tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פעילות הקואליצייה סייעה לחמאס לבסס את עצמה כאלטרנטיבה שלטונית לרשות הפלסטינית.
בראש הארגון שמרכזו בסעודיה עמד עד מותו השייח' יוסוף אל-קרדאווי ובמועצת הנאמנים שלו חברים אישים בולטים מתנועת האחים המוסלמים, פעילי חמאס מוכרים ומנהיגים אסלאמיים מרחבי העולם, בהם השייח' ראאד סלאח והשייח' עכרמה צברי.
עם הקרנות והארגונים המשתייכים ל"קואליציית הצדקה" נמנים בין השאר: קרן אל-אקצא, IHH (טורקיה), אינטרפאל (בריטניה), קרן האדמה הקדושה (ארצות הברית), ארגון הסעד האסלאמי העולמי (סעודיה), הכנס העולמי לנוער אסלאמי (סעודיה) וידיים מוסלמיות (בריטניה).
"קואליציית הצדקה" והקרנות החברות בה הוצאו מחוץ לחוק בישראל בשנת 2002 ובשנת 2008. בנובמבר 2008 הוצא הארגון מחוץ לחוק גם בארצות הברית.
קוֹאַן (ביפנית: 孝安天皇 - "קואן טנו" - "קואן הקיסר", נודע גם בשם אהו-יָמָטו-ֹטָרָשִי-הִיקוֹקוּ-נִיוֹשִי-בִיטוֹ), היה השישי מבין קיסרי יפן על פי המסורת היפנית.
קואן נחשב לאחד הקיסרים האגדתיים של יפן, בהיעדר עדויות היסטוריות לקיומו.
על פי המסורת היפנית, קואן מלך בין שנת 392 לפנה"ס ועד שנת 291 לפנה"ס (101 שנים).
ההיסטוריונים המודרניים מטילים ספק בקיומם ובשלטונם של תשעת הקיסרים הראשונים של יפן, ובהם קואן.
ההיסטוריונים סבורים שגם שמו של קואן ניתן לו על ידי כותבי היסטוריה מאוחרים (בתקופות קדומות), על פי הסברה שמות אלה ניתנו בתקופת הקיסר קאמו (782 - 805 לספירה), בעת שנכתבו הכרוניקות של קיסרי יפן.
על פי המסורת, קואן היה בנו של הקיסר קושו ושל הנסיכה יוסוטאראשי-נו-הימה.
קואן נשא לאישה את הנסיכה אושיהימה (押媛), ונולדו להם שני בנים: הנסיך אוקיבי נו מורוסוסומי (大吉備諸進命) ואויאמאטונקוהיקופוטוני (大日本根子彦太瓊尊), לימים הקיסר קוריי).
המשורר ג'י-ין מציין כי קואן היה בנו השני של הקיסר קושו, וכי הוא מלך מארמון אקידזושימה שבמורו (בפרובינציית יאמטו של ימינו).
מקום קברו של קואן אינו ידוע, אולם על פי המסורת נקבר קושו בנארה, ומצבה לזכרו קיימת עד ימינו.
קואליציית קוקוריקו (בקרואטית: Kukuriku koalicija) היא רשימה המורכבת מארבע מפלגות שמאל ומרכז קרואטיות, שהוקמה לקראת הבחירות לפרלמנט שנערכו ב-2011. ראשי המפלגות התכנסו במסעדה בשם "קוקוריקו" בעיירה קסטב שבסמוך לרייקה ביולי 2009, הכינוי דבק בהם, והם אימצו אותו לקראת הבחירות.
בעת הרכבת הרשימה, מנו ארבע הסיעות שהרכיבו אותה 63 מבין 153 חברי הפרלמנט הקרואטי:
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קרואטיה בראשות זוראן מילאנוביץ'.
המפלגה הדומיננטית ברשימה, באותה העת מנתה 54 חברי פרלמנט.
המפלגה הליברלית דמוקרטית של קרואטיה בראשות ראדימיר צ'אצ'יץ' (5 חברים).
האספה הדמוקרטית של איסטריה בראשות איוואן יקובצ'יץ' (3 חברים).
המפלגה כוללת נציגים מאזור איסטריה ומחזיקה בעמדות ליברליות
מפלגת הפנסיונרים של קרואטיה בראשות סילבנו חרליה, שהיה גם נציגה היחיד בפרלמנט.
הרעיון להקים מסגרת משותפת למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ולמפלגה הליברלית דמוקרטית עלה לקראת הבחירות שנערכו ב-2007, אך לא יצא לפועל.
בבחירות שנערכו אז ניצחה מפלגת הימין-מרכז האיחוד הדמוקרטי הקרואטי, ושתי המפלגות נותרו באופוזיציה.
לאחר התפטרותו של ראש הממשלה איבו סאנאדר בשנת 2009, האיצו המפלגות את המגעים ביניהן, וגם האספה הדמוקרטית של איסטריה נטלה בהם חלק.
לאחר מכן, הצטרפה גם מפלגת הפנסיונרים, וב-23 בנובמבר 2010 נחתם הסכם בין ארבע המפלגות להתמודדות משותפת בבחירות בשנת 2011.
בבחירות שנערכו ב-4 בדצמבר 2011 זכתה הרשימה המשותפת ב-81 מושבים מתוך 151. מבין 81 חברי הפרלמנט, 63 הם נציגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, 13 נציגי המפלגה הליברלית דמוקרטית, ו-3 נציגים לכל אחת מהמפלגות האחרות.
הרוב המוחלט מאפשר למילאנוביץ' להרכיב ממשלה מבלי להיזקק לשותפים קואליציוניים נוספים פרט לבני בריתו מקואליציית קוקוריקו.
היה זה ניצחון ראשון לגוש השמאל הקרואטי (שצבר, במצטבר, 90 מושבים) לאחר 8 שנים באופוזיציה.
קואני היא עיר בטנזניה, העיר היא בירת מחוז זנזיבר דרום/מרכז שבאי זנזיבר, הגדול והמאוכלס מבין איי ארכיפלג זנזיבר.
העיר ממוקמת במרכז האי ונכון לשנת 2002 היו בעיר 2,146 תושבים.
קואליציית שוּתפוֹת היא קואליציית ארגונים פמיניסטיים החותרים למען שוויון כלכלי ותעסוקתי עבור כלל הנשים בישראל.
קואליציית שוּתפוֹת מורכבת מ-14 ארגונים, רובם עמותות רשומות, הפועלים למען מטרות מגוונות בתחום השוויון המגדרי, כולל פעילות למען קבוצות נשים מרקעים שונים בחברה הישראלית: נשים יהודיות וערביות, אשכנזיות ומזרחיות, דוברות רוסית, יוצאות אתיופיה, נשים נפגעות אלימות ושורדות זנות.
בעוד שלכל ארגון בקואליציה קיימת מומחיות באוכלוסייה מסוימת או בשיטות פעולה מסוימות, הארגונים פועלים בשיתוף פעולה במסגרת הקואליציה ומקדמים פרויקטים רבי ממדים המשלבים את גישות הפעולה המגוונות לחיזוק ההשפעה הציבורית של צעדיהם.
הדגש בשיתופי הפעולה באמצעות הקואליציה הוא על תחומי התעסוקה ושיפור מעמדן המקצועי והכלכלי של נשים בישראל.
כקואליציה, שוּתפוֹת פועלת גם למען קידום שיתופי הפעולה בין הארגונים, הגדלת השפעתם הציבורית והתקשורתית וקידום פעולה אסטרטגית למען השוויון והרווחה הכלכלית של כל אישה בישראל.
מנהלת לשעבר של "קואליציית שותפות" היא עורכת הדין קרן גרינבלט.
הקואליציה חדלה לפעול בשנת 2019.
הרעיון להקים את הקואליציה החלו בשנת 2012 על רקע זיהוי משותף של מספר ארגונים פמיניסטיים, כולם ארגוני מגזר שלישי, כי הם סובלים מהיעדר משאבים ומתקשים בהשפעה על מדיניות, וכי יוטב להם לאחד מאמצים כדי לממש את מטרות השוויון המגדרי.
הראשונה ליזום את הקמת הקואליציה הייתה עו"ד קרן שמש־פרלמוטר, ממייסדות ולשעבר מנכ"לית עמותת איתך معك – משפטניות למען צדק חברתי, יחד עם מנכ"ליות שדולת הנשים בישראל, תנועת אחותי למען נשים בישראל, מרכז אדוה, רוח נשית, מרכז מהות והעמותה להעצמה כלכלית לנשים.
בשנת 2013, ארגונים אלו הצליחו לזכות במענק הקמה ופעילות מהקרן המשותפת של פדרציות הנשים (Jewish Women's Collobarative International Fund), בגובה 150,000 דולר.
כמו כן, הקואליציה ביקשה להרחיב ולגוון את שורותיה, ובמסגרת זו הרחיבה את מספר הארגונים החברים בה ל-15 ארגונים.
הארגונים החברים בקואליציה, לפי סדר הא"ב, נכון ל-2017 הם:
מרכז אדוה – מכון מחקר בתחום החברתי־כלכלי, העוסק רבות בתחום המגדר ומקדם מדיניות של שוויון מגדרי בעיקר בתחום הכלכלי
מרכז אהטה – מרכז לאמנות נשים יוצאות אתיופיה בקרית גת, המקדם ממכר מוצרי אמנות ונוי בעבודת יד של נשים אתיופיות
אחותי - למען נשים בישראל – התארגנות נשים פמיניסטית־מזרחית הפועלת לקידום צדק כלכלי־חברתי בקרב נשים מאוכלוסיות מודרות בכל הארץ ומפעילה חנות לסחר הוגן
איתך - مَعَكِ, משפטניות למען צדק חברתי – עמותה המעניקה סיוע משפטי לנשים המגיעות מרקע חברתי מוחלש, בדגש על מימוש זכויות בתחום הכלכלי
החצר הנשית – עמותה המקדמת הזדמנויות תעסוקתיות בקרב נשים צעירות ונערות החיות בעוני ומצבי סיכון
כייאן – עמותה הפועלת למען זכויותיהן של נשים פלסטיניות בישראל וכן מספקת סיוע וייעוץ משפטי
ליגה – פמיניסטיות דוברות רוסית – התארגנות פמיניסטית למען קידום זכויותיהן ומעמדן של נשים יוצאות ברית המועצות לשעבר
המכללה – עמותה הפועלת למען שיקום תעסוקתי של נשים שורדות זנות ומצבי סיכון
נסיכת המדבר – עמותה הפועלת לקידום ומימוש זכויות של נשים בדואיות ברהט
נע"ם, נשים ערביות במרכז – עמותה המסייעת לנשים ערביות הסובלות מאלימות חברתית ומשפחתית, ומובילה את פיתוח המודעות הציבורית בנושא
העמותה להעצמה כלכלית לנשים – עמותה הפועלת למען קידום אפשרויות כלכליות־חברתיות של נשים, בעיקר באמצעות קורסי הכשרה וליווי לפתיחה וניהול של עסקים קטנים
ערוס אלבחר לאישה ביפו – עמותה הפועלת להעצמה כלכלית וחברתית של נשים ערביות תושבות יפו ומפעילה ייעוץ תעסוקתי
רוח נשית – עמותה המסייעת בשיקום תעסוקתי לנשים יוצאות מעגל האלימות
שדולת הנשים בישראל – עמותה החותרת לשוויון מגדרי בישראל ונאבקת באפליה והדרת נשים בתחומים מגוונים דוגמת חינוך ותעסוקה, באמצעות פעילויות לובי ופעילות ציבורית
שוּתפוֹת חרתה על דגלה חתירה לצדק ושוויון מגדרי בזירה הכלכלית־תעסוקתית עבור כלל הנשים בישראל.
לקראת הבחירות לכנסת שהתקיימו בשנת 2013, קואליציות שותפות יצאה בקריאה לראשי המפלגות לשלב עקרונות של שוויון מגדרי במצעיהן, במסמך מקיף שהפך למסמך עקרונות היסוד אותם מקדמת הקואליציה בזירות השונות.
מבין העקרונות ניתן למנות התחייבות לקידום שוויון הזדמנויות בתעסוקה, הגברת האכיפה של חקיקת מגן בעבודה, חתירה להעלאת שכר המינימום וקצבת הזקנה, קידום העסקה ישירה של עובדות ועובדי קבלן, הטמעת חשיבה מגדרית בתקציב המדינה ותקציבי הרשויות המקומיות ועוד
קואן נארט (בהולנדית: Koen Naert; נולד ב-3 בספטמבר 1989) הוא אתלט בלגי המתמחה בריצות ארוכות.
הוא זכה במדליית זהב באליפות אירופה באתלטיקה 2018 בריצת מרתון.
נארט החל כרץ במסלול, אך בשנת 2014 השלים סופית את המעבר למרוצי כביש.
בשנת 2015 סיים שביעי במרתון ברלין בשנת 2018 באליפות אירופה באתלטיקה זכה במדליית הזהב בריצת מרתון עם תוצאה של 2:09:51 שעות.
במרתון נוטרדם שנערך באפריל 2019, סיים במקום השלישי בתוצאה של 2:07:39 שעות המהווה שיא אישי חדש.
קואליציית רמזור הוא מונח שמקורו בפוליטיקה הגרמנית והוא מתאר מצב של ממשלה בה חברות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, המפלגה הדמוקרטית החופשית ומפלגת הירוקים הגרמנית.
השם "קואליציית רמזור" נובע מהעובדה שהצבעים הראשיים של המפלגות הם אדום, צהוב וירוק בהתאמה וזהו גם סדר הצבעים של רמזור.
עם השנים המונח החל לתאר קולאציות דומות בין סוציאל-דמוקרטים, ליברלים וירוקים במדינות אחרות.
ברמה המדינית, היו מספר קואלציות רמזור.
אחת הייתה בברנדנבורג בין 1990 ל-1994 ובברמן בין 1991 ל-1995. ב-2001, במהלך הבחירות שנערכו בברלין התנהל משא ומתן להקמת קואליציה שכזאת אך בסופו של דבר המגעים לא נשאו פרי ונכשלו.
כך גם מגעים מוקדמים על הקמת ממשלה במדינת נורדריין-וסטפאליה ב-2010 אך גם הם לא נשאו פרי.
עם זאת, עד נובמבר 2021 טרם הוקמה קואליציית רמזור ברמה הפדרלית.
על אף שלשלושת המפלגות יש הרבה במשותף ושלוש המפלגות נחשבות פרוגרסיביות חברתיות, בגלל הליברליזם כלכלי של המפלגה הדמוקרטית החופשית ובגלל יחסיה ארוכי השנים והקרובים עם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, קואליציית שכזאת מעולם לא יצא לפועל עד כה.
עם זאת, לאחר הבחירות הכלליות של 2021, עלו הסיכויים להקמת קואליציות שכזאת, במיוחד לאחר שלשלוש המפלגות יהיו מספיק מושבים כדי להקים ממשלה.
ב-24 בנובמבר 2021, אושרו ההסכמים הקואליציוניים בין חברות הקואליציה וב-8 בדצמבר הוקמה ממשלה המתבססת על קואליציית הרמזור, בהנהגת הקנצלר אולף שולץ.
קואליציית ג'מייקה הוא מונח בפוליטיקה הגרמנית המתאר קואליציה בין המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, המפלגה הדמוקרטית החופשית ומפלגת הירוקים.
המונח נובע מהעובדה שהצבעים הסמליים של המפלגות בקואליציה כזו - שחור עבור ה- CDU/CSU השמרנים, צהוב של ה- FDP הליברלי וירוק עבור המפלגה הירוקה, צבעים אלו הם גם צבעי הדגל של ג'מייקה, ולכן נקראת קואליציה שכזאת "קואליציית ג'מייקה".
לאחר הבחירות הכלליות שנערכו ב-2005 קואליציית ג'מייקה הפכה לאפשרית מבחינה מספרית (כלומר, לממשלה שכזאת תהיה רוב בפרלמנט).
לאחר שהמפלגה הדמוקרטית החופשית החליטה שלא לנהל מגעים עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האופציה היחידה שנשארה להם על השולחן היא קואליציית ג'מייקה.
עם זאת, מפלגת הירוקים דחתה את ההצעות שקיבלה ולא הצטרפה לקואליציה שכזאת.
בסופו של יום, באוקטובר 2005 הקימו CDU/CSU (השמרנים) ו-SPD (הסוציאל-דמוקרטים) קואליציה גדולה בעצמם.
ברמה המדינית, הודיעו הירוקים באוקטובר 2009 כי יתמכו בקואליציית CDU/FDP בחבל הסאר ואכן, לאחר מכן הוקמה לראשונה קואליציית ג'מייקה במדינה בגרמניה.
הקמת הממשלה נבעה מרצונם של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בחבל הסאר להקים ממשלת מיעוט שתאלץ להישען על מפלגת השמאל הקיצוני, די לינקה.
בסופו של יום, בינואר 2012 התפרקה הקואליציה.
נכון ל-2021, הממשלה של שלזוויג-הולשטיין מתבססת על קואליציית ג'מייקה.
קואליציית ג'מייקה הפכה לאופציה בשנית ברמה הלאומית לאחר הבחירות הכלליות שנערכו ב-2017. לאחר שהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית הודיעה כי פניה לאופוזציה, קואליציית ג'מייקה הפכה לקואליצייה האפשרית היחידה שאינה כוללת את מפלגת הימין הקיצוני, אלטרנטיבה לגרמניה.
עם זאת, השיחות להקמת קואליציית ג'מייקה נכשלו לאחר שהדמוקרטים החופשיים פרשו מהשיחות והמגעים על הקמת ממשלה, ואמרו כי הסיבה להפסקת המגעים היא שלא נמצא פשרה בעניין מדיניות ההגירה והאנרגיה של הממשלה שתוקם.
קואליציית איראן-סוריה-עיראק-רוסיה, המכונה גם 4+1 (שבה "הפלוס אחד" מתייחס לארגון חזבאללה שבלבנון) היא קואליציה של מתנגדי המדינה האסלאמית.
הקואליציה נוצרה כתוצאה מהסכם שנחתם בספטמבר 2015 בין רוסיה, עיראק, איראן וסוריה.
באוקטובר 2015 פורסם כי ייתכן שהקואליציה רוסיה–סוריה–איראן–עיראק הוקמה במהלך ביקורו של קאסם סולימאני, מפקד כוח קודס האיראני, במוסקבה ביולי 2015.
ארצות הברית, יחד עם נאט"ו ובעלי בריתה הערביים באזור המזרח התיכון (המדינות הסוניות הפרו-מערביות), שכולם עוינים ומסוכסכים עם ארבע המדינות מאז תחילת מלחמת האזרחים בסוריה, מתחו ביקורת על הקואליציה הזו.
במשך שני עשורים וחצי, הדעות אצל אנשי האליטה הרוסית על איראן היו חלוקות.
חלקם, כמו ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב, ראו באיראן קלף מיקוח בעסקאות אפשריות עם העולם המערבי אך חלקם, כמו האנליסט ואסטרטג פוליטי רוסי אלכסנדר דוגין רוצים להקים ברית רוסית-איראנית שתתנגד להשפעה מערבית.
מלחמת האזרחים בסוריה החלה כאשר קבוצות רבות הפגינו נגד שלטונו של נשיא סוריה, בשאר אל-אסד בתחילת 2011. ההפגנות הפכו בסופו של דבר לאירועים אלימים תכופים.
המלחמה מתנהלת בין מתנגדי שלטון רבים, למורדים ולמפלגות נגד אסד או אחד נגד השני.
מרבית המורדים והמתנגדים דורשים שאסד יתפטר כתנאי מקדים לניהול משא ומתן.
המאמצים למצוא פתרון לבעיה נכשלו ונכון להיום מלחמת האזרחים בסוריה עדיין לא הסתיימה.
בשנים האחרונות מדינות המערב הציעו לאסד הצעה לפיה הוא ימשיך לכהן בתפקיד כלשהו, אך רק בתקופת "המעבר" של המדינה לשלטון חדש.
אסד התנגד להצעה זו וטען כי זה לא מתפקידן של מדינות המערב להחליט על עתידה של סוריה.
הוא האשים את ארצות הברית ובעלות בריתה בצביעות על תמיכתן במורדים וטען כי התקיפות האוויריות שבוצעו על ידי הרוסים היו טובות ויעילות יותר מהתקיפות שביצעו האמריקאים.
לדברי אסד המדינות החברות בקואליציה בראשות ארצות הברית תומכות בעצמן בטרור ולכן הן אינן יכולות להילחם בטרור.
בסוף ספטמבר 2015 הוקם מרכז להחלפת מידע בנוגע למדינה האסלאמית על ידי איראן, עיראק, רוסיה וסוריה כדי לתאם את פעולותיהם נגד דאעש.
לדברי שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב רוסיה הזמינה את האמריקאים להצטרף למרכז מידע מבוססי בגדד אך קיבל את מה שכינה "תגובה לא בונה".
הצעתו של פוטין לשלוח לארצות הברית משלחה רוסית ומשלחת אמריקאית שתגיע למוסקבה כדי לדון בשיתוף פעולה בסוריה נדחתה גם היא על ידי ארצות הברית.
בעקבות בקשה רשמית של ממשלת סוריה לסיוע צבאי נגד ארגוני המורדים הפועלים במדינה במרץ, הקואלצייה החלה לעות את עבודתה.
הרוסים הובילו את המערכה האווירית בשיתו פעולה עם חיל האוויר הסורי והאיראנים הובילו את המערכה הקרקעית.
בראיון לטלוויזיה האיראנית טען אסד כי הצלחתו של הסכם זה חיונית כדי להציל את המזרח התיכון מהרס.
לדבריו, המערכה האווירית שנמשכה שנים ארוכות על ידי הקואליציה בראשות ארצות הברית לא הייתה יעילה ואף לדבריו סייעה לטרור להתפשט ולזכות במתגייסים חדשים, אך הקואליציה החדשה של רוסיה, סוריה, איראן ועיראק עשויה להשיג תוצאות של ממש.
מלבד ארגון חזבאללה היושב בלבנון, סוריה הייתה בעלת הברית העקבית היחידה של איראן מאז המהפכה האיראנית שהתרחשה ב-1979. איראן סיפקה תמיכה משמעותית בממשלת סוריה במהלך מלחמת האזרחים, כולל תמיכה לוגיסטית וכלכלית.
איראן גם אימנה את המיליציה העיראקית הפרו-איראניות אל-חשד א-שעבי שנלחמת אף היא בדאע"ש.
קואקו הרווה קופי הוא כדורגלן בורקינאי המשחק בעמדת השוער באנז'ה מהליג 1 בהשאלה מלאנס ובנבחרת בורקינה פאסו.
קופי הצטרף למימוסאס מאביג'אן בנובמבר 2015.
ב-21 ביוני 2017, קופי הצטרף לשורות ליל מליגת העל הצרפתית בחוזה לחמש עונות.
את הופעת הבכורה במדיה רשם ב-20 באוגוסט 2017 בהפסד הליגה 2–0 לקן.
בעונת 2019/20 קופי הושאל לבלננסש מליגת העל הפורטוגלית, כשסיים את אותה עונה עם עשרים הופעות זאת מכיוון שסבל ממספר פציעות מזעריות.
הוא הושאל גם עונה לאחר מכן, הפעם למוסקרון מליגת העל הבלגית, כאשר הוא החליף את ז'אן בוטז, שעזב לרויאל אנטוורפן.
ב-6 ביולי 2021, קופי חתם בשורות שרלרואה על חוזה לשלוש עונות.
ב-24 ביולי, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במחזור הראשון של העונה במסגרת ניצחון החוץ 3–0 על אוסטנדה.
ב-1 ביולי 2024 חתם קופי בלאנס מהליג 1.
ב-1 ביולי 2025 הושאל קופי לאנז'ה לעונה אחת.
קואצ'לה (המכונה רשמית פסטיבל המוזיקה והאמנויות של עמק קואצ'לה ולעיתים גם פסטיבל קואצ'לה) הוא פסטיבל מוזיקה ואמנויות שנתי הנערך במועדון האמפייר פולו באינדיו, קליפורניה בעמק קואצ'לה במדבר קולורדו .
הפסטיבל נוסד על ידי פול טולט וריק ואן סנטן ב-1999, וכיום מאורגן על ידי Goldenvoice.
האירוע מארח אמנים מוזיקליים מז'אנרים מוזיקליים רבים, כולל רוק, פופ, אינדי, היפ הופ ומוזיקת דאנס אלקטרונית, וכמו כן מציג מיצבים ופסלים אמנותיים.
הפסטיבל, אשר מתקיים מדי שנה באפריל-מאי, לא התקיים ב-2020 ו-2021 עקב מגפת הקורונה.
בשנת 2025, להקת ההיפ-הופ הצפון-אירית Kneecap סיימה את הופעתה בסוף השבוע השני של הפסטיבל עם מסרים פרו-פלסטיניים בולטים.
במהלך ההופעה הוקרנו על המסכים מסרים פוליטיים, כולל: , , ו.
הלהקה טענה כי במהלך הופעתה הראשונה בפסטיבל המסרים לא שודרו, למרות שהיו אמורים להופיע – מה שעורר טענות לצנזורה מצד מארגני הפסטיבל.
באותה הופעה הושמט גם שיר של הלהקה על מותה של ראש ממשלת בריטניה לשעבר מרגרט תאצ'ר, דבר שהוביל את הלהקה להגיב ברשתות: "זה לא הדבר היחיד שנחתך".
לקראת סוף השבוע השני של הפסטיבל, הלהקה הבטיחה להחזיר את המסרים – ואף החריפה את נוסחם.
בין היתר אמרו לקהל: .
באותה השנה, אמנים נוספים בפסטיבל הביעו תמיכה בפלסטינים: גרין דיי, בוב וילן ובלונד רדהד הניפו דגלי פלסטין, ובמקרה של האחרונים אף שולב אודיו של מחמוד ח'ליל.
פסטיבל קואצ'לה 2026 יתקיים במועדיו הרגילים כשהמופעים המרכזיים יהיו ג'סטין ביבר, סברינה קרפנטר וקרול ג'י.
קואליציית הילידים למען ישראל היא ארגון בינלאומי שנוסד בניו זילנד במטרה לגבש ולהעצים את קולם של עמים ילידים בתמיכה בישראל, הן ברמה המקומית והן בזירה הבינלאומית, על ידי פעילויות חינוכיות מגוונות, מבוססות על מחקרים מדעיים ומעורבות תרבותית.
הארגון נוסד בשנת 2021 על ידי אלפרד נגארו, שר לשעבר בקבינט ניו זילנד, יחד עם האקדמאית שירי טרוטר בשיתוף עם הקואליציה האירופאית למען ישראל והקואליציה הבין לאומית למען ישראל.
מטרתה המוצהרת של קואליציה הילידים היא להפיץ את המסר שלפיו היהודים הם הילידים האמיתיים בארץ ישראל, הם ולא הפלסטינים, להביא את קולם של העמים הילידים בתמיכה בישראל - וגם להיאבק באנטישמיות.
הנרטיב השולט בניו זילנד נחשב לפרו-פלסטיני.
ילידי ניו זילנד מחשיבים את הקשר לאדמתם כחלק מהותי מזהותם.
הקואליציה שואפת לשנות את תפיסת ישראל בקרב קהילות המאורי ויוצאי איי האוקיינוס השקט כדי להעמיק את הבנתם וליצור ישות ילידית רשמית המייצגת עמדה פרו-ישראלית תוך קידום חינוך מבוסס-מחקר בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
הקואליציה מאפיינת את עצמה כ"יוזמה נוצרית בינלאומית".
מרבית החברים מאופיינים על ידי ציונות נוצרית, וחלקם אף מודים כי עמדותיהם הפרו-ישראליות אינן משקפות את דעת הרוב של הקהילות הילידיות שלהם מבית.
קואליציית הילידים למען ישראל מפעילה מערך תקשורת רב-ערוצי להפצת מסריה, הכולל אתר אינטרנט, מאמרים, ניוזלטרים, סרטונים, מדיה חברתית ואירועים בנוכחות אישית.
אחת ממטרות הקואליציה הייתה הקמת שגרירות ילידים בינלאומית בירושלים, מטרה שמומשה ב-2024.
הקואליציה נוסדה בספטמבר 2021 על ידי אלפרד נגארו ושירי טרוטר.
אלפרד נגארו כיהן כשר בממשלת ניו זילנד מדצמבר 2016 ועד אוקטובר 2017, והיה חבר פרלמנט ניו זילנד בין השנים 2011 ל-2020. בסרטון משנת 2017, שזכה למאות אלפי צפיות בעולם, הוא הצהיר כי הוא ציוני ותומך בזכותם של יהודים לחזור לגור בשלום ובשגשוג בישראל, ארץ אבותיהם.
הוא סיפר על סבתו היהודייה, שאביה היגר מפולין לאיי קוק בסביבת 1880, הגדיר את מורשתו כמורשת האי קוק ותיאר את עצמו כפולינזי מלידה ויהודי במוצאו.
שירי טרוטר היא אקדמאית וחוקרת שכותבת על האנטישמיות הגואה בדמוקרטיות בסגנון מערבי.
טרוטר סיימה את הדוקטורט שלה בהיסטוריה באוניברסיטת אוקלנד, בנושא ציונות בניו זילנד בין השנים 1900 ל-1948. בשנת 2012 יסדה עם שותפים את קרן השואה והאנטישמיות של אוטארואה ניו זילנד (שנקראה בראשית דרכה קרן צללי השואה).
טרוטר היא מאורית משבטי טה עראווה שבניו זילנד והיא מאמינה כי התפיסה שיהודים הם מתנחלים בישראל היא פוליטית ומוטעית.
כדוברת הקואליציה היא מדגישה את הקשר ההיסטורי של היהודים לישראל.
טרוטר מאמינה כי אנטי-ציונות תורמת לאנטישמיות.
במהלך מבצע שומר החומות, ב-2021, השתתפו חברי הקואליציה, שאז הייתה ממוקדת בניו זילנד, בהפגנות תמיכה בישראל, בשיתוף פעולה עם רן יעקובי, שגריר ישראל בניו זילנד.
השגריר יעקובי היה לשגריר הראשון שהתקבל באופן טקסי על ידי הקונפדרציה של שבטי המאורים בפגישה שנועדה לפתח יוזמות כלכליות, חינוכיות וטכנולוגיות משותפות ובה הכירו מנהיגי המאורים בקשר הילידי של יעקובי לארץ ישראל בה נולד.
באפריל 2023, תמך הארגון, בצד ארגונים נוספים, בגינוי פומבי של התקפות רקטות מעזה ודרום לבנון לעבר ישראל שנערכה במהלך פסח ורמדאן, וקרא לממשלת ניו זילנד להצטרף לגינויים.
בדצמבר 2023, הקואליציה ביקרה עצומה בשם "הקריאה המאורית לפלסטין" עליה חתמו 5,000 איש, אשר קראה לממשלת ניו זילנד להגביר את תמיכתה בפלסטינים במלחמת חרבות ברזל.
העצומה כללה קריאה להפסקת אש ולגירוש השגריר הישראלי מניו זילנד עד להשגתה, להטלת סנקציות כלכליות על עסקים הקשורים לפעולות הצבאיות של ישראל ולהכרה במדינה פלסטינית.
טרוטר, כדוברת הקואליציה, ציינה שיש מקום למאורים לתמוך בפלסטינים - במאבק כנגד מנהיגי החמאס וביקרה את העצומה כ-"מוטעית מאוד".
עוד הוסיפה ואמרה כי העצומה נכשלה בהבנת הגאופוליטיקה וההיסטוריה של האזור ובזיהוי האתגר שחמאס מציב לישראל ושאזכור מושגים כמו אפרטהייד, קולוניאליזם ורצח עם הם בעייתיים ביותר בהקשר הזה.
טרוטר, נגארו ונציגים נוספים משגרירות הילידים בירושלים השתתפו ביוני 2024 בצעדה למען ישראל שבטורונטו, המצעד השנתי השני בגודלו, אחרי המצעד בניו יורק.
קואליציית הילידים למען ישראל יזמה בשנת 2024 את הקמתה של מה שהיא כינתה "שגרירות הילידים הראשונה אי פעם בירושלים", שנפתחה בקמפוס מוזיאון ידידי ישראל.
ארגון ללא כוונת רווח זה הוכר על ידי משרד החוץ הישראלי כשגרירות ה-100 במדינת ישראל ונועד לשנות את הנרטיב בקרב עמים ילידים ברחבי העולם, תוך הדגשת קשרי האבות בין קבוצות ילידים לאדמותיהן.
פלר חסן-נחום, סגנית ראש עיריית ירושלים, טענה בנאומה במעמד הפתיחה כי עמים ילידים נמצאים בעמדה מצוינת להתמודד עם ניסיונות לערער על הקשר בין העם היהודי לארץ אבותיו, זאת בזכות הקשר העמוק והייחודי שיש לעמים ילידים עם אדמתם.
במסגרת אירוע פתיחת השגרירות, התנצל נציג שבט ילידי מדרום אפריקה על תלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם, והביע את דעתו כי אם ישראל אינה ילידית, אין אף עם ילידי על פני הארץ.
רעיון השגרירות נולד כבר לפני רבע מאה, כשהנשיאה הגדולה לינדה פרינס (Grand Chief Lynda Prince) העלתה אותו לראשונה.
פרינס הצליחה לגייס את תמיכתו של מונטה אוהיה, מנהיג מאורי בולט שהוביל את תנועת העמים הילידים הנוצרים בשלהי המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21. מטרתה של פרינס, בת האומות הראשונות מקולומביה הבריטית, הייתה להכיר ביהודים כעם ילידי והיא הציגה את רעיון השגרירות הילידית בביקורה בכנסת.
ב-2024, מונתה פרינס לשגרירת הקואליציה בצפון אמריקה.
קואמה אסארה הידוע כסאם ג'ייקוב (באנגלית ושפות אקאן, בהתאמה: Kwame Asare, Jacob Sam; 1903 – שנות ה-1950) היה גיטריסט, מלחין ומפיק מוזיקלי גאנאי.
הוא היה הראשון שהקליט מוזיקת היילייף והגיטריסט הראשון שניגן מוזיקה זאת.
קואמה אסארה נולד בקייפ קוסט בקולוניה הבריטית "חוף הזהב", גאנה של היום, ועבד כצורף זהב.
בצעירותו למד לנגן בגיטרה מימאי ליברי בן הקבוצה האתנית .
קואמה אסארה עבר לקומאסי והקים בה את שלישיית קומאסי.
הוא היה הראשון שהקליט - בלונדון - מוזיקה גאנאית היילייף -שלוש גרסאות של הלהיט "יא אמפונסה" "Yaa Amponsah" למילים מאת אחיינו, קואה מנסה.
הוא התלווה על ידי שאר חברי שלישיית קומסי, הגיטריסט ה.א.
ביני (H.E.Binney) והמקישן קואה קאנטה.
אסארה ניגן מנגינות בפריטת אצבע תחת שם הבמה "קואנין"והקליט גם בקול בסדרות JZ בשפות פאנטה.
האחיין שלו, קואה מנסה, היה תלמידו ומוזיקאי ידוע, "מלך" "מוזיקת "פאלם-ויין".
Yaa Amponsah - 1928 על מלים מאת קואה מנסה בשפת אקאן.
מנגינתו שימשה מאוחר יותר את פול סיימון בשיר "Spirit Voices" באלבום Rythm of the Saints
קובאן קרסנודאר היא קבוצת כדורגל רוסית מהעיר קרסנודאר.
הקבוצה הגיעה לפשיטת רגל בשנת 2018 והוקמה מחדש בליגה החובבנית, הרביעית בחשיבותה.
בשיאה הקבוצה התמודדה מספר שנים בליגת העל הרוסית בכדורגל והעפילה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל 2014/2015.
משנת הקמתה ועד 2018 קבוצת הכדורגל נמצאה בבעלות ממשלת מחוז קרסנודאר.
בשנת 2018 המועדון הוקם מחדש על ידי המועדון המאוחד של אוהדי הכדורגל של "קובאן" (КРОО «Объединенный клуб футбольных болельщиков «Кубань») המהווה לארגון הגג של אוהדי הקבוצה בעיר קרסנודאר והוא המנהל את קבוצת הכדורגל המחודשת ובכך הפך קובאן למעשה למועדון הכדורגל הראשון ברוסיה הנמצא בבעלות אוהדיו.
הקבוצה הוקמה בשנת 1928 כ"דינמו קרסנודאר", אך שם הקבוצה שונה ל"נפטיאניק" בשנת 1954, ל"קובאן" בשנת 1958 ו"ספרטק" בשנת 1960. בשנת 1963 השם שונה בחזרה ל"קובאן", כפי שהוא כיום.
הקבוצה שיחקה ברוב שנותיה בליגות הנמוכות של ברית המועצות מלבד 3 עונות בליגה הסובייטית הבכירה (בין העונות 1980 ו-1982) כאשר דירוג השיא שלה היה המקום ה-13 בעונת 1981.
בשנת 1992, עם התפצלות ברית המועצות והקמת הפדרציה הרוסית החלה הקבוצה לשחק בפרמייר-ליג הרוסי אך נשרה כבר באותה עונה ל"ליגה הרוסית הראשונה" (הליגה השנייה בחשיבותה ברוסיה).
לאחר מספר עונות ב"ליגה הרוסית הראשונה" וב"ליגה הרוסית השנייה" אך בשנת 2004 הקבוצה חזרה לליגה הרוסית הבכירה, אז נשרה שנה לאחר מכן אך חזרה אליה בסוף עונת 2006. בעונת 2007 שיחקה הקבוצה בליגה הרוסית הבכירה אך סיימה במקום הלפני אחרון ולכן ירדה לליגת המשנה.
בעונת 2008 חזרה לליגה הבכירה, אך נשרה מקץ עונה.
ב-2010 העפילה שוב לליגה הבכירה אחרי שהבטיחה את המקום הראשון בליגת המשנה, שלושה מחזורים לסיום.
בעונת 2012/13 סיימה במקום החמישי והעפילה לראשונה בהיסטוריה שלה למפעל אירופי וכבר בעונת הבכורה שלה - 2013/14 - בליגה האירופית גברה על פיינורד ומאת'רוול והעפילה לשלב הבתים.
בשלב הבתים הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות ולנסיה, סוונסי סיטי וסנט גאלן.
בעונת 2014/15 העפילה לראשונה בהיסטוריה שלה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל והודחה לאחר שלוקומוטיב מוסקבה גברה עליה בתוצאה 3-1.
בעונת 2015/16 נשרה לליגת המשנה הרוסית, בה שיחקה במשך שנתיים.
במאי 2018 הכריזה על פשיטת רגל.
ביולי 2018 הקבוצה הוקמה מחדש כקבוצת ספורט בבעלות האוהדים ומתמודדת באליפות מחוז קרסנודאר בכדורגל.
במאי 2019 הקבוצה שברה שיא צופים לקבוצה חובבנית כשצפו בה קהל של 6,125 איש, שנחשב לשיא צופים למשחק בליגה חובבנית ברוסיה.
את עונת 2019, הקבוצה סיימה במקום הרביעי באליפות הכדורגל של מחוז קרסנודאר.
בעונת 2020 התמודדה בגביע מושל מחוז קרסנודאר, כמועדון חובבני.
באוגוסט 2020 אגודת אוהדי קובאן הודיעה כי אינה מכירה במועדון קובאן (2018) ליורשת הקבוצה ההיסטורית וכינו את ארגונה מחדש של קובאן (2018), כמחטף של ממשלת המחוז שלא נועד לשמור על מסורת הקבוצה מאחר שהקבוצה החדשה מציגה לוגו חדש ומדים צהובים-שחורים, המהווים ניגוד מוחלט למדים הצהובים-ירוקים המסורתיים של קובאן.
הסכסוך בין האוהדים המסורתיים למועדון החדש הביא לכך שמתקיימות בעיר שתי קבוצות כדורגל באותו שם: קבוצה חובבנית בבעלות האוהדים וקבוצה מקצוענית בבעלות הממשלה המחוזית.
בעונת 2020 הקבוצה הושבתה מפעילות ובעונת 2021 חזרה להתמודד במסגרות החובבניות, בעיקר בגביע מושל המחוז ובאליפות מחוז קרסנודאר.
באוגוסט 2021 נרכש סמל המועדון על ידי האוהדים, לקראת הכנות לרישום המועדון בליגה המקצוענית מעונת 2022/2023.
עונהטורנירסיבוביריב2013/14הליגה האירופית מאת'רוול</center>3:0פלייאוף פיינורד3:1שלב הבתים סנט גאלן</center>4:2 ולנסיה1:3 סוונסי סיטי2:2
הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון קובאן שהוקם ב-1960 ומכיל 35,200 מקומות.
האצטדיון מכיל ארבעה יציעים ובעבר אירח כמה משחקים מגביע אופ"א.
האצטדיון ממוקם ברחוב מסילות הברזל, 49 בעיר קרסנודאר.
לאחר שהוקמה מחדש ביולי 2018 עברה לארח את משחקיה במסגרת אליפות המחוז באצטדיון טרוד, המכיל 3,000 מושבים, בו אירחה עד שנת 2020 כשחזרה לארח באצטדיון קובאן.
ליגת העל הסובייטית / ליגת העל הרוסית
קובאנה דה אוויאסיון (בספרדית: Cubana de Aviación, מכונה בקיצור "קובאנה") היא חברת התעופה הלאומית של קובה וחברת התעופה הגדולה במדינה זו.
החברה נוסדה ב-8 באוקטובר 1929 בהוואנה, ובסיסה הוא בנמל התעופה חוסה מארטי.
היא הוקמה כחברה פרטית והולאמה לאחר המהפכה הקובנית ב-1959.
קובאנה נוסדה ב-1929 בשם קומפאניה נאסיונל קובאנה דה אוויאסיון קרטיס (Compañía Nacional Cubana de Aviación Curtiss).
בהקמתה נטלה חלק חברת קרטיס לייצור מטוסים ומנועים, שהפכה מאוחר יותר לתאגיד קרטיס-רייט.
בשנת 1932 נרכשה קובאנה בידי פאן אם, והמילה "קרטיס" הושמטה משמה.
ב-1945 הייתה קובאנה לאחת החברות המייסדות של ארגון חברות התעופה הבינלאומיות יאט"א, שוועדת ההקמה שלו התכנסה בהוואנה.
במאי 1945 הפעילה קובאנה טיסות בינלאומיות סדירות ראשונות, בקו מהוואנה למיאמי.
החברה השתמשה במטוסי DC-3 דקוטה, והיא הייתה חברת התעופה הראשונה באמריקה הלטינית שהפעילה טיסות ליעד זה.
באפריל 1948 הפעילה החברה את הטיסות הטרנס-אטלנטיות הראשונות שלה, למדריד, באמצעות מטוסי דאגלס DC-4. טיסות אלה כללו שלוש נחיתות ביניים: בברמודה, באיים האזוריים ובליסבון.
ב-1950 המשיכו טיסות אלה גם לרומא.
ב-1959 הלאימה ממשלת קובה את קובאנה.
בעלי החברה לא פוצו, וניסיונותיהם לנהל הליכים משפטיים בעניין בארצות הברית נכשלו עקב היעדרם של יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
במקביל להלאמה, מוזגו בקובאנה חברות תעופה קטנות יותר שפעלו בקובה - אָאֶרוֹוִיאָס קוּ, קובה אָאֶרוֹפּוֹסְטָל ואֶקְסְפְּרֶסוֹ אָאֶרֶאוֹ אִינטֶרְאָמֶרִיקָנוֹ.
השלכה נוספת לשינויים הפוליטיים באה בדמותו של האמברגו האמריקני, שבעקבותיו החלה קובאנה להשתמש במטוסים מתוצרת ברית המועצות.
ב-1961 הרחיבה קובאנה את יעדיה באירופה, והחלה להפעיל טיסות גם לפראג.
זמן קצר אחר כך החלה גם חברת צ'ק איירליינס להפעיל טיסות סדירות, בסיועה של קובאנה.
לחברה הצ'כית היה זה הנתיב הטרנס-אטלנטי הראשון.
בשנים הבאות סייעה קובאנה לאינטרפלוג המזרח גרמנית להשיק את הקו הטרנס אטלנטי הראשון שלה, ממזרח ברלין להוואנה, וכן לאארופלוט, בהפעלת טיסות בנות 18 שעות ממוסקבה.
באותה העת, היו אלה הטיסות הרציפות הארוכות ביותר.
ההתבססות על מטוסים סובייטיים הציבה בפני קובאנה אתגרים קשים לאחר התפרקות ברית המועצות.
ייצור מטוסי האיליושין Il-62 הופסק ב-1993, והשגת חלקי חילוף נעשתה קשה יותר ויותר.
החברה גם לא יכלה לרכוש חלקי חילוף ומטוסים משומשים מתוצרת ארצות הברית, בשל האמברגו.
ב-2004 הוחל במהלך ארוך-טווח, שנועד להחליף את כל צי המטוסים של החברה במטוסים מתוצרת רוסיה עד שנת 2012, בהשקעה של 100 מיליון דולר בשנה.
במקביל, החל מ-2005 פועלת החברה במשותף עם איבריה, במטרה לשפץ מטוסים מתוצרת בואינג ואיירבוס.
קובאנה מפעילה טיסות ל-8 יעדים ברחבי קובה: גואנטנמו, ורדרו, סיינפואגוס, סנטה קלרה, סנטיאגו דה קובה, קאיו לארגו, הוואנה.
ב-18 במאי 2018 התרסקה טיסה 972 של החברה מיד לאחר ההמראה מנמל התעופה חוסה מארטי שבהוואנה, 112 מתוך 113 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
קובאדין (ברומנית: Cobadin) היא עיירה בצפון חבל דוברוג'ה שברומניה, בשטח מחוז קונסטנצה.
שם העיירה ניגזר מהשפה הטורקית ומשמעו "צומת שבעת הכיוונים", בהתייחס למיקומה של העיירה על צומת דרכים בין ערי חבל דוברוג'ה.
בין השנים 1890 – 1892 התיישבו בעיר תושבים ממוצא גרמני והוסיפו לגיוון האתני של האוכלוסייה שכללה גם טורקים וטטרים במוצאם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, בתאריך 16 באוקטובר 1916, נערך ליד העיר קרב קובאדין, בו הובס הצבא הרומני על ידי כוח משותף בולגרי-גרמני והדרך לכיבוש בוקרשט, נפתחה בפני כוחות מעצמות המרכז.
מבחינת הרכב האוכלוסייה המודרנית, 78.32% הם רומנים, 17.38% טורקים וטטרים, 2.6% צוענים ו 1.65% ארומנים.
קוּבָּאן (Kuban; בכתב רוסי: Кубань) הוא חבל ארץ היסטורי בצפון קווקז, הכולל שטחים לאורך נהר קובאן, שהיו חלק ממחוז קובאן, במלכות המשנה של הקווקז של האימפריה הרוסית.
עד סוף המאה ה-18 היה קובאן מיושב ללא הפרעה מאז התקופה הפלאוליתית.
האזור עשיר בחפצים מהתקופה הנאוליתית ומתקופת הברונזה.
במחצית הראשונה של האלף הראשון לפני הספירה קובאן היה אחד המרכזים הראשונים לייצור ארד.
משם התפשטה המלאכה לאוקראינה עד לנהר דניפרו.
התושבים הראשונים היו ככל הנראה הקימריאנים ההודים-אירופיים.
קובאן התגלה כיחידה פוליטית ומנהלית בשנת 1860 לאחר איחוד שטחי הקוזאקים של הים השחור עם האזורים המזרחיים של קובאן כדי ליצור את מחוז קובאן.
השטח על הגדה השמאלית של נהר קובאן (הטרנסקובאן) הצטרף למחוז קובאן.
בשנת 1896 הופרד חוף הים השחור מהמחוז ויצר את חבל הים השחור.
רוב שטחה של קובאן נתבע לאחר מלחמת העולם הראשונה על ידי הרפובליקה העממית של קובאן, אך בשנת 1920 שולב האזור על ידי הבולשביקים ב - RSFSR כמחוז קובן – הים השחור.
שטחו של חבל קובאן תואם במידה רבה את קראזודאר קראי של ימינו (הוקם בשנת 1937) ואת המחוז האוטונומי קרצ'אי-צ'רקס בחלקו העליון של נהר קובאן, אשר היה מיושב היסטורית על ידי שבטי צ'רקסיאן (צ'רקסי).
כיום נכלל שטח החבל ביחידות מנהליות שונות: מחוז קרסנודאר, אדיגיה, קאראצ'אי-צ'רקסיה, מחוז סטברופול ומחוז רוסטוב.
שטח החבל כיחידה מנהלית של האימפריה הרוסית היה כ-95 אלף קמ"ר, ובשנת 1894 התגוררו בו כ-1,600,000 תושבים.
כמחצית מאוכלוסיית החבל היו קוזאקים (הקוזאקים של קובאן), אשר הובאו לאזור במהלך המאה ה-19 במטרה לחזק את ההתיישבות הרוסית באזור שנכבש במהלך מספר מלחמות מהצ'רקסים.
העיר הראשית של החבל הייתה יקטרינודאר (כיום קרסנודאר).
עם הקמת ברית המועצות פוזרה היחידה הקוזאקית, ושטחי החבל פוזרו בין המחוזות השונים.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוקם מחדש ארגון הקוזאקים במקום.
קובאן (Cobán) היא עיר במרכז גואטמלה, בירת מחוז אלטה וראפאס, כ-90 קילומטרים מצפון מזרח לגואטמלה סיטי.
בשנת 2014 התגוררו בה כ-250,000 תושבים, וכ-8,000 תושבים נוספים חיו בכפרים שבתחום השיפוט שלה.
העיר הוקמה על ידי נזירים דומיניקנים ב-1543, והמלך קרל החמישי העניק לה מעמד של העיר.
שמה של העיר נגזר מהמילה קוב אן (Cob An) בשפת הק'אקצ'י, שפירושה "מקום מעורפל".
סביב העיר התפתחו גידולי קפה, שתרמו לשגשוגה.
ב-1895 נחנכה מסילת ברזל שחיברה בין העיר לבין אגם איסבאל, לשם שינוע התוצרת.
מסילת הברזל פעלה עד 1963.
גידולי הקפה משכו גם מהגרים גרמנים רבים לעיר, וב-1930 מנתה הקהילה הגרמנית כ-2,000 תושבים.
ב-1941 החליט נשיא גואטמלה חורחה אוביקו לגרש את התושבים הגרמנים.
הסיבה הרשמית הייתה תמיכתה של גואטמלה בארצות הברית במלחמת העולם השנייה, והכרזת המלחמה שלה על גרמניה הנאצית בעקבות המתקפה על פרל הארבור (הכרזה שלא הייתה לה נפקות מעשית).
עם זאת, יש הסבורים שאוביקו ניצל את המאורעות כדי להשתלט על נכסי הגרמנים וקרקעותיהם באזור.
חלק מהגרמנים הועברו למחנות מעצר בטקסס, והועברו לגרמניה במסגרת עסקת חילופי שבויים.
מדי חודש יולי מצוין בקובאן "החג הילידי הלאומי של גואטמלה" (La Fiesta Nacional Indígena de Guatemala), פסטיבל פולקלור הכולל תחרות יופי לבחירת מלכת היופי הילידית של גואטמלה.
בעיר פועל מועדון כדורגל אחד, קובאן אימפריאל, שזכה באליפות המדינה בשנת 2004.
קוב הוא תערובת חרסית, חול או אדמה, מים וקש המשמש לבנייה באדמה.
הקוב דומה בהרכבו לחומר אך הוא פחות סמיך ממנו ומכיל קש.
את הקוב נהוג לערבב באמצעות רגליים יחפות.
לפני שמכינים את הקוב, יש לבצע בדיקות של כמויות החומרים.
מכינים כמויות קטנות של קוב.
כל בדיקה צריכה להיות שונה בהרכבה מבחינת היחסים בכמויות של החומרים.
לאחר שמכינים את התערובות השונות, מורחים חופן מכל אחד על משטח עץ או קרמיקה ומניחים במקום מוצל למחצה.
לאחד שהחומר מתייבש, בוחרים את התערובת המועדפת ביותר מבחינת כמות סדקים, חוזק, שבירות, ומרקם.
מכינים את החומרים לפי הנוסחה שבחרנו: חול או אדמה, חרסית, מים וקש (קצוץ לחתיכות קצרות).
את החומרים נהוג לערבב ברגליים יחפות.
ערבוב ברגליים הרבה יותר יעיל מאשר ערבוב בידיים או באת חפירה, אבל הוא עלול להיות בעייתי אם יש אבנים בחומרים שעלולים לגרום לפציעות קלות בכפות הרגליים.
את הדריכה מבצעים על יריעת pvc, בגיגית או בבריכת גומי.
לא מומלץ לערבב על אדמה חשופה מכיוון שאפשר לאבד חומרים ובעיקר מים.
ערבוב ברגליים יחפות נהוג מאז המצאת הבנייה באדמה והוא יעיל משום ששטח הפנים הגדול של כף הרגל, הכובד של הגוף ומבנה הבהונות שמפרק את הגושים.
לאחר שמכינים את הקוב, יוצרים ממנו מעין קציצות או בסלנג, "קובבות".
את הקובבות מניחים אחד על השני ליצירת מבנה האדמה, או מורחים את הקוב על צמיגים או רשת לולים.
קוארטו סנט'אלנה (באיטלקית: Quartu Sant'Elena, בסרדו: Cuartu Sant'Aleni) היא עיר בנפת קליארי שבמחוז האוטונומי של סרדיניה שבאיטליה.
קוארטו סנט'אלנה שוכנת במרחק של 6 ק"מ ממזרח לבירת המחוז קליארי על הדרך הרומית העתיקה.
זוהי העיר השלישית במספר תושביה בסרדיניה.
שמה של קוארטו סנט'אלנה לקוח מהמרחק שלה מקליארי (קוארטו מילס, בלטינית: Quartum miles, ארבעה מילים) והתוספת סנט'אלנה היא על שם הלנה הקדושה, אמו של הקיסר קונסטנטינוס, שעברה במקום.
הנוכחות האנושית במקום החלה בתקופה הפיניקית, כפי שניתן לראות מממצאים ארכאולוגיים.
כמו כן נתגלו באזור ממצאי קבורה מהתקופה הרומית.
במאה ה-4 לספירה הייתה סרדיניה מחולקת לארבע ממלכות (Giudicati).
קוארטו, שבתקופה זו היו בנויים בה 14 בתים, השתייכה לממלכת קליארי.
ב-1066 מונה לקוארטו ארכיבישוף משלה ואז חזרה להיות תחת שיפוטו של טורצ'יטוריו השני (Torchitorio II).
בתקופת שלטון מלכי אראגון, סבלה קוארטו מרעב, מדבר, ממלריה ומפשיטות חוזרות ונשנות של הסרצנים, בעקבות התערערות המצב הכללי באי.
ב-1793 נחתו על חוף קוארטו חיילים מהצי הצרפתי, מתוך כוונה לכבוש את כל האי.
תושבי העיר, בהנהגתו של אנטוניו פיסאנו (Antonio Pisanu), תקפו את הצרפתים וגרשו אותם לאחר קרב עקוב מדם.
משטר הפאודליזם הסתיים ב-1836. ב-1956 זכתה קוארטו סנט'אלנה למעמד של עיר.
החשובה מבניהן היא הכנסייה של הקיסרית הלנה הקדושה (Sant'Elena Imperatrice), שהוקמה לפני 1589, אך כיום היא מעוצבת בסגנון נאו-קלאסי ולאחרונה הוגדרה כבזיליקה.
כנסיות נוספות הן כנסיית סנטה מריה קפולה (Santa Maria Cepola), שנבנתה לפני 1089 וכנסיית אגתה הקדושה (Sant'Agata).
מבנה חשוב נוסף הוא בית איכרים גדול מהמאה ה-17. בסביבת העיר מצויים נוראגים רבים.
כלכלתה של קוארטו מבוססת על מגזר השירותים.
כמו כן מיוצרים בעיר יינות, לחמים ודברי מאפה.
למרות שהעיר לא גדולה במיוחד, ניתן למצוא בה בתי מסחר רבים.
קוארנבקה (בספרדית: Cuernavaca ) היא בירת מדינת מורלוס במקסיקו.
שבטי ילידים שונים ישבו באזור בו נמצאת העיר החל מהמאה ה-12. קוארנבקה נוסדה בשלב כלשהו מהתקופה ההיא ועד לכיבוש אזור מקסיקו בידי ספרד במאה ה-16. ערב הכיבוש הספרדי, קוארנבקה הייתה עיר גדולה, עשירה ומבוצרת.
למרות גודלה וביצוריה, כוחות ספרד, בהנהגת גונסלו דה סנדובל (פקודו של הרנאן קורטס), כבשו את קוארנבקה בסביבות שנת 1520. הספרדים התחילו להתיישב בקוארנבקה מספר שנים לאחר מכן.
ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, מקסיקו חולקה למדינות וקוארנבקה ואזורה נבחרו להיות חלק ממדינת מקסיקו.
ב-1834 קוארנבקה קיבלה מעמד רשמי של עיר.
ב-1869 נוצרה מדינת מורלוס, וקוארנבקה נבחרה להיות בירתה.
בעיר פועלים מספר אוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה, בהם האוניברסיטה האוטונומית של מדינת מורלוס.
את קוארנבקה משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל מריאנו מטמורוס, הנמצא במרחק של 16 קילומטרים מהעיר.
משנת 1949 קיים בית זקנים "א.ש.ל." בעיר קוארנבקה, ליהודי מקסיקו סיטי.
קוארי (בפורטוגזית: Coari) היא אחת הערים הגדולות במדינת אמזונאס שבברזיל.
העיר שוכנת באזור יער האמזונס.
האזור משופע בעתודות נפט וגז טבעי.
קוארי היא מקום מושבה של דיוקסיה קתולית.
את העיר משרת נמל תעופה הממוקם במרחק 6 ק"מ ממנה.
נמל תעופה נוסף ממוקם במרחק 470 ק"מ והוא מופעל על ידי חברת הנפט הממשלתית פטרוברז ומשמש את עובדיה.
קובאל (בפולנית: Kowal) היא עיירה במחוז ולוצלאווק שבפרובינציית קויאוויה-פומרניה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
קובאל נזכרת מהמאה ה-12, ובמשך השנים הייתה למרכז מסחר אזורי, תוך שנבנו בה מבצר וטירה.
בשנת 1519 הוענקו לקובאל זכויות עיר.
באמצע המאה ה-17 הוחרבה העיר כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.
יהודים ישבו בקובאל מראשית המאה ה-16, ובמחצית השנייה של המאה ה-16 הותר להם להקים בה בית מדרש ובית עלמין.
לאחר נסיגת השוודים מהיישוב באמצע המאה ה-17, פרעו ביהודיו החיילים הפולנים שהגיעו אליו.
במהלך המאה ה-18 הוטלו מגבלות על עיסוקי היהודים בעיירה, ועד שנת 1862 הוטלו הגבלות על אזור מגוריהם בה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,227 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים באמצע ספטמבר 1939, החלו אלו בשוד רכוש יהודיה, בסיוע פולנים מקומיים, ובחטיפתם לעבודות כפייה, תוך הטלת סכומי כופר על הקהילה.
כעבור מספר ימים הרסו אנשי ס"ס כמה עשרות בתים של יהודים בעיירה.
ב-11 בדצמבר 1940, לאחר סיפוח אזור העיירה לרייך השלישי, החל גירושם של חלק מיהודי העיירה מזרחה, ורובם הגיעו לבסוף לגטו ורשה.
ב-23 ביוני 1941 גורשו לוולוצלאבק כ-350 גברים יהודים שנותרו ביישוב.
משם נלקחו למחנות עבודה, ואלו ששרדו בהם, שולחו בהמשך לאושוויץ.
באמצע אוקטובר 1941 כלאו הגרמנים את כ-400 הנשים והילדים היהודים שנותרו בעיירה במבנה הכנסייה המקומית, ושם הוחזקו 10 ימים ללא מזון.
לאחר מכן, נלקחו השורדים לתחנת הרכבת, ושולחו לגטו לודז', ממנו הועברו למחנה ההשמדה חלמנו.
לאחר השלמת הגירוש הרסו הגרמנים את בית העלמין היהודי בעיירה.
"קובאן" הוא מועדון הוקי קרח רוסי מקרסנודאר, שהתקיים בשנים 2012–2015. המועדון התמודד בכל שנות קיומו בליגת VHL, השנייה בחשיבותה ברוסיה והופעל כקבוצת הבת של ויטיאז פודולסק ושיתפה פעולה עם מועדון סוצ'י מליגת KHL.
הרעיון להקמת הקבוצה הועלה על ידי ממשלת מחוז קרסנודאר כבר ביולי 2007, אך הרעיון לא יושם עד דצמבר 2011.
הקבוצה נרשמה ב-19 בינואר 2012 ובמרץ אותה שנה הגישה בקשה להצטרף לליגת VHL.
בעונת הבכורה הקבוצה סיימה במקום 17 בעונה הסדירה ולא הצליחה להעפיל לפלייאוף.
ב-29 ביוני 2015 נודע שהקבוצה לא תתמודד בעונת 2015/16 בשל קשיים פיננסיים שעמדו בפניה.
אנטולי סטפאנישצ'ב (ממלא מקום; 13 בנובמבר — 14 בנובמבר 2012)
מועדון הכדורגל המקצועני "קובאן" היא קבוצת כדורגל מהעיר קרסנודאר שהוקמה ב-4 ביוני 2018 ביוזמת איש העסקים מישל ליטבק בשם אורוז'אי ("הקציר", Футбольный клуб „Урожай") ומתמודדת בליגה 2, השלישית בחשיבותה.
היא נתמכת על ידי חברת אופטימה יוג וחברת רוסטאגרו.
בתחילה המועדון תוכנן להיקרא "יקטרינודאר", אך בסופו של דבר, קיבל את שמו "אורוז'אי", אף על פי שבסקר אוהדים זה היה השם הכי פחות פופולרי מקרב ההצעות האחרות.
בעונת 2018/2019 התמודד בליגת הכדורגל המקצוענית ובגביע הרוסי בכדורגל בו הפסיד המועדון כבר במשחק הבכורה.
באוגוסט 2018 חברת Optima Youg וחברת "רוסטאגרו" הפכו לספונסריות הקבוצה והפכו לבעלי המניות העיקריים בקבוצה.
במרץ 2020 הודיעה הקבוצה על כוונתה לשנות את שם הקבוצה ל"קובאן", אך תשתמש בלוגו חדש ולא בלוגו ההיסטורי של קובאן.
שינוי השם אושר על ידי התאחדות הכדורגל הרוסית ב-24 ביולי 2020. ביוני 2021 סיימה במקום הראשון בבית באליפות ליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה והבטיחה העפלה לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, השנייה בחשיבותה במדינה.
באוקטובר 2021 אירחה לראשונה את הדרבי של קרסנודאר, במסגרת שלב 32 האחרונות בגביע הרוסי, במשחק שבו גברה במפתיע על קרסנודאר בתוצאה 3:0 והעפילה לשמינית גמר הגביע.
בתום עונת 2023/2024 ירדה לליגה השנייה, השלישית בחשיבותה במערך הליגות.
הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון קובאן, המכיל 35,200 מושבים ונבנה ב-1960, קודם שימש כמגרשה הבייתי של קובאן קרסנודאר שפורקה והוקמה מחדש כקבוצת כדורגל בבעלות האוהדים ומתמודדת באליפות מחוז קרסנודאר ולכן אינה מארחת באצטדיון זה, אלא באצטדיון קטן יותר.
שםתקופת כהונה ולדימיר גזאייב<center>2018 יבגני קאלשין2018 ניקולאי פיסארב2018—2019 אנדריי יודין2019 אנדריי גורדייב2019—2020 פאבל מוגילבסקי2020–2021 סרגיי פרבושין2021–
קובאדונגה (ספרדית Covadonga) היא כפר ופרוקיה המהווה חלק מהרשות המקומית קנגס דה אוניס בקהילה האוטונומית אסטוריאס שבספרד.
המקום התפרסם בזכות קרב קובאדונגה שנערך בקרבתו.
קובאנדונגה היא חלק מהנתיב הצפוני של דרך עולי הרגל: דרך סנטיאגו.
קובאדונגה נמצאת על מורדות הר אאוסבה (Auseva) ברכס פיקוס דה אירופה, כ-11 ק"מ ממרכז קנגס דה אוניס.
פרוש השם הוא "מערת הגבירה".
זהו הלחם של cova (מערה בלטינית וולגרית) עם donga (אדון או גבירה בלטינית).
קובאדונגה התפרסמה בזכות קרב קובאדונגה שנערך בסביבתה.
אבל עוד קודם לכן המערה היוותה אתר פולחן למרים אם ישו.
לאחר הקרב הפכה קובאדונגה ליעד של עלייה לרגל ובהמשך הוקמה הבזיליקה.
בזיליקת Santa María la Real de Covadonga הבנויה כולה מאבן גיר ורודה.
נבנתה בסוף המאה ה-19 בסגנון נאו-רומנסקי.
ממנה נשקפות הפסגות של פיקוס דה אירופה.
המערה הקדושה של "הבתולה של קובאדונגה" שבה קבורים פלגיוס מלכה הראשון של אסטוריאס ואלפונסו הראשון המלך השלישי.
כנסיית "גבירתנו של קובאדונגה" (Nuestra Señora de Covadonga) שנבנתה במאה ה-16.
קובאן קרסנודאר היא קבוצת כדוריד נשים רוסית מהעיר קרסנודאר המתחרה בליגת העל הרוסית.
קובאן נהנתה מעידן הזהב שלה בסוף שנות ה-80 כשזכתה בשתי תוארי גביע המחזיקות ב-1987 וב-1988 בעקבות ניצחון על ברלין וושאש בודפשט בגמר והגיעה לגמר גביע אירופה ב-1990, שבו הפסידה להיפו נידרוסטרייך, לאחר שזכתה ב-1989 באליפות הסובייטית.
קובאן גם העפילה בשלישית לגמר גביע המחזיקות בשנת 1989.
בעקבות קריסתה של ברית המועצות קובאן זכתה באליפות המעבר של חבר המדינות העצמאיות, אבל לא הצליחה לזכות באליפות ליגת העל הרוסית.
בשנים 1997 ו-2000, הקבוצה הייתה שנייה לאיסטוצ'ניק רוסטוב וטקווה וולגוגרד, במה שמוגדר לתוצאת השיא שלה.
בשנת 2000 היא הגיעה גם לגמר הרביעי שלה של גביע המחזיקות, כשהפעם הפסידה לקבוצת מאר ולנסיה.
בעונת 2020/2021 העפילה לרבע גמר הליגה האירופית.
קובאצ'וואגאש (בהונגרית: Kovácsvágás) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובבית קברות של הכפר ישנם מספר מצבות יהודיות ישנות.
קובאנוצ'קה היא קבוצת רוסית לכדורגל נשים, שהתמודדה באליפות רוסיה בכדורגל נשים והתקיימה בשנים 1989–2000 ובשנים 2007–2019.
הקבוצה נוסדה בשנת 1988 כז'מצ'וז'ינה קרסנודאר והיא קיבלה את השם קובאנוצקה זמן קצר לאחר פירוק ברית המועצות.
קובאנוצ'קה העפילה מהליגה השלישית זניוניוצאת מנכ"ל לליגת העל במשך שתי עונות רצופות ובשנת 1996 ועד פירוקה בשנת 2000 השתתפה בליגה הבכירה.
בעונתה הראשונה הקבוצה דורגה במקום השישי.
בשנת 2000 קובאנוצ'קה הייתה במקום הרביעי, התוצאה הטובה ביותר שלה עד אז, הקבוצה פורקה לאחר סיום העונה.
המועדון הוקם מחדש בשנת 2007. קובאנוצ'קה החדשה ניצבה במקום ה-5. בשנת 2009 הקבוצה העפילה חזרה לליגת העל.
עם השנים התבססה בית מקבוצות כדורגל נשים הטובות ברוסיה.
בשנת 2014 העפילה עד לגמר הגביע הרוסי אך הפסידה לקבוצת ב.ד.ב ריאזאן.
קובאן הולדינג הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהכפר פבלובסקאיה שבמחוז המשנה פאבלובסקי במחוז קרסנודאר.
המועדון נוסד בשנת 1987 ומאז עונת 2020/21 הוא מתמודד בליגה המקצוענית (השלישית בחשיבותה במדינה).
נקודת המוצא להקמת קבוצת הכדורגל בפבלובסקאיה היא 1947, אז הופיעה קבוצת ספרטק פבלובסקאיה, שהוחלפה בתחילת שנות החמישים על ידי מועדון בורוטסטניק, ששמו שונה ל"אורוז'אי" באביב 1958 והפך לימים למועדון "קולוס".
המועדון השתתף באליפות רוסיה הסובייטית בשנת 1959.
לאחר פירוקה של "קולוס", בפתיחת עונת 1969, לא היה בכפר מועדון אף ברמה האזורית, עד 1985, אז הוקמה קבוצת קריסטל, שהספונסר שלה היה מפעל מקומי לסוכר, שהתקיים עד 1986.
בשנת 1987, הוקם מועדון חדש בשם "קואופראטור", שבעונת הבכורה סיים במקום השלישי באליפות מחוז קרסנודאר מאז 1991 הקבוצה החלה לשאת את השם "קולוס", שתחתיו בשנות התשעים היא הגיעה למקום השלישי באליפות המחוז שלוש פעמים נוספות והפכה פעמיים למחזיקת גביע מחוז קרסנודאר.
בשנת 2003 הקבוצה סיימה כסגנית אלופת המחוז ובשנת 2009 הקבוצה קיבלה חסות על ידי מפעל הפירות והירקות המקומי "טאחדה" והמועדון בהתאם שינה את שמו ואז בשנת 2012 ובשנת 2013 הוא הופיע בשם הכפול "קולוס-טאחדה".
במשך שתי עונות נוספות הקבוצה שוב הפכה ל"קולוס".
עונת 2013 הייתה האומללה ביותר בתולדות הקבוצה, שסיימה במקום האחרון בליגה.
ב-29 ביוני 2014, הקבוצה ספגה את התבוסה הגדולה ביותר בתולדותיה: במשחק החוץ בליגה השנייה של גביע המושל הקבוצה הפסידה בתוצאה 3:16 לקבוצה "סמנה PU-52", המייצגת את מחוז המשנה נובוקובאנסק.
בשנת 2016 הפך חברת קובאן הולדינג לבעלים של המועדון, אשר לכבודו שונה שם הקבוצה.
באותה שנה, הקבוצה זכתה בגביע מושל מחוז קרסנודאר ובשנה שלאחר מכן, בשנת 2017, זכתה באליפות המחוז והעפילה לגמר הגביע המחוזי והעפילה עד לשלב חצי גמר ליגת האלופות של מחוז הפדרלי הדרומי / מחוז צפון הקווקז והתבססה כאחת הקבוצות החזקות במחוז.
בשנת 2018 קובאן הולדינג סיימה כסגנית אלופת המחוז, העפילה שוב לגמר הגביע המחוזי ולראשונה בהיסטוריה התמודדה בגביע הרוסי, כאשר בשלב 1/256 גברה על אורוז'אי מהעיר קרסנודאר בתוצאה 2:0, אך כבר בשלב הבא (1/128) הפסידה בתוצאה 0:2 לצ'רנומורץ מהעיר נובורוסייסק.
בנוסף, באותה השנה הקבוצה רשמה לזכותה את הניצחון הגדול ביותר בתולדותיה באליפות מחוז קרסנודאר, כשב-15 בספטמבר, במשחק הבייתי ניצחה בתוצאה 10:0, את האקדמיה לכדורגל של קרסנודאר.
את עונת 2019, השלימה בזכייה בסופרקאפ המחוזי.
בחודש נובמבר של אותה שנה, הקבוצה העפילה לגמר ליגת האלופות של המחוז הפדרלי צפון הקווקז / המחוז הפדרלי הדרומי (טורניר אזורי בחסות הליגה השלישית).
בגמר היא הפסידה בדו-קרב פנדלים בתוצאה 4:5 (אחרי שהמשחק הסתיים בתיקו 1:1) לקבוצת "שאלי ואינאך".
עם זאת, בליגה, הקבוצה התמקמה בצמרת טבלת 1 של הליגה המקצוענית.
בתום עונת 2020/2021 העפילה לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
שנים ספונסר 2019–ואילךקרן אנדריי אנדרייב
מגרש הבית הוא אצטדיון אורוז'אי שנבנה בשנת 1956 בכפר פבלובסקאיה, אשר מכיל 2,700 מושבים.
בנייתו החלה בתקופה שלאחר המלחמה באתר של בית קברות ישן במרכז הכפר.
בתחילת 1967 שופץ האצטדיון: הותקן היציע המערבי, הותקנה שורה נוספת ביציע המזרחי, כתוצאה מכך קיבולת האצטדיון עלתה ל-4,000 איש והותקנה מערכת תאורה מלאכותית.
בשנת 2016 החל שיפוץ גדול של האצטדיון, שהגיע לשיאו בפתיחה חגיגית של האצטדיון המחודש ב-26 במאי 2018, כאשר במהלך שיפוץ המתקן שופצו היציע המערבי והמזרחי, הותקנו כיסאות פלסטיק חדשים, הוצב לוח מידע חשמלי ומערכת תאורה מלאכותית חדשה, כמו גם דשא חדש לאצטדיון.
חלק ממשחקי הבית הקבוצה מארחת ביישוב אפיפסקי באנדריי-ארנה, אשר יכול להכיל 3,000 איש.
מאז עונת 2020/21 הקבוצה משתמשת באצטדיון קובאן קרסנודר כמגרש בייתי רזרבי.
אצטדיון קובאן שהוקם ב-1960 מכיל 35,200 מקומות ובו ארבעה יציעים.
האצטדיון ממוקם ברחוב מסילות הברזל 49 בעיר קרסנודאר.
הסופר קאפ של מחוז קרסנודאר
ב-9 באוקטובר, הנשיא סורונביי ג'נבקוב קיבל את התפטרותו של בורונוב.
מחוז קובאסנה (ברומנית: Covasna, בהונגרית: Kovászna) הוא מחוז מדרום-מזרח טרנסילבניה, בימינו במרכז רומניה.
בירת המחוז היא העיר ספנטו גאורגה.
להוציא הקצה הדרומי, המחוז הוא חלק מחבל הסקלרים (ברומנית - Ţinutul Secuiesc), אזור היסטורי ואתנוגרפי מיוחד, המיושב ברוב של סקלרים הונגרים.
במפקד של שנת 2011 מעל 73% מתושבי המחוז קובאסנה הכריזו על עצמם "הונגרים" ("מדיארים")
המחוז קובאסנה במתכונתו הנוכחית הוקם בשנת 1968 על ידי השלטון הקומוניסטי הרומני של ניקולאה צ'אושסקו אחרי פירוק האזור האוטונומי ההונגרי.
מרבית שטחי המחוז השתייכו בין מלחמות העולם למחוז טריי סקאונה ("שלושת הכיסאות") שבירתו הייתה ספנטו גאורגה, ולמחוז אודורהיי שבירתו הייתה בעיר אודורהיי.
המחוז קובאסנה נמצא בצד הפנימי של עיקול הקרפטים.
שם המחוז בא משם העיר קובאסנה.
מקור השם הוא במילה סלאבית "קוואסני" - שמובנה "חמץ, מותסס", והקשור למים המינרליים המוגזים המופקים באזור.
השרידים העתיקים ביותר של התיישבות בני אדם בשטח המחוז קובאסנה - ביישוב ברדוץ - שייכים לתקופה הפלאוליתית הבינונית (8,000–7,000 לפנה"ס)
התרבות "סטורצ'בו-קריש" ותרבות הקרמיקה הליניארית (5,500–4,500 לפנה"ס) מהתחלת התקופה הנאוליתית מיוצגת בשרידים שנתגלו ביישובים אנגלוש ופטריצ'ן.
התרבות הנאוליתית קוקוטן-אריושד התפשטה באזור רחב והתאפיינה באיכויות מיוחדות של הקרמיקה.
שרידים מן המעבר בין התקופה הנאוליתית לתקופת הברונזה נתגלו בחפירות ארכאולוגיות ביישובים רץ' ומאלנאש באי.
בתקופת הברונזה שלטה תרבות ויטנברג.
בתחילת תקופת הברזל השנייה קמו בשטח טרנסילבניה קונפדרציות שבטים דאקיים
בצ'טאטיה זנלור על יד העיר קובאסנה נתגלה מבצר דאקי.
באותה תקופה נתגלו אוצרות עם מטבעות המעידים על קשרי המסחר עם ערים יווניות רחוקות
חפירות ברחבי המחוז מצאו שהדאקים חיו לרוב ביישובים פתוחים, בלתי מבוצרים על טראסות הנחלים (ספנטו גאורגה, מואקשה, צ'רנאט, מאלנאש וכו').
בגלניצה וסורצ'ה נתגלו הרבה קישוטי זהב דאקיים.
מתקופת הכיבוש הרומי נתגלו שרידי קסטרה רומאים כמו אוגוסטיה ביישוב ברצקו של ימינו, בבורושנאו מארה, קומולאו/רץ', אולטן, קומנדאו שהיו חלק ממערך ההגנה של דאקיה הרומית, שנועד להגן על ביטחון המעברים.
פרט לקסטרה הצבאיים נתגלו גם שרידי יישובים אזרחיים.
מהתקופה שלאחר נסיגת הכוחות והפקידים הרומאים נותרו שרידים של "תרבות סנטאנה דה מורש -צ'רניאחוב" מהמאה הרביעית לספירה.
האזור נחצה אחר כך על ידי גלים של נדידת העמים:גפידים (במאות ה-5–7), סלאבים, פצ'נגים, הונגרים (מדיארים), אווארים שהתיישבו בו בין המאה השישית למאה ה-12.
במאות ה-12–13 יושבו כאן סקלרים בשירות ממלכת הונגריה והאזור הפך לחלק מחבל הסלקרים.
הסקלרים התארגנו ביחידות טריטוריאליות קרויות "כיסאות" וקובסנה עצמה מכונה גם "שלושה כיסאות".
בימי הביניים איכרים הונגרים ורומנים נושלו מאדמותיהם והפכו לצמיתים.
אוכלוסיית האזור השתתפה ב-1514 במרד של גיירג' דוז'ה נגד האצולה.
מאוחר יותר במאה ה-18 התקוממו שוב האיכרים המקומיים נגד האצילים.
החל מהמאה ה-16 פרחו באזור יחסי הסחר, בין השאר הודות לדרכי המסחר שחיברו את טרנסילבניה עם הנסיכויות השכנות מולדובה וולאכיה.
במאות ה-17–18 החריפו מאבקי המעמדות בין האצולה לבין הצמיתים.
ב-1785 אירעה ההתקוממות הגדולה ביותר של המקומיים נגד השלטון ההבסבורגי.
בתחילת המאה ה-19 בשטח המחוז קובאסנה היו ארבע ערים: ספנטו גאורגה וטרגו סקוייסק, בעלות צביון עירוני מובהק יותר, וברצקו ואיליאן, בעלות אופי חצי כפרי.
בימי השלטון הרומני בין 1926–1940 ושוב 1944–1950 האזור השתייך למחוז שלושת הכיסאות (Trei Scaune).
בשנים 1940–1944 סופחו זמנית להונגריה במסגרת תכתיב וינה.
בשובו תחת השלטון הרומני בימי המשטר הקומוניסטי הפך המחוז חלק מהאזור האוטונומי ההונגרי.
האזור הזה פורק בשנת 1968 ואז הוקם מחוז קובאסנה של ימינו.
אוכלוסיית מחוז קובאסנה בשנת 2007 הייתה 223,364 תושבים, מתוכם 50.1% תושבי ערים (ישנם 122 יישובים במחוז).
בשנת 2011, המחוז מנה 210,177 תושבים, מה שהפך אותו למחוז המאוכלס השני מבין 41 המחוזות של רומניה וצפיפות האוכלוסין הייתה 55.6 תושבים לקמ"ר (144/מ"ר).
במחוז קובאסנה יש את האחוז השני בגודלו של אוכלוסייה הונגרית ברומניה, אחרי המחוז השכן, חרגיטה.
ההונגרים של קובאסנה הם בעיקר סקלרים.
לפי מפקד האוכלוסין של 2011, ההרכב האתני של המחוז היה כלהלן:
המחוז קובאסנה נמצא בדרום-מזרח טרנסילבניה.
מחוז בוזאו - בדרום מזרח
המחוז מחובר עם המרחב החוץ-קרפטי באמצעות מעברי בוזאו ואויטוז וכן כמה מעברים שבקרפטים המזרחיים.
שטח המחוז כולל יחידה גאומורופולוגית מורכבת מאוד בעלת הבדלים ניכרים של גובה ומסיביות, שנוצרו בעקבות התנועות הטקטוניות.
נוצרו בה שני אזורים מוגדרים היטב: אזור בקעתי ואזור הררי.
ההרים תופסים יותר ממחצית משטח המחוז.
פסגותיהם מעוגלות והם מכוסים ברובם ביערות.
הרי נמירה- בחלק הצפון-מערבי של המחוז.
ממזרח הרי נמירה יוצרים מסיב עם הפסגות הגבוהות ביותר (פסגת נמירה-ציגאנקה