tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מאז ועד מותו הוא עסק באופן פעיל בענייני מדינה.
הוא השלים בקלות עם המהפכה שהביאה להדחתו של המלך לואי פיליפ מבית בורבון ולהקמתה של הרפובליקה הצרפתית השנייה קצרת הימים, והפעיל השפעה נחרצת בעניינים פיננסיים על הממשלה הזמנית שהוקמה אז.
זמן קצר לאחר מכן הוא פרסם שתי חוברות נגד השימוש בשטרות כסף, בשם Pas d'Assignats I ו-Observations sur la question financière.
בין השנים 1849–1867 כיהן כשר האוצר תחת הנשיא לואי-נפוליאון שהפך לקיסר נפוליאון השלישי, והוביל חלק מהרפורמות הכלכליות שנעשו אז בצרפת.
ב-25 בינואר 1852, בעקבות הצו להחרים את רכוש משפחת אורליאן, הוא התפטר מתפקיד שר האוצר, אך באותו יום מונה לסנאטור, וזמן קצר לאחר מכן הצטרף שוב לממשלה כשר המדינה וכמזכיר משק הבית של הקיסר.
בתפקיד זה הוא ארגן את התערוכה העולמית של פריז ב-1855. אירועי נובמבר 1860 הובילו פעם נוספת להתפטרותו, אך הוא הוחזר למשרד האוצר בנובמבר של השנה שלאחר מכן, ושמר על תפקידו עד פרסום המכתב הקיסרי מ-19 בינואר 1867, כאשר אמיל אוליבייה הפך ליועץ הראשי לקיסר.
במהלך כהונתו האחרונה הוא הפחית את החוב הצף, שמלחמת מקסיקו הגדילה במידה ניכרת, על ידי משא ומתן על הלוואה של 300 מיליון פרנק (1863).
למרות שהתנגד בנקודות מסוימות ל"סן-סימוניזם" תמך בתוכניתם של האחים פרייר להקמת בנק המעניק אשראי.
על סמך הצעה זו, ב-1852, הוקמה חברת הבנקאות והאשראי Crédit Mobilier, שמכרה מניות לציבור, והשתמשה בכסף למימון יוזמות תעשייתיות ברחבי צרפת.
החברה הביאה לתקופה של התפתחות כלכלית ניכרת, הקיסר לואי-נפוליאון עצמו העניק עדיפות לכלכלה, אותה רצה לבסס על סחר חופשי, אשראי זול, ופיתוח תשתיות יזום.
הוא האמין כי הגרעון בתקציב יתאזן מרווחי העתיד.
רשת הרכבות התרחבה מ-3,000 קילומטרים בתחילת העשור השישי של המאה ה-19 ל-16,000 קילומטרים בסיומו, דבר שאפשר פיתוחם של מכרות ובתי חרושת באזורי הפריפריה.
צי אוניות הסוחר עבר אף הוא מודרניזציה, וספינות קיטור מברזל החליפו את ספינות העץ הנושנות.
בין 1859 ל-1869 בנתה חברה צרפתית את תעלת סואץ, והביאה לעידן חדש בתעבורה ובמסחר.
פולד, מלבד היותו מוכשר בניהול כלכלי, היה גם אספן יצירות אמנות.
בשנת 1857 הוא מונה לחבר באקדמיה לאמנויות יפות.
פולד המיר את דתו לפרוטסטנטיות ב-1858. ונפטר בטארבס ב-1867.
אשטוריל (בפורטוגזית: Estoril) היא עיר בקשקאיש שבריביירה הפורטוגלית.
אשטוריל היא יעד תיירותי, עם מלונות יוקרה, חופים וקזינו.
העיר שימשה בית למספר רב של משפחות מלכותיות, ואירח מספר אירועים בעלי פרופיל גבוה, כגון אשטוריל הפתוחה בטניס, ופסטיבל הסרטים של ליסבון ואשטוריל.
אשטוריל הוא אחד המקומות היקרים ביותר למגורים בפורטוגל ובחצי האי האיברי.
השטח של אשטוריל היה מיושב במשך מאות שנים, בשל תנאי האקלים והסביבה הנוחה שלו.
ברחבי הקהילה האזרחית פזורים שרידים של קהילות הפיניקים, הרומאים והערבים, אשר בחרו באזור זה בשל מקומו האסטרטגי במערב אירופה.
ישנם שרידים של וילות רומיות בקהילה שדוחפות את ההיסטוריה של האזור לאלף הראשון, כאשר יישובי החוף היו תלויים בדייגים שבאזור.
מהישובים הללו ירשה אשטוריל מורשת תרבותית עשירה, אדריכלות, טופונימיה, הרגלים ומנהגים.
בשנת 1147, במהלך הרקונקיסטה, הועבר האזור לשליטה נוצרית.
בשל מיקומו האסטרטגי, האזור היה קשור קשר הדוק לעידן התגליות הפורטוגזי ולכל התהפוכות החברתיות והתרבותיות.
במהלך מלחמת העולם השנייה האזור היה מרכז של מרגלים וחשאיות דיפלומטית.
בשל החזון של פאוסטו קרדוסו דה פיגרדו ושותפו העסקי אוגוסטו קארירה דה סוזה, היא הפכה ליעד תיירותי בינלאומי גם במהלך מלחמת העולם השנייה וגם אחריה.
במהלך אותה תקופה הגיעו לאשטוריל כמה אישים נכבדים וגולים: מיקלוש הורטי, יורש העצר של הונגריה (חי ומת בגלות לאחר מלחמת העולם השנייה).
חואן, רוזן ברצלונה (אביו של חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד) התגורר בשטח, וכך גם אומברטו השני, מלך איטליה, וקרול השני, מלך רומניה.
אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת, התגורר גם כן לזמן קצר באשטוריל.
במיקום זה היה גם לרודן הפורטוגלי לשעבר אנטוניו דה אוליביירה סלזאר בית קיץ.
סלזאר היה זה שהורה לבנות את הכביש המהיר EN6, המכונה בדרך כלל ה־Avenida Marginal, על מנת שיוכל לנסוע במהירות במכונית בין קשקאיש לליסבון (עד אז הגישה הייתה לא יותר מאשר דרך עפר, שבה יכלה התנועה להתקיים רק במהירות נמוכה).
אשטוריל זוכה להכרה בינלאומית בזכות "קזינו אסטוריל", הנחשב כקזינו הגדול ביותר באירופה.
אשטנגה ויניאסה יוגה הוא סגנון יוגה הנחשב לפעילות גופנית שהפך לפופולרי בעקבות גורו היוגה ההודי ק.
פטאבהי ג'ויס במהלך המאה העשרים.
הסגנון מקודם ומופץ לעיתים קרובות כצורה דינמית של יוגה (האטה) הודית קלאסית.
ג'ויס טען שלמד את הסגנון ממורו טירומלאי קרישנהמצ'ריה.
הסגנון נחשב לאנרגטי, עם תנועות הקשורות למערכת הנשימה.
התנוחות האישיות (אסאנות ) מקושרות באמצעות תנועות זורמות (ויניאסה ).
ג'ויס הקים את מכון המחקר שלו לאשטנגה יוגה ב-1948. סגנון ההוראה הנוכחי נקרא "סגנון מייסור" , על שם העיר בהודו שבה נלמד התרגול במקור.
בזכות אשטנגה ויניאסה יוגה נוצרו סגנונות ספין-אוף שונים של פאוור יוגה .
באופן מסורתי, תלמידי אשטנגה ויניאסה יוגה שיננו רצף ותרגלו אותו יחד מבלי להיות מובלים באמצעות מורה.
אשכולות הוא מיזם ללמידה דיגיטלית חינמי המותאם למגזר החרדי הוקם על ידי חברת תלם ורשת נצח.
מטרת הארגון היא לאפשר השלמת פערי ידע במקצועות הליבה לחברה החרדית.
ובכך לתרום לצמצום פערים חברתיים, הגברת שוויון הזדמנויות, ומתן פתרונות הכשרה לצורך כניסה ללימודים אקדמיים ולשוק העבודה.
ישנם שלושה מסלולי הכנה למבחנים שונים:
הכנה למבחן אמיר"ם - מבחן סיווג ידע באנגלית לקורסי חובה או פטור
הכנה למבחן כניסה למכינה (מימ"ד) - מבחן המוכיח השלמת פערי ידע באנגלית, מתמטיקה ואוריינות עברית
הכנה לעולים לט' - השלמת פערי ידע לעולים לכיתה ט'באנגלית ומתמטיקה
הפלטפורמה כוללת 19 קורסים דיגיטליים פתוחים וחינמיים ואליה רשומים מעל 41,000 לומדים.
הקורסים הם על ארבעה מרחבי ידע: אנגלית, מתמטיקה, מדעים, ואוריינות עברית.
כלל המרחבים מתחילים מבסיס הלמידה, ולא נדרש ידע מקדים לצורך הלמידה.
הקורסים מופקים על ידי צד שלישי.
בשנת 2020, בתקופת הקורונה, התגלה שיש ביקוש בחברה החרדית ללימודים דיגיטליים.
בעקבות כך הקימה רחלי איבנבוים, יזמת חברתית חרדית, במשותף עם חברת תלם ורשת נצח, את אתר "אשכולות", המאפשר לתלמידים חרדים להשלים את לימודי הליבה עד לרמה קדם אקדמית.
ב-1 בספטמבר 2020 האתר עלה לאוויר עם 5 קורסים (2 באנגלית, 2 במתמטיקה ו-1 בפיזיקה).
עד לינואר 2021 נרשמו לאשכולות למעלה מ-3,700 תלמידים, ונלמדו בו למעלה מ-7,000 שיעורים.
ב-2022 כלל האתר 10 קורסים ומספר הלומדים עלה ל-18,000, עשרות אלפי שיעורים נצפו.
אשך ברזל היא סדרת רשת ישראלית שיצר הקומיקאי גיא הוכמן העוסקת בטבח שבעה באוקטובר.
העלילה מתרחשת בין התאריכים 7 באוקטובר עד 13 באוקטובר 2023, תחילת מלחמת חרבות ברזל.
ארבעת הפרקים הראשונים מתרחשים מ־7 באוקטובר עד 9 באוקטובר 2023.
סדרת הרשת סובבת סביב הוכמן, כאשר הוא מקווה לנסות להגן על המדינה ושגדודו יגיע למילואים במהלך מלחמת חרבות ברזל.
הוא נתקל בסיכונים אך יוצא מהם בשלום במהלך הפרקים.
בארבעת הפרקים מופיעים גם קטעים שהוכמן צילם ביולי 2023 ובספטמבר 2023, הקשורים באופן כזה או אחר לפרקים אלו.
שני הפרקים האחרונים של סדרת הרשת מתרכזים יותר בחייו האישיים של הוכמן ולא במלחמת חרבות ברזל.
פרקים אלו מתרחשים בתאריכים 10 באוקטובר 2023 ו13 באוקטובר 2023, בהתאמה.
במהלך הפרק החמישי הוכמן מגיע לביקור בבית החולים איכילוב כשאימו, שנפגעה קשות כחודש לפני כן מרוכב קורקינט ממונע, נמצאת שם בשיקום, ואשתו בחודש תשיעי של הריון ומתחילה להרגיש צירים.
הפרק השישי מתרחש סביב לידת בנו השני של הוכמן.
במהלך הפרק נראית אשתו של הוכמן יולדת את בנם, ובסוף מחליטים לקרוא לו עוז, שם המודע לקיבוץ ניר עוז, שנפגע קשות במהלך טבח שבעה באוקטובר.
+מספר הפרקשם הפרקתאריך שידור ראשון ()תאריך התרחשות1אלוהים לא יירגע עד שאני אמות7 בינואר 20247 באוקטובר 20232תעשה מה שאתה רוצה8 בינואר 20248 באוקטובר 20233עשיתי טעות10 בינואר 20248 באוקטובר 20234אל תירא11 בינואר 20249 באוקטובר 20235אזרח איכילוב16 בינואר 202410 באוקטובר 20236ה' עוז לעמו ייתן29 בפברואר 202413 באוקטובר 2023
בכימיה, אשכול מים הוא מכלול בדיד של מולקולות מים המוחזקות יחד באמצעות קשרי מימן, או אשכול של מולקולות כאלו.
אשכולות רבים מסוג זה נחזו על ידי מודלים תאורטיים (אין סיליקו), וכמה מהם זוהו בניסויים בהקשרים שונים כגון קרח, מים נוזליים, אדי מים, תערובות מהולות עם ממסים לא-קוטביים, וכמי הידרציה בתוך מבנה גבישי.
הדוגמה הפשוטה ביותר היא דימר מים (H2O)2.
אשכולות מים הוצעו כהסבר לכמה מתכונות המים החריגות (אנומליות), כגון השינוי הבלתי-רגיל של צפיפות כתלות בטמפרטורה.
אשכולות מים מעורבים גם בייצוב של מבנים סופרא מולקולריים מסוימים.
הם צפויים למלא תפקיד גם בהידרציה (מיום) של מולקולות ויונים המומסים במים.
מודלי מים מפורטים חוזים את הימצאותם של אשכולות מים, כתצורות של מולקולות מים שהאנרגיה הכוללת שלהן נמצאת במינימום מקומי.
עניין מיוחד מעוררים האשכולות הטבעתיים (H2O)n; קיומם נחזה עבור n = 3 עד 60. בטמפרטורות נמוכות, קרוב ל-50% ממולקולות המים כלולות באשכולות.
ככל שגודל האשכול עולה, המרחק בין חמצן לחמצן נמצא במגמת ירידה, דבר המיוחס למה שמכונה אינטראקציות רב-גופיות קואופרטיביות: בשל שינוי בהתפלגות המטען, המולקולה מקבלת-המימן הופכת למולקולה תורמת-מימן טובה יותר עם כל הרחבה של מכלול המים.
נראה כי קיימות צורות איזומריות רבות עבור ההקסאמר (H2O)6: החל מטבעת, ספר, תיק, כלוב, ועד לצורת מנסרה, עם אנרגיה כמעט זהה.
שני איזומרים דמויי-כלוב קיימים עבור הפטמרים (H2O)7, ואוקטמרים (H2O)8 נמצאו בצורה טבעתית או בצורת קובייה.
מחקרים תאורטיים אחרים חוזים אשכולות בעלי מבנים תלת-ממדיים מורכבים יותר.
דוגמאות לכך כוללות את האשכול דמוי-פולרן (H2O)28, המכונה "כדור באקי של מים", ורשת עשרימון משוכלל בת 280 מולקולות מים (כאשר כל מולקולת מים מתואמת ל-4 אחרות).
האחרון, שקוטרו 3 ננומטר, מורכב מקליפות איקוסהדרליות מקוננות עם 280 ו-100 מולקולות.
קיימת גם גרסה מורחבת עם קליפה נוספת של 320 מולקולות.
היציבות עולה עם הוספת כל קליפה.
קיימים מודלים תאורטיים של אשכולות מים המונים יותר מ-700 מולקולות מים, אך הם לא נצפו באופן ניסויי.
קו מחקר אחד משתמש בשמורות גרף ליצירת טופולוגיות של קשרי מימן ולחיזוי תכונות פיזיקליות של אשכולות מים וקרח.
השימושיות של שמורות גרף הוצגה במחקר שבחן את כלוב ה-(H2O)6 והדודקהדרון (H2O)20, המקושרים בערך לאותם סידורי אטומי חמצן כמו בפאזות המוצקה והנוזלית של המים.
מחקר ניסויי של מבנים סופרא מולקולריים כלשהם במים הוא קשה בשל זמן החיים הקצר שלהם: קשרי המימן נשברים ונוצרים מחדש ללא הרף בטווחי זמן המהירים מ-200 פמטו-שניות.
אף על פי כן, אשכולות מים נצפו בפאזה הגזית ובתערובות מהולות של מים וממסים לא-קוטביים כמו בנזן והליום נוזלי.
הזיהוי והאפיון הניסויי של האשכולות הושג באמצעות ספקטרוסקופיה - תת-אדום רחוק (FIR) וספקטרוסקופיית תנודה-סיבוב-מנהור (VRT) - ובאמצעות תהודה מגנטית גרעינית (NMR) פרוטונים ועקיפת נייטרונים.
נמצא כי להקסאמר יש גאומטריה מישורית בהליום נוזלי, קונפורמציית כיסא בממסים אורגניים, ומבנה כלוב בפאזה הגזית.
ניסויים המשלבים ספקטרוסקופיית IR עם ספקטרומטר מסה חושפים תצורות קובייתיות עבור אשכולות בטווח n=(8-10).
כאשר המים הם חלק ממבנה גבישי כמו בהידרט, ניתן להשתמש בעקיפת קרני רנטגן.
קונפורמציה של הפטמר (שביעייה) מים נקבעה (טבעתית מפותלת לא-מישורית) בשיטה זו.
יתרה מזאת, אשכולות מים רב-שכבתיים עם הנוסחה (H2O)100 הלכודים בתוך חללים של מספר אשכולות פוליאוקסומטלאט דווחו גם כן על ידי מולר ואח'.
מודלים של אשכולות של מים נוזליים בתפזורת
מספר מודלים מנסים להסביר את התכונות של המים על ידי ההנחה שהן נשלטות על ידי היווצרות אשכולות בתוך הנוזל.
לפי תאוריית שיווי המשקל הקוונטי של אשכולות (QCE) בנוזלים, אשכולות של n=8 שולטים בפאזה הגושית של מים נוזליים, ואחריהם אשכולות n=5 ו-n=6. בקרבת הנקודה המשולשת, נטען לנוכחות של אשכול n=24. במודל אחר, המים בנוזל בנויים מתערובת של טבעות הקסהדרון ופנטמר (חמישייה) המכילות חללים המסוגלים להכיל מומסים קטנים.
במודל אחר קיים שיווי משקל כימי בין אוקטמר מים קובייתי ושני טטרהדרון טבעתיים.
עם זאת, אף אחד מהמודלים הללו עדיין לא הצליח לשחזר את מקסימום הצפיפות של המים כפונקציה של הטמפרטורה, כפי שנצפה בניסוי.
אשכנזים בישראל הם קבוצה חברתית בחברה הישראלית הכוללים בעיקר את המהגרים והצאצאים של היהודים האשכנזים, אשר שוהים כיום במדינת ישראל.
לפי הערכות ישנם כ-2.8 מיליון ישראלים שמוצאם, המלא או החלקי, בקהילות אשכנזיות.
מקורם של היהודים האשכנזים בישראל הוא בעיקר באירופה, במרכז ומזרח אירופה.
האשכנזים בישראל הם קבוצה מגוונת הכוללת את ותיקי היישוב, ניצולי השואה, יוצאי רוסיה, אוקראינה, פולין, רומניה, גרמניה, הונגריה, צ'כיה ועוד.
עם זאת הניגוד עם אוכלוסיות אחרות בישראל מטשטש את ההבדלים התרבותיים בין יוצאי אירופה השונים, ויש הרואים בהם קבוצה אחת.
אשכנזים הוא הכינוי הרווח לקבוצה סוציולוגית חברתית בשיח ובחברה הישראליים.
על פי תפיסות שונות הם בעלי ההגמוניה הפוליטית, הכלכלית והתרבותית.
יש המזהים אותם עם המעמד הבינוני-גבוה והגבוה, ועם מאפיינים סטריאוטיפיים כמו חזות בהירת-עור, השכלה, מערביות ואמידות.
המונח שימש את השכבות הנמוכות, בעיקר בקרב יוצאי עדות המזרח, כדי לציין את הקבוצה ההגמונית, ונעשה רווח לאחר התפרקות אידאולוגיית כור ההיתוך בשנות ה-70, שהפכה את הקבוצה מתו-תקן לישראליות, שיש לעצב את הכלל לאורו, לעוד מגזר.
על אף ששמה נובע מיהדות אשכנז, אין מתאם בהכרח בין "אשכנזיות" במובנה הסוציולוגי בישראל, למוצא מן הקהילות האשכנזיות ההיסטוריות.
בעברית ישראלית ובשיח הנפוץ, המונחים "אשכנזים" ו"אשכנזיות" אינם מתייחסים דווקא לצאצאי יהדות אשכנז ההיסטורית, אלא מתקשרים לגינונים ונורמות חברתיות ולנראוּת מסוימת.
"להשתכנז" משמעו אימוץ של התנהגויות והעדפות תרבותיות המזוהות עם המעמד הבינוני המשכיל, בייחוד בידי מזרחים יוצאי השכבות הנמוכות השואפים לניידות חברתית.
באופן דומה, עולי חבר העמים אשר נחשבים אשכנזים מבחינה דתית, לא ייחשבו ככאלה מבחינה חברתית.
כמו כן, "אשכנזיות" במובנה הישראלי כרוכה דווקא באימוץ נורמות ותרבות מערבית, כמסמני סטטוס, כהמשך לשלילת הגלות ולהתמערבות שהוחזקו כאידיאלים בידי התנועה הציונית, שדחתה את הדת והמסורת האשכנזיות.
חלק מהסוציולוגים דוגמת ברוך קימרלינג מעדיף להבדיל קבוצה זו מיתר עדת האשכנזים בארץ.
המונח הרווח כלפי קבוצה זו היא אחוס"לים (אשכנזים, חילונים, ותיקים, סוציאליסטיים-לאומיים - על משקל המונח WASP שנפוץ בארצות הברית) וזה על מנת להבדיל אותה מקבוצות אשכנזיות ממעמד "נמוך" יותר ביחס אליה כמו שורדי השואה שעלו בשנות ה-50–60, עולי ברית המועצות ועוד.
בשנותיה הראשונות של המדינה, ההגמוניה האשכנזית הייתה כמעט מוחלטת.
במישור הפוליטי המצב עודנו כך.
בין השאר הם הגיעו לעמדות מפתח אלו עקב תפקידם המרכזי בהקמתה של מדינת ישראל ובאיוש הראשוני של מוסדותיה המכוננים, מתוקף היותם כוח עלייה משמעותי עוד בטרם הקמתה.
עד מלחמת העולם השנייה, תנועת העלייה לארץ הייתה תופעה אירופית בבסיסה כך שמרבית העולים במסגרת העליות שלפני קום המדינה היו מארצות אירופה.
עובדה זו גרמה לכך שהמערכות המדינתיות שהוקמו היו מבוססות על יהודים ממוצא אשכנזי, ואלו היוו כ-77% מהאוכלוסייה היהודית.
באותה העת המזרחים היוו קהילה ענייה וחלשה יחסית לאשכנזים, ובראשה עמדה אליטה ספרדית זעירה.
במהלך העשור הראשון למדינה הגיעה עלייה המונית, שמנתה אשכנזים ומזרחים בשיעור שווה כמעט.
המדינה התמודדה עם בעיות דחופות בשנותיה הראשונות, וכל העולים סבלו מתנאי קליטה קשים.
אולם גורמים כגון ניעות חברתית וקשרים עם הוותיקים, ידיעת עברית, השכלה טובה יחסית, אך גם אפליה חברתית ומוסדית, איפשרו לרבים מהאשכנזים להתקדם ממעמד העובדים למעמד הבינוני ומעלה.
ההדגשה שהזהויות העדתיות הן עובדה קיימת תורגמה, לאחר התפרקות אידאולוגית כור ההיתוך בשנות ה-70 לתפיסה אגרסיבית שפילגה קהלים מזרחים ואשכנזים, כמייצגי תרבויות המזרח והמערב, העומדות זו מול זו, כביכול, כאשר האחרונים עברו ממעין תו-תקן לישראליות, לעוד מגזר.
בעקבות טענות הדרה וגזענות מצד הממסד, שנתפס כאשכנזי, תפיסה זו הולידה במגזרי האוכלוסייה המזרחית לוחמנות שכוונה כנגד ההגמוניה של מה שכונה בשם "המרכז האשכנזי" או "קבוצות המרכז".
בעוד שקודם לכן לא ראו עצמם ה"אשכנזים" ככאלו בדרך כלל, אלא תפשו את הווייתם כקבוצה נורמטיבית ושקופה, עלייתן של השכבות הנמוכות, ובעיקר המזרחים, הפכה את המונח לרווח בשיח היום-יומי וחיזקה את המודעות אליו.
שיעורי הנישואים בין מזרחים ואשכנזים בישראל היה נמוך עד סוף שנות ה-50 המאוחרות והביא להומוגניות יחסית של שתי הקבוצות הללו.
באופן משמעותי, רוב הנישואין שאחרי העלייה ההמונית בשנות החמישים בחברה היהודית בישראל, היו בתוך שתי הקבוצות החברתיות המובנות, האשכנזים והמזרחים.
אך שיעור הנישואין בין הקבוצות עלה לאורך השנים כפי שהראה מפקד האוכלוסין.
בשנים 1957–1961, שיעור הנישואין הבין-עדתיים עמד על כ-14% ואילו בתחילת שנות התשעים שיעור זה עלה לכ-28%.
מחקר מ-2003 הצביע על כך ששיעור הנישואין הבין-עדתיים עולה ככל שחולף הזמן.
צאצאי נישואים כאלו, גם בהתאם לדרישות החברה המקיפה אותם, נוטים לבחור להשתייך במוצהר לאחת משתי הקבוצות.
ביקורת על השימוש במונח אשכנזים
הָאֵשֶׁל (שם מדעי: Tamarix) הוא סוג עצים ממשפחת האשליים (Tamaricaceae), מבין כל מיני העצים הגדלים בר בישראל (כ-101 מינים), לסוג אשל יש את מספר המינים הרב ביותר – 13 מינים שונים.
בצד השיטה, האשל הוא העץ הנפוץ ביותר במדבר.
על אף דמיונו החיצוני לעצי מחט, האשל אינו משתייך לקבוצה זו.
רוב המינים ממוצא סהרו-ערבי, והם קשורים לאזורים חוליים, לאפיקי נחלים או לשטחי מלחה, ויש מינים העמידים לתנאי מליחות קיצוניים ביותר בעיקר בזכות מנגנון להרחקת מלח דרך העלים.
הסוג כולל כ-57 עד 73 מינים, (מספרם נתון לוויכוח מדעי בשל הקושי שבהגדרת המינים), מתוכם 13 מינים גדלים בישראל ובסביבתה.
תחום התפוצה העולמי של הסוג משתרע באפריקה, בארצות אגן הים התיכון ומשם לדרום אסיה ולאזורים הממוזגים שלה.
העצים של כמה ממיני האשל מגיעים לגובה רב, והם מאריכים ימים (עד 150 שנה ואף למעלה מכך).
המין הגבוה ביותר הוא אשל הפרקים (Tamarix aphylla), והוא מיתמר לגובה של עד 15 מטרים.
במינים אחרים שולטת צורת השיח והצמח חסר גזע מרכזי אחד.
לכל מיני האשל שורשים מעמיקים ושורשים שמתפשטים למרחק רב, תצרוכת המים של האשל גבוהה מאוד יחסית לרוב צמחי המדבר וריכוזים צפופים שלהם מהווים את אחד הגורמים להתייבשותם של מקווי המים במדבר.
הענפים ארוכים דמויי רותם, שעליהם קטנים וקשקשיים, חובקים את הגבעול כולו או חלקו.
משני צידי העלה מצויות בלוטות מלח בעלות מבנה אופייני, המסייעות להפרשת תמיסת המלח על פני העלים.
בלילות טל, המלחים נשטפים וניגרים אל הקרקע שמתחת לנוף העץ ומצטברים שם.
הפרחים זעירים, לבנים או ורודים.
פריחת מיני האשל היא אביבית, סתווית (אשל הפרקים) או דו-עונתית.
נביטת הזרעים בתנאי לחות וטמפרטורה מתאימה מהירה מאוד, אולם בטבע מצויים נבטים רק ליד מקווי מים וצמיחתם איטית.
עצי אשל בנגב ובערבה הם עצי בר, למעט אלה שניטעו בחלקות עיבוד ובשולי דרכים.
למשל, בחולות שכיסו מפעם לפעם את מסילת הברזל בין רפיח לאל-עריש.
פעולה זו בוצעה בעצתו של אפרים הראובני, ששימש יועץ בוטני לממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל לאחר מלחמת העולם הראשונה.
עצי אשל הם ערכי טבע מוגנים על פי חוק.
חלק ממיני האשל הם אלרגנים לפי הספרות הבוטנית.
אזכור השם אשל בתנ"ך וזיהויו
זיהוי האשל, המוזכר בתנ"ך, עם העץ המוכר בימינו בשם זה הוא מקובל, אך אינו ודאי.
עץ בשם "אשל" מוזכר בתנ"ך שלוש פעמים.
בהתאם לאזכורים אלו, ניתן להסיק כי האשל היה עץ המספק צל רב, אשר שימש למנוחה תחתיו, וכן עץ מכובד שנבחר כאתר לקבורה.
לגבי זיהוי האשל קיימות שתי אפשרויות: שם קיבוצי כללי לעצים או לאילן גדול.
ומכאן הביטוי התלמודי: "דתליא באשלי רברבי", כלומר נתלה באילנות גבוהים (חכמים).
זיהוי זה פותר את הצורך להתייחס לבתי גידול, שבהם נזכר "אשל" במקרא, ואת הסתירה הכתובה בספר דברי הימים א, י, י"ב המציינת ששאול נקבר תחת "האלה" את הכינוי "ארזים" שחז"ל נתנו לאשל שאברהם נטע, שאף הוא שם קיבוצי לעצים שונים.
לגבי זיהויו של האשל קיימות שתי גישות מרכזיות:
שם קיבוצי לעצים או לאילנות גדולים: על פי גישה זו, המונח "אשל" שם קיבוצי כללי לעצים או לאילן גדול, ומכאן הביטוי התלמודי "דתליא באשלי רברבי" – כלומר, "נתלה באילנות גבוהים" (חכמים).
גישה זו פותרת את הצורך להתייחס ספציפית לבתי הגידול שבהם מוזכר האשל במקרא, ואת הסתירה המתעוררת בספר דברי הימים א', י', י"ב, שבו מצוין ששאול נקבר תחת "האלה", את ההתייחסות של חז"ל לאשל שאברהם נטע כ"ארזים", שאף הוא שם קיבוצי לעצים שונים.
שם לעץ מסוג מסוים – Tamarix: לפי גישה זו, האשל מזוהה כעץ ממין tamarix, בהתבסס על שמו בערבית – "את'ל".
חוקרים רבים אימצו זיהוי זה, והוא נתמך בעדויות בוטניות-ארכאולוגיות.
ממצאים מראים כי אשל הפרקים (Tamarix aphylla), שהוא הגדול מבין מיני האשל, היה בשימוש נפוץ בעיקר בנגב באתרים המתוארכים לתקופת הברזל.
ישנם חוקרים המזהים את הערער המקראי עם אחד ממיני האשל, בגלל הזכרת ארץ מלחה בתקבולת כאמור בפסוק "וְהָיָה כְּעַרְעָר בָּעֲרָבָה, וְלֹא יִרְאֶה כִּי-יָבוֹא טוֹב; וְשָׁכַן חֲרֵרִים בַּמִּדְבָּר, אֶרֶץ מְלֵחָה וְלֹא תֵשֵׁב" ().
למונח "ערער" אין מסורת זיהוי מוסכמת ודומה שסבירותם של הזיהויים הקדומים ביותר: אשל ואחר מכן צמח העכוב הם המסתברים ביותר.
רוב מיני האשל הם ממוצא סהרו-ערבי, והם קשורים לאזורים חוליים, לאפיקי נחלים או לשטחי מלחה.
המזרח הקרוב הוא מרכז תפוצה חשוב של האשל המצוי.
מספר מיני אשל שימשו או משמשים כיום לנוי ולייעור, בהם: אשל היאור, אשל הפרקים, אשל מרובע, אשל קטן-פרחים, אשל סין (הנחשב גם לפליט תרבות בעמק החולה), אשל הירדן ואשל צרפתי.
כל המינים הללו הם מיני בר בישראל, למעט אשל צרפתי ואשל סין.
עוד בימי קדם הוכנס האשל (במיוחד אשל הפרקים) לתרבות במקומות שונים בארץ ישראל.
בשנות 1960 הרבו לנטוע את האשל בעיקר בחלקים השחונים ובשטחי חולות של ישראל מכוון שהוא מצטיין בגידולו המהיר ובשורשיו העמוקים, ועצו טוב לסוגי חרושות מסוימים, והוא הבטיח טובות בייעורם של שטחי מדבר מסוימים בנגב.
גם בארצות שחונות אחרות הצליחו לגדלו ולהפיצו.
קק"ל נוטעת אשלים באזורים צחיחים ומלוחים למטרת דחיקת המדבר, לייצוב חולות נודדים וכשוברי רוח.
אשל היאור שוזרע לאורך דרכים ראשיות בסביבות ירושלים.
אף האשל הצרפתי המצוי בחולות חוף הים, טוב לייעור מככון שהוא יעיל בבלימת חולות נודדים.
אשל צרפתי (Tamarix gallica) הוא שיח או עץ שמוצאו מהים התיכון המערבי והמרכזי ועד לאזור הסהרה.
הוא משגשג בעיקר באזורי אקלים ממוזג.
תחום תפוצתו הטבעי כולל את צפון-מערב ומרכז הים התיכון: צרפת, קורסיקה, איטליה, סרדיניה, סיציליה, האיים הבלאריים, ספרד ופורטוגל.
באפריקה הוא נפוץ במרוקו, מערב סהרה, אלג'יריה, תוניסיה, לוב, צ'אד וניז'ר.
האשל הוא צמח המתאים אור מלא, עמיד בקרה, בשרב, בגיר ובמליחות, ניתן לשתול אותם בקרקעות שונים ובאזורים שונים למשל בהר בשפלה, בבקעה ובעמק.
הריבוי מתבצע באמצעות זרעים בקיץ או באמצעות ייחורים באביב ובסתיו.
האשל הוא אחד ממיני העצים הבודדים המסוגלים להתפתח היטב בתנאי היובש של הנגב.
הוא נמנה עם הצמחים מפרישי המלח, המיועד לקלוט את הלחות שבאוויר במשך הלילה.
ביום, האשל פולט את הלחות ולכן קריר בסביבתו הקרובה.
המלח מופרש מהעלים, נמס מהטל, מטפטף לאדמה ומעלה בצורה משמעותית את רמת המליחות בשכבותיה העליונות.
הדבר משמיד את הצמחים סביב העץ, וגורם ל"מעגלי צריבה" סביב הגזע, דבר הניכר ממרחק רב.
כל המינים של האשל מפתחים מערכת שורשים מפותחת כפולה: שורשים מעמיקים לחיפוש שכבות לחות ומי תהום ושורשים צדדיים אופקיים המתמשכים למרחק רב.
צבעו הכללי של העץ ירוק-אפרפר, עקב המלח המופרש מעליו.
על פני הקוטיקולה או בתוכה מרבצים של מלחים בצורת גבישים בדומה למינים של אשל.
הקוּטִיקוּלָה היא שכבה דוחה מים המצפה את פניו החיצוניים של האפידרמיס בצמח.
השכבה מורכבת משעווה וקוטין, ומונעת מעבר מים או גזים בעיקר כשהיא מעובה.
צמח האשל מסלק את עודפי המלח שנכנסו דרך מערכת השורשים, מה שמונע נזק לתאים הרגישים למליחות.
לאשל יש בלוטת מלח רב-תאית הבנויות מכמה תאים בסיסיים אוספים ומכמה תאים מפרישים.
האשל מווסת את ריכוזי המלחים בתאיו באמצעות אגירת יוני מלח בתאים האוספים (תאי אגירה).
כך, הוא מונע מהמלחים לגרום לנזק ברקמות הרגישות.
בהמשך תמיסת המלח מופרשת באופן אקטיבי וברירני של יונים אל פני השטח של התאים המפרישים, דרך נקבים המצויים בקוטיקולה שלהם.
מנגנון זה מכונה ויסות אוסמוטי (ויסות ריכוזי המלחים בתאים)
בנוסף להשפעות אוסמוטיות של המליחות ישנם מנגנוני הסבילות למלח בחלק ממיני האשל אמורה לאפשר למרות ריכוז יונים גבוה למניעת נזק ותקינות המערכות האנזימטיות, וכן תקינות הקרומיות ומבנים שונים אחרים בתא.
עצי האשל מתמודדים עם שני צמחים טפיליים מדבריים: טופל אדום, טפיל שורש המתקיים ממערכת השורשים של העץ, והרנוג השיטים, טפיל למחצה ואגרסיבי הנצמד לענפי העץ וניזון מחומרי המזון והמים שלו.
עצים או שיחים בעלי גזעים וענפים דקים, ירוקים ונשירים.
בגזעים ניכרות טבעות צמיחה ברורות פחות או יותר, ושהתפתחותם מתחילה בעונה בין מרץ למאי, כלומר באביב.
הענפים הצעירים קירחים או שעירים.
העדשתיות אופקיות, הנראות ככתם מחוספס, כהה, מורם במקצת, הפורץ דרך האפידרמיס ושונה מסביבתו בגבעול ובשורש.
מבחינה אנטומית העדשתיות הן קבוצות תאים בעלות חללים בין-תאיים המפסיקות את רצף השעם ומאפשרות לחמצן להיכנס אל הרקמות החיות המכוסות שעם.
העלים קטנים, דמויי קשקש, יושבים, חובקים את כל הגבעול או למחצה.
על פי רוב, משני צידי העלה מצויות בלוטות מפרישות תמיסת מלח.
העלים מסורגים, חסרי לוואים, יושבים (ללא פטוטרת) וחובקים את הגבעול או יוצרים נדן סביבו, ובנוסף העלים זעירים, עשבוניים ודמוי קשקש.
כל האיברים הירוקים מכוסים בלוטות המפרישות תמיסות מלוחות שמתגבשות למלח.
העלים משתיירים זמן רב ועל פי רוב בעלי בלוטות מפרישות מלח.
התפרחת היא אשכול פשוט או אשכול מורכב והן יוצאות ישירות מענפים מעוצים של שנים קודמות או כהמשך לענפים ירוקים של השנה הנוכחית.
הפרחים דו-מיניים, סימטריים, קטנים מ-8 מ"מ.
כל פרח יוצא מחיק חָפֶה יחיד, ואילו באשליל כל פרח עטוף בדּוּר של חָפִים מרובים.
הגביע בעל 4 או 5 עלים חופשיים או מאוחים מעט בבסיסם.
הכותרת בעלת 4 או 5 עלים חופשיים או מאוחים מעט בבסיסם.
האבקנים יוצאים מדיסקוס חרוק המפריש צוף ובעל 4 עד 5 אונות תמימות או מפורצות או לעיתים חסר (למשל באשל הערבה), מספרם 4 או חמש, לעיתים 7 עד 15. זירי האבקנים מפורדים או מאוחים בבסיסם.
ברוב המקרים יוצאים האבקנים מתוך מפרצים או האונות של דיסקוס (לוחית) היושב על מצעית הפרח.
השחלה עילית, מורכבת משני עלי שחלה ועד חמישה, עם מגורה אחת, ובה שליות דופניות, המכילות 2 עד הרבה ביציות.
עמודי השחלה 3 או 4, לעיתים רחוקות 2 עד 5, לפעמים קצרים מאוד.
הצלקות דמויות ראש (כדור או כיפה קטנה).
הפרי הוא הלקט חרוטי, רב-זרעי הנפתח ב-3 עד 4 קשוות.
הזרעים בעלי ציצית של שערות חד-תאיות בראשם.
הזרעים על פי רוב בעלי אנדוספרם שתאיו מלאים שומן.
בזרעים של האשל חלות תנועות היגרוסקופיות בשערות.
הן מתפשטות ביובש ומתכנסות בלחות.
תנועה זאת נגרמת על ידי מבנים מיוחדים מיקרוסקופיות בבסיסו של הדופן הפונה החוצה של כל שערה.
כאשר השערות מתפשטות ביובש, הן עשויות לשפר את יכולת ההיצמדות של הזרע למשטח (למשל בין גרגרי קרקע), וכאשר מגיעה לחות (כמו טל או גשם קל), התכנסות השערות עשויה לקרב את הזרע לפני השטח ולהגדיל את הסיכוי לחדירה חלקית לקרקע.
הסוג אשל הוא סוג הקשה להגדרה ברמת המינים, ומספר מיני האשל הוא ככל כנראה 13, מהם כמה נדירים מאוד.
סוג זה מכיל את מספר המינים הרב ביותר מבין עצי הבר בישראל (העומד, לפי מקור מסוים, על 101 מיני עצים).
אשל ארץ-ישראלי (Tamarix palaestina) הוא עץ או שיח הבלעדי לישראל ולירדן בעל קליפה חומה עד אדומה.
בתי הגידול שלו כוללים קרקעות לחות או מלוחות, והוא מצוי לאורך בקעת הירדן ועד לדרום הכנרת.
טיפוס התפוצה של מין זה הוא סהרו-ערבי.
הוא יוצר יחד עם צפצפת הפרת את יער גאון הירדן.
ישנם בוטנאים הרואים בו זן של אשל היאור (Tamarix nilotica), בשל דמיונו המורפולוגי למין זה.
עליו יושבים, ובעלי בסיס צר, אך הם אינם חובקים את הגבעול.
תפרחותיו הן אשכולות דקים וארוכים, המופעים על ענפי השנה הקודמת.
מספר עלי הגביע, עלי הכותרת והאבקנים הוא חמש, ומספר עמודי השחלה הוא שלוש.
הפריחה נמשכת מתחילת ינואר ועד תחילת מאי.
אשל היאור (Tamarix nilotica) הוא עץ או שיח בעל קליפה חומה עד אדומה, שנחשב לנפוץ ביותר מבין מיני האשל בישראל בכלל ובאזורים המדבריים בפרט.
בתי הגידול שלו כוללים קרקעות לחות או מלוחות, בעיקר באפיקי נחלים ונחלי אכזב בשפלה, בבקעת הירדן, במדבר יהודה, בנגב ובסיני.
הפריחה נמשכת כמעט כל השנה למעט ינואר עד אמצע פברואר.
אשל הירדן (Tamarix jordanis) הוא עץ או שיח אנדמי (בלעדי) לישראל ולירדן ומצוי, בעל טיפוס תפוצה מזרח ים-תיכוני.
הוא גדל בבתי גידול לחים על קרקעות שאינן מלוחות, בעיקר בסמוך למקווי מים מתוקים ולאורך גדות נחלים בבקעת הירדן.
תפוצתו כוללת את בקעת החולה, בקעת כנרות, בקעת בית-שאן, ערבות הירדן, רמת הגולן ומואב.
עלי אשל הירדן הם בעלי טרפים מפותחים, חופשיים וברורים.
התפרחות מתפתחות בסוף האביב או במהלך הקיץ, ואורכן נע בין 2 ל-3 ס"מ, לעיתים רחוקות מגיעות ל-4 ס"מ.
עלי הכותרת לבנים, אינם נושרים ונותרים זקופים לאחר ההפריה.
מספר האבקנים הוא 5, ולמאבקים יש בליטה בקצותיהם.
לרוב, מספר עמודי השחלה הוא שלושה.
אשל הכנרת (Tamarix gennessarensis) הוא עץ או שיח הבלעדי לישראל וללבנון, הגדל בבתי גידול לחים על קרקעות שאינן מלוחות.
מין זה נדיר מאוד, פגיע ונמצא בבקעת כנרות, בגולן, ובחרמון ובהרי מול הלבנון.
טיפוס התפוצה שלו הוא ים-תיכוני.
אשל הנגב (Tamarix negevensis) הוא עץ בלעדי (אנדמי) לנגב ולישראל, שתואר לראשונה למדע על ידי פרופסור מיכאל זהרי בשנת 1956. ראו ערך מורחב.
אשל הערבה (Tamarix macrocarpa) הוא שיח או עץ תרמופילי (אוהב חום), שתחום תפוצתו הטבעי משתרע מסהרה ועד להודו.
בישראל הוא נדיר, ונמצא בבקעת ים המלח, בדרום הנגב ובערבה.
הוא גדל בעיקר בסביבות מדבריות או בבתות צחיחות על קרקעות מלוחות.
העלים של אשל הערבה הם יושבים, בסיסם צר ואינם חובקים את הגבעול, וקודקודם זקוף או רכון כלפי פנים.
האשכולות דלילים ומפוסקים, ועלי הכותרת ורודים ונטויים כלפי מטה.
מספר האבקנים נע בין 7 ל-15 (לעיתים נדירות 5 או 6) מספר עמודי שחלה שלושה ולא ארבעה.
הדיסקוס שממנו יוצאים האבקנים חסר.
ייתכן ומדובר בזן של אשל מתתני.
אשל הפרקים (Tamarix aphylla) הוא עץ גדול ממדים שמתנשא לגובה 4 עד 8 מ'.
לעומת מיני האשל האחרים הגדלים בישראל, שצורתם על פי רוב דמוית שיח ולהם גזעים אחדים, אשל הפרקים גדל יותר בצורת עץ גבוה ובעל נוף כיפתי.
כמ וכן, לאשל הפרקים אין כלל עלים.
ענפי האשל הצעירים ירוקים וממלאים תפקיד בהטעמה.
ענפיו בנויים חוליות חוליות של פרקים קטנים ומפרקי הרוחב שבין הפרקים נראים בבירור.
אשל חובק (Tamarix amplexicaulis) הוא שיח נדיר בישראל שתחום תפוצתו הטבעי משתרע מסהרה ועד סוריה וחצי האי ערב.
זהו שיח הגדל בעיקר באזורים מדבריים או בבתות צחיחות.
אשל מרובע (Tamarix tetragyna) הוא עץ או שיח שגובהו 2 עד 4 מ', בעל קליפה חומה-שחורה וענפים מרובים שקצותיהם משתלשלים מטה.
מין זה דומה מאוד לאשל היאור בחזותו הכללית.
אולם, לעומת אשל היאור, לאשל המרובע פרחים ורודים גדולים בערך פי שניים, אורכם 4 עד 6 מ"מ, ארבעה עמוד שחלה (מכאן שמו) ולא שלושה ו-5 עלי כותרת ולא ארבעה.
אולם, חשוב להדגיש שאין זה סימן מוחלט.
בית גידולו של אשל מרובע הוא ביצות מלוחות בחבל הים תיכוני (מלחת נחל התנינים ומלחת הנעמן, ומלחות הקישון) ומלחות בעלות אופק מים גבוה במדבר לאורך חופי ים המלח.
עיקר הפריחה חלה בחודשים פברואר עד אפריל.
אשל מתנני (Tamarix passerinoides) הוא שיח בעל קלפה חומה, שתחום תפוצתו משתרע מסהרה ועד פקיסטן.
שיח זה גדל בעיקר באזורים מדבריים או בבתות צחיחות.
ישנם בוטנאים הסבורים כי אשל הערבה (Tamarix macrocarpa) הוא למעשה זן של אשל מתנני, וזאת בשל הדמיון המורפולוגי והאקולוגי בין שני המינים.
עם זאת, ישנה מחלוקת בנושא זה, וההבחנה בין המינים נותרה נושא למחקר נוסף.
אשל סין (Tamarix chinensis) הוא עץ או שיח הגדל באקלים ממוזג.
תחום תפוצתו כולל את צפון-מרכז סין, דרום-מזרח סין, מנצ'וריה שבצפון-מזרח סין ומונגוליה הפנימית.
פרטים הגדלים בעמק החולה נחשבים כפליטי תרבות.
אשל עב-שיבולת (Tamarix hampeana) הוא עץ נדיר מאוד הגדל בעיקר באזורי אקלים סובטרופי, צפון ים-תיכוני.
תחום התפוצה הטבעי שלו משתרע מסיציליה ועד טורקיה ובמזרח הים התיכון (ישראל וירדן).
בישראל הוא בגדל בחולות החוף בדרום מישור החוף.
העלים מעוינים, בסיסם מורחב, חובק מעט את הגבעול.
האשכולות ערוכים בודדים, בעיקר או אך ורק לאורך הענפים המעוצים של השנה שעברה.
האשכולות עבים, אורכם 5 עד 2 ס"מ, עוביים 7 עד 6 מ"מ.
עלי הכותרת לבנים, זקופים או נטויים מעט, אך אינם מופשלים כלפי מטה.
עלי הכותרת נושרים לאחר ההפריה.
האבקנים חמישה, והמאבקים חסרי בליטה, קהים בראשם.
זירי האבקנים יוצאים מראש אונות הדיסקוס.
כל פרחי האשכול או מרביתם בעלי 3 עמודי שחלה.
אשל קטן-פרחים (Tamarix parviflora) הוא עץ שיח נדיר מאוד הגדל בבקעה הצפונית והדרומית ובשפלה המרכזית.
לעיתים קרובות מדובר בעצים תרבותיים.
אֵשֶׁל הַפְּרָקִים (שם מדעי: Tamarix aphylla) הוא אשל בתצורת עץ גבוה המתנשא לגובה 4-15 מטרים.
זאת לעומת מיני האשל האחרים הגדלים בארץ ישראל שצורתם שיחנית.
אשל הפרקים הוא צמח חולות עמיד מאוד לתנאי יובש ומליחות, פורח בסוף הקיץ, שופע בצוף.
לא זורע עצמו ועל כן מתאים לנגב כעץ מרעה לדבורים.
לאשל הפרקים אין כלל עלים.
ענפי האשל הצעירים בנויים חוליות חוליות של פרקים קטנים ומפרקי הרוחב שבין הפרקים נראים בבירור.
הפרחים הם לבנבנים, יושבים על תפרחות ערוכות במרבדים.
הפרי הוא הלקט מרובה זרעים.
לפי הספרות הבוטנית, צמח זה יכול לגרום לתגובה אלרגית.
לאור הסתגלנות הגבוהה שלו לאש הוא עשוי לשמש כ"מחסום אש".
אף כאשר הוא יבש, האשל קשה לשריפה, בשל ריכוז האפר הגבוה בו (30–40%), וכן ריכוז גבוה של מלחים בעלוותו.
לאחר שעבר שריפה הוא בדרך כלל יגדל מחדש.
בית הגידול של אשל הפרקים הוא ואדיות גדולים במדבר הקיצוני, ששם אופקי לחות גבוהים, וחולות נודדים שבהם הצמח עוצר חולות וגדל.
הקרן הקיימת לישראל תרבתה את העץ והיא נוהגת לשתול אותו כעץ עוצר חולות.
אשל הפרקים הוא צמח מוגן על פי החוק.
אֵשֶׁל הַנָּשִׂיא הוא כפר נוער שנמצא בשטח המועצה האזורית מרחבים, בין הערים באר שבע ואופקים.
בכפר קיימות מספר מחלקות: בית ספר שש שנתי, פנימייה, בית ספר רוטמן לנערים אוטיסטים בתפקוד גבוה-בינוני ומשק חקלאי.
מקור שם הכפר בעצי האשל הגדלים במקום.
בספר בראשית כא בפסוק לג נאמר על אברהם "ויטע אשל בבאר שבע" וכן כאות כבוד לחיים ויצמן, נשיאה הראשון של מדינת ישראל שביקר בכפר בשנת 1952.
בית הספר החקלאי וכפר הנוער הצמוד אליו הוקמו בשנת 1952 במטרה להעניק חינוך חקלאי לנערים ולנערות מהמושבים שהוקמו באותן שנים בנגב הצפוני.
כפר הנוער כלל בתחילה גם את מגורי המורים והמדריכים ובעשורים שלאחר שנות ה-50 מכן התפתח יישוב בתוך כפר הנוער.
מנהל הכפר הוא ד"ר עוזי תפוחי.
מנהל הפנימייה הוא עומר עמנואל.
מנהלת בי"ס רוטמן לצרכים מיוחדים היא מרסל דניאלי.
מנהלת בית הספר היא בת-חן פלד-כהן.
מנהל המשק החקלאי הוא אליאס מרדכי.
בבית הספר שבכפר לומדים תלמידים מהיישובים להבים ובאר שבע וכן מקיבוץ חצרים והמושבים תאשור, ברוש, תדהר, נבטים, אשלים, שדה משה (מושב) וגבעות בר .
הפנימייה מצטיינת ומובילה במינהל לחינוך התיישבותי בתחום הפדגוגי לחינוך לערכים.
מאופיינת בנוער איכותי המתחנך במסגרת מז' עד יב' ברובו מהפריפריה נתיבות, אופקים, באר שבע ומושבים.
בוגרי הפנימייה מגיעים ל-100% זכאות בבגרות איכותית כל שנה.
25% בכל מחזור מגיעים לשנת שירות ומכינות.
הפנימייה משקיעה רבות בפעולות ערכיות, תגבורי למידה, ותפעול משק חקלאי הכולל רפת, דיר ולול במהלך כל השנה.
בית הספר "אשל הנשיא הוקם ב-1951 וכפר הנוער באותו שם הוקם בשנת 1952 בצמוד אליו.
בית הספר הוקם בסמוך למועצה אזורית מרחבים ונועד לשרת את אוכלוסייתה.
טקס ההקמה הפתיחה התקיים בסוף נובמבר 1952.
זלמן וילקומירסקי תיפקד כמנהל הכפר בשנים הראשונות והקים מסורת של התגוררות המנהל במקום.
בתחילת דרכו בית הספר שם דגש על הענקת השכלה חקלאית, מקצועית ועיונית לאוכלוסיית תלמידים של מושבים, קיבוצים ועיירות פיתוח אשר הוקמו בנגב צפוני-מערבי בשנים הראשונות להקמת ישראל.
מתוך רעיון של תיעוש מזורז, בו דגלה מפלגת מפא"י, נבע כי במדינת ישראל ישנו צורך גבוה ביצרנים- בעלי מקצוע, חקלאיים מושכלים.
עם הקמתם של אזורי פיתוח ובנייה בתוכם מפעלים רבים, ביקוש לבעלי מקצוע עלה עוד יותר.
המטרה הייתה למנוע עלייתו של אחוז ה"צווארונים הלבנים" בקרב הישראליים בהשוואה לעובדי משק חקלאי ותעשייה.
לדבריו של שר החינוך, זלמן ארן (פעל בין השנים 1955-1960, 1963-1969), ישראליים חייבים לכלכל את עצמם ודרך הטובה ביותר היא הקמת תעשייה ושימור אופייה החקלאי של ישראל (לעומת מדינות אירופאיות, בהן משק חקלאי הצטמצם).
לדבריו, לימודים מקצועיים וחקלאיים באים לגדל זרעים (תלמידים) לתעשייה וכלכלה המפותחים של ישראל.
הוא תמך רבות בהקמתם והרחבתם של בתי הספר המחנכים כוח עבודת כפיים של ישראל.
"אשל הנשיא", בהיותו בית הספר חקלאי גם הוא שיקף את מדיניותו של ארן זלמן- ב"אשל הנשיא" לאורך שנים רבות הודגשה חשיבותה של השכלה לעבודת כפיים.
בתחילת דרכו בית הספר החקלאי "אשל הנשיא" דגל בהכשרת דור חדש של חקלאיים.
במובן זה בית הספר העניק הכשרה, אשר ישמש בוגרי בית הספר בעבודתם במשקים פרטיים של הוריהם (משק זעיר) ובמשקים מושביים.
בסיומו בית הספר בוגרים יצאו עם תעודות מקצועיות, אשר אפשרו להם להשתלב בשוק העבודה בתחומי חקלאות ותיעוש.
מדובר בחינוך ארבע שנתי מכיתות ט' עד יב'.
תחומים בהם עסקו תלמידי מגמה מקצועית הם: מכונאות, אגרונומיה, ניהול משק זעיר, נגרות, חשמלאות.
בסיום ארבע שנים במגמה מקצועית בוגרים קיבלו תעודת גמר ממשלתית.
תלמידי מגמה ברובם גרו בפנימייה ועבדו במשק חקלאי שישה ימים בשבוע.
חלק מתלמידים התחיל לעבוד עוד לפני זריחת השמש, בשעה 4-5. זה נבע מצורך לחלוב פרות.
תלמידים חולבים התחילו ללמוד בשעה שבע וחצי.
לדבריו של זאב מילר (מנהל השלישי של אשל הנשיא), בשעת 11 התלמידים מרוב העייפות נרדמו על שולחנות בית הספר.
תלמידים שעבדו בשעות הבוקר המאוחרות למדו אחרי צהריים- דבר הקשה על התלמידים ללמוד בצורה פרודוקטיבית.
לדעתו של זאב מילר, מגמה מקצועית במצבה הקיים הייתה מיותרת וחסרת משמעות קידומי.
לצד מגמה מקצועית פעלה מגמה עיונית.
תלמידי המגמה כללו תלמידים מהקיבוצים אורים וחצרים, ממושבי מרחבים ומהפנימיה.
התלמידים האקסטרניים נסעו בכל יום לבית הספר.
התלמידים האקסטרניים לא עסקו בחקלאות במסגרת משק החקלאי של "אשל הנשיא", אלא בקיבוציהם ובמושבים.
בסיום ארבע שנים של לימודים התלמידים ניגשו למבחני בגרות.
בתחילת שנות ה-70 בית הספר נתקל בבעיית מחסור בתלמידים.
המחסור נבע מהקמתם של בית ספר יסודי ותיכון במרחבים.
כמו כן לדעתם של הורי התלמידים חינוך מקצועי לא ענה על דרישות העולם המשתנה ולא קידם תלמידים.
כהרף עין בית הספר נשאר עם 170 תלמידים של פנימייה וילדי קיבוצים.
בית הספר הגיע למצב שפל, בכך שאף אחד לא רצה ללמוד בו.
כחלק מהביקורת המוטחת על "אשל הנשיא" וכמענה לעזיבתם של תלמידים רבים הנהלת בית הספר פתחה בצעדים לשיפור המראה הכללי שלו.
בצעד ראשון הוחלט לתת לתלמידים אפשרות ללמוד, ולא רק לעבוד במשק החקלאי של בית ספר.
רחל מנור-ישי, מנהלת המוסד (1963-1984) הביאה לביסוסו מחדש ולפריחתו של המוסד, בין השאר על ידי הרחבת פתיחתו לתלמידי האזור ועל ידי השתתת ערכי חינוך חברתיים אינטגרטיבים, תוך דגש על עבודה חקלאית כערך חינוכי מרכזי.
בתחילת שנות ה-70 ימי העבודה צומצמו ליום אחד.
מאז ועד היום תלמידי אשל הנשיא עובדים במשק רק יום אחד בשבוע, לפי חלוקת התלמידים לפי ימים, וכך נוצר רצף עבודה במשק החקלאי.
הצעד השני, אשר עורר בזמנו התנגדות רבה בבית הספר, היה ביטול המגמה המקצועית.
לדברי מנהל בית הספר מאמצע שנות השמונים, זאב מילר, חלק גדול מסגל בית הספר התנגד לצעד זה, במיוחד מורים בחינוך מקצועי.
הם טענו, שתלמידים, אשר לומדים במסלול זה אינם מסוגלים ללמוד משהו אחר.
תלמידי מסלול מקצועי ברובם היו יוצאי עדות המזרח, אשר לדבריו של קרל פרנקנשטיין נכללים בקבוצת "טעוני טיפוח" וחייבים תנאי חינוך מיוחדים.
חשוב להזכיר שבוגרי מגמות מקצועיות ברחבי ישראל לא עברו הכשרה בצורה מספיקה דיה על מנת להשתתף בשוק העבודה ולהמשיך להשכלה העל תיכונית.
לפעמים רמת ההשכלה של תלמידי בתי ספר מקצועיים נפלה מתחת לרמה של הוריהם.
יוצאי דופן הם בוגרי בתי ספר למקצוע אליטיסטיים, אשר המשיכו את לימודיהם בטכניון.
קולות הרפורמה והאינטגרציה ב"אשל הנשיא" נשמעו כבר בתחילת שנות ה-70, אך לא קיבלו תמיכה ראויה.
עם בואם של מורים צעירים יחסית מאזור המרכז של ישראל, יצאו לדרך הרפורמה והאינטגרציה.
ב"אשל הנשיא", אשר כבר משנת 1970 קיבל סטטוס של מקיף, מספר התלמידים היה נמוך במיוחד.
בשנים 1974-1975 הוחלט לעורר עניין בבית הספר על ידי צירופם של תלמידים מהיישוב עומר כתלמידים אקסטרניים ביחד עם תלמידי הפנימיה תלמידי הקיבוצים חצרים ואורים ומיעוט מתלמידי המושבים.
ארבע הקבוצות שולבו בכיתות הטרוגניות.
בהמשך, הוחלט ללכת על עיקרון של חלוקה לשלישים: שליש הם תלמידי עומר, שליש תלמידי קיבוצים, ושליש תלמידי פנימייה.
מאותו זמן הלימודים העיוניים של כלל תלמידים נעשו זהים.
בסוף שנות ה-70 כל תלמידי בית הספר עסקו בחקלאות.
במקביל לזה הוחלט להעלות את הרמה של "אשל הנשיא" והעניין בו, על ידי סגירת המסלול המקצועי ופתיחת מגמות נוספות.
יחד עם זאת פותחו קייטנות, פרויקטים מיוחדים (כמו "פרויקט ירושלים", "קיבוץ צעיר"), החלה בנייה חדשה (הקמת אולם תרבות, מגרש כדורגל, ספרייה חדשה), שיפוצים רבים, ואבזור חדש.
נמשו תהליכי בנייה, שתילת צמחייה, נפתחו מגמות חדשות, אשר נותנות מענה לכל התלמידים באשל הנשיא.
בתחילת שנות ה-2000 מספר המגמות היה בסביבות 19. בתחילת שנות ה-90 נפתחו שידוריו של "רדיו אשל הנשיא", שנחשב לרדיו החינוכי הראשון בישראל.
המשק החקלאי של "אשל הנשיא" עבר טרנספורמציה, וקיבל מעמד של מרכז מדעי, העוסק בחקר והתנסות מדעית של תלמידי בית הספר.
בתחילת שנות ה-90 אוכלוסיית עומר עזבה את "אשל הנשיא", עקב הקמתו של תיכון ביישוב.
אוכלוסיית תלמידי עומר הוחלפה בתלמידי היישוב להבים.
פנימיית אשל הנשיא נוסדה בשנת 1951 לצד הקמת הכפר, והיא משתייכת למינהל לחינוך התיישבותי ועליית הנוער.
הפנימייה היא פריפריאלית ומתחנכים בה תלמידים מערים ויישובים שונים בסביבה כגון אופקים, שדרות, נתיבות, ב"ש, ירוחם ודימונה, וכן ממושבי הסביבה שאינם נכללים באזורי הרישום של הכפר.
במסגרת מבחני הקבלה והרישום לפנימייה החניכים עוברים מבחנים פסיכוטכניים וראיונות אישיים לצד קבוצתיים, על מנת להבטיח גיבוש ודינמיקה של צוות איכותי, בעל מסוגלות עצמית ולימודית גבוהה.
הפנימייה היא פנימייה חינוכית-עיונית הפועלת ללמידה משמעותית, העשרה תרבותית ולרגישות חברתית.
הפנימייה שמה לה למטרה לחנך את תלמידיה להישגיות, מיצוי עצמי, העצמה והגשמה בתחומי העשרה, למידה, מנהיגות ומצוינות אישית.
כמו כן קיימת דחיפה למעורבות חברתית, לאזרחות טובה ולמאבקים למען צדק חברתי וסביבתי.
על מנת להשיג את מטרות אלו, נקבעו מספר יעדים: חינוך למצוינות, יצירת שייכות לכפר ותחושת בית, חינוך לאחריות אישית וחברתית, חינוך להתנדבות בקהילה וגיוס צוות איכותי ושימורו לאורך השנים.
את היעדים עליהם עמלים הצוות והחניכים, משיגים התלמידים באמצעות חוגי העשרה, פרויקטים של מנהיגות לצד פיתוח חוש עסקי, שיעורי תגבור בכלל המקצועות וכן ימי למידה מרוכזים.
בפנימייה שש שכבות (ז'-י"ב), כאשר בכל שכבה שני מדריכים, מורה חיילת ומתנדבי שנת שירות מהתנועה הקיבוצית.
במשך השנה עוסקת כל שכבה בנושאים שונים במסגרת פעולה שבועית המתקיימת בשכבה, זאת בהתאם לשכבת הגיל.
תלמידי הפנימייה מעורבים מאוד בנעשה במשק החקלאי.
בנוסף ליום העבודה אשר לו מחויבים כלל תלמידי בית הספר, החל מסוף כיתה ט', חניכי הפנימייה מעניקים מזמנם האישי משמרות נוספות בשעות אחר הצהריים והערב, ואף בחגים ושבתות, דבר המפתח עבורם ולהם מוסר עבודה, הדדיות, ערבות וראיית האחר באשר הוא אחר ומצוקותיו.
כחלק מהווית הפנימייה כפנימייה חינוכית, מציינים החניכים חגים ומועדים שונים.
בכל שנה, נבחר נושא חברתי שיש להעלותו על סדר היום, הוא מונצח ונלמד לאורך שבוע שלם, התלמידים עוברים סדנאות חוץ ופנים, בסיום שבוע הנושא מתקיים אירוע שיא כדוגמת הייד פארק בו הם מעלים את תובנותיהם.
בנוסף לאלו, חניכי הפנימייה גם עמלים מדי שנה על הכנת מופע שכבתי משותף המוצג בפני קהל ההורים והתלמידים.
פנימיית אשל הנשיא מציעה לחניכיה מגוון רחב של תחומי עניין.
הפנימייה מעודדת את תלמידיה לצאת ולהתנדב במסגרת שכבתית במקומות כמו עלה נגב, מד"א ואף חונכות אישית לשכבות הנמוכות יותר, כך מתפתח אצלם ערך הנתינה, הסובלנות והסבלנות.
עוד מציעה הפנימייה לחניכיה סל תרבות עשיר החושף את התלמידים לתרבות, הצגות ומחול, "חנוך לנער לפי דרכו"- מסייע לחניכי הפנימיה, למצוא תחומי עניין ודעת ולהתפתח בהם; ריקוד, שירה, אמנויות לחימה, אילוף כלבים, כתיבה יוצרת, נגינה ועוד תחומים רבים אותם בוחרים ומכתיבים החניכים בכל תחילת שנת לימודים.
תלמידי שכבה ט' זוכים לעבור קורס מד"צים, כאשר החניכים הטובים ביותר יהפכו למד"צים עבור השכבה הצעירה העתידה להיקלט בפנימייה, תוך שהם עוזרים לקליטתם, ומכינים עבורם משימות גיבוש וכיף, בנוסף הם משתתפים בתחרות יזמים עסקיים, ויזמים כחול לבן, הדבר מסייע להם לפתח חשיבה יצירתית ומחוץ לקופסה.
לחניכים הבוגרים יותר בפנימייה מוצע פרויקט "אחרי" כחלק מהכנתם לצבא, הכוונה כלכלית, מתן כלים לחיים עצמאיים והסתגלות לחיים בוגרים.
עוד מעודד צוות הפנימייה את תלמידיו לקחת חלק בארגון האירועים השונים, תוך הקמת ועדות שונות כגון: ועדות טיפוח, ועדות אורח חיים בריא וועדת תרבות.
המשק הוקם עם הקמת בית הספר בשנת 1952 במטרה להכשיר את הנוער הצעיר לחקלאות והתיישבות (חדשה או קיימת) במושבים ובקיבוצים.
בשנות החמישים, עבדו הילדים במשק יום יום: בשבוע אחד עבדו בבוקר ואחר הצהריים למדו בבית הספר ובשבוע שאחריו למדו בבוקר ועבדו בערב.
אך עם הזמן, עם פתיחת מגמות נוספות ודרישת משרד החינוך להשכלה עיונית, מעבר להכשרה חקלאית, התקצרו ימי העבודה.
בשנות התשעים חל השינוי הגדול כשבית הספר הפך לבית ספר אזורי ואחוז התלמידים האקסטרניים הפך להיות הרוב (כ-2/3) לעומת ילדי הפנימייה (1/3).
להבדיל מכפרי נוער אחרים בהם המשק החקלאי צמצם פעילותו או אף חדל מלהיות פעיל, באשל הנשיא הוחלט לעשות שינוי משמעותי ולהסב את המשק ממשק מסורתי עמלני למשק מחקרי.
כלומר, לשלב בכל ענף במשק את ההיבט המחקרי, הפדגוגי והערכי.
בהיבט הערכי המטרה לשלב בין הילדים בכיתה (מהפנימייה, הקיבוצים, המושבים והיישובים) לעבודה בצוות, הכרת השונה והאחר, שיתופי פעולה.
בהיבט הפדגוגי והמחקרי: כל תלמידי החטיבה העליונה מחויבים ללמוד 5 יח"ל ביולוגיה או חקלאות כאשר המשק מספק לתלמידים אלו את הקרקע הפורייה לבצע את עבודתם המחקרית (ביו-חקר) ומעמיד לרשותם את כל האביזרים הטכניים הנדרשים להם .
בנוסף, עומד המשק לרשות בית הספר לטובת מיזמים של החטיבה הצעירה (ח' ו-ט') בביצוע פרויקט ביו-חקר הנמשך כחודשיים בשנה.
נכון להיום, כלל תלמידי החטיבה העליונה, עובדים במשק יום בשבוע, ומחליפים ענף אחת למחצית.
תלמידי הפנימייה תורמים עוד חצי יום נוסף בשבוע: אחר הצהריים בין 14:00-18:30 (החל מכיתה ח') או בין 22:00-24:00 לטובת חליבת לילה ברפת (י'-יב').
לאחר הפסח, תלמידי כיתה ט' מחליפים את תלמידי יב' בעבודה.
המשק מופעל על ידי התלמידים ורכזי הענפים בלבד, ללא העסקת עובדים חיצוניים.
על המשק אחראי מנהל המשק, מר מרדכי אליאס כשמתחתיו רכזי הענפים.
ענפי המשק כוללים: רפת, דיר, לול, גידולי שדה, חממה אורגנית, חממה רגילה, חממה מחקרית, נוי (נראות הכפר), מוסך, ענפי שרות (חדר אוכל, עזרה למעבדות, טיפוח הפנימייה), גידול אצות.
זהו משק סגור- כל הגידולים מועברים לשימוש חדר האוכל של הכפר ולטובת מחקרי התלמידים.
כמו כן, הרווח מהעודפים של תוצרת המשק (ביצים, חלב, בשר כבשים) מופנה רובו ככולו לפיתוח הכפר.
בית הספר מציע לתלמידיו ותלמידותיו מגוון רב ככל האפשר של מסלולי למידה ברמה של 5 יח"ל כך שכל תלמיד יוכל למצוא תחום עניין להעמקת הלימוד בהתאם לבחירתו וכישוריו.
להלן רשימת המסלולים שבית הספר מציע לתלמידיו ותלמידותיו: אמנות, גאוגרפיה, חוק ומשפט, כימיה, מדעי המידע, פסיכולוגיה ומגדר, ספרות, היסטוריה, ביולוגיה וחקלאות, מדעי המחשב, תלמוד, ערבית, פיזיקה, קולנוע, תזונה, תיאטרון, תקשורת, רדיו, עיתון, ווידאו.
בנוסף למגמות ה"סטנדרטיות" השכיחות ברב בתי הספר, מציע תיכון אשל הנשיא מספר מגמות ייחודיות:
בית ספר אשל הנשיא פיתח תוכנית לימודים לבחינת בגרות מלאה בהיקף של 5 יח"ל.
התוכנית פותחה ביוזמת ד"ר ראודור מנור בשיתוף פעולה עם מרצים באוניברסיטה העברית, ובאוניברסיטה הפתוחה, ואושרה על ידי האגף לתוכניות לימודים מיוחדות במשרד החינוך כתוכנית ייחודית לבית הספר.
בחינת הבגרות נכתבת ונבדקת על ידי מורי המגמה.
הלמידה במגמה כוללת הוראה פרונטלית וקיום סדנאות, שיוקדשו ללימוד וניתוח פסקי דין וכן הרצאות של משפטנים בתחומי המשפטים.
באשל הנשיא הלימודים במגמה מורכבים משעות לימוד עיוניות בהן נלמדים נושאים מגוונים: תולדות הקולנוע, שפת הקולנוע תסריטאות, הקרנת סרטים וכו'.
וכן יום עבודה מעשי, בו נלמדים המקצועות המעשיים: בימוי, צילום, עריכה והפקה.
בזכות יום העבודה מתנסים התלמידים בהפקה של תרגילים וסרטים רבים ומגיעים לרמה מקצועית גבוהה.
כמו כן, מנוצל יום עבודה המעשי לעבודה בפועל, תיעוד אירועים בבית הספר, בפנימייה ובאזור הדרום, ובהפקה של מגזין טלוויזיוני חודשי המשודר בערוצי הלווין והכבלים.
תלמידי מגמה זו זכו בפרסים רבים ברמה הארצית.
במגמה זו התלמידים רוכשים כלים "להתבוננות אחרת" בסרטי קולנוע ו"במסך הקטן", ויצור בעצמם קליפים, סרטים, כתבות מרתקות וכו' ועובדים באולפנים מקצועיים העומדים בסטנדרטים של אולפני הטלוויזיה בארץ, שנבנו במיוחד עבורם.
מסלול משולב בו מקצוע החקלאות יילמד בתוכנית ייחודית שתהייה קשורה ללימודי הביולוגיה.
התוכנית פותחה על ידי בית הספר בשיתוף חוקרים מתחומי החקלאות והביולוגיה.
בנוסף ללמידה בשיטה פרונטלית, כוללת הלמידה התנסויות עצמאיות ומונחות בשדה ובמעבדה, הכרת מכשור מודרני, שימוש באמצעים אורקוליים וממוחשבים, קריאת מאמרים מדעיים וניתוחם.
לרשות התלמידים המבצעים פרויקטים אישיים עומדים חדרי המעבדה והמתקנים של המשק החקלאי.
תוכניות הלימודים החדשות מאפשרות לתלמידים ללמוד תושב"ע בצורה זמינה, מעניינת ומרחיבת אופקים, וזאת גם ללא צורך ברקע דתי או בידע קודם.
התוכנית במדעי התזונה מקיפה תחומים שונים, שמאפשרים לתלמידים להעמיק את ידיעותיהם בתחום מרכזי כל כך בחיי האדם.
התוכנית מציגה את נושאי הלימוד מן ההיבט התזונתי, הבריאותי והצרכני, והיא משלבת לימודים עיוניים ומעשיים כאחד.
הוראת התזונה מסתמכת על מדעי החיים והחקלאות ועל פרקים בכימיה ובביולוגיה.
מטרת המגמה היא ליצור, במשך שלוש שנים, קבוצת לימוד המתנסה גם בסדנאות מעשיות, כמו, משחק, תנועה ובימוי, וגם למידה עיונית.
במסגרת תוכנית הלימודים ייצפו התלמידים בהצגות של תיאטרון רפרטוארי.
התלמידים לומדים מיומנויות בסיסיות במקצוע העיתונות ובהפעלת מערכת הפקתית, כולל שימוש במכשור.
התלמידים פועלים בקבוצה כמערכת עיתונאית באחד מאמצעי התקשורת, ומפיקים עיתון או מגזין רדיו ברדיו "אשל הנשיא" או מגזין וידאו כאשר כל התלמידים מחויבים למלא תפקיד מוגדר במערכת ההפקה.
בתום הלימוד מגיש כל תלמיד באופן עצמאי, "תיק עבודה" ובו "יומן אישי", הכולל תיאור מפורט של משימתו בהפקה, בעיות שנתקל בהן וביקורת על תהליך העבודה ועל ההפקה.
בבית הספר פעילה תחנת רדיו חינוכית בשם "רדיו אשל הנשיא".
התחנה היא תחנת הרדיו החינוכית הראשונה בישראל, והיא החלה את שידוריה באוקטובר 1993. את תחנת הרדיו מנהל אמיר ברקאי.
תלמידי בית הספר הלומדים במגמת תקשורת (בכיתות י' עד יב') הם השדרנים, העורכים, הטכנאים ועוד.
התלמידים מצטרפים לרדיו בכיתה י', ובמקביל ללימודי התקשורת העיוניים, לומדים את כל מקצועות התקשורת המשודרת- כתיבה, עריכה, ראיון והפקה.
לימודי הרדיו הם לימודים לבגרות, ובסוף כיתה יב' יוצרים התלמידים עבודת גמר- תוכנית רדיו- כבחינת בגרות.
הרדיו משדר תוכניות מוקלטות, שידורים חיים, ומארח אומנים מתחום המוזיקה המתארחים בתוכניות של התלמידים.
לאורך השנה מתקיימים אירועים מיוחדים המוקדשים לתלמידי הרדיו, כשהבולט מביניהם הוא הלילה הלבן- לילה שלם בו משדרים התלמידים תוכניות מיוחדות המופקות לאותו לילה.
גולת הכותרת, פרויקט הדגל של תיכון אשל הנשיא הוא פרויקט ירושלים, הפרויקט נולד ביוזמתו של מר דני צוק בראשית שנות ה-70. מטרתו של הפרויקט היא לחשוף את התלמידים לבירת ישראל על רבדיה השונים תוך מעורבותם בתכנים, במסלולים השונים ובמפגשים המרתקים עם דמויותיה של העיר.
פרויקט ירושלים מיועד לתלמידי שכבת י"א.
משך הפרויקט הוא שלושה ימים במהלכם פועלים התלמידים בקבוצות עניין וחוקרים את הנושא שבחרו דרך סיורים ומפגשים עם אנשי רוח, תרבות, אמנות ופוליטיקה.
בשנים האחרונות תחומי העניין בהם עוסקים התלמידים הם: פוליטיקה ותקשורת, דתות, אמנות, תיאטרון, רפואה/ מדע, ספורט, קולנוע, צילום, רוח ירושלים, נוער בירושלים, קולינריה, נשים ומגדר, עבר הווה עתי, סיורים וניווטים אריות ויערות- טבע ובעלי חיים בירושלים.
הפרויקט נוחל הצלחה רבה וזוכה לשבחים רבים הן מצד התלמידים והן מצד צוות המורים.
נסיעה חינוכית עם המדריך אלידע בר-שאול
פרויקט ייחודי זה בא לחבר את תלמידי שכבה ט' לסיפורים מאחורי שמות חללי צה"ל הטמונים בחלקה הצבאית אשר בהר הרצל בירושלים.
את הפרויקט אשר מתקיים מזה עשור מלווה אלידע בר-שאול.
הפרויקט זוכה להצלחה רבה ובעקבותיו נולד מיזם ההנצחה בו "משפחת אשל הנשיא" מנציחה את חללי מלחמות ישראל ונפגעי פעולות האיבה בוגרי בית הספר.
את מיזם ההנצחה מפעילים תלמידי שכבה ט'.
פרויקט מלכישוע החל בשנת 2000 ובמסגרתו נפגשים תלמידי בית הספר עם קהילת הנוער ב"מלכישוע".
הפרויקט נולד ביוזמתה של עמותת יק"א – החברה היהודית להתיישבות שמלווה את הפרויקט לכל אורך השנים.
במסגרת הפרויקט 15 תלמידות משכבת י"א נפגשת עם קבוצת נערות הנמצאות בשלבים מתקדמים של השיקום, בקהילת הנוער במלכישוע.
שלב ראשון: תלמידות אשל הנשיא מתארחות בקהילה במלכישוע במשך שבוע, בחופשת הקיץ.
במהלך הביקור עוברות הבנות סדנאות משותפות, לומדות על הקהילה ויוצאות לפעילויות משותפות מחוץ למלכישוע.
שיאים רבים צפויים בפרויקט וביניהם: טיול שטח משותף, תרומה משותפת לחברה (לדוגמה : ניקוי נחלים, התנדבות באק"ים), הפקת ערב כישרונות צעירים לקהילה במלכישוע ועוד..
שלב שני: מתקיים במהלך שנת הלימודים באשל-הנשיא.
נערות מלכישוע מבקרות באשל הנשיא.
במהלך מפגש זה נכנסות חברות הפרויקט לשכבת י"ב ומעבירות מסר נגד שימוש בסמים.
שלב שלישי: מתקיים בשבוע מניעת סמים ארצי.
תלמידות י"ב, חברות הפרויקט, נכנסות לשכבות ט-י"א ומעבירות מסר נגד שימוש סמים,
מתחם המאפשר "חופש ביטוי" הכולל הפנינג ססגוני, תלמידי בית הספר לומדים על פרקטיקות נאום והעברת טיעון והתוצאה היא יום הכולל חגיגה דמוקרטית ובה מגוון דעות פרי יצירתם של התלמידים והצוות החינוכי
יומיים בהם תלמידי מגמת התקשורת - קולנוע נשארים לישון לילה בבית הספר ועוברים סדנאות של אנשי מקצוע מתעשיית הקולנוע והטלוויזיה.
יומיים בהם תלמידי מגמת הרדיו נשארים לישון לילה בבית הספר ועוברים סדנאות על ידי אנשים מתחום הרדיו.
שמואל אביטל - ח"כ לשעבר מטעם מפלגת מפלגת העבודה הישראלית, והשר לשעבר לעניינים חברתיים.
סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1968
נוי אלוש - עיתונאי מוזיקה, תקליטן ואמן מדיה.
למד במגמת רדיו בתיכון וסיים את לימודיו בשנת 1996
רוית אסף - בעלים של רשת בתי ספר לאיפור.
זוכת תחרות מלכת היופי לשנת 1992
דניאל באומגרטן - משורר ומשפטן.
סיים את לימודיו בתיכון בשנת 2000
אביתר בנאי - זמר ומוזיקאי.
סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1991
ורדה שושן-ברמץ - פרופסור, ביוכימאית, חוקרת סרטן.
סיימה את לימודיה בתיכון בשנת 1967 (בגיל 16)
אפרת דור - שחקנית קולנוע ותיאטרון.
למדה בתיכון במגמת תיאטרון וסיימה את לימודיה בתיכון בשנת 2001
חיים כהן - כדורגלן הפועל מרחבים בשנים 1960-1962 והפועל באר שבע בשנים 1962-1974, עורך עיתון שבע, יו"ר ארגון מורי הנהיגה בנגב, סיים את לימודיו בשנת 1962
אבנר מימון - מנכ"ל בתי זיקוק לנפט.
סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1978
רוגלית ישי - פסנתרנית ופרופסורית למוזיקה קאמרית בפרייבורג (גרמניה), חברה בשלישיית הפסנתר הישראלית, סיימה לימודיה ב-1981
עומר מילר - שף ומגיש תוכנית בישול.
למד בתיכון במגמת רדיו וסיים את לימודיו בשנת 1998
הדר מרקס – שדרנית רדיו בכירה בגלגלצ.
למדה בתיכון במגמת רדיו וסיימה את לימודיה ב־2003.
רותי פרי-בר - במאית ותסריטאית
דני קושמרו - מגיש חדשות בכיר בחברת החדשות בערוץ 2. סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1991