tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-30 בנובמבר 2013 ערך רומרה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ובליגה הספרדית, כשנכנס כמחליף 19 דקות לסיום בהפסד לסלטה ויגו.
ב-21 בספטמבר 2015 חתם רומרה על חוזה ל-3 שנים בברצלונה והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, ברצלונה אתלטיק.
דני (דניאל) רובינשטיין (נולד ב-23 בדצמבר 1937) הוא עיתונאי וסופר ישראלי.
רובינשטיין נולד בירושלים וגדל בשכונת נוה בצלאל, ליד נחלאות.
קיבל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1967, במהלך מלחמת ששת הימים, היה חייל מילואים ביחידת סיור בירושלים בראשות יוסי לנגוצקי.
יחידה זו הייתה הראשונה שחצתה את הקו הירוק אל תוך שטח הגדה המערבית, שהייתה אז חלק מירדן.
בשנת 2019 זכר בפרס יצחק שדה לספרות צבאית על ספרו זה אנחנו או הם - הקסטל וירושלים, אפריל 1948: 24 השעות שהכריעו את המלחמה
גר בירושלים, בשכונת בית הכרם.
בשנים 1967 עד 1990 היה רובינשטיין הכתב לענייני ירושלים של העיתון "דבר".
בשנים 1990 עד 2008 היה הפרשן לענייני ערבים בעיתון "הארץ" וחבר מערכת, וכתב טורים קבועים על פלסטינים ועל הסכסוך הישראלי-ערבי.
משנת 2008 כותב רובינשטיין טור שבועי על כלכלת הרשות הפלסטינית בעיתון "כלכליסט".
רובינשטיין מלמד בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ופרסם מספר ספרים.
בנובמבר 2007 דיווח רובינשטיין ככתב הארץ על מציאתם של 40 שעונים מתוך אוסף השעונים הגנוב של מוזיאון האסלאם.
באוקטובר 2010 חשף לצד העיתונאי אסף לוי בכלכליסט את זהותו של גנב השעונים, נעמן דילר.
רובינשטיין פרסם ספרים בעברית ובאנגלית.
חלק מספריו ומאמריו תורגמו לערבית, גרמנית וצרפתית.
מי לה' אליי - גוש אמונים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1982.
חיבוק התאנה: "זכות השיבה" של הפלסטינים, כתר ספרים, 1990.
אור לירושלים: סיפורה של חברת החשמל בירושלים, בהוצאת חברת החשמל לישראל, 1992.
קמפ דייוויד 2000 - מה באמת קרה שם?
(עם רוברט מאלי, חוסיין אגא, אהוד ברק ובני מוריס), ידיעות ספרים, 2003.
"זה אנחנו או הם" - הקסטל וירושלים, אפריל 1948: 24 השעות שהכריעו את המלחמה, על עבד אל-קאדר אל-חוסייני וקרב הקסטל, ידיעות ספרים, 2017.
מדוע לא דפקתם על דפנות המכלית?
ע'סאן כנפאני — סופר הגלות, הוצאת ספרי עליית הגג וידיעות ספרים 2022
דני רוז האיש מברודוויי הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה שצולם בשחור-לבן בבימויו ובכתיבתו של וודי אלן.
הסרט הוקרן בתחרות של פסטיבל הקולנוע בקאן ב-1984.
הסרט מגולל את סיפורו של דני רוז, סוכן אמנים כושל, מנקודת מבטם של קומיקאים המספרים את הסיפור כאנקדוטה במסעדת קרנגי דלי שניו יורק.
החברים בקבוצה מונים כמה סיפורים, אך אחד מהם מכריז שיש לו את הסיפור המצחיק ביותר על דני רוז.
הסיפור כולל משולש אהבה ותקרית עוינת עם המאפיה האיטלקית.
וודי אלן - דני רוז
מיה פארו - טינה ויטאלי
ניק אפולו פורטה - לו קאנובה
בסרט שיחקו גם בדרנים וקומיקאים רבים בתפקיד עצמם, וביניהם; סנדי בארון, קורבט מוניקה, ג'קי גייל, מורטי גאנטי, וויל ג'ורדן, האוורד סטרום, גלוריה פארקר, ג'ק רולינג, מילטון בארל, הווארד קוסל, ג'ו פרנקלין ועוד.
סטיב רוסי היה אמור לגלם את דמותו של לו קאנובה, אך אלן לא רצה לחלוק איתו קרדיט בהפקת הסרט.
רוברט דה נירו וסילבסטר סטאלון דחו את ההצעה לגלם את לו.
מועמדות לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (וודי אלן)
מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (וודי אלן)
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (מיה פארו)
זכייה בפרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר (וודי אלן)
זכייה איגוד התסריטאים האמריקאי לתסריט המקורי הטוב ביותר (וודי אלן)
דני רוזנברג (נולד ב-23 באוגוסט 1979) הוא במאי ותסריטאי ישראלי.
בוגר בהצטיינות של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
מרצה בבית הספר סם שפיגל וחבר מערכת מגזין הקולנוע "מערבון".
במהלך לימודיו בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ביים את הסרטים הקצרים "דון קישוט בירושלים", "הטייפ האדום", ו"במפעל".
הסרטים זכו בפרסים רבים, ביניהם, פרס וולג'ין לסרט הקצר ל"טייפ האדום", וצל"ש בתחרות הרשמית בפסטיבל ברלין ל"דון קישוט בירושלים" והשתתפו בעשרות רבות של פסטיבלים ברחבי העולם, ביניהם: פסטיבל קאן, פסטיבל ברלין, מונפלייה, קלרמונד-פראנד, פיפ"א-ביאריץ, פסטיבל מינכן ופסטיבל מונטריאול.
סרטיו הוקרנו במספר תחנות שידור ברחבי העולם.
בשנת 2008 הוקרן סרטו "בית אבי", דרמת מלחמה דוברת יידיש המתרחשת בשנת 1948, בהשתתפות השחקנים איתי טיראן ומיקי לאון.
הסרט הוקרן בסינמטקים ברחבי הארץ, הוצג בפסטיבלים שונים ברחבי העולם ושודר ב"ערוץ 10".
בשנת 2009, ביים 32 פרקים בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "מסכים" ששודרה בYes הטלוויזיה בלוויין.
בשנת 2011, הפיק, ביים, צילם וערך את הסרט הדוקומנטרי הקצר "סוסיא" שהוקרן בתחרות הרשמית בפסטיבל ברלין, בתחרות הרשמית בפסטיבל HotDocs, בIDFA, פסטיבל ירושלים ועוד רבים.
כמו כן זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל מילאנו.
בין השנים 2012–2013 פיתח את סרטו העלילתי הראשון באורך מלא "החייל הנעלם", בשיתוף עם התסריטאי עמיר קליגר.
הסרט זכה בפרס השני באירוע הפיצ'ינג של חממת הקולנוע הבינלאומית בירושלים, בסך 30 אלף דולר.
בשנת 2015 יצר וביים את סדרת הטלוויזיה הקומית בת 13 הפרקים, "ג'וני ואבירי הגליל" לYes Drama, שאותו גם כתב בשיתוף עם תום שובל.
הסדרה נמכרה לשידור לערוץ 4 הבריטי ולאדפטציה בערוץ "Vox" הגרמני.
בשנת 2018 החל לצלם את סרטו העלילתי הארוך הראשון "מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם".
בשנה זו אף עיבד בשיתוף איתי טיראן את המחזה אל נקמות שעלה בתיאטרון הקאמרי, היה יוצר שותף ותסריטאי ראשי בסדרה מלכות של HOT.
באותה השנה יצא לאקרנים סרטו "אורי זהר חוזר", סרט דוקומנטרי על אורי זהר אותו ביים במשותף יחד עם יניב סגלוביץ'.
בשנת 2020 נבחר סרטו "מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם" להשתתף פסטיבל הקולנוע בקאן, אך הפסטיבל בוטל עקב מגפת הקורונה.
הסרט זכה בפרס הראשון בתחרות הקולנוע העלילתי בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
באוגוסט 2021, הוכרז שהסרט מועמד לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר.
ב-23 בפברואר 2023 יצא הסרט להקרנות מסחריות בישראל וזכה לביקורות אוהדות.
בקיץ 2022 צילם את סרטו הארוך השני, "החייל הנעלם".
ב-2023 התפרסם כי "החייל הנעלם" נבחר לתחרות הרשמית של פסטיבל לוקרנו, שווייץ ולתחרות הרשמית של פסטיבל בוסן, הפסטיבל הגדול ביותר באסיה.
החייל הנעלם זכה ב-11 מועמדויות לפרס אופיר ביניהם המועמדות לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר וזכה בפרס אופיר לצילום הטוב ביותר, אותו קיבל צלם הסרט, דוד סטוז'מאייסטר.
בסתיו 2024 יצא לאקרנים סרטו "על כלבים ואנשים".
בסרט מחפשת נערה את כלבתה שנעלם ביום טבח השבעה באוקטובר בקיבוץ ניר עוז.
זהו סרט היברידי: סיפור בדיוני ומפגש עם אנשים שחוו את היום הנורא.
את הנערה מגלמת אורי אבינועם.
דני רייכנטל (נולד ב-15 במרץ 1967) הוא מוזיקאי ומלחין ישראלי.
רייכנטל החל את הקרירה שלו כששיחק חייל (פסנתרן) במחזה "סינדרום ירושלים" שכתב יהושוע סובול, ביים גדליה בסר, ועלה בתיאטרון חיפה.
בנוסף, רייכטל כתב נעימות לתשדירים של שלמה סיקסט, ביטוח ישיר, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, לילי והפתיחים של חדשות הבידור וחדשות הספורט.
ב-2003 הפיק ועיבד את שירי אלבומה של רינת גבאי "רגעים".
השתתף בעונה החמישית של האח הגדול והיה למודח הראשון.
רייכנטל גרוש ואב לבן ומתגורר בתל אביב-יפו.
כל העולם במה - סדרה בערוץ הילדים משנת 1999 של מחזות תיאטרון קלאסיים שעובדו על ידי חיים אידיסיס
שלום לבן דודי - סרט טלוויזיה, 2000
"פרויקט דרום אמריקה" - אוסף שירים שיצר ובחלקם גם שר בעצמו.
ורק אני לא - מוזיקה לסרט ולחני השירים
ששטוס - הלחנת מוזיקת רקע לתוכנית
החולמים - הלחנת מוזיקה מקורית לסדרה
אחרי הצלצול - הלחנת שיר פתיחה
ברוך ושרוך - שיר פתיחה
השמיניה - הלחנת שיר פתיחה
האי - הלחנת שיר פתיחה
אהבה זה כואב - הלחנת פסקול מקורי לסדרה
האינתיפאדה שאחרי - הלחנת פסקול מקורי לסרט
חצויה - הלחנת מוזיקה מקורית לסדרה
מיכאלה - הלחנת שיר פתיחה ומוזיקה מקורית לסדרה
תעלומה במכולה הירוקה - מוזיקה לסרט
משחק החיים - הלחנת מוזיקת רקע מקורית לסדרה.
אחת אחרת - עדי עזרוני (פסטיגל 2002)
אני רוצה עוד - אמיר פיי גוטמן
בתוך תוכי - ליאת אחירון (פסטיגל 2001)
החולמים - 2 ביצועים לשיר: אליאנה תדהר, תובל שפיר
חבר חדש שלי - עודד מנשה וחני נחמיאס
חולה עליה - קובי מחט
כאילו אין מחר - דנה ברגר (האי - שיר פתיחה)
לעוף - אפרת כהן, נתי רביץ וניר לוי
מדבר עם עצמי טל מוסרי (פסטיגל 1997)
מול כל העולם - לירון לב ודנידין
קורקי הקורקינט - טל מוסרי (פסטיגל 2000)
רוח קרירה מהים - שרונה נסטוביץ'
שיר הדוקים - הקומדי סטור
תאהב תמיד לנצח - מאיה בוסקילה
שירים רבים לערוץ הילדים - מנחי ערוץ הילדים
דני רופ עד 10 היא תוכנית בוקר יומית ישראלית בהנחייתו של דני רופ.
התוכנית שודרה בשידור חי לאורך כל השבוע בין השעות 10:00-09:00 במסגרת חדשות 10 ובהפקת אולפני הרצליה.
היא כללה מבזקי חדשות, וראיונות בנושאי אקטואליה ופנאי עם אורחים ומומחים שמתארחים באולפן.
במהלך שידור התוכנית נהג דני רופ להזמין את הצופים להיכנס לדף הפייסבוק של התוכנית, בו צולם האולפן אף במהלך שידור הפרסומות.
הצופים נקראו להגיב בדף התוכנית לאייטמים המשודרים.
בעקבות הצלחת התוכנית "אורלי וגיא" הוחלט שרצועת הבוקר של ערוץ 10 תוארך בשעה נוספת, מהשעה 9 עד השעה 10.
דני רופ, שהגיש בעבר את "בוקר אור", נבחר להגיש את התוכנית החדשה תחת השם "דני רופ עד 10".
התוכנית עלתה לאוויר ב-2016. את התוכנית הגיש דני רופ בימים ראשון עד רביעי, כאשר בימי חמישי החליפה אותו לירון ויצמן שהגישה את התוכנית תחת השם "בוקר אור עד 10".
באוגוסט 2017 עזבה לירון ויצמן את הגשת התוכנית, בעקבות מעבר התוכנית "ערב טוב עם גיא פינס" ל"קשת".
ב-20 בספטמבר 2017, ערב ראש השנה תשע"ח, שודרה התוכנית האחרונה, בעקבות עליית התוכנית "לבחור נכון" באותה שעה.
דני רודריק (בטורקית: Dani Rodrik, נולד ב-14 באוגוסט 1957, באיסטנבול) הוא כלכלן יהודי-טורקי- אמריקאי ופרופסור בקרן פורד לכלכלה פוליטית בינלאומית בבית הספר לממשל של ג'ון פ.
הוא שימש בעבר פרופסור למדעי החברה של אלברט א.
הירשמן במכון למחקר מתקדם בפרינסטון, ניו ג'רזי.
רודריק פרסם מאמרים רבים בתחומי הכלכלה הבינלאומית, פיתוח כלכלי, וכלכלה פוליטית.
השאלה מה נחשב לכלכלה פוליטית טובה ומדוע ממשלות אחדות מצליחות במדיניות כלכלית יותר מאחרות באימוץ הכלכלה הטובה נמצאים במרכז המחקר שלו.
יצירותיו כוללות כללים בכלכלה (Economic Rules) ופרדוקס הגלובליזציה (Globalization Paradox) הדמוקרטיה ואת העתיד של הכלכלה העולמית.
הוא גם עורך ראשי של היומון האקדמי Global Policy.
דניאל (דני) שחר (נולד ב-1945) הוא ספורטאי ומאמן ספורט נכים שהיה קפטן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים.
נולד למשפחת שקורי ובגיל צעיר חלה בשיתוק ילדים.
היה חבר סניף איל"ן בת ים ובנעוריו החל להתאמן במרכז הספורט לנכים ברמת גן.
היה שחקן וקלע מצטיין בנבחרת כדורסל כיסאות גלגלים והשתתף בתחרויות ארציות ובינלאומיות במשחקי סטוק מנדוויל וב.
ב היה קפטן נבחרת הכדורסל שזכתה במדליית זהב.
בתחרויות האתלטיקה השתתף במרוץ קבוצתי 40X4 בכיסאות גלגלים.
ב וב זכה עם נבחרת הכדורסל במדליות כסף.
הייתה זו התחרות האולימפית האחרונה בה השתתף.
משנות השישים היה קפטן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים ומאוחר יותר החל לעסוק באימון הנבחרת.
ב-1983 מונה למאמן ראשי של תחום הכדורסל במרכז הספורט לנכים.
דניאל (דני) רכט הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי ישראלי, יועץ תוכן וחוקר תולדות תל אביב.
רכט נולד בתל אביב בשנות השישים של המאה ה-20, גדל בסביבת רחוב שינקין ובצפון הישן.
בעשור האחרון הוא מחלק את זמנו בין תל אביב לבנגקוק.
רכט למד בתיכון עירוני ה' ובאוניברסיטת תל אביב (מדע המדינה).
במקביל ללימודיו באוניברסיטה עסק במגוון עבודות ניהול והפקה בתחומי המחול, התיאטרון והמוזיקה: עדלאידע פורים בשינקין (1985), פסטיבל עכו לתיאטרון (1986 ,1987), ניהול הופעות להקת המחול הקיבוצית (1988), הופעות אנסמבל פיליפ גלאס בישראל (1988) ועוד.
בשנת 1987 הפיק רכט, בשיתוף האוזן השלישית, את הופעות להקת ז'אן קונפליקט עם הסולן רמי פורטיס, אז חבר להקת מינימל קומפקט, שהגיע מאירופה.
שלוש ההופעות התקיימו במועדון הפינגווין בתל אביב ותועדו בקלטות אודיו ווידאו.
בשנת 1988 הקים רכט את חברת ההפקות אדר.
במסגרת זאת הפיק, בשיתוף האוזן השלישית, את הופעות האיחוד של להקת הקליק.
שלוש ההופעות שהתקיימו במהלך סופשבוע אחד פתחו את מועדון זמן אמיתי.
מספר חודשים לאחר מכן ראו אור בחנויות תקליט וסרט הווידאו "הקליק בזמן אמיתי" - שתיעדו את המופע.
באותה השנה הפיק רכט שני אלבומים פורצי דרך.
הראשון, "זכרונות סיני" של אנסמבל מזרח מערב (בשיתוף עם האוזן השלישית).
השני, "הקלטת" של להקת נושאי המגבעת (בשיתוף עם האוזן השלישית ונייר הפקות).
בשנים 1986–1989 ניהל רכט את הופעות הרוק בבית ליסין.
לצד אמנים כמו אהוד בנאי, קורין אלאל וסי היימן הפך המרתף העליון בבית ליסין בית לעשרות רבות של להקות צעירות בתחילת דרכן: טאטו, נושאי המגבעת, החברים של נטאשה, פונץ' ואחרים.
בשנים 1988–1990 ניהל רכט אמנותית גם את קולנוע אלנבי, בו התקיימו מופעי מוזיקה, לצד הקרנות סרטים ומועדון ריקודים.
הקולנוע הישן שימש אולם בית בסיבוב ההופעות המצליח של פורטיסחרוף.
לצד אמנים מחו"ל (פיטר מרפי, קורטני פיין ונוספים) התארחו על במת אלנבי מיטב האמנים בישראל.
בסוף 1989 החליט רכט להקדיש חלק מרכזי בפעילות חברת ההפקות אדר לפיתוח, הפקה וניהול אמנותי של שלוש להקת צעירות, אלמוניות אז.
במסגרת עבודתו עם קובי אוז ולהקת טיפקס (בשנים 1989–1994) הופיעה הלהקה מאות הופעות.
בשנת 1992 יצא אלבום הבכורה "שביל קליפות הגרעינים" (אלבום זהב) שנוצר בהשפעת תרבות הקומיקס ונכלל בו הלהיט "הרבי ג'ו כפרה" (מילים: קובי אוז ודני רכט).
שנה אחר כך יצא האלבום המצליח "האחרון בעשירון התחתון" (אלבום זהב.
גם אותו רכט הפיק וניהל אמנותית) עם הלהיטים "בתוך נייר עיתון", " עננה", "זמנים קטנים".
ובשנת 1994 נכתב האלבום שובר השיאים "החיים שלך בלאפה" (אלבום פלטינה.
יצא לאור ב-1995, בתום העבודה המשותפת של הלהקה עם רכט).
בשנת 1998 חזר רכט לעבוד עם טיפקס.
הוא ניהל אמנותית את "העצב עבר לגור כאן", מיני-אלבום שיצא באותה שנה.
וייעץ לאלבום "דיסקו מנאייק" (אלבום זהב) שיצא שנה אחר כך.
דני רכט הפיק וניהל אמנותית את להקת רוקפור לאורך שבע שנים (1997-1990).
במהלך תקופה זאת יצאו שלושה אלבומים.
האחרון (1996), "בחזרה לשבלול" (אלבום זהב), הופק ויצא לחנויות לקראת פסטיבל המוזיקה NeXT שהתקיים בחודש אפריל 1996 ונפתח בהופעה חגיגית של רוקפור.
גולת הכותרת בעבודתם המשותפת של רוקפור ושל רכט הוא האלבום "האיש שראה הכל" (אלבום זהב) שיצא לחנויות בפברואר 1995 אחרי שלוש שנות עבודה.
האלבום שלדעת רבים הוא מאלבומי הרוק הטובים ביותר בשפה העברית, נכתב במשותף על ידי רכט והלהקה והניב רצועות כמו: "חור בלבנה", "כל כיוון", "מכונת הזמן" ועוד.
העבודה של דני רכט עם להקת כנסיית השכל נמשכה חמש שנים (1995-1990) במהלכן הופק האלבום "דברים בלחש" (אלבום זהב), אחד מאלבומי הבכורה החשובים ברוק הישראלי של שנות התשעים.
עם הלהיטים: "אני מאמין", "השיר מהגן", "דברים בלחש").
שנה אחרי, ב-1994, יצא הספר-דיסק "קח שירים".
שיתוף פעולה של הלהקה עם רכט ועם הצלם רונן ללנה, שהוקדש לשירת משוררים בעברית.
שיתוף הפעולה ההדוק בין המפיק ניצן זעירא לבין רכט הביא להקמת Banana - לייבל ההקלטות משותף לנענע דיסק ואדר הפקות.
בחודש אפריל 1996 ייסדו ניצן זעירא ודני רכט את פסטיבל המוזיקה NeXT שהתקיים בשנתיים הראשונות באולמות מרכז סוזן דלל בתל אביב.
רכט ניהל את הפסטיבל יחד עם רמי פורטיס.
בהמשך נדד הפסטיבל גם לאולמות אחרים בעיר.
על במות פסטיבל המוזיקה NeXT הוצגו הפקות מקור (בחזרה לשבלול של רוקפור, אתה חברה שלי של ערן צור, שירי חנוך לוין של דודי לוי ונוספים) שגם הוקלטו ויצאו על גבי דיסקים.
לצד מוזיקה ישראלית, התארחו בפסטיבלים שורה ארוכה של אורחים מחו"ל.
כולם מסצנת המוזיקה האלטרנטיבית לגווניה: פיטר האמיל (ואן דר גרף ג'נרטור), ג'ון קייל, מפיק הדאב מד פרופסור, לי רנאלדו (סוניק יות'), להקת טוקסידומון, דייוויד אלן (גונג), להקת בל קאנטו ואחרים.
בסמינרי NeXT שהתקיימו לצד הפסטיבל השנתי (1999-1996) התארחו בכירי תעשיית המוזיקה מהארץ ומחו"ל, לצד הקרנות סרטים וכיתות אמן.
בפעילויות הסמינרים בניהולו של רכט, הושם לראשונה דגש על ההתממשקות בין עולמות המוזיקה והדיגיטל.
חיבור שלא נתפס אז בטבעיות.
בשנים 2001–2002 ייעץ דני רכט לחברת המוזיקה אן.אם.סי.
לצד שירותי ייעוץ ופיתוח שיתופי פעולה, הפיק רכט שורה של אלבומים ואוספים.
ביניהם "דנה ראתה עב"ם", אלבומה השלישי של להקת פונץ', ו"מוזיקה מהמרתף", אלבום הבכורה של להקת האנשים.
בשנת 2003 יצא הפרויקט (ספר ואלבום הכפול) "שרות לאה גולדברג" בהפקת נענע דיסק ובניהולו האמנותי של רכט.
בשנים הבאות התמקד רכט במתן שירותי ייעוץ למגוון לקוחות (ביניהם חברות טלוויזיה, משרדי הפקה, פסטיבלים, אמנים, חברות תוכן, ועוד).
תהומות של דפנה בר ציון היה האלבום האחרון שיצא (2006) בהפקתו המוזיקלית של רכט.
באותה השנה גם ניהל את פסטיבל "אזור התעשייה" למוזיקה ישראלית (בהפקת טבת סרטים ועיריית אשדוד).
עוד קודם, החל רכט לחלק את זמנו בין תל אביב לבין בנגקוק, תאילנד.
אך עיקר זמנו הוקדש אז להקמת אנציקלופדיה עירונית לתולדות יפו ותל אביב.
לאחר כמעט חמש שנות עבודה שהתמקדו בבניית ארכיון, גביית עדויות ואיסוף חומרים ויזואליים, עלה לאינטרנט בחודש יולי 2007 אתר תל אביב 100 המארח את תל.אביב.פדיה (האנציקלופדיה העירונית).
במהלך הזמן הצטרפו אל רכט מיטב החוקרים בתחום תולדות העיר (היסטוריונים, אדריכלים, חוקרים ואנשי אקדמיה), נכתבו מאות ערכים בנושא.
וכיום מהווה האנציקלופדיה מקור מידע אמין וראשון במעלה בחקר תולדות העיר העברית הראשונה.
בסיס המידע של מערכת האנציקלופדיה הוא הגדול בעולם בתחומו ועשרות אנשי מקצוע נעזרים בו מדי שנה לכתיבת מאמרים, מחקרים, תיקי תיעוד ועוד.
במשך עשור (2016-2006) התנתק דני רכט מהפקת מוזיקה, סירב להצעות שונות בתחום המוזיקה שהופנו אליו, והתמקד בעריכת האנציקלופדיה העירונית.
בחודש אפריל 2016, עשרים שנה לאחר יציאת "בחזרה לשבלול" של רוקפור בהפקת רכט, הציעו לו חברי הלהקה שיפיק את אלבומם הבא.
אותו אלבום יצא לבסוף בשנת 2020 ושמו "ארץ עיר".
דני רוז הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
רוז החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לידס יונייטד.
בעונת הצטרף לקבוצה הבוגרת, אך לא רשם דקות משחק במהלך העונה.
בסיום העונה נשרה לידס לליגה הראשונה ואף נכנסה לחובות כספיים, דבר אשר אילץ אותה למכור שחקנים.
ב-25 ביולי 2007 חתם בטוטנהאם הוטספר תמורת מיליון פאונד.
רוז הצטרף תחילה לאקדמיה של הקבוצה.
בינואר נכלל לראשונה בסגל הקבוצה הראשונה במשחק גביע הליגה נגד סנדרלנד.
בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במסגרת גביע ה-FA בתיקו 2-2 מול לידס יונייטד, קבוצתו לשעבר.
ב-14 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בניצחון 1–2 על ארסנל, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, שזכה בתואר "שער העונה" של אתר סקיי ספורטס.
במרץ הושאל לווטפורד עד לסיום העונה.
ב-4 באפריל 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד דונקסטר רוברס.
ב-29 בספטמבר 2009 הושאל לפיטרבורו יונייטד עד ינואר , אך חזר לטוטנהאם כעבור חודש וחצי בלבד.
ב-9 בספטמבר 2010 הושאל לבריסטול סיטי, בה שיחק עד פברואר .
ב-31 באוגוסט 2012 הושאל לסנדרלנד עד לסיום העונה.
ב-22 באוגוסט 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית בניצחון 0–5 נגד דינמו טביליסי במסגרת פלייאוף הליגה האירופית.
ב-31 ביולי 2014 חתם על חוזה לחמש שנים נוספות בטוטנהאם.
ב-10 בינואר 2016 ענד לראשונה את סרט הקפטן של הקבוצה במשחק גביע ה-FA נגד לסטר סיטי.
ב-22 בספטמבר 2016 חתם על חוזה חדש עד 2021. ב-31 בינואר 2017 נפצע בברכו במשחק הליגה מול סנדרלנד ונעדר כתשעה חודשים.
אף על פי שנפצע באמצע העונה הוא נכלל בנבחרת העונה של הפרמייר ליג.
ב-17 באוקטובר 2017 חזר לשחק לראשונה אחרי הפציעה במשחק מול ריאל מדריד שהסתיים בתיקו 1-1.
ב-30 בינואר 2020 עזב את טוטנהאם בפעם הראשונה לאחר שבע שנים, כשהושאל לניוקאסל יונייטד וחתם על חוזה לשישה חודשים.
ב-16 ביוני 2021 עזב את טוטנהאם לאחר 14 שנה וחתם לשנתיים בווטפורד.
ב-1 בספטמבר 2022 שוחרר מהקבוצה בהסכמה הדדית.
בצעירותו, רוז שיחק בנבחרת הצעירה של אנגליה.
רוז, אף נכלל בסגל נבחרת בריטניה לקראת אולימפיאדת לונדון.
ב-28 באוגוסט 2014 רוז זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה לקראת המשחקים נגד ו, אך לא רשם דקות משחק.
בתחילת שנת קיבל הצעה מההתאחדות לכדורגל בג'מייקה לייצג את בעקבות מוצאו הג'מייקני של סבו, אך רוז סירב כיוון ששאף לייצג את אנגליה.
ב-26 במרץ 2016 רוז ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2–3 נגד .
רוז נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2018.
הכדורגלן הצעיר של השנה בסנדרלנד:
הרב דן "דני" רבס הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה.
בעל מדליית כסף מהמכביה (1965).
רבס נולד בבודפשט, הונגריה בן אמצעי בין שתי בנות.
בהיותו ילד קטן עלה לארץ עם משפחתו לקיבוץ כפר המכבי.
באליפות ישראל בשחייה למרחקים ארוכים שנערכה בבריכת בבת גלים בחיפה בתחילת אוקטובר 1963 זכה רבס במדליית כסף במשחה 1500 מטר בתוצאה של 20:07.0 דקות, אחרי משה גרטל (19:59.0 דקות) ולפני קובי ריכטר (21:28.8 דקות), שניהם חבריו לקבוצה.
בתחרויות השחייה של המכביה השביעית שנערכו בבריכת גלית ביד אליהו בתל אביב באוגוסט 1965 זכה רבס במדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם אברהם מלמד, משה גרטל וגרשון שפע בתוצאה של 8:55.5 דקות, אחרי ארצות הברית 8:32.6 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 19:10.7 דקות ובמקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:42.9 דקות.
באליפות ישראל למשחים ארוכים שנערכה בקאנטרי קלאב הרצליה ב-9 באוקטובר אותה שנה זכה רבס במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 19:05.4 דקות, לפני משה גרטל (19:17.5 דקות) ואברהם מלמד (19:21.0 דקות), חבריו לקבוצה.
ב-14 באוקטובר אותה שנה זכה רבס במדליית זהב בצליחת הכנרת התחרותית, מעין גב לטבריה, בתוצאה של 2:05.45 שעות, לפני אברהם מלמד (2:06.35 שעות) וגרשון שפע (2:08.48 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת "גלית" בתל אביב בתחילת אוקטובר 1966 זכה רבס ב-5 מדליות, 3 כסף ו-2 ארד.
נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.1 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1970 זכה רבס בחמש מדליות אישיות, שלוש כסף ושתיים ארד.
את תהליך החזרה בתשובה התחיל רבס עוד בהיותו חבר קיבוץ.
בהמשך עבר להתגורר במושב בית יצחק ביחד עם אשתו רוברטה, עולה חדשה מאמריקה, כשכיר ואחר כך כחבר מושב.
הוא לימד שנים רבות בבית הספר בגבעת חיים ואמונתו התחזקה תוך כדי שהוא חולב פרות במושב.
הוא רב במקצועו ובהשכלתו ופעיל בקהילה.
לדני ורוברטה שלושה ילדים ונכדים.
דניאל לסלי "דני" שייז הוא כדורסלן עבר יהודי-אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1981–1999. ממוצעיו הכוללים לאורך 18 עונותיו בליגה הם 7.7 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק.
בנו של כדורסלן העבר דולף שייז, חבר היכל התהילה של הכדורסל.
שייז נולד בסירקיוז שבמדינת ניו יורק, וגדל בג'יימסוויל הסמוכה.
בין השנים 1977–1981 למד באוניברסיטת סירקיוז, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ג'ים בייהיים.
לאחר 3 עונות סולידיות כשחקן ספסל, פרץ שייז בעונתו האחרונה כשחקן המוביל של סירקיוז, ורשם ממוצעים של 14.6 נקודות ו-8.4 ריבאונדים למשחק.
בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית העונה של מחוז Big East.
בקיץ 1977 השתתף במשחקי המכביה העשירית כשחקן נבחרת הכדורסל של ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הזהב.
בקבוצה שיתף פעולה עם אביו דולף, אשר שימש כמאמן הנבחרת האמריקאית, לצדו של וילי סימס.
בקיץ 1981 חזר לשחק במשחקי המכביה האחת-עשרה, בה זכה במדליית זהב נוספת לצדם של סימס ודייוויד בלאט.
בדראפט ה-NBA 1981 נבחר שייז בבחירה ה-13, על ידי יוטה ג'אז.
לאורך העונה וחצי בהן שיחק ביוטה רשם ממוצעים של 9.6 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק, בטרם הועבר לדנוור נאגטס במטרה לפנות דקות משחק לרוקי המבטיח מארק איטון.
בכל 8 עונותיו עם הנאגטס השתתפה הקבוצה בפלייאוף ה-NBA, ובעונת אף העפילה לגמר האזור המערבי, בו הפסידה מול האלופה שבדרך לוס אנג'לס לייקרס.
בעונת העמיד שיאי קריירה של 13.9 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק, ובפלייאוף 1988 המשיך להצטיין עם 16.4 נקודות ו-7.2 ריבאונדים למשחק.
ב-4 בפברואר 1989 קלע שיא קריירה של 37 נקודות בניצחון קבוצתו מול יוטה ג'אז.
באוגוסט 1990 הועבר בטרייד למילווקי באקס, בתמורה לטרי מילס.
מאז מעברו למילווקי ועד לסיום הקריירה בקיץ 1999 שימש בעיקר כשחקן ספסל, עבור הבאקס, הלייקרס, הסאנס, ההיט והמג'יק.
בעת פרישתו, בגיל 40, היה השחקן השמיני הכי מבוגר בתולדות ה-NBA.
דני שובבני: קרוז קונטרול הוא סרט הנפשה טלוויזיוני אמריקאי מסוגת קומדיה והרפתקאות, אשר מבוסס על סדרת ההנפשה "דני שובבני", סדרה המבוססת על רצועת קומיקס בעלת אותו שם.
הסרט בוים על ידי פטריק א.
ונטורה, נכתב על ידי סטיבן לינט וסידנה קלארק, והופק על ידי DIC Entertainment כחלק מסדרת הסרטים "DIC Movie Toons", כאשר הסרט הוא הרביעי בסדרה.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית בערוץ ניקלודיאון ב-27 באוקטובר 2002, כאשר זהו הפרויקט הראשון שמבוסס על רצועת הקומיקס לאחר מותו של האנק קטצ'אם, יוצר הקומיקס.
אורך הסרט הוא כ-72 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית.
יורם, השכן הסובל של דני, מחליט לצאת לשייט בספינה יחד עם אשתו מרים, כדי להתרחק מדני שלא מפסיק לעשות לו בעיות.
להפתעתו של יורם, דני, הוריו, כלבו וחבריו נמצאים גם על השייט, בו דני וחבריו מכירים נסיכה בשם ליאנה.
בשיט, הנסיכה ליאנה הופנטה על ידי יועצה קרייגור, אשר רוצה את כס המלוכה ואת כל כספה.
במהלך הסרט רואים כיצד דני וחבריו, גיל ונילי, עוזרים לנסיכה ליאנה ומצילים את המצב, בזמן שהם עושים שטויות ודברים מצחיקים.
בימוי הדיבוב העברי נעשה על ידי עמי מנדלמן, והופק על ידי יעל אללוף ודן שצברג.
בנוסף דיבב בדיבוב העברי רועי קקון.
דני רמירז הוא שחקן אמריקאי.
רמירז נולד בשיקגו, אילינוי וגדל במיאמי, פלורידה.
כשגדל הוא רצה להיות ספורטאי.
הוא התנסה בפוטבול וכדורגל, אך בשל פציעות הוא פרש מספורט.
דני רמירז ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בתוכנית של רשת שואוטיים, "הרומן" ולאחר מכן תפקידים בסדרת הטלוויזיה "שטח מת" של NBC ובסרט העלילתי "Rapid Eye Movement" בזמן שהוא למד באוניברסיטת ניו יורק.
לאחר מכן הוא גילם את ווס בסדרת הטלוויזיה "בעלי היכולות" של פוקס ואת מריו בסדרת הלהיט של נטפליקס, "בבלוק שלי".
הוא גם ביצע הופעת אורח ב"כתום זה השחור החדש".
ההופעה הקולנועית הבולטת הראשונה שלו הגיע מיד לאחר סיום לימודיו, בסרט "אומה של רוצחים" אשר הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס.
לאחר גילם ת צ'יפ בסרט המוזיקלי "נערת העמק" של חברת מטרו גולדווין מאייר.
באוגוסט 2018 הוכרז על ליהוקו של רמירז לסרט "אהבה בשחקים: מאווריק".
בנובמבר 2018 הוענק לרמירז פרס הגרניט מטעם אוניברסיטת ניו יורק, שהוענק בעבר למיילס טלר ורייצ'ל ברוסנהאן.
דניאל הרולד רולינג , הידוע גם כ"המרטש מגיינסוויל", היה רוצח סדרתי אמריקאי אשר רצח חמישה סטודנטים בגיינסוויל, פלורידה, במהלך ארבעה ימים באוגוסט 1990. מאוחר יותר התוודה שאנס חלק מקורבנותיו, ביצע רצח משולש בשריבפורט, לואיזיאנה, וניסה לרצוח את אביו במאי אותה שנה.
בסך הכל הודה ברציחתם של שמונה אנשים.
רולינג נידון למוות ב-1994 בגין רצח חמשת הקורבנות מגיינסוויל והוצא להורג בזריקת רעל ב-2006.
נולד בשריבפורט, לואיזיאנה, לג'יימס וקלאודיה.
אביו היה שוטר ונהג להתעלל באמו ובאחיו קווין, ונהנה להזכיר לבנו כי מעולם לא היה רצוי במשפחתם.
באחת התקריות האלימות בביתם הגיעה קלאודיה לבית החולים לאחר שבעלה ניסה לגרום לה לחתוך את ידיה עם סכין גילוח.
היא ניסתה לעזוב אותו פעמים רבות אך תמיד שבה אליו כעבור זמן מה.
בפעם אחרת בה ניסה אביו להפגין את המשמעת הנוקשה שהשליט על משפחתו, כבל את רולינג לאדמה ואזק את ידיו, ולאחר מכן הזעיק למקום שוטרים בכדי שייקחו אותו, מפני שלטענתו, גרם לו למבוכה.
במקרה אחר, הכה את הכלב של בנו עד שמת בעודו בידיו.
כנער מתבגר נעצר רולינג מספר פעמים בגין מעשי שוד בג'ורג'יה וכן נתפס מציץ לנשים בשעה שהתלבשו.
כמבוגר התקשה להשתלב בחברה ולהישאר במקום עבודה יחיד לאורך זמן.
עבד תקופה מסוימת במסעדה מקסיקנית בשם פנצ'ו בשריבפורט.
במאי 1990 ניסה להרוג את אביו במהלך ויכוח משפחתי בו איבד אביו את עינו ואת אוזנו.
רולינג רצח ארבע סטודנטיות וסטודנט (אחד מקולג' סנטה פה וארבעה מאוניברסיטת פלורידה) במהלך סדרת פריצות ומעשי שוד שביצע בגיינסוויל, פלורידה, באוגוסט 1990. הוא השחית את גופות הקורבנות וערף את ראשה של אחת מהן.
לאחר מכן סידר אותן בתנוחות שונות.
בשעות הבוקר המוקדמות ב-24 באוגוסט פרץ רולינג לדירתן של סוניה לארסון בת ה-17 ושל כריסטינה פאוול.
משמצא את פאוול ישנה על הספה בקומת הקרקע, עמד מעליה במשך זמן מה אך לא העיר אותה, ועלה לחדר השינה העליון בו ישנה לארסון.
הוא סתם את פיה בעזרת נייר דבק בכדי להחניק את צעקותיה ובזמן שניסתה להדוף אותו דקר אותה למוות.
לאחר מכן שב למטה ואטם את פיה של פאוול, כבל את ידיה מאחורי גבה ואיים עליה עם סכינו תוך כדי שהוא חותך את בגדיה.
לאחר מכן אנס אותה ודחף אותה מטה כשפניה כלפי הרצפה, דוקר אותה חמש פעמים בגבה.
לפני שעזב את הדירה סידר את גופותיהן של השתיים בתנוחות מיניות פרובוקטיביות והתקלח.
כעבור יום, ב-25 באוגוסט, פרץ לדירתה של כריסטה הויט בת ה-18 לאחר שהצליח להיכנס דרך דלת זכוכית באמצעות סכין סימן שתיים ומברג.
משגילה שהבית ריק מאדם, הלך לעבר הסלון והמתין.
הויט הגיעה בשעה 11:00 ורולינג הפתיע אותה מאחור באחיזת חנק.
לאחר שהתעלפה סתם את פיה עם נייר דבק וכבל את ידיה, מוביל אותה אל חדר השינה, שם חתך את בגדיה ואנס אותה.
בדומה לרצח של פאוול, דחף אותה עם הפנים כלפי מטה ודקר אותה מספר פעמים בגבה, כשהוא קורע את לבה.
לאחר שעזב את המקום הבחין שאיבד את ארנקו ובמחשבה כי אולי השאיר אותו בזירת הפשע, חזר לדירתה של הויט וערף את ראשה, מותיר אותו על מדף בצורה בה ישקיף על גופתה.
באותה העת החלו הרציחות למשוך תשומת לב רבה מצד התקשורת, וסטודנטים רבים נקטו אמצעי זהירות בכך ששינו את סדרי היום שלהם ועברו לישון בקבוצות.
מאחר שמסע ההרג של רולינג נפתח בתחילת סמסטר הסתיו, עזבו חלק מהסטודנטים את המקום ועברו למוסדות לימוד אחרים.
יומיים לאחר מכן, ב-27 באוגוסט פרץ רולינג לביתם של טרייסי פאולס ומאני טבואדה בני ה-23, לאחר שנכנס דרך דלת הזכוכית באותה צורה שחדר קודם לכן לביתה של הויט.
הוא מצא את טבואדה ישן באחד מחדרי השינה ורצח אותו לאחר מאבק קצר.
פאולס, אשר שמעה את ההמולה, הלכה במורד המסדרון לכיוון חדר השינה של טבואדה ונתקלה ברולינג.
היא ניסתה לנעול את עצמה בחדר השינה שלה אך רולינג שבר את הדלת ולכד אותה.
הוא סתם את פיה בנייר דבק וכבל את ידיה, חתך את בגדיה ואנס אותה, לפני שהפך אותה על פניה ודקר אותה שלוש פעמים בגבה.
לאחר מכן הציב את גופתה בתנוחה מינית, אך הותיר את גופתו של טבואדה במקום בו מת מבלי לגעת בה.
למעט טבואדה, כל הקורבנות היו נשים לבנות בעלות גוף קטן, שיער ברונטי ועיניים חומות.
אף על פי שבתחילת החקירה היו לרשויות מעט מאוד חשודים, הן ניסו להצביע על שניים אפשריים; אחד מהם, סטודנט מאוניברסיטת פלורידה בעל היסטוריה ארוכה של מחלות נפש אשר נשא על פניו מספר חתכים וצלקות מתאונת דרכים, דבר שהפך אותו ל"רוצח המושלם" מנקודת מבטה של המדיה.
תמונתו פורסמה פעמים רבות, אולם הרשויות ניקו את שמו בצורה פומבית מכל האישומים לאחר מעצרו של רולינג.
משטרת לואיזיאנה הזעיקה את הרשויות בפלורידה בשל רצח משולש לא פתור שהתרחש בשריבפורט ב-4 בנובמבר 1989. הבלשים הבחינו במספר נקודות דמיון בין הרציחות בגיינסוויל לבין רציחתם של ויליאם גריסום בן ה-55, בתו ג'ולי בת ה-24, ובנו שון בן ה-8, בשריבפורט.
המשפחה הותקפה בביתה בזמן שהכינה ארוחת ערב.
גופתה של ג'ולי גריסום הושחתה, נוקתה, והוצבה בתנוחה מינית.
דון מיינס, חוקר התיק מטעם משטרת פלורידה, הגיע לשריבפורט במטרה לבחון את הדמיון בין המקרים; התנוחות בהן הוצבו גופות הקורבנות, שאריות הדבק עליהן, והחומץ שבהן השתמש הרוצח בכדי לנקות אותן.
כמו כן חשף מיינס כי בדיקת נוזלי הגוף של הרוצח משתי הזירות גילתה שהוא היה בעל סוג דם B.
זמן מה לאחר הגעתו של מיינס לשריבפורט דיווחה סינדי ג'ורסיץ', תושבת מקומית, כי ייתכן שדני רולינג הוא האחראי לסדרת מקרי הרצח.
שלושה חודשים קודם לכן שמעה סינדי דיווח בחדשות על הרציחות בזמן שנסעה לפלורידה, אותן קישרה לדני רולינג, בו פגשה לראשונה בכנסייה ליד ביתה בלואיזיאנה.
רולינג אמר דברים "מאוד מטרידים" לה ולבעלה, סטיבן דובין.
"הוא בא לבקר אותנו כל לילה במשך תקופה, ואז, לילה אחד, סטיבן בא ואמר לי, 'זה חייב להפסיק'"; דובין אמרה לה שרולינג סבל מבעיה חמורה, ושהוא "אוהב לתקוע סכינים באנשים".
היא התעלמה מהדבר מאחר שלא רצתה להאמין שרולינג עשוי להיות אחראי לרציחות.
כמו כן אמר לה רולינג כי "יום אחד אני אעזוב את העיר הזאת ואלך למקום עם נשים יפות, שם אוכל לשכב תחת השמש ולהסתכל על נשים יפות כל היום".
חוקרי המשטרה הקשיבו לטיפ של סינדי ואיתרו במהרה את רולינג, אשר היה עצור באותה העת לאחר שנתפס במהלך שוד סופרמרקט באוקלה ב-7 בספטמבר 1990. השוד בוצע עשרה ימים לאחר מציאת גופותיהם של פאולס וטבואדה.
ברגע שהבחינו החוקרים שרולינג היה בעל עבר פלילי ארוך של עבירות שוד מזוין, הבינו כי הוא עשוי להיות חשוד אפשרי גם בשוד בנק שבוצע באותו היום בו נמצאה גופתה של הויט.
המחנה המיוער בו שהה רולינג במהלך הרציחות בפלורידה ניצב בסמוך לבנייני דירות של סטודנטים, שם מצאו החוקרים קלטות אודיו אותן הכין אשר קישרו אותו לפשעים.
אישומי הרצח הוגשו נגד רולינג בנובמבר 1991, ומשפטו החל כעבור ארבע שנים.
הוא טען שהמניע שהוביל לרציחות היה רצונו להפוך לכוכב מפורסם בדומה לטד באנדי.
ב-1994, כאשר משפטו עמד להתחיל, שינה רולינג בצעד מפתיע את עמדתו והודה באשמה בפני כל האישומים.
רשת השידור Court TV ערכה בזמן המשפט ראיון עם אמו של רולינג אשר צולם בביתה, ובמהלכו ניתן היה לשמוע את אביו צועק ברחבי הבית.
ב-20 באפריל 1994, נידון רולינג למוות.
הוא אובחן כסובל מהפרעת אישיות אנטיסוציאלית, הפרעת אישיות גבולית ופאראפיליה.
מעט לפני הוצאתו להורג בפלורידה בשל הרציחות שביצע בגיינסוויל, נטל רולינג את האחריות על הרציחות בשריבפורט, ומסר ליועצו הרוחני, הכומר מייק הודספת, ולמשטרת פלורידה, הודאה בכתב והתנצלות.
לארוחתו האחרונה אכל זנב לובסטר.
לפני מותו שר לעצמו מזמור נוצרי קצר, אך סירב לומר מילים אחרונות.
הוא הוצא להורג באמצעות זריקת רעל בבית הסוהר פלורידה ב-25 באוקטובר 2006, לאחר שבית המשפט העליון של ארצות הברית דחה את ערעורו.
הוא הוכרז כמת בשעה 18:13.
רולינג היווה מושא להשראה עבור מספר יוצרים, ביניהם תסריטאים, מחברים, סופרים ויוצרי סרטים שונים.
התסריטאי קווין ויליאמסון אמר כי מסע ההרג של רולינג הוביל אותו לכתוב את התסריט לסרט "צעקה" מ-1996.
סופרת הפשע האמיתי סונדרה לונדון כתבה את ספרה "לידתו של רוצח סדרתי: הסיפור האמיתי מאחורי הרציחות בגיינסוויל מידי הרוצח עצמו" בסיועו של רולינג.
הספר "מעבר לרצח" מאת ג'ון פילפין וג'ון דונלי עוסק בדמותו של רולינג.
הסופר קווין גיבן הודה שהרוצח הסדרתי דייוויד ריינולדס מספרו "דם נתעב" מבוסס על רולינג.
הסרט העצמאי "המרטש מגיינסוויל" מ-2007 מבוסס על חקירת מקרי הרצח וצולם בגיינסוויל ובג'קסונוויל.
בסרט, רולינג מגולם על ידי זכרי ממוס.
סדרת הפשע "דם קר" הציגה את דמותו של רולינג במספר פרקים.
סדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "הסיפור האמיתי" שידרה פרק המסקר את הסרט "צעקה" ואת רציחותיו של רולינג.
דניאל (דני) שלום (נולד ב-1947) הוא היסטוריון, פרשן צבאי לשעבר וצייר תעופה ישראלי.
נודע לרוב בשל ספרי היסטוריית התעופה הצבאית בישראל שפרסם.
בילדותו היה מבלה זמן רב בציור מטוסים בנמל התעופה בלוד (כיום בן-גוריון), שם התפתחה האהבה שלו לתעופה.
הוא למד בישיבה תיכונית ברמת גן והתגייס לצה"ל כאלחוטן.
מ-1970 עד 1981 ניהל את מרכז התיעוד ההנדסי באלישרא.
במקביל עבד במחלקת משקל ואיזון של פרויקט מטוס הערבה בין השנים 1969 עד 1979. בשנת 1972 למד היסטוריה ומדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
כמו כן, היה כתב וצייר של בטאון חיל האוויר זאת לפני שהקים את בטאון "באויר".
לאחר מכן היה לעורך והכתב הצבאי של העיתון הצופה למשך עשרים שנה בין השנים 1990–2010. במהלך עבודתו ככתב הצבאי, הוציא רישיון טיס אזרחי, אך טס על דגמי מטוסים רבים, ביניהם צבאיים כגון הצוקית, הסקייהוק והפנטום של חיל האוויר.
בשנת 2013, במלאת 100 שנה לנחיתת המטוס הראשון בארץ ישראל, הבלריו 11, בהטסת הטייס הצרפתי ז'יל ודרין, ציין שלום את המאורע עם מספר פרויקטים.
כתב את אנציקלופדיה יפעת, אנציקלופדיה מעמיקה הסוקרת את כל אירועי התעופה בישראל.
יזם ובנה את פרויקט שחזור דגם של מטוס הבלריו 11 במכללת הולץ בתל אביב עבור תצוגה במוזיאון לתעופה וחלל ראשון לציון שאותו אף הקים בעצמו כפרויקט לציון המאורע.
המוזיאון כולל מעל ל-20 מטוסים, ביניהם צבאיים ואזרחיים וכן תערוכה על ראשית התעופה בישראל.
שלום עוסק בתיעוד התעופה בישראל בכתיבת ספרי היסטוריה, ביוגרפיות של טייסים ואנשי צבא ובציור ציורי-שחזור מדויקים של אירועים משמעותיים בתולדות המדינה.
מעבר לאופק : כיבוש החלל בישראל, חלקים א' ו-ב'
מטוסים וטילים בעולם, כנרת הוצאה לאור, 1993
50 שנות עליונות אווירית, כנרת הוצאה לאור, 1998
מעל האופק : 50 שנות פעילות ישראלית בחלל, באוויר – פרסומי תעופה, 2003
אנציקלופדיה יפעת לתולדות התעופה והחלל בישראל, באוויר – פרסומי תעופה, 2013
חזון ומעשה בתעשייה האווירית, לרגל 60 שנה לתעשייה האווירית, 2013
חיל האוויר בקרב – 70 שנות עליונות אווירית, באוויר – פרסומי תעופה, 2018
מטוסים בערפל הקרב : חיל האוויר במלחמת יום כיפור 1973 - כרך א', כרך ב', באוויר – פרסומי תעופה, 2022, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
דניאל "דני" חוסה רודריגס ואסקס (בספרדית: Daniel 'Dani' José Rodríguez Vázquez; נולד ב-6 ביוני 1988) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות הקשר והקיצוני בלגנס.
רודריגס, יליד בטאנסוס, גליסיה, סיים את קריירת נעוריו בדפורטיבו דה לה קורוניה.
ב-27 בינואר 2010 רודריגס שיחק במשחקו הראשון כמקצוען, כששיחק את 25 הדקות האחרונות של ניצחון חוץ 0–1 מול סביליה בגביע המלך.
באוגוסט של השנה שלאחר מכן הוא הצטרף לקונקנזה, בליגה השלישית.
ב-24 ביולי 2012 רודריגס חתם עם רייסינג דה פרול, בליגה הרביעית.
לאחר שהפך לפותח קבוע בהרכב בתום עונתו הראשונה, חידש את החוזה שלו עד 2015.
ב-2 ביולי 2015 עבר רודריגס לרייסינג דה סנטנדר, גם היא בליגה השלישית, לאחר שהסכים לעסקה לשלוש שנים.
ב-27 ביולי בשנה שלאחר מכן הוא עבר לקבוצת הליגה אלבסטה באלומפיה, בהיותו שחקן הרכב כאשר קבוצתו עלתה לליגה השנייה.
ב-8 באוקטובר 2017 הבקיע רודריגס את השער המקצועי הראשון שלו, ובישל את השער המנצח באמצעות בעיטת עונשין בניצחון ביתי 1–2 מול לורקה.
ב-18 ביוני שלאחר מכן, הוא חתם על חוזה לשלוש שנים עם מיורקה שעדיין הייתה בליגה השנייה, כשחקן חופשי.
דני שובבני היא רצועת קומיקס אמריקאית שנוצרה במקור על ידי הקריקטוריסט והקומיקסאי האמריקני האנק קטצ'אם ופורסמה לראשונה ב-12 במרץ 1951.
עלילת הקומיקס מתרחשת בשכונה פרוורית בוויצ'יטה שבקנזס ומתמקדת בהרפתקאותיו של הילד הבלונדיני, השובב והמנומש בן החמש דני שובבני (שמו הוא דניס מיטשל בגרסה האנגלית המקורית).
דני הוא ילד סקרן ומלא מרץ אשר גורם לעיתים רבות לכאוס בשכונה שלו שלא במכוון.
למרות שהוא נקלע לעיתים רבות לצרות, דני הוא ילד טוב לב בעל כוונות טובות.
ההומור בסיפורים סובב בעיקר סביב האינטראקציות של דני עם בני משפחתו, חבריו, ובמיוחד עם שכנו הקשיש והקנטרן מר יובל (מר ווילסון בגרסה המקורית), שלעיתים רבות הופך לקורבן העיקרי לכאוס שדני גורם.
דני תומר (בגרסה האנגלית נקרא דניס מיטשל) – ילד שובב ומלא מרץ בן חמש אשר נקלע לעיתים רבות לצרות וגורם לכאוס רב שלא במודע.
דוד תומר (בגרסה האנגלית נקרא הנרי מיטשל) – אביו של דני אשר הוא מהנדס אווירונאוטיקה.
רינה תומר (בגרסה האנגלית נקראת אליס מיטשל) – אמו של דני אשר היא עקרת בית.
יורם יובל (בגרסה האנגלית נקרא ג'ורג' ווילסון) – השכן הקשיש של משפחת תומר.
דניס מחבב את מר יובל, אך נוהג לעצבן אותו באופן תדיר שלא במודע, מכיוון שלרוב הוא מקשה עליו לחיות חיים שלווים ושקטים ו/או פוגע בטעות ברכושו.
מרים יובל (בגרסה האנגלית נקראת מרתה ווילסון) – אשתו טובת הלב של מר ווילסון.
גיל (בגרסה האנגלית נקרא ג'ואי מקדונלד) – חברו הטוב ביותר של דני, אשר לעיתים רבות מלווה אותו בהרפתקאותיו.
נילי (בגרסה האנגלית נקראת מרגרט ווייד) – ילדה מנומשת אשר מרכיבה משקפיים ובעלת שיער ג'ינג'י.
נוטה להיות שחצנית ולעיתים רבות היא מרגיזה את דני.
למרות שלרוב היא יריבתו של דני, היא מעריצה אותו בסתר.
הב (בגרסה האנגלית נקרא ראף) – כלב המחמד הגדול, הידידותי והנאמן של דני, אשר לעיתים רבות מלווה אותו בהרפתקאותיו.
לטענת האנק קטצ'אם ההשראה לרצועת הקומיקס הגיעה מבנו, דניס קטצ'אם, אשר בגיל ארבע סירב ללכת לישון בזמן וגרם לבלאגן רב בחדרו.
האנק שקל בתחילה שמות שונים לרצועת הקומיקס, אף כאשר אשתו אמרה לו ביום אחד "הבן שלך הוא איום!" () קטצ'אם החליט באופן סופי לקרוא לרצועת הקומיקס "Dennis the Menace" (בתרגום חופשי לעברית "דניס האיום").
קרה המקרה ובאותו היום בו פורסמה לראשונה רצועת הקומיקס, פורסמה בבריטניה רצועת קומיקס שנקראה אף היא "Dennis the Menace".
הסדרות אינן קשורות זו לזו, ולטענת היוצרים, איש מהם לא ידע על יציאת מקבילו.
בהמשך שונה מעט שמה של רצועת הקומיקס הבריטית לשם "Dennis the Menace and Gnasher" (דני שובבני וגנאשר), ובשנת 2009 אף יצאה הסדרה המצוירת "דני שובבני וגנאשר" המבוססת על הרצועה הבריטית.
בשנת 1994 קטצ'אם פרש מיצירת רצועת הקומיקס של דני שובבני.
מאז ואילך רצועת הקומיקס של דני שובבני מופקת על ידי האסיסטנטים שלו רון פרדיננד ומרקוס המילטון.
הפופולריות של הקומיקס הובילה לאורך השנים למספר עיבודים שונים למדיות אחרות:
בין השנים 1959 עד 1963 שודרה ברשת CBS סדרת לייב אקשן של דני שובבני בה כיכב ג'יי נורת' בתפקיד דני שובבני.
בין השנים 1986 עד 1988 שודרה בסינדיקציה העיבודי המונפש הטלוויזיוני של דני שובבני.
בשנת 1993 יצא לאקרנים סרט הלייב אקשן של דני שובבני בשם "דניס - דני שובבני" בו כיכבו מייסון גמבל בתפקיד דני שובבני ווולטר מתאו בתפקיד מר יובל.
בשנת 2002 יצא לאקרנים הסרט "דני שובבני מכה שנית"
דני רז (נולד ב-1959) הוא פרופסור למדעי המחשב בפקולטה למדעי המחשב על שם הנרי ומרילין טאוב בטכניון ונושא הקתדרה בהנדסת מחשבים על שם היולט-פקרד.
מאוקטובר 2025 רז מכהן כמשנה הבכיר לנשיא הטכניון.
מחקריו עוסקים בשימוש בניתוחים תאורטיים לצורך פיתוח כלים מעשיים ויעילים לניהול רשתות תקשורת ומערכות מחשבים.
דני רז הוא בעל תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב מהאוניברסיטה העברית (1988).
את התואר השני (1990) ואת הדוקטורט (1996) קיבל רז ממכון ויצמן בהנחיית פרופ' דוד הראל.
רז המשיך להשתלמות בתר-דוקטורט במכון הבינלאומי למדעי המחשב בברקלי (ICSI), קליפורניה בשנים 1995–1997.
בשנת 2000 הצטרף רז לסגל הפקולטה למדעי המחשב בטכניון.
הוא קודם לדרגת פרופסור חבר בשנת 2005 ולפרופסור מן המניין ב-2013.
בשנת 2020 הופקד רז על הקתדרה בהנדסת מחשבים על שם היולט-פקרד בטכניון וכיהן מראשית 2023 כדיקן הפקולטה למדעי המחשב על שם הנרי ומרילין טאוב בטכניון.
באוקטובר 2025 מונה רז למשנה הבכיר לנשיא הטכניון.
לאורך השנים הינחה רז כ-30 סטודנטים לתארים מתקדמים, היה שותף ביותר מ-150 פרסומים מדעיים ורשם על שמו 8 פטנטים.
רז עוסק בתיאוריה וביישום של ניהול יעיל של רשתות תקשורת ומערכות מחשבים.
מחקריו מתמקדים בתיאוריה של ניהול רשתות ומערכות, ניהול משאבים במחשוב ענן, פונקציות רשת וירטואליות ורשתות מבוססות תוכנה, שירותים מודעי-רשת ורשתות מתוכנתות, הנדסת תעבורת תקשורת ובעיות הקשורות לאופטימיזציה של רשתות.
רז היה מדען אורח בגוגל, מאונטיין-ויו, קליפורניה, ומשנת 2017 הוא מדען אורח בגוגל ישראל.
בשנת 2014 הקים רז את השלוחה הראשונה של מעבדות בל בישראל וניהל אותה עד שנת 2017.
רז קיבל בשנת 1998 את פרס מיכאל לנדאו למדענים צעירים של מפעל הפיס, וב-2016 הוא זכה בפרס ינאי על מצוינות בחינוך האקדמי מטעם הטכניון.
הם מתגוררים בתמרת והורים לארבעה ילדים.
דני שושן (נולד ב-1945) הוא מוזיקאי, כותב פזמונים, מלחין, זמר ונגן גיטרה בס ישראלי של מוזיקת רוק, שפעל בישראל החל משנות ה-60 של המאה העשרים.
היה חבר, בין היתר, בלהקות רוק, מן הראשונות שפעלו בישראל, כמו: הנסיכים, האריות והצ'רצ'ילים.
בשנות האלפיים היה חבר בהרכב "אפטר מידנייט" ובהמשך הוביל את ההרכב "הלג'נדרס" (Legends 7), כלהקת מחווה ל"איגלס".
שושן נולד בקזבלנקה שבמרוקו, וב-1955 עלה לישראל.
עם חיסול מעברת מחנה ישראל עברו הוריו ליהוד, ולאחר מותם נקברו בבית העלמין ביהוד.
שושן הוא אחיו הגדול של הזמר גבי שושן.
שושן שימש, החל משנות ה-60 וה-70 כסולן של כמה מלהקות הקצב המובילות בישראל: "הנסיכים", "האריות" ו"הצ'רצ'ילים".
כשניגן בשנות ה-60 הכיר את חיים סבן, שניגן אז בלהקת האריות ובהמשך הפך לאמרגנה של הלהקה ושל להקות נוספות.להקת הצ'רצילים גם זכתה להצלחה רבה באנגליה בתחילת שנות ה-70 תחת השם "ג'ריקו ג'ונס" (Jericho Jones).
שושן המשיך לנגן באנגליה ובהולנד בהרכבים שונים, וגם הקים שם להקה בשם "קלטרוניקס".
בשהותו באירופה הקליט והופיע תחת השם "דני שן" (Danny Shann).
בסוף שנות ה-80 חזר לישראל וחזר גם להקליט בשמו המוכר דני שושן.
שושן הקליט ב-2003 את השיר "מלך אבוד"' שבהמשך נכלל באלבום "מלך אבוד" (2007), וכמה שנים אחר כך הקליט את האלבום "חיי כמו סרט" (2014).
בעשורים הראשונים של המאה ה-21 היה חלק מההרכב "אפטר מידנייט" (After Midnight), יחד עם המתופף אלי חדד והגיטריסט משה דוידסון.
בהמשך הקים וניהל את להקת "הלג'נדרס" (Legends 7), כלהקת מחווה ל"איגלס".
שושן כתב פזמונים והלחין שירים שהתפרסמו בביצועים של זמרות וזמרים שונים.
ביניהם ניתן למנות את: בסבוסה, טלפון האהבה, טיפת מזל (ששרה זהבה בן), לב זהב (שיר של שרית חדד), ונערי שובה אלי (ששרה מרגלית צנעני) מלא כוס חבר ששר אבי ביטר, באתר שירונט מופיעים כ-110 שירים ופזמונים שאותם כתב, או הלחין, או גם כתב וגם הלחין.
ההקלטות העיקריות שהקליט במהלך הקריירה שלו:
1988 – אלבום (בשם דני שושן) – Rocking Sixties
2020 – סינגל כאמן אורח (בשם דני שושן) – Don't You Let Me Down
דניאל "דני" רודריגס קרספו (בספרדית: Daniel "Dani" Rodríguez Crespo; נולד ב-9 באוגוסט 2005) הוא כדורגלן ספרדי המשחק כשחקן כנף בקבוצת ברצלונה וכן בקבוצת המשנה שלה ברצלונה אתלטיק.
רודריגס, שנולד באסטיגאראגה, ג'יפוזקואה, חבל הבסקים, החל את קריירת הכדורגל שלו בריאל סוסיאדד.
במרץ 2020, הגישה ברצלונה הצעה לרכוש את הקשר הצעיר, והוא הצטרף אליה באפריל של אותה שנה.
בעבר שמו נקשר למעבר לקבוצת פאריס סן ז'רמן הצרפתית.
רודריגס ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו במדי ברצלונה ב-3 במאי 2025 בניצחון חוץ 1–2 על ריאל ויאדוליד.
הוא הוחלף לאחר כ־38 דקות, עקב פציעה, והוחלף על ידי לאמין ימאל.
רודריגס ייצג את ספרד בנבחרות הנוער.
לאחר שהחלים מפציעה ברצועת הברך, הוא כיכב בנבחרתו במהלך אליפות אירופה עד גיל 17 ב-2022.
כמו כן זכה ביחד עם נבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 ב־2024.
נבחרת הטורניר של אליפות אירופה עד גיל 19: 2024
דניאל או'קונל היה מדינאי אירי.
מכונה על ידי בני עמו "המשחרר".
היה דמות המפתח בפוליטיקה האירית במחצית הראשונה של המאה ה-19. או'קונל התנגד למרידה מזוינת באירלנד, והוא אף התבטא כי חירותה של אירלנד אינה ראויה שתישפך עבורה ולו אף טיפת דם אחת.
או'קונל התרכז בשיטות פרלמנטריות ובפניה אל העם על מנת להביא לשינוי.
או'קונל נולד למשפחה קתולית אמידה במחוז קרי, למד בבתי ספר קתולים בצרפת והתקבל ללשכת עורכי הדין בלונדון ולאחר מכן בדבלין.
בשנותיו המוקדמות התוודע לרדיקלים האירים אשר תמכו בדמוקרטיה, והחליט להקדיש את חייו להבאת סובלנות דתית ושוויון זכויות לארצו.
הוא הצטרף לתנועה הרדיקלית "האירים המאוחדים", אשר הוקמה על ידי וולף טון והטיפה לדמוקרטיה, שוויון זכויות לקתולים, רפובליקה, ומאבק אלים בנוסח המהפכה הצרפתית, והייתה מקור השראה לאירים רבים באותו זמן.
ב-1798 מרדו "האירים המאוחדים" כנגד השלטון האנגלי.
המרידה דוכאה ביד רמה, ורבים נהרגו, ביניהם המנהיגים אדוארד פיצג'רלד ווולף טון.
הוא האמין כי האירים צריכים להתבסס מבחינה פוליטית, אך לא בכוח הזרוע.
כך, למשך העשור הבא, התמקד או'קונל בפרקטיקה פרטית כעורך דין בדרומה של אירלנד.
אירוע משמעותי בחייו בתקופה זו הוא הריגתו של ג'ון ד'אסטר בדו-קרב בשנת 1815. הוא סירב לשלם אגרת מעבר כאשר חצה גשר שהיה בבעלות ד'אסטר, וד'אסטר הזמין אותו לדו-קרב.
לאחר שהרג את ד'אסטר, נשבע או'קונל כי לעולם לא ישתתף בדו-קרב.
בעשור השני של המאה התשע עשרה שב או'קונל לפוליטיקה, וקידם את רעיון האמנציפציה הקתולית.
הקתולים באירלנד היו מוגבלים במיני מגבלות חוקיות אשר הפכו את חייהם ואת הפולחן של דתם לקשים מאוד.
נאסר על הקתולים לשמש במשרה רשמית כלשהי, והם נדרשו לשלם מעשר לכנסייה של אירלנד, היא הכנסייה הפרוטסטנטית השלטת.
לאחר מאבק פוליטי ארוך מחוץ למסגרת פרלמנטרית החליט או'קונל להיבחר לבית הנבחרים.
בתקופה זו, לאחר "חוק האיחוד" מ-1800, שלחה אירלנד מאה נציגים לבית הנבחרים האנגלי בווסטמינסטר, ועל פי החוק היה על נציגים אלה להיות פרוטסטנטים.
בשנת 1828 הצליח או'קונל להיבחר, על אף שהיה קתולי, אך נמנע ממנו לשמש בתפקידו שכן לא יכל להישבע אמונים למלכה ויקטוריה, ראש הכנסייה האנגליקנית.
בחירתו, ובחירתו מחדש בשנת 1829 אילצו את הממשלה הבריטית (בראשות ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון) לבטל את ההגבלות המוטלות על הקתולים בחוקי המדינה.
עתה הייתה מטרתו של או'קונל ביטול (Repeal) האיחוד בין אנגליה ואירלנד, אשר מוזגו למדינה אחת על פי חוק משנת 1801. הוא טען לטובת הקמתה מחדש של ממלכה עצמאית באירלנד, שמלכתה תהיה ויקטוריה.
על מנת לקדם זאת ערך סדרה של עצרות המונים לאורכה של אירלנד.
מאבק זה לא הוכתר בהצלחה.
אנקדוטה היסטורית ידועה שנקשרה בשמו של או'קונל היא כי בעת דיון בפרלמנט תקף את בנג'מין דיזראלי על היותו יהודי.
בתגובה ענה לו ד'יזראלי "כן, יהודי אני, ובימים שאבות-אבותיו של הג'נטלמן הנכבד היו פראים אכזרים באי נידח, שימשו אבותיי ככוהנים במקדש שלמה".
חרף עלבון זה, היה או'קנול תומך של האמנציפציה היהודית בממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד.
האיץ בדייוויד סלומונס לרוץ לפרלמנט על מנת להביא את השאלה היהודית בכוח, כפי שעשה בעצמו עבור הקתולים.
או'קונל מת בג'נובה בשנת 1847 במהלך טיול שערך לרומא.
הוא נטמן בבית העלמין גלסנווין בדבלין.
קברו נבנה בצורה של מגדל אירי עגול.
כל בניו היו חברי הפרלמנט.
שמו של הרחוב הראשי בדבלין, אשר נקרא בעבר רח' סקוויל, שונה בתחילת המאה ה-20 לרח' או'קונל.
פסלו ניצב בקצה אחד של הרחוב, בעוד שבקצה השני מוצב פסלו של ממשיך דרכו, צ'ארלס סטיוארט פרנל.
אחד מצאצאיו היה השחקן כריסטופר היואט .
בתנ"ך, דָּנִיֵּאל, או בשמו הבבלי בֵּלְטְשַׁאצַּר (בֶּלֶט-שַׁר-אֻצֻר – beleṭ šar uṣur – "שמור על חיי המלך") היה מילדי האצולה היהודים שנלקחו מישראל בידי נבוכדנצר השני מלך בבל, בימי יהויקים מלך יהודה.
נבוכדנצר גידלם במלכותו במיטב החינוך הבבלי, כדי שישמשו לו כיועצים.
יחד עם דניאל גדלו בבית המלך חנניה, מישאל ועזריה אך הוא היה המנהיג שביניהם.
דניאל התפרסם בחצר מלך בבל כפותר חלומות ועקב כך עלה לגדולה.
מעשיו יחד עם מעשיהם של שלושת חבריו, מסופרים בספר דניאל.
על דניאל מסופר כי הצטיין במיוחד בהבנת דברים נסתרים.
תחילת עלייתו של דניאל לגדולה הייתה כאשר נלקח על ידי אשפנז שר נבוכדנצר, לשרת לפני המלך, והמלך התרשם מאוד ממנו ומחבריו.
בהמשך הצליח לגלות למלך נבוכדנצר מהו החלום שהטריד את מנוחתו ושתוכנו נשכח ממנו, משימה שבה נכשלו כל חכמי בבל האחרים ואשר בשל כך פקד נבוכדנצר על הוצאתם להורג.
לאחר שסיפר ופתר את החלום מונה דניאל להיות רב החרטומים של המלך נבוכדנצר, ועל פי בקשתו ממנה נבוכדנצר גם את חנניה, מישאל ועזריה לתפקידים בכירים בממלכה.
דניאל היה פותר חלומות בחסד עליון.
חלק מפתרונותיו התגשמו לעיני כול, וחלקם הם דברי נבואה לטווח ארוך.
החלום הראשון המתואר בספר דניאל הוא חלומו הנ"ל של נבוכדנצר הרואה פסל המורכב מארבעה חלקים המתנפץ על ידי אבן שנהפכת להר גדול.
פתרונו של דניאל הוא שהפסל מסמל ארבע מלכויות – ראשו של הפסל הוא מלכות נבוכדנצר, ושאר חלקי גופו שלוש מלכויות נוספות.
האבן מסמלת את מלכות האלוהים שתשלוט לנצח.
לאחר שדניאל פותר את חלום הצלם של נבוכדנצר, נבוכדנצר כל כך מתפעל מדניאל עד שהוא מבקש לנסך לו מנחה, ולסגוד לו כאילו היה אל.
לאחר מכן פותר דניאל חלום נוסף לנבוכדנצר וגם חלום זה עוסק בנבוכדנצר עצמו – החלום מתאר את שאיפתו למלוך על העולם כולו, עד כדי האלהת עצמו, ואת עונשו של נבוכדנצר על שאיפתו זאת – נבוכדנצר ייתקף בשיגעון ויצא להתגורר עם חיות היער.
עיקר המסר של דניאל הוא שהשלטון המוחלט הוא ביד אלוהים לבדו.
על מעמדו והיחס אליו ניתן ללמוד מדבריו של מלך בבל אליו:
גם בימי נכדו בלשאצר, מתארת המלכה את דניאל באופן דומה:
דניאל לא נזכר במעשה הפסל בבקעת דורא, ועל פי פרשנות חז"ל היה באותה עת בשליחות של מלך בבל.
על פי פרשנות המהרש"א, היה זה ניסיון של מלך בבל למלט את דניאל מאותו גזרה, מאחר שמלך בבל רחש לו כבוד רב עד כדי האלהתו של דניאל, אך לא היה יכול לעשות כנגד רצון עמו.
על פי מדרש אחר דניאל כן היה בבקעת דורא באותו זמן, והוא זה שגרם לפירוק הפסל.
לאחר מות נבוכדנצר נראה שקרנו של דניאל שוקעת, כיוון שבפעם הבאה שהוא מוזעק לפתור חלום הוא אינו נמצא בחצר ואינו מוכר בה, אלא נקרא לבוא ממשרה שולית.
דניאל מצליח לפתור כתב חידה שמופיע על כותל הארמון של בלשאצר, מלך בבל, בעת משתה בלשאצר: "מנא מנא תקל ופרסין".
לפי הסברו, אלוהים מנה את מלכותו של בלשאצר והחליט לחלק אותה בין מדי ופרס.
סיפור זה הונצח בציור מפורסם של הצייר ההולנדי רמברנדט.
לאחר שדניאל פותר את כתב החידה, מלבישים אותו בגדי מלכות וממנים אותו לשליט השלישי במעלה בממלכת בבל.
לאחר שקרנה של פרס עולה, דניאל נעשה לאחד מחשובי המלכות בחצר הפרסית.
לעומת זאת, המלשינים מוצאים את מותם בשיניהם, בפקודת המלך.
אלוהי ישראל מוכר על ידי המלך וזוכה לכבוד רב.
ניכרים קווי דמיון בולטים בין מעשה זה, שבמרכזו עומד דניאל לבדו, לבין מעשה כבשן האש, שבמרכזו עומדים חנניה, מישאל ועזריה בלי דניאל.
דניאל חולם בעצמו חיזיון על ארבע המלכויות, חיזיון שהוא למעשה הרחבה של חזיון הצלם של נבוכדנצר, ובכך מניח תשתית לצפיית העתיד.
בספר מודגשת מאוד חוסר היכולת של דניאל להבין בעצמו את החזיונות – ככל הנראה כדי להדגיש שהעיסוק בעתיד הוא בלתי אפשרי בלי סיוע אלוהי ובכך מביע הכתוב את הסתייגותו מן העיסוק בחישוב מועד אחרית הימים.
עם כל מעמדו הרם בחצרות המלכים, דניאל איננו שוכח את מוצאו.
בהיותו שר במלכות פרס, מסופר עליו שהוא מתפלל לעבר ירושלים.
וכן מסופר עליו כי לאחר שהוא מחשב את הקץ של שבעים שנה מזמן החורבן, הוא מתפלל על בניית בית המקדש בירושלים וחזרת עם ישראל אל ארץ ישראל: .
פסוקים אלו של תחינה לגאולת ישראל, שולבו בתפילות שבסידור.
חז"ל מפליגים בחוכמתו ואומרים כי הייתה שקולה לכל חוכמת חכמי האומות, "אם יהיו כל חכמי אומות העולם בכף מאזנים ודניאל איש חמודות בכף שנייה לא נמצא מכריע את כולם?" במקום אחר חז"ל מעירים כי הקץ התגלה רק לשני אנשים, יעקב ודניאל.
עם זאת, חז"ל מביעים את דעתם בתלמוד, כי דניאל נענש בגוב האריות מפני שהשׂיא עצה טובה למלך בבל, והיא שכדי למתק את הגזרה שנגזרה עליו לתת צדקה לעניים.
לפי דעה אחרת, המובאת בספרי, מעשה גוב האריות לא היה עונש, אלא אירע כדי שהקב"ה יקדש את שמו בעולם.
על פי חז"ל, התך שבמגילת אסתר הוא דניאל, ומקור שמו בכך ש"חתכוהו מגדולתו" או בכך ש"כל דברי המלכות נחתכים על פיו".
בספר דניאל לא מצוין האם דניאל היה נביא, כפי שמוזכר אצל נביאים אחרים, או שרק היה "חוזה".
בתלמוד נאמר בדרך אגב שדניאל לא היה נביא, בניגוד לבני תקופתו חגי, זכריה ומלאכי.
לפיכך מובן מדוע ספר דניאל לא ממוקם בין ספרי הנביאים.
אולם פרשנים נחלקו בדעותיהם בעניין:
רש"י פירש שדברי הגמרא נובעים מכך שדניאל לא נשלח לעם בנבואה, ואין משמעותם שלא היה נביא ממש.
הרמב"ם חילק בין רמות שונות של נביאים ונבואה ומשייך את דניאל לרמה השנייה ולא כנביא רגיל.
הרמב"ן מגיב לרמב"ם בפירושו לתורה בטענה שדניאל לא היה כלל נביא.
רבי אברהם אבן עזרא מזכיר בדרך אגב שדניאל היה נביא וכך מביא גם בשם ידידו ריה"ל.
דניאיל איבנוביץ' חארמס היה סופר וסאטיריקן של התקופה הסובייטית המוקדמת, שכתב בסגנונות הסוריאליזם והאבסורד.
נולד בשם דניאיל איבנוביץ' יובאצ'וב (רוסית: Даниил Иванович Ювачёв).
את שם העט "חארמס" (Kharms) המציא בתקופת לימודיו בתיכון הגרמני היוקרתי "פטרשולה" (Peterschule), כנראה בהשפעת אהדתו לשרלוק הולמס של ארתור קונאן דויל.
בשהותו שם, למד את יסודות השפות האנגלית והגרמנית.
שמות עט נוספים בהם השתמש היו "חורמס" (Khorms), "צ'ארמס" (Charms), "שאראדם" (Shardam) ועוד.
ב-1924 נכנס חארמס לטכניון לחשמל של לנינגרד, משם נזרק עקב "חוסר השתתפות בפעילויות חברתיות".
אחרי גירושו, התמסר לחלוטין לספרות ולעיסוק בה.