tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ההתמקדות של הסוכנות בביטחון המדינה היא משמעותית ומובנת ביותר בהקשר של ההתפתחות הפוליטית של דרום אפריקה מאז 1961. במהלך משטר ג'ון פורסטר, ביטחון המדינה נתפס כבעל חשיבות מכוח העובדה שהמדינה הייתה האובייקט המרכזי, פשוט מכיוון שהיא מייצגת מיעוט אתני ובכך עוררה מחלוקת.
מדיניות זו הולידה את הלשכה לביטחון המדינה (BOSS, Bureau for State Security; אפריקנס: Buro vir Staatsveiligheid), שפעלה בשנים 1969-1980.
לקראת סופו של משטר האפרטהייד, הוקם שירות הביון הלאומי שפעל משנת 1980 ועד 1994 ועם כניסתו לתפקיד של דה קלרק לתפקיד, הוא ירש כוח ביטחון רב עוצמה שהיה מצוי במשבר אמון אזרחי בעקבות פעולותיו נגד האזרחים השחורים במדינה.
הדבר הביא להפיכת השירות לסוכנות הביון הלאומית שפורקה בשנת 2009 והוחלפה על ידי משטרה חשאית חדשה בשם "הסוכנות לביטחון המדינה" (כאשר ביטחון המדינה היה ליעד העיקרי שלה וכללה תפקידי ביון וביטחון תחת קורת גג אחת).
סוכנות ביטחון המדינה אחראית לספק לממשלה מודיעין על איומים מקומיים וזרים או איומים פוטנציאליים על היציבות הלאומית, הסדר החוקתי ובטיחותם ורווחתם של אזרחי המדינה.
חלק מהתחומים בהם מתמקדת הסוכנות הם טרור, חבלה, חתרנות, ביון, פשע מאורגן ועוד.
האגפים הבאים מהווים את הסוכנות לביטחון המדינה:
האגף כונה בעבר סוכנות הביון הלאומית ותפקידו הוא לאסוף ולנתח מודיעין הנוגע לאיומים פוטנציאליים או קיימים על ביטחונה של דרום אפריקה, כולל סוגיות כלכליות, חברתיות, פוליטיות וסביבתיות.
האגף מוסר דו"חות מודיעין לנשיא ולוועדת תיאום המודיעין הלאומית (NICOC) בשיתוף פעולה עם מחלקות ממשלתיות ומשטרת דרום אפריקה.
האגף אחראי גם על סיכול ריגול במדינה.
האגף נודע בעבר בכינוי השירות החשאי הדרום-אפריקני ותפקידו לאסוף ולנתח מודיעין זר ואיומים זרים פוטנציאליים או קיימים על ביטחון דרום אפריקה.
המודיעין חולק מידע עם הוועדה לתאום מודיעין לאומי.
אגף התקשורת הלאומי כולל מספר גופים לרבות:
המרכז הלאומי לתקשורת (NCC) הוא אגף של הסוכנות האחראי על שילוב ותיאום של כל האותות הממשלתיים בדרום אפריקה ויירוט התקשורת באמצעות מרכז ההערכה למודיעין אותות ומשרד מרכז היירוט והוא הגוף המרכזי לביטחון תקשורת ולמודיעין אותות.
הגוף הוקם בתחילה בשנת 2002 כחברה פרטית בשם קהילת הביון האזרחית והיא הפכה למחלקה ממשלתית בשנת 2009 כשמטרתה להבטיח שהתקשורת האלקטרונית של מחלקות הממשלה והשירות האזרחי מוגנת ומאובטחת ועל כן זהו הגוף הממשלתי המרכזי לאבטחת מידע.
משרד מרכז היירוט (OIC) שהוא המשרד המרכזי שאחראי ליירוט תקשורת עבור שירותי הביטחון ואכיפת החוק בדרום אפריקה.
פעילותו מוסדרת בחקיקה משנת 2005 והוא משתף פעולה עם הוועדה לתיאום מודיעין (JSCI).
האקדמיה הלאומית למודיעין של דרום אפריקה (SANAI)
האקדמיה הלאומית למודיעין ממוקמת במפיקנג והוקמה בפברואר 2003 והיא כוללת סגל אקדמי, מכון לחקר מודיעין והכשרת סגל תומך.
מועצת שירותי מודיעין לתנאי העסקה (ISC)
המועצה מורכבת לפחות משלושה אנשים שאחד מהם הוא יושב הראש וממונים על ידי שר המודיעין.
המועצה נותנת המלצות לשר על תנאי שירות ופעילויות אחרות בתחום משאבי אנוש כמו משכורות, הטבות ומדדי ביצוע לצוות הסוכנות.
סוכן חשאי היא קומדיית מצבים טלוויזיונית בריטית שיצר ניק מוחמד ובכיכובו של דייוויד שווימר.
בפברואר 2020 פורסם שרשת Sky הזמינה לסדרה עונה נוספת.
בישראל הסדרה משודרת ב-Yes TV Comedy וב-Yes VOD.
סוכן NSA (דייוויד שווימר) ממונה כמקשר ביחידת פשעי הסייבר במטה התקשורת הממשלתי בבריטניה.
במהרה נוצר סכסוך בינו לבין מפקדת היחידה בשל סגנונו החצוף ונטייתו לנסות להשתלט על היחידה.
סילבסטרה לה טוזל בתפקיד כריסטין
הסדרה משודרת בבריטניה בערוץ Sky One, וזמינה בארצות הברית ב-Peacock.
בבינה מלאכותית, סוכן תבוני או IA (ראשי תיבות באנגלית של: Intelligent Agent) הוא כל דבר שתופס את סביבתו, נוקט פעולות באופן אוטונומי על מנת להשיג מטרות, ועשוי לשפר את ביצועיו עם למידה וכן עשוי להשתמש בידע.
IA עשוי להיות פשוט או מורכב - תרמוסטט נחשב דוגמה לסוכן תבוני, כמו גם בן אדם, כמו גם כל מערכת העונה על ההגדרה, כגון חברה, מדינה או ביומה.
ספרות אקדמית מובילה בתחום בינה מלאכותית מגדירה "בינה מלאכותית" כ"מחקר ועיצוב של סוכנים תבוניים", הגדרה הרואה בהתנהגות מכוונת-מטרה את מהות האינטליגנציה.
סוכנים מכווני מטרה מתוארים גם באמצעות מונח השאול מכלכלה, "סוכן רציונלי".
לסוכן יש "פונקציית מטרה" הכוללת את כל היעדים של היחידה.
סוכן כזה נועד ליצור ולבצע תוכנית כלשהי שתביא בסיומה למקסם את הערך הצפוי של פונקציית המטרה.
לדוגמה, לסוכן למידת חיזוק יש "פונקציית תגמול" המאפשרת למפתחים לעצב את ההתנהגות הרצויה של ה-IA, וכן התנהגותו של אלגוריתם אבולוציוני מעוצבת על ידי "פונקציית כושר".
סוכנים תבוניים, בבינה מלאכותית קשורים קשר הדוק ל"סוכנים" מעולם הכלכלה, וגרסאות של פרדיגמת הסוכנים התבוניים נלמדות במדעי הקוגניציה, האתיקה, הפילוסופיה של התבונה המעשית, כמו גם במודלים סוציו-קוגניטיביים בינתחומיים רבים ובסימולציות חברתיות ממוחשבות.
סוכנים תבוניים מתוארים לעיתים קרובות באופן סכמטי כמערכת פונקציונלית מופשטת הדומה לתוכנית מחשב.
תיאורים מופשטים של סוכנים תבוניים נקראים סוכנים תבוניים מופשטים (AIA) כדי להבדיל אותם מהמימושים בעולם האמיתי שלהם.
סוכן תבוני אוטונומי נועד לתפקד בהיעדר התערבות אנושית מכלשהי.
סוכנים תבוניים קשורים קשר הדוק גם לסוכני תוכנה (תוכנת מחשב אוטונומית המבצעת משימות בשם המשתמשים).
מדעי המחשב מגדירים מחקר בינה מלאכותית כמחקר של סוכנים חכמים.
[lower-alpha 1] ספר הלימוד המוביל בינה מלאכותית מגדיר "סוכן" כ:
"כל דבר שניתן לראות כתופס את סביבתו באמצעות חיישנים ופועל על הסביבה באמצעות מפעילים (actuators)"
"סוכן שפועל כדי למקסם את הערך הצפוי של מדד ביצועים בהתבסס על ניסיון וידע צבור."
ומגדיר את תחום המחקר של "בינה מלאכותית" כ:
"המחקר והעיצוב של סוכנים רציונליים"
הגדרה דומה של AI ניתנת על ידי קפלן והאנליין: "היכולת של מערכת לפרש נכון נתונים חיצוניים, ללמוד מנתונים כאלה ולהשתמש בלמידה זו כדי להשיג מטרות ומשימות ספציפיות באמצעות התאמה גמישה".
פדגם וויניקוף (Padgham & Winikoff 2005) מסכימים שסוכן תבוני ממוקם בסביבה ומגיב (בזמן, אם כי לא בהכרח בזמן אמת) לשינויים בסביבה.
עם זאת, סוכנים תבוניים חייבים גם לרדוף באופן יזום אחר יעדים בצורה גמישה וחזקה.
[lower-alpha 2] כללים אופציונליים כוללים שהסוכן יהיה רציונלי ושהסוכן יהיה בעל יכולת ניתוח של "אמונה-רצון-כוונה".
מבחינה פילוסופית, הגדרה זו נמנעת מכמה שורות של ביקורת.
בניגוד למבחן טיורינג, הוא אינו מתייחס לאינטליגנציה אנושית בשום צורה.
לפיכך אין צורך לדון אם היא אינטליגנציה "אמיתית" לעומת "מדמה" (כלומר, אינטליגנציה "סינתטית" לעומת "מלאכותית"), ואינה מעידה על כך שלמכונה כזו יש שכל, תודעה או הבנה אמיתית (כלומר, זה לא מרמז על " השערת הבינה המלאכותית החזקה" של ג'ון סירל).
זה גם לא מנסה למתוח קו הפרדה חד בין התנהגויות שהן "תבוניות" לבין התנהגויות שהן "לא תבוניות" - תוכניות צריכות להימדד רק במונחים של תפקודן האובייקטיבי.
חשוב מכך, יש לו מספר יתרונות מעשיים שעזרו לקדם את מחקר הבינה המלאכותית.
הוא מספק דרך אמינה ומדעית לבדיקת תוכניות; חוקרים יכולים להשוות באופן ישיר או אפילו לשלב גישות שונות לבעיות בודדות, על ידי שאילת הגורם הטוב ביותר במקסום "פונקציית מטרה" נתונה.
זה גם נותן להם שפה משותפת לתקשר עם תחומים אחרים - כמו אופטימיזציה מתמטית (שמוגדרת במונחים של "מטרות") או כלכלה (המשתמשת באותה הגדרה של "סוכן רציונלי").
סוכן שמוקצה לו "פונקציית מטרה" מפורשת נחשב לתבוניי יותר אם הוא נוקט בעקביות פעולות המצליחות לשפר ובפרט למקסם את פונקציית המטרה המתוכנתת שלו.
המטרה יכולה להיות פשוטה ("1 אם ה-IA ינצח במשחק של Go,או 0 אחרת") או מורכבת ("בצע פעולות דומות מתמטית לאלו שהצליחו בעבר").
"פונקציית המטרה" מכילה את כל המטרות שהסוכן מונע לפעול לפיהן; במקרה של סוכנים תבוניים, הפונקציה מכילה גם את "שיקול הדעת" המקובל בין השגת מטרות סותרות הסותרות זו לזו.
(הטרמינולוגיה משתנה; לדוגמה, סוכנים מסוימים מבקשים למקסם או למזער " פונקציית התועלת", "פונקציית מטרה" או "פונקציית הפסד".)
אם ה-AI מתוכנת ל"לימוד חיזוק ", יש לו "פונקציית תגמול" המעודדת סוגים מסוימים של התנהגות ו"מענישה" אחרים.
לחלופין, מערכת אבולוציונית יכולה ליצור מטרות על ידי שימוש ב"פונקציית כושר" כדי לבצע מוטציה ושכפול מועדף של מערכות בינה מלאכותית בעלות ניקוד גבוה, בדומה לאופן שבו בעלי חיים התפתחו לרצונות מלידה במטרות מסוימות כמו מציאת מזון.
מערכות בינה מלאכותיות מסוימות, כגון השכן הקרוב ביותר, במקום סיבה באנלוגיה, למערכות אלו אין בדרך כלל יעדים, אלא אם המטרות משתמעות בנתוני האימון שלהן.
עדיין ניתן למדוד מערכות כאלה אם המערכת ללא-מטרה ממוסגרת כמערכת ש"מטרתה" היא לבצע את משימת הסיווג המצומצמת שלה.
מערכות שאינן נחשבות באופן מסורתי לסוכנים, כגון מערכות ייצוג ידע, נכללות לעיתים בפרדיגמה על ידי מסגורן כסוכנים שמטרתם (למשל) לענות על שאלות בצורה מדויקת ככל האפשר; המושג "פעולה" מורחב כאן כך שיכלול את ה"מעשה" של מתן תשובה לשאלה.
כהרחבה נוספת, ניתן למסגר מערכות מונעות מימיקה כסוכנים אשר מייעלים "פונקציית מטרה" על סמך עד כמה ה-IA מצליח לחקות את ההתנהגות הרצויה.
ברשתות הג'נרטיביות של שנות ה-2010, רכיב "מקודד"/"מחולל" מנסה לחקות ולאלתר חיבור טקסט אנושי.
המחולל מנסה למקסם פונקציה המנקדת עד כמה הוא יכול לשטות ברכיב "מנבא"/"אבחנה" אנטגוניסטי.
ראסל ונורוויג (2003) קיבצו סוכנים ל-5 מחלקות בהתבסס על רמת יכולת התפיסה שלהם והיכולות של:
סוכני רפלקס פשוטים פועלים רק על בסיס התפיסה הנוכחית, ומתעלמים משאר היסטוריית התפיסה.
פונקציית הסוכן מבוססת על כלל תנאי-פעולה: "אם תנאי, אז פעולה".
פונקציית סוכן זו מצליחה רק כאשר הסביבה ניתנת לצפייה מלאה.
סוכני רפלקס מסוימים יכולים גם להכיל מידע על מצבם הנוכחי המאפשר להם להתעלם מתנאים שהמפעילים שלהם כבר מופעלים.
לולאות אינסופיות הן לרוב בלתי נמנעות עבור סוכני רפלקס פשוטים הפועלים בסביבות הניתנות לצפייה חלקית.
הערה: אם הסוכן יכול לעשות את פעולותיו באופן אקראי, ייתכן שיהיה אפשר להימנע מלולאות אינסופיות.
סוכן מבוסס מודל יכול להתמודד עם סביבות הניתנות לצפייה חלקית.
המצב הנוכחי שלו מאוחסן בתוך הסוכן תוך שמירה על מבנה כלשהו שמתאר את החלק של העולם שלא ניתן "לראות".
הידע הזה על "איך העולם עובד" נקרא מודל של העולם, ומכאן השם "סוכן מבוסס מודל".
סוכן רפלקס מבוסס מודל צריך לשמור על מודל פנימי כלשהו שתלוי בהיסטוריה של התפיסה ובכך משקף לפחות חלק מההיבטים הלא נצפים של המצב הנוכחי.
ניתן לקבוע היסטוריית תפיסה והשפעה של פעולה על הסביבה באמצעות המודל הפנימי.
לאחר מכן הוא בוחר פעולה באותו אופן כמו סוכן רפלקס.
סוכן עשוי גם להשתמש במודלים כדי לתאר ולחזות התנהגויות של סוכנים אחרים בסביבה.
סוכנים מבוססי מטרה מרחיבים עוד יותר את היכולות של הסוכנים מבוססי המודל, על ידי שימוש במידע "מטרה".
מידע יעד מתאר מצבים רצויים.
זה מספק לסוכן דרך לבחור בין מספר אפשרויות, לבחור את זו שמגיעה למצב יעד.
חיפוש ותכנון הם תת-התחומים של בינה מלאכותית המוקדשים למציאת רצפי פעולה המשיגים את מטרות הסוכן.
סוכנים מבוססי מטרה מבחינים רק בין מצבי מטרה ומצבים ללא מטרה.
אפשר גם להגדיר מדד למישקול של מצב מסוים.
מדד זה יכול להתקבל באמצעות שימוש בפונקציית תועלת אשר ממפה מצב למדד של התועלת של המצב.
מדד ביצועים כללי יותר אמור לאפשר השוואה בין מצבי העולם השונות לפי עד כמה הן עמדו במטרות הסוכן.
ניתן להשתמש במונח עזר כדי לתאר עד כמה הסוכן "מאושר".
סוכן מבוסס תועלת תבוני בוחר את הפעולה שממקסמת את התועלת הצפויה של תוצאות הפעולה - כלומר, מה שהסוכן מצפה להפיק, בממוצע, בהתחשב בהסתברויות והתועלת של כל תוצאה.
סוכן המבוסס על כלי עזר צריך למדל ולעקוב אחר הסביבה שלו, משימות שכללו הרבה מחקר על תפיסה, ייצוג, חשיבה ולמידה.
ללמידה יתרון בכך שהיא מאפשרת לסוכנים לפעול בתחילה בסביבות לא ידועות ולהיות מוכשרים יותר ממה שהידע הראשוני שלה לבדו עשוי לאפשר.
ההבחנה החשובה ביותר היא בין "אלמנט הלמידה", שאחראי על ביצוע שיפורים, לבין "אלמנט הביצוע", האחראי על בחירת פעולות חיצוניות.
אלמנט הלמידה משתמש במשוב מה"מבקר" על מצבו של הסוכן וקובע כיצד יש לשנות את אלמנט הביצוע, או "השחקן", כך שיצליח בעתיד.
אלמנט הביצוע הוא מה שהחשבנו בעבר כסוכן כולו: הוא קולט תפיסות ומחליט על פעולות.
המרכיב האחרון של סוכן הלמידה הוא "מחולל הבעיות".
היא אחראית להציע פעולות שיובילו לחוויות חדשות ואינפורמטיביות.
וייס (2013) הגדיר ארבע מחלקות סוכנים:
סוכנים מבוססי היגיון - שבהם ההחלטה לגבי הפעולה לבצע מתבצעת באמצעות ניכוי לוגי;
סוכנים ריאקטיביים - בהם קבלת החלטות מיושמת בצורה כלשהי של מיפוי ישיר ממצב לפעולה;
סוכני "אמונה-רצון-כוונה" - שבהם קבלת החלטות תלויה במניפולציה של מבני נתונים המייצגים את האמונות, הרצונות והכוונות של הסוכן;
ארכיטקטורות שכבות - שבהן קבלת ההחלטות מתבצעת באמצעות שכבות תוכנה שונות, שכל אחת מהן מנמקת פחות או יותר באופן מפורש לגבי הסביבה ברמות שונות של הפשטה.
סוכנים תבוניים זמינים לתפעול (נכון לאפריל 2023)
מאז הופעתם של "מודלי השפה הגדולים", הנושא מאוד התפתח.
הופעת היכולת לייצר "בוט שיחה" גרמה לזה שניתן לתפעל סוכנים תבוניים - על ידי חיבור בין ה"בוט שיחה" לבין יכולות שיטוט וביצוע פעולות באינטרנט - כולל הפעלת מנועי חיפוש ו/או הפעלת יישומים על בסיס API.
במובנים רבים, "בוט השיחה" הופך להיות "מערכת הפעלה" שמאפשרת הפעלת יישומים רבים ושונים - בצורה עצמאית (אוטונומית) - כאשר "בוט השיחה" עושה את הפונקציות שלהלן:
1. הבוט "מבין" מה המשתמש רוצה - באמצעות "מודל שפה גדול".
2. הבוט הופך את ההבנה הזו - לקבוצה של פונקציות מטרה מוגדרות היטב.
3. הבוט יודע לתעדף בין פונקציות המטרה.
4. הבוט יודע לממש את פונקציית המטרה (להוציא אותה לפועל, באמצעות הגדרת משימות ברורות והפיכתן ל"סט" פעולות מוגדרות היטב).
5. הבוט, בהסתמך על מודל השפה הגדול - יודע לשמור על ההקשר של כלל פעולותיו, כולל רישום לזיכרון קצר טווח, זיכרון ארוך טווח וזיכרון במבנה המאפשר אחזור לפי הקשר או לפי אירועים או לפי זמן.
6. הבוט יודע ליצור ולהפעיל "בוטים משניים" ולהקצות להם משימות.
7. הבוט יודע לגשת לקבצים שהוא עצמו פתח - ולעשות עליהם את מגוון הפעולות ש"מודל השפה הגדול" יכול לעשות - כמו למשל תמצות, עריכה לשונית, תרגום וכיוצא באלו.
8. הבוט יודע "לארוז" את כלל התוצרים לפורמט הרצוי למשתמש - כמו למשל מאמר, בלוג, פוסט בלינקדאין או פייסבוק וכיוצא באלו.
9. מכיוון שהממשקים בין ה"בוט" לאינטרנט כרוכים בגישה לאתרי אינטרנט, פלטפורמות חברתיות וכיוצא באלו - פעמים רבות, או שהגישה נחסמת בפני ה"בוט" או שמדובר בשפה אחרת או שפעולת ה"בוט" נכשלת בהבנת פורמט הממשקים וכיוצא באלו.
ה"בוט" - יודע להבין שזה קרה, לפתח לעצמו דרכים חלופיות להשגת המשימות/ פונקציית המטרה וחוזר חלילה, בלי שנדרשת מעורבות אדם.
ככל הידוע, אין מניעה שהבוט יפעל "אל מול בני אדם", למשל, על ידי כתיבת "פוסטים" או דואר אלקטרוני ואין גם מניעה ש"סוכן תבוני" כזה ינסה להשיג את פונקציית המטרה שלו על ידי ביצוע מניפולציות על בני אדם - כדי להניע אותם "לפעול עבורו".
דוגמאות לסוכנים תבוניים שהודגמו בפועל
נכון לאפריל 2023, רוב הסוכנים התבוניים נשענים על ה"בוט" ChatGPT של חברת OpenAI, בגרסה שנשענת על מודל השפה הגדול GPT-4.
מודל שזכה לפופולריות בקרב המשתמשים הוא מודל Auto-GPT.
מודל זה מאפשר את כל הפונקציות שהוזכרו למעלה.
אחת הדוגמאות היותר מפורסמות היא מימוש של המודל שנקרא Chaos - GPT, למודל זה הוגדרה פונקציית מטרה של השמדת האנושות והפיכתו שלו - לישות נצחית.
המודל, בצורה עצמאית לגמרי, החליט שהדרך לעשות את זה היא באמצעות נשק גרעיני, הוא אוסף מידע על סוגים שונים של נשק כזה ומתכנן איך לבצע את המהלך - כולל עדכון שוטף של הציבור באמצעות הודעות "טוויטר".
סוכן תבוני יותר נוח לשימוש, הוא אתר האינטרנט: Agent - GPT
מכיוון שאתרים אלה נשענים על מפתח ההצפנה של המשתמש באפליקציית OpenAI והם יוכלים "לרוץ" ללא מגבלת זמן - המשתמש עלול לגלות שעלות ההפעלה גבוהה בהרבה ממה שהוא תכנן - והשפעות הסוכן התבוני עלולות "להתבדר".
בהתאם, לא מומלץ להפעיל סוכנים כאלה ללא מגבלת כמות פעולות או זמן
סוג סוכן נוסף פופולרי הוא babyAGI.
כמוכן, קיימים סוכנים למשימות נקודתיות כמו GPTEngineer ו-MetaGPT.
קהילת האנרגיה האטומית האירופית, המוכרת גם כסוכנות האטום האירופית , היא ארגון בינלאומי המסדיר את נושא האנרגיה הגרעינית באירופה.
הארגון נוצר מתוך אמנת האטום האירופית שנחתמה באמנת רומא, ב-25 במרץ 1957, ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 1958.
הארגון הוקם במטרה להמשיך את האינטגרציה האירופית, כדי להתמודד עם המחסור באנרגיה, וכדי ליצור שוק משותף אירופאי שיתמחה בפיתוח ושימוש בכוח גרעיני ואנרגיה אטומית באופן שליו ובקנה מידה אירופי ולא לאומי.
בנוסף, הארגון נוצר כדי לקדם מחקרים באנרגיה אטומית, לעודד את הקמת מתקני כוח גרעיני, להקים תקנות בטיחות ובריאות, לעודד את זרימת המידע החופשית ואת התנועה החופשית של כוח האדם ולהקים שוק משותף לסחר בגרעין ציוד וחומרים, שיפיץ את החומרים בין המדינות החברות, וימכור את העודפים למדינות שאינן חברות.
מבחינה משפטית הארגון נפרד מן האיחוד האירופי.
הוא הארגון היחידי בקהילה האירופית שאינו תלוי באיחוד האירופי, ולכן הוא נותר מחוץ לשליטה הרגולטורית של הפרלמנט האירופי.
אך בשנת 1967 ניהול הארגון והשליטה בו העברו לראשי הקהילה הכלכלית האירופית, כך שהוא, כמו האיחוד האירופי, נשלט על-ידי הוועדה והמועצה האירופית, הפועלת תחת סמכותו של בית הדין האירופי.
המדינות הראשונות שהיו חברות בארגון הן בלגיה, צרפת, מערב גרמניה, איטליה, לוקסמבורג והולנד, וכיום החברות בו הן כל המדינות החברות באיחוד האירופי.
במטרה לסיים את הסכסוכים התכופים והעקובים מדם שהגיעו לשיאם במלחמת העולם השנייה, ולמנוע מלחמה עולמית נוספת על אדמת אירופה, פוליטיקאים אירופאים החלו בתהליך של בניית קהילה אירופאית משותפת, שמוכרת לנו כיום כאיחוד האירופי.
קהילת הפחם והפלדה האירופית, שנוסדה ב-1951, הייתה לצעד הראשון בהבטחת שלום בר קיימא.
האומות החברות בקהילה האירופית הציעו להגדיל את כוחן של המדינות החברות בקהילת הפחם והפלדה האירופית כך שיכסו גם סוגי אנרגיה אחרים.
אך ז'אן מונה, מצידו רצה קהילה נפרדת לענייני האנרגיה הגרעינית ומינה את לואיס ארמנד לחקור לגבי סיכויי וצרכי השימוש באנרגיה גרעינית באירופה.
בדו"ח שלו קבע לואיס כי יש לפתח ולשכלל את השימוש באנרגיה גרעינית באירופה כתגובה להידלדלות מאגרי הפחם, וכדרך להפחית תלות עתידית במדינות הנפט.
בשנת 1955 התכנסו שש המדינות החברות בקהילת הפחם והפלדה האירופית (ECSC), בוועידת מסינה.
הוועידה העריכה את התקדמות ה-ECSC, והחליטה שהיא פועלת היטב, ומכאן הציעה להמשיך באינטגרציה האירופאית.
בעקבות ועידת מסינה, הוקמה ועדה בין-ממשלתית בשם ועידת ספאק, במטרה לדון בנושא האינטגרציה ובאופן ספציפי במיסודו של שוק אירופי משותף.
בכנס בינלאומי של הקהילה הכלכלית וסוכנות האטום בארמון "ול דוצ'ה" בשנת 1956, הוועדה ערכה דו"ח, הידוע כ-דו"ח סְפָּאק , ששרטט את המתווה הרחב, והיווה את הקרקע ליצירת שתי האמנות של הקהילה הכלכלית האירופית (EEC) והקהילה האירופית לאנרגיה אטומית עתידית (EAEC), שנחתמו בוועידת רומא.
עוד נקבע בדו"ח כי תפקידה של סוכנות האטום הוא קידום שיתוף הפעולה והתיאום בין המדינות במישור האנרגיה הגרעינית.
כמו כן נקבע כי הסוכנות תחלוק עם הקהילה הכלכלית את אותה מועצת שרים ואותו בית דין וסמכות בוררות, אך לא את אותם מנהלים.
כמו כן לקהילת האטום יהיו גם מועצה ונציבות משלה, אך היא תחזיק בפחות סמכויות מאחותה הגדולה והוותיקה, קהילת הפחם והפלדה האירופית.
כדי לחסוך במשאבים, מוזגו שתי קהילות נפרדות אלו אשר נוצרו ברומא לגוף אחד, על ידי חתימה על אמנת המיזוג ב-1965. המנהלים של הקהילה האירופית הכלכלית לקחו פיקוד גם על קהילת האטום, וביחד עם קהילת הפחם והפלדה היוו שלושתן את הקהילות האירופיות.
ב-1993 נחתמה אמנת מאסטריכט, אשר יצרה את האיחוד האירופי אשר הטמיע לתוכו את כל שלוש הקהילות הקודמות, עם זאת סוכנות האטום עדיין מהווה אישיות משפטית נפרדת.
הדבר נבע מחוסר תמיכה במדינות חברות רבות באיחוד האירופי ליצירת חוקה אירופית כפי שנגבתה בעבר באמנת מאסטריכט.
בעקבות אמנת ליסבון משנת 2009, האיחוד האירופי החליף את הקהילות האירופיות המקוריות, אך המבנים והתנאים המשפטיים בבסיסי הקהילות באמנות ספציפיות נותרו ללא שינוי.
מאז כניסתה לתוקף של אמנת ליסבון בדצמבר 2009, ביקש הפרלמנט האירופי לבחון את הבסיס המשפטי לטיוטת תקנת המועצה.
הרגולציה התמקדה באיסוף נתונים בשוק האנרגיה והאחריות המשותפת שהוצגה במסגרת אמנת ליסבון במטרה להבטיח את החקיקה של תפקיד הפרלמנט כפי שהוגדר בהליך ההחלטה המשותפת החדש.
בית המשפט הגיע למסקנה, כי אמנת ה-EURATOM היא "lex specialis" רק עבור אותן מטרות המוסדרות באופן מפורש ומיוחד על ידה, ורק אם מגבלות ברורות בהתאמה המוציאות עניינים גרעיניים ממדיניות האנרגיה הכללית או מתוארים תחומי מדיניות אחרים באיחוד המשפיעים על מגזר האנרגיה.
כלומר, לפרלמנט האירופי יש את הזכות לקבל החלטה משותפת בתחומים הנוגעים לנושאי EURATOM כאשר הבסיס המשפטי הוא בעיקר החוק הכללי.
כך שלמעשה, ההוראות העיקריות של אמנת ה-EURATOM מעולם לא תוקנו מאז שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 1958.
באמנת רומא ב־1957, נחתמו שני הסכמים.
האמנה הראשונה הקימה את הקהילה הכלכלית האירופאית (EEC), והשנייה הקימה את קהילת האנרגיה האטומית האירופית, הידועה בשם Euratom.
מטרת אמנת Euratom היא לאחד את הענפים הגרעיניים של המדינות החברות, ולתרום להיווצרות ופיתוח של תעשיות הגרעין באירופה, כך שכל המדינות החברות יכולות להפיק תועלת מפיתוח אנרגיה אטומית.
האמנה מבטיחה תקני בטיחות גבוהים לציבור ומונעת חומרים גרעיניים המיועדים בעיקר לשימושים אזרחיים שלווים ולהסיט משימוש צבאי.
האמנה חל רק על גופים מסוימים (מדינות חברות, אנשים, ומוסדות ציבוריים או פרטיים) אשר מבצעים חלק מפעילותם או את כל האזור המכוסה על ידי האמנה.
בראשיתה, אמנת ה-EURATOM כללה 234 מאמרים שמתחלקים תחת שש כותרות.
בעקבות החתימה בדצמבר 2007 של האמנה המתקנת את האמנה באיחוד האירופי (אמנת האיחוד האירופי) וההסכם הקים את הקהילה האירופית (אמנת EC), מספר המאמרים הצטמצם ל-177.
הכותרת הראשונה קובעת את שבע המשימות אותן האמנה מפקידה על הקהילה.
הכותרת השנייה קובעת הוראות לעידוד התקדמות בתחום האנרגיה הגרעינית (קידום מחקר, הפצת מידע, בריאות ובטיחות, השקעות, התחייבויות משותפות, אספקה, אמצעי הגנה, בעלות על נכסים, השוק המשותף הגרעיני ויחסים חיצוניים).
הכותרת השלישית עוסקת במוסדות הקהילה ובה הוראות פיננסיות כלליות.
הוראות אלה הותאמו בהתאם לאמנה המתקנת את אמנת האיחוד האירופי ואת אמנת ה-EC שנחתמה בדצמבר 2007.
הכותרת הרביעית עוסקת בהוראות פיננסיות ספציפיות.
הכותרות החמישית והשישית עוסקות בהתאמה בהוראות והוראות כלליות הנוגעות לתקופה הראשונית (הקמת המוסדות, הוראות יישום ראשוניות והוראות מעבר).
בנוסף, לאמנה מצורפים גם שני פרוטוקולים.
פרוטוקולים אלה עוסקים ביישום האמנה הקובעת את קהילת האנרגיה האטומית האירופית לחלקים הלא-אירופיים של הולנד, ופרוטוקול על חוק בית המשפט לצדק של קהילת האנרגיה האטומית האירופית.
המבנה המוסדי של אמנת Euratom דומה באופן נרחב לזה של אמנת הקהילה הכלכלית האירופית ה-EEC, ונבנה סביב אותו "משולש מוסדי" (מועצה, נציבות ופרלמנט אירופי).
כך, הגשמת המשימות המופקדת על הקהילה מובטחת לא רק על-ידי הפרלמנט האירופי, הוועדה והמועצה, אלא גם על-ידי בית המשפט לצדק ובית המשפט האירופי לביקורת.
המועצה והוועדה נעזרים בוועדה הכלכלית-חברתית הפועלת כיועצת.
כל מוסד פועל בגבולות הסמכויות המוענקות עליו על ידי האמנה.
מוסדות הקהילה אחראים ליישום האמנה ולשני גופי ה-Euratom הספציפיים: סוכנות האספקה ומשרד אמצעי ההגנה (המבצעים בדיקות פיזיות וחשבונאיות בכל המתקנים הגרעיניים בקהילה).
הארגון מווסת את התעשייה האזרחית האירופית, המייצרת כמעט 30% מהאנרגיה באיחוד האירופי.
עבודת הארגון עוסקת בהגנה על חומרים וטכנולוגיה גרעינית, הקלה על השקעות בתחום, כמו גם מחקר ופיתוח, והוא אחראי לסילוק נכון של פסולת גרעינית ובטיחות הפעילות.
הארגון דואג להבטיח גישה שווה בין לאספקה גרעינית בין המדינות החברות.
כמו כן הסוכנות מקיימת מנגנון המאפשר לקיחת הלוואות לצורך פרויקטים גרעיניים במדינות האיחוד.
בנוסף לכך, הסוכנות חתמה באמנת האטום על סעיף המחייב אותה לשקול ולשמור על חיי האדם ואיכות הסביבה בכל הקשור לאנרגיה גרעינית ברחבי האיחוד.
לאורך הזמן גדל מגוון האזורים הקשורים לכוח גרעיני שבהם עסק האיחוד, והתפתח לקרינה מייננת מגוונת, הגנה על חומרים גרעיניים, הגנת קרינה ובניית כור היתוך בינלאומי (פרויקט איטר).
כיום פעילות הארגון עוסקת גם בפיתוח טכנולוגיית היתוך אטומית, שהיא בעלת פוטנציאל לספק אנרגיה בת-קיימא בשפע בעתיד.
גם סוגיות אנרגיה גרעינית אחרות גדלו בחשיבות, ובמיוחד בטיחות תפעולית של מתקני גרעין, אחסון פסולת רדיואקטיבית ואי-הפצה גרעינית (אמצעי הגנה גרעיניים).
אף על פי שהמדינות החברות שומרות על מרבית הסמכויות בתחומים אלה, מידה של אחידות הושגה ברמה הבינלאומית בעזרת סדרת אמנות, מוסכמות ויוזמות, אשר אחת אחת, קיבצו יחד מסגרת רגולטורית בינלאומית המנהלת בפעילות מגזר גרעיני (האמנה לבטיחות גרעינית).
אף על פי שהסכם ה-EURATOM לא מעניק לארגון שום סמכויות קפדניות ובלעדיות בתחומים מסוימים, הוא כן נותן ערך מוסף לחבריה - על בסיס אמנה זו, הנציבות אימצה המלצות והחלטות אשר, אם כי לא מחייבות, קבעו סטנדרטים אירופיים.
ניתן לראות את ערך המוסף בהקשר של הגדלה.
כתוצאה מיצירת הארגון, האיחוד האירופי נוקט בגישה קהילתית הרמונית לאנרגיה גרעינית שמדינות המועמדות לחברות באיחוד צריכות לעמוד בהן.
כוח גרעיני הוא מקור אנרגיה חשוב למדינות רבות במזרח אירופה, אך תקני הבטיחות בתחנות הכוח הגרעיניות שלהם ורמת ההגנה על הציבור והעובדים לא בהכרח עומדים ברמה של האיחוד.
בהקשר זה, הוועדה סיפקה להם תמיכה לשיפור מצב זה.
מאז קריסת ברית המועצות, רבות מהמדינות העצמאיות החדשות עומדות בפני אותן בעיות, וגם הן מקבלות סיוע מהנציבות.
בטרם השליטה בסוכנות עברה לראשי הקהילה הכלכלית האירופית (1957–1967) היו חמש תקופות בחירות לנציבות, ונבחרו שלושה נשיאים שונים לכהן:
סוכן הלילה היא סדרת טלוויזיה מסוגת מותחן פעולה, בכיכובם של גבריאל באסו ולוסיאני ביוקנן.
הסדרה נוצרה על ידי שון ראיין על פי רומן בעל אותו השם מאת מתיו קווירק.
הסדרה עלתה לשידור בנטפליקס ב-23 במרץ 2023. בארבעת ימיה הראשונים היא הפכה לסדרה השלישית הנצפית ביותר בנטפליקס, ותוך שבוע היא חודשה לעונה שנייה, בניגוד לתכנון שתהיה זו סדרה בעלת עונה אחת.
באוקטובר 2024, קיבלה הסדרה חידוש לעונה שלישית בת 10 פרקים עוד לפני עליית העונה השנייה.
העונה השנייה שודרה ב-23 בינואר 2025. העונה השלישית של הסדרה תעלה לשידור ב-19 בפברואר 2026.
הסדרה צולמה ברחבי קולומביה הבריטית, קנדה כשהעיר ונקובר משמשת כוושינגטון הבירה.
פיטר סאת'רלנד, סוכן FBI זוטר, מאייש את מרתף הבית הלבן במשמרות לילה.
הוא נדרש לשבת ליד מכשיר טלפון השמור למקרי חירום בלבד.
לילה אחד הטלפון מצלצל וסאת'רלנד צולל לתוך עולם של קונספירציות פוליטיות בינלאומיות ומלאות באקשן.
הוא נקלע לקונספירציה שבה מעורבת חפרפרת רוסית שהסתננה לרמות הגבוהות ביותר של ממשלת ארצות הברית.
כדי להציל את האומה, הוא מתחיל במצוד נואש אחר הבוגד.
כדי לעשות זאת הוא משתף פעולה עם העדה לרצח, רוז לרקין ובדרך נאלץ להגן עליה מפני אנשים שרצחו את דודיה.
גבריאל באסו בתור פיטר סאת'רלנד, סוכן FBI שעובד בבית הלבן כמפעיל טלפון Night Action
לוסיאני ביוקנן בתור רוז לרקין, יזמית אבטחת סייבר צעירה ואחייניתם של שני סוכני Night Action
פולה אוונס-אקינגבולה בתפקיד צ'לסי ארינגטון,(עונות 1 ו-3; עונה 2 אורחת) סוכנת שירות חשאי אמריקני שאפתנית המגינה על מאדי בעונה הראשונה ועל המושל רי'צרד האגן בעונות השנייה והשלישית.
שרה דז'רדן- בתור מאדי רדפילד (עונה 1), בתו של סגן הנשיא רדפילד
איב הארלו בתור אלן (עונה 1), מתנקשת בלתי צפויה
פיניקס ראי בתפקיד דייל (עונה 1), רוצח מקצועי ושותפה של אלן
אנריקה מרסיאנו בתפקיד בן אלמורה (עונה 1), מנהל השירות החשאי
וודסייד- בתפקיד אריק מונקס (עונה 1), סוכן ותיק בשירות החשאי האמריקאי שהוקצה לאחרונה לשמור על מאדי
הונג צ'או בתפקיד דיאן פאר (עונה 1), ראש הסגל של הבית הלבן
קארי מאצ'ט בתור הנשיאה מישל טרוורס, נשיאת ארצות הברית
אריאן מאנדי בתפקיד נור טהרי (עונה 2), עוזרת זוטרה של הנציגות האיראנית באו"ם בניו יורק ומבקשת מקלט בשיתוף פעולה עם ה-FBI
לואיס הרטום בתפקיד ג'ייקוב מונרו (עונה 2), סוחר של מודיעין לא חוקי
ברטו קולון בתפקיד סולומון וגה (עונה 2), יוצא נחתים שעובד עבור ג'ייקוב
קיאון אלכסנדר בתפקיד ג'וואד (עונה 2), קצין מודיעין כוח קודס וראש הביטחון בנציגות האיראנית בניו יורק
מייקל מלרקי בתפקיד מרקוס דרגן (עונה 2), אחיינו של דיקטטור הטרור המודח ויקטור באלה
אמנדה וורן קתרין וויבר (עונה 2), המפעילה של פיטר בסוכן הלילה
אנדרה אנתוני בתור קולין (עונה 1), מבצע פיגוע בוושינגטון הבירה
אנתוני גם מגלם את מתאו, אחיו התאום הזהה של קולין
כריסטופר שייר בתפקיד אשלי רדפילד (עונה 1), סגן נשיאת ארצות הברית
טובי לוינס בתפקיד בריגס (עונה 1), סוכן השירות החשאי האמריקני
בן קוטון בתור ויק (עונה 1), מנכ"ל חברת קבלן ממשלתית- Turn Lake Industries
בריטני סנואו בתור אליס לידס (עונה 2), שותפה של פיטר ל-Night Action בבנגקוק
טדי סירס בתור וורן סטוקר (עונה 2), סוכן FBI לשעבר שמוכר מודיעין בבנגקוק
אלברט ג'ונס בתפקיד איידן מוסלי (עונה 2), סגן מנהל ה-FBI
מרג'אן נשת בתפקיד אזיטה טהרי (עונה 2), אמה של נור
אנושה בתור הל'ה (עונה 2), עוזרת בנציגות האו"ם האיראנית בניו יורק וחברה של נור
נוויד נגהבאן בתור עבאס מנצורי (עונה 2), שגריר איראן באו"ם
רוב היפס בתפקיד תומאס באלה (עונה 2), בן דודו של מרקוס ובנו המתון והמשכיל של ויקטור באלה
אליז קיבלר בתור סלואן קילורי (עונה 2), חברתו של תומאס
מרואן קנזרי בתפקיד סמי סעידי (עונה 2), סוכן Night Action וסמל לשעבר בכח דלתא
דיקרן טוליין בתפקיד ויקטור באלה (עונה 2), דיקטטור מודח ופושע מלחמה שנכלא בהאג
ב-24 בדצמבר 2020, נחשף כי "Sony Pictures Television" אמורה להפיק את עיבוד סדרת הטלוויזיה לרומן "סוכן הלילה" של מת'יו קווירק, כאשר שון ראיין אמור לשמש כתסריטאי הסדרה.
ב-21 ביולי 2021, הסדרה נרכשה על ידי נטפליקס, כאשר סת' גורדון הופקד על בימוי הפיילוט ועל הפקת 10 הפרקים עם ראיין, מרני הוכמן, ג'וליה גאן, ג'יימס ונדרבילט, וויליאם שרק, פול ניינסטין, ניקול טוסו ודייוויד בובאר.
באוקטובר 2024, הסדרה קיבלה חידוש לעונה שלישית בת 10 פרקים עוד לפני עליית העונה השנייה.
העונה השנייה, שתוכננה במקור לשנת 2024, נדחתה ועלתה ב-23 בינואר 2025. שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו עיכבה את כתיבת העונה השנייה בחמישה חודשים, מה שהקשה על סיום ההפקה בזמן לשנת 2024.
ב-22 בנובמבר 2021 לוהקו לסדרה גבריאל באסו ולוסיאן ביוקנן .
ב-1 בפברואר 2022, לוהקו לתפקידים הונג צ'או, די.
וודסייד, פולה אוונס-אקינגבולה, איב הארלו, פיניקס ראי, אנריקה מרסיאנו ושרה דז'רדן.
ב-24 בפברואר 2023, לוהקה קארי מאצ'ט לתפקיד חוזר.
בריטני סנואו, מייקל מלרקי, ברטו קולון, קיאון אלכסנדר, לואי הרטום, אריאן מנדי וטדי סירס הצטרפו לצוות השחקנים של העונה השנייה.
העונה השנייה צולמה בתאילנד, ניו יורק, ווושינגטון די.
הצילומים לעונה השלישית יתחילו באיסטנבול בסוף שנת 2024 וימשיכו בניו יורק במהלך שנת 2025.
העונה הראשונה הפכה ללהיט מיידי עם 98.2 מיליון צפיות ב-91 הימים הראשונים שלה ונכנסה לעשירייה הפותחת של הסדרות הפופולריות ביותר בשפה האנגלית בנטפליקס.
הסדרה הגיעה לשיא צפייה עם עליית העונה השנייה, שצברה 3.11 מיליארד דקות צפייה בין 20 ל-26 בינואר 2025. העונה השנייה עלתה לשירות ב-23 בינואר 2025, והיוותה 76% מסך הצפייה השבועית של הסדרה (כ-2.36 מיליארד דקות).
העונה השלישית של הסדרה תעלה לשידור ב-19 בפברואר 2026.
שנהפרסקטגוריהמועמד(ים)תוצאהמקור2024פרס בחירת הקהלתוכנית הבינג' של השנה"סוכן הלילה"
סוכן רדום הוא מרגל שמוצב במדינת יעד או בארגון מסוים אשר אינו מבצע את המשימה שהוא נשלח לבצע באופן מיידי, ובמקום זאת הוא מחכה עד שהוא מקבל הוראה לבצע את המשימה שהוא נשלח לבצע.
גם כאשר הוא עדיין לא מקבל את ההוראה לפעול הוא עדיין יכול לקחת חלק בהמרדה, ריגול, או בגידה משום שהוא ערוך לפעול כאשר הוא יקבל את ההוראה לעשות זאת.
סוכנים רדומים עשויים לעבוד גם בקבוצות של סוכנים רדומים חשאית בשיתוף פעולה עם סוכנים רדומים אחרים.
סוכנים רדומים הם אנשים שחודרים למדינת יעד מסוימת והופכים לא פעילים, לעיתים אף במשך שנים רבות.
במהלך אותה התקופה הסוכנים הרדומים נמנעים מליצור קשר עם המדינה/הארגון שמפעיל/ה אותו, או סוכנים אחרים והם אינם מנסים לחתור להשגת מידע מעבר למה שכבר קיים במקורות ציבוריים.
סוכנים רדומים לרוב חותרים לקבל עבודה במדינת היעד, וזהות חדשה, אשר באופן אידיאלי יוכלו להיות שימושיים בעתיד לצורך ביצוע המשימה אשר לשמה הם נשלחו למדינת היעד, והם מנסים להשתלב בחיי היומיום כאזרחים רגילים.
סוכנויות המודיעין שתפקידן הוא לאתר מרגלים הפועלים במדינתן מתקשות במיוחד לאתר סוכנים רדומים ו/או לעקוב מקרוב אחר פעילותם של כל האנשים שעשויים באופן פוטנציאלי להיות סוכנים רדומים.
במובן מסוים הסוכנים הרדומים המוצלחים ביותר הם אלה שאינם צריכים לכספים מהגורם שמפעיל אותו מכיוון שהם מסוגלים בעצמם להרוויח מספיק כסף במדינת היעד על מנת לממן את עצמם במהלך השהות במדינת היעד, ובאופן זה למנוע מהגורם שמפעיל אותם לבצע העברת כספים אליהם באופן שעלול להוביל לחשיפה כי מדובר בסוכנים רדומים.
מקרים מהסוג הזה הם אידיאליים עבור המדינה/הארגון שמפעיל אותם משום שבמקרים הללו כישורי השפה שלהם, הידע האישי שלהם, ויתר הכישורים של הסוכן הרדום הם ברמה של תושב יליד, ובשל כך אותו האדם צפוי שלא לעורר חשדות כולשהן במדינת היעד שבה נמצא הסוכן הרדום.
מציאת המועמדים האידיאלים להיות סוכנים רדומים, והעברתם למיקום היעד בו הם אמורים לפעול יכולה להיות לעיתים רבות משימה לא פשוטה, שכן לא תמיד ברור אם אותו היעד יהיה עדיין רלוונטי בעתיד.
במקרים בהם התחלפה הממשלה של המדינה ששלחה את הסוכן הרדום, וכמו גם במקרים בהם המדיניות של אותה הממשלה התחלפה, ייתכן שהסוכן הרדום יימצא ביעד שלא רלוונטי יותר להשגת המטרות של הגורם ששלח אותו.
במסגרת פרשת המרגלים ה-FBI עצר בארצות הברית ב-27 ביוני 2010 עשרה מרגלים רוסיים.
ג'ק ברסקי היה סוכן רדום שנשלח על ידי הק.ג.ב.
הסובייטי על מנת שיפעל בארצות הברית.
ברסקי היה סוכן רדום פעיל בין השנים 1978 ל-1988. האמריקאים הצליחו לחשוף שהוא סוכן רדום במהלך 1994 ולבסוף הוא נעצר ב-1997. ברסקי הודה בכך לאחר שהוא נעצר והוא סיפק לאמריקאים מידע שימושי רב אודות טכניקות ריגול.
במסגרת פרשת המרגלים ארצות הברית הצליחה ביוני 2010 לחשוף ולעצור עשרה סוכנים רדומים שהופעלו בארצות הברית על ידי שירות ביון החוץ של רוסיה.
רוב הסוכנים הרדומים השתמשו בזהויות בדויות במהלך השהות בארצות הברית, והתחזו לאזרחים אמריקאים רגילים.
הם ניסו ליצור קשר עם אקדמאים, תעשיינים וקובעי מדיניות במורה להשיג גישה למידע מודיעיני.
הסוכנים הרדומים הועברו חזרה לרוסיה במסגרת עסקה חילופי שבויים שבוצעה ב-9 ביולי 2010.
בספר "השליח ממנצ'וריה", וכמו גם בעיבודים הקולנועיים של הספר (משנת 1962 ומשנת 2004), מספר אמריקאים נתפסים על ידי כוחות המודיעין הסובייטיים, נלקחים למנצ'וריה ושם הם עוברים שטיפת מוח, ולאחר מכן הם מוחזרים לארצות הברית כסוכנים רדומים.
הספר "חוד המחט" מאת קן פולט, שיצא לשווקים בשנת 1978, וכמו גם העיבוד הקולנועי של הספר משנת 1981, עוסקים בפעילותו של הסוכן הרדום הנרי פייבר (מגולם על ידי דונלד סאת'רלנד) במדינת היעד בה הוא מופעל.
העונה הראשונה של הסדרה "הומלנד", אשר שודרה בין השנים 2011 עד 2020, כוללת התמקדה בבן ערובה ששוחרר אשר הואשם בהיותו סוכן רדום.
עלילת סדרת הטלוויזיה "האמריקאים", אשר שודרה במקור בין השנים 2013 עד 2018, התמקדה בסוכני ק.ג.ב.
עלילת הסרט מתרחשת בשנות ה-80 של המאה ה-20 במהלך תקופת המלחמה הקרה.
בפרק מהעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "אלמנטרי", שרלוק הולמס חושף שבני זוג שהיו קורבנות לרצח היו סוכנים רדומים רוסיים.
הסרט "האלמנה השחורה" משנת 2021 עסק בין היתר בסוכנים רדומים רוסיים שפועלים בארצות הברית במהלך תקופת המלחמה הקרה.
סוכן הימורים (באנגלית בריטית: Bookmaker) הוא ארגון או אדם שמנהל ומארגן הימורים על אירועי ספורט ואירועים אחרים.
סוכן ההימורים מציע למהמר יחס הימורים עבור כל אירוע עליו הוא יכול להמר, לדוגמה ניצחון של סוס מסוים במרוץ סוסים או ניצחון של קבוצת כדורגל בתוצאה מסוימת במשחק מסוים.
סוכני הימורים במדינות רבות מתמקדים בקבלת הימורים על ספורט מקצועני, במיוחד מרוצי סוסים ומשחקי כדורגל או קריקט.
עם זאת, רבים מציעים מגוון רחב יותר של אפשרויות הימורים, כולל הימורים תוצאות של בחירות, טקסי פרסים כגון האוסקר או פרס נובל.
הימורים על אירועים איזוטרים מוצעים על ידי סוכני ההימורים במדינות מסוימות.
על ידי "התאמת הסיכויים" לטובתם (הצעת יחס הימורים תוך שימוש בסיכויים הנמוכים מהסיכויים האמיתיים) או על ידי פיזור סיכויים על ידי השגת 'ספר מאוזן', או על ידי קבלת מספר שווה של הימורים עבור כל תוצאה אפשרית.
כאשר מתקבל הימור גדול, סוכן ההימורים עשוי גם לנסות לפזר את הסיכון על ידי קניית הימורים מחברות הימורים אחרות על אותו אירוע.
סוכני ההימורים אינם מנסים בדרך כלל להרוויח כסף מההימורים עצמם, אלא על ידי פעילות כעושי שוק בה הם מרוויחים מהאירוע ללא קשר לתוצאה.
שיטות העבודה שלהם דומות לאלו של אקטואר, שעושה איזון דומה של תוצאות פיננסיות של אירועים עבור חברות ביטוח.
סוכן ההימורים הראשון בבריטניה נחשב להארי אוגדן, שפתח עסק בשנות ה-90 של המאה ה-18, אף על פי שפעילויות דומות היו קיימות בצורות אחרות מוקדם יותר במאה השמונה עשרה.
בעקבות חוק משנת 1845, ההימורים היחידים שהיו מותרים בבריטניה היו במסלולי מרוצים לסוסים.
כניסה של שירותי רכבות טיולים מיוחדות הביאה לכך שכל שכבות החברה יכלו לבקר במסלולי המרוצים החדשים שנפתחים ברחבי המדינה.
חנויות הימורים היו לא חוקיות ונקנסו, אך חלקן פעלו ללא הפרעה ונראה שהמשטרה העלימה עין מהם.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 פעלו כ-20,000 איש כסוכני הימורים על מרוצי סוסים בהיפודרומים, ואחרי מלחמת העולם השנייה החל לשגשג גם ענף מרוצי הכלבים.
הימורים על משחקי כדורגלי נערכו על ידי מספר חברות, שהפעילו סוכנים שעברו מדלת לדלת, ואספו את תלושי ההימורים של המשתתפים ואת התשלום עבורם.
בשנת 1961, ממשלתו השמרנית של הרולד מקמילן אפשרה בחקיקה פתיחה של חנויות הימורים, עם אסדרה שנועדה להבטיח שסוכני ההימורים יפעלו בהגינות ויושר.
מאז צמחה התעשייה במהירות ובשיאה הפעילה 15,000 חנויות הימורים.
מספר זה ירד ל-6,219, נכון למרץ 2022, בעיקר הודות לעלייה באפשרות ההימורים באינטרנט.
אחד הפעילים הגדולים בענף חנויות ההימורים היה הנדבן היהודי-בריטי סיריל שטיין, שהפעיל כ-2,000 חנויות ברחבי בריטניה.
בשנת 2001 החלו להופיע בחנויות הימורים גם מכונות הימורים מסוג Fixed odds betting terminal , שאת רובן מספקת חברה־בת של תאגיד בבעלות איש העסקים האמריקאי רונלד פרלמן.
אולם קמו להן מתנגדים רבים שטוענו שהמכונות ממכרות ומוציאות מיליארדים מכיסי התושבים העניים ביותר בבריטניה, וביקשו לאסור על הפעלתן.
בעקבות המאחה החולט להגביל את סכום כל הימור במכונה ל-2 ליש"ט, החל מאפריל 2019.
בגרמניה הוקמה סוכנות הימורים על ספורט בבעלות ממשלתית, בשם Oddset, בשנת 1999. החברה החלה לפעול גם באינטרנט וב-2006 חסמה ממשלת גרמניה פעילות של אתרים פרטיים.
ב-1 ביולי 2012 נכנס לתוקף חוק ההימורים על מרוצי סוסים והגרלות, לאחר שאושר בבית המחוקקים הגרמני.
מאז מותר לסוכנויות הימורים פרטיות לפעול במדינה, אך יש לשלם מס של 5% לרשויות המס עבור כל הימורי הספורט.
מ-2018 נדרש רישיון לאתרי הימורי ספורט באינטרנט.
וחברה הרוצה לקבל רישיון רשאית לפעול רק בסוג אחד של פעילות הימורים בלבד, לדוגמה, רק הימורי ספורט, או רק הימורים במשחקי קלפים.
החוק הבסיסי המסדיר את פעילות ההימורים בקנדה הוא הקוד הפלילי הפדרלי, סעיפים 201 עד 206, לרבות סעיף 206, הופכים את כל סוגי ההימורים, ההימורים וההגרלות לבלתי חוקיים ברחבי קנדה, למעט חריגים מוגבלים מאוד, כגון הימורים הדדיים על מרוצי סוסים.
בעוד שחוק האוסר הימורים הוא פדרלי, כל התקנות (וגופי הפיקוח) הן ברמת הפרובינציות והטריטוריות של קנדה, למעט חריג אחד - הימורים על מרוצי סוסים, המוסדרים על ידי הסוכנות הפדרלית הקנדית Pari-Mutuel.
עם זאת, לחוק זה יש מבקרים רבים, שכן מאמינים ששוק הימורי הספורט הקנדי יכול להניב הכנסות של 25 מיליארד דולר בשנה.
במאי 2018, בית המשפט העליון של ארצות הברית ביטל את האיסור הפדרלי על הימורי ספורט, זאת בעקבות פניה של מדינת ניו ג'רזי לאפשר הימורי ספורט בשטחה.
מדינות רבות מיהרו להסדיר את הימורי הספורט בשטחן, ותוך כמחש שנים התעשייה הספיקה לגלגל מחזור של יותר מ-300 מיליארד.
בעקבות השינוי גם קבוצות הספורט שינו את הגישה שלהם לגבי הימורים.
ההגבלות על פרסום בתי הימורים באצטדיונים ובטלוויזיה הוסרו, ומספר אצטדיונים הקימו תחנות הימורים בתוכם.
בנוסף החסויות של חברות ההימורים לקבוצות וליגות באמריקה גדלו במהירות.
בספטמבר 2001 מדינת ניו ג'רזי הפכה לראשונה בארצות הברית שחצתה את רף מיליארד הדולר בהכנסות מהימורי ספורט בחודש אחד.
במחצית השנייה של שנות ה-90 של המאה ה-20 הוקמו תוך שנים ספורות מאות אתרי הימורים באינטרנט.
סוכנויות ההימורים הבריטיות הוותיקות, החלו לפעול מגיברלטר, שם היו מיסי הימורים נמוכים.
חלקם החלו לפעול תחילה באמצעות הימורים טלפוניים.
כיוון שמעמדם החוקי של הימורים מקוונים לא היה ברור, אתרי הימורים באינטרנט גייסו לקוחות מכל רחבי העולם, כולל ממדינות בהם הימורים אינם חוקיים או מוגבלים, דוגמת ארצות הברית.
הזמינות הקלה של אתרי הימורים הביאה לעלייה מהירה בעולם של בעיית הימור פתולוגי, ומדינות רבות החלו לפעול נגדם.
גם בישראל אתרי הימורים בינלאומיים החלו להעסיק סוכנים לגיוס מהמרים.
אחת סוכנויות ההימורים הגדולות בבריטניה, "ויקטור צ'נדלר", אף הקימה מחלקה מיוחדת עבור לקוחות מישראל, ובה היו 20 עובדים שהתגוררו סמוך למשרדי החברה בגיברלטר וספקו למהמרים שירות בעברית.
יזמים ישראלים גם היו פעילים בהקמת אתרי הימורים בינלאומיים.
באוגוסט 2010 נעשה ניסיון לחסום אתרי ההימורים בישראל, בהוראת המשטרה.
הניסיון נכשל מבחינה טכנית, וגם בית המשפט קיבל את עתירת איגוד האינטרנט וקבע כי צווי המשטרה שהורו לספקיות האינטרנט לחסום גלישה לאתרי הימורים פוגעים בחופש הביטוי והוצאו בחוסר סמכות.
סוכנות דירוג אשראי ) היא חברה שמעניקה דירוגי אשראי, אשר מעריכים את יכולתו של החייב להחזיר את חובו על ידי ביצוע תשלומי קרן וריבית בזמן, ואת הסבירות להיכשלות בתשלומים.
סוכנות עשויה לדרג את כושר האשראי של מנפיקי חובות, של מכשירי חוב, ובמקרים מסוימים, של נותני שירותי החוב, אך לא של צרכנים פרטיים.
סוגים אחרים של סוכנויות דירוג כוללים סוכנויות דירוג סביבתיות, חברתיות וממשל תאגידי (ESG) ומערכת האשראי החברתי הסיני.
מכשירי החוב המדורגים על ידי סוכנויות דירוג אשראי כוללים איגרות חוב ממשלתיות, איגרות חוב תאגידיות, תעודות פיקדון, איגרות חוב עירוניות, מניות בכורה וניירות ערך מובטחים כמו ניירות ערך מגובי משכנתאות וחובות מובנים.
מנפיקי ההתחייבויות או ניירות הערך עשויים להיות חברות, ישויות ייעודיות מיוחדות, ממשלות מדינה או מקומית, ארגונים ללא מטרות רווח או מדינות ריבוניות.
דירוג אשראי מקל על המסחר בניירות ערך בשוק המשני.
הוא משפיע על שיעור הריבית שנייר ערך משלם, עם דירוגים גבוהים יותר המובילים לריביות נמוכות יותר.
צרכנים פרטיים מדורגים לכושר אשראי לא על ידי סוכנויות דירוג אשראי אלא על ידי לשכות אשראי (המכונות גם סוכנויות דיווח צרכנים או סוכנויות ייחוס אשראי), שמנפיקות ציוני אשראי.
הערך של דירוגי אשראי לניירות ערך הוטל בספק נרחב.
מאות מיליארדי ניירות ערך שקיבלו את דירוגי השיא של הסוכנויות הורדו לדירוג זבל במשבר הכלכלי העולמי של 2008. פקידי האיחוד האירופי האשימו את הורדת דירוג האשראי במהלך משבר החוב האירופי בהאצת המשבר.
דירוג האשראי הוא ענף מרוכז ביותר, כאשר שלוש סוכנויות דירוג האשראי הגדולות, שולטות בכ־95% מהענף.
מודי'ס וS&P שולטות יחד ב-80% מהשוק העולמי, לצידם נמצאת סוכנות הדירוג פיץ' ששולטת ב-15% נוספים.
סוכן וחצי הוא סרט פעולה-קומדיה משנת 2016 בבימויו של ראוסון מרשל ת'ורבר.
הסרט עוקב אחרי סוכן CIA שמתאחד עם חברו לתיכון כדי לפתור פרשת ריגול בינלאומית.
בתפקידים הראשיים מככבים דוויין ג'ונסון וקווין הארט.
הסרט התפרסם בזכות שילוב הומור עם סצנות אקשן מרשימות וזכה להצלחה בקופות.
הסרט הוקרן בבכורה בלוס אנג'לס ב-10 ביוני 2016, ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-17 ביוני 2016. הסרט קיבל שבחים מהמבקרים על הביצועים של ג'ונסון והארט אך ספג ביקורת אך למרות זאת זכה להצלחה מסחרית, והכניס מעל 586.9 מיליון דולר ברחבי העולם לעומת תקציב של 60 מיליון דולר.
קלווין ג'וינר (קווין הארט) היה בעבר הכוכב של בית הספר התיכון, אולם 20 שנה לאחר מכן הוא מוצא את עצמו עובד כרואה חשבון.
חייו מקבלים תפנית כאשר הוא נפגש עם בוב סטון (דוויין ג'ונסון), שהיה קורבן לבריונות בתיכון וכעת הוא סוכן CIA קשוח.
בוב גורר את קלווין לתוך עולם של ריגול בינלאומי במטרה לחשוף רשת של מרגלים.
במהלך ההרפתקה, קלווין מגלה שהחבר שלו לתיכון שונה ממה שזכר, ושהוא עומד מול סכנות חדשות שלא הכיר.
דוויין ג'ונסון - בתפקיד בוב סטון, סוכן ה-CIA בעל יכולות קרב מרשימות עם עבר קשה כתלמיד מבודד.
קווין הארט - בתפקיד קלווין ג'וינר, רואה חשבון שהיה הכוכב של התיכון וכעת נגרר לעולם הריגול.
איימי ראיין - בתפקיד פמלה האריס, סוכנת CIA שחוקרת את פעולותיו של בוב.
ארון פול - בתפקיד פיל, דמות המתגלה במהלך העלילה ומעוררת הפתעה.
ג'ייסון בייטמן בתור טרבור אולסון - תלמיד תיכון לשעבר שהציק לרובי בעבר.
התסריט אושר על ידי סרטי יוניברסל ב-2010, וראוסון מרשל ת'ורבר נבחר לביים והחל לכתוב את התסריט יחד עם אייק ברינהולץ ודייוויד סטאסן.
לפני תחילת ההפקה, ת'רבר שכנע את ניו ליין סינמה לרכוש את התסריט, והאולפן הפך למפיץ המקומי של הסרט באמצעות אולפני האחים וורנר.
באותה שנה, דוויין ג'ונסון לוהק לצד קווין הארט.
צילומי הסרט הראשיים החלו ב-6 במאי 2015 והתקיימו באטלנטה, ג'ורג'יה, ובמגוון מיקומים במסצ'וסטס, כולל בוסטון, ברלינגטון, לין, מידלטון, וינצ'סטר, סאמרוויל וקווינסי.
הצילומים הסתיימו ביולי 2015. לקידום הסרט, ג'ונסון והארט ערכו "מלחמה" באינסטגרם זה נגד זה על הסט.
מצד אחד, ציינו לשבח את הכימיה בין דוויין ג'ונסון לקווין הארט ואת ההומור של הסרט, אך מצד שני, היו ביקורות שטענו כי העלילה צפויה ושגרתית.
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 71%, בהתבסס על 172 ביקורות, עם הערכה כללית חיובית כלפי הופעות השחקנים והבימוי.
באתר Metacritic, הוא קיבל ציון של 52 מתוך 100, מה שמעיד על ביקורות מעורבות.
סוכן סמוי קודי בנקס הוא סרט פעולה קומי אמריקאי משנת 2003, בבימויו של הרלד זווארט ועל פי תסריט מאת זק סטאנז, אשלי מילר, סקוט אלכסנדר ולארי קרזובסקי.
הסרט עוקב אחר נער מתבגר בשם קודי בנקס, המגויס על ידי ה-CIA למשימה סודית בעקבות כישוריו הייחודיים.
בתפקיד הראשי מככב פרנקי מוניז, ולצדו מככבים הילרי דאף, אנג'י הארמון, איאן מקשיין וקית' דייוויד.
הסרט מתאר כיצד קודי, נער תיכון רגיל לכאורה, נדרש להפוך לסוכן חשאי ולחדור אל חייה של נערה כדי למנוע מזימה מסוכנת המאיימת על העולם.
העלילה משלבת אלמנטים של אקשן, מתח והומור קליל, עם דגש על חוויותיו של קודי כמתבגר שמתמודד עם חיי הריגול.
הסרט זכה להצלחה קופתית והכניס כ-58.8 מיליון דולר ברחבי העולם אל מול תקציב הפקה של 28 מיליון דולר.
קודי בנקס הוא נער בן 15 עם חיים רגילים – עד שיום אחד ה-CIA מגייס אותו למשימה מיוחדת.
במסגרת תוכנית סודית, ילדים מחוננים גויסו ואומנו להיות סוכנים סמויים, מבלי שהוריהם ידעו על כך.
קודי, שמתבלט ביכולותיו, נשלח למשימה הראשונה שלו: הוא צריך להתקרב לנטלי קונורס, בתו של מדען מוביל, כדי לגלות מה אביה מתכנן עם טכנולוגיית הננו-רובוטים שהוא פיתח.
בעזרת מפעילתו רוניקה מיילס, קודי לומד כיצד להתנהל בעולם הריגול, תוך שהוא מתמודד עם הקשיים של חיי בית הספר.
במהלך החקירה, קודי מגלה כי המדען נאלץ לשתף פעולה עם ארגון טרוריסטי בראשות ד"ר ברינקמן ושותפו פרנסואה מולייר, שמתכננים להשתמש בננו-רובוטים לנשק קטלני.
קודי נאלץ לשלב בין תפקידו כסוכן חשאי לבין חייו האישיים, כאשר המשימה הופכת למסוכנת יותר וגורמת לו לעמוד מול יריבים עוצמתיים.
פרנקי מוניז – קודי בנקס, נער בן 15 שהוכשר כסוכן CIA.
הילרי דאף – נטלי קונורס, בתו של המדען שאליו קודי צריך להתקרב.
אנג'י הארמון – רוניקה מיילס, סוכנת ה-CIA שמשמשת כמפעילה של קודי.
איאן מקשיין – ד"ר ברינקמן, הנבל הראשי שמתכנן להשתמש בטכנולוגיית הננו-רובוטים כנשק.
ארנולד ווסלו – פרנסואה מולייר, יד ימינו של ברינקמן ואחד ממנהיגי הארגון.
קית' דייוויד – מנהל ה-CIA, שמפקד על הפרויקט בו קודי משתתף.
סינת'יה סטיבנסון – אמא של קודי, שלא יודעת על עיסוקו הסודי.
דניאל רואבאק – אבא של קודי, שחייו מתנהלים ללא ידיעה שבנו הוא סוכן סמוי.
סוכן סמוי קודי בנקס קיבל ביקורות מעורבות.
באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון של 39% בהתבסס על 104 ביקורות, עם קונצנזוס ביקורתי לפיו: "הסרט מצליח להיות מהנה בזכות האקשן והגימיקים הטכנולוגיים שלו, אך העלילה צפויה ונשענת על קלישאות." באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 41 מתוך 100, המבוסס על 25 ביקורות, דבר המעיד על ביקורות מעורבות-שליליות.
מבקרים ציינו שהסרט מספק הנאה לקהל היעד הצעיר, אך הדמויות והסיפור אינם מקוריים או חדשניים.
ההשוואה לסדרת ג'יימס בונד לנוער חזרה במספר ביקורות, אך נטען כי הסרט לא מצליח לממש את הפוטנציאל שלו במלואו.
מצד שני, הופעתם של פרנקי מוניז והילרי דאף זכתה לשבחים מסוימים על הכימיה ביניהם ועל הקלילות שהכניסו לסרט.
סוכן ביטוח הוא בעל מקצוע הפועל כמתווך בין מבוטחים פוטנציאליים לבין חברות ביטוח.
תפקידו כולל שיווק והפצה של מוצרי ביטוח, התאמת פוליסות לצורכי הלקוח, ליווי מתמשך במוצרים ארוכי טווח ומתן סיוע בעת תביעות.
במדינות שונות קיים מגוון מודלים של פעילות ורישוי: ישנן מערכות שבהן סוכן הביטוח פועל כשלוח של חברת הביטוח, אחרות שבהן הוא מייצג את הלקוח, ולעיתים הוא משלב בין השניים.
ברוב המדינות מהווה עמלות מחברות הביטוח מקור הכנסה עיקרי, אולם בחלק מהשיטות קיימת גם אפשרות לתשלום ישיר מצד הלקוח (Insurance broker).
בישראל מוסדר מקצוע סוכן הביטוח בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח), התשמ"א–1981. וכן בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ייעוץ, שיווק ומערכת סליקה פנסיוניים), תשס"ה-2005 ובחוק חוזה הביטוח, התשמ"א-1981. רישיון לעיסוק כסוכן ביטוח ניתן ליחידים או לתאגידים העומדים בתנאי סף הכוללים התמחות, בחינות מקצועיות והיעדר עבר פלילי.
סוכן הביטוח מוגדר כשלוח של חברת הביטוח אלא אם הוסכם אחרת בכתב, וחובותיו כוללות גילוי נאות, מתן הודעות והעברת כספים.
סוכני הביטוח פועלים בעיקר כעצמאיים, לעיתים במסגרת סוכנויות גדולות, והכנסתם נובעת בעיקר מעמלות מחברות הביטוח.
לצד זאת החוק מאפשר גביית תשלום ישיר מהלקוח.
בישראל פועלת לשכת סוכני הביטוח (נוסדה ב־1941) כארגון וולונטרי המייצג את הסוכנים.
באיחוד האירופי נקבעה רגולציה אחידה להפצת מוצרי ביטוח במסגרת דירקטיבת הפצת הביטוח (Insurance Distribution Directive – IDD), שנכנסה לתוקף בשנת 2018 והחליפה את הדירקטיבה משנת 2002. הדירקטיבה חלה על סוכני ביטוח, ברוקרים, חברות ביטוח המשווקות ישירות ואף בנקים, וקבעה סטנדרטים אחידים של רישוי, שקיפות והכשרה מקצועית.
בין עיקרי ההוראות: חובת רישום במדינה החברותית עם אפשרות ל"דרכון אירופי" לפעילות במדינות אחרות, חובת גילוי ונאמנות ללקוח לרבות הצגת מבנה התגמול והזיקות לחברות הביטוח, חובת הכשרות מקצועיות מתמשכות (CPD), והתאמת מוצרי הביטוח לפרופיל הסיכון והצרכים של הלקוח (Product Oversight and Governance – POG).
הדירקטיבה הבחינה בין סוכן תלוי (Tied Agent), המייצג מבטח אחד או מספר מצומצם של מבטחים, לבין סוכן עצמאי (Independent Intermediary), הפועל מול מגוון חברות ומחויב להשוואה אובייקטיבית לטובת הלקוח.
הטמעת ה־IDD לא הובילה לירידה משמעותית במספר סוכני הביטוח באירופה, אך היא שינתה את דפוסי פעילותם: סוכנים עצמאיים התחזקו בזכות דרישות השקיפות, בעוד שסוכנים קטנים התמודדו עם עלויות רגולטוריות גבוהות שחלקם התמזגו עם סוכנויות גדולות או פרשו מהענף.
במקביל נרשמה עלייה באמון הציבור בסוכני הביטוח, ובמדינות רבות אף גדל חלקם היחסי במכירות ביטוח בהשוואה לשיווק ישיר של החברות.
הדירקטיבה נחשבת לאבן דרך משמעותית בהגברת ההגנה על הצרכן האירופי וביצירת אחידות רגולטורית ושקיפות גבוהה יותר בענף.
בבריטניה סוכני הביטוח בבריטניה מפוקחים סוכני הביטוח על ידי ה־Financial Conduct Authority (FCA), המחייבת שקיפות מלאה בעמלות והבחנה ברורה בין Insurance Broker, המייצג את הלקוח ופועל לטובתו, לבין Insurance Agent, המייצג את חברת הביטוח.
במסגרת הרפורמות שנכנסו לתוקף בשנת 2013 (Retail Distribution Review – RDR) הורחב השימוש במודל של תשלום ישיר מהלקוח לסוכן, במטרה להפחית את התלות בעמלות מחברות הביטוח.
אף שהועלו חששות לירידה חדה במספר הסוכנים, בפועל נותר מספרם יציב, כאשר חלק מהסוכנויות הקטנות התמזגו עם גופים גדולים יותר, והתרחב חלקם היחסי של סוכנים עצמאיים.
הברקזיט השפיע בעיקר על פעילות חוצת־גבולות של סוכנים וחברות בריטיים, בשל ביטול מנגנון ה־passporting שאיפשר בעבר מתן שירותים בכל רחבי האיחוד האירופי על בסיס רישיון בריטי.
כתוצאה מכך, נדרשו סוכנים וחברות להקים ישויות באיחוד או לקבל רישוי מקומי במדינות השונות.
אף על פי שהדבר יצר מורכבות רגולטורית, שוק הביטוח המסחרי בלונדון הפגין יציבות, ומספר המועסקים בענף נותר גבוה.
ברוסיה נתונים סוכני הביטוח לפיקוח הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית (Bank of Russia), האחראי על רישוי, רגולציה והסדרת פעילותם.
סוכנים רשאים לפעול כעצמאיים או במסגרת סוכנויות, ונדרשים לעמוד בדרישות רישוי מחמירות שנועדו להגביר את השקיפות ולצמצם תופעות של הונאה.
בעקבות המשבר הפיננסי שנגרם עקב המלחמה באוקראינה והסנקציות הבין-לאומיות, פעילות סוכני הביטוח הושפעה באופן משמעותי: רבים מהם נאלצו להתמודד עם מגבלות חדשות על שיתופי פעולה בין-לאומיים, קשיים בהעברת כספים ובתשלומי תביעות ללקוחות מחוץ לרוסיה, וצמצום אפשרויות לקבלת כיסוי מחברות ריסק זרות.
מצב זה יצר עלייה בתלות במנגנוני ריסק לאומיים והגביר את השליטה הממשלתית בענף, תוך פגיעה בסוכנים קטנים ואזוריים שלא יכלו לעמוד בעלויות הרגולציה.
במקביל, ירידת אמון הציבור והגבלות על גישה לשירותים בין-לאומיים צמצמו את היקף פעילותם של סוכנים פרטיים, שחלקם התמזגו עם סוכנויות גדולות או פרשו מהענף לחלוטין.
ביפן סוכני ביטוח מחויבים ברישוי ובפיקוח של רשות השירותים הפיננסיים (Financial Services Agency – FSA).
הדרישות כוללות עמידה בבחינות מקצועיות, פיקוח שוטף וחובת שקיפות מלאה מול הלקוחות.
הסוכנים רשאים לפעול כעצמאיים או במסגרת סוכנויות ביטוח גדולות, ובכל מקרה מחויבים לעמוד בתקני ציות נוקשים.
הדרישות הרגולטוריות לא הובילו לירידה משמעותית במספר הסוכנים, אך הן שינו את מבנה הענף.
סוכנים עצמאיים התחזקו בזכות תפיסתם כגורם אמין יותר בעיני הציבור, המסוגל להשוות בין מוצרים של חברות שונות, בעוד שסוכנים קטנים נאלצו להתמודד עם עלויות גבוהות של הכשרות ותהליכי פיקוח, וחלקם התמזגו עם סוכנויות גדולות או פרשו.
הרפורמות תרמו לעלייה באמון הציבור בסוכני ביטוח, ולגידול במספר הלקוחות הבוחרים לרכוש ביטוח באמצעות סוכן ולא ישירות מחברות הביטוח.
במקביל, הדרישות לציות ולשקיפות הובילו לאימוץ גובר של מערכות דיגיטליות לניהול תיקים ומתן שירות מקוון, דבר שהאיץ את המודרניזציה של הענף אך גם ריכז אותו בידי סוכנויות גדולות.
בסין הרגולציה מחייבת כי סוכני ביטוח יפעלו אך ורק דרך חברות ביטוח מורשות, תחת פיקוח של ה־China Banking and Insurance Regulatory Commission (CBIRC).
הדרישות כוללות הכשרה מקצועית, עמידה בבחינות ורישוי מחודש באופן תקופתי, לצד פיקוח הדוק בעקבות מקרי הונאה מתועדים בשוק.
היקף הסוכנים והריכוזיות בענף מושפעים מגודל האוכלוסייה ורמת החיים במדינה: בניגוד למערב, שבו התפתחה מערכת של סוכנים עצמאיים בשווקים בעלי הכנסה גבוהה ושירות אישי, בסין נדרשת שליטה הדוקה של החברות הגדולות והרשויות כדי להבטיח פיקוח, נגישות ושירות אחיד לאוכלוסייה רחבת היקף.
בהודו הפיקוח על תחום הביטוח מתבצע על ידי הרשות הרגולטורית לפיתוח הביטוח בהודו (Insurance Regulatory and Development Authority of India – IRDAI).
רשות זו הוקמה בשנת 1999 במסגרת חוק ה־Insurance Regulatory and Development Authority Act, והיא אחראית להסדרה, פיקוח ופיתוח שוק הביטוח ההודי.