tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחר כך אימץ סגנון רגוע יותר.
בשנת 2009 חתם בחברת התקליטים EMI והוציא את אלבומו הראשון "Real".
הלהיט הבינלאומי הראשון שלו היה "Yo Te Lo Dije".
שנה אחרי אותו שיר חתם בחברת התקליטים יוניברסל, מחברות המוזיקה הגדולות והמצליחות בעולם.
בפברואר 2014 הוציא את השיר "6 AM" אותו ביצע עם הזמר Farruko.
באלווין תיאר את מילות השיר "גרסה הלטינית של הנגאובר".
השיר הופיע לראשונה במצעד הלטיני של בילבורד במקום ה-43 ועד חודש מאי טיפס אל המקום הראשון.
אלבומו "La Familia" הגיע למקום העשירי במצעד האלבומים הלטיני של בילבורד ושהה במצעד 122 שבועות.
זמן קצר אחר כך הוציא באלווין בארצות הברית את השיר "Ay Vamos" אשר חיזק את חותמו בשוק הלטיני.
השיר זכה בפרס גראמי בקטגוריית השיר האורבני הטוב ביותר והקליפ של השיר הוא אחד הקליפים הלטיניים הנצפים בכול הזמנים ביוטיוב.
השיר טיפס למקום הראשון במצעד הלטיני של בילבורד.
גרסת הרמיקס של השיר, בה שיתף פעולה עם הזמרים ניקי ג'אם ופרנץ' מונטנה , הייתה לפסקול של הסרט "מהיר ועצבני 7".
באלווין שיתף פעולה עם הזמרת אריאנה גרנדה בגרסאות הרמיקס לשיריה "The Way" ו-"Problem".
בשנים אלה מיצב עצמו באלווין כזמר בעל קריירה בינלאומית.
בפברואר 2015 נחשפו המועמדים לפרסי Billboard Latin Music, באלווין זכה לשלוש עשרה מועמדויות, הוא היה לאומן הקולומביאני בעל המועמדויות הרבות ביותר בטקס חשוב זה ואף זכה בשלוש קטגוריות.
את הפרסים הקדיש למולדתו קולומביה.
ביוני 2015 ביטל את הופעתו בטקס תחרות מלכת היופי של ארצות הברית, במחאה על דבריו של המועמד לנשיאות ובעלייה של התחרות המיליארדר דונלד טראמפ אשר טען כי המהגרים הלא חוקיים מאמריקה הדרומית הם אנסים וסוחרי סמים.
זו הייתה אמורה להיות הופעתו הטלוויזיונית הראשונה של באלווין במיינסטרים האמריקאי, אולם הוא היה מוכן לוותר עליה כדי למחות על דבריו של טארמפ.
בינואר 2016 הוציא את הסינגל "Ginza" מאלבומו "Energia".
הקליפ של השיר שבר את שיא הצפיות ביממה ביוטיוב בעולם המוזיקה הלטינית, יותר משני מיליון צפיות ביממה אחת.
באוקטובר של אותה שנה היה השיר במקום הראשון המצעד הלטיני של בילבורד.
"Ginza" אף שבר שיא גינס כי היה לשיר שנשאר הכי הרבה זמן בראש המצעד.
ב-24 ביוני 2016 הוציא באלווין את אלבום האולפן הרביעי שלו "Energia".
האלבום טיפס למקום הראשון במצעד האלבומים הלטיני של בילבורד והיה לאלבום הלטיני השלישי הכי נמכר בשנת 2016. בדירוג הכללי של 2016 מדורג הוא במקום ה-36. מהאלבום שחרר באלווין שלושה סינגלים: "Bobo", "Safari" ו-"Sigo Extranandote".
בעבודה על האלבום שיתף באלווין פעולה עם דדי יאנקי, חואנס ופארל ויליאמס.
המגזין רולינג סטון דירג את "Energia" במקום הרביעי ברשימת עשרת האלבומים הלטינים הטובים לשנת 2016.
באלווין יצא לסיבוב הופעות לקידום האלבום בשם "Energia Tour" עם כמה אורחים מיוחדים, בהם פרנץ' מונטנה, ציון&לנוקס , באד באני וסטיב איוקי, שהאחרון שבהם הופיע כהפתעה למעריצים בתחנה האחרונה של סיבוב ההופעות במיאמי.
ב-30 ביוני 2017, שחרר ג'יי באלווין את הסינגל "Mi Gente", אותו הוא מבצע עם הזמר וילי ויליאם.
ב-1 באוגוסט 2017 "Mi Gente" הפך לשיר המושמע ביותר בעולם באפליקציית ספוטיפיי.
עד מהרה הוא הגיע למיליארד צפיות ביוטיוב.
בספטמבר 2017 יצא רמיקס לשיר עם ביונסה.
גרסת הרמיקס הייתה לאחד מעשרת השירים המושמעים בארצות הברית.
זו הפעם הראשונה ששיר של באלווין היה בין עשרת השירים המושמעים בארצות הברית.
ויליאם ובאלווין הוציאו עוד שישה רמיקסים של "Mi Gente".
למרות ההצלחה של השיר, "Mi Gente" לא זכה בפרסים כלשהם בטקס פרס גראמי הלטיני לשנת 2017. פרסים רבים הוענקו ללהיט "Despacito".
בטקס ביצע באלווין את "Mi Gente" כמו גם את "Si Tu nio Te Deja Sola" לצד באד באני ואת הרמיקס שלו "Unforgettable" עם פרנץ' מונטנה.
ב-19 בינואר 2018 הוציא באלווין את הסינגל החדש שלו "Machika", שיתוף פעולה עם הזמר Jeon והזמרת אניטה.
ג'אם אמר כי הוא מייחס את ההצלחה של השיר לתרומתו של באלווין.
הוא שיתף פעולה בשיר "I Like It" עם קארדי בי ובאד באני.
שיר זה היה לשיר הראשון של באלווין שדורג במקום הראשון בארצות הברית במצעד הבילבורד.
ב-25 במאי 2018 הוציא את אלבומו האחרון "Vibras".
לצד "Mi Gente", הסינגלים המובילים מהאלבום הם "Machika" ו-"Ahora".
ב-20 באוגוסט 2018 זכה בפרס הקליפ הלטיני הטוב ביותר בטקס ה-VMA.
בשנת 2019 השתתף באלווין בגרסת הרמיקס של השיר "טודו בום" לצדם של סטטיק ובן אל.
ב-27 ביוני 2019 הוציא באלווין יחד עם הראפר הפורטוריקני באד באני אלבום משותף בשם "Oasis".
האלבום מוקם בשיאו במקום הראשון במצעד האלבומים הלטיני של בילבורד.
ב-30 ביולי 2019 הופיע בלייב פארק בראשון לציון.
ב-20 במרץ 2020 הוציא באלווין את אלבומו הרביעי, "Colores".
האלבום הוא אלבום קונספט המורכב משמות של צבעים בשפה הספרדית ונתמך על ידי הסינגלים "Blanco", "Morado" ו-"Rojo".
באותה השנה, הופיע ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.
ב-10 בספטמבר 2021 הוציא באלווין את אלבומו השישי "Jose", האלבום הגיע למקום ה-12 ברשימת הבילבורד 200 (2021).
ב-9 באוגוסט 2024 כמעט 3 שנים אחרי שהוציא את אלבומו הקודם הוציא באלווין את אלבומו השביעי Rayo כשהוא משתף עם זמרים כמו צ'נצ'ו קורליאונה, פייד ועוד.
באוקטובר 2024, הוכרז שבאלווין יקבל את פרס Billboard Spirit of Hope לשנת 2024 בטקס פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד.
באלווין קיבל את הפרס בזכות מאמציו הפילנתרופיים באמצעות קרן Vibra En Alta שמטרתה לתמוך בצעירים במסלול החינוכי שלהם.
הקרן של באלווין הקימה מרכזי שירות, במות קהילתיות לאמנים ("Tarima Arte Vivo"), ובית ספר לריקוד בשם "El Balcón de Los Artistas".
בפברואר 2025 פורסם כי באלווין הצטרף לצוות המדובבים בעונה השנייה של "Solo Leveling" בגרסה האנימטיבית של Crunchyroll ו-Aniplex.
באלווין מבצע את הדיבוב בשפות אנגלית וספרדית.
Sex and Love Tour (2014) (של אנריקה איגלסיאס)
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גראמי2025אלבום המוזיקה האורבנית הטוב ביותרRayoפרס גראמי הלטיני2024ביצוע הרגאטון הטוב ביותר"Triple S" (בהשתתפות ג'וול&ראנדי ודה לה גטו)פרס הווידאו קליפים של MTV2025הלטיני הטוב ביותר"Rio"פרסי בחירת הנוער2018בחירת המוזיקה: שיר הקיץ הנבחר"Familiar" – ליאם פיין בהשתתפות ג'יי באלווין
ג'יי (יוסף) בושינסקי היה מבכירי כתבי החוץ במזרח התיכון, יו"ר תא הכתבים הזרים בישראל, ממקימי CNN, מחושפי פושעי מלחמה נאצים, חבר בהיכל התהילה של העיתונות בשיקגו, וזוכה פרס שידור הרדיו הטוב ביותר של ה-Overseas Press Club לשנת 1974, על עבודתו במהלך מלחמת יום הכיפורים.
ג'יי בושינסקי החל את דרכו העיתונאית בשנת 1963, עם הצטרפותו לעיתון "מיאמי הראלד", שם שימש כתב ועורך.
בשנת 1966 נשלח לישראל לשמש ראש דסק המזרח התיכון מטעם העיתון "Chicago Daily News".
בשנת 1967 הצטרף לרשת החדשות האמריקאית Group W של Westinghouse, שימש כתב הרשת במשך 40 שנה וסיקר את כל האירועים והתהפוכות במזרח התיכון, לרבות מלחמות ישראל, הפלישה הטורקית לקפריסין, ההפיכה באיראן, רצח סאדאת ועוד.
בשנת 1968 נבחר לשמש יו"ר תא כתבי החוץ בישראל, תפקיד שמילא במשך שלוש שנים.
בשנת 1978 החל לשדר לרשתות טלוויזיה בינלאומיות כגון ITN, WWOR האמריקאית ורשת Fox News.
בשנת 1980 מונה למנהל הסניף של CNN במזרח התיכון, וביצע עבור הרשת את השידור הלווייני הראשון שלה מעבר לים.
החל משנת 1984 היה בעל טור קבוע בעיתון "שיקגו סאן טיימס", ובשנת 1997, בשלהי הקריירה העיתונאית שלו, שימש כתב מדיני של העיתון "ג'רוזלם פוסט".
ג'יי (יוסף) בושינסקי נולד ב-8 בדצמבר 1932 בבאפלו שבניו-יורק ליהושע ("שייקה") בושינסקי ולמלכה לבית קורלניק.
הייתה לו אחות גדולה, סילביה.
הוריו היגרו מרוסיה לארצות הברית בתחילת המאה ה-20 והצטרפו לבני משפחתם שנמלטו מפרעות פרוסקורוב ב-1919. בגיל 10 התייתם מאביו, שלקה בהתקף לב.
דודיו היו העיתונאי והסופר האידישאי אברהם קורלניק, ברל קורלניק ממיסדי העיתון מעריב, ויעקב לישצ'נסקי, מגדולי הדמוגרפים של העולם היהודי בתקופת השואה.
עם פטירת אביו המשפחה עברה לניו-יורק.
בושינסקי התקבל לבית הספר התיכון High School of Music & Art בזכות נגינתו בחליל צד ובפיקולו.
בד בבד, הצטרף לתנועת "הבונים" ולמד עברית בבית הספר היהודי "הרצליה" בניו-יורק.
בהיותו בן 19 יצא בושינסקי לטיול אופניים ברחבי אירופה ובהזדמנות זו ביקר את סבו וסבתו, דוד וטובה קורלניק, שהתגוררו ברחביה בירושלים.
במהלך ביקור זה פגש את דבורה (לבית אפטה) וכעבור שנה השניים נישאו.
בשנת 1952 חזר בושינסקי לארצות הברית והשלים לימודי תואר ראשון בחינוך בקווינס קולג' בניו-יורק.
בשנת 1955 התנדב לצבא האמריקאי ובשל שליטתו בשפה הצרפתית ובשפה העברית הוצב ביחידת הקישור לצבאות זרים בבסיס חיל האוויר האמריקאי בוויסבאדן בגרמניה.
בשנת 1957, עם שחרורו, עבד כמורה בתיכון בניו-יורק ובד בבד למד לתואר שני בהיסטוריה ב"ישיבה יוניברסטי".
עם סיום התואר ב-1959 שב לישראל והחל בלימודי ערבית באוניברסיטה העברית אצל פרופסור יוסף יואל ריבלין.
במקביל, ניגן כחלילן בתזמורת ירושלים רשות השידור.
בהשראת דודו, ברל קורלניק שהיה ממייסדי העיתון "מעריב", החליט להיכנס לעולם העיתונות.
ב-1961 שימש קצין הקשר לעיתונות הזרה במשפט אייכמן.
הוא הושפע מאוד מהמשפט ולימים עסק בשאלת העמדתם לדין של פושעים נאצים, הרכוש היהודי וכספי הנספים שנעלמו בשווייץ.
כמו כן היה מחושפי הארכיון הגרמני הנאצי בבאד ארולסן ופתיחתו לציבור.
מיד לאחר המשפט חזר לניו-יורק, זכה במלגה יוקרתית והחל ללמוד עיתונות באוניברסיטת קולומביה (קישור באנגלית).
לימים אמר כי "לא ניתן להיות עיתונאי רציני מבלי ללמוד את המקצוע".
בשנת 1966 נשלח בושינסקי לסקר את הנעשה במזרח התיכון מטעם העיתון "שיקגו דיילי ניוז" ומטעם תחנות הרדיו האמריקאיות GROUP W של רשת WESTINGHOUSE.
האירוע המשמעותי הראשון אותו סיקר היה פרוץ מלחמת ששת הימים, בתקופה בה היה איפול תקשורתי מוחלט והתקשורת הערבית ציירה תמונה שונה לחלוטין.
ב-5 ביוני כמעט ונהרג מאש צלפים ירדנים במהלך הקרב על ג'אבל מוכאבר.
הכדורים פילחו את מכונית הוולבו בה נסע.
אותה מכונית הופיעה באלבום הניצחון של המלחמה על רקע הגעת הכוחות הישראלים לשערי ארמון הנציב.
אחד משידוריו שזכה לתהודה רבה במיוחד, בעיקר בקרב יהדות ארצות הברית, היה כיבוש העיר העתיקה ושחרור הכותל.
בשנת 1970 נלווה לכוחות סיירת הצנחנים שנחתו באי שדואן ב-22 בינואר.
רשמיו ממבצע רודוס, שתכליתו הייתה לחטוף חיילים מצרים בעיצומה של מלחמת ההתשה, הוזכרו בספר "לירושלים ובחזרה", מאת סול בלו, חתן פרס נובל לספרות.
בדצמבר 1971 נשלח לסקר את מלחמת הודו-פקיסטן, שם נעצר על רקע המתיחות בין הודו לארצות הברית ולאחר התערבות של משרד החוץ האמריקאי שוחרר וגורש בחלוף 48 שעות.
בשנת 1972 סיקר את השתלטות סיירת מטכ"ל על חוטפי מטוס "סבנה" ואת הטבח שביצע קוזו אוקמוטו בנמל התעופה לוד.
באוקטובר 1973 היה מראשוני העיתונאים שעלו צפונה וסיקרו את פרוץ מלחמת יום הכיפורים ממוצב השליטה הקדמי בנפח.
שם היה עד בין השאר לביעור כל המסמכים המסווגים מחשש שאלו ייתפסו בידי הסורים.
במהלך המלחמה כמעט ונהרג כשמטוסי מיג סוריים ניסו לפגוע במכונית הוולוו שבה נסע בחושבם שמדובר בשר הביטחון דאז, משה דיין.
את סיום המלחמה סיקר בקילומטר ה-101 כשדיווח על הסכמי הפרדת הכוחות.
במרץ 1973 נשלח לסודאן לסקר את השתלטות ארגון "ספטמבר השחור" על שגרירות סעודיה, אירוע שבמהלכו נרצח השגריר האמריקאי וסגנו.
ביולי 1974 סיקר את הפלישה הטורקית לקפריסין, שם נפצע קל מפגיעת רסיס מפצצה שהטילו הטורקים על בית חולים שממנו דיווח.
ב-1975 נסע למצרים לראיין את שר החוץ המצרי בוטרוס בוטרוס ראלי, ובכותרת העיתון "שיקגו דיילי ניוז" כתב בפעם הראשונה על כוונת מצרים ליזום מהלך של שלום עם ישראל.
ב-1977 היה אורחו האישי של יורש העצר הירדני שאף הטיס אותו לסיור מעל בקעת הירדן, שם סיפר על הנכונות הירדנית לוותר על התביעה להשבת הגדה המערבית.
באותה שנה ביקר גם בדמשק ופגש את רב הקהילה היהודית שחיה תחת משטרו של חאפז אל אסד.
ב-1978 קיבל היתר חריג להיכנס כעיתונאי אמריקאי לברית המועצות הקומוניסטית וביקש ממארחיו לבקר באומן, עיר הולדתה של אמו, משם דיווח על קבר מוזנח שהיה מוכר למקומיים כקבר של הרבי נחמן.
בנסיעה זו פרסם סדרת כתבות על מצבם של מסורבי העלייה בהם הפיזיקאי ויקטור בריילובסקי, יורי שטרן ונתן שרנסקי, שנכלא באשמת ריגול.
בשנת 1979 סיקר את ההפיכה באיראן והיה מאחרוני העיתונאים המערביים שעזבו את טהראן.
במהלך שהותו שם ניצל ממוות כשמשמרות המהפכה ירו והרגו את עמיתו שעמד לידו, ג'ו אלכס מוריס מה"לוס אנג'לס טיימס", ופעם ניצל כשעריק איראני נכנס בכוח למכוניתו ומשמרות המהפכה דלקו אחריו.
בספטמבר 1979 הגיע לביירות, שם ערך ריאיון בלעדי עם ראש אש"ף יאסר ערפאת.
ערפאת אמר אז בריאיון שהוא יסתפק במדינה צנועה ביריחו.
בשנת 1980, בעקבות פנייה של ריס שונפלד, הצטרף למיזם החדש שלו ושל טד טרנר, והוא הקמת רשת טלוויזיה שתשדר חדשות 24 שעות ביממה.
השידור הלווייני הראשון של רשת CNN בוצע על ידי בושינסקי מירושלים.
במשך חמש שנות עבודתו כראש הסניף של הרשת במזרח התיכון, הוא סיקר בין השאר את רצח נשיא מצרים אנואר סאדאת באוקטובר 1981 ואת מלחמת לבנון הראשונה.
באותה מלחמה נפצע נהגו כשמכונית תופת התפוצצה לידם בפתח מלון אלכסנדר בביירות.
באותה תקופה קבל על כך שאין היגיון בדרישה של הצנזורה לאסור עליו לדווח מישראל את המידע שברשותו בעוד שעמיתיו עקפו את מגבלות הצנזורה כשהעבירו את אותו המידע ממדינות אחרות.
בשנת 1984 קיבל מעמד של בעל טור שבועי בעיתון שיקגו סאן טיימס.
הטור, שעסק במגוון רחב של נושאים במזרח התיכון, היה בסינדיקציה בעשרות עיתונים ברחבי העולם.
בינואר 1991 סיקר עבור תחנות הרדיו של GROUP W תחת CBS את מתקפת הטילים על ישראל.
בעודו מדווח בשידור חי על הנעשה, ביתו שממנו שידר, נפגע מהדף של טיל סקאד שפגע פגיעה ישירה בבית סמוך.
ב-1997, בשלהי הקריירה שלו, מונה לשמש כתב מדיני של העיתון ג'רוזלם פוסט בעוד בנו, אביב בושינסקי, שימש כתב מדיני בגלי צה"ל ולאחר מכן דוברו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
בשנת 1975 החל בושינסקי בסדרת פרסומים עם צ'ארלס ניקודימוס, ויליאם קלמנטס ובארי פלטשר על פושעים נאצים שהסתננו לארצות הברית תוך הסתרת עברם.
בזכות קשריו של בושינסקי עם רב-פקד גרשון לנגספלדר ממחלקה 06 במשטרת ישראל, אסף ראיות ועדויות מניצולים על פושעים נאצים שהצליחו להיטמע בקהילה האמריקאית.
כתוצאה מהפרסומים שנמשכו מספר שנים, מחלקת ההגירה האמריקאית פתחה בהליכי גירוש הפושעים ועל פי רוב הללו נשפטו על פשעיהם בארצות מוצאם.
בהם: פריץ וואלוס, פיודור פדורנקו, ג'ון (איוון) דמיאניוק, ליודאס קייריס, סטאטיס צ'נקוס, הארכיבישוף ואלריאן טריפה ועוד.
בעקבות פעילותו זו, גורמים שהזדהו כחברים בקהילה האוקראינית בארצות הברית איימו על חייו.
מספר שנים מאוחר יותר, הוא החל להתחקות אחר סגנו של אדולף אייכמן, אלויס ברונר, שהסתתר כנראה תחת חסות משטר חאפז אסד בדמשק.
בשיתוף עם בני הזוג ביאטה וסרז' קלרספלד פרסם בושינסקי סרט דוקומנטרי, "הנאצי האחרון", אודות תעלומת ברונר.
בושינסקי היה נשוי לדבורה, מורה וציירת.
להם שלושה ילדים: שי בושינסקי, אביב בושינסקי ודליה בושינסקי.
היה מחלוצי לימוד מקצוע העיתונות באקדמיה בישראל ולימד באוניברסיטת תל אביב, במגמה לעיתונות.
הקורס "עריכת חדשות" היה הקורס המעשי המרכזי.
1974 – פרס שידור הרדיו הטוב ביותר של overseas press club על סיקור מלחמת יום הכיפורים
1978 – פרס הגילדה של שיקגו על חשיפת פושעי מלחמה נאצים
1979 – פרס אוניברסיטת דארטמות' ניו-המפשיר על דווח כלכלי יוצא דופן
2002 – כניסה ל"היכל התהילה" של העיתונאות – שיקגו ג'ורנליזם
בין תחנות הרדיו המפורסמות ברשת:
BBC – הופעות אורח מיוחדות
ג'רי אנג'לו ברוקס הוא שחקן, קומיקאי, סטנדאפיסט ומדבב אמריקאי.
הוא מבצע סטנדאפ תחת שם הבמה J.
סמוב נולד בפליימאות' שבצפון קרוליינה.
הוריו הם פלויד, מעצב תאורה ואליזבת'.
בגיל שלוש עבר עם משפחתו למאונט ורנון שבמדינת ניו יורק.
סמוב נשוי לזמרת שאהידה עומאר.
סמוב שיחק בסדרה "כולם שונאים את כריס" בתפקיד משני, והופיע ב"סאטרדיי נייט לייב", בה שימש כתסריטאי.
בשנת 2007 הצטרף לסדרה "תרגיע" מעונה 6 בתפקיד לאון בלאק.
בשנת 2017 הוציא סמוב ספר הכתוב מנקודת מבט של הדמות.
סמוב שיחק בתפקיד ראשי בעונה השנייה והשלישית בסיטקום Til Death' של רשת פוקס, לצידם של בראד גארט וג'ואלי פישר.
הוא היה חבר בצוות תוכנית המערכונים Cedric the Entertainer Presents, ששודרה מספטמבר 2002 עד יוני 2003. בשנת 2011 השתתף בדיבוב אחד הפרקים בסדרה "משפחת סימפסון".
בשנה זו ביצע גם הופעת אורח בסדרות אבא אמריקאי, קיק ובסרט מקום לחלום עליו.
בשנת 2012 העלה בערוץ "קומדי סנטרל" את הספיישל JB Smoove: That's How I Dooz It (ה־DVD שלו יצא באפריל אותה שנה).
בשנת 2013 גילם את האקוס בסרט "הדרדסים 2", שיחק בסרט "סרט 43" ובסדרת הפרודיה על תוכניות מציאות Real Husbands of Hollywood בתפקיד עצמו, בסרטו של ג'ף גרלין "להתמודד עם אידיוטים" ובסיטקום "המילרים".
בשנת 2016 התארח באחד מפרקי העונה השמינית של סדרת הרשת של ג'רי סיינפלד "קומיקאים במכוניות שותים קפה".
בשנת 2017 השתתף בווידאו קליפ לשיר Santa's Coming for Us שהוציאה הזמרת סיה.
בשנת 2019 השתתף באחד מפרקי תוכנית המציאות "מטבחי הגיהנום".
כן השתתף כשופט אורח בתוכנית ריאלטי השירה "הזמר במסכה" בנוסף, סמוב שיחק בתפקיד מר ג'וליוס דל, המורה־מלווה של השכבה של פיטר פארקר בטיול שבסרט "ספיידרמן: רחוק מהבית", תפקיד שגילם גם בסרט ההמשך "ספיידרמן: אין דרך הביתה" משנת 2021.
בשנת 2022 גילם את פרסי סקוט בסיטקום "בלוקבסטר" מבית היוצר של נטפליקס.
בשנת 2023 גילם את הנרי בסרט הטלוויזיה "Office Race", סרט מקורי של ערוץ קומדי סנטרל.
שיחק גם בסרט הקומדיה "בחזרה לווגאס" (אנ').
בשנת 2024 דיבב את הצמח פרנק בסדרת אנימציה "!Kite Man: Hell Yeah" בשירות ההזרמה "Max" ודיבב את רג'י אוונס בסדרת ההנפשה "זמנים טובים" בנטפליקס.
ג'ון אדוארד פק הוא שחקן אמריקאי.
פק נולד בלינצ'בורג ולאחר מכן עבר למיזורי.
בתיכון היה חבר בנבחרת הטניס של בית הספר.
הוא סיים תואר בשיווק באוניברסיטה הדרומית של מיזורי (Missouri Southern State University).
בתחילת עבודתו כשחקן הופיע במספר סדרות טלוויזיה וביניהן הדרך לגן העדן ואביר על גלגלים.
ב-1986 שיחק בסרט הפעולה "Dangerously Close" לצד קארי לוול.
בשנים 1988–1989 גילם את אחד המאהבים של אלקסיס באופרת הסבון שושלת.
ב-1987 הופיע בסרט "Breaking Home Ties", אשר לקח השראה מציור באותו שם של נורמן רוקוול.
ב-1990 גילם מורה בבוורלי הילס בסרט "Lambada" לצד מלורה הארדין, אותו ביים יואל זילברג והפיק יורם גלובוס.
בשנים 1991–1992 שיחק באופרת הסבון ימי חיינו.
ב-1992 שיחק בסרט הטלוויזיה "To Grandmother's House We Go", כשליח המתאהב באמם של מרי קייט ואשלי אולסן.
הוא הנחה את תחרות מיס ארצות הברית 1998.
בשנים 2000–2003 שיחק בתפקיד מרכזי בכל ילדיי.
בשנים 2006–2008 שיחק בסדרת המדע הבדיוני קייל XY.
ב-2009 גילם מאמן בפרק של ג'ורדן וזהו.
ב-1989 נישא ולו שני בנים.
ג'יי אלקטרוניקה החל לראפרפ בגיל 10, בהשראת הראפר אל אל קול ג'יי.
הוא גדל במגנוליה פרוג'קטס שבניו אורלינס ולמד בבית ספר התיכון סנט אוגוסטין.
אלקטרוניקה עזב את ניו אורלינס כשהיה צעיר בסוף שנות התשעים מתוך כוונה לעבור לעיר ניו יורק, אך עצר באטלנטה.
אלקטרוניקה נפגע מ"כל שלטי ההעסקה בגלל האולימפיאדה".
באטלנטה, הוא קיבל את משנתו של אלייז'ה מוחמד באמצעות אומת חמשת האחוזים לפני שעבר להיות חבר רשום באומת האסלאם במפקדה בשיקגו.
בשנת 2007, ג'יי אלקטרוניקה הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, , באמצעות מייספייס.
המיקסטייפ הורד יותר מ-50,000 פעמים.
הצלחה זו והקטלוג שלו הובילו לכך שאלקטרוניקה הצטרף לסיבוב ההופעות Rock the Bells בשנת 2008. מאוחר יותר באותה השנה, המפיק ג'אסט בלייז וג'יי אלקטרוניקה בחרו שירים לפרויקט GAIN של גיטאר סנטר, Fresh Cuts Vol.
3 וכללו שיר (שלא היה שם בעבר) שג'אסט בלייז קרא לו "".
ב-12 בנובמבר 2010, חתם אלקטרוניקה בחברת התקליטים של ג'יי זי רוק ניישן.
אף על פי שמעריצים ומבקרים צפו להופעה ראשונה באורך מלא, הקטלוג של אלקטרוניקה בעשור שלאחר מכן כלל מספר שיתופי פעולה ושירי סולו שלא נכללו באלבומים.
ב-7 בפברואר 2020, הודיע אלקטרוניקה באמצעות טוויטר על השלמת אלבום הבכורה שלו, A Written Testimony, שהוקלט במשך 40 יום.
באוקטובר, פרסם את אלבום הדמו באמצעות פלטפורמת טיידל.
בנובמבר, הוכרז כי האלבום A Written Testimony מועמד לפרס גראמי לאלבום הראפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-63.
אלקטרוניקה ניהל זוגיות עם הזמרת אריקה באדו במשך 5 שנים, ולשניים בת משותפת, מאדים מקבה, שנולדה ב-2009. בהמשך, ניהל רומן גם עם קייט אמה רוטשילד, אשתו של הכלכלן ואיש איכות הסביבה בן גולדסמית' , וכתוצאה מכך התפרקה הנישואין של גולדסמית'.
ג'יי פיליפ אוברנולטי הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת קליפורניה.
טרם כהונתו היה חבר האספה המדינתית של קליפורניה, הבית התחתון בבית המחוקקים של המדינה.
כמו כן, הוא הבעלים, הנשיא והמנהל הטכני של "FarSight Studios", חברה לפיתוח משחקי וידאו.
אוברנולטי נולד בשיקגו, הגדולה שבערי אילינוי, וגדל בפרזנו שבקליפורניה.
בשנת 1988 השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון אדיסון/קומפיוטק שבפרזנו.
ב-1992 קיבל תואר ראשון בהנדסה ומדע שימושי מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה, ובשנת 1997 השלים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס לימודי תואר שני בבינה מלאכותית.
אוברנולטי השיק ב-1990 את "אולפני FarSight", חברה עצמאית לפיתוח משחקי וידאו למגוון קונסולות משחקים, בהן אקס בוקס 360, Wii, פלייסטיישן 3, נינטנדו DS ועוד.
בשנת 2005 נבחר אוברנולטי למועצת נמל התעופה של העיר ביג בר סיטי, שם כיהן במשך חמש שנים.
לאחר מכן כיהן כנשיא מועצת מנהלים זו במשך שלוש שנים, וכסגן נשיא שנה אחת לאחר מכן.
ב-2010 נבחרה אל מועצת העירייה, ובהמשך כיהן כראש העיר.
בבחירות 2014 כיהן כחבר האספה המדינתית של קליפורניה מטעם מחוז הבחירה ה-33, לאחר שנבחר לתפקיד עם כ-66% מקולות הבוחרים.
בבחירות 2016 נבחר מחדש לתקופת כהונה שנייה, וגם בבחירות אמצע הכהונה ב-2018.
בספטמבר 2019, אחרי שפול קוק הכריז על פרישתו מהקונגרס של ארצות הברית, הודיע אוברנולטי על כוונתו להתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השמיני של קליפורניה.
במהלך מסע הבחירות, שם אוברנולטי פעמיו אל טיפול בחיילים משוחררים, אבטחת גבול ארצות הברית–מקסיקו בקליפורניה ומאבק בסחר בבני אדם ובסחר בסמים.
ב-12 בפברואר 2020 הביע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את תמיכתו הרשמית באוברנולטי, באמצעות ציוץ ברשת החברתית "טוויטר".
בבחירות 2020 ניצב בפני כריסטין באבסר, מהנדסת ויועצת ביולוגית, אשר זכתה לתמיכת אישים בקליפורניה בהם קמלה האריס, ג'וליה בראונלי, גיל סיסנרוס, לינדה סנצ'ז ומייק לוין.
בבחירות הראשוניות סיים אוברנולטי במקום הראשון עם 35% מקולות הבוחרים, ואחריו באבסר עם 28.7% בלבד.
השניים העפילו ליום הבחירות הכלליות, ושם גבר עליה אוברנולטי כשגרף 56.1% מהקולות.
עם ניצחונו נבחר אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית, וכהונתו החלה בראשית ינואר 2021.
ז'אן פייר טוקוטו השני הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בהפועל עפולה.
טוקוטו נקרא על שם סבו מצד אימו, ז'אן פייר טוקוטו, ששיחק כדורגל בנבחרת קמרון וכיכב בכל שלושת המשחקים בבתים של מונדיאל 1982. אימו של טוקוטו, לורנס טוקוטו טרימבל, פגשה את בעלה, טרבור טרימבל, במפלי מנומוני, ויסקונסין.
אביו הביולוגי של טוקוטו, בריאן אוליבר, שיחק בעבר בליגת ה-NBA.
טוקוטו נולד ברוקפורד שבאילינוי ולמד בבית הספר התיכון מנומוני פולס שבדרום ויסקונסין, שם העמיד ממוצעים של 21.2 נקודות, 13.2 ריבאונדים, 3.2 חטיפות ו-2.1 אסיסטים בעונתו השנייה ו-24.6 נקודות, 11.5 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו-2.6 חטיפות בעונתו השלישית.
בעונתו האחרונה, לאחר שבכל שלוש השנים נכנס לחמישייה הראשונה של המחוז, שבר כמה שיאי בית ספר שביניהם שיאי קריירה בריבאונדים וחטיפות ושיא נקודות למשחק עם 48 נקודות מול בית הספר התיכון קתולי.
הוא גם זכה בתואר שחקן העונה של המחוז פעם נוספת ובתחרות ההטבעות.
טוקוטו שיחק שלוש שנים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
בעונתו השלישית, העמיד טוקוטו ממוצעים של 8.3 נקודות ו-4.3 אסיסטים למשחק והיה ידוע ביכולת ההטבעה שלו וההגנה שלו.
ב-8 באפריל 2015, טוקוטו הודיע כי הוא לא ממשיך לעונה נוספת שבמסגרת הזכאות שלו במכללות והוא העמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA, שם נבחר בבחירה ה-58 בסיבוב השני על ידי פילדלפיה 76' ושיחק במדיה בליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-27 בספטמבר 2015, הוא חתם לעונה בפילדלפיה, אך ב-26 באוקטובר שוחרר לאחר ששותף בחמישה משחקי הכנה.
ב-30 באוקטובר הוא הצטרף לקבוצת הבת של פילדלפיה מליגת הפיתוח של ה-NBA, דלאוור 87', אך יום לאחר מכן הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי בלו.
ב-49 משחקים בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 11.2 נקודות, 4.1 ריבאונדים, 2.1 אסיסטים ו-1.5 חטיפות למשחק.
ביולי 2016 שיחק טוקוטו בניו יורק ניקס בליגת הקיץ.
הוא חתם בניקס ב-2 באוגוסט, אך שוחרר ב-21 באוקטובר לאחר שהופיע בשלושה משחקי קדם עונה.
ב-25 באוקטובר הוא חזר לאוקלהומה סיטי בלו ועבר בטרייד חמישה ימים לאחר מכן לריו גראנדה ואלי וייפרס.
ב-52 משחקים בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 11.7 נקודות, 5.0 ריבאונדים, 2.4 אסיסטים ו-2.1 חטיפות למשחק.
ביולי 2017 הצטרף טוקוטו ליוטה ג'אז בליגת הקיץ.
ב-6 בספטמבר 2017, חתם טוקוטו בפרת' ויילדקטס מהליגה האוסטרלית.
הוא שותף בכל 30 המשחקים של הקבוצה באותה עונה, כשהעמיד ממוצעים של 15.4 נקודות, 6.0 ריבאונדים, 2.8 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק.
ב-28 ביולי 2018, חתם טוקוטו לעונה בהפועל אילת מהליגה הישראלית.
ב-2 בינואר 2019, רשם טוקוטו שיא קריירה של 31 נקודות, כשהוא קולע ב-9 מ-12 מהשדה, יחד עם 6 ריבאונדים, 6 אסיסטים ו-3 חטיפות, מה שהוביל את אילת לניצחון 89–96 על הפועל תל אביב ונתן לו זכייה בתואר השחקן המצטיין של המחזור.
ב-12 באפריל 2019, השתתף טוקוטו באולסטאר הישראלי, שם קלע 19 נקודות והוריד 5 ריבאונדים, מה שהעניק לו את תואר השחקן המצטיין.
ב-38 משחקים בהם שותף בקבוצה, טוקוטו הוביל את הקבוצה בריבאונדים עם 7.6 וחטיפות עם 1.4 בממוצע למשחק, להם הוסיף ממוצעים של 13.4 נקודות ו-3.1 אסיסטים למשחק.
טוקוטו עזר לאילת להגיע לפיינל פור, שם הפסידה בסופו של דבר למכבי תל אביב.
ב-3 ביולי 2019, חתם טוקוטו לעונה בסן פבלו בורגוס מהליגה הספרדית.
הוא שותף ב-26 משחקים בליגה ובליגת האלופות, כשהוא מעמיד ממוצעים של 7 נקודות, 5 ריבאונדים ו-1.5 חטיפות למשחק.
ב-25 בינואר 2020, שוחרר טוקוטו מבורגוס וישר חזר לישראל וחתם בעירוני נס ציונה עד תום העונה.
ב-2 בפברואר 2020, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במהלך ההפסד 83–88 לעירוני נהריה, כשהוא רושם דאבל דאבל של 17 נקודות ו-11 ריבאונדים מהספסל.
ב-14 בנובמבר 2020, חתם טוקוטו בהפועל תל אביב עד לסיום העונה.ב-29 למאי 2021 חתם טוקוטו על הארכת חוזה לעוד עונה בקבוצה.
ב-23 בינואר 2022 קלע טוקוטו 24 נקודות, חילק 5 אסיסטים, לקח 5 ריבאונדים ביחד עם 4 חטיפות ועם שמירה מצוינת על סקוטי ווילבקין ברבע הרביעי בניצחון קבוצתו על מכבי תל אביב.18 במרץ 2022 זכה טוקטו בתחרות ההטבעות במסגרת האולסטאר.
ב-5 ביוני 2022 הודיעה הפועל תל אביב על הארכת החוזה של טוקוטו לעוד עונה בקבוצה.
ב-7 באוגוסט 2023, חתם טוקוטו במכבי עירוני רמת גן על חוזה לעונה אחת.
ב-19 באוגוסט 2024, חתם טוקוטו בהפועל עפולה על חוזה לעונה אחת.
ג'יי באוורמן היה פוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון ה-13 בחודשים האחרונים שנותרו לכהונתו של פרנק בנסון, שפרש בשל מצב בריאותו.
ג'יי באוורמן נולד בעיירה הספר שבאיווה כבנם של דניאל ולידיה (לבית באטי) באוורמן.
הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים, וב-1893 עבר לסיילם, אורגון.
באותה שנה החל באוורמן את לימודיו באוניברסיטת וילמאט, וסיים שם לימודי תואר במשפטים ב-1896. בשנה שלאחר מכן הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של אורגון, וב-1899 החל לעסוק במקצוע בסיילם.
לאחר מכן הוא עבר לעיר קונדון שבמחוז גיליאם, שם הוא חי במשך 12 השנים הבאות, והיה לשותפו של ה.
עבודתו בעריכת דין נקטעה לזמן קצר בשל שירותו במלחמת ארצות הברית-ספרד.
באוורמן היה חבר המפלגה הרפובליקנית.
ב-1904 הוא נבחר מטעם מחוז גיליאם לסנאט של אורגון, וארבע שנים לאחר מכן הוא נבחר לכהונה נוספת.
כאשר נבצר מהמושל פרנק בנסון מלמלא את תפקידו בשל בריאותו הרופפת ביוני 1910, הוא ביקש מבאוורמן, כנשיא הסנאט, לקבל על עצמו את תפקידי המושל.
ב-16 ביוני 1910, בגיל 33, הושבע באוורמן כמושל אורגון בפועל.
מתוך מודעות לבירוקרטיה הכרוכה בממשל רחב, דחף באוורמן להקמתה של מועצת שליטה שתנהל את מוסדות המדינה, כך שיתאפשר חיסכון כספי באמצעות שילוב הרכש למוסדות המדינה דרך תפקיד יחיד של אחראי רכש.
עם זאת, מועצת השליטה לא הוקמה אלא רק בעת כהונת יורשו בתפקיד.
באוורמן גם פעל להפחתת הסיכויים לאובדן כספים בשל קריסות בנקים על ידי איסור על הבנקים של אורגון לעשות שימוש במניות ספקולטיביות כביטחונות אם הם בעצמם קידמו את המניות הללו.
ב-1904 אימצו אזרחי אורגון בחירות מקדימות ישירות ונאסר על המפלגות לבחור את מועמדיהם באמצעות ועידות מפלגתיות.
אנשי הממסד הרפובליקנים, מתוך אי רצונם לאבד את שליטת המפלגה על המועמדויות, קיימו ב-1910 "אספה", שבה נבחר באוורמן כמועמד המפלגה למשרת המושל.
יריבו של באוורמן, מועמד הדמוקרטים, אוסוולד וסט, תקף אתו כמתנגד לשיטת הממשל הישיר.
באוורמן ניהל מערכת בחירות על בסיס מצע שתמך בחידוש מערכת הכבישים המדינתית, הרחבת החיסכון בממשל המדינה, והמשך השליטה ההדוקה על ניהול הקרקעות.
באוורמן היה מעורב בפרשיית מין כאשר ניהל רומן עם מזכירתו.
בבחירות הכלליות למשרת המושל של 1910 נוצח באוורמן כאשר זכה ב-48,751 קולות בלבד, מול 54,853 של וסט.
באוורמן סיים את כהונתו כמושל ב-8 בינואר 1911 ועבר לפורטלנד, שם הוא חידש את עיסוקו בעריכת דין.
הוא נבחר שוב כנשיא הסנאט, אך פרש לאחר תום המושב של 1911.
כאזרח פרטי הוא תמך באופן פעיל בהנפקת איגרות החוב המדינתיות הראשונות למימון סלילת כביש מהיר בהיקף של 6 מיליון דולר.
הוא גם היה שדלן פעיל במשך שנים בבית המחוקקים המדינתי.
כבר כשהיה באוורמן צעיר היו יחסי ניכור בינו לבין אביו.
ב-1903 נשא באוורמן לאישה את אליזבת הובר, ולשניים נולדו ארבעה ילדים.
בנם, ביל באוורמן, היה מאמן אתלטיקה נודע שאימן את נבחרת אוניברסיטת אורגון, והיה המאמן של נבחרת ארצות הברית במקצועות השדה באתלטיקה באולימפיאדת מינכן ב-1972. הוא היה שותפו של פיל נייט בהקמת חברת נייקי.
בסופו של דבר התגרשו באוורמן ורעייתו אליזבת, וב-1914 הוא נשא לאישה את וויפי הוקט.
מנישואים אלו נולדו שני ילדים.
ג'יי באוורמן נפטר בפורטלנד ב-25 באוקטובר 1957. הוא נטמן בפארק הזיכרון לינקולן שבעיר.
וונדל רמון "ג'יי" אליס ג'וניור הוא שחקן אמריקאי.
וונדל רמון אליס ג'וניור נולד ב-27 בדצמבר 1981 בסאמטר, דרום קרוליינה .
בן יחיד לאיש צבא יוצא חיל האוויר ולאם מנהלת כספים.
הוא למד ב-12 בתי ספר ב-13 שנים, לפני שלמד באוניברסיטת קונקורדיה (אנ') באורגון, שם למד על תקן מלגת כדורסל.
אליס עבד כמתמחה במחלקת יחסי ציבור בקבוצת הכדורסל פורטלנד טרייל בלייזרס בתקופת "כלא בלייזרס" הידועה לשמצה.
לאחר שסיים את ההתמחות שלו, אליס החל לעבוד בדוגמנות ודגמן עבור חברות ספורט כמו נייקי, אדידס וקולומביה.
בשנת 2004, אליס עבר ללוס אנג'לס כדי להתמקד בקריירת המשחק.
הוא החל את הקריירה שלו כשחקן מקצועי ב-2005, כשהופיע לזמן קצר בפרקים בודדים של סדרות הטלוויזיה "פלישה" ו"קרובות".
בשנים 2011–2012, הוא הופיע בין היתר בסדרות "האנטומיה של גריי", "איך פגשתי את אמא" ו-"NCIS".
תפקיד המשחק הגדול הראשון שלו היה ב-2013, כאשר כיכב בסדרה "משחקות את המשחק".
באוגוסט 2015, פורסם כי אליס הצטרף לצוות השחקנים של הסדרה הקומית "לא בטוחה" ששודרה בערוץ HBO, והוצגה לראשונה באוקטובר 2016. הוא שיחק בתפקיד לורנס ווקר, שיש לו מערכת יחסים ארוכת טווח עם הדמות הראשית בגילומה של איסה ריי.
על משחקו בסדרה, אליס קיבל את פרס שחקן המשנה המצטיין בסדרה קומית בטקס פרסי NAACP .
בשנת 2020 שיחק במיני סדרת הטלוויזיה "גברת אמריקה".
בשנת 2021 פורסם כי אליס ישחק בסרט הקולנוע "אהבה בשחקים: מאווריק".
הסרט יצא לאקרנים ב-27 במאי 2022 לאחר מספר דחיות בשל מגפת הקורונה.
בשנת 2023 שיחק בסרט הקומדיה הרומנטית "מישהו שפעם הכרתי" שביים וכתב דייב פרנקו; הסרט הוקרן באמזון פריים וידאו ב-10 בפברואר 2023.
אליס נמצא במערכת יחסים עם הדוגמנית והשחקנית הסרבית נינה סניצאר (אנ') מאז 2015. בתם, נורה גרייס, נולדה בנובמבר 2019. ב-9 ביולי 2022 הם נישאו באיטליה.
+שנהסרטתפקידהערות2013סרט 43לושיוס2015My Favorite Fiveג'ונתן קאלבורןNovember Ruleג'יימס אבדוןברייקדאנס: שוברים ת'רשת (אנ')קווין2016Like Cotton Twinesמיכה בראוןגם מפיק-שותףShortwaveרוברט2018In a Relationshipדקסטר2019אסקייפ רוםג'ייסון ווקר2020קופסה שחורה (אנ')מפיק בפועל2021אסקייפ רום: השלב הבאג'ייסון ווקר2022אהבה בשחקים: מאווריקלוטננט רובן "פאייבק" פינץ'2023מישהו שפעם הכרתישון2024Freaky Talesסליפי פלויד
תפקיד אורח (עונה 3); 36 פרקים2020גברת אמריקה פרנקלין אי.
תומאס (אנ')2 פרקים2023ההיסטוריה המטורפת של העולם – חלק 2ישו4 פרקים2024בית החולים השני הכי טוב בגלקסיה (אנ')פליםדיבוב; 3 פרקים2025עולה להתקפה (אנ')ג'יי בראון8 פרקיםהכל באשמתהקולין
ג'יי ברנשטיין הוא פילוסוף יהודי-אמריקאי ופרופסור בניו סקול.
ברנשטיין הוא מומחה לפילוסופיה קונטיננטלית ופרשן מוביל של תאודור אדורנו.
ברנשנטיין קיבל תואר ראשון מ-Trinity College ב-1970 ודוקטור מאוניברסיטת אדינבורו ב-1975.
ברנשטיין ממקם את אדורנו במרכז הוויכוח הפילוסופי העכשווי אודות אתיקה, בטענה שיש לחפש תגובה אתית אמיתית בשוליים המודחקים של החברה.
ברנשטיין פרסם שני ספרים על אמנות: The Fate of Art (גורל האמנות) ו-Against Voluptuous Bodies: Late Modernism and the Meaning of Painting (נגד גופים חושניים: מודרניזם מאוחר ומשמעות הציור).
בראיון ל- Brooklyn Rail בעקבות הפרסומים הללו, קבע ברנשטיין כי "הרציונליות המודרנית שיוצרת את המדע המודרני, שיוצרת את הכלכלה הקפיטליסטית, שיוצרת רציונליות בירוקרטית, צריכה להיפטר מהחומריות החושנית, הקונקרטיות ומהחוויה של הדברים האלה."
ברנשטיין היה עמית פרס ברלין לשנת 2013 באקדמיה האמריקאית בברלין.
הוא עורך שותף של כתב העת Critical Horizons.
ברנשטיין ידוע בהרצאותיו על קאנט ועל הגל, שחלקן הוקלטו במסגרת הפרויקט The Bernstein Tapes.
ג'יי.לו מאת ג'ניפר לופז הוא מותג לייף סטייל אמריקאי שהוקם על ידי הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז.
מאז השקת בושם הבכורה שלה זוהר בשנת 2001, הקו התרחב וכלל בגדים, שעונים, אביזרים, מצעים ובשמים, וזכה להצלחה עצומה בארצות הברית ובשווקים הבין-לאומיים.
מאז 2010, קו הבגדים של לופז נמכר באופן בלעדי בקוהל'ס בארצות הברית ובקופל במקסיקו.
בשנת 2017 נרקמה שותפות לקולקציית נעליים עם ג'וזפה זנוטי.
בשנת 2019, נרקמה שותפות נוספת של קולקציית הנעלה עם DSW.
ב-2 באפריל 2001, הוכרז שלופז תשיק קו בגדים, בשם ג'יי.לו מאת ג'ניפר לופז, בעת עונת החגים.
הקו, שכלל בסופו של דבר גם משקפיים, בגדי ים, אביזרים ובשמים, היה אמור להיות מגובה על ידי קבוצת השקעות בראשות אנדי הילפיגר ולארי שטמרמן.
במהלך הכנס צוטטה לופז כאומרת כי: "הגיע הזמן שהעולם ילבש את העיצובים שלי".
לופז אמרה לכתבים שעיצוב בגדים הוא חלום ילדות שהתגשם, "עוד לפני שלמדתי לרקוד ולשיר ולשחק בסרטים, פשוט עיצבתי בגדים מחדש".
שנה לאחר ההשקה הרשמית של הקו ב-2003, לופז כבר מכרה מוצרים בשווי 175 מיליון דולרים בארצות הברית בלבד.
ג'יי אונגר הוא מוזיקאי ומלחין פולק יהודי-אמריקאי.
אונגר נולד בברונקס, ניו יורק.
הוא פקד את אולמות המוזיקה של גריניץ' וילג' במהלך התקופה המעצבת שלו בשנות ה-60. בסוף שנות ה-60 הוא הפך לחבר בלהקת Cat Mother and All Night News Boys ומאוחר יותר, בלהקת Putnam String County.
הוא הופיע עם דייוויד ברומברג, אך עיקר פרסומו בא בזכות "Ahokan Farewell" משנת 1982, שהלחין בתור נעימת קינה.
נעימה זו שימשה מנגינת הנושא לסדרה התיעודית של קן ברנס, "The Civil War" משנת 1990. רבות מיצירותיו האחרות מוכרות כמנגינות קונטרה (Contra dance) , בעיקר "הליכת הקוסם" (The Wizard's Walk).
בשנת 1991 נישא אונגר לעמיתתו המוזיקאית מולי מייסון.
הם הכירו בשנות ה-70. הם ממשיכים להופיע כצמד, עם הלהקה שלהם, "Swingology", ובלהקה בשם "ההרכב המשפחתי של ג'יי אונגר ומולי מייסון" עם בתו של ג'יי, רות אונגר (אמה היא לין הארדי), כנרת, ובעלה מייקל מרנדה, נגן בנג'ו.
ב-1992 ביצעו אונגר ומייסון את הפסקול לסרט התיעודי "Brother's Keeper" , פסקול שיצא כתקליטור מוזיקה בשם "Waltzing with You" בשנת 1998. בשנת 2006, הצמד עמד בראש "פסטיבל חיי הפולק של הצפון-מערב" (Northwest Folklife Festival) בסיאטל.
ג'יי נואה אידזס (בהולנדית ובאינדונזית: Jay Noah Idzes; נולד ב-2 ביוני 2000 במיירלו שבהולנד) הוא כדורגלן אינדונזי-הולנדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ססואולו מהסרייה א' ובנבחרת אינדונזיה.
אידזס נולד בהולנד להורים ממוצא אינדונזי.
ב-28 בדצמבר 2023 קיבל באופן רשמי אזרחות אינדונזית.
אידזס גדל במחלקות הנוער של מיפאנו, פ.ס.וו.
בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של איינדהובן במסגרת ליגת המשנה ההולנדית, ובסך הכל ערך 54 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-20 ביולי 2020 חתם אידזס בגו אהד איגלס מליגת המשנה ההולנדית.
בסך הכל ערך 84 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-30 ביוני 2023 חתם על חוזה לארבע שנים בוונציה מהסרייה ב'.
ב-9 באוגוסט 2025 חתם לארבע שנים בססואולו, תמורת 8 מיליון אירו.
ב-7 במרץ 2024 זומן אידזס לסגל נבחרת אינדונזיה לצמד המשחקים נגד נבחרת וייטנאם במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026. ב-21 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–1 על נבחרת וייטנאם.
ג'ושועה סמואל פאטו הידוע יותר בשם הבמה שלו, ג'יי אוסו הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית Raw, שבה הוא מכהן כאלוף הזוגות העולמי הנוכחי ביחד עם ג'ימי אוסו כחלק מהאוסוס.
הוא חלק ממשפחת אנואי המפורסמת המכילה מתאבקים בעל שורשים סמואנים.
הם קודמו לרוסטר הראשי של ה-WWE כבר באותה השנה.
במהלך שהותם ברוסטר הראשי, הם נוהלו על ידי בת דודתם, טמינה סנוקה ואשתו של ג'ימי, נעמי.
מיולי 2021 ליוני 2023, הוא היה חלק מקבוצת הנבלים, הבלודליין לצד מנהיג הקבוצה ובן דודו, רומן ריינס ואחיו, ג'ימי וסולו סיקואה.
במהלך היותו חלק מצמד האוסוס, פאטו היה שותף לתקופת הכהונה הארוכה ביותר בהיסטוריה של ה-WWE, כשהחזיק במשך 622 ימים באליפות הזוגות של סמאקדאון ביחד עם אחיו, הישג שהושג במהלך תקופת הכהונה החמישית שלהם.
הם שמונה פעמים אלופי הזוגות של ה-WWE, כשהוסיפו לאמתחתם שלוש זכיות נוספות באליפות הזוגות של Raw.
בנוסף, הם זכו פעמיים בקטגוריית צמד השנה מטעם פרסי הסלאמי של ה-WWE בשנת 2014 ו-2015. הם הראשונים שזכו באליפות הזוגות של Raw ושל סמאקדאון והחזיקו בתארים אלה כחלק מאליפות הזוגות הבלתי מעורערת של ה-WWE.
כמתאבק יחידים, פאטו זכה בקטגוריית פיוד השנה של שנת 2020 על הפיוד שלו עם רומן ריינס מטעם רשת הטלוויזיה CBS Sports.
בשנת 2021 הוא זכה בגביע לזכר אנדרה הענק.
הוא זכה באליפות הזוגות הבלתי מעורערת של ה-WWE עם קודי רודס, זכייה שסימלה תקופת כהונה רביעית כאלוף הזוגות של Raw ושישית כאלוף הזוגות של סמאקדאון.
בספטמבר 2024, הוא זכה באליפות הבין-יבשתית של ה-WWE, שהייתה אליפות היחידים הראשונה שלו בקריירה.
בשנת 2025, ג'יי אוסו ניצח בקרב הרויאל ראמבל של שנת 2025.
ברסמלניה 41 באירוע הפתיחה זכה לראשונה ג'יי אוסו בתואר יחידים אלוף העולם במשקל כבד מול גונתר.
פאטו נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה ב-22 באוגוסט 1985, תשע דקות אחרי אחיו התאום, ג'ונתן סולופה, להורים טאליסואה פיואוואי והמתאבק סולופה פאטו ג'וניור הידוע יותר בשם הבמה, ריקישי.
הוא ממוצא סמואני ונצר למשפחת אנואי, שושלת של מתאבקים סמואנים.
הוא למד בבית ספר התיכון אסקמביה שבפלורידה, שם שיחק פוטבול תחרותי.
הוא המשיך את הקריירה שלו בענף באוניברסיטת מזרח אלבמה משנת 2003 ל-2005, שם תיפקד בעמדת הליינבקר.
הוא האחיין של סם פאטו (הטונגה קיד), אדי פאטו (אומאגה) וחברי היכל התהילה של ה-WWE, אפא וסיקה אנואי.
בנוסף, הוא בעל יחסי קירבה של אחים בין רוורנד אמיטוואנאי אנואי, פיתה (פיטר) מאיביה, ג'יימס (ג'ימי) סנוקה, ג'יימס רייהר-סנוקה (דיוס), שרונה סנוקה פולמלו (טמינה סנוקה) ודוויין ג'ונסון (דה רוק).
שם הבמה שלו "אוסו" פירושו "אח" בשפה הסמואנית.
בין השנים 2011 ל-2016, הוא ואחיו ביצעו את ריקוד המלחמה הסמואני המסורתי, סיווה טאו, לפני הקרבות שלהם.
הוא נשוי לטקסיה טראוויס מאז 8 בינואר 2015, אותה הכיר מאז שנות התיכון.
לשניים יש יחד שני בנים: ג'סייה וג'ייס.
פאטו נעצר בינואר 2018 בגין נהיגה בשכרות במחוז הידלגו, טקסס לאחר שהופיע באירוע של ה-WWE בארינת פיין, כאשר הוא שוחרר כבר באותו היום.
לאור אישומים במקרים נוספים ביחד עם אחיו התאום, ג'ונתן, ג'ושועה ואחיו הורחקו מכניסה לקנדה, אף על פי שהותרה להם כניסה מיוחדת למדינה עבור האירוע תא ההדחות בשנת 2023.
העלילה הטובה ביותר של השנה (2022) - כחלק מקבוצת הבלודליין וסמי זיין
אליפות הזוגות של FCW (פעם אחת) - עם ג'ימי אוסו
הישגים במגזין New York Post
קבוצת השנה (2022) - עם הבלודליין
PWI דירג אותו במקום ה-17 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2024
PWI דירג אותו במקום ה-1 מתוך 50 הצמדים הטובים ביותר לשנת 2022 - עם ג'ימי אוסו
פיוד השנה (2023) - כחלק מקבוצת הבלודליין מול קווין אואנס וסמי זיין
אליפות העולם במשקל כבד (פעם אחת)
אליפות הזוגות של Raw (5 פעמים, נוכחי) - עם ג'ימי אוסו (4, נוכחי) וקודי רודס (1)
אליפות הזוגות של סמאקדאון (6 פעמים) - עם ג'ימי אוסו (5) וקודי רודס (1)
הגביע לזכר אנדרה הענק (2021)
טורניר הטוען לכתר לאליפות הבין-יבשתית (2024)
ג'יימס דאגלס מיור "ג'יי" לנו הוא קומיקאי ומנחה טלוויזיה אמריקאי.
הנחה את תוכנית האירוח המרכזית והמצליחה של רשת NBC, The Tonight Show, ברציפות מאז 25 במאי 1992, למעט הפסקות קצרות, עד פברואר 2014.
לנו נולד בעיר ניו רושל, ניו יורק שבארצות הברית, גדל בעיר אנדובר, מסצ'וסטס.
אימו קתרין היא ילידת סקוטלנד שהיגרה לארצות הברית בגיל 11 (מתה בשנת 1993), ואביו אנג'לו, יליד ניו יורק, עבד כסוכן ביטוח (מת בשנת 1994).
לג'יי היה אח בשם פטריק, הגדול ממנו בעשר שנים, אשר מת בשנת 2002.
בשנת 1973 סיים לימודי תואר ראשון בקולג' אמרסון שבבוסטון ועבר ללוס אנג'לס שבקליפורניה, במטרה לפתח קריירה בתחום הבידור.
בשנת 1980 התחתן עם הפעילה הפמיניסטית, מייביס ניקולסון.
הוא הופיע כסטנדאפיסט במועדונים רבים, והחל להופיע בטונייט שואו של ג'וני קרסון בשנת 1977. בשנת 1982 החל להופיע בלייט נייט של דייוויד לטרמן ומשנת 1987 היה המנחה האורח הקבוע של הטונייט שואו.
בשנת 1992, בעקבות פרישתו של ג'וני קרסון, נבחר למנחה "The Tonight Show".
זאת, כאשר דייוויד לטרמן נחשב למועמד המוביל לתפקיד.
לטרמן החל להנחות תוכנית אירוח מתחרה ברשת CBS (לייט שואו), וזכה לאחוזי צפייה נמוכים יותר מלנו - כ-5 מיליון צופים לעומת כ-6 מיליון.
תוכניתו של לנו צולמה בברבנק שבקליפורניה, וזכתה בשני פרסי אמי.
לנו פרש מהתוכנית ב-2009 והחל להנחות תוכנית אחרת, דומה במתכונתה, בשם "התוכנית של ג'יי לנו".
כמחליפו נקבע הקומיקאי קונאן אובריין ותוכניתו של לנו שובצה מיד לפניה בלוח המשדרים.
לאחר שאחוזי הצפייה ירדו בכל רצועת הלילה החליטה רשת NBC לבטל את תוכניתו החדשה של לנו ולהשיבו כמנחה The Tonight Show ב-2010.
בשנת 2008 גילם את עצמו בסרט הדרמה הקומי "באק האוורד הגדול" בכיכובם של טום הנקס וג'ון מלקוביץ'.
בעקבות הפופולריות הרבה של לנו כמנחה The Tonight Show הוא הופיע לא אחת בתפקידי אורח בסרטים (לדוגמה, דייב) וסדרות טלוויזיה (למשל, חברים, האנה מונטנה וסיינפלד), בתפקיד עצמו כמנחה התוכנית.
ב-3 באפריל 2013 הודיע לנו כי הוא פורש מהגשת התוכנית - 21 שנים לאחר שהחל בהגשתה.
ב-6 בפברואר 2014 הגיש את התוכנית בפעם האחרונה.
ג'ימי פאלון החליף אותו בתפקיד המנחה ב-17 פברואר 2014.
בשנת 2024 גילם את דמותו של אד סאליבן בסרט הביוגרפי הבריטי "אני עם הלהקה" (אנ').
במאי 2014 הנחה לנו את פרס בראשית בטקס שנערך בירושלים (לצד איילת זורר).
כעבור שנה, ב-18 ביוני 2015 הנחה בפעם השנייה ברציפות את פרס בראשית (לצד בר רפאלי).
לנו טען שישראל "היא הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.
אני מסתכל מסביב במזרח התיכון, ואני רואה אנשים נרגמים מאבנים למוות כי הם הומואים, ונשים שנאסר עליהן לנהוג ברכב או להצביע.
וכאן גן העדן במזרח התיכון בו שולטת החירות ויש דמוקרטיה, מצביעים בעד אנשים, ומצביעים נגד אנשים."
ב-2001 לנו תרם מאה אלף דולר לארגון פמיניסטי שנלחם באפגניסטן נגד האפרטהייד שמדכא את המגדר הנשי.
ג'יי ובוב השקט הם שתי דמויות בדיוניות שמופיעות ברוב סרטיו של השחקן, התסריטאי והבמאי קווין סמית'.
ג'יי (ג'ייסון מיוז) הוא סוחר סמים חרמן והיפראקטיבי בעל שיער ארוך.
בוב השקט (מגולם על ידי סמית עצמו) הוא חברו השמן, המזוקן והטוב ביותר של ג'יי.
בוב השקט אמנם מדבר רק לעיתים נדירות אך כאשר הוא מדבר, הוא עושה זאת בלשון צחה בנקודה מכריעה בסרט, שלא כמו ידידו ג'יי, שמרבה לקלל ולדבר שטויות.
השניים הכירו בלאונרדו, ניו ג'רזי, שם נולדו, הם נפגשו מחוץ למינימרקט מ"מוכרים בלבד" כשהאימהות שלהם היו בפנים.
את הפה המלוכלך שלו ירש ג'יי מאימו והמילה הראשונה שלו הייתה "פאק".
הקללות של ג'יי צונזרו בסדרת הטלוויזיה של "מוכרים בלבד" והוא ובוב השקט גם עברו מסחר בסמים לסחר בזיקוקים.
שתי הדמויות הופיעו בסרטים הבאים:
ג'יי ובוב השקט מכים שנית (2001)
ג'יי ובוב השקט מההתחלה (2019)
בנוסף הופיעו השניים בהופעת אורח בסרט צעקה 3 (2000), בעונה החמישית של הסדרה "הפלאש" ובקליפ של because I got high של הראפר Afroman.
השניים הופיעו גם בסדרת הטלוויזיה המצוירת "מוכרים בלבד".
ג'יי ובוב השקט מכים שנית הוא סרט קומדיה אמריקאי מ-2001. סרטו החמישי של קווין סמית' שביים ומככב בו לצד ג'ייסון מיוז.
לאחר שדנטה ורנדל מוציאים צו הרחקה נגד ג'יי ובוב השקט, השניים מגלים שבהוליווד עושים סרט על-פי הקומיקס "Bluntman & Chronic" - הקומיקס לו שימשו בסיס ויזואלי והשראתי.
כדי למנוע מאנשים לכתוב עליהם דברים רעים באינטרנט, הם מחליטים להפסיק את הפקת הסרט, אך עליהם להגיע מניו ג'רזי להוליווד לפני כן.
במהלך הדרך הם לומדים את "חוקי הדרך" מטרמפיסט (מגולם על ידי ג'ורג' קרלין), פוגשים חבורה מסדרה מצוירת מוכרת, ואפילו תופסים טרמפ עם חבורת שודדות יהלומים.
הסרט עמוס בבדיחות מטה, הצוחקות הן על סרטיו הקודמים של קווין סמית' והן על השחקנים המשתתפים בהם.
הסרט הוקדש למעריציו של סמית', והוא מלא בהופעות אורח של דמויות משלל סרטיו הקודמים, ולעיתים, שחקנים מסרטים קודמים, בתפקידים חדשים.
בין השאר מופיעים בסרט: ג'אד נלסון, כריס רוק, ג'ואי לורן אדמס, בריאן או'הלורן, ג'ף אנדרסון, מארק המיל, קארי פישר, אלאניס מוריסט, בן אפלק, מאט דיימון, שאנן דוהרטי, וס קרייבן, גאס ואן סנט, ג'ון סטיוארט, ויל פרל אלי לרטר ועוד רבים.
ב-2019 יצא סרט ההמשך "ג'יי ובוב השקט מההתחלה".
ג'יי דרמה או דרמה יפנית (テレビドラマ-terebi dorama) היא דרמה יומית המשודרת בטלוויזיה היפנית.
כל רשתות הטלוויזיה ביפן משדרות את הדרמות, הכוללות ז'אנרים של רומנטיקה, קומדיה, סיפורי בלשים, אימה ועוד מיני סוגים.
ג'יי דרמה משודרת בדרך כלל באורך של עונה לשלושה חודשים, כשדרמה חדשה צצה בכל עונה.
הדרמות משודרות בימות השבוע בשעות הערב, קרוב לשעה בכל פרק.
ג'וזף מייקל סטרזינסקי הוא סופר, תסריטאי, מפיק, מחזאי, קומיקסאי ועיתונאי אמריקני, זוכה פרס ע"ש ריי ברדבורי לספרות כמו גם שני פרסי הוגו.
עבודתו משתרעת על פני מגוון מדיות: סדרות טלוויזיה, נובלות ספרותיות, קומיקס ותסכיתי רדיו.
מאז 1984 נוהג סטרזינסקי לשתף את מעריציו בקבוצות דיון באינטרנט, ונותן להערותיהם להשפיע על טון סדרותיו.
ניתן לו קרדיט כמפיק הטלוויזיה הראשון שיוצר קשר עם מעריציו.
סטרזינסקי נולד בפטרסון, ניו ג'רזי לאוולין וצ'ארלס סטרזינסקי, קתולים ממוצא בלארוסי-פולני.
סביו היגרו לאמריקה לאחר המהפכה הרוסית.
אביו נולד בארצות הברית, אך חי בפולין ובגרמניה.
בילדותו גדל סטרזינסקי הצעיר במקומות כאילינוי, דאלאס וקליפורניה.
לסטרזינסקי תעודת בוגר אוניברסיטה בפסיכולוגיה, סוציולוגיה, פילוסופיה וספרות מאוניברסיטת המדינה של סן דייגו.
בתקופת לימודיו הוא כתב מאמרים רבים לעיתון האוניברסיטה, "האצטק היומי", עד שהעיתון כינה אותו בהלצה "הג'ו היומי".
סטרזינסקי כתב את המחזה הראשון שלו בגיל 17, סיטקום ראשון בגיל 21 ומכר את התסריט הקולנועי הראשון שלו בגיל 24. בהגיעו לגיל 28, כבר ניתן לו קרדיט על תסריטי סדרות טלוויזיה ורדיו, תריסר מחזות ומעל ל-150 מאמרי מגזינים.
כמו כן, הוא הופיע במספר כנסים והרצאות והעביר שיעורים באומנותו.
סטרזינסקי החל לכתוב למדיום הטלוויזיוני בשנת 1983, החל מסדרות אנימציה וכלה בסדרות לייב אקשן, כאשר פילס את דרכו ככותב צוות עד להיותו מפיק בפועל.
בשנות ה-80 היה סטרזינסקי שותף לכתיבתן של סדרות כ"הי-מן ושליטי היקום", "מכסחי השדים - האמיתיים", "אזור הדמדומים" המחודש, "ווקר", "ג'ייק והשמן", "רצח במשיכת קולמוס" ו"קפטן כוח וחיילי המחר".
סטרזינסקי הוא היוצר, הכותב הראשי והמפיק בפועל של סדרות המדע בדיוני "בבילון 5", סדרת ההמשך "קרוסייד" וכן הסדרה הפוסט-אפוקליפטית "ג'רמיה".
סטרזינסקי כתב 92 מתוך 110 פרקים לבבילון 5, כמו גם שיא שטרם נשבר של 59 פרקים רצופים בעונות השלישית, הרביעית והחמישית (למעט פרק אחד).
בשנת 2004, פנו אולפני סרטי פרמאונט לסטרזינסקי בהצעה להפיק את "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", אולם הוא סירב.
בשנת 2005 הוא החל בכתיבת תסריטים נוספים לסדרת בבילון 5, פרויקט שהסתיים ביוני 2008.
סטרזינסקי עבד גם בסרטי קולנוע וטלוויזיה.
בנוסף לשישה סרטים המבוססים על סדרת "בבילון 5", הוא כתב את התסריט לסרט הטלוויזיה "המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד" עבור רשת Showtime, המבוסס על ספרו של רוברט לואיס סטיבנסון, כמו גם סרט לסדרת "רצח במשיכת קולמוס", אותו גם הפיק.
החל מ-2006, שינה סטרזינסקי את מעמדו לכותב תסריטים מהשורה הראשונה, כאשר עבד עם שחקנים ובמאים כקלינט איסטווד, אנג'לינה ג'ולי, בראד פיט, טום הנקס, ג'ון מלקוביץ', פול גרינגראס, רון הווארד, האחיות וצ'אוסקי, וולפגנג פטרסן והמפיק ג'ואל סילבר.
ביוני 2006, רכשו אולפני יוניברסל את הזכויות להפקת מותחן קולנועי על פי תסריטו של סטרזינסקי, "ההחלפה", שאותו ביים קלינט איסטווד.
הסרט נבחר להשתתף בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2008. ביוני 2007 החל סטרזינסקי לעבוד על תסריט לסרט לייב אקשן שיעסוק בדמות הקומיקס הגולש הכסוף.
ביוני 2008, ציין מגזין וראייטי את שמו של סטרזינסקי כאחד מעשרת התסריטאים המשפיעים ביותר בתעשייה, אשר עובד בימים אלה על מספר תסריטים, בהם עיבוד קולנועי ל"העדשאי".
באוקטובר 2008 נודע כי סטרזינסקי עובד על עיבוד קולנועי מחודש לסרט המדע בדיוני הקלאסי "הכוכב האבוד".
בשנת 2025 החל לעבוד על התסריט לסרט המותחן והמד"ב "One Second After" בבימויו של סקוט רוג'רס ובכיכובם של פמקה ינסן וג'וש הולווי.
הוא כתב את סיפור המסגרת לתשעה ספרים בסדרת "בבילון 5" ופיקח אישית על שלוש נובלות המבוססות על הסרטים "בבילון 5: בהתחלה", "בבילון 5: החלל השלישי" ו"בבילון 5: קריאה לנשק".
הוא אף כתב ארבעה סיפורים קצרים על הסדרה.
סטרזינסקי גם כותב טורים ומבקר ספרותי בכתבי עת כלוס אנג'לס טיימס, טיים מגזין, "לוס אנג'לס הראלד אקזמינר" ו"מגזין אזור הדמדומים".
הוא כתב את "הספר השלם לתסריטאות" (), המשמש כחומר למידה בסדנאות לתסריטאות.
סטרזינסקי נודע כחובב קומיקס, והחל לכתוב חוברות קומיקס עוד בשנות ה-80. עבודותיו המוקדמות כוללות את "Teen Titans Spotlight #13", "The Twilight Zone #2", "Star Trek #16", "Babylon 5 #1" וכן את המיני-סדרה "Babylon 5: In Valen's Name".
בשנת 1999 החל לכתוב את חוברות הקומיקס "Rising Stars" של חברת אימג' קומיקס, עד ליצירת חותם משלו, "Joe's Comics", שבו כתב את המיני סדרה "Midnight Nation".
או-אז, החתימה אותו מארוול קומיקס לליין חוברות "ספיידרמן המדהים", בשנים 2001–2007. מאז כתב לחוברות נוספות בחברה, בהן "ארבעת המופלאים" ו"תור".
נכון ל-2010, החוזה של סטרזינסקי עם מארוול הסתיים, והוא כותב עבור חברת DC קומיקס בסדרת חוברות "האמיצים והנועזים", "וונדר וומן" (החל מחוברת מספר 600) ו"סופרמן" (החל מחוברת מספר 700 וסדרת "סופרמן: ארץ-1").
סטרזינסקי קיבל הוקרה על עבודותיו במדיומים השונים.
שני פרסי הוגו על שני פרקים בסדרה "בבילון 5"
פרס ע"ש ריי ברדבורי, מאגודת כותבי המדע הבדיוני והפנטזיה של אמריקה
פרס מתוך רבים אחד ממרכז קולנוע האמריקני
פרס כנס קומיק-קון על עבודתו הספרותית בקומיקס
אסטרואיד שהתגלה בשנת 1992 במצפה הכוכבים הלאומי קיט-פיק נקרא על-שמו, 8379 סטרזינסקי.
Johnson; 22 בינואר 1924 - 4 בפברואר 2001), היה נגן טרומבון ג'אז אמריקאי, מלחין ומעבד מוזיקלי.
ראשון נגני הטרומבון שניגנו בי בופ ואחד מנגני הג'אז רבי ההשפעה בעידן שלאחר הסווינג.
ג'ונסון נולד באינדיאנפוליס, אינדיאנה בשם ג'יימס לואיס ג'ונסון (James Louis Johnson).
בגיל תשע החל ללמוד פסנתר אך בגיל 14 עבר לטרומבון.
הוא ניגן עם מספר תזמורות ביג בנד עד שפגש ב-1942 את נגן החצוצרה ומוביל התזמורת פאטס נבארו, ששכנע אותו לנגן כמו נגן הסקסופון לסטר יאנג.
בין השנים 1942–1945 ניגן עם תזמורתו של בני קרטר ועמה גם הקליט לראשונה קטע סולו בסטנדרט מאת קול פורטר, Love for Sale.
ב-1945 עבר לנגן בתזמורתו של קאונט בייסי.
הטרומבון היה כלי נגינה שהתאים לנגינת דיקסילנד ג'אז וסווינג, כחלק מחטיבת כלי נשיפה ממתכת בתזמורת.
בסגנון הבי בופ נדרשה נגינה וירטואוזית שהתאימה יותר לכלים כסקסופון וחצוצרה ונדמה שאין בה מקום לטרומבון.
עם זאת, דיזי גילספי האמין שניתן לנגן בי בופ גם בטרומבון וניסה לשכנע טרומבוניסטים מובילים לנסות.
עקב כך עזב ג'ונסון בסוף 1945 את תזמורתו של קאונט בייסי על מנת לנגן בהרכבי בי בופ קטנים.
הוא ניגן יחד עם מקס רואץ', סאני סטיט ובאד פאוול ובדצמבר 1945 ניגן עם צ'ארלי פארקר.
בשנת 1951 יצא למסע הופעות בבסיסי הצבא האמריקאי ביפן וקוריאה.
לאחר שחזר לארצות הברית עבד כפקיד במשרד הנדסת בניין, אך המשיך לנגן ולהקליט (למשל האלבום 'Walkin בחברת בלו נוט עם מיילס דייוויס) ולהלחין.
כמעט בכל תקליט שהקליט בתקופה זו שולבו מספר לחנים מקוריים משלו.
ב-1954 חבר לטרומבוניסט קאי ווינדינג (Kai Winding) להרכב שנקרא "רביעיית ג'יי & קיי", ההרכב ליווה בין היתר את הזמרת שרה ווהן, הופיע במספר פסטיבלים והקליט למעלה מעשרה אלבומים.
ג'ונסון עיבד את כל קטעי ההרכב.
ג'ונסון המשיך להופיע מדי פעם עם ווינדינג עד סמוך למותו ב-1983.
במקביל החל ג'ונסון להנהיג הרכבים משלו.
החשובים בהרכבים אלו היו הרביעייה עם וינטון קלי בפסנתר, צ'ארלי מינגוס בקונטרבס וקני קלארק בתופים והחמישייה עם האנק מובלי בסקסופון טנור, הוראס סילבר בפסנתר, פול צ'יימברס בבס וקני קלארק בתופים, שהוקלטו בחברת בלו נוט.
עוד השתתפו בהקלטות עם ג'ונסון באותה עת אמנים כפרדי האברד, אלווין ג'ונס, קליפורד ג'ורדן ואחרים.
בין 1957 ו-1960 הופיע במיזם "ג'אז והפילהרמונית".
בשנת 1959 קרא ג'ונסון (עם עוד שני עמיתים) תיגר על חוק מדינת ניו יורק שחייב אמנים מופיעים אפרו-אמריקאים לשאת אישור מיוחד ("New York City Cabaret Identification Card"), החוק אפשר לפקידי עירייה ושוטרים לשלול את האישור בשל "התנהגות לא מוסרית" ושימש כלי לאכיפת מדיניות ההפרדה הגזעית.
ג'ונסון טען שהחוק אינו עולה בקנה אחד עם חוקת ארצות הברית וזכה.
החל מסוף שנות השישים התקרב ג'ונסון לזרם הג'אז שנקרא "הזרם השלישי" (ניסיון לסינתזה של ג'אז עם מוזיקה קלאסית) והתרכז בעיקר בהלחנה.
ב-1961 הקליט הפסנתרן אנדרה פרווין אלבום מיצירותיו של קורט וייל וצירף את ג'ונסון כנגן כלי נשיפה.
ב-1962 היה ג'ונסון שותף לשישייה של מיילס דייוויס.
ג'ונסון הלחין מספר יצירות ארוכות כ"פואמה לכלי נשיפה ממתכת" ו"מוזיקה לכלי נשיפה ממתכת" (Poem for Brass ו- Music for Brass).
עם חלק מלחניו הופיע בפסטיבל הג'אז במונטרה.
ב-1961 הלחין סוויטה בת שישה פרקים בשם Perceptions אותה ביצע עם דיזי גילספי כסולן.
ב-1965 שהה בווינה כדי להקליט את יצירתו Euro Suite עם הפסנתרן פרידריך גולדה.
בשנת 1970 נענה להזמנתו של קווינסי ג'ונס לעבור לקליפורניה ולהתחיל להלחין מוזיקה לסרטים וטלוויזיה.
הוא הלחין פסקולים לסרטים, בהם "מעבר לרחוב 110" ( across 110th street) ו"קלאופטרה ג'ונס" ולסדרות טלוויזיה בהן "סטארסקי והאץ'", "סטיב אוסטין האיש השווה מיליונים" ועוד.
בתקופה זו כמעט לא הופיע, למעט ביפן (1977, 1982) ובאירופה (1984), הקליט רק שישה אלבומים במהלך 14 שנה וניגן בתזמורת שליוותה את תוכנית הטלוויזיה של קרול ברנט.
ב-1987 ארגן מופע בוילג' ונגארד בניו-יורק שהחל סדרת הופעות ברחבי ארצות הברית, יפן ואירופה.
ביולי 1988 חזר לוונגארד והקליט שני אלבומים.
בדצמבר 1988, במהלך הופעות ביפן, לקתה אשתו, ויויאן בשבץ.
ג'ונסון ביטל כל פעילות וסעד את אשתו עד מותה ב-1991.
שנה לאחר מות אשתו נישא לקרוליין ריד וחזר להופיע ולהקליט בהרכבים שונים.
הוא זכה למספר מועמדויות לפרס גראמי בתקופה זו וב-1995 נבחר על ידי קוראי המגזין דאון ביט להכלל בהיכל התהילה של הג'אז.
ב-1997 אובחן כסובל מסרטן הערמונית וחזר לביתו באינדיאנפוליס.