tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ג'ופרה הדגישה כי פעילות זו הייתה חלק ממערכת רחבה יותר של סחר וניצול שהופעלה על ידי אפשטיין, בסיוע מקסוול ואחרים.
הקשר של ג'ופרה עם אפשטיין נמשך בשנים 1999–2002, מגיל 16 עד 19. לדבריה, במהלך תקופה זו היא חוותה התעללות מתמשכת, כולל לחץ פסיכולוגי לשמור על שתיקה לגבי המתרחש.
בספטמבר 2002, בגיל 19, ג'ופרה טסה לתאילנד ולמדה בבית ספר לעיסוי בצ'אנג מאי.
מקסוול סיפקה לה את כרטיסי הטיסה, וביקשה ממנה להיפגש עם נערה תאילנדית אותה ביקש אפשטיין להביא לארצות הברית.
בזמן לימודיה שם היא פגשה את רוברט ג'ופרה, מאמן אמנויות לחימה מאוסטרליה, ולאחר זמן קצר הם התחתנו.
היא יצרה קשר עם אפשטיין, הודיעה לו שלא תחזור כמתוכנן, וניתקה את הקשר איתו ועם מקסוול.
בני הזוג חיו באוסטרליה ונולדו להם שלושה ילדים.
ג'ופרה החלה לחשוף את סיפורה בפומבי בשנת 2007, כאשר פנתה ל-FBI עם פרטים על ההתעללות שחוותה.
בשנת 2008 הגישה תביעה אזרחית נגד אפשטיין, שהסתיימה בפשרה מחוץ לבית המשפט ותשלום פיצויים בסך חצי מיליון דולר.
בשנת 2015, במסגרת תביעה שהגישה נגד גיליין מקסוול, הגישה ג'ופרה תצהיר מפורט שבו תיארה את היקף ההתעללות שחוותה ואת מעורבותם של אנשים נוספים שהיו מקורביו של אפשטיין, בהם הנסיך אנדרו ואלן דרשוביץ.
עדותה של ג'ופרה מילאה תפקיד מרכזי בחשיפת הפעילות הפלילית של אפשטיין.
היא סיפקה מידע מפורט על שיטות הגיוס, הניצול וההשתקה.
התביעה נגד מקסוול הוסדרה מחוץ לכותלי בית המשפט בשנת 2017.
בשנת 2021 הגישה תביעה אזרחית נגד הנסיך אנדרו, שהסתיימה בפשרה בשנת 2022, בה שילם הנסיך אנדרו סכומי כסף לא ידועים לג'ופרה ולארגון הצדקה שהקימה.
בשנת 2015 הקימה ג'ופרה את הארגון Victims Refuse Silence ("קורבנות מסרבים לשתוק"), שנועד לתמוך בקורבנות סחר בבני אדם.
בשנת 2021 הארגון שינה את שמו לשם Speak Out, Act, Reclaim ("דברו, פעלו, שקמו"); בראשי תיבות: SOAR ("המריאו").
במרץ 2025 ג'ופרה דיווחה כי הייתה מעורבת בתאונת דרכים קשה באוסטרליה, והיא סובלת מאי-ספיקת כליות.
ב-25 באפריל 2025 התאבדה בבית מגוריה באוסטרליה.
באותה תקופה היא הייתה בעיצומו של הליך גירושין ונאבקה על משמורת לשלושת ילדיה.
וירג'ין מיוזיק גרופ היא מפיצה עולמית של חברות תקליטים עצמאיות, בבעלות תאגיד יוניברסל מיוזיק גרופ.
הקבוצה הוקמה ב-13 בספטמבר 2022 ומשרדיה הראשיים שוכנים בלוס אנג'לס, קליפורניה.
ב-18 בפברואר 2021 הודיעה יוניברסל מיוזיק גרופ על הקמת Virgin Music Label & Artist Services, רשת בינלאומית שנועדה לספק שירותים גמישים ואיכותיים לאמנים ולחברות תקליטים.
שבעה חודשים לאחר מכן השיקה יוניברסל את וירג'ין מיוזיק גרופ כחברת בידור ומוזיקה שתנהל את פעילות Virgin Music Label & Artist Services וכן את חברת Ingrooves.
עוד לפני ההשקה מונו מייסדי חברת Mtheory, ג'יי.
מאיירס ונט פסטור, למנכ"לים משותפים של הקבוצה.
בספטמבר 2025 דווח כי החברה מרחיבה את פעילותה לווייטנאם באמצעות שותפות עם חברת Metub, חברת בידור דיגיטלי וכלכלת יוצרים, במסגרת מיזם משותף חדש במדינה.
הישות החדשה תיקרא וירג'ין מיוזיק גרופ וייטנאם ותתמקד בחתימה ובמתן שירות לאמנים מקומיים וחברות תקליטים עצמאיות במטרה לקדם את יצירתם בווייטנאם ובעולם.
ב-21 בפברואר 2023 הודיעה וירג'ין מיוזיק גרופ על שותפות בין Virgin Music Label & Artist Services UK לבין חברת התקליטים הבריטית Modern Sky UK.
מנכ"ל החברה, דייוויד פיצ'ילינגי, ציין כי ההסכם יסייע להרחיב את פעילות החברה הגלובלית לצד וירג'ין מיוזיק.
וירג'ינל הוא כלי נגינה ממשפחת כלי המקלדת אשר היה פופולרי באירופה בסוף תקופת הרנסאנס ובתחילת תקופת הבארוק.
הווירג'ינל נראה כמו דגם קטן של הצ'מבלו, וקדם לו בהתפתחות כלי המקלדת.
הפקת הצליל דומה לזו של הצ'מבלו, אלא שהמיתר נפרט באמצעו, ולכן גון הצליל שונה וצלול יותר, ופעולת הקלידים איטית יותר.
מיתרי הווירג'ינל מתוחים בניצב לקלידים, ולא במקביל להם, כמו בצ'מבלו.
על כל פנים, ההבדל לא תמיד חד וחלק, ואותו כלי נקרא לפעמים בכמה שמות שונים.
קוריוז נפוץ מסביר ששמו של הווירג'ינל נבע מכך שנשים צעירות ולא נשואות באירופה היו נוהגות לנגן עליו כדי לבדר מחזרים ואורחים שבאו לבתי המשפחות שלהן, ומכאן שמו (virgin – בתולה).
ככל הנראה הדבר אינו נכון שכן המילה "Virga" או "Virgula" בלטינית, משמעותה "ענף" או "מקל" ככינוי כנראה לפיסות העץ שהיו יורדות על המיתרים בלחיצה על הקלידים.
אלפרד מת'יו "וירד אל" ינקוביק הוא בדרן, שחקן, זמר, מפיק מוזיקלי ומוזיקאי אמריקאי, המתמחה בביצוע סאטירות ופרודיה על שירים פופולריים, להם הוא כותב מחדש מילים משעשעות.
בנוסף למוזיקה, כיכב בסרט הקומדיה "תחנת שידור לקריינים מתחילים" בשנת 1989.
ינקוביק נולד בקליפורניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית אדוקה ממוצא סלובני, קרואטי, איטלקי, ובריטי.
הוא למד לנגן באקורדיון בילדותו, ושלט בו היטב.
בעת שלמד אדריכלות, להקת הנאק עמדה להופיע באוניברסיטה, באותה עת להיטם "My Sharona" שלט ברדיו, וינקוביק הקליט גרסת פרודיה בליווי אקורדיון לשיר זה בשם "מיי בולונה", שהנאק שמעו ואהבו.
חברת התקליטים "קפיטול רקורדס" (שבה הנאק היו מיוצגים) החתימה את ינקוביק לשישה חודשים ובתוכנית הרדיו ההומוריסטית של ד"ר דמנטו זכה השיר באחד מחמשת המקומות הראשונים כשיר המצחיק ביותר.
בשנת 2012 הופיע בפרק 41 של הסדרה "חברים בחווה" בהופעת אורח, ב-2017 שיחק בקומדיה "איך להיות מאהב לטיני" לצד רוב לאו, ובשנת 2019 התארח בסדרת הטלוויזיה הקומית "עובדת על זה" ברשת שואוטיים, בה גילם דמות פיקטיבית של עצמו.
בשנת 2020 התארח בסדרת הטלוויזיה הקומית של נטפליקס "עלילות הבית של דודה דונה" שיצרו הרכב הקומדיה האוסטרלי דודה דונה.
בשנת 2022 דיבב את דמותו בסרט ההנפשה "המטרה: כדורגל" מבית נטפליקס.
בשנת 2023 דיבב בסדרה הקומית המונפשת של ערוץ דיסני, "היילי על זה!" את דמותו של צ'יפ דינגל.
בשנת 2024 דיבב בסדרת האנימציה "מפלצות על גלגלים" (אנ') בנטפליקס.
ב-2001 נישא לסוזן קרג'וסקי, מנהלת שיווק באולפני המאה ה-20. ב-2003 נולדה בתם המשותפת.
ינקוביק הוא צמחוני מטעמי מצפון ובריאות מאז 1992, בעקבות קריאת הספר "Diet for a New America".
בריאיון ב-2011 סיפר שהוא משתדל לשמור על תזונה טבעונית.
שנהפרסקטגוריהעבודה מועמדתתוצאהסימוכין2024פרס גראמיפסקול האוסף הטוב ביותר למדיה חזותיתWeird: The Al Yankovic Story
וִירְגָּה, או גשם תלוי, היא תופעה מטאורלוגית המתארת משקעים, שהתאדו לפני הגיעם לקרקע.
לעיתים מדובר בטיפות גשם בעלות קוטר קטן, אך כאשר האידוי נעשה בגובה רב, מדובר בגבישים קטנים של קרח, המתאדים בעודם באוויר.
התופעה מתרחשת לרוב, כתוצאה מלחות נמוכה מתחת לענן אשר גורמת להתאדות הטיפות טרם הפגיעה בקרקע.
במקביל קיימת התקררות מקומית מהירה, כתוצאה משינויים בלחץ האטמוספירי של האוויר בקרבת הקרקע.
תופעת הווירגה שכיחה למדי באזורי המדבר, כדוגמת הנגב.
התופעה מתרחשת תכופות גם בענני צירוס.
באזורים הגבוהים בהם נמצאים ענני צירוס הלחות נמוכה וכתוצאה מכך מתאדות הטיפות הנוצרות.
אחת מתוצאות תופעת הווירגה היא בהשפעה דרסטית על מזג האוויר המקומי.
האידוי של משקעים רבים גורם להתחממות מקומית מהירה תוך זמן קצר.
תופעה נוספת של הווירגה היא בהיווצרות מהירה למדי של ערפילים, דבר המקשה על הראות ועשוי להיות מסוכן לתעופה.
תופעת הווירגה יכולה להעיד, לעיתים קרובות, על הימצאות קרובה של ענני קומולונימבוס.
הווירגה עשויה ליצור מצגי יופי נדירים, בעיקר בסמוך לשקיעת השמש, כאשר אור השקיעה האדום משתקף ברסיסי הטיפות רגע לפני אידויים.
וירואיד (על פי האקדמיה ללשון: נְגִיפוֹן) הוא גופיף דמוי-נגיף, אך נטול המעטפת החלבונית האופיינית לנגיפים.
מורכב ממקטע RNA חד-גדילי טבעתי.
וירואידים גורמים למספר מחלות בצמחים, חלקן אף קטלנות לנושא המחלה.
הוירואידים שלא כמו הווירוסים, חסרי ציפוי חלבון.
כל הווירואידים הידועים הם תושבי אנגיוספרים (צמחים פורחים), ורובם גורמים למחלות, שחשיבותן הכלכלית משתנה מאוד.
מחקר שנערך לאחרונה בשיטת מצביע על כך שמגוון הפונדקאים של וירואידים ואלמנטים דמויי וירואידים אחרים הוא רחב יותר מכפי שחשבו בעבר ואינו מוגבל לצמחים, ומקיף גם את הפרוקריוטים.
וירואידים הם היצורים הפתוגנים הקטנים ביותר בטבע: גודל הגנום של הווירואיד הקטן ביותר עומד על כ-220 נוקלאוטידים, לעומת הנגיף הידוע הקטן ביותר המסוגל לגרום למחלות מכיל גנום בן כ-2,000 נוקלאוטידים.
לכן הווירואידים מכונים לעיתים "פתוגנים תת-נגיפיים".
רוב הוירואידים הידועים מדביקים צמחים.
הם מועברים לפונדקאים צמחיים חדשים במספר דרכים
זיהום צולב בעקבות נזק מכני לצמחים כתוצאה משיטות גננות או חקלאיות
מעבר מצמח לצמח על ידי מגע בין עלים.
עם הדבקה, הוירואידים משתכפלים בגרעין התא (Pospiviroidae) או בכלורופלסטים (Avsunviroidae) של תאי הצמח בשלושה שלבים באמצעות מנגנון המבוסס על RNA.
לשם כך מופעל האנזים RNA פולימראז II, המצוי התאי הפונדקא.
אנזים זה קשור בדרך כלל לסינתזה של mRNA מ-DNA, אשר בנוכחות הוירואיד מזרז סינתזה של RNA חדש תוך שימוש ב-viroid כתבנית.
שלא כמו וירוסים צמחיים המייצרים חלבוני הנעה , וירואידים הם סבילים לחלוטין ומסתמכים על המארח.
תכונה זו שימושיתל בחקר קינטיקה של RNA בצמחים.
קיימת אי ודאות לגבי האופן שבו וירואידים מעוררים תסמינים פתוגניים בצמחים מבלי לקודד מולקולות של חלבון כלשהן ברצפים שלהם.
עדויות מצביעות על כך שקיים תהליך של השתקת RNA.
שינויים בגנום הוירואידים יכולים לשנות באופן משמעותי את הרעילות שלו.
זה משקף את העובדה שלכל siRNA המיוצר ימצאו פחות זיווגים משלימים עם mRNA.
vביטוי טרנסגני של הלא זיהומי של וירואיד פקעת תפוח האדמה, מפתח את כל התסמינים הדומים ל-viroid.
זה מצביע על כך שכאשר וירואידים משתכפלים באמצעות RNA עם מספר גדילים כפול, הם משוכפלים על ידי אנזים חותך ומתפצלים ל-siRNAs שמועלים לאחר מכן על קומפלקס ההשתקה המושרה על ידי RNA.
ה-siRNAs של הוירואידיים מכילים רצפים המסוגלים לבצע חיבורים של בסיסים משלימים עם ה-mRNA ak הצמח עצמו, והשרhת ההכפלה או עיכוב התרגום גורמת לתסמיני הוירואידים הקלאסיים.
ההשערה של Diener משנת 1989 הציעה שהתכונות הייחודיות של וירואידים הופכות אותם למקרומולקולות סבירות יותר מאשר אינטרונים, או RNAs אחרים שנחשבו בעבר כ"שרידים חיים" אפשריים של עולם RNA היפותטי, פרה-תאי.
חקר הווירוסים קיבל משמעות מעבר לוירולוגיה של הצמחים במסגרת תורת האבולוציה, מכיוון שתכונותיהם הופכות אותם למועמדים סבירים יותר מאשר RNAs אחרים לבצע שלבים מכריעים בהתפתחות החיים מחומר דומם, המכונה ביוגנזה.
ההשערה של Diener נשכחה ברובה עד 2014, והוזכרה במאמר סקירה של Flores וחב', שבו הובאו הטיעונים של Diener התומכות בהשערתו
גודלם הקטן של וירואידים, שנכפה על ידי שכפול מועד לשגיאות.
תכולת הגואנין והציטוזין הגבוהה שלהם, מה שמגביר את היציבות ואת יציבות השכפול.
המבנה המעגלי המבטיח שכפול מלא ללא תגים גנומיים.
קיום מחזוריות מבנית, המאפשרת הרכבה מודולרית לגנום מוגדל.
היעדר יכולת קידוד חלבון התואם בית גידול ללא ריבוזומים.
שכפול מתווך בחלקם על ידי ריבוזימים - טביעת האצבע של עולם ה-RNA.
הנוכחות, בתאים קיימים, של RNAs עם תכונות מולקולריות חזויות עבור RNAs של עולם ה-RNA מהווה טיעון רב עוצמה נוסף התומך בהשערת עולם ה-RNA.
עם זאת, מקורם של הוירואידים עצמם מעולם ה-RNA הזה הוטל בספק על ידי מספר חוקרים, כולל גילוי של רטרו-זימים (משפחה של רטרוטרנספוזונים המייצגים כנראה את אבותיהם) והיעדרם המוחלט מאורגניזמים מחוץ לצמחים.
עם זאת, מחקרים עדכניים מצביעים על כך שהמגוון של וירואידים ושל אלמנטים דמויי וירואידים אחרים הוא רחב יותר ממה שחשבו בעבר ושהוא לא יהיה מוגבל לצמחים ויקיף אפילו את הפרוקריוטים.
התאמות בין cccRNAs viroid ו-CRISPR spacers מצביעות על כך שחלקן עשויות להשתכפל בפרוקריוטים.
פיתוח בדיקות המבוססות על שיטות ELISA, PCR והיברידיזציה של חומצות גרעין l אפשרו זיהוי מהיר וזול של וירואידים ידועים בבדיקות ביולוגיות, בדיקות פיטוסניטריות ולמטרות הסגר.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 אובחנו תסמינים של מחלת תפוחי אדמה שלא הייתה ידועה בעבר בשדות של ניו יורק וניו ג'רזי.
תסמיני המחלה הייתה התארכות של הפקעות בצמחים שנפגעו וצורתם נפגמה.
המחלה כונתה מחלת פקעת ציר תפוחי האדמה.
הסימפטומים הופיעו על צמחים שעליהם נעשתה הנלצה על ידי העברת חלקי פקעת מצמחים מודבקים, מה שמצביע על כך שהמחלה נגרמה על ידי גורם פתוגני שניתן להעביר.
עם זאת, לא ניתן היה למצוא תסמינים של פטרייה או חיידק הקשורים באופן עקבי לצמחים הנושאים את התסמינים.
לפיכך, ההנחה הייתה שהמחלה נגרמת על ידי וירוס.
למרות ניסיונות רבים לאורך השנים לבודד ולטהר את הנגיף המשוער, תוך שימוש בשיטות מתוחכמות יותר ויותר, אלה לא צלחו כאשר יושמו על תמציות מצמחים שנפגעו ממחלת פקעת תפוחי אדמה.
דינר הראה שהגורם הפתוגני אינו וירוס, אלא סוג חדש לחלוטין של פתוגן, 1:80 מגודל של וירוסים טיפוסיים, והציע את המונח "וירואיד".
במקביל למחקרים בחקלאות, נעשה מחקר מדעי בסיסי על מנת לאפיין את התכונות הפיזיקליות, הכימיות והמקרו-מולקולריות של הוירואידים.
הוכח כי וירואידים מורכבים ממתיחה קצרה (כמה מאות נוקלאוטידים) של RNA חד-גדילי, ובניגוד לנגיפים, לא היה להם מעטה חלבוני.
וירואידים קטנים ביותר, בנויים מ-246 - 467 נוקלאוטידים, קטנים יותר מפתוגנים אחרים של צמחים, הם מורכבים מפחות מ-10,000 אטומים.
לשם השוואה, הגנום של הנגיפים הקטנים ביותר הידועים המסוגלים לגרום לזיהום בעצמם הוא באורך של כ-2,000 נוקלאוטידים.
הציג ראיות לכך שוירואיד פקעת ציר תפוחי אדמה הוא "מולקולת RNA חד-גדילית, סגורה קוולנטית, עגולה, הקיימת כמבנה דמוי מוט בעל זוגות, בסיסית ביותר".
זוהי המולקולה הראשונה בעלת מבנה של RNA מעגלי, בניגוד ל-RNA ליניארי, יוצר לולאה רציפה סגורה קוולנטית, שבה חוברו קצוות 3' ו-5' הקיימים במולקולות RNA ליניאריות.
סיפקו גם ראיות למעגליות האמיתית של וירואידים בכך שגילו שלא ניתן היה לזרחן את ה-RNA בקצה ה-5'.
בבדיקות נוספות, הם הראו שלא ניתן למצוא אפילו קצה 3' חופשי אחד, מה ששלל את האפשרות שלמולקולה יהיו שני קצוות 3'.
וירואידים הם אפוא RNA מעגליים אמיתיים.
התגליות הראשונות של וירואידים בשנות ה-70 הובילו להרחבה השלישית העיקרית מבחינה היסטורית של התפתחות הביוספרה על מנת לכלול ישויות צורות חיים קטנות יותר.
לאחר התגליות בשנת 1675 על ידי אנטוני ואן לוונהוק של המיקרואורגניזמים "הבלתי נראים" ובשנים 1892–1898 על ידי דימיטרי יוסיפוביץ' איבנובסקי ומרטינוס ביירינק של גילוי הנגיפים ה"תת-מיקרוסקופיים".
התכונות הייחודיות של וירואידים הוכרו על ידי הוועדה הבינלאומית לטקסונומיה של ווירוסים-International Committee Taxonomy of Viruses =ICTV, ביצירת סדרה חדשה המכונה סדרת יצורים תת-ויראליים.
הוירואיד המוכר הראשון, שהתברר כגורם הפתוגני של מחלת פקעית תפוחי האדמה התגלה, אופיין בשיטה ביומולקולרית המכונה .
הוירואיד כונה על ידי החוקר Theodor Otto Diener , פתולוג צמחים במרכז המחקר של משרד החקלאות האמריקאי.
הוירואיד Citrus exocortis viroid - (CEVd) התגלה זמן קצר לאחר מכן.
גילוים של שני וירואידים אלה, ה-PSTVd וה-CEVd עיצבו את מושג המקובל הוירואיד.
עד 2007 התגלו למעלה מ-30 מיני וירואידים המתחלקים בין שתי משפחות.
משפחה אחת כוללת שני סוגים והשנייה חמישה סוגים.
הוירואיד הראשון שהתגלה, ה-PST, גורם למחלה בתפוח אדמה.
הוירואיד מורכב מגדיל RNA בן 359 נוקלאוטידים.
הגנום של הוירואידים אינו מכיל גנים ואינו מקודד לייצור חלבונים.
במשך שנים רבות לא היה ברור כיצד מסוגל הוירואיד לגרום למחלות ללא היכולת לייצור חלבונים.
דינר הניח ב-1989 כי וירואידים עשויים לייצג "שרידים חיים" מעולם ה-RNA העתיק והלא-תאי.
בעקבות גילוי הרטרוזימים המסוגלים להשאיל חלבונים ולהזיזם לאתרים שונים בגנום, הוצע כי וירואידים ואלמנטים דמויי וירואידים שייכים למחלקה חדשה הודות להתפתחות תהליך שעיתוק המכונה .
התאוריה המקובלת כיום היא שה-RNA הוירואידי נצמד ל-mRNA בתא הצמח וגורם להשתקתו באמצעות מנגנון RNAi.
במילים אחרות, הווירואיד מונע ייצור חלבונים חיוניים בתא הצמח, דבר הגורם למחלה.
הוירואיד משתמש במנגנון השכפול של תא הצמח (האנזים RNA פולימראז) על מנת להתרבות.
המבנה החד-גדילי והמעגליות של ויירואידים אושרו על ידי מיקרוסקופיה אלקטרונית.
רצף הנוקלאוטידים המלא של ויירואיד פקעת תפוחי אדמה נקבע בשנת 1978. PSTVd היה הפתוגן הראשון של אורגניזם אוקריוטי שעבורו הוקם המבנה המולקולרי המלא.
למעלה משלושים מחלות צמחים זוהו מאז כנגרמות ויירואידיות, לא נגרמות בווירוס, כפי שהניחו.
ארבעה וירואידים נוספים או חלקיקי RNA דמויי וירואידים התגלו בין השנים 2009 ל-2015.בשנים האחרונות התגלו וירואידים באורגניזמים מהחי.
הפתוגן האנושי הפטיטיס D הגורמם לצהבת מטיפוס D נחשב לגורם תת-ויראלי הדומה במבנהו לוירואיד.
סוג פוספיווירואיד ; סוג סוג: Potato spindle tuber viroid ; 356–361 נוקלאוטידים (nt)
עגבנייה כלורוטית גמד וירואיד ; (TCDVd); הצטרפות AF162131, אורך הגנום 360nt
חרצית פעלול וירואיד ; (CSVd); accession V01107, אורך הגנום 356nt
עגבניות פעלולים קודקוד וירואיד ; (TASVd); accession K00818, אורך הגנום 360nt
סוג Hostuviroid ; סוג מינים: הופ פעלול viroid ; 294–303 נ"ט
הופ סמוי וירואיד ; (HLVd); accession X07397, אורך הגנום 256nt
סוג Apscaviroid ; סוג מינים: צלקת תפוח עור viroid ; 329–334 נ"ט
וירואיד גפן אוסטרלי ; (AGVd); accession X17101, אורך הגנום 369nt
סוג Pelamoviroid ; סוג סוג: וירואיד פסיפס סמוי אפרסק ; 335–351 נ"ט
סוג Elaviroid ; סוג סוג: וירואיד חציל סמוי ; 332–335 nt
וִירוֹלוֹגְיָה (בעברית: חקר הנגיפים, באנגלית: virology) היא תת-תחום במיקרוביולוגיה העוסק בחקר הנגיפים ובגופיפים דמויי-נגיפים.
הווירולוגיה חוקרת את מבנה הנגיפים, את סיווגם ואת האבולוציה שלהם, את דרך הדבקת התא וניצולו לצורך התרבותם, את המחלות שלהן הם גורמים, את השיטות לבודד אותם ולגדל אותם, ואת הפוטנציאל האפשרי שלהם במחקר ובריפוי מחלות.
הווירולוגיה נחשבת לדיסציפלינת משנה של מיקרוביולוגיה ושל פתולוגיה.
הצורה הפרימיטיבית הראשונה של חיסון נגד נגיפים הייתה נהוגה בהודו ובשושלת סונג הסינית מאז המאה ה-11. במהלך הטיפול הוחדר תפליט של חולי אבעבועות שחורות לגופם של אנשים בריאים דרך שריטה בבשרם.
שיטת החיסון הובאה לאנגליה בשנת 1721. הסיכון למות כמוצאה מהחיסון היה כ-2 אחוזים, בהשוואה לתמותה מאבעבועות שחורות שעמדה אצל ילדים בין 25–40 אחוזים.
צורת החיסון הזו הופסקה החל במאה ה-18 עם גילויו של החיסון נגד אבעבועות שחורות.
בשנת 1879 התבקש האגרונום אדולף מאייר לחקור את מחלת מוזאיקת הטבק, מאייר הצליח להוכיח כי ניתן למגר אותה באמצעות הדבקת צמחים בריאים במוהל מן הצמחים הנגועים.
ההערכה הייתה שמחוללי המחלה הם חיידקים, אולם מאייר לא מצא באמצעות בדיקה במיקרוסקופ אופטי רמז לחיידקים או פטריות במוהל.
מדענים שבאו אחריו זיהו שהנגיף קטן יותר מהחיידקים ועובר במסננים.
בשנת 1898, טבע מרטינוס ביירינק לראשונה את המונח וירוס.
וירוטוטיס (Virotutis) הוא אל השמש במיתולוגיה הקלטית.
עם המפגש בין התרבות הקלטית עם התרבות הרומית, זוהה וירטוטיס עם האל אפולו מהמיתולוגיה הרומית, ועל גבי כתובות מהתקופה הרומית מופיע שילוב השמות "אפולו וירוטוטיס".
משמעות השם - "מיטיב האנושות".
מקומות פולחנו העיקריים היו בגאליה (באזורי המחוזות סבואה עילית ומן ולואר בצרפת של ימינו).
וירה דרייק הוא סרט דרמה משנת 2004 שכתב וביים מייק לי.
הסרט מספר את סיפורה של אישה ממעמד הפועלים בלונדון של 1950, המבצעת הפלות בלתי חוקיות.
הסרט זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה, היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר וזכה בשלושה פרסי באפט"א.
וירה דרייק (אימלדה סטאונטון) היא אישה מסורה למשפחתה, היא מטפלת בבעלה וילדיה, באמא הקשישה ובשכן חולה.
בתה אתל (אלכס קלי), היא בחורה ביישנית העובדת במפעל לייצור נורות.
בנה סיד (דניאל מייס), הוא חייט התופר חליפות לגברים.
בעלה, סטנלי (פיל דייוויס), הוא מכונאי רכב.
למרות שהמשפחה היא דלת אמצעים הם מחזיקים מעמד בזכות הקשר המשפחתי החזק שביניהם.
בסרט אנחנו רואים את המעשים הטובים והחסדים הקטנים שהיא עושה באופן קבוע למען כל מי שהיא נתקלת בו.
וירה עובדת כמנקה ועוזרת בית, אבל בנוסף ובלי ידיעת בני משפחתה היא עוזרת לנשים בהריון לבצע הפלה.
היא אינה מקבלת תשלום תמורת מעשיה, ומתייחסת לכך כאל מעשה צדקה.
לעומתה לילי (רות שין) גובה מהנשים 2 גיני עבור ארגון ההפלה ללא ידיעתה של וירה, היא גם מוכרת מזון בשוק השחור.
עלילת משנה בסרט מספרת את סיפורה של סוזן (סאלי הוקינס), בחורה ממשפחה אמידה, בתה של אחת הנשים שוירה עובדת אצלן.
מחזר של סוזן אונס אותה והיא נכנסת להיריון.
היא נעזרת בחברתה כדי ליצור קשר עם רופא שיעשה לה הפלה.
הרופא מפנה אותה לפסיכיאטר, והוא מנחה אותה בשאלותיו כך שיוכל להמליץ על ביצוע הפלה באופן חוקי.
לשאלותיו היא עונה שהיו מקרים של מחלות נפש במשפחתה, ואם לא תוכל לבצע הפלה היא תתאבד.
ביצוע ההפלה עולה לה 100 גיני.
מצבה של אחת מהנערות שוירה עוזרת להן להפיל מתדרדר, והיא כמעט מתה.
בעקבות זאת המשטרה עוצרת את וירה לחקירה.
היא מוחזקת במעצר בלילה, ומובאת לפני שופט למחרת בבוקר.
סיד המום ממעשיה של אמו, ואומר לאביו שהוא אינו חושב שיוכל לסלוח לה.
וירה משוחררת בערבות, ועומדת למשפט באולד ביילי.
אף אחת מהמעסיקות שלה אינה מוכנה להעיד עדות אופי לטובתה.
עורך הדין שלה מעריך שהיא תקבל את תקופת מאסר מינימלית שהיא שנה וחצי.
השופט גוזר עליה מאסר של שנתיים וחצי.
מאסרה משפיע על כל הסובבים אותה שהיו תלויים בה.
אימלדה סטאונטון - וירה דרייק
פיל דייוויס - סטנלי דרייק
דניאל מייס - סיד דרייק
אלכס קלי - את'ל דרייק
אדריאן סקרבורו - פרנק דרייק
התר קרייני - ג'ויס דרייק
סאלי הוקינס - סוזן ולס
רות שין - לילי קלארק
לזלי שארפ - ג'סי בארנס
ליז וייט - פמלה בארנס
פיטר וייט - מפקח בילוש ובסטר
בסרט שילב מייק לי אלמנטים מימי ילדותו.
חייו היו רגילים, אביו היה רופא ואמו מיילדת, בסביבה שבה חיו אנשים במעמדות חברתיים שונים.
בספר "The Cinema of Mike Leigh: A Sense of the Real" הוא אומר "אני חייתי בסביבה מיוחדת של מעמד הפועלים, כמה מקרובי המשפחה גרו במעלה הרחוב במקום עם יותר עלים.
תמיד היה מתח, או לפחות דואליות.
שני העולמות הללו התנגשו זה בזה.
כך שאתה תמיד רואה בסרטים שלי את העולם האחד ויחסו לעולם השני."
מייק לי ידוע בשיטות העבודה הייחודיות שלו ליצירת ריאליזם בסרטיו.
הוא נוהג להשתמש באימפרוביזציה כדי ללכוד את תגובות השחקנים שאינן כתובות בתסריט.
בזמן צילומי "וירה דרייק" רק אימלדה סטאונטון ידעה שנושא הסרט הוא הפלות.
השחקנים שגילמו את תפקידי בני משפחתה, כולל סטאונטון עצמה, לא ידעו שהיא אמורה להעצר, עד אשר השוטרים דופקים בדלת הבית שבו הם עשו חזרות.
תגובות ההפתעה והבלבול שלהם היוו את הבסיס לדיאלוג והחומרים שהופיעו בסרט.
הסרט זכה להצלחה אצל המבקרים.
האתר Metacritic האוסף ביקורות על סרטים ומחשב ממוצע, נתן לסרט ציון של 83 מתוך 100.
באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes 92% מתוך 155 הביקורות היו חיוביות, ממוצע הציון הוא 7.9 מתוך 10.
הסרט ספג ביקורת מנשים שעבדו כמיילדות בשנות החמישים.
עיקר הביקורת הייתה לגבי השיטה שבה השתמשה וירה דרייק לביצוע ההפלה.
השיטה הייתה להחדיר בעזרת מזרק תמיסה של חומר חיטוי עם מי סבון פושרים לתוך רחם האישה.
לטענת ג'ניפר וורת', שהייתה מיילדת בשנות החמישים, שיטה זו היא קטלנית.
היא טוענת שהסרט "מסוכן", כיוון שנשים יכולות לחקות את השיטה הזו במקומות שההפלה היא עדיין בלתי חוקית.
2004 פסטיבל הסרטים האירופי - זכה בפרס עבור השחקנית הטובה ביותר והיה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר.
2004 פסטיבל הסרטים של ונציה - זכה בפרס אריה הזהב לסרט הטוב ביותר ובגביע וולפי לשחקנית הטובה ביותר.
2005 פרס גלובוס הזהב - מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
2005 פרס האוסקר - מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
2005 פרס באפט"א לקולנוע - זכה בפרס עבור הבמאי הטוב ביותר, פרס לשחקנית הטובה ביותר, ופרס לעיצוב תלבושות (ז'קלין דוראן).
היה מועמד לפרסים בקטגוריות של הסרט הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר, שחקנית המשנה הטובה ביותר והסרט הבריטי הטוב ביותר.
וירג'יניה (ג'יני) מ' רומטי היא מנהלת אמריקאית.
בשנים 2012–2020 שמשה כיושבת ראש חבר המנהלים, הנשיאה והמנהלת הכללית של חברת IBM ומתוקף כך עמדה בראש החברה.
לפני שמונתה למנכ"לית עבדה בתפקיד סגנית נשיא בכירה, הממונה על המכירות ועל השיווק ועל האסטרטגיה.
תשע שנים רצופות נמנתה עם "חמישים הנשים החזקות ביותר בעולם העסקים" (לפי המגזין Fortune) וב-2013 אף דורגה על ידי המגזין במקום הראשון.
ב-1979 השלימה רומטי בהצטיינות את לימודיה בבית הספר להנדסה ולמדע יישומי של אוניברסיטת נורת'ווסטרן ומטעמו הוענק לה תואר ראשון במדעי המחשב ובהנדסת חשמל.
לאחר השלמת הלימודים עבדה במכון ג'נרל מוטורס.
ב-1981 החלה לעבוד ב-IBM כמהנדסת מערכות בסניף החברה בדטרויט.
עשר שנים לאחר מכן, ב-1991, הצטרפה לקבוצת הייעוץ של החברה.
בשנת 2002 הובילה רומטי את רכישת חברת הייעוץ העסקי הגדולה "ייעוץ פרייסווטרהאוסקופרס" (PricewaterhouseCoopers consulting) על ידי IBM, תמורת 3.5 מיליארד דולר.
ב-2009 מונתה לסגנית נשיא בכירה והופקדה על המכירות ועל השיווק ועל האסטרטגיה.
רומטי מזוהה עם אסטרטגית צמיחה של IBM אשר מבוססת בעיקר על השקעת החברה במחשוב ענן ובניתוח מידע.
היא הובילה גם את התקנת ווטסון (Watson), המחשב ששיחק וניצח בשעשועון הטלוויזיה ג'פרדי!, לתכליות עסקיות.
ב-25 באוקטובר 2011 הכריזה חברת IBM על מינויה של רומטי למנכ"לית ולנשיאה הבאה של החברה, אחרי פרישתו של סם פאלמיסנו מתפקיד המנכ"ל.
ב-1 באוקטובר 2012 החליפה את פאלמיסנו גם בתפקיד יו"ר IBM.
רומטי היא האישה הראשונה שמונתה למנהלת הכללית שלIBM; על כך אמר קודמה בתפקיד, פאלמיסנו: "ג'יני קיבלה את זה בגלל שזה מגיע לה...
זה לא קשור במאומה למדיניות חברתית מתקדמת".
רומטי חברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת נורת'ווסטרן (שבה למדה).
כמו כן חברה היא במועצת המנהלים של מרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג ובוועדת "גביע דמינג" (Deming Cup's) בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת קולומביה, אשר מוקירה אנשים על מצוינות תפעולית.
כן כיהנה במועצת המנהלים של חברת הביטוח AIG בשנים 2009-2006.
ב-6 באפריל 2020 פרשה, כאשר הכריזה בינואר, מתפקיד המנכ"ל ומתפקיד הנשיא.
וירגיליוס אַלֶקְנַה (בליטאית: Virgilijus Alekna; נולד ב-13 בפברואר 1972), אתלט מליטא שהיה פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (סידני 2000 ואתונה 2004), פעמיים ברציפות אלוף העולם (פריז 2003 והלסינקי 2005) ואלוף אירופה (גטבורג 2006) בזריקת דיסקוס.
הוא בעל התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים בזריקת דיסקוס (73.88 מטר).
אלקנה הוא אביו של מיקולאס אלקנה, סגן אלוף האולימפי (פריז 2024), סגן אלוף העולם (יוג'ין 2022) ושיאן העולם הנוכחי בזריקת דיסקוס.
אלקנה נולד בטרפייקיאי שליד קופישקיס.
באליפות ליטא שנערכה בקובנה ב-3 באוגוסט 2000 ושימשה כהכנה לאולימפיאדת סידני (2000) זכה אלקנה במדליית זהב בשיא ליטא חדש של 73.88 מטר, התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים והוא הוכיח שהוא מוכן לאולימפיאדה.
במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 69.30 מטר, לפני לארס רידל מגרמניה (68.50 מטר) ופרנץ קרוגר מדרום אפריקה (68.19 מטר).
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכה אלקנה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 69.69 מטר, לפני רוברט פזקוש מהונגריה (69.01 מטר) וואסילי קפצוך מבלארוס (66.51 מטר).
באולימפיאדת אתונה (2004) הגן אלקנה על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 69.89 מטר, לפני זולטן קבגו מהונגריה (67.04 מטר) ואלכסנדר טמרט מאסטוניה (66.66 מטר).
אלקנה סיים למעשה במקום שני אחרי רוברט פזקוש שקבע שיא אולימפי חדש.
לאחר שפזקוש נראה מחבל בדגימת השתן שלו ולאחר שסירב לתת את הדגימה לבדיקת סמים, נלקחה ממנו מדליית הזהב וניתנה לאלקנה והשיא האולימפי שקבע נפסל גם כן.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 הגן אלקנה על תוארו וזכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 70.17 מטר, לפני גרד קנטר מאסטוניה (68.57 מטר) ומיכאל מילנבק מגרמניה (65.95 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה, שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 זכה אלקנה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.67 מטר, לפני גרד קנטר (68.03 מטר ) ואלכסנדר טאמרט (66.14 מטר).
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים אלקנה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.38 מטר.
בשנת 2000 זכה אלקנה בתואר אתלט השנה בעולם מתאם מגזין הספורט האמריקאי - Track & Field News.
וירוזום הוא מעטפת חלבונית ושומנית של נגיף החסרה את החומר תורשתי וקוטרה הוא כמה עשרות ננומטרים.
הווירוזום מוכשר לחדור את ממברנת התא בהתאם ליכולתו של הנגיף ממנו נוצר.
תכונות אלו של הווירוזום מקנות לו יכולת לשמש כנשא תרופות בדומה לליפוזומים.
ניתן ליצור במעבדה וירוזומים על ידי המסה והפרדת המעטפת משאר חלקי הנגיף הכוללים את החומר תורשתי וחלבונים נוספים.
הפרדה זו נחוצה לצורך ביטול יכולת ההתרבות של הנגיף ומילוי הווירוזום בתוכן התרופתי הרצוי.
טכניקות ריפוי גנטי וחיסון מומת עושות שימוש בוירוזום.
בביוטכנולוגיה נעשה שימוש בוירוזומים המשמשים כנשאים לשם הדבקת תאים בחלבון או בRNA רצוי.
כיום בעולם שיגור התרופות, נגיף השפעת (האינפלואנזה) הוא הנשא הנפוץ ביותר הודות לחלבונים נגיפיים ייחודיים הנמצאים על גבי המעטפת שלו, כגון החלבון המהגלוטינין ונוירואמינידאז.
חלבונים אלו תורמים ליציבות ואחידות המעטפת של הנגיף והוירוזום.
החלבון המהגלוטינין מסייע לנגיף בתהליך ההדבקה ובתהליך האיחוי (אנדוציטוזה), המנוצלים בווירוזום לצורך שיגור התרופה לתוך תא המטרה.
כתוצאה מכך וירוזומים שנוצרו מנגיף האינפלואנזה בעלי יתרון משמעותי על פני וירוזומים ונשאים אחרים.
וירוס הירושה היה מגפה קטלנית בדיונית ביקום מארוול של חברת מארוול קומיקס.
קשת הסיפור אודות וירוס הירושה פורסמה בין השנים 1993–2001, והופיעה לראשונה בחוברת X-Force #18 מינואר 1993, בכתיבתו של פביאן ניצ'זה ובאיורו של גרג קאפולו.
הווירוס פשט בקרב אוכלוסיית המוטאנטים, הרג מאות מתוכם, ועבר מוטציה ברמה הגנטית כך שגם בני אדם רגילים הושפעו ממנו.
וירוס הירושה הוא למעשה וירואיד ששוחרר כאלפיים שנים לתוך העתיד בידי סטרייף, טרוריסט וכפילו של קייבל אשר גודל בידי נבל-העל אפוקליפס.
במקור, אפוקליפס יצר את הווירוס מתוך מטרה לפטור את העולם מבני אדם שאינם מוטאנטים.
באירועי הקרוסאובר "שירת התליין", סטרייף נתן למיסטר סיניסטר מכל המכיל חומר גנטי בן 2,000 שנים משושלת היוחסין של בני משפחת סאמרס.
כאשר המכל נפתח לאחר שסטרייף נהרג לכאורה בידי קייבל, דבר לא נתגלה בפנים, אך למעשה "ירושתו" של סטרייף שוחררה לאוויר העולם.
במהלך אירועי "פלישה סודית" משנים 2008-2007, חיה מגלה שווירוס הירושה מסוגל להדביק סופר סקרולים שמחזיקים בכוחות האקס-מן.
סייקלופס מחליט להניח את וירוס הירושה על חליפותיהם של חברי האקס-מן הקרובים לסקרולים ובכך להדביק אותם.
הדבר מצליח ופלישתם של הסקרולים לסן פרנסיסקו נבלמת.
בתקופת "מלחמת המשיח", ליגת הנבונים ומלכת המצורעים תחת שליטתו של באסטיון הדביקו שניים מחברי המורלוקים, יחד עם בום-בום, הליון וסורג' בזן חדש של וירוס הירושה המיועד להתפוצץ.
פעולה זו נעשתה כדי להאשים את אוכלוסיית המוטאנטים בטרוריזם ולהקמתה של החטיבה לתגובה מוטאנטית הממשלתית.
רק השניים הראשונים התפוצצו והרגו מאות בני אדם, וקבוצת אקס פורס הצליחה לסכל את מזימתה של ליגת הנבונים.
בין המוטאנטים אשר נדבקו בווירוס הירושה אך שרדו נמנים אוולאנש, בולט, מאווריק, מיסטר סיניסטר, סורג' ופראל.
בין אלה אשר נהרגו בידי הווירוס נמנים פיירו, מאסטרמיינד, מג'יק, שכפול של ג'יימי מדרוקס ושני חברי המורלוקים חולמת ופיבר פיץ'.
ד"ר מוירה מק'טאגרט הייתה בין הראשונים שהודבקו בווירוס ועבדה ללא ליאות כדי למצוא תרופה.
אך היא נפצעה קשה בהתקפה של מיסטיק ואחוות המוטאנטים על האי מיואר.
כפי שהתברר מאוחר יותר, היא הייתה מוטאנטית בעצמה והשתמשה בכפילה מאימפריית השי'אר כדי לביים את מותה על-ידי השארתה בחיים מספיק זמן כדי לשרוד את הטיסה חזרה לאקסבייר ולמות בזרועותיו.
קוואנון, המתנקשת היפנית אשר חלקה את גופה עם בטסי בראדוק, הייתה בין אלה אשר נדבקו בווירוס והיא נהרגה מתוך רחמים בידי מנהיג ארגון היד מטסואו טסוריאבה לפני שנכנעה לווירוס.
הליון נלכד בידי מלכת המצורעים והוזרק לתוכו הווירוס כדי שישמש כנשק ביולוגי, אך הוא נרפא מהוירוס בידי אליקסיר.
התרופה לווירוס פותחה בידי ד"ר הנרי מק'קוי, ושוחררה כאשר קולוסוס - אחיה של מג'יק - הזריק לעצמו אותה והפעיל את כוחותיו המוטאנטים, מה שעזר להטעין את הנסיוב ולשחרר אותו לאוויר העולם, אך גם הרג את קולוסוס.
וירוס הירושה מופיע במספר עיבודים בנוסף לקומיקס.
הווירוס מוזכר ב"אקס-מן: סדרת האנימציה" במהלך שני חלקי הפרק "נמלטי הזמן" מהעונה השנייה, בהם אפוקליפס נוצר לראשונה ופיתח את וירוס הירושה בעזרתם של גריידון קריד וחברי האנושות כדי להדביק אנשים חפים מפשע ולהאשים את המוטאנטים בפריצתה של המגפה.
כדי לעצור את המגפה, בישופ הגיע מזמן העתיד כדי להשמיד את עבודתו של אפוקליפס לפני שהוירוס יוכל לעבור למוטאנטים, אולם עקב כך מספר נוגדנים שעזרו למוטאנטים לשרוד מגפות עתידיות כלל לא נוצרו.
קייבל הגיע מזמן רחוק יותר בעתיד והציע פשרה שבה גם בישופ וגם משימתו נחלו הצלחה - הוא הבטיח שוולברין יידבק בווירוס הירושה, מה שיאפשר את יצירתם של הנוגדנים הנחוצים מבלי להרוג אף מוטאנט הודות לכוח הריפוי העצמי של וולברין שמנע ממנו למות.
בסרט הלייב אקשן "לוגאן" בסרטי האקס-מן של פוקס המאה ה-20, וירוס הירושה נוטל חלק משמעותי ככלי עלילתי מרכזי.
כנקמה על רצח אביו בפרויקט "נשק אקס" בידי מוטאנט, המדען זנדר רייס יוצר וירוס קטלני המועבר דרך אוכל ושתייה כחלק מפרויקט "טרנסיג'ן" שנועד להשמיד את הגזע המוטאנטי בכללותו.
ווירגיל ווידריך הוא במאי, תסריטאי, יוצר סרטים ואמן מולטימדיה אוסטרי.
ווידריך ידוע בעיקר בזכות סרטיו הקצרים והניסיוניים, וכן בזכות מיזמי מדיה אינטראקטיביים.
סרטיו זכו בלמעלה מ-290 פרסים בינלאומיים.
ווידריך נולד בזלצבורג, בנו של העיתונאי הנס ווידריך ושל גרהייד ווידריך, רופאה ומומחית למדיניות בריאות.
הוא גדל בבית בן 500 שנה על הר מונקסברג, שם פגש אמנים כמו פטר הנדקה ווים ונדרס.
בגיל 13 החל ליצור סרטים באמצעות מצלמת Super 8.
בשנת 1987 ייסד את חברת ההפצה Classic Films, ובשנת 1990 עבד כעוזר לבמאי הצילום ג'ון ביילי בהוליווד.
מ-1993 היה שותף בהקמת פסטיבל הסרטים Diagonale.
בשנת 1997 חזר לביים סרטים עם הסרט tx-transform, ובשנת 1999 צילם את סרטו הארוך הראשון Heller als der Mond (בהיר יותר מהירח).
סרטו הקצר Copy Shop משנת 2001 זכה ב-43 פרסים והיה מועמד לאוסקר.
סרטו Fast Film (2003) זכה אף הוא להכרה עולמית עם 36 פרסים והקרנות ביותר מ-300 פסטיבלים.
בשנת 2001 ייסד את חברת checkpointmedia, ובמקביל את חברת ההפקות העצמאית שלו.
הוא היה שותף לייסוד חברת Amour Fou.
משנת 2007 עד 2010 היה פרופסור לאמנות דיגיטלית באוניברסיטה לאמנות שימושית בווינה, ומאז 2010 הוא עומד בראש תוכנית המאסטר Art & Science.
2006: יצירת מיצגים אינטראקטיביים ל-Mozarthaus Vienna
2008: Essence08, מוזיאון האמנות השימושית בווינה (MAK)
City in Luck, מוזיאון נורדיקו, לינץ
2010: 90 שנה לפסטיבל זלצבורג, מוזיאון זלצבורג
2011: parameter{world}, אוניברסיטת האמנויות היישומיות, וינה
2013: Crucial Experiments, מוזיאון קוורטיר וינה, שבוע האמנות של וינה
2012: יצירה משותפת עם מרטין הייזלבק ופרנק הופמן – New Angels, הוצג לראשונה ב-19 בנובמבר 2012 בתיאטרון הלאומי של לוקסמבורג.
2019: בימוי וידאו ותפאורה לאופרה Nova – Imperfecting Perfection מאת פרנץ דנקסאגמילר, הוצגה בכנס הכנסייה הפרוטסטנטית בגרמניה (Dortmund Kirchentag).
1982: Monster in Salzburg (מפלצת בזלצבורג) – 12 דקות
1998: tx-transform – 5 דקות (בבימוי משותף עם מרטין ריינהרט)
2000: Heller als der Mond (בהיר יותר מהירח) – 88 דקות
2001: LinksRechts (שמאל/ימין) – 4 דקות
2016: Vienna table trip (מסע השולחן של וינה) – 1:22 דקות
2019: tx-reverse (טי-אקס הפוך) – 5 דקות (בבימוי משותף עם מרטין ריינהרט)
2021: There is exactly enough time (יש בדיוק מספיק זמן) – דקה אחת (בבימוי משותף עם אוסקר סלומונוביץ')
מועמדות לאוסקר (2002) על הסרט Copy Shop
פרס הסרט הניסיוני הטוב ביותר בטורונטו, ניו יורק, מדריד ועוד
פרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל מלבורן ו-Grand Prix באופסלה עבור Fast Film
וירגיל סוֹליס (לעיתים וירגיליוס סוליס; בגרמנית: Virgil Solis; 1514 – 1 באוגוסט 1562) היה חרט אמן, שרטט ואמן הדפסים ותחריטי עץ, שפעל בעיר הולדתו נירנברג במאה ה-16.
הדפסיו של וירגיל סוליס נמכרו בנפרד, ואף עיטרו ספרים רבים.
הדפסים רבים שנשארו עם חתימתו, נוצרו ככל הנראה בידי עובדי הסדנה שלו.
לאחר מותו המשיכה אלמנתו להפעיל את הסדנה והיא התקיימה גם בראשית המאה ה-17.
איוריו, בחיתוך עץ, לספרי אובידיוס, הקנו לו את שמו וזכו לפרסום עצום, אף שחלקם מבוססים על איורי האמן הצרפתי ברנאר סלומון שקדם לו.
הם הודפסו במהדורות רבות והועתקו גם בספרים אחרים ובתרגומים לשפות רבות.
אמן תחריטי העץ השווייצרי-גרמני יוסט אמאן היה עוזרו של סוליס לפני שפתח סדנה משלו.
וירג'יניה ראג'י (באיטלקית: Virginia Raggi; נולדה ב-18 ביולי 1978) היא פוליטיקאית איטלקייה שכיהנה כראש עיריית רומא.
היא האישה הראשונה והאדם הצעיר ביותר שמילא תפקיד זה.
ראג'י נולדה וגדלה בשכונת סן ג'יאובני שברומא.
ב-2003 סיימה לימודי משפטים באוניברסיטת רומא טרה ועבדה כעורכת דין בתחום זכויות האזרח.
ב-2011 החליטה להיכנס לתחום הפוליטי, היא הצטרפה לתנועת חמשת הכוכבים (Movimento 5 Stelle) שהוקמה על ידי הקומיקאי בפה גרילו והייתה חברה בוועד מוניצ'יפיו XIV שברומא.
ב-2013 נבחרה למועצת העיר מטעם התנועה.
ביוני 2016 התמודדה ראג'י בבחירות לראשות עיריית רומא, עיקרי הקמפיין שלה עסקו במלחמה בשחיתות והבטחת שקיפות שלטונית, היא ציינה כי תפעל לגביית חובות קריית הוותיקן המוערכים במאות מיליוני אירו וכי היא מתנגדת להצעה שרומא תארח את המשחקים האולימפיים ב-2024 (לאחר היבחרה אכן משכה את הצעת האירוח).
ראג'י זכתה ב-35% מהקולות בסיבוב הראשון ובסיבוב השני ניצחה את מועמד המפלגה הדמוקרטית רוברטו ג'אקטי ברוב של 67%.
בספטמבר 2021 בעקבות עלייה בכמות חזירי הבר המשוטטים ברומא, ולקראת הבחירות לראשות העיר באוקטובר אותה שנה, האשימו חברי המפלגה הדמוקרטית האופוזיציונית וכמה מיריביה לבחירות, את ראג'י בטיפול לקוי במטרד.
בתגובה אמרה ראג'י כי מדובר בתעמולת בחירות נגדה, והאשימה את מחוז לאציו (הנשלט על ידי המפלגה הדמוקרטית) בו נמצאת העיר רומא, בכישלון המשימה להרחיק את חזירי הבר מהבירה, ואף החליטה להגיש תביעה נגד המחוז.
באוקטובר 2021 סיימה שלישית בסיבוב הראשון של הבחירות לראשות העיר ולא העפילה לסיבוב השני.
ראג'י פרודה ואם לבן אחד.
וִירוֹבִיטִיצָה (בקרואטית: Virovitica) היא עיר ורשות מקומית בצפון-מזרח קרואטיה, בירת מחוז וירוביטיצה-פודראבינה, השוכנת סמוך לגבול הונגריה ולגדות הנהר דראווה.
היישוב מתועד לראשונה במסמכים מ-1234 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה.
ב-1552 נכבשה העיר על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית.
ב-1684, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת הבסבורג.
בתקופת שלטונה של מריה תרזה דוכסית אוסטריה חלה בעיר תנופת פיתוח ובמקום הוחל בבניית מצודה, כחלק מביצורו של אזור הספר מול צבא האימפריה העות'מאנית.
בראשית אפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים.
בהמשך, נכללה וירוביטיצה בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה.
במאי 1945, שוחררה העיר על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו ולאחר מלחמת העולם השנייה נכללה בשטחי יוגוסלביה.
ב-17 בספטמבר 1991 נסוג הצבא היוגוסלבי מווירוביטיצה והיא עברה לשלטון קרואטי.
קהילה מאורגנת קמה במחצית המאה ה-19.
ב-1830 הוקם בית עלמין לקהילה בסמיכות לכפר אנטונובאץ והיה בשימוש עד 1870. ב-1870 הוקם בית עלמין חדש בפאתי וירוביטיצה ואליו הועברו בהמשך חלק מהמצבות מבית העלמין הישן.
בבית העלמין מצויות 181 מצבות.
ב-1942 הוחרב מבנה בית הכנסת.
מבין בני הקהילה הנודעים ניתן לציין את המשורר והסופר מירוסלאב פלדמן ואת הפרטיזן, פולקובניק דרגן וולנר (1920–2006) אשר כיהן לאחר מלחמת העולם השנייה כיו"ר הקהילה היהודית בזאגרב.
לקהילה זו השתייכו יהודי הכפר פִּיטוֹמָאצָ'ה.
בית עלמין יהודי הוקם שם במחצית השנייה של המאה ה-19. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בפיטומאצ'ה 20 יהודים.
המצבות מבית העלמין היהודי נבזזו לשימוש משני.
גם יהודי הכפר פוֹדְרָאבְסְקָה סֶסְבֶטֶה השתייכו לקהילת וירוביטיצה.
קהילה נוסדה שם במהלך המאה ה-19 והוקם בית עלמין.
נכון ל-2010, ניתן היה לאתר את בית העלמין בכפר.
עם קהילת וירוביטיצה נמנו יהודי הכפר סוּחוֹפּוֹלְיֶה.
קהילה נוסדה שם במאה ה-19 והוקם בית עלמין לקהילה.
ב-1941 התגוררו בסוחופוליה 23 יהודים.
נכון ל-2000 עמד על תילו בית העלמין היהודי והיה מתוחזק.
עוד השתייכו לקהילת וירוביטיצה מספר מצומצם של משפחות יהודיות מהכפרים: שְפִּישִיץ' בּוּקוֹבִיצָה, גְרָאדִינָה, בּודָאקוֹבָאץ, דֶטְקוֹבָאץ, גְרָאדָאץ, נוֹבִי גְרָאדָאץ, ג'ורג'באץ, וצָאבּוּנָה.
וירואיים (שם מדעי: Vireonidae) הם משפחה של ציפורי שיר מדרום, מרכז ואמריקה הצפונית המזכירים מעט פרושיים או טירניים, אך מקורבים בעיקר למשפחת סבכי העולם החדש.
המינים הגדולים במשפחה זו, מהסוג Vireolanius, עשויים להגיע לאורך 17 ס"מ ולמשקל 40 גרם.
הם בעלי נוצות צבעוניות בגוונים של ירוק וצהוב, ראש גדול עם מצח רחב, מקור גדול ומעט מתעקל, עיניים גדולות מוקפות לבן ורגליים חזקות.
הם חיות במגוון בתי גידול מיערות, סוואנות, ערבות שיחים, הרים וביצות מנגרובים, וחלק מהמינים נודדים דרומה בחורף.
הם חיים בקבוצות משפחתיות טריטוריאליות המגוננות על מקום מחייתם מציפורים אחרות, בעונת הנדידה המינים הנודדים מתקבצים ללהקות גדולות יותר.
חלק מהמינים ניזונים גם מכמה סוגי פירות, אך הרוב המובהק ניזון מחרקים אותם הם צדים מהעצים, מהאוויר, בחיפוש בין העלים או אצל כמה מינים בחיטוט באדמה.
סוג יחיד Erpornis zantholeuca - ייתכן ששייך למשפחת לבני-עין
Pteruthius - ייתכן ששייך למשפחת הטימליים
וירג'יניה רוזיצ'י (ברומנית: Virginia Ruzici; נולדה ב-31 בינואר 1955) היא טניסאית עבר רומניה.
היא דורגה במקום השמיני בעולם בשנת 1979 ובשנת 1976 זכתה באליפות צרפת הפתוחה.
בסך הכול במהלך הקריירה היא זכתה ב-12 תחרויות ביחידות וב-16 בזוגות נשים.
רוזיצ'י התחילה לשחק טניס בגיל 8. בהיותה בת 13 היא זכתה באליפות רומניה ובגיל 18 השתתפה בפעם הראשונה בגביע הפדרציה.
בתמיכת הפדרציה הרומנית היא קיבלה אישור השלטונות לעבור לטניס מקצועי.
בשנת 1978 היא זכתה באליפות צרפת הפתוחה.
זה היה הזכייה היחידה של בתחרות גראנד סלאם ליחידות.
בנוסף לכך בשנת 1978 היא זכתה בתחרות לזוגות נשים.
לאחר הפרישה היא עסקה בפרשנות טניס והתגוררה בפריז.
היא גם מאמנת של סימונה האלפ.
בשנת 2016 היא זכתה בעיטור, קצינה במסדר האימפריה הבריטית.
תוצאה שנה טורניר יריבה בגמר תוצאהזכייה 1978 אליפות צרפת הפתוחה מימה יאושובץ 6–2, 6–2סגנית 1980 אליפות צרפת הפתוחה כריס אוורט 0–6, 3-6
גמרי גראנד סלאם זוגות נשים
תוצאה שנה טורניר פרטנרית יריבה בגמר תוצאה'''זכייה 1978 אליפות צרפת הפתוחה מימה יאושובץ גייל שריף לסלי טרנר 6–4, 6–3סגנית 1978 אליפות וימבלדון מימה יאושובץ קרי רייד ונדי טרנבול 6–4, 8–9(8–10), 3–6
וירג'יניו רוזטה (; 25 בפברואר 1902 – 31 במרץ 1975) היה כדורגלן ומאמן איטלקי ששיחק בעמדת המגן הימני.
רוזטה נחשב לאחד מגדולי שחקני ההגנה של יובנטוס בכל הזמנים.
הוא החל את הקריירה בקבוצת פרו ורצ'לי, עמה זכה בשתי אליפויות, ובשארית הקריירה שיחק ביובנטוס, עמה זכה בשש אליפויות נוספות, מתוכן חמש אליפויות רצופות.
הוא מחזיק, במשותף, במספר אליפויות איטליה הגבוה ביותר לשחקן.
הוא ייצג את 52 פעמים, בין היתר בשלושה טורנירים אולימפיים, כולל זכייה במדליית הארד באולימפיאדת אמסטרדם 1928. רוזטה אף זכה עם איטליה בגביע העולם במונדיאל 1934.
לאחר פרישתו פנה לקריירת אימון, שהחלה ביובנטוס אותה הוביל לזכייה בקופה איטליה לראשונה בתולדותיה.
רוזטה החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של פרו ורצ'לי מעיר הולדתו.
הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת, שהייתה מהמובילות באיטליה באותן השנים, בעונת 1919/1920, תחילה כחלוץ, לפני שהוסט לעמדת המגן הימני.
רוזטה זכה עם פרו ורצ'לי באליפות איטליה בכדורגל 1920/1921, לאחר ניצחון בגמר הארצי על פיזה בתוצאה 1–2.רוזטה זכה עם קבוצתו באליפות איטליה שנייה ברציפות עם ניצחון כפול בגמר הארצי עם פורטיטודו רומא.
לקראת אליפות איטליה בכדורגל 1923/1924 עבר, בניגוד לרצון הנהלת קבוצתו, לקבוצה המתחדשת של יובנטוס תחת הנשיא החדש, אדוארדו אניילי.
ביובנטוס הפך רוזטה לכדורגלן מקצועני שקיבל שכר עבור שירותיו, בניגוד לתקופתו בפרו ורצ'לי.
עם זאת, המעבר של רוזטה היה שנוי במחלוקת, וזכה לכינוי תיק רוזטה.
פרו ורצ'לי טענה כי מעברו של רוזטה מקבוצה אחת במחוז פיימונטה לקבוצה אחרת נעשתה באופן לא חוקי ותוך ניצול עמדת הכוח של משפחת אניילי.
יובנטוס נענשה על ידי ההתאחדות האיטלקית בכדורגל בכך שנמנע מרוזטה לשחק בקבוצה עד לתום העונה, וכל שלושת המשחקים בהם שותף עד אז הפכו להפסדים טכניים ליובנטוס.
העונש הכבד הוביל לאובדן האליפות באותה העונה לגנואה.
רוזטה, שהחזיק לבדו במספר אליפויות גבוה יותר מאשר יובנטוס (שתי אליפויות לעומת תואר בודד בו זכתה יובנטוס עד אז), הפך עד מהרה לבורג מרכזי בחוליית ההגנה של יובנטוס.
עונת 1924/1925 הייתה לפורה ביותר שלו במדי יובנטוס, ובה כבש תשעה שערי ליגה ב-23 הופעות, למעלה ממחצית שעריו בכל תקופתו ביובנטוס.
הוא זכה עם קבוצתו באליפות לראשונה בעונת 1925/1926, לאחר ניצחון 1–12 בסיכום שני מפגשי הגמר הארצי על אלבה רומא.
ב-1929 התמנה לקפטן השני בתולדות המועדון, כאשר ירש את סרט הקפטן מקרלו ביגאטו.
הוא המשיך לשמש כקפטן עד לפרישתו ממשחק.
יחד עם רוזטה, הפכה יובנטוס לאחת הקבוצות הבכירות באיטליה בשנות ה-30, שנותיה הראשונות של הסרייה א'.
בין עונת 1930/1931 לעונת 1934/1935 זכה רוזטה עם יובנטוס בחמש אליפויות רצופות, ובסך הכול עלה לשמונה זכיות באליפות איטליה בקריירה, שהיו לשיא חדש.
כיום רוזטה עדיין מחזיק בשיא, בצוותא עם ג'אנלואיג'י בופון, חברו לרצף ביובנטוס ג'ובאני פרארי וג'וזפה פורינו.
לקראת עונת 1935/1936 התמנה רוזטה לתפקיד מאמן-שחקן ביובנטוס.
הוא לא הצליח לשמור על רצף האליפויות של הקבוצה, והוביל אותה למקום החמישי בעונת הבכורה שלו כמאמן, בה גם הוסיף 24 הופעות ליגה.
בתום העונה פרש רוזטה בן ה-34 ממשחק פעיל, אך נותר בתפקידו כמאמן הקבוצה.
בסך הכול ב-13 עונות כשחקן יובנטוס כבש רוזטה 15 שערי ליגה ב-338 הופעות וזכה בשש אליפויות.
עד היום נחשב רוזטה לאחד מגדולי מגני הקבוצה בכל הזמנים.
רוזטה החל את דרכו בנבחרת איטליה במסגרת טורניר הכדורגל באולימפיאדת אנטוורפן (1920).
את הופעת הבכורה שלו ערך ב-31 באוגוסט 1920 בטורניר על מדליות הכסף והארד, בניצחונה של איטליה 1–2 על בהארכה.
הוא לא שותף בהפסד 0–2 ל שסיים את דרכה של איטליה בטורניר.
במהלך 1921 ערך ארבע הופעות במשחקי ידידות, ומאז לא לבש את מדי הנבחרת במשך כשלוש שנים.
הוא חזר לנבחרת יחד עם המאמן ויטוריו פוצו במרץ 1924, ומאז היה לאחד משחקניה המובילים של איטליה.
הוא שיחק בכל שלושת משחקיה של איטליה בטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (1924), שהסתיימו בהדחה מול ברבע הגמר.
רוזטה היה לחלק מטורניר הכדורגל באולימפיאדת אמסטרדם (1928) המוצלח של איטליה.
הוא שיחק בניצחון 3–4 על בשמינית הגמר, ובשוויון 1-1 מול ספרד ברבע הגמר שגרר משחק חוזר.
גם בו רוזטה שיחק כאשר איטליה מביסה 1–7 את הספרדים.
משחקו הרביעי והאחרון של רוזטה בטורניר היה בהפסד 2–3 ל בחצי הגמר.
הוא לא שותף במשחק על מדליית הארד, בו הביסה איטליה את בתוצאה 3–11.
רוזטה זומן על ידי פוצו לסגל איטליה לקראת מונדיאל 1934 הביתי.
רוזטה עלה כקפטן הנבחרת למשחק הפתיחה מול , בו ניצחה איטליה בתוצאה 1–7. בהמשך הטורניר איבד את מקומו בהרכב לארלדו מונצליו, ואיטליה המשיכה לזכייה בגביע העולם הראשון בתולדותיה.
בסך הכול רשם רוזטה 52 הופעות במדי הנבחרת, מתוכן שמונה כקפטן.
לאחר פרישתו ממשחק המשיך רוזטה בתפקיד מאמן יובנטוס.
בעונת 1937/1938 הוביל רוזטה את יובנטוס למקום השני בסרייה א', מרחק שתי נקודות בלבד מהאלופה אינטר מילאנו (אז בשם אמברוסיאנה-אינטר).
באותה העונה הוביל רוזטה את יובנטוס לזכייה הראשונה בתולדותיה בקופה איטליה.
יובנטוס הדיחה בחצי הגמר את האלופה שבדרך עם ניצחון 0–2, והעפילה לצמד משחקי גמר מול יריבתה העירונית, טורינו.
יובנטוס השיגה 1–3 בחוץ וניצחון 1–2 ביתי הבטיח לה זכייה ראשונה בגביע האיטלקי.
הוא המשיך לעונה נוספת, רביעית ואחרונה כמאמן הקבוצה, בה לא הצליחה לשחזר את הישגיה וסיימה שמינית בלבד בטבלה.
לקראת עונת התמנה לתפקיד מאמן לוצ'זה מהסרייה ב'.
הוא הוביל את הקבוצה לעונה מוצלחת, אך לא הצליח להוביל אותה להעפלה לליגה הבכירה.
לוצ'זה סיימה את העונה במקום השלישי, מרחק שתי נקודות מליבורנו הסגנית ושלוש פחות מאטאלנטה האלופה, שהעפילו לסרייה א'.
במהלכה של עונת , שהתקיימה בצל מלחמת העולם השנייה שהתחוללה באותן השנים באירופה, התמנו רוזטה וחברו לשעבר ביובנטוס, לואיס מונטי, בצוותא לתפקיד מאמני ביאלזה ששיחקה במחוז פיימונטה-ליגוריה של הליגה האיטלקית הלאומית ששוחקה בזמן המלחמה.
ביאלזה סיימה שלישית במחוז ולא העפילה לשלבים הבאים של העונה.
לאחר תום המלחמה, בעונת , אימן רוזטה את מסטרינה, ששיחקה בסרייה ב'.
הליגה חולקה אז לשלושה בתים, ומסטרינה של רוזטה שיחקה בבית ב', שם סיימה במקום ה-18 מתוך 21 קבוצות וירדה לליגה השלישית.
רוזטה נותר בסרייה ב' ולקראת עונת התמנה לתפקיד מאמן פלרמו.
הוא הוביל את הקבוצה לעונה מוצלחת בבית ג' של הסרייה ב', שם סיימה פלרמו במקום הראשון, נקודה מעל פיזה, והעפילה אוטומטית לסרייה א'.
הייתה זו עונתו האחרונה של רוזטה כמאמן.
וירוס: המשחק הוא משחק וידאו מסוג אקשן/אסטרטגיה שפותח על ידי הסטודיו הישראלי קידום מולטימדיה ושווק על ידי Sir-Tech.
שלבי המשחק מתרחשים בכונן הקשיח של המשתמשים כאשר הקבצים והתיקיות מיוצגים כחדרים בתלת מימד דרכם יכול השחקן לנווט.
מטרת המשחק היא להילחם נגד 'וירוסים' שפלשו למבנה התיקיות והקבצים של המשתמשים.
המשחק והפרסום שלו כללו אזהרות המזכירות לשחקן ש"זהו רק משחק", ושהמשחק אינו גורם לקובצי המחשב נזק בפועל.
קובצי התמונות של המשתמש שימשו כטקסטורה של הקירות וקובצי הקול היוו את מוזיקת הרקע.
הביקורות המרכזיות היו בעיקרן שליליות.
GameSpot טען ש"לווירוס יש את כל התכונות של משחק אשר לעולם לא ממש מתחברות".
Next Generation ביקר את גרסת ה-PC של המשחק עם דירוג של שני כוכבים מתוך חמישה וציין כי "הוא כמעט בלתי שחיק.
תוסיפו עוד כוכב אחד אם תמצאו את הטלאי."
קמפיין פרסום מעין-ויראלי למשחק החל-אחד מהראשונים בתחומו.
הפרסום, נקרא "Russ", נצפה בתצורה של קובץ להורדה מסוג EXE.
כשהקובץ הורץ נוצרה תצוגה מלאה של שולחן העבודה של המשתמש.
בשלב זה החלה התוכנה לדמות מחיקה של תיקיות.
כאשר תהליך זה הסתיים החלה להופיע הודעה מוקלדת שאומרת "תודה לאל שזהו רק משחק".
מסך עם פרטים אודות רכישת המשחק הופיע ולאחר מכך התצוגה חזרה לשולחן העבודה.
אף נזק לא נגרם למחשב במהלך הפרסום.
הפרסום הזה לא התקבל ברוח טובה, בעיקר בגלל שיטת ההפחדה שהייתה מעורבת בו.
וירה גראן (בפולנית: Wiera Gran; 20 באפריל 1916 – 19 בנובמבר 2007) הייתה שחקנית וזמרת יהודייה-פולנייה, שהתפרסמה בפולין בשנות ה-30. בזמן המלחמה חייתה והופיעה בגטו ורשה.
לאחר המלחמה נפוצו שמועות על כך ששיתפה פעולה עם הגסטאפו.
אף על פי שאלה לא הוכחו, הן דבקו בה עד יומה האחרון וחיסלו למעשה את הקריירה שלה אחרי המלחמה.
גראן נולדה כנראה ברוסיה בשם וירוניקה גרינברג.
הייתה בתם של אלייאש גרינברג שנעדר מהבית וליבה קפלן.
בילדותה עברו להתגורר סמוך לוורשה.
אהבה לשיר ולהופיע מגיל צעיר.
היא החלה להופיע במועדון "פרדיס" בוורשה וב־1934 הקליטה את תקליטה הראשון בשם סילביה גרין.
היא הלכה והתפרסמה והופיעה ברחבי המדינה וברדיו הפולני.
בתקופה שלפני המלחמה הופיעה בקביעות בקפה "ווג" בוורשה שם שרה בפולנית.
ב־1939 הופיעה ושרה ביידיש בסרט "אן א היים" שהיה הסרט האחרון ביידיש שהופק בפולין לפני המלחמה.
לאחר פרוץ המלחמה הצטרפה לקאז'ימיש יז'ירסקי, רופא פולני שהפך לבעלה אף שלא נישאו באופן רשמי מעולם, ויחד ברחו מזרחה, לאזור שהיה בשליטה רוסית.
הם חיו בלבוב שם חזרה להופיע תחת השלטון הסובייטי, ולאחר כשנה חזרו לוורשה, למשפחתה.
מאוחר יותר עברה לחיות בגטו, שם חזרה להופיע, בעיקר בקפה "שטוקה", קפה בר עם בימת מופעים שמשך אורחים מפוקפקים בעלי אמצעים, בעיקר מבריחים ומשתפי פעולה.
אחד המלווים שלה היה הפסנתרן ולדיסלב שפילמן.
אחד מלהיטיה הגדולים היה "הנשף הראשון שלה" שכתב עבורה המשורר ולדיסלב שלנגל והלחין שפילמן.
היא הופיעה גם באירועים פרטיים, אצל אלה שיכלו להרשות זאת לעצמם.
כך הופיעה בדירתו של שימנוביץ', אחד מראשי קבוצת ה־13, "הגסטאפו היהודי", מה שהפך לאחד הכתמים בעברה.
לקראת האקציה הגדולה נסגר מועדון ה"שטוקה" ועם תחילת הגרוש עברה גראן לצד הארי שם הסתתרה לצד בעלה עד סוף המלחמה.
אמה ואחיותיה נותרו בגטו וניספו.
בסיום המלחמה נאלצה לעמוד מול שמועות על שיתוף פעולה עם הגסטאפו בתקופת החיים בגטו.
היא הועמדה למשפט אך זוכתה.
למרות זאת ההאשמות נמשכו עד יומה האחרון.
ב־1950 עברה לישראל אך לא נקלטה וכעבור שנתיים נסעה לצרפת שם חיה עד מותה.
בתקופה מסוימת עברה לקרקאס ואחר חזרה לפריז.
היא המשיכה להופיע בפריז אך לא הצליחה לשחזר את הצלחתה.
ב־1971 הגיעה לסיבוב הופעות בישראל שנקטע בשל המחאות.
בשנותיה האחרונות חיה בעוני, בדידות ובתחושת נרדפות.
מיד עם סיום המלחמה צצו נגדה שמועות והאשמות על כך ששיתפה פעולה עם הגסטאפו כמודיעה וכמלשינה.
היא נעצרה, נחקרה ועמדה למשפט.
בין עדי התביעה היו יונס טורקוב, מארק אדלמן וולדיסלב שפילמן.
כל העדויות היו בגדר שמועות והתביעה הפסיקה את המשפט מהעדר הוכחות.
גם ועדות החקירה של איגוד אמני הבמה הפולנית ושל איגוד המוזיקאים שחקרו מקרים של שיתוף פעולה לא מצאו כל פגם בעברה.
הזיכוי לא ביטל את השמועות.
ב־1946 זומנה לחקירה בפני הוועד המרכזי של יהודי פולין שהקים בית דין משלו וערך חקירות ושימועים פומביים ליהודים שנחשדו בגין מעשיהם בזמן המלחמה.
הדיון בעניינה נמשך למעלה משנתיים, ונחקרו בו עשרות עדים.
העדויות היו סותרות, משמועות על האשמות ועל גזר דין מוות שהוצא נגדה על ידי המחתרת ועד לעדויות שהכחישו כל רמז להתנהגות מגונה והעלו על נס את עזרתה ותמיכתה באחרים תוך ניצול מעמדה.
גם גראן עצמה נחקרה פעמים רבות.
בית הדין פסק שההאשמות נגדה לא הוכחו וזיכה אותה.
ב־1950, עם סיום המשפט החליטה גראן לעלות לישראל.
היא החלה להופיע ואף זכתה לכתבת שער בשבועון "העולם הזה", אך גם כאן רדפו אותה השמועות והקשו עליה.
ב־1952 עזבה את הארץ והיגרה לפריז שם חזרה להופיע בהצלחה חלקית.
הסופר והפרטיזן חיים לזר שאסף עדויות על מרד גטו ורשה ביקר בפריז ב־1962 ונפגש איתה אך גם הוא לא הגיע להכרעה חד-משמעית לגביה.
ב־1971 הגיעה לסיבוב הופעות בישראל.
הפעם נתקלה במסע מחאה מאורגן של ניצולי שואה שגרמו לביטול ההופעות.
מאחורי המחאה עמד הפרסום בספרו של יונס טורקוב "היה הייתה ורשה יהודית" שיצא לאור בעברית ב־1969 אשר הזכיר את ההאשמות נגדה.
היא הגישה תביעת דיבה כנגד המעורבים בדבר – יונס טורקוב מחבר הספר, פסח בורשטיין יושב ראש המועצה של הארגון העולמי של לוחמים יהודים פרטיזנים ואסירי המחנות, והד"ר אדולף ברמן חבר הנהלת הארגון וממנהיגי הציבור היהודי בפולין.
המשפט לא הגיע לכלל הכרעה.
גראן מצידה האשימה את ולדיסלב שפילמן בכך שהוא עצמו שירת במשטרה היהודית בגטו וסייע לגסטאפו.
היא כתבה על כך בזכרונותיה ובהמשך צוטטה בספרה של אגאתה טושינסקה "הנאשמת".
משפחתו של שפילמן תבעה את טושינסקה באשמת הוצאת דיבה, ובשנת 2016 קבע בית המשפט הפולני בערכאה שנייה שטושינסקה אכן הוציאה דיבה, ודרש ממנה לפרסם התנצלות וכן למחוק את האשמות מהמהדורות הבאות של הספר.
ב־2010 פרסמה הסופרת הפולניה אגאתה טושינסקה את הספר "הנאשמת" על חייה של גראן.
היא נפגשה איתה פעמים רבות ועשתה עבודת תחקיר מקיפה.
כפי שמעיד שמו, הספר מתמקד בהאשמות שהועלו כלפיה אך אינו מצליח להגיע למסקנה חד משמעית.
הוא יצא לאור לאחר מותה של גראן.
הספר יצא לאור בפולנית ותורגם לשפות רבות.
בעקבות הספר הופק בפולין סרט תיעודי על חייה.
ב-2011 הוצגה בוורשה אופרטה שמבוססת על סיפור חייה
ב־2016 הופק בפולין מופע היחיד המוזיקלי מחר יהיה מאוחר מדי על חייה של וירה גראן.
המחזה נכתב על ידי ויסלאבה סויקובסקה ועלה בבימויה של אניישקה פלושיישקה ובביצועה של אלכסנדרה ליס.
ב-2019 הוקדש מופע מיוחד לוירה גראן בפסטיבל התרבות היהודית בורשה
וירג'יניה קלינטון קלי הייתה אחות אמריקאית, אמו של ביל קלינטון.
וירג'יניה דל קסידי נולדה בעיירה בודקו (Bodcaw) שבדרום ארקנסו.
היא הייתה בתם היחידה של ג'יימס אלדרידג' קסידי (1898–1957), חנווני ומוכר הקרח בעיירה, ואדית' (לבית גרישם) קסידי (1901–1968), שעבדה כאחות.
כשהייתה קלינטון פעוטה עברה משפחתה להופ.
במהלך לימודיה התיכוניים עבדה כמלצרית במסעדה מקומית.