tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לטענתה, במהלכן הרגישה התקף חרדה, והלכה לבית השימוש הסמוך שם פרצה בבכי.
הרדי הציעה לה ללכת אתו לאכול ארוחה במסעדה סמוכה, על מנת להפיגש את עצבותה.
בעודה היא משוטטת בביתו, החליטה להלחין קטע קצר באמצעות הפסנתר שלו, שלימים הפך לפזמון של "Bridges".
בעיני מילובה, "Bridges" מייצג את תחושותיה במהלך אותו היום.
Eesti Laul 2023 היה המהדורה ה-15 של הקדם הלאומי של אסטוניה לתחרות הזמר של האירוויזיון.
הוא הורכבה מעשרים אמנים, שנופו באמצעות שני חצאי גמר (ב-12 וב-14 בינואר 2023).
גמר הקדם התקיים ב-11 בפברואר 2023.
"Bridges" התחרה ב-14 בינואר, כשיר האחרון בסדר ההופעות.
תוצאות חצאי הגמר נקבעו באמצעות שילוב של הצבעות הקהל וקולות השופטים ביחס זהה.
בסיבוב נוסף הקהל קבע את זהות המתמודד החמישי שהעפיל לגמר.
בשל גלגל ההצלה העניק הקהל פעם נוספת את הזכות להעפיל לגמר הקדם לשני אמנים נוספים.
"Bridges" העפיל כאחד מארבעת השירים הראשונים בזכות השופטים והקהל.
על פי הימורי הקדם, "Bridges" היה המועמד המוביל לזכייה בתחרות.
בגמר נקבעה זהות הזוכה באמצעות שתי מערכות הצבעה.
בסיבוב הראשון, חבר השופטים והקהל (50/50) קבעו את שלושת המועמדים המובילים שיעלו לשלב הגמר השני.
"Bridges" הוכרז כזוכה בזכות הצבעות הקהל בלבד.
אסטוניה שובצה למחצית הראשונה של חצי הגמר השני, שהתקיים ב-11 במאי 2023.
אסטוניה שובצה שנייה, אחרי רומניה ולפני בלגיה.
ב-11 במאי 2023 ביצעה מילובה את "Bridges" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר.
אסטוניה הופיעה כמדינה ה-12, לפני פינלנד ואחרי איטליה.
במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג השיר במקום החמישי, עם 146 נקודות.
בהצבעת הקהל הוא דורג במקום ה-19, עם 22 נקודות.
כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים השיר במקום השמיני, כשבסך הכל זכה ב-168נקודות.
Brightline (בעבר נקרא BLFX) הוא קו רכבת בין–עירוני שפועל בארצות הברית ומחבר בין הערים מיאמי ואורלנדו שבפלורידה.
חלק מהמסלול משותף עם מסילת הרכבת מזרח פלורידה.
Brightline היא רכבת הנוסעים האמריקאית היחידה שמופעלת ונמצאת בבעלות פרטית.
בניית הרכבת החלה בנובמבר 2014 והרכבת החלה לפעול בינואר 2018, בתחילה בין פורט לודרדייל ווסט פאלם ביץ'.
המקטע בין פורט לודרדייל למיאמי נפתח במאי; והתחנות הקיימות באוונטורה ובוקה רטון נפתחו בדצמבר אותה שנה.
מקטע המסילה בין וסט פאלם ביץ' לאורלנדו נפתח בספטמבר 2023. בעתיד מתוכננות לקום תחנות נוספות לאורך המסילה.
מהירות הנסיעה המקסימלית של רכבת Brightline עומדת על 200 קמ"ש, ובשל כך היא לא מוגדרת רכבת מהירה.
זמן הנסיעה לאורך כל המסלול הוא 3 שעות ו-25 דקות, במהירות ממוצעת של 111 קמ"ש.
בשנת 2012, חברת All Aboard Florida, חברה פרטית בבעלות קבוצת Florida East Coast Industries הכריזה על כוונתה לבנות מסילת רכבת נוסעים בין מיאמי לאורלנדו.
עלות הפרויקט הוערכה במיליארד וחצי דולר.
במרץ 2013, חברת All Aboard Florida הגישה בקשה להלוואה בסך 1.6 מיליארד דולר ממנהל מסילות הרכבת הפדרלי.
בסוף 2014 הגישה החברה בקשה להקצאת אג"ח בסך 1.75 מיליארד דולר, כשהתמורה ממכירת האג"ח הפחיתה או החליפה במידה משמעותית את בקשת ההלוואה מהממשל הפדרלי.
בינואר 2013, החברה קיבלה מידע ממנהל הרכבות הפדרלי שפינה את הדרך לתחילת העבודות בין מיאמי לווסט פאלם ביץ'.
התסקיר הסביבתי פורסם ב-4 באוגוסט 2015. בתחילת 2015 החלו העבודות במיאמי, פורט לודרדייל ווסט פאלם ביץ'.
ב-10 בנובמבר 2015 פורסם השם Brightline.
השירות בין מיאמי לווסט פאלם ביץ' החל ב-19 במאי 2018.
בספטמבר 2018 רכשה Brightline את חברת XpressWest (ששמה שונה ל-Brightline West), חברה פרטית שתכננה להקים קו רכבת שיחבר בין לאס וגאס לדרום קליפורניה דרך ויקטורוויל.
Brightline הכריזה על כוונתה לרכוש כ-150 דונם בקרבת כביש 15 בין לאס וגאס לדרום קליפורניה.
שני מחוזות מרכזיים על תוואי החוף מצפון לווסט פאלם ביץ' נאבקו בבית המשפט במשך שנים בהארכת הקו.
אחת ההתנגדויות להארכת הקו הייתה בשל העובדה ש-Brightline היא חברה פרטית, ועל כן אין לאפשר לה להנפיק איגרות חוב פטורות מריבית בדומה לרשויות.
ב-24 בדצמבר 2018, לאחר ארבע שנים של מאבק משפטי, דחה בית המשפט את תביעת אחד מהמחוזות שמשרד התחבורה האמריקאי אישר באופן לא תקין את הקצאת האג"ח, מה שפינה את הדרך להמשך בניית הרכבת במסלול המתוכנן.
ב-5 באוקטובר 2020, בית המשפט העליון האמריקאי דחה את בקשת הערעור.
באפריל 2019 השיגה החברה מימון של 1.75 מיליארד דולר להארכת הקו לאורלנדו והכריזה על התחלה מיידית של הבנייה.
בנובמבר 2018 הוכרז שוירג'ין תצטרף כמשקיעה בעמדת מיעוט בקו הרכבת ותאפשר למתג את הרכבת כ-Virgin Trains USA.
עם זאת, באוגוסט 2020 הודיעו מנהלי הקו שקבוצת וירג'ין לא העבירה את ההשקעה הנדרשת, ועקב כך תהליך המיתוג מחדש נעצר.
במרץ 2021, הגישה וירג'ין תביעה נגד הרכבת בסך 251.3 מיליון דולר בשל ביטול ההסכם.
באוקטובר 2023 זכתה וירג'ין בתביעה וב-115 מיליון דולר בפיצויים.
עבודות הבנייה החלו באמצע 2014 במקטע מיאמי–וסט פאלם ביץ' עם הנחת פסי רכבת וסגירות זמניות במרכז העיר מיאמי.
עבודות זמניות בתחנת הרכבת המתוכננת במיאמי החלו מאוחר יותר באותה שנה.
ב-29 באוקטובר 2014 החלו העבודות על תחנת פורט לודרדייל עם הריסת הבניינים שהיו במקום.
בינואר 2015 החלו החלפות של פסי רכבת קיימים לאורך המסלול.
בדצמבר קיבלה החברה חכירה של זיקת הנאה לצד כביש 528 תמורת 1.4 מיליון דולר.
העבודות התקדמו לשלב השני, בין וסט פאלם ביץ' לאורלנדו, והחלו רשמית ביוני 2019. במהלך אותה שנה שלחה Brightline מכתב לעיריית בוקה רטון ובו נכתב כי היא שוקלת להוסיף תחנה בעיר.
הוצע כי החברה תהיה אחראית על בניית התחנה בשעה שהעירייה תנהל את הגישה אליה וכן תממן את עלויות ההקמה.
בדצמבר 2019 נבחר באופן רשמי מיקום התחנה של בוקה רטון.
הנסיעה הראשונה עם נוסעים החלה ב-13 בינואר 2018, בין וסט פאלם ביץ' לפורט לודרדייל.
השירות בין מיאמי ופורט לודרדייל נפתח ב-19 במאי.
תחנת בוקה רטון החלה לפעול ב-21 בדצמבר 2022, והתחנה באוונטורה נפתחה ב-24 בדצמבר.
שירות מלא בין וסט פאלם ביץ' לאורלנדו נפתח ב-22 בספטמבר 2023.
Brightline השעתה את פעילותה ב-25 במרץ 2020 עקב התפשטות מגפת הקורונה.
עקב עצירת כל הפעילות, 250 עובדים פוטרו.
בניית המסילה לאורלנדו נמשכה כמתוכנן, כמו גם התכנון של תחנות אוונטורה ובוקה רטון.
בינואר 2021, החברה הכריזה על כוונתה לחזור לפעילות ב"סוף 2021", בניגוד לתחזיות לפיהן היא תשוב לפעילות ברבעון השלישי של השנה.
עוד הודיעה החברה כי העובדים יוחזרו לעבודה כ-30–60 ימים לפני החזרה לפעילות מלאה.
בין ינואר למאי 2021 ביצעה החברה נסיעות מבחן שמטרתן הייתה לבדוק מקטע חדש בין וסט פאלם ביץ' ומיאמי.
הרכבת חזרה לפעול עם נוסעים ב-8 בנובמבר 2021, בין וסט פאלם ביץ' ומיאמי.
מחוזתחנהתחילת פעילותזמן הנסיעה עד מיאמי (בדקות)מחוז אורנג'נמל התעופה הבין-לאומי אורלנדו22 בספטמבר 2023210מחוז פאלם ביץ'וסט פאלם ביץ'13 בינואר 201872–80בוקה רטון21 בדצמבר 202251מחוז בראוורדפורט לודרדייל13 בינואר 201830–33מחוז מיאמי-דיידאוונטורה24 בדצמבר 202217מיאמי סנטרל19 במאי 2018–
נכון לינואר 2023, הרכבת מבצעת 18 נסיעות יומיות בין מיאמי לווסט פאלם ביץ', מתוכן 16 נסיעות מתבצעות במסלול המלא בין מיאמי לאורלנדו.
כחצי מהרכבות עוצרות בכל התחנות במהלך הנסיעה, ואילו האחרות מדלגות על תחנת בוקה רטון.
במהלך החודשיים וחצי הראשונים של הנסיעה בין וסט פאלם ביץ' לפורט לודרדייל, מספר הנוסעים הסתכם ב-74,780, תוך עלייה מ-17,800 בינואר ל-32,900 במרץ.
החברה עצמה הודיעה שכמות הנוסעים הייתה פי שלושה מהצפוי.
התחזית שסופקה למשקיעי האג"ח ציפתה ל-240 אלף נוסעים חודשיים עד 2020, כולל הנסיעות למיאמי.
עד סוף 2018 נסעו ברכבת 600 אלף נוסעים.
באוגוסט 2019 נסע בקו הנוסע המיליון.
השירות נעצר במרץ 2020 וחודש בנובמבר 2021 עקב מגפת הקורונה.
באוגוסט 2022 חצה הקו לראשונה את רף המאה אלף נוסעים לחודש.
בדצמבר 2022 שירתה הרכבת 183 אלף נוסעים.
ב-18 בספטמבר 2018 הכריזה קבוצת Fortress Investment Group על כוונתה לרכוש את XpressWest, קרן הון סיכון שנועדה לבנות רכבת נוסעים מהירה במימון פרטי בין אפל ואלי בקליפורניה ללאס וגאס שבנוודה.
עם כניסת Fortress Investment Group לשותפות עם קבוצת וירג'ין, פורסם שהקונסורציום המשותף יבנה ויפעיל את הרכבת.
למרות קשיי מימון, תכננה Brightline מסילה באורך 290 ק"מ, כשהעבודות תוכננו להתחיל ב-2023. התוכנית היא שהרכבת תיסע במהירות של עד 320 קמ"ש, ושזמן הנסיעה ייקח 85 דקות.
הרכבות צפויות להיות חשמליות ולנסוע לאורך הכביש הבין מדינתי 15.
לפני השלמת כל המסילה בין מיאמי לאורלנדו, הרכבות נסעו בין וסט פאלם ביץ' למיאמי במהירות של 130 קמ"ש, 180 קמ"ש בין וסט פאלם ביץ' לקוקו, ו-200 קמ"ש בין קוקו לנמל התעופה אורלנדו.
מוצעת גם הארכה של הקו עד לטמפה, והתכנון הוא שהרכבות ייסעו בין אורלנדו לטמפה במהירות של 200 קמ"ש.
זוהי אחת מהתחנות היחידות בארצות הברית שנמצאות ברף הנמוך של רכבות מהירות, שעומד על 200 קמ"ש.
זמן הנסיעה בין מיאמי לאורלנדו עומד על 3.5 שעות.
זאת לעומת נהיגה שאורכת בין 3.5–3.75 שעות.
טיסה בין שתי הערים אורכת כשעה, אולם יחד עם זמן ההגעה הנדרש לנמל התעופה וההמתנה בו, היא מתארכת ל-3 שעות.
ברכבות מהירות באירופה ובמזרח אסיה, זמן הנסיעה בו רכבות מתחילות להוות תחרות משמעותית לטיסות עומד על 4 שעות, ואילו הרכבת הופכת להיות אטרקטיבית לעומת מכוניות בזמני נסיעה של שלוש שעות ופחות.
כדי להגיע לזמן נסיעה של 3 שעות, המהירות הממוצעת בנסיעה היא 130 קמ"ש, בדומה לרכבת אמטרק בין ניו יורק לוושינגטון די.
במענה לחששות תושבים מצד מטרד רעש מהרכבת החדשה, הודיעה החברה כי בכוונתה לפעול ליצור אזורים שקטים במידת האפשר.
באוגוסט 2014, הודיעה החברה על שיתוף פעולה עם גופי התכנון במטרופולין פאלם ביץ' כדי ליצור אזור שקט בין הלנדייל ביץ' לרחוב 15 בווסט פאלם ביץ'.
בין ה-14 ל-30 במאי 2018 החלו לפעול האזורים השקטים בווסט פאלם ביץ', לייק וורת' ובוקה רטון.
במסגרת הקמת המסילה נבנו למעלה מ-12 גשרים וכן שודרגו שלושה נוספים.
בנוסף, לפני פתיחת השירות לאורלנדו ביקשה החברה מהעיריות הסמוכות לתמוך במענק הפדרלי הפוטנציאלי לשדרוג גשר קיים במסגרתו תוכפל המסילה.
המקטע בין הערים קוקו ואורלנדו הוא היחיד שבו לא היה מסלול או זכות דרך קיימת.
בשל כך נדרשה החברה לקנות קרקעות במסלול החדש, ועל כן כיום רוב המקטע הוא חד מסילתי, אולם הגשרים והתשתיות מיועדים לשתי מסילות, מה שיקצר בעתיד את הכפלת המסילה.
לרכבת יש שני מרכזי תחזוקה (דיפו).
הראשון והראשי ממוקם באורלנדו בסמוך לנמל התעופה הבינלאומי של העיר.
המשני נמצא צפונית לתחנת וסט פאלם ביץ', שם מטרתו היא לבצע תיקונים קטנים שלא דורשים הוצאת הרכבת מהשירות.
Brightline הזמינה בשנת 2014 5 קבוצות של קרונות מתוצרת סימנס.
מערכי הרכבת כללו בתחילה ארבעה קרונות נוסעים עם קטר דיזל–חשמלי משולב מסוג סימנס SCB-40. הקרונות עצמם מציעים לנוסעים Wi Fi, מקומות ישיבה ארגונומיים ומעוצבים כך שלא קיים פער גבהים ביניהם לבין הרציף.
הרכבת מציעה בנוסף שתי מחלקות.
הראשונה היא פרימיום עם שלושה קרונות המעוצבים עם שולחנות ו-50 מושבים ובהם מחולקים חטיפים ומשקאות חינם ומחלקת סמארט, שזולה במעט ובכל קרון שבה יש 66 מושבים.
מאז תחילת הפעילות ב-2017 קושרו 100 מקרי מוות לרכבת.
לפי הניתוח של AP, נכון לפברואר 2022 רשמה הרכבת הרוג על כל 56 אלף ק"מ, הנתון הגבוה ביותר בארצות הברית.
התקריות הזכורות כוללות בן 27 ובן 56 שנהרגו שניהם בהפרש של יומיים זה מזה באפריל 2022. ב-28 בספטמבר 2023 נהרג אדם נוסף, ימים בודדים אחרי הארכת השירות לאורלנדו.
חקירות הגורמים הפדרליים לא מצאו שמדובר בליקויים בציוד או בשיקול הדעת, אלא שכל מקרי המוות קשורים להתאבדויות ולניסיונות של אנשים לחצות את המסילה לפני שהרכבת תעבור.
מומחים הסבירו שמדובר בהרגל של תושבי פלורידה לחצות את המסילות עליהן נסעו רכבות משא איטיות, וכי הם לא מורגלים ברכבות המהירות החדשות.
החברה הואשמה בכך שביצעה את המינימום הנדרש בכל הקשור לבטיחות במסילות.
אחרי פתיחת השירות פנתה החברה לממשל הפדרלי בבקשה לממן שדרוגי בטיחות נחוצים.
Bright-line rule (מילולית: "כלל קו בהיר") הוא כלל או תקן מוגדרים בבירור, המורכב מגורמים אובייקטיביים, אשר מותיר מעט או לא מקום לפרשנות משתנה.
המטרה של Bright-line rule היא לייצר תוצאות צפויות ועקביות ביישום שלו.
המונח "Bright-line" ("קו בהיר") במובן זה מופיע בדרך כלל בהקשר משפטי.
כללים אלה הם בדרך כלל סטנדרטים שנקבעו על ידי בתי משפט בתקדים משפטיים או על ידי בתי מחוקקים בהוראות חוק.
בית המשפט העליון של ארצות הברית מעמת לעיתים קרובות את כללים שהם Bright-line עם ההפך שלהם: כללים הנתונים למבחני איזון (או "בדיקות קו עדין"), כאשר התוצאה תלויה בשקלול של מספר גורמים - מה שעלול להוביל ליישום לא עקבי של החוק או להפחית את האובייקטיביות.
בארצות הברית, יש ויכוח משפטי בין מלומדים בין הגישה המבכרת חוקים של Bright-line לבין זו המבכרת את מבחני האיזון.
בעוד כמה חוקרי משפט, כמו שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית לשעבר אנטונין סקאליה, הביעו העדפה חזקה לכללים הבהירים והודאות שהם משיאים, אחרים טוענים לעיתים קרובות שכללים אלה הם פשטניים מדי וכרוכים במחירים קשים בהיבטים של צדק ותוצאות קשות.
שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, סטיבן ברייר, ציין כי קיימות נסיבות שבהן יישום כללי Bright-line יהיה בלתי הולם, וקבע כי "אף מערכת חוקית אחת לא תוכל לתפוס את המורכבות המשתנה תדיר של חיי אדם".
בעניין מירנדה נגד אריזונה (1966), נקבעה הלכה שניתנת להגדרה ככלל שהוא Bright-line.
דעת הרוב באותו מקרה חייבה את גורמי אכיפת החוק לתת לחשוד בפלילים מה שמכונה כיום אזהרת מירנדה על זכויותיהם כאשר החשוד נמצא במעצר, וכאשר החשוד עומד להיחקר.
ניו זילנד - חוק מיסוי (מבחן Bright-line עבור קרקע למגורים) משנת 2015
חוק המיסוי (מבחן Bright-line למגורים) 2015 הוא סוג של חקיקה בנושא מס רווחי הון בניו זילנד.
החוק התקין מבחן משפטי שניתן להגדירו ככלל Bright-line.
מקרים בולטים המכילים Bright-line rules
Kelly (1970) קבע כי דרישת ההליך הוגן מחייבת דיון הוכחות לפני שניתן יהיה לשלול ממקבל קצבאות רווחה ממשלתיות מסוימות מהטבות מסוג זה.
Summers (1981) קבע כי למטרות התיקון הרביעי, צו לחיפוש אחר סחורות המבוססות על חשד סביר נושאת עימה באופן מרומז את הסמכות המוגבלת לעצור את יושבי המקום תוך כדי חיפוש סביר.
מקרים בולטים שאינם מיישמים Bright-line rules
Brighter Days Ahead (בעברית: ימים בהירים לפנינו) הוא סרט קצר אמריקאי מוזיקלי-מדע בדיוני משנת 2025, שנכתב ובוים על ידי כריסטיאן ברסלאואר ועל ידי הזמרת-יוצרת אריאנה גרנדה, שזהו סרטה הראשון כבמאית.
הסרט משמש יצירה מלווה לאלבום האולפן השביעי של גרנדה, Eternal Sunshine (2024), ולמהדורת הדלוקס שלו משנת 2025, הנושאת את אותו כותר משנה כמו הסרט.
הסרט מתרחש שבעים שנה לאחר שגיבורתו, פיצ'ז, מחקה בהצלחה את זיכרונותיה ממערכת יחסים עם בן זוג לשעבר.
כעת היא יושבת בחדר ההמתנה של חברת Brighter Days Inc., וחותמת על טופס אלקטרוני שמאפשר לה לשחזר ארבעה זיכרונות משמעותיים בפעם האחרונה לפני שיימחקו.
הזיכרון הראשון – קטעי וידאו ביתיים מילדותה ומשפחתה ("Intro (End of the World)").
הזיכרון השני – קריירת השירה שלה, המוצגת דרך ביצועים מוזיקליים ("Eternal Sunshine" / "Dandelion").
הזיכרון השלישי – התעוררות בביתה ההרוס, שם היא מגלה דובי ושרשרת ("Twilight Zone").
בהמשך היא נחטפת על ידי עב"מים ("Supernatural").
הזיכרון הרביעי והאחרון – מסופר מנקודת מבטו של אביה, מייסד Brighter Days, שניסה להשיב אותה לחיים באמצעות שילוב של מוזיקה וחשמל ("Hampstead").
בסיום, פיצ'ז המבוגרת נראית מסופקת מההליך, ובסצנת הסיום פיצ'ז הצעירה נזכרת במילים שנאמרו לה – לחיות כל יום כאילו הוא האחרון.
על כתוביות הסיום מתנגן ביצוע אקוסטי לשיר "We Can't Be Friends (Wait for Your Love)".
אריאנה גרנדה – פיצ'ז, אישה מבוגרת ולא-מילולית העוברת הליך שחזור זיכרון.
הדמות נוצרה בהשראת קלמנטיין מקרוצ'ינסקי מסרטו של מישל גונדרי, "שמש נצחית בראש צלול" (2004).
אדוארד בוטרה – אביה של פיצ'ז, מדען מטורף ומייסד Brighter Days Inc.
שארלוט סאנצ'ז – פיצ'ז הצעירה.
ראשון רוס – נגן החצוצרה.
אלן מארש – הרופא ההולוגרפי.
ג'סיקה ג'אנג – האחות ההולוגרפית.
טרל אייזק, קימברלי קים – מטופלים הולוגרפיים.
פידה וארלה – אחות חדר הבדיקות.
בריטני קרל – מטופלת חדר הבדיקות.
שחקני משנה נוספים הופיעו בתפקידי ניצבים בחדר ההמתנה ובפאב.
הסרט הופק על ידי החברות London Alley ו-The Lucky Bastards, בהובלת מייקל ברסלאואר ואנדרו לריוס.
הצילום נעשה בידי הצלם ג'ף קרוננוות', העריכה בוצעה על ידי לואיס קראזה, והמוזיקה הולחנה והוקלטה על ידי אריאנה גרנדה עצמה.
הסרט משלב אסתטיקה עתידנית עם מוטיבים סוריאליסטיים, והוא מהווה המשך ישיר לקליפ "We Can't Be Friends (Wait for Your Love)" שבו הופיעה הדמות פיצ'ז לראשונה.
גרנדה רמזה לראשונה על פרויקט קולנועי בראיון ל"ואניטי פייר" בעת שקידמה את הופעתה בסרט "מרשעת" (2024).
בהמשך חשפה קטעי טיזרים ברשתות החברתיות ורמזה על מהדורת דלוקס של האלבום Eternal Sunshine.
ב-10 במרץ 2025 הכריזה רשמית על מהדורת הדלוקס של האלבום, הנושאת את הכותר המשנה Brighter Days Ahead, ועל הסרט הקצר הנלווה אליו.
יומיים לאחר מכן שוחרר טיזר רשמי באינסטגרם, שבו נחשף כי גרנדה תשוב לגלם את פיצ'ז.
הסרט הוקרן לראשונה ביוטיוב ב-28 במרץ 2025, במקביל ליציאת האלבום.
ב-23 במרץ הכריזה גרנדה גם על הקרנות מוגבלות בארבע ערים בארצות הברית – בוקה רטון, שיקגו, לוס אנג'לס וניו יורק.
פרסשנהקטגוריהתוצאהמקורפרס הווידאו קליפים של MTV6 בספטמבר 2025קליפ השנההפופ הטוב ביותרהקליפ הארוך הטוב ביותרהבימוי הטוב ביותרהצילום הטוב ביותרהאפקטים הוויזואליים הטובים ביותר
"Bring The Boys Back Home" (בעברית: "הבא את הנערים בחזרה הביתה") הוא שיר מהאלבום The Wall של להקת פינק פלויד.
השיר מתחבר לרצועה הקודמת שלו, הנקראת, באופן אירוני למדי, Vera, על שמה של ורה לין, "זמרת המלחמה" של אנגליה במלחמת העולם השנייה.
ורה לין ביצעה את השיר גם ב-8 מאי 1995, בחגיגות חמישים שנה ל-יום הניצחון באירופה.
יש הנוהגים לכלול את Vera, Bring The Boys Back Home ו־Nobody Home כרצועה אחת, אך כאשר יצא לאור האלבום בגרסת התקליטור התברר שהרצועות נפרדות.
בסיקור של השיר הוא הוגדר כ"רק פזמון", שהיה צריך להיות חלק מהרצועה הקודמת לו באלבום
Britney (בעברית: בריטני) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית בריטני ספירס.
האלבום יצא לאור ב-31 באוקטובר 2001 על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס.
ספירס אימצה לאלבום צליל בוגר יותר משמעותית יותר מאלבומיה הקודמים (1999) ו-{{משמאל לימין|Oops!...
המוזיקה שלה משלבת ז'אנרים של פופ ו-R&B עכשווי עם השפעות של מוזיקת דאנס ומדי פעם מטבלים באלמנטים של דיסקו, היפ הופ, רוק ואלקטרוניקה.
מילות השירים שלה עוסקות בנושאי הגעה לבגרות ומיניות.
האלבום הופק לרובו על ידי מקס מרטין ורמי יקוב.
ספירס עצמה קיבלה תפקיד בולט יותר בפיתוח האלבום, וכתבה יחד שישה שירים מתוכו.
עם צאתו זכה האלבום לביקורות מעורבות מכלל ממבקרי המוזיקה, שהחמיאו להתקדמות מיצירותיה הקודמות של ספירס, אך מתחה ביקורת על תדמיתה הפרובוקטיבית יותר ויותר.
האלבום נחת לראשונה במקום הראשון בבילבורד 200 בארצות הברית עם מכירות בשבוע הראשון של 745,750 עותקים.
הצלחתה הפכה את ספירס לאמנית הראשונה שהעלתה את שלושת אלבומי האולפן הראשונים שלה בראש המצעד, שיא שלימים אשר נשבר על ידה שוב עם אלבום האולפן הרביעי שלה {{משמאל לימין|In the Zone (2003)}}.
האלבום מכר למעל 15 מיליון עותקים ברחבי העולם.
על מנת לקדם את האלבום, ספירס יצאה לסבב ההופעות הרביעי שלה, "Dream Within a Dream Tour", שהחל בנובמבר 2001 ונמשך עד יולי 2002. האלבום זכה למועמדות בטקס פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-45 (2003).
במאי 2000 הוציאה ספירס את אלבום האולפן השני שלה Oops!...
ספירס שיתפה פעולה עם המפיקים ביניהם רודני ג'רקינס, דייוויד קרוגר ומקס מרטין.
לאחר צאתו האלבום הפך להצלחה בינלאומית והגיע למקום הראשון במצעד של בילבורד 200 בארצות הברית.
במהלך הקלטות האלבום, רצתה ספירס ש"הדור הבוגר ישים לב לשינוי המוזיקלי שלה", והוסיפה כי היא "הייתה צריכה לשנות אותו מספר פעמים, והתפללה שהאנשים יחשבו שהוא מגניב".
היא הצהירה כי בחרה לקרוא לאלבום בשמה מכיוון שרוב התוכן מתאר את מי שהיא.
ספירס הקליטה 23 שירים לאלבום, שאת חלקן כתבה בסיוע בריאן קירולף וג'וש שוורץ.
היא ציינה כי כתיבת האלבום נעשתה באופן אישי ופיתוח הקונספט שלו הפכו את הפרויקט ל"מיוחד בהרבה", תוך פירוט כוונותיה "להשתפר ולצמוח" ככותבת שירים.
ספירס עבדה עם מגוון משתפי פעולה, כולל עמיתים למוזיקת הפופ ומרטין והחבר שלה ג'סטין טימברלייק.
היא סיפרה בתתחילת ההקלטות היא חשה "מבוכה" ו"עצבנות" לעבוד עם טימברלייק, ואומרה שהיא רגילה שהתהליך הוא "כמו עבודה".
ספירס עבדה גם עם מפיקי ההיפ-הופ רודני ג'רקינס והנפטונז, שהפכו את הצליל ל"נבזי ופאנקי יותר".
בנוסף היא הוקלטה להקליט שירים עם מיסי אליוט וטימבלנד, אך הם מעולם לא עבדו עם ספירס בשל סכסוכי תזמון.
Britney, יצא לראשונה ביפן ב-31 באוקטובר 2001, ולאחר מכן באירופה ובאוקיאניה ב-5 בנובמבר 2001, ובצפון אמריקה יום למחרת.
מהדורת הבונוס של האלבום יציאה ב-9 באפריל 2002, בצפון אמריקה וכללה בונוס VCD.
המהדורה המוגבלת המיוחדת יצאה לאור ביוני 2002, וכללה עטיפה מחודשת (עם תמונה שונה של ספירס), ארבע רצועות בונוס ו-DVD בונוס, המהדורות היפנית והאוסטרלית הכילו גם את השיר "Before the Goodbye".
עטיפות האלבום במהדורה המוגבלת המיוחדת של ברזיל הייתה שונה מהאחרות, עם רקע שחור וגופן בצבע בלבן; עם זאת, רשימת הרצועות נותרה זהה.
ביפן יצא האלבום מחדש ב-7 בנובמבר 2002, כחבילה מיוחדת לחג המולד תחת השם Gift from Britney, שהייתה עם אותה רשימת רצועות ויצירות כריכה דומות לזה של המהדורה המוגבלת המיוחדת באוסטרליה וביפן, כאשר היא ארוזה יחד עם בונוס צמיד קסמים.
"Britney" הגיע לפסגת מצעד הבילבורד בארצות הברית כאשר מכר 746,000+ עותקים בשבוע הראשון.
בשבוע השלישי, עלו המכירות ב-34% כאשר נמכרו כ־451,000+ עותקים והאלבום נשאר במקום השלישי במצעד.
ספירס נקבעה כאמנית היחידה בהיסטוריה אשר הצליחה להכניס שלושה אלבומים ברצף למקום הראשון במצעד.
בקנדה נכנס למקום הראשון במצעד כאשר מכר כ־317,000+ עותקים וקיבל תואר פלטינה משולשת.
באוסטריה נכנס למקום הראשון וקיבל תואר פלטינה עבור מכירות של כיותר מ-30,000+.
בגרמניה נכנס למקום הראשון וקיבל תואר פלטינה לאחר שמכר כ־300,000+ עותקים.
ובצרפת נכנס למקום השני ומכר כ־300,000+.
סך הכול האלבום כבש כ־6 מצעדים ונכנס לעשרת המובילים ב-20 מצעדים בעולם.
כיום מכירות האלבום העולמיות עומדות על סך של כיותר מ-15,000,000+ מיליון עותקים.
בשנת 2002 קיבל האלבום מעמד פלטינה כפולה באירופה כאשר מכר יותר מ-2,000,000+ מיליון עותקים.
האלבום היה מקום רביעי בבריטניה, בשל מכירות של 460,000 עותקים.
למרות זאת, נשאר האלבום 36 שבועות במצעד וקיבל מעמד פלטינה.
האלבום צלח את רוב הביקורות הקריטיות.
"All Music Guide" נתנו לאלבום ציון של 4.5 מתוך חמישה כוכבים, ותיארו את האלבום כאישי ובוגר, אך הפופ התיאור של בריטני נשאר כפי-שהוא.
לעומת זאת, מגזין המוזיקה "רולינג סטון" כתב שספירס נשארה ילדותית בחומריה המוזיקליים, וחייבת להתפתח.
האלבום גם היה מועמד לפרס הגראמי בקטגוריית "אלבום הפופ הטוב ביותר" אבל לא זכה בפרס.
"I'm a Slave 4 U" - הוא סינגל הבכורה מתוך האלבום "Britney".
זהו שיתוף הפעולה הראשון בין צמד הנפטונז לספירס.
השיר היה סגנון שונה ממה שספירס עשתה עד לאלבום זה, פחות פופ-טהור ויותר R&B.
הקליפ נוטף הפרובוקטיביות גרם לאיבוד מעריצים רבים, אך הבהיר את הנקודה שספירס היא כבר לא הנערה התמימה.
הסינגל הושמע לבכורה בטקס פרסי הווידאו של ערוץ MTV, מה שעזר לקידום הסינגל אשר נכנס למקום הרביעי במצעד הפזמונים הבריטי.
בארצות הברית לעומת זאת, נכנס הסינגל רק למקום 27 במצעד הבילבורד.
"Overprotected" - הוא הסינגל השני מתוך האלבום, וכונה "החזרה לפופ" בשל העובדה שיוצרי השיר הם רמי ומקס מרטין, יוצרי להיטי פופ קודמים של ספירס.
בכל העולם יצא לאור השיר בגרסת האלבום הרגילה, אולם בארצות הברית השיר יצא לאור בגרסת רמיקס של המפיק "דארק צ'יילד".
הסינגל הגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים הבריטי ולמקום 85 במצעד הבילבורד.
"I'm Not a Girl, Not Yet a Woman" - שיר הנושא מתוך הסרט הראשון בכיכובה של ספירס, "קרוסרודס", יצא כסינגל השני בארצות הברית וכסינגל השלישי באירופה ואוסטרליה.
השיר, אשר נכתב על ידי מקס מרטין, רמי ודיידו (אשר נתבקשה לתת פרספקטיבה נשית לשיר), יצא לאור במקביל לתאריך יציאת הסרט, והפך ללהיט בבריטניה כאשר נכנס למקום השני במצעד הפזמונים.
בשל העובדה שתחנות הרדיו בארצות הברית לא ניגנו את השיר, הסינגל לא הצליח להיכנס למצעד הבילבורד.
"Boys" - הוא הסינגל הרביעי בארצות הברית והחמישי באירופה ואוסטרליה.
השיר לא יצא לאור בגרסת האלבום הרגילה, אלא בגרסת רמיקס מתוך פסקול הסרט "אוסטין פאוורס 3: גולדממבר".
גרסת הרמיקס מוקססה על ידי הנפטונז (שהפיקו גם את השיר המקורי), והכילה בית גברי, עם הזמר פארל ויליאמס.
השיר הפך להצלחה נוספת בבריטניה ונכנס לעשרים המובילים ברוב מדינות העולם.
"I Love Rock 'n' Roll" - חידוש לשירו של ג'ון ג'ט, הוא הסינגל הבא באירופה ואוסטרליה (חוץ מצרפת, בה יצא לאור השיר "Anticipating" במקום).
"Anticipating" - שיר המושפע משנות השמונים, יצא כסינגל רק בצרפת וברזיל, במקום השיר "I Love Rock 'n' Roll".
בפיליפינים, יצא השיר "That's Where You Take Me" באופן בלעדי כסינגל השביעי והאחרון מתוך האלבום.
"I Love Rock 'n' Roll" היא גרסת כיסוי לשיר של Arrows משנת 1975, שהתפרסם מאוחר יותר כגרסת כיסוי על ידי ג'ואן ג'ט בשנת 1982.
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מ-AllMusic.
Britney: For the Record (בעברית: בריטני: הצד שלה), הוא סרט תיעודי של זמרת הפופ האמריקאית, בריטני ספירס.
הסרט חושף את תהליך השיקום של ספירס, התייחסותה לאירועים שפקדו אותה ותהליך העבודה שלה על אלבומה החדש.
צוות הצלמים וההפקה ליווה את בריטני במשך 60 ימים, מ-5 בספטמבר 2008 עד ה-5 בנובמבר 2008.
הסרט הוא סיכום התקופה הקשה אותה עברה ספירס והוא התלווה לחזרתה בתעשיית המוזיקה.
בסרט מוצגים, בין השאר, צילומי וידאו קליפ לשירים "Circus" ו-"Womanizer".
ספירס נראית חוגגת את ליל כל הקדושים עם משפחתה, מקליטה שירים, ובחזרות ריקודים.
ספירס מספרת על שעבר עליה בשלוש שנים האחרונות, מדברת על ילדיה, בעלה לשעבר קווין פדרליין ועל צלמי הפפראצי.
הסרט יצא לאור ב-30 בנובמבר 2008, יומיים לפני יציאת אלבומה השישי של בריטני; "Circus".
בשנת 2009, יצא לאור ה-DVD של הסרט, שכולל רימקסים ללהיטים: Womanizer ,Circus.
Britney: For the Record (בעברית: בריטני: הצד שלה), הוא סרט תיעודי אמריקאי, אודות זמרת הפופ בריטני ספירס.
צוות הצלמים וההפקה ליווה את בריטני במשך 60 ימים, מ-5 בספטמבר 2008 עד ה-5 בנובמבר 2008. ה-וידאו יצא לאור ב-17 באפריל 2009.
British Steel הוא אלבומה השישי של להקת ההבי מטאל ג'ודס פריסט.
גרסת רמסטרד לאלבום יצאה בשנת 2001, בה שני שירי בונוס.
השיר "Red, White, and Blue", נכתב בשנותיה הראשונות של הלהקה, אך הוקלט ב-1985. שיר הבונוס השני מהופעה חיה של "Grinder", הוקלט ב-1984 בלוס אנג'לס במהלך סיבוב ההופעות של Defenders of the Faith.
ב-2009 ג'ודס פריסט הוציאה את גרסת יום-ההולדת ה-30 לאלבום, בה הלהקה מנגנת את האלבום במלואו בהופעה חיה בפעם הראשונה.
כל השירים נכתבו על ידי רוב הלפורד, ק.
דאונינג - גיטרות, שירת רקע
גלן טיפטון - גיטרות, קלידים, שירת רקע
אייאן היל - בס, שירת רקע
Britney & Kevin: Chaotic היא סדרת ריאלטי בכיכובה של בריטני ספירס ובעלה לשעבר קווין פדרליין.
הסדרה עוקבת אחרי זוגיותם, חייהם האישיים וחתונתם הסודית.
הסדרה צולמה בידי צלמים מקצועיים, אך במקביל צולמה על ידי כל אחד מן המשתתפים בתוכנית, במצלמה ביתית שקיבלו מהפקת התוכנית.
המשתתפים התבקשו לתאר ולתעד את החוויות האישיות שלהם, במצלמות הביתיות.
"MTV News", הודיעה באפריל 2004, כי ספירס מתכננת סדרת טלוויזיה מציאותית כדי לתעד את החיים שלה מאחורי הקלעים במהלך סבב ההופעות שלה "The Onyx Hotel Tour", המטרה הייתה להרכיב סדרה של שישה שבועות.
כל פרק נמכר בכמיליון דולר, "הרבה יותר מרוב כל תוכניות המציאות".
ספירס הייתה אמורה לספר ולצלם אותה עם רקדניה ומנהליה.
ב-8 ביוני, ספירס הוציאה הצצה לקליפ "Outrageous", באותו זמן חשפה גם שבזמן צילומי הקליפ היא נפלה ופצעה את ברך שמאל והקליפ בוטל.
ספירס נלקחה מיד לבית חולים מקומי בקווינס ועברה ניתוח ארתרוסקופי למחרת.
ספירס נאלצה להישאר שישה שבועות לטיפול בברך, ואחריו 8 עד 12 שבועות של שיקום, מה שגרם לביטול כל הופעותיה העתידיות.
ומכך גם לדחיית צילום הסדרה והקליפ שבוטל.
בחודש יולי, הודעה ספירס על אירוסיה לרקדן קווין פדרליין, שאותו פגשה שלושה חודשים קודם לכן.
כמו כן פדרליין רק סיים באותה תקופה את הקשר שלו עם השחקנית שר ג'קסון, שהייתה בהיריון עם הילד השני שלהם, בכך הסיפור זה היה הנושא של התקשורת סביב ספירס וקווין.
הזוג קיימו טקס נישואין ב-18 בספטמבר 2004, אך לא נישאו כחוק עד שלושה שבועות מאוחר יותר ב-6 באוקטובר, עקב עיכוב בהסכם הנישואין של בני הזוג.
באוקטובר 2004, הזמרת הודיעה שהיא לוקחת הפסקה מהקריירה בשל הרצון להקים משפחה.
לאחר "מלחמה קשה על ההצעה שקבילה ספירס", ב-5 באפריל 2005, הוכרז כי ספירס חתמה על הסכם עם רשת השידור UPN, שתעלה לאוויר סדרת טלוויזיה המציאות המתעדת את מערכת היחסים שלה עם פדרליין.
הסדרה, שאירעה בחמישה פרקים, נחשפה לכרוניקה של מערכת היחסים "מהשלבים המוקדמים ביותר של החיזור שלהם למעורבות שלהם ובסופו של דבר, את הטיול שלהם במעבר".
"Britney & Kevin: Chaotic" קיבל מועמדות לפרס "הצגת בחירה טלוויזינית: מציאותי", ואילו ספירס הייתה מועמדת לפרס "אישיות טלוויזינית: ממין נקבה", וקיוון פדרליין היה מועמד לפרס "הבחירה טלוויזיה", וכוכב הריאלטי הזכר".
אך הם לא זכו בשום פרס.
the DVD & More (בעברית: בריטני & קווין: כאוטי...
הווידאו & עוד) הוא אלבום וידאו על סדרה תיעודית של זמרת הפופ האמריקאית, בריטני ספירס.
האלבום יצא לאור ב-27 בספטמבר 2005, על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס.
הידאו מכיל את הסדרה בת חמישה פרקים, כמו כן גם קטעים אשר לא שודרו וקליפים לסינגלים "Do Somethin'" ו-"Someday (I Will Understand)".
בנוסף הווידאו מכיל גלריית תמונות מהחתונה של ספירס ומיני-אלבום.
במקביל לצאת אלבום הווידאו הוציאה ספירס גם מיני-אלבום נפרד שנושא את שמו של הסרט "Britney & Kevin: Chaotic".
(בְּריטישׁ פּאתֵה; בעבר נודעה בשמות: Pathé Newsreels או Pathé News) היא חברת חדשות בריטית שהפיקה יומני חדשות לקולנוע בשנים 1910–1970. היום ידועה החברה בשם British Pathé ועיקרה פעילותה בארכיב של למעלה מ-90,000 יומני חדשות שעברו דיגיטציה.
British Pathé היא אחת החברות הוותיקות ביותר בתעשיית הקולנוע.
שורשיה בשנות ה-90 של המאה ה-19 כאשר החברה נוסדה בשם Société Pathé Frères (חברת האחים פאתה) על ידי שרל פאתה, מחלוצי הקולנוע בצרפת.
פאתה היה יזם נמרץ שתרם להנעת תעשיית הקולנוע בחיתוליה ואף גילה שחקני קולנוע רבים.
ב-1895 הוא אימץ את הסמל הלאומי הלא-רשמי של צרפת, התרנגול הגאלי, כסימן המסחרי של החברה.
חברת פאתה הבריטית נוסדה בלונדון ב-1902, וב-1910 כבר פעלה מתוך בניין משלה סמוך לכיכר לסטר.
יומני החדשות הוקרנו בבתי הקולנוע.
בתחילה הם היו אילמים, נמשכו כ-4 דקות ונערכו פעמיים בשבוע.
אף שבתחילת דרכה יומני חברת פאתה הוסרטו במצלמות קולנוע נייחות, הן הצליחו לתעד אירועים היסטוריים כגון רגע מותה של פעילת זכויות הנשים אמילי דייוויסון, שהשליכה עצמה בדרכו של סוס דוהר במירוץ הסוסים באפסום ב-1913.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה נקראו יומני הקולנוע "חדשות פאתה המונפשים" (Pathé Animated Gazettes) והיוו לראשונה תחרות לעיתונים.
אחרי 1918, British Pathé הפיקה סדרה של יומני חדשות לקולנוע שהיו ארוכים ומקיפים יותר.
החל מ-1928 נילווה פסקול ליומנים וב-1930 כבר סיקרו היומנים נושאים רבים ומגוונים, בהם חדשות, בידור, ספורט, תרבות ונושאי נשים במהדורות שונות, בהן מהדורות שבועיות.
ב-1947 נרכשו הסרטים של חברת פאתה על ידי חברת האחים וורנר, וזאת מידי חברת RKO, אשר רכשה אותם ב-1931. חברת האחים וורנר, כמו RKO לפניה, המשיכה להפיק יומני חדשות תחת שמה המסחרי של Pathé.
האחים וורנר אף הפיקו סדרה של 38 סרטים תאטרליים קצרים ו-81 מהדורות של מגזין החדשות למסך הקולנוע, שהם היום חלק מהסרטיה העשירה של Pathé.
ב-1956 הפסיקו האחים וורנר את הפקת יומני הקולנוע ומכרו את ספריית יומני החדשות של פאתה ואת סמלה המסחרי לחברת Studio Films, ששינתה את שמה זמן קצר לאחר הרכישה ל- אשר מכרה אותם מצידה לחברת
Pathé הפסיקה להפיק יומני חדשות ב-1970 משלא הצליחה להתמודד עוד עם שידורי החדשות בטלוויזיה, אולם המשיכה לשמור על ספריית הסרטים.
בסרטיה של Pathé שמורים יומנים באורך של למעלה מ-3,500 שעות המתעדים למעלה מ-80 שנות היסטוריה, ובהם כ-90,000 קטעי חדשות ו-12 מיליון צילומים.
ב-2002 עבר האוסף כולו תהליך של דיגיטציה במימון חלקי של הלוטו הבריטי.
ב-2010 הנגישה Pathé את הארכיב שלה באינטרנט כשירות לציבור ולחברות חדשות.
British Overseas Airways Corporation (מאנגלית: תאגיד התעופה הבריטי מעבר לים, בראשי תיבות: BOAC) הייתה חברת התעופה הבריטית שפעלה בנתיבים שמחוץ לאירופה בין 1939, עת הוקמה מאיחוד בין חברת אימפיריאל איירווייז וחברת ".British Airways Ltd", ועד 1974 עת אוחדה עם חברת "British European Airways", ליצירת חברת בריטיש איירווייז הפועלת כיום.
במהלך מלחמת העולם השנייה חברת התעופה פעלה כפי שהורה מזכיר המדינה לאוויר, בתחילה כשירות התובלה של חיל האוויר המלכותי, ללא כל דרישה לפעול באופן מסחרי.
סר ג'ון רית', שהיה יו"ר אימפריאל איירווייס ואז BOAC עד ינואר 1940, קבע את האתוס ששירות לציבור ולא לרווחים ודיבידנדים צריך להיות הכוח המניע את חברת התעופה.
במהלך המלחמה BOAC הפעילה שירותים טרנס אטלנטיים בתוספת רשת של נתיבים אפריקאים ומזרח תיכוניים שבמרכזם קהיר.
לאחר המלחמה חוותה חברת התעופה התערבות פוליטית מתמשכת על נתיבים להפעלה וכלי טיס לשימוש.
היה לה קושי רב לרכוש את המטוסים האמריקניים הדרושים להם כדי לספק שירותים תחרותיים.
חברת התעופה הקימה את עדן איירווייס והונג קונג איירווייס, הייתה בעלת אחזקות במניות במזרח התיכון איירליינס, קפריסין איירווייס וגולף אוויאשן, וקבעה חוזי ניהול עם כווית איירווייז ועיראקי איירווייס.
Britney Spears Live from Las Vegas הוא אלבום הווידאו הרביעי של זמרת הפופ האמריקנית, בריטני ספירס.
האלבום יצא לאור ב-22 בינואר 2002, על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס.
וידאו זה נועד עבור קידום סיבוב ההופעות הבינלאומי השלישי של ספירס: "Dream Within a Dream Tour" והכיל הופעות בעיקר אך בבונוס לגרסת דלוקס נוספו הקליפים ל-3 השירים הראשונים מאלבומה השלישי: Britney, ופרסומת לסרטה הראשון של ספירס: "קרוסרודס".
וידאו זה זכה ב-פרס אמי
אלבום הווידאו "Britney Spears Live from Las Vegas", מכיל את צילום סבב ההופעות "Dream Within a Dream Tour", אשר שודר כספיישל בערוץ HBO בשידור חי.
בנוסף באלבום נכללים שולשת הקליפים הראשונים מתוך אלבום האולפן Britney, והצצה לסרט בו ספירס שיחקה לראשונה "קרוסרודס".
כל המצעדים אליהם נכנס אלבום הווידאו הם מצעדי ווידאו בלבד.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה15,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה 2×200,000בריטניה (BPI)זהב25,000מקסיקו (AMPROFON)זהב10,000צרפת (SNEP)פלטינה20,000
Britney: The Videos הוא אלבום הווידאו השלישי של זמרת הפופ האמריקנית, בריטני ספירס.
האלבום יצא לאור ב-20 בנובמבר 2001, על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס.
ווידאו זה הופץ במקביל לתקופת יציאת אלבומה השלישי של ספירס: "Britney".
הווידאו זכה להצלחה גדולה ונכנס למקום הראשון במצעד אלבומי הווידאו בארצות הברית ובמקסיקו, בארצות הברית נמכר הווידאו במעל ל-200,000 עותקים וזכה למעמד פלטינה כפולה.
אלבום הווידאו "Britney: The Videos", הוא אוסף של קטעי וידאו על מנת לקדם את אלבום האולפן "Britney".
האלבום כולל קטעי וידאו של שירים מהאלבום, הופעות חיות, הופעה חייה מתוך טקס פרסי המוזיקה של "VMA", הצצות לאלבום וידאו "Britney Spears Live from Las Vegas", אשר יצא בשנת 2002.
מצעד המיקום הגבוה הסמכות מצעד אלבומי הווידאו 1 פלטינה כפולה מצעד אלבומי הווידאו המקסיקני 1 זהב
Britney Spears: In the Zone הוא הוידאו החמישי של זמרת הפופ האמריקנית, בריטני ספירס.
האלבום יצא לאור ב-6 באפריל 2004, על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס.
במקביל ליציאת אלבומה הרביעי של ספירס In the Zone.
הווידאו מכיל את המופע בערוץ ABC והקליפים לשירים "Me Against the Music" ו-"Toxic", וגם עשיית הקליפ "Toxic", בנוסף צורף דיסק נוסף ובו שני רמיקסים לשני הלהיטים הראשונים מהאלבום ושני שירים חדשים שלא נכנסו לאלבום.
כקודמו, גם הוא נכנס למקום הראשון במצעד הווידאו האמריקאי ומקום שישי במצעד המקסיקני.
בנוסף זכה למעמד זהב באוסטרליה, ברזיל וצרפת.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)זהב7,500ארגנטינה (CAPIF)פלטינה8,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה 2×200,000ברזיל (Pro-Música Brasil)זהב25,000בריטניה (BPI)זהב25,000מקסיקו (AMPROFON)פלטינה10,000צרפת (SNEP)פלטינה15,000
Britney Jean (בעברית: בריטני ג'ין) הוא אלבום האולפן השמיני של הזמרת-יוצרת האמריקאית בריטני ספירס.
האלבום יצא לאור ב-29 בנובמבר 2013, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס.
האלבום הוא התקליט השני של ספירס לאחר Britney (2001), אם כי שם האלבום מתייחס גם לשמות הפרטיים וגם לשמות האמצעיים שלה.
זה מציין את הפעילות הגדולה הראשונה של ספירס מאז פירוק חברת התקליטים הוותיקה שלה, ג'ייב רקורדס, ב-2011. הזמרת החלה להקליט חומרים עבור Britney Jean במאי 2013, ובסופו של דבר המשיכה לאוקטובר של אותה שנה.
בהזדמנויות רבות, ספירס תיארה את האלבום כשיא האישי ביותר מהקטלוג שלה.
לאחר שקיבלה עמדה אינטגרלית בהפקתו, היא כתבה כל רצועה ושיתפה פעולה עם כותבי שירים ומפיקים כולל סיה וויל.איי.אם כדי להשיג את הסאונד הרצוי לה.
יתר על כן, התקליט כולל קולות אורח מאחותה הצעירה של ספירס, ג'יימי לין ספירס, T.I., וויל.איי.אם.
מבחינה מוזיקלית, בריטני ג'ין מכילה אלמנטים חזקים של מוזיקת דאנס אלקטרונית ופופ.
עם יציאתו, זכה Britney Jean לביקורות מעורבות ממבקרי מוזיקה, שחשו שהאלבום לא אישי למרות השיווק שלו, והיו אמביוולנטיים כלפי ההפקה המיושנת שלו.
האלבום עורר מחלוקת על האותנטיות של חלק מהקולות.
האלבום הגיע לראשונה למקום הרביעי במצעד בילבורד 200 עם מכירות בשבוע הראשון של 107,000 עותקים.
בכך הוא הפך למכירות הנמוכות ביותר של ספירס והנמכר ביותר בארצות הברית.
אותו הדבר קרה בבריטניה, שם הופיע לראשונה במקום ה-34; ברחבי העולם, Britney Jean הגיעה ל-20 הראשונים ול-30 הראשונים ברוב המדינות.
האלבום זכה בסופו של דבר לזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) עבור יחידות שוות ערך לאלבום של 500,000.
"Work Bitch" יצא לאור כסינגל המוביל של Britney Jean ב-17 בספטמבר 2013. השיר הגיע לראשונה למקום ה-12 במצעד בילבורד הוט 100 וזכה להצלחה מתונה ברחבי העולם, לאחר מכן הפך לאחד משירי החתימה שלה.
"Perfume" יצא לאור כסינגל השני מהאלבום ב-3 בנובמבר 2013, והגיע לשיא במקום ה-76 במצעד בילבורד הוט 100. "Til It's Gone" השפיע על הרדיו הצרפתי ב-4 בדצמבר 2013, ו-"It Should Be Easy" השפיע על הרדיו האיטלקי ב-13 ביוני 2014, כסינגל השלישי והרביעי מהאלבום, בהתאמה.
לא נעשה קידום נוסף לפרוטוקול, מצב שדווח בתקשורת.
עם זאת, ספירס הופיעה בתוכנית בוקר טוב אמריקה ב-17 בספטמבר 2013, כדי להכריז על רצף הופעות של שנתיים (בסופו של דבר הוארך לארבע שנים) שנערך ב-The AXIS שבמלון פלאנט הוליווד בלאס וגאס, נבדה, הנקרא "Britney: Piece of Me", שהחל ב-27 בדצמבר 2013, והסתיים ב-31 בדצמבר 2017.
ב-2012, בזמן ששימשה כשופטת בעונה השנייה של הגרסה האמריקאית של "The X Factor", ספירס נצפתה באולפן ההקלטות עם המפיק רודני ג'רקינס.
המפיק סקופ דוויל עבד גם עם ספירס בשלבים הראשונים של האלבום.
בנוסף, ספירס גם הקליטה שיר שטרם יצא לאור בשם "Police" עם הראפר ויז קאליפה עבור האלבום.
בראיון למגזין "Shape", ספירס תיארה את הרעיון הראשוני של האלבום כבעל תחושת היפ-הופ, ואמרה "האלבום בהחלט הולך להיות יותר היפ-הופ מפופ הפעם."
הוא תיאר שתהליך ההקלטה שלו שונה מניסיון העבר שלו עם ההרכב בלאק אייד פיז, והרחיב כי "[הוא וספירס] היו הפעלות העסיסיות האלה, שבהן [הם] התחברו, בנו את האמון והנוחות." המפיק בפועל על האלבום היה אנתוני פרסטון עבור חברת התקליטים של ויל.איי.אם.
ביולי 2013, ספירס סיפרה בטוויטר שהיא "כתבה שיר כל כך מיוחד" יחד עם הזמרת סיה, שלימים התגלה כרצועה האהובה על ספירס, הבלדה "Perfume".
בחודש שלאחר מכן, על פי הדיווחים היא נסעה למחוז האגמים בבריטניה כדי להמשיך לעבוד עם Naughty Boy ואורביט.
בהזדמנויות רבות, ספירס החשיבה את Britney Jean כשיא האישי ביותר מהקטלוג שלה.
ב-15 באוקטובר 2013, במהלך הופעה ב-Capital London, הודיעה ספירס כי התקליט ייקרא Britney Jean, כינוי המשמש בחיבה משפחתה וחבריה.
ב-24 באוקטובר, יחד עם מכתב פתוח למעריציה, חשפה ספירס את עטיפת האלבום.
התמונה בשחור-לבן מתארת תמונת תקריב של ספירס עם המונח "Britney Jean" בצבע כחול בתוך לב ורוד בסמוך לתחתית הכריכה.
בעוד שהטיפוגרפיה הושוו לזו של Bangerz על ידי סופר מהאפינגטון פוסט, Britney Jean מסמנת את יצירות האלבום השלישי של RCA רקורדס המשתמשת בעיצוב טיפוגרפיה בסגנון ניאון, Bangerz ממיילי סיירוס היא אחת והשנייה היא Mechanical Bull של ההרכב קינגס אוף ליאון.
ביירון פליטש מ-MTV News חלק סנטימנט דומה, והוסיף כי הגרפיקה מזכירה את התקליטים הרביעי והשביעי של ספירס In the Zone (2003) ו-Femme Fatale (2011).
ב-4 בנובמבר נחשפה גרסה צבעונית של הכריכה כחזותית הראשית למהדורה הסטנדרטית, כאשר הכריכה המקורית הפכה לוויז'ואל הראשי של מהדורת הדלוקס.
ב-17 בספטמבר הודיעה ספירס תוכנית "בוקר טוב אמריקה" שהאלבום שלה יצא לאור ב-3 בדצמבר 2013, בארצות הברית, למחרת יום הולדתה ה-32. ב-4 בנובמבר, האלבום הפך לזמין להזמנה מראש דרך החנות האייטונס.
ספירס חשפה את רשימת הרצועות של Britney Jean ב-12 בנובמבר, שהיא רמזה שהיה מוקדם ממה שתכננה לאחר שהאקרים "[ניסו] להרוס את ההפתעות.
ב-20 בנובמבר, האלבום דלף לאינטרנט, מה שגרם לזמרת התייחס להדלפות באמירה: "לאלו מכם שמאזינים להדלפות...
הכנתי את האלבום הזה במיוחד עבור המעריצים המושבעים שלי אז אני רק מקווה שכל שיר נוגע בכם כי כל אחד מהם הוא יצירה של אותי." חמישה ימים לאחר מכן, Britney Jean, נהפך לזמין להזרמה מלאה דרך חנות האייטונס ורדיו האייטונס.
התקליט מסומן בנוסף בתווית Parental Advisory, המודבקת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) לזיהוי תוכן מפורש.
בניגוד לתקליטים הקודמים שלה, למעט אלבום האולפן החמישי שלה Blackout (2007), ספירס לא קידמה בכבדות את Britney Jean, ולא התקיימו הופעות קידום מכירות לתמיכה באלבום.
עם זאת, היא הופיעה בתוכנית "בוקר טוב אמריקה" על מנת להכריז על תוכנית השהייה בת השנתיים שלה באתר הנופש ב-The AXIS שבמלון פלאנט הוליווד בלאס וגאס, נבדה, שנקראת "Britney: Piece of Me", ב-17 בספטמבר.
לאחר מכן נסעה ספירס לבריטניה כדי לקדם את הסינגל המוביל ואת האלבום בתוכנית Alan Carr: Chatty Man.
היא גם הופיעה לראיונות בתוכניות המופע של אלן דג'נרס, Entertainment Tonight, Surprise Surprise.
האלבום קודם על ידי ספירס באמצעות הסרט התיעודי "I Am Britney Jean", שהוקרן בבכורה על ידי ב-22 בדצמבר; הוא סיקר את ההפקה וההקדמה ליציאתו ולהשקת סבב ההופעות הקבוע שלה "Britney: Piece of Me".
שידורו המקורי של הספיישל בארצות הברית נצפה על ידי 0.706 מיליון צופים, וזכה לרייטינג מעל הממוצע ביום ראשון עבור הרשת, בעוד שהוא נצפה על ידי 0.63 מיליון צופים בבריטניה.
סבב ההופעות הקבוע "Britney: Piece of Me" החלה ב-27 בדצמבר, כאשר הכרטיסים זמינים לראשונה ב-20 בספטמבר.
"Work Bitch" יצא לאור כסינגל המוביל של האלבום ב-15 בספטמבר 2013, יממה מוקדם מהצפוי לאחר שגרסה לא איכותית הודלפה על ידי "תפוח אחד גרוע".
מבקר של "MuuMuse" תיאר את השיר כ"חזרה מסיבית לצורה הטבעית שלה" ו"דרך מרגשת להתחיל עידן חדש לגמרי".
השיר הופיעה לראשונה והגיעה למקום ה-12 במצעד בילבורד הוט 100 עם 174,000 הורדות בשבוע הראשון, והתברג באופן מתון במצעד הסינגלים הלאומיים בעולם.
וידאו הקליפ נלווה לשיר הוקרן בבכורה ב-1 באוקטובר, שם ספירס מתוארת כדמות דומינטריקס.
היא זכתה להערכה כללית מהמבקרים, עם שבחים מיוחדים שהופנו ליכולות הריקוד שלה.
עם זאת, ספירס עצמה העירה שהיא הרגישה שנאלצת לשמור על התדמית הפרובוקטיבית שלה, והרחיבה שהיא "גזרה חצי מהסרטון כי אני אמא ובגלל, אתה יודע, יש לי ילדים, וזה פשוט קשה לשחק אמא סקסית בזמן שאת" אני גם כוכבת פופ".
"Perfume" יצא לאור כסינגל השני ב-3 בנובמבר 2013. השיר קיבל ביקורות חיוביות בדרך כלל ממבקרי מוזיקה, והושווה לשיר הקודם של ספירס "Everytime", שיצא מאלבום האולפן הרביעי שלה In the Zone (2003).
השיר הגיע למקום ה-76 במצעד בילבורד הוט 100.
"Til It's Gone" נשלח לרדיו הצרפתי כסינגל השלישי ב-4 בדצמבר 2013, שם לא הצליח להגיע למצעד.
רמיקסים רשמיים ל-"It Should Be Easy" הוזמנו ושירותו למועדונים בינואר 2014. דובר של ספירס אמר שהיא לא תוציא אותו כסינגל הרביעי שלה ושהרמיקסים "הוזמנו אך ורק לשימוש במועדוני לילה".
עם זאת, ב-13 ביוני 2014, "It Should Be Easy" הפך לזמין לתחנות רדיו איטלקיות, לפי EarOne.
השיר עצמו הגיע למקום 121 במצעד הסינגלים הצרפתי, בקנדה הוט 100 הגיע למקום ה-88 ובהמצעד השווייצרי למקום ה-71.
רמיקסים רשמיים ל-"Tik Tik Boom" הוזמנו וטופלו גם הם בפברואר 2014. "Tik Tik Boom" התמקם במקום ה-16 במצעד סירקל צ'ארט הדיגיטלי הבינלאומי של דרום קוריאה.
בסרט התיעודי "I Am Britney Jean", ספירס מציינת את השיר "Alien" כסינגל מהאלבום בשלב מסוים, אבל זה מעולם לא יצא לפועל.
למרות שלא יצא לאור כסינגל, "Alien" הגיע למקום השמיני במצעד השירים מתחת להוט 100, ו-147 במצעד הסינגלים הצרפתי.
לפני יציאתו לאקרנים בארצות הברית, Britney Jean נחזה בתחילה למכור 150-200,000 עותקים, כאשר Hits Daily Double זיכה את המספרים המדהימים ל"לוח הפרומו הקל מאוד שלה, עם מעט או ללא טלוויזיה סביב השחרור." עם זאת, ביום שלאחר יציאתו, נתוני המכירות הפוטנציאליים ירדו ל-115-120,000 יחידות.האלבום הגיע למקום הרביעי עם 107,000 יחידות.
זוהי הופעת הבכורה הנמוכה ביותר של ספירס במכירות ובמצעד עבור סט אולפן.
בעבר, אלבום הבכורה שלה משנת 1999, , הגיע להתחלה הקטנה ביותר שלה עם 121,000. בשבוע השני שלו במצעד, האלבום ירד ממקום ארבע למקום 22 בבילבורד 200, מה שהפך אותו לאלבומה הראשון של ספירס שבילה רק שבוע אחד בעשירייה הראשונה.
נכון למאי 2020, Britney Jean מכר כ-280,000 עותקים בארצות הברית.
באירופה, Britney Jean הופיעה לראשונה במקום ה-34 במצעד האלבומים הבריטי, ומכר 12,959 עותקים בשבוע הראשון.
בכך הוא הפך לאלבום שהגיע הכי נמוך ביותר של ספירס בארץ; לשם השוואה, השיא הקודם שלה בתרשימים הנמוכים ביותר In the Zone (2003) הגיע למקום ה-13. זה ירד למספר 87 בשבוע הבא.
מבחינה בינלאומית, Britney Jean הגיע ל-20 וה-30 הראשונים ברוב המדינות.
עם זאת, האלבום הגיע למקום הראשון בסין.
לפני יציאת האלבום, הועלו טענות על ידי מבקרים ומעריצים כי השירה ברצועה "Passenger", שדלפה באינטרנט לקראת ההוצאה, לא הייתה לגמרי של ספירס.
הועלו טענות שמיה מארי, זמרת ליווי שנכחה באלבומיה של ספירס, Circus ו-Famme Fatale, שרה שירה מובילה בחלק גדול מהשיר הזה, כמו גם בשירים אחרים באלבום.
הצוות של ספירס טען שהדלפת השיר היא גרסת דמו.
צ'לסי הנדלר האשימה מאוחר יותר את ספירס בכך שלא שרה את השירה הראשית ב-"Perfume", והתעקשה, "זה ברור שאדם חדש שר.
זה לא היא." נציגי ספירס הגיבו, "מיה מארי לא עשתה קולות רקע בשיר ואין לה קרדיט.
[קולות הליווי] היחידות ב-"Perfume" הן של סיה.
לאחר יציאת האלבום, מארי לא נכללה בקרדיטים של "Passenger" או "Perfume", אם כי היא זכתה לזכותה כסולנית רקע במספר שירים אחרים מהאלבום.
בשנה שלאחר מכן, עם ההדלפה המקוונת של מקורות ווקאליים מ-"Alien", נחשף שגם השירה הראשית של מארי הוצגה בשיר הזה.
"Hold on Tight" הודפס בטעות כ-"Hold on Tite" בכריכה האחורית של הדפסות תקליטורים מוקדמות, אך הדבר תוקן במהדורה היפנית.
"Work Bitch" והרמיקסים המקבילים שלו במהדורה היפנית והסינית נקראים "Work Work" במהדורות הנקיות של האלבום.
Broke with Expensive Taste הוא אלבום הבכורה של הראפרית האמריקאית אזיליה בנקס.
האלבום, שתוכנן לצאת לאור בשנת 2012 אך הוצאתו נדחתה מספר פעמים, יצא לאור ב-7 בנובמבר 2014.
האלבום תואר כאלבום האוס-ראפ ודאנס-פופ המשלב אלמנטים מסגנונות נוספים רבים, ביניהם פאנק, טראפ ורית'ם אנד בלוז.
האלבום זכה לביקורות חיוביות לרוב בקרב מבקרי המוזיקה, שאף ציינו כי "השתלם לחכות לאלבום".
להוצאת האלבום קדמו שלושה סינגלים: "Yung Rapunxel", "Heavy Metal and Reflective" ו-"Chasing Time", ולאחר הוצאתו יצא השיר "Ice Princess" כסינגל הרביעי והאחרון ממנו.
האלבום הגיע למקום ה-30 במצעד האלבומים של ארצות הברית בילבורד 200, לאחר שמכר 11,165 עותקים בארבעת הימים הראשונים להוצאתו.
בנקס החלה בעבודה על האלבום יחד עם המפיק פול אפוורת' בשנת 2011, בתקופה בה היא עדיין לא הוחתמה תחת חברת תקליטים.
שנה לאחר מכן, בינואר 2012, הוחתמה בנקס בחברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ופולידור רקורדס, דרכן תכננה להוציא את האלבום, ואף חודש לאחר חתימתה בחברות הודיעה בנקס כי האלבום יקרא Broke with Expensive Taste.
שנה לאחר מכן סיימה בנקס את העבודה על האלבום, אך חברות התקליטים לא היו מרוצות מעבודתה של בנקס, בטענה כי אין להיטים באלבום.
Yung Rapunxel - יצא לאור ב-16 באפריל 2013 כסינגל הראשון מהאלבום.
ATM Jam - יצא לאור ב-30 באוגוסט 2013 כסינגל השני מהאלבום, אך עקב ביקורות שליליות שקיבל השיר ממעריציה החליטה בנקס להסיר את השיר מהאלבום.
בשיר משתתף הזמר פארל ויליאמס.
Heavy Metal and Reflective - יצא לאור כסינגל השני מהאלבום, לאחר ביטול הוצאתו של "ATM Jam", ב-27 ביולי 2014. הקליפ לשיר פורסם בערוץ היוטיוב של בנקס ב-6 באוגוסט.
Chasing Time - יצא לאור כסינגל השלישי מהאלבום ב-22 בספטמבר 2014, מספר שעות לאחר שדלף לאינטרנט.
Ice Princess - יצא לאור כסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום ב-23 במרץ 2015.
Broken-Hearted Girl (בעברית: שבורת לב) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה השלישי I Am...
השיר יצא כסינגל השביעי מן האלבום ב-28 באוגוסט 2009. השיר נכתב על ידי ביונסה נואלס, קנת אדמונדס, מייקל אריקסן וטור אריק, והופק על ידי ביונסה ו-StarGate.
תחילה, השיר היה מסוג R&B קלאסי, עד ש-Babyface שינה את הסדר ואקורדים.
זהו שיר מסוג בלדת פופ, בליווי פסנתר, מיתרים ותוף.
המילים מתארות אישה השרה על אי רצונה להיות שבורת לב, על הכאב באהבה ועל החוסר ביטחון בה.
"Broken-Hearted Girl" תחילה, אמור היה להיותר הסינגל השישי מן האלבום I Am...
מבקרי מוזיקה רבים שיבחו את קולה המרגש והרגשי של ביונסה, אך חילקו דעות על הייצור.
הסינגל הגיע לטופ 20 באוסטרליה, ברזיל, צ'כיה, גרמניה ואירלנד.
עם זאת השיר לא נחל הצלחה רבה, במיוחד בארצות הברית, כאשר לא הגיע למצעד הבילבורד הוט 100. לשיר יצא וידאו קליפ שביימה סופי מולר.
הקליפ נראית ביונסה מעלה זכרונות על מערכת היחסים שלה בבכי ולאחר מכן בחיוך בחוף במאליבו, קליפורניה.
Bringet dem Herrn Ehre seines Namens (בעברית: הבו לה' כבוד שמו), רי"ב 148, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג.
ביצועה הראשון היה ביום ראשון ה-17 שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-19 בספטמבר 1723.
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות.
לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה.
לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג.
הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו.
שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים.
עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה השבע-עשרה שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג.
בשבוע הקודם הלחין את הקנטטה רי"ב 95.
ב-1884 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 30 של פרסומיה.
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל האפסים ומהבשורה על-פי לוקאס בהם מתואר כיצד ריפא ישו אדם בשבת ואת הוויכוח שהיה לו עם הפרושים.
הלברית עוסקת בתשוקה להתאחד עם האל ובכבוד השבת.
החלק הראשון הוא פסוק מספר תהילים כ"ט.
את שאר הטקסט חיבר כריסטיאן פרידריך הנריצי שהוציא אותו לאור ב-1725 בספר מזמורים.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט וטנור, בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, חצוצרה, שלושה אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו.
אריה לטנור: Ich eile, die Lehren (אני בחפזון, אאזינה)
רצ'יטטיב לטנור: Bleib auch, mein Gott, in mir (אבל, אלהי, נשאר איתי)
היצירה הוקלטה במלואה 10 פעמים בהקלטות מסחריות.
בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1983), טון קופמן (ב-1997), מסאקי סוזוקי (ב-2000) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
Britney: Piece of Me היה לרצף ההופעות הבכורה הקבוע בלאס וגאס של זמרת האמריקנית בריטני ספירס.
הופעת הפתיחה התקיימה ב-27 בדצמבר 2013 שנערך ב-The AXIS שבמלון פלאנט הוליווד בלאס וגאס, נבדה.
בשנת 2015, ספירס הודיעה כי היא תאריך את חוזה סיבוב ההופעות לשנתיים נוספות.
הרצף ההופעות קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, וזכה להצלחה מסחרית טובה.
הרצף זכה בפרס רצפי ההופעות הטובים ביותר שנערך בלאס וגאס בשנים 2015 ו-2017. סיבוב ההופעות המוארך הסתיים ב-31 בדצמבר 2017. במהלך שנת 2015 ו-2017, זכה סיבוב ההופעות לתואר "סיבוב ההופעות הטוב ביותר בלאס וגאס".
אחרי 146 הופעות, ההופעות הכניסו כ-138 מיליון דולר, כאשר נמכרו כ-900 אלף כרטיסים, בממוצע של 150 דולר לכרטיס אחד.
בעקבות ההצלחה המסחררת של רצף ההופעות, המופע הועבד לסיבוב הופעות בכורה בינלאומי כהופעות זירה, בין השנים 2017–2018, אשר מכונים כ-"Britney: Live in Concert", "Piece of Me Tour", בהתאמה.
בשנת 2018, הכריזה ספירס על סבב הופעות קבוע נוסף הנקרא "Britney: Domination".
אך לאחר מכן בוטל בשל סיבות אישיות.
לאחר סיום סבב הופעות "Femme Fatale Tour" אליו יצאה ספירס בשנת 2011, החלו לצוץ שמועות שהיא תצא לסבב הופעות קבוע בלאס וגאס.
בתחילה האמינו שספירס תתווסף ללוח ההופעות במרכז לאמנויות הבמה שבלאס וגאס, נבדה (The Colosseum at Caesars Palace).
בפברואר 2013, דווח כי האודיטוריום פלאנט הוליווד היה מוביל לארח את ההופעה.
כמו כן, האמינו כי השיפוץ החדש של בית המלון SLS Las Vegas, הגישו גם הצעה למקום ההופעה.
מגזין Las Vegas Sun אישרה במאי 2013 שההמקום היה בשיפוצים אך ורק עבור המופע של ספירס.
המאמר העלה השערות שהרצף ההופעות יוכרז ביוני 2013. מאוחר יותר הדבר אושר כנכון, ובספטמבר של אותה השנה, החלה ספירס לקיים חזרות לקראת היציאה אל המופע.
כמו כן, רמזה ספירס במספר ראיונות שונים שנערכו איתה (שייפ לדוגמה) כי היא אכן תצא לסיבוב הופעות קבוע בלאס וגאס בו היא תשיר את מיטב להיטיה.
במאמר, ספירס הצהירה ש"ההופעות של [ווגאס] לא יהיו פשוטות - הן יהיו מסיבה ענקית מתחילתה ועד סופה.
וכדי להצליח בזה, אני צריך להיות במצב מעולה ולרוץ במלוא המהירות".
רצף ההופעות אושר בתאריך 17 בספטמבר 2013 במהלך תוכנית הטלוויזיה "בוקר טוב אמריקה".
במהלך ההודעה היא הצהירה כי עלות ההכנות לקראת המופע היא מ-100,000 דולר.
ב-17 בספטמבר 2013, במהלך תוכנית הטלוויזיה בוקר טוב אמריקה, הכריזה ספירס כי היא עתידה לצאת לסיבוב ההופעות הזה שיחול בדצמבר 2013, ויסתיים בדצמבר 2017. כמו כן, היא הצהירה כי עלות ההכנות לקראת המופע היא 100,000$.
בסמוך להכרזה, למעלה מ-1,000 מעריצי ספירס נאספו כדי לבצע שגרת קלפים שלפי הדיווחים ניתן היה לראות מהחלל.
ספירס הגיעה להתראיין בתוכנית בוקר טוב אמריקה באמצעות מסוק.
הסוכן האישי של ספירס, לארי רודולף הצהיר כי אינו ניתן להשוות לתקופות קודמות או נוכחיות בלאס וגאס, והוסיף בדבריו שלמרות המופע הזה, ספירס תמשיך להקליט שירים ולהוציא אלבומים.
לפי הדיווחים שהודלפו, ספירס מרוויחה כ-15 מיליון דולר לשנה.
ב-25 בספטמבר 2014, ספירס אישרה בתוכנית בוקר טוב בריטניה, כי היא מאריכה את החוזה שלה לשנתיים נוספות.