tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ניתן למדוד גוון בדיוק רב באמצעות ספקטרופוטומטר, מכשיר מדידה הנמצא בשימוש יצרני צבעים וצבענים.
כך חברות המייצרות חומרי צביעה שונים יכולות להבטיח כי הגוון באצווה מסוימת זהה לחלוטין לאצווה שתבוא אחריו.
במקרים רבים משתמשים בתעשייה בפיגמנטים בודדים לשימוש בצבע, היות שהם נוטים לשמור על גוון אחיד יותר מתערובות של מספר פיגמנטים.
אם הצבע מכיל תערובת פיגמנטים המנסה לחקות במדויק את גוונו של פיגמנט מוכר, התקן קובע כי יש לציין לצד שם המוצר "(גוון)" על מנת למנוע בלבול.
גוון היא מילה ותיקה בעברית.
באופן טבעי, התפתחו ממנה מילים רבות והטיות שונות, שהשתלבו בשפה.
מילות יחס כמו "כגון" ניצלו את הקשר התיאורי בין שם הגוון לעצם המחזיק בו; שמות תואר כמו "מגוון" או "רבגוני" ניצלו את ריבוי הגוונים הקיימים בספקטרום (שהוא למעשה אינסופי); "ססגוני" התבססה על השימוש בגוונים על מנת ליצור מצבי רוח שמחים וחגיגיים.
גוון הוא שם פרטני יותר מצבע, ונהוג להתייחס לנקודה (או לעיתים לאזור מצומצם) בתוך מרחב צבע כלשהו כאל גוון.
במובן זה, ניתן לייצג גוונים במרחבי צבע שונים על ידי וקטור קואורדינטות במרחב.
כך למשל במרחב הצבע {R,G,B} הפורש את הגוונים בצגי מחשב, ניתן לייצג גוון על ידי מדידת כמות האדום, הירוק והכחול בו.
בתקן ה-RGB הקרוי SVGA ניתן לפרוש מיליוני גוונים שונים: (255,0,0) הוא אדום בוהק, ואילו (255,200,80) הוא צהוב בהיר.
קיימים עוד מרחבי צבע רבים, בהם ניתן לייצג גוונים בווקטורים בעלי 4 נקודות, חמש נקודות ועוד, ולפרוש עשרות מיליוני גוונים שונים.
גוונדולין לנה "גוון" טורנס-וולר היא אתלטית עבר אמריקאית.
היא אלופה אולימפית (ברצלונה 1992) בריצת 200 מטר, בעלת 5 מדליות אולימפיות, מהן 3 מדליות זהב, אלופת עולם (גטבורג 1995) בריצת 100 מטר, בעלת 8 מדליות מהן 3 מדליות זהב.
טורנס נולדה בדקטור, פרבר של אטלנטה, ג'ורג'יה.
באוניברסיאדה שנערכה בקובה, יפן בשנת 1985 זכתה טורנס במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר.
באוניברסיאדה שנערכה בזגרב, יוגוסלביה ביולי 1987 זכתה טורנס בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.09 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 22.44 שניות.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית בסוף אוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.52 שניות.
שבוע וחצי לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה היא סיימה במקום חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.40 שניות.
באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה טורנס במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.97 שניות (בסיוע רוח גבית של 3.0 מטר/שנייה), בשלב רבע הגמר היא קבעה תוצאה של 10.99 שניות ובמקום שישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.17 שניות.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכתה טורנס בשתי מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.03 שניות, אחרי קטרין קראבה מגרמניה (10.99 שניות ) ולפני מרלין אוטי מג'מייקה (11.06 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 22.16 שניות, שוב אחרי קרבה (22.09 שניות) ולפני אוטי (22.21 שניות).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה טורנס ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף והייתה לאתלטית המצטיינת במשחקים.
מדליות זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.81 שניות, לפני ג'ולייט קאת'ברט (22.02 שניות) ואוטי (22.09 שניות) שתיהן מג'מייקה, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 21.72 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.11 שניות, לפני נבחרת חבר המדינות (42.16 שניות) וניגריה (42.81 שניות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.86 שניות, אחרי דיברס (10.82 שניות), קאת'ברט (10.83 שניות), אירינה פריבלובה מחבר המדינות (10.84 שניות) ולפני אוטי (10.88 שניות), בריצה הצמודה ביותר בהיסטוריה.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכתה טורנס ב-4 מדליות, זהב, כסף ו-2 ארד.
במשחקי הרצון הטוב שנערכו בסנקט פטרבורג, רוסיה בשנת 1994 זכתה טורנס ב-3 מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.95 שניות, בריצת 200 מטר בשיא תחרות חדש של 22.09 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.98 שניות.
באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכתה טורנס בשתי מדליות זהב, בריצה היוקרתית ביותר ל-100 מטר בתוצאה של 10.85 שניות, לפני אוטי (10.94 שניות) ופריבלובה (10.96 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.12 שניות, לפני ג'מייקה (42.25 שניות) וגרמניה (43.01 שניות).
בריצת 200 מטר היא סיימה ראשונה, אך נפסלה לאחר שיצאה ממסלול הריצה שלה וכך מדליית הזהב ניתנה ליריבתה אוטי (22.12 שניות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה טורנס בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 41.95 שניות, לפני בהאמה (42.14 שניות) וג'מייקה (42.24 שניות).
לאחר פרישתה מספורט תחרותי, הפכה טורנס למעצבת שיער וחייה עם בן זוגה ושני ילדיה.
בשנת 1995 זכתה טורנס בתואר אתלטית השנה בעולם.
גוון סטייסי היא דמות משנה בדיונית שהופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Amazing Spider-Man #31 מדצמבר 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
גוון סטייסי הייתה אהובתו הראשונה של פיטר פארקר, גיבור-העל הידוע בזהות ספיידרמן, כאשר שניהם היו סטודנטים באוניברסיטת אמפייר סטייט.
בסיפור "הלילה בו גוון סטייסי מתה", היא מצאה את מותה כאשר הגובלין הירוק חטף אותה כדי שתשמש פיתיון לספיידרמן, והפיל אותה מגשר ג'ורג' וושינגטון.
כשספיידרמן ניסה להצילה, מפרקתה של גוון נשברה כתוצאה מאפקט הצלפת השוט של קוריו.
גם ההחלטה להרוג דמות ראשית בחוברות קומיקס באותה תקופה וגם ההחלטה ליישם את הדבר כשינוי מכריע בחייו של הגיבור הפכו למעוררי מחלוקת עבור מעריצי הדמות, ויש שמצביעים על נקודה זו כסופו של תור הכסף של הקומיקס ותחילתו של תור הארד.
גוון הוחייתה מחדש בקצרה בידי התן בקשת הסיפור "קונספירציית המשובטים" של שנת 2016.
גרסה אלטרנטיבית של גוון סטייסי מיקום מקביל שנקרא "ארץ-65" הוצגה בחוברות הקומיקס בקשת הסיפור "יקום העכביש" מ-2015, והיא נקראת ספיידר-גוון.
דמותה של גוון סטייסי מוזכרת במאמר העוסק באלימות נגד נשים והטיפול השגוי בדמויותיהן של נשים בקומיקס.
דמותה של גוון סטייסי הופיעה בעיבודים שונים לקומיקס.
בטלוויזיה, דמותה דובבה בידי לייסי שרבט ובעברית בידי אביטל אברג'יל.
את דמותה בסרט הלייב אקשן "ספיידרמן 3" גילמה השחקנית ברייס דאלאס הווארד, ובסרטים "ספיידרמן המופלא" והמשכו "ספיידרמן המופלא 2" גילמה אותה השחקנית אמה סטון.
במוזיקה, גוון הוא המרכיב המבדיל בין שני צלילים, שאינו גובה, עוצמה או משך זמן.
לדוגמה ההבדל בין צליל הקלרינט לבין צליל החליל (כששניהם מנגנים צליל בגובה זהה, בעוצמה זהה ובאורך זהה).
גוון הצליל (Timbre) של כלי נגינה נוצר על ידי הצלילים היסודיים שלו, המכונים "הרמוניות", צלילים עיליים או "עיליות" – אלו צלילים הנוספים לצליל היסוד, תדר היסוד ונשמעים תמיד איתו.
הגוון נוצר בזכות ארגון העוצמות של הטונים העיליים השונים או "הרמוניות" כפי שהן מכונות לעיתים.
לכל כלי נגינה (או לכל קול אדם) יש מבנה עוצמות שונה לטונים העיליים, מה שמייחד את הגוון של אותו כלי.
לדוגמה, בקלרינט האוברטון השני ה(אוקטבה) אינו קיים כלל (עוצמתו 0) והאוברוטן הבא שנשמע יהיה השלישי (האוקטבה+קווינטה) מה שמקנה לגל הקול של הקלרינט את השם "גל מרובע" שהצליל שלו יחסית דל לעומת הכינור או האבוב שהגל שלהם מכונה "שיני מסור" והצליל שלהם עשיר יותר באובר טונים בעוצמה גבוהה.
החצוצרה לעומתם משמיעה את האובר טון השני (האוקטבה) בעוצמה כמעט זהה לצליל הפונדמנטלי מה שנותן גוון "תרועתי".
צליל שהוא חף מאובר טונים (לא קיים בטבע) נכנה "גל סינוס" והגוון שלו יהיה חלול ודל ביותר, צליל דומה לזה הוא שריקה.
הגוון של הצליל מושפע מהמון מרכיבים שונים וכך ניתן לעיתים לזהות נגן כינור מסוים או נגינה בכינור ספציפי על ידי הגוון של הצליל או שנגן אבוב יישמע בגוון צליל שונה ביום של לחות גבוהה או ביום של לחות נמוכה.
מכאן אחד ההבדלים בביצוע של קונצ'רטו מסוים בין נגן אחד למשנהו (כמובן שההבדל העיקרי טמון באינטרפטציה המוזיקלית), ההבדלים בין סוגי מיתרים שונים לכלי מיתר או עלים שונים בכלי נשיפה.
ברוב הכלים ניתן לשנות מעט את הגוון תוך כדי הנגינה מה שפותח למבצע או למלחין שלל אפשרויות להעשרת הביצוע.
אצבוע, בכלים רבים בעזרת אצבועים שונים לאותו תו, מתקבלים גוונים שונים לצליל.
לחץ או שחרור בשפתים ובגרון לרוב נגני כלי הנשיפה.
הוספת סורדינה בכלי קשת גורמת לעמעום גוון הצליל מלבד ההורדה בעוצמה.
בכל אקורד כרוכה בהכרח גם תחושת גוון הנובעת מצירופי הצלילים באקורד.
למעשה בכל מרווח, בכל מקצב ואפילו בכל עוצמה יש גם אספקט של גוון.
ואכן בעיקר החל מהתקופה הרומנטית במוזיקה, ובעיקר בסגנון האימפרסיוניסטי, מלחינים החלו להשתמש בגוון כגורם חשוב בעיצוב היצירה:
על ידי מתן חשיבות לבחירת הכלים או שילובים שלהם לכל נושא או ליווי.
שימוש באלמנטים כמו אקורדים או מרווחים כגורמי גוון.
כך יכול מלחין לכתוב אקורד דומיננטי ולא בהכרח לפתור אותו פונקציונלית.
דוגמה לכך היא השימוש במיקסטורות.
בעצם ניתן לעיתים לומר שהמעבר בין מרכז טונאלי אחד לאחר, הפך למעבר מגוון אחד לגוון אחר.
בהתאם לאידיאל הרומנטי של השימוש בגוון, ניתן היה לדבר על "מוטיב הגוון" ועל פיתוח מוטיב זה.
דוגמאות לקטעים מוזיקליים המבוססים על גוונים שנוצרים ממרווחים ניתן למצוא ב"מיקרוקוסמוס" מאת בלה בארטוק.
הביטויים הבולטים לעליית ערכו של הגוון בתקופה הרומנטית הם הגדלת התזמורת הן על ידי צירוף כלים שונים והן על ידי הגדלת הקבוצות בכל כלי, פיתוח הכלים עצמם והגדלת היכולות הטכניות, המנעד והמשרעת שלהם.
צירוף כלי הקשה רבים שאינם בעלי גובה מוגדר ותפקידם לצבוע את התזמורת בגוונים שונים, הפיכת ה"תזמור" לענף עצמאי בעיבוד והלחנת יצירה – תפקידו של המתזמר יהיה לבחור את הכלים המתאימים לכל תפקיד ותפקיד.
בחזונו של הקטור ברליוז תכלול התזמורת הסימפונית 465 נגנים.
גוויניד' (בוולשית: Gwynedd) הוא מחוז ממחוזות ויילס, בצפון-מערב ויילס, בממלכה המאוחדת.
המחוז נוצר בשנת 1974 על בסיס מחוז קרנארבונשייר ההיסטורי וחלק ממחוז מריונת'שייר, כאשר הגבולות כיום נקבעו בשנת 1996. המחוז נקרא כך על שם ממלכת גוויניד' שהתקיימה בין המאה ה-5 למאה ה-12.
המחוז הוא השני בגודל שטחו (אחרי פוויס) ובעל צפיפות האוכלוסין הנמוכה ביותר מבין מחוזות ויילס.
הבירה האדמיניסטרטיבית של המחוז נמצאת בעיירה קרנארבון בעוד שהעיר הגדולה ביותר היא בנגור (שניהם בחלק הצפוני, לצד מצר מנאי).
מחוז גוויניד' גובל מצפון עם מחוז אנגלסי (אי המופרד מגוויניד' באמצעות מצר מנאי), מדרום-מערב הוא גובל עם מחוז קרדיגיון, מדרום-מזרח עם מחוז פוויס וממזרח עם דנבישייר וקונווי.
המחוז נמצא בפינה הצפון-מערבית של ויילס, הדופן המערבית מורכבת מחוף הים האירי והדופן המערבית נמצאת לחופי מצר מנאי.
מעבר לרצועת החוף בצד הצפון-מערבי של המחוז, פנים המחוז מאופיין באזורים הרריים כאשר במחוז נכלל רוב שטחי סנודוניה, שכוללת את רכס הרי סנודון ואגם באלה, השמורה גם מרכיבה את חלק הארי של המחוז.
המחוז כולל גם את חצי האי ל'ין (Llŷn), חצי אי באורך 48 קילומטרים היוצא מוויילס לתוך הים האירי.
עיירה נוספת שראויה לציון היא אברגווינגרגין השוכנת בפינה הצפון-מזרחית של המחוז ואשר שימשה ב בתור עיר הבירה של נסיכות ויילס ואחת ממרכזי השלטון החשובים בממלכת גוויניד' ההיסטורית.
תומאס אדוארד לורנס (לורנס איש ערב) - נולד בכפר טרמד'וג (Tremadog).
דייוויד לויד ג'ורג' - פוליטיקאי וראש ממשלת בריטניה, נולד במנצ'סטר אך גדל בכפר ל'אניסטרומדווי (Llanystumdwy).
גֶווירְצְטְרָמינֶר (נכתב לעיתים גוורצטרמינר או בקיצור גוורץ; בגרמנית: Gewürztraminer) הוא זן ענבים המשמש לייצור יין לבן.
מקורו של הזן הוא ככל הנראה מנפת דרום טירול דוברת-הגרמנית שבצפון איטליה.
מקור שמו של הזן הוא בשם הגרמני של העיירה האיטלקית טרמנו הנמצאת בצפון איטליה, במחוז טרנטינו-אלטו אדיג'ה ו"גווירץ" פירושו ארומטי או מתובל.
זן הגווירצטרמינר הוא מוטציה ארומטית של זן הסאבנין רוז ומכונה גם סאבנין רוז ארומטי.
הזן נוצר במאה ה-19 בחבל אלזס שבצרפת ומשם הוא נדד לגרמניה ולאוסטריה.
כאשר גם הסאבנין רוז וגם הגווירצטרמינר כונו שם בשם טרמינר, הדבר יצר בלבול בין שני זנים אלו.
הזן מהווה 20% מהכרמים באלזס (25,000 דונם), ועד שנות התשעים גדל רק שם.
במהלך שנות התשעים החלו לגדל את הזן גם מחוץ לאלזס בעיקר בגרמניה (7,000 דונם), באוסטריה (5,000 דונם) ובאיטליה (2,000 דונם).
הזן גדל גם מחוץ לאירופה בארצות הברית (25,000 דונם), באוסטרליה (6,000 דונם) ובדרום אפריקה (3,000 דונם).
בישראל מגדלים את הזן בעיקר ברמת הגולן בו תנאים דומים לתנאי הגידול של הזן באלזס.
הגווירצטרמינר הוא גפן חזק אך אשכולותיו נוטים להתנתק מהגפן והוא רגיש מאוד למחסור בכלורופיל וליובש אך עמיד מפני קור.
עליו קטנים וכך גם האשכולות שבצבע זהוב.
החולשה הפיזית של הגפן מפוצה ברמת סוכרים גבוהה בענביו.
היין שנוצר מענביו של הגווירצטרמינר עשיר בסוכר ובעל טעמים ארומטיים הדומים לוורד ולליצ'י.
בדרך כלל מייצרים מזן זה יין לבן חצי יבש (מכונה: יין גוורץ).
גוון רוזמרי ג'ורגנסן היא טריאתלטית אמריקאית זוכת מדליית זהב באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ואלופת העולם בשנים 2014 ו-2015.
ג'ורגנסן נולדה וגדלה בווקשה שבוויסקונסין, בתם של ננסי וג'ואל.
היא סיימה תואר שני בחשבונאות באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון והוסמכה כרואת חשבון.
לאחר לימודיה עבדה בחברת ארנסט אנד יאנג במילווקי.
מנעוריה הייתה אתלטית ושחיינית מצטיינת.
בתקופת לימודיה באוניברסיטה הייתה חברה במשך שלוש שנים בנבחרת השחייה ולאחר מכן עברה להתחרות באופן מלא בריצות ארוכות.
היא השתתפה שלוש פעמים באליפות NCAA באתלטיקה ופעמיים באליפות NCAA בריצות שדה.
ב-2010 במהלך שנתה האחרונה באוניברסיטה שוכנעה על ידי נציגי נבחרת ארצות הברית בטריאתלון לעבור להתחרות בענף זה.
באליפות הפדרציה הבינלאומית לספורט אוניברסיטאי (FISU) בטריאתלון שהתקיימה בוולנסיה שבספרד סיימה שנייה ובתום השנה נבחרה לטריאתלטית האמריקאית המצטיינת בשנתה הראשונה.
במהלך 2012 הייתה חברה בסגל ארצות הברית לאולימפיאדת לונדון וסיימה במקום ה-38. בשנים 2013, 2014 ו-2015 זכתה באליפות ארצות הברית בטריאתלון ובשנים 2014 ו-2015 זכתה באליפות העולם תוך ניצחון על שרה טרו ואנדראה יואיט שזכו בשנתיים אלו במקומות שני ושלישי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית זהב.
ג'ורגנסון היא טריאתלטית מאוזנת: שוחה היטב ורוכבת מצוין, על אף ניסיונה היחסית מצומצם בענף זה.
מה שהפך אותה לספורטאית הבולטת והמצליחה ביותר בעולם בשנים האחרונות היא יכולת הריצה והסיומת החזקים ובעיקר "התנועה" שלה, יכולת הבריחה שמשאירה את יריבותיה ללא יכולת תגובה כלשהי על מסלול הריצה במהלך תחרות הטריאתלון.
ג'ורגנסן נישאה לפטריק למיו ב-2014. היא הודיעה בתום המשחקים האולימפיים בריו, על כוונתה להתחרות במרתון ניו יורק במהלך חודש נובמבר 2016 וכן על תוכניותיה להתמקד בהקמת משפחה ולאחר מכן בהכנות למשחקים האולימפיים של טוקיו 2020 במרתון.
במרתון סיימה במקום ה-14 בתוצאה של 2:41:01 שעות.
בינואר 2017 הודיעה כי היא בהריון ובנה הבכור נולד באוגוסט אותה שנה.
אוון גווין סמית' היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (לונדון 1948) ופעמיים סגן אלוף ארצות הברית (1941 ו-1946) בקפיצה במוט.
סמית' נולד במקיני, טקסס ועבר עם משפחתו בגיל צעיר לקליפורניה.
הוא למד היסטוריה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ושם עבר להתמחות בקפיצה במוט.
בשנת 1941 זכה במדליית זהב באליפות המכללות בקפיצה במוט.
באליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה אותה שנה הוא זכה במדליית כסף ביחד עם ארל מידוס בתוצאה של 4.27 מטר, אחרי קורנליוס וורמרדאם (4.57 מטר).
במלחמת העולם השנייה הוא שרת כטייס בחיל האוויר של ארצות הברית באסיה.
באליפות ארצות הברית שנערכה בסן אנטוניו, טקסס ב-29 ביוני 1946 הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 4.31 מטר, אחרי אירווינג מור (4.39 מטר) ולפני בוב הארט (4.23 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה בלינקולן, נברסקה ב-1947 הוא זכה במדליית ארד ביחד עם עוד שלושה קופצים בתוצאה של 4.11 מטר, אחרי ריצ'מונד מורקום (4.27 מטר) וארל מידוס (4.27 מטר).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (1948) שנערכו באוונסטון, אילינוי ב-10 ביולי סיים סמית' שני בשיא אישי חדש של 4.47 מטר, אחרי ריצ'מונד מורקום שקבע תוצאה זהה.
במשחקים עצמם שנערכו ביום גשום הוא זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.30 מטר, לפני ארקי קטיה מפינלנד (4.20 מטר) ובוב ריצ'רדס מארצות הברית (4.20 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה במילווקי, ויסקונסין אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 4.34 מטר.
גווילם לי הוא שחקן אנגלי.
מוכר בעיקר מהופעותיו בסרטים "התייר", "שיר לג'ני" ו-"רפסודיה בוהמית", ובסדרות הטלוויזיה "ג'יימסטאון" (2017), ו"רציחות במידסומר".
לי נולד בבריסטול להורים ולשים, טום וסיינוון.
יש לו שלושה אחים חורגים: גריינט, אוון וריהנון.
בילדותו עברה המשפחה לסאטון קולדפיד שבברמינגהאם, אבל הוא מזדהה כוולשי.
לי למד ספרות אנגלית באוניברסיטת קארדיף ודרמה בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
ב-2008 קיבל מדליית זהב על לימודיו בגילדהול.
כנער הצטרף לי ללהקת תיאטרון.
בשנים 1997 ו-1998 כיכב בעיבוד טלוויזיוני של סדרת ספרי "Animal Ark".
בגיל 16 החל להופיע במחזה "ריצ'רד השלישי" עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
ב-2011 הופיע לי בתפקיד ראשי בעונה האחרונה של הסדרה "צבא היבשה של נשים".
הוא הופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה כגון "אפר לאפר", "בשר טרי", "מונרו" ו"הנרי החמישי".
ברדיו הופיע לי בדרמות "The Emerald Tiger", ו-"The Silver Turk" המבוססות על הסדרה "דוקטור הו", ובעיבוד לרומן "הים האכזר".
ב-2008 הוענק ללי פרס איאן צ'ארלסון על הופעתו במחזה "אדיפוס" בהפקת התיאטרון המלכותי הלאומי.
ב-2009 גילם את לארטס לצדו של ג'וד לאו בהפקה של המחזה "המלט" בתיאטרון דונמאר וסט אנד.
ב-2011 זכה לי בפרס איאן צ'ארלסון על תפקידו בדמות אדגר בהפקה של המחזה "המלך ליר" בתיאטרון דונמאר ורהאוס.
ב-2012 כיכב לי בהפקה של טרפלגר סטודיוס למחזה "The Promise" מאת אלכסיי ארבוזוב.
בחג המולד 2013 החל לי להופיע בתפקיד סמל בילוש צ'ארלי נלסון, לצדו של פקד בילוש ברנבי, בעונה ה-16 של הסדרה "רציחות במידסומר", שכלל את הפרק המאה של הסדרה.
בתחילת 2014 שיחק לי במחזה "ורסאי" בתיאטרון דונמאר ורהאוס.
באפריל 2016 פורסם שלי לא ישתתף בעונה ה-19 של "רציחות במידסומר".
לי ציין בחשבון הטוויטר שלו שהוא יופיע בסדרה חדשה "ג'יימסטאון".
ב-2018 גילם לי את דמותו של הגיטריסט בריאן מיי מלהקת קווין בסרט הביוגרפי "רפסודיה בוהמית", שהיה מועמד לפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית הופעה מצוינת של צוות שחקנים בסרט קולנוע.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2008 The Escort סרט קצר 2010 התייר The Tourist מאונטיין 2011 אי הכלבים Isle of Dogs הבלש בלוק 2018 The Last Witness ג'ון אנדרווד רפסודיה בוהמית Bohemian Rhapsody בריאן מיי 2024 כאן ולתמיד Here ג'ון הארטר Oddity טד טימיס
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2011 המלך ליר King Lear אדגר National Theatre Live
גווינת' סטרונג היא שחקנית אנגלייה.
היא מוכרת בעיקר מהופעתה בסיטקום של ה-BBC "על שוטים ואנשים" בתפקיד קסנדרה, חברתו ובהמשך אשתו של רודני (ניקולס לינדהרסט).
הופעת הבכורה שלה כשחקנית הייתה בגיל 11 כשהופיעה בהפקה של תיאטרון רויאל קורט של המחזה "Live Like Pigs".
ב-1973 בעודה תלמידה בבית הספר הולנד פארק הופיעה סטרונג בסרט האימה "Nothing but the Night" בתפקיד מרי ואלי.
בין השנים 1977 ל-1979 שיחקה בקביעות בתוכנית הטלוויזיה לילדים "The Flockton Flyer" בתפקיד ג'אן קרטר.
סטרונג זכתה בהכרה בקרב הציבור הרחב בתפקיד קסנדרה פארי, אהובתו של רודני טרוטר ובהמשך אשתו, בסדרה הקומית "על שוטים ואנשים" שבה הופיעה לראשונה בעונה השישית.
עוד השתתפה סטרונג בשעשועון הבריטי "The Krypton Factor" בפרקים בשם "Observation" אודות הבלשית סמנתה סמית'.
ב-1997שיחקה במיני-סדרה בשני חלקים "The Missing Postman" בתפקיד השוטרת רייצ'ל מקמהון.
ב-1999 גילמה את הטי בעיבוד הטלוויזיוני של "Lucy Sullivan Is Getting Married" ברשת ITV.
ב-2013 שיחקה בתפקיד אליזבת בסדרת הדרמה של ה-BBC "חדר מיון".
ב-1975 הופיעה סטרונג בסרט הטלוויזיה "It's A Lovely Day Tomorrow", מאת ברנרד קופס ובבימויו של ג'ון גולדשמידט, המתאר את האסון שאירע בתחנת הרכבת בתנל גרין במלחמת העולם השנייה.
עוד שיחקה בפרק כפול בסדרה "A Touch of Frost" בשם "True Confessions", שם שיחקה לצדו של דייוויד ג'ייסון מכוכבי "על שוטים ואנשים".
ב-2008 שיחקה סטרונג בתיאטרון בווסט אנד במחזמר "Our House" בו גילמה את קאת' קייסי.
במאי 2010 הופיעה סטרונג בפרק בסדרה "רציחות במידסומר".
ב-2011 הצטרפה לצוות שחקני המחזה "Round Heeled Woman" בתיאטרון אולדוויץ'.
ב-16 בספטמבר 2016 הצטרפה לצוות שחקני אופרת הסבון הפופולרית "איסטאנדרס" בדמות ג'רלדין קלאף.
ב-15 ביולי 2000 התחתנה סטרונג עם השחקן ג'סי בירדסול שהופיע בעבר בסדרות הטלוויזיה "נשות הכדורגלנים" ו"אלדורדו".
הם חיים בבקסהיל שבמזרח סאסקס.
גווילין נשרפין ואותיות פורחות הוא ספר הגות בנושא השואה והדת, שערך זוהר מאור על בסיס כתביו של הרב שמואל זנוויל כהנא שרוכזו במאות פנקסים ("פנקסי ההר") אותם כתב כהנא בשנות ה-50 וה-60.
הספר יצא לאור בשנת 2018 בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן.
הספר עוסק באמונה ותאולוגיה לאור השואה, והוא מורכב משבעה חלקים:
רעיונות טמירים ומוזרים, הרהורים על השואה
בפרק הראשון משורטטת מחשבה יהודית בעקבות השואה, אשר מבוססת על השקפותיו של כהנא בשילוב עם מחשבות ניצולים נוספים, מהם שאמונתם התחדדה ומהם שחוו כפירה בעקבות השואה.
באופן שאינו מקובל בספרות הרבנית שבעקבות השואה, כהנא נמנע מלצנזר ביטויים קשים כלפי האלוהים שהשמיעו באוזניו ניצולים מהשואה.
הפרק החמישי - "אגדות השואה", מורכב מסיפורים קצרים המבוססים על רקע אמיתי, אך אינם צמודים לעובדות ולעיתים מהווים הרכבה של חלקי עובדות מסיפורים שונים שהפכו לאגדה אחת.
סיפור אחד, שברקע לו עמדה עדות אמיתית, מתאר סיטואציה שהתרחשה לכאורה בחנוכה באושוויץ, בה רב מפנה את תלמידו להביט בעשן המשרפות, ואומר לו .
סיפור אחר מתאר חזן בגטו שבהיעדר סידור לא היה יכול לומר את נוסח התפילה וכתחליף הניף לעבר השמים את בנו היתום שקרא "אמא, אמא!"
הפרק האחרון עוסק בהנצחת השואה, תוך התמקדות במרתף השואה שהיה מפעל חייו של המחבר עצמו.
סר גווילם אייבור תומאס היה קצין בכיר בצבא הבריטי שלחם בשתי מלחמות העולם.
הוא בלט ביותר בפיקוד על הדיוויזיה ה-43 (וסקס) לאורך כל המערכה במערב אירופה מיוני 1944 ועד ליום הניצחון באירופה במאי 1945, ובהמשך היה מפקד אגף האפסנאות של הצבא.
תומאס נולד במרילבון, לונדון, ב-23 ביולי 1893, והיה בנו של ג'ון תומאס, נגן הנבל של המלכה ויקטוריה והמלך אדוארד השביעי וג'ואן פרנסיס, בתו הצעירה של ויליאם דני.
הוא למד במכללת צ'לטנהאם בגלוסטרשייר, ומאוחר יותר באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', שם הוא הוסמך כלוטננט משנה בהתותחנים המלכותיים ב-20 בדצמבר 1912.
לאחר מכן הוא הפך לקצין הארטילריה של הדיוויזיה ה-1 בפיקוד אלדרשוט משנת 1926 עד 1930, ובמהלך תפקידו הועלה לדרגת מייג'ור ב-1 ביולי 1929.
בשנת 1931 שימש תומאס במטה חיל התותחנים המלכותי בוווליץ', קנט, ובינואר 1932 הפך לקצין מטכ"ל של גנרל סר דייוויד קמפבל, המושל והמפקד הראשי של מלטה.
לאחר שהועלה לדרגת לוטננט קולונל ב-1 ביולי 1933, הוא חזר לאנגליה ולמד במכללה הימית המלכותית, גריניץ', בשנת 1934. לאחר מכן שימש כקצין מטה במשרד המלחמה וב-12 במאי 1938 הועלה לדרגת קולונל.
ב-14 ביולי 1939 הוא הועלה לדרגת בריגדיר ומונה לסגן מנהל הגיוס והארגון במשרד המלחמה, זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, ובשנת 1940 מונה למנהל ארגון במשרד המלחמה.
בספטמבר 1940 תומאס מונה למפקד הארטילריה המלכותית (CRA) של הדיוויזיה ה-2, שלחמה בצרפת עם חיל המשלוח הבריטי (BEF).
ביוני 1942, הייתה הדיוויזיה ה-43 אחת מני רבות שנבחרו להמרה לדיוויזיה "מעורבת", של חטיבת טנקים אחת ושתי חטיבות חי"ר.
לאחר שנים של אימונים בפיקודו של תומאס, הדיוויזיה ה-43 נחתה בנורמנדי באמצע יוני 1944, אך לא הייתה מעורבת מייד בשום לחימה מהותית.
ב-24 ביוני הוקצתה הדיוויזיה ה-43 מהקורפוס ה-12 של ריצ'י לקורפוס ה-8 של ריצ'רד אוקונור, וימים אחדים לאחר מכן לקחה חלק במבצע אפסום, בניסיון לכבוש את קן, שלמרות שהייתה המטרה של הדיוויזיה ה-3 ליום ה-D, עדיין נותרה בידי האויב.
הדיוויזיה מילאה רק תפקיד מינורי יחסית במבצע אך מילאה תפקיד מרכזי במבצע יופיטר, הניסיון הבריטי לכבוש את גבעה 112. הפעולה, שהחלה ב-10 ביולי והסתיימה למחרת, הייתה בסופו של דבר ניצחון בריטי, אך עלתה לדיוויזיה של תומאס, יחד עם התמיכה המשוריינת של חטיבת השריון ה-4 של מייקל קארבר, כמעט 2,000 נפגעים.
כשהוחזרה הדיוויזיה לקורפוס ה-12 של ריצ'י, היא נשלחה לקרב הבא שלה, הקרב השני באודון.
הפעולה לא הצליחה להשיג את יעדיה במלואם, ועלתה לדיוויזיה בנפגעים נוספים שהיא לא יכלה להרשות לעצמה.
אולם זה משך את תשומת לבם של דיוויזיות הפאנצר הגרמני מהחזית האמריקאית לחזית הבריטית.
התפקיד הבא של הדיוויזיה של תומאס היה עדיין כחלק מהקורפוס ה-30 של הורוקס, במבצע מרקט גארדן, ניסיון בעלות הברית לסיים את המלחמה לפני חג המולד 1944. תומאס היה מעורב מקרוב במבצע ברלין להצלת הדיוויזיה המוטסת ה-1 לאחר שכוחות הדיוויזיה הובסו בקרב על ארנהם, בספטמבר 1944.
מ-27 בדצמבר 1944 עד 28 בינואר 1945, במהלך הקרב על הבליטה בו לא נטלה חלק הדיוויזיה ה-43, פיקד תומאס באופן זמני על הקורפוס ה-30, בעוד הורוקס, שהה באנגליה לצורך מנוחה.
התפקיד הבא של הדיוויזיה היה במבצע בלקוק.
שוב חלק מהקורפוס ה-30, שהועבר עכשיו מהארמייה הבריטית השנייה של דמפסי לארמייה הקנדית הראשונה של הארי קריראר, ולאחר מכן מילאה הדיוויזיה ה-43 תפקיד מרכזי במבצע וריטבל.
לאחר המלחמה הוא מונה למפקד הקורפוס ה-1 בארמיית הריין הבריטית (BAOR), ואחר כך למנהל כוחות פולין במערב במפקדה הבריטית בשנת 1947. בשנת 1948 הוא הפך למפקד כוחות הנ"מ, ובשנת 1950 מונה לראש אגף האפסנאות בצבא.
תומאס פרש בשנת 1952, ומת בביתו בסליסבורי, רודזיה ב-29 באוגוסט 1972.
גוונדולן מרי ג'ון הייתה אמנית ולשית, שעבדה בצרפת במשך רוב הקריירה שלה.
גוון ג'ון נולדה בהוורפורדווסט, ויילס, השנייה מבין ארבעת ילדיהם של אדווין ויליאם ג'ון ואשתו אוגוסטה.
אחיה הגדול של גוון היה תורנטון ג'ון; אחיה הקטן היה אוגוסטוס ויניפרד.
אביה אדווין ג'ון היה עורך דין שאופיו הטיל פחד על משפחתו, ואמה אוגוסטה נעדרה לעיתים קרובות מהבית בגלל בריאות לקויה, והותירה את שתי אחיותיה - לתפוס את מקומה במשק הבית.
אוגוסטה הייתה ציירת צבעי מים חובבת, ושני ההורים עודדו את ההתעניינות של הילדים בספרות ובאמנות.
אמה נפטרה כאשר גוון הייתה בת שמונה.
לאחר מותה בטרם עת של אמם בשנת 1884, המשפחה עברה לטנבי בפמברוקשייר, ויילס, שם קיבלה חינוך ראשוני יחד עם אחותה.
בנוסף לאחותה היו לה גם שני אחים, ת'ורנטון ואוגוסטוס.
האחים נסעו לרוב לחופי טנבי לצייר גוון ג'ון אמרה שהיא עשתה "רישומים מהירים של שחפים, צדפים ודגים על פיסות נייר, או לפעמים רשמה בחלק הקדמי של הספר שהיא קראה." אף על פי שציירה מגיל צעיר, העבודות המוקדמות ביותר שנותרו הן משנתה התשע-עשרה.
בשנים 1895–1898 גוון למדה בבית הספר לאמנות בסלייד, שם תוכננה תוכנית הלימודים על פי השיטה הצרפתית.
המקום היה בית הספר לאמנות היחיד בבריטניה שאיפשר כיתות מעורבות, אף על פי שבדרך כלל לא היה ערבוב בין גברים ונשים בכיתות הלימוד.
כמו אחיה הצעיר, אוגוסטוס, שהחל את לימודיו שם בשנת 1894, היא למדה רישום דמויות אצל הנרי טונקס.
במהלך תקופה זו, היא ואוגוסטוס חלקו מגורים, והקטינו עוד יותר את הוצאותיהם על ידי קיום תזונה של אגוזים ופירות.
היא פיתחה מערכת יחסים קרובה עם האישה שתיהפך לאשת אחיה, אידה נטלשיף.
באותה תקופה הייתה לה מערכת יחסים עם הצייר אמברוז מקאבוי מחבריה של אחיה, שהיה קשר זמני.
חברותיה הטובות כללו גם את אורסולה טירוויט וגוון סלמונד.
גוון ג'ון זכתה בפרס סרפד מלוויל לציור הדיוקן בשנה האחרונה שלה בסלייד.
את תלמידי סלייד עודדו להעתיק את עבודותיהם של ציירים במוזיאונים בלונדון.
הציורים המוקדמים של ג'ון כמו דיוקן הגברת אטקינסון, אישה צעירה עם כינור ופנים עם דמויות הם יצירות אינטימיות המצוירות בסגנון מסורתי המאופיין בצבע מאופק.
אפילו כסטודנט, התנהגותו של אחיה אוגוסטוס ג'ון והקסם האישי הפכו אותו לסלבריטאי.
אוגוסטוס העריץ מאוד את עבודות אחותו אך האמין שהיא הזניחה את בריאותה, והפציר בה לנקוט ב"גישה ספורטיבית יותר לחיים".
היא סירבה לעצתו והפגינה לאורך כל חייה התעלמות ניכרת מרווחתה הגופנית.
בשנת 1898 היא הגיעה לביקור הראשון בפריז עם שני חברים מהסלייד.
שם למדה אצל ג'יימס מקניל ויסלר בבית הספר שלו.
היא חזרה ללונדון בשנת 1899, והציגה את עבודותיה לראשונה בשנת 1900, במועדון האמנות החדשה באנגלית.
מצבה הכספי היה קשה ובשנים 1900–1901 היא חיה בבניין נטוש.
בסוף 1903 נסעה לצרפת עם חברתה דוריליה מקניל (לימים אשתו השנייה של אוגוסטוס).
עם הגעתם לבורדו, הם יצאו לסיור רגלי עם ציוד האמנות בידם, מתוך כוונה להגיע לרומא.
כשהם ישנות בשדות וחיים מכסף שהרוויחו בדרך ממכירת רישומי פורטרטים, הן הגיעו עד לטולוז.
בשנת 1904 נסעו השתיים לפריז, שם מצאה גוון ג'ון עבודה כדוגמנית אמנית, בעיקר עבור אמניות נשים.
באותה שנה היא החלה לדגמן עבור הפסל אוגוסט רודן, והפכה לאהובתו לאחר שהוצגה על ידי הילדה פלודין .
מסירותה לרודן המבוגר בהרבה, שהיה האמן המפורסם ביותר בתקופתו, המשיכה ללא הפוגה במשך עשר השנים הבאות, כפי שתועד באלפי המכתבים הלוהטים ששלחה אליו.
רודן נאלץ בסופו של דבר להרחיק אותה ממנו בכוח.
במהלך שנותיה בפריז היא פגשה רבים מהעילית האמנותית המובילים בתקופתה, כולל מאטיס, פיקאסו ועוד, אך ההתפתחויות החדשות באמנות תקופתה לא השפיעו עליה, והיא עבדה בבדידות.
בשנת 1910 היא מצאה מגורים במודון, פרבר של פריז, שם נשארה למשך שארית חייה.
כאשר הסתיים הרומן שלה עם רודן, חיפשה ג'ון נחמה בקתוליות, ובסביבות שנת 1913 היא התקבלה לכנסייה.
יומניה מהתקופה מעידים על מדיטציות ותפילות.
היא כתבה על רצונה להיות "אמנית קטנה של אלוהים" ו"להפוך לקדושה".
גוון התקשרה לפטרון חשוב - קווין ג'ון, אספן אמנות אמריקני, אשר משנת 1910 ועד מותו בשנת 1924, רכש את רוב העבודות שגוון ג'ון מכרה.
התמיכה של קווין שחררה את ג'ון מהצורך לעבוד כדוגמנית, ואפשרה לה להתמסר לעבודתה.
אף על פי שהשתתפה בתערוכות באופן קבוע למדי, הפרפקציוניזם שלה יצר בה אמביוולנטיות ניכרת כלפי תערוכות.
אחד מציוריה נכלל בתערוכת הארמורי בניו יורק, שסייע קווין לארגן.
בערך בשנת 1913, כחובה למסדר האחיות הדומיניקניות במודון, היא החלה בסדרת דיוקנאות של מארי פוסה (1653–1744), מייסדת המסדר.
ציורים אלה, ייצרו פורמט שהפך לאופייני לגוון ג'ון: דמות נשית בתנוחת ישיבה, באורך שלושה רבעים.
היא ציירה מספר רב של גרסאות בנושאים כמו "אישה צעירה בשמלה כחולה מנומרת", "ילדה אוחזת חתול".
במודון היא חיה בבדידות, למעט החתולים שלה.
היא רצתה להימנע מקשרים משפחתיים, וההחלטה שלה לגור בצרפת אחרי 1903 אולי הייתה תוצאה של רצונה להימלט מאישיותו של אחיה המפורסם, אף שלדברי היסטוריון האמנות דייוויד פרייזר ג'נקינס, "היו מעט מקרים שבהם היא עשתה משהו בניגוד לרצונה, והיא הייתה השולטת יותר מבין השניים."
גוון ג'ון הציגה בפריז לראשונה בשנת 1919 בסלון הפריזאי, והציגה שם עד אמצע שנות העשרים, לאחר מכן היא התבודדה יותר ויותר וציירה פחות.
הייתה לה רק תערוכת יחיד אחת בחייה, בגלריות ניו-צ'ניל בלונדון בשנת 1926. באותה שנה רכשה חדר במודון.
בדצמבר 1926, מבועתת לאחר מות חברתה הוותיקה רילקה, היא נפגשה וביקשה הדרכה דתית מצד שכנה, הפילוסוף ז'אק מריטה .
היא פגשה גם את גיסתו, וורה אוומנסוף, עמה יצרה את מערכת היחסים הרומנטית האחרונה שלה, שנמשכה עד 1930.
עבודתה האחרונה של גוון ג'ון היא רישום מ-20 במרץ 1933.
ב־10 בספטמבר 1939 היא כתבה את צוואתה ואז נסעה לדייפ, שם התמוטטה ואושפזה.
כמות היצירות שלה ששרדו היא קטנה יחסית.
סך הכל 158 ציורי שמן ידועים אשר לעיתים רחוקות עולים על גודל של 60 ס"מ בגובה או ברוחב.
רוב הציורים הם דיוקנאות, אך היא ציירה גם טבע דומם, וכמה נופים.
היא כתבה: "חתול או גבר, זה אותו דבר לצייר...
לאובייקט אין שום חשיבות." אף על פי שגרה בצרפת מגיל 28 ועד מותה, בעבודתה גילתה תמיד רגישות בריטית.
ציוריה המוקדמים, צבועים באמצעות זיגוג דק באופן המסורתי של הציירים הישנים.
החל מסדרת ציוריה של מארי פוסה (1913 בקירוב), סגנונה מאופיין בצבע עבה יותר המרוח בנגיעות קצרות, דמוי פסיפס.
ההרגל שלה היה לצייר שוב ושוב את אותו נושא.
דיוקנאותיה הם בדרך כלל נשים אנונימיות, שיושבות בתבנית אורך של שלושה רבעים, כשידיהן בחיקם.
הרישומים של ג'ון נספרים באלפים.
בנוסף לעבודות סטודיו, היא הכינה רישומים וצבעי מים רבים של נשים וילדים בכנסייה.
בניגוד לציורי השמן שלה של נשים בודדות, הרישומים האלה מתארים לעיתים קרובות קבוצות.
היא גם ערכה רישומים רבים של החתולים שלה.
מלבד שני תחריטים שציירה ב-1910, היא לא הדפיסה הדפסים.
היומנים והמכתבים שלה מכילים ביטויים אישיים רבים בהתבוננות בטבע, צביעת דיוקן, ייעוד צבעים לפי מערכת מספרים וכדומה.
משמעותם לעיתים קרובות מעורפלת, אך הם חושפים את נטייתה לסדר ואת השפעתו המתמשכת של ויסלר, שתורתו הדגישה הכנה שיטתית.
האומנות של גוון ג'ון, בזכות הצבעים העדינים שלה, עומדת בניגוד ליצירה האסרטיבית של אחיה.
אף על פי שאחיה היה הפופולרי, הראיה הביקורתית המודרנית נוטה לראות בגוון מוכשרת יותר מבין השניים.
אוגוסטוס עצמו ניבא את ההיפוך הזה, באומרו "בעוד 50 שנה אהיה ידוע כאחיה של גוון ג'ון."
תמונותיה של גוון ג'ון מוחזקות באוספים ציבוריים רבים.
כמה מהדוגמאות הטובות ביותר הן במוזיאון הלאומי קארדיף ובגלריית טייט בריטניה, לונדון.
המחזה "עדיין חיה", מאת קנדידה קייב, עוסק בשלוש נשים: גוון, אידה (אשתו של אחיה, אוגוסטוס ג'ון) ודורליה (פילגשו של אוגוסטוס ג'ון).
הרומן הבלשי "אמנות הפיסול גוון ג'ון" מאת ג'ון מלקולם מציג את תקופת חייה במודון, צרפת ואת מערכת היחסים שלה עם רודן.
גווינת' אנז'ולי קיוורת' היא שחקנית ולשית.
היא התחילה לשחק בתיאטרון לנוער בשפה הוולשית.
בהמשך החלה להופיע עם התיאטרון הלאומי לנוער .
אחרי שסיימה את לימודיה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, הופיעה קיוורת' בתוכניות טלוויזיה בריטיות, בהן בסדרה "עברייני על" ו-"The Great Outdoors".
ב-2012 השתתפה קיוורת' בסרט "אפי הופקינס".
ב-2014 שיחקה בדרמה הקומית "קרוב יותר לירח".
בתיאטרון הופיעה קיוורת' בשנת 2015 בהפקה של הגלוב של המחזה "הכפירה שבאהבה" מאת הלן אדמונדסון, ובהפקה של המחזמר "חנות קטנה ומטריפה".
ב-2014 כיכבה בתפקיד פריאל בקומדיה "Vodka Diaries".
ב-2015 גילמה את קליאה בעונה החמישית של הסדרה "משחקי הכס" של רשת HBO.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות2010 Copier סטייסי סרט קצר.
ביימה ג'סיקה לוויק ירושלים Jerusalem אנג'ל סרט קצר.
ביים ריאן אנדרוז 2011 Little Munchkin מרגרט סרט קצר.
ביים ריאן אנדרוז 2012 אפי הופקינס Elfie Hopkins לידיה ביים ריאן אנדרוז2014 קרוב יותר לירח Closer to the Moon לידיה ביים נאה קאראנפיל 7.2 מאר סרט קצר.
ביימה נידה מנזור 2017 The Master of York חנה סרט קצר.
ביים קירון קווירק 2021 The Toll השלישייה
גווינת' ג'ונס היא סופרת מדע בדיוני ופנטזיה בריטית, וסופרת לצעירים בשם הבדוי "אן האלם".
ג'ונס נולדה במנצ'סטר, אנגליה לדזמונד וריטה ג'ונס.
היא למדה במנזר קתולי בילדותה ואת לימודיה האקדמאיים סיימה בהצטיינות תואר בהיסטוריה אירופאית של רעיונות מאוניברסיטת סאסקס.
משנת 1977 כותבת ג'ונס ספרי פנטזיה ומדע בדיוני.
היא חברה בעמותות הטבע והחקלאות הבריטיות "Soil Association", ועמותת "Sussex Wildlife Trust", העמותה נגד זיהום סביבתי "Frack Free Sussex", עמותת איכות הסביבה וזכויות חברתיות "המפלגה הירוקה", והארגון הבינלאומי לזכויות אדם "ארגון אמנסטי הבינלאומי".
ג'ונס חייה בברייטון, אנגליה, עם בעלה, פיטר וילסון, בנה ושני חתוליה.
את ספרה הראשון, "Water in the air", פרסמה ג'ונס בשנת 1977. לאחר שני ספרים אחרים, בשנת 1981 פרסמה את ספרה הראשון תחת שם העט אן האלם, "Ally, Ally Aster", תחת שם זה פרסמה עד היום מעל 15 ספרים.
עבודותיה של ג'ונס עוסקות בעיקר במדע בדיוני ופנטזיה גבוהה.
ספריה לרוב משלבים מוטיבים מגדריים ופמיניסטיים.
בדרך כלל הביקורות לכתביה חיוביות, וככותבת מדע בדיוני פמיניסטית משווים אותה לעיתים לאורסולה ק.
לה גווין, אם כי שתי הכותבות נבדלות מאוד בתוכן ספריהן.
בנוסף, כתבה ג'ונס עשרות סיפורים קצרים לאורך השנים.
ג'ונס מבקרת ספרי מדע בדיוני וכותבת מטעם מגזין הגארדיאן מאז 2011, וכתבה עשרות מסות עד כה בנושאים שונים כמו: מגדר, מין, פמיניזם, ספרות, מדע בדיוני ועוד.
מבין המסות שלה כתבה את "Deconstructing the Starships", סדרת מסות זוכת שבחים אשר עוסקת בכתיבת מדע בדיוני בתור אישה פמיניסטית.
יצירותיה הספרותיות של ג'ונס זיכו אותה במספר פרסים.
ג'ונס זכתה פעמיים בפרס הפנטזיה העולמי, פרס הסיפור הקצר של איגוד המדע הבדיוני הבריטי, פרס ילדי הלילה של אגודת דרקולה הבריטית, פרס ארתור ק.
קלארק לסופר המדע הבדיוני הטוב ביותר, פרס פיליפ ק.
דיק, ופרס ג'יימס טיפטרי ג'וניור.
הרשימה מציגה את ספריה של גווינת' ג'ונס בשמם האנגלי מכיוון שספריה לא תורגמו לעברית.
גוויקיאני (בליטאית: Gaveikėnai; בפולנית: Gawejkiany) הוא כפר במחוז משנה איגנלינה במזרח ליטא.
בשטח הפארק הלאומי אוקשטאיטייה .
הכפר שוכן מערבית לאיגנלינה, כ-25 ק"מ צפונית לשווינציאן.
עד מלחמת העולם הראשונה התקיימה בו קהילה יהודית קטנה.
לאחר המלחמה ועד מלחמת העולם השנייה התגוררה בו משפחה יהודית אחת שגורלה לא נודע.
ידיעות ראשונות על יישוב פעיל בגוויקיאני קיימות משנת 1373. בסוף המאה ה-19 ישבו בעיירה כעשרים משפחות יהודיות ובבית המדרש שלה התפללו גם יהודי הכפרים הסמוכים.
כבר לפני מלחמת העולם הראשונה החלו הצעירים היהודים לנטוש את גוויקיאני, רובם היגרו פנימית לערים הגדולות וחלקם היגרו לארצות הברית.
רוב ככל יהודי גוויקיאני נטשו את העיירה במהלך ואחרי המלחמה ועברו להתגורר באיגנלינה הסמוכה.
גוונדולין סופיה מור היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ויסקונסין, ברציפות מאז 2005. מור, חברת המפלגה הדמוקרטית, מייצגת מחוז בחירה שברובו שוכנת העיר מילווקי.
בקונגרס ה-115 הייתה מצליפת השדולה השחורה בקונגרס.
היא האישה הראשונה המייצגת את המחוז והאישה השנייה שמייצגת את ויסקונסין בקונגרס לאחר תמי בולדווין, כמו גם האישה האפרו-אמריקאית הראשונה בתפקיד.
מור נולדה ברסין שבוויסקונסין, אך בילתה את רוב חייה במילווקי.
היא השמינית מבין תשעת ילדי הוריה; אביה היה עובד מפעל ואמה הייתה מורה בבית ספר ציבורי.
מור למד בבית הספר התיכון נורת' דיוויז'ן, וכתלמידה שימשה כנשיאת מועצת התלמידים.
מאוחר יותר למדה באוניברסיטת מרקט והפכה לאם חד-הורית על בסיס קצבת רווחה.
בשנת 1973 השלימה לימודי תואר ראשון במדע המדינה.
כמארגנת בסוכנות הממשלתית "AmeriCorps VISTA", פעלה מור להקמת איגוד האשראי לפיתוח קהילתי של קרים סיטי, שהציע מענקים לתושבים בעלי הכנסה נמוכה להקמת בתי עסק.
על עבודתה זו הוענק לה הפרס הלאומי "מתנדב העשור של VISTA" של השנים 1976–1986. בשנים 1985 עד 1989 עבדה במילווקי כאסטרטגית לפיתוח השכונות ובמחלקה המדינתית ליחסי תעסוקה ובריאות ושירותים חברתיים.
מור עבדה גם ברשות הדיור והפיתוח הכלכלי של ויסקונסין (WHEDA) כפקידה לענייני דיור ציבורי.
בשנת 1988 נבחרה מור אל בית המחוקקים של מדינת ויסקונסין, ובשנים 1989–1993 ייצגה את מחוז הבחירה השביעי באספה המדינתית.
היא הייתה תומכת נלהבת בחקירת תיקו של הרוצח הסדרתי ג'פרי דאהמר, שהתגורר במרחק כשני רחובות ממור.
בשנת 1992 נבחרה מור לסנאט של ויסקונסין, בו ייצגה את מחוז הבחירה הרביעי בין השנים 1993–2005. היא הייתה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שנבחרה לסנאט המדינתי ונודעה בשל התנגדותה הנחרצת לחיוב הצגת תעודות זהות בכניסה לקפיטול מדינת ויסקונסין.
מור נבחרה אל בית הנבחרים של ארצות הברית בשנת 2004 עם 69.6% מקולות הבוחרים, כאשר גברה על עורך הדין ג'רלד בויל, מועמד המפלגה הרפובליקנית.
היא הייתה אחת מתוך קומץ אפרו-אמריקאים שנבחרו לראשונה לקונגרס במחזור הבחירות של 2004; בבחירות אלה רשמה לעצמה שני שיאים: האישה השנייה המייצגת את ויסקונסין בקונגרס, אחרי תמי בולדווין, והאישה האפרו-אמריקאית שנבחרה מטעם מדינה זו לקונגרס.
מור היא תומכת נלהבת בזכויות נשים, ולעיתים תכופות מפרסמת הצהרות בסוגיות הנעות בין הזכות להפיל ואלימות במשפחה.
ב-6 במאי 2006 נעצרה מור ושמונה מעמיתיה לשדולה השחורה בקונגרס והואשמו בהתאספות בלתי-חוקית ובהפרת-סדר לאחר שנכנסו לשטח שגרירות סודאן בוושינגטון הבירה כדי להפנות את תשומת הלב הציבורית אל רצח העם בדארפור.
בינואר 2011 נבחרה ליושבת הראש הדמוקרטית של שדולת הנשים בקונגרס, שם פעלה למען הגנת זכויות רבייה בחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
ביולי 2019 הצביעה מור נגד החלטת בית הנבחרים שהציג בראד שניידר כאות התנגדות למאמצים תנועת ה-BDS להחרים את מדינת ישראל.
גוון איפיל הייתה עיתונאית, שדרנית טלוויזיה וסופרת אמריקאית.
גוון איפיל נולדה בשכונת ג'מייקה, קווינס למשפחת כומר.
למשפחה היו שורשים מפנמה ומברבדוס.
אב המשפחה עבד במספר כנסיות באזור ניו אינגלנד ומשפחה עברה איתו מעיר לעיר עד שהתיישבה בבאפלו.
בשנת 1977 גוון איפיל סיימה לימודי תקשורת בקולג' בבוסטון.
לאחר סיום הלימודים עבדה איפיל במספר עיתונים.
בשנת 1984 היא הגיעה לוושינגטון פוסט ובשנת 1991 עברה לניו יורק טיימס בה הייתה עיתונאים הסוקרת את הבית הלבן.
בשנת 1994 היא עברה לNBC והייתה כתבת באותו תחום.
בשנת 1999 עברה לרשת PBS והייתה שדרנית של תוכנית Washington Week ובהמשך כתבת של PBS NewsHour.
בשנת 2004 הייתה מנחה של דיבייט בין המועמדים לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית.
אותו תפקיד היא עשתה בשנת 2008.
ספר זה נכלל ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
גוון איפיל נפטרה בוושינגטון די.סי בשנת 2016 ממחלת הסרטן.
היא לא התחתנה ולא היו לה ילדים.
היא הייתה קרובה לבת דודתה, משפטנית שרילין איפיל.
לזכרה, בקולג'י שהיא למדה, הוקם בית ספר לאמנויות ומדיה על שמה.
כמו כן, בעיר ניו יורק הוקם פארק על שמה.
בשנת 2017 שונה שמו של פרס שמוענק לעיתנאי ארצות הברית ל-Gwen Ifill Press Freedom Award.
גוויק (בקורנית: Gwig, "כפר ביער") הוא כפר בקורנוול על גדות נהר הלפורד, הממלכה המאוחדת.
בכפר יש פאב בשם "הברבור השחור" (Black Swan), חנות כולבו, אתר קמפינג וסניף דואר.
יש בו גם מקלט לכלבי ים בשם קורניש שהוקם ב־1958. אוכלוסייתו מונה כ-615 נפשות (נכון ל-2021) ומשתרע על שטח של 11.33 קילומטרים מרובעים.
גוויק נמצא בתחילתו של הנהר הלפורד, קיים שם נמל מאז זמנה של האימפריה הרומית.
ושגשג בתקופת בית טיודור, עם בית מכס משלו.
במאה השלוש עשרה תושבי הלסטון קנו את הנמל.
במהלך תנופת הכרייה פעל על שפת הנהר בית חרושת לייצור פח.
במילון הטופוגרפי של אנגליה מ-1848 תואר הכפר: "גוויק הוא נמל קטן במחוז קרייר בקורנוול, שלושה וחצי מיילים (חמישה וחצי קילומטרים.) מזרחית מהלסטון.
דיג הסרדינים מתבצע שם באופן נרחב 200 סירות מועסקות בדיג הדגים המתחבאים בנחלים ובמפרצים הקטנים ברחבי הנמל.
חוץ מדייג רוב הכלכלה של הכפר מורכבת מייצוא של עופרות נחושת, תירס, אבני בניין וצדפות, וייבוא של עצים, פחם ואבן גיר."
במהדורת אוגוסט 1880 של העיתון "האיש הקורני" (The Cornishman) תואר הכפר (עם פורת'לבן) כביתו של נמל חשוב שמספק פחם, סיד, עץ, צפחה ומוצרים נוספים למכרות ולתושבים באזור.
אוניות פורקות עצים ב"Merthen Hole" ומשם הם מושטים במעלה הנהר לגוויק על דוברות, הרציף המערבי נמא בבעלתו של מר באסט מטהידי.
לגוויק יש להקת כלי נשיפה, שמופיעה באזור ומנגנת בחלק מהשירותים שמעניקה הכנסייה האנגליקנית בכנסיית המיסיון המקומית.
הלהקה גם מארגנת כל שנה "שבוע להקה" הכולל שלוש הופעות של להקות מקומיות בשדה המשקיף על נהר הלפורד, לאחר מכן יש יריד עם דוכנים, צליית חזירים ובסוף השבוע גם ירי בצלחות חרס.
תזמורת הכינורות של קורנוול הוקמה ב-2007 על ידי הכנר הדסון סוואן.
הוא היה חבר בלהקה הסקוטית "The Tannahill Weavers" (האורגים של טננהיל) אבל כיום הוא גר בקורנוול ועובד כמורה לנגינה בכינור כחלק משירות המוזיקה של קורנוול.
התזמורת עושה חזרות מדי שבוע בבית הספר של הלסטון.
אבן שלושת הפינות המנוקבת של טולבן היא מגלית יוצאת דופן.
היא נמצאת כ-800 מטרים צפונית לגוויק מאחורי חוות טולבן קרוס.
גוויק הוזכר בספר "המשמעות של ליף" (The Meaning of Liff) של דאגלס אדמס וג'ון לויד, שם הוא משמש כשם עצם ל"קולב מעילים ממוחזר לאנטנה של מכונית" קטע ברומן של צ'ארלס קינגסלי "הרוורד איש וייק" (Hereward the Wake) מתאר את גוויק והיערות הסמוכים אליו.
קינגסלי קיבל את חלק מהחינוך בבית הספר המקומי בהלסטון הסמוכה.
גווינביר ג'יין טרנר היא שחקנית, תסריטאית ובמאית קולנוע אמריקאית.
היא כתבה את הסרטים אמריקן פסיכו ואת בטי פייג' הידועה לשמצה וגילמה את התפקיד הראשי של הדומינטריקס טניה צ'יקס ב-Preaching to the Perverted.
בעברה הייתה עורכת תסריט וגילמה את הדמות של גאבי דוו בישנן בנות של שואוטיים.
טרנר נולדה בבוסטון, והיא הבכורה מבין שישה ילדים.
סבתה מצד אמה, אליזבת הובס טרנר, הייתה חברה בחיל הנחתים של ארצות הברית ב-1944 במהלך מלחמת העולם השנייה.
טרנר בילתה את אחת-עשרה השנים הראשונות לחייה כחלק ממשפחת לימן, שגדלה בקומונות שונות ברחבי ארצות הברית עם למעלה מ-100 חברים שהיו חסידיו של מל לימן.
אף על פי שטרנר הודתה שמשפחת לימן הוצגה ככת, היא טענה נגד השימוש במילה כדי לתאר אותם.
בהתאם למנהגיהם של משפחת לימן, טרנר לא גודלה על ידי אמה, אך היא ואחותה הצעירה נפלטו בסופו של דבר מהמשפחה לאחר שאמם בחרה לעזוב.
טרנר שקלה להצטרף מחדש לקבוצה כשהייתה בת 18, אבל בסופו של דבר בחרה ללמוד בקולג'.
טרנר כתבה והפיקה את סרטה הראשון, Go Fish משנת 1994, יחד עם בת-זוגה דאז, הבמאית רוז טרוש.
טרנר גם כיכבה בסרט, וגילמה אישה צעירה בשם מקס שחבריה עוזרים לה למצוא חברה חדשה, אילי, בגילומה של VS ברודי.
הבמאי קווין סמית' מעריץ את הסרט ובמיוחד את אחת הסצנות בו, ברצף מדומיין, כמה מחבריה של הדמות מייסרים אותה על כך שהיא "בוגדת" ושכבה עם גבר, והשתמש בה כהשראה לטייק שלו על נושא דומה בסרטו שלו לרדוף אחרי איימי.
לטרנר יש הופעות-אורח גם בסרט לרדוף אחרי איימי וגם בסרטו המאוחר יותר של סמית' דוגמה.
סמית' גם קרא לדמותה של ג'ואי לורן אדמס בעכברי הקניון על שם טרנר.
הופעה נוספת בסרט הייתה בסרטה העצמאי של שריל דאניה משנת 1996, The Watermelon Woman.
טרנר ובמאית הסרט אני יריתי באנדי וורהול מרי הארון כתבו את התסריט לגרסה הקולנועית של הספר אמריקן פסיכו של ברט איסטון אליס, אותה ביימה הארון.
לטרנר יש תפקיד קטן בסרט, בו היא מספרת את הבדיחת-מטא, "אני לא לסבית!".
טרנר הייתה תסריטאית ועורכת תסריט בשתי העונות הראשונות של ישנן בנות ואף הופיעה במספר הופעות-אורח בסדרה בתור חברתה לשעבר של אליס פיאזקי, גבי.
בשנת 2005, טרנר כתבה את התסריט של BloodRyne.
הוא היה מועמד לפרס פטל הזהב לתסריט הגרוע ביותר ב-2006. בסרט התיעודי Tales from the Script, היא ציינה בראיון שהבמאי אווה בול השתמש רק בכ-25% מהתסריט שלה.
בשנת 2005, היא כתבה את התסריט של בטי פייג' הידועה לשמצה עם מרי הארון, שביימה את הסרט.
טרנר והארון שיתפו פעולה שוב כתסריטאית ובמאית, בהתאמה, בסרט צ'רלי אומר משנת 2018.
הגיחה הראשונה של טרנר לטלוויזיה באינטרנט הייתה סדרת הדרמה המקוונת משנת 2008, FEED, בבימויו של מל רוברטסון, שהושקה באתר AfterEllen.com.
בשנת 2014, היא הופיעה לצד נאיו וואלאס, קנדיס קיין וקתי דבונו בקומדיית האימה של ג'יין קלארק Crazy Bitches.
טרנר ביימה כמה סרטים קצרים, כמו Hummer ו-Hung, שהופיעו בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים רבים.
בשנת 2019, ה"ניו יורקר" פרסם חיבור מאת טרנר בשם "הילדות שלי בכת", על התבגרות במשפחת לימן.
במאי 2023, ארבע שנים מאוחר יותר, פרסמה טרנר ספר זיכרונות, When the World Didn't End, שהרחיב מאוד את סיפור נעוריה, והמשיך להתבגרותה במשק בית מתעלל.
Kirkus Reviews כינה את הספר "דיוקן מרגש של ילדות מוזרה שנכתבה עם ניואנסים רגשיים וגאולה מרירה ומתוקה...
הפרוזה של המחברת היא רפלקטיבית, חיה ומתוודת, שילוב עשיר מלא בדימויים מרשימים."
טרנר היא לסבית מחוץ לארון.
היא גרה בניו יורק ובלוס אנג'לס.
1994: Go Fish (תסריטאית, שחקנית)
1997: לרדוף אחרי איימי (שחקנית)
2000: אמריקן פסיכו (תסריטאית, שחקנית)
2001: Spare Me (סרט קצר, תסריטאית-במאית)
2004: האמר (סרט קצר, תסריטאית-במאית-שחקנית)
2005: האנג (סרט קצר, תסריטאית-במאית-שחקנית)
2005: בטי פייג' הידועה לשמצה (תסריטאית)
2005: Beyond Lovely (סרט קצר, שחקנית)
2007: אגודת איטי ביטי טיטי (שחקנית)
2008: מאוחר (סרט קצר, תסריטאית-במאית)
2008: Quiet Please (סרט קצר, במאית)
2010: הינשופים (סרט קצר, שחקנית)
2012: לשבור את הבנות (תסריטאית)
2013: מי מפחד מהווגינה ווגינה?
2004–2005: ישנן בנות (סדרת טלוויזיה, תסריטאית)
גוון מקריי הייתה זמרת אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות הלהיט שלה משנת 1975 "Rockin' Chair" .
מקריי, אשר נולדה בשם גוון מוסלי, הייתה הצעירה מבין חמישה ילדים, היא החלה להופיע במועדונים מקומיים כנערה, ולשיר עם להקות מקומיות כמו Lafayettes ו-Independents.
בשנת 1963 פגשה מלח צעיר בשם ג'ורג' מקריי, לו נישאה תוך שבוע.
משנת 1963 הקליטה כצמד עם בעלה ג'ורג'; הזוג קיבל חוזה הקלטות עם חברת התקליטים TK של הנרי סטון.
בשנת 1967, הזמרת בטי רייט עזרה להחתים אותם בחברת התקליטים אלסטון של סטון.
היא הוחתמה בחברת הבת של TK Cat, כאמנית סולו, וזכתה להצלחה במצעד ה-R&B האמריקאי עם גרסת כיסוי לשיר "Lead Me On" של בובי בלנד בשנת 1970, ואחריו "For Your Love".
בעקבות הצלחת הסולו של בעלה ג'ורג' עם השיר "Rock Your Baby", גוון הוציאה להיט גדול משלה במרץ 1975 עם השיר "Rockin' Chair" שהגיע למקום ה-9 בבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד ה-R&B.
אלבום ההמשך "Love Insurance" נכנס גם הוא למקום ה-16 במצעד ה-R&B.
בשנת 1972 הקליטה את השיר "Always on My Mind".
השיר הפך מאוחר יותר לפופולרי על ידי אלביס פרסלי, וילי נלסון והפט שופ בויז וגם זכה לגרסאות כיסוי על ידי מספר אמנים אחרים.
לאחר שחברת התקליטים TK קרסה, מקריי עברה לניו ג'רזי וחתמה עם אטלנטיק רקורדס, הקליטה שני אלבומים כאשר אחד הסינגלים שלה, "Funky Sensation", הגיע למקום ה-22 במצעד ה-R&B בשנת 1981. ב-1982 היה לה להיט R&B בינוני עם השיר "Keep the Fire Burning".
מקריי חזרה לארצות הברית, לפלורידה, והקליטה סינגל חד פעמי עבור חברת התקליטים הקטנה בלאק ג'ק בשנת 1984 בשם "Do You Know What I Mean", ולאחר מכן פרשה זמנית מתעשיית המוזיקה.
מקריי נסעה לבריטניה כדי להקליט כמה סינגלים עבור רית'ם קינג רקורדס בשנת 1987. היא גם הקליטה אלבום עבור חברת תקליטים בריטית בשם Homegrown Records בשנת 1996, בשם "Girlfriend's Boyfriend".
עם חזרתה לארצות הברית, היא חתמה בחברת התקליטים המחודשת Goldwax, שהופצה על ידי Ichiban Records, והקליטה אלבום נוסף בשם "Psychic Hot Line".
בשנת 1999 הוציא צמד מוזיקת הבית הצרפתי קסיוס את הסינגל "Feeling for You", שסימל את השירה של "All This Love That I'm Giving" של מקריי.
השיר הגיע לטופ 20 במצעד הסינגלים הבריטי.
השיר הופיע גם באלבומם של קסיוס, "1999".
בשנת 2004 הוציאה מקריי את אלבום הגוספל הראשון שלה.
בשנת 2008, דיג'יי הראפ והמפיק Madlib הוציא את אלבומו "WLIB AM: King of the Wigflip" הכולל את השיר "Gamble on Ya Boy", המבוסס על דגימה של "I Found Love", מתוך אלבומה של מקריי, "Melody of Life".
בשנת 2005 חברה מקריי לארגון Soulpower שאחראי גם לקאמבקים של מרווה ויטני, לין קולינס, מרתה היי, בובי בירד ו-RAMP.
שיתוף הפעולה שלה עם Soulpower הניב הופעות חיות שונות עם Soulpower All-Stars.
בדצמבר 2010 הוציאה את הסינגל האחרון שלה "Now I Found Love", שהופץ דרך Plain Truth Entertainment.
"Now I Found Love" עבר מיקס והופק על ידי סטיב סולה והולחן על ידי דייוויד סיגל.
ביוני 2012, לאחר שהופיעה על הבמה באנגליה, היא לקתה בשבץ מוחי שגרם לשיתוק בצד שמאל של גופה ולחוסר יכולת ללכת.
גוול'יאן פרך גריפיד' (בוולשית: Gwenllian ferch Gruffydd; בערך 1097 – 1136), הייתה מנהיגה צבאית ונסיכת ממלכת דהייברת', ביתו של מלך ממלכת גוויניד' גריפיד' אפ קינן ואשתו של מלך דהייברת' גריפיד' אפ ריס, אשר הובילה יחד עם בנייה ובעלה מערכה צבאית כנגד האדונים האנגלו-נורמנים בדרום מערב ויילס.
גוונליאן פרך גריפיד' הייתה בתו הצעירה של גריפיד' אפ קינן, מלך גוויניד', ואשתו אנגרהרד.
היא נולדה בכס המשפחה באברפרו (כיום באנגלסי, ויילס) והייתה הצעירה במשפחה שכללה ארבע אחיות ושלושה אחים.
על פי המסורת, גוונל'יאן נודעה ביופייה ובשיערה האדמוני, והתחנכה בבית אביה ברוח חינוכית ולוחמנית כאחת.
בגיל צעיר נישאה גוונליאן לגריפיד' אפ ריס, נסיך דהייברת', אליו הצטרפה במבצרו בדינוור בעמק הטווי.
בני הזוג נודעו במערכה הצבאית שניהלו כנגד שלטון הנורמנים בדרום ויילס, ויחד הביאו לעולם שמונה ילדים; בהם מורגן, מלגווין, מרדוד וריס (שיהפוך בהמשך ללורד ריס).
בשנת 1136, לאחר מות המלך הנרי הראשון ופרוץ מלחמת הירושה באנגליה ("האנרכיה"), פרץ מרד בדרום ויילס נגד האדונים האנגלו-נורמנים.
כאשר בעלה יצא צפונה כדי לאסוף תגבורות, נותרה גוונל'יאן להגן על אדמות הממלכה.
היא גייסה לוחמים מקומיים והובילה כוח שנועד לבלום את הנורמנים ליד טירת קידוולי.
אולם היא נבגדה בידי אחד מבעלי בריתה, ומחנה כוחותיה הותקף במפתיע.
בקרב שנערך נהרג בנה מורגן, ובסופו נתפסה גוונל'יאן והוצאה להורג.
מותה הפך לסמל במאבק הוולשי באנגלו-נורמנים, והיווה גורם משמעותי בהתפרצות "המרד הגדול" של אותה שנה.
לאחר מכן הובסו הנורמנים במספר קרבות בצפון קרדיגיון ובקרדיגן.
בעלה גריפיד' מת כעבור שנה, אך בנם הצעיר, ריס אפ גריפיד', הצליח לבסוף להשיב חלק ניכר מאדמות המשפחה ואף תפס מחדש את טירת קידוולי ב-1159. לזכרה הוקמה אנדרטה בקידוולי, והיא נחשבת עד היום לדמות בולטת במסורת ההיסטורית של ויילס כלוחמת וכמנהיגה שנהרגה בקרב נגד הנורמנים.
גּוֹזָל הוא צאצא של עופות הבוקע מן הביצה במצב בלתי מפותח, בו הוא לא יכול לעזוב את הקן, והוריו מאכילים אותו.
יש גוזלים שבוקעים מן הביצה כשעיניהם עצומות והפלומה שלהם דלילה.
יש גוזלים הבוקעים במצב שעיניהם פקוחות וכל גופם מכוסה פלומה צפופה.
בעברית המודרנית אפרוח יכול לפרוח מהקן כבר ביומו הראשון, ואילו הגוזל תלוי בהוריו וגוזל מהם את מזונם.
גוונים כהים היא להקת רוק שהוקמה בשנת 1990 בחולון על ידי יואב בראון וחברו לתיכון איתי בלטר.
יואב בראון: גיטרה, כתיבה והלחנה
איתי בלטר: קלידים כתיבה והלחנה
בתחילת דרכה השתתפה הלהקה באלבום האוסף "אינדי" של ספי כרמל שיצא בשנת 1991 (אלבום בו התגלתה לראשונה להקת זקני צפת) עם השיר "סערה" ("סערה סערה קחי אותי מכאן").
ב-1992, עם הרכב דומה, לקחה הלהקה חלק בדיסק האוסף השני של ספי כרמל עם גרסת כיסוי לשירו של דייוויד בואי "Rubber Band".
בדיסק זה הופיעו אף שני שירים שבהם ניגן בלטר: "תצא מדעתי" ו"תתחתן איתי", שבוצעו על ידי כלילה שלמות (קים לילך מיכאל, שבעתיד תתפרסם כג'יגה מהצמד אנלוג פוסי) ולהקתה, שבלטר היה אחד מחבריה.
מאוחר יותר פרשה כהן והקימה עם ענבל פרלמוטר ויפעת נץ את להקת המכשפות, והיא הוחלפה על ידי אסף אורן על התופים.
הלהקה ניגנה עם גיטריסטים שונים: סיגל קלרמן (הייתה חברה בלהקת אורז ונינגה כגיטריסטית גם עם רמי פורטיס וברי סחרוף), גידי רז (ניגן אף הוא עם ברי סחרוף) וישי אמיר (אשר הקים את להקת אוליב).
"גוונים כהים" הופיעה במועדונים שונים, ביניהם ההפינגווין בסוף ימיו, רוקסן, ומועדון הלוגוס.
כמו כן השתתפה בערב שירי שמוליק קראוס בפסטיבל ערד וביצעה גרסת כיסוי לשיר "בובה זהבה".
הלהקה הוציאה אלבום יחיד בשם "גוונים כהים", אשר הופק על ידי ניצן זעירא מנענע.
עטיפת האלבום צולמה על ידי הצלמת אלינור קרוצ'י, שהייתה אז בתחילת דרכה.
מתוך האלבום יצאו הסינגלים "עוד פעם שיגעון" ו"לרוץ אל השמים".
בלטו בו גם השירים "מלח במקום דבש", "המלאך שלי", "מי זה שם", "לאהוב" ו"האלים מעריצים".
הקליפ של "לרוץ אל השמים" שודר בטלוויזיה פעמים רבות ומשך תשומת לב ציבורית עקב עיסוקו בהתאבדות (כמו כן, שירי האלבום עסקו במוות, כאב וטירוף), אך האלבום נכשל במכירות והלהקה התפרקה במהלך 1995.
חלק מחברי הלהקה המשיכו לעסוק במוזיקה לאחר הפירוק.
ירונה כספי ניגנה ושרה בלהקה של ערן צור בתקופת האלבום עיוור בלב ים, ובשנת 2005 הוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה: "תני לשתיקה לבעור".
איתי בלטר הצטרף ללהקת ההופעות של עמיר לב והוציא שני אלבומי סולו: "השמש, הרוח, השד והים".
גוון רנה סטפאני היא זמרת אמריקאית.
סולנית להקת נו דאוט (No Doubt), שניגנה בסגנון הסקא פאנק ורוק אלטרנטיבי.
סטפאני נולדה בפולרטון, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה קתולית.
אביה ממוצא איטלקי ואמה ממוצא אירי.
בזמן לימודיה בתיכון, הקימה ביחד עם אחיה אריק וחבריה טום דומונט, אדריאן יאנג, ג'ון ספנס וטוני קנאל (עמו אף ניהלה מערכת יחסים שנמשכה בין השנים 1989 ו-1997) את להקת נו דאוט.
מערכת היחסים בין סטפאני וקנאל היוותה גורם משפיע על חיי הלהקה - מערכת היחסים הייתה כה מורכבת עד שהלהקה כמעט התפרקה כמה פעמים במשך השנים.
במשך שנות פעילותה, הוציאה להקת נו דאוט (No Doubt) ארבעה אלבומים.