tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא בעל תואר מהנדס מאוניברסיטת לובוראו (Loughborough) שבבריטניה.
הוא עבד בתחום ההנדסה והבניין.
בשנת 1957 הוא התחתן עם אשתו הראשונה, פטי מורגן.
מאותם נישואים יש לו בת אחת, טרייסי.
בשנת 1975 הוא מונה להיות המזכיר הביטחוני של המפלגה הליברלית-הלאומית שבראשה עמד אביו.
יחד עם אביו, כמיל "נמר" שמעון הוא יסד את "הנמרים" - פלוגות מזוינות שמילאו חלק בתחילת מלחמת האזרחים הלבנונית.
ארגון זו החל להיאבק בפלנגות של משפחת ג'ומאייל על הנהגת המחנה הנוצרי בלבנון.
בתחילת 1976 קיבל שמעון את פניו של אלוף-משנה בנימין בן אליעזר, שהגיע ללבנון בספינת-טילים של חיל הים.
לשאלת בן אליעזר, מדוע פנו הנוצרים אל ישראל לעזרה במלחמת האזרחים, ענה שמעון: "עשינו זאת על פי עצתם של גורמים ערביים.
הם אמרו לנו, שאם אנו רוצים להישרד באזור, עלינו לפנות לישראל - רק היהודים יוכלו להבטיח את קיומכם".
ב-1980 הותקפו "הנמרים" והובסו בהפתעה על ידי הפלנגות הנוצריות של בשיר ג'ומייל ביום הסכינים הארוכות.
דאני שמעון ומנהיג הפלנגות הפכו לאויבים.
מערכת היחסים שלו עם ג'ומאייל הביאה את המרוני הלאומן לעשות צעד חריף במיוחד ולהעביר את משרדיו לאזור המערבי (המוסלמי) של ביירות.
אחר כך עבר לרבת עמון ונפגש עם יאסר ערפאת כדי לדון בשיתוף פעולה
לאחר תקופה קצרה בה פרש שמעון מהחיים הפוליטיים, הוא חזר בשנת 1983 ומונה כמזכיר הכללי של המפלגה הליברלית-הלאומית, ביקר בישראל וניפגש עם שר החוץ יצחק שמיר (על פי הדיווחים בעיתונות באותה ביקר בישראל כמה פעמים לפני כן, אך זה הייתה הפעם הראשונה שדבר נעשה בגלוי).
חודשים לפני כן הכחיש אריאל שרון שנפגש עם שמעון באירופה.
בשנת 1985 הוא החליף את אביו בתור ראש המפלגה הליברלית הלאומית.
בשנת 1988 הוא עמד בראש החזית הלבנונית - קואליציה שהורכבה בעיקר ממפלגות ופוליטיקאים נוצרים.
באותה שנה הכריז על רצונו לרוץ לנשיאות לבנון, אך סוריה, שכבר שלטה בכ-70% מלבנון, הטילה וטו על בחירתו.
עם סיום הקדנציה של הנשיא דאז, אמין ג'ומייל, ב-23 בספטמבר 1988 לא נבחר יורש.
שמעון הביע את תמיכתו בגנרל מישל עאון, שנתמך על ידי ג'ומייל, לעמוד בראש ממשלת מעבר.
מינוי זה נתקל בהתנגדות מצד המוסלמים מכיוון שתפקיד זה שמור, לפי האמנה הלאומית, לסונים.
הסורים הקימו ממשלת-נגד ובראשה סלים אל-חוס.
מצב מלחמתי זה בין שני הצדדים נמשך עד 1990, כאשר ארצות הברית נזקקה לתמיכת סוריה, או לפחות לאי-הפרעתה, במלחמת המפרץ הראשונה.
כך הסירה ישראל את המצור האווירי מעל שמי לבנון ובזאת הרשתה למטוסים הסורים להשלים את המלאכה ב-13 באוקטובר.
דאני שמעון היה ממתנגדי הסכם טאיף, אשר חיזק את כוחם של הסונים על חשבון המרונים ולא הזכיר במפורש את מועד נסיגתם המוחלטת של הכוחות הסוריים מלבנון.
ב-21 באוקטובר 1990 נרצח דאני שמעון בהתנקשות בה נהרגו גם אשתו השנייה, אינגריד, ממוצא גרמני, ושני בניו, טארק בן ה-10 וז'וליאן בן ה-5. חוץ מטרייסי מנישואיו הראשונים, הותיר דאני עוד ילדה מנישואיו עם אינגריד (עבד אל-נור), תמרה שמה.
הממשלה הפרו-סורית עצרה את סמיר ג'עג'ע ושפטה אותו באשמת רצח.
אחיו של דאני, דורי שמעון, צוטט כאומר שלפי דעתו, ג'עג'ע חף מפשע והאחראים לרצח הם סוכנים סורים שיש למצוא אותם בחקירה מחודשת.
מועדון הכדורגל דאנוביו (בספרדית: Danubio Fútbol Club) הוא מועדון כדורגל אורוגוואי מהעיר מונטווידאו, בירת אורוגוואי.
נכון לעונת 2025 הקבוצה משחקת בליגת העל האורוגוואית.
ב-1 במרץ 1932 נוסד מועדון הכדורגל דאנוביו על ידי שני אחים ילידי בולגריה, מיגל וחואן לאזארו, ביחד עם עוד בחורים מבית הספר "רפובליקה דה ניקרגואה" במונטווידאו.
שמו של המועדון ניתן לו על שם הנהר דנובה העובר בבולגריה.
מהקבוצה יצאו חלק מהשחקנים הגדולים בתולדות הכדורגל באורוגוואי בפרט ובדרום אמריקה בכלל, כגון אלבארו רקובה, רובן סוסה, מרסלו זלאייטה ורובן אוליביירה.
גם שחקנים כגון נרי קאסטייו ודייגו פורלאן החלו את הקריירה שלהם בקבוצה.
הקבוצה זכתה באליפותה השלישית בעונת 2006/07 לאחר שגברה פעמיים על פניארול, הן באפרטורה והן בקלאוסורה.
בסיום עונת 2013/14 היא זכתה באליפות הרביעית.
הקבוצה שיחה מספר פעמים בגביע ליברטדורס ובשנת 1989 הגיע לחצי הגמר.
דאנבאלו מולמאטיוס היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".
על פי ג'פרי, הוא היה בנו של קלוטן, מלך קורנוול, והיה הראשון שהצליח להשיב סדר לממלכה בעקבות מלחמת האזרחים שהחלה בין פורקס הראשון לבין אחיו פרקס.
דאנבאלו הביס את פינר (Pinner) מלך לואגריה בקרב.
לאחר תבוסה זו חברו נגדו ראדאוקוס (Rudaucus) מלך קאמבריה וסטאטריוס (Staterius) מלך אלבה ופלשו לארצו: לאחר קרב שהסתיים בתיקו, לבש דאנבאלו ו-600 מאנשיו את מדי חיילי הצבאות שיצאו נגדו ובהסוואה זו חדר למחנה אויביו והרג את שני המלכים.
בעקבות ניצחונו הכריז דאנבאלו על עצמו כמלך בריטניה וחוקק חוקים שנקראו חוקי מולמאטין על שמו.
דאנבאלו שלט 40 שנה בממלכה ולאחר מותו נקבר במקדש השלום בטרינוואנטום (לימים לונדון).
לאחר מותו החלה מלחמת אזרחים בין שני בניו - בלינוס וברניוס.
דניאל "דאנו" הלסל הוא שחיין שווייצרי, סגן אלוף עולם ושיאן עולם במשחה ל-50 מטר חופשי.
הלסל נולד בז'נבה לאם ילידת שווייץ ולאב יליד ג'מייקה.
הלסל השתתף לראשונה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) וסיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.50 שניות.
המנצח היה ראודי גיינס מארצות הברית (49.80 שניות).
כמו כן, הוא סיים במקום ה-11 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.51 שניות.
בנוסף, הוא סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:47.93 דקות ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:26.61 דקות.
ב-21 ביולי 1985 בתחרות שחייה שנערכה בבלינזונה, שווייץ שבר הלסל במשחה ל-50 מטר חופשי את השיא העולמי והעמיד אותו על 22.52 שניות.
הוא קיזז שתי מאיות השנייה מהשיא הקודם של רובין לימי מארצות הברית.
השיא העולמי החזיק מספר חודשים וב-6 בדצמבר אותה שנה טום ג'אגר מארצות הברית שיפר את השיא וקבע זמן של 22.40 שניות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסופיה, בולגריה בתחילת אוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.03 שניות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.96 שניות.
בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:47.34 דקות) ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:26.45 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד 1986 זכה הלסל במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 20.80 שניות אחרי המנצח והשיאן העולמי הקודם טום ג'אגר שקבע זמן של 22.49 שניות ולפני מאט ביונדי (22.85 שניות) שהיה השיאן העולמי במשחה זה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשטרסבורג, צרפת בשנת 1987 סיים הלסל במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.09 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.65 שניות.
בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:48.15 דקות).
באולימפיאדת סיאול (1988) סיים הלסל במקום רביעי בתוצאה של 22.83 מאית לפני בן ארצו השחיין סטפן וולרי ואחרי ביונדי שקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 22.14 שניות, ג'אגר (22.36 שניות) וגנדי פריגודה מברית המועצות (22.71 שניות) ובמקום 23 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.21 שניות.
בנוסף, הוא סיים במקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:48.09 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבון, לשעבר מערב גרמניה באוגוסט 1989 סיים הלסל במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.89 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 סיים הלסל במקום השישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.83 שניות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באתונה, יוון באוגוסט אותה שנה סיים הלסל במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.97 שניות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) הלסל לא שחה היטב.
בשלב המוקדמות הוא סיים במקום ה-17 בתוצאה חלשה יחסית של 23.15 שניות.
למזלו אחד השחיינים נמחק ממשחה גמר ב' ולכן יכול היה להשתתף.
בגמר ב' הוא שחה וגם הפעם לא שחה היטב וסיים אחרון ומקום 16 כללי בתוצאה של 23.18 שניות.
לאחר המשחקים האולימפיים בשנת 1992 הלסל הוותיק החליט על פרישה משחייה תחרותית.
דאנל לייבה גונסאלס (Danell Leyva Gonzalez; נולד ב-30 באוקטובר 1991) הוא מתעמל אמריקאי ממוצא קובני.
הוא אלוף העולם במקבילים (טוקיו 2011) ובעל מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) בתחרות הקרב-רב.
לייבה נולד בעיר מטנסס שבקובה להורים שהיו מתעמלים בנבחרת קובה.
כשהיה בן שנה, ערקה משפחתו למערב, והשתקעה במיאמי.
בשנת 2006 השתתף לייבה לראשונה בתחרות ארצית, וב-2008 זכה במדליית זהב בתרגיל המתח באליפות אמריקה שנערכה בארגנטינה.
בשנת 2009 השתתף לייבה לראשונה באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה באותה שנה בלונדון.
הוא העפיל לשלב הגמר בתרגיל המתח, וסיים במקום הרביעי.
באליפות העולם שנערכה ב-2010 ברוטרדם, סיים לייבה במקום הרביעי עם נבחרת ארצות הברית בתחרות הקבוצתית, במקום החמישי בתרגיל על המתח ובמקום 18 בתחרות קרב-רב אישי.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו ב-2011 רשם לייבה את ההישג הטוב ביותר שלו, כשזכה במדליית הזהב בתרגיל המקבילים.
נוסף לכך, זכה במדליית ארד עם נבחרת ארצות הברית, ובתרגיל הקרב-רב סיים במקום ה-24.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה לייבה במדליית הארד בתחרות הקרב-רב אישי (לאחר שדורג ראשון במוקדמות), הוא סיים במקום חמישי בתרגיל על המתח ובמקום חמישי עם חבריו בתחרות הקבוצתית.
בתרגיל המקבילים, אותו ביצע כאלוף העולם, סיים רק במקום ה-12 ולא עלה לגמר.
בשנת 2020, ביום היציאה מהארון הבינלאומי, יצא מהארון בציוץ בחשבון הטוויטר שלו כביסקסואל ופאנסקסואל.
דאנטה בונפים קוסטה סנטוס (בפורטוגזית: Dante Bonfim Costa Santos; נולד ב-18 באוקטובר 1983 בסלבדור שבברזיל), ידוע בשמו הפרטי דאנטה, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם במועדון הכדורגל הצרפתי ניס.
דאנטה החל את קריירת המשחק שלו במועדון הברזילאי ז'ובנטודה, ולאחר שנתיים יצא לתחנתו הראשונה באירופה, המועדון הצרפתי ליל.
לאחר שמיעט לשחק בקבוצה, עבר לבלגיה, תחילה לקבוצת שרלרואה, ובהמשך לסטנדרד לייז' איתה זכה באליפות ליגת העל הבלגית ובסופר קאפ הבלגי בשנת 2008. שנה לאחר מכן, הצטרף לבונדסליגה כאשר עבר אל בורוסיה מנשנגלדבך.
לאחר ששיחק שלוש שנים בקבוצה, במהלכן הפך לאהוב על האוהדים והיה לאחד הבלמים החזקים והיציבים בבונדסליגה, נמכר בקיץ 2012 תמורת 4.7 מיליון אירו למועדון הפאר הבווארי, באיירן מינכן.
את שערו הראשון בבאיירן מינכן הבקיע דאנטה בניצחון 0–5 על הנובר 96. בבאיירן מינכן הפך דאנטה לחלק משמעותי מזכיית המועדון בטרבל בעונתו הראשונה בקבוצה 2012/13, כאשר הציג יכולת טובה מאוד לאורך כל העונה תחת המאמן יופ היינקס, והיווה עוגן חשוב בהגנת הקבוצה, בצוותא עם ג'רום בואטנג וחאבי מרטינס.
דאנטה הצטיין בניצחון 0–4 על ברצלונה בחצי גמר ליגת האלופות, ובמשחק הגמר מול בורוסיה דורטמונד גרם אמנם לפנדל לאחר הכשלה על מרקו רויס, אך הציג יכולת טובה, במשחק בו באיירן מינכן ניצחה בתוצאה 1–2 וזכתה בתואר.
בעונת 2013/14 המשיך דאנטה להיות שחקן הרכב בבאיירן מינכן תחת המאמן החדש פפ גווארדיולה, אך ספג ביקורות רבות לאחר שהקבוצה הובסה בחצי גמר ליגת האלופות בתוצאה 0–4 על ידי ריאל מדריד.
בעונת 2014/15 ירד מעמדו של דאנטה בקבוצה, לאחר שביצע מספר טעויות בהגנה, והוא מיעט לשחק בהרכב.
את עונת 2015/16 החל דאנטה בבאיירן מינכן, אך ב-30 באוגוסט 2015 עבר לוולפסבורג תמורת 4.5 מיליון אירו.
דאנטה שיחק בקבוצה במשך עונה אחת, שהסתיימה באכזבה מאחר שהקבוצה לא הצליחה להעפיל למפעלים האירופיים, אך הגיע עם הקבוצה עד לרבע גמר ליגת האלופות, בו הודחה הקבוצה על ידי ריאל מדריד.
ב-22 באוגוסט 2016 חתם דאנטה בניס הצרפתית לשלוש שנים.
דאנטה קיבל הזדמנות לפתוח בהרכב בחצי הגמר מול נבחרת גרמניה, לאחר שטיאגו סילבה ספג כרטיס צהוב בניצחון ברבע הגמר על נבחרת קולומביה, שמנע ממנו לשחק בחצי הגמר.
המשחק מול גרמניה נודע כמינייראסו, וזכור לשמצה בברזיל בכך שהנבחרת המקומית הובסה בתוצאה 1–7 על ידי הגרמנים שהמשיכו לזכייה בתואר.
דאנטה ספג ביקורות רבות על הופעתו במשחק זה, ולא חזר לאחר מכן לנבחרת ברזיל.
אליפות העולם לקבוצות כדורגל 2013
דאנלופ , הוא מותג בינלאומי המשמש מספר חברות מתחומים שונים, בעיקר בייצור צמיגים וציוד לספורטאים.
חברת דאנלופ המקורית נוסדה בממלכה המאוחדת ב-1889 כדי לייצר צמיגי אופניים על פי הפטנט של הממציא הסקוטי ג'ון בויד דאנלופ, שהגה את רעיון הצמיג המתנפח.
החל משנות ה-20 של המאה ה-20 התרחבה החברה לתחומי ייצור נוספים לאחר רכישה של חברות אחרות.
בין התחומים היו ביגוד, הנעלה ותעשיית התעופה.
כניסת החברה להפקת צמג (לטקס) הובילה לעיסוק בתחומים נוספים כמחבטי טניס וכדורי גולף.
רוב שנותיה נקראה החברה בשם Dunlop Rubber.
בשנת 1984 נקלעה החברה לקשיים והחלה בתהליך מכירה ופירוק.
החטיבה האמריקנית הופרדה לחברה עצמאית, תחת בעלות הנהלתה.
ב-1985 נמכרה דאנלופ לחברה הבריטית BTR שמכרה את עסקי הצמיגים לחברת סומיטומו היפנית שצמחה בעצמה מתוך חברה בת של דאנלופ ביפן.
סומיטומו רכשה את החברה האמריקנית שנה לאחר מכן.
מיזם משותף בין חברת גודייר האמריקנית לסומיטומו אחראי מאז 1999 על ייצור רוב צמיגי דאנלופ בארצות הברית, אירופה ויפן, ומספר חברות נוספות ממשיכות לייצר צמיגים תחת שם זה לשווקים מקומיים אחרים.
גודייר מחזיקה ב-75 אחוז מהבעלות ועסקי החברה המשותפת מנוהלים בארצות הברית.
החברה מייצרת צמיגים למכוניות ספורט, למכוניות מרוץ, לאוטובוסים ולמשאיות.
ייצור מוצרי הספורט נחלק מאז 1985 בין כמה יצרנים המחלקים ביניהם את השוק האמריקני, האירופי, דרום-מזרח אסיה ושווקים מקומיים נוספים.
חברת SRI Sports הנמצאת בבעלות חברת הגומי היפנית סומיטומו אחראית לייצור בדרום-מזרח אסיה ובמיזם משותף לייצור עבור השוק האמריקני.
המוצרים העיקריים של SRI קשורים לטניס וגולף, בהם נעשה שימוש בגומי.
תחת מותג דאנלופ מיוצר ביגוד וציוד לספורטאים כגון: חולצות ספורט, נעלי ספורט, נעלי טניס, כדורי טניס, מחבטי בייסבול, מחבטי גולף, מחבטי טניס, נעליים לרכיבה על סקייטבורד, כדורי סל, צמיגים לאופניים, חולצות פולו לטניסאים, נעלי כדורסל ומכשירי ספורט.
דאנגנון סוויפטס הוא מועדון כדורגל צפון אירי, מהעיר דאנגנון שבמחוז טיירון בצפון אירלנד.
המועדון משחק בליגת העל הצפון אירית.
המועדון נוסד בשנת 1949, ושיחק בליגה אזורית עד שנת 1972. עת עלה לליגה השלישית של צפון אירלנד.
בעונת 1976/1977 הגיע לשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת קרוסאדרס.
בעונות 1985/1986, 1989/1990, 1991/1992 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות צ'ימיני קורנר, ניורי טאון ופורטאדאון בהתאמה.
בעונות 1988/1989, 1996/1997 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה הצפון אירית והפסיד לקבוצות בנגור וגלנטורן בהתאמה.
המועדון שיחק בליגה השלישית של צפון אירלנד עד עונת 1996/1997. בסוף העונה עלה מהליגה השלישית בצפון אירלנד לליגה השנייה.
המועדון שיחק בליגה השנייה של צפון אירלנד מעונת 1997/1998 ועד עונת 2002/2003. בעונות 1997/1998, 1998/1999 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת גלנטורן.
בעונת 1997/1998 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אינסטיטיוט.
בעונות 1999/2000, 2001/2002 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצות לינפילד וקולריין בהתאמה.
בעונת 2002/2003 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אומה טאון.
בסוף העונה סיים במקום הראשון בליגה השנייה ועלה בפעם הראשונה לליגת העל הצפון אירית.
בעונת 2006/2007 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת לינפילד.
בעונת 2007/2008 הגיע לרבע גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת גלנטורן.
בעונת 2008/2009 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת לינפילד.
בעונת 2009/2010 הגיע לחצי גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת קולריין.
בעונות 2010/2011, 2011/2012 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצות גלנטורן וקליפטונוויל בהתאמה.
בעונת 2011/2012 הגיע לחצי גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת קרוסאדרס.
בעונת 2013/2014 הגיע לרבע גמר הגביע הצפון אירי ולשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצות באלמינה יונייטד וארדס בהתאמה.
דניאל ג'ון "דני" היגינבות'אם (נולד ב־29 בדצמבר 1978) הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת המגן.
היגינבות'אם החל את הקריירה שלו במנצ'סטר יונייטד.
בשנת הושאל לאנטוורפן ובשנת עבר לדרבי קאונטי, שם שיחק שלוש שנים.
כאשר המועדון ירד לליגת המשנה.
עבר לסאות'המפטון תמורת מיליון וחצי פאונד, איתם הגיע לגמר הגביע האנגלי בשנת .
כאשר סאות'המפטון ירדה ליגה ב־ עזה את המועדון.
באוגוסט עבר לסטוק סיטי תמורת 225 אלף פאונד.
בינואר 2007 הפך לקפטן הקבוצה.
בסוף העונה עזב לסנדרלנד וחזר לאחר עונה לסטוק.
הוא הבקיע את שער הניצחון ברבע גמר הגביע האנגלי מול ווסטהאם יונייטד אך בעקבות פציעה החמיץ את חצי הגמר ואת הגמר.
לאחר שהחלים הושלא לנוטינגהאם פורסט ואיפסוויץ' טאון לפני שעבר לשפילד יונייטד בהעברה חופשית בינואר .
אחרי שמונה חודשים הוא עזב כדי לצ'סטר לפני סיום הקריירה שלו עבר לאלטרינצ'ם.
ב־8 בינואר 2014 הודיע על פרישה מכדורגל.
למרות שנולד באנגליה, בנובמבר ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו בנבחרת גיברלטר במשחק ידידות נגד כאשר הוא בן 34.
דאניאל היה כפר ערבי בארץ ישראל, בירכתי השפלה וכ-5 קילומטרים דרומית מזרחית ללוד.
הכפר שכן סמוך לכביש הראשי מיפו לירושלים (כיום כביש 1).
הכפר קרוי על שם נבי-דאניאל, מבנה מקאם מהתקופה הממלוכית בארץ ישראל שהיה ממוקם על גבעה בצדו הצפוני של הכפר, המזוהה עם דן בן יעקב.
בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר וכתב.
במפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל נמנו בכפר 277 תושבים.
בסקר האוכלוסין המנדטורי משנת 1945, נאמדה אוכלוסייתו ב-410 תושבים מוסלמים והוא השתרע על שטח של 2,808 דונמים.
לבד מבתי מגורים, היו בכפר בית ספר לבנים שנפתח ב-1945 וכן מסגד (עומדים גם כיום על תילם).
במהלך השלב הראשון של מבצע דני נכבש היישוב ותושביו עזבוהו.
שנה לאחר מכן, יושב על ידי עולים חדשים ושמו הוסב לכפר דניאל.
מהכפר שרדו מספר מבנים שחלקם נותרו נטושים וחלקם משמשים את תושבי היישוב והקהילה.
מועדון כדורגל דאנדוק הוא מועדון כדורגל אירי שמקורו מהעיר דאנדוק והוא משחק בליגת העל האירית.
דאנדוק, שהוקם בשנת 1903, ואירח את משחקיו בתחילה באצטדיון האתלטיקה העירוני של דאנדוק, ומאז 1936 ועד היום עורך את משחקיו הביתיים באצטדיון האוריאל פארק.
מועדון הכדורגל דאנדוק מחזיק ב-14 אליפויות הליגה הבכירה באירלנד וב-12 תוארי הגביע האירי הבכיר, והוא המועדון השני בטיבו במדינה לפי טבלת הניקוד של כל הזמנים, כמו כן הוא המועדון האירי שנחשב למצליח ביותר במפעלים האירופיים, כאשר לפי שיטת הדירוג של אופ"א הוא המועדון שמחזיק בהכי הרבה נקודות באירלנד.
למועדון ישנה יריבות עם דרוהדה יונייטד והמשחק ביניהם מכונה "הדרבי של לאות' קאנטרי".
המועדון נוסד בשנת 1903 כ"מועדון דאנדוק G.N.R", שהיה בעצם קבוצה של עובדי חברת הרכבות הצפונית הגדולה (Great Northern Railway) ומשחק עם תלבושת שחור-לבן.
עד עונת 1922/1923 שיחק המועדון בליגת הג'וניורס, ומאז החל לשחק בליגת הבוגרים של מחוז ליינסטר.
בעונת 1926/1927 נבחר המועדון לשחק בליגה הבכירה של אירלנד.
בקיץ 1930 שינה המועדון את שמו ל"דאנדוק אתלטיק פוטבול קלאב" (Dundalk A.F.C).
בשנת 1933 המועדון זכה באליפות אירלנד לראשונה בתולדותיו, והיה המועדון הראשון שזוכה בתואר זה, שאיננו מסביבת עיר הבירה, דבלין.
בעונת 1941/1942 זכה המועדון גם בגביע האירי הראשון שלו.
בהמשך העשור זכה בעוד תואר גביע אירי.
בשנות ה-50 זכה המועדון בעוד שני גביעי מדינה, ובשנות ה-60 הוסיף עוד שני תוארי אליפות.
עונתו ההיסטורית הראשונה של המועדון במסגרת אירופאית הייתה בעונת 1963/1964, כאשר רק בעונת 1964/1965 המועדון החליט לשכור את שירותיו של מאמן מודרני, שעליו האחריות של החתמת שחקנים וסמכות מקצועית עליונה על הקבוצה.
בשנות ה-70 המועדון זכה בעוד אליפות ו-2 גביעים.
בשנות ה-80 הוסיף עוד שתי תוארי ליגת העל ו-2 תוארי גביע אירי, במה שהוכתר כעשור הכי טוב שלו עד אז.
בתחילת שנות ה-90 הצליח המועדון לזכות באליפות וב-1994/1995 זכה המועדון בתואר האליפות התשיעי שלו אחרי דרמה וניצחון במחזור האחרון, אחרי שהיריבה לתואר שלבורן שמטה נקודות במשחק המקביל.
בשנת 1999 המועדון התחיל בשיתוף פעולה עם לינפילד מליגת העל של צפון אירלנד בתוכניות העוסקות בשלום ופיוס.
בשנת 2000 עבר המועדון לבעלות הקואופרטיב "מועדון הכדורגל דאנדוק" (Dundalk F.C.), ושינה את שמו הרשמי.
בעונת 2000/2001 זכה בתואר הגביע התשיעי בהיסטוריה.
שנה לאחר מכן נכנס המועדון לשנות דעיכה וירד לליגת המשנה, שם בילה 7 עונות עד שחזר לליגת העל האירית הבכירה בסיום עונת 2008. בהמשך ייצב המועדון את עצמו במשך ארבע עונות.
בעונת 2013 סיימה הקבוצה כסגנית האלופה והייתה קרובה לתואר האליפות מזה עשור.
מאז נכנס המועדון לתקופת הזוהר שלו והחל לזכות בכמות גדולה של תוארי אליפות וגביעים, כאשר זכה ב-3 תוארי אליפות רצופים בין העונות 2014 ועד 2016, ובעוד 2 תוארי אליפות רצופים בעונות 2018-2019 ולקח סך הכל 5 אליפויות ב-6 עונות.
בנוסף זכה בעוד שלושה תוארי גביע בין השנים 2015 ועד 2020.
בשנת 2016 הפך למועדון האירי הראשון שהעפיל לשלב בתים של מפעל אירופאי כאשר הפסיד ללגיה ורשה בפלייאוף ליגת האלופות ונפל אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית.
המועדון הוגרל לבית עם זניט סנקט פטרבורג, אלקמאר ומכבי תל אביב.
בעונת 2020/2021 נכנס המועדון בפעם השנייה לשלב הבתים של הליגה האירופית והוגרל בבית עם ארסנל, ראפיד וינה ומולדה, שם סיימה במקום הרביעי ולאחר מכן הודחה.
דאנדוק (באירית: Dún Dealgan, באנגלית: Dundalk, פירוש מילולי: מבצר דלגן) היא עיר הממוקמת במחוז לאות', אירלנד.
את העיר חוצה נהר קסלטאון, מעט לפני שהוא נשפך אל הים האירי במפרץ דאנדוק.
העיר שוכנת בקרבת הגבול עם צפון אירלנד והיא ממוקמת בדיוק במרכז הדרך שבין דבלין לבלפסט.
בעיר מתגוררים כ-39,000 תושבים והיא השמינית בגודלה מבחינת גודל האוכלוסייה באירלנד.
העיר מיושבת החל מ-3500 לפנה"ס, מאז התקופה הנאוליתית.
הוכחה ממשית לקיום חיים אנושיים מוקדמים באזור הוא דולמן פרוליק – מבנה קבר מגליתי הממוקם בפאתיה הצפוניים של העיר.
התרבות הקלטית הגיעה לאזור בסביבות 500 לפנה"ס.
על פי הרישומים ההיסטוריים המיתולוגיים, הקבוצה הקלטית שהתיישבה בצפון מחוז לאות' הייתה ידועה בשם "קונל מירתמנה" ושאבה את שמה מקונל קרנה, המפקד האגדי של האבירים האדומים של אלסטר.
דאנדוק הייתה תחילה כפר שלא בוצר בחומה.
ב-1169 פלשו הנורמנים לאירלנד והחלו כובשים שטחים נרחבים.
ב-1185 הקים אציל נורמני בשם ברטרם דה ורדאן בית בתחומי הכפר וקיבל את הבעלות עליו ב-1189. אציל נורמני נוסף, ג'ון דה קורסי, התיישב על שפת הים מחוץ לכפר.
שתי המשפחות החלו בבניית חומה לעיירה ובסופו של דבר ביצרו אותה בסגנון הנורמני.
העיירה החלה להתפתח מאחר שהייתה בקרבת מעבר נוח ורדוד של נהר הקסלטאון והיא הפכה לעיר הגבול הצפונית של התחום האנגלי.
ב-1236 בנתה נכדתו של ברטרם את מבצר רושה מחוץ לעיירה, על מנת להגן עליה מהשבטים האירים באלסטר.
העיירה נבזזה בשנת 1315 כחלק ממלחמת העצמאות הסקוטית הראשונה.
לאחר שכבש את העיר, הכריז על עצמו אדוארד ברוס, מנהיג הסקוטים, כעל מלך אירלנד ונותר בה למשך שנה שלמה, עד שצבאו הובס על ידי ג'ון דה בירמינגהאם והוא עצמו הוצא להורג.
מבנה העיר הנוכחי נוצר ברובו על ידי אדון לימריק, ג'יימס האמילטון, במאה ה-17. הוא הורה על בנייתם של רחובות לכיוון מרכז העיר, בהשראת הערים במרכז אירופה.
בנוסף, הוא הורה על הריסתן של החומות והביצורים הישנים ועל סלילת דרכים מזרחה מתוך העיר אל כיוון הנמל ואזור התעשייה החדש שהחל לצמוח.
במאה ה-19 חשיבותה של העיר גדלה ותעשיות רבות הגיעו למקום, כולל תעשיות זיקוק רבות.
התפתחות זו הושפעה רבות מהנחתן של מסילות רכבת אל העיר מכיוון דבלין ובלפסט, הרחבת המזחים והמספנות בנמל העיר והקמת מועצה מקומית שתהיה אחרית על ניהול העיר.
חלוקת אירלנד במאי 1921 הפכה את דאנדוק לגבולה הצפון-מזרחי של אירלנד, לעיר גבול בין אירלנד לצפון אירלנד ואת קו הרכבת בין דבלין לבלפסט, שעובר בתחומי העיר, לקו בינלאומי.
מדינת אירלנד החופשית פתחה מכס ושירותי הגירה בדאנדוק על מנת לבדוק את החוצים את הגבול ברכבת.
במהלך מלחמת האזרחים האירית ב-1922–1923 התבצעו מספר עימותים בין הכוחות הלוחמים באזור דאנדוק.
הדיוויזיה הצפונית הרביעית בפיקודו של פרנק אייקן השתלטה על דאנדוק עם נטישתם של הבריטים את אירלנד בעקבות מלחמת העצמאות האירית וחתימת האמנה האנגלו-אירית.
הדיוויזיה ביקשה להישאר נייטרלית במלחמת האזרחים, אך כוחות מדינת אירלנד החופשית עצרו כ-300 מלוחמיה באוגוסט 1922, כולל אייקן.
בפשיטה שנערכה על בית הכלא בעיר, שחררו כוחות מתנגדי האמנה את השבויים וכבשו את העיר כולה.
אולם, אייקן החליט לא להמשיך להחזיק בעיר וקרא להפסקת אש.
שלושה גדודים של הצבא הלאומי הוצבו לאחר מכן בעיר, יחד עם שתי שריוניות.
בעשורים שלאחר מלחמת האזרחים, דאנדוק שימשה כעיר מסחר ומרכז אזורי לאדמיניסטרציה וייצור.
מיקומה בסמוך לגבול הפך אותה למשמעותית ביותר בתקופה הצרות ותושבים רבים בה הזדהו עם מטרותיהם של השין פיין והצבא האירי הרפובליקני.
באותה התקופה כונתה העיר "אל פאסו", על שם העיר בטקסס הממוקמת על גבול מקסיקו.
ב-1 בספטמבר 1973 הוקם גדוד החי"ר ה-27 של הצבא האירי ומפקדתו הוצבה בדאנדוק, ב"בסיס דאנדוק", אשר שמו שונה בשנת 1986 ל"בסיס אייקן" על שמו של פרנק אייקן.
כלכלתה של דאנדוק ניזוקה בעקבות הצטרפותה של אירלנד לקהילה הכלכלית האירופית בשנות ה-70 וחשיפתם של היצרנים המקומיים לתחרות זרה שלא היו ערוכים לה.
התוצאה הייתה סגירתם של בתי עסק ומפעלים מקומיים ואחוז האבטלה הגבוה ביותר בלנסטר, הפרובינציה העשירה באירלנד.
האבטלה יצרה בעיות חברתיות קשות בעיר שהוקלו רק עם צמיחתה הכלכלית המהירה של אירלנד עם תחילת המאה ה-21. כיום, רשתות בינלאומיות רבות פתחו סניפים בעיר – החל מיצרני מזון ועד לחברות היי טק.
בדצמבר 2000 הטישך בריאן קוואן קיבל את פניו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בדאנדוק לאחר סיומן של הצרות וחתימת הסכם יום שישי הטוב.
קוואן אמר באותו המפגש כי.:
זהותו של הקונה נשמרה בסוד.
בדומה לרוב צפון-מערב אירופה, בדאנדוק אקלים ימי, ממנו היא מוגנת מצפון בידי הרי הקולי והמורן ובידי גבעות נמוכות מדרום וממערב.
בעיר חורפים נוחים, קיצים קרירים והיעדר טמפרטורות קיצוניות.
כ-76% מהתושבים נולדו באירלנד, 10% נולדו בממלכה המאוחדת, 4% נולדו בליטא או בפולין, 4% נולדו במדינה אחרת מהאיחוד האירופי וה-6% הנותרים נולדו במדינה אחרת.
כמו כן, 81.5% מהתושבים הם נוצרים קתולים, 7% הם נוצרים פרוטסטנטים, אנגליקנים, אוונגליסטים, פרסביטריאנים, אורתודוקסים, מתודיסטים או נוצרים אחרים, 1.5% הם מוסלמים וה-7% הנותרים הם חסרי דת או שבחרו לא לציין דת.
דאנדוק היא תחנה חשובה בקו הרכבת שבין דבלין לבלפסט, מאחר שהיא מהווה את התחנה האחרונה שנמצאת בשטח הרפובליקה של אירלנד.
חיבורה לדבלין הושק בשנת 1849 ולבלפסט בשנה שלאחר מכן.
הקו לדרי נפתח ב-1859 ולגרינור ב-1873, אולם שניהם נסגרו בשנת 1957. בשנת 1966 שונה שמה של תחנת דאנדוק ל"תחנת דאנדוק קלארק", על שמו של טום קלארק, מהפכן אירי המקושר למרידת חג הפסחא.
מהתחנה יוצאים גם קווי יוממות לכיוון דבלין ויש בה מוזיאון קטן להיסטוריה של הרכבות באירלנד.
שדרוגי תשתיות נרחבים התבצעו בסביבות העיר, במיוחד בתחום התחבורה – הכבישים, מסילות הרכבת והטלקומוניקציה – וזאת על מנת לשפר את הגישה ממנה לדבלין, מולינגר ומרכז אירלנד והמחוזות הקרובים קאוואן ומונאהן.
הכביש המהיר M1, העיקרי שבין דבלין לבלפסט, מחבר את דאנדוק מצידו הדרומי לניורי ולדבלין ומצידו הצפוני לבלפסט.
בעיר ממוקם מועדון הכדורגל דאנדוק, המשתתף בליגת העל האירית בכדורגל והוא גם המחזיק הנוכחי של הגביע האירי, לאחר שזכה בו בשנת 2018. המועדון זכה באחד מהגביעים האיריים בכל אחד מתשעת העשורים האחרונים ברציפות והוא המועדון השני הכי מצליח באירלנד בתחום זה.
דאנדוק הוא המועדון האירי הנחשב והמדורג הגבוה ביותר בכדורגל האירופי.
אוריאל פארק הוא אצטדיון הבית של המועדון.
כמו כן, בעיר קבוצות ראגבי, הוקי קרח, כדורסל, פוטבול, קריקט וכדורגל גאלי.
העיר מאחרת טורנירים של מרוצי סוסים, מרוצי כלבים, סיף, טניס, סנוקר, רכיבה על אופניים וחתירה על קיאקים.
מועצת מחוז לאות' היא הרשות האחראית על הממשל המקומי בדאנדוק.
כמועצת מחוז, היא מושלת בכפוף לחוק השלטון המקומי משנת 2001 והיא אחראית על הדיור וחיי הקהילה, כבישים ותחבורה, תכנון עירוני ופיתוח, גינון ואיכות הסביבה ותרבות.
למועצה נבחרים כ-29 חברים, 13 מתוכם מאזור דאנדוק.
בחירות נערכות אחת לחמש שנים והן נערכות בשיטת הקול היחיד הנייד.
לטובת הבחירות, העיר מחולקת לשני מחוזות בחירה – דאנדוק-קלינגפורד (6 מושבים) ודאנדוק-דרום (7 מושבים):
בבחירות הארציות לדאל אירן, העיר היא חלק ממחוז הבחירה של לאות', שבוחר כ-5 חברים בפרלמנט.
הקורס – להקה אירית שסגנונה המוזיקלי מורכב משילוב בין מוזיקה קלטית, פולק רוק ופופ רוק
דורותי מקארדל – סופרת, מחזאית, והיסטוריונית אירית
דון מרטין – זמר שייצג את אירלנד באירוויזיון 1998 והגיע למקום התשיעי
ג'ון מור – במאי, מפיק ותסריטאי
פיטר רייס – מהנדס שעבד בתכנון בית האופרה של סידני, פירמידת מוזיאון הלובר ומרכז ז'ורז' פומפידו
ג'רי אדמס – פוליטיקאי אירי רפובליקני, נשיא מפלגת שין פיין ומאז הבחירות הכלליות של 2011, חבר הפרלמנט האירי, הדאל אירן, מטעם מחוז הבחירה של לאות'
דרמוט אהרן – פוליטיקאי אירי חבר פיאנה פול, שר לשעבר בממשלות אירלנד
בריג'יד מקילדייר – קדושה נוצרית
קו כולין – גיבור מיתולוגי אירי
פרנסיס לאופולד מקלינטוק – חוקר בצי הבריטי, בעיקר באזור אנטארקטיקה, מגלה המשלחת האבודה של פרנקלין
דאנאס רפשיס (בליטאית: Danas Rapšys; נולד ב-21 במאי 1995) הוא שחיין ליטאי, אלוף עולם בבריכת 25 מטר (האנגג'ואו 2018) ואלוף אירופה בבריכת 25 מטר (גלאזגו 2019) במשחה ל-400 מטר חופשי.
סגן אלוף העולם בבריכת 25 מטר (האנגג'ואו 2018), סגן אלוף אירופה (גלאזגו 2018) ופעמיים ברציפות אלוף אירופה בבריכת 25 מטר (קופנהגן 2017 וגלאזגו 2019) ואלוף האוניברסיאדה (טאיפיי 2017) במשחה ל-200 מטר חופשי.
באליפות אירופה שנערכה בלונדון, במאי 2016 זכה רפשיס במדליית ארד במחשה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.22 דקות, אחרי רדוסלב קבנצקי מפולין (1:55.98 דקות) ויעקב טומרקין מישראל (1:56.97 דקות).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום 21 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.58 דקות ובמקום 24 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.40 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 3:35.90 דקות, כשחיין גב הוא קבע תוצאה של 54.85 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי חדש של 1:50.87 דקות, במקום 12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 51.10 שניות ובמקום 18 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.19 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה ביולי 2017 סיים רפשיס במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:56.96 דקות.
בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 1:56.67 דקות ועלה שלישי לשלב חצי הגמר שבוא קבע שיא לאומי חדש נוסף של 1:56.11 דקות ועלה לשלב הגמר מהמקום השמיני.
הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 1:46.56 דקות.
כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 1:46.93 דקות.
חודש אחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בטאיפיי, טאיוואן בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 1:45.75 דקות, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:56.52 דקות ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.17 שניות.
אלוף אירופה (בריכת 25 מטר)
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקופנהגן, דנמרק בדצמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:40.85 דקות, לפני אלכסנדר קרסניך מרוסיה (1:42.22 דקות) ודנקן סקוט מבריטניה (1:43.07 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:49.06 דקות, אחרי קלימנט קולסניקוב ברוסיה שקע שיא עולם חדש לנוער של 1:48.02 דקות ורדוסלב קבצקי מפולין (1:48.46 דקות).
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, במאי 2018 זכה רפשיס במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.07 דקות, אחרי דנקן סקוט (1:45.34 דקות) ולפני מיכאיל דובגליוק מרוסיה (1:46.15 דקות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:34.01 דקות, לפני הנריק כריסטיאנסן מנורווגיה (3:36.64 דקות) וגבריאלה דטי מאיטליה (3:37.54 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:41.78 דקות, אחרי בלייק פירוני מארצות הברית (1:41.49 דקות) ולפני אלכסנדר גרהם מאוסטרליה (1:42.28 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום 14 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:52.25 דקות.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו שבקוריאה הדרומית ביולי 2019 סיים רפשיס ראשון במשחה 200 מטר חופשי אך התברר שפסל בזינוק.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.50 דקות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.29 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט שבהונגריה במאי 2021, זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:45.39 דקות, אחרי מרטין מליוטין מרוסיה (3:44.18 דקות) ופליקס אאובק מאוסטריה (3:44.63 דקות).
במשחה ל-200 מטר חופשי סיים רביעי בתוצאה של 1:45.72 דקות.
סיים במקום 9 בשליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:35.48 דקות.
באולימפיאדת טוקיו הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.78 דקות.
בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:45.32 דקות ועלה מהמקום השלישי למשחה הגמר.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 13 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:46.32 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה במלבורן שבאוסטרליה בדצמבר 2022 זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:36.26 דקות, אחרי קירן סמית' מארצות הברית (3:34.28 דקות) ותומאס ניל מאוסטרליה (3:35.25 דקות).
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה באוטופן שברומניה זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:37.80 דקות, אחרי דניאל וויפן מאירלנד (3:35.47 דקות) ולפני לוקא הנבו מבלגיה (3:37.91 דקות).
במדליית ארד במשחה ל-200 חופשי בתוצאה של 1:41.15 דקות, אחרי מאט ריצ'רדס מבריטניה (1:41.01 דקות) וג'יימס גאי מבריטניה (1:41.12 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מעורב אישי בתוצאה של 1:53.49 דקות אחרי דנקן סקוט מבריטניה (1:50.98 דקות) ואלברטו ראצטי מאיטליה (1:53.49 דקות).
באליפות העולם בשחייה בדוחא שבקטר שנערכה בפברואר 2024, זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.05 דקות, אחרי הוואנג סון וו מדרום קוראה (1:44.75 דקות) ולפני לוק הובסון מארצות הברית (1:45.26 דקות).
סיים 7 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:11.57 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד שבסרביה ביוני 2024 זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם תומאס נביקוניס, תומאס לוקמינאס וקריסטופאס טרפוצ'קה בשיא לאומי של 7:08.04 דקות.
זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.65 דקות, אחרי דוד פופוביץ' מרומניה (1:43.13 דקות) ולפני אנטוניו דג'קוביץ' משווייץ (1:46.32 דקות).
סיים רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.87 דקות.
באולימפיאדת פריז סיים חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.46 דקות.
דאני, או נדאני - היא קבוצה אתנית או עם ילידי, החי ברמה המרכזית של מערב גינאה החדשה במחוז פפואה (בעבר איריאן ג'איה) של אינדונזיה.
בני דאני הם מהקבוצות האתניות הגדולות ביותר והידועות של הרמה באזור פפואה.
הריכוז הגדול שלהם הוא בעמק באליים ("העמק הגדול").
הוא אינו נגיש בקלות, ומושך תיירים רבים.
שם הם חיים בקרבם של בני לאני (במערב העמק) ובני יאלי (בדרום-מזרח)
הם כונו על ידי בני מוני בשם "נדאני" ואינם קוראים לעצמם "דאני".
השם דאני נכנס לשימוש אחרי המסע (בראשות האתנולוג האמריקאי מתיו סטירלינג) שארגן המכון סמיתסוניאן והממשל הקולוניאלי ההולנדי אצל בני מוני בשנת 1926. בשנת 1954 ביקר אצל בני דאני המיסיונר ההולנדי הראשון.
להבדיל מהאינדונזים, בני דאני הם בעלי שיער מקורזל ועור שחור.
הגברים בני דאני משתמשים תכופות בקוטקות - כיסויים מיוחדים לפין.
בנוסף, נושאים בני דאני קישוטי גוף כמו נוצות, קולרים, וציורי גוף.
הם משתמשים בכלי אבן או עצם וצדים בעזרת חץ וקשת .
מספרם של בני דאני אינו ודאי: לפי מקורות שונים הוא 250,000 או רק 40,000.
לפי נתונים אחדים, כ-100,000 מביניהם חיים בעמק באליים, מתוכם 20,000 באזור התחתי ו-20,000 באזור העילי של העמק וכ-50,000 במרכזו.
ממערב לעמק באליים חיים בני לאני, שנקראו בטעות "דאני המערביים" ומספרם כ-180,000.
השפות דאני - נחשבות לקבוצה בענף המערבי של משפחת השפות של טראנס-גינאה החדשה.
רובם אינם יודעים אינדונזית ואנגלית.
הבלשנים הבחינו לפחות בארבע תת-קבוצות של שפות דאני:
השפות באזור התחתי של העמק הגדול (20,000 דוברים)
השפות באזור האמצעי של העמק הגדול (50,000 דוברים)
השפות באזור העילי של העמק הגדול (20,000 דוברים)
השפות לאני או דאני המערביות (סיווג שנוי במחלוקת) (180,000 דוברים)
השפות דאני מבדילות רק בין שני צבעים בסיסיים: mili ("מילי") = "גוונים קרים/כהים " - כמו כחול, ירוק ושחור ו-mola ("מולה") - גוונים חמים/בהירים כמו אדום, צהוב ולבן.
פסיכולוגים של הלשון כמו אלינור רוש חוקרים את הקשר בין דרך החשיבה לשפה בשפות אלה.
ב-29 באוקטובר 1909 הגיעה משלחת חוקרים הולנדים, בראשות הנדריק אלברטוס לורנץ, שיצאו למסע שני בדרום גינאה החדשה, לכפר של קבוצה שולית של בני דאני, שחיה מדרום להר פונצ'ק-טריקורה (כיום הר וילהלמינה-טריקורה).
הקבוצה הציגה עצמה בשם "פסג'ם" ו"שבטי חוריפ".
באוקטובר 1920 הגיעה אל בני דאני המערביים קבוצת חוקרים שיצאו למסע למרכז גינאה החדשה.
החוקרים שהו בקרבם בעמק הנהר סווארט (כיום עמק טולי) במשך חצי שנה.
מתיו סטירלינג וחוקרים אמריקאים והולנדים שהגיעו בשנת 1928 אל בני מוני, למדו ממארחיהם את הכינוי "נדאני", שהתייחס לאחת הקבוצות האתניות בסביבה.
בקיץ 1938 סייר מעל העמק הגדול (באליים) של בני דאני, מטוס שהוטס על ידי הזואולוג והנדבן ריצ'רד ארצ'בולד.
בני דאני לא השתמשו באותה תקופה בכלי מתכת, אלא בכידוני עץ, חצים וקשתות ובכלי אבן.
רק בשנות ה-1950 נוצרו איתם מגעים קבועים.
בשנת 1960 נכח מייקל רוקפלר במלחמת השבטים הגדולה האחרונה שלהם ואיבד את חייו.
בקרב בני דאני הייתה קיימת תמותת גברים של כ-30% עקב אלימות במלחמות בין קלאנים שונים.
בבסיס הארגון החברתי המסורתי - קונפדרציה של קלאנים.
בני דאני שונים באורח חייהם משאר שבטי הרמה.
יש להם צורת התיישבות מיוחדת: יישובים מגודרים, עם גנים מטופחים בקפידה, חושות עגולות עשויות מקש וקנים, הקרויות "הונאי הונאי".
החושות הן משפחתיות או של גברים (בהן אסורה הגישה לנשים).
יש לבני דאני גם מטבחים ארוכים, ואורוות ארוכות עבור בעלי החיים.
ארגונם החברתי בקלאנים מאפשר דרגת ניהול גבוהה.
באופן מסורתי משתמשים בני דאני בכלי אבן, עצם, שיני חזיר, כלים מעץ ומבמבוק.
את האבן לייצור גרזינים הם משיגים משבטים אחרים באמצעות סחר.
הגברים עוסקים הרבה בציד, בעוד הנשים שומרות על הילדים, מגדלים בטטות.
החזיר ממלא תפקיד חשוב בחברת בני דאני.
הוא מהווה מוצר חשוב ביותר במסחר ובנדוניה.
מעמד "האדם הגדול" - מנהיג הקלאן - תלוי במידה רבה במספר החזירים שהוא מגדל, ומספר החזירים הנשחטים במשק ביתו בעת חגיגות.
הטקסים המסורתיים כוללים מנהגים אכזריים למדי כמו כריתת אצבע לנשים לרגל מותם של קרובי משפחה.
חלק חשוב בחגיגות שלהם תופסת שחיטת החזירים.
החזירים מומתים בעזרת קשת וחץ, ואחר כך נשחטים ומחולקים למנות, הנעטפות בעלי בננה ומבושלות בתוך סירי חומר, יחד עם בטטות ומניוק.
בתרבות המסורתית של בני דאני ידועות גם מלחמות פנימיות בין כפרים יריבים.
הם עסוקים זמן רב בייצור כלי הנשק לצורך ציד ומלחמה ובטיפול בפצעי המלחמה והציד.
בקרבות הושם דגש על קללות נגד האויב או פציעתם או הריגתם של קרבנות נבחרים.
אין המטרה לכבוש שטח או ולשדוד את כפרי האויבים.
שרידי ההרוגים מן הקלאן היריב נשמרים למשתה גדול עם ריקודים הנמשכים יומיים רצופים.
בני דאני נודעו בעבר באזור כ"ציידי ראשים".
חלקים מגופות ההרוגים, למשל גולגולות, עצמות ושיער, משמשים כקישוטים לכלי הנשק, או מוצגים במקום מיוחד בכפר.
קיימת בקרב בני דאני גם מגמה פלגנית השואפת להיפרדות מאינדונזיה והמעודדת את השימוש בסמלים לאומיים-עצמיים כמו הדגל הבלתי רשמי "כוכב השחר" של מערב פפואה.
בשנת 1961 השתתף הקולנוען רוברט גארדנר במסע מחקר הרווארד-פיבודי אצל בני דאני בעמק בליים.
ההקלטות שאסף שימשו ליצירת הסרט "צפורים מתות", שבו מודגשים נושאי המוות ובני אדם כציפורים בתרבות בני דאני.
"צפורים מתות" או "בני אדם מתים" הם המושגים שבהם משתמשים בני דאני עבור הנשק והקישוטים הנלקחים מהאויבים בעת הקרב.
שלל זה מוצג בעת חגיגות הנמשכות יומיים המלוות בריקודי ניצחון (אדאי)
בספר הצילומים שלו "עמק נעדר הזמן" הציג האיטלקי רוברטו פאצי (יליד 1973) רשמים ותמונות מהוויי בני דאני.
לפי אמונות עתיקות, את עמק באליים וסביבתו ברא האל מבוק, שאת עקבות כף רגלו ניתן לראות במקום הקרוי טיום.
מתוך חור באדמה הופיעו שני זוגות של גבר ואישה ומתוכם התרבו בני המקום ויצרו שושלות בני דאני לדורותיהם.
מבחינים בשתי קבוצות ראשיות, בעלות אב משלהם - ונדה וקוגויה.
נישואים בתוך אותה קבוצה נחשבים לחטא - בן או בת שבט מאחת הקבוצות חייבים למצוא בן או בת זוג מהקבוצה השנייה.
לפי אנוס ונדאנבי, קבוצת ונדה כוללת 58 קלאנים וקבוצת קוגויה - 54.
קיים אצלם פולחן הרוחות שעלולים לפגוע ויש לפנות אליהם ולפייסם.
הרוחות הם משני סוגים - רוחות אבות שמתו ורוחות מן הטבע המתגוררות בעצים, בנהרות - רוחות מים - ובסלעים.
הרוחות עלולות לגרום למוות על ידי אכילת קרבנותיהם.
לפעמים מכשף מן המחנה היריב עלול לגייסם לטובת אותו המחנה.
טקסי הלווייה מלווים בקינות, במריחה עצמית בבוץ ובפציעות עצמיות, במיוחד של הנשים, הכורתות לעצמן אצבעות על כל מת במשפחה.
הגברים, אשר חייבים לשמור על אצבעותיהם לצורך שימוש בקשת ובחץ, יכולים לחורר את תנוך אוזניהם.
העילות למלחמות הטקסיות התכופות הן הריגת אחד מחברי הקלאן, גנבת חזיר, חטיפת אישה או ביזוי כבודה של אישה.
כחלק מהפיוס בתום הקרבות, מתארגנות חתונות בין חברי המחנות היריבים.
בעבר גיל הנישואים של הבנות היה מעל 12. אצל הבנים - 20.
בדרך כלל גברים בעלי מעמד ונכסים יכולים להרשות לעצמם שתי נשים.
המנהיגות אינה עוברת בירושה - היא תלויה בכישורי לחימה, במעמד כלכלי ובכריזמה.
פרט למנהיגים הצבאיים והפוליטיים יש מעמד גם לשמאנים, לרופאי אליל - בדרך כלל רופאות אליל, ולמכשפים ולמכשפות
השמאן אחראי על הצרכים הפולחניים של הקהילה.
למכשפים, לרוב גברים, תפקיד במאבק באמצעות רוחות - לקלל או לגרום למוות של יריב.
לכל אישה יש פוטנציאל להיות מכשפה, קיים פחד מפני כוחות הכישוף של הנשים ולפעמים מתארגן ציד מכשפות.
המיסיונרים ההולנדים הראשונים הגיעו למפרץ דורה בפברואר 1855. ב-1872 התיישבו במנוקווארי.
לקח חמישים שנה עד שהצליחו לנצר חלק מהתושבים.
הקפטן ואן אווברם פגש לראשונה את בני דאני בשנים 1920–1921 ותיאר אותם כ"גאים, יהירים ולוחמניים".
אחרי שנה מסע של קפטן קרמר גרם למגפת דיזנטרייה חיידקית בקרב הילידים.
המסע בשנת 1926 בקרב בני מוני הדביק לבני דאני את השם הזה, לפי המילה "נדאני" שהשתמשו בה בני מוני .
הגישה אל תושבי העמק באליים נפתחה על ידי אמריקאים בראשות ריצ'רד ארצ'בולד בשנים 1938–1939 .
בימי הכיבוש היפני במלחמת העולם השנייה פונו המיסיונרים ההולנדים מפפואה.
הם חזרו בתום המלחמה .
אז אורגנו גם טיסות תיירים לצורך צפייה מלמעלה על עמק באליים ועל תושביו.
החל משנת 1954 הרשתה הולנד כניסת מיסיונרים פרוטסטנטים של Christian and Missionary Alliance (CAMA) (בהשראה בעיקר אוונגליסטית קלוויניסטית) לאזור עמק באליים.
ב-1955 הגיעו מיסינרים בפטיסטים אוסטרלים, שהתחברו ל APCM ול Regions Beyond Missionary Union
המעבר לנצרות התלווה בהרבה לבטים, סכסוכים ואמונות תפלות.
היו גם מקרים של רציחת מיסיונרים.
בהמשך חלק מהאליטה של הכפרים - מכשפים, שמאנים ומרפאים הלכו ללמוד בבית הספר של המיסיונרים .
בשנות ה-1970 הכנסיות הנוצריות שמרו על עמדה נייטרלית בעימות בין השלטון האינדונזי לחסידי הפילוג מקרב התושבים.
כיום רוב האוכלוסייה משייכת עצמה לכנסיות הפרוטסטנטיות.
בכל אוגוסט מקיימים בני דאני יחד עם בני יאלי ולאני את "החג העמק באליים", שבמהלכו מנהלים כיום משחקי מלחמה.
דאנגנרונפה (מיפנית: ダンガンロンパ) היא סדרת משחקי וידאו יפנית מסוג המותחן הפסיכדלי.
תעלומת רצח, אשר פותחה בידי ספייק צ'אנסופט (לשעבר ספייק) עבור קונסולות הפלייסטיישן הניידות.
הסדרה מכילה שלושה משחקים מרכזיים, משחק ספין אוף, סדרות אנימה (אחת המבוססת על המשחק הראשון ואחת הממשיכה את עלילות שני המשחקים הראשונים בזיכיון), מנגה ונובלה.
שם המשחק הוא הלחם של המילים "דאנגן" (弾丸, קליע רובה) ו"רונפה" (論破, הפרכה).
שלושת המשחקים המרכזיים בזיכיון עוקבים אחרי קו עלילה דומה; קבוצת תלמידי תיכון, אשר לכל אחד מהם כישרון "אולטימטיבי" המבדיל ומייחד אותם מיתר בני גילם, נכלאת בתוך בית ספר (במשחק השני התלמידים נלכדים בקבוצת איי נופש), המנוהל על ידי רובוט בצורת דוב, הידוע בשם מונוקומה.
מונוקומה כופה על התלמידים מספר חוקים מעוררי יאוש, כאשר המרכזי ביניהם - זה המניע את העלילה - התלמידים תקועים בתוך המקום עד לסוף חייהם, הדרך היחידה לצאת היא רק בתום סיום ה-"לימודים" שלהם על פי חוק המשחק.
חוק זה מגדיר כי על התלמידים להרוג אחד את השני על מנת לסיים את לימודיהם; "הלימודים" יסתיימו רק כשיישארו שניים מהם או כאשר רוצח לא יתפס (ובמקרה זה, רק הרוצח יזכה "לסיים את לימודיו").
אם הרוצח יתפס, יוצא הוא להורג.
המשחקים עוקבים אחרי מקרי הרצח ואחרי "המשפטים הכיתתיים" שמתנהלים לאחריהם, המרכיבים ומקדמים את העלילה המרכזית של כל אחד מהם.
ייחודו של המשחק הוא בסגנון הסוריאליסטי שלו, המהווה מוטיב מרכזי בסדרה (מתקני הענישה עליהם עולים הרוצחים, צבע הדם בסדרה ורוד זרחני במקום אדום...) ונותן לו נופך פופי.
הדבר תרם, בין היתר, לפופולריות הרבה של הסדרה.
הדוגמה הטובה ביותר לכך היא בדמותה של ג'ונקו אנושימה, האנטגוניסטית המובילה בסדרה, הידועה בתור דמות הגיימינג הפופולרית ביותר בתחום הקוספליי.
המשחק מתחלק לפרולוג, שלאחריו מתרחש סיפור המתפרש על 6 פרקים, כשבכל אחד מהם תעלומה שונה.
השחקן נכנס לנעליו של הפרוטגוניסט הראשי בכל משחק, כשבמהלך המשחק בכל פרק (מלבד הפרולוג והפרק השישי בהם לא מתקיימת שגרה יומית) מתקיימים שלושה מצבים:
שגרה יומית - השחקן מתעורר בשעה 7 בבוקר והולך לישון בשעה 10 בערב.
במהלך היום, השחקן נתקל בדמויות השונות במשחק, ומשוחח עימן על המצב הנוכחי ועל רגשותיהן.
במצב זה יש מספר סצנות המקדמות את העלילה, אך במהלך היום השחקן גם זוכה לזמן פנוי, שאותו יכול לנצל כדי להיפגש עם שתי דמויות לבחירתו ולחזק את קשרו עימן (השחקן יכול לבחור את אותה הדמות פעמיים).
במצב כזה, השחקן מקיים שיחה עם הדמות איתה בחר להיפגש.
במהלך השיחה, על השחקן לענות תשובות נכונות לשאלות הדמות ולתת לדמות מתנה שתשמח אותה (את המתנות ניתן לקבל במכונות מונו-מונו).
אם השחקן ריצה את הדמות, הקשר בינו לבין הדמות מתחזק, וכרטיס המידע של הדמות הולך ומתרחב.
ניתן להיקשר 5/6 פעמים (תלוי במשחק) לאותה דמות.
כשהקשר בין השחקן לדמות מגיע לחוזקו המרבי, השחקן זוכה ליכולת בונוס מסוימת מהדמות, אשר יכולה לשמש אותו במהלך הדיון הכיתתי (ע"ע), ובנוסף מקבל את תחתוניי הדמות.
על השחקן לשים לב מתי הדמות יכולה להתפנות לדבר איתו כדי לנסות להיקשר אליה.
באחד הימים, כחלק מהעלילה, השחקן מגלה את גופת אחד התלמידים (או שניים מהם).
ברגע שלפחות שתי דמויות נוספות מגלות את הגופה, מערכת הכריזה מכריזה על מות תלמיד, ובכך מתחיל שלב החקירה.
חקירה - לאחר שמתגלה גופה (או שתי גופות), על השחקן לאסוף ראיות לרצח, שלפיהן יוכל למצוא את הנאשם ברצח.
הראיות יכולות להיות חפצים, עדויותיהן של דמויות אחרות, תמונות ועוד.
הראיות במשחק נקראות "קליעי אמת", וזאת מאחר שמטרתן היא להוכיח את האמת, תוך שהן סותרות את מה שדמות אחרת אומרת במהלך הדיון הכיתתי (ע"ע).
ברגע שהשחקן מצליח לאסוף את כל הראיות, מתחיל הדיון הכיתתי.
דיון כיתתי (Class Trial) - החלק החשוב ביותר במשחק.
במהלך הדיון על השחקן לחשוף את זהות הרוצח באותו המקרה ולענות על כך התעלומות אשר צצות מכך.
בסוף הדיון מתבצעת הצבעה, בה השחקן ויתר הדמויות בוחרים בתלמיד אותו הם חושבים כרוצח.
במידה שהשחקן הצליח בדיון, הרוצח מתגלה, התלמידים מצביעים לו והוא מוצא להורג באמצעות מתקן ענישה שהוכן עבורו.
אך במידה שנכשל, כל הדמויות, כולל הפרוטגוניסט, ייהרגו, ורק הרוצח יישאר בחיים ויצליח לברוח מבית הספר.
לכן על השחקן לשים לב להתפתחויות במהלך הדיון וכן למגבלת הזמן שלו.
הדיון הכיתתי מתחלק להשבה על שאלות, מציאת הנאשם ומספר משחקונים שהם:
ויכוח לא-נפסק (Non-Stop Debate) - במהלך החלק הזה, הדמויות מתווכחות ביניהן.
על מסך השחקן מופיעים דבריהן של הדמויות (לרוב כמה דמויות, כאשר דבריה של אחת מהן בלבד יופיעו בכל רגע נתון) ביחד עם רעשי רקע.
חלק מהמילים המופיעות תהיינה בצבע שונה מהשאר, כאות לכך שמדובר באמרה בעלת חולשה כלשהי.
על השחקן להישאר עירני ולזהות את האמרה הנכונה - האמרה שאוששתה או הפרכתה יובילו את הדיון הלאה.
לאחר הזיהוי, על השחקן לבחור ב"קליע האמת" המתאים מבין אלו שמצא ולירות אותו על האמרה (על המשתמש להיזהר מרעשי הרקע, שעלולים לחסום קליע שנורה).
במידה שהשחקן ירה על האמרה הנכונה עם הקליע הנכון, הדיון יפסק והמשחק ממשיך, ובמידה שטעה, השחקן מאבד מאמינותו בקרב שאר התלמידים.
ויכוח פאניקה המונית (Mass Panic Debate) - זהה כמעט לחלוטין לוויכוח הלא-נפסק, אלא שהפעם שלוש דמויות מדברות בו זמנית.
משחקון זה הופיע רק במשחק השלישי.
מערך ויכוח (Debate Scrum) - אם הכיתה מתפצלת לפי שתי דעות שונות, מונוקומה מכריז שהכיתה מפוצלת וזו הזדמנות לקיים את המערך.
במהלך המערך, התלמידים מרחפים כמה מטרים מעל שטח הדיון המקורי.
במהלך משחקון זה יש שתי קבוצות שמתווכחות על שאלה מסוימת, על הפרוטגוניסט להוכיח כי קבוצתו צודקת בדיון ובכל פעם שדמות מהקבוצה היריבה מעלה שאלה שנועדה להוכיח את צדקתה של קבוצת השחקן, על השחקן לבחור את הדמות עם התשובה הנכונה.
לאחר שסיים לתת את התשובות הנכונות על השחקן לשמור שקבוצתו אכן תנצח במשחקון זה ולכן עליו ללחוץ על הכפתור המופיע למטה כמה שיותר עד שהוא מצליח להכריע את הקבוצה היריבה.
הימור האיש-תלוי (Hangman's Gambit) - בזמן שהפרוטגוניסט חושב על המילה המתאימה לתיאור המוצג לרמז מסוים, מופיעות אותיות מטיילות.
בדומה לרעיון של גלגל המזל, מאותן אותיות ניתן להרכיב את המילה.
על השחקן להקפיד על רצף מסוים של אותיות כדי לקבל את המילה הנכונה וכדי לשמור על הרצף ולא לבחור אות לא נכונה, השחקן יכול לפוצץ אותיות מיותרות במידה ובאותו רגע הן אינן יכולות לשרת את השחקן.
מכרה המוח (Mind Mine) - כדי להיזכר מה החפץ/ציטוט מסוים, על השחקן למצוא אותו באמצעות בחירת רצף קוביות הנושאות את אותו צבע.
הקוביות יכולות לשנות את צבען במידה וקוביה השוכנת לידן נעלמה ברצף וכך השחקן יכול לאתר את התשובה תוך שהוא מפוצץ קוביות מאותו רצף פעם אחר פעם.
צלילת הגיון (Logic Dive) - משחקון בו השחקן נכנס לראשו של האג'ימה הינאטה (הפרוטגוניסט במשחק השני) כאשר שם הוא גולש על מסלול.
במסלולים ישנם מספר מכשולים ועל השחקן להזיז את הינאטה מצד לצד.
במהלך הגלישה מופיעה שאלה בעלת מספר אופציות שעליה השחקן צריך לענות.
על השחקן להזיז את הינאטה למסלול המקביל לתשובה הנכונה.
במידה ומצליח, השחקן מתקדם במסלול עד שמופיעה השאלה הבאה.
במידה ונכשל, הינאטה נופל וחוזר לנקודה בה התחיל טרם ענה על השאלה, מה שמוריד חלק מהזמן בדיון.
על השחקן לענות על שלוש שאלות במהלך משחקון זה.
משחקון זה הופיע רק במשחק השני.
מונית הפסיכה (Psyche Taxi) - בדומה לצלילת הגיון, כאן השחקן נכנס לראשו של שואיצ'י סאיהרה כשכאן עליו לענות נכונה על שאלות שאותן הוא מרכיב באמצעות קוביות שהוא אוסף בדרך לעיר בה הוא אוסף את האישה עם התשובה הנכונה.
עימות סותר (Rebuttal Showdown) - קרב חרבות המתנהל בין הפרוטגוניסט לבין דמות מסוימת שלא מסכימה עם דעתו.
עימות זה מבוסס על הוויכוח האינסופי, כשבו השחקן צריך להתמודד מול אחת הדמויות בקרב חרבות ולהיזהר כי היריב לא חותך אותו.
במידה והשחקן מצליח להכריע את הדמות היריבה, הוא משתמש נגדו בחרב אמת, הפועלת כמו קליע אמת.
משחקון זה הופיע מהמשחק השני.
קרב קליעים (Bullet Time Battle) - לאחר שנמצא הנאשם, הנאשם (או מישהו המגן עליו) מתחנן על חפותו.
כדי לגרום לו להודות באשמה, על השחקן לעקוב אחרי רצף מסוים של מילים בהן הוא צריך לירות ולאחר מכן לירות את קליע האמת המתאים להוכחת האשמה.
משחקון זה הופיע רק במשחק הראשון.
שיחת פאניקה בפעולה (Panic Talk Action) - בדומה לקרב הקליעים, גם כאן הנאשם (או מישהו המגן עליו) מתחנן על חפותו.
כדי לגרום לו להודות באשמה, על השחקן להסיר את ההגנות המסתובבות סביבו בצורת מגנים.
לאחר שהמגנים מושמדים, על השחקן להרכיב צירוף מילים שיגרום ליריב שהוא אכן אשם במקרה.
משחקון זה הופיע רק במשחק השני
ויכוח תחמושת (Argument Armament) - משחקון זה דומה בבסיסו לשיחת פאניקה בפעולה, רק שבמקום להסיר מגנים מרחפים, על השחקן להשיל מהנאשם (או מישהו המגן עליו) המתחנן על חפותו את ההגנות עד שההגנות מוסרות, כשאז על השחקן להרכיב צירוף המילים שיוכיח את אשמתו ולהותיר אותו חסר אונים.
כשהשחקן מצליח להשלים את המנגה, דמותו של הפרוטגוניסט מספרת את השתלשלות המקרה בעוד המנגה מנפישה את הקטע עליו מדבר הפרוטגוניסט.
במנגה עצמה דמותו של הנאשם מופיעה בתור צללית שחורה עד שבסוף הסיפור, הפרוטגוניסט חושף את הדמות מאחורי הצללית ומכריז על היותה הנאשמת במקרה, מה שגורם לנאשם להבין כי אין לו ברירה ועליו להודות שהוא אכן נאשם.
(אלמנט זה הוא רפרנס למנגה והאנימה הידועה הבלש קונאן.)
לאחר שהשחקן מצליח לסיים פרק, בתחילת הפרק שלאחריו נפתחת קומה בבית הספר (או במקרה של השני, אי.)
(ביפנית: ダンガンロンパ希望の学園と絶望の高校生 - דאנגאנרונפה: אקדמיית התקווה ותלמידי היאוש) המשחק הראשון בסדרה.
במשחק זה, השחקן נכנס לנעליו של מאקוטו נאגי, תלמיד גנרי מן הממוצע אשר התקבל בגלל שזכה בלוטו.
ביחד עם 14 תלמידים נוספים הוא נכלא בתוך בית ספר ששמו Hope's Peak Academy (אקדמיית פסגת התקווה בתרגום חופשי) על ידי דובי בשם מונוקומה, המכריז על משחק רצח שלפיו התלמידים לא יוכלו לצאת בתנאי שיהרגו אחד את השני.
עם הזמן נאגי מבין כי בית הספר במקור נוהל על ידי ג'ין קיריגירי, אביה של קיוקו, בת כיתתו, אבל בית הספר עבר תהפוכה על ידי אדם המכונה על ידי התלמידים המאסטרמיינד (Mastermind), שלא רק שמפעיל את מונוקומה, אלא גם אחראי לסיטואציה שהתלמידים מצאו את עצמם בה.
בסוף המשחק נאגי שורד ביחד עם עוד 5 תלמידים נוספים: קיוקו קיריגירי, ביאקויה טוגאמי, אאוי אסאהינה, טוקו פוקאווה ויאסוהירו הגאקורה תוך שהם מביסים את ג'ונקו אנושימה, מי שאחראית למאורעות בבית הספר.
המשחק יצא ב-25 בנובמבר 2010. בעקבות פופולריותו, המשחק עובד לסדרת אנימה אשר יצאה ב-4 ביולי 2013 ולמחזה שיצא בשנת 2014 ושנתיים לאחר מכן אך עם קאסט שונה.
(ביפנית: スーパーダンガンロンパ２さよなら絶望学園 - סופר דאנגאנרונפה 2: להתראות אקדמיית היאוש).
במרכז המשחק עומדת דמותו של האג'ימה הינאטה, נער שכישוריו אינם ידועים.
לאחר שהוא נכנס, דלת הכיתה ננעלת ולעברו ולעבר שאר בני כיתתו מגיחה ארנבת ורדרדה בשם אוסאמי.
אותה אוסאמי ידועה כארנבת קסומה וכתוצאה מכך הופכת את הכיתה לאי טרופי הנקרא אי ג'ברווק (Jabberwock Island) ומבקשת שכל התלמידים ירקמו כשרים וילמדו לקחים על חברות במהלך שהייתם באי.
הכל מתנהל על מי מנוחות עד שבאותו ערב מגיע מונוקומה, שמביס את אוסאמי, משתלט על האי והופך אותה לגרסה חלשה יותר שלה בשם מונומי, תוך שהוא משחרר את הגרגולים באי לשמור על האיים האחרים בקבוצת האיים.
גם כאן האג'ימה מנסה למנוע מחבריו להרוג אחד את השני אך ללא הצלחה.
בשלב מאוחר יותר האג'ימה מגלה כי ארגון בשם קרן העתיד (Future Foundation) מחזיק אותם באי הזה ואוסאמי היא מעין סוכנת שלהם ביחד עם תלמיד נוסף מהכיתה שמתגלה בהמשך בתור צ'יאקי נאנאמי.
נאגי לא ציפה שווירוס (מונוקומה עצמו ובסוף ישותה הווירטואלית של ג'ונקו אנושימה) ישתלט על התוכנה ויעשה בה נזקים רבים.
נאגי, ביחד עם קיוקו קיריגירי וביאקויה טוגאמי, מצטרפים לתלמידים בדיון הסופי כדי למגר את הווירוס מהתוכנה ולמנוע מכך שג'ונקו תשלוט על התלמידים שנותרו בחיים בתוך התוכנה, כולל מי שמת בתוכה (שכן ידוע בדאנגנרונפה 3, ע"ע, מה עלה בגורלם).
היה אמור לצאת עיבוד אנימה למשחק (שכן דמותה של מונומי רמזה על כך בסוף האנימה הראשונה), אך בעקבות כישלונה של סדרת האנימה הראשונה פרויקט זה בוטל ועם זאת, זה לא מנע מיוצרי הזיכיון לייצר סדרת אנימה שתמשיך את העלילה (להלן, דאנגנרונפה 3).
עם זאת, המשחק עובד למחזה שיצא בשנת 2015 ושנתיים לאחר מכן, כשחלק מהקאסט התחלף.
(ביפנית - ニューダンガンロンパv3 みんなのコロシアイ新学期 - דאנגאנרונפה V3 חדש - סמסטר ההריגה של כולם).
בשונה מקודמיו, המשחק מסתובב סביב סאגה חדשה, הכוללת בית ספר חדש ודמויות חדשות שאין להן קשר ישיר לדמויות מהמשחקים הקודמים.