tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האצטדיון נבנה אך ורק עבור כדורגל ולא כלל מסלול אתלטיקה.
הפתיחה התקיימה ב-25 באוגוסט 2002 במשחק במסגרת הליגה השנייה (אזור "אורל") בין קבוצת גזוביק לקבוצת "סטרויטל" אופה, במשחק שהסתיים בניצחון המארחים בתוצאה 2:0. בשנת 2004, משטח הדשא הטבעי הוחלף בדשא מלאכותי.
ב-2006, שופצו חדרי ההלבשה, מרכז שיקום ומתקנים אחרים, בהם גם משרדי מועדון הכדורגל גזוביק.
ב-2009 הותקן בחלק האחורי של המגרש צד תצוגה דיגיטלי.
בעונת 2013–2014 של אליפות ליגת הכדורגל הלאומית גזוביק יצאה לפגרה, כשהיא ממוקמת במקום 9 בטבלת הליגה.
בשלב זה החל בהדרגה שיפוץ האצטדיון כדי להגדיל את קיבולת המושבים ולהוסיף תאי אח"מים ביציע המערבי, הוקמה חופה מעל היציעים והוצב ציוד מודרני ותאורה חדשה ומערכת סאונד.
במהלך השיפוץ גזוביק המשיכה לארח בו משחקים, כאשר היציעים היו סגורים לסירוגין.
באפריל 2015 הושלם שיפוץ היציע המערבי.
ב-2 במאי 2016 גזוביק הבטיחה את העפלתה לליגת העל.
ב-5 במאי 2016, נשיא המועדון וסילי סטוליפין אמר כי השיפוץ יושלם עד תחילת העונה החדשה בליגת העל ואילו במקרה של אי-עמידה בתנאי זה גזוביק תארח כגיבוי את משחקי הבית באצטדיון נפטיאניק באופה.
ב-6 במאי 2016 הושלם שיפוץ היציע המזרחי, שם בו הותקנה חופה מעל המושבים, וקיבולת המושבים הורחבה פי 2. ביולי 2016 שופץ היציע הצפוני.
בקיץ 2016 המועדון שינה את שמו מ"גזוביק" ל"אורנבורג", בסופו של דבר הקבוצה נאלצה לארח את משחקה הראשון באצטדיון המשופץ לפני המועד המתוכנן, צסק"א הגישה בקשה לדחות את המשחק, שאמור היה להיערך במוסקבה ב-7 באוגוסט, עקב אי-זמינות של האצטדיון שלהם.
למרות העובדה שהיציע הדרומי עדיין היה בשיפוץ ובתהליך של בנייה מחדש, מינהלת הליגה אפשרה ל"גזוביק" לארח את משחקה באצטדיון זה ולא באופה.
שלושה יציעים בלבד נפתחו לקהל וכתוצאה מכך, ב-7 באוגוסט 2016 "אורנבורג" אירחה באצטדיון "גזוביק" לראשונה בתולדותיה משחק בליגת העל, אשר בו היא הפסידה לאלופת רוסיה, צסק"א, בתוצאה 0:1, כשאת השער היחיד בסוף המשחק, הבקיע רומן יריומנקו.
ב-27 באוגוסט 2016 אורנבורג הבקיעה את השער הראשון שלה בליגת העל — בדקה 46 במשחק נגד "רובין" הבקיע דמיטרי יפרמוב.
ב-14 בספטמבר 2016 הושלם שיפוץ היציע הדרומי וב-15 בספטמבר התקבלו האישורים להפעלתו.
לפיכך, ב-16 בספטמבר במשחק המחזור השביעי נגד "ספרטק" מוסקבה נפתחו לראשונה כל ארבעת היציעים המשופצים.
לאחר השיפוץ, כל המושבים היו תחת חופה.
ביוני 2019 הודיעה מנהלת ליגת העל הרוסית בכדורגל כי האצטדיון לא יוכל לארח משחקים בעונת 2019/2020 ואורנבורג אירחה במקום זאת בקוסמוס ארנה שבסמרה.
בתום עונת 2020/2021 אורנבורג סיימה במקום השני בליגה הלאומית, אך לא הורשתה להתחרות בליגת העל מכיוון שאצטדיונה הביתי לא עמד בקריטריונים לליגה הבכירה (תכולה של 7,500 במקום 10,000 הנדרשים).
במהלך שנת 2021 החל שיפוץ היציע הצפוני לצורך הגדלת הקיבולת הכוללת של האצטדיון ל־10,000 מקומות ישיבה, כשהעבודות מתוכננות להסתיים ביולי-אוגוסט 2022.
אצטדיון גאולוג הוא אצטדיון כדורגל בעיר טיומן.
ממוקם במרכז ההיסטורי של העיר (רחוב הקומונה 22).
באצטדיון תכולה של 13,057 מושבים והוא משמש כמגרש הבית של קבוצת טיומן.
האצטדיון נבנה בשנת 1982 ובשנים 2001–2011 היה תחת שיפוץ מתמשך.
לאחר השיפוץ נפתח ב-31 ביולי 2011. הפתיחה תוזמנה לחגיגות 425 שנה להולדת העיר.
אצטדיון גאולוג נבנה ב-1982 בתכולה של 16,000 צופים.
באותה שנה החל האצטדיון לארח את משחקיה של קבוצת גאולוג טיומן.
בשנת 2001, נסגר האצטדיון לשיפוצים שבוצעו בשלושה שלבים:
בשלב הראשון (2001–2003) הונח משטח דשא מלאכותי חדש במתחם האימונים וגם הונח חיפוי מלאכותי ושופץ מסלול הריצה.
בשלב השני (2003–2006) נבנו יציעים עם 550 מושבים, במה שהגדיל את תכולת המושבים ב-11,000 צופים; הותקנו ארבעה עמודי תאורה בעוצמת 1200 לאקס; הותקנה לוח תוצאות חדש ושופצה הגדר המקיפה את המגרש.
בשלב השלישי (2008–2011) נבנה מבנה מינהלה חדש ויציע בן 1,978 מושבים עם חיפוי מגן.
במבנה נמצאים משרדים, חדרי הלבשה, חדרי הדרכה, בית קפה, מלונית, אולם התעמלות אירובי, חדר כושר, מרכז שיקום, מרכז רפואי לשיקום מפציעות ספורט מורכבות.
בצד המערבי נבנה תא ובו מרחב עבור כתבים ותאי פרשנויות.
תאורה חדשה הותקנה (בעוצמת 1800 Lux), ציוד אקוסטי ולוח אלקטרוני מודרני והונח משטח דשא מלאכותי עם חימום.
משחק הפתיחה של האצטדיון לאחר השלמת השיפוץ התקיים ב-31 ביולי 2011 כאשר קבוצת ותיקי טיומן אירחה את קבוצת "ארטיסט" מוסקבה.
קבוצת "טיומן" אירחה לראשונה משחק ב-22 באוגוסט 2012. המארחים אירחו את צ'ליאבינסק לדרבי אזורי של אורל-סיביר, במשחק שהסתיים בתיקו 2:2.
אצטדיון ג'קי לוי על שם ג'קי לוי הוא אצטדיון כדורגל בעיר יבנה המשמש כמגרשן הביתי של קבוצות הכדורגל מכבי יבנה ובית"ר יבנה.
האצטדיון הוקם בשנות ה-70 של המאה ה-20 ומכיל 2,500 מקומות ישיבה בשני יציעים - היציע המרכזי מכיל 2,000 מקומות והיציע הדרומי החדש יותר המכיל 500 מקומות.
האצטדיון ממוקם במרכז העיר בסמוך לשכונת נווה אילן ולהיכל התרבות העירוני.
בשנת 2015, כששיחקה מכבי יבנה בליגה הלאומית, שופץ האצטדיון ביוזמת עיריית יבנה, הוקם מתחם אח"מים, הותקנו עמודי תאורה, מערך מצלמות לשימוש המשטרה, הוסדרו כניסות חדשות לאצטדיון, קופות, מזנון, תאי שירותים, חדרי הלבשה ומנוחה לשחקנים ולשופטים וכן נוסף בו היציע הדרומי.
החל מחודש פברואר 2018, קרוי האצטדיון על שמו של ג'קי לוי, שוער העבר של מכבי יבנה.
אצטדיון גיירמו פלסס אלסיד (בספרדית: Estadio Guillermo Plazas Alcid) הוא אצטדיון כדורגל בעיר נייבה שבקולומביה, אשר מכיל כ-25,000 מקומות.
האצטדיון משמש בתור מגרשה הביתי של הקבוצה אתלטיקו וילה.
האצטדיון הוקם ב-28 בנובמבר 1980 לכבוד המשחקים הלאומיים ששוחקו באותה שנה בעיר.
בתחילת 2015 הוחלט שהאצטדיון יעבור שיפוץ נוסף, אך במהלך השיפוץ התרחשו 3 תאונות: ב-14 באפריל 2015 קרס אחד הקירות ששופצו באצטדיון ופצע שישה עובדים, ב-12 בספטמבר 2015 קרס היציע העליון אך באירוע זה לא היו נפגעים וב-19 באוגוסט 2016 היציע העליון שהיה בבנייה קרס והשאיר אחריו ארבעה הרוגים ו-10 פצועים.
מאותו יום העבודות הופסקו ורק כעבור שנה וחצי חזרה הקבוצה לשחק באצטדיון ששופץ.
משחק ראווה אתלטיקו וילה מול אתלטיקו מדריד (2012)
סטאדיו אתלטי אזורי ד'איטליה (באיטלקית: Stadio Atleti Azzurri d'Italia) נקרא גם מסיבות מסחריות אצטדיון גיוויס (Gewiss Stadium) הוא אצטדיון הממוקם בברגמו שבאיטליה.
האצטדיון נקרא בעבר גם "סטאדיו מאריו ברומאנה" ו-"האצטדיון העירוני" ברגמו.
האצטדיון הוא האצטדיון הביתי כיום של קבוצת הכדורגל של אטאלנטה מהסרייה א', ובעבר של קבוצות מליגות נמוכות יותר כמו סנטרו גיובנילה בוקאליאונה, אלזאנו וירשיט ואלבינו לאפה.
בתחילת המאה ה-20 היה בשטח האצטדיון מסלול מרוצים שנקרא "בורגו סנטה קטרינה".
המשטח למשחקי כדורגל נבנה בהמשך בתוך המסלול ריצה עצמו בשביל מועדון הכדורגל המקומי "Bergamo F.C." שהשתמש בו בין השנים 1905 ל-1910, ולאחר מכן על ידי המועדון "ברגמו גינסטיקה סוציאטה" בין השנים 1913 ועד 1920. המסלול גם שומש למרוצי אופניים בהמשך.
בניית האצטדיון החלה בסוף שנת 1927. הפרויקט תוכנן על ידי האדריכל לואיג'י דה בני, והוא נבנה בעזרת תמיכתו של ראש העיר פייטרו קפופרי שרצה להחליף את האצטדיון הישן בעיר שנקרא ה"קלמנטינה".
האתר הנבחר (כ-35 אלף מטר רבוע), היה שטחו של מסלול המרוצים בורגו סנטה קטרינה, שנהרס.
בניית האצטדיון הושלמה עד סוף 1928, ובתחילה נקרא "סטאדיו מאריו ברומאנה" על שמו של מאריו ברומאנה - חייל פשיסטי שנפל בגלראטה במהלך התקוממות מקומית שהתנגדה להנהגה הפשיסטית.
את כר הדשא הקיף מסלול ריצה ברוחב 6 מטר ובאורך 430 מטר, ותכולתו המקורית הייתה 12 אלף מקומות בלבד.
האצטדיון נבנה חלק מקומפלקס שכלל אולם כדורסל, בריכת שחייה אולימפית ושני מגרשי טניס.
משחק הבכורה היה לראשונה באופן לא רשמי ב-1 בנובמבר 1928 במשחק של אטאלנטה המקומית נגד טרייסטינה, ובאופן רשמי חודש לאחר מכן ב-23 בדצמבר 1928, כשאטאלאנטה נפגשה עם דומינאנטה במסגרת הליגה.
בסוף מלחמת העולם השנייה ועם נפילת משטרו של מוסוליני ואיטליה הפשיסטית ב-1945, נמחק שמו של מאריו ברומאנה והאצטדיון נקרא "האצטדיון העירוני", וכך הוא נקרא עד לשנת 1994. בשנת 1949 נעשתה הרחבה ושיפוץ כולל לאצטדיון ובניית היציע הדרומי.
ב-1984 נעשה שיפוץ נוסף עם הגעתה של אטאלנטה לסרייה א', מה שהוביל להריסת מסלול האתלטיקה שהיה מסביב לדשא ובניית היציעים קרוב יותר לדשא, מה שאפשר להרחיב את האצטדיון לכמות שיא של 43,000 מקומות, שהגיעו לאצטדיון ב-16 בספטמבר 1984 במשחקה של אטאלנטה המקומית נגד אינטר מילאנו במסגרת הליגה, משחק שנגמר 1-1.
ב-1994 שינה ראש העיר ג'יאן פייטרו גאליצי את שם האצטדיון ל"אצטדיון אתלטי אזורי דאיטליה" (בתרגום: "אצטדיון האתלטיקה של הכחולים של איטליה").
האצטדיון, שנבנה בשנות ה-20 של המאה הקודמת, נמצא באזור מאוכלס וצפוף, ומאז שנות ה-90 נעשו מספר תוכניות ורעיונות על מנת לבנות אצטדיון חדש במקום יותר מתאים ומרווח.
למרות זאת עד היום לא התבצעה תוכנית אחת מתוכם.
בשנת 2015 חידשה החברה "Atalanta Bergamasca Calcio Spa" את האצטדיון ואת היציע המרכזי שבו.
בנוסף הותקנו מחיצות חדשות בין היציעים והוסרו הגדרות בין היציעים לדשא, ותכולת האצטדיון הופחתה ל-21,300 מקומות בלבד.
ב-27 באפריל 2017 עיריית ברגמו פרסמה מכרז פומבי למכירתו של האצטדיון שהחלה מ-7,806,000 יורו.
בסופו של דבר קנתה הקבוצה אטאלנטה את האצטדיון מעיריית ברגמו תמורת כ-8 מיליון יורו, תחתיה מחזיקה באצטדיון חברת ההחזקות "Stadio Atalanta Srl".
ב-29 באפריל 2019 החל הריסת יציע "פיזאני" באצטדיון על מנת לבנותו מחדש, וכך מתכננת הקבוצה להרוס כל פעם יציע ולבנותו מחדש עד שכל האצטדיון ייבנה מחדש.
השיפוץ הסתיים ב-2021 ותכולת האצטדיון הורחבה ל-24,950 מקומות ישיבה.
הקבוצה הכריזה על שיתוף פעולה עם חברת האלקטרוניקה "Gewiss" האיטלקית, ומ-2019 קוראת לאצטדיון "Gewiss Stadium" על שם החברה כחלק מהסכם חסות.
אצטדיון בנק קליפורניה הוא אצטדיון כדורגל בשכונת אקספוזישן פארק בעיר לוס אנג'לס, שבמדינת קליפורניה, המשמש כאצטדיון הביתי של מועדון הכדורגל לוס אנג'לס מה-MLS.
האצטדיון מכיל 22,000 מושבים, ותוכנן על ידי חברת "Gensler", נפתח ב-18 באפריל 2018, במהלך עונתה הראשונה של לוס אנג'לס בליגת ה-MLS.
הוא האצטדיון הפתוח הראשון שנבנה בעיר לוס אנג'לס מאז 1962. הוא נבנה באתר של לוס אנג'לס ממוריאל ספורטס ארנה שנהרס, והוא ממוקם בסמוך ללוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום ומדרום לקמפוס הראשי של אוניברסיטת דרום קליפורניה.
מועדון הכדורגל לוס אנג'לס שוכר את האתר מהאוניברסיטה, שהיא בעלת חוזה שכירות עם "ועדת ממוריאל קוליסיאום של לוס אנג'לס", להפעלת וניהול נכסי הקוליסיאום והאצטדיון.
ביוני 2020 הודיע המועדון כי בנק קליפורניה נסוג מעסקת זכויות שיום האצטדיון, 12 שנים לפני מועד תום העסקה המקורי, וכי האצטדיון כבר לא יקרא "אצטדיון בנק קליפורניה".
כתוצאה מכך הבנק ישלם דמי סיום חוזה של 20.1 מיליון דולר, והמועדון יחפש קונה חדש לזכויות שיום האצטדיון.
קיבולת האצטדיון היא 22,000. מושבי האצטדיון הם בזווית של 34 מעלות, מה שהופך אותו לאחד מהאצטדיונים התלולים ביותר ב-MLS.
המושבים הקרובים ביותר נמצאים במרחק 3.7 מטרים (12 רגל) מהמגרש וכל המושבים נמצאים בטווח של עד כ-41 מטרים (135 רגל) מהמגרש.
הוא כולל 125,000 רגל רבוע (11,600 מ"ר) של שבילים וכיכרות הפתוחים לקהל הרחב.
האצטדיון כולל גם סוויטות לעיתונאים עם מזרקת מים.
בקצה הצפוני של האצטדיון שוכן ארגון האוהדים "3252", שנקרא על שם מספר הקיבולת ביציע העמידה הבטוח.
הוא נבנה בשיפוע של 34 מעלות וכולל מעקות זוויתיים אשר נועדו להידמות לאלה המשמשים על רכבות הרים.
בחלק המרכזי של היציע יש במה נשלפת לשימוש במהלך הופעות ואירועים אחרים שאינם ספורט.
בראש היציע הצפוני נמצא בר אוהדים מעוצב, אליו ניתן להגיע רק מיציע 3252.
הפינה צפונית-מזרחית של האצטדיון עוצבה כך שתהיה פתוחה לתפיסת קו הרקיע של מרכז לוס אנג'לס ושל הרי סן גבריאל.
לעיתונאים בתאי התקשורת יש את אחת מנקודות התצפית הטובות ביותר להשקיף דרך פתח זה.
הגג מכוסה בשכבת ETFE (סוג של פולימר פלסטי) בשטח כולל של כ-18,000 מ"ר (190,000 רגל רבוע).
לחמישה אחוזים ממקומות החניה של האצטדיון יש תחנות טעינה לרכב חשמלי.
באצטדיון 440 חניות מתוכננות לאופניים ושביל אופניים לאצטדיון במסגרת פרויקט "My Figueroa" של העירייה.
האצטדיון הוא מבנה העומד בתקן LEED Silver.
העיתון לוס אנג'לס טיימס דיווח ב-17 במאי 2015 כי הקבוצה בחרה באתר לוס אנג'לס ממוריאל ספורטס ארנה לבניית אצטדיון חדש בן 22,000 מושבים בעלות של 250 מיליון דולר.
הקבוצה העריכה כי הפרויקט ייצר 1,200 משרות בנייה זמניות ו-1,800 משרות מלאות, ויניב 2.5 מיליון דולר הכנסות ממסים שנתיים.
דו"ח ההשפעה על הסביבה, הריסת הארנה ובניית האצטדיון תוכננו לארוך שלוש שנים, ובכך לעכב את הופעת הבכורה של המועדון ב-MLS לשנת 2018.
ב-6 במאי 2016 אישרה מועצת עיריית לוס אנג'לס את האצטדיון וסללה את הדרך לבניית האצטדיון.
טקס התחלת הבנייה נערך ב-23 באוגוסט 2016. באירוע בו השתתפו הבעלים וצוותי הבנייה, מועדון הכדורגל לוס אנג'לס הודיע על עסקה למשך 15 שנים בסך של 100 מיליון דולר למכירת זכויות שיום האצטדיון עם בנק קליפורניה.
הריסת לוס אנג'לס ממוריאל ספורטס ארנה החלה זמן קצר לאחר טקס התחלת הבנייה והושלמה באוקטובר 2016.
האירוע הציבורי הראשון באצטדיון היה אימון הפתיחה וטקס החנוכה שהתקיימו ב-18 באפריל 2018. המשחק הראשון של המועדון באצטדיון נערך ב-29 באפריל מול סיאטל סאונדרס, כאשר לוס אנג'לס ניצחה 1–0. את השער הבודד כבש לורן סימאן בתוספת הזמן לעיני קהל של 22,000 אוהדים.
ב-26 במאי 2020 הודיע בנק קליפורניה כי הוא מתכוון לסיים את עסקת החסות על שם האצטדיון, בתשלום של 20 מיליון דולר בגין סיום העסקה לפני תום החוזה, אך הבנק נותר כספונסר הפיננסי של המועדון.
המועדון מתכנן למצוא ספונסר חדש שיקנה את זכויות שיום האצטדיון.
האצטדיון יהיה חלק מ"פארק הספורט של מרכז העיר" ונועד לארח מספר תחרויות מסלול ומגרש וכן תחרויות כדורגל גברים ונשים כאחד כאשר לוס אנג'לס תארח את אולימפיאדת 2028. פרסומים מאוחרים יותר הודיעו כי יארח תחרויות לקרוס ופלאג פוטבול שיכללו במשחקים.
ב-4 באפריל 2017 הוכרז כי האצטדיון יארח טורנירי רוגבי שביעיות.
האצטדיון יהיה הבית הקבוע של "סדרת הגרנד פרי רוגבי", אליפות רוגבי השביעיות העשירה ביותר בהיסטוריה.
האצטדיון היה אחד מן האצטדיונים המארחים במסגרת טורניר גביע הזהב 2019. האצטדיון אירח שני משחקים.
ב-1 באפריל 2019, הוכרז כי האצטדיון יארח את משחק האולסטאר הראשון של "פרמייר לקרוס ליג" ב-21 ביולי 2019.
אירוע האגרוף הראשון באצטדיון בנק קליפורניה נערך ב-17 באוגוסט 2019, קרב אליפות העולם במשקל זבוב כבד (Super flyweight) של ארגון האגרוף העולמי, כאשר אמנואל נוואראטה הגן בהצלחה על תוארו נגד פרנסיסקו דה וקה וניצח בעזרת נוקאאוט טכני בסיבוב השלישי.
אצטדיון בנק קליפורניה נועד גם לארח הופעות ואירועים מוזיקליים אחרים.
האצטדיון אירח את קונצרט "Wango Tango" של רדיו "KIIS-FM" ב-2 ביוני 2018. טור ההופעות העולמי של איירון מיידן (Legacy of the Beast World) נערך באצטדיון ביום 14 בספטמבר 2019. ממפורד אנד סאנז הופיעו במסגרת Delta Tour שלהם ב-3 באוגוסט 2019.
מועדון הכדורגל לוס אנג'לס הצהיר כי אצטדיון בנק קליפורניה ישמש לאירועי תרבות מקומיים ברובע התשיעי של לוס אנג'לס.
ביוני 2018 קיימה אפיק גיימס אירוע תחרות בין סלבריטאים חובבנים ומקצועיים בגיימינג במשחק הווידאו מרובה המשתתפים "Fortnite Battle Royale" באצטדיון בנק קליפורניה, כחלק מהאירועים שחפפו עם תערוכת הבידור האלקטרונית 2018 (E3).
באירוע זכתה הקבוצה של הגיימר נינג'ה ומפיק המוזיקה האלקטרונית מרשמלו.
קנדי הוא אצטדיון בעל גג פתוח בפילדלפיה שבפנסילבניה שעמד בין השנים 1926 עד ל-1992. האצטדיון קרוי על נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ון פ.
כמה שנים לפני הריסתו, האצטדיון אובחן כמבנה לא בטוח לשימוש ולכן הוחלט להחריבו ולהחליפו בארנת ספורט פנימית .
הוא ממוקם ברחוב דרום ברוד פילדלפיה, פנסילבניה, נפתח ב-15 באפריל 1926 ונסגר ב-13 ביולי 1989.
האצטדיון נפתח כחלק מחגיגות 150 שנים להכרזת העצמאות של ארצות הברית, ונודע בשלושה שמות: "Municipal stadium", "Sesqui stadium" ובשם "Philadelphia Stadium".
קנדי" על שם נשיא ארצות הברית, ג'ון פ.
האצטדיון שימש כמקום להופעות, למשחקי פוטבול עונתיים ולאימונים.
האצטדיון ידוע בעיקר בכך שהתארחו בו הלהקות המפורסמות כגון קווין והרולינג סטון.
האצטדיון היה מסוגל להכיל 100,000 אנשים, והיה בעל משטח דשא שעליו מתקיימים המשחקים.
ב-3 במרץ 1925 מועצת העיר פילדלפיה, שבפנסילבניה, אישרה את בניית האצטדיון.
חברת המהנדסים "Simon & Simon" הכינו את תוכניות האצטדיון שכללו לדוגמה: יסודות הבניין, עמודים, קומות ישיבה, דודי חימום, תאורה, משרדים, שירותים, כניסות, לוקרים ועוד.
האצטדיון היה בצורת פרסה ובעל גג פתוח, עם 100,000 מקומות ישיבה, והמשחקים בו התקיימו על משטח דשא.
השימוש הראשון של האצטדיון היה בשנת 1926 של "קוואקרים פילדפיה" (The Philadelphia Quakers), שהייתה קבוצת פוטבול מפורסמת.
בשנות ה-30 קבוצת "הפילדלפיה איגלס" (קבוצת NFL) שכרה את האצטדיון לתקופה בת ארבע עונות לפני שעברו לפארק שייב (Park Shibe), הנמצא בפילדלפיה בדומה לאצטדיון ג'ון פ.
קנדי, לעונת 1940. בתום תקופת ההשכרה של הקבוצה, האצטדיון הפך לאצטדיון נייטרלי, כלומר, לא משויך לאף קבוצה.
הנשרים, קבוצת הפוטבול הרשמית (The Philadelphia Eagles), שיחקו בפארק שייב עד שנת 1941 שבה חזרו לאצטדיון.
שנה לאחר מכן, בשנת 1942, חזרו לפארק שייב שבו שיחקו עד 1957. הם השתמשו באצטדיון גם כדי להתאמן ב-1970 ו-1980.
בשנים 1936–1979 נערכו באצטדיון 42 משחקי צבא-צי (ArmyÐNavy), ומשחק יריבות של מכללות אמריקאית בכדורגל, ובשנות ה-60 הוא למעשה שימש כאצטדיון הביתי שלהם.
בשנת 1939 ו-1978 התארחה בו אליפות הפוטבול של תיכוני פילדלפיה.
בשנת 1985 התרחש הלייב אייד (Live Aid), מופע צדקה שנערך ב-13 ביולי.
האירוע אורגן על ידי בוב גדלוף ועל ידי מידג' יור במטרה לאסוף כספים לסיוע לנפגעי הרעב באתיופיה.
מדי שנה שימש האצטדיון כמקום לתהלוכות המשטרתיות והצבאיות.
בתאריך 11 ביוני 1977 התקיים פסטיבל נוסף ובו הופיעו: Peter Frampton, Lynyrd Skynyrd, J.
בתאריך 20 ביוני 1981 עלה עוד פסטיבל בו הופיעו:Allman Brothers, Marshall Tucker, Outlaws, Molly Hatchet, ,.38 Special, בפסטיבל היו כ-90,000 אנשים והוא עלה כ-1,350,000 דולרים.
בתאריך 25 בספטמבר 1982 התקיימה הופעה של להקת The who, נוכחו כ־91,450 אנשים.
בתאריך 25–26 בספטמבר 1981 התקיים מופע של להקת Rolling stones, נכחו כ־181,560 אנשים בשתי ההופעות.
העלות הגיעה לסכום של כ-2,960,000 דולרים.
בתאריך 25 בספטמבר 1987 היה מופע של להקת U2 ב הופיעה, נכחו כ־86,150 אנשים.
בתאריך 19 בספטמבר 1987 היה מופע של להקת Pink Floyd, בו נכחו כ־80,750 אנשים.
בתאריך 20 באוגוסט 1983 הופיעה להקת The Police, הנוכחות והעלות אינה ידועה.
בחודש יולי 1978, התקיימה הופעה של להקת Fleetwood Mac, הנוכחות והעלות לא ידועה.
אצטדיון אשדוד הוא אצטדיון עתידי, אשר נבנה כחלק מקריית ספורט עתידית בסמוך לפארק אתגרים בצפון העיר אשדוד וצפוי להיחנך באוגוסט 2026 והוא יבוא במקומו של אצטדיון הי"א באשדוד שייהרס.
האצטדיון צפוי לשמש את קבוצת הכדורגל של מועדון ספורט אשדוד ואת שאר הקבוצות בעיר, שצפויות גם להעביר את אימוניהן לקריית הספורט.
ביוני 2021 אושרה רשמית בניית האצטדיון על ידי ועדת הרישוי של עיריית אשדוד, שיהיה חלק מקריית ספורט שעלותה המוערכת הייתה כ-800 מיליון שקלים, כאשר האצטדיון לבד יעלה כ-300 מיליון שקלים, ומימונו צפוי להגיע מכספי קרנות, מפעל הפיס, הטוטו ווינר, משרד הספורט ומשרדי השיכון והאוצר, ועיריית אשדוד.
עלויות עדכניות מעריכות את קריית הספורט בהשקעה של כמיליארד שקלים כשהאצטדיון לבדו כ-430 מיליון.
מלבד האצטדיון החדיש בעל 20,000 המקומות, הקומפלקס יכלול: אולם רב-תכליתי בעל 5,000 מקומות למשחקי כדורסל וענפים נוספים, ולצידם תיבנה בריכה אולימפית לתחרויות שחייה.
בשטחו השני של הפארק ייבנו מגרשי אימונים לטניס וכדורגל.
בדצמבר 2022 זכתה חברת הבנייה "קן התור" במכרז להקמת האצטדיון, תמורת כ-311 מיליון ש"ח, החברה התחייבה להשלים את הבנייה בתוך 3 שנים.
בשלב מתקדם יותר של העבודות עלות בנייתו המשוערת עלתה כבר לכ-430 מיליון ש"ח.
אצטדיון גאזי (פשטו: غازي لوبغالی; פרסית: ورزشگاه غازى) הוא אצטדיון רב תכליתי הממוקם במזרח קאבול שבאפגניסטן, ששימש בעיקר למשחקי כדורגל.
לפעמים הוא נקרא בשמות אחרים כמו אצטדיון התאחדות הכדורגל האפגנית.
הוא נבנה בתקופת שלטונו של המלך אמאנוללה חאן בשנת 1923, כונה 'גאזי' (גיבור) על הניצחון האפגני במלחמה האנגלו-אפגנית השלישית.
האצטדיון שופץ בשנת 2011 לאחר שהמגרש הוסר כולו והוחלף בכיסוי דשא חדש ובדשא מלאכותי.
המשחק הבינלאומי הראשון שהתקיים בתוך אצטדיון גאזי היה משחק כדורגל בין ל ב-1 בינואר 1941, המשחק הסתיים בתיקו מאופס.
בשנת 1963, המוזיקאי האמריקאי דיוק אלינגטון ערך כאן קונצרט במסגרת סיבוב ההופעות שלו בחסות מחלקת המדינה של ארצות הברית.
בסוף שנות התשעים האצטדיון שימש כמקום להוצאות להורג פומביות על ידי ממשלת הטליבאן.
עד אוגוסט 2021, האצטדיון שימש בעיקר למשחקי כדורגל בין קבוצות ממחוזות שונים במדינה וכן למשחקים בינלאומיים.
באצטדיון היו גם מתקני אימונים לנבחרת הנשים הלאומית באיגרוף נשים.
ב־15 בדצמבר 2011 חגג הוועד האולימפי הלאומי באפגניסטן את פתיחתו מחדש של אצטדיון גאזי ששופץ.
באירוע בהשתתפות הוועד האולימפי האפגני השתתפו השגריר האמריקני ריאן קרוקר, נשיא הוועד האולימפי האפגני, סגן אלוף מוחמד זהר אגבאר, ומפקד כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי גנרל ג'ון ר.
האירוע, שכלל גם כמעט 5,000 צופים, כלל מצעד של ספורטאים, דברי פתיחה, חיתוך סרט ושני משחקי כדורגל מקוצרים שכללו קבוצות כדורגל גברים ונשים כאחד.
מגרש המשחקים המשודרג קיבל הסמכה מ־FIFA לעריכת משחקים בינלאומיים.
אצטדיון אשטון גייט הוא אצטדיון הממוקם בבריסטול, אנגליה.
זהו המגרש הביתי של מועדון הכדורגל בריסטול סיטי, שמשחק בצ'מפיונשיפ האנגלית, ושל מועדון הרוגבי בריסטול ברס .
לאצטדיון קיבולת של 27,000 מקומות, מה שהופך אותו לאצטדיון הגדול ביותר בבריסטול.
האצטדיון נבנה במקור בשנת 1887, כאשר המשחק הראשון שנערך על המגרש התקיים ב-3 בספטמבר של אותה שנה.
לאצטדיון המקורי היה קיבולת של כ-20,000 מקומות, עם יציעים בכל ארבעת צידי המגרש.
בתחילת המאה ה-20 עבר האצטדיון מספר שיפוצים, כולל הוספת יציע מרכזי חדש ב-1906 והרחבת היציע המזרחי בשנות ה-30.
בשנות ה-90 עבר האצטדיון שיפוץ גדול, עם בנייתו של יציע דרומי חדש הכולל מקומות ישיבה ושיפוץ שלושת היציעים האחרים.
שיפוץ זה הגדיל את קיבולת האצטדיון לגודלו הנוכחי.
בשנת 2016 הושלמה בניית יציע מערבי חדש.
היציע החדש כולל מספר שירותים לאוהדים, כגון חנויות מזון ומשקאות, שטחי מסחר ואזורי אירוח.
בנוסף לאירוח משחקי כדורגל, אצטדיון אשטון גייט שימש גם למגוון אירועים אחרים, כולל קונצרטים, הופעות, משחקי רוגבי ומשחקי אגרוף.
כמה אירועים בולטים שהתרחשו באצטדיון כוללים קונצרט של U2 ב-2001, משחק גביע העולם ברוגבי בין אנגליה לסמואה ב-2015 והופעת להקת הספייס גירלז ב-Spice World – 2019 Tour.
מועדון הכדורגל של בריסטול סיטי, שנוסד בשנת 1897, שיחק באצטדיון אשטון גייט החל מ-1904 ובמשך רוב שנות קיומו, למעט תקופה קצרה באמצע המאה ה-20.
מועדון הרוגבי בריסטול ברס נוסד בשנת 1888, ושיחקו באצטדיון אשטון גייט מאז שנת 2014.
בנוסף לאירוח משחקי כדורגל ורוגבי, אצטדיון אשטון גייט הוא גם ביתו של מוזיאון הספורט בריסטול, המציג תערוכות על ההיסטוריה של מועדון הכדורגל בריסטול סיטי והבריסטול ברס, כמו גם קבוצות ספורט וספורטאים אחרים מאזור בריסטול.
המוזיאון פתוח לקהל הרחב וממוקם ביציע הדרומי של האצטדיון.
האצטדיון ממוקם באזור אשטון בבריסטול, במרחק קצר ממרכז העיר.
האצטדיון נגיש לתחבורה ציבורית, כשיש תחנות אוטובוס ורכבת בקרבת מקום.
אצטדיון בתומי (בגאורגית: ბათუმის სტადიონი) רשמית אג'אראבית ארנה (בגאורגית: აჭარაბეთ არენა), הוא אצטדיון כדורגל בבתומי, גאורגיה, שהושלם ביולי 2020. הקבוצה הראשית של האצטדיון היא דינמו בתומי, וקיבולתו 20,383.
בניית האצטדיון החלה בינואר 2018 והסתיימה ביולי 2020. חנוכתו, שנדחתה עקב התפרצות מגפת הקורונה בגאורגיה, התקיימה ב-27 באוקטובר 2020 בטקס רשמי בנוכחות ראש הממשלה גיאורגי גאחאריה.
האצטדיון מארח את משחקי הבית של דינמו בתומי מליגת העל הגאורגית.
המשחק הראשון בו נערך ב-21 בנובמבר 2020, בין בתומי לדילה גורי.
הוא שייך לקטגוריה 4 של אופ"א ומשנת 2021 מארחת משחקים של נבחרת גאורגיה בכדורגל.
האצטדיון תוכנן על ידי המשרד הטורקי Bahadır Kul Architecture ועלה כ-100 מיליון לארי גאורגי (25 מיליון אירו).
החלק החיצוני של האצטדיון, המורכב מסדרה של לוחות נטויים המוארים בלילה, שואב השראה מהאפקט המתערבל של ריקודים גאורגיים מסורתיים, בפרט חורומי.
האצטדיון הוא אחד מארבעת האצטדיונים במדינה המארח את אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2023, ויארח את אחד מחצאי הגמר ואת הגמר.
אצטדיון בּוּטַארְקֶה (בספרדית: Estadio Municipal de Butarque) הוא אצטדיון רב שימושי הממוקם בלגנס, שבספרד.
הוא משמש כאצטדיון הביתי של קבוצת הכדורגל לגנס מאז סיום בנייתו ב-1998.
האצטדיון חולק את שמו (Butarque) עם זה של זרם המים הראשי העובר דרך לגנס הקרוי באותו השם, ועם זה של פארק ציבורי בסביבת האצטדיון.
האצטדיון נבנה בין 1997 ל-1998 במטרה להחליף את המגרש הישן בעיר, אצטדיון לואיס רודריגז דה מיגל.
בוטארקה נחנך ב-14 בפברואר 1998, עם משחק בין לגנס לזרז.
עם קיבולת מקורית של 8,138, הבוטארקה הורחב ל-10,958 מושבים שחולקו לארבעה יציעים לאחר העלייה של לגנס ללה ליגה ב-2016.
ב-29 באפריל 2016, ראש עיריית לגנס הציע להרחיב את הבוטארקה ל-12,000 מושבים וגם להוסיף גישה לשיפורים לאצטדיון.
לאצטדיון קיבולת של 12,454 צופים בעקבות ההרחבה האחרונה.
בוטארקה, מלבד משחקי כדורגל, אירחה קונצרטים מוזיקליים ופסטיבלים כמו פסטימאד.
אצטדיון ביתי הוא אצטדיון המזוהה עם קבוצה שמקיימת בו את המשחקים, האימונים, והפעילות הכללית שלה.
לעיתים, כשעקב סיבות שונות נבצר מקבוצה לשחק באצטדיונה הביתי, המשחק נערך באצטדיון אחר, כשאותו משחק נחשב כמשחק ביתי בהקשר של תוצאות המשחק.
ישנם אצטדיונים המשותפים לשתי יריבות, כדוגמת אצטדיון הכדורגל סן סירו במילאנו, המשותף לקבוצות מילאן ואינטר, שם המפגשים בין הקבוצות נחשבים כמשחקי בית וחוץ לסירוגין.
במשחקי בית שחקני הקבוצה המארחת לובשים במשחק את המדים הרגילים של הקבוצה, בעוד הקבוצה השנייה לובשת מדים בגרסה שונה מזו של המדים הרגילים שלה.
לכל קבוצה ישנו אתר בו היא מתאמנת במהלך העונה, מארחת משחקים, ולרוב מנהלת שם את הפעילות המקצועית שלה.
אצטדיונים מסוימים אף כוללים מוזיאון עם פריטים היסטוריים של הקבוצה וחנות עם ביגוד ואביזרים ממותגים.
כאשר קבוצה משמשת כמארחת של תחרות, היא מוגדרת כ"קבוצת הבית", האירוע מתואר כ"משחק בית" עבור אותה קבוצה, והמקום בו המשחק מתקיים מתואר כ"מגרש הבית".
ברוב ענפי הספורט, יש יתרון ביתיות, שמשמעו שהקבוצה הביתית מנצחת בתדירות גבוהה יותר, הן משום שיש לה היכרות רבה יותר עם הניואנסים של מקום המשחק, והן משום שיש באצטדיון יותר אוהדים שמעודדים את שחקני הקבוצה, דבר שמשפיע על המוטיבציה שלהם, ומעלה את הסיכוי לניצחון.
בצפון אמריקה, במקרים רבים סמל או שם של קבוצת הבית מופיעים במרכז המגרש.
בלוחות התוצאות של תחנות טלוויזיה בצפון אמריקה, הקבוצה הביתית מוצגת בדרך כלל מימין או מתחת לזה של קבוצת החוץ, ובענף הפוטבול להפך.
משחקים ביתיים שלא במגרש הבית
במקרים רבים קבוצות נאלצות לערוך את משחקי הבית שלהן מחוץ למגרש הביתי שלהן, מסיבות מגוונות.
סיבה עיקרית היא כשקורה נזק משמעותי לאתר הקבוצה.
במלחמת העולם השנייה אולד טראפורד, מגרש הבית של מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד, ניזוק קשות מהפצצה, כך שבמשך שמונה שנים כל משחקי הבית נערכו במגרש של יריבתה מנצ'סטר סיטי מיין רואד.
דוגמה נוספת היא המקרה בו קבוצת הפוטבול האמריקאית ניו אורלינס סיינטס נאלצה לשחק את כל משחקיה בעונת 2005 באצטדיון לואיזיאנה סופרדום עקב הנזק שנגרם על ידי הוריקן קתרינה.
סיבות נוספות הן סיבות לוגיסטיות ומשפטיות.
מגפת הקורונה השפיעה על טורנירי הכדורגל ליגת האלופות והליגה האירופית.
איסורי נסיעה וכללי בידוד השונים בין המדינות ברחבי אירופה גרמו לכך שקבוצות רבות נאלצו לארח את משחקי הבית שלהן במדינה אחרת, במקרים בהם לפי הכללים נאסר על השחקנים של יריבותיהן להיכנס לתחום השיפוט בו המשחק היה אמור להתקיים במקור.
לדוגמה, במרץ 2021 הטילה ממשלת ספרד איסור לכניסת נוסעים מבריטניה, כך שאתלטיקו מדריד נאלצה לארח את צ'לסי באצטדיון ארנה נשיונל בבוקרשט.
לרוב ישנם כללים ומוסכמות על צבעי המדים במשחקי בית וחוץ.
בכדורגל האוסטרלי, הקבוצה האורחת לובשת גרסה בהירה יותר של המדים ו/או מכנסיים קצרים לבנים.
בפוטבול אמריקאי ובהוקי קרח, הקבוצה האורחת לובשת מדים לבנים או צבעים הפוכים מאלו של הקבוצה הביתית.
בבייסבול ובכדורסל, לעומת זאת, הקבוצה הביתית בדרך כלל תבחר ללבוש גרסה בהירה יותר של מדיה הרגילים.
קבוצת החוץ בדרך כלל לובשת גרסה שונה של המדים הרגילים שלה, עם הצבע הראשי של המדים הרגילים כצבע העיקרי.
בבייסבול, הקבוצה האורחת לובשת מדים שצבעם העיקרי אפור.
המונח "שחקנים לבנים ביתיים" הוא מונח שמקורו בימיה הראשונים של ליגת ה-MBL.
באותה תקופה בדרך כלל לקבוצה האורחת לא הייתה גישה למתקני כביסה, כך שהשחקנים לא יכלו לנקות את מדי הקבוצה.
בכדי להסתיר את כתמי הלכלוך והדשא שהצטברו במהלך המשחק על המדים, הקבוצה לבשה בגדים בצבע כהה יותר, לעומת שחקני קבוצת הבית, להם הייתה אפשרות לנקות את המדים, דבר שאפשר להם ללבוש מדים בהירים יותר.
בהצגה של תוצאת משחק הקבוצה המוזכרת ראשונה (משמאל או למעלה) היא קבוצת הבית, למעט בארצות הברית, קנדה ויפן, שם קבוצות הבית מוזכרות במקום השני.
יוצאים מן הכלל הן, לרוב, תחרויות הכדורגל בצפון אמריקה, שם בדרך כלל הקבוצה הביתית מוצגת ראשונה.
האצטדיון באולימפיה , נקרא גם אצטדיון אולימפיה או אולימפיה סטאדיון, הוא אצטדיון עתיק באתר הארכאולוגי של אולימפיה, יוון, הממוקם ממזרח למקדש זאוס באולימפיה.
הוא היה המקום שבו התקיימו רבים מהאירועים הספורטיביים בהמשחקים האולימפיים ביוון העתיקה.
במהלך אולימפיאדת אתונה (2004), האצטדיון אירח את תחרויות אתלטיקה באולימפיאדת אתונה (2004).
המאפיינים הפיזיים של האצטדיון הם באורך של 212.54 מטר וברוחב של 30–34 מטר, והוא שימש בעיקר למרוצי ריצה שקבעו את האדם המהיר ביותר בעולם.
המסלול נבנה מחימר דחוס וקשה כדי לשמש כמשטח עם אחיזה למתחרים באירועי הריצה.
בדומה לאתלטיקה בימינו, בלוק לבן הוצב בקצה אחד של המסלול, שבו המתחרים הציבו את רגליהם והתכוננו לתחילת המרוץ.
הבלוק הלבן שימש ליישור כל המתחרים כך שכולם ירוצו את אותו המרחק.
אצטדיון האצטקה (בספרדית: Estadio Azteca, הגייה: אסטדיו אסטקה) הוא אצטדיון כדורגל בעיר מקסיקו סיטי שבמדינת מקסיקו.
תכולת האצטדיון הנוכחית היא 83,264 מקומות ישיבה.
האצטדיון הוא אצטדיונן הביתי של קבוצת הכדורגל קלוב אמריקה וקרוס אסול, והיה בעבר האצטדיון הביתי של קבוצות הכדורגל אטלנטה ונקקסה.
כמו כן, משמש האצטדיון גם כאצטדיונה הביתי של נבחרת מקסיקו.
בסמוך לאצטדיון עוברת רכבת קלה, המשרתת את הצופים אשר מגיעים לאצטדיון.
האצטדיון נבנה בשנת 1966 במטרה לקחת חלק באירוח טורניר הכדורגל של אולימפיאדת מקסיקו סיטי, שנערכה בעיר בשנת 1968. משחק החניכה של האצטדיון התקיים ב-7 ביולי 1968 בו גברה נבחרת על בתוצאה 2-0. במשחק זה נכחו 119,853 צופים, נתון שיא למשחק כדורגל באצטדיון.
משחק הכדורגל הידוע ביותר שנערך באצטדיון זה, היה משחק רבע הגמר בין נבחרות אנגליה וארגנטינה במסגרת מונדיאל 1986.
במשחק זה נכבשו שניים מהשערים המוכרים בהיסטוריה של הכדורגל: השער שכבש דייגו ארמאנדו מאראדונה בעזרת ידו, דבר שלא הבחין בו שופט המשחק שאישר את השער.
השער כונה על ידי מאראדונה עצמו בכינוי "שער יד האלוהים", כינוי שדבק בו עד היום.
השער השני של ארגנטינה, שגם אותו כבש מאראדונה לאחר שכידרר לאורך חצי המגרש של האנגלים, תוך שהוא עובר בדרך כמה שחקני הגנה אנגלים בדרך לכיבוש השער.
לזכר השער המרהיב נבנתה אנדרטה מחוץ לאצטדיון.
כמו כן, זכה השער בתואר שער המאה, בתחרות שבה נבחר השער על ידי פיפ"א, כשער היפה ביותר שהובקע במשחקי גביע העולם בכדורגל.
ב-20 בפברואר 1993 נערך באצטדיון קרב אגרוף בין חוליו ססאר צ'אבס לבין הוגאן, בו נכחו 132,247 צופים, נתון שיא למספר צופים באצטדיון.
אצטדיון האצטקה אירח משחקים במסגרת הגביע העולמי בשני טורנירים (ב-1970 ו-1986), בהם אירח תשעה-עשר משחקים בסך הכול.
במונדיאל 1970 הוא אירח עשרה משחקים, ביניהם משחק הגמר.
במונדיאל 1986 אירח האצטדיון תשעה משחקים, ביניהם משחק הגמר, ובכך הפך לאצטדיון הראשון והיחיד עד כה שאירח פעמיים את משחק הגמר.
האצטדיון צפוי לקחת חלק באירוח משחקי מונדיאל 2026, בו הוא מיועד לארח חמישה משחקים, ובכך יהפוך לאצטדיון הראשון שאירח משחקים בשלושה טורנירים בגביע העולמי.
אצטדיון הברפלד הוא אצטדיון כדורגל בראשון לציון המשמש כמגרשו הביתי של מועדון הכדורגל הפועל ראשון לציון.
האצטדיון קרוי על שם חיים הברפלד, לשעבר מזכ"ל ההסתדרות ויושב ראש התאחדות הכדורגל הישראלית.
האצטדיון מכיל 6,000 מקומות ישיבה בשני יציעים.
האצטדיון ממוקם במערב ראשון לציון, בסמוך לסופרלנד ולמתחם פלאנט.
האצטדיון נחנך בשנת והחליף את "מגרש הפחים", אצטדיונה הקודם של הפועל ראשון לציון.
שמו המקורי של האצטדיון היה "האצטדיון העירוני ראשון לציון", אך הוא כונה "אצטדיון הסופרלנד" עקב קרבתו לפארק השעשועים הקרוב, "הסופרלנד".
בשנת שונה שם האצטדיון ל"אצטדיון הברפלד" על שם חיים הברפלד, לשעבר מזכ"ל ההסתדרות ויושב ראש התאחדות הכדורגל הישראלית בעבר.
בדצמבר נחנך בכניסה הראשית לאצטדיון תבליט של השוער יעקב חודורוב ששיחק בהפועל ראשון לציון.
בעונת אירחה קבוצת הפועל מרמורק את משחקיה הביתיים באצטדיון זה, היות שמגרשה הביתי לא עמד בתקני הליגה הלאומית.
האצטדיון אירח בעבר מספר פעמים את גמר גביע המדינה לנוער.
בשנת 2015 אירח האצטדיון שלושה משחקים בשלב הבתים של אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שנערכה בישראל.
האצטדיון מאז העשור השני של המאה ה-21, לא עומד בדרישות לאירוח משחקים בליגת העל, אלא בליגה הלאומית בלבד.
בקיץ 2023 הוצגה תוכנית לשדרוגו בעלות 180 מיליון שקלים הכוללת את הרחבתו של האצטדיון ל-10,000 מקומות, לצד קירוי וחיפוי חזיתות חדשות, החלפת המושבים, ושדרוגים מתבקשים נוספים.
באצטדיון 6,000 מקומות והוא בנוי משני יציעים, מערבי ומזרחי אשר מכילים 3,000 מקומות כל אחד.
+יציעשערמקומות ישיבההערותמערבי11,350משמש את אוהדי הפועל ראשון לציון2300יציע כבוד ("שער הזהב")31,350משמש את אוהדי קבוצת החוץמזרחי41,50051,500
בסמוך לאצטדיון ממקום מתחם האימונים של הפועל ראשון לציון.
משטחי הדשא במתחם מושקים במים מושבים מהשפד"ן.
אצטדיון האמירויות הוא אצטדיון כדורגל שנפתח ביולי 2006 ברובע איזלינגטון שבצפון לונדון, אנגליה.
הוא המגרש הביתי של מועדון הכדורגל ארסנל החל מעונת .
באופן לא רשמי, מכונה האצטדיון "אשבורטון גרוב" - זה היה שמו לפני שחברת התעופה אמירטס רכשה את הזכויות לשינוי שמו.
האצטדיון, בו 60,704 מקומות ישיבה, הוא האצטדיון החמישי בגודלו בפרמייר ליג, אחרי אולד טראפורד של מנצ'סטר יונייטד, אצטדיון טוטנהאם הוטספר, אצטדיון לונדון של ווסטהאם ואנפילד של ליברפול.
והאצטדיון החמישי בגודלו בלונדון מכל ענף ספורט אחרי אצטדיון ומבלי, טוויקנהאם, אצטדיון לונדון ואצטדיון טוטנהאם הוטספר.
עלותה הכוללת של בניית האצטדיון הייתה כ-390 מיליון לירות שטרלינג, אולם לא כל הסכום שימש לבניית האצטדיון עצמו.
האצטדיון מכיל שלוש קומות של מושבים וגג שמכסה את המושבים אבל לא את המגרש.
הוא תוכנן על ידי HOK ספורט (שתכננו גם את אצטדיון טלסטרה ואת אצטדיון ומבלי) יחד עם סיר רוברט מקאלפין, שפיקח על הבנייה.
האצטדיון נמצא במרחק של כמה מאות מטרים מהאצטדיון הישן של ארסנל, "הייבורי".
הקומה העליונה והתחתונה הם "מושבים רגילים" והקומה האמצעית היא "מושבים מיוחדים", במחירים גבוהים לתאגידים.
ישנם 6,700 מושבים בקומה האמצעית, והם מוצעים למכירה בכרטיסים רב-שנתיים.
המחיר כולל כניסה ל-19 משחקי ליגה וכל משחקי הבית של ארסנל בגביע אופ"א, בליגת האלופות, בגביע ה-FA, ובגביע הליגה.
ב-24 במאי 2006, ארסנל הודיעה כי כל הכרטיסים בקומה האמצעית אזלו לשנה הראשונה של האצטדיון החדש.
מעל הקומה האמצעית, יש שורה של 150 תאים יוקרתיים עם 10, 12 ו-15 מושבים.
המחיר - החל מ-£6,500 (לא כולל מע"מ); המחיר כולל משחקי פרמייר ליג בלבד.
בגלל הביקוש הרב והעושר של האוהדים של ארסנל בלונדון, ארסנל מצפה להרוויח מהקומה האמצעית ומהתאים היוקרתיים יותר מן הרווח שמקבלות קבוצות קטנות בפרמייר ליג ממכירת הכרטיסים של כל האצטדיון שלהן.
זאת ועוד, זהו האצטדיון הראשון עם טלוויזיות HD, בעקבות הסכם בין סוני וארסנל.
ב-5 באוקטובר 2004 הוכרז שהאצטדיון ייקרא "אצטדיון האמירויות" לפחות ל-15 השנים הראשונות, בעקבות ההסכם בשווי של £100 מיליון בין חברת התעופה אמירטס וארסנל.
הסכום כולל גם תשלומי חסות לשמונה שנים לחולצות של ארסנל, החל מעונת 07–2006. אוהדים רבים ממשיכים להשתמש בשם "אשבורטון גרוב", במיוחד אלו שמתנגדים לרעיון של ספונסר מסחרי.
ההבדל בין השם הרשמי לבין השם הפופולרי לאצטדיון דומה לאופן שבו האצטדיון הישן של ארסנל, אצטדיון ארסנל, היה ידוע בשם "הייבורי" הגם שלא היה זה שמו הרשמי.
ארסנל חיפשה במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 אצטדיון גדול יותר מהייבורי שהכיל רק 38,542 מושבים, פחות מכל האצטדיונים של קבוצות אחרות באירופה בסדר גודל של ארסנל.
לא הייתה אפשרות להרחבה, מכיוון שהיציע המזרחי נבנה לצד כביש פעיל, ושלושת היציעים האחרים של האצטדיון נבנו במקביל לבתי מגורים.
רשימת ההמתנה למנויים עונתיים הגיעה לכ-20,000 איש, וארסנל החמיצה רווחים פוטנציאליים.
איתור מקום לאצטדיון בלונדון היווה משימה קשה.
המועדון שקל לבנות את האצטדיון באתר סמוך לכביש ההיקפי של לונדון, M25, אבל העדיף לבנות אותו בפרבר הלונדוני איזלינגטון, בסמוך לאצטדיון הייבורי.
בשלב מסוים שקל המועדון לעבור לאצטדיון ומבלי החדש, אבל בסופו של דבר הוחלט לא לאמץ רעיון זה, על אף שארסנל אירחה בעבר את משחקי ליגת האלופות באצטדיון ומבלי הישן.
ב-2002, כשתוכניות הבנייה לאצטדיון ומבלי החדש אושרו, היו שמועות שארסנל וטוטנהאם יעברו לאצטדיון החדש בסיום הבנייה, אף על פי שארסנל המשיכה עם התוכנית לבניית האצטדיון באשבורטון גרוב בשלב הזה.
בסופו של דבר בחר המועדון באתר תעשייתי באשבורטון גרוב, כ-500 מטר מהאצטדיון הקודם, אצטדיון הייבורי.
בנובמבר 1999 הוכרז על התוכנית, והאצטדיון היה אמור להיפתח באוגוסט 2003, אבל התאריך הוזז ל-2006 בשל בעיות תכנון ומימון.
באשבורטון גרוב התגוררו מספר רב של דיירים, יחד עם מפעל המיחזור של עיריית איזלינגטון ומשרד הדואר.
כדי להמשיך את הבנייה, פיצתה ארסנל את הדיירים; פיצויים אלו ייקרו מאוד את מחיר הפרויקט.
חלק מהדיירים ניסו לתבוע את ארסנל בבתי המשפט ולמנוע את בניית האצטדיון, אך ניסיון זה לא צלח.
בניית האצטדיון החלה בפברואר 2004. בנוסף לאצטדיון, נבנו שני גשרים המחברים את האצטדיון לדרייטון פארק, ובנייתם הסתיימה בקיץ 2004. באוגוסט 2005 הקדימה הבנייה את לוח הזמנים ועמדה בתקציב.
המועדון הכריז באוגוסט 2005, שכל התאים היוקרתיים כבר נמכרו, וכבר בפברואר 2006, 90% מהכרטיסים של הקומה האמצעית נמכרו, וביוני 2006, שאר הכרטיסים אזלו.
המושב הראשון הותקן בטקס מיוחד ב-13 במרץ 2006 על ידי קשר ארסנל, אבו דיאבי.
אורות האצטדיון נבדקו בהצלחה בפעם הראשונה ב-25 ביוני 2006, ולמחרת הותקנו השערים באצטדיון.
מחיר האצטדיון יקר מאוד, אפילו לפרויקט בנייה בסדר גודל כזה.
לארסנל היו בעיות לממן את העלויות, והעבודה הופסקה מעט לאחר שהחלה, בטרם חודשה כשארסנל הצליחה ללוות 260 מיליון מבנקים שונים.
בארסנל מקווים למקור הכנסה נוסף: לפי התוכנית, על האדמה המיותרת באשבורטון גרוב ייבנו בתי מגורים.
הייבורי יהפוך גם הוא לקומפלקס דירות.
בסך הכול נבנו יותר מ-2,000 יחידות דיור בשלושה מקומות שונים, וארסנל מצפה שהרווחים יכסו חלק נכבד מעלות האצטדיון.
ארסנל גם תקבל £15 מיליון מדלוור נורת תמורת חוזה בלעדי ל-20 שנה לניהול עסקי הקייטרינג של האצטדיון.
כמו כן תקבל ארסנל גם תשלומים מיידיים מנייקי ומאמירטס.
אצטדיון דוחה (או דוחא, בערבית: ستاد الدوحة) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר סח'נין שבישראל.
האצטדיון משמש את קבוצת בני סכנין במשחקיה הביתיים ומכיל 8,500 מקומות ישיבה.
לאחר עלייתה לליגת העל בשנת 2003, נאלצה קבוצת בני סכנין לארח את משחקיה הביתיים הרחק מביתה מפני שהאצטדיון בסכנין לא היה ברמה הנדרשת על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל לליגת העל.
באצטדיון באותה עת היו רק 2,000 מקומות ישיבה.
תחילה נבדקה האפשרות להקים אצטדיון חדש ומודרני, בשטח פתוח שבין עראבה לסכנין, אך לא התקבל אישור להקמתו והוחלט על שדרוג האצטדיון הקיים, בעלות של כ-18 מיליון שקלים, כך שהאצטדיון יכלול 7,000 מקומות ישיבה.
הפרויקט כלל גם הקמת מגרשי חניה, מגרש אימונים, מתקני עזר, חדרי כושר, מלתחות ומבני מנהלה.
הקבוצה נתקלה בקשיים לגייס את הכסף הדרוש לשדרוג, ונעשתה פנייה של עיריית סכנין והנהלת הקבוצה, באמצעות חבר הכנסת אבשלום וילן, למשרד ראש הממשלה לאישור תקציב לפרויקט.
הקמת שלב א' של שדרוג האצטדיון, שגויס מתורמים רבים בישראל, וגם ממשרד ראש הממשלה, הושלם באוקטובר 2005, בתכולה של 4,500 מקומות ישיבה.
נדרשו עוד כ-10 מיליון שקל כדי להשלים את גודל האצטדיון לכדי 7,000 צופים.
באמצעות חבר הכנסת אחמד טיבי נעשתה פנייה לוועד האולימפי הלאומי של קטר שהסכים לתרום 10 מיליון דולר.
התרומה נועדה, בנוסף לשדרוג האצטדיון, גם להקמת כפר ספורט בעיר.
כאות הוקרה הוחלט לקרוא לאצטדיון על שם בירת קטר – דוחה.
ב-21 באוקטובר 2005 נערך המשחק הראשון של בני סכנין באצטדיון המשודרג.
הקבוצה הפסידה לבני יהודה תל אביב 3-0.
ב-8 בינואר 2006, אירע תגרה המונית בסיום המשחק בין בני סכנין ליריבתה הגדולה, בית"ר ירושלים.
אוהדי סכנין, שיצאו ראשונים מהמגרש, יידו אבנים לעבר האצטדיון וכר הדשא, שם עמדו אוהדי בית"ר ירושלים.
בתגובה, אוהדי בית"ר השחיתו את האצטדיון והתעמתו עם אוהדי סכנין שנשארו בתוכו.
ב-26 באפריל 2007, יו"ר האיגוד האולימפי של קטר, השייח סעוד בן עבד אלרחמן וח"כ אחמד טיבי הניחו את אבן הפינה לפרויקט הרחבת האצטדיון בכ-3,500 מקומות ישיבה.
בנוסף חנכו את מגרש האימונים שהוקם בעיר.
פרויקט ההרחבה הושלם ביולי 2009.
בפגרת הקיץ של 2017 עבר האצטדיון שיפוץ מקיף שכלל בניית תא תקשורת חדש ועמדות מצלמה מצידו המזרחי, קירוי ליציע המערבי המרכזי, שיפוץ מלתחות השחקנים, שיפוץ אזור הקופות תחת היציע הדרומי, התקנת מסך תוצאות וטיפול במערכות ההשקיה והניקוז לדשא.
השיפוץ הושלם במרץ 2018. שיפוצים נוספים עבר האצטדיון בשנים 2025-2023 וכללו בין השאר החלפת הכיסאות ביציעים, שדרוג הזרקורים, שיפוץ מלתחות, שירותי הקהל, שערי הכניסה האלקטרוניים, שיקום נוסף לדשא ועוד.
השיפוץ אילץ את בני סכנין לארח רבים ממשחקיה בעונות אלו באצטדיונים חלופיים כמו אצטדיון עכו.
בעבר ניתנו לאצטדיון מספר צווי סגירה כך למשל ב-27 בדצמבר 2009 הוציאה משטרת ישראל צו סגירה לאצטדיון בעקבות אירועים אלימים בסיום משחק בין בני סכנין לאחי נצרת.
וב-2 בדצמבר 2021 משרד הכלכלה הודיע על סגירת האצטדיון, בעקבות הפרת רישיון העסק במשחק בין בני סכנין מול בית"ר ירושלים, בו נכנסו אלפי אוהדים מעבר לכמות האוהדים שאושרה.
האיסור בוטל לאחר זמן קצר, על אף טענות של אוהדי קבוצות אחרות לזריקת אבנים
אצטדיון האורווה, או בשמו הרשמי "האצטדיון העירוני פתח תקווה", היה אצטדיון בעיר פתח תקווה ששימש בעיקר כמגרשן הביתי של קבוצות הכדורגל של הפועל פתח תקווה ומכבי פתח תקווה עד להריסתו בשנת 2010. הוא היה ממוקם ברחוב אבשלום גיסין 39, ליד הספורטן, והכיל 6,800 מקומות ישיבה המרוכזים ביציע המערבי והמזרחי.
האצטדיון נבנה ב-1967 בכספם האישי של אנשי מפא"י הפתח תקוואים, ותיקי ההסתדרות ואנשי פלוגת הסדרן, ושמו הרשמי עד אמצע שנות התשעים היה אצטדיון הפועל פתח תקווה.
הוא נחנך במשחק ידידות בין הפועל פתח תקווה ומכבי חיפה ב-23 באוקטובר 1967, וכעבור שבוע התקיים בו משחק הליגה ראשון, בו הביסה הפועל פתח תקווה את הפועל חיפה בתוצאה 1:4.
האצטדיון שימש בתחילה את הפועל פתח תקווה, ובשנות השבעים הצטרפה גם מכבי פתח תקווה.
לפני כן שיחקה הפועל ב"מגרש הפועל" ברחוב אברבנל, ומכבי במגרש מכבי בפתח תקווה ברחוב שטמפפר.
עד לשנות השמונים היה האצטדיון בבעלות מועצת הפועלים בפתח תקווה, ואז הועבר יחד עם נכסים נוספים לבעלות חברת נכסים חדשה של ההסתדרות.
בתחילה כלל האצטדיון יציע מערבי בלבד, לצד יציע עמידה מאולתרים מסביב לשאר המגרש.
בתחילת שנות השבעים נבנה יציע עץ בצד המזרחי, ובסוף שנות השמונים הוא הוחלף ביציע בטון אשר זכה לכינוי המקורי "הבטון", גם לאחר שהותקנו בו כיסאות באיחור אופנתי, בשנת 2003.
באוקטובר 1995 הותקנו באצטדיון לראשונה זרקורים, והמשחק הראשון שנערך בו בשעות הערב היה בין הפועל פתח תקווה ומכבי חיפה, והסתיים בתיקו 3:3.
לקראת סוף שנות התשעים זכה האצטדיון לכינוי "האורווה", לאחר ביקורת של שחקני קבוצות אורחות על תנאי המגרש, והכינוי זכה לשימוש נרחב והפך לשם כמעט רשמי.
ביוני 1997 רכש מאיר שמיר, אז הבעלים של הפועל פתח תקווה, את האצטדיון ואת מגרשי האימונים הסמוכים לו ביחד עם חברת אשדר וחברה נוספת שחברו תחת השם "החברה להצלת הפועל פתח תקווה" (הלה"פ).
סופו של האצטדיון הגיע עם סיום עונת 2009/10, ובחודש מאי 2010 החלו עבודות ההריסה שלו.
על פי חוזה הרכישה המקורי האצטדיון היה אמור להיות בשימוש עד שיוקם אצטדיון חדש בבעלות העירייה בעיר, אך בפועל הוא נהרס עוד לפני כן.
שתי הקבוצות הפתח תקוואיות נדדו בינתיים לאצטדיון רמת גן ושיחקו שם במשך שנה וחצי עד שאצטדיון המושבה נחנך.
בתמורה להקדמת הפינוי ותחילת הבנייה על הקרקע, סיכם מאיר שמיר עם הנהלת הפועל פתח תקווה על פיצוי שנתי של מיליון ש"ח לאורך עשר שנים.
בפועל, הקבוצה הלכה לפירוק שנה לאחר מכן ותשלום הפיצויים לא הושלם.
לאורך השנים נשמעה ביקורת כלפי שמיר בנוגע לרווחים אותם הוא צפוי לגרוף הודות לבנייה העתידית על קרקע האצטדיון, ותחקיר של עיתון הארץ בשנת 2005 העריך את הרווחים הצפויים שלו ב-10 מיליון דולר.
לאחר הריסת האצטדיון נבנו במקומו מספר מגדלי מגורים.
אצטדיון דייגו ארמנדו מראדונה (באיטליקית: Stadio Diego Armando Maradona), הידוע עד 2020 כאצטדיון סאן פאולו (באיטלקית: Stadio San Paolo), הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בנאפולי והוא האצטדיון השלישי בגודלו באיטליה אחרי אצטדיון סן סירו במילאנו והסטאדיו אולימפיקו ברומא.
האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל נאפולי מהסרייה א'.
האצטדיון נבנה בשנת 1959 ועבר שיפוצים נרחבים ב-1989 כהכנה לקראת משחקי הגביע העולמי שנערכו באיטליה.
במסגרת הטורניר, אירח האצטדיון את משחק חצי הגמר המפורסם בין איטליה לארגנטינה.
המשחק קיבל חשיבות מיוחדת בשל העובדה שכוכב נבחרת ארגנטינה, דייגו מרדונה, אשר שיחק בקבוצה המקומית, קרא לתושבי העיר טרם המשחק לעודד את נבחרתו במקום הנבחרת המקומית.
בשנים האחרונות, בשל תקנות בטיחות, הוגבלה תכולת האצטדיון ל-60,240 צופים בישיבה.
ביולי 2019 אירח האצטדיון את טקס הפתיחה ותחרויות האתלטיקה במשחקי האוניברסיאדה ה-30 שאירחה איטליה בנאפולי.
לצורך כך עבר שיפוץ קוסמטי קל שכלל בין השאר החלפת הכיסאות והכשרת מסלול אתלטיקה לתחרויות.
ב-4 בדצמבר 2020, בעקבות מותו של דייגו מראדונה, הנחשב לגדול שחקני המועדון בכל הזמנים, נאפולי הודיעה כי האצטדיון ייקרא על שמו של מראדונה.
אצטדיון האור הוא אצטדיון כלל-מושבי הממוקם בסנדרלנד, אנגליה.
באצטדיון 49,000 מושבים, והוא התשיעי בגודלו באנגליה.
האצטדיון משמש כמגרשו הביתי של מועדון הכדורגל סנדרלנד המשחק בפרמיירליג.
פרט לאירוח משחקי הבית של מועדון הכדורגל סנדרלנד, האצטדיון אירח גם מספר משחקים של הנבחרת הצעירה והבוגרת של אנגליה.
האצטדיון משמש גם לאירוח הופעות מוזיקה, ובין היתר הופיעו בו הלהקות אואזיס וטייק ד'את.
המספר הרב ביותר של אוהדים במשחק באצטדיון זה נקבע בתאריך 13 באפריל 2002 במשחק נגד ליברפול, והוא עומד על 48,353 אוהדים.
המספר הנמוך ביותר של אוהדים במשחק עומד על 22,167, במשחק נגד ויגאן את'לטיק ב-2 בדצמבר 2003.
ממוצע האוהדים העונתי הגבוה ביותר הוא 46,790 אוהדים בממוצע למשחק.
השיא נקבע בעונת 2000–2001 כשסנדרלנד שיחקה בפרמייר ליג.
ממוצע האוהדים העונתי הנמוך ביותר הוא 27,119 אוהדים בממוצע למשחק.
השיא נקבע בעונת 2003–2004 כשסנדרלנד שיחקה בפוטבול ליג הראשונה (הליגה השלישית באנגליה).
בזמן בניית האצטדיון לא היה לו שם אך המקומיים קראו לו "אצטדיון וורסייד".
בטקס הפתיחה הוא קיבל את השם אצטדיון האור, עקב מנורות הבטיחות שהיו בשימוש במכרות הכרייה שהיו באזור.
חלק מהאוהדים פחות אהבו את השם בגלל שהאצטדיון של בנפיקה נקרא באותו שם.
אצטדיון דינמו על שם לובנובסקי (באוקראינית: Стадіон «Динамо» ім.
Валерія Лобановського) הוא אצטדיון כדורגל בעיר קייב, בירת אוקראינה, המשמש כמגרש ביתי של קבוצת דינמו קייב.
האצטדיון ממוקם במריינסקי פארק שבמרכז העיר.
הוא נושא את שמו של ולרי לובנובסקי – מאמנה האגדי של דינמו קייב ושל נבחרת ברית המועצות.
האצטדיון נבנה בשנים 1932–1933 והיה לאצטדיון מרכזי של העיר.
בהתחלה נשא האצטדיון את שמו של וסוולוד בליצקי, קצין בכיר בנ.ק.ו.ד., והחל משנת 1936 נקרא על שמו של ניקולאי יז'וב, ראש הנ.ק.ו.ד..
לאחר שהוא הוצא להורג בשנת 1939 הוסר שמו משם האצטדיון.
מאז ועד לשנת 2002 נקרא האצטדיון – "אצטדיון דינמו".
בעת הכיבוש הנאצי על העיר, בשנים 1941–1943, נערכו באצטדיון משחקים בין יחידות שונות של הוורמאכט.
בנובמבר 1943, במהלך הקרבות לשחרור העיר, ניזוק האצטדיון מהפגזות.
בשנת 1948 נחנך אצטדיון הרפובליקה, אשר הפך לאצטדיון מרכזי של קייב.
משחקי הליגה הסובייטית הבכירה ומשחקים בינלאומיים נערכו רק בו.
באצטדיון דינמו נערכו בעיקר משחקים של ליגות המשנה.
כמו כן שימש אצטדיון כמגרש האימונים של דינמו קייב
בשנים 1977 - 1980 בוצעו באצטדיון מספר שינויים מבניים על מנת להתאימו לדרישות הוועד האולימפי לקראת אולימפיאדת 1980. למרות זאת במהלך האולימפיאדה לא נערכו באצטדיון משחקים רשמיים, אך כמה נבחרות התאמנו בו לקראת המשחקים.
בתחילת שנות ה-90 עבר אצטדיון "מתיחת פנים" נוספת, הפעם כדי לעמוד בדרישות אופ"א לאירוח משחקים של המפעלים האירופיים, כמו ליגת האלופות וגביע אופ"א.
החל משנת 1996 משחקיה הביתיים של דינמו קייב, הן בליגה האוקראינית והן במפעלים אירופיים שונים, נערכים באצטדיון זה.
כמו כן בשטח האצטדיון ממוקמים משרדי הנהלת הקבוצה.
ב-3 במאי 2002, בטקס רשמי נחנך פסל לזכרו של ולרי לובנובסקי ליד הכניסה לאצטדיון ושמו הוסב ל"אצטדיון דינמו על שם לובנובסקי".
אצטדיון דינמו (בבלארוסית: Стадыён Дынама) הוא אצטדיון רב תכליתי שנמצא במינסק שבבלארוס.
עד לסגירתו בשנת 2012 שימש בעיקר למשחקי הכדורגל של נבחרת בלארוס בכדורגל ושל קבוצת דינמו מינסק.
האצטדיון הכיל כ-41,040 מקומות ונחנך ב-12 ביוני 1934 ונהרס במהלך מלחמת העולם השנייה, אך נבנה מחדש בשנת 1954. האצטדיון אירח שבעה משחקים בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת מוסקבה 1980 וכן את משחקי קבוצת הכדורגל באטה בוריסוב בליגת האלופות בעונת 2008-09.
על שטח האצטדיון שכן בעבר בית קברות יהודי היסטורי, עד שבשנות ה-60 נאסר על קבורה בבית הקברות היהודי על ידי הממשל הקומוניסטי.
לימים הוקם על חורבותיו אצטדיון דינמו.
בתחילת שנת 2012 החל שיפוץ האצטדיון במטרה להוסיף חיפוי מעל היציעים ובניית חניון תת-קרקעי.
תחילה עבדה על הפרויקט חברה הונגרית אך לבסוף הובאה חברה גרמנית, אך התקציב שהוקצה לא הספיק ליישום הפרויקט וגם החברה הגרמנית פרשה.
עיריית מינסק תכננה להפוך את האצטדיון לאצטדיון לאומי ובשנת 2014 נחתם צו להפיכת האצטדיון לאצטדיון רב תכליתי, לכדורגל ולאתלטיקה.
עלות הפרויקט הוערכה ב-180 מיליון יורו המגיעים מתקציב העירייה.
בהתאם לתוכניות בנייה חדשות סוכם כי מספר המושבים צפוי להצטמצם על מנת לאפשר הוספת אולם ישיבות, משרדים, חדרי הלבשה ומסלולי ריצה לאתלטיקה.
באפריל 2016 נודע על שינויים נוספים בפרויקט הבנייה, על מנת לאפשר להכניס את האצטדיון לקטגוריה 4 בדירוג האצטדיונים של אופ"א.
ביוני 2018 נחנך מחדש, לאחר שהושלמו השיפוצים.
ב-2019 אירח את טקסי הפתיחה והסיום ותחרויות האתלטיקה בהמשחקים האירופיים השניים ב-2019. היה האצטדיון הגדול בבלארוס עד לחנוכת אצטדיון הכדורגל הלאומי החדש במינסק ביוני 2025, המכיל כ-33,000 מקומות.
אצטדיון האור (בפורטוגזית: Estádio da Luz), או בשמו הרשמי אצטדיון הספורט של בנפיקה ליסבון (Estádio do Sport Lisboa e Benfica), הוא אצטדיון כדורגל בליסבון, פורטוגל.
הוא ידוע בתור "הקתדרלה" ("A Catedral") בפי אוהדי בנפיקה ליסבון.
האצטדיון משמש לעיתים את נבחרת פורטוגל במשחקיה הביתיים.
הקרקע עליה נבנה קרויה על שמה של "גבירתנו של האור" (Nossa Senhora De Luz), על שם הקהילה בליסבון ששם נמצא האצטדיון.
"דה לוּשׁ", או "של האור", הוא מושג שכיח במסורת הקתולית הפורטוגזית – בתרגום חופשי פירוש הביטוי "בנוכחות אלוהים".
האצטדיון אירח מספר משחקים, בהם משחק הגמר ביורו 2004. האצטדיון הישן, שמנה 120,000 מקומות והיה מהגדולים בעולם, נהרס בשנת 2002 לקראת היורו ועל הריסותיו נבנה החדש שמונה 65,647 מושבים.
האדריכל שתכנן את האצטדיון בנה אותו כך שתהיה בו כמות מקסימלית של אור טבעי.
בשנת 2014 אירח האצטדיון את גמר ליגת האלופות בו גברה ריאל מדריד על אתלטיקו מדריד בתוצאה 1–4 לאחר תוספת זמן.
באוגוסט 2020 אירח האצטדיון את גמר ליגת האלופות בו גברה באיירן מינכן על פריז סן-ז'רמן בתוצאה 1-0.
התחנה הקרובה לאצטדיון של הרכבת התחתית של ליסבון, היא תחנת Colégio Militar/Luz-מכללה צבאית/לוז בקו הכחול.
אצטדיון גרונדמן הוא אצטדיון כדורגל בשכונת מורשה שברמת השרון.
האצטדיון קרוי על-שם כדורגלן בני יהודה תל אביב ומאמן נבחרת ישראל בעבר, יעקב גרונדמן.
האצטדיון הוקם בשנת 1998 והוא הכיל כ-2,200 מקומות ישיבה בשני יציעים.
יציע אחד קטן יועד לאח"מים והכיל כ-400 מקומות והיציע המרכזי הכיל כ-1,800 מקומות.
בין השנים 1998 עד 2011 האצטדיון שימש כמגרשה הביתה של מועדון עירוני ניר רמת השרון.
לאחר שהעפילה לליגת העל, העתיקה הקבוצה את משחקיה לאצטדיון וינטר ברמת גן באופן זמני.
החל מעונת 2007/2008 משמש האצטדיון גם את קבוצת הנשים מ.כ.
רמת השרון מליגת העל לנשים.
בפברואר 2012 הושלם שדרוג היציע המרכזי באצטדיון על ידי תוספת טריבונות זמניות (בנויות משלד קל של פלדה מחופה עץ ולא יצוקות מבטון) ומאז יש באצטדיון כ-4,300 מקומות ישיבה.
נכון ל-2023 האצטדיון לא מתאים לסטנדרטים של מנהלת הליגה לאצטדיונים בליגת העל ומאפשר רק אירוח משחקים בליגה הלאומית, וכן במשחקיה של מ.כ.
רמת השרון בליגת העל לנשים.
כך למשל הדרך לעמדת השידור עוברת דרך יציע האוהדים וקיבולתו פחות מ-5000 מקומות.
האצטדיון פתוח פעם בשבוע לקהל הרחב.
אצטדיון האתלטיקה ע"ש קרלי קריגר הוא אצטדיון הממוקם בשכונת נווה שאנן שבחיפה.
האצטדיון נחנך בשנת 1996 בשטחו של מגרש כדורגל ישן.
באצטדיון שמונה מסלולי ריצה מרקורטן המשמשים בעיקר לאימונים של ספורטאים מקצועיים, חובבנים ובני נוער מאזור חיפה והצפון ומפעם לפעם גם באירוח תחרויות אתלטיקה.
משטח הדשא באצטדיון משמש לאימון ומשחקי כדורגל בליגות החובבים והנשים.
האצטדיון הופעל על ידי חברת אתו"ס שהפעילה את מתקני הספורט השונים בחיפה, ומינואר 2021 ניהולו צפוי לעבור לרשות הספורט העירונית של חיפה.
האצטדיון קרוי באופן רשמי על שם קרלי קריגר שהלך לעולמו ב-2002 ותרם לשדרוג האצטדיון ובניית היציע שלו.
לבקשת התורם הוקם באצטדיון גם קיר זיכרון ואנדרטה לזכר 11 הנספים בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
האנדרטה נחנכה ב-2001 בטקס הנחת אבן הפינה ליציע הקבוע באצטדיון בהשתתפות התורם ובני משפחות החללים.
ב-2001 החלו בשדרוג האצטדיון על ידי בניית יציע קבוע שיכיל 2,700 מקומות ישיבה מקורים.
בעבודות הוקם יציע בטון עם עמודי תמיכה לגגון שעליו הונחו רק 900 מושבים.
בשל פטירת התורם נעצרו העבודות.
כיום כולל האצטדיון מגוון רחב של מתקני אתלטיקה נוסף למסלולי הריצה וביניהם: מתקני קפיצה לרוחק ולגובה, זריקת דסקוס, הדיפת כדור ברזל ועוד.
בקיץ 2013 הציגה העירייה תוכנית משופרת להשלמת היציע ושדרוג האצטדיון בעלות של 30 מיליון ש"ח.
שדרוג האצטדיון יהפוך אותו לכשיר לאירוח תחרויות ואליפויות מקומיות, ארציות ובינלאומיות וגם למופעים.
השדרוג ייעשה תוך כדי פעילותו השוטפת של האצטדיון.
התכנון כולל את הפיכת היציע שלא הושלם לכזה שיוכל להכיל 2,700 איש ברמה גבוהה וכן תאי כבוד.
מלבד השלמת היציע ייבנו תחתיו חדרים שונים ובהם מרכז לרפואת ספורט, חדרי אימונים וכושר, כיתות הדרכה, מחסנים לציוד, חדרי בקרה ומערכת פוטו פיניש לתחרויות אתלטיקה.
באזור האצטדיון יופעל גם מרכז לרכיבה על אופניים עם מסלולים ברמה אולימפית.
ב-2019 בוצעו עבודות סלילה מחדש למסלולי הריצה באצטדיון שלאחר עיכובים הושלמו רק בדצמבר 2020. העבודות כללו תוספת של מסלולי חימום לצד המסלולים הראשיים.
אצטדיון האתלטיקה העירוני של ראשון לציון ממוקם ב"פארק שקמה" הסמוך לשכונת "נאות שקמה" ולבית הספר מקיף חיים בר לב (ידוע כמקיף ח') במערב העיר ראשון לציון ולמתחם סינמה סיטי ראשון לציון.