tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ההר שוכן כ-70 ק"מ מערבית לקילימנג'רו, בסמוך לעיר ארושה.
גובהו 4,562 מ' מעל פני הים, והוא ההר השני בגובהו במדינה, אחרי הקילימנג'רו, והחמישי בגובהו ביבשת אפריקה.
פסגתו של ההר נקראה בעבר "פסגת הסוציאליסט", שם שהוענק לה בתקופת שלטונו הסוציאליסטי של ג'וליוס נייררה, אך כיום השם אינו בשימוש, והשלט המצוי בפסגת ההר אינו מציין את שמה הקודם.
הפסגה נכבשה לראשונה בשנת 1904 על ידי מטפס ההרים הגרמני פריץ ייגר.
הטיפוס עליו נחשב קשה יותר מאשר הטיפוס על הקילימנג'רו, כיוון שמחנה הבסיס האחרון רחוק מהפסגה.
הטיפוס אורך בין שלושה לארבעה ימים.
ההר כולו מהווה חלק מהפארק הלאומי ארושה.
הר מרו הוא שמו של הר מיתי המצוי מעבר להימלאיה.
אנשי צפון הודו בימי קדם דימו לעצמם, בהשראת הרי ההימלאיה אדירי הממדים, כי מעבר להם מצוי אף הר עצום יותר.
ההינדים עשו את ההר למקום משכנם של האלים.
לפי אמונתם הר זה מצוי במרכזו של היקום, בנקודה שבה מתלכדים הציר האופקי והציר האנכי.
ההר מוקף שבע טבעות הרים קונצנטריות שסביבן חגים השמש, הירח וכוכבי הלכת.
בין הטבעת השביעית והטבעת השמינית מצויות היבשות של הארץ.
על פי המסורת הבודהיסטית הר מרו נישא לגובה של 80 אלף יוג'אנה, והוא ממוקם בין ארבעה עולמות בארבע רוחות השמיים.
ההר מרובע בקרקעיתו ועגול בפסגתו.
חציו האחד עולה לשמיים וחציו השני יורד אל הארץ.
הצד הקרוב לעולמנו מורכב מאבני ספיר כחולות, ולכן השמיים נראים תכולים בעיני האדם.
צדדיו האחרים עשויים אבני אודם ואבני חן צהובות ולבנות.
הר מרו מקבל יחס ואזכור במגוון עצום של טקסטים, מבנים ארכיטקטוניים, סיפורים וכתבים בתרבות ההינדואיסטית והבודהיסטית.
לדוגמה, בכתבים בודהיסטיים מסוימים מתארים רעידת אדמה בהר מרו כהשוואה למות הבודהה בתור אירועים "שמרעידים" את העולם.
לא רק בבודהיזם גם בספרות ההודית ההר משמש כאמת מידה וכהדמיה לתיאור והבנת גדלים, ממדים, ומיקומים פיזיים ורוחניים.
לעיתים הר מרו חולק משמעות עם פרח הלוטוס.
בפוראנות למשל קוראים הרבה פעמים להר מרו לוטוס ומשווים בין ארבעת האיים שמקיפים את ההר לארבעת העלים של הלוטוס כאשר ההר עצמו מדמה את החוטים שיוצאים ממרכז הפרח.
בארכיטקטורה קיים שימוש רחב בהר כסמל.
במקדשים רואים פרטי עיצוב חומריים ואלמנטים גופניים שמקושרים למטאפיזיקה של ההר.
ישנם מקדשים רבים בבאלי שנקראים בשם מרו.
גם הסטופות חולקות דמיון פיזי להר ושניהם מסמלים מקומות שבהם הגשמי הופך לנצחי, לחסר זמן.
בטיבט ניתן לראות דמיון להר גם באופי העיצובי של המנדלה, המוטיב של ארבעה חלקים שבמרכזם גוף מרכזי נפוץ מאוד.
בתרבות הטנטרה משתמשים בהר מרו כסמל שמתאר ערוץ אנרגיה פיזי וכהשוואה לשבע הצ'אקרות שאנו מטפסים דרכן לגבוהה ביותר, כמו השאיפה להגיע לנקודה הכי גבוהה בהר.
כך גם מתארים את המושג נירוונה כהתעלות פיזית מעל ההר.
ישנם גם מחקרים שמראים השפעה של ההר בארגון הסדר החברתי.
בספרות ובתיאטרון יש שימוש נפוץ בממלכות או חברות שמחולקת לארבע.
יש במרו רב-תכליתיות סמלית שקיימת בהרבה רבדים בתרבות ההינדית.
רב-תכליתיות זו מבטאת את הדו-משמעותיות שיש בהר.
מצד אחד חלק מאמונה קוסמולוגית – מקום שנמצא בסיפורים ומצד שני סמלים מוחשיים שקיימים פיזית ביום יום.
אפשר להגיד שההר מסמל ישות פנימית שמוכרחים לעבור דרכה בדרך לאמת ולגאולה.
הוא נע כל הזמן בין הפיזי למטאפיזי ומסמל את הממשק ביניהם ואת הדואליות שבהם.
הוא משמש כמרכז היקום וכמו כן, כהסבר וכסמל המחבר בין המקרוקוסמוס למיקרוקוסמוס.
מרואן עבד אל-כרים עיסא , המכונה אבו אל-בראא', היה סגן ראש הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס, גדודי עז א-דין אל-קסאם תחת מוחמד דף, וממייסדי הארגון.
כמו כן היה חבר הלשכה המדינית של חמאס, ומי שמקשר בין ההנהגה הצבאית למדינית.
חוסל בסיכול ממוקד בהפצצה של חיל האוויר הישראלי במרץ 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל.
עיסא נולד במחנה הפליטים אל-בורייג' ברצועת עזה.
מוצא משפחתו מהכפר בית טימא, ששכן עד מלחמת העצמאות דרומית מזרחית לאשקלון.
למד בבתי ספר מטעם אונר"א ולאחר מכן באוניברסיטה האסלאמית בעזה.
עסק באתלטיקה והצטיין במשחקי כדורסל במועדון המחנה.
בנעוריו השתייך לתנועת האחים המוסלמים, זמן קצר לפני הקמתה של חמאס, שאליה הצטרף בגיל 19.
לאחר הצטרפותו לחמאס, עיסא המשיך להיות מעורב בגדודי עז א-דין אל-קסאם, ולאורך השנים היה מפקד חטיבת מחנות המרכז, חבר המועצה הצבאית, ומזכיר המועצה הצבאית, עד שהגיע למעמד סגן מפקד הזרוע הצבאית.
ריצה עונש מאסר בישראל בשנים 1987–1993 בגין פעילותו בחמאס.
בנוסף, ריצה עונש מאסר בבית הכלא של הרשות הפלסטינית מ-1993 עד סוף שנת 2000, ושוחרר עם פרוץ האינתיפאדה השנייה.
ב-10 בפברואר 2005 השתלט בראש עשרות חמושים מאנשי חמאס על בית הכלא ה"סראיא" שבעזה ורצח שלושה אסירים פלסטינים אנשי פת"ח, בעקבות חשד בשותפות ברצח קרוב משפחתו, אחמד עיסא.
לדברי קצין בכיר בצה"ל, ספק אם הנרצחים היו קשורים לאירוע ההריגה של אחמד עיסא.
לפני תוכנית ההתנתקות, תפקידו היה מפקד המבצעים "לכיבוש ההתנחלויות".
נחשב על ידי קהילת המודיעין הישראלית כאחד המחבלים המסוכנים והאכזריים באזור.
באוגוסט 2006 נפצע עיסא באגן בעת ניסיון סיכול ממוקד שכוון לצמרת ארגון חמאס ברצועה.
באוקטובר 2011 דווח כי סייע במשא ומתן על עסקת חילופי שבויים עם ישראל עבור החייל הישראלי גלעד שליט שהוחזק בשבי.
העסקה כללה את שחרורם של 1,027 אסירים פלסטינים ביטחוניים ששהו במאסר בישראל.
בנובמבר 2012, לאחר הריגתו של אחמד ג'עברי במבצע עמוד ענן, מונה עיסא לסגן ראש הזרוע הצבאית של חמאס.
המינוי נחשב כמפתיע, משום שהציפייה הייתה שימונה ראאד אל-עטאר.
עם זאת, על פי גורמים שונים, מצרים, אז בראשות מוחמד מורסי (מתנועת האחים המוסלמים), התנגדה למינויו של אל-עטאר, בטענה שהיה מעורב במתקפת הטרור במפגש הגבולות ישראל–מצרים–רצועת עזה ביולי 2012. בעקבות כך, יש שראו בעיסא מנהיג כלפי חוץ בלבד, בעוד המנהיג בפועל היה אל-עטאר, שנהרג במבצע צוק איתן.
באותה עת צה"ל הפציץ את ביתו של עיסא.
בימים הראשונים של מבצע צוק איתן (2014) צה"ל הפציץ את ביתו, שלטענת צה"ל היה תשתית פיקוד ושליטה של חמאס.
בפברואר 2015 הצהיר שחמאס אינו מעוניין בעימות בעת הנוכחית אך ממשיך לייצר רקטות לקראת עימות עתידי.
ב-10 בספטמבר 2020 נכנס לרשימת הטרוריסטים המבוקשים בידי ארצות הברית.
במבצע שומר החומות (2021) צה"ל הפציץ שוב את ביתו.
עיסא היה ממתכנני טבח שבעה באוקטובר שבו נרצחו למעלה מ-1,200 ישראלים ואזרחים זרים.
בעקבות הטבח הכריזה ישראל על מלחמה נגד חמאס וצה"ל פתח במלחמת חרבות ברזל.
ב-8 בדצמבר 2023 נכנס גם לרשימת הטרוריסטים המבוקשים בידי המועצה האירופית.
ב-11 במרץ 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, תקף צה"ל מתחם תת-קרקעי שבו שהה ביחד עם ע'אזי אבו טמאעה (אחראי אמצעי הלחימה ומפקד חטיבת מחנות המרכז לשעבר) במחנה הפליטים נוסייראת.
התקיפה בוצעה באמצעות מפצחת בונקרים ו-20 פצצות כבדות.
גורלו נותר עלום עד שב-17 במרץ פורסם כי התקבלו אינדיקציות שהוא נהרג בתקיפה, ולמחרת אישר זאת פומבית ג'ייק סאליבן, היועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית.
ב-26 במרץ אישר דובר צה"ל כי מרואן עיסא חוסל בידי ישראל.
ב-19 בינואר 2025 הודו בחמאס שעיסא מת, וב-30 בינואר 2025 הודיע רשמית דובר חמאס אבו עוביידה כי מרואן עיסא חוסל בתקיפה.
עיסא הובא לקבורה במחנה הפליטים אל-בורייג' ב-7 בפברואר 2025.
ב-10 ביולי 2024 חוסל בנו, מוחמד מרואן עיסא, בתקיפה ישראלית ברצועה.
עיסא שמר על פרופיל תקשורתי נמוך ומיעט להופיע בפומבי.
אחיו, ואיל עיסא, שהיה ראש מחלקת סיכול ריגול בביטחון הצבאי של המודיעין הצבאי, נהרג על ידי הכוחות הישראליים בשנת 2021, במהלך מבצע שומר החומות.
בנו הבכור, בראא', נפצע בשנת 2008 ומת בשנה שאחריה, לאחר שמצרים סירבה להעניק לו טיפול רפואי.
אחד מבניו נפצע מירי צה"ל בעת העימותים ליד הגדר באוגוסט 2018. בנו מוחמד נהרג ב-28 בדצמבר 2023 במסגרת מלחמת חרבות ברזל.
דווח כי עיסא סבל ממחלת הסרטן במשך מספר שנים, ובוצעו ניסיונות להוציא אותו מרצועת עזה לפני טבח שבעה באוקטובר על מנת שיקבל טיפול.
מרואן עבד א-לטיף פלאיני הוא כדורגלן עבר בלגי ממוצא מרוקאי ששיחק בעמדת הקשר.
פלאיני החל לשחק כדורגל בגיל 7 בקבוצת אנדרלכט.
בעונתו הראשונה באקדמיית הנוער של אנדרלכט כבש 26 שערים, ובעונתו השנייה כבש 37 שערים.
הוא נשאר באנדרלכט עד גיל 10, ועבר לאקדמיית הנוער של מונס.
שלוש שנים לאחר מכן עבר למחלקת הנוער של מועדון פראנס בוראן.
גם משם המשיך לעבור קבוצות נוער, לאחר שחתם בקבוצת הנוער של שרלרואה.
בגיל 17 חתם על חוזה מקצועני רשמי ראשון בקריירה שלו, בקבוצת סטנדרד ליאז'.
הוא התפרסם במשחק הראש המשובח שלו ובכושרו הטוב.
בסוף עונת 2008, נחשב פלאיני לאחד משחקני מרכז השדה הטובים ביותר בליגת העל הבלגית, דבר שעזר לו לזכות בתואר נעל האבוני הבלגית, פרס שניתן לשחקן ממוצא אפריקאי הטוב ביותר של השנה.
לאחר דיווחים על התעניינותם של המועדונים אסטון וילה, ריאל מדריד, טוטנהאם הוטספר ובאיירן מינכן בשחקן, חתם פלאיני לבסוף באברטון האנגלית בספטמבר 2008 על חוזה ל-5 שנים.
אברטון שילמה לסטנדרד ליאז' 15 מיליון פאונד תמורתו (סכום שיא עבור כדורגלן בלגי, וגם שיא מועדון באברטון).
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון חוץ 2–3 עד סטוק סיטי, ב-14 בספטמבר 2008, וכבש את שערו הראשון במהלך התיקו הביתי 2-2 מול ניוקאסל יונייטד ב-5 באוקטובר 2008.
פלאיני נודע בקרב אוהדי הקבוצה בזכות תספורתו יוצאת הדופן.
אוהדים רבים של קבוצתו ושל נבחרת בלגיה נוהגים לבוא למשחקים שעל ראשם פאות "אפרו" המסמלות את שיערו של פלאיני.
ב-3 בספטמבר 2013 חתם פלאיני במנצ'סטר יונייטד ונקנה תמורת 27.5 מיליון אירו מאברטון.
בעונת 2016/2017 בליגה האירופית היה שותף פלאיני לזכייתה של קבוצתו בתואר.
הוא כבש שער אחד במהלך הטורניר, ופתח בהרכב במשחק הגמר בו גברה קבוצתו 0–2 על אייאקס.
לפלאיני ניתנה הבחירה לשחק בנבחרת בלגיה או בנבחרת מרוקו, ולבסוף בחר לשחק עבור בלגיה שבה נולד.
הוא כבש את שערו הראשון עבור נבחרת בלגיה במשחק מוקדמות יורו 2008 נגד פורטוגל, ב-24 במרץ 2007.
ב-2 ביולי 2018 כבש לבלגיה בנגיחה את שער השוויון (2–2) מול נבחרת יפן במשחק שמינית הגמר במונדיאל 2018, שבו ניצחה בלגיה את יפן 3–2 ועלתה לרבע גמר האליפות.
ב־7 במרץ 2019 הודיע על פרישה מהנבחרת.
פלאיני נולד בבריסל להורים מרוקאים מטנג'יר.
אביו, עבד א-לטיף, היה שוער בליגה המרוקאית.
למרואן אח תאום זהה, בשם מנסור.
מרואן שמאח' הוא כדורגלן עבר מרוקאי-צרפתי ששיחק בעמדת החלוץ.
שמאח' החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מארמאדיאס.
בשנת 2000, בגיל 16, עבר למחלקת הנוער של בורדו, שם השתתף ב-17 משחקים והבקיע שישה שערים, וכעבור שנתיים עלה לקבוצה הבוגרת.
ב-19 בינואר 2003 ביצע שמאח' את הופעת הבכורה שלו במדי בורדו בגביע הליגה הצרפתי נגד מץ, ואת הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית ערך פחות מחודש לאחר מכן, ב-8 בפברואר 2003, נגד ספורטינג קלאב דה בסטיה.
ב־20 במאי 2003 הבקיע את הגול הראשון שלו בקריירה נגד ניס.
בתחילת עונת הוביל שמאח' את בורדו לזכייה השנייה בתולדותיה בסופר קאפ הצרפתי, לאחר ניצחון על ליון בדו-קרב פנדלים, ובגביע הצרפתי לאחר ניצחון 0–4 על ואן מהליגה שנייה.
הוא סיים את העונה עם 13 שערי ליגה, בנוסף הוא זכה עם בורדו באליפות צרפת, לאחר שבע זכיות רצופות של ליון.
את עונת סיים שמאח' עם 15 שערים.
בעונה זו כבש גם חמישה שערים בתשעה משחקים במסגרת ליגת האלופות, כאשר בשלב הבתים כבש שני שערים, אחד מול יובנטוס והשני מול באיירן מינכן, ובכך עזר לקבוצתו להעפיל לשמינית גמר ליגת האלופות.
שמאח' כבש גם בשמינית הגמר מול אולימפיאקוס מה שסידר לקבוצתו מפגש מול ליון ברבע הגמר.
שמאח' כבש בשני המשחקים אך זה לא עזר לבורדו שהודחה מהליגה.
בתחילת 2010 סירב להאריך את החוזה שלו בבורדו, ולאחר חודשים של התלבטויות, בהן סירב להצעות מליברפול, טוטנהאם ועוד כמה מועדונים מרוסיה, החליט שמאח' לעבור לארסנל.
במהלך הזמן שלו בבורדו הבקיע 76 שערים, מה שהופך אותו לכובש השמיני הכי גדול בהיסטוריה של בורדו.
ב-5 בינואר 2013 עבר שמאח' בהשאלה לקבוצת וסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.
ב-10 באוגוסט 2013 חתם שמאח' לעונה אחת בקריסטל פאלאס.
לאחר שהיה צפוי לעזוב את הקבוצה בתום העונה, האריך את חוזהו בשנתיים.
באוקטובר 2016 עבר לקארדיף סיטי מליגת המשנה, אותה עזב כעבור חודשיים, במדיה רשם שתי הופעות ליגה בלבד.
ב-26 במאי 2019, לאחר שלא שיחק במשך כשנתיים וחצי, הודיע שמאח' על פרישה מכדורגל.
אף על פי שנולד וגדל בצרפת, שמאח' בחר לשחק בנבחרת מרוקו היות שהוריו מרוקאים.
שמאח' משחק בנבחרת מרוקו מאז 2003 וכרגע יש לו 17 שערים ב-63 הופעות.
ב-8 ביוני 2003 ערך שמאח' את הופעתו הבכורה במרוקו במוקדמות גביע אפריקה לאומות מול סיירה לאון.
שמאח' עזר לנבחרתו להעפיל לגמר גביע אפריקה לאומות ב-2004, שם הפסיד עמה בתוצאה 1–2 לנבחרת תוניסיה.
ב־11 באוגוסט 2010 הוביל את הקבוצה כקפטן בפעם הראשונה נגד גינאה המשוונית בניצחון 1–2.
מרה בלר (Mara Beller; 14 באוגוסט 1945 - 30 באוקטובר 2004) הייתה פרופסור להיסטוריה ופילוסופיה של המדע ופרו-רקטור באוניברסיטה העברית בירושלים, ומומחית בעלת שם עולמי בפרשנויות לתורת הקוונטים.
עלתה לישראל בשנת 1964. עם עלייתה החלה ללמוד באוניברסיטה העברית לתואר בפיזיקה ומתמטיקה ואחר כך המשיכה לתואר שני בפילוסופיה של המדעים.
את תואר הדוקטור עשתה באוניברסיטת מרילנד בארצות הברית.
בשנת 1984, לאחר שסיימה את עבודת הדוקטורט בארצות הברית הצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית כמורה וחוקרת בתוכנית להיסטוריה ופילוסופיה של המדע.
הספר נבחר על ידי כתב העת Journal of the History of Ideas כספר הטוב ביותר להיסטוריה אינטלקטואלית לשנת 1999.
בשנת 1990 מונתה למרצה בכירה, ובשנת 1998 מונתה לפרופסור מן המניין (בצעד חריג מכיוון שלא כיהנה קודם כדרגת פרופסור חבר).
בין השנים 2001 –2004 שימשה בתפקיד פרו-רקטור האוניברסיטה העברית.
מרה הייתה נשואה לאהרון ואם לדנה ומיכאל.
מרואן דווירי (נולד ב-1953) הוא פסיכולוג ערבי-ישראלי, פרופסור מן המניין לפסיכולוגיה במכללת אורנים.
בשנת 1975 סיים דווירי תואר ראשון בפסיכולוגיה וחינוך מאוניברסיטת חיפה.
בשנת 1978 סיים תואר שני בפסיכולוגיה קלינית ובשנת 1991 סיים תואר דוקטור מהפקולטה לרפואה בטכניון.
עבודת הדוקטורט שלו, בהנחיית פרופסור הלל פרת, הייתה בנושא "שימוש בפוטנציאלים מעוררים לבדיקת הקשב, ההכחשה, והסחת הדעת בקרב רפרסיביים וסנסטיביים בזמן ציפייה לאיום פיזי".
בין השנים 1990 ל-1994 היה מרצה במחלקה להוראת המדעים בטכניון.
בין השנים 1994 ל-1997 היה מרצה לפסיכולוגיה ב-Nova Southeastern University בפלורידה.
בין השנים 2000 ל-2005 היה מרצה לייעוץ חינוכי בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה.
בשנת 2000 החל ללמד במכללת אורנים, בשנת 2005 קיבל דרגת פרופסור חבר וב-2012 קיבל דרגת פרופסור מן המניין.
במחקר שנעשה ב-2008 באוניברסיטת קולומביה בארצות הברית התברר שפרופ' דווירי היה בין 10 החוקרים התורמים ביותר בעולם למחקר בפסיכולוגיה הבין-תרבותית.
דווירי הוא פסיכולוג קליני מומחה ומדריך בפסיכולוגיה רפואית, חינוכית והתפתחותית.
הוא מפעיל קליניקה ומקבל מטופלים בנצרת.
תחומי המחקר שלו כוללים פסיכולוגיה בין תרבותית, הערכה פסיכולוגית והורות.
כתב מספר ספרים ועשרות מאמרים בכתבי עת מדעיים.
משנת 2004 דווירי הוא חבר בהנהלת ארגון עדאלה ובשנת 2005 נבחר לתפקיד יושב ראש הארגון.
בשנת 2007 היה בין החותמים על הצהרת חיפה.
בשנת 1990 הקים את ארגון העובדים הערבים בבריאות הנפש.
ב-2005 קיבל דרגת פרופסור חבר, וב-2012 קיבל דרגת פרופסור מן המניין על תרומתו לפסיכולוגיה.
מרואן מח'ול הוא משורר ערבי אזרח ישראל.
מַרְוָאן נַזִִיה מַח'וּל נולד בפקיעין למד בבית ספר תיכון בתרשיחא.
הוא בן למשפחה ערבית-נוצרית, אמו מלבנון ואביו נולד בגליל.
בשנת 1997 זכה בפרס הכותב הצעיר במגזר הערבי מטעם עמותת אלקטטאן.
בשנת 2002 יצא לאור ספר שיריו הראשון, "מכתב מהגבר האחרון".
הוא בוגר בית הספר לשירה הליקון 2004. בשנת 2008 נבחר לנציג משוררי העולם הערבי הצעירים בפסטיבל העולמי לתרבות באיטליה.
בשנת 2009 הוצג המחזה שלו, "לא תיבת נח", העוסק במוגבלים ונכים בחברה הערבית, בפסטיבל מסרחיד בעכו, פסטיבל להצגות יחיד בשפה הערבית.
בשנת 2010 ערך את "שפתיים", אנתולוגיה של שירה חדשה בעברית ובערבית, בהוצאת טובי.
ספרו השני, "ארץ הפסיפלורה העצובה", ראה אור בערבית בשנת 2011, תורגם לעברית וראה אור בהוצאת קשב לשירה בשנת 2012. שם הספר הוא בעקבות סיפורו המפורסם של ע'סאן כנפאני, "ארץ התפוזים העצובים".
שיריו של מח'ול תורגמו לשפות שונות, בהן אנגלית, טורקית, איטלקית, גרמנית, עברית, אירית, סרבית, צרפתית, והינדי.
אחדים משיריו הולחנו בידי מוזיקאים פלסטינים וערבים.
מח'ול מפרסם את שיריו בבמות ובעיתונים ערביים שונים כגון אל-קודס אל-ערבי, אל-איאם, אל-ע'אוון, כל אל-ערב, אל-איתיחאד וא-נהאר.
הוא מרצה על כתיבה יוצרת במסגרת הפרויקט "יוצרים גדולים = יוצרים קטנים" של מפעל הפיס, המתנייד בין ערים שונות בישראל במטרה לטפח כישרונות צעירים.
מופע קריאת שיריו נקרא "תחי המולדת, הלאה המולדת!".
הוא נוטל חלק בפעילות פוליטית הכוללת ארגון התוכנית האמנותית של אירועים כגון יום האדמה, תהלוכת השיבה ועצרת השיבה, ומופיע בהם בקריאת שיריו.
מח'ול הוא הנדסאי בניין במקצועו ומנהל חברה קבלנית.
הוא מתגורר במעלות, נשוי ואב לבן.
מח'ול הוא קרוב משפחתה של הזמרת לינה מח'ול.
2002 - מכתב מן הגבר האחרון, הוצאה עצמית.
2007 - הפנים מזרחה (מענק מטעם ארגון "מיקה", קליפורניה), אדומה, אנתולוגיה לשירה מעמדית.
2011 - ארץ הפסיפלורה העצובה מנשוראת אלג'מל, ביירות (מהדורה ראשונה), מכתבת כל שי, חיפה (מהדורה שנייה), דאר אלעין, קהיר (מהדורה שלישית, 2012)
2013- בתים שהשירים שכחו איתי, מנשוראת אלג'מל, ביירות (מהדורה ראשונה), דאר ראיה, חיפה (מהדורה שנייה)
1997 - פרס הסופר הצעיר מטעם העיתון כל אל-ערב ועורכו, המשורר סמיח אל-קאסם.
2004 - מלגת השתתפות בסדנה לתרגומי ספרות מטעם עמותת הליקון שבמסגרתה תורגם מבחר משיריו לשפות רבות.
2006 - הסרט הדוקומנטארי "כלת הגליל" המבוסס על שיר של מח'ול בשם זה זכה בפרס השני בפסטיבל העולמי לסרטים דוקומנטריים בחיפה.
2009 - זכה בפרס המחזאי המצטיין בפסטיבל מסרחיד (פסטיבל הצגות יחיד בערבית) שנערך בעכו על מחזהו הראשון "זאת לא תיבת נוח".
2009 – ספרו "ארץ הפסיפלורה העצובה" זכה בפרס ההצטיינות לקובץ של שירה פלסטינית מטעם אגודת הסופרים הפלסטיניים במסגרת חגיגות ההכרזה על ירושלים כבירת התרבות הערבית.
מרה פיליון (באפריקנס: Marais Viljoen; 2 בדצמבר 1915 – 4 בינואר 2007) היה נשיא דרום אפריקה החמישי וכיהן בתפקיד זה בין 4 ביוני 1979 ל-4 בספטמבר 1984, וכמו כן כיהן עוד קודם לכך לזמן קצר כנשיא-בפועל, בין 21 באוגוסט ל-10 באוקטובר 1978.
פיליון היה המנהיג האחרון שנשא בתואר "הנשיא המדינתי של דרום-אפריקה" (Staatspresident van Suid-Afrika) בגרסתו הטקסית, כלומר, נשיא נטול-כוח; מוסד שהתקיים מאז כינון הרפובליקה ב-1961 ועד שבוטל במתכונתו הפורמלית-הטקסית ב-1984 והפך למשרה ביצועית.
עוד קודם לכן שימש פיליון כראש הבית העליון של הפרלמנט הדרום אפריקני בין 22 בינואר 1976 ו-19 ביוני 1979 (מוסד שבוטל גם הוא בינתיים).
שם משפחתו הוא הטיה לאפריקנס של שם הוגנוטי צרפתי שעימו מזוהים כל צאצאי בית פרנסואה ויליון מקלרמונט (Villion), חלוץ שהתיישב בכף התקווה הטובה במאה ה-17.
פיליון, שטרם כניסתו לחיים הפוליטיים עבד בסניף דואר - ובהמשך בעיתון אפריקנרי בעריכתו של הנדריק פרוורד, נבחר ב-1953 לבית התחתון של בית המחוקקים כנציגה של העיירה אלברטון שבפרוורי יוהנסבורג, ובהמשך כנשיא הבית העליון (הסנאט) וכממלא-מקום נשיא-הרפובליקה, ונחשב מתון יחסית בין חברי המפלגה הלאומית שכוננה את האפרטהייד.
לפרקי זמן של שנים אחדות הוא שימש כשר העבודה והמכרות; שר הדואר והתקשורת, ושר לענייני צבעונים.
לאחר התפטרותו של ג'ון פורסטר ממשרת הנשיא ב-1979 נכנס מרה פיליון למשרה הלא-ביצועית, שבה החזיק עד לפרישתו ב-1984, כשבשנה קודם לכך תיקנה החוקה את הגדרת תפקיד הנשיאות לתפקיד מנהלי עם יותר סמכויות.
עם החלפתו בידי פיטר בותה עזב פיליון את החיים הציבוריים אולם שמר על עניין בפוליטיקה.
הוא נפטר בראשית 2007 כתוצאה מכשל בלב, ונטמן בבלומפונטיין לאחר טקס הלוויה ממלכתי שנערך בפרטוריה.
מרה (Märe) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,087 מטר, וממוקם בגבול הקנטונים ברן ופריבורג.
משמעות השם מרה בגרמנית הוא סוסה.
מרה הוא ההר השני מדרום לעיר תון, והרביעי מצפון למעבר יאון (Jaun Pass), ברכס הקיצוני בצפון האלפים הברניים באזור המכונה גם טרום האלפים (Pre-Alps).
מצדו הצפון מזרחי ממוקם הר גאנטריש ומצידו הדרומי הר שאפארניש צדו המזרחי של ההר מתנשא מעל עמק זימן ולמרגלותיו העיירה אוברוויל בזימנטל (Oberwil im Simmental), צדו המערבי מתמזג אל תוך השפלה השווייצרית.
ההר חסר ייחודיות ואינו מפורסם, אך ישנם מספר מסלולי הליכה רגליים העולים אל פסגתו ויורדים ממנה אל עמק זימן.
מרואן כבהא הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי במכבי אום אל-פחם מליגה א' צפון.
כבהא ששיחק בקבוצות הילדים והנערים של מכבי תל אביב ומכבי ברקאי והגיע בגיל 17 לקבוצת הנוער של מכבי פתח תקווה.
ב-3 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 2-2 מול הפועל עכו, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-90 של המשחק.
ב-31 ביולי 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 3–1 נגד הפועל רמת גן במסגרת גביע הטוטו.
בעונת הפך לחלק משמעותי בהרכב הקבוצה.
ב-17 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 1-1 נגד הפועל פתח תקווה.
הוא היה שותף לירידה של המועדון בסיום העונה לליגה הלאומית.
ב-14 בספטמבר 2012 קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה, בניצחון 1–0 נגד הפועל כפר סבא.
בסיום עונת חזר עם מכבי פתח תקווה לליגת העל.
ב-26 במאי 2015 חתם לשלוש שנים בקבוצת מאריבור, אלופת סלובניה.
ב-14 ביולי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במאריבור בניצחון 1–0 נגד אסטנה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שער אחד ב-30 הופעות בלליגת העל הסלובנית, וזכה עם הקבוצה בגביע.
בעונתו השנייה בקבוצה כבש שער אחד ב-20 הופעות ליגה וזכה עמה באליפות, ובקיץ 2017 העפיל עמה לשלב הבתים של ליגת האלופות, לאחר שבמשחקי המוקדמות הדיחה את הפועל באר שבע.
ב-31 בינואר 2018 חזר לישראל וחתם לארבע וחצי שנים בהפועל באר שבע.
ב-10 במרץ 2018 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–0 על בני סכנין.
בסך הכל כבש שער אחד ב-11 הופעות עד תום עונת 2017/2018, וזכה עם הקבוצה באליפות.
ב-11 ביוני 2023 חתם במכבי בני ריינה.
ב-4 בפברואר 2024 חתם במכבי יפו לעונה וחצי.
ב-6 ביולי 2024 חתם בהפועל אום אל פאחם.
ב-4 באוגוסט 2025 חתם במכבי אום אל-פחם מליגה א' צפון.
לזכותו של כבהא 14 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21. ב-17 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה, בניצחון 1–2 מול בלארוס.
השתתף עמה גם באליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל ביוני 2013, ואת הופעתו האחרונה בנבחרת הצעירה ערך במשחק הראשון בטורניר, שהסתיים בתיקו 2–2 מול נורווגיה.
ב-26 באוגוסט 2017 זומן לראשונה בקריירה לנבחרת ישראל הבוגרת, ואת הופעת הבכורה שלו ערך ב-2 בספטמבר 2017, במשחק מול מקדוניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
כבהא נולד בכפר עין אל-סהלה, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית.
מגדיר את עצמו כ"ערבי-פלסטיני ישראלי".
מרה ורומסדל (בנורווגית: Møre og Romsdal, בתעתיק לעברית: "מרה או רומסדל") הוא אחד ממחוזות נורווגיה.
למחוז גבול משותף עם המחוזות טרנדלג, אופלנד, וסון או פיורנה.
מרה ורומסדל הוא המחוז ה-11 הגדול ביותר מבחינת שטח וה-8 הגדול ביותר מבחינת אוכלוסייה.
המחוז קיבל את שמו הנוכחי בשנת 1936. הוא קרוי על שם הנפות "נורדמרה" ו"סונמרה".
האלמנט האחרון מתייחס לשמו של המחוז ההיסטורי רומסדל.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 באזור נבנתה הדרך האטלנטית שהיא אטרקציה תיירותית וגם נתיב תחבורה חשוב.
כפר גייראנגר היא אטרקציה תיירותית נוספת במחוז.
מרה ורומסדל תואם בערך את הממוצע הארצי מבחינת רמת ההכנסה.
בשנת 2013 24% ממשקי הבית הרוויחו מתחת ל -350,000 כתר נורווגי ו -24% על יותר ממיליון כתר נורווגי (לעומת מקסימום 24 ו -23% במדינה כולה).
רמת ההשכלה נמוכה – 24.9% מהאנשים הם בעלי השכלה גבוהה, לעומת 30.4% בנורווגיה בסך הכל.
תוחלת החיים נמצאת הרבה מעל הממוצע הארצי לשני המינים.
הגברים במורגה ואוד רומסדל יכולים לסמוך על היותם בני 79 והנשים 83.9 שנים, לעומת מקסימום 78.4 ו -82.9 בכל המדינה.
שיעור הגירושין ומספר העבירות המדווחות לתושב הם השני הנמוך ביותר במדינה, ויש מעט פחות מעשנים מהממוצע.
23% מהמורינגים והרומסדלים הבוגרים מעשנים מדי יום או מדי פעם, לעומת 26% מכל הנורווגים.
6.7% מהאנשים הם בני קהילות דתיות ופילוסופיות מחוץ לכנסיית נורווגיה, הרבה מתחת לממוצע הארצי (11.5%).
מרה (בהונגרית: Méra) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
במרה חיו לתקופת זמן מוגבלת מעט יהודים.
מרואה היא עיר שמשמשת כבירת האזור הצפון הרחוק של קמרון.
העיר נמצאת כ-793.6 קילומטרים מיאונדה, בירת קמרון.
החודש הכי קר הוא אוגוסט (23 מעלות צלזיוס).
העיר נמצאת ליד הכביש הלאומי N1 והכבישים האזוריים P2 ו-P3. בנוסף, בקרבת העיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי מרואה סאלאק .
מרהווי קודוס גברמהדן (בתיגרינית: መርሃዊ ቕዱስን ገብረመድኅን; נולד ב-23 בינואר 1994) הוא רוכב אופני כביש אריתראי, אשר רוכב בקבוצה הספרדית מהדרג הפרו-קונטיננטלי ב-UCI, Burgos Burpellet BH.
קודוס הוא הרוכב האפריקאי השחור הראשון שהשתתף בטור דה פראנס, ביחד עם דניאל טקלהיימנוט.
קודוס נולד באסמרה, בירת אריתריאה.
כחובבן, ניצח את הקטע הראשון בטור של רואנדה וסיים במקום השישי הכללי ב-2012. ב-2013, הוא סיים במקום ה-11 בטור דה ל'אווניר ובמקום ה-15 באליפות העולם באופני כביש – גברים עד גיל 23.
קודוס הפך למקצוען עם הצטרפותו לקבוצת MTN - Qhubeka.
בתחילת העונה סיים במקום השני בטור של לאנגקאווי.
לאחר מכן סיים שלישי ב"Mzansi Tour" וחמישי ב"רוט דו סוד", כשהוא מנצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ.
בהמשך העונה, ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור כאשר נבחר לוואלטה אספנייה, אך לא בלט במרוץ.
בתחילת 2015, קודוס זכה במדליית זהב עם אריתריאה באליפות אפריקה בנגד השעון הקבוצתי.
קודוס סיים חמישי במקצה האישי באליפות ובמקום התשיעי בעלית גברים.
בהמשך העונה, סיים חמישי באליפות אריתריאה בנגד השעון ועשירי במרוץ הכביש.
לאחר מכן, קודוס עשה היסטוריה, כשנבחר לטור דה פראנס ביחד עם דניאל טקלהיימנוט ובכך הפכו לשני הרוכבים האריתראים הראשונים שמתחרים במרוץ, ולשני הרוכבים השחורים הראשונים מאפריקה.
התוצאה הטובה ביותר של קודוס במרוץ הגיעה בקטע ה-17, כאשר סיים במקום ה-14 ומעבר לכך לא התבלט.
קודוס סיים במקום ה-11 באליפות העולם עד גיל 23, 12 שניות אחרי קווין לדאנויי, זוכה מדליית הזהב.
לאחר מכן סיים עשירי במרוץ ג'ירו דל'אמיליה.
ב-2016, פתח קודוס את העונה בספרד וסיים שישי במרוץ "טרופאו סרה די טראמונטנה".
לאחר מכן סיים תשיעי בטור של עומאן, כשהוא מסיים שני בקטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ.
בהמשך העונה, נבחר קודוס לג'ירו ד'איטליה.
בעקבות כך הפך קודוס לרוכב האריתראי הראשון שמתחרה בכל שלושת מרוצי הגרנד טור, קודוס סיים את המרוץ במקום ה-37. כמעט חודש אחרי הג'ירו, קודוס סיים שלישי באליפות אריתריאה בנגד השעון ורביעי במרוץ הכביש.
לקראת סוף העונה, קודוס נבחר שוב לוואלטה אספנייה, הוא סיים את המרוץ במקום ה-38, שהיה הראשון מבני חברי קבוצתו.
בסוף העונה שוב התחרה באליפות העולם עד גיל 23, והגיע במקום ה-20.
ב-2017 קודוס שוב פתח את עונתו בספרד, הוא סיים במקום התשיעי בוולטה ולנסיה.
לאחר מכן התחרה בטור של עומאן וסיים במקום הרביעי, 58 שניות אחרי בן הרמנס המנצח, כשהוא מנצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ.
הוא סיים במקום ה-11 במרוץ קופי אה בארטלי.
באליפות אריתריאה, סיים רביעי בנגד השעון ושלישי במרוץ הכביש.
לאחר מכן סיים תשיעי בוואלטה אה בורגוס ונבחר שוב לוואלטה אספנייה, בקטע ה-5 במרוץ, קודוס סיים במקום ה-2 לאחר שהיה חלק מקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום, 42 שניות אחרי אלכסיי לוצנקו המנצח.
אך קודוס נאלץ לפרוש מהמרוץ במהלך הקטע ה-7, לאחר שהתרסק ונפצע.
ב-2018, סיים קודוס במקום התשיעי בטור של עומאן.
באליפות אריתריאה, הצליח לנצח בפעם הראשונה את מרוץ הכביש אך בנגד השעון סיים רביעי.
הוא נבחר שוב לוואלטה אספנייה והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה בקטע ה-13, כשסיים שישי.
קודוס הצטרף לקבוצת אסטנה הקזחית ב-2019. הוא ניצח את טור דו רואנדה לאחר שניצח את קטעים 2 ו-3. ב, סיים קודוס שלישי, לאחר שבקטע היחיד שהסתיים בעלייה, סיים שלישי.
הוא איבד את תוארו כאלוף אריתריאה לאחר שסיים במקום ה-14, בנגד השעון לעומת זאת, סיים שלישי.
הוא סיים שמיני ב"ג'ירו דל טוסקנה".
מרוואן עבוד הוא פוליטיקאי ושופט לבנוני, שמכהן כמושל ביירות מאז יוני 2020.
הוא היה בתפקיד במהלך הפיצוץ בביירות בשנת 2020, ונשבר בבכי בטלוויזיה וכינה זאת "אסון לאומי".
בעבר שימש כנשיא רשות המשמעת העליונה בלבנון, עם אחריות על חקירת האשמות לשחיתות בקרב עובדי מדינה.
מרואן אל-מועשר הוא דיפלומט ופוליטיקאי ירדני, שהיה שר החוץ של ירדן בין השנים 2002–2004 וסגן ראש ממשלתה בשנים 2004 ו-2005. נכון לנובמבר 2020, הוא משמש כסגן נשיא ללימודים בארגון קרנגי לשלום בינלאומי , שם הוא מפקח על המחקר על המזרח התיכון.
הוא היה השגריר הראשון של ירדן בישראל ושגריר לשעבר בארצות הברית.
מועשר למד באוניברסיטת פרדו שבווסט לפאייט, אינדיאנה, שם קיבל תואר ראשון במדעים בהנדסת חשמל בשנת 1977, תואר שני בהנדסת מחשבים בשנת 1978, דוקטור לפילוסופיה בהנדסת מחשבים בשנת 1981.
מועשר החל את דרכו בעבודה כעיתונאי בעיתון "ג'ורדן טיימס "The Jordan Times" העיתון הירדני היחיד בשפה האנגלית.
לאחר מכן נכנס לשירות הממשלתי, עבד בתחום התקשורת במשרד התכנון, בלשכת ראש הממשלה כיועץ העיתונות וכמנהל לשכת המידע של ירדן בוושינגטון די.
בשנת 1995, בעקבות הסכם השלום בין ישראל לירדן שנחתם בשנת 1994, הפך מועשר לשגריר הראשון של ירדן בישראל.
ואז, בשנת 1996, הוא הפך לשר ההסברה ודובר הממשלה.
בין השנים 1997–2002 שירת בוושינגטון די.
סי., שוב כשגריר בארצות הברית, וסייע במשא ומתן על הסכם הסחר החופשי ירדן – ארצות הברית , הסכם הסחר החופשי הראשון שארצות הברית חתמה עם מדינה ערבית.
הוא חזר לירדן בינואר 2002 כדי לכהן כשר החוץ, שם מילא תפקיד מרכזי בפיתוח יוזמת השלום הערבית ומפת הדרכים למזרח התיכון.
הוא כיהן עד אוקטובר 2004, אז זכה בתפקיד סגן ראש ממשלה בדירוג הקבינט בראשות ראש ממשלת ירדן לשעבר עדנאן בדראן, שביקש להמשיך ברפורמה ולכווץ את הביורוקרטיה.
הוא כיהן כסגן ראש הממשלה עד נובמבר 2005. בשנת 2005 פיתח את מפת הדרכים הלאומית הירדנית (האג'נדה הלאומית הירדנית), תוכנית רפורמה פוליטית, כלכלית וחברתית ארוכת טווח לירדן.
הרכבת התוכנית כללה 450 בעלי עניין ירדנים ומומחים שנתנו פתרונות ומועדים ליישומם.
האג'נדה הלאומית מעולם לא מומשה משום שלטענת מועשר, היא סוכלה על ידי קבוצה של אליטות וביורוקרטים פוליטיים, להוטה לשמור על מערכת ממלכתית מבוססת על היכרויות, ולא כזו המבוססת על הכישרון.
הפרשן סולטן סוד אל-קסמי , טען שאל-מועשר הנוצרי, הודח מהתפקיד כדי לרצות את האחים המוסלמים הירדנים.
בין השנים 2006–2007 היה חבר בסנאט הירדני.
ממרץ 2007 עד 2010 שימש כסגן נשיא בכיר לענייני חוץ בבנק העולמי.
נכון לנובמבר 2020 מועשר משמש כסגן נשיא ללימודים בקרן קרנגי לשלום בינלאומי, שם הוא מפקח על המחקר על המזרח התיכון מוושינגטון די.
בשנת 2011 נכנס מועשר למועצה המייעצת של מכון האג לצדק עולמי .
הוא מחברם של שני ספרים:
מועשר זכה בפרסים, הכוללים את מדליית העצמאות הירדנית ומסדר כוכב ירדן.
מרואן בִּשארה הוא אינטלקטואל ערבי-נוצרי פלסטיני-ישראלי המתגורר בלונדון.
בשארה הוא סופר ועיתונאי, הפרשן הפוליטי הבכיר של ערוץ הטלוויזיה "אל-ג'זירה" בשפה האנגלית.
בעבר (2007–2014) ערך והנחה בערוץ זה, את התוכנית "אמפייר" (אימפריה) שעסקה במעצמות העולמיות בראשית המאה ה-21 ובדרך שבה הן מנהלות את סדר היום שלהן בעולם.
בשארה, בעל תואר דוקטור בסוציולוגיה פוליטית ולימודים אסטרטגיים, מתואר כ"אחד האינטלקטואלים המובילים בעולם הערבי", כותב רבות על פוליטיקה גלובלית ונחשב למומחה מוביל לענייני המזרח התיכון ויחסים בינלאומיים.
הוא בעל עמדה פרו-פלסטינית ומבקר בחריפות את המדיניות הישראלית ואת התמיכה של המערב בישראל.
אחיו הוא מייסד מפלגת בל"ד וחבר הכנסת לשעבר, עזמי בשארה, שנמלט מישראל לאחר שנחשד בריגול ובסיוע לארגון חזבאללה במהלך מלחמת לבנון השנייה ושוהה מאז בקטר.
גבינת מרואל היא גבינה מחלב פרה המיוצרת באזורי פיקארדי ונור-פה דה קאלה בצפון צרפת.
שמה נובע מהכפר Maroilles באזור בו היא עדיין מיוצרת.
הגבינה נמכרת בקוביות מלבניות בודדות עם קליפה שטופה כתומה-אדומה לחה וריח חזק.
צורתה בייצור המוני היא כ-13 ס"מ ריבוע ו-6 ס"מ גובה, במשקל של כ-700 גרם.
בנוסף, על פי תקנות ה-AOC (כינוי מקור מבוקר) שלה, גבינות הכשירות לסטטוס AOC יכולות להיות באחד משלושת הגדלים הבאים:
לעיתים קרובות מדווחים כי מרואל נוצרה לראשונה בשנת 962 על ידי נזיר במנזר מרואל .
הגבינה התפשטה במהירות בכל האזור והייתה אהובה על כמה מלכים צרפתיים, כולל פיליפ השני, לואי התשיעי, שארל השישי ופרנסואה הראשון.
את ה"בצק" (החלב המוקרש) מעצבים וממליחים לפני שמוציאים אותו מהתבנית, ומניחים באזור ייבוש מאוורר למשך כעשרה ימים שבמהלכם מתפתח עליה ציפוי קל עדין של חיידקים.
לאחר מכן מברישים את הגבינה, שוטפים ומעבירים למרתף למשך חמישה שבועות לפחות, אם כי תקופות של עד ארבעה חודשים אינן נדירות.
במהלך הזמן הזה, היא מסובבת ומצוחצחת במרווחים קבועים, כדי להסיר את העובש הלבן הטבעי ובכך לאפשר לחיידקים האדומים שלה לשנות את הקליפה מצהוב לאדום.
לגבינה המוגמרת לפחות 45% שומן (מהחומר היבש), והיא מיוצרת בצורות מפוסטרת ולא מפוסטרת.
מעמד AOC הוענק בשנת 1976 עם מעמד AOP (כינוי מקור מוגן) לאחר 1996. בשנת 2005 יוצרו 2,126 טון, מתוכם כ-6% הגיעו מ-10 יצרני הפרמייה (החקלאים), והיתר מיוצרת על ידי שלושת היצרנים התעשייתיים.
מספר גבינות פחות נפוצות מיוצרות בצפון צרפת בשיטות דומות מאוד והן מופיעות לרוב ב"משפחת המרואל".
אלו כוללות את באגט לאונאז (Baguette laonnaise תוצרת לאון), בולט ד'אבסנה (Boulette d'Avesnes מ-Avesnes-sur-Helpe) ועוד רבות נוספות.
מרואן סעיד א-סחפי הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת רויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית, בהשאלה מאל-איתיחאד, ובנבחרת ערב הסעודית.
א-סחפי גדל במחלקת הנוער של אל-איתיחאד, וב-12 ביוני 2022 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון והחל לשחק בקבוצה הבוגרת במסגרת ליגת העל הסעודית.
ב-1 בספטמבר 2024 הושאל א-סחפי לבירסחוט מליגת העל הבלגית למשך עונת .
ב-29 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 5-0 לרויאל אנטוורפן במסגרת המחזור התשיעי בליגה.
ב-18 באוקטובר הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 2-1 על אנדרלכט במסגרת המחזור ה-11 בליגה.
ב-21 באוגוסט 2025 הושאל לרויאל אנטוורפן.
א-סחפי נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית עד גיל 20 לטורניר גביע אסיה עד גיל 20 בשנת 2023 ובסגל נבחרת ערב הסעודית עד גיל 23 לטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת 2024.
ב-6 ביוני 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בניצחון 3-0 על נבחרת פקיסטן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
מרואן גַ'אבֶּר (נולד ב־30 בספטמבר 2008) הוא יוצר תוכן, פעיל הסברה ישראלי וכוכב רשת.
יוצר תכנים בשלוש שפות – ערבית, עברית ואנגלית, במטרה לחזק את ההסברה הישראלית ולצמצם פערים בין מגזרים.
בשנת 2025 קיבל את "אות החוסן לילדים ונוער" הישראלי של הסוכנות היהודית.
ג'אבר נולד וגדל בדלית אל-כרמל למשפחה דרוזית.
את דרכו ברשתות החברתיות החל בגיל צעיר באפליקציית מיוזיקלי, ובהמשך עבר לטיקטוק ולאינסטגרם.
תכניו עוסקים בהסברה ישראלית, דו-קיום, מאבק בהסתה ומלחמה בפייק ניוז – בעיקר בשפה הערבית.
נכון ל-2025, יש לו מעל ל-240 אלף עוקבים באינסטגרם.
מאז פרוץ מלחמת חרבות ברזל באוקטובר 2023, תכניו זכו לחשיפה רחבה.
סרטונים שיצר שותפו על ידי חשבונות רשמיים של מדינת ישראל בערבית, והוא התארח בערוצי טלוויזיה ובפודקאסטים, בהם "אחד ביום" של חדשות 12.
ג'אבר הרצה בפני תלמידים ומבוגרים בכל רחבי הארץ, והציג את נושא ההחרמה של בני נוער דרוזים בדיון בכנסת ישראל מול ועדת החינוך.
בשנת 2025 נבחר נבחר לרשימת "21 מתחת ל־21" של המגזין "מעריב לנוער", ונחשב לאחד מיוצרי התוכן המשפיעים ביותר בקרב בני נוער בישראל.
ב-2024 קיבל את פרס ניקלודיאון על תרומה לקהילה באירוע הלב הכתום.
מרואן מסעוד מחמד עוורתאני המכונה גם אבו מאהר הוא מתמטיקאי ופוליטיקאי פלסטיני, שכיהן כשר החינוך בממשלת אשתייה.
מרואן נולד בעיירה ענבתא ב-1949. הוא השלים לימודי תואר ראשון במתמטיקה בשנת 1973 באוניברסיטה האמריקאית בביירות, לבנון, תואר שני בטופולוגיה בשנת 1978 באוניברסיטת ליהיי, פנסילבניה, ארצות הברית, ובהמשך גם תואר דוקטור בשנת 1980.
הוא כיהן כנשיא לשעבר של מכון כדורי בטולכרם, כנשיא בפועל של אוניברסיטת אל-קודס, נשיא האקדמיה הפלסטינית למדע וטכנולוגיה ומרצה לשעבר באוניברסיטת ביר זית ביהודה ושומרון.
בנוסף, היה מרואן נשיא חברת אלפא אינטרנשיונל למחקר, מידע וסקרי דעת קהל, יו"ר הוועד האולימפי הפלסטיני למתמטיקה ונשיא האגודה הפלסטינית למתמטיקה, וממייסדי רשת המדענים והטכנולוגים הפלסטינים בתפוצות.
הוא כיהן כיו"ר הצוות הלאומי למדיניות מחקר מדעי, ראש היחידה לתכנון מדעי וטכנולוגי במשרד לתכנון ושיתוף פעולה בין-לאומי, מזכ"ל קרן החינוך העולמית, מייסד יוזמת ההשראה הפלסטינית, ראש התוכנית לשיתוף פעולה אקדמי פלסטיני-אירופי וחבר בוועדת הפרס הבין-לאומי לחדשנות בחינוך.
הוא כיהן כחבר של הרשות הפלסטינית (4 בספטמבר 2012 – 3 בפברואר 2018), חבר בוועדת הבחירה של פרסי ההישג הערבי בביירות וכיו"ר מועצת המנהלים של .
ב-13 באפריל 2019 החל לכהן כשר החינוך בממשלה הפלסטינית השמונה עשרה בראשותו של מוחמד אשתייה, עד להתפטרותו ב-3 בספטמבר 2023. בתקופת כהונתו ספג ביקורת חריפה על ההקצנה בהסתה האנטישמית בספרי הלימוד ברשות הפלסטינית.
בין תפקידיו היה מרואן גם יועץ לשעבר לאיחוד האירופי, אונסק"ו, הבנק העולמי, ו-.
בינואר 2024 הודיע על מינויו ליועץ בכיר לארגון.
מרואן א-שׁחי היה טרוריסט אמירתי, אחד ממתכנני פיגועי 11 בספטמבר ואחד מחוטפי טיסה 175 של יונייטד איירליינס, שהתנגשה בבניין הדרומי של מגדלי התאומים.
א-שחי נולד בראס אל-ח'ימה ב-9 במאי 1978 באיחוד האמירויות הערביות, לאיש דת מוסלמי ולאם מצרית.
א-שחי שירת בצבא איחוד האמירויות בדרגת סמל.
לאחר השחרור קיבל מלגת לימודים בחו"ל.
בשנת 1996 עבר לגרמניה כדי ללמוד הנדסה.
התקבל לאוניברסיטת גרייפסוואלד ובהמשך עבר לאוניברסיטה הטכנית של המבורג.
בתקופה זו התחזק בדתו, והכיר את מוחמד עטא והקימו יחד את "תא המבורג" שחבריה היו ממתכנני פיגועי 11 בספטמבר.
סביב 1998–1999 נעשה קיצוני יותר, בילה במסגדים והתחבר עם אסלאמיסטים קיצוניים.
בסוף 1999 נסע עם עטא ואחרים לאפגניסטן, לאימוני לחימה ותעופה תחת חסות אל-קאעידה.
בשנת 2000 הגיע לארצות הברית, לדרום פלורידה, יחד עם חברו לתא המבורג, מוחמד עטא, ושניהם החלו לקחת שיעורי טיסה.
וקיבל הסמכה להטיס מטוסים גדולים.
ב-9 בספטמבר טס אל-שיהי מפלורידה לבוסטון ושהה במלון מילנר, שם חלק חדר עם 3 חוטפים נוספים, סטאם א-סוקמי, פאיז בני חמאד ומוהנד א-שהרי, וידוע גם כי ב-10 בספטמבר קיבל אל-שיהי שיחת טלפון מעבד אל-עזיז אל-עומארי.
השיחה נמשכה 4 דקות ועדיין לא ידוע לרשויות על מה שוחחו הגברים.
בשעה 5:01 בבוקר 11 בספטמבר, קיבל אל-שיהי שיחת טלפון מזיאד ג'ראח.
זו הייתה הפעם האחרונה שג'ראח וא-שחי דיברו, והרשויות מאמינים כי השניים אישרו זה לזה כי המתקפות מוכנות להתחיל.
לאחר שהגיע לנמל התעופה הבינלאומי לוגן מאוחר יותר באותו בוקר, אל-שיהי התקשר למוחמד עטא שנמשך מ-6:52 עד 6:55, על פי ההערכות, השיחה שירתה את אותה מטרה כמו שיחתו הקודמת של אל-שיחי לג'ראח.
בבוקר 11 בספטמבר 2001 עלה על טיסה 175 של יונייטד איירליינס מנמל התעופה הבין-לאומי לוגן בבוסטון.
כ-42 דקות אחרי ההמראה, הוא ושאר המחבלים החוטפים השתלטו על המטוס, הוא שימש כטייס שהטיס את המטוס אל המגדל הדרומי של מגדלי התאומים בשעה 9:03 בבוקר.
א-שחי התאבד יחד עם עוד 18 טרוריסטים באותו יום.
מרואן סָנַאדִי (בספרדית: Maroan Sannadi, בערבית: مروان سنادي; נולד ב-29 ביולי 2001) הוא כדורגלן ספרדי-מרוקאי המשחק בעמדת החלוץ באתלטיק בילבאו מהלה ליגה.
סנאדי הוא בוגר מחלקת הנוער של דפורטיבו אלאבס.
לאחר ששיחק בקבוצת המילואים של אלאבס ובברקלדו, הוא הצטרף לאתלטיק בילבאו ב-1 בפברואר 2025. סנאדי הוא השחקן הראשון ממוצא מרוקאי ששיחק בקבוצה הבוגרת של בילבאו תחת מדיניות המועדון להחתים רק שחקנים בסקים.
במאי 2025 זומן סנאדי לראשונה לנבחרת מרוקו, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 ביוני באותה שנה, במשחק ידידות נגד תוניסיה.
הוא הפך לשחקן הראשון מאתלטיק בילבאו שייצג את מרוקו (או כל אומה ערבית או צפון אפריקאית) ברמה בינלאומית מלאה.
בתאוריית המוזיקה, המונח מרווח מציין את היחס בגובה בין שני צלילים.
במוזיקה הטונאלית, המרווח מוגדר בדרך כלל כיחס בין התדירויות של שני הצלילים או על פי המרחק בין התווים המייצגים אותם על הסולם הדיאטוני.
באתנומוזיקולוגיה נהוג למדוד את המרווחים בסנטים, ובמוזיקה לא טונאלית ישנן שיטות רבות אחרות.
היחידה הבסיסית למדידת מרווחים מוזיקליים היא ה"טון".
היחידה הקטנה ביותר במוזיקה המערבית היא חצי טון, ולפיה מכוונים כלי הנגינה המערביים.
במוזיקה מזרחית לסוגיה משתמשים גם ברבעי טונים.
מרווחים קטנים מאוקטבה נקראים מרווחים פשוטים ואילו מרווחים גדולים ממנה נקראים מורכבים.
בשיטה הטונאלית, לכל מרווח יש כמה גרסאות – זך או קטן או גדול, וכן מוגדל או מוקטן – שההבדל ביניהם הוא המרחק בין התווים (הגרסאות השונות מרוחקות זו מזו כדי חצי טון).
שיטת השיום הנהוגה מביאה לקיומם של מרווחים זהים מבחינה פיזיקלית אך בעלי שמות שונים, למשל פרימה מוגדלת, סקונדה קטנה או טרצה מוגדלת.
זאת בגלל הכורח לשמור על רצף שמותיהם של הצלילים: המרווח בין מי לפה תמיד יכונה סקונדה (המרווח בין מי במול ופה דיאז, לדוגמה, תמיד יכונה סקונדה – אך אילו היינו משיימים את התווים הללו כרה דיאז וסול במול, היינו מכנים אותו "קוורטה מוקטנת").
בתאוריית המוזיקה, מרווח זך הוא מרווח שנעים לאוזן לשמוע אותו, והוא מרווח "צלול".
למעשה, הצלילים הזכים מתיימרים להיות צליל אחד, אף שאפשר להבחין בכך שהם שניים.
המרווחים הזכים שקיימים במוזיקה הם הפרימה, הקוורטה, הקווינטה והאוקטבה.
מרווחים זכים נחשבים לקונסוננסים מקטגוריית "קונסוננסים מושלמים".
המרווחים הזכים מופיעים בתחילת סדרת הצלילים העיליים .
בתאוריית המוזיקה, מרווח קונסוננט בלתי מושלם הוא מרווח בין צלילים המתאימים זה לזה בצורה חלקית.
הקונסוננטים הלא מושלמים הם טרצה וסקסטה.
במוזיקה של ימי הביניים, הפרימה, הקוורטה, הקווינטה והאוקטבה נחשבו המרווחים הקונסוננטים היחידים.
במהלך ימי הביניים המאוחרים והגלישה אל הרנסאנס עם המעבר למוזיקה טונאלית, הפכו הטרצה והסקסטה (שמשלימה אותה לאוקטבה) במוזיקה המערבית למרווחים קונסוננטים אף הם.
המרווחים הללו מופיעים בכל יצירה וכמעט בכל אקורד במערכת הטונאלית.
קונסוננטים בלתי מושלמים מתפקדים באופן מושלם בהולכת קולות מסורתית של המוזיקה המערבית, גם כמרווחים מקבילים:
בתאוריית המוזיקה, מרווח דיסוננטי הוא מרווח שצורם לאוזן, בו שני צלילים "מתנגשים" כביכול.
המרווחים הדיסוננטיים שקיימים במוזיקה הם הסקונדה, הטריטון והספטימה.
כשדיסוננט מופיע ביצירה הוא נדרש להיפתר, בדרך כלל אל הצליל שמתחתיו, בהתאם לחוקי הולכת הקולות.
במוזיקה הקלאסית, מופיעים מרווחים דיסוננטיים במספר סוגי אקורדים:
בספטאקורד דומיננטי, כמו סול, סי, רה ופה (אקורד G7), פה יוצר מרווחים דיסוננטיים עם סי (טריטון) וסול (ספטימה), ונפתר לדו.
באקורד עם צליל שוהה (Sus 4 או Sus2), כמו דו, פה וסול, הפה והסול יוצרים מרווח דיסוננטי, במקרה זה נפתר פה למי.
בקוורטסקסטאקורד – הקוורטה נחשבת לדיסוננס כשהיא יוצרת מרווח זה עם צליל הבס.
פרימה היא המרווח הראשון (מאיטלקית: prima, ראשונה), שהוא מרווח בין תו לאותו התו כלומר מרווח של אפס צלילים.
באופן מעשי אין היא מהווה מרווח, משום שאיננה מכילה אפילו את היחידה הקטנה ביותר – חצי טון.
כאשר מדובר במהלכים הרמוניים, יש משמעות גם למרווח הפרימה, גם אם אינו נשמע לאוזן.
מצב זה נקרא אנהרמוניה או אוניסון.
פרימה נוספת היא פרימה מוגדלת שמרווחה הוא חצי טון, כמו בין דו לדו דיאז או כמו בין רה לרה דיאז.
המרווח המשלים (או ה"הופכי") של פרימה הוא האוקטבה, שגם היא מרווח זך.
סקונדה זהו המרווח השני (מאיטלקית: seconda, שנייה), הנחשבת לדיסוננס.
המרווח סקונדה הוא מרווח בן שני צלילים סמוכים בסולם, כמו בין דו לרה.
הסקונדה מתחלקת לשני סוגים: סקונדה קטנה, שהיא מרווח של חצי טון בין צליל לצליל כמו בין דו לרה במול, וסקונדה גדולה, שהיא מרווח של טון שלם כמו בין דו לרה.
הסקונדה, כשצליליה מופיעים בו-זמנית צורמת ואינה נעימה לאוזן, בייחוד הסקונדה הקטנה.
מרווח של סקונדה מתאפיין בחוסר יציבות ומבקש להיפתר – כלפי מעלה או כלפי מטה.
המרווח המשלים את הסקונדה הוא הספטימה, הנושאת אותן תכונות בדיוק.
יש עוד שני סוגים של סקונדה: סקונדה מוקטנת, שמרווחה הוא אפס טון, כמו בין סי לדו במול.
סקונדה מוגדלת, שמרווחה הוא טון וחצי, כמו בין דו לרה דיאז.
המרווח המשלים (או ה"הופכי") של סקונדה הוא הספטימה, שגם היא מרווח דיסוננטי.
טרצה זהו המרווח השלישי (מאיטלקית: terza, שלישית), המרווח טרצה הוא מרווח בן 3 צלילים, כמו בין דו למי.
טרצה נחשבת למרווח קונסוננס בלתי מושלם.
הטרצה מתחלקת גם היא ל: קטנה – טון וחצי – וגדולה – שני טונים.
בסולם דו מז'ור תופיע טרצה גדולה בין דו למי, בין פה ללה ובין סול לסי.
בין רה לפה, בין מי לסול ובין לה לדו ישנה טרצה קטנה.
מרווח הטרצה מצליל היסוד של הסולם או של האקורד מגדיר אותו בהתאם לגודל הטרצה; מז'ורי – בעל טרצה גדולה, או מינורי – בעל טרצה קטנה.
קוורטה זהו המרווח הרביעי (מאיטלקית: quarta, רביעית), המרווח קוורטה הוא מרווח בן 4 צלילים, כמו בין דו לפה.
קוורטה נחשבת למרווח זך כשאינה מופיעה מול הבס, בערך עד המוזיקה של סוף המאה ה-18. קוורטה מוגדלת היא טריטון (מיוונית: 3 טונים), שנחשב למרווח דיסוננטי.
קווינטה זהו המרווח החמישי (מאיטלקית: quinta, חמישית), המרווח קווינטה הוא מרווח בן 5 צלילים, כמו בין דו לסול.
קווינטה נחשבת למרווח זך הקווינטה היא בת שלושה וחצי טונים ויכולה להיות מוגדלת (4 טונים) או מוקטנת (טריטון).
הקווינטה מופיעה בסולם דו מז'ור בין דו לסול, בין רה ללה, בין מי לסי ובין פה לדו.
סקסטה זהו המרווח השישי (מאיטלקית: sexta, שישית), המרווח סקסטה הוא מרווח בן 6 צלילים, כמו בין דו ללה.
סקסטה נחשבת למרווח קונסוננס בלתי מושלם.
סקסטה קטנה היא בת ארבעה טונים וסקסטה גדולה בת ארבעה טונים וחצי.
בסולם דו מז'ור מופיעה סקסטה קטנה בין מי לדו וסקסטה גדולה בין דו ללה ובין רה לסי.
ספטימה זהו המרווח השביעי (מאיטלקית: Septima, שביעית).
המרווח ספטימה הוא מרווח בן 7 צלילים, כמו בין דו לסי.
ספטימה קטנה היא בת חמישה טונים וספטימה גדולה בת חמישה טונים וחצי.
בסולם דו מז'ור נמצאת הספטימה הקטנה בין מי לרה ואילו הגדולה בין דו לסי.
קיימים עוד שני סוגי ספטימה: ספטימה מוגדלת, שמרווחה הוא של שישה טון, כמו בין דו לסי דיאז וספטימה מוקטנת, שמרווחה הוא של ארבעה וחצי טון, כמו בין סול לפה במול.
אוקטבה זהו המרווח השמיני (מאיטלקית: octava, שמינית), המרווח אוקטבה הוא מרווח בן 8 צלילים, כמו בין דו לדו שמעליו.
היא בת שישה טונים, מביאה את הסולם מחדש אל צליל הטוניקה שלו, אם גבוה או נמוך יותר.
נונה היא המרווח התשיעי (מאיטלקית: nona, תשיעית), היוצר את המרווח בין הדרגה הראשונה לתשיעית במודוסים, או בין השנייה לעשירית וכו'.
האחת – נונה קטנה, שיוצרת מרווח של שישה וחצי טונים (אוקטבה + סקונדה קטנה, או אוקטבה + חצי טון).
והשנייה – נונה גדולה, היוצרת מרווח של שבעה טונים (אוקטבה + סקונדה גדולה, או אוקטבה + טון שלם).
אל רשימת המרווחים הללו המוכרים יותר מתווספים גם הדצימה (10) שהיא למעשה אוקטבה + טרצה, האונדצימה (11) שהיא אוקטבה + קוורטה וכולי.
לכל מרווח יש אחר המשלים אותו לאוקטבה ואופיו הצלילי דומה לזה שלו.
הסקונדה צורמת ואינה נעימה לאוזן.
מרווח של סקונדה מתאפיין בחוסר יציבות ומבקש להיפתר בהתאם לכיוון – כלפי מעלה או כלפי מטה.
המרווח המשלים את הסקונדה הוא הספטימה, הנושאת תכונות צליליות דומות, אך בניגוד לתצלילה ה"מכווץ" של הסקונדה, הספטימה נשמעת "רחבה" יותר.
הטרצה היא מרווח יציב ונוח, שאיננו דורש פתרון המסגרת ההרמוניה המסורתית.
קריאת הקוקייה משתמשת במרווח זה, דבר הבא לידי ביטוי גם בשעוני קוקייה ופעמוני דלתות.
היפוכה המשלים הוא מרווח הסקסטה, היציב כמוה.
קוורטה וקווינטה מאופיינות בתצליל "ריק".
כל אחת היא היפוכה של השנייה ושתיהן יחד יוצרות אוקטבה מלאה.
בעוד שהקווינטה נחשבת למרווח קונסוננטי באופן מוחלט, הדבר אינו כך בנוגע לקוורטה, ככתוב מעלה.
אוקטבה היא המרווח השלם והיציב ביותר, משום שלמעשה הוא כולל את כולו בעצמו והמשלים היחיד שלו הוא למעשה הפרימה.
היא מכפילה את עצמה, כמו שירת אוניסונו – בקול אחד.
מרובע הוא מצולע בעל ארבע צלעות וארבע זוויות, אחת מהצורות הבסיסיות בגאומטריה.
צלעות סמוכות הן צלעות בעלות קודקוד משותף.
צלעות נגדיות הן צלעות שאין להן קודקוד משותף.
זוויות סמוכות הן זוויות הנשענות על צלע משותפת.
זוויות נגדיות הן זוויות שאינן נשענות על צלע משותפת.
סכום כל הזוויות הפנימיות של מרובע הוא 360 מעלות.
שטח של מרובע שווה למכפלת אורכי האלכסונים כפול סינוס הזווית שביניהם חלקי 2.
מרובע ציקלי: מרובע שניתן לחסום במעגל.
טרפז: זוג אחד של צלעות נגדיות מקבילות.
טרפז שווה-שוקיים: זוג אחד של צלעות נגדיות מקבילות, והזוג האחר שוות, וזוויות הבסיס שוות.
מקבילית: שני זוגות של צלעות נגדיות מקבילות.
דלתון: שני זוגות של צלעות סמוכות שוות ונוצר משני משולשים שווי שוקיים בעל בסיס משותף.
מלבן: הצלעות המקבילות באותו האורך.
ריבוע (מרובע משוכלל): ארבע הצלעות שוות, וכל הזוויות ישרות.
הגדרה מכלילה מול הגדרה מצמצמת
בלשון היומיום נהוג להשתמש בשמותיהם של סוגי המרובעים השונים באופן מצומצם: כלומר, מלבן יקרא מלבן רק אם אינו בנוסף לכך ריבוע, טרפז יקרא טרפז רק אם אינו בנוסף לכך מקבילית, וכיוצא בכך.
שימוש זה מקל על ההתבטאות, כי הוא חוסך את הצורך להשתמש במושגים מסורבלים כמו "מלבן שאינו ריבוע".
עם זאת, בשפה המתמטית, סוגי המרובעים מוגדרים באופן מכליל.
כלומר, ריבוע אינו מוגדר כנבדל ממלבן, אלא כמקרה פרטי שלו, ובאופן דומה מקבילית היא מקרה פרטי של טרפז.
היתרון בהגדרה מכלילה הוא שמשפט מתמטי שנכון לגבי סוג מסוים של מרובע, יהיה נכון גם לגבי כל המקרים הפרטיים שלו, ואין צורך להוכיח אותו בנפרד לכל סוג וסוג.
התשובה לשאלה האם השימוש בשמותיהם של סוגי המרובעים השונים נעשה באופן מצומצם או מכליל תלויה בהקשר – אם בשימוש יום-יומי או בלשון מתמטית.
מרובע (בפרסית: رباعی; תעתיק מדויק: רבאעי) הוא צורה שירית בת ארבע שורות, שמקורה, כנראה, בפרס הקדומה.
מקורו של המרובע אינו ידוע, אך ככל הנראה הוא מבוסס על שירה פרסית (ואולי גם טורקית) עממית.
השימוש הידוע ביותר בצורה בתקופה הקדומה הוא של המשורר והפילוסוף הפרסי עומר ח'יאם (1048–1123).
יצירתו "רבאעיאת" ('המרובעים') תורגמה פעמים רבות לאנגלית (לראשונה בידי אדוארד פיצג'רלד) וכן לשפות רבות אחרות, והפופולריות העצומה לה זכתה עוררה שימוש במרובעים בשפות אירופיות שונות, וכן בשירה הערבית הקלאסית.
דוגמה ידועה אחרת היא "מרובעים", יצירתו של יעקב ישראל דה האן, שבה מסופר סיפור בואו של דה האן לארץ בשירים נפרדים לכאורה, שהקשר ביניהם מתחוור לאיטו רק לאורך זמן.
מרובע הוא טקסט שירי בן ארבע שורות.
משקל קבוע אינו חיוני למרובע, אך השורות בדרך כלל דומות באורכן.
בשירה הפרסית המקורית השורות מתחרזות א א ב א או (גרסה פחות נפוצה) א א א א.
המרובע הוא בדרך כלל שיר מתומצת ומכתמי, הממצה בארבע שורות תובנה פילוסופית (על אהבה, שירה, החיים וכו') או אמירה שנונה והומוריסטית.
השורה האחרונה במרובע, הנחרזת עם שתי הראשונות, משמשת בדרך כלל כמוסר השכל או כשורת מחץ (פואנטה) מפתיעה, המשנה את התמונה שנוצרה בשורות הקודמות.
לדוגמה, להלן אחד המרובעים של ח'יאם, בתרגומו של פיצג'רלד:
לעיתים נעשה שימוש בצורת המרובע ביצירות ארוכות יותר, המחולקות למרובעים, כאשר השורה הבלתי-נחרזת בכל בית הופכת לבסיס החריזה בבית הבא (דהיינו, סכמת החריזה היא א א ב א/ ב ב ג ב/ ג ג ד ג וכן הלאה).
צורה זו נקראת 'שרשרת מרובעים' ושירו של רוברט פרוסט Stopping by Woods on a Snowy Evening הוא דוגמה קלאסית לשימוש בה.
ביצירות מסוימות המהלך מתבצע באופן מעגלי, כאשר הבית האחרון חוזר לחרוז של הבית הראשון (דהיינו נחרז ת ת א ת).
דוגמה בולטת למשורר עברי שעשה שימוש בצורה זו היא שמואל הנגיד (בעיקר בקובץ "בן משלי").
מבין המשוררים בני זמננו בולט יהודה עמיחי (שהעיד על עצמו כי ינק אותה משמואל הנגיד).
עמיחי, שעסק בשירתו בפירוק והרכבה של פתגמים וניסוחים מקובלים, נמשך למבנה המתומצת של המרובע ולאופיו הפילוסופי אך שנון, התעמק בצורה זו ויצר גרסאות שונות שלה בחלק מספריו.
מרווה (שם מדעי: Salvia) היא סוג צמחים ממשפחת השפתניים.
הסוג כולל 1,049 מינים ו-78 תת-מינים, ומקיף עשבים חד-שנתיים או רב-שנתיים, בני שיח ולעיתים רחוקות שיחים, על פי רוב הם ריחניים ובעלי מנגנון האבקה מיוחד.
מיני המרווה נפוצים כמעט בכל העולם במיוחד באזורים הטרופיים, באזורים הסובטרופיים של אגן הים התיכון ומקסיקו ובאזורים הממוזגים.
23 מיני בר מיוצגים בצמחיית ארץ ישראל או גדלו בישראל מלבד צמחי גן ונוי שאוקלמו בישראל.
המרווה היא אחד מצמחי המרפא וצמחי התבלין העתיקים והנפוצים ביותר בארץ ישראל ובאזורי צמחייה ים תיכוניים.
החוקרים ד"ר אפרים וחנה הראובני, ובנם נגה הראובני הציעו לצמח את השם מוֹרִיָּה.
מרווה היא סוג עשבים חד-שנתיים או רב-שנתיים, בני-שיח, או לעיתים רחוקות שיח (למשל מרווה משולשת).
השורשים שיפודיים או לעיתים רחוקות קני שורש מעובים או מעוצים.
הגבעולים זקופים או אלכסוניים, מסתעפים או לא מסתעפים.
הם קירחים או שעירים במגוון סוגי שערות, רְבוּעִים, כלומר, בעלי 4 פאות (הזוויות חדות או קהות) או לעיתים רחוקות גליליים (למשל, מרווה צחורה).
העלים נגדיים בדרך כלל עם ניחוח חזק כשממוללים אותם.
הלוואים נעדרים והפטוטרות (לעיתים העלים העליונים יושבים או כמעט כאלה) מכונפות או לא מכונפות.
העלים בעלי צורות שונות, מעלה פשוט ללא אונות עד טרף שסוע לאונות עמוקות, השפה על פי רוב משוננת או תמימה.
פני העלה שעירים, על פי רוב עם בלוטות שאינן בולטות או לעיתים רחוקות בולטות.
העורקים המשניים מנוצים (יוצאים מצדדיו של העורק הראשי).
הם מקובצים לאורך התפרחת באשכולות שערוכים על מפרק הגבעול על פי רוב בדור מדומה של 4 פרחים או יותר או לעיתים רחוקות בזוגות נגדיים.
כל דור נמצא בחיק זוג חפים קצרים ונגדיים, שלעיתים נושר במהרה ולא נראים בפרח הבוגר (למשל במרווה צחורה).
הצירים של התפרחת הבודדים נושאים יותר מ-5 דורים של פרחים, אלה מרווחים יחסית, ורציפים פחות או יותר לאורך הציר.
הפרחים יושבים או בעלי עוקצים קצרים ומכוסים לעיתים על ידי חפים קטנטנים ולא בולטים.
הגביע בלתי נכון, דמוי פעמון ומשתייר לאחר נשירת הכותרת ועוטף את הזרעים.
הוא אינו מתרחב או רק מעט (למעט במרווה רחבת גביע וב-S.
צינור הגביע בעל 10 עד 15 עורקים (צלעות), פתחו קירח, שעיר בצד החיצוני.
הגביע בעל שתי שפתיים, האונות קצרות מהצינור, השפה העליונה ללא אונות או עם 3 אונות רדודות ומשולשות, השפה התחתונה עם 2 אונות משולשות צרות ומחודדות, ולפעמים עם הארכה קצרה ודקה של העורק המרכזי.
מבחינה אנטומית לכל עלה של הגביע יש עורק ראשי אחד ושני עורקים מצדדיו, בסוג נפית העורקים הצדדיים השכנים, זה מעלה אחד והאחר משכנו, מאוחים כמעט עד לבסיס המפרצים שבין השיניים.
ואילו במרווה, למשל במרווה מפושקת, שני זוגות של עורקים צדדיים ממוזגים, ואילו שלושה זוגות נשארו מפורדים.
הכותרות לא נכונות, צבען כחול, תכול, ארגמן, ורוד, סגול ועיתים רחוקות לבן או קרם.
אין סימנים על השפה התחתונה, אם כי במינים בעלי פרחים כהים יותר יש כתמים לבנים, הצד החיצוני פלומתי צפוף עד צפוף מאוד בשערות דקות וארוכות, במיוחד על השפה העליונה.
צינור הכותרת בצורת משפך עד כמעט צינור, בעל שתי שפתיים רדודות עד עמוקות והוא קירח בלועו או בעל טבעת שערות או בעל קשקש.
השפה העליונה בדרך כלל מפורצת בקצה בצורה רדודה (לפעמים שלמה), או שטוחה יחסית (זקופה עד מעט מתרחבת) או בצורת מקומרת.
השפה התחתונה ארוכה ורחבה במידה ניכרת מהשפה העליונה, שטוחה או מקומרת, בעלת 3 אונות, האונה האמצעית ארוכה ורחבה יותר מהאונות הצדדיות, לעיתים קרובות מפורצת מעט בקצה.
האבקנים 2, במיני הבר בישראל אין אבקנים עקרים (סטמינודים) בשונה מאבובית (לעיתים קיימים עוד שני אבקנים עקרים וזעירים).
שני האבקנים מעורים בשפה העליונה ואינם בולטים החוצה או בולטים מעט (בולטים מאוד ב-S.
coccinea) והם מאוזנים או זקופים.
הזירים קצרים ומסתיימים בקונקטיב (רקמת חיבור) דק ומוארך מאוד שבצהו האחד נמצא לשכה אחת פורייה שמכילה אבקה, ובקצהו השני כרגיל לשכה שנייה ריקה הדומה לקשקש או לזיז מחודד.
ברוב הצמחים שתי הלשכות צמודות אחת לשנייה באמצעות הקונקטיב, ואלו במרווה המאבקים יחסית גדולים, וכל מאבק בדרך כלל מכיל רק לשכה אחת מתפקדת.
שק האבקה העליון פורה במגורה ומושלם בצורתו ובמבנהו.
השק התחתון נעדר או מנוון ואינו מתפקד (למעט לפעמים ב-S.