tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקבוצה הוקמה ביולי 1988 ממיזוגן של מועדוני "סמנה" ו"איסקרה", שיצרו יחד את מועדון "פדרל" (Федерал, ברוסית) שהתמקם בעיר הסגורה צ'ליאבינסק-65 ,כיום אוזיורסק, אם כי תאריך הולדתו של המועדון מיוחס ל-4 באוקטובר 1988, התאריך שבו המועדון נרשם ברשם המועדונים כקבוצת רוגבי, שהיה תחום ספורט פופולרי יותר מאשר פוטבול בברית המועצות.
משחק הבכורה של הקבוצה נערך ב-9 בנובמבר 1988 בין קבוצת פדרל לקבוצת פילי מוסקבה (שזכתה מספר פעמים באליפות הלאומית).
בשנת 1993 אלכסנדר קובריגין, שכיהן כנשיא הקבוצה, נסע לוילנה והוא הוחלף על ידי ויאצ'סלב קריביצקי.
בשנת 1998 הקבוצה איבדה את תמיכתה הפיננסית של העירייה וקריביצקי הכריז על פירוקה של הקבוצה.
פדריקו חאבייר סנטאנדר מרלס (נולד ב-4 ביוני 1991) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת פרגוואי.
סנטאנדר החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קלוב גוארני, שבה הצטיין.
סנטאנדר משך את תשומת לבם של מועדונים רבים, ואף זכה למבחן במילאן.
כבר בגיל 16 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של גוארני, שם כבש שער בניצחון 2–5 על טוקארי.
בסוף אוגוסט 2010, הושאל לעונה לטולוז הצרפתית, שבמדיה רשם 23 הופעות וחמישה שערים.
בפברואר 2012 חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצת ראסינג קלוב הארגנטינאית, אך לאחר חצי שנה מצא את עצמו מושאל לעונה אחת לקבוצת טיגרה.
סנטאנדר חזר לגוארני לעונת 2014/15 ובה רשם 40 הופעות מתוכן מנה 16 כיבושים.
ב-14 ביוני 2015 סנטאנדר חתם לחמש שנים בקבוצה הדנית, פ.צ.
הוא הצטרף לקבוצה לאחר שסיים את קמפיין גביע הליברטדורס עם גוארני.
את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-2 באוגוסט ורשם שני בישולים, האחד לתומאס דילייני והאחר לוויליאם קויסט.
שלושה ימים לאחר מכן כבש את שערו הראשון בהפסד 2–3 ליבלונץ הצ'כית, הפסד שמנע מהקבוצה להעפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית.
ב-16 במאי 2016 סנטאנדר כבש צמד נגד נורסאלנד, ניצחון שהכתיר את קופנהגן לאלופי הליגה.
בעונה הראשונה שלו בקבוצה, סנטאנדר הפך לכובש השלישי בטיבו ביחד עם 14 שערים וארבעה בישולים.
ב-24 באוגוסט 2016 סנטאנדר כבש בניצחון על אפואל ניקוסיה הקפריסאית, במשחק שגרם לקבוצתו להבטיח את ההעפלה לליגת האלופות.
ב-21 ביוני 2018 חתם סנטאנדר לארבע שנים בבולוניה האיטלקית.
סנטאנדר ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים בהפסד 0–1 לנבחרת אוסטרליה ב-9 באוקטובר 2010.
פדריקו קייזה (; נולד ב-25 באוקטובר 1997 בג'נובה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקיצוני השמאלי בליברפול מהפרמייר ליג ובנבחרת איטליה.
קייזה, שיכול לשחק כקיצוני בשתי הכנפיים וכן כחלוץ וכקשר מרכזי, החל את דרכו בקבוצה הבוגרת של פיורנטינה ב-, ושנתיים לאחר מכן כבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת האיטלקית.
פדריקו הוא בנו של אנריקו קייזה, כדורגלן העבר של נבחרת איטליה, ששיחק אף הוא בפיורנטינה במהלך הקריירה.
קייזה החל את דרכו בקבוצת הנוער של פיורנטינה, אליה הצטרף בגיל עשר מסטיניאנסה.
לקראת עונת 2016/2017 צורף על ידי מאמן הקבוצה פאולו סוזה הפורטוגלי, לסגל הקבוצה הבוגרת של פיורנטינה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' במהלך המחזור הראשון של העונה, ב-20 באוגוסט 2016, טרם מלאו לו 19, בהפסד 1–2 ליובנטוס.
קייזה פתח בהרכב של סוזה למשחק, אך הוחלף במחצית על ידי כריסטיאן טייו.
קייזה כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון החוץ 1–2 על קרבאך במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, ב-8 בדצמבר 2016. קייזה כבש את שער הניצחון כרבע שעה לסיום, שלוש דקות לאחר השוויון של קרבאך.
בהמשך אותו המשחק הורחק קייזה בכרטיס צהוב שני.
בינואר 2017 חתם קייזה על חוזה חדש לשלוש וחצי שנים בקבוצה.
בהמשך אותו החודש, ב-21 בינואר, כבש קייזה את שער הבכורה שלו בסרייה א', בניצחון 0–3 על קייבו ורונה.
את עונת הבכורה שלו חתם קייזה עם 27 הופעות ליגה, מתוכן 17 בהרכב הפותח, ועם שלושה שערים.
בעונת 2017/2018, לאחר עונת הפריצה תחת סוזה, היה קייזה לשחקן הרכב קבוע אצל המאמן החדש סטפאנו פיולי.
קייזה היה שותף ב-36 משחקי ליגה, מתוכם 35 בהרכב הפותח, ותרם שישה שערי ליגה כאשר פיורנטינה סיימה את העונה במקום השמיני, זהה לעונה החולפת, ובמרחק שלוש נקודות מהמקום השביעי המוביל להשתתפות בליגה האירופית.
ב-5 באוקטובר 2020 חתם על חוזה השאלה לשנתיים ביובנטוס, כך ששלושה מיליון אירו על העונה הראשונה ושבעה מיליון אירו על העונה השנייה עם חובת רכישה ב-40 מיליון אירו כולל בונוסים בשווי של 10 מיליון אירו.
ב-10 באוגוסט 2024 חתם בליברפול מהפרמייר ליג, תמורת עשרה מיליון אירו.הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-25 בספטמבר בניצחון 1–3 על מילאן בליגת האלופות.
ב-15 באוגוסט 2025 כבש שער בכורה בפרמייר ליג, בניצחון 2–4 על בורנמות'.
במרץ 2017 זומן קייזה לראשונה לסגל נבחרת איטליה עד גיל 21 על ידי המאמן לואיג'י די ביאג'ו.
בסוף אותו החודש ערך את הופעות הבכורה שלו בנבחרת הצעירה, במשחקי הידידות מול נבחרות פולין וספרד.
חודשיים לאחר מכן כבר זומן על ידי ג'אמפיירו ונטורה, מאמן הנבחרת הבוגרת, למשחק ידידות לא רשמי מול .
קייזה אף שותף באותו המשחק, כאשר נבחרתו ניצחה בסיום בתוצאה 0–8.
ביוני 2017 זומן על ידי די ביאג'ו לסגל איטליה לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017 בפולין.
לאחר ששותף כמחליף בשני משחקיה הראשונים של איטליה בשלב הבתים, עלה קייזה בהרכב הפותח בניצחון 0–1 על גרמניה בסיום שלב הבתים.
איטליה העפילה לחצי הגמר, שם פתח קייזה בהפסד 1–3 לספרד.
עד לסוף אותה השנה הוסיף קייזה ארבע הופעות בנבחרת הצעירה במשחקי ידידות, בהם כבש שלושה שערים.
בסך הכול לזכותו עשר הופעות ושלושה כיבושים במדי הנבחרת הצעירה.
במרץ 2018, כאשר די ביאג'ו שימש כמאמנה הזמני של הנבחרת הבוגרת במקומו של ונטורה שסיים את תפקידו, זכה קייזה לזימון בכורה רשמי לנבחרת האיטלקית.
הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי איטליה ב-23 במרץ 2018, כאשר פתח בהרכב והוחלף בדקה ה-61 בהפסדה של איטליה 0–2 ל במשחק ידידות.
ארבעה ימים אחר כך עלה מהספסל במשחק הידידות מול , שהסתיים בשוויון 1-1.
מאמן הנבחרת החדש, רוברטו מאנצ'יני, בחר להשאיר את קייזה בסגל הנבחרת עם כניסתו לתפקיד.
הוא רשם שלוש הופעות תחת המאמן החדש בתקופת משחקי ההכנה למונדיאל 2018, אליו כשלה איטליה להעפיל.
הוא ערך את הופעתו הרשמית הראשונה במדי איטליה בשוויון 1-1 מול , במשחקה הראשון של איטליה במסגרת ליגת האומות 2018/2019.
מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה: 2021
פדריקו ברנרדסקי (באיטלקית: Federico Bernardeschi; נולד ב-16 בפברואר 1994) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקיצוני והחלוץ השני בבולוניה ובנבחרת איטליה.
ברנרדסקי, יליד קרארה, טוסקנה, החל לשחק כדורגל בגיל 6 בקבוצת הנוער המקומית, ספורטינג אתלטיקו קרארה.
שנה לאחר מכן עבר לפוזנאנו, בית הספר לכדורגל של אמפולי.
ב-2003 הצטרף לאקדמיית הילדים של פיורנטינה.
לאחר שעבר בכל קבוצות הנוער של פיורנטינה, הושאל בתחילת עונת 2013/2014, לקבוצת קרוטונה מהסרייה ב'.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ככדורגלן מקצועני ב-8 בספטמבר 2013, בגיל 18, בתיקו 2-2 מול פסקארה.
בסיכום עונת הבכורה שלו, כבש 12 שערים ב-39 הופעות ליגה.
לקראת עונת 2014/2015 חזר ברנרדסקי לסגל פיורנטינה, תחת המאמן וינצ'נצו מונטלה.
הוא הופיע לראשונה בסרייה א' ב-14 בספטמבר 2014, כאשר נכנס כמחליף בשוויון המאופס מול גנואה.
4 ימים מאוחר יותר ערך את הופעתו הראשונה במפעל אירופי, בניצחון 0–3 על גנגאן במסגרת הליגה האירופית, ואף כבש במשחק זה את שער הבכורה שלו בפיורנטינה.
בנובמבר 2014 נפצע בקרסול, והושבת לכחצי שנה.
ב-31 במאי 2015, לאחר חזרתו מהפציעה, הבקיע ברנרדסקי את שער הבכורה שלו בליגה האיטלקית הבכירה, בניצחון 0–3 על קייבו ורונה.
בעונה זו הופיע בסך הכל ב-10 משחקים וכבש 3 שערים.
בתחילת עונת 2015/2016 קיבל ברנרדסקי את חולצה מספר 10, אשר הייתה שייכת בעבר לאגדות פיורנטינה, דוגמת ג'אנקרלו אנטוניוני ורוברטו באג'ו.
ב-26 בנובמבר 2015 כבש צמד במשחק החוץ מול פ.צ.
בזל, במסגרת הליגה האירופית, שהסתיים בתיקו 2-2. ב-6 בפברואר 2016 כבש את שערו השני בסרייה א', בשוויון החוץ 1-1 מול בולוניה 1909. בעונה הבאה הפך ברנרדסקי לשחקן מפתח בפיורנטינה, כאשר כבש 14 שערים ב-42 הופעות.
ב-24 ביולי 2017 חתם ברנרדסקי ביובנטוס, אחת מיריבותיה העיקריות של פיורנטינה , בעסקה ששוויה 40 מיליון אירו.
ב-13 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במדי יובנטוס, בהפסד 2–3 ללאציו במשחק הסופר קאפ האיטלקי.
הוא שיחק לראשונה בליגת האלופות ב-12 בספטמבר, כאשר נכנס כמחליף לרודריגו בנטנקור בהפסד החוץ 0–3 לברצלונה.
ב-1 באוקטובר פתח לראשונה בהרכב יובנטוס, כבש את שער הבכורה שלו ביובנטוס ואף בישל שער נוסף לגונסאלו היגוואין, בשוויון החוץ 2-2 מול אטאלנטה.
ברנרדסקי הרשית לראשונה בליגת האלופות ב-5 בדצמבר, בניצחון החוץ 0–2 על אולימפיאקוס, אשר הביא לעלייתה של יובנטוס לשלבי הנוקאאוט.
בעונתו הראשונה ביובנטוס זכה בדאבל, הן באליפות איטליה והן בגביע האיטלקי, שהיו תאריו הראשונים.
במשחק הפתיחה של הסרייה א' לעונת 2018/2019 כבש ברנרדסקי את שער הניצחון בדקות הסיום, במשחק אשר הסתיים בתוצאה 2–3, מול קייבו ורונה.
ב-15 ביולי 2022 חתם לחמש שנים בטורונטו.
ב-19 ביולי 2025 חתם לשנתיים בבולוניה.
ב-5 במרץ 2014, תחת המאמן לואיג'י די ביאג'ו, ערך ברנרדסקי את הופעתו הראשונה בנבחרת איטליה עד גיל 21, מול צפון אירלנד, במסגרת מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2015. הוא לקח חלק בטורניר עצמו, בו הודחה איטליה בשלב הבתים.
ברנרדסקי זומן לראשונה לסגל נבחרת איטליה הבוגרת על ידי המאמן אנטוניו קונטה, במרץ 2016, לקראת צמד משחקי הידידות מול ו.
ב-24 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הלאומית, כאשר נכנס כמחליף בתיקו הביתי 1-1 מול ספרד, ואף היה מעורב בשערו של לורנצו אינסינייה.
ברנרדסקי נכלל בסגל איטליה ליורו 2016. הוא ערך את הופעתו היחידה בטורניר ב-22 ביוני, במשחק האחרון של נבחרתו בשלב הבתים, אשר הסתיים בהפסד 0–1 ל.
הוא כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ב-11 ביוני 2017, בניצחון 0–5 על , במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
ביוני 2017, למרות היותו שחקן הנבחרת הבוגרת, נכלל ברנרדסקי בסגל הנבחרת הצעירה לאליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2017. הוא אף נבחר לקבוצת הטורניר.
הוא נכלל בסגל נבחרת איטליה באליפות אירופה בכדורגל 2020 וזכה עימה בטורניר.
במשחק הגמר מול אנגליה, שהוכרע בבעיטות 11 מטר, היה אחד מכובשי השערים.
קבוצת הטורניר באליפות אירופה עד גיל 21 - 2017
פדרליזם של האיחוד האירופי הוא התהליך המוסדי שבו האיחוד האירופי הופך מקונפדרציה לא-רשמית (איחוד פוליטי של מדינות ריבוניות) לעבר פדרציה (מדינה פדרלית אחת עם ממשלה מרכזית, המורכבת ממספר מדינות מאוחדות תחת שלטון עצמי).
מתקיים דיון מתמשך באיזו מידה האיחוד האירופי הפך לפדרציה במשך השנים, והאם הוא ממשיך להתפתח לכיוון פדרליסטי.
מאז שנות ה-50, תהליך ההשתלבות של מדינות אירופה התפתח דרך מערכת ממשל על -לאומית, שקיבלה עדיפות על פני הרעיון של ממשלתיים פשוטים לטובת מערכת פדרלית.
אמנת מאסטריכט אשר חתמה ב-1992, הוסיפה גופים על-ממשלתיים בנוסף לעוד מערכות פדרליות.
באמצעות האמנה נוצרה מערכת היברידית של גופים תוך-ממשלתיים ועל-ממשלתיים, אשר הקשו יותר על הגדרת מהו האיחוד האירופי.
באופן רשמי, האיחוד אינו מוגדר כפדרציה או אפילו כקונפדרציה, אף על פי שאנשי אקדמיה שונים רואים בו את המאפיינים של מערכת פדרלית.
בשנת 1920 צברה התנועה הפאן-אירופאית תאוצה, עם הקמתה של האיחוד הפאן -אירופאי, אשר רעיונו מבוסס על פי "המניפיסט הפאן אירופאי" אשר נכתב על ידי ריכרד ניקולאוס פון קודנהובה-קלרגי.
המניפסט הציג את הרעיון של מדינה אירופית אחידה כמנגנון מניעת מלחמה טוטאלית כגון מלחמת העולם השנייה.
תנועה זו, בהנהגתו של קודנהוב-קלרגי (ובהמשך הונהגה על ידי אוטו פון הבסבורג) הייתה לתנועה הראשונה שדגלה ברעיון איחודה של אירופה והציגה אותו לציבור.
רעיונותיו של קלרגי השפיעו על אריסטיד בריאן, שנשא נאום לטובת איחוד מדינות אירופה בחבר הלאומים ב-8 בספטמבר 1929. בשנת 1930 בריאן כתב את "מזכר ארגון המשטר של האיחוד הפדרלי האירופי" עבור ממשלת צרפת, אשר גם הוא הושפע מהרעיונות של קלרגי.
בסוף מלחמת העולם השנייה, האקלים הפוליטי תמך בקיום איחוד מדינות במערב אירופה.
איחוד זה נראה בעיני רבים כבריחה מהלך הרוח הלאומני-קיצוני שהחריב את היבשת וכתשובה להלך רוח זה.
אחת ההצעות המעשיות הראשונות לשיתוף פעולה אירופי הגיעה בשנת 1951 עם הקמת קהילת הפחם והפלדה האירופאית.
מאז אותה שנה, הפכה בהדרגה הקהילה האירופית לאיחוד, שבו עסקו לא רק בהסכמי סחר וכלכלה, אלא במגוון נושאים רחב אשר נועד להפיק תועלת למדינות החברות מעבודתם המשותפת.
הליך זה, של איחוד כוחות בין-לאומיים, הרמוניה של המדיניות הלאומית ויצירת ואכיפה של מוסדות על-לאומיים, נקרא אינטגרציה אירופית .
הפדרליזם האירופאי כשלב להקמת מדינה פדרלית
מלבד המטרה המעורפלת של "האיחוד קרוב מאי פעם" המופיע בהצהרה הרביעית של האיחוד האירופי, לאיחוד (כלומר, הממשלות והמדינות החברות בו), אין מדיניות קיימת ליצירת מדינה פדרלית .
הוויכוח על אחדות אירופאית הוא לעיתים קרובות מעורפל באשר לגבולות "אירופה".
המילה "אירופה" משמשת כמילה נרדפת לאיחוד האירופי, וזאת אף על פי שרוב האזור הגאוגרפי של אירופה אינו נמצא באיחוד האירופי, וחלק מהאיחוד האירופי נמצא מחוץ לאירופה (למשל גיאנה הצרפתית).
עם זאת, רוב האנשים באירופה חיים באיחוד האירופי.
גישת אירופה מרובת התהליכים היא גישה אלטרנטיבית לאינטגרציה האירופית, שבה מדינות הרוצות להשתלב באיחוד האירופי יכולות להאיץ את האינטגרציה שלהן ולהעמיק את הקשרים ביניהם ובין האיחוד, בעוד שמדינות אחרות יכולות להתקדם בקצב איטי יותר או להפסיק את האינטגרציה כולה.
דוגמאות ספציפיות כוללות את גוש האירו ואת אזור שנגן, אשר לא כל המדינות החברות באיחוד בחרו להצטרף אליהם.
ההתייחסות לאיחוד האירופאי כפדרציה היא נושא בר מחלוקת בקרב האקדמיה.
אף על פי שיש הטוענים כי האיחוד האירופאי מכיל כמה מאפיינים פדרליים, האיחוד כשלעצמו אינו מהווה פדרציה במובנה החוקתי.
כך למשל, אומר פרופ 'ר' דניאל קלמן מאוניברסיטת רוטגרס על היחס של חוקרים שונים לנושא:
למרות הנאמר לעיל, ישנם חוקרים הטוענים כי באירופה כבר כיום ישנם ביטויים לפדרליזם החוקתי.
כך למשל, ג'וזף הויילר טוען כי , ואילו ז'אן מישל ג'וסלין ואלן מרציאנו רואים בבית המשפט האירופי לצדק ככוח עיקרי מאחורי היווצרות של סדר משפטי פדרלי באיחוד.
בנוסף טוען ג'וסלין כי .
לעומתן, טוענים תומאס ריסה וטניה א.
אקדמאים אחרים טענו כי האיחוד האירופי לא צפוי להתפתח למדינה פדרלית מאוחדת.
קלמן (יחד עם אנדי טרנט) לקח את ההשקפה הזאת בעצמו, וטען כי הגבולות המוטלים על היכולת הבירוקרטית של המוסדות האירופיים - כמו גודלה הקטן יחסית של הנציבות האירופית - מהווים מכשול להקמתה של מדינה אירופית פדרלית.
השימוש במילה 'פדרלי' הוא כשלעצמו גורם לאי-הסכמה.
ואלרי ז'יסקר ד'אסטן גילה התנגדות מצד בריטניה להכללת המילה "פדרלי" בחוקה האירופית, ולכן החליף את המילה "פדרלי עם המילה "קהילה".
פדריקו סנטיאגו ואלוורדה דיפטה (בספרדית: Federico Santiago Valverde Dipetta; נולד ב-22 ביולי 1998) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר בריאל מדריד מהלה ליגה ובנבחרת אורוגוואי, בה הוא גם משמש כקפטן.
ואלוורדה בילה את רוב תחילת הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל פניארול שבאורוגוואי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במהלך עונת 2015/2016, במשחק ליגה מול סרו.
בהמשך הפך לחלק מקבוצות הנוער של אורוגוואי ומשך את תשומת הלב ממועדונים גדולים כמו ארסנל, ברצלונה, צ'לסי וריאל מדריד.
ביולי 2016 עבר לקבוצת המילואים של ריאל מדריד, ריאל מדריד קסטיליה.
הוא ערך את הופעתו הראשונה בקסטיליה במשחק ליגה מול ריאל יוניון, בסופו קבוצתו נחלה הפסד.
כבר בעונת הבכורה שלו במועדון הפך לשחקן הרכב בקבוצה.
בדצמבר 2016 כבש את שערו הראשון במועדון.
ב-22 ביוני 2017 הושאל לדפורטיבו לה קורוניה לתקופה של עונה אחת.
ב-10 בספטמבר אותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד הביתי של קבוצתו לריאל סוסיאדד במסגרת הלה ליגה.
ואלוורדה ערך באותה עונה 24 הופעות אך לא הצליח למנוע את ירידת הליגה של קבוצתו.
כאשר שב מההשאלה בדפורטיבו לה קורוניה הרשים את מאמן ריאל מדריד, יולן לופטגי במשחקי ההכנה, מה שעזר לו לקבל את המקום בסגל הבכיר של ריאל מדריד, במקום מתאו קובאצ'יץ' שעזב.
הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בריאל מדריד ב-24 באוקטובר 2018 במשחק הבית של קבוצתו מול ויקטוריה פלזן במסגרת ליגת האלופות, כאשר עלה כמחליף במקום איסקו בדקה ה-54. ב-13 בינואר 2019 פתח לראשונה בהרכב במשחק מול ריאל בטיס.
ב-9 בנובמבר 2019 כבש את שערו הראשון במדי ריאל מדריד בניצחון על אייבר 0–4 במסגרת הליגה הספרדית.
ב-12 בינואר 2020 זכה עם ריאל מדריד בסופר קאפ הספרדי כשהוא זוכה בנוסף גם בפרס השחקן המצטיין של הגמר.
קרוב לסיום ההארכה, בדקה ה-115, כשהתוצאה עדיין 0–0 ביצע עבירה שגרמה להרחקתו בכרטיס אדום על מוראטה כשהוא מונע ממנו הזדמנות לכבוש מול טיבו קורטואה.
בעונה זו קיבע את מעמדו כשחקן הרכב בקבוצה.
ב-28 במאי 2022 זכה עם ריאל מדריד זכה בליגת האלופות לאחר ניצחון בגמר 0–1 על ליברפול, בו גם בישל את שער הניצחון לויניסיוס ג'וניור.
את עונת 2022/23 פתח בסערה עם קצב כיבושים גבוה באופן יחסי עד לפגרת מונדיאל 2022 שנערך באמצע העונה.
לקראת עונת 2024/25 החליף את מספר חולצתו ממספר 15 למספר 8 שהיה שייך לטוני קרוס שפרש.
בנוסף, מונה לקפטן הרביעי של ריאל מדריד ולעיתים אף ענד את סרט הקפטן מאחר שהקפטן הראשי מודריץ' והקפטן השלישי לוקאס לא היו שחקני הרכב קבוע וקפטן המשנה קרבחאל נפצע וסיים את העונה בשלב מוקדם.
לקראת עונת 2025/26 צפוי ואלוורדה להתמנות לקפטן המשנה של הקבוצה לאחר עזיתם של מודריץ' ולוקאס.
ואלוורדה זומן לראשונה לנבחרת אורוגוואי במהלך הטורניר, אליפות העולם בכדורגל עד גיל 20 שנערכה ב-2017. ואלוורדה זכה בסוף הטורניר בכדור הכסף אף על פי שנבחרתו, סיימה במקום הרביעי בטורניר.
ב-5 בספטמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של אורוגוואי, ואלוורדה אף כבש את שערו הראשון כבר בהופעת הבכורה שלו מול נבחרת פרגוואי.
במאי 2018 זומן על ידי מאמנו לסגל מונדיאל 2018 שנערך ברוסיה.
הוא אף זומן לקופה אמריקה 2019, שנערך בברזיל.
כדור הכסף של גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 2017
השחקן המצטיין בגמר הסופר קאפ הספרדי: 2020
פדריקו ריצ'י (באיטלקית: Federico Ricci; נולד ב-27 במאי 1994) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקיצוני במונצה מהסרייה ב'.
ריצ'י הוא תוצר מחלקת הנוער של רומא.
הוא זומן לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת בעונת 14–2013. את הבכורה שלו ערך ב-1 בדצמבר 2013, כשעלה מן הספסל בתיקו אחת במשחק החוץ מול אטאלנטה.
ב-18 במאי 2014, הוא רשם את משחקו הראשון בהרכב הפותח, כשמשחק זה נגמר בתוצאת הפסד 1–0 לגנואה.
ביולי 2014, ריצ'י הושאל לקרוטונה מהסרייה ב'.
ב-17 באוגוסט 2014, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במסגרת הגביע האיטלקי בהפסד בפנדלים 4–3 לקזרטנה לאחר שהמשחק נגמר בתוצאת תיקו מאופס בתום הזמן החוקי.
ב-9 ביולי 2015, ההשאלה שלו הוארכה בעוד עונה.
ב-31 באוגוסט 2016, ריצ'י הושאל פעם נוספת, הפעם לססואולו עבור 500 אלף אירו בעסקה אשר כללה אפשרות רכישה.
את משחקו הראשון במדי ססואולו הוא ערך בליגה האירופית.
ב-30 ביוני 2017, הקבוצה החליטה לממש את אפשרות הרכישה, כשעשתה זאת עבור שלושה מיליון אירו.
באותו היום, תוצר מחלקת הנוער של רומא נוסף, לורנצו פלגריני, נרכש בחזרה על ידי רומא מססואולו עבור עשרה מיליון אירו.
השאלות לגנואה, קרוטונה, בנוונטו וספציה
החל מ-31 באוגוסט 2017, ריצ'י הושאל למספר קבוצות, כשביניהן: גנואה, קרוטונה, בנוונטו וספציה.
בינואר 2021 הושאל למונצה מהסרייה ב'.
ב-24 במרץ 2016, ריצ'י ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של הנבחרת האיטלקית עד גיל 21 בניצחון 1–4 על נבחרת אירלנד עד גיל 21.
פדריקו דה מונטפלטרו (באיטלקית: Federico da Montefeltro; 7 ביוני 1422 – 10 בספטמבר 1482) היה קונדוטיירי בימי הרנסאנס האיטלקי ורוזן (מאוחר יותר גם דוכס) אורבינו.
פדריקו אשר היה אינטלקטואל, הומניסט ומנהיג אזרחי נחשב להיות אחד השליטים החשובים ביותר שתמכו והאדירו את השפעת הרנסאנס.
במהלך שלטונו על אורבינו הפכה העיר למרכז התרבות של חצי האי האפניני והוקמה הספרייה הגדולה ביותר באיטליה, שנייה רק לספריית הוותיקן במדינת האפיפיור.
פדריקו נולד בתור בנו הלא חוקי של גוידנטוניו דה מונטפלטרו, רוזן אורבינו.
עוד בצעירותו הוא הוכר כבן חוקי בידי האפיפיור, מרטינוס החמישי.
אורבינו (ממוקמת מזרחית לפירנצה) הייתה בתוך האימפריה הרומית הקדושה והושפעה רבות מהרנסאנס האיטלקי שהחל באותה העת מתוך פליטים שברחו אל חצי האי האפניני מהאימפריה הביזנטית והביאו איתם כתבים קלסיים מהמזרח.
פדריקו קיבל חינוך פרטי והושפע רבות מהומניזם.
עוד בהיותו ילד הפך לאסיר פוליטי ברפובליקה של ונציה במסגרת הסכם הכניעה של אביו לאחר הפסד כוחותיו במלחמות האזוריות בחבל לומברדיה (בצפון איטליה) בגיל 15 קיבל תואר אביר מידי זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ושנתיים אחר כך החל באימונים להיות קונדוטיירי אחרי אביו, (מפקד של צבא שכיר).
אורבינו והשטחים בסביבתה שנשלטו בידי משפחת האצולה מונטפלטרו לא הייתה עשירה ביחס לערים אזוריות שונות.
השדות החקלאיים לא הביאו גידולים רבים והעיר לא הייתה ממוקמת על כל מעבר סחר מרכזי.
מצב זה הביא רבים מאנשי אורבינו להתגייס לכדי צבא שכיר בשירות כוחות גדולים יותר ברחבי צפון איטליה.
ראש משפחת מונטפלטרו נהג לקחת על עצמו את התפקיד של הקונדוטיירי, מנהיג הצבא השכיר.
רוב המלחמות ברחבי איטליה נוהלו בידי צבאות שכירים אלו.
פעמים רבות משפחת אצולה שלטת העבירה שוחד למנהיג של צבא שכירים בשירות עוין כדי להסית אותו לצידה, דבר קבע לעיתים גורל מלחמות.
לאורך שירותו הצבאי קיבל פדריקו מוניטין גם של מפקד מוכשר אך גם כמנהיג נאמן אשר לא הושפע מהצעות שוחד.
מוניטין זה הביא לכך שערי מדינה רבות ברחבי צפון איטליה חתמו איתו הסכמים שלא יפעל נגדם בתמורה למחיר תשלום נאה שהעשיר את אורבינו עצמה.
במהלך הנהגתו הצבאית פעל בשכירות ונציה, ממלכת נאפולי, דוכסות מילאנו, רפובליקת פירנצה ומדינת האפיפיור.
מתוך חשש לאנשיו באורבינו, פדריקו דאג להרחיק את שדה הקרב מהעיר ואזורה ובכך מנע פגיעה באנשיו.
מכיוון שרוב השכירים בצבאו היו תושבי אורבינו ומכאן גם נתיניו, פדריקו נהג להעביר כספים למשפחות של פצועים ונופלים מאנשיו כדי למנוע קושי כלכלי עקב איבוד בן המשפחה.
אביו של פדריקו, גוידנטוניו, נפטר במהלך פברואר 1443 ובמותו הותיר את אורבינו לירושת בנו אודנטוניו דה מונטפלטרו, אשר נבחר לרשת את אביו בהחלטתו של האפיפיור אאוגניוס הרביעי.
ב-22 ביולי 1444 נרצח אודנטוניו בידי חבורת קושרים.
מכיוון שלא היה חשוד במעורבות ברצח נבחר פדריקו בידי משפחתו לרוזן העיר החדש.
פדריקו נבחר בין לבין הודות לכישרונו הצבאי והניהולי.
לפי תפיסתו הפילוסופית ההומנית, אשר לה הייתה השפעה רבה על פועלו, פדריקו פעל במדיניות של קרבה לעם וקרבה לאנשים הנמצאים תחתיו.
כמו כן הוא ראה אצילים ובני המעמד השלישי כשווים בפני החוק.
סדר היום הממוצע של פדריקו החל בהליכה לשוק העירוני ודיון עם הסוחרים לגבי צורכיהם ומצבם של העסקים השונים.
בהמשך פעל אל מול מעון משפחתו ופעל בתפקיד של בורר בבעיות אזרחיות וסכסוכים אזרחיים ופליליים.
כמו כן פדריקו נהג לקבל ידיעות אקטואליה לגבי אירועים מדיניים אזוריים מפי תושבים במהלך שפעל כבורר.
עם ירושת אורבינו היה פדריקו בשירות פרנצ'סקו ספורצה מדוכסות מילאנו.
פדריקו העביר את העיר פזארו שכבש לידי בית ספורצה בתמורה ל-13,000 פלורנים (מטבע ששומש באותה העת ברחבי חצי האי האפניני).
בשנת 1464 כבש את העיר רימיני בשם האפיפיור פאולוס השני.
אהבתו הרבה של פדריקו ללימוד, בייחוד של פילוסופיה והיסטוריה, הביאה במהרה להכרתו בחשיבות הרבה של הרנסאנס עוד בתחילת ימיו.
היחלשות האימפריה הביזנטית ונפילתה הסופית במהלך המצור על קונסטנטינופול במהלך 1453 הביאה בו בזמן לתנועה נרחבת של אינטלקטואלים ביזנטיים אל חצי האי האפניני.
המידע שהביאו איתם, שכלל כתבים רבים עוד מהתקופה הרומאית המוקדמת היוו תפקיד מרכזי בתחילתו של הרנסאנס.
על כן קרא פדריקו להקים ספריית ענק בתוך אורבינו, אשר הייתה שנייה רק לספריית הוותיקן בכל איטליה.
בתוך הספרייה היו מספר סקריפטוריומים שנועדו להעתקת כתבים עתיקים והוספתם לספרייה בידי סדרת כותבים שהועסקו בידי פדריקו עצמו.
עם הקמת הספרייה הקים פדריקו גם ארמון מרכזי בתוך אורבינו שנועד להכיל את הספרייה אך גם את דיוני חצר המלוכה.
עם הקמת הספרייה הגיעו יותר ויותר אינטלקטואלים לאורבינו עצמה והפכו אותה למרכז תרבותי ואידאולוגי אשר היה לסמל הרנסאנס האיטלקי.
גדולה זאת של אורבינו תרמה רבות להתפשטות הרנסאנס ברחבי האימפריה הרומית הקדושה ומעבר לה.
על פועלו לקידום תרבות הרנסאנס ניתן לפדריקו תואר אביר מסדר הבירית מידי אדוארד הרביעי, מלך אנגליה.
פועלו הנרחב של פדריקו הביא לכינויו "האור של איטליה".
הארמון של דוכסות אורבינו אשר בנה יכלול מאוחר יותר אוספים רבים של יצירות אומנות, כולל איורים של רפאל סאנציו.
מאוחר יותר חלק מהאיורים הועברו אל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
עם הזמן מלכים ברחבי מרכז ומערב אירופה הקיפו את חצר המלוכה שלהם באינטלקטואלים ויודעי דבר בתור סמל לרנסאנס.
רוב פועלו של פדריקו לבניית אורבינו לכדי מרכז של פאר ויוקרה נעשה ביחד עם אשתו השנייה, בטיסטה פורצה.
במהלך רוב מסעות המלחמה של פדריקו נותרה בטיסטה באורבינו ומילאה תפקיד של דוכסית ועוצרת במקום בעלה.
כמו כן, פדריקו נהג לערב את בטיסטה בנוגע להחלטות חשובות אודות אירועים פוליטיים ומדיניים.
לאורך כל תקופת שלטונו של פדריקו בתור רוזן ומאוחר יותר דוכס (תואר שניתן לו בידי האפיפיור סיקסטוס הרביעי בשנת 1474), אפפה השאלה לגבי היורש.
מנישואיו של בטיסטה נולדו שש בנות אך בשנת 1472, בעודה בת 26 בלבד, נפטרה בטיסטה עקב סיבוכים בלידת בנה היחיד, שהיה ליורשו החוקי של פדריקו.
בנו של פדריקו, גוידובלדו, היה לאורך כל חייו חולה כרוני ולמרות זאת הוא פעל ללמוד רבות מאביו וחונך להיות מפקד צבאי.
עם פטירתו של פדריקו במהלך מסע צבאי עקב חולי הדוכסות עברה לידי בנו, גוידובלדו, אשר לאורך שלטונו השפעתה נחלשה והפכה מאוחר יותר למדינת חסות של מדינת האפיפיור.
פדריקו פביאן פניה הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר התחבורה של ארצות הברית בשנים 1993–1997 ובהמשך כמזכיר האנרגיה בין השנים 1997–1998, במהלך נשיאותו של ביל קלינטון.
בשנת 1969 השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת טקסס באוסטין, וב-1972 קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטה זו.
לאחר לימודיו הגבוהים עבר פניה לקולורדו, שם החל לעבוד כעורך דין, וב-1979 נבחר אל בית הנבחרים המדינתי של קולורדו.
במרוצת הזמן התקדם בהיררכיה הדמוקרטית בבית הנבחרים המדינתי, ואף מונה למנהיג סיעת המיעוט.
בשנת 1983, גבר פניה על ויליאם הנרי מקניקהולס ג'וניור בן ה-74, ונבחר אל ראש העיר ההיספני הראשון של דנוור.
בתקופת כהונתו כראש העיר בשלהי שנות ה-80 ובראשית שנות ה-90, שימש פניה תפקיד מרכז בהבאת קבוצת הבייסבול "קולורדו רוקיס" אל דנוור ב-1983.
פניה ייעץ למושל ארקנסו ביל קלינטון בנושאי תחבורה במהלך העברת השלטון בין הנשיא הנבחר קלינטון לנשיא היוצא ג'ורג' הרברט ווקר בוש, ולאחר מכן קלינטון בחר בו לעמוד בראש מחלקת התחבורה של ארצות הברית.
במחלקת התחבורה הובילה פניה ארגון המונה 110 אלף עובדים בתקציב בן 37 מיליארד דולר אמריקני.
פניה בנוסף ניהל משא ומתן עם 41 ממדינות העולם על הסכמי תעופה בינלאומיים בתקופת כהונתו, ולחץ על הגברת החופש של חברות התעופה לפעול בתעשיית התעופה.
הוא קיצץ את גודל מחלקת התחבורה בכ-11,000 עובדים.
הוא יישם את מדיניות התעופה הבינלאומית הראשונה בארצות הברית מאז ממשל הנשיא ג'ימי קרטר.
אסטרטגיה זו פתחה שוקי תעופה ברחבי העולם ותרמה להחייאת הענף.
פניה ביקר בעשרות מדינות במטרה לסייע לחברות התחבורה בארצות הברית לגשת לשווקים גלובליים.
בשנת 1995 ביצעה מחלקת המשפטים של ארצות הברית חקירה ראשונית בדבר מתן חוזה לניהול פנסיה של סוכנות הובלה בקליפורניה לחברת ניהול השקעות שבעבר ניהל פניה.
עם זאת, פניה ניתק את כל הקשרים עם החברה הקודמת שלו הן לפני החוזה והן לפני שמונה למזכיר התחבורה.
ב-17 במרץ 1995 הקיצה התובעת הכללית ג'נט רינו את החקירה.
על אף שהתכוון לעזוב את ממשל קלינטון לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996, בשנים 1997–1998 הוסיף פניה לכהן כמזכיר האנרגיה של ארצות הברית.
במהלך כהונתו בת 18 החודשים הוביל פניה את מחלקת האנרגיה ובה 16,000 עובדים ישירים בתקציב של 18 מיליארד דולר.
לאחר תום נשיאות קלינטון, שב פניה אל דנוור ונטמע בעולם העסקים.
ב-7 בספטמבר 2007 הודיע פניה כי יתמוך במועמדותו של הסנאטור ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית בבחירות לנשיאות 2008, וישמש גם כיושב ראש שותף של מטה הבחירות הלאומי של אובמה.
המהלך היה יוצא דופן בכך שמיאן לתמוך בהתמודדותה של הילרי קלינטון, רעייתו של הנשיא שתחתיו כיהן.
ב-5 בנובמבר 2008 מונה לוועד המייעץ של מיזם המעבר השלטוני של אובמה וג'ו ביידן.
ביוני 2015 התמנה פניה לחבר במועצת הנאמנים של אוניברסיטת דנוור.
פדריקו דה מדרסו (בספרדית: Federico de Madrazo; 9 בפברואר 1815 – 10 ביוני 1894) היה צייר ספרדי.
נולד ברומא, הוא היה בנו של חוסה דה מדרסו, הצייר והמנהל של מוזיאון הפראדו.
סבו של פדריקו מצד אמו היה תדיאוש קונצה, צייר פולני.
אחיו היו לואיס דה מדרסו, צייר, פדרו דה מדרסו, מבקר אמנות וחואן דה מדרסו, אדריכל.
בין ילדיו היו ריקרדו דה מדרסו, גם הוא צייר, ריימונדו דה מדרסו וססיליה דה מדרסו שנישאה לאמן האוריינטליסטי מריה פורטוני.
הוא קיבל את ההוראה הראשונה בציור מאביו.
בעודו משתתף בשיעורים באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו, הוא צייר את תמונתו הראשונה, "תחיית ישו" (1829), אשר נרכשה על ידי כריסטינה, מלכת שוודיה.
זמן לא רב לאחר מכן צייר את "אכילס באוהל שלו", ולאחר מכן הציג בפני האקדמיה את The Continence of Scipio, מה שהבטיח לו את הקבלה כ"חבר כבוד".
ב-1832 נסע לפריז, שם למד אצל פרנץ וינטרהאלטר, צייר דיוקנאות של הברון טיילור ואנגר.
ב-1837 הוזמן להפיק תמונה עבור גלריה בורסאי, וצייר את "גוטפריד מבויון מוכרז כמלך ירושלים".
לאחר מכן חזר לרומא, שם עבד על נושאים שונים.
אחר כך צייר את מריה כריסטינה בשמלת נזירה ליד מיטת פרדיננד השלישי (1843), המלכה איזבלה, הדוכסית מדינצ'לי והרוזנת דה וילש (1845–1847), זאת מלבד מספר דיוקנאות של האצולה הספרדית, חלקם נשלחו לתערוכת פריז ב־1855.
הוא קיבל את אות לגיון הכבוד ב-1846, ומונה לעמית באקדמיה לאמנויות יפות ב-10 בדצמבר 1853, וב-1873, הוא נבחר לחבר.
שלוש שנים לאחר שאביו עזב את תפקידו, הוא גם הפך למנהל מוזיאון הפראדו ולנשיא האקדמיה לאמנויות יפות של סן פרננדו.
אחיו, לואיס דה מדרסו, נודע גם כצייר, בעיקר על ידי הציור "קבורתה של ססיליה הקדושה" (1855).
תלמידיו הידועים ביותר של פדריקו היו בניו, ריימונדו וריקרדו.
פדריקו גאטי (באיטלקית: Federico Gatti; נולד ב-24 ביוני 1998 בריבולי שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת יובנטוס מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.
גאטי החל את הקריירה המקצוענית שלו במספר קבוצות מהליגות הנמוכות באיטליה.
ב-1 ביולי 2021 חתם גאטי על חוזה לארבע עונות בפרוזינונה מהסרייה ב'.
ב-31 בינואר 2022 חתם גאטי על חוזה לארבע עונות וחצי ביובנטוס מהסרייה א', והושאל בחזרה לפרוזינונה עד לתום עונת .
בסך הכל ערך 35 הופעות ליגה במדי פרוזינונה, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-31 באוגוסט 2022 ערך גאטי את הופעת הבכורה שלו ביובנטוס, בניצחון 0–2 על ספציה במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2022/2023.
ב-11 ביוני 2022 ערך גאטי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת אנגליה במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
אנדרס פדריקו פריירה קסטלנובלה (בספרדית: Andrés Federico Pereira Castelnoble; נולד ב-24 בפברואר 2000 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת דפורטיבו טולוקה מליגת העל המקסיקנית.
פריירה גדל במחלקת הנוער של ליברפול מונטווידאו.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל האורווגוואית.
הוא זכה עם המועדון בסופר קאפ האורוגוואי בעונת .
ב-30 בדצמבר 2023 חתם פריירה בדפורטיבו טולוקה המקסיקנית.
ב-4 ביוני 2025 הושאל לפצ'וקה עבור השתתפות בלבד בגביע העולם למועדונים 2025.
פדריקו גבריאל ורה (בספרדית: Federico Gabriel Vera; נולד ב-24 במרץ 1998 בסנטה פה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אינדפנדיינטה מליגת העל הארגנטינאית.
ורה גדל במחלקות הנוער של באנקו פרובינסיאל ואוניון.
בעונת הושאל לספורטיבו לאס פרחאס מהליגה הארגנטינאית השלישית.
הוא ערך 11 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד.
לאחר תקופת ההשאלה חזר ורה לאוניון, והחל לשחק במדי הקבוצה במסגרת ליגת העל הארגנטינאית.
באוגוסט 2024 חתם ורה באינדפנדיינטה.
פדריקו דימרקו (באיטלקית: Federico Dimarco; נולד ב-10 בנובמבר 1997) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדות המגן והקשר בקבוצת אינטר מילאנו מהסרייה א' ובנבחרת איטליה.
דימרקו גדל במחלקת הנוער של אינטר מילאנו, וערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-11 בדצמבר 2014, בגיל 17, כשנכנס כמחליף בדקה ה-84 בתיקו מול קרבאך האזרית.
במסגרת המחזור האחרון של שלב הבתים בליגה האירופית.
ב-1 בפברואר 2015 הוא זומן לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת למשחק במסגרת הסרייה א' נגד ססואולו אך הוא ישב על הספסל ולא זכה לדקות את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ערך דימרקו ב-31 במאי 2015, בניצחון 4–3 על אמפולי במחזור האחרון של העונה כשעלה כמחליף בדקה ה-89 של המשחק.
בינואר 2016 לאחר שלא זכה לדקות בכלל, הוא הושאל לאסקולי מהסרייה ב' עד לתום העונה.
ב-6 בפברואר, ערך דימרקו ערך את הופעת הבכורה שלו באסקולי בתיקו 0–0 ביתי מול לטינה.
ואת תקופת ההשאלה שלו באסקולי הוא סיים עם 15 הופעות ו-4 בישולים.
לקראת עונת 2016/2017 השאילה אינטר את דימרקו לאמפולי מהסרייה א' בחוזה לעונה אחת.
ב-28 באוגוסט 2016 ערך דימרקו את הופעת הבכורה שלו באמפולי בסרייה א' בהפסד 0–2 בחוץ מול אודינזה.
דימרקו ערך בסך הכל 13 הופעות במדי אמפולי שירדה בסיום העונה לסרייה ב'.
סיון השווייצרית תמורת 3.91 מיליון אירו עם סעיף של רכישה חזרה ב-7 מיליון אירו.
ב-23 ביולי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בסיון בליגת העל השווייצרית בניצחון החוץ 1–0 על תון, אך הוא הוחלף בדקה ה-41 בגלל שבר בכף הרגל.
וסיים את העונה עם 9 הופעות בלבד.
ב-5 ביולי 2018, מימשה אינטר את סעיף הרכישה שלה והחזירה את דימרקו לשורותיה.
ב-7 באוגוסט 2018 הושאל דימרקו לפארמה עם אופציה לרכישה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפארמה ב-12 באוגוסט בסיבוב השלישי של הקופה איטליה, בהפסד 0–1 לפיזה .
ב-16 בספטמבר, הוא הבקיע את שערו הראשון בסרייה א' בניצחון 1–0 מול קבוצת האם שלו אינטר בסן סירו.
ואת עונת ההשאלה שלו בפארמה הוא סיים עם 14 הופעות ושער אחד בכל המסגרות.
בסיום העונה חזר דימרקו לאינטר, ופתח איתה את העונה כשעד לפגרת החורף זכה ל-3 הופעות בליגה ולהופעה אחת בגביע, וב-31 בינואר 2020, הושאל דימרקו להלאס ורונה עד תום העונה עם אופציה לרכישה כשאת חצי עונת ההשאלה שלו הוא סיים עם 13 הופעות.
ב-9 בספטמבר 2020, השאלתו הוארכה לעונה נוספת, בעונה זו הפך דימרקו לבורג משמעותי בורונה עם 35 הופעות בליגה מתוכן 29 בהרכב כשהוא כובש 5 שערים.
לאור ההצלחה של דימרקו בורונה החליטה אינטר להחזיר אותו לשורותיה ובעונת 2021/2022 הפך דימרקו לשחקן משמעותי בקבוצה.
הוא שותף ב-32 משחקי ליגה מתוכם 13 בהרכב אליהם הוסיף 7 משחקים בליגת האלופות ובסך הכל סיים את העונה עם 42 הופעות בכל המסגרות ו-2 שערים.
בעונת 2022/2023 הפך דימרקו לשחקן הרכב, בליגה הוא פתחב 26 משחקים מתוך 33 בהם שותף וגם כבש 4 שערים.
בליגת האלופות הוא הופיע 11 פעמים הוסיף 5 בישולים בעונה בה הגיעה אינטר עד לגמר.
בסיום העונה נבחר דימרקו לנבחרת העונה בליגת האלופות.
ובסך הכל סיים דימרקו את העונה עם 50 הופעות ו-6 שערים בכל המסגרות.
בעונת 2023/2024 המשיך דימרקו להיות חלק משמעותי באינטר, וזכה עימה באליפות ראשונה עבורו כשהופיע ב-30 משחקים בליגה וכבש 5 שערים.
ובסך הכל כבש 6 שערים ב-40 הופעות בכל המסגרות.
בשנת 2013, היה דימרקו חלק מנבחרת איטליה עד גיל 17 שסיימה כסגנית אלופת אירופה באליפות אירופה עד גיל 17 והודחה בסיבוב השני של גביע העולם עד גיל 17. ב-2016 היה חלק מסגל נבחרת איטליה עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19, שם הפיסדה איטליה בגמר.
הוא כבש ארבעה שערים בטורניר, כולל שלושה פנדלים ובעיטה חופשית אחת.
ב-2017 היה דימרקו חלק מסגל נבחרת איטליה לגביע העולם עד גיל 20, בו סיימה איטליה במקום השלישי.
ב-22 במרץ 2018, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עם נבחרת איטליה עד גיל 21 במשחק ידידות מול נורווגיה.
הוא כבש את שערו הראשון עבור נבחרת איטליה עד גיל 21 ב-11 בספטמבר במשחק ידידות מול אלבניה.
ב-4 באוקטובר 2021 זומן דימרקו לראשונה על ידי המאמן רוברטו מנצ'יני לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת צמד משחקי גמר ליגת האומות 2020/2021. שם סיימה איטליה במקום השלישי אך דימרקו לא שותף.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ערך דימרקו ב-4 ביוני 2022 כשעלה כמחליף במשחק נגד גרמניה במסגרת שלב הבתים של ליגת האומות.
ב-26 בספטמבר 2022 כבש דימרקו את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון על נבחרת הונגריה גם כן במסגרת שלב הבתים של ליגת האומות.
נכלל בסגל נבחרת איטליה ליורו 2024.
נבחרת העונה בליגת האלופות: 2022/2023
פדריקו גומס גרת (נולד ב-5 במרץ 2004) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק כשוער בטיגרה.
גומס גרטה נולד בסן איסידרו, באזור הצפוני של בואנוס איירס, והחל לשחק כדורגל בגיל 8 באקדמיה של טיגרה.
בנובמבר 2021, גומס גרת זומן לסגל הנבחרת הבוגרת של ארגנטינה למשחקי מוקדמות גביע העולם נגד נבחרות אורוגוואי וברזיל.
גומס גרטה נבחר להתאמן עם סגל ארגנטינה בקטר במונדיאל 2022. הוא נחשב לשחקן ה-27 בסגל.
ואף אמר על ליונל מסי: "הוא כלל אותי בכל דבר וגרם לי להרגיש חלק מההישג".
בינואר 2023, גומס גרת נכלל בסגל ארגנטינה עד גיל 20 על ידי המאמן חאבייר מסצ'ראנו לטורניר קופה אמריקה עד גיל 20 בקולומביה.
פדריקו רדונדו סולארי (בספרדית: Federico Redondo Solari; נולד ב-18 בינואר 2003) הוא כדורגלן ארגנטינאי ממוצא ספרדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אלצ'ה.
רדונדו הוא תוצר אקדמיית הנוער של ארחנטינוס ג'וניורס שם שיחק מגיל 10. הוא חתם על חוזהו המקצועני הראשון במועדון ב-17 בדצמבר 2021. רדונדו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-11 ביולי 2022, בניצחון 1–2 על טיגרה, כשעלה כמחליף.
ב-23 בפברואר 2024 חתם רדונדו לשלוש שנים באינטר מיאמי.
ב-14 באוגוסט 2025 חתם לחמש שנים באלצ'ה מהלה ליגה.
רדונדו מגיע ממשפחה מרובת כדורגלנים: אביו פרננדו רדונדו, אחיו הגדול פרננדו רדונדו סולארי, סבו מצד אמו חורחה סולארי , בן דודו אאוגוסטו סולארי , דוד רבא שלו אדוארדו סולארי ובני דודיו מדרגה שנייה אסטבן סולארי , דויד סולארי וסנטיאגו סולארי.
פדריקו ברבה (באיטלקית: Federico Barba; נולד ב-1 בספטמבר 1993 ברומא שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת סיון.
ברבה שיחק בקבוצות גרוסטו, אמפולי, שטוטגרט, ספורטינג חיחון, קייבו ורונה, ריאל ואיאדוליד, בנוונטו ופיזה.
ב-1 באוגוסט 2023 חתם בקומו מהסרייה ב'.
פדריקו אגוסטין גאטוני (בספרדית: Federico Agustín Gattoni; נולד ב-16 בפברואר 1999 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת סביליה מלה ליגה.
גאטוני גדל במחלקת הנוער של סן לורנסו.
ב-31 בינואר 2023 חתם גאטוני על חוזה לארבע שנים וחצי בסביליה מלה ליגה, והושאל בחזרה לסן לורנסו עד ל-30 ביוני.
בסך הכול ערך 82 הופעות ליגה במדי סן לורנסו, בהן הבקיע שבעה שערים.
הפדרליזם בגרמניה מורכב משותפות של מדינות גרמניה ושל הממשלה הפדרלית.
כמו בכל פדרליזם, לממשל המרכזי, למדינות ולעיריות הגרמניות יש משימות שונות ותחומי אחריות שונים ומתחרים חלקית, הנשלטים על ידי מערכת מורכבת של איזונים ובלמים בין רמת הממשל הפדרלי ובין ממשל המדינות.
שורשיו של הפדרליזם הגרמני מתחילים כבר בעת ייסודה של האימפריה הרומית הקדושה בימי הביניים, הם נמשכים ברפורמות שהגיעו עם שלום וסטפאליה ובחוקה הצפון גרמנית מ-1871. בעקבות איחוד גרמניה, התפתח עימות בין תומכי הפדרליזם הגרמני ובין תומכי הלאומיות הגרמנית.
הלאומנים טענו כי על הכוח כולו להתרכז בידיו של הממשל המרכזי בברלין, והם התנגדו למלכים ולממשלותיהם במדינות הגרמניות השונות מחוץ לממלכת פרוסיה.
מאידך, הפדרליים תמכו גם בזכויות המקומיות, כאשר ממלכת בוואריה במיוחד להוטה להגן על הזכויות שהוקנו לה בחוקה הקיסרית.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, בה ביטלו הנאצים את המבנה הפדרלי שהעניק סמכויות חלקיות לממשלים המקומיים, חזר אופייה הפדרלי של גרמניה.
חוקת גרמניה הנוכחית, שאומצה ב-1949, מגנה על אופייה הפדרלי של גרמניה במסגרת מה שנקרא סעיף הנצח (סעיף 79 לחוקה, הקובע כי ישנם דברים שלא נתונים לשינוי לעולם, כמו פגיעה בזכויות אדם, ובין השאר מקבע גם את חלוקתה של גרמניה למדינות במסגרת של משטר פדרלי).
מאז איחוד גרמניה מחדש בשנת 1990, הרפובליקה הפדרלית מורכבת משש עשרה מדינות: עשר המדינות של הרפובליקה הפדרלית לפני האיחוד מחדש (גרמניה המערבית), חמש המדינות החדשות של גרמניה המזרחית וברלין.
חוקת גרמניה מחלקת את הסמכויות בין הממשל הפדרלי למדינות , כאשר העיקרון הכללי השולט ביחסים מנוסח בסעיף 30: "אלא אם נקבע או מותר אחרת בחוק יסוד זה, הפעלת סמכויות המדינה ומילוי תפקידי המדינה היא עניין של המדינות".
לפיכך, הממשל הפדרלי יכול להפעיל סמכות רק באותם תחומים המפורטים בחוק היסוד.
כמקובל במשטרים פדרליים, המדינות מיוצגות ברמה הפדרלית באמצעות הבונדסראט, שיש לו תפקיד דומה לבית העליון בפרלמנט דו-ביתי.
עם זאת, יש הבדל משמעותי בין בתים עליונים בפדרציות אחרות ובין הבונדסראט, משום שנציגיו אינו נבחרים על ידי האזרחים, אלא ממונים על ידי ממשלות המדינות.
יש לכך שתי משמעויות עיקריות: האחת, הנציגים מתחלפים באופן שאינו קבוע מראש, לפי התחלפותן של ממשלות המדינות השונות.
השנייה, בניגוד לסנאט של ארצות הברית למשל, בו נציג של מדינה עשוי להצביע אחרת מרצונה של ממשלת אותה מדינה, מאחר שבבונדסראט הנציגים הם נציגי הממשלות, הם כפופים תמיד לרצונה ולהחלטותיה של ממשלת המדינה ששלחה אותם.
הסעיפים הרלוונטיים שמסדירים את המערכת הפדרלית, את סמכויות המדינות והשלטון הפדרלי, מרוכזים בעיקר בפרק 20, 30 ו-70 עד 82 של החוקה, בנוסף לעקרונות של שלטון החוק, זכויות האזרח ושלטון החוק.
החוקה מחלקת את האחריות החקיקתית של הממשלה הפדרלית ושל המדינות לארבעה תחומים: סמכויות פדרליות בלעדיות (סעיפים 71 ו-73), סמכויות מתחרות (סעיפים 72, 74), סמכויות סטייה (סעיף 72) וסמכויות מדינה בלעדיות (סעיף 70).
הסמכות החקיקתית הבלעדית של הממשל הפדרלי כולל נושאים של הגנה, ענייני חוץ, הגירה, אזרחות, תקשורת ומטבעות, בעוד שלמדינות יש סמכות שיפוט בלעדית על המשטרה (למעט המשטרה הפדרלית), רוב החינוך, חופש ההתאספות, דיור ציבורי, בתי כלא ותקשורת.
גם במקרים בהם למדינות יש סמכות שיפוט בלעדית, הן בוחרות לעיתים לעבוד זו עם זו ולהגיע להסכמה בסיסית עם המדינות האחרות, כדי להעביר חקיקה אחידה על ידי שש עשרה הפרלמנטים של המדינות ולעגן את החוק בפריסה ארצית, על מנת למנוע טלאים חוקיים ופרצות בין מדינות.
דוגמה לכך היא תקנות ההימורים המקוונים של המדינות.
בתחומים כמו שימור הטבע, תארים אוניברסיטאיים וקבלה לאוניברסיטאות, בין היתר, החקיקה של המדינה יכולה לשנות או להחליף את החקיקה הפדרלית.
הממשלה הפדרלית והמדינות חולקות סמכויות מקבילות במספר תחומים, למשל: משפט עסקי, משפט אזרחי, רווחה, מיסוי, הגנת הצרכן, חגים ובריאות הציבור.
אולם בסמכויות מקבילות רבות, חקיקת המדינה נשארת בתוקף רק כל עוד אין חקיקה פדרלית סותרת, אם כי העברת חקיקה פדרלית כזו עשויה להיות כפופה לדרישות משפטיות נוספות, כפי שנקבע בסעיף 72.
תחומי האחריות המשותפת למדינות ולממשל הפדרלי הורחבו על ידי תיקון החוקה שעבר בשנת 1969 (סעיפים 91א ו-91ב), הקורא לפעולה משותפת בתחומים בעלי משמעות חברתית רחבה, כגון השכלה גבוהה, פיתוח כלכלי אזורי ורפורמה חקלאית.
יחסים בינלאומיים, לרבות אמנות בינלאומיות, הם בעיקר באחריות הממשל הפדרלי, אך, כמו בפדרציות אחרות, למדינות המרכיבות יש גם סמכויות מוגבלות בתחום זה.
כפי שנקבע בסעיפים 23, 24 ו-32 לחוקה, למדינות יש את הזכות לייצוג ברמה הפדרלית (כלומר באמצעות הבונדסראט) בנושאים של יחסים בינלאומיים הנוגעים להן, לרבות העברת ריבונות לארגונים בינלאומיים, ובהסכמת הממשלה הפדרלית, יש להן סמכויות מוגבלות לכריתת אמנות בינלאומיות.
כמה הסכמים ישנים יותר בין אחדות ממדינות גרמניה ובין מדינות אחרות נותרו בתוקף.
כך למשל הסכם המלח הבווארי-אוסטרי משנת 1829 , היא האמנה האירופית העתיקה ביותר שעדיין בתוקף.
כאמור, בגרמניה יש בני בתי מחוקקים: הבית התחתון, הבונדסטאג הוא הפרלמנט הפדרלי שנבחר על ידי האזרחים בתזמון אחיד ובדרך כלל קבוע מראש (מחציתו בבחירה ישירה ומחציתו בבחירה אזורית), והבית העליון, הבונדסראט, המייצג את ממשלות המדינות, ואשר נציגיו מתחלפים לפי התחלופה של הממשלה במדינה ששלחה אותם.
התוצאה היא רוב ממשלת פדרלי שמשתנה באופן תדיר, כאשר כל חילוף של ממשלה באחת המדינות עשוי לערער את הקואליציה הפדרלית בבית העליון, ולפיכך מחייב הסכמות רחבות בחקיקה, כולל פשרות עם האופוזיציה.
בחקיקה רגילה, הבונדסטאג הוא בדרך כלל הגוף הדומיננטי, אך במקרה של חוק משמעותי הכולל השפעה תקציבית נדרשת הסכמתו המפורשת של הבונדסראט.
בשינויים חוקתיים נדרש רוב של שני שלישים מכלל החברים בבונדסטאג ורוב של שני שלישים מכלל החברים המצביעים (ובתנאי שהם מייצגים לפחות מחצית מהחברים) בבונדסראט.
לבית המשפט החוקתי הפדרלי מתמנים שופטים על ידי בתי הפרלמנט, חצי מהבונדסראט וחצי מהבונדסטאג, כאשר לכל מינוי נדרש רוב של שני שלישים בבית הבוחר, כאשר בבונדסראט רוב זה הוא מכלל חברי הבית, ואילו בבונדסטאג - נדרש רוב מקרב המצביעים, ובלבד שרוב זה יהיה רוב (רגיל) מכלל חברי הבית.
האספה הפדרלית, כינוס מיוחד של שני בתי הנבחרים בגרמניה, בוחרת את נשיא גרמניה, עמדה סמלית במידה רבה בהתחשב בשיטה הפרלמנטרית הנהוגה במדינה.
מכיוון שגרמניה חברה באיחוד האירופי, חלק מהסמכויות שיש לממשלה הפדרלית מבחינה חוקתית, מופעלות בפועל על ידי מוסדות האיחוד האירופי, כלומר על ידי הפרלמנט האירופי, הנציבות האירופית, המועצה האירופית ובית הדין לצדק של האיחוד האירופי.
תחומי המדיניות של האיחוד האירופי, כוללים, בין היתר, מדיניות מוניטרית (בהיותה של גרמניה חברה בגוש האירו), איכות הסביבה, חקלאות, מדיניות חוץ, שוק פנימי, איחוד מכסים והגנת הצרכן.
עם זאת, כל הסמכויות הללו הואצלו באופן חופשי לאיחוד האירופי על ידי גרמניה (בניגוד לפדרציה שבה הסמכות היא אינהרנטית ואינה דורשת האצלה) וגרמניה נשארת ריבונית ושומרת על הזכות לעזוב את האיחוד.
לכן, האיחוד האירופי אינו חלק מהפדרליזם הגרמני.
גרמניה גם שומרת על מידה רבה של שליטה במדיניות האיחוד האירופי, דרך המועצה האירופית וחברי הפרלמנט שלה בפרלמנט האירופי.
פדריקו אנג'לו צ'זי (באיטלקית: Federico Cesi, 26 בפברואר 1585 - 1 באוגוסט 1630) היה מדען, חוקר טבע ומייסד ה.
פדריקו צ'זי נולד למשפחת אצולה בעלת קשרים ענפים ברומא ובמדינת האפיפיור.
המשפחה נקראה על שם צ'זי, עיירה קטנה בסמוך לרומא, והייתה בעלת זיקה הדוקה לכנסייה הקתולית.
דודו של פדריקו, הקרדינל ברטולומיאו צ'זי, היה בעל השפעה בכנסייה, ורוב הון המשפחה צמח מקשר זה.
פדריקו, הבכור מבין אחד עשר ילדים, נולד ב-26 בפברואר 1585 בפאלאצו צ'זי שבוויה דלה מסצ'רה ד'אורו, רומא.
אביו, פדריקו, נשא בתואר מרקיז מונטיצ'לי, ואמו, אולימפיה אורסיני מטודי, הייתה בת למשפחה אצילה.
בשנת 1614 נישא צ'זי לארטמיסיה קולונה, בתו של פרנצ'סקו, נסיך פלסטרינה, אך היא נפטרה כעבור שנתיים.
בשנת 1617 נישא בשנית, לאיזבלה - בת דודתו של פיליפו סלוויאטי ובתו של המרקיז מלורנצו.
בשנת 1618 עבר להתגורר באקווספרטה, שם חי עד למותו בגיל ארבעים וחמש.
בשנת 1603, בגיל שמונה-עשרה, הזמין צ'זי שלושה עמיתים מבוגרים ממנו במעט - הרופא ההולנדי יוהנס ואן היק (באיטליה כונה ג'ובאני אקיו), המתמטיקאי פרנצ'סקו סטלוטי מפבריאנו, ואנסטסיו דה פיליס מטרני, להקים עמו את האקדמיה דיי לינצ'יי – מוסד שהוקדש לחקר מדעי הטבע באמצעות תצפית, ניסוי ואינדוקציה.
מטרתם הייתה לחשוף את "סודות הטבע" ולחקור אותו הן ברמה המיקרוסקופית והן בממדיו הגדולים.
הקמת האקדמיה התרחשה בתקופה מאתגרת למדענים.
בשנת 1578 סגרה האינקוויזיציה את האקדמיה של דלה פורטה בנאפולי בטענה לעיסוק בכישוף, ומדענים רבים חוו הגבלות, מאסר ולעיתים אף הועלו על המוקד.
גם דרכה של האקדמיה דיי לינצ'יי לא הייתה קלה: אביו של צ'זי אסר עליו לשמור על קשר עם שלושת שותפיו, מחשש שישפיעו עליו לרעה וירחיקו אותו מענייני המשפחה.
עקב כך חזרו שלושת ה"לינקסים" לערי הולדתם והמשיכו לשתף פעולה בהתכתבות, תוך שימוש בשמות עט "אסטרונומיים".
צ'זי עצמו אימץ את השם Celívago – "הנודד השמימי", ולקח על עצמו את תחום המדעים הבוטניים.
בתקופה זו החל צ'זי לאסוף ספרים לספרייתו האישית ולשימוש האקדמיה.
ממכתביו לוואן היק עולה כי שלח לו כספים לרכישת ספרים וכתבי יד נדירים.
צ'זי נסע לנאפולי, שם פגש את דלה פורטה, עמו התכתב במשך זמן מה.
הוא הציג לו את האקדמיה וזכה לעידודו להמשיך בפעילותו.
חרף התקופה הקשה, האקדמיה שרדה הודות לעושרו האישי של צ'זי ולכישוריו הדיפלומטיים, שסייעו לו לנווט בין האתגרים הפוליטיים ברומא של תקופת הקונטרה-רפורמציה.
צ'זי הרחיב את שורות האקדמיה.
בשנת 1610 גייס את דלה פורטה, ובשנת 1611 צירף אליה את גלילאו גליליי.
עם מותו הפתאומי בשנת 1630, תמה גם דרכה של האקדמיה דיי לינצ'יי המקורית.
היא הוקמה מחדש רק בשנת 1847, ביוזמת האפיפיור פיוס התשיעי.
צ'זי החל להתעניין באסטרונומיה בסביבות 1605, כאשר נחשף למחקריהם של יוהנס קפלר וטיכו ברהה.
במיוחד ריתקו אותו תיאוריות שעסקו בחדירות השמים ובמסלולי שביטים.
עניינו בקוסמוס הוביל אותו להתוודע להמצאת הטלסקופ, והוא נפגש עם שניים מהאסטרונומים הבולטים בתקופתו – דלה פורטה וגליליי.
צ'זי השתמש בטלסקופ לראשונה כבר בשנת 1609 או קודם לכן.
הוא מילא תפקיד מרכזי בהבאת גליליי לרומא בשנת 1611, ותכנן עבורו את לוח הזמנים.
צ'זי ליווה את גליליי לכל מקום, ביקש ללמוד על מחקריו וסייע לו בהכנת מצגותיו.
הוא נכח בכל הדגמות הטלסקופ של גליליי והתרשם עמוקות מהאופן שבו הצליח להפריך את התפיסות האריסטוטליות.
מעבר לתמיכתו האישית, פעל צ'זי להביא אנשי רוח ומדע נוספים לצפות בתצפיותיו של גליליי, בתקווה שיגיעו לאותן מסקנות.
צ'זי הזמין את גליליי להצטרף לאקדמיה דיי לינצ'יי, ובכך תרם להפצת גישתו החדשה של גליליי, שהתמקדה בבניית המדע החדש במקום בניסיון להפריך את הישן.
בשנת 1613 פרסמה האקדמיה את ספרו של גליליי Istoria e dimostrazione intorno alle macchie solari (מכתבים על כתמי שמש), וצ'זי פעל רבות להגנתו של גליליי במחלוקותיו עם מנהיגי הממסד והרשויות הכנסייתיות.
צ'זי חקר מאובני עצים שנמצאו ברחבי אחוזתו, אותם בחן תחת מיקרוסקופ.
התאוריות שהעלה התפרסמו בשנת 1637 על ידי חבר אחר באקדמיה, פרנצ'סקו סטלוטי, שבע שנים לאחר מותו של צ'זי.
לצ'זי היה חלק בטביעת המונחים "טלסקופ" ו"מיקרוסקופ".
הוא ניהל את החפירות באתר הארכאולוגי , וככל הנראה היה הראשון שצפה בנבגי שרך במיקרוסקופ.
על שמו נקרא הסוג Caesia .
פדריקו סבסטיאן ויניאס ברבוסה (בספרדית: Federico Sebastián Viñas Barboza, נולד ב-30 ביוני 1998) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ בריאל אוביידו בהשאלה מקלוב לאון, ובנבחרת אורוגוואי.
ויניאס החל את הקריירה המקצוענית שלו בחובנטוד דה לאס פיידראס מהליגה הבכירה באורוגוואי.
לאחר מכן עבר לקלוב אמריקה, ממנה הושאל לקלוב לאון.
בעונת 2023, הוא זכה בתואר שחקן החודש של הליגה המקסיקנית.
במאי 2024 קרע את גיד אכילס כששיחק במדי נבחרת אורוגוואי, ועבר ניתוח.
ב-28 באוגוסט 2024 הושאל לריאל אוביידו מהליגה הספרדית השנייה.
ויניאס נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי עד גיל 23 לקראת הטורניר הקדם-אולימפי של CONMEBOL ב-2020, וב-25 בינואר באותה שנה כבש את שערו הראשון בנבחרת הצעירה.
ב-16 בנובמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת.
פדרציית האנרכיסטים האיברית (בספרדית: Federación Anarquista Ibérica – FAI) היה ארגון אנרכו-סינדיקליסטי ספרדי מיליטנטי שהיה פעיל בתוך קבוצות הזיקה באיגוד המקצועי CNT.
לעיתים קרובות מכנים אותו בשם CNT-FAI בגלל הקרבה בין שני הארגונים.
הפדרציה הוקמה בוולנסיה בשנת 1927 (לאחר פגישה מקדימה שנה קודם לכן במרסיי, צרפת), במטרה לשמור שה-CNT ימשיך בנתיב אנרכיסטי על ידי קריאת תִּגָּר על הבירוקרטיה של ה-CNT – שלדעת חברי הפדרציה הפך לחוליה מקשרת בין העובדים לבין ההון, במקום להיות נציגים של מעמד העובדים.
נושא זה הפך למתוח במיוחד, כאשר מיגל פרימו דה ריברה השליט שלטון דיקטטורי בספרד, וניסה לשבור את ארגוני העובדים.
ההגמוניה ש-FAI השיגה על הפוליטיקה של ה-CNT גרמה לסינדיקליסטים מתונים להתאחד תחת אנחל פסטנה, לתקוף את המנהיגות וליצור את המפלגה הסינדיקליסטית בשנת 1931.
בשנת 1936 אנשי המפלגה היו מעורבים ברצח ז'וזפ מריה פלאנס אי מרטי.
חברי הפדרציה השתתפו בחיל החלוץ במאבק נגד כוחותיו של פרנסיסקו פרנקו בזמן מלחמת האזרחים בספרד.
פדרציית הכדורגל האיראנית היא הגוף הממונה על ענף כדורגל המקצועי באיראן והגוף המנהל של נבחרת איראן בכדורגל.
הפדרציה נוסדה ב-1920 והצטרפה לארגון פיפ"א ב-1945. הפדרציה שייכת להתאחדות הכדורגל של אסיה.
נשיא הפדרציה, נכון ל-2018, הוא דוקטור מחדי טאג'.
פדרציית הכדורגל האיראנית מקיימת מספר תחרויות:
פדרציית המדענים האמריקאים הוא ארגון ללא כוונת רווח המוקדש לשימוש ראוי של מדע וטכנולוגיה לטובת האנושות.
הוא נוסד ב-1945 (בשם פדרציית מדעני האטום) על ידי חברי פרויקט מנהטן.
פעילותו מתבטאת בעיקר בתחום הטכנולוגיה הצבאית, אך הוא עוסק גם בנושאי ביטחון לאומי, נשק בלתי קונבנציונלי וסחר בנשק.
האתר שלהם מציג מידע על הארסנל של מדינות רבות, מתאר את מערכות הנשק, ודן על השפעתם על העולם.
הוא מציג מידע גם על מערכות נשק עתידיות והשפעתם.
האתר מכיל מידע רב ומקיף ותמונות על הרבה מערכות נשק.
פדרציית הסחר הוא ארגון סחר בדיוני המופיע בשלושת הסרטים הראשונים בסאגת "מלחמת הכוכבים".
הארגון נוסד בשנת 350 BBY, ומאז נשלט על ידי חייזרים מגזע הניימוידיאנים.
זמן קצר לפני התרחשויות "אימת הפנטום", ניוט גונריי קיבל את עמדת ראש הפדרציה ביחד עם רונה האקו, משנהו.
ב"אימת הפנטום" גונריי שוכנע על ידי הסית' לורד המסתורי דארת' סידיוס לחסום את דרכי הסחר של הכוכב נאבו, ולהתחיל בתהליך פלישה.
סידיוס הבטיח לגונריי כי הסנאט הגלקטי לא ינקוט עמדה ולא ינסה לעצור את הפלישה.
גונריי מצידו ניסה להכריח את המלכה אמידאלה, מלכת הכוכב, לחתום על אמנה המאשרת את תהליך הפלישה.
אך המלכה ברחה, ולאחר שהתאחדה עם היצורים הילידים של הכוכב, הגונגנים, תפסה אמידאלה את גונריי בעצמה והביאה סוף לפלישה.
גונריי והאקו נשלחו אל בירת הרפובליקה הגלקטית, הכוכב קורוסנט, ובו הם הועמדו למשפט על פשעיהם.
אך בשל השחיתות שהתחוללה בימים אלו ברפובליקה הם לא נענשו, וגונריי חזר לכהן בתפקידו כשליט הפדרציה.
עשר שנים לאחר מכן שאף גונריי לנקום באמידאלה ולכן הסכים לאחד את צבא דרואידי-קרב העצום של הפדרציה עם קונפדרציית המערכות העצמאיות (הידועה גם כ"ארגון הבדלנים", גוף שהתנגד לשלטון המושחת של הרפובליקה) בהנהגת הרוזן דוקו.
גונריי הציב תנאי להצטרפותו ואמר כי ראשית הוא רוצה את מותה של אמידאלה.
ניסיון ההתנקשות באמידאלה, הנעשה על ידי צייד הראשים ג'נגו פט, נכשל ואביר הג'דיי אובי-וואן קנובי, שעקב אחרי צייד הראשים, גילה את מזימת הפדרציה בכוכב ג'נוסיס.
ניוט גונריי וגילראמוס ליבקאת', כעת משנהו, זעמו על כישלון ההתנקשות ואיימו בהתנתקות מצבאו של דוקו.
באותה עת, קנובי הזהיר את הרפובליקה אודות תוכניותיה של פדרציית הסחר.
מלחמת המשובטים עצמה החלה כאשר צבא חיילי המשובטים, צבא הרפובליקה, התעמת עם דרואידי-הקרב של הפדרציה בכוכב ג'נוסיס.
המתנקש הכושל של הפדרציה, ג'נגו פט, נהרג במהלך הקרב.
נאמר כי ליבקאת' נרצח מאוחר יותר על ידי בנו של ג'נגו, בובה פט, מאורע המצביע כי רונה האקו, יד ימינו של גונריי בימי הקרב בכוכב נאבו, חזר לתפקידו.
פדרציית הסחר ושאר מנהיגי הבדלנים שרדו עד סופה של המלחמה, למרות הפסדיהם הרבים במהלך המלחמה.
בימיה האחרונים של המלחמה, דארת' ויידר, חניכו של סידיוס, הגיע לכוכב מוסטאפר, בו התחבאה מועצת הבדלנים מפני כוחות הרפובליקה.
ויידר רצח את מנהיגי הפדרציה, גונריי והאקו, ואת שאר חברי מועצת הבדלנים, מנהיגי קונפדרציית המערכות העצמאיות.
הוא רצחם בדם קר תחת הוראותיו של סידיוס, אשר הקים את האימפריה הגלקטית בראשותו, ורצה להפטר מכל גוף אשר ייתכן ויתנגד לו.
סידיוס הורה לכבות את צבאות דרואידי-הקרב הנותרים.
לאחר מלחמת המשובטים השתמש סידיוס בשרידי פדרציית הסחר על מנת להעצים את כוחה של האימפריה.
ארגוני סחר נחשבו לבלתי-חוקיים באותם הימים בהם שלטה האימפריה, ולפיכך היה זה סופה של הפדרציה.
פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית (בספרדית: Real Federación Española de Fútbol; ידועה גם בשם התאחדות הכדורגל הספרדית, ובקיצור RFEF) היא הגוף האחראי על הכדורגל בספרד.
היא אחראית על כל קבוצות הכדורגל הספרדיות ועל רוב הליגות והגביעים בספרד.
ההתאחדות נוסדה בשנת 1909, חברה בפיפ"א מאז 1913 וחברה באופ"א מאז 1954. על לה ליגה ("La Liga") והליגה הספרדית השנייה (Segunda División) אחראית מנהלת הליגות שהיא כפופה להתאחדות.