tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך שנות התשעים, בין ההסכמים החתומים הרבים שנחתמו בין צ'ילה ואל סלוודור, בולטים הסכם בסיסי לשיתוף פעולה טכני ומדעי (1991), הסכם לשליטה ודיכוי של התעללות וסחר בסמים (1991), הסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות (1996) והסכם לשיתוף פעולה מסחרי (2000).
שתי המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי, שנכנס לתוקף ב-3 ביוני 2002. מכאן ואילך התחזקו היחסים הדו-צדדיים ונחתמו שורה של כלים לשיתוף פעולה בענייני שיתוף פעולה אקדמי, מדיניות ציבורית, טלקומוניקציה והגנה לצרכנים, חקלאות, דיור, תיירות, אנרגיה, ניהול סביבתי ונושאים ימיים.
במרץ 2016 תרמה ממשלת צ'ילה 100 אלף דולר לאל סלוודור כדי לספק סיוע במזון למשפחות בעלות הכנסה נמוכה שנפגעו מהבצורת במדינת מרכז אמריקה.
נשיא אל סלוודור אליאס אנטוניו סאקה ערך ביקור ממלכתי בצ'ילה ביולי 2007, כאשר נחתמו הסכמי שיתוף פעולה שונים בנושא אנרגיה, ניהול סביבתי ותיירות.
לאחר מכן, ב-25 באוגוסט 2009, ערך הנשיא מאוריסיו פונס ביקור ממלכתי בצ'ילה, אז נחתמו שלושה הסכמים.
ביוני 2013 ערך הנשיא סבסטיאן פיניירה ביקור ממלכתי באל סלבדור, וחתם על הסכם התאגדות מקיף עם נשיא אל סלוודור, מאוריסיו פונס, ואף הזמין את אל סלוודור להיות חברה משקיפה ב, יחד עם צ'ילה, קולומביה, פרו ומקסיקו.
באוגוסט 2015 ביקרה הנשיאה מישל בצ'לט באל סלוודור, כאשר חתמה עם מקבילה הסלוודורי סלבדור סאנצ'ס סרן על הסכמי שיתוף פעולה שונים שבאמצעותם יחוזקו הקשרים הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים.
צ'ילה מחזיקה באל סלוודור שגרירות בסן סלוודור.
אל סלוודור מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה.
יחסי אל סלוודור–רוסיה הם יחסי החוץ בין אל סלוודור ורוסיה.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-3 ביוני 1992. בשנת 1993, שגריר רוסיה בניקרגואה, הוסמך גם עבור אל סלוודור.
בשנת 1995, נפתחה קונסוליה רוסית בסן סלוודור.
בשנת 2009 בוטלה דרישת הוויזה בין המדינות.
ב-21–22 באוגוסט 2011 ערך שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב ביקור רשמי באל סלוודור, שם ניהל שיחות עם שר החוץ הוגו מרטינס.
הסכם נחתם על בסיס היחסים בין המדינות.
ב-27 במרץ 2015, שרי החוץ של רוסיה ואל סלוודור סרגיי לברוב והוגו מרטינס חתמו על הסכם בין-ממשלתי לביטול הדרישה הפורמלית בוויזה בין המדינות.
אל סלוודור מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
רוסיה מחזיקה באל סלוודור משרד נציגות בסן סלוודור.
יחסי אל סלוודור–צרפת הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין רפובליקת אל סלוודור לרפובליקה הצרפתית.
בשנת 1841, אל סלוודור קיבלה את עצמאותה לאחר פירוק הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה.
ב-2 בינואר 1858, אל סלוודור וצרפת כוננו יחסים דיפלומטיים עם חתימת חוזה ידידות, מסחר וניווט.
זמן קצר לאחר מכן היגרו כמה צרפתים לאל סלוודור.
בשנת 1943 פרסם הסופר הצרפתי אנטואן דה סנט-אכזופרי את הנסיך הקטן.
הספר נכתב בהשראת אשתו הסלוודורית של סנט-אכזופרי, קונסואלו דה סנט-אכזופרי, כאשר כוכב הלכת הביתי הקטן של הנסיך קיבל השראה מאל-סלוודור.
בשנת 1981, במהלך מלחמת האזרחים באל סלוודור, צרפת (יחד עם מקסיקו) הכירה בכך שהמורדים הסלוודוריים (FMLN) מייצגים מגזר באוכלוסייה, ולכן הייתה להם הזכות להשתתף בפתרון פוליטי למלחמת האזרחים.
זו הייתה הפעם הראשונה ששתי ממשלות, מבלי לנתק את היחסים הדיפלומטיים עם החונטה של אל סלוודור, הכירו רשמית בקיומו של כוח אופוזיציה לגיטימי שעליו להשתתף בכל פתרון למשבר.
שלום הושג בין ה-FMLN לבין ממשלת אל סלוודור עם חתימת הסכמי השלום של צ'פולטפק בשנת 1992. בשנת 2012, ציינה צרפת את יום השנה העשרים לחתימת הסכמי השלום בפריז והשתתף בה שר החוץ הסלוודורי, הוגו מרטינס.
שתי המדינות מקיימות דיאלוג צמוד בנושא שילוב אזורי באמריקה המרכזית, ביטחון דמוקרטי, ממשל תקין, שלטון החוק וכן סיוע בפיתוח; בין יתר הנושאים.
באוקטובר 2013 חגגו שתי המדינות 155 שנות יחסים דיפלומטיים.
באפריל 2016 ביקר השליח הצרפתי, ז'אן-פייר בל, באל סלוודור ונפגש עם נשיא אל סלוודור סלוודור סאנצ'ס סרן.
באוקטובר 2016 ביקר שר החוץ הסלוודורי, הוגו מרטינס, בביקור שני בצרפת, שם חתם על הסכם בין שתי המדינות להקל על פעולות המימון באל סלוודור של פרופרקו, חברה בת של הסוכנות לפיתוח צרפתית (AFD).
שיתוף פעולה דו-צדדי בין שתי המדינות מוקדש בעיקר לקידום השפה הצרפתית, חילופי תרבות והכשרה באוניברסיטאות באל סלוודור.
יתר על כן, קיים סניף של ארגון "אליאנס פראנסז" בסן סלוודור המבטיח הכשרת מורים דוברי צרפתית.
ביוני 2017 חתמו שתי המדינות על הסכם מסגרת לשיתוף פעולה תרבותי, אוניברסיטאי, מדעי וטכני.
במרץ 2018 חתמו שתי המדינות גם על הסכם להכרה הדדית בתעודות.
בשנת 2019 היו 230 סטודנטים סלוודוריים שלמדו לימודים גבוהים בצרפת.
סלוודורים מהווים את קבוצת הסטודנטים הגדולה ביותר ממרכז אמריקה בצרפת.
אל סלוודור מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
צרפת מחזיקה באל סלוודור שגרירות בסן סלוודור.
יחסי אל סלוודור–גרמניה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין רפובליקת אל סלוודור לרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
היחסים המדיניים הדו-צדדיים בין גרמניה לאל סלוודור היו באופן מסורתי טובים וידידותיים.
גרמניה זוכה להערכה רבה באל סלוודור.
הארגונים הגרמניים הפעילים באל סלוודור כוללים מוסדות שיתוף פעולה לפיתוח (Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit (GIZ) GmbH ו-Kreditanstalt für Wiederaufbau), בית הספר הגרמני, לשכת המסחר הגרמנית-אל סלוודורית, הקרנות הפוליטיות, פורום תרבות דו-צדדי, ארגוני כנסיות ומספר רב של ארגונים לא ממשלתיים ויוזמות פרטיות (למשל שותפויות לבתי ספר ופרויקטים עירוניים משותפים).
יתר על כן, אנשי עסקים גרמנים רבים מילאו חלק בהתפתחות הכלכלית של אל סלוודור.
שתי המדינות פועלות גם יחד בגופים בינלאומיים ורב-צדדיים.
שיתוף פעולה בפיתוח בין גרמניה לאל סלוודור נמשך כחצי מאה.
מאז 2008 הוא התקיים בעיקר במסגרת שיתוף הפעולה האזורי עם מערכת השילוב המרכז אמריקאית (SICA), שמזכירותה הכללית שוכנת באל סלוודור, ודרך תמיכה הניתנת לבנק המרכז אמריקאי להונדורס לשילוב כלכלי (CABEI).
אל סלוודור נותרה שותפה חשובה לא רק לשיתוף פעולה בפיתוח גרמני במרכז אמריקה, אלא גם בכל הנוגע לשיתוף פעולה אזורי.
שיתוף הפעולה מתמקד בתחומי הגנת הסביבה והאקלים, אנרגיה מתחדשת ויעילות אנרגטית, ביטחון, (שילוב מחדש) של ילדים וצעירים בסיכון של הימנעות ומניעת אלימות בקרב בני נוער.
יחסי התרבות בין שתי המדינות מבוססים על הסכם תרבות דו-צדדי, בעוד שקיים הסכם הגנה וקידום השקעות דו-צדדי למגזר העסקי.
אל סלוודור מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-5 קונסוליות בדיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, קיל ומינכן.
גרמניה מחזיקה באל סלוודור שגרירות בסן סלוודור.
יחסי אל סלוודור–הממלכה המאוחדת הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין רפובליקת אל סלוודור לממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.
היחסים המדיניים הדו-צדדיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1834. בשנת 2003 סגרה בריטניה את שגרירותה בסן סלוודור, אולם בשנת 2012 פתחה שם את שגרירותה מחדש.
אל סלוודור מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
בריטניה מחזיקה באל סלוודור שגרירות בסן סלוודור.
יחסי אל סלוודור–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין אל סלוודור ומקסיקו.
שתי המדינות הן חברות בהתאחדות מדינות הקריביים, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, ארגון מדינות אמריקה, ארגון מדינות איברו-אמריקה והאו"ם.
לפני שהגיעו חוקרים אירופים לאמריקה, אל סלוודור ומרכז מקסיקו היו מאוכלסות על ידי דוברי שפות יוטו-אצטקיות ודרום מקסיקו ואל סלוודור השתייכו לציוויליזציה של המאיה.
במהלך הקולוניזציה הספרדית שתי המדינות היו חלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה.
בשנת 1821 מקסיקו קיבלה עצמאות מספרד ומרבית מדינות מרכז אמריקה, כולל אל סלוודור, השתייכו לאימפריה המקסיקנית הראשונה תחת הקיסר אגוסטין דה איטורבידה.
בשנת 1823, האימפריה המקסיקנית התפרקה ואל סלוודור הפכה לחלק מהפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה יחד עם גואטמלה, הונדורס, ניקרגואה וקוסטה ריקה.
בשנת 1838 האיחוד התפורר ואל סלוודור הפכה למדינה עצמאית.
באותה שנה, אל סלוודור ומקסיקו כוננו יחסים דיפלומטיים.
בשנת 1917, שתי המדינות פתחו נציגויות דיפלומטיות בבירות זו של זו, ובשנת 1943 שודרגו נציגויותיהן הדיפלומטיות לשגרירויות.
בין השנים 1979–1992, אל סלוודור חוותה מלחמת אזרחים עקובה מדם.
במהלך המלחמה נמלטו מהמדינה כמה אלפי אזרחים סלוודוריים למקסיקו, שם רבים השתקעו או המשיכו הלאה לארצות הברית.
בשנת 1992, ממשלת אל סלוודור ו-FMLN חתמו על הסכם שלום במקסיקו סיטי המכונה הסכם השלום צ'פולטפק, ובכך למעשה הסתיימה מלחמת האזרחים.
שתי המדינות פועלות יחד במאבק בסחר בסמים ואלימות כנופיות, כולל מארה סלבטרוצ'ה שהן הגורם העיקרי להרס באל סלוודור ופעולותיהם יוצרות חוסר ביטחון במדינה.
בשנת 2018, כמה מאות עד כמה אלפי סלוודורים היוו חלק משיירות המהגרים במרכז אמריקה וחצו את מקסיקו כולה לעיר טיחואנה שבצפון המדינה כדי לבקש מקלט בארצות הברית.
בינואר 2019, למעלה מ-700 סלוודורים ביקשו וקיבלו מקלט במקסיקו, שם רבים בוחרים להישאר במקום להתמודד עם חוסר הוודאות לנסות לבקש מקלט בארצות הברית וגם לא רוצים להידחות ולהיות מגורשים חזרה לאל סלוודור.
ביוני 2019 נשיא אל סלוודור נאיב בוקלה נסע למדינת צ'יאפס המקסיקנית ונפגש עם נשיא מקסיקו אנדרס מנואל לופס אוברדור.
מנהיגי שתי המדינות דנו ביוזמות להפחתת זרם מהגרי אל סלוודור למקסיקו בדרך לארצות הברית ובהתחייבות מקסיקו לפיתוח מרכז אמריקה.
ביקורים רשמיים מאל סלוודור במקסיקו
הנשיא פידל סאנצ'ס ארנאנדס (1968)
הנשיא ארתורו ארמנדו מולינה (1973)
הנשיא חוסה נפולאון דוארטה (1988)
הנשיא ארמנדו קלדרון סול (1997)
הנשיא סלוודור סאנצ'ס סרן (אוקטובר ודצמבר 2014)
ביקורים רשמיים ממקסיקו באל סלוודור
הנשיא גוסטבו דיאס אורדס (1966)
קיימות טיסות ישירות בין שתי המדינות עם חברות התעופה הבאות: אארומקסיקו קונקט, אוויאנקה אל סלבדור, אינטרג'ט ווולאריס קוסטה ריקה.
ביוני 2000 חתמו מקסיקו ואל סלוודור (יחד עם גואטמלה והונדורס) על הסכם סחר חופשי שנכנס לתוקף בשנת 2001. מאז הצטרפו גם קוסטה ריקה וגם ניקרגואה להסכם הסחר החופשי המשותף.
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין אל סלוודור למקסיקו ב-965 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של אל סלוודור למקסיקו כולל: רתמות לרכב; כותנה; סיבים סינתטיים; כיסויים, תיקים ושקיות; חולצות ספורט; ומוצרי בקר.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לאל סלוודור כולל: מסכים שטוחים; אבוקדו; נחושת, אלומיניום וסגסוגות; ציפוי עיסת תאית; שמפו; מוצרי דגנים; נייר טואלט; ושמני סיכה.
אל סלוודור היא שותפת הסחר השישית בגודלה של מקסיקו במרכז אמריקה וה-15 בגודלה באמריקהה הלטינית, ואילו מקסיקו היא שותפת הסחר הרביעית בגודלה של אל סלבדור בעולם והשלישית בגודלה באזור.
כמה חברות רב-לאומיות מקסיקניות כמו אמריקה מוביל, סימקס, גרופו בימבו וגרומה (בין היתר) פועלות באל סלוודור.
אל סלוודור מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי ו-9 קונסוליות באקאיוקן, אריאגה, סיודאד חוארס, קומיטאן דה דומינגס, מונטריי, סן לואיס פוטוסי, טפצ'ולה, טנוסיקה וטיחואנה.
מקסיקו מחזיקה באל סלוודור שגרירות בסן סלוודור.
יחסי אל סלוודור–ספרד הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין אל סלוודור לספרד.
שתי המדינות חברות באיגוד האקדמיות לשפה הספרדית, בארגון המדינות האיברו-אמריקניות ובאו"ם.
בשנת 1524 פתח החוקר והכובש הספרדי פדרו דה אלוואראדו במערכה נגד בני הפיפיל, תושבי קוסקטלאן (בשטחי אל סלוודור המודרנית).
ב-1528 הביסו הכוחות הספרדים את לוחמי פיפיל והקימו נוכחות קבועה בסן סלוודור של ימינו.
לאחר הכיבוש, שטחה של אל סלוודור הפך רשמית לחלק מהאימפריה הספרדית ונשלט על ידי מלכות המשנה של ספרד החדשה במקסיקו סיטי ונוהל על ידי הבירה האזורית בגואטמלה סיטי.
תחת האימפריה הספרדית, שטחה של אל סלוודור הפך ללב חקלאי של הקפיטניה חנרל של גואטמלה.
ברוב השטח גודלו קקאו, קפה ואינדיגו.
בנובמבר 1811 הוציאו מנהיגי תנועת העצמאות חוסה מתיאס דלגדו, כומר קתולי, ואחיינו, מנואל חוסה ארסה, קריאה לעצמאות מספרד.
עקב התנועה התרחשו כמה התקוממויות ברחבי השטח, שדוכאו במהירות על ידי השלטונות הספרדיים.
בשנת 1821 אושרה הקריאה לעצמאות על ידי פקידים בגואטמלה, אולם אל סלוודור התנגדה להתאגדות שטחה באימפריה המקסיקנית תחת הקיסר אגוסטין דה איטורבידה.
בגלל נושא זה, אל סלוודור ביקשה להיות מסופחת על ידי ארצות הברית כאשר בשנת 1823, האימפריה המקסיקנית התפרקה ואל סלוודור הצטרפה לגואטמלה, הונדורס, קוסטה ריקה וניקרגואה בפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה.
ב-24 ביוני 1865 אל סלוודור וספרד כוננו יחסים דיפלומטיים וחתמו על חוזה שלום וידידות.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים היחסים הדו-צדדיים בין שני העמים היו מוגבלים.
בשנת 1936 הכירה אל סלוודור, בפיקודו של הגנרל מקסימיליאנו ארנאנדס מרטינס, בממשלתו של הגנרל פרנסיסקו פרנקו.
בשנת 1977 הגיע מלך ספרד חואן קרלוס הראשון לביקור רשמי באל סלוודור.
במהלך מלחמת האזרחים באל סלוודור בין השנים 1979–1992, ספרד מילאה תפקיד פעיל בניסיון למצוא פתרון לסכסוך בין הממשלה לחזית פרבונדו מרטי לשחרור לאומי (FMLN).
בנובמבר 1989 נרצחו ב חמישה כמרים ספרדים על ידי חיילי אל סלוודור.
בשנת 1992 חתמו נציגי ממשלת אל סלוודור וה-FMLN על הסכם השלום בצ'פולפטק במקסיקו סיטי, כשבראש המתווכים עמדו נציגי ממשלת ספרד.
בשנת 2007 ביקר המלך הספרדי חואן קרלוס הראשון באל סלוודור.
המלך חזר שוב בשנת 2008, מלווה על ידי ראש ממשלת ספרד חוסה לואיס רודריגס ספאטרו להשתתף בפסגה האיברית-אמריקאית המתקיימת בסן סלוודור.
בשנת 2010 השיקה חברת התעופה הספרדית איבריה טיסות ישירות ממדריד לסן סלוודור.
קיימות טיסות ישירות בין שתי המדינות עם איבריה.
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין אל סלוודור לספרד ב-306 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של אל סלוודור לספרד כולל: קפה וטונה.
הייצוא העיקרי של ספרד לאל סלבדור כולל: מכונות, כימיקלים, פלסטיק, תרופות, מכשירי חשמל ומוצרי ברזל ופלדה; אוכל, מכוניות וקוסמטיקה.
ספרד היא שותפת המסחר ה-11 בגודלה של אל סלוודור בעולם והמשקיעה הזרה השישית בגודלה.
חברות ספרדיות בין-לאומיות כמו Mapfre, Telefónica ו-Zara פועלות באל סלוודור.
אל סלוודור מחזיקה בספרד שגרירות במדריד וקונסוליה כללית בברצלונה.
ספרד מחזיקה באל סלוודור שגרירות בסן סלוודור.
יחסי אל סלוודור–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים בין קנדה לרפובליקת אל סלוודור.
שתי המדינות חברות בארגון מדינות אמריקה ובאו"ם.
היחסים הדיפלומטיים בין קנדה לאל סלוודור כוננו ב-29 בדצמבר 1961. אל סלוודור פתחה את השגרירות שלה באוטווה ב-1973. בתחילה, קנדה הסמיכה שגריר באל סלוודור שבסיסו בקוסטה ריקה ולאחר מכן מגואטמלה.
ב-1995 פתחה קנדה משרד דיפלומטי בסן סלוודור לפני הקמת שגרירות קבועה ב-2005.
במהלך מלחמת האזרחים באל סלוודור קנדה קיבלה אלפי פליטים סלוודורים שנמלטו מהמלחמה.
ב-1981 קיצצה קנדה את הסיוע לאל סלוודור בגלל החששות מחוליות המוות במדינה.
הסיוע חודש בשנת 1985. לאחר החתימה על הסכמי השלום של צ'פולטפק בינואר 1992, קנדה התחייבה בסכום של עד 5 מיליון דולר עבור הפחתת העוני, קידום זכויות האדם ודמוקרטיזציה באל סלוודור.
בינואר 2001, רעידת אדמה פגעה באל סלוודור והרגה יותר מ-900 בני אדם.
קנדה שלחה מיד את טייסת התובלה 436 עם אספקת סיוע לאל סלוודור.
בין 2001 ל-2010, קנדה ואל סלוודור (יחד עם גואטמלה, הונדורס וניקרגואה) ניהלו משא ומתן על הסכם סחר חופשי בין קנדה למרכז אמריקה, אולם לאחר שנים עשר סבבים של משא ומתן, לא הושג הסכם והיוזמה בוטלה.
באוקטובר 2018, שתי המדינות חתמו על הסכם לתחבורה אווירית ישירה.
ב-2018, שתי המדינות חגגו 57 שנים ליחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג מקנדה לאל סלוודור
שרת החוץ דיאן אבלונסי (2011)
סגן שר החוץ מייקל גרנט (2018)
ביקורים רמי דרג מאל סלוודור לקנדה
קיימות טיסות ישירות בין שתי המדינות עם אייר טראנסט ואוויאנקה קוסטה ריקה.
בשנת 2017, הסחר בין קנדה לאל סלוודור הסתכם ב-164.6 מיליון דולר.
היצוא העיקרי של קנדה לאל סלוודור כולל: נייר וקרטון, פלסטיק, שומנים ושמנים ומכונות.
היצוא העיקרי של אל סלוודור לקנדה כולל: סוכר, ביגוד וקפה.
בשנת 2016, ההשקעה הישירה של קנדה באל סלוודור הייתה 965 מיליון דולר.
החברה הרב-לאומית הקנדית Scotiabank פועלת באל סלוודור.
קנדה מחזיקה באל סלוודור שגרירות בסן סלוודור.
אל סלוודור מחזיקה בקנדה שגרירות באוטווה וקונסוליות כלליות בקלגרי, מונטריאול, טורונטו וונקובר.
יחסי אל סלוודור–טורקיה הם יחסי החוץ בין אל סלוודור לטורקיה.
ב-20 באוגוסט 2019 ביקרה שרת החוץ של אל סלוודור אלכסנדרה היל טינוקו בטורקיה.
במהלך ביקורה הוחלט לפתוח בעתיד שגרירות טורקית באל סלוודור ושגרירות של אל סלוודור בטורקיה.
נפח הסחר בין שתי המדינות היה 17.1 מיליון דולר בשנת 2019 (יצוא/יבוא טורקי: 14.8/2.3 מיליון דולר).
אל סלוודור מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה.
טורקיה מיוצגת באל סלוודור באמצעות שגרירותה בגואטמלה סיטי, גואטמלה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בסן סלוודור.
יחסי אל סלוודור–סין הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה של אל סלוודור.
ממשלת אל סלוודור ניתקה בעקבות ההסכם את היחסים הדיפלומטיים עם הרפובליקה של סין, כתוצאה מכך שהכירה במדיניות סין האחת.
סין ייצאה סחורות בשווי של 1.5 מיליארד דולר לאל סלוודור וייבאה בשווי 105 מיליון דולר ב-2019. הסחורות העיקריות שמייצאת סין לאל סלוודור הן מכונות, טקסטיל, פלסטיק וגומי ופריטים שונים.
בעוד שהסחורות העיקריות שאל סלוודור מייצאת לסין הן קבלים חשמליים, סוכר גולמי וקפה.
בין 1995 ל-2019, היצוא מאל סלוודור לסין גדל בשיעור שנתי של 14.7%, בעוד שהיצוא מסין לאל סלוודור גדל בשיעור שנתי של 16.6%.
עם ביקורו של נאיב בוקלה בסין ב-2019, הוא חתם על סדרה של מזכרי הבנות עם שי ג'ינפינג, שבהן סין תבטיח לאל סלוודור פרויקטי פיתוח בסך 500 מיליון דולר.
פרויקטים אלה כוללים אצטדיון כדורגל לאומי חדש, ספרייה לאומית חדשה בשווי של 40 מיליון דולר, רציף תיירותי בלה ליברטאד ואילופנגו ו-200 מיליון דולר בפרויקט "Surf City", ובכך מעורבת אל סלוודור ביוזמת החגורה והדרך של סין.
סין הציעה לאל סלוודור כ-150 מיליון דולר בפרויקטים חברתיים ו-3,000 טון אורז לאלפי קורבנות הבצורות באל סלוודור.
נאיב בוקלה הודיע בטוויטר כי בעקבות פרויקט שיתוף פעולה שניתן על ידי הרפובליקה העממית של סין, תיבנה ספרייה לאומית חדשה בסך 54 מיליון דולר באל סלוודור.
נשיא סלוודור הכריז מאוחר יותר ב-30 בדצמבר 2021 כי אצטדיון נסיונל דה אל סלוודור בעל קיבולת של 50,000 מקומות ייבנה במקום אצטדיון קוסקטלן כאצטדיון הכדורגל הלאומי של נבחרת אל סלוודור בכדורגל, בעלות של 100 מיליון דולר, בשיתוף עם סין.
מגפת הקורונה באל סלוודור ראתה עלייה בדיפלומטיית החיסונים בין סין לאל סלוודור.
אל סלוודור קיבלה מסין 150,000 מנות חיסון של חיסון CoronaVac שנתרם על ידי סין, בנוסף ל-2 מיליון חיסוני סינובאק שרכשו מדינות מרכז אמריקה.
סין מחזיקה בעל סלוודור שגרירות בסן סלוודור.
אל סלוודור מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג.
יחסי אל סלוודור–הודו הם היחסים הבינלאומיים בין אל סלוודור והודו.
היחסים הדיפלומטיים בין אל סלוודור והודו כוננו ב-12 בפברואר 1979. שגרירות אל סלוודור בלונדון הוסמכה במקביל להודו עד יוני 2008, אז פתחה אל סלוודור את שגרירותה בניו דלהי.
שגרירות הודו בפנמה סיטי הוסמכה בתחילה במקביל לאל סלוודור, אך זה שונה מאוחר יותר לשגרירות הודו בגואטמלה סיטי.
שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות על קיום התייעצויות קבועות בין משרדי החוץ בהתאמה בפברואר 2004. ההתייעצויות הראשונות של משרד החוץ בין אל סלוודור להודו נערכו באוגוסט 2012. באותו חודש הם חתמו על הסכם על שיתוף פעולה במדע, טכנולוגיה וחדשנות.
בנובמבר 2010, שגריר אל סלוודור בהודו סמורה ריבאס הצהיר כי הודו היא "מרכזית מאוד בתוכניות העתידיות שלנו [של אל סלוודור]" בכל הנוגע להגברת הקשרים העסקיים של המדינה עם אסיה.
שרי החוץ של אל סלוודור מריה אאוחניה בריסואלה דה אווילה, פרנסיסקו א.
ליינס והוגו מרטינס ביקרו בהודו בפברואר 2004, מרץ 2007 ומרץ 2011, בהתאמה.
סגנית הנשיא אנה וילמה דה אסקובר ביקרה במדינה בינואר 2008 כדי להשתתף בפסגת השותפות של ה-CII.
גם כמה שרים אחרים מאל סלוודור ביקרו בהודו.
מהודו, הביקורים הבכירים ביותר באל סלוודור היו ברמת שר המדינה.
במרץ 2011 חתמו שתי המדינות על מזכר הבנות בנושא דיג וחקלאות מים.
הסחר הדו-צדדי בין אל סלוודור והודו הסתכם ב-74.72 מיליון דולר בשנים 2015–2016, ורשם צמיחה של 4.15% לעומת התקציב הקודם.
הודו ייצאה לאל סלוודור סחורות בשווי 68.54 מיליון דולר, וייבאה בשווי 6.18 מיליון דולר.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לאל סלוודור הן תרופות, בדים, כימיקלים אורגניים, מוצרי פלסטיק ופלסטיק.
הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מאל סלוודור הן עץ, מוצרי עץ, ברזל ופלדה.
היו מספר ביקורים של משלחות סחר ואחרות מאל סלוודור והודו זו אצל זו.
אל סלוודור רכשה פיל מהודו בשנת 1955 עבור גן החיות הלאומי בסן סלוודור.
הפיל ההודי, ששמו Manhewla (מהשם בסנסקריט, Manjula), הפך לאחר מכן לאייקון לאומי והוא הפיל היחיד שחי אי פעם באל סלוודור.
עם מותו בינואר 2011, גופתו נשמרה ללילה עבור velacion, טקס ברכות באל סלוודור שבו חברים וקרובי משפחה מתאספים סביב המנוח ושרים.
Manhewla הפכה לחיה הראשונה שקיבלה את הכבוד של velacion שלה.
הנוכחות ההודית היחידה באל סלוודור היא מספר קטן של נזירות שעובדות עם מיסיונרי הצדקה.
נכון לדצמבר 2016, היו באל סלוודור פחות מ-12 הודים.
הודו ואל סלוודור חתמו על הסכם להקמת מרכז הדרכה ל-IT בסן סלוודור בסיוע הודי ב-2008. המרכז נפתח ביוני 2008, והופעל על ידי NIIT בשנתיים הראשונות.
NIIT המשיך בפעילות במשך שנה שלישית לבקשת ממשלת סלבדור, לפני מסירת המרכז לאל סלוודור ביוני 2011.
במסגרת תוכנית ITEC, הודו שלחה את ד"ר אניתה קארון, מדענית ראשית (גננות) ומומחית לפירות טרופיים, קוקוס ומנגו, אשר עבדה עם המרכז הלאומי למחקר חקלאי של אל סלוודור ביולי-אוגוסט 2013.
אזרחי אל סלוודור זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
אל סלוודור מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי וקונסוליית כבוד בבנגלורו.-
הודו מיוצגת באל סלוודור באמצעות שגרירותה בגואטמלה סיטי שבגואטמלה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בסן סלוודור.
יחסי אל סלוודור–יוון הם היחסים הדיפלומטיים בין אל סלוודור ליוון.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 ביולי 1965. היחסים הבילטרליים בין המדינות טובים מאוד, גם אם מוגבלים.
יש שיתוף פעולה טוב במסגרת ארגונים בינלאומיים, בעיקר בתמיכה הדדית של מועמדות בארגונים שונים.
יוון מיוצגת באל סלוודור באמצעות שגרירותה במקסיקו סיטי, מקסיקו, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בסן סלוודור.
אל סלוודור מיוצגת ביוון באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה.
יחסי אל סלוודור–ונצואלה הם היחסים הבילטרליים בין אל סלוודור לוונצואלה.
אל סלוודור הייתה בין עשר המדינות של מרכז אמריקה והאיים הקריביים שחתמו על הסכם האנרגיה של קראקס ב-19 באוקטובר 2000, שבו תמכור ונצואלה נפט בתנאי תשלום מועדפים, לתקופת חסד של שנה אחת ולאחר מכן לתקופה של חמש עשרה שנים באשראי עם ריבית שנתית של 2%.
בספטמבר 2012, ובשל העליות המתמשכות במחירי הדלק באל סלוודור, קיבלה המדינה את ההחלטה להגיש בקשה להצטרף לארגון Petrocaribe.
נשיא אל סלוודור, סלבדור סנאצ'ס סרן, הביע את הזדהותו עם הנשיא ניקולאס מדורו במהלך ההפגנות בוונצואלה ב-2017, ובהמשך בירך אותו על הבחירות לאספה המכוננת הלאומית.
אל סלוודור הביעה את תמיכתה בבחירות לנשיאות בוונצואלה 2018, הכירה בתוצאות שבהן הוכרז ניקולאס מדורו כמנצח ונמנע בהחלטה של ארגון מדינות אמריקה, שאושרה ב-5 ביוני 2018, שבה הוכרז כי התוצאות מהבחירות לנשיאות לא ידועות.
בנובמבר 2019, ממשלת ונצואלה גירשה את הדיפלומטים של אל סלוודור בצעד הדדי לאחר שאל סלוודור גירשה דיפלומטים של ונצואלה.
אל סלוודור הכירה במנהיג האופוזיציה חואן גואידו כנשיא הלגיטימי של ונצואלה, וניתקה את היחסים עם ממשלתו של הנשיא השנוי במחלוקת ניקולאס מדורו.
יחסי אל סלוודור–פרו הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת אל סלוודור לבין הרפובליקה של פרו.
לאל סלוודור שגרירות בלימה ולפרו שגרירות בסן סלוודור.
לשתי המדינות היסטוריה משותפת, בהיותן חלק מהאימפריה הספרדית בעברן.
עם זאת, כל אחת מהן השתייכה למלכות משנה אחרת.
אל סלוודור הייתה חלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה בעוד פרו במלכות המשנה של פרו.
פרו זכתה לעצמאות רשמית מספרד ב-1821, אך זה ארך עוד שלוש שנים לפני שהמלוכנים במדינה סולקו סופית.
אל סלוודור לעומתה הפכה לחלק מקיסרות מקסיקו ב-1821, ב-1823 הצטרפה לפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, וב-1838 קיבלה עצמאות מלאה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-10 ביוני 1857.
ביולי 1969, אל סלוודור והונדורס נקלעו למלחמה בת מאה שעות שכונתה בהמשך כמלחמת הכדורגל.
מספר שנים לאחר מכן, ב-1977 בחרו שתי המדינות בנשיא פרו דאז, חוסה בוסטמטנטה אי ריוורו, כמתווך, וב-11 באוקטובר 1980 נחתם בלימה, בירת פרו, הסכם שלום.
בהסכם הוחלט להעביר את המחלוקת ביניהן לבית הדין הבינלאומי בהאג.
ב-1979 פרצה מלחמת האזרחים באל סלוודור, שנמשכה עד 1992. הח ל מ-1982 שימש חוויאר פרז דה קוויאר, במקור מפרו, כמזכ"ל האו"ם בתפקיד מרכזי בניסיון להביא לרגיעה במלחמה.
בנוסף, נשיא פרו אלאן גארסיה את נציגי הממשלה ואת נציגי המורדים בלימה לשיחות שלום.
ב-1989 מינה מזכ"ל האו"ם את אלוורו דה סוטו כשליח לשיחות השלום באמריקה המרכזית.
בינואר 1992 נחתמו הסכמי השלום של צ'פולטפק שהביאו לסיום רשמי של המלחמה.
מאז סיום מלחמת האזרחים נותרו היחסים בין אל סלוודור ופרו קרובים.
שתי המדינות משתתפות במספר פורומים בינלאומיים.
בנובמבר 2001, נשיא אל סלוודור ביקר בלימה במסגרת הוועידה האיברית–אמריקאית.
באוקטובר 2008, נשיא פרו דאז אלאן גארסיה ביקר באל סלוודור לכבוד ועידה דומה.
ב-2017 שתי המדינות ציינו 160 שנות יחסים ביניהן.
בין מדינת ישראל והרפובליקה של אלבניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1991. לישראל יש שגרירות רשמית בטירנה, אשר נפתחה בשנת 2012, בעוד שלאלבניה יש שגרירות רשמית בתל אביב.
היחסים הם היחסים היציבים ביותר של מדינה מוסלמית עם ישראל, ואלבניה היא המדינה המוסלמית הראשונה שהכריזה על פתיחת נציגות דיפלומטית בירושלים.
היחסים בין שתי המדינות החלו עוד בשנת 1949, זמן קצר לאחר הקמתה של מדינת ישראל, בשעה שאלבניה הכירה דה-יורה בישראל כמדינה עצמאית, ב-18 באפריל 1949. להכרה המיידית בישראל תרמו היחסים החמים בין בני העם האלבני לקהילה היהודית באלבניה לאורך ההיסטוריה.
יחסים אלו באו לידי ביטוי במהלך מלחמת העולם השנייה, בשעה שאלבניה נכבשה על ידי מדינות הציר.
לכל אורך מלחמת העולם ובתקופת השואה באלבניה, העם האלבני לא הסתפק רק בהגנה על יהודי מדינתו, אלא אף סיפק סיוע ומסתור ליהודי המדינות השכנות.
חרף דרישה חוזרת מטעם שלטונות גרמניה הנאצית, הממשל האלבני סירב בתוקף למסור לידיו מידע אודות הקהילה היהודית באלבניה, מידע אשר היה עלול להביא לסופה של הקהילה.
לחלופין, האלבנים, בסיוע גורמים רשמיים בממשל, סיפקו ליהודי מדינתם, וכן לפליטים יהודים מהמדינות השכנות, מסמכים מזויפים אשר העידו על מוצא לא יהודי.
למעשה, לכל אורך המלחמה, קיים תיעוד רק על משפחה יהודית אחת אשר גורשה ונרצחה על ידי כוחות הכיבוש הנאצי, כאשר על פי מסמכים רשמיים, כ-1,200 יהודים, ממוצא אלבני ולא אלבני, הוסתרו במהלך המלחמה על ידי משפחות אלבניות.
הסיוע האלבני לבני הקהילה היהודית הביא לכך שבסופה של מלחמה העולם השנייה, אלבניה הייתה המדינה האירופאית היחידה שנכבשה על ידי מדינות הציר, בה מספרם של היהודים עלה ביחס לתקופה שטרם המלחמה.
כן ניתן לציין את העיתוי של המלחמה והצורך של הגרמנים להיות נוכחים במקומות אחרים ולהיעזר,בלית ברירה, בכוחות מקומיים שהיו חסרי מוטיבציה ומיומנות צבאית שניצלו את המצב לתועלתם האישית והכלכלית.
לאחר נפילת הקומוניזם, בין דצמבר 1990 לאפריל 1991 התירה אלבניה לכל היהודים שביקשו לעלות לישראל, כ-300 במספר, לעזוב את המדינה.
ב-1994 שר החוץ שמעון פרס היה הנציג הישראלי הראשון שערך ביקור במדינה.
בינואר 1996 ביקרו בישראל נשיא אלבניה, פרופ' סאלי ברישה, ורעייתו.
בשנת 1999, ובעקבות מלחמת קוסובו, ישראל קיבלה לשטחה כ-100 פליטים אלבנים שנסו מאזורי הקרבות, וסיפקה להם אוכל, מלבוש ומקום לינה.
קדם לכך מבצע סיוע ישראלי נרחב לפליטים, שכלל הקמת בית חולים צבאי במחנה הפליטים במקדוניה ורכבת אווירית של סיוע הומניטרי שכלל מזון, תרופות וציוד.
בשנת 2008, בעקבות הידוק היחסים המסחריים והכלכליים, חברת התעופה ישראייר החלה להפעיל קו טיסות ישיר לבירת אלבניה, טירנה, בנוסף נכנס לתוקפו הסכם הדדי בין שתי המדינות אשר ביטל את הצורך בהוצאת ויזה לשם ביקור תיירותי בין השתיים.
באותה השנה גם הגיע נשיא אלבניה להשתתף בוועידת הנשיא, שנערכה במאי בירושלים.
במהלך שנת 2011, ראש ממשלת אלבניה, יחד עם חברי משלחת מסחרית מאלבניה, הגיעו לביקור רשמי בישראל, במטרה להרחיב את קשרי המסחר בין שתי המדינות.
כמו כן, באותה השנה קיים שר החוץ הישראלי אביגדור ליברמן ביקור רשמי באלבניה, יחד עם משלחת של אנשי עסקים מישראל, במטרה דומה.
בנובמבר 2011 אירח יושב ראש הכנסת, רובי ריבלין, את ראש הממשלה ברישה בביקורו השני בישראל.
ב-2012 הייתה אלבניה אחת המדינות המוסלמיות היחידות שלא תמכו בהחלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם.
אלבניה תכננה תחילה להצביע נגד, אך לאחר לחצים כבדים מרג'פ טאיפ ארדואן, נשיא טורקיה, נמנעה בהצבעה.
במהלך אוקטובר 2013, משלחת סחר אלבנית, בראשותו של סגן ראש ממשלת אלבניה, הגיעה לישראל לשם הרחבת קשרי הסחר בין אלבניה וישראל.
במהלך הביקור נפגש סגן ראש ממשלת אלבניה עם איש העסקים הישראלי יצחק תשובה, וסוכם כי ייבדקו האפשרויות למתן זיכיונות לחברתו לחיפושי נפט וגז במדף היבשתי של הים האדריאטי.
ביולי 2014, ביומו השני של מבצע צוק איתן, אירחה הכנסת את יושב ראש הפרלמנט של אלבניה.
לרגל ציון 25 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין אלבניה וישראל, ב-21 ו-22 בדצמבר 2015, ביקר בישראל ראש ממשלת אלבניה, אדי ראמה, ביחד עם משלחת בכירה מארצו.
הביקור נועד לציין את הידידות בין שתי המדינות ואת הקשר החם וארוך השנים בין שני העמים.
במהלכו נפגש ראמה עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ועם שריו.
כמו כן ביקר ראש ממשלת אלבניה במוזיאון יד ושם ובכותל המערבי שבירושלים.
שני המנהיגים חתמו על עסקאות ובכך הרחיבו את יחסי המדינות בתחומי הסחר, האנרגיה, בריאות, ומים.
ראש ממשלת אלבניה ציין את הפלא הטכנולוגי שקיים בישראל, בעוד שראש ממשלת ישראל שיבח את אומץ לבו של העם האלבני אשר הציל את בני הקהילה היהודית המקומית, בנוסף לפליטים יהודים מהמדינות השכנות בזמן השואה.
ב-26 ביולי 2018 נחנכה בעיר הבירה טירנה, כיכר לזכרו של הנשיא שמעון פרס.
הכיכר הוקמה ביוזמתו של סגן שגריר ישראל וממלא מקום השגריר באלבניה ובוסניה הרצגובינה, מר יובל (וואלה) פישר, כציון של כבוד לשמעון פרס וליחסים של מדינת ישראל עם אלבניה.
הכיכר נמצאת במרכז טירנה ברחוב ג'נפיזה קקו (Xhanfize Keko)
בנובמבר 2019, בעקבות רעידת האדמה באלבניה יצאה משלחת מומחים של פיקוד העורף בראשות מפקד יחידת החילוץ וההצלה הארצית גולן ואך לעזרה בחילוץ ואיתור נעדרים.
ב-12 בספטמבר 2024, במהלך פגישה עם נשיא מדינת ישראל, הכריז ראש ממשלת אלבניה אדי רמה על החלטתו לפתוח לשכת מסחר בירושלים.
ב-26 בינואר 2026 אדי רמה, ראש ממשלת אלבניה ביקר בישראל ונאם בכנסת.
יחסי אלבניה–צרפת הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים של רפובליקת אלבניה ושל הרפובליקה הצרפתית.
שגרירות אלבניה ממוקמת בעיר הבירה פריז, ושגרירות צרפת נמצאת בעיר טירנה.
שתי המדינות הללו חברות בנאט"ו וכן בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה.
כמייסדה וחברה באיחוד האירופי, צרפת תומכת באלבניה בדרכה לאינטגרציה האירופית.
יחסי אלבניה–ארצות הברית מתייחסים ליחסים הבילטרליים בין רפובליקת אלבניה לארצות הברית של אמריקה, שנכונו לראשונה באופן לא רשמי בשנת 1912, בעקבות עצמאותה של אלבניה מידי מהאימפריה העות'מאנית.
היחסים נותקו ב-1939 בשל הכיבוש הגרמני והאיטלקי של אלבניה במלחמת העולם השנייה וחודשו ב-1991 לאחר נפילת הקומוניזם באירופה והתפרקות ברית המועצות.
בשנת 1922 כוננה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם אלבניה לאחר שהאלבנים זכו בעצמאות מהאימפריה העות'מאנית ב-1912. ב-1939 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות לאור כיבוש אלבניה בידי איטליה הפשיסטית (1939-1943), ולאחר מכן בידי גרמניה הנאצית (1943-44), זאת במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה, הונהגה אלבניה במשך 40 שנה על ידי המנהיג הקומוניסטי אנוור הוג'ה, אשר בתחום מדיניות החוץ דגל בעקרון הבידוד.
בשנת 1991 ביקש הקבינט של אלבניה לקשור קשרים הדוקים יותר עם העולם המערבי כדי לשפר את כלכלתה והחלה לבצע רפורמות דמוקרטיות גדולות, תוך זניחת הקומוניזם.
באותה שנה חודשו היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לאלבניה.
לאחר ביצוע רפורמות דמוקרטיות, הפכה אלבניה למדינה ידידותית כלפי ארצות הברית, וזו חתמה ואשררה מספר הסכמים בילטרליים עמה.
ב-1999 תמכה אלבניה במבצע כוח מאוחד של נאט"ו ביוגוסלביה, וכן במדיניותה החיובית של ארצות הברית בסוגיית קוסובו.
ב-1 באפריל 2009 הצטרפה אלבניה לנאט"ו והיחסים בין שתי המדינות התחממו.
ב-22 באפריל 2016 נועד ראש ממשלת אלבניה אדי רמה עם נשיא ארצות הברית דאז ברק אובמה וסגנו, ג'ו ביידן, בבית הלבן.
הסחר עם ארצות הברית מהווה חלק קטן בהיקף המסחר של אלבניה, והוא מתמקד בטווח צר של סחורות ושירותים.
עיקרי היבוא מארצות הברית כולל מזון (בעיקר בשר), כלי רכב, מכונות וציוד אלקטרוני, ואילו היצוא העיקרי לארצות הברית כולל מינרלים, דלקים ושמנים, מוצרי חקלאות, הנעלה וטקסטיל.
אלבניה מחזיקה בשגרירות בוושינגטון הבירה, בעוד ארצות הברית מתפעלת שגרירות בטירנה, בירת אלבניה.
ברשות אלבניה ישנה גם קונסוליה בניו יורק לאור התפוצה האלבנית הרחבה בארצות הברית.
יחסי אלבניה–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אלבניה לבין הרפובליקה הפורטוגלית.
המדינות הן חברות בארגון האמנה הצפון אטלנטית (נאט"ו).
כחברה באיחוד האירופי, פורטוגל תמכה באלבניה בדרכה לאינטגרציה האירופית.
שתי המדינות הכירו אחת בשנייה ב-25 במאי 1922.
בשנת 2010, לשכת המסחר והתעשייה הלוסו-אלבנית-קאמרית נוסדה.
בשנת 2016, פורטוגל ייצאה לאלבניה סחורה בשווי של 6.10 מיליון אירו (לעומת נתוני 2012 - 2.16 מיליון יורו בלבד) לאלבניה.
קרן לוסו-אלבניה או בשמה הרשמי מכון לוסו-איליאן לפיתוח אנושי (iLIDH) נוסדה בשנת 2007. הקרן נחשבת למוטיב המשפיע ביותר ביחסי התרבות בין שתי המדינות.
הקרן יוזמת ותומכת במגוון פרויקטים בתחומי החינוך, התרבות, המדעים, שיתוף הפעולה במחקר ופיתוח.
בשנת 2012 נפתח משרד של הקרן בטירנה.
יש גם משרדים בפראג ובבריסל.
אלבניה אינה מיוצגת בפורטוגל בדרג השגרירות.
אלבניה מיוצגת בפורטוגל בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בפורטו.
פורטוגל אינה מיוצגת באלבניה בדרג השגרירות.
פורטוגל מיוצגת באלבניה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בטירנה, בירת המדינה.
יחסי אלבניה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אלבניה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אלבניה לסן מרינו כוננו ב-21 ביוני 1976. ב-18 במאי 2012, נחתם הסכם בין המדינות בדבר קידום ההשקעות בין ממשלת סן מרינו למועצת השרים של אלבניה.
היחסים בין המדינות היו בדרך כלל טובים, בין המדינות מתקיים שיתוף פעולה בתחומי הכלכלה והמסחר.
בין אלבניה לסן מרינו קיים שיתוף פעולה נרחב בתחום הכלכלה.
אלבניה וסן מרינו שותפות מסחר, מדי שנה מייצאת סן מרינו סחורות בשווי מאות אלפי שקלים.
לעומת זאת, אלבניה כמעט ולא מייצאת סחורה אל סן מרינו.
בשנת 2007, סן מרינו ייצאה סחורה בשווי 232 אלף דולר, שכללה מכוניות, מצלמות, מכונות כביסה, מוצרי ספורט, בשמים, משאיות ועוד.
בשנת 2009, אלבניה ייצאה סחורה בשווי 249 אלף דולר, שכללה לוחות בקרה חשמליים.
סך הכל, בין השנים 2007-2009, סך הסחר בין שתי המדינות הגיע למיליון וחצי דולר, כאשר סן מרינו בלטה בייצוא הסחורות.
בעשור השני במאה ה-21, אלבניה לא ייצאה לסן מרינו סחורה..
לעומת זאת, סן מרינו המשיכה לייצא סחורות בשווי של מיליון דולר אל אלבניה.
בשנת 2013, סן מרינו ייצאה אל אלבניה סחורה בשווי 276 אלף דולר, שכללה מכונות ניקיון, מכוניות, חומרי הדברה, חומרי מזון ועוד.
סן מרינו מיוצגת באלבניה על ידי קונסוליה כללית בטירנה, בירתה של אלבניה.
אלבניה אינה מיוצגת בסן מרינו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי אלבניה–ברזיל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אלבניה לבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו בשנת 1961. באותה השנה, נחתם בין המדינות הסכם בדבר הסחר והתשלומים.
בשנת 1985, שגריר ברזיל באיטליה, מונה לשגריר הרשמי באלבניה.
בספטמבר 2008, במהלך טקס חנוכת המשחקים האולימפיים בבייג'ינג, ראש ממשלת אלבניה, סאלי ברישה, פגש את נשיא ברזיל, לואיז אינסיו דה סילבה.
שנה לאחר מכן, ברזיל פתחה את שגרירותה בטירנה על מנת לחזק את הקשרים בין המדינות ולקדם את היחסים הכלכליים שביניהם.
באוקטובר 2011, שר החוץ וסגן ראש ממשלת אלבניה ביקרו בברזיל ופגשו את סגן נשיא ברזיל.
במהלך פגישה זו, נחתמו מספר הסכמים בילטרליים לרבות שיתופי פעולה כלכליים, דרישות הוויזה ושיתוף פעולה חינוכי.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאלבניה לברזיל הגיעה לסך 912 אלף דולר אמריקאי והיא כללה סגסוגת ברזל, כובעים, חליפות גברים, בושם צמחים, שיש, טרוורטין וגבס, תבלינים, שסתומים ועוד.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מברזיל לאלבניה הגיעה לסך 54.7 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה עוף, בשר חזיר, בשר קפוא, קפה, סוכר, שנאים, נייר מצופה, גרניט, שיש טרווטין וגבס ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאלבניה לברזיל הגיעה לסך 713 אלף דולר אמריקאי והיא כללה גרוטאות אלומיניום, חלקי מנוע חשמליים, מכונות חשמל, בושם צמחים, נעלי עור, חולצות ועוד.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מברזיל לאלבניה הגיעה לסך 33.7 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה סוכר, בשר חזיר, משאבות אוויר, נייר מצופה, עוף, בשר קפוא ועוד.
ברזיל מיוצגת באלבניה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטירנה, בירת המדינה.
אלבניה מיוצגת בברזיל על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בברזיליה, בירת המדינה.
יחסי אלבניה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אלבניה לבין יפן.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו באפריל 1922, לאחר שיפן הכירה באלבניה.
ההסכם הראשון בין המדינות נחתם ב-20 ביוני 1930. ב-1935, אלבניה פתחה את קונסוליית הכבוד באוסקה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, היחסים בין המדינות היו קפואים.
אך חודשו במרץ 1981. בדצמבר 2005, אלבניה פתחה את שגרירותה בטוקיו ובמרץ 2016 יפן החליטה לפתוח שגרירות בטירנה, שנפתחה רק בינואר 2017. שתי המדינות חתמו על יותר מ-15 הסכמים דיפלומטיים, שרובם עוסקים בפיתוח כלכלת אלבניה.
בספטמבר 2007, המדינות חתמו על הסכם בדבר ביטול דרישות הוויזה, שנכנס לתקוף ב-10 בדצמבר באותה השנה.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאלבניה ליפן הגיעה לסך 8.21 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה סגסוגת ברזל, חליפות לנשים, חליפות לגברים, נעלי עור, דגים מעובדים, בושם מצמחים, שנאים, מוצרי פלסטיק ועוד.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מיפן לאלבניה הגיעה לסך 24.3 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מכוניות, חלקי רכב, אופנועים, משאיות, טרקטורים, אופניים, מחשבים, מזגנים, מדפסות תעשייתיות, גלגלי גומי, מוצרי פלסטיק ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאלבניה ליפן הגיעה לסך 6.54 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה סגסוגת ברזל, חליפות לנשים, חליפות לגברים, דגים מעובדים, בושם מצמחים, שנאים, כיסאות, רהיטים ועוד.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מיפן לאלבניה הגיעה לסך 16 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה דיו, עטים, מדפסות תעשייתיות, מזגנים, שנאים, מחשבים, מכוניות, אוטובוסים, מכוניות, טרקטורים, חלקי רכב, אופנועים, משקפיים, גלגלי גומי ועוד.
אלבניה מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי על ידי קונסוליית כבוד בפוקואוקה ובדרג השגרירות על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יפן מיוצגת באלבניה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטירנה, בירת המדינה.
יחסי אלבניה-אסטוניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אלבניה לבין רפובליקת אסטוניה.
היחסים בין המדינות כוננו רשמית ב-1 בינואר 1992.
שר הביטחון האסטוני, ג'אק אוויקסו, ביקר באלבניה בנובמבר 2007.
ראש ממשלת אסטוניה, אנדרוס אנסיפ, ביקר באלבניה באפריל 2010
סגן השר לענייני האיחוד האירופי, מתי מאסיקאס, ביקר באלבניה במרץ 2017
ראש ממשלת אלבניה, סאלי ברישה, ביקר באסטוניה באפריל 2008
שר החדשנות האלבני, גנק פולו, ביקר באסטוניה בנובמבר 2011
שרת החדשות האלבנית, מילנה הריטו, ביקרה באסטוניה בפברואר 2014
שר החוץ האלבני, דיטמיר בושטי, ביקר באסטוניה בפברואר 2018
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאלבניה לאסטוניה הגיעה לסך 516 אלף דולר אמריקאי והיא כללה נעלי עור, נעלי גומי, נעליים חסינות למים, חליפות לנשים ולגברים, חולצות, מעילים, בגדי עור, כרובים, מלונים, בגדי פרווה, סרטנים מעובדים, מכונות חפירה ועוד.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מאסטוניה לאלבניה הגיעה לסך 673 אלף דולר אמריקאי והיא כללה כבול, מקרנים, מוצרי פלסטיק, מכסי פלסטיק, רטבים ותבלינים, שנאים, מכונות בעלות פונקציה אחת ועוד.
בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה מאלבניה לאסטוניה הגיעה לסך 616 אלף דולר אמריקאי והיא כללה נעלי עור, בגדי עור ובגדים.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מאסטוניה לאלבניה הגיעה לסך מכונות לעיבוד גומי, טלפונים, צינורות אלומיניום, כבול, נייר קראפט לא מצופה, מוצרי פלסטיק ועוד.
אסטוניה מיוצגת באלבניה על ידי קונסוליה שהיא מחזיקה בטירנה, בירת המדינה.
אלבניה אינה מיוצגת באסטוניה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת את אלבניה נמצאת בורשה, בירת פולין.
יחסי אלבניה-הודו הם יחסי החוץ שבין רפובליקת אלבניה לבין הרפובליקה של הודו.
בין המדינות שוררים יחסים דיפלומטיים מלאים, חיובים וידידותיים.
שתי המדינות משתפות פעולה במגוון תחומים, בעיקר בתחומי האנרגיה והמסחר.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1956. המשטר המרקסיסטי-לניניסטי שבראשו עמד אנוור הוג'ה במהלך השנים 1946-1958 אימץ עמדות נוקשות כנגד ממשלת הודו.
מאחר שאלבניה הייתה קשורה באופן אידאולוגי לסין במהלך הסכסוך הסיני-סובייטי מ-1961 ואילך, היא נקטה עמדות נוקשות גם בסכסוך בין הודו לסין.
אלבניה מחזיקה שני קונסולים של כבוד - אחד במומבאי והשני בניו דלהי.
למרות השעיית היחסים הבילטרליים למשך זמן רב, היחסים בין הודו לאלבניה כיום הם חיובים וידידותיים.
אלבניה מעריכה את צמיחתה המהירה של הודו בשנים האחרונות, ואת הישגיה הגלויים בתעשיות ההיי-טק והשירותים.
אלבניה והודו נוקטות מאמצים רבים על מנת לחפש דרכים להרחבת היחסים הבילטרליים.
מגעי המסחר בין הודו לאלבניה כמעט פסקו לחלוטין עד תחילת 1990. מאז שנות ה-90 המוקדמות, החלה צמיחה מעטה במסחר הבילטרלי - יחד עם עלייה חדה ביבוא של הודו מאלבניה שכלל בעיקר דלקים, מוצרים קשורים ושמנים מינרליים (בשנים 2013-2014).
הודו מייצאת לאלבניה בעיקר מוצרים כימיים ותרופות מכונות חשמל, חומרי בנייה, מוצרי סוכר, קפה, תה ותבלינים.
אלבניה מייצאת להודו בעיקר מינרלים, מוצרים קשורים, תרכיזי עפרות נחושת, תמציות צמחים לשימוש פרמצבטי, כימיקלים וחלקי טלוויזיה.
הודו ואלבניה הסכימו להגביר את שיתוף הפעולה יחד עם ההשקעות ההודיות במגזר האנרגיה לרבות נפט וגז.
המזכר לשיתוף פעולה נחתם בניו דלהי, בו נכחו שר האיגוד לפיתוח משאבי אנוש ושר המדינה לנפט וגז טבעי.
יחסי אלבניה–מונקו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אלבניה לבין נסיכות מונקו.
היחסים שבין אלבניה למונקו מתמקדים בעיקר במישור הכלכלי ולא במישור המדיני.
שתי המדינות פועלות רבות למען השמירה על איכות הסביבה וחתומות על הסכם פריז שנחתם בנובמבר בשנת 2015.
באוקטובר 2018 הגיעה משלחת מונגאסקית לאלבניה.
ב-9 באפריל 2019 הגיע ראש ממשלת אלבניה אדי רמה לביקור רשמי במונקו.
שתי המדינות הסכימו על פרויקט משותף במגזר הכלכלי בו תעזור מונקו לאלבניה במימון מרינת יוקרה במערב אלבניה, לחופי הים האדריאטי.
נשיא אלבניה הוזמן לביקור רשמי במונקו בחודש אוקטובר 2019.
מונקו אינה מיוצגת באלבניה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
אלבניה אינה מיוצגת במונקו בדרג השגרירות, אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בפריז, בירת צרפת הסמוכה.
אלבניה מיוצגת במונקו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בעיר המדינה עצמה.
יחסי אלבניה–גרמניה הם היחסים הנוכחיים והיסטוריים של אלבניה ושל גרמניה.
המדינות הן חברות בנאט"ו, וגרמניה כחברה ומייסדת של האיחוד האירופי, תומכת בהצטרפות אלבניה לאיחוד.
בשנת 1913 הוקמה נסיכות אלבניה, ובראשה הועמד הנסיך הגרמני וילהלם, נסיך אלבניה מבית ויד, שעמד בראשה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1943 נכבשה אלבניה על ידי גרמניה הנאצית, אשר שלטה באלבניה עד לשחרורה בשנת 1944.
יחסים נורמליים בין אלבניה וגרמניה המערבית נחסמו במשך שנים בשל אי-הסכמה על פיצויי המלחמה, בעוד שהמשטר הקומוניסטי באלבניה קיים יחסים יותר ידידותיים עם גרמניה המזרחית.
ב-2 בדצמבר 1949 הכירה הממשלה הקומוניסטית האלבנית בגרמניה המזרחית, ובשנת 1952 כוננו השתיים קשרים דיפלומטיים.
אחרי 1961 היחסים בין המדינות הצטננו, ונשארו כך במשך יותר מ-20 שנים, עד שבשנת 1984, ראש ממשלת בוואריה, פרנץ יוזף שטראוס ביקר באלבניה, ובכך היה לפוליטיקאי המערב-אירופי הבולט הראשון שביקר באלבניה מאז מלחמת העולם השנייה.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1986, והם הפכו לפעילים יותר מאז שאלבניה עברה את תהליך הדמוקרטיזציה ב-1991.
גרמניה היא המשקיעה השישית הגדולה ביותר באלבניה במונחים של היצוא מאלבניה, והחמישית מבחינת היבוא אליה.
ב-2007, על מנת לפתח יחסים כלכליים, נוסדה לשכת המסחר והתעשייה האלבנית-גרמנית באלבניה (DIHA).
המשקיעה הגרמנית הישירה הגדולה ביותר היא Telekom אלבניה.
לופטהנזה ואוסטריאן איירליינס מפעילים מדי יום טיסות ישירות בין טירנה לפרנקפורט ווינה, ונמל התעופה האם תרזה היה בבעלות משקיעים גרמניים עד 2016. לחברות גרמניות בולטות יש סניפים בארץ או לשווק את המוצרים שלהם באמצעות אלבנית שותפים אלבנים.
גם בגרמניה, תומך ונותן כספים 11 אלבנית בתי ספר שבו הגרמנית נלמדת כשפה זרה.
בוגרי ברשותו של דו-לשוניים אלבנית הבגרות תעודת ישירות זכאים ללמוד באוניברסיטה גרמנית.
גרמניה מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה בלבד.
מאידך, אלבניה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-3 קונסוליות באסן, מינכן ושטוטגרט.
היחסים בין אלבניה לסרביה הם היחסים הבינלאומיים בין רפובליקת אלבניה לרפובליקה של סרביה.
לאלבניה שגרירות בבלגרד ולסרביה שגרירות בטירנה.
שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה, הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSSE), האיגוד המרכזי של אירופה לסחר חופשי (CEEST) וארגון השיתוף הכלכלי בים השחור (BSEC).
סרביה ואלבניה מועמדות רשמיות להצטרפות לאיחוד האירופי.
סרביה ואלבניה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-25 באפריל 1914. לאחר מלחמת העולם הראשונה בקשה סרביה לחלק את אלבניה בינה ובין יון.
ב-16 ביולי 1920 פלשו כוחות יוגוסלביה לאלבניה במטרה לספח את החלקים הצפוניים של סרביה לידיה ולסייע לנוצרים האלבנים במלחמתם במוסלמים האלבנים.
קרבות התחוללו ליד קוסיבה, דרביצה ובורדק.
האלבנים הצליחו לגבור על הסרבים במחצית השנייה של אוגוסט 1920, אולם הסרבים לא אמרו נואש ושבו ותקפו את האלבנים בתחילת ספטמבר בקסטרי דיברה ואלבסן.
לאחר ניסיונות ליישב את סכסוך הגבולות בדרכי שלום, שבה יוגוסלביה להכריז מלחמה על אלבניה בספטמבר 1921. בדצמבר 1921 השלים הצבא היוגוסלבי את פינויו מאלבניה.
באופן מסורתי, היחסים בין אלבניה לסרביה מתוחים למדי, בעיקר בשל סוגיית קוסובו.
ב-10 בנובמבר 2014 ביקר ראש ממשלת אלבניה אדי רמה בסרביה ונפגש עם ראש ממשלת סרביה אלכסנדר ווצ'יץ'.
זה היה המפגש הראשון מסוג זה בין מנהיגי שתי המדינות לאחר הפגישה ב-1947 של הדיקטטור האלבני אנוור הוג'ה עם נשיא יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו.
יחסי אלבניה–בולגריה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים של אלבניה ובולגריה.
היחסים הדיפלומטיים בין אלבניה ובולגריה כוננו בשנת 1922.
כחברת האיחוד האירופי, בולגריה תומכת בצירוף אלבניה לאיחוד האירופי.
שטחה של אלבניה המודרנית היה חלק מהאימפריה הבולגרית בתקופות מסוימות בימי הביניים.
רוב אלבניה הפכה לחלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-9 בתקופת שלטונו של חאן פרסיאן.
כמה מאזורי החוף, כמו העיירה של דורס, נותרה תחת השליטה הביזנטית במהלך תקופה זו.
הביזנטים בהדרגה כבשו את שארית אלבניה עם הירידה הראשונה של האימפריה הבולגרית, ותפסו את אחרון מצודות ההר ב-1018–1019. במהלך השלטון הביזנטי, אלבניה הפכה למרכז גדול, אם כי לא מוצלח, של ההתקוממות הבולגרית.
הקיסר הבולגרי האחרון לשלוט על כל השטח היה איוואן אסן השני, קיסר בולגריה (1218-1241) ששלט באימפריה הבולגרית השנייה.
הירידה של בולגריה המשיכה והיא איבדה את אחרונות המצודות באלבניה תחת קונסטנטין טיח אסן (1257–1277).
במסגרת החלטה 12 של מועצת הביטחון של האו"ם הוזמנו שתי המדינות לתת הצהרה בפני מועצת הביטחון של האומות המאוחדות לגבי "השאלה היוונית".
האלבנים כיום הם קבוצת מיעוט אתני בבולגריה.
אף על פי שבעבר הם היו מיעוט גדול יותר בקרב האוכלוסייה, רק 278 אלבנים נרשם ב-2001 במרשם האוכלוסין הבולגרי.
בין המאה ה-15 למאה ה-17, כמה קבוצות של אלבנים (גם קתולים וגם אורתודוקסים) התיישבו בחלקים רבים של צפון בולגריה, יחד עם קבוצה קטנה יותר שהתיישבה בדרום תראקיה.
אלבניה מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה וקונסוליה כללית בפלובדיב.
בולגריה מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה וקונסוליה כללית בוולורה.
יחסי אלבניה–הממלכה המאוחדת הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים של אלבניה והממלכה המאוחדת.
שתי המדינות כוננו קשרים דיפלומטיים לראשונה בשנת 1922, היחסים נותקו בשנת 1939 למשך 51 שנה, וכוננו מחדש ב-29 במאי 1991.
המדינות הן חברות נאט"ו, וכחברת האיחוד האירופי, בריטניה תמכה בצירוף אלבניה לאיחוד האירופי.
צבאות אלבניה והממלכה המאוחדת שיתפו פעולה פעמים רבות, כולל תרגילים צבאיים שנערכו ב-2013 ו-2014. בתרגיל אריה האלבני בשנת 2013 היו מעורבים כמעט 1,000 נחתים ו-HMS Bulwark בהגנתה.
בתרגיל אריה האלבני בשנת 2014, 600 נחתים ביקרו באלבניה.
ב-2016, בערל 1,500 אנשי צבא מבריטניה הצטרפו לכוחות אלבנים בפעילות גופנית בתרגיל אריה האלבני.
אלבניה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון ו-3 קונסוליות בגלאזגו, מילטון קינס ואוקספורד.
מאידך, בריטניה מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה בלבד.
יחסי אלבניה–סלובניה מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של אלבניה וסלובניה.
לאלבניה שגרירות בליובליאנה ולסלובניה שגרירות בטירנה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-9 במרץ 1992, בעקבות הכרזת העצמאות הסלובנית בשנת 1991.
בין שתי המדינות מתנהלים קשרים מצוינים, הכוללים פגישות רמות דרג, ושיתוף פעולה במגוון תחומים, בין השאר בתחומי הביטחון, הכלכלה, החינוך והתרבות.
שתי המדינות חברות בארגון האמנה הצפונית האטלנטית (נאט"ו) והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
כחברה באיחוד האירופי, סלובניה תומכת בשילוב אלבניה בגוש האירו.
בסלובניה יש קהילה אלבנית גדולה, שהיגרה אליה במהלך שנות ה-90.
יחסי אלבניה–הכס הקדוש הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים של אלבניה ושל הכס הקדוש.
לכס הקדוש יש נונציו באלבניה, אשר מייצג מבחינה מדינית את הכס הקדוש.
הנציג באופן רשמי מכונה בשם "נונציו אפוסטולי לאלבניה', ויש לו מעמד שגריר.
ההיסטוריה של היחסים בין המדינות, החלה בימי הביניים, כאשר סקנדרבג הפך למפקד העליון של כוחות הצלבנים של האפיפיור פיוס השני.
מאוחר יותר, ג'ובאני פרנצ'סקו אלבני הפך לאפיפיור בין השנים 1700–1721. הוא נולד למשפחה אלבנית ממוצא אצילי.
הנונציו האפיפיורי באלבניה התחיל בתור משלחת לאלבניה על ידי האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר, ב-12 בנובמבר 1920, והועלתה בדרגה עד לקבלת דרג דיפלומטי של נונציו על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-16 בינואר 1991. שגריר הוותיקן הנוכחי לאלבניה הוא צ'ארלס ג'ון בראון, אשר מונה על ידי האפיפיור פרנציסקוס ב-9 במרץ 2017.
יחסי אלבניה–מקדוניה הצפונית מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של אלבניה ומקדוניה הצפונית.
שר החוץ של מקדוניה בלגוג'ה הנדז'יסקי ערך ביקור רשמי באלבניה בשנת 1997, ביקור שהוסכם במהלך פסגת כרתים.
ראש ממשלת אלבניה, סאלי ברישה, ביקר בסקופיה בנובמבר 2008.
ראש ממשלת מקדוניה, ניקולה גרובסקי, ביקר בטירנה בנובמבר 2012. במהלך ביקורו הוטל על מכוניתו ביצים ובקבוקי פלסטיק ודגלי מקדוניה הוצאו והוצתו.
אלבניה היא חלק מנאט"ו מאז 2009, ומקדוניה הצפונית מנהלת משא ומתן לחברות בנאט"ו, כאשר ראש ממשלת אלבניה, אדי רמה, הודיע בשנת 2015 כי אלבניה תטיל וטו אם הסכם אוחריד משנת 2001 לא ייושם במלואו.
אלבניה מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה וקונסוליה כללית בביטולה.
מקדוניה הצפונית מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה וקונסוליה כללית בדורס.
יחסי אלבניה–מונטנגרו מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של אלבניה ומונטנגרו.
אלבניה הכריזה על עצמאותה בשנת 1912 במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, שבה לחמו ממלכת סרביה, ממלכת מונטנגרו, ממלכת בולגריה וממלכת יוון נגד האימפריה העות'מאנית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה כבשה מונטגרו את העיר שקודרה האלבנית, בשל חששה מאלבניה שאהדה את האימפריה האוסטרו-הונגרית.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה מונטנגרו על ידי הצבא המלכותי האיטלקי, וחלקים ממנה סופחו לאלבניה, שהייתה מדינת חסות איטלקית משנת 1939.
הרפובליקה של אלבניה הכירה רשמית במונטנגרו ב-12 ביולי 2006, והיחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-1 באוגוסט 2006.
אלבניה מחזיקה במונטנגרו שגרירות בפודגוריצה בלבד.
מאידך, מונטנגרו מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה בלבד.
יחסי אלבניה–בוסניה והרצגובינה מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של אלבניה ובוסניה והרצגובינה.
ב-21 באפריל 1992 הכירה אלבניה בבוסניה והרצגובינה, וב-28 בדצמבר אותה שנה כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים ביניהן.
במרץ 2009 אלבניה ובוסניה והרצגובינה הסכימו לשפר את היחסים הכלכליים והדיפלומטיים ולפעול במשותף למען חברותן המהירה יותר באיחוד האירופי ובנאט"ו.
ההסכם לשיפור היחסים בין המדינות הגיע במהלך ביקורו הרשמי של ראש הממשלה האלבני סאלי ברישה בבירת בוסניה, סרייבו.
במהלך הביקור פגש ברישה את יו"ר מועצת השרים של בוסניה ניקולה ספיריץ'.
שני הבכירים חתמו גם על ארבעה הסכמים דו צדדיים – על שיתוף פעולה במשטרה, קבלת חוזר של מהגרים בלתי חוקיים, מכס ונסיעות בין המדינות.
כמו כן הם הכריזו על כוונה לשדרג את משלחתם הדיפלומטית מקונסוליה כללית לשגרירות.
אלבניה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות קונסוליה כללית בסרייבו בלבד.
מאידך, בוסניה והרצגובינה מחזיקה באלבניה קונסוליה כללית בדורס בלבד.
יחסי אלבניה–יוון הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין אלבניה ליוון.
בגלל נוכחותם של מהגרים אלבנים ביוון והמיעוט היווני באלבניה, כמו גם המגעים התכופים ברמה הגבוהה בין ממשלות אלבניה ויוון, שתי המדינות כיום מקיימות יחסים דיפלומטיים מעולים.
שתי המדינות חברות בארגונים בינלאומיים רבים, כולל מועצת אירופה ונאט"ו, וחולקות דעות פוליטיות משותפות על הבלקן והעולם.
יוון היא תומכת חזקה במועמדותה של האיחוד האירופי לאלבניה, על ידי הצעת "סדר יום 2014" לקידום שילובם של כל מדינות מערב הבלקן באיחוד האירופי.
תחת נשיאות יוון באיחוד האירופי, קיבלה אלבניה מעמד רשמי של מועמדת לצירוף אל האיחוד האירופי ב-24 ביוני 2014, שחפף יחד עם יום השנה העשירי ל"אג'נדה 2014" שהציעה ממשלת יוון כחלק מוועידת האיחוד האירופי-מערב הבלקן 2004, בסלוניקי.
יוון היא המשקיעה הגדולה ושותפת הסחר העיקרי של אלבניה, ויחד עם איטליה, יוון תמכה בתוקף בכניסת אלבניה לנאט"ו שהושגה בשנת 2009. ממשלות שתי המדינות משתפות פעולה בתחומים רבים, מכלכלה ואנרגיה, וכלה בצבא, בתיירות ותרבות, עם פרויקטים גדולים כמו הצינור הטרנס אדריאטי ותחנות הכוח ההידרואלקטרית.
ממשלת יוון היא גם אחת התורמות הגדולות של אלבניה והתורמת הזרה העיקרית של התיאטרון הלאומי של אלבניה .
היחסים הדיפלומטיים המודרניים בין המדינות כוננו בשנת 1971, והיום הם נחשבים לטובים.
הנושאים העדכניים בסדר היום של שתי המדינות שהן חברות נאט"ו כוללים ביטול מעמד המלחמה שנמצא בתוקף בין יוון לאלבניה, מאז מלחמת העולם השנייה, כאשר הכוחות האיטלקיים תקפו את יוון באוקטובר 1940, וזכויות האדם עבור המיעוט היווני באלבניה.
לאחר הכרזת העצמאות של אלבניה בשנת 1912 נפתרה סופית חלוקת האדמות בין אלבניה ויוון תחת חסות המעצמות הגדולות (אוסטרו–הונגריה ואיטליה) באמצעות פרוטוקול פירנצה.
היחסים לא השתפרו עד 1939 עם כיבוש אלבניה על ידי איטליה.
כוחות יוונים ואלבנים נקלעו לסכסוך במהלך מלחמת איטליה–יוון אף על פי שבמהלך כיבוש הציר ביוון היו קבוצות ההתנגדות היוונית והאלבנית בקשר הדוק ואף החליפו מידע על כוחות הכיבוש הנאצים.
הרפובליקה העממית הסוציאליסטית של אלבניה, בהיותה בעלת ברית של ברית המועצות, הייתה מעורבת במלחמת האזרחים היוונית (1946 - 1949) על ידי תמיכה בצבא היווני הדמוקרטי המוביל.
לסקוביק שבדרום אלבניה הפכה לתקופה למטה שלה.
כמה פלישות אירעו משטחי אלבניה לאזור גרמוס היווני.
לוחמי הגרילה הקומוניסטית ברחו חזרה לאלבניה לאחר סיום המבצע.