tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2012 נבחר סתר להיות מלחין השנה בחג המוזיקה הישראלית, במסגרת זו בוצעו יצירותיו ו"תיקון חצות".
בשנת 2013 ניצח אורי סגל על היצירה בהשתתפות התזמורת והמקהלה של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים והסולן עופר כלף.
החברה החלה את דרכה כגוף ללא מטרות רווח ב-2005. ב-2010, לאחר הסדרת התחום, הפכה לחברה בע"מ.
החברה עוסקת בגידול ובפיתוח קנאביס רפואי ומוצרים על בסיס קנאביס רפואי למטרות רפואיות.
באמצע 2012 זכתה החברה לסיקור תקשורתי מקומי ועולמי נרחב בעקבות פיתוח זן של קנאביס רפואי אשר אינו מכיל את החומר הפסיכואקטיבי; פיתוח זה היה לחידוש בתעשייה זו, שזוהתה עם תופעת הלוואי המשכרת של הצמח.
הרישיונות ניתנו כרישיון להחזקה בלבד, ומספר רישיונות בודדים לגידול עצמי ניתנו לאלו מהחולים שיכלו פיזית לגדל לעצמם את הצמח.
לעיתים היה מחולק הקנאביס בתחנות של משטרת ישראל לאחר שזו החרימה כמות של קנאביס מידי עברייני סמים, אך בעקבות התנגדותה של המשטרה פסק אופן חלוקה זה.
גידול הקנאביס הרפואי נעשה בביתו של כהן בצפון הארץ והתרכז בגידול זן קנאביס אחד ברישיון ובפיקוח של משרד הבריאות ושל משטרת ישראל.
הבדיקה הראתה, כי זן הקנאביס שגודל ושלאחר מכן נקרא על שמו של המטופל הראשון של החברה שהלך לעולמו, 'ארז', הכיל 23% מהחומר הפעיל הפסיכואקטיבי של הצמח.
לאור התוצאות המרשימות בבדיקות המעבדה, ויחד עם עליית מספר ההיתרים שהנפיק משרד הבריאות, הוחלט להרחיב את רישיון הגידול של כהן ולהעתיק את מקום הגידול למתקן גידול סודי ומאובטח בצפון הארץ.
בשנת 2010 הסדיר משרד הבריאות את נושא הקנאביס הרפואי בישראל, ואיפשר לראשונה לחברת 'תיקון עולם' לגבות 360 ש"ח לחודש בעבור השירות.
בתחילה הודגש, כי התשלום הוא על הנגשת הטיפול ועל השירות הניתן במסגרתו (נכון לשנת 2013 עלות הטיפול לפי התוויית משרד הבריאות הוא 370 ש"ח לחודש).
בעקבות כך נפתח השוק ונוספו עוד חמש חברות המגדלות ומספקות קנאביס רפואי.
באותה שנה הקימה החברה מרפאת אחים/יות מוסמכים להדרכה וליווי טיפול בקנאביס, הראשונה מסוגה בעולם.
בפברואר 2010 פתחה חברת 'תיקון עולם' את חנות הקנאביס הרפואי הראשונה בישראל, המשרתת את מטופלי החברה אשר קיבלו את ההיתר לטיפול ממשרד הבריאות, והחברה הפכה לחברה בערבון מוגבל.
ב-2012 קיבלה החברה תו תקן של מכון התקנים הישראלי ISO 9000 בתחום הגידול, הייצור, המכירה, וההפצה של קנאביס רפואי, וכן בתחום הדרכת מטופלים.
ב-2013 קיבלה החברה תו תקן של מכון התקנים הישראלי HACCP בתחום תקני המזון של החברה.
ב-2011 הקימה את קבוצת הטיפול הראשונה בעולם לטיפול בקשישים סיעודיים, בבית הסיעודי הדרים בקיבוץ נען, אשר קידמה את הטיפול בקנאביס עבור קשישים.
מאז ועד היום החברה מובילה מחקרים עם בתי חולים שונים בנושאי מחלות כרוניות דוגמת: קרוהן, קוליטיס, אפילפסיה, אוטיזם, שיתוק מוחין, דמנציה ועוד.
ב־2014 תיקון עולם הקימה בשותפות את חברת MEDRELEAF בקנדה.
ב-2016 הושקה חברת TIKUN OLAM USA וב-2017 MEDIFARM באוסטרליה.
נכון ל-2018 החברה מספקת קנאביס רפואי לכ-13,000 מטופלים (מתוך 30,000 מטופלים בעלי רישיונות פעילים), מתוכם למעלה מ-1,000 ילדים (רובם על הספקטרום האוטיסטי ASD) בעלות חודשית של 370 ש"ח.
החברה מעסיקה כ-100 עובדים אשר קיבלו רישיון משרד הבריאות לעסוק בתחום, בהם אגרונומים, חוקרים, כימאים, אחים מוסמכים ועוד בעלי מקצוע הקשורים לנושא הבוטניקה והרפואה.
בשנת 2019, נרכשה הפעילות של תיקון עולם בישראל על ידי החברה הציבורית "קנביט" (Cannbit) בבעלות איש העסקים ברק רוזן, תמורת 42 מיליון דולר (23 מיליון דולר וכן מניות בשווי בחברה), ושתי החברות התמזגו תחת השם תיקון עולם קנביט פארמסוטיקלס בע"מ.
מתקני הגידול של החברה ממוקמים בצפון ישראל ונמצאים תחת פיקוח משרד הבריאות ומשטרת ישראל וכן תחת אבטחה תמידית.
עיקר הפעילות של החברה הוא בגידול ופיתוח זנים של קנאביס רפואי בעלי אחוזי חומר פעיל גבוהים לצרכים ולטיפולים רפואיים וכן מיצוי חומרים אלה מצמח הקנאביס לצורך הכנת שמנים, מוצרי אכילה, וקפסולות לבליעה.
את בדיקות ואישור החומרים הפעילים ביצע פרופסור רפאל משולם באוניברסיטה העברית בירושלים, וכן מתבצעות בדיקות איכות וניקיון במעבדות כימיות.
פריצת הדרך של החברה הגיעה באמצע שנת 2012 כאשר מחלקת הייצור והפיתוח של החברה הצליחה לפתח זן של קנאביס רפואי ייחודי אשר אינו מכיל את החומר הפסיכואקטיבי טטראהידרוקנאבינול (THC), ללא תחושת השיכרון, ובעל אחוזים גבוהים של החומר ה"אנטי ממסטל" והאנטי דלקתי של הצמח הנקרא קנאבידיול (CBD - Cannabidiol).
הישג זה הביא את משרד ההסברה והתפוצות לקיים מסיבת עיתונאים במתקני החברה בצפון הארץ יחד עם ערוצי תקשורת מובילים מהארץ ומהעולם, כדי לדווח על פריצת הדרך בתחום שהיה מוכר בעיקר עם תופעת הלוואי המשכרת של הצמח.
נכון לשנת 2018 מגדלת 'תיקון עולם' 20 זנים שונים, ובהם שני זנים של קנאביס רפואי אשר מכילים פחות מ-1% טטראהידרוקנאבינול ואחוזים גבוהים של קנאבידיול.
בסטטיסטיקה, תיקון בונפרוני הוא אחד ממספר שיטות המשמשות על מנת להתמודד עם בעיית ההשוואות המרובות.
השיטה נקראת על שם המתמטיקאי האיטלקי קארלו אמיליו בונפרוני , בשל השימוש שעשה ב"אי-שוויונות בונפרוני" (Bonferroni inequalities) בשנת 1936. עם זאת, השימוש המודרני בתיקון בונפרוני מיוחס דווקא למתמטיקאית האמריקנית אוליב ג'יין דאן, שתיארה בצורה מפורטת את הפרוצדורה של תיקון בונפרוני בצמד מאמרים שפרסמה ב-1959 וב-1961.
בדיקת השערות סטטיסטיות היא תהליך המבוסס על ניסוח השערה שאותה אנו רוצים להפריך, לה קוראים "השערת האפס", איסוף נתונים, ולבסוף ניתוח סטטיסטי של הנתונים על מנת לבדוק אם אכן ניתן לדחות את ההשערה ברמת ודאות מספקת.
רמת המובהקות מייצגת את הסיכוי לכך שאנו נדחה את השערת האפס למרות היותה נכונה.
לכן, אם אנו רוצים לדחות את ההשערה ברמת ודאות של (למשל 95%), עלינו לקחת רמת מובהקות של (למשל 5%).
רמת המובהקות מייצגת את הסיכוי לטעות מסוג I, הנחשבת לטעות שהסיכויים להתרחשותה חייבים להישאר נמוכים מאוד (בדרך כלל 5% או 1%).
כשמבצעים בדיקת השערות מרובות במקביל (נניח למשל שישנן השערות שנבדקות), הסיכוי שלנו לבצע טעות מסוג I באחת מהן לפחות הופך להיות גדול בהרבה מרמת המובהקות שבה בחרנו עבור השערה בודדת.
על מנת להתמודד עם בעיה זו, תיקון בונפרוני מציע להקטין את רמת המובהקות עבור כל בדיקה בודדת מ- ל-, ועל ידי כך לגרום לרמת המובהקות (הסיכוי לטעות מסוג I) של הבחירה המרובה, להיות שווה בקירוב ל- המקורית שבה החוקרים חפצים.
לדוגמה: אם רמת המובהקות הנדרשת היא (5%), ומתבצעת בדיקה של 50 השערות במקביל, אז לפי תיקון בונפרוני צריך לקחת רמת מובהקות של (0.1%) עבור כל השערה, כדי שהסיכוי לטעות מסוג I של בדיקת כל ההשערות יחד תהיה בקירוב 5%.
נניח ש- היא משפחה של השערות ו- הם ערכי ה-p-value המתאימים לאותן השערות (השערה נדחית אם ורק אם ה-p-value שלה נמוך מ-).
הסיכוי לטעות מסוג I בבדיקת כל משפחת ההשערות ביחד (Family-wise error rate, FWER) היא ההסתברות לדחות לפחות השערה אחת למרות היותה נכונה, כלומר הסיכוי לעשות לפחות טעות אחת מסוג I.
תיקון בונפרוני קובע שאם נחליט לדחות את השערת האפס לכל השערה בודדת רק עבור , ה-FWER יהיה בהכרח לא-גדול מ-, כלומר שהתיקון "שולט" על ה-FWER.
ההוכחה עושה שימוש בחסם האיחוד :
ללא צורך בהנחה שישנה תלות או אי-תלות בין ערכי ה-p-value.
במקום לקבוע רמת מובהקות קבועה של עבור כל אחת מההשערות הנבדקות, ניתן לבדוק את ההשערות עם רמות מובהקות אחרות בתנאי שהסכום של כולן הוא .
למשל, אם אנחנו מעוניינים ברמת מובהקות של 0.05 ויש לנו שתי השערות, במקום לבחור ברמת מובהקות של 0.05/2 = 0.025 עבור כל אחת, ניתן לבחור עבור אחת מהן ברמת מובהקות של 0.04 ועבור השנייה רמת מובהקות של 0.01.
ניתן להשתמש בתיקון בונפרוני על מנת לתקן רווחי סמך.
אם מעוניינים למצוא רווחי סמך ברמת סמך כוללת של , יש לקבוע עבור כל רווח בודד רמת סמך של כדי להגיע לרמת הסמך המבוקשת עבור כל הרווחים יחדיו.
ישנן דרכים אחרות על מנת לשלוט ב-FWER (הסיכוי לטעות מסוג I בבדיקת משפחת השערות).
לדוגמה, שיטת הולם-בונפרוני היא שיטה "חזקה" יותר לשליטה ב-FWER מאשר תיקון בונפרוני, כלומר שהעוצמה הסטטיסטית שלה תמיד גדולה לפחות כמו זו שמתקבלת בתיקון בונפרוני, אך לעיתים גדולה יותר.
בניגוד לתיקון בונפרוני, שיטה זאת אינה שולטת על תוחלת כמות הטעויות מסוג I במשפחת ההשערות הנבדקות (אלא רק על הסיכוי לכך שתהיה לפחות טעות אחת).
תיקון בונפרוני הוא תיקון שמרני - הוא מבטיח שרמת המובהקות של הבדיקה המרובה תהיה לא-גדולה מ- (כמו שהוכח לעיל), אך החיסרון שלו הוא בכך שבמקרים רבים הוא מקטין את רמת המובהקות מעבר לנדרש.
שמרנות זו מגדילה את הסיכוי לטעות מסוג II, ומקטינה את העוצמה הסטטיסטית של הבדיקה מעבר לנדרש (כלומר, ניתן היה להשיג את רמת המובהקות הנדרשת עם עוצמה סטטיסטית גבוהה יותר).
יש שני גורמים עיקריים שעלולים לגרום לכך שרמת המובהקות של הבדיקה המרובה עם תיקון בונפרוני תהיה קטנה מ-:
ישנה תלות בין הסטטיסטים של ההשערות השונות הנבדקות - תלות סטטיסטית בין הסטטיסטים המשמשים לבדיקת ההשערות השונות עשויה לגרום לכך ש-, המייצג את הסיכוי לטעות מסוג I ב"לפחות אחת מהן" יהיה יותר קטן, לעומת מצב בו הן אינן תלויות.
על מנת להמחיש זאת נסתכל על הסיכוי לכך שבקוביה אחת לפחות (נניח מתוך 2 קוביות) תצא התוצאה "3".
אם הקוביות הן בלתי-תלויות, הסיכוי לכך הוא .
לעומת זאת, אם תוצאות הקוביות תלויות זו בזו באופן מוחלט, כך שבשתיהן מתקבלת תמיד אותה תוצאה, הסיכוי הוא רק , סיכוי נמוך משמעותית.
כמות גדולה מאוד של השערות נבדקות - גורם זה הוא פחות משמעותי מהגורם הראשון, אבל הוא עדיין בעל משמעות.
בהנחה שההשערות בלתי-תלויות אחת בשנייה, ובהינתן שרמת המובהקות של בדיקת השערה בודדה היא , רמת המובהקות של בדיקה של השערות היא , ולכן רמת המובהקות של בדיקת כל ההשערות יחדיו בהנחה שנעשה שימוש בתיקון בונפרוני היא .
עבור יחסית נמוך, מספר זה שווה בקירוב טוב מאוד ל-, אך עבור גבוה רמת המובהקות שתתקבל תהיה קטנה במידה מסוימת מ-.
במסגרת תיקון בונפרוני, צריך קודם כל להחליט איך לקבץ את ההשערות הנבדקות ל"משפחות" (families) של השערות שלגביהן הגיוני שנרצה שיהיה למשפחה כיחידה אחת טעות מסוג I () שאינה עולה על ערך מסוים.
על מנת להמחיש את הצורך בחלוקה למשפחות, נסתכל על חוקר המבצע שני מחקרים שונים ובשניהם מבצע בדיקת השערות - מחקר אחד עוסק בחקר התנהגות לווייתנים, והאחר עוסק בתכונות של מוליכים חשמליים.
ברור שבמצב זה אין צורך לקבץ את ההשערות משני הניסויים ולעשות לשניהם ביחד את תיקון בונפרוני.
עם זאת, בניגוד למקרה קיצוני זה, ישנם מצבים רבים בהם לא ברור האם יש לפצל השערות למספר משפחות או להשאירן ביחד באותה משפחה, או באיזה אופן לפצל אותן למספר משפחות.
הביקורת על תיקון בונפרוני היא שאין כללים ברורים ומוסכמים על הכל לגבי איך לבצע את החלוקה למשפחות, וכן שאופן החלוקה למשפחות עשוי לשנות באופן מהותי את תוצאות הבדיקה - מה שאומר שתוצאות הבדיקה עשויות להיות מושפעות מבחירה מסוימת שאינה טריוויאלית לגבי אופן החלוקה.
תיקון DNA לא הומולוגי הוא מסלול לתיקון שברים דו-גדילים בDNA.
המונח "לא הומולוגיים" מכוון לכך שקצוות ה-DNA בהם נוצר שבר מוארכים כפי שהם ללא צורך בכרומוזום הומולוג כתבנית (כרומטידה אחות) בניגוד למסלול המכונה
שבו יש רצף כרומוזום הומולוג המנחה את תהליך התיקון.
המינוח NHEJ נקבע בשנת 1996 על ידי המדענים מור והבר (Moore and Haber).
במרבית המקרים מסלול NHEJ מנצל רצפי DNA קצרים הומולוגיים המכונים מיקרו-הומולוגים לצורך התיקון.
מיקרו-הומולוגים אלו לרוב מהווים בליטה של DNA חד-גדילי בקצה של שבר ב-DNA דו-גדילי.
כאשר הבליטות מהוות רצף משלים, NHEJ לרוב מצליח להביא לתיקון מדויק של השבר.
תיקון לא מדויק המוביל לאיבוד נוקלאוטידים יכול להתרחש גם כן אך הוא נפוץ יותר כאשר המיקרו-הומולוגיים לא משלימים.
תהליך NHEJ לא מדויק יכול להוביל לטרנסלוקציות ואיחוי טלומרים, המהווים נורת אדומה להתפתחות תאים סרטניים.
NHEJ זהו תהליך שמור באבולוציה בכל ממלכות החיים והוא המסלול השולט לתיקון שבר ב-DNA דו-גדילי ביונקים.
לעומת זאת, בשמרים מסוג (Saccharomyces cerevisiae) הגדלים בתנאי מעבדה המסלול השולט הוא רקומבינציה הומולוגית.
כאשר המסלול NHEJ אינו תקין, שברים דו-גדיליים ב-DNA יכולים לעבור תיקון על ידי מסלול המכונה בו הסיכוי לשגיאה גדול בהרבה.
במסלול זה מתבצע חיתוך יזום בקצוות ה-DNA השבור חושף מיקרוהומולוגים קצרים משני צידי השבר שמיושרים לצורך התיקון.
זה מנוגד לתהליך ה-NHEJ הקלאסי בו משתמשים במיקרוהומולגים שכבר נחשפו בהיווצרות השבר הדו הגדילי ה-DNA.לכן, תיקון מסוג זה מוביל להחסרה/מחיקה (deletion) של רצף DNA בין שני המיקרוהומולוגים.
בזנים רבים של חיידקים, כולל Escherichia coli, המסלול מסוג NHEJ חסר ולכן הם מתבססים באופן מלא על המסלול מסוג רקומבינצית הומולוגיים לתיקון שבר דו-גדילי.
חיידקים מפעילים גרסה קומפקטית להפליא למסלול ה-NHEJ שבה דרושה הפעלה של שני חלבונים בלבד.
הומו-דימר של החלבון – המזהה את השבירה מתיישב ומיישר את המיקרוהומולוגים וחלבון נוסף LigD- בעל מספר פעילויות של ליגאז, פולימראז ונוקלאז.
במיקרו בקטריות מסלול ה-NHEJ נוטה לשגיאות רבות לעומת בשמרים, מכיוון שבהרבה מקרים בסיסים מוספים או נמחקים מקצוות ה-DNA בו נוצר שבר במהלך התיקון.
הרבה מהחיידקים המקיימים את מסלול NHEJ נמצאים במשך זמן משמעותי ממסלול חייהם בפאזה נייחת כהפלואיד שבו בתא כרומוזום יחיד מכל סוג ולכן לא קיימת תבנית לצורך רה-קומבינציה.
NHEJ יכול לאפשר לאורגניזמים אלו הישרדות במצב של שברים דו-גדיליים במצב של מחסור בנוטריינטים ונוזלים.
בניגוד לתהליך של רקומבינצית הומולגים שנחקר רבות בחיידקים, NHEJ התגלה באיקריוטים וזוהה בפרויקטים רק בעשור האחרון.
בניגוד למסלול NHEJ בחיידקים מסלול זה באיקריוטים מנצל מספר חלבונים המשתתפים לפי השלבים הבאים:
בשמרים הקומפלקס מגויס לשבר הדו-גדילי ב-DNA מוקדם בתהליך וחשוב לאפשר יצירת גשרים של קצוות ה-DNA.
הקומפלקס המקביל ביונקים לMRX גם הוא מעורב ב-NHEJ, אבל יכול להשתתף במספר שלבים במסלול מעבר להחזרה נכונה ל הקצוות.
- קינאז שפעילותו תלויה ב-DNA גם הוא משתתף ביצירת גשרי קצוות ה-DNA ביונקים.
החלבון של איקריוטים הוא הטרודימר הבנוי מ-Ku70 ו-Ku80, ויוצר קומפלקס עם , שנמצאים בתהליך ביונקים אך לא בשמרים.
Ku הוא חלבון בצורת סל שמחליק על גבי קצות ה-DNA ומעביר כלפי פנים.
Ku יכול לשמש כאתר עגינה עברו חלבונים אחרים במסלול ה-NHEJ ויודע לבצע אינטראקציה עם קומפלקס DNA ligase IV ו-XLF.
בעיבוד הקצוות מתרחשת הסרה של נוקלאוטידים הרוסים או לא תואמים בעזרת נוקלאזות וסינתזה מחודשת של DNA על ידי DNA פולימראז.
שלב זה לא הכרחי כאשר הקצוות חמש ושלוש כבר תואמים.
מעט ידוע על פעילות הנוקלאזות במסלול ה-NHEJ .
הנוקלאזה דרושה לפתיחת מבני ה-DNA דוגמת hairpins במהלך מסלול , שזהו סוג ספציפי של NHEJ ויכול להשתתף גם בעיבוד בקצוות ב-NHEJ הכללי.
לחלבון Mre11 פעילות של נוקלאז אבל נראה שהוא משתתף ברקומבינצית הומולוגית ולא במסלול NHEJ.
משפחת הפולימרזות הכוללת את Polλ ו-Pol4) μPol בשמרים) ממלא חורים של נוקלאוטידים (gaps) במהלך ה-NHEJ.
שמרים להם חסר Pol4 לא מסוגלים למלא gaps בקצה שלוש אך מסוגלים למלא כאלו בקצה חמש.
זה מכיוון שהפריימר בטרמינל שמשמש לאתחול סינתזת ה-DNA פחות יציב בקצה שלוש מה שמחייב קיום פולימרזות ספציפיים לתהליך ה-NHEJ.
הקומפלקס DNA ligase IV המכיל את היחידה הקטליטית ואת הקו פקטור שלו ׁׁ(בשמרים DNL4 ו-LIF1) מבצע את תהליך הקשירה הדרוש לתיקון.
המוכר גם בשם Cernunnos, הוא הומולוג ל-Nej1 בשמרים וגם נחוץ ל-NHEJ.
בעוד התפקיד של XLF לא ידוע, הוא מבצע אינטראקציה עם הקומפלקס XRCC4/DNA ligase IV וגם משתתף בשלב הקשירה.
עדויות חדשות, משערות ש-XLF מאפשר re-adenylation של DNA ligase IV אחרי קשירה, ומאפשר לליגאז לזרז פעם נוספת של קשירה.
בשמרים, Sir2 זוהה במקור כחלבון NHEJ, אך כיום יודעים שהוא דרוש ל-NHEJ רק מכיוון שהוא דרוש לשעתוק של Nej1.
ההחלטה האם לבחור במסלול ה-NHEJ או ברקומבינצית הומולוגיים לצורך תיקון של שבר דו גדילי ב-DNA מבוקרת בשלב אתחול תהליך הרקומבינציה בו יש הסרה/כריתה של קצה 5'.
בשלב זה, קצה 5' עובר דגרגציה על ידי נוקלאזות ליצירת זנבות ארוכים של קצה 3' חד גדילי.
שבר דו גדילי שלא עבר כריתה יכול עבור NHEJ אבל כריתה אפילו של מספר נוקלאוטידים בודדים יכול לעכב NHEJ ובאופן אפקטיבי מחייב את השבר הדו גדילי לעבור תיקון על ידי רקומבינציה.
NHEJ פעיל במהלך מחזור התא אך הוא הכי משמעותי בשלב G1 שבו אין תבנית של הומולוג שזמינה לרקומבינציה.
הרגולציה מושגת על ידי שסוגר את שלב G1 במחזור התא ומבוטא בשלבים S, G2. האנזים CDK1 מזרחן את הנוקלאז Sae2, ומאפשר לכריתת הנוקלאוטידים בקצה 5' להתחיל.
NHEJ מהווה שחקן קריטי ברקומבינצית V(D)J, התהליך בו תאי B ורצפטורים של תאי T עוברים יצירה של גיוון (diversity) במערכת החיסון.
ברקומבינצית V(D)J, מבנה דו גדילי של DNA מסוג hairpin-capped עובר שבירה על ידי הנוקלאז RAG1/RAG2, שמבקע את ה-DNA ברצף ספציפי שמהווה סיגנל לרקומבינציה (recombination signal sequences).
מבנה hairpin זה בהמשך נפתח על ידי הנוקלאז ומחובר בתהליך NHEJ.
DNA פולימראז ספציפי המכונה , המבוטא רק ברקמת הלימפה, מוסיף נוקלאוטידים ללא תבנית לקצוות לפני שהאיחוי מתרחש.
תהליך זה מאגד V- variable, D- diversity, J- joining שכשנעשים כמקבץ מאפשרים את היווצרות האזורים הואריבילים בתאי B וברצפטורים שעל גבי תאי T.
בשונה מתהליך NHEJ טיפוסי שבו התיקון הוא התוצאה הרצויה ביותר, טעויות באיחוי ברקומבינצית V(D)J מועילים לגיוון מקסימלי של גנים אלו.
מטופלים עם מוטציות בגנים הקשורים למסלול ה-NHEJ אינם מסוגלים ליצר תאי B ו-T פונקציונליים וסובלים מכשל חיסוני משולב חמור.
באופן תקין הטלומרים מוגנים על ידי "cap" שמונע מהם להיות מזוהים כ-DNA חד גדילי.
איבוד החלבונים שיוצרים את ה-cap גורם לקיצור הטלומרים וחיבור במסלול NHEJ ליצירת הכרומטידות האחיות שלאחר מכן נפרדות במיטוזה.
באופן פרדוקסלי חלבונים מסוימים ממסלול ה-NHEJ מעורבים ב-capping של הטלומרים.
למשל, החלבון Ku ממוקם על גבי הטלומרים והחסרה שלו מוביל לקיצורם.
Ku דרוש גם ל-subtelomeric silencing שזהו התהליך בו גנים הממוקמים סמוך לטלומרים עוברים השתקה.
מספר סינדרומים מקושרים לחוסר תפקוד של NHEJ.
מוטציה היפומורפית ב-LIG4 ו-XLF גורמת לתסמונת LIG4 ול-XLF -SCID בהתאמה.
תסמונות אלו חולקות הרבה מאפיינים כולל רגישות לקרינה מייננת, מיקרוצפליה, כשל חיסוני משולב חמור בשל רקומבינצית V(D)J לקויה.
מוטציה שגורמת לאיבוד פעילות החלבון גם כן גורמת לכשל חיסוני משולב חמור, אך מטופלים אלו לא מראים את הליקויים הנוירולוגים שמקושרים למוטציה LIG4 או XLF.
רמות חומרה שונות ניתן להסברי על ידי מיהו החלבון המוטנט שהתקבל.
הוא נוקלאז שדרוש אך ורק לשלב של עיבוד הקצוות בתיקון שבר דו גדילי ב-DNA בעוד DNA Ligase IV ו-XLF דרושים לכל שלבי התהליך NHEJ.
רבים מהגנים במסלול NHEJ עבור נוקאאוט בעכברים.
החסרה של XRCC4 או LIG4 הייתה לטלית בשלב העוברי מה שמצביע ש- NHEJ חיוני ליונקים.
בניגוד לכך, עכברים ללא Ku או DNA-PKcs שורדים כנראה מכיוון שפעילות נמוכה של NHEJ עדיין יכולה להתרחש בחוסר של חלבונים אלו.
כל העכברים המוטנטים לחלבונים שונים של NHEJ הראו פנוטיפ לכשל חיסוני משולב חמור, רגישות לקרינה מייננת ואפופטוזה של נוירונים.
מערכת למדוד את היעילות של NHEJ פותחה בעכברים.
ניתן להשוות את תהליך ה-NHEJ ברקמות שונות בעכברים ובעכברים בגילאים שונים.
יעילות התהליך גבוהה יותר בעור, בריאות, בפיברובלסטים שבכליות, ונמוכה בפיברובלסטים בלב ובאסטרוציטים במוח.
בנוסף, יעילות תהליך ה-NHEJ יורדת עם הגיל.
הירידה היא בפי 1.3 – 3.8 כתלות ברקמה בעכברים בני 5 חודשים לעומת בגיל 24 חודשים.
אנליזה של רמות החלבון Ku80 ממסלול ה-NHEJ באדם, פרה ועכבר מזהה הבדל משמעותי ברמות החלבון באורגניזמים השונים ושרמות החלבון בקורלציה חזקה לאריכות חייו של האורגניזם.
רשימת חלבונים המעורבים בתהליך NHEJ באדם
תיקון פיבונאצ'י הוא אינדיקטור בתחום הניתוח הטכני שנסמך על סדרת פיבונאצ'י.
בתחום הניתוח הטכני נעזרים בתבנית על פי החישוב של היחס בין מספר חלקי המספר הבא אחריו.
המנתח הטכני בודק את עומק התיקון ביחס של 38.2-61.8 ואפשרות חזרה למגמה הראשית של עליות או ירידות.
תיקון פיבונאצ'י מתבסס על הרעיון כי השווקים יחזרו על חלק צפוי של מהלך, ולאחר מכן הם ימשיכו לנוע בכיוון המקורי.
קיימים ארבע תצוגות של סדרת פיבונאצ'י בתחום שוק ההון.
הכלכלן ברטון מלכיאל כתב לראשונה על השימוש ברצף פיבונאצ'י במסחר בספרו "הליכת אקראי בוול סטריט" .
מלכיאל טען כי רוב תנועות המחירים הן אקראיות, אבל תגובה טבעית נגד תנועת מחיר גדולה מתרחשת כאשר הסוחרים הופכים מהססים או מחפשים לתפוס את הרווחים שלהם.
דרגת התיקון יכולה להיות נאמדת בהתאם לאורך האנכי של רמות התמיכה והתמיכה של הביטחון.
מוצגת בציור של קו מגמה בין שתי נקודות קיצון.
לאחר מהלך תנועה גדול למעלה או למטה, המחירים יחזירו חלק מהמהלך המקורי.
כאשר יש נסיגה, רמות תמיכה והתנגדות יופיעו בקירוב לרמות פיבונאצ'י.
קשתות פיבונאצ'י מוצגות תחילה בקו מגמה בין שתי נקודות קיצון.
לאחר מכן מציירים שלוש קשתות, והמרכז הוא בנקודת הקיצון השנייה, כך שהם חוצות את קו המגמה ברמות של 38.2%, 50% ו- 61.8%.
ברמות האלה המנייה צריכה להתבסס כדי לשנות מגמה בשביל תיקון טכני נכון.
מניפת פיבונאצ'י מוצגת בציור של קו מגמה בין שתי נקודות קיצון.
לאחר מכן מציירים קו אנכי "בלתי נראה" דרך נקודת הקיצון השנייה.
מעבירים שלושה קווי מגמה מנקודת הקיצון הראשונה דרך הקו האנכי הבלתי נראה ברמות פיבונאצ'י של 38.2%, 50% ו- 61.8%.
תיקון פיבונאצ'י הוא כלי שכיח לסוחרים טכניים כדי לסייע בזיהוי מקומות אסטרטגיים עבור עסקאות, להפסיק הפסדים או מחירי היעד כדי לעזור לסוחרים להיכנס במחיר טוב.
רעיון התיקון משמש אינדיקטור במקרים רבים כגון תאוריית הגלים של אליוט ועוד.
לאחר תנועה משמעותית במחיר, רמות התמיכה והתנגדות החדשות יימצאו בקווים אלה.
תיקון ליל הושענא רבה הוא סדר לימוד ותפילות המיועד לליל הושענא רבה, היום האחרון של חג הסוכות, לפני חצות הלילה.
לתיקון מספר נוסחים, וברובן הוא כולל קריאת ספר דברים ופסוקים מספר תהילים.
אף על פי שמעיקר הדין הושענא רבה הוא אחד מימי חול המועד סוכות, הוא קבל אופי ומעמד מיוחדים בפני עצמו.
כבר חז"ל, כמתואר במשנה, קבעו יום זה כמוקד המרכזי של מצוות ערבה במקדש ושל מנהג הקפת המזבח, אף על פי שנהגו בכל ימי החג.
בשונה משאר ימי החג, ביום זה מצוות הערבה התקיימה אפילו אם חל בשבת, ובמקום להקיף את המזבח פעם אחת, הקיפו אותו שבע פעמים.
לאחר חורבן בית שני, נהגו ביום זה את מנהג חיבוט ערבה, וכזכר למקדש הקיפו את הבימה שבע פעמים, והרבו באמירת פיוטי הושענות.
בתקופה מאוחרת יותר, הונהגו בתפילה של יום זה, שבבסיסה היא תפילת חול המועד רגילה, מנהגים המאפיינים תפילת יום טוב ומנהגים המאפיינים תפילת ימים נוראים.
הבסיס לייחוד זה הוא בתפיסה כי ביומו האחרון של חג הסוכות מתקיים גזר הדין על גשמי השנה הקרובה, שכאמור במשנה, נידונו במהלך החג.
בספרות הקבלה הורחב אופי זה, ובספר הזוהר נאמר כי יום זה הוא לא רק יום דין על המים, אלא גם יום חיתומו הסופי של הדין הכללי שנידון האדם בראש השנה ויום הכיפורים.
התפשטות הקבלה העצימה עוד יותר את תפיסתו של הושענא רבה כיום דין, ועמה גם את המנהגים שהנהיגו המקובלים כפועל יוצא מתפיסה זו.
מנהג נפוץ בקהילות ישראל להישאר ערים בליל הושענא רבה וללמוד תורה.
למנהג זה מקורות שונים וטעמים שונים.
במאה ה-13 מספר רבי צדקיה בן אברהם בספרו שבלי הלקט על הנוהגים להישאר ערים כל הלילה, וקוראים את כל התורה מפרשת בראשית עד לפרשת וזאת הברכה.
גם הרב דוד אבודרהם שחי במאה ה-14 מזכיר מנהג זה, ומצטט גם את נימוקו: להשלים את קריאת כל התורה טרם שמחת תורה, מתוך חשש שמא במהלך השנה לא השלימו את הפרשה שנים מקרא ואחד תרגום.
במקורות אלו לא מדובר במנהג שנוגע דווקא לאופיו של יום הושענא רבה עצמו, אלא משום סמיכותו להשלמת התורה בשמחת תורה.
האבודרהם עצמו התנגד למנהג וטען כי הוא אינו מועיל להשלים את הקריאה החסרה, משום שקוראים בו את כל התורה פעם אחת בלבד, ולא שנים מקרא ואחד תרגום.
המנהג להישאר ערים בליל הושענא רבה המשיך להתקיים בחוגי המקובלים בספרד, אך שם ניתן לו טעם אחר, על פי המשמעות שהוענקה ליום זה בספר הזוהר כיום חיתום הדין שהחל בימים הנוראים.
רבי משה די ליאון ציין כי ראוי לעסוק בתורה כל הלילה.
מקובלי צפת המשיכו מנהג זה והדגישו את חשיבותו.
בספר שער הכוונות נכתב בשם האר"י כי יש להישאר ערים כל הלילה, ובחציו הראשון, שבו נחתם הדין, לקרוא ספר דברים ולעסוק בקבלה בלבד.
בחציו השני מתיר שער הכוונות ללמוד גם שאר דברים או לומר סליחות (אך לא לומר י"ג מידות).
לעומת זאת, רבי משה בן מכיר, מזכיר בספרו "סדר היום" את המנהג להישאר ערים במהלך הלילה, אך לא מזכיר לימוד תורה וקריאת ספר דברים, אלא דווקא קריאת ספר תהלים, ואמירת תחנות וזמירות ובאשמורת הבוקר גם סליחות, "וכל המרבה להתחנן הרי זה משובח".
בעקבות התפשטות תורת האר"י, התפשט מנהג התיקון הן בארצות המזרח והן בארצות אירופה.
בסופו של דבר שולבו שני המנהגים ונוצר נוסח התיקון הכולל הן לימוד תורה והן אמירת תהלים ושירות ותשבחות.
המנהג התפשט הן בארצות המזרח, הן בצפון אפריקה והן באירופה, והוא נזכר בספרות הפוסקים כגון כף החיים והבן איש חי, וכן נכתב גם במשנה ברורה.
המנהג נפוץ במיוחד בקהילות הספרדים.
כאמור, בספר שבלי הלקט נכתב כי בזמנו נהגו לקרוא את התורה כולה.
בשער הכוונות נאמר לקרוא את ספר דברים, ומשכך נכנסה קריאת ספר זה לרוב הנוסחים של תיקון ליל הושענא רבה.
רבי יחיאל מיכל הלוי אפשטיין מנמק זאת בכך שבספר דברים נמצא עיקר אהבת ה' ויראתו.
המקובלים קבעו כי יש לומר בלילה שירות ותשבחות.
בספר סדר היום מוזכר מנהג לקרוא בלילה את ספר תהילים, כיוון שהספר נכתב בידי דוד המלך (), שהוא האושפיז של אותו הלילה, וכיוון שמתואר בתלמוד שדוד המלך נהג להיות ער בלילה ולומר שירות ותשבחות, לכך נוהגים להיות ערים בלילה ולקרוא בספר תהילים.
בסדר היום מנמק את אמירת התהילים גם בכך שיום הושענא רבה הוא יום חיתום הדין:
הרב ישעיה הלוי הורוביץ כותב בספרו שני לוחות הברית שבארץ ישראל נהגו לעשות תיקון בליל הושענא רבה כמו בליל שבועות, וקצת קהילות באירופה נהגו לומר הושענות ובקשות, ואמרו י"ג מידות ותקעו תשר"ת.
בתקופות מאוחרות יותר המשיכו לומר בחלק מהקהילות, הן בקרב האשכנזים והן בקרב הספרדים, סליחות בליל הושענא רבה לאחר חצות, אלא שביטלו את אמירת י"ג המידות מכיוון שהושענא רבה הוא יום חג, ועל כן אמרו את הסליחות, אך השמיטו את אמירת י"ג המידות.
גם בכף החיים הוזכר מנהג אמירת סליחות לאחר חצות.
נוסח התיקון הנהוג כיום בקרב האשכנזים נדפס בוונציה בשנת ה'תט"ו על ידי הרב נתן שפירא שד"ר של עדת האשכנזים בירושלים.
בסוף ספרו 'טוב הארץ' שעסק בשבחי האר"י הוסיף כמה תיקונים כמנהג האר"י:.תיקון חצות, תיקון ליל שבועות, תיקון היסוד וגם תיקון ליל הושענא רבה:
בקרב הספרדים אומרים בתיקון פיוטים שהיו נאמרים בכל יום, כמו "שומרים לבקר", ארבעה פיוטים מיוחדים להושענא רבה עם "א-ל מלך" בין פיוט לפיוט, ובסיומם: "ה' הוא האלקים" 7 פעמים, ואחר כך אומרים כל הקהל "שמע ישראל" ותוקעים תשר"ת ואומרים "זכור ברית".
בהתאם למחלוקות פוסקים שונות, יש הנוהגים לקרוא את ספר דברים בציבור (או את כל התורה), וחלקם אף מברכים לפני הקריאה.
כמו כן, יש המקפידים שלא לקרוא את התהילים לפני חצות.
הרב חיים כהן בספרו "טור ברקת" הפליג במעלת תיקון ליל הושענה רבה ואף אסר ללמוד דברים אחרים .
בסטטיסטיקה, המונח תיקון בסל מתייחס לשימוש ב-n-1 במקום ב-n בנוסחה לשונות המדגם, כאשר n הוא מספר התצפיות במדגם.
תיקון בסל מפצה על ההטיה באומדן של שונות האוכלוסייה.
תיקון זה נקרא על שם פרידריך בסל.
כאשר אומדים את השונות של אוכלוסייה ממדגם סופי בעוד שממוצע האוכלוסייה אינו ידוע (וכך גם ההתפלגות שלה), שונות המדגם הבלתי מתוקנת היא הממוצע של ריבועי הסטיות של ערכי המדגם מממוצע המדגם.
הבעייתיות בשיטה כזאת לחישוב שונות המדגם היא שהיא מניבה אומד מוטה של שונות האוכלוסייה.
הכפלת שונות המדגם הלא מתוקנת בפקטור
נותנת אומד בלתי מוטה של שונות האוכלוסייה.
ניתן להבין במידה מסוימת את הצורך בתיקון בסל כתוצאה של ההפחתה במספר דרגות החופש של וקטור השארים:
בעוד שיש n תצפיות בלתי תלויות במדגם, ישנם רק n-1 שארים בלתי תלויים במדגם, שכן השארים נסכמים ל-0.
באופן כללי, תיקון בסל מאפשר להעלים את ההטיה באומדן השונות הנגרמת מגודל מדגם סופי.
תיקונים של ההטיה של מדגמים סופיים נחוצים גם בעבור אומדנים סטטיסטיים אחרים כמו הצידוד והגבנוניות (שהם המומנטים המרכזיים מסדר שלוש וארבע, בהתאמה), אלא שבעבור אלו האי-דיוקים גדולים יותר.
כדי להעלים לגמרי הטיות כאלו הכרחי לבצע אמידה מרובת-פרמטרים מורכבת.
μ הוא הערך האמיתי של ממוצע האוכלוסייה (שאינו ידוע),
σ2 הוא הערך האמיתי של שונות האוכלוסייה (שאינו ידוע),
sn2 היא השונות המדגמית המוטה (ללא תיקון בסל),
s2 היא השונות המדגמית הלא מוטה (עם תיקון בסל),
ממוצע המדגם ניתן על ידי
והשונות המדגמית הלא מוטה (לאחר תיקון בסל) היא:
התוחלת של אי-ההתאמה בין האומד המוטה של השונות המדגמית לבין השונות האמיתית היא:
כאשר המעבר האחרון נובע מכך שהשונות של סכום המשתנים המקריים היא סכום השונויות שלהם (שכן המשתנים הללו בלתי תלויים ולכן גם בלתי מתואמים), כך ש-.
לפיכך, התוחלת של האומד המוטה של שונות המדגם היא:
ולכן, האומד הבלתי מוטה ניתן בנוסחה:
עבור האומד המוטה, כאשר עושים שימוש בממוצע המדגם במקום בממוצע האמיתי (ממוצע האוכלוסייה), לוקים בהערכת חסר בשיעור x − µ עבור כל איבר xi − µ.
מכיוון שהשונות של סכום היא סכום השונויות (בעבור משתנים בלתי מתואמים), אז, כדי למצוא את אי ההתאמה בין האומד המוטה לבין השונות האמיתית, יש למצוא את התוחלת של .
גודל זה הוא בדיוק השונות של ממוצע המדגם, שהיא σ2/n.
לכן, אנו מצפים שהאומד המוטה לוקה בהערכת חסר של σ2 בשיעור של σ2/n.
כדי לפצות על הערכת חסר זאת, יש להפעיל את תיקון בסל, כלומר לכפול את השונות המוטה ב-.
דוקטרינת תיקון חוקה שאינו חוקתי (או תיקון חוקתי שאינו חוקתי) היא גישה לפיה תיקון לחוקה שנחקק עשוי להיות בטל כיוון שהוא סותר אמירה מפורשת בחוקה או עקרונות יסוד של השיטה המשפטית.
הרעיון של תיקון חוקתי שאינו חוקתי הוצג לראשונה בשנת 1893 על ידי נשיא בית המשפט העליון של מישיגן , תומאס קולי בשנת 1910 פרסם הפרופסור למשפטים ארתור מאכן מאמר שבו טען שהתיקון ה-15 לחוקת ארצות הברית אינו חוקתי.
ביטול תיקון לחוקה, בנימוק שאינו חוקתי, נעשה על ידי בית המשפט לחוקה במדינות אחדות, בהן בליז, הונגריה, צ'כיה וקפריסין.
בחוקת טורקיה יש הוראות אחדות שאין לתקנן (פסקאות נצחיוּת), הקובעות שטורקיה היא רפובליקה, דמוקרטיה חילונית וסוציאלית, הנשלטת על ידי שלטון החוק.
ב-1971 תוקנה החוקה, ונקבע בה שבית המשפט החוקתי של טורקיה יכול לבחון האם תיקון לחוקה הוא חוקתי.
עוד לפני תיקון וגם אחריו הפעיל בית המשפט החוקתי ביקורת שיפוטית על תיקונים לחוקה ופסל אחדים מהם, בין השאר בנימוקים של פגיעה בזכות הקניין ובשלטון החוק.
ב-1982 כוננה בטורקיה חוקה חדשה, וגם בה הוסמך בית המשפט החוקתי לבחון את חוקתיותו של תיקון בחוקה, ונקבעו גבולותיה של סמכות זו.
גם לאחר שינוי זה פסל בית המשפט החוקתי תיקונים לחוקה, בין השאר בנימוק של פגיעה באופי החילוני של המשטר.
בית המשפט העליון של הודו מפעיל ביקורת שיפוטית על תיקונים לחוקת הודו, ופעמים אחדות פסל תיקונים לחוקה.
בין השאר נפסק כי התיקון ה-39 לחוקה, משנת 1973, אינו חוקתי, משום שהוא פוגע במבנה הבסיסי של החוקה.
הפרלמנט ההודי הגיב לכך בתיקון מס' 42 לחוקה, משנת 1976, שבו נקבע שתיקון בחוקה אינו נתון לביקורת שיפוטית ושאין הגבלות על כוחו של הפרלמנט לתקן את החוקה.
בשנת 1980 נפסק בפרשת מינרווה מילס שתיקון זה אינו חוקתי.
בחוקת אוסטריה נכלל סעיף העוסק במאפייני ההליך לאישור תיקון בחוקה.
בית המשפט החוקתי קבע שהוא אינו מוסמך לקבוע
את חוקתיותו של תיקון בחוקה מבחינת מהותו, אך הוא מוסמך לבחון את חוקתיותו של תיקון בחוקה מבחינת עמידתו של ההליך שננקט במאפיינים שבחוקה.
במקרים אחדים נקבע שתיקון לחוקה התקבל שלא בהליך הנדרש, ולכן אינו חוקתי.
חוקת גרמניה כוללת פסקאות נצחיות אחדות, כגון ההוראות בעניין חלוקת הפדרציה למדינות והעקרונות העוסקים בכבוד האדם.
פעמים אחדות בחן בית המשפט החוקתי חוקתיות של תיקונים לחוקה, ואישר שאין בהם פגיעה בפסקאות הנצחיות.
בחוקת אירלנד אין פסקאות נצחיות, אך יש בה הוראה על כללי תיקון החוקה.
בית המשפט העליון של אירלנד קבע כי בסמכותו לבקר עמידה בתנאים הצורניים הקבועים בחוקה לעריכת תיקון בה, אך אין בסמכותו לבקר את תוכנו של התיקון החוקתי.
חוקת ברזיל כוללת פסקאות נצחיות שעניינן המבנה הפדרטיבי של ברזיל, כללי עריכת בחירות, ההפרדה של ענפי הממשל וזכויות האדם.
בית המשפט העליון של ברזיל פסל פעמים אחדות תיקונים לחוקה שפגעו בהוראות נצחיות אלה.
חוקת רומניה מ-1991 מסמיכה את בית המשפט החוקתי לבחון את חוקתיותה של הצעה לתיקון החוקה, כלומר הפעלת ביקורת שיפוטית לפני חקיקתו של התיקון.
בית המשפט החוקתי של רומניה פסק פעמים אחדות בעניין זה.
סוגיית תיקון חוקתי שאינו חוקתי עלתה בפסקי דין אחדים של בית המשפט העליון.
בבג"ץ חוק הלאום הציגה נשיאת בית המשפט העליון, אסתר חיות, שני מודלים של גישת התיקון החוקתי שאינו חוקתי:
אהרן ברק הרחיב בסוגיה זו:
ב-1 בינואר 2024 נפסק בבג"ץ עילת הסבירות, ברוב של 12 שופטים נגד שלושה, שלבג"ץ נתונה הסמכות לקיים ביקורת שיפוטית גם על חוקי יסוד.
האם ראוי שבית משפט יעסוק בשאלת חוקתיותו של תיקון לחוקה
אהרן ברק הציג את המחלוקת בעניין סמכותם של בתי המשפט לדון בחוקתיותו של תיקון לחוקה:
ברק ציין שמבין שתי גישות מנוגדות אלה הוא מעדיף את הגישה השנייה.
לפי פרופסור ברק מדינה התפיסה בבסיס הדוקטרינה היא שהחוקה אינה רק "הסכמית" ואינה קונה את הלגיטימיות שלה אך ורק מהחלטת הרוב, אלא עומדים בבסיסה שיקולים של גבולותיה הלגיטימיים של הפעלת כוח פוליטי.
בעיתונות, תיקון טעות הוא הודעה המודפסת בעיתון המדווחת על טעות שנפלה בגיליון קודם של העיתון.
פעמים רבות הודעת תיקון טעות מתפרסמת בעקבות דרישה של אדם שנפגע מהטעות.
פעמים אחרות מפורסם תיקון טעות, משום שהטעות הייתה חמורה במידה שאינה מאפשרת לעיתון להתעלם ממנה.
כאשר הטעות היא במדור מסוים בעיתון, יתפרסם תיקון הטעות באותו מדור בגיליון מאוחר יותר, כך שמי שקורא בקביעות מדור זה יפגוש את תיקון הטעות כשם שפגש את הטעות.
כאשר הטעות היא בעמודי החדשות, מתפרסם תיקון הטעות בעמודי החדשות, אך בדרך כלל בפינה נידחת שלהם, גם כאשר הטעות הייתה במקום בולט יותר.
מחקר, שבדק יותר מ-2,500 תיקוני טעויות שהתפרסמו בעיתונים "ידיעות אחרונות", "מעריב", "הארץ" ו"גלובס" בשנים 2003–2015, מצא ש-98.6% מוקמו בתחתית העמוד, במקום שרק קורא נחוש יגיע אליו.
לעיתים מתפרסם תיקון הטעות לא כהודעה מטעם העיתון, אלא במכתב מקורא המעיר על הטעות, שאליו נלווית הודאה בטעות מטעם המערכת.
כאשר בטעות יש פגיעה בשמו הטוב של אדם, תיקונה מפורסם לעיתים תחת הכותרת "התנצלות"
באתרי חדשות ניתן לתקן את הטעות בידיעה המקורית, או למחוק את הידיעה השגויה, אך יש הבוחרים להשאיר את הידיעה כפי שפורסמה, ולהוסיף בתחילתה הודעת תיקון טעות.
בנוסף לתיקון טעות מתפרסמת לעיתים הבהרה, העוסקת בידיעה נכונה עובדתית (כך שאין צורך בתיקון טעות), אך מצריכה הבהרה מחשש שתובן לא נכון.
בתקנון האתיקה המקצועית של העיתונות, שפרסמה מועצת העיתונות בישראל, נכלל סעיף העוסק בתיקון טעות:
תקנון האתיקה של תאגיד השידור הישראלי מתייחס אף הוא לטעויות ותיקונן:
דוגמאות לטעויות נפוצות הדורשות תיקון:
טעות בשם של אדם או ארגון.
טעות במספר משמעותי, למשל החלפת מיליון במיליארד.
טעות במידע על אירוע מתוכנן, כגון טעות בתאריך האירוע או במיקומו.
דוגמה: לידיעה העוסקת ביצחק כהן מחדרה צורפה תמונה של יצחק כהן מגדרה.
תיקון הוא סרט דרמה ופנטזיה ישראלי בשחור-לבן משנת 2015 בכתיבה ובימוי של אבישי סיון, עם אהרון טרייטל וח'ליפה נאטור בתפקידים הראשיים.
העלילה מתרחשת בשכונה חרדית בירושלים וגיבור הסרט הוא בחור ישיבה החי בין שני עולמות של אמונה וכפירה.
הטקסט בסרט הוא קצר ודל ויש בו קטעי פנטזיה כמו שחיטת פרות בבית מטבחיים, תנין שיוצא מאסלה או פנטזיה מינית של בחור ישיבה.
הסרט נחשב כסרט אמנותי, זכה בפרסים רבים אך לא בהצלחה מסחרית בישראל.
זה סרט קשה לצפייה אך מבקר הסרטים שמוליק דובדבני כתב עליו כי " זהו גם אחד מאותם סרטים בודדים שאפשר לומר עליהם בוודאות שהם יצירת אמנות".
חיים אהרון (אהרון טרייטל) הוא בחור ישיבה בשכונת מאה שערים שנחשב לעילוי ומשפחתו גאה בו.
אביו (ח'ליפה נאטור) עובד כשוחט בבית מטבחיים.
מחשבות קשות עוברות במוחו והוא רושם אותם בסתר בפנקס אותו הוא מחביא בשולחן הלימוד שלו.
יום אחד הוא נרדם בישיבה מעייפות ומפיל את התפילין שלו.
הוא גוזר על עצמו צום.
לאחר שהוא חוזר לביתו בגשם שוטף אביו אוסר עליו ללכת למקווה ומבקש ממנו להתקלח בבית.
תוך המקלחת הוא חווה מחשבות זימה וזקפה וכאשר הוא מנסה לענג את עצמו הוא צונח בצעקה בתוך האמבטיה.
אביו, אמו (ריקי בליך) ואחיו הקטן יענקי (גור שטיינברג) מזעיקים צוות מד"א שמבצעים החייאה ושוק חשמלי בנשך 40 דקות ומכריזים על מותו.
האב לא מקבל את החלטתם וממשיך בהחייאה עד שהדופק חוזר וחיים אהרון מועבר לבית חולים שם הוא מתאושש.
לאחר השחרור חיים אהרון לא כשהיה, פתאום תשוקתו לחיים חזקה ממנו.
למרות ניסיונותיו לחזור לתלם הלימוד והדבקות, סקרנותו מפוגגת את ריכוזו, הוא מבין שהוא עומד בפני ניסיון שמעמיד אותו האל.
כעת איננו זקוק למשקפיים ונהפך לצמחוני לאחר ביקור בבית המטבחיים.
הוא מתקשה לישון ובישיבה הוא נרדם בשיעורים.
חבריו מתרחקים ממנו ולבסוף הוא מסולק משם.
האב רואה את השינוי בבנו ומנסה להיות סלחן כלפיו, אך מתחיל לפחד ממעשה ההחייאה שעשה, אולי הוא הפר את רצון הבורא.
בעת ישיבה על האסלה הוא נרתע כאשר הוא חוזה בדמיונו בקרוקודיל הבוקע מתוך האסלה ונוזף בו על שהתערב במעשה הבורא.
אהרון חיים נוסע בטרמפים לתל אביב שם נכנס לבית זונות אך הזונה מבחינה בהתנהגותו המשונה ומסרבת לקבל אותו.
האב והאם אובדי עצות ורק אחיו הקטן יענקי עוד מנסה להתחבר אליו.
לבסוף נוסע חיים אהרון בטרמפ עם נהגת צעירה (שני בן חיים) שמוצאת חן בעיניו.
הוא יורד מהרכב, הולך בתור ערפל כבד ומדמיין את הנהגת שוכבת ללא רוח חיים והוא מלטף את אבריה הצנועים.
הוא ממשיך ללכת ונפגע על ידי רכב.
בשארית כוחותיו הוא מגיע לביתו ונשכב על המיטה.
האם רוצה להזמין אמבולנס אבל האב לא מרשה.
חיים אהרון מודה לו ונפטר מהעולם הזה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותאהרון טרייטלחיים אהרוןח'ליפה נאטוראבא של חיים אהרוןריקי בליךאמא של חיים אהרוןגור שטיינברגיענקיאח של חיים אהרוןשני בן חייםנהגת צעירה
שי גולדמן זכה בפרס אופיר לצילום הטוב ביותר ואמיר ירון היה מוועמד לפרס אופיר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2016.
הסרט זכה בארבעה פרסים בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2015 (סרט, שחקן - ח'ליפה נאטור, תסריט - אבישי סיון, צילום - שי גולדמן)
פסטיבל לוקרנו 2015, (זוכה פרס מיוחד של חבר השופטים, פרס דון קישוט וציון לשבח על צילום - שי גולדמן), פסטיבל ויאדוליד 2015,(זוכה פרס הצילום - שי גולדמן), פסטיבל פנטספואה לקולנוע פנטסטי בפורטו אלגרה 2016 (זוכה פרס השחקן - אהרון טרייטל)
פסטיבל סינגפור 2015 (זוכה ציון לשבח), פסטיבל טרנסילבניה 2016, (זוכה פרס הבימוי - אבישי סיון), השתתף בפסטיבל שיקגו 2015, ארצות הברית, פסטיבל סטוקהולם 2015,
שוודיה, פסטיבל טליורייד (קולורדו) ועוד.
התיקון לחוק מכון הזיכרון הלאומי משנת 2018 הוא חוק פולני הקובע עונש לדיבור המייחס את האחריות לשואה לפולין או לאומה הפולנית.
סעיף 2א, המתייחס לפשעי "לאומנים אוקראינים" נגד "אזרחים פולנים", גרם אף הוא למחלוקת.
החקיקה היא חלק מהמדיניות של מפלגת חוק וצדק המבקשת להציג נרטיב של פולנים אתניים כקורבנות וגיבורים.
החוק נתקל בביקורת בינלאומית נרחבת, שכן הוא נתפס כפגיעה בחופש הביטוי ובחופש האקדמי, וכמחסום לדיון פתוח על שיתוף הפעולה של פולנים עם רצח היהודים בפולין בתקופת השואה, במה שתואר כ"משבר הדיפלומטי הגדול ביותר בהיסטוריה ההמודרנית של פולין".
החוק אינו מזכיר את המחלוקת על הביטוי "מחנה מוות פולני", שדנה במחנות ריכוז שבנתה גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה על אדמת פולין הכבושה, אך כוונת החוק העיקרית הייתה להתמודד עם המחלוקת הזו.
בשנת 2019, בית הדין החוקתי של פולין קבע כי סעיף 2א בטל ואינו מחייב.
תיקון עם חלק מאותן מטרות, סעיף 132א לחוק העונשין הפולני, התקבל בשנת 2006 במאמץ של שר המשפטים זביגנייב זיוברו אך נפסל שנתיים לאחר מכן על רקע פרוצדורלי.
התיקון נתפס כמכוון לכתביו של ההיסטוריון יאן טומאש גרוס, שמחקרו על הטבח בידוובנה עורר דיון ציבורי רחב בפולין.
התיקון כונה לעיתים קרובות "לקס גרוס" .
לאחר תקופה של שתדלנות, ניסח זיוברו ב-17 בפברואר 2016 את הנוסח הראשון של תיקון 2018. ב-30 באוגוסט 2016, מועצת השרים בראשות ראש הממשלה ביאטה שידלו, העבירה את הטיוטה לסיים.
בספטמבר 2016 טען זיוברו כי המונח "מחנה מוות פולני" הוא התקפה על "שמה הטוב של האומה הפולנית".
החקיקה המוצעת זכתה לביקורת בינלאומית כניסיון לדכא דיון על פשעים שביצעו אזרחים פולנים בתקופת השואה.
את הוספת "איסור תעמולת הבנדריזם" לחוק – סעיף 2א – הובילה תנועת הימין הפוליטית קוקיז'15 (Kukiz'15).
קוקיז'15 הגישה תוספת זו ב-16 ביולי 2016, אולם מפלגות המצע האזרחי וחוק וצדק חסמו אותה בנימוק של "טובת יחסי פולין-אוקראינה".
סעיף 2א נוסף להצעת החוק ב-25 בינואר 2018 במהלך הקריאה השנייה.
ב-26 בינואר 2018, לאחר אישור החוק בקריאה שלישית, הלשכה התחתונה של הפרלמנט הפולני, הסיים, אישרה את החוק  שחל על פולנים וזרים.
ב-1 בפברואר 2018 העביר הלשכה העליונה, הסנאט, את הצעת החוק ללא תיקון.
ב-6 בפברואר 2018 הנשיא אנדז'יי דודה חתם על הצעת החוק.
לפי סקר דעת קהל בפברואר 2018, 51% מהפולנים התנגדו לתיקון מ-2018. חלקים מסוימים בחוק נכנסו לתוקף 14 ימים לאחר רישומו ב-Dziennik Ustaw (פנקס החוקים).
החוק המלא נכנס לתוקף תוך שלושה חודשים.
החוק הועבר לבית הדין החוקתי של פולין לבדיקת התאמתו לחוקה הפולנית.
הצעת החוק הובילה לגינויים נגד ממשלת פולין בארצות הברית, אירופה וישראל.
כמה מבקרים האשימו את ממשלת פולין בהכחשת השואה.
מרכז שמעון ויזנטל פרסם אזהרת מסע הקוראת ליהודים להגביל את הביקורים בפולין בשל "הקמפיין הממשלתי של פולין לשנות את האמת ההיסטורית על ידי הכחשת השותפות הפולנית בזוועות הנאצים".
נכון למאי 2018, 70 אישומים לפי החוק הוגשו לבתי המשפט בפולין.
עם זאת, רובם היו על ידי אזרחים פולנים שהפגינו נגד החוק באמצעות הפללה עצמית.
כתב אישום הוגש נגד ה-BBC בגין הפקה על אושוויץ שהשתמשה במונח "גטאות יהודים פולניים".
החוק המוצע משנה חוק קודם המתייחס למכון הזיכרון הלאומי (החוק מ-18 בדצמבר 1998 על המכון לזיכרון לאומי – הוועדה לתביעה על פשעים נגד האומה הפולנית, Dz.U.
2. אם המעשה המפורט בסעיף 1 נעשה שלא בכוונה, דינו של העושה קנס או הגבלת חירות.
3. לא מבוצעת עבירה אם המעשה הפלילי המפורט בסעיפים 1 ו-2 נעשה במסגרת פעילותו האמנותית או האקדמית של האדם.
הפשעים של לאומנים אוקראינים וחברי ארגונים אוקראינים המשתפים פעולה עם הרייך הגרמני השלישי, כהגדרתם בחוק, הם מעשים שבוצעו על ידי לאומנים אוקראינים בשנים 1925–1950, הכוללים שימוש באלימות, טרור או צורות אחרות של הפרה של זכויות בני אדם נגד יחידים או קבוצות אתניות.
אחד הפשעים של לאומנים אוקראינים וחברי ארגונים אוקראינים המשתפים פעולה עם הרייך הגרמני השלישי הוא מעורבותם בהשמדת האוכלוסייה היהודית ורצח עם באזרחי הרפובליקה הפולנית השנייה בווהלין ובמזרח פולין קטן".
הלחץ של מחלקת המדינה של ארצות הברית והאיום בהורדת דרג היחסים בין ארצות הברית לפולין היו משמעותיים בהחלטת ממשלת פולין לשנות מסלול.
בסוף יוני 2018 החליטה ממשלת פולין להפסיק להמתין לפסיקה מבית המשפט לחוקה ובהליך מהיר, החקיקה עברה במהירות שיא, שמונה וחצי שעות בלבד.
התיקון הסיר את האפשרות להעמדה לדין פלילי, אך גם הסיר את הפטור של מלגות ואמנויות מהחוק.
עדיין ניתן להגיש כתבי אישום בבית משפט אזרחי.
בעקבות התיקון, פרסמו ראשי ממשלות פולין וישראל הצהרה משותפת המגנה את האנטישמיות ודוחה את ה"אנטי-פולניות".
אמירה זו גונתה על ידי יד ושם ומנהלו לשעבר, ניצול השואה יצחק ארד, משום שנראתה כמשווה בין השניים.
הרציונל של ממשלת פולין לחוק היה שהוא דומה לחוקים נגד הכחשת השואה במדינות רבות במערב אירופה.
אולם חוקרי משפט דחו השוואה זו וציינו כי החוק הפולני, בניגוד לחוקי הכחשת השואה, נועד להגן על הכבוד הלאומי.
הם קובעים כי החוק קשור יותר לסעיף 301 של טורקיה, ששימש להעמדה לדין של אזרחים טורקים המודים ברצח העם הארמני.
חוקרות המשפט הפולניות אלכסנדרה גלישצ'ינסקה-גרביאס, גרז'ינה ברנובסקה ואנה ווייצ'יק קובעות כי עם הגרסה המתוקנת של החוק, "הסיכון להפרות של זכויות וחירויות הפרט נותר גבוה".
חוקרת המשפט הפולני פטריציה גז'ביק (Patrycja Grzebyk) כותבת כי "מדען שרוצה לחקור פשעים שבוצעו על ידי אזרחים פולנים או את היקף שיתוף הפעולה הפולני מסתכן באובדן זמנו, כספו והמוניטין שלו בהליכים ממושכים נגדה שיחל מי שחש עלבון".
גם הנוסח המתוקן של החוק אינו עולה בקנה אחד עם החוק הבינלאומי ותקני זכויות האדם, שכן הוא "מגביל את חופש הביטוי והפעילות המדעית בצורה לא פרופורציונלית ומאפשר לארגונים לא ממשלתיים להגיש תביעה בשם המדינה הפולנית או האומה".
אולדזיסלאו בלבוסאו (Uladzislau Belavusau) כותב שלמרות ביטול הסנקציות הפליליות, "יש יסוד לחשש שחוק 2018 עלול להשפיע לרעה על חופש הביטוי בהיסטוריה הפולנית...
כל מי שמביע דעות הנוגדות את הגרסה הרשמית של ההיסטוריה המוכרת על ידי המדינה הפולנית עלול ליפול תחת תחום החוק."
המשפטן האמריקני אלכסנדר צסיס (Tsesis) קובע כי החוק, גם בצורתו המתוקנת, "מגביל את הרכישה, הביטוי וההפצה של ידע" ו"עמימותו גורמת לכך שלא ברור מי ייענש ועל איזה אקט תקשורתי", מה שמוביל לדיכוי (chilling effect) "סאטירה, פרשנות פוליטית, ניתוח היסטורי ועדות ראייה".
"המאמץ של פולין לשלוט בהפצת המידע לציבור עשוי להוביל למסקנות מטעות המפחיתות את אומדן סבלם של הקורבנות ומסיתות לתעמולת שנאה".
חוקר המשפטים הפולני תומאש תדאוש קונצ'ביץ' (Tomasz Tadeusz Koncewicz) קובע כי "החוק החדש עושה פוליטיזציה לדיון היסטורי ומשתמש בכלי המשפט כדי להשיג את הקריאה הרצויה של ההיסטוריה והעבר." החוק "הוא ההוכחה העדכנית לכך שבפולין העבר ממשיך להיראות כאוסף של אמיתות שאין עליהן עוררין, שאינן פתוחות לפרשנויות שונות ולוויכוחים היסטוריים".
חוקר המשפט החוקתי ווייצ'ך סדורסקי קובע כי "ברורה ההשפעה המדכאת של סנקציות עונשיות ואזרחיות כאלה על דיונים מלומדים או עיתונאיים בנוגע לצדדים האפלים יותר של ההיסטוריה הפולנית" וכי החוק "נוגע לא כל כך לאמירות עובדתיות, אלא לדעות: דעה לגבי אחריותם (לכאורה) של, למשל, העומדים מהצד.
להעניש על דעה הוא אקט בלתי רצוי לכל מערכת של חופש הביטוי."
לפי חוקר המשפט החוקתי הפולני פיוטר מיקולי, נראה כי התיקון סותר את הוראות החוקה הפולנית לרבות "סעיף 2 שממנו נובע עקרון חקיקה הגונה, סעיף 42 פסקה 1 המבטא את הכלל Nulla poena sine lege (אין עונש ללא חוק שאוסר), וחוק 54, פסקה 1, הנוגעת לחופש להביע דעות".
הוא גם טען כי התיקון אינו עומדת בדרישה להיות נחוץ בחברה דמוקרטית על מנת שתאפשר הגבלה בחופש הביטוי לפי סעיף 10 של האמנה האירופית לזכויות האדם.
גם חוקרי משפט אחרים הטילו ספק בהתאמה של החוק לסטנדרטים בינלאומיים של זכויות אדם, במיוחד לאמנה האירופית לזכויות אדם.
ב-29 בינואר 2018 הגיב נשיא פולין אנדז'יי דודה להתנגדויות ישראליות רשמיות להצעת החוק הפולנית, ואמר כי פולין הייתה קורבן של גרמניה הנאצית ולא השתתפה בשואה.
"לעולם לא אוכל לקבל את ההשמצות כלפינו, הפולנים כאומה או פולין כמדינה, באמצעות עיוות האמת ההיסטורית והאשמות שווא".
ב-31 בינואר 2018, לפני ההצבעה בסנאט הפולני על הצעת החוק, אמרה סגנית ראש הממשלה ביאטה שידלו: "אנחנו הפולנים היינו קורבנות, וכך גם היהודים...
חובתו של כל פולני להגן על שמה הטוב של פולין."
סטניסלב קרייבסקי מאוניברסיטת ורשה, יו"ר משותף של מועצת הנוצרים והיהודים הפולנית, הביע את חששו שהחוק יהפוך ל"מכשיר בוטה לשתק ולהעניש את כל מי שאינך אוהב", וכי "תגובתה המזלזלת והקשה של הממשלה" תעודד אלימות נגד יהודים.
ועידת הבישופים הפולנית ציינה עלייה באנטישמיות לאחר העברת התיקון, והכריזה על התופעה "מנוגדת לעיקרון הנוצרי של אהבת לרעך", ואיגוד הקהילות הדתיות היהודיות בפולין אמר כי החקיקה הובילה.
ל"גל הולך וגובר של חוסר סובלנות, שנאת זרים ואנטישמיות", מה שגורם לחברים רבים לחשוש לביטחונם.
לפי סקר מפברואר 2018, 40% מהפולנים תמכו בעונשים הפליליים הקבועים בחוק, בעוד 51% סברו שיש להתייחס לנושא בצורה שונה.
מחקרים הראו שלחוק הייתה תוצאה לא מכוונת של הגברת החיפושים באינטרנט ברחבי העולם אחר הביטוי האנגלי "מחנות מוות פולניים" פי תשעה, תוך הגברת ביטויי האנטישמיות בשיח הציבורי הפולני ובמדיה החברתית.
עוד בטרם התקבל, פגע החוק ביחסי ישראל-פולין.
מנכ"ל משרד החוץ יובל רותם דיווח כי שימור זיכרון השואה מקבל עדיפות על פני היחסים הבינלאומיים.
לדבריו, "שימור זיכרון השואה הוא עניין מעבר ליחסי ישראל-פולין.
זהו נושא ליבה החותך את מהות העם היהודי".
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו האשים את פולין בהכחשת השואה.
יד ושם גינה את הצעת החוק הפולנית ואמר כי בעוד ש"מחנות המוות הפולניים" כביטוי הוא מצג שווא היסטורי, החקיקה "עלולה לטשטש את האמיתות ההיסטוריות בנוגע לסיוע שקיבלו הגרמנים מהאוכלוסייה הפולנית במהלך השואה".
גורמים ישראלים אחרים כמו שר החינוך והתפוצות נפתלי בנט כינו את הביטוי "מצג שווא".
בנט אמר על הצעת החוק "זו התעלמות מבישה מהאמת.
עובדה היסטורית היא שפולנים רבים סייעו ברצח יהודים, מסרו אותם, התעללו בהם ואף הרגו יהודים במהלך השואה ואחריה." נשיא ישראל ראובן ריבלין אמר באושוויץ כי היסטוריונים צריכים להיות מסוגלים לחקור את השואה ללא הגבלות.
הוא גם הצהיר "אין ספק שפולנים רבים נלחמו נגד המשטר הנאצי, אך איננו יכולים להכחיש את העובדה שפולין והפולנים נתנו יד להשמדה".
רשות הזיכרון הרשמית של ישראל לקורבנות השואה, יד ושם, אמרה: "אין ספק שהמונח 'מחנות מוות פולניים' הוא מצג שווא היסטורי....
עם זאת, הגבלות על הצהרות של חוקרים ואחרים בנוגע לשותפותו הישירה או העקיפה של העם הפולני לפשעים שבוצעו על אדמתו במהלך השואה הן עיוות חמור." מדען המדינה הישראלי שלמה אבינרי אמר כי צעירים ישראלים מקשרים ללא כוונה את השואה עם פולין, לפעמים הרבה יותר מאשר עם גרמניה הנאצית.
ב"הארץ" הוא קרא להעריך מחדש את מדיניות החינוך לשואה בישראל, כדי להדגיש ביתר שאת את האשמה הגרמנית ואת ההתנגדות הפולנית במהלך מצעד החיים.
בארצות הברית, שר החוץ רקס טילרסון הביע "אכזבה" מהצעת החוק, והוסיף: "חקיקת חוק זה משפיעה לרעה על חופש הביטוי והחקירה האקדמית".
בפברואר 2018, האגודה ההיסטורית האמריקאית פרסמה הצהרה הקובעת שהחוק הוא "איום הן על חופש הביטוי של היסטוריונים והן על עתיד המחקר ההיסטורי".
הצהרתם קיבלה מאוחר יותר תמיכה של 50 אגודות מלומדים.
המרכז הפולני לחקר השואה כינה את החוק "חדירה חסרת תקדים (ובלתי ידועה בשיטה דמוקרטית) לוויכוח על ההיסטוריה הפולנית".
דוד כץ כתב כי החוק הוא "תגובת יתר לכמה תפיסות נפוצות ושגויות של תפקידה של פולין בשואה", כולל "המיתוס שהיטלר בחר לבנות שם מחנות ריכוז בגלל שפולין הייתה כל כך אנטישמית".
מה שלדעתו היה מקומם היה השתיקה הבינלאומית נוכח "מעשי החקיקה הלא פולניים הללו המפלילים את אמירת האמת על השואה".
ג'פרי קופשטיין מאוניברסיטת טורונטו וג'ייסון ויטנברג מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, מחברי הספר, Intimate Violence: Anti-Jewish Pogroms on the Eve of the Holocaust, על אלימות אנטי-יהודית בפולין הכבושה לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות, סבורים כי מטרתה של הצעת החוק החדשה "ברורה: להגביל את הדיון בשותפות פולנית [ברדיפת יהודים]".
הם סברו כי "הממשלה הנוכחית של פולין תעמוד ככל הנראה בפני הסיכוי הבלתי נעים להידרש לאכוף חוק בלתי ניתן לאכיפה ולהכחיש את מה שקהילת החוקרים המרכזית הוכיחה יותר ויותר כנכון: חלק מהפולנים היו שותפים לשואה".
המשפטן האמריקאי אלכסנדר צסיס ביקר את החוק על הגבלת הפצת הידע ועל היותו מעורפל.
בשנת 2019 בית הדין החוקתי של פולין קבע כי סעיף 2א בטל ואינו מחייב.
סעיף 2א זכה לביקורת משום שהחוק הבחין ב"אוקראינים" כקבוצה הלאומית היחידה שהוצהרה במפורש כי ביצעה פשעים.
הפעולה היחידה שהוגדרה כ"רצח עם" הייתה טבח 100,000-50,000 הפולנים בווהלין בידי האוקראינים.
החוק נוסח באופן שמפליל התקפות אוקראינים על מטרות צבאיות פולניות, שלא היו בלתי חוקיות לפי החוק הבינלאומי.
קלאוס בכמן קבע כי "הדיון אם אוקראינים ביצעו רצח עם, פשעי מלחמה או פשעים נגד האנושות בשנים האחרונות של המלחמה בווהלין, דיון שנמשך כבר עשורים, יכול כעת להיקטע על ידי תובע בכל עת" מכיוון שמי שלא מסכים שהאירועים היו רצח עם צפוי להעמדה לדין.
התיקון החמיר את יחסי פולין-אוקראינה, שכבר היו רעועים עקב נושא ארגון הלאומנים האוקראינים לפני המלחמה וצבא ההתקוממות האוקראיני בתקופת המלחמה ואחריה.
סטפן בנדרה ורומן שוכביץ' נחשבו גיבורים לאומיים באוקראינה ופושעי מלחמה בפולין.
באוקראינה, התיקון כונה "החוק האנטי-בנדרובי".
החוק הפולני הושווה לחוק האוקראיני 2538-1, שעבר בשנת 2015.
סעיף 1 - הצהרת המשימה של המכון לזיכרון לאומי (IPN) - שונה כך שיכלול "הגנה על המוניטין של הרפובליקה של פולין ושל האומה הפולנית".
חוי דרייפוס, ראש המרכז לחקר השואה בפולין של יד ושם, ציינה כי "מאז שהחוק השתנה, השתנה תפקידו היסודי של המכון לזיכרון לאומי.
היום הצהרת המשימה הרשמית של המכון היא להגן על המוניטין של פולין, ובאור זה יש לראותו."
תיקון ליל שביעי של פסח הוא מנהג לקרוא את שירת הים ולעסוק בענייני קריעת ים סוף בליל שביעי של פסח, על פי מסורת חז"ל שבלילה זה התרחש נס קריעת ים סוף.
מנהג המקובלים בצפת בתקופת האר"י היה לומר במהלך ליל שביעי של פסח לאחר חצות הלילה לימודים שונים ושירות, כשבכללם שירת הים.
יש נוהגים לומר את שירת הים במהלך ליל שביעי של פסח, ויש מקפידים לומר אותה לאחר חצות הלילה או לפנות בוקר, שאז אירע הנס על פי המסופר בפרשת בשלח.
יש נוהגים לקרוא מתחילת פרשת בשלח עד סוף שירת הים, ולאחר מכן לחזור על שלושת הפסוקים המתחילים במילים "ויסע", "ויבא", "ויט", שבכל אחד מהם יש 72 אותיות, ואחר כך נוהגים לומר תפילה שבה נזכרות שבעים ושתיים מילים המורכבות מהאותיות של שלושת הפסוקים שסידורן יוצר את השם בן שבעים ושתיים האותיות:
בספר חמדת ימים הובא נוסח של 'תיקון' שנועד להיאמר במשך הלילה כולו, והוא נדפס לימים בספר 'קריאי מועד'.
אולם יש מהאחרונים שהתנגדו לכך, בעקבות חשד שהספר קשור לשבתאות.
כיום ישנם נוהגים לומר את הנוסח במלואו, ויש אומרים רק את שירת הים.
במסגרת התיקון, יש שנהגו לשיר את כל עשר השירות שיש בתנ"ך (מזמור שיר ליום השבת, שירת הים, שירת הבאר, שירת האזינו, שירת השמש, שירת דבורה, שירת חנה, שירת דוד, שיר השירים ועוד היום בנוב - הפטרת אחרון של פסח).
תיקון מידות היא מיני-סדרה מסוג מותחן פסיכולוגי, שנוצרה על ידי הקומיקאי מיי מרטין.
הסדרה עלתה לשידור בנטפליקס ב-25 בספטמבר 2025. בתפקידים הראשיים בסדרה טוני קולט, שרה גאדון, מיי מרטין, אליביה אלין לינד וסידני טופליף.
עלילת הסדרה מתרחשת בעיירה בדיונית בשם טול פיינס בורמונט ובמרכזה זוג נערות ושוטר מקומי החושפים את סודותיה האפלים של העיירה.
המיני-סדרה מתרחשת בטול פיינס, עיירה מבודדת המאוכלסת בקהילה קטנה וחריגה שקבלת הפנים הנעימה שלה מסתירה סודות אפלים.
אלכס (מרטין), שוטר צעיר שנושא עמו עבר מטריד, עובר להתגורר ביישוב עם אשתו ההרה לורה.
לורה היא בוגרת של הפנימייה המקומית, מוסד מרכזי בחיי העיירה המנוהל על ידי ליאן (טוני קולט).
במקביל, שתי נערות קנדיות, ליילה ואבי, נכלאות בפנימייה לאחר בעיות התנהגות.
לאחר אירוע של בריחה מהמקום, אלכס השוטר מתחיל לחקור את האירוע ומגלה בהדרגה פרטים המצביעים על עבר מוזר ומעורפל של העיירה.
התגליות הללו מעוררות בו חשד כלפי כל הסובבים אותו, כולל אשתו לורה.
דמויות הנערות ליילה ואבי שהדמויות מבוססות חלקית על הביוגרפיה של מיי מרטין במהלך שנות נעוריו, שנזרק מהבית על ידי ההורים שלו כאשר היה בן 16.
מיי מרטין - אלכס דמפסי, צעיר טרנסג'נדר ושוטר צעיר בעיירה
אליביה אלין לינד - ליילה, נערה בעייתית שאיבדה לאחרונה את אחותה, מתקבלת לפנימיית טול פיינס לאחר שפרצה פנימה כדי להציל את חברתה הטובה ביותר אבי
סידני טופליף - אבי, חברתה הטובה ביותר של ליילה, שנשלחת לפנימייה על ידי הוריה מטורונטו
טוני קולט - אוולין ווייד, מנהלת הפנימייה
שרה גאדון - לורה רדמן, אשתו ההרה של אלכס, תלמידה לשעבר בפנימייה
ג'ון דניאל - רורי, תלמיד בפנימייה שמתיידד עם אבי
אליזבת אדמס - אלו, תלמידה בטול פיינס ושותפה לחדר של ליילה
מילטון טורס לארה - דניאל, תלמיד פנימייה שהיה שותפו לחדר של ריילי לפני שנמלטה
ג'ושוע קלוז - דאק, ראש קבוצת הבנים בפנימייה
טטיאוונה ג'ונס - ראביט, ראש קבוצת הבנות בפנימייה
איזולדה ארדיס - סטייסי, שותפה לחדר של אבי בפנימייה
ברנדון ג'יי מקלארן - דוויין אנדרוז, שותפו של אלכס במשטרה
פטריק ג'יי אדמס - וויאט טרנר, יועץ ההדרכה של ליילה ואבי
גייג' מונרו - ריילי, תלמיד שנעלם מהפנימייה
ביירון מאן - בריאן, אביה הנוקשה של אבי