tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2002, הארגון אנשים למען יחס מוסרי בבעלי חיים החלו לעתור להול פודס כדי לנקוט צעדים להבטחת שיפור הטיפול בבעלי חיים שנמכרו בחנויות.
הול פודס הקימה את הקרן לחמלת בעלי חיים בינואר 2005, עמותה נפרדת, במטרה לסייע ליצרנים אחרים לפתח את מנהגיהם לגידול בעלי חיים באופן טבעי ואנושי.
על פי תקני איכות הבשר של הול פודס ותקני החמלה בעלי חיים, משיכת נוצות מברווזים חיים, חריצת קצות כפות הרגליים, הסרת הבוהן ומצבים נוספים נאסרו לחלוטין בגידול הברווזים להול פודס.
כל ברווזים המטופלים בדרך זו, המטופלים באנטיביוטיקה או אנטי-מיקרוביאליים, משובטים, מהונדסים גנטית או שאינם מורשים טיפול רפואי במידת הצורך, יש להסירם ממלאי הול פודס מרקט.
בינואר 2004, בקליפורניה, קבוצת העבודה הסביבתית והמרכז לבריאות הסביבה הציגו הודעה על כוונה להגיש תביעה נגד רעלנים של יצרני סלמון, אליהן הצטרפה הול פודס, שהדגישה את כישלונן של חברות להזהיר את הצרכנים שהדגים הכילו רמות שעלולות להיות מסוכנות של כימיקלים מסרטנים המכונים PCBs.
בפברואר 2006 הגישו בעלי המניות בהול פודס בקשה מהתאגיד לדווח על כימיקלים רעילים שנמצאו במוצריה כדוגמת ביספנול A, שנמצא במוצרים כמו בקבוקי תינוקות וכוסות ילדים.
כיום הול פודס כבר לא מוכרת בקבוקי תינוקות וכוסות ילדים המיוצרים עם חומר זה.
בעקבות הדאגה לבטיחות ייבוא פירות ים מסין, ב-10 ביולי 2007, דיווח הוושינגטון פוסט כי הול פודס מייבאת כמות קטנה של שרימפס קפואים מסין, המהווה פחות מ-2% ממכירות פירות הים של החברה.
דובר הול פודס התייחס לנושא ואמר כי "אנו לא מודאגים מפחות משני האחוזים.
הסופר מייקל פולן טען שרשת הסופרמרקט הצליחה היטב בהרחבת השוק האורגני, אך עשתה זאת במחיר המזונות המקומיים, היצרנים האזוריים והמפיצים.
חלקים מהדיון התרחשו בפומבי באמצעות סדרת מכתבים בין פולן למנכ"ל שוק הול פודס מרקט, ג'ון מקיי.
הול פודס הודיעה ביוני 2006 כי תפסיק למכור לובסטרים וסרטנים חיים, אך בפברואר 2007 הפך חריג הסניף בפורטלנד, מיין, בגלל יכולתו לעמוד ב"סטנדרטים אנושיים".
הלובסטרים מוחזקים בתאים פרטיים במקום להיערם זה על זה במכל, ועובדים משתמשים במכשיר שמעניק להם שוק של 110 וולט כדי שלא ירתחו אותם חיים בסיר מים.
על ההחלטה הזו נמתחה ביקורת על ידי טרובור קורסון, דייג לובסטרים לשעבר.
התאגיד זכה גם לביקורת על מדיניותו האגרסיבית לקידום מותגים פנים-אנושיים (למשל, 365) על חשבון מותגים עצמאיים קטנים יותר או מקומיים.
ב-11 באוגוסט 2009 פרסם מנכ"ל הול פודס, ג'ון מקי, מאמר ב-וול סטריט ג'ורנל, ובו ביקורת על חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה; אותו המאמר נעשה לנושא שנוי במחלוקת בקהילת המזון הטבעי.
החברה יצרה מחלוקות אחרות בתקופות שונות שעסקו בפרקטיקות עסקיות, סוגיות בעבודה, בחירת מוצרים וכישלון בתמיכה בחקלאים ובספקים.
במרץ 2013 הבטיחה הול פודס לתייג מוצרים המכילים GMO בחנויות בצפון אמריקה עד 2018. החברה עוררה ביקורת על המדע המפוקפק שמאחורי הטענות על התועלת של מוצריה, כולל עידוד ומכירת תרופות המתוארות כפועלות תחת עקרונות הומאופתיים למרות העובדה שההומאופתיה היא פסאודו-מדע.
בשנת 2013 הושעו שני עובדים באלבקרקי, ניו מקסיקו מפני שדיברו ספרדית.
מהחקירה שהתקבלה עולה כי להול פודס ישנה מדיניות אודות דיבור "אנגלית ללקוחות וחברי צוות אחרים".
החברה עדכנה עד מהרה את מדיניותה.
בהמשך הסכימה החברה לשלם הסדר של 800,000 דולר בתגובה לטענות כי בסניפים שלה בקליפורניה גובים יותר כסף על יותר משקל ממה שמצוין בתוויות שלה.
הול פודס המשיכה בפעולה זו למרות ההסדר, כאשר החוקרים טענו כי אלפי הפרות נמשכו עד 2015. בשנת 2015 הודיעו המנכ"לים בפומבי על התרחשותו זו בניו יורק, לאחר חקירת המחלקה לענייני צרכנות בעיר ניו יורק.
הול פודס התמודדה עם תביעות בקליפורניה על נוכחותם של חומרים מסרטנים.
הדוברת ליבא לטון הצהירה כי החברה "לא האמינה שמוצרים אלה מהווים סיכון בריאותי או שהם חריגים מהתקן של קליפורניה", בעוד האקטיביסט דייוויד שטיינמן דחק בהם "להפסיק להתייחס בהכללת כימיקלים הגורמים לסרטן במוצריהם כעסקים כרגיל".
תקן 65 הוטל כנגד התאגיד שוב בשנת 2013, כאשר המדינה תבעה את הול פודס וקמעונאיות אחרות בגין נוכחות של עופרת בסוכריות מסוימות.
במאי 2014 השיקה הול פודס תוכנית פיילוט למכירת בשר ארנבים ב-5 מתוך 12 אזורי השוק שלה.
מכיוון שארנבות ביתיות הן חיית המחמד השמינית הנפוצה ביותר בארצות הברית, החלטה זו הפעילה חרם בפריסה ארצית על הול פודס על ידי האגודה לאוהבי ארנבים של אקטיביסטים הצמחוני ותומכיהם.
בינואר 2015 פרסמה קבוצת פעילים המאורגנת תחת הרשת Direct Action Everywhere סרטון של תרנגולות מטילות ביצים המסופקים להול פודס בצפון קליפורניה.
על סרטון, בו הוצגו צילומים של תרנגולות צפופות ומלוכלכות וציפורים פצועות, נטען ב-DxE כי טובתן של התרנגולות נפגעה קשות.
בשנת 2015, פרסם הארגון אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים (PETA) חקירות בהן מתחו ביקורת על תקני רווחת בעלי החיים של הול פודס והאשימו את ספקי התאגיד באכזריות בבעלי חיים.
לאחר סגירת החקירה, הארגון שינה את תמיכתו הקודמת במערכת הדירוג לרווחת בעלי החיים של הול פודס, וכתב כי "במסווה של חמלה, הול פודס מרוויח מאלימות כלפי בעלי חיים".
מייסד שותף ב-PETA, אינגריד ניוקירק, מתח ביקורת על גישת רווחת בעלי החיים של הול פודס בהתבסס על חקירות DxE ו-PETA, וטען כי כשלים ברווחה כביכול מצביעים על היעדר בזכויות בעלי חיים.
הול פודס נתונה לביקורת חריפה מצד אבולישניסטים טבעונים כדוגמת גארי פרנציון הרואים במדיניות של החברה כבגידה בזכויות בעלי חיים.
ביוני 2016 הזהירו פקחי בטיחות המזון האמריקאי את החברה כי הפרות שהתגלו במפעל של התאגיד באוורט, מסצ'וסטס, עלולות לגרום לכך שהמזון ייפגע בבריאות.
בשנת 2014, סופרמרקט ניוז דירגה את הול פודס מרקט במקום ה-19 ברשימת "75 הקמעונאים המובילים בצפון אמריקה" ומגזין הסחר הבריטי "הגרוצ'ר" כינה אותה "קמעונאית המזון הגדולה בעולם" בשנת 2006.
הול פודס מרקט מתפרסת על 12 אזורים גאוגרפיים, שלכל אחד מהם נשיא משלו, צוות מנהלי אזורי, מנהיגות ברמת החנות וחברי צוות ברמת החנות.
מדרג תעסוקה בן 4 שכבות קיים בתוך חברת המזון המלא: תעסוקה בחנות, תעסוקה במתקנים, משרדים אזוריים ומטה גלובלי.
כדי לעזור לעובדים ללמוד על מוצרים, החברה הקימה תוכנית חונכות ופיתחה פורטל מקוון בשם "אוניברסיטת הול פודס מרקט" כדי לסייע בהכשרה.
ניתוח של נתונים משנת 2012 מצא כי הול פודס מרקט הייתה "בין החברות הפחות נדיבות" מבחינת תוכנית החיסכון "401 (k)".
הול פודס מרקט מעניקה הנחות עובדים; בעוד שלכל העובדים ניתן שיעורי הנחה בסיסיים של 20% על כל רכישות החנויות, ניתן להשיג שיעורים גבוהים יותר של עד 30% על סמך בדיקות בריאות כושר גופני שניתנות מדי שנה.
בסך הכל, הול פודס מרקט מורכבת משבע עשרה חברות שכל אחת מהן מתמחה במוצר שונה.
בשנות התשעים, בזמן שנפתחו חנויות חדשות, נרכשו חנויות טבע אחרות לשילוב אופקי.
זה הוביל לכך שנציבות הסחר הפדרלית ערערה על המיזוג עם ווילד אוטס על בסיס הפרת חוקי ההגבלים העסקיים, תוך ביטול מהותי של התחרותיות וניפוח המחירים של המוצרים.
הול פודס מרקט מבוססת על מערכת של קנייה מבוזרת.
כל ספק מאושר ברמה האזורית לתקנים עסקיים כדוגמת היעדר GMO וסחר הוגן.
לאחר מכן, החנויות הבודדות מחליטות אילו מוצרים מאושרים להוסיף למלאי.
365 מאת הול פודס מרקט
ביוני 2015 הודיעה החברה על מותג אישי שלה, במחיר סביר יותר של החנויות הרגילות שלה, המכונה "365 על ידי הול פודס מרקט".
בנוסף לשימוש בתגי מחיר דיגיטליים, התקשורת בחנות תיעשה ברובה באמצעות אפליקציה בסמארטפון.
כמו כן, לחנויות תהיה המטרה לאפס פסולת, לתרום את כל שאריות המזון ולהשתמש בנורות לד, גם בתאי קירור המונעים על פחמן דו-חמצני.
הסניף הראשון של מוצרי 365 נפתח במאי 2016 בשכונת סילבר לייק בלוס אנג'לס.
הסניף השני נפתח חודשיים לאחר מכן באגם אוסווגו, אורגון, ואחריו חנות שלישית, חודשיים לאחר מכן, בבלוויו, וושינגטון.
באפריל 2017 נפתח הסניף הרביעי בסידר פארק, טקסס.
באוגוסט 2017 נפתח סניף חמישי בסנטה מוניקה, קליפורניה.
בספטמבר 2017 נפתח סניף שישי באקרון, אוהיו.
בינואר 2018 נפתח סניף שביעי בשכונת פורט גרין בברוקלין, ניו יורק.
הסניף השמיני לרשת נפתח באפריל 2018 בלונג ביץ', קליפורניה, ואחריו נפתח הסניף התשיעי חודש לאחר מכן באופלנד, קליפורניה.
הסניף העשירי נפתחה במחוז העצמאות ביוסטון, טקסס, באוגוסט 2018. בדצמבר 2018 נפתחו החנויות האחת-עשרה והשתים-עשרה כמעט באותה העת ברובע באקהד באטלנטה, ובדקטור, ג'ורג'יה.
תוכננו מיקומים עתידיים נוספים שיכללו חמישה סניפי 365 באילינוי, אינדיאנה, אוהיו, ג'ורג'יה ופלורידה.
אף על פי שהיו עוד 22 סניפי 365 בשלבי בנייה שונים בתחילת יולי 2017, ההתקדמות ברוב אתרי הבנייה הללו נעצרה עם הידיעה על הרכישה של אמזון, ולא ידוע היה מידע לגבי התחדשות הבנייה.
כתוצאה מהמיזוג של החברה עם אמזון, ביטלה הול פודס את המשך העבודות באתרי הבנייה של לפחות שתי חנויות של 365. בינואר 2018 הודיעה רשת החקלאות Fresh Thyme Farmers Market כי הם לוקחים תחת חסותם אתר בנייה נטוש של סניפי 365 בקניון קולג', בלומינגטון, אינדיאנה, כדי לפתוח חנות שנייה באזור בלומינגטון.
בסקירת הפורמט הקמעונאי החדש נאמר על ידי כתב "המולטי פול" כי החנויות החדשות "היו קרובות יותר לשילוב של דוכן פירות, חנות נוחות ומסעדה מאשר חנות מכולת מסורתית" בזמן שכתב MarketWatch קרא להם "מקלטי היפסטרים" בגלל השימוש שלהם בהיי-טק כאמצעי יעילות בעלויות.
מרבית הביקורות היו חיוביות מאוד, אם כי חלק מהלקוחות אמרו שהם התגעגעו לדבר עם אנשים בפועל בעת ביצוע הזמנות מזון באמצעות טאבלטים.
בינואר 2019 הוכרז כי הרעיון של סניפי 365 על ידי הול פודס יופסק, אך הסניפים הקיימים יישארו פתוחים.
בחודש שלאחר מכן הוכרז כי כל חנויות 365 הקיימות יומרו לחנויות הול פודס רגילות עד סוף השנה.
משרד האדריכלים הידוע כיום בשם הולאבירד ורוט נוסד בשיקגו בשנת 1880. במהלך השנים שינה המשרד את שמו מספר פעמים והתאים את עצמו לסגנונות האדריכלות השונים שרווחו במהלך שנות פעילותו - מאסכולת שיקגו דרך אר דקו ואדריכלות מודרנית ועד לאדריכלות בת קיימא .
הולאבירד ורוט מספקת שירותי אדריכלות, עיצוב פנים, עיצוב גרפי + איור ותכנון ערים.
המשרד נותר כשותפות בבעלות פרטית הפועלת כיום עם שני שותפים ומנכ"ל, חמישה עמיתים מנהלים וחמישה עמיתים.
המייסדים, ויליאם הולאבירד ואוסיאן קול סימונדס , עבדו במשרדו של ויליאם לה ברון ג'ני.
בשנת 1880 הקימו פרקטיקה עצמאית משלהם, הולאבירד וסימונדס (Holabird & Simonds), כאשר לקחו על עצמם את הפרויקט להרחבה לבית הקברות גרייסלנד , שהעביר להם ג'ני.
ב-1881 הצטרף אליהם מרטין רוש , שעבד גם אצל ג'ני, כשותף שלישי.
לאחר שעבד יחד על חמישה פרויקטים, סימונדס עזב את המשרד ב-1883 כדי להמשיך בקריירה של אדריכל נוף וחברת הולאבירד, סימונדס ורוש (Holabird, Simonds & Roche) הפכה להולאבירד ורוש (Holabird & Roche).
אולם מספר שנים מאוחר יותר, המשרד שוב שיתף פעולה עם השותף לשעבר כאשר, מ-1889 עד 1895, הם תכננו ובנו את פורט שרידן , שעבורו סיימון סיפק את הגינון.
החל מבניין טקומה (הושלם ב-1889; נהרס ב-1929), ההזמנה הגדולה הראשונה שלהם, ו (1895), התפרסם המשרד בזכות גורדי השחקים פורצי הדרך של אסכולת שיקגו.
תרגול מוצלח ביותר, הם גם תכננו מלונות גדולים ומעוטרים ברחבי אילינוי, כולל בית פאלמר בשיקגו, עם ריצ'רד ניוטרה בתפקיד זוטר בצוות.
עבודתם הייתה חלק מאירוע האדריכלות ב באולימפיאדת הקיץ של 1928 ובאולימפיאדת הקיץ של 1932.
ב-1928, לאחר מותם של ויליאם הולאבירד (1923) ומרטין רוש (1927), שונה שם המשרד להולאבירד ורוט (Holabird & Root).
המשרד החדש נוהל על ידי בניהם, ג'ון אוגור הולאבירד וג'ון וולבורן רוט ג'וניור .
שניהם הצטרפו עוד בשנת 1914. בהנהגתם אימץ המשרד סגנון אר דקו.
שם החברה השתנה ל-Holabird, Root & Burgee לזמן מה, ושני דורות נוספים של משפחת הולאבירד שימשו כשותפים (עד 1987).
כעת, המשרד ממוקם בבניין מארקט, ונקרא שוב הולאבירד ורוט, אם כי אף אחד משני שמותיהם אינו קשור כעת.
בניין מונדנוק (החצי הדרומי), 1893.
בניין צפון אמריקה, 36 South State Street (שיקגו), 1911.
בניין טמפל של שיקגו, 1923.
בניין שיקגו דיילי ניוז, 1929.
בניין מועצת הסחר של שיקגו, 1930.
ריגלי פילד, לוח תוצאות ומרכז שדה בידנית, 1937.
שיפוץ , אורגון, אילינוי, 2010.
(SAIC), שיפוץ גגות וחזיתות בניין שמפלין, שיקגו, אילינוי, 2012.
הארי גארנר האסקל הבן היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כראש עיריית וילמינגטון בין השנים 1969–1973 וייצג את דלאוור בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1957–1959.
האסקל נולד ב-27 במאי 1921 בווילמינגטון, דלאוור, והיה בנם של אליזבת (דנהאם) והארי גארנר האסקל, מנהל בדופונט.
הוא התחנך בבית הספר טאואר היל בווילמינגטון, ובבית הספר סנט מרקו בסאות'בורו, מסצ'וסטס.
הוא למד באוניברסיטת פרינסטון מ-1940 עד 1942, כאשר התגייס למשמר החופים של ארצות הברית.
הוא הפך לצוער ב-1943 והשתחרר כלוטננט (דרגה זוטרה) ב-1946.
האסקל היה מנהל כוח האדם של בשנים 1947 ו-1948, ונשיא Greenhill Dairies, Inc., מ-1948 עד 1953, ולאחר מכן הבעלים והמפעיל של Hill Girt Farm בצ'אדס פורד, פנסילבניה.
הוא היה מזכיר המועצה המחלקתית של מחלקת הבריאות, החינוך והרווחה של ארצות הברית בשנים 1953 ו-1954, יועץ לעוזרו המיוחד של נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר ב-1955, ונשיא קרן אוניברסיטת דלאוור.
האסקל היה ציר בוועידות הלאומיות הרפובליקניות מ-1952 עד 1984 ונבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1956, כשהביס את הנציג הדמוקרטי המכהן האריס מקדואל.
האסקל הצביע בעד חוק זכויות האזרח משנת 1957. הוא כיהן עם סיעת המיעוט הרפובליקנית בקונגרס ה-85, אך הפסיד בניסיונו להיבחר לכהונה שנייה ב-1958 למקדואל.
האסקל כיהן מ-3 בינואר 1957 עד 3 בינואר 1959, בתקופת ממשלו של נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר.
הוא נבחר לראשות עיריית וילמינגטון, דלאוור, בשנת 1969, וכיהן בתפקיד קדנציה אחת עד 1973, והיה נכון לשנת 2026 הרפובליקני האחרון שכיהן כראש עיריית וילמינגטון.
בשנת 1970, הוא מונה לחבר במועצת הקריאה הלאומית של הנשיא והיה נשיא אברקרומבי אנד פיץ'.
הוא היה חבר מייסד של המוזיאון והשימור של נהר ברנדיווין בצ'אדס פורד וכיהן במועצת המנהלים במשך למעלה מחמישים שנה.
הוא גם סייע ביצירת שתי קבוצות העצמה ומנטורים, בווסטר, מסצ'וסטס ובווילמינגטון דלאוור; דינאמי ו-Delaware Futures, בהתאמה.
ב-16 בינואר 2020, האסקל מת בביתו בצ'אדס פורד, מסצ'וסטס.
הוא היה בן 98. במותו היו לו שמונה ילדים.
הולברון (גרמנית: Hollabrunn) הוא מחוז בצפון מדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה.
זיפלד-קדולץ זיצנדורף אן דר שמידה
הול סטונר לאסק היה משפטן אמריקני במדינת אורגון, שכיהן כשופט באורגון ושירת הן בבתי המשפט המחוזיים של המדינה והן בבית המשפט העליון של אורגון, ואף כיהן כנשיא בית המשפט העליון.
כחבר המפלגה הדמוקרטית, מונה בשנת 1960 לכהן בסנאט של ארצות הברית לתקופה של שמונה חודשים בעקבות מותו של הסנאטור המכהן ריצ'רד ניוברגר.
ב־21 בספטמבר 1883, לצ'ארלס רופוס ולפלורנס ספייק לאסק.
אביו שימש במשך שנים רבות כמזכיר הלשכה לענייני אינדיאנים קתוליים.
הוא למד בבית הספר הקדם־אוניברסיטאי ג'ורג'טאון בין השנים 1897–1900, ובהמשך השלים תואר ראשון באוניברסיטת ג'ורג'טאון בשנת 1904. בשנת 1907 סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים של ג'ורג'טאון עם תואר במשפטים.
בין השנים 1906–1909 עבד כעוזר משפטי לשופט הראשי של בית המשפט לערעורים של מחוז קולומביה, ובשנת 1907 התקבל ללשכת עורכי הדין של המחוז.
בשנת 1909 עבר לאסק לאורגון, שם עבר את בחינות הלשכה ב־1910 ופתח משרד פרטי בפורטלנד.
בין 1918 ל־1920 שירת כתובע פדרלי מחוזי באורגון, וב־1922 ניסה ללא הצלחה להיבחר לאספה המחוקקת של אורגון.
במהלך עיסוקו הפרטי ייצג את חברת האחיות (Society of Sisters), וכתב עבורן את עיקרי הטיעון שהוגשו לבית המשפט העליון של ארצות הברית בתיק המפורסם Pierce v.
Society of Sisters, שעסק בזכויות מוסדות חינוך פרטיים קתוליים.
בשנת 1930 מונה לאסק לשופט מחוז מולטנומה, תפקיד שבו כיהן עד 1937. באותה תקופה פיקח על משפט יוצא דופן שנגע להריגת לווייתן אורקה בשם את'לברט, ששחה במעלה נהר קולומביה והסעיר את הציבור.
משפחת לסארד, שצדה את הלווייתן עם חנית, נקנסה על "דיג ללא חכה וחוט".
אך לאסק הסביר לחבר המושבעים כי לווייתן, בהיותו יונק הנושם אוויר ומניק את גוריו, איננו דג – ולכן זיכה אותם.
ב־22 ביולי 1937 מינה אותו מושל אורגון צ'ארלס מרטין לשופט בבית המשפט העליון של אורגון, במקומו של השופט ג'יימס קמפבל שנפטר.
ב־15 במרץ 1960 התפטר מכס השיפוט כדי לאפשר את מינויו לסנאט.
למחרת מינה אותו מושל אורגון, מארק הטפילד, לסנאטור מטעם המפלגה הדמוקרטית, במקומו של ריצ'רד ניוברגר המנוח.
הוא כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מ־16 במרץ עד 8 בנובמבר 1960, אך לא התמודד על כהונה מלאה.
ב־1961 שב לשמש כשופט זמני (pro tempore) בבית המשפט העליון של אורגון, עד 1968.
בתקופה הראשונה שלו בפורטלנד נאלץ לאסק לעבוד גם במחסן עצים כדי להתפרנס.
הוא הכיר את קתרין אמונס, בת למשפחה ידועה בעיר, שהוריה התנגדו לקשר ביניהם ושלחו אותה לשנה של מסע מסביב לעולם כדי לשכוח ממנו – אך ללא הצלחה.
ב־30 בספטמבר 1914 נישאו השניים, ונולדו להם חמש בנות.
לאסק היה קתולי אדוק לכל אורך חייו.
לאחר פרישתו המשיך לעסוק ברפורמות בהליכי בית המשפט העליון של אורגון ושימש כשופט אמריטוס.
הוא התגורר בביברטון, שם נפטר ב־15 במאי 1983, ארבעה חודשים לפני יום הולדתו המאה.
הוא נטמן בקפלת הר קלברי שבפורטלנד.
הולדת הטרגדיה הוא ספר אשר נכתב על ידי הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה.
הספר פורסם בשנת 1872, ותרגום שמו המלא הוא הולדת הטרגדיה מתוך רוחה של המוזיקה.
הספר יצא בעברית בשנת 1976 בתרגומו של ישראל אלדד בהוצאת שוקן, לצד מסה אחרת של ניטשה: המדע העליז.
בספר הולדת הטרגדיה מנתח ניטשה, שבסיס השכלתו הוא בלימודים קלאסיים, את ההיסטוריה של הטרגדיה היוונית, ומציג דיכוטומיה אינטלקטואלית בין היסוד הדיוניסי ליסוד האפולוני (בחלוקה גסה: דיוניסי - מציאות שלא מובדלת על ידי צורות והבחנות דומות.
ומנגד מציאות המובדלת על ידי צורות, או הצורות עצמן - אפולוני).
ניטשה טוען כי החיים תמיד עוסקים במאבק בין יסודות אלה, אשר נלחמים לשלוט על קיומו של האדם.
במילותיו של ניטשה: "היכן שהדיוניסי ניצח, האפולוני נבלם והושמד … אך מתקפת הדיוניסי הראשונה שרדה בהצלחה, הסמכות והתפארת של האל אפולו מדלפי מציגה עצמה כיותר קשוחה ומאיימת מאי פעם." אך איש מהצדדים לעולם לא מנצח כיוון שכל צד מכיל את השני בשיווי משקל הפנימי שלו.
ניטשה טוען שהטרגדיה של יוון העתיקה הייתה הצורה הגבוהה ביותר של אומנות כי יש בה מיזוג של היסוד האפולוני והיסוד הדיוניסי לאחד, דבר המאפשר לצופה לחוות את מלוא היקפה של החוויה האנושית.
היסוד הדיוניסי נמצא בשירת המקהלה, והיסוד אפולוני נמצא בדיאלוג, המהווה סימול מוחשי, אשר מאזן את החגיגיות שבדיוניסי.
בקיצור, רוח האפולונית נתנה צורה למופשטות הדיוניסית.
ניטשה מציג את העידן שקדם לטרגדיה כעידן הנייח, בו אידיאל האומנות היה הפיסול, אשר יצג ההשקפה העולם האפולונית.
היסוד הדיוניסי יוצג על ידי החגיגיות הפרועה של הפסטיבלים והשיכרות, ובראש ובראשונה על ידי מוזיקה.
השילוב של שני יסודות אלה לאחד הוא שהביא להולדת הטרגדיה.
ניטשה כותב כי לאחר זמנם של אייסכילוס וסופוקלס, הגיע עידן בו הטרגדיה מתה.
והוא קושר זאת להשפעתם של מחזאים טרגיים כגון אוריפידס, ולהתחזקות ההיגיון המיוצגת על ידי סוקרטס.
אוריפידס הפחית את השימוש במקהלה, והציג בצורה יותר מציאותית את הדרמה האנושית, הופך אותה לקרובה יותר למציאות היום יומית.
סוקרטס מצידו שם דגש על ההיגיון ברמה שפגעה בחשיבותם של המיתוס והסבל לידע האנושי.
שני משכילים אלה עזרו לרוקן את יכולתו של היחיד לקחת חלק באומנות, כיוון שהם ראו את הדברים באופן מפוכח והגיוני מדי.
"קסם ההשתתפות", שהיה חלק מהאומנות והמיתולוגיה אבד, ואיתו הרבה מיכולתו של אדם לחיות באופן יצירתי ובהרמוניה אופטימית עם הסבל שבחיים.
ניטשה מסכם באומרו כי ייתכן ודרך האופרות של ריכרד וגנר (חברו הטוב אשר לו הקדיש ניטשה את הספר) נוכל לשוב לאיזון בין דיוניסי ואפולוני באומנות המודרנית, ולהביא מחדש להולדת הטרגדיה.
עם הזמן היחס של ניטשה לוגנר עבר מהפך כפי שבא לבידי ביטוי בספרו פרשת וגנר.
פרידריך ניטשה, הולדת הטרגדיה [1872]; המדע העליז [1882, 1887], ירושלים ות"א: הוצאת שוקן, מגרמנית ישראל אלדד, 1969.
תובענה בגין הולדה בעוולה היא תובענה של הורים כנגד רופא על שבגלל רשלנות רפואית שלו הם לא הפילו עובר שנולד עם מומים.
תובענת ההולדה בעוולה קשורה לעיתים לתביעת היילוד עצמו על חיים בעוולה.
משנות ה-80, עת הוכרה בישראל האפשרות לתביעה על חיים בעוולה, ועד העשור השני של המאה ה-21, נכרכו יחד תביעות של הולדה בעוולה עם תביעות של חיים בעוולה.
בפסק דין ליאור המר ביטל בית המשפט העליון את עילת ה"חיים בעוולה" ובמקביל הרחיב את עילת התביעה של ההורים מכוח "הולדה בעוולה".
באמצעות עילת תביעה זו האחרונה, יכולים הורים לתבוע פיצוי שיכסה את הוצאות גידולו ומלוא צרכיו של הילוד גם לאחר בגירותו ולמשך כל תוחלת חייו המוערכת.
אחד ההבדלים בין תביעה על חיים בעוולה לבין התביעה על הולדה בעוולה היא מועד תחולת התיישנות התביעה.
בתביעה על הולדה בעוולה, התביעה היא של ההורים.
המועד בו נודע להורים על העוולה היא לרוב בסמוך ללידה, ולכן התביעה מתיישנת כ-7 שנים לאחר הלידה.
לעומת זאת, בתביעה של חיים בעוולה, התביעה הייתה של היילוד וההתיישנות נספרת 7 שנים ממועד הגעת היילוד לבגרות.
בפסק דין המר, וכן בפסקי דין נוספים בתחום, קבעו שופטי בית המשפט העליון כללי מעבר שאפשרו הגשת תביעות על חיים בעוולה במקרים שבהם התביעה על הולדה בעוולה התיישנה, בטרם ניתנה הלכת המר או סמוך לאחריה.
תביעה על הולדה בעוולה אפשרית במקרים בהם בגלל התרשלות בבדיקות במהלך ההריון לא נמצאו מומים שאילו נמצאו היו גורמים להורים לבצע הפלה.
בנוסף, בתי המשפט קיבלו תביעות על התרשלות כאשר רופאים או מבצעי סקירת מערכות לא ציינו בפני ההורים את האפשרות לבצע בדיקה מקיפה יותר.
"הוּלדת ונוס" (או לידת ונוס) הוא ציור של צייר הרנסאנס האיטלקי סנדרו בוטיצ'לי שצויר בין השנים 1485–1486. בציור מתוארת האלה הרומית ונוס נולדת מתוך גלי הים כאישה בוגרת.
הציור מוצג במוזיאון גלריית אופיצי שבפירנצה.
הולדת ונוס הוא סיפור מן המיתולוגיה היוונית שבו מתוארת לידתה של אפרודיטה (מקבילתה היוונית של ונוס הרומית).
ציירים רבים בנוסף לבוטיצ'לי ציירו סצנה מיתולוגית זו, חלקם לפני בוטיצ'לי וחלקם גם בתקופות שאחריו.
ציור זה צויר כנראה כמה שנים לאחר ה"פרימוורה".
גם כאן, כמו ב"פרימוורה", יש אזכור ספרותי כמו מזמור לוונוס של הומרוס, והשירה של אובידיוס.
כמו באקלים התרבותי המעודן שצמח בפרימוורה, גם ביצירה זו מופיע מוטיב הנאו-אפלטוניזם.
במרכז הציור ונוס, בתוך צדפה גדולה, ולידה אישה נוספת – הדמויות הפיזיות.
מצד שני - העולם המטאפיזי – שתי דמויות גבר ואישה כמלאכים מרחפים מעל המים.
גם בציור זה, כמו ברבים מציוריו של בוטיצ'לי, משמשת כמודל סימונטה וספוצ'י, קרובת משפחתו של הימאי המפורסם אמריגו וספוצ'י.
ייתכן שבוטיצ'לי היה מאוהב בה, אך היא הייתה פילגשו של ג'וליאנו מדיצ'י, אחיו הצעיר של שליט פירנצה ופטרון האומנות לורנצו מדיצ'י.
הנושא מבוסס על סיפור מתוך המיתולוגיה, לפיו הטיטאן קרונוס (או בהתגלמותו הרומית סטורנוס ) כרת את אשכיו של אביו, אורנוס, וזרק אותם לים.
המפגש בין הים לאשכים יצר שטף ושצף גלים וכך נולדה ונוס, מהדף הגלים.
היא הובלה על ידי הרוח לחופי קפריסין על גבי צדפה.
בוטיצ'לי, שהתחנך בעיקר בגן המדיצ'ים, הושפע רבות במרכז רנסאנס זה שבפירנצה.
בגן זה ישבו הוגי הדעות, האמנים והפילוסופים וניסו ליצור חיבור בין הפגאניות, הנצרות והיהדות (הגישה הנאו-פלאטוניסטית).
השפעות נוספות בגן היו בעיקרן רנסאנסיות כגון השפעות רינושמנטאליות (אלמנטים אומנותיים וארכיטקטונים קלאסיים).
במרכז התמונה עומדת ונוס על צדף, עירומה לחלוטין.
ונוס מסתירה את איבריה ועומדת בעמידה כיאסטית (הישענות על רגל אחת שיוצרת קווי אלכסון בצורת איקס).
צורת הצגה זו של ונוס אינה מקורית של בוטיצ'לי אלא לקוחה מן הקלאסיקה.
צבע שיערה הוא ג'ינג'י, אשר קושר פעמים רבות לתשוקה.
הנוף מאחורי ונוס הוא הים הפתוח והיא עצמה עומדת על צדף.
ישנו קשר ברור לתפיסה הניאופלאטוניסטית שבה בוטיצ'לי מנסה לקשר את האלה הפגאנית לנצרות.
ונוס עוברת סוג של הטבלה.
בצד שמאל של התמונה ישנה האנשה של הרוח.
הרוח מורכבת מזוג, אישה וגבר, המייצגים את השלמות ואת רוח האלוהים המביא את היופי וההרמוניה לעולם בדמותה של ונוס.
בצד השני עומדת אישה המייצגת את שעות היום.
בידה שמיכה המיועדת לוונוס, ואשר נועדה כדי לכסות את ונוס, להפוך אותה לצנועה.
בוטיצ'לי מיצג רנסאנסיות בעיקר ברעיון הניאופלאטונסטי בציור.
בוטיצ'לי בוחר להדגיש את אורכה של ונוס, בניגוד לאנטומיה הטבעית של הגוף האנושי.
צוארה של ונוס ארוך וכתפיה נופלות, כדי להדגיש עד כמה היא יפה ומושלמת.
הגלים של רוח הים לא משכנעים ונראים יותר כקישוט ולא כגלים.
הולדת בהאא אללה הוא אחד מתשעת החגים בדת הבהאית בהם שובתים המאמינים ממלאכה, והוא חל ב-12 בנובמבר.
ביום זה חוגגים הבהאים את הולדתו של נביא האמונה, בהאא אללה, בשנת 1817.
החג נקבע על ידי בהאא אללה עצמו אשר מנה אותו בין ארבעת חגי הדת באל-כתאב אל-אקדס, הספר שכתב והנחשב לטקסט הדתי הבהאי הקדוש ביותר.
שלושת החגים האחרים שמנה בהאא אללה הם רידוואן, הכרזת הבאב ויום הולדתו של האחרון החל ב-20 באוקטובר.
בהאא אללה ציין כי יום הולדתו ויום הולדת הבאב נחשבים כאחד בעיני האל, והגדירם כ"ימי הולדת תאומים".
בלוח השנה המוסלמי חלים השניים בימים עוקבים - בהאא אללה נולד ביום השני בחודש מוחרם בשנת 1817, בעוד שהבאב נולד ביומו הראשון בשנת 1819.
עוד קבע בהאא אללה כי אם שני חגים אלה יחולו לפי הלוח המוסלמי במהלך חודש עַלַאאְ, הוא חודש צום תשעה עשר הימים, יש להימנע בהם מצום.
דבר זה קרה בשנים 2002 ו-2003, וצפוי להתרחש שוב ב-2034 וב-2035. עם זאת, מאחר שלוח השנה הבהאי מבוסס על שנת השמש ולא על השנה הירחית, ומקביל לחלוטין ללוח הגרגוריאני, יהיה על בית הצדק העולמי להכריע לפי איזה לוח שנה יש לחגוג אותם.
כיום חוגגים רוב הבהאים בעולם את שני החגים האלה לפי הלוח הבהאי השמשי, ועל כן אין משמעות להוראת בהאא אללה.
הולגר נורמן הנסן (בדנית: Holger Norman-Hansen; 2 בינואר 1899 – 26 במרץ 1984) היה שחמטאי דני.
ניצח באליפות דנמרק בשחמט בשנת 1939 לאחר פלייאוף.
סיים במקום ראשון משותף בשנת 1936 אך הפסיד בפלייאוף.
הנסן ייצג את דנמרק באולימפיאדת השחמט בשנת 1927, אולימפיאדת השחמט הראשונה שאורגנה על ידי פיד"ה שכללה התמודדות פתוחה, התמודדות לנשים ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט.
היא התקיימה בלונדון בין 18 ביולי לבין 30 ביולי 1927. הנסן שחק על הלוח השני ותוצאתו +11 –2 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).
נבחרת דנמרק זכתה במדליית הכסף על הישגה, והנסן זכה במדליית הזהב על הישג אישי.
בין היתר ניצח את ז'אק מיזס, ארפאד ויידה ואת מריו מונטיצ'לי.
באולימפיאדת השחמט בשנת 1928, הנסן שחק על הלוח הראשון ותוצאתו +4 -7 =5. בין היתר ניצח את ג'ורג' קולטנובסקי ואת מריו מונטיצ'לי.
באולימפיאדת השחמט הבלתי רשמית בשנת 1936, שהתקיימה במינכן, הנסן שחק על הלוח השני ותוצאתו +8 -6 =5.} בין היתר ניצח את יצחק ויסטנייצקי ואת לודביק פרינס.
אלף אריק הולגר קראפורד (בשוודית: Alf Erik Holger Crafoord; 25 ביולי 1908 – 21 במאי 1982) היה תעשיין שוודי, שנודע בעיקר בגלל שהקים יחד עם אשתו בשנת 1980, שמעניקה כל שנה את פרס קראפורד למחקר מדעי.
קראפורד נולד בסטוקהולם, שם גם סיים את לימודיו ב (SSE).
לאחר סיום לימודיו, הצטרף לחברה בשם Åkerlund & Rausing, והפך למנכ"ל שלה בשנת 1946 ויו"ר הדירקטוריון בשנת 1968. בשנת 1964 הוא הקים ביחד עם המדען פרופ' בעיר לונד חברה בשם שיישמה את מחקריו של הולוול בחקר כליות מלאכותיות.
החברה ייצרה כליות מלאכותיות ונכנסה בשנת 1967 לייצור המוני של מכונות דיאליזה לחולי כליות.
בשנותיו האחרונות סבל קראפורד מדלקת מפרקים שיגרונית, ולכן קבע כי בין מקבלי פרס קראפורד, יהיו חוקרים שמחקרם יהווה פריצת דרך בחקר מחלה זו.
קראפורד יזם ומימן את הקמת המרכז הכלכלי בלונד, שהפך מאוחר יותר לחלק מאוניברסיטת לונד ונקרא (LUSEM), שנוסד בשנת 1961. החל מפברואר 2021, בית הספר זכה ל (AACSB ,EQUIS ,AMBA).
בשנת 1972 אוניברסיטת לונד העניקה לקראפורד דוקטור לשם כבוד לכלכלה.
הולגר באדשטובר (גרמנית: Holger Badstuber; נולד ב-13 במרץ 1989 בממינגן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם.
באשדטובר העביר את מרבית הקריירה שלו בבאיירן מינכן.
לבאדשטובר 31 הופעות במדי נבחרת גרמניה.
באדשטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בתיקו 1-1 במחזור הראשון של עונת 2009/10 במשחק נגד הופנהיים.
במהלך עונה זו, הוארך חוזהו של באדשטובר עד לקיץ 2014.
בעונת 2010/11 באדשטובר המשיך להיות שחקן הרכב, אך ספג ביקורות קשות ממאמנו לואי ואן חאל, ואיבד מספר פעמים את המקום בהרכב.
עם פיטוריו של ואן חאל לאחר ההדחה מול אינטר מילאנו בשמינית גמר ליגת האלופות, וההדחה מהגביע הגרמני מול שאלקה 04, ועם מינויו של יופ היינקס כמאמן, באדשטובר חזר להרכב עד לתום העונה, בה באיירן איבדה את האליפות לבורוסיה דורטמונד.
את עונת 2011/12 פתחו באיירן ובאדשטובר היטב, ואף השיגו רצף של 12 משחקים ללא ספיגת שער, כשבאדשטובר משתף פעולה בהגנה עם ג'רום בואטנג, פיליפ לאם, ראפיניה ודניאל ואן בויטן.
למרות זאת, באיירן מינכן שוב איבדה את האליפות לבורוסיה דורטמונד, והובסה על ידה בגמר הגביע הגרמני בתוצאה 5-2, במשחק בו באדשטובר הפגין יכולת חלשה וזכה לביקורות רבות.
באותה עונה, היה באדשטובר חלק משמעותי בהגעתה של באיירן מינכן לגמר ליגת האלופות 2012, אך הוא החמיץ את המשחק, בו הפסידה באיירן מינכן לצ'לסי בבעיטות הכרעה, בגין צבירת כרטיסים צהובים.
בעונת 2012/13 החל באדשטובר מסכת ארוכה של פציעות שהשביתו אותו לתקופות ממושכות.
הפציעה הראשונה התרחשה בדצמבר 2012 במשחק ליגה מול בורוסיה דורטמונד.
ממינגן במשחק אימון, שהיה הראשון מאז פציעתו הראשונה, ונערך 594 ימים אחריה.
את עונת 2014/15 פתח באדשטובר היטב, אך נפצע במחזור השלישי מול שטוטגרט, ונעדר שוב לתקופה ארוכה.
באדשטובר חזר לשחק במחזור ה-21 של אותה עונה, כשהשלים 90 דקות בניצחון 8-0 על המבורג.
גם בעונת 2015/16 סבל באדשטובר מפציעות רבות וערך שבע הופעות ליגה בלבד.
את עונת 2016/17 החל באדשטובר בבאיירן מינכן, וערך עד למחצית העונה הופעת ליגה אחת בלבד, הופעה אחת בליגת האלופות ואחת נוספת בגביע הגרמני.
בינואר 2017 האריך באדשטובר את חוזהו בבאיירן מינכן עד לקיץ 2018, ובמקביל, סוכם על השאלתו של באדשטובר לבקשתו לשאלקה 04 עד לתום העונה, על מנת שיצבור כושר משחק.
במשחק הגביע הגרמני בו שאלקה פגשה את באיירן מינכן באליאנץ ארנה, באדשטובר שיחק לראשונה נגד הקבוצה בה גדל.
באדשטובר ספג במשחק זה כרטיס אדום, וזכה לתשואות הקהל של באיירן מינכן ביציאתו מהמגרש.
המשחק הסתיים בתוצאה 3-0 לבאיירן מינכן.
במאי 2017 הודיעה שאלקה כי באדשטובר לא ימשיך בקבוצה, ובמקביל, הודיעו השחקן ובאיירן מינכן כי בתום העונה לא יחזור לבאיירן ויהפוך לשחקן חופשי.
בקיץ 2017 חתם באדשטובר על חוזה לעונה אחת בשטוטגרט, אליה עבר בהעברה חופשית.
חוזה זה הוארך בהמשך עד יוני 2021. במחזור השני של עונת 2017/18 הבקיע באדשטובר את שער הבכורה שלו בשטוטגרט, בניצחון 1-0 על מיינץ 05. בעונת הבכורה שלו בשטוטגרט, שיתף באדשטובר פעולה עם בנז'מן פבאר, דניס אאוגו, אמיליאנו אינסואה ואנדראס בק בהגנת הקבוצה, וסיים עמה במקום השביעי בבונדסליגה.
בעונת 2018/19 איבד באדשטובר את מקומו בהרכב שטוטגרט ומיעט לשחק.
שטוטגרט ובאדשטובר ירדו ליגה בתום עונה זו, בה סיימה שטוטגרט במקום ה-16 והפסידה לאוניון ברלין במשחקי המבחן, בהם באדשטובר לא נטל חלק במשחק הראשון שהסתיים בתיקו 2-2 בשטוטגרט, אך שיחק 90 דקות בגומלין בברלין שהסתיים בתיקו 0-0, שלא הספיק לשטוטגרט מפאת חוק שערי החוץ.
בעונת 2019/20 באדשטובר ערך 19 הופעות בבונדסליגה השנייה והבקיע בהן שני שערים, וסייע לשטוטגרט לסיים במקום השני ולהעפיל בחזרה לבונדסליגה תוך עונה אחת.
בתום עונה זו שוחרר באדשטובר מהקבוצה הבכירה של שטוטגרט, ועבר לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, המשחקת בליגה האזורית הדרום מערבית, שהיא הרביעית בהיררכיית הליגות בגרמניה.
ב-12 ביולי 2021 חתם בלוצרן השווייצרית.
ב-5 בספטמבר 2022 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.
באדשטובר שיחק במרבית נבחרות גרמניה הצעירות, עד שזומן לראשונה לסגל נבחרת גרמניה לקראת מונדיאל 2010. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך במשחק ידידות לקראת הטורניר, נגד הונגריה, ב-29 במאי 2009, לאחר שנכנס כמחליף במקומו של ארנה פרידריך.
באדשטובר שיחק כמגן שמאלי במשחק הפתיחה של גרמניה במונדיאל 2010, בניצחון 0-4 נגד אוסטרליה ב-דרבן שבדרום אפריקה.
באדשטובר פתח בהרכב גרמניה בהפסד 1-0 לנבחרת סרביה במחזור השני של שלב הבתים במונדיאל, והוחלף בדקה ה-77 על ידי מריו גומז.
באדשטובר ספג ביקורות רבות על משחק זה, ולא שיחק ולו דקה אחת עד לתום המונדיאל, אותו סיימה גרמניה במקום השלישי לאחר הפסד 1-0 בחצי הגמר לנבחרת ספרד.
במוקדמות יורו 2012 חזר באדשטובר להיות שחקן הרכב קבוע בנבחרת גרמניה, וסייע לנבחרת לסיים במקום הראשון את שלב המוקדמות עם עשרה ניצחונות בעשרה משחקים, כשהוא מחמיץ משחק אחד בלבד.
במהלך המוקדמות הבקיע באדשטובר את שערו הראשון במדים הלאומיים, כשנגח כדור קרן של מסוט אוזיל בניצחון 5-1 על נבחרת אזרבייג'ן.
במהלך יורו 2012 עצמו, באדשטובר פתח בכל חמשת המשחקים של גרמניה, שהודחה בחצי הגמר לאחר הפסד 2-1 לנבחרת איטליה.
בשלהי שנת 2012, שיחק באדשטובר שלושה משחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014, אך לאחר פציעתו בדצמבר 2012, החמיץ באדשטובר את יתרת טורניר המוקדמות, וגם את מונדיאל 2014 עצמו, בו זכתה נבחרת גרמניה.
במרץ 2015 זומן באדשטובר לסגל הגרמני לראשונה מאז שנת 2012, והשתתף במשחק ידידות מול נבחרת אוסטרליה.
באדשטובר היה אמור להשתתף באותו חודש גם במשחק מול נבחרת גאורגיה במסגרת מוקדמות יורו 2016, אך לא שותף בגין פציעה.
את יורו 2016 החמיץ באדשטובר.
הולגר ורפל שוירמן (בדנית: Holger Werfel Scheuermann, 12 בפברואר 1877 הרסהולם - 3 במרץ 1960 רוסקילה) היה רופא אורתופד ורדיולוג דני.
תיאר את העקשת של המתבגרים (Osteochondritis deformans juvenilis dorsi) הקרויה גם מחלת שוירמן.
הולגר ורפל שוירמן נולד ב-1877 במשפחת רופאים מהרסהולם, עיירה השוכנת בין קופנהגן ובין ארסונד.
אביו היה הרופא פטר לודוויג ולדמר שוירמן ואמו - אנדראה וילהלמינה לואיזה האנסן.
הוא סיים לימודי תיכון ב"בית הספר הלטיני" (גימנסיה) בפרדריקסברג.
הוא למד רפואה באוניברסיטת קופנהגן בין השנים 1902-1895. בתום לימודיו התמחה בבתי חולים בקופנהגן - "ריגסהוספיטלט", (שנודע אז כבית החולים ע"ש המלך פרידריק), בית החולים סנקט יוהנס.
בשנת 1905 התחתן עם אגדה אנדראה אלרנדסן.
בשנת 1918 סיים התמחות באורתופדיה ורדיולוגיה.
בשנים 1919-1910 עבד שוירמן כעוזר כירורג בבית המחסה לנכים בקופנהגן.
מאוחר יותר התמנה למנהל המחלקה הרדיולוגית של בית החולים הצבאי והחל משנת 1935 בתפקיד דומה בית החולים העירוני "סונדבי" בקופנהגן.
כיהן תקופה כרופא ראשי של חיל הים הדני.
בהמשך יצא להשתלמויות בגרמניה, אוסטריה ושוודיה.
בשנים 1922-1920 נבחר ליושב ראש איגוד הרדיולוגים בדנמרק ובשנים 1934-1933 עמד בראש החברה הדנית לרדיולוגיה.
על אף יוקרתו ב-1934 עבודת הדוקטורט שלו על הקיפוזיס אל הנעורית נדחתה
פעמיים על ידי אוניברסיטת קופנהגן בהחלטת הבודקים - הכירורג ו.שלדמוזה
מלר שהעלו טענות פורמליות לגבי הגשת העבודה.
האוניברסיטה תיקנה את העוול ב-1959 (לאחר מותו של מעריך אחד והתפטרותו של השני כפרופסור באוניברסיטה) והעניקה לשוירמן את התואר דוקטור לרפואה לשם כבוד.
שוירמן , על אף נכותו, התייצב בטקס לקבלת התעודה.
בסביבות שנת 1934 הגיש ש.
את תוצאות לימודיו כעבודת דיסרטציה באוניברסיטת קופנהגן.
עם זאת, המעריכים (המנתח ו.
מולר) מצאו כי עיצוב העבודה לא הפך אותה ראויה לקבלה - הערכה שאוניברסיטת קופנהגן תיקנה רק בשנת 1959 (לאחר מותו של מעריך אחד והתפטרותו של השני כפרופסור באוניברסיטה) על ידי מינוי ש.
לתואר ד"ר רפואה ראשונית (Dr.med.h.c) בשל ההכרה שעבודתו של ש.
על עגלגלות הגב אצל צעירים זכתה להצלחה עולמית, שם ההפרעה נקראת רשמית מחלת שוירמן.
בשנת 1936 נבחר כחבר בהתכתבות באקדמיה האמריקאית של הכירורגים האורתופדים.
אחרי פרישתו לגמלאות בשנת 1947 עבד עוד שנים רבות כרדיולוג פרטי.
בשנת 1921 פרסם את תיאורו את תסמונת עקשת המתבגרים הנושאת את שמו, אותה מצא, בין השאר, אצל חניכי שענים ואצל צעירים שעבדו בחוות חקלאיות.
עבודתו בנושא זה לא התקבלה בשנת 1934 על ידי האוניברסיטה לצורך הדוקטורט.
החוקר, שהפך לחשוב שברדיולוגים של דנמרק, פוצה על כך רק כעבור 38 שנה על ידי הענקת תואר דוקטור לרפואה לשם כבוד.
שוירמן נודע גם במחקריו על האוכף הטורקי הנורמלי והפתולוגי והמציא טכניקה רדיולוגית להדמיית ה־foramen opticum.
שוירמן נפטר ברוסקילה ב-1960 בגיל 83 והובא לקבורה בבית הקברות ביישוב הולדתו, הרסהולם.
שוירמן היה צ'לן חובב והשתתף בקונצרטים קאמריים בהרסהולם
1936 - חבר במסדר דאנברוג (של הדגל הדני) בדרגת אביר
1959 - דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת קופנהגן
הולגר הדני (הולגר דאנסקה, בדנית: Holger Danske; בצרפתית: Ogier le Danois, Ogier de Danemarche) הוא דמות אגדית של גיבור עממי דני, שיושיע את דנמרק בשעה שתהיה בסכנה קיומית.
הדמות נולדה ברומנסה צרפתית והתגלגלה לאגדה הדנית.
המחתרת הדנית בעת הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה נקראה "הולגר דאנסקה".
בשירת רולאן, השייכת לסוגת השירים הצרפתיים על מעללי גבורה מן המאה ה-11 מוזכר כדרך-אגב אביר שלחם לצד קרל הגדול בשם הולגר הדני (Ogier de Danemarche).
הפואמה La Chevalerie Ogier de Danemarche ("האביר הולגר הדני") נטלה את הדמות השולית מ"שירת רולאן" והעניקה לה ביוגרפיה מפותחת.
לפי פואמה זו היה הולגר בנו של המלך הדני גודפרד, אויבו של קרל הגדול; שגדל והתחנך כילד בחצרו של קרל כבן ערובה לאחר תבוסת אביו.
הולגר גדל לתפארת והיה לגיבור רב-מעללים, אולם בנו נרצח על ידי שרלוט, בנו של קרל הגדול.
בזעמו הרג הולגר את שרלוט ויצא למסע נקם נגד קרל הגדול שנמשך שבע שנים ובסופו מונעים ממנו אך בקושי מלרצוח את קרל הגדול עצמו.
לאחר מכן מתפייסים השניים והולגר נלחם לצידו של קרל כנגד הסאראצינים ונגד הענק ברהוס.
הפואמה הפכה לפופולרית ביותר באירופה.
אגדה מספרת שחרבו נקראה קורטאנה (Cortana) ושנעשתה מאותה פלדה כמו דז'אווז (Joyeuse), חרבו האישית של קרל הגדול ודורנדאל (Durendal), חרבו האישית של רולאן.
הקשרים אחרים מקשרים בין חרבו לבין "חרב הרחמים" הקטומה עמה מוכתרים מלכי בריטניה ובינה לבין אקסקליבר, חרבו של המלך ארתור.
במאה ה-14 תורגמו כמה מחזורים משירת מעללי הגבורה הצרפתיים לדנית, והוצאו לאור בשם "סאגת קרל הגדול" (Karlamagnús saga), כך הובאה אגדת הולגר הדני למולדתו.
המשורר הדני כריסטיאן פדרסן (Kristiern Pedersen) תרגם את הפואמה המקורית בשם Olger Danskes krönike והוציאה לאור ב-1534.
ב-1907 הוצב פסלו היושב של הלוחם הענק במרתף טירת קרונבורג, האגדה על כך שהוא יזדקף ויקום להציל את ארצו ביום צרה קיבלה משמעות ויזואלית.
דמותו של הולגר הדני ייצגה את הלאומיות הדתי המתעוררת.
בשנת 1789 נכתבה האופרה הולגר דאנסקה על ידי פ.ל.א קונצן (F.L.Æ.
קרן הולגר דאנסקה לחמה במאה ה-19 נגד השפעות זרות (בעיקר גרמניות) על התרבות הדנית ושפתה ואיגדה אינטלקטואלים דנים שיצרו בשפתם.
האנס כריסטיאן אנדרסן העלה את אגדת הולגר על הכתב ב-1845.
הולגר צ'וקאי (גרמנית: Holger Czukay), נולד הולגר שירינג (24 במרץ 1938 – 5 בספטמבר 2017) היה מוזיקאי גרמני, ידוע ביותר כשותף-מייסד של להקת הקראוטרוק קאן (Can).
המבקר ג'ייסון אנקני (Jason Ankeny) תיאר אותו כ"שילוב מוצלח בין פופ לבין אוונגרד", שיצר דוגמאות חשובות מוקדמות יחסית של מוזיקת אמביינט, חקר "מוזיקת עולם" עוד לפני שהמונח נטבע, וכיוון שהיה חלוץ בתחום דגימות קול מוזיקליות.
צ'וקאי נולד בעיר החופשית דנציג (מאז 1945 גדנסק, פולין), שמשפחתו גורשה ממנה לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשל המלחמה, חינוכו הבסיסי היה מוגבל.
אחת החוויות המוקדמות אשר השפיעו עליו משמעותית בהיותו נער מתבגר הייתה עבודה בחנות תיקוני רדיו, שם החל להעריך את איכות הקול של שידורי הרדיו (אשר בהמשך ישמשו אותו כאלמנטים מוזיקליים) ולמד להכיר את היסודות לתיקון מוצרי חשמל והנדסה.
צ'וקאי למד מוזיקה אצל קרלהיינץ שטוקהאוזן בין שנת 1963 לשנת 1966 ולאחר מכן עבד במשך זמן מה גם כמורה למוזיקה.
צ'וקאי ייסד את ההרכב Can בשנת 1968. הוא ניגן גיטרה בס, וביצע את רוב ההקלטות וטכנאות הסאונד עבור ההרכב.
רוסקו ג'י, לשעבר בסיסט הלהקה הבריטית טראפיק, הצטרף ללהקה בשנת 1977, כשצ'וקאי מטפל רק בהקלטות ואפקטים קוליים באלבום Saw Delight.
זה היה ה-LP האחרון שלו עם ההרכב לפני שעזב לקריירת סולו.
לאחר עזיבתו את ההרכב Can, צ'וקאי הקליט מספר אלבומים.
אחד מסימני ההיכר שלו היה שימוש בצלילי רדיו עם גלים קצרים, וכן חלוצית בתחום דגימות קול, אשר באותם ימים כללו חיתוך והדבקה מחדש של סרטים מגנטיים.
הוא היה מקליט צלילים שונים וכן קטעים של גלי רדיו קצרים ומשלב אותם בתוך היצירות שלו.
בנוסף, היה משתמש בגלי רדיו קצרים ככלי מוזיקלי אינטראקטיבי בהופעות חיות, (כמו באלבום השישי שלו משנת 1991, Radio Wave Surfer), שיטה שאותה הוא כינה "ציור רדיו".
כפי שהוא הצהיר בראיון בשנת 2003, "אם אתה רוצה לעשות משהו חדש, אתה לא צריך לחשוב רחוק מדי מעבר לרעיון אחד מסוים".
צ'וקאי שיתף פעולה עם מספר לא מבוטל של מוזיקאים.
בין עבודותיו החשובות, יצר סדרת אלבומים עם המוזיקאים הבריטיים הצעירים דייוויד סילביאן (David Sylvian) וג'ה וובל (Jah Wobble), אשר חלקו את העניין שלו בשילוב מוזיקת פופ עם הקלטות ניסיוניות וטכניקות דגימת קול.
שיתופי פעולה נוספים כללו הרכבים ומוזיקאים כגון בריאן אינו, יורית'מיקס, U.N.K.L.E והרכב הגל החדש הגרמני "טריו".
בשנת 2009, לאחר תקופה בעייתית עם חברת התקליטים שהוציאה מחדש את אלבומיו בהדרגתיות על גבי תקליטורים, צ'וקאי החל שיתוף פעולה חדש עם הלייבל קלרמונט 56, והוציא לאור מיקסים של שירים מאלבומים מוקדמים יותר וכן כמה הקלטות חדשות על ויניל בלבד.
המהלך הזה שינה את תוכניותיו להוצאה מחודשת של כלל הרפרטואר שלו, וכך אלבומיו המקוריים Der Osten ist Rot (משנת 1984), Rome Remains Rome (משנת 1987) והאלבום Moving Pictures (משנת 1993) לא יצאו מחדש (במקרה של האלבום האחרון, בין היתר כיוון שקלטות המאסטר המקוריות ניזוקו מעבר לתיקון).
במקום זאת, רוב הרצועות באלבומים שלו מיוצרות ומאורגנות מחדש במהדורות ויניל מוגבלות.
צ'וקאי הגיע לביקור בישראל ב-30 באוקטובר 2003. במסגרתו הופיע באותו היום בתל אביב במועדון הבארבי, למחרת התארח בחנות האוזן השלישית בתל אביב לחתימה על דיסקים ותקליטים, וב-1 בנובמבר הופיע בתיאטרון החאן בירושלים.
צ'וקאי נמצא מת בדירתו ב-5 בספטמבר 2017. סיבת המוות טרם נודעה.
יצא מחדש כאלבום רק בבריטניה עם שתי רצועות נוספות.
הוצאה מחדש של האלבום תוכננה, עם רמיקסים שונים מאת צ'וקאי וסילביאן, אך האלבום עדיין לא יצא לאור.
1989 – Flux + Mutability – בשיתוף עם דייוויד סילביאן.
2010 – Good Morning Story – אריך-נגן (LP) כפול עם שלוש רצועות נוספות.
2010 – Way to LA – בשיתוף עם אורסה מיג'ור וביסון (Bison) – סינגל של 10 אינץ'.
2010 -Let's Get Hot / Let's Get Cool – סינגל של 12 אינץ', מהדורה מוגבלת של 500 ויניל אדום ו-500 ויניל כחול.
2010 – Persian Love (Remix) / My Persian Love – סינגל 12 אינץ', ויניל זהב, מהדורה מוגבלת של 1001.
ויניל שקוף, מהדורה מוגבלת של 666.
הולדן אפולו היא מכונית משפחתית גדולה, 4 דלתות, סדאן, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האוסטרלית ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden), חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1989–1997.
הולדן FJ היא מכונית משפחתית גדולה, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden) האוסטרלית, חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס ה-אמריקאית, בין השנים 1953–1956.
בנוסף יוצר דגם ה- "הולדן FJ" בתצורות: סטיישן, מסחרית, טנדר ולימוזינה.
הולדן FE היא מכונית משפחתית גדולה, בתצורת סדאן, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האוסטרלית, ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden) חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1956–1958.
בנוסף ליצור הדגם באוסטרליה, דגם ה-"הולדן FE" יוצר בניו זילנד, מינואר 1957 על ידי "ג'נרל מוטורס ניו זילנד" (General Motors New Zealand).
דגם ה-"הולדן FE" היה הדגם הראשון שבנתה חברת ג'נרל מוטורס בניו זילנד.
בנוסף יוצר דגם ה- "הולדן FE" בתצורות: סטיישן, קוסטום קופה, מסחרית (וואן) וטנדר.
מחיר דגם הסדאן בהשקה עמד על 1,142 לירה שטרלינג אוסטרלית.
יוצר בשלושה דגמי משנה: סטנדרטי, עסקים וספיישל
קוסטום קופה - 2 דלתות
הולדןHX היא סדרת מכוניות בתצורות : סדאן 4 דלתות, (מכונית סלון), קופה - 2 דלתות, סטיישן, ו-מסחרית אשר יוצרו על ידי ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden) האוסטרלית, חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1976–1977.
בנוסף דגמי "הולדן HX" יוצרו ב-ניו זילנד על ידי "ג'נרל מוטורס ניו זילנד" (General Motors New Zealand).
Monaro (קופה - 2 דלתות, 4 דלתות)
הולדן HZ היא סדרת מכוניות בתצורות: סדאן 4 דלתות, (מכונית סלון), קופה - 2 דלתות, סטיישן, ומסחרית אשר יוצרו על ידי יצרנית כלי הרכב האוסטרלית ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden), חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1977–1980.
בנוסף דגמי "הולדן HZ" יוצרו ב-ניו זילנד על ידי "ג'נרל מוטורס ניו זילנד" (General Motors New Zealand).
הולדן אפיג'י היא מכונית קונספט בסגנון רטרו, בתצורת קוּפֶּה (Coupé), אשר הוצגה על ידי יצרנית המכוניות האוסטרלית GM הולדן בע"מ חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בתערוכת המכוניות הבינלאומיות שנערכה באוסטרליה בשנת 2005.
דגם ה"הולדן אפיג'י" התבסס על דגם ה"Holden FJ" אשר יוצר באוסטרליה בין השנים 1953–1956.
מערכת התאורה - בטכנולוגית LED
הולדן קופה 60 היא מכונית-על, שהוצגה כמכונית קונספט בתצורת קופה, אשר הוצגה על ידי יצרנית המכוניות האוסטרלית GM הולדן בע"מ חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בשנת 2008.
דגם ה"הולדן קופה 60" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית במלבורן בשנת 2008
בדגם "הולדן קופה 60" הורכב מנוע ג'נרל מוטורס מסוג "LS based GM small-block engine".
המנוע הוגדר "V8 Supercar" והיה מורכב במכוניות על.
מרכב הדגם יוצר על ידי קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס מסוג "GM Zeta platform".
הולגר הירונימוס הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם בעיקר בהמבורג.
הירונימוס ערך שלוש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.
הירונימוס נאלץ לפרוש ממשחק פעיל בגיל 26 בלבד, בעקבות פציעה חמורה.
הירונימוס נחשב כבר בילדותו כאחד מכישרונות העתיד המבטיחים של הכדורגל הגרמני.
סנט פאולי, ועלה לבוגרים בשנת 1978, כשסנט פאולי שיחקה במחוז הצפוני של הבונדסליגה השנייה.
הירונימוס שיחק בסנט פאולי 29 משחקי ליגה, בהם הבקיע שני שערים, וסיים עם הקבוצה במקום השישי בליגה.
בגיל 20, לאחר עונה אחת בבוגרים של סנט פאולי, החל הירונימוס לשחק בקבוצה הבוגרת של היריבה העירונית המבורג, שרכשה אותו מסנט פאולי תמורת 75 אלף מרק גרמני.
הירונימוס השתלב במהרה בהמבורג, ושיתף פעולה בהגנה עם מנפרד קאלץ, פטר נוגלי ודיטמר יאקובס.
בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 1979/80, סיים הירונימוס עם המבורג במקום השני בבונדסליגה, והגיע עם הקבוצה לגמר גביע אירופה לאלופות 1980, בו הפסידה הקבוצה 1-0 לנוטינגהאם פורסט.
הירונימוס הוחלף במחצית בחלוץ הורסט רובש, כשהקבוצה הייתה חייבת להבקיע.
גם בעונת 1980/81 סיים הירונימוס במקום השני עם המבורג.
בעונת 1981/82 זכה הירונימוס באליפות הראשונה שלו עם המבורג, והגיע עם הקבוצה לגמר גביע אופ"א, בו הפסידה הקבוצה במפגש כפול לגטבורג השוודית בתוצאות 1-0 ו-3-0, כשהירונימוס משחק את מלוא הדקות.
בעונת 1982/83 זכה הירונימוס עם המבורג באליפות הבונדסליגה בפעם השנייה ברציפות, וזכה לראשונה בתולדות המועדון בגביע אירופה לאלופות, לאחר ניצחון על יובנטוס במשחק הגמר בתוצאה 1-0, במשחק בו הירונימוס שיחק 90 דקות.
הירונימוס פתח היטב את עונת 1983/84 עם המבורג, שהסתיימה במקום השני עקב הפרש שערים נחות משל האלופה שטוטגרט.
עם זאת, ב-31 במרץ 1984 נפצע הירונימוס במשחק ליגה מול וולדהוף מנהיים כשקרע את הרצועה הצולבת, ולמעשה גמר את הקריירה באותו משחק.
הירונימוס ניסה במשך שנה להשתקם מפציעה זו, אך הודיע על פרישה במהלך שנת 1985, כשאפסו סיכויי ההחלמה.
הירונימוס ערך 121 הופעות ליגה במדי המבורג, בהן הבקיע שבעה שערים.
הירונימוס ערך שש הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, בהן הבקיע שער אחד.
בספטמבר 1981 ערך הירונימוס את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה המערבית, כשנכנס כמחליף בניצחון 2-0 במשחק ידידות מול נבחרת פולין.
במאי 1982 נכנס הירונימוס כמחליף במשחק הכנה למונדיאל 1982 מול נבחרת נורווגיה, בו ניצחה גרמניה המערבית בתוצאה 4-2. הירונימוס זומן לסגל הגרמני למונדיאל 1982 עצמו, אך לא שיחק אפילו דקה אחת.
הופעתו השלישית והאחרונה של הירונימוס במדים הלאומיים נערכה באוקטובר 1982 במשחק ידידות מול נבחרת אנגליה.
הירונימוס החליף כבר בדקה החמישית של משחק זה את קרל היינץ פורסטר הפצוע.
הירונימוס הקים לאחר פרישתו מרכז ספורט למאבק בהשמנת יתר.
בהמשך, הקים יחד עם חברו להגנה בהמבורג דיטמר יאקובס, שגם הוא סיים את הקריירה בפציעה טראגית, מרכז לשיקום מפציעות ספורט.
בשנת 1997 הועסק הירונימוס בהמבורג כמנהל רכש, ובהמשך שימש כמנכ"ל המועדון עד לשנת 2002.
הולדן ברוהאם היא מכונית סלון, 4 דלתות, מתוצרת יצרנית הרכב האוסטרלית ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden)(שם מלא: General Motors-Holden), חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בין השנים 1968–1971.
שברולט קונסטנטיה (סדרה ראשונה, בין השנים 1969-1971) אשר יוצרה בדרום אפריקה על ידי חטיבת שברולט, חברת בת של ג'נרל מוטורס התבססה על דגם "הולדן ברוהאם"
הולדן היא עסק אוסטרלי ויצרנית רכב לשעבר, שייצרה מכוניות באוסטרליה לפני שעברה למכוניות מיובאות תחת המותג הולדן.
המטה הראשי נמצא בפורט מלבורן.
החברה נוסדה בשנת 1856 בתור חברה לייצור אוכפים ליצרן דרום אוסטרליה.
בשנת 1908 היא עברה לתחום הרכב, ואף בנתה את פורד מודל T במשך תקופה לפני שהפכה מאוחר יותר לחברת בת של ג'נרל מוטורס (GM), ארצות הברית, בשנת 1931, אז הוחלפה שם החברה לג'נרל מוטורס-הולדן בע"מ .
זה שונה לשם הולדן בע"מ בשנת 1998, ואימץ את השם GM הולדן בע"מ בשנת 2005.
בעבר, הולדן הציעה מנועים מהונדסים תג מודלים עקב שיתוף הסדרים עם שברולט, איסוזו, ניסאן, אופל, סוזוקי, טויוטה, ו מוטורס ווקסהול.
בשנים קודמות, הרכב כלל דגמים מקוריאה GM, GM תאילנד, GM צפון אמריקה, ודגמים שפותחו עצמאית כמו הולדן קומודור, הולדן קפריס, והולדן אוטה.
הולדן גם הפיצה את המותג האירופי "אופל" באוסטרליה בשנת 2012 עד לפטירתו האוסטרלית באמצע 2013.
הולדן החזיקה בקצרה מפעלי הרכבה בניו זילנד בראשית שנות התשעים.
המפעלים היו שייכים לג'נרל מוטורס משנת 1926 עד 1990, בפעולה קודמת ונפרדת למדי מההשקעה של GM בהולדן באוסטרליה.
משנת 1994 עד 2017, כל רכבי הולדן שבנו באוסטרליה יוצרו באליזבת 'שבדרום אוסטרליה, ומנועים יוצרו במפעל Fishermans Bend במלבורן.
באופן היסטורי, מפעלי ייצור או הרכבה הופעלו בכל מדינות יבשת אוסטרליה.
איחוד האספה הסופית באליזבת הושלם בשנת 1988, אולם כמה פעולות האספה נמשכו בדנדונג עד 1994.
אף שמעורבותו של הולדן ביצוא השתנה מאז שנות ה-50 של המאה ה-20, אך בעקבות המכירות הירודות של מכוניות גדולות באוסטרליה החליטה החברה לפנות לשווקים בינלאומיים כדי להגדיל את הרווחיות.
החל משנת 2010 התחילה הולדן לחוות הפסדים בגלל הדולר האוסטרלי החזק והפחתת מענקי הממשלה והסבסוד.
זה הוביל להכרזה, ב־11 בדצמבר 2013, כי הולדן תפסיק את עבודתה בייצור כלי רכב ומנועים בסוף 2017. ב־20 באוקטובר 2017 נסגר מפעל הרכב האחרון הקיים, שנמצא באליזבת, וכן הפקת קומודור הולדן הסתיימה.
ב־17 בפברואר 2020 הודיעה ג'נרל מוטורס כי המותג הולדן יפרוש עד שנת 2021.
להולדן הייתה היסטוריה מפוארת בתחרויות מרוץ באוסטרליה.
מכוניות מתוצרת הולדן ניצחו בתחרויות רבות.
פיטר ברוק היה נהג לצוות של הולדן במשך 40 שנה וזכה בעשרות מרוצים.
הולדן WB הם סדרות דגמים של טנדר מסוג "utility" ומסחרית במספר תצורות אשר יוצרו על ידי יצרנית הרכב האוסטרלית ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden), חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1984 – 1980.
טנדר מסוג "utility" - בתצורת 2 דלתות.
בנוסף יוצרו שלדות רכב מדגם "WB" (בסיס גלגלים 3,058 מ"מ, אורך רכב 4,990 מ"מ) שהותאמו למספר גדלים של ארגזי מטען.
הולדן 48–215 הם דגמים של מכוניות משפחתיות גדולות וטנדר מסוג "utility" אשר יוצרו על ידי יצרנית הרכב ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden) האוסטרלית, חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1953 – 1948.
6 נוסעים (דגם סדאן 4 דלתות).
קיבולת מכל דלק - 43 ליטר.
דגמי "הולדן 48–215" סדאן יוצרו ב-4 צבעים: אפור, כחול, צבע קרם, שחור.
הולדן EH היא מכונית משפחתיות גדולות אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האוסטרלית ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden) בין השנים 1965 – 1963 באוסטרליה.
מתלים: חזית: סוג עצמאי קצר וארוך עם קפיצי סליל.
אחורי: קפיצים חצי אליפטיים, ארבעה עלים, זעזועים טלסקופיים צינוריים.
בלמים: חזית: תופים הידראוליים בגודל 9 אינץ' (229 מ"מ), אחורי: תופים הידראוליים (229 מ"מ)
צמיגים: טיובלס, ללא צינורות, 13.0x6.40 אינץ' ארבע-שכבות, שישה-רבדים אופציונלי בדגם סטיישן.
דגמי "הולדן EH" שירתו כאמבולנסים באוסטרליה.
דגמי "הולדן EH" שירתו כניידות משטרה במשטרת ניו זילנד.
מחיר היחידה של "הולדן EH" (דגם בסיסי) עמד על 1,051 לירה שטרלינג אוסטרלית (שנת 1963).
הולדן FB (באנגלית : Holden FB) היא מכונית משפחתית גדולה, בתצורת סדאן, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האוסטרלית, ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden) חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1961–1960.
מנוע קדמי - 2.3 ליטר
קיבולת מכל דלק - 43.2 ליטר
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 20.4 שניות (דגם סדאן 4 דלתות, מנוע 2.3 ליטר המשודך לתיבת הילוכים ידנית - 3 מהירויות)
מחיר היחידה עמד על 1,107 לירה שטרלינג אוסטרלית (לדגם סדאן בסיסי, שנת 1960, אוסטרליה)
הולדן FC היא מכונית משפחתית גדולה, בתצורת סדאן, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האוסטרלית, ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden) חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1960–1958
מנוע קדמי - 2.2 ליטר
בלמים: חזית: תופים הידראוליים (229 מ"מ) הידראוליים, אחורי: תופים הידראוליים (229 מ"מ)
מחיר היחידה עמד על 1,100 לירה שטרלינג אוסטרלית (לדגם סדאן בסיסי, שנת 1958, אוסטרליה)
דגמי "הולדן FC" שירתו כאמבולנסים, ומוניות ב-אוסטרליה וכ-ניידות משטרה ב-ניו זילנד
הולדן HJ היא סדרת מכוניות בתצורות : סדאן 4 דלתות, (מכונית סלון), קופה - 2 דלתות, סטיישן, ו-מסחרית אשר יוצרו על ידי ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden) האוסטרלית, חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1976–1974.
קיבולת מכל דלק - 72.7 ליטר
בנוסף, יוצרו שלדות רכב ("Holden Chassis and Cab") מדגם "HJ" שהותאמו למספר גדלים של ארגזי מטען
הולגר דרכמן (בדנית: Holger Drachmann; 9 באוקטובר 1846 – 14 בינואר 1908) היה סופר, משורר, מחזאי וצייר דני.
הוא היה חבר במושבה ציירי סקיין והפך לדמות מרכזית בתנועת המודרניזם הסקנדינבית.
אביו היה מנתח בצי המלכותי הדני.
המשפחה השתייכה לקהילה דוברת הגרמנית ב בקופנהגן.
בשל מותה המוקדם של אמו, הילד נותר לנפשו ופיתח חיבה לאמנות ומשחק, וארגן את חבריו למשחקי גבורה, בהם לקח בעצמו תפקידים כמו אלה של גיבורי הצי המלכותי הדני.
דרכמן ביקר לראשונה בסקיין בשנת 1872 עם הצייר הנורווגי .
הוא חזר לעיתים קרובות, והתחבר למושבת האמנים שהלכה וגדלה והתפרסמה בשם ציירי סקיין.
בשנת 1903, הוא ואשתו השלישית סופי התיישבו בסקיין בווילה משלהם.
מאוחר יותר בחייו, חזר דרכמן לאמנות, ולעיתים קרובות צייר תמונות של ספינות וים.
הולגר נשלח לבורנהולם כדי ללמוד לצייר.
שם הכיר את אשתו הראשונה וילהלמינה אריצ'ן (1852–1935), לה נישא בשנת 1871 ונולדה להם בת אחת, אווה.
הוא היה קשור עם אישה נשואה בשם פולי לזמן קצר.
לאחר שילדה בת, ניתקה עמו כל קשר.
לאחר מכן נפגש עם נערה צעירה בהמבורג בשם אמי.
הם אימצו את בתה של פולי והיו להם עוד ארבעה ילדים משלהם.
בשנת 1887 היא חלתה קשה, ואחת מבנותיהם נפטרה באותה שנה.
באותה תקופה הוא החל מערכת יחסים עם זמרת הקברט (1866–1953), אותה כינה המוזה הגדולה ביותר שלו.
הוא מת בקופנהגן ונקבר ב, ליד סקיין.
הוא נכנס לאוניברסיטה בשנת 1865, ועזב אותה שנה לאחר מכן, כדי להפוך לסטודנט ב.
בשנים 1866–1870 למד, אצל פרופסור סורנסן, להיות .
בשנת 1870 בערך הוא היה תחת השפעתו של מבקר הספרות (ממוצא יהודי) הדני גאורג ברנדס (1842–1927) ובלי לזנוח את האמנות, החל להקדיש את רוב זמנו לספרות.