tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דגם זה שווק גם בישראל עם שלושה מנועי בנזין: מנוע 1.6 ליטר בהספק 105 כ"ס, מנוע 1.8 ליטר בהספק 125 כ"ס עם תיבה אוטומטית רגילה; ומנוע 2.2 ליטר עם הספק של 147 כ"ס בגרסת ה Gsi.
גרסה זו הגיעה עם תיבה אוטומטית,אך ישנן בארץ מספר Gsi ידניות.
לאסטרה הגה חד מדויק ומתקשר והתנהגות כביש מהנה.
הגרסאות האוטומטיות של ה Gsi הגיעו עם מתלים לא ספורטיביים שהגיעו גם ב 1.8, אך הגרסה הידנית של ה-Gsi הגיעה עם מתלים מוקשחים ומונמכים,וזה אף צוין במפרט הרכב..
אופל אסטרה H הושקה באירופה במרץ 2004, תחילה בגרסת הצ'בק (3 קופסאות) חמש דלתות.
גרסת הסטיישן (2 קופסאות) הושקה בסוף 2004, יחד עם גרסת הצ'בק ספורטיבי בן שלוש דלתות GTC - Gran Tourismo Compact.
אופל אסטרה J יוצרה בין השנים 2018 - 2009, בישראל שווקה גרסת סדאן משפחתית בשם "אופל אסטרה ברלינה", תוצרת מפעל אופל בפולין, החל מ-2012 עד 2018.
אופל אסטרה K הושקה בספטמבר 2015, בגרסות האצ'בק (5 דלתות) וסטיישן עם מנוע טורבו-בנזין בנפח 1.4 ליטר שמפיק 150 כוחות סוס, לעומת 140 כ"ס באסטרה H ו-J.
יחידת הכוח מניבה תאוצה של 8.9 שניות מ-0 ל-100 קמ"ש, ומהירות מריבית של 210 קמ"ש, שיפור ביחס ל-10 שניות ו-200 קמ"ש בדור היוצא.
צריכת הדלק הרשמית, על פי נתוני מעבדה, עמדה על 18.2 קילומטרים לליטר, לעומת 15.1 ק"מ באסטרה H ו-J.
הגיעה לישראל רק בשנת 2019.
אופל K 180 (בגרמנית : Opel K 180) היא מכונית משפחתית, מתוצרת General Motors de Argentina , חברת-בת של ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בארגנטינה בין השנים 1978–1974
דגם "אופל K 180" יוצר בשיתוף פעולה עם אופל, לפי פלטפורמה "GM T platform (1973)" של ג'נרל מוטורס, פלטפורמה משותפת לדגמי : שברולט שבט, "Opel Kadett" , GMC שבט ו-"Isuzu Gemini" .
הסימון "K" האות הראשונה של "Kadett", והספרה "180" - הצביע על נפח המנוע 1,800 סמ"ק
מאייד - מתוצרת "Zenith" בפוזיציה אנכית
קיבולת מכל דלק - 45 ליטר
מערכת חשמל : 12 וולט, מצבר - סוללת עופרת-חומצה, אלטרנטור - 38 אמפר
בלמים קדמיים : דיסק / אחוריים : תוף
מתלים : מתלה קדמי : קפיצי עלים עצמאיים, מתלה אחורי: סרן קשיח, מוט נגד גלילה, באמצעות קפיץ עלים
אופל אסטרה F היא מכונית משפחתית קטנה קומפקטית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1991–2000
סוגי מנוע: מנועי בנזין, מנועי דיזל.
קיבולת מכל דלק - 52 ליטר.
"Style" - יוצר בין השנים
אופל אסקונה A היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1970–1975 בגרמניה.
אופל אולימפיה A היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1967–1970 בגרמניה.
4 דלתות – סדאן בתצורה פסטבק.
2 דלתות – סדאן בתצורה פסטבק.
אופל אסקונה B היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1975–1981 בגרמניה.
סוג מנוע: מנועי בנזין ומנוע דיזל.
אופל אסקונה C היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1988–1981 בגרמניה
סוג מנוע : מנועי בנזין ו-מנוע דיזל.
אופל וקטרה A היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1988 – 1995 בגרמניה.
סוגי הנעה: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4X4.
5 נוסעים (דגם סדאן 4 דלתות, דגם הצ'בק 5 דלתות).
בשנת 1989 זכתה במקום השני בתחרות מכונית השנה באירופה.
בשנת 1992 עבר דגם "אופל וקטרה A" מתיחת פנים.
אופל אסטרה G היא מכונית משפחתית קטנה קומפקטית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1998–2005.
במבחני התרסקות של ארגון יורו NCAP, שנערכו בפברואר 1999 הוענקו לדגם "אופל אסטרה G" ארבעה כוכבים מתוך חמישה כוכבים לסכום הנקודות מההתרסקות האישית.
בשנת 1999 זכתה במקום השני בתחרות מכונית השנה באירופה.
אופל אסטרה H היא מכונית משפחתית קטנה קומפקטית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 2004–2010.
2 דלתות דגם "TwinTop" - קופה קבריולה.
אופל אסטרה J היא מכונית משפחתית קטנה קומפקטית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 2009–2018.
החל ממרץ 2017, "אופל" היא בבעלות מלאה של קבוצת PSA הצרפתית.
אופל אסטרה K היא מכונית משפחתית קטנה קומפקטית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס (עד מרץ 2017), אשר מיוצרת משנת 2015.
החל ממרץ 2017, אופל היא בבעלות מלאה של קבוצת PSA הצרפתית.
5 נוסעים (דגם 5 דלתות הצ'בק).
בשנת 2016 זכה "אופל אסטרה K" / "ווקסהול אסטרה K" בפרס המקום הראשון של מכונית השנה באירופה.
באוגוסט 2019 עבר דגם "אופל אסטרה K" מתיחת פנים.
אופל אינסיגניה A היא "מכונית מנהלים" מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 2006–2017 בגרמניה.
סוגי מנוע: מנועי בנזין ומנוע דיזל.
סוגי הנעה: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4.
5 נוסעים (דגם סדאן 4 דלתות).
רמזים לעיצוב דגם "אופל אינסיגניה A" נלקחו מדגם מכונית הקונספט אופל GTC קונספט שהוצגה בשנת 2007.
בשנת 2013 דגמי "אופל אינסיגניה A" עברו מתיחת פנים.
אופל GTC קונספט היא מכונית קונספט בתצורת קופה, בסגנון גראן טוריסמו אשר הוצגה על ידי יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2007.
רמזים לעיצוב דגם אופל אינסיגניה A שיצורה החל בשנת 2006 נלקחו מדגם "אופל GTC קונספט".
דגם "אופל אינסיגניה A" יוצר בתצורה של 4 דלתות, ולא יוצר בתצורה קופה.
מנוע קדמי רוחבי מתוצרת ""ג'נרל מוטורס" מסוג "GM High Feature engine" .
אופל אגילה היא מכונית עירונית המוגדרת כמכונית מיני שיוצרה באמצעות יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס אשר יוצרו בין השנים 2000–2014.
בהונגריה יוצרו דגמי "אופל אגילה" על ידי "Magyar Suzuki" .
סוג הנעה: הנעה קדמית 4x2.
דגם "אופל אגילה A" כמעט זהה לדגם "Suzuki Wagon R" (דור שני) של יצרנית הרכב היפנית סוזוקי מוטור.
קיבולת מכל דלק - 41 ליטר.
דגם "אופל אגילה B" כמעט זהה לדגם "Suzuki Splash" של יצרנית הרכב היפנית סוזוקי מוטור.
אופל 5/12 PS היא מכונית סלון בתצורות: דגם סגור, דגם לנדולט ודגם קבריולה, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית אופל אשר יוצרה בין השנים 1911–1920.
סגנון גוף עיקרי: "Phaeton" (גוף רכב פתוח), סגנונות גוף נוספים: "Torpedo" , סדאן-לימוזינה וקבריולה.
מנועים: מנוע בעירה פנימית, 1 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות (מנוע מסוג "Otto engine" ).
בארבע הסדרות של מנועי ארבע הפעימות, הורכבו מנועי שורות עם גל ארכובות אלומיניום ושסתומים צמודי צד.
קיבולת מכל דלק: 35 ליטר.
גרסה זו של הדגם זכתה לכינוי "בובה קטנה" ("little doll").
אופל גרנדלנד היא מכונית קומפקטית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי אופל משנת 2017. היא הוצגה באפריל 2017 והגיעה לישראל במרץ 2018.
הגרנדנלד כוללת שני מנועי בנזין ושני מנועי דיזל.
במאי 2019 הציגה אופל את הגרסה היברידית פלאג-אין לגרנדלנד .
גרסת הפלאג-אין כוללת מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 1.6 ליטר טורבו המספק כ-200 כ"ס ב-6,000 סל"ד עם שני מנועים חשמליים המספקים יחד 223 כ"ס.
סוללת ליתיום-יון בקיבולת 13.2 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 50 ק"מ.
את הסוללה ניתן לטעון באמצעות מטען ביתי מ-0 ל-100 אחוז בתוך 6 שעות וממטען חיצוני מהיר בקיבולת 3.7 קילוואט בתוך 4 שעות.
בדצמבר 2019 הציגה אופל גרסה חלשה יותר עם הנעה קדמית, הכוללת מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין 1.6 ליטר טורבו המספק כ-180 כ"ס במקום 200 כ"ס עם מנוע חשמלי אחד ולא שניים המספק כ-110 כ"ס.
סוללת ליתיום יון בקיבולת 13.2 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 57 ק"מ ולא 50 ק"מ, שיפור של 7 ק"מ מהגרסה החזקה.
טעינה של הסוללה באמצעות מטען ביתי בהספק של 7.4 קילוואט דורשת המתנה של שעתיים לטעינה מלאה.
ביוני 2021 הציגה אופל מתיחת פנים לגרנדלנד.
עם מתיחת הפנים הסירה אופל את ה-"X" משמו של הגרנדלנד.
להלן נתוני המכירות באירופה וישראל.
אופל: סיפורו של כריסטיאן הוא ספר החמישי בסדרת חמישים גוונים והשני בסדרת סיפורו של כריסטיאן.
הספר עוקב אחר עלילת הספר חמישים גוונים של אופל אך מנקודת מבטו של כריסטיאן.
ג'יימס כי היא כותבת את הספר.
הוא יצא לאור ב-28 בנובמבר 2017 בהוצאת Vintage.
המהדורה העברית של הספר יצאה לאור בשנת 2018 בהוצאת ידיעות ספרים, בתרגומה של חניתה יקיר.
אופליה היא דמות במחזהו של ויליאם שייקספיר, המלט.
היא אשת אצולה צעירה, בתו של פולוניוס, היועץ למלך קלאודיוס, אחותו של לארטס, וכלתו הפוטנציאלית של הנסיך המלט.
עקב מעשיו של המלט נטרפת עליה דעתה והיא משוטטת כסהרורית ולבסוף מתה בטביעה.
אופליה היא אחת משתי הדמויות הנשיות היחידות במחזה המקור, יחד עם המלכה גרטרוד.
אופליה היא בעלת אישיות תמימה והיא מתנהגת בחביבות לכולם.
היא צייתנית מאוד לאביה ועושה כל מה שהוא מבקש, גם כאשר הוא אוסר עליה לראות את המלט או כאשר הוא מורה לה לקבוע פגישה עם המלט כדי שיוכל לרגל אחריו יחד עם המלך קלאודיוס.
דמותה משמשת גם להבלטת תכונותיהם והתנהגותם של המלט ולארטס, הן בניגוד אליהם והן כגורם להם.
אהבתה התמימה להמלט נוגעת ללב בעיקר עקב התעללותו הצינית בה.
על אף שבתחילה מפגין המלט אהבה חסרת מעצורים לאופליה, במהלך המחזה הוא משנה את עורו כדי להשיג את מטרותיו וקורא לה "אל המנזר לכי!
לא אהבתיך!" (באותה עת, המילה מנזר שימשה גם ככינוי לבית בושת).
לאחר שהמלט רוצח את פולוניוס בטעות, מאחר שחשב שהוא קלאודיוס, דעתה נטרפת עליה בשל מה שהדמויות האחרות מפרשות כצער על מות אביה.
היא מתהלכת כסהרורית (כפי ששייקספיר נהג לתאר דמויות שיצאו מדעתן, כמו למשל ליידי מקבת'), מדברת בחידות ובחרוזים, ושרה כמה שירים "מטורפים" וטיפשיים על מוות ועל עלמה המאבדת את בתוליה ויוצאת מהבמה לאחר שאיחלה לכולם "לילה טוב".
בהמשך, היא נראית בפעם האחרונה במחזה לאחר שלארטס מגיע לטירה כדי לקרוא תיגר על קלאודיוס בגין מות אביו, פולוניוס.
אופליה שרה שירים נוספים, מחלקת פרחים ומציינת את משמעויותיהם הסמליות.
לעצמה נוטלת אופליה רק את עשב המרפא רו (Rue), המוכר כמסמל חרטה, אולם הוא גם עשב מרפא המשמש לטיפול בכאבים וחבורות ובעל יכולות להפסקת הריון.
בתמונה השביעית של המערכה הרביעית מספרת המלכה גרטרוד, בהודעה אשר נחשבת כאחת מהכרזות המוות הפואטיות ביותר בספרות, כי אופליה טיפסה על עץ ערבה כדי לקטוף פרחים, והענף שעליו עמדה נשבר והיא נפלה לתוך הנחל וטבעה, אולם בהלווייתה עולה השאלה אם הייתה זו התאבדות.
לארטס והמלט מצהירים כל אחד עד כמה אהבו אותה, והמלט אף מנסה לקרוא תגר על אהבתו של לארטס לעומת אהבתו שלו, אך לאחר מכן דמותה אינה מוזכרת יותר.
ב-1827 הועלתה ההצגה המלט על במת האודיאון בפריז, כאשר אופליה גולמה על ידי השחקנית האירית הארייט סמיתסון .
על אף שבאנגליה היא לא זכתה לפופולריות רבה, ייתכן משום מוצאה האירי, הרי שהופעתה התאימה מאד לקהל הצרפתי.
היא הרשימה מאד בסצנת השיגעון והפכה את התמה של "אופליה האומללה" לשם דבר בתרבות הצרפתית של המאה ה-19. אופליה הפכה לאחד הנושאים החביבים על הרומנטיקה הצרפתית בציור, כך למשל אז'ן דלקרואה צייר את "מות אופליה" (La mort d'Ophélie) ב-1838 ואלכסנדר קבנל צייר את אופליה ב-1883.
דמותה הטרגית, העדינה והתמימה של אופליה עוררה השראה לעיבודים וגרסאות שונים בשירה, בספרות, ובאמנות (בין יתר הייתה נושא אהוב על הציירים הפרה-רפאליטים).
על שמה קרוי אחד מירחיו של אורנוס: אופליה.
אופליה של לאה גולדברג, לחן של נחום היימן (החלק הראשון של השיר).
של אהוד מנור, לחן של יהודית רביץ
אופליה הקטנה של יהונתן גפן, לחן של דני ליטני
של אלי זולטא ויוחאי חורב, בביצוע להקת אלמנה שחורה
מי שקורא לו לבוא של אריק ברמן ובביצועו.
"The Fate of Ophelia" - השיר הראשון באלבום ה-12 של הזמרת-יוצרת האמריקאית, טיילור סוויפט, "The Life of a Showgirl"
אופליה הוא ירח של אורנוס.
שמו ניתן לו על שמה של בתו של פולוניוס מהמחזה המלט של ויליאם שייקספיר.
הוא נתגלה מתמונות שנלקחו על ידי וויאג'ר 2 ב-20 בינואר 1986 וקיבל את הכינוי הזמני S/1986 U 8.
אופליה מהווה ירח רועה (sheperd moon) יחד עם קורדיליה, כלומר, כח הכובד מהירחים מונע מהחלקיקים בטבעת הפנימית מלהתפזר.
אופליה שטראל (7 בספטמבר 1940 – 4 באפריל 2022) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית.
שטראל נולדה בשם אופליה סטרול בעיר פלטיצ'ן במערב מולדובה.
בגיל 15 החלה להופיע בתיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט.
בין השאר גילמה את הבת האילמת בהצגה אמא קוראז' וילדיה לצד דינה קניג.
לאחר שגילמה כ-30 תפקידים, עלתה לישראל בשנת 1964, כשהייתה בת 24.
ב -1965 שיחקה בהצגה "בלוז למיסטר צ'ארלי" מאת ג'יימס בולדווין שביים אברהם ניניו בתיאטרון הבימה, ובהצגה "השקיעה" מאת יצחק באבל שביים שרגא פרידמן בתיאטרון הבימה.
בשנים 1973-1974 העלתה מופע ובו מונולוגים וקטעי מחזות ביידיש בבית לייוויק.
ב-1975 העלתה מופע בו קטעי מחזות של אלדו ניקולאי שביים ראדו מירון.
הבכורה הייתה במועדון קינג ביפו.
באותה שנה גילמה את בלאנש בהצגה חשמלית ושמה תשוקה מאת טנסי ויליאמס שביים ראדו מירון ב"תיאטרול נוסרטו" (התיאטרון שלנו).
ב-1978 גילמה את מולי בהצגה "המטבח" מאת ארנולד וסקר שביים עמרי ניצן; גילמה פיה בהצגה "חלום ליל קיץ" מאת שייקספיר שביים עמרי ניצן, וגילמה את קסנדרה בהצגה "טרוילוס וקרסידה" מאת שייקספיר שעיבד וביים דוד אסריג.
ב-1980 שיחקה בהצגה "גע בי בגעגוע" מאת מתי רגב שביים מנחם בינצקי בצוותא, וביימה את ההצגה "מלאך השלג" מאת לואיס ג'ון קרלינו, בה גם שיחקה יחד עם פולי רשף.
ב-1981 שיחקה בהצגה "חברות" מאת לולה בלון שביימה רות חזן בצוותא.
ב-1982 שיחקה בהצגה "אלקה" מאת יוסף בר-יוסף שביים עידן גזית.
ההצגה עלתה באולם הקטן של הבימה.
ב-1983 העלתה את המופע "נשים וזמנים קשים" - שירים וקטעי מחזות מאת ברטולט ברכט שביים אימרי גולדשטיין.
המופע עלה בין השאר במוזיאון תל אביב.
באותה השנה העלה החוג לאמנות התיאטרון בפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ באוניברסיטת תל אביב את ההצגה "מעגלים" המבוססת על סיפוריה של שטראל, שעיבד וביים דוד ברסלבי.
ב-1985 כתבה ושיחקה בהצגה "פגישה ביער" שביימה עדינה טל בפסטיבל עכו.
ב-1987 שיחקה בהצגת היחיד "גן העדן" על פי אלדו ניקולאי ואלברטו מורביה שביים מנחם בינצקי בתיאטרון הספרייה.
ב-1987 שיחקה ב"תביי" - 2 מחזות יוונים (אדיפוס המלך ואנטיגונה, תרגם: ט.
כרמי) שעיבד וביים עודד בארי בתיאטרון הקומה השלישית.
ב-1990 שיחקה בהצגת היחיד "פילגש" מאת ארנולד וסקר שביימה גבי אלדור בתיאטרונטו.
בשנת 2006 הופיעה בהצגת יחיד בשם "סיפורי אופליה" בה תיארה את ילדותה והתפקידים השונים שגילמה בתיאטרון ובקולנוע.
שטראל ניהלה את להקת "תיאטרון שוליים".
בשנת 1971 גילמה את התפקיד הראשי בסרט האימה הישראלי הראשון "המלאך היה שטן" שכתב וביים משה גז.
הסרט יצא לאקרנים בשנת 1976. ב-1971 שיחקה גם בסרט "הסיקריקי" שביים מנחם בינצקי.
בשנת 1978 גילמה את סטלה המגמרת בסרט "אסקימו לימון".
על תפקידה בסרט זכתה בפרס כינור דוד לשנת 1979. לדבריה, תפקיד זה פגע בקריירת המשחק שלה.
למרות זאת, היא לא מתחרטת על משחקה בסרט זה: .
בהמשך השנה גילמה את פלסטינה בסרט "רובה חוליות" שכתב וביים אילן מושנזון, ושיחקה בסרט המתיחות הראשון בישראל "ישראלים מצחיקים".
ב-1979 גילמה את רייצ'ה בסרט "הקוסם מלובלין" שביים מנחם גולן, גילמה את אופליה כהן בסרט "טעות במספר" ושיחקה בסרט "לא לעלות יותר" שכתב וביים זאב רווח.
ב-1980 שיחקה בסרט הקצר "פרה עיוורת" של מירה וייס.
ב-1981 שיחקה בסרט העיט שביים יקי יושע.
ב-1986 שיחקה בסרט סוף שבוע מטורף מאת אלי שרייבר שביים אילן מושנזון ובסרט האינסטלטור שכתב חנן פלד וביים מיקי בהגן.
בשנת 1997 שיחקה בסדרה "שמש" בתור אמו של נחום שמש.
באותה שנה שיחקה בסרט סטודנטים בשם "מוזיקה" שכתב וביים אלון ויינשטוק בשנה השנייה ללימודיו בקמרה אובסקורה: בית הספר לאמנות.
בשנת 2011 השתתפה בסרט התיעודי "לאן נעלם משה גז" בבימויו של אבידע ליבני.
במהלך הסרט, המתעד את חיפושו של ליבני אחרי במאי "המלאך היה שטן" חושפת שטראל את התחושות שליוו אותה במהלך צילומי הסרט, ולאורך השנים שחלפו מאז.
1996 – ליל הפנינים, אופליה שטראל, קרן הוצאה לאור.
קובץ של סיפורים מחייה של המספרת.
1979 – פרס כינור דוד כשחקנית השנה בקולנוע הישראלי, על תפקידה בסרט "אסקימו לימון".
שטראל הייתה רווקה, והחליטה שלא להביא ילדים לעולם.
היא התגוררה עם בן זוגה אמיל לב בדירת עמידר ברמת אביב משנת 1964 ועד לפטירתה ב-4 באפריל 2022, בגיל 81, ממחלת הסרטן.
אופלונטיס (לטינית: Oplontis) היה יישוב רומי לחופו המזרחי של מפרץ נאפולי, אשר שכן בין הים לבין הר וזוב.
העיר שהייתה ככל הנראה פרבר חצי עירוני של פומפיי, חרבה כמוה וכמו הרקולנאום בעת התפרצות הר הגעש וזוב ב-24 באוגוסט 79, וכמו הרקולנאום נקברה תחת שכבת אפר געשי שזרם בנחשולים פירוקלסטיים.
אופלונטיס הופיעה במפת פויטינגר וכיום שוכנת במקום העיירה טורה אנונציאטה.
ב-4 בדצמבר 1997 הוכרז האתר הארכאולוגי במקום, יחד עם פומפיי והרקולנאום, כאתר מורשת עולמית.
הממצא העיקרי באתר הוא וילה פופיאה שהייתה שייכת לקיסר נירון והייתה בשימושה של אשתו השנייה פופיאה סבינה עד שהרג אותה בשנת 65. הווילה נחשפה ונחקרה בשנת 1964 למרות שקיומה היה ידוע כבר במאה ה-18. היא שימשה לפופיאה כביתה העיקרי מחוץ לרומא.
הווילה, השוכנת בעומק של כעשרה מטרים מתחת לפני הקרקע הנוכחיים, משתרעת על פני שטח של 3,000 מ"ר ומוקפת בגן שבו ניטעו כמאה עצים.
סמוך לווילה נבנתה בריכה באורך של 60 מטר וברוחב של 15 מטר, וזו נחקרה רק בשנות השבעים של המאה ה-20.
לפי הממצאים במקום הייתה הווילה ריקה בעת ההתפרצות וייתכן שעברה שיפוצים לאחר רעידת האדמה שפקדה את מפרץ נאפולי בשנת 62. גג הבניין שרד ברובו את ההתפרצות והעניק הגנה לפרסקאות בווילה שהשתמרו היטב הן בצורתם והן באיכות צבעיהם.
הם נחשבים למוצג השמור ביותר מסוגו מבין כל יצירות האמנות הקיסריות הרומיות, ומציגים חלונות הנדמים כנפתחים אל הנוף בסגנון "אחיזת עיניים" (Trompe-l'oeil).
בשנת 1974 נתגלתה וילה נוספת אשר הייתה שייכת לאדם בשם קראסיוס טרציוס (Crassius Tertius) אשר שמו נסתבר מחותם ארד שנמצא באתר.
בווילה זו שהייתה מאוכלסת בעת ההתפרצות נתגלה אוסף גדול של כדי אמפורה, מטבעות ותכשיטים, כמו גם גופותיהם של הקרבנות.
אופליה לוסי לוביבונד היא שחקנית אנגלייה שידועה בעיקר בשל תפקידה בתור קיטי וינטר בסדרת הטלוויזיה "אלמנטרי".
אופליה לוביבונד גדלה בשפרדס בוש בלונדון, במשפחה חד-הורית.
אמה עבדה בתור יועצת בכלא וורמווד סקרבס.
לוביבונד הייתה סטודנטית עם מלגה בבית הספר לטימר.
היא גם השתתפה בחוג התיאטרון לצעירים "יאנג בלאד" בהאמרסמית.
היא למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת סאסקס, וסיימה את לימודיה בשנת 2005.
ההופעה הראשונה של לוביבונד בטלוויזיה הייתה בגיל 12 בסדרה "וילסון" בערוץ ITV.
על פי עדותה היא שיקרה לגבי הגיל שלה כדי לקבל את התפקיד.
היא שיחקה בסדרת הטלוויזיה FM.
בתוכנית הסאטירה W1A ב־BBC היא שיחקה את הדמות של איזי גולד.
לוביבונד שיחקה תפקיד קבוע בעונה השלישית של "אלמנטרי", בתור המתמחה החדשה של שרלוק, קיטי וינטר.
ב־2016 היא שיחקה את התפקיד של ליידי אלכס לינדו-פרקר בסדרה "הוטן והליידי" בערוץ Sky1. ב-2019 שיחקה בסדרה של ABC "וויסקי קוואליר" ל-3 פרקים את אמה דייוויס.
בשנת 2020 גילמה את בינקי בסדרת הטלוויזיה "מיי וג'ורג'".
בשנת 2021 לוהקה לסדרת הטלוויזיה "מינקס" של רשת HBO Max, לצדם של ג'ייק ג'ונסון ומייקל אנגרנו.
הסדרה בוטלה בשנת 2023 לאחר 2 עונות.
לוביבונד שיחקה לראשונה בקולנוע בסרט "אוליבר טוויסט" של רומן פולנסקי ב־2005. היא שיחקה בנער משום מקום, סרט ביוגרפי על ג'ון לנון.
היא שיחקה תפקיד ראשי בסרט 4.3.2.1, וכן בסרטים "שדרות לונדון", "קשר לא מחייב", "יריית אחת" ו-"מר פופר והפינגווינים".
היא שיחקה את קארינה, השפחה של האספן בסרט "שומרי הגלקסיה" ב־2014.
בשנת 2016 שיחקה בסרטים "הנתיחה של האלמונית" ו-"הכבוד של טומי" (אנ').
בשנת 2020 שיחקה בסרטו של טום מקארתי "טימי פיילייר: טעויות קורות".
בשנת 2024 שיחקה בסרט הדרמה האמריקאי "כאן ולתמיד" של הבמאי רוברט זמקיס.
ב־2016 היא שיחקה את אליזבת' בארי בהצגה "The Libertine" של סטיבן ג'פריס בתיאטרון היימרקט.
אופל קומודור היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב אופל הגרמנית, חברת בת של ג'נרל מוטורס אשר יוצרה בין השנים 1967–1982.
דגמי "אופל קומודור" יוצרו בתצורות סלון – 2–4 דלתות, ו-2 דלתות קופה.
דגמי "אופל קומודור C" יוצרו בתצורות סלון 2–4 דלתות ובתצורת סטיישן.
אופל קומודור A (יוצר בין השנים 1967–1971 בתצורות: 2–4 דלתות סלון, 2 דלתות קופה)
תמסורת ידנית – 4 מהירויות, תמסורת אוטומטית – 3 מהירויות
בסרט "בשם החברים", שיצא למסכים ב-1970, נוהג הגיבור, צ'ארלס ברונסון, באופל קומודור GS/E I6 קופה, בכביש הררי מפותל במהירות מסחררת, כדי להגיע לרופא שיטפל בפצוע.
קטע נהיגה זה תרם לפרסום הסרט.
אופל סופר 6 היא מכונית סלון מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל אשר יוצרה בין השנים 1937–1938.
2 דלתות - ספורט קבריולה
אופל סינטרה הוא רכב מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, אשר יוצר בין השנים 1996–1999.
במבחני הבטיחות של יורו NCAP קיבלו דגמי "אופל ווקסהול סינטרה" 2.5 כוכבי בטיחות מתוך 5.
דגמים זהים של ג'נרל מוטורס
4 דלתות צד + דלת אחורית
אופל קפיטן היא מכונית סלון, 4 דלתות, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, אשר יוצר בין השנים 1938–1970.
דגמי "אופל קפיטן" שווקו בישראל משנות החמישים של המאה העשרים באמצעות חברת ליאו גולדברג בע"מ (סוכנות שיווק "אופל").
אופל סנטור היא מכונית סלון מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל, חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בין השנים 1978–1993.
ייצור דגמים זהים ל"אופל סנטור" על ידי חברות בת של ג'נרל מוטורס
בארצות הברית ובדרום אפריקה יוצר הדגם כ"שברולט סנטור" (Chevrolet Senator).
בדרום קוריאה יוצר הדגם תחת השם "Daewoo Imperial".
בבריטניה יוצר הדגם על ידי ווקסהול מוטורס תחת השם "Vauxhall Royale" (בין השנים 1978–1983).
ביוגוסלביה הדגם היה קרוי "Opel Kikinda" (יוצר ברישיון אופל על ידי "IDA-Opel").
סנטור CS (יוצר משנת 1985)
אמבולנס (דור ראשון, יוצר בין השנים 1982–1986)
אופל ספידסטר היא מכונית ספורט, בתצורת רודסטר, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל, חברת-בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בין השנים 2001–2005.
דגם ה""אופל ספידסטר" יוצר על ידי "לוטוס" בבריטניה, מחוז נורפוק, בעיירה הת'ל (Hethel), בשיתוף פעולה של "אופל".
דגם ה"אופל ספידסטר" נבנה על ידי יצרנית רכבי הספורט והמרוץ לוטוס (Lotus Cars Limited) הבריטית, עבור יצרן הרכב "אופל"
דגם "אופל ספידסטר" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה במרץ 1999, אך שיווקו החל רק בשנת 2001
דגם ה"אופל ספידסטר" נמכר כ"Vauxhall VX220" בבריטניה, ותחת השם "Daewoo Speedster" בשוקי אסיה
ספידסטר 2.0 טורבו (יוצרה בין השנים 2004–2005, קרויה גם: "אופל ספידסטר טורבו")
אופל רקורד P1 היא מכונית משפחית גדולה מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1957–1962.
הדגם היה קרוי גם "Opel Olympia Rekord P" בין השנים 1957–1959.
אופל רקורד P2 היא מכונית משפחית גדולה מתוצרת יצרן הרכב גרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1960–1963.
אופל קדט A היא מכונית משפחתית, 2 דלתות, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1962–1965.
אופל קדט B , היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1965–1973.
"אופל קדט B" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבין-לאומית בפרנקפורט בשנת 1965
480,000 יחידות יוצאו לארצות הברית
דגמי "אופל קדט B" שווקו בישראל מאמצע שנות השישים של המאה העשרים באמצעות חברת ליאו גולדברג בע"מ (סוכנות שיווק "אופל")
2 דלתות – סדאן (תצורת "fastback")
2 דלתות – סדאן (תצורת "notchback")
4 דלתות – סדאן (תצורת "fastback")
4 דלתות – סדאן (תצורת "notchback")
דגמים מיוחדים של "אופל קדט B"
"Kadett Grand Prix" (מהדורה מוגבלת, יוצרה בשנת 1973)
"Kadett Holiday" (מהדורה מוגבלת, יוצרה בשנת 1973)
"Kadett Sport" (מהדורה מוגבלת ומיוחדת, יוצרה בשנת 1973)
"Kadett Festival" (מהדורה מוגבלת, יוצרה בשנת 1973)
אופל רקורד C היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1966–1971.
דגמי "אופל רקורד C" הופיעו בסרטים וסדרות טלוויזיה.
אופל טיגרה היא מכונית בתצורת קופה, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים בין השנים 1994–2001 ו־2004–2009.
אופל רקורד B היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1965–1966.
4 דלתות - סדאן (קוד דגם LV )
4 דלתות - סדאן דה-לוקס (קוד דגם LVL, קוד דגם מנוע 6 צילינדרים LVL-B6)
2 דלתות - סדאן (קוד דגם LZ)
2 דלתות - קופה (קוד דגם SZ, קוד דגם מנוע 6 צילינדרים SZ-B6)
3 דלתות - סטיישן (קוד דגם KW)
3 דלתות - מסחרית (קוד דגם L)
אופל רקורד D היא מכונית משפחית גדולה מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1971–1977.
דגם דייהו רויאל, דור ראשון, יוצר בקוריאה הדרומית, פותח על בסיס "אופל רקורד D".
אופל רקורד A היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרן הרכב גרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1963–1965.
אופל רקורד E היא מכונית משפחית גדולה מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1977–1986.
במקביל, ייצרה ווקסהול מוטורס, חברת הבת הבריטית של ג'נרל מוטורס את ה-ווקסהול קרלטון.
דגם דייהו רויאל, דור שני, אשר יוצר בקוריאה הדרומית פותח על בסיס "אופל רקורד E".
תצורות "אופל רקורד E1", דור ראשון
תצורות "אופל רקורד E2", דור שני
דגמי "אופל רקורד E1", דור ראשון
דגמי "אופל רקורד E2", דור שני
אופל מונזה היא מכונית קופה (בתצורת "Fastback") מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1972–1986.
סך הכול יוצרו 46,008 יחידות.
בארצות הברית יוצר על ידי ג'נרל מוטורס בין השנים 1974–1980, דגם כמעט זהה ל"אופל מונזה" אשר היה קרוי "שברולט מונזה".
בבריטניה, יוצר על ידי ווקסהול מוטורס בין השנים 1978–1984, דגם כמעט זהה ל"אופל מונזה" אשר היה קרוי "Vauxhall Royale Coupé".
2 דלתות קופה (בתצורת "Fastback")
Ofelya קרפטי המברדזומיאן (בארמנית: Օֆելյա Կարապետի Համբարձումյան; 9 בינואר 1925 – 13 ביוני 2016) הייתה זמרת פולק ארמנית.
המברדזומיאן נולדה בירוואן, בארמניה הסובייטית, ב-9 בינואר 1925. מגיל צעיר היא נודעה בשל קולה היפה.
היא למדה פיתוח קול במכללה למוזיקה על שם רומנוס מליקיאן.
ב-1944, היא הייתה לסולנית של אנסמבל של כלי המוזיקה העממית של רדיו ארמניה.
הרפרטואר שלה כלל מוזיקה קלאסית ארמנית, מוזיקת "אשוג" (שירי משוררים ארמנים) ושירי עם.
היא הייתה במיוחד מוכרת בשל ביצועיה לשירי האשוג סאיאת נובה, והיא גם ביצעה שירים קלאסיים של פהראד, הבאסי, ושראם.
היא גם שרה ביצועים לשירי של אשוגים מודרניים, ביניהם שאהן, הבאסי, ואשות.
היא הייתה לעיתים קרובות המבצעת הראשונה של שיריהם.
המברדזומיאן נפטרה ב-13 ביוני 2016.
אמני העם הארמני, של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית (1959)
מדליית מסרופ משטוץ לתרומה משמעותית לאמנות השירה הארמנית.
אופל ריג'נט היא מכונית סלון מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל אשר יוצרה בין השנים 1928 – 1929 ברפובליקת ויימאר.
2 דלתות, 2 מושבים - רודסטר.
מנוע קדמי - 6 ליטר.
במרץ 1929 קנתה ג'נרל מוטורס 80% ממניות "אופל" שהיו בבעלות מיסדה אדם אופל.
מכיוון שג'נרל מוטורס חששה מתחרות רבה מדי עם הדגמים המובילים של המותגים שלה : קאדילק וביואיק, היה צורך לקנות בחזרה את כל 25 דגמי ה-"אופל ריג'נט" שנמכרו בעבר.
אופל פטנט מוטור ווגן לוטסמן (בגרמנית : Opel Patentmotorwagen System Lutzmann) היא המכונית הראשונה מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , אשר יוצרה בין השנים 1902–1899
סגנון גוף דגם "אופל פטנט מוטור ווגן לוטסמן" הוגדר "Vis-à-vis" .
"אופל פטנט מוטור ווגן לוטסמן"
2 נוסעים + 1 נוסע ממול (או 2 ילדים)
מנוע בעירה פנימית שפותח על ידי ניקולאוס אוטו
מנוע בנזין - 1.5 ליטר
גלגלים לא סימטריים, קוטר הגלגלים האחוריים גדול בהרבה מהגלגלים הקדמיים
אופל קדט C היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1973–1979 בגרמניה ובלגיה.
"אופל קדט D" היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1979–1984 בגרמניה.
אופל קדט E היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1993–1984 בגרמניה.
בשנת 1985 זכתה בתואר מכונית השנה באירופה.
אופל קמפו (בגרמנית : Opel Campo) הוא טנדר מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 2001–1991 בגרמניה
תצורות : 2 דלתות - קבינה קונבנציונלית, דלתות - קבינה כפולה
סוג הנעות : 4x2, הנעה כפולה 4x4
בלמים - קדמיים : דיסקים מאווררים / אחוריים : תופים
דגמי "אופל קמפו" צולמו לסדרות טלוויזיה וסרטים
אופל וקטרה B , היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1995 – 2002 בגרמניה.
בשנת 1998 עבר דגם "אופל וקטרה B" מתיחת פנים.
בשנת 1998 השיגה אופל וקטרה את המקום השלישי במכירות ב"קטגוריה D" באירופה, עם כ-273 אלף יחידות.
אופל וקטרה C , היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 2002 – 2008 בגרמניה.
בשנת 2005 דגם "אופל וקטרה C" עבר מתיחת פנים.
אופל מנטה היא מכונית קופה מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1970 – 1988 בגרמניה.
תצורות: 2 דלתות קופה, 3 דלתות קופה - פסטבק.
דור שני, דגם מקביל אשר יוצר על ידי ווקסהול בממלכה המאוחדת היה קרוי: "Vauxhall Cavalier Sports Hatch" ו-"Vauxhall Cavalier Coupe".
מדגם "אופל מנטה 400" שיועד לתחרויות מרוץ, הורכבו 245 יחידות בין השנים 1981 – 1984. בדגם הורכב מנוע 4 צילינדרים בטור, 4 שסתומים לצילינדר, 2,410 סמ"ק המפיק 144 כ"ס.
אופל קליברה היא מכונית קופה מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1989 – 1997 בגרמניה.
יוצרו 12.015 יחידות בעלי מנוע V6 צילינדרים.
קיבולת מכל דלק - 63 ליטר.
דגמי "אופל קליברה", מנוע v6, המפיק 420–480 כ"ס, הנעה כפולה 4x4" השתתפו בתחרויות מרוץ מכוניות.
אופל קארל היא מכונית עירונית המוגדרת כמכונית מיני מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל , חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס.
דגם "אופל קארל" יוצר בקוריאה הדרומית בין השנים 2014–2019 על ידי "GM Korea" (שם רשמי: "GM Korea Company"), ומיוצר בווייטנאם משנת 2019 על ידי יצרנית הרכב הווייטנאמית "VinFast" (שם רשמי: "GM Vietnam"), חברת בת של הקונגלומרט "Vingroup" (שם רשמי: "Vingroup Joint Stock Company").
דגם ה"אופל קארל" קרוי על שמו של קארל אופל , בנו של מייסד החברה אדם אופל.
פלטפורמה: תוצרת ג'נרל מוטורס, פלטפורמה גלובלית למכוניות סוב-קומפקטיות, מנוע הנעה קדמי, סוג: "GM Gamma platform" .
קיבולת מכל דלק - 32 ליטר.
אופל סופר (נולדה ב-20 במאי 1997) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת כקשרית בקבוצת מ.ס.
קריית גת בליגת העל בכדורגל נשים וכן בנבחרת ישראל.
סופר נולדה באבן יהודה למשפחה דתית.
למדה בבית הספר היסודי הדתי בקדימה ולאחר מכן בחטיבת ביניים לבנות, ובבית הספר התיכון "אמית רננים" ברעננה.
מגיל צעיר מאוד נכח הכדורגל בביתה – אביה שיחק בעברו בקבוצת הנוער של מכבי נתניה ואחיה משחק בקבוצת ספורטינג תל אביבליגה ב'.
שירתה בצה"ל כספורטאית מצטיינת בחיל המודיעין.
סופר הצטרפה לקבוצת הנערות של הפועל רעננה בשנת 2010 כשהיא בת 13, ולאחר עונה אחת עברה לשחק בקבוצת הפועל עירוני פתח תקווה לשתי עונות (2011/12, 2012/13), בשתיהן זכתה עם הקבוצה באליפות המדינה וגביע המדינה לנערות.
בשנת 2013 התקבלה סופר לאקדמיה לכדורגל בנות במכון וינגייט, שם התאמנה במשך שנתיים שבסופן שיחקה במדי נבחרת ישראל עד גיל 19 באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שהתקיימה בישראל.
לאחר האליפות חזרה לשחק בשורות הפועל עירוני פתח תקווה לשנתיים נוספות.
לקראת עונת 2017/2018 עברה לקבוצת מ.כ רמת השרון, עמה זכתה בסיום העונה בגביע המדינה שהיה לתואר הראשון בקריירה שלה.
בסיום עונה זו עברה לשחק באס"א תל אביב וזכתה יחד עם הקבוצה בדאבל בעונת 2018/19.
לאחר ארבע עונות במדי אס"א תל אביב, בעונת 2022/23 עברה סופר לשחק במ.ס.
קריית גת, עמה זכתה בשתי אליפויות, גביע המדינה, וגביע אתנה במהלך שתי עונות.
בקיץ 2024 חתמה במדי סגנית האלופה דאז, הפועל קטמון ירושלים.
במהלך עונת 2024/25 צברה סופר 24 הופעות, שער ו-5 בישולים בליגת העל, 3 הופעות בגביע, ו-5 הופעות בגביע אתנה.
בקיץ 2025 חזרה סופר למ.ס.
משנת 2013 סופר היא חלק מסגל נבחרות ישראל לנערות.
היא צברה 9 הופעות בנבחרת ישראל עד גיל 17 ו-13 הופעות בנבחרת ישראל עד גיל 19 במהלכן הבקיעה שער אחד.
השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 בשנת 2015 ובשנת 2016. במהלך האליפות של שנת 2016 השתתפה בסרט התיעודי "אמיצות" של הבמאים כרמית שלומי ואיתי מאיר שסיקר את השתתפות הנבחרת באליפות והוקרן בפסטיבל דוקאביב באותה שנה.
בשנת 2016 זומנה לסגל הנבחרת הבוגרת.
את הופעת הבכורה ערכה ב-13 במרץ נגד נבחרת ליטא.
נכון ליוני 2024, לזכות סופר 16 הופעות בנבחרת הבוגרת.
בשנת 2018 ייצגה את ישראל במדי נבחרת האוניברסיטאות באליפות העולם בכדורגל אולמות שנערכה בקזחסטן.
אופל קרוסלנד היא מכונית קומפקטית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אופל משנת 2017. היא הוצגה בינואר 2017 והגיעה לישראל במרץ 2018.
הקרוסלנד משווקת עם ארבעה מנועים.
היצע מנועי הבנזין כולל שני מנועי בנזין בנפח 1.2 ליטר ו-1.2 ליטר טורבו המספקים 83 כ"ס (מנוע 1.2 ליטר), 130 כ"ס (מנוע 1.2 ליטר טורבו).
היצע מנועי הדיזל כולל שני מנועי דיזל בנפחי 1.5 ליטר טורבו המספקים 110 כ"ס (מנוע 1.5 ליטר טורבו), 120 כ"ס (מנוע 1.5 ליטר טורבו).
ללקוחות ישנה אפשרות לבחור בין תיבת הילוכים ידנית בעלת חמישה או שישה הילוכים לתיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים.
באוקטובר 2020 הציגה אופל מתיחת פנים לקרוסלנד.
לפני מתיחת הפנים נקרא הקרוסלנד "אופל קרוסלנד X" ואחריה הסירה אופל את ה-"X" משמו.
מתיחת הפנים כללה עיצוב חדש לפגוש הקדמי, כיול חדש למתלים, מערכת מולטימדיה מעודכנת ורמת גימור חדשה הנקראת "GS ליין".
אופל רוקס-אי היא מכונית מיני חשמלית במרכב מיקרו, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אופל משנת 2021. היא נחשפה ב-25 באוגוסט 2021.
הנסיעה ברוקס-אי מותרת מגיל 14 ואינה כרוכה ברישיון עקב גודל המכונית.
חברת האם של אופל היא סטלנטיס המחזיקה גם במותג סיטרואן אשר מייצרת את הסיטרואן אמי, הרוקס-אי היא בעצם סיטרואן אמי של אופל ואין כל שינויים מלבד הסמל בחזית הקדמית והאחורית, כמו כן ישנו שינוי קטן במשקל, האמי שוקלת 485 ק"ג והרוקס-אי שוקלת 471 ק"ג.
היא כוללת מנוע חשמלי המספק 8 כ"ס.
סוללת ליתיום-יון בקיבולת 5.5 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 75 ק"מ, הטעינה אורכת 3 שעות.
המהירות המרבית עומדת על 45 קמ"ש.
אופליה הוא סרט דרמה רומנטית בריטי-אמריקאי משנת 2018 בבימויה של קלייר מקארתי על דמות בשם זהה מהמחזה "המלט" של ויליאם שייקספיר.
המחזה מבוסס על הרומן של ליסה קליין, ועלילתו עוקבת אחר סיפורו של המלט אבל מנקודת מבטה של אופליה.
בסרט מככבת השחקנית דייזי רידלי בתפקיד אופליה, לצד נעמי ווטס, קלייב אוון, ג'ורג' מקיי, טום פלטון ודבון טרל.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדאנס 2018. הביקורות עליו היו מעורבות, למרות שרידלי קיבלה שבחים על משחקה בסרט.
שם השחקן/ית שם הדמות דייזי רידלי אופליה נעמי ווטס גרטרוד קלייב אוון קלאודיוס ג'ורג' מקיי המלט טום פלטון לארטס הוראטיו נתניאל פארקר המלך המלט דומיניק מפהאם פולוניוס כריסטינה סבסטיאן דה סוזה אדמונד נואל קסוזסור רוזנקראנץ מרטין אנגרבאואר גילדנשטרן
הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, ששיבחו את עיצוב ההפקה, הבימוי והמשחק שלו (בעיקר את אלו של רידלי ו-ווטס), אך מתח ביקורת על התסריט.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג של 61% על סמך 132 ביקורות.
על פי הסכמה כללית של מבקרי האתר: " אופליה, פגומה אך מסקרנת, משתמשת בהמלט כנקודת המוצא לניסיון אצילי להציע דמות לא מובנת שהייתה צריכה להיות מזמן.
אתר האינטרנט Metacritic נתן לסרט ציון של 60 על סמך 22 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
ביקורות נוספות ציינו כי הסרט הוא "מרגש, משכר, רודף: הסרט המהנה ביותר מבחינה ויזואלית עד כה השנה", וכי זהו "בידור אמיתי", שכן "דייזי רידלי עושה עבודה מהשורה הראשונה בתפקיד הראשי.
פרסומים אחרים גם שיבחו את רידלי בציטוט ש"דייסי רידלי אולי נולדה לשחק תפקידים מסוג זה כי אופליה חזקה ועוצמתית, בדיוק כמו ריי", והיא נותנת "הופעה יפה".
על פי הביקורת של Rotund Reviews, הם מצהירים שהם "לא יכולים לשבח את הסרט הזה מספיק וממליצים בחום לבדוק אותו".
Film Frenzy מצהירים כי הסרט "מציע שחזור דמיוני של יצירת מופת מוכרת מנקודת מבט שונה" והוא "בהחלט שווה לראות ולהתפעל.
Flixist אמר שהסרט "משכנע" ו"מושך חזותית" בעוד "הציון היה אחד מהחלקים האהובים עליו בסרט: משכנע, כוחני, ייחודי".
RogerEbert.com בביקורתו שיבח את הסרט, והצהיר שהוא מפגין "אומץ, אינטליגנציה, יושרה ופעלתנות".
The Wrap מסכים שזה "עיבוד שופע, אינטליגנטי".
אופליסציחה (בגאורגית: უფლისციხე) הוא מתחם קדום גדול של מערות בגאורגיה, בחבל כארתלי הפנימית.
עיר המערות מצויה מעט צפונית לכביש הראשי המוביל מעיר הבירה טביליסי לכותאיסי, כ-15 קילומטר מזרחית לעיר גורי.
האתר מצוי על הגדה השמאלית של נהר המטקווארי, ובנוי על גבעה רמה, מעין צוק.
מיקום האתר נחשב לאסטרטגי, ונמצא בצומת דרכי מסחר וצבא.
המקום הוכרז כשמורה על ידי ממשלת גאורגיה, ומצוי ברשימת המקומות המועמדים לקבל הכרה על-ידיי ארגון אונסקו, כאתר מורשת עולמית.
פירושו של השם אופליסציחה בגאורגית הוא "מבצרו של האל".
לא ידוע מהו התאריך המדויק שבו נוסדה אופליסציחה, אך היא החלה להיבנות ולהתאכלס בתקופת הברונזה המאוחרת, אחרי שנת ה-1,000 לפני הספירה.
לפני הגעת הדת הנוצרית לגאורגיה, בנוסף להיותה מרכז אסטרטגי ומסחרי, הייתה אופליסציחה מרכז דתי פגאני בו סגדו לאלים שונים, אך בעיקר לאלת השמש.
באתר נמצאו ממצאים היסטוריים מהמאה הרביעית לפני הספירה.
לאחר שהנצרות הובאה לגאורגיה לפי המסורת במאה הרביעית, על ידי הנזירה נינו, ארכאולוגים מצאו באתר סימנים למאבק ממושך בין תושבי אופליסציחה הפגנים הוותיקים לבין הנוצרים החדשים.
התנגשויות אלו התרחשו במאות השלישית עד השישית לספירה.
כאשר כבשו המוסלמים חלקים גדולים של גאורגיה (טביליסי נכבשה לראשונה במאה השמינית לספירה), הפכה אופליסציחה למבצר של מלכי גאורגיה ולמרכז מסחרי חשוב.
מעריכים שאוכלוסיית המקום בתקופה זו הגיעה עד לשיא של כ-20,000 תושבים.
באותה התקופה, היו באתר למעלה מ-700 מערות פעילות, שקושרו ביניהן באמצעות תעלות, סמטאות, מדרגות, ומנהרות.
משנת 1122, כשמלך גאורגיה דוד הבנאי כבש את טביליסי מיידיי הסלג'וקים והפך אותה לבירת הממלכה, החלה קרנה של אופליסציחה לרדת.
בימי הביניים שימשה אופליסציחה כנקודת מעבר ותחנת עצירה על דרך המשי למזרח הרחוק.
בשנת 1240, המונגולים כבשו את העיר והחריבו אותה וגם את כל סביבתה.
מאז לא חזרה אופליסציחה להיות מקום פעיל שאנשים חיים בו, למעט מספר נזירים נוצרים בכנסייה שנבנתה בתקופה מאוחרת יותר.
בשנת 1920 רעידת אדמה פגעה קשות באתר וזרעה הרס רב.
החל משנת 1957, ארכאולוגים החלו לחשוף ממצאים באופליסציחה.
בעת העתיקה היו באתר ארבעה שערים, כמספר רוחות השמים.
אופליסציחה נחשבה לעיר מבוצרת וקשה לכיבוש, שכן נהר המטקווארי, גבעה תלולה עם דרכי גישה צרות וצוק מצד הנהר שימשו לה מגן טבעי.
בעיר המערות נחצבה ונבנתה מערכת השקיה והובלת מי שתיה, שבחלקה שרדה עד ימנו את התלאות, הכיבושים, ורעידות האדמה שעבר המקום.
בתקופת הכיבוש הסובייטי הוספו עמודי תמך מבטון לחלק מהמערות היותר הגדולות.
ייתכן שעמודים אלה מבטיחים שרידות בזמן רעידות אדמה, אך הן נבנו באופן שאינו משתלב באופי המיוחד של עיר המערות.
ההגעה מהחניון ומשער הכניסה לאתר עצמו, כרוכה בעליית סדרה של שבילים צרים וגרמי מדרגות, רק חלקן מסודרות וכוללות מעקה.
היכל המלכה תמר - אולם גדול חצוב בסלע, עם פתח בתקרתו.
הפתח שימש כפי הנראה למטרה כפולה, להכנסת אור יום לאולם, וגם ארובה להוצאת עשן.
באולם יש גם כיסא אבן, עליו נאמר שהיה כסאה של תמר מלכת הגאורגים.
התיאטרון - מערה עם כניסה בצורת קשת מחודדת, שכפי הנראה שימשה לפולחנים עוד כשהיה המקום אתר פגאני.
התקרה מגולפת בצורת מתומן, באופן המזכיר את מרחצאות קרקלה ברומא.בית המרקחת - במיקום גבוה על הגבעה, בנויות תיבות עשויות לבנים בגובה שתי שורות, בכל שורה 12 תיבות.
הצורה המיוחדת הביאה חוקרים למסקנה, שמדובר בסוג של בית מרקחת עתיק.
חוקרים אחרים סבורים אחרת, וטוענים שיעודן של התיבות היה שובך יונים.
המקדש המאקוויליאני (Temple of Makviliani) - מערת מקדש גדולה, אשר הייתה פעילה כבר בתקופה הפגנית.
סבורים שהמקדש נועד לפולחן אלת השמש.
מערכת המערות כוללת גם ספסלי אבן שנועדו עבור כהני הדת.
במקדש קיימות שתי גומות, שיעודן היה ניקוז דמן של החיות שהוקרבו במקום.
הכנסייה - בראש הגבעה מצויה כנסייה, המכונה "כנסיית הנסיך", שנבנתה במאה העשירית על חורבות אתר פגני קדום.
המדרגות הנסתרות - יש הסבורים, שביקור באתר אופליסציחה לא יכול להיות שלם, בלא לרדת חזרה אל הכניסה הראשית ב"במדרגות הנסתרות".
במקור המדרגות והירידה הנסתרות נועדו לאפשר לתושבי המקום לרדת אל נהר, להבאת מי שתייה בעת מצור על העיר, בלא להתגלות לעיניי האויבים.
בשנת 2007 האתר הוגש לאונסקו, נתקבל והוכנס על-ידה לרשימת המועמדות לקבלת הכרה כאתר מורשת עולמית.
הגשת המועמדות הוגשה על פי קריטריונים 2, 3, 4,5 של אונסקו, בקטגוריה "תרבות".
המועמדות הוגשה על ידי משרד לענייני תרבות, הגנת אתרים היסטוריים והספורט הגאורגי.
הכללתה ברשימת המועמדות, אינה מחייבת את אונסקו להכריז בסוף ההליך על אופליסציחה כאתר מורשת עולמית.
אין תחבורה ציבורית מוסדרת ברכבת, או באוטובוס לאופליסציחה.
העיר הקרובה ביותר לאתר היא גורי, במרחק של קרוב ל-15 קילומטר.
מיניבוס (בגאורגית: מרשרוטקה) - נקודת היציאה והחזרה של המרשרוטקות נמצאת בתחנת האוטובוסים המרכזית של גורי.
מונית - גם הריכוז הגדול של המוניות נמצא בתחנה המרכזית של גורי.
נהיגה עצמית - מכל מקום בגאורגיה.
בכניסה לאתר קיים חניון גדול לכלי רכב.
הצטרפות לטיול מאורגן, המוצע בבתי מלון לתיירים.
אופליה מגדלנה דאל היא פעילה בריטית-אמריקאית למען צדק חברתי ובריאות הציבור.
דאל היא ממייסדות ארגון הבריאות ללא מטרות רווח "שותפים בבריאות" (Partners In Health - PIH) , המבוסס בבוסטון, מסצ'וסטס.
הארגון מחויב למתן "אפשרות מועדפת לעניים" בתחום שירותי הבריאות.
דאל כיהנה כמנכ"לית הארגון במשך 16 שנים וכיום משמשת כיושבת ראש חבר המנהלים שלו.
דאל הייתה דמות מרכזית בספרו של טרייסי קידר, "Mountains Beyond Mountains", המתאר את פעילותו של הארגון ואת חייו של ד"ר פול פרמר, עמיתה להקמת הארגון.
בדצמבר 2006 זכו דאל ופרמר במדליית איחוד הכנסייה התאולוגית בניו יורק.
בשנת 2017, הופיעה דאל בסרט התיעודי "משטחים את העקומה" על פעילות הארגון.
בשנת 2024 נבחרה כאחת מ-100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם על פי מגזין טיים.
דאל פגשה לראשונה את ד"ר פול פרמר בשנת 1983 כשהייתה בת 18 והתנדבה בהאיטי.
היא כיהנה כמנכ"לית שותפה באגון PIH משנת 2001 עד 2005, וכיום מכהנת כיושבת ראש חבר המנהלים.
הארגון ממשיך בפיתוח שירותי בריאות איכותיים באזורים מרוחקים ברחבי העולם.
מאז הקמת הארגון בשנת 1987, התרחב PIH וסיפק שירותי בריאות חיוניים ברחבי העולם.
תחת הנהגתה של דאל, הארגון תומך במערכת הבריאות הציבורית של יותר מ-800,000 איש ברואנדה.
הארגון פועל גם במדינות נוספות כמו מלאווי, מקסיקו, רוסיה ולסוטו, שם הוא שותף למשרדי הבריאות המקומיים במאבק נגד מחלות באזורים כפריים מסוימים.
PIH מספק שירותי בריאות קריטיים בתחומים כמו סרטן, מחלות כרוניות, כולרה, HIV/איידס, ניתוחים, בריאות האישה וילדים, בריאות הנפש ושחפת.
נכון להיום, הארגון פועל ביותר מ-60 מרכזים רפואיים ברחבי העולם ומעסיק למעלה מ-12,000 עובדים.
בשנת 2011, נבחרה דאל לאחת מ"בוסטוניאניות השנה" על ידי הבוסטון גלוב, לצד ד"ר פול פרמר ולואיז אייברס מ-PIH, על תפקידה המרכזי בתגובה לרעידת האדמה בהאיטי בשנת 2010. באותה שנה זכתה בפרס האידיאליסט של ארגון Social Capital Inc.
ב-2013 הייתה דוברת נבחרת במכון למדיניות גלובלית ע"ש מדליין אולברייט.
בשנת 2019, הוענקה לה תואר דוקטור לשם כבוד במשפטים מויליאמס קולג'.
דאל נולדה ב-12 במאי 1964 בבית החולים ג'ון רדקליף באוקספורד, בריטניה.
היא בתם של השחקנית פטרישה ניל והסופר רואלד דאל.
אופליה היא הילדה השנייה הצעירה ביותר במשפחתה, ולה ארבעה אחים ואחיות: אוליביה, טסה, תיאו ולוסי.
דאל השתתפה בעריכת הספר "The Roald Dahl Treasury", אוסף סיפורים, זיכרונות, מכתבים ושירים מאת אביה.
היא כותבת כיום זיכרונות על אביה ומשמשת כסגנית נשיאה ונאמנה במוזיאון רואלד דאל, המוקדש לשימור מורשתו ולקידום אהבת הכתיבה היצירתית.
בנוסף, היא יושבת ראש של חברת Dahl & Dahl LLP, המנהלת את הנכסים הספרותיים של אביה.
בשנת 1994, סיימה דאל את לימודיה במכללת ולסלי וזכתה בתואר כמלגאית דייוויס.
בשנת 2006, נשאה את נאום הסיום בטקס הסיום של המכללה.
דאל היא אם לבן אחד, אותו הביאה עם אשתה, ליסה פרנזיס.
אופליה הוא ציור שמן על בד משנת 1883 מאת האמן הצרפתי אלכסנדר קבנל.
היצירה, שחתומה ומתוּארכת בפינה הימנית התחתונה, מתארת את דמותה הספרותית של אופליה מתוך מחזהו של ויליאם שייקספיר, "המלט".
במידות 75 על 116 ס"מ, הציור נחשב לדוגמה מובהקת של האקדמיזם הצרפתי בסוף המאה ה־19. היצירה נמכרה במכירה פומבית בניו יורק בשנת 2001 ונמצאת כיום באוסף פרטי.
הציור מציג את אופליה ברגע נפילתה אל הנחל לאחר ששבר ענף הערבה שעליו ניסתה להישען.
היא מתוארת בתנוחה דרמטית, גופה נוטה לאחור וזרועה מושטת לעבר הענף שנשבר.
שמלתה ממשי מוזהב עם עיטורי זהב מתוארת בפרטנות כמעט צילומית, והפרחים המעטרים את ראשה ומלווים אותה במים מחזקים את האווירה המלנכולית.
דמותה צפה באופן חסר משקל על פני המים, בין חיים למוות, והסצנה מוקפת בענפי ערבה בוכייה – סמל מוכר לאבלות.
בבחירתו להמחיש את הרגע שבו הענף נשבר, קבנל יצר חיבור בין ריאליזם אקדמי לבין תיאטרליות רומנטית.
בכך הוא חרג מהמסורת של אמנים כג'ון אוורט מיליי, שהציגו את אופליה רגע לפני טביעתה או לאחריה.
ההשפעה המרכזית על יצירתו ניכרת בגרסתו של אז'ן דלקרואה משנת 1848, שבה מופיעה אופליה בתנוחה דומה.
השוואה זו מבליטה את עיסוקו של קבנל בדרמטיזציה של הדמות השייקספירית ואת הקסם שהמשיכה לעורר בקרב ציירי המאה ה־19.
היצירה הוצגה לראשונה בשנת 1883 ונכללה ברצף עבודותיו של קבנל שהתמקדו בנושאים היסטוריים וספרותיים, בהתאם לחינוך האקדמי שקיבל באקול דה בוז-אר.
היא נמכרה במכירה פומבית של כריסטי'ס בניו יורק ב־2 במאי 2001 (Lot 39), ומאז מצויה באוסף פרטי.
אופליה הוא ציור שמן שיצר הצייר האנגלי ג'ון אוורט מיליי בין השנים 1851–1852. היצירה מתארת את מותה הטראגי של אופליה מתוך המחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר, כאשר היא שוקעת במים לאחר שקטפה פרחים בשדה.
הציור נחשב לאחת היצירות האייקוניות של תנועת האחווה הפרה-רפאליטית והוצג לראשונה באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון בשנת 1852. כיום נמצא הציור באוסף קבע של גלריית טייט בריטניה בלונדון והוא נחשב לאחת היצירות המזוהות ביותר עם סגנון הפרה־רפאליטים.
במרכז היצירה נראית אופליה הצפה על מימי הנהר כשזרועותיה פרושות לצדדים בתנוחה המזכירה מחווה נוצרית של השלמה.
פניה פונות כלפי מעלה, מבטה ריק, ושיערה האדמוני פרוש סביב ראשה כמעין הילה.
היא לבושה שמלה עשירה רקומה בחוטי כסף, שצפה על פני המים ומתמלאת בהם בהדרגה.
סביב דמותה פרחים רבים שצוירו בדיוק בוטני – סיגליות כסמל לנאמנות ומוות, חינניות לתום, סביונים, סרפד לסבל, ורדים לאהבה ויופי, צבעוני פרא לאבל, וכן פרג אדום שמיליי הוסיף כסמל למוות.
הצייר שילב ביצירה פרחים הפורחים בעונות שונות, תוצאה של עבודתו הממושכת לאורך חודשים בטבע.
המחזה "המלט" מציג את מותה של אופליה באופן עקיף, בדבריה של המלכה גרטרוד, ומיליי היה בין הראשונים לתאר את רגע טביעתה עצמה.
בכך הפך את רגע המוות למעמד פיוטי וחזותי.
הוא שאב השראה מסמלי הפרחים בשייקספיר אך הרחיב אותם לפי המסורת הוויקטוריאנית.
לדוגמה, הפנסים שעל ברכיה מסמלים אהבה נכזבת, והפרג האדום מרמז למוות.
שילוב הסמלים יצר חיבור בין נאמנות, חטא ותום לבין גורלה הטרגי של הדמות.
הציור עורר השוואות ליצירות של אמנים אחרים בני התקופה, ובהם ארתור יוז שצייר את אופליה רגע לפני נפילתה למים, וג'ון ויליאם ווטרהאוס, שיצר שלוש גרסאות שונות לדמותה.
הבחירה של מיליי להציג את הרגע הדרמטי עצמו היא זו שהפכה את גרסתו לנודעת מכל.
מיליי החל לצייר את הרקע בקיץ 1851 על גדות נהר ההוגסמיל בסרי, שם עבד באינטנסיביות במשך חודשים ארוכים, כשלעיתים נאלץ להסתתר תחת מטרייה מפני חרקים ומזג האוויר.
לאחר מכן עבר לצייר את הדמות בסטודיו בלונדון.
המודלית הייתה אליזבת סידל, לימים אשתו של דנטה גבריאל רוזטי.
היא שכבה לבושה בשמלת משי באמבט מים חמים, אך כאשר המנורות שחיממו את המים כבו, חלתה בצינון קשה, ומיליי נאלץ לשלם את הוצאות הרופא בעקבות איום בתביעה מצד אביה.
היצירה הוצגה לראשונה ב־1852 וזכתה לביקורות מעורבות אך גם להכרה באיכותה יוצאת הדופן.
במהלך השנים ערך מיליי שינויים קלים בפרטי הצמחייה ובפניה של אופליה, ואף לאחר התצוגה הראשונה שב להוסיף פרטים.
הציור נמכר תחילה לסוחר האמנות הנרי פארר, עבר בין מספר אספנים בולטים, וב־1892 נרכש על ידי הנרי טייט שהעניקו כמתנה למדינה הבריטית.
מאז 1894 מוצג הציור באוספי טייט בלונדון.
אופליה הוא ציור שמן משנת 1894 מאת האמן הבריטי ג'ון ויליאם ווטרהאוס.
היצירה מתארת את אופליה, דמותה הטרגית של שייקספיר במחזה "המלט", ברגעים שלפני מותה.
זהו הציור השני מתוך שלוש גרסאות של ווטרהאוס לנושא אופליה, והוא נחשב לאחת הדוגמאות הבולטות להמשכיות מסורת האחווה הפרה-רפאליטית בסוף המאה ה־19.
בגרסת 1894 מתוארת אופליה ישובה על גזע עץ המשתרע אל תוך בריכה מלאה חבצלות מים.
היא לובשת שמלה עשירה ורבת־רושם, המנוגדת בחדות לנוף הטבעי שסביבה.
למרות הניגוד, האמן קשר בינה לבין סביבתה באמצעות עיטור שיערה וירכיה בפרחים.
מבטה פונה לעבר מימי הבריכה האפלים, ופרופיל פניה מתואר בהבעה מהורהרת ורצינית.
פניה אינם משקפים סערה פנימית של אישה העומדת ליטול את חייה, אלא מבט מרוחק ומנותק, המותיר את הצופה בתחושת מסתורין.
הציור מבליט את הפער בין שמלתה המפוארת של אופליה לבין העולם הטבעי העוטף אותה, ובכך משקף את ניכורה מהמציאות.
בדומה לגרסתו הקודמת מ־1889, גם כאן נראה מבטה כמרוחק ואדיש לגורלה.
אולם בניגוד לדמות הילדותית יותר בגרסה המוקדמת, ציור זה מתאר אופליה מבוגרת מעט, המתקרבת פיזית למים וקרובה יותר למותה הבלתי נמנע.
בכך הוא מייצר שלב אמצעי בהתפתחות דמותה ביצירותיו של ווטרהאוס: בין הנערה התמה הרובצת בשדה ב־1889 לבין הדמות האישה הבשלה והנחושה בציור מ־1910.
הציור אופליה של ג'ון אוורט מיליי מציג את אופליה ברגע האחרון של חייה, כאשר היא שוקעת אל מותה במים, ותכליתו הייתה להפוך את מעשה הגסיסה עצמו לדימוי של יופי.
ווטרהאוס הציג בגרסתו משנת 1894 רגע מוקדם יותר.
בציורו יושבת אופליה על גזע עץ המשתרע אל תוך בריכת שושנים, דקות לפני טביעתה.
שמלתה המפוארת יוצרת ניגוד חד לסביבתה הטבעית, אולם כמו אצל מיליי, גם כאן שולבו פרחים בשערה ועל ברכיה כדי לקשור את הדמות אל הנוף.
בניגוד לדימוי של מיליי שבו אופליה כבר מנותקת מן החיים, אצל ווטרהאוס היא נראית מהורהרת ומרוחקת, מבטה פונה לעבר המים האפלים אך פניָה אינן מבטאות החלטה ברורה לשים קץ לחייה.
השוואה זו מבליטה את ההבדל בין בחירתו של מיליי להציג את המוות עצמו לבין האופן שבו ווטרהאוס מדגיש את המתח הדרמטי ברגעי ההמתנה שלפניו.
גרסה זו היא השנייה מתוך שלוש שצייר ווטרהאוס לאופליה.
הראשונה נוצרה בשנת 1889 והציגה את אופליה שרועה על הקרקע הרחק מן המים, ואילו השלישית, משנת 1910, הציגה דמות נשית בוגרת הניצבת בקדמת הבמה הציורית.
שלוש הגרסאות נתפסות כרצף חזותי המתקדם לעבר מותה של הדמות: תחילה בשלב מוקדם ומרוחק, בהמשך קרובה למים אך עדיין מהורהרת ומנותקת, ולבסוף כאישה נחושה המודעת לגורלה.
אׇפְנָה היא מעין תכתיב חברתי למוצרים הנחשבים ל"נכונים", "ראויים" ו"יפים" ביותר בתחומים שונים, כגון ביגוד, ריהוט, עיצוב פנים וחוץ, נימוסים, מוזיקה, ואמנות.
המילה העברית אופנה חודשה על ידי חמדה בן-יהודה, על ידי תרגום בבואה למילה הלועזית "מודה".
באמצע המאה ה-19 כתב המשורר הצרפתי שארל בודלר: .
להתפשטות התופעה תרמו התפתחויות טכנולוגיות שהוזילו מאוד את מחירי הביגוד, כמו גם אפשרו לייצרם בשלל צורות וצבעים.
לא במקרה היוו מרכזים תעשייתיים ומסחריים מרכזיים – כמו לונדון, פריז, וינה, ניו יורק, ברלין, רומא וכדומה – מקורות השראה לאופנה ברחבי העולם כולו.
היה מתמיה ומשעשע כי לפוליטיקה הייתה השפעה רבה על האופנה.
חיבתו היתירה של הקיסר וילהלם השני של גרמניה לצי הימי, הביאה לפני המלחמה את לבושי חיל הים כאופנה.
תלמידות תיכון ונערות לפני נישואיהן, התהלכו גאות בתלבושת חיילי הצי הכחולים עם הצווארון הרחב.
יצרני כובעי הנשים פיתחו את הכובעים בהתאם לדמיונם הפורה של הגברים.
הנשים הופיעו בכובעים המקושטים בנוצות מכל הצבעים [...] ברחובות הופיעו מודעות, כי ניתן לנשים להיות בעלות חזה שופע, תוך חדשיים ימים בעזרת גלולות מזרחיות...
כן הופיעו מודעות מאירות עיניים בדבר המצאת סכין גילוח "ג'ילט" בתוך מכונת גילוח שחוסך השחזה וניקוי.
האופנה טבעה להשתנות תדיר, והיא נוצרת בדרך-כלל משיקולים שאינם רציונליים.
עם זאת, מאפיינים "אופנתיים" קיימים גם בתחומים רציונליים מטבעם כגון אידאולוגיה, פילוסופיה, סגנונות כתיבה או תחומי מחקר מדעי.
לחברות שונות תכתיבי אופנה שונים שנובעים משיקולים שונים.
כך למשל קוד הלבוש בחברה החרדית עשוי להיראות למתבונן מבחוץ כאחיד וקבוע, אולם למעשה גם כאן קיימות מגמות אופנתיות.
האופנה משפיעה גם על תפיסת היופי בעיני הציבור.
תכתיבי אופנה עשויים לגרום לבעיות כגון דימוי עצמי נמוך, אנורקסיה, ועוד.
אופנה יכולה לסמל או להעיד על מעמד חברתי (לא בהכרח כלכלי).
קבוצות במעמד חברתי גבוה אוהבות בדרך-כלל "להישאר באופנה" כדי להעיד על מעמדם; אלו שאינם נשארים "אופנתיים" בחברתם עשויים למצוא את עצמם מנודים חברתית ונתונים ללחץ חברתי.
על חשיבות ההיצמדות לאופנה במהלך היסטוריה יכולה להעיד העובדה כי במהלך מלחמות נפוליאון בין בריטניה לצרפת, בין הפריטים המבוקשים ביותר שהיו מוברחים לאורך תעלת למאנש היו בובות קטנות, ששימשו ללמד את נשות החברה הגבוהה בלונדון מהי האופנה הנוכחית בפריז.
היות שהישארות "באופנה" דורשת לעיתים קרובות השקעה כספית ניכרת, אופנה משמשת גם כאמצעי להחצנת עושר.
ישנם כאלה הרואים באופנה סממן של חסרונות העולם הקפיטליסטי, משום שהיא הופכת אנשים ל"צרכנים" הרוכשים דברים ללא צורך ממשי.
אופנה יכולה להיות גם הצהרה חברתית.
האופנה בקיבוצים והשינויים בדפוסי הלבוש שיקפו במהלך השנים את התפתחותו של הקיבוץ וכניסתן של מגמות מודרניות חיצוניות, מצד אחד – השפעתם של גורמים חברתיים, תרבותיים, טכנולוגיים, כלכליים – והיחלשותו או היעלמותו, של הגורם האידאולוגי, מצד שני.
"חוש אופנה" מתייחס ליכולת לזהות אילו פריטי לבוש (או אביזרים משלימים) "נראים טוב", ואלו לא.
היות שעולם האופנה כולו מבוסס על תפיסה סובייקטיבית, כך גם השאלה בדבר היותו של אדם בעל "חוש אופנה" או נטול חוש זה.
ישנם גם אנשים המתפרנסים כיועצי אופנה.
שילוב פרווה, יהלומים, ועור בביגוד, בעבר וגם כיום, מעידים על סטטוס מעמדי גבוה חרף הביקורת בעניין.
במשמעותה המצומצמת, "אופנה" מתייחסת בדרך כלל לאופנת הלבוש ואביזרים נלווים כגון משקפיים, תיקים, חגורות ותכשיטים.
מגזיני אופנה לנשים לרוב עוסקים בנושאים אלה.
תעשיית האופנה מקדמת את עצמה על ידי שימוש בדוגמניות: נשים יפות הלובשות את הבגדים האופנתיים ומראן מעוצב על ידי מעצבי אופנה, והן מצטלמות למגזינים או מסתובבות בתצוגות אופנה על מנת להראות לציבור את היופי של המוצר שהן מפרסמות (בגדים, תכשיטים, עיצוב שיער ועוד).
כיום, הערים מילאנו, לונדון, פריז וניו יורק נחשבות לבירות האופנה של העולם.
בערים אלה חיים ועובדים מעצבי-על של אופנה כגון ג'ורג'ו ארמני, איב סן-לורן, דולצ'ה וגבאנה, שאנל שיוצר על ידי המעצבת ומייסדת חברת האופנה זו קוקו שאנל ואחרים.