tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
צילומי הסרט התקיימו בין יוני לינואר 2024, כשבאמצע הפסקה של חמישה חודשים בעקבות שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו.
בכורת הסרט התקיימה בסידני, אוסטרליה ב-30 באוקטובר 2024. בארצות הברית, הסרט עלה לאקרנים ב-22 בנובמבר 2024, ובישראל, הוא עלה לאקרנים ב-14 בנובמבר 2024. הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות מהמבקרים.
כ-16 שנה לאחר אירועי הסרט הקודם, לוציוס – בנם של לוסילה ומקסימוס – חי כעת בשלווה בעיירת חוף הנמצאת בנומידיה יחד עם אשתו.
עם זאת, לאחר שחיילים רומיים בראשותו של הגנרל אקסיוס פולשים לביתו, הורגים את אשתו ומשעבדים אותו, מחליט לוציוס להילחם כגלדיאטור תחת פיקודו של מקרינוס, עבד לשעבר שזומם להפיל את הקיסרים-תאומים קרקלה וגטה.
16 שנים לאחר מותו של מקסימוס, הפליט הרומאי לוציוס ורוס חי בשלווה בנומידיה תחת הכינוי "האנו", עם אשתו ארישט; עד לבואו של הצבא הרומי, בראשות גנרל אקסיוס, שכובש את נומידיה, משעבד את לוציוס והורג את ארישט.
על מנת לבחון את העבדים כגלדיאטורים פוטנציאליים, הרומאים מציבים אותם מול בבונים פראיים.
לוציוס הורג באכזריות בבון, ומרשים את מקרינוס.
על אף שלוציוס אינו מעוניין להיות גלדיאטור, מקרינוס מבטיח לו את ראשו של אקסיוס אם ינצח במספיק קרבות.
כאשר אקסיוס שב לרומא, הקיסרים-התאומים גטה וקרקלה מארגנים משחקי גלדיאטורים בקולוסיאום על מנת לחגוג את ניצחונו.
חרף בקשתו של אקסיוס המאוכזב לפרוש ולצאת לחופשה עם אשתו, לוסילה, בתו של הקיסר המנוח מרקוס אורליוס ומאהבתו לשעבר של מקסימוס, הקיסרים מסרבים וחושפים בפניו את תאוותם לכבוש את פרס והודו.
הסנאטור תריקס עורך מסיבה לכבוד הקיסרים, במהלכה מתקיים דו-קרב, בו לוציוס מנצח, בתור בידור.
כשגטה מנסה לנהל שיחת חולין עם לוציוס, לוציוס מדקלם לו בבוז משירתו של ורגיליוס וחושף שקיבל חינוך רומאי.
לאחר שהיא רואה את לוציוס מעתיק את הטקטיקות של מקסימוס בקולוסיאום, מבינה לוסילה שלוציוס הוא בנה האבוד ויורש-העצר, אותו היא שלחה להגנתו לפני שנים רבות.
במהלך קרב ימי בקולוסיאום, לוציוס מוביל את צוותו של מקרינוס לניצחון; בחסות הכאוס, לוציוס מצליח כמעט להרוג את אקסיוס באמצעות חץ וקשת.
לאחר הקרב, דוחה לוציוס בכעס את לוסילה; מתוך התרעמות על כך שהוא נאלץ לברוח למדבר בזמן שאמו חיה בפאר, ומכך שבעלה החדש הוא שגרם למות אשתו.
לוציוס לומד שמקרינוס ורופא אורוות הגלדיאטורים שלו, ראווי, הם עבדים לשעבר שזכו לחירותם בקולוסיאום.
עם זאת, השניים למדו לקחים שונים – ראווי, שנישא לאישה רומית, מאמין שרומא יכולה להיות רפובליקה רב-אתנית, ומראה ללוציוס את מקדש הגלדיאטורים "לוקיוס מקסימוס", אלוף העם, שבו נשמרים חפציו של מקסימוס.
לעומתו, מנסה מקרינוס להשיב לעצמו את כוחו באמצעות צבירת כוח בתוך האימפריה, ואינו רואה שום פסול בשעבוד אחרים למטרותיו חרף היותו עבד משוחרר.
בסתר, לוסילה ואקסיוס קושרים עם הסנטורים תריקס וגראקוס קשר להפלת הקיסרים ולהשבת הרפובליקה הרומית על כנה, באמצעות הצלת לוציוס מעבדות.
עם זאת, תריקס חושף את פרטי התוכנית בפני מקרינוס, שנושה בו ובתורו מודיע על כך לקיסרים.
בני הזוג נעצרים בעוון בגידה, ומקרינוס מתמנה ליועץ אימפריאלי.
מקרינוס מטיל על לוציוס להרוג את אקסיוס בזירה; עם זאת, לוציוס מסרב להוציאו להורג.
הפרטוריאנים מוציאים להורג את אקסיוס בכל מקרה, מה שגורם לפשוטי העם להתקומם.
כאשר מקרינוס מטיל ספק בשינוי שחל בו, לוציוס טוען שרומא יכולה להיות מקום טוב יותר.
מקרינוס משיב לו שלא ניתן לשפר את רומא, ובכך מרמז שעל מנת לשרוד, לוציוס יהיה חייב לשקוע לרמתה.
מקרינוס גם לועג ללוסילה בתאה, ומגלה שלמרות הרטוריקה האידיאלית של אביה, מרקוס אורליוס נהג בצביעות כששיעבד את מקרינוס; וכי בכוונתו לנקום ברומא על ידי הפיכתו לקיסר.
כחלק ממזימתו למחוק את השושלת האימפריאלית, מתמרן מקרינוס את קרקלה להרוג את גטה.
לאחר שבשיגעונו, קרקלה ממנה את קוף-המחמד שלו כקונסול, מקרינוס משכנע את הסנאט להפיל אותו; ובמקביל, את קרקלה להשתמש בלוסילה כפיתיון בקולוסיאום, כשרק לוציוס יגן עליה מפני הפרטוריאנים.
על פי תוכניתו, לוציוס ולוסילה ייטבחו, מה שיגרום להתקוממות נוספת, אותה יוכל הסנאט להרגיע על ידי הוצאתו להורג של קרקלה.
במטרה להפיל את מקרינוס, לוציוס ולוסילה משלימים.
במסגרת פגישתם, מודיעה לוסילה ללוציוס שהוא בנו של מקסימוס ומעניקה לו את הטבעת של אביה, שהייתה בעבר בבעלות מקסימוס ואקסיוס.
לוציוס שולח את ראווי עם הטבעת אל הלגיונות של אקסיוס מחוץ לרומא בבקשה לסיוע צבאי, ומגייס את הגלדיאטורים להתקומם נגד משעבדיהם.
כשהוא חמוש בשריונו ובחרבו של מקסימוס, הוא מוביל את הגלדיאטורים לזירה, שם הם גוברים על הפרטוריאנים.
עם זאת, מקרינוס הורג את לוסילה וקרקלה מהיציע ונמלט.
צבאותיהם של אקסיוס ומקרינוס נפגשים מחוץ לרומא.
במטרה למנוע קרב, נאבק לוציוס במקרינוס, ועל אף שמקרינוס כמעט מצליח להטביעו בנהר, לוציוס שואב השראה מקולה של אמו והורג את מקרינוס.
הוא חושף את זהותו האמיתית בפני הצבאות ומשכנע את הפרטוריאנים לאפשר לו להיכנס לרומא, שם הוא מתאבל על הוריו בקולוסיאום השומם.
פול מסקל – לוציוס "האנו" ורוס אורליוס, יורש האימפריה הרומית לשעבר, בנם של לוסילה ומקסימוס ואחיינו של קומדוס; שמתגורר עם אשתו בעיירת חוף בנומידיה וחי בנתק מאמו למשך כ-15 שנים.
לוציוס נשבה ונלקח חזרה לרומא על ידי הצבא הרומי לאחר שפלשו לביתו, ונאלץ להילחם כגלדיאטור.
מסקל מחליף את ספנסר טריט קלארק, שגילם את דמותו של לוציוס בסרט המקורי, אך עדיין מוצג בצילומי ארכיון מתוכו.
פדרו פסקל – גנרל אקסיוס, גנרל רומי שאומן בידי מקסימוס, שמוביל את הצבא הרומי במהלך פלישה בצפון אפריקה, אך עקב חוסר רצונו להילחם עבור הקיסרים וחתירתו תחתם, נאלץ להילחם כגלדיאטור בקולוסיאום.
לדברי פסקל, אקסיוס משמש ללוציוס כסמל לכל מה שהוא שונא.
ג'וזף קווין – הקיסר גטה, תאומו של הקיסר קרקלה ושותפו לשלטון.
הבמאי רידלי סקוט תיאר את צמד האחים כ"סחורה פגומה מלידה" שנחשבים "כמעט לבני-דמותם של רומולוס ורמוס", שאף נכתבו בהשראה נוספת מצמד החברים ביוויס ובאטהד.
מתוך רצון לכבד את ביצועיו של חואקין פיניקס כקומודוס בסרט המקורי ולא לחקות אותם, בחר קווין לשאוב השראה עבור גילום הדמות במקום זאת מדמויותיהם של אוון דאוויאן בגילומו של פיליפ סימור הופמן מ"משימה בלתי אפשרית 3" (2006) וז'אן-בפטיסט זורג בגילומו של גארי אולדמן מ"האלמנט החמישי" (1997).
מראהו החיצוני של גטה התבסס על מראהו של ג'ון ליידון.
פרד השינגר – הקיסר קרקלה, תאומו של הקיסר גטה ושותפו לשלטון.
לקרקלה יש קוף-מחמד והוא נחשב לפחות יציב-נפשית מאחיו עקב "שחיקה קוגניטיבית" ממנה הוא סובל.
מראהו החיצוני של קרקלה התבסס על מראהו של סיד וישס, וקופו-המחמד משמש כעדות ל"התנהגותו המטורפת".
ליאור רז – ויגו, גלדיאטור לשעבר האחראי כעת על אימון וליווי הגלדיאטורים של מקרינוס.
דרק ג'קובי – סנאטור גראקוס, חבר ב, שמתנגד לשחיתות הגוברת בתוככי חצר הקיסרות.
ג'קובי שב לגלם את דמותו מהסרט המקורי.
קוני נילסן – לוסילה, אשתו של אקסיוס ואמו של לוציוס, אותו היא שלחה לנומידיה לאחר מותו של מקסימוס במטרה להגן עליו מפני שחיתותה של רומא.
למורת רוחה, נאלצת לוסילה להתרועע בחצר הקיסרות של גטה וקרקלה ולצפות בלוציוס נלחם בקולוסיאום, אותו היא מזהה כבנה.
נילסן שבה לגלם את דמותה מהסרט המקורי.
דנזל וושינגטון – מקרינוס, עבד לשעבר האחראי על אורוות גלדיאטורים, שזומם להפיל את הקיסרים-תאומים גטה וקרקלה ולשלוט ברומא.
בנוסף, משמש מקרינוס כסוחר נשק וספק מזון ונפט לצבאות באירופה.
סקוט תיאר את דמותו כ"די אכזרית" כלפי הגלדיאטורים, כאשר וושינגטון הוסיף כי הוא "רוצה להיות קיסר והוא מוכן לעשות הכל כדי להגיע לשם".
סקוט גם תיאר אותו כמעין "גנגסטר" שהתחיל כשבוי מלחמה, הפך לגלדיאטור וזכה בחירותו.
אלכסנדר קארים – ראווי, גלדיאטור לשעבר שזכה בחירותו ולאחר מכן בחר לשרת כרופא עבור הגלדיאטורים הפצועים של מקרינוס.
יובל גונן – ארישט, אשתו של לוציוס, שנהרגת במהלך הפלישה הרומית לנומידיה.
פיטר מנשה – ראש השבט הנומידי שמשועבד על ידי הצבא הרומי ונאלץ להפוך לגלדיאטור.
ביוני 2001, נמסר כי החל פיתוחו של סרט המשך לאפוס הדרמה "גלדיאטור", אם כי טרם נקבע אם הסרט ישמש כפריקוול או כסרט המשך רציף, כשבמקביל נודע כי התסריטאי דייוויד פרנזוני נמצא במשא ומתן ראשוני על כתיבת התסריט עבור הסרט הפוטניצאלי.
שנה לאחר מכן, הוכרז על פיתוחו של סרט המשך, שעל תסריטו יופקד התסריטאי ג'ון לוגאן.
העלילה, שהתעתדה להתרחש חמש עשרה שנים לאחר אירועי הסרט המקורי, כללה את שליטת המשמר הפרטוריאני ברומא ואת מסע חיפושיו של לוציוס המבוגר אחר אביו הביולוגי.
עוד נמסר כי את הסרט ישוב להפיק פרנזוני, לצד דאגלס ויק וולטר פארקס.
בדצמבר 2002, נמסר כי עלילת הסרט תכלול פלשבקים לגבי אמיתות נסיבות לידתו של לוציוס, כמו כן אף את תחייתו של מקסימוס.
המפיקים וראסל קרואו חקרו בשיתוף פעולה אמונות רומיות עתיקות לגבי החיים שלאחר המוות.
בספטמבר 2003, אישר רידלי סקוט כי כתיבת התסריט הושלמה, וכי עלילתו תתמקד בלוציוס, שמתגלה כבנו הסודי של מקסימוס.
במאי 2006, הצהיר סקוט כי בעוד שפיתוחו של הסרט נמשך, מפיקי הסרט טרם אישרו סופית את פרטי העלילה המדויקים.
בנוסף, הצהיר סקוט כי כל המעורבים בעבודה על הסרט המקורי שוקדים על כתיבת נקודת המשך מהמקום בו נגמרה העלילה.
סקוט הצהיר שקרואו העדיף להניק לעלילה אלמנט פנטסטי בהשבת מקסימוס לתחייה, בעוד שהוא האמין כי גישה אל הסרט מנקודת מבט היסטורית-בדיונית מבוססת היא האפשרות הטובה יותר.
על אף שהטיל ספק בהגעתו של הסרט לשלבי פיתוח סופיים, סקוט אישר שב את התוכנית לחשוף כי לוציוס הוא בנם המשותף של מקסימוס ולוסילה, תוך ציון הצורך בתסריט מורכב יותר שיעסוק בשחיתותה של רומא בסרט ההמשך הפוטנציאלי.
במהלך תקופה זו, נמסר כי התסריטאי ניק קייב הוזמן לכתוב טיוטה חדשה עבור התסריט.
מאוחר יותר, נמסר כי התסריט נכתב תחת שם העבודה "רוצח המשיח".
קייב תיאר את העלילה כסיפור של "אלוהויות מול אלוהות מול אנושיות"; ובעלילת התסריט שכתב, קם מקסימוס לתחייה כלוחם נצחי אלמותי עבור האלים הרומיים השולחים אותו לכדור הארץ על מנת לעצור את הקמת הנצרות על ידי הריגת ישו ותלמידיו, שכן תנועתם שואבת בהדרגה את כוחם וחיוניותם של האלים הפגאניים העתיקים.
במהלך משימתו המוטלת עליו, מקסימוס מרומה ובטעות רוצח את בנו שלו, ובעודו מקולל ארור לחיות לנצח, לוחם בין מסעי הצלב, מלחמת העולם השנייה ומלחמת וייטנאם; כשהסוף חושף שבעידן המודרני, הדמות עובדת כעת במשרדי הפנטגון.
בסופו של דבר, התסריט נדחה ונגנז.
לאחר שחוו קשיים כלכליים במהלך שנות ה-2000, מכרו "אולפני דרימוורקס" את ספריית סרטי לייב האקשן שהייתה אמונה על הפקתם בשנים שקדמו לשנת 2006 – כולל "גלדיאטור" – ל"סרטי פרמאונט", ופיתוחו של סרט ההמשך הופסק.
במרץ 2017, חשף סקוט כי קשיי הצגת דמותו של מקסימוס מחדש, לאור מותה של הדמות, נפתרו.
סקוט הביע התלהבות מעתידו של הסרט הפוטנציאלי, ושב לנהל דיונים עם קרואו על שיבתו לגילום דמותו של מקסימוס.
בנובמבר 2018, נמסר כי "סרטי פרמאונט" אישרו רשמית את פיתוחו של סרט ההמשך.
עוד נמסר כי סקוט נמצא במשא ומתן ראשוני על חזרה למלאכת בימוי הסרט, שעל כתיבת תסריטו יופקד פיטר קרייג; וכי סקוט ישמש בנוסף כמפיק לצד דאגלס ויק, לוסי פישר, ולטר פארקס ולורי מקדונלד.
ביוני 2019, הצהירו המפיקים: "...לא היינו נוגעים בזה אלא אם כן הרגשנו שבדרך כלשהי ניתן לעשות את זה בצורה לגיטימית".
באותו הריאיון, חשפו המפיקים גם כי התסריט הנוכחי מתרחש 25–30 שנה לאחר אירועי הסרט הראשון וכי בדומה לתוכניות המקוריות עבור סרט ההמשך, עלילתו תתמקד בדמותו של לוציוס.
באפריל 2021, פנה כריס המסוורת' לקרואו בהצעה להיות מעורב בפיתוח הסרט, מתוך כוונה להפיק את הסרט.
תוך כדי עבודה משותפת על הסרט "תור: אהבה ורעם", חלקו שני השחקנים רעיונות נוספים עבור פיתוח הסרט.
בספטמבר 2021, הצהיר סקוט כי התסריט עובר שוב עבודות עריכה, מתוך שאיפה להתחיל את צילומי והפקת סרט ההמשך עם סיום העבודה על הסרט "נפוליאון".
בינואר 2023, נמסר על שובם של ארתור מקס וג'נטי ייטס, מעצב ההפקה ומעצבת התלבושות של הסרט המקורי, בהתאמה, לעבודה על הפקת סרט ההמשך.
בנובמבר 2023, נחשף שדייוויד סקרפה, שעבד עם סקוט על תסריט הסרט "נפוליאון", הופקד על שכתוב התסריט.
סקרפה נשכר על ידי סקוט בשל ידידותם, אך התקשה למצוא תסריט טוב שירצה את סקוט, מה שהוביל את סקוט לחכות עשרה חודשים עד שסקרפה הגה לבסוף את הרעיון להשתמש מחדש בדמותו של לוציוס כפרוטגוניסט העלילה.
במקור, תקציב הסרט עמד על 165 מיליון דולר, אך עד סיום צילומי הסרט התקציב התנפח ל-310 מיליון דולר, (אם כי "סרטי פרמאונט" התעקשה שהתקציב נטו לא יעלה על 250 מיליון דולר).
בנוסף לכך, תקציב ההפקה נופח בשל רצונו של רידלי סקוט לצלם סצנת קרב בין גלידאטור לקרנף בסרט המקורי, שלא התממש אז בשל עלות צילומי הסצנה אך מומש במהלך צילומי סרט ההמשך.
הפקת הסרט קיבלה כמעט 47 מיליון יורו בהנחת תמריצים ממלטה, וקבעה שיא של הנחת התמריצים הגדולה ביותר שהונפקה על ידי הפקת סרטים באיחוד האירופי.
בינואר 2023, נמסר על ליהוקו של השחקן האירי פול מסקל לתפקיד הראשי בסרט; דמותו המבוגרת של לוציוס ורוס, אותו גילם במקור ספנסר טריט קלארק.
סקוט לא היה מודע להתפרסמותו של מסקל עד שצפה בארבעת הפרקים הראשונים של המיני-סדרה "אנשים נורמלים", מה שהוביל אותו לצפות בכל שאר פרקי המיני-סדרה ועורר בו רצון ללהק את מסקל עבור הסרט, בתחושה שהוא יכול להיות טוב כמעט כמו קרואו.
זמן קצר לאחר מכן, הושלמה כתיבת התסריט של הסרט, ובסופו של דבר ליהק סקוט את מסקל לתפקיד הראשי לאחר שיחת זום קצרה.
לאחר ליהוקו, נמסר כי לתפקיד זה נבחנו גם אוסטין באטלר, טימותי שאלאמה, ריצ'רד מאדן ומיילס טלר.
מסקל נבחר גם לאחר שהמלהקים דריה צ'רצ'ק ומייקל אירלנד ראו את הופעתו במחזה "חשמלית ושמה תשוקה" בתיאטראות וסט אנד, בטענה ש"הנשים בקהל [היו] קולניות מאוד" כאשר הוריד את חולצתו.
מסקל עצמו היה מעוניין להצטרף לצוות השחקנים לאחר שראה את הסרט המקורי כשהיה בן 13 עם אביו והוזמן לארוחת בוקר על ידי המפיקים לוסי פישר ודאגלס ויק, שהודיעו לו על תהליך הליהוק לסרט ההמשך; פישר וויק אף סיפרו לסקוט על יכולותיו הפיזיות של מסקל עקב משחקי כדורגל בצעירותו.
סקוט מצא דמיון מדהים בין מסקל לריצ'רד האריס, שגילם את דמותו של מרקוס אורליוס בסרט המקורי, ובחר ללהקו על אף מעמדו ככוכב חדש, באמתלה שהוא הביא לעליית קרנם של סיגורני ויבר ובראד פיט כשליהק אותם לסרטיו "הנוסע השמיני" (1979) ו"תלמה ולואיז" (1991), בהתאמה.
במטרה להתכונן לתפקיד, נמנע מסקל מיצירת קשר עם קרואו על מנת להימנע מצופים שיגדירו את הקריירה שלו על פי הסרט, התאמן פיזית, אכל בטטות ובשר בקר במטרה להעלות 18 קילו של מסת שרירים ונעזר בלימודי ההיסטוריה הרומית שלמד בצעירותו, בנוסף לתרגול כוריאוגרפיית לוחמה פיזית, לוחמת חרבות ואימוני רכיבה על סוסים.
במרץ 2023, נמסר על ניהול משא ומתן מצדו של בארי קיוגאן על גילום דמותו של הקיסר גטה, שעתיד לשמש כאנטגוניסט הראשי; בנוסף לליהוקו של דנזל וושינגטון לצוות השחקנים.
באפריל 2023, נמסר כי קוני נילסן ודג'ימון הונסו ישובו לגלם את דמויותיהם של לוסילה וג'ובה מהסרט המקורי, בהתאמה, בעוד שאושר ליהוקו של קיוגאן לגילום דמותו של גטה, ונמסר על ליהוקו של ג'וזף קווין לגילום דמותו של הקיסר קרקלה, אחיו של גטה.
בדומה למסקל, עבר פסקל אימונים אינטנסיביים עבור גילום דמותו, דבר אותו תיאר כמאתגר, אך גם כ"חוויה המרגשת ביותר" בקריירה שלו עקב התבגרותו בצל סרטיו של סקוט.
ביוני 2023, אושר ליהוקו של השינגר לצוות השחקנים.
בדצמבר 2023, הודיע הונסו על פרישתו מהפקת הסרט, על אף שהיה מעורב בה בתחילה, עקב אילוצים בלוח הזמנים שלו.
בדומה להונסו, נאלצה גם קלמאווי לפרוש והוחלפה על ידי השחקנית יובל גונן.
בדצמבר 2022, נמסר כי צילומי הסרט עתידים להתחיל במאי 2023, ולהתקיים בוורזאזאת, מרוקו.
בניית הסטים החלה באפריל 2023. לבסוף, החלו צילומי הסרט ביוני 2023, ונמסר כי צילומים נוספים יתקיימו במלטה ובבריטניה במהלך ארבעת החודשים הבאים.
תאונת שריפה שאירעה במהלך הצילומים ב-7 ביוני פצעה שישה אנשי צוות.
בנוסף, ביולי 2023 נמסר על השבתת הצילומים בעקבות שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו.
עבור סצנת הקרב עם הקרנף, נוצר מודל בגודל אמיתי של קרנף בהדפסה תלת-ממדית שנשלט על ידי שלט רחוק, אך צילומי הסצנה עצמה ארכו כיומיים-שלושה והשפיעו פיזית על מסקל בשל הטמפרטורה בעת הצילומים.
לאחר סיום השביתה בנובמבר 2023, התחדשו צילומי הסרט ב-4 בדצמבר במלטה, והסתיימו ב-17 בינואר 2024. בנוסף לכך, התקיימו צילומי השלמה ביוני 2024 בסאות' דאונס.
באוגוסט 2023, דווח על ידי "Times of Malta" כי ממשלת מלטה עתידה לשלם 46,653,961 יורו לחברת הבת של אולפני "פרמאונט" המפיקה את הסרט, ובכך "תשבור את שיא הסיוע הממלכתי הגדול ביותר לסרט קולנוע באיחוד האירופי".
בינואר 2024, נחשף כי על הלחנת הפסקול עבור הסרט הופקד המלחין הארי גרגסון-ויליאמס; תפקיד אותו מילאו במקור הנס צימר וליסה ג'ררד בהפקת הסרט המקורי.
צימר עצמו החליט שלא לשוב להפקת הסרט מכיוון שביקש להימנע מחזרתיות על עבודתו מהסרט המקורי; אך בריאיון ל-"Curzon", ציין כי הסרט נמצא "בידיים ממש טובות" עם גרגסון-ויליאמס, שהתחיל את הקריירה שלו כעוזרו.
עבור הלחנת הסרט, כתב גרגסון-ויליאמס 100 דקות של פרטיטורה מקורית, בנוסף לשימוש במספר מהסממנים המוזיקליים של צימר וג'ררד מהסרט המקורי.
הסרט עלה לאקרנים ברחבי העולם, כולל בבריטניה, ב-15 בנובמבר 2024, והוא עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ובקנדה ב-22 בנובמבר 2024, בהפצת "סרטי פרמאונט".
"סרטי יוניברסל" סירבה לממן את הפקת סרט ההמשך או להפיץ אותו בשווקים בינלאומיים כפי שעשתה עבור הסרט המקורי, והותירה רק את "סרטי פרמאונט" כמפיצה בינלאומית.
בישראל, אוסטרליה וניו זילנד, הסרט עלה לאקרנים ב-14 בנובמבר 2024, לאחר בכורת הסרט העולמית בסידני ב-30 באוקטובר 2024; על אף שבמקור התעתד הסרט לעלות לאקרנים ברחבי העולם ב-22 בנובמבר 2024.
ב-1 ביולי 2024, הוכרז כי עליית הסרט לאקרנים תתקיים במקביל לעליית העיבוד הראשון בדואולוגיה שהופקה על פי המחזמר "מרשעת", שעלייתו לאקרנים הוקדמה מ-27 בנובמבר במטרה להימנע מתחרות מול "מואנה 2".
דיווח זה עורר ספקולציות בדבר התעוררות טרנד דומה לשל טרנד הברבנהיימר, שנבע מכך ששני הסרטים "ברבי" ו"אופנהיימר הופצו זה לצד זה ב-21 ביולי 2023. ב-10 ביולי 2024, כינה מסקל את הפצת שני הסרטים יחד כ"תופעת הגליקד (Glicked; מאנגלית)" והביע את תמיכתו בצפיית שני הסרטים כדאבל פיצ'ר, באומרו:
בדומה לסרט המקורי, קיבל הסרט דירוג R על ידי איגוד הקולנוע בשל "אלימות עקובה מדם".
בניגוד לסרטים אחרים שלו, הצהיר סקוט הצהיר כי הסרט לא יקבל "גרסת במאי" משלו, מכיוון שקיבל את הזכות לקבל את הגרסה הסופית שלו כפי שרצה ולהשמיט מספר סצנות כראות עיניו במהלך הצילומים, כך שלא היה צריך לעשות זאת לאחר שסיים את צילומי ועריכת הסרט.
תמונות ראשונות מתוך הסרט, שהוצגו במהלך כנס הסינמקון 2024 בלאס וגאס כללו סצנות של ג'וזף קווין בלבוש מלא בתור הקיסר גטה עם אגודלו כלפי מטה לציון גורלם של גלדיאטורים מובסים, עם קוני נילסן לצדו ברקע.
ביוני 2024, הציג סקוט קליפ מורחב מתוך הסרט בהשתתפות דנזל וושינגטון, פול מסקל, פדרו פסקל, נילסן וקווין.
כרזת הסרט הרשמית הופצה ב-8 ביולי 2024, לצד קדימון רשמי שהופץ יום למחרת.
במקום להשתמש בתזמורת, נעשה שימוש בקדימון בשיר "No Church in the Wild" מאת ג'יי-זי וקניה וסט, בחירה שעוררה תגובת נגד בקרב מעריצי הסרט.
חלק מהמעריצים הצדיקו בחירה זו בהשוואה לבחירת הקדימון של הסרט המקורי להשתמש בשיר "Bawitdaba" מאת קיד רוק.
ביום הראשון לעונת ה-NFL לשנת 2024, הכריזו "סרטי פרמאונט" ו"פפסי" הכריזו על קמפיין לקידום את הסרט בחסות המשקה.
בסדרה של פרסומות עבור הקמפיין, הופיעו כוכבי הפוטבול ג'וש אלן, דריק הנרי, ג'סטין ג'פרסון וטרוויס קלסי כגלדיאטורים, בעוד שמייגן די סטליון הופיעה בתור הקיסרית מייגן.
ב-4 באוקטובר 2024, קידום ההיאבקות המקצועית היפנית "New Japan Pro-Wrestling" הודיעה כי הפקת הסרט תתן חסות לאירוע "King of Pro-Wrestling" של אותה שנה, שיתקיים ב-14 באוקטובר 2024.
ב-1 בנובמבר 2024, הופיע כדורגלן העבר פרנצ'סקו טוטי כסנטריון רומי בכנס "Lucca Comics & Games 2024", במטרה לקדם את הסרט בבתי הקולנוע האיטלקיים.
בארצות הברית ובקנדה, עתיד הסרט להכניס כ-42–47 מיליון דולר בסוף השבוע הפותח שלו על פי קוורום שנערך בנושא, כשמנגד מוערך על ידי "Boxoffice Pro" כי הוא עתיד להכניס בין 60–80 מיליון דולר.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים לצד הסרט "מרשעת", בתופעה שהושוותה לתופעת הברביהיינמר משנת 2023 בשל קהל יעד הצופים המנוגד של שניהם.
באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", קיבל הסרט את הציון 67/100 על בסיס 34 ביקורות, דבר המצביע על ביקורות "חיוביות לרוב".
הביקורות המוקדמות מהקרנתו הראשונה של הסרט, שהתקיימה בלוס אנג'לס ב-18 באוקטובר 2024, היו חיוביות.
המבקרים שיבחו את מלאכת הבימוי של סקוט, את הסטים, סצנות הקרב ואת ביצועיהם של מסקל וושינגטון, וציינו שסקוט וושינגטון יכולים להיות מועמדים לפרסי האוסקר, אם כי מנגד ציינו מספר מבקרים כי לסרט חסר "פאנץ' רגשי" בהשוואה לסרט המקורי.
מבקר הקולנוע סקוט מנזל ציין כי מדובר בסרט הטוב ביותר של סקוט מאז "להציל את מארק וואטני" (2015), וכי מדובר ב"מחזה אקשן גדול, עקוב מדם וקשוח" המתבסס על מורשתו של הסרט המקורי.
במציאות, מקרינוס היה פרפקט פרטוריאני ממוצא ברברי מצפון אפריקה שהפך לקיסר רומי בשנת 217 לספירה לאחר שקשר קשר נגד קרקלה ורצח אותו.
גם דמותה של לוסילה מבוססת על דמות היסטורית אמיתית, שהייתה בתו של מרקוס אורליוס ואשתו של לוציוס ורוס.
אחד מבניהם נקרא לוציוס ורוס השני.
בנוסף לכך, דווח כי לא נמצא תיעוד היסטורי אודות גנרל רומי בשם מרקוס אקסיוס.
בספטמבר 2024, חשף סקוט את פיתוחו של תסריט לסרט שלישי, וכי הפקתו תהיה תלוי במידת הצלחתו של הסרט בקופות.
עוד הצהיר סקוט כי עלילת סרט ההמשך הפוטנציאלי תמשיך לעקוב אחר הרפתקאותיו של לוציוס ורוס, ותחקור את משקל האחריות המוטלת עליו כעת למורת רוחו.
בשלהי החודש, הצהיר סקוט כי הסרט נמצא בשלבי פיתוח מוקדמים ונועד להיות הפרויקט הבא עליו הוא עובד, אם כי באוקטובר 2024, הוא הצהיר בפני "הניו יורק טיימס" כי הפרויקט הבא שלו יהיה סרט ביוגרפי אודות קורותיהם של להקת "בי ג'יז".
גלדיאטור הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמר הישראלי עדן מאירי.
השיר יצא ב-25 באפריל 2021, על-ידי חברת התקליטים NMC.
השיר נכתב והולחן על-ידי מורן דוד ויובל מזרחי, והופק על-ידי שאולי יצחק ורון בקל.
הבלדה הים-תיכונית, יצאה לקראת אלבום הבכורה של מאירי, "לך עם האמת שלך".
מאירי פנה למורן דוד, אחת מכותבות השיר, בשל ההצלחה הגדולה לה זכו שני הסינגלים שכתבה לו בעבר - "לך עם האמת שלך" ו-"מה עשה לנו הזמן".
השיר זכה לביקורות חיוביות, וכן צוינה הגשתו החמה והאותנטית של מאירי, לצד הכריזמה והייחודיות שלו.
אולם, עלו גם טענות חריפות אודות תוכנו של השיר, אשר נתפש כרדוד ומיושן.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על-ידי עמית ימין והועלה לערוץ היוטיוב של מאירי ב-25 באפריל 2021. בקליפ ניתן לראות את מאירי מחפש אחר אהובתי ביער סבוך וכן קטעי ריקוד על רקע נופי צוקים.
נכון למאי 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-909,000 צפיות.
גלדיס אלר הייתה ציירת אמריקאית ממוצא יהודי.
משפחתה הייתה מעורבת במוזיקה ובתעשיית הקולנוע.
אביה היה מהגר רוסי יהודי שעבר עם אחיו, ג'וזף אלר, להוליווד ב-1920 כדי לעבוד בתעשיית הקולנוע.
דודה ג'וזף ניהל את חדר החושך עבור ד.ה.
גריפית בעוד אביה מכר סרטים גולמיים לאולפנים עבור דופונט.
דודה מודסט אלטשולר היה המנצח והמייסד של התזמורת הסימפונית הרוסית ואילו דודה גרגורי (גרישה) אלר ובת דודתה אלינור אלר היו שניהם צ'לנים ובן דודה היה הפסנתרן ויקטור אלר.
בן דודה בוריס לוון היה מנהל אמנותי.
היא הייתה החברה הצעירה ביותר שהתקבלה לאגודת צבעי המים של קליפורניה בגיל 14. בגיל 15 היא עזבה את התיכון כדי ללמוד במכון אוטיס לאמנות (לימים קולג' אוטיס לאמנות ועיצוב).
היא גם למדה בלוס אנג'לס במכון צ'וינארד לאמנות.
ב-1933 היא נסעה לניו יורק כדי ללמוד בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק עם ג'ורג' גרוס, ריצ'רד לאהי וג'ון סלואן.
ציור צבעי המים שלה "הלן" נרכש על ידי מוזיאון המטרופוליטן של ניו יורק ב-1937. בעלון מוזיאון המטרופוליטן לאמנות 35.11 בשנת 1940, כתב הארי ב.
ווהל, "החוף המערבי ייצר בשנים האחרונות יבול מבטיח במיוחד של ציירי צבעי מים, כולל מילארד שיטס, דונג קינגמן, ג'ורג' פוסט, אלכסנדר נפוטה, מילפורד זורנס וגלדיס אלר."
ב-14 ביולי 1941 היא נישאה לאורתודנט ד"ר יוג'ין "ג'ימי" פרבר, ועברה איתו ללוס אנג'לס.
לאחר שהיפנים תקפו את פרל הארבור בדצמבר של אותה שנה, בעלה הצטרף לחיל האוויר האמריקאי כרופא שיניים.
היא ליוותה אותו לתפקידיו בבסיס חיל האוויר המילטון בצפון קליפורניה, ובשדה התעופה של הצבא טונופה בנבדה.
היא לימדה ציור לנשות הקצינים והוקסמה מהנוף שם, ציירה את "שתי נשים של טונופה".
היא גם ציירה את "הכביסה של טונופה" תוך התמקדות במהגרות הפועלות.
לאחר המלחמה הם חזרו ללוס אנג'לס, שם בעלה החל לעבוד בבוורלי הילס, והם גידלו שני ילדים.
מספר דיוקנאות נשים בסגנון הקוביסטי צוירו לאחר המלחמה, כמו "גברת עם כובע".
בשנות ה-60 גלדיס אלר, הידועה כגלדיס פרבר, הפכה פעילה פוליטית, החל מהמאבק על אויר הנקי שהוביל לחוק האוויר הנקי.
היא הייתה אחת החברות המקוריות של נשים לפירוק נשק גרעיני ואמנת איסור הניסויים הגרעינים.
היא נסעה לברית המועצות בעיצומה של המלחמה הקרה, טיול שכינו "מטוס השלום של הנשים למוסקבה" ב-1963. לאחר מכן היא הפכה פעילה בתנועה נגד מלחמת וייטנאם.
מבחינה אמנותית, בשנות ה-50 וה-60, עבודתה התרחקה מצבעי מים ושמנים פיגורטיביים לכיוון אקספרסיוניזם מופשט מההשפעות המוקדמות יותר של אסכולת אשקאן, אסכולת דרום קליפורניה לצבעי מים, דייגו ריברה ותנועת ציורי הקיר המקסיקנית והאקספרסיוניזם הגרמני.
קבוצה קרובה של נשים ציירות התכנסה בסטודיו שלה בשנות ה-60, שלעיתים קרובות שילבו אמנות עם פוליטיקה.
מרי קלארק, לוסי אדלמן, וואלאס אלברטסון היו חלק מהציירים האחרים בקבוצה.
גלדיס וסט (27 באוקטובר 1930 - 17 בינואר 2026) הייתה מתמטיקאית אמריקאית.
הייתה ידועה בשל תרומתה למידול המתמטי של צורת כדור הארץ באמצעות נתוני לוויינות, מחקר שתרם לפיתוח ה-GPS.
וסט נולדה ב-27 באוקטובר 1930 כגלדיס מיי בראון בסאת'רלנד, עיירה כפרית קטנה בווירג'יניה, ארצות הברית.
בתקופה זו ההזדמנויות החינוכיות והמקצועיות לשחורים היו מצומצמות.
בנוסף לעבודה בחווה, אמה עבדה במפעל טבק ואביה עבד במסילת רכבת.
בשנות ילדותה השקיעה וסט שעות רבות בעבודה בחווה שבה עבדה משפחתה.
למרות זאת, לא ראתה את עתידה בעבודה מן הסוג הזה וזיהתה ברכישת השכלה מפתח להשגת חיים טובים יותר.
בתיכון שבו למדה קיבלו שני התלמידים המצטיינים של המחזור מלגה מלאה ללימודים ב (לימים אוניברסיטה).
וסט זיהתה את ההזדמנות, סיימה את לימודיה התיכוניים בהצטיינות וזכתה במלגה.
בעידודם של מוריה בחרה ללמוד מתמטיקה, וסיימה את התואר ב-1952. במהלך התואר זכתה לחונכות והשראה מזוג פרופסורים, ג'ון ולואיז האנטר.
ג'ון היה השחור הראשון שסיים דוקטורט בפיזיקה, ולואיז הייתה האישה השחורה הראשונה שסיימה דוקטורט באוניברסיטת וירג'יניה.
בשנתיים שלאחר מכן לימדה וסט מתמטיקה ומדעים בתיכון בווירג'יניה.
לאחר מכן, בעידודם של הזוג האנטר, חזרה לקולג' של מדינת וירג'יניה ללימודי תואר שני במתמטיקה, אותו סיימה ב-1955. לאחר התואר השני שָׁבָה וסט ללמד בתיכון.
שנים מאוחר יותר, ב-1973, סיימה וסט תואר שני נוסף, במינהל ציבורי מאוניברסיטת אוקלהומה, אותו למדה במקביל לעבודתה.
בשנת 2000, לאחר יציאתה לגמלאות, השלימה וסט דוקטורט במנהל ציבורי בוירג'יניה טק.
ב-1956 החלה וסט לעבוד כחוקרת ב-Naval Proving Ground , מרכז מחקר ופיתוח של צי ארצות הברית הממוקם ב שבמדינת וירג'יניה.
וסט הייתה אחת מארבעה עובדים שחורים, והאישה השחורה השנייה שעבדה במכון.
וסט עבדה במרכז במשך 42 שנים, עד פרישתה ב-1998, במהלכן עבדה במספר תפקידים, כולל מחקר מתמטי, תכנות וניהול פרויקטים.
בתחילת שנות ה-60 השתתפה במחקר זוכה-פרסים שהוכיח דפוסים של תנועתו היחסית של פלוטו ביחס לנפטון.
בהמשך החלה לנתח נתונים שהגיעו מלוויינים, ובמיוחד ממדי גובה אלקטרונים מבוססי מכ"ם.
וסט השתמשה בנתונים כדי ליצור מודל של צורתו המדויקת של כדור הארץ ומונתה למנהלת הפרויקט של רדאר הגובה של הלווין .
מאמצע שנות ה-70 ולאורך שנות ה-80, וסט תיכנתה מחשב כדי לחשב קירובים מדויקים יותר ויותר של צורתו המדויקת של כדור הארץ הקרויה גאואיד.
כדי ליצור מודל מדויק, וסט השתמשה באלגוריתמים מורכבים כדי להתמודד עם ואריציות בכוח המשיכה, כוחות גאות ושפל וכוחות אחרים שמשפיעים על צורת כדור הארץ.
במערכת GPS מודרנית נמדדים מרחקים מארבעה לווייניים לפחות, כאשר מהירותם גדולה מספיק כדי לחייב התחשבות בתורת היחסות הפרטית, ומסלולם הקמור של הלווייניים אף מחייב התחשבות בתורת היחסות הכללית.
חישובים מדויקים אלו נשענים על החישובים שנהגו ונבדקו במרכז הפיתוח של הצי שנים קודם להתפתחות ה-GPS.
הצוות בחר לחשב את הגאואיד תוך ניתוח נתוני מדי הגובה מהלוויינים GEOS-3, ,Seasat ו-GEOSAT, אך נתונים אלו היו רועשים ביותר, גם בגלל שגיאות מדידה ובעיקר בגלל אינטראקציה משתנה בזמן עם תופעות אטמוספיריות וימיות.
כדי לצמצם שגיאות אלו, בחר הצוות בהחלקת הנתונים באמצעות מסנן קלמן מבוסס תהליך מרקוב מסדר שלישי, שהוביל לדיוק טוב יותר מעשרה סנטימטר במדידת גובה פני הים.
וסט גם כיהנה בתפקידים ציבוריים מחוץ למעבדות הצי.
היא הייתה חברה במועצת המנהלים של אגודה שיתופית לאשראי ושל הגוף הנבחר שפיקח על מערכת החינוך באזורה.
וסט התחתנה ב-1957 עם עירא וסט, מתמטיקאי שעבד באותו המרכז.
באותו הזמן הם היו שניים מארבעה עובדים שחורים במרכז.
נולדו להם שלושה ילדים ושבעה נכדים.
וסט הייתה נוצריה, והקפידה ללכת עם משפחתה לכנסייה בימי ראשון.
כשקיבלה וסט לראשונה את הצעת העבודה מהצי, היא סירבה לה מאחר שהבסיס שכן באזור נידח שווסט התקשתה להגיע אליו.
היא האמינה שבכל מקרה לא יקבלו אותה לתפקיד בגלל צבע העור שלה.
אך הצי התעקש, ואפילו הסכים לקבל אותה על סמך קורות החיים שלה בלבד, ללא ריאיון, והיא התרצתה.
וסט כתבה באוטוביוגרפיה שלה על קשיים רבים בהם נתקלה, שנבעו מגזענות כלפי אפרו-אמריקאים.
דוגמה משמעותית לגזענות הייתה שהיא הרגישה שקולגות לבנים זכו ליותר הוקרה ופריבילגיות.
וסט התאכזבה שלא ניתנו לה פרויקטים שכללו נסיעות וחשיפה.
בנוסף, בתחילת הקריירה שלה קולגות לבנים לא היו מתרועעים עם וסט מחוץ למשרד.
לאחר פרישתה בגיל 68, וסט "נבעתה מהרעיון שלא תעבוד", ולכן החליטה להשלים דוקטורט.
במהלך העבודה על הדוקטורט, וסט קיבלה שבץ מוחי.
השבץ פגע בשמיעה, בראייה, בשיווי המשקל ובניידות של וסט.
היא הרגישה אומללה, אך החליטה ש"אי אפשר להישאר במיטה, חייבים להתרומם מכאן ולהשיג את הדוקטורט".
בשנת 2000 השלימה את הדוקטורט שלה.
לאחר כמה שנים חלתה בסרטן השד.
למרות תרומתה לפיתוח ה-GPS, וסט העדיפה לנווט בעזרת מפות מנייר.
ב-2018 וסט נבחרה להצטרף להיכל התהילה של חלוצי חלל וטילים של חיל האוויר של ארצות הברית.
קפטן גודפרי ויקס, המפקד של מכון המחקר ופיתוח שבו וסט עבדה, תיאר את תפקידה של וסט בפיתוח ה-GPS: "היא התקדמה בסולם התפקידים, עבדה על ותרמה לדיוק של GPS ומדידות מלויינים.
כשגלדיס וסט החלה את הקריירה שלה ב-1956, ככל הנראה לא היה לה מושג שעבודתה תשפיע על העולם עשרות שנים קדימה".
מוזיאון דהלגרן יסד מלגה על שם הזוג עירא וגלדיס וסט, מלגה שנועדה לממן לימודים אקדמיים לתלמידים במחוז בו מצוי בסיס הצי בו עבדה וסט.
וסט נבחרה על ידי ה-BBC כאחת מ-100 הנשים של 2018. ב-2021 הוענקה לה מדליית הנסיך פיליפ על ידי האקדמיה המלכותית להנדסה , אות ההוקרה הגבוה ביותר שניתן לאינדיבידואלים.
גלדיאטורס טריר היא קבוצת כדורסל גרמנית מטריר, ריינלנד-פפאלץ המשחקת בליגת העל הגרמנית בכדורסל.
הקבוצה הוקמה ב-1956 כמחלקת הכדורסל של מועדון ספורט TV גרמניה טריר, אך לאחר שהעפילה לליגת העל הגרמנית בכדורסל ב-1990 התפצלה למועדון עצמאי בשם TBB טריר.
בעונת 2014/15 הורדו לקבוצה 6 נקודות בשל חדלות פירעון והיא סיימה במקום ה-17 בליגה, שמוביל לירידה, במרחק 4 נקודות מהישארות.
מיד לאחר פירוק TBB טריר בקיץ 2015 הוקם מועדון חדש בשם גלדיאטורס טריר, שירש את מקומו של המועדון ב.
בסיום עונת 2024/25 עלתה טריר לראשונה מאז הקמתה מחדש לבונדסליגה הגרמנית, לאחר שניצחה את פיניקס האגן 3–0 בחצי גמר הפלייאוף וזכתה באליפות לאחר ניצחון 2–0 על ינה בסדרת הגמר.
גלואון הוא החלקיק היסודי הנושא את הכוח החזק.
גלואונים מחברים יחד קווארקים לכדי האדרונים.
הגלואון הוא נטול מטען חשמלי, הספין שלו הוא 1 ומסת המנוחה שלו 0. למרות שמסת מנוחה של הגלואונים היא אפס, הם נושאים אנרגיה, המהווה חלק מאנרגיית הקשר הכרומודינמית הקיימת בכל האדרון.
הגלואונים אחראים ליציבותם של ההאדרונים, לרבות פרוטונים ונייטרונים.
על כן, הגלואונים הם יסוד ליציבותו של כל החומר הבאריוני ביקום.
כרומודינמיקה קוונטית, התאוריה של הכוח החזק, מתארת גלואונים כתוצאה של אינטראקציה בין חלקיקים בעלי מטען צבע.
כאשר תגובה בין שני קווארקים מביאה ליצירת גלואון, מטען הצבע של הקווארקים משתנה.
הגלואון החדש נושא מטען אנטי-צבע, כדי לפצות על הצבע הקודם של הקווארק.
מכיוון שגלואונים נושאים מטען צבע בעצמם, הם יכולים לבצע אינטראקציה חזקה עם גלואונים אחרים, מה שהופך את הניתוח המתמטי של הכוח החזק למסובך מאוד.
הגילוי הניסויי של הגלואון התרחש ב-1979, במאיץ החלקיקים PETRA שבמכון DESY בהמבורג.
הגלאי TASSO מצא ראיות לקיומו של מבנה תלת-סילוני במישור יחיד (single-plane three-jet structure).
הסילון השלישי יוחס ליצירתו של גלואון מאחד הקווארקים שהופקו בהתנגשות בין אלקטרון לפוזיטרון.
גלובוס (כדור בלטינית) הוא דגם כדורי של כדור הארץ, כוכבי לכת או ירחים שעליו מודפסת או מודבקת מפה או תצלום אוויר.
הגלובוס מסתובב על ציר על מנת לדמות תנועת סיבוב גרמי השמיים על צירם.
ברוב הגלובוסים מותקן הציר בזווית של 23.5 מעלות ביחס לבסיס, כדי להדגים את נטיית כדור הארץ ביחס למישור המילקה.
משתמשים בגלובוס כדי ללמוד גאוגרפיה, לתכנן נתיבי תחבורה בים, ביבשה ובאוויר ועוד.
על הגלובוס מופיעים כל חלקי העולם בקנה מידה והוא מדגים את היבשות, האוקיינוסים וממצאים אחרים.
בחלק מהגלובוסים קיים תבליט שמייצג טופוגרפיה של פני השטח.
היקפו של כדור הארץ הוא כ-40 מיליון מטרים ולכן קנה המידה השכיח בגלובוסים של כדור הארץ הוא 1:40,000,000 כך שהיקף הגלובוס הוא מטר אחד.
ההדפסה על פני הגלובוס מייצגת מרחקים באופן מדויק יותר ממפות בקנה מידה דומה מאחר שאין בהם עיוות שקיים במפות שטוחות שמציגות פני שטח קמור.
הגלובוס הראשון נוצר, ככל הנראה, ב, בידי הגאוגרף היווני קְרָטֶס ממָלוּס.
גלדריאל היא דמות בדיונית מעולמו של ג'ון רונלד רעואל טולקין, ומופיעה בסיפורי הלגנדריום, ביניהם הסילמריליון, שר הטבעות וסיפורים שלא נשלמו.
גלדריאל היא עלפית בת-מלוכה של עדות הנולדור והטלרי, נכדתם של שני המלכים פינווה ואולווה, ואף בעלת קרבה משפחתית לינגווה - המלך העליון של העלפים ומנהיג עדת הוניר - מצד אחותו אינדיס, שהייתה אמו של אביה.
לקראת ימיה האחרונים בארץ התיכונה הייתה גבירת ממלכת לות'לוריין, לצד בעלה, האדון קלבורן, ונודעה כאדירה מכל העלפים בעולם.
הכירו אותה גם בכינוים: גבירת לורין, גבירת הגלד'רים, גבירת האור וגבירת היערות.
אף על פי שגלדריאל ידועה בעיקר מהטרילוגיה שר הטבעות ומסיפורים שלא נשלמו, סיפור חייה מתחיל עוד מימי-קדם בתקופת הסילמריליון, עוד לפני שבני-האדם באו לעולם.
גלדריאל היא בתו היחידה והצעירה ביותר מבין חמשת ילדיו של פינרפין, נסיך הנולדור, ושל אארוון, נסיכת הטלרי ואחיינית למלך תינגול.
אחיה הבוגרים היו פינרוד פלגונד, אורודרת', אנגרוד ואאגנור.
היא נולדה בולינור בשנות-העצים שהיו לתור-הזהב של גזע העלפים.
על-פי הגרסה המקובלת, גלדריאל היא אחת מן השותפים והמנהיגים של מרד הנולדור שביקשו לעזוב את ולינור אל הארץ התיכונה ובגדו באמון הולאר.
אבל בשונה מכולם, היא לא נשבעה בשום שבועת-שווא נגד הולאר, והייתה לגמרי מרוחקת ממשפחתו של פאנור, אחיו למחצה של אביה, שנודע כאדיר העלפים.
כמו כן, היא לא לקחה חלק בטבח השארים בנמל אקוולונדה.
כאשר הגיעה אל מחוז בלריאנד בארץ התיכונה, היא חיה עם אחיה הבכור, פינרוד פלגונד, מלך נרגותרונד.
אולם הרבתה לבקר בממלכת דוריאת, באולמות הבירה מנגרות שבה שכנו המלך תינגול והמלכה מלין.
כי שם היא פגשה בנסיך קלבורן, קרוב משפחה של תינגול, והשניים התאהבו ונישאו זה לזה.
היא גם התיידדה עם מלין, וממנה למדה רבות על העולם.
גם בספרים וגם בסרטים, מתוארת גלדריאל כמי שניחנה ביכולות על-חושיות, כגון טלפתיה וראיית הנולד.
באחת הגרסאות של הסילמריליון נאמר במפורש כי היא התברכה ביכולת להתבונן לעומק נפשם של אחרים ולשפוט אותם בצדק רב.
כאשר התבוננה לנפשו של פאנור, היא ראתה שם רק אפלה נוראה, שאותה היא שנאה וממנה היא פחדה, למרות שלא ידעה שממנה תנבע הרעה שתנחת על הנולדור כמו גם עליה.
כבת משפחת-המלוכה של פינווה מלך הנולדור, וכנכדתה של ינדיס שמן הוניר, גלדריאל מתוארת כנאווה וקסומה מכל העלפים.
כמעט בכל הסיפורים, לוקח בעלה קלבורן חלק קטן מאוד במלחמות הארץ התיכונה.
אך השניים נוטשים את בלריאנד זמן רב לפני מלחמת החרון של סיום העידן הראשון, בחיפוש אחר מפלט באזורים אחרים בארץ התיכונה.
לאחר העידן הראשון סולחים הולאר לנולדור, ורבים מכל העלפים בארץ התיכונה שבים לוולינור.
לפי גרסה אחת, גלדריאל נאלצה להישאר בארץ התיכונה לאחר מלחמת החרון כיוון שהולאר עדיין לא סלחו למנהיגי המרד.
רוב המנהיגים, ביניהם אחיה של גלדריאל, נהרגו מכבר וגלדריאל היחידה ששרדה.
היא מצדה הכחישה את רצונה לחזור לוולינור וטענה שגם אם ניתנה לה אפשרות לא הייתה חוזרת.
אבל ברבות השנים גלדריאל הייתה זו שסבלה הכי קשה מכל העלפים, ופגעי-הזמן והשתנות העולם העיקו עליה קשות.
קלבורן וגלדריאל הגיעו ראשונים אל לינדון, שם הם הנהיגו עדת עלפים קטנה תחת חסותו של גיל-גלד, המלך העליון האחרון של הנולדור.
לאחר-מכן הם יצאו למזרח והגיעו להרי-האובך, שבצדה המערבי הקימו את ארץ ארגיון, בקרבת מצודת קהזד-דום של הגמדאים.
באותן שנים הם יצרו קשרים עם עדות הננדור והסילבן שממזרח להרי האובך, בממלכות לורינאנד וגרינווד.
לאחר שסאורון – המסתיר את זהותו תחת הכינוי אנטר ונראה כמיא טהור שנשלח מטעם הולא אולה – הגיע אל ארגיון, החלה גלדריאל לחשוד בו עד שהייתה המכשול היחיד בדרכו.
אבל לאחר עוד כמה שנים נטשו קלבורן והיא, עם עוד עלפים, את ארגיון וקלברימבור, נכד פאנור, שלט בה במקומם.
קלבורן וגלדריאל חצו לצד המזרח להרי האובך דרך אולמות קאהזד-דום והתיישבו בלות'לוריין, ובהמשך הפכו לאדון וגבירת לות'לוריין.
באותן שנים נולדת בת לקלבורן וגלדריאל.
זו העלמה קלבריאן, שמאוחר יותר נישאת לאדון אלרונד חצי-עלף, אדון ארץ ריבנדל.
במהלך העידן השני, כאשר טבעות-הכוח חושלו, גלדריאל שנאה את אנטר וידעה שיש לה סיבה לחשוד בו.
באותה עת היה אנטר מי שהדריך את קלברימבור ושאר עלפי ארגיון בחישול טבעות הכוח.
נראה לבסוף שהיא גם צדקה, כאשר חשף אנטר את זהותו האמיתית כסאורון.
בזמן התקפת סאורון על ארגיון, הופקדה בידיה של גלדריאל אחת משלוש טבעות-הכוח האדירות ביותר – נניה, טבעת המים.
כיוון שהטבעת-האחת הייתה אצל סאורון, וגלדריאל הבינה את סדר הגודל של הנזק העלול להיגרם, היא נמנעה מלענוד את הטבעת.
לעומת זאת, בעידן השלישי, כאשר הטבעת האחת אבדה, גלדריאל עונדת לאצבעה את נניה ומתחילה להשתמש בה.
הטבעת מחזקת אצל גלדריאל סגולות שכבר היו לה, ואפשר שכוחותיה גם קשורים למראת-גלדריאל, קערית מים גדולה המראה את אירועי העבר, ההווה והעתיד הקשורים למתבונן, וגלדריאל תמיד תראה אותם גם בנפשה.
הטבעת נניה גם עוזרת בהגנה על לורין, והופכת את הארץ ההיא למשכן קסום ומרפא לכל שוכניה, הגלד'רים.
בנוסף, בעזרת הטבעת גלדריאל הודפת את פגעי הזמן מלות'לוריין ומביאה עליצות ואושר נשגב כמו בוולינור.
גלדריאל מנהלת כוננות מתמשכת נגד סאורון, ולעיתים קרובות נאבקת איתו באופן מחשבתי.
נאמר שסאורון השתוקק לגלות את כל מה שצופנות מחשבותיה הכמוסות של גלדריאל, אבל כל עוד לא הייתה לו הטבעת האחת, הדבר היה בלתי-אפשרי.
עוד נאמר שגלדריאל לבדה יכלה להשמיד את סאורון בעוצמתה, אם הייתה לה הטבעת האחת.
גלדריאל היא מי שמקימה את המועצה הלבנה, או מועצת החכמים, שמלבדה חברים בה האיסטרי סרומן הלבן וגנדלף האפור, וגם העלפים קירדן חרש-הספינות והאדון אלרונד.
מטרת האחווה לבנות מגננה מול כוחות הרשע ולדאוג שהטבעת האחת לא תיפול לידי משרתי סאורון.
בספר "אחוות הטבעת", מארחים קלבורן וגלדריאל בארץ לות'לוריין את אחוות הטבעת, שזה עתה יצאה מקהזד-דום.
כאשר הם פוגשים בהם, באולמם המפואר שעל עץ גדול, בקרס-גלד'ון, עיר בירתה של לות'לוריין, גלדריאל שולחת לכל אחד מחברי האחווה מבט סורק, הבוחן את נאמנותם והחלטיותם לגבי המסע שלהם.
בורומיר, בנו של עוצר מלכות גונדור, מחשיב את המבט הבוחן הזה לפיתוי.
מנגד, במפגש חשאי של גלדריאל ופרודו בגינס נושא-הטבעת, הוא מחליט להעמיד אותה במבחן כאשר הוא מציע שהטבעת-האחת תהיה תחת חסותה.
בידיעה שההשפעה המקוללת של הטבעת תעשה אותה "אדירה ונוראה", ובזיכרון השאפתנות שגרמה לה לבוא לארץ התיכונה, גלדריאל מסרבת לקבל ההצעה – למרות שבלבה השתוקקה שנים רבות לקבל אותה לידיה.
במחזה אדיר, גלדריאל מגלה בדיוק מה עלול לקרות אם תהיה הטבעת בידיה, כי אז תהיה יפה וחזקה מכל אל ואלה שקיימים, והיא תביא חורבן וכאוס לעולם.
לאחר הסירוב היא משלימה עם עצמה, מצהירה שעליה להתמעט ולעבור חזרה למערב כפי שהיא, בעוד שבארץ התיכונה יקום שלטון בני-האדם.
כשהאחווה נפרדת מלות'לוריין, גלדריאל מעניקה מתנה אישית לכל אחד מחבריה, ובנוסף פת-מסע (לחם למבס), גלימות-עלפים וסירות.
באותו יום, מאוחר יותר, מגיע ללות'לוריין גנדלף האפור על גבי גוואהיר מלך העיטים.
גנדלף מת לאחר מאבקו עם הבאלרוג אך הושב לחיים "עד שישלים את משימתו".
בלות'לוריין, היא ריפאה את גנדלף מכל פצעיו והלבישה אותו בבגדים לבנים, כמגיע לקוסם הלבן, ראש מסדר האיסטרי.
לקראת הקרבות האחרונים של מלחמת הטבעת, הטילו צבאות סאורון שבדול-גולדור שלוש פעמים מצור על לות'לוריין.
בספר "שובו של המלך" נאמר שלות'לוריין עמדה בכל ההתקפות הודות לשוכניה, אבל עוד יותר כיוון שהכוח אשר שרר שם היה בלתי-מנוצח, מלבד אם סאורון יבוא לשם.
הכוונה אכן הייתה לכוחה של הגבירה גלדריאל ולכוח של טבעתה.
לאחר שסאורון מוגר, יצאו צבאות לת'לוריין עם אדונם קלבורן, ועזרו לצבאות יער גרינווד להילחם בצבאות דול-גולדור.
לאחר-מכן באה לשם גלדריאל בעצמה, ובעוצמתה הפילה את חומות דול-גולדור וצריחה, וחשפה את כל מאורותיה ובתי-השבויים שלה.
לבסוף היא עלתה על האוניה האחרונה, יחד עם קירדן, אלרונד, גנדלף הלבן ושני ההוביטים נושאי-הטבעת בילבו ופרודו באגינס, ובזה מסתכם העידן השלישי.
נאמר כי בשלב ההוא סלחו לה הולאר, משתי סיבות עיקריות – היא סירבה לקבל את הטבעת האחת, ולקחה חלק גדול במיגורו של סאורון.
היא עוזבת מאחוריה את בעלה קלבורן לעת-קצרה, עד שזה יעבור גם-כן למערב.
בעת הזו, גלדריאל הייתה לפחות בת 8,000 שנים, ובקרב עלפי הארץ התיכונה נחשבת לשנייה בשנותיה בלבד לאחר השר קירדן חרש-הספינות.
על-פי כתבים שונים, משערים שגובהה של גלדריאל היה בערך 193 סנטימטרים, ואפשר שהיא גבוהה במעט מבעלה קלבורן.
אבל הדבר שהכי מזוהה עם גלדריאל הוא שיערה הארוך הזהוב, שנודע ביופיו ובזוהרו.
עלפי ולינור אמרו שהוא אצר בתוכו את אורם של שני עצי האור, טלפריון ולאורלין.
העלפים נודעו כיצורים יפים, אבל גלדריאל הייתה אף יפה מהם, ושיערה הכיל בתוכו אור אדיר.
הוא היה זהוב כשיער אביה ואם-אביה, אבל עשיר וזוהר יותר, ויש בתוכו זיכרונות לשיער הכסף של אמה.
פאנור בעצמו ביקש ממנה מספר שערות, כי שיערה הפליא אותו מאוד והוא אהב אותו.
אבל גלדריאל מעולם לא חיבבה אותו, וסירבה לתת לו אפילו שיערה אחת.
משערים כי אז עלה ברוחו רעיון יצירת הסילמרילים, שיכילו בתוכם את אורם של שני העצים.
כך נודעו פאנור וגלדריאל כשני האדירים שבעלפים שסולדים זה מזה.
מנגד, כאשר נפרדה אחוות הטבעת וגלדריאל העניקה להם מתנות, לגימלי הגמד העניקה שלוש משערותיה לבקשתו, וזה היה סמל לשלום בין גזע העלפים לגזע הגמדאים.
באופייה שולבו תכונות שונות מכל העדות שמהן מוצאה: מהנולדור, לקחה גלדריאל את הגאווה והשאפתנות, אבל אלה היו מתונים על ידי האצילות, הטוהר והבינה של הוניר.
מכל בני-משפחתה הקרובים והרחוקים, היא דמתה לאביה פינרפין ולאחיה הבכור פינרוד.
כמו פינרפין היא הייתה חזקה וגאה, וכמו פינרוד חזתה בארצות רחוקות וחפצה למשול בממלכה משלה כאוות-נפשה.
ועדיין הייתה בתוכה הרוח האצילית והנדיבה של עדת הוניר, שגרמה לה להוקיר ולזכור את הולאר לנצח.
כאשר היא גילתה חיבה אל גימלי הגמד, וגערה בבעלה שזעם על הגמדאים, הצליחה למעשה לזכות בלבו של גימלי לנצח.
שמה המקורי של גלדריאל הוא ארטניס (ar – אצילי, nis – אישה), "אישה נאצלת".
זה השם שהעניק לה אביה מהיותה בתו היחידה, לאחר ארבעה בנים.
מלבדו, העניקה לה אמה בבגרותה את השם נרוון (ner – גבר, wen – עלמה) "עלמה-גבר".
זאת אודות לגובהה וחוסנה של בתה, שנודעה כחובבת אומנויות ספורט.
גלדריאל זה השם בלשון סינדרין, לשם אלאטריאל (alata – זוהר, riel – גבירה המוכתרת בזר), בלשון קווניה טלרית.
את השם הזה נתן לה בעלה קלבורן הודות לשיערה הזהוב-כסוף.
השם גלד'ריאל זהו שם מוטעה שנתנו לה בני-אדם ויצורים אחרים שלא ידעו על ימיה הקדומים של גלדריאל, כיוון שהמילה גלד בסינדרין שמשמעותה אור, שונה מהמילה גלד' שמשמעותה עץ.
השם הזה מתאים לבני-עמה, הגלד'רים, "אנשי-העצים", והיא "גבירת העצים".
כמושלת לות'לוריין, היא כונתה בכינויים שונים, כגון: "גבירת לורין", "גבירת העצים"ו- "המלכה גלדריאל".
היו שכינו אותה גם "גבירת האור" או "הגבירה הלבנה", הודות לעורה הבהיר, למלבושיה וגלימתה הלבנים שהעניקו לה צלם זוהר וזורח.
אחרים שלא הכירו אותה וחששו מהשמועות והסיפורים עליה, או שהיו אויבים שלה, כינו אותה: "אדונית הכשפים" ו- "המכשפה מן היער הזהוב".
בטרילוגיית שר הטבעות של הבמאי פיטר ג'קסון, מגלמת את גלדריאל השחקנית קייט בלאנשט.
בהכנות הסרט חשבו המפיקים הרבה על הדמות שתספר את סיפור העלילה, בתחילת הסרט.
הם חשבו אפילו על גנדלף האפור או על אלרונד חצי-עלף, מהיותם יצורים מאוד נעלים.
אבל לבסוף הם הכריעו בגלדריאל, מאותה סיבה: היא היחידה שיודעת היטב את הסיפורים כפי שהם, כי היא חוותה אותם על בשרה בזמן אמת מתחילתם ועד סופם (גלדריאל נולדה באמן והתגוררה בבלריאנד במשך כל העידן הראשון).
אלרונד נולד רק בסוף העידן הראשון, וגנדלף הוא מיא שחי במערב, והגיע לארץ התיכונה רק בתחילת העידן השלישי.
בשנת 2021 גולמה על ידי מורוויד קלארק בסדרת הטלוויזיה מבית Amazon Prime Video, "שר הטבעות".
סר גַלָהַאד (Galahad) היה מאבירי השולחן העגול של המלך ארתור ואחר משלושת אוצרי הגביע הקדוש באגדה על ארתור.
הוא בנם של סר לנסלוט דו לאק ואיליין מקרבונק, נסיכת הדייגים, וידוע בגבורתו וטוהרו.
אפשר שהוא התגלמות ישו באביר בסיפורי המלך ארתור.
הוא הופיע לראשונה ב"מחזור לנסלוט - הגביע", וסיפורו "התרומם" בכתבים מאוחרים יותר דוגמת "המחזור הבתר-וולגטי" ו"מות ארתור" לסר תומאס מלורי.
גלהאד נולד עקב תככיה של איליין, בתו של מלך הגביע פֶלֶס, העושה שימוש בכשפים על מנת לתעתע בלנסלוט לחשוב שהיא גווינביר.
הם שוכבים, אך ברגע שהתרמית נחשפת, הוא נוטש את איליין ושב לחצר המלך ארתור.
גלהאד מועבר למשמורת דודתו הגדולה, אם המנזר בננרי, וגדל שם.
"גלהאד" הוא שמו המקורי של לנסלוט, שהוחלף בעודו רך בשנים.
מרלין מנבא שגלהאד יתעלה על אביו בגבורתו ואומץ-לבו ויצליח במשימתו להשיג את הגביע הקדוש.
עם הגיעו לבגרות חובר גלהאד לאביו, שמכתיר אותו לאבירות.
הוא מובא לאחר מכן אל חצר המלך ארתור בקמלוט במהלך חגיגות-הפנטקוסט.
מבלי להבין את הסכנה המרחפת מעל ראשו, צועד סר גלהאד אל השולחן העגול בעיצומה של ההילולה ומתיישב על "הכס המסוכן".
מקום זה נשמר ריק לאדם היחיד שישלים את החיפוש אחר הגביע הקדוש; כל אחד אחר שיתיישב עליו יזכה למוות מידִי מידֵי שמים.
סר גלהאד נותר בחיים, לעיניהם המשתאות של המלך ארתור ואביריו.
או-אז, המלך מבקש מן האביר הצעיר לעמוד למבחן הכולל שליפת חרב מן הסלע.
הוא צולח את המבחן בקלות, ובעקבות זאת המלך ארתור מכריז עליו בזריזות כעל האביר הדגול בעולם.
הוא מזמינו מידית להצטרף למסדר אבירי השולחן העגול, ולאחר חיזיון שמימי של הגביע הקדוש, נפתח החיפוש אחר החפץ המפורסם.
ב"מות ארתור" למלורי, מיומנותו המדהימה של גלהאד בחרב והמזל שלא חדל להאיר לו פנים מיוחסים לאדיקותו הדתית.
על-פי האגדה, רק אבירים טהורים רוחנית יוכלו להשיג את הגביע.
בעוד שבמובן הרחב, "טוהר" זה משמעותו צניעות, נראה שגלהאד חי חיים נטולי-חטאים, וכתוצאה מכך, מצטייר כמי שרוחו ופועלו מתעלים לרמה שונה לחלוטין מזו של שאר האבירים באגדה.
על אף, ואולי בשל אופיו נטול-החטאים, גלהאד כדמות ספרותית נדמה לעיתים כעל-אנושי: הוא מביס אבירים יריבים בלי שמץ מאמץ הנראה לעין, ממעט לבוא בדברים עם חבריו האבירים, ומוביל את בני-לווייתו במסעם אל הגביע הקדוש בנחישות בלתי-נלאית.
מבין השלושה היוצאים לחיפוש אחר הגביע (בורס, פרסיבל וגלהאד), גלהאד הוא האחד שמשיגו בפועל.
כשהוא עושה כן, הוא עולה השמימה כאליהו הנביא וחנוך, בהותירו את חבריו מאחור.
ב-1949 הופיע גלהאד בסדרה הקרויה על שמו בהפקת אולפני קולומביה, בכיכובו של ג'ורג' ריבס, שגילם בשנות החמישים את דמותו של סופרמן בסדרת טלוויזיה.
זו הייתה סדרת הסרטים הראשונה והאחרונה שעסקה בגלהאד כדמות ראשית.
גלהאד זכה למקומות טובים פחות בעיבודים מודרניים לסיפורי המלך ארתור.
ב"אבירי השולחן העגול" ו"מרלין" הוא נראה רק כילד, (אם כי מיועד למצוא את הגביע הקדוש לאחר האירועים המופיעים בסרטים); הוא לא הופיע כלל ב"אקסקליבר" ו"קמלוט".
הוא מקבל זמן מסך מועט אצל "המלך ארתור", כבוגר אך לא כבנו של לנסלוט.
דמותו של גלהאד נותרה אביר מימי הביניים, אם כי בתפאורה מודרנית, "גלא'אד, אביר של השולחן העגול", בסיפורו הקצר של ניל גיימן, "Chivalry" ("אבירות").
הוא מופיע יום אחד על מפתן ביתה של אישה מבוגרת, גברת וויטאקר, שקנתה זמן לא רב קודם לכן את הגביע הקדוש בשלושים פני בחנות-גרוטאות.
הוא מציע לה מגוון רחב של חפצים יקרי-ערך בעבורו, ולבסוף מצליח לשים עליו את ידיו.
אחוזת סר גלהאד נבנתה בוויטבי, אונטריו, קנדה, על ידי החוג הדתי המקומי, "דמוליי אונטריו וויטבי".
גֶלָה בֶּז'וּאשווילי (גאורגית: გელა ბეჟუაშვილი; נולד ב-1 במרץ 1967) הוא פוליטיקאי גאורגי, שכיהן בתפקיד שר ההגנה ושר החוץ של גאורגיה ותפקידים פוליטיים אחרים.
כיום מכהן כראש שירותי המודיעין של גאורגיה.
בז'ואשווילי נולד בעיירה מנגליסי בגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה).
בשנת 1991 הוא סיים כבוגר את המכון ליחסים בינלאומיים והחוק הבינלאומי באוקראינה ולאחר מכן למד בפקולטה לחוק הבינלאומי באוניברסיטת קייב.
בשנת 1997 הוא קיבל תואר מוסמך במשפטים (LLM)-במשפט בינלאומי ובמשפט השוואתי מבית הספר למשפט באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית בדאלאס טקסס.
בשנת 2003 הוא נרשם לבית הספר למנהל שליד אוניברסיטת הרווארד כתלמיד אמצע-קריירה והיה מועמד לתואר MA במינהל ציבורי.
בז'ואשווילי החל את הקריירה הפוליטית שלו במשרד החוץ של גאורגיה בתחילת שנות התשעים.
בין השנים 1993–1996, הוא כיהן כציר מיוחד ומוסמך של גאורגיה בקזחסטן.
במהלך שנות התשעים הוא היה מעורב באופן פעיל במועצת אירופה, ובשנת 1999, כיהן כראש צוות המשא ומתן בין גאורגיה למועצת אירופה.
בין השנים 2000–2004 הוא כיהן כסגן שר ההגנה של גאורגיה.
ב-17 בפברואר 2004 הוא מונה לתפקיד שר ההגנה של גאורגיה וכיהן בו עד ל-10 ביוני של אותה שנה.
הוא היה השר ההגנה הראשון שלא הגיע מרקע צבאי או ביטחוני מאז הקמתה של גאורגיה.
מיוני 2004 ועד אוקטובר 2005 הוא כיהן כמזכיר המועצה לביטחון לאומי של גאורגיה, וב-19 באוקטובר 2005 הוא החליף את סלומה זוראבישווילי בתפקיד שר החוץ של גאורגיה.
עם כינון הממשלה החדשה של גאורגיה בינואר 2008 הוחלף בז'ואשווילי, ב-31 בינואר של אותה שנה, על ידי דוד בכארדזה.
בעקבות זאת הודיע בז'ואשווילי על החלטתו לפרוש מהחיים הציבוריים לטובת הסקטור הפרטי.
למרות זאת מונה בז'ואשווילי, ב-30 בינואר 2008 לראש שירותי המודיעין של גאורגיה והחליף את אנה ז'ווניה.
משנת 2000, במקביל לפעילותו הפוליטית, היה בז'ואשווילי במחקר מדעי בסוגיות של החוק הבינלאומי, וכתב, בשנת 2003, את הספר "היבטים משפטיים בינלאומיים של מדיניות החוץ הגאורגית" ומספר מאמרים בנושא.
הוא מחזיק בדרגה הדיפלומטית של "שגריר מיוחד ומוסמך", ודרגת מזכיר שגרירות ממלכתי בשירות הציבורי.
בז'ואשווילי נשוי עם שני בנים.
הוא דובר גאורגית, אנגלית, רוסית וספרדית.
אחיו דוד בז'ואשווילי הוא אחד מהבעלים של ערוצי הטלוויזיה מזה ורוסתווי-2 וחבר הפרלמנט הגאורגי מטעם תנועת האיחוד הלאומית (בראשות סאקשווילי).
גלובוס היא תוכנית טלוויזיה ישראלית אשר שודרה בערוץ הראשון מאז ינואר 2000.
התוכנית נוסדה מתוך צורך למלא את החלל הריק בשידורי צהרי השבת של הערוץ הראשון (בתחילת דרכה, שודרה התוכנית בשעת הצהריים).
התוכנית עוסקת בכל פרק בנושא אחד ספציפי - מהארי פוטר, חנוך לוין צ'ארלי צ'פלין ואריך קסטנר, ועד דוקאביב, עשור לאסון התאומים ואפילו החתונה המלכותית הבריטית.
הפורמט המקובל שלה הוא שני מגישים קבועים ואחד עד שלושה אורחים 'מומחים' לנושא הנדון בפרק.
את התוכנית מגישים דוד ויצטום ואורן נהרי (אשר גם עורך אותה), מאז פרקה הראשון.
בביוכימיה, גְלוֹבּוּלִין (Globulin) היא אחת משלוש הקבוצות של חלבונים המרכיבים את הפלזמה (יחד עם אלבומין ופיברינוגן).
חלק מהגלובולינים נוצרים בכבד, בעוד אחרים נוצרים במערכת החיסון.
הריכוז הנורמלי של מוגלובולינים בדמם של בני אדם הוא בין 2.3 ל-3.5 גרם לדציליטר.
אלפא - קבוצה הנמצאת בפלזמה ונחלקת לאלפא 1 ולאלפא 2. קבוצה זו היא האלקטרופוריזית ביותר מבין כל הגלובולינים.
קבוצה זו מדכאת את פעילותם של חלק מהפרוטאזים בדם.
בקבוצה זו נכלל למשל האלפא-1 אנטיטריפסין.
בטא - קבוצה הנמצאת בעיקר בדם והגנים המייצרים את חלבונים אלה ממוקמים על כרומוזום 11 בבני אדם.
האלקטרופוריזיות שלה היא בינונית, נמוכה מזו של האלפא גלובולין וגבוהה מזו של הגאמא.
גאמא - קבוצה הנמצאת בדם והיא האלקטרפוזית הנמוכה ביותר מבין כלל הגלובולינים.
קבוצה זו כוללת בתוכה את רוב הנוגדנים (Igs) בדם.
גִּלדָניים (שם מדעי: Scyliorhinidae) הם משפחה מסדרת הכרישאים, המונה מעל 150 מינים ידועים.
הגלדניים נמצאים ביַמִּים של מים טרופיים וממוזגים בכל העולם, מעומקים של קו השפל והגאות ועד עומקים של 2,000 מטר ויותר, תלוי במין.
הגלדניים מובחנים בעיניים מוארכות דמויות עיני חתול ושני סנפירי גב קטנים הממוקמים הרחק מאחור.
רוב המינים קטנים יחסית, ואורכם אינו עולה על 80 ס"מ; מעטים, כגון ה-Scyliorhinus stellaris, עשויים להגיע לאורך 1.6 מטר.
לגופם של רוב המינים מראה תבניתי כגון פסים, טלאים או נקודות.
הם ניזונים מחסרי חוליות ודגים קטנים.
חלק מהמינים הם מטילי ביצי חיים (כמו המין Aplacental viviparous), אולם הרוב מטילים ביצים בתוך קליפה קשיחה, ומעין קנוקנת מסולסלת בכל קצה, הידועה בשם "ארנק בתולת הים".
לכמה כרישים מהסוג Cephaloscyllium יש את היכולת למלא את קיבותיהם במים או אוויר כאשר הם מאוימים, כדי להגדיל את היקפם פי 2 או 3.
משפחה הכוללת 17 סוגים ולמעלה מ-150 מינים, ההופכים אותה למשפחה הגדולה ביותר של כרישים.
Poroderma – ובו גלדן מפוספס
Scyliorhinus – ובו המין גלדן כלבי
גִּלְדָּן (שם מדעי: Elytrigia) הוא סוג דגן רב שנתי, ממשפחת הדגניים.
דגן זה מאופיין בכך ששיבוליו הדוקות מאוד, עד שאינן עבות מגבעולו.
סוג זה הופרד מהסוג אַגְרוֹפִּירוֹן (Agropyron) ושמו העברי ניתן על שום האיברים הגלדניים של השיבולית.
5 מיני גלדן גדלים בארץ ישראל:
המין העיקרי של דגן זה, הגלדן הסמרני גדל בר בעיקר שטחי מישור החוף, על אדמת חול וסלעי כורכר, ואף סמוך מאוד לים, כאשר מין זה עמיד בצורה רבה מפני רסס גלי הים המלוחים.
הגלדן המוארך - גדל באזורי ביצות.
הגלדן המחוספס - גדל בחרמון (ולעיתים נדירות גם בגליל העליון).
גַּלְדָּן סַמְרָנִי או אַגְרוֹפִירוֹן סַמְרָנִי (שם מדעי: Elytrigia juncea) הוא מין דגן רב שנתי, מסוג גלדן ממשפחת הדגניים.
גלדן סמרני מאופיין בכך ששיבוליו הדוקות מאוד, עד שאינן עבות מגבעולו.
הדגן פורח בחודשים אפריל, מאי ויוני, והוא עובר תקופות תרדמה בקיץ ומתעורר בסתיו.
פרחיו דו מיניים, ועליו מסורגים (עלה אחד בכל מפרק).
גלדן סמרני עמיד בצורה רבה מפני רסס גלי הים המלוחים והוא קולט מים מהלחות באוויר.
לגלדן סמרני תאית רכה שהוא קל לעיכול לפרות.
יש בו כ-2.5% חלבון נעכל, וויטמינים כמו ריבופלאבין המתאים לפרות.
גלדן סמרני גדל בר בארץ ישראל בעיקר בשטחי מישור החוף, על אדמת חול וסלעי כורכר, ואף סמוך מאוד לים.
בשנות ה-50 חקר דוד צוריאל מהתחנה לחקר החקלאות את השימוש בגלדן סמרני לצורך מרעה על אדמות חוליות ובשנות ה-60 נעשה בו שימוש נרחב לייצוב אדמות חוליות.
גַּלְדָּן מָאֳרָך (נקרא בעבר אַגְרוֹפִירוֹן מָאֳרָך) (שם מדעי: Elytrigia elongata) הוא מין דגן רב שנתי, מסוג גלדן ממשפחת הדגניים.
מין זה גדל בר באזורי ביצות באקלים ים תיכוני ואירו-סיבירי.
בארץ ישראל המין גדל בר בעיקר בשטחי מישור החוף, באזורים ביצתיים.
הדגן פורח בחודשים אפריל, מאי ויוני, פרחיו דו מיניים, ועליו מסורגים (עלה אחד בכל מפרק).
גִּלְדָּן מְחֻסְפָּס (נקרא בעבר אַגְרוֹפִירוֹן מְחֻסְפָּס (שם מדעי: Elytrigia intermedia) הוא מין דגן רב שנתי, מסוג גלדן ממשפחת הדגניים.
מין זה גדל בר באזורי ביצות באקלים ים תיכוני ואירו- סיבירי.