tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נוסף על כך, מטוס סיור גרמני זיהה את הכוח כאשר התקרב למחנה, מה שאפשר לגרמנים לתאם התנגדות למשימה.
מספר משחיתי טנקים יאגדפנצר 38(t) הצר גרמניים נשלחו לסיוע.
עד שעות אחר הצהריים של ה-27 במרץ, טנקים הגיעו לטווח הראייה של המחנה.
כמה מהשומרים במחנה התנגדו, על אף שרבים מהם ברחו או נכנעו.
החלק הסרבי במחנה נפגע מאש האמריקאים ככל שהם התקרבו למחנה, זאת בשל המדים האפורים שגרמו לכוח לחשוב כי מדובר בגרמנים.
מפקד המחנה, גונתר פון גוקול, קרא לקולונל ג'ון ווטרס במטרה לנסות לארגן הפסקת אש.
ווטרס ומספר שבויים נוספים, כולל קצין גרמני אחד, התנדבו לצאת לעבר הכוח האמריקאי על מנת להודיע להם על ירי על כוחותיהם.
בעוד שהתקרבו לכוח, חייל גרמני ללא מדים ירה בווטרס לפני שהקצין הגרמני היה יכול להסביר את המצב.
הוא נלקח חזרה למחנה וטופל על ידי רופאים סרביים שהוחזקו במחנה.
כמחצית מכוח באום הצליח להגיע להמלבורג.
כאשר התקרבו למחנה אלפי אסירים צעקו צעקות שמחה, באום הבין במהרה כי המחנה מכיל הרבה יותר מ-300 קצינים אותם היו אמורים לשחרר במקור.
לאחר שחישב מחדש את כוח האדם שעומד לרשותו, הוא קבע כי לא יותר מ-200 יוכלו לחזור עם הכוח לשטחים בשליטת בעלות הברית.
הוחלט כי רק קצינים בדרגת מייג'ור ומעלה יורשו לחזור על גבי רכבי הכוח, בעוד שהחיילים שירצו יוכלו לצעוד לצד הכוח, או לחזור בכוחות עצמם לקווי בעלות הברית, כ־80 ק"מ מערבית למיקומם.
מכיוון שרוב האסירים היו תשושים רובם החליטו להישאר במקום.
ווטרס שלא היה יכול ללכת, הושאר מאחור במחנה.
כוח המשימה עזב את המחנה בשעה 8 בערב כדי לחצות שוב את קווי הגרמנים.
עד אז צצו בעיות נוספות.
לא היה ירח באותו לילה, לכן רק תאורה מלאכותית יכלה לסייע בניווט, דבר אשר יזוהה בקלות על ידי הכוחות הגרמניים באזור.
רק רכבי הסיור יכלו לסייר לפני הכוח למצוא נתיב מילוט.
הטנק הראשון נפגע על ידי פאנצרפאוסט גרמני.
אחד הגרמנים השתלט על הטנק והסיט אותו לצד הדרך, אז לקח את מכשיר הקשר וענה באנגלית על מנת שטנקים נוספים יפלו במארב.
שאר כוח המשימה אורגן מחדש לאחר שנסוגו במהירות בשעות הבוקר המוקדמות מהאזור אל אזור שקט יותר.
בשלב הזה לכוח לא היה מספיק דלק על מנת לחצות את הקווים, ועל כן הכוח נע בשעות היום על מנת להגיע רחוק ככל הניתן בתנאי ראות טובה.
קולונל גודי ידע שרוב השבויים לא יצליחו לחזור בכוחות עצמם לשטחי בעלות הברית, והציע כי מרבית הפצועים יצעדו בחזרה למחנה השבויים.
קולונל גודי עצמו החליט לא להאט את שאר הכוח והחל לצעוד חזרה בעודו מחזיק דגל לבן.
באום נתן את הפקודה לנוע חזרה לשטחי בעלות הברית בבוקר ה-28 במרץ.
כאשר הכוח החל נוע הוא נתקל באש מכל הכיוונים.
הגרמנים הקיפו את האזור בו הכוח שהה במהלך הלילה, ופתחו באש עם הסימן הראשון לתנועה.
בידיעה כי אין אפשרות להתגבר על המתקפה, באום הורה כי כל איש לעצמו.
הקרב נמשך דקות בודדות לפני שהניצולים שלא ברחו ליערות נלכדו כשבויי מלחמה.
באום הצליח לברוח ליערות עם שני חיילים, כמו גם מספר שבויי מלחמה ששוחרו על ידי הכוח מהמחנה.
בעוד הסובייטים התקדמו ממזרח, האמריקאים החלו להתקדם לתוך גרמניה מספר ימים לאחר כוח המשימה, בעוד הגרמנים מפנים את שבויי המלחמה עמוק יותר לשטח גרמניה ורחוק מאזורי הלחימה.
אלה שיכלו לזוז קובצו בתוך קרונות מסע לא מסומנים ונשלחו באמצעות רכבת לנירנברג ומשם למחנות שבויים אחרים.
באום נורה במפשעה בעת שניסה להימלט לשטח בעלות הברית ונלכד על ידי "צבא העם" (Volkssturm).
הוא הצטרף לווטרס בבית החולים הסרבי במחנה המלבורג, אשר שוחרר על ידי הדיוויזיה המשוריינת ה-14 ב-6 באפריל, רק 9 ימים לאחר שכוח באום נכשל בשחרור המחנה.
פטון הציע לכאורה בתחילה לבאום את מדליית הכבוד על הצלחה בהשלמת המשימה.
מכיוון שמדליה כזאת מצריכה תחקור של האירועים שהביאו להענקתה, פטון רצה להימנע מכך, באום קיבל את צלב השירות המצוין אשר הוענק לו באופן אישי על ידי פטון.
קיימת מחלוקת האם פטון ידע כי חתנו מוחזק במחנה, אך רבים במחנה וכן באום מאמינים כך.
יומנים שפטון חשף לציבור מצביעים על כך שהוא לא ידע כי ווטרס במחנה טרם הגעת הכוחות לשם, אך מכתב שכתב לאשתו מיד לאחר שכוח המשימה עזב מצביע אחרת."שלחתי כוח למקום שנמצא 40 מייל מזרחית מהיכן שג'ון [ווטרס] וכ-900 אסירים מוחזקים בו.
כאשר כולם חוץ ממני חשבו שמדובר בסיכון גדול מדי...
אם אאבד את הכוח, יהיה מדובר בתקרית חדשה.
אך לא אאבד אותו." (The Longest Winter, עמוד 207)
גנרל אייזנהאואר נזף בפטון על התקרית.
בעוד פטון הודה בכישלון המשימה, הוא הגן על מעשיו מתוך חשש שהגרמנים הנסוגים יהרגו את אסירי המחנה.
למעט טבח מלמדי במהלך הקרב על הבליטה, הרג אסירים אמריקאים לא היה נפוץ.
לפי פטון הטעות הייתה בשליחת כוח קטן מדי לביצוע המשימה, הוא אמר "אני יכול להגיד שבמהלך כל המערכה באירופה, אני לא יודע על טעויות שעשיתי למעט הכישלון באי שליחת כל פיקוד הקרב לכבוש את המלבורג."
עם זאת, פטון טען כי המשימה האמיתית של הכוח הייתה להסיט את תשומת הלב של הכוח הגרמנים מהתנועה המסיבית של הארמייה השלישית צפונית להמלבורג.
פטון התעקש כי משימה זו הושלמה מכיוון שהסטת הכוחות הגרמנים להמלבורג, גרמה להם לאבד את המעקב אחר כוחות הברית בצפון.
בנוסף כוח באום הטעה את הגרמנים לחשוב כי כוחות הברית יתקפו ממערב במקום התוכנית המקורית שבה תקפו מהצפון.
כוח אלקטרו מֵניע או כמות אנרגיה ליחידת מִטְעָן (בקיצור: כא"ם, באנגלית electromotive force או EMF) הוא העבודה החיצונית שיש להשקיע על יחידת מטען על מנת ליצור הפרש פוטנציאלים בין שני הדקים מנותקים.
הפרש הפוטנציאלים נוצר על ידי הפרדת מטענים חיוביים ושליליים בדרכים שונות.
הכא"ם מסומן לרוב על ידי .
במקור מתח ללא התנגדות פנימית בו נעשית עבודה W על מטען Q שעובר דרכו, הכא"ם הוא: .
לכן במערכת היחידות הבין-לאומית הכא"ם נמדד בוולט (ג'אול חלקי קולון).
אין מדובר בגודל המבטא כוח (הנמדד בניוטון).
בסוללה חשמלית, הכא"ם נוצר על ידי הפרדת מטענים חיוביים משליליים באמצעות תגובה כימית (אלקטרוליזה) עם אלקטרודות אליהן מחוברים ההדקים.
בגנרטור חשמלי, שדה מגנטי שמשתנה בזמן יוצר כא"ם על ידי השראה אלקטרומגנטית, והפרדת המטענים נעשית על ידי זרימת אלקטרונים דרך מוליך שנובעת מפער באנרגיה הפוטנציאלית החשמלית בין ההדקים.
הכא"ם הנוצר על ידי השראה אלקטרומגנטית נקרא כא"ם מושרה.
בתא פוטו-וולטאי, פוטונים מפרידים אלקטרונים מחורים.
במקור כא"מ מנותק, המטענים זורמים בין ההדקים עד למצב שיווי משקל בו השדה החשמלי שנוצר כתוצאה מהפרדת המטענים מפעיל כוח שמבטל בדיוק את הכוח היוצר את הכא"מ:
לכן, מתח ההדקים של מקור כא"ם מנותק יהיה שווה לגודל הכא"ם שלו.
בעת חיבור מקור הכא"ם למעגל סגור יוזרם זרם חשמלי.
כאשר זורם זרם בין ההדקים של המקור, מתח ההדקים יהיה קטן מן הכא"ם בשל ההתנגדות הפנימית של המקור: .
הן הכא"ם והן המתח החשמלי מתארים עבודה ליחידת מטען, אולם אין הם גדלים שקולים.
מתח הוא הפרש בפוטנציאל החשמלי בין שתי נקודות, ומתח ההדקים של מקור כא"ם הוא ההפרש בפוטנציאל החשמלי בין שני ההדקים.
מתח ההדקים שווה לכא"ם רק בתנאי שהמעגל פתוח, ובעת סגירת המעגל שני הגדלים הללו שונים.
ניתן למדוד כא"ם על ידי מדידת מתח ההדקים של המקור בעזרת וולטמטר כאשר הוא מנותק, אך במעגל סגור לא ניתן למדוד ישירות את הכא"ם.
הפרש המתחים לאורך הקפה שלמה סביב המעגל הוא אפס לפי חוקי קירכהוף, אך במעבר דרך מקור כא"ם, נוסף מתח השווה לכא"ם של המקור.
כתוצאה מכך, בעת חיבור וולטמטר לשתי נקודות סמוכות במסלול מוליך בו יש השראה אלקטרומגנטית, המתח שיוצג בוולטמטר יהיה שווה לכא"ם המושרה אם השדה המגנטי המשרה את הכא"ם עובר דרך השטח הכלוא על ידי התיל המחבר את הוולטמטר למוליך, ואפס אחרת.
ב־1801, אלסנדרו וולטה הציג את המונח "force motrice électrique" (בעברית: "כוח מניע חשמלי") כדי לתאר את הגורם הפעיל של סוללה (שהוא המציא בסביבות 1798).
המוכר כיום ככא"ם (כוח אלקטרו מניע).
48 חוקי הכוח הוא ספרם של רוברט גרין ויוסט אלפרס מסוגת העזרה העצמית שיצא לאור בשנת 1998. בספר מובאים חוקים שאמורים ללמד את הקוראים כיצד לצבור כוח, לשמר אותו ולהתגונן מפני מי שמאמללים את חייהם.
גרין ניזון מכמה מהוגי הדעות הפוליטיים המשפיעים ביותר בעולם, כגון ניקולו מקיאוולי, סון דזה וקרל פון קלאוזביץ, ומבודד מהגותם את הנקודות החשובות ביותר הקשורות לכוח.
הספר פופולרי מאוד בקרב אסירים אמריקאים גם למעלה מעשור לאחר פרסומו.
לעולם אל תראו עליונות על הממונים עליכם.
לעולם אל תבטחו בחברים יתר על המידה, למדו כיצד לנצל אויבים ולהפוך אותם לחבר.
כל-כך הרבה תלוי במוניטין שלכם - שימרו עליהם על כל צעד ושעל.
משכו תשומת לב, בכל מחיר.
תנו לאחרים לעשות את העבודה בשבילכם, אבל תמיד קחו לעצמכם את הקרדיט.
עשו הכול כדי שאחרים יבואו אליכם - השתמשו בפיתיון אם הדבר הכרחי.
נצחו באמצעות מעשים, ולעולם לא בוויכוחים.
אל תתחברו לאומללים ולחסרי מזל.
למדו ליצור תלות של אנשים בכם.
השתמשו בכנות ונדיבות לב בסלקטיביות כדי לפרוק את נשקו של היריב.
כשאתם מבקשים עזרה, פנו לאינטרס האישי של אנשים, ולעולם לא לרחמיהם או להכרת התודה שלהם.
העמידו פני חברים, פעלו כמרגלים.
כתשו את אויבכם עד דק.
היעדרותכם תגביר את הכבוד וההערכה כלפיכם.
החזיקו אנשים במתח: טפחו אווירה שבה אתם לא-צפויים.
אל תבנו מבצרים כדי להגן על עצמכם - הבידוד מסוכן.
דעו עם מי יש לכם עסק - אל תפגעו באנשים הלא-נכונים.
כדי להתגבר על טיפש עליכם להיראות יותר טיפשים ממנו.
השתמשו בטקטיקת הכניעה: הפכו חולשה לכוח.
שחקו את תפקיד איש החצר המושלם.
שחקו בצורך של אנשים להאמין כדי שילכו אחריכם ויסגדו לכם.
היו נחושים כשאתם מתחילים לפעול.
תתכננו הכול, עד הפרט האחרון.
עשו רושם שאתם מגיעים להישגים בלי להתאמץ.
שלטו באפשרויות: הביאו את האחרים לשחק בקלפים שאתם מחלקים.
חשפו את החולשה שבכל אדם.
היו מלכותיים בדרככם האישית: התנהגו כמו מלכים כדי שיתייחסו אליכם כמו למלכים.
למדו את אמנות תכנון הזמן.
התייחסו בבוז לדברים שאינכם יכולים להשיג: התעלמות מהם היא הנקמה הטובה ביותר.
חשבו מה שתרצו, אבל התנהגו כמו כולם.
עוררו סערה כדי להצליח בדיג.
אל תיכנסו לנעליהם של אנשים גדולים.
הכו ברועה, והעדר יתפזר לכל עבר.
עבדו על לבם ומוחם של אנשים.
הרגיעו והרגיזו בעזרת אפקט המראה.
הטיפו לצורך בשינוי, אך לעולם אל תשנו יותר מדי בבת-אחת.
לעולם אל תיראו מושלמים מדי.
אל תחרגו מעבר לקו הגמר שאליו שאפתם; עליכם ללמוד מתי לעצור לאחר ניצחונכם.
גרין משתמש באנקדוטות, בציטוטים ובסימוכין מדמויות היסטוריות ואומני תככים כגון בלטסר גרסיאן, טקיטוס, פלוטרכוס, מישל דה מונטן, הרודוטוס, איזופוס, לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, שארל-מוריס דה טליראן, אוטו פון ביסמרק, קתרינה הגדולה, מאו דזה-דונג, היילה סלאסי על מנת להמחיש את השימוש של החוקים בעולם האמיתי.
גרין גם משתמש לעיתים קרובות בהשקפה לא-מוסרית, ומשאיר את הקוראים לשקול את ההשלכות המוסריות של החוקים.
כַּוַּת כְּנִיסָה או מנהול (מאנגלית: Manhole) הוא פתחו העליון של תא שירות, המאפשר גישה למערכות תשתית וצנרת ציבוריות תת-קרקעיות כגון מים, ביוב, חשמל, גז וטלפון.
מקור השם בביטוי האנגלי Man Hole (בעברית – פתח (או חור) עבור אדם), המכוון לכך שממדיו של הפתח מצומצמים ומתאימים לא פעם רק למעבר אדם אחד דרכו מדי פעם.
מתחת לכוות הכניסה, על פני קיר התא, מותקן בדרך כלל סולם, המאפשר לעובר דרך כוות הכניסה ירידה אל תוך תא השירות.
כוות כניסה ממוקם בגובה פני הקרקע והוא נפוץ במיוחד בשטחים עירוניים, בכבישים ובמדרכות.
הוא נפוץ פחות בשטחים פתוחים, שבהם תשתיות החשמל והטלפון מותקנות בחלקן על גבי עמודים ולא מתחת לפני הקרקע.
פתח כוות הכניסה מכוסה על ידי מכסה עגול (לעיתים - ריבוע או מלבן), העשוי ממתכת או מבטון יצוק, שממדיו גדולים במקצת מממדי הפתח שהוא סוגר והוא נח על שולי פתח זה.
שימוש בפתח ומכסה עגולים מונע ביתר קלות את נפילת המכסה לתוך הפתח.
המכסה מיועד למנוע נפילה של הולכי רגל דרך כוות הכניסה, או כניסה דרכו של אנשים בלתי מורשים לתוך התא שתחתיו.
משקלו של המכסה הוא גדול בדרך כלל, בשל החומרים שמהם הוא עשוי וכן על מנת להבטיח שלא יזוז ממקומו, בפרט בעת תנועת בני אדם ומכוניות על פניו.
מותקנים בו בדרך כלל תפס או חורים (כאשר הוא יצוק מתכת), המספקים נקודות אחיזה להרמתו באמצעות מוט ולולאה בקצהו.
לעיתים חרותים או יצוקים עליו סמלי הרשות המקומית שבשטחה הוא נמצא או החברה המתפעלת את מערכת התשתית שהוא חלק ממנה.
כוח אוסטרלי, מכונה פֶּרֶנְטִי (שם מדעי: Varanus giganteus) הוא מין של לטאת כוח גדולה החיה בצפון מערב ובמרכז אוסטרליה והיא הלטאה הגדולה ביותר ביבשת זו.
הכוח הוא לטאה גדולה מאוד והגדולה באוסטרליה.
אורכה יכול להגיע עד 2.5 מטר ומשקלה ל-15 ק"ג בממוצע, כשהמרבי יכול לעלות על 20 ק"ג.
למרות גודלה היא זריזה מאוד.
מבנה גופה צר, עורה מכוסה בכתמים צהובים על רקע כהה.
הלטאה אינה נצפית רבות באוסטרליה היות שהיא מסתתרת מאנשים.
במידה וחשה איום היא בורחת במהירות או חופרת מחילה או מטפסת על עץ כדי להימלט.
במפגש מול טורף היא יכולה לנפח את צווארה ולהשמיע קולות המבריחים את תוקפה, אחרת היא משתמשת בזנבה, טפריה ושיניה החדות להגנה.
הלטאה אוכלת בעיקר מזון מן החי האוסטרלי, בהתאם לגודלה: הקטנים יצודו חרקים, לטאות, צפרדעים, דגים, יונקים קטנים וציפורים.
ככל שהם גדלים הם יכולים לצוד טרף גדול יותר כמו קנגורו קטנים או וומבטים וכן אמו צעירים.
הטרף נתפס ומומת על ידי הטפרים או השיניים החדות או על ידי הארס של הלטאה.
לאחר שאכלה היא יכולה לצום זמן רב במדבריות הקשים של אוסטרליה.
כוח אורנט (שם מדעי: Varanus ornatus) הוא מין של כוח החיה באפריקה שמדרום לסהרה.
בעבר נחשב לתת-מין של כוח הנילוס וגם היום הוא נתון לוויכוח על סיווגו.
כוח זה מזכיר מאוד את כוח הנילוס הגדול ממנו והוא מגיע לאורך 1.7-1.6 מטרים בממוצע (הארוכים שבהם מגיעים לאורך שני מטרים).
צבעו מירוק זית עד לשחור ועליו פסים צהובים וגם הבטן צהובה.
הזנב והצוואר שריריים ואפורים יותר משאר הגוף, והם עוזרים לכוח לנוע במהירות.
הוא גם שחיין ומטפס די טוב.
הלסתות מוארכות ובעלי שיניים חדות וכן הלשון ארוכה.
כוחים אלה יכולים לחיות שנים רבות בשבי.
הוא חי ביערות, ביצות וביצות מנגרובים במערב ומרכז אפריקה במדינות: גינאה, סיירה לאון, ליבריה, גאנה, ניגריה, קמרון, גינאה המשוונית, גבון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובנין.
קיים קושי להבדיל בינו לבין כוח הנילוס.
עם זאת, הוא כהה וקטן ממנו, וגם נפוץ הרבה פחות.
לא ידוע מה מצב שימורו של הכוח אך הוא נפגע מציד, סחר למטרות גידול וכריתת היערות בהם הוא חי.
כוח ארגוס (שם מדעי: Varanus panoptes) הוא מין של כוח ממשפחת הכוחיים המצוי בצפון אוסטרליה ובגינאה החדשה.
בעוד הזכרים גדולים לאורך של 120-140 ס"מ, הנקבות קטנות מהם ואורכן רק 90 ס"מ בממוצע.
אלו יצורים מוארכים המזכירים את כוח החולות המצוי באותו אזור כשלשניי המינים עור צהוב עם ראש אפור ופסים במגוון צבעים התלוי באזור מחייתם.
כוח זה נוטה לשכון על הקרקע ולא לטפס על עצים והוא שוכן במגוון בתי חיות ברחבי אוסטרליה וגינאה החדשה.
הוא יודע לחפור מאורות באדמה וגם שחיין טוב ויודע לעמוד על שתיים כדי לקבל מבט טוב יותר על סביבתו.
הכוח הוא צייד המחפש יצורים קטנים לרבות דגים, סרטנים, חרקים, עופות ויונקים קטנים, זוחלים אחרים ואפילו לטאות כוח אחרות.
הכוחים נפגעים מהתפשטותה של קרפדת הקנים, שפלשה לאוסטרליה והיא מרעילה את הלטאות באכילתם אותה.
במקומות מסוימים נפגעו כ-90% מהכוחים באזור בגלל הקרפדה.
כוח אכיפת החוק של איראן (בפרסית: فرماندهی انتظامی جمهوری اسلامی ایران) הוא כוח המשטרה באיראן.
נוסד בתחילת 1992 על ידי מיזוג של השהרבאני (פרסית: شهربانی) הז'נדרמיה האיראנית (פרסית: ژاندارمری دولتی) וועדות המהפכה האסלאמיות (פרסית: کمیتههای انقلاب اسلامی) לכדי כוח מאוחד.
הכח כולל מספר יחידות לרבות יחידת משמר גבול ומצוי תחת השליטה של משרד הפנים.
לאחר המהפכה האיראנית בשנת 1979, שני ארגוני השיטור המרכזיים, הז'נדרמיה והמשטרה הלאומית (שהרבאני) עברו ארגון מחדש.
מנהיגי הרפובליקה האסלאמית שזה עתה קמה מינו במהירות את הז'נדרמיה וקציני משטרה הנאמנים למהפכה כדי להחיות ולארגן מחדש את שני הגופים תחת הרפובליקה האסלאמית.
לפחות שבעה קצינים קיבלו את הובלת המשטרה הלאומית בין השנים 1979 ל-1983. אל"ם ח'ליל סמימי, מונה בשנת 1983 על ידי עלי אכבר נאטק-נורי, שר הפנים בשעתו, אשר נזקף לזכותו ארגון מחדש של המשטרה הלאומית על פי ההנחיות האסלאמיות של ה-IRP.
שבעה מינויים בוצעו בין 1979 ל-1986, מה שהוביל לארגון מחדש מלא.
זאת בנוסף לתא"ל אחמד מוחקקי, המפקד בתקופה הרפובליקנית המוקדמת שהוצא להורג בסוף קיץ 1980 וחמישה קולונלים שטוהרו.
אל"ם עלי קוצ'קזאדה מילא תפקיד מרכזי בארגון מחדש וחיזוק הז'נדרמיה לאחר קריסתה הקרובה בתקופה המהפכנית המוקדמת.
המפקד בשנת 1987, אל"ם מוחמד סוהראבי, כיהן בתפקיד זה מאז פברואר 1985 והיה הקצין הבכיר הראשון שעלה מהשורות.
החל משנת 1987, המשטרה הלאומית והז'נדרמיה שיקפו את האידאולוגיה של המדינה.
למרות פעולות הביטחון הפנימיות היקרות שלהם, תפקידי שני הגופים הוגבלו על ידי ההשפעה הגוברת של משמרות המהפכה, ובפרט בסיג'.
הז'נדרמיה פורקה בשנת 1991 יחד עם ועדות המשטרה הלאומית והמהפכה האסלאמית.
כל שלושת הארגונים הללו מוזגים לכוח אכיפת החוק של ימינו.
המשטרה הלאומית של איראן פעלה עם כ-200,000 שוטרים בשנת 1979. המשטרה הלאומית הייתה גם תחת משרד הפנים, ותחומי האחריות שלה כללו את כל הערים בהן יותר מ-5,000 תושבים, לפחות 20 אחוז מהאוכלוסייה.
בנוסף המשטרה הלאומית הייתה אחראית על נוהלי דרכון והגירה, הנפקה ובקרה של תעודות זיהוי של אזרחים, רישוי ורישום נהיגה ורכב, ושיטור ברכבות ושדות תעופה.
חלק מתפקידיהם נקלטו במשרד משמרות המהפכה האסלאמית בשנים הראשונות לאחר המהפכה, ושיתוף הפעולה בין שני כוחות אלו נראה נרחב.
ראש כוח אכיפת החוק של איראן מאז שנת 2015 הוא חוסיין אשתר.
בעקבות פעילות הדיכוי האלימה של כוח אכיפת החוק של איראן את ההפגנות באיראן (2019–2020) וההפגנות באיראן (2022), ובפרט פרשת מותה של מהסא אמיני הטילו ארצות הברית ובריטניה סנקציות נגד בכירים בכוח אכיפת החוק.
כוח G הוא סרט הרפתקאות קומי אמריקאי שהופק על ידי סרטי ג'רי ברוקהיימר וחברת וולט דיסני.
את הסרט ביים הויט ייטמן והפיק אותו ג'רי ברוקהיימר, על פי תסריט של הויט ייטמן ודייוויד פ.י.
בסרט מככבים זאק גאליפנאקיס, ביל ניי, קלי גרנר וויל ארנט ודיבבו בו סם רוקוול, טרייסי מורגן, פנלופה קרוז, ג'ון פאברו, ניקולס קייג' וסטיב בושמי.
הסרט הופץ בבתי הקולנוע על ידי סרטי אולפני וולט דיסני, כאשר הוא הוקרן לראשונה בארצות הברית ב-24 ביולי 2009, ובישראל בדיבוב עברי ב-12 באוגוסט באותה שנה.
"כוח G" היא יחידה המורכבת מחבורת שרקנים חמושים בטכנולוגיה מתקדמת מאוד אשר הוסבה ליחידת מרגלי עילית המגלה כי גורל העולם כולו מונח בהם.
בראש היחידה עומד המפקד דרווין כשלצדו בצוות שלו בלאסטר, מומחה לנשקים, חוארז, חזירת ים אשר מומחית באמנויות הלחימה.
מוץ' הזבוב, הממונה על איסוף המידע, וספקלס החפרפר, מומחה במחשבים ואחראי על המודיעין.
באותו הזמן דרווין מתמודד עם מציאת אחיו האבוד, הארלי.
סם רוקוול - דרווין, שרקן, המנהיג של יחידת "כוח G".
טרייסי מורגן - בלאסטר, שרקן, מומחה נשקים ביחידת"כוח G", מאוהב בחוארז.
מורגן דיבב גם את שלושת העכברונים.
פנלופה קרוז - חוארז, שרקנית, הלוחמת של יחידת "כוח G", מדברת במבטא ספרדי.
ג'ון פאברו - הארלי, שרקן, אחיו האבוד של הארלי.
ניקולס קייג' - ספקלס, חפרפרת ככובת אף, המוח של "כוח G".
סטיב בושמי - באקי, אוגר זהוב, בטעות קוראים לו חמוס, חבר של שלושת העכברונים.
די בראדלי בייקר - מוץ', זבוב, חבר ב"כוח G"
זאק גאליפנאקיס - בן קנדל, מדען וחבר ביחידת "כוח G"
ביל ניי - לאונרד סייבר, סוחר נשקים לשעבר וחבר בתעשיית סייברלינג
ויל ארנט - הסוכן קיפ קיליאן, מפקד ב- FBI אשר נועד ללכוד את "כוח G"
קלי גרנר - מרסי, יד ימינו של בן אשר עוזרת ליחידת "כוח G" להתחמק מה-FBI
טיילר פטריק ג'ונס - קונור
ג'ק קונלי - סוכן מיוחד דייוויד טריגסטאד
גבריאל קסיוס - סוכן מיוחד קרטר
אוהד שחר - לאונרד סייבר
מיכה אוזין סליאן - קרטר
גל שמי - קונור גודמן
יהלי מרגלית טופול - פני גודמן
אברהם סלקטר - סבא גודמן
שמיל בן ארי - מנהל ביטחון
למרות ההכנסות, אתר Rotten Tomatoes נתנו לסרט 22% מתוך 126 ביקורות עם ממוצע של 4.43/10. אתר Metacritic נתן לסרט ממוצע של 41 מתוך 100, המבוססות על 19 ביקורות.
רוג'ר איברט בשיקגו סאן-טיימס נתן לסרט 2.5 מתוך 4 כוכבים.
כוח 333 הייתה יחידה צבאית מיוחדת המכונה גם הכוח המיוחד למלחמה בסמים, שהיה אחראי לתחום המלחמה בסמים באפגניסטן.
היא נוסדה בסוף 2003 עם הכשרה וסיוע של יועצים בריטים.
היחידה מבצעת משימות של אכיפת חוקי סמים באזורים נידחים במדינה נגד מטרות בעלות ערך גבוה כמו מעבדות ייצור סמים.
הכוחות המזוינים של ארצות הברית סיפקו ליחידה תמיכה מודיעינית.
היחידה פעלה בכפיפות למשרד הפנים האפגני.
כל פעילותה אושרה על ידי הנשיא ושר הפנים.
פעלה באופן קבוע עם מנהל אכיפת הסמים האמריקאי בפשיטות ותפסה מאות טונות של סמים אסורים.
בקיץ 2021 פורקה, עם השתלטות הטליבאן על המדינה.
כוח, הידוע גם בשמות עוצמה, עוז רוח ותאווה, הוא קלף מספר 11 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט (בחלק מהחפיסות מספרו הוא 8).
מתאר בדרך כלל בחורה המכניעה אריה או נחש או שוברת עמוד.
לעיתים היא מוחלפת בהרקלס והאריה הנמאי.
כמו אצל הקוסם גם הדמות חובשת כובע דמוי כתר או שמעליה סימן האינסוף.
הקלף מייצג את המידה הטובה אומץ לב או גבורה מבין שבע המידות הטובות, התגברות על מאמצים וקשיים בעזרת עוצמה פנימית, ניסיון חיים, חכמה, כוחות מנטליים, שליטה רגשית ואיפוק.
לפי ארתור אדוארד וייט, קלף הכוח מסמל עוצמה, אנרגיה, עשייה והצלחה.
לפי אליפז לוי, הקלף משויך לאות העברית כ'.
לתפיסת השחר המוזהב, הקלף משויך לאות ט', המייצגת את היותו של טיבם הטוב של האל ובריאתו.
לאות ט' צורה של נחשה המגנה על ביציה, ומייצגת את הנחש גם כיצר מיני מפתה, וגם כמתועל לאימהות, הזנה, והגנה.
הקלף מותאם גם למזל אריה, מזל אש המייצג יצר ויצירתיות, אך גם מלכות והנהגה.
כוח 13 הוא ספר ישראלי שכתבו הסופרת והעיתונאית סמדר שיר, וראש מכון ש"י ללימודי היהדות באוניברסיטת בר-אילן אבי רט.
דניאל נער חילוני כבן 12 חולם לחגוג את בר המצווה שלו בטיסה ליורו דיסני בצרפת.
כשמבין שמצפים ממנו שיניח תפילין בבר מצווה הוא מחליט לפרוש לחדרו במהלך חגיגות יום ההולדת ה-12 שלו.
דניאל לא מצליח להירדם ולפתע איש מזוקן לבוש חבוש בקסדה נוחת על עץ התאנה הצומח מול חדרו, דניאל צובט את עצמו שהוא אינו חולם וביום המחרת מגלה בחדרו מזכרת, סרגל זמן זוהר.
בסוף השנה דניאל מחליט לבסוף להניח תפילין.
עליית אעלה בתמר שנת 1881
אוניית המעפילים "אקסודוס" שנת 1947
מלחמת יום כיפור שנת 1973
בפיזיקה, כוח אנטרופי הפועל במערכת הוא תופעה מתהווה (emergent phenomenon) הנוצרת כתוצאה מנטייתה הסטטיסטית של המערכת כולה להגדיל את האנטרופיה שלה, במקום כתוצאה מכוח ספציפי הפועל בסקלה האטומית.
בצבר הקנוני, הכוח האנטרופי המקושר למצב מקרוסקופי מסוים הוא:
כאשר היא הטמפרטורה, היא האנטרופיה המקושרת למצב המקרוסקופי (דרך נוסחת האנטרופיה של בולצמן), ו- הוא המצב המקרוסקופי הנוכחי.
האנרגיה הפנימית של גז אידיאלי תלויה רק בטמפרטורה שלו, ולא בנפח של כלי הקיבול התוחם אותו, כך שזהו לא אפקט אנרגטי שנוטה להגדיל את נפח כלי הקיבול כמו שלחץ גז עושה.
פירוש הדבר שללחץ של גז אידיאלי יש מקור אנטרופי.
מהו מקורו של כוח אנטרופי כזה?
התשובה הכללית ביותר היא שההשפעה של הפלקטואציות התרמיות נוטה להביא מערכת תרמודינמית למצב מקרוסקופי התואם למספר מקסימלי של מצבים מיקרוסקופיים הנותנים אותו מצב מקרוסקופי.
במילים אחרות, הפלקטואציות התרמיות נוטות להביא מערכת למצב המקרוסקופי בעל האנטרופיה המרבית בו היא יכולה להימצא.
במקרה של גז אידיאלי, ככל שהגז מגדיל את נפחו מספר המצבים הזמינים לאטומי הגז במרחב הפאזה גדל, כך שהאנטרופיה גדלה.
הגישה האנטרופית לתנועה בראונית הוצעה לראשונה על ידי R.
ניומן גזר את הכוח האנטרופי הפועל על חלקיק המבצע תנועה בראונית תלת-ממדית בעזרת משוואת בולצמן, ותיאר את הכוח הזה כ"כוח מניע דיפוזי" או "כוח רדיאלי".
במאמרו, שלוש מערכות מובאות כדוגמה למערכות בהן מופיע כוח כזה:
מערכת אלקטרוסטטית של מלח מותך.
דוגמה סטנדרטית לכוח אנטרופי היא האלסטיות של מולקולת פולימר בעלת אופן קיפול חופשי.
בעבור שרשרת אידיאלית, מקסום האנטרופיה שלו פירושה הקטנת המרחק בין שני הקצוות החופשיים שלה.
כתוצאה מכך, כוח שנוטה להקריס את השרשרת פועל דרך השרשרת בין שני קצוותיה החופשיים.
כוח אנטרופי זה פרופורציונלי למרחק בין הקצוות.
לכוח האנטרופי של שרשרת פולימר יש מקור מכני ברור והוא ניתן לחישוב באמצעות דינמיקה לגראנז'ית מאולצת.
בפולימרים ביולוגיים, נדמה שקיימת זיקה טבעית בין כוח אנטרופי לתפקיד.
לדוגמה, מקטעים פוליפפטידים לא מסודרים – בהקשר של אזורים מקופלים של אותה שרשרת פוליפפטידית – הודגמו במחקרים כמייצרים כוח אנטרופי שלו חשיבות תפקודית.
דוגמה אחרת לכוח אנטרופי עולה במסגרת האפקט ההידרופובי.
בטמפרטורת החדר, הוא נובע בחלקו מאובדן האנטרופיה של הרשת התלת-ממדית של מולקולות מים כאשר הן באות במגע עם חומרים מומסים.
כֹּחַ אֲחִיזָה - הכוח אשר מופעל על ידי כף היד על משטח אחיזה, ידית או עצם כלשהו.
כוח זה מופעל למטרות שונות, כולל משיכת או דחיפת עצמים, אך גם למטרות חברתיות כגון ברכת שלום באמצעות לחיצת יד.
קיימת הבחנה בין אחיזת כוח (power-grip) לבין אחיזת דיוק (precision-handling), כאשר אחיזת כוח מיועדת לתפעול יעיל במרחב של העצם האחוז ביד, בעוד שאחיזת דיוק מאפשרת לתפעול עדין של עצם סביב מערכת הצירים שלו-עצמו.
הבחנה זו נתמכת על ידי ממצאים מדימות מוחי.
הבחנה נוספת קיימת ביחס לשליטה המודעת על כוח האחיזה.
על פי הבחנה זו, לכוח האחיזה קיימים רכיב רצוני ורכיב אוטומטי, שאינו רצוני, כאשר שני הרכיבים פועלים באופן עצמאי זה מזה.
כוח האחיזה מושפע מגורמים שונים באדם, כולל הבדלים בין-אישיים (כגון מין, גיל, יד דומיננטית) וגורמים תלויי מצב (כגון חשיפה לגירויים שונים, עומס קוגניטיבי ודחק).
כוח האחיזה משמש כמדד לכוח גופני בבעלי חיים ובאדם.
משמעותי במיוחד עבור ספורטאים בתחומים שונים, כגון טיפוס, הרמת משקולות וסייף, כמו גם עבור אמנויות לחימה ועבור עבודה עם כלי יד.
להבדלים בין-אישיים יש השפעה מכרעת על כוח האחיזה בבני אדם.
בין גורמים אלה נכללים מין, גיל ויד דומיננטית.
בדיקות של התפלגות כוח האחיזה המרבי באוכלוסייה הכללית גילו דפוסים של פונקציה מעריכית יורדת לאורך זמן הלחיצה.
במחקרים אשר בדקו את התפלגות כוח האחיזה בקרב אוכלוסיות רבות ברחבי העולם נמצאה התפלגות נורמלית (סיכום המחקרים בטבלה).
כוח אחיזה המרבי אצל גברים גדול יותר מאשר אצל נשים, מעבר לקוטר הידית ומעבר לגיל.
נמצא כי כוח האחיזה המרבי, בכל אחת מהידיים, עולה עם הגיל עד לשיא סביב גילאי ה-30, אז מתחיל כוח האחיזה להחלש בהדרגה, עבור נשים וגברים כאחד.
לדומיננטיות של היד יש השפעה על היחס בין כוח האחיזה המרבי בין היד הדומיננטית לבין היד שאינה דומיננטית.
לבעלי יד ימין דומיננטית יתרון של כ-10% בכוח האחיזה ביד ימין ביחס ליד שמאל, אולם בקרב בעלי יד שמאל דומיננטית אין הבדל בכוח האחיזה המרבי בין שתי הידיים.
מגוון גורמים חיצוניים לאדם נמצאו כבעלי פוטנציאל השפעה על כוח האחיזה.
בין גורמים אלה נכללים גורמים הקשורים בעבודה באמצעות הידיים, פעולות הטרמה וכן משוב חזותי ועידוד.
בנוסף, נמצאה השפעה על כוח האחיזה למצבים קוגניטיביים-רגשיים שונים ובייחוד לעומס קוגניטיבי ולדחק.
להטרמה מסוגים שונים נמצאה השפעה על כוח האחיזה, כולל הטרמה של צבע (כולל השפעה של רמת הבהירות), מוזיקה (ממריצה / מרדימה) והצגת מספר.
עבודה באמצעות כלים ואמצעים אחרים אשר נאחזים באמצעות הידיים מושפעת מכוח האחיזה, אך גם משפיעה עליו.
עטיית כפפות עבודה מפחיתה את כוח האחיזה המרבי בכ-10%-29%.
משימות חזרתיות (אשר מאפיינות עבודה בעזרת כלים באחיזה ידנית) מפחיתות את כוח האחיזה.
לקוטר הידית ישנה השפעה על כוח האחיזה, אך אין הסכמה בנוגע לקוטר האופטימלי להפקת כוח האחיזה המרבי, כאשר טווח הקטרים נע בין 1.25 ס"מ ל־3.81 ס"מ.
ממצאים מעידים על קשר בצורת U הפוך ביחס בין קוטר הידית ואורך כף היד, כאשר כוח האחיזה המרבי נמדד על גבי ידית בקוטר שגודלו 17.9% מאורך כף היד של האדם.
שינויים ביוכימיים עשויים להשפיע על כוח האחיזה.
בין שינויים אלה נמנים מתן טסטוסטרון (אשר מגביר כוח אחיזה אצל גברים), עוררות מינית (אשר מקטינה כוח אחיזה אצל גברים), ועוררות בעת התכוננות לפעולה (אשר מגבירה כוח אחיזה אצל שחיינים).
עם זאת, בניגוד למצופה, לא נמצאו ראיות להשפעת קפאין על כוח האחיזה.
לעומס קוגניטיבי וללחץ פסיכולוגי (דחק) יש השפעה על כוח האחיזה.
ממצאים ממחקרים נוירוארגונומיים ופסיכופיזיולוגיים בסביבות שונות ותוך כדי ביצוע משימות מגוונות מעידים על קשר זה (המחקרים הרלוונטיים מופיעים בטבלה), אשר מניח את הבסיס המדעי למדד פיזיולוגי-התנהגותי לדחק ולעומס קוגניטיבי על פי כוח האחיזה.
ישנו קשר בין כוח האחיזה לבין הביצוע במשימות שונות אשר מצריכות אחיזה ידנית.
בחתירה, מתוך שמונה ממדי כוח גופני, נמצא מתאם רק בין כוח האחיזה לבין הביצוע במשימה.
הפעלה ממושכת של כוח האחיזה גורמת לירידה זמנית בטווח התנועה האפשרי של שורש כף היד והזרוע, אשר עלולה להוביל לירידה בביצועים במשימות פסיכומוטוריות מורכבות.
עם זאת, במטלות של עקיבה אחר מטרה נמצא קשר חיובי בין הביצוע לבין כוח האחיזה.
שימוש במידע על רמת הדחק, על פי מדידת כוח האחיזה, נמצא כיעיל בשיפור ביצועי למידה, כיישום בתחום האוטומציה האדפטיבית.
כוורת – נתתי לה חיי היא סדרת דוקו תיעודית בת שלושה פרקים, ששודרה החל מ-15 במרץ 2025 בכאן 11 ובפלטפורמת כאן BOX.
הסדרה מתמקדת בלהקת כוורת, אחת הלהקות המשפיעות במוזיקה הישראלית, ומציגה לראשונה עדויות אישיות וקטעי ארכיון נדירים של חברי הלהקה: דני סנדרסון, גידי גוב, אפרים שמיר, אלון אולארצ'יק, מאיר (פוגי) פניגשטיין, יוני רכטר, וכן יצחק קלפטר (בקטעים מוקלטים בלבד).
הסדרה מתחקה אחר סיפור הלהקה מראשיתה בלהקת הנח"ל, דרך סכסוכיה, התפרקותה והאיחודים המאוחרים שלה.
הסדרה כוללת חומרים נדירים וחדשים, לצד שיחות עומק עם חברי הלהקה, המספרים על חייהם, על הרגעים המכריעים בקריירה ועל הקשיים האישיים.
יואב קוטנר, שדרן מוזיקה ואוצר תרבות, הוא המפיק והמנחה של הסדרה לצד יהונתן אברהמי ואבידע לבני.
קוטנר מופיע גם כדמות מרכזית בסדרה, ומשמש כפריזמה דרכה הסיפור מסופר.
קשרו ללהקה נעוץ בטראומה אישית לאחר תאונת סקי שגרמה לו לאובדן זיכרון, וסדרה זו מהווה עבורו דרך להחזיר את הזיכרון לתרבות הישראלית.
הסדרה משלבת קטעי ארכיון, הקלטות נדירות, שחזור רגעים היסטוריים וראיונות עומק עם חברי הלהקה.
בשלושת הפרקים מוצגים שלבי עלייתה המקצועית והתפוררותה של הלהקה, כולל השתתפות באירוויזיון, ניסיונות לפיתוח קריירה בארצות הברית, והרקע החברתי-תרבותי בו פעלה.
הסדרה עוררה עניין מחודש בלהקת כוורת בישראל, עם עלייה במכירות האלבומים וקריאות לחזרות והופעות של חברי הלהקה בעקבותיה.
מבקרי תרבות שיבחו את עומקה והצלחתה לשלב בין חומרים נדירים לנרטיב אישי מרגש, אך היו גם ביקורות על נוכחותו הדומיננטית של קוטנר, שהייתה לעיתים על חשבון חברי הלהקה עצמם
רגע לפני הפריצה – ליל מלחמת יום כיפור
הנסיקה בעקבות המלחמה, אירוויזיון, סימני השבר
ניסיון לפרוץ בשוק האמריקאי – הכישלון הגורלי
כוח אקשן היא סדרת טלוויזיה קנדית מונפשת שנוצרה על ידי ויליאם ג'קסון הרפר, והופקה על ידי נטפליקס ו-OddBot Animation.
הסדרה עלתה לראשונה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-4 בינואר 2022 (כולל בדיבוב העברי).
הסדרה חודשה לעונה שנייה שעלתה ב-6 ביוני 2022. לסדרה יצא ספיישל אחד לכבוד חג המולד שעלה לראשונה ב-28 בנובמבר 2022. הסדרה בת שתי עונות ו-16 פרקים.
עם נשמה טובה, מוח חריף וכוחות-על, הילדים הנועזים מאקדמיית האקשן משתפים פעולה כדי להילחם ברעים – ואפילו להוציא מהם את הטוב שחבוי בהם!
טרינה – מנהיגת צוות "כוח האקשן" ושולטת בצמחים/פרחים.
הצבע שלה הוא ירוק והסמל שלה בצורת פרח.
היא משתמשת ב"מגן כוח-על", שמאפשר לה להצמיח גפנים לתנופה או לתפיסה.
הכוחות שלה משתדרגים בפרק הסיום של עונה 2, שבו היא מקבלת יכולת ליצור כלובי גפנים ולדבר עם צמחים/פרחים.
וואטס – ילד עם יכולות חשמליות.
הצבע שלו הוא כחול והסמל שלו הוא זוג ברקי חשמל.
הוא הילד הכי קופצני וחסר סבלנות בצוות, יש לו מהירות-על ותעופה.
ראן – ילדה שאוהבת ויודעת לדבר עם בעלי חיים.
הצבע שלה הוא צהוב והסמל שלה הוא טביעת כף של חתול.
היא הכי אמפתית בצוות, והיא משתמשת לעיתים קרובות ביכולות שלה, כמו תעופת פרפר, כוח של דוב קוטב, ריח של שועל, הגנה של תנין, גודל זעיר של עכבר ומהירות של ברדלס.
קליי – ילד שיש לו כוחות של פלזמה ושדות כוח.
הצבע שלו הוא אדום והסמל שלו בצורת שמש.
הוא פציפיסט והכי שקט בצוות, והגוף שלו מורכב מצורת פלזמה שמאפשרת לו לשנות צורה.
בנוסף, הוא יכול לראות מבעד לדברים בעזרת "ראיית הפלזמה" שלו.
מר ארנסטו – המדריך הבוגר של "כוח האקשן" וגם מייסד את אקדמיית האקשן.
הוא המדריך הסבלני והטוב באקדמיה וגם המנטור של כוח האקשן.
אף על פי שאין לו כוחות-על, מר ארנסטו אמפתי כלפי הנבלים ומספק לצוות את כל התמיכה והחוכמה שהם צריכים כדי להציל את המצב.
טדי סופר לקחן – הוא הגיע ממשפחה פושעת, שמתה על לגנוב דברים.
כמו שהשם שלו רומז, הוא תמיד מסתבך כי הוא מנסה לקחת דברים שלא שייכים לו.
בדרך כלל הוא שולח את הצבא שלו, צעצועים בעלי תודעה, שיעבדו בשבילו.
הוא הנבל שמופיע הכי הרבה בסדרה.
גיימרית – נבלית ששולטת במשחק וידאו אמיתי ומסוכן ברמות.
הדיבוב העברי בוים על ידי גבי אלון ונועה ברוך, והופק על ידי אפרת אולמן וגליה הרטמן.
בנוסף, השתתפו בדיבוב העברי גם: גאיה הכהן, מלודיה אלפרן, לולה קרייזמן, גליה הרטמן ואוולין גניס.
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקוריתשידור ראשוןשידור אחרון1104 בינואר 2022266 ביוני 2022ספיישלים128 בנובמבר 2022
מספר הספיישלשם הספיישל בעבריתשם הספיישל באנגליתתאריך שידור מקורי1כוח אקשן מציל את חג המולדThe Action Pack Saves Christmas28 בנובמבר 2022
הסדרה עלתה לראשונה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-4 בינואר 2022 בכל העולם (כולל בדיבוב העברי).
הטריילר לסדרה יצא לראשונה ב-7 בדצמבר 2021.
כוח אוריה (יחידה 2640) הוא כוח צבאי המפעיל ציוד מכני הנדסי (צמ"ה), ומורכב ממפעילי באגרים (מחפרים).
כוח זה פועל תחת אוגדת עזה, ועוסק בהריסה של תשתיות ומבנים בדרום רצועת עזה במסגרת מלחמת חרבות ברזל.
תחת מטריית הכוח פועלים חיילי צה"ל במילואים יחד עם אזרחים וקבלנים פרטיים, המקבלים שכר על עבודתם.
הוא משתמש בכלי D9 צה"ליים ובדחפורים פרטיים.
הכוח דינמי, ופועל ללא רישום וללא משימות משרשרת הפיקוד.
במקום זאת, הוא מתקשר ישירות עם מפקדי החטיבות והגדודים בשטח ופועל יחד עם הכוחות באופן עצמאי, לעתים אף בשטחי לחימה לא מטוהרים.
הכוח הוקם באוקטובר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, ביוזמת אוריה לוברבאום.
המהלך נולד לבקשת אוגדת עזה, שניסתה לשחזר את פעילות "כוח צמ"ה פלדות", שהורכב ממילואימניקים ואזרחים ופעל במסדרון נצרים בקיץ 2024 תחת אוגדת סיני, להריסת מבנים שנחשדו כמסכנים את כוחות צה"ל.
על פי פרסומים בתקשורת, חלק מהסיבות להקמת הכוח הוא המחסור באמצעים הנדסיים שהתקיים בצה"ל במהלך המלחמה בעקבות אמברגו הנשק האמריקאי על ישראל במהלכה שמנע ייבוא ציוד מכני הנדסי חדש, ולאחר שכלי D9 הקיימים בצבא סבלו שחיקה מתמשכת, באופן שהביא את צה"ל להסתמך גם על קבלנים אזרחיים לביצוע משימות אזרחיות ברצועה.
הכוח התחיל ככוח קטן של כמה מפעילי באגרים בודדים, והתעצם לכוח גדול שמונה עשרות מפעילים.
ביולי 2025 מנה הכוח כ-100 מפעילי ציוד מכני הנדסי.
במהלך המלחמה התייחס דובר צה"ל לפעילותו ברצועה, וכלל בדיווחיו הן את הכלים הצה"ליים בכוח והן את הכלים האזרחיים.
בין היתר, ביולי 2025 השמיד הכוח 409 מבנים ברצועה לזכר , חייל מילואים מיצהר שנהרג כשבוע קודם לכן בקרב ברצועה.
מספר מפקדים בצה"ל הורו במהלך המלחמה לא לשתף פעולה עם הכוח לנוכח חלקו בהשמדת מבנים ברצועה.
מפקדו הכוח היה בצלאל זיני, אחיו של ראש שירות הבטחון הכללי דוד זיני.
בפברואר 2026 הוגש נגדו כתב אישום בגין עבירות של סיוע לאויב במלחמה ולקיחת שוחד, עקב מעורבותו בפרשת הברחת הסחורות לרצועת עזה.
לפי האישום, זיני ופקוד שלו ביחידה היו מעורבים בהברחת קרטוני סיגריות לרצועה תמורת למעלה ממיליון ש"ח שהתחלקו בין שניהם, תוך שהם מנצלים את שירותם הצבאי לשם כך.
באותו חודש הורה הרמטכ"ל לפרק את היחידה, במסגרת פירוק כל הכוחות המאולתרים שהוקמו במהלך המלחמה.
כוח אזרחי – סיפורי התארגנות מהשטח בעקבות השבעה באוקטובר הוא ספר מאת אזי לב-און ושלומית אהרוני ליר, המציג את המערך האזרחי שצמח מהשטח בתגובה לטבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל.
הספר מציג יוזמות אזרחיות שנולדו מתוך מצוקה קיומית ותחושת ואקום מוסדי – יוזמות שהתפתחו לתשתית של סולידריות, תקווה ופעולה.
הספר, שעוסק בעורף הישראלי במלחמת חרבות ברזל, מבוסס על ראיונות עם יזמים שהקימו חמ"לים, ליוו משפחות בשבעה, סיפקו מזון, תיעדו עדויות, נאבקו למען הנעדרים החטופים, הגנו על בעלי חיים, תמכו בחקלאים – ובעיקר ביקשו לסייע.
הראיונות נערכו כשנה לאחר מתקפת חמאס בשבעה באוקטובר 2023, ומעניקים לקוראים הצצה לרוח היזמות האזרחית שפרצה מתוך השבר.
הספר ממחיש את יכולתה של החברה האזרחית בישראל לפעול במצבי משבר ולהצמיח תקווה גם בתקופות הקשות ביותר.
הוא מאיר זרקור על כוחה של החברה האזרחית בישראל לפעול באופן מידי, בלתי מתווך, מתוך תחושת אחריות חברתית ודאגה משותפת.
כאשר בתיאורים השונים חוזרת התובנה של תחושת דחיפות והבנה שהמערכות הממשלתיות והביורוקרטיות אינן מספיקות, ולעיתים אינן מסוגלות, להתמודד עם המשבר, וכי היוזמה והאחריות האישית הופכות לכלי המרכזי במאבק על הסיוע והשיקום.
פינוי, זיהוי, כבוד: חיים אוטמזגין על עבודת צוותי זק"א בשטח
כתף להישען עליה: טלי דביר-לבנת על ההתגייסות האזרחית לשבעה
למצוא את כולם: קרין נהון מספרת על מערך הנעדרים
טעם של בית: אפרת קליין על מיזם ארוחות שבת ביתיות לגדודים
לב פתוח בשער 2: דן פילץ על חמ"ל דיזנגוף סנטר
חזון בשעת חירום: אבנר סקל והקמת החמ"ל האזרחי
חזית אזרחית חרדית: נחומי יפה והקמת החמ"ל החרדי
המאבק על המילואים: רותם אבידר צאליק ופורום נשות המילואימניקים
המאבק להשבת יקיריהם: רונן צור על מטה משפחות החטופים
תפילת נשים: קבוצת התפילה של דפנה מייטליס בשוהם והסביבה
צו 8 לחקלאות: אוהד רוט וההתנדבות האזרחית להצלת החקלאות
גם להם מגיע חיבוק: ענת ליכטר-פלד והמאבק להצלת בעלי החיים מהעוטף
להחזיר את הקול: אליאב בטיטו על מטה ההסברה האזרחי
הפנים של הסיפור: טל הובר והקמפיין הבינלאומי למען החטופים
מהסברה להשפעה: אלה קינן על הפעילות במדיה החברתית
רשת של חיבור ותיעוד: רותי פרנסדורף על פורום יוזמות התיעוד
להקשיב כדי לזכור: אוהד אופז ופרויקט עדות 710
זיכרון דיגיטלי: יניב הגי ופרויקט הודעות הוואטסאפ
לדרוש אחריות: יפעת ביטון ופרויקט תיעוד פשעי המין
יזמות של זיכרון ותקווה: יזהר שי ופרויקט "אוקטובר הבא"
ארכיון הכאב: יובל הרפז על מאגר המידע של הקורבנות
למפות זיכרון: האחים שריר על מיפוי הטבח
האמת שלא תחכה: אייל אשל והקמת ועדת חקירה אזרחית
במדעי המחשב, מתמטיקה וקריפטוגרפיה, כוח גס או תְּקִיפָה כּוֹחָנִית (מאנגלית: Brute force) או חיפוש ממצה (מאנגלית: Exhaustive search) מתייחס לתהליך או אלגוריתם שפועל באופן של ניסוי וטעייה של כל האפשרויות לפתרון בעיה נתונה עד למציאת הפתרון הנכון.
מקור הביטוי בעובדה שבדרך כלל שיטה ישירה שאינה מנצלת קיצורי דרך אינטליגנטיים, דורשת הפעלת כוח לא מידתי או השקעת אנרגיה רבה בתקווה שהפתרון יימצא בסופו של דבר ולכן איננה נחשבת יעילה.
במדעי המחשב חיפוש ממצה מתאר טכניקות גנריות לפתרון בעיות מתמטיות המסתמכות על מיפוי שיטתי של כל הפתרונות האפשריים ובדיקה האם נמצא ביניהם פתרון לבעיה נתונה.
לדוגמה אלגוריתם פירוק לגורמים של מספרים שלמים בשיטת חילוק ניסיוני (trial division) או מציאת מסלול המילטוני בגרף.
אלגוריתם כוח גס יכול לשמש גם כאלגוריתם ייחוס לצורך השוואת ביצועים.
המושג "כוח גס" תקף גם להוכחות מתמטיות שבהן השיטה להוכחה היא ביצוע חישובים ארוכים ומייגעים, אך ישירים, של כל המקרים האפשריים, במקום לחשוב על פתרון אלגנטי יותר.
ההוכחה הראשונה של משפט ארבעת הצבעים מורכבת משני צעדים: ראשית מראים שכדי להוכיח את הטענה (המתייחסת לאינסוף מצבים), מספיק לבדוק אותה ב-1,936 מקרים מסוימים; אלו נבדקים ב'כוח', במחשב.
במקרה הגרוע בעיות NP קשות ניתנות לפתרון רק באמצעות חיפוש ממצה, אלא אם כן יתברר ש-P=NP.
התקפת כוח גס קריפטוגרפית ישימה בכמה מישורים כאשר בכולם השיטה בדרך כלל חסרת תחכום ועיקרה הוא ניסוי שיטתי של כל האפשרויות.
מהיבט של תורת האינפורמציה צופן מושלם הוא צופן כזה שלא משנה כמה עוצמת מחשוב זמינה בידי המתקיף, הוא לעולם לא יצליח לפענח את הטקסט המוצפן כי פשוט אין בידיו המידע המינימלי הדרוש כדי לפענחו.
במילים אחרות הניסיון לנחש את הטקסט הגלוי נותן מספר אפשרויות כל כך גדול שאין בו כל תועלת.
אולם ביטחון מושלם אינו בר השגה מבחינה מעשית ולכן בפועל מתפשרים על ביטחון חישובי לפיו ביטחון האלגוריתם נמדד במונחים של הזמן הדרוש כדי לפצח אותו.
בהנחה שלא קיימת דרך קצרה אלא הדרך היחידה לפרוץ את האלגוריתם היא באמצעות ניסוי כל המפתחות האפשריים כדי לגלות את המפתח בו השתמש המצפין, הרי שבעצם סיבוכיות ההתקפה נגד האלגוריתם נמדדת לפי אורך המפתח בסיביות ככל שהוא ארוך יותר כך סיבוכיות ההתקפה עולה באופן מעריכי.
הרשימה אינה יכולה להכיל את כל המרחב כיוון שמרחב המפתח עצמו קטן יותר ולכן הוא יכול לנחש את המפתח הנכון מתוך רשימת המפתחות האפשריים ולהצליח בהסתברות שהיא טובה יותר מההסתברות במקרה של פנקס חד-פעמי.
יתרה מזו, אם נניח שהיריב הצליח לגלות מעט טקסט מוצפן מבלי לנחש את המפתח (ייתכן שהוא השיג זאת בדרך אחרת כמו על ידי ציתות וגנבה) וכעת בידיו מספר זוגות של טקסטים מוצפנים וגלויים כך שמתקיים עבור כל הטקסטים מ-1 עד .
הוא יכול לנסות לפענח כל אחד מהטקסטים המוצפנים שבידו עם כל המפתחות האפשריים עד שנמצאת התאמה, כלומר שמתקיים עבור כל מ-1 עד .
המפתח שיימצא יהיה ייחודי ולמעשה יהיה מפתח ההצפנה שאיתו השתמש המצפין בהסתברות גבוהה, איתו הוא יכול לפענח את יתרת הטקסט המוצפן.
ניחוש מפתח הצפנה הוא ניסיון לפענח טקסט מוצפן נתון באמצעות כל המפתחות האפשריים ולבדוק האם התוצאה מתאימה לטקסט גלוי מסוים.
אם נמצאת התאמה המפתח שהתגלה יכול לשמש כדי לפענח את כל המסרים שהוצפנו או יוצפנו עם מפתח זה.
מהיבט מעשי, בניגוד לפנקס חד-פעמי שבו המפתח כאורך הטקסט המוצפן, השאיפה היא שיהיה אפשר להצפין מסרים ארוכים עם מפתח קצר.
במצב כזה ביטחון ניתן להשגה אך ורק אם מגבילים את יכולת היריב לשבור את הצופן.
או לחלופין מגבילים את זמן הריצה שלו כך שלא יהיה לו מספיק זמן כדי להשלים את ההתקפה בכוח גס.
למעשה מאפשרים מצב שהיריב יוכל בהסתברות מאוד מאוד נמוכה לשבור את הצופן.
התקפה מסוג זה היא ליניארית ביחס ל- וסיבוכיותה מעריכית, ככל שהמפתח גדול יותר מספר האפשרויות גדל באופן מעריכי.
לדוגמה נניח שברשות המתקיף מחשב על שמסוגל לבצע מיליון הצפנות בשנייה, אם המפתח באורך 56 סיביות כמו במקרה של DES יידרשו 2,285 שנים כדי למצוא את המפתח הנכון.
לפני כשני עשורים הייתה הערכה שאם יהיה אפשר לבנות מכונה ייעודית המכילה כמיליון שבבים שיכולים לבצע באופן מקבילי כמיליון הצפנות בשנייה אז ניתן יהיה לשבור את DES בכוח גס בזמן של 20 שעות לכל היותר, לעומת זאת אם המפתח באורך 64 סיביות יידרשו 214 ימים.
בשנים האחרונות חלה התפתחות טכנולוגית כך שבמחיר של פחות ממיליון דולר אפשר לבנות מכונה לפיצוח DES שתמצא את המפתח בתוך מספר שעות.
לפי חוק מור ההערכה הכללית הייתה שכוח המחשוב יוכפל אחת לשמונה עשר חודשים, ואכן כיום קיימים בשוק שבבים ייעודיים שמסוגלים לשבור את DES בזמן מאוד קצר ובעלות נמוכה בהרבה.
זו למעשה הסיבה העיקרית מדוע DES הוחלף ב-AES.
אם המפתח באורך 128 סיביות מספר האפשרויות לניחושו הוא שזה מספר אסטרונומי, מספר השנים שיעברו עד שהמתקיף ימצא את המפתח הנכון הוא שנים שזה גדול בהרבה מגיל היקום.
ההערכה נכון לשנת 2017 היא שמפתח באורך 128 סיביות נמצא מחוץ להישג יד וחיפוש ממצה של המפתח בכוח גס אפילו בהפעלה מקבילית של מיליוני מחשבי על, אינו מעשי כלל.
יש להביא בחשבון שבכל רגע עלולה להתגלות דרך מתוחכמת יעילה יותר מכוח גס לשבירת אלגוריתם ההצפנה.
מפתחי אלגוריתמים שואפים להגיע למצב שאלגוריתם ההצפנה שפיתחו יהיה ניתן לשבירה אך ורק באמצעות כוח גס כי אז אפשר לשלוט בביטחון האלגוריתם על ידי קביעת אורך מפתח הצפנה באופן כזה שהתקפת כוח גס תהיה מחוץ להישג יד.
ניחוש סיסמת משתמש הנקראת גם התקפת מילון היא ניסיון לנחש את סיסמת המשתמש על ידי ניסוי ובדיקה של כל הסיסמאות האפשריות או הסיסמאות הסבירות או הנפוצות ביותר.
אם הסיסמה מכילה שמונה תווים מתוך אלפבית בן 36 תווים (26 אותיות ועשר ספרות) והיא אקראית לחלוטין ישנם בסך הכול צירופים אפשריים.
גם אם מחשב אחד מסוגל לבדוק מיליון צירופים בשנייה יידרשו 2,821,109 שניות (קצת יותר מחודש) כדי למצוא את הסיסמה הנכונה.
ברוב המקרים מערכות אבטחה מציבים מכשולים נוספים כמו הגבלת מספר הניסיונות הכושלים ונעילה של המערכת לפרק זמן ממושך או האטה מכוונת של תהליך הבדיקה עצמו, באופן כזה שלמשתמש הלגיטימי ההאטה תהיה שולית ולא מורגשת ואילו עבור המתקיף היא יוצרת בעיה כיוון שזמן ההתקפה הכולל מתארך עשרת מונים.
למעשה במרבית מערכות האבטחה מספר האפשרויות גדול בהרבה.
ישנן מערכות שמחייבות הכללה של לפחות סימן פיסוק אחד מתוך 33 אפשריים, בנוסף ל-52 אותיות (רישיות וקטנות) ו-10 ספרות מה שנותן עבור סיסמה בת שמונה סימנים אפשרויות בקירוב.
הבעיה העיקרית היא שלמעשה מרבית המשתמשים נוטים לבחור סיסמאות שקל לזכור כמו שמות, תאריכי לידה או ביטויים נפוצים.
במקרה כזה התקפת מילון נחשבת הרבה יותר יעילה מכוח גס.
כוח דלתא או כוח משימה ירוק (Task Force Green) ובשם הרשמי הכוחות המיוחדים ה-1 לפריסה מהירה - דלתא או קבוצת יישומים קרביים (Combat Applications Group, CAG) היא יחידת עילית בכוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית.
היחידה מהווה את המרכיב היבשתי בפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים (JSOC) לצד המרכיב הימי - צוות שש (DEVGRU) והמרכיב האווירי - הטייסת הטקטית המיוחדת ה-24. מפקד היחידה הוא קצין בדרגת קולונל.
למרות שייעודה העיקרי הוא לוחמה בטרור, בעיקר נגד יעדים בעלי ערך גבוה (HVT), כוח דלתא גם מבצע משימות בשיתוף עם סוכנות הביון המרכזית ועם השרות החשאי של ארצות הברית.
בעת הצורך, משמשים לוחמי היחידה כמאבטחי אישים של קצינים בכירים במדינות בהן מתקיימת לחימה, כמו אפגניסטן וסוריה.
כמעט כל המידע אודות היחידה מסווג מאוד ופרטים אודות משימות או פעולות ספציפיות בדרך כלל אינם זמינים בפומבי.
היחידה פועלת במתחם סגור ומבודד בבסיס פורט בראג, צפון קרוליינה.
המתקן הוא מהמתקדמים מסוגו בעולם, וכולל מתקני אימונים רבים ומגוונים המאפשרים דימוי של תרחישים מגוונים.
לוחמי היחידה מכונים "מבצעים" (Operators), מושג שבהמשך השתרש בקרב לוחמי היחידות המיוחדות של זרועות הצבא האחרות.
היות שהפנטגון רוצה לשמור על האופי החשאי של לוחמי היחידה, וכדי למנוע זיהוי, לוחמי היחידה בדרך כלל אינם לובשים מדים, לרוב גם בפעילות מבצעית, ותספורתם אינה תקנית.
כשהם לובשים מדים הם ללא סימנים מזהים כמו תג שם או סמל יחידה, אך לעיתים הם עונדים את סמל פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים (JSOC).
בעת פעילות ברחבי העולם, לוחמי היחידה מתאימים את הופעתם לפי הדרישות המבצעיות - בפעילות מבצעית הם לובשים מדי צבא (בין אם רגילים ובין אם מסוגים מיוחדים) או בגדים אזרחיים בסגנון מקומי, ובעת חניכה והדרכה של כוחות מקומיים הם לובשים מדים של צבא המדינה המארחת.
לוחמי היחידה הם מהאנשים הבודדים בכל כוחות הביטחון בארצות הברית המורשים לנוע עם נשק אישי בכל מקום כולל בטיסות פנים ארציות, כלי שיט וכניסה לאתרים מאובטחים ומוגבלים.
כוח דלתא מגייס את חייליו מכל זרועות הצבא, אך מקורותיו העיקריים כוללים את הכומתות הירקות ואת חטיבת הריינג'רים - שניהם מצבא היבשה.
על פי מודעות ה"דרושים" בעיתוני צבא ארצות הברית (שם היחידה עצמה לא נכלל בהם), על המועמדים להיות חיילים בצבא ארצות הברית, בעלי דרגות של E-4 (מקביל לרב"ט בצה"ל) עד E-8 (מקביל לרס"ר), עם ותק של לפחות שנתיים וחצי בשירות הכוחות המזוינים של ארצות הברית, ועומד בתנאי הכושר של הצבא.
הגיבוש ליחידה ידוע כגיבוש הקשה ביותר בכל זרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית, והוא כולל ניווט מתגלגל הנמשך מספר ימים של תנועה רצופה בשטח קשה, וכן מבדקים מנטליים רבים.
לאחר הקבלה, עוברים הלוחמים קורס בן 6 חודשים במסגרת היחידה (OTC).
ההכשרה כוללת צליפה, חבלה, לוט"ר, ואבטחת אישים.
במהלך האימונים הם עוברים בחינות פסיכולוגיות רבות ומקיימים קשר מוגבל ומינימלי עם חברים ובני משפחה.
השלב הסופי של האימון והתנאי האחרון להסמכת הלוחם הוא "ועדת המפקד" בה עומד הלוחם בפני ועדה הכוללת את מפקד היחידה וקצינים בכירים בה, ובה נבחנים שיקול דעתו והלך רוחו של הלוחם במצבים בעיתיים וחריגים במיוחד בהם עשוי הלוחם לעמוד.
כפי שניתן לראות בפירוט שבהמשך, במהלך שני העשורים הראשונים לקיומה היחידה כמעט ולא זכתה לפעילות מבצעית משמעותית למעט מלחמה אחת ומספר מבצעים גדולים.
אפילו בתחילת המלחמה באפגניסטן שלאחר מתקפת הטרור 9/11, רק מספר קטן של לוחמי היחידה פעל ברחבי המדינה.
נקודת השינוי העיקרית הייתה מלחמת האזרחים שפרצה בעיראק לאחר מלחמת עיראק ב-2003, בה נוצר עומס אדיר ולא פרופורציונלי על לוחמי יחידה שבתורו הביא לשדרוג משמעותי ביכולות ובאמצעי הלחימה והציוד.
על היחידה מוטלות משימות ייעודיות לרוב כנגד יעדים בעלי ערך גבוה:
סיורים מיוחדים - סיורי מודיעין
פעולה ישירה - פשיטות קומנדו
מלחמה בטרור - פעולות התקפיות ישירות או עקיפות נגד רשתות טרור
פעולות השתלטות וחילוץ בני ערובה
פעילויות למניעת שימוש בנשק להשמדה המונית
היחידה שהוקמה בהשראת "שירות האוויר המיוחד" (SAS) הבריטי, מורכבת משמונה "פלוגות".
מפקד פלוגה הוא קצין בדרגת לוטננט קולונל (סגן אלוף) כל טייסת פשיטה מונה כ-75–85 לוחמים בשלוש פלגות: שתי פלגות קומנדו התקפיות ופלגת סיור המתמחה בצליפה ותצפיות.
מפקד פלגה הוא קצין בדרגת רב-סרן.
פלוגה D (קורס אימון מבצעי OTC)
פלוגה E (מבצעים חשאיים - כונתה בעבר "אגף מושגי טיסה", ופעלה תחת שם הקוד "כישרון קוואזאר")
פלוגת תמיכה קרבית (כוללת מומחי נשק להשמדה המונית (WMD), אנשי סילוק פצצות, אנשי רפואה, מומחי סיגינט ומומחים אחרים)
היחידה נתמכת על ידי הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160 של הצבא ועל ידי הטייסת הטקטית המיוחדת ה-24 של חיל האוויר, וכן על ידי יחידות סודיות ושקופות נוספות כמו "יחידת הסיוע למשימות" (MSA) שהיא יחידת מודיעין מסווגת במיוחד.
הכוח הוקם לאחר שמספר אירועי טרור (בין היתר חטיפת מטוס אייר פראנס ב-1976 שקדמה למבצע יונתן) בשנות ה-70, הובילו את ממשל ארצות הברית להורות על הקמת "יחידת מדף" שתהיה זמינה להתמודד עם אירועים מסוג זה, בעיקר פיגועי מיקוח.
למעשה מספר גורמים בממשל ובצבא כבר העלו את הרעיון למודל של יחידה כזו כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20. צ'ארלי "המסתער" בקווית', קצין מהכוחות המיוחדים של צבא היבשה האמריקאי (הכומתות הירוקות) חזר לארצות הברית לאחר שירות של שנה כנספח צבאי ביחידת ה-SAS הבריטית.
לאחר חזרתו חיבר דו"ח מפורט בו הוא התריע כי לצבא האמריקאי אין יחידה המקבילה ל-SAS.
הכומתות הירוקות, לדבריו, שהיוו את הגורם הדומיננטי בין הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, התמחו בלוחמה לא קונבנציונלית, אולם בקווית' זיהה את הפער בקיום צוותים עצמאיים, מאומנים היטב, שיתמחו בפשיטות מורכבות במיוחד ומבצעי לוחמה בטרור.
הוא תידרך מספר גורמים במחלקת ההגנה ובצבא, אך הללו התנגדו לקיום יחידה מחוץ למסגרות הקיימות של הכומתות הירוקות.
בקווית' נלחם במשך מספר שנים אולם לאחר שאיום הטרור גבר במחצית השנייה של שנות ה-70 של המאה ה-20, הורה הפנטגון לבקווית' לייסד את היחידה.
בקווית' העריך שייקח ליחידה החדשה כשנתיים כדי "להבשיל" למוכנות מבצעית.
בהתאם לזאת, הוקמה יחידה זמנית קטנה בשם "Blue light" תחת קבוצת הכוחות המיוחדים ה-5 של הכומתות הירוקות, שתופקד בינתיים על תחום הלוחמה בטרור, עד ש"דלתא" תהיה מבצעית ומוכנה לגמרי בתחילת שנת 1980. ביום בו הפכה יחידת דלתא למבצעית, נחתמה פקודת הפירוק ליחידה זו.
שנים רבות לאחר מכן, ובמיוחד הודות להשתתפות היחידה בסרט הקולנוע מת לחיות 2, התפתחה אגדה אורבנית שיחידה זו כביכול עדיין קיימת.
היחידה התמקמה בבית המעצר הישן (Stockade) של הבסיס, כאשר כל תא מעצר שימוש חדר ציוד לצוות לוחמים.
קורס האימון המבצעי (OTC - Operator Training Course) הראשון של היחידה נערך בחודשים אפריל-ספטמבר 1978, המדריכים היו לוחמים ותיקים בוגרי מלחמות קוריאה ווייטנאם ביחידות המיוחדות של צבא היבשה.
מתוך הבנה שהקורס נועד להקנות יכולות, כשירויות וידע עבור טווח רחב במיוחד של משימות, שולבו בו הכשרות על ידי סוכנויות ממשלתיות כמו FBI, CIA, השירות החשאי ויחידת האבטחה של מחלקת המדינה.
מספר חברות תעופה תרמו מטוסי נוסעים מדגמים שונים כדי לאפשר ללוחמים ללמוד את המבנה שלהם לעומק לצורך חילוץ בני ערובה.
בשנה שאחריו נערכו שני קורסים נוספים, שבסיומם הגיע הסד"כ של היחידה לעשרות בודדות של לוחמים שכבר אפשרה להפעיל אותם במבצעים אמיתיים.
מספר שעות לאחר שהסתיים האימון האחרון בחודש נובמבר 1979 והיא הוכרזה רשמית כמבצעית, פרץ משבר בני הערובה באירן.
ב-4 בנובמבר 1979 נחטפו 53 עובדי שגרירות ארצות הברית בטהראן.
הפנטגון הטיל על יחידת דלתא לבצע את הפשיטה לשחרורם, בלילות ה-24–25 וה-25–26 באפריל 1980, ב"מבצע טופר העיט".
המבצע בוטל בגלל תקלה מבצעית שהתרחשה על אדמת איראן, שבמהלכה התרסקו או ננטשו כמה ממסוקי כוח הפשיטה ומספר אנשי צוות נהרגו.
התחקיר לאחר המבצע הצביע על כ-23 כשלים.
בעקבות התחקיר הוקם פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית וכן פיקודים ייעודיים בכל הזרועות שתפקידם "להכשיר ולהפעיל את מערך כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית לביצוע מבצעים מיוחדים.
בין היתר הוקם ה-JSOC, פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים (Joint Special Operations Command) וכוח דלתא הוכפף לו.
בעקבות פלישת צבא עיראק לכוויית השכנה כדי לשהתלט על שדות הנפט שלה, יצאה קואליציה בין לאומית בהנהגת ארצות הברית למבצע "סופה במדבר" כדי לגרש את הצבא העיקרי ולשחרר את המדינה הכבושה.
מנהיג עיראק סדאם חוסיין ידע שהקואליציה השברירית שהורכבה ממספר מדינות נאט"ו לצד מדינות מערביות אחרות ואף ארצות ערב, תתפורר במידה וישראל תצטרף ללחימה.
כדי לגרור את ישראל לעשות זאת החל צבא עיראק לשגר טילי קרקע קרקע אל עבר ישראל, כאשר השיגור בוצע ממשגרים נייחים (שהושמדו בימים הראשונים) וכן ממשגרים ניידים שהסתובבו ברחבי המדבר כשהם מסתתרים ביום ונעים ומשגרים בלילה.
מפקד הקואליציה, הגנרל נורמן שווארצקופף הורה לכוחות המיוחדים של ארצות הברית (דלתא ואריות הים) ושל בריטניה (SAS) לסרוק את שטחי השיגור במערב עיראק ולהשמיד או לעכב את שיגורי הטילים.
ככל הידוע, למרות המצוד הנמרץ שאף עלה בחייהם של מספר לוחמים לא הושמד אפילו משגר או טיל אחד.
ב-3 באוקטובר 1993 תקף כוח של היחידה, מגובה בכוחות ריינג'רס ומסוקים של החטיבה ה-160 (במסגרת כח משימה ריינג'ר), בניין במוגדישו בו שהו מספר בכירים בארגונו של מוחמד פראח איידיד - מנהיג של מיליציה קיצונית שהתנגדה לתוכנית הסיוע של האו"ם ורצתה להשתלט על המדינה.
לאחר ששני מסוקי בלק הוק התרסקו ברחובות העיר מוגדישו, הסתבך הקרב ונהפך לקרב חילוץ.
היחידה איבדה כ-6 לוחמים בקרב.
כחלק מהמלחמה שהחלה בשנת 2001 היחידה הייתה מעורבת בהתקפה של נאט"ו נגד אל-קאעידה והטאליבאן.
כוח דלתא הייתה בין הגורמים המובילים בניסיונות ללכידת בכירי הטליבאן ואל-קאעידה.
אחת הפעולות היא תקיפת רגימנט הריינג'רס (75th Ranger Regiment) על שדה התעופה בקנדהאר, שתפיסתו היוותה מטרה חשובה לתחילת ההתקפה.
תפקידו של כוח דלתא במבצע הייתה תקיפת מפקדתו של מולה עומאר, מנהיג הטליבאן, אך המולה לא היה במקום.
על פי ריאיון עם רס"ן טום גריר בתוכנית "60 דקות" של רשת CBS, כוח משולב של דלתא וכוחות מיוחדים בריטיים רדף אחר אוסמה בין לאדן וחבורת מאבטחיו ברכס הרי טורה בורה ליד הגבול ההררי עם פקיסטן.
המרדף והקרבות נמשכו מספר ימים, אך לבסוף בין לאדן נעלם - לפי גריר, גם על ידי עזרה מצד לוחמים אפגנים שפעלו יחד עם הכוח שלו.
מערה שנחשדה כי הוא מסתתר בה הופצצה בכבדות.
חצי שנה לאחר מכן בוצעו סריקות במקום על ידי כוחות אמריקאיים וקנדיים, אך הגופה לא נמצאה.
באוקטובר 2004 פרסם בין לאדן קלטת וידאו בה נשא נאום, והוכיח סופית שלא נהרג.
על פי המרואיין בכתבה, בין לאדן נפצע בכתף בהפצצות, אך נמלט אל פאקיסטן בסיוע משפחה מקומית.
ב-2009 פורסם שהיחידה, ביחד עם ה-DEVRGU, פגעה בסדרת מבצעים ברשת גרילה שכונתה "ח'קאני", שקשורה לטליבאן, בגבול שבין אפגניסטן לפקיסטן.
המבצע נערך במרץ 2002, על ידי כוחות ארצות הברית כחלק מן הלחימה באפגניסטן.
המבצע נועד ללכוד את בכירי אל-קאעידה והטליבאן, שהתרכזו בעמק שאח אי-קוט במזרח המדינה, על ידי כיתורם וחסימת דרכי נסיגתם מהעמק לעבר פקיסטן.
על פי ספרו של ניילור "יום שלא טוב למות בו", כוח דלתא פעל באפגניסטן במסגרת "כוח משימה 2", גוף שאיגד תחת פיקודו מספר יחידות, ארגונים וגופים "שחורים", כלומר לא-רשמיים, על מנת ללכוד מטרות "ערכיות".
הגרעין המבצעי של הכוח נקרא כוח משימה "ירוק", כשבעצם מדובר בפלוגה מכוח דלתא.