tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1 בינואר 2026 נסגרו ערוצי TOGO והועברו הערוצים לשידור בנייד.
צ'רלטון החלה את שידוריה בארץ בסוף שנות ה-90 כשהחלה לשדר משחקי כדורגל מהליגה האנגלית והאיטלקית, והייתה הראשונה שהחלה לשדר דרך קבע גם את הליגה השנייה בישראל ומגזין סיכום.
את שידוריה העבירה צ'רלטון בערוץ המזרח התיכון בשיטה של שכירת זמן שידור מכיוון שלא היה בבעלותה ערוץ משלה.
ב-1 באוקטובר 1998 ערכה שידור משולב של שני משחקי כדורגל בין מכבי חיפה ופריס סאן-ז'רמן ובין בית"ר ירושלים וגלאזגו ריינג'רס, מליגת האלופות, שזכו ל-29% אחוזי צפייה.
צ'רלטון גם מכרה זמן פרסום בערוץ המזרח התיכון, ועקב כך עתרו זכייני ערוץ 2 לבג"ץ, בנובמבר 1998, בבקשה שיורה על הפסקת השידורים בכבלים, שפגעה בהכנסות שלהם מפרסום.
אחר כך הושג הסדר על פיו התחייב הערוץ לצמצם את שידורי הספורט ואת הפרסום לשוק הישראלי.
עם תחילת שנות ה-2000 הפסיקה צ'רלטון להעביר שידורים בארץ מכיוון שלא החזיקה ערוץ משלה.
המצב גרם לכך שזכויות שידור שהיו בבעלות החברה לא נוצלו, ושידורים מסוימים כלל לא נקלטו בארץ, הדוגמה הבולטת מכולם הייתה הליגה האיטלקית בעונת 2002/2003 וחצי מעונת 2003/2004, עד שזכויות הליגה נרכשו מצ'רלטון על ידי ערוץ הספורט.
ליגת העל בכדורגל ומונדיאל 2006
החברה פתחה ערוץ דיגיטלי שנקרא "שבת של כדורגל" והחלה להעביר את המשחקים בשיטת שלם וצפה ושנה לאחר מכן החלה החברה להעביר גם את משחקי הליגה האנגלית בשיטה זו בערוץ שנקרא "הליגה האנגלית".
החברה ספגה ביקורת רבה מהקהל הישראלי.
לראשונה הצופה הישראלי נאלץ לשלם עבור שידורי ספורט שהיה רגיל לקבלם בערוצים פתוחים, ושיטת השידור של כל המשחקים בשידור ישיר, משחקים אינם נערכים בו זמנית.
שנה לאחר מכן נפתרה בעיה זו כשהחברה קיבלה 2 ערוצי שידור למשחקי ליגת העל בלבד ושידרה בשניהם משחקים שונים מהליגה.
בשנת 2006 התחוללה סערה ציבורית גדולה בנושא שיטת השידורים בתשלום מכוון שצ'רלטון החזיקה בזכויות השידור של המונדיאל בגרמניה.
החברה הצהירה תחילה שהיא דורשת 492 ₪ על שידור המשחקים שאינם מחויבים על פי חוק להיות משודרים בערוץ פתוח.
בעקבות הביקורת הציבורית הכנסת קיימה דיון מיוחד בנושא שידורי המונדיאל עם נציגי הערוצים השונים וגם עם ראש המועצה לשידורי כבלים ולוויין בזמנו, יורם מוקדי.
כל הצדדים ניסו למצוא דרך לשידור המונדיאל בחינם ומוקדי הציע שבאופן חד פעמי יוכלו ערוצי הכבלים לשדר פרסומות במהלך הטורניר אך הצעתו לא התקבלה.
נציגי צ'רלטון טענו שהם השקיעו בזכויות השידור הרבה כסף מתוך ידיעה ברורה שהם יוכלו לשדר את המשחקים בתשלום.
מהדיון לא יצאה שום בשורה והמצב נשאר כשהיה.
לאחר מכן הודיעה צ'רלטון שהיא מורידה את מחיר החבילה ל-309 ₪, ובעזרת סבסוד של מספר חברות מסחריות ניתן היה לרכוש את החבילה ב-189 ₪ בלבד.
פתיחת הערוצים ספורט 1 וספורט 2
בשנת 2007 לאחר בקשות חוזרות ונשנות למועצה לשידורי כבלים ולוויין קיבלה צ'רלטון אישור להפעיל שני ערוצי תשלום קבועים ולא לפי צפייה בלבד, תמורת תשלום נמוך מזה שהיו משלמים הלקוחות במידה שהיו מזמינים את השידורים במתכונת הישנה מדי שבוע.
שני הערוצים החדשים קיבלו את השמות "ספורט 1" ו"ספורט 2".
הדבר גרם לזה שהחברה יכולה הייתה להתרחב במסגרת שידורי התכנים שלה ולא דבקה רק בליגה האנגלית והישראלית, שרק להן קיבלה אישור לשדר במסגרת השידור הישנה.
עד מהרה החלה החברה לשדר אירועי ספורט שכלל לא שודרו בישראל כמו גביע הליברטדורס, מרוצי סוסים והליגה הבלגית בכדורגל.
החברה גם שבה לשדר את משחקי הליגה האיטלקית בכדורגל אחרי שלא עשתה זאת במשך ארבע שנים, במתכונת משותפת עם ערוץ הספורט.
בפתיחת עונת 2008/2009 החלה חברת צ'רלטון לשדר גם משחקים מליגת האלופות, מתוקף סיכום עם ערוץ הספורט.
באוגוסט 2010 החלו שידורי ספורט ב-HD בערוץ "ספורט 1 HD".
באפריל 2015 החלו שידורי ספורט ב-HD בערוץ "ספורט 2 HD" ב-yes, במאי 2015 עלה הערוץ גם בשידורי HOT.
פתיחת הערוצים ספורט 3 וספורט 4
לחברת צ'רלטון מספר רב של זכויות שידור לכן נוצר מצב שיש יותר משני משחקים שמתנהלים בו זמנית (לצ'רלטון היו בזמנו שני ערוצים בלבד), לכן מספר רב של משחקים לא שודרו כלל.
הערוצים עלו לאוויר באפריל 2017.
בשנת 2011 השיקה צ'רלטון פיילוט בו לקוחות החברה בחרו שידור מבין שלוש אפשרויות.
את המשחק ניתן היה לבחור באמצעות מסרון או באתר האינטרנט של צ'רלטון.
בערוצי הספורט של צ'רלטון משודרים כיום בתחום הכדורגל: ליגת העל בכדורגל, הליגה האנגלית, הליגה האנגלית השנייה, הליגה הגרמנית, הליגה האיטלקית, הליגה הבלגית, הליגה ההולנדית, הליגה הפורטוגזית בכדורגל, הליגה הארגנטינאית, הליגה הברזילאית, הליגה האירופית, הגביע האנגלי, גביע הליגה האנגלי, הגביע האיטלקי, הגביע הספרדי, הגביע הגרמני והגביע הצרפתי.
בתחום הכדורסל משדר הערוץ את משחקי הליגה הספרדית, הליגה היוונית, הליגה הרוסית, יורוקאפ והגביע הספרדי.
כמו כן משודרים בערוץ הליגה הגרמנית בכדוריד, ליגת האלופות בכדוריד, דיאמונד ליג, משחקי נבחרות, טורנירי הכנה, משחקי ידידות וספורט אחר כגון: אתלטיקה, כדורגל חופים, כדורעף חופים, כדוריד, כדורעף, ג'ודו, אגרוף וטניס.
חברת צ'רלטון, קונה מדי פעם זכויות שידור למשחק בודד בלבד.
היא רכשה, לדוגמה, את הגביע הסקוטי וגביע הליגה הסקוטי, כאשר גלאזגו ריינג'רס התמודדה מול סלטיק או את הגביע האוקראיני כשדינמו קייב התמודדה מול שחטיור דונצק.
בערוצי הספורט של צ'רלטון ניתן למצוא תוכניות שבועיות ותוכניות סיכום למשחקי הליגות השונות המשודרים בערוץ, כמו כן משודרות תוכנית "עולם הפריימרליג" של הליגה האנגלית, "הקיץ של התותחנים" של קבוצת הכדורגל ארסנל ו"חגיגה אירופית" תוכנית המלווה את משחקי הליגה האירופית בשידור חי.
בדצמבר 2016 נכנסו ערוצי צ'רלטון לסלקום tv, ובאוקטובר 2017 נכנסו הערוצים ל-STINGTV.
ב-1 בינואר 2020, כחלק מהכניסה לעשור השלישי של המאה ה-21, השיקו בצ'רלטון אריזה גרפית חדשה הכוללת בין היתר לוגו ערוץ חדש.
באריזה זו, כל אחד מהערוצים קיבל צבע משלו, כאשר הצבע העיקרי של צ'רלטון הוא ירוק, אותו צבע שמשמש את ספורט 1. בנוסף לצבע זה, ספורט 2 נצבע בצבע אדום, ספורט 3 בצבע צהוב, וספורט 4 בצבע תכלת.
עם המעבר לאריזה החדשה, הסימן HD נזנח סופית בכל סמלי הערוצים, על אף הקיום הנפרד של ערוץ ה-SD וערוץ ה-HD (בשמות ספורט 1), שמשדרים תכנים שונים לא בעת שידור חי.
במרץ 2021 נכנסו ערוצי צ'רלטון ל-פרטנר tv.
בינואר 2026 הושק ערוץ ספורט 6 באפיק 64, במקביל לביטול ערוץ ה-SD של ספורט 1, וכן לביטול ערוצי ה-TOGO במכשירים הניידים, מאחר וכל ערוצי צ'רלטון משודרים מאז גם במכשירים הניידים.
ביולי 2021 עלה לשידורי חברת HOT ערוץ הגיימינג, מיזם משותף של חברת צ'רלטון והמפיק יוני פארן.
לאחר כשנה, ב-12 ביוני 2023 הערוץ עלה גם לפלטפורמות פרטנר tv וסלקום TV.
נכון ליולי 2024, הערוץ ירד ולא משדר יותר.
תוכנית שבועית, סיקור המשחקים הצפויים במחזור הקרוב בליגה האנגלית הבכירה.
תוכנית סיכום שבועית, סיכום משחקי המחזור מהליגה האנגלית הבכירה.
תוכנית עולם הפרמייר ליג – מבט מרתק אל מאחורי הקלעים של הליגה הטובה בעולם.
מגזין שנרכש מה-BBC ובו כדורגלן העבר גארי ליניקר מראיין שחקנים ומאמנים מהפרמייר ליג האנגלית.
מגזין שנרכש מרשת סקיי ובו כדורגלן העבר גארי נוויל מראיין שחקנים ומאמנים מהפרמייר ליג האנגלית.
מגזין בהגשת לירן שכנר בו הוא מראיין סלבריטאי ישראלי אודות קבוצתו האהודה באנגליה והשניים מהמרים על תוצאות משחקי המחזור הקרוב בפרמייר ליג.
פודקאסט פרמיירליג שבועי שמשודר גם בפורמט טלוויזיוני, עם בן פורגס, שרון דוידוביץ' ואסף כהן.
תוכנית בה שליח הערוץ בלונדון, ניב דברת, מראיין כוכבי פרמיירליג בעבר ובהווה לראיון בן חצי שעה.
מגזין העולם של ארסנל – תוכנית בת מספר רב של פרקים המביאה לנו הצצה נדירה לעולם של ארסנל, מתוך המועדון וברחבי העולם.
תוכנית המלווה את כל משחקי הפרמיירליג האנגלית בשעת המשחקים המרכזית (שבת ב-17:00 שעון ישראל).
תוכנית המלווה את כל משחקי הליגה האירופית ב-LIVE מדי יום חמישי.
תוכנית שבועית, סיקור המשחקים הצפויים במחזור הקרוב בליגה האיטלקית הבכירה.
תוכנית סיכום שבועית, סיכום משחקי המחזור מהליגה האיטלקית הבכירה.
מגזין: סיקור המשחקים הצפויים במחזור הקרוב בליגה הגרמנית הבכירה.
תוכנית סיכום הליגה הגרמנית – כל השערים והאירועים מהמחזור האחרון בבונדסליגה.
תוכנית סיכום הליגה הרוסית – כל השערים והאירועים מהמחזור האחרון בליגה הרוסית.
מגזין: סיקור המשחקים הצפויים במחזור הקרוב מהליגה האירופית.
מגזין: סיכום משחקי המחזור מהליגה האירופית.
תוכנית סיכום הליגה הברזילאית – כל השערים והאירועים מהמחזור האחרון בברזילראו.
תוכנית סיכום הליגה הארגנטינאית- כל השערים והאירועים מהמחזור האחרון מהליגה הארגנטינאית.
תוכנית סיכום הליגה הספרדית בכדורסל,
תקצירי כל המשחקים מליגת הכדורסל הטובה באירופה.
ליגת העל בכדורגל (משחקים 2–5) וגביע הטוטו
גביע הליברטדורס של דרום אמריקה (כדורגל)
סבב המאסטרס העולמי 1000 של ה-ATP (טניס)
צ'רלטון הסטון היה שחקן קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אוסקר ונשיא איגוד הרובאים הלאומי.
נולד בשם ג'ון צ'ארלס קרטר באזור בלתי מיושב בין הפרבר אוונסטון לפרבר וילמט במדינת אילינוי שבארצות הברית למשפחה נוצרית-אפיסקופלית.
כשהיה בן עשר התגרשו הוריו וזמן קצר לאחר מכן התחתנה אימו בשנית והוא קיבל את שם משפחתו של אביו החורג.
כבר כתלמיד תיכון החל להשתתף בהצגות בית הספר, ובזכות כישרון המשחק שלו קיבל מלגה לאוניברסיטת נורת'ווסטרן, אף היא באילינוי.
ב-1944 עזב את הקולג' והתגייס לחיל האוויר האמריקאי.
הוא שירת במשך שנתיים כקשר ותותחן במטוסי B-25.
ב-1948 עבר הסטון לניו יורק, שם החל לשחק במחזות בתיאטראות ברודוויי, בהם יוליוס קיסר, מקבת' ועוד.
השתתף בהפקות טלוויזיה, שהיו אז בראשית דרכן.
הסרט המקצועי הראשון בו שיחק היה "Dark City" (1950) ועם השנים ידע להתאים את עצמו לטעמים הפילמאיים המתחלפים כשהשתתף במערבונים, סרטי פשע, סרטי ראווה שבהם הוא בלט והפך לאחד מהמייסדים בז'אנר ואף הופיע לעיתים רחוקות בסרטי אסונות.
הפריצה הקולנועית שלו הייתה בתפקיד מנהל הקרקס בסרט "The Greatest Show on Earth" (1952).
לאחר מכן שיחק בתפקיד הראשי של משה בסרט עשרת הדיברות (1956) ובהמשך שיחק בסרטים היסטוריים נוספים, ביניהם בן חור ואל סיד.
בנוסף, הוא זכור כיוחנן המטביל (בסרט "הסיפור הגדול ביותר שסופר אי פעם") וכגנרל צ'ארלס גורדון (בסרט "חרטום"), וכן כמפקד בחיל הנחתים האמריקני בסרט "55 יום בפקינג", העוסק במרד הבוקסרים.
על משחקו כיהודה בן חור זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בשנת 1959 (אחד מ-11 פרסי אוסקר בהם זכה הסרט).
בשנים 1968–1974 שיחק במספר סרטי מדע בדיוני, הידוע בהם הוא קולונל ג'ורג' טיילור בסרט "כוכב הקופים".
בסך הכול הסטון הספיק לשחק ב-50 סרטי קולנוע, 10 מהם היו סרטי אסונות ופשע ואחרים סרטי קומדיה ודרמה.
לצד שתי סדרות טלוויזיה בהן השתתף במהלך שנות השישים.
בשנת 1997 הסטון השתתף בתפקיד אורח בסדרה חברים בתפקיד עצמו (עונה 4 פרק 14).
במקביל להצלחה בקולנוע הסטון גם ניהל קריירה ציבורית שנויה במחלוקת שספגה ביקורת וזכתה להדים רבים בעולם.
הסטון החל את דרכו הפוליטית בדעות שמאלניות ותמך בארגוני זכויות האזרח בשנות ה-50. בין השאר הצטרף למאבקו של מרטין לותר קינג והתנגד למלחמת וייטנאם.
בשנות ה-80 שינה הסטון את דעתו, ועמדותיו החלו לנטות יותר ויותר לכיוון הימין.
המהפך הברור ביותר התרחש בעמדתו לגבי אחזקת כלי נשק על ידי אזרחים כפי שמפורשת בתיקון השני לחוקת ארצות הברית - זכות שדרש להגביל בעבר אך עם המהפך החל להיות מתומכיה העיקריים.
הוא כיהן שנים רבות כנשיא איגוד הרובאים הלאומי והיה מגדולי דובריהם.
ב-2003 העניק הנשיא ג'ורג' בוש לצ'רלטון הסטון את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
החל מ-1998 סבל הסטון ממספר בעיות רפואיות קשות.
הוא עבר ניתוח להחלפת האגן, אובחן כחולה בסרטן הערמונית ועבר הקרנות לטיפול במחלה ולבסוף, ב-2002, הודיע כי אובחנו אצלו סימנים למחלת אלצהיימר.
מחלתו התקדמה במהירות ובריאותו הדרדרה, עד שלבסוף הסטון נפטר ב-5 באפריל 2008 בגיל 84.
המלחמה הפרטית של מייג'ור בנסון
שלום צ'רלי בוזגלו (נולד ב-16 במרץ 1963) הוא עורך דין, משורר, שחקן קולנוע ותיאטרון, קריין, שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה ישראלי.
בשנת 1985 השתתף בפסטיבל עכו בהצגה "אכזר מכל המלך" מאת נסים אלוני.
בוזגלו החל ללמוד משחק בשנת 1986 בבית הספר לאמנויות הבמה בית צבי.
שם גם הכיר את שלי עמרמי, לימים אשתו.
בין השנים 1991–2016 השתתף בהצגות "יוליוס קיסר" (אוקטביוס) ו"הבחורים בדלת ממול" (ג'ק המדריך).
בין השנים 1991–2005 הגיש מגוון תוכניות בקול ישראל, ברשת ב' הגיש יחד עם פרופ' רפי קרסו במשך חמש שנים את התוכנית "לגעת בלילה עם פרופ' רפי קרסו".
וברשת ג' הגיש במשך 6 שנים את תוכנית הצהריים "רוח ים וצ'רלי גם", בתוכנית הופתעו מאזינים בשידור חי על ידי שליח עם זר פרחים.
ברדיו ללא הפסקה הגיש תוכנית הכרויות.
שיחק בסרטי הקולנוע "בלוז לחופש הגדול", "שירת הסירנה", "444 יום" ו"המומיה" (1993) עם טוני קרטיס.
בטלוויזיה השתתף בסדרות בערוץ 2 "רמת אביב גימל", ובעונה השנייה בסדרה "שמש" בתפקיד סטודנט איטלקי לפילוסופיה בשם מנו.
בערוץ הראשון השתתף בתוכניות "קצר אל תוך הלילה", "שיר היובל" ו"זמן אמיתי".
בערוץ 3 הנחה את התוכנית "ערוץ 3 בעיר" עם יעל בר זוהר, והשתתף בתפקיד אורח בסדרה "שבתות וחגים" (עונה 4, 2003).
בערוץ הילדים השתתף בתוכנית "הנפילים".
כמו כן השתתף בפרסומות לעלית, ג'ינס דיזל ועוד.
בשנת 2005 סיים ללמוד משפטים בהצטיינות במרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן והתמחה אצל המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, דוידה לחמן מסר.
בשנת 2006 נכנס כשותף עצמאי במשרד עורכי הדין "אדם", בראשו עומד עו"ד יורי גיא-רון, ראש לשכת עורכי הדין לשעבר, ומנובמבר 2007 משמש כיו"ר ועדת משפט וספורט בלשכת עורכי הדין.
בוזגלו הרצה בקורסים לטלוויזיה ורדיו במכללה למנהל "ביתצפר" ובסדנת הופעה בפני קהל בלשכת עורכי הדין תל אביב, חיפה ואשקלון.
בוזגלו ידוע כקריין פרסומות ברדיו ובטלוויזיה בישראל.
בשנת 2017 ייסד את משרד "צ'רלי בוזגלו עורכי דין ונוטריון" הנמצא במגדל המוזיאון בתל אביב.
ביולי 2023 החל לשדר ברדיו ללא הפסקה עם פרופ' רפי קרסו את תוכניתם "קרסו ובוזגלו".
בשנת 2023 הוציא את ספר שיריו ראשון "אהבה אינה זקוקה למילים".
בוזגלו משמש כיום היועץ המשפטי של ארגון אמ"י.
בוזגלו היה נשוי לעורכת הדין שלי עמרמי בוזגלו, עד התאבדותה ב-8 בדצמבר 2016, ולהם שני בנים, רז בוזגלו ודן בוזגלו.
אחיו הוא הצלם יורם בוזגלו.
צ'רלי ודודו היא סדרת טלוויזיה מונפשת קנדית-בלגית-צרפתית לילדים, אשר מבוססת על סדרת הספרים "T'choupi" מאת טירי קורטן.
הסדרה שודרה בין השנים 1999–2002, כאשר הופקה לה עונה אחת הכוללת 65 פרקים באורך 5 דקות.
בקנדה שודרה הסדרה בערוצים YTV ו-Treehouse TV, ובצרפת ב-Canal J.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הופ!
בשנת 2000, ולאחר מכן בשידורים חוזרים בערוץ לולי.
בשנת 2004 יצא סרט באורך מלא שמבוסס על הסדרה, אשר בוים על ידי ז'אן-לוק פרנסואה.
הסדרה עוקבת אחר צ'רלי וחברו הבובה דודו, אשר בכל פרק מבלים יחדיו ויוצאים להרפתקאות.
הדיבוב העברי בוים על ידי אריאל ברזני, רון דרויאן ודן שצברג, והופק על ידי רעות סמדר.
שם הדמותמדבב/ת בעבריתצ'רלינועה קפלושניקאמאלירז ברגמןאבארון דרויאןדמויות שונותתות דרויאןדמויות שונותגיתית שובל
גבריאל (גבי) אבודרהם (10 באוקטובר 1972 – נובמבר 2016), הידוע בשם הבמה צ'רלי (או צ'ארלי) מגירה, היה אמן, יוצר ומוזיקאי ישראלי.
גבי אבודרהם נולד בבית שאן למרים מגירה (Meguira), יוצאת קזבלנקה, ולמשה אבודרהם, יוצא מרקש.
אבודרהם גדל בעפולה ומאוחר יותר עבר לגדעונה.
בגיל 14 החל ללמוד בפנימייה בכפר סבא.
ב־1994 הקים אבודרהם עם נתן גרופר את ההרכב The Shnek.
אלבום הבכורה של מגירה, "דה אבטומטיק מיסטרזינגר ממבו שיק", הוקלט בביתו בחורף 2000. את השיר השני באלבום, "אתמול היום ומחר", הפיקו והקליטו מספר חודשים קודם לכן "נערי ההפקר" (מגירה ובועז גולדברג).
בהקלטת השיר ניגן בפסנתר, הזמר והמוזיקאי שי נובלמן.
בקיץ 2001, לקראת יציאת אלבום הבכורה של מגירה, הוא החל לאמץ את שם הבמה צ'רלי מגירה (Charlie Megira), שהפך להיות מזוהה עימו עד היום.
את הופעת הבכורה בשם הבמה ערך מגירה במועדון הפטיפון שבתל אביב ב־29 בנובמבר 2001. הזמר שי נובלמן, שהופיע במועדון באותו הערב, הזמין אותו להעלות את המופע הפותח.
באותה שנה הכיר אבודרהם את מיכל קהן.
השניים היו לבני זוג ושיתפו פעולה על הבמה ובהקלטות שונות.
ב־2004 שיחק בסרט הקולנוע "ריקי ריקי", שבו השתתפה גם קהן.
אחותה, השחקנית דלית קהן, שיחקה בתפקיד הראשי.
בנובמבר 2011 נשא אבודרהם לאישה את סרה סמסון אחרי כמה חודשים של היכרות.
כעבור שנה עבר הזוג לברלין.
לאחר לידתו של אדריאן בילה מגירה את זמנו בין הופעות בברלין, בישראל ובצפון קרוליינה.
ב־2011 שיתף פעולה עם הבמאי ארי פולמן ועם מלחין הפסקולים מקס ריכטר בפסקול הסרט "כנס העתידנים".
ב־8 בנובמבר 2016 נמצא אבודרהם מת בדירתו בברלין, לאחר ששם קץ לחייו.
הוא נטמן בבית קברות יהודי במרכז ברלין.
ב־2019 יצא הסרט "מחר כבר עבר", שבו תיעד המוזיקאי והמבקר בועז גולדברג את חייו של מגירה, משיכתו למיסטיקה ואת גוף היצירה שלו לאורך השנים.
מאוחר יותר באותה שנה יצא בלייבל Numero Group האוסף Tomorrow's Gone, המכיל 24 שירים מכל שנות הקריירה של מגירה.
2001 – צ'רלי מגירה, "דה אבטומטיק מיסטרזינגר ממבו שיק"
2003 – צ'רלי מגירה, "פרגמנטים רוקנרוליים"
2009 – צ'רלי מגירה והמודרן דאנס קלאב, "Love Police"
2014 – צ'רלי מגירה והבית שאן וואלי הילביליז, "The End of Teenage"
2015 – צ'רלי מגירה והבית שאן וואלי הילביליז, "Boom Chaka Boom Boom"
לאחר מותו – מהדורות ויניל של הלייבל Numero Group
2022 – צ'רלי מגירה, "דה אבטומטיק מיסטרזינגר ממבו שיק"
2023 - צ'רלי מגירה והמודרן דאנס קלאב, "Love Police"
2024 - צ'רלי מגירה והבית שאן וואלי הילביליז, "The End of Teenage"
2025 - צ'רלי מגירה והבית שאן וואלי הילביליז, "Boom Chaka Boom Boom"
צ'רלי הולך לגן היא סדרת טלוויזיה צרפתית בהנפשה ממוחשבת לילדים, אשר משמשת כסדרה הרביעית שמבוססת על סדרת הספרים "T'choupi" מאת טירי קורטן.
לסדרה הופקו שתי עונות ו-104 פרקים באורך 7 דקות, אשר שודרו במקור בצרפת בערוץ France 5, החל מ-28 בדצמבר 2013 עד שנת 2016. בישראל שודרה הסדרה בדיבוב עברי בערוץ הופ!
הסדרה עוקבת אחר צ'רלי, אשר בכל פרק הולך לגן ולומד משהו חדש.
הדיבוב העברי הופק על ידי מעיין שניידר-משה.
צ'ארלס טהאן הוא שחקן אמריקאי.
החל כשחקן ילד, עם הופעות בסרטים "אמריקן לוזר" ו"אני האגדה" ב-2007, הוא התקדם בתפקידי נוער ומבוגרים.
תפקידיו הבולטים כוללים את בן בורק בסדרת מותחן המסתורין הדיסטופי של פוקס Wayward Pines" (2015–16)", ג'ונתן קריין / דחליל הצעיר בדרמת גיבור העל פוקס/ DC קומיקס גות'האם (2014–17), וויאט לנגמור בפשע המקורי של נטפליקס "אוזרק" (2017–2022).
טהאן נולד וגדל בגלן רוק (אנ'), ניו ג'רזי, שם למד בתיכון גלן רוק.
הוא האמצעי מבין שלושה ילדים.
אחותו הצעירה היא השחקנית דייזי טאהן (אנ').
טהאן גילם את אית'ן בסרט האימה הפוסט-אפוקליפטי של המדע הבדיוני "אני האגדה" (2007) והופיע בסרט האימה Burning Bright" (2010)", הוא כיכב יחד עם זאק אפרון בסרט הדרמה "צ'רלי סנט קלאוד" (2010), המבוסס על הרומן של בן שרווד מ-2004 "המוות והחיים של צ'רלי סנט קלאוד".
הוא גם דיבב את ויקטור פרנקנשטיין בקומדיית האימה- פנטזיה תלת-ממדית של דיסני, "פרנקנוויני" (2012), בבימויו של טים ברטון.
ב-2010, היה לו תפקיד חוזר כקלווין ארליס בעונה השתים עשרה של "חוק וסדר: מדור מיוחד".
בשנת 2009, טהאן כיכב כוויליאם וולף בדרמה "האישה האחרת" עם סקוט כהן ונטלי פורטמן.
בשנת 2015, לטאהן היה תפקיד חוזר בשני פרקים של העונה הראשונה של "גות'האם".
הוא גילם את ד"ר ג'ונתן קריין הצעיר.
ב-2017, הוא חזר לתוכנית בתחילת העונה הרביעית עד שהתפקיד הועבר מחדש לדייוויד וו.
מ-2015 עד 2016, הוא כיכב בתור בן בורק בסדרה "Wayward Pines" שיצר מ.
החל משנת 2017, טאהן כיכב בתור וויאט לנגמור בסדרת דרמת הפשע של נטפליקס "אוזרק", לצד ג'ייסון בייטמן, לורה ליני וג'וליה גארנר.
אוזרק זכתה לביקורות חיוביות מהמבקרים לאורך כל הסדרה, עם שבחים במיוחד על האווירה, הבימוי, ההפקה והמשחק.
הסדרה זכתה בסך הכל ל-45 מועמדויות לפרס אמי, כולל שלוש לסדרת הדרמה המצטיינת.
בשנת 2024 ביצע טהאן את הופעת הבכורה שלו בבימוי עם הסרט הקצר "Taxon".
הסרט נכתב על ידי טומי אייקן וטאהן עצמו, ושוחרר ב-4 בינואר בפלטפורמת אירוח הווידאו Vimeo.
במאי, כותב ועורך Witchboard ריצ'יאנונימי לגמריאל קופר2025Things Like ThisקניTBA Montauk מרקוס
צ'רלי הצ'ו-צ'ו: מהעולם של המגדל האפל הוא ספר ילדים בסוגת האימה שנכתב על ידי סטיבן קינג ופורסם תחת שם העט הבדוי בריל אוונס.
הסיפור, אשר הוזכר לראשונה בספר השלישי בסדרת ספרי המגדל האפל של קינג, פורסם לראשונה כספר עצמאי ב-11 בנובמבר 2016 על ידי חברת ההוצאה לאור סיימון אנד שוסטר.
הספר מכיל איורים מאת נד דמרון אשר יצר גם את האיורים בסדרת ספרי המגדל האפל.
עלילת הסיפור מתמקדת בקטר קיטור אנתרופומורפי בשם צ'רלי ובבוב, נהג הקטר שנוהג בו.
השניים נוהגים לבצע נסיעות קבועות בין סנט לואיס לטופקה.
בהמשך הסיפור מר מרטין, נשיא חברת הרכבות, מחליט להחליף את צ'רלי המזדקן בקטר דיזל חדש.
בעקבות כך צ'רלי ננטש על מסילה צדדית ומתחיל להחליד.
בוב מסרב לעבוד עם קטר הדיזל, ובעקבות כך הופך למנקה בחברת הרכבות.
שנים מאוחר יותר, קטר הדיזל מפסיק לעבוד ביום מסוים בשל בעיות טכניות וכתוצאה מכך מר מרטין עלול להחליץ את רסיטל הפסנתר של בתו בטופקה.
אף על פי כן, בוב, מגלה למר מרטין שלאורך השנים הוא תיחזק את צ'רלי בזמנו הפנוי, ושצ'רלי מסוגל להביא אותו לטופקה.
צ'רלי מצליח להביא את מר מרטין ליעד בזמן.
כהכרת תודה מר מרטין מעסיק את צ'רלי ובוב בהסעת ילדים בפארק שעשועים.
הספר נחשף לראשונה בקומיק-קון, סן דייגו, שם חולקה מהדורה מוגבלת של 150 עותקים למשתתפים.
השחקנית אליסון דייוויס השתתפה באירוע בו היא התחזתה לסופרת הבדיונית בריל אוונס.
הספר מוצג בפרק הראשון של המיני-סדרה "סיפורה של ליסי" (2021) בהפקת Apple TV, שהיא עיבוד לרומן אחר של סטיבן קינג.
צ'רלי והמספרים היא סדרת טלוויזיה ישראלית לפעוטות בת 25 פרקים, אשר שודרה בערוץ בייבי בשנת 2010. באנגלית הסדרה מכונה Charlie and the Numbers.
בכל פרק צ'רלי וחבריו המספרים מלמדים את הצופים לזהות את הספרות, להבין את ערכן ולספור אותן.
צ'רליסון בנסחופ (בהולנדית: Charlison Benschop; נולד ב-21 באוגוסט 1989 בווילמסטאד שבאנטילים ההולנדים השייכים להולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת המילואים של פורטונה דיסלדורף.
בנסחופ נולד בווילמסטאד שבאנטילים ההולנדים השייכים להולנד.
הוא שיחק במחלקות הנוער של SCO 63' ושל ספייקניסה.
בנסחופ החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-וואלבייק בעונת .
לקראת עונת חתם על חוזה ל-5 שנים בא.ז.
ב-20 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-81 בניצחון 2-1 על טוונטה במסגרת המחזור ה-15 בליגת העל ההולנדית.
ב-2 באפריל 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו, השער בניצחון 1-0 על פיינורד במסגרת המחזור ה-29.
בעונת שיחק בנסחופ בברסט מליגת העל הצרפתית.
ב-11 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 85 דקות בהפסד לנאנסי במחזור הליגה הראשון, וב-2 בנובמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, שער שהבקיע בתוספת הזמן בניצחון 2-0 על לוריאן.
בסך הכל ערך 27 הופעות בהן הבקיע חמישה שערים.
במשך שתי העונות הבאות שיחק בנסחופ בפורטונה דיסלדורף והבקיע 25 שערים ב-58 הופעות.
לקראת עונת חתם בנסחופ בהנובר 96 מהבונדסליגה.
ב-15 באוגוסט 2015 ערך בנסחופ את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, כשנכנס כמחליף בפתיחת המחצית השנייה בתיקו 2-2 נגד דרמשטאדט 98 במסגרת המחזור הראשון.
שתי דקות לאחר כניסתו למשחק, הבקיע בנסחופ את שער הבכורה שלו במועדון.
בנסחופ ירד ליגה עם האנובר בעונת 2016/17 ושב עמה לבונדסליגה בעונת 2017/18.
בתום עונת 2017/18 עזב בנסחופ את האנובר וחתם באינגולשטאדט 04 מהבונדסליגה השנייה.
בנסחופ שיחק באינגולשטאט חצי עונה, ולאחר מכן הושאל לדה חראפסחאפ מליגת העל ההולנדית.
בינואר 2020 חתם באפולון לימסול, בינואר 2022 חתם בפורטונה סיטארד.
בשנת 2010 בנסחופ ערך הופעה אחת במדי נבחרת הולנד בכדורגל עד גיל 21, בה הבקיע שער.
בהמשך השתייך בנסחופ לנבחרת קוראסאו.
שלום צ'רלי שלוש (26 באפריל 1964 – 21 באוקטובר 1990) היה שוטר ישראלי ששירת כלוחם בימ"מ ונהרג בפיגוע בשכונת בקעה.
על פועלו עוטר בעיטור האומץ של משטרת ישראל.
שלוש נולד במושב חוסן שבגליל המערבי בנם של אנט ויצחק.
הוא למד בחטיבת הביניים "יד נתן", הסמוכה לעכו ובישיבה תיכונית "מגדל אור" שבמגדל העמק.
ב-1982 התגייס לצה"ל במסלול בני המושבים ושירת בגדוד הנח"ל המוצנח של חטיבת הצנחנים בתקופת מלחמת לבנון הראשונה.
לאחר מכן הדריך טירונים במחנה 80, ושירת כמ"כ בגדוד, את שירותו הצבאי סיים כרב-סמל פלוגתי של פלס"ר נח"ל, והשתחרר בדרגת סמל ראשון.
לאחר שחרורו התגייס ביולי 1986 למשטרת ישראל והוכשר כלוחם וכחבלן בימ"מ.
הוא השתתף בפעולת ההשתלטות של היחידה על אוטובוס האמהות במרץ 1988. ב-1990 יצא לקורס קצינים.
ב-21 באוקטובר 1990, במהלך היותו בהשלמה של הקורס, התעורר לשמע זעקות בשכונת בקעה בירושלים.
הוא יצא לרחוב ונתקל בעאמר אבו סירחאן, מחבל ערבי חמוש בסכין שנמלט לאחר שרצח באותו הפיגוע בשכונת בקעה את החיילת ואת אלי אלטרץ.
שלוש קרא לאבו סרחאן לעצור, ומשזה לא עצר לנוכח קריאותיו, ירה בו באקדחו לעבר רגליו.
מותו של שלוש עורר דיון מתמשך בסוגיה של הוראות פתיחה באש.
הפיגוע נלמד בצה"ל ובמשטרת ישראל כדוגמה לכך שיש מקרים בהם יש לירות על מנת להרוג, כאשר יש אמצעי ומטרה על מנת לפגוע.
כחודשיים לאחר הפיגוע ירה אחיו של שלוש, אריה, על מכונית פלסטינית בצומת גוש עציון ופצע שלושה מנוסעיה.
הוא נידון לשבע שנות מאסר, ושוחרר לאחר שנתיים וחצי.
סמוך למקום הירצחו בשכונת בקעה, ברחוב גדעון פינת רחוב אפרים, הוקם גלעד לזכרו.
שלוש הותיר אחריו אישה יעל, ובת שירלי (שנקראה על שמו) שנולדה שבועיים לאחר הירצחו.
צ'רלי פרייזר היא דוגמנית ושחקנית אוסטרלית.
החל ממאי 2018, היא מדורגת כאחת מדוגמניות "טופ 50" בתעשיית האופנה על ידי models.com.
היא הייתה הדוגמנית המוזמנת ביותר של אביב 2018 של שבוע האופנה בניו יורק.
פרייזר היא הילדה האמצעית מבין שלושה אחים.
בשנת 2015 ביתם נהרס על ידי חבר משפחה לאחר סכסוך בין אביה לחבר.
פרייזר התגלתה על ידי צלם בניוקאסל, ניו סאות' ויילס.
פרייזר הופיע על השער של ווג אוסטרליה.
היא הופיעה במגזינים נחשבים בהם ווג ווג איטליה, ווג מקסיקו, ווג יפן, Numero, Russh ו־Dazed.
היא משתתפת בקמפיין הקוסמטיקה של טום פורד "BOYS & GIRLS".
בשנת 2023 הופיעה בסרט "רק לא אתה".
שנה סרטתפקיד הערות 2023רק לא אתה מרגרט2024פיוריוסה: מסאגת מקס הזועםמארי ג'ו בהסא
פרופסור צ'רלס לאון ספרונג הוא רופא, חוקר קליני וחבר סגל האוניברסיטה העברית.
היה מנהל היחידה לטיפול נמרץ בבית החולים הדסה עין כרם.
ספרונג נולד וגדל בארצות הברית, אביו עסק בין היתר בהברחת נשק למדינת ישראל טרם הקמתה.
בשנת 1990 עלה לישראל יחד עם אשתו והחל לעבוד במרכז הרפואי הדסה.
התמחה ברפואה פנימית ובטיפול נמרץ ובהמשך מונה למנהל המחלקה לטיפול נמרץ כללי.
בין השנים 2000–2005 היה יו"ר ועדת המשנה הרפואית בוועדה לענייני החולה הנוטה למות (ועדת שטיינברג).
היה חבר בוועדה המייעצת של מיזם 'עד מאה ועשרים' של ארגון רבני צוהר.
בשנת 2015 זכה בפרס בוני ציון של ארגון נפש בנפש בתחום המדע והרפואה.
באותה השנה היה בין החותמים נגד עמדת הר"י בנושא הזנה בכפייה לשובתי רעב.
ספרונג מתמקד במחקריו בהבנה ובטיפול במצבים רפואיים חמורים ובסוגיות האתיות הכרוכות בהם.
עבודתו באה לידי ביטוי בכ-300 פרסומים שראו אור בכתבי עת מדעיים וזכו להוקרה מגופים שונים.
כיושב הראש של מספר ארגונים הוא פעל לקידום מטרות רבות, כגון: הכרה בטיפול נמרץ כתת-התמחות, אישור ויישום חוק החולה הנוטה למות, שיפור הטיפול שמקבלים ביחידות הטיפול הנמרץ בישראל, שינוי הפרקטיקות הנוגעות למצבי רפואה חמורים, מיון ראשוני וטיפול בחולים סופניים.
היה נשוי לרבקה ספרונג (נפ' ביולי 2022), להם 4 ילדים ונכדים.
התגורר בעבר בירושלים וכעת מתגורר במודיעין.
צֶ'רְנוֹבִּיל (באוקראינית: Чорно́биль - "צ'וֹֹרְנוֹבִּיל"; ברוסית: Черно́быль - "צֶ'רְנוֹבִּיל") היא עיר במחוז קייב (קייבסקאיה אובלסט) שבצפון אוקראינה, בסמוך לגבול עם בלארוס.
בשנת 1986 פונתה העיר כתוצאה מאסון צ'רנוביל, שהתרחש בכור הגרעיני הסמוך לה.
"צ'וֹרְנוֹבִּיל" בשפה האוקראינית הוא שמו של צמח מסוג לענה.
האזכור הראשון של צ'רנוביל הוא משנת 1193, והיא תוארה בו כאזור ציד של האצולה המקומית.
במהלך המאה ה-13 צ'רנוביל הייתה כפר של הדוכסות הגדולה של ליטא.
ב-1566 הכפר הוענק כפייף לפילון קמיטה, שהיה איש צבא ואציל ליטאי.
הפרובינציה שבה שכן הכפר הועברה ב-1569 לממלכת פולין, וב-1793 היא סופחה לאימפריה הרוסית.
אוכלוסיית צ'רנוביל הייתה מורכבת עד המאה ה-20 מאיכרים אוקראינים ופולנים, וכן מיהודים רבים.
בשלהי המאה ה-16 כפו שלטונות פולין על איכרי האזור, שהשתייכו לכנסייה האורתודוקסית-מזרחית, להמיר את דתם לנצרות קתולית.
הם חזרו לדתם המקורית רק לאחר סיפוח אוקראינה לנסיכות מוסקבה.
הכנסייה והמנזר הדומיניקניים הוקמו במאה ה-17 על ידי לוקאש ספייה, בשיאה של הקונטרה-רפורמציה.
המנזר הופקע ב-1832. בצ'רנוביל הייתה גם כנסייה של הקתולים העתיקים, שננטשה ב-1852.
מצבה של העיר השתנה מאוד מאז שנות ה-80 של המאה ה-19. ב-1898 מנתה אוכלוסיית העיר 10,800 תושבים, מתוכם 7,200 יהודים.
במלחמת העולם הראשונה העיר נכבשה, ולאחר מכן הייתה זירת מאבקים במלחמת האזרחים שפרצה בין הבולשביקים לבין האוקראינים.
במסגרת המלחמה הפולנית-סובייטית העיר נכבשה שוב על ידי צבא פולין, ולאחר מכן על ידי יחידת פרשים של הצבא האדום.
החל מ-1921 צ'רנוביל הייתה חלק מאוקראינה הסובייטית.
במהלך הקולקטיביזציה של סטלין נהרגו בעיר אנשים רבים, וגם ההולודומור שהתרחש לאחר מכן גבה קורבנות רבים.
הקהילה הפולנית המקומית גורשה לקזחסטן ב-1936. במהלך מלחמת העולם השנייה העיר נכבשה על ידי הנאצים ב-25 באוגוסט 1941, ושוחררה ב-17 בנובמבר 1943.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 האזור נבחר כאתר שבו ייבנה הכור הגרעיני הראשון על אדמה סובייטית.
בליל 26 באפריל 1986 התרחש אסון צ'רנוביל שבו התפוצץ הכור הרביעי בתחנת הכוח הממוקמת כ-18 ק"מ בכיוון צפון-צפון-מערב לעיר.
בימים הראשונים שלאחר הפיצוץ הכחישו השלטונות את מידת חומרתו, אולם לבסוף הבינו שאין מנוס מפעולה, והחליטו לפתוח בפינוי כולל של כל היישובים הנמצאים ברדיוס של כ-30 ק"מ מהכור, ובכללם צ'רנוביל.
ערב האסון חיו בעיר 14,000 אנשים.
לאחר התפרקות ברית המועצות העיר נותרה תחת שלטון אוקראיני.
אף על פי שהעיר פריפיאט הסמוכה לא שוקמה מאז, בצ'רנוביל בוצעו מספר פרויקטים של עבודות שיקום וחידוש.
בשנת 2003 החליטה סוכנות UNDP של האומות המאוחדות להשיק תוכנית לשיקום אזור האסון.
התוכנית הייתה מבוססת על דו"ח מיוחד בנושא ההשלכות על האוכלוסייה שהוכן בפברואר 2002. המטרה העיקרית של התוכנית היא לסייע לממשלת אוקראינה להתמודד עם תוצאות האסון ארוכות הטווח בתחומים שונים, ובהם בתחומי החברה, הכלכלה והאקולוגיה.
התוכנית מופעלת באזורי אוקראינה שנפגעו בצורה הקשה ביותר כתוצאה מהאסון: מחוז קייב, מחוז ז'יטומיר, מחוז צ'רניהיב ומחוז רובנו.
הכור עדיין פעיל ומתבצעות בו עבודות לניטור מצבו וסגירתו שימשכו עוד שנים רבות.
אף על פי שהאזור מוכרז כולו כשטח סגור, בכל זאת מתגוררים בעיר כמה מאות תושבים; מלבד מדעני גרעין, מומחים לקרינה ועובדי תחזוקה של תחנת הכוח אשר באים לתקופות קצובות, ישנם גם קשישים שבחרו לחזור ולעבד את האדמה, משפחות עניות שנאלצות לגור באזור בהיעדר אפשרויות פרנסה אחרות, ואסירים נמלטים.
ב-4 באפריל 2020 פרצה שרפת ענק ביער הסמוך לעיר, בעקבות גל חום חריג בעוצמתו שפקד את האזור ולאחר שמבקר ששהה במקום הצית אש.
השרפה כילתה דונמים רבים והתקשורת דיווחה על סכנה אפשרית לכור, ברם בתום 10 ימים האש כובתה ב-14 באפריל, בחסות גשם שהחל לרדת.
נוסף לכך, השלטונות האוקראיניים נאלצים להתמודד עם ניסיונות של תיירים סקרנים להגיע לאזור בעקבות הסדרה מבית HBO שמתארת את אירועי אסון הכור.
ניתן להיכנס לעיר רק בסיורים מודרכים אך ישנם תיירים שמסתננים לאזור ללא רשות וללא ליווי.
היהודים הובאו למקום על ידי פילון קמיטה במהלך התקופה שבה הליטאים יישבו את האזור.
במחצית השנייה של המאה ה-18 צ'רנוביל הפכה למרכז חשוב עבור החסידות.
האירוע הבולט בתקופה זו היה הקמתה של חסידות צ'רנוביל על ידי הרבי מנחם נחום מצ'רנוביל.
האוכלוסייה היהודית סבלה רבות בפוגרומים שנערכו באוקטובר 1905 ובמרץ-אפריל 1919, ורבים נהרגו או נשדדו כתוצאה מהסתה אנטישמית במסגרת פרעות "המאות השחורות".
שושלת טוורסקי עזבה את צ'רנוביל ב-1920, והעיר חדלה מלהיות מרכז חסידי-יהודי.
הקהילה היהודית המקומית חוסלה במהלך השואה בתקופת הכיבוש הנאצי.
צ'רנוביץ (באוקראינית: Чернівці, "צֶ'רְנִיבְצִי"; ברוסית: Черновцы, "צֶ'רְנוֹבְצִי"; ברומנית: Cernăuţi, "צֶ'רְנַאוּץ", בגרמנית Czernowitz "צ'רנוביץ", ביידיש: טשערנאָוויץ או טשרנוביץ) היא עיר מחוז בצפון בוקובינה, כיום באוקראינה, השוכנת על גדת הנהר פרוט, סמוך לגבול עם צפון רומניה, כ-650 קילומטר מדרום־מערב לבירה קייב.
שטח העיר כ-150 קילומטר רבוע.
צ'רנוביץ הייתה למשך כמעט מאתיים שנה בירת חבל בוקובינה תחת שלטון אוסטרי ואחר כך רומני.
היא עיר מודרנית, ובה מבנים בעלי אדריכלות נאה, פסלים, אנדרטות, פארקים ירוקים וכיכרות רבות.
ראשיתה של העיר במבצר עתיק מתקופת רוס של קייב, ששמו "Chern" – "שחור".
המבצר שכן על הגדה השמאלית של הנהר פרוט, בגבולה הדרומי של ווהלין, ונקרא "שחור" בשל צבען הכהה של חומותיו והאדמה השחורה הפורייה שסביבו.
בשנת 1259 הפולשים המונגולים הרסו את המבצר.
בעקבות הכיבוש התפתח היישוב במיקום אסטרטגי נוח יותר, על הגדה הימנית של הנהר פרוט.
בין השנים 1359–1774 הייתה צ'רנוביץ חלק מנסיכות מולדובה.
צ'רנוביץ מוזכרת לראשונה בכתובים ב-8 באוקטובר 1408, במכתב מהשליט אלכסנדרו הטוב לסוחרים בלמברג, ותאריך זה נחוג כל שנה כ"יום העיר".
ב-1457 נעשתה צ'רנוביץ עיר מסחר מרכזית.
העיר נהרסה כמה פעמים בתקופה העות'מאנית.
מ-1774 ועד 1919 שלטה בה אוסטריה במסגרות מדיניות שונות, והעיר הייתה לבירת ארץ הכתר בוקובינה.
חלק ניכר מבתי העיר שסגנונם אירופי עתיק, מקורם בתקופה זו, הנחשבת בעיני תושבי העיר ל"תור הזהב".
בשנת 1905 הוקם בית התיאטרון שפועל גם כיום.
לאחר התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918, ממלכת רומניה שלטה בצ'רנוביץ ובסביבתה עד 1940, אז תפס הצבא האדום את העיר והיא סופחה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית השייכת לברית המועצות.
בתחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות במלחמת העולם השנייה, תפסה רומניה את השליטה בעיר וברוב אוקראינה הדרומית.
לאחר הצלחת הצבא האדום בהדיפת צבאות מעצמות הציר, שבה העיר ב-1944 לשליטה סובייטית.
מ-1950 הידלדלה במהירות האוכלוסייה הרומנית בצ'רנוביץ ונהייתה מיעוט.
כשהסובייטים השתלטו על בוקובינה, נמלטו רומנים רבים לרומניה או גורשו לסיביר.
מ-1991, עם קריסת ברית המועצות, שייכת העיר לאוקראינה העצמאית.
המיעוט הרומני בעיר ממשיך להצטמצם, בשל התבוללות תרבותית והגירה לרומניה.
במפקד האוכלוסין משנת 2001 מנתה אוכלוסייתה 240,621 נפש.
האוכלוסייה הורכבה מ-65 קבוצות אתניות שונות, העיקריות שבהן:
בעבר הייתה בצ'רנוביץ אוכלוסייה יהודית גדולה.
רבים מהיהודים הגיעו לצ'רנוביץ בתקופת המשטר האוסטרי, הסובלני יחסית למשטרים באזורים הסמוכים.
מעניין במיוחד לגלות שורת מגיני דוד - אות להערכה שרחש האדריכל לרב המקומי, בראש אחד ממגדלי האוניברסיטה המפוארת של העיר, אשר שימש במקור ל.
האוכלוסייה היהודית הייתה מגוונת מאוד: רפורמיים, בהנהגת הרב אליעזר אליהו איגל וממשיכיו, שכונו בשם "ההולכים קדימה", אורתודוקסים, בהנהגת הרב בנימין אריה וייס וממשיכיו, שכונו "העומדים", מתבוללים בתרבות הגרמנית, ציוניים, קומוניסטים ובונדיסטים.
היהודים בצ'רנוביץ דיברו בשפה המבוססת על הגרמנית הווינאית ומתובלת במילים ובביטויים ביידיש ובאוקראינית.
האוכלוסייה החרדית דיברה בעיקר יידיש.
בין השנים 1784–1805 רב העיר היה הרב חיים טירר, מגדולי תנועת החסידות, שנודע בכינוי "רבי חיים מצ'רנוביץ" או "הצ'רנוביצר", ונקרא גם "בעל באר מים חיים", על שם הספר שחיבר.
בבית העלמין היהודי בצ'רנוביץ נמצא קברו של רבי ישראל מרוז'ין מגדולי החסידות, ורבים נוהגים לפקוד את קברו.
ביוזמת נתן בירנבוים, ב-1908 נערכה בעיר ועידת הסופרים היהודים של שפת היידיש, שהכריזה על היידיש השפה הלאומית של היהודים.
בשנים 1912–1914 שימש סאלו וייסלברגר היהודי כראש העיר.
בכתב העת היידי "טשערנאוויצר בלעטער" הופיעו יצירותיהם של איציק מאנגער, אליעזר שטיינברג ומשה אלטמן.
כתב העת הופיע בשנים 1928–1938 עד שאסרו השלטונות את פרסומו.
עורכו היה שמואל אבא סופר שנרצח ב-1941.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-50,000 יהודים, יותר משליש מאוכלוסיית העיר.
באוקטובר 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה הקימו הרומנים את גטו צ'רנוביץ.
במרץ 1944 היו בעיר כ-15,000 יהודים, כאשר נכבשה בידי הצבא האדום.
לאחר סיום המלחמה פעל בעיר הרב מסקולן לאסוף ילדים יהודים שנשארו בכפרים בסביבה אצל הגויים כדי להבריח אותם את הגבול לבוקרשט.
לאחר סיום המלחמה הגיעו לעיר יהודים נוספים מן הסביבה.
עם התפרקות ברית המועצות בתחילת שנות ה-90 היגרו רבים לישראל ולעולם המערבי.
בתחילת המאה ה-21 חיו בעיר כ-5,000 יהודים.
בתקופת הזוהר שלה, עשרות בתי כנסת שקקו חיים בצ'רנוביץ, אך בסוף המאה ה-20, שימש בית הכנסת המרכזי כבית קולנוע.
בתקופת המשטר הקומוניסטי האנטישמיות ה"קלאסית" בצ'רנוביץ דוכאה לרמה בה הייתה לא ניכרת במרחב הציבורי, פרט למדיניות הדיכוי האנטי-ציוני, למניעת ההתארגנות הקהילתית הכלל-ארצית ולמגבלות מסוימות של "נומרוס קלאוזוס" בקבלה לאוניברסיטה, ללימודי רפואה למשל.
בדומה לעוד מקומות בברית המועצות, נאלצו משום כך צעירים יהודים, למרות כישוריהם, לנדוד לאוניברסיטאות בחלקים מרוחקים של ברית המועצות (באזורים בהם היו פחות יהודים מקומיים).
בשנת 2004 חודשה פעילות הקהילה בעיר על ידי שליח חב"ד, הרב מנחם מענדל גליצנשטיין, שמכהן גם כרב המחוז.
ביולי 2021 הודיע מושל מחוז צ'רנוביץ שיחזיר את המבנה ההיסטורי "הבית היהודי", שנבנה בשנת 1908, לידי הקהילה היהודית המקומית.
זו מתעתדת להעביר אל המבנה את בית הספר היהודי, משרדי הקהילה והמוזיאון היהודי.
המבנה הוחרם מהקהילה בידי הנאצים בשנת 1941, ואחרי מלחמת העולם השנייה הולאם על ידי המשטר הסובייטי.
את העיר משמש נמל התעופה צ'רנוביץ.
לצ'רנוביץ אחת עשרה ערים תאומות, כדלהלן:
הצ'רנגו (גם: גיטרה אנדית) הוא כלי פריטה דרום-אמריקאי ממשפחת הלוּט.
לצ'רנגו יש מספר בתים (שריגים) הנעים בין 5 ל-18, ו-5 זוגות מיתרים.
לפי המסורת גב הצ'רנגו נבנה משריון מיובש של ארמדילו ותיבת התהודה, הצוואר וכו' נבנו מעץ.
כיום, הצ'רנגו מיוצר לרוב בצורת קערה מעץ בניסיון לחקות את צורת שריון הארמדילו.
בניגוד לרוב הכלים ממשפחת הלוּט העשויים מעץ, הגוף והצוואר עשויים מגוש (בלוק) יחיד של עץ, המגולף לצורת השריון.
האורך הכולל של צ'רנגו טיפוסי הוא כ-66 סנטימטר, כשאורך הצוואר הוא 37 סנטימטר.
כיוון הצ'רנגו משתנה, שני הכיוונים הנפוצים ביותר לצ'רנגו של 5 זוגות מיתרים הם (מלמעלה למטה):
נהוג לכוון את זוג המיתרים השלישי (האמצעי) בהפרש של אוקטבה זה מזה.
בין הנגנים המפורסמים בעולם שמנגנים בצ'רנגו ניתן למצוא את חיימה טורס ויהודה גלאנץ.
צ'רמיין אליזבת' הופר היא כדורגלנית קנדית לשעבר ששיחקה כחלוצה מרכזית.
הופר הייתה חברת הנבחרת הקנדית לנשים בשנים 1986–2006, זכתה ארבע פעמים בפרס השחקנים הקנדיים ונכנסה להיכל התהילה של הכדורגל הקנדי.
היא השתתפה שלוש פעמים במשחקי גביע העולם לנשים של פיפ"א: שוודיה 1995, ו-1999 ובארצות הברית 2003.
כמו כן, הופר שיחקה במועדונים בנורווגיה, באיטליה, ביפן ובארצות הברית.
הופר, ילידת ג'ורג'טאון, גיאנה, החלה את הקריירה שלה בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית (שם קיבלה תואר במדעי האוכל).
היא השיגה בקבוצה מספר שיאים בהם היא מחזיקה עד היום.
את הקריירה המקצוענית שלה החלה בליגה הראשונה של יפן.
לאחר מספר שנים עברה לעונה אחת לאיטליה והמשיכה למספר עונות בארצות הברית.
בין השאר שיחקה באטלנטה ביט בשיקגו קובראס וברוקפורד דקטילס.
היא סיימה את הקריירה המקצוענית שלה בניו ג'רזי בשנת 2008.
הופר צורפה לנבחרת הנשים של קנדה כאשר זו הוקמה ב-1986, ושיחקה בה עד 2006. את הופעת הבכורה שלה בנבחרת עשתה ב-7 ביולי 1986 נגד ארצות הברית.
הייתה מלכת השערים וההופעות בנבחרת קנדה, עם 71 שערים ב-131 משחקים, והשתתפה עם הנבחרת בגביע העולם 1995, בגביע העולם 1999 ובמשחקים שנערכו ב-2003. במשחקי 2003 זכתה קנדה במקום הרביעי, גם בזכות 4 שערים שהופר הבקיעה.
היא נבחרה אז לנבחרת הטורניר.
מאוחר יותר נבחרה להיכל התהילה של הכדורגל הקנדי.
ב- 2022 התגוררה הופר בוואקו, טקסס, ארצות הברית, וגידלה שם את ביתה צ'רלי שהייתה בת 17. לדבריה לביתה יותר יכולות ככדורגלנית מאלו שהיו לה באותו גיל.
מועדון הכדורגל צ'רנומורץ אודסה (באוקראינית: Футбольний клуб Чорноморець Одеса) הוא אחד ממועדוני הכדורגל היותר חשובים וידועים באוקראינה ולפני כן בברית המועצות.
המועדון נמצא בעיר הנמל אודסה שבדרום אוקראינה.
בתחילת המאה ה-20 באודסה, ליד פארק שבצ'נקו, מבנה שיועד להיות אגם.
אך, לאחר חפירות האגם, מימון העבודה הופסק וכך גם הבנייה.
במהרה החור הפך למגרש דשא לאחת מקבוצות הכדורגל שלא משחקות בליגה.
החור יצר צורה המזכירה את צורתו של הים השחור, ולכן השם שניתן למגרש זה ולקבוצת הכדורגל היה צ'רנומורץ, שפירושו הוא "איש הים השחור".
לאחר מלחמת העולם השנייה המועדון הוקם מחדש כאשר היא משותפת בליגה הסובייטית הנמוכה.
בשנת 1950 המועדון הפסיד את מקומו בשלב הפלייאוף לספרטק אוז'הורוד וירד להשתתף בתחרויות רפובליקניות.
בשנת 1953, בזמן הרחבתה של הליגה השנייה, מטאלורג אודסה הופיעה בליגה.
לאחר מכן מטאלורג שינתה את שמה לפיסצ'ביק אודסה הידועה.
מאז שנת 1958 המועדון מוכר כצ'רנומורץ אודסה.
לאחר פירוקה של ברית המועצות המועדון היה אחד מהמייסדים של ליגת העל האוקראינית, כאשר הוא זוכה בגביע האוקראיני ומסיים במקום החמישי בעונה הראשונה של הליגה.
צ'רנומורץ רשמה לעצמה את המקום השלישי במשך שתי העונות שבאו לאחר מכן ואת המקום השני בשתי העונות הבאות.
הם זכו שוב בגביע בשנת 1994.
השנים המוצלחות ביותר של המועדון היו תחת המאמן ויקטור פרוקופנקו ולאחר מכן המאמן לאוניד בוריאק.
בסוף עונת 98–1997, לאחר קשיים כלכליים ומכירת שחקנים מובילים, הקבוצה ירדה לליגה השנייה של אוקראינה.
הם העפילו לליגה הראשונה בחזרה עונה לאחר מכן, אך סיימו במקום הלפני אחרון וירדו בחזרה ליגה.
צ'רנומורץ חזרו לליגה הראשונה בעונת 03–2003 ושרדו בליגה לאחר עונות סבירות ביותר.
הם סיימו את עונת 06–2005 במקום השלישי והשתתפו במפעל גביע אופ"א שנה לאחר מכן.
המועדון השתתף במוקדמות גביע אופ"א בעונת , שם הודח על ידי הפועל תל אביב.
ב-6 בנובמבר 2008 פיפ"א הפחיתה שש נקודות לקבוצה.
המועדון סיים את עונת 09–2008 במקום העשירי למרות הפחתת הנקודות.
עונת 10–2009 נרשמה כתצוגה רעה של הקבוצה וכך מצאו את עצמם יורדים ליגה.
זה לקח רק שנה לצ'רנומורץ לחזור לליגה הבכירה ומנקודה זו הצליחה להישאר בליגה.
הקבוצה סיימה את עונת 2009/2010 במקום 15 ובעקבות כך ירדה מפרמייר ליג האוקראיני לליגה האוקראינית הראשונה.
את ליגת המשנה בעונת 2010/2011 סיימה צ'רנומורץ במקום השני ובעקבות כך חזרה לליגה הבכירה.
ברם בעונת 2018 שוב שיחקה בליגה הראשונה, אך עונה לאחר מכן חזרה לליגת העל, בעקבות פירוק מועדון "פולטבה".
ברם, בתום עונה זו ירדה חזרה לליגת המשנה אחרי שהפסידה במשחקי המבחן.
בעונת 2020/2021 הבטיחה חזרה לליגת העל האוקראינית בכדורגל לאחר העדר של 3 שנים.
בסיום עונת 2024/2025 ירדה לליגה האוקראינית הראשונה
מקום שלישי בליגה הסובייטית: 1974
1958 ואילך - צ'רנומורץ' אודסה
צ'רנו מורה פורט וארנה (בולגרית: Черно море Порт Варна), היא קבוצת כדורסל בולגרית מהעיר וארנה, המתמודדת בליגת העל הבולגרית.
הקבוצה נוסדה בשנת 1947, וזכתה 3 פעמים באליפות בולגריה.
3 פעמים זכתה בגביע הבולגרי.
בין ההשתתפות הבינלאומית שלהם: בגביע קוראץ' בשנים 1993, 1997, 1998, 2001. ובגביע ספורטה בשנים 1999, 2000. בשנת 2001 הקבוצה הייתה אמורה לשחק מול אפולון לימסול במוקדמות גביע קוראץ', אך ויתרה על השתתפות מסיבות כלכליות.
בעונת 2013/14 הפסידה בגמר הגביע לקבוצת לבסקי סופיה 100-97.
בעונת 2008/09 ובעונת 2009/10 (פיינל פור) השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית.
צ'רנומורץ נוֹבוֹרוֹסִיסְק הוא מועדון כדורגל מקצועני מעיר הנמל נובורוסיסק שלחוף הים השחור ברוסיה והיא מהווה לאחת מקבוצות הכדורגל הוותיקות ביותר ברוסיה.
הקבוצה מתמודדת בליגה הרוסית הראשונה.
הקבוצה הוקמה לראשונה ב-1907 כ"אולימפיה נובורוסיסק".
ב-1931 השתלטה אגודת דינמו על הקבוצה והיא נקראה בשם זה במשך עשור.
ב-1945 שינתה שמה לסטרויטל לאחר שהועברה לבעלות מפעל בנייה מקומי ופורקה כעבור זמן.
ב-1960 הוקמה מחדש בשם צמנט נובורוסיסק וב-1992 החלה להיקרא בשמה הנוכחי, צ'רנומורץ נובורוסיסק.
לאורך כל התקופה הסובייטית, החל משנת 1960 שיחקה בדרג ב' של האליפות הסובייטית.
ב-1992, עם הקמת ליגת העל הרוסית הקבוצה קיבלה הזמנה מהתאחדות הכדורגל הרוסית להתמודד בליגת המשנה, ב-1994 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה והתמודדה בליגת העל הרוסית עד 2001 כאשר הישג השיא שלה היה המקום השישי (שבשל כך קיבלה זכות להתמודד בסיבוב הראשון בגביע אופ"א.
היא נפגשה במשחק הראשון מול ולנסיה הספרדית ובמשחק הראשון, שנערך בביתה, הקבוצה הפסידה 1:0 והשאירה סיכוי להעפיל אם תנצח בחוץ, אך במשחק הגומלין היא נמחצה על ידי הספרדים, לאחר שהובסה בתוצאה 0:5 והודחה מהטורניר).
בסיום עונת 2002 סיימה במקום ה-16 והאחרון ונשרה לליגת המשנה.
בעונת 2002 התמודדה הקבוצה בליגה הרוסית הראשונה, אך לא הצליחה להעפיל שוב לליגה הבכירה, אף שהעפילה לגמר גביע הליגה הרוסית, בו הפסידה לזניט סנקט פטרבורג, 5:2 בסיכום הכללי.
ב-2005 הקבוצה נשרה לליגה החובבנית, תחת השם "פ.צ.
נובורוסיסק" וזמן קצר לאחר מכן העפילה לליגה השנייה.
ב-2007 העפילה לליגת המשנה, אלא שבעונת 2009 הודחה בחזרה לליגה השנייה.
ב-2010 הקבוצה הבטיחה את מקומה בליגת המשנה 3 מחזורים לסיום העונה וזכתה בגביע ליגת הכדורגל המקצוענית להכרעת מנצחת הליגה הרוסית השנייה.
אלא שבהתאם לתוצאות העונה, ירדה ליגה וחזרה לליגה השנייה בשנת 2011.
מאז עונת 2013 מתמודדת הקבוצה בליגה הרוסית השנייה.
בספטמבר 2022 קבוצת החברות Delo בבעלותו של איוואן שישקאריוב, עסקן ספורט ואיש עסקים, הפכה לבעלי השליטה במועדון הכדורגל צ'רנומורץ.
עונה טורניר שלב מדינה יריבה משחק בית משחק חוץ בסיכום הכולל<center>2001<center>גביע אופ"א<center>סיבוב ראשון<center>ולנסיה<center>1-0<center>0-5<center>0-6
טורניר הופעות ניצחונות תיקו הפסדים שערי זכות שערי חובה גביע אופ"א 2 0 0 2 0 6
האצטדיון המרכזי בנובורוסיסק, נבנה ב-1930 במימון כוחות הביטחון הסובייטיים, באמצעות אגודת "דינמו".
תחילה נשא האצטדיון את השם "דינמו" ובשנות ה-70 נקרא אצטדיון טרוד.
עד 1996 האצטדיון הכיל עד 8,000 צופים, באותה שנה הוא שופץ והורחב וכיום מכיל 12,910 מקומות ישיבה.
ברם בעונת 2024-2025 האצטדיון נדחה מהשתתפות בליגת העל, בעקבות אי התאמת האצטדיון לתקני הליגה ובעלי הקבוצה הודיעו כי ישקיעו כספים בשיפוץ האצטדיון.
צ'רניאחובסק היא עיר במרכז המובלעת הרוסית קלינינגרד, ומשמשת כמרכז המנהלי של ראיון צ'רניאחובסקי.
העיר שוכנת בנקודה בה נפגשים הנהרות אינסטרוץ' (Инструч) ואנגראפה (Анграпа), ויוצרות את נהר פרגוליה.
בשנת 1336, במסגרת מסע הצלב הפרוסי, הקימו אנשי המסדר הטבטוני מבצר, במקום בו מצוי העיר.
בשנת 1376, במסגרת מסעי הצלב הצפוניים, נחרב המקום.
ב-10 באוקטובר 1583 הוענקו לאינסטרבורג זכויות עיר.
עם הקמת ממלכת פרוסיה בשנת 1701, נכללה בה אינסטרבורג.
העיר הייתה במאה ה-19 תחת שלטון פרוסי.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר בידי הרוסים.
באפריל 1943 הפציצו מטוסים רוסים את העיר ובדיווחים נטען שהעיר הייתה ל, גיהנם של אש".
ביולי 1944, בעקבות כיבוש גרודנו, הוחל בפינוי נשים וילדים מאיסטרבורג ומכלל רפוסיה המזרחית.
בסוף יולי דיווח רדיו גרמניה שהאזרחים בעיר צוידו בנשק ונשלחו לסייע בחזית נגד הפלישה הרוסית.
לקראת סוף אוקטובר הוחל על ידי הצבא האדם בתנועת מלקחיים לכיבוש העיר וב-22 בינואר 1945 נכבשה העיר בידי הצבא האדום.
ב-1946 הוחלף שמה לצ'רניאחובסק על שם הגנרל הסובייטי איוואן צ'רניאחובסקי שנהרג בקרבות במזרח פרוסיה בפברואר 1945.
הקהילה היהודית ב"אינסטרבורג" השתייכה לאיגוד הקהילות של מזרח פרוסיה.
בשנת 1938 הייתה הקהילה בין הנפגעות של פוגרומי ליל הבדולח, בהם נחרב בית הכנסת אינסטרבורג.
רבי מקס בארמן היה רב באינסטרבורג.
מחוז צ'רנוביץ (באוקראינית: Чернівецька область) הוא אחד ממחוזות אוקראינה, שוכן בדרום-מרכז המדינה, ובירתו העיר צ'רנוביץ.
שטח המחוז, כשמונת אלפים קמ"ר, ומהווה כ-1.3% משטחה הכולל של אוקראינה.
הן מבחינת השטח והן מבחינת כמות האוכלוסייה מחוז צ'רנוביץ' הוא המחוז הקטן ביותר באוקראינה.
המחוז גובל בצפון במחוזות טרנופול וחמלניצקי, במזרח בויניצה, בדרום במולדובה וברומניה, ובמערב במחוז איוואנו-פרנקיבסק.
מיולי 2020, לאחר יישום רפורמה במחוזות משנה של אוקראינה, מחוז צ'רנוביץ' מחולק ל-3 מחוזות משנה כדלהלן:
שם בעברית שם באוקראינית שטח(קמ"ר) אוכלוסייה2020 מרכז מנהלי מחוז משנה דניסטר Дністровський 2,120 152,200 קלמנצי מחוז משנה ויז'ניצה Вижницький 1,879 89,600 ויז'ניצה מחוז משנה צ'רנוביץ Чернівецький 4,098 648,600 צ'רנוביץ'
מחוז צ'רנוביץ נוצר ב-7 באוגוסט 1940 בעקבות הכיבוש הסובייטי של סרביה וצפון בוקובינה.
המחוז אורגן מהחלק הצפון מזרחי של Ținutul Suceava, מממלכת רומניה, מצטרף לחלקים משלושה אזורים היסטוריים: החצי הצפוני של בוקובינה, החצי הצפוני של מחוז חוטין בבסרביה וחבל הרצה, שהיה חלק ממחוז דורוהוי, (כיום מחוז בוטושאני) של מולדביה.
בשנת 1775, שני מחוזות של מולדביה, שנודעו מאז כבוקובינה, סופחו על ידי המלוכה ההבסבורגית כחלק מהאימפריה האוסטרית והאיטרציה האחרונה שלה אוסטריה-הונגריה.
בשנת 1812, מחצית אחת של מולדביה, שזכתה עד אז לכינוי בסרביה, סופחה על ידי האימפריה הרוסית.
אזור הרצה נשאר במולדביה עד לאיחודו עם ולאכיה ב-1859, איחוד שב-1881 הפך לממלכת רומניה.
ב-1918 התאחדו שני המחוזות בוקובינה ובסרביה עם ממלכת רומניה.
הכיבוש הסובייטי החל ב-28 ביוני 1940. בנוסף לבסרביה, דרשה ברית המועצות את צפון בוקובינה כפיצוי על כיבוש בסרביה על ידי רומניה בשנים 1918 עד 1940. אזור הרצה לא נכלל בדרישות שפנתה ברית המועצות לרומניה, אבל היה נכבש באותו זמן.
רוב השטחים הכבושים אורגנו ב-2 באוגוסט 1940 כרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של מולדובה, בעוד שהשאר, כולל מחוז צ'רנוביץ', שהוקם ב-7 באוגוסט 1940, נכללו ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.
לאורך השנים 1940-1941 גורשו כמה עשרות אלפי בוקובינים לסיביר וקזחסטן, כ-13,000 מהם ב-13 ביוני 1941 בלבד.
גירוש זה ואחר כך התבססו בעיקר על הבדל מעמדי חברתי, הוא כוון לאינטלקטואלים, אנשים שהועסקו בעבר על ידי המדינה, אנשי עסקים, אנשי דת, סטודנטים, עובדי רכבת.
רוב הממוקדים היו רומנים אתניים, אבל היו גם נציגים רבים של עדות אחרות.
מחאות האוכלוסייה הרומנית של בוקובינה שמצאה את עצמה תחת השלטון הסובייטי הביאו לפעולות תגמול סובייטיות חמורות, כולל בעלות אופי אתני.
בחורף ובאביב 1941 פתחו הכוחות הסובייטים (NKVD) באש על קבוצות רבות של מקומיים שניסו לחצות את הגבול לרומניה (להרחבה ראו: טבח לונקה וטבח פאנטנה אלבה).
בין ה-17 בספטמבר ל-17 בנובמבר 1940, בהסכם הדדי בין ברית המועצות לגרמניה, הועברו לגרמניה 43,641 "גרמנים אתניים" מאזור צ'רנוביץ, אם כי סך האוכלוסייה הגרמנית האתנית הייתה רק 34,500, ומתוכם כ-3,500 לא נסעו לגרמניה.
עם הגעתם לגרמניה, שלחה הממשלה הנאצית את רוב הגרמנים הלא-אתניים למחנות ריכוז.
רק חלקם שוחררו לאחר מחאות ממשלת רומניה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר האזור חזר לשליטת הממשל הרומני, הקהילה היהודית באזור נהרסה ברובה בעקבות הגירושים לגטאות ולמחנות ריכוז נאציים, שם מתו כ-60%.
למרות המדיניות האנטישמית של ממשלת רומניה של יון אנטונסקו, ראש עיריית צ'רנוביץ', טריאן פופוביץ', זוכה כעת לכבוד באנדרטת יד ושם בישראל כאחד מחסידי אומות העולם, הציל כ-20,000 יהודים.
ב-1944, כאשר חזרו הכוחות הסובייטים לבוקובינה, ברחו תושבים רבים לרומניה, והתחדשו הרדיפות הסובייטיות, וכתוצאה מכך האזור התרוקן באופן קיצוני.
במונחים דמוגרפיים, גורמים אלו מימי המלחמה ואחרי המלחמה שינו את ההרכב האתני של האזור.
כיום מספר היהודים, הגרמנים והפולנים זניח, בעוד שמספר הרומנים ירד באופן ניכר.
הקהילות הרותניות בבוקובינה מתוארכות לפחות מהמאה ה-16. בשנת 1775, אוקראינים (רותנים) ייצגו כ-8,000 מתוך 75,000 אוכלוסיית בוקובינה.
עד 1918, כתוצאה מהגירה של איכרים אוקראינים מהכפרים הסמוכים בגליציה ובפודוליה, היו למעלה מ-200,000 אוקראינים, מתוך סך של 730,000. רוב האוקראינים התיישבו בחלקים הצפוניים של בוקובינה.
מספרם היה גדול במיוחד באזור שבין הנהרות הדניסטר ופרוט, שם הפכו לרוב.
תהליך דומה התרחש בצפון בסרביה.
לאורך ההיסטוריה של האזור לא היו עימותים בין עדתיים, בעוד שהעיר צ'רנוביץ הייתה ידועה בארכיטקטורה בסגנון גרמני, בחברה מטופחת מאוד ובסובלנות אתנית.
עם זאת, היו מחלוקות אתניות קטנות מדי פעם.
בשנת 1918 רצו אוקראינים רבים בבוקובינה להצטרף למדינה אוקראינית עצמאית.
לאחר תקופה ראשונית של חינוך חינם בשפה האוקראינית, בסוף שנות העשרים של המאה ה-20 ניסו השלטונות הרומניים להעביר את כל החינוך לשפה הרומנית.
בשנים 1940-1941, פעולות התגמול הסובייטיות היו מסיביות יותר בחלקים של מחוז צ'רנוביץ שבהם שלטו הרומנים; אולם כאשר, לאחר 1944, עלתה ההתנגדות האנטי-סובייטית האוקראינית, הרומנים והאוקראינים נלחמו לצדם נגד ה-NKVD.
כאשר ברית המועצות התמוטטה, מחוז צ'רנוביץ, אז חלק מה-SSR האוקראינית, הפך לחלק מאוקראינה העצמאית החדשה (24 באוגוסט 1991).
יש לה רוב אתני אוקראיני.
במשאל העם ב-1 בדצמבר 1991 תמכו 92% מתושבי מחוז צ'רנוביץ בעצמאות אוקראינה, תמיכה רחבה של אוקראינים ורומנים כאחד.
צ'רנווצ'יצה (בבלארוסית: Чарнаўчыцы, צ'רנאוצ'יצי; בפולנית: Czarnawczyce) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, כ-14 ק"מ צפונית לברסט, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
צ'רנווצ'יצה נזכרת לראשונה במאה ה-15 ככפר בבעלות פרטית, ובמשך השנים הייתה למרכז מסחר אזורי.
בשנת 1718 הוענקו ליישוב זכויות עיר, ובהמשך אותה מאה היה היישוב בבעלות משפחת רדזיוויל.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
קהילה יהודית התקיימה בעיירה מראשית המאה ה-17, וזו הייתה כפופה תחילה לקהילת בריסק.
מראשית המאה ה-19 היו היהודים לרוב גדול בקרב תושבי העיירה, ובין מלחמות העולם נמנו ביישוב 428 יהודים.
במהלך הכיבוש הגרמני בזמן מלחמת העולם השנייה גורשו יהודי העיירה לגטו בריסק, ושם חלקו את גורל יתר יהודי המקום, אשר נרצחו ברובם בברונה גורה.
צ'רנוודה (ברומנית: Cernavodă) היא עיר נמל על הגדה הימנית של הדנובה הישנה (זרוע אוסטרוב), מול מרכז ביצת יאלומיצה.
מצ'רנוודה נפתחת תעלת דנובה–הים השחור, המהווה חלק ממערכת השיט החוצה את אירופה ומחברת את רוטרדם עם קונסטנצה.
צ'רנוודה שוכנת בחבל דוברוג'ה, מחוז קונסטנצה, רומניה, ונכון ל-2011, חיים בה 17,022 תושבים.
בסמוך לצ'רנוודה הוקמה תחנת כוח גרעינית המספקת חלק נכבד מהאנרגיה החשמלית שרומניה צורכת.
במקום יש גשר מעל הדנובה, מסילת ברזל, וכבישים.
צ'רמנדר (ביפנית: Hitokage, ヒトカゲ) הוא דמות בזיכיון המדיה "פוקימון".
צ'רמנדר הופיע לראשונה במשחק הווידאו "פוקימון אדום וכחול".
במשחקי הווידאו ובסדרת האנימה צ'רמנדר נחשב לפוקימון התחלתי של הדור הראשון מסוג אש.
בסדרת האנימה צ'רמנדר מתואר כפוקימון אמיץ, עוצמתי ונאמן.
מספרו של צ'רמנדר בפוקידע הוא 004.
צ'רמנדר הוא פוקימון לטאה (סוג אש) בעל עור כתום, וזנב שמסתיים בלהבת אש.
ככל שהלהבה קטנה יותר, סימן שצ'רמנדר עייף וחלש יותר.
עיניו בצבע כחול, ולו ידיים, וזוג רגליים עם ציפורניים חדות.
לצ'רמנדר ישנן 2 התפתחויות מעליו, בדומה לשאר הפוקימונים ההתחלתיים: כאשר צ'רמנדר מגיע לרמה 16 הוא יתפתח לצ'רמיליון (Charmeleon) ולאחר מכן, כשיגיע לרמה 36 יתפתח לצ'ריזארד (Charizard) ויהפוך לסוג אש/מעופף.
בנוסף, לצ'ריזארד 2 מגה התפתחויות (אחת מהן אף הופכת אותו לסוג אש/דרקון) וצורת ג'יגאנטמקס.
צ'ריזארד, הדרגה האבולוציונית הגבוהה ביותר של צ'רמנדר, מתואר כפוקימון חזק יותר מההתחלתיים המקבילים לו, ובעל מתקפות אש חזקות ועוצמתיות.
שלבפוקימון1צ'רמנדר2צ'רמיליון3צ'אריזארדמגה התפתחות Xמגה צ'אריזארד Xמגה התפתחות Yמגה צ'אריזארד Y
הצ'רמנדר של אש הופיע לראשונה בפרק 11 של עונה 1, "צ'רמנדר הפוקימון הנטוש".
אש והחבורה פוגשים בצ'רמנדר צעיר שממתין למאמן שלו, שיחזור וייקח אותו.
בהמשך, החבורה מגלה כי המאמן נטש את צ'רמנדר בכוונה תחילה, ומבינים כי הוא בסכנת חיים.
אש מציל את צ'רמנדר ברגע האחרון, ולאחר שנרפא נלחם יחד עם אש מול צוות רוקט, ומאמנו הקודם מחליט לקחת אותו חזרה.
צ'רמנדר מתנגד בתוקף ומצטרף לחבורה.