tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כל הסנדלים של שורש מיוצרים באופן ידני, החל מעיבוד יריעות הגומי לכדי סולייה, דרך תפירת רצועות הסנדלים ועד להרכבה הסופית של כל סנדל וסנדל.
נוסף על כך, מייצרת החברה גם כפכפים.
שורש שיתפה פעולה עם החברה להגנת הטבע, לאחר שחנויות המטיילים הגדולות בארץ לא האמינו במוצר, ומדריכי החברה נעלו את הנעלים וחשפו את המותג לקהל הרחב.
ההזמנות החלו לזרום והציבור החל להיחשף לסנדלי הטיולים דרך מדריכי החברה להגנת הטבע.
תוך זמן קצר, סנדלי שורש החלו להיות משווקים בכל חנויות המטיילים בארץ.
סנדלי שורש משווקים בעולם תחת המותג SOURCE, ב-45 מדינות בחו"ל בהן גרמניה, ארצות הברית, אוסטרליה והמזרח הרחוק.
בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20, החליט יוקי גיל לפנות לתחום מערכות השתייה (שלוקרים).
לאחר מחקר ארוך, הוא פיתח יריעת PE תלת שכבתית ייחודית לשורש, השומרת על טעם המים ללא טעמי לוואי ומיוצרת בטכנולוגיית Glass-Like (פטנט בינ"ל נוסף של חברת שורש).
טכנולוגיה זו מעניקה ליריעה חלקות פני שטח ברמה דומה לזכוכית, דבר התורם לעיכוב התפתחות חיידקים.
בתחילת שנות 2000 הוקמה בשורש חטיבת מערכות המים, שהחלה לייצר שלוקרים במפעל מימיות הסמוך למפעל הסנדלים והוקם במיוחד למטרה זו.
מימית ה-Widepac הייתה למערכת השתייה הראשונה שיוצרה בידי שורש.
המימיה כוללת פתח רחב ונוח המאפשר מילוי, ריקון וניקוי קלים במיוחד.
למימיה מחובר צינור שבקצהו שסתום נשיכה ייחודי בשם HELIX, גם הוא פרי פיתוחה של חברת שורש.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החלה חברת שורש לספק מערכות שתייה לצבאות שונים.
בתחילה, הפכה שורש לספק מערכות השתייה של צה"ל (במהלך מלחמת לבנון השנייה, בשנת 2006) ולאחר מכן - החלה לספק מערכות שתייה גם לצבאות שונים ברחבי העולם, בהם צבא ארצות הברית.
על אף שסיפקה מערכות שתייה לצבאות שונים ברחבי העולם, עד לשנת 2013 לא חדרה שורש לעולם הפיתוחים הצבאיים.
דבר זה השתנה בשנת 2013 כשהצבא האנגלי פרסם מכרז עבור ספק שיהגה, ייצר ויספק מערכות חייל מתקדמות ללוחמי חי"ר.
בשנת 2013 פיתחה חברת שורש מערכת חייל מתקדמת וחדשנית עבור לוחמי החי"ר הבריטיים.
מערכת זו, "וירטוס", היא מערכת חייל מלאה המספקת מענה שלם לחייל החי"ר וכוללת קרוב ל-60 פריטים, בהם: מיגון אישי, מערכת נשיאה וחלוקת משקל, מיגון רך, מיגון קשיח, מיגון היקפי ומערכת מיגון ראש.
בין היתר, מתאפיינת המערכת בטווח מידות רחב במיוחד הכולל 9 מידות שונות ומאפשר לכל חייל וחייל להתאים אותה לגופו באופן מלא.
את מערכת הווירטוס ניתן להתאים בצורה מלאה לאיום איתו מתמודדים החיילים.
בלבה של המערכת יושב רכיב ה-DWD (ראשי תיבות של: Dynamic Weight Distribution): מערכת העברת משקל דינמית, המדמה את עמוד השדרה האנושי ובזכותה מתאפשרת העברת נטל המשקל מהכתפיים לאגן, תוך כדי הליכה.
מערכת ה-DWD מהווה פטנט ייחודי של שורש.
בשנת 2015, הכריז הצבא הבריטי על זכייתה של שורש במכרז וירטוס.
החברה זכתה בזכות לייצר ולספק את מערכות הלחימה ל-10 שנים.
במרץ 2019 סיפקה שורש את הערכה ה-50,000 לצבא הבריטי.
החברה מפתחת ומוכרת גם תיקים גב כגון תיקי מים (הכוללים את מערכות השתייה של שורש) ומשמשים לסוגי ספורט שונים, תיקי טיולים המותאמים לטיולים וקמפינג בשטח ותיקי יום המתאימים ללימודים או לעבודה.
משנת 2018 החלה החברה לייבא ולשווק מוצרי טיולים ונסיעות.
עם מוצרים כגון: מנעולים לתיקים ומזוודות, כרית צוואר מתנפחת, תרמיל טיולים מתקפל וכן שקיות יבשות, כלי אוכל רב פעמיים לשטח וציוד טיולים עבור ילדים ומשפחות.
ציוני דרך בהיסטוריה של החברה
בשנת 1999 סנדלי שורש נכנסים לקפסולת הזמן הישראלית
חברת שורש זכתה בפרס הגלובוס הירוק לשנת 2011 על היוזמה להקים תחנת כוח פולטוולטאית על גגות המפעל, וכי הרווחים ממכירת החשמל לחברת חשמל משמשים לרווחת הקהילה של טירת כרמל.
בשנת 2014 זכתה חברת שורש באות הוקרה מהתאחדות התעשיינים על מובילות חברתית וסביבתית - האות ניתן על פעילות יוצאת דופן למען הקהילה והסביבה ועל התרומה של מפעל שורש לחברה הישראלית.
על פי תקנון של החברה 5% מרווחיה מוקצים מדי שנה לטובת הקהילה.
השכר הכי גבוה בשורש יכול להיות במונחי נטו מקסימום פי עשרה מהשכר הכי נמוך בשורש.
בשנת 2018 זכו סנדלי שורש בתואר "מוצר הצריכה הכי ישראלי" והוכתרו כאחת מ-70 ההמצאות הישראליות ששינו את העולם.
בנוסף באותה שנה משרד הכלכלה הכריז על סנדלי שורש כאחת מההמצאות הישראליות הגדולות ביותר ובחר אותם במקום הראשון בקטגוריית מוצרי הצריכה.
במאי 2019 הודיע מייסד החברה יוקי גיל שעד סוף שנת 2019 תייצר שורש את החשמל שעל בסיסו עובד מפעל החברה בעצמה באמצעות אנרגיות חלופיות, וכי יהיה המפעל הראשון בישראל ואחד הראשונים בעולם שיוריד את פליטות גזי החממה שלו כתוצאה מייצור, לאפס.
כל הפסולת של המפעל תהפוך לאנרגיה במקום להתפנות להטמנה ואת האנרגיה שנדרשת למפעל נפיק מהשמש והמפעל ינותק מחברת חשמל.
החברה החליפה את צי הרכבים שלה לרכבים חשמליים והתקינה שדות סולריים ומתקן לאגירת אנרגיה.
בשנת 2023 התקרבה החברה למצב של איפוס פחמני.
שורון הוא מוצר המאפשר כתיבת שורות בצורה ישרה.
בעבר שימש השורון לכל אדם שרצה לכתוב בשורה ישרה כשלא היה נמצא ברשותו דף עם שורות.
או כשרצה לכתוב בשורות ישרות על דף מהודר יותר בו לא מופיעות שורות.
בשביל הרבה מבוגרים חפץ זה הוא נוסטלגיה.
כיום משמש מוצר זה בעיקר בשביל עיוורים כסיוע לכתוב בשורה ישרה למרות שאינם יכולים לראות שורות.
תיאור המוצר בעבר היה ניתן להשיג מספר גדלים של ה'שורון' בהתאם לגודל ומספר השורות הרצוי.
כיום קיימות שתי וריאציות שניתנות להשגה:
בעל 13 פתחים המקבילים למרווחי שורות
2) לוח פלסטי, שבצידו מסילה, עליה נע אנכית
סרגל, הניתן לקיבוע באמצעות סגר בצורת
הסרגל מתוח לכל רוחב הקרש ובמרכזו
אופקית רצועת פלסטיק, הניתנת לקיבוע
.באמצעות וו, ומשמשת לקביעת שוליים.
אופן השימוש 1) יש להניח את הגיליון על גבי דף נייר
כך שהשורות יהיו מקבילות לשוליו העליונים
והתחתונים, ולכתוב בעט או בעיפרון בתוך
הפתחים, המשמשים גבולות עליונים ותחתונים
2) משחילים את הדף מתחת לסרגל ותופסים אותו
באמצעות אטב, המצוי בראש הקרש.
הסרגל בו רוצים לכתוב את השורה, מקבעים את
רצועת השוליים וכותבים בתוך הפתח.
רוצים לעבור לשורה הבאה יש צורך בפתיחת
הסוגרים וקיבועם שנית במקומות הכתיבה
שוּרוּפָּק או שורופג (בשומרית: "מקום הריפוי"; תעתיק נוסף בעברית שורופךּ) הייתה עיר שומרית עתיקה.
שרידי העיר נמצאו באתר הארכאולוגי תל פארה (Tall Fa'rah) השוכן 35 ק"מ דרומית לעיר השומרית ניפור בעיראק, על גדות נהר הפרת במחוז אל-קאדסיה של היום, כ-175 ק"מ דרומית-מזרחית לבגדאד.
לפי רשימת המלכים השומרית, שורופק הייתה העיר האחרונה ששלטה על שומר לפני בוא המבול.
אלת העיר הייתה נינליל, שנקראה גם סוד, אלת התבואה והאוויר ובת זוגו של אנליל.
באלף השלישי לפנה"ס הייתה שורופק עיר ראשית חשובה על גדות הנהר פרת, במרכז ארץ שומר.
שורופק שימשה כעיר של אחסון והפצת תבואה.
בעיר נמצאו יותר אסמי תבואה מאשר בכל עיר שומרית אחרת.
השכבות הקדומות ביותר שנחפרו בשורופק שייכות לתקופת ג'מדת נצר 3200–2900 לפנה"ס.
העיר ננטשה תקופה קצרה לאחר שנת 2000 לפנה"ס.
הארכאולוג אריך שמידט מצא חותם גליל אחד מתקופת איסין-לרסה ומספר לוחות חרס המתוארכים לתחילת האלף ה-2 לפנה"ס.
על פני השטח נמצאו ממצאים השייכים בעיקר לתקופת השושלות הקדומות המחצית הראשונה של האלף השלישי לפנה"ס.
ממצאים ארכאולוגיים באתר של חימר וחול מעידים שהתרחש במקום שיטפון בסוף תקופת ארך במאה ה-29 לפנה"ס.
כלי חרס פוליכרומיים נמצאו בשכבת חורבן מתחת לשרידי השיטפון, והם תוארכו לתקופת ג'מדת נצר שקדמה לתקופת השושלות הקדומות.
בסוף תקופת השושלת הקדומה השלישית (2600–2350 לפנה"ס לערך) העיר התרחבה מאוד והגיע לשטח של כ-1000 דונם.
שלב זה נהרס בשריפה שצרפה את לבנות הבוץ של חומות העיר ועל כן הן שרדו במשך כאלף שנים.
מתקופה זו שרדו טקסטים מנהליים רבים המתעדים את ניהול העובדים באדמות החקלאיות.
בנוסף נמצאו גם טקסטים ספרותיים.
נראה ששורופק שיתפה פעולה עם ערים אחרות בפרויקטים גדולים כמו בנייה וצבא, על ידי שיתוף עובדיה עם ערים כמו ארך, אדב (Adab), ניפור ולגש.
שני מלכים של שורופק מוזכרים בטקסטים שנמצאו.
ברשימת המלכים השומרית מופיע המלך אובר-תותו כמלך שורופק והמלך האחרון לפני המבול.
ביצירה האפית עלילות גילגמש בלוח מס' 11, מופיעה דמותו של המלך אותנפישתים בנו של אובר-תותו, ומציין שם שהוא מלך שורופק.
על פי היצירה האל אאה בהשפעת האל אנליל החליט להחריב את שורופק ולכן מורה לאותנפישתים לפרק את ביתו ולבנות ספינה.
דמויות אלה יכולות להיות מיתולוגיות, לא נמצאו ממצאים ארכאולוגיים התומכים בקיומם.
דמות מיתית נוספת המוזכרת בקשר לשורופק היא זֶיאוּסוּדְרַה (מקבילו השומרי של אותנפישתים האכדי), המופיע בטקסטים עתיקים כמו "מותו של גילגמש" בפואמה של השליטים הקדומים (The Poem of Early Rulers) וביצירה "הוראות שורופק" (או משלי שורופק") שהוא ספר הכולל אמרי חכמה.
ביצירה זאת, שורופק הוא מלך קדמון וחכם, בנו של אובר-תותו, אביו של זיאוסודרה שהיה ביצירה אחרת קטועה שנמצאה בניפור, גיבור המבול השומרי.
בטקסט מאוחר יותר מהתקופה האשורית החדשה, זיאוסודרה מלך בעיר שורופק אחרי אביו אובר-תותו.
סיפור אחר שנמצא הוא סיפורו של אַתְרַחַסִיס.
הטקסט נכתב במאה ה-17 לפנה"ס על ידי סופר בבלי בשם אלת-איה, והוא עוסק בסיפור בריאת העולם וסיפור המבול שבו משתלב סיפורו עם סיפורו של אותנפישתים בעלילות גילגמש.
אותו אתרחסיס מופיע בטקסט נוסף כמלך האחרון שמלך בשורופק לפני המבול.
ברשימת המלכים השומרית, העיר שורופק הייתה העיר החמישית שבה התקיים השלטון על שומר, שתחילתו הייתה בעיר ארידו, המשכו בעיר באד-טיבירה, עבר ללרסה וסיפר ומשם לשורופק בשלטונו של אובר-תותו ולאחר מכן הגיע המבול.
תל פארה, האתר של העיר העתיקה, נמשך לאורך יותר מק"מ מצפון לדרום.
האתר של שורופק משתרע על שטח כולל של כ-1200 דונם, מתוכם כ-30 דונם שטח תלוליות בגובה של 3 מטר מעל פני השטח שסביבם.
האתר נסקר קצרות בשנת 1900 על ידי האשורולוג הגרמני-אמריקאי הרמן פולראט הילפרכט , ונחפר לראשונה בשנת 1902 במשך שמונה חודשים על ידי רוברט קולדווי ופרידריך דליטש מהחברה האוריינטלית הגרמנית .
הם חפרו שלוש שכבות של שרידי מבני מגורים בנויים היטב מתקופת אור 3 המאה ה-21 לפנה"ס.
בנוסף, כללו הממצאים שלהם מאות לוחות חרס מהתקופה שקדמה לסרגון מאכד (המאה ה-24 לפנה"ס), שהועברו בהמשך למוזיאון בברלין ולמוזיאון לארכאולוגיה באיסטנבול.
החפירה שלהם נערכה על ידי יצירת שוחות לאורך ורוחב התלוליות, ללא הקפדה על חפירה סטרטיגרפית מתאימה.
בשנת 1932 נערכה חפירה נוספת במשך 6 שבועות בצוות משותף של בית הספר האמריקאי לחקר המזרח ואוניברסיטת פנסילבניה.
בחפירה זאת השתתפו אריך שמידט כמנהל החפירה ושמואל נח קרמר כאפיגרף.
החפירה התמקדה בארבע נקודות על התל.
הם גילו 87 לוחות חרס ושברים לא צרופים, 84 מתוכם מהתקופה שקדמה לסרגון מאכד, אחד מתחילת תקופת סרגון, ושניים מתקופת אור 3. הלוחות נמצאו בעומק שנע בין 0.2 עד 1.3 מטר מתחת פני השטח.
מחפירתם ניתן לדעת שהתל היה מאוכלס בין השנים 3000 עד 2000 לפנה"ס.
בשנת 1973 נערך במשך שלושה ימים סקר פני שטח על ידי הארייט פ.
הסקר אסף חרסים שאישרו שקדמותו של האתר מגיעה לפחות לתקופת ג'מדת נצר, ושהעיר התרחבה מאוד בתקופת השושלת הקדומה והייתה גם חלק מהאימפריה האכדית והשושלת השלישית של אור.
שורטברד הוא סוג של עוגייה מבצק המבוסס על יחס של יחידת סוכר, שתי יחידות חמאה ושלוש יחידות קמח (לפי משקל).
לעיתים נוספות לבצק מלח בישול, קליפות הדרים או אגוזים.
המתכון הראשון פורסם בשנת 1736 על ידי אישה סקוטית בשם מק'לינטוק.
המאפה הפופולרי התפשט לכל חלקי הממלכה המאוחדת וגם לאירלנד, דנמרק ושוודיה, והיה הנציג הבריטי בפרויקט Café Europe שאורגן על ידי אוסטריה בעת שהייתה הנשיאה התורנית של האיחוד האירופי.
בעבר נחשב השורטברד לקינוח יקר והוגש באירועים מיוחדים כמו ערב חג המולד, ערב השנה האזרחית החדשה וחתונות.
שוריים (שם מדעי: Lethrinidae) הם משפחת דגי ים מסדרת הדקראים.
הם חיים במים טרופיים ברחבי האוקיינוס השקט וההודי והמין Lethrinus atlanticus מצוי גם במזרח האוקיינוס האטלנטי, לחופי דרום אפריקה.
כמה מהמינים חיים בחופי ישראל.
אלו דגים בינוניים באורך של עד 1 מטר.
הם בעלי ראשים גדולים, סנפירים וזנבות קצרים ולסתות צרות אך בשרניות הפונות כלפי מעלה.
רוב המינים מצויים על הקרקעית וניזונים בחוליות מימיות מחסרי חוליות ודגים קטנים.
חלק מהמינים בעלי שיניים חזקות העוזרות לפצח שריונות של סרטנים או צדפות.
השוריים הם קרובי משפחה רחוקים של הלוטייניים הגדולים והטורפים.
סוג ומין יחיד גְּדוֹל-עַיִן כָּסוּף (Monotaxis grandoculis)
שורט סטִרלִינג היה מפציץ ארבע-מנועי בריטי כבד והמפציץ הבריטי הראשון עם מספר מנועים שכזה.
הוא היה בשימוש חיל האוויר המלכותי (RAF) בזמן מלחמת העולם השנייה.
הסטרלינג תוכנן בשלהי שנות השלושים על ידי חברת האחים שורט .
בתחילת 1941 נכנס הסטרלינג לשירות פעיל.
טייסים דיברו בשבח יכולות התמרון של המטוס ובפשטות הטסתו, אך ביקרו את הנמוכה שלו.
לסטרלינג קריירה מבצעית קצרה יחסית וכבר בסוף 1943 שובץ למשימות משניות - זאת בעיקר בשל זמינותם של מטוסים אחרים שנחשבו לחזקים יותר, דוגמת האוורו לנקסטר והנדלי פייג' הליפקס.
החלטות מסוימות של גם מילאו תפקיד בהגבלת ביצועיו של הסטרלינג, כמו הגבלת מוטת הכנפיים של המטוס ל-30.5 מטר, הגבלות בהן לא הועמדו מפציצי הליפקס ולנקסטר.
לקראת שלהי שירותו שימש הסטרלינג להפצצת נמלי ים גרמניים.
לאחר מלחמת העולם השנייה המטוס הוצא משירות חיל האוויר המלכותי והוחלף.
קומץ סטרלינגים הוסבו לשוק התעופה האזרחית.
השורט סטרלינג היה מפציץ כבד בעל ארבעה מנועים, שנועד לספק עליונות אווירית לחיל האוויר המלכותי.
הוא הונע על ידי ארבעה מנועים רדיאליים של בריסטול הרקולס בכנף האמצעית שלו.
במוזיאון בוורו שבצרפת, ישנם חלקים של הגוף האחורי של סטרלינג LK142, אשר היה בשירות בטייסת 196 והתרסק ליד ספינקורט ב־24 בספטמבר 1944. החלק השני שנותר נמצא במוזיאון פליגסיס בדלן, הולנד, ומגיע מסטרלינג LK54, לאחר שמפציץ מטייסת 299 התרסק ליד ניימכן ב־23 בספטמבר 1944. קטע גוף המטוס נותק.
בשנת 2003 הועבר קטע המטוס למוזיאון.
בספטמבר 2019, 75 שנה בדיוק לאחר שחרור דרום הולנד, החלה חפירה לחיפוש אחר השורט סטרלינג W7630 במנזר לילבוש ליד פיי אכט, בהולנד.
המטוס התרסק ב־10 בספטמבר 1942. הצוות לא שרד את ההתרסקות, וצוות החפירה חשב ששרידיו עדיין נמצאים בתוך ההריסות.
הם גם הניחו שהמטוס התרסק בעומק 3 מטרים מתחת לאדמה.
החפירה התעכבה במשך שנים רבות מכיוון שהמטוס ניזוק קשות לאחר ההתרסקות ולא ידוע אם שרידי הפצצה נמצאים גם בין השרידים.
עלויות החפירה הגיעו ל-650,000 אירו.
בשנת 1986, ארגון תת-אקווה של חיל האוויר המלכותי חקר את האפשרות לחפש את הסטרלינג EF311. ב-26 באוגוסט 1943 הוא נמצא שבעה מיל מחופי סלי ביל, על ידי ראלף קמפבל טייס מטייסת 196. לאחר הערכה מחדש החליטה הקבוצה שלא להמשיך.
בשנת 1994 אותה קבוצה בדקה את האפשרות להוציא סטרלינג LJ925, מטוס טייסת 196 שהתרסק ב־25 בפברואר 1945 באגם הולן מחוץ לארנדל, נורווגיה.
המטוס התגלה בעומק של מטר וחצי ונקבר בסדקי בוץ וקליפות עצים.
תוכנית זו ננטשה אף היא, אם כי הקבוצה אכן שחזרה את להב המדחף היחיד.
בשנת 2017 אותרו שרידי הסטרלינג בים הצפוני בין אנגליה לנורווגיה.
שורט S.31 -גרסה מוקטנת של המטוס לצורכי בדיקות.
משתמש בארבעה מנועי פובג'וי ניאגרה .
סטרלינג I - משתמש במנועי בריסטול הרקולס XI.
ארבעה אבות טיפוס נבנו לדגם זה.
סטרלינג III – מפציץ כבד, מופעל על ידי מנועי בריסטול הרקולס XVI.
סטרלינג IV – מטוס לצניחה ודאייה המופעל על ידי מנועי בריסטול הרקולס XVI.
סטרלינג V – מטוס מטען המשתמש במנועי בריסטול הרקולס XVI.
הממלכה המאוחדתטייסת 7 (אוגוסט 1940 – יולי 1943)לופטוואפהחיל האוויר המצריטרנס-אייר (לימים נקראה תובלה אווירית) –
היו בשימוש אזרחי לאחר המלחמה.
מתוכם 9 הועברו בהמשך לחיל האוויר המצרי.
צוות: 7 (שני טייסים, נווט / מכוון פצצה, שלושה מקלעני אוויר ומהנדס טיסה)
מדחפים: 3 להבים במהירות קבועה בקוטר 4.11 מטר
קצב הטיפוס: 4.1 מטר לשנייה
רובים: שמונה מקלעי בראונינג בקוטר 0.303 אינץ' (7.7 מ"מ): שניים באף, ארבעה בזנב ושניים בגב
פצצות: יכולת נשיאה של עד 6,350 ק"ג פצצות
שורוק אמין היא ציירת ומשוררת כוויתית.
בעלת תואר דוקטור PHD בספרות אנגלית.
שורוק אמין נולדה בכוויית לאב כוויתי ולאם סורית.
אביה נפטר כשהייתה בת 11. היא סיימה תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת כווית בשנת 1988 ותואר שני בספרות מודרנית מאוניברסיטת קנט שבבריטניה בשנת 1989. היא סיימה את הדוקטורט שלה בספרות אנגלית ובכתיבה יוצרת ממכללת וורנבורו בשנת 2007, והתמחתה בציור, אמנות ושירה אקפרסטית.
אמין היא מרצה באוניברסיטת כוויית, שם היא עומדת בראש היחידה לשפה האנגלית במכללה למינהל עסקים.
מאז תערוכת היחיד הראשונה שלה בשנת 1992, עבודותיה של אמין התפתחו לחקר דת ומיניות, תוך קריאת תיגר על גבולות תרבותיים וחברתיים.
בשנים 2009 ו-2010 הציגה תערוכה בשם "בנות חברה", בכווית ובלונדון.
הנושא של התערוכה בשנת 2012 בגלריית אל-מ' שבכווית סיטי, כוויית, היה, "זה עולם של גברים", אודות גברים במדינות במדינות המפרץ הפרסי ה-GCC.
בכירים בעיר כווית סיטי סגרו את התערוכה שלוש שעות לאחר פתיחתה, כי התוכן היה "פורנוגרפי".
לדברי אמין, הרשויות התמקדו בעבודה המתארת שלושה גברים משחקי קלפים "ששותים 'מיץ ענבים' מבקבוק אשר הציע אלכוהול ממוחשב" וביצירתה "המאהבת שלי ומשפחה", המתארת גבר עם אישה היושבת בחיקו.
תערוכת 2013 בדובאי, "פופקורנוגרפית", חקרה טאבו בחברה המזרח תיכונית.
היא מיוצגת על ידי גלריית אייאם-Ayyam.
בשנת 2013 זכתה בפרס אמן השנה שחילקה קרן פרסי האישה הערבייה.
אמין כותבת סיפורים קצרים ושירה.
בשנת 1994 פרסמה את קובץ השירה "פרפר כוויתי שנחשף".
כתביה הופיעו בכתבי העת הספרותיים מילים-מיתוס, תחריטים, דיודה ויופי/אמת.
היא הייתה מועמדת לפרס פושקארט האמריקאי בדצמבר 2007 על שירה "צַפִּיחִית פטל-תאנה ועירום ברונזה" - "Framboise Fig and Bronze Nude".
סקוויז הוא תהליך של עליית מחיר חדה, שמתרחש במניה (או במכשיר פיננסי אחר) שבה יש היקף גדול של מוכרים בחסר (המכונים "שורטיסטים"), בדרך כלל לאחר עלייה ראשונית של מחיר המניה מסיבה כלשהי.
שציפייתם של השורטיסטים היא שמחיר המניה ירד, וכך יוכלו "להתכסות" חזרה במניות שמכרו במחיר נמוך ממחיר המכירה, העלייה במחיר המניה מסבה להם "הפסדים על הנייר" (הפסדים שטרם מומשו).
כתוצאה מכך השורטיסטים עשויים להידרש על ידי הגוף שהשאיל להם את המניות להסתלק מהתחייבותם (כלומר לרכוש בחזרה את המניה שמכרו), אם מסיבה של היעדר ביטחונות מספקים או מחשש להפסדים נוספים.
תופעת ה-"שורט סקוויז" מתרחשת כאשר המוכרים בחסר מתחילים לקנות מניות מול היצע נמוך, וכך נגרמת עלייה חדה נוספת במחיר המניה, שמכניסה עוד שורטיסטים למעגל הקונים, וחוזר חלילה.
עליית מחיר המניה בעת שורט סקוויז אינה נובעת מניתוח פונדמנטלי של החברה שזו מנייתה, כי אם מנסיבות טכניות הנוגעות לחוזים ולביטחונות.
מכירה בחסר דורשת מהמשקיע העמדת ביטחונות כנגד מצב בו מחיר המכשיר הפיננסי יעלה, ולברוקר לא יהיה תזרים מספיק בחשבון של המשקיע על מנת לרכוש בחזרה את המכשיר הפיננסי במחירו החדש (הגבוה יותר).
ככל שמחיר המכשיר הפיננסי עולה, כך נדרש המשקיע להעמיד ביטחונות נוספים.
כאשר מתרחשת עלייה חדה במחיר המכשיר הפיננסי, ולמשקיע אין אפשרות להעמיד ביטחונות נוספים, הברוקר של המשקיע שמחזיק בפוזיציית שורט רשאי להביא לסיום עסקת המכירה בחסר (קרי, לקנות בחזרה את המכשיר הפיננסי).
תופעה של עליית מחיר חדה ופתאומית (בניגוד לתחזיותיו של מי שביצע מכירה בחסר) עלולה להביאה לכך שהעסקה תתחיל לרשום הפסדים "על הנייר" (הפסד לא ממומש).
ככל שהעלייה תימשך יתקרב הרגע בו הביטחונות שהופקדו לא יהיו מספקים, עד כדי פניה מהברוקר למשקיע שעליו להוסיף ביטחונות בטרם תבוצע על ידו סגירה של העסקה בהפסד רב בשל קניית הנכס המושאל (Buying back).
תופעה זו נפוצה בעיקר במניות להן שווי שוק קטן יחסית ובעיקר במניות בהן נוכחות ה"שורטיסטים" עולה על 7-8%.
פקודות הקנייה הרבות אשר משמשות כפקודות הגנה לשם קטיעת ההפסד (Stop loss), ממוקמות מעלה על ציר המחיר.
לעיתים, פקודות אלה מתבססות על ניתוח טכני כגון נקודת שיא קודמות של המחיר שהמשקיע מניח שיהוו מעין חסם במקרה של עלייה במחיר.
עלייה קטנה ופתאומית במחיר המניה, שעשויה להיגרם בשל חדשות שוק או התערבות של משקיע מוסדי, עשויה להביא להפעלה אוטומטית של פקודות הגנה.
כאשר חלקם היחסי של סוחרי השורט במניות אלו גבוה, פקודות ה-stop loss מופעלות בזו אחר זו כבאפקט דומינו, ומייצרות חיש מהר זרם ביקוש אדיר למניה הניזון מפקודות stop loss נוספות שהוצבו במעלה מחיר המניה.
בשל עליה במחיר המניה, אחדים מהמשקיעים בחסר נאלצים לסיים את העסקה, וכתוצאה מכך מזרימים ביקושים.
הביקושים מעלים את מחיר המניה.
כתוצאה מעליית המחיר, מבקשים משקיעים נוספים לסיים את העסקה בין אם בגלל חוסר ביטחונות ובין אם בגלל רצון לצמצם הפסדים שעלולים להגיע כתוצאה מהמשך העלייה במחיר.
התהליך מזין את עצמו כאשר בכל פעם נכנסים משקיעים נוספים המבקשים לצאת מהעסקה, וכמות הביקושים הולכת ועולה.
ב-26 באוקטובר 2008 הכריזה חברת פורשה על כוונתה להשתלט על חברת פולקסווגן.
באותו זמן, כ-18% ממניות פולקסווגן היו מושאלות למשקיעים שפתחו עסקת מכירה בחסר.
העלייה החדה במחיר המניה יוחסה גם לקניות בהיקף גבוה של המניה שנעשו על ידי המשקיעים האלו.
סגירת עסקאות המכירה בחסר נעשתה בצורה כה מהירה, שתוך יומיים ירד מספר המניות הנתונות למכירה בחסר ל-8.5%.
בינואר 2021 ביצעו סוחרים מפורום באתר רדיט הרצת מניות גלויה, במטרה להביא לשורט סקוויז במניית חברת גיימסטופ - חברה שנמצאה בקשיים פיננסיים משמעותיים.
ההרצה החלה לאחר שמספר קרנות גידור ביצעו מכירה בחסר למניית החברה, מתוך הערכה שמחיר המניה צפוי לרדת.
באותה עת, 140% ממניות החברה היו נתונות למכירה בחסר.
חלק גדול מהעלייה במחיר המניה נבע משורט סקוויז.
ההפסדים שספגו קרנות הגידור שביצעו מכירה בחסר למניות החברה נאמדו ב-26 בינואר ב-6 מיליארד דולר, וב-28 בחודש סך ההפסדים מפוזיציות שורט על גיימסטופ וחברות אמריקניות נוספות נאמד ביותר מ-70 מיליארד דולר.
שורנדי רוג'ריו סמבו (בהולנדית: Shurandy Ruggerio Sambo; נולד ב-19 באוגוסט 2001 בחלדרופ שבהולנד) הוא כדורגלן קוראסאואי-הולנדי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת ספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית בהשאלה מברנלי ובנבחרת קוראסאו.
סמבו גדל במחלקת הנוער של פ.ס.וו.
ב-16 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 1-1 נגד אוטרכט במסגרת המחזור ה-34 בליגת העל ההולנדית לעונת 2020/2021.
ב-4 באוגוסט 2022 הושאל סמבו למשך עונת 2022/2023 לספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית.
ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–3 לא.ז.
אלקמאר במסגרת המחזור השני בליגה.
ב-15 באפריל 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4–0 על הירנפיין במסגרת המחזור ה-29 בליגה.
בסך הכל ערך 34 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
סמבו נכלל בסגל נבחרת הולנד עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023. ב-29 באוגוסט 2025 בקשתו של סמבו לייצג את נבחרת קוראסאו אושרה על ידי פיפ"א.
ב-6 בספטמבר 2025 ערך בכורה בנבחרת קוראסאו בתיקו 0–0 נגד נבחרת טרינידד וטובגו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
שֹׁרֶשׁ (ברבים: שֳׁרָשִׁים או שׇׁרָשִׁים) הוא איבר הקיים אצל צמחי זרע וחלק מהשרכים.
השורש מתפתח לרוב מתחת לפני הקרקע ומשמש לעגינת הצמח בקרקע, וכן לספיגת מים וחומרים אי אורגניים.
תפקידו של השורש בצמח לא מסתיים באספקת מזון מן הסביבה.
בנוסף, השורש יכול לשמש לאגירת מזון, לאוורור, לרבייה אל-זוויגית, ובצמחים אפיפיטיים גם לתמיכה או לאחיזה.
השורש נבדל מהגבעול ומשאר חלקי הצמח על ידי תכונות מבניות הייחודיות לו.
שורש אגירה – שורש המשמש לאגירת מזון בצמחים רב-שנתיים, ומאפשר להם להתקיים מעונת צמיחה לבאה אחריה.
צמחים בעלי שורשי אגירה משתייכים לקבוצת הגאופיטים.
המזון שנאגר משמש את הצמח לחידוש הצמיחה בעונה לאחר מכן.
שורש אדוונטיבי (adventitious root) – שורש המסתעף מאיבר שאינו שורש.
שורש יונק – השורש הנפוץ ביותר, המשמש לעיגון הצמח ולהזנתו.
שורש נשימה – אופייני לצמחים דוגמת המנגרובים, קבוצה פרפילטית הכוללת מספר מיני צמחים ממספר משפחות שהבולטת בהן היא משפחת הריזופוריים, מסדרת המלפיגאים.
הסתעפויות של השורש עולות מעל לקרקע הבוצית (צומחות כלפי מעלה), קולטות חמצן מהאטמוספירה ומספקות אותו לצמח.
מערכת השורשים היא מכלול השורשים למיניהם השייכים לאותו הצמח.
בדרך כלל, מזהים שני סוגים עיקריים של מערכות שורשים:
מערכת השורש השיפודי (tap root system) – מערכת זו אופיינית בעיקר לחשופי זרע ולדו-פסיגיים, שהם צמחים בעלי קמביום.
השורש השיפודי הוא השורש המרכזי המתפתח מהשורשון (השורש העוברי של הצמח, שנובט מתוך הזרע).
מהשורש המרכזי מסתעפים כל השורשים הצדדיים ובדרך כלל הוא בולט בגודלו וצומח ישירות למטה.
עם זאת, לעיתים השורש המרכזי קיים, אך לא נבדל בצורה ניכרת מיתר השורשים.
מערכת ציצת השורשים (fibrous root system) – מערכת זו אופיינית לשרכים ולחד פסיגיים, ומופיעה לעיתים נדירות בדו־פסיגיים.
השורשון אינו מתפתח לשורש עיקרי, ולעיתים מת זמן קצר אחרי הנביטה.
השורשים הבודדים מסתעפים, אך אינם עוברים התעבות משנית; השורשים החדשים צומחים מתוך הגבעול.
השורש של צמחי זרע מורכב משלושה אזורים עיקריים, המבנה הפנימי של כל אזור שונה בין החד פסיגיים לדו-פסיגיים ולחשופי הזרע, להלן הסבר על כל אזור:
גליל מרכזי (stele) – אזור הנמצא במרכז השורש, הוא אחראי על יצירת סעיפים צדדיים ובחלק מהצמחים חלה התעבות משנית.
הגליל המרכזי הוא האזור המכיל את רקמות ההובלה המתחלקות לשני סוגים.
עצה (xylem) – רקמות ההובלה שתפקידם הוא להעביר חומרים אי־אורגניים אל הגבעול.
שיפה (phloem) – רקמות הובלה שתפקידם הוא להעביר תוצרי פוטוסינתזה מהגבעול אל מערכת השורשים.
קליפה (cortex) – הרקמה העוטפת את הגליל המרכזי.
אפידרמיס – השכבה החיצונית המבצעת ספיגה של מים.
קצה השורש מחולק למספר אזורים המתארים את שלבי גדילתו והתפתחותו של השורש, להלן הסבר על כל אזור:
כיפת השורש – השכבה המגינה על קודקוד הצמיחה מפני פגיעה מכנית.
מריסטמה – אזור ההתחלקות וההתמיינות הבסיסית של התאים לכל הרקמות הראשוניות של השורש.
אזור ההתארכות – אזור שבו התאים גדלים ומשלימים את התמיינותם.
אזור היונקות – האזור האחראי על ספיגת מים וחומרים אחרים מתוך הקרקע.
אזור ההסתעפות – האזור שבו חלה התפתחות של שורשים צדדיים.
אזור ההתעבות המשנית – אזור שבו הגליל המרכזי של שורש בוגר גדל לרוחב.
אזור זה קיים רק אצל הדו־פסיגיים ואצל חשופי הזרע.
מבנה השורש של החד פסיגיים
הלִבָה (pith) – חלק הנמצא במרכז השורש.
הליבה אופיינית לצמחים חד פסיגיים והיא משמשת לאגירת מזון.
הליבה מורכבת מרקמת הפרנכימה, והיא לרוב רכה יותר מאשר הרקמות הסובבות אותה.
תאי הליבה גדולים ובעלי דפנות דקות, מסודרים בצפיפות בלי מרווח בין התאים, או עם מרווחים מעטים.
העֵצָה והשִיפָה – מהוות ביחד את רקמות ההובלה של השורש, הן נמצאות באזור שמסביב לליבה וכל אחת מהם מורכבות מקבוצת רצועות.
הרצועות של העצה מסודרות בזוגות ומשמשות להעברת מים לאורך השורש.
רצועות השיפה מסודרות בצרורות ומשמשת להעברת חומרי המזון האורגניים לכיוון קצה השורש.
העצה והשיפה מעורבות זו עם זו ויוצרות ביחד תבנית מורכבת של רצועות.
רצועות השיפה מצויות לסירוגין עם רצועות העצה ובין כל זוג רצועות של עצה, בצדן הפונה החוצה, יוצא צרור רצועות של שיפה.
בכל צרור, התאים הפנימיים גדולים יותר והתאים החיצוניים קטנים יותר.
תאי העצה מוארכים מאוד ודופן התאים העבה מקנה להן חוזק מכני.
העצה מחולקת לשני אזורים על פי מבנה התאים בכל אזור.
בָתַר עֵצָה (metaxylem) – האזור הפנימי של העצה, הוא מורכב מתאים ארוכים ורחבי קוטר.
קְדַם־עֵצָה (protoxylem) – האזור החיצוני של העצה, אף הוא מורכב מתאים ארוכים אך קוטרן צר יותר.
הפרנכימה – רקמה המצויה מסביב לעצה והשיפה וגם במרווחים שביניהן.
מַקּוֹף הַגָלִיל (pericycle) – השכבה החיצונית ביותר שבגליל המרכזי הנוצרת על ידי רקמת הפרנכימה.
תאי מקוף הגליל שומרים על היכולת להתחלק ולהתמיין מחדש, ומהרקמה הזאת מתפתחים שורשים צדדיים.
הקליפה של צמחים חד־פסיגיים בנויה משלוש שכבות:
אֶנְדּוֹדֶרְמִיס – השכבה הפנימית ביותר, הסמוכה לגליל המרכזי.
האנדודרמיס מופקד על וויסות מעבר המים והחומרים המומסים אל מערכת ההובלה.
הוא מורכב משכבה בודדת של תאים, בעלי דופן פנימית וצדדית עבה, ודופן חיצונית דקה.
תאים אלה מסודרים בצפיפות, דפנם הפנימית גובלת במקוף הגליל ודפנם החיצונית גובלת בקליפה ופונה החוצה מציר הציר השורש.
הדופן של תאים אלה מכילה חומר הקרוי סוברין ואינו חדיר למים.
מבנה זה מונע את חלחול המים במרחב הבין־תאי ובכך מעלה את יעילות הוויסות.
חלק מתאי האנדודרמיס הם תאי מעבר מיוחדים, שכל דפנותיהם דקות.
פָרֶנְכִימָה שֶל הקְלִיפָה – השכבה האמצעית, זוהי שכבה עבה יחסית המשמשת בעיקר כרקמת אגירה.
בדומה לליבה, הפרנכימה מורכבת מתאים גדולים בעלי דפנות דקות.
אֶקְסוֹדֶרְמִיס – השכבה החיצונית ביותר המכסה את הפרנכימה של הקליפה ומורכבת ממספר שכבות תאים.
רקמת האקסודרמיס דומה לרקמות השעם ומגינה על השורש מפני פגיעה.
רקמה זו אופיינית לחד פסיגיים, היות שהשורש שלהם לא עובר התעבות משנית, ואינו יוצר שכבת מגן מעוצה.
האֶפִידֶרְמִיס היא השכבה החיצונית ביותר של השורש.
תפקידה הוא לספוג מים ומלחים מתוך הקרקע ולהגן על השורש הצעיר.
תאי האפידרמיס של השורש הצעיר מצמיחים שערות יונקות, שהן תאים מיוחדים דמויי שערה המייעלים את תהליך ספיגת המים על ידי הגדלת שטח פני השורש.
מבנה השורש של הדו-פסיגיים דומה באופן עקרוני לשורש של החד פסיגיים, אך גם שונה ממנו מעט.
הסיבה העיקרית להבדלים השורש של הדו-פסיגיים לשורש של החד פסיגיים היא היכולת של השורש הדו־פסיגי לגדול לרוחב בתהליך של התעבות משנית.
מאפיין בולט בגליל המרכזי הוא העדר הליבה.
העצה מחליפה את מקום הליבה.
רצועות העצה מגיעות עד למרכז השורש, מתחברות אליו ויוצרות מעין צורה של כוכב בחתך הרוחב.
כמות רצועות העצה בדו־פסיגיים היא קטנה ונעה בין אחת לשמונה, כאשר התבנית הנפוצה ביותר היא של ארבע רצועות.
השיפה יוצרת תבנית רצועות משותפת עם העצה.
בדומה לשורש בחד פסיגיים, רצועות השיפה נמצאות בין רצועות העצה.
מקוף הגליל מורכב מרקמת הפרנכימה הממלאת את המרווח בין העצה לשיפה ועוטפת אותן מבחוץ בשורש הצעיר.
לרקמת פרנכימה תפקיד מיוחד וחשוב שממולא עם התבגרות השורש, הפרנכימה יוצרת שתי שכבות קמביום, אחת בין העצה לשיפה והאחרת מסביב לשיפה.
שכבות קמביום אלה אחראיות להתעבות המשנית של השורש, והן יוצרות את העצה והשיפה המשניים וכן את רקמות השעם המכסות את השורש הבוגר.
מבנה קליפת השורש בצמח דו פסיגי פשוט יחסית, וניכר בו העדר האקסודרמיס.
האנדודרמיס אינו בולט במיוחד, ודפנות תאיו אינם עבים.
אולם, גם כאן משמש האנדודרמיס לוויסות מעבר המים והחומרים המומסים, ולכן הוא זקוק לשכבת איטום בין התאים שתמנע חדירת מים ארעית.
האיטום של המרחב הבין־תאי מושג באמצעות כמויות קטנות יחסית של החומרים סוברין וליגנין.
רצועות קספרי, או פס קספרי, מהווה מחסום הידרופובי בדפנות של תאי האנדודרמיס.
עשוי משכבת סוברין הידרופובית שיצרה פס בדופן תא האנדודרמיס.
מים חייבים להיכנס לתא בשל ההידרופוביות של פס זה וכך עוברים דרך קרום התא.
הפס נראה כנקודות בדופן הרדיאלי.
וכפס בחתך שעובר בדיוק בגב התא.
השעם הן רקמות משניות המפותחות על ידי השורש ומחליפות את קליפת השורש.
האפידרמיס זהה במבנהו ובתפקידו בשורשים החד־פסיגיים והדו־פסיגיים כאחד.
בדומה לקליפה, הוא נעלם כתוצאה מהתעבות משנית.
יסודות מינרליים נקלטים בצמח על יד מערכת השורשים כיונים המומסים בקרקע.
שטח הפנים של מערכת השורשים קובע את קצב הקליטה של היסודות המינרליים.
כאשר שטח הפנים גדול יותר כושר קליטת המינרלים יעיל יותר.
על מנת לייעל את כושר הקליטה, הצמח מאריך ומסעף את שורשיו.
אורכם של כל השורשים יחד, בצמחים מסוימים, עשוי להגיע למאות קילומטרים.
כשיש לצמח קושי "למצוא" יסוד מינרלי הוא מרחיב את מערכת השורשים שלו וכך קל לו יותר לאתר את היסוד המינרלי הדרוש.
רק חלקו הצעיר של השורש קולט את המינרלים.
את החלק הבוגר יותר מכסה שכבת שעם.
רוב היסודות המינרליים יכולים להיקלט בצמח רק כאשר הם מומסים בתוך תמיסת קרקע.
יסודות אלה עוברים מהקרקע אל השורש יחד עם המים ומגיעים לצינורות העצה.
שם, עם זרם המים עוברים היונים לחלקי הצמח השונים.
כיוון זרם המים הוא מהשורשים למעלי הצמח.
יסודות מינרליים הנקלטים על ידי היונקות עוברים בתוך התאים וגם ביניהם.
היונקות "אוחזות" בחלקיקי הקרקע ולמעשה יונקות מהם מים ואת היסודות שבתוכם.
דרך קרום התא חודרים היסודות המינרליים אל תוך היונקות.
הקרום הוא בררני ודרכו מתרחשים תהליכים שקובעים אלו יסודות מינרליים יעברו ואלו לאו.
היסודות המינרליים שכן עברו דרך הקרום ממשיכים מתא לתא אל מרכז השורש עד שהם מגיעים לצינורות העצה.
התנועה הבין-תאית מתקיימת בעזרת מעברים בין תאיים המקשרים בין ציטופלזמה של תאים סמוכים המכונים "גשרי ציטופלזמה".
קליטה פסיבית של יסודות מינרליים
קליטה פסיבית היא קליטה של מינרלים ללא צורך בהשקעת אנרגיה מצד הצמח.
הקליטה בדרך זו מתבצעת בעיקר על ידי דיפוזיה.
כלומר, מעבר של יסודות מינרליים כתוצאה ממפל ריכוזים בין שני צידי קרום התא.
אם בצד אחד של התא קיים ריכוז גבוה ובצד האחר ריכוז נמוך, יתקיים מעבר עד שיהיה שוויון בין הריכוזים.
מפל הריכוזים נקרא "המפל הכימי", הוא, ביחד עם "המפל האלקטרי" יוצר את "המפל האלקטרוכימי".
את רוב היסודות המינרליים השורש קולט כיונים, חלקיקים בעלי מטען חשמלי.
קרום התא הטעון במטען שלילי משני צידיו מושך אליו את הקטיונים (יונים חיוביים) ודוחה את האניונים (יונים שליליים).
מולקולות המתמוססות בשומן נקלטות ביתר קלות על ידי השורשים באמצעות דיפוזיה.
מולקולות אלה הן לרוב קטנות (חמצן למשל).
בדרך כלל, הדיפוזיה מתרחשת בתעלות (מעברים מיוחדים וצרים) שעשויות מולקולות חלבון.
תפקידן של תעלות אלה הוא למנוע מגע של היונים הנקלטים עם השכבה השומנית.
אף על פי שהקליטה היא פסיבית, דרך כל אחת מהתעלות יכולים לעבור רק סוגים מסוימים של יונים.
המעבר בתעלה נקבע על ידי גודל החלקיקים ומטענם החשמלי.
יונים גדולים מדי שאינם יכולים לעבור דרך התעלות, עוברים בעזרת "נשא".
הנשא גם הוא חלבון של קרום התא והוא משנה את המבנה המרחבי שלו תכופות כך שרק יונים מסוימים יכולים להיקשר אליו.
לאחר כל מעבר של יון, הנשא משנה את מבנהו המרחבי והוא מסתובב כל שהיון בצד החיצוני עובר לצד הפנימי.
גם במקרה זה המעבר אינו דורש אנרגיה והוא מתבצע על ידי המפל האלקטרוכימי.
מערכת השורשים מתפשטת בתוך הקרקע בהתאם לגדילת הצמח, שכן לגודל שלה השפעה ישירה על יכולתה לעגן את הצמח בתוך האדמה ולספק לו את כמות המים הנדרשת למחייתו והחומרים החיוניים לצמיחתו.
המריסטמה הוא אזור הנמצא לאורך קצה השורש ובו מתרחשת גדילת השורש.
אזור זה מכיל את התאים המסוגלים להתחלק וליצור את כל הרקמות הראשוניות של השורש.
הלב של אזור המריסטמה הוא קודקוד הצמיחה, המורכב מגוש של תאים או לעיתים מתא בודד אשר מתחלק ללא הרף ויוצר למעשה את כל תאי השורש.
תאים שנוצרו מתוך קודקוד הצמיחה עוברים התמיינות ראשונית, שבמהלכה מתרחש שיוכם לאחת מארבע קבוצות הרקמות הבסיסיות: הגליל המרכזי, הקליפה, האפידרמיס וכיפת השורש.
כיפת השורש היא מעין גביע המגן על קודקוד הצמיחה מפני פגיעה.
כאשר השורש גדל, הוא דוחף את כיפת השורש לפניו קדימה, והתאים החיצוניים שלה נמעכים ויוצרים סיכוך העוזר לשורש לפלס את דרכו בתוך הקרקע.
כדי לחפות על הרס התאים החיצוניים, מייצר קודקוד הצמיחה תאים חדשים בחלק הפנימי של כיפת השורש.
תאים אלה קטנים בהיווצרותם, הם גדלים בדרכם לפני כיפת השורש, וכל התהליך חוזר על עצמו.
אזור ההתארכות נמצא אחרי אזור המריסטמה.
באזור זה גדלים התאים הצעירים בממדיהם, בעיקר לאורך, וגם משלימים את ההתמיינות שלהם.
לכן, מעל אזור ההתארכות כבר ניתן להבחין בכל סוגי הרקמות המצויות בדרך־כלל בשורש הבוגר.
אזור היונקות הוא האזור בו מתבצעים תהליכי ספיגת המים והחומרים המומסים מן הקרקע, אזור זה מוכן לביצוע תהליכי הספיגה לאחר שהשורש עבר את כל שלבי ההתפתחות הראשונית שלו ורקמותיו הגיעו לבגרות.
אזור היונקות מתאפיין בכך שתאי האפידרמיס הבוגרים מצמיחים בתוכם שערות יונקות ארוכות שהן תאים מיוחדים דמויי שערה (יונקת היא תא אפידרמיס בודד שמתארך).
היונקות מגדילות מאוד את שטח הפנים של השורש וכך מגבירות את יעילות הספיגה.
כאשר המים נמצאים בשפע בסביבת השורש, אין הוא לעיתים מצמיח כלל שערות יונקות, וזאת בגלל העדר הצורך בהן.
אורך חיי היונקות אינו רב, והוא נע בין ימים לשבועות אחדים.
אחרי כן הן מתות ונושרות ומתפרקות בקרקע על ידי מיקרואורגניזמים.
אורך היונקת הוא בין 80 ל-150 מיקרון והקוטר 5–20 מיקרון.
כשהשורש גדל מהר צפיפות היונקות קטנה יותר.
במקום יציאת היונקת יש ירידה ברמת החומציות (4.5 pH במקום 5 ).
קצה היונקת מפורץ על מנת להגדיל את שטח הפנים לקליטה.
קשה לזהות שורשים בשרידים המאובנים של ראשוני הצמחים.
המרכיבים האופייניים של השורש המודרני, כגון שערות יונקות וכיפת השורש, הם זעירים למדי, ולרוב לא נשמרו במאובנים.
אף כשידוע שחלק מסוים של הצמח שכן מתחת לפני הקרקע, עדיין עשוי הוא היה להיות גבעול תת-קרקעי ולא שורש במובן המדויק.
השורשים האמיתיים הראשונים הופיעו לפני כ־400 מיליון שנה בדבון הראשון.
הופעתן התרחשה כנראה, באופן בלתי תלוי בשתי קבוצות נפרדות של צמחים וסקולריים קדומים: בקבוצת בעלי קשקשים ובקבוצת חסרי קשקשים.
במאובנים מאותה תקופה כבר ניתן לזהות מערכות בעלות דמיון ניכר למערכת שורשים.
הגדולה שביניהן מגיעה לגודל של מספר סנטימטרים, ועובי השורשים נע בין 3 מילימטר בנקודת חיבורם לחלק העל־אדמתי לבין 0.7 מילימטר בקצה.
כעבור 25 מיליון שנה, לפני 375 מיליון שנה, השורשים חזקים מספיק כדי להשריש מטר שלם לתוך הקרקע.
שורי היא דמות בדיונית המגולמת על ידי לטישה רייט בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU).
שורי היא הנסיכה והמדענית הראשית של ואקאנדה.
לאחר מות אביה טצ'אקה, שורי מסייעת לאחיה טצ'אלה לזכות בחזרה את בכס המלכות של ואקנדה מידי בן דודם נג'דקה.
שורי עוזרת להסיר מבאקי בארנס את שטיפת המוח של הידרה.
שורי מסייעת לנוקמים ומנסה להשתמש בטכנולוגיה שלה כדי להסיר בבטחה את אבן המחשבה מראשו של ויז'ן.
אולם, היא נעצרת על ידי להב עורב ונופלת קורבן להתפוררות.
לאחר שהושבה לחיים, שורי מצטרפת לקרב נגד תאנוס חלופי.
בעקבות מותם של אחיה ואמה, שורי הופכת לפנתר השחור החדש, מביסה את נאמור בקרב וכורתת ברית עם טאלוקאן.
נכון לשנת 2023, שורי הופיעה בארבעה סרטים: "הפנתר השחור", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח".
כמו כן, הדמות הופיעה בסדרה "מה אם...?" בדיבובה של אוזיאומה אקגה.
שורי נולדה למלך טצ'אקה מווקאנדה ולאשתו, המלכה רמונדה.
היא אחותו הצעירה של טצ'אלה.
הענקת עזרה לטצ'אלה ולבאקי בארנס
בשנת 2016, עם מות אביה טצ'אקה, אחיה טצ'אלה תופס את כס המלכות של ואקאנדה.
שורי משתתפת בטקס ההכתרה שלו עם אמה רמונדה.
בטקס, מ'באקו – מנהיג שבט הג'בארי – קורא תיגר על טצ'אלה ועל הכתר בקרב פולחני, ומלגלג עליו על השימוש שלו בטכנולוגיה של שורי.
תחילה, ידו של מ'באקו על העליונה, אך טצ'אלה מביס אותו ומשכנע אותו להיכנע במקום למות.
יוליסס קלו ושותפו אריק "קילמונגר" סטיבנס גונבים יצירה ואקאנדית ממוזיאון בלונדון.
בעקבות זאת, טצ'אלה, אוקויה ונאקיה נוסעים לפוסאן, כששורי מספקת לטצ'אלה חליפת פנתר שחור חדשה סופגת תנודות.
אחרי-כן, שורי משתתפת במרדף המכוניות באמצעות הולוגרמה.
רוס נפצע קשה כשהגן על נאקיה, טצ'אלה לוקח את רוס לוואקאנדה, שם שורי מרפאת אותו באמצעות טכנולוגיית ויברניום.
אריק סטיבנס, שהתגלה כנג'דקה – בן דודם של טצ'אלה ושורי, תופס את כס המלכות של ואקאנדה ומשליך את טצ'אלה בכוח מעל מפל המים אל מותו המשוער.
נאקיה, שורי, רמונדה ורוס נמלטים לשבט הג'בארי בחיפוש אחר עזרה.
טצ'אלה נרפא על ידי העשב בצורת לב שנאקיה גנבה, וחוזר להילחם בנג'דקה.
טצ'אלה מביס את נג'דקה לאחר ששורי יוזמת רכבת מגלב, ומבטלת את הכוח לחליפת הפנתר השחור של נג'דקה.
לאחר שהרג את נג'דקה, טצ'אלה מקים מרכז הסברה בבניין שבו מת נג'ובו, אביו של נג'דקה, אשר ינוהל על ידי נאקיה ושורי.
שורי עוזרת לבאקי בארנס בהחלמתו משטיפת המוח של הידרה, ומכנה אותו בשם "זאב לבן".
בשנת 2018, טצ'אלה מודיע לשורי שנדרשת עזרתה.
שורי פוגשת את סטיב רוג'רס, ברוס באנר, נטשה רומנוף וונדה מקסימוף במרכז הרפואי.
הם מבקשים ממנה להסיר בבטחה את אבן המחשבה מוויז'ן.
שורי מתחילה לעבוד, בעוד מקסימוף מאבטחת אותה.
עם זאת, כשהקרב בשדות ממשיך, מקסימוף עוזבת את עמדתה, מאפשרת בשוגג ללהב עורב להסתנן למרכז הרפואי.
להב עורב מונע משורי לסיים את עבודתה.
רגעים לאחר מכן, שורי מתפוררת.
בשנת 2023, שורי מושבת לחיים ומובאת דרך פורטל למתחם הנוקמים ההרוס על ידי אדוני אמנויות הכישוף, כדי להצטרף לקרב האחרון נגד תאנוס חלופי וצבאו.
לאחר מכן, שורי שבה הביתה ומתאחדת עם אמה.
מאוחר יותר, היא משתתפת בהלוויה של טוני סטארק יחד עם אחיה ואוקויה.
הפיכה לפנתר השחור והתמודדות עם נאמור
בשנת 2024, טצ'אלה סובל ממחלה שלדעת שורי היה ניתן לרפא על ידי העשב בצורת לב.
שורי מנסה ליצור מחדש את העשב באופן מלאכותי לאחר שהעשב נשרף על ידי קילמונגר, אך לא מספיקה היות שטצ'אלה נפטר.
בשנת 2025, רמונדה לוקחת את שורי לשרוף את התלבושות שלבשו בלוויה, על מנת לציין את סוף תקופת האבל.
שורי מסרבת לשרוף את התלבושת, מכיוון שהיא עדיין מתאבלת על מות טצ'אלה.
השתיים נתקלות בנאמור – מוטאנט עם כנפיים בקרסוליים – אשר עקף את מערכות האבטחה המתקדמות של ואקאנדה.
הוא מגלה שה-CIA השתמש במכונה לגילוי ויברניום כדי לאתר ויברניום מתחת למים.
נאמור רואה בוואקאנדה כאחראית למירוץ לוויברניום.
נאמור מציב להם אולטימטום – למצוא את המדען שייצר את המכונה ולהביאו אליו, או שהוא יצא למלחמה נגד ואקאנדה.
שורי ואוקויה נוסעות לקיימברידג' כדי לפגוש את יוצרת המכונה, רירי ויליאמס, סטודנטית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
ויליאמס לא ששה ללכת איתן אך לבסוף מסכימה.
ה-FBI רודפים אחרי הקבוצה ולוחמיו של נאמור אורבים להן, לוקחים את שורי וויליאמס לפגוש את נאמור.
נאמור מציג לשורי את הממלכה התת-ימית של טאלוקאן, עליה הוא שמר במשך מאות שנים ושעשירה בוויברניום.
נאמור מריר כלפי העולם שמעל פני המים שפעם דחה אותו, ומציע לכרות ברית עם ואקנאדה נגד שאר העולם אך מבטיח להרוס את ואקאנדה ראשונה אם יסרבו.
נאקיה חודרת לטאלוקאן כדי לחלץ את שורי וויליאמס, ונאמור מגיב במתקפה על בירת ואקאנדה, מציף את העיר.
במהלך המתקפה, רמונדה טובעת לאחר שהצילה את ויליאמס מהמים.
נאמור נשבע לחזור בעוד שבוע, ואזרחי ואקאנדה מתפנים לארץ הג'בארי.
שורי, באמצעות שריד של העשב שנתן לאנשיו של נאמור את היכולות התת-מימיות שלהם, משחזרת באופן מלאכותי את העשב בצורת לב.
לאחר בליעת העשב, היא מועברת למישור האבות, שם היא רואה את קילמונגר, שדוחק בה להרוג את נאמור כנקמה על מות אימה.
כשהיא מתעוררת, שורי מגלה שצברה את כוחותיו של הפנתר השחור, ונוסעת לארץ הג'בארי כדי להיפגש עם שבטי ואקאנדה, שמקבלים אותה כמגינתם החדשה.
מ'באקו מנסה לשכנע את שורי לחפש פתרון בדרכי שלום לסכסוך, אך היא לא מקשיבה ומורה על התקפת נגד מיידית על נאמור.
הוואקאנדים, שנמצאים על כלי השיט "נמר הים", טומנים פח לנאמור, מושכים אותו ואת לוחמיו אל פני השטח, ומתפתח קרב.
שורי מפרידה בין נאמור לשאר בני עמו, מתוך כוונה לייבש אותו ולהחליש אותו.
השניים מתרסקים על חוף מדברי ונלחמים.
בסופו של דבר, שורי גוברת על נאמור, אך מחליטה לחוס על חייו, ומציעה לו ברית שלום.
נאמור מקבל את הברית ולוחמיו נסוגים.
עם החלטה דיפלומטית זו, שורי מוותרת על תביעתה לכס המלכות על ידי סירוב לדו-קרב הירושה המצופה ומאפשרת למ'באקו להשתתף בתביעה שלו ללא התנגדות.
במקום זאת, שורי, שנותרה הפנתר השחור בעמדה נפרדת, מבקרת את נאקיה בהאיטי ושורפת את תלבושת הלוויה שלה.
לאחר מכן היא לומדת שלנאקיה ולטצ'אלה יש בן, טוסיין, אותו גידלה נאקיה בסתר הרחק מהלחץ של מגורים בוואקאנדה.
טוסיין חושף ששמו הוואקאנדי הוא טצ'אלה.
לטישה רייט תיארה את האינטליגנציה של שורי כ"ממש מגניבה", והסבירה: "כי, אתה יודע, אנחנו לפעמים - כשאנחנו רואים אנשים שהם 'סופר אינטליגנטים' ו'סופר חכמים', הם לא ממש נראים כמוני".
רייט הוסיפה, "[כדי] שמארוול תהיה מאחורי זה ותהיה אמיצה מספיק להגיד, 'היא הבחורה הכי חכמה ביקום - ביקום מארוול' ו'כן, היא צעירה מכולם...
היא ופיטר פארקר הם פחות או יותר הילדים החכמים ביותר בשכונה'".
בדקדוק של שפות שמיות, בהן עברית, מקובל להתייחס לישות מורפולוגית המכונה שורש.
שורש הוא יחידה בת 3–4 עיצורים (לעיתים נדירות: חמישה או שישה), הנתונים בסדר קבוע (בדומה ל"מחרוזת"), ומשתלבים במשקלים שונים ליצירת מילים.
בבלשנות הערבית מכונה השורש: גִ'דְ'ר (جـِذر).
המונח המקובל באנגלית הוא Semitic root.
העיצורים של השורש מכונים "רדיקלים", "עיצורי השורש" או "אותיות השורש".
על-פי המסורת שהתפתחה בבלשנות הערבית בימי הביניים מקובל להשתמש בשורש פ-ע-ל כדגם לכל השורשים בני שלושה עיצורים.
לפיכך מכנים את האות הראשונה של כל שורש פ' הפועל (פה"פ), את האות השנייה ע' הפועל (עה"פ) ואת האות השלישית ל' הפועל (לה"פ).
שיטה חדשה יותר קובעת את השורש ק-ט-ל כדגם.
זאת, כיוון שהוא קיים בכל השפות השמיות וכיוון שהעיצורים שבו כמעט שאינם עוברים תהליכים פונולוגיים בשפות השונות.
שורשים בני ארבעה עיצורים מכונים "שורשים מרובעים".
בחלק מהשפות השמיות אפשר למצוא גם שורשים מועטים בני חמישה עיצורים או יותר, רובם נגזרו ממילים שאולות, למשל: ט-ל-ג-ר-ף בעברית (מהמילה "טלגרף") או ד-מ-ק-ר-ט בערבית (دمقرط, מהמילה "דמוקרטיה").
שילוב השורש במשקל מכונה "שיבוץ" או "יציקה".
בבלשנות העברית מכנים את משקלי הפועל "בניינים", כך שהמונח "משקל" מתייחס בדרך כלל למשקלי שמות העצם.
בבלשנות הערבית המילה "וַזְן" (وَزن – משקל) משמשת הן לתבניות הפועל והן לתבניות של שמות עצם.
השורש הוא סוג מיוחד של מורפמה.
זוהי מורפמה שאיננה יכולה לעמוד בפני עצמה, אלא חייבת להיות מורכבת עם מורפמה אחרת – הבניין או המשקל.
יתר על כן, ההרכבה אינה חיבור רציף (כמו ההרכבה מדע + ָן = מדען), אלא שזירה מלאה של שתי המורפמות אחת בתוך האחרת.
לפיכך, יש המכנים את השורש "מורפמה שזורה", או באנגלית: non-concatenative, על-פי הצעתו של הבלשן ג'ון מקרתי (McCarthy 1981).
כמו כל מורפמה, השורש נושא משמעות לקסיקלית משל עצמו, אבל המשמעות שלו עמומה.
המשמעות נעשית מדויקת רק כשהוא משובץ במשקל או בבניין.
כך למשל סָקַל (בבניין קל) משמעותו השליך אבנים על אדם, ואילו סיקל (בניין פיעל) משמעותו הוציא אבנים ממקום כלשהו החוצה.
מורפמה מסוג כזה כמעט שאינה מוכרת בשפות שאינן מהמשפחה האפרו-אסיאתית.
בקרב הבלשנים יש מחלוקת לגבי מהותו של השורש בשפות שמיות – האם מדובר במושג תאורטי בלבד, או שמדובר במרכיב בלתי נפרד מהידע הלשוני (הבלתי מודע) של הדוברים בשפה.
מחד, יש המביאים עדויות ממשחקי מילים שלפיהן הדוברים יודעים באופן אינטואיטיבי להפריד את השורש מן המשקל.
למשל "שבורית זכוכה" במקום "זכוכית שבורה" – משחק מילים שבו הדובר מחליף בין השורשים, אבל משאיר את משקלי המילים במקומם.
מאידך, תהליך גזירת פעלים חדשים משמות עצם (דנומינציה) הוא תהליך שונה מהמצופה לפי תאוריית השורשים.
כך למשל, מהמילה השאולה "פַקְס" נוצר הפועל "פִקְסֵס", ולא "פִקֵס" כפי שאפשר היה לצפות לפי תאוריית השורשים.
מדוגמאות כאלה עולה שהיחידה המורפולוגית הבסיסית שהדובר מתייחס אליה אינה כוללת רק עיצורים בסדר מסוים, אלא גם מידע לגבי תת-יחידות של השורש (של צרורות של עיצורים וכיוצא באלה) המכונות שורשנים .
בחלק מן השורשים, חלק משלושת הרדיקאלים המרכיבים אותם אינם עיצורים במלוא מובן המילה, אלא פונמות "חלשות", הבאות לידי ביטוי לפעמים כתנועות.
בדקדוק העברי מכנים את סוגי השורשים, לפי האופי של הרדיקאלים שלהם, בשם גזרות.
למשל, הגזרה שבה האות הראשונה היא נ' נקראת "פ"נ" (כלומר: פ"א הפועל נ'), והגזרה שבה האות האחרונה היא א' נקראת "ל"א".
שורשים בני ארבעה עיצורים הם במקרים רבים גזירות משמות עצם, למשל: ארגן, פרסם.
יש גם שורשים מרובעים שנוצרו מהרחבה של שורש תלת-עיצורי: ג-ל-ג-ל (מהשורש ג-ל-ל) או ע-ר-ב-ב (מהשורש ע-ר-ב).
בעת גזירת שורשים חדשים משמות עצם, יש נטייה לשמור על צרורות העיצורים שהתקיימו בשם העצם המקורי.
כך למשל, בפועל "פלרטט", שנגזר מהמילה "פלירט" (מאנגלית: flirt), הצרורות "פל" ו"רט" נשמרים לאורך כל הנטייה, כאילו כל צרור מהווה עיצור אחד.
לעיתים העיצורים של מילה שבה משובץ כבר שורש אחד הופכים לשורש חדש, ואז השורש החדש נקרא שורש תנייני.
בעברית החדשה גזירה של שורשים תנייניים היא נפוצה מאוד, למשל ת-פ-ק-ד (תִפְקֵד) – שורש תנייני מן פ-ק-ד (דרך המילה תפקיד), א-ב-ט-ח (אִבְטֵחַ) – שורש תנייני מן ב-ט-ח (דרך המילה אבטחה), מ-ק-ש (לְמַקֵש) – שורש תנייני מן י-ק-ש (פח יקוש, דרך המילה מוקש).
גזירה של שורש תנייני מתרחשת בשתי דרכים עיקריות.
האחת נובעת מניתוח צורני מחודש של המילה, כשהדובר מתייחס אל עיצורים השייכים במקורם למשקל כאל חלק מהשורש.
בכך נוצר למעשה שורש חדש.
דרך גזירה זו קיימת בלשון חז"ל.
למשל, המילה "תרומה" היא מן השורש ר-ו-ם (כמו הֵרִים) במשקל תְּקוּלָה.
בלשון חז"ל התייחסו אל התי"ו כאל שורשית, והעניקו למילה ניתוח חדש, כגזורה משורש ת-ר-ם במשקל קְטוּלָה.
התהליך של גזירת שורש תנייני יכול להתרחש מספר פעמים בזו אחר זו.
כך למשל מהשורש התנייני ת-ח-ל (התחיל) – שהוא בעצמו נגזר בתקופת חז"ל מהשורש המקראי ח-ל-ל (הֵחֵל) – נגזר, בתקופת העברית החדשה, השורש החדש א-ת-ח-ל (אִתְחֵל).
יש המרחיקים לכת עוד יותר, ומצביעים על הדמיון הסמנטי בין השורשים פ-ר-ד, פ-ר-ך, פ-ר-ס, פ-ר-ע, פ-ר-ץ, פ-ר-ק, פ-ר-ר ועוד, או בין השורשים ק-צ-ב, ק-צ-ץ, ק-צ-ר, ק-צ-ע, וטוענים שגם במקרים האלה היו במקור רק שורשים בני שני עיצורים (*פ-ר, *ק-צ) ואלה התגוונו למשמעויות דקות יותר על ידי הוספת עיצורים שלישיים שונים.
הטענה הזו מתקבלת על הדעת, ואף אומצה בידי חלק מחוקרי הלשון העברית בתקופתנו, ביחס לפעלים מן הגזרות, אך החוקרים מסכימים שאי אפשר לקבל אותה ביחס לפעלים השלמים (כלומר אלה שכל העיצורים בהם רגילים, כמו הדוגמאות של פ-ר-ק וק-צ-ב).
שיטת הדקדוק בימי הביניים: מאז אמצע ימי הביניים מקובלת השיטה החד-גונית, לפיה כל שורש הוא שלָשי.
לשיטה זו קדמה השיטה הרב-גונית, בה השורש מוגדר לפי אותן האותיות המתקיימות בכל ההטיות שלו.
לדוגמה: המילים הלכתי, אלך – מקורן מהשורש "לך".
המילים מטה, נטיתי, אטה – השורש הוא בן אות אחת בלבד, "ט".
מכה, הכיתי, אכה – השורש "כ".
בתפיסה זו החזיק, בין השאר, מנחם בן סרוק, המדקדק בן המאה ה-10.
התפיסה שכל השורשים הם שלָשיים התחדשה בספרד בסוף המאה ה-10 על ידי ר' יהודה אבן חיוג', והומשכה בידי רבי יונה אבן ג'נאח שכתב את "ספר השורשים".
חיוג' כתב בערבית וספריו תורגמו לעברית כבר במחצית הראשונה של המאה ה-11, אך אנשי צרפת ובעיקר בצפון לא קראו את חיבוריו.
ייתכן שבזכות המגע בין יהודים וערבים עם נוצרים בספרד, הגיעה תגלית זו גם אל היהודים בצרפת.
חידושו הגדול של חיוג' היה ביכולתו להראות שגם פועל כמו "קָם" הוא שלָשי (כלומר, בעל שלושה רדיקאלים, או "אותיות שורש"), אף על-פי שהרדיקאל השני (ע' הפועל) לא בא לידי ביטוי בתור אות.
אותיות אלה, שאינן כתובות – אבל נמצאות במבטא – הן יסוד תורתו, הנקראת על שם המונח שהמציא, תורת "אלסאכן אללין".
שורש של פונקציה הוא איבר בתחום ההגדרה של הפונקציה שעבורו ערך הפונקציה הוא 0. שורשים של פונקציה נקראים גם אפסים של הפונקציה או פתרונות של הפונקציה.
למשל עבור הפונקציה הצבת תחזיר , ולכן הוא שורש של הפונקציה.
דוגמה נוספת: תהא A מטריצה ממשית בעלת m שורות ו n עמודות (כאשר m, n הם שני מספרים טבעיים), ויהא b וקטור ב.
הווקטור הוא פתרון למערכת המשוואות הליניאריות אם ורק אם הוא שורש של הפונקציה המוגדרת באופן הבא: לכל ב (כי אם פותר את מערכת המשוואות אז ולכן , ולהפך, אם , אז כלומר ולכן הוא פתרון של מערכת המשוואות ).
כפועל יוצא מההגדרה, שורש של פונקציה מהישר הממשי לעצמו הוא ה- שעבורו נחתך גרף הפונקציה עם ציר ה-x.
כך למשל נקודות החיתוך של הפונקציה עם ציר ה-x הן כששיעורי ה- הם 2 ו-2-.
בעיית מציאת השורשים של פונקציות באופן נומרי היא כר פורה למחקר מתמטי.
שיטות בסיסיות בענף כוללות את שיטת החצייה ושיטת ניוטון-רפסון, שהיא שיטה איטרטיבית למציאת שורשים בעזרת נגזרות.
לא לכל פונקציה יש שורש.
לדוגמה, לפונקציה המוגדרת ע"י אין שורש, כי אם בשלילה הוא שורש של הפונקציה, אז וזה בלתי אפשרי (כי פונקציית הסינוס חסומה בין 1- ל 1).
עבור משוואה ממעלה ראשונה, , , הפתרון הוא הנקודה .
עבור משוואה ממעלה שנייה, , , יש שני פתרונות (שלפעמים מתלכדים): .
קיימות נוסחאות גם למשוואות ממעלה שלישית ורביעית.
אולם, אווריסט גלואה הוכיח כי אין פתרון באמצעות רדיקלים למשוואה ממעלה חמישית ומעלה.
המשפט הקטן של בזו קובע כי הוא שורש של פולינום , אם ורק אם הפולינום מחלק את .
החזקה המקסימלית שבה מחלק את הפולינום נקראת הריבוי (האלגברי) של השורש.
המשפט היסודי של האלגברה קובע ששדה המספרים המרוכבים הוא סגור אלגברית, כלומר שלכל פולינום ממעלה במקדמים מרוכבים, יש בדיוק שורשים כולל ריבוי.
כל שורש שלם של פולינום שהמקדמים שלו שלמים מחלק את המקדם החופשי של הפולינום.
כל שורש רציונלי של פולינום שהמקדמים שלו שלמים, , שבר מצומצם, מקיים:
1.a מחלק את המקדם החופשי.
2.c מחלק את המקדם המוביל.
מנגזרת של כפל של איברים נובע שאם = p(x), אז a הוא שורש גם של t-1 הנגזרות הראשונות של p.
שורש 1, רדיקל 1 או יִי בּוּ (, פיניין: Yī bù) הוא השורש הראשון של הכתב הסיני.
הוא נכתב בקו אופקי ישר ומשמעו "אחד".
הוא אחד מ -6 משורשי קאנגשי (214 רדיקלים בסך הכל) הנכתבים על ידי קו אחד.
במילון קאנגשי, יש 42 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
שורש 100 או שֶׁנְג בּוּ (בסינית: 生部, פיניין: Shēng bù) הוא השורש ה-100 של הכתב הסיני.
פירושו "חיים" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מחמישה קווים.
במילון קאנגשי יש 22 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
שורש 10, או אר בּוּ (בסינית: 儿部, פיניין: Er bù) הוא השורש העשירי של הכתב הסיני.
פירושו "רגליים" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
במילון קאנגשי יש 52 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
שורש 11, או רוּ בּוּ (בסינית: 入部, פיניין: Rùbù) הוא השורש האחד-עשר של הכתב הסיני.
פירושו "להיכנס" או "להצטרף" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
במילון קאנגשי יש 28 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
שורש 12, או בַּה בּוּ (בסינית: 八部; בפיניין: Bā bù) הוא השורש השנים-עשר של הכתב הסיני.
פירושו "שמונה" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
במילון קאנגשי יש 44 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
כאשר הוא מרכיב תו עם שורשים אחרים לפעמים מופיע בצורה הזו: 丷, כגון ב 䒑.
יש ניואנס עיצובי בגופני הדפסה שונים עבור שורש זה.
במילון הקאנגשי ובהנג'ה הקוריאנית, יש קו אופקי קצר בתחילת הקו השני של תו.
קו קצר זה אינו קיים ברוב הגופנים הסיניים המפושטים המשמשים בסין, למעט כמה מקרים כמו הדמותכמו בסמל של צבא השחרור העממי.
הוא קיים ברוב הגופנים הסיניים המסורתיים אך לא בכולם.
בגופן יפני, נוכחותו של הקו הקצר תלויה בעיצוב כל גופן.
הקו האופקי הקצר קיים רק בהדפסת גופן, ולא בצורות שונות של כתב יד.
עם הקו העליון הקצר ללא הקו הקצר八八
שורש 101 או יוֹנג בּוּ (בסינית: 用部, פיניין: Yòng bù) הוא השורש המאה ואחד של הכתב הסיני.
פירושו "שימוש" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מחמישה קווים.
במילון קאנגשי יש 10 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
שורש 102 או טיאן בּוּ (בסינית: 田部, פיניין: Tián bù) הוא השורש ה-102 של הכתב הסיני.
פירושו "שדה" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מחמישה קווים.
במילון קאנגשי יש 192 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
באסטרולוגיה הסינית, 申 מייצג את הענף הארצי התשיעי ומקושר לקוף בגלגל המזלות הסיני.
בסימנים אחרים כגון 钿 "מטבע", לשורש יש משמעות פונטית בלבד.
במקרים אחרים, הוא קיים עקב הטמעה של שורש דומה אך במקור שונה, כמו ב: 胃 "בטן".
במערכת הספרות הסינית העתיקה טיאן-גאן, התו 甲 מייצג את הגזע השמימי (天干) הראשון.
שורש 15, או בִּינג בּוּ (בסינית: 冫部, פיניין: Bīng bù) הוא השורש החמישה-עשר של הכתב הסיני.
פירושו "קרח" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
במילון קאנגשי יש 115 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
שורש 16, או ג'י בּוּ (בסינית: 几 部, פיניין: Jǐ bù) הוא השורש השישה-עשר של הכתב הסיני.
פירושו "שולחן" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
התו 𠘨 מזוהה אף הוא בכמה אינדקסים עם השורש 几.
שורש 17, או צ'יאֶן בּוּ (בסינית: 凵部, פיניין: Qiǎn bù) הוא השורש השבעה-עשר של הכתב הסיני.
פירושו "קופסה פתוחה" או "כלי קיבול", והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.