tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דרגות גימור SPORT ו-PREMIUM LUXURY התרעה לזיהוי הולכי רגל כולל בלימה אוטומטית.
בקרת שיוט אדפטיבית ברמת גימור SPORT קיימת הנעה לכל הגלגלים AWD
מערכת CUE של קאדילק המכילה יישומים, מפות, מוזיקה ועוד
הקאדילק XT5 מוצעת בארבע רמות גימור בארצות הברית: Luxury, Premium Luxury, Platinum, Sport.
בישראל נמכרת ה-XT5 החל מ-2020 בשתי רמות גימור: Sport ו-Premium Luxury.
והחל מ-2016-20 בשתי רמות גימור: Luxury ו- Premium Luxury אשר רק רמת הגימור Premium Luxury מגיעה בהנעה לכל הגלגלים (AWD)
טבלת צריכת דלק ודרגת זיהום אוויר
+קאדילק XT5 צריכת דלקצריכת דלק יצרן
עירוני ק"מ /ל'צריכת דלק יצרן
קאדילק STS היא מכונית סלון תוצרת חטיבת הרכב היוקרתי קאדילק, חברת בת של ג'נרל מוטורס האמריקאי, אשר יוצרה בין השנים 2004–2011 (משנת המודל 2005), בארצות הברית וברוסיה.
קיבולת מכל דלק: 66 ליטר.
קיבולת תא מטען אחורי - 464 ליטר.
קאדנס (cadence) הוא מונח המתאר פעילות מחזורית ומדידת קצבה עם הזמן.
ברכיבת אופניים קאדנס מודד את קצב דיווש רוכב האופניים על פי מספר סיבובי הארכובה (קראנק) בדקה (סל"ד).
מהירות הרכיבה נקבעת על פי מהירות סיבוב הגלגלים, וזו נקבעת או משתנה עם הקאדנס, המבטא את יכולתו של הרוכב לסובב את הארכובה בהילוך נתון אל מול התנגדות הרוח, שיפוע המסלול, וכושרו הגופני.
הקאדנס עשוי להשתנות עם שינוי ההילוכים, כאשר שינויים בהם משנים את היחס בין סל"ד הארכובה לסל"ד הגלגל.
על פי רוב, לרוכב אופניים יש קאדנס מסוים בו הוא מרגיש נוח לפדל.
ברכיבה על אופניים בעלי הילוכים רבים, ניתן לשמור על הקאדנס המועדף באמצעות שינוי ההילוכים במגוון רחב של תנאי רכיבה.
רוכבי אופניים מקצועיים כמו גם חובבים, רוכבים בדרך כלל בקאדנס של 65–85 סל"ד.
על פי מדידת קאדנס שנעשתה בשבעה רוכבי אופניים מקצועיים במהלך מרוץ אופניים של שלושה שבועות, נמצא שהם רכבו בקאדנס ממוצע של 90 סל"ד במישור, בשלבים של רכיבות ארוכות (~190 ק"מ), כמו גם ברכיבות נגד השעון.
במהלך עליות חדות במעברי הרים (~15 ק"מ) הם רכבו בקאדנס של ממוצע של 70 סל"ד.
קאדנס גבוה מכונה "ספינינג", בעוד שמתייחסים לקאדנס נמוך כ"מעיכה" או "טחינה" ("Mashing", "Griding").
לכל רוכב אופניים יש תחום צר של קאדנס הנוח לו, בדרך כלל קטן מהתחום הרחב שצוין מעלה.
הדבר משפיע על מספר וטווח ההילוכים המתאימים לתנאי הרכיבה.
הקאדנס הוא פרמטר חשוב בניתוח כושר הדיווש של רוכב אופניים, ולכן פותחו מדי קאדנס המשדרים את נתון הקאדנס לרוכב בזמן אמת.
כמו כן, ישנם מחשבי רכיבה המקובעים לכידון ומציגים את הנתון לרוכב.
קאדילק CT4 היא מכונית סלון קומפקטית מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה קאדילק, חברת בת של ג'נרל מוטורס, אשר מיוצרת משנת 2019 בארצות הברית וכן במפעל SAIC-GM Jinqiao בסין.
היא באה להחליף את קאדילק ATS שהייתה לפניה.
בסין "קאדילק CT4" דגם "28T" מיוצר ממאי 2020 באמצעות "SAIC-GM" (שם רשמי: "SAIC General Motors Corporation Limited"), מיזם משותף של סאיק מוטור וג'נרל מוטורס.
בישראל קאדילק עדיין לא התחילה את המכירות של "קאדילק CT4".
בשנת 2024 קאדילק CT4 מונעת על ידי מנוע 4 צילינדרים טורבו בהספק של 237 כוחות סוס המותאם לתיבת 8 הילוכים אוטומטית והנעה אחורית או הנעה כפולה.
זמין מנוע 2.7 ליטר 4 צילינדרים טורבו, המספק 310 כוחות סוס ברמת גימור Premium Luxury ו-325 כוחות סוס ב-CT4-V.
"CT4" ברמות גימור: לוקסוס, ספורט, ופרמיום-לוקסוס.
סוגי הנעה: הנעה אחורית, הנעה כפולה 4x4.
קיבולת מכל דלק: 66 ליטר (דגם "CT4 28T" המיוצר בסין).
+נתוני מכירותשנהמדינהיחידות שנמכרו2020 ארצות הברית4,889 יחידות2020 הרפובליקה העממית של סין16,616 יחידות
קאדילק אבוק היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט קופה, של מותג מכוניות היוקרה קאדילק בבעלות ג'נרל מוטורס האמריקאית.
הדגם הוצג לראשונה בשנת 1999 בתערוכת הרכב הבין-לאומית של אמריקה הצפונית בדטרויט.
דגם ה-"קאדילק אבוק" נבנה באמצעות "Metalcrafters of California" (שנת 1998).
תכונות עיצוב רבות של ה"קאדילק אבוק" שולבו בדגם מכונית הספורט קאדילק XLR שיוצרה בין השנים 2009–2003.
הרכב היה פרויקט שהוקם תחת המנהל הכללי של קאדילק, ג'ון סמית'.
את הדגם עיצב "Kip Wasenko".
דגם הקונספט קידם את היצרן "קאדילק" לדגמיים עתידיים כמו "קאדילק CTS" , "קאדילק SRX" , קאדילק XLR, אשר הושפעו מאוד מעיצוב ה-"קאדילק אבוק".
בדגם "קאדילק אבוק" הורכב מנוע 8V צילינדרים, 4.2 ליטר מתוצרת "ג'נרל מוטורס" מסדרה "Northstar engine series" בעל הנעת גלגלים אחורית, מנוע קדמי-אורכי.
האלמנטים העיצוביים של דגמי קדילאק בעתיד ניכרים במאפיינים הבולטים של ה"אבוק".
בין אלה: פנסי תאורה אחוריים בפורמט אנכי, צורת טריז בולטת בחזית מתחדדת בחדות, וגריל הקאדילק במבנה "הארגז הטיפוסי".
סמל המותג המתוקן המופיע לראשונה כאן משקף גם את קו העיצוב החדש.
לדגם מראה מינימליסטי במכוון על פי המוטו "פחות זה יותר".
זה כולל חיסול מוחלט של ידיות הדלתות, המתאפשרות על ידי מערכת כניסה ללא מפתח.
בין הדגשים הטכניים נמצא חלק עליון קשיח (גג) בן שלושה חלקים הנמשך לחלוטין בלחיצת כפתור.
קאדילק לירק היא מכונית יוקרתית חשמלית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי קאדילק ממרץ 2022. היא הוצגה לראשונה כמכונית קונספט באוגוסט 2020 וגרסת הייצור הוצגה באפריל 2021. הלירק היא המכונית החשמלית הראשונה של קאדילק.
העיצוב החיצוני של הלירק מזכיר מרכב קופה אך אינו קופה, פנים המכונית מציג עידן חדש לרכבי קאדילק ובמיוחד לג'נרל מוטורס שהתחילה עם העידן החשמלי לא מזמן, פנים המכונית כולל מסך מגע מרכזי המציג את המולטימדיה וגם את לוח המחוונים בקוטר 33 אינץ'.
גם על ההגה ישנם כפתורי מגע ובקצה העליון של ההגה יש פס תאורה המסמן עבור הנהג את פעולת מערכת הנהיגה האוטונומית בנסיעה בכבישים מהירים לאורך קילומטרים.
עם חשיפתה מציעה קאדילק רק מערכת הנעה אחת, אך בשנת 2023 יצטרפו מערכות הנעה נוספות וחזקות יותר.
RWD: מנוע חשמלי אחורי המספק 350 כ"ס ומומנט מרבי של 44.8 קג"מ.
סוללת ליתיום יון בקיבולת 100 קילוואט שעה המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 502 ק"מ בתקן EPA האמריקאי.
את הסוללה ניתן לטעון במטען ביתי בקיבולת 19.2 קילוואט או במטען ציבורי מהיר בקיבולת 190 קילוואט, הטענה במשך 10 דקות במטען המהיר מוסיפה 122 ק"מ וטעינה ביתית של שעה תוסיף כ-83 ק"מ.
קאדים פרנק אלן הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז בפולגור ליברטס מליגת השנייה באיטליה.
אלן החל את קריירת המכללות שלו במכללה הקהילתית של האצ'ינסון, כשבעונתו השנייה הוא נבחר לשחקן העונה בליגה.
בעקבות יכולתו הטובה, ב-2015 הוא עבר לאוניברסיטת אריזונה.
בעונתו האחרונה באריזונה, אלן העמיד ממוצעים של 9.8 נקודות ו-4.0 ריבאונדים למשחק.
בתום העונה הוא נבחר לחמישייה השנייה של העונה ולחמישיית ההגנה של העונה.
אלן נבחר בבחירה ה-53 על ידי בוסטון סלטיקס בדראפט ה-NBA 2017 וחתם על חוזה כפול בקבוצה, שבמסגרתו הוא שיחק במקביל במיין סלטיקס, קבוצת הבת של הסלטיקס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-29 בינואר 2018, נבחר אלן לשחקן השבוע בליגת הפיתוח, לאחר שקלע 38 נקודות במשחק האחרון.
אותו שבוע כלל גם משחק עם 46 נקודות מול לונג איילנד נטס ב-23 בינואר.
ב-2 בפברואר 2018, אלן נבחר לחמישיית ההגנה של העונה בליגת הפיתוח, לאחר שהעמיד ממוצעים של 18.0 נקודות, 5.9 ריבאונדים, 5.0 אסיסטים ו-2.6 חטיפות למשחק.
ב-15 ביולי 2018, אלן שוחרר מהסלטיקס.
ב-25 ביולי 2018, אלן חתם בניו יורק ניקס.
הוא שוחרר מהקבוצה ב-13 באוקטובר, אך חתם קבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח, וסטצ'סטר ניקס.
ב-14 בינואר 2019, אלן חתם בניקס על חוזה כפול.
ב-25 ביוני 2020, אלן שוחרר מהקבוצה.
ב-20 ביולי 2020, אלן חתם בJL בורק מהליגה הצרפתית.
במדי בורק שותף אלן ב-6 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 8.8 נקודות, 2.5 אסיסטים, 1.8 ריבאונדים ו-1.2 חטיפות ב-17.3 דקות.
ב-25 בינואר 2021, נכלל אלן בסגל של קאנטון צ'ארג', אך ב-6 בפברואר הוא שוחרר מהקבוצה בלי שרשם הופעה.
ב-17 ביוני 2021, חתם אלן בהפועל חיפה מהליגה הישראלית.
נתון אשר זיכה אותו בתואר מלך החטיפות של הליגה יחד עם שותפו לקבוצה גרגורי ורגאס.
בשלב הפלייאוף העמיד 12 נק', 3 אסיסטים ו-1.3 ריבאונדים ב-23.7 דק'.
לקראת עונת 2022/23 האריך את חוזהו בחיפה לעונה נוספת.
בפברואר 2023 הואשם אלן בשימוש בסמים אסורים בספורט לאחר שנכשל בבדיקת שתן שבוצעה במסגרת משחק ביורופקאפ, עקב כך הושעה על ידי הפועל חיפה עד לסיום העונה ובסופו של דבר הושעה על ידי פיב"א לתקופה נוספת של 3 חודשים.
קאדילק CT6 היא מכונית יוקרתית (מנהלים) במרכב סדאן, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי קאדילק משנת 2016. היא הוצגה באפריל 2015, והגיעה לישראל בפברואר 2017. ה-CT6 היא ספינת הדגל של קאדילק משנת 2016.
כספינת הדגל של קאדילק היא מציגה עיצוב מפואר, כולל עיצוב פנים המכוניות.
תכונות הנוחות לנוסעים כוללות מושבים בעלי אפשרות לעיסוי הגב, חימום המושב וכן להפך, לוח מחוונים דיגיטלי ומסך מגע המציג את המולטימדיה בקוטר 10.2 אינץ'.
קאדילק משווקת את המכונית עם טכנולוגיות מתקדמות, ומערכות בטיחות מעודכנות ומתקדמות.
ביוני 2018 השיקה קאדילק את מערכת "סופר קרוז" המאפשרת נהיגה אוטונומית ללא ידיים, ה-CT6 הייתה הראשונה להשתמש במערכת זו, שעמדה בהצלחה בכל המבחנים.
ה-CT6 משווקת עם שלושה מנועי בנזין, מנועי הבנזין בנפחי 2.0 ליטר טורבו ו-3.6 ליטר ו-3.0 ליטר טווין טורבו המספקים 265 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר טורבו), 335 כ"ס (מנוע 3.6 ליטר), 400 כ"ס (מנוע 3.0 ליטר טווין טורבו).
בשנת 2018 עברה ה-CT6 מתיחת פנים, שכללה עיצוב חיצוני מודרני ומעודכן, ומערכת מולטימדיה חדשה.
מלבד הגרסה הבסיסית הציגה קאדילק שתי גרסאות נוספות.
הראשונה, קאדילק CT6 PHEV, היא הגרסה היברידית פלאג-אין הכוללת מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר טורבו עם שני מנועים חשמליים שלושת המנועים מספקים יחד 335 כ"ס.
סוללת ליתיום-יון בקיבולת 18.4 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 48 ק"מ.
צריכת הדלק המשולבת עד 27.8 ק"מ לליטר.
היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2015. השנייה, קאדילק CT6-V, היא גרסת הביצועים לגרסה הבסיסית שהוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק במרץ 2018. היא נקראה בהתחלה T6 V-Sport, ולאחר מכן בספטמבר 2018 הסירה קאדילק את ה-"ספורט" ממנו.
המנוע הוא מנוע בנזין בנפח 4.2 ליטר טווין טורבו המספק כ-550 כ"ס ומומנט מרבי של 86.7 קג"מ.
להלן נתוני המכירות בארצות הברית וסין.
קאדין קרינגטון הוא כדורסלן טרינידדי-אמריקאי-ישראלי המשחק בעמדות הרכז והקלע בהפועל ירושלים מליגת העל ובנבחרת ישראל.
קרינגטון הוא בנו של הכדורגלן ומאמן הכדורגל ריינולד קרינגטון.
הוא נולד בטרינידד וטובגו וגדל בניו יורק, ובחר לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סיטון הול.
לאחר שלא נבחר בדראפט 2018 ב-NBA, בקיץ 2018 שיחק קרינגטון במדיה של דטרויט פיסטונס בליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-21 ביולי 2018 חתם במורנר בר המונטנגרית, ובהמשך אותה עונה עבר ללימבורג יונייטד הבלגית.
ב-3 ביולי 2019 חתם בריזן לודוויגסבורג הגרמנית.
ביולי 2020 חתם בסאסקי בסקוניה, אך שוחרר לאחר חודשיים בשל בעיות בדרכון שלו.
ב-15 בספטמבר 2020 חתם במונקו, אך ב-19 באוקטובר קרע את הרצועה הצולבת והושבת למשך מספר חודשים.
ב-5 באוגוסט 2021 חתם בריאל בטיס מליגת העל הספרדית, בה שיחק עשרה משחקים.
ב-15 בנובמבר 2021 חתם בדיז'ון באסקט מליגת העל בכדורסל.
ב-19 ביולי 2022 חתם בהפועל ירושלים.
קרינגטון זכה עם הקבוצה בגביע המדינה לעונת 2022/23. בתום העונה הסדירה נבחר לחמישיית העונה השנייה בליגת העל.
ב-5 באפריל 2025 האריך את חוזהו בהפועל ירושלים בעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת.
קאדרי אבו בכר היה פוליטיקאי פלסטיני שכיהן כשר ב ב.
הוא מונה לתפקיד זה ב-2018, וירש את עיסא קראקע .
אבו בכר נולד ב-10 בינואר 1953 בכפר בידיה בשומרון בעת שהיה מסופח לירדן.
מגיל צעיר החל לעסוק בטרור, ואף היה אסיר ביטחוני בכלא הישראלי.
בשנת 1991 סיים תואר ראשון במדע המדינה ב .
אבו בכר היה חבר במפלגה הפוליטית של פת"ח ומילא תפקידים שונים לאורך הקריירה, כולל בכוח הביטחון המסכל הפלסטיני בין השנים 1996 ל-2008. בשנת 2018 הוא הפך לשר לענייני אסירים והאסירים לשעבר, במקום עיסא קרקי, וכן הפך לחבר ב.
הוא גם החזיק בדרגה צבאית המקבילה לאלוף.
אבו בכר נהרג בתאונת דרכים בין אריאל לצומת תפוח ב-1 ביולי 2023, בגיל 70. בתאונה נהרגו שני בני אדם נוספים.
קבוצת הפורמולה 1 קאדילק היא קבוצת מרוצים אמריקאית בבעלות ג'נרל מוטורס שצפויה להתחרות באליפות פורמולה 1 החל מעונת 2026.
לקבוצה יש 3 בסיסי פעילות בארצות הברית: אינדיאנה, קרוליינה הצפונית ומישיגן ואחד בבריטניה
בינואר 2023 הכריזו ג'נרל מוטורס וקבוצת אנדרטי גלובל, הנמצאת הבבעלות מייקל אנדרטי, על כוונתם להצטרף לאליפות הפורמולה 1 עם המותג קאדילק.
הפדרציה הבין-לאומית לרכב אישרה את בקשת ההצטרפות, אך קבוצת פורמולה 1, המנהלת את האליפות, הטילה וטו על ההחלטה.
למרות הדחייה אנדרטי המשיך לבנות את הקבוצה ועשה שימוש במנהרת הרוח של חברת טויוטה בעיר קלן, ששימשה בעבר את קבוצת מקלארן.
בנובמבר 2024, בעקבות סכסוכים ממושכים בין הנהלת קבוצת פורמולה 1 לבין מייקל אנדרטי, הודיעה TWG Global, נותנת החסות של אנדרטי גלובל, כי היא מקבלת את השליטה על הפעילות בקבוצה ממשפחת אנדרטי.
מייקל אנדרטי נשאר על תקן יועץ.
מריו אנדרטי, אביו של מייקל ואלוף פורמולה 1 בעברו, הצטרף לדירקטוריון הקבוצה.
שם הקבוצה שינה את שם חברת הבת הבריטית שלה מ"אנדרטי רייסינג" לקאדילק, ובסופו של דבר ל-"TWG Cadillac Formula 1 Team Ltd".
באותו החודש אישרה קבוצת פורמולה 1 את הבקשה של ג'נרל מוטורס באופן טנטטיבי, החל מעונת 2026. הבקשה אושרה סופית במרץ 2025. ג'נרל מוטורס שילמה 450 מיליון דולר דמי כניסה לאליפות וחתמה על הסכם הקונקורד החדש.
הקבוצה הכריזה על כוונתה להפוך בעתיד ליצרן מנועים באליפות, אך בשלב ראשוני חתמה על הסכם לרכישת מנועים מקבוצת פרארי.
בדצמבר 2024 מינתה הקבוצה את גרים לאודון למנהל הקבוצה.
לאודון שימש בעבר כמנכ"ל של קבוצות המרוצים וירג'ין ומרוסיה.
באוגוסט 2025 הציגה הקבוצה את צמד הנהגים שצפויים לנהוג בעונת הבכורה - ולטרי בוטאס וסרחיו פרס.
קאובל היא כלי הקשה ממתכת, בצורת פעמון פרה, אשר מקישים עליו עם מקל מיוחד שקצהו האחד עבה מהאחר.
הנגינה בקאובל מתבצעת על ידי אחיזתה ביד אחת, כאשר האצבעות הן לאורך הפעמון והבוהן לופתת את הקאובל מלמעלה (כמו קבצן שמושיט יד לנדבה).
האצבע המורה לוחצת על שפת הפעמון כדי לעמעם או לשחרר את הצליל, והיד השנייה חובטת בפעמון באחד משני אזורים: הצד הצר (רחוק מהפיה, נותן צלילים גבוהים ומתכתיים) והצד הרחב (ליד הפיה, נותן צלילים עמוקים ומהדהדים).
הקאובל מנגנת לרוב בקטעי ממבו של שירי סון, והמקצב הנפוץ בנוי על תיבה של 4:4 (ארבע רבעים), כמתואר:
(C מכה על הצד הצר, O מכה עמומה על הצד הרחב, F מכה לא מעומעמת על הצד הרחב, - הפסקה)
קאובוי ביבופ (ביפנית: カウボーイビバップ, באנגלית: Cowboy bebop) היא סדרת מאנגה ואנימה יפנית מצליחה משנת 1998. הסדרה מסוגת אופרת חלל ועוקבת אחר הרפתקאותיהם של שלושה ציידי ראשים, ילדה וכלב, הטסים בחללית המכונה קאובוי ביבופ.
הסדרה שודרה לראשונה בשנת 1998, זכתה להצלחה מסחררת ביפן ומחוצה לה, בעקבותיה יצא גם הסרט "קאובוי ביבופ: הסרט" בשנת 2001, הופקו שתי סדרות מאנגה, והופק גם משחק לקונסולת המשחק פלייסטיישן 2.
על אף היותה של הסדרה אנימה יפנית במוצאה היא שואבת השראה רבה מן התרבות האמריקאית בכלל וממוזיקת הג'אז של שנות ה-40-60 בפרט.
המוזיקה מלווה כל חלק בעלילה ולכל קטע בסדרה מותאמת נעימה המתארת בדייקנות את מהלך העניינים.
הסדרה שודרה בערוץ הישראלי ביפ בשנת 2001 עם דיבוב לאנגלית וכתוביות בעברית.
השנה היא 2071 וצוות המורכב משני ציידי ראשים (ספייק ספיגל וג'ט בלאק) משוטט ברחבי מערכת השמש בספינת חלל ישנה ושמה Bebop ומנסה להרוויח את לחמו מציד אילו העוברים על החוק והסגרתם לידי רשויות החוק.
במהלך הסדרה גדל צוות ה-Bebop ועל סיפון הספינה עולים: ילדה משונה בת ארץ ושמה אד, כלב אינטליגנטי ושמו איין (קיצור של איינשטיין) ואישה מסתורית ושמה פיי וולנטיין.
יחד מסיירת החבורה ברחבי מערכת השמש ורובה הגדול של הסדרה מתמקד במשימות שלוקח הצוות על עצמו.
עם זאת חושפת הסדרה אט אט את עברן הכאוב ורצוף הטרגדיות של הדמויות כמו גם את סיפורה של האנושות עצמה.
בשנת 2021 מפותחת בכדור הארץ הטכנולוגיה למסע בין כוכבים.
טכנולוגיה חדשנית זאת עשתה שימוש בשערי חלל שאפשרו לחלליות לעבור אל מימד מקביל הנקרא "על-חלל" ולהגיח מתוכו תוך זמן קצר יחסית בנקודת היעד שלהן.
ההרס הרב על פני כדור הארץ הכריח את האנושות לצאת ולתור את הכוכבים.
אך המעטים, שידם אינה משגת, נשארו על פני כדור הארץ, ומתגוררים בתנאים פרימיטיביים מתחת לפני האדמה מאימת האסטרואידים שאינם חודלים מליפול.
ראויה לציון העובדה כי בשנה 2071, כחמישים שנה לאחר האסון, מנתה אוכלוסיית מערכת השמש כולה 1.3 מיליארד תושבים (כיום ישנם כ-7 מיליארד תושבים על-פני כדור-הארץ לבדו).
נתון זה מעיד על ההרס הרב שחוללה התאונה.
ספייק ספיגל: הדמות המרכזית בסדרה הצטרף לצוות הביבופ בעקבות פרישתו מארגון פשיעה בעל סממנים סיניים בשם "הדרקון האדום".
ג'ט בלאק: עבד בעבר כשוטר וזכה אף לכינוי "הכלב השחור".
באחד ממרדפיו המשטרתיים איבד את ידו וזו הוחלפה ביד מכנית.
ג'ט הוא בעליה המקורי של הביבופ ושל ספינת החלל האמר-הד, הוא ניחן בכישרון לבישול ומגדל עצי בונסאי באחד מחדרי החללית.
פיי ולנטיין: דמות מסתורית ביותר, מצטרפת לחבורת הביבופ כאורחת ונעשית במהרה לחברת צוות יעילה וחיונית.
אדוארד (המכונה אד): היא ילדה בת ארץ שהצטרפה לחבורה בעקבות הרפתקה משותפת על פני כדור הארץ, בית מגוריה.
אד היא האקרית מחשבים מוכשרת ביותר.
ייתכן שהיא ג'נדר פלואיד או אה - בינארי.
איין: איין הוא כלב אינטליגנטי במיוחד הנאסף על ידי הצוות בעקבות הרפתקה כושלת למדי.
ג'וליה: לא הרבה ידוע על ג'וליה ועל עברה חוץ מהעובדה שהייתה שותפה עולם הפשע והייתה בת זוגו של וישס.
היא בנקודה מסוימת התאהבה בספייק וניסתה לברוח איתו אך העניינים הסתבכו.
וישס: היה בעבר חבר באותה קבוצת מאפיה שספייק היה בה, והתחיל מחדש על הביבופ.
בעוד שספייק עבד כשכיר חרב בכל אזורי מערכת השמש, וישס זחל לו אט אט לצמרת עולם הפשע על ידי חיסול הבוסים והמתנגדים לו.
וישס מוגדר באנימה כאדם רשע ואכזר, אך בעל נקודה רגישה לג'וליה; שכאשר הוא מרגיש שאיבד אותה לספייק, הוא ינסה לעשות הכול כדי לפגוע בו.
אל-קאדריה היא "טריקה" , כלומר מסדר השייך לזרם הסופי באסלאם.
הקאדריה היא אחת ה"טריקות" הוותיקות ביותר.
מסדר זה הוא אחד הנפוצים במסדרים הסופיים בעולם האסלאם, וניתן למצוא אותו בהודו, בנגלדש, פקיסטן, סין, אפגניסטן, טורקיה ,עיראק, סוריה, תימן, ארץ ישראל, אינדונזיה ,מדינות הבלקן (בוסניה והרצגובינה, מקדוניה הצפונית, קוסובו), ברוסיה (צפון קווקז) ובחלקים נרחבים בצפון ,מזרח ובמערב אפריקה.
כמה מהשייח'ים הקאדריים הנודעים הם: שייח' עבד אל-קאדר אל-ג'זאירי, שהוביל את ההתנגדות האלג'יראית לקולינאיליזם הצרפתי, שייח' עוסמאן דאן פודיו, שמאמיניו הפיצו את האסלאם במערב אפריקה והקימו את הח'ליפות של סוקוטו בצפון ניגריה.
הקאדריה לא פיתחה דוקטרינות מחוץ לזרם המרכזי של האסלאם, וחבריה מאמינים בעקרונות היסוד של האסלאם, אך מפרשים אותם באופן מיסטי.
כתוצאה מכך, אפילו מתנגדים לסופיות כמו שייח' אבן תיימיה, תלמידו אבן קיים אלג'וזיה ואבן רג'ב אלחנבלי, היו חברים במסדר הקאדרי ושיבחו רבות את שייח' עבד אלקאדר אלג'ילאני.
קאובוי של חצות הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1969 המבוסס על רומן בעל שם זהה משנת 1965, בכיכובם של דסטין הופמן וג'ון וויט.
את הסרט ביים ג'ון שלזינגר, על פי תסריט של וולדו סולט, המבוסס על רומן קצר של הסופר האמריקני ג'יימס ליאו הרליהי.
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר, בהם פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ופרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
ג'ו באק הוא צעיר כפרי קל-דעת מעיירה קטנה בטקסס, שבה הוא עובד כשוטף כלים.
הוא מחליט לנצל את מראהו החיצוני הנאה והביטחון העצמי הרב שלו לעשיית כסף, ולעבור למנהטן שבניו יורק כדי לעבוד כנער ליווי בשירות הגברות העשירות של העיר.
כאשר הוא מגיע לניו יורק, הוא מגלה בתמימותו שהחיים שם אינם פשוטים וניסיונותיו לפיתוי גברות בעיר נוחלים כישלון.
לאחר שהוא נופל קורבן להונאה מצד אישה איתה הוא שוכב, ואינו מקבל את הכסף מגבר נוסף איתו הוא מקיים יחסי מין מתוך ייאוש, כספו מתחיל לאזול והוא שוקע בבדידות ועצב.
במהלך הסרט שזורות סצנות מעברו של ג'ו המציגות את ילדותו בצל סבתו אשר נוהגת להתהולל עם גברים שונים, וכן סצנות פוסט-טראומתיות המתארות את בת-זוגו לשעבר וכן אונס קבוצתי שעברה על ידי חבורת פושעים, בעוד הוא נאלץ לצפות מהצד ללא אפשרות לסייע לה.
באק פוגש בבר את ריקו "ראטסו" ריזו, שמציע לו סיוע בעולם הזנות של מנהטן.
באק התמים משלם לו עבור הסיוע ונופל קורבן למעשה הונאה נוסף.
ראטסו הוא נכה חולה וחסר בית שנוהג להתחזות ולבצע מעשי הונאה ושוד קטנים למחייתו, ומפנטז על מעבר מניו יורק למיאמי החמה שבפלורידה.
לאחר שבאק מוצא את ריקו ומתעמת איתו, הם מיישרים את ההדורים ביניהם ובאק עובר לגור עם ריקו בסקוואט המוזנח בו הוא חי, והם מפתחים יחסי חברות קרובים.
בעקבות מפגש אקראי עם אמנים, מוצא ג'ו הזדמנות להרוויח כסף כנער ליווי, בו בזמן שבריאותו של ריקו מתדרדרת.
לבקשתו של ריקו ג'ו שודד גבר שביקש להשתמש בשירותיו כנער ליווי, גונב את כספו, ורוכש כרטיסי נסיעה למיאמי עבור שניהם.
במהלך הנסיעה לפלורידה נפטר ריקו.
סצנות הסקס בסרט נחשבו לשערורייתיות בעת יציאתו לאקרנים בשנת 1969, למרות שרק חזה וישבן הוצגו חשופים וגם זאת לזמן קצר, והסרט לא הציג עירום גברי או סקס הומוסקסואלי באופן מפורש.
הדירוג הפך את הסרט לסרט היחיד שמדורג X שזכה באוסקר.
בשנת 1971 שינתה יונייטד ארטיסטס את דירוג הסרט ל-R כפי שתוכנן במקור, וזאת כדי לאפשר את הצגתו בבתי קולנוע שלא הקרינו סרטים בסיווג X, ופרסומו בעיתונים שלא הסכימו להציב מודעות עבור סרטים אלה.
בטקס פרסי אוסקר ה-78 שנערך ב-2005 והשתתף בו הסרט הלהט"בי "הר ברוקבק", התבדח מנחה הטקס ג'ון סטיוארט על הנושא ואמר: "מזה שלושים וחמש שנים אנשים צופים ב"קאובוי של חצות" ושואלים "על מה לעזאזל זה היה?", ובכן, מעתה אנו מקבלים זאת כז'אנר קולנועי חדש – מערבון הומוסקסואלי!"
שחקן תפקיד דאסטין הופמן אנריקו "ראטסו" ריזו ג'ון ווייט ג'ו בק סילביה מיילס קאס ג'ון מקגיוור אדון א'ודניאל ברנדה ואקרו שירלי ברנרד יוז טווני ג'ורגן ג'ונסון אישה עשירה בוב באלבן סטודנט סנדי דאנקן אישה בטלוויזיה
זוכה פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר לשנת 1969.
זוכה פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - ג'ון שלזינגר.
זוכה פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - ג'ון וויט.
מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - דסטין הופמן.
זוכה פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר - ג'ון וויט.
זוכה פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר - דסטין הופמן.
זוכה פרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר - ג'ון שלזינגר.
זוכה פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר.
קאוואיי (בהיראגאנה: かわいい, ברומאג'י: Kawaii, הגייה: ) היא מילה ביפנית שמשמעותה "חמידות" מסוג מסוים מאוד.
קאוואי יכול להתייחס לחפצים, לבני אדם, ואפילו לבעלי חיים וצמחים, שמפגינים קסם, פגיעות, ביישנות וילדותיות.
דוגמאות לסוג זה של חמידות ניתן למצוא בכתיבה חמודה, בז'אנרים מסוימים של מנגה, ובדמויות כדוגמת "הלו קיטי" ופיקאצ'ו מ"פוקימון".
תרבות הקאוואי, כמו גם אסתטיקת הקוואי, הפכה לאלמנט מרכזי בתרבות הפופולרית היפנית, כמו גם בבידור, בלבוש, באוכל, בצעצועים, בדרכי הצגת העצמי בציבור ואפילו בדרכי התנהגות מסוימות.
תרבות הקאוואי נוכחת גם במישורים "רציניים" כמו פרסומי ממשלה, אזהרות ציבוריות, מודעות צבאיות ופרסומות לחברות תעופה.
בין אסתטיקת הקאוואי לבין תרבות השוג'ו של בין מלחמות העולם ביפן ישנו קשר מרכזי.
אופנת הלוליטה היא אופנת רחוב שמזוהה מאוד עם שכונת האראג'וקו ומתאפיינת בלבוש בובתי, המושפע בעיקר מסגנונות לבוש היסטוריים של המעמד הגבוה בתקופות כמו הרוקוקו, התקופה הוויקטוריאנית והבארוק כפי שאלו התגלמו בחברות הצרפתית והבריטית.
להשפעות אלו מצטרפות השפעות מערביות מהשנים שבין שנות הארבעים והשישים.
כל אלה מותאמים גם לטרנדים עדכניים ביפן עצמה.
האופנה נלבשת בעיקר על ידי נשים, אולם ישנם גברים רבים ששותפים לסגנון הלבוש.
כך, למשל, אחד מדמויות המפתח בסצנת האופנה המקומית הוא מאנה, גבר קרוס דרסר שהתפרסם גם כמנהיגה של להקת visual Key מובילה מסוף שנות התשעים (Malice Mizer).
אופנת לוליטה שואפת לתמימות, עדינות, צניעות, אלגנטיות וחמידות, תוך התרחקות ממין ומיניות.
היא מוצאת לא מעט השראה, מבחינה זו, בתרבות השוג'ו היפנית שצמחה בבתי הספר לבנות בשנים שבין מלחמות העולם.
לא ברור האם יש קשר בין האופנה לבין רומנו של נבוקוב בעל השם הזהה, וסביר שאם יש קשר הוא טמון בשם בלבד, כיוון שהוא נחשב לבעל מצלול חמוד כשלעצמו.
מה שלא יהיה, בשל המקור הברור של האופנה בתרבות השוג'ו האמורה, תרבות שקדמה בעשורים מספר לרומן.
כהמשך להשפעות אלו, האופנה התחילה את דרכה בסוף שנות השמונים ביפן, כהמשך ישיר של הנטורל קיי, אופנה גותית וויקטוריאנית שנלבשה על ידי צעירים וצעירות רבות בסצנות הפופ והרוק המקומיות.
בשנות האלפיים המוקדמות האופנה פרצה לתודעה בעקבות להקות כגון Malice Mizer, שהגיטריסט שלה מנה התווה את המוטו שמלווה את האופנה מאז: "אלגנטיות - גותיות - לוליטה", מה שמתבטא יותר מכל בסגנון ה"לוליטה הגותי".
כתוצאה מהכניסה לתודעה וההתמצבות, אופנת הלוליטה התקבעה סביב שלושה סגנונות עיקריים: הגותי, המתוק והקלאסי.
המשותף לכל הסגנונות, עם זאת, הוא הסילואט המאוד מוגדר שלה: שרוולים תפוחים, מותן צר, וחצאית מלאה ונפוחה.
כל הפריטים כולם לרוב מעוטרים בתחרה, ולנים, פפיונים, סרטים, ושאר פרטים נשיים ועדינים אחרים, ועשויים מחומרים איכותיים ביותר – שכן בלוליטה יש דגש חזק מאוד על איכות הבדים, הסרטים, התחרה, והעיצוב.
סגנון זה, שמיתרגם ל"חמידות חולנית", צמח באמצע העשור הקודם כדי להדגיש נושאים של בריאות נפשית, פגיעות ותהומות של דיכאון באמצעות האופנה.
הצבעים המזוהים איתו הם, על פי רוב, שחור, סגול כהה ואפור, כשאלה מאפיינים דמעות, לבבות שבורים, שורות של כדורים, מזרקים ורטיות עיניים.
הרעיון של קאוואי השפיע על מנעד רחב של מוצרים, כולל ממתקים.
בנוסף, עסקים רבים, כמו גם גופים במדינה, הציבו דמויות מאסקוט רבות לאורך השנים.
פעמים רבות, מוצרים הופכים למאסקוטים בעזרת הוספת אלמנטים חמודים כדוגמת לבבות, פרחים, כוכבים וקשתות בעננים.
כך, למשל, על שלושה מטוסים של חברת התעופה אול ניפון איירווייז מצוירת דמותו של פיקאצ'ו, דמות מסדרת המאנגה פוקימון, והקמע של הדואר היפני "יו-פאק" היה תיבת דואר מעוצבת.
מוצרים לקישוט ולשעשוע (מרצ'נדייז) בסגנון "קאוואיי" פופולריים מאוד ביפן.
שני היצרנים הגדולים של מרצ'נדייז כאלה הם סאנריו (שיצרו את הלו קיטי) ו-San-X.הקאוואיי נפוץ בעיקר בטוקיו, עיר מולדתו.
ישנה גם טענה שמוצרים מערביים רבים שניסו להיכנס לשוק היפני נכשלו כתוצאה מאי התאמה לתרבות הקאוואי.
כך, למשל, בובת ברבי שמציגה אישה מבוגרת, הצליחה ביפן הרבה פחות מבובת "ליקה" שהמודל שלה הוא נערה בת 11.
תרבות הקאוואי זוכה לביטויים רבים גם בשאר העולם, כתוצאה מההשפעה היפנית.
בין אם זו טיוואן, שם ההשפעה היפנית ישירה, ובין אם אלו קהילות לוליטה או yami-kawaii ובין אם אלה מותגים כדוגמת Hello Kitty או הדמויות החמודות מפוקימון.
קאודיו (בספרדית: Caudillo; בפורטוגזית: Caudilho; באזורים שונים מבטאים גם קאודיז'ו וקאודיליו) הוא מושג המציין מנהיג פוליטי-צבאי.
במונח נעשה שימוש לאפיון דפוס מנהיגות ומספר מנהיגים לטינו-אמריקאיים, בעיקר במהלך המאה ה-19, בתקופה שלאחר מלחמות העצמאות של אמריקה הלטינית ולפני שהרפובליקות החדשות התבססו.
יחד עם זאת נעשה שימוש במונח גם באשר למנהיגים במאה ה-20 ואף מחוץ לגבולות אמריקה הלטינית.
אחד השימושים המוכרים יותר בהיסטוריה של המאה ה-20 היה בספרד, שם הכינוי "קאודיו" אומץ רשמית על ידי הדיקטטור פרנסיסקו פרנקו, ששלט במדינה ביד רמה בין השנים 1939 ו-1975. האינטונציה בה מבוטא הכינוי תלויה בזיקה של המשתמש בו למנהיג - הערצה או בוז.
ניתן להשוות את התואר "קאודיו" לתארים בשפות שונות שאומצו על ידי עריצים במאה ה-20: "דוצ'ה" על ידי בניטו מוסוליני באיטליה, "פיהרר" על ידי אדולף היטלר בגרמניה הנאצית, ו"קונדוקטורול" על ידי יון אנטונסקו ברומניה.
למרות שמקור הכינוי בלטינית והשימוש בו במאות ה-19 וה-20 היה בעיקר בעל זיקה פוליטית-צבאית, עשו בו שימוש גם מנהיגים ללא הכשרה צבאית, כגון אנטוניו דה אוליביירה סלזר בפורטוגל.
בארגנטינה המונח "קאודיז'ו" מתייחס למנהיגים הצבאיים בפרובינציות של ארגנטינה שנלחמו נגד השלטון המרכזי הצנטרליסטי לטובת יתר אוטונומיה לפרובינציות, במהלך מלחמות האזרחים בארגנטינה במאה ה-19; למשל- ארטיגס וגואמס.
חואן פקונדו קירוגה (Facundo Quiroga) וחואן מנואל דה רוסאס (Juan Manuel de Rosas) בפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה (Provincias Unidas del Río de la Plata; לימים ארגנטינה)
אנטוניו לופס דה סנטה אנה במקסיקו
חוסה גספר רודריגס דה פרנסיה בפרגוואי
חוסה טדאו מונאגאס (José Tadeo Monagas) בוונצואלה
רפאל אוריבה (Rafael Uribe Uribe) בקולומביה
רמון קסטייה (Ramón Castilla) בפרו
קאהולאווה (Kahoʻolawe) הוא אי במחוז מאווי שבמדינת הוואי שבארצות הברית, הקטן מכל איי הוואי המרכזיים.
שטחו 115.5 קילומטר רבוע והוא ממוקם 11.2 קילומטר מדרום מערב לאי מאווי ו-18 קילומטר מדרום מזרח לאי לאנאי.
הנקודה הגבוהה באי היא כ-450 מטר מעל לגובה פני הים.
סמליו הם הפרח הינהינה והצבע אפור.
קאהולאווה אינו מיושב בתושבי קבע.
במלחמת העולם השנייה שימש האי כמטווח הפצצה.
קאהולואי היא העיר הגדולה באי מאווי, נמצאת בצפון-מרכז האי מאווי, ולידה שוכן נמל תעופה בינלאומי קאולואי הנקרא על שמה של העיר.
במפקד האוכלוסין של שנת 2000 נמצא כי בעיר כ-20,146 איש.
שטח העיר כ-42.3 קמ"ר וצפיפות האוכלוסין בה היא כ-513 איש לקמ"ר.
כ-53% מתושבי המקום הם ממוצא אסיאתי.
קאוואס הוא שומר ראש טקסי לאישיות רמת מעלה באזורי השליטה של האימפריה העות'מאנית.
הקאוואס מונה על ידי השלטון עבור קונסולים של מדינות זרות ששירתו בתחומי האימפריה, מנהיגי דת (כולל החכם באשי, הרב הראשי של יהודי האימפריה) ופקידים רמי מעלה.
במקורו היסטורי היה תפקידו של הקאוואס תפקיד צבאי ממשי, והוא נועד לעקוף את האיסור שחל על לא-מוסלמים לשאת נשק במדינה המוסלמית.
לימים איבד תפקיד הקאוואס את מאפייניו הצבאיים והפך לסדרן ולסמל מעמד.
אנשי מעלה נוצרים שכרו קאוואסים ממשפחות מוסלמיות מכובדות, דבר שהאציל עליהם ממכובדותן של אותן משפחות ומנע התנכלות ברחובות.
התופעה של קונסול או איש דת בכיר מלווה בקאוואס נמשכה בארץ ישראל גם לאחר תום השלטון העות'מאני.
בימי המנדט הבריטי נלוו קאוואסים לקונסולים באירועים טקסיים, וקאוואסים מלווים אנשי דת בכירים בירושלים עד היום.
לבוש הקאוואס היה צבעוני, בדגמים שונים, אך לראשו חבש תמיד תרבוש ובידו החזיק מקל.
לרוב היה הקאוואס הולך לפני האישיות ברחוב ומכה בקרקע במטה גדול כדי להודיע על בואה.
בשעת כינוסים מדיניים או דתיים היו הקאוואסים ממתינים מחוץ למבנה בו התקיים הכינוס.
תופעה זו ניתן לראות עד היום, כאשר קאוואסים טקסיים מלווים את ראשי העדות הנוצריות בירושלים וממתינים להם ברחבה שלפני כנסיית הקבר.
בירושלים לבושים הקאוואסים של העדה הקתולית והסורית בבגדים טקסיים מפוארים ונושאים חרב.
לבני העדה הסורית יש גם קאוואס הלבוש במדים לבנים ובידו שוט במקום מטה קאוואסים.
הקאוואסים של העדות היוונית-אורתודוקסית, הארמנית והקופטית לבושים בחליפה כחולה כהה וחובשים תרבוש.
בשנת 1841 הוכר המיעוט היהודי בארץ ישראל כמילט ובראשו הועמד הראשון לציון חיים אברהם גאגין, שזכה בבגדים רשמיים (בגדי הראשון לציון עד היום) וזוג קאוואסים.
בין הקאוואסים של הראשון לציון היו גם יהודים ואלו היו היהודים היחידים שהותר להם לשאת חרב.
קאו (בסינית: kaō ,花押) הוא חותם או חתימה מעוצבת המשמש כתחליף לחתימה רגילה.
הקאו הופיע לראשונה בסין בזמן שושלת טאנג, ונכנס לשימוש ביפן במהלך תקופת הייאן.
על אף שהשימוש בהם נעשה פחות נפוץ לאחר תקופת אדו, כיום הם ממשיכים לשמש פוליטיקאים ואנשי ציבור.
קריאה וזיהוי קאו מסוים דורש לרוב ידע מיוחד, וספרים רבים הוקדשו לנושא זה.
קאווה (בספרדית: Cava) הוא יין מבעבע ספרדי, המיוצר בעיקר באזור קטלוניה.
יין הקאווה יכול להגיע כיין לבן או כיין רוזה.
זני הענבים העיקריים המשמשים להכנת קאווה הם מקבאו, פרלדה ושארל-לו.
רק יינות המוכנים בשיטת ההכנה המסורתית יכולים להיקרא בשם 'קאווה', בעוד יתר היינות המבעבעים המיוצרים בספרד יכולים להיקרא רק 'יין מבעבע' (vinos espumosos).
כ-95% מכלל יינות הקאווה מיוצרים בפנדס (Penedès) שבדרום קטלוניה, ובפרט, רבים מבתי הייצור הגדולים מרוכזים בכפר סנט סאדורני ד'אונאייה שבאזור זה.
שני בתי הייצור הגדולים ביותר לייצור קאווה הם קודורניו ו- פרשנאט.
בעבר, הייתה מכונה הקאווה בשם 'שמפניה ספרדית', מה שאינו אפשרי יותר לפי חוק האיחוד האירופי, מאז ששמפניה הוכרזה כבעלת מעמד גאוגרפי מוגן (PGS), בנוסף להצטרפותה של ספרד לאיחוד האירופי בשנת 1986. עם זאת, בספרדית ובקטלאנית מדוברת הקאווה ממשיכה להיות מכונה בשם שמפניה (champaña או xampany בהתאמה).
ליין הקאווה מקום משמעותי כחלק מהמסורת המשפחתית הספרדית והקטלאנית, והוא לרוב נצרך באירועים חגיגיים כגון הטבלות, חתונות, סעודות, ארוחות ערב ומסיבות.
משמעותה של המילה קאווה (cava) בקטלאנית היא 'מערה' (cave, באנגלית), או 'מרתף'.
מקור שם זה נמצא בשימוש הקדום של יינות הקאווה במטרה לשמר או ליישן יין.
יצרני היינות הקטלאנים אימצו את השם קאווה, על פני השימוש הקודם בשם שמפניה, בשנות ה-70, וזאת כדי להבחינו מהשמפניה הצרפתית.
לפי החוק הספרדי, ניתן לייצר קאווה באחד משמונה אזורי כרמים: אראגון, חבל הבסקים, קסטיליה ולאון, קטלוניה, אקסטרמדורה, לה ריוחה, ולנסיה ו-נווארה.
כדי להכין קאווה רוזה, מוסיפים בתהליך ההכנה כמויות קטנות של יין אדום מזני ענבים כגון קברנה סוביניון, גרנאש ומורוודרה.
מלבד ענבי המקבאו, הפרלדה והשארל-לו, מייצרים קאווה גם מענבי שרדונה, פינו נואר ומלווסיה.
השימוש הראשון בענבי שרדונה לצורך הכנת קאווה, נעשה בשנת 1981.
קאוואל (בבולגרית: Кавал, ברומנית: caval, בטורקית: kaval) או קוואלי הוא סוג של חליל המשמש, בגרסאות שונות, את המוזיקה העממית המסורתית בבלקן, בייחוד בבולגריה ומקדוניה, כמו כן ברומניה, באלבניה, סרביה, יוון וטורקיה, כמו כן במזרח התיכון - במצרים, ובארמניה (ה"בלוּר"), אזרבייג'ן וכורדיסטן.
יש סבורים כי מוצא הכלי הוא בטורקיה משם הובא עם הכיבוש העות'מאני לחצי האי הבלקן ולדרום מזרח אירופה.
לפי דעה אחרת, זהו כלי נגינה שהיה קיים באזור הבלקן עוד מימי קדם, כשכלים מקורבים לו היו ידועים בימי קדם גם במצרים, בסוריה וביוון הקדומה.
במקור היה הקאוואל כלי נגינה של רועי הצאן, אחד מסוגי "חליל רועים".
עם הזמן התחיל לשמש מוזיקת העם מכל הסוגים, במסגרת תזמורת עממית או ככלי סולו, כולל לצורך ליווי שירים וריקודים עממיים.
הקאוואל הבולגרי והמקדוני נחשבים לכלי נגינה לאומי בארצות שלהם.
הבולגרים קוראים לו בחיבה "קאוואל הדבש" בגלל צלילו הרך והנוגע ללב.
נמצא בשימוש בכל רחבי בולגריה אבל הוא אופייני במיוחד לאזורי תרקיה, לודוגוריה בצפון-מזרח בולגריה ובדוברוג'ה.
הוא זהה לקאוואל הדוברוג'י מחבל דברוג'ה שברומניה.
המוטיבים, בדרך כלל מדיטטיביים, שאפיינו בהתחלה את מוזיקת הקאוואל היו קשורים להווי רועי הצאן, למשל:
"הובלת העדר למעיין", "צהריים", "השה האבוד" וכו'.
הקוואל הבולגרי הוא חליל ארוך כרומטי פתוח בשני קצותיו, עם נשיפה דרך הקצה.
היה בעבר עשוי מקשה אחת.
כעת הוא מורכב משלושה חלקים ("אֶקלֶמָטַה") משולבים, עשויים מעץ, מחושקים בטבעות מעצם או קרן של פרה, וקישוטים ממתכת.
החלק העליון מצויד בפייה, לחלק האמצעי יש 8 נקבים לאצבעות - 7 מקדימה ואחד מאחורה בשביל האגודל ולחלק התחתון יש עוד 4 נקבים הנקראים "חורי השטן" diavolski dupki (במקדונית - "גלאסניצי").
על הנקבים האחרונים משערים כי משפרים את איכות הצלילים ואת קביעת גובהם.
הם מסייעים במיוחד בהשמעת הצלילים הגבוהים.
הם נקראים "חורי השטן" מפני שלפי אגדת עם השטן קינא ברועה-צאן בגלל יופי נגינתו.
אז, ברגע שהרועה נרדם, ביצע השד כמה נקבים נוספים בחלילו בכוונה זדונית לקלקל אותו.
אולם, מעשה השטן, התוצאה הייתה בדיוק הפוכה: הכלי נעשה עוד יותר משובח.
מייצרים קאוואלים מעץ - מעצי פרי שונים כמו דובדבן, אגס, משמש, Sorbus , Cornus mas (בבולגרית - "דריאן"), שקד מצוי, לאחרונה גם מגרנדיליו (Dalbergia melanoxylon) או פליסנדר.
לפעמים מייצרים אותו מקנה ממין Arundo Donax, ממתכות כמו כסף או פלסטיק.
מנגנים בו על ידי נשיפת אוויר מחוץ לפה לתוך הפיה והנחת המפרקים האמצעיים של האצבעות, פרט לזרת, על נקבי האצבעות.
הנגינה אינה קלה והיא מתסכלת את המתחילים מפני שצריכים מיומנות בלהתאים את האמבושיור.
מנעד הקאוואל הבולגרי הוא שתי אוקטבות וחצי.
הרגיסטר הכי נמוך - מ D ל H בתערובת של שתי אוקטבות יוצר סגנון פוליפוני נקרא "קאבה".
לפעמים מנגנים בו זמנית שני נגני קאוואל, כשאחד משמש לזמזום רקע.
קיים גם סוג של קאוואל כפול הנקרא "צ'יפטה קאוואל"
אלכסנדר איליאב אפלר, ז'צקו מרינוב (בסטראלג'ה), רדוסלב פסקלב במדינת וירג'יניה, ארצות הברית,
דימיטר גנ'צ'ב מן הכפר טרזיסקו, אזור קרנובט, סלאווי איוואנוב מקאמנו, פנצ'ו נשב משיפקה, ק.
הקאוואלים המקדוניים והאלבניים דומים לזה הבולגרי, אך בדרך כלל הם בנויים מעץ (למשל עץ האלון הגבוה Fraxinus excelsior) במקשה אחת.
הם יותר קצרים, יותר קלים ועם קירות דקים מאוד.
בשטח הרפובליקה המקדונית במחצית השנייה של המאה ה-20 בין המייצרי קאוואלים הכי ידועים היו בני המשפחה המוסלמית ממוצא אלבני, פראטי, מן הכפר אראצ'ינובו, לא רחוק מסקופיה
מתארים שישה וריאנטים של קאוואל מקדוני: נאימאל (הכי קטן), מאל (קטן), קאוואל ללא שם מיוחד, סרדן (בינוני), וגולם (גדול).
הנפוצים ביותר הם הקאוואל חסר שם מיוחד והקאוואל הכי קטן - נאימאל.
הקבוצה האתנית הקרויה "סאראקצאני" (או "קאראקצאנים"), רועי צאן דוברי יוונית החיים בהרי שאר, באזור קוסובו, במערב מקדוניה ובהרי פינדוס ורועי הצאן האלבנים משתמשים בזוגות קאוואלים - אחד בעל רגיסטר נמוך יותר, הקרוי זכר, ואחר בעל רגיסטר גבוה יותר, קרוי נקבה.
קבוצה אתנית ממוצא טורקי הקרויה יורוק yürük שהגיעה במאה ה-14 ממערב אנטוליה לאזור סקופיה ולהרים צפונית ממנה במקדוניה ושעסקה ברעיית צאן, השתמשה גם היא בקאוואלים בודדים או בזוגות.
אותם הסוגים של קאוואל מקובלים גם אצל הקבוצה האתנית הקרויה "מיאקים" (או מיאצי), החיים ליד הנחל ראדיצה בגבול מקדוניה-אלבניה.
הם רועי צאן ממוצא סלאבי, שחלקם התאסלמו.
חליל רועים ארוך במקור, הקאוואל נפוץ בעיקר בדרום רומניה - אולטניה ומונטניה, כמו כן בדרום מולדובה.
לקאוואל הרומני, שהוא לרוב עשוי מעץ של עץ האדר ההררי ("פאלטין" ברומנית) או של אגוז לוז, פיה פשוטה ו-5 נקבים לאצבעות בקבוצות של שניים ושלושה.
הוא מוציא צלילים רכים ועצובים.
בנוסף לקאוואל הרומני האופייני, קיימת הגרסה הכמו-בולגרית שלו בחבל דוברוג'ה.
אצל ה"צ'אנגו", קבוצה אתנית דוברת הונגרית במולדובה, נגני הקאוואל מלווים בנהמות את צלילי הכלי.
סוגים של קאוואל משמשים גם את הארומנים או ה"וְלאכים", קבוצה אתנית המדברת ניבים מקורבים לרומנית במקדוניה, צפון יוון, אלבניה וסרביה.
מרין קיִסֶר (Marin Chisăr) (אולטניה) - לזכרו הוקם פסטיבל לאומי למוזיקה עממית בקראיובה (2002)
יון קוסטאקה - במרישור, טלאורמן
השם "דזאמארה" הנפוץ באפירוס בא ככל הנראה מהמילה הערבית "ז מ ר", במובן של "לנגן".
בצפון יוון זוגות של נגני דזאמארה היו נקראים "דזאמארס".
הקאוואלי, המכונה לפעמים "סוראוולי" נמצא בשימוש, בין היתר, בתארקיה ובכמה איים בים האגאי.
יש חושבים כי המילה "קאוואל" קשורה למילה הטורקית "kav " כלומר "חלול".
באזורים מסוימים בטורקיה קוראים לקאוואל "קובאל" או "גובאל".
הוא עשוי מעץ - לרוב משזיף, קנה, עצם או מתכת, אורכו הוא בדרך כלל 30–80 ס"מ וקוטרו 1.5 ס"מ.
יש לו 5–7 נקבים מקדימה ונקב אגודל אחד מאחור, כמו כן יש לו עוד 4 נקבים בחלקו התחתי.
הסוגים העיקריים של קאוואלים טורקים הם: דילי קאוואל (dili) - עם לשונית, ודילסיז קאוואלי (dilsiz) - ללא לשונית.
סוגים אחרים הם "קמיש קאוואל" (kamış)- ארוך, עשוי מקנה.
צ'אם קאוואל (çam), עשוי מעץ אורן, עם 5 נקבים, מאדני קאוואל (madenı)- ממתכת,ג'ורה קאוואל cura kaval (קאוואל קטן), צ'ובאן קאוואל (של רועה-צאן), איץ' פרצ'אלי קאוואל üç parçalı) - העשוי משלושה חלקים.
שופאלקה - (מקדוניה) - קצר- 25 - 35 ס"מ, עשוי מעץ אגוז, Berberis, אלון או מייפל, ברגיסטר נמוך משמיע צלילים רבים ונעימים, ברגיסטר גבוה צלילים חדים ושורקים
דודוק (בולגריה, מקדוניה) - - קל לשימוש, עשוי עץ שזיף, דובדבן, מייפל, אגס, Cornus או אשל.
בעל מנעד של שתי אוקטבות, מצויד בפיה בצורת מקור.
במערב בולגריה קיימים דודוק קטן (דודוצה) ודודוק גדול.
צ'גרטה (çığırta) - עשוי מעצם כנף של עיט, עם 7 נקבים, גובה 15–30 ס"מ, נעלם במידה רבה.
סווירקה - הקרוי גם צאראפה, סוורצ'ה, הקאוואל הקטן, עשוי עץ, עם 6 נקבי אצבעות, אורכו 25–30 ס"מ.
דבויאנקה - או דבויניצה (בולגריה, סרביה) - מורכב משני צינורות - בשימוש באזור נהר הדרין במרכז ומערב סרביה.
בארצות אחרות קיים בשמות שונים - צ'ילה דיארה (cyla diare)- (אלבניה), פיסקה (piska) (מקדוניה), דיסאוולי (יוון), חליל תאומים (fluier îngemănat) (רומניה).
סלמורי - בגאורגיה - סוג של חליל צד, עם 8 נקבים מקדימה, אחד מאחורה.
סווילפה - גם כן חליל צד.
קאוולאה או סלמייה - בארצות ערב.
קאדריורג (באסטונית: Kadriorg) היא שכונה (Asum) אמידה בטאלין, מקום משכנו של נשיא אסטוניה ושגרירויות רבות.
היא מפורסמת בעיקר בגלל פארק קאדריורג הגדול והמטופח שבמרכזו ארמון קאדריורג.
ארמון קאדריורג נבנה ב-1718 על ידי פיוטר הגדול למען אשתו יקטרינה הראשונה.
פירוש השם באסטונית הוא: "העמק של קטרינה".
הבית נבנה בסגנון הבארוק בדומה לארמונותיו של פיוטר בסנקט פטרבורג.
ב-1827 הוא עבר שיקום וקבל את צורתו הנוכחית על ידי הצאר ניקולאי הראשון.
לאחר מותו של פיוטר לא הראו צאצאיו עניין בארמון.
הוא הפך למוזיאון ועם עצמאות אסטוניה ב-1919 שימש מספר שנים למעון הנשיא.
עם הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה הוא נהפך למקום מגוריו של המושל האזרחי של אסטוניה הכבושה.
בימי השלטון הסובייטי שוב הפך המקום למוזיאון אך הוזנח.
עם הכרזת עצמאות אסטוניה ב-1991 הוחל בסיוע ממשלת שוודיה בשיפוץ הארמון והוא נפתח שוב לביקורים ב-2000.
כיום יש בארמון מוזיאון לאומנות זרה (לא אסטונית).
האוסף כולל יותר מ-900 ציורים מהמאות ה-16 - 17, יותר מ-3000 פסלים, כלי זכוכית, פורצלן ועוד.
הארמון נמצא במרכז פארק קאדריורג שהיה בעבר רכושו של הצאר.
בפארק מפוזרים מבנים ששימשו את הארמון כמו בית המטבח, בתי השומרים והביתן של פיוטר הגדול שם אהב להתבודד.
בפארק נמצא מוזיאון KUMU לאמנות אסטונית.
ליד הארמון נמצא הארמון הנשיאותי בו מתגורר נשיא אסטוניה.
משמר קבוע של שני חיילים נמצא בכניסה לארמון.
שביל קצר מוביל ממנו לאנדרטת רוסלקה בקרבת חוף הים.
קאוואנישי H8K (ביפנית: 二式飛行艇, "סירה מעופפת מטיפוס 2"; כינוי בעלות הברית למטוס היה אמילי (Emily)) היה מטוס ימי ארבע-מנועי אשר שירת בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה, בעיקר בתפקידי סיור, אך גם להפצצה ולתובלה אווירית.
ב-1938 הזמין הצי הקיסרי היפני מטוס סיור ימי בעל טווח טיסה ארוך.
לאחר מספר דגמים ניסיוניים, רכש הצי לבסוף את ה-H8K1, שזכה לשם ספינה מעופפת של הצי מטיפוס 2, מודל 11, והזמין 14 פרטים שלו.
דגם ה-H8K2 הופיע זמן קצר לאחר מכן, והתאפיין בחימוש כבד שהסב נזק לכלי שיט של בעלות הברית, היה בעל מנוע חזק יותר, מיגון טוב יותר, ותכולת דלק גדולה יותר.
למעשה התעלה הדגם החדש על קודמו בכל פן, וממנו יוצרו 112 יחידות.
ה"קאוואנישי H8K" נכנס לשירות בראשית 1942, וב-4 במרץ נעשה בהם שימוש בפעם הראשונה.
הצי היפני המשולב החליט לשלוח שתי ספינות מעופפות "קאוואנישי H8K" למשימת סיור מעל הוואי, במטרה לאסוף מודיעין ולשבש את פעילות התיקונים לאחר ההתקפה על פרל הארבור.
למרות טווח הטיסה הארוך של ה-H8K, על מנת שישובו לבסיסם באיי מרשל בשלום היה על המטוסים לתדלק פעם אחת במהלך המסע.
התוכנית היפנית קראה למפגש תדלוק בין הספינות המעופפות לצוללות בפרנץ' פריגייט, אטול מבודד כ-500 מילים ימיים צפונית-מערבית להוואי.
מפגש התדלוק התנהל כשורה, אך בשל תנאי מזג אוויר קשים וראות מוגבלת, לא גרמו הספינות המעופפות לנזק משמעותי.
בהמשך המלחמה עשו היפנים שימוש נרחב ב-H8K למטרות סיור, הפצצה, ותובלה אווירית.
ארבעה מטוסי H8K שרדו עד סוף המלחמה, ואחד מהם נלקח שלל בידי ארצות הברית אך הוחזר לטוקיו ב-1979. שרידיהם של שני מטוסים נוספים נחים בעומק רדוד יחסית מול חופי סאיפאן ובלגונת טרוק, ומשמשים אתרי צלילה.
קאווה ססיליו דה סילבה (בפורטוגזית: Cauê Cecilio da Silva; נולד ב-24 במאי 1989), הידוע בשם קאווה, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בסיאנורטה.
קאווה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת סנטו אנדרה מסאו פאולו, וכשהיה בן 21 עזב את ברזיל וחתם בליישואש מליגת העל הפורטוגזית.
בעונת הבכורה שלו לא זכה קאווה לדקות משחק רבות והמועדון ירד לליגה השנייה, בה הפך קאווה לשחקן הרכב.
בקיץ חזר לליגה הבכירה בפורטוגל כאשר חתם באולהאננסה, במדיה כבש ארבעה שערים ב-29 משחקים.
בקיץ חתם בואסלוי מליגת העל הרומנית, במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרות האירופאיות, בתיקו 1–1 נגד פנרבחצ'ה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
בסך הכל שיחק שנתיים במועדון וכבש שלושה שערים ב-54 הופעות בכל המסגרות.
בקיץ חתם בנפטצ'י באקו מליגת העל האזרית, במדיה שיחק שנה וחצי וכבש שני שערים ב-49 הופעות בכל המסגרות.
ב-2 בפברואר 2016 הגיע קאווה לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב.
כעבור חמישה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כאשר נכנס כמחליף בדרבי מול מכבי תל אביב, במשחק שנערך באצטדיון בלומפילד והסתיים בתיקו 1–1. בסך הכל שותף קאווה בשבעה משחקים בליגת העל עד תום העונה.
במאי חתם במוריירנסה מליגת העל הפורטוגזית, ובמדיה שיחק עונה אחת וכבש שני שערים ב-33 הופעות בליגה.
ביולי 2017 חתם בקבוצת אומייה ארדיג'ה מליגת העל היפנית, ובתום העונה ירד עמה לליגת המשנה.
בשנת 2018 הושאל לאלבירקס ניאיגטה מליגת המשנה היפנית, וכעבור שנה חתם על חוזה חדש בקבוצה.
ב-19 באוגוסט 2020, קאווה חתם בבלננסש סאד.
קאוואי (מיפנית: קאוואיי, カワイ, מעוצב: KAWAII) הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הצמד הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי ויצא לאור ב-6 במאי 2018.
השיר יצא לאור ב-6 במאי 2018, כסינגל התשיעי של הצמד.
את השיר הוציאו סטטיק ובן-אל תבורי כחמישה חודשים לאחר שהוציא את השיר "נמסטה".
שם השיר הוא כשם המושג היפני קאוואיי, שפירושו "חמוד".
בשיר מילים נוספות שמקורן בשפה היפנית, בהן: נונצ'קות, סומו, אוריגמי, אסאי וסמוראי.
הקליפ ממשיך את הקו הכמעט חתרני של הקליפים הקודמים של הצמד ושוב מעלה המון שאלות ומסרים חבויים הנותנים לצופה הזדמנות לפרש את הסיפור והמשמעויות שעומדות מאחוריו.
גם הפעם, הצופים יכולים לראות שילוב של אייקונים תרבותיים שהוחדרו והחיבור בין העולמות השונים בלי להשתייך באופן מובהק לתרבות אחת (יפן, סין, קוריאה, ישראל).
מצד אחד, נגיעות יפניות שמתכתבות עם הסגנון המוזיקלי של השיר, הר הפוג'י ופריחת הדובדבן בסצנות של בן אל.
שמבטאות מעין עולם אידיאלי, כמעט פלסטיקי שמייצג הרמוניה ואת תחושות האהבה והשלום.
נגיעות מהתרבות היפנית, עתידנית עם אנשים מגוונים בצבעים וגזעים שונים.
מצד שני, העולם של סטטיק שמייצג עולם כוחני יותר, מעין זירת אימונים עשויה מבטון במקום אפל ומחתרתי עם חיילים שאולינים שגם הם, מגוונים ודווקא לא סינים.
סנסאיי ג'ורדי (ג'ורדי ה"עדין"), שגם הפעם אמון על הפקת הסינגל – נמצא בעולם נוקשה ואין סופי, מייצג את מי שרואה את העתיד על מנת לחבר בין העולמות של סטטיק ובן אל תבורי (אזכור ליינג ויאנג) על מנת להתאחד אל מול דמות חדשה שאנו לא יודעים עליה דבר ומה היא מסמלת.
שליחותיו, שהופכות לבנות הקאוואי (פירוש: "חמודה" ביפנית.
מייצג זרם יפני שהתפשט בעולם אך מקורו בסין), מגיעות לעולמות של הצמד וגורמות להם להתאהב בהן וללכת בעקבותיהן בזכות הצבעים, הביישנות 'והקאווה אי' שלהן.
גם פה וגם בסאונד המיוחד, יש קריינות של המשחק הידוע 'מורטל קומבט' שבאות לידי ביטוי דווקא באיורי קומיקס, מאנגה ועוד.
העבודה על הקליפ ערכה כ-3 חודשים.
הצילומים של הקליפ ערכו כ-24 שעות רצופות, עם כ-150 אנשי צוות שעבדו על הפרויקט.
כל התפאורה בקליפ נעשתה בעבודת יד ללא הדמיות תלת מימד ממוחשבות.
את הקליפ ביים רומן בוצ'אצקי, הבמאי הקבוע של הצמד.
הווידאו קליפ לשיר צולם באוקראינה.
זהו השיר היחיד של הצמד שהקליפ שלו צולם מחוץ לגבולות ישראל.
כבר לאחר ארבעה ימים מפרסומו נספרו לקליפ כ-2 מיליון צפיות ביוטיוב.
קאודיפטריקס (שם מדעי: Caudipteryx; מילולית: "זנב מנוצה") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת התרופודה שחי בתחילת הקרטיקון לפני 124 מיליון שנה.
הדינוזאור התגלה ב-1997 בתצורת יישיין שבמחוז ליאונינג בסין.
בחפירות התגלו 2 מינים מהסוג.
דינוזאור זה היה קרוב לאובירפטור והיה בעל כיפת גולגולת דומה.
הוא הגיע לאורך 15–20 סנטימטרים.
הוא אחד מבני הקבוצה אובירפטורוזאוריה שנמצאו עטורי נוצות סביב הזנב ועוד כמה אזורים, מה שהוביל חוקרים לחשוב שכל בני הקבוצה היו עטויים בנוצות.
מבנה גופו לא עזר לו לעוף, אך ייתכן שהנוצות שמרו על חומו או שימשו למטרות תקשורת חזותית.
ליצור היו חסרות נוצות זרועות כמו של הארכאופטריקס כך שהוא לא היה יכול לעוף.
כמו כן הנוצות עשויות משכבה פשוטה דמוית פלומה ולא עם אברות אמיתיות.
ייתכן שהדינוזאור חי בקרקעית היער של צפון סין והיה אוכל-כול מהיר שחי בחבורות.
לעיתים הוא גם בלע גסטרוליתים כדי לעכל את מזונו.
הוא חי לצד דינוזאורים תרופודים נוספים כמו האינסיסיווזאורוס והדילונג.
קאוויום היא חברת המתמחה במערכות על שבב ומעבדי אבטחה, וידאו ורשת מבוססי ARM ו-MIPS הפועלת בשיטת פאבלס.
מטה החברה נמצאת בסן חוזה, קליפורניה.
קאוויום מציעה מוצרים ברמת המעבדים וברמת רכיבי לוח, המיועדים לנתבים, למתגים, לאחסון ולשרתים.
החברה נוסדה במשותף על ידי סייד עלי וראע'ב חוסיין.
החברה הפכה לציבורית בחודש מאי 2007 עם כ-175 עובדים.
בשנת 2011, בעקבות רכישות רבות, היו לה כ-850 עובדים ברחבי העולם, מתוכם כ-250 במטה החברה בסן חוזה.
בנובמבר 2017 נרכשה קאוויום על ידי מארוול טכנולוגיות בעסקה בסכום של 6 מיליארד דולר.
בנובמבר 2017, דירקטוריון מועצת המנהלים של קאוויום הסכים לרכישת החברה על ידי קבוצת מארוול טכנולוגיה עבור 6 מיליארד דולר במזומן ומניות.
הדת קאו דאי (בווייטנאמית: Đạo Cao Đài) היא מסגרת ארגונית שמחברת בין דתות מן המזרח ומן המערב.
בעקבות מפגש בין הדתות המזרחיות והנצרות הוקמה בווייטנאם דת בשם קאו דאי.
דת זו יצרה לעצמה מסגרת ארגונית שלפי טענתה, משתייכים אליה כ-1.5 מיליון מאמינים.
עיקר אמונתם היא בעין הגדולה, שמסמלת את אלוהים, המשקיפה מכל עבר במקדש של דת הקאו דאי, והיא מחברת בין דתות מן המזרח ומן המערב.
זו דת שמשלבת רעיונות מהטאואיזם, מהבודהיזם, מהקונפוציוניזם ומהקתוליות.
משמעות השם "הקאו דאי" היא ישות אלוהית ששמה היה קאו דאי (בעברית "כס עליון").
ישות זו התגלתה אל נגוֹ ואן צְ'יוּ, פקיד בשירות הקולוניאלי הצרפתי, במהלך טקס סיאנס שגרתי.
ישות אלוהית זו טענה שהיא ההרמוניה שמאחדת בין שלוש הדתות נצרות, יהדות ואסלאם.
סמל הדת נובע מצורת העין שהתגלתה אל נגוֹ ואן צְ'יוּ והיא העין השלישית או עין האלוהים.
הדת החלה את דרכה בשנת 1919 כשנאספו כמה אנשים באי פוּ קווֹק בניהם נגוֹ ואן צְ'יוּ, פקיד בשירות הקולוניאלי הצרפתי וערכו טקס שכלל סיאנס.
במהלך הסיאנס התגלתה ישות אלוהית שכינתה את עצמה "קאו -די".
היא הציגה את עצמה כאלוהים, כישו וכמוחמד.
באחד המפגשים הורתה הישות למאמיניה לסמל אותו בעין פקוחה, שרואה הכול.
ב-1925 ציוותה אותה ישות לייסד דת חדשה אשר תישא את שמה.
קאו דאי התפשטה במהירות בדרום וייטנאם, וב-1926 היא הוכרה רשמית כדת חדשה.
בשנת 1930 כבר מנתה למעלה מחצי מיליון מאמינים, ובשני העשורים הבאים הצליחה לתמרן בכישרון בפוליטיקה בדרום ווייטנאם והפכה למעין מדינה קטנה ואוטונומית עם צבא מקומי.
מהתחלה צנועה זו צמחה כת דתית שעתידה הייתה להפוך לאחד הכוחות הפוליטיים והצבאיים המרכזיים בדרום וייטנאם של שנות ה-40 וה-50.
במשך השנים הכת גדלה במהירות והגיעה למיליון מאמינים.
הדת הצליחה לשגשג ולאחר סיום המלחמה עם יפן, נוצר חלל פוליטי ומדיני, ומנהיגי הכת השכילו להצטרף לארגון "הוויטמין".
אזור טאי נין הפך במהרה למרכז דתי, רוחני, פוליטי וכלכלי.
ראשי הכנסייה גבו מיסים מהמאמינים ומתושבי האזור ודאגו לפתח מקורות תעסוקה, בעיקר חקלאות שיתופית לאיכרים הרבים שנסו לאזור לאחר המלחמה עקובת הדם, אך מעמד הכת נחלש עם עזיבת הצרפתים.
ב-1956 השתלטו כוחות הממשלה החדשה על האזור וכבשו גם את המקדש.
בהמשך הוחרמו גם נכסי הדת.
בשלהי שנות ה-80 הדת החדשה החלה לצמוח מחדש, וראשיה החלו לקיים את הטקסים המיסטיים, להכשיר כמרים חדשים ולפעול למען ההרמוניה ושלום במדינה ובכל העולם.
עם השנים מספר המאמינים שהצטרפו לדת פחת, אך עדיין מצטרפים לדת מאות מאמינים בשנה.
כיום מרכז הדת נמצא במקדש "קאו די" שבטאי נין ותיירים מכל קצוות תבל נוהרים למקום כדי לחזות בטקסים הססגוניים, ומאמינים רבים מגיעים להתפלל במקום.
התפילות נערכות ארבע פעמים ביום ואורכות כשעה.
הן משלבות מזמורים דתיים בליווי תזמורת כלי נגינה מסורתיים וביניהם משולבות דקות שקטות של מדיטציה.
המקדש הראשי (Holy See) של קאו דאי ניצב בפרובינציית טאי נין (Tay Ninh) והמוני מאמינים מגיעים מדי יום לתפילות המתקיימות במקדש 4 פעמים ביום.
המקדש הוא מבנה גדול וססגוני בעל עיטורים מצוירים בדמות דרקוני ענק המתפתלים על עמודי המקדש הוורודים.
קירות המקדש ותקרתה מעוטרים בציורי קיר עם דמויות מיתולוגיות כמו חד קרן ודרקונים.
אולם התפילה גדול וצבעוני: על התקרה מצויר רקיע כחול שבו מצוירים עננים.
הקירות צבועים בצבע צהוב, המרצפות מצוירות ובקצה האולם מעל המזבח תלוי כדור שעליו מצוירת העין הגדולה.
קאודיפטריים (שם מדעי: Caudipteridae) היא משפחה של דינוזאורים תרופודים מקבוצת האובירפטורוזאורים, אשר התקיימה בקרטיקון התחתון במזרח אסיה לפני 124.6 עד 120 מיליון שנה מהיום.
המשפחה הוגדרה בשנת 2000, מממצאים מתצורת יישיין ותצורת ג'יופוטאנג שבליאונינג, בסין.
בני משפחה זו היו דינוזאורים מנוצים קטני-ממדים שהיו קרובי האובירפטוריים והקנגנתיים.
הם היו בעלי מקור קרני עם לסתות קשיחות כמעט חסרות שיניים, המותאמות בעיקר לאכילת צדפות ומזון דומה.
אפשרות אחרת היא שהיו אוכלי כל.
הם היו דו-רגליים מהירים בעלי זנב מנוון חוליות, כהתאמה אפשרית לתעופה.
הם נחשבים למינים פרימיטיביים יחסית בקבוצת האובירפטורוזאורים וקרובים לפרוטארכאופטריקס ולאינסיסיווזאורוס.
קאובוי של אספלט הוא סרט דרמה ומערבון אמריקאי משנת 2020, בבימויו של ריקי סטאוב מתוך תסריט מאת סטאוב ודן וולצר.
הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת גרג נרי, אשר נכתב בהשראת תרבות הרכיבה העירונית האפרו-אמריקאית האמיתית של פילדלפיה, ובמיוחד מועדון הרכיבה העירונית פלטשר.
בסרט מככבים אידריס אלבה, קיילב מק'לפלין, ג'ארל ג'רום, ביירון באוורס, לוריין טוסיינט וקליפורד "מת'וד מן" סמית'.
בעוד שהסרט בדיוני לחלוטין, כמה מהחברים האמיתיים בקהילת הרכיבה ברחוב פלטשר מגלמים דמויות משנה שנותנות קול לנושאים אמיתיים שהקהילה מתמודדת איתם.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-13 בספטמבר 2020, ויצא דיגיטלית לצפייה בנטפליקס ב-2 באפריל 2021.
קול בן ה-15 הוא נער מדטרויט שתמיד נקלע לצרות בבית הספר, כך שאמו מסיעה אותו לפילדלפיה לגור אצל אביו המנוכר, הארפ.
כשהורידה אותו בבניין בצפון פילדלפיה של הארפ, היא נוסעת במהירות.
שכן, נסי, מזהה את קול ואומר לו שאביו נמצא באורווה.
כאשר הארפ מביא אותו לבית, קול מוצא סוס שעומד בסלון, והמקרר והארונות ריקים.
הוא אומר שהוא יישאר רק לילה אחד.
למחרת כשהוא מנסה להתקשר לאמו, הוא נתקל בבן דודו המבוגר, סמוש, שמסיע אותו ומביא לו קצת אוכל.
השניים נשארים בחוץ כל הלילה.
כשסמוש מוריד את קול אצל הארפ למחרת בבוקר, הארפ לא נותן לקול להיכנס כי קול הסתובב עם סמוש, שהוא סוחר סמים.
קול מסרב לקבל את כלליו של הארפ, גוזל ושואל שכנים שונים, כולל נסי, האם הוא יכול להישאר בביתם.
בסופו של דבר הוא זוחל דרך חלון ומוצא את עצמו פנים מול פנים עם סוס.
בהתחלה הוא מבוהל, אך עד מהרה הוא מבין שהסוס אינו מתכוון לפגוע בו.
למחרת בבוקר, נסי מוצאת את קול ישן בדוכן כשהסוס עומד בסמוך.
מתברר שהוא זחל אל האורווה שלה ולסוס שהוא נתקל בו, בו, יש מוניטין של מי שלא נותן לאף אחד להגיע לקרבתו.
איש לא הצליח לאלף אותו.
למעשה, זה יכול היה להרוג אותו.
במקום זאת, היא נותנת לו לבלות איתו את הלילה באורווה.
קול אומר לרוכבים האחרים שהוא רוצה ללמוד לרכב, הם אומרים לו שעליו קודם כל לעזור בעבודה היציבה.
הוא מבלה את היום ללמוד כיצד לסחוב זבל ביעילות לפי הוראותיו של פריז, רוכב המשתמש בכיסא גלגלים.
הם ממשיכים לבלות באורוות ובסתר גם עם סמאש.
להארפ יש הפתעה עבור פריז, הרוכב המשתמש בכיסא גלגלים: אוכף המאפשר לפריז לרכוב על סוסו.
קול מתעצבן וחוזר חזרה להארפ, שמוצא אותו שם, והם נקלעים לוויכוח: קול מרגיש שהארפ מעניק אהבה לכולם חוץ ממנו.
הארפ אומר לו שהוא גם נהג להתמודד, ונכנס לכלא לפני שנולד קול.
הרפ אומר לקול שהוא קרא לו על שמו של מוזיקאי הג'אז ג'ון קולטריין, עמית פילדלפי שגדל ללא אב, מכיוון שרצה שבנו יצליח.