tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא דיווחה על המלחמה מהקו הקדמי עבור הג'רוזלם פוסט, מעריב, שיקגו סאן-טיימס, וערוץ 2. כתבותיה התפרסמו בבוסטון גלוב, בוושינגטון טיימס ובוול סטריט ג'ורנל.
ב-23 במרץ 2003 דיווחה גליק בג'רוזלם פוסט כי כוחות אמריקאים השתלטו על מתקן בנג'ף החשוד כמפעל לייצור נשק כימי.
הדיווח צוטט בהרחבה בכלי תקשורת ברחבי העולם, משום שהיה הדיווח הראשון מתחילת מלחמת עיראק על חשד להימצאות נשק להשמדה המונית.
לאחר זמן קצר פורסמו תוצאות הבדיקה של צבא ארצות הברית, לפיה לא נמצאו עדויות לייצור נשק כימי או החזקתו במתקן.
שימשה כחוקרת שותפה במסגרת המרכז לחקר תורת המערכה בצה"ל.
בשנת 2008 הקימה את אתר האינטרנט "לאטמה", המבקר באמצעות סאטירה את התקשורת בישראל.
האתר הוקם במימון "המרכז למדיניות ביטחון" מיסודו של פרנק גפני, המקדם אידאולוגיית ימין רדיקלי אנטי-מוסלמית.
מהדורה עברית של הספר, תחת השם "סיפוח עכשיו", יצאה לאור בתחילת 2015 בתרגומו של אורי רדלר.
בספר זה מעלה גליק טיעונים בעד פתרון המדינה האחת לסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בתחילת 2019 הצטרפה למפלגת הימין החדש בראשות נפתלי בנט ואיילת שקד ושובצה במקום השישי ברשימה לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
הרשימה לא עברה את אחוז החסימה ולכן לא נבחרה לכנסת.
בחודש ספטמבר של אותה שנה מערכת עיתון ישראל היום הודיעה שגליק תחל לכתוב טור קבוע ב"ישראל השבוע", מוסף האקטואליה בגיליון יום שישי של העיתון.
ביוני 2022 פוטרה מ"ישראל היום".
בפברואר 2025 מונתה לתפקיד הסברה בלשכת ראש הממשלה בנימין נתניהו.
באפריל פורסם כי היא פועלת מול הממשל האמריקאי כדי להטיל עיצומים על גופי חברה אזרחית המארגנים הפגנות נגד ראש הממשלה.
גליק היא כלת פרס "עט הזהב" לעיתונות לשנת 2003, מטעם ארגון האמריקאים והקנדים בישראל, וכלת הפרס לעיתונות ע"ש בן הכט לשנת 2005, מטעם ארגון ציוני אמריקה.
בשנת 2005 זכתה גליק בפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ' של "האגודה לזכות הציבור לדעת" .
קיבלה את פרס "שומר ציון" מטעם אוניברסיטת בר-אילן בשנת 2009.
בשנת 2016 זכתה בפרס מוסקוביץ' לציונות.
נשואה לשמעון ואם לשני בנים.
קרן אברץ (נולדה ב-19 במרץ 1971), הידועה בשם הבמה קרולינה, היא זמרת, פזמונאית, מלחינה, מפיקה ותקליטנית ישראלית.
חברה בהרכב המוזיקלי "הבנות נחמה".
אברץ, ילידת יפו, עברה בילדותה עם משפחתה לאילת, שם הוענק לה הכינוי "קרולינה" על ידי סבתה.
בביתה נחשפה למגוון השפעות מוזיקליות כגון מוזיקה ערבית, יוונית וטורקית; אחיה יוסף חשף אותה למוזיקת נשמה, ג'אז והגל החדש.
היא הושפעה גם מהאזנה למשתתפי פסטיבל ג'אז בים האדום שהתקיים מדי שנה באילת.
בגיל 15 החלה ללמוד לנגן בגיטרה קלאסית, אך פרשה לאחר מספר שיעורים ולמדה לנגן בעצמה.
ההקלטה הראשונה של קרולינה, עדיין תחת שמה "קרן", התקיימה בשנת 1999 בשיר של "Spoiled & Zigo" שנקרא "More & More".
מאוחר יותר יצרה את הכינוי MC Karolina, כפרויקט המיועד להופעות "סאונד סיסטם" במועדונים.
בשנת 2000, בשיתוף עם בן זוגה בתקופה זו, גל פארן, הקימה קרולינה את ההרכב "Funset".
המוזיקאים שהשתתפו בהרכב היו אורי קליינמן (גיטרה בס), שאול עשת (קלידים), משה אסרף (תופים), שי פרץ (גיטרה), יואב רטנר (דיג'יי) וגיא מרגלית (סאונד).
לאחר שחוותה קרולינה דחייה בוטה מחברת תקליטים גדולה שאותה ניסתה לעניין, החל ההרכב להופיע במועדונים וברים.
הג'אפאן היה מועדון בשכונת פלורנטין בתל אביב, שבו התחילה קרולינה לצבור קהל אוהדים ולעשות לעצמה שם.
במהלך 2004 הוזמנה על ידי צוות המפיקים הישראלי "סוליקו" להקליט את השיר "לא ציפיתי", גרסה ישראלית לשיר הרגאיי "It's a Pity" של הזמרת הג'מייקנית טניה סטיבנס.
השיר הפך לאחד מחמשת השירים המושמעים ביותר באותה שנה בתחנות הרדיו בישראל, אף על פי שמעולם לא יצא באופן רשמי.
באותה שנה נפגשה קרולינה עם שתי זמרות ישראליות אחרות, יעל דקלבאום ודנה עדיני, וביחד הקימו את ההרכב "הבנות נחמה", שהתמחה במוזיקת פולק.
ב-2005 יצא האלבום הראשון של ההרכב המקורי שלה, "Funset".
האלבום, "Ragga Pumpkin", הכיל שילוב ייחודי של רגאיי, נאו-סול, וטריפ הופ.
האלבום זכה להצלחה ביקורתית, וקרולינה זכתה עבורו בפרס אקו"ם לעידוד פרסום היצירה למלחין במוזיקה פופולרית.
לאחר צאת האלבום המשיכה קרולינה להשתתף בקטעים שונים ובאוספים, בהם הלהיט "Music Is Ruling My World" עם קותימן.
בשנת 2007 הוציאו "הבנות נחמה" את אלבום הבכורה שלהן, אשר הגיע למעמד של אלבום פלטינה עם מכירות של מעל 40,000 עותקים.
הלהיט מתוכו, "So Far", שכתבה קרולינה, זיכה אותה בפרס אקו"ם שני בקטגוריה "השיר החדש הטוב ביותר" לשנת 2007.
בדצמבר 2009 יצא אלבום הסולו הראשון של קרולינה, "מה אעשה עכשיו?".
האלבום שילב אלמנטים של מוזיקת רוק, גרוב, פאנק וסול כדי להשיג סאונד ואווירה של מוזיקה משנות ה-70. שלושת הסינגלים שיצאו מאלבום זה, ביניהם "Happiness" ו"אף אחד לא בא לי", היו בין השירים המושמעים ביותר ברדיו, והאלבום עצמו זכה להצלחה רבה והגיע למעמד אלבום זהב.
האלבום אף זיכה בפרס אקו"ם למעבד השנה (2011) את מפיקיו רונן סאבו וקותימן.
בפברואר 2012 יצא אלבום הסולו השני שלה, "זוהר", שממנו יצאו לרדיו הלהיטים "מול הים" ו"אל תאחר".
האלבום קיבל תשבחות וביקורות טובות ממבקרי מוזיקה, וזכה להצלחה מסחרית.
באלבום נכללה גם גרסת כיסוי של קרולינה לשירם של לאה גולדברג ודני ליטני "ולא היה בינינו אלא זוהר".
בשנת 2013 הוציאה קרולינה גרסת כיסוי לשיר "צל עץ תמר", שהוכר קודם לכן בעיקר בביצועו של זוהר ארגוב.
באותה השנה נולד גם בנה הבכור.
ב-15 במרץ 2015 הוציאה את הסינגל "שירת עבדים" מתוך מיזם 929 ושיר.
בפברואר 2017 יצא לאור אלבומה השלישי, "שלוש".
האלבום והמופע שליווה אותו זכו לביקורות חיוביות.
בשנת 2018 התחילה קרולינה להשתתף במחזמר "שיגעון המוזיקה" בתיאטרון הקאמרי.
בנוסף לעבודתה עם "Funset" ועם "הבנות נחמה", קרולינה שיתפה פעולה עם מוזיקאים שונים, ישראלים ובינלאומיים.
בישראל שיתפה פעולה בין היתר עם קותימן, סוליקו וסאבו.
בשנת 2007 הופיעה לצד "בלאק אייד פיז" ולורין היל בהופעותיהם בישראל.
ב-2008 הופיעה עם נגן הבס יוסי פיין, סאבו וקותימן כמופע הפותח לפני הופעתה של אריקה באדו בישראל.
ב-2010 יצרו קרולינה וקותימן סרטון עבור שירה "Smile 2 Me" אשר הוצג ב"Hammer Museum" בלוס אנג'לס.
כמו כן הופיעה קרולינה לצד זיגי מארלי בסיבוב ההופעות שלו בישראל ב-2011.
ב-2011 שרה את פסקול הסרט "לאה גולדברג בחמישה בתים", בסדרת העברים, בבימויו והפקתו של יאיר קדר.
את המוזיקה המקורית כתב אלי סורני.
הסרט זכה בקטגוריות העריכה, המוזיקה המקורית ועיצוב הפסקול בתחרות הקולנוע הדוקומנטרי 2011.
בשנת 2016 עבדה עם חבר להקת ההיפ הופ A Tribe Called Quest עלי שאהיד מוחמד ועם מפיק ה-R&B אדריאן יאנג והקליטה מספר שירים.
חלק משיריה הוצגו בפסקול לסדרת הטלוויזיה "לוק קייג'".
ב-11 במרץ 2025 הוציאה את הסינגל "תנסה אותי", דואט עם מאור כהן, שהגיע למקום ה־13 במצעד הישראלי של מדיה פורסט.
הייתה נשואה במשך ארבע שנים, ונולדו לה שני ילדים.
2021: כוכב הילדים (עם מאור כהן ולהקת בום פם)
Funset - פרס אקו"ם להרכב השנה 2005
הבנות נחמה - So Far - פרס אקו"ם לשיר החדש הטוב ביותר לשנת 2007
קרולינה - פרס מטעם פורום היוצרים הדוקומנטריים עבור עיצוב הפסקול בסרטו של הבמאי יאיר קדר "לאה גולדברג בחמישה בתים"
קרולין ג'יין שולר הייתה שחיינית אמריקאית, אלופה אולימפית (רומא 1960) בעלת שתי מדליות זהב.
שולר נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
היא התאמנה בקבוצת השחייה של ימק"א בברקלי.
בת ארצה הצעירה, קרולין ווד, שסיימה ראשונה במשחה 100 מטר פרפר במבחנים האמריקאיים, לא סיימה את המשחה המקביל במשחקים האולימפיים לאחר שבלעה מים בסיבוב.
בשנת 1989 זכתה שולר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
גרינר הייתה המנהלת בפועל של מרכז טיסות החלל מרשל של סוכנות החלל האמריקאית נאס"א, הממוקם בהאנטסוויל, אלבמה.
גרינר סיימה ב-1967 תואר ראשון בהנדסה אסטרונאוטית באוניברסיטת המדינה של פלורידה, בטלהאסי, כשהיא לומדת תוך כדי עבודתה במרכז מרשל.
היא נשואה לדונלד גרינר ואם לשלושה ילדים.
גרינר הצטרפה לסגל של מרכז טיסות החלל מרשל ב-1964, בהנהלתו של המנהל הראשון של המרכז ורנר פון בראון.
בזמנו היא הייתה אחת משלוש הנשים היחידות שהיו בעלות משרה טכנית במקום, יחס של כ-1,000 גברים לכל אישה.
החל משנת 1974 היא עבדה לצד מרי ג'ונסטון על תוכניות ניסוי שונות שנערכו במרכז.
ביחד הן קיבלו אימינים של אסטרונאוט.
גרינר עבדה במרכז מרשל במשך 36 שנים, כשהיא מתקדמת בתפקידים בהדרגה.
ב-1994 מונתה לסגנית מנהל המרכז, וסמוך לפני פרישתה כיהנה במשך כשמונה חודשים, מ-3 בינואר 1998 עד 11 בספטמבר 1998, בתפקיד מנהלת בפועל של המרכז, בין כהונתם של המנהלים השמיני והתשיעי.
מרכז מרשל מנה אז כ-6,000 עובדים.
בכך הייתה גרינר לאישה הראשונה בתפקיד זה.
רק ב-2012 מונתה אישה שוב לתפקיד, וגם זאת, שוב, רק כמנהלת בפועל.
גרינר פרשה מנאס"א ב-11 בספטמבר 2000.
גרינר זכתה במספר רב של פרסים במהלך הקריירה שלה.
בין השאר היא קיבלה ב-1986 את מדליית נאס"א "NASA Exceptional Service Medal".
היא קיבלה פרס זה שוב בשנים שלאחר מכן, וקיבלה בנוסף גם את מדליית נאס"א "NASA Exceptional Leadership Medal".
ב-1992 היא קיבלה את פרס הנשיא "Presidential Rank of Meritorious Executive", וקיבלה פרס זה שוב כעבור כמה שנים.
ב-1995 קיבלה גם את פרס הנשיא "Presidential Rank of Distinguished Executive", כאשר גם את הפרס הזה היא קיבלה פעמיים.
ב-30 ביוני 1999 קיבלה את אות הכבוד הגבוה ביותר של נאס"א: "Distinguished Service Medal", על תרומתה יוצאת הדופן למשימות נאס"א.
גרינר מכהנת כסגנית הנשיא של חברת תעשיות ההגנה האמריקאית Science Applications International Corporation, המעסיקה כ-45,000 עובדים ב-36 ערים ברחבי העולם ומדורגת במקום ה-285 בעולם בדירוג החברות של כתב העת Fortune.
קרולינה (בספרדית: Carolina) היא עיר בצפון פוארטו ריקו, לחוף האוקיינוס האטלנטי.
העיר נחשבת לחלק מהאזור המטרופוליטני של סן חואן, בירת פוארטו ריקו.
העיירה נוסדה ב-1816 תחת השם "טרוחיו באחו" (מילולית: "טרוחיו הנמוכה") ביחד עם טרוחיו אלטו, שתיהן נקראו על שם העיר טרוחיו בספרד.
ב-1857 שמה שונה ל"סן פרננדו דה לה קרולינה", או בקיצור "קרולינה" על שמו של קרלוס השני, מלך ספרד.
בעיר נמצא אחד הקניונים הגדולים בפוארטו ריקו.
בנוסף בעיר יש גם ענפי תעשייה ומסחר.
אחד מנמלי התעופה המשרתים את האזור המטרופוליטני של סן חואן, נמל התעופה הבינלאומי לואיס מוניוס מרין , נמצא בעיר.
קרולין דברנה היא שחקנית קנדית.
דברנה ידועה בעיקר בשל תפקידה הראשי בסדרה "Wonderfalls" ותפקידיה בסדרות "מחוץ למפה" ו"חניבעל".
דברנה נולדה במונטריאול שבקנדה למשפחה דוברת צרפתית.
הוריה, סבסטיאן ומישל, הם שחקנים המשחקים בסדרות טלוויזיה בצרפתית.
אחותה, גבריאלה דברנה, עוסקת אף היא במשחק ובפרט בדיבוב.
הוריה שלחו אותה לבית ספר יסודי דובר אנגלית ולכן היא דוברת אנגלית שוטפת.
בגיל 8 החלה לדבב בתוכניות טלוויזיה כגון מסיפורי המלך בבר.
בגיל 12 שיחקה בסרט "Comme un Voleur" ובכך החלה את קריירת המשחק שלה.
ב-1999 גילמה את דמותה של השחיינית מרילין בל בסרט הטלוויזיה "Heart: The Marilyn Bell Story".
כהכנה לתפקיד התאמנה למשך חודשיים במועדון שחייה.
ב-2002 שיחקה תפקיד ראשי בסרט "Edge of Madness".
ב-2004 גילמה את ג'יי טיילר, הדמות המרכזית בסדרה "Wonderfalls".
ג'יי היא בחורה ממשפחה עשירה ומצליחה שעובדת בחנות מזכרות ומתגוררת במעונוע.
במהלך הסדרה מגוון חפצים דוממים פונים לג'יי ומורים לה לבצע פעולות מסוימות, מהן מתפתחות תוצאות לא צפויות.
דברנה גם מדבבת את דמותה בגרסה הצרפתית של הסדרה.
ב-2008 כיכבה בסרט "פשנדל" העוסק בקרב פשנדל.
בריאיון איתה אמרה: "זה סרט יפהפה ואני באמת-באמת שמחה להיות חלק ממנו.
הוא עוסק בקרב פשנדל שהיה קרב חשוב מאוד עבור הקנדים וזהו חלק משמעותי בהיסטוריה שלנו.
זה פשוט מדהים לחיות חלק מההיסטוריה הזו.
ב-2009 השתתפה בסרט "קריאת הינשוף", עיבוד קולנועי של רומן מאת פטרישה הייסמית' - "The Cry of the Owl".
ב-2010 הופיעה בפרק הראשון והאחרון בסדרה זוכת פרס אמי, "הפסיפיק".
בשנה זו גם קיבלה תפקיד אורח בסדרה חוק וסדר: כוונה פלילית.
באותה שנה שיחקה בקומדיה הרומנטית "אהבה בהחלפה" בכיכובה של ג'ניפר אניסטון.
ב-2013 לוהקה לתפקיד ד"ר אלנה בלום בסדרה "חניבעל".
בשנים 2017–2019 כיכבה כדמות ראשית בסדרה "מרי הורגת אנשים" (אנ').
ג'ורג'2006Niagara Motelלורטההסרט היה מועמד פרס ג'יני לשחקנית המשנה הטובה ביותר2006Mr.
Averageקלייר2006 הוליוודלנדקיט הולידיי2006The Beautiful Beastאיזבל-מאריהסרט היה מועמד לפרס ג'יני על שיר מקורי2007Breachג'וליאנה אונייל2007Surviving My Motherביאנקה2008Passchendaeleשרה מן2009קריאת הינשוףניקי גרייס2009Father and Gunsגנביאב2010אהבה בהחלפהפאולין2010Devilאלסה נאהי2010מרוסקאישה2012Mars et Avrilאבריל2013להתראות עולםבקי2014Le vrai du fauxאיזבלה לאוזון2015החדר האסורגונג2016Chasse-Galerie: La Légendeליזה גילברט2016Blind Vayshaקריינית2017Easy Livingשרי גרהם2024הו, קנדה (אנ')רנה
קרולין טביב (נולדה ב-25 באוגוסט 1996) היא טניסאית שולחן פאראלימפית ישראלית.
בשל סיבוך שהתפתח בשלבי ההריון והלידה של טביב שריר פלג הגוף התחתון שלה - מהאגן ומטה - אינם מתפקדים.
מגיל צעיר התנסתה בסוגי ספורט נכים שונים ובהם טניס, שחייה, אופני יד וכדורסל והחליטה להתמקד בטניס שולחן משום ש.
כשהייתה בת 13 נשלחה טביב לאליפות אירופה והפסידה את כל המשחקים בהם השתתפה.
לדבריה, הייתה זו חוויה מעצבת שהשפיעה רבות על הרצון שלה להצליח ברמה העולמית.
בשנים לאחר מכן התאמנה והתחרתה רק בארץ ובחלק מהתקופה התאמנה מול שחקניות בריאות.
בשנת 2015 זכתה טביב במדליית ארד באליפות אירופה לטניס שולחן בכיסאות גלגלים שנערכה בעיר ויילה שבדנמרק ובמדליות נוספות בהן מדליית זהב באליפות צ'כיה הפתוחה ומדליית כסף באליפות תאילנד הפתוחה.
הישגיה בשנה זאת דירגו אותה במקום גבוה מספיק לצורך הקריטריון הפאראלימפי להשתתפות במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) בטורניר היחידות ובטורניר הצוותים יחד עם חגית בריל.
במשחקים הפאראלימפיים בריו עלתה לרבע הגמר בטורניר היחידות אולם נוצחה בו על ידי טניסאית שולחן סינית בתוצאה 11-2, 11-7, 11-3.
ביום העצמאות 2016 הדליקה טביב משואה בטקס יום העצמאות של חיל האוויר בו היא שירתה בהתנדבות כמש"קית בלהק כוח האדם.
ייצגה את ישראל במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020).
קרולין סו גורדון היא מתמטיקאית אמריקנית, הנשיאה לשעבר של האגודה למען נשים במתמטיקה ומרצה למתמטיקה בדארטמות' קולג' החל משנת 1992. תחום מחקרה של גורדון הוא גאומטריה רימנית, סוג של גאומטריה לא-אוקלידית.
על עבודותיה, זכתה בפרס קוונט ונשאה הרצאת נתר.
קרולין גורדון נולדה ב-26 בדצמבר 1950 בצ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית, ארצות-הברית.
היא קיבלה את התואר הראשון והשני שלה במתמטיקה מאוניברסיטת פרדו שבאינדיאנה, ארצות-הברית.
את עבודת הדוקטורט שלה עשתה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, מיזורי, ארצות-הברית.
את עבודת הבתר-דוקטורט עשתה בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל שבחיפה, בסיוע קרן המלגות על שם ליידי דייוויס.
לאחר מכן, גורדון עבדה באוניברסיטת ליהיי שבבית לחם, פנסילבניה ובאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, מיזורי.
בשנת 1992 החלה לעבוד בדארטמות' קולג', שם היא עובדת עד היום.
בשנת 2005 כתבה מכתב לעיתון ניו-יורק טיימס, בו ביקשה מראשי המוסדות האקדמיים לסייע בכניסתם של נשים למוסדותיהם בתחומי המתמטיקה, המדעים וההנדסה.
גורדון חקרה את תחום הגאומטריה הרימנית.
עבודתה המוערכת ביותר, "אתה לא יכול לשמוע את צורתו של תוף" ("You Can't Hear the Shape of a Drum"), עסקה בקשר שבין צורתו של תוף לבין הצליל שהוא משמיע.
בעבודתה, היא הראתה כי צורות שונות המשמשות כמעטפת תוף, בעלות היקף זהה ושטח זהה, משמיעות את אותו הצליל בדיוק.
מסיבה זו, לא ניתן לגלות את צורת התוף לפי הצליל אותו הוא משמיע.
במהלך עבודתה, גורדון לוותה שישה דוקטורנטים: באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס לוותה את הי הוויינג ורות גורנט בשנים 1991 ו-1993, בהתאמה, ובדארטמות' קולג' לוותה את אליזבת סטאנהופ, אמילי פרוקטור, אמילי דריידן ויאן אדלשטיין בשנים 2002, 2003, 2004 ו-2015, בהתאמה.
קרולין גורדון פרסמה יותר מ-45 מאמרים, ובין היתר את אלו:
קרולין גורדון זכתה במספר פרסים ואותות כבוד כהוקרה על עבודותיה:
בשנת 1990 זכתה במלגה מטעם החברה המתמטית-אמריקנית (AMS).
בשנת 2001 זכתה יחד עם דייוויד ווב בפרס שובנה מטעם האגודה המתמטית של אמריקה (MAA) על עבודתם "אתה לא יכול לשמוע את צורתו של תוף".
בשנת 2010 זכתה בפרס הרצאת נטר מטעם האגודה למען נשים במתמטיקה (AWM).
בשנת 2012 צורפה לחברה המתמטית-אמריקנית (AMS) כעמיתה.
קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן הייתה בתו של קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן ואשתו של פרידריך, נסיך הסן-קאסל.
קרולינה נולדה בביבריך ב-4 באפריל 1762, לקרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן ולקרולינה פליציטס, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג, בתו של כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים.
ב-2 בדצמבר 1786 התחתנה קרולינה בביבריך עם פרידריך, נסיך הסן-קאסל, שחיפש להתחתן עם בת בית המלוכה הדני, אך מכיוון שלא מצא התחתן עם קרולינה, שהייתה בת דודתו של דוכס אוגוסטנבורג.
בשנת 1821 מת בעלה פרידריך, נסיך הסן-קאסל, וב-17 באוגוסט 1823 מתה קרולינה.
בשנת 1786 התחתנה קרולינה עם פרידריך, נסיך הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
קרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן , הייתה נסיכה גרמנית, ואשתו של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט.
קרולינה נולדה ב-9 במרץ 1721 בשטרסבורג שהשתייכה לממלכת צרפת, לכריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ולקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן, בתו של לודוויג קראפט, רוזן נסאו-זארבריקן.
ב-12 באוגוסט 1741 התחתנה קרולינה עם לודוויג, נסיך הכתר של הסן-דרמשטאדט.
נישואי השניים לא היו מוצלחים, מפני שקרולינה התעניינה בעיקר במוזיקה ובספרות, בעוד בעלה התעניין בענייני הצבא, ועל כן ברוב הזמן גרו השניים בנפרד.
קרולינה ייסדה בתי חרושת ברוזנות, על מנת להקל על הכלכלה.
בשנת 1768 מת חמיה לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט, ובעלה עלה לשלטון במקומו כלודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, וב-30 במרץ 1774 מתה קרולינה בדרמשטאדט.
ב-12 באוגוסט 1741 התחתנה קרולינה עם לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
קרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו (בהולנדית: Carolina van Oranje-Nassau; 28 בפברואר 1743 – 6 במאי 1787) הייתה בתו של וילם הרביעי, נסיך אורנז' ואשתו של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג.
קרולינה נולדה ב-28 בפברואר 1743 בלייוורדן לוילם הרביעי, נסיך אורנז' ולאן, הנסיכה המלכותית, בתם של ג'ורג' השני, מלך בריטניה וקרולין, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך.
בעת לידתה לא היו להוריה בנים, ובעקבות כך העביר אביה חוק בשנת 1747 שגם בנות יוכלו לרשת את משרת הסטאדהאודר, אולם שנה לאחר מכן נולד אחיה וילם, והוא הפך ליורש העצר.
בשנת 1751 מת אביה וילם הרביעי, נסיך אורנז', ואחיה וילם החמישי, נסיך אורנז' עלה לשלטון במקומו.
אולם מכיוון שהיה קטין שלטו עוצרים במקומו.
בתחילה שלטה אמה אן, הנסיכה המלכותית, לאחר מכן סבתה מריה לואיזה, רוזנת הסן-קאסל, ולאחר מותה בשנת 1765 שלטה קרולינה כעוצרת בשם אחיה למשך שנה.
ב-5 במרץ 1760 התחתנה קרולינה עם קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג, ממנו נולדו לה 15 ילדים.
ב-6 במאי 1787 מתה קרולינה בקירכהיימבולאנדן, והיא בת 44 שנים.
ב-5 במרץ 1760 התחתנה קרולינה עם קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג, ממנו נולדו לה 15 ילדים:
גאורג וילהלם, נסיך הכתר של נסאו-ויילבורג (1760–1762)
וילהלם לודוויג, נסיך הכתר של נסאו-ויילבורג (1761–1770)
וילהלמינה לואיזה מנסאו-ויילבורג (1765–1837), התחתנה עם היינריך השלושה עשר, נסיך רויס-גרייץ
פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג (1768–1816)
קרולינה לואיזה פרדריקה מנסאו-ויילבורג (1770–1828), התחתנה עם קרל לודוויג, נסיך ויד
קרל פרידריך וילהלם מנסאו-ויילבורג (1775–1807)
אמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג (1776–1841), התחתנה עם ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ולאחריו התחתנה עם פרידריך פרייהר פון שטיין-ליבנשטיין צו בארכפלד
הנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג (1780–1857), התחתנה עם לודוויג, דוכס וירטמברג
קרולין דה האז (; נולדה ב-10 בספטמבר 1980) היא פוליטיקאית ופמיניסטית צרפתייה.
קרולין דה האז נולדה בבור-אן-ברס שבצרפת והיא האחות הבכורה מתוך 7 אחים.
אמה היא גניקולוגית ואביה היה מנהל הפדרציה הצרפתית לפיתוח רפואה תעסוקתית.
היא למדה היסטוריה מודרנית באוניברסיטת ליון ובעלת תואר שני באוניברסיטה בפריז.
ב-2011 היא התחתנה עם דוקטור לכלכלה ויש לה שני ילדים.
היא גדלה במשפחה של פעילים: אבא שלה היה פעיל בתחום הרפואה ואמא שלה בתחום הנצרות הקתולית.
כשהתחילה ללמוד באוניברסיטה היא לקחה חלק בארגון "אמנסטי אינטרנשיונל", ב-2003 שימשה כראש המשרד המדיני של "אגודת הסטודנטים הצרפתים" וב-2006 מונתה למזכירה הכללית של אגודה זו עד אשר החליטה לסיים את התפקיד ב-2009. בסוף שנת 2009 היא משתתפת בהקמת הארגון הפמיניסטי "בואי נעז להיות פמיניסטיות" והיא שימשה כדוברת הארגון עד 2011.
באפריל 2011 היא תקפה באופן חריף את דומיניק סטראוס-קאהן אחרי פרשיית המין שלו.
ואמרה שמדובר בסקסיזם בלתי נתפס במאה ה21 ושלא הגיוני שבן אדם במעמד שכזה יוכל שוב להסתכל על עצמו במראה.
ב-2012 חתמה על המסמך הקורא לשוויון מיידי בין כל המגזרים בצרפת.
היא עוררה סערה לאחר התקפות המיניות שקרו בקולון שבגרמניה כשהיא כינתה את האנשים שמקשרים את המאורע להגעה ההמונית של פליטים לאירופה "גזענים".
ב-2016 תקפה את פרדריק שאבלייר, עורך הדין שייצג את התביעה כנגד ז'קלין סבאג' אשר רצחה את בעלה לאחר 47 שנים בהן התעלל בה ובבנותיה, בטענה כי סבאג' היא הקורבן וזה העונש הראוי לבעל המתעלל .
בגיל 18 הצטרפה לתנועה של הצעירים הסוציאלים ואחר כך לתנועה הסוציאלית בצרפת.
ב-2012 שימשה כיועצת השר לזכויות נשים.
היא הביעה תמיכה לבחירתו של פרנסואה הולנד לנשיא צרפת.
ב-2012, לאחר עלייתו של פרנסואה הולנד לשלטון ולאחר מינוי ראשון של שר לזכויות הנשים בצרפת, מונתה ליועצת האחראית על האגודות למען זכויות נשים ולאגודות האחראיות על המאבק של הנשים המוכות.
ב-2014 החליטה לעזוב את התנועה הפוליטית של הסוציאלים בגלל מיעוט בדיבייטים ותחושה שהארגון מתנהל באופן לא מספיק דמוקרטי ולכן אין לה אפשרות לבטא את עצמה בתוכו.
שנה לאחר מכן הצטרפה לתנועה הקומוניסטית מהשמאל הקיצוני.
ב-2016 הקימה עצומה כנגד החוק שחוקקה מרים אל חומרי שפוגע בזכויות עובדים, ניסיון זה נכשל והחוק חוקק.
ביוני 2013 הקימה ביחד עם קלמנטין אוטאן סוכנות ייעוץ כדי להגיע לשוויון נשים בעבודה ומטפלת גם בשיפור מעמד האישה במקומות ציבורים בכל צרפת.
בנוסף, היא עבדה שנתיים במגזין הצרפתי ל'אקספראס שם הייתה אחראית על מדור התרבות.
כמו כן היא הקימה את פרויקט המומחים האירופי וכיום אחראית על הפרויקט שמטרתו לתת לנשים יותר זמן מסך בתקשורת ובטלוויזיה הצרפתית.
- הפמיניסטיות שגורמות לשינוי בחברה של היום" (צרפתית)
חלק מהספר "מלחמה שלא נגמרת - זכות הנשים לשלוט בגופן" (צרפתית), את הספר כתבה היהודיה מאיה סורדוץ.
חלק מהספר "השמאל - התעורר" (צרפתית), את הספר כתבה מארי פייר-ויו.
ההקדמה לספר "נשים וגברים - סוף סוף שוויון?" (צרפתית), את הספר כתבה נטלי פילס
קרולין פורקו היא מדענית פלנטרית אמריקאית הידועה בעבודתה בחקר מערכת השמש החיצונית, החל מעבודות ההדמיה שלה במשלחות הוויאג'ר לצדק, שבתאי, אורון ורהב בשנות השמונים.
היא הובילה את צוות ההדמיה של לוויין קאסיני שחג סביב שבתאי.
היא מומחית בנושא טבעות פלנטריות של כוכבי לכת ובנושא הירח של שבתאי, אֶנקֶלַדוּס.
פורקו חיברה מעל 110 מאמרים מדעיים על נושאים החל מהספקטרוסקופיה של אורנוס ונפטון, המדיום הבין-כוכבי, פוטומטריה של טבעות פלנטריות, אינטראקציות לווין / טבעת, הדמיות מחשב של טבעות פלנטריות, האיזון התרמי של כובעי הקוטב של טריטון, זרימת חום בתוך יופיטר, לוויינים, ואת הטבעות של שבתאי.
בשנת 2013, נתוני קאסיני אישרו חיזוי משנת 1993על ידי פורקו ומארק מארלי כי תנודות אקוסטיות בתוך הגוף של שבתאי אחראיות ליצירת תכונות מסוימות של הטבעות שלו.
פורקו יסדה את "היום בו כדור הארץ חייך".
היא אחראית להצעה לכבד את הגאולוג הפלנטרי המנוח יוג'ין שומייקר על ידי שליחת אפרו לירח על סיפון החללית לונר פרוספקטור בשנת 1998.
בתור נואמת פומבית מוכרת, פורקו העבירה שתי הרצאות פופולריות ב-TED, כמו גם את נאום הפתיחה של יום Pangea, שידור עולמי במאי 2008 מתואם משש ערים ברחבי העולם, שבו תיארה את ההקשר הקוסמי של הקיום האנושי.
פורקו זכתה במספר פרסים ואותות הוקרה על תרומתה למדע ולמרחב הציבורי; למשל, בשנת 2009, ניו סטייטסמן כינה אותה כאחת מ-"50 אנשים שחושבים היום." בשנת 2010 הוענקה לה מדליית קארל סאגן, על ידי האגודה האמריקאית לאסטרונומיה למצוינות בתקשורת המדע הציבורי.
בשנת 2012, היא נבחרה להיות אחת מ-25 האנשים המשפיעים ביותר בחלל על ידי מגזין טיים.
היא סיימה את לימודיה התיכוניים בשנת 1970 מבית הספר הקרדינל ספלמן שבברונקס, ניו יורק.
בשנת 1974 היא סיימה את לימודיה לתואר BSc באוניברסיטת סטוני ברוק.
ובשנת 1983 היא קיבלה את הדוקטורט שלה מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה במחלקה הגאולוגית והמדעים הפלנטריים.
בפיקוח פיטר גולדרייך, היא כתבה את עבודת הדוקטורט שלה על תגליות וויאג'ר בטבעות של שבתאי.
בסתיו 1983, ד"ר פורקו הצטרפה לסגל מחלקת המדענים של אוניברסיטת אריזונה; באותה שנה גם הפכה חברת צוות ההדמיות של וויאג'ר.
לאחר מכן השתתפה באופן פעיל בפרויקט וויאג'ר 2 באורנוס בשנת 1986, ובנפטון בשנת 1989, והובילה את משימת הטבעות.
היא הייתה השותפה היוזמת של הרעיון לקחת "דיוקן של כוכבי הלכת" באמצעות חללית הוויאג'ר 1, ושותפה בתכנון, עיצוב, וביצוע של התמונות הללו, ב-1990, לרבות הצילום המפורסם: נקודה כחולה חיוורת.
בנובמבר 1990, פורקו נבחרה להיות מנהלת צוות ההדמיה של קבוצת המשימה קאסיני.
משימה בינלאומית שנחלה הצלחה רבה כאשר הכניסה חללית למסלול סביב שבתאי וחקרה את טיטאן - הלוויין הגדול ביותר של שבתאי.
היא גם מנהלת המעבדה המרכזית למעבדות הדמיה של קאסיני (CICLOPS), המרכזת את הפקודות והטלמטריה עבור הניסוי במדעי הדמיה של קאסיני והמרכז שבו מעבירים תמונות של קאסיני לציבור.
CICLOPS הוא חלק של המכון למדעי החלל בבולדר, קולורדו.
במהלך המשימה המתמשכת, פורקו וצוותה גילו שבעה ירחים לכוכב שבתאי: מתונה, פאליני, פולידוזה, דפניס, אנתה, אגיאון, וירח קטן בטבעת החיצונית.
נמצאו גם כמה טבעות חדשות, כגון טבעות מקבילות במסלול של אטלס, יאנוס ו-אפימתאוס ופאליני; טבעת מפוזרת בין אטלס לבין טבעת F.
בשנת 2013, נתוני קאסיני אישרו חיזוי של פורקו משנת 1993 כי תנודות אקוסטיות בתוך שבתאי אחראיות ליצירת תכונות מסוימות בטבעות של שבתאי.
אישור זה, הראשון להוכיח כי כוכבי הטבעות יכולים לפעול כמו סייסמוגרף הקלטה של תנודות בתוך כוכב הלכת המארח, מספק אילוצים חדשים על המבנה הפנימי של שבתאי.
תנודות כאלה ידועות בשמש ובכוכבים אחרים.
צוותו של פורקו היה אחראי לראייה ראשונה של אגם פחמימני, כמו גם לאגם באזור הדרום הקוטבי של טיטאן ביוני 2005. (קבוצה של תכונות דומות וגדולות יותר נצפתה באזור הקוטב הצפוני בפברואר 2007).
פורקו וצוותה היו חלק מהצוות המשימה של הגשושית ניו הורייזונס לפלוטו וחגורת קויפר.
הגשושית חלפה ליד פלוטו ביולי 2015.
היום בו כדור הארץ חייך
בעבודתה בצוות קאסיני, פורקו תכננה את לכידת התמונה של שבתאי עם כדור הארץ בתאריך 19 יולי 2013, תמונה שתזכיר בהשפעתה את נקודה כחולה חיוורת.
תמונה זו הייתה הבסיס לפעילות של "היום בו כדור הארץ חייך", ביום זה אנשים ברחבי העולם הוזמנו לחגוג את מקומה של האנושות ביקום ואת החיים על כדור הארץ על ידי חיוך ברגע שצולמה התמונה.
פורקו עבדה בפקולטה של אוניברסיטת אריזונה בין השנים 1983–2001, וקיבלה תואר ראשון בפקולטה למשפטים בשנת 1991. פורקו היא מדענית מחקר בכירה במכון למדעי החלל בבולדר, קולורדו, והיא פרופסור מן החוץ באוניברסיטה זו.
פורקו משתתפת פעילה בהנחיית התוכנית האמריקנית לחקירת כוכבי לכת באמצעות חברות בוועדות מייעצות חשובות רבות של נאס"א, כולל ועדת המשנה לחקר מערכת השמש, צוות המחקר לשחזור תצפיות מאדים, וצוות הפיתוח של מפת מערכת השמש.
באמצע שנות התשעים היא כיהנה כמנהלת קבוצת עבודה קטנה של נאס"א לייעוץ ללימודים ופיתוח של משימות מערכת השמש החיצוניות, וכסגנית יו"ר קבוצת היגוי עבור סקר השמש הראשון של מערכת השמש, בחסות NASA והאקדמיה הלאומית למדעים.
פורקו היא דוברת מוכרת על חקירה פלנטרית והופיעה בכנסים ידועים כגון PopTech 2005 ו-TED (2007, 2009).
היא השתתפה והייתה נואמת בסימפוזיון "מעבר לאמונה" בנובמבר 2006.
פורקו היא אנליסטית אורחת קבועה של CNN ויועצת אסטרונומיה, אשר הופעה ברדיו ובטלוויזיה בתוכניות המסבירות מדע לקהל הרחב, כגון CBS, תיעודי טלוויזיה על כוכבי הלכת כמו בערוץ דיסקברי וב- BBC, מדריך נוסעים לכוכבי הלכת של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, ותשדירי PBS.
בשנת 1999 נבחרה פורקו על ידי ה"סאנדיי טיימס" (לונדון) כאחת מ-18 המנהיגים המדעיים של המאה ה-21, ובמגזין השבוע התעשייתי כאחת מ-50 'כוכבים לצפייה'.
בשנת 2008 היא נבחרה להיות ברשימה של מגזין Wired: 15 אנשים שהנשיא הבא צריך להקשיב להם'.
תרומתה לחקר מערכת השמש החיצונית הוכרה על ידי מתן שמות של אסטרואיד (7231) Porco אשר "נקרא לכבוד קרולין פורקו, חלוצה בחקר מערכות טבעת כוכבי הלכת ...
ומנהיגת חלליות חקר מערכת השמש החיצונית".
בשנת 2008 זכתה פורקו בפרס המדע של אייזיק אסימוב על ידי האיגוד ההומניסטי האמריקאי.
בספטמבר 2009, פורקו זכתה בפרס המדע של הספרייה של הנטינגטון לשנת 2010. באותו חודש, New Statesman כינה אותה "אחת מ-50 האנשים החשובים היום."
בחודש אוקטובר 2009, היא ובבאק אמין טפרשי זכו בפרס לנרט נילסון לשנת 2009 בהוקרה על עבודתם הצילומית.
הפאנל של ועדת הפרס של ד"ר פורקו תיארה את פורקו כדלקמן: "קרולין פורקו משלבת את מיטב הטכניקות של מחקר כוכבי ומחקר מדעי עם עדינות, אסתטית וכישרון חינוכי.
הדימויים שלה, המתארים את גופי השמים של מערכת שבתאי בדייקנות ייחודית, משמשים כלים לכל המומחים המובילים בעולם, הם גם חושפים את היופי של היקום באופן שהוא השראה לכל אחד."
באוקטובר 2010 זכתה פורקו במדליית קרל סאגן לשנת 2010 למצוינות בתקשורת להפצת המדע לציבור, הפרס הוגש על ידי אגודת המדענים הפלנטריים של האגודה האסטרונומית האמריקאית.
במאי 2009 קיבלה פורקו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סטוני ברוק, בה למדה.
בשנת 2011 היא זכתה בפרס הבוגרים הנכבדים מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה, הכבוד הגבוה ביותר שהוענק על ידי קאלטק.
בשנת 2012, פורקו הייתה אחת מ-25 האנשים המשפיעים ביותר בחלל על ידי מגזין טיים.
קרולינה, נסיכת פארמה (באיטלקית: Carolina di Borbone-Parma; 22 בנובמבר 1770 - 1 במרץ 1804), הייתה בתו של פרדיננדו, דוכס פארמה ואשתו של מקסימיליאן, נסיך הכתר של סקסוניה.
קרולינה נולדה בפארמה ב-22 בנובמבר 1770, לפרדיננדו, דוכס פארמה, ומריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה.
בשנת 1778 נפל אחיה לודוביקו על שולחן שיש בעת ששיחק עמה וחטף זעזוע מוח, מה שגרם לו לחלות באפילפסיה.
בסוף שנות ה-80 ביקרו קרולינה ומשפחתה בסקסוניה, שם פגשה את מקסימיליאן, נסיך סקסוניה, אחיו של פרידריך אוגוסט השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה והתאהבה בו.
ב-22 באפריל 1792 התחתנו השניים, ונישואיהם מתוארים כמאושרים והרמוניים, ואף נולדו להם 7 ילדים.
ב-1 במרץ 1804 מתה קרולינה בדרזדן מקדחת, ולאחר מותה התחתן בעלה עם אחייניתה מריה לואיזה קרלוטה, נסיכת פארמה.
ב-22 באפריל 1792 התחתנה קרולינה עם מקסימיליאן, נסיך הכתר של סקסוניה, בנו של פרידריך כריסטיאן, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ממנו היו לה 7 ילדים:
קרולינה, נסיכת הסן-דרמשטאדט , הייתה נסיכה גרמנית, ואשתו של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג.
קרולינה נולדה ב-2 במרץ 1746 בבוכסווילר שהשתייכה לרוזנות הסן-דרמשטאדט, ללודוויג, נסיך הכתר של הסן-דרמשטאדט, ולקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן.
ב-27 בספטמבר 1768 התחתנה קרולינה עם פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג, בנישואים פוליטיים לחלוטין, שנועדו לחזק את הקשר בין רוזנות הסן-דרמשטאדט לרוזנות הסן-הומבורג, שהייתה תחת עוצרות של לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט.
בשנת 1820 מת בעלה פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג, וב-18 בספטמבר 1821 מתה קרולינה בבאד הומבורג, והיא בת 75 שנים.
ב-27 בספטמבר 1768 התחתנה קרולינה עם פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג, ממנו נולדו לה 13 ילדים:
קרולינה אמליה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (בדנית Caroline Amalie af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg; 28 ביוני 1796 – 9 במרץ 1881) הייתה אשתו של כריסטיאן השמיני, מלך דנמרק.
קרולינה אמליה נולדה ב-28 ביוני 1796 בקופנהגן, בירת דנמרק.
אביה היה פרידריך כריסטיאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ואמה הייתה
אמה הייתה בתם של כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק ושל קרוליין מתילדה, נסיכת בריטניה אשר על שמה נקראה קרולינה אמליה.
אמה קירבה אותה לחצר המלוכה הדנית שבה שלט אחיה, פרדריק השישי, מלך דנמרק.
היא הכירה אותה ליורש העצר דאז כריסטיאן פרדריק.
חרף העובדה שכריסטיאן כבר היה נשוי באותה תקופה לשרלוטה פרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, הרי שהוא וקרולינה אמליה התאהבו.
ב-1810 גירש כריסטיאן את שרלוטה פרדריקה, וב-1814 חזר לדנמרק לאחר תקופה קצרה בה שלט בנורווגיה.
בין 1816-1817 התגורר הזוג בעיר אודנסה מכיוון שכריסטיאן שימש כמושל האי פין שאודנסה היא בירתו.
הם לא הצליחו ללדת ילדים, ובין 1818-1822 הם נסעו ברחבי אירופה יחד, ואף ביקרו באתרי מרפא שונים בניסיון לרפא חוסר יכולת זה.
קרולינה שימשה כאם חורגת עבור בנו של כריסטיאן מנישואים קודמים, פרדריק קרל.
היא חיה עם בעלה בהרמוניה מוחלטת, והתייחסה בסלחנות לבגידותיו הרבות.
אופייה החביב הביא לה כבוד ונאמנות גם מצד שאר אנשי החצר.
בעוד שכריסטיאן נודע כחובב מדעים מושבע, קרולינה התפרסמה כמלחינה מוכשרת וכתבה מספר יצירות לפסנתר.
ב-1839 הוכתרו כריסטיאן וקרולינה כמלך ומלכת דנמרק.
כמלכה, קרולינה השקיעה רבות במעשי צדקה ופילנתרופיה.
היא תמכה באופן פעיל בתנועתו של ניקולאי גרונטוויג.
במהלך השאלה על השליטה במחוזות שלזוויג והולשטיין, תמכה קרולינה אמליה יחד עם אחיה כריסטיאן אוגוסט ופרדריק במפלגה הפרו-גרמנית שתבעה להעניק עצמאות לחבלים אלו.
צעד זה הוביל לירידה ניכרת בפופולריות של המלכה.
היא התגוררה בשנים שלאחר מכן בחודשי הקיץ בטירה מצפון לקופנהגן, ובחורף בדרום אירופה.
היא המשיכה לתמוך בפרויקטים שונים למטרות צדקה.
היא נפטרה ב-9 במרץ 1881 בגיל 84 ונקברה בקתדרלת רוסקילדה לצד בעלה.
קרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן , הייתה אשתו של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, וסבתו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה.
קרולינה נולדה ב-12 באוגוסט 1704 בזארבריקן, ללודוויג קראפט, רוזן נסאו-זארבריקן ולפיליפינה הנרייטה, נסיכת הוהנלוהה-לאנגנבורג, בתם של היינריך פרידריך, רוזן הוהנלוהה-לאנגנבורג ויוליאנה דורותיאה מקסטל-רמלינגן.
ב-21 בספטמבר 1719 התחתנה קרולינה עם כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ממנו נולדו לה 4 ילדים.
בשנת 1735 מת בעלה כריסטיאן השלישי, ובנה כריסטיאן הרביעי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן עלה לשלטון במקומו, תוך שקרולינה משמשת כעוצרת עד לבגרותו.
בהמשך עברה קרולינה להתגורר בצרפת, שם היו ילדיה תחת חסותו של לואי החמישה עשר מלך צרפת.
במהלך מלחמת הירושה הפולנית נכבשה הרוזנות על ידי הצבא הצרפתי, ובעקבות כך הידרדר מצבה הכלכלי של הרוזנות.
בשנת 1741 התחתנו בנותיה קרולינה וכריסטיאנה הנרייטה עם לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטדט וקרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט בהתאמה, ובשנת 1751 המירו בניה את דתם לקתולית.
בשנת 1767 מת בנה פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, ובעקבות כך גידלה קרולינה את ילדיו - נכדיה.
במרץ 1774 נסעה קרולינה לדרמשטאדט לבקר את בתה קרולינה, רוזנת הסן-דרמשטדט, ובמהלך הביקור מתה קרולינה ב-25 במרץ ונקברה בדרמשטדט בטקס צנוע.
ב-21 בספטמבר 1719 התחתנה קרולינה עם כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
קרולין גרסיה היא טניסאית צרפתיה מקצוענית, בשיאה דורגה במקום הרביעי בעולם בדירוג ה-WTA.
גרסיה נולדה בסן-ז'רמן-אן-לה שבצרפת, בתם של מרלן ולואי-פול גרסיה.
ב-2007 התחרתה לראשונה בטורניר של הפדרציה הבינלאומית לטניס.
ב-2011 העפילה לסיבוב השני באליפות אוסטרליה הפתוחה ולסיבוב השני באליפות צרפת הפתוחה.
ב-2013 נכנסה לראשונה לדירוג 100 המובילות בעולם וסיימה את השנה במקום ה-75. במהלך השנה העפילה לסיבוב השני באליפות צרפת הפתוחה, באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס, היא זכתה בטורניר סבב ה-ITF הראשון שלה ביחידות, כשזכתה בטורניר קאן-סור-מר שבצרפת.
ב-2014 זכתה לראשונה בטורניר מסבב ה-WTA כשניצחה את ילנה יאנקוביץ' בגמר טורניר בוגוטה בקולומביה, היא העפילה לסיבוב השלישי בווימבלדון ולרבע הגמר בטורנירים במדריד, נירנברג ובווהאן.
ב-2015 העפילה לסיבוב השלישי באליפות אוסטרליה הפתוחה, והעפילה פעמיים לגמר טורנירים מסבב ה-WTA, באליפות מקסיקו הפתוחה ובטורניר מונטריי.
ב-2016 זכתה בטורנירי שטרסבורג ומיורקה ופעמיים העפילה לחצי הגמר בטורנירי דובאי ומונטריי.
היא ייצגה את צרפת באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו והודחה בסיבוב השני.
את השנה סיימה במקום ה-23 בעולם.
ב-2017 זכתה באליפות סין הפתוחה ובטורניר ווהאן.
בטורניר הגראנד סלאם, העפילה לסיבוב השלישי באליפות אוסטרליה הפתוחה, לרבע הגמר באליפות צרפת הפתוחה בה הודחה על ידי קרולינה פלישקובה, לסיבוב הרביעי בווימבלדון בו הודחה על ידי ג'והנה קונטה ולסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית הפתוחה בו הודחה על ידי פטרה קביטובה.
באוקטובר 2017 דורגה לראשונה בין עשר הטניסאיות הטובות בעולם.
באליפות ארצות הברית הפתוחה 2022 העפילה לחצי הגמר בו הפסידה לאונס ג'אבור.
באותה שנה זכתה בסינסינטי מאסטרס (מאסטרס 1000 של סבב ה-ATP)
גרסיה היא שחקנית זוגות מצטיינת שבשיאה דורגה במקום השני בעולם.
ב-2014 זכתה לראשונה בטורניר WTA כשניצחה בטורניר בוגוטה יחד עם בת זוגה לארה ארובארנה.
באותה שנה העפילה לגמר טורנירי ג'נראלי ליידיז לינץ, ווהאן וקרמלין קאפ.
ב-2015 העפילה יחד עם קטרינה סרבוטניק לרבע הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה, לגמר קנדה מאסטרס, לחצי גמר אליפות דובאי בטניס ואליפות איטליה הפתוחה ולסיבוב השלישי באליפות אוסטרליה ובאליפות צרפת.
ב-2016 שיתפה פעולה עם בת ארצה כריסטינה מלדנוביץ'.
השתיים זכו באליפות צרפת הפתוחה, העפילו לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה, לרבע גמר וימבלדון ולסיבוב השלישי באוסטרליה.
כמו כן זכו בטורניר מדריד והעפילו לגמר אליפות סין הפתוחה.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הודחו כבר בסיבוב הראשון.
ב-2017 הודחו השתיים בחצי גמר אליפות אוסטרליה הפתוחה.
באליפות צרפת הפתוחה 2022 זכתה עם מלדנוביץ' בפעם השנייה בתואר לאחר שגברו בגמר על קוקו גוף וג'סיקה פגולה.
גרסיה חברה בנבחרת גביע הפדרציה של צרפת משנת 2013. יחד עם כריסטינה מלדנוביץ' ניצחה במשחק הזוגות בהתמודדות עם קזחסטן בפלייאוף.
ב-2014 סייעה לנבחרת לנצח את ארצות הברית 3–2 בפלייאוף, כשניצחה בשני משחקי היחידות ובמשחק הזוגות.
ב-2015 גברה עם הנבחרת ברבע הגמר על איטליה שניצחה במשחק יחידות אחד והפסידה בשני וניצחה במשחק הזוגות.
בחצי הגמר הודחה הנבחרת על ידי צ'כיה כשגרסיה מפסידה בשני משחקי היחידות שלה.
ב-2016 גברה הנבחרת על איטליה ברבע הגמר, כשגרסיה מנצחת בכל שלושת המשחקים, גברה על הולנד בחצי הגמר כשגרסיה מנצחת משחק יחידות אחד, מפסידה בשני ומנצחת בהתמודדות הזוגות.
בגמר הגביע הפסידה לנבחרת צ'כיה אף על פי שני ניצחונות ביחידות של גרסיה על פטרה קביטובה ועל קרולינה פלישקובה.
ב-2019 זכתה עם הנבחרת בגביע, לאחר ניצחון 3–1 ברבע הגמר על בלגיה (שני ניצחונות ביחידות של גרסיה), 3–2 בחצי הגמר על רומניה (ניצחון והפסד ביחידות וניצחון בזוגות עם מלדנוביץ', ו-3–2 בגמר על אוסטרליה (הפסד ביחידות מול אשלי ברטי וניצחון בזוגות עם מלדנוביץ במשחק המכריע מול סמנתה סטוסור וברטי).
קרולינה אוגוסטה, נסיכת בוואריה , הייתה נסיכה בווארית ואשתו של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג, ולאחר מכן אשתו של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה.
קרולינה אוגוסטה נולדה ב-8 בפברואר 1792 במנהיים, למקסימיליאן הראשון, מלך בוואריה ולאוגוסטה וילהלמינה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתם של גאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטדט ומריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים.
היא הייתה אחותם של אליזבת, מלכת פרוסיה (אשתו של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה) ושל סופי, נסיכת בוואריה, אמם של הקיסרים פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו.
ב-8 ביוני 1808 התחתנה קרולינה אוגוסטה עם וילהלם, נסיך הכתר של וירטמברג, אך לא היו להם ילדים, ובשנת 1814 התגרשו השניים, לאחר שקיבלו היתר מהאפיפיור.
ב-29 באוקטובר 1816 התחתנה קרולינה אוגוסטה עם פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, אך למרות שהנישואים היו מוצלחים לא היו להם ילדים.
היא נעשתה פופולרית באוסטריה, והייתה פעילה בעבודה סוציאלית; היא הקימה מספר בתי חולים ובתי מגורים לעניים.
לאחר מותו של בעלה בשנת 1835, היא עברה להתגורר בזלצבורג, וחיה שם בשקט עד מותה ב-9 בפברואר 1873, ביום שאחרי יום הולדתה ה-81.
קרולינה, נסיכת רויס-גרייץ , הייתה נסיכה גרמנייה מבית רויס אשר התחתנה עם וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך.
קרולינה נולדה ב-13 ביולי 1884 בעיר גרייץ, להיינריך העשרים ושנים, נסיך רויס-גרייץ ולאידה, נסיכת שאומבורג-ליפה, בתם של אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה והרמינה, נסיכת ולדק ופירמונט.
ב-10 בדצמבר 1902 התארסה קרולינה עם וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, וב-30 באפריל 1903 התחתנו השניים בביקבורג.
קרולינה רצתה לסגת מהנישואים זמן קצר לפני החתונה, אולם וילהלם השני, קיסר גרמניה ואשתו אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה שכנעו אותה להתחתן עמו.
בני דודיה גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה והיינריך הארבעה עשר, נסיך רויס, כמו גם בני דודיו של וילהלם ארנסט וילהלמינה, מלכת הולנד והנדריק, נסיך הולנד הגיעו לחתונה.
נישואי הזוג היו אומללים, וקרולינה לא הצליחה להתאים את עצמה לנימוסי החצר הנוקשים בוויימאר.
עד מהרה ברחה קרולינה לשווייץ, ובהמשך אף חלתה במלנכוליה.
ב-20 בינואר 1905 מתה קרולינה במיינינגן בנסיבות מסתוריות, והטענה הרשמית הייתה דלקת ריאות בעקבות שפעת, אם כי הועלו טענות שהייתה זו התאבדות.
לאחר מותה התחתן וילהלם ארנסט בשנת 1910 עם פאודורה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, ממנה נולדו לו 4 ילדים.
קרולין פיקלס היא שחקנית אנגלייה שהופיעה בתיאטראות וסט אנד ובטלוויזיה הבריטית.
היא גילמה את שלי ויליאמס באופרת הסבון "אמרדייל" של רשת ITV.
היא בתו שלו שופט בית המשפט העליון ג'יימס פיקלס, אחיינית של השחקנית כריסטינה פיקלס, ושל השחקן איש הרדיו וילפרד פיקלס.
פיקלס גלדה בהליפקס שבמערב ריידינג של יורקשייר ולמדה שם בבית ספר.
היא למדה דרמה באוניברסיטת מנצ'סטר, ושיחקה בתפקידים אחדים בהפקות סטודנטים בהם במחזה "Narrow Road to the Deep North" מאת אדוארד בונד, ובתפקיד הראשי במחזה "אמא קוראז' וילדיה" מאת ברכט.
היא הצטרפה ללהקת הדרמה של רדיו ה-BBC.
ב-1986 שיחקה פיקלס בתפקיד מיס בלובל בסדרת הטלוויזיה באותו שם של ה-BBC המבוססת על הקריירה של מרגרט קלי לייבוביצ'י.
היא שיחקה במשך שנתיים בסדרה "The Bill" בתפקיד פקד בילוש קים ריד, גילמה את סימון טרווליאן בסדרה "ממאי עד דצמבר", ובתפקיד קתרין רמזי בסדרה הסקוטית "The Tales of Para Handy".
עוד הופיע פיקלס בסדרת הדרמה החינוכית לילדים "Through The Dragon's Eye".
ב-1982 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "We'll Meet Again".
פיקלס השתתפה במספר סרטי קולנוע בהם "טס" בבימויו של רומן פולנסקי משנת 1979, "אגאתה" (1979), ו-"The Mirror Crack'd" (מ-1980).
ב-1995 שיחקה בתפקיד לינדה ליבינגסטון בסרט "Io no spik inglish" יחד עם פאולו וילאג'ו.
פיקלס גילמה את צ'ריטי בורבג' בסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות".
ב-2013 שיחקה פיקלס בתפקיד העיתונאית מגי רדקליף בסדרת הדרמה "ברודצ'רץ'" של רשת ITV.
בהמשך השתתפה בעונות השנייה והשלישית של "ברודצ'רץ'" ששודרו ב-2015 וב-2017 בהתאמה.
יש לה שתי בנות, אחת מהן היא השחקנית לוסי פיקלס.
קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג , הייתה נסיכה גרמנייה ואשתו של היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ.
קרולינה נולדה ב-19 במרץ 1819 בבאד הומבורג, לגוסטב, רוזן הסן-הומבורג וללואיזה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו ואמליה, רוזנת הסן-הומבורג.
ב-1 באוקטובר 1839 התחתנה קרולינה בבאד הומבורג עם היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ, ממנו היו לה חמישה ילדים.
בשנת 1859 מת בעלה, ובנה היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס-גרייץ ירש את נחלותיו ותאריו.
מכיוון שהיה קטין שלטה קרולינה כעוצרת הנסיכות עד לבגרותו.
בשנת 1867 תפס בנה את השלטון, וב-18 בינואר 1872 מתה קרולינה בגרייץ.
ב-1 באוקטובר 1839 התחתנה קרולינה בבאד הומבורג עם היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ, ממנו היו לה חמישה ילדים:
קרולין מיקלסן (בדנית: Caroline Mikkelsen; 20 בנובמבר 1906 – 15 בספטמבר 1998) הייתה חוקרת ומגלה דנית-נורווגית אשר ב-20 בפברואר 1935 הייתה האישה הראשונה אשר דרכה על אדמת אנטארקטיקה.
קרולין מיקלסן נולדה בשנת 1906 בדנמרק, לימים נישאה לבעלה הראשון, רב החובל הנורווגי קלריוס מיקלסן ועברה להתגורר בנורווגיה.
בעונת המחקר 1935–1934, ליוותה מיקלסן את בעלה הנורווגי במשלחת חקר אנטארקטיקה בחסותו של לארס כריסטנסן, על הספינה תורסהאבן (M / S Thorshavn) במטרה לחפש אדמות אנטארקטיות שניתן לספח לנורווגיה.
ב-20 בפברואר 1935 הגיעה המשלחת לחוף אנטארקטיקה (במקום לא ידוע בחוף, ככל הנראה בגבעות וסטפולד, בסמוך לתחנת דייוויס של ימינו).
מיקלסן ירדה מהספינה, והשתתפה בטקס הנפת דגל נורווגיה על החוף ובניית גל אבנים להנצחת האירוע.
ב-1998 וב-2002 פרסמו חוקרים אוסטרליים מאמרים בכתב העת פולאר רקורד, בהם נטען שקבוצה נחתה לחוף באיי טרין, בהם אותר גל האבנים.
מיקלסן נחשבת האישה הראשונה שדרכה על אדמת אנטארקטיקה.
הר קרולין מיקלסן נקרא על שמה.
קרוליין ברלנד גוטץ' הייתה אמנית בריטית וחלק מקבוצת האמנים באסכולת ניולין.
קרולין (שם נעורים: ייטס) גוטץ' נולדה בליברפול.
היא הייתה הצעירה מבין שלוש בנותיו של אדוארד ייטס, בעל נכס מקומי עשיר.
היא למדה בבית הספר הת'רלי לאמנות יפה בשנת 1878 ולאחר מכן בבית הספר לאמנות סלייד בלונדון לפני שנרשמה לאקדמיה ז'וליאן בפריז במהלך 1880.
בזמן שהייתה בסלייד היא פגשה את תומאס קופר גוטץ' והזוג התחתן באוגוסט 1881 בכנסיית סנט פיטר בניולין.
הם חזרו לצרפת, שם נולדה בתם פיליס מורין בספטמבר 1882. למרות תקופות ממושכות של בריאות לקויה בעקבות לידת ילדים, קרוליין גוטץ' ובעלה נסעו הרבה, כולל נסיעה בשנת 1883 לאוסטרליה.
הם התגוררו בלונדון בין השנים 1884–1887 לפני שהתיישבו בניולין, שם בנו בסופו של דבר בית משפחתי.
בניולין היו בני הזוג בין מייסדי מועדון האמנות סנט אייבס ופעילים בקבוצות האמנים שהוקמו אז באזור.
קרוליין גוטץ' הציגה באופן קבוע באקדמיה המלכותית לאמנויות בין השנים 1887–1895 ועם האגודה המלכותית לאמנים בריטיים לאורך כל שנות השמונים.
גוטץ' הציגה בסלון פריז בשנים 1897 ו-1898, שם הוענקו לה מדליות במקום השני והשלישי.
היא הציגה עבודות במועדון האמנות האנגלי החדש בשנת 1888, באגודת האמניות בשנים 1879 ו-1893 וכן במכון המלכותי לאמנות יפה של גלאזגו בין השנים 1886–1894.
בשנת 1895 ובשנת 1896 הוצגו יצירותיה בארמון הזכוכית במינכן.
גוטץ' הציגה גם בגלריות מסחריות, כולל גלריה גרוסוונור, גלריה גופיל וחברה לאמנות.
למרות התערוכות הרבות שלה, שרדו מעט מאוד דוגמאות ליצירותיה של קרולין גוטץ', אך בתצלומי עבודותיה אפשר לראות קומפוזיציות מתוחכמות, המציגות לעיתים קרובות נשים וילדים בסביבה ביתית.
קורלין ג'יין וולדו, OC היא שחיינית צורנית קנדית בעבר.
היא אלופה אולימפית (סיאול 1988) בעלת 2 מדליות זהב, סגנית אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984) ואלופת עולם (מדריד 1986).
לראשונה נערכה תחרות שחיה צורנית במשחקים האולמפיים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ווולדו זכתה במדליית כסף, בתחרות אישית (195.300 נק') אחרי טרייסי רואיז מארצות הברית (198.467 נק') ולפני מיוואקו מוטויושי מיפן (187.050 נק').
במשחקי חבר העמים שנערכו באדינבורו, סקוטלנד ביולי 1986 זכתה וולדו עם מישל קמרון במדליית זהב בתחרות הזוגות.
בשנת 1994 נכללה וולדו בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
קרולין מקארתי הייתה פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ניו יורק בשנים 1997–2015, מטעם המפלגה הדמוקרטית.
מקארתי נולדה בשם קרולין קוּק ברובע ברוקלין שבעיר ניו יורק, וגדלה במינאולה (Mineola), קהילה פרוורית בלונג איילנד השוכנת כעשרים קילומטרים מחוץ למנהטן.
אביה היה יצרן דודי חימום ואמה עבדה בתאגיד וולוורת' (F.
בצעירותה הייתה מקארתי ספורטאית, ושאפה להתמקצע כמורה לחינוך גופני אך תקוות אלה נגוזו כשאובחנה כסובלת מדיסלקסיה.
לאחר שטיפלה בחבר שנפצע בתאונת דרכים גמלה בלבה ההחלטה לעבוד כאחות מוסמכת.
מאוחר יותר נישאה והיא ומשפחתה גרו במינאולה.
ב-7 בדצמבר 1993, נרצח בעלה דניס ובנה קווין נפצע קשה בפיגוע ירי שהתחולל בתחנת הרכבת הפרוורית "שדרת מרילון" בלונג איילנד השוכנת בכפר "גארדן סיטי", כאשר קולין פרגוסון בן ה-35 פתח באש לעבר נוסעים.
פרגוסון הרג שישה ופצע 19. מקארתי הגיבה לפשע בפתיחת מערכה ציבורית למען בקרת כלי נשק מחמירה, מה שבסופו של דבר הניע אותה להתמודד לקונגרס של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית.
היא ניצחה בפער גדול את חבר הקונגרס דן פריסה , מועמד המפלגה הרפובליקנית.
בסרט הטלוויזיה הביוגרפי "התקרית בלונג איילנד" (The Long Island Incident) משנת 1998, גילמה את דמותה של מקארתי השחקנית לורי מטקלף.
מאז 1953 ועד להיבחרה של מקארתי, נהנו הרפובליקנים מדריסת רגל במחוז הקונגרס הרביעי על תצורותיו השונות, אף על פי שבמחוז נסאו נבחרו כל מועמדי המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ברציפות מאז הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992. בבחירות 1996 התמודד דן פריסה לתקופת כהונה שנייה בבית הנבחרים.
במקביל, מקארתי העידה בשימוע של הקונגרס נגד יוזמה רפובליקנית לבטל את האיסור הפדרלי על נשקי תקיפה (יוזמה שלא הניבה פירות).
אחרי שפריסה הצביע בעד הביטול הודיעה מקארתי, אז רפובליקנית מושבעת, כי תתמודד נגדו בבחירות המקדימות.
עם זאת, בכירי הרפובליקנים במחוז נסאו נמנעו מלהביע בה תמיכה.
לפיכך, בתמיכת המפלגה הדמוקרטית ומפלגות אחרות התמודדה מקארתי נגד פריסה כמועמדת המפלגה הדמוקרטית וביום הבחירות הכלליות גברה עליו בפער בן 17%.
בבחירות 1998 ניסו הרפובליקנים, ללא הועיל, להשיב את מקארתי לשורותיהם.
במהלך כהונתה בבית הנבחרים נודעה מקארתי כ"זקנת השבט" של מתנגדי הזכות לשאת נשק בקונגרס וכאחת התומכות הנלהבות ביותר עבור בקרת כלי נשק בארצות הברית.
במרוצת הזמן ניסתה להרחיב את תחום עיסוקיה לסוגיות אחרות, אך מעולם לא הצליחה להיפטר לגמרי מתדמיתה כחברת קונגרס שבראש מעייניה נושא אחד בלבד.
היא הודתה בכך ואמרה בשנת 2009 כי על אף שהיא ידועה גם בזכות השכלתה והמוניטין שלה במחוז נסאו, היא עדיין "גברת הנשק" ("gun lady").
מקארתי הייתה רשומה כרפובליקנית בטרם התמודדותה הראשונה לקונגרס, חרף הזדהותה עם עמדות המפלגה הדמוקרטית.
היא הצביעה עם מפלגתה ב-98.1 אחוזים מהזמן במהלך הקונגרס ה-111.
מקארתי פרשה מהחיים הפוליטיים לקראת בחירות 2014 בארצות הברית, וכהונתה תמה עם התפזרות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית.
קרולין בושר מלוני היא פוליטיקאית אמריקאית מן המפלגה הדמוקרטית שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוזות הקונגרס ה-14 וה-12 של מדינת ניו יורק בשנים 2023-1993.
מלוני היא האישה הראשונה שנבחרה במחוז שלה.
ב-17 באוקטובר 2019 יושב ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי בחרה במלוני להיות ממלאת מקום יו"ר ועדת הפיקוח והרפורמה בבית הנבחרים לאחר מותו של אלייז'ה קמינגס.
היא נבחרה לרשת את קאמינגס באופן קבוע ב-20 בנובמבר.
נכון ל-30 במרץ 2022, מלוני נמצאת במקום ה-20 בקונגרס מבחינת הוותק שלה.
קרולין ג'יין בושר נולדה בגרינסבורו שבקרוליינה הצפונית ב-19 בפברואר 1946 כבתם של כריסטין אליזבת (לבית קליג) וראלף ג'ורג' בושר.
לאחר שסיימה את לימודיה, היא ביקרה בעיר ניו יורק ב-1970, והחליטה להישאר בעיר.
במשך כמספר שנים מלוני עבדה כמורה ומנהלת במועצת החינוך של העיר ניו יורק.
בשנת 1977, החלה לעבוד בסגל בית המחוקקים של מדינת ניו יורק.
ב-1976 היא נישאה לקליפטון מלוני, בנקאי השקעות.
מלוני נבחר למועצת עיריית ניו יורק ב-1982, כשהביסה את רוברט רודריגז המכהן ברובע דובר ספרדית במזרח הארלם ודרום הברונקס.
היא כיהנה כחברת מועצה במשך 10 שנים.
במועצה, היא כיהנה כיושבת ראש הוועדה לחוזים, שביקרה ופיקחה על חוזי העירייה.
מלוני קידמה הכרה בחוזים בדיני זוגות חד מיניים.
היא הייתה הראשונה שילדה בזמן שכיהנה כחברת מועצה, והראשונה שהציעה חבילת חקיקה מקיפה להפיכת מעונות היום לזמינים וזולים.
ב-1992 התמודדה מלוני לקונגרס מול ביל גרין מן המפלגה הרפובליקנית שכיהן בקונגרס כבר 15 שנים.
המחוז ה-15 בניו יורק היה רפובליקני בדרך כלל, בניגוד לרוב העיר ניו יורק.
היא ניצחה עם 51% מהקולות.
במקהיל לבחירתה לקונגרס, רבים מתושבי המחוז הצביעו לביל קלינטון הדמוקרטי שהתמודד לנשיאות במקביל למלוני.
מאז בחירתה נבחרה מלוני לכהונות נוספות, עם למעלה מ-80% מהקולות מדי בחירות.
ב-2009, הדירוג השנתי של ה-National Journal מיקם את מלוני כחברת הקונגרס ה-114 ברמת הליברליות שלה (או 314 ברמת השמרנות) בקונגרס.
לפי הדירוג, מלוני ליברלית במיוחד במדיניות חוץ, יותר מנושאים כלכליים-ליברליים.
מלוני נחשבת לליברלית פחות משאר נציגי ניו יורק.
ב-2011, סקר של Daily News מצא שמלוני היא הפעילה ביותר מבין 28 נציגי ניו יורק עם 36 הצעות חוק.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, מלוני דגלה בסיוע פדרלי נרחב להתאוששות ניו יורק ולמאמצי האבטחה של העיר.
ב-25 בפברואר 2019 הציעה חוק להקמת קרן הפיצויים לנפגעים מ-11 בספטמבר.
הקרן בגובה 10.2 מיליארד דולר ועתידה לפעול עד שנות ה-90 של המאה ה-21.
ב-1 באוקטובר 2020, מלוני חתמה על מכתב לשר החוץ מייק פומפאו, שגינה את הפעולות ההתקפיות של אזרבייג'ן נגד המובלעת נגורנו-קרבאך המאוכלסת בארמנים.
בנוסף על כך, היא גינתה את תפקידה של טורקיה במלחמת נגורנו-קרבאך השנייה.
מלוני, כיושבת ראש ועדת הפיקוח והרפורמה בבית הנבחרים, קראה למנהל ה-FBI כריסטופר ריי לפתוח בחקירה כנגד הרשת החברתית Parler מחשש שרשת זו היא שלוחה של הממשל הרוסי.
בשנת 2013 מלוני הציעה חוק למניעת סחר בנשק.
לפי הצעת החוק, הסחר בנשק יהפוך לראשונה לפשע פדרלי ויוחרפו העונשים.
החוק ניסה למנוע סחר ומכירת נשק לעבריינים מורשעים, מתעללים במשפחותיהם, חולי נפש אלימים ואחרים.
ב-2014, הצטרפה לסנאטור אד מרקי בקריאה לנשיא ברק אובמה לתיקצוב בסך 10 מיליון דולר של המרכז לבקרת מחלות ומניעתן על מנת לחקור באופן קליני את השימוש בנשק.
בשנת 2008, לאחר דיווחים על שחיתות בקרב קבלנים צבאיים בעיראק ובאפגניסטן, הבטיחה מלוני ליצור מסד נתונים לפיקוח טוב יותר על כל החוזים הפדרליים.
בשנת 2007 מלוני קידמה מימון לתוכניות לנשים ונערות אפגניות וסייעה בהקמת ועדה אפגנית לזכויות אדם.
היא מהיוזמות הבולטות של תיקון שוויון הזכויות.
בשנים שלאחר מכן קידמה הצעת חוק למתן חופשת הורות בתשלום לעובדים הפדרליים.
בנוסף על כך, מלוני קידמה חוקים למניעת אלימות מינית באקדמיה.
מלוני קידמה מימון לפרויקטים גדולים של תחבורה ציבורית, ובאופן מיוחד למדינת ניו יורק.
ב-16 באוקטובר 2001, מלוני לבשה בורקה אפגנית בזמן שנשאה נאום בבית הנבחרים.
הנאום היה למען זכויות נשים אפגניות ולמען מעורבות צבאית אמריקנית כנגד הטליבאן.
זו הייתה הפעם הראשונה שלבשו רעלה אסלאמית בקונגרס.
מבחינה טכנית מלוני עברה על האיסור לענוד כיסוי ראש משנת 1837.
ב-20 ביולי 2009, מלוני התנצלה לאחר שאמרה את המילה "Nigger" בראיון ל-City Hall News.
באותה העת מלוני התמודדה בפררימריז הדמוקרטיים לסנאט של ארצות הברית.
מלוני התנצלה ופרשה מהמירוץ ב-7 באוגוסט 2009. היא לא טענה שפרשה בעקבות הבערה.
למלוני ובעלה, קליפטון מלוני יש שתי בנות.
בעלה נהרג במהלך מסע טיפוס בשנת 2009, לאחר שטיפס על הפסגה השישית בגובהה בעולם, צ'ו אויו בטיבט.
קרולין סימון היא כדורגלנית גרמנייה המשחקת בעמדת הבלמת בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים.
סימון החלה את קריירת הכדורגל שלה ב-2008, כשהצטרפה למועדון איינטרכט באונאטאל .
בהמשך אותה שנה עברה למועדון יאהן קאלדן מהליגה השלישית בגרמניה.
ב-1 בינואר 2010 עברה למועדון המבורג מהבונדסליגה לנשים.
במדי המועדון השתתפה ב-48 משחקי ליגה והבקיעה שישה שערים.
לאחר פירוק המועדון בקיץ 2012 וירידת הקבוצה לליגה האזורית , עזבה סימון את הקבוצה.
לקראת עונת 2012-13 חתמה סימון במועדון וולפסבורג מהבונדסליגה.
במהלך תקופתה בקבוצה השתתפה בשני משחקים בגביע הגרמני וכן שיחקה עבור קבוצת המילואים.
בינואר 2013 הודיע המועדון על ביטול החוזה של סימון בהסכמה משותפת.
תקופה קצרה אחרי שעזבה את וולפסבורג הצטרפה הבלמת למועדון באייר לברקוזן מהבונדסליגה.
במשך תקופתה במועדון שיחקה בהרכב הפותח באופן קבוע.
במדי הקבוצה זכתה בגביע האלן של ההתאחדות הגרמנית .