tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המנהיג האוגנדי גם ביקר בסלון האווירי במוסקבה בז'וקובסקי, במוזיאון הטנקים בקובינקה, החברה-היצרנית של ציוד לתעשיית מזון FSUE.
ב-6 ביוני 2011 ניהלו נשיא הפדרציה הרוסית דמיטרי מדבדב ונשיא אוגנדה יוורי מוסווני שיחה טלפונית.
בשנת 2010 מחזור המסחר, על פי שירות המכס הפדרלי של רוסיה הסתכם ב-49 מיליון דולר.
רוסיה ייצאה סחורה לאוגנדה בשווי 29.3 מיליון דולר (חיטה, תרופות, צמיגים, מתכות, חלפים), יבוא - 19.7 מיליון דולר (אגוזי קשיו, תה, קפה, תבלינים, טבק).
באוגנדה יש ייצוג של מפעל המסוקים קאזאן, הוא קבוצת מומחים רוסים לתפעול ותחזוקת מסוקים.
בפברואר 2011 קבוצת משקיפים מוועדת הבחירות המרכזית ברוסיה עבדו בבחירות הכלליות באוגנדה.
יחסי אוגנדה–צרפת הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין אוגנדה וצרפת.
היחסים בין צרפת לאוגנדה הושפעו זמן רב ממדיניות החוץ של קמפלה (כולל התערבותה ב), אך שוב הפכו לחיוביים.
אוגנדה התקרבה יותר ויותר כלפי צרפת מאז סוף 2013, כאשר הנשיא מוסבני השתתף בפסגת אליזה לשלום וביטחון באפריקה ושר החוץ של אוגנדה ביקר בפריז במאי 2014. הנשיא מוסבני העריך מאוד את ביקורו בפריז בספטמבר 2016, שפתח אפשרויות חדשות לשותפויות (בהשקיה, תחבורה, מים, החייאת חברת התעופה הלאומית וכו').
שיתוף הפעולה הצבאי הצרפתי באוגנדה נמצא בצמיחה משמעותית.
בשנת 2015 ביקשה קמפלה מומחיות צרפתית בהכשרת חטיבה אלפינית, וכיום קצין שיתוף פעולה נמצא בצוות כוח ההגנה העממי של אוגנדה (UPDF).
יוזמות שיתוף פעולה חדשות נשקלות במטרה להגן על אגם אלברט.
מאזן הסחר הדו-צדדי הוא לטובת צרפת, בעוד שעודף הסחר בצרפת הגיע ל-45 מיליון אירו בשנת 2017 (הרמה הגבוהה ביותר מאז 2013).
בשנת 2017 צרפת הייתה הספקית העשירית בגודלה של אוגנדה (עם נתח שוק של 2%), בעיקר ייצוא מוצרי תרופות (30% מהיצוא הצרפתי), ציוד טלקומוניקציה (14% מהיצוא הצרפתי) וציוד בנייה וכרייה.
מוצרי מזון מהווים 94% מהיבוא של צרפת מאוגנדה (87% קפה).
מלאי ההשקעות הצרפתיות הישירות באוגנדה עמד על 58.3 מיליון אירו בשנת 2016, בעיקר בענף הייצור.
עם זאת, ה-FDI הצרפתי אמור לצמוח במידה ניכרת מהמחצית השנייה של 2018 ואילך, בשל ההחלטה הסופית של טוטאל להשקיע ברזרבות נפט מתחת לאגם אלברט.
צינור הנפט יכול להכיל יותר מ-200,000 חביות ביום, ולהניב הכנסות משוערות של 2 מיליארד אירו בשנה למשך 25 שנה לאחר תחילת הניצול (זה מסתכם בשליש מהתקציב הלאומי).
אוגנדה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
צרפת מחזיקה באוגנדה שגרירות בקמפלה.
יחסי אוגנדה–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לאוגנדה.
בשנות ה-60 של המאה ה-19 הגיעו לאזור אוגנדה חוקרים בריטים בחיפושיהם אחר מקורות הנילוס, ובסוף שנות ה-70 של המאה ה-19 הגיעו לאזור מיסיונרים אירופאים אשר הכירו לתושבי המקום את הנצרות.
שטח החסות הסופי הנקרא אוגנדה נוצר ב־1914. בשנת 1962 הוענקה לאוגנדה עצמאות במסגרת חבר העמים הבריטי.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 מחה נשיא אוגנדה מילטון אובוטה על מכירת הנשק הבריטית לדרום אפריקה.
ממשלת בריטניה שמחה כאשר אידי אמין הפיל את אובוטה בינואר 1971. בריטניה הייתה המדינה הראשונה שהכירה במשטר האוגנדי החדש ובתוך כמה חודשים סיפקה לאמין סיוע צבאי.
עם זאת, היחסים הידרדרו עד נקודת השבר בשנת 1972, כאשר ללא התייעצות או אזהרה, אמין גירש את האוכלוסייה ההודית של אוגנדה (כמחציתם החזיקה בדרכונים בריטיים), ואילצה את בריטניה לקבל מספר רב של פליטים למרות חוקי ההגירה המגבילים שלה.
בריטניה הגיבה בכך שעצרה את כל הסיוע לאוגנדה והטילה עליה אמברגו כלכלי.
בינואר 1973 אמין החזיר את הנציב העליון שלו מלונדון, הלאים אחוזות תה בריטיות וחברות אחרות (אך לא בנקים בריטיים), ואיים לגרש את 7,000 תושבי אוגנדה הבריטים.
במרץ בשנה שלאחר מכן עזבו 6,000 בריטים את אוגנדה.
ביולי 1976, במסגרת מבצע יונתן שביצעה ישראל באוגנדה להצלת נוסעי טיסה שנחטפה אל נמל התעופה הבינלאומי אנטבה, חיילי אמין הרגו את דורה בלוך, אישה בת ערובה שהחזיקה באזרחות בריטית וישראלית ואושפזה בקמפלה כנקמה על המבצע.
לאחר הרצח בריטניה ניתקה את קשריה הדיפלומטיים עם אוגנדה.
אף על פי כן, למרות גילויי הזוועה שביצעו פקידי המדינה, הממשלה הבריטית אפשרה לחברות פרטיות לספק לאמין מוצרי יוקרה ששולמו בקפה אוגנדי עד 1979.
מיד לאחר הפלת משטר אמין ב-1979, בריטניה הכירה בממשלה הזמנית והבטיחה סיוע וסיוע טכני.
בהמשך תקופת הביניים שלחה ממשלת בריטניה צוות להכשרת המשטרה, יוזמה שנויה במחלוקת שלא המשיכה מאז.
הרשויות הבריטיות הגיבו בזהירות להצלחתו לכאורה של אובוטה בבחירות בשנת 1980, אך לאחר ששכנע אותם במדיניותו הכלכלית הפרו-מערבית, הם תמכו בו עד הסוף המר.
למרות הביקורת של ממשלות המערב על משטר אובוטה, עם היוודע התנהגותו של הצבא בכל רחבי המדינה - במיוחד במשולש לווארו - השלטונות הבריטיים עוררו תחילה מחלוקת על ההאשמות או שתקו, כפי שהגיבו בשנים האחרונות של משטר אמין.
בשנת 1986, למרות תמיכתם לשעבר באובוטה, הבריטים יצרו מיד קשרים קרובים עם צבא ההתנגדות העממי שנלחם באובוטה במלחמת האזרחים האוגנדית.
בנובמבר 1987 ביקר מנהיג הצבא שהפך לנשיא החדש יוורי מוסווני בלונדון, שם ניהל שיחות עם המלכה וראש הממשלה, אך במקביל המשיך לבקר את ממשלתם על כישלונה של הטלת סנקציות על דרום אפריקה.
המשרד לסטטיסטיקה לאומית האוגנדי דיווח כי היצוא של אוגנדה לבריטניה הוכפל למעלה מפי 2 בתקופה שבין 1999 ל-2016. עם זאת, כפי שציינה אמיליה קיאמבאדה, שרת המסחר, התעשייה והקואופרטיבים, עדיין קיים חוסר איזון גדול בסחר עם בריטניה.
למעלה מ-100 חברות בבריטניה פועלות באוגנדה, ביניהן טולו נפט ובנק ברקליס.
בריטניה מחזיקה באוגנדה נציבות עליונה בקמפלה.
אוגנדה מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון.
יחסי אוגנדה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין אוגנדה וצ'ילה.
היחסים הדיפלומטיים בין אוגנדה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-10 במרץ 1964.
אוגנדה מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בוושינגטון די.
צ'ילה מיוצגת באוגנדה באמצעות שגרירותה בניירובי, קניה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בקמפלה.
יחסי אוגנדה–מלזיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין מלזיה לאוגנדה.
למלזיה אין שגרירות באוגנדה ואילו לאוגנדה יש נציבות עליונה בקואלה לומפור אשר מוסמכת גם לברוניי, אינדונזיה, הפיליפינים, תאילנד, וייטנאם, לאוס, קמבודיה ומיאנמר.
שתי המדינות היו בעבר חלק מהאימפריה הבריטית ואוגנדה כוננה יחסים דיפלומטיים עם מלזיה מיד לאחר השגת עצמאותה בשנת 1962.
בשנת 1998 חתמו מלזיה ואוגנדה על מזכר הבנות לקראת הסכם שיתוף פעולה כלכלי, מדעי, טכני ותרבותי.
בעוד שבשנת 2011, מלזיה ואוגנדה חתמו על הסכמה לתקנים במהלך פגישת CHOGM בפרת'.
אוניברסיטה מלזית החליטה גם לפתוח קמפוס באוגנדה.
כמה מחברות שמן הדקלים המלזיות כבר פעלו בקלנגלה בהזמנתו של הנשיא יוורי מוסווני.
חברת דקל נפט מלזית נוספת גם השקיעה במדינה סך של 10 מיליון דולר.
יחסי אוגנדה–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוגנדה למקסיקו.
מקסיקו מוסמכת לאוגנדה משגרירותה בניירובי שבקניה ויש לה קונסוליית כבוד בקמפלה.
אוגנדה מוסמכת למקסיקו משגרירותה בוושינגטון די.
ב-20 בפברואר 1976, מקסיקו ואוגנדה כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים, ארבע עשרה שנים לאחר שאוגנדה קיבלה את עצמאותה מבריטניה.
מקסיקו הקימה במהרה את שגרירותה המוסמכת לאוגנדה בניירובי שבקניה.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים; היחסים בין שני העמים כמעט שלא היו והתנהלו בעיקר בפורומים בינלאומיים כמו באו"ם.
בשנת 2001 פתחה מקסיקו קונסוליית כבוד בקמפלה.
במאי 2010 ביקרה תת-מזכיר החוץ המקסיקני לורדס ארנדה בסאורי באוגנדה יחד עם שגריר מקסיקו תושב קניה, לואיס חבייר קמפוסנו.
בהיותם באוגנדה הם נפגשו עם נשיא אוגנדה, יוורי מוסווני, שם הביע את התעניינותו כי נשיא מקסיקו ישתתף בפסגת האיחוד האפריקאי ה-15 שהתקיים בקמפלה ביולי 2010. במהלך ביקור זה חתמו שתי המדינות על מזכר הבנות למפעל.
של מנגנון ייעוץ בנושא אינטרסים הדדיים.
ביולי 2010 השתתף נשיא מקסיקו פליפה קלדרון בפסגה כאורח כבוד.
במהלך הפגישה בין הנשיא קלדרון לבין הנשיא מוסווני, שני המנהיגים החליפו דעות לגבי השפעות המשבר הכלכלי הבינלאומי, כמו גם על האתגר העולמי שמציב שינוי האקלים.
שני המנהיגים הסכימו גם על הצורך לחזק את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות בתחומי עניין הדדי, כגון סחר, תעשייה אגרו, מגזר האנרגיה והמאבק בעוני; כמו גם קידום חילופי מדע, תרבות וחינוך.
בנובמבר 2010 השתתפה שרת המים והסביבה באוגנדה, מריה מוטגמבה, בכנס שינויי האקלים של האו"ם בשנת 2010 שהתקיים בקנקון שבמקסיקו מטעם אוגנדה.
בשנת 2013, ארנדה בסאורי וקמפוסנו חזרו לאוגנדה כדי לקדם את מועמדותו של ד"ר ארמיניו בלנקו מנדוסה לתפקיד מנכ"ל ארגון הסחר העולמי.
בשנת 2019 נכנסו כמה מאות מהגרים אפריקאים למקסיקו בדרך לגבול ארצות הברית–מקסיקו.
רבים מהמהגרים מקורם באוגנדה וניסו לבקש מקלט בארצות הברית ולהימלט מתסיסה אזרחית והפרות זכויות אדם באוגנדה.
תת-מזכיר החוץ לורדס ארנדה בסאורי (2010, 2013)
נשיא מקסיקו פליפה קלדרון (2010)
שר התיירות אדוארד רוגומאיו (2003)
שרת המים והסביבה מריה מוטגמבה (2010)
שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות להקמת מנגנון ייעוץ לעניין הדדי (2010).
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין מקסיקו לאוגנדה ב-5.1 מיליון דולר.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לאוגנדה כולל: לוחות מחוונים; פוליוויניל כלוריד ואלטרנטורים הייצוא העיקרי של אוגנדה למקסיקו כולל: ורמיקוליט, פרלייט וכלוריטים; מכשירים מוליכים למחצה רגישים לאור; מסוע או חגורות הילוכים.
יחסי אוגנדה–בנגלדש הם היחסים הדיפלומטיים שבין בנגלדש לאוגנדה.
הקשר מבוסס בעיקר על המגזר החקלאי והפחתת העוני ובאף אחת מהמדינות יש שגריר תושב.
סגן נשיא אוגנדה לשעבר גילברט בוקניה ביקר בדאקה בשנת 2009.
ארגונים לא ממשלתיים בנגלדשיים באוגנדה
מספר ארגונים לא ממשלתיים בנגלדשיים פועלים באוגנדה ויש להם נוכחות משפיעה בפיתוח החברתי של המדינה.
BRAC שבסיסה בבנגלדש היא כיום הארגון הלאומי הגדול ביותר הפועל באוגנדה.
הארגון הוקם בשנת 2006, BRAC אוגנדה עוסקת במיקרו-מימון, ארגונים קטנים, חינוך, חקלאות, בעלי חיים ועופות, העצמה בבריאות ובני נוער במדינה.
נכון לשנת 2013, ל-BRAC יש יותר מ 74 מחוזות באוגנדה הפועלים מ-150 סניפים בפריסה ארצית.
בנגלדש ואוגנדה חתמו על הסכמה לשיתוף פעולה חקלאי.
כדי להבטיח ביטחון תזונתי עתידי, בנגלדש חיפשה חכירת אדמות במדינות אחרות לגידול מזון שיוצא לבנגלדש ואוגנדה היה אחד היעדים הנחשקים ביותר.
כמה חברות בנגלדשיות השכירו אדמות מעובדות שאינן מנוצלות באוגנדה לצורך חקלאות מסחרית למטרה זו.
יחסי אוגנדה–טורקיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוגנדה לטורקיה.
לטורקיה לא היו קשרים משמעותיים עם אוגנדה, אם כי מספר חברות טורקיות ניהלו עסקים עם אוגנדה, במיוחד בתקופת אמין.
בשנות ה-60, טורקיה, ישראל ואוגנדה שיתפו פעולה כלכלית ובעניינים צבאיים.
אולם בסוף שנות ה-60, הנשיא אובוטה חיזק את הקשרים עם סודאן.
שיתוף הפעולה נמשך לאחר התמיכה הישראלית באמין הובילה להפלת ממשלת אובוטה.
את קשרי הידידות עם ישראל.
לרוב, ממשלת טורקיה שמרה על פרופיל נמוך ונמנעה ממעורבות בנושאים פוליטיים אוגנדיים מקומיים או סיוע כלכלי.
לאחר הפריצה של אוגנדה עם בריטניה בשנת 1973, היחסים היו מתוחים בגלל הפרות זכויות האדם של אוגנדה.
בעקבות החלטת קונגרס ארצות הברית להפסיק את כל המסחר עם אוגנדה, טורקיה הלכה בעקבותיה.
בעקבות הפלתו של אידי אמין בשנת 1979, הצטרפה טורקיה לארצות הברית במתן סיוע חירום, שנמשך באמצעות משטר אובוטה השני.
היקף הסחר בין שתי המדינות עמד על 40 מיליון דולר בשנת 2018.
יחסי אוגנדה–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוגנדה לספרד.
לאוגנדה אין שגרירות בספרד אך שגרירותה בפריז, צרפת מוסמכת לספרד.
לספרד גם אין שגרירות באוגנדה אך שגרירותה בניירובי, קניה מוסמכת לאוגנדה.
לספרד יש קונסוליית כבוד בקמפלה.
ספרד מקיימת יחסים דיפלומטיים עם אוגנדה מאז 13 בספטמבר 1969. היחסים הם לבביים, אך לא אינטנסיביים במיוחד.
יחסי הסחר הדו צדדיים של ספרד עם האזור המרכזי של שילוב כלכלי ומסחרי במזרח אפריקה, ה-EAC, אינם משמעותיים במיוחד בהשוואה לנתוני החילופים שיש לספרד עם אזורי אינטגרציה אחרים, במיוחד ביבשת אמריקה.
באשר למאזן הסחר עם אוגנדה, היצוא לאוגנדה הגיע ל-16.3 מיליון אירו בשנת 2015 (עלייה של 66% לעומת השנה המקבילה) והיבוא הספרדי בשנת 2015 הוא 34.7 מיליון אירו (עלייה של 3.72% לעומת השנה המקבילה).
הייצוא העיקרי מספרד לאוגנדה בשנת 2015 היה: ייצור יציקה של ברזל ופלדה (14.8%); מוצרי חשמל וחומרים (12.2%); מוצרי קרמיקה (11.7%); מכשירים אופטיים (10%); הכנות מזון (9.3%); נייר וקרטון (8.8%); ומכונות ומכשירים מכניים (8.1%).
ובאותה תקופה, הייבוא התרכז בפרקים הבאים: קפה, תה ותבלינים (57.8%); קקאו והכנתו (19.5%); ודגים וסרטנים (19.5%).
אוגנדה לא נכללת בתוכנית האב לשיתוף פעולה IV 2013–2016, וגם לא בעבר.
עם זאת, היא קיבלה תמיכה משיתוף פעולה ספרדי באמצעות שיתוף פעולה מבוזר וארגונים לא ממשלתיים, וכן באמצעות שיתוף פעולה רב-צדדי.
על פי הנתונים העדכניים ביותר (2010), תרומת הסיוע הרשמי לפיתוח לספרד באוגנדה הסתכמה באותה שנה במעט יותר מ-22 מיליון אירו.
מנגד, ישנם שני הסכמי המרת חוב שנחתמו בשנים 2007 ו-2008, שהשפיעו על סך של 40 מיליון דולר.
60% בוטלו ו40% הופקדו בקרן המנוהלת דו-צדדית במשרד האוצר ועימה ממומנים פרויקטים באוגנדה.
יחסי אוגנדה–איחוד האמירויות הערביות הם יחסים דיפלומטיים שבין אוגנדה לאיחוד האמירויות הערביות.
בשנת 2019 סכום היצוא של אוגנדה לאיחוד האמירויות עמד על 1.74 מיליארד דולר כאשר זהב, טבק ופילה דג הם המוצרים העיקריים.
מנגד סכום היצוא של איחוד האמירויות לאוגנדה בשנת 2019 עמד רק על 256 מיליון דולר כאשר תרופות, מכוניות וטלפונים הם המוצרים העיקריים.
איחוד האמירויות מחזיקה באוגנדה שגרירות בקמפלה.
אוגנדה מחזיקה באיחוד האמירויות שגרירות באבו דאבי.
יחסי אוגנדה–איטליה הם היחסים הבילטרליים בין אוגנדה לאיטליה, שהחלו באופן רשמי בשנת 1962, עת הכירה איטליה בעצמאותה של אוגנדה.
במהלך השנים התפתחו היחסים לכיוונים פוליטיים, כלכליים וחברתיים מוצקים.
איטליה פעילה מאוד בתיאום מדיניות האיחוד האירופי באוגנדה, ובייחוד בתחומ שיתוף פעולה פוליטיים, מסחריים, תרבותיים ופיתוחיים.
באוקטובר 2014 נפגש נשיא אוגנדה יוורי מוסווני עם שרת ההגנה של איטליה, רוברטה פינוטי.
בעת ביקוריו של המפקד הכללי של הקרביניירי בקמפלה, נחתם מזכר הבנות עם משטרת אוגנדה.
לאוגנדה יש שגרירות ברומא משנת 1987. שגרירת אוגנדה באיטליה מיולי 2021 היא אליזבת פאולה נאפיוק.
שגריר איטליה באוגנדה מאוקטובר 2019 הוא מסימיליאנו מצאנטי, המשמש גם כשגריר איטליה בברוניי וברואנדה.
יַחֲסֵי אוּגַנְדָה–טוֹנְגָה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הָרֶפּוּבְּלִיקָה שֶׁל אוּגַנְדָה לבין מַמְלֶכֶת טוֹנְגָה.
בין שתי המדינות מתקיימים יחסים לבביים למדי.
יחסי החוץ בין שתי המדינות כוננו ב-15 באפריל 2024.
ראש ממשלת התארח לאחר מכן בטונגה.
טונגה מיוצגת על ידי אוסטרליה ביחסים.
יחסי אוזבקיסטן – ארצות הברית החלו באופן רשמי כאשר ארצות הברית הכירה בעצמאותה של אוזבקיסטן ב-25 בדצמבר 1991, ופתחה שגרירות בטשקנט במרץ 1992. היחסים בין אוזבקיסטן וארצות הברית התפתחו באטיות והגיעו לשיאם לאחר החלטת ארצות הברית לפלוש לאפגניסטן בעקבות פיגועי 11 בספטמבר.
היחסים התקררו באופן משמעותי בעקבות "מהפכות הצבע" במדינות ברית המועצות לשעבר, בהן אוקראינה, גאורגיה וקירגיזסטן, בשנים 2003–2005, וממשלת אוזבקיסטן ביקשה להגביל את השפעתם של ארגוני חוץ-ממשלתיים ואחרים לטובת חברה אזרחית, רפורמה פוליטית וזכויות אדם בתוך המדינה.
היחסים השתפרו מעט במחצית השנייה של 2007, אך ארצות הברית ממשיכה לקרוא לאוזבקיסטן לעמוד בכל התחייבויותיה על פי הצהרת שותפות אסטרטגית במרץ 2002 בין שתי המדינות.
ההצהרה מכסה לא רק יחסי ביטחון וכלכלה, אלא רפורמות פוליטיות, רפורמות כלכליות וזכויות אדם.
לאוזבקיסטן האוכלוסייה הגדולה ביותר במרכז אסיה והיא חיונית למאמצי ארצות הברית לקידום היציבות והביטחון באזור.
על פי סקר דעת קהל עולמי מ-2002, 85% מהאוזבקים רואים את ארצות הברית באור חיובי, לעומת 10% שראו את ארצות הברית באור שלילי.
על פי דו"ח המנהיגות הגלובלית של ארצות הברית לשנת 2012, 40% מהאוזבקים בוטחים בהנהגת ארצות הברית, בעוד 22% הסתייגו ו-39% לא סומכים על ההנהגה.
יחסי המסחר מוסדרים על ידי הסכם סחר בילטרלי, שנכנס לתוקפן ב-14 בינואר 1994. הסכם זה מספק הרחבה של מעמד הסחר המועדף ביותר בין שתי המדינות.
הקבינט של ארצות הברית נוקט צעדים צנועים לצמצום ההגבלות הביורוקרטיות על המגזר הפרטי האוזבקי המתהווה.
הסיוע ההומניטרי והטכני שמספקת ארצות הברית לאוזבקיסטן פחת במידה ניכרת מאז 2004, הן כתוצאה מפעולות ממשלתיות נגד שותפים מיישמים בארצות הברית והן בהגבלות ממשלתה על סיוע.
מאז העצמאות האוזבקית, העניקה ארצות הברית תמיכה טכנית למאמצי אוזבקיסטן לבנות מחדש את כלכלתה ולשפר את איכות סביבתה, החינוך ומערכת הבריאות, סיפקה תמיכה לארגונים חוץ-ממשלתיים מתפתחים, וסיפקה ציוד לשיפור זמינות המים ואיכותם באזור ימת אראל.
באמצעות הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי והמשרד לענייני ציבור של שגרירות ארצות הברית באוזבקיסטן, הקבינט האמריקאי ממשיך לתמוך בחילופים חינוכיים ובתוכניות אחרות המציעות לאוזבקים את ההזדמנות ללמוד לימודים גבוהים בארצות הברית וליצור קשרים מקצועיים עם עמיתיהם האמריקאים.
מחלקות המדינה וההגנה של ארצות הברית מספקות סיוע טכני בדרך ציוד והכשרה כדי לשפר את שליטתה של אוזבקיסטן על גבולותיה.
בשנת 2003, ארצות הברית השקיעה כ-87.4 מיליון דולר אמריקני בסיוע הומניטרי, טכני ומימון צבאי לאוזבקיסטן.
הסיוע האמריקני גדל לכ-101.8 מיליון דולר בשנת הכספים 2004, אך ירד ל-92.6 מיליון דולר ב-2005. תוכניות אלו נועדו לקדם רפורמה בשוק ולהקים תשתית לחברה פתוחה, דמוקרטית ומשגשגת.
החל משנת 2004, מזכיר המדינה של ארצות הברית לא הצליח לאשר כי אוזבקיסטן עמדה בהתחייבויותיה על פי הסכם המסגרת האסטרטגית הדו-צדדית.
כתוצאה מכך, הסיוע האמריקני ירד ל-200 מיליון דולר ב-2016.
עם זאת, לאחר שנתיבי האספקה דרך פקיסטן הופרעו בשנת 2012, האיסור על סיוע צבאי לאוזבקיסטן הוסר באופן פרגמטי.
הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי מספקת בעיקר סיוע טכני והומניטרי.
סיוע טכני לאוזבקיסטן מקדם מדיניות פיסקלית, סביבה עסקית מאופיינת, תחרותיות במגזר החקלאי, הגברת השתתפות האזרחים בחברה האזרחית וקבלת החלטות כלכליות.
קרנות הקבינט של ארצות הברית תומכות גם בעבודות של ארגונים חוץ-ממשלתיים למניעת סחר בבני אדם וטיפול בקרבנות.
צוות חיל השלום הגיע לאוזבקיסטן באוגוסט 1992, ונחתם הסכם בילטרלי להקמת חיל השלום באוזבקיסטן ב-4 בנובמבר 1992. המתנדבים הראשונים הגיעו בדצמבר 1992. חיל השלום מתנדבים פעלו בהוראת השפה האנגלית, פיתוח עסקים קטנים, בריאות ציבורית, וענייני נשים.
עם זאת, אוזבקיסטן נכשלה בחידוש אשרות השהייה למתנדבי חיל השלום ב-2005 וסיימה את נוכחות חיל השלום במדינה.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר בניו יורק, אוזבקיסטן אישרה את בקשת פיקוד מרכז של ארצות הברית לגישה לבסיסי אוויר, שדה התעופה קרשי-ח'אנבאד (K2) בדרום אוזבקיסטן, על מנת להציב 1,500 חיילים מזוינים תמורת ערבויות ביטחוניות וסיוע עם בטרור הפנימי באוזבקיסטן.
נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב גינה את סדאם חוסיין ותמך במלחמת עיראק השנויה במחלוקת, והמשיך לאפשר לארצות הברית להציב כוחות על בארצו, וכן להשתמש בבסיס האוויר האוזבקי K2. עם זאת, אוזבקיסטן דרשה כי ארצות הברית שתיסוג ממרחבה האווירי לאחר הטבח באנדיג'אן והתגובה הקריטית של ארצות הברית בנוגע לאירוע.
בשנת 2012, אוזבקיסטן בחרה לסגת באורח רשמי מברית ארגון האמנה לביטחון משותף בראשות רוסיה, והובילה דיון בשאלת האם מהלך שכזה מצביע על שינוי במדיניות החוץ שלה כלפי העולם המערבי, אולי בהשפעת מעמדה האסטרטגי החיוני יותר ויותר במרכז אסיה ובעתיד ארגון האמנה הצפון-אטלנטית שתיסוג מאפגניסטן השכנה.
מזכיר המדינה של ארצות הברית ג'יימס בייקר ביקר בטשקנט ובסמרקנד ב-16 בפברואר 1992 ונועד עם אנשי מפלגת האופוזיציה המרכזית של אוזבקיסטן, "בירליק", שנה לאחר עצמאות המדינה מברית המועצות.
באפריל 2000 ביקרה מזכירת המדינה מדליין אולברייט באוזבקיסטן כדי להיפגש עם הנשיא אסלאם קרימוב, שם דנו בהבחנה בין טרוריסטים מוסלמים למוסלמים שוחרי שלום.
בדצמבר 2001 ביקר מזכיר המדינה קולין פאוול באוזבקיסטן והשתתף בפתיחת גשר הידידות אפגניסטן-אוזבקיסטן.
במהלך ביקורו, פאוול נפגש גם עם שר החוץ האוזבקי עבדולעזיז קמילוב והנשיא קארימוב כדי לדון בביטחון הלאומי במרכז אסיה.
מזכירת המדינה, הילרי קלינטון, ביקרה פעמיים באוזבקיסטן, הפעם האחת הייתה בדצמבר 2010 והשנייה באוקטובר 2011. בנובמבר 2015 ביקר מזכיר המדינה ג'ון קרי בסמרקנד כחלק מסיורו במרכז אסיה כדי להרגיע את הקשרים הרב-צדדיים בין ארצות הברית לבין מדינות מרכז אסיה.
במרץ 2002, נשיא אוזבקיסטן, אסלאם קרימוב, ביקר בוושינגטון הבירה ונועד עם נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש, בבית הלבן.
שני הנשיאים חתמו על "הצהרה" שתשפר את מנגנוני הביטחון והאכיפה של אוזבקיסטן.
יחסי אוזבקיסטן – הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ שבין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.
הממלכה המאוחדת מחזיקה שגרירות בטשקנט, ושגרירה הנוכחי באוזבקיסטן הוא כריסטופר אלן.
אוזבקיסטן מחזיקה שגרירות בלונדון, ושגרירה הנוכחי בממלכה המאוחדת הוא אוטאקוב אכברוב.
בשנת 1402, אב האומה הגדול של האוזבקים, טימור לנג, ובנו מירשנה, שלחו למלך הנרי הרביעי באנגליה, מכתבים המציעים לשני העמים לכונן יחסי ידידות ולפתח ענייני סחר.
לנג שלח את הארכיבישוף הנוצרי, ג'ון מסולטניה, כשליח העם האוזבקי לאנגליה ולצרפת.
כעבור זמן מה, הנרי הרביעי הביע נכונות לשיתוף פעולה עם האימפריה הטימורית.
מכתבים אלו היוו את הקשר הדיפלומטי הראשון הרשמי בין העמים, אם כי יחסי הסחר בין המדינות החלו עוד לפני כן, עקב מעבר הבריטים בנתיבי הסחר בדרך המשי.
הממלכה המאוחדת הכירה בעצמאותה של אוזבקיסטן ב-31 בדצמבר 1991. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-18 בפברואר 1992. בנובמבר 1993, אסלאם קרימוב ביקר בממלכה המאוחדת, ביקור זה היווה צעד חשוב בפיתוח דו השיח הפוליטי שבין המדינות.
במהלך הביקור נחתמו ארבעה הסכמים דו צדדיים, יחד עם שלושה מזכרי הבנות שנחתמו בטשקנט על ידי דאגלס הארד.
מספר רב של משלחות בדרגות שונות מבקרות בקביעות בשתי המדינות, מעל 40 משלחות בריטיות ביקרו באוזבקיסטן.
כמו כן, משרדי החוץ מנהלים דיאלוגים פוליטיים בסוגיות הנוגעות לאפגניסטן.
ב-19 עד 22 בנובמבר 2013, משלחה אוזבקית ביקרה בממלכה המאוחדת, משלחה זו היוותה צעד חשוב בחיזוק היחסים בין המדינות.
בשנת 2016, אוזבקיסטן ייצאה לממלכה המאוחדת סחורה בשווי 2.64 מיליון דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם גרוטאות מתכת יקרות, עתיקות, פסלים, ציורים, בעלי חיים, מנועי הצתה, ירקות ומוצרי כותנה.
לעומתה, הממלכה המאוחדת ייצאה לאוזבקיסטן סחורה בשווי 43.8 מיליון דולר אמריקאי.
נתחים גדולים מהסחורה הם מוצרי חשמל, מכשירים, כלי תחבורה, מוצרי גומי ופלסטיק ומוצרי מזון.
יחסי אוזבקיסטן–אזרבייג'ן הם יחסי החוץ שבין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הרפובליקה של אזרבייג'ן.
לשתי המדינות היסטוריה משותפת שמשתרעת על פני שנים רבות.
האוזבקים והאזרים קיימו קשרים היסטוריים הדוקים שכן המנהיגים, התרבות, הדת, המסורת והשפה בין המדינות והעמים משותפת.
במשך שנים רבות, שתי המדינות היוו חלק מברית המועצות.
עשרות אלפי אזרים מצאו מקלט באוזבקיסטן במהלך דיכוי המוני שאירע בשנות השלושים.
כיום, מעל 40,000 אזרים משתתפים באופן פעיל בתחומים החברתיים, הציבוריים והכלכליים בחברה האוזבקית.
כמו כן, לאחר רעידת האדמה ההרסנית באוזבקיסטן באפריל 1996, האזרים נתנו את אחת מחבילות הסיוע הגדולות ביותר לאוזבקיסטן, ואזרחי אזרבייג'ן סייעו רבות לשיקום הבירה, טשקנט.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמית ב-2 באוקטובר 1995. מאז 1996, אזרבייג'ן מחזיקה שגרירות בטשקנט, ומאז 1998, אוזבקיסטן מחזיקה שגרירות בבאקו.
ביקורי ראשי המדינות הביאו לפיתוח והתקדמות היחסים הדו צדדיים בין המדינות.
הביקור הרשמי הראשון של נשיא אוזבקיסטן, אסלאם קרימוב, ב-26 עד 27 במאי 1996, הביא לחתימת הסכם בין שתי הממשלות במסגרת הבנה הדדית.
במסגרת הביקור, נשיא אוזבקיסטן קיבל תואר דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת באקו.
במהלך הביקור, איידר אלייב נשא נאום שבו הוא ציין כי ביקורים של מנהיגי מדינות דוברי שפות טורקיות תורמים להתפתחות שיתוף הפעולה בין מדינות אלה, בין עם הרחבת הקשרים התרבותיים והרוחניים ובין עם פיתוח היחסים הכלכליים ביניהן.
היידר אלייב ביקר באוזבקיסטן ב-18 עד 19 ביוני 1997. במהלך הביקור, נחתמו 19 מזכרי הבנות בטשקנט.
אחד המזכרים התבטא בפיתוח שיתוף הפעולה וחיזוק היחסים בין המדינות.
נשיא אוזבקיסטן ציין כי היחסים בין המדינות יאופיינו בשיתוף פעולה אסטרטגי.
בפגישתם של שני הנשיאים נדונו גם נושאים בעלי עניין משותף וכן הנשיאים החליפו דעות לגבי היבטים שונים של שיתופי פעולה.
ב-19 ביוני 1997, נשיא אזרבייג'ן קיבל תואר דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת טשקנט.
ככלל, פגישות בין נשיאי אזרבייג'ן ואוזבקיסטן במסגרת ארגונים בינלאומיים כגון נאט"ו, הביאו לחיזוק היחסים בין שתי המדינות.
ב-23 עד 24 במרץ 2004, אילהם אלייב ביקר באוזבקיסטן, במהלך ביקורו שני מנהיגי המדינות קיימו מפגש שבו שני הצדדים הקדישו תשומת לב רבה להתפתחות שיתוף הפעולה הכלכלי, כולל הגדלת מחזור הסחר ההדדי, התחבורה והאנרגיה, וכן הרחבת היחסים ההומניטרים והתרבותיים.
ב-11 בספטמבר 2008, אסלאם קרימוב, ביקר רשימת באזרבייג'ן.
לאחר פגישתם של שני הנשיאים, התקיים טקס חתימת האמנות בין המדינות, שרובם התמקדו בפיתוח שיתופי הפעולה, חילופי מידע, הגנה הדדית, הגנת הסביבה, התקשורת ועוד.
הוועדה הבין-ממשלתית המשותפת לשיתוף פעולה בינלאומי בין אוזבקיסטן לבין אזרבייג'ן תורמת לפיתוח שיתוך הפעולה המסחרי והכלכלי בין המדינות.
עד 2013, התקיימו שמונה ישיבות של ועדה זו.
הפגישה האחרונה התקיימה ב-8 בספטמבר 2012. עם זאת, היקף מחזור הסחר בין אוזבקיסטן לאזרבייג'ן (25.9 מיליון דולר אמריקאי ב-2012 ומעל 23.5 מיליון דולר אמריקאי עד סוף ששת החודשים הראשונים של 2013) אינו משקף את הפוטנציאל האמיתי של ועידה זו.
יחסי אוזבקיסטן–איחוד האמירויות הערביות (באוזבקית: Birlashgan Arab Amirliklari munosabatlari, בערבית: العلاقات الأوزبكستانية الإماراتية) הם יחסי החוץ בין רפובליקת אוזבקיסטן ובין איחוד האמירויות הערביות.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-25 באוקטובר 1992. לאחר שאוזבקיסטן הכריזה על עצמאותה, ראשי איחוד האמירויות הערביות ערכו מספר ביקורים מדרג גבוה רשמיים באוקטובר 2017. כמו כן, שרי החוץ, האוצר, האנרגיה, הסחר, החוץ והכלכלה האוזבקים ערכו מספר ביקורים רשמיים באיחוד האמירויות הערביות.
נשיא אוזבקיסטן ביקר באיחוד האמירויות הערביות ב-17 עד 18 במרץ 2008, במהלך הביקור נחתמו 28 מזכרי הבנות ואמנות ממשלתיים ומחלקתיים.
ביקור זה תרם לפיתוח היחסים הדו-צדדיים בין המדינות.
בשנת 1992, נפתחה הקונסוליה הכללית של אוזבקיסטן בדובאי, ובשנת 2007 נפתחה השגרירות האוזבקית באבו דאבי.
איחוד האמירויות הערביות מחזיקה שגרירות בטשקנט.
בחודש יוני 2004, ממשלת איחוד האמירויות הערביות החליטה לפתוח קונסוליה כללית באוזבקיסטן, ביוני 2010, הקונסוליה הכללית בטשקנט הוסבה לשגרירות של איחוד האמירויות הערביות באוזבקיסטן.
ב-7 במאי 2018, שבקט מירזייאיב קיבל בברכה את סגן ראש הממשלה של איחוד האמירויות הערביות, מנסור בן זאיד אל נעיין.
מיריזייאיב ציין כי היחסים בין המדינות לבביים, והיחסים "עולים" לשלב חדש ואיכותי.
במהלך המפדש נדונו הכיוונים העיקריים של שיתוף הפעולה הדו-צדדי בין המדינות, וכן פיתוח היחסים במגזרי האנרגיה, הבנייה, התעשייה, התיירות והחקלאות.
בשנת 2014, היקף מחזור הסחר בין אוזבקיסטן לבין איחוד האמירויות הערביות הסתכם ב-120.2 מיליון דולר אמריקאי (72.4 מיליון דולר אמריקאי ייצוא אוזבקי ו-47.8 מיליון דולר אמריקאי יצוא מאיחוד האמירויות הערביות).
היצוא העיקרי של אוזבקיסטן מורכב מסיבי כותנה גולמית, משי, מוצרים חקלאיים ושירותים.
היצוא העיקרי של איחוד האמירויות הערביות מורכב ממכונות חשמל, מזון, ריהוט, כלי רכב, ביגוד וספורט.
מעל 80 חברות שמקורן באיחוד האמירויות הערביות פועלות ברחבי אוזבקיסטן, שמתוכם 35 חברות בבעלות מלאה של מדינת האמירויות.
בחודש מאי 2008, השר לשיתוף פעולה ופיתוח הבינלאומי של איחוד האמירויות הערביות ביקר בטשקנט, במהלכו התקיימה הוועדה הראשונה הבין-ממשלתית האוזבקית-האמירויות.
יחסי אוזבקיסטן–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו, שכוננו ב-3 בפברואר 2021. עקב סגירותה היחסית של אוזבקיסטן בפני העולם, אזרחים סן מרינזיים מעטים ואחדים בשנה מגיעים לאוזבקיסטן לביקורים וטיולים ונדרשת מהם אשרה אלקטרונית.
סן מרינו מצידה סוגרת את שעריה לתיירים אוזבקים, כשמעטים כאלו מגיעים, אם בכלל, נדרשת מהם אשרת כניסה ותשאול כשהם נוחתים באיטליה (הגבול בסן מרינו פתוח לחלוטין).
שירותים קונסולריים של שתי המדינות ניתן לקבל בשגרירות הקרובה ביותר של המדינה השנייה - השגרירות הסן מרינזית במונגוליה והשגרירות האוזבקית ברומא, בירת איטליה.
יחסי אוגנדה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של אוגנדה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים שבין אוגנדה לשווייץ הם יחסים דיפלומטיים מוגבלים יחסית מכיוון שאוגנדה אינה מדינה מתפתחת המושקעים בה משאבים שווייצרים.
עקב העובדה הזאת, גם היחסים הכלכליים והתרבותיים שבין שתי המדינות מוגבלים בהתאם.
שווייץ הכירה לראשונה בעצמאותה של אוגנדה בשנת 1962, מיד לאחר זכייתה בעצמאות מהממלכה המאוחדת, ובשנת 1966 היא כוננה עם המדינה המזרח אפריקנית יחסים דיפלומטיים.
בשנת 1972 שווייץ פתחה קונסוליה בקמפלה.
שנה לפני כן, ב-1971 חתמו שתי המדינות על הסכם הגנה על השקעות.
תחת הדיקטטורה של אידי אמין (1971–1979), קבוצות רבות במדינה סבלו מאפליה ומדיכוי.
ב-1972 שווייץ קיבלה אליה מאתיים פליטים של אוגנדים ממוצא אסייתי כחלק מתוכנית מולטילטרלית.
שווייץ סיפקה לאזרחי אוגנדה באותה התקופה גם סיוע הומניטרי - הן אם באופן פרטני והן אם דרך ארגונים בינלאומיים שונים.
ב-1988, שווייץ יצרה תוכנית יחד עם אוגנדה על מנת לצמצם את ההפסדים האוגנדיים בתעשיית הקפה, כתוצאה משפל במחירי הקפה.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו באוגנדה 114 אנשים בעלי אזרחות שווייצרית.
שווייץ אינה מיוצגת באוגנדה בדרג השגרירות.
שווייץ מיוצגת באוגנדה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בקמפלה, בירת המדינה.
שווייץ האמינה את השגרירות שהיא מחזיקה בניירובי, בירת קניה הסמוכה, על אוגנדה.
אוגנדה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות.
אוגנדה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה.
יחסי אוזבקיסטן–אינדונזיה כוננו רשמית ב־23 ביוני 1992. לאינדונזיה יש שגרירות בעיר טשקנט, ולאוזבקיסטן יש שגרירות בעיר ג'קרטה.
היחסים ההיסטוריים בין שתי המדינות החלו לפני העצמאות של אוזבקיסטן, כאשר הייתה חלק מברית המועצות.
בשנת 1961 ביקר נשיא אינדונזיה סוקרנו בקברו של מוחמד אל-בוח'ארי בעיר סמרקנד.
את הבקשה המיוחדת הזו הגיש סוקרנו לניקיטה חרושצ'וב, מנהיג ברית המועצות, במהלך ביקורו הרשמי בברית המועצות.
ב־28 בדצמבר 1991, הכירה אינדונזיה בעצמאותה של רפובליקת אוזבקיסטן.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו ב־23 ביוני 1992, על יד הסכם שנחתם על ידי נשיא אוזבקיסטן, אסלאם קרימוב, במהלך ביקורו הרשמי באינדונזיה.
באפריל 1995 ביקר נשיא אינדונזיה סוהארטו באוזבקיסטן.
אינדונזיה פתחה את שגרירותה בטשקנט במאי 1994, לאחר מכן פתחה אוזבקיסטן שגרירות בג'קרטה.
הסחר הדו-צדדי בין אינדונזיה לאוזבקיסטן הוא בטווח שבין 10 ל-30 מיליון דולר בשנה.
הייצוא של אוזבקיסטן לאינדונזיה מורכב ממוצרים כגון: ציוד חשמלי, כותנה, צמר ועוד, בעוד שהייצוא האינדונזי לאוזבקיסטן מורכב ממוצרים כגון: קקאו, תה, טבק, שמן מן החי והצומח, צמיגי גומי, מארזים צמיגים, בדי כותנה, טול ארוג, תחרה, רקמה, סרט, קישוטים ועוד.
אוזבקיסטן מיוצגת באינדונזיה בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת המדינה.
אינדונזיה מיוצגת באוזבקיסטן בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטשקנט, בירת המדינה.
יחסי אוזבקיסטן–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן לקוריאה הדרומית.
קוריאה הדרומית הפכה למדינה הראשונה באזור אסיה-האוקיינוס השקט שהכירה בעצמאותה של אוזבקיסטן בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נוצרו בינואר 1992. היחסים הבילטרליים גדלו בהתמדה מאז אותה תקופה.
שיתוף הפעולה בין שני העמים גדל בתחום הפוליטי, הכלכלי והחינוכי.
קוריאה הדרומית ואוזבקיסטן כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים בינואר 1992. זמן קצר לאחר מכן פתחה קוריאה הדרומית את שגרירותה בטשקנט, ואוזבקיסטן פתחה את שגרירותה בסיאול.
נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב ערך שמונה ביקורים רשמיים בקוריאה הדרומית, בשנים 1992, 1995, 1999, 2006, 2008, 2010, 2012 ו-2015. במהלך ביקורו בקוריאה הדרומית בשנת 2006 הוענק לקרימוב תואר אזרח כבוד מסיאול.
בשנת 1992 ביקר נשיא קוריאה הדרומית קים יאנג-סם באוזבקיסטן.
בשנת 2004 ביקר הנשיא רו מו-היון באוזבקיסטן.
יורשו, לי מיונג-באק, ביקר פעמיים באוזבקיסטן בשנים 2009 ו-2011. הנשיא פארק גאון-היי ביקר באוזבקיסטן בשנת 2014, שם חתמו הוא והנשיא קרימוב על מספר הסכמים לחיזוק שיתוף הפעולה הכלכלי והשקעות והחלפת טכנולוגיה בין שתי המדינות.
בשנת 2017, יורשו של קרימוב שבקט מירזיויייב ביקר בקוריאה הדרומית לביקור של ארבעה ימים, שם נפגש עם נשיא קוריאה הדרומית מון ג'ה-אין.
בטקס של פורום עסקי בקוריאה הדרומית-אוזבקיסטן, נדונו מגוון רחב של נושאים העומדים על סדר היום הבילטראלי, כולל הסיכויים לפיתוח נוסף של היחסים הבין-מדיניים בתחום הפוליטי, המסחרי-כלכלי, השקעה פיננסית, מדעית-טכנית, תרבותית-הומניטרית ותחומים אחרים, מחליפים דעות בנושאים אזוריים ובינלאומיים.
במהלך ביקורו, זכה מירזיייב גם בתואר אזרח הכבוד של סיאול על ידי ראש העיר פארק ווון-סון.
בשנת 2019 ביקר הנשיא מון ג'ה-אין באוזבקיסטן בביקור ממלכתי בן ארבעה ימים, שם נפגש עם הנשיא מיריזייב.
הם דנו על קידום קשרים דו-צדדיים, נאם הנשיא מון למושב המשותף של אולי מג'ליס והשתתף בטקס הפתיחה של בית התרבות והאמנות הקוריאנית בטשקנט.
אוזבקיסטן היא השותפה המסחרית הגדולה ביותר בקוריאה הדרומית במרכז אסיה.
בעקבות תסיסת אנדיג'אן בשנת 2005, שהובילה לכך שארצות הברית והאיחוד האירופי הטילו סנקציות כלכליות נגד אוזבקיסטן, קוריאה הדרומית יחד עם סין, יפן ורוסיה המשיכו ביחסי כלכלה ומסחר עם אוזבקיסטן, ללא דרישות לזכויות אדם.
בשנת 2015, מחזור הסחר הדו-צדדי בין המדינות עלה על 1.7 מיליארד דולר, המקביל ל-50 אחוז מהסחר של קוריאה הדרומית עם רפובליקות מרכז אסיה.
בשנת 2009 נטלה מטען קוריאני את ניהול שדה התעופה הבינלאומי נאבוי, ובמסגרת תוכנית הפיתוח ל-10 שנים האיצה עוד יותר את תוכנית המודרניזציה.
הקמת מסוף המטען האווירי הגדול ביותר באסיה המרכזית המסוגל להתמודד עם 100,000 טון מטען מדי שנה באמצעות הציוד החדיש ביותר.
באוגוסט 2010 חנכה קבוצת האנג'ין, האם של קוריאן אייר, את מסוף המטען בנבוי, המשמש כיום כמרכז הלוגיסטי הבין-יבשתי ממרכז אסיה.
קוריאה הדרומית הייתה פעילה במספר רב של פרויקטים ותוכניות באזורים שונים באוזבקיסטן, כולל באזורים הכלכליים החופשיים בנבוי ובאנגרן.
ב-2016 ביקר ראש ממשלת קוריאה הדרומית הוואנג קיו-אהן באוזבקיסטן, שם הצטרף לראש ממשלת אוזבקיסטן אז שבקת מירזיויייב בחנוכת פרויקט שיתוף הפעולה הדו-צדדי הגדול ביותר, מתחם כימיקלי הגז אוסטיורט בקראקלפקאסטן.
עלות הפרויקט הייתה 4 מיליארד דולר.
קוריאה הדרומית ואוזבקיסטן הקימו גם את המיזם המשותף LG CNS אוזבקיסטן בשנת 2015, כדי לתמוך ביישום מערכות מידע ומאגרי מידע עבור ממשל אלקטרוני במטרה להקל על ניידותם של אנשים, עסקים ומערכת ממשלתית באוזבקיסטן.
אוזבקיסטן וקוריאה הדרומית הסכימו גם על תוכניות הכשרה, במסגרתן אלפי נציגים של עסקים קטנים ובינוניים אוזבקים עובדים מדי שנה ומקבלים הכשרה במפעלים וחברות קוריאניות.
אוזבקיסטן הזמינה מומחים מקוריאה הדרומית לתפקיד כסגן שר במשרד לפיתוח טכנולוגיות מידע ותקשורת, וכן כסגני רקטורים בכמה אוניברסיטאות.
בשנת 2014, אוניברסיטת אינאה בקוריאה הדרומית פתחה סניף בטשקנט, המתמקד במדעי המחשב והנדסת הייטק ומעביר את כל הקורסים באנגלית.
המכון הטכנולוגי יאוג'ו פתח את המכון הטכני יאוג'ו בטשקנט, שהפך לאוניברסיטה הפרטית הראשונה באוזבקיסטן.
הקורסים כוללים תחומים כמו אדריכלות ותכנון ערים, הנדסה אזרחית, אנרגיה חלופית, ניהול עסקים, תיירות, שיווק בינלאומי, יחסים כלכליים בינלאומיים, חינוך יסודי, פילולוגיה בשפה הקוריאנית ועיצוב אסתטיקה ושמלות.
בשנת 2019, במהלך ביקורו של הנשיא מון ג'ה-אין באוזבקיסטן, נפתח בית התרבות והאמנות הקוריאנית בטשקנט.
ישנם מרכזי תרבות קוריאניים בערים האוזבקיות סמרקנד, בוכרה ונוקוס.
בסוף שנות ה-30 אלפי קוריאנים מברית המועצות גורשו למרכז אסיה, כביכול כדי למנוע ריגול יפני נוסף.
אנשים אלה ידועים כיום כקוריו-סאראמס.
ההערכה היא כי 177,270 קוריאנים אתניים עדיין חיים בשטח אוזבקיסטן, מה שהופך אותו לגדול ביותר במרכז אסיה והחמישי בגודלו בעולם, אחרי ארצות הברית, סין, יפן וקנדה.
נוכחותם של קוריאנים אתניים אלה מסייעת לחיזוק הקשרים בין שתי המדינות.
בפארק סיאול בטשקנט נחשפה אנדרטה לכבוד הקוריו-סאראם במלאת 80 שנה לגירושם מהמזרח הרחוק הסובייטי לאס-אס-אס.
האנדרטה הוקמה על ידי איגוד התרבות של קוריאה וקרן קוריאה מעבר לים באוזבקיסטן.
בטקס חשיפת האנדרטה השתתפו ראש עיריית פארק סיאול וון-בקרוב וראש עיריית טשקנט רחמונבק אוסמנוב.
הפארק עצמו היה תוצאה של מערכת היחסים בין העיר סיאול לטשקנט שהתנהלה בשנת 2010. הוא נפתח על ידי נשיא קוריאה הדרומית דאז לי מיונג-באק במהלך ביקורו באוזבקיסטן בשנת 2009.
יחסי אוזבקיסטן–איראן הם היחסים הדיפלומטיים בין אוזבקיסטן ואיראן, שיש ביניהם קשרים תרבותיים והיסטוריים עמוקים.
שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה כלכלי (ECO).
איראן היא תיאוקרטיה אסלאמית, ואילו אוזבקיסטן היא דיקטטורה חילונית.
שתי האומות חששו מהבדל הפוליטיקה שלהן, אך עדיין פעלו בשיפור היחסים ביניהן.
יש להם גם קשרים תרבותיים עתיקים זה עם זה, כאשר אוזבקיסטן היא חלק מפרס העתיקה, סוגדיאנה ובקטריה.
זה נחשב לחלק מאיראן הגדולה.
בין איראן לאוזבקיסטן יש הסכמים לשיתוף פעולה בתחומים שונים, כולל חקלאות, תחבורה, ייצור נפט וגז, בנייה, תרופות ובנקאות.
שתי המדינות עבדו גם על קישורים יבשתיים ועל מיזמים משותפים אחרים.
אוזבקיסטן מייצאת סחורות רבות לאיראן, כולל כותנה, מתכות ברזליות ולא ברזליות, דשנים וסיבים כימיים.
איראן מייצאת חומרי בנייה, חומרי ניקוי, מזון, תה ופירות לאוזבקיסטן.
מחזור הסחר באיראן-אוזבקיסטן עלה על 600 מיליון דולר בשנת 2008.
בשנת 2018, שגריר אוזבקיסטן באיראן הצהיר כי בכוונתם להגדיל את היקף הסחר שלהם עם איראן, על ידי הרחבת הקשרים הדו צדדיים ושיפור שיתוף הפעולה עם איראן.
יחסי אוזבקיסטן–אוקראינה (באוקראינית: Українсько-узбецькі відносини, באוזבקית: O'zbekiston-Ukraina munosabatlari) הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן לאוקראינה.
שתי המדינות כוננו יחסים ב-25 באוגוסט 1992. שגרירות אוקראינה בטשקנט נפתחה בשנת 1993 ואילו שגרירות אוזבקיסטן נפתחה בקייב בשנת 1995.
אוזבקיסטן מספקת לאוקראינה סיבי כותנה, טקסטיל, מוצרי נפט, ומתכות לא ברזליות.
כיום פועלים באוזבקיסטן 48 ארגונים ובאוקראינה 34 חברות אוזבקיות.
בשנת 2018, אוזבקיסטן הפכה למדינת הייבוא הגדולה ביותר של סוכר אוקראיני, אשר היוותה 60% מכלל יצוא הסוכר האוקראיני.
בתחילת אוקטובר אותה שנה, המשלוחים הסתבכו עקב חקירה של ראדה ורחובנה בדבר יתרון בלתי הוגן לכאורה שניתן ליצרני הרכב האוזבקים בכך שהעניקו להם צורות שונות של תמיכה.
האולי מג'ליס השיב לו על ידי הטלת סנקציות ואיסור יבוא על סוכר ותרופות אוקראינים.
המשבר הסתיים בדצמבר כאשר הוועדה האוקראינית-אוזבקית המשותפת התכנסה לדון בשיתוף פעולה בנושאים כלכליים לטובת שתי המדינות.
הגרסה הראשונה של האנדרטה לאנדרטת טאראס שבצ'נקו הותקנה בטשקנט ב-21 בנובמבר 1920. באוקטובר 2000, במהלך ביקורו הרשמי של נשיא אוקראינה, ליאוניד קוצ'מה באוזבקיסטן, הנחתו הוא והנשיא אסלאם קרימוב אבן זיכרון באתר התקנת האנדרטה העתידית לשבצ'נקו.
שנתיים לאחר מכן, ב-20 בדצמבר 2002, חשף קוצ'מה את האנדרטה לשבצ'נקו שעשה הפסל ליאוניד ריאבצב.
בשנת 2016 הוכרז כי ישנן תוכניות לפתיחת אנדרטת אלישר נבוי בקייב.
מאז כינון היחסים בין שתי המדינות נערכו 8 ביקורים רמי דרג:
כיום חיים באוזבקיסטן כ-86,000 אוקראינים או אנשים ממוצא אוקראיני.
הם גרים בעיקר בערים עירוניות גדולות כמו טשקנט, סמרקנד, בוכרה ופרגנה, כמו גם דוברי השפה האוזבקית או הסוציאלקט הסורז'יק.
רובם שייכים לכנסייה היוונית הקתולית האוקראינית ולכנסייה האורתודוקסית של אוקראינה.
על פי ארכיוני אוקראינה ורוסיה, האוקראינים הראשונים הגיעו למרכז אסיה באמצע המאה ה-18. ההתיישבות ההמונית הראשונה של אוקראינים בטורקמניסטן החלה בשנת 1885 וב-1897 הופיעו יישובי הקבע הראשונים באזור סמרקנד, כאשר נצפו בתי ספר לאוקראינים ומסורות אוקראיניות אחרות.
במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה פונו אלפי אוקראינים ב-SSR האוקראיני לאוזבקיסטן הסובייטית.
לאחר רעידת האדמה של טשקנט ב-1966, השתתפו למעלה מ-2,500 מהנדסים אוקראינים בשיקום טשקנט.
בינואר 2014 התבטאו מנהיגי הפזורה האוקראינית בגנות עצרת בלתי מורשית לתמיכה ביורומיידן ליד האנדרטה לשבטצ'נקו, בה הניפו המשתתפים דגלים של אוקראינה, גאורגיה וצבא המורדים האוקראיני.
ולדימיר קוזאק – כדורגלן אוזבקי ממוצא אוקראיני שמשחק כיום בפאקטקור טשקנט.
ויקטור פסולקו – יוצא אוקראינה באוזבקיסטן.
סולטן רחמנוב – מרים משקולות אולימפי אוזבקיסטני-אוקראיני.
אנדריי קריאקה – מאמן כדורגל אוקראיני / רוסי ממוצא אוזבקיסטני.
קונסטנטין בונדרב – סגן ראש ראדה ורחובנה יליד טשקנט.
סוגדיאנה פדורינסקאיה – זמרת ושחקנית אוזבקית.
אגור קרימטס – שחקן כדורגל מקצועי.
יקטרינה חילקו – מתעמלת בטרמפולינה ילידת אוזבקיסטן.
בוריס בדר – גאולוג של ה-SSR האוזבקי.
ליאוניד ווליצ'קו – מאמן כדורסל והוקי אוזבקי ממוצא אוקראיני.
יחסי אוזבקיסטן–אירלנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ואירלנד.
לאחר עצמאות אוזבקיסטן החלו להתפתח יחסי סחר וכלכלה בין שתי המדינות.
אוזבקיסטן מייצאת לאירלנד בעיקר סיבי כותנה וכמות קטנה של דשנים מינרליים.
ואירלנד מייצאת לאוזבקיסטן בעיקר דגנים, שומן בקר, שמן צמחי וחמאה, פלסטיק ומוצרי פלסטיק, תרופות, ביגוד, כימיקלים אורגניים, מוצרי חשמל ומוצרים עירוניים.
בשנת 2000 הסתכם מחזור המסחר בין שתי המדינות ב-14.3 מיליון דולר.
חברת Tijorat של אוזבקסבדו וחברת Verloni Ltd האירית העבירו 2.6 מיליון דולר מאירלנד לאוזבקיסטן.
ישנם 9 ארגונים עם משקיעים אירים באוזבקיסטן.
מתוכם 7 הם מיזמים משותפים ו-2 הם 100% אירים.
ישנן שתי חברות איריות: Herkos Limited (מכירת חומרי גלם למטלורגיה לא ברזלית, ייצור מוצרי היי-טק) ו-ICT International Cotton and Textile Trading K0 Ltd (סחר בכותנה).
יחסי אוזבקיסטן–איטליה הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ואיטליה.
לאחר שאיטליה הכירה בריבונות אוזבקיסטן, החלו להיווצר יחסי סחר וכלכלה בין שתי המדינות.
ההסכם על שותפות ושיתוף פעולה בין הרפובליקה של אוזבקיסטן לאיחוד האירופי, שנחתם בפירנצה בשנת 1996, מהווה את הבסיס הרשמי ליחסים דו-צדדיים.
בעקבות ביקורם של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב באיטליה ביוני 1996 ובנובמבר 2000 ושל נשיא איטליה במאי 1997 וראש ממשלת איטליה בספטמבר 1997, נחתמו הסכמים וחוזים חשובים בנושאים: שיתוף פעולה בתחומים כלכליים, תרבותיים ומדעיים, הימנעות ממס כפול, שיתוף פעולה תחבורתי, פיתוח תיירות.
בליווי מנהיגים איטלקים התוודעו נציגי המסחר והתעשייה לפוטנציאל הכלכלי של אוזבקיסטן וקיימו סמינר עסקי ליזמים אוזבקים.
כתוצאה מאמצעים אלה הגיעה אספקת הדדי של סחורות בין שתי המדינות בשנת 1992 ל-19 מיליון דולר.
איטליה מדורגת במקום העשירי מבחינת מחזור המסחר עם אוזבקיסטן והמקום השלישי באיחוד האירופי אחרי גרמניה ובריטניה.
והכי חשוב, במשך רוב השנה היה לאוזבקיסטן מאזן סחר חיובי עם איטליה, ומכרה יותר ממה שקנתה.
אוזבקיסטן מייצאת לאיטליה סיבי כותנה, מתכות אל ברזליות ומוצריהם, משי, חוט כותנה, חוטים וכו'.
היא מוכרת ציוד, רהיטים, פלסטיקה, מוצרי בשר ודגים, חמאה ושמן צמחי, ביגוד וכו' מאיטליה.
אמצעים משותפים לפיתוח יחסי סחר וכלכלה יושמו באופן פעיל.
בשנת 1994 קיימו מנהיגי ומומחי המכון האיטלקי לסחר חוץ ואיגוד סחר חוץ פגישה מעשית עם משרד היחסים הכלכליים הזרים של הרפובליקה של אוזבקיסטן ומנהיגי אזור טשקנט, סמרקנד, בוכרה, נבוי, פרגנה ונמנגן.
ביוני 1994, במהלך ביקורם של מושלי האזורים, הערים והמחוזות של אוזבקיסטן באיטליה, הם נפגשו עם ראשי הלשכות והאגודות האיטלקיות, מפעלים תעשייתיים.
המפגשים התמקדו בעיבוד פירות וירקות, כריית ועיבוד אבן טבעית, טקסטיל, עיבוד זהב ותכשיטים.
כמו כן נדונו סוגיות של שיתוף פעולה בתחומים שונים.
חברות איטלקיות מעוניינות מאוד בשיתוף פעולה.
בפרט הושג הסכם בדבר קבלת פנים, עזיבה ושירות הדדית של תיירים אוזבקים ואיטלקים.
אוזבקיסטן הוו יולארי (אוזבקיסטן איירליינס) השיקה טיסות סדירות.
חברת Karakalpak Materials Joint Stock Company רכשה קווי ייצור לוחות שיש מפדריני וקווי ייצור של אבן טבעית מרבלי.
חברת האחזקות הלאומית אוזבקנפטגאז הקימה שיתוף פעולה עם חברות איטלקיות בחיפוש ופיתוח שדות נפט והתקנת ציוד טכנולוגי שונה בחברות נפט וגז.
במיוחד הותקן ציוד איטלקי ייחודי במפעלים של שורטן וקוקדומלק.
חברת המניות המשותפת של אוזבקמבל יצרה קשרים הדוקים עם חברות איטלקיות ברכישת טכנולוגיות וציוד חדשים.
בשנת 1994 נרכש מקוסטה קו טכנולוגי לייצור פרקטים ונגרות.
ציוד שנרכש מNichem וFravol בשנת 1995 שיפר את האיכות והפרודוקטיביות של חברות רהיטים באוזבקיסטן.
משרדי החקלאות ומשאבי המים ומשרד הבריאות הקימו גם שיתוף פעולה מעשי עם חברות איטלקיות.
הבנק הלאומי לפעילות כלכלית זרה של הרפובליקה של אוזבקיסטן יצר קשרים מייצגים עם 14 בנקים איטלקיים.
בנקים אלה השקיעו בפרויקטים רבים של בנייה באוזבקיסטן.
ישנם 49 מפעלים עם הון איטלקי ו5 מפעלים עם 100% הון איטלקי הרשומים באוזבקיסטן.
מפעלים אלה עוסקים בייצור משקאות קלים, יין, אבקה, סריגים, מוצרי צריכה, גלידה, עיבוד פסולת כותנה, סחר ותיווך.
נציגות של 4 חברות איטלקיות נרשמו בסוכנות ליחסי כלכלה זרים של הרפובליקה של אוזבקיסטן.
אוזבקיסטן ואיטליה הקימו גם שיתוף פעולה תרבותי וחינוכי.
ההסכם על שיתוף פעולה תרבותי ומדעי-טכני, שנחתם במאי 1997 במהלך ביקורו הרשמי של נשיא איטליה באוזבקיסטן, קובע לחקר השפה והספרות של עמי שתי המדינות.
זה מקדם שיתוף פעולה בין מכונים, חוקרים וחוקרים, מאפשר דיאלוג בין אמנים, מוזיקאים, רקדנים, תיאטרון וקולנוענים, ומקל על לימוד ושימור ארכאולוגיה ומורשת אמנותית.
באפריל 1998, אמנים איטלקים שהשתתפו בפסטיבל השלישי למוזיקה עכשווית בטשקנט העבירו קונצרטים בתיאטרון אילהום וקיימו שיעורי מופת בקונסרבטוריון.
ביוני אותה השנה הועלתה האופרה "ריגולטו" של ג'יי ורדי בתיאטרון האופרה והבלט של בולשוי על שם א 'נבוי מאת סבסטיאנו מריה סלבטו.
מילאה את התפקיד של ג'ילדה באופרה.
משרד החוץ האיטלקי העניק מלגות לסטודנטים אוזבקים הלומדים שפה וספרות איטלקית.
שבעה סטודנטים אוזבקים למדו באקדמיות ובקונסרבטוריונים איטלקיים.
מורים מוסמכים מאיטליה הגיעו ללמד איטלקית במכון סמרקנד לשפות זרות ובמכון האוזבקי לשפות העולם.
תערוכת עבודות של קרלו קאר התקיימה במוזיאון לאמנות בטשקנט בתאריכים 13–27 במאי 1998 ובמכון לשפות זרות בסמרקנד בתאריכים 2–12 ביוני.
משלחת מדענים מהאוניברסיטה הקתולית במילאנו ביקרה באוזבקיסטן בתאריכים 21–30 באוקטובר.
יחסי אוזבקיסטן–אוסטריה הם יחסי החוץ שבין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-25 במרץ 1992. ב-21 ביולי 2020 נפגש סגן שר החוץ האוזבקי שרזוד אסדוב עם סגן שר החוץ האוסטרי, גרגור קסלר, בווינה.
בפגישה החליפו הצדדים דעות לגבי הסיכויים להעמקת יחסי אוזבקיסטן ואוסטריה וציינו את ההתפתחות המתמדת של שיתוף פעולה דו-צדדי בכל תחומי העניין ההדדי.
סגן שר החוץ האוסטרי דיווח על ההתעניינות הגוברת של חברות אוסטריות גדולות בשיתוף פעולה עם אוזבקיסטן על רקע ביצוע רפורמות כלכליות רחבות היקף ותנאים שנוצרו למשקיעים זרים באוזבקיסטן.
הצד האוסטרי ציין את נכונותו לחזק עוד יותר את שיתוף הפעולה המועיל הדדית עם אוזבקיסטן במסגרת ארגונים בינלאומיים.
אוזבקיסטן מיוצגת באוסטריה באמצעות שגרירותה בווינה.
אוסטריה מיוצגת באוזבקיסטן באמצעות שגריר שאינו תושב השוכן בווינה.
יחסי אוזבקיסטן–אסטוניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן לאסטוניה.
לאחר שאוזבקיסטן קיבלה עצמאות בשנת 1994, נוצרו יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
הצדדים שוקלים מספר טיוטות והסכמים בין ממשלתיים ואמנות.
בתמיכת תנועת הנוער קמולות וארגונים ציבוריים אחרים, הוקמה חברת ידידות אוזבקיסטן-אסטוניה בטשקנט במטרה ליצור קשרים תרבותיים.
בשנת 2003 מחזור הסחר בין הרפובליקה של אוזבקיסטן לאסטוניה הסתכם ב-2.1 מיליון דולר.
יחסי אוזבקיסטן–קוריאה הצפונית הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן וקוריאה הצפונית.
מאז 1994 נמשכת עבודה ליצירת מסגרת חוקית לשיתוף פעולה כלכלי, מדעי, טכני ותרבותי בין אוזבקיסטן לבין קוריאה הצפונית.
בשנת 1995 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה בתחום התחבורה האווירית ועל ההסכם לשיתוף פעולה בתחום החקלאות.
מחזור המסחר בין שתי המדינות עמד בשנת 1998 על 2.3 מיליון ו-6.7 מיליון דולר בשנת 1999. דולרים.
ישנן 2 חברות בת ו-2 מיזמים משותפים עם הון צפון קוריאני הרשומים באוזבקיסטן.
יחסי אוזבקיסטן–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן וערב הסעודית.
שגרירות אוזבקיסטן נפתחה בריאד בחודש מאי ואילו שגרירות ערב הסעודית נפתחה בטשקנט ב-27 במרץ 1997. במהלך ביקורו של שר החוץ של אוזבקיסטן בערב הסעודית בנובמבר 1995, נחתם הסכם בנושא שיתוף פעולה בענייני סחר, כלכלה, השקעות, טכנולוגיה, תרבות, ספורט ונוער.
באוזבקיסטן 14 ארגונים רשומים עם סעודיה, מתוכם 10 מיזמים משותפים ו-4 הם 100% מפעלים בבעלות סעודית.
באפריל 1996 נערכה בריאד המהדורה הערבית של עבודותיו של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב "אוזבקיסטן בדרך להעמקת הרפורמות הכלכליות" ובמרץ 1998 "אוזבקיסטן על סף המאה העשרים ואחת: איומים על הביטחון, תנאי היציבות והבטחת הפיתוח".
בשנת 1996 הוקמה שותפות עם חברת דלתא נפט הסעודית.
בפרט, ממשלת אוזבקיסטן חתמה על הסכם עם הקונסורציום האמריקני-סעודי של יוניקל ודלתא נפט בנוגע לפרויקטים של צינור נפט וגז, וחברת האחזקות הלאומית אוזבקניפטגז חתמה על מזכר הבנות בנושא חיפושי והפקת נפט באוזבקיסטן.
בינואר 1996 חתמה אוזבקטוריזם על הסכם עם אלמרווה למכירת תיירות וכרטיסי טיסה.
בשנת 2002 מחזור הסחר בין אוזבקיסטן לסעודיה עמד על 3.9 מיליון דולר.
היצוא של אוזבקיסטן לסעודיה הוא בעיקר שירותים מסחריים ושירותים נלווים.
ערב הסעודית מייבאת כיום ממתקים, דגני בוקר, שטיחים וכיסויי רצפה, שומנים צמחיים ובעלי חיים, רהיטים ומצעים, שתייה קלה, ציוד אופטי, נעליים, צבעים, צעצועים וציוד ספורט.
יחסי אוזבקיסטן–אלג'יריה הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ואלג'יריה.
שיתוף פעולה כלכלי וסחר בין שתי המדינות רק התחילו להתבסס.
מחזור המסחר בין שתי המדינות בשנת 2000 הסתכם ב-1.3 אלף דולר אמריקאי.
ברפובליקה של אוזבקיסטן הוקמו שני ארגונים עם משקיעים אלג'יריים.
בנוסף ל"מסמך על שיתוף פעולה בחקלאות" שנחתם בין הרפובליקה של אוזבקיסטן ואלג'יריה, מכינים הסכמים בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי, הגנה הדדית ועידוד השקעות, הימנעות ממיסוי כפול, שיתוף פעולה וסיוע הדדי בענייני מכס.
יחסי אוזבקיסטן–דרום אפריקה הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ודרום אפריקה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1992, לאחר עצמאותה של אוזבקיסטן בעקבות קריסת ברית המועצות.
שתי המדינות משתפות פעולה בכמה ארגונים בינלאומיים, ובכלל זה באו"ם.
הסחר הדו-צדדי בין המדינות הוא מינימלי.
בשנת 2015, דרום אפריקה ייצאה בעיקר בעלי חיים וייבאה מוצרי עור מאוזבקיסטן.
אוזבקיסטן מיוצגת בדרום אפריקה באמצעות שגרירותה באנקרה, טורקיה.
דרום אפריקה מיוצגת באוזבקיסטן באמצעות שגרירותה באנקרה, טורקיה.
יחסי אוזבקיסטן–אוסטרליה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אוזבקיסטן לבין הקהילייה של אוסטרליה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-26 בדצמבר 1991, מיד לאחר עצמאותה של אוזבקיסטן בעקבות פירוק ברית המועצות.
אוסטרליה ואוזבקיסטן נהנות ממערכת יחסים צנועה אך לבבית, עם פוטנציאל לצמיחה.
הסחר הדו צדדי עם אוזבקיסטן בשנים 2020–2021 הסתכם בשווי 11.1 מיליון דולר אוסטרלי.
הייצוא של אוסטרליה לאוזבקיסטן, בשווי 9.9 מיליון דולר אוסטרלי, כלל בעיקר נסיעות הקשורות לחינוך, מזון וחיות, ומכונות וציוד תחבורה.
היבוא מאוזבקיסטן, בשווי 1.2 מיליון דולר אוסטרלי, כלל בעיקר סחר בשירותים וכימיקלים אנאורגניים.
אוסטרליה מיוצגת באוזבקיסטן באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
אוזבקיסטן מיוצגת באוסטרליה באמצעות שגרירותה בסינגפור.
יחסי אוזבקיסטן–אורוגוואי הם היחסים הדיפלומטיים בין אורוגוואי לאוזבקיסטן.
אוזבקיסטן כוננה יחסים דיפלומטיים עם אורוגוואי ב-25 במאי 1998. ב-28 בינואר 2015 שר החוץ של אוזבקיסטן, עבדולעזיז קמילוב, קיבל את שגריר אורוגוואי במוסקבה, המוסמך גם עבור אוזבקיסטן, אניבל פרננדו קברל סגלרבה.
בפגישה שקלו הצדדים את המצב הנוכחי ואת נקודות המבט של פיתוח היחסים הבילטרליים בתחומים שונים, לרבות במסחר-כלכלי ובהשקעות.
הצדדים דנו גם בסוגיות של אינטראקציה של שתי מדינות בתוך ארגונים בינלאומיים, כולל בתוך האו"ם והסוכנויות שלו.
אורוגוואי מיוצגת באוזבקיסטן באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
אוזבקיסטן אינה מיוצגת באורוגוואי לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי אוזבקיסטן–איסלנד הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת אוזבקיסטן לרפובליקת איסלנד.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-25 בספטמבר 1997. ביוני 2022 שוחח שר החוץ האוזבקי עם שגריר איסלנד במוסקבה, האמון גם על היחסים עם אוזבקיסטן.
במהלך השיחות נדונו המצב הנוכחי של היחסים הבילטרליים והסיכויים להמשך פיתוח שיתוף הפעולה במישור המדיני, המסחרי, הכלכלי, התרבותי וההומניטרי.
הצדדים ציינו את הצורך לחזק את האינטראקציה במסגרת מבנים בינלאומיים, וכן להרחיב את המסגרת המשפטית באמצעות כריתת הסכמים דו-צדדיים חדשים.
הצדדים החליפו דעות על כינון שיתוף פעולה בפיתוח חופש התקשורת באוזבקיסטן, וכן על המשך יישום המדיניות של הבטחת שוויון מגדרי, לרבות הגברת הפעילות החברתית-פוליטית של נשים.
איסלנד מיוצגת באוזבקיסטן באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
אוזבקיסטן מיוצגת באיסלנד באמצעות שגרירותה בלונדון, הממלכה המאוחדת.
יחסי אוזבקיסטן–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים בין אוזבקיסטן לניו זילנד.
אוזבקיסטן כוננה יחסים דיפלומטיים עם ניו זילנד ב-11 במרץ 1992. ב-25 ביוני 2018, השגריר של ניו זילנד באוזבקיסטן איאן אלכסנדר קיים פגישה עם משרד החוץ של הרפובליקה של אוזבקיסטן.
תשומת הלב העיקרית ניתנה לנושאים העכשוויים של סדר היום של אוזבקיסטן–ניו זילנד והסיכויים להתרחבותם.
הצדדים ציינו פוטנציאל בלתי מנוצל משמעותי לפיתוח יחסים בילטרליים כמעט בכל תחומי שיתוף הפעולה.
כפי שהודגש, שני הצדדים מעוניינים באותה מידה ורואים את הסיכויים האמיתיים, למרות המרחק הגאוגרפי של המדינות, בבניית קשרי מסחר, כלכלה, השקעות, תרבות והומניטריות, לרבות בתחום החקלאות, חשמל חלופי, תיירות, מדע וחינוך, הכוללים שיטות עבודה מומלצות של ניו זילנד.
בפגישה נבחנו הצעות ליצירת מסגרת נורמטיבית-משפטית אמינה לשיתוף פעולה, בפרט בנושא הכנה וחתימת הסכמים בנושא שיתוף פעולה מסחרי-כלכלי ומדעי-טכני, הגנה הדדית וקידום השקעות, הימנעות מכפל מס ועוד.
הצדדים החליפו דעות בנושאים בינלאומיים ואזוריים.
אוזבקיסטן אינה מיוצגת בניו זילנד לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
ניו זילנד מיוצגת באוזבקיסטן באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
יחסי אוזבקיסטן–אפגניסטן הן יחסי החוץ בין שתי המדינות במרכז אסיה, אפגניסטן ואוזבקיסטן, אשר חולקות גבול משותף ויש להן כמה קשרים תרבותיים.
בצפון אפגניסטן חיים כ-3.5 מיליון אוזבקים אתניים, האוכלוסייה האוזבקית השנייה בגודלה אחרי אוזבקיסטן בלבד.
באפגניסטן יש גם דיאלקט ילידי של השפה האוזבקית, שאמנם משתמש באלפבית אחר, אבל הוא מובן לחלוטין עם האוזבקית המדוברת באוזבקיסטן.
עם זאת לשפה האוזבקית יש מעמד חוקי רק במחוזות הרוב האוזבקיים ואף ממשלה לאומית של אפגניסטן מעולם לא העניקה מעמד רשמי לשפה.
לאחר עליית הטליבאן לשלטון, ממשלת אוזבקיסטן סגרה את גבולה עם אפגניסטן והכריזה שלא תעניק מעמד של פליט לאף אפגני, ולא תאפשר לאפגנים להיכנס לאוזבקיסטן כולל אפגנים-אוזבקים או אפגנים עם משפחה באוזבקיסטן.
עם זאת, משרד הפנים של אוזבקיסטן הודיע כי אזרחים אפגנים השוהים באוזבקיסטן עם ויזה לא יגורשו כאשר תוקף הויזה שלהם יפוג.
מבחינה היסטורית, לא היה גבול בין אפגניסטן לשכנותיה.
הגבולות של מרכז ודרום אסיה המודרנית שורטטו על ידי האימפריות הבריטית והרוסית במהלך המשחק הגדול.