tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מוריס, 1988, הוצאת אור-עם, תרגום אסתר דותן; גרסה חדשה בתרגומה של עידית שורר־הראל יצאה לאור בהוצאת אפרסמון, 2021.
חדר עם נוף, 1989, הוצאת אור-עם, תרגום אורית קפלן
אחוזת הווארד, 2005, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, תרגום עודד פלד
המכונה נעצרת, 2017, הוצאת נהר ספרים, תרגום מירי אליאב־פלדון.
ב-1946 הוענקה לפורסטר חברוּת כבוד בקינגס קולג' שבקיימברידג', שם התגורר שנים רבות.
הוא מת ב-1970 בקובנטרי, בביתם של הזוג בקינגהאם שסעדו אותו בשנותיו האחרונות.
רָמַת הַשָּׁרוֹן הייתה קבוצת כדורסל ישראלית בליגת העל בכדורסל נשים ואחת מקבוצות הכדורסל המובילות בישראל מאז שנות ה-90 של המאה ה-20. הקבוצה זכתה שש פעמים באליפות ישראל ושש פעמים בגביע המדינה, והיא אחת משתי קבוצות הנשים הישראליות שהגיעו לשלב הגמר במפעל אירופאי.
אולמה הביתי של הקבוצה הוא אולם "אורנים" ברמת השרון.
הקבוצה עזבה את רמת השרון בעונת 2025/26 עקב הפסקת תקצוב הקבוצה על ידי עיריית רמת השרון, ועברה לשחק בכרמיאל תחת השם החדש מכבי כרמיאל בית הכרם.
רמת השרון הוקמה בשנת 1986 על ידי אורנה אוסטפלד, אז שחקנית בקבוצת מכבי תל אביב, ועמותת ל.כ.ן.
("לקידום כדורסל נשים"), שהוקמה שנה קודם לכן במחאה על אפליית משחקי הכדורסל לנשים במשחקי המכביה השתים-עשרה.
הקבוצה החלה לשחק בליגה א'.
בסיום העונה הראשונה שלה עלתה לליגה הארצית, ובשנת 1990 העפילה לליגה הלאומית (ליגת העל של ימינו).
ב-1991 הגיעה הקבוצה להישג משמעותי ראשון – גמר גביע המדינה בכדורסל.
מאז, התברגה הקבוצה בצמרת ליגת העל, ולמעט עונה אחת, סיימה כל עונה באחד משלושת המקומות הראשונים.
עם זאת, להישגיה הגדולים הגיעה רק החל מסוף שנות ה-90, לאחר שאליצור חולון איבדה את ההגמוניה שהייתה לה בכדורסל הנשים הישראלי.
בשנת 1999 זכתה באליפות הראשונה, לאחר שגברה בסדרת הפליי-אוף על קבוצת בני יהודה.
באותה שנה זכתה גם בגביע המדינה והשלימה דאבל היסטורי, לאחר שגברה על מי שהפכה ליריבתה העיקרית במאבק על האליפות בשנים הבאות – אליצור רמלה.
בנוסף, רשמה הקבוצה הישג שיא לקבוצת כדורסל נשים ישראלית באירופה, כאשר הגיעה לגמר גביע רונקטי (לימים היורוקאפ), אז המפעל השני בחשיבותו של פיב"א.
רמת השרון ניצחה במשחק הראשון את גראן קנריה הספרדית בהפרש של 7 נקודות, אך הפסידה בהפרש של 10 נקודות במשחק הגומלין ונאלצה להסתפק בסגנות.
הקבוצה לא הצליחה לשחזר את הישגיה בשנת 2000, שבה לא הצליחה להעפיל לא לגמר הפלייאוף ולא לגמר גביע המדינה, אך לאחר מכן זכתה בשלוש אליפויות רצופות (במשחקי הגמר היא גברה על נירוסופט כרמיאל, מכבי רעננה ואליצור רמלה).
בשנים 2002 ו-2003 זכתה רמת השרון פעמיים ברציפות גם באליפות וגם בגביע המדינה והשלימה 2 דאבלים בשנתיים.
בשנת 2005 הפך הנרי זימנד למאמץ הראשי של הקבוצה, ושמה הוחלף מ"א.ס.
רמת השרון" ל"אנדה רמת השרון", על שם רעייתו המנוחה.
באותה עונה חזרה אנדה לככב בזירה האירופית.
היא העפילה לפיינל פור של היורוקאפ, המפעל שהחליף את גביע רונקטי.
רמת השרון ביקשה לארח את טורניר הפיינל פור, אך הוא נערך לבסוף בנאפולי.
אנדה הפסידה לקבוצה המקומית בחצי הגמר וניצחה במשחק על המקום השלישי את הקבוצה הקרואטית מזאגרב.
על אף הישגיה באירופה באותה שנה, היא לא הצליחה לזכות באליפות המדינה, לאחר שהפסידה בסדרת הגמר לאליצור רמלה, והסתפקה בגביע.
את עונת סיימה הקבוצה ללא הפסד, אך הפסידה במפתיע בסדרת חצי הגמר לקבוצת הפועל תל אביב, שזכתה בסופו של דבר באליפות.
גם בעונה זו הסתפקה בגביע המדינה.
ביורוקאפ הגיעה לשלב רבע הגמר, בו הודחה על ידי ספרטק מוסקבה.
בעונת הייתה רמת השרון הקבוצה הישראלית היחידה שהעפילה לשלב שמינית גמר היורוקאפ מבין 4 הקבוצות הישראליות שהשתתפו במפעל זה.
בשלב זה הדיחה את ברצלונה, אך ברבע הגמר נתקלה שוב ביריבה רוסית, דינמו מוסקבה, והודחה מהמפעל.
זמן קצר לאחר מכן הפסידה גם בגמר גביע המדינה לאליצור רמלה, שבהמשך גם ניצחה אותה בסדרת גמר הפלייאוף.
בסיום העונה הודיע זימנד על הפסקת תמיכתו בקבוצה.
את הקבוצה אימצה חברת מכשירי החשמל "אלקטרה", והקבוצה החליפה את שמה פעם נוספת, ל"אלקטרה רמת השרון".
פתיחת העונה הייתה חלשה, עם הפסדים לבנות השרון ולאליצור חולון.
בהמשך התאוששה הקבוצה, ובראשית 2008 גברה על אליצור רמלה פעמיים בתוך שבועיים.
לקראת סיום העונה שוב נחלשה הקבוצה.
היא הודחה בחצי גמר הפלייאוף, על אף יתרון ביתיות, כאשר במשחק החמישי ניצחה אותה אליצור רמלה באולם אורנים.
באותה עונה הגיעה גם לגמר גביע המדינה, שגם בו נוצחה בידי רמלה.
ביורוקאפ הודחה רמת השרון בשלב רבע הגמר, לאחר שהודחה בידי גלאטסראיי מטורקיה.
בעונת הפסידה בפעם השלישית ברציפות בגמר גביע המדינה, הפעם למכבי רמת חן, אך זכתה באליפות ראשונה מזה שש שנים, לאחר שגברה על אליצור רמלה בסדרת הגמר בארבעה משחקים.
ניצחונה היחיד של רמלה הושג בהארכה, ושני הניצחונות הביתיים של רמת השרון היו בהפרשים גדולים.
בעונת העפילה לגמר גביע המדינה בפעם השישית ברציפות, ולראשונה מזה ארבע שנים גם זכתה בתואר, לאחר שגברה על אליצור רמלה, וכן זכתה באליפות לאחר 1:3 בסדרה על מכבי אשדוד והשלימה דאבל נוסף.
בעונה הבאה, עונת , הפסידה רמת השרון את שני תאריה.
במשחקי הפלייאוף הודחה בידי מכבי אשדוד בשלב חצי הגמר, לאחר שהפסידה בשלושה משחקים, אף שהיה לה יתרון ביתיות.
בגביע המדינה הודחה כבר בשלב חצי הגמר, בידי אליצור רמלה.
בעונת הדיחה את אליצור רמלה בחצי גמר גביע המדינה, אך הפסידה למכבי אשדוד בשלב הגמר.
בשנת 2012 קיבלה הקבוצה חסות מסחרית מחברת הרבלייף ונקראה "הרבלייף רמת השרון".
בעונת 2014/2015 הגיעה רמת השרון לגמר אך הפסידה 46:58 לבנות הרצליה וסיימה סגנית בפעם השביעית.
בעונת 2019/2020 הצטרפה לקבוצה נור כיוף, שהייתה לשחקנית הדרוזית הראשונה בליגת העל.
רמת השרון צפויה לעזוב את העיר רמת השרון ולחפש בית אחר, עקב הפסקת התמיכה מעיריית רמת השרון.
הקבוצה לבסוף עזבה את רמת השרון בעונת 2025/26 עקב הפסקת תקצוב הקבוצה על ידי עריית רמת השרון, ועברה לשחק בכרמיאל תחת השם החדש מכבי כרמיאל בית הכרם.
אגודת הספורט מנוהלת בידי עמותת ל.כ.ן.
מלבד ניהול הקבוצה, פועלת העמותה למען השוואת תנאיו של כדורסל הנשים בישראל לכדורסל הגברים, בין היתר במישור המשפטי.
העמותה רואה בפעילות הקבוצה חלק מהמאבק הפמיניסטי.
העמותה הוקמה ב-1985, על רקע החלטת מארגני המכביה ה-12 להעביר את משחק הגמר של כדורסל הנשים מהיכל הספורט יד אליהו לאולם הספורט של כפר המכביה.
נבחרות ישראל וארצות הברית, שהעפילו לגמר, החליטו במחאה להחרים אותו.
בתגובה, החליט איגוד הכדורסל על פירוק הנבחרת.
מספר פעילות בענף עתרו לבית המשפט נגד הענישה הקולקטיבית שהפעיל האיגוד, והפירוק בוטל.
ב-1989 שוב פנתה העמותה לבית המשפט, הפעם בדרישה לאפשר שיתוף שחקניות זרות בסגלי הקבוצות, בדומה לקבוצות הגברים.
השופט אורי גורן קיבל את טענות העמותה.
איגוד הכדורסל ערער על פסק הדין, ואף שערעורו התקבל בנימוק שיש למצות קודם את המשא ומתן, המליץ לו בית המשפט לקבל על עצמו את פסק דינו של השופט גורן.
בסופו של דבר, הסכים האיגוד לשתף שחקניות כדורסל זרות, החל מהעונה שלאחר מכן.
ב-1994 היו נציגי העמותה שותפים בוועדה הציבורית לקביעת תבחינים ואופן חלוקת כספי המועצה להסדר ההימורים בספורט בראשות השופט מרדכי בן דרור ("ועדת בן-דרור").
הוועדה המליצה על חלוקת כספים שוויונית בין ספורט הנשים לספורט הגברים, וכן המליצה על העדפה מתקנת לספורט הנשים.
בשנת 2004 זכתה העמותה בעתירה שהגישה לבג"ץ נגד המועצה המקומית רמת השרון, בדרישה להשוות את המימון אותו היא מקבלת למימון אותו מקבלות קבוצות הגברים.
בעקבות עתירה שהוגשה ב-2005 נגד רשות השידור, גיבשה הרשות קריטריונים לשידור משחקי קבוצות כדורסל הנשים במסגרות האירופיות.
יו"ר הקבוצה היא רחל אוסטרוביץ', אדריכלית במקצועה, ופעילה פמיניסטית שהייתה בין מייסדות כתב העת הפמיניסטי נגה ואחת מעורכותיו.
אוסטרוביץ' זכתה בפרס הוקרה משדולת הנשים בשנת 2000.
מאמנת הקבוצה מאז הקמתה היא אורנה אוסטפלד, שכיהנה גם כחברת מועצת רמת השרון מטעם מרצ בין 2003 ל-2008. בשנת 2005 העניק לה הוועד האולימפי הבינלאומי את תואר האישה המשפיעה ביותר בספורט הנשים האירופי, ובשנת 2008 נכנסה להיכל התהילה של הספורט היהודי.
בשנת 2007 הצטרפה לקבוצה דורית קרן-צבי, עיתונאית ששימשה בעבר כעורכת המקומון "צומת השרון" של רשת שוקן.
בתחילת עונה 2014/2015 מונה רובן נייברגר למאמן הקבוצה אך פוטר כעבור 10 מחזורים עקב חוסר הצלחה ובמקומו מונה המאמן עדני דגן.
בשנת 2020 פרשו אוסטרוביץ' ואוסטפלד בעלות ומניהול הקבוצה והעבירו את זכויות הניהול והבעלות למאמן נבחרת ישראל בכדורסל נשים בעבר אלי רבי.
אגודת הספורט מפעילה גם בית ספר לכדורסל, בו פעילות כ-400 תלמידות מגיל 6 עד 19. לבית הספר קבוצות המשחקות בליגות הגילאים השונות לנערות וילדות.
בעבר, שיחקו בקבוצות הנוער של רמת השרון כדורסלניות כשי דורון, נעמי קולודני, שרון זאבי וקטיה לויצקי.
בספטמבר 2012, עם פרישתה של המנכ"לית דורית קרן צבי, נכנסה לתפקיד המנהלת שירה אופיר גוליק.
SGS רָמַת הַשָּׁרוֹן היא קבוצת כדוריד ישראלית מהעיר רמת השרון המשחקת בליגת העל בכדוריד.
הקבוצה הוקמה בשנת 1970 ושיחקה בליגה השנייה בישראל.
בשנת 1992 קיבל אבי כחלון לידיו את הקבוצה והחל לנהל אותה.
עד אז הייתה הקבוצה חובבנית ובה התאמנו שחקני עבר.
בשנת 1996הגיעה למועדון המאמן ראובן יוספולסקי ואז התקבלה החלטה להפוך את הקבוצה לקבוצה יותר מקצוענית ולשלב את השחקנים הצעירים אשר גדלו במחלקת הנוער בקבוצה הבוגרת.
בסיום עונת עלתה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה לאחר שנים בהן שיחקה בליגה הלאומית.
הקבוצה משחקת בצבעים כחול-לבן, והאולם הביתי הוא אולם אורנים, אשר נמצא בשכונת מורשה בעיר.
בעונת הגיעה לגמר גביע איגוד השופטים ואף זכתה בגביע הראשון בתולדותיה.
בעונת זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה גם בגביע המדינה מול הפועל ראשון לציון וגם באליפות המדינה מול מכבי ראשון לציון.
הזכייה בגביע איגוד השופטים בעונת 23/24 הייתה לאחר ניצחון על קבוצת הפועל ראשון לציון.
קבוצת הבוגרים היא חלק קבוע בחלק העליון של הטבלה ובעונת 23/24 סיימה במקום הראשון בעונה הסדירה.
בעונת 22/23 הודחה הקבוצה בחצי גמר הפלייאוף ואילו בעונת 21/22 הגיע לגמר גביע המדינה בה הפסידה להפועל אשדוד ובסיום העונה הפסידה במשחק מספר 4 לאותה הפועל אשדוד אשר זכתה באליפות.
במועדון קיימת מחלקת נוער המנוהלת על ידי ראובן יוספולסקי ונחשבת למחלקה הגדולה בישראל, המחלקה מונה כ-550 שחקנים/יות בקבוצות גילאים שונות.
את בית הספר לכדוריד מרכז נאור רביע.
בקבוצת הגיל הרך פועלת קבוצת ילדים בגילאי 5–6 שנים.
עבור תלמידי כיתות ב'-ה' בנים האימונים נערכים בבתי הספר שבהם לומדים התלמידים.
למחלקה מרכז מצוינות לכיתות ז'-ח', שחקני ושחקניות המחלקה מקבלים העשרה גופנית ומעטפת מקצועית הכוללת לימודי תזונה, הרצאות השראה, מאמני כושר גופני, מאמני שוערים ועוד.
בחטיבת הביניים קלמן מתקיימת כיתה ספורט ממוינת לכדוריד.
קבוצות המחלקה נחשבות לטובות בישראל ובעונת 2023–2024 זכתה קבוצת הנוער באליפות המדינה ובגביע המדינה.
כ-50 שחקנים מהאגודה נמנים עם נבחרות ישראל השונות.
ריגה (בלטבית: Armijos Sporto klubas), הייתה קבוצת כדורסל לטבית מהעיר ריגה.
הקבוצה השתתפה בעבר בליגת העל הלטבית וברוב המפעלים האירופאים.
הקבוצה הוקמה כמועדון ספורט צבאי בשנת 1929. השתתפה בעבר בליגת העל הסובייטית בכדורסל.
המאמן שזכה עם הקבוצה בהכי הרבה תארים היה אלכסנדר גומלסקי.
בין היתר באליפויות ברית המועצות ואליפויות אירופה.
בשנת 2004 הוקמה הקבוצה מחדש ללא כל קשר לקבוצה הגדולה מהעבר, בתמיכת עיריית ריגה, כוחות הצבא הלאומי ומספר ספונסרים, ועברה לשחק בארנה ריגה החדש.
בהמשך זכתה באליפות לטביה בעונת 2006/07. כמו כן, השתתפה הקבוצה שלוש עונות במסגרת הליגה הבלטית (הפסד לשאולאי ברבע הגמר 2006/07. הפסד לז'לגיריס קובנה בחצי הגמר 2007/08. והפסד לריטאס וילנה בחצי הגמר 2008/09), יורוקאפ צ'לנג', יורוצ'לנג', גביע יול"ב, יורוקאפ והליגה המאוחדת של VTB.
בסיום עונת 2008/09 (ב-15 בספטמבר 2009), הודיעה הקבוצה על הפסקת פעילות.
עקב חובות בסדר גודל של 1.4 מיליון דולר.
א.ס.ף – אִרְגּוּן סִיּוּעַ לִפְלִיטִים וּמְבַקְּשֵׁי מִקְלָט בְּיִשְׂרָאֵל הוא עמותה שנוסדה בשנת 2007 על ידי פעילים ישראלים בתגובה לעלייה ניכרת בהגעת מבקשי המקלט והפליטים מאפריקה לישראל, רובם מאריתריאה ומסודאן.
העמותה מספקת מענה פסיכו-סוציאלי והומניטרי לפליטים שחיים ללא מעמד וזכויות אך תחת הגנה קבוצתית מפני גירוש, אשר חיים בישראל.
מנכ"לית העמותה היא העובדת הסוציאלית טלי אהרנטל ויו"ר הוועד המנהל היא עו"ד אורית רונן.
מרכז סנגור ותמיכה – קבלת קהל הפתוחה פעמיים בשבוע ובה מסייעים צוות ומתנדבים למגוון הבעיות שמבקשי המקלט בישראל מתמודדים עמן.
מועדון נוער – במועדון צוות ומדריכים מתנדבים המפעילים קבוצות לבנים ולבנות כמו גם ליווי פרטני.
תמיכה בשורדי עינויים וסחר בבני אדם, אנשים עם מוגבלויות ויחידים ומשפחות במצבי סיכון – עובדות סוציאליות ומתנדבים מנהלים קבוצות טיפוליות לנשים וגברים כמו גם ליווי פרטני.
תמיכה בפליטים מאוקראינה – ליווי פרטני ומיצוי זכויות.
סיוע הומניטרי - בכל חודש מעבירה העמותה סיוע כלכלי צנוע למבקשי מקלט ופליטים נכים, פצועים, חולים או מצויים במשברים אקוטיים שאינם מסוגלים לכלכל את עצמם.
העמותה מספקת גם חבילות מזון למשפחות ויחידים אשר נקלעו למשבר.
אחת לחודש העמותה מקבלת אספקה של מזון יבש מארגון לתת.
מחלקת הפעילות הציבורית פועלת במטרה לשנות מדיניות ולקדם את זכויותיהם של הפליטים ומבקשי המקלט בישראל.
צוות המחלקה לוקח חלק בדיונים בכנסת, עומד בקשר עם רשויות ארציות ומוניציפליות, כותב ומפיץ ניירות עמדה ופועל באמצעי התקשורת.
בשנת 2011 השתתף א.ס.ף בעתירה לשלב ילדי פליטים בבית הספר באילת, ולא במוסד בקיבוץ אילות שבו שררו תנאים ירודים.
בשנת 2012 החליט משרד הפנים על הסרת ההגנה הקבוצתית לנתיני דרום סודאן השוהים בישראל, והודיע על גירושם למולדתם.
א.ס.ף הוביל את המאבק נגד ההחלטה.
הוא השתתף בעתירה נגדה, אך בית המשפט דחה את העתירה.
באותה שנה הגיש א.ס.ף בשיתוף ארגונים נוספים עתירה לבית המשפט העליון לביטול החוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 3 והוראת שעה), אשר מכוחו הוחזקו "מסתננים" לתקופה של שלוש שנים בבית סוהר סהרונים בהליך מנהלי ללא משפט.
בספטמבר 2013 החליטו תשעת שופטי ההרכב בבג"ץ פה אחד על קבלת העתירה.
שיתוף פעולה עם יוניצ"ף ומבקר המדינה
במרץ 2013 התפרסם דו"ח יוניצ"ף על הפרת זכויות ילדים בישראל, ובו פרק בשם "הפרת זכויות ילדי מבקשי מקלט" שנכתב על ידי א.ס.ף.
בשנת 2013 ייחד מבקר המדינה פרק בדו"ח השנתי לעניינם של קטינים חסרי מעמד בישראל, ובהם ילדיהם של מבקשי מקלט ופליטים, ונעזר בין היתר בדוחות של העמותה.
גם בשנת 2014 הקדיש המבקר פרק נרחב לעניין פליטים ומבקשי מקלט בפרק "זרים שאינם בני הרחקה".
חלק ניכר מהנתונים שעליהם התבססה עבודת המבקר נאספו על ידי א.ס.ף.
באפריל 2014 פרסם א.ס.ף דו"ח בשם "שיקולים זרים" בעניין גירוש קטינים חסרי מעמד אשר שהו בישראל בהוצאה חוץ-ביתית בשל הזנחה או התעללות מצד הוריהם.
הדו"ח ביקר את משרד הרווחה אשר החזיר ילדים להורים מזניחים או מתעללים לצורך גירושם.
ביוני אותה שנה פרסם א.ס.ף דו"ח בשם "הרי אנחנו בני אדם" בעניין קרבנות עינויים וסחר מסיני, שמספרם מוערך על ידי הארגון ב-5,000–7,000 נפש.
הדו"ח כלל עדויות שנאספו מהקרבנות ופירוט על מצבם בהיעדר גישה לשיקום, לשירותי רווחה ולשירותי בריאות.
במרץ 2023 פרסם א.ס.ף דו"ח בשם "סוגרים לך דלת" על מצבם של כ-8000 ילדי הפליטים ומבקשי המקלט, שרובם נולדו גדלו וחונכו בישראל.
הם חיים בישראל ללא מעמד וזכויות, כמו הוריהם והדוח מתאר את על ההשפעות הקשות של החיים ללא מעמד כילד ונער.
באוגוסט 2024 פרסם א.ס.ף דו"ח בשם "בנפילה חופשית" המתאר את חייהם של מבקשי המקלט והפליטים החיים בישראל ללא זכויות, הכרה ושירותים סוצייאליים בסיסיים
א.ס.ף היא עמותה רשומה ללא כוונות רווח.
ככזו ובהתאם לחוק, כלל הפעילות הכספית שלה מדווחת כחוק ושקופה לציבור הרחב באתר גיידסטאר המופעל על ידי משרד המשפטים.
התורמים לעמותה הם קרנות, תורמים פרטיים כמו גם ישויות מדיניות זרות (נציבות האו"ם לפליטים).
העמותה נסמכת גם על עבודה של תרומתם של מתנדבים.
- ארגון מאוחד של יוצאי רומניה בישראל הוא ארגון המייצג את יוצאי רומניה בישראל.
הארגון בא לקדם מספר מטרות ובהם לקדם ולייצג את יהדות רומניה ויוצאי רומניה בפני ארגונים וגופים שונים ובייחוד גופי שלטון, וגם הנצחה ושימור המורשת של יהדות רומניה.
הארגון מקיים מדי שנה טקס לזכר פרעות יאשי ופרעות בוקרשט, בין פעילותיו נמנית גם העצרת השנתית לשואת יהדות רומניה ביד ושם.
האחראי על הארגון הוא מיכה חריש.
מכבי חולון הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר חולון.
הקבוצה הוקמה בשנת 1945, והגיעה בשיאה ליגת המשנה דאז ליגה א' והשתתפה בה במשך 5 עונות.
בשנת 1980 הקבוצה התפרקה, התאחדה עם "אגודת הספורט לזרוס חולון" והקימה מועדון חדש בשם "מכבי לזרוס חולון" (שכונתה גם "לזרוס חולון"), ששיחקה בעיקר בליגות הנמוכות עד שנת 2000. ב-2001 הוקמה "אגודת הספורט חולון" שגם אותה כינו "לזרוס".
כיום הקבוצה נקראת "אגודת ספורט מור חולון" ומשחקת בליגה ב' דרום א'.
אגודת הספורט של מכבי חולון הוקמה בשנת 1942, כאשר מחלקת הכדורגל הוקמה ב-1945, ושיחקה בעיקר משחקי ידידות.
לאחר מלחמת העצמאות, שבה הכדורגל בארץ ישראל חדל להתקיים, הקבוצה לקחה הפסקה להתארגנות מחדש, והצטרפה לליגה ג' של עונת 1954/1955. בסיום עונת 1959/1860 הקבוצה עלתה לליגה ב' (הליגה השלישית דאז).
בסיום עונת 1963/1964 הקבוצה סיימה במקום השני בליגה ב' מחוז דרום ועלתה לליגה א' דרום שהייתה ליגת המשנה.
בעונת 1965/1966, העונה השנייה של הקבוצה בליגת המשנה, היא סיימה במקום השמיני בליגה, מה שהיווה את הישג השיא של המועדון בכדורגל הישראלי.
הקבוצה הצליחה לשרוד עוד 3 עונות בליגת המשנה עד שירדה לליגה השלישית בסיום עונת 1968/1969. לאחר 4 עונות בליגה השלישית (ליגה ב'), הקבוצה סיימה במקום הראשון לעונת 1972/1973 בליגה ב', והעפילה לליגה א' שוב.
הקדנציה השנייה של הקבוצה בליגת המשנה הסתיים הפעם בתקופה קצרה יותר ולאחר עונה בלבד חזרה לליגה השלישית, אחרי שהפסידה את כל חמשת משחקיה בפלייאוף הירידה, בעונת 1973/1974. בהמשך התדרדרה הקבוצה עוד, וירדה לליגה ג', לאחר שסיימה בתחתית ליגה ב'.
בקיץ 1980, הקבוצה התפרקה וכל שחקניה שוחררו מהקבוצה.
הקבוצה הוקמה פעם נוספת בשנות ה-90, אך התאחדה לאחר מכן עם המועדונים מבת ים (בית"ר בת ים ומכבי בת ים), ליצירת מועדון חדש מכבי עירוני בת ים.
אגודת הספורט לזרוס חולון (א.ס.
לזרוס חולון) הוקמה בשנת 1971, והקבוצה העפילה לליגה ב' מראשות ליגה ג' בסיום עונת 1976/1977, ובסיום עונת 1977/1978 הקבוצה העפילה לליגה א' שהייתה אז הליגה השלישית בישראל לאחר הקמת הליגה הארצית.
בשנת 1980 התאחדה האגודה עם מועדון מכבי חולון שהתפרק זה מכבר, ויצרה את המועדון מכבי לזרוס חולון (כונתה גם "לזרוס חולון"), שהפך למועדון "מכבי" המוביל בעיר חולון.
בעונת 1981/1982 המועדון הושעה מהליגה והורד לליגה ב', אחרי התפרעויות במשחק נגד היריבה העירונית הפועל חולון במחזור ה-18, משחק שננטש בדקה ה-44. המועדון חזר לליגה א' לאחר עונה בלבד, לאחר שסיימה ראשונה בעונת 1982/1983 בליגה ב' דרום.
בעונה זו עשתה הקבוצה גם את אחת הסנסציות הגדולות בגביע המדינה, לאחר שהדיחה את מחזיקת הגביע מהעונה הקודמת הפועל כפר סבא, כשניצחה אותה 2-0. לאחר מכן ביססה הקבוצה את מעמדה בליגה זו, ושיחקה בה 17 עונות רצופות.
בתקופה זו, הפעם הקרובה ביותר של המועדון לעלייה היה בעונת 1984/1985 כשסיימה במקום השני, והעפילה לפלייאוף העלייה לארצית, שם הפסידה הקבוצה להפועל עכו שעלתה על חשבונה, והקבוצה נשארה מאז בליגה השלישית עד לפירוקה בסיום עונת 1999/2000.
בשנת 2001 הוקם המועדון אגודת ספורט חולון (א.ס.
חולון) שממשיכה עד דרכו של המועדון.
הקבוצה החדשה המכונה גם היא "לזרוס" בתקשורת ובפי הקהל, נרשמה לליגה ג' מחוז תל אביב.
המועדון סיים במקום הראשון בעונת 2004/2005 ועלה לליגה ב', אולם חזר לליגה ג' בסיום העונה העוקבת, אחרי שניצח פעם אחת בלבד ב-30 מחזורי העונה.
בעונת 2013/2014 הקבוצה סיימה במקום השני בליגה ג' מחוז תל אביב, והעפילה לליגה ב', לאחר ששני מקומות בליגה התפנו בעקבות התפרקותן של עירוני בת ים ומכבי באר יעקב.
לאחר מכן חזרה הקבוצה לליגה ג' וקיימת היום בשם "אגודת הספורט מור חולון".
נוגומטני קלאב זאדאר (בקרואטית: Nogometni klub Zadar; תעתיק מקוצר: HNK Zadar) הוא מועדון כדורגל קרואטי מהעיר זאדאר בקרואטיה.
המועדון נוסד בשנת 1945 ומשחק כיום בליגה הקרואטית השלישית.
מועדון הכדורגל נוגומטני קלאב זאדאר נוסד בשנת 1876 תחת השם אייסי דאלמאזיה (AC Dalmazia) ושיחק בעיקר בליגה האיטלקית עד לסיפוח העיר ליוגוסלביה בשנת 1945.
בתאריך 26 באפריל 1945, נוסד המועדון מחדש תחת השם פיסקולטורנו דרושטבו זאדאר (Fiskulturno Društvo Zadar).
בשנת 1949, מותג המועדון מחדש תחת השם NK Zadar.
בעונת 1992/1993, העפילה הקבוצה אל הליגה היוגוסלבית הראשונה.
בעונת 1995/1996, הגיעה הקבוצה לגמר גביע יוגוסלביה אך הפסידה לקרואטיה זאגרב.
בעונת 2000/2001 העפילה הקבוצה אל הליגה הקרואטית הראשונה.
בעונת 2005/2006 נשרה הקבוצה אל הליגה הקרואטית השנייה.
בעונת 2007/2008 חזרה הקבוצה אל הליגה הקרואטית הראשונה ושיחקה בה עד לשנת 2015.
בעונת 2016/2017 נשרה הקבוצה אל הליגה הקרואטית השלישית.
ב-20 ביולי 2020 הגישה הקבוצה בקשה להקפאת הליכים ולאחר שתהליך פשיטת הרגל הסתיים, הוקמה הקבוצה מחדש תחת השם אייץ' אן קיי זאדאר (HNK Zadar).
כיום, משחקת הקבוצה בליגה הקרואטית השלישית.
החל משנת 1979, משחקת הקבוצה באצטדיון סטאנובי.
האצטדיון ממוקם בעיר זאדאר ומכיל כ-3,860 מקומות ישיבה.
מיחשוב בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת באספקת פתרונות מחשוב ושרותי טכנולוגיית מידע ללקוחות עסקיים בישראל ובעולם.
היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות ב.
מניית החברה כלולה במדד תל אביב טק-עילית ובמדד תל אביב SME60.
החברה נוסדה בשנת 1984 על-ידי שרגא שחק, יעקב ולטר, יגאל שפר וראובן שריפט ועסקה בתחילת דרכה ביבוא מערכות מחשוב ושיווקם בישראל.
מאז הקמתה ובמשך שנים רבות הייתה נציגת סאן מיקרוסיסטמס בישראל, שהייתה חברת מחשבים אמריקאית מן המובילות בעולם.
בשנת 1993 הונפקו מניות החברה בבורסת תל אביב.
החברה החלה לספק גם שירותי אחזקה, התקנה, הטמעה, מיקור חוץ וניהול פרויקטים למערכות מחשוב, בעיקר סביב המוצרים של חברת סאן מיקרוסיסטמס, ואחר כך גם של חברת המחשוב קומפאק.
זאת עבור החברות הגדולות במשק, בהם אל על, תנובה, בזק, חברת החשמל ופרטנר תקשורת.
יחד עם גורמים נוספים את קרן הון הסיכון ניורון.
ניורון גייסה לקרן ראשונה שהיקמה 14.5 מיליון דולר ובשנת 2000 הקימה גייסה לקרן שנייה 55 מיליון דולר.
ב-2002 התמזגה עם קרן הון הסיכון פלטינום.
קרן פלטינום ניורון הייתה בין קרנות הון הסיכון הגדולות בישראל באותה עת.
ב-2002 זכתה עם שותפים במכרז של המדען הראשי להפעלת החממה הטכנולוגית מעיין בנגב.
ב-2005 הונפקה החממה בשם "מעיין ונצ'רס" בבורסת תל אביב.
ב-2001 חתמה על הסכם להפצת חלק ממוצרי חברת IBM בישראל, בתחום מוצרי התוכנה, מוצרים מבוססי UNIX ואחסון.בנוסף החברה החלה לספק מוצרים ושירותים משלימים באמצעות נציגויות של חברות נוספות ובאמצעות חברות הבת שלה בתחומי אבטחת מידע, כלי פיתוח וסביבות פיתוח, כלי ניהול ועוד.
בין השאר ייצגה את חברת התוכנה וריטס טכנולוגיות שמספקת כלי ניהול תשתיות אחסון, שחזור נתונים ושרידות (Disaster recovery).
ב נכנסה החברה לתחום הOEM (יצרן ציוד מקורי), בו פעלה עם חברות טכנולוגיה ישראליות להטמיע במוצריהן תשתיות כגון שרתים, מעבדים, מערכות אחסון, ההופכות לחלק אינטגרלי מהמארז הכולל של המוצר אותו פיתחו.
כולל הפעלת מערך מקיף של בדיקות היתכנות והתאמה לאפליקציות הרלוונטיות של החברה.
בתחום ה-OEM עבדה עם עשרות לקוחות מתעשיות שונות, החל מחברות הזנק ועד חברות בולטות בתעשיית ההיי-טק הישראלית, כגון קומברס ואורבוטק.
כתוצאה מרכישת חברות בארצות הברית ובבריטניה חל גידול משמעותי בהיקף הפעילות של תחום ה-OEM ובפברואר 2022 פוצלה פעילות זאת לחברה חדשה.
מניות החברה שפוצלה, הייפר גלובל, החלו להיסחר בבורסת תל אביב.
בינואר 2021, רכשה קרן פימי את השליטה בחברה (63% מהמניות) תמורת 450 מיליון שקל.
בינת מחשוב אישי - חברה העוסקת במתן ייעוץ שירותי מחשוב ותוכנה לעסקים קטנים ובינוניים.
בר מור מידע - חברה העוסקת בתחומי שירותי מחשוב, אינטגרציה וציוד מחשוב נרכשה בשנת 2005.
הורייזן טכנולוגיות - חברת שנוסדה בשנת 1998 ומתמחה בתחום מיקור חוץ ופיתוח פרויקטים לפי דרישה.
ממורקס טלקס ישראל - חברה שנוסדה בשנת 1989 ועוסקת במכירה ותחזוקה של שרתים ארגוניים של IBM.
דורקום - חברה שנוסדה ב-1982 ומספקת פתרונות לתשתיות מחשוב בסביבת HP.
מדיאטק - חברה שנוסדה ב-1982 ומשווקת פתרונות מחשוב למגזר העסקי באזור הצפון.
אגודת ספורט עירוני אשקלון היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר אשקלון, המשחקת בליגה הלאומית.
המועדון הוקם במאי 2024, אז הודיעו אליצור "איתו" אשקלון מהליגה הלאומית בכדורסל וא.ס.
אשקלון מהליגה הארצית בכדורסל, שתי קבוצות הכדורסל של העיר אשקלון, על איחוד ביניהן, כשאליצור התאחדה לעמותה של א.ס.
המועדון החדש שמר על מחלקת הנוער של א.ס.
אשקלון, המשחקת בליגה הלאומית לנוער, ועל צבעיה של אליצור, כחול ולבן.
הקבוצה שמרה על מקומה של אליצור "איתו" אשקלון בליגה הלאומית.
הוֹפְמָן הוא שם העט של אֵרְנְסְט תֵאוֹדוֹר וִילְהֵלְם הוֹפְמָן (Ernst Theodor Wilhelm Hoffmann) שהיה סופר גרמני, מן הבולטים בזרם הרומנטי, משפטן, מלחין, מבקר מוזיקה, צייר וקריקטוריסט.
הופמן הוא גם נושא אופרה מפורסמת של ז'אק אופנבך, "סיפורי הופמן".
הופמן נולד בעיר קניגסברג שבפרוסיה המזרחית למשפחת משפטנים.
כשהיה בן שנתיים נפרדו הוריו.
אביו עבר לאיסטרבורג עם אחיו הגדול, והוא נשאר עם אמו והתחנך על ידיה ועל ידי דודיו, שהיו כולם לא נשואים.
הופמן הביע מאוחר יותר צער על הניתוק מאביו.
הופמן תיאר את דודו כאדוק ועצור ברגשותיו, ואף כינה אותו, בהתאם לראשי התיבות של שמו של הדוד, אוטו וילהלם, כ"אוֹי וֵי" – O Weh.
לעומת זאת, הופמן חיבב מאוד את שתי דודותיו הרווקות, ובמיוחד את הדודה שרלוטה, שאותה כינה "דודה רגליים קטנטנות" (Tante Füßchen).
בשל התיאורים, היו שסברו שמדובר באדם דמיוני, עד שהתגלתה עדות לקיומה לאחר מלחמת העולם השנייה.
הופמן למד בבית הספר שבמבצר בקניגסברג.
שם נקשר בקשרי חברות אמיצה עם חברו לכיתה, תאודור גוטליב פון היפל (1843-1775), אותו הכיר בשנת 1786. פון היפל תמך בו, עודד את רוחו והיה לו כאח בוגר.
החברות נשמרה גם בשנים מאוחרות יותר בדרך של חליפת מכתבים, על אף התמרמרותו של הופמן על מה שתפס כהתרחקות מצדו של היפל.
למרות שהיו בערך בני אותו הגיל, התקדם פון היפל בקריירה המשפטית שלו מהר יותר, לא מעט בזכות מעמדה של משפחתו.
כן זכה לרשת הון ונכסים רבים.
עם זאת, בכל עת שהופמן נזקק לעזרתו, תמך בו חברו מילדות במשלוח כסף ובהושטת עזרה, והוא גם שסעד אותו עד מותו.
ב-1812 שינה הופמן את שמו האמצעי (השלישי) מ"וילהלם" ל"אמדאוס" (Amadeus), כאות כבוד למלחין האהוב עליו, וולפגנג אמדאוס מוצארט.
השם וילהלם, עם זאת, נשמר במסמכים רשמיים ואף על מצבתו של הופמן.
רוחה של "תקופת הסער והפרץ" הגוועת הותירה על הופמן הצעיר רשמים ברורים.
בין השפעות התקופה ניתן למנות את היווצרותה של חיבה מוחשית לספרות בגרמניה.
יצירות רבות של המאה ה-18, כמו למשל "ייסורי ורתר הצעיר" של יוהאן וולפגנג פון גתה ו"הווידויים" של ז'אן-ז'אק רוסו התוו את הדרך: מעתה זכו להערכה גם ספרים שלא היה בהם מסר חינוכי בלבד.
הרומן הבידורי זכה להכשר חברתי.
ה"חוויה" באמצעות הספרות קידמה את הדמיון: לחובבי הקריאה הצטרפו חובבי הכתיבה.
כל מי שקסמה לו הכתיבה ומצא מוציא לאור, פרסם את יצירתו.
הופמן נפטר בשנת 1822 ממחלת העגבת בה נדבק מוקדם יותר בחייו.
קדרת הזהב (1814. תר' נילי מירסקי, 1983) – ביעותי ילד וסיפורים אחרים.
הרפתקאות ליל סילבסטר (1814, תר' נילי מירסקי, 1990)
מפצח-האגוזים ומלך העכברים (1816. תר' בצלאל וכסלר, 1977)
את סיפורו הידוע ביותר, מפצח-האגוזים ומלך העכברים (Nußknacker und Mausekönig), כתב ב-1816, ועליו ביסס צ'ייקובסקי את הסוויטה לבלט "מפצח האגוזים".
הופמן הוא גיבורה של האופרה סיפורי הופמן שחיבר והלחין ז'אק אופנבך ב-1881. עלילת האופרה מתבססת על ספריו:
איש החול (Der Sandmann) משנת 1816
חבר המועצה קרספל (Rath Krespel) מ-1818
הסיפור על איש החול עובד גם לבלט, "קופליה", שעלה לראשונה בשנת 1870 והוא אחד מהבלטים הפופולריים ביותר.
מחווה לשישה סופרים של המאה התשע-עשרה, "א.ת.א.
הופמן", ניקולאי גוגול, גוסטב פלובר, הרמן מלוויל, שלום יעקב אברמוביץ, הנרי ג'יימס, תרגום: נילי מירסקי, אילנה המרמן, אברהם יבין, הוצאת עם עובד, (פרוזה אחרת), 2006.
מלבד האופרה של אופנבך, הונצחה מורשתו של הופמן במספר דרכים.
בעיר במברג בגרמניה מוענק מאז 1989 פרס ספרותי, פרס א.ת.א.
הופמן נחשב כאחד מחלוצי סוגת האימה הספרותית.
ליד הבית בו סיים את חייו, בז'נדארמנמארקט בברלין, הוצב שלט בדמותו להנצחת שמו.
"אַ ײִדישע מאַמע" (קרי: "אַה יִידִישֶה מַאמֶה"; ביידיש: "אמא יהודייה") הוא שיר יידי שנכתב והולחן בארצות הברית על ידי המשורר היהודי-אמריקאי ג'ק ילן .
השיר, במנגינתו של לוּ פּולק , התפרסם כוודוויל החל משנת 1925 על ידי האמנים בל בייקר וסופי טאקר ומאוחר יותר על ידי האחיות ברי.
בשנת 1928, 3 שנים לאחר מות אמה, הזמרת היהודייה-אמריקאית סופי טאקר הקליטה את השיר באולפני קולומביה, בביצוע שהקפיץ את השיר למקום החמישי ברשימת השירים המושמעים בארצות הברית.
התקליטון עם השיר באנגלית על צד אחד וביידיש בצדו השני נמכר במיליוני עותקים.
ב-1967 לאו פולד שילב את מילות השיר מיידיש ומאנגלית לרצועה אחת והפך אותו ללהיט בשאר העולם.
מאז תורגם השיר למספר שפות, זכה לעשרות ביצועים מפי זמרים שונים, ונחשב לשיר היידי המפורסם ביותר.
אחד הביצועים המרשימים של השיר בוצע אף על ידי "מלך החזנים" בתקופתו, יוסף רוזנבלט.
השיר תורגם לעברית על ידי אבי קורן ובוצע על ידי מספר זמרים וחזנים, בהם יפה ירקוני, דודו פישר והפיג'מות.
השיר מתאר את געגועיו של הבן אל אימו שנפטרה, מספר על החושך שנפל על הבית בפטירתה של האם שהייתה האור של הבית, ועל געגועיו הקשים.
המנגינה שלו נוגה ועצובה ופורטת על נימי הלב.
א געשעפט (בעברית: העסקה; באנגלית: The Deal) הוא סרט פעולה אמריקאי ביידיש משנת 2005, שהופק ובוים על ידי יהודים חרדים במונסי, ניו יורק.
זהו הסרט הראשון בשפה היידיש שיצא מקרב חוגים חרדיים, ואחד הסרטים הראשונים שהופקו בשפה זו מאז שנות הארבעים של המאה העשרים.
הסרט צולם בארצות הברית ברמת הפקה גבוהה יחסית, וזכה שם לתהודה.
כמו כל סרט חרדי טיפוסי, צוות השחקנים בסרט מורכב מגברים בלבד.
"א געשעפט" הוא סרט שוד, המגולל את סיפורו של פרץ, סוחר שחייו משתרעים על קו התפר בין הרקע החרדי שלו לבין חיי עולם תחתון.
פרץ מוכן להשתמש באלימות כדי לנהל את עסקיו המפוקפקים, והסרט עוקב אחר הקריירה הפלילית שלו.
במאי הסרט, חסיד ויז'ניץ, ציין שהוא הושפע מכמה סרטי מיינסטרים אמריקאיים, כולל "לב אמיץ" של הבמאי מל גיבסון.
עורך הסרט, רולנד מילמן, ערך מספר סרטי יידיש (סרט כושר "שווייץ" וסרט בישול "נו שמאלץ"), ולפיו המשחק בסרט "לא נפלא, אבל הצילום לא רע".
סביב השיווק הויראלי והאינטרנטי של הסרט, שהופנה בעיקר לקהל חרדי, התעורר פולמוס כאשר רבנים אסרו לצפות בו בשל חששם מחדירה של השפעות הקולנוע והתיאטרון לציבור החרדי.
הסוציולוג חיים וקסמן מאוניברסיטת ראטגרס שיער כי העובדה שהסרט נעשה ביידיש הוסיפה לחששות, משום ש"אנשים עלולים לחשוב אם זה ביידיש, זה עושה את זה כשר".
על־פי וקסמן, ההופעה של סרט ביידיש היה חלק משינוי משמעותי בעולם החרדי אשר החל לאמץ מגוון של מוצרי תרבות, כולל מוזיקה, סיפורת, ואפילו תיאטרון, שהדורות הקודמים להם נמנעו מהם.
הסרט משך גם תשומת לב בחוגים יהודיים חילוניים בעלי עניין ביידיש, משום שמדובר במסמך ביידיש בן זמננו.
הוא הוקרן בין היתר ב"אשכנז פסטיבל" בטורונטו ובפסטיבל היידיש באוניברסיטת אריזונה.
בשנת 2009 יצא הסרט בישראל תחת השם "העסקה", וצורף לו דיבוב בעברית.
אַ בריוועלע דער מאַמען ("מכתב לאמא"; בפולנית: List do matki) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש שיצא לאקרנים בפולין בשנת 1938. הקרנת הבכורה של הסרט בפולין הייתה ב-4 באפריל 1938 ובארצות הברית ב-14 בספטמבר 1938.
היוצר והבמאי של הסרט יוסף גרין גר בארצות הברית מאז 1924. בין השנים 1936–1938 יצר גרין ארבעה סרטים ביידיש.
למרות כישלונו של הסרט השני, "פורים שפילער", חזר גרין לפולין כדי לצלם סרט נוסף (בעצם שני סרטים בו זמנית, "א בריוועלע דער מאמען" ו"מאמעלע"; הוא השתמש באותו צוות שחקנים ואותו צוות טכני כדי לחסוך בהוצאות.) עם שובו היה לו מתווה לסרט חדש, שאותו הכין עם מנדל אושרוביץ.
בהגיעו לוורשה הוא עיבד מחדש את התסריט, בסיועו של הסופר אנאטול שטרן.
כמו בסרטיו האחרים של גרין, גם בסרט זה באו לידי ביטוי המסורת והפולקלור, באמצעות תיאור חג הפסח.
העלילה מתרחשת בעיקר בגליציה, בשנים שסביב מלחמת העולם הראשונה.
במרכז העלילה ניצבת משפחת ברדיצ'בסקי: האב דוד, שלא מצליח לפרנס את משפחתו, האם דבורה שפרנסת המשפחה מוטלת עליה, הבן הבכור מאיר שחולם להיות מהנדס או רופא שיניים, הבת מרים והבן הצעיר אהרון.
דוד לווה כסף מהחייט שמעון מבלי להודיע לאשתו, ונוסע לארצות הברית לחפש עבודה.
בהגיעו לאמריקה הוא מתפרנס ממכירת גרביים.
הבת מרים בורחת מביתה עם מורה למחול, ואמה מסתירה את העובדה הזו מפני שכניהם.
דוד מצליח לרכוש כרטיס נסיעה אחד ושולח אותו למשפחתו, ואהרן נוסע אליו.
מרים חוזרת הביתה אחרי שגילתה כי המורה למחול נשוי ואב לילד.
לאחר מכן היא מתחתנת עם יודקה, בנו של החייט שמעון, והם עוזבים את העיר.
כשפורצת מלחמת העולם מגויס מאיר לצבא.
ביומה האחרון של המלחמה, מגלה דבורה כי מאיר נהרג.
היא מנסה לאתר את בעלה ובנה, ולאחר שהם מתאחדים מחדש, היא מגלה שאהרן הפך לזמר מפורסם ושינה את שמו לארנולד ברד.
אָ גְרוֹייסֵע מְצִיאֶה (מיידיש, לרוב בסרקזם: מציאה גדולה) היא להקת פאנק וגרוב ישראלית שפעלה בין השנים 2006–2012.
בלהקה היו חברים שישה מוזיקאים - מתוכם ארבעה חוזרים בתשובה ושני חילונים.
בין השאר, הופיעה הלהקה לצד אהרן רזאל, דוד ד'אור, עמיר בניון ועוד.
ב-2013, לאחר פירוק הלהקה, התאחדו לצורך ביצוע השיר "ואהבת לרעך כמוך" באלבום "שמחת עולם" המאגד שירים שהלחין הרב יצחק גינזבורג.
את האלבום הפיקו מוזיקלית נדב בכר ואורן צור.
ארטיסט ג'וליוס דובוס , ידוע בשם הבמה א בוגי ויט דה הודי (A Boogie wit da Hoodie), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.
דובוס החל את הקריירה שלו ב-2016, כאשר הוציא לאתר SoundCloud את השיר הראשון שלו, "Temporary".
בעת הוצאתו, היה דובוס בן 19 בלבד.
באותה שנה, הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו הנושא את שמו הפרטי, Artist.
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-22 במצעד אלבומי הראפ.
ב-2017 הוציא את אלבום הבכורה שלו, The Bigger Artist.
האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ ואף זכה במעמד "אלבום פלטינה" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
בסוף 2018 הוציא את אלבום האולפן השני שלו, Hoodie SZN.
האלבום כולל הופעות אורח של 6ix9ine, אופסט, טייגה, ג'וס וורלד, יאנג ת'אג ואמנים מחתרתיים נוספים.
האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון בבילבורד 200.
ב-18 בספטמבר 2019, הוא התארח בסינגל "Stack It Up" של ליאם פיין.
ב-2020 הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, Artist 2.0. האלבום הגיע בשיאו למקום השני בבילבורד 200.
ב-17 במאי 2024 הוציא לאור את אלבומו החמישי, Better Off Alone.
א טרייב קולד קווסט היה הרכב היפ הופ אמריקאי, שהוקם בניו יורק בשנת 1985, וכלל את הראפר והמפיק הראשי קיו-טיפ, הראפר פייף דוג, הדי ג'יי והמפיק המשני עלי שאהיד מוחמד והראפר ג'ארובי וייט.
ההרכב הוא מבין חלוצי ז'אנר ההיפ הופ האלטרנטיבי.
בשנת 1990 הוציא ההרכב את אלבום הבכורה שלו, People's Instinctive Travels and the Paths of Rhythm, בלייבל ג'ייב רקורדס.
האלבום זכה להצלחה מסחרית מתונה ושבחים רבים ממבקרי המוזיקה, תוך שנחשב בעיני המבקרים כאחד מאלבומי ההיפ הופ המשפיעים ביותר.
בשנה שלאחר מכן, ב-1991, הוציאו את אלבומם השני, The Low End Theory, שסייע בעיצוב סוגת ההיפ הופ האלטרנטיבי בשנות ה-90.
ב-1993 הוציא ההרכב את האלבום Midnight Marauders, שהיה לאלבומם הראשון שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד 200. הסינגל המוביל, "Award Tour", היה לשירם שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד הבילבורד הוט 100, והגיע למקום ה-47.
ב-1996 הוציאו את אלבומם הרביעי, Beats, Rhymes and Life, שהיה לאלבומם הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 ואף הועמד לפרס גראמי לאלבום הראפ הטוב ביותר.
השיר "1nce Again" מתוך האלבום היה מועמד בקטגוריית ביצוע הראפ הטוב ביותר של צמד/להקה.
בשנת 1998 התפרק ההרכב, זמן קצר לפני צאת האלבום The Love Movement, אך בשנת 2006 חזר לפעילות ויצא לסיבוב הופעות בארצות הברית.
בשנת 2016 הוציא ההרכב את אלבומו האחרון, We Got It from Here...
Thank You 4 Your Service, שהיה בהכנה בעת מותו הפתאומי של פייף דאוג במרץ 2016, והושלם על ידי חברי ההרכב האחרים לאחר מותו.
האלבום היה לאלבומם השני שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
אָ פֶּרְפֵקְט סִירְקְל היא להקת רוק אלטרנטיבי שהוקמה בשנת 1996 על ידי בילי הוורדל ומיינרד ג'יימס קינן.
הלהקה מנגנת סגנון אלטרנטיבי כבד אך מלודי.
נכון ל-2018, הוציאה הלהקה ארבעה אלבומים.
הלהקה הוקמה לאחר שבילי הוורדל פגש ב-1992 את מיינרד ג'יימס קינן, סולנה של להקת "טול", כאשר הם ניגנו כלהקת חימום בהופעה של "פישבון".
לפני כן עבד הוורדל כטכנאי גיטרות עבור להקות שונות, דוגמת "פיית' נו מור", "ניין אינץ' ניילז", "סמאשינג פאמפקינס", "Guns N' Roses" ופישבון.
הוא השמיע קטעים שכתב לקינן, שהתלהב והסכים לשמש כזמר אם הוורדייל יחליט להקים להקה, אך הוורדל היה מעוניין דווקא בזמרת.
ב-1996, לאחר שטול הוציאו את האלבום "Ænima", הם נכנסו לסכסוך עם חברת התקליטים שלהם באותו זמן, "Freeworld Entertainment", ואז פנה קינן להוורדל, ויחד הם הקימו להקה.
יחד עם הבסיסטית פז לנצ'נטין, מתופף להקת וונדלס, ג'וש פריס, והגיטריסט טרוי ואן ליואן, שניגן בעברו עם הלהקות "Failure" ו-"Enemy "(ובהשתתפות חלקית של המתופף של פריימוס, טים אלכסנדר), הם הוציאו את אלבומם הראשון "Mer De Noms" (מצרפתית: "ים של שמות") בשנת 2000. האלבום זכה להצלחה גדולה וכלל את הלהיט "Judith".
בשלב מסוים לאחר מכן עזבו לנצ'נטין וואן ליואן את הלהקה.
הוורדל וקינן מצאו להם מחליפים בדמות ג'ורדי וייט, שניגן לפני כן אצל מרילין מנסון תחת הכינוי טוויגי רמירז, וג'יימס איהא, הגיטריסט לשעבר של הסמאשינג פאמפקינס.
יחד הם הוציאו אלבום חדש בשם "Thirteenth Step" בספטמבר 2003. בנובמבר 2004 הופץ אלבום שלישי של הלהקה, eMotive, שמכיל גרסאות כיסוי לשירי מחאה כנגד מלחמות מאת אמנים כמו ג'ון לנון וג'וני מיטשל.
בהקלטות באלבום השתתפו גם עם חברי ההרכב הקודמים, אך בעיקר מנגנים בו קינן והוורדל.
באותו החודש הוציאה הלהקה DVD ודיסק הכוללים קליפים לסינגלים שלא פורסמו עד אז, בצירוף לקטעי B-sides ורמיקסים, תחת השם "aMotion".
לאחר מכן יצאה הלהקה להפוגה, עקב התחייבויותיו של קינן ללהקתו השנייה, טול, ושאר האמנים עובדים על פרויקטים משלהם.
הוורדל תכנן אלבום סולו, וייט הופיע עם ניין אינץ' ניילס, שאתם מנגן גם ג'וש פריס, המחליף את המתופף הקודם של הלהקה, אלכס קרפטיס, ואילו ג'יימס איהא יצא לסיבוב הופעות עם וונסה אנד דה אוז באירופה.
במאי 2006, לאחר הפסקה ארוכה מהקלטות והופעות, הלהקה הודיעה רשמית על פירוקה.
האל אֶאָה (Ea) הוא אל מסופטמי קדום, אדון אבזו (בשומרית: Abzu) או אפסו (באכדית: Apsu), אל המים המתוקים שמתחת לאדמה.
הוא מזוהה עם האל אנכי (Enki) השומרי.
אאה הוא פטרון המים המתוקים, אל הטיהור הפולחני: מי טיהור פולחניים נקראו "מימיו של אאה" אאה שלט באמנויות הכישוף והלחש.
בכמה סיפורים הוא היה גם האל הנותן צורה, וכך גם הפטרון של אומנים ואמנים; הוא היה ידוע כנושא התרבות.
בתפקידו כיועץ למלך, אאה היה אל נבון, אם כי לא כוחני.
במיתוס האכדי, כפי שמתפתחת דמותו של אאה, הוא מופיע לעיתים קרובות כמגשר חכם שיכול להיות עקלקל וערמומי.
במיתולוגיה האכדית הוא אביו של מרדוך, האל הלאומי של בבל.
מקום משכנו של אאה הוא באבזו - המים מתחת לפני הקרקע שמקושרים אל בארות, מעיינות ומקווי מים מתוקים, ומקום מושבו מקושר גם לחושך.
תיאורים קדומים מתארים את אאה כאל של שפע וסדר, וגם כבעל יחס נדיב ודואג לאנושות, וייתכן שמשום כך אאה היה אל מרכזי בהשבעות לחשים עתיקים וטקסי היטהרות.
בנוסף לכך, לאאה מיוחסים כוחות ריפוי קסומים.
סיפור בריאת האדם לפי המיתוס של המסורת האכדית והמיתולוגיה המסופוטמית.
האגדה נמצאה בכמה גרסאות שונות ובמיקומים שונים.
הגרסה המקיפה ביותר כתובה על הלוח 348VAT (על פי שיטת הקטלוג של מוזיאון וורדרסיאטשס, ) נמצאה באל-עמארנה במצרים ומשויכת למאה ה-14 לפנה"ס.
גרסאות נוספות נמצאו בספריית אשורבניפל, משויכות למאה ה-7 לפנה"ס וכתובות על הלוחות: 15072K, 8743K, 8214K, 9994K, על פי שיטת הקיטלוג של קארל ביזולד.
הדמויות המרכזיות בעלילה הם 'אדאפה' האדם הראשון, האל 'אאה'- אל המים המתוקים שיצר את אדאפה, שוטו הרוח הדרומית, והאלים אנו דומוזי וגיזידה.
העלילה עוסקת בבריאת האדם הראשון, מטרתו בעולם ועל הטרגדיה שהיה יכול לזכות בחיי נצח, אך לא זכה בסופו של דבר בשל קנאותם של האלים.
האגדה מספרת על אאה, אל המים המתוקים, שיצר שבעה חכמים.
מטרתם הייתה ללמד ולחנך את העולם לדרכי עבודה נאותות, והראשון שבהם הוא אדאפה שניחן בחכמת האלים אך לא באלמותיות.
אדאפה שימש ככהן לאל אאה בעיר ארידו.
שם, בין כלל תפקידיו ככהן, אדאפה היה צריך להגיש דגים שהיה דג מהים במקדשו של האל.
יום אחד כשהיה אדאפה בעיצומו של דיג בסירתו, הגיעה שוטו הרוח הדרומית והעיפה את אדאפה מסירתו.
אדאפה שלא חווה קושי עד אז בחייו, ושלא היה צריך להתמודד עם בעיות מעין אלה בעבר, קילל את הרוח ש'כנפיה יישברו'.
עוצמת דיבורו הייתה חזקה כל כך, עד שכנפיה של שוטו נשברו והרוח לא נשבה שבוע שלם.
חוסר פעילותה של שוטו הורגש על ידי האלים במשכנם בשמים, שהפסיקו להרגיש בנעימות האוויר הקר שהיה עולה כמו בעבר.
אל השמים אנו דורש להביא את העבריין בפניו למשפט על מעשיו הרעים.
אאה יוצרו של אדאפה, המכיר את דרכי האלים, מתדרך את אדאפה לפני עלייתו למרומים כדי שיצא מהמשפט בשלום.
אדאפה מבצע את כל הנחיותיו של אאה ומתייצב בפני שומרי הסף של ארמונו של אנו, דומוזי וגיזידה - אלי הצמחייה והירקות.
לבושו האבל ומילותיו החנפניות של אדאפה, גורמות לאלים לחוס עליו ולזכות אותו במשפט.
אנו מציע לו לאכול ולשתות מהלחם והמים של האלים, שיגרמו לו להפוך לבן אלמוות.
אדאפה מסרב מפני שאאה הזהיר אותו שלא יאכל וישתה מהם, משום שלחם ומים אלו יהרגו אותו.
אנו צוחק מסירובו של בן התמותה לאכול מלחם האלים ושולח אותו חזרה לארץ.
אאה בסיפור הבריאה הבבלי אנומה אליש
בסיפור הבריאה הבבלי, "אנומה אליש", אאה משחק תפקיד מרכזי, ובעזרת לחש הורג את אַפְּסֻ שתכנן להשמיד את האלים.
הסיפור נכתב במקור כמזמור דתי והיה לחלק בלתי נפרד מהאַכִּיתֻ, חגה הדתי הראשי של בבל.
על פי המיתוס, במקור העולם היה עשוי שתי אלוהויות, תִּאֲמַת – המים המלוחים ואַפְּסֻ – המים המתוקים.
אלוהויות אלו בראו את האלים האחרים.
כאשר הסתכסכו ביניהן קבוצות האלים אאה השמיד את אַפְּסֻ, ותאמת נשבעה לנקום באלים, מרדוך הביס את תיאמת ויצר מגופה של את השמים והארץ.
בתקופה הבבלית הקדומה (1600-2000 לפנה"ס) התאחדה דמותו של אאה עם דמותו של אנכי בתהליך הקרוי סינקרטיזם – זיהוי של אל אחד עם אל אחר, שהיה נפוץ מאוד בעולם הקדום.
שמו המלא של אנכי הוא En-ki-(a)k ותרגומו: "אדון/מנהל (של) הארץ".
פירוש המילה En הוא אדון, ואת המילה Ki אפשר לתרגם ביתר דיוק ל: "כל העולם הנמצא מתחת לפני האדמה" מפני שאנכי קשור למים המתוקים שמתחת לפני האדמה ושם הוא שוכן.
הוא קיבל את הכינוי: "אדון/מנהל הארץ" אולי מפני שהמים המתוקים שבתחומו מפרים את האדמה ומאפשרים לגדל בה צמחים.
האל אאה הוא אביו של האל מרדוך.
ובהמשך דמותו נטמעה בזאת של מרדוך לפי אחד הסיפורים כאשר ראה האל כי בנו בעל סגולות העולות על שלו העביר לידיו את השליטה על המין האנושי.
בסוף המאה ה־19 מספר חוקרים הבחינו בדמיון בין יהוה לבין אאה/אנכי, עם התאמות שונות במסורות התאולוגיות של האלים הללו, בשמות עצמם, בתפקידים על פי חלק מהמסורות ובמאפיינים נוספים.
חוקרים אלו הציעו כי אולי מקורותיו של יהוה במסורות של אאה, אולם בתקופה ההיא השערה זו לא התקבלה במחקר.
החל מסוף המאה ה־20, לצד התרחבות המחקר במזרח הקדום, נבחן הנושא מחדש, ויש מספר חוקרים הרואים היתכנות בהקבלה בין האלים.
החוקר שין קנג הצביע על מספר ראיות התומכות בהקבלה זו.
קנג מצביע על ראיות בלשניות התומכות באפשרות שהשם תורגם, כך ש"יהוה" היא תרגום אפשרי ל"אאה קיים".
בנוסף מצביע קנג על מסורות לפיהן אאה היה האל שברא את האנושות, שולט בגורל האנושות ומייעץ לה ומנחה אותה, בדומה לתפיסות המזוהות עם יהוה.
בנוסף על פי מסורות מסופוטמיות עתיקות, אנקי/אאה היה האל שהנחה את בני האדם (זיאוסודרה, בגרסה השומרית) כיצד לבנות תיבה להינצל מין המבול, וכן כיצד לבנות את בית מקדשו – גם כן הקבלות טקסטואליות ליהוה.
האל אאה ידוע גם מטקסטים מאנטוליה, ובהם טקסטים חתיים, וכן כתובת אזתוד שבה הוא מופיע כמקביל לאל קנ ארץ.
אָ פִילֵטָה (בקורסיקאית: A Filetta – שׂרך) היא להקה קולית מקורסיקה שהוקמה על ידי מישל פרסאטי (Michel Frassati) ואחרים בשנת 1978 בבלאניה (Balagne).
משמעות שם הלהקה בא מהביטוי הקורסיקאי S'e scurdatu di a filetta (הוא שכח את השרך), המתייחס לאדם שהתרחק משורשיו.
הלהקה מתמחה במוזיקה קולית פוליפונית האופיינית לאי קורסיקה.
הבכורה האמיתית של להקת הצעירים התרחשה בשנת 1982, כשיחד עם להקת "או סווליו קלווזה" (U Svegliu Calvese) ביצעה בשבוע הקדוש את שירי ה"פאסיון" הקורסיקאי ביישוב קלנזאנה.
הרפרטואר של הקבוצה כולל שירי דת ושירים חילוניים, רבים מהם על מילים שכתבו האחים אקוואביבה, חברי הלהקה.
הזמרים מתעניינים גם במסורות דומות של עמים אחרים, כמו למשל בפוליפוניה הגאורגית.
אמנות זמרתם מגיעה לרמה גבוהה המוערכת מאוד על ידי הביקורת המקצועית.
הקבוצה הקולית מורכבת משבעה זמרים:
ז'אן קלוד אקוואביבה Jean-Claude Acquaviva (החל מ-1978)
ז'אן סיקוראני Jean Sicurani (אחד המייסדים)
ז'וזה פיליפי José Filippi (החל מ-1983)
פול ז'אנסילי Paul Giansily (החל מ-1984)
מקסים וייאמייה Maxime Vuillamier (החל מ-1989)
ז'אן-לוק ז'רונימי Jean-Luc Geronimi (החל מ-1997)
עם הלהקה משתפת פעלה גם הזמרת ואלרי סלדוצ'י.
1998 – Don Juan, פסקול הסרט דון ז'ואן מאת ז'אק ובר
1999 – Himalaya, l'enfance d'un chef, פסקול הסרט הימלאיה - ילדותו של מנהיג מאת אריק ואלי
2000 – "Le libertin", פסקול הסרט המתירן מאת ז'אק ובר
2000 – השתתפות בפסקול הסרט כמו מגנט של כאמל סאלח ופיליפ פראג'ונה ("אחנאטון")
2001 – פסקול הסרט העם הנודד (Il popolo migratore) של ז'אק פרן
2005 – פסקול הסדרה "משוחררת" (Liberata) בערוץ France 3
2006 – Medea (מדיאה), על טקסטים מהמחזה בלטינית "מדאה" של סנקה
2008 – Bracanà (צבע), על טקסטים ליטורגיים, מילים של ז'.ק.
אקוואביבה, פרימו לוי (מתוך הספר "הזהו אדם?") ופטרו פמפסג'ולו סנטוצ'י.
2009 – Trent'anni pocu, trent'anni assai (שלושים שנה מעט, שלושים שנה הרבה), DVD עם סרט תיעודי מאת קטי רוקי וקונצרט בקאלווי
בשנת 1997 השתתפה הלהקה באלבום עם העיבודים של מוריס ראוול לפי שירים מסורתיים קורסיקנים.
פרס סזאר לפסקול הטוב ביותר בשביל המוזיקה לסרט "הימלאיה - ילדותו של מנהיג" – 2000
אאא, או בשם המורחב "אאא - בַּיִת לְטִיפּוֹגְרַפְיָה עִבְרִית", היא קבוצה של מעצבי פונטים עצמאיים הכוללת שבעה מעצבים העוסקים בטיפוגרפיה עברית.
אתר הקבוצה מציע למכירה בחנות מקוונת גופנים עבריים אשר עיצבו חברי הקבוצה ומאפשר ליוצרים ישראלים גישה נוחה לגופנים עבריים מקוריים.
אאא נחשבת לאחת מחברות גופני העברית המובילות והפופולריות ביותר כיום.
אאא מפעילה גם מותג לגופני כותרות בשם "פונטימונים" ומגזין אינטרנטי בשם "אות־אות־אות" העוסק בטיפוגרפיה עברית ובעיצוב.
בנוסף אאא גם מייצרת ומשווקת חפצים ומוצרים טיפוגרפיים תוך שימוש במותג "אל"ף חפצים".
אאא הוקמה בדצמבר 2011 על ידי אברהם קורנפלד, טיפוגרף, מעצב ויזם, ממייסדי מגזין אנטייטלד ומלמד בשנקר.
קורנפלד בוגר המחלקה לתקשורת חזותית בשנקר והחוג לצילום במכללת הדסה בירושלים.
קורנפלד הקים את האתר לאחר שהיו באמתחתו מספר גופנים שעיצב אשר אותם רצה לפרסם.
קורנפלד פנה למעצבים נדב ברקן, נוי נוימן, ליה אופיר, ושני ברבר אשר הקימו את הקבוצה והאתר.
בשלב מאוחר יותר הצטרפו לקבוצה ערן בכרך, שביט יעקב ורועי סטרדי.
חברי אאא יצרו 35 גופנים, בניהם גופנים פופולריים כגון "אלמוני" (ידוע גם בשמה של הגרסה הראשונה: "אלמוני דו לשוני" או "אלמוני חדש" ), "פלוני", "אטלס", "אלמוני צר", ועוד.
גופנים חדשים מוצגים באמצעות פתיח או כרזה ובאירוע השקה.
הקבוצה מונה 8 מעצבים קבועים.
כולם בוגרי מחלקות לעיצוב גרפי בבתי ספר לעיצוב בארץ ועוסקים בטיפוגרפיה:
אברהם קורנפלד - בוגר המחלקה לתקשורת חזותית בשנקר והחוג לצילום במכללת הדסה
ערן בן ברק - בוגר תקשורת חזותית בבצלאל
נדב ברקן - בוגר המחלקה לתקשורת חזותית בשנקר, בעל תואר שני בעיצוב מ-LCC לונדון
שביט יעקב - בוגר בי"ס גורן במכללה האקדמית עמק יזרעאל
ערן בכרך - בוגר המחלקה לתקשורת חזותית בויטל-שנקר
אנה חורש - בוגרת תואר שני בתקשורת חזותית מ־Moscow Polytechnic University
נוי נוימן - בוגר המחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל
ב-2017 אאא השיקו את פונטימונים, מותג חדש לגופני ראווה וכותרות.
בניגוד ל-אאא, ספריית הגופנים של פונטימונים מורכבת אך ורק מפונטים בעברית, אקספרימנטליים לרוב, בעלי פיצ'רים בסיסיים, ללא משקלים רבים ובמחירים נמוכים משמעותית מהפונטים של אאא.
במהלך 2018 הועברו הפונטים פרשנדתא ועומס מקטלוג אאא לקטלוג פונטימונים.
אאא מארגנים מדי פעם אירועים טיפוגרפיים בהם נמכרים מוצרים של אאא חפצים, מושקים פונטים חדשים של אאא או מוצגת תערוכה מקורית.
אות־אות־אות (לשעבר מגזין אאא) – מגזין מקוון העוסק בעיקר בטיפוגרפיה ישראלית ובינלאומית ובעיצוב גרפי.
המגזין מפרסם מאמרים גם בנושאים קרובים, כגון: איור, עיצוב תעשייתי, צילום, אופנה, אדריכלות, שפה ולשון, וכותבים בו מלבד חברי הקבוצה כותבים חיצוניים, ביניהם ירונימוס, אמיר פרץ, עדי אהרוני, מאיה יופה, אבנר פינצ'ובר, תמיר פומרנץ, אלעד יאנה, הדס זהר, דדי כהן, תומר ליכטש וטל סולומון ורדי וכותבים אורחים נוספים.
קוראי המגזין מקבלים סקירה על המתרחש בנישת העיצוב ובטיפוגרפיה בפרט, הכוללת כתבות נושא, חוות דעת והמלצות, ראיונות, ביקורות על תערוכות, קול קורא להשתתפות בפרויקטים ותערוכות, אירועים ופרסומים על פונטים חדשים ודרכי העיצוב שלהם.
אל"ף חפצים – קו ייצור ל-אאא, אותו הקימו האחים אברהם ושפרה קורנפלד והיה פעיל מ-2015 עד סוף 2017. ייצרו בו מוצרים בסימן טיפוגרפיה עברית, כגון תיקי בד עם הדפס של אות, כריות בצורת האות א', או ארנקים עם האלפבית העברי, שזכו לפופולריות והצלחה רבה.
נגהפ – אירוע החנוכה השנתי של אאא.
האירוע התחיל רשמית ב-2012, אף על פי שלמעשה הפונטים הראשונים של אאא הושקו לראשונה בחנוכה שנה קודם, ב-2011. מאז 2012 עד 2016 נגהפ נחגג מדי שנה, וריכז טיפוגרפיים מכל רחבי הארץ ליום אחד.
בשנת 2021 האירוע נחגג פעם נוספת, ועתיד לחזור בשנים הבאות.
השם של האירוע נגזר מהאותיות המוטבעות על הסביבון, נ, ג, ה, פ, המסמלות נס גדול היה פה.
משימה עברית – פרויקט אינסטגרם שמשתף את הקהל במשימה טיפוגרפית שבועית שהיה פעיל מ-2016 עד 2018.
א מחייה הוא אלבום סולו מספר 21 של הזמר יוצר החסידי אברהם פריד.
האלבום יצא בספטמבר 2013 בחברת גל פז והוא מורכב מלחנים של יוצרים חרדיים מוכרים.
בשנת 2023 יצא קאבר לשיר "מיינע תפילין" על ידי בנצי קלצקין ומקהלת מלכות.
האלבום יצא בספטמבר 2013 ובו 13 רצועות עם לחנים חסידיים, מהאלבום יצאו שירים מוכרים כמו "בענטש בענטש" ו"ארויס!"
א שבת טיש הוא אלבום אולפן של זמירות שבת המכיל לחנים של המלחין חיים בנט ושר אותו סולו הזמר שלמה כהן האלבום מכיל 15 רצועות והוא יצא לאור בשנת 2000 בחברת התקליטים גל פז.
השיר הראשון באלבום אוהבי ה' בוצע על ידי שלמה כהן ומקהלת רננו חסידים באלבום אוהבי ה' בשנת 1993.
בגרסאות רבות מאוחרות של השיר, הסוכה נמשלת לעם ישראל, שלמרות הסכנות הרבות שעוברות עליו, הוא עומד איתן אלפי שנים.
לשיר לחן מלודי מפורסם, והוא נחשב לשיר רגשי ופולקלורי.
בגרסאותיו המאוחרות קיבל השיר ערך דתי, והוא נחשב סמל למסירות עבור מצוות סוכה ולערגה אליה.
לשיר מספר גרסאות ביידיש, עם שינויים קלים מאחת לשנייה, וכן מספר תרגומים עבריים.
השיר בגרסתו המקורית, כפי שנכתב על ידי אברהם רייזין, מספר על זוג יהודים שבנה סוכה קטנה ורעועה, עם לוחות פשוטים ומעט סכך.
רוחות הסתיו (האירופאיות) הנושבות דרך הסדקים שבדפנות הסוכה, מאיימות לכבות את הנר הדולק בסוכה.
אם המשפחה, בעודה מגישה את מנת החג, פונה לבעלה בפחד, כי תכף תעוף הסוכה ותקרוס מהרוח הנושבת.
באורח פלא, מיד כאשר פותח בעלהּ באמירת קידוש, שלהבת הנר מתייצבת והוא דולק ברוגע.
אב משפחה מרגיע את האישה כי אמנם אכן מצויות רוחות מאיימות, אך הנה הסוכה עומדת זמן רב, ועוד תעמוד לאורך ימים.
בגרסאות מאוחרות שעברו התאמה חרדית מחליפה הבת את אם המשפחה, וכן נוסף פזמון לשיר (מושר בסופו, או גם באמצעו): "(אוי) הרחמן הוא יקים לנו את סוכת דוד הנופלת", מתוך תוספת הנאמרת בברכת המזון בחג הסוכות.
החלפת האם בבת מופיעה גם בגרסאות העבריות של "זמר עם", 1946, שבעריכת יצחק אדל, יהויכין סטוצ'בסקי, שמשון מלצר ודב סדן (במקום "אשתי החיוורת", נכתב "בתי הרכה"), ושל אהרן אשמן, 1961 ("ותתייפח ילדתי").
בגרסאות חרדיות אחרות (כמו בביצוע של "היימישע יידישע געזאנגען") בכלל הושמטו שני הבתים של כניסת האם או הבת לסוכה, ופנייתה לאב המשפחה.
כמו כן יש גרסאות (ושוב, כמו בביצוע של "היימישע יידישע געזאנגען") שהוסיפו בסופו את השיר "הבט משמים" ביידיש, שמילותיו - כפי המסורת החסידית הפולקלורית - חוברו טרום השואה, והושרו במהלכה.
בגרסאות רבות של השיר, נוסף במרומז המסר כי הסוכה נמשלת לעם ישראל, שקיים דורות רבים למרות כל הסכנות האורבות לו.
השיר פורסם לראשונה ביידיש בי"ד בתשרי תרס"ג (15 באוקטובר 1902) בעמוד השער של גיליון חג הסוכות של השבועון יודישע פרויענוועלט ("עולם הנשים היהודי"), תחת הכותרת "אִין סֻכָּה" ("בסוכה").
שבועון זה יצא לאור בקרקוב, על ידי מרדכי ספקטור וחיים דב הורוביץ, והיה העיתון היהודי הראשון שפנה לקהל היעד הנשי.
אברהם רייזן, באותם ימים בן 26 ותושב ורשה, חתם את שמו על השיר בפסבדונים "אלכסנדר סלומון".
בתקופה זו שירי החג היו לרוב מסורתיים מתוך טקסטים דתיים, והשיר "אין סוכה" ככל הנראה היה חלק ממגמה להחדיר שירים חדשים שאינם בעלי אופי דתי אדוק.
השיר ולחנו התקבלו באהדה, ותוך זמן קצר התפשטו.
בעיקר נפוצו בביתי הספר החילוניים היידישיים והיידישיסטים במזרח אירופה, בצפון אמריקה וגם בדרום אמריקה.
בהמשך השנים נוספו גרסאות רבות, כאשר אלמונים רבים משנים ו"מתקנים" בשיר כראות עיניהם.
מגמה עיקרית בין הגרסאות באה לתת לשיר צביון דתי יותר.
בפולקלור החרדי השיר נחשב כסמן של מסירות נפש למצוות סוכה, ומסופר כיצד שרו יהודים את השיר כאשר קיימו מצוות סוכה תחת אפם של צוררים שארבו להם על קיום המצווה.
השיר פורסם במקור בעמוד השער של השבועון יודישע פרויענוועלט ("עולם הנשים היהודי"), בקרקוב 1902. בעשורים שלאחר מכן הופיעו גרסאות זהות (אמנם בחלק מהן הופיעו רק ארבעת בתי השיר, וחציו השני המכיל את הדיאלוג בין בעל הבית לאשתו - הוסר).
גרסה מעובדת, עם שינויים משמעותיים, נרשמה בשנת 1913 על ידי משה ליפשיץ מהעיר מיר שבמחוז הורדנה על גבול מינסק.
ליפשיץ ככל הנראה שמע כך את השיר באזור מגוריו, אחר שהעם ערך בו "תיקונים".
גרסה זו הודפסה כעבור עשור וחצי על ידי חובב הפולקלור והאתנוגרף שמואל להמן, בספרו "גנבֿים-לידער מיט מעלאָדיעס" ("שירי גנבים עם מנגינות"), ורשה 1928.
ברבות השינויים עברו השיר שינויים ו"תיקונים" רבים, בהתאמה ליידיש מדוברת, וכן כאלו הנותנים לו צביון דתי מובהק יותר, כמו גם התאמות תרבותיות אחרות.
קיימת גרסה חרדית קלאסית לשיר, בה הבת מחליפה את האם, וכן כמה המרות אחרות של ניבים ומטבעות לשון אידיומטיים וייחודיים לשפת היידיש.
בגרסה זו נוסף משפט המורה על המשלת אותה הסוכה לעם ישראל בגלות, שקרוב לאלפיים שנה עומד הוא וניצב, למרות הרוחות החודרות.
גרסה זו מושרת בביצוע של ברוך חייט עם מקהלת בני הרבנים, וכן מופיעה כתובה בספר "דאָס פֿלאַם פֿון אַמאָל: ניגוני ישראל" ("הלהבה של פעם: ניגוני ישראל"), ניו יורק 2007.
קיימות גרסאות מודרניות המשלבות בין כמה גרסאות מוקדמות.
אחרות אף ממשיכות ומשנות באופן עצמאי.
לאחר עשור ומחצה, בשנת 1917, הודפסה בניו יורק (בה התגורר רייזן באותה התקופה) סדרת הספרים "אלע ווערק פון אברהם רייזען" (="כל כתבי אברהם רייזן"), ובכרך החמישי שבה הודפס השיר, אך רק עם ארבעת הבתים הראשונים.
הדיאלוג בין בעל המשפחה לאשתו הושמט.
גרסה מקוצרת זו הופיעה לפני כן, בשנת ה'תרע"ד (1914), בספר "די נייע שול" ("בית הספר החדש"), וכן בהעתקי גרסה זו אצל יואל אנגל בקובץ המוזיקלי "50 יודישע קינדערלידער" על כל מהדורותיו.
גרסה מאוחרת יותר של השיר, עם שינויי כתיב ולשון קלים:
קיימת גם גרסה חליפית, עם תוכן שונה מהמקור, אך במבנה זהה לשיר המקורי, מאת המשורר מרדכי ריווסמן (מחבר השיר "חנוכה, אוי חנוכה").