו "כנפיים", "דארמה וגרג", "על פי ג'ים", "תרגיע ", "תיקים באפלה", "Suddenly Susan", "ER", "אלן", "מפגשים מהסוג האישי", "נני" ו"עקרות בית נואשות" .
לבאגלי היו גם תפקידים קבועים וחוזרים בתוכניות להיטים כמו "מלך השכונה", "הופ וגלוריה", ו"הרקיע השביעי", וגילם את הרולד קרנשו הסובל מ-OCD, ב"מונק" במשך כמה פרקים.
הוא גם הופיע ב"גרים" כבלוטבאד.
הוא כנראה ידוע בטלוויזיה בעיקר בזכות הופעתו בתור לארי, חצי מזוג הומוסקסואל נשוי עם בת מאומצת, בסיטקום המצליח "ויל וגרייס" .
באגלי גם כיכב עם ליסה קודרו וויקטור גרבר ב"טיפול און ליין", סדרת הוויגנטים המקוונים שפותחה על ידי קודרו שעובדה לתוכנית של חצי שעה על ידי רשת שואוטיים.
בנוסף לעבודתו בסרטים עצמאיים, בגלי הופיע בסרטים בעלי תקציב גדול כגון "המסכה ", "אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי", "הדייט שתקע אותי".
באגלי הוא הומוסקסואל מוצהר ומדבר בגלוי על המאבקים המוקדמים שלו להתקבל.
בן זוגו מזה 10 שנים מת בשנת 1995 מאי ספיקת כליות הקשורה לסיבוך מאיידס.
באגלי התלווה לג'ניפר קולידג' כאשר לטקס פרסי ה-SAG כאשר זו קיבלה פרס על הופעתה בלוטוס הלבן.
היא ציינה כי באגלי הוא חברה הטוב מזה 20 שנה.
טימותי ווין אלכסנדר (נולד ב-10 באפריל 1965), המוכר בכינויו "הרב" , הוא מוזיקאי אמריקאי לשעבר הידוע בעיקר בתור מתופף להקת הרוק פריימוס.
הוא זכה לכינוי "הרב" מחבריו ללהקה לאחר שנשא פאוץ' מלא בעשבי תיבול אותם היה מחלק.
אלכסנדר הצטרף לפריימוס יחד עם לארי לאלונד בשנת 1988, וניגן עם הלהקה עד שנת 1996. אלכסנדר ניגן ברוב האלבומים של פריימוס, כולל כמה מהאלבומים הידועים ביותר של הלהקה כמו Frizzle Fry (1990), Sailing the Seas of Cheese (1991), Pork Soda (1993) ו- Tales from the Punchbowl (1995).
לאחר עזיבתו של אלכסנדר את פריימוס בשנת 1996, הוא הקים להקה משלו בשם Laundry, שהפיצה את תקליטיה בלייבל Prawn Song Records של לס קלייפול.
אלכסנדר שב לנגן עם פריימוס בשנת 2003, אך עזב שוב בשנת 2010. לבסוף, שב בשלישית בשנת 2013.
אלכסנדר הודיע על עזיבתו את הלהקה בפעם השלישית וכן פרישה מנגינה באוקטובר 2024. לפיו, הסיבה לפרישה נובעת מבעיות בריאות מתמשכות ורצונו להיות קרוב יותר למשפחתו.
טימותי מילפורד בבקוק היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל מונטנה ה-16 בין השנים 1962–1969. קודם לכן כיהן כסגן המושל ה-22 של מונטנה מ-1961 עד 1962.
בבקוֹק נולד בליטלפורק שבמינסוטה, בנם של אוליב (לבית ריינהרט) וארווין בבקוק.
מאוחר יותר עבר לגלנדייב שבמונטנה, וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון של מחוז דוסון בשנת 1939. הוא נישא לבטי לי ב-21 בספטמבר 1941, ונולדו להם שני ילדים.
לאחר שהשלים את לימודיו התיכוניים, עבד בבקוק במפעל של דאגלס איירקראפט קומפני בקליפורניה.
בשנת 1944 התגייס לצבא ארצות הברית כלוחם חי"ר, ושירת ברגימנט הרגלים ה-394 של הדיוויזיה ה-99 בזירה האירופית במלחמת העולם השנייה.
הוא לחם בקרב רכס אלסנבורן, שהיה חלק מהקרב על הבליטה.
בהמשך שירותו הצבאי לחם בקרב רמאגן, ועל לחימתו זו עוטר בכוכב הארד על גילוי אומץ לב בשדה הקרב.
בבקוק כיהן שלוש קדנציות בבית המחוקקים של מונטנה לפני שנבחר לסגן המושל בשנת 1960. ב-1962 התמנה למושל מונטנה בעקבות מותו של המושל דונלד גרנט נאטר בתאונה אווירית.
במהלך כהונתו הציע בבקוק להטיל מס מכירה בסך 3% למימון ממשלת המדינה, וכן מיתן את גובה תקציב המדינה שאושר על ידי המושל נאטר.
בשנת 1964 הביע בבקוק תמיכה במועמדותו של בארי גולדווטר במהלך בחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו באותה השנה.
באותה שנה התמודד בבקוק על כהונה נוספת מול רולנד רנה, נשיא אוניברסיטת המדינה של מונטנה לשעבר ומועמד המפלגה הדמוקרטית.
לאחר מערכת בחירות צמודה, גבר עליו בבקוק בהפרש קטן של 2.58%.
בין השנים 1964–1965 היה חבר במועצה המבצעת של אגודת המושלים הלאומית, ובין 1966–1967 כיהן כיושב ראש ועידת המושלים המערביים.
בשנת 1966 התמודד לסנאט של ארצות הברית מול הסנאטור המכהן לי מטקלף.
אף על פי שהדמוקרטים איבדו שלושה מושבים בסנאט, מטקלף לא רק שניצח את בבקוק אלא אף הגדיל את הפער לעומת ניצחונו ב-1960.
כשבבקוק התמודד על כהונה נוספת כמושל בשנת 1968 הוא נתקל באתגר משמעותי בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית מצד טד ג'יימס, שכיהן לצידו כסגן המושל מאז 1965. בבקוק ניצח לבסוף את ג'יימס, אך בבחירות הכלליות הפסיד בפער משמעותי לתובע הכללי של מונטנה פורסט אנדרסון.
כהונתו תמה בראשית ינואר 1969. לאחר הפסדו בבחירות מונה בידי נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון לחבר בוועדה המייעצת הלאומית לאוקיינוסים ולאטמוספירה.
בשנת 1969, בשל קרבתו לניקסון, הועסק בבקוק על ידי חברת הנפט "אוקסידנטל פטרוליום" (Occidental Petroleum) בבעלות ארמנד האמר, שם שימש כסגן נשיא וכשדלן מטעם האמר עם גישה ישירה הן לבית הלבן והן לנשיא ניקסון עצמו.
בשנת 1978 חיבר בבקוק יחד עם אשתו את הספר "Challenges: Above & Beyond".
בבקוק שימש כציר לוועידת הרפובליקנית הלאומית 11 פעמים, וכיהן כחבר הוועדה הרפובליקנית הלאומית בשנים 1997 ו-2000.
טיליס (במקור "World of Jeans and Tops" ו"Tilly's") היא רשת קמעונאית אמריקאית המתמחה במכירת בגדים, אביזרים, נעליים ועוד ממבחר מותגים.
החברה פועלת מהמטה שלה בעיר אירוויין, קליפורניה.
טיליסהיא רשת קמעונאית מתמחה המהווה יעד מוביל למכירת בגדים יומיומיים, נעליים, אביזרים ומוצרי ספורט לגברים ולנשים צעירים, נערים ונערות.
החברה מציעה מגוון רחב של מותגים גלובליים, מותגים צומחים ומותגים בבעלותה, אשר משדרים אורח חיים פעיל, חיצוני וחברתי.
מטה החברה נמצא בעיר איירוויין, קליפורניה, והיא מפעילה 250 סניפים ב-33 מדינות נכון ל-27 בינואר 2025.
קונספט טיליס החל ב-1982, כאשר המייסדים המשותפים, חזי שקד וטליה לוין, פתחו את החנות הראשונה שלהם במחוז אורנג', קליפורניה.
מאז 1984, החברה פועלת תחת השם "וורלד אוף ג'ינס אנד טופס" ("WOJT"), תאגיד קליפורני, אשר פועל תחת המותג "טיליס".
במאי 2011, הוקמה חברת "טיליס אינק." (Tilly's, Inc.), תאגיד דלאוור, במטרה לבצע ארגון מחדש של מבנה החברה לקראת הנפקה ראשונית לציבור.
כחלק מההנפקה הראשונית במאי 2012, הפכה WOJT לחברת בת בבעלות מלאה של "טיליס אינק.".
סניפי טיליס ממוקמים במגוון מרכזי קניות, כולל קניונים, מרכזי חיים, "מרכזי כוח", מרכזי קניות קהילתיים, מרכזי אאוטלטים ומיקומים על חזיתות רחוב.
גודל הסניף הממוצע הוא כ-7,300 רגל רבוע.
נכון ל-3 בפברואר 2024, טיליס מפעילה 248 סניפים ב-33 מדינות, בנוסף לאתר האינטרנט שלה.
טיליס היא קמעונאית מובילה של ביגוד יומיומי, הנעלה, אביזרים ומוצרים לגברים, נשים וילדים, עם מבחר רחב של מותגים גלובליים, מתפתחים ומותגים קנייניים איקוניים, המושרשים באורח חיים פעיל, חיצוני וחברתי.
טים מונטגומרי הוא אתלט ואצן אמריקאי.
מונטגומרי החזיק בשיא העולם בריצת מאה מטר בזמן של 9.78 שניות, אותו קבע בפריז בשנת 2002. התעורר חשד כי נטל חלק בפרשת סמים חמורה שהתעוררה באתלטיקה האמריקאית, ולכן לא השתתף באולימפיאדת אתונה.
ב־14 ביוני 2005 שבר אסאפה פאוול את שיאו ושיפר אותו במאית שנייה.
בשנת 2005 התחתן עם האצנית מריון ג'ונס.
ב־13 בדצמבר 2005 הטיל עליו בית הדין לבירור עתירות בספורט עונש של הרחקה לשנתיים מהשתתפות בתחרויות אתלטיקה עקב שימוש בסמים (לאחר שהסוכנות האמריקאית נגד סמים בספורט דרשה הרחקה של ארבע שנים), כמו גם שלילת הישגיו מאז ה־31 במרץ 2001.
ג'יימס טימותי (טים) הרדין היה זמר ומלחין בסצנת הפולק האמריקאית של שנות ה-60 והשתתף בפסטיבל וודסטוק.
הרדין נולד בעיר יוג'ין שבמדינת אורגון, ונשר מבית ספר בגיל 18, כדי להצטרף לחיל הים האמריקאי.
ב-1961, אחרי שהשתחרר, עבר לניו יורק והצטרף לזמן קצר לאקדמיה האמריקאית לאומנות דרמטית ממנה נפלט עקב היעדרויות רבות.
אז החל לפתח את הקריירה המוזיקלית שלו בהופעות בלוז באזור גריניץ' וילג'.
ב-1963 עבר לבוסטון ושם גילה אותו אריק ג'יקובסון, שערך לו פגישה עם נציגי Columbia Records.
שנה מאוחר יותר חזר לניו יורק כדי להתחיל בהקלטות עבור החוזה שחתם.
תוצר ההקלטות נחשב לכישלון בעיניי חברת התקליטים, ואלו החלו להפיץ את התקליט רק 5 שנים מאוחר יותר, ב-1969, תחת השם Tim Hardin IV.
ב-1966 יצא תקליטו הראשון, Tim Hardin 1, בחברת התקליטים Verve Records.
תקליט זה ביטא את השינוי שחל באופי המוזיקה של הרדין - המעבר מבלוז לפולק, שלימים הפך לסגנון העיקרי שלו.
תקליט זה גם כלל את השיר המפורסם "Reason To Believe", שהפך ללהיט בעקבות גרסת הכיסוי של רוד סטיוארט.
שיר נוסף מתקליט זה זכה להצלחה גדולה בישראל, "How Can We Hang On To A Dream" (איך נוכל להאחז בחלום).
השיר עדיין מנוגן לעיתים בתוכניות רדיו בישראל.
תקליטו השני, Tim Hardin 2, יצא ב-1967 והכיל גם הוא שיר שהתפרסם מאוד - "If I Were A Carpenter", אך גם כאן, גרסתו המקורית של הרדין זכתה להצלחה מועטה, והשיר התפרסם בעיקר מאוחר יותר, כאשר חידשו אותו אמנים רבים אחרים כמו ג'וני קאש, בובי דארין, ורבים אחרים.
לאחר הפצת תקליטו השני החלה תקופת ההתמכרות להרואין של הרדין.
סיבוב ההופעות של התקליט כמעט ולא התקיים בגלל התמכרות זו, וגם מכוון שהרדין החל לפתח פחד במה.
חברת התקליטים ATCO הוציאה תקליט בשם This Is Tim Hardin ב-1967, שכלל גרסאות כיסוי לשירים של אמנים אחרים.
על-אף שהתקליט יצא אחרי תקליטו השני של הרדין, השירים בו הוקלטו למעשה ב-1963–1964, טרם יצא תקליטו הראשון.
אלבומו השלישי, Tim Hardin 3 Live in Concert, יצא ב-1968 והיה למעשה אסופה של הקלטות מהופעות חיות וגרסאות חדשות לשירים ישנים.
במהלך השנים שלאחר מכן עבר הרדין בין אנגליה לארצות הברית, ובזמן שהוציא את אלבומו Nine, התמכרותו להרואין כבר שלטה בחייו לחלוטין.
הוא נפטר ב-29 בדצמבר 1980 בלוס אנג'לס, קליפורניה, בגלל מנות יתר של הרואין ומורפין.
הוא נקבר במדינת מולדתו, אורגון.
הזמר אריק איינשטיין היה ממעריציו של טים הרדין, וביצע את אחד משיריו, "Reason To Believe" באלבומו יסמין (1972).
כמו כן, פתיחת הפסנתר של השיר "היא יושבה לחלון" מתוך האלבום "חמוש במשקפיים" (1980) מבוססת על פתיחת הפסנתר של "How Can We Hang On To A Dream".
בין החודשים מאי ויוני 1975 הפיק איינשטיין את סיבוב ההופעות של הרדין בישראל, באמצעות חברת "הגר" שהיה מראשיה.
באחת ההופעות היה אמור להופיע לצד הרדין, אך במקום זאת עסק הרדין בכיוון הגיטרה שלו במשך 40 דקות עד שהקהל התחיל לאבד את סבלנותו, אז נפגע כנראה הרדין והתפרץ בזעם.
טים טאם הוא חטיף המיוצר על ידי החברה האוסטרלית Arnott's, מאז שנת 1964. זהו מעין ופל משני ביסקוויטים שביניהם קרם (לרוב שוקולד) ועליו ציפוי שוקולד.
בחבילה אחת של טים טאם יש 11 יחידות, ובדגם הציפוי הכפול 9. ייחודו של החטיף בנוהג להשתמש בו כקשית שתייה.
מקור השם "טים טאם" הוא בשמו של סוס מרוץ.
ב-1958 הלך בעלי החברה דאז, רוס ארנוט, לצפות במרוץ סוסים בקנטקי והחליט שהחטיף ייקרא על שם הסוס הזוכה (טים טאם).
על פי נתוני היצרנית, היקף המכירות השנתי עומד על כ-35 מיליון חבילות ברחבי העולם (כ-400 מיליון יחידות).
שיא המכירות הוא באוסטרליה, שם צורך אדם בממוצע כ-1.7 חבילות טים טאם בשנה.
את חטיף הטים טאם נהוג לאכול באופן הבא: אכילת פינה אחת בביסקוויט והפינה הנגדית, טבילת אחת הפינות במשקה חם (כגון חלב, קפה, תה, שוקו ואף ליקר) ושתייתו דרך החור שנוצר באחת הפינות.
כך, הציפוי, הקרם והביסקוויטים נמסים בחום המשקה.
לבסוף אוכלים בזריזות את הטים טאם כשהוא נמס מבפנים, לפני שהוא מתפרק.
כדי למנוע את התפרקות החטיף, פותח טעם ה'ציפוי הכפול' שנועד ליצור מעטפת חיצונית קשיחה יותר לטים טאם.
בנוסף, יש המקפיאים את הטים טאם מראש כדי להעניק לו יציבות בזמן שהמילוי נמס.
בדומה לחטיפים מצליחים רבים, פותחו מספר טעמים לטים טאם, ובהם: קלאסי (שוקולד חלב), ציפוי כפול, קרמל, מוקה, שוקולד מריר, שוקולד צ'ילי (מתובל), פירות יער, טראפלס ותפוז.
ב-2004 יצאה החטיף טים טאם בסדרת חטיפים שהכילו כמות זעומה של אלכוהול.
על החברה נמתחה ביקורת בשל כך , בטענה שבהתחשב בפופולריות של החטיף, מכירתו במרכולים רגילים עלולה לגרום לילדים לפתח התמכרות לאלכוהול.
ב-2006 הוציאה החברה מהדורה מוגבלת של טים טאם בטעם תות שדה, שאחוזים ממכירתו נתרמו למאבק בסרטן השד.
חברת ארנוט'ס השיקה ב-2005 טים טאם בצורה חדשה: כדורי ביסקוויט מצופים שוקולד (במקום שני ביסקוויטים מלבניים).
מרבית המכירות של המוצר הן באוסטרליה ובניו זילנד.
עד לאחרונה ניתן היה להזמינו דרך האינטרנט.
החטיף פופולרי גם ברחבי העולם:
בארצות הברית נמכר הטים טאם תחת השם "Double Trouble" (צרות כפולות).
ניתן היה להשיגו במארזים של 3 חבילות.
בבריטניה נמכר מוצר דומה שיצא לשוק כ-30 שנה לפני הטים טאם האוסטרלי ומיוצר על ידי חברה מתחרה.
עם זאת, הטים טאם מיובא לבריטניה בקנה מידה נרחב.
לישראל הגיע הטים טאם בעקבות ביקוש בקרב ישראלים שגרו או טיילו באוסטרליה.
מיובאים בעיקר הטעמים "קלאסי" ו"ציפוי כפול".
הטים טאם מיובא גם לאירלנד, קנדה, הונג קונג, סינגפור, הפיליפינים, הודו, אינדונזיה, יפן, סין וטאיוון.
טימותי מת'יו "טים" הווארד הוא שוער עבר אמריקאי, אשר בילה את רוב קריירת המשחק שלו בקבוצה האנגלית אברטון.
טים הווארד נולד בעיירה נורת' ברונסוויק שבניו ג'רזי, לאביו מת'או הווארד, ממוצא אמריקאי-אפריקאי, ולאמו אסתר הווארד, ילידת הונגריה.
כאשר שיחק בקבוצת הכדורגל של בית הספר התיכון המקומי, החל הווארד לשחק דווקא כקשר, אך מאוחר יותר עבר לתפקיד השוער.
בכיתה ו' הובחן הווארד כסובל מתסמונת טורט אך הוא מבהיר שתסמונת זו רק עוזרת לו להיות מרוכז ומפוקס יותר בשער.
הווארד שיחק בצעירותו בנבחרות הנערים השונות של ארצות הברית, ובשנת 1997, בגיל 18, הוחתם בקבוצת הכדורגל המקצוענית המקומית נורת' ג'רזי אימפריילס, ששיחקה במסגרת מערכת ה-USL.
לאחר שישה משחקים בלבד במדי נורת' ג'רזי, הובא הווארד לקבוצת ניו יורק/ניו ג'רזי מטרו סטארס מה-MLS, הליגה הבכירה בארצות הברית, על ידי טים מולקווין שהיה מאמן השוערים של הקבוצה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1998 במשחק מול קולורדו ראפידס, ורשם חמש הצלות כדור.
מעמדו במטרו סטארס השתפר בעונות הבאות, כשהוא החל לקבל יותר ויותר דקות משחק.
בשנת 2001 הפך הווארד לצעיר ביותר שזוכה בתואר שוער השנה ב-MLS, וכן נבחר לשחק במשחק האולסטאר של הליגה.
בעונה זו הוא פתח בהרכב בכל משחקי המטרו סטארס.
גם בעונות 2002 ו-2003 המשיך הווארד להיות השוער הבכיר של קבוצתו.
בקיץ 2003, באמצעה של העונה בארצות הברית, עבר הווארד לקבוצת מנצ'סטר יונייטד מהפרמייר ליג תמורת סכום של 4 מיליון דולר, והחליף את פביאן בארטז כשוער הבכיר של הקבוצה.
בעונתו הראשונה בפרמייר ליג, , הפגין הווארד מספר תצוגות מרשימות בשער, ונכלל בנבחרת המצטיינים של העונה בפרמייר ליג.
לקראת סיום העונה ביצע הווארד טעות שגרמה להדחתה של מנצ'סטר יונייטד מליגת האלופות ואיבד את מקומו כשוער הראשון לרוי קארול, אך הוחזר לשער בגמר הגביע האנגלי, שבו ניצחה קבוצתו וזכתה בגביע.
בכך היה הווארד לאמריקאי הראשון שזוכה בטורניר זה.
בפתיחת עונת הציג הווארד יכולת חלשה, וכתוצאה מכך איבד שוב את מקומו לרוי קארול, ומיעט מאוד לשחק באותה עונה.
בקיץ 2005 שחררה מנצ'סטר יונייטד את שני מתחריו העיקריים של הווארד על תפקיד השוער הראשון, רוי קארול וריקרדו לופס פליפה, אך צרפה את השוער ההולנדי אדווין ואן דר סאר.
ואן דר סאר נבחר על ידי אלכס פרגוסון להיות השוער הראשון, והווארד שיחק פעם אחת בלבד במהלך עונת .
לאחר אותה עונה חתם הווארד על חוזה חדש במנצ'סטר יונייטד, אך לבסוף הושאל לאברטון, קבוצה אחרת מהפרמייר ליג, לעונת .
באברטון נועד הווארד להחליף את ניגל מרטין, שפרש זה עתה ממשחק.
הווארד הציג יכולת טובה בעונה זו וביסס את מעמדו כשוער הראשון של הקבוצה, עם 36 הופעות משחק.
במהלך שנת 2007 חתם הווארד על חוזה קבע באברטון, עד לסיום עונת 2013.
הווארד המשיך להיות השוער הבכיר גם בעונה הבאה, כששוב רשם 36 הופעות.
הוא זכה בתואר כדורגלן השנה בארצות הברית לשנת 2008. בעונת שיחק הווארד בכל 38 המשחקים של אברטון בפרמייר ליג, ושבר את שיא המועדון של מרב משחקי הליגה ללא ספיגה בעונה אחת.
בעונה זו הווארד זכה עם אברטון במקום השני בגביע האנגלי, לאחר ניצחון בחצי הגמר על קבוצתו לשעבר, מנצ'סטר יונייטד, והפסד לצ'לסי בגמר.
ב-4 בינואר 2011 כבש הווארד שער ממרחק של כ-90 מטר במשחק הליגה של קבוצתו מול בולטון וונדררס, אשר הסתיים בתוצאה 1–2 לטובת בולטון.
ב-20 במרץ 2016 הוכרז כי הווארד עובד לקולורדו ראפידס האמריקאית, לאחר תשע שנים באברטון.
בקיץ 1999 השתתף הווארד עם נבחרת ארצות הברית עד גיל 20 באליפות העולם לנוער שנערכה בניגריה, והיה השוער הפותח של נבחרתו.
במשחקים הפאן-אמריקאיים בוויניפג שבקנדה באותה שנה, הוא זכה עם ארצות הברית במדליית הארד.
הווארד זומן לסגל נבחרת ארצות הברית לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת סידני 2000, והיה שוער המשנה לבראד פרידל.
בשנת 2002 ערך הווארד את הופעתו הראשונה בנבחרת הבוגרת של ארצות הברית.
הוא זומן כאחד משלושה שוערים לסגל נבחרת ארצות הברית לגביע העולם בגרמניה ב-2006, אך לא שותף באף משחק בטורניר זה, מאחר שהשוער הבכיר של הנבחרת היה קייסי קלר.
הווארד היה השוער הראשון של ארצות הברית בגביע הזהב של CONCACAF ב-2007, וזכה עם נבחרתו בטורניר לאחר ניצחון בגמר על נבחרת מקסיקו.
הוא היה השוער הראשון גם בטורניר גביע הקונפדרציות 2009, והיה חלק חשוב בהעפלתה המפתיעה של נבחרתו עד לגמר, שבו היא הפסידה לנבחרת ברזיל.
הווארד עצמו זכה בפרס "כפפת הזהב" של השוער המצטיין בטורניר.
הווארד המשיך בשער נבחרת ארצות הברית במונדיאל 2010 ובגביע הזהב 2011. הוא היה השוער הראשון גם במונדיאל 2014 במהלכו הגיע ל-100 הופעות בנבחרת.
ארצות הברית הגיעה לשמינית גמר הגביע בו שיחקה נגד , והווארד ביכולת שיא רשם 16 עצירות, מספר העצירות הגבוה ביותר בתולדות גביע העולם מאז 1966, שמנעו מהבלגים להבקיע במשך 90 דקות והמשחק נשלח להארכה.
בהארכה הצליחו הבלגים לכבוש והמשחק נגמר בתוצאה 1:2 לבלגיה וארצות הברית סיימה את חלקה בטורניר.
הוא פעיל במסגרות שונות של תרומה לקהילה, ב-2001 זכה בפרס מטעם ה-MLS לכדורגלן ההומניטרי על פעילותו למען ילדים הסובלים מתסמונת טורט.
ב-2014 הצטלם לקמפיין נגד שימוש בפרוות של בעלי חיים.
בחודש ספטמבר 2018 הפך לבעלים של מועדון הכדורגל האנגלי דאגנהאם אנד רדברידג'.
הווארד הוא נוצרי מאמין והיה מעורב במספר יוזמות וקמפיינים של ארגונים נוצריים בארצו.
גביע הזהב של CONCACAF: 2007
מקום שני בגביע הקונפדרציות: 2009
השוער המצטיין בגביע הקונפדרציות: 2009
טימותי וייט (; נולד ב-24 באוגוסט 1950), הוא פליאואנתרופולוג אמריקני הנודע בשל תרומותיו הרבות לחקר האבולוציה של האדם, החשובה שבהן היותו ראש הצוות שגילה את מאובני ארדיפיתקוס רמידוס, כולל שלד הנקבה הנודע בכינוי הפופולרי "ארדי", הנחשבים כיום לממצאים הקרובים ביותר לאב הקדמון של שושלות האדם והשימפנזה.
בנוסף היה וייט שותף לגילוי וחקירת מאובנים חשובים רבים ממיני אוסטרלופיתקוס אפרנסיס, אוסטרלופיתקוס אנמנסיס, אוסטרלופיתקוס גרהי, פראנתרופוס בויזאי, ארדיפיתקוס קדבה, הומו ארקטוס אפריקני (או הומו ארגסטר) והומו ספיינס ארכאי.
מרבית התגליות האלו הן מאזור האוואש התיכון באתיופיה, האתר העשיר בעולם במיני הומינידים מאובנים.
וייט נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, ליד לייק ארוהד.
בילדותו נהג לאסוף כלי אבן ושברי חרס מאתרים אינדיאנים עתיקים בהרי סן-ברנרדינו ולגדל לטאות ונחשים.
את התואר הראשון שלו עשה בביולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד, ורק לאחר מכן הוסיף גם תואר באנתרופולוגיה.
מחקרים עם משפחת ליקי ודון ג'והנסון
ב- 1974, בעת עבודתו על דוקטורט באנתרופולוגיה פיזית באוניברסיטת מישיגן, זכה וייט להשתתף כעבודת קיץ במשלחת החפירות של ריצ'רד ליקי באתר קובי פורה שבאגם טורקאנה, קניה.
בסופו של דבר הוא בילה שם שלוש עונות חפירה, ובזכות ההמלצה שקיבל זכה להצטרף לאמו של ליקי, הפלאואנתרופולוגית מרי ליקי, בחשיפתן וחקירתן של טביעות הרגל המאובנות בלייטולי.
ממצאיו של וייט פורסמו לבסוף בנפרד מן המאמר של מרי ליקי על לייטולי, וייתכן שהיא לא אהבה את מסקנתו המייחסת את טביעות הרגל לאוסטרלופיתקוס אפרנסיס, אבל מסקנה זו מקובלת על רוב החוקרים בתחום.
עם קבלת הדוקטורט שלו בשנת 1977 הצטרף וייט למחלקת האנתרופולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם השתתף במחקר על השלד של לוסי המפורסמת ביחד עם דונלד ג'והנסון, ובביסוס ההשערה (באותו זמן שנויה במחלוקת אך כיום מקובלת על כל התחום) כי מוצא האדם הוא מהאוסטרלופיתקנים.
הפליאואנתרופולוג הישראלי יואל רק היה שותף גם הוא לחלק ממחקר זה, כדוקטורנט באותה מחלקה בברקלי.
וייט הוא פרופסור בברקלי עד היום, אך בשל מחלוקות עם עמיתיו במחלקה לאנתרופולוגיה ובמכון למוצא האדם עבר ללמד במחלקה לביולוגיה אינטגרטיבית.
מאז 1981 מנהל וייט את פרויקט המחקר של האוואש התיכון באתיופיה.
זהו אתר מדברי נידח, סמוך לאתר חדאר באוואש התחתון (שבו נמצא השלד של לוסי), והוא עשיר ביותר במינים שונים של הומינידים מאובנים החל מגיל של 6 מיליון שנים וכלה בגיל של כמה עשרות אלפי שנים בלבד.
בדומה למשפחת ליקי, הממצאים הרבים של וייט התגלו במידה רבה בזכות כשרונותיו האדמיניסטרטיבים והלוגיסטים לניהול משלחות חפירות באזורים קשים לגישה, ובזכות שיתוף פעולה הדוק עם אנשי שטח אפריקנים אשר אחראים בפועל למרבית התגליות.
ואולם בניגוד למשפחת ליקי, שהעסיקה אפריקנים כ"ציידי מאובנים" בשכר, וייט משתף פעולה עם חוקרים אקדמאים אתיופים הזוכים לקרדיט מדעי מלא על תגליותיהם, כמו הפלאואנתרופולוגים יוהאנס היילה סלאסי וברהנה אספאו והגאולוג גידאי וולדה-גבריאל.
פלאואנתרופולוגים אחרים העובדים עם וייט הם היפני גן סווה והאמריקני אוון לבג'וי.
בשנות השיא של המחקר על ממצאי רמידוס, פרויקט האוואש התיכון כלל כ-50 מדענים מדרגת דוקטור ומעלה מ-14 ארצות, ואף תואר באירוניה כ"פרויקט מנהטן של הפלאואנתרופולוגיה".
גילוי ארדיפיתקוס רמידוס ומינים נוספים
ב-1994 חשף הצוות לראשונה את מאובני ארדיפיתקוס רמידוס, אבל המחקר נמשך עוד כ-15 שנה עד לפרסום הממצאים.
במשך תקופה זו חשף הצוות באתר גם מאובני הומינידים רבים נוספים, חלקם ממינים חדשים למדע.
למעשה, למרות שוייט ידוע כ"אחדן" (lumper) מושבע המתנגד באופן נחרץ להגדרת מינים וסוגים ללא צורך, הצוות שלו אחראי להגדרת סוג הומיניד חדש (ארדיפיתקוס) ולא פחות משלושה מיני הומינידים חדשים (גרהי, רמידוס וקדבה).
וייט אימץ והרחיב את הנוהג שטבע ג'והנסון לקרוא למינים החדשים בשמות מדעיים הגזורים מן השפות האפריקניות המקומיות, במקרה של וייט מעפרית (גרהי: "הפתעה", רמיד: "שורש", ארדי: "אדמה", קדבה: "אב קדמון").
ב-2009 פורסמו לבסוף ממצאי ארדיפיתקוס רמידוס והוכרזו על ידי רבים כתגלית החשובה ביותר באבולוציה של האדם מזה עשרות שנים, חשובה אף מגילויה של לוסי.
כאינדיקציה לחשיבות הממצא ניתן לציין שהוא פורסם בלא פחות מ-11 מאמרים בגיליון מיוחד של כתב העת המדעי Science, מתוכם רשום וייט כשותף על עשרה וכמחבר ראשון על שניים.
השבועון טיים בחר בוייט כאחד מרשימת 100 האנשים המשפיעים בעולם לשנת 2010.
וייט הוא גם חבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית ומנהל המרכז לחקר האבולוציה של האדם בברקלי, ופרסם שני ספרים על האבולוציה של האדם.
למרות פרסומו ותרומותיו הרבות מעורב וייט במחלוקות אינטלקטואליות ואישיות בתחומו, בדומה לכמה פלאואנתרופולוגים מפורסמים אחרים כמו ג'והנסון ומשפחת ליקי.
נמתחה עליו ביקורת בשל השנים הרבות שנדרשו לו לפרסם את ממצאי רמידוס, ובעיקר משום שבמשך כל התקופה זו לא חלק את ממצאיו עם מומחים נוספים, מה שגרם למתח רב בקרב חוקרים אחרים שעבדו באותו תחום (שחששו שממצאים אלה יהפכו את המחקרים שלהם לבלתי רלוונטיים).
וייט נוהג לבקר בקולניות את מה שהוא מחשיב לבעיות בתחום, כמו הסתמכות מוגזמת על תיארוך מהשוואות גנומיות או הנטייה ה"פצלנית" (splitter) להגדיר מינים ואף סוגים חדשים ללא ביסוס מספק.
כך למשל הוא חלק על הסוג והמין קניאנתרופוס פלטיאופס שהוגדר על ידי מייב ליקי בטענה כי העיוותים שנגרמו לגולגולת שהתגלתה אינם מאפשרים לתאר אותה במידה סבירה של אמינות, ואף הציע את הסברה שהיא שייכת למעשה למין המוכר אפרנסיס.
וייט גם היה מעורב לאחרונה במחלוקות עם פרימטולוגים החוקרים שימפנזים בטבע, זאת משום שגילוי רמידוס מראה, לטענתו, שהשימפנזה המודרני אינו מודל טוב לאב הקדמון המשותף של האדם והשימפנזה.
טימות'י דוואן "טים" הארדוויי האב הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז, ונחשב לאחד מטובי הרכזים ב-NBA בתקופתו.
הארדוויי נודע במיוחד בכדרור ה"קרוסאובר" שלו ונחשב למי שסייע בהגברת הפופולריות של מהלך זה.
הוא התפרסם בעיקר כאשר שיחק בגולדן סטייט ווריורס ובמיאמי היט, במדיהן הציג יכולות קליעה ומסירה משובחות.
בשנת 2022 נבחר הארדוויי האב להצטרף להיכל התהילה של הכדורסל.
בנו, טים ג'וניור, נבחר בדראפט ה-NBA בשנת 2013, ומשחק בקבוצת דאלאס מאבריקס.
הארדוויי נולד בשיקגו שבאילינוי ונעשה לבוגר בית ספר תיכון קרבר, לאחר שגם שיחק בנבחרת הכדורסל של בית הספר.
לאחר מכן הצטרף לקבוצתה של אוניברסיטת טקסס באל פאסו (UTEP), במדיה החל להפגין את סגנון המשחק הייחודי שלו עם כדרור ה"קרוסאובר" - שינוי כיוון חד תוך העברת הכדור בין הידיים - מה שזכה לכינוי "UTEP Two-step" על ידי פרשני הטלוויזיה.
ב-1989 הוא נבחר לשחקן המכללות המצטיין מתחת לגובה 1.83 מטר, ובאותה שנה נבחר במקום ה-14 בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת גולדן סטייט ווריורס.
בעונתו הראשונה בגולדן סטייט נבחר הארדוויי לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
לאחר אותה עונה עזב מאנוט בול את הקבוצה.
הארדוויי היה אחד משלישיית השחקנים המובילים של גולדן סטייט, אשר זכתה לכינוי "Run TMC", יחד עם מיץ' ריצ'מונד וכריס מאלין.
שלישייה זו ניחנה בהתקפות המהירות אליהן הנהיגה את הקבוצה, כאשר יכולת המסירה המצוינת וההתמודדות של הארדוויי במצבי אחד-על-אחד השלימה את יכולת החדירה של ריצ'מונד ואת יכולת הקליעה של מאלין.
במהלך תקופתו בגולדן סטייט הפך הארדוויי לשחקן שהגיע במספר הקטן ביותר של משחקים ל-5,000 נקודות ו-2,000 אסיסטים בקריירה, מלבד אוסקר רוברטסון.
באמצע עונת עזב הארדוויי את גולדן סטייט ועבר למיאמי היט.
בעונת הוביל הארדוויי את מיאמי לעונה המוצלחת בתולדותיה עד אז, ולהעפלה לסדרת גמר המזרח שהסתיימה בהפסד לשיקגו בולס.
באותה עונה הוא נבחר לחמישייה הראשונה של העונה, והוזכר כמועמד לפרס ה-MVP של העונה.
בעונותיו הטובות בקריירה קלע הארדוויי בממוצעים של בין 18 ל-23 נקודות למשחק.
במהלך תקופותיו בגולדן סטייט ובמיאמי הוא השתתף חמש פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA ונבחר חמש פעמים לאחת מחמישיות העונה.
הוא נחשב לאחד ממוסרי האסיסטים הטובים בתולדות מיאמי, ויחד עם כוכבה האחר של הקבוצה, הסנטר אלונזו מורנינג, הוביל אותה לתקופה הטובה ביותר שלה באותו זמן.
בשל פציעות מהן סבל הוא החמיץ רבים ממשחקי הפלייאוף בהם השתתפה הקבוצה.
הארדוויי שיחק גם בנבחרת ארצות הברית באולימפיאדת סידני 2000, וזכה עמה במדליית הזהב.
לאחר שירדה יכולתו עם התקדמות גילו, עבר הארדוויי באוגוסט 2001 לקבוצת דאלאס מאבריקס.
על אף שפתח בחמישייה בשני משחקים בלבד מתוך 54 בהם השתתף עם דאלאס, הוא קלע כ-10 נקודות בממוצע למשחק.
כבר באמצע אותה עונה הוא הועבר לדנוור נאגטס, תמורת ניק ואן אקסל שעבר במקומו לדאלאס.
לאחר ששיחק 14 משחקים בדנוור הוא הודיע על פרישתו ממשחק והפך לפרשן כדורסל ברשת ESPN.
במרץ 2003 הוא חזר למגרשים וחתם בקבוצת אינדיאנה פייסרס, אותה עזב בסיום העונה.
הארדוויי החזיק בשיא כמוסר האסיסטים המוביל של מיאמי בכל הזמנים עם 1,947 אסיסטים, עד שהשיא נשבר על ידי דוויין וייד ב-2010. הוא גם חולק את שיא החטיפות למשחק פלייאוף אחד עם 8 חטיפות, והוא השחקן השני המהיר ביותר שהגיע ל-5,000 נקודות ו-2,000 אסיסטים בקריירה, אחרי אוסקר רוברטסון.
ב-2009 הודיעה מיאמי כי מספר החולצה שלו (10) ייתלה באולמה ולא יילבש על ידי אף שחקן אחר.
טימות'י הנרי "טים" הנמן הוא טניסאי בריטי מקצועי שפעל בין השנים 1993–2007. הוא היה השחקן הבריטי הראשון מאז רוג'ר טיילור, בשנת 1973, שהעפיל לחצי גמר טורניר ווימבלדון בתחרות היחידים.
דורג בשיאו במקום הרביעי בעולם (8 ביולי 2002).
רגעי השיא בקריירה שלו כוללים חצי גמר באליפות צרפת הפתוחה (2004), חצי גמר בווימבלדון (1998, 1999, 2001, 2002), חצי גמר באליפות ארצות הברית הפתוחה, וכן זכייה בטורניר המאסטרס בפריז בשנת 2003.
טים הנמן בא ממשפחה בעלת רקע ספורטיבי.
אביו טוני הוא עורך דין במקצועו, עסק בתחומי ספורט שונים, ביניהם גם טניס וסקווש.
אמו, ג'יין, שהייתה מעצבת בגדים, הייתה טניסאית בצעירותה ששיחקה בטורניר ווימבלדון לנוער.
היא דחפה אותו ואת אחיו, ריצ'רד ומייקל, לשחק טניס ואף הדריכה אותם.
גם שני סביו עסקו בטניס, לרבות סבו הנרי בילינגטון, ששיחק בטורניר ווימבלדון וייצג את בריטניה בגביע דייוויס.
גם סבתו שיחקה במסגרת משחקי הזוגות של טורניר ווימבלדון (נשים וזוגות מעורבים).
כשהיה בבית הספר חלה במחלת עצמות, אך למרות זאת המשיך לשחק טניס, ואף זכה במס' תארים בעודו נער, כגון אליפות בריטניה לנוער בקטגוריות היחידים והזוגות.
את דרכו כמקצוען החל בשנת 1993 עם הצטרפותו לסבב.
ב-11 בדצמבר 1999 הוא נישא לחברתו, מפיקת הטלוויזיה, לוסי הילד בהמפשייר.
ביחד הם ילדו שלוש בנות: רוז אליזבת "רוזי", אוליביה סוזן וגרייס.
לאורך מרבית הקריירה שלו, הסתייע הנמן בלבוש של "חברת אדידס", וכך גם בנעלי הטניס של אותה חברה.
מחבטי הטניס שבהם נהג לשחק היו מתוצרת סלזנגר, בשילוב עם גידי Luxilon Big Banger.
לאורך השנים, נטל הנמן חלק משמעותי כחלק מנבחרת גביע דייוויס של בריטניה.
מאזנו בטורניר זה הוא 29 ניצחונות אל מול 8 הפסדים במשחקי היחידים, ו-11 ניצחונות אל מול 6 הפסדים במשחקי הזוגות.
על אף מאמציו הרבים ושאיפותיו הגדולות, לא זכה להניף את הגביע.
הישג השיא שלו, ביחד עם נבחרתו היה הסיבוב הראשון של הבית העליון.
ס"מ - הפסד בסיבובי מוקדמות.
טימותי ס לדרמן (נולד ב-7 בינואר 1948) הוא מהנדס אמריקאי ממוצא יהודי ומייסד, יו"ר ומנכ"ל של חברת כלי העבודה "לדרמן".
לדרמן ידוע כממציא של הכלי הרב תכליתי הראשון "מיסטר קרנץ".
לדרמן בוגר תואר ראשון בהנדסה מאוניברסיטת מדינת אורגון, תואר אותו סיים בשנת 1970.
בשנת 1975 יצא לדרמן לטיול תרמילאים עם אשתו הטרייה.
במהלך הטיול רכש לדרמן רכב ישן ומקרטע.
האולר הבסיסי הסטנדרטי שהיה ברשותו לא עזר לו להתגבר על תקלות כמעט "קיומיות" וכבר אז גמלה בלבו ההחלטה לייצר, ובעצם להמציא אולר, כלי רב תכליתי וקומפקטי.
כששב לארצות הברית רתם את חברו לספסל הלימודים סטיב ברלינר והם החלו לפתח במרץ במוסך ביתו של לדרמן כלי שיתאים לצרכיהם.
הפטנט הראשון על שם לדרמן נרשם בשנת 1980.
במהלך השנים הבאות ניסה לדרמן לשווק את המצאתו לצוותים הטכניים של חברות גדולות (כמו AT & T) אולם ללא הצלחה רבה.
הצלחתו הרבה של האולר הגיעה דווקא ממקור לא צפוי, ולדרמן החל משווק את המצאתו דרך קטלוגי ההזמנה בדואר.
טים מטאבז' (סלובנית: Tim Matavž; נולד ב-13 בינואר 1989) הוא כדורגלן סלובני המשחק ב גוריצה בעמדת החלוץ.
מטאבז' החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ביליה, בשנת הוא עבר למחלקת הנוער של גוריצה.
בעונת עלה לקבוצה הבוגרת והבקיע 11 שערים ב-30 משחקים.
ב-30 באוגוסט 2007 חתם ל-5 שנים בחרונינגן.
ב-26 בספטמבר 2007 הוא הבקיע ארבעה שערים בגביע במשחק נגד איסמירבוגלס.
ב-13 במרץ 2009 מטאבז' הבקיע את השער הראשון שלו בליגה בניצחון 0-2 נגד רודה.
ב-24 בפברואר 2010 מטאבז' האריך את החוזה שלו עם מועדון עד .
ב-6 בפברואר 2011 מטאבז' הבקיע את השלושער הראשון שלו נגד ווילם II.
ב-4 ביולי 2014 חתם באאוגסבורג תמורת 4 מיליון אירו, ממנה הושאל לגנואה האיטלקית בפגרת החורף של עונת 2015/16.
לאחר שסיים את ההשאלה בגנואה, מטאבז' הושאל שוב, והפעם לנירנברג מהבונדסליגה השנייה, שם שיחק עונה אחת והבקיע חמישה שערי ליגה, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה.
בקיץ 2017 חתם מטאבז' בויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית על חוזה לשלוש עונות.
ב-19 ביולי 2020, מטאבז' חתם באל-וחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
ב-14 באוגוסט 2021 חתם מטאבז' בבורסאספור הטורקית.
ב-30 בינואר 2022 חתם מטבאז' לשנה וחצי באומוניה ניקוסיה הקפריסאית.
ב-4 ביוני 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה במשחק ידידות שנגמר בניצחון 1-3 נגד .
ב-13 ביוני 2010 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד במסגרת מונדיאל 2010. ב-8 באוקטובר 2010 הבקיע את שלושת שעריו הראשונים בנבחרת בניצחון 1-5 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012 כאשר מטאבז' חתום על שלושת השערים הראשונים, ובכך הפך לכובש הצעיר ביותר בנבחרת כאשר הוא בן 21.
טים הוגלי (בנורווגית: Tom Høgli; נולד ב-24 בפברואר 1984) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת המגן הימני.
הוגלי התחיל את הקריירה שלו בבודה/גלימט בתור קשר אחורי ובשנת חתם בטרומסה.
בטרומסה הוא הוסט לעמדת המגן.
בשנת זכה בתואר "שחקן העונה של המועדון".
ב-29 במאי 2011, הוא הבקיע את השער הראשון שלו בטרומסה בניצחון 0-4 נגד בראן.
ב-18 ביוני 2011 הוגלי חתם בקלאב ברוז' הבלגית.
קופנהגן והעסקה יצאה לפועל ב-1 ביולי 2014. ב-20 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד סילקבורג.
ב-22 בפברואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד וסטסילאנד.
ב-12 בינואר 2018 הוגלי חזר לטרומסה ובסיום העונה פרש ממשחק פעיל.
בצעירותו הוגלי שיחק בנבחרת הצעירה של נורווגיה.
ב-20 באוגוסט 2008, הוגלי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד .
ב-11 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012.
טים ויזה הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער.
טים ויזה התחיל את הקריירה שלו במדי פורטונה קלן, שם שיחק 23 משחקים.
בשנת 2001 עבר ויזה לקייזרסלאוטרן.
בתחילה היה שחקן ספסל ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים.
בתחילת עונת 2002/03 ביסס ויזה את מעמדו כשוער הבכיר של קייזרסלאוטרן.
בשנת 2005 עבר טים ויזה לוורדר ברמן.
הוא החמיץ את החלק הראשון של העונה בגלל קרע ברצועה, ובפברואר ערך את הופעת הבכורה נגד שטוטגרט.
בעונת 2006/07 ביסס את מעמדו כשוער הראשון של ברמן, והחמיץ רק שלושה משחקים באותה עונה.
בעונת העפיל טים ויזה עם ברמן לגמר גביע אופ"א, בו הפסידה הקבוצה לשחטאר דונצק.
בשנת 2012 חתם טים ויזה על חוזה בהופנהיים.
ויזה שיחק בקבוצה בסך הכל עשרה משחקים, וב-21 בינואר 2014 החליט טים ויזה על עזיבה, יחד עם ההנהלה של הופנהיים.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה ערך ויזה במשחק נגד נבחרת אנגליה ב-18 בנובמבר 2008. ויזה נכלל בסגל הגרמני למונדיאל 2010 וליורו 2012, אך לא שיחק בהם.
ב-17 בספטמבר 2014 הודיע טים ויזה על פרישה.
בשנת 2016 הצטרף ויזה לליגת ההיאבקות WWE.
טים וודוורד היה שחקן אנגלי.
וודוורד נולד בלונדון, בנם של השחקן אדוארד וודוורד והשחקנית ונישה מרי בארט.
אחיו הוא השחקן פיטר וודוורד ואחותו היא שחקנית שרה וודוורד.
הוא נודע בעיקר בזכות תפקידו בשנות השבעים של המאה העשרים בדרמה "כנפיים" של ה-BBC, בתפקיד מפקד הטייסת רקס בסדרה "Piece of Cake" מ-1988, באופרת הסבון "משפחות" של ITV, ובהופעתו בדרמה המשטרתית "Murder City" משנות ה-2000.
ב-2008 גילם את דמותו של לאונרד "ניפר" ריד מהסקוטלנד יארד בעיבוד של ITV לרומן "He Kills Coppers" מאת ג'ייק ארנוט.
ב-1988 כיכב במיני-סדרה "Piece of Cake" בתפקיד מפקד הטייסת רקס העשיר והתמהוני.
ב-2008 כיכב בתפקיד אורח בסדרה "The Bill" יחד עם אביו אדוארד ועם בנו סם כמשפחת גנגסטרים בלונדון.
עוד הופיע בפרק בסדרה האמריקאית "The Equalizer" בכיכובו של אביו, בו גילם את אביו של רוברט מק'קול בסצנות פלאשבק.
תפקידים נוספים של וודוורד בטלוויזיה היו תפקידי אורח בסדרות "The Irish RM", "Pie in the Sky", "פשוט נהדרת", "החשוד העיקרי", "סיפורי המסתורין של רות רנדל", "Bribery and Corruption" עם ג'יימס ד'ארסי, "תחבולות חדשות", "רציחות במידסומר", "חוק מרפי", "Rosemary & Thyme" וכן הסדרה "פוארו" על פי ספריה של אגאתה כריסטי.
וודוורד הופיע בתפקיד קמע בסרט קצר של ויליאם מייגר בשם "Stiletto" שהושלם ביוני 2008.
טימות'י דייוויד "טים" מינצ'ין (באנגלית Timothy David "Tim" Minchin; נולד ב-7 באוקטובר 1975) הוא קומיקאי, שחקן ומוזיקאי אוסטרלי.
הוא נולד בנורת'האמפטון שבאנגליה וגדל בפרת' שבאוסטרליה המערבית.
מינצ'ין ידוע בעיקר בזכות הקומדיות המוזיקליות שלו.
הוא הופיע בטלוויזיה באוסטרליה, בריטניה ובארצות הברית.
לאחר שגדל בפרת', הוא למד באוניברסיטת אוסטרליה המערבית ובאקדמיה המערב-אוסטרלית לאומנויות הבמה, ואז עבר למלבורן בשנת 2002. המופע שלו, Darkside, הביא אותו לתודעה הציבורית וזכה להצלחה מסחררת בפסטיבל הבינלאומי לקומדיה במלבורן ב-2005 ובפסטיבל אדינבורו של אותה שנה.
ב-2013, שיחק מינצ'ין בתפקיד כוכב רוק בשם אטיקוס פץ' בסדרה קליפורניקיישן.
בחלק גדול משיריו הוא נוהג לבקר בחריפות את הדת ואת מה שהיא מייצגת בעיניו.