tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2006, דיווחים שונים העידו על רמת ההכנה והמקצועיות של כוחות חזבאללה.
אנליזה של ג'יינס, תיארה את לוחמי חזבאללה כ"מסורים, בעלי מוטיבציה גבוהה והמאומנים ביותר" בעולם.
קול אמריקה דיווח כי לוחמי חזבאללה מחונכים מגיל צעיר למשמעת צבאית קפדנית ומטופחים בתוך תרבות של מות קדושים, בהנחה שאלוהים מאשר את מאבקם.
הדוח ציין כי האימון הצבאי והאידאולוגי שלהם מתבצע בקפדנות.
חזבאללה מתאפיין בזריזות טקטית, שימוש בחיפוי, נשק מתקדם, יכולת הישרדות, ביצוע מבצעים מורכבים, אימונים מתקדמים ומערך פיקוד ובקרה יעיל.
במבצעים גדולים, חזבאללה פועל בצורה מאורגנת עם קבוצות מוגדרות לתפקידים שונים, כולל צוותי תקיפה, פריצה ותמיכה.
"הם לא נלחמים כפי שציפינו," אמר חייל, "הם נלחמים יותר וטובים יותר בשטח שלהם." תאים טקטיים של חזבאללה מתאפיינים בגמישות, עם יכולת להצטרף מהר לכוחות גדולים או לפעול באופן עצמאי במצבי ניתוק.
לפי הדיווחים, דרום לבנון חולקה ל-75 אזורי בשליטת חזבאללה המקיימים את עצמם המחוברים יחד כרשת.
כאשר צה"ל אסף כוח אש והשתמש בנשק משולב, הוא הצליח להביס בנוחות את חזבאללה, גם בנקודות החזקות שלו.
ההערכה של ההנהגה הצבאית הישראלית ב-2018 היא שלחזבאללה יש צבא עומד של 45,000 איש, עם לוחמים רבים שנבחנו בקרב.
בשנת 2006, לוחמי חזבאללה "השתתפו לעיתים קרובות בקרבות אש ישירים ממושכים עם צה"ל.
חזבאללה בדרך כלל המתין שישראל תיכנס לכפר לפני תחילת הלחימה, במקום להילחם בלחימה בשטח פתוח.
הלוחמים לבשו לרוב מדי חזבאללה, בעוד שחלק קטן לבשו בגדים אזרחיים או מדי צה"ל בלחימה.
לוחמי חזבאללה בשנות ה-90 וה-2000 לבשו רובם כדוגמת סכמת חורש וזית אפל
היכרות קרובה עם אזור הפעילות שלהם, תמיכה אזרחית רחבה ורשתות תקשורת חזקות חיזקו את הלוחמים.
הלוחמים מסתמכים על "ניידות מעולה, מורל לחימה ותמיכה עממית" כדי להתמודד עם הקידמה הטכנולוגית של ישראל.
גל הירש תיאר את הלחימה במלחמת לבנון השנייה מבית לבית עם חזבאללה כ"מבצע מגע מלא.
אני מתכוון ללחימה ישירה בין חיילינו פנים אל פנים".
"הזרים: חלק 1" הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2024 הנחשב לסרט השלישי בסדרת סרטי הזרים והחלק הראשון של אתחול מחודשת בצורת טרילוגיה עצמאית.
הוא בוים על ידי רני הרלין, לפי תסריט מאת אלן ר.
כהן ואלן פרידלנד וסיפור מאת בריאן ברטינו , במאי הסרט הראשון.
מדליין פטץ' ופרוי גוטיירז מככבים כזוג שבא במגע עם שלושת הזרים רעולי הפנים הפסיכופתים בעת טיול.
גם גבריאל באסו ואמה הורבאט מככבים בסרט.
ההכרזה על הטרילוגיה שצולמה עבור סרטי "הזרים" אירעה באוגוסט 2022 על ידי מפיק הסרט המקורי, רוי לי .
הרלין הוכרז כבמאי של שלושתם בחודש שלאחר מכן, כשרוב צוות השחקנים צורף זמן קצר לאחר מכן.
ההפקה של הסרטים התקיימה בברטיסלאבה בין ספטמבר לנובמבר באותה שנה.
"הזרים: חלק 1" הוקרן בבכורה עולמית בקולנוע ריגל אל.
לייב ב-8 במאי 2024, ועלה לאקרנים על ידי סרטי ליונסגייט ב-17 במאי 2024. הסרט הכניס 42 מיליון דולרים ברחבי העולם וספג ביקורות שליליות ממבקרי הקולנוע, שראו אותו נחות לסרטים הקודמים.
החלק השני צפוי לצאת מאוחר יותר ב-2024, בעוד השלישי טרם קיבל תאריך.
מאיה (מדליין פטץ') ובן זוגה ריאן (פרוי גוטיירז) נוסעים ברחבי ארצות הברית, כשהם מציינים חמש שנות זוגיות.
אבודים, הם עוצרים בעיירה קטנה באורגון בשם ונוס.
המקומיים מפריעים להם והמכונית שלהם מתקלקלת.
המכונאי של העיר, רודי, מסכים לתקן את המכונית שלהם למחרת בבוקר והם נאלצים להישאר ללילה ב-Airbnb.
בחורה זרה מופיעה בדלת הכניסה לאחר דפיקות אגרסיביות חוזרות ונשנות, ושואלת "אם תמרה כאן", והזוג עונה לה "לא".
ריאן חוזר לעיר עם אופנוע מה-Airbnb כדי לקחת בחזרה את המשאף שלו, אותו השאיר במכונית.
לבדה, מאיה לא מודעת לכך שאדם דמוי דחליל עוקב אחריה.
החשמל מפסיק והופעתה הפתאומית של דולפייס ("פניי מסכה") בבית מובילה אותה להתחבא.
ריאן חוזר, וטוען שמאיה הזתה.
מאוחר יותר הזוג מבחין בדם מטפטף מגופה התלויה על הנברשת.
הם מותקפים על ידי הדחליל, שמפסיק את המרדף שלו ויוצא מהבית.
בני הזוג נמלטים החוצה במטרה לנסות ולברוח עם האופנוע אבל הוא פוצץ לרסיסים על ידי הדחליל שמחכה לשניים בחוץ.
באמצעות מרחבי הזחילה שנמצאים מתחת לפרקט של הבית, הם מנסים לברוח אך מאיה נפצעת ממסמר חלוד.
ברגע שהם מגיעים למחסן ממול, ריאן מוצא רובה ציד ומציל את מאיה מהתקפה נוספת.
ריאן יורה בטעות בבעלים של ה-Airbnb והורג אותו במקום.
הם מנסים להימלט ברכב שלו, המשאית של הדחליל מתנגשת בו בכוונה ומשביתה אותו.
מאיה רצה לתוך היער אך ריאן לא מסוגל לזוז מכיוון שרגלו תקועה במכונית.
מאיה מתקשרת ל-911 אך השיחה נכשלת בשל חוסר בקליטה.
היא נתקלת בגופה ובהמשך נתפסת על ידי דולפייס.
ריאן מצליח להשתלט על Pin-Up Girl ("פין-אפ גירל") באיומי רובה, ודורש לדעת על מקום הימצאה של מאיה.
עם זאת, הדחליל מגיח מאחוריו וחובט בו בחוזקה עד עילפון.
שניהם מתעוררים קשורים לכיסאות בבית.
ברגעים האחרונים שלהם ביחד, ריאן מציע להתחתן עם מאיה, והיא נענית להצעה.
כשהם מתייפחים יחד, ריאן נדקר אנושות והכיסא שלו מופל, מה שגורם לו להיחנק מדמו שלו.
מאיה שואלת למה הם עושים את זה, והם פשוט עונים, "כי אתם כאן".
לאחר מכן היא נדקרה ומופלת גם כן.
סירנות משטרה נשמעות מרחוק והזרים ממהרים להסתלק.
מאיה מתעוררת במיטת בית חולים, לאחר ששרדה את החוויה הקשה.
היא קמה מהמיטה ואינה מבחינה באחד הזרים השוכב לידה.
מדליין פטץ' – מאיה לוקאס, בת זוגו של ריאן ואחותה הצעירה של דבי
פרוי גוטיירז – ריאן, בן זוגה הוותיק של מאיה
רייצ'ל שנטון – דבי לוקאס, אחותה הגדולה של מאיה
אמה הורבאט – שלי, מלצרית במסעדה בוונוס
ריצ'רד ברייק – שריף רוטר
ג'ופלין סבטיין – בילי בופורד
באוגוסט 2022, המפיק רוי לי הכריז על רעיון לשלושה סרטים שייכנסו להפקה רצופה החל מספטמבר של אותה שנה.
רני הרלין התגלה כבמאי לפחות לאחד מהסרטים, אף על פי שניהל משא ומתן לבימוי כל אחד מהסרטים.
הטרילוגיה הופקה על ידי סרטי ליונסגייט, פיפת' אלמנט הפקות וסרטי פריים, והיא הופצה על ידי ליונסגייט.
מאוחר יותר ב-2022, הרלין הוכרז כבמאי של שלושת הסרטים הקרובים.
הראשון בטרילוגיה החדשה היה לפי תסריט שנכתב על ידי אלן ר.
כהן ואלן פרידלנד וסיפור מאת בריאן ברטינו.
קורטני סולומון, מארק קנטון, כריסטופר מילבורן, גארי רסקין, צ'ארלי דומבק ואלסטייר בירלינגהם אושרו כמפיקים בשלושת הסרטים.
הטרילוגיה החדשה היא אתחול של הסדרה כשהמפיק קנטון מצהיר כי הטרילוגיה נועדה להציג בפני קהלים חדשים את "עולם הזרים".
סולומון הצהירה שכשהתחילו בפרויקט הכוונה הייתה לספר סיפור גדול מבעבר, אבל גם "להרחיב את העולם הזה".
המפיק מתאר את שלושת הסרטים כ"מחקר אופי", לעומת שני הסרטים הקודמים.
מאוחר יותר הובהר על ידי יוצר הסרט והשחקנים, שטרילוגיית הסרטים החדשה מתרחשת באותו יקום כמו שני הסרטים המקוריים.
בספטמבר 2022 לוהקו מדליין פטץ', פרוי גוטיירז וגבריאל באסו.
באוקטובר 2022, אמה הורבאט הוכרזה כחלק מהצוות.
בחודש העוקב הצטרפה רייצ'ל שנטון לצוות השחקנים.
הצילום העיקרי של שלושת הסרטים התרחש בברטיסלאבה, סלובקיה במשך חמישים-ושנים ימים מספטמבר 2022 עד נובמבר 2022. הרלין אמר לאנטרטיינמנט ויקלי שזה "האתגר של החיים, אבל גם באמת אימצתי אותו.
ביום שני בבוקר, יכולתי לצלם את החלק השני, וביום שני אחר הצהריים אני יכול לצלם את החלק הראשון, וביום שלישי בבוקר יכולתי לצלם את החלק השני.
לצלם את החלק השלישי זה היה תובעני להפליא עבור השחקנים, עבור ההמשכיות מבחינת האיפור והמלתחה, ועבור במאי הצילום שלי, כיוון שרצינו ליצור שפה ויזואלית שתתפתח כך שהסרטים יגדלו ויהיו יותר מעניינים.
ככל שהמשכנו, זה פשוט המשיך לשאוב את כל הכוחות שלנו כל הזמן".
חברת ליונסגייט קיימה את הבכורה העולמית בריגל אל.
"הזרים: חלק 1" יצא בפורמטים הדיגיטליים ב-16 ביולי 2024, ואחריו בפורמטים של בלו-ריי, 4K אולטרה HD בלו-ריי ו-DVD ב-23 ביולי 2024 עם קטעי אודיו, הקדימון וקטעים נוספים.
נכון ל-27 ביוני 2024, "הזרים: חלק 1" הכניס 35 מיליון דולרים בארצות הברית ובקנדה, ו-7.3 מיליון דולר בטריטוריות אחרות, בסכום כולל של 42.3 מיליון דולר ברחבי העולם.
בארצות הברית ובקנדה, הסרט פורסם לצד "חברים דמיוניים" ו-Back to Black, והיה צפוי להכניס 7–9 מיליון דולרים מ-2,856 בתי קולנוע בסוף השבוע הפתיחה שלו.
לאחר שהכניס 5 מיליון דולרים ביומו הראשון (כולל 1.2 מיליון דולרים מהצפיות המקדימות של יום חמישי בערב), הסרט הכניס בסך הכול 12 מיליון דולרים, אך דורג במקום השלישי מאחורי "חברים דמיוניים" ו"כוכב הקופים: ממלכה חדשה".
באתר הסרטים והביקורות רוטן טומייטוז, קיבל "הזרים: חלק 1" ציון כולל של 22% על בסיס תשעים-ושש ביקורות, עם דירוג ממוצע של 4.4/10. בקונצנזוס של האתר נקבע: "מחוסר המתח המצמרר של 'הזרים' המקורי ומתגלה כפשוט לא נעים, חלק 1 סוגר את העלילה של עצמו".
ב-Metacritic, שם נעשה שימוש בממוצע משוקלל, העניקו לסרט ציון של 43 מתוך 100, על בסיס עשרים-ושתים ביקורות בסך הכול, מה שמציין ביקורות "מעורבות או ממוצעות".
קהלים שנשאלו על ידי CinemaScore העניקו לסרט ציון ממוצע של "C" בסולם עד F; ציון זהה לזה של "טרף לילי", בעוד שאלו שנשאלו על ידי PostTrak העניקו לו ציון חיובי כולל של 50%.
מארק אולסן מלוס אנג'לס טיימס אמר "לסרט 'הזרים' הראשון הייתה אווירה של מתח מצמרר, שכן הזוג הנצור הסתכל לעיתים קרובות אל חלל ריק, והביא מתח מטריד למה שלעיתים קרובות לא היה כלום.
הסרט החדש אף פעם לא מעלה את אותן רגשות של איום וצמרור".
מייקל נורדין מווראייטי הפנה ביקורת חיובית כלפי הסרט.
ב-ynet קבעו "סרט האימה הזה מונחה בידי הסתמיות של הסאדיזם – וזה לא בהכרח דבר רע".
שני סרטי המשך צולמו במקביל לחלק 1, כאשר חלק 2 צפוי לצאת בסוף 2024. הרלין הצהיר שהם לא נועדו להיות גרסה מחודשת או אתחול מחדש, וכי העלילה עומדת להיות קרובה לחלק הראשון.
הרלין אמר בריאיון: "כמובן, צילמנו אותם אחד על השני והתערבבנו, כמו שתמיד נוצרים סרטים.
אבל היינו צריכים לזכור שצריך לבדל כל סיפור וכל סרט.
זה סרט אחד של 4.5 שעות, והחלק הראשון הוא מערכה ראשונה; הוא מגדיר את הדמויות ואת הטרור ואת הרוצחים והדמות הראשית שלנו, שישרדו את החלק הראשון, אבל אז יקלעו למסע נוסף בשני החלקים האחרים".
בריאיון להוליווד ריפורטר, הרלין הצהיר כי חלק 2 וחלק 3 ינווטו לכיוונים שונים.
סרטי ההמשך יכסו את דמותה של פטץ' במשך ארבעה ימים לאחר מאורעות החלק הראשון.
הזקיף הוא ציור שמן על בד של האמן ההולנדי קרל פבריציוס, משנת 1654. מידותיו הן 68 על 58 ס"מ.
העבודה נמצאת באוסף של מוזיאון האמנות בשוורין.
התמונה מתארת זקיף ולצידו כלב.
בשנת 2004 עבר הציור תהליך ניקוי משמעותי, במהלכו הוסרה שכבת צבע מאוחרת יותר, המתוארכת למאה ה-18 או אף מוקדם יותר, שכיסתה את הציור המקורי.
חשיפת הציור המקורי גילתה חייל נוסף, שרגליו נראות מתחת לקשת בצד שמאל של התמונה.
בשנת 2005 פרסם היסטוריון האמנות בארט קורנליס ניתוח ביקורתי של הציור לאחר שעבר שיחזור.
קורנליס טען כי למרות שהציור נראה מבריק לאחר הטיפול, "אי אפשר שלא להרגיש שחלק מהקסם שלו אבד".
קורנליס התייחס במיוחד לשינוי שנעשה בדמותו של החייל המרכזי בציור, כאשר דמות נוספת נוספה לידו.
לטענתו, "הבדידות של החייל אבדה על ידי הופעתו הפתאומית של חייל אחר".
קורנליס טען כי מי שביצע את השינוי בציור, ככל הנראה בשלב מוקדם בתולדותיו, "כנראה הבין את הקומפוזיציה".
עם זאת, הוא הביע צער על כך שהשינוי פגע באווירה המקורית של הציור.
היסטוריונית האמנות לורה קאמינג מתארת את היצירה כ"החידתית ביותר מבין יצירותיו המעטות של פבריציוס", וזאת בשל האופן שבו הציור משלב בין תיאור חיצוני של דמות הזקיף לבין הצגת עולם רגשי פנימי עשיר.
"הזקיף עשוי להיות עריק, אאוטסיידר או אנטי-גיבור.
פבריציוס אינו מגלה את סיפורו".
הזרוע הצבאית של החות'ים היא הכוח המזוין המרכזי של הפלג החות'י בתימן, הפועל למימוש מטרות פוליטיות וצבאיות במלחמת האזרחים בתימן ובמאבק מול הקואליציה הסעודית.
החות'ים מחזיקים בכוח צבאי מגוון הכולל יחידות קרקעיות, מערך טילים וטילים מדויקים, יחידות כטב"מים ומערך מודיעין ולוחמה אלקטרונית מתקדם.
הזרוע הצבאית מתאפיינת בלוחמה בלתי סדירה לצד יכולות מבצעיות מסורתיות, ומבצעת פעולות מורכבות הכוללות התקפות עמוקות, לחימה עירונית והפעלת מערכי מודיעין טקטיים.
כוחם של החות'ים נחשב לאחד החזקים והמתוחכמים ביותר בין הכוחות הלא-מדינתיים באזור המזרח התיכון, עם תמיכה טכנולוגית ואסטרטגית ממדינות כמו איראן, וקשרים עם ארגוני טרור ומיליציות שיעיות באזור.
הערכת תקציב מדויקת קשה, אך נחשב לכוח עם משאבים משמעותיים המאפשרים לו להמשיך את הלחימה נגד הקואליציה ולשמור על אחיזתו בתימן.
הצבא החות'י מונה בין 350–500 אלף לוחמים שיעים, בני הענף הזיידי.
הצבא החות'י הוא כוח חמוש שמצויד בכלי נשק מתקדמים, טילים וכטב"מים.
את הצבא החות'י מאמנים משמרות המהפכה האסלאמית של איראן, אשר מעבירים את הלוחמים החות'ים אימוני שדה, הפעלת נשק, הטסת כטב"מים ושיגור טילים.
כ-200 אנשי צבא חות'ים אומנו באקדמיה ימית איראנית, בחופי הים הכספי, תוך הפרדה מסטודנטים אחרים, כדי למנוע דליפה של מידע מודיעיני.
יכולתם של החות'ים לאיים צבאית על ישראל מוגבלת עקב המרחק הגדול בין המדינות (כ-1,600 ק"מ), אך בידיהם טילים וכטב"מים המסוגלים להגיע לטווח זה.
הוועדה העליונה של החות'ים, הידועה גם בשם "מועצת הג'יהאד" , מהווה את המפקדה העליונה של הזרוע הצבאית של תנועת אנצאר אללה.
היא אחראית על קביעת המדיניות הצבאית, תיאום פעולות צבאיות בין הזרועות השונות, והכוונת המאמץ הלוחמני הכולל של הארגון.
הוועדה פועלת תחת פיקוד ישיר של מועצת ההנהגה העליונה של החות'ים, בראשות עבד אל-מלכ אל-חות'י.
פיקוד הצבא של החות'ים מהווה את הגוף המנהל את כלל הכוחות המזוינים של ממשלת ההצלה הלאומית בצנעא, ובפרט את הכוחות הסדירים הפועלים תחת תנועת אנצאר אללה.
הפיקוד מתאם בין כלל הפיקודים האזוריים, היחידות הקרביות והמערכים השונים, ומוציא לפועל את הנחיות מועצת הג'יהאד והמנהיג העליון.
בראש הפיקוד עומד מפקד הצבא הראשי, הפועל ישירות תחת עבד אל-מאלכ אל-חות'י.
מפקד הצבא הנוכחי הוא מוחמד נאסר אל-עאטפי ותחתיו ראש המטה הכללי הוא יוסף אל-מדני שהחליף את מוחמד עבד אל-כרים אל-ע'מארי לאחר חיסולו במבצע טיפת מזל.
מערך ההסברה - מערך זה אמון על הפעלת מנגנוני תעמולה ולוחמה פסיכולוגית עבור תנועת אנצאר אללה.
המערך מפעיל ערוצי טלוויזיה כדוגמת "אל-מסירה", חשבונות רשתות חברתיות ואתרי חדשות מקוונים, ומשמש כלי תודעתי לגיוס תומכים, דה-לגיטימציה של הקואליציה הסעודית, ושיבוש תמונת הקרב של האויב.
המערך מקיים קשר ישיר עם יחידות הסייבר ועם מרכז הפיקוד אל-האדי.
זרוע היבשה - זרוע היבשה היבשה אחראי על תיאום הלחימה הקרקעית של החות'ים.
הוא כולל שבעה אזורי אחריות גאוגרפיים, תחתיהם פועלות יחידות לוחמות, סיוע, פיקוד ושליטה.
כל אזור מנוהל על ידי מפקד אזורי שמדווח ישירות לפיקוד היבשתי.
על מרכז זרועות היבשה פיקד נאג'י סאלח ג'באלי עד שנהרג ב-21 במרץ 2025 במסגרת מבצע פרש קשוח.
קורפוס האזור הראשון/אזור המרכז (צנעא) - זרוע זו אחראית על מחוז צנעא ושמירה על מנהיגות ממשלת החות'ים.
מפקד עליה עבדול ח'ליק בדרודין אל-חות'י.
כוחות ההצלה והביטחון המרכזיים - כוח זו אחראית על יחידות המשטרה וההצלה באזור המרכז, מפקד עליה עלי חוסיין בדרודין אל-חות'י.
קורפוס האזור השלישי (מאריב) - זרוע זה אחראית על מחוז מאריב, היא הוקמה על ידי מובארכ אל-מושין אל-זיאדי ב-2016, והפיקוד הועבר לעבדולוואלי אל-חות'י שפיקד בעבר על יחידת לאחר שהרג את זיאדי בקרב.
קורפוס האזור החמישי (הים האדום) - זרוע זו אחראית על אזורי החוף בשליטת תימן ועל הזרוע הימית החות'ית.
כוחות החוף - זרוע זו אחראית על הגנה על החוף בתימן, מעברים בנמלים ושיגורים לעבר ספינות בים האדום.
מפקד עליה מוחמד עלי אל-קאדרי וראש המטה הכללי שלה הוא מנסור אל-סעדי.
הכוח הימי - זרוע זו אחראית על כלל המבצעים בים, והיא כוללת יחידות פשיטה ויחידות נוספות, מפקד עליה מוחמד פדל עבד א-נבי.
קורפוס יחידות החזית - זרוע זו אחראית על כלל היחידות הנלחמות בחזית, היא נוהלה על ידי עבדאללה אל-פדיה עד שנהרג בסיכול ממוקד של חיל האוויר הסעודי ב-2016.
מערך הברחות הנשק - אחראי על הברחות הנשק דרך נמלי תימן ושדות התעופה אל תוך שטח החות'ים, ועל הברחת נשק משטח החות'ים החוצה.
מפקד עליה מוחמד אחמד א-טאלבי.
שירות הביטחון והמודיעין - זרוע זו מהווה את מנגנון המודיעין הכולל של תנועת אנצאר אללה (החות'ים), ומשלבת מספר גופים פורמליים ובלתי רשמיים הפועלים תחת הפיקוד האינטגרלי של מועצת הג'יהאד.
זרוע זו אחראית לאיסוף מידע מודיעיני אסטרטגי וטקטי, ניהול רשתות סוכנים, שיבוש תקשורת ואבטחת קבלת החלטות המבוססת מודיעין.
על זרוע המודיעין מפקד מוטלק אמיר אל-מראני.
מרכז הפיקוד אל-האדי - מרכז הפיקוד אל-האדי מהווה את זרוע המודיעין המרכזית של תנועת אנצאר אללה (החות'ים), האחראית על תיאום, הפעלה וניהול מערכי מודיעין, אבטחת מידע, איסוף חשאי וניהול סוכנים ברמה האזורית והבינלאומית.
המרכז פועל ממפקדה סודית בצפון צנעא.
בראש המרכז עומד הקולונל סעיד עבדאללה אל-עראג'י, לשעבר בכיר באגף הביטחון הפנימי בצנעא.
מחלקת מודיעין שדה (الاستكشاف الميداني) – אחראית על חדירה לשטחי אויב, איסוף חזותי ואותות, והפעלת חוליות סמויה באזורים בשליטת הממשלה התימנית והקואליציה הסעודית.
המחלקה למבצעים חוצי גבולות – פועלת בגבול עם ערב הסעודית ובמחוזות תשתיתיים בדרום תימן, ובחלק מהמקרים גם במדינות סמוכות כמו עומאן וסומליה.
יחידת הסיכול הפנימי (دخل) – מופקדת על ניטור חתרנות פנימית, סיכול מרד, מעקב אחרי שבטים סוניים, ופיקוח על בעלי ברית מקומיים.
מדור הקשר הבינלאומי – עוסק בתיאום עם כוחות קודס, חזבאללה, ומיליציות שיעיות בעיראק ובסוריה, כולל מערך משותף עם יחידה 3800 של חזבאללה.
אגף הסייבר ולוחמה אלקטרונית – אמון על יירוט מידע, שיבוש מערכות תקשורת של האויב, מתקפות רשת נגד גורמי ממשל תימניים וערביים, והגנה על מערכות הפיקוד של הארגון.
מנגנון הביטחון והמודיעין הכללי (جهاز الأمن والمخابرات) - מנגנון הביטחון והמודיעין הכללי הוא שירות הביטחון הפנימי המרכזי של תנועת החות'ים, אשר הוקם ב־2019 מתוך מיזוג של לשכת הביטחון הפוליטי ולשכת הביטחון הלאומי, ומתפקד ככלי מרכזי לדיכוי פנימי, מעקב אחר מתנגדים ושליטה פוליטית.
בראשו עומד עבד אל-חכים אל-ח'יוואני.
יחידת הפיקוח והחקירה - אחראית על חקירת אזרחים חשודים, מעקב אחר פעילים ושבטים, עצירות ללא צו שיפוטי וניהול מתקני חקירה חשאיים – פעילות המתבצעת ללא פיקוח שיפוטי וממקדת כוח בידי המנגנון.
יחידת הפיקוח הקהילתי ("מערך המשרפין") - רשת של משגיחים מקומיים במשלטים, משרדי ממשלה ובמוסדות חינוך ובריאות.
משגיחים אלה מוסרים דיווח ישירות למועצת ההנהגה ומוודאים ציות אידאולוגי.
יחידת ניהול מערכות המדינה - פועלת בתוך משרדי הממשלה וחברות ציבוריות דומיננטיות בצנעא, ומבצעת חדירה אידאולוגית והפעלת מנגנוני לחץ על מנהלי מערכת הבריאות, תחבורה וחינוך.
יחידת הביון הטכנולוגי - אמונה על ניטור רשתות חברתיות, יירוט תקשורת ומעקב דיגיטלי, וכן על הסייבר – כולל סיוע של מומחים זרים ותמיכה בפעילות מעקב רחבה.
יחידת הנשים ("הזינביות") - מורכבת מנשים שמבצעות מעקב אחרי פעילות פוליטית נשית, פיקוח על משפחות מתנגדים וחדירה לארגונים וקהילות נשיות.
יחידת הביטחון הכלכלי - אחראית על איתור מקורות מימון עוינים, מעקב אחר נכסים והפעלת מנגנוני סחיטה – תוך קישור להחלטות כלכליות של החות'ים.
מנגנון המודיעין הצבאי (الاستخبارات العسكرية) - מנגנון המודיעין הצבאי של תנועת החות'ים (תחת מועצת הג'יהאד) אחראי על איסוף מודיעין טקטי וקרבי בשטח, ניהול מודיעין חזיתי והעברת נתונים חיוניים למבצעים צבאיים מול כוחות הקואליציה והממשלה התימנית.
ענף הכוחות המיוחדים - ענף זה כולל את יחידות הקומנדו של החות'ים ויחידות ביצוע ייעודיות לפעולות מאחורי קווי אויב, לוחמה בלתי סדירה, פיגועים וחדירות עומק.
הענף מקיים קשר ישיר עם מרכז הפיקוד אל-האדי ועם מערך המבצעים החוצי גבולות.
על ענף זה פיקד מוחמד אחמד חוסיין אל-מראני עד שנהרג ב-27 במרץ 2024 במסגרת מבצע פרש קשוח.
המשמר הרפובליקני - המשמר הרפובליקני בתימן, שבעבר היה כפוף למשטרו של עלי עבדאללה סאלח, עבר לשליטת החות'ים בשנת 2014. המשמר פועל ככוח עילית למחצה, הכולל יחידות מאומנות היטב המגנות על מוסדות השלטון בצנעא ופועלות גם בזירות הקרב המרכזיות.
על המשמר פיקד בעבר הגנרל עלי אבו חאכימה, עד שנהרג בתקיפת אוויר סעודית ב-2021.
ענף חיל האוויר - ענף זה כולל את כלל מערך הכטב"מים של החות'ים, יחידות לוחמה נגד אוויר, ומערך קטן של פלטפורמות אוויריות ישנות.
רוב הפעילות מתבצעת באמצעות רחפנים חמושים או כטב"מים תוקפים מתוצרת איראנית.
הענף שיתף פעולה עם יחידת הטילים האסטרטגיים במסגרת מבצעי תקיפה על בסיסים סעודיים.
מפקד הענף הוא הקולונל אבראהים אל-עזזי.
יחידת הטילים האסטרטגיים - אחראית על שיגור וייצור הטילים האסטרטגיים של החותים.
פיקד עליה עבד אל-ח'אלק בדר א-דין אל-חות'י עד שנהרג ב-27 במרץ 2024 במסגרת מבצע פרש קשוח.
יחידת רחפני הסמאד - מוקד ההפעלה של דגמי Samad-1, Samad-2, Samad-3 שמבצעים משימות תקיפה וריגול באזורים רחוקים.
פיקד עליה חוסיין א-שעבל עד שנהרג בתקיפה אמריקאית ב-6 באוגוסט 2024.
יחידת Qasef - עיקר המשימות שלה הן טיסות קמיקזה על ספינות או גופים אזרחיים בים וביבשה, בטווח של עד 200 ק"מ.
חטיבת האוויר אל-חודיידה (חטיבה 67) - חטיבה הממוקמת בבסיס האווירי בעיר אל-חודיידה, שהייתה חלק מחיל האוויר התימני ונתפסה על ידי החות'ים.
החטיבה מפעילה מסוקים ומטוסי תובלה ישנים שנותרו בשירות, ונמצאת תחת פיקודו של עלי א-ד'מין.
שימשה לתמיכה לוגיסטית בכוחות בחזית המערבית.
חטיבת האוויר צנעא (חטיבה 8) - החטיבה הפעילה ביותר כיום, היא פועלת מנמל התעופה הבינלאומי בצנעא ועוסקת בתחזוקת מסוקים ומטוסי קרב מסוג מיג-29 או שאריותיהם.
הענף האחראי על כוח אדם - גוף זה אמון על גיוס לוחמים לשורות הצבא והמליציות, ניהול סגלי הלחימה, הכשרה בסיסית, סידורי שירות והעברות.
היחידה פועלת בשיתוף עם מוסדות החינוך בצנעא, רשתות שבטיות, ותוכניות אינדוקטרינציה דתית.
בין תחומי אחריותה – גיוס קטינים ליחידות לוחמות והפעלת לחץ אידאולוגי על משפחות מתנדבים.
מפקד היחידה הנוכחי הוא יאסר אחמד אבו טאלב.
הזקנה והרופא או הזקנה והדוקטור הוא סיפור יווני שנכלל בקובץ "משלי איזופוס", ומאוחר יותר הופיע בספר הבדיחות היווני פילוגלוס.
מספרו של המשל הזה הוא 57 בסיווג פרי.
משל זה הוא אחת מכמה בדיחות שכנסו לקובץ "משלי איזופוס" לאור המשיכה ששמו גרם.
מכיוון שהמשל הזה נשמר ברובו במקורות יווניים, הוא לא הופיע בשאר אירופה עד הרנסאנס.
אחת ההופעות הראשונות שלו היו בספר הבדיחות של שייקספיר (נקרא גם: סיפורים עליזים ותשובות מהירות) תחת השם: "על האישה הזקנה עם כאב העיניים" הבדיחה עוסקת באישה שמבקשת ממנתח (במקרה זה) לרפא אותה מעיוורון מתקרב מתוך הבנה שהוא לא יקבל תשלום עד שהיא תתרפא.
המנתח מרח משחות על עיניה אך גנב מהבית כל דבר שניתן להזיז במהלך ביקוריו.
לאחר שהריפוי הושלם, האישה סירבה לשלם לו בטענה שראייתה גרועה מתמיד, מכיוון שהיא לא יכלה לראות אף אחד מחפצי הבית שלה.
הסיפור תורגם ללטינית על ידי מלומד האפיפיור גבריאלה פארנו והופיע באוסף מאה האגדות שלו (1563) תחת הכותרת "Mulier et medicus".
הסיבה שלו לשימור יצירה כה דלה הייתה לשעשע את הילדים שהספר נועד לחינוכם.
מוסר ההשכל שהוא מסיק מכך הוא שבאמצעות מעשה רע אדם מאבד את השכר של כל טוב שהוא עשה.
עיבודים אחרים באנגלית כוללים את ספרו של רוברט ל'סטריינג' בספרו "משלי איזופוס" (1692), ששונה במעט מזו בספר הבדיחות של שייקספיר, ומגיעה למסקנה הצינית ש: "מעטים הם המעשים הטובים שנעשים למען אחרים, שהעושה אותם אינו מקווה להפיק מהם תועלת לעצמו."
עשור לאחר מכן, השתמש תומאס ילדן במשל לצורך תעמולה פוליטית בספרו "איזופ בבית המשפט" (1702).
לדבריו, האישה נבזזת על ידי צוות שלם של רופאים, אותם הוא משווה לשרים בפרלמנט שגונבים את העושר האנגלי כדי לפתוח במלחמה זרה.
הזר הוא סרט דרמה צרפתי משנת 2025, שנכתב ובוים בידי פרנסואה אוזון, ומבוסס על הנובלה "הזר" משנת 1942 מאת אלבר קאמי.
את דמותו של מרסו מגלם בנז'מן וואזן, ולצדו משתתפים רבקה מרדר, פייר לוטן, סוואן ארלו ודני לבאן בתפקידים משניים.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה עולמית במסגרת התחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים של ונציה ה-82, ב-2 בספטמבר 2025, והיה מועמד לפרס אריה הזהב.
הסרט עלה לאקרנים בצרפת ב-29 באוקטובר 2025, בהפצת חברת "Gaumont".
עלילת הסרט עוסקת בגבר צרפתי מנוכר ואדיש החי באלג'יריה הצרפתית, אשר שבועות אחדים לאחר הלוויית אמו יורה והורג גבר ערבי אלמוני בעיר אלג'יר.
המשפט שנערך לאחר מכן בוחן לא רק את מעשה הרצח עצמו, אלא גם את אופיו ואישיותו של הנאשם.
היצירה נחשבת לאבן דרך מרכזית בזרם האקזיסטנציאליסטי, ומקובל לראות בה את יצירת המופת של קאמי.
הרומן עצמו נמנה עם הספרים הצרפתיים הנקראים ביותר בעולם, תורגם ל-75 שפות, ועובד בעבר לקולנוע בשנת 1967 בידי הבמאי האיטלקי לוקינו ויסקונטי, כאשר את דמותו של מרסו גילם מרצ'לו מסטרויאני.
רבקה מרדר – מארי קרדונה
פייר לוטן – רמון סינטס
במרץ 2025 הוכרז כי בנז'מן וואזן לוהק לתפקיד הראשי.
פרנסואה אוזון הפיק את הסרט באמצעות חברת ההפקה שלו, "FOZ", בשיתוף פעולה עם "Gaumont", "France 2 Cinéma", "Macassar Productions" וחברת "Scope Pictures" הבלגית.
צילומי הסרט החלו במרוקו באפריל 2025, ובמהלכם פורסם כי רבקה מרדר, פייר לוטן, סוואן ארלו ודני לבאן הצטרפו לצוות השחקנים.
הסרט נבחר להתמודד על פרס אריה הזהב במסגרת התחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים של ונציה ה-82, שם נערכה הקרנת הבכורה העולמית שלו ב-2 בספטמבר 2025.
באפריל 2025 רכשה "Gaumont" את זכויות ההפצה הבינלאומיות של הסרט.
במאי 2025 הציגה החברה את הסרט בשוק הקולנוע "Marché du Film" בפסטיבל הקולנוע בקאן, לצורך מכירתו למפיצים ברחבי העולם.
הסרט עלה לאקרנים בבתי הקולנוע בצרפת ב-29 באוקטובר 2025 בהפצת "Gaumont".
חברת "Music Box Films" רכשה את זכויות ההפצה בארצות הברית, לקראת הפצה עתידית בשנת 2026. הסרט עתיד לעלות לאקרנים גם בבריטניה במהלך 2026.
הסרט מכר כ-752 אלף כרטיסים בבתי הקולנוע בצרפת, והכניס סכום כולל של כ-6.3 מיליון דולר.
באתר צבירת הביקורות "Rotten Tomatoes", קיבל הסרט את הציון 100% על בסיס 11 ביקורות.
באתר "Metacritic", המשתמש בממוצע משוקלל, קיבל הסרט את הציון 79/100, בהתבסס על 7 ביקורות, דבר המעיד על ביקורות חיוביות ברובן.
דיימון וייז, בביקורת עבור "Deadline Hollywood", ציין כי הסרט הוא "עיבוד מוקפד ומעוצב היטב, אם כי לעיתים מעט כבד, לניסיון לחדור לליבה האפל של היצירה הספרותית".
"הזקיף" הוא סיפור מדע בדיוני קצר שכתב ארתור סי.
קלארק ב-1948 ויצא לאור באביב 1951. הסיפור היווה השראה לסרט "2001: אודיסיאה בחלל" ולרומן המבוסס עליו.
קלארק כתב את "הזקיף" עבור תחרות כתיבה שערך ה-BBC, אך נכשל בה.
הוא פרסם אותו לראשונה במגזין "", בגיליון אביב 1951, תחת הכותרת "זקיף הנצח".
אף על פי שבתחילה נחל כישלון, בסופו של דבר הוא שינה את מהלך הקריירה של קלארק, שכן מאוחר יותר, כאמור, היווה השראה לסרט "2001: אודיסיאה בחלל", שזכה להצלחה רבה הן ביציאתו לאקרנים והן לאחריה.
הסיפור מתרחש בשנת 1996. המספר, וילסון, הוא סלנולוג ותיק וחבר במשלחת לחקר פני הירח.
הוא נתקל במבנה מסתורי בצורת פירמידה, מוקף ב"מגן בלתי נראה" הבולם כל ניסיון להתקרב אליו.
התגלה כי המבנה הוצב על הירח לפני מיליארדי שנים והוא אינו תוצר של ציוויליזציה ארצית או ירחית כלשהי.
עשרים שנה חולפות והמגן הבלתי נראה נפרץ בהצלחה, באמצעות אנרגיה גרעינית.
המבנה נהרס בתהליך הפריצה, וחלקיו מתגלים כבלתי נתפסים; מתקדמים בהרבה מכל טכנולוגיה אנושית.
וילסון מבין שהמבנה נוצר והוצב על הירח על ידי חוצנים מתקדמים מבחינה טכנולוגית, מחוץ למערכת השמש.
וילסון מציג את השערתו לגבי מטרת המבנה: מדובר היה ב"זקיף", אשר במשך מיליארדי שנים שידר אותות לחלל.
השמדת הזקיף - שבני אדם יכלו להשיג רק על ידי שליטה במסעות חלל ובאנרגיה גרעינית - תגרום להפסקת אותותיו, ובכך תתריע בפני יוצריו על כך שחיים תבוניים גילו אותם.
וילסון מביע את אמונתו שהחייזרים "יפנו את מבטם אל עבר כדור הארץ" בקרוב.
הזרם הרומנטי באמנות הוא שמה של תנועה ספרותית, פילוסופית ואומנותית שאפיינה את המחצית הראשונה של המאה ה-19 בגרמניה ומשם התפשטה אל מערב אירופה.
חלק נכבד מהסגנון הרומנטי באמנות מתקיים במקביל לנאו קלאסיציזם, אלא שהסגנון הנאו קלאסי מזוהה בעיקר עם צרפת וקשור לאירועים פוליטיים חברתיים שנבעו מהמהפכה הצרפתית והשלכותיה.
לעומת זאת, הרומנטיקה היא תנועה בינלאומית שחצתה ארצות וגבולות ומשותפת בהשקפת עולמה לאינטלקטואלים ואמנים רבים.
אם הנאו קלאסיקה העלתה את הלאומנות כערך נעלה וביטאה את ויתור הפרט על מימוש עצמיותו למען הכלל, הרי שהרומנטיקה מעלה את האינדיבידואליזם, בו מחפש היוצר את מימושו העצמי באמצעות יצירתו.
היצירה של היוצר הרומנטי מבטאת את תחושותיו, מכאוביו ואף את מחאתו האישית ביחס לנעשה בארצו.
האמנות הרומנטית התקיימה לא רק במקביל לנאו קלאסיציזם אלא גם בו-זמנית בארצות שונות במערב אירופה, כשהמכנה המשותף לבסיס היצירה הרומנטית אצל אמנים שונים בא לידי ביטוי בסגנון דומה.
רוב הנושאים הרומנטיים עוסקים במהות הקיום האנושי, ביצרים, כאכזריות האדם כלפי רעהו, או בעוצמתם של כוחות הטבע הגדולים של הבריאה אל מול האדם העומד חסר אונים כנגדם.
הסגנון הרומנטי בציור מעלה את ערך הצבע על חשבון הקו, זאת בניגוד לנאו קלאסיציזם.
לכן מכונה הסגנון הרומנטי "ציור קולוריסטי".
רוב הציורים הרומנטיים משלבים בין צורה לתוכן: התכנים עוסקים באדם ואלו מתבטאים בצבעוניות גועשת, ניגודי צבעים חריפים וכתמיות חופשית.
הקומפוזיציות לרוב דינאמיות, בנויות על כתמי צבע המתמזגים זה בזה עם הרבה גוני ביניים, שבאמצעותם מודגשת האווירה הדרמטית ולעיתים אף קודרת שמעוניין האמן לבטא.
בדרך כלל אווירה כזו תואמת את רגשותיו ותחושותיו של האמן.
ציירים בולטים בזרם הרומנטי באומנות
קספר דויד פרידריך: צייר גרמני.
מאפייני יצירותיו היו אפסות הקיום האנושי נוכח כוחות הטבע.
ציוריו הציגו לרוב את הטבע המאיים, האפל והמסתורי, שהתבטא ביער עד, ים אינסופי, שלג וסופה, שמול כל אלה מתגמד האדם חסר האונים, כשהוא אינו מסוגל לשנות או להשפיע.
מיצירותיו: "הטייל מעל לים הערפילים", "הנזיר שעל שפת הים", "מנזר ביער האלונים", "שני אנשים מתבוננים בירח".
ויליאם טרנר: צייר אנגלי, מהווה דוגמה לציור הרומנטי באנגליה הן בנושאים והן בטכניקה המיוחדת לו.
הוא צייר נוף אנגלי טיפוסי, עסק ברישומים של צמחייה ונופי נהר, והיה לחבר האקדמיה.
עם השנים זנח את הציור האקדמאי ועבר לציור באורח חופשי וכתמי יותר, שנבע מטיוליו בחיק הטבע ומהתרשמותו ממזג האוויר באנגליה (גשום וערפילי).
טרנר הושפע גם מהטכנולוגיה המתקדמת.
ציוריו הרומנטיים עוסקים במאבקים בין כוחות הטבע, במרחבים אינסופיים ובקדמה הטכנולוגית.
הצבעים מתמזגים, האווירה מטושטשת, סערות בטבע, שריפות כמטפורה למצוקתו הנפשית של טרנר.
הטכניקה שלו היא להשתמש בצבעי שמן על בד כבצבעי מים.
הוא הפיק שקיפויות, מעברי צבע רכים.
מיצירותיו: "שרפת בתי הפרלמנט", "ספינת העבדים".
אז'ן דלקרואה: נחשב לצייר הרומנטי הצרפתי החשוב ביותר.
מיצירותיו: "החירות מובילה את העם", "מות סארדאנאפאלוס", "הטבח בכיוס".
הזרקת קוד היא טכניקת האקינג המנצלת חולשת אבטחה בתוכנה המאפשרת את שינוי מהלך הביצוע שלה.
הדבר נעשה באמצעות העברת קלט לא צפוי, המכיל פקודות זדוניות, שמבוצעות כחלק מביצוע התוכנית.
טכניקות נפוצות של הזרקת קוד כוללות הזרקת SQL למסדי נתונים ו-XSS לאתרי אינטרנט.
הזרקת קוד נובעת לרוב מכך שהתוכנית אינה מבצעת בדיקת תקינות של קלטים המועברים אליה.
התקפות הזרקת קוד נפוצות מאוד במערכות המתוכנתות בשפה מפורשת (שפת interperter) או שפת תסריט (script) כגון PHP ,SQL ,Perl שנפוצות מאוד בפיתוח ישומי web.
עם זאת ניתן לבצע התקפות הזרקת קוד גם במערכות המבוססות שפות תכנות מהודרות כגון התקפת גלישת חוצץ (Buffer Overflow attack).
המידע שמספק המשתמש משמש, לעיתים קרובות, כקלט עבור תוכנה שנכתבה בשפה מפורשת.
הקוד שמבצע המפרש (interperter) הוא שילוב של פקודות שנכתבו מראש על ידי מפתח התוכנה ומידע שמסופק על ידי המשתמשים.
התוקף, באמצעות תכנון קפדני, שותל בקלט מידע שיש לו משמעות בשפת התכנות.
כתוצאה מכך המידע מפורש כהוראות בשפת התכנות, ופקודותיו של התוקף מבוצעות כאילו נכתבו על ידי מפתח התוכנה המקורי.
דרך הפעולה משתנה בין התקיפות השונות.
בתקיפת SQL injection השימוש הוא בשפת SQL על מנת למצוא פרצות בהוראת שליפה שנשלחת אל מסד הנתונים.
בצורה כזו ניתן לבצע שליפה ממסד הנתונים על פי רצון התוקף ו"לדרוס" את השאילתא שהייתה אמורה להתבצע.
כדי למנוע בעיות של הזרקת קוד, יש להשתמש בשיטות לטיפול מאובטח בקלט ופלט, כגון:
שימוש בממשקי API שאם משתמשים בהם כראוי, מאובטחים מפני כל תווי הקלט.
שאילתות עם פרמטרים (המוכרות גם בשם "שאילתות מלוכדות", "הצהרות מוכנות", "משתנים קשורים") מאפשרות לפרש את נתוני המשתמש מחוץ למחרוזת.
בנוסף Criteria API וממשקי API דומים מתרחקים מהמושג של מחרוזות פקודה שיש ליצור ולפרש.
עם הזרקת SQL, אפשר להשתמש בשאילתות עם פרמטרים, פרוצדורה מאוחסנת, אימות קלט ברשימה הלבנה ועוד כדי לעזור להפחית פגיעות על ידי הזרקת קוד.
אכיפת הפרדת שפה באמצעות מערכת טיפוסים.
הזרקת SQL היא שיטה לניצול פרצת אבטחה בתוכנית מחשב בעזרת פניה אל מסד הנתונים.
השם נובע מכך שהמשתמש מכניס קוד SQL לשדה קלט אליו אמורים היו להיכנס נתונים תמימים.
באופן זה יכול משתמש זדוני לחרוג לחלוטין מן התבנית המקורית של השאילתה, ולגרום לה לבצע פעולה שונה מזו שיועדה לה במקור.
הזרקת SQL היא מקרה פרטי של קבוצה רחבה של פרצות אבטחה הנקראות הזרקות קוד, שמתרחשות כאשר תוכנה כלשהי יוצרת קוד בזמן ריצה על־פי הקלט ובלי לבדוק את תוכן הקלט תחילה.
כל תוכנית שבונה שאילתות SQL תוך שילוב של נתונים מן המשתמש, עלולה להיות פגיעה להזרקה, עלולה לחשוף נתונים שהמתכנת חשב שלא יוכלו להחשף ועלולה לגרום נזק לנתונים עצמם ומכיוון שכך, היא עלולה להיות פגיעה ללוחמת סייבר.
בדוגמה הבאה, הנתונה ב־ASP, ביקש המתכנת לקלוט מהמשתמש את סיסמת הגישה שלו לאתר אינטרנט מאובטח, לבדוק את תקינותה כנגד מסד הנתונים ולאשר את הגישה אם הסיסמה אכן קיימת.
הקוד (הפגיע לפריצה) הבונה את שאילתת ה-SQL נראה כך:
כאשר האובייקט Request משמש לקבלת נתונים מטפסים.
כעת, השימוש התקין שראה המתכנת לנגד עינו הוא הכנסת סיסמה, למשל 1234, שתייצר את שאילתת ה-SQL הבאה:
ובהנחה שאין בטבלת users רשומה שבה העמודה password מכילה את הערך '1234', לא נוכל לקבל גישה.
אך על ידי הזרקת SQL יכול משתמש זדוני להכניס את הקלט הבא:
שייצר את שאילתת ה-SQL הבאה:
על ידי הכנסת "נתון" שהוא למעשה בחלקו נתון ובחלקו קוד מבני של השאילתה, שינה המשתמש את השאילתה לכזו שמחזירה את כל הרשומות בטבלה, משום שהערך 'a' תמיד שווה לעצמו.
קוד התוכנית שפועל אחרי הרצת השאילתה יניח שמאחר ותוצאת השאילתה אינה ריקה, יש לאפשר גישה מלאה למשתמש, אף שבפועל אין לו סיסמה תקפה.
לפורץ כעת יש גישה כאילו הכניס סיסמה.
על מנת להיות בטוחים שקוד לא יהיה חשוף להזרקה, אפשר לנקוט באחת משתי הגישות הבאות (ורצוי בשתיהן):
על המתכנת לבדוק את כל הנתונים המגיעים מן המשתמש:
בשדות טקסט יש לבדוק שהערכים בשדות לא מכילים תווים מיוחדים מסוימים - בדוגמה למעלה מדובר בגרש (')
ניתן להשתמש בשגרות של שפת התכנות של מסד הנתונים, כך שניסיון להחדיר את הטקסט יגרום לשגיאה של המערכת במקום לחדירה.
בשפה העברית עדיף לבצע החלפה (אם מדובר בשדה שאמור לקלוט מילים), שכן התו גרש נמצא בשימוש יומיומי.
נתונים מספריים יש לבדוק כדי לאשר שהם מקבלים ערך מספרי בלבד.
נתונים הנשמרים על עוגייה ניתן לערוך בצד המשתמש ולכן יש לבדוק גם אותם.
שימוש במבנה קשיח יותר של שאילתה
שפות התכנות השונות מציעות פתרון עדיף לבעיה, על ידי כך שהמתכנת יכול להכין שאילתה מובנית ולשים "שומרי מקום" (placeholder) במקומות שאליהם יוכנס אחר כך הנתון הנקלט מהמשתמש.
לדוגמה במקום קטע הקוד הבא, הכתוב בשפת JAVA:
באופן זה תשתית התוכנה עצמה מוודאת שמבנה השאילתה אינו משתנה על ידי הנתון.
אם ינסה אותו משתמש זדוני את אותה שיטה המודגמת למעלה, תיווצר חריגה בעת הרצת השאילתה, שכן כבילת (binding) הנתון לשומר המקום תיכשל.
פריצה לאתר אינטרנט באמצעות הזרקת SQL מהווה את הבסיס לאחת מעלילות המשנה בספר "כיסא פנוי" מאת ג'יי קיי רולינג, משנת 2012.
בפרק בשנת 2019 בסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי" מזהה אחד המפקדים בספינה תקיפה שבוצעה באמצעות כמה הזרקות SQL, אך מאגר הנתונים לא נפגע.
בספר שליחות חשאית: מבצע מנהטן גיא פורץ לאתר העבודה של אביו באמצעות הזרקת SQL.
הזרעה מלאכותית הוא פרקטיקה הנהוגה בעיקר בחקלאות מתועשת, שבמהלכה מופרית נקבה מזרעו של זכר, מבלי שאלה יזדווגו.
לצורך כך, נלקח זרע מהזכר תוך שימוש בתכסיסים המחקים את פעולת ההזדווגות.
הזרע, שנשמר לאחר עיבוד בהקפאה עד מועד ההזרעה, מוחדר לגופה של הנקבה תוך שימוש בעזרים טכניים.
פרקטיקה דומה נהוגה גם אצל בני אדם, כדרך פשוטה להפריה מלאכותית.
הסיבות לשימוש בהזרעה מלאכותית בבעלי חיים
לשימוש בהזרעה מלאכותית מספר סיבות:
הבטחת העברתן של תכונות רצויות לאדם במידה המרבית, דרך בחירת זכר אשר נבדק ונמצא כמוריש אותן תכונות לצאצאיו.
בדרך כלל יבחרו מאפיינים שיסבו רווח מרבי למגדל, כדוגמת גוף גדול וקצב גדילה מהיר (בתעשיית הבשר), תפוקת רכיבי חלב כגון חלבון ושומן, או תפוקת ביצים מוגדלת.
מאפיינים אלה אינם קיימים בטבע, ונוצרו באמצעות ברירה מלאכותית.
חיסכון כלכלי כתוצאה מכך שאין עוד צורך להחזיק זכרים רבים.
ניתן לשמור את הזרע המוקפא לתקופות ארוכות ולשלוח אותו לכל מקום בעולם, ובכך נחסכות ההוצאות ונעלמות המגבלות הכרוכות בהפגשת הזכרים והנקבות.
הימנעות מהעברת מחלות, ובפרט מחלות מין.
פעולת הרבייה הופכת להיות סטרילית, באופן יחסי.
שליטה מלאה בעיתוי ההריון והלידה, המאפשרת תכנון אחיד של כל הפעילות במשק.
הזרעה מלאכותית היא לעיתים הדרך היחידה להפרות חיות מסוימות, לאחר שברירה מלאכותית במשך דורות פגעה בכושר הרבייה הטבעי שלהן.
תרנגולי הודו, למשל, נבררו במהלך העשורים האחרונים להגדלת גופם של הזכרים ולהקטנת גופן של הנקבות.
בנוסף לכך, הוכפל שיעור משקל החזה של תרנגולי ההודו מתוך משקל גופם הכולל.
כתוצאה משינויים אלה, מתקשים עופות אלה להזדווג באופן טבעי, ולכן הפכה ההזרעה המלאכותית להכרח עבור הלולנים.
היסטוריה של הזרעה מלאכותית בבעלי חיים
את היסודות להזרעה המלאכותית המודרנית הניח לזארו ספלנצאני (Spallanzani) במחצית השנייה של המאה ה-18. ספלנצאני החל את עבודתו בניסויים, שאפשרו תיעוד כל שלבי הרבייה של חיידקים (1776), ועד מהרה עבר לניסויים בדו-חיים: קרפדות, צפרדעים וסלמנדרות.
האתגר הבא היה הזרעת כלבה, שהצליח ספלנצאני לבצע בשנת 1780. הכיוון שיצר ספלנצאני המשיך להתפתח רק כעבור יותר ממאה שנה: בתחילת המאה העשרים הקדישו מדענים רוסיים מאמצים לשכלול הטכנולוגיה, ועד מהרה הם הגיעו לרמת יישום בקנה-מידה גדול.
בשנת 1936 הוזרעו בברית המועצות שישה מיליון בעלי-חיים - כבשים ופרות.
כבר בשלב מוקדם זה, נועדה ההזרעה להגביל את ההריונות רק לאלה שיניבו את החיות ה'רווחיות ביותר' - על ידי בחירת זכרים בעלי תכונות חריגות.
באותה שנה הוזרעו בברית המועצות 15 אלף כבשים מזרעו של איִל (כבש זכר) אחד.
בשנת 1938 החלה להתבצע בארצות הברית הזרעה מלאכותית מאורגנת בתעשיית החלב, ועד מחצית אמצע המאה כבר הייתה טכניקה זו בשימוש בתעשיות שונות, לאחר שהותאמה להזרעת כבשים, עזים, כלבים, שועלים, ארנבונים ועופות.
בשנות החמישים הצליחו לראשונה לשמר זרע של פרים באמצעות הקפאה - טכנולוגיה שהאיצה את התפשטות השימוש בהזרעה מלאכותית.
בשנת 1995 הופרו 90% מן הפרות בתעשיית החלב האירופית באופן מלאכותי.
בישראל מופרות כך כמעט כל הפרות בתעשיית החלב.
תרנגולי הודו, כאמור, מופרים כיום רק על ידי הזרעה מלאכותית, והשימוש בהזרעה חודר גם לתעשיית ה'פטמים' (תרנגולי-בית בתעשיית הבשר), שגופם עובר במהירות שינוי באורח דומה לגופם של תרנגולי ההודו.
בתעשיית הדגים נפוץ מאוד השימוש בהזרעה מלאכותית.
בחזירים מתפשט השימוש בטכנולוגיה זו במהירות, ובשנת 1995 הוא הגיע ל 70-80 אחוזים מכלל התעשייה בכמה ממדינות אירופה.
הזרעה מלאכותית נערכת באופן מסחרי גם בכבשים (בעיקר בתעשיית החלב), בבקר בתעשיית הבשר, בתרנגולות בתעשיית הביצים, באווזים, בעזים (בתעשיית החלב), באיילים, בסוסים בענף מרוצי הסוסים, ביונים ובחיות ממינים נוספים.
זיהוי העיתוי המתאים להזדווגות או להזרעה עבור הנקבות אינו משימה פשוטה בכל המקרים: בעוד בטבע מאותתות הנקבות לזכרים אודות נכונותן דרך קולות, ריחות ומגע, לא תמיד נעשה שימוש באמצעים תקשורתיים אלה במשק מתועש, שבו אין זכרים.
ברפת החלב המודרנית קיימות מספר שיטות לאיתור ייחום.
הדרך הפרימיטיבית היא: תצפיות של הרפתנים לאיתור ייחום הפרות ועגלות על ידי פרמטרים פיזיים חריגים האופייניים לזמן הייחום.
כגון: מספר פסיעות חריג ליום.
רכיבה של פרה על חברתה, כאשר אם הנרכבת בורחת מחברתה, סימן הדבר לייחום של הרוכבת בלבד.
ואם הנרכבת מרוצה מהעניין, סימן הדבר לייחומן של שתיהן.
הדרך הטכנולוגית החדשנית היא: בדיקה ממוחשבת של מספר פסיעותיה של הפרה ביום, וזאת על ידי חיישן שמוצמד לגוף הפרה, ואשר משדר את הנתונים למחשב המרכזי של הרפת
בכל מקרה, באף אחת משיטות אלו לא נעשה שימוש בזכרים בשל הסכנה הכרוכה בכך לרפתנים.
ברוב המקרים, הפרים מהם אמורה להלקח הזירמה, מוקפצים על גבי פר זכר אחר שנקשר.
לאחר שעלה על הפר השני, איבר מינו של הפר המבוקש מוכנס אל תוך מתקן המכונה 'בושת מלאכותית', בו יצטבר הזרע.
אצל תרנגולים, נהוג להוציא את הזרע בכוח: המגדל ילחץ באזור פי הטבעת של התרנגול, תוך שימוש בטכניקה מיוחדת.
ההזרעה ביונקים ובעופות מתבצעת על ידי צינורית זכוכית, המוחדרת לאזור הרחם של הנקבה.
לצורך כך, יש לקבע את בעלת החיים המוזרעת.
אצל יונקות, נהוג להשתמש במתקן ריסון, בעוד עופות מוחזקים בתוך הכלוב או ביד.
נקבות דגים עוברות גם הן הזרעה מלאכותית, הן כדי לגרום לנקבות להטיל ביצים מחוץ לעונת ההטלה הטבעית, והן משום שמיני דגים רבים (כגון קיפון) אינם מטילים בשבי.
את ההטלה גורמים באמצעות הזרקה של הורמון לשריר הגב או לסנפירי הבטן של נקבת הדג.
לאחר מכן סוחטים ממנה את הביצים: התהליך מתבצע ידנית, כאשר החקלאי מעביר את ידו בתנועת סחיטה לאורך בטנה מן הראש עד לפתח המין, עד שכל הביצים מוצאות מן השחלות.
הזרעה מלאכותית מתקיימת גם באדם כשיטה להפריה מלאכותית, במקרים של בעיות אי פריון או לנשים שמסיבות שונות מעדיפות שלא לעשות זאת באמצעות קיום יחסי מין.
הזרם הפטריוטי החופשי המכונה גם "הזרם העאוני" (التيار العوني) הוא מפלגה נוצרית לבנונית, בראשות מישל עאון, גנרל לשעבר ומפקד צבא לבנון שכיהן כראש ממשלת המעבר בסוף תקופת מלחמת האזרחים הלבנונית בשנים 1988–1990. הזרם הוכרז רשמית כמפלגה ב-8 בספטמבר 2005.
המפלגה גורפת את מרב קולותיה מקרב הציבור הנוצרי, אך זוכה לפופולריות מסוימת גם בקרב המוסלמים, בשל היותו של עאון עושה דברם של בעלי אינטרסים מוסלמיים במדינות זרות.
הזרם הפטריוטי תומך בחילוניות וכן בזכותם של גולים לבנונים להשתתף בבחירות במדינה.
המפלגה היא בעלת בריתה של חזבאללה, ומשתייכת לקואליציית 8 במרץ.
עאון סיים 15 שנות גלות בחזרתו ללבנון ב-7 במאי 2005, 11 ימים לאחר נסיגת הצבא הסורי מאדמת לבנון.
הוא ערך מסיבת עיתונאים קצרה בשדה התעופה הבינלאומי של ביירות לפני שהמשיך עם פמלייתו לבקר בקבר החייל האלמוני של קורבנות מלחמת האזרחים.
לאחר תפילה והכרת תודה לאזרחי לבנון, סר עאון לקברו של ראש ממשלת לבנון לשעבר רפיק אל-חרירי, לחלוק לו כבוד.
לאחר מכן, נסע לבקר את סמיר ג'עג'ע שהיה עדיין כלוא באותו זמן.
ביקורו המשיך בכיכר השהידים, שם התקבל בברכה על ידי לבנונים רבים שהגיעו לראותו מכל רחבי המדינה.
מאז הגעתו מתגורר עאון בדירה חדשה במחוז ריבייה, ושם ביקרה אותו משלחת גדולה של חברי הכוחות הלבנוניים שהיו אויביו בעבר.
עאון וסיתרידה ג'עג'ע, רעייתו של סמיר ג'עג'ע הכלוא, התפייסו בפומבי ועאון קרא לשחררו מהכלא.
מבקרים נוספים בימים הבאים היו דורי שמעון מנהיג המפלגה הליברלית הלאומית (לבנון), סולאנג' ג'ומאייל, נאילה מעווד (רעייתו של הנשיא המנוח רנה מעווד), וחבר הפרלמנט מהאופוזיציה בוטרוס חרב.
הפטריארך נסראללה בוטרוס ספיר מהכנסייה המרונית שלח גם כן משלחת לקבל את פניו, ואפילו המפלגה השיעית חזבאללה שלחה נציגים לקבל את פניו.
הבחירות ועליית הזרם הפטריוטי החופשי
בבחירות בשנת 2005 עלה הזרם הפטריוטי עם מצע סדור שכלל רפורמות כלכליות ופוליטיות, מה שגרף את תמיכתם של נוצרים לבנונים רבים.
מזכר ההבנות בין הזרם לחזבאללה
בשנת 2006 חתמה המפלגה על מזכר הבנות עם חזבאללה, המסדיר את יחסיהם ודן בתנאים לפירוקו של חזבאללה מנשקו.
התנאי השני והשלישי לפירוקם היה חזרתם של אסירים לבנונים מבתי הכלא בישראל ועריכת תוכנית הגנתית להגנת המדינה מפני האיום הישראלי.
ההסכם גם דן בחשיבות הגדולה של קיום יחסים תקינים עם סוריה ובקשה למידע בנושא האסירים הפוליטיים הלבנונים הכלואים בסוריה.
תומכי המפלגה השתתפו בהפגנות המוניות במרכז ביירות, יחד עם תומכי אמל וחזבאללה ודרשו מראש הממשלה פואד סניורה להתפטר.
ב-11 ביולי 2008 נבחרו לממשלה חברי הזרם, סגן ראש הממשלה עיסאם אבו ג'מרה, ג'בראן באסיל שר התקשורת ומאריו עאון השר לעניינים חברתיים.
הייתה זו הפעם הראשונה בה חברי הזרם נכנסו לממשלה לבנונית כלשהי.
המפלגה נחלשה מאוד בבחירות 2022 ואיבדה כמעט חצי ממושביה.
בשנת 2023 העיתונאית דימא סאדק נשפטה למאסר וקנס על פרסום בגנות המפלגה.
הזרם הפטריוטי החופשי השיק את תחנת הטלוויזיה שלו, Orange TV, ב-20 ביולי 2007, וכן השיק ב-1 ביוני 2009 תחנת רדיו שנקראת "סות אל-מדה" (קול המרחב).
הזרם השלישי הוא כינוי לסגנון מוזיקה האמור להימצא בתווך בין מוזיקה קלאסית וג'אז, תוך סינתזה של שני הסגנונות.
הגדרת הזרם הוצגה ב-1957 על ידי המוזיקאי גונתר שולר.
שולר התעקש שלא מדובר בסגנון ג'אז אלא סגנון מוזיקלי נפרד, עם זאת רוב המבצעים שהשתייכו לזרם זה הגיעו משורות מוזיקאי הג'אז.
הזרם השלישי שונה מניסיונות לנגינת ג'אז בתזמורת סימפונית, משום שהאלתור מהווה בו רכיב מרכזי.
הזרם השלישי השפיע ברעיונות הסינתזה שבו על מוזיקת העולם שהגדירה עצמה באופן דומה, כעומדת בתווך בין ג'אז לבין מוזיקה עממית מחלקי עולם שונים.
שולר ניסה לתקוף את מבקרי הזרם ולהדגיש את ייחודו ובספרו מ-1986 (עמוד 120) הגדיר אותו בניגוד לדעות שנשמעו מפי מבקרים שונים:
הזרם השלישי הוא לא ג'אז עם כלי קשת
הזרם השלישי הוא לא ג'אז המנוגן ב"כלים קלאסיים"
הזרם השלישי הוא לא מוזיקה קלאסית המנוגנת על ידי מוזיקאי ג'אז
הזרם השלישי הוא לא שילוב קטע של מוריס ראוול או ארנולד שנברג במעבר בי בופ ולא להפך
הזרם השלישי הוא לא ג'אז עם צורת פוגה
יצירות בזרם שהקדימו את ההגדרה
שולר טען שהשילוב הראשון בזרם נעשה על ידי בלה בארטוק, כאשר שילב מוזיקת עם הונגרית במוזיקה שלו.
הוא נקב גם בשמותיהם של קלוד דביסי וריכרד שטראוס כמי שהלחינו יצירות של "הזרם השלישי".
מוזיקת הרגטיים יכולה להיכלל כ"זרם השלישי" וכך גם המוזיקה של ג'ורג' גרשווין כאופרה פורגי ובס ורפסודיה בכחול.
מלחינים נוספים כדריוס מיו, איגור סטרווינסקי ("רגטיים") ודמיטרי שוסטקוביץ' (סוויטות ג'אז ומוזיקה לסרטים) הלחינו מוזיקה שהוגדרה על ידי שולר כשייכת לזרם השלישי.
בשנות הארבעים יצר מוביל הביג בנד סטן קנטון את ה"ג'אז פרוגרסיבי" עבור תזמורתו, שהייתה כמעט בהיקף של תזמורת סימפונית, שהושפע מתזמור קלאסי של מלחינים כגון מוריס ראוול וריכרד שטראוס.
קנטון אף ניגן עם התזמורת יצירות של ריכרד וגנר.
יצירה בזרם השלישי לאחר הגדרתו
המבקר סקוט ינאו כתב שהזרם השלישי החל למעשה רק מסוף שנות החמישים ועלייתו הייתה בד בבד עם צמיחת הג'אז החופשי באותן שנים.
הוא מציין את שמותיהם של הטרומבוניסט ג'יי ג'יי ג'ונסון (שאלבומו Perceptions, אותו הקליט ב-1960 יחד עם דיזי גילספי, הוא אלבום "הזרם השלישי" המובהק הראשון), הפסנתרן ג'ון לואיס וכמובן שולר עצמו, כחלוצי הזרם.
בשנת 1956 הקליט מיילס דייוויס עם שולר את התקליט The Birth of the Third Stream.
מוזיקאים נוספים שהשתתפו בהקלטת אלבום זה היו ג'ימי ג'ופרה וג'יי ג'יי ג'ונסון.
עוד הקליטו יצירות בזרם זה רביעיית הג'אז המודרני, סטן גץ (באלבום "פוקוס"), דון אליס, גיל אוונס (למשל באלבום Miles Ahead שהקליט עם מיילס דייוויס), ג'ורג' ראסל, דייב ברובק, מייקל ברקר (באלבום Wide Angles), צ'ארלס מינגוס (Epitaph) ואחרים.
גם מוזיקאי ג'אז חופשי כססיל טיילור, סאן רע, ראלף טאונר, קולין וולקוט וגלן מור הושפעו מהזרם השלישי.
דמות שונה מעט בזרם היא דמותו של ז'אק לוסייה, שהגיע לא מעולם הג'אז כי אם מן העולם הקלאסי והקליט מספר רב של אלבומים בהם מבוצעת מוזיקה קלאסית (בעיקר של יוהאן סבסטיאן באך) כסטנדרטי ג'אז, וזכה להצלחה מסחרית גדולה יחסית, בניגוד לרוב היצירות בזרם השלישי.
מלחין נוסף, המגיע ממסורת קלאסית ויוצר יצירות המוגדרות כמשתייכות לזרם השלישי הוא הפולני קשישטוף פנדרצקי.
חברת התקליטים ECM מצוינת פעמים רבות כחברת התקליטים העיקרית בה יוצאים אלבומי הזרם השלישי.
הזרקת דואר אלקטרוני היא פרצת אבטחה שעלולה להתקיים ביישומי אינטרנט המשמשים לשליחת הודעות דואר אלקטרוני.
בדומה להזרקת SQL, הזרקת דואר אלקטרוני היא כינויה של משפחה שלמה של פרצות המאפשרות למשתמש זדוני לשלוח אלפי הודעות דואר אלקטרוני לרשימת כתובות כרצונו באמצעות יישום וובי פשוט השולח דואר אלקטרוני דוגמת ספר האורחים של אתר מסוים, או טופס אלקטרוני אחר המשתמש בדואר אלקטרוני כאמצעי השליחה.
פרצות מסוג זה משמשות לרוב שולחי דואר זבל אלקטרוני המנצלים את האתרים הפרוצים כדי להפיץ ספאם תחת מסווה של אתר תמים.
איחוד נסיכות מולדובה ונסיכות ולאכיה באוניה פרסונלית תחת אלכסנדרו יואן קוזה ולאחר מכן תחת קרול הראשון, מלך רומניה, יצר ישות מדינית חדשה בשם רומניה.
האיחוד הזה הוביל גם לאיחוד בין יהדות נסיכות מולדובה ובין יהדות ולאכיה ומאוחר יותר, עם התרחבות גבולות רומניה, נכללו ביהדות רומניה גם יהדות טרנסילבניה, כולל מרמורש ובאנאט, יהדות בוקובינה ויהדות בסרביה.
במאה ה-19, עם התארגנות יהדות רומניה כעדה דתית, היהודים נחלקו ל-4 קבוצות עיקריות: רומניוטים, ספרדים, מערביים ופולנים.
בשם "מערביים" כונו אלו שהמשיכו להתפלל בנוסח אשכנז, שכונה ברומניה ritualul occidental, וחלקם הקימו ברומניה בתי כנסת מפוארים, כמו בית הכנסת קורל של בוקרשט, שהוקם בו זמנית ולפי אותן תוכניות כמו בית הכנסת הגדול בווינה.
בשם "פולנים" כונו אלו שהתפללו כפי נוסח ספרד החסידי.
גם חסידי תנועת חב"ד, שהגיעו מהצפון ומהמזרח, התרבו ברומניה, עד כדי כך שהמילה "חבדניק", שובשה קלות ל"חבוטניק" והייתה למילת תיאור של יהודי אדוק ונכנסה לשפה הרומנית כתיאור של אדם אדוק בדתו.
יהודים ספרדים הגיעו לאזור טרנסילבניה של היום וכן לחבל ולאכיה בעיקר, במספר ערים חשובות לרבות קונסטנצה ובוקרשט הבירה.
ישנם בתי כנסת ספרדיים, נטושים ברובם, בטרנסילבניה, בוקרשט וקונסטנצה.
יהודים רומניוטים שורשיים הגיעו לחופי הים השחור, כיום קונסטנצה, עוד לפני הכיבוש הרומאי אך לאחר התגברות האשכנזים והספרדיים נעלמה הקהילה ונסתפגה בקהילות הגדולות.
אותיות עבריות קיימות עד היום בהריסות העיר, סימן ליהודים הרומניוטים שחיו שם..
ברומניה חיו שניים מאבות תנועת החסידות, חיים תירר ואברהם יהושע השיל מאפטא והתפתחו חצרות חסידיות כדוגמת חסידות סאטמר, חסידות בוהוש, שטפנשט ועוד.
ליהדות רומניה לא הייתה זמן רב הנהגה דתית מרכזית וגם לזרמים השונים לא הייתה תמיד הנהגה כזאת וכל קהילה יהודית (לעיתים היו כמה קהילות באותה עיר, לפי הזרמים השונים ולעיתים גם קהילות מתחרות מאותו זרם) הייתה עצמאית ואוטונומית.
בנוסף לרב היו גם מטיפים שתפקידם היה מצומצם יותר והסתכם בנשיאת דרשות בפני קהל המאמינים.
היו גם שוחטים שפעלו תחת השגחת הרב וחזן.
יהדות רומניה בין מלחמות העולם הייתה פלורליסטית מבחינה דתית והייתה בה נוכחות של כמעט כל הזרמים היהודים הדתיים שבמזרח אירופה.
בקרב יהדות זו חיו יחד יהדות אורתודוקסית מסורתית, חסידות, יהדות מתחדשת, נאו-אורתודוקסיה, ספרדים ויהדות לאומית, אך גם בתוך הזרמים האלה לא הייתה אחדות פנימית ברוב המקרים.
החסידות ברומניה התחילה מצפונה, מבוקובינה, צפון מולדובה, בסרביה וצפון טרנסילבניה וירדה בהדרגה דרומה עד פלוישט ובוקרשט.
במסגרת החסידות הרומנית בלטו כמה משפחות של אדמו"רים, משפחות פרידמן, הגר, טברסקי, לנדמן, דרברמדיגר, הלפרין, פרנקל וטיטלבאום.
האשכנזים הישנים הלא-חסידים בלטו בנוכחותם בטרנסילבניה ובבאנאט, אך היו להם נציגי גם באזורים אחרים, אפילו בבוקרשט, שבה לצד הקהילה של היכל קורל הרפורמיסטית פעלו גם שתי קהילות אורתודוקסיות נפרדות, שהתאחדו לאחר מכן.
היהדות ה"מודרנית" התקיימה בכל הערים הגדולות של רומניה, אך היו הבדלים בין החבלים השונים.
ברגאט היהדות המודרנית הייתה בעלת גוון "אורתודוקסי מודרני" רפורמיסטי והתפתחה במסגרת בתי הכנסת המכונים "בית כנסת קורליים" (ביידיש - "כאר-שול" ובתרגום עברי של התקופה - "היכלות כוראליים") .
חלק מרבני הזרם הזה היו תלמידים של בית המדרש לרבנים בברסלאו, של הסמינר הרבני של וינה או בוגרים של בית המדרש לרבנים בברלין שקיבלו גם הסמכה מרבנים רפורמיסטים מוכרים.
היו גם מקרים של רבנים רפורמיסטים בוגרי הסמינר הרבני של פריז והם היו יותר ליברלים מחבריהם, בוגרי הסמינרים האוסטרים והגרמנים, אך גם הם לא הגיעו לקיצוניות.
בכל המקרים היו הרבנים האלה בעלי תואר דוקטור, משכילים ומעורים היטב בפעילות החברתית.
הופעת הזרמים הרפורמיסטים בנסיכויות הרומניות ולאחר איחודן, ברומניה, נבעה במידה מסוימת מכך שהמשכילים בין יהודי רומניה היו קוראים של בעיתון היהודי הרפורמי בשפה הגרמנית, Allgemeine Zeitung des Judentums (העיתון הכללי של היהדות), בעריכתו של לודוויג פיליפסון.
פיליפסון עצמו תמך באמצעות עיתונו במאבקי יהדות רומניה ונתן הדרכה ליוזמי הקמת היכל קורל של בוקרשט.
בשטחי טרנסילבניה, באנאט ומרמורש – שהיו שייכים לממלכת הונגריה עד סוף מלחמת העולם הראשונה – התפצל הציבור היהודי לשלוש לאחר הקרע ביהדות הונגריה ב-1871: אורתודוקסים, נאולוגים וקהילות הסטטוס קוו אנטה העצמאיות.
מרבית רבני הנאולוגים היו בוגרי הסמינר הרבני של בודפשט ואחרים למדו בברסלאו, וינה וברלין.
רוב היהודים היו תומכי התנועה הלאומית ההונגרית, בעיקר הנאולוגים; הן אלה והן האורתודוקסים ראו עצמם כ"מגיארים בני דת משה".
גם הזרם הנאו-אורתודוקסי, ממקור יהודי גרמני, נכח ברומניה, אך בכמות מצומצמת מאוד, בעיקר בבוקובינה, בין דוברי הגרמנית ברמה של שפה ספרותית, שהיו מושפעים מכתבי הרב שמשון רפאל הירש.
תפיסת השלטון ברומניה על ידי הקומוניסטים, בעלי ההשקפה האתאיסטית, הביאה ללחץ ואפילו דיכוי של החיים הדתיים, כל החיים הדתיים, כולל היהודים.
ב-11 באוגוסט 1949 אוחדו בכפייה הקהילות בעלות הריטואל ה"מערבי", החסידי והספרדי תחת ועדי יחיד בהנהגתו של לאון שטרן.
הח'ליפים לבית עבאס היו הח'ליפים שזכו להכרת מרבית העולם האסלאמי בין מחצית המאה ה-8 וראשית המאה ה-16 לספירה.
אבו אל-עבאס עבדאללה א-ספאח 749-754
אבו ג'עפר עבדאללה אל-מנסור 754-775
אבו עבדאללה מחמד אל-מהדי 775-785
אבו עבדאללה מחמד אל-אמין 809-813
אבו אל-עבאס עבדאללה אל-מאמון 813-833
אבו אסחאק מחמד אל-מעתצם באללה 833-842
אבו ג'עפר הארון אל-ואת'ק באללה 842-847
אבו אל-פדל ג'עפר אל-מתוכל עלא אללה 847-861
אבו אל-עבאס אחמד אל-מסתעין באללה הראשון 862-866
אבו עבדאללה מחמד אל-מעתז באללה 866-869
אבו אסחאק מחמד אל-מהתדי באללה 869-870
אבו אחמד טלחה אל-מואפק באללה (ח'ליף בפועל) 875-891
אבו אחמד עלי אל-מכתפי באללה 902-908
הח'ליפים המאוחרים של בית עבאס
אבו אל-פדל ג'עפר אל-מקתדר באללה 908-932
אבו אל-מנסור מחמד אל-קאהר באללה 932-934
אבו אל-עבאס מחמד אל-ראדי באללה 934-940
אבו אסחאק אבראהים אל-מתקי אללה 940-944
אבו אל-קאסם עבדאללה אל-מסתכפי באללה 944-946
אבו אל-קאסם אל-פדל אל-מטיע באללה 946-974
אבו בכר עבד אל-כרים א-טאאע באללה 974-991
אבו אל-עבאס אחמד אל-קאדר באללה 991-1031
אבו ג'עפר עבדאללה אל-קאאם באמר אללה 1031-1075
אבו אל-קאסם עבדאללה אל-מקתדי באמר אללה 1075-1094
אבו אל-עבאס אחמד אל-מוסתזהר באללה 1094-1118
אבו אל-מנסור אל-פדל אל-מסתרשד באללה 1118-1135
אבו עבדאללה מוחמד אל-מקתפי לאמר אללה 1136-1160
אבו מוחמד אלחסן אל-מסתדא באמר אללה 1171-1180
אבו אל-עבאס אחמד א-נאצר לדין אללה 1180-1225
אבו אל-נצר מוחמד א-זאהר באמר אללה 1225-1226
אבו ג'עפר אל-מנסור אל-מסתנצר באללה 1226-1243
אבו אחמד עבדאללה אל-מסתעצם באללה 1243-1258
אבו אל-קאסם אחמד אל-מסתנצר באמר אללה השני 1261–1262
אבו אל-עבאס אחמד אל-חאכם באמר אללה הראשון 1262–1302
אבו אל-רביע סלימאן אל-מסתכפי באללה השני 1302–1340
אבו עבדאללה מחמד אל-ואת'ק באללה השני 1340–1341
אבו אל-עבאס אחמד אל-חאכם באמר אללה השני 1341–1352
אבו אל-פתח אבו בכר אל-מעתצ'ד באללה השני 1352–1362
אבו עבדאללה מחמד אל-מתוכל עלא אללה השני 1362–1383
אבו יחיא זכריא אל-מסתעצם באללה השני 1386–1389.
אבו עבדאללה מחמד אל-מתוכל עלא אללה השני (שוב) 1389–1406.
אבו אל-פצ'ל אל-עבאס אל-מסתעין באללה השני 1406–1412.
אבו אל-פתח דאוד אל-מעתדד באללה השלישי 1412–1441.
אבו אל-רביע סלימאן אל-מסתכפי באללה השלישי 1441–1450
אבו אל-בקאא חמזה אל-קאאם באמר אללה השני 1450–1455
אבו אל-מחאסן יוסף אל-מסתנג'ד באללה השני 1455–1479
אבו אל-עז עבד אל-עזיז אל-מתוכל עלא אללה השלישי 1479–1498
אבו אל-צבר יעקוב אל-מסתמסכ באללה 1498–1509