tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אם תיגע בזה — אם אתה נמצא בבייג'ינג ואם אתה מתגורר בסין — לא תהיה לך אחרי הפרסום כל גישה למנהיגים בכירים.
אני יכול לתת לכם דוגמה:
היה לי חבר שכתב ב"סאות צ'ינה מורנינג פוסט" מאמר חזק מאוד על הפאלון גונג בימיה הראשונים של הרדיפה.
העיתון סאות צ'יינה מורנינג פוסט נחסם, אתר האינטרנט של העיתון נחסם בסין במשך 6 חודשים.
זה היה בזמן ש"סאות צ'יינה מורנינג פוסט" ניסה נואשות לחדור לשוק הזה.
הטבח: הרג המוני, קצירת איברים, הפתרון הסודי של סין לבעיית מתנגדי המשטר
בשנת 2014 פרסם גוטמן את הספר "הטבח: הרג המוני, קצירת איברים, הפתרון הסודי של סין לבעיית מתנגדי המשטר".
הספר כלל מידע פנימי על עסקי השתלות האיברים של סין והקשר שלו למחנות-המעצר ושדות הקטל עבור מתנגדי המשטר העצורים בסין, בעיקר מתרגלי הפאלון גונג.
הספר החדש, אשר כתיבתו נמשכה שבע שנים, היה מבוסס על ראיונות עם בכירים במשטרה לשעבר, אסירי מצפון ורופאים סינים שהרגו אסירים על שולחן הניתוחים.
גוטמן תיאר את מסעו אל עומק הארכיפלג של הפאלון גונג, הטיבטים, האויגורים והנוצרים המקומיים, כשהוא מגלה את הדרמה של מתנגדי המשטר, וחשף הודאות על בגידה, ורגעים של גאולה אקסטטית.
ג'יי נורדלינגר עיתונאי ועורך בכיר כתב ביקורת על הספר וכינה אותו: "עוד פצצת אטום".
ב-2016, גוטמן, יחד עם דייוויד קילגור, עורך דין ותת שר החוץ לשעבר לאסיה פסיפיק בממשלה הקנדית ודייוויד מטאס, עורך דין קנדי ופעיל למען זכויות האדם, חיברו דו"ח חקירה מעודכן על קצירת האיברים בכפייה המתחוללת בסין מאסירי מצפון.
הדו"ח, בן 700 עמודים, מכיל מידע נרחב על סטטיסטיקת ההשתלות והוא מיוחס ישירות לפרסומים של בתי החולים בסין ומקורות סיניים ראשוניים אחרים.
הדו"ח זכה לפרסום נרחב על ידי הניו יורק טיימס, הגלוב אנד מייל, הטיימס, סי.
אן, אינדפנדנט, דיילי מייל, ועוד כמה כלי התקשורת מרכזיים ברחבי העולם.
המחלוקת בבחירות לראשות העיר טייפה ב-2014
ב-2014 במהלך הבחירות לראשות העיר טייפה, התגלתה מחלוקת שמקורה בספרו של גוטמן: "הטבח: הרג המוני, קצירת איברים והפתרון הסודי של סין לבעיית מתנגדי המשטר", שפורסם בחודש אוגוסט 2014, בספר הופיעה התייחסות לדבריו של המועמד לראשות העיר קו וון-ג'ה.
גוטמן הצהיר שהוא לא האשים את קו במעורבות בסחר איברים, וכי הוא לא הובן כהלכה.
ב-27 בנובמבר, פרסם גוטמן תגובה משפטית פומבית יחד עם עורך הדין קלייב אנסלי, וקבע כי "אף דובר אנגלית אחד לא הבין שד"ר קו התנהג כמו סוחר איברים" ו"מר גוטמן מאמין, ואנחנו חושבים שהספר מדגים, שד"ר קו פעל בכבוד".
ב-29 בנובמבר, קו ניצח בבחירות.
הסבר מלא, כולל תכתובת דוא"ל בהן אישר קו את הסיפור לפרסום, נמסר על ידי גוטמן בדצמבר.
מועמדות לקבלת פרס נובל לשלום לשנת 2017
בשנת 2017, שמו עלה כמועמד לקבלת פרס נובל לשלום ל-2017.
ב-22 ביוני 2018 פרסמו שלושת החוקרים איתן גוטמן, דייוויד קילגור ודייוויד מטאס דו"ח מעודכן הבוחן לעומק את רצח אסירי מצפון בסין.
הדו"ח נחשף לציבור ב-National Press Club בוושינגטון בירת ארצות הברית.
המחקר המקיף שלהם, התבסס בין השאר על מידע שנאסף מדיווחי מדיה, מכתבי עת רפואיים, מאתרי אינטרנט של בתי חולים בסין ומאתרי ארכיב.
שלושת החוקרים הגיעו למסקנה שמספר ניתוחי ההשתלות המתבצעים בסין ומספר הקרבנות, גבוהים הרבה יותר מההערכות הקודמות.
הדו"ח החדש, המונה 680 עמודים, מספק עדכונים מקיפים על עבודת החקירה של שלושת המחברים שנמשכה במשך כל העשור האחרון.
הדו"ח כולל יותר מ-2,300 מראי מקום (רפרנסים).
בדו"ח נכתב כי אתרי אינטרנט סינים רבים שהיו קשורים להשתלות נמחקו או שונו אחרי שהתפרסמה קצירת איברים בכפייה בסין ב-2006. בדו"ח התעמקו החוקרים גם במידע שנחשף באתרי ארכיב.
נוסף על כך, החוקרים התחקו אחרי מספרי ההשתלות, אחרי תפוסת המיטות בבתי החולים, אחרי הכשרת הצוותים הרפואיים בנושא השתלות וגם אחרי קווי המדיניות והמימון הממשלתיים.
הדו"ח הוצג בפני בית הנבחרים הצ'כי ביולי 2018.
שרשרת של אספקת איברים בסין, המתבססת על רציחות
ברוב המדינות, צריכים המטופלים להמתין שנים לניתוח השתלת כליה או כבד.
אולם בסין, מאתרים איברים תואמים רבים תוך שבועות, או אפילו ימים.
יתרה מכך, בתי חולים פרסמו באינטרנט רשימת מחירים עבור השתלות איברים.
הדו"ח הראה שקיים מספר גבוה מאוד של השתלות ומספר נמוך ביותר של תרומות איברים.
עוד הראה הדו"ח את מידת מעורבותה הגדולה של המדינה בפשע הזה.
"לאבד את סין החדשה: סיפור המסחר האמריקאי, תשוקה ובגידה." (2004)
הספר זכה בפרס "רוח טיאננמן", נרשם בתור אחד מספרי השנה של ה"ניו יורק סאן" לשנת 2004 וזכה גם לפרס לכתיבה עיתונאית מצטיינת.
"הטבח: הרג המוני, קצירת איברים, הפתרון הסודי של סין לבעיית מתנגדי המשטר." (2014)
איתן גוטמן הופיע ב"שידור 610" (2009), "המשטר האדום: קציר הדמים של אסירי סין" (2013), ורואיין לסרט "לשחרר את סין: האומץ להאמין".
איתן זליגר (נולד ב-1971) הוא איש יחסי ציבור ותקשורת ישראלי בעלים ושותף במשרד "זליגר שומרון תקשורת".
היה בעבר חבר פאנל בתוכנית "הפטריוטים" בערוץ 20 וסגן עורך העיתון מקור ראשון.
זליגר גדל ביישוב מרכז שפירא ולמד בישיבת בני עקיבא אור עציון.
בכיתה יב למד בתיכון אפלמן בדימונה במסגרת פרויקט שמיניסטים לעיירות פיתוח (של"פ) של תנועת בני עקיבא.
בלימודיו באוניברסיטה היה חבר תא "גלעד אביב" של הליכוד והיה מראשי מאבק הסטודנטים ב-1998, עם גילה גמליאל, ארז אשל ויואב הלר, שכלל שביתת רעב ארוכה והפגנות.
זליגר הוא בוגר תוכנית העמיתים של ארגון מעוז וחבר רשת מעוז.
עד שנת 2003 היה סגן עורך העיתון "מקור ראשון", ועוד לפני כן שימש כדובר ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.
החל משנת 2003 איתן זליגר הוא בעלים ושותף, עם אמנון שומרון, במשרד "זליגר שומרון תקשורת", המעניק שירותי אסטרטגיה ותקשורת לארגונים ציבורים ופוליטיים.
משמש כיועץ האסטרטגי של תנועת הנוער בני עקיבא, בית החולים הדסה וניהל עבור ארגון רבני צהר את קמפיין "חוק צהר" לפתיחת אזורי הרישום להרשמה לנישואין ואת מיזם הכשרות של צהר.
החל משנת 2016 היה חבר פאנל קבוע במשך כמה שנים בתוכנית "הפטריוטים" בערוץ 20 לצד ינון מגל לצד אראל סגל, קלמן ליבסקינד, יריב אופנהיימר, אינו חבר פאנל לפחות משנת 2020
זליגר גם שימש מגיש מחליף של התוכנית "ריקלין ושות'" והאולפן הפתוח, בערוץ 20.
זליגר נשוי לנטליה ולהם ארבע בנות.
זליגר גם היה בצוות ההקמה של בית הספר קשת במזכרת בתיה, המשותף לדתיים וחילוניים שם גם לומדות בנותיו.
זליגר הוביל את הקמת "נבחרת השבת" ואת שינוי תקנת התקצוב לאגודות ספורט שיתנו אפשרות לשומרי שבת להתחרות באופן שוויוני.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע החל לכתוב פרשנות פוליטית בעיתון גלובס.
בשנת 2022, הפך להיות חלק ממייסדי תנועת הרבעון הרביעי ביחד עם אורי הרמן, אלה רינגל וד"ר יואב הלר.
זליגר תומך בהקמת ועדת חקירה ממלכתית לחקירת טבח שבעה באוקטובר.
הוא השתתף בוועדת חקירה לאומית, מטעם חזון לאומי.
איתן ורטהיימר (2 באוגוסט 1951 – 4 באפריל 2022) היה תעשיין, איש עסקים ומיליארדר ישראלי.
ניהל במשך שנים את החברות "ישקר" ו"טכנולוגיית להבים" שהיו בבעלות משפחתו, וייסד עם אביו, סטף ורטהיימר, את קבוצת IMC, שנמכרה לברקשייר האת'וויי של וורן באפט תמורת כ-6 מיליארד דולר.
בכך הפכה משפחת ורטהיימר למשפחה העשירה בישראל עם הון של כ-6.2 מיליארד דולר.
ורטהיימר נודע בפעילותו הנדבנית ובאוסף בן מאות כלי הרכב שברשותו.
איתן ורטהיימר נולד כילד השני מתוך ארבעה (שני בנים ושתי בנות) וגדל בנהריה.
הוא בנם של מרים (לבית ולך) והתעשיין, חתן פרס ישראל, סטף ורטהיימר, שעלה לישראל מגרמניה.
בגיל חמש החל לעבוד בנגרייה.
כילד לקה בשיתוק ילדים ואיבד את עינו.
למד בבית הספר בסמ"ת בחיפה.
שירת בצה"ל ביחידת פיתוח בחיל החימוש.
בגיל 24, לאחר סיום שירותו בצה"ל, ניסה להשתלב כעובד ייצור במפעל "ישקר" שהקים אביו, אך פרש יחד עם עוד שני עובדים לצורך הקמת יוזמה עצמאית בתחום כלי עבודה לעיבוד שבבי.
לאחד מכן שהה כתשעה חודשים בארצות הברית ועבד בחברת המוליכים-למחצה אדמס.
כשחזר לישראל ב-1977, קנה, שיקם ומכר מספר חברות, וכך עשה את הונו הראשוני.
ב-1982 שב והצטרף לעסקי אביו, ניהל תוכנית הבראה ב"ישקר" והצטרף לניהול החברה לאחר שאביו נפצע קשה בתאונת דרכים.
תחת ניהולו, שנמשך עד 1995, צמחה רווחיות החברה ביותר מפי 20.
בשנת 1996 רכש, יחד עם איש העסקים מוטי זיסר, כ-13% ממניות חברת אפריקה ישראל להשקעות.
השנים מכרו את מניותיהם ברווח גדול תוך מספר חודשים.
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 פרש ורטהיימר מניהול שוטף של החברות המשפחתיות, והיה מעורב בהן מאז כנשיא.
בשנת 2006 הוביל את מכירת קבוצת IMC לחברת ברקשייר האת'וויי, בבעלותו של וורן באפט, שרכשה 80% ממניות החברה תמורת 4 מיליארד דולר.
חמש שנים לאחר מכן מימשה את האופציה לרכישת האחוזים הנותרים תמורת 2.05 מיליארד דולרים.
בשנים האחרונות לחייו הוביל תהליך מכירה של חברות ונכסים שהיו בידי המשפחה ביניהם חברת "להבים", מתחמי נדל"ן ופארקי תעשייה.
ורטהיימר הקדיש מזמנו לפעילות נדבנית, בין היתר כיועץ אסטרטגי בהתנדבות לחברות וגופים שונים.
בשנת 2000 היה שותף יחד עם שאול מופז להקמת תוכנית עתידים, שמטרתה לשלב צעירים מצטיינים מהפריפריה הגאוגרפית והחברתית של ישראל במוסדות להשכלה גבוהה בישראל.
והיה יו"ר הדירקטוריון של המיזם.
בני הפריפריה, שעד שנת 2000 היוו כ-10% מהיקף האקדמאים של צה"ל, מהווים, נכון לשנת 2011, 40% בעקבות פעילותה של התוכנית.
על פעילותו זו זכה ב-2011 לתואר דוקטור לשם כבוד של הטכניון.
ורטהיימר ייסד בשותפות עם הסוכנות היהודית את "קרן דרומה צפונה", שמטרתה לחולל שינוי בכלכלה האזורית ולהעלות את רמת החיים בגליל ובנגב.
ורטהיימר שימש כיו"ר הקרן והוא התורם המרכזי לפעילותה.
נכון ל-2016, שימש ורטהיימר כיו"ר חבר הנאמנים של רמב"ם - הקריה הרפואית לבריאות האדם.
בשנת 2021 הביא ורטהיימר לסגירה של המוזיאון הפתוח תפן ושל המוזיאונים הנוספים שהקים אביו, ופרק את האוספים השונים שהיו בהם.
הוא היה נשוי לאמנית והנדבנית אריאלה ורטהיימר (אמה, מנישואין קודמים, של המוזיקאית סיון טלמור).
בתו היא השחקנית מאיה ורטהיימר, הנשואה לאסף זמיר.
חתן נוסף שלו הוא יזם הנדל"ן עודד מרגלית, שרכש יחד איתו את מתחם השוק היווני וכיכר השעון ביפו.
ורטהיימר התגורר בראשית שנות ה-90 בכפר ורדים, ולאחר מכן בקיסריה ובתל אביב.
ב-2019 התגלה במוחו גידול ממאיר והוא נפטר ב-4 באפריל 2022.
נכון ל-2022, הונה של משפחת ורטהיימר נאמד ב-6.2 מיליארד דולר.
בשנת 2005 כללו נכסיו של איתן ורטהיימר:
שטחי נדל"ן פרטיים בהיקף של למעלה מ-100 אלף מ"ר, הפזורים בכל ישראל, בהם בית בכר בתל אביב.
3 יאכטות - ביניהן הגדולה והמפוארת ביותר שמחזיק אדם ישראלי.
אוסף של 220 מכוניות, שכולל בעיקר מכוניות עתיקות.
איתן דרור-פריאר (נולד ב-29 במרץ 1967) הוא סופר ומוזיקאי ישראלי.
חתן פרס ספיר לספר ביכורים.
דרור-פריאר נולד בירושלים למרים ולפרופ' זרם פריאר.
סבתו הייתה רחה פריאר, מייסדת עליית הנוער וכלת פרס ישראל.
למד מוזיקולוגיה ב בירושלים והלחנה לקולנוע ברימון בית ספר למוסיקה.
מאז 2010 מופיע עם אנסמבל דרור לשירה עברית, אותו הקים.
האנסמבל שם לו למטרה ליצור מופעי מחווה לגדולי היוצרים והיוצרות בישראל, ביניהם רחל, לאה גולדברג, חיים חפר, נעמי שמר, אלכסנדר פן ועוד.
סיפורים פרי עטו התפרסמו בכל העיר, עיניים וכן ביקורות ספרים בהעיר, Time Out תל אביב.
בשנת 2016 זכה דרור-פריאר, בפרס ספיר לספר ביכורים.
בשנת 2017 זכה במלגת בוסתן מטעם הספרייה הלאומית.
האצבעות על הגבעה (עם עובד, 2015)
הקסם היפה בעולם (ספר ילדים) (עם עובד, 2019)
איתן דרור, הוצאה עצמית, 2006
הרצל אמר, הוצאה עצמית, 2010
איתן יצחק (נולד ב-23 במאי 1968) הוא אלוף-משנה במילואים, המשמש כראש רמי"ם (רשות המעברים היבשתיים) וכראש רח"ל (רשות החירום הלאומית) בפועל, במשרד הביטחון.
איתן יצחק, בנם של אסתר ואפרים יצחק ואח לשלושה אחים ואחות, נולד ב-23 במאי 1968 במושב נבטים שבנגב, שמרבית תושביו עלו מקוצ'ין שבדרום הודו.
הוא למד בבית הספר "עומרים" שבעומר ובתיכון "אשל הנשיא".
בבית הוריו שבמושב עזר רבות במשק החקלאי בגידולי פרחים, פירות קיץ ולול העופות.
בשנת 1986 התגייס לצה"ל, ושירת בחיל ההנדסה הקרבית.
בשנים 1988–1997 ביצע שורה של תפקידי פיקוד ולחימה במערך השדה במסגרת גדודי חיל ההנדסה הקרבית, מתפקיד מפקד מחלקה ומ"פ בגדוד 605 ועד סמג"ד בגדוד 601, ובכלל זה שירות ממושך בלבנון ובמהלך האינתיפאדה הראשונה בעזה וביו"ש.
בשנת 1997 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 603, ופיקד עליו זמן ממושך בגזרת לבנון.
בשנת 1999 מונה למפקד בסיס האימונים של חיל ההנדסה הקרבית (טירונות ואימון מתקדם) בצוקי עובדה.
בשנת 2002 מונה למג"ד בבית הספר לקצינים (בה"ד 1) במגמת היבשה והקים את מגמת "להב", שבה פיקד על כלל הקצונה הקרבית.
במאי 2004 הועלה לדרגת אל"ם ובשנים 2004–2007 שירת כמפקד ההנדסה של פיקוד הדרום (מהנ"פ דרום).
בשנים אלו השתתף והוביל את כוחות ההנדסה בלחימה ברצועת עזה, ביצוע תוכנית ההתנתקות, ארגן פיתח והוביל את הלחימה התת-קרקעית כנגד מנהרות החמאס, הכנת מערך הגבול ללחימה ובט"ש אל מול חמאס "ביום שאחרי" ההתנתקות והחל בהקמת מערך הגבול מול מצרים.
בשנת 2008 מונה למפקד מחוז הדרום בפיקוד העורף, ופיקד עליו במהלך מבצע עופרת יצוקה.
בשנת 2011, בעקבות לקחי אסון הכרמל, נקרא להקים ולפקד על מחוז חוף/חיפה בפיקוד העורף, ובסוף שנת 2013 השתחרר מצה"ל.
בשנת 2014 הצטרף למשרד ראש הממשלה ומונה לרח"ט טרור ומשימות מיוחדות במטה לוט"ר במטה לביטחון לאומי ובשנת 2017 מונה לראש מטה לוט"ר ולאחר מכן כסגן וראש אגף לוט"ר בט"פ ועורף במטה לביטחון לאומי.
בנובמבר 2019 עבר למשרד הביטחון ומונה לסגן ראש רח"ל (רשות החירום הלאומית).
במאי 2023 נבחר לראש רשות מעברים יבשתיים (רמי"מ) במשרד הביטחון.
באפריל 2025 מונה במקביל לתפקידו הנוכחי, לראש רח"ל (רשות החירום הלאומית) בפועל.
לימודי תואר ראשון במכללה לפיקוד ומטה (פו"ם) תוכנית "ברק" בגלילות, משולב עם אוניברסיטת תל אביב, 1993.
לימודים אקדמאיים לתואר ראשון במזרחנות, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1996.
לימודים לתעודת בוגר מכללת הפיקוד והמטה הכללי של צבא ארצות הברית, CGSOC במדינת קנזס, 2002.
לימודים אקדמאיים לתואר שני במינהל ציבורי מטעם אוניברסיטת חיפה, 2008 – כחלק מלימודים במכללה לביטחון לאומי.
יצחק מתגורר בגדרה, נשוי ואב לשלושה ילדים.
איתן גור (5 ביוני 1958 – 23 בספטמבר 2019) היה שדרן רדיו, תקליטן, עורך, ומפיק ישראלי.
גור נולד בישראל בשנת 1958, בוגר תלמה ילין במגמת תיאטרון.
בפסטיבל שירי הילדים של 1972, בגיל 14, הופיע איתן גור בשיר "בואו נשיר", לצידה של עדנה לב, שזכה במקום הראשון.
לאחר שירותו הצבאי שיחק בתיאטרון לילדים ונוער של אורנה פורת ובמקביל הופיע כתקליטן במועדונים בתל אביב (רפי'ס, סטודיו 73, וה-New Wave) עד סוף שנות ה-80. איתן היה מראשוני התקליטנים העצמאיים בישראל וממייסדי חברת "תטה עושים מוזיקה" ביחד עם רון בן יוסף וניר ברזילי.
בתחילת שנות ה-90 התקבל לקורס קריינים ומגישי רדיו במחלקת ההדרכה של רשות השידור ולאחריה החל לעבוד במחלקת הקריינים.
"איזה לילה", רשת גימל - תוכנית מוזיקת ריקודים עדכנית כולל ביצועים מיוחדים, שודרה בין השנים 1990–1992 בימי שיישי בין השעות 22:00-1:00.
לאחר סגירת רשות השידור עלתה התוכנית לאוויר שוב ב"רדיו פלוס" בימי חמישי בין השעות 20:00-22:00.
ישיבה מזרחית, רדיו דרום - תוכנית יומית ששודרה בין השעות 16:00-18:00.
חיה של תוכנית, רדיו פלוס - שודרה בימי רביעי בין השעות 20:00 ל-22:00.
חפש אותי – המיטב השבועי, רדיו פלוס - שודרה בימי חמישי בין השעות 23:00-22:00.
איתן בן שטרית (נולד ב-2 ביוני 2003) הוא שחיין ישראלי, אלוף ישראל (2022), מקום שישי באליפות עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) ומקום שמיני באליפות אירופה בבריכת 25 מטר (קאזאן 2021), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
הגעה למשחה גמר אולימפי (פריז 2024) ושותף לשיא הישראלי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
בן שטרית נולד בהרצליה ובגיל צעיר עבר עם משפחתו לרעננה, שם גדל והתחנך.
למד בתיכון מור מטרו-ווסט רעננה והתאמן בקבוצת בני הרצליה.
התאמן במכון וינגייט בהדרכתו של אהוד סגל וכיום מתאמן באוניברסיטת מישיגן.
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.27 דקות.
מקום שישי באליפות עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות ב-20 בדצמבר אותה שנה הוא סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:08.31 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא נוער חדש של 4:07.55 דקות ועלה מהמקום השביעי למשחה הגמר.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יעקב טומרקין, כריסטיאן פיצ'וגין ודניס לוקטב בשיא ישראלי חדש של 3:30.75 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 52.45 שניות.
באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט בסוף יולי 2022 זהב במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:19.07 דקות, לפני שמואל וייסבורג ממכבי חיפה (4:29.23 דקות) וג'ואי לווי ממכבי כפר המכביה (4:39.89 דקות).
מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.17 דקות, אחרי יעקב טומרקין ממכבי אשדוד (2:02.09 דקות) ולפני שמואל וייסבורג (2:05.09 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.86 דקות.
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה באוגוסט סיים במקום 13 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:21.22 דקות ובמקום 30 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.63 דקות.
במבחנים הישראלים לאולימפיאדת פריז שנערכו במכון וינגייט ב-7 ביוני 2024 הוא קבע במשחה ל-200 מטר חופשי שיא אישי חדש של 1:47.67 דקות.
עשרה ימים לאחר מעכן, באליפות אירופה שנערכה בבלגרד שבסרביה באוגוסט סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם דניס לוקטב, בר סולובייצ'יק וגל כהן גרומי בתוצאה של 7:09.92 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:47.17 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:01.41 דקות ובמקום 26 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.25 דקות.
שיא ישראלי והגעה למשחה גמר אולימפי
במשחקים האולימפיים עצמם הוא שחה במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשלב המוקדמות וסיים ביחד עם דניס לוקטב, בר סולובייצ'יק וגל כהן גרומי בשיא ישראלי חדש 7:08.43 דקות ועלה מהמקום השמיני ביחד עם נבחרת קוריאה הדרומית למשחה הגמר.
כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחום" תוצאה של 1:48.01 דקות.
הוא הוחלף במשחה הגמר, אך הרביעייה הישראלית שחתה לאט יותר בכשתי שניות.
באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט בתחילת אוגוסט 2024 זכה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד.
מדליות כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:01.80 דקות, אחרי שמואל וייסבורג (2:01.74 דקות) ולפני אלכסיי גליבינסקי מהפועל ירושלים (2:03.95 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:28.90 דקות, אחרי שמואל וייסבורג (4:22.92 דקות) ולפני יהב חלג מכבי קריית אונו (4:29.83 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.96 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:58.56 דקות.
איתן גלעד (נולד ב-1985) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, שפיקד על חטיבת עציוני.
קודם לכן שימש כמפקד גדוד 50 וגדוד גפן.
גלעד גדל בקשת שברמת הגולן.
התגייס לצה"ל במחזור גיוס מרץ 2005 לגדוד 931, עבר מסלול הכשרה של לוחם וקורס מפקדים.
במהלך מלחמת לבנון השנייה היה מפקד כיתה בפלוגת החוד בגדוד 931, ולחם באזור הכפרים א-טייבה, ובקרב על הסלוקי בכפר ע'נדוריה.
לאחר מכן יצא לקורס קציני חי"ר, בסיום הקורס קיבל גלעד מצטיין פלוגתי, וחזר לגדוד 931 וביצע את כל תפקידי הפיקוד בגדוד עד תפקיד מפקד הפלוגה המסייעת.
בשנת 2012 קיבל את אות מצטיין הרמטכ"ל מרא"ל בני גנץ.
בשנים 2012–2014 פיקד על פלנ"ט נח"ל בין השאר במבצע שובו אחים ובמבצע צוק איתן.
לאחר מכן מונה למפקד מגמת אימון מתקדם בבא"ח נח"ל.
בשנת 2018 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 50, תפקיד בו שירת עד שנת 2020. בהמשך מונה למפקד גדוד דקל בבית הספר לקצינים.
ב-14 באוגוסט 2022 ומונה למפקד חטיבת עציוני בדרגת אל"ם, ופיקד על החטיבה במהלך מלחמת חרבות ברזל.
ב-18 באוגוסט 2024 סיים את תפקידו.
ב-4 במרץ 2024 פורסם שימונה למפקד המרכז לאימונים טקטיים (מא"ט).
גלעד מתגורר במושב קשת בגולן, נשוי לשי ואב לשניים.
בעל תואר ראשון בהצטיינות בלימודי א"י וארכאולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני בביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה.
איתן ברנט הוא שף, בדרן, סופר, סלבריטאי רשת, אישיות טלוויזיה ויזם יהודי אמריקאי.
הוא משתתף קבוע בפינת הבישול של תוכנית האירוח האמריקאית "המופע של דרו ברימור".
ברנט נולד בטינק, ניו ג'רזי לסברינה וג'ייסון ברנט.
יש לו אח בשם יוני.
מגיל צעיר הוא פיתח תשוקה לאוכל ולבישול, והוא ידוע כבעל אהבה למטבח ההודי.
בנערותו למד בבית הספר פריש , ומסתיו 2022 הוא לומד באוניברסיטת קולומביה.
הוא היה אורח תדיר באירועים בבית הלבן בתקופת ממשל ביידן, בין היתר בטקס החנוכה של הבית הלבן וטקס חשיפת קישוט החג.
הופעתו הראשונה של ברנט בטלוויזיה הייתה כשהיה בגיל 12, בתוכנית הבישול האמריקאית-איטלקית "Chopped" , בעת שלמד בבית הספר Yavneh Academy שבפרמוס שבניו ג'רזי.
בשנת 2017 התמודד בתוכנית הבישול "Guy's Grocery Games" של ערוץ Food Network, בהנחיית גאי פיירי .
בשנת 2019 ברנט השיג קהל עוקבים גדול ברשת החברתית טיקטוק.
בריאיון לניו יורק טיימס הוא אמר ש"טיקטוק הוא הדבר הכי גדול שקרה לי בקריירה, ובאמת הוא הסיבה שבגללה אני נמצא איפה שאני היום."
במרץ 2020 ברנט השתתף במופעי הטיקטוק "" יחד עם צ'ארלי ד'אמליו, אדיסון ריי, טיירה בנקס, אלישה קיז ודי ג'יי חאלד.
במאי 2020, לאחר שצבר כמות עוקבים רבה ברשתות החברתיות, ברנט הוחתם בסוכנות הכישרונות William Morris Endeavor.
ביולי 2020 ברנט שיתף פעולה יחד עם רייצ'ל ריי במסגרת מחנה בישול לסלבריטאים.
בדצמבר 2020, ברנט החל להשתתף בתוכנית האירוח "המופע של דרו ברימור" המשודרת ברשת CBS.
בניו יורק פוסט נכתב כי ברימור שמעה על ברנט מבנותיה, שצפו בסרטוני הטיקטוק שלו.
בפינתו בתוכנית, הוא בישל בין היתר יחד עם ג'ייסון דרולו, גורדון רמזי ומולי סימס.
בספטמבר 2021 הוא נבחר לרשימת "Next 1000" של פורבס, ובדצמבר באותה שנה הופיע ברשימת פורבס 30Under30 בתחום המזון, ובכך היה לאדם הצעיר ביותר שנכלל בה.
בשנת 2021 ברנט השתתף בכנס ה-VidCon השנתי באנהיים, קליפורניה.
הספר מתמקד בתשוקותיו של ברנט למטבחים ברחבי העולם ולאוכל מנחם.
ב-6 ביוני 2022, ברנט נאם ב"שיחות לעובדי גוגל" (Talks at Google), וסיפר על תהליך פיתוח הספר.
ברנט הוא חבר מועצת המזון של ארגון הצלת המזון האמריקאי City Harvest מאז נובמבר 2021, והוא החבר הצעיר ביותר בה.
הוא גם מייעץ לארגון בעלי החיים Animal Haven.
ברנט משמש כמנכ"ל של Eitan Productions ("איתן הפקות"), חברת ההפקות שאחראית על הפקת התוכן שלו ברשתות החברתיות.
החברה ממוקמת בניו יורק ומעסיקה צוות של מפיקים המנהלים את עסקי המדיה שלו.
לפי פורבס, החברה מגיעה ל-300 מיליון צרכנים מדי שנה.
החברה מעסיקה צוות של 7 עובדים.
איתן גדרון (נולד ב-26 בדצמבר 1952) הוא מפיק מוזיקלי, בסיסט, מלחין ויזם ישראלי.
גדרון הפיק וכתב עשרות אלבומים ושירים ישראליים.
חבריו לתזמורת היו יהודה עדר, אריק רודיך, רון פיש ושגיא קרפ, ואילו הסולנים אותם ליווה היו אסתר שמיר, מיקי קם, איציק גייר וגורי סגל.
עם סיום תקופת השירות הצטרף ב-1971 לשלישיית מישה סגל.
בהרכב היו חברים מישה סגל (סולן), דוד שנן (תופים), יוסי מנחם (יחד עם גדרון על הבס), סוזן דבור ופרן אבני (סולניות משנה).
יחד הוציאו שני שירים שזכו להצלחה במצעד הפזמונים של רשת ג', "שיר החרדל" ו"האנשים אשר אהבתי".
ב-1974 הקים עם שלום חנוך, אריאל זילבר, מאיר ישראל ויהודה עדר את להקת תמוז.
אלבומה הראשון והיחיד, "סוף עונת התפוזים", יצא לאור ב-23 בפברואר 1976 וכלל כמה להיטים: "ככה את רצית אותי" ו"סוף עונת התפוזים", שדורגו במקומות ה-17 והשביעי בהתאמה במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג'.
בדומה לשלישיית מישה סגל גם ההרכב הזה התפרק לאחר שנתיים של פעילות.
באוגוסט 1981 יצא השיר "במקום הכי נמוך בתל אביב" לאור, בביצועה של אסתר שמיר ובהפקתו של גדרון.
זה רשם את חזרתו לתחום המוזיקה אחרי חמש שנות הפסקה.
גדרון המשיך לעבוד עם חברי להקת תמוז לשעבר והפיק את "הנה אנו המיואשים" ו"בחברה להגנת הטבע" של זילבר.
בשנת 1985 הפיק יחד עם אלון אולארצ'יק את שיריו "גלים גלים", "או שאתה שר או שלוקחים אותך מפה" (בהשתתפות טנגו), "היא הולכת בדרכים" ו"בא לשכונה בחור חדש".
לאחר קריירת המוזיקה שלו הקים יחד עם ניר לויתן את חברת "גדרון לויתן - ציוד אודיו מקצועי" העוסקת ביבוא ומכירה של ציוד אודיו.
גדרון מתגורר בתל אביב ונשוי לשחקנית עירית גדרון.
איתן טייב (נולד ב-4 באפריל 1971) הוא פוליטיקאי וכדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
זכור בעיקר בגלל חלקו במשחק השרוכים, אשר זכה לכינוי כאשר טייב קשר את שרוכיו במהלך שהוביל לשער הניצחון של בית"ר ירושלים.
טייב גדל במחלקת הנוער של הפועל בית שאן ובגיל 18 הצטרף לקבוצה הבוגרת.
טייב היה שותף לעליה של המועדון לליגה הראשונה ואף נבחר לשחקן העונה בליגה הארצית.
בקיץ חתם במכבי נתניה במדיה שיחק 15 משחקים.
בסיום העונה, נתניה ירדה לליגה השנייה וטייב חזר לבית שאן.
ב-27 באפריל 1996 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הראשונה בדקה ה-90 בתיקו 2-2 נגד בית"ר ירושלים.
בעונת 1997/1998 רשם טייב את עונת השיא שלו מבחינת מספרים כאשר הבקיע 8 שערים מעמדת הבלם.
בעקבות זאת טייב משך את תשומת ליבן של הקבוצות הגדולות בליגה.
אולם ב-2 במאי 1998 התקיים משחק ליגה נגד בית"ר ירושלים בו ניצחה בית"ר 2-3. המוני טענות כנגד מכירת המשחק עלו נגד שחקני בית שאן בכלל בטענה שנתנו לבית"ר להגיע למצבים וכנגד טייב בפרט בגלל העובדה שקשר את שרוכיו במהלך שהוביל לשער של בית"ר.
דבר זה אף נתן למשחק את השם משחק השרוכים.
לטענתו, פרשת השרוכים מנעה ממנו להתקדם לקבוצה גדולה יותר.
בקיץ חתם במכבי אחי נצרת ובסיום העונה פרש מכדורגל.
במשך שנים שימש כעוזרו של ראש עיריית בית שאן ז'קי לוי, ובהמשך עוזרו של ראש עיריית נצרת, עלי סלאם.
באוגוסט 2021 הודיע על כוונתו להתמודד נגד לוי לראשות העיר.
בבחירות המוניציפליות 2024, התמודד על ראשות העיר והגיע למקום שלישי עם פחות מ-14% מהקולות אחרי נועם ג'ומעה וז'קי לוי.
למועצת העיר נבחר עם מנדט אחד והפך להיות חבר מועצת עיריית בית שאן.
טייב נשוי לאסנת, מאמנת כושר ולזוג 3 ילדים.
איתן הרצל (נולד ב-12 בינואר 1968) הוא מייסד ומנכ"ל עמותת אחים ואחיות לנשק ופעיל חברתי ישראלי.
נולד וגדל בקיבוץ סעד לחיים הרצל ניצול השואה, מורה לתלמוד וגזבר תנועת בני עקיבא העולמי, בן למשפחת הרצל.
אמו, דבורה הרצל הייתה אשת חינוך שעבדה בקיבוץ.
בשנת 1986 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בסיירת מטכ"ל.
לאחר שירותו הצבאי למד במכללת הדסה שם סיים תואר בפיזיקה והתמחות באלקטרואופטיקה.
לאחר סיום לימודיו עבד בחברת KLA במגוון תפקידי ניהול בהם מנהל שיווק ומנהל פרויקטים.
פעילות חברתית בעמותת אחים ואחיות לנשק
בינואר 2023, בעת שירות מילואים, שמע את הודעתו של שר המשפטים יריב לוין על תוכנית הרפורמה המשפטית.
בתגובה הקים צוות היגוי שהיו שותפים בו בין היתר רון שרף ואיל נוה, כדי למחות על התוכנית ולהביא לביטולה.
הצוות בראשותו של הרצל יזם מסע בן שלושה ימים בו קראו לחיילי מילואים להצטרף למחאה במטרה לגרום להד ציבורי למחאה על ניסיון ההפיכה המשטרית, כפי שתנועתו פירשה, ולחזק את בית המשפט העליון כרשות חיונית ועצמאית.
הרצל יזם והוביל במסגרת המחאה הפגנות ופעילויות מחאה מול חברי כנסת, שרי ממשלה וראש הממשלה.
ב-27 ביוני 2023 נעצר לאחר שהפגין מול ביתו של שר המשפטים לוין, אך שוחרר וזוכה מכל אשם על ידי בית משפט שקבע שהמעצר הוא מעצר שוא.
ב-20 במאי 2024 נעצר הרצל עם פעילי מחאה נוספים על הפרת הסדר הציבורי בהפגנה של "אחים ואחיות לנשק" נגד "חוק הגיוס" ("חוק ההשתמטות" כפי שהרצל מכנה אותו).
גם תיק זה נסגר ללא אישום.
עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל פתח והקים הרצל יחד עם דרור ארז ופעילים נוספים מהארגון את חמ"ל בית קמה שחילץ והציל אלפי תושבים מהעוטף, נתיבות, שדרות ואופקים.
בנוסף סיפק החמ"ל עשרות אלפי ארוחות חמות וציוד צבאי ואזרחי לחיילים ולמפוני העוטף.
מיד לאחר פרוץ המלחמה פתח הרצל את מערך ההתנדבות של התנועה לסיוע לחקלאים בעוטף בהובלתו של רוני פייפר.
בתחילת נובמבר 2023 ירד הרצל עם זיו קרופ ממובילי מחאת ההייטק וד"ר ליה מורן גלעד לאילת לבקשתו של שלמה מנדלוביץ הפרויקטור לענייני בריאות הנפש מטעם משרד הבריאות, כדי לארגן ולנהל את מערך הסיוע הנפשי למפוני העוטף שנשלחו לעיר הדרומית.
תחביבו העיקרי הוא רכיבת אופני כביש.
יחד עם אחיו נעם ויובל השתתפו שלושת האחים במספר טריאתלונים ודורגו במקומות הראשונים בקטגוריה.
איתן בן-דוד (נולד ב-24 באוגוסט 1939) הוא איש עסקים ויזם נדל"ן ישראלי.
בן-דוד, יחד עם בני משפחתו, מחזיק בשורה של עסקים ונכסי נדל"ן, בהם: מפעל התכשיטים "זהב ירושלים", חברת הנדל"ן "קבוצת בן-דוד", כ-30% מחברת גבעות עולם חיפושי נפט, מלונות, מבני מסחר ומשרדים ברחבי המדינה.
בן-דוד היה חבר מועצת עיריית ירושלים והיה בין התורמים הראשונים להקמת ערוץ 7. משפחת בן-דוד הייתה גם מעורבת בהובלת קבוצת משקיעים שרכשה את קרקעות הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים.
בן-דוד הוא בנו של יששכר בן-דוד, שהיה סוחר פנינים ואבני חן בדרום אמריקה בשנות ה-30 של המאה ה-20, ולאתר מכן עסק בסחר בפנינים מתורבתות בין ארצות המזרח הרחוק לארצות המערב.
איתן בן-דוד הוא אחד מחמשת ילדיו של יששכר בן-דוד שהרחיבו את עסקי המשפחה.
ב-1972 הקימו את מפעל וחנות התכשיטים "זהב ירושלים" בגבעת שאול בירושלים.
בנוסף נכנסה המשפחה גם לענף הנדל"ן.
בתחילת שנות ה-80 היה איתן בן-דוד חבר מועצת עיריית ירושלים מטעם סיעת "תדי"ר-תנועה דתית למען ירושלים".
לקראת בבחירות לכנסת האחת עשרה ב-1984 הוצב במקום השביעי ברשימת מחנה הציונות הדתית.
בתקופה זו נכנס בן-דוד לענף המלונאות והקים את מלון "לב ירושלים" ברחוב המלך ג'ורג' ליד בניין המשביר לצרכן וב-1990 רכש את מלון חוף הדקלים בגוש קטיף שברצועת עזה.
בשנת 1993 היה בן-דוד ומשפחתו שותפים להקמת "גבעות עולם חיפושי נפט", שותפות מוגבלת שעוסקת בחיפושי נפט וגז טבעי ליד ראש העין.
שנה אחר כך הנפיקה השותפות לראשונה יחידות השתתפות בבורסה לניירות ערך בתל אביב לצורך גיוס ההון לביצוע קידוחי נפט, ועד שנת 2010 הנפיקה 18 פעמיים וגיסה בסה"כ כ-200 מיליון ש"ח.
לאחר מציאת נפט בכמות מסחרית בקידוח מגד 5, ההשקעה בשותפות הסעירה את דמיונם של משקיעים פרטיים רבים ויצרה עניין ציבורי.
בשנת 1994, הוביל קבוצת משקיעים שקיבלה זיכיון להפעלת מותג המלונות האמריקאי "דייז-אין" בישראל.
הרשת החלה לתת זיכיונות למלונות שונים בישראל להפעלתם ושיווקם תחת המותג "דייז-אין" המלון הראשון שפעל תחת שם המותג היה מלון "דייז-אין טבריה", מלון בן 170 חדרים שהיה גם בבעלות חלקית של משפחת בן-דוד.
אחר כך עוד 7 מלונות בישראל החלו לפעול תחת המותג "דייז-אין".
בשנת 1997 החל בבניית "מלון עץ הזית" ליד שער מנדלבאום בירושלים.
שנה אחר כך איבד את זיכיון "דייז-אין" בישראל, בעקבות סכסוך עם החברה האם בארצות הברית.
במאי 2005, במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות, השכיר את מלון חוף הדקלים בגוש קטיף שהיה בבעלותו (אך עמד נטוש מאז שנת 2000, בעקבות פריצת האינתיפאדה השנייה) לברוך מרזל, במטרה להפוך אותו למעוז להתנגדות לפינוי.
המלון פונה חודש אחר כך כמעט ללא התנגדות, תוך פחות מחצי שעה.
בן-דוד קיבל אחר כך פיצוי מהמדינה על פינוי המלון, במסגרת חוק פינוי פיצוי.
איתן דומאני (נולד ב-21 במאי 1947) הוא פיזיקאי וביואינפורמטיקן ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לפיזיקה במכון ויצמן למדע.
מומחה לפיזיקה סטטיסטית ולפיתוח שיטות חישוביות בביולוגיה מולקולרית וחקר הסרטן.
כיהן כיו"ר מועצת הפרופסורים וכיו"ר המועצה המדעית של המכון.
איתן דומאני נולד בבודפשט, בנם של אולגה (לבית שטיינר) ואנדרה דומאני, ניצולי השואה.
רבים מקרובי משפחתו נרצחו בשואה.
עלה לישראל עם משפחתו ביולי 1957. הם התיישבו בקיבוץ דן ולאחר מכן בגבעתיים, שם שיחק דומאני בקבוצת הנערים של הפועל רמת גן.
ב-1965 התגייס לצה"ל במסלול העתודה האקדמית והחל את לימודי התואר הראשון בפיזיקה באוניברסיטת תל אביב, שם נמנה עם בוגרי המחזור השני בבית הספר לפיזיקה.
לאחר שירותו הצבאי, למד לתואר שני בפיזיקה במכון ויצמן למדע, בהנחיית פרופ' מיכאל קירסון.
את לימודי התואר השלישי השלים באוניברסיטת קורנל.
עבודת הדוקטורט שלו, בהנחיית פרופ' מייקל פישר , עסקה בתופעות מולטי-קריטיות במערכות מגנטיות, והושלמה בינואר 1977. במקביל לדוקטורט שימש כעוזר מחקר של פרופ' ג'יימס קרומהנזל וכעוזר הוראה של פרופ' הנס בתה.
לאחר מכן ביצע מחקר בתר-דוקטורט באוניברסיטת וושינגטון, שם גם היה חבר סגל במשך כשנה אחת.
עם שובו לישראל ב-1979 הצטרף לפקולטה לפיזיקה בדרגת חוקר בכיר, וב-1982 היה לפרופסור חבר.
ב-1986 הפך לפרופסור מן המניין.
בשנות ה-90 כיהן כראש המחלקה לפיזיקה של מערכות מורכבות ובין 1999–2001 כיו"ר מועצת הפרופסורים של המכון.
ב-2006 נבחר למנהלו הראשון של המרכז ע"ש משפחת קאהן לחקר ביולוגיה של מערכות בתאי אדם.
בשנים 2010–2013 כיהן כיושב ראש המועצה המדעית של המכון וב-2017 יצא לגמלאות, אך המשיך במחקר פעיל.
היה חבר הוועדה לפיזיקה סטטיסטית של הארגון הבין לאומי לפיזיקה טהורה ויישומית (IUPAP) ׁׁוכחבר מערכת בעיתונים מדעיים שונים.
במרוצת השנים שימש כפרופסור אורח באוניברסיטאות סטנפורד ואוקספורד, מכון קורי , אוניברסיטת הונג קונג למדע וטכנולוגיה, המעבדה הלאומית לוס אלמוס, ועוד.
ברוב שנות המחקר שלו דומאני עסק בפיזיקה עיונית: חקר תופעות קריטיות ומעברי פאזה, בעיקר בשיטות של חבורת רנורמליזציה .
עסק גם ברשתות עצביות, קיפול חלבונים ופיזיקה חישובית.
עם פריצות הדרך המשמעותיות שהחלו בעקבות פיענוח הגנום האנושי, הוא עבר לתחום הביולוגיה החישובית ועסק בפיתוח שיטות וכלים חישוביים להפקת מידע מנתונים ביולוגיים בקנה מידה רחב.
האלגוריתמים החישוביים שפותחו בקבוצתו יושמו על תוצאות ניסיוניות שהתקבלו משיתופי פעולה עם מעבדות מחקר אקדמיים ומרכזים רפואיים, בישראל ומחוצה לה.
עיקר המאמץ היה בחקר סרטן מתוך נתוני התבטאות גנים שמתקבלים ממערכי DNA.
נושאי מחקר נוספים של דומאני כוללים פיתוח שבבי אנטיגנים לגילוי ואפיון מחלות אוטו-אימוניות, חקר מנגנוני תגובה של תאים לגירוי ביוכימי, ועוד.
בתחום מודלים עם אינטראקציות אקראיות, דומאני ושותפיו חישבו במדויק את נקודת מעבר הפאזה עבור מודלי פוטס בשני ממדים, וגילו היעדר מיצוע עצמי במערכות לא מסודרות בנקודה הקריטית.
תוך שימוש בחבורת רנורמליזציה לפתרון בעיות קוונטיות הם חישבו את ספקטרום האנרגיה של חלקיק הנע בסריגים פרקטליים, וחקרו לוקליזציה של אנדרסון בשניים ושלושה ממדים.
על ידי מיפוי צעדי זמן בדידים לממד מרחבי, דומאני קישר דינמיקה של מערכות ב-d ממדים לבעיית שיווי משקל המוגדרת על סריג d+1 ממדי, ובדרך זו הציג תוצאות מדויקות למודל איזינג תלת־ממדי עם אינטראקציות של שכנים קרובים.
כמו כן, הוגדר בדרך זו מודל מוכלל לחלחול מכוון (Domany-Kinzel model) וחושבה דיאגרמת הפאזות שלו.
דומאני ושותפיו גילו שבשני ממדים מודלים עם סימטריה O(n) שקולים למודל של לולאות.
תוצאות מדויקות הוצגו עבור מודל TASEP בממד אחד.
כמו כן נחקרו ואופיינו פאזות של זכוכיות ספין.
במהלך לימודי הדוקטורט עסק גם בפיזור גלים אלסטיים על ידי פגמים.
דומאני ותלמידיו המציאו אלגוריתם למידה חדשני ויעיל עבור רשתות עצביות שכבתיות עם הזנה חד-כיוונית.
קריטריון עצירה מדויק חושב עבור פרספטרון המנסה ללמוד בעיה בלתי פתירה.
כמו כן, הוצע שימוש ברשת עצבית לניתוח נתונים ניסיוניים בחקר חלקיקים אלמנטריים.
דומאני ושותפיו השתמשו בהצגת המבנה של חלבון באמצעות מפת מגעים (contact map) לחיפוש המבנה הנכון, והוצעה שיטה יעילה לשחזור המבנה התלת־ממדי של חלבון ממפת המגעים.
הם הוכיחו שלא ניתן למצוא ערכי אנרגיות מגע בין חומצות אמינו שעבורן מפת המגעים של המבנה הנכון (של חלבון מסוים) היא בעלת האנרגיה המינימלית.
ביואינפורמטיקה – שיטות חישוביות ואלגוריתמים
שנים לפני המעבר שלו לביולוגיה, דומאני ותלמידיו פיתחו אלגוריתם לחלוקת עצמים לקבוצות באופן בלתי מפוקח, כלומר ניתוח אשכולות (clustering).
השיטה נקראת "אשכולות סופר-פאראמגנטיים" (SPC), המבוססת על פיזיקה של פרומגנטים גרגריים חסרי סדר.
אלגוריתם זה שימש את דומאני ותלמידיו במתן מענה לבעיה קשה של "יחס אות לרעש" בניתוח נתוני התבטאות גנים.
החלוקה של דוגמאות (מגידולים סרטניים) לקבוצות בעלות משמעות קלינית מוכתבת על ידי ההתבטאות של מספר קטן של גנים, על רקע "רעש" של אלפי גנים שאינם קשורים לתהליך הסרטני.
כמו כן, במקרים רבים החלוקה לקבוצות ברורות חלה רק בתוך תת-קבוצה של כלל הדוגמאות.
זו בעיה של מציאה דו-כיוונית של "מחט בערימת שחת": לזהות תת-קבוצה של דוגמאות (חולים) המתפצלות לקבוצות בעלות משמעות ביולוגית, המשתקפת ברמות ההתבטאות של תת-קבוצה של גנים.
דומאני ותלמידיו פיתחו שיטת biclustering, "אשכולות דו-כיווניים מצומדים" (CTWC), העונה על הבעיה הזו ומאפשרת כריית נתונים יעילה.
במקביל, הוצעה שיטה לבחינת הדירותם ויציבותם של אשכולות, על ידי שימוש בדגימה חלקית של הנתונים.
כמו כן, הם המציאו שיטה לסידור מחדש של גנים ודגומאות באופן שהמבנה הטמון בנתוני השעתוק יבלוט לעין.
אחד השימושים הקליניים העיקריים בהתבטאות גנים, שאתגרה חוקרים רבים, הוא פרוגנוזה: לחזות, עבור חולה נתון, מתוך פרופיל ההתבטאות של גנים נבחרים (כפי שנמדד בגידול שנלקח מאותו חולה), את חומרת המחלה ואת משך החיים הצפוי, ואף לנבא את התגובה של הגידול לטיפול מסוים.
קבוצתו של דומאני זיהתה בעיה חמורה שלא זכתה למענה הולם מצד הקהילה המדעית: היעדר חפיפה בין רשימות הגנים בעלי כושר ניבוי שפורסמו עבור אותו סוג סרטן על ידי קבוצות שונות.
הם הראו שהסיבה לחוסר ההדירות והיציבות של רשימות הגנים הפרוגנוסטיים אינה הבדלים בין קבוצות החולים, שיטות המדידה והאנליזה, אלא השונות הגבוהה בין חולים, ושימוש במספר קטן מדי של דוגמאות.
הם הראו כיצד ניתן לבדוק את מידת היציבות של רשימות גנים נבחרים וכיצד ניתן להעריך את מספר הדוגמאות הדרוש להשגת רמת הדירות רצויה.
מתוך הבנה שגנים בדרך כלל אינם פועלים לבד אלא כחלק מקבוצה, האחראית להפעלת מנגנון או תפקוד ביולוגי מסוים.
סרטן נגרם על ידי כשל של מנגנון או מסלול כזה, אשר יכול לנבוע מהתבטאות לא נכונה של גנים שונים.
לכן, עדיף לאפיין רקמה סרטנית על ידי מידת ההפרעה בתפקוד (או מסלול) ביולוגי זה או אחר, מאשר באמצעות גנים בודדים.
במטרה להגיע לאפיון ברמה גבוהה מסוג זה פותח אלגוריתם (Pathifier) אשר משייך לכל גידול ציונים הניתנים לרמת התפקוד של שורה של מסלולים או תפקודים ביולוגיים.
האלגוריתם מחשב ציונים אלו מתוך רמות ההתבטאות של גנים בודדים.
סרטן המעי הגס: דומאני הראה ששינוי מספר העותקים של מקטע DNA מסוים בגנום משתקף ברמת ההתבטאות של הגנים באותו מקטע, ופרסם עם שותפיו מפה מלאה של שינויי מספר העותקים של מקטעי DNA בסרטן זה.
נמצא קשר בין שינויים אלו לבין פרוגנוזה, התקדמות המחלה ומשך ההישרדות הצפוי.
כמו כן, נחקרה לראשונה דינמיקה של הופעת שינויים במספר העותקים של קטעי הגנום במהלך התקדמות התהליך הסרטני.
סרטן המוח מסוג גליובלסטומה וגליומה: הוצג סיווג לתתי סוגים של המחלה על פי פרופיל התבטאות גנים וכן נמצאה "חתימה של חידוש-עצמי" בעלת מתאם לעמידות הסרטן בפני טיפול כימותרפי וקרינתי.
סרטן השד: דומאני ושותפיו גילו את הסיבה לאי ההתאמה בין רשימות גנים בעלי ערך פרוגנוסטי, שהוצעו על ידי מחקרים שונים וחישבו את מספר הדגימות הנחוצות למציאת רשימה הדירה ויציבה.
תוך שימוש באפיון המחלה על ידי מידת הפגיעה במסלולים ביולוגיים, גילו תת-קבוצה של חולות שעבורה רמת החדירה של תאי T (של מערכת החיסון) קובעת את התגובה לכימותרפיה.
לוקמיה: זוהתה הופעה בו-זמנית של זוג שינויים מולקולריים בלתי תלויים המהווה גורם לסרטן מסוג ALL בחולים עם תסמונת דאון.
סרטן צוואר הרחם: דומאני ושותפיו גילו אשכול גנים המפקחים על התרבות והתחלקות תאים, שרמת ההתבטאות שלהם קשורה לרמת ההתבטאות של גנים ויראליים מסוג HPV וכן לעומס הויראלי בגידול.
כמו כן, הובהר המנגנון המולקולרי שמאחורי קשר זה.
בסדרת עבודות בשיתוף פעולה עם קבוצתו של פרופ' ירון כהן פותח שבב אנטיגנים.
עשרות ואף מאות אנטיגנים מודפסים על מצע כשכל נקודה כשכל מכילה אנטיגן יחיד.
סרום שנלקח מחולה מכיל אוסף נוגדנים המהווים "חתימה" של המערכת החיסונית שלו, היוצרים תבנית אופיינית של הידבקות לשבב.
נבחנה האפשרות לאפיין מחלות אוטו-אימוניות באמצעות חתימות אלו.
סדרת עבודות בשיתוף פעולה עם פרופ' יוסף ירדן התמקדו בתגובה של תאים לגירוי כימי של תאים שונים על ידי פקטור גידול EGF.
תגובות אלו בעלות חשיבות מרכזית בהתנעת תהליכים גרורתיים בסרטנים שונים.
עבודה אחת בחנה את האופן בו תאים עוצרים תהליך שהותנע על ידי חשיפת התאים ל-EGF.
עבודה אחרת הובילה לתגלית חשובה להבנת דינמיקה של שעתוק.
לראשונה התבצעה מדידה סימולטנית של התלות בזמן עבור mRNA ו-pre-mRNA, לכל רוחב הגנום.
התוצאות היו מפתיעות: התגלה שגנים שונים בעלי התנהגות דומה של ה-mRNA נוצרים בתהליכי שעתוק שונים מאוד.
התברר שגנים נוקטים באסטרטגיה של קצב ייצור גבוה לזמן קצר שבעקבותיו דעיכה חדה.
כמו כן, נמצא שקצב הפירוק של המולקולות המשועתקות גם מאופיין על ידי עליה חדה וירידה לאחר מכן.
התגלה שהסיבוכיות של דינמיקת השיעתוק הרבה יותר גבוהה ממה שחשבו לפני כן.
עבודות שנעשו תוך שיתופי פעולה עם פרופ' דוד גבעול, גדעון רכבי, ליאו זקס, ורדה רוטר ומשה אורן חקרו היבטים שונים של התנהגות p53, חלבון מרכזי בבקרה של תהליכים תאיים.
הקתדרה על שם הנרי ג'י לאיר (1999)
פרס הפרויקט המצטיין בתחרות היישומים המדעיים של חברת RAD Biomed Incubator (2005)
פרס סרג'יו לומברוזו לחקר הסרטן (2016)
פרס לוי מונטלצ'יני מטעם ממשלת איטליה (2019)
עמית האגודה הישראלית לפיזיקה (2022)
דומאני נשוי לפנינה (לבית שטרן) ואב לבן גילי ובת איריס.
איתן ברגלס (28 ביוני 1934 – 8 באוגוסט 1992) היה כלכלן ישראלי, פרופסור באוניברסיטת תל אביב.
היה מראשוני המרצים בחוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב וממייסדיו.
היה בנקאי, יו"ר בנק הפועלים.
איתן ברגלס נולד ב-1934 בתל אביב.
את לימודי התואר הראשון סיים באוניברסיטה העברית ב-1960. את התואר השני סיים ב-1962 ואת התואר השלישי שכתב בהנחיית צבי גריליכס ומרטין ג'ין ביילי ב-1963, שניהם באוניברסיטת שיקגו.
הוא היה מהכלכלנים הבולטים, וממייסדי החוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב, אליו הצטרף ב-1966. בשנת 1967 קצת יותר משנה לאחר שהוקם החוג, ומשעזב את החוג מי שהקים אותו אבא לרנר, מונה ברגלס לראש החוג, תפקיד בו כיהן עד 1970.
בשנת 1971 קודם לפרופסור חבר, וב-1975 קודם לפרופסור מן המניין.
בין השנים 1971 ועד 1974 כיהן כדקן הפקולטה למדעי החברה.
בשנת 1974 מונה לסגן הרקטור באוניברסיטה, תפקיד בו כיהן עד 1976.
במהלך השנים כיהן בתפקידים שונים.
היה נשיא האגודה הישראלית לכלכלה בין השנים 1972–1974. היה דירקטור במכון ספיר.
כמו כן היה הממונה על אגף התקציבים במשרד האוצר.
בשנת 1985 מונה ליו"ר בנק הפועלים, תפקיד בו כיהן עד לפטירתו בשנת 1992. לאחר פטירתו החליטה האוניברסיטה להרחיב את החוג לכלכלה ולקרוא לו על שמו.
איתן יעקבסון (1930, מטולה, פלשתינה (א"י) – 1 בינואר 2018, תל אביב-יפו ישראל) היה איש ציבור ישראלי אשר כיהן כנציב שירות המדינה בשנים 1980–1981, וכמנכ"ל חברת חשמל ב-1981–1982.
אביו יעקב יעקובסון היה הבן הראשון במושבה וממגיני תל-חי.
בילדותו עברה המשפחה לתל אביב.
בנערותו היה חבר בשבט דיזנגוף של הצופים ובצופי-ים תל אביב.
ב-1944, בגיל 14, ברח מביתו והתגייס להכשרת הפלמ"ח באלונים תוך זיוף גילו.
ב-1946 הצטרף לפלי"ם ולקח חלק בקורס מפקדי סירות ובהכשרה בשדות ים.
בהמשך היה פעיל במסגרת עליה ב' והברחת נשק ועולים.
במסגרת מבצע עלייה, גורש לקפריסין יחד עם מעפילי האוניה שבתאי לוזינסקי.
במחנה המעצר הכשיר עולים להגנה.
עם קום המדינה עבר לחטיבת הנגב ולחם במסגרתה במלחמת העצמאות בקרבות בנגב ובכיבוש באר שבע ואילת.
לאחר המלחמה עבד כנהג משאית בשיירות האספקה לאילת, כנהג מונית בתל אביב וכנהג טרקטור.
בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בכלכלה וסטטיסטיקה, תואר שני בתעשייה וניהול מהטכניון ותואר שני במינהל ציבורי וכלכלת פיתוח מאוניברסיטת הרווארד.
בין השנים 1953–1960 שימש כמנהל המחלקה לפריון וייעול המשק החקלאי במכון לפריון העבודה, ובהמשך ייעץ בתחום הארגון והניהול למשרד החקלאות ולעיריית תל אביב.
ב-1962 נתמנה לממונה על המשרדים האזוריים של משרד החקלאות ולמנהל המכון להנדסה ופריון בחקלאות במכון וולקני.
ב-1964 נתמנה לסמנכ"ל משרד החקלאות ועבד תחת השרים משה דיין וחיים גבתי.
ב-1966 יצא למגזר הפרטי והקים חברת ייעוץ למערכות ניהול וייצור בשם 'סקר'.
במסגרת פעילות החברה ייעץ למספר משרדים ממשלתיים וגופים ציבוריים גדולים בהם משטרת ישראל ורשות הנמלים.
ב-1968 הקימה החברה שלוחה באיראן, אשר ייעצה בין היתר למשרדים ממשלתיים ולשרי החקלאות האיראניים בנושא ארגון, ניהול והכשרת כוח אדם.
שימש כמרצה בטכניון, באוניברסיטת תל אביב ובמרכז לחקר ההתיישבות ברחובות בנושא ארגון ניהול והנדסת ייצור.
בסוף שנת 1979 מונה על ידי שר האוצר יגאל הורוביץ לנציב שירות המדינה, ומכר את מניותיו בחברת סקר.
בתקופת כהונתו הוביל את המשא ומתן ואת חתימת הסכם המסגרת לשכר במגזר הציבורי מול ההסתדרות.
את תפקידו כנציב שירות המדינה סיים בפברואר 1981, עת התמנה למנכ"ל חברת החשמל על ידי שר האנרגיה יצחק מודעי.
עם כניסתו הצהיר כי בכוונתו לבצע רפורמה משמעותית בחברה.
בפועל, התאפיינה תקופתו בתפקיד בשורה של משברים, סכסוכי עבודה ושביתות ובשנת 1982 סיים את תפקידו והוחלף על ידי יצחק חופי.
לאחר תום כהונתו הציבורית השנייה, הקים מחדש חברת ייעוץ בשם 'סקר החדשה', וניהל את Jerusalem Institute of Management המשותף לאוניברסיטת הרווארד, MIT ואוניברסיטת תל אביב.
ייעץ לבנק העולמי וכן למדינות מתפתחות בקאריביים.
היה נשוי לדינה, אב לשלוש בנות וסב לשישה נכדים.
נפטר ב-1 בינואר 2018. נטמן בבית העלמין קריית שאול.
איתן גיסין (13 במרץ 1954 – 9 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז לאחר נפילתו במלחמת יום הכיפורים.
גיסין נולד בקיבוץ הסוללים לאורה ולאריה.
אחיו הגדול היה יועץ התקשורת רענן גיסין.
בהיותו בן חמש עברה משפחתו לקריית שמונה, שם למד בבית ספר יסודי.
אחר כך למד בבית ספר תיכון בברנקייה שבקולומביה ובאוניברסיטת סירקיוז בניו יורק.
בשלהי אוגוסט 1972 גויס לצה"ל והוצב בחיל השריון.
הוא עבר קורס מש"קי סיור.
כמשרת בחיל השריון לחם במלחמת יום הכיפורים.
הוא שירת ביחידת סיור ברמת הגולן.
ב-9 באוקטובר 1973, יומה הרביעי של המלחמה, נהרג גיסין מירי סורי בבוקעאתא.
לאחר נפילתו קיבל את עיטור העוז על מעשה גבורה שגילה במהלך הקרב שבו נפל:
לאחר נפילתו הועלה לדרגת סמל.
הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בראשון לציון.
במקום שבו נפל נבנתה אנדרטה לזכרו ולזכר שני נופלים נוספים: ו.
איתן גל (ו' בחשוון ה'תש"ט, 8 בנובמבר 1948 – כ"ג בתשרי ה'תשל"ד, 19 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז לאחר נפילתו במלחמת יום הכיפורים.
גל נולד והתחנך בראשון לציון לנדיה ולחיים.
בנעוריו היה שחיין במועדון הספורט "מכבי ראשון לציון".
בנובמבר 1966 התנדב לצה"ל והוצב בחיל השריון.
הוא שירת תחילה כתותחן טנק ולאחר מכן כמפקד טנק.
במלחמת ששת הימים לחם בחזית המצרית והיה בכוח הראשון שהגיע לתעלת סואץ.
כן השתתף בקרבות מלחמת ההתשה ובפעולת כראמה ("מבצע תופת").
הוא אף היה מועמד לקבלת צל"ש עקב השתתפותו בקרבות.
לאחר שחרורו מצה"ל התחתן ועבר להתגורר בעין יהב, שם עבד כחקלאי.
עם לידת בנו הבכור עבר לבאר שבע.
במלחמת יום הכיפורים השתתף גל כמשרת מילואים.
הוא לחם בחזית הסורית והשתתף בקרב אום בוטנה, הקרב שבו נפל.
על חלקו בקרב עוטר לאחר נפילתו בעיטור העוז:
גל נקבר בבית הקברות הצבאי בראשון לציון.
איתן פוקס (נולד ב-21 באוגוסט 1964) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק ישראלי.
פוקס נולד בניו יורק ב-1964. הוא בנם של שלמה (סימור) פוקס, פרופסור לחינוך ושרה קמינקר, מתכננת ערים וחברת מועצת עיריית ירושלים, אחיו הם עו"ד דוד פוקס והפרופסור לבלשנות דני פוקס.
בן דודו הוא האלוף יהודה פוקס.
עלה עם משפחתו לישראל בגיל שנתיים וגדל בירושלים.
בנעוריו למד בבית הספר רנה קסין בעיר ולאחר מכן למד בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכה פוקס להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
פוקס חי מאז 1988 עם בן זוגו ושותפו ליצירה, גל אוחובסקי.
סרטו הראשון של פוקס הוא "אפטר" (1990), סרט קצר שביים כפרויקט גמר באוניברסיטת תל אביב.
סיפור העלילה עוסק במתח מיני בין חייל למפקדו, וכבר בסרט זה ניכרים המאפיינים של יצירותיו הבאות: פירוק מיתוס הגבר-מאצ'ו-הלוחם הישראלי, עיסוק בגיבורים הומוסקסואלים ויציאה מהארון, שימוש במוזיקה, בעיקר עברית, כאלמנט בעל תפקיד חשוב בסרט.
בהמשך ביים את הסרטים "שירת הסירנה" (1994) ו"בעל בעל לב" (1997) ואת סדרת הטלוויזיה "פלורנטין" (1997), בהם החל לגבש שיטות עבודה אמריקאיות ולהשתמש בקצב מהיר של צילום ועריכה.
וגם ביים את קלטת הילדים "תוף הלב של דין דין" (2000).
סרטיו הבאים, "יוסי וג'אגר" (2002, עם יהודה לוי ואוהד קנולר) ו"ללכת על המים" (2004, עם ליאור אשכנזי) זכו להצלחה גדולה הן בקרב הקהל והן בקרב המבקרים וקיבלו פרסים בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים.
"ללכת על המים" זכה להצלחה גם בגרמניה ונבחר להיות סרט הפתיחה בפסטיבל ברלין.
בשנת 2006 יצר פוקס את הסרט "הבועה", יחד עם אוחובסקי, המתאר את הווית הבועה התל אביבית לאור המציאות בישראל.
השניים גם הקימו חברת הפקות עצמאית.
בסרטיו האחרונים שיתף פעולה בתחום הפסקול עם עברי לידר.
באוגוסט 2009, בעקבות מקרה הרצח בברנוער, התראיין פוקס לעיתון הארץ, והביע הסתייגות משלושה אומנים מפורסמים, אשר למרות הצלחתם בוחרים להישאר בארון ונמנעו מלהשתתף בעצרת הזיכרון שהתקיימה שבוע לאחר הרצח.
פוקס עורר נגדו סערה תקשורתית בעקבות ראיון זה, שהוגדר על ידי רבים כאאוטינג.
ביניהם יהודית רביץ שיצאה מהארון ב-23 בדצמבר באותה השנה בדף הראשי של עיתון ידיעות אחרונות ויהודה פוליקר שיצא מהארון ב-2010 בסרט אודותיו ששודר בערוץ 10.
באוקטובר 2009 עלתה לשידור בערוץ 3 של חברת הכבלים HOT סדרת הטלוויזיה בבימויו, "תמיד אותו חלום" - דרמה מוזיקלית אשר במרכזה משולש רומנטי בין נער מתבגר שאימו עזבה אותו, חברת ילדות שלו ובן-זוגה החדש.
הסדרה משלבת בתוכה את שיריו המוכרים של הזמר צביקה פיק, שאף מופיע בה בתפקיד אורח.
בסדרה משתתפים בתפקידים הראשיים: עידו רוזנברג, אלון לוי ודנה פרידר.
כמו כן משתתפים מיה דגן, ידידיה ויטל, שמואל וילוז'ני, אנחל בונני, אמנון וולף, יוליה איגליניק, זאב רווח, שרית וינו-אלעד, תחיה דנון.
במאי 2012 יצא לאקרנים סרטו "הסיפור של יוסי", סרט ההמשך לסרט יוסי וג'אגר.
ב-14 במרץ 2013 יצא לבתי הקולנוע סרטו "בננות".
בנובמבר 2014 עלתה לאוויר הסדרה "משפחה טובה" בערוץ הראשון.
בדצמבר 2020 פתח סרטו "סאבלט" את פסטיבל ירושלים במהדורתו המקוונת.
בעל בעל לב (1997), סרט טלוויזיה
איתן ירוחם לבני (1 באפריל 1919 – 27 בדצמבר 1991) היה פעיל מרכזי ומפקד בכיר באצ"ל וחבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד.
לבני נולד כירוחם בזוזוביץ' בגרודנו, בלארוס, ליצחק ודבורה לבית ילין.
בשנת 1925, בהיותו בן שש, עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב.
בילדותו למד בבית הספר תחכמוני (תל אביב-יפו), ובנעוריו למד בבית הספר למסחר "ספרא" בתל אביב.
מקור שמו המעוברת הוא בעץ הלבנה, Brzoza (בז'וזה) בפולנית.
בשנת 1938, לאחר העלאתו לגרדום של שלמה בן-יוסף, הצטרף לארגון בית"ר ובאותה שנה גם לאצ"ל ומילא בו שורת תפקידים: מחסנאי ארצי, מפקד המבצעים הראשי וחבר המטה לגולה.
בין היתר היה חבר במטה המבצעי של תנועת המרי העברי ופיקד על התקפת תחנת הרכבת בלוד במבצע "ליל הרכבות".
ב-3 באפריל 1946 נעצר על ידי המשטרה הבריטית ביחד עם 31 לוחמי אצ"ל בחולות בת ים לאחר התקפה על תחנת רכבת באזור אשדוד, הם נידונו ל-15 שנות מאסר פרט לאחד שנידון למאסר עולם באשמת יריות על חייל בריטי.
הוא שוחרר בפריצה לכלא עכו ב-4 במאי 1947. בין השנים 1947–1948 שימש כשליח האצ"ל באירופה.
בשנות פעילותו בארגון היה כינויו המחתרתי "איתן", שהפך ברבות הימים לשמו הפרטי.
במאי 1948 טס לישראל יחד עם יעקב מרידור ונחת בנמל התעופה בלוד בשבת ה-15 במאי.
בכך היה האדם הראשון שהגיע למדינת ישראל בדרך האוויר.
בספרו "המעמד - מבצעים ומחתרת" תיאר לבני את קורותיו כקצין המבצעים של האצ"ל.
במלחמת העצמאות השתתף בכיבוש ראש העין ולאחר מכן שימש כמפקד גדוד 57 שלחם במסגרת חטיבת גבעתי עד סוף יוני 1948. כשהחלו לחלק דרגות בצה"ל, הוצעה לו דרגת סרן.
הצעה זו, שנחשבה מבחינתו פחיתות כבוד, כמו גם המשקעים מפרשת אלטלנה, הביאו אותו לפרוש מצה"ל.
לאחר מכן היה בעל בית-חרושת לייצור עמילן שירש מאביו ובשנים 1959-1949 היה גם מזכיר ענף העץ בהתאחדות התעשיינים.
היה חבר תנועת החרות וחבר הנהלת קרן של"ח לשיקום והנצחת לוחמי האצ"ל.
בשנת 1965 מכר את המפעל ונכנס לעבוד בתנועת החרות.
שימש ב-1965 כראש אגף הארגון של תנועת חרות ובשנים 1971-1970 היה ממלא מקום יו"ר הנהלת גח"ל.
בשנים 1974–1984 כיהן כחבר הכנסת, מהכנסת השמינית עד הכנסת העשירית.
בשנת 1984 כשל בשביעיות ונדחק למקום לא ריאלי ברשימת הליכוד.
לאחר סיום כהונתו בכנסת מונה על ידי אריאל שרון ליו"ר המועצה לשיווק מוצרי פרי הדר.
לבני נחשב בין הח"כים הנצים של הליכוד.
הוא תמך בעונש מוות למחבלים שרוצחים אזרחים והתנגד להסכמי החלפת שבויים סיטונאיים.
הוא היה היחיד שהצביע בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת נגד שחרור מחבלים תמורת החטופים באנטבה.
בהצבעה על הסכמי קמפ דייוויד הוא נמנע.
במהלך פעילותו באצ"ל הכיר איתן לבני את שרה (לבית רוזנברג), לוחמת באצ"ל.
ב-16 במאי 1948, מיד לאחר קום המדינה, נישאו השניים, כאשר לבקשת אמו של איתן התיר הרב איסר יהודה אונטרמן את עריכת החופה במהלך ספירת העומר, ובלבד שהחופה תערך בצנעה.
לזוג נולדו שלושה ילדים, ובהם ציפי לבני, לימים חברת כנסת, שרת החוץ, יו"ר קדימה, יו"ר התנועה, יו"ר האופוזיציה ושרת המשפטים.
על שמו רחובות בפתח תקווה באזור שכונת כפר גנים ובשכונת פסגת זאב בירושלים.
איתן ענר (נולד ב-8 באוגוסט 1969) הוא במאי קולנוע, במאי טלוויזיה ותסריטאי ישראלי.
הוא בוגר התיכון ליד האוניברסיטה, סיים את בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים בשנת 1995. הוא כתב את התסריטים לסרטים הקצרים הישראליים "גול עצמי" (בבימוי רן כרמלי) ו"רות סוף" (בבימוי יואב גורפינקל) וביים את הסרטים הקצרים "גברת פוקס החדשה" (1995) ו"אסימון ואסיוול" (1994).
כתב וביים את הדרמה "הצל של החיוך שלך" שזכתה בפרס פסטיבל ירושלים - תחרות וולג'ין, 1999.
בהמשך, כתב וביים את הדרמה "פרצוף של פוקר" ששודרה במסגרת הסדרה "שיעור מולדת" וזכתה בפרס הראשון בפסטיבל באנף בקנדה ובפרס הבימוי בפסטיבל ירושלים, 2001. כתב וביים את הדרמה "בני ילד רע" עבור הכבלים בשנת 2002, וכן את הדרמה "במבי קופצת למים".
בשנים 2003-2002 ביים את סדרת הטלוויזיה הקומית "ג'וני" ששודרה בערוץ 2. בשנת 2004 ביים את הסרט העלילתי באורך מלא "ריקי ריקי" על פי תסריט של דלית קהן.
בשנת 2005 כתב וביים את הסרט העלילתי באורך מלא "סיפור חצי רוסי", אשר הופץ בישראל ובעוד מספר מדינות החל מסתיו 2006. בשנת 2009 ביים את סדרת טלוויזיה "שירות חדרים" ששודרה בערוץ 2, במסגרת שידורי הזכיינית רשת.
בשנת 2010 ביים את סדרת טלוויזיה "טקסי דרייבר" ששודרה ב-yes ובמסגרת שידורי הזכיינית רשת בערוץ 2.
בראשית 2017 עלה למסכים סרטו "לב שקט מאוד", בכיכובה של אניה בוקשטיין, וזכה לביקורות טובות ופרסים אחדים בפסטיבלים בחו"ל.
בשנת 2022 ביים את הסרט "הנפש הטובה" על חילונית תל אביבית ורב ירושלמי חוזר בתשובה היוצרים ביחד סרט.
ענר נשוי לשחקנית הקאמרי תמר קינן והם הורים לשניים ומתגוררים בתל אביב.
איתן מסורי (נולד ב-16 בפברואר 1950) הוא זמר, קלידן ומלחין ישראלי.
מסורי נולד וגדל בתל אביב.
אביו ודודתו היו חברים בחבורת האש של סולימאן הגדול.
שירה וכלי נגינה היו תמיד זמינים בסביבתו של מסורי.
עוד בגיל הגן גילה כישרון טבעי ומשיכה לנגינה בפסנתר.
בילדותו ובנעוריו למד לנגן על כלים שונים, חלק בלימודים פורמליים וחלק בלימוד עצמי.
את שירותו הצבאי עשה בין השנים 1969 - 1972 בתזמורת חיל האוויר, בניצוחו של אריך טייך, כזמר ונגן אורגן האמונד.
ב-1976 הלחין שלושה שירים לאלבום הבכורה של שימי תבורי "חיפשתי שירים לצאת לעולם", וכן השתתף בהקלטות האלבום בנגינה על גיטרה פנדר, פסנתר, וסינטיסייזר.
השיר זכה למספר רב של גרסאות כיסוי, שהמצליחה בהן - בביצועם של איתי טיראן וחני פירסטנברג - ליוותה את העונה השלישית של הסדרה "הבורגנים".
בשנת 2020 זכה השיר לביצועו של הזמר יעקב שוואקי במסגרת פרויקט שימור השירים הישראלים, "צו השעה".
ב-1980 הוציא מסורי את אלבומו השני "נושא לשיר", שכלל את הלהיטים: "כבי את האור ילדונת" (מילים: גדעון דרייזין), "נושא לשיר" (מילים: איתן מסורי), "באמצע הקיץ" (מילים: סמדר שיר), "ציפור גן עדן", ובמיוחד "שלום לך ליידי שלי" (מילים: רענן דהרי), שדורג במקום ה-17 במצעד הפזמונים השנתי תשמ"א (1981) של רשת ג'.
עוד באלבום חידש מסורי את "ערב בא", שזכה בפסטיבל הזמר והפזמון הראשון.
בדצמבר של אותה שנה השתתף מסורי בפסטיבל הזמר המזרחי "למנצח שיר מזמור" עם השיר "בואי כלה" למילים של אתי תדהר, לחן של יהודה בדיחי, ועיבוד בסגנון דיסקו של משה זורמן.