tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מקום ראשון Velkopopovický Kozel Medium - בירה צ'כית של השנה, צ'כיה
מקום 3 Velkopopovický Kozel výčepní tmavý - פרסי הבירה האוסטרליים, אוסטרליה
מקום 3 Velkopopovický Kozel Premium - פרסי בירה אוסטרליים, אוסטרליה
מקום 1 Velkopopovický Kozel Premium - גביע הבירה העולמי, ארצות הברית
מקום ראשון Velkopopovický Kozel výčepní tmavý - פרסי הבירה האוסטרליים, אוסטרליה
מקום 1 Velkopopovický Kozel Premium - פסטיבל בירה, הלסינקי, פינלנד
בירה כהה של השנה - בחירת הקוראים, Pivní kurýr, צ'כיה
קוזמה ניקולייביץ' דרביאנקו (; 14 בנובמבר 1904 – 30 בדצמבר 1954) היה גנרל בצבא האדום אשר מילא תפקידים בכירים במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-2 בספטמבר 1945 חתם על מסמך הכניעה של האימפריה היפנית מטעם ברית המועצות.
לאחר המלחמה – בכיר במודיעין הצבאי של הצבא האדום.
דרביאנקו נולד במשפחת איכרים בכפר קוסינובקה, שבפלך קייב של האימפריה הרוסית (כיום נמצא הכפר בתחומי מחוז צ'רקסי של אוקראינה).
לאחר סיום בית ספר יסודי נאלץ לצאת לעבודה כדי לעזור בפרנסת המשפחה.
בשנת 1924 סיים בית הספר לקצינים בקייב.
שירת כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד פלוגה ביחידה צבאית שהוצבה בעיר חרקוב.
בשנת 1929 עבר לשרת במטה המחוז הצבאי של קייב.
בשנת 1933 התקבל ללימודים בפקולטה למזרחנות של האקדמיה הצבאית במוסקבה (בפקולטה הוכשרו קציני מודיעין שהיו עתידים לפעול במזרח הרחוק).
במהלך לימודיו באקדמיה למד יפנית ואנגלית.
סיים את האקדמיה בשנת 1936 והוצב לשרת במטה המודיעין הצבאי במוסקבה.
בשנת 1937 נסע לספרד, שם נטל חלק במבצעים חשאים של המודיעין כנגד צבאו של גנרל פרנסיסקו פרנקו , במהלך מלחמת האזרחים.
בשנת 1938 פעל בצפון סין, עסק בהספקת נשק ותחמושת לצבאו של צ'אן קאי שק.
לאחר שובו לברית המועצות מסין מונה לראש מדור במטה המודיעין והועלה לדרגת רב-סרן.
לאחר תחילת מלחמת החורף ביקש לצאת ללחימה בחזית.
בקשתו נענתה והוא מונה לקצין אג"מ של חטיבה למבצעים מיוחדים.
על פועלו במהלך המלחמה עוטר בעיטור הכוכב האדום והועלה לדרגת קולונל.
ב-1940 מונה דרביאנקו לסגן ראש אגף המודיעין במחוז הצבאי הבלטי (כוחות הצבא האדום שהוצבו במדינות הבלטיות שזה עתה סופחו לברית המועצות).
עם פתיחת המתקפה הגרמנית ביוני 1941, מונה לראש אגף המודיעין של החזית הצפון-מערבית.
באוגוסט 1941 הוביל פשיטה לעורף הגרמני באזור סטאראיה רוסה.
במהלך הפשיטה, הכוח בפיקודו של דרביאנקו, השתלט על מחנה שבויים סובייטים.
כ-2,000 חיילי הצבא האדום שוחררו מן השבי וחזרו עם חייליו של דרביאנקו לשטח שבשליטת הצבא האדום.
במאי 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה לראש מטה הארמייה ה-53. לקח חלק בקרב קורסק, מתקפת בלגורוד-חרקוב ובקרב דנייפר.
בדצמבר 1943 עבר להיות ראש מטה של הארמייה ה-57. נטל חלק בקרב קורסון-צ'רקאסי, במבצע לשחרור אודסה.
ביוני 1944 עבר למטה ארמיית המשמר הרביעית, עמה נטל חלק ב: מבצע יאשי-קישינב, מצור על בודפשט ומתקפת וינה.
ב־20 באפריל 1945 הועלה לדרגת גנרל-לייטננט.
בתום המלחמה באירופה היה חבר בוועדה המשותפת של בעלות הברית לניהול אזרחי של אוסטריה.
ביוני 1945 נשלח למזרח הרחוק של ברית המועצות, למלא תפקיד של ראש מטה הארמייה ה-35. אך בהגיעו לשם, קיבל הנחיה להמשיך לוולדיבוסטוק למטה של מרשל אלכסנדר ואסילבסקי.
שם קיבל דרביאנקו פקודה חתומה בידי יוסיף סטלין עצמו – לטוס לפיליפינים ולהצטרף כנציג ברית המועצות למטה של גנרל דאגלס מקארתור.
ב-2 בספטמבר 1945 השתתף דרביאנקו בטקס חתימה על מסמך הכניעה של האימפריה היפנית על סיפונה של אוניית מערכה מיזורי.
הוא חתם על כתב הכניעה כנציג ברית המועצות.
לאחר המלחמה שירת דרביאנקו בוועדת בעלות הברית לפיקוח על יפן.
במסגרת תפקידו סייר כמה פעמים בהירושימה ונגסאקי, לבחינת נזקי פצצות האטום שהוטלו עליהן.
הוא העביר דו"חות מפורטים על מה שראה למודיעין הצבאי הסובייטי ומשם המידע הועבר למדענים, שעסקו בפיתוח פצצת האטום של ברית המועצות.
באוגוסט 1950 עזב דרביאנקו את יפן ושב לברית המועצות.
הוא מונה למרצה בכיר באקדמיה צבאית-דיפלומטית (מוסד שהכשיר קציני ריגול).
ב־1952 מונה לראש חטיבת המידע במודיעין הצבאי הסובייטי.
קוזמה דרביאנקו מת במוסקבה ב-30 בדצמבר 1953 ממחלת הסרטן.
ב-7 במאי 2007 הכריז נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו כי הוא מעניק לקוזמה דרביאנקו תואר "גיבור אוקראינה"
רחבות בחרקוב וויניצה קרויים על שמו.
קוזיי טונצ'לי (בטורקית: Kuzey Tunçelli; נולד ב-30 באוגוסט 2007) הוא שחיין טורקי, אלוף אירופה (בלגרד 2024) ושיאן עולם לנוער במשחה ל-1500 מטר חופשי ואלוף עולם לנוער (נתניה 2023) במשחים ל-800 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי.
באליפות טורקיה שנערכה באדירנה ב-27 באפריל 2023 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר בשיא לאומי חדש של 14:56.67 דקות ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה בן 15 ומטה ששחה במשחה מתחת ל-15 דקות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בפברואר 2024, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:59.76 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 14:54.98 דקות והקדים את אלוף העולם גרגוריו פלטריניירי מאיטליה (14:55.19 דקות) שסיים תשיעי.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 7:48.53 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד שבסרביה ביוני אותה שנה, הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:55.64 דקות, לפני מיכאילו רומנצ'וק מאוקראינה (15:00.99 דקות) וזאלאן שרקן מהונגריה (15:06.67 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:54.12 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 7:53.92 דקות ועלה חמישי לגמר.
שבועיים לאחר מכן, באליפות אירופה לנוער שנערכה בווילנה שבליטא בתחילת יולי, הוא זכה בשתי מדליות זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 7:48.01 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש לנוער של 14:41.89 דקות.
קוזמו גורדון לאנג (, 31 באוקטובר 1864 – 5 בדצמבר 1945) היה ארכיבישוף של קנטרברי שהוביל את הכנסייה האנגליקנית בתקופות של משברים חברתיים ופוליטיים.
הוא היה דמות מרכזית בהתפטרות המלך אדוארד השמיני והתמודד עם האתגרים של מלחמת העולם השנייה.
לאנג נודע בתמיכתו ברפורמות חברתיות ובהתנגדותו לפשיזם.
לאחר פרישתו ב-1942, הוא המשיך בפעילות דתית וציבורית עד מותו.
קוזמו גורדון לאנג נולד ב-31 באוקטובר 1864 במנזר פיוי, אברדינשייר, סקוטלנד, למשפחת כמרים.
אביו, ג'ון מרשל לאנג, היה כומר בכנסייה של סקוטלנד, ואמו, האנה אגנס לאנג, תמכה בקריירה הדתית של בעלה וילדיה.
קוזמו היה הבן השלישי במשפחה, והתחנך בבית ספר מקומי לפני שעבר ללמוד באוניברסיטת אברדין ואוניברסיטת אוקספורד.
במהלך שנות הקריירה שלו, קוזמו גורדון לאנג התקדם במהירות בתפקידים הדתיים השונים בכנסייה האנגליקנית, כשהוא מראה כישורים יוצאי דופן בניהול והובלה רוחנית.
בשנים הראשונות של המאה ה-20, הוא קיבל מספר תפקידים חשובים שסייעו לו להתבלט כדמות מרכזית בכנסייה.
בשנת 1901, לאנג מונה לבישוף של סטפני, תפקיד בו הוא התמודד עם אתגרים רבים בקהילה עירונית רב-גונית בלונדון.
הוא הקדיש את זמנו לשיפור תנאי החיים של העניים ולעבודה עם קבוצות חברתיות שונות, כולל מהגרים ופועלים.
בשנת 1908, לאנג מונה לבישוף של יורק, אחד התפקידים המרכזיים בכנסייה האנגליקנית.
בתפקיד זה, הוא המשיך להדגיש את חשיבות המעורבות החברתית של הכנסייה והתמקד בנושאים של צדק חברתי ושוויון.
תקופתו ביורק אופיינה ביכולת מנהיגות רבת השפעה וביכולת לשלב בין דרישות הדת לצורכי החברה המודרנית.
ב-1928, הגיע לשיא הקריירה שלו כשמונה לארכיבישוף של קנטרברי, התפקיד החשוב ביותר בכנסייה האנגליקנית.
כהונתו כארכיבישוף נמשכה עד 1942, והיא כללה תקופות של אתגרים גדולים, כמו עליית הפשיזם באירופה ומלחמת העולם השנייה.
לאנג היה ידוע כמנהיג חזק ורב השפעה, שהתמודד עם נושאים חברתיים ופוליטיים רבים תוך שמירה על ערכי הכנסייה.
כהונתו כארכיבישוף מקנטרברי של קוזמו גורדון לאנג
ב-1928, קוזמו גורדון לאנג מונה לארכיבישוף של קנטרברי, התפקיד החשוב ביותר בכנסייה האנגליקנית.
כהונתו נמשכה עד 1942 והיא אופיינה בשינויים משמעותיים ובאתגרים רבים, הן בכנסייה והן בחברה הבריטית בכלל.
מינויו של לאנג לארכיבישוף של קנטרברי הגיע לאחר שנות שירות רבות בכנסייה, במהלכן הוכיח את עצמו כמנהיג דתי וכמנהל מיומן.
טקס ההכתרה נערך בקתדרלת קנטרברי, מקום מושבו של הארכיבישוף.
במהלך כהונתו, לאנג התמקד בשמירה על ערכי הכנסייה ובהתאמתם לעולם המודרני.
הוא עמד בראש הכנסייה בתקופה של שינויים חברתיים ופוליטיים משמעותיים, כולל עליית הפשיזם באירופה ומלחמת העולם השנייה.
לאנג היה תומך נלהב ברפורמות חברתיות ופעל למען שוויון וצדק חברתי.
לאנג היה ידוע בעמדותיו הנחרצות נגד הפשיזם ונגד רדיפת היהודים באירופה.
הוא היה דמות מרכזית בניהול הכנסייה בתקופת המלחמה, והוביל ימים לאומיים של תפילה ותמיכה מוסרית לציבור הבריטי.
בנוסף, הוא התנגד להפצצות על ערים גרמניות והביע תמיכה במתנגדי מצפון לשירות צבאי.
אחת התקופות הקשות ביותר בכהונתו של לאנג הייתה בעת המשבר של התפטרות המלך אדוארד השמיני.
לאנג היה מעורב בהחלטות הקשורות להתפטרות המלך והיה נתון לביקורת ציבורית על התנהלותו בנושא זה.
לאחר 14 שנות כהונה, לאנג פרש מתפקידו במרץ 1942, בשל הלחץ והעומס שהביאו מלחמת העולם השנייה.
הוא הוחלף על ידי ויליאם טמפל, שגם הוא נחשב למנהיג חזק בכנסייה.
כהונתו של קוזמו גורדון לאנג כארכיבישוף של קנטרברי לא הייתה חפה ממחלוקות וביקורות, הן מבית והן מחוץ.
למרות תרומתו הגדולה לכנסייה ולחברה הבריטית, הוא התמודד עם מספר משברים שגררו ביקורת ציבורית ופנימית.
משבר התפטרות המלך אדוארד השמיני
אחת המחלוקות הגדולות ביותר במהלך כהונתו של לאנג הייתה התפטרות המלך אדוארד השמיני בשנת 1936. לאנג היה מעורב בתהליך ההתפטרות ותמך בממשלה שהובילה להתפטרות המלך, בטענה שאדוארד לא היה מתאים להמשיך ולכהן בתפקיד.
לאחר ההתפטרות, לאנג נשא נאום רדיו בו ביקר את המלך על התנהלותו.
נאום זה נתפס על ידי רבים כמתנשא וספג לביקורת חריפה הן מצד הציבור והן מצד תומכי המלך.
ביקורת על מדיניותו החברתית והפוליטית
לאנג היה תומך נלהב ברפורמות חברתיות ובמאבק נגד הפשיזם.
עמדותיו הפוליטיות והחברתיות לעיתים קרובות עוררו התנגדות וביקורת, במיוחד מצד גורמים שמרניים יותר בכנסייה ובחברה הבריטית.
למרות זאת, לאנג המשיך לדבוק בעמדותיו ופעל למען שוויון וצדק חברתי, גם כאשר נתקל בהתנגדות.
התמודדות עם מלחמת העולם השנייה
תקופת מלחמת העולם השנייה הציבה אתגרים רבים בפני לאנג.
הוא נאלץ להתמודד עם סוגיות מורכבות כמו הפצצות על ערים גרמניות ושירות צבאי למתנגדי מצפון.
לאנג הביע את התנגדותו להפצצות על ערים גרמניות והעניק תמיכה למתנגדי מצפון לשירות צבאי, עמדות שלא תמיד היו פופולריות והובילו לביקורת נוספת על מנהיגותו.
לאחר קריירה ארוכה ומכובדת בכנסייה האנגליקנית, קוזמו גורדון לאנג פרש מתפקידו כארכיבישוף של קנטרברי במרץ 1942. ההחלטה לפרוש נבעה מהלחץ והעומס שהביאו מלחמת העולם השנייה, ומההבנה כי אדם צעיר יותר יהיה מתאים להתמודד עם האתגרים של תקופת השיקום שלאחר המלחמה.
בתקופת הפרישה שלו, לאנג לא פרש לחלוטין מחיים ציבוריים.
הוא המשיך להיות פעיל בעשייה דתית וציבורית, ואף על פי שלא היה בתפקיד רשמי, הוא שמר על קשרים קרובים עם הכנסייה ועם דמויות מפתח בה.
במהלך תקופה זו לאנג הקדיש זמן לכתיבה ולמחקר, והוציא מספר ספרים ומאמרים בנושאי תאולוגיה ונושאים חברתיים.
הוא המשיך לתמוך במאמצים חברתיים ורפורמות דתיות, והיה מעורב בפעילויות שונות לתמיכה בקהילה ובמאבק בעוני ובאי-שוויון חברתי.
קוזמו גורדון לאנג נפטר ב-5 בדצמבר 1945, בגיל 81, בביתו בריצ'מונד, סורי, אנגליה.
מורשתו ממשיכה להשפיע על הכנסייה האנגליקנית ועל החברה הבריטית, והוא זכור כאחד מהמנהיגים הדתיים החשובים והמשפיעים ביותר של תקופתו.
תרומתו לכנסייה האנגליקנית ולחברה הבריטית כוללת תמיכה ברפורמות חברתיות, מעורבות פעילה בנושאים פוליטיים וחברתיים, ומחויבות עמוקה לערכים דתיים ורוחניים.
קוזמה מיניץ' זכרייב סוחורוקי (רוסית: Кузьма́ Ми́нич Заха́рьев Сухору́кий) (1570 לערך - 21 במאי 1616) היה סוחר רוסי, אשר יחד עם הנסיך דימיטרי פוז'ארסקי ארגן התקוממות עממית בניז'ני נובגורוד כנגד כיבוש רוסיה בידי האיחוד הפולני-ליטאי.
הצלחת התקוממות זו הובילה לבסוף לניצחון רוסי בקרב על מוסקבה (1612) וסוף הכיבוש הפולני-ליטאי.
מינין ופוז'ארסקי היו לגיבורים לאומיים בתרבות הרוסית ונתכבדו בהקמת אנדרטת מינין ופוז'ארסקי בקרמלין לזכרם.
מינין, יליד בלחנה, היה קצב מצליח בניז'ני נובגורוד.
כאשר החלה להתארגן תנועה פטריוטית עממית לארגון חילות מתנדבים בעיר הולדתו, בחרו הסוחרים את מינין, שהיה חבר אמין ומכובד בגילדת הקצבים, לפקח על הטיפול בקרנות הציבוריות שהם תרמו לגיוס ולציוד הצבא המתנדב השני (רוסית: Второе народное ополчение).
צבא מתנדבים זה, בפיקודו של הנסיך פוז'ארסקי, זכה להערכה על שחרור הקרמלין במוסקבה מכוחות הפולנים ב-1 בנובמבר 1612. מינין התבלט בקרבות גם כמפקד מיומן והפך לאציל וחבר הדומה הבויארית תחת הצאר הרוסי שנבחר, מיכאיל רומנוב.
מינין מת בשנת 1616 ונטמן בקתדרלת הארכאנגל של ניז'ני נובגורוד.
כיכר מרכזית בעיר נקראת על שמו ועל שם הנסיך פוז'ארסקי.
קוזי מאכל בשר ואורז מהמטבח העיראקי, הנחשב לאחד המאכלים הלאומיים של עיראק, אך נפוץ גם במדינות המפרץ הפרסי וטורקיה.
המאכל מורכב מבשר טלה המבושל באיטיות ומוגש עם אורז בליווי אגוזים קלויים וצימוקים.
שם המאכל נגזר מהמילה הערבית קוזי (قوزي) שמקורה בטורקית עות'מאנית (kuzı) ופירושה טלה.
למאכל גרסאות נוספות הנפוצות במדינות ערביות שונות:
בערב הסעודית ובתימן נקרא מדפון (مدفون) – טלה עטוף באלומיניום ומתבשל בחום גבוה.
בעומאן ובאיחוד האמירויות נקרא שוואה (شِواء) – בשר מתובל העטוף בעלי דקל ומבושל בתנור תת-קרקעי.
בירדן ובסוריה נקרא זרב (زرب) – בשר חתוך המבושל עם ירקות ובצק.
במדינות צפון אפריקה נקרא הניית' (حنيذ) – בשר המבושל בטאבון חם.
קוטב של גוף המסתובב סביב צירו הוא אחת משתי הנקודות על פני הגוף שדרכן עובר ציר הסיבוב.
שני הקטבים הם הנקודות היחידות על פני הגוף שלא נמצאות בתנועה סיבובית סביב הציר.
בפרט מתייחס מושג זה לשני הקטבים של כדור הארץ, ובאופן כללי יותר, לשני הקטבים של כל גרם שמים הסובב סביב ציר מוגדר.
לא לכל הגופים המסתובבים ניתן להגדיר קטבים, הואיל וקיימים גופים, כמו למשל היפריון, ירחו של שבתאי, שאין להם ציר סיבוב קבוע.
שני הקטבים של כדור הארץ הם הקוטב הצפוני והקוטב הדרומי.
הם נמצאים בקו הרוחב המקסימלי (90°), ולכן מהקוטב הצפוני ניתן לנוע רק דרומה ומהקוטב הדרומי רק צפונה.
בנוסף לקטבים הגאוגרפיים יש לכדור הארץ קטבים מגנטיים שאינם נמצאים בהכרח במיקום של הקטבים הגאוגרפיים.
בניגוד לקטבים הגאוגרפיים, מיקומם של הקטבים המגנטיים משתנה בהתאם לשדה המגנטי של כדור הארץ.
רוב הגופים הגדולים ביקום סובבים סביב צירם, ועל כן יש להם תנע זוויתי גם אם הם לא נעים סביב גוף אחר.
חלק גדול מגופים אלו מייצר שדה מגנטי, שכיום מקובל להסבירו בעזרת תאוריית הדינמו.
על פי תאוריה זו, השדה המגנטי נוצר על ידי זרמים חשמליים בתוך הגוף.
הכוח שמניע את ה"דינמו" הוא סיבוב הגוף סביב צירו, והזרמים זורמים דרך מוליכים חשמליים.
כך למשל, בכדור הארץ - המוליך הוא הברזל הנוזלי שנמצא בעומק רב, ואילו בשמש - המוליך הוא הפלזמה שמרכיבה את רובה.
השפעת הסיבוב על השדה המגנטי אינה ישירה, ועל כן הקטבים המגנטיים של הגוף אינם מתלכדים עם הקטבים הגאוגרפיים, אבל לרוב הם קרובים אליהם.
יתרה מכך, הקטבים המגנטיים, בדרך כלל אינם קבועים; מיקומם משתנה עם הזמן, והוא אף יכול להתהפך לעיתים.
כך, השדה המגנטי של השמש מתהפך כל 11 שנים, ואחת ממשימותיה של הגשושית יוליסס, שנעה במסלול שמאפשר לה לצפות בקטבים הגאוגרפיים של השמש, היא לספק נתונים שיעזרו להבין טוב יותר את היווצרות השדה המגנטי בשמש ואת המבנה שלו.
מלבד שני הקטבים הגאוגרפיים, המהווים את נקודות החיתוך של ציר סיבוב כדור הארץ עם פני השטח, נהוג להגדיר על פני כדור הארץ גם שני סוגים של קטבים מגנטיים.
הקטבים המגנטיים האמיתיים נמצאים בשתי הנקודות בהן כיוון השדה המגנטי של כדור הארץ בגובה פני הקרקע מהווה אנך לפני כדור הארץ.
מצפן שמוצב שם באופן מאוזן לא יפעל, ויצביע על כיוון אקראי, ואילו מצפן שמוצב באופן אנכי יצביע כלפי מעלה או כלפי מטה.
השמות קוטב מגנטי צפוני וקוטב מגנטי דרומי נבחרו בהתאמה לשמות של הקטבים הגאוגרפיים הסמוכים להם, אך מבחינה פיזיקלית, הקוטב המגנטי הצפוני של כדור הארץ הוא למעשה קוטב גאוגרפי דרומי, ולהפך.
בניגוד לקטבים הגאוגרפיים, אין הקטבים המגנטיים נמצאים על קו אחד שעובר דרך מרכז כדור הארץ, והדבר נובע מצורתו המורכבת של השדה המגנטי.
כקירוב ראשון לשדה מגנטי זה ניתן להתייחס אליו כאל מגנט דו-קוטבי (מגנט דיפולי) שיושב במרכז כדור הארץ.
כיוונו של מגנט דמיוני זה נמצא בזווית של כ-11° יחסית לציר הסיבוב של כדור הארץ, והנקודות בהן חותך ישר העובר בכיוון ציר המגנט את פני כדור הארץ נקראות "קטבים גאומגנטיים".
נקודות אלו היו נמצאות במיקום של הקטבים המגנטיים רק אם השדה המגנטי של כדור הארץ היה שדה דו-קוטבי מדויק.
כל כוכבי הלכת במערכת השמש סובבים סביב השמש וסביב צירם.
ציר זה נוטה בזווית מסוימת יחסית למישור שמתווה מסלולם סביב השמש.
אם ציר הסיבוב נמצא במאונך למישור הסיבוב, אז מהקטבים השמש תיראה באופק במשך כל השנה.
זה המצב, בקירוב רב, בכוכב חמה שציר הסיבוב שלו נמצא בהפרש של 0.01° בלבד יחסית לאנך זה.
אולם, בכוכבי לכת אחרים המצב שונה.
כך למשל, ציר הסיבוב של כדור הארץ נמצא בזווית של 66.6° יחסית למישור המילקה, או 23.4° יחסית לאנך למישור זה.
המשמעות היא שבקטבים של כדור הארץ (כמו גם במרבית כוכבי הלכת), השמש תיראה במשך חצי שנה רצופה (בקיץ) ולא תיראה במשך מחצית השנה השנייה (בחורף).
אם הזווית בין ציר הסיבוב ומישור הסיבוב סביב השמש גדולה יחסית, כמו בכדור הארץ, אז צפוי לשרור בקטבים אקלים קר במשך כל השנה, משום שזווית הפגיעה של קרני השמש באזור הקוטב, גם בחצי השנה המוארת, היא נמוכה.
המשמעות היא שכמות הקרינה ליחידת שטח באזור הקטבים נמוכה יחסית לגודלה באזור קו המשווה למשל.
לעומת זאת, אם הזווית בין ציר הסיבוב למישור היא נמוכה, כמו במקרה של אורנוס או של כוכב הלכת הננסי פלוטו, אז יתקיים בקוטב הפרש טמפרטורות גדול מאוד בין חצי השנה המוארת, שבה קרני השמש מגיעות בזווית כמעט ישרה לפני הקרקע, ובין חצי השנה החשוכה.
האקלים השורר בקטבים הוא קר ויבש במשך כל ימות השנה; הטמפרטורות נמוכות וכמות המשקעים מעטה.
בחורף, השמש בכלל לא נראית מהקטבים, אבל אפילו בקיץ, הצפיפות הנמוכה של קרינה ליחידת שטח לא מאפשרת התחממות משמעותית.
בנוסף, המסלול של הקרניים באטמוספירה ארוך יותר באזור הקטבים, ובמהלכו הן עוברות פיזור ובליעה, ולכן עוצמתן עם הגיען לפני הקרקע היא נמוכה.
סיבה נוספת לקור בקטבים הוא צבעם הלבן של הקרח והשלג שנמצאים שם.
גופים לבנים מחזירים אחוז גבוה מהקרינה הפוגעת בהם חזרה לאטמוספירה ולחלל יחסית למשטחים כהים יותר, כמו צמחייה.
זווית הנטייה של ציר סיבוב כדור הארץ יחסית לאנך למישור המילקה קובעת את גובה השמש בשמים.
בשיא הקיץ, בהיפוך הקיץ, השמש נראית בקטבים בזווית של 23.4° מעל האופק, והיא לעולם לא מתרוממת גבוה יותר.
נקודת השוויון האביבית מסמלת בקטבים את המעבר בין חורף לקיץ, או בין חצי שנה חשוכה לחצי שנה מוארת; בנקודת השוויון הסתווית מתרחש ההפך.
עקב הטמפרטורה הקרה בקטבים ומיעוט אנרגיית החום המגיעה אליהם, התאיידות מי הים באזור היא נמוכה, ולכן גם כמות המשקעים שם נמוכה.
בגלל הקור העז וההתאיידות הנמוכה, גם הלחות של האוויר היא נמוכה, כלומר האוויר בקטבים יבש.
הקור העז מקפיא את המים והפשרתם היא נדירה, ולכן הצטברו באזור הקטבים קרחונים שמכסים אזורים נרחבים באוקיינוס הקרח הצפוני וביבשת אנטארקטיקה.
כתוצאה מתזוזת מדף הקרח באנטארקטיקה, המיקום של הקוטב הדרומי על פני הקרח משתנה במשך השנים, אולם מיקומו על פני הקרקע, מתחת לשכבת הקרח העבה הוא קבוע למדי.
בטווח זמן גדול יותר, של מיליוני שנה, נדידת היבשות גורמת לקטבים "לנוע" על פני היבשות והאוקיינוסים.
למעשה, היבשות הן אלו שנעות על פני מעטפת כדור הארץ, ונכון יותר לומר שיבשות שהיו באזורי הקטבים בזמנים קדומים, יכולות להיות היום במקום שונה לחלוטין.
בשנת 1905 כאשר פיתח אלברט איינשטיין את תורת היחסות הפרטית, הוא מצא שהזמן בקטבים ינוע מהר יותר מאשר בקו המשווה משום שהקטבים נמצאים במנוחה, ואילו נקודה על קו המשווה נמצאת בתנועה סביב ציר הסיבוב.
אפקט זה, שבו הזמן נע במהירות נמוכה יותר במערכת שנמצאת בתנועה, קרוי התארכות זמן והוא אפקט שנמדד מאז בניסויים רבים.
תורת היחסות הכללית, שגם אותה פיתח איינשטיין, חוזה אפקט נוסף של התארכות זמן הנובע מכוח הכבידה.
על פי האפקט הכבידתי, באזור שיש בו שדה כבידה חזק, הזמן ינוע לאט יותר.
בעקבות התנועה הסיבובית של כדור הארץ סביב צירו פועל עליו כוח צנטריפוגלי שעוצמתו גדולה באזור קו המשווה.
כוח זה גורם לכדור הארץ להיות פחוס מעט, כלומר היקפו לאורך קו המשווה גדול מהיקפו לאורך אחד ממרידיאנים.
המשמעות היא שהקטבים קרובים יותר למרכז כדור הארץ מאשר קו המשווה, ולכן כוח הכבידה בהם חזק יותר.
כתוצאה מאפקט זה, הזמן בקטבים נע לאט יותר, ובקירוב רב שני האפקטים מבטלים זה את זה.
איינשטיין עצמו, ורבים אחרים, לא לקחו בחשבון את האפקט הכבידתי, גם לאחר פרסומה המלא של תורת היחסות הכללית.
התחזית המוטעית לגבי אפקט התארכות הזמן שיימדד בניסוי, מופיעה כאמור במאמר המקורי של איינשטיין.
אולם, הטעות לא תוקנה ולא ניתנה לגביה הערת שוליים מתאימה גם בפרסומים מאוחרים יותר של המאמר.
נפת קוזנצה (באיטלקית: Provincia di Cosenza) היא נפה במחוז קלבריה שבאיטליה.
בירתה של הנפה בעיר קוזנצה.
הנפה גובלת בנפת פוטנצה ובנפת מטרה במחוז בזיליקטה בצפון, בנפת קטנזארו ובנפת קרוטונה בדרום, בים היוני במזרח ובים הטירני במערב.
קוזנצה (באיטלקית: Cosenza) היא עיר הבירה של נפת קוזנצה שבמחוז קלבריה שבדרום איטליה.
אוכלוסיית העיר מנתה 69,376 תושבים בשנת 2011 והאזור האורבני של העיר מונה מעל 260,000 תושבים.
קוזנצה היא עיר עתיקה והיא מקום מושבה של האקדמיה של קוזנצה (Accademia Cosentina), שהיא האקדמיה השנייה לפילוסופיה וללימודי ספרות שנוסדה בממלכת נאפולי בשנת 1511 ואחת הוותיקות באירופה.
עד היום מהווה העיר מרכז תרבותי ופועלים בה מספר מוזיאונים, תיאטראות, ספריות ושוכן בה הקמפוס של אוניברסיטת קלבריה.
קוזנצה ממוקמת על מפגש הנהרות בוסנטו (Busento) וקרתי (Crati) בגובה של 238 מטרים מעל פני הים בעמק בין מישור סילה (Sila) ורכס הרי החוף.
העיר העתיקה השוכנת למרגלות המצודה הנורמנית, שוכנת על גדת נהר קרתי.
העיר החדשה משתרעת כלפי צפון על מישור מעבר לנהר הבוסנטו.
בהיותה מוקפת כמעט לחלוטין ברכסי הרים, קוזנצה היא עיר שהמיקרו-אקלים שלה כמעט ולא מושפע מהאקלים הים התיכוני.
ימי החורף בה קרים וימי הקיץ חמים.
העיר העתיקה קונסנטיה (Consentia), בירתו של השבט ההאיטלי, הברוטים, הייתה מוצב קדמי של העמים האיטליים כנגד ההשפעה ההלניסטית של יוון הגדולה בדרום איטליה.
באזור זה התנהל קרב פנדוסיה (Pandosia), בו הביס צבא קטן מבני שבטי הברוטים והלוקאנים את הצבא בהנהגת דודו של אלכסנדר הגדול, אלכסנדר אפירוס.
במשך מאות השנים הבאות קוזנצה שמרה על אופי מיוחד יחד עם ערים אחרות באזור.
תחת שלטונו של אוגוסטוס קיסר היא הפכה לתחנת דרכים חשובה על דרך פופיליה (Via Popilia) שקישרה בין קלבריה לבין סיציליה.
בתקופת האימפריה הרומית, למרות שהייתה רק קולוניה, נהנתה העיר מזכויות מוניציפליות.
בשנת 410 לספירה, כבש אלאריק הראשון, מלך ההוויזיגותים את רומא ונעשה לכובש הזר הראשון של העיר לאחר 800 שנה.
כאשר הוא עזב את רומא, לקח אלאריק עמו שלל רב.
על פי ההיסטוריון הגותי יורדנס, עזב אלאריק את רומא בראש חייליו ופניו דרומה.
כאשר הם הגיעו לאזור קוזנצה, הוא מת.
אין מידע כיצד קרה הדבר.
יש המאמינים שהוא מת כתוצא ממחלה.
אחרים גורסים כי הוא נהרג בקרב.
בכל אופן, חייליו של אלאריק קברו אותו בקבר שהיה קבר יוצא דופן.
נאמר שמקום קבורתו היה על מפגש הנהרות בוסנטו וקרתי.
כוח גדול של עבדים הועסק בהטיית מי הבוסנטו כדי לאפשר את הקמתו של קבר מספיק גדול עבור אלאריק, סוסו והשלל שלקח בכיבושיו.
כאשר הושלם בניין הקבר, הוסט הנהר בחזרה לנתיבו המקורי והקבר כוסה במים.
כדי שאף אחד לא יחשוף את מקום הקבר, הוצאו להורג כל העבדים שעסקו במלאכה.
במאות השנים שלאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית, סירבו כמה ערים בנפת קוזנצה, הידועה בהן רוזאנו (Rossano), להכיר בשלטונם של הברברים.
תחת זאת, בזכות הביצורים החזקים שלהן, שמרו הערים הללו על עצמאותן במשך מאות שנים, כשרידים האחרונים של האימפריה הרומית.
מסיבה זו נחשבה קוזנצה לשטח ביזנטי עד לפלישת הלומברדים.
בהיותה בתווך בין הסרצנים לבין הלומברדים, קוזנצה הוחרבה ונבנתה מחדש בשנת 988 לערך, רק כדי להיהרס שוב בראשית המאה ה-11. בניסיון להימלט מגורל אכזר, נטשו אותה תושבי העיר ומצאו מקלט בגבעות הסובבות אותה, שם בנו כפרים קטנים.
במחצית הראשונה של המאה ה-11, קלבריה הלומברדית נעשתה לדוכסות פאודלית של הנורמנים וקוזנצה הייתה לבירתה.
עד מהרה מרדה העיר כנגד שלטונו של רוג'ריו הראשון והיא נלכדה על ידו לאחר מצור ארוך.
בסופו של דבר, בתקופת שלטון בית הוהנשטאופן (Hohenstaufen), הייתה העיר למקום מושבה של הקוריה של קלבריה.
לפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה היה עניין מיוחד בקוזנצה.
הוא עסק רבות בבניינה של העיר ובקידום הפעילות הכלכלית בה וייסד בה יריד שנתי חשוב.
בהמשך נלחמה קוזנצה נגד השלטון של בית אנז'ו, בתמיכת הכמורה.
במקביל להתפשטותו של המרד בעמקים הסמוכים, העיר הייתה מעורבת בקרב בין בית אנז'ו לבין כתר אראגון.
ב-1432 הפך לואי השלישי את מצודת קוזנצה למקום מגוריו וכשהוא נפטר ב-1434 הוא נקבר בקתדרלה של העיר.
ב-1500, למרות התנגדותה, נכבשה קוזנצה על ידי צבא ספרדי.
במהלך המאה ה-16, חוותה העיר תקופה של התרחבות והייתה למקום מושבו של המשנה למלך של קלבריה.
באותה תקופה גדלה חשיבותה התרבותית הודות להקמתה של האקדמיה.
ב-1707 ירשו האוסטרים את הספרדים כשליטי ממלכת נאפולי ולאחריהם שלט בית בורבון.
לאחר תקופה קצרה בה היה האזור חלק מהרפובליקה של נאפולי, חזרה העיר לשלטון בית בורבון.
בין השנים 1806–1815 נלחמה קוזנצה באופן אמיץ כנגד הפולשים הצרפתים.
שלטון דיכוי אכזרי אפיין את התקופה וב-1813 הוצאו להורג מורדים רבים בעיר, שהייתה עריסתם של אגודות הקרבונארי.
המהומות של 1821 ו-1837 בישרו את תחילתו של איחוד איטליה.
מהומות אלו המשיכו ב-15 במרץ 1844 והגיעו לשיאם בהוצאתם להורג של האחים בנדיירה (Bandiera).
ב-1860, כמה חודשים לאחר פעולתם המהירה והמרשימה של כוחותיו של ג'וזפה גריבלדי, הועברה קלבריה במשאל עם לממלכת איטליה.
כנסיית סאן דומניקו הוקמה ב-1448 והאדריכלות שלה משלבת מוטיבים מתקופת הרנסאנס ומימי הביניים.
המרכיב המעניין ביותר שלה הוא חלון הרוזטה המאופיין ב-16 עמודי טוף.
שער העץ, שנבנה ב-1614, משובץ במוטיבים פרחוניים, בדמויות קדושים ובשלטי אצולה.
פנים הכנסייה מעוטר בעבודותיו של צייר בן המקום מסוף המאה ה-18. המזבח העליון עשוי משיש צבעוני והוא נבנה ב-1767. בטרנספט נמצא שריד מהצלב הקדוש.
חדר תשמישי הקדושה מאופיין בעיקר בקמרון הצולב שלו, בחלון המחודד הכפול שלו ובקשת הצרה ובבית המקהלה העשוי עץ שנבנה ב-1635.
מקורותיה המדויקים של הקתדרלה לא ידועים.
במחצית הראשונה של המאה ה-19 עוצבה חזית הקתדרלה מחדש בסגנון נאו-גותי ששינה לחלוטין את המראה שלה.
בסוף המאה ה-19 שוקמו הקשתות המקוריות והמבנה העתיק של הקתדרלה.
בשנות הארבעים של המאה ה-20 הושלמה לבסוף המלאכה.
מעבר ארוך מקשר את הקתדרלה לארמון הארכיבישופים.
קוחדס (בספרדית: Cojedes) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה.
המדינה, הנמצאת במרכז ונצואלה, גובלת ביארקוי ובקרבובו בצפון, בגואריקו במזרח, בברינס בדרום, בפורטוגסה במערב ובלרה בצפון-מערב.
המדינה משתרעת על שטח של 14,800 קילומטרים רבועים.
בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא סן קרלוס.
בשנות ה-20 של המאה ה-19, האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה.
ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך להיות מחלק מפרובינציית קרבובו.
ב-1855 נוצרה באזור בו קיימת המדינה של היום פרובינציית קוחדס.
ב-1864, לאחר המלחמה הפדרלית, ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת קוחדס.
בשנים שלאחר מכן, המדינה עברה איחודים עם מדינות שונות עד שבתחילת המאה ה-20 התקבע מעמדה כמדינה נפרדת.
כלכלת קוחדס מתבססת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, יאם, מניהוט מצוי, ודורה, וכן על גידול מקנה.
קוט-ד'ארמור הוא מחוז בחבל ברטאן שבצפון-מערב צרפת.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2010, מתגוררים במחוז 591,641 תושבים.
בעבר נקרא מחוז זה קוט-דו-נור.
קוט-דו-נור הייתה אחת מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו ב-4 במרץ 1790 במהלך המהפכה הצרפתית.
מחוז זה נוצר מתוך חלק מפרובינציית ברטאן.
בשנת 1990 שונה שמו של המחוז לקוט-ד'ארמור (Côtes בצרפתית משמעותו 'חוף' ו-Ar mor בברטונית משמעותו 'הים').
מיקומו של המחוז הנוכחי תואם את מיקומו של המחוז ההיסטורי בשם טריגור ממחוזות צרפת של לפני המהפכה.
מחוז קוט-ד'ארמור הוא אחד מארבעה המחוזות בחבל ברטאן והוא מוקף במחוזות פיניסטר ממערב, מורביאן מדרום ואיל ווילן ממזרח.
מצפון למחוז נמצאת תעלת למאנש.
הקומונה המאוכלסת ביותר במחוז היא סן-בריו.
קוחנובו (בבלארוסית: Коханаў (קוחנאו) או Коханава (קוחנבה), ברוסית: Коханово, בפולנית: Kochanów (קוחנוב)) היא עיירה במחוז ויטבסק שבמזרח בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
העיירה נזכרת מראשית המאה ה-16, ובחלוקת פולין בשנת 1772 נכללה בתחום האימפריה הרוסית.
עם חיבורה לקו מסילות הברזל בשנת 1870, הואץ פיתוחה של העיירה.
בשנת 1897 נמנו בעיירה 637 יהודים.
בין מלחמות העולם נמנו בה כ-500 יהודים, ובתקופה הסובייטית פעל בה בית ספר יידי.
ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים.
בספטמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודי הכפר הסמוך גלושבו.
15 צעירים יהודים מהגטו שניסו להתנגד לגרמנים נרצחו על ידם.
בסוף ינואר 1942 נרצחו בין 300 ל-350 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה בסמוך לבית הקברות המקומי.
קוט ד'אור היא יצרנית שוקולד בלגית הנמצאת בבעלות חברת .
קוט ד'אור נוסדה בשנת 1883 על ידי צ'ארלס נויהאוז.
נויהאוז קרא לחברה על שם הקולוניה הבריטית בחוף הזהב (כיום בשטח גאנה), שהיוותה מקור חשוב לפולי קקאו עבור תעשיית השוקולד.
ב-1987 נרכשה החברה על ידי יצרנית הקפה הגרמנית ג'ייקובס סוצ'רד, שבעצמה נרכשה על ידי חברת קראפט בשנת 1990. בשנת 2012, במסגרת פיצול חברת קראפט, עברה קוט ד'אור לחברת מונדלז אינטרנשיונל.
הסמל של קוט ד'אור הוא פיל, סמל אשר מנסה לרמז על המקור האפריקני של פולי הקקאו בהם נעשה שימוש בייצורו של השוקולד שהחברה מייצרת.
לפי מקור מסוים, נהוג היה בעבר לעשות שימוש בפילים על מנת לשאת את שקי הקקאו, ומכאן סיבה אפשרית נוספת לסמל.
בגרסה מוקדמת של הלוגו היו בנוסף לפיל גם פירמידה ועץ דקל.
לוגו זה היה מבוסס על בול דואר של גאנה אשר בו הוצגו פיל, עץ דקל ופירמידות.
בזמן מלחמת העולם השנייה, לא היה באפשרות החברה להשיג חומרי גלם באיכות גבוהה.
יתרה על כך, אחד ממפעליה אשר במרסיי שבצרפת נהרס במהלך המתקפה הגרמנית על הנמל של מרסיי בתחילת 1943. עקב בעיות אלו, חדלה החברה באופן זמני מייצור שוקולד, ובמקום זאת ייצרה מוצרים אחרים באיכות נמוכה יותר.
קוזנצ'יק היה גמל דו-דבשתי, שזכה להכרה בעקבות שירותו בצבא האדום בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
כחודש לאחר קרב סטלינגרד, יחידות צבאיות רבות של הצבא האדום הסובייטי השתמשו בגמלים באזור הדרומי של המלחמה כדי להעביר תחמושת, דלק לטנקים ולמטוסים, מזון, מים ואפילו חיילים פצועים.
השימוש בבעלי חיים אלה כאמצעי תובלה נעשה הכרחי עקב הטופוגרפיה של הערבה האירואסייתית שבאזור קלמיקיה, וכן עקב מחסור בכלים מכניים אחרים.
ב-21 במרץ 1942 הוקמה יחידה 308 תחת ארמיית המשמר הראשונה של הצבא האדום.
היחידה הניעה מזון וציוד ממקום למקום באמצעות גמל דו-דבשתי שכונה "קוזנצ'יק" שהובא מקזחסטן.
החיילים הוסיפו כי הגמל, בהיותו חיה גדולה, סייע לחיילים לאתר את היחידה ממרחק גדול.
הגמל השתתף יחד עם היחידה בקרב סטלינגרד, במבצע בגרטיון, במבצע פרוסיה המזרחית ולבסוף בקרב על ברלין.
על פי האגדה, כשהגיעה היחידה לברלין, הביא מובילו של קוזנצ'יק את הגמל עד לבניין הרייכסטאג ההרוס כדי שיירק עליו.
עם זאת, יש מקורות הטוענים כי קוזנצ'יק לא הגיע לברלין, אלא נהרג בהתקפה גרמנית בשנת 1945 באזור הים הבלטי.
על פי הדיווחים הוענקו לקוזנצ'יק שלושה פסי פציעה על פציעותיו בהפגזות השונות, וכן הוענקה לו "המדליה להגנת סטלינגרד" .
קוזמינקי היא נפה של המחוז הדרום-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה.
על שטח הנפה יש שתי תחנות מטרו: "קוזמינקי" (במרכז) ו"וולז'סקאיה" (בגבול עם נפות טקסטילשצ'יקי וליובלינו) ואחד הכבישים הראשיים של העיר – וולגוגרדסקי פרוספקט .
התשתית בנפה מפותחת, כולל פארק-יער קוזמינסקי עם מקומות היסטוריים, תיאטרון הדרמה האזורי במוסקבה על שמו של אוסטרובסקי, קולנוע, אולם הקונצרטים "ויסוטה" ומתחם מזרקות ענק.
מקדש אייקון של אם האל בקוזמינקי
מעונו של הפוליטיקאי ולדימיר ז'ירינובסקי היה ממוקם בנפת קוזמינקי.
קוזנצקי מוסט הוא רחוב במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה.
קוזנצקי מוסט הוא אחד הרחובות העתיקים ביותר במוסקבה ואחד מרחובות הקניות הראשיים של הבירה - שהתפרסם בחנויות בגדים, חנויות ספרים, סטודיו לצילום ומסעדות.
המסורות ההיסטוריות של קוזנצקי מוסט נשמרות עד היום.
קוטאי (בהונגרית: Kótaj) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
יהודים חיו בקוטאי בתקופות זמן שונות.
לא מעט מיהודי המקום נרצחו בשואה.
קוט דא'לבּאטר היא רצועת חוף הנמצאת בצידה הצרפתי של תעלת למאנש, ומהווה את רוב חופו של מחוז סן-מריטים בחבל נורמנדי עילית.
שמה ניתן לה בשל הגוון הלבן של צוקי הגיר הגבוהים שלה, שאורכם כ-120 קילומטרים, ומבחינה גאולוגית היא מהווה חלק מהצוקים הלבנים של דובר, הנמצאים בצידה השני של תעלת למאנש, בדרום בריטניה.
החוף משתרע מנמל העיר לה האבר ועד לכפר הדייגים Le Tréport, ולאורכו נמצאות הקומונות דייפ, ו-.
את פני הצוק חוצים שלושה עמקים שנוצרו על ידי נהרות.
קוט דא'לבּאטר נכללת מאז שנת 2009 ברשימת אזורי שימור מיוחדים ורשימת אזורי הגנה מיוחדים של מערכת Natura 2000.
קוט דא'לבּאטר הייתה נושא פופולרי בקרב ציירים אימפרסיוניסטיים, ובהם קלוד מונה, קאמי פיסארו, פייר-אוגוסט רנואר ואז'ן בודן.
הצייר גוסטב קורבה, מהזרם האמנותי הריאלסטי שנהג לצייר טבע דומם, צייר אף הוא את החוף וצוקיו.
מלחינים שונים נהגו לפקוד את החוף לשם השראה, ובהם קלוד דביסי ואלבר רוסל.
הסופר גי דה מופאסאן, שגדל באטרטה שליד החוף, כתב את הסיפור "האנגלי מאטרטה" בהשראת אירוע אמיתי, שבו הציל מטביעה בים את חייו של המשורר האנגלי אלג'רנון צ'ארלס סווינברן, בשנת 1868.
קוזנצק היא עיר ברוסיה בת 78,390 תושבים (נכון לאוקטובר 2021) באובלסט פנזה.
זוהי בירת הנפה בעלת אותו השם (ראיון) והעיר השנייה בגודלה במחוז מבחינת אוכלוסייה.
קוזנצק נמצאת בגובה של כ-250 מטר מעל פני הים על , על גדות הנהר טרויוב (Труёв) השייך לאגן הניקוז של הוולגה.
הבירה האזורית פנזה שוכנת כ-120 קילומטרים מערבית לקוזנצק; הערים הקרובות ביותר כוללות את (60 קילומטרים מערבית לקוזנצק) ו (62 קילומטרים מערבה).
אחרי הבירה האזורית פנזה, קוזנצק היא העיר השנייה העתיקה באובלסט.
היא נוסדה בסוף המאה ה-17 ונקראה בתחילה טרויובו (Труёво) על שם הנהר המקומי טרויוב.
במאה ה-18 הכפר נקרא נרישקינו (Нарышкино) בהתייחס לבעליו הראשון, וסילי נרישקין, שהיה קרוב משפחה של הצאר פיוטר הגדול.
בשנת 1699 הוקם בכפר בניין האבן הראשון, כנסיית תחיית ישו.
מאוחר יותר, הודות לתנאים גאוגרפיים נוחים, פרחו כאן המסחר והמלאכה, ובסוף המאה ה-18 נערכו בנרישקינו ירידים שנתיים באופן קבוע .
בשנת 1780, במסגרת רפורמה מנהלית, הכריזה יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, על נרישקינו כעיר וקיבלה את השם קוזנצק, שם ששרד עד היום, ואשר מגיע מהמילה הרוסית "קוזנץ" (кузнец) ל"נַפָּח".
הסיבה לכך הייתה שסחר ברזל פרח במיוחד בעיר באותה תקופה.
באותה תקופה הייתה קוזנצק בירת הנפה בעל אותו השם ב.
במאה ה-19, בנוסף לבתי המלאכה, הוקמו בקוזנצק המפעלים הראשונים ובהם בית יציקה לברזל.
בשנת 1874 חוברה העיר לרשת הרכבות.
לאחר מהפכת אוקטובר של 1917 נוספו חברות תעשייתיות נוספות, כולל תחנת הכוח הראשונה של העיר.
במהלך מלחמת העולם השנייה פונו לקוזנצק מספר מפעלים חשובים מהחלק האירופי של ברית המועצות.
בעיר פעלו ארבעה בתי חולים לפצועים ומפעליה סיפקו ביגוד, נעליים, תחמושת וציוד צבאי אחר.
על בסיס המפעלים שפונו אליה יכולה הייתה כלכלת העיר להתפתח יותר בתקופה שלאחר המלחמה.
בשנת 1999, העיר קבעה רשמית את תאריך הקמתה ב-7 בפברואר 1699, היום שבו נפתחה הכנסייה הראשונה, וחגגה 300 שנה להיווסדה.
אוכלוסיית קוזנצק גדלה עד 1992, אז עלתה על 100,000, ולאחר מכן החלה לרדת.
המאזן הטבעי שלילי מאוד: בשנת 2001 שיעור הילודה היה 7.2 לאלף לעומת שיעור תמותה של 16 לאלף.
ענפים חשובים בכלכלת העיר כיום הם הנדסת חשמל, תעשייה קלה וייצור נעליים.
ישנם גם מפעלים כימיים ויצרני מזון.
אחרי פנזה, קוזנצק הוא המרכז התעשייתי השני בחשיבותו באזור.
קוזנצק ממוקמת על הכביש הראשי , שהוא הקטע רוסי בכביש האירופי E30. ישנם קווי רכבת סדירים עם פנזה דרך קו פנזה-.
בקוזנצק ישנם מספר מוזיאונים (כולל מוזיאוני המולדת והמלחמה) ומונומנטים אדריכליים מהמאה ה-19 (כולל כנסיית העלייה החדשה (1842–1856) או כנסיית האיקונין של אם האלוהים של קאזאן (1886- 1890).
מריה חוזה דה פבלו פרננדס (בספרדית ובאנגלית: María José de Pablo Fernández) הידועה בשם הבמה קוט דה פבלו (Cote de Pablo, נולדה ב-12 בנובמבר 1979), היא שחקנית וזמרת צ'יליאנית-אמריקאית.
היא נולדה בסנטיאגו, צ'ילה, ועברה לגור בפלורידה, ארצות הברית בגיל עשר, שם למדה משחק.
בגיל 15 דה פבלו הנחתה פרקים של תוכנית האירוח הלטינו-אמריקאית Control עם קרלוס פאנס.
מאוחר יותר למדה באוניברסיטת קרנגי מלון מוזיקה ותיאטרון.
לאחר שהופיעה במספר תפקידי טלוויזיה, היא לוהקה בשנת 2005 לגלם את הדמות הראשית בסדרת הטלוויזיה "NCIS" של CBS.
היא זכתה בפרס ALMA עבור התפקיד בשנת 2011 ובפרסי אימג'ן.
היא ביצעה חלק מהשיר "Temptation" של טום ווייטס לפרק משנת 2008 של NCIS.
מחוץ לסדרה, היא שרה בתקליטור Vivo En Vida של רוברטו פיטר.
דה פבלו נולדה בסנטיאגו, צ'ילה, לפרנסיסקו דה פבלו ומנחת הטלוויזיה מריה אולגה פרננדס.
יש לה אחות צעירה, אנדריאה, ואח, פרנסיסקו, שעובד כדיג'יי.
כשהייתה בת 10, אמה מצאה עבודה במיאמי, פלורידה, ארצות הברית ברשת טלוויזיה בשפה הספרדית.
דה פבלו למדה בחטיבת הביניים ארווידה ובבית הספר לאמנויות, שם למדה תיאטרון מוזיקלי.
בכיתה ה', היא גילתה שאנשים רבים לא יכלו לבטא את שמה הפרטי "מריה חוסה", אז היא ביקשה מהם לקרוא לה "קוטה", כינוי צ'יליאני נפוץ למריה חוסה.
דה פבלו למדה באוניברסיטת קרנגי מלון בפיטסבורג, פנסילבניה, שם למדה מוזיקה ותיאטרון והופיעה בכמה מחזות, כולל "העולם מסתובב", " הבית של ברנרדה אלבה", "Indiscretions", "פנטסטיקס" ו-A Little Night Music.
היא סיימה בשנת 2000 תואר ראשון באמנויות יפות בתיאטרון מוזיקלי.
דה פבלו החלה לעבוד בתעשיית הבידור בגיל 15, כשהנחתה כמה פרקים של תוכנית האירוח Control (1994–95) ב-Univision, לצד מנחה ה-Entertainment Tonight לשעבר, קרלוס פאנס.
לאחר סיום הלימודים, היא עברה לניו יורק כדי למצוא עבודה כשחקנית, ועבדה כמלצרית במסעדה הודית במנהטן ובמסעדה איטלקית בברוקלין על מנת להתפרנס.
היא לקחה חלק בתיאטרון הציבורי של העיר ניו יורק, הופיעה בתוכנית הטלוויזיה "כל ילדיי" ובפרסומות.
דה פבלו שיחקה בתפקיד מרגריט סיסנרוס בסדרה "המושבעים" (ששודרה ברשת פוקס).
הסדרה הייתה קצרת מועד, והיו לה רק 10 פרקים בני שעה אחת.
ב-2005, עמדה דה פבלו לעשות את הופעת הבכורה שלה בברודוויי ב"מלכי הממבו" בתור דולורס פואנטס, אך ההצגה ירדה לאחר מספר הופעות בסן פרנסיסקו.
דה פבלו ידועה בעיקר בזכות גילומה של זיוה דוד , קצינת מוסד ישראלית שהפכה לסוכנת NCIS, בדרמה המשטרתית "NCIS".
על מנת להתקבל לתוכנית היא הגישה אודישן באמצעות קלטת וידאו שלאחריה התבקשה לטוס ללוס אנג'לס לאודישן.
מנהלי הרשת נתנו לה להיבחן במקביל למייקל ות'רלי שכיכב ב-"NCIS", כדי לבדוק את הכימיה ביניהם במהלך האודישן השני שלה; הוא סיים את התסריט בכך שהבריש את שיערה לאחור והעיר, "את מזכירה לי את סלמה הייק".
תגובתה של דה פבלו לוות'רלי הייתה להישאר בדמות והיא "דחתה אותו לחלוטין".
לאחר מכן, המפיק דונלד בליסאריו פגש אותה כשהיא מחכה למונית שתיקח אותה בחזרה לשדה התעופה, ואמר לה שהיא קיבלה את התפקיד.
היא הצטרפה לתוכנית החל מעונתה השלישית.
דה פבלו תיארה את הדמות כ"מישהי שונה לחלוטין מכל אחד אחר בתוכנית כי היא הייתה בסביבה של גברים כל חייה; היא רגילה לגברים בעלי סמכות.
בשנת 2006, היא זכתה בפרס אימג'ן עבור שחקנית המשנה הטובה ביותר בטלוויזיה עבור NCIS.
בשנים 2008 ו-2009 היא הייתה מועמדת לאותו פרס.
כמו כן, בשנים 2008 ו-2009, היא הייתה מועמדת לפרס ALMA לשחקנית מצטיינת בסדרת טלוויזיה דרמה.
בשנת 2011, דה פבלו הייתה מועמדת פעם נוספת לפרס אימג'ן, אבל הפעם לשחקנית הטובה ביותר בטלוויזיה, לא שחקנית המשנה.
היא זכתה בפרס ALMA לשנת 2011 לשחקנית טלוויזיה הטובה ביותר - תפקיד ראשי בדרמה.
ב-10 ביולי 2013, במהלך העונה העשירית, דווח על ידי CBS כי דה פבלו תעזוב את NCIS מסיבות לא ידועות.
היא נשארה על מנת לסיים את הסיפור של דמותה זיוה דוד בתחילת עונה 11. מאוחר יותר, בפגישת שאלות ותשובות ב-2016, דה פבלו הצהירה שחלק מהסיבה שבגללה היא עזבה את התוכנית הייתה בגלל הכיוון של דמותה והתחושה שהתסריטים לא מספיק טובים כדי לגרום לה להישאר.
דה פבלו אמרה מאוחר יותר לסינדי אלבסקי שזיוה יכולה לחזור כי היא לא מתה.
עם זאת, בסיום עונה 13 של הסדרה, צוין כי דמותה מתה ככל הנראה בפיצוץ בישראל.
שלוש שנים מאוחר יותר ב-2019, פרק עונה 16 'היא', חשף כי זיוה בחיים והסתתרה בצרפת.
דה פבלו חזרה ללא הודעה מוקדמת לתוכנית בסצנה האחרונה של סיום עונה 16, ששודרה ב-21 במאי 2019. בסצנה זיוה מגיעה למרתף של גיבס כדי להזהיר אותו כי חייו בסכנה.
המפיקים אישרו כי דה פבלו תופיע בשני הפרקים הראשונים של העונה ה-17 של התוכנית ולאחר מכן בפרקים העשירי והאחד עשר של העונה כחלק מהסיפור שלה.
ב-2025 חזרה לשחר את דמותה של זיוה בסדרה "NCIS: טוני וזיוה" יחד עם מייקל ות'רלי.
ב-2014 לוהקה דה פבלו לסרט "33 כנגד כל הסיכויים", על תאונת המכרה בצ'ילה ב-2010, כאשתו של אחד הכורים.
דה פבלו ביצעה חלק מהשיר "Temptation" של טום וייטס בפרק "Last Man Standing" של NCIS, ששודר בארצות הברית ב-23 בספטמבר 2008. הביצוע המלא שלה לשיר, כולל כמה מילים בצרפתית, מופיע ב-"NCIS: The Official TV Soundtrack", שיצא ב-10 בפברואר 2009.
היא הזמרת ב-Vivo en vida של רוברטו פיטר, שם היא שרה את "סמבה בהקדמה" ו-"Cry Me a River".
דה פבלו הופיעה גם בפסקול הרשמי של 33 כנגד כל הסיכויים, כששרה Gracias a la Vida".
דה פבלו הייתה במערכת יחסים ארוכת שנים עם השחקן דייגו סראנו, אך דווח שהם נפרדו ביוני 2015.
+שנהסרטתפקידהערות2010The Last Rites of Ransom Prideמכשפה201533 כנגד כל הסיכוייםג'סיקה וגה2019Senecaסלסטה
+ שנה סדרה תפקיד הערות 1994–1995 Control מנחה מופע מגזין לטינו-אמריקאי 2000 The Street פיונה פרק: "Hostile Makeover" 2001 The Education of Max Bickford ג'ינה פרק: "Do It Yourself" 2004 The Jury מרגריט סיסנרוס תפקיד ראשי; 10 פרקים 2005–2013, 2019–2020 NCIS זיוה דוד תפקיד ראשי (עונה 3–11)
תפקיד אורח (עונות 16, 17); 194 פרקים2015 נשות מצדה (אנ') שירה מיני סדרה2025NCIS: טוני וזיוהזיוה דודתפקיד ראשי; 10 פרקים
קוטאצו (ביפנית: 炬燵) הוא שולחן עץ יפני נמוך המכוסה במצע פוטון, או שמיכה עבה, ומעליה מונח משטח השולחן.
מתחת לשולחן מותקן מכשיר חימום חשמלי.
בדרך כלל נהוג לשבת על הרצפה עם הרגליים מתחת לשולחן כאשר השמיכה מכסה את הרגליים.
עבור רבים ביפן הקוטאצו מהווה דרך זולה להתחמם במהלך עונת החורף.
שולחנות הקוטאצו קיימים כמעט אך ורק ביפן, אם כי ישנם שולחנות דומים במקומות אחרים בעולם, כמו שולחן הקורסי באיראן.
קוּטַאבּ (באזרית: Qutab גם Gutap; בשפת הטאטים: Gitob) הוא מאכל אזרביג'ני וטאטי העשוי מבצק מגולגל דק שמתבשל לזמן קצר על מחבת פסים קמורה המכונה סאג'.
כשמזג האוויר מתחמם, גדל מספר המנות העשויות מצמחי בר.
קוטאב שייך למטבח הטאטי והאזרבייג'ני ולעוד מטבחים.
הוא היה פופולרי כאמור גם במטבחים אחרים של דרום קווקז.
קוטאב נוצר על ידי יצירת בצק נוקשה מקמח, מים, ביצים ומלח.
את הבצק מרדדים לשכבה דקה בצורה עגולה ואת האמצע של כל עיגול ממלאים במלית לפני שמקפלים לבסוף לצורת חצי סהר.
את הקציצות המתקבלות קולים משני הצדדים ומגישים בליווי יציקת חמאה מעל.
קוטאב מוגש בדרך כלל גם עם יוגורט, כוסברה ירוקה, שומר ואוג.
ישנן וריאציות רבות של קוטאב: בדרך כלל, דלעת וירקות משמשים כמילויים.
Deve qutabi ספציפיים לעיר דז'וראט.
הם וריאציות אזוריות של קוטאב באזרבייג'ן .
קוטאב (בפרסית: قطاب; באנגלית: Qottab) הוא מאפה או עוגה מהמטבח הפרסי במילוי שקדים מטוגן בשמן עמוק,
את הקוטאב המקורי מכינים מקמח, שקדים, אבקת סוכר, שמן צמחי והל.
העיר יזד ידועה בזכות הקוטאב שלה.
קוטאב התפתח ממאפה מלוח מוקדם יותר, הידוע בשם סנבוסאג, האב הקדמון של הסמוסה האתיופית והסמוסה הדרום אסיתית.
מאז המאה ה-16, הצורה המלוחה המקורית של סנבוסאג הפכה לנדירה מחוץ לאזור לאריסטאן ולחוף המפרץ הפרסי.
את הקינוח מכינים בשני סוגי מילויים: מאגוזי מלך ופיסטוק.
בשכבה החיצונית, העשויה מבצק ומעוטרת באבקת סוכר, משתמשים לתכולתה בגרעיני פיסטוק וסוכר טחון או באגוזי מלך וסוכר טחון.
קוטאב נחשב לאחד הקינוחים המתוקים האיראניים הוותיקים והאותנטיים ביותר.
קוטאב לאקי או ברסאק לאקי (Qottab Laki או Barsaq Laki) הוא מתוק השייך לאזור נוראבאד בלורסטן.
שם מוסיפים משמש לבצק שלו, ומרכיביו הפנימיים הם קינמון, הל, מי ורדים, אגוזי מלך וסוכר.
מומחי עיצוב טעמים של חברת הטעמים והבישום מגנוליה, השתמשו בידע ובטכנולוגיה מודרנית בפעולה ייחודית במטרה לשחזר ולהנציח טעמים איראניים אותנטיים.
הם הצליחו לראשונה לעצב טעם קוטאב באיראן, ולאחר ביצוע מבחני הערכה חושית (טעימות) הטעם הופק כחלק מתעשיית המזון של איראן.
קוטאם 001 (מצרפתית: COTAM 001) הוא אות הקריאה למטוסו של נשיא צרפת.
"קוטאם 001" הוא הכינוי שמקבל כל מטוס של חיל האוויר הצרפתי ברגע שנשיא צרפת טס בו.
מאז נובמבר 2010 מופעלת טיסת COTAM 001 לרוב באמצעות מטוס Airbus A330-200 שהוסב ואובזר במיוחד לצורכי הנשיא וצוותו.
לצדו מפעילה הטייסת גם מטוסי Dassault Falcon 7X, שנרכשו בשנים 2009 ו־2010, המשמשים כגיבוי או לטיסות ליעדים בעלי מסלולים קצרים מדי לקליטת ה־A330, וכן לטיסות קצרות ובינוניות בצרפת, באירופה וברחבי העולם.
הטייסת הנשיאותית מתוחזקת ומופעלת בידי Escadron de transport 60 של חיל האוויר הצרפתי, המוצב בבסיס האווירי 107 בווילאקובליי שבמחוז איבלין, כ־20 קילומטרים מדרום־מערב לפריז ולארמון האליזה.
אות הקריאה COTAM 001 שמור לנשיא הרפובליקה, ואילו COTAM 002 (COTAM Deux) שמור לראש הממשלה.
במקביל לחידוש צי מטוסי Escadron de transport, d'entraînement et de calibration (ETEC), הודיע משרד הכוחות המזוינים הצרפתי, באמצעות מנהלת החימוש הכללית (DGA), על רכישת מטוס חדש שישמש כמטוס הנשיאותי הרשמי – "גרסה צרפתית" ל־Air Force One.
מטרת הרכישה הייתה להגדיל באופן משמעותי את טווח הפעולה, כך שיתאפשרו טיסות בין־לאומיות ישירות ללא עצירות ביניים, שהיוו מגבלה בדגם ה־A319 שבו נעשה שימוש קודם לכן.
המטוס שנבחר הוא Airbus A330-200 של חברת התעופה Air Caraïbes, ששימש קודם לכן לטיסות בין מטרופולין צרפת לגוואדלופ.
המטוס, שנרשם במקור כ־F-OPTP, קיבל בהמשך רישום זמני F-GRTP ולאחר מכן F-ZWUG במהלך ניסויי הקרקע והטיסה, עד שנרשם לבסוף כ־F-RARF עם כניסתו לשירות.
עלות הרכישה הוערכה ב־176 מיליון אירו – מתוכם כ־60 מיליון לרכישת המטוס מיד שנייה וכ־91.5 מיליון לשיפוץ ולעיצוב מחדש של תא הנוסעים – ומומנה מתקציב משרד ההגנה.
את עבודות ההסבה הפנימית ביצעה חברת Plus 33 שבבלניאק, באזור טולוז.
המטוס, שכונה על ידי התקשורת "Air Sarko One", עבר סדרת ניסויים טכניים ובדיקות תקשורת נתונים רחבת־היקף ביעדים מרוחקים של צרפת – לרבות לה רֶאוניון, קלדוניה החדשה, טהיטי וגיאנה הצרפתית – כדי להבטיח זמינות מלאה של מערכות תקשורת והעברת נתונים במהירות גבוהה במהלך טיסות ארוכות טווח.
טיסתו הרשמית הראשונה התקיימה ב־11 בנובמבר 2010, בעת ביקורו של הנשיא ניקולא סרקוזי בסיאול לרגל פסגת ה־G20 ה־15, ובכך התייתר הצורך בעצירת ביניים בנובוסיבירסק שבסיביר.
מאחר שבסיס וילאקובליי הסמוך לפריז אינו יכול לקלוט מטוס בממדים אלה, מוצב ה־A330 דרך קבע בבסיס האווירי 105 באברו (Evreux).
הנשיא ונוסעיו עולים למטוס לרוב מנמל התעופה אורלי מטעמי נוחות וביטחון.
הנשיא פרנסואה הולנד השתמש במטוס לראשונה ב־18 במאי 2012, בעת ביקורו בארצות הברית לכינוס פסגת ה־G8 בקמפ דייוויד ופסגת נאט"ו בשיקגו.
באוקטובר 2012 נחשף לראשונה עיצובו הפנימי של המטוס לציבור, כולל חדר ישיבות ומתחם רפואי, בכתבות ששודרו במהדורות החדשות המרכזיות של TF1 ושל France 2.
עיצוב הפנים של מטוס ה־Airbus A330-200 הנשיאותי נחשף לראשונה בתקשורת באמצעות תרשימים וכתבות עיתונאיות.
על פי מספר מקורות, המטוס כולל מערך חלוקה פנימי ייעודי, המאפשר לנשיא הרפובליקה הצרפתית לנהל את ענייני המדינה במהלך טיסות בין־לאומיות.
בקדמת המטוס נמצא האגף הפרטי של הנשיא, הכולל חדר שינה עם מיטה זוגית וחדר הלבשה, וכן חדר רחצה עם מקלחת ושירותים.
בסמוך ממוקם משרד וסלון נשיאותי, ובו שולחן עבודה גדול ופינת ישיבה עם שולחן נמוך וכורסאות.
המטבח, המצויד להכנת מנות חמות במהלך הטיסה, ממוקם בין החלק הפרטי לאזורי הישיבות.
חדר הישיבות המרכזי, המבודד אקוסטית, כולל שולחן קונפרנס ל־12 משתתפים.
בסמוך לו נמצא חדר התקשורת, המאפשר קבלת ושידור מסרים מוצפנים בזמן אמת, לשם שמירה על רציפות שליטה וניהול המדינה 24 שעות ביממה.
במטוס משולב גם מרכז רפואי המוגדר כ"מיני חדר ניתוח", המיועד לטיפול חירום ואף לניתוחים מצילי חיים, ובין השאר משמש גם בעת משימות רגישות כמו פינוי בני ערובה משוחררים.
יתר חלקי המטוס כוללים מחלקת ליווי עם 60 מושבים, המיועדת לשרים, יועצים בכירים, אנשי עסקים בכירים ועיתונאים, וכן אזור ישיבה במחלקת תיירים עם 12 מושבים עבור אנשי צוות וליווי משני.
מאז 3 ביולי 2009 מפעיל Escadron de transport, d'entraînement et de calibration (ETEC) מטוס Dassault Falcon 7X אחד, שכונה על ידי טייסי חיל האוויר הצרפתי "Carla One", בהשראת רעיית הנשיא לשעבר קרלה ברוני־סרקוזי ועל פי האנלוגיה ל־Air Force One האמריקאי.
מטוס שני מאותו דגם הצטרף לצי במאי 2010. עלות כל אחד מהמטוסים נאמדת בכ־50 מיליון אירו, והם נושאים את סימוני הרישום F-RAFA ו־F-RAFB.
אחד משני המטוסים משמש כגיבוי למטוס הנשיאותי הראשי במקרה של תקלה, וכן משמש לטיסות ליעדים שבהם מסלולי הנחיתה קצרים מכדי לקלוט את ה־Airbus A330-200. ב־15 במאי 2012, ביום השבעתו של פרנסואה הולנד לנשיא, פגע ברק במטוס ה־Falcon 7X שבו טס מווילאקובליי לברלין, דקות ספורות לאחר ההמראה.
המטוס שב על עקבותיו והנשיא וצוותו הועברו למטוס חלופי מדגם Falcon 900, שכן המטוס השני מדגם 7X היה בשימוש חלק אחר במשלחתו.
ב־3 בפברואר 2018, במהלך ביקורו של עמנואל מקרון בסנגל, פגע מטוס Falcon 7X של הנשיא הצרפתי במטוס הנשיאותי הסנגלי (Pointe Sarène) בשדה התעופה של סן־לואי שבסנגל.
אף שהמטוס הסנגלי לא ניזוק, מטוס ה־Falcon הצרפתי ספג פגיעות שדרשו תיקונים.
חקירת האירוע ייחסה את מלוא האחריות לתאונה לצוות הצרפתי.
קוטביות (Polarity) הוא מונח במדע המדינה המתאר מרכזי עוצמה במערכות של יחסים בינלאומיים.
החלוקה השכיחה ביותר היא לשלוש מערכות מרכזיות:
מערכת חד-קוטבית - מצב בו קיימת רק מעצמה אחת אשר מחזיקה ברוב העוצמה במערכת הבינלאומית
מערכת דו-קוטבית - מצב בו קיימות שתי מעצמות החולקות בינן לבין עצמן את רוב העוצמה בעולם ובצורה יחסית שווה (לדוגמה, בעידן המלחמה הקרה היו שני מרכזי עוצמה - ארצות הברית וברית המועצות).
מערכת רב-קוטבית - מצב בו קיימות שלוש או יותר מעצמות החולקות בינן לבין עצמן את רוב העוצמה בעולם ובצורה יחסית שווה.
עם פירוק ברית המועצות וסיום המלחמה הקרה תם עידן המערכת הדו-קוטבית.
יש הטוענים כי ארצות הברית נחשבת כיום למעצמת-על יחידה, ויש להגדיר את המערכת הבינלאומית כחד-קוטבית.
עם זאת, ישנן מעצמות נוספות המתעצמות ומתפתחות בקצב מהיר ומשפיעות על סדר היום העולמי (למשל, סין).
התפתחויות אלה מקשות על הגדרה חד-משמעית של קוטביות.
העיסוק בסוג הקוטביות של המערכת מעלה את שאלת יציבותן של המערכות השונות, חוקרים רבים מתווכחים על איזו מערכת יציבה ועדיפה יותר.
האסכולה הריאליסטית במדע המדינה, מדגישה את השפעת מבנה המערכת הבין-לאומית ופיזור העצמה בה על שכיחותן של מלחמות.
לדוגמה, יש הטוענים כי מערכת דו-קוטבית היא יציבה יותר ממערכת רב קוטבית, מפני שהעוצמה בה מפוזרת בין שני שחקנים, לעומת מערכת בה העוצמה מפוזרת בין שחקנים רבים.
לעומת זאת, יש הטוענים כי מערכת רב-קוטבית עשויה להיות יציבה יותר בשל מאזן הכוחות המצוי בה.
באנליזה מרוכבת, קוטב של פונקציה מרוכבת הוא סוג מסוים של נקודת סינגולריות של הפונקציה (הסוגים האחרים הם סינגולריות סליקה וסינגולריות עיקרית).
קוטב היא נקודה בה הפונקציה שואפת לאינסוף בערכה המוחלט.
נקודה נקראת קוטב של פונקציה מרוכבת , אם הפונקציה אנליטית בסביבה מנוקבת של הנקודה, ומתקיים .
המספר n הקטן ביותר שעבורו הגבול קיים, נקרא הסדר של הקוטב.
מספר זה תמיד קיים, והגבול עבורו שונה מאפס.
קוטב מסדר 1 נקרא .
עבור קוטב פשוט, השארית של הקוטב מוגדרת להיות הגבול .
באופן שקול, ניתן לומר שה־n עבורו הגבול קיים, סופי ושונה מאפס הוא סדר הקוטב.
הפונקציה ניתנת לפיתוח לטור לורן סביב קוטב מסדר סופי, כאשר הפיתוח מתחיל מהחזקה השלילית .
באופן שקול, יש כך שלפונקציה יש נקודה סינגולרית סליקה ב- .
הגבול , עבור מקבל את הערכים הבאים:
לפונקציה קיים קוטב מסדר בנקודה .
כדי להיווכח בזה די לזכור שהפיתוח לטור טיילור של הוא: , ולכן .
לפונקציה אין קוטב בנקודה אלא סינגולריות עיקרית.
כשמרחיבים את ההגדרה של פונקציה מרוכבת אל הקומפקטיפיקציה של המישור המרוכב (כלומר, מוסיפים להגדרה את נקודת האינסוף, כמו בספירת רימן), הנקודה נחשבת לקוטב של מאותו סוג וסדר של הקוטב בפונקציה .
פונקציה מרוכבת שכל נקודות הסינגולריות שלה הן קטבים נקראת פונקציה מרומורפית.
קוטבּיות (בלועזית: פּוֹלאריוּת, polarity) היא תכונה של קשרים כימיים, המתארת את חלוקת המטען החשמלי בין שני האטומים המשתתפים בקשר.
בקשר בעל קוטבּיות גבוהה, רוב המטען מרוכז ליד אחד מהאטומים בקשר.
לעומת זאת, כאשר המטען החשמלי מתחלק באופן שווה בין האטומים בקשר, הקשר אינו קוטבּי.
משתמשים במילה גם לתיאור מולקולות מרובות אטומים בהן המטען החשמלי מרוכז בצדדים נגדיים של המולקולה, כך שהמולקולה כולה מתנהגת כדיפול זעיר.
חלוקת המטען על המולקולה היא תוצר של שני קשרים אפשריים.
בקשרים יוניים אשר נוצרים בין אל מתכות למתכות נוצרים הפרשי אלקטרו-שליליות בין שני אטומים, הגדולים מ-1.7. שני הקטבים מתחלקים באופן שוויוני באלקטרונים, שכן שניהם זוכים לייצר רמת ערכיות הדומה ביותר לגז אציל.
בקשר כזה נוצרת חלוקה ברורה של המטען, קוטב חיובי (קטיון) וקוטב שלילי (אניון).
הקוטביות של המערכת משפיעה על היווצרות דיפול (דו-קוטב) חיובי (δ+) ושלילי (δ-) על המולקולה וכך לקבוע את היכולת שלה להתמוסס.
קוטביות בקשר קוולנטי תלויה בשני משתנים.
שני האטומים חולקים ביניהם את האלקטרונים אולם מאחר שהאטום האלקטרו-שלילי בעל משיכה חזקה יותר של אלקטרונים, המטען חשמלי השלילי אשר שורר סביבו הוא ממושך יותר ביחס לאטום השני.
במילים אחרות, המטען האלקטרוני אשר נמצא סביבו אינו מוחלט כיוון שהאלקטרונים נמצאים לפרקים אצל האטום השני, להבדיל ממטען המצוי ביונים.
לעומת זאת, סביב האטום בעל אלקטרושליליות פחותה, שורר מטען חשמלי חיובי למשך פרקי זמן ארוכים יותר.
האלקטרונים שעוזבים לעיתים קרובות אטום זה מורידים את רמת המטען השלילית סביב האטום ומחזקים את המטען של פרוטונים בגרעין.
המשתנה השני הוא המבנה המרחבי של המולקולה אשר יכול להשפיע על חלוקת המטען.
למשל המולקולה על אף הקוטביות הבין מולקולרית (1.7>2.55-2.20>0.3) בשל היותה מולקולה סימטרית אין בה קוטביות.
ישנם מבנים שתמיד פוגעים בקוטביות, וישנם מבנים אשר תלוים באטומים הקשורים לאטום המרכזים.
אם האטומים הקשורים לאטום המרכזי זהים, אזי אין קוטביות.
מבנה קווי - תלוי: אין קוטביות אם האטומים זהים.
פחמן דו-חמצני, למשל, היא מולקולה בעלת מבנה קווי (O=C=O).
הקשר שנוצר אצלה הוא קוטבי שכן ההבדל באלקטרושליליות בין חמצן (3.44) לבין פחמן (2.55) הוא 0.89 שנמצא בתחום שבין 0.3-1.7. למרות זאת, המולקולה אינה קוטבית, שכן המטען השלילי סביב החמצן הימני מאוזן על ידי המטען השלילי סביב החמצן בצד שמאל.
מבנה זוויתי (או מבנה מכופף) - תמיד יכול לפגוע במערכת בשל זוג אלקטרונים בלתי קושרים או שניים של האטום המרכזי.
מבנה משולש מישורי - תלוי, אינו קוטבי אם האטומים הקשורים לאטום המרכזי זהים, למשל BH3 אינו קוטבי.
פירמידה - מבנה קוטבי, למשל אמוניה, NH3 קוטבית.