tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תוצר הסולפונציה הקינטי הוא נותן התמרה בעמדה אלפא, בעוד שהתוצר התרמודינמי נותן התמרה בעמדה בטא.
ב-25 מעלות צלזיוס התוצר העיקרי הוא תוצר התמרה בעמדה אלפא, בעוד שב-160 מעלות התוצר העיקרי הוא תוצר התמרה בעמדה בטא.
המשך סולפונציה יוצר התמרה כפולה, משולשת ומרובעת.
נפתלן מגיב עם מתכות אלקליות ליצירת מלחים בצבעי כחול-ירוק כהה, כגון סודיום נפתלניד, NaC10H8. מלחי הנפתלניד הם גורמי חיזור חזקים.
ניתן לבצע הידרוגנציה לנפתלן תחת לחץ גבוה בנוכחות זרזי מתכת לקבלת 1,2,3,4-tetrahydronaphthalene () הידועה גם כטטרלין .
הידרוגנציה נוספת מניבה decahydronaphthalene, הידוע גם כדקלין ().
חמצון עם בנוכחות זרז ונדיום יוצר אנהידריד פתלי :
תגובה זו היא הבסיס לשימוש העיקרי של נפתלן.
ניתן להביא לחמצון על ידי שימוש בכמות סטויכיומטרית של מגיבי כרומט או פרמנגנט.
נכון לשנת 2015, למעלה מ-90% מהנפתלן בעולם מופק מזפת פחם.
בין שנות ה-60 לשנות ה-90 הופקו כמויות גדולות של נפתלן גם מנפט כבד בעת תהליך זיקוק נפט, אולם במאה ה-21 רק חלק קטן מן הנפתלן בעולם מופק בדרך זו.
נפתלן מהווה את המרכיב הבודד הגדול ביותר בזפת פחם.
אף שהרכב זפת פחם משתנה בהתאם לסוג הפחם שממנו הוא מופק, בדרך כלל נפתלן מהווה כ-10% ממשקל זפת פחם.
בתהליך ייצור תעשייתי של נפתלן, זיקוק זפת פחם יוצר שמן המכיל כ-50% נפתלן, לצד שתים-עשרה תרכובות ארומטיות אחרות.
תערובת זו נשטפת בנתרן הידרוקסידי מומס במים כדי להסיר מרכיבים חומציים (בעיקר פנול, בחומצה גופרתית כדי להסיר מרכיבים בסיסיים ועוברת זִקּוּק-הַקְטָעָה .
הנפתלן הגולמי המופק בתהליך זה מכיל כ-95% ממשקלו בנפתלן.
האלחים (impurities) העיקריים בתערובת הם תרכובת אורגנית גופריתית של בנזותאופן (פחות מ-2%), אינדן (0.2%), אינדין (פחות מ-2%) ומתילנפתלן (0.2%).
נפתלן המופק מנפט טהור יותר בדרך כלל מזה המופק מזפת פחם.
ניתן לזקק נפתלן גולמי עוד יותר בתהליך גיבוש , בו ניתן להשיג דרגת טוהר של 99% נפתלן (אחוז משקלי).
קשה לקבל הערכה מדויקת של כמויות הנפתלן המיוצרות מדי שנה בעולם, דו"ח ממשלת דנמרק העריך בשנת 2015 כי כמות הייצור השנתית העולמית היא כ-267,000 טון.
ייצרניות הנפתלן העיקריות הן בסין, שם מיוצרת למעלה ממחצית תוצרת הנפתלן השנתית בעולם, ארצות הברית, קנדה ומספר מדינות באירופה.
השימוש העיקרי בנפתלן הוא כקודמן לחומרים אחרים.
השימוש הבודד הנרחב ביותר בנפתלן הוא בתהליך הייצור התעשייתי של אנהידריד פתלי, אף שחומר זה מופק יותר על ידי שימוש באורתו-קסילן שהוא זול יותר.
צבעים רבים מסוג צבעי אזו מופקים מנפתלן וכן קוטל חרקים מסוג Carbaryl.
חשיפה לכמויות גדולות של נפתלן עלולה לגרום נזק לתאי דם אדומים.
סיכון זה גדל אצל אנשים עם המחלה התורשתית חוסר G6PD, בה לוקים למעלה מ-400 מיליון איש בעולם.
בני אדם, ובפרט ילדים, פיתחו אנמיה המוליטית לאחר שבלעו כדורי נפתלין, או דאודורנט המכיל נפתלן.
תסמיני הפגיעה כוללים עייפות, אובדן תיאבון, עצבנות וחיוורון.
חשיפה לכמויות גדולות של נפתלן עלולה לגרום לבלבול, בחילות, הקאות, שלשול, שתן דמי וצהבת (בגלל ירידה בתפקוד הכבד).
הסוכנות הבין-לאומית לחקר הסרטן מסווגת נפתלן כגורם מסרטן לבני אדם ולבעלי חיים (קבוצה 2B).
הסוכנות אף מציינת כי חשיפה מוגברת לנפתלן עלולה לגרום לקטרקט בבני אדם, בחולדות, בארנבים ובעכברים.
אנמיה המוליטית עלולה להיגרם לילדים ותינוקות הבולעים בטעות נפתלין, או אם נחשפו לנפתלין בעת ההיריון.
זוהי רשימה חלקית של נגזרות נפתלן:
להוציא מהנפטלין - להחזיר דבר מוחשי או רעיון מיושנים לשימוש.
לשים בנפטלין - להוציא משימוש עצם או רעיון שאבד עליהם הכלח.
נץ (שם מדעי: Accipiter) הוא סוג של עוף דורס ממשפחת הנציים.
הנץ חי לרוב ביערות, וגופו מותאם לחיים בין עצים צפופים: כנפיו קצרות; זנבו ארוך, ובכך מאפשר לו לתמרן בין העצים.
רגליו ארוכות, מקורו קצר, כפוף וחד.
מינים מהסוג נץ הם מהציפורים המהירות ביותר.
הנקבות גדולות מהזכרים (בדרך כלל).
טרפו העיקרי של הנץ הוא עופות ויונקים קטנים.
הנץ ידוע בראייתו המצוינת, הטובה יותר פי שמונה מראייתו של האדם - הנץ יכול לראות ממרחק 80 מטרים חפץ בגודל של סנטימטר אחד בלבד.
הסוג מונה מעל 50 מינים, מתוכם חמישה נצפו בארץ ישראל:
נץ מצוי (שם מדעי: Accipiter nisus) הוא עוף דורס ממשפחת הנציים.
רוב הפרטים אינם נודדים, אך פרטים שנמצאים באזורים קרים של צפון אירופה וצפון אסיה נודדים בחורף לצפון אפריקה והודו.
ככלל, הנקבה גדולה וכבדה מהזכר ב-25%, וזה נחשב להבדל הגדול ביותר בין זכרים לנקבות במחלקת העופות.
צבע גבו של הנץ המצוי חום-אפור וזנבו מפוספס.
הוא שוכן בחורשים נמוכים ויערות דלילים.
כנפיו הקצרות (יחסית לגופו) והרחבות וזנבו הארוך מאפשרים לו לתמרן בזריזות בסבך.
הוא ניזון בעיקר מעופות ובעיקר שחרורים, אותם הוא דורס באוויר או "קוטף" מתוך הסבך ברגליו הארוכות.
לעיתים הוא גם לוכד מכרסמים על פני הקרקע.
חולף בארץ ישראל בסתיו, באביב או בחורף.
נֵץ חָלָב (שמו אולי על שום צבעה הלבן של ניצת הצמח; שם מדעי: Ornithogalum) הוא גאופיט בעל פרחים עם בצל שטחי בקרקע.
הבצל מכיל רעל המתפוגג בצלייה.
הסוג נץ חלב כולל 275 מינים של גאופיטים הגדלים בכל היבשות.
מוצא נץ החלב כנראה בדרום אפריקה ובאזור ים התטיס.
בישראל גדלים בר מספר מינים של נץ החלב חלקם צעירים.
מספר מינים מקובלים בגננות, כגון:
נץ החלב וחלבצין נזכרים במשנה (שביעית, עוקצין) אך לא ברור לאיזה צמח הכוונה.
השם העברי נץ חלב נקבע רשמית לסוג Ornitogalum, מפני שמשמעו של השם המדעי הוא חלב ציפורים, המתאים למשמעות של המילים נץ וחלב.
יש חושבים שהצמח נזכר בתנ"ך בשם חריונים בספר מלכים ב, פרק ו פסוק כה.
הסוג נקרא באנגלית בשם כוכב בית לחם ומתקשר למסורת נוצרית על בשורת לידתו של ישו.
מינים של נץ חלב בישראל
נץ גדול (שם מדעי: Accipiter gentillis) הוא אחד מארבעת מיני הניצים המזדמנים לישראל.
כנרמז בשמו, הוא מין גדול של העוף הדורס נץ.
נקבת הנץ הגדול דומה לנקבת הנץ המצוי, אך גדולה ממנה.
הנץ הגדול הוא אחד מהניצים הגדולים ביותר בעולם ובישראל.
גם הזנב וגם מוטת הכנפיים של הנקבות ארוכים יותר מאלו של הזכרים.
לנץ הגדול 5–11 נוצות זנב עם כתמים חומים דהויים.
הוא נבדל בגחון בהיר וכנפיים רחבות.
גבו חום אפרפר בנקבות וחום חולי בזכרים.
סוככות הכנפיים מנוקדות חום כהה.
לנקבת הנץ הגדול מבנה מוצק יותר מהזכר.
יש מופע נדיר עם גב כחול, דונגית כתומה ומקור כחלחל.
מופע זה מופיע ב-14% מהזכרים ו-7% מהנקבות, ולו רגליים ארוכות יותר.
לנץ כתמים לבנים ועיניים כתומות.
בצפון רוסיה וסיביר יש מופע בהיר עם גחון מפוספס.
הנץ הגדול נפוץ בעיקר בצפון-מרכז אירופה ובאסיה, כאשר תפוצתו מצומצמת יותר מרוב הניצים.
רוב האוכלוסייה נודדת, ובישראל הוא חולף נדיר וחורף נדיר אף יותר.
באירופה הוא נפוץ יותר בקיץ, בעוד שבאסיה הוא נחשב נדיר יותר, במיוחד בצפון-מזרח, כיוון שאוכלוסייתו מתפרסת על שטח רחב יותר.
רוב הניצים חורפים וחולפים בדרום ובמרכז אסיה.
הנץ הגדול הוא שוכן יערות.
הוא הסתגל לחיות במגוון סוגי יערות, כולל טאיגה (שילוב של יער דליל, שטח פתוח ואזור שיחים), יערות דלילים, יערות סבוכים ויערות סובטרופיים.
הוא נדיר יותר ביערות עבותים ולעיתים אף נמצא בטונדרה (אזור שיחים ארקטי ומושלג).
כרוב בני משפחתו וסדרת דורסי היום, הנץ הגדול הוא טורף כולל מובהק .
את עיקר המזון מהווים עופות בגדלים שונים ויונקים קטנים ובינוניים.
תצפיות ספורות הראו שבעת מחסור יכול הנץ לצוד גם זוחלים, דו-חיים, רכיכות וחרקים.
לעיתים רחוקות אף יותר הניצים הגדולים מתקבצים סביב פגרים ואוכלים מבשרם, אך 87% ממזונם כוללים עופות ויונקים.
מבין מגוון היונקים נצפה הנץ צד ארנבות, קיפודים, מכרסמים, חדפים, עטלפים, מרמוסטים (סוג של קוף קטן), סמורים ודלקים.
מן העופות הנץ צד מגוון רחב יותר של בעלי חיים, כגון עורבים, שחפים, חוגלות, יונים, חוברות, אווזים, ברווזים, תורים, סיסים, נקרים, שלדגים, שרקרקים, אנפות, בולבולים, זרזירים, דרורים, עפרונים, נחליאלים וסנוניות.
באזורי חפיפת תפוצת הנץ הגדול ותפוצת הנמייה המצויה, נצפו שני המינים כאשר הם משתפים פעולה בציד: הנץ מאתר מאורת מכרסם או כל יונק אחר שיכול לשמש קורבן, ו"מסמן" לנמייה היכן הנמצאת המאורה.
הנמייה הזריזה נכנסת למאורת היונק ומבריחה פרטים ספורים משם, ורודפת אחר אלו שנמלטו.
הנץ ממשיך לחפור במאורה ומגיע לפרטים שנמצאים בעומק רב יותר של המערה, וכך מתגבר עליהם וטורפם.
משום כך מסוגל הנץ להשמיד כמה מכרסמים בארוחה אחת, ולכן חקלאים מחבבים אותו מאוד.
גם בציד נחשים, לרבות ארסיים, הנץ והנמייה משתפים פעולה.
הם מצליחים לגבור על הנחשים הארסיים באמצעות חוסנה של הנמייה לארסם של נחשים רבים, ומכאן האחרונה היא הציידת העיקרית.
בציד נחשים נצפה שהנמיות לעיתים גם משתפות את הניצים בארוחתן.
באזורים שאין תפוצת המינים חופפת, הנץ צד יונקים משיטת מארב על העץ: הוא מסתתר בעצים, ואז, כשגב היונק מופנה אליו, הנץ צולל במהירות העשויה להגיע ל-100 קמ"ש ו"דורס" אותו בטפריו.
עופות מאתר הנץ באוויר, ולרוב, כשהאחרונים רואים אותו, זה כבר מאוחר מדי, הנץ כבר קרוב והעוף אינו יכול לברוח מטפריו הגדולים של הנץ הגדול.
טרף גדול כארנבת לעיתים ינסה להיאבק עם הנץ.
במקרה כזה האחרון ינסה להרוג את הטרף הנלחם באמצעות מקורו.
עונת הרבייה של הנץ הגדול מתמשכת מאמצע החורף ועד לתחילת האביב, בחודשים ספטמבר-אפריל.
באמצע חודש ספטמבר הזכרים מתחילים לחזר אחר הנקבות, בסוף ספטמבר או בתחילת אוקטובר מתבצעות 3 הזדווגויות לכל זוג ניצים ובאמצע נובמבר הזכרים מתחילים לבנות את הקן.
הנקבות מתחילות לעזור להם בתחילת דצמבר.
הקן בנוי על מצוק, בבסיסו מונחים ענפים עבים ובשולי הקן ובתחתיתו מונחים זרדים דקים יותר.
בריפוד מונחים ענפים של שיחים ירוקים ולעיתים גם פיסות נייר ופלסטיק.
לבסוף, בתחילת אפריל, מטילה הנקבה 1–3 ביצים לבנות בהפרש של שניים או שלושה ימים בין ביצה לבאה אחריה.
צורתן של הביצים עגלגלה והן מנומרות בכתמים ירקרקים-כחלחלים, שצבעם מגיע לעיתים לטורקיז.
ביצים אלו גדולות, קוטרן הוא 22 מ"מ.
תקופת הדגירה נמשכת 39–47 ימים, שבהם הנקבה דוגרת לבדה.
בתקופת הדגירה הנקבה מבלה זמן רב יותר מן הזכר בקרבת הקן.
לפני בקיעת הגוזלים צד הזכר 110 גרם מזון ולאחר בקיעת הגוזלים 150 גרם מזון.
הגוזלים עטויי הפלומה הלבנה בוקעים מן הביצים בהדרגה, והגוזל הבכור עלול להרוג את הגוזל הצעיר, בהתחרות על מזון.
הגוזלים פורחים מן הקן בפעם הראשונה בגיל 3 חודשים.
בגיל 8 חודשים הם כבר מורשים לצוד עוף קטן, אך בהשגחת אביהם ואימם בלבד.
בגיל 3 שנים, כאשר הגוזלים גדולים ומוכנים לצוד טרף גדול וקטן כאחד, הוריהם של הגוזלים מבריחים אותם מנחלתם.
לאחר מכן, יצטרכו הגוזלים להיאבק בפרטים גדולים מהם על טריטוריה ומזון.
נפתלי-זיו "תלי" תשבי (28 בדצמבר 1952 – 9 באוגוסט 2021) היה פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים.
תשבי נולד בשנת 1952 בירושלים.
אביו, ישעיה תשבי, היה חוקר הקבלה, ספרות המחשבה והמוסר והמיסטיקה היהודית.
אימו, אסתר לבית תמרי (טייטלבוים) צאצאית הרב ישראל דב לוי שעלה במחצית הראשונה של המאה ה-19 לטבריה, הייתה מורה בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים.
תשבי גדל בירושלים ובשנת 1971 סיים את התיכון ליד האוניברסיטה בירושלים.
לאחר מכן הצטרף לעתודה האקדמית, ושירת בצה"ל עד 1980. בשנת 1980 הוענק לו פרס ביטחון ישראל.
בשנת 1974 קיבל תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה מהאוניברסיטה העברית.
בשנת 1980 קיבל תואר שני באסטרופיזיקה מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1984 קיבל תואר דוקטור בפיזיקה עיונית מהאוניברסיטה העברית.
עבודת הדוקטורט שלו עסקה בגישת תורת האינפורמציה לתיאור מצומצם של מערכות דינמיות – כיצד למצוא תיאור פשוט למערכות מורכבות, נושא שהמשיך לעסוק בו גם שנים אחר כך.
בשנים 1986-1985 שהה בפוסט-דוקטורט ב-MIT, ועסק בתאוריה סטטיסטית של מערכות דינמיות כאוטיות (עם אי-סדר בהתפתחות שלהן).
בשנים 1986–1991 עבד כחוקר במעבדות בל בניו-ג'רזי.
בתקופה זו היה בין החלוצים בפיתוח תאוריה של למידה חישובית, במיוחד למידה ברשתות עצבים מלאכותיות.
בשנת 1992 מונה למרצה בכיר למדעי המחשב באוניברסיטה העברית, בשנת 1995 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1997 מונה לפרופסור מן המניין.
בשנות התשעים הקים את המעבדה הראשונה בישראל ללמידה חישובית במכון למדעי המחשב וחנך את מחקר התחום בישראל.
קבוצת הלמידה החישובית שייסד באוניברסיטה העברית נחשבת כיום מבין המובילות והמתקדמות בעולם.
הוא היה חבר מייסד במרכז הבין-תחומי לחישוביות עצבית ועמד בראשו בשנים 2009–2013, חבר מייסד במרכז אדמונד ולילי ספרא למדעי המוח, ובמרכז סודרסקי לביולוגיה חישובית באוניברסיטה העברית.
הקים וכיהן כראש החוג הראשון של החוג להנדסת מחשבים בבית הספר להנדסה ומדעי המחשב של האוניברסיטה העברית.
תשבי החזיק בקתדרה ע"ש פלינקמן בחקר המוח.
הוא קיבל את פרס לנדאו למדעים ולמחקר בתחום מדעי המחשב לשנת 2015, כהוקרה על עבודתו, הישגיו וממצאיו, במחקר מערכות לומדות וביסוס התחום בישראל.
תשבי עמד בראש מרכז הידע הלאומי של משרד המדע לבינה מלאכותית ולמידה חישובית, ובראש מרכז מחקר של אינטל לבינה חישובית (ICRI-CI).
נפתלי תשבי התגורר בירושלים בשכונת מלחה.
הוא היה נשוי עד לפטירתו לפרופ' אוריה תשבי, מרצה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ובתו של פרופ' שלמה הרמתי.
ב-9 באוגוסט 2021 נפטר, ותרם את גופו למדע.
נפתלי תשבי עסק בתאוריה מתמטית-סטטיסטית של למידה, חישוביות עצבית והסתגלות ביולוגית.
בין עבודותיו ראויה לציון שיטת המהווה עקרון חישובי כללי לקביעת איזה מידע הוא רלוונטי.
בין השימושים לעקרון הזה במחקריו: ניתוח ממוחשב של דיבור והשפה האנושית, זיהוי של כתב-יד, ועיבוד מידע המתקבל מצלילים ומוזיקה.
השיטה שפיתח פרופסור תשבי מתארת את התהליך שבו מחליט המוח איזה מידע הוא רלוונטי וצריך לשמור אותו.
שיטת "צוואר הבקבוק של המידע" משמשת כיום לניתוח והבנה של עיבוד מידע במערכות נבונות, ביולוגיות ומלאכותיות.
לאחרונה נתנה בסיס תאורטי חדש ללמידה עמוקה שהיא כיום הגישה המוצלחת ביותר שיש לבינה המלאכותית.
"עיקרון מינימום המידע החיזויי" (Minimum Predictive Information Principle) הוא עיקרון חישובי שפיתח תשבי להבנת מערכות מתנהגות.
לפי עיקרון זה מערכות נבונות מנסות לפעול תחת מינימום הנחות על העתיד - אבל באופן שמאפשר את שרידותן בתנאי אי-ודאות.
כלומר עלינו למצוא ולזכור את מינימום המידע מהעבר שיועיל לנו בעתיד.
בכל פעם שאנו קולטים מידע חדש או מבצעים פעולה מסוימת, המוח מנסה לחזות מה יקרה בעתיד לאחר סיום הפעולה אותה ביצענו, ולפי איכות החיזוי שלו הוא "מחליט" איזה מידע שווה לשמור ולזכור ואיזה ניתן לשכוח.
ההבנה שכל למידה (ויכולת הכללה), כמו גם התנהגות נבונה כלשהי, מחייבת בעצם שכחה והתעלמות ממידע שנקלט בחושים, היא מסקנה מרכזית של עקרון צוואר הבקבוק של המידע.
רבים מתלמידי המחקר שלו הם חוקרים מובילים בישראל ומחוצה לה בתחומי הלמידה החישובית, הביולוגיה החישובית ומדעי המוח.
נפתלי קדמון (11 בדצמבר 1925 – 23 בינואר 2022) היה קרטוגרף, חוקר טופונימיה (תורת השמות הגאוגרפיים), חבר ועדת השמות הממשלתית ויושב ראש ועדת המשנה לשמות גאוגרפיים.
קדמון נולד בשנת 1925 בשם פריץ הרמן קאופמן (Fritz Hermann Kaufmann) באאכן שבגרמניה ליצחק-יוליוס ועליזה-אלזה קאופמן.
למד שלוש שנים בבית ספר עממי יהודי בקלן, ולאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה עלה ב-1934 לארץ ישראל, וגדל בירושלים.
ב-1949 נשא לאישה את שושנה וולפסון.
במלחמת העצמאות שירת כמכונאי בחיל האוויר, ובין 1951 ל-1954 היה רכז הדרכה ארצי של קלוב התעופה לישראל.
במסגרת זאת ערך פינת תעופה בתוכנית הנוער של הרדיו.
קדמון זכה בתואר אלוף ישראל בטיסנאות, בקיץ 1954 ייצג את מועדון התעופה הישראלי בתחרות טיסנאי דאון בדנמרק וב-1959 בתחרות בבלגיה.
במילואים שימש כקצין קישור לאו"ם בגבול הצפון.
קדמון למד גאוגרפיה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמקביל עבד במחלקת המדידות הממשלתית כראש מחלקת הקרטוגרפיה.
בתפקיד זה כיהן כ-37 שנים (במהלכן השתנה שם המחלקה ל"המרכז למיפוי ישראל", או מפ"י).
למד לתואר שני בטופוגרפיה באוניברסיטת גלאזגו.
קיבל תואר דוקטור בקרטוגרפיה דיגיטלית מאוניברסיטת ויילס.
לימד קרטוגרפיה באוניברסיטת תל אביב בשנות השבעים ובאוניברסיטה העברית בשנות השמונים.
ב-1994 יצא לפנסיה כפרופסור אמריטוס.
בשנת 1979 זכה בפרס של החברה הבריטית לקרטוגרפיה על שיטת מיפוי חדשה.
באותה שנה היה בין המייסדים של האגודה הקרטוגרפית הישראלית.
תחום עיסוקו העיקרי של קדמון היה טופונימיה.
קדמון היה חבר ועדת השמות הממשלתית מאז 1965 ועד למותו, ומאז 1978 ועד למותו הוא היה יושב ראש ועדת המשנה לשמות גאוגרפיים.
מאז 1977 ועד למותו הוא היה נציג ישראל בוועדות או"ם וועדות בינלאומיות שונות לענייני שמות גאוגרפיים.
חיבר ספרים ומאמרים רבים בנושאי קרטוגרפיה וטופונימיה, שתורגמו לשפות רבות.
ספרו "מפות ומיפוי", שכתב ביחד עם אבשלום שמואלי, יצא בהוצאת כתר ב-1982.
ספרו על הטופונומיה, Toponymy, the Lore, Laws and Language of Geographical Names, יצא לאור בניו-יורק ב-2001, ותורגם לשפות רבות, בהן אף יפנית.
נפתלי רוטנברג (נולד ב-14 ביולי 1949) הוא רב והוגה דעות ישראלי, חוקר חכמת האהבה במקורות היהודיים.
משמש כרב היישוב הר אדר ועמית מחקר בכיר במכון ון ליר.
נולד בחיפה לשלמה ויהודית רוטנברג.
גדל בירושלים אליה עברה משפחתו כשהיה בן 6 חודשים.
למד בישיבות חרדיות ובהן ישיבת הנגב בנתיבות (תשכ"ז) ובישיבת קמניץ בירושלים (תשכ"ח-תשל"ג).
הוסמך לרבנות בשנת תשל"ג (1973).
בשנים 1980–1984 למד פילוסופיה ומחשבת ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים.
במהלך 1984 חזר לשירות פעיל בצה"ל כראש מדור יהדות וציונות במפקדת קצין חינוך ראשי.
בשנים 1986–1989 שימש כמפקד המדרשה לחינוך מפקדים (מרכז חינוך ירושלים).
רוטנברג הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה של צה"ל.
רוטנברג שימש כמנהל המחלקה לחינוך תורני של הסוכנות היהודית בצפון אמריקה (1989–1993).
הרב רוטנברג מכהן כרב היישוב הר אדר מאז הקמתו של היישוב בשנת 1986. לאחר הקמתה של המועצה המקומית הר אדר (1995) נבחר לשמש כרב המועצה.
מאז 1994 רוטנברג הוא עמית-מחקר-בכיר במכון ון ליר בירושלים.
הוא עורך-מייסד של "זהויות", כתב עת לתרבות וזהות יהודית היוצא לאור על ידי מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד.
עמד בראש מערך של תוכניות בחינוך לשלום, אזרחות ויהדות שהפעיל מכון ון ליר במאות בתי ספר על-יסודיים ברחב הארץ.
במסגרת זו עמד בראש פרויקט הליבה החינוכית המשותפת לכל ילדי ישראל ובראש צוות לכתיבת ספר הלימוד באזרחות, "ערכים ואזרחים: אזרחות בלמידה פעילה לחטיבת הביניים".
יזם את הקמת המרכז לחינוך לסובלנות.
שימש כיו"ר תחום תרבות וזהות יהודית במכון ון ליר וייסד את מפעל "פותחים שבוע" – הרצאות על פרשת השבוע במכון ון ליר ובמקומות נוספים ברחבי הארץ.
פרסם ספרים, מאמרים ומחקרים בפילוסופיה, חינוך, הלכה ומחשבת ישראל.
הרב נפתלי רוטנברג הוא חבר בתוכנית על משפט ודת ובפרויקט על אהבה ודתות במרכז לדת ותרבות באוניברסיטת אוקספורד משנת 2014. שימש פרופסור חבר למדעי היהדות בבית הספר לניהול של טורו קולג' בירושלים (1997–2003).
חתן פרס ליבהבר לסובלנות דתית ותרבותית לשנת תשע"א.
תחומי העיון והיצירה העיקריים של הרב רוטנברג הם בנושאי חכמת האהבה, חינוך דמוקרטי, הלכה ומדינה.
הרב רוטנברג פרסם מאמרים, ערכים באנציקלופדיה ושלושה ספרים אודות תפיסת האהבה בספרות היהדות הקאנונית.
עבודתו בתחום זה נעה סביב שתי טענות:
התפיסה הרווחת במקורות היהדות היא תפיסת אהבה הרמונית, הדוחה את הפוריטניות ואת המתירנות כאחד, ומציגה את האהבה כהרמוניה בין שכל, נפש וגוף.
ה"אהבה" היהודית אחת היא - גם אם הופעותיה רבות.
יסודה ומקורה באהבת איש ואשה, אך אותה אהבה ממש באה על ביטויה באהבת הרע, אהבת החכמה, אהבת אדם ואהבת אלוהים.
רוטנברג פרסם מאמרים העוסקים בפילוסופיה פוליטית במסורת היהודית.
במסגרת זו טען כי תורת ישראל איננה מחייבת מודל פוליטי מסוים ואחיד.
הוגים יהודיים שונים הציגו צורות משטר שונות זו מזו.
בהקשרי דת ומדינה טען רוטנברג כי המערכת ההלכתית לא רואה עצמה כתחליף לחוקי המדינה, ומסיבה זו המושג "מדינת ההלכה", שרבים רואים אותו כפרוגרמה הדתית למדינת ישראל, הוא מושג ריק.
עוד טען רוטנברג כי אין לקדש ממסדים דתיים השואבים את סמכותם מכוח חוקי המדינה החילונית.
טענה זו חריגה כשהיא נשמעת מתוך הממסד הדתי, בו משרת הרב רוטנברג בתפקידים שונים עשרות שנים.
ככלל, הגותו של רוטנברג שואפת לייצר יהדות מכילה, שתאפשר ליצור גשרים בין קבוצות שונות בחברה הישראלית ובין זרמים דתיים שונים בעולם.
במאמריו קורא רוטנברג להידברות בין אנשים המחזיקים בהשקפות שונות.
על פעילותו, הנובעת מתוך הקשרים דתיים ונשענת על ידע נרחב במקורות היהדות, הוכר רוטנברג כמי שהרים תרומה משמעותית לקידום סובלנות דתית בישראל.
טַעַם וָדַעַת: בין אדם לאדם, למקום ולזמן, ירושלים: 2022
תורת האהבה של רבי עקיבא, הוצאת כרמל, ירושלים: 2018
ערכים ואזרחים: אזרחות בלמידה פעילה לחטיבת הביניים, ירושלים 2014: מכון ון ליר בירושלים והוצאת רכס.
אחדות מתוך שונות: ליבה חינוכית משותפת לילדי ישראל, (עם ליבת אבישי) מכון ון ליר בירושלים והוצאת רכס, 2012
רב בעולם החדש – עיונים בהשפעתו של הרב י.ד.
סולובייצ'יק על חינוך, על תרבות ועל מחשבה יהודית (עם אבינועם רוזנק) הוצאת מאגנס ומכון ון ליר בירושלים, 2011
לאום מלאום: עיונים בשאלות של זהות יהודית, עם ולאומיות, (עם אליעזר שביד) ירושלים ותל אביב 2008: הוצאת הקיבוץ המאוחד ומכון ון ליר בירושלים
הוגים בפרשה: פרשת השבוע כהשראה ליצירה ולהגות היהודית לדורותיה, תל אביב-2005: ידיעות-ספרים ומכון ון ליר
אילת אהבים – עיונים בחוכמת האהבה, תל אביב, ידיעות ספרים, 2004
פותחים שבוע: אנשי רוח ותרבות ישראליים כותבים על פרשת השבוע, תל אביב 2004: ידיעות ספרים ומכון ון ליר
בעקבות האהבה: על אהבה וזוגיות במקורות היהודיים, ירושלים 2000: הוצאת כרמל.
הרב רוטנברג נשוי לריקי, אמנית רב תחומית ולהם חמישה ילדים.
בנו יהלי רוטנברג היה החשב הכללי במשרד האוצר.
נפתלי קראוס (י"ב בשבט ה'תרצ"ב, 20 בינואר 1932 – י"א בשבט ה'תשע"ח, 27 בינואר 2018) היה עיתונאי ישראלי יליד הונגריה.
נולד בשם זולטאן רוברט (Zoltán Robert) בבודפשט בירת הונגריה כבנם הבכור (מתוך ארבעה בנים) של יצחק ודבורה קראוס, יהודים אורתודוקסים מודרניים.
הוא למד בבית ספר היהודי "תורת אמת" ובסוף שנת 1944 בימי השלטון הפרו-נאצי של פרנץ סאלאשי הועבר לגטו.
אחרי השחרור למד בישיבה ואחרי כניסת הונגריה לעידן הקומוניסטי, בשנת ה'תש"ט (1949) נמלט מהונגריה ועלה לישראל.
למד בישיבת מהרי"ץ דושינסקי בירושלים בראשות הרב ישראל משה דושינסקי.
בחודש כסלו ה'תשי"ח (1958) נישא לבתיה בת שמואל זלמנוב, חסיד חב"ד.
לאחר נישואיו התקרב לחסידות חב"ד והיה חבר הנהלת צעירי אגודת חב"ד.
בשנות ה-50 החל בקריירה עיתונאית.
במשך שנים רבות היה חבר מערכת העיתון "שערים" ופרסם בו מדור קבוע תחת שם העט "נ.
כמו כן כתב בעיתון הישראלי בשפה ההונגרית "אוי קלט".
מילא תקופה גם תפקיד של כתב בישראל של השבועון היידי מניו יורק אלגעמיינער זשורנאל, ושל העיתון ההונגרי "מדיאר הירלאפ".
קראוס ערך את ה"אנציקלופדיה הדתית" ואת "השנתון הדתי האנציקלופדי" שיצא בשנת 1962. כתב בכתבי עת שונים, ובהם בבטאון חב"ד.
מאז סוף שנות ה-60 היה חבר מערכת "מעריב" ופרסם בו כתבות וטורים, בעיקר בנושאים יהודיים ודתיים.
היה חבר פועלי אגודת ישראל וחבר מוסדותיה.
לקראוס שלושה ילדים: שמואל; מרים הנשואה לעו"ד יצחק הרפז, בנו של עמיתו איש פא"י הרב גרשום הרפנס; רחל הנשואה לזלמן נוב, ממונה בניהול מזכירות בית דין רבני חב"ד.
אחיו, שלמה קראוס, הוציא בסוף שנות ה-70 את המקומון "בני ברק" בבני ברק.
קראוס הוציא בהונגריה ובישראל מעל 30 ספרים בנושאי יהדות ועם ישראל, רובם הועלו לרשת על ידי משפחתו.
הרב נפתלי הכהן שוורץ (י"ד באלול תר"ו, 5 בספטמבר 1846 – י"ב בכסלו תרנ"ז, 17 בנובמבר 1896) היה רב העיר מאד ומחבר ספרים.
נולד בעיר מאד, שם שימש אביו שהיה גם רבו המובהק, אברהם יהודה שוורץ, אבי משפחת הכהן שוורץ, לימים כרב הקהילה.
בשנת תר"ל קיבל סמיכה לרבנות מהרב יקותיאל יהודה טייטלבוים מסיגט, רבי שמעון סופר מקרקוב והמהר"ם שיק.
עם נישואיו ישב בעיירת מגורי משפחת אשתו ונסמך על שולחן חותנו.
משם עבר לעיר ברגסס בה שימש אביו כרב, עזר לאביו בענייני הרבנות וכן עסק במסחר ספרים.
עם פטירת אשתו נשא לאישה את בת הגביר יהודה אריה פרוכטר מווישווה, עבר לגור בעיר ועמד בראשות ישיבה במקום.
עם פטירת אביו בשנת תרמ"ד נתקבל לרבה של מאד, וייסד בה ישיבה מהגדולות בהונגריה.
נפטר באופן פתאומי בשנת תרנ"ז, והוא בן חמישים בלבד.
בית נפתלי על התורה, מונקץ' (תרס"ו)
שו"ת בית נפתלי, פאקש (תרנ"ט)
שער נפתלי, ביאור על ספר אבודרהם, פאקש (תרס"ד)
נץ אפור כהה או נץ קולני אפור (שם מדעי: Melierax metabates) הוא עוף דורס קטן אפריקני מהסוג נץ אפור וכשמו הוא בעל נוצות אפורות.
הנץ האפור הוא סוג דמוי נץ בעל 3 מינים ומין זה הוא הקטן ביותר בו.
הוא בעל נוצות אפורות ומקור ורוד עם קצה צהוב, עיניים גדולות ושחורות ולהם "גבות" שחורות וזנב ארוך ושחור.
הבטן לבנה ומפוספסת במעט שחור והשת לבן.
הרגליים יותר ארוכות מלשאר הדורסים מה שמאפשר לו ללכת על הקרקע.
מלבד המשקל אין הבדל גדול בין הזכרים לנקבות.
כמו קרוביו הוא מותאם לחיים תת-מדבריים וכן לערבות והוא חי באפריקה שמדרום לסהרה, אם כי אוכלוסייה מסוימת נצפתה במרוקו וחלק אף בסעודיה ותימן.
הוא שוכן על ענפים או עמודי חשמל ומהם משקיף בחיפוש מזון או שהוא הולך על הקרקע עד שהוא מוצא טרף.
הוא ניזון מחסרי חוליות יבשתיים כמו חרקים, זוחלים, יונקים קטנים עד גודל של ארנבת וציפורים קטנות.
הם חיים ביחידות מעט בעונת הרבייה.
נצים אלה פולטים קריאות רמות כדי למשוך את הנקבות בעונת הרבייה ומכאן שמן האנגלי "chanting goshawk"- "נץ מזמר".
הנץ מצוי ברוב חלקי אפריקה והוא איננו בסכנת הכחדה.
נץ זה נצפה פעם אחת בשנת 2014 בישראל אך בדרך כלל ישראל לא נמצאת באזורי תפוצתו.
נץ אפור מזרחי (שם מדעי: Melierax poliopterus) הוא מין של דורס קטן בעל נוצות אפורות החי במזרח אפריקה.
מין זה הוא בגודל בינוני בסוגו בין המין הגדול - נץ אפור דרומי, לקטן - נץ אפור כהה, אורכו הממוצע 49–55 ס"מ ומוטת כנפיו מגיעה ל-96–110 ס"מ.
הזכרים מגיעים ל-85% ממשקל הנקבות, הגדולות מהם.
כמו שאר בני הסוג הוא בעל נוצות אפורות, זנב ורגליים ארוכות וראש קטן בעל "גבות שחורות" ומקור צהוב מעוקל.
הזנב של מין זה יותר קצר משל חבריו והכנפיים מעט יותר רחבות.
הבטן אפורה ומפוספסת מעט, השת לבן והרגליים ורודות.
הגוף מוטה כלפי מעלה מעט.
נצים אלה הם חיים ביחידות והם בולטים בעומדם על עמודי חשמל או על מוטות בצד הדרכים.
הם מותאמים לתנאים תת-מדבריים ואף הרריים עד גובה 2,000 מ' וכן לערבות עשב.
הם חיים באתיופיה, בג'יבוטי, במערב סומליה, במזרח קניה, בצפון טנזניה ובאוגנדה.
הם ניזונים מעופות, זוחלים וחרקים ומגוונים גם בעכברים וחדפים.
נצים אלה קולניים מאוד בעונת הרבייה מה שנתן להם את שמם האנגלי "chanting goshawk" - "נץ מזמר".
נץ גבאר (שם מדעי: Micronisus gabar) הוא מין עוף דורס אפריקני הדומה לנץ והוא מין יחיד בסוגו.
בעבר נחשב למין של נץ אפור.
נץ גבאר הוא עוף קטן באורך 28–36 ס"מ ובעל פלומת נוצות אפורה עם מקור צהוב קטן ו"גבות" שחורות וקל מאוד להתבלבל בינו לבין הנצים האפורים.
הכנפיים כהות יותר משאר הגו אצלו והרגליים ורודות מעט.
בזנבן נוצות שחורות ולבנות והוא חי הרבה מזמנו על הקרקע בחיפוש אחרי טרף קטן.
נץ אפור דרומי (שם מדעי: Melierax canorus) הוא דורס דמוי נץ מהסוג נץ אפור החי באזור דרום אפריקה.
מכונה גם נץ אפור בהיר.
הנץ האפור הדרומי הוא הגדול והכבד ביותר בסוגו.
הוא בעל נוצות אפורות עם בטן מפוספסת מעט בשחור וזנב ארוך ושחור.
שאר המקור צהוב וה"גבות" שחורות.
מין זה בעל נוצות בהירות יותר מקרוביו ומכאן שמו השני.
הנץ חי על הקרקע באזורים תת-מדבריים וכן בסוואנות וברמות.
נוהג לעמוד על עמודי חשמל ומוטות בצדי דרכים ולארוב לטרף.
הוא ניזון ממכרסמים שונים, חסרי חוליות וחרקים, עופות וזוחלים קטנים כולל נחשים.
במרבית השנה אלה עופות יחידים אך בעונת הרבייה הם מחפשים בני זוג ואז הם קולניים ביותר.
הם בונים את קינם במרומי העצים באזור.
הנקבה מטילה 1–2 ביצים בצבע כחול.
לרוב שורד רק גוזל אחד כי הגדול מביניהם אוכל את השני, הקטן ממנו.
Melierax canorus argentior - מצוי באנגולה, זימבבואה ובדרום אפריקה.
נץ ארך-זנב (שם מדעי: Urotriorchis macrourus) הוא עוף דורס דמוי נץ והוא המין היחידי בסוגו.
הזנב ארוך מאוד ואורכו 30–37 ס"מ.
הוא בעל נוצות אפורות-כחלחלות על פלג הגוף העליון עם חזה אדמדם ועיניים צהובות.
הזנב ארוך ושחור עם כמה קווצות לבנות ואורכו הוא מעל 50% מאורך הגוף.
למעשה הוא בעל הזנב הארוך ביותר לעוף דורס יחד עם הזרון Circus cinereus.
הנץ חי ביערות הגשם של מרכז ומערב אפריקה ותופס בעיקר עופות, סנאים וזוחלים קטנים אותם הוא קוטל במיומנות.
לעיתים הוא גם תופס תרנגולות כשהוא מזדמן לכפרים.
הוא חי בבדידות ובונה את הקן על ענפים גבוהים.
עונת הקינון חלה באזור יולי-אוגוסט.
לא ידוע יותר מדי פרטים על הרגליו בטבע.
הנץ נפוץ למדי ואינו מצוי בסכנה.
עם זאת הוא עלול להיפגע מכריתת יערות הגשם בהם הוא חי.
נץ אפור (שם מדעי: Melierax; באנגלית הם מכונים "chanting goshawk" – נצים מזמרים) הוא סוג של עופות טרף ממשפחת הנציים בעלי 3 מינים קיימים.
כולם חיים באפריקה והם בעלי נוצות אפורות על ראשם ורוב גופם.
המקור צהוב ומעוקל והעיניים השחורות בעלות "גבות" שחורות.
מינים אלה חיים באפריקה שמדרום לסהרה וחלק קטן גם בערב הסעודית, תימן ומרוקו.
הם חיים באזורים מדבריים או ערבות חמות.
בעבר נכלל בקבוצה גם המין נץ גבאר אך עתה הוא שייך לסוג היחידי Micronisus.
"נץ דורס" היא רקטה ארטילרית מתקנת מסלול ארוכת טווח מתוצרת תעש מערכות והמשכה אלביט מערכות יבשה.
היא נושאת ראש קרבי עם חומר נפץ מרסק במשקל של עד .
היא בעלת טווח של 300 קילומטר ודיוק של 10 מטר.
הרקטה משוגרת ממשגר רקטות PULS.
התקיים גם ניסוי לשיגורה מספינת טילים.
"נץ דורס" מוגדרת כ"רקטה מתקנת מסלול".
בעוד שלטיל יש מערכת ביות עצמאית ויכולת לעקוב אחרי המטרה באופן אקטיבי ולתקן את מסלולו בהתאם לתנועתה, רקטה מתקנת את מסלולה כך שהיא תפגע בנקודת ציון נייחת שהוזנה בעת השיגור.
רקטת "נץ דורס" מודעת למיקומה של המטרה ומונחית על ידי מערכת ניווט אינרציאלית וכן GPS.
על פי נתוני היצרן, בשל הנחיה זו מסוגלת "נץ דורס" לפגוע בדיוק של עד 10 מטר CEP (כלומר, שתיתכן החטאה ברדיוס של עד 10 מטר בסבירות של 50%), מה שהופך את הרקטה למדויקת בהרבה מרקטות קרקע-קרקע רגילות, חסרות הנחיה או יכולת תיקון עצמית.
מערכת "נץ דורס" נבחנת על ידי צה"ל לצורך שימוש המערך הרקטי של חיל התותחנים.
במערכת נערכו ניסויים בשיגור מספינות וצה"ל בוחן את האפשרות להכניסה לשימוש גם בחיל הים.
נפתלי רוסמן (1929 – 13 במאי 2002) היה ספורטאי ספורט נכים ישראלי וחבר נבחרת הכדורסל אל המשחקים הפאראלימפיים הראשונים.
רוסמן נולד ברומניה ועבר בה את מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה עלה מבוקרשט לארץ ישראל והתיישב בנתניה.
בגיל 16 הצטרף לאצ"ל והשתתף במבצעים שונים, ביניהם מבצע החרמת נשק ממחנה הצבא הבריטי בפרדס חנה.
ב-16 במאי 1948 לחם ברמלה ונפגע בעמוד השדרה מרסיסי מרגמה.
הוא שותק בפלג גופו התחתון והחל בשיקום רפואי ממושך כשהוא מרותק לכיסא גלגלים.
לאחר ניסיונות שיקום רבים בישראל, במהלך 1954–1955 נשלח על ידי משרד הביטחון לשיקום רפואי בניו יורק.
במסגרת השיקום הרפואי לקח חלק בספורט נכים וב-1960 היה בין חברי נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים למשחקים הפאראלימפיים, שזכתה במדליית ארד.
תשע שנים לאחר הפציעה, רוסמן השלים במסגרת לימודי ערב את תעודת הבגרות שלו והחל בלימודים גבוהים.
ב-1962 סיים לימודי עבודה סוציאלית והחל לעבוד במרכז השיקום של בית החולים תל השומר.
בהמשך סיים לימודי מוסמך בעבודה סוציאלית ובריאות הציבור.
עמד שנים רבות בראש שרות העבודה הסוציאלית של מרכז השיקום.
ב-2002 נפטר והוכר, כמו נכי צה"ל רבים ממלחמת העצמאות, כחלל צה"ל שנפטר כתוצאה מפציעתו בשירות פעיל.
האיגוד הישראלי לרפואה פיזיקלית ושיקום מעניק על שמו פרס שנתי על עשייה יתרה בתחום השיקום.
נץ דגים (שם מדעי: Ichthyophaga) הוא סוג עוף דורס הקרוב לעיטם, במשפחת הנציים.
אינו קשורים לנצים וחי בסמוך לנהרות בתת-היבשת ההודית ובדרום-מזרח אסיה עד לאי סולאווסי שבאינדונזיה.
נצי הדגים דומים לעיטמים אך קטנים מהם בהרבה.
ראשם אפור, עיניהם צהובות, מקורם אפור כהה והכנפיים חומות.
הבטן לבנה והזנב לבן עם קצוות שחורים.
הרגליים בעלות קשקשים עבים וקרסים כדי לעזור לאחוז בטרפם.
משקלם 1-2.7 ק"ג בממוצע ומוטת כנפיהם יכולה להגיע לאורך 170 ס"מ.
נצי הדגים צדים דגים לא רק לאורך נהרות ואגמים, אלא גם באגמי מלח, בשפלות חוף ואף בים הפתוח.
הם ניזונים באופן כמעט בלעדי מדגים ושולים אותם בעזרת טפריהם הגדולים.
הטרף נאכל על היבשה, על עצים או על סלעים, עליהם נחים הנצים..
נפתלי שטרן (נולד ב-3 ביוני 1955) הוא רופא פנימי ואנדוקרינולוג, פרופסור מן המניין לרפואה פנימית בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מנהל המכון האנדוקרינולוגי (המכון לאנדוקרינולוגיה, מטבוליזם ויתר לחץ דם), בבית החולים איכילוב.
בין השנים 1969–1975 למד בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1976–1981 התמחה ברפואה פנימית, המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר.
בין השנים 1981–1983 התמחה באנדוקרינולוגיה, UCLA, קליפורניה.
בין השנים 1986–1989 כיהן כפרופסור חבר בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ארצות הברית.
בין השנים 1989–1999 - פרופסור חבר בבית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב.
משנת 1999 - פרופסור מן המניין, בית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב.
משנת 2016 שטרן עומד בראש מחקר לבדיקת צריכת המלח באוכלוסייה הישראלית, מטעם משרד הבריאות.
מפרסומיו המדעיים של שטרן, אתר pubmed
המועצה ליתר לחץ דם של אגודת הלב האמריקאית
החברה האמריקאית ליתר לחץ דם
חבר בהנהלה המדעית של החברה הבינלאומית ליתר לחץ דם
החברה הישראלית ליתר לחץ דם
שטרן נשוי לאפרת - בעלת תואר דוקטור באמנות, ומרצה לתולדות האמנות ב-אוניברסיטה הפתוחה.
הבן הבכור עודד חולה במחלת טיי זקס
שטרן, המתגורר במושב ניר צבי, מוביל מחקר בניסיון למצוא תרופה לבנו.
נץ דגים אפור-ראש (שם מדעי: Icthyophaga ichthyaetus), הוא עוף דורס ממשפחת הנציים הקרוב למיני העיטם וחי בדרום-מזרח אסיה.
הוא בעל נוצות חומות-אפורות עם עיניים צהובות ומקור מעוקל אפור.
הרגליים צהובות עם טפרים שחורים גדולים.
במראהו הוא דומה לעיטם פרוע-נוצות.
הנץ חי בסמוך לימים של הודו, סרי לנקה ודרום-מזרח אסיה עד אינדונזיה, מלזיה והפיליפינים.
הוא מצוי ביערות הרריים, יערות גשם אך בקרבה לנהרות, אגמים, בריכות, לגונות וחופים.
הנץ הוא אוכל דגים כמעט מובהק, הדואה מעל המים ושולה את הדגים בטפריו הגדולים.
ניזון גם מדגים מתים על הגדות.
מצב השימור של נץ זה מוגדר קרוב לסיכון.
נץ דגים קטן (שם מדעי: Ichthyophaga humilis), הוא עוף דורס ממשפחת הנציים, הקרוב למיני העיטם, החי ממורדות ההימלאיה וברחבי דרום-מזרח אסיה והודו.
נץ הדגים דומה לקרוביו, מיני העיטם, אך קטן מהם.
ארכו מגיע ל-64 ס"מ ומוטת כנפיו מגיעה ל-1.2 מטר.
הוא בעל נוצות חומות-אפורות עם קצוות כנפיים כהים יותר.
הראש גדול עם עיניים צהובות ומקור שחור ומעוקל.
כפות רגליו גדולות וצהובות והטפרים שחורים ומעוקלים.
הנץ מעופף מעל מקווי מים שונים כמו אגמים, נהרות איטיים, נחלים, בריכות, לגונות וחופי ימים טרופיים בחיפוש מזון.
הנץ הוא אוכל דגים כמעט מובהק.
הוא תופס את הדגים בעזרת טפריו הגדולים ועף איתם לקינו שבין העצים לאכול.
נץ דוריאה (שם מדעי: Megatriorchis doriae) הוא עוף דורס דמוי נץ והוא המין היחידי בסוגו.
הוא חי רק ביערות הגשם של גינאה החדשה ושל האי בטנטה שבאינדונזיה.
אורך הדורס 70 ס"מ בממוצע כשהנקבות גדולות מעט יותר מהזכרים.
הנץ בעל נוצות חומות-אפורות מפוספסות בחלק העליון והראש בעל מקור שחור מעוקל ולחיים לבנות המסתיימות בפס כהה.
נץ זה מעופף ביערות עם כנפיו הגדולות ומפתיע ציפורים קטנות עד לגודל של בת-עדן.
הוא ניזון גם מיצורים קטנים אחרים.
נץ אוסטרלי (שם מדעי: Erythrotriorchis) הוא סוג שבו שני מיני עופות ממשפחת הנציים ותת-משפחת הנצים החיים רק באוסטרליה.
בני סוג זה קרובים לסוג נץ וגם לסוג היחידי נץ דוריאה, שבעבר היה שייך לסוג זה.
הם בעלי גוף בינוני בצבע אדמדם עם אברות שחורות, בטן לבנה-כתומה ומקור מעוקל קטן.
העיניים צהובות ומוקפות נוצות לבנות.
הם חיים בשטחים פתוחים לאורך אוסטרליה והמין נץ ערמוני-כתף חי באי גינאה החדשה.
כמו רוב הנצים הם עפים בגובה חרישי וצדים יצורים קטנים.
נפתלי יוסף קמפה (נולד בי"ד בניסן ה'תש"ן, 8 באפריל 1990) הוא זמר ומלחין חרדי־ליטאי ישראלי, המבצע מוזיקה חסידית ומוזיקה יהודית מקורית.
קמפה נולד במושב תפרח ליצחק ואסתר, שניהם ממוצא ייקי-גרמני, אמו ילידת קיבוץ חפץ חיים ואביו ממושב בית חלקיה.
בילדותו המשפחה התגוררה בנתיבות, שם היו מקורבים לראש ישיבת הנגב בזמנו, רבי ראובן יוסף גרשונוביץ.
למד בישיבה קטנה "תפארת ציון" בבני ברק ולאחר מכן בישיבת "ים התורה" בירושלים, בישיבה גדולה למד בישיבת קול תורה שם גם התחיל ללמוד לנגן בגיטרה והחל לערוך "קומזיצים" בקרב בחורי ישיבות חרדיים.
באוגוסט 2014 הוציא את סינגל הבכורה שלו "לב שופכים", בעיבודו של אלי קליין.
במאי 2018 הוציא לאור את הסינגל "בעבור אבותינו", שהופק על ידי אלי קליין ואיצי ברי, מתוך אלבום הבכורה שלו.
בשנת 2018 הוציא את אלבום הבכורה שלו "ליחדא שמא", אותו הפיקו אלי קליין ואיצי ברי.
באלבום שנים עשר שירים כאשר עשרה מתוכם הם לחניו של קמפה ושניים הם גרסאות כיסוי שלו ללחנים לא מוכרים של שלמה קרליבך.
בפברואר 2020 הוציא לאור את אלבומו השני, "אנה אלך", גם הוא בהפקת אלי קליין ואיצי ברי.
באוקטובר 2021 הוציא הוציא את הסינגל-קליפ "חושב על ירושלים" בהשראת אמרה של שלמה קרליבך, מתוך אלבומו השלישי.
האלבום, "כמלאך", יצא בהמשך החודש.
באוגוסט 2022 הוציא את אלבומו הרביעי - "זמן אלול", שמורכב מגרסאות כיסוי שלו לשירי הימים הנוראים.
ביולי 2023 הוציא את אלבומו החמישי - "ליבי", בהפקתם של אלי קליין ואיצי ברי.
מבקר המוזיקה נתנאל לייפר כתב על האלבום "קמפה הוא הקול החדש של המוזיקה החסידית.
האלבום החדש - 'ליבי' הוא אלבום מיינסטרים חרדי, מקורי, נעים וכיפי, המזכיר לנו בצורה ברורה למה נפתלי קמפה אהוב כל כך."
באוקטובר 2024 הוציא את אלבומו השישי "שבת ישיבה", בו הוא מבצע גרסאות כיסוי לשירי שבת בסגנון קומזיץ ישיבתי.
בדצמבר 2024 הוציא את הסינגל "בעל הבירה".
את מילות השיר כתב הרב דניאל וולפסון, והוא הולחן על ידי הרב הלל פלאי בעקבות הוראת מנהיג הציבור הליטאי הרב דוב לנדו כי "מצווה לפרסם את השיר".
באפריל 2025 הוציא את אלבומו השביעי "נפתלי קמפה ווקאלי" ובו עשרה משיריו בגרסה ווקאלית לימי הספירה והאבלות, בהפקתם של אלי קליין ואיצי ברי.
מבקר המוזיקה נתנאל לייפר שיבח את העיבוד וכתב "רמת הפקה כל כך גבוהה, שלרגעים אתה שוכח שמדובר אך ורק בקולות אנושיים.
הדיוק הטכני כאן מרשים, אולי מרשים מידי: שכבות קול שמתחברות כמעט בלי חוטים נראים, קצוות שיושבים בדיוק במקום, הרמוניות עשירות ותחושת שלמות שקטה שעוטפת את האוזן."
בנובמבר 2025 הוציא את אלבומו השמיני "עד שיבוא משיח", בהפקתם של אלי קליין ואיצי ברי.
מבקר המוזיקה נתנאל לייפר כתב על האלבום ""עד שיבוא משיח" הוא אלבום משובח וכיפי מאד להאזנה.
הלחנים של קמפה קליטים, מלודיים ונעימים מאד והם עטופים בהפקה מוזיקלית מוקפדת ומעניינת של קליין וברי.
קמפה מוכיח שוב שהוא יוצר נהדר ולא פחות מזה זמר מעולה.".
מגיש את התוכנית "נפתלי קמפה מנגן לכם את יום שישי" ברדיו קול חי מיוזיק.
אלבומו הראשון, "ליחדא שמא", זכה בתואר "אלבום השנה" במצעד סיכום שנת תשע"ט במוזיקה החסידית שערך מבקר המוזיקה נתנאל לייפר באתר כיכר השבת.
בחודש אוקטובר 2022, תשרי תשפ"ג, זכה בתואר "זמר השנה" ו-"אלבום השנה" עם אלבומו "כמלאך", במצעדי המוזיקה של תחנת הרדיו "קול חי מיוזיק", ושל האתר "כיכר השבת".
במצעד של תחנת הרדיו "קול פליי" זכה אלבומו של קמפה בתואר "אלבום השנה".
בספטמבר 2023, בטור לסיכום שנת תשפ"ג במוזיקה החרדית, שיבח מבקר המוזיקה נתנאל לייפר את פועלו של קמפה בשנה זו וכתב "מי שהמשיך ללחוץ על הגז השנה, היה נפתלי קמפה, שהוציא אלבום נוסף - ליבי, שהתקבל באהבה רבה.
קמפה ממשיך בנוסחה הטובה והיעילה שלו, בה הוא מלחין שירים נעימים וקליטים במיוחד, כשהוא ממשיך לכבוש קהלים חדשים ולהופיע רבות בארץ ובחו"ל."
באוקטובר 2023, תשרי תשפ"ד, זכה בתואר "זמר השנה" במצעדי המוזיקה של אתר כיכר השבת, אתר המחדש, רדיו קול חי מיוזיק, ורדיו קול פליי.
אלבומו של קמפה, "ליבי", זכה במצעדים אלו ובמצעד של רדיו קול ברמה, בתואר "אלבום השנה".
נשוי ללאה שנקר, ואב לבן ושתי בנות.
מתגורר בשכונת הגבעה הצרפתית בירושלים.
נפתלי רוזן (דצמבר 1921 – 9 בינואר 1990) היה קצין בכיר בחיל הים הישראלי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת כימאי באוניות צי הסוחר הבריטי.
הצטרף לחיל הים עם הקמתו, שירת כמפקד בספינות ואוניות חיל הים והיה מפקדה האחרון של שייטת המשחתות.
יצא לגמלאות בשנת 1968 וריכז את פעילות ייצוא המערכות הימיות של התעשייה האווירית.
הוריו של נפתלי רוזן - שמואל רוזנברגר ופרידה לבית קליין נישאו בשנת 1920 ועברו מהעיר קלוז' לעיירה סיסריגנו שבחבל טרנסילבניה שבאותה התקופה הייתה חלק מהונגריה.
לאחר שהחבל סופח לרומניה, כחלק מחוזה טריאנון בסוף מלחמת העולם הראשונה, חלק מהיהודים שהרגישו עצמם הונגרים נאמנים, התקשו מאוד לקבל את מרות השלטון הרומני.
השלטון הרומני החמיר את היחס ליהודים והנהיגו "נומרוס קלאוזוס".
נפתלי היה הבן הבכור ולו שני אחים: גדעון (גדעונצ'יק) איש הפלי"ם ויהושע רוזן שעסק במסחר.
באותה התקופה חלה התעוררות ציונית בחבל, והוקמו בה ארגונים יהודיים שונים.
במשפחה התקבלה ההחלטה לעלות לארץ ישראל וב-5 באוגוסט 1924 הגיעו לארץ באניה.
נמל חיפה עדיין לא היה קיים באותה התקופה, ואת האנשים שירדו מהאניה לקחו בסירות אל החוף.
המשפחה התיישבה בתחילה בכפר גדעון, אך עקב קשיי פרנסה עברה לחיפה.
האב שמואל עסק במסחר והיה שותף במפעל לחומרי כבלי חשמל בשם "וולטא".
שמואל רוזנברגר, אביו של נפתלי, נפטר בשנת 1959. פרידה רוזנברגר, אמו של נפתלי, שהייתה עקרת בית, נסעה לאחר מות בעלה לארצות הברית ולמדה על מכשירי שמיעה.
בשנת 1964 שבה לישראל ופתחה בחיפה קליניקה למכשירי שמיעה והייתה גם סוכנת של חברת "זניט" מארצות הברית.
בשנים 1937–1939 תוך כדי הלימודים השתתף רוזן באימוני הפלוגה הימית של הפועל בחיפה ונעשה בה מדריך מפרשים.
ביולי 1939 הצטרף רוזן לצי הסוחר הבריטי כימאי על אוניית הקיטור "טריידר" של "החברה הארץ-ישראלית להובלה וספנות" שהפליגה בין אלכסנדריה במצרים לגדיניה בפולין.
שיירות במלחמה - בתקופת מלחמת העולם השנייה, מספטמבר 1940 ועד יוני 1946, שירת רוזן כימאי של הצי הסוחר הבריטי.
בשיירות האספקה מצפון אמריקה לבריטניה ולרוסיה וכן למערב אפריקה ואלג'יר.
השירות בים היה כמעט רצוף, מאחר שמערכת השיבוץ הבריטית פעלה ביעילות.
כשירד רוזן מאנייה אחת, תוך מספר ימים עלה על אונייה אחרת.
לחבריו ולאחיו סיפר על אנייתו שטבעה והצלתו באנייה אחרת.
לאחר המלחמה, מיולי 1946, שהה בליברפול ועבד בעבודות חוף שונות.
בשנת 1947 חזר למשפחתו בחיפה ועבד ב"חברה המסחרית לאספקה לאוניות".
ב-17 במאי 1948 התגייס רוזן לחיל הים הישראלי ולאחר טירונות קצרה הוצב כרב מלחים על אח"י וג'ווד (ק-18), קורבטה שנעשתה לאוניית מעפילים והוכשרה לשמש כאוניית מלחמה בשנית.
בתפקיד זה השתתפה הקורבטה בתפיסת אניית הנשק ארג'ירו.
ב-10 בדצמבר 1948 עלה רוזן כקצין סיפון על אח"י אילת (א-16), וב-1 במרץ 1949 בדרגת חובל ראשון, קיבל את תפקיד סגן המפקד בפריגטה אח"י משגב (ק-30).
ב-31 במאי 1950, קיבל רוזן לפיקודו את אח"י מעוז (ק-24) – אוניית מעפילים שהוסבה חזרה כקורבטה של חיל הים.
ב-7 במרץ 1951 קיבל רוזן את הפיקוד על אח"י משגב (ק-30) וכבר באותו חודש יצא יחד עם אח"י הגנה להפלגה ארוכה מאוד לארצות הברית.
אונייתו שימשה כאוניית הדגל של מפקד מבצע קולומבוס, שלמה אראל.
בדרך חזרה ממבצע קולומבוס ב-23 ביוני 1951, לפני הכניסה לגיברלטר, התקבלה הוראה לפגוש בקרבת נמל טולון זוג טרפדות שנרכשו מצרפת ולגרור אותן לישראל.
הפגישה עם הטרפדות נערכה ב-29 ביוני 1951 - כל טרפדת נקשרה לאונייה והגרירה התבצעה במהירות של 12 קשר.
ב-4 ביולי, כשהיו מזרחית לכרתים, הטרפדות נותקו והפליגו לבדן לחיפה.
ב-5 ביוני 1951, נערך טקס קבלת פנים לכבודן בחיפה.
ב-1 ביולי 1952 סיים רוזן את תפקידו באח"י משגב (ק-30) ועבר למפקדת חיל הים בתפקיד רמ"ד מבצעים במחלקת ים.
ב-15 בפברואר 1953 קיבל רוזן את הפיקוד על שייטת 5 שבסיסה בנמל חיפה.
בשייטת היו שלוש פלגות: פלגה מס-1 - ספינות המשמר בפיקוד יוסף יריב, פלגה מס-3 - הטרפדות הבריטיות בפיקוד סרן שמעון כץ ופלגה מס-5 - ארבעת הטרפדות שנבנו בצרפת בפיקודו של מנשה ליפשיץ.
עסקו באימונים ובהפלגות לילה מבצעיות בקרבת חופי אויב.
חימוש הטורפדו של הטרפדות היה יעיל לטווח קצר בהרבה מתותחי אוניות האויב.
אחד הנושאים עליהם שקד רוזן היה תרגולי תקיפה מתואמת ממספר כיוונים.
מבצע ירקון - מצרי טיראן היו סגורים לשיט ישראלי.
ביזמת הרמטכ"ל משה דיין, נערכו סיורים בדרום מפרץ אילת.
נערך סיור מבצעי נוסף כדי לבדוק את עבירות הדרך מאילת לשארם א-שייח' לרכב.
אף כי שייטת 5 בפיקודו נמצאה בים התיכון באותה התקופה, קיבל רוזן פיקוד על הכוח הימי ויצא עם סירות דיג "אילת" ו"ערבה" מאילת להפלגה מקדימה לאיתור חוף מתאים להנחתה.
ב-9 ביוני 1955 הונחת כוח של סיירי חי"ר לחוף המפרץ באזור דהב.
לאחר הבדיקה התפנו הסיירים במטוסים קלים.
הנחתת פושטים - בשנת 1955 התגברה פעילותם של הפידאיון.
ספינות השייטת נכנסו לשיתוף פעולה עם חטיבת הצנחנים והתאמנו בהנחתה ואיסוף בסירות גומי.
תוכננה פשיטת חבלה בלבנון של צנחנים בטרפדות וסירות גומי.
אך האימונים המשותפים שיפרו את יכולת הכוחות.
פעולה בכנרת - בדצמבר 1955 נעשה רוזן מפקד הכח הימי במבצע עלי זית.
מפקדי הטרפדות קיבלו תחת פיקודם את הנחתות ששימשו ביחידה 788 כספינות משמר.
בשנת 1956 מינה מפקד חיל הים, שמואל טנקוס, את רוזן לראש הצוות להכנת רכש טרפדות בצרפת, יחד עם קצינים טכניים מהשייטת והמפקדה.
הצוות דן וגיבש תוכניות בנושאי גוף, מנועים ומיקום החימוש על הסיפון.
עיקר השינוי היה להנעה במנועי דיזל אשר ישפר את תפעול הספינות וימנע את הסיכון לשריפות שהיה בדלק אוקטן גבוה.
שימוש בדלק זול יותר גרם להגדלת רדיוס הפעולה.
המהנדס יצחק בן שמואל המליץ על המנוע "דלטיק" של חברת "נפייר" מליברפול.
לפי הנחיות טכניות אלה שופרה הטרפדת ט-206 שהייתה בשיפוץ כללי במספנת "מאולאן" והוזמנו שתי טרפדות חדשות - ט-203 וט-204.
השיפוצים בט-206 הושלמו בתחילת 1957 ורוזן ודוד מגורי יצאו לניסוי הקבלה בנהר הסן.
מנהל המספנה הצרפתי נהג את הספינה.
אירעו תקלות מנוע והזרם העז בנהר הטיח את הטרפדת בעמודי אחד הגשרים.
נדרשו תיקונים שארכו זמן רב, אך בסופם התקבלו שלוש טרפדות מוצלחות.
הפעילות הקרבית של הטרפדות במלחמת סיני החלה עם הפלת מטוס איליושין שהטיס קצינים מצריים בכירים מדרום לקפריסין על ידי ישראל במסגרת מבצע מבצע תרנגול.
משימת הטרפדות הייתה לפגוע בכלי שיט מצרים שיופנו לחיפוש ניצולים.
המטוס הופל והמשחתות המצריות שיצאו לים הוחזרו.
שייטת הטרפדות נערכה עם שתי ספינות מול חוף תל אביב בפיקוד שמשון עדן וארבע ספינות בנמל חיפה בפיקוד נפתלי רוזן.
הטרפדות היו חמושות בטורפדו ושקדו על הגנת החוף.
כאשר אבראהים אל-אוול הגיעה להפגיז את חיפה, יצא רוזן על הטרפדת ט-205 בפיקודו של דוד מגורי כהן.
חלק מהטרפדות נמצאו בתוך נמל חיפה כאשר רשת האבטחה נגד צוללים מנעה את יציאתן.
הטרפדות לא השתתפו בקרב והאנייה המצרית לא טורפדה, אלא נשבתה.
הטרפדות אספו את קצינים המצרים השבויים ואת הפצועים מהפריגטה אח"י מזנק (ק-32) והביאה אותם לחיפה.
מבצע תושיה – עקב היציאה למלחמה, היו יהודי מצרים בסכנת פרעות.
ב-14 בנובמבר 1956 יצא כוח ספינות דיג וטרפדת בפיקודו של רוזן והצליח להסתנן דרך הסיורים הבריטים ולהגיע לפורט סעיד.
ב-16 בנובמבר 1956 עבר רוזן יחד עם יצחק שושן דובר הצרפתית, שלמה הלל והרופא לספינות הדיג שהתחפשו לאיטלקיות ונכנסו לחלק המזרחי בנמל פורט סעיד שהיה בשליטה צרפתית.
מספר משפחות חולצו ועלו לספינות הדיג שיצאו מיד לים והגיעו לנמל חיפה ב-18 בנובמבר 1956.
בשנת 1958 סיים רוזן את תפקידו כמפקד שייטת 5.
העברת אח"י מבטח - שתי פריגטות ישראליות יצאו בשנת 1956 מנמל חיפה והקיפו את אפריקה במסגרת הפלגת הרקולס על מנת להתבסס באילת.
לאחר כשנתיים התברר שאין להן שימוש והן נמכרו לסרי לנקה בשנת 1959. ממשלת סרי לנקה ביקשה רשות ממצרים לעבור במצרי טיראן ונענתה בסירוב.
על חיל הים הוטל להעביר את הפריגטות לסרי לנקה בהפלגה.
ראשונה יצאה אח"י מבטח (ק-28) בפיקוד נפתלי רוזן, במרץ 1960 והועברה לצוות סרי לנקה בדרום הים האדום.
אחריה יצאה אח"י מזנק (ק-32) בפיקוד סא"ל מנחם כהן (קצין) והגיעה לנמל טרינקומלי בסרי לנקה ב-22 באפריל 1960.
פיקוד במשחתת -ביולי 1960 קיבל רוזן את הפיקוד על אח"י יפו (ק-42) מאברהם בוצר.
ולאחר כשנתיים מסר אותה לצבי תירוש.
בשנים 1962 יצא רוזן בשליחות לאתיופיה ועסק שם בעניינים שונים.
בשנת 1966 חזר לישראל והועלה לדרגת אל"ם - הוא יועד להחליף את בנימין תלם כמפקד שייטת המשחתות.
על מעשיו באתיופיה מיעט לדבר.
נפתלי רוזן קיבל את הפיקוד על שייטת המשחתות ב-1 בינואר 1967. טקס החלפת הפיקוד נעשה על סיפון אח"י אילת (ק-40) בפיקוד יצחק שושן בנמל מרסיי.
תלם, שסיים את תפקידו בשייטת המשחתות, נשאר על החוף ויצא לשרבורג, מקום בו החלה בנייתן של ספינות סער חדשות.
רוזן שימש בתפקיד זה במהלך מלחמת ששת הימים.
בתקופת ההמתנה עמל על החזרה לשירות של אח"י אילת (ק-40) משיפוץ ואח"י חיפה (ק-38) שהייתה במצב השבתה חלקית.
אח"י יפו (ק-42) הייתה כשירה ושימשה כאוניית הדגל.
לקראת פריצת המלחמה, הוחזר מפקד השייטת הקודם אל"ם בנימין תלם משרבורג וקיבל פיקוד על פעולת פורט סעיד (1967).
כוחו כלל את לוחמי שייטת 13, פלגת הטרפדות ורוזן נאלץ למסור לתלם גם את אח"י יפו (ק-42) שתשמש לו אוניית פיקוד.
למחרת, ב-6 ביוני, יצא רוזן על אח"י אילת (ק-40) דרומה לאורך החוף.
אח"י יפו (ק-42) הורידה את תלם בנמל חיפה והוא נשלח בדחיפות לשרבורג לפי דרישתו של פליקס אמיו, בעל המספנה.
רוזן עבר לאח"י יפו והשייטת בפיקודו נשלחה לאלכסנדריה כדי לסייע לאח"י תנין (צ-71) באיסוף לוחמי שייטת 13. הוצאת הכוח הייתה בניגוד להערכה מוקדמת שהצי המצרי חמוש בטילי סטיקס והמשחתות נמצאות בנחיתות מבצעית.
האישור לפעולה ניתן על ידי סגן הרמטכ"ל חיים בר-לב.
המשחתות היו בדרכן כאשר הרמטכ"ל יצחק רבין ביטל את המשימה.
בהמשך המלחמה סיירו המשחתות בקרבת החוף, גילו ותקפו צוללות מצריות שנאלצו להתרחק מחוף ישראל.
כיבוש סיני גרם להרחבת התחום הימי בים האדום.
רוזן נשלח לפקד על זירת ים סוף המורחבת וקבע את מפקדתו באבו זנימה.
לאחר תקופה קצרה מסר את התפקיד להדר קמחי ופרש מהשירות.
עם שחרורו מצה"ל בשנת 1969, הוזמן לעבוד בתעשייה האווירית ושימש כסגן מנכ"ל "מערכות שיווק ים".
הצלחת מערכות טילי הגבריאל במלחמת יום הכיפורים עשתה רושם רב בין ציי העולם.
כאשר עברו ספינות הטילים בדרום אפריקה בהפלגת מוניטין, החליט שר הביטחון של דרום אפריקה לרכוש מהן.
התעשייה האווירית קיבלה הזמנה לשלוש ספינות שנבנו במספנות ישראל ושלוש נוספות שנבנו בדרום אפריקה.
הפרויקט, שנקרא "ג'פוניקה", נוהל על ידי רוזן ונחל הצלחה רבה ובנה יחסי אמון במערכת הרכש הדרום האפריקאית.
ארבעה קצינים מדרום אפריקה, שבאו לישראל לתפקיד פיקוד ספינות הסער, נעשו אדמירלים של צי דרום אפריקה.
לאור הצלחתו חשב רוזן שימונה לסמנכ"ל התעשייה אווירית.
בשנת 1983 מונה משה קרת לתפקיד זה ורוזן פרש לביתו.
רוזן הכיר את אשתו, אדל בורשטיין, בליברפול באחת ההפלגות שביצע.
אדל הייתה בת של רב הקהילה ושרה במקהלת הבנות.
הזוג נישא בנובמבר 1946 בליברפול והמשפחה עברה לחיפה.
בארץ ישראל הייתה אדל זמרת אופרה והשתתפה במקהלות זמר.
רוזן נפטר מבעיות לב ב-9 בינואר 1990 ונקבר בהרצליה.
השאיר אחריו שתי בנות נשואות ונכדים.
בתו אביבה שקד הייתה אחות מוסמכת ומרכזת חת"ש ב"משען", נפטרה מסיבוכי סוכרת בשנת 2016 בגיל 69. בתו השנייה נתי בר דעה מתגוררת ביפו.
יעקב אור שקד, מכתבים מהים, אפי מלצר הוצאה לאור, 2007.
דוד מגורי כהן, צעד אחד קדימה הוצאת אפי מלצר 2015, עמ' 55–89.
נץ הים הכספי (שם מדעי: Accipiter badius) הוא מין דורס קטן בן הסוג נץ שבמשפחת הנציים המצוי בטבע בדרום אסיה ובאפריקה.
בישראל הוא מוגדר כמזדמן נדיר, ונצפה רק פעמים ספורות.
הוא בעל נוצות אפורות-כהות ובעל בטן וחזה מסורטטים בוורוד.
הנץ בעל כנפיים וזנב ארוכים, רגליים קצרות וצהובים בעלות טפרים גדולים בקצה ובעל ראש מעוגל עם מקור שחור קצר ומעוקל.
הנץ מצוי בטבע ביערות טרופיים, שטחים חקלאיים ושדות מרעה וגם באזורים עירוניים.
הוא חי בזוגות הממריאים בגובה נמוך ומחפשים טרף הכולל מכרסמים כמו עכבריים וסנאיים, עופות קטנים, מיני לטאות ונחשים קטנים וחרקים כשהציד נעשה בתאוצה מהירה לעבר הטרף ולעיתים תוך כדי עבודת צוות.
לעיתים הם גם אוכלים נבלות.
הנצים מקננים בין העצים והנקבה מטילה 3–4 ביצים בקן עשוי מענפים ומצופה בעשב ומקננת במשך 18–21 יום.
הרב נפתלי רוזנפלד (ז' תשרי התרע"ד, 8 באוקטובר 1913 - ח' שבט תשע"ב 31 בינואר 2012) מייסד בית לפליטות בירושלים ובית החלמה ליולדות וחבר העדה החרדית.
נפתלי רוזנפלד נולד בקליינוורדיין שבהונגריה, לר' בנימין ולפיגא פרלמוטר.
הרב רוזנפלד גדל והתחנך בקהילה החרדית בהונגריה.
בין השאר למד והתחנך אצל הרב חיים אלעזר שפירא ממונקאטש ורבי אהרן ראטה.
בשנת תרצ"ו (1936) התחתן והוליד 3 בנות, ושימש כרב של בקשצ'בה בהונגריה.
במלחמת העולם השנייה איבד הרב רוזנפלד את כל משפחתו: הוריו, אשתו ובנותיו נרצחו כולם בשואה.
הרב רוזנפלד עצמו הצליח לשרוד וגויס לעבודות כפייה במחנה עבודה מונקא-טאבור
לאחר המלחמה, חזר לשמש כרב בקהילת בקשצ'בהשם ייסד מחדש שירותי קהילה יהודית כמו כשרות ונישואין, ונישא בשנית ליוטא, בת הרב משה יונה שלזינגר.
בשנת 1947 מונה לרב העיר של הקהילה היהודית של לאנס בצרפת.
עם הקמתה של מדינת ישראל, עלה הרב רוזנפלד עם אשתו והצטרף לקהילתו של האדמו"ר רבי אברהם יצחק קאהן מתולדות אהרן.
כמו כן, היה חבר הנהלת העדה החרדית.
אחרי המלחמה התחיל האדמו"ר רבי אברהם יצחק קאהן לטפל בבנות אשר נותרו מיותמות מהוריהן עקב המלחמה, משראה כי מדובר במעמסה כבדה מדי עבורו, פנה לתלמידו הרב נפתלי רוזנפלד שיקים עבורן מוסד קבע.
הרב רוזנפלד, יחד עם שותפו הרב שלמה פפנהיים, שכרו מספר דירות בירושלים לצורך מגוריהן של הבנות, משגדל היקף הבנות תחת השגחתן, בשנת 1955 הקימו עבורן את בית היתומות "בית לפליטות",
בשנת 1972 הקים הרב רוזנפלד ושותפיו את "קריית בנות" ברחוב סורוצקין בירושלים, שהיווה הרחבה של בית לפליטות.
בשנת 1974 הקים הרב רוזנפלד ושותפיו את 'בית החלמה ליולדות' בשכונת בית וגן בירושלים.
כאשר נוצר צורך במבנה גדול יותר הקימו בשנת 1986 את הקמפוס 'בית החלמה ליולדות' בטלז סטון בסיוע הרב חיים קרייזווירט רבה של אנטוורפן.
הרב נפתלי רוזנפלד נפטר בגיל 98 ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
בנו, משה יונה, מנהל כיום את בית לפליטות.
נץ סופרקליוסוס (שם מדעי: Accipiter superciliosus) הוא מין של עוף דורס מרכז ודרום אמריקאי מהסוג נץ, החי בטבע ביערות גשם ויערות לחים דומים למורדות הרי האנדים בטווח של 1,800 עד 1,000 מטר מעל פני הים.
הוא חי במדינות: ניקרגואה, מזרח אקוודור, צפון בוליביה, צפון ארגנטינה ודרום ברזיל.
התפוצה שלו לא רחבה מאוד אך הוא לא מצוי באיום גדול בטבע.
נץ זה קטן מאוד, דומה לגודל של זרזיר מצוי כשאורך הזכרים רק 20 ס"מ ואורך הנקבות 25.6 ס"מ בלבד ומשקלם 75 עד 120 גרם, מה שהופך אותו לאחד מהקטנים שבבני משפחת הנציים.
הנץ בעל נוצות סגולות-כהות, חזה ובטן אפורים משורטטים ופנים צהובות ובעל מקור נוקשה ומעוקל בצבע שחור.
העיניים והטבעות סביבם בעלי גוון אדמדם והרגליים כתומות.
הנץ מעופף מעל היערות ההרריים של מורדות האנדים ומחפש טרף שרובו מורכב מעופות אחרים.
הוא ניזון ממינים של ציפורי שיר ומקוליבריים אותם הוא חוטף בצלילה כאשר הוא נתקל בהם ולעיתים גם מכין מארב מעמדה בין הענפים.
חלק מהנצים יצודו גם מכרסמים מזדמנים.
הנצים חיים בקבוצות מונוגמיות ומקננים יחדיו על צמרות העצים.
עונת הרבייה של הפרטים הצפוניים היא בין פברואר ליוני ואילו של הפרטים הדרומיים היא בין אוקטובר לינואר והנקבות מטילות לרוב 3 ביצים בגוון לבן-כחלחל.
זוג הנצים מגוננים בתוקפנות על הטריטוריה שלהם מזרים, לרבות מדורסים אחרים.
נפתלי (נתי) תמיר (נולד ב-11 בדצמבר 1944) הוא דיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל באוסטרליה, ניו זילנד, פינלנד, ליטא, פיג'י ופפואה גינאה החדשה.
נפתלי תמיר נולד ב-11 בדצמבר 1944 ברמת גן.
הוא מילא מספר תפקידים דיפלומטיים במשלחות ישראל בטוקיו, וושינגטון די.
ושטרסבורג ומשנת 1999 ועד שנת 2000 כיהן כשגריר ישראל בפינלנד.
ישראל התנצלה בפני ניו זילנד ותמיר הגיש את כתב האמנתו לראש ממשלת ניו זילנד, הלן קלארק בבניין הממשלה בבירה ולינגטון ובכך תם סופית המשבר.
תפקידים אלו מילא עד שנת 2007.
במהלך כהונתו כשגריר באוסטרליה התפרסם תמיר לאחר אמירה שנויה במחלוקת שאמר בראיון לעיתון הארץ, ובה אמר בין השאר כי "אסיה היא ביסודה יבשת של גזע צהוב.
אוסטרליה וישראל אינן שייכות לו - אנחנו שייכים ביסודנו לגזע הלבן" וכי "ישראל ואוסטרליה הן כאחיות באסיה.
אנחנו שוכנים באסיה בלי מאפיינים אסיאתיים, עורנו לא צהוב ועינינו אינן מלוכסנות".
מאוחר יותר נוקה מכלל אשמה על ידי בדיקה פנימית שנערכה במשרד החוץ.