tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
התרגילים כוללים הוראות יומיות לביצוע מדיטציות והרהורים על טבע העולם, על הפסיכולוגיה האנושית כפי שאיגנטיוס הבין אותה, ועל מערכת היחסים עם אלוהים באמצעות ישו הנוצרי.
התרגילים מחולקים לארבעה נושאים: חטא, חיי ישו, הפסיון של ישו ותחיית ישו.
במהלך כל יום בתקופת ביצוע התרגילים, מתפלל המתרגל הטיפוסי על פי התרגיל המיוחד שקיבל מהמדריך הרוחני, בוחן כל תפילה, ולאחר ארבעה או חמישה פרקי תפילה, מדווח למדריך הרוחני של המפלט על תחושותיו.
המדריך עוזר למתרגל להבין מה משמעות חוויות התפילה שעבר, ומכוון אותו כיצד יש להמשיך.
מטרת התרגילים היא לגרום למתרגלים להגות בחוויות שעברו, על מנת להבין את הקשר בין חוויות אלו לחייו פרטיים של המתרגל.
כאמור, ארבעת השבועות של התרגילים הרוחניים אינם שבועות קלנדריים.
אורכם משתנה והוא מותאם למסע הרוחני האישי של המתרגל.
את השבוע הראשון מקדיש המתרגל למחשבות על בריאת העולם, ולבחינת קיומו של הרוע והחטא.
הוא בוחן את האמיתות של חייו, על מנת להכיר את החוטא שבתוכו, ומבקש את חסד האלוהים לסליחה ולחידוש דרך.
השבוע מסתיים בדרך כלל בטקס הפיוס.
שבוע זה נמשך עד אחד-עשר יום.
השבוע השני - חיי ישו
השבוע השני הוא מסע בעקבות ישו עד שהגיע לירושלים.
התרגול מתחיל במדיטציה על התגשמות ישו בגוף החי ומסתיים ביום ראשון של הדקלים.
על מנת להתעמק בשאלות המנחות שהוצעו על ידי איגנטיוס, רשאי המדריך הרוחני להוסיף עוד מאורעות מחיי ישו שמופיעים בספרי הבשורות ואינם כלולים בספרון.
המדריך אמור לזרום עם צרכיו הרוחניים של המתרגל, אותו הוא פוגש על בסיס יומי.
השבוע מסתיים בהרהורים על הבחירות בחיים - האם לבחור בדרכו של ישו.
השבוע השלישי - הפסיון של ישו
במהלך השבוע השלישי מהרהר המתרגל בדרמה של השבוע האחרון בחיי ישו, מהגעתו של ישו לבית עניה, ייסוריו, מותו ועד קבורתו לאחר צליבתו.
השבוע הרביעי - תחיית ישו
בשבוע הרביעי מהרהר המתרגל בתחיית ישו, בהופעתו לפני אימו ושנים-עשר השליחים ותלמידיו.
בתרגילים הרוחניים של איגנטיוס מוצגים אלוהים והשטן כשחקנים פעילים בעולם ובנפש האדם.
המטרה העיקרית של התרגילים היא פיתוח "יכולת הזיהוי" (discretio), היכולת להבחין בין נשמות טובות ורעות.
את יכולת הזיהוי יש לרכוש על מנת לפעול "בחסד אלוהים" - לפעול כפי שראוי ונכון.
במהלך התרגילים אמור המתרגל להרהר על מעלות הענווה וחוסר האנוכיות שבחיי המאמינים.
מצד שני, הוא אמור להרהר אודות החטא הטבעי, ולהכיר בכך שהנפש האנושית נמשכת לדבקות דתית ובמקביל היא מתפתה לשפלות מוסרית.
בהתאם לכך, מציעים התרגילים כמה דרכים כיצד אמור האדם להימנע בצורה הטובה ביותר ממימוש התשוקות הנקלות, ובמקום זאת כיצד הוא יכוון את האנרגיות שלו להגשמת התכלית העילאית שלו בחיים.
התרגילים מדגישים את תפקיד "יכולת הזיהוי" בהחלטה מה הוא הנתיב להלל את אלוהים (הנתיב הנכון).
"יכולת הזיהוי" מנסה לקשור בין מעשיו ומחשבותיו של המתרגל לבין "חסד אלוהים".
משום כך "זיהוי" יכול להתבטא בחוויה המיסטית שעובר המאמין.
היבט זה של התרגילים הרוחניים טיפוסי מאוד למגמה המיסטית במחשבה ובמעשה הקתוליים והיה קיים עוד קודם לתקופת הרפורמציה הפרוטסטנטית והמשיך להתקיים בחלק מהזרמים של הקונטרה-רפורמציה הקתולית (תרסה מאווילה, פרנסואה דה סאל, ופייר דה ברול (Pierre de Bérulle)).
התרגילים הרוחניים הם עדיין חלק בלתי נפרד מתקופת הלימודים של החניכים במסדר הישועים.
הישועים מקיימים ברחבי העולם גם סניפים המתפקדים כמפלטים, שבהם יכול הציבור ליישם את התרגילים.
החל משנות ה-80 של המאה ה-20 החלו גם פרוטסטנטים לגלות עניין גובר בתרגילים הרוחניים.
הפרוטסטנטים עיבדו את התרגילים הרוחניים על פי דרכם והתאמות אלו מציגות את התרגילים כאסכולה של תפילה המחפשת תובנות.
גם כיום מבוצעים התרגילים הרוחניים בצורתם המקורית במשך 30 ימים.
המשתתפים בתרגילים המלאים מעבירים את ימיהם בשתיקה, כשהם מתפללים במשך עד 5 שעות בכל יום.
במתכונת המקורית היה צמוד מדריך אישי לכל מתרגל על מנת להדריך אותו במדיטציות של התרגילים.
המתרגלים במתכונת מלאה זו עוברים ככל הנראה את החוויה הרוחנית האינטנסיבית ביותר.
המתכונת המלאה נערכת במרכזי מפלט מיוחדים הקיימים בכל מקום שבו יש קיבוץ גדול של קתולים, באירופה ובארצות הברית.
מלבד הצורה הסגורה של ביצוע התרגילים במשך 30 יום, מבצעים אותם רבים במסגרת "תרגילים בכל יום או בחיים היומיומיים" (השם האחר הוא "תרגילים של ההערה ה-19", שם המבוסס על משפט של איגנטיוס מלוילה בהערת השוליים ה-19 בספרו).
זוהי מסגרת פתוחה, שבה מבצעים המתרגלים את התרגילים הרוחניים בביתם לאורך תקופה ארוכה (כמה חודשים עד שנה וחצי), כאשר מדי יום מוקדשות כמה שעות להגות ולתפילה.
למתכונת זו יש יתרונות על הצורה הסגורה - היא אינה דורשת שהות ממושכת בבית מפלט, ואת יכולת הזיהוי ניתן ליישם על החוויות שחווים במהלך היומיום.
צורה נוספת ליישום התרגילים הרוחניים היא צמצום של הסדנה לקורס בן שמונה ימים.
כל נזיר ישועי עוסק כיום בתרגילים הרוחניים שמונה ימים בשנה, במטרה לשבור את השגרה ולהקדיש זמן להגות.
"התרגילים הרוחניים" פופולריים גם בקרב עמאים בכנסייה הקתולית בכל העולם וארגוני עמאים כדוגמת Christian life community מציבים את התרגילים במרכז הרוחניות.
התרגילים מבוצעים בדרך כלל בסיועו של מדריך רוחני מנוסה, וניתנים לביצוע ביחידות או בקבוצה הנפגשת על בסיס קבוע על מנת לדון בתהליך.
מכיוון שיש מחסור במדריכים מנוסים, הולכת ומתפשטת צורה שבה התרגילים מבוצעים תוך לימוד עצמי, ומוצעות גם גרסאות מקוונות של התרגילים כמו למשל של אוניברסיטת קרייטון (Creighton University) ואחרות.
גרסה מיוחדת הם התרגילים לזוגות נשואים.
ובייחוד "תרגילים רוחניים לזוגות נשואים: נמצא דרכנו יחד עם איגנטיוס הקדוש - מדריך למפלט".
הדוגמה האחרונה היא מקרה מיוחד של תרגילים רוחניים לזוג נשוי שנמצא במפלט ונעזר במדריך חיצוני או שבהיעדרו מהווים בני הזוג מדריכים אחד לשני.
תַרָּה או טרה הוא מאכל העשוי מעלי תרד, מנגולד או חוביזה על בסיס בשרי ואופייני למטבח של יהודים הרריים וכן בקרב חבל ארצות הקווקז התקבל כמאכל הלאומי של דאגסטן.
תרה הוא מאכל מסורתי בקרב היהודים ומכינים אותו בחג הפסח לזכר יציאת בני ישראל ממצרים.
על פי המנהג, את התרה נהוג לאכול עם מצה.
ייתכן שמקור השם "תרה" מזכיר את קבלת ה"תורה" כשבני ישראל היו במדבר.
יש גם המקשרים את המילה תרה עם המילה תרד.
בשל מגוון התרבויות בקווקז, עם הזמן נהיה מאכל היהודי תרה גם כאחד ממאכלים הלאומיים של דאגסטן.
תרגילי תפילה היא שיטת תרגול של מפרקי הגוף לשמירת חיוניותם.
השיטה פותחה במרכז לשתילת מפרקים בבית החולים 'בני ציון' בחיפה על ידי האורתופד דוד ג'ורג'יו מנדס והפיזיותרפיסטים קובי שורץ ודני קלמן ונוסתה בהצלחה רבה במשך שנים של טיפול במאות חולים לאחר שנותחו להחלפת מפרקי הירכיים במישתלים מלאכותיים.
הכינוי תרגילי תפילה ניתן בגלל הדמיון לתנועות תפילה ובגלל ההתמדה שנדרשת בביצועם.
תרגילי תפילה מיועדים לשיפור התנועה של מפרקי הגוף לסובלים מדלקת מפרקים ניוונית או דלקת מפרקים או למחלימים מניתוחי שתילת מפרקים.
בשנות השישים של המאה העשרים תיאר ד"ר רוברט סולטר, אורתופד מטורונטו, שיטה ממוכנת של 'תנועת פסיבית מתמדת' לשיקום שלאחר ניתוחי מפרק הברך.
בחיות מעבדה הראה שהתנועה שומרת על חיוניות סחוס מפרקי שניזוק.
תרגילי התפילה הם פיתוח של הרעיון של שמירת חיוניות הסחוס על ידי תנועה עצמונית של המפרק שנעשית בטווח מלא וללא עומס.
החשיבות של שמירה על טווח תנועה מלא נלמדה משגרת התנוחה של תושבי מדינות במזרח הרחוק שמבוססת על כריעה עם כפוף מלא של ירכיים וברכיים או בישיבה מזרחית עם פישוק מלא של ירכיים וכפוף ברכיים משוכלות.
שכיחות שחיקת סחוס של הירך במדינות אלו נמוך מאד.
חשיבות התנועה למפרק מוסברת בשמירת חיוניות סחוס המפרק הודות לסיכה עם נוזל סינוביאלי שמזין אותו ומנקה את תוצרותיו על ידי לחץ והרפיה פיזיולוגים לסירוגין.
הנקבוביות המאפיינת את הסחוס מאפשרת את חדירת הנוזל לתוכו ויציאתו.
דלקת של המפרק גורמת להתעבות ולהתכווצות של הקופסית ולהגבלה של תנועת המפרק.
השרירים מאבדים את יכולתם לתפקד בכל טווח התנועה הנורמלי.
הכאב שמלווה את התהליך הדלקתי גורם להימנעות מלהשתמש בתנועות שמכאיבות ותפקוד המפרק מדרדר.
תנועה פסיבית מתמדת (CPM) מגרה את תאי הסחוס לייצר מולקולות של פרוטאוגליקן שמכונה lubricin PRG4 בנוזל הסינוביאלי ופעילותו היא של סיכה והגנה של משטח פני הסחוס.
ספר תרגילי תפילה במהדורה עברית פורסם בשנת 2007, ובמהדורה אנגלית פורסם בשנת 2012 תחת השם "Mendes system of Praying Excercises for the hip joints"
תרו תעשייה רוקחית בע"מ, או בקיצור, תרו (השם תרו נגזר מצירוף האותיות הראשונות של המילים תעשייה רוקחית), היא חברת תרופות ישראלית.
מניותיה נסחרות ברשימה הראשית של הבורסה לניירות ערך בניו יורק (NYSE), תחת הסימול TARO.
חברת תרו מייצרת ומשווקת קשת רחבה של מוצרים, החל מתרופות ללא מרשם רופא ותוספי תזונה, וכלה בתרופות לטיפול בסרטן.
חברת תרו הוקמה בתל חנן בשנת 1950, על ידי קבוצת רופאים ורוקחים בשותפות עם משקיעים מארצות הברית, וב-1954 עברה למבנה חדש שהוקם בחיפה.
בשנת 1960 רכשו המשקיעים מארצות הברית את מלוא הבעלות, ואחר כך במשך השנים עברה לבעלות של משפחת לויט האמריקנית.
בראש החברה עמד ד"ר ג'ק (יעקב) לויט קרדיולוג מניו יורק, שחיפש יעד להשקיע בו בארץ ישראל מתוך שיקולי ציונות, לאחר פטירתו ב-1963, ניהלה אותו אשתו ריי לויט ואחר כך ילדיו אהרן ובארי (ברוך) לויט, יחד עם דניאל מורוס, בן דודם.
בין השאר יצרה החברה בישראל תלידומיד תחת שם המותג "תלין", שנועד במקור לטיפול בדלקות מסוימות, אחר כך ניתן לטיפול בבחילות של נשים בהריון, אך נתגלה כי הוא גורם נזק חמור לעובר.
עם זאת התגלה במחקר שנערך בבית החולים הממשלתי הנסן על ידי יעקב שסקין, שהוא יעיל לטיפול בצרעת.
והחברה שיווקה אותו למדינות באסיה ואפריקה.
בנוסף יצרה החברה גם כימיקלים.
בשנת 1981 הונפקו מניות חברת האם "תרו-ויט תעשיות" (Taro Vit Industries) מעבר לדלפק בניו יורק.
אחר כך נרשמו למסחר גם בבורסת נאסד"ק וב, וב-1993 אוחדו חברת האם וחברת הבת.
אך משפחת לויט המשיכה להחזיק בשליטה.
החברה גם החלה לקבל אישורים ממנהל המזון והתרופות האמריקאי לשיווק תרופות גנריות שונות שיצרה בישראל.
ב-1990 הודיעה החברה על הקמת מפעל נוסף ביוקנעם, אך ביטלה את התוכנית לטובת הרחבה ורכישת מפעל נוסף בקנדה.
ב-1992 חנכה החברה מרכז לוגיסטי בהרצליה פיתוח, בו היו ממוקמים גם משרדי ההנהלה.
אך בשנת 2000 העבירה החברה את פעילות זו למתחם שלה בחיפה.
ב-1993 הוקם אגף חדש במפעל בחיפה, ובתחילת שנות ה-2000 הורחב עוד מספר פעמים המתחם, בהשקעה של עשרות מיליוני דולר.
ב-1998 נכנסה תרו לשוק הבריטי, שם גם קיבלה אישורים לשיווק תרופות גנריות שיצרה.
בסוף שנות ה-90 ותחילת העשור הראשון של המאה ה-21 התרחבה פעילות החברה במהירות, תוך שנים ספורות.
זאת על ידי הרחבת סל המוצרים של החברה, לאחר קבלת אישורים לשיווק של עשרות תרופות גנריות בארצות הברית, בדרך כלל תרופות נישה שיצרנים גנרים אחרים לא רצו להשקיע בהם והיצרן המקורי המשיך ליצר.
בין השאר בתחום של מחלות עור, או תרופות שיצרה עובר השוק הישראלי והחלה לשווק גם בצפון אמריקה.
בנוסף רשמה פטנטים על פיתוחים מקוריים, בעיקר שיפורים של תרופות קיימות.
בעקבות עליה חדה במחיר המנייה של החברה היא ביצעה, באוקטובר 2001, גיוס הון של 135.5 מיליון דולר שכלל, הנפקת מניות והצעת מכר של משפחת לויט, בסך של כ-62 מיליון דולר.
עם זאת המשפחה המשיכה לשלוט ב-49% מזכויות ההצבעה בתרו.
מחיר המניה המשיך לעלות אחר כך, ועובדים ומנהלים שהחזיקו אופציות גם נהנו מעליית שווי השוק של החברה.
באוקטובר 2003, קיבל שמואל (מילקי) רובינשטיין, מנכ"ל החברה, את פרס התעשייה.
על פיתוח עסקי החברה באמצעות הקצאה גבוהה של משאבים למחקר-ופיתוח, להבטחת איכות המוצר ולקידום העובדים.
ועל פריצה יוצאת דופן לעולם העסקים הבינלאומי, ותרומה לתדמיתה הגבוהה של תעשיית התרופות הישראלית כמובילה עולמית.
בשיאה, ביולי 2002, נסחרה החברה לפי שווי שוק של 2 מיליארד דולר.
זאת, לאחר שהציגה עשרות רבעונים רצופים של צמיחה במכירות ורווחיות גבוהה, באופן חריג ביחס לחברות תרופות גנריות אחרות.
אולם ביולי 2004, ללא פרסום אזהרת רווח, הודיעה תרו על הפסד של 9 מיליון דולר, 44 סנט למניה, במחזור של 49 מיליון דולר ברבעון השני של 2004, בעוד האנליסטים העריכו שהחברה תרוויח 50 סנט למניה במחזור מכירות של 88 מיליון דולר, ומחיר מניית תרו קרס.
הסיבות להפסד היו ניסיון שלא הצליח להחדיר לשוק הקמעוני שני פיתוחים מקוריים: סירופ נגד שיעול בצורת ג'ל, שהיה מיועד לילדים ולקשישים, שגרר הוצאות כבדות של שיווק ופרסום, ותרופה לטיפול ביובש בכפות הרגליים.
במקביל, נעשו השקעות כבדות ברכוש קבוע במפעלים בישראל ובמפעל שהוקם באירלנד.
בנוסף פרץ סכסוך כספי בין האחים לויט, אהרון לויט פרש מתפקידו כנשיא החברה לאחר 22 בתפקיד, ומכר את מניותיו בחברה.
ב-2005 התגלו ליקויים בדוחות הכספיים של החברה לשנים 2003–2004; החברה נאלצה לערוך את הדוחות מחדש.
לאחר שלא הגישה את הדוחות לשנת 2005 עד דצמבר 2006, החליטה הנהלת נאסד"ק למחוק את החברה ממסחר בבורסה.
בסופו של דבר הצליחה החברה לערוך את הדוחות הכספיים של 2005 והשנתיים שקדמו.
אלא שאז הסתבר כי הרווח של 11 מיליון דולר לשנת 2004 עליו דיווחה החברה במקור, הפך להפסד שנתי של 32 מיליון דולר.
גם הרווח לשנת 2005 הצטמצם בדוחות המתוקנים לעומת הדוחות המקוריים.
בתקופה זו גם החלה החברה להוציא למיקור חוץ בהודו חלק מפעילות ייצור חומרי הגלם לתרופות.
עקב המשבר בחברה נזקקה תרו למזומנים וחיפשה משקיעים.
חברת התרופות ההודית "סאן פארמה" שבבעלות דיליפ שאנגווי הגישה הצעה לסיוע חירום והזרימה לקופת תרו 60 מיליון דולר במאי 2007, בתמורה לכ־24% מהון המניות של החברה (במקביל, שיעור האחזקה של משפחות לויט ומורוס ירד ל־41%).
נוסף על כך, הסכימה תרו להצעת רכש של סאן פארמה ל־100% ממניותיה במחיר של 7.75 דולרים למניה.
כעבור שנה, במאי 2008, בעקבות שיפור במצבה הכלכלי, ביקשה תרו לבטל את הסכם המיזוג עקב המחיר הנמוך, לטענתה.
סאן פארמה הציעה לעדכן את הצעת הרכש למחיר של 10.25 דולרים למניה, אך בתרו התנגדו.
סאן פארמה ביקשה לממש את הסכם המיזוג המקורי, ולרכוש את מניות משפחות לויט ומורוס בתרו ב־7.75 דולרים למניה.
תרו פנתה לבית המשפט המחוזי בניסיון למנוע את המהלך, וטענה כי מימוש האופציה סותר את חוק החברות.
תרו והדירקטורים בה טענו כי אין די בהסכם שנחתם, ועל סאן פארמה להגיש הצעת רכש מיוחדת.
סאן פארמה טענה מנגד כי היא פטורה מהגשת הצעת רכש מיוחדת.
עקב כך החל מאבק משפטי שנמשך שלוש שנים שהגיע עד בית המשפט העליון, שבסופו פסק בית המשפט לטובת סאן פארמה.
תחת "סאן פארמה" חזרה החברה לשגשג, המכירות והרווחים של החברה צמחו ובשנת 2012 מניות החברה החלו להיסחר בבורסה לניירות ערך של ניו יורק, וב-2014 הגיע שוויה ל-6 מיליארד דולר.
בנובמבר 2018 חילקה דיבידנד של חצי מיליארד דולר לבעלי מניותיה.
ב-17 בינואר 2023 אישר דירקטוריון תרו פה אחד לקבל את הצעת הרכש של "סאן פארמה", לרכישת כל המניות המוחזקות בידי הציבור במחיר של 43 דולר למניה, שמשקף לתרו שווי חברה של 1.6 מיליארד דולר.
ההצעה הוגשה במאי 2023 במחיר של 36 דולר למניה.
ההצעה שיקפה פרמיה של 48% ביחס למחיר המניה בבורסה בניו יורק באותו זמן.
תרדמת התבונה מולידה מפלצות (בספרדית: El sueño de la razón produce monstruos) הוא תצריב מאת האמן הספרדי פרנסיסקו דה גויה.
התצריב נוצר בין 1797 ל-1799, והוא היצירה מספר 43 מתוך 80 בסדרת "הגחמות" (לוס קאפריצ'וס) של גויה.
בתצריב נראה האומן, כפי שהוא מדמיין את עצמו ישן, תוך כדי שהוא עסוק ביצירה.
ניתן לראות את כלי החריטה שלו, וסביבו יצורים שונים, חיות לילה, ובייחוד אלו המייצגות בלבול (ינשוף) ובורות (עטלף).
אחד הינשופים מרחף ממש מעל האומן ונראה כשומר עליו.
ינשוף אחר, משמאלו של האומן, מגיש לו בטפריו מכחול.
כמו כן, ניתן לזהות ביצירה שונר הרובץ ערני מאחורי האומן הישן, ומוכר מיצירות רבות אחרות שלו.
נראה שבמקור תכנן גויה שהתצריב, בו נראה האומן ישן יהיה הראשון בסדרה וכך ימסגר את הסדרה כולה כפנטזיות, או קפריזות, שאין להן קשר עם המציאות.
על אף שבסופו של דבר נדחק התצריב למקום ה-43 בסדרת הקפריזות, נטען לגביו שהוא "מניפסט האמנות וההיסטוריה התרבותית באירופה" שכן הוא מציג את "המפתח לתודעת האדם הנאור והרציונלי", בחלום ובחזון התעתועים.
קיימים מספר הדפסים שנעשו על פי אותו תצריב שנוספו להם הערות בנות זמנו של הצייר ואף כאלו המיוחסות לו.
מהערות אלו עולות שלוש פרשנויות מרכזיות ליצירה:
הפרשנות הראשונה היא ביקורת על הנאורות.
לפי עמדה זו הביטחון ביכולתה של התבונה להתגבר על אמונות ההבל ולהאיר את האמת הוא ביטחון שווא, שכן התבונה עצמה מובילה לאמונות הבל משלה.
הפרשנות השנייה, על פי הערה בעותק שהשתייך לחברו של הצייר, היא תפיסה אסתטית לפיה על הצייר לדעת לאחד בין ההיגיון והפנטזיה על מנת למצות את יכולת הביטוי שלו.
עליו לקבל את המכחול מינשוף הלילה (בתצריב - משמאל לדמות האומן הישן) המייצג את החיזיון, אולם ליצור יצירה מאוזנת שבה גם להיגיון מקום מרכזי (כפי שמייצג הלינקס מימין לאומן).
ייתכן שעמדה זו הייתה דרך להסוות ביקורת חברתית של האומן, שכן כבר בתקופתו נטען שגויה מציג בתצריב ביקורת חברתית על אישים ספרדים או על מוסדות ספרדיים.
ביקורת כזאת מתוארת בפרשנות השלישית, שמדגישה את האכזבה ואת המרירות של האומן מקוצר ידה של התבונה להכריע את הטיפשות, האדישות וקהות החושים שהוא חווה סביבו, בחצר המלוכה, בה שימש כאומן חצר.
ניתן לפרש את התצריב גם כקריאה להיצמד לתבונה.
לפי פרשנות זו, ההתעלמות מזעקת ההיגיון, מובילה להתרחקות מהמציאות ולשגייה בחזיונות בלבד.
לפיכך, זוהי קריאת אזהרה של האומן לעצמו ולחברה בה הוא פעל להישאר עירני, בדומה ללינקס.
ברוח פרשנות פסיכולוגית, נטען כי חזיונות החלום המפלצתיים של האומן הם ייצוגיים סמליים שלו עצמו, ושמייצוגים אלו יכול האומן לקבל חומר ליצירתו.
תרומה היא מתנה הניתנת, בדרך כלל למטרות צדקה או על מנת לקדם מטרה כלשהי.
תרומה כוללת נתינה של כסף, שירותים, מוצרים חדשים או משומשים, כביגוד, צעצועים, מזון וכלי רכב.
תרומה גם עשויה להיות גם הענקת סיוע הומניטרי, ויכולה להתייחס גם לסיוע רפואי כגון תרומת דם או אף תרומת איברים להשתלה.
תרומה ניתנת ביוזמת התורם או ביוזמת מקבל התרומה, העוסק בהתרמה.
תרומות ניתנות על ידי אנשים פרטיים וגם על ידי תאגידים.
מתקיימים סוגים אחדים של תרומות:
תרומת כסף: זו דרך תרומה פשוטה ונפוצה.
היא מתקיימת כתרומה חד-פעמית וגם כתרומה מתמשכת בהוראת קבע.
בסכומים קטנים ניתנת תרומה זו ניתנת למקבל התרומה ללא הגדרת מטרה; תרומה בסכומים גדולים ניתנת פעמים רבות למטרה מוגדרת, כגון הקמת בניין חדש באוניברסיטה.
תרומת כסף לקבצן קרויה נדבה.
התנדבות: תרומת עבודה של אדם לפעילות ללא תשלום למען מטרה חברתית.
תרומת חפצים: תרומה ניתנת גם באמצעות חפצים המועילים למקבל התרומה.
תרומות נפוצות מסוג זה הן תרומות של ביגוד, צעצועים ומזון.
לעיתים כוללות תרומות מסוג זה חפצים ששימשו את התורם ויותר אין לו צורך בהם (למשל בגדים וצעצועים ששימשו ילד שהתבגר), ולעיתים אלה תרומות של חפצים שנרכשו רק לשם תרומתם.
תרומה מגוף האדם: לאלטרואיסטיות במיוחד נחשבות תרומות שאדם תורם מגופו: תרומת דם ותרומת איבר לשם השתלה בגופו של אדם אחר (אדם מסוים או אדם אנונימי).
בנוסף לתרומות אלה מאדם חי, מקובלות גם תרומות איברים מגופו של אדם שמת, על פי הוראה שלו בעודו חי או על פי הסכמה של בני משפחתו לאחר מותו.
תרומה נוספת מסוג זה היא תרומת גופה למדע.
בהקשר זה המושג "תרומה" מקובל גם לנתינה תמורת תשלום (תרומת זרע, תרומת ביציות ועוד) - מעשה כזה אינו בגדר תרומה כהגדרתה בערך זה, והוא למעשה מכירה.
תרומה, על-פי הגדרתה, ניתנת באופן וולונטרי.
לעיתים ניתנת התרומה מבלי לצפות לתמורה כלשהי, כאשר מימוש קיצוני של מצב זה נוצר בעת "מתן בסתר", שבו מקבל התרומה כלל אינו יודע מי התורם, וממילא אינו יכול לתת כל תמורה.
התמורה העיקרית שמקבל התורם הוא תחושת הסיפוק על שהפנה את כספו למטרות ראויות.
לעיתים מקבל התורם תמורה נוספת.
כאשר תורמים ציוד, בציוד נעשה למעשה שימוש חוזר
ולכן יש גם תרומה לאיכות הסביבה.
התמורה המקובלת ביותר לתורם היא כבוד והוקרה שמעניק לו מקבל התרומה, בין אם באמירת תודה ובין אם בדרך בולטת יותר.
למוסדות, שתרומות מהוות חלק ניכר מתקציבם, יש דרך ממוסדת למתן הוקרה לתורמים.
אוניברסיטאות, למשל, מקפידות להעניק לתורמים הוקרה בצורת קריאת חדר, בניין, פקולטה, קתדרה וכדומה על שם התורם, בהתאם לגודל תרומתו.
בישראל קיים , לפיו אדם אשר תורם למוסדות אלה יהנה מזיכוי ממס בשיעור 35% מתרומתו.
שכיר יכול, בתנאים מסוימים, לקבל זיכוי זה באמצעות מקום עבודתו.
חברה התורמת למוסדות אלה תקבל זיכוי בשיעור מס חברות באותה שנה.
לעיתים מוצגת התרומה כרכישה בעלות מופרזת.
כך למשל הופעות גאלה ורכישת חפצים קישוטיים (סיכות בגד, מחזיקי מפתחות) ברווח גבוה מאוד.
לחפצים הקישוטיים שימוש נוסף, כמו מדבקות הקש בדלת וצמיד לייבסטרונג - הצגתם בפומבי מעודדת אחרים לתרום.
בישראל רווחת תופעת התרומות, הן על ידי גופים והן על ידי אנשים פרטיים.
שיעור העוני בישראל, הגבוה בהשוואה למדינות מערביות אחרות, מדגיש את הצורך של חלק מהאוכלוסיות בקבלת התרומות.
בפרט, שכיחה התופעה בחברה החרדית, הן בשיעור התורמים הגבוה והן בשיעור מקבלי התרומות.
הנורמות הגבוהות של תרומות בחברה זו מקורן בחיוב לתרום על פי ההלכה (מצוות מעשר) כמו גם ההשקפה ההלכתית לפיה צדקה שקולה כנגד כל המצוות, והנורמות הקהילתיות-חברתיות המאפיינות חברה סגורה, כחברה החרדית.
חוקים אחדים עוסקים בעידוד לתרומה ובהסדרתן של תרומות:
כאמור לעיל, מקנה זיכוי ממס הכנסה על תרומת כסף למוסד ציבורי שאושר לכך.
חוק מימון מפלגות מסדיר מתן תרומות למפלגות ומגביל את גובהן של תרומות אלה.
סך כל התרומות למפלגה ושמות התורמים הגדולים (מי שתרומתו היא מעל אלף ש"ח) מתפרסמים על ידי מבקר המדינה.
חוק חובת גילוי לגבי מי שנתמך על ידי ישות מדינית זרה: עמותה או חברה לתועלת הציבור שקיבלה תרומה מישות מדינית זרה נדרשת לדווח על פרטי התרומה: זהות התורם, סכום התרומה, מטרות התרומה והתנאים לתרומה.
חוק זה דומה לחוקים דומים בעולם, כמו ה-Foreign Agents Registration Act האמריקאי.
מסדיר תרומת איברים להשתלה ואוסר סחר באיברים.
מכוח החוק נקבעו פיצויים שונים לתורם, כגון החזר בגין אבדן השתכרות כתוצאה מהתרומה.
פוטרות תורם איבר מתשלום דמי ביטוח בריאות במשך שלוש שנים, החל מתחילת השנה שלאחר השנה שבה ניתנה התרומה.
מקנה לבן זוג של תורם איבר זכות להיעדר בתשלום מעבודתו במשך שבעה ימים לשם טיפול וליווי של התורם.
חוק עידוד תרומות מזון: קובע שמי שתורם מזון לארגוני חלוקת מזון, לא יישא באחריות אזרחית או פלילית לנזק שנגרם עקב תרומת המזון.
"תרדמת" הוא סרט פנטזיה ופעולה רוסי בבימויו של ניקיטה אגרונוב.
הסרט יצא לאקרנים ב־30 בינואר 2020, אחרי כמה דחיות.
יציאת הסרט נדחתה שוב ושוב, כאשר במקור הבכורה תוכננה לספטמבר-אוקטובר 2017, לאחר מכן נדחה מספר פעמים.
לבסוף, הבכורה תוכננה להתקיים ב־24 בינואר 2019 אך לבסוף האולפנים החליטו לדחות את הבכורה לינואר 2020. בינואר 2021 הסרט הוקרן בסין תחת השם "מרחב־על" (Super Space), אך בגרסה לקולנוע הסיני הסרט קצר ב־16 דקות וסצנות רבות נערכו.
בגרסה הסינית שונתה באופן קיצוני עלילת הסרט, נוספו סצנות חדשות מצילומים שנגנזו, כאשר כ־80% מהדיאלוגים שונו.
אורך הסרט הצטמצם מ-111 דקות ל-95 דקות.
כשבסך הכל, העבודה ארכה ארבעה חודשים.
כך בעוד הסרט המקורי עסק במושג התרדמת, בגרסה הסינית, הוצג רעיון היקומים המקבילים ויסודות מדעיים כמו אנרגיה אפלה, חומר אפל והממשק שבין המוח למחשב.
תאונה מסתורית ונוראית מתרחשת לאדריכל מוסקבאי מוכשר.
כאשר האדריכל מתעורר הוא מגלה כי העולם סביבו דומה רק באופן חלקי לעולם האמיתי.
עולם זה פועל על סמך זיכרון המציאות של אנשים שנמצאים במצב של תרדמת עמוקה.
מרחב תרדמת זה מתברר בדיוק כמו זיכרון האדם: כאוס ארעי, בלתי יציב.
זהו אוסף זכרונות, שבו חוקי הפיזיקה, מופרים, כאשר נהרות, קרחונים וערים מסוגלים להיכנס בחדר אחד.
האדריכל מוכרח להבין אילו חוקים קיימים במרחב התרדמת הזה, להילחם על חייו, למצוא אהבה, לצאת אל העולם האמיתי ולהבין האם יש דרך מפלט מעולם מוזר זה ומה באמת מייצג מרחב התרדמת הזה.
צילומי הסרט החלו באוקטובר 2016. השלב השני והסופי של הצילומים החל במרץ 2018 במוסקבה.
הטיזר הרשמי הועלה לרשת ב-18 באפריל 2016. ביוני 2019 שוחרר ביוטיוב הקדימון הרשמי המלא, שחשף את תאריך יציאתו לאקרנים של הסרט: נובמבר 2019. בקומיק-קון רוסיה 2019 נודע שהסרט ייצא לאקרנים ב-30 בינואר 2020.
תָּרֹג או שַארְטְרֵז (ירקרק) הוא צבע שממוקם בסקאלת הצבעים בין הצבע הצהוב לצבע ירוק.
הוא קיבל את שמו העברי תרוג, על שם צבעו של פרי האתרוג, אשר לרוב צבעו נוטה להיות בין צהוב לירוק.
מקור השם שרטרז הוא בצבעו של הליקר הצרפתי הקרוי שארטרז ירוק, שיוצר בשנת 1764. באופן דומה, שרטרז צהוב הוא צבע צהוב מעורבב עם כמות קטנה של ירוק, על שם הליקר שארטרז צהוב.
קיימים גוונים שונים של הצבע, הקרובים יותר לצהוב או לירוק בסקאלת הצבעים בהתאמה.
את הצבעים ניתן למצוא בין היתר בפירות מסוגים שונים.
חוץ מהאתרוג, ניתן למנות בין היתר, את פרי ההדר ליים, את תפוחי גרני סמית' (תפוחי גרנד) ואגס, כפירות עם גוונים תרוגים.
בהלכה, תרומה היא שם כולל למאכלים הבאים מהצומח שניתנים לכהן כחלק ממתנות כהונה ונאכלים בטהרה, הכוללים: תרומה גדולה, תרומת מעשר, חלה וביכורים.
כאשר ברבים מהמקרים הכוונה בעיקר לקדשי הנאכלים בכל מקום, שהם: תרומה גדולה, תרומת מעשר וחלה (בניגוד לביכורים, שנאכלים בירושלים בלבד).
מהתורה חיוב נתינת התרומה לכהן הוא רק מיבול הארץ, והיא ממצוות התלויות בארץ.
בהלכות טומאה וטהרה, תרומה היא גם שם מושאל לדרגת טומאה הנקראת "שלישי לטומאה", שהתרומה נטמאת עד שלישי, טומאה הקיימת רק בתרומה ובקודש.
התרומה ניתנת לכהנים כחלק ממתנות כהונה שעלים נאמר בפסוק: .
התרומה ניתנת לשימושה הרגיל כאשר הכהן בטהרה.
כיום התרומה (שמקודשי הגבול) מופרשת ולא תמיד ניתנת לכוהנים כיוון שאינם יכולים לאכלה בטהרה, אולם בעבר כשניתן היה לאכלה בטהרה היא ניתנה לכהנים לאכילה ושימוש, וכן בעתיד שיהיה ניתן לשמור על הטהרה, היא תינתן לכוהנים לאכילה.
אף שהתרומה נועדו לאכילת כהנים בטהרה, גם כאשר היא טמאה עדין חובה להביאה לכהן שיכול להשתמש בה להסקה ותאורה ולהאכלת בהמתו, שנלמדת מדרשת הפסוק במסכת שבת, וכך פוסק זאת הרמב"ם:
התרומה נקראת גם ראשית כי היא מסמלת את הרצון לנתינה של כל ההתחלות לאל, כפי שכותב הרמב"ם: .
הדברים הנקראים תרומה מופעים בפסוקים כאשר תרומה הגדולה ותרומת מעשר וחלה נלמדים מפשט הכתוב וביכורים על ידי לימוד של חז"ל.
בספרות חז"ל המושג תרומה משמש לעיתים את כל סוגי הדברים שנכללים בערך תרומה, בהרבה מהמקרים הכוונה רק לתרומה גדולה או ביחד עם תרומת מעשר או גם חלה, ואז נקראים גם קדשי .
כאשר ישנן מספר הקבלות מפורשות בין סוגי התרומה בדומה ובשונה.
הרמב"ם הטיב להגדיר את המושג בספרו משנה תורה:
התרומה ניתנת לכהן מיוחס, לאכילה שתייה ו בטהרה, אכילתה היא מצווה מן התורה, וחשובה כעבודה במקדש.
ורשאי לחולקה עם אשתו בנותיו הרווקות עבדיו הכנענים ובהמותיו (וכמובן, כהנים אחרים).
לכהן זכות לתת במתנה או למכור את התרומה גם לא לכהן.
דין תרומה טמאה הוא השמדה, אך עם זאת, רשאי הכהן להפיק הנאה מהתרומה בשעת השמדתה, כל עוד זוהי צורה רגילה לאותה תרומה כגון האכלת שעורים לבהמה, או הדלקת נר בשמן זית הנקרא בחז"ל "שמן שרפה".
חובת ההפרשה למרות מה שנראה במחשבה ראשונה שמוטל רק על ישראל או לוי, היא על כולם כולל הכהנים אלא שהכוהנים מפרשין ויכולים לתת לעצמן את ההפרשה וכן כהן שמביא ביכורים צריך גם לקרוא.
אכילת תרומה כאשר הכהן או המאכל טמא, ואכילת תרומה בטהרה על ידי כהן ערל (שאינו מהול) או חלל ואכילה על ידי זר (שאינו כהן)}, אסורה מהתורה והעונש על כך הוא מיתה בידי שמים ואסורה אכילת ביכורים מחוץ לירושלים, או לפני .
וכן קיים איסור לטמא תרומה טהורה בארץ ישראל, כשם שאסור לטמא את הקדשים.
ואסור לאבד תרומה או לגרום לה הפסד דוגמה: בישול יין וממילא אידוי של המים הנמצאים בו ומיעוט התרומה.
חיוב מלקות (שמסמל איסור לאו) לאדם שאכל תרומה חל על ערל, זר, וכהן טמא שאוכל תרומה טהורה, (כאשר התרומה טמאה לא חל חיוב מלקות, דוגמת כהן טמא שאוכל טמא וכהן טהור שאוכל טמא).
ובביכורים גם כהן טהור שאוכל ביכורים טמאים (בניגוד לתרומה), והאוכל מחוץ לירושלים, ואם אכל לפני במקדש, לוקה.
איסור נוסף קל יותר, הוא שאסור לאכול תרומה באותו שולחן עם אדם שאסור לו לאכול בתרומה ואוכל מאכל אחר, בדומה לאיסור לאכול בשר וחלב באותו השולחן לשני אנשים שונים.
זר שאכל תרומה בשוגג אפילו כאשר היא טמאה או אם אכל במזיד תרומה טהורה ללא התראה, עליו לשלם לכהן את שווי המאכל "הקרן", ולהוסיף עליו קנס של "חומש" - 25% משווי הקרן.
תשלום הקרן ניתן לאותו הכהן שהתרומה הייתה שלו מכיוון שהתרומה היא שלו והיא נלקחה ממנו צריך להשיב לו אותה, ותשלום החומש ניתן לכל כהן מכיוון שהוא קנס, וכן התשלום צריך להיות מאותו סוג הדבר שנלקח.
הקרן והחומש שניתנים לכהן שווים לתרומה בכל דיניה, והכהן לא יכול למחול ולא לקבלם.
חיוב התשלום חל רק כאשר השימוש בתרומה היה בדרך הרגילה אולם כאשר השימוש בה לא היה כדרכו כדוגמת: סיכת יין, או שהאכילה הזיקה לאדם שאכלה, משלמים רק את הקרן.
כאשר אכלו את התרומה במזיד והיא הייתה טמאה התשלום הוא רק "" מכיוון שגם הכהן היה יכול רק ליהנות משריפתה בלבד.
כל סוגי התרומה מצטרפים אחד עם השני ונחשבים כדבר אחד, לדוגמה: תמר מתרומה גדולה ותמר של ביכורים חייבים מאתיים תמרים נוספים כדי לבטלן.
סיבת חומרה זו שהחמירו חכמים בתרומה, שהביטול הוא במאה, נלמדת מתרומת מעשר שגם שהיא רק אחד ממאה והיא אוסרת את כל התבואה עד שמפרישים אותה, כך בכל התרומות ישמר אותו היחס.
בביכורים ישנו דין מיוחד שכאשר התערבב הפרי בירושלים, גם אם יש פי מאה מהם באותו המאכל, הכל נאסר לזרים כדין דבר שיש לו מתירין.
בטעם התקנה מובאות בתלמוד שתי דעות.
לעומתו לדעת רבא הטעם הוא משום תרומה טמאה שבידי הכהן, שיש חשש שמא ישאיר הכהן את התרומה הטמאה אצלו על דעת לזרוע אותה ולזכות ביבוליה, ובזמן שבינתיים עלול הכהן להיכשל באכילת תרומה טמאה.
על גידולי גידולים של תרומה לא גזרו והם נשארו בהיתרם.
מנחות שהוקדשו אך עדיין לא קדשו בכלי, ולחמי התודה או לחמי הרקיקים של הנזיר שהקרבן שלהם עדיין לא נשחט, דינם כתרומה לעניין הטומאה שנטמאים עד שלישי.
הלחם שמרימים לכהנים מקרבן התודה דינו כספק תרומה לעניין איסור האכילה לזרים בעקבות הסתפקות חז"ל בתלמוד לגביו, ולכן אין חייבים עליו מיתה וחומש ואין בו דין מדומע.
על פי מה שיוצא מטבלה רואים שלביכורים יש את הדינים הכי יוצאי דופן מבין כל סוגי התרומות.
תרומה שנטמאה בכל אחד מדרכי ההיטמאות אסורה באכילה ודינה השמדה, בין אם מאב הטומאה, ראשון לטומאה או שני לטומאה ואפילו שהתרומה נהיית רק בדרגת שלישי לטומאה.
כאשר התרומה נטמאת ממשהו שדרגת טומאתו היא שני לטומאה התרומה הופכת לשלישי לטומאה שזו טומאה שקיימת רק בתרומה ובחמורים ממנה.
תרומה שטמאה בדרגת ראשון ושני טמאה, ומטמאת גם דברים אחרים, ובדרגת שלישי היא טמאה ומטמאת רק קודש וחטאת.
בחלה יש דין מיוחד שכאשר העיסה ספק נטמאה לפני ההפרשה מטומאה של לפחות ראשון אף על פי שעכשיו דינה כחולין (שבספק טומאה טהור) מחמירים בחלה המופרשת ממנה שדינה יהיה .
בעקבות גזירת חכמים הקרויה "טומאת ידיים",ידיים שנגעו בראשון לטומאה או בכתבי הקודש ואפילו טמאות (בדרגת שני לטומאה), כאשר רוצים לאכול תרומה או אפילו רק כדי לגעת בתרומה חייבים לטהר את הידיים על ידי נטילת ידיים בכלי, או טבילת הידיים במקווה.
תרומה שנגעו בה בסתם ידיים דינה השמדה, אך על פי שזה גזירה דרבנן.
כל הדינים שיש בנטילת ידיים ללחם קיים בתרומה, חוץ מדין מיוחד שקיים בנטילה לתרומה, שהוא שלאחר שנוטלים ידיים פעם אחת צריך לחזור וליטול שוב, מכיוון שהמים הראשונים שנשפכו על היד נטמאו וצריך להעביר אותם מהיד.
כאשר אין מים ניתן לעטוף את הידיים בבד כדי לא לטמא את התרומה.
במקרה שקיים ספק בטומאת הידיים מתייחסים לתרומה כטהורה.
מצוות נטילת ידיים בימנו מגיע בעקבות דין נטילת ידיים לתרומה.
מכיוון שאוכל ומשקה אינם נעשים "אב הטומאה", מן התורה אין הם מטמאים אדם.
חכמים החמירו, שהאוכל או שותה דברים טמאים נעשה בכך טמא טומאה קלה, במדרגת "שני לטומאה", והוא אסור לאכול תרומה או לנגוע בה עד שיטבול במקווה (אך אינו צריך לחכות להערב שמש).
במקרה שאכל תרומה בדרגת שלישי אינו יכול לאכול תרומה אך מותר לו לגעת בתרומה.
הסיבה לכך היא שקיים חשש שאדם שאוכל תרומה יאכלנה תוך כדי אכילת חולין טמאים, ואפשר שחלקי המזון יגעו זה בזה בתוך פיו והתרומה תיטמא.
מי שטובל את רוב גופו במים שאובים (הפסולים למקווה), או שופך על רוב גופו מים (בכמות של שלושה לוגים, ליטר אחד בערך) - נטמא טומאה קלה, במדרגת "שני לטומאה", ואסור לו לאכול תרומה או לנגוע בה, עד שיטבול במקווה כשר (אך אינו צריך לחכות להערב שמש).
מעלה שעשו חכמים היא שאדם שטבל או נטל ידיו צריך להתכוון לתרומה ואם לא התכוון צריך לטבול שוב.
וכן מגזירת חז"ל אדם שטבל כדי לאכול תרומה והתחרט מלאכול נחשב כטמא עד שיטבול שוב (אך אינו צריך לחכות להערב שמש), סיבת הדין שקיים חשש שמכיוון שהסיח דעתו לא שם לב שנטמא.
וכן בנטילת ידיים שהתחרט מלאכול ידיו נחשבות טמאות.
וכן אשה לפני שאוכלת תרומה, צריכה לבדוק את עצמה שלא יצא ממנה דם.
ישנן שישה ספקות שבמגע (או בכל אחד מדרכי ההיטמאות) עם התרומה היא נטמאת ודינה השמדה אף על פי שזה ספק ואסור להשחית תרומה חז"ל החמירו בתרומה, אבל בספק ספיקא לא משמידים אלא דוגמה: אם הוא מתלבט אם התרומה נגעה באחד מאלו, אז יש ספק על גבי הספק הקודם.
בית הפרס - שדה שנחרש בו קבר ולא ידוע על כל מקום העצמות.
עפר שמגיע מארץ העמים - גזירת חז"ל שהעפר טמא שמא קברו בו הגויים.
בגדים של עם הארץ - שיש חזקה על הבגדים שהם טמאים.
כלים שנמצאים ולא ידוע טומאתם - כלים שנמצאים ברשות הרבים (חוץ מירושלים) ולא ידוע להם טומאה נחשבים כטמאים.
רוק שלא ידוע מקורו - רוק שנמצאים ברשות הרבים ולא ידוע להם טומאה נחשבים כטמאים.
שתן של אחד מהטמאים מעורב בשתן של בהמה - משקים שיוצאים מיולדת, נידה, זב, וזבה, מטמאים.
במקרה רגיל השתן שלא ניכר מראהו בטל, אך פה לא ניתן לדעת אם בטל בגלל הדמיון במראה ולכן גזרו לטמא מספק.
כאשר אין אפר פרה אדומה כל הכוהנים בחזקת טמאי מתים.
לכן בימנו לא ניתן להביא את קודשי הגבול לאכילה לכוהנים, כיוון שאין באפשרותם לאכלם בטהרה, אך עדיין קיימת החובה להפרישם.
הביכורים אינם מופרשים כיום כיוון שנוהגים רק כשבית המקדש קיים
בימינו ישנם מספר הצעות שניתנו על ידי האחרונים כיצד ניתן לתת תרומה לבהמת כהן:
להפריש תרומה מהיבול הגרוע שמתאים רק בדוחק למאכל אדם.
להשאיר את היבול זמן מה עד שיתקלקל ואז לתת אותו לבהמה.
לשים את התרומה ליד בהמות אבל לא להביא להם ישירות והם אוכלות מעצמם.
וכן מי שמשאיר את היבול עם הפסולת שלו (דוגמת שקדים עם קליפותיהם) לא מוחים בו.
וכן בתרומה טמאה שניתן לסמוך על דעת רש"י שמתיר לתת את התרומה הטמאה לבהמה.
הרב צבי פסח פרנק נוטה לומר שתרומה טהורה ניתן בכל אופן לתת לבהמת כהן.
תרגילי קיגל , הידועים גם כתרגילי רצפת האגן, מורכבים מכיווץ והרגעת השרירים המהווים חלק מרצפת האגן באופן מתמשך.
שרירים אלו מכונים לפעמים בפירוש כ"שרירי קיגל".
התרגילים יתחילו להשפיע רק לאחר שיבצעו אותם מספר פעמים בכל יום, במשך כמה דקות בכל פעם, למשך חודש עד שלושה חודשים.
תרגילי קיגל יכולים להפוך את שרירי רצפת האגן לחזקים יותר.
אלו השרירים המחזיקים את שלפוחית השתן ומסייעים למנוע דליפה ובריחת שתן.
תרגילים נעשים בדרך כלל כדי להפחית את הלחץ על שלפוחית השתן (במיוחד לאחר לידה) ולהפחית שפיכה מוקדמת אצל גברים.
קיימים מספר כלים המסייעים בתרגילים אלו, אם כי מחקרים שונים מטילים ספק ביעילותם היחסית של כלים שונים, לעומת תרגילים מסורתיים.
הם תוארו לראשונה ב-1948 על ידי הגינקולוג האמריקאי ארנולד קיגל.
גורמים כגון: הריון, לידה, הזדקנות, עודף משקל, ניתוחי בטן - כגון ניתוח קיסרי, עלולים לגרום לעיתים קרובות להחלשת שרירי האגן.
החלשות זו ניתנת להערכה על ידי בדיקה דיגיטלית של לחץ הנרתיק או באמצעות פרינומטר קיגל.
תרגילי קיגל שימושיים בהחזרת חוזק שרירי רצפת האגן במקרים כאלו.
תרגילי רצפת האגן (אימון השרירים) יכולים להיכלל תחת ההגדרה של טיפול שמרני לנשים עם בריחת שתן.
ישנן עדויות חלקיות לכך שבמקרה של ביצוע ביופידבק (משוב ביולוגי), נשים עם בעיה של בריחת שתן אשר מבצעות אימונים לשרירי רצפת האגן, יעידו על תוצאות חיוביות יותר מנשים אשר לא ביצעו תרגילים אלו.
אולם, במקרים שלאחר כריתת בלוטת הערמונית אצל גברים, אין ראיות ברורות לכך שתרגילי רצפת האגן משנים את הסיכון לאי-בריחת שתן.
הסימפטומים של צניחת רצפת האגן והחומרה שלהם יכולים לרדת בזכות ביצוע תרגילי קיגל.
את יעילות התרגילים ניתן לשפר בעזרת ביופידבק שבו יומלץ כיצד יש לבצע את אותם התרגילים.
מטרת תרגילי קיגל היא לשפר את טונוס השרירים על ידי חיזוק שרירי הפובוקוקוג'יס (pubococcygeus) של רצפת האגן.
תרגילים אלו פופולריים בעיקר לנשים בהריון כדי להכין את רצפת האגן עבור הלחצים הפיזיולוגיים שמתרחשים בעת השלבים המאוחרים של ההיריון ולידה.
תרגילי קיגל אמורים להיות טובים בטיפול ובמניעת צניחת הרחם אצל נשים ולטיפול במקרים של כאב בבלוטת הערמונית ובנפיחות כתוצאה מערמונית מוגדלת (BPH) ובפרוטטיטיס (דלקת בלוטת הערמונית) אצל גברים.
תרגילי קיגל עשויים להיות מועילים בטיפול מניעתי לבריחת שתן אצל גברים ונשים כאחד.
בנוסף, תרגילי קיגל עשויים להגביר את הסיפוק המיני בכך שהם מסייעים במניעת שפיכה מוקדמת אצל גברים.
פעולות רבות שמבוצעות על ידי שרירי קיגל כוללים החזקת שתן ומניעת עשיית צרכים.
שחזור פעולות הדומות לפעילותם של השרירי קיגל יכול לחזק את השרירים האלו.
למשל, פעולת האטת או עצירת זרימת השתן עשויה לשמש בדיקה לתרגול נכון על שרירי רצפת האגן.
כיום ידוע שהמרכיבים של מערכת הרבייה מתכווצים ונרפים כשריר אחד.
לפיכך, תרגילי רצפת האגן מערבים את כל מערכת הרבייה ולא את שרירי הפובוקוקוג'יס בלבד.
תרגילי רצפת האגן עשויים להוות תועלת במקרים של בריחת שתן וצניחת איברים באגן.
נכון לשנת 2013 לא נמצאה עדות לכך שתרגולי רצפת האגן עם משקולות מועילים יותר מאשר תרגילי קיגל ללא משקולות.
בנוסף, יש סיכון גדול יותר בתרגילים עם משקולות, כי אובייקט זר נחשב כחפץ פולשני הנכנס לתוך הנרתיק.
שימוש יתר בתרגילי קיגל, בין אם בשימוש במכשיר ובין אם לא, עלול להוביל לכאב באגן או לכאב במהלך יחסי מין.
בנוסף, הכנסת חפצים זרים לנרתיק מעלה את הסיכון לזיהומים, כמו: בקטריאל וגינוזיס או תסמונת הלם רעלי.
במחצית השנייה של המאה ה-20, מספר מכשירים רפואיים ופסאודו-רפואיים שווקו לצרכנים כמו שיפור יחסי המין והאורגזמה.
כמו כן, גם בשביל הגדלת ה"אנרגיה", "איזון ההורמונים", ובנוסף גם כבעלי יתרונות בריאותיים אחרים או סגנון חיים מסוים.
אין כל עדות לטענות אלה, ורבות מהן הן פסאודו-מדעיות.
תרודאנת (נכתבת גם: תארודאנת, תרודאנט, תרודנט.
בערבית: تارودانت; בברברית: ⵜⴰⵔⵓⴷⴰⵏⵜ; באנגלית: Taroudant), היא העיר המרכזית בעמק הסוס שבדרום מרוקו.
היא ממוקמת מזרחית לאגאדיר בדרך ורזאזאת ומערבית למדבר סהרה ומדרום למרקש.
העיירה ידועה בכינוי ה"סבתא של מרקש", מפני שהיא דומה למרקש אך קטנה יותר, ושלא כמו מרקש, כמעט כל העיר תרודאנת מוקפת חומה.
במאה ה-16 השתמשה השושלת הסעדית בתרודאנת כבירתה, לפני שהעבירה את מושבה המלכותי למרקש.
תרודאנת ידועה במלאכות המקומיות שלה, הכוללות תכשיטים ושטיחים.
העיירה נכבשה על ידי המורביטון בשנת 1056.
אירוע קשה היה טבח אוכלוסייתה על ידי מולאי איסמעיל בשנת 1687. בהובלת העלווים התנגדה העיר לשליטה מלכותית.
אזרחים כרתו ברית עם אחמד בן מחרז, אחיינו המתנגד של מולאי איסמעיל.
כיום העיר היא עיירת שוק (מסחר) ראויה לציון, ויש בה שווקים ליד כל אחת משתי הכיכרות המרכזיות שלה, "אסרג" ו"טלמוקלט".
יש גם שוק שבועי מחוץ לחומות העיר, בסמוך לרובע האוניברסיטאות העתידי.
אורכם של חומות העיר כמעט 6 ק"מ.
הן מכילות מבצרים ובהן תשעה שערים שעדיין נמצאים בשימוש.
מחוץ לחומה ישנו מפעל בורסקאות קטן לעיבוד עורות, העוסק בעיקר בייצור ציוד עבור רכיבה על גמלים, כגון: סנדלי עור גמלים, תיקי עור וחגורות ייעודיות.
בשוק הברברי, המכונה ג'נאן אל-ג'אמי, נמכרים גם תבלינים ופירות יבשים, אך בעיקר בגדים ומוצרי בית.
לעומתו השוק הערבי מתמחה בעבודות יד כמו: טרקוטה, ברזל יצוק, כלי חרס, פליז ונחושת, עור, שטיחים ותכשיטים.
ראשית התיישבות היהודים בחבל הסוס הייתה לפני מאות שנים.
רבי יעקב משה טולידאנו לומד מדברי מר זוטרא, בתלמוד בסנהדרין צז א, שדעתו כי עשרת השבטים האבודים גלו לאזור הסוס.
בשנת ה'שי"ח (1556) כבשו הטורקים את האזור והתעללו ביהודים בשל תמיכתם במושל המרוקאי.
בשנת ה'שנ"ח (1598) פקדו את תרודאנת רעב ומגפה שגרמו ליהודי העיר לגלות אל העיר אקקא.
בשנת ה'ש"ע (1610) גלו מיהודי העיר אל העיר תמגראת.
בין הגולים היה רבי יעקב איפרגאן, תלמידו של רבי משה בן מימון אלבאז, מחבר הספר "היכל הקודש", שהיה אף הוא מחכמי העיר במאה ה-16 וסביבו התאספו חכמים ויוצרים מקובלים.
תרגיע הוא מחזמר עם מילים ולחן מאת ג'ו איקוניס ותסריט מאת ג'ו טרץ.
המחזמר מבוסס על ספר בעל אותו שם שנכתב על ידי נד ויזיני בשנת 2004.
המחזמר הועלה לראשונה בשנת 2015 בתיאטרון Two River בניו ג'רזי.
בשנת 2018 המחזמר הועלה באוף-ברודוויי.
המחזמר רץ בברודוויי החל מה-10במרץ 2019 עד 11 באוגוסט, עם הצגות מקדימות שהחלו ב-13 בפברואר.
ערב הפתיחה של הפקת המחזמר בלונדון התקיים ב-18 בפברואר 2020. ב-3 ביוני 2020 הוכרז שההפקה מבוטלת בעקבות מגפת הקורונה.
הפקת המחזמר בשיקגו תוכננה לעלות באפריל 2020, אך בוטלה בשל מגפת הקורונה.
החל משנת 2018, עיבוד קולנועי של המחזמר נמצא בשלבי פיתוח.
בשנת 2021 עלתה הפקת המחזמר בישראל בתרגום לעברית של אסף לוי ועמית מינסטר ובבימוי אבישי בן-גל, בבית הספר למשחק בית צבי.
ג'רמי היר, תלמיד תיכון בכיתה י"א, הוא נער דחוי חברתית.
הוא גר עם אביו, גרוש טרי שעובד מהבית ולא לובש מכנסיים, מה שגורם לג'רמי לחוש חוסר נוחות.
בבית הספר, ג'רמי חווה בריונות מתלמיד מקובל בשם ריץ' גורנסקי, שכותב "boyf" על תיק הגב של ג'רמי.
חברו הטוב ביותר, מייקל מל (שעל תיק הגב שלו ריץ' כתב "riends"), מנסה לנחם את ג'רמי בכך שהוא אומר לו שזה בסדר להיות לוזר.
כריסטין קניגולה, בה ג'רמי מאוהב כבר זמן רב, נרשמת להצגת בית הספר, מה שמניע אותו לעשות זאת גם כן והוא נרשם בעקבותיה.
ג'רמי תוהה האם מישהו יכול לעזור לו ("More Than Survive").
בזמן שהם מחכים שהחזרה הראשונה למחזה תתחיל, כריסטין מכריזה על אהבתה לתיאטרון בפני ג'רמי, כי היא יכולה לגלם אנשים שונים ותמיד יודעת מה להגיד ולעשות ("I Love Play Rehearsal").
המורה לדרמה, מר רייס, חושף שהמחזה שיעלה השנה בבית הספר הוא חלום ליל קיץ שיתרחש בעתיד פוסט-אפוקליפטי, וקורא מחדש להצגה חלום ליל קיץ (על זומבים).
בזמן החזרה, ג'ייק דילינגר, אחד הבנים המקובלים, מפלרטט עם כריסטין וגורם לג'רמי לקנא ("More Than Survive (Repris")").
ג'רמי נתקל בשירותים בריץ', שמספר לו איך הוא נהייה מקובל: כשהיה לא מקובל בכיתה ט', הוא לקח גלולה שנקראת "יחידת עיבוד סופר קוונטית של אינטל" - "סקוויפ" - שמכילה מחשב שמשתיל את עצמו בתוך המוח של המשתמש ואומר למשתמש מה לעשות ומה להגיד.
ריץ' מציע לג'רמי לקנות גלולה אחת כדי להפוך ליותר מגניב ("The Squip Song").
בזמן שהוא משחק משחקי וידאו עם מייקל, ג'רמי מספר לו על ההצעה של ריץ'.
לאחר שיחה מביכה עם אביו (שעדיין לא לובש מכנסיים), ג'רמי מחליט לבדוק את הסקוויפ.
ג'רמי מבטיח למייקל שלא משנה מה יקרה, הם תמיד יהיו צוות ("Two Player Game").
השניים הולכים לקניון כדי לקנות את הסקוויפ מסוחר שנמצא ב-Payless ShoeSource .
ג'רמי פועל לפי ההוראות ובולע את הגלולה עם משקה מאונטיין דיו ירוק.
כאשר הסקוויפ מופעל, הוא גורם לג'רמי לחוות התקף מול כריסטין וג'ייק ("The Squip Enters").
הסקוויפ (בתחפושת של קיאנו ריבס), מעביר ביקורת על המראה, האישיות וההתנהגות של ג'רמי ואומר לו שכל דבר בו הוא נורא ("Be More Chill, Pt.
הסקוויפ מצווה עליו ללכת לחנות ולקנות חולצה של אמינם.
ג'רמי מרים חולצה של אישהונתקל בשתי בנות מקובלות מבית ספרו, ברוק לוהסט וקלואי ולנטיין.
הסקוויפ עוזר לג'רמי להמציא סיפור שיגרום לבנות להזדהות עמו.
הן מציעות לג'רמי טרמפ הביתה ("?Do You Wanna Ride") והסקוויפ מצווה עליו להסכים, אך ג'רמי מסרב להצעה כי הוא לא רוצה לעזוב את מייקל לבד בקניון.
הבנות עוזבות, והסקוויפ משקר לג'רמי ואומר לו שמייקל עזב את הקניון.
הוא אומר לו שבשביל שהתוכנית לשפר את מעמדו החברתי תצליח, ג'רמי חייב לציית לכל פקודה שהוא נותן לו ("Be More Chill, Pt.
ביום למחרת, ג'רמי הולך לבית הספר עם ביטחון עצמי מחודש, תוהה אם יהיה פחות בלתי נראה מבעבר.
הסקוויפ מתעמק בנפשות התלמידים מסביבו, וגורם לג'רמי להבין את הפחדים וחוסר הביטחון של חבריו ללימודים.
הסקוויפ של ג'רמי מבצע סנכרון עם זה של ריץ', גורם להם להיות חברים.
ג'רמי נכנס בביטחון לחזרה להצגת סוף שנה ("Sync Up").
כריסטין מספרת לג'רמי על רגשותיה שהיא חשה כלפי בחור שהיא מכירה, ג'רמי מאמין שמדובר בו, אבל מתברר שזה ג'ייק ("A Guy That I'd Kinda Be Into").
לאחר מכן, הסקוויפ מודיע לג'רמי שכריסטין לא תצא עמו עד שהמעמד החברתי שלו ישתפר משמעותית.
הוא מעודד את ג'רמי להשתמש בברוק, שמעוניינת בו, כמדרגה בסולם החברתי.
הוא מתחיל איתה, בזמן שג'ייק מציע לכריסטין לבוא אליו הביתה ("Upgrade").
המום, ג'רמי מבקש מהסקוויפ לכבות את עצמו למספר דקות.
באותו הרגע, ג'רמי מבחין במייקל ושמח לראותו, אבל מייקל אומר שג'רמי התעלם ממנו כל היום.
הסקוויפ מסביר שהוא השתמש ב"חסימת עצב ראייה" כדי לחסום את מייקל משדה הראייה של ג'רמי ושבשביל להיות יותר מקובל הוא יהיה חייב "להתעדכן לגרסת ג'רמי 2.0".
בסופו של דבר, ג'רמי מחליט שנמאס לו להיות לוזר ומפעיל בחזרה את חסימת הראייה שלו, דבר המשאיר אותו לבד עם הסקוויפ ("Loser Geek Whatever").
בליל כל הקדושים, ג'ייק מארח בביתו מסיבה גדולה הכוללת אלכוהול וחומרים נוספים ("Halloween").
כריסטין מגיעה מחופשת לג'וליה בשל מחמאה שג'ייק נתן לה בעבר, בתקווה לרצות את ג'ייק, אבל הוא דוחה אותה מעליו.
ג'רמי מגיע למסיבה כדי לפגוש את ברוק, אבל קלואי, שמקנאת בברוק, מנסה לפתות אותו.
ג'רמי מרגיש לא בנוח ומנסה להתחמק, אבל הסקוויפ מכריח אותו להישאר שם, וקלואי מתחילה להתמזמז עם ג'רמי ("?Do You Wanna Hang").
קלואי גורמת לג'רמי לשתות אלכוהול, דבר הגורם לסקוויפ להתקלקל, ואז מעמידה פנים שהיא מקיימת יחסי מין עם ג'רמי, דבר המכעיס את ג'ייק ושובר את ליבה של ברוק.
כשהוא בורח מג'ייק והבנות, ג'רמי רץ לשירותים, שם הוא מוצא את מייקל, שהסתנן למסיבה.
מייקל מנסה להזהיר את ג'רמי בנוגע לסכנות שיש בסקוויפ, ומסביר שמישהו הגיע לבית חולים לחולי נפש לאחר שהשתגע בעת ניסיון להוציא את הסקוויפ מראשו.
ג'רמי מאשים את מייקל שהוא מקנא בפופולריות שלו וקורא לו לוזר.
מייקל, הרוס וכועס, נועל את עצמו בשירותים, שם הוא חווה התקף חרדה ועומס רגשי בעודו מתאבל על אובדן חברו הטוב היחיד ("Michael In The Bathroom").
ג'רמי מדבר עם כריסטין ללא עזרת הסקוויפ ומזמין אותה לצאת בפרץ של ביטחון ("A Guy That I'd Kinda Be Into (Reprise)").
כריסטין, שמוצאת את עצמה במשבר קיומי אחרי שנפרדה מג'ייק, מסרבת.
בינתיים, ריץ' מסתובב במסיבה ומבקש ללא הפסקה מהנוכחים מאונטיין דיו אדום.
הסקוויפ של ג'רמי מופעל מחדש, מריץ את אירועי הלילה וגורם לג'רמי לעזוב את המסיבה במידית.
ריץ', בודד ומיואש, מדבר אל הסקוויפ שלו ואז מצית את הבית.
בבוקר למחרת, ג'נה רולן, רכלנית בית הספר, מיידעת את כולם שריץ' שרף את הבית של ג'ייק בסוף המסיבה.
שריפה אשר שולחת את ריץ' לבית החולים וגורמת לג'ייק לשבור את שתי רגליו בקפיצה מהחלון בזמן שהוא מנסה להימלט מהשריפה.
החדשות מתפשטות ברחבי בית הספר באמצעות הודעות טקסט וציוצים בטוויטר ("The Smartphone Hour (Rich Set a Fire)").
בבית, ג'רמי מתעמת עם אביו (שעדיין לא לובש מכנסיים), אשר אומר לו שהאישיות שלו והגישה שלו השתנו.
ג'רמי נוזף באביו על התנהגותו מאז הגירושים וקורא גם לו לוזר.
מזועזע מדבריו של ג'רמי, מר היר מבין שמשהו ממש לא בסדר ושהוא חייב לקחת אחריות.
הוא מאתר את מייקל ומבקש ממנו לא לוותר על החבר שלו.
מייקל מסכים לעזור בחוסר רצון, בתנאי שמר היר ילבש מכנסיים ויהפוך לאבא טוב יותר ("The Pants Song").
בזמן שצוות השחקנים מתכונן להצגה, ג'רמי נתקל בכריסטין, שנרעדת ונסערת מהשריפה.
ג'רמי לא מרוצה ממערכות היחסים שהוא הרס ומאשים בכעס את הסקוויפ בחוסר המזל שלו.
הסקוויפ במקום זאת תולה את האשמה ב"טעות אנושית" ואומר לג'רמי שהוא יכול לשפר את חייהם של שאר התלמידים, ובסופו של דבר את חיי העולם כולו, בכך שיספק לכולם סקוויפים.
בארונית של ריץ', ג'רמי מוצא קופסה מלאה בסקוויפים ושופך אותם לכוס עם מאונטיין דיו ("The Pitiful Children").
מאחורי הקלעים במהלך ההצגה, כריסטין מתעמתת עם ג'רמי על השימוש שלו בסקוויפ, דבר שגורם לו לפקפק בתוכנית.
עם זאת, הסקוויפ כבר התחיל להשתלט על שאר השחקנים בהצגה.
הסקוויפ מגלה את כוונותיו לסנכרן את כל התלמידים ולבסוף את כל האנשים בעולם.
ג'רמי מבין: מאונטיין דיו ירוק מפעיל את הסקוויפ, ומאונטיין דיו אדום משבית אותו.
מייקל מופיע מהקהל עם בקבוק של מאונטיין דיו אדום, שאותו הוא נותן לג'רמי לאחר שגרם לו להתנצל על המעשים שלו, אבל ג'ייק שנשלט בידי הסקוויפ שופך את רוב תכולת הבקבוק.
ג'רמי ומייקל נלחמים בתלמידים הנשלטים על ידי הסקוויפ עד שהסקוויפ מגלה לג'רמי שגם כריסטין נשלטת על ידי הסקוויפ, ותחת השפעתו, היא מצהירה על אהבתה לג'רמי.
עם זאת, ג'רמי מבין שזה לא מה שהוא רצה וגורם לכריסטין לשתות את מה שנשאר מהמאונטיין דיו האדום: דבר הגורם לתגובת שרשרת ומשמיד את שאר הסקוויפים ("The Play").
ג'רמי מתעורר בבית החולים, חולק חדר עם ריץ', שיוצא מהארון בגאווה כביסקסואל בפני ג'רמי ומוכן סוף סוף להיות מי שהוא באמת.
מייקל מבקר את ג'רמי והשניים משלימים, ומר היר (שסוף סוף לובש מכנסיים) גם מגיע לבקר את ג'רמי ומודיע לו שהוא יהיה אבא טוב יותר.
מוקף בחברים ומשפחה, ג'רמי מבין שתמיד יהיו השפעות מבחוץ, אבל הוא צריך ללמוד להחליט בעצמו.
הוא שוב מציע לכריסטין לצאת והיא מסכימה ומנשקת אותו.
מתגלה שהסקוויפ עדיין בחיים, מתגרה בחולשה בג'רמי מתוך ראשו, אבל ג'רמי מתעלם ממנו ומכריז בשמחה "מכל הקולות שבראש שלי, החזק ביותר הוא הקול שלי" ("Voices In My Head").
הופעת הבכורה של המחזמר התקיימה ב-30 במאי 2015 בתיאטרון Two River ברד-בנק, ניו ג'רזי .
המופע רץ עד ה-28 ביוני.
ההפקה כוללת בימוי מאת סטיבן בראקט, תזמור מאת צ'ארלי רוזן, בימוי מוזיקלי מאת נתן דיים וכוראוגרפיה מאת צ'ייס ברוק.
בהפקה מופיעים וויל קונולי בתפקיד ג'רמי, אריק וויליאם מוריס בתפקיד הסקוויפ, ג'ורג' סלזאר בתפקיד מייקל, סטפני שו בתפקיד כריסטין, קייטי לנדר בתפקיד ג'נה, לורן מרקוס בתפקיד ברוק, ג'ייק בויד בתפקיד ג'ייק, ג'רארד קאנוניקו בתפקיד ריץ', קייטי קארלסון בתפקיד קלואי ופול וויטי במספר תפקידים.
ההצגות המקדימות החלו ב-26 ביולי 2018. וערב הפתיחה התקיים ב-9 באוגוסט.
ההפקה הייתה אמורה להסתיים ב-23 בספטמבר 2018 אבל הסתיימה ב-30 בספטמבר, לאחר ארכה שניתנה עקב מכירת כל הכרטיסים.
הפקה זו כוללת מספר שחקנים שהיו חלק מצוות השחקנים המקורי אשר חזרו לגלם את אותם תפקידים.
צוות השחקנים כולל גם שחקנים חדשים" וויל רולנד בתור ג'רמי, ג'ייסון טאם בתור הסקוויפ, בריטון סמית' בתור ג'ייק, טיפאני מן בתור ג'נה וג'ייסון "סוויטתות'" וויליאמס בתור מר היר.
הפקה זו כוללת את אמילי מרשל בתפקיד מנהלת מוזיקלית.
ב-5 בספטמבר 2018 הוכרז שהפקת המחזמר תעלה בברודוויי.
הצגות מקדימות החלו ב-13 בפברואר 2019 בתיאטרון לייסיאום , וערב הפתיחה התקיים ב-10 במרץ 2019. ב-18 בדצמבר הוכרז שצוות השחקנים מהפקת המחזמר באוף-ברודוויי ישוב לגלם את אותם התפקידים בהפקה בברודוויי.
השחקנים המחליפים בהפקה כוללים את קמרון בונד, אנתוני צ'טמון השני, מורגן סיובן גרין, טרוי איוואטה, טליה סוסקאואר וג'ואל וואגונר.
ב-20 ביוני, ההפקה הכריזה על כך שתסתיים ב-11 באוגוסט, לאחר 30 הצגות מקדימות ו-177 הופעות.
ב-29 בספטמבר 2019 הוכרז שהפקת המחזמר תעלה בלונדון.
הצגות מקדימות החלו ב-12 בפברואר 2020 בתיאטרון The Other Palace , ערב הפתיחה התקיים ב-18 בפברואר 2020. ב-9 בדצמבר 2019 הוכרז צוות השחקנים הכולל את סקוט פולן בתפקיד ג'רמי, בלייק פטריק אנדרסון בתפקיד מייקל, מירקל צ'אנס בתפקיד כריסטין וסטיוארט קלארק בתפקיד הסקוויפ.
שאר השחקנים הנכללים בהפקה הם רנה למב, מילי אוקונל, אלואיז דייוויס, ג'יימס חמיד, מיילס פלומה וכריסטופר פריי.
למרות שתוכנן שההפקה תסתיים ב-14 ביוני, ב-4 ביוני יצאה הודעה שכל ההופעות שתוכננו למחזמר מבוטלות בשל מגפת הקורונה.
ב-12 בדצמבר 2019 הוכרז שהמחזמר ירוץ בהרצה מוגבלת של 18 שבועות, בתיאטרון אפולו בשיקגו.
ההצגות המקדימות תוכננו להתחיל ב-17 באפריל וערב הפתיחה תוכנן ל-26 באפריל 2020. אבל, בשל מגפת הקורונה, ההצגות המקדימות נדחו ל-7 ביולי וערב הפתיחה נדחה ל-17 ביולי.
צוות השחקנים בהפקה כולל את ליאם הו בתפקיד ג'רמי, ג'רמיה אלסוף בתפקיד מייקל, רבקה הורד בתפקיד כריסטין, תרזה להגמבה בתפקיד ג'נה, מישל לאוטו בתפקיד קלואי, אבן ל.
לוגן בתפקיד ברוק, בילי רוד בתפקיד ג'ייק, קוריי טרחן בתפקיד ריץ' ואלכס גודריץ' בתפקיד מר היר/מר רייס.
טרם נחשף השחקן שיגלם את תפקיד הסקוויפ.
בעקבות מגפת הקורונה הפקת המחזמר הודיעה שהמחזמר מבוטל.
הופעת הבכורה של ההפקה היפנית התקיימה ב-25 ביולי בבית התיאטרון הלאומי החדש בטוקיו.
צוות השחקנים כולל את קוטה יאבו, סיישירו קאטו, סאיורי אינואה, יויה קידו, אקיושי אוצומי, רוקי סאיטו, מריקה דנדוי, אייקה לריסון, ברו.
תְּרוּפָה היא חומר כימי או ביולוגי פעיל, בודד או כחלק מתערובת של חומרים, המשמש למניעה לאבחון או לטיפול בלוקים במחלה או להשבתה של פעילות פיזיולוגית כגון כאב, חרדה, דלקת ועוד.
תרופות מיועדות לרפא, לשנות את המהלך הטבעי של המחלות, להקל את תסמיני המחלות השונות,לאבחן מחלות ולמנוע אותן.
חלק מהתרופות מסווגות לפי משפחה כימית או משפחה תרפויטית.
בעבר הרחוק, התרופות היו ממקור טבעי בלבד, אבל התקדמות התעשייה הכימית ומדעי הכימיה הביאה לעולם חומרים כימיים בעלי פעילות פרמקולוגית ניכרת.
לקראת סוף המאה ה-20, בשל התקדמות מדעי הביוטכנולוגיה, נוספו לשוק גם תרופות ביולוגיות, המורכבות מחלבונים בעלי מבנים גדולים ומסובכים המשמשים כתרופה.
מאחר שבמקרים רבים התרופה מכילה כמות מינון מזערית, בתהליך הייצור שלה מוסיפים לה רכיבים שאינם פעילים וזאת בהתאם לצורה שבה היא נרקחת (לדוגמה, סירופים יכילו חומר ממתיק או משפר טעם כלשהו, טבליות יכילו חומר נותן נפח כגון לקטוז ומרכיבים נוספים שיעזרו לייצר את הכדור בתנאי מפעל וכיוצא בזה).
מדעי הפרמקולוגיה הם תחום במדעי הטבע והכימיה שעוסקים בתחום התרופות, איך תרופות פועלות בגוף, על אילו איברי מטרה הן פועלות, אילו תופעות-לוואי צפויות מהתרופה ואיך הגוף מתייחס לתרופה (במונחים של כיצד התרופה נספגת ומהם המנגנונים הקיימים בגוף שקשורים בפירוק התרופה והפרשתה מהגוף).
משחר האנושות האדם מחפש מזור למכאוביו ומחלותיו.
בתחילה הוא עשה זאת תוך הסתכלות על סביבתו וחיפוש אחר גורמים בסביבה (כגון צמחים ובעלי חיים) שיתרמו לבריאותו.
לפיכך בתחילת דרכה של הרפואה, תרופות הורכבו בעיקר מצמחים או מבעלי חיים.
כאשר קוראים כתבי רפואה עתיקים, ניתן לראות התייחסות שונה לרפואה ולריפוי, כאשר בחלק מהמקרים נקשרו גורמים מיסטיים לעולם הצמחים המשמשים ברפואה.
בעבר הייתה גם חפיפה בין אלכימיה לרפואה ולרוקחות.
לאורך ההיסטוריה, התרופות עברו גלגולים שונים ויוצרו בשיטות שונות לחלוטין ובצורות רקיחה שונות.
לעולם העתיק היו ידועות רק מספר בודד של צורות רקיחה, כגון תרופות הניתנות בזריקה, בנוזל לבליעה, בנוזל חיצוני והיה גם נפוץ שימוש באבקות.
במאה השנים האחרונות, תחום הפרמקולוגיה והרוקחות עבר שינוי משמעותי עם הופעת תרופות בייצור מסחרי, ובעקבותיו נוצרו צורות רקיחה שלא היו מוכרות לעולם העתיק (כגון טבליות, משאפים, מדבקות וכיוצא בזה).
עם התקדמות המדעים, חל מפנה גם בהתייחסות לתרופות ובחיפוש אחר רפואה מבוססת ראיות, שבה השפעות של תרופות נבדקות במחקרים קליניים המאפשרים איכות טיפולית ותרופות שמוכחות כיעילות גם מעבר לאפקט פלצבו ואפקטים אחרים שמשפיעים פסיכולוגית על מטופלים בנטילת תרופות.
על פי משרד הבריאות בישראל, הגדרת המונח "סמי מרפא" על פי פקודת הרוקחים (נוסח חדש 1981) היא:
"מוצר כימי, תכשיר רוקחות, תרופה, תרכיב, נסיוב וכל מצרך או חומר אחרים לשימוש ברפואה".
באירופה, ההגדרה של התרופה היא:
כל חומר או שילוב של חומרים שיש להם תכונות לטיפול או מניעת מחלות בבני אדם
כל חומר או שילוב חומרים שניתן להשתמש בו או בם וניתן לתת אותם לבני אדם כדי לתקן או לשנות תפקוד פיזיולוגי בגוף באמצעות פעילות פרמקולוגית, אימונולוגית או מטבולית או כדי לאבחן מחלות.
בארצות הברית, ההגדרה של תרופה היא:
חומר שמוכר על ידי פרמקופיאה רשמית
חומר המיועד לאבחון, ריפוי, הקלה, טיפול או מניעת מחלה
חומר (שאיננו מזון) שמכוון להשפיע על המבנה או התפקוד של הגוף
חומר שמשמש כמרכיב ברפואה אך הוא איננו התקן או איננו חלק מהתקן
חומרים ביולוגיים כלולים בהגדרה זאת והם בדרך כלל נמצאים תחת אותו פיקוח חוקי, אבל יש שינויים בייצור שלהם בהשוואה לתרופות המיוצרות בתהליכים כימיים.
לחומר הפעיל של התרופה יש מאפיינים ייחודיים המבדילים אותו מחומרים אחרים בגוף החי.