tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בין השאר ישנם 126 מיני מכרסמים, 178 עטלפים, 40 מכפילי פרסה, 36 טורפים ו-22 פרימטים, שכולם מצויים בסיכון בטבע.
מרבית היונקים הם שוכני יערות גשם א גם סביב האנדים.
ישנם גם 17 מיני יונקים פולשים באקוודור.
בין השאר נראים בה יונקים טורפים כמו היגואר ועוד חתוליים, דוב המשקפיים, כלביים, סמוריים וראקוניים שונים ובגלאפגוס גם טורפים ימיים.
ישנם פרימטים מקבוצת קופים רחבי אף כמו קוף העכביש, הקפוצ'ין והשאגן וכן מגוון חיות יער כמו טפיריים, פקאריים, עצלניים, ארמדילאים, אופוסומים, סמרניים, קבייתיים וסנאיים שונים.
באיי גלאפגוס, ארכיפלג וולקני הנמצא באוקיינוס השקט 972 ק"מ מערבית לאקוודור ישנו מגוון אנדמי מפתיע, אשר היווה השראה עבור החוקר צ'ארלס דרווין במחקריו על האבולוציה, דבר שהודגם עקב בידודם של המינים היבשתיים בו, כאשר מעל 80% מהם אינם נמצאים במקום אחר.
חלקם אף נדירים סביב קו המשווה ומצויים רק עקב זרם הומבולדט הקריר סביבם.
בין השאר מצויים באיים נחילים גדולים של סרטנים אדומים, 2 טורפים ימיים: אריה ים גלאפגוס ודוב ים גלאפגוס, מספר קטן של יונקים אנדמיים, מרביתם מכרסמים וכן זוחלים אנדמיים שהבולטים מביניהם הם צבי גלאפגוס הענקיים, איגואנת הים – לטאת הים היחידה בעולם, לטאת לבה, לטאת לבה וזעמן גלאפגוס וכן צבי ים.
כמו כן ישנם מגוון גדול של עופות שונים, ביניהם 2 שאינם מעופפים: פינגווין גלאפגוס וקורמורן גלאפגוס, שניהם מצויים בסכנת הכחדה.
בין האיים נפוצים מגוון עופות ימיים שחלקם נודדים במיוחד לגלאפגוס בשביל לקנן ביניהם אנפתיים, שחפיים שונים, שקנאי חום, פלמינגו אמריקני, מספר ברווזיים, אלבטרוס גלאפגוס ויסעוראים אחרים ועופות גדה שונות.
באי ישנם גם עופות יבשתיים שהבולטים ביניהם הם פרושי דרווין האנדמיים לאי וכן חקייניים, עקב גלאפגוס, הורמיליון ועוד.
גם בים ישנו מגוון גדול של בעלי חיים, ביניהם מין חדש של חכאי עטלף, להקות דגים כמו סרדיניים ומגוון מינים של כרישים כמו פטישניים וכריש גלאפגוס, בטאים, מספר לווייתנאים ומגוון חיות ים.
במעמקים ישנם ארובות חמות, המצויה במעשנות הידרותרמיות בקרקעית.
עם זאת כיום מרבית המינים האנדמיים מצויים בסכנת הכחדה, בעיקר עקב הגעת האדם לאיים ועקב ציד מופרז וכן עקב הבאת מינים פולשים חדשים לאיים.
"החיה שבפנים" הוא סרט מותחן-אימה ומסתורין בריטי משנת 2024 שבוים על ידי אלכסנדר ג'יי.
פארל על פי תסריט שכתב לצד התסריטאית גריר אליסון, ובו מככבים קיט הרינגטון, אשלי קאמינגס וג'יימס קוזמו.
הסרט שוחרר לאקרנים ב-26 ביולי 2024 בארצות הברית.
אחרי שהיא עדה לסדרת אירועים משונים, וילו בת ה-10 מתחילה לפקפק בחיים המבודדים של משפחתה במעמקי יערות אנגליה ומחליטה לילה אחד לעקוב אחר הוריה כשהם יוצאים לאחד הטיולים הסודיים שלהם אל לב היער העתיק.
לאחר שהיא עדה לאביה עובר מהפך מפלצתי, וילו מבינה שהיא עצמה נקלעה לסוד העתיק שהם ניסו להסתיר ממנה.
על הפקת הסרט בפועל הופקדו המפיקים אלכס צ'אנג, ג'ורדן וגנר, סבסטיאן ארטיסט וג'ק כריסטיאן.
מפיקים נוספים כוללים את ראיין המילטון ומרטין אוון.
על בימוי הסרט הופקד אלכסנדר ג'יי.
פארל, שזהו לו סרט ביכורים.
בנוסף, על הלחנת המוזיקה הופקדו ג'ק חלמה ונייתן וו.
קליין ועל מלאכת הצילום, צלם הקולנוע דניאל כץ.
במעמד חשיפת הקדימון הראשון, נחשף כי לצוות השחקנים הראשי של הסרט לוהקו קיט הרינגטון, אשלי קאמינגס, ג'יימס קוזמו וקיילין ספרינגול.
עולם החי בקפריסין כולל את כל בעלי החיים החיים בשטחה של קפריסין.
עולם החי, וכן גם עולם הצומח, של קפריסין עשירים ומגוונים אם כי חיים בה מעט יונקים יחסית.
כמו ברוב המדינות המודרניות, בתי הגידול הטבעיים של קפריסין נעלמו בהתמדה, וכיום נותרו בה רק כ-20% מבתי הגידול המקוריים שלה, מספר הנובע מתהליכי עיור, בירוא יערות, תיירות שאינה בת קיימא ועוד.
בקפריסין חיים כ-21 יונקים, מתוכם כשלושה בסכנת הכחדה.
חיית הבר והיונק הגדול ביותר החי בקפריסין הוא כבש המופולון הקפריסאי.
כבש זה יכול להגיע עד למשקל של כ-50 קילוגרמים ומהווה את בעל החיים הלאומי של קפריסין.
יונקים בולטים נוספים הם: כלב ים נזירי מצוי הנמצא בסכנת הכחדה עולמית; עכבר קפריסין האנדמי לאי והמכרסם האנדמי היחיד שנותר באיי הים התיכון; ארנבת מצויה; שועל אדום; קיפוד חולות מצוי ועוד.
בתקופת הפלייסטוקן המאוחרת, חיו באי גם היפופוטם קפריסאי גמדי ופלאולוקסודון קפריסאי שהיו ילידי האי, אך נכחדו בתחילת תקופת ההולוקן עקב הגעת האדם לאי.
הודות למיקומה של קפריסין באחד מנתיבי נדידת העופות החשובים בעולם, בין אפריקה, אירופה ומערב אסיה, תועדו בה למעלה מ-422 מיני עופות.
כ-22 מינים מתוכם הם מינים בסכנת הכחדה עולמית.
כמו כן, ישנם שני מיני ציפורי שיר האנדמיים לקפריסין - סבכי קפריסאי וסלעית קפריסאית.
רוב הזוחלים של קפריסין אינם מזיקים ואינם ארסיים כדוגמת: נחשיל מצוי ונחש שוט קפריסאי.
נחשים אחרים כמו עין-חתול חברבר ותלום-קשקשים מצוי הם תת-ארסיים, אך אינם אגרסיבים ואינם מסוכנים במיוחד.
עם זאת, צפע מזרחי השוכן באי ארסי.
כמו כן, שלושה ממיני הזוחלים בקפריסין נמצאים בסכנת הכחדה.
בקפריסין חיים כשלושה מינים של דו-חיים: אילנית מצויה, קרפדה ירוקה קפריסאית וצפרדע מים קפריסאית.
בקפריסין מגוון רחב במיוחד של עכבישים הכולל כ-60 מינים של עכבישאים, כולל הטרנטולה האירופית.
החיות של שלמה היא חוות בעלי חיים, ברובם אקזוטיים, ביישוב חוות שדה בר שבמזרח גוש עציון, למרגלות הרודיון.
בחווה ישנם למעלה מ-100 סוגים שונים של בעלי חיים, בהם זוחלים, יונקים, עופות, דו-חיים ועוד.
כמו כן החווה מפעילה, בשיתוף עם רשות הטבע והגנים, פינת שיקום והחזרה לחופש לחיות בר שנפגעו בטבע.
מקים החווה ומפעילה הוא שלמה הורוביץ.
בחווה ישנה גם תערוכה ענפה של גולגולות בעלי חיים שונים, ביניהם: דולפין, חסידה, כרישים ועוד.
החווה מתפקדת בשגרה כגן חיות.
במהלך מגפת הקורונה החל מייסד החווה שלמה הורוביץ בהעלאת שידורי לייב ביוטיוב בהם הסביר על החיות שבחווה.
לעיתים הגיעו גם כלי תקשורת.
כמו כן מפעיל החווה מקיים מופעי חיות בכל רחבי הארץ.
בנוסף, מפעיל החווה השתתף בתוכנית בשם "שלמה והחיות" בערוץ הידברות וכן ב"כיכר קידס" של אתר כיכר השבת ובערוץ מאיר לילדים.
בשיתוף פעולה עם רשות הטבע והגנים, בחווה ישנם בעלי חיים רבים שעוברים תהליך שיקום לאחר שעברו פציעות שונות במרחב הגידול הטבעי שלהם בחופש.
בעלי חיים שאינם יכולים לשוב לטבע בעקבות פציעות קשות או תנאים מיוחדים נשארים בחווה.
בין החיות הללו ניתן למצוא תנים, שועלים ועוד.
הקיפוד האפריקאי הננסי הלבקן 'שמוליק' שגדל בחווה, כיכב בסדרת הטלוויזיה שעת נעילה של כאן 11. כשנה לאחר שידור הסדרה הוא נפטר מזקנה בחווה, בגיל 5.
החיה שבתוכי היא מיני-סדרה אמריקאית מסוגת מותחן פסיכולוגי שהופקה עבור "נטפליקס", בכיכובם של קלייר דיינס ומת'יו ריס.
בין המפיקים ג'ודי פוסטר וקונאן או'בריאן.
המיני-סדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה של "נטפליקס" ב-13 בנובמבר 2025.
קלייר דיינס – אֶגִי ויגס, סופרת המתקשה לכתוב את ספרה הבא.
מת'יו ריס – נייל ג'רוויס, בנו של איל נדל"ן שמסתתר בבית סמוך לבית של אגי באויסטר ביי, ניו יורק, יחד עם אשתו השנייה, לאחר שלכאורה רצח את אשתו הראשונה.
בריטני סנואו – נינה ג'רוויס, אשתו השנייה של נייל, גלריסטית מניו יורק.
נטלי מוראלס – שלי, גרושתה של אגי, ציירת העוסקת באמנות מופשטת.
דייוויד ליונס – בריאן אבוט, סוכן FBI.
טים גיניי – ריק "רקינג בול" ג'רוויס, דודו של נייל ואיש האבטחה שלו.
דיירדרה או'קונל – קרול מקגידיש, סוכנתה של אגי וחברתה הקרובה.
באבה ויילר – טדי פניג, נהג צעיר שיכור שגרם למות בנה של אגי.
הטיין פארק – אריקה ברטון, סוכנת FBI ומפקדתו של אבוט.
אליס שאנון – אוליביה בניטס, חברת מועצת העיר המתנגדת לתוכניות הפיתוח של נייל.
ג'ולי אן אמרי – ליילה ג'רוויס, אשתו של מרטין ג'רוויס ואמו החורגת של נייל.
אמיר אריסון – פרנק ברטון, בעלה לשעבר של סוכנת ה-FBI אריקה ברטון.
ג'ונתן בנקס – מרטין ג'רוויס, אביו של נייל ואיל נדל"ן אכזרי.
ליילה ג'ורג' – מדיסון אינגרם-ג'רוויס, אשתו הנעדרת של נייל.
ויל בריל – כריס אינגרם, אחיה של מדיסון.
קייט ברטון – מריה אינגרם, אמה של מדיסון.
ביל אירווין – ג'יימס אינגרם, אביה של מדיסון.
המיני-סדרה, שהופקה על ידי "20th Television", נוצרה, נכתבה והופקה בפועל על ידי גייב רוטר.
רוטר כתב את התסריט לראשונה כ-6–7 שנים לפני תחילת ההפקה.
בין המפיקים בפועל נמנים ג'ודי פוסטר, קונאן או'בריאן, דניאל פרל (גם תסריטאי), אנטוניו קמפוס (גם במאי), ג'ף רוס ודייוויד קיסינג'ר מטעם חברת "Conaco", וכן הווארד גורדון, ששימש כשואו ראנר-שותף, וקלייר דיינס, שגם משחקת בתפקיד הראשי.
באוגוסט 2024 דווח על ליהוקו של מת'יו ריס לצוות השחקנים הראשי.
באוקטובר 2024 נמסר על ליהוקם של בריטני סנואו, נטלי מוראלס, דייוויד ליונס וטים גיניי.
בנובמבר 2024 צורפו גם דיירדרה או'קונל, ג'ונתן בנקס, הטיין פארק, אליס שאנון, ויל בריל, קייט ברטון, ביל אירווין, אמיר אריסון וג'ולי אן אמרי.
צילומי המיני-סדרה התקיימו ברד בנק, ניו ג'רזי, בספטמבר 2024.
שמונת פרקי הסדרה עלו לשירות הזרמת המדיה נטפליקס ב-13 בנובמבר 2025.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" זכתה המיני-סדרה לציון של 83% על בסיס 42 מבקרים.
קונצנזוס המבקרים קבע: באתר "Metacritic", המחשב ממוצע משוקלל, קיבלה הסדרה ציון 71/100 על בסיס 28 ביקורות, דבר המעיד על "ביקורות חיוביות לרוב".
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס בחירת מבקרי הטלוויזיה4 בינואר 2026השחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיהמת'יו ריס
היא סדרת טלוויזיה ישראלית לילדים המשודרת בערוץ הופ!
בכיכובן של הבובות אליק ובליק.
בשנת 2001, התכנית החלה בתור חידון לחג הפסח בשם "פסח מי יודע", שם מנחה החידון הוא חן חגי אשר שואל את אליק ובליק, שהתחרו זה בזה, שאלות בנושא החג ומשתגע כאשר הם מתבלבלים ולא יודעים את התשובות, בתוכנית נשמעו צחוקים מוקלטים.
בשנת 2002, קיבלה התכנית שם חדש "החידון של הופ!", חן חגי חזר להנחות את החידון ואליק ובליק שוב התחרו זה בזה, בחידון חן שאל אותם חידות על כל מיני נושאים ומתרגז כאשר הם לא עונים לו תשובות נכונות.
באחד הפרקים של התוכנית התארחה החזאית חלי סלוצקי.
בשנת 2007, התוכנית קיבלה עונה חדשה עם מנחה חדש בשם פרופסור גאוני (עזרא דגן) ובעונה זאת אליק ובליק לא התחרו זה בזה אלא מול חילזון מונפש בשם חזן.
חן חגי - מנחה החידון בגרסת "פסח מי יודע" ובגרסה המקורית, משתגע כאשר אליק ובליק לא עונים תשובות נכונות.
פרופסור גאוני (עזרא דגן) - מנחה החידון החדש משנת 2007.
חזן החילזון (צביקה פורמן) - חילזון מונפש ויריב של אליק ובליק.
החייל האמיץ שוֶוייק (בצ'כית: Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války – "עלילות החייל הטוב שווייק במלחמת העולם") הוא רומן סאטירי מאת הסופר הצ'כי ירוסלב האשק, שפורסם לראשונה כספר באוקטובר 1923.
הספר עוקב אחר עלילותיו של סוחר הכלבים יוזף שווייק, היוצא מביתו עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בדרכו לחזית (שאליה לא הגיע).
הרומן מותח דרך עיניו התמימות-ערמומיות של שווייק ביקורת חריפה על המוסדות השנואים על האשק: הצבא, הכנסייה הקתולית, הבירוקרטיה, המונרכיה האוסטרו-הונגרית וראש לכל, הטבח חסר התוחלת שבמלחמה.
דמותו של שווייק הופיעה בתפקיד שולי בקובץ סיפורים שהוציא האשק בשנת 1911 ובקובץ סיפורים קצר בשם "החייל הטוב שווייק בשבי" שכתב בעת שהותו בשבי הרוסי, אך כתיבת הרומן החלה בפועל רק בשנת 1921, כאשר שב האשק לפראג.
האשק השלים לפני מותו ארבעה מתוך ששת כרכי הספר.
ידידו קארל ואנייק השלים את הסיפור בשני הכרכים הנוספים, אך התוספת שלו אינה מצורפת לרוב לגרסאות המוכרות של הרומן.
את הספר אייר בגרסתו המקורית יוזף לאדה, שציוריו מהווים חלק בלתי נפרד מכל גרסאות הרומן מגרסתו המקורית ועד היום.
הבר המוזכר בספר, בר "הגביע", עדיין קיים בפראג מאה שנה לאחר הוצאת הספר.
"החייל האמיץ שווייק" בנוי כרומן פיקרסקי: האפיזודות השונות שבו אינן מתקשרות למסכת עלילתית אחת וקיימות במנותק, כשהחוט המשותף העיקרי הוא דמותו של שווייק החווה את ההרפתקאות השונות.
גם בתוך פרקי העלילה, בנויות ההרפתקאות השונות של שווייק משורה של אפיזודות נפרדות, הקיימות כמעט במנותק זו מזו.
מבנה זה של הרומן נבע, ככל הנראה, משיטת הכתיבה של האשק, שהגה את עלילת הסיפורים שכתב תוך כדי כתיבתם.
אורך הנשימה של סיפוריו היה של אנקדוטות או סיפורים קצרים, והאשק לא ניסה מעולם לשלב את הדברים בתוך מבנה על כלשהו.
חלקו הראשון של הספר, "מאחורי הקווים" מתאר את עלילותיו של שווייק מפרוץ מלחמת העולם הראשונה ועד צאתו לחזית.
עם השלמת הליך החיול, מושך שווייק את תשומת לבו של הכומר הקתולי הצבאי (והיהודי המומר) אוטו כ"ץ והופך לשמשו האישי.
על פי האשק, כ"ץ הוא בן דמותו של הארכיבישוף הצ'כי ממוצא יהודי, תאודור קוהן.
אצל כ"ץ חווה שווייק שלל הרפתקאות כשהוא מוביל את הכומר השתוי ממקום למקום, מסייע לו במאבק בנושיו, ואף משיג לו שמן פשתן מספר 2 כחלופה לשמן המיסה, כשזה נדרש לערוך את הטקס בשדה.
למרות שירותו היעיל, כ"ץ מפסיד אותו במשחק קלפים לסרן לוקאש.
שווייק מלווה לו מאתיים כתרים כדי לרכוש אותו בחזרה, פעולה המצביעה על שביעות רצונו מהשירות אצל כ"ץ השתיין, אך כ"ץ מפסיד גם את הסכום הזה בקלפים ושווייק נאלץ להפוך לשמשו של סרן לוקאש.
כאן, בניגוד לפעולתו היעילה עד כה, מתחיל שווייק לכשול פעם אחר פעם.
הוא מחסל את החתול והציפור של לוקאש, שוכב עם אחת ממאהבותיו של הסרן, ולקינוח גונב עבורו כלב שאינו אלא כלבו של האוברסט פרידריך קראוס פון צילרגוט.
פעולה אחרונה זו מובילה להתנגשות בין לוקאש ל"שוטה ממדרגה ראשונה" פון צילרגוט והוא נשלח ממנעמי העורף אל החזית.
בחלקו השני של הספר, "בחזית", מתואר שלל האמצעים וההתחכמויות שנוקט שווייק כדי להימנע מהגעה לחזית.
תחילה, הוא מושך בידית האזעקה ברכבת וגורם לעצירתה.
אחר כך, הוא מתעכב בתחנה עד שהרכבת ממשיכה בדרכה.
אז, הוא מכריז כי הוא יוצא לבודיוביצה, לשם אמור הגדוד להגיע, אך פוסע בדיוק בכיוון ההפוך.
הוא נעצר, נחשד בבגידה, משתחרר ורק אז, כשהוא מובל ברכבת, מגיע לגדודו.
עם גדודו הוא עובר לקיראהידה ואז לברוק שעל הלייטה.
כאן, נפתה הסרן לוקאש לעשות שימוש בשירותיו המפוקפקים של שמשו ושולח את שווייק למסור מכתב אהבהבים שלו לאישה הונגרית נשואה.
בדרך אל האישה, עוצר שווייק לשתייה קצרה עם ידידו הטוב, החפר הסלובקי וודיצ'קה.
השתייה מתארכת ובמהלכה מתפתחת שיחה ארוכה העוסקת בשנאתו העזה של וודיצ'קה להונגרים באשר הם הונגרים.
כאשר הם מגיעים לבית האישה, יוזם וודיצ'קה באופן בלתי נמנע קטטה המונית, המובילה להשלכת שניהם למעצר צבאי.
כאשר הם משוחררים מן הכלא ונשלחים ליחידותיהם, נפרדים שווייק וודיצ'קה בהסכמה להפגש בבית המרזח ה"גביע" בנה בויישטי "אחרי המלחמה בשעה שש בערב!".
שווייק משוחרר מן הכלא והופך משמשו של לוקאש לשרת פלוגה 11 בגדוד ה-91 העובר כעת בשטחי הונגריה.
גם כאן, הוא מחולל שמות בהגיונו האבסורדי: משני כרכי ספר האמור לשמש קוד צבאי מוצפן, הוא מעביר למפקדי הגדוד רק את הכרך הראשון, בשעה שדווקא הכרך השני הוא הנדרש לצורך הקוד.
בדרך, עוסקת העלילה בהרחבה גם בדמותו של הצוער הנלהב והנלעג ביגלר, בבלאון הזללן הכפייתי, במארק הכתבן, בטבח האוקולטיסט, בחודאונסקי הקשר, וכמובן בסגן דוב, המוצג כייצוג המזוקק ביותר של טמטום אזרחי וצבאי.
משפט המפתח שלו, "אתה עוד לא מכיר אותי.
אתה מכיר אותי מהצד הטוב שלי, אבל עוד תכיר אותי מהצד הרע", הפך משפט מפתח מצוטט מאוד מהספר.
בחלקו האחרון של הספר, "המשך התבוסה המהוללת", נשלחים השלם ואנייק ושווייק לחפש מקומות בפֶלשטין.
שווייק, כמובן, מחליט שלא להמשיך עם ואנייק במעלה הגבעה, אלא דווקא ללכת "לאורך הנחל, שם צומחים פרחי זכריני".
אחרי הכל, הוא טוען, אין זה חשוב מה מורה המפה כיוון ש"כאן זו סביבה כזאת שכל הדרכים מובילות לפלשטין".
הם נפרדים ושווייק רוחץ בנחל, נתקל בשבוי רוסי נמלט, לובש את בגדיו ומייד נופל בשבי יחידה הונגרית מצבא אוסטרו-הונגריה.
שווייק מובל בשיירת שבויים, נחשף כ"מרגל", נידון למוות וניצל בטעות ברגע האחרון, כאשר מיחידתו נמסר כי אכן נעדר אצלם חייל בשם שווייק.
שווייק שב לגדודו ושם, אחרי שמילא כרסו בגולאש, נפסק הסיפור לפתע.
האשק, שהכתיב את הפרקים האחרונים ממיטת חוליו, מת ולא הספיק להשלים את החלק הרביעי ואת שני החלקים הנוספים שתכנן לכתוב.
כמעט כל הדמויות ב"החייל האמיץ שווייק" מבוססות על דמויות אמיתיות, וברוב המקרים גם בשמן האמיתי.
רוב הדמויות בספר הן קריקטורות נלעגות של נפיחות, רפיסות, צביעות וטמטום, כשעיקר חצי הביקורת מכוונים כלפי דמויות של סמכות.
ארבע הדמויות היחידות הניצלות באופן חלקי מעטו של האשק הן המתנדב לשנה מארק, שווייק, שלם הפלוגה ואנייק והסרן לוקאש.
את לוקאש מציג האשק כמי שלמרות חולשות אנוש כאלו ואחרות מאופיין ביושר אישי וכבוד עצמי.
מארק ושווייק משמשים שניהם דמויות בהן ממוזגות תכונות של האשק עצמו.
שווייק, כמו האשק, היה מסופח לגדוד ה-91, והיה שותף לו בחיבתו היתרה לשתייה, לסיפור אנקדוטות וסיפורים לאין קץ ואף במבנה גופו ופניו העגלגל והתמים.
מארק, מתנדב לשנה כמו האשק, אופיין אף הוא באיוריו של לאדה כאדם עגלגל ותמים למראה, היה אינטלקטואל-למחצה, העוסק בכתיבה (הוא כותב את עלילות הגדוד המהולל) ואף עסק בעבר בעריכת המגזין "עולם החיות", ממש כמו האשק עצמו.
ואנייק מוצג כחייל מנוסה שלא נותן אמון במפקדים ויודע טוב מהם איך לפרש כל פקודה.
בתחילת כתיבת הרומן, לא ראה בו האשק דבר החורג ממסכת הסיפורים הקצרים הרבים שכתב קודם לכן.
השינוי הפנימי והחיצוני בתפישת חשיבותו של הרומן בא כאשר מקס ברוד, מגלהו של פרנץ קפקא, כתב על החוברות הראשונות של שווייק והשווה אותן לענקי סאטירה כרבלה וסרוואנטס.
האשק, כפי שכותבת רות בונדי באחרית הדבר לתרגום העברי, הגיב על כך באמירה: "עד עכשיו הייתי אפס.
אבל עכשיו, כשיהודי לוקח אותי לידיים, עוד תראו מה שיצא ממני".
שווייק של האשק הוא השורד המושלם: הוא אינו אומר "לא", אינו מתחמק, ולעולם אינו מנסה להתמודד מול מעניו.
כניעתו היא דרך ההישרדות היחידה בעולם שנטרפה דעתו.
נשקו היחידי של שווייק הוא חיוכו התמים, ה"מודיע בהכנעה" התמידי שלו, ונכונותו לבצע כל הוראה שתנתן לו עד קצה גבול האבסורד.
הוא נכון תמיד להכריז על עצמו "אידיוט מושלם" ו"שוטה מוסמך", בדיוק כפי שקבעה הוועדה הרפואית שבדקה אותו, אף שבקשריו עם אנשים שונים, ובייחוד אלו שאינם ממונים עליו, הוא מפגין בדרך כלל גישה מעשית, ועורמה מופלגת.
כך, הוא מצליח להערים היטב על הבלש ברטשניידר, אחרי שזה עצר אותו בפעם הראשונה, ואף מוכר לו שורה של מפלצות מעורבות על תקן כלבים גזעיים; כך הוא מפגין בקיאות בהלכות מרמה בגנבה ומכירה של כלבים; וכך הוא יודע כיצד לסכל את כל מזימותיו של הסגן דוב.
דמותו של שווייק, האידיוט התמים שציותו המושלם חושף את טמטומה של המערכת הביורוקרטית שבתוכה הוא מצוי ואת חוסר התוחלת המוחלט שבמלחמה, הפכה לסמל החייל הקטן, הנופל קרבן למסע מלחמה חסר פשר, שאין לו נגיעה כלשהי אליו.
עלילותיו של שווייק שימשו בסיס רעיוני גם למספר רומנים סאטיריים אנטי-מלחמתיים, ובהם אולי "הרפתקות החייל איבן צ'ונקין" של ולדימיר ווינוביץ' ו"מלכוד 22" של ג'וזף הלר.
נכון ל-2023 תורגם הספר ל-58 שפות שונות, והוא הספר הצ'כי המתורגם ביותר אי פעם.
לאחר מותו של הסופר ב-1923, חלקים מהספר תורגמו לגרמנית על ידי הסופר והמתרגם מקס ברוד.
הוא הציע לעורכת גרטה ריינר לתרגם את הספר במלואו לגרמנית, והיא הסכימה.
תרגומה, שהתפרסם בשנת 1926, הוביל להתפרסמות המהירה של הספר ברחבי אירופה.
תרגומה של ריינר לגרמנית היה בין הספרים שנשרפו על ידי הנאצים ב-1933.
"החייל האמיץ שווייק" תורגם לעברית מספר פעמים.
התרגומים הראשונים לא היו מלאים ולא נעשו מהמקור הצ'כי אלא מתרגומים גרמניים והונגריים של הספר.
תרגומים לעיבודים תיאטרוניים ורדיופוניים נעשו על ידי אביגדור המאירי, נחמן בן-עמי ועמוס קינן .
יארוסלאב האשק, עלילות החייל האמיץ שווייק בימי מלחמת העולם (הראשונה), עברית: מ' אבי-שאול, דברים על המחבר: זדיניק אַנצ'יק , ציורים: יוזף לאדא, מרחביה: ספרית פועלים (ספרי מופת), 1952.
ירוסלב האשק, החייל האמיץ שוויק, עברית: חיים אמיר, עיטורים: יוסף לאדא, תל אביב: לדורי (ספרית סוניה), 1967.
ירוסלב האשק, החייל האמיץ שווייק, מצ'כית: רות בונדי וחיים איזק, 2 כרכים, תל אביב: זמורה, ביתן, מודן (ספרית מעריב: מועדון קוראי מעריב), תש"ם 1980.
בשנת 1927 נכתב העיבוד הראשון בגרמנית בידי ההומוריסט הגרמני האנס ריימן (Hans Reimann) ומקס ברוד (יהודי-צ'כי דובר גרמנית).
הצגת הבכורה העולמית הועלתה בגרמניה בבימויו של אלף ארי וולף ויום לאחר מכן, בינואר 1928, הועלתה בברלין, בתיאטרון כיכר נולנדורף שברובע שנברג.
"החייל האמיץ שווייק" הופק כהצגה לתיאטרון עוד בימי חייו של האשק וזכה מאז לעשרות עיבודים.
בישראל הועלתה כבר בשנת 1935 הצגה שהופקה על-פי הספר בתיאטרון האהל.
ההצגה, שהתבססה על עיבוד של הספר למחזה על ידי מקס ברוד, בתרגומו של אביגדור המאירי, זכתה להצלחה עצומה, במיוחד בזכות משחקו של מאיר מרגלית, שנתפש בעיני רבים כמגלם המושלם של שווייק.
ההצגה הועלתה במשך עשרות שנים.
בסך הכל עלה המחזה באהל בכיכובו של מאיר מרגלית 850 פעמים.
לאחר שתיאטרון האהל נסגר, הועלתה ההצגה שוב בכיכובו של מרגלית בתיאטרון "עידן" החל משנת 1971. בפברואר 1972 שיחק מרגלית את שוויק בפעם ה-900.
בשנת 1966 הופיע בקול ישראל עיבוד לתסכית רדיו של הסיפור, בתרגום נחמן בן-עמי, בבימוי אפרים סטן ובכיכובו של אורי זוהר.
באותה שנה הועלתה הצגה בבימויו של אברהם ניניו ב ובכיכובו של בומבה צור.
את העיבוד התיאטרוני של התיאטרון הורוד תרגם עמוס קינן והוא הופיע כספר בהוצאת עמיקם.
בשנת 1982 הועלתה ההצגה בבימוי עדנה שביט ב"תיאטרון השלישי", בכיכובו של גדי יגיל.
בשנת 1995 הועלתה ההצגה בתיאטרון הבימה, בתרגומו ובעיבודו של עמוס קינן, כשאת דמותו של שווייק מגלם שלמה בר אבא.
בספטמבר 2013 הועלתה ההצגה שוב בתיאטרון הבימה, בשיתוף פעולה עם תיאטרון חיפה, הפעם בעיבודו של יוסף אל-דרור, כשאת דמותו של שוויק מגלם אבי קושניר.
החיים, היקום וכל השאר הוא הספר השלישי בסדרה בת חמשת החלקים מדריך הטרמפיסט לגלקסיה שנכתבה על ידי דאגלס אדמס.
הספר ראה אור בבריטניה בשנת 1982, בהמשך, תורגם והופץ בשאר העולם.
הספר התבסס על תסריט לסדרת הטלוויזיה דוקטור הו, שנדחה על ידי ה-BBC, ולא על בסיס תסכיתי הרדיו של הסדרה, כשני הספרים הראשונים.
זהו הספר היחידי בסדרה שגרסתו האמריקנית צונזרה.
ההבדל המפורסם ביותר בין הגרסאות נמצא בפרק 21: בעוד שבמקור נכתב שרורי הוא הפרס לשימוש הנדיב ביותר במילה 'Fuck', בגרסה המצונזרת המילה השערורייתית היא בלגיה.
הגרסה העברית היא תרגום של הגרסה המצונזרת.
גיבורי הסדרה נאספים בעל כורחם כדי לעצור בעד רובוטים לבנים הלבושים כשחקני קריקט השואפים להשמיד את היקום.
הספר מתחיל במפגש מחודש של ארתור דנט ופורד פרפקט על פני כדור הארץ הפרה היסטורי, עליו התרסקו בסוף הספר הקודם.
פורד עוקב אחרי הפרעה בזמן-חלל המתבטאת בספה חוצת ממדים.
השניים עולים עליה ומגיעים אתה למגרש הקריקט לורדס, יומיים לפני השמדת כדור הארץ על ידי הווגונים.
במהלך המשחק מופיעה חללית שצוותה מורכב מרובוטים לבנים.
תוך כדי טבח בצופים, הם חוטפים צנצנת אפר של שער קריקט מסוים במה שנראה כמו אקט של טרור.
סלארטיברטפאסט מגיע למקום מאוחר מדי ומבקש את עזרת פורד וארתור בהצלת היקום.
השלושה עולים לחלליתו שפועלת על כוח הינע ביסטרומאטי שמבוסס על המספרים שתלויים בתנועתך במסעדות.
סלארטיברטפאסט מספר להם את הסיפור אודות קריקיט: מדובר בכוכב לכת שהיה מכוסה במעטה עבה של אבק שמנע מהתושבים להיות מודעים לקיום שאר היקום.
נפילת חללית לתוך הכוכב, גירתה את סקרנותם והביאה לפיתוח מהיר של מדעי החלל בכוכב.
תוך שנה סיימו לבנות חללית ושלושה קריקיטים שכל הזמן שרים שירים שהיו מזכים את פול מקרטני בפרסים המריאו ליקום.
כעת, כשבפעם הראשונה הבינו את גודלו, עלתה תובנה בראשם: הם ישמידו אותו!
לשם כך נבנה צבא רובוטים רצחניים חמושים מחבטי קריקט, שהצליח להשמיד חלק גדול מאוכלוסיית היקום.
לבסוף, נבלמו הקריקיטים ובמשפט שנערך הוחלט לסגור את כוכבם במעטה האט-עת כך שאף אחד לא יוכל להיכנס, לא לצאת, מקריקיט, וכן למנוע מהקריקיטים לראות את שאר היקום.
מסביב לכוכב מסתובב אסטרואיד וכדי לשחרר את המעטה שייפתח רק בסוף היקום (שלא יקרה כיוון שזה רק המצאה של מסעדן ממולח) יש להכניס מפתח מיוחד, שער וויקיט, המייצג את הגלקסיה בה אנו חיים.
הוא מורכב מעמוד פרספקס, עמוד פלדה, עמוד עץ המחוברים בפרסת זהב ופרסת כסף.
כשננעלה מעטפת האט-עת, נותרה חללית קריקיטית בחוץ.
זו תקפה וניסתה לקחת את המפתח, אך בסופו של דבר נכשלה.
המפתח פוצץ ואבד, יחד עם הרובוטים, ברצף הזמן-חלל.
ארתור מופיע פתאום במקדש לא מוכר ופוגש שם את אגרג'אג.
זה טוען כי הרג אותו בכל אחד מגלגוליו בין היתר גם בכוכב סתאברומולה בטא.
ארתור מתעקש שמעולם לא ביקר שם ואגרג'אג מתחיל להבין שהוא הביא אותו למקדש מוקדם מדי.
המקדש נמצא בלב הר ואג'ראג' גורם להתמוטטותו בניסיון נואש להרוג את ארתור, ונותר מאחור, למות, בפעם האחרונה.
ארתור מצליח להימלט ובריצתו על מדרון ההר מועד.
בעת הנפילה הוא מבחין בתיק שאיבד באתונה ודעתו מוסחת.
לפי מדריך הטרמפיסט לגלקסיה, כדי לעוף יש צורך ליפול ולהחטיא את הקרקע וזאת ללא כוונה מודעת.
משהו צריך להסיח את דעת הנופל באופן פתאומי.
ככל שעפים יותר פעמים כך קל יותר בעתיד להסיח את הדעת בזמן הנפילה.
במעופו מגיע ארתור לבית מעופף.
בבית זה מתנהלת מסיבה מזה מספר דורות.
המשתתפים בה טסים מעל כוכבים ומאיימים עליהם ובכך משיגים למסיבה שתייה, אוכל וכיוצא בזה.
ארתור מוצא בכניסה את פורד וסלארטיברטפאסט.
הם מצליחים להיכנס בעזרת ארתור ובקבוק האוזו שלו.
גם הניסיון להשיג את פרסת הכסף לפני הרובוטים נכשל - הרובוטים מתפרצים למסיבה ולוקחים אותה.
ארתור מתעמת עם תור - אל הרעם הנורדי.
כעת מצטרפת אליהם טריליאן ועולה על ספינתו של סלארטיברטפאסט.
לפני כן, לקחו הרובוטים את פרסת הזהב שהיא ליבת הזהב של הספינה ליבת הזהב ואת רגלו של מרווין שהיא עמוד המתכת.
המאבק על החיים היקום וכל השאר
הגיבורים כעת מנסים למנוע מהרובוטים, שברשותם כל חלקי שער וויקיט, לשים אותו במקומו באסטרואיד ולשחרר את מעטפת האט-עת.
הם מחליטים להיכנס לכוכב קריקיט ומגלים כי האנשים שם הזדקנו בחמש שנים בלבד על אף שמאז אותה מלחמה חלפו כמה מיליוני שנים.
בנוסף, מסתבר להם שלקריקיטים כבר לא כל כך אכפת מהשמדת היקום.
מעל הכוכב, עף לו מבנה שהוא מפקדת צבא הרובוטים.
אפילו בו השמדת היקום, או עשיית כל דבר אחר, לצורך העניין, מאבדת את חנה.
מאוחר יותר מתברר שזוהי תוצאת חיבורו של מרווין למחשב המרכזי.
כעת, טריליאן מבינה את המקור לטירוף הקריקיטי אך הסבריה נדחים, כאשר התוכנית להשמדת היקום נמשכת.
לרובוטים ניתנת הוראה לחבוט בכדור קריקט שהוא פצצה האמורה להשמיד את כל היקום, אך זו אינה מתפוצצת.
הגורם לכל הוא האקטאר, מחשב שנבנה על יד אימפריה קודמת במטרה להשמיד את היקום.
משפקפק בשיקול דעת יוצריו רוסק למולוקלות.
לאחר מיליוני שנים הצליח להרכיב עצמו מחדש והוא נחוש למלא את המשימה לה נבנה מלכתחילה.
הוא זה שמצא את כוכב קריקיט, ריסק עליו את החללית והפכם, ללא ידיעתם, לאימפריה הרוצה ויכולה להשמיד את היקום.
מעטפת האט-עת ניתקה את הקשר ביניהם ובלעדיה לא היו מסוגלים לבנות את הפצצה הנדרשת למטרה זו.
למרות ניסיונם של ארתור וטרליאן לשנות את דעתו הוא מודיע להם כי את הנעשה אין להשיב והוא מילא את יעודו.
עם חזרתם למגרש הקריקט לורדס, קצת לאחר ההרס, כדי להשיב את האפר שנגנב, רוצה ארתור להגשים חלום ילדות ולזרוק שם כדור קריקט.
הוא לוקח כדור שנפל לתוך תיקו באופן מפתיע בפעם הקודמת שהיו במגרש.
בעת הזריקה הוא מבין שהכדור המהבהב הוא בעצם הפצצה שאמורה הייתה להשמיד את היקום וזורק אותה לעבר רובוט קריקיטי.
הוא לא מצליח לעצור את הזריקה אך למזלו השאיר את תיקו על המגרש והוא מועד.
הוא לא שם לב לכך ולכן מתחיל לעוף.
הוא מצליח להרוס את הרובוט והפצצה לא מתפוצצת.
החייאה היא אוסף פעולות מלאכותיות המפעילות מכנית את הלב-ריאות, ונעשות באדם הסובל מכשל באחת ממערכות קיום החיים (מע' העצבים המרכזית, מערכת הלב וכלי הדם ומערכת הנשימה).
מטרת ההחייאה היא מניעת מוות מוחי (שהוא בלתי הפיך) על ידי שמירת רמת חימצון סבירה במוח, עד להגעת צוות רפואי מתקדם שיוכל לנסות לפתור את הגורם לכשל או לפנות לבית החולים להמשך טיפול, ייתכן ופעולות ההחייאה בלבד יחזירו את האדם לחיים.
פעולות ההחייאה העיקריות כוללות: אבטחת נתיב אוויר פתוח, הנשמה מלאכותית, הנשמה באמצעות מסיכת כיס, עיסויי חזה ומכונות CPR - ראשי התיבות של CardioPulmonary Resuscitation.
גלנוס ערך ניסויים בהנשמה על בעלי חיים מתים.
העדויות המוקדמות ביותר להחייאות מוצלחות ברחבי העולם קיימות מהמאה ה-18 בהולנד וביפן.
ההולנדים פיתחו שיטות להחייאת אנשים שטבעו בתעלות העיר, והיפנים פיתחו שיטות כחלק מאמנות הלחימה ג'ו-ג'וטסו (שהועלו על הכתב מאוחר יותר, עם לידת הג'ודו מתוך אותה אומנות).
בג'ו-ג'וטסו ובג'ודו הטכניקות האלו נקראות "קואטסו" או "קאפו".
בכתבה של "הניו יורק טיימס" מ-1910 דווח על החייאה מוצלחת באמצעותן.
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 נכתבו והופצו בארצות הברית קווים מנחים לביצוע פעולות החייאה, וב-1992 הוקמה ועדה בינלאומית לחקור את ההנחיות השונות ולהציג מסקנות מדעיות בנושא.
מסקנות אלה פורסמו ב-2000 ואומצו ברחבי העולם.
בדצמבר 2005 פרסם "ארגון הלב האמריקאי" (AHA) הנחיות חדשות שנכתבו במשך שלוש שנים: 380 מומחים בינלאומיים בתחום ההחייאה קיימו דיונים בנושא והגיעו להסכמות באשר לדרך שבה יש לבצע החייאה.
ארגון הלב האמריקאי ממשיך כל העת לעדכן את ההנחיות, כשהעדכון האחרון פורסם ב-21 באוקטובר 2020.
רמז לטיפול החייאה באדם שאיבד הכרתו אפשר למצוא בתנ"ך בספר מלכים ב':
גם בתלמוד מוזכרת הנשמה על ידי מניפה לתינוק שנולד ללא נשימה.
נתיב אוויר (A - Airway)
שמירה על נתיב אוויר פתוח תאפשר אוורור יעיל של הריאות - הכנסת אוויר עתיר חמצן אל הריאות, והוצאת אוויר דל חמצן ועתיר CO2 החוצה.
באדם מבוגר פתיחת נתיב אוויר ראשונית תיעשה בהטיית הראש אחורה והרמת הסנטר למניעת צניחת בסיס הלשון, ואז הכנסת מנתב אוויר ייעודי (airway).
(בתינוקות הטיית הראש תהיה בתנוחת "עיניים לשמיים" ולא הטיה חזקה של הראש לאחור!)
ניטור אוורור יעיל של הריאות הכנסת אוויר רווי חמצן ויציאת אוויר עשיר בפחמן דו-חמצני, וכך העלאת רמת החמצן בריאות ובהמשך - בדם.
ספיקת הדם במערכת כלי הדם, או בהיבט השני עיסויי חזה והזרמת דם עשיר בחמצן אל המוח, מתבצע באמצעות לחיצות במרכז בית החזה והפעלה מכנית של הלב, שלב זה הוא היסוד והבסיס להחייאה נכונה, ומטרתה.
עד לפני מספר שנים סכמת ההחייאה של "איגוד הלב האמריקאי" (AHA) הייתה A-B-C, לפיה יש לפתוח תחילה נתיב אוויר (A), ואז לדאוג לאוורור ראשוני - שתי הנשמות (B), ורק לבסוף לבצע עיסויי חזה (C).
כמו כן, הנשמה-מפה-לפה הייתה הליך שגרתי במצבים כאלה.
עם הזמן התברר שההנחות בסכמה זו היו שגויות; בנוסף בוטלה ההמלצה להנשמה-מפה לפה וחשיבות רצף עיסויי החזה עלתה למקום הראשון.
יתר על כן, הסתבר שיכולת עוברי האורח להנשים בצורה אפקטיבית היא מוגבלת, ולכך יש להוסיף את הסיכון להעברת מחלות בהנשמה-מפה-לפה.
נכון לעדכון האחרון (21 באוקטובר 2020) שפרסם ה-AHA, סכמת ההחייאה המחייבת היא C-A-B, כשבמקביל נדרשת הבאת דפיברילטור מיידית.
כאשר יש דפיברילטור בהישג יד או בקרבת מקום - הדפיברילטור יחובר בהקדם האפשרי מבלי לפגוע ברצף העיסויים.
לאחר מכן יוכנס מנתב אוויר ייעודי (airway).
אצל תינוקות האנטומיה של דרכי האוויר שונה ולכן הטיית הראש תהיה בתנוחת "עיניים לשמיים" ולא הטיה מלאה של הראש לאחור.
במידת הצורך יש לנקות הפרשות מפי המטופל.
בהגעת צוות ALS (ניידת טיפול נמרץ) יתאפשר ניהול מתקדם של נתיב האוויר באמצעות החדרת טובוס (אינטובציה), או "LMA" .
לפי ההנחיות המעודכנות של "איגוד הלב האמריקאי" (AHA) הנשמה בהחייאה נעשית על ידי צוות רפואי בלבד, עם מכשור מתאים - ולא על ידי עוברי אורח בעזרת מסכת כיס ואו בכל דרך אחרת.
הנשמה-מפה-לפה הוכחה כפוגעת ברצף העיסויים, מה שמוריד מאוד את סיכויי ההישרדות.
מסיכת כיס - יש להצמיד את מסיכת הכיס אל פה ואף המטופל כשהצד הרחב על סנטרו והצר על אפו, יש לתת הנשמות של כחצי מנפח נשיפה.
מפוח הנשמה ידני (אמבו)- ההנשמה תיעשה באופן איטי, מבלי לסחוט את המפוח עד תום ועד לעלייה מינימלית של בית החזה ולא יותר.
יש לשים לב שבילדים נעשה שימוש במפוח הנשמה קטן יותר, שלא לגרום נזק לריאות הילד.
קצב ההנשמה הנדרש: במבוגרים ונוער (מגיל הופעת סימני בגרות) שתי הנשמות כל 30 עיסויי חזה, כ-6 הנשמות בדקה.
אם בוצעה אינטובציה (נתיב אוויר מתקדם), הנשמה אחת כל 5–6 שניות, כ-12 הנשמות בדקה.
בילדים (בהנחה שההחייאה מבוצעת בזוג, כשאחד מבצע עיסויי חזה והשני מנשים) מבוצעות 2 הנשמות כל 15 עיסויים.
מנשם אוטומטי- ייתכן מצב בו החולה יונשם באמצעות מנשם אוטומטי, במנשם אוטומטי יש צורך להגדיר את נפח ההנשמה והתדירות.
עיסויי חזה איכותיים ונכונים הם המפתח לביצוע החייאה נכונה.
עיסויי חזה במבוגר ייעשו בשתי ידיים, כאשר כפות הידיים אחת מעל השנייה, המרפקים נעולים ובסיס היד התחתונה נמצא בקו הפטמות, במרכז עצם החזה ("מפתח הלב" או הסטרנום).
שחרור לא מספיק ימנע מהדם למלא את הלב, והעיסויים לא יהיו יעילים.
לכן ההרפייה צריכה להיות מלאה, כך שהידיים כמעט מתרוממות לחלוטין מבית החזה.
קצב העיסויים באדם מבוגר הוא בין 100 ל-120 עיסויים בדקה (מקצב פזמונו של השיר המפורסם "Stayin' Alive" של להקת הבי ג'יז תואם בערך לקצב העיסויים הרצוי).
בילדים ותינוקות יבוצע אותו תהליך אבל עם שינוי בצורת הלחיצה כך שבילדים הלחיצות יבוצעו באותו מקום (מרכז בית החזה) אך באמצעות יד אחת, ובתינוקות באמצעות שתי אצבעות.
שבירת צלעות בזמן עיסויי חזה
בעת ביצוע עיסויי חזה נכונים תיתכן תחושה של "שבירת צלעות".
בזמן שייתכן מצב שבו הלחץ שנוצר על הצלעות יגרום לשבר (או סדק), לרוב תהיה זו היפרדות הסחוס שמחבר בין הצלעות לסטרנום ולא שבירת צלעות, אם כי במרבית ההחייאות עם התמשכות ההחייאה צפויה שבירת צלעות.
מטרת שוק חשמלי הניתן ללב באמצעות הדפיברילטור היא איפוס זמני של פעילות הלב לחלוטין, פעולה המאפשרת לקוצב הראשי של הלב להתחיל ראשון את הפעילות המחודשת ו"להשתלט על הלב" ללא הפרעות חשמליות מפעולה ספוראדית של תאי לב אחרים.
מתן שוק במצב של פרפור חדרים או הפרעת קצב חדרית מהירה עשויה לסייע; ואולם במצב של אסיסטולה, בו למעשה אין כלל פעילות חשמלית בלב שוק לא יעיל ולכן לא יינתן.
מע"ר (מגיש עזרה ראשונה שעשה קורס בסיסי עד 60 שעות), או אדם הנתקל במקרה שבו נדרשת החייאה מיידית, צריך לנקוט באמצעים העומדים לרשותו, לפי הכשרתו.
הסכמה להחייאה במקרים כאלה מכתיבה כי מבצע החייאה בודד יתחיל מייד בביצוע עיסויי חזה עד להגעת סיוע.
עם הגעת סיוע יש לפתוח נתיב אוויר ולהוסיף הנשמה במסיכת כיס.
הנשמות מפה לפה, שהיו חלק מהסכמה, אינן מבוצעות היום.
אם יש דפיברילטור בקרבת מקום יש להשתמש בו בהקדם האפשרי בזמן ההחייאה.
החייאת BLS) Basic Life Support) (חובש רפואת חירום)
לחובשים ידע וסמכויות רחבות יותר, גם בהחייאה.
סכימת ההחייאה נשארת זהה (עיסויים - נתיב אוויר - הנשמה) ועל כן הבסיס, שהוא עיסויי חזה, נותר כפי שהוא.
חובש שמגיע להחייאה לבד יתחיל בחיבור דפיברילטור וימשיך בביצוע עיסויים.
בהגעת סיוע יוחדר מנתב אוויר מתאים - צינור ייעודי, במספר גדלים - אל הלוע ויסייע בשמירת נתיב האוויר פתוח.
יש חשיבות בשימוש במנתב אוויר (Airway) מתאים למטופל, שכן שימוש בגודל שגוי עשוי לגרום לו נזקים.
בהמשך, מבוצעת הנשמה באמצעות מפוח הנשמה (אמבו) ומכל חמצן (שמחובר לשק העשרה) להעשרת האוויר המסופק למטופל, במקביל לעיסויים ולשמירה על נתיב אוויר פתוח.
לעיתים ייעשה שימוש ב"קרדיופאמפ" כעזר לעיסויי החזה - מכשיר בעל התקן ואקום בקצהו, שמסייע בהעלאת החזה לגובה הנכון (Retraction) לאחר לחיצה, ומנטר לחיצה בעומק הנכון.
אם במהלך החייאה מבחין החובש בהפרשות בפי המטופל המסכנות אותו, הוא יכול לעשות שימוש במכשיר לשאיבת הפרשות (סקשן) כדי לסלקן למניעת אספירציה (מצב שבו הפרשות, לרוב תוכן קיבה, נכנסות לריאות).
במידת הצורך חובש רשאי לספק נוזלים בעירוי לווריד.
(יש להבדיל בין מתן נוזלים (בסמכות חובש) למתן תרופות (בסמכות פרמדיק/רופא).
החייאת מכשירים מתקדמת Advanced Life Support (ALS, פרמדיק או רופא)
החייאה מתקדמת מתבצעת על ידי צוות שבו אדם אחד לפחות עם הכשרת פרמדיק (ומעלה).
צוות החייאה מתקדם יחבור לצוות החייאת BLS ויחבר מוניטור (אם יש דפיברילטור הוא ינותק), תוך שהוא מקבל את כלל הנתונים על המקרה העומד לפניו (גיל המטופל, נסיבות ההחייאה, זמן החייאה, פעולות שבוצעו עד כה ועוד).
לאחר וידוא צורך בהמשך החייאה על ידי המוניטור ינהל הפרמדיק את ההחייאה תוך שהוא בודק את מצב המטופל במוניטור, ובסיוע חובשים יחדיר מחט לווריד לצורך מתן תרופות (בסמכות פרמדיק/רופא בלבד).
במידת הצורך יחליט הפרמדיק על מתן שוק חשמלי באופן ידני מהמוניטור.
אם יש צורך באוורור (מתן אוויר רווי חמצן) יעיל יותר הפרמדיק עשוי לשקול אינטובציה - החדרת צינורית דרך קנה הנשימה אל פתח הריאות (קארינה) או שימוש ב-LMA, להגברת יעילות ההנשמה.
כלי עזר בהנשמה מתקדמת מסוג זה הוא קפנומטר, המסייע בניטור יעילות ההנשמה והעיסויים בו זמנית על ידי מדידת ריכוז פחמן דו-חמצני באוויר הנפלט מהריאות.
צוותי פרמדיקים מאיישים באופן קבוע כל ניידת טיפול נמרץ.
כמו כן קיימות מסגרות של פרמדיקים ככונני חירום, המגיעים למקרי החייאה בקריאות חירום.
פרמדיק יכול להסתייע בחובש שעבר הכשרה נוספת והוסמך לשאוב תרופות (בהוראת פרמדיק) ולבצע פעולות נוספות.
החייאה בסיסית אל מול החייאה מתקדמת
סיבה מרכזית לדום לב במבוגרים היא הפרעת קצב הנקראת "פרפור חדרים",(VF,Ventricular Fibrilation).
זוהי הפרעת קצב של חדרי הלב, המאפיינת צניחה חדה בתפוקת הלב והידרדרות לדום לב בתוך שניות עקב הפסקת העברת חמצן אל הגוף.
הטיפול בהפרעת קצב זאת הוא דפיברילציה, ולעיתים יש לבצע החייאה מיד אחריה כדי לסייע ללב לספק חמצן לאיברי הגוף החיוניים עד להתאוששותו המלאה.
לאחר 4 דקות או יותר של פרפור חדרים - מתחיל להגרם נזק בלתי הפיך לתאי המוח בשל חוסר בחמצן, לכן יש לבצע החייאה גם עד הדפיברילציה.
בכל דקה שעוברת ללא אספקת חמצן סדירה ללב (באמצעות עיסויים) וללא דפיברילציה, יורדים סיכויי ההישרדות מהפרעת קצב זאת ב-8%–10%.
אם בזמן הזה מבוצעים עיסויים יורדים סיכויי ההישרדות בכל דקה רק ב-3%–4%.
מלבד עיסויי חזה מוקדמים ואיכותיים ודפיברילציה מוקדמת ככל האפשר, כל טיפול אחר (כולל מתן תרופות החייאה או צנרור הקנה), לא נמצא כמשפר את סיכויי ההישרדות לטווח הארוך מפרפור חדרים.
בפועל, ההישרדות מדום לב מחוץ לבית-החולים בארצות הברית עמדה ב-2003 על 4.5% בלבד.
לעומת זאת, במקומות הומי אדם, בהם הוכשרו "נאמנים" מקרב העובדים לבצע CPR ודפיברילציה והשכילו לעשות זאת תוך 3–5 דקות מההתמוטטות, שיעור ההישרדות עלה ל-49%–75%.
חברות שונות מעבירות סדנאות לביצוע החייאה בסיסית בבתי ספר במקומות שונים בארץ.
הסדנאות כוללות מספר שעות לימוד בהן התלמידים לומדים שיטות החייאה והגשת עזרה ראשונה, כשהם מתרגלים על בובה (בדרך כלל בובת החייאה "אנני").
מד"א ואיחוד הצלה מעבירים גם סדנאות להורים בנושא החייאת ילדים.
חברות אחרות עורכות קורסי החייאה לקבוצות מאורגנות, מוסדות ובודדים.
מינימום שעות הלימוד בקורס מע"רים הוא 44 שעות, כאשר מע"ר המעוניין להתלוות לצוות אמבולנס יידרש לעבור הסמכת מע"ר עד 60 שעות.
קיימות גם תוכניות הסמכה בפחות שעות הדרכה (20 שעות), ומנגד יש גם של 80 שעות.
בצה"ל כל חייל המסיים טירונות ברמת רובאי 03 ומעלה, עובר במהלך הטירונות קורס מגישי עזרה ראשונה מזורז, ובסיום הטירונות הוא מקבל תעודת מע"ר.
גם צוערי בה"ד 1 עוברים במהלך קורס קצינים קורס מע"רים.
חיל הרפואה עורך אחת לחודש קורס "מגישי עזרה ראשונה", הניתן כצ'ופר לחיילי המערך תומך הלחימה והמערך העורפי.
החיים בוורוד הוא ספר עיון שנכתב על ידי גיא שילה ויצא לאור בשנת 2007 בהוצאת רסלינג.
עיסוקו של הספר הוא בבני נוער הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים בישראל, והוא הספר העיוני הראשון שיצא לאור בעברית, בתחום זה.
הספר מגדיר מהי נטייה מינית הומו-לסבית, ועוסק בתהליך גיבוש הנטייה המינית ברמת הפרט, על רקע התפתחות התרבות ההומו-לסבית, מין ומיניות בקרב נוער הומו-לסבי, זהות מגדרית ונוער טרנסג'נדר.
החיים בוורוד מתמקד בארבע המערכות העיקריות הסובבות את עולמו של המתבגר, ובכלל זה בני נוער וצעירים הומו-לסבים: משפחה, בית ספר, צבא וקבוצת השווים.
ביחס לכל אחת ממערכות אלה מתוארים המאפיינים, הקשיים וההתמודדות הנדרשת מבני נוער אלה.
החיידק הטורף הוא כינוי מקובל לזיהום פולשני של החיידק Streptococcus pyogenes , זיהום הנגרם בעיקר על ידי החיידק Streptococcus pyogenes (Group A Streptococcus לפי סיווג לנספילד).
חיידקים נוספים בסוג Streptococcus (B, C, D, G) עשויים לעיתים לגרום לזיהומים דומים.
זנים מסוימים של Group A Streptococcus (GAS) עשויים לגרום לזיהומים קשים.
האוכלוסיות המצויות בסיכון הגבוה ביותר ללקות בזיהום מסוג זה הן ילדים הלוקים באבעבועות רוח; אנשים בעלי מערכת חיסונית מדוכאת; קורבנות כוויות קשות; קשישים הסובלים מצלוליטיס, סוכרת, מחלות של כלי הדם, או סרטן; ואנשים הנוטלים דרך קבע טיפול בסטרואידים או כימותרפיה.
מזריקי סמים נתונים אף הם בדרגת סיכון גבוהה.
GAS הוא גורם מרכזי לקדחת לידה ברחבי העולם, בגורמו לזיהום חמור, ובהיעדר אבחון וטיפול מיידיים הוא מוביל למותן של אמהות שזה עתה ילדו.
זיהומים חמורים של GAS עשויים אף להתרחש בקרב אנשים בריאים ללא כל גורמי סיכון ידועים.
כל הזיהומים החמורים ב-GAS עשויים להוביל להלם טוקסי, כשל רב-מערכתי, ואף למוות.
זיהוי וטיפול מוקדמים ומיידיים הם בעלי חשיבות עליונה ומכרעת.
בדיקות מאבחנות כוללות ספירת דם, בדיקת שתן (יורינאליסיס) ובראש ובראשונה נטילת מספר תרביות מהדם ומנוזלי האזור הפגוע.
טיפול הבחירה האנטיביוטי הוא שילוב של פניצילין, אליו GAS רגיש במיוחד וככל הידוע עוד לא פיתח כלפיו עמידות, עם קלינדאמיצין, תרופה אליה החלו להתגלות סימני עמידות.
הסוגים הפולשניים של הזיהום מתאפיינים ככלל על ידי מיקום החדירה הראשונית לגוף, ובהם:
שכיחות דלקות קרום המוח על רקע של זיהום ב-Streptococcus pyogenes היא יחסית גבוהה ותופסת מקום נכבד בקרב הגורמים החיידקיים למנינגיטיס (מחלה דלקתית של הקרומים הרכים של המוח).
הסימפטומים והסימנים השכיחים של המחלה הם:
בהמשך, חלה הידרדרות נוספת במצב ההכרה, עד כדי כך העדר תגובה לגירויים.
שיעור ההדבקה הגבוה ביותר היה בגיל 6–7 חודשים.
באופן ראשוני יש לבצע ניקור מותני לשם אבחון.
לאחר מכן, כשמדובר בדלקת חיידקית, הטיפול חייב להינתן בהקדם ומבוסס על מתן תוך-ורידי של אנטיביוטיקה לפי גיל החולה והחיידק האפשרי.
כאשר מדובר בדלקת נגיפית, לרוב אין צורך בטיפול ספציפי והמחלה תחלוף מעצמה.
כאשר מדובר בנגיף ההרפס, יש צורך במתן טיפול תרופתי ספציפי.
במקרה של דלקת קרום המוח שנגרמה על ידי GAS, אין המלצה לטיפול מונע לאנשים שהיו במגע עם החולה.
הסיבוך השכיח ביותר אחרי דלקת קרום המוח חיידקית הוא פגיעה בשמיעה, ולכן יש לערוך לילד בדיקת שמיעה לאחר חלוף המחלה.
אחוז הפגיעה במערכת העצבים המרכזית (פגיעה בתהליכי החשיבה) לאחר דלקת קרום המוח אינו מבוטל, ולכן במקרה של חשד בדלקת קרום המוח, יש הכרח להגיע לאבחנה במהירות האפשרית, ולהתחיל מיד בטיפול אנטיביוטי ובטיפול תומך אחר.
דלקת ריאות היא מחלה זיהומית של הריאות, אשר חלק ממקרי ההידבקות בה נגרמים על ידי Sreptococcus pyogenes.
דלקת ריאות פורצת לעיתים קרובות כסיבוך של זיהום של דרכי הנשימה העליונות, כגון נזלת, שיעול, דלקת גרון קלה, ובהמשך יומיים שלושה לאחר מכן החמרה בסימפטומים.
בין הסימפטומים והסימנים של דלקת ריאות ניתן למנות:
כאב בחזה (לא שכיח, היות שבאזור הריאות אין עצבים)
בדלקות ריאה שמקיפות שטחי ריאות נרחבים יתפתח כחלון של השפתיים ושל קצות האצבעות שנגרם בגלל מחסור בחמצן
לפני גילוי האנטיביוטיקה, הייתה דלקת ריאות לעיתים קרובות קטלנית, אולם מאז מטופלים רוב המקרים של דלקת ריאות בהצלחה.
הדבקה בדלקת ריאות חיידקית היא הדבקה במגע עם רוק ונוזלים מדרכי הנשימה, כך שעיטוש או נשיקה יכולים להעביר את המחלה.
זיהומים נוספים שמיוחסים לחיידק הטורף
דלקת חיתולית נמקית (Necrotizing fasciitis, מקור הכינוי "החיידק הטורף")
החיים האלה היא סדרת דרמה בריטית שהופקה ושודרה ברשת ה-BBC בשנים 1997-1996. הסדרה עוסקת בקבוצת מתמחים במשרד עורכי דין, ששוכרים יחד בית בדרום לונדון (בעונה השנייה היו בין השותפים לדירה גם כאלה שאינם משפטנים).
העונה הראשונה כללה 11 פרקים, והשנייה 21 פרקים.
בשנת 2006 צולם פרק איחוד מיוחד בן 80 דקות, שכונה "This Life + 10".
הסדרה שודרה גם בישראל, בערוץ 2, בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.
תסריטאי הסדרה זכו בפרס גילדת התסריטאים של בריטניה בקטגוריית סדרת הדרמה המקורית בשנת 1997. השחקנית דניאלה נרדיני זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה בקטגוריית שחקנית הדרמה הטובה ביותר ב-1998, ובפרס באפט"א הסקוטי באותה קטגוריה ב-1997.
חמשת הדיירים בבית הם אג, מילי, מיילס, אנה ווורן.
אג (אנדרו לינקולן) אינו מוצא סיפוק בעבודתו, ומפקפק באשר להתאמתו לה.
בסופו של דבר הוא מתפטר מהמשרד, למגינת ליבה של מילי (אמיטה דירי), בת זוגו.
מילי עצמה, וורקוהולית ושאפתנית, מגלה משיכה לבוס המבוגר שלה, אודונל (דייוויד מאלינסון).
מיילס (ג'ק דוונפורט) הוא בן עשירים שמנסה להצליח בכוחות עצמו ולא כ"בן של".
הוא מנהל יחסי אהבה-שנאה עם אנה (דניאלה נרדיני), סקוטית חדת לשון.
השניים חולקים חדר במשרד עורכי הדין ומתמודדים זה מול זה על ניהול תיקים, והוויכוחים ביניהם מגיעים גם לבית.
הקונפליקט מגיע לשיאו כאשר מיילס מכניס לדירה את חברתו דליילה, שמתגלה כבולימית ומכורה לסמים.
דייר נוסף הוא וורן (ג'ייסון יוז), הומוסקסואל ולשי בהליכי יציאה מהארון שמבלה שעות ארוכות אצל הפסיכולוג.
וורן נתקל לא פעם בהערות הומופוביות מצדו של מיילס.
בתחילת העונה השנייה נעצר וורן בחשד למעשה מגונה בפומבי.
הוא מפוטר מעבודתו ומחליט לעזוב את אנגליה ולנסוע לאוסטרליה.
ארבעת שותפיו מחפשים לו מחליף.
שני המועמדים הם פרדי (רמון טיקראם), מאהבו הביסקסואל המופנם של וורן, שמיילס נוטר לו טינה, ורייצ'ל (נטשה ליטל), המתמחה החדשה במשרד, שמילי רואה בה מתחרה.
בסופו של דבר, משכנעת מילי את אנה ואג לבחור בפרדי, למגינת ליבו של מיילס.
במהלך העונה ממשיכה מערכת היחסים הסבוכה בין אנה למיילס לדעת עליות ומורדות, והיא מגיעה לשפל כאשר מיילס מנסה לטרפד את מינויה של אנה כשותפה במשרד עורכי הדין, מתוך קנאה בהצלחתה.
במקביל, מנהל מיילס מערכת יחסים עם פרנצ'סקה, המבוגרת ממנו בעשור, ובפרק סיום העונה הם נישאים.
אג ומילי מתרחקים זה מזה במהלך העונה.
מילי מנהלת רומן עם אודונל, ואילו אג מגלה עניין בבישול, מתיידד עם אם יחידנית ומתחיל לעבוד בבית הקפה שהיא מנהלת.
המתיחות בין מילי לרייצ'ל מגיעה לשיאה בפרק הסיום, שבו מגלה מילי כי רייצ'ל סיפרה לאג על הרומן שלה עם אודונל, ונגררת לחילופי מהלומות במהלך חתונתם של מיילס ופרנצ'סקה.
שתי דמויות נוספות, שהשתתפו גם בעונה הראשונה, הופכות למרכזיות יותר בעונה השנייה.
דמות אחת היא קירה (לואיזה בראדשו-וייט), בת דודתו הכפרית של וורן, ששימשה כמזכירה במשרד עורכי הדין בו עבדו הוא ומילי, והביכה אותו לא אחת בהמוניותה.
דמות שנייה היא ג'ו (סטיב ג'ון שפרד), שעבד בתפקיד המקביל במשרד של אנה ומיילס.
בסצנת הסיום של העונה השנייה נראית מודעה למכירת הבית.
בתחילה, הייתה כוונה להפיק גם עונה שלישית, עם דיירים חדשים, אך בסופו של דבר נסוגו יוצרי התוכנית מרעיון זה, והעדיפו להוריד אותה מהמסכים כשהיא בשיאה.
בשנת 2001 שידרה רשת NBC האמריקנית סדרת טלוויזיה בשם "First Years", המבוססת על "החיים האלה".
הסדרה ספגה ביקורות שליליות, סבלה ממידרוג נמוך, וירדה מהמסכים זמן קצר לאחר שהוחל בשידורה.
"הַחִטָּה צוֹמַחַת שׁוּב" הוא שיר אבל וזיכרון שנכתב בשנת 1974 על ידי דורית צמרת, חברת קיבוץ בית השיטה, בעקבות ההלם והאבל הכבד שאחזו בקיבוץ בית השיטה עם נפילתם של 11 מבניו במלחמת יום כיפור.
שיר זה הוא אחד השירים המזוהים ביותר עם שירי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
השיר הולחן בשנת 1978 על ידי חבר קיבוץ שער הגולן, חיים ברקני, ומילותיו עובדו והותאמו אל הלחן.
השיר מתאר את נוף עמק חרוד בו שוכן הקיבוץ, הכולל עצי חרוב, זית ואת מראה הגלבוע, ותמה כביכול על אדישותו של הנוף היפה ("ואל ערבו העמק נאסף / ביופי שעוד לא היה כמוהו"), אל השכול, האובדן וכאב חסרונם של הנעדרים ("אתם אינכם ולא תוכלו לשוב.../ אך החיטה צומחת שוב").
השיר מתאר את הנוף המקומי הנשקף מחלון ביתה של המחברת, כשבמקביל הוא גם כלל-ישראלי ונוגע בדימויי תנ"ך, וכן מאזכר דימויים אוניברסליים ("ועל הדשא ילד וכלבו / מואר החדר ויורדים לילות").
האזכורים מלווים בתחושות תימהון ובכאב שאין לו תקנה.
במקביל, השיר מבטא תקווה לעתיד, ומתאר את המשכיות העולם עם כל הטוב שבו, חרף האובדן.
השיר נשלח להלחנה לנעמי שמר, אשר העבירה אותו לחיים ברקני וכתבה לו "השיר יפיפה, אבל קשה.
אינני מסוגלת נפשית להתמודד עם השיר ואני מעבירה אותו אליך.
יש בו חומר נפצי רגשי רב אבל אני תקווה שאתה עם רגישותך לנושא תוכל לנסות וגם להצליח.".
השיר התפרסם תחילה בעיבודו של אילן גלבוע ובביצוע להקת הגבעטרון.
ב-1983 הקליטה אותו חוה אלברשטיין בעיבודו של מנחם ויזנברג לתקליטה "נמל בית".
בין המבצעים הנוספים של השיר: רוחמה רז, אסף נגל, דודו זכאי, דפנה ארמוני, להקת צעירי תל אביב, אחינועם ניני, דוד דאור, שלומית אהרון, מירי מסיקה, איה כורם, דורית פרקש, קרן פלס ולהקת "האשקולית" של בית השיטה.
במלאת 100 שנים לדגניה א' ולתנועה הקיבוצית הופיע אלבום אוסף שכלל שירים של בני התנועה הקיבוצית, ונקרא בשם השיר.
כמו כן, בול יום הזיכרון ה'תשע"ה (2015) הוקדש לשיר זה.
בשנת 2023 הוציא ירמי קפלן גרסת כיסוי לשיר במסגרת 50 שנה למלחמת יום הכיפורים.
בעקבות טבח שבעה באוקטובר, הקליטו בשנת 2023 חברי הגבעטרון גרסה חדשה לשיר לכבוד חברי הקיבוצים שבתיהם נחרבו במתקפה, ושנאלצו לעזוב את קיבוצם ולעבור למגורים זמניים עד לסיום המלחמה ושיקום הקיבוצים.
בגרסה החדשה, שהגה אורי רביץ, הם החליפו מספר מילים לנוסח .
בדצמבר אותה שנה שי המבר הוציאה ביצוע מחודש לשיר.
לאחר טבח שבעה באוקטובר, הוקם מיזם בהובלתו של ניצן סלע, קיבוצניק מקיבוץ בית השיטה - שמהותו שיקום גינות בקיבוץ כפר עזה.
המיזם קיבל את השם "החיטה צומחת שוב".
המיזם החל לפעול מ-18 בפברואר 2024, והתבסס על גרעין של קיבוצניקים מבית השיטה שהעתיקו זמנית את מגוריהם לקיבוץ כפר עזה, ועל מתנדבים מתחלפים שהגיעו מכל חלקי הארץ ומחו"ל.
בינואר 2025 המיזם הועתק לקריית שמונה.
החיים בשלוש גרסאות (במקור: Trois versions de la vie) הוא המחזה החמישי של המחברת הצרפתיה יסמינה רזה.
היצירה עלתה להצגת בכורה ב-29 אוקטובר 2000 בתיאטרון האקדמיה בווינה בבימויו של לוק בונדי, וזכה עד מהרה להצלחה רבה בדומה ליצירה קודמת של רזה, אמנות.
הופעת הבכורה של ההפקה הצרפתית המקורית עלתה ב-7 באוקטובר 2000 בתיאטרון אנטואן בפריז, ובאנגליה עלה המחזה לבמות התיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון ב-7 בדצמבר 2000 ומאוחר יותר גם בניו יורק.
הנוסח האנגלי חובר על ידי כריסטופר המפטון תחת השם "Life x 3".
הגרסה העברית של המחזה, בתרגום של דורי פרנס ובבימוי של אילן רונן, עלתה ב-21 בדצמבר 2002 והשתתפו בה השחקנים תמר מיכאל, עדי אייזנמן, עופר עמרם, חנה חגין ודרור לוי.
המחזה הוא סאטירה נוקבת על הבורגנות והזוגיות בשנות האלפיים.
העלילה מתארת את סיפורם של בני הזוג פינידורי שילדם מנדנד להם שוב ושוב.
את ההמולה מחריפים זוג חברים שמצלצלים בדלת.
הם באו לסעוד ארוחת ערב, אולם מארחיהם חשבו שהארוחה תוכננה רק למחר.
הסיטואציה הבסיסית הזו מוצגת בשלוש גרסאות של התמודדות עם אותו מצב, המדגישות את הצדדים הקומיים והמגוחכים שבחיי שני הזוגות.
בפעם הראשונה הנרי מובס בכל העימותים, בפעם השנייה הוא מופיע מחוזק אבל מפסיד שוב, ובשלישית הוא מספיק ציני ומחושב כדי לצלוח את הסיטואציה.
ההצגה עלתה בתיאטרון גשר ב-31 בדצמבר 2012, בבימויו של אמיר וולף, בכיכובם של גלעד קלטר, נועה קולר, נטע שפיגלמן ורום קלטר.
החייל העברי הייתה אוניית מעפילים, שאורגנה על ידי המוסד לעלייה ב' של "ההגנה".
אוניית קיטור שנבנתה ממתכת; הנעה על ידי פחם; בעלת תפוסה של 600–800 טון; מהירות 10–11 קשר; שמה הקודם היה ארלנה.
נרכשה על ידי שמריה צמרת באמצעות מתווך יווני.
המתווך העביר את האונייה ממקום רכישתה לנמל מרסיי.
צוות ההכנה של האונייה כלל את פיטר וילי, מעפילים ומלווי האונייה.
בנמל ההכנה הצטיידה האונייה במזון, מים ופחם אשר אוחסן בתחתית הכפולה של הספינה.
הפחם הועבר פנימה בעבודת ידיים.
הוכשרו כ-500 מקומות לינה בתוך שלושה מחסנים ובמקומות אחרים באונייה.
כן צוידה ב-300 טון פחם, מזון ומים ל-3 שבועות.
אלכס שור קיבל מוילי כץ, נציג עלייה ב' באנטוורפן, מטבעות זהב לשם תשלום לצוות הימאים.
רב החובל היה יווני ולצדו הימאים: תשעה יוונים, ביניהם חובל ראשון וקציני מכונה, תשעה ימאים מטורקיה, הולנד, פולין ופינלנד, וכן ימאי ממוצא ערבי וימאי ממוצא אפריקני.
מפקד האונייה היה צבי טייטל איש הפלי"ם ולצדו אלכס שור ('דב', 'לבני'), פיטר וילי, והגדעוני גרשון עציון.
512 המעפילים היו חברי תנועות נוער וקרובי חיילים בבריגדה היהודית, רובם ככולם ניצולי השואה, שהגיעו כפליטים לשוודיה.
הם נאספו במחנה מעפילים שהכינו אנשי המוסד לעלייה ב'.
עלו לאונייה, שהייתה קשורה לרציף בנמל אנטוורפן במשך שעות הלילה עד שעות הבוקר המוקדמות, ישר מהרציף בהליכה ברגל.
ההפלגה וההעמסה היו בידיעת השלטונות, שלא הפריעו.
צבי טייטל טיפל בארגון העולים באונייה, בחלוקת מזון ומים, בעלייה לסיפון, כשעוזר לידו גרשון עציון.
הפליגה ב-14 ביולי 1946 בשעה 6:00 בבוקר מנמל אנטוורפן.
בליל ההפלגה התברר שהצוות הזר ורב החובל מסרבים להפליג אלא אם יובטח להם בונוס מיוחד.
זאת מפני שחששו להיתפס בידי הבריטים.
הם גם דרשו לעגון בקרבת חופי הארץ ולא להגיע לחוף עצמו.
וילי כץ, שהיה הנציג של המוסד באנטוורפן ותיאם את העניינים הארגוניים, הבטיח שישלם להם בהגיעם לארץ.
לאחר מכן הפליגה האונייה ללא הפרעות בעזרת נתב, דרך הים הצפוני, התעלה האנגלית, מצר גיברלטר, הים התיכון צפונה לכרתים, מצפון לקפריסין ודרומה לכיוון חיפה.
וילי כץ הבטיח לרב החובל שבנקודה מסוימת בין קפריסין לסוריה יעברו המעפילים לספינה אחרת, ואילו "החייל העברי" תחזור עם צוות הימאים, אך להבטחה לא היה כיסוי ומטרתה רק לשכנע את הצוות להפליג, והתוכנית לא יצאה לפועל.
במהלך ההפלגה דרשו הקצינים והמלחים להפליג לקפריסין.
המלווים גיבשו תוכנית להשתלט על הצוות בסמוך לחופי הארץ ולהוביל את האונייה לבד.
בסיכום עם רב החובל והצוות, תוכנן להגיע למרחק 20 מייל מערבית לראש הנקרה ולהמתין שם לסירות שתיקחנה את הצוות.
למעשה לא הייתה כוונה לבצע תוכנית זו, אלא רק לשכנע בכך את הצוות להשיט את האונייה לכיוון חופי הארץ.
בקרבת כרתים החלו רב החובל והקצינים לשאול היכן האונייה שעתידים לפגוש, ואז השתלטו המלווים אנשי המוסד לעלייה ב' והפלי"ם על האונייה והכריחו את הצוות להשיט אותה לארץ.
ההשתלטות נעשתה בעזרת קבוצה 40 מעפילים מצוידים באלות, בין הקצה הדרומי של קפריסין לחוף לבנון.
אלכס שור תפס פיקוד על גשר האונייה.
צוות חדר המכונות המשיך לעבוד גם לאחר ההשתלטות.
ביום הרביעי להפלגה, במפרץ בסקיה, נתקלה "החייל העברי" בשייטת של הצי הספרדי.
המעפילים הסתתרו מתחת לסיפון האונייה, והאונייה המשיכה בדרכה מבלי הפרעה.
מכשיר הקשר לא פעל, והתקשורת עם מפקדת "ההגנה" בארץ ישראל חודשה רק יומיים לפני ההגעה לחופי ארץ ישראל.
האונייה הגיעה לנמל חיפה, ב-31 ביולי.
המשטרה הבריטית עצרה את כל נוסעי האונייה.
ב–2 באוגוסט הורדו חולים, זקנים וילדים והורשו להצטרף אל היישוב; שאר המעפילים הועברו למחנה המעצר בעתלית.
המלווים נעצרו גם הם, ונחלצו מהמעצר אט אט.
החייאת שפה (נקראת גם התחדשות שפה) הוא תהליך מכוון שבו מנסים לעצור תהליך הכחדה של שפה או להחזיר לשימוש שפה שנכחדה.
בתהליך יכולות להיות מעורבות קבוצות בעלות מכנה אתני או תרבותי משותף ואף ממשלות.
עד היום ידוע רק על מקרה אחד של החייאת שפה שהוגדרה כ"שפה מתה" - והוא החזרתה של השפה העברית משפת קודש כתובה, לשפה מדוברת ויצירת דור חדש של דוברי עברית כשפת-אם ללא דור קודם ממנו יכלו ללמוד.
ניתן לחלק את השפות הנדרשות לתהליך של "החייאת שפה" לשלוש קטגוריות: שפות אשר השימוש בהן מוגבל מאוד נקראות שפות נחלשות או שפות בסכנת הכחדה.
שפות אשר רק מספר קטן של דוברים, קשישים לרוב, עדיין שולטים בהן נקראות שפות גוועות.
לעיתים ניתן להשתמש בטכניקות שונות של החייאת שפה על מנת להחיות גם שפה שהוגדרה כשפה שנכחדה ולא קיימים עוד בני-אדם הדוברים אותה.
מטרותיה של החייאת שפה עשויות להיות שונות באופן ניכר ממקרה למקרה, אולם על פי רוב הן כוללות הגדלת מספר דוברי השפה והגברת השימוש בה או ניסיון לשמר את רמת השפה הנוכחית על מנת למנוע ממנה מלהיכחד.
החייאת שפה נחשבת לעיתים קרובות הכרחית משום שהמגוון הלשוני בשפה אבד.
יש הטוענים לצורך להפריד בין "התחדשות שפה" כמונח המתאים לשפות הנמצאות בתהליך גוויעה לבין "החייאת שפה" כמנוח המתאים לשפה שכבר מתה וחלפה מן העולם.
דרגת הסיכון לשפההגדרהבריאה/חזקהכל הדורות שולטים בשפה והיא משמשת למגוון שימושיםמוחלשת/חולהנמצאת בשימוש אנשים מבוגרים, לא בשימוש מלא על ידי דורות צעיריםגוועת/גוססתרק מעט דוברים (לא ילדים) קיימים, לא נמצאת בשימוש כשפת-אם על ידי ילדיםנכחדה/מתההשפה כבר לא מדוברת
על פי הערכות שונות, יותר מ-2000 שפות ברחבי העולם כבר נכחדו ונחשבות כשפות מתות.