tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנים 1981–1996 ניהל גיטין, בשיתופה של טרודה דותן מהאוניברסיטה העברית את פרויקט החפירות בתל מקנה.
החפירות הניבו ממצאים פלשתיים לרוב, ובראשם, כתובת עקרון, שלימדו על התאקלמותם בנוף הכנעני והיהודאי.
גיטין השקיע רבות במחקר תולדות האימפריה הנאו-אשורית במאה ה־7 לפנה"ס ובשיתוף פעולה עם חוקרים מרחבי העולם פרסם אודות השימוש בכסף כאמצעי תשלום באימפריה, מסחר בכלי חרס וקשרי התרבות והמסחר של הפיניקים.
היה חבר בוועדה לבחינת מצב הארכאולוגיה בישראל של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים שפעלה בשנים 2010–2014.
בשנת 2003 הוענק לגיטין תואר דוקטור לשם כבוד מטעם ההיברו יוניון קולג', ובשנה שלאחר מכן, זכה בפרס פרשיה שימל מטעם מוזיאון ישראל.
בשנת 2007 יצא ספר יובל לכבודו.
לכבוד פרישתו מניהול מכון אולברייט ב־2014, פורסם ספר יובל נוסף.
לגיטין מעל 200 פרסומים, רובם בנושאים אקדמיים, וחלקם דיווחים אודות הנעשה במכון אולברייט.
הקרמיקה הקדומה של ארץ־ישראל ושכנותיה
סדרת הספרים "The ancient pottery of Israel and its neighbors", בעריכתו של גיטין, יצאה לאור כפרויקט משותף של החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, מכון אולברייט, רשות העתיקות, ו־ASOR.
הסדרה נועדה להחליף את ספר היעץ והלימוד הקיראמיקה הקדומה של ארץ ישראל של רות עמירן, תוך הרחבת הזמן הנדון בו עד לסוף התקופה ההלניסטית ועדכון הידע הארכאולוגי שנצבר מאז שנות ה־60.
הכרכים מחולקים לפי תקופות, לפי אזורים שונים בארץ ישראל שמשני עברי הירדן, ובמקרים מסוימים כגון הקרמיקה הפלשתית, אף לפי אתנוס או הפרדה בין כלים מקומיים ומיובאים, כשכל פרק נכתב בידי מומחים בתחומו.
זוג הכרכים הראשון, הדן בתקופות הברזל (כולל שלושה פרקים פרי עטו של גיטין), הפרסית וההלניסטית ראה אור ב־2015. והכרך השלישי, המוקדש לתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת יצא לאור בשנת 2019. הכרך הרביעי, שנועד להקיף את התקופות הנאוליתית, הכלקוליתית והברונזה הקדומה והביניימית, טרם פורסם.
תל גזר – גיטין היה שותף למפעל הפרסום של חפירות תל גזר החל מ־1974 ומנהלו בשנים 1976–1979. הכרך השלישי של דו"ח חפירות (1990) גזר הוא למעשה עיבוד של עבודת הדוקטורט שלו.
תל מקנה/עקרון – נכון לשנת 2018 נכללו בביבליוגפריה של פרויקט החפירות 176 פריטים, מתוכם 89 בשיתופם של דותן וגיטין.
בשנת 2022 יצא לאור כרך 10/1 של הפרסום הסופי.
סימיון בוגיץ' (ברומנית: Simion Bughici; 14 בדצמבר 1914 יאשי - 1 בפברואר 1997 בוקרשט) היה פעיל קומוניסטי ודיפלומט רומני, יהודי במוצאו,
שר החוץ של רומניה בין השנים 1952–1955, ב-1955–1957 כיהן כאחד מסגני ראש הממשלה, בשנת 1969 למספר חדשים - שר תעשיית המזון.
בשנים 1948–1974 היה חבר משנה בוועד המרכזי של מפלגת הפועלים הרומנית, אחר כך המפלגה הקומוניסטית הרומנית.ב-1979-1975 היה חבר בוועדה המרכזית לבקורת של המפלגה הקומוניסטית ברומנית.
סימון דוד בוגיץ' נולד ביאשי בשנת 1914 במשפחה של מוזיקאים יהודים (דומיטרו בוגיץ' הוא קרוב משפחתו).
הוא סיים 3 כיתות תיכון ועבד בצעירותו כפועל טקסטיל.
בשנות ה-1930 עבד במפעל "אדריאנה" ביאשי.
מגיל צעיר נמשך לאידאולוגיה שמאלית.
היה חבר ב"נוער הסוציאליסטי", אחר כך החל מגיל 15 (1929) ב"איחוד הנוער הקומוניטי" ברומניה.
פעל החל משנת 1931 בארגון "העזרה האדומה" וב-1932 היה לחבר הוועד המקומי של ארגון זה ביאשי.
בשנת 1933 הצטרף למפלגה הקומוניסטית ברומניה PCdR.
מפלגה זו הוצאה מחוץ לחוק ובמחתרת נשא בוגיץ' את הכינוי המחתרתי "אמיל בוצ'ה" (Emil Bocea).
ב-9 במרץ 1934 נעצר על ידי הבולשת ביאשי.
נשפט על ידי מועצת המלחמה של הגיס השני אך שוחרר.
פעל בהמשך בחבר הוועד האזורי יאשי של המפלכה הקומוניסטית, וכן פעל תקופה בעמק הביסטריצה ובעמק הטרוטוש.
ב-1935 עבר בתפקידים דומים באזור פרחובה.
ב-1936 נעצר ונשפט בבית משפט בבראשוב לחמש שנות מאסר, אותן ריצה בכלא דופטאנה.
בשנת 1940 שוחרר אך נעצר שוב כעבור זמן קצר ונשלח למחנות האסירים בקראקל, טרגו ז'יו, בהם הפך חבר בהנהגת "סיעת בתי הסוהר" של המפלגה הקומוניסטית.
אחרי שנת בשנים 1943-1941 הוחזק במחנה הריכוז ופניארקה באזור הקרוי אז טרנסניסטריה בשטח אוקראינה של ימינו, תחת הכיבוש הצבאי הרומני ונמנה עם הניצולים המעטים משם.
אביו ושניים מאחיו נרצחו בפרעות יאשי ביוני 1941.
במרץ 1944 בעת העברתו למחנה גרוסולובו נמלט ובהמשך הסתתר.
אחרי נפילת המשטר אנטונסקו וכניסת הצבא הסובייטי לרומניה, המפלגה הקומוניסטית הפכה לחוקית.
בוגיץ' פעל תחילה כמזכיר הוועד האזורי שלה בחבל מולדובה.
ב-1946 התמנה למזכיר הוועד האזורי בבראשוב וב-1947 עבד כמדריך של הוועד המרכזי של המפלגה ברשיצה ובארד.
ב-1948 התמנה למנהלת כוח האדם של המפלגה, שהייתה למפלגה השלטת והיחידה במדינה תחת השם "מפלגת הפועלים הרומנית".
נכנס לשירות משרד החוץ בימי כהונת אנה פאוקר ונשלח כשגריר רומניה במונגוליה ואחר כך בפינלנד (11 ביולי 1952-1949).
אחרי הדחת אנה פאוקר מכל תפקידיה, ב-11 ביולי 1952 התמנה בוגיץ' לשר החוץ ומילא תפקיד זה עד 3 באוקטובר 1955.
במשך כיהן ב-19 במרץ 1957- 3 באוקטובר 1955 כאחד מסגני ראש הממשלה.
אחר כך היה בשנת 1957 סגן ראש המנהלה הכלכלית של הוועד המרכזי של המפלגה, אחר כך בשנים 1961–1965 מילא תפקיד של "פעיל" בוועד המרכזי של המפלגה ולזמן קצר היה ראש מחלקת מצרכים של הוועד המרכזי.
בשנת 1968 התמנה ליושב ראש ארגון הקואופרטיבים CENTROCOOP ולזמן קצר - 13 במרץ - 26 ביוני 1969 כשר תעשיית המזון.
סימיון בוגיץ' היה נשוי לאנוצה בוגיץ', לבית פרידמן, מורה להיסטוריה, שכיהנה כמנהלת בית הספר התיכון 32 בבוקרשט.
1948 - עיטור המסדר "כוכב הרפובליקה העממית הרומנית"-דרגה ב; 1971 - "כוכב הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה" דרגה א.
1948 - עיטור המסדר "הגנת המולדת" דרגה ב
1966 - אות טוגוד ולדימירסקו דרגה 2
סימכוס או סימאכוס כיהן כאפיפיור החל מ-22 בנובמבר 498 ועד מותו.
כהונתו אופיינה בפילוג בכנסייה, בשאלה מיהו האפיפיור הנבחר.
סימכוס נולד בסרדיניה שהייתה אז חלק מממלכת אודוקר, והיה בנו של פורטונאטוס (Fortunatus).
סימכוס נולד למשפחה פגאנית, הוטבל ברומא ובה הפך לארכידיקון בתקופת כהונתו של האפיפיור אנסטסיוס הראשון.
סימכוס נבחר לכהן כאפיפיור ב-22 בנובמבר 498. באותו יום נבחר גם הכומר של כנסיית סנטה פראסדה, לאורנטיוס לתפקיד האפיפיור.
לאורנטיוס זכה לתמיכת הקיסר האימפריה הביזנטית אנסטסיוס הראשון, אולם מלך ממלכת האוסטרוגותים תאודוריק הגדול אשר שלט בעיר רומא תמך בסימכוס (בנימוק שהוא נבחר קודם לכן, וכי מרבית ההגמונים תמכו בו), ולכן לאורנטיוס נחשב לאנטי-אפיפיור.
בסינוד שנערך ברומא ב-1 במרץ 499 סימכוס מינה את לאורנטיוס לבישוף נוקריה שבקמפניה.
בסינוד זה נקבע כלל לפיו כל איש כנסייה אשר ינסה להשיג תמיכה עבור עצמו לכהונת אפיפיור בעת כהונתו של אפיפיור מכהן יודח מתפקידו.
בשנת 501 האשים פסטוס, סנטור רומי אשר תמך בלאורנטיוס, את סימכוס בפשעים שונים.
סימכוס זומן להופיע בפני תאודוריק, אולם כאשר הגיע לרימיני ונודעה לו סיבת הזימון, סירב להופיע בפני המלך האוסטרוגותי תאודוריק ולענות על ההאשמות, לאור הדוקטרינה לפיה לשליט החילוני אין סמכות לשפוט את האפיפיור.
לפי דרישת האפיפיור נערך סינוד ב-23 באוקטובר 502 ואשר כונה לימים "סינודוס פאלמריס" (Synodus Palmaris) - ככל הנראה מאחר שנערך באתר שנקרא פאלמה.
סימכוס התכוון להגיע לסינוד שנערך אולם הותקף בדרכו על ידי תומכי לאורנטיוס, וחלק מהכמרים המלווים אותו נהרגו.
סימכוס נמלט לבזיליקת סנט פטרוס, וסירב לשוב ולעמוד בפני הסינוד אף שהובטח לו ליווי צבאי על ידי המלך תאודוריק, ואף שהוזמן לבוא פעמיים נוספות.
לבסוף אישר הסינוד את עמדת האפיפיור, לפיה אין לבישופים סמכות לשפוט אותו ולכן אם האפיפיור פשע - רק האל יכול לשפוט אותו, והמלך נאלץ לבטל את כל ההאשמות נגד סימכוס.
סינוד זה אף אישר את לגיטימיות הכהונה של סימכוס.
על אף זאת, תאודוריק, אשר רגז על החלטת הסינוד, התיר ללאורנטיוס להתגורר בארמון הלטרן כאפיפיור.
פילוג כנסייתי זה, במהלכו כיהנו ברומא שני אפיפיורים בו זמנית, נמשך ארבע שנים נוספות עד שעמדותיו הפרו - ביזנטיות של לאורנטיוס הביאו להפסקת תמיכת תאודוריק בו ולגירושו מרומא של לאורנטיוס בשנת 506.
סימן-טוב גנה נולד בעיר העתיקה בירושלים ב-1924 למשפחה יוצאת גאורגיה, בנו של חבר בגדודים העבריים ומתנדב בחיל החפרים של הצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בפרוץ מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, נאלצה המשפחה לעזוב את העיר העתיקה ועברה לשכונת זיכרון משה.
כנער עבד בבית החרושת של חברת הסיגריות מספרו.
בשנת 1941 נפל אביו בשבי בכרתים.
גנה שירת גם הוא בצבא הבריטי, תחילה בחיל הנוטרים ולאחר מכן בצי הבריטי במשך שלוש וחצי שנים, בהם שירת על ספינות אספקה, הוא זכה בתקופת שירותו במספר עיטורים.
באפריל 1946 השתחרר, עבד כנהג מונית והצטרף למחתרת לח"י.
בראשית מלחמת העצמאות, הצטרף עם חברים נוספים לחטיבה 8 ושירת בגדוד 89.
בנובמבר 1948 השתתף בקרב על משטרת עיראק סווידאן ותחת מטחי ירי כבדים ופציעה אנושה המשיך לטפל בפצועים ולהשיב אש.
על חלקו בפעולה זו זכה ביום העצמאות הראשון למדינה באות גיבור ישראל:
לאחר הקרב, נקטעו שתי רגליו של גנה והוחלפו בתותבות.
לאחר מכן למד נגרות ועבד תקופה כנהג מונית, הרבה להרצות בפני חיילים ובמהלך מבצע קדש ומלחמת ששת הימים התנדב באיסוף חיילים מתחנות הסעה.
בשנת 1967 החל לעבוד כקבלן עבודות במחנות צבא ובמהלך פיקוח על שריפת שדה קוצים, במרץ 1968 נפגע מפגז ישן שהתלקח מהחום ונהרג.
גנה נישא בשנת 1950 ללוטי והיה אב לשלושה.
בנו האמצעי נקרא מעגן משום שנולד ביום שבו ניצל אביו מאסון מעגן.
ביום העצמאות ה-25 למדינת ישראל, בשנת 1973, הודלקו 12 משואות על ידי נושאי אות גיבורי ישראל או בני משפחותיהם, ביניהם בנו של גנה, אליהו.
עיריית רמת גן הקדישה כיכר על שמו בשכונת קריית קריניצי החדשה.
עמוד ההנצחה הועבר מרחוב רפאל איתן לרחוב דן שומרון ברחבת אשכול הגנים ע"ש מאיר עמית.
סימיטר היא סיף פרשים ארוך או חרב קצרה בעלת להב מעוקל אשר מקורה באזור המזרח התיכון.
מקורו של השם ככל הנראה מהמילה הפרסית "שָאפשְר" שפירושה טופר האריה משום העיצוב הארוך והמעוקל של הלהב.
המונח סימיטר משמש להגדרת קשת רחבה של חרבות בעלות עיצוב דומה אשר מקורם באזורים שונים במזרח התיכון, צפון אפריקה ודרום אסיה בהם גם "הסייף" הערבי (בעברית; חרב).
קיים חוסר בהירות לגבי מקור המונח סימיטר לציון שלל החרבות בעלות הלהב המעוקל הנפוצות בעולם המזרח-תיכוני והמוסלמי.
המילה נמצאת בשימוש בשפה האנגלית מאמצע המאה ה-16 ומקורה מצרפתית עתיקה (cimeterre) או ישירות מאיטלקית (scimitarra), אך המקור למילים אלו לא ידוע ונחשב להיות ככל הנראה עיוות של המילה הפרסית שאמשיר (شمشير; חרב).
ג'אנביה (בערבית; جنبية): פגיון בעל ערך סמלי אשר נלבש על החגורה.
פרוש השם ג'אמביה הוא פגיון בערבית, נפוץ במדינות ערב שונות אך מזוהה במיוחד באזור תימן.
הג'אמביה דומה בצורתה לגרסה מוקטנת של חרב הסימיטר המעוקלת.
שאמשיר (בפרסית; شمشیر): סוג של סימיטר הנפוץ במרכז אסיה ופרס, מקור השם במילה הפרסית לחרב.
השאמשיר שייך למשפחת הסימיטר ובעל להב מעוקל בזווית יחסית קיצונית של 5 עד 15 מעלות מבסיס החרב עד לקצה.
גרסה נוספת לשאמשיר היא השאמשיר שיקארגר; חרב ציידים המעוטרת בדרך כלל באיורי צייד לאורך הלהב.
קיליג' (בטורקית; kılıç): חרב סימיטר הנפוצה באזורי המזרח התיכון וטורקיה.
מקורה של הקיליג' (מטורקית: חרב) בחרב הטורקית-מונגולית .
נימחה: חרב סימיטר הנפוצה באזורי צפון אפריקה ובעיקר במרוקו.
הנימחה מורכבת מלהב ישר המתעקל בקצהו ומבוסס בעיקר על חרב הסייף הערבית.
פולוור: חרב סימיטר הנפוצה בצפון הודו, פקיסטן ואפגניסטן ונחשבת החרב המסורתית של הפתאנים (פשטונים).
טלוור (בפשטו; تلوار): חרב סימיטר הנפוצה בעיקר בהודו ופקיסטן.
הטלוור מורכבת מלהב בעלת עיקול עדין לאורך כל הלהב מהבסיס עד הקצה, עיצוב אשר היה בין היתר למקור חיקוי לחרבות פרשים הבריטיות של המאה ה-19. שלא כמו רוב סוגי הסימיטר, הטלוור בעלת העיקול העדין יכולה לשמש לא רק לשיסוף אלא גם לדקירה.
ה-FV107 סימיטר הוא רק"מ סיור כחלק מסדרה רחבה של כלי רק"מ, אשר בפיתוח ובשירות הצבא הבריטי.
פותח על ידי חברת אלביס ומשרת בצבא הבריטי החל משנת 1971 בתפקידי סיור משוריין כחלק מיחידות השריון.
הסימיטר דומה בצורתו לסקורפיון אך כולל תותח 30 מ"מ במקום תותח 76 מ"מ של קודמו, אותו הוא כיום מחליף.
הסימיטר הוא כלי משוריין קטן יחסית ובעל עבירות טובה בשדה הקרב, הוא משרת ברגימנטים המשוריינים הבריטים בעיקר בפלוגות הסיור המורכבות מחמש מחלקות של 8 כלים כל אחת.
הסימיטר שייך למשפחת רכבי הסיור המשוריינים הבריטיים; (T)CRV, עם זאת, לעיתים נחשב הסימיטר טנק קל.
סימיאס איש תבי היה פילוסוף יווני מתבי בשלהי המאה החמישית וראשית המאה הרביעית לפנה"ס.
דיוגנס לארטיוס מציין את שמם של עשרים ושלושה דיאלוגים פרי עטו, אך דבר לא שרד מהם.
הוא אחד הדוברים בדיאלוג הסוקרטי פיידון, פרי עטו של אפלטון.
סימטריית CPT בפיזיקה תאורטית ופיזיקת חלקיקים היא סימטריה מדויקת (exact symmetry), כלומר, סימטריה שאינה מופרת לעולם, בשום תהליך פיזיקלי מוכר.
היא מייצגת סימטריה של חוקי הטבע הבסיסיים להפעלה בו זמנית של שלוש פעולות בדידות (דיסקרטיות): היפוך מטען (C), היפוך מרחב (P) והיפוך זמן (T).
סימטריית היפוך מטען – סימטריית C, או charge symmetry או charge-conjugation symmetry, היא סימטריה תחת שינוי מטען של חלקיק מסוים, מחיובי לשלילי או להפך.
אחד המטענים המשתנים הוא המטען החשמלי, אך סימטריית C מתייחסת גם לשאר המספרים הקואנטיים החיבוריים (additive quantum numbers), כגון איזוספין חלש, איזוספין, קסם וכדומה.
סימטריה זו אינה משפיעה על תכונות אחרות של החלקיק, כגון המסה, התנע או הספין.
חלקיקים ואנטי-חלקיקים הם סימטריים זה לזה תחת סימטריית C: לפרוטון יש מספרים קואנטיים נגדיים לאלו של האנטיפרוטון (כגון מטען חשמלי של 1 לעומת מינוס 1), אך לשניהם יש את אותם מסה, תנע וספין.
סימטריית שיקוף או סימטריית זוגיות – סימטריית P, או parity symmetry, היא סימטריה תחת היפוך הקואורדינטות של המרחב, בדומה לשיקוף במראה.
מתמטית, היא מיוצגת על ידי הפעולה:
סימטריית היפוך זמן – סימטריית T, או time symmetry, מציינת את היפוך כיוון התקדמות הזמן.
כאשר מופעלת יותר מסימטריה אחת בו זמנית, נהוג לסמן זאת עם צירוף האותיות של הסימטריות הרצויות.
לדוגמה, היפוך המרחב יחד עם היפוך המטען הוא הפעלת סימטריית CP.
אם חוקי הפיזיקה אינם משתנים תחת הפעלת סימטריה מסוימת, התאוריה סימטרית תחת אותה סימטריה.
סימטריה הנשמרת מרבית הזמן, אך קיים תהליך פיזיקלי המסוגל לשבור אותה (כלומר, המערכת הפיזיקלית שהתקיימה לפני התהליך אינה סימטרית לזו הקיימת אחריו), היא סימטריה מקורבת (approximate symmetry).
דוגמה לכך היא סימטריית CP, המספקת קירוב טוב מאוד של מרבית הפעולות בטבע.
עם זאת, הכוח החלש מסוגל לגרום שבירת סימטריית CP.
לעומת הצירופים האחרים של C, P ו-T, הרי צירוף כל השלושה מייצג סימטריה מדויקת, היא סימטריית CPT.
הווה אומר, בכל תהליך פיזיקלי מוכר, אם משנים את כל שלושת הגדלים (מספרים קוונטיים, זוגיות וזמן) לערכיהם הנגדיים, המערכת נותרת סימטרית.
חשיבותה העיקרית של סימטריית CPT היא בתורת השדות הקואנטית.
משפט CPT קובע כי כל תורת שדה קוונטית לוקלית, שהיא אינווריאנטית תחת טרנספורמצית לורנץ ובעלת המילטוניאן הרמיטי, חייבת להיות סימטרית תחת סימטריית CPT.
סימי הוא אי יווני בים האגאי הסמוך לחופי טורקיה.
העיירה המרכזית באי נקראת גם היא סימי.
באי ישנו מאכל מיוחד במינו הנקרא Symi's shrimps (חסילונים של סימי) שהם חסילונים קטנים ביותר שנמצאים באזור האי.
החסילונים הללו נאכלים בשלמותם, יחד עם השלד החיצוני.
סימיט (בטורקית: Simit; באנגלית: Turkish Bagel) הוא לחם בצורת טבעת העשוי מקמח חיטה ונפוץ במטבח הטורקי.
לסימיט צורת טורוס, הוא ידוע כלחם פריך ולכן לעיתים מכונה גברק (Gevrek).
ללחם גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית, קיימות גם גרסאות עם תוספת פרג, זרעי פשתן, גרעיני חמנייה, חיטה מלאה או מחמצת.
נהוג לצרוך את הסימיט כארוחת בוקר בצירוף כוס תה, ריבה, גבינה או איירן.
הסימיט מוזכר לא מעט בתרבות האימפריה העות'מאנית והאזכור הראשון שלו הוא בשנת 1593 לאחר שמשקלו ומחירו נרשמו לראשונה בבית המשפט של אוסקודר, איסטנבול.
על פי הנוסע העות'מאני המפורסם, אווליה צ'לבי, בשנות השלושים של המאה ה-17 היו באיסטנבול כ-70 מאפיות דומות שהכינו סימיט.
בציורי שמן מהמאה ה-19 של הצייר הטורקי ג'יאן ברנדיסי (Jean Brindesi), ניתן לראות דוכני סימיט ברחובות.
פירוש השם סימיט נגזר מהמילה הערבית סמיד (سميد) שפירושה סולת.
סימן הוא שמו של אלבום הבכורה של הזמר אליעד, שיצא לאור ב-30 בינואר 2015.
האלבום, בהפקתו ועיבודו של נועם עקרבי יחד עם אליעד נחום, כולל עשרה שירים.
רובם נכתבו והולחנו על ידי נחום, וחלקם בשיתוף עם רון נשר, איזי, ראובן ארגאי, חן טוחנר ורועי מכלוף.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "סימן", יצא לאור ב-6 בפברואר 2014 יחד עם קליפ, שבו כיכבו עדן סבן, אנסטסיה בוצ'רנקו וטניה מאירזון.
ב-30 בינואר 2015, יחד עם יציאת האלבום המלא הופק גם השיר "מתוק כשמרלי" שצבר 27 מיליון צפיות ביוטיוב נכון למאי 2018, ושהה חמש פעמים ברציפות במקום הראשון במצעדים השבועיים של גלגלצ, והגיע למקומות הראשונים מעל כחודש במצעד של רשת ג'.
בנוסף, השיר גם זכה לקאברים רבים, ביניהם על הנושאים צבא, ספורט, סטנדאפיסטים ועוד.
ב-30 ביוני אותה השנה, יצא קליפ קאבר בשיתוף אליעד עם להקת סופרגרופ 2015. ב-10 בספטמבר זכה בפרס "שיר השנה" של גלגלצ.
ב-יולי 2015 זכה אליעד במגן הוקרה על סך כ-150,000 הורדות שם האלבום בסלולר.
סימי ואלי היא עיר במדינת קליפורניה בארצות הברית, הממוקמת בדרום-מזרח מחוז ונטורה, כ-48 קילומטרים ממרכז לוס אנג'לס, ומהווה חלק מאזור המטרופולין שלה.
בסימי ואלי ממוקם מתחם הספרייה הנשיאותית והמוזיאון על שם רונלד רייגן.
הסדרה בית קטן בערבה צולמה בסימי ואלי.
סימי לינטון היא כותבת יהודייה-אמריקאית, יועצת ומרצה שעבודתה מתמקדת בחקר נושא לימודי מוגבלויות.
לינטון נולדה בשנת 1947 וגדלה בעיר ניו יורק, בת לאדוארד צ'איקן ואוגוסטה לונגוויל צ'איקן.
אביה נפטר כשהייתה בת 8. נשרה מלימודים בקולג' לאחר כמה חודשים ועבדה בעבודות מזדמנות.
נישאה לג'ון קלי כשהייתה בת 19. בתחילת שנות ה-70 עברה הכשרה כיועצת גיוס והחלה לעבוד עם צעירים שניסו להימנע מגיוס, סביב מלחמת וייטנאם.
באפריל 1971 נסעה ביחד עם בן זוגה וחברתה בטרמפים להפגנת מחאה כנגד המלחמה בוושינגטון ובדרכם נפגעו בתאונת דרכים.
בעלה וחברתה נהרגו והיא נפצעה קשה ונעשתה משותקת בפלג גופה התחתון.
שהתה בבית חולים שיקומי כשנה ואז החליטה ללמוד.
למדה תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת קולומביה, ניו-יורק אותו סיימה ב-1977 המשיכה ללימודי דוקטורט בייעוץ פסיכולוגי באוניברסיטת ניו יורק.
שם פגשה את דייוויד לינטון ונישאה לו.
לאחר מכן עבדה בפקולטה במשך ארבע עשרה שנה.
לימדה חינוך וייעוץ בהנטר קולג' עד 1998. כאישה צעירה בכיסא גלגלים חייה בניו יורק היו מאתגרים בשל העדר נגישות ומודעות.
רק כשהייתה בחוף המערבי הצטרפה לתנועה הולכת וגדלה של פעילות בנושא זכויות מוגבלים והשתלבה בה לינטון מוכרת כמומחית בתחומה ועוסקת בשיפור והגברת האופן בו מיוצגות מוגבלויות.
סימי לינטון היא דוברת חשובה בנושא אנשים עם מוגבלויות ומקומם בחברה.
מדברת על עידן חדש בו יש דרישה הולכת וגוברת של קבוצה זו לנגישות מלאה והשתתפות בקהילה, במקומות עבודה, מוסדות חינוך, על במות ובכל שטחי החיים, כדי לאפשר לה חיים מלאים ומספקים כשווים בין שווים.
משתמשת במושג ableism,אשר כמו סקסיזם או גזענות מצביע על אפליה של בעלי מגבלה לעומת אלו אשר הם חסרי המגבלה.
בעוד שבקשר לגזענות וסקסיזם הציבור הרחב מזהה מתי הם קורים, מתריעה על כך שהוא מודע פחות לזו הכלולה ב-ableism, בשל אי הבנה מספקת של הנושא.
מפנה את תשומת הלב אל השפה כמייצגת תפיסות חברתיות של דיכוי ודורשת שינוי בכל מה שנוגע להתייחסות למוגבלות.
כדוגמה לכך מצביעה על התנגדותה להגדרת אנשים כ"בעלי מוגבלויות" או "בעלי צרכים מיוחדים" משום שהגדרות אלו מעבירות את האחריות לממסד הרפואי מחד- לצורך טיפול וריפוי, ואת האחריות להסתגלות כולה על הפרט- הזקוק לעזרה וטיפול מעצם ההגדרה.
בכך רואה התנערות של החברה מאחריותה להתאים עצמה לפרטים שבתוכה, עם כל מה שזה כולל.
מבקרת את מערכת "החינוך המיוחד" אשר מרחיקה את האוכלוסייה המוגבלת ומטפלת בקשייה בנפרד במקום למלא תפקיד חברתי של מאפשרת ומשלבת.
מפנה גם ביקורת אל האקדמיה אשר כולאת את לימודי המוגבלויות במחלקות הרפואה, חינוך ועבודה סוציאלית.
מכירה בתרומתם של העוסקים בתחומים אלו בפיתוח אופני סיוע וריפוי לפרט הזקוק להם אך מזהירה כי הם תורמים בכך לראיית המוגבלות ווהמוגבלים כשוליים בחברה.
מצביעה על כך ששילוב חברתי מלא יאפשר לקבוצה זאת לתרום בכל התחומים באופן מגוון ומפרה, אשר ירחיב את אופקי החברה ויוסיף לה נקודות מבט.
מבקשת לראות במוגבלים קבוצת מיעוט חברתית אשר יש לה זכויות שוות והחברה, מצידה, מחויבת כלפיה בפתרונות מותאמים ובפתיחות כדי שיוכלו לחיות משוחררים מבושה ומסטיגמות.
רואה את המוגבלות כתופעה חברתית פוליטית ובעיקר כתרבות.
היא תוצאה של כיצד אנו כחברה מדברים וחושבים על גופנו, רוחנו ועל אנשים בכלל.
רק כאשר ייחקרו האספקטים החברתיים והתרבותיים של המוגבלות אפשר יהיה להבינם באופן מלא כפי שנעשה בפמיניזם, לימודים אפרו-אמריקאיים, אתניות וכדומה.
רואה בהסתכלות זאת את הדרך לעסוק במוגבלות בכל המערכות, כולל באקדמיה.
מתוך תפיסת עולם זו היא עוסקת בנושאים של מיניות ומוגבלות וכן אמנות ומוגבלות ובמיוחד במחול, תחום הקרוב לליבה.
מסבירה כי המחול, לדוגמה, אינו שייך רק לבעלי מבנה גוף מסוים ויכולת לתנועות מסוימות אלא לכולם- ופועלת כדי לקדם פתיחות של גופים אמנותיים לקראת הכללת אנשים עם מוגבלויות ביצירה משותפת שכוללת גם את זווית הראייה שלהם.
לינטון כתבה שני ספרים בנושא המוגבלות, עשתה סרט על מחול, מנהלת בלוג המדווח על אירועי אמנות של אנשים עם מוגבלות ומוחה על עוולות וייצוגים מטעים של מוגבלויות.
ב-1995 קיבלה מענק יוקרתי ע"ש שוויצר מהמכון הלאומי על מחקרה בנושא נכות ושיקום.
ב-2015 זכתה במדליית הוקרה מאוניברסיטת קולומביה על פועלה.
סימי לינטון, מתוך "לתבוע את המוגבלות: ידע וזהות" בלימודי מוגבלות: מקראה (שגית מור, נטע זיו, ארלין קנטר, אדוה איכנגרין וניסים מזרחי, עורכים, ון ליר והקיבוץ המאוחד 2016) 114-138
סימילרווב בע"מ (Similarweb) היא חברה ציבורית ישראלית, המפתחת כלים לניטור ומחקר מידע על אתרי אינטרנט.
לחברה משרדים ב-12 מדינות בעולם ומשרדיה הראשיים נמצאים בגבעתיים.
החברה הפכה לציבורית בבורסה לניירות ערך בניו יורק במאי 2021.
החברה נוסדה בתל אביב בשנת 2007 על ידי אור עופר, אלכס איטלמן וניר כהן.
החברה גייסה 235 מיליון דולר בתשעה סבבי גיוס, האחרון בהם בשנת 2020, בו גייסה 120 מיליון דולר.
לחברה כ-1,250 עובדים הפועלים ממשרדים בשמונה מדינות: ישראל, ארצות הברית, אנגליה, צרפת, גרמניה, אוסטרליה, סינגפור, יפן וברזיל.
Similarweb מפתחת כלים המאפשרים ניתוח של תנועת גולשים באתרי אינטרנט, מידע נאסף ממספר מקורות שונים שנותנים מידע על שימושיות של משתמשים באינטרנט הכוללים שותפי מידע שונים, ומידע אנונימי מגולשים על ידי שימוש בנתוני גלישה מתוספים ייעודיים לדפדפן אשר מפיצה החברה.
השירות מסופק באופן מוגבל וחינמי עבור גולשים מזדמנים אך השירות פונה בעיקר לחברות גדולות, המחפשות מידע מקיף ומבוסס המספק תובנות עסקיות שעוזרות להשפיע על החלטות בתחומי שיווק, מכירות ומחקר.
בשנת 2014 רכשה החברה את החברה הישראלית Tapdog, שפיתחה פלטפורמה למודיעין עסקי לארגונים.
בשנת 2015 רכשה החברה את החברה האמריקאית Quettra תמורת 40 מיליון דולר.
החברה עוסקת בניתוח דמוגרפי של משתמשי אפליקציות ואת חברת Swayy הישראלית העוסקת במתן המלצות תוכן למנהלי מדיה.
בשנת 2021 רכשה החברה את אמבי מובייל, חברה אמריקנית המתמחה בניתוח נתונים בסלולר.
בשנת 2022 רכשה החברה את Rank Ranger, חברה ישראלית המתמחה במעקב דירוגי אתרים במנועי חיפוש.
בשנת 2024 רכשה החברה את Admetricks, חברת מודיעין עסקי לפרסום באינטרנט ותכנון תקציבי מדיה דיגיטלית, ואת חברת 42matters, חברה המתמחה במודיעין עסקי לאפליקציות.
בשנת 2018 רשמה החברה הכנסות של 51.5 מיליון דולר.
בשנת 2018 רשמה החברה הפסד של 33.7 מיליון דולר.
ההפסד ירד ל-17.7 מיליון דולר בשנת 2019 ו-22 מיליון דולר בשנת 2020. שיעור הרווח הגולמי של החברה עומד בשנת 2020 על 77%.
במאי 2021 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בניו יורק לפי שווי של 1.8 מיליארד דולר.
ב- 16 בפברואר 2022 דיווחה Similarweb על הכנסות של 40.2 מיליון דולר ברבעון הרביעי של 2021, ועל הכנסות חוזרות שנתיות של 165 מיליון דולר
סימיון מובילה היה נכדו של השליט פטרו רארש והיה אחיו של שליט מולדובה ירמיה מובילה וכן אביו של פטרו מוהילה, מיטרופוליט קייב, הליץ' וכל רוסיה, שהוכרז לקדוש של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, הרומנית והפולנית.
סימיון מובילה, נצר למשפחת האצילים המולדבים מובילשט (מובילה או מוגילה Moghilă), שנמצאה ביחסי קרבה עם משפחות המגנטים הפולנים פוטוצקי, וישניובייצקי וקורצקי.
הוא בנם הצעיר של הלוגופט יואן מובילה (1520–1570) ושל מריה (נפטרה ב-1614), בתו של השליט פטרו רארש וגיסתו של השליט אלכסנדרו לפושניאנו.
אחיו היו ירמיה מובילה, לימים שליט מולדובה, אח חורג בשם תואדר מובילה ועוד אח, גאורגה מובילה.
בשנות ה-1580 הם שהו בפולין וזכו בה למעמד של אזרחות (indigen).
בשנת 1595 ההטמאן הפולני יאן זמויסקי בתמיכת סטפן פוטוצקי ומיכאילו וישניובייצקי, פלש בראש צבא פולני למולדובה והושיב בה על כיסא הנסיכות את ירמיה מובילה הפרו-פולני.
ירמיה מובילה מינה את אחיו הצעיר סימיון בתפקיד פרקלאב של חוטין ואחר כך הטמאן סוצ'אבה.
בשנת 1599 החליטו פולין, נסיך טרנסילבניה, הקרדינל אנדראש באטורי, ושליט מולדובה, ירמיה מובילה, לאחד כוחות יחד עם מורדים מקרב הבויארים הוולאכים ולהדיח את שליט ולאכיה, מיכאי האמיץ, ולהחליפו בידי סימיון מובילה.
אולם מיכאי האמיץ הקדים אותם ויזם ראשון את המבצעים הצבאיים.
ב-1599 הוא פלש לטרנסילבניה והביס בקרב שלימבר על יד סיביו את אנדראש באטורי שנרצח בעת בריחתו על ידי מורדים סקלרים.
באוגוסט 1600 כבש מיכאי גם את מולדובה.
ירמיה מובילה נמלט לטירת חוטין וביקש משם עזרה ממלך פולין.
מיכאי האמיץ הצליח על ידי כך להשתלט על כל המרחב הרומני.
בספטמבר 1600 פלשו כוחות פולניים לנסיכויות הרומניות והחזירו קודם כל לשלטון את ירמיה מובילה במולדובה.
גם בטרנסילבניה הצליח הנסיך ז'יגמונד באטורי להחזיר למשפחתו את השלטון.
בוולאכיה יחד עם יחידות מולדביות גרשו הפולנים את בנו של מיכאי האמיץ, ניקולאיה פטראשקו והמליכו שם את סימיון מובילה.
הוא קיבל בטרגובישטה את אישור הסולטן העות'מאני להכתרתו מחדש.
מיכאי ששהה זמן קצר בווינה חזר זמנית לוולאכיה, ונלחם בפולנים ובמולדבים בשטחיה.
הוא נוצח בשורה של קרבות:נאיין (Năieni) ב-12 באוקטובר1600, צ'פטורה (Ceptura) (14 באוקטובר, בוקוב על נהר טליאז'ן (20 באוקטובר) ובקורטיה דה ארג'ש ב-25 בנובמבר 1600. אחרי הניצחון בקורטיה דה ארג'ש רוב הבויארים הוולאכים הכירו מחוסר ברירה בסימיון מובילה כשליט.
ולאכיה נפלה בהמשך קרבן לגל של ביזה והרס מידי החיילים הפולנים והמולדבים וגם מידי הטורקים.
הבויארים התאכזבו מהר מסימיון מובילה.
עוד בינואר 1601 ביקש יאן זמויסקי ממלך פולין להתערב אצל סימיון להימנע מהתעמרות בבויארים הוולאכים ומאפלייתם לטובת הבויארים המולדבים מפמלייתו.
במאי 1601 שני בויארים מקומיים מתומכי מיכאי האמיץ (אודריה ונגריה) הוצאו להורג על ידי סימיון, מעשה שעורר את זעם האצולה הוולאכית ובראשם האחים בוזסקו.
מפחד המרד נמלט מובילה מזרחה לכיוון פוקשאן ובקרב ואליה מארה (Valea Mare - "העמק הגדול") מובילה קייאטיי (Movila Căiatei) או קרוצ'ה קומיסיואיי (Crucea Comisioaiei) ב־23 ביוני/3 ביולי 1601 הוא הובס על ידי צבא הבויארים הוולאכים.
באוגוסט 1601 ניסיון של סימיון לחזור לוולאכיה עם כוחות פולנים, טטריים ומולדבים נכשל והוא הובס שוב על ידי הפהרניק שרבאן בקרב בגורה נישקובולוי (Gura Nișcovului).
ייתכן כי מרד הבויארים הוולאכים ביוני-אוגוסט 1601 היה מתוכנן בידיעת מיכאי האמיץ שנמצא באותה תקופה בטרנסילבניה.
משלחת ולאכית לטרנסילבניה קראה למיכאי לחזור לוולאכיה.
אולם ב-9/19 באוגוסט 1601 נרצח מיכאי האמיץ בטרנסילבניה.
אחרי ממשל של עוצרות נסיכותית בראשות האחים בוזסקו, העלו הבויארים לשלטון את האציל שרבאן בשם ראדו שרבאן.
השליט החדש היה מועדף על ידי ההבסבורגים.
אחרי פשיטה טטרית ועימות צבאי עם הכוחות שתמכו במובילה, על אף סיוע שקיבל מהגנרל האוסטרי ג'ורג'ו בסטה, הובס ראדו שרבאן וסימיון מובילה הוחזר לכס הנסיכות.
אחרי שהכיר בחסותו של מלך פולין והבטיח לסולטאן הטורקי מיסים בשווי 40,000 זהובים.
הוכרז סימיון מובילה מחדש לשליט בעיר פלוישטהוא שלט הפעם ב-9 חדשים.
בהתחלה - באוקטובר 1601 - מרץ 1602, ככל הנראה במקביל לראדו מיכניה, הפרו-עות'מאני.
ב-5/15 במרץ 1602 הוא ניצח את ראדו מיכניה בקרב קרטשט.
גם מלך פולין וגם הבויארים לא שבעו נחת מדרכו השלטונית והדיחו אותו, קודם לטובת ראדו מיכניה ואחר כך, ראדו שרבאן.
סימיון מובילה גלה בשנת 1602 אצל אחיו ירמיה במולדובה.
בשנת 1606 אחרי מות אחיו, שלח סימיון מובילה מתנות רבות לחצר הסולטאן העות'מאני וקיבל את כס המלכות במולדובה.
בנו הצעיר של ירמיה מובילה, קונסטנטין מובילה ואמו, אליסבטה, השאפתנית, הורחקו מהשלטון.
פרץ באופן זה סכסוך פנימי בין שני ענפי השושלת מובילשט.
היחסים עם פולין ועם הבויארים המולדבים התערערו.
ב-24 בספטמבר נפטר סימיון מובילה באופן פתאומי.
כנראה נרצח בעזרת רעל מיוזמת גיסתו, אלמנתו של ירמיה מובילה, אליזבטה והפולנים.
סימיון מובילה הובא לקבורה במנזר סוצ'ביצה שבו נקבר גם אחיו ירמיה.
במקומו עלה לשלטון בנו מיכאיל מובילה, אבל בסופו של דבר אחרי כמה חודשים הצליח קונסטנטין מובילה לעלות לכס הנסיכות בתמיכתם של סמואיל קורצקי, סטפאן פוטוצקי ומיכאיל וישנבצקי.
סימיון מובילה נשא לאישה את מרגיטה הרה, בת של גבריל הרה, אציל מטרנסילבניה.
מיכאיל מובילה, שליט מולדובה - בספטמבר-אוקטובר 1607 ובנובמבר-דצמבר 1607
גבריל מובילה, שליט ולאכיה באוגוסט 1616 ובשנים 1618–1620
פטרו מוהילה, מיטרופוליט קייב בשנים 1633–1647
סימין בהבהאני (בפרסית: سیمین بهبهانی; 20 ביולי 1927 – 19 באוגוסט 2014) הייתה משוררת, תמלילנית ופעילת זכויות אדם איראנית.
הייתה ידועה בשיריה בסגנון הע'זל, סגנון שירה פרסי קלאסי בעל כללי חריזה ומשקל מובחנים.
היא הייתה אייקון של שירה פרסית מודרנית, שכונתה "הלביאה האיראנית" והייתה ידועה בשירתה כמו גם בפעילותה לזכויות האדם והאישה.
היא הייתה מועמדת פעמיים לפרס נובל לספרות.
עבאס חלילי (1893–1971) משורר, סופר ועורך עיתון ותרגם לערבית כ-1,100 בתים מהשאהנאמה של פירדוסי.
אמה, פח'ר עוזמא ארע'ון (1898–1966), הייתה פעילה פוליטית ופמניסטית, משוררת, עיתונאית, ואשת חינוך.
בעת שהוכשרה כמיילדת, היא הואשמה שכתבה מאמר נגד בית הספר וביקרה אותו.
עקב האשמה כוזבת זו, היא הודחה מבית הספר והפכה לחברה במפלגה הקומוניסטית האיראנית.
בנוסף לחברותה בהתאחדות הנשים של איראן, היא הייתה בשנת 1932 עורכת העיתון "איינדה-י איראן" (עתיד איראן).
ואחר כך לימדה צרפתית בבתי הספר תיכוניים בטהראן.
בהבאני התחילה לכתוב שירה בגיל שתים עשרה ופרסמה את שירה הראשון בגיל ארבע עשרה.
היא השתמשה בסגנון "צ'אר פארה" של נימה יושיג 'ופנתה לאחר מכן לסגנון הע'זל.
בהבאהני תרמה להתפתחות היסטורית על ידי הוספת נושאים תאטרליים, אירועים ושיחות יומיומיות לשירה תוך שימוש בסגנון שירת ע'זל.
היא הרחיבה את מגוון צורות השירה הפרסית המסורתית וייצרה כמה מהיצירות המשמעותיות ביותר של הספרות הפרסית במאה ה-20.
בתחילת מרץ 2010 היא לא יכלה לעזוב את איראן, כשעמדה לעלות על מטוס לפריז, המשטרה עיכבה אותה וחקרה אותה כל הלילה.
היא שוחררה אך ללא דרכונה.
המתרגם שלה לאנגלית (פרזנה מילאני) הביע הפתעה מהמעצר כמעצר מכיוון שבהבאני הייתה אז בת 82 וכמעט עיוורת.
היא נישאה פעמיים, בפעם הראשונה עם חסן בהבהאני שממנו התגרשה.
נולדו לה שלושה ילדים מנישואיה הראשונים, בת אחת ושני בנים.
נישואיה השניים היו למנוצ'ר קושיאר והסתיימו כשמת ב-1984.
סימיו (בסוואהילי: Mkoa wa Simiyu) הוא אחד מ-31 מחוזות טנזניה.
המחוז משתרע על פני שטח של 23,807 קמ"ר.
מחוז זה, המחולק לחמש נפות, ממוקם בחלק הצפוני של המדינה וגובל במזרחו עם מניארה וסינגידה, בדרומו עם מחוז שיניינגה, מחוז מוונזה במערב ובמחוז מרה בצפון.
על פי המפקד שנערך בטנזניה בשנת 2012 מנה מחוז זה 1,584,157 נפשות.
בחמש הנפות קיימים כ-479 כפרים.
במחוז סימיו קיימים שלושה אזורים חקלאיים - האזור הכולל את בריאדי, בוסגה ואיטילימה, המתאפיין בגידולים כמו כותנה, תירס, דורה וקסאווה; האזור הכולל את מיאטו, בו כמעט לא קיימת חקלאות, והגידולים המעטים בו מופנים להאכלת חיות משק; והאזור הכולל את מאסווה, שמאופיין בגידולי תירס וכותנה.
סימטריית הזזה בזמן, או TTS (ראשי תיבות באנגלית: Time Translation Symmetry או Temporal Translation Symmetry) היא טרנספורמציה מתמטית בפיזיקה, המניעה את זמני האירועים במרווח משותף.
סימטריה של הזזה בזמן היא ההשערה שחוקי הפיזיקה אינם משתנים תחת שינוי כזה.
סימטריית הזזה בזמן היא דרך מתמטית לנסח את הרעיון שחוקי הפיזיקה זהים לאורך ציר הזמן, המיוצג על ידי האות t.
סימטריה של הזזה בזמן קשורה קשר הדוק, באמצעות משפט נתר, לעקרון שימור האנרגיה.
במתמטיקה, מכלול ההזזות בכל הזמנים במערכת נתונה יוצרות חבורת לי.
יש הרבה סימטריות בטבע מלבד הזזה בזמן, כגון הזזה מרחבית או סימטריות סיבוביות.
ניתן לשבור סימטריות אלו ולהסביר תופעות מגוונות כגון גבישים, מוליכות -על ומנגנון היגס.
עם זאת, חשבו עד לאחרונה כי לא ניתן לשבור סימטריה של הזזה בזמן.
גבישי זמן, מצב של חומר שנצפה לראשונה בשנת 2017, שוברים את סימטרית הזזה בזמן.
לסימטריות יש חשיבות גבוהה בפיזיקה והם קשורים קשר הדוק להשערה כי גדלים פיזיקליים מסוימים הן יחסיים ובלתי ניתנים למדידה.
סימטריות חלות על המשוואות השולטות על החוקים הפיזיקליים (למשל על המילטוניאן או לגראנז'יאן) ולא על התנאים, הערכים או הגדלים הראשוניים של המשוואות עצמן וקובעות כי החוקים נותרים ללא שינוי במהלך שינוי.
אם נשמרת סימטריה תחת טרנספורמציה אומרים שהיא בלתי משתנה.
סימטריות בטבע מובילות ישירות לחוקי שימור, דבר המנוסח בפירוט במשפט נתר.
כדי לתאר באופן רשמי סימטריה של הזזה בזמן אנו אומרים שהמשוואות, או החוקים, המתארים מערכת בנקודות זמן ו זהים לכל ערך של ו .
מוצאים את הפתרונות שלה , שהקומבינציה:
ערך זה מתאר את האנרגיה הכוללת שהשימור שלה נובע מהשתנות ההזזה בזמן של משוואת התנועה.
על ידי לימוד ההרכב של טרנספורמציות סימטריה, למשל של אובייקטים גאומטריים, מגיעים למסקנה שהם יוצרים חבורה, וליתר דיוק, חבורת הטרנספורמציה של לי אם בוחנים טרנספורמציות סימטריות רציפות וסופיות.
סימטריות שונות יוצרות קבוצות שונות עם גאומטריות שונות.
מערכות המילטוניאן בלתי תלויות בזמן יוצרות חבורה של הזזות בזמן המתוארים על ידי חבורת לי האבלית הלא קומפקטית .
TTS היא אפוא סימטריה דינמית או תלויה המילטוניאן ולא סימטריה קינמטית אשר תהיה זהה לכל מערך המילטוניאנים הנדון.
דוגמאות אחרות ניתן לראות בחקר משוואות האבולוציה בזמן של פיזיקה קלאסית וקוונטית.
משוואות דיפרנציאליות רבות המתארות משוואות אבולוציה בזמן הן ביטויים של משתנים הקשורים לחבורת לי כלשהי והתיאוריה של חבורות אלה מספקת נקודת מבט אחידה לחקר כל הפונקציות המיוחדות וכל תכונותיהן.
למעשה, סופוס לי המציא את התיאוריה של חבורות לי כאשר בחן את הסימטריות של משוואות דיפרנציאליות.
האינטגרציה של משוואה דיפרנציאלית (חלקית) בשיטת הפרדת המשתנים או בגישות לי-אלגבריות קשורות קשר הדוק עם קיומן של סימטריות.
לדוגמה, ניתן לעקוב לאחור אחר הפתרונות המדויקים של משוואת שרדינגר במכניקת הקוונטים עד לפרמטרים הרלוונטיים.
במקרה האחרון, חקר הסימטריות מאפשר פרשנות של הניוון, שבו למצבים קוונטים שונוים יש אותה אנרגיה, המתרחשות בדרך כלל בספקטרום האנרגיה של מערכות קוונטיות.
סימטריות רציפות בפיזיקה נוצרות לעיתים קרובות במונחים של טרנספורמציות אינפינטסימליות ולא סופיות, כלומר מתייחסות לאלגברת לי ולא לחבורת הטרנספורמציות של לי.
האינווריאנטיות של המילטוניאן של מערכת מבודדת בהזזת בזמן מרמזת שהאנרגיה שלה לא משתנה עם הזמן.
שימור האנרגיה מרמז, על פי משוואות התנועה של הייזנברג, כי .
כאשר הוא אופרטור הזזה בזמן המרמז על השתנות של המילטוניאן במהלך פעולת הזזה בזמן ומוביל לשימור האנרגיה.
בתיאוריות שדות לא ליניאריים רבות כמו תורת היחסות הכללית או תאוריית יאנג-מילס, משוואות השדה הבסיסיות הן מאוד לא ליניאריות ופתרונות מדויקים ידועים רק בהתפלגויות 'סימטריות מספיק' של חומר (למשל תצורות סימטריות סיבוביות או ציריות).
סימטריה של הזזה בזמן מובטחת רק במרחב-זמן שבו המטריקה סטטית.
כלומר, שם יש מערכת קואורדינטות שבה המקדמים המטריים אינם מכילים משתנה זמן.
מערכות יחסיות כלליות רבות אינן סטטיות בכל מסגרת התייחסות ולכן לא ניתן להגדיר אנרגיה משומרת.
שבירת סימטריה של הזזה בזמן (TTSB)
גבישי זמן, מצב של חומר שנצפה לראשונה בשנת 2017, שוברים סימטריה של הזזה בזמן דיסקרטי.
סימיון ברנוציו (ברומנית:Simion Bărnuțiu, {21 ביוני 1808 – 28 במאי 1864) היה פוליטיקאי, משפטן, פילוסוף, והיסטוריון רומני מטרנסילבניה בימי השלטון ההבסבורגי, אחד ממובילי מהפכת 1848 - 1849 בטרנסילבניה.
דגל בהגדרה העצמית ובריבונות הלאומית של הרומנים ושל כל האומות.
השקפתו זו מצאה ביטוי בנאומו בקתדרלת השילוש הקדוש בבלאז' ב-14 במאי 1848 (לפי הלוח השנה הגרגוריאני,.
בו זמנית בלט בדעות אנטישמיות קיצוניות.
כיהן כפרופסור לפילוסופיה באקדמיה מיכאיליאנה ואחר כך באוניברסיטת יאש.
ברנוציו נולד בשנת 1808 בכפר בוקשה (בהונגרית - אולאהבקשה - "בוקשה הרומנית") ברוזנות סילאג', כיום מחוז סלאז' שבטרנסילבניה, אז חלק מהאימפריה האוסרטית.
גדל בנצרות היוונית-קתולית הרומנית במשפחה רומנית דלת אמצעים.
האב, יון ברנוציו, היה מורה וקנטור בכנסייה והאם הייתה אנה לבית אורוס, בת של כומר במשפחה היו 8 ילדים - שש בנות ושני בנים.
אחת האחיות של ברנוציו הייתה סבתו של יוליו מאניו, לימים מנהיג חשוב של הרומנים בטרנסילבניה וראש ממשלת רומניה.
מגיל 6 למד ברנוציו בבית ספר עממי בשימלאו סילבאניי ואחר כך בגימנסיית הפיאריסטים בעיר קאריי (נאג' קארוי) בצפון טרנסילבניה.
המשיך לימודי פילוסופיה (1826-1825) ותאולוגיה (1829-1827) באקדמיה התאולוגית בעיר בלאז' ואחרי סיום לימודי הוסמך ככומר יווני-קתולי.
בשנים 1834-1829 לימד תחביר בגימנסיה העליונה (Obergymnasium) של בלאז'.
בו זמנית עבד בארכיון הקונסיסטוריה היוונית-קתולית הרומנית וכמדריך בסמינר התאולוגי.
בשנים 1834–1839 קודם בתפקיד של נוטריון קונסיסטורי ועבד בשירותו של הבישוף היווני-קתולי יואן למני ואחר כך חזר ללמד פילוסופיה בגימנסיה.
הושפע מהגותו של עמנואל קאנט ושל הפילוסוף הקאנטיאני וילהלם טראוגוט קרוג.
ראה במשנת קנט כלי לשינוי החברה לעומת האידאולוגיה הדתית השלטת, ותמך בהגברת תפקידו של הציבור בניהול הכנסייה היוונית-קתולית הרומנית במולדתו.
משמעות החוק היה הנהגת השפה ההונגרית בכל בתי הספר בטרנסילבניה כולל בבתי הספר הרומנים.
בגימנסיה ברנוציו לימד ברומנית ולבסוף היה מעורב במשפט בין מספר מורים רומנים נגד הבישוף למני שהתנגד לשימוש בשפה הרומנית.
בגלל עמדתו הפוליטית, בשנת 1845 יחד עם המורים שהשתתפו במשפט פוטר ברנוציו סופית ממערכת החינוך ונודה על ידי הבישוף למני שמחק אותו מרשימת הכמורה היוונית-קתולית
למד שם למשך 3 שנים באקדמיה הסקסונית-טרנסילבנית למשפטים.
ב-24 במרץ 1848 הפיץ בסיביו מנשרים שקראו להגדרה העצמית של הרומנים הטרנסילבנים ולשוויון בין הלאומים.
הוא ראה בכך צעד שיכול לקדם את דרישת ההונגרים להשגת זכויות לעמם מידי הקיסר פרדיננד הראשון.
הוא דחה את האיחוד המתוכנן בין טרנסילבניה לממלכת הונגריה כל עוד אין ייצוג יחסי לכל הלאומים של טרנסילבניה ואין גינוי רשמי לשיטת הצמיתות.
להבדיל מקודמיו במאה ה-18 הוא לביסס את הדרישות לזכויות לאומיות על תקדימים היסטוריים או דיפלומות קיסריות.
הוא נתן יותר משקל לחוק הטבע ורעיון זכויות האדם הבלתי מעורערות.
היה האמין בקדמה וביכולת האנשים המשכילים לשנות לטובה את החברה.
ברנוציו הפך לאחד ממנהיגי התנועה הלאומית הרומנית לאמנציפציה.
ב-14 במאי 1848 נאם נאום מפורסם בנושא זה בקתדרלה היוונית-קתולית הרומנית של בלאז'.
מאבקו לאמנציפציה של הרומנים בטרנסילבניה.
ברנוציו היה אחד ממנהיגי המהפכה הרומנית בשנים 1848–1849 שפרצה במקביל למהפכה ההונגרית ולעיתים הייתה מנוגדת לה.
את משנתו על האומה הרומנית וגורל הרומנים בטרנסילבניה הציג ברנוציו עוד מ-1842 ואחר כך במנשרו מ-24–25 מרץ 1848.
באספת בלאז' ב-30 באפריל 1848 ובאספת בלאז' ב-15 במאי 1848 נאם בפני נציגי הרומנים מקרב האקדמאים, הכמורה ופשוטי העם.
הוא קרא לסבלנות ולמתינות ומחה נגד השינויים החד צדדיים לטובת ההונגרים בממשל טרנסילבניה.
לא הסכים עם הגישה הספקנית של מנהיגים פוליטיים רומנים כמו באריץ ואנדריי שאגונה אולם בסופו של דבר השתכנע שהיה צעד נכון לכלול שבועת אמונים לקיסר אוסטריה באסטרטגיה הפוליטית של הרומנים.
ממש לפני האספה השנייה במאי 1848 הסכים למתן את גישתו ואימץ כמה הערות של באריץ לגבי שבירות מצבם /של הרומנים באזור וניסח חלקית מחדש את מצע ההגדרה העצמית שחיבר.
ב-17 במאי 1848 הוא נבחר, לצד היושב ראש שאגונה, כסגן יושב ראש הוועד הקבוע שהוקם על ידי הנציגים הרומנים בבלאז' כגוף מפקח על המאבק הפוליטי, לימים "הוועד הלאומי הרומני."
בעקבות ההשתלשלות המהירה של אירועי המהפכה ההונגרית עם הכרזת האיחוד מחדש של טרנסילבניה עם הממלכה ההונגרית (11 ביולי 1848) והכרזת עצמאות הונגריה (27 בספטמבר 1848) וכישלונות הצבא האוסטרי באזור, חלה התקרבות בין מושל טרנסילבניה באותה תקופה, אנטון פון פוכנר, והוועד הקבוע של הרומנים בראשות שאגונה וברנוציו.
מנקודת מבטו של הוועד, הייתה צפייה שהקיסר החדש פרנץ יוזף יכיר בטרנסילבניה כאזור אוטונומי רומני ולא הונגרי.
אחרי תבוסת מהפכת 1848–1849 עקב התערבות צבא רוסיה, ברנוציו גלה בווינה, ונרשם שם ללימודים באוניברסיטה.
בשנת 1853 סולק מהאוניברסיטה בעקבות פעילותו הפוליטית.
עבר לפאביה באיטליה, בה סיים את עבודות הדוקטור למשפטים.
בהמשך הוא שב לווינה, שם פגש את אאוגוסט טרבוניו לאוריאן שהציע לו לבוא ללמד ביאש, בירת נסיכות מולדובה.
בין דצמבר 1854 - 1860 לימד ברנוציו באקדמיה מיכאיליאנה ובשנים 1860–1864 במוסד ההמשך שלה, אוניברסיטת יאש.
בעת שהותו ביאש כתב ברנוציו כמה ספרי לימוד למשפטים ולפילוסופיה (כולל דברי סנגוריה מלאי להט על המשפט הרומי)
הטביע בתלמידיו גם פתיחות לרפורמות דמוקרטיות כמו התמיכה בבחירות עם הצבעה אוניברסלית, בעד הפקעתן של אדמות הבויארים הגדולים ושל אחוזות המנזרים.
לפני ואחרי איחוד הנסיכויות הרומניות תחת השליט אלכסנדרו יואן קוזה תמך ברנוציו ברפורמות רדיקליות שהושפעו על ידי רעיונות שנפוצו בכמה חוגים ליברלים במולדובה.
הוא הקים בשם עקרונות אלה את ה"סיעה החופשית והעצמאית" (Fracțiunea liberă și independentă) שלימים חבריה הצטרפו למפלגות הלאומית ליברלית והשמרנית.
חברו לסיעה זו של ברנוציו ניקולאיה יונסקו, תאודור לאטש (בולדור-לצסקו), דומיטרו טאקו, יון נגורה, ניקולאיה ימנדי ויואן לקה.
בשנות ה-1850 כתב ברנוציו נגד התוכנית להבאת נסיך זר שישמש כשליט בנסיכויות הרומניות.
התנגדות זו בוטאה בפרלמנט הרומני על ידי ה"סיעה" גם ב-1866, שנתיים אחרי מות ברנוציו, בעקבות הפלת הנסיך קוזה מהשלטון.
בשנים שהתגורר ביאשי בלט ברנוציו כדובר מובהק של האנטישמיות.
ברנוציו ראה ביהודים את האשמים בקשיי הכלכלה הרומנית ודרש את גירושם מהמדינה.
טיטו מאיורסקו, בכיר החוג ז'ונימיה, דחה טענות אלה.
("נגד אסכולת ברנוציו")אמנם ברנוציו הטיף גם נגד הגרמנים אבל עוינות זאת באה לידי ביטוי בעיקר בסוגיית הבאת שליט גרמני.
ברנוציו, לצד וסילה קונטה, אלכסנדרו ק.
קוזה וניקולאיה יונסקו, הפכו את אוניברסיטת יאש למוקד של אנטישמיות.
על ברנוציו ועל מלומדים רומנים אחרים מטרנסילבניה - "האסכולה הטרנסילבנית", טרבוניו לאוריאן, טימוטיי צ'יפאריו, נמתחה בקורת רבה מצד החוג ז'ונימיה השמרני בגלל הקידום על ידם של דקדוק וכתיב רומניים המבוססים בצורה מוגזמת על האטימולוגיה הלטינית, בלי לשקף את השפה הרומנית המדוברת.
נטייה "לטיניסטית" זאת מצאה באותה תקופה הדים בהחלטות האקדמיה הרומנית.
סימיון ברנוציו הלך לעולמו ב-28 במאי 1864 ביישוב גורגאנה, המשתייך לכפר סנמיכאיו אלמאשולוי (אלמאשסנטמיהאי) במחוז סלאז' (אז ברוזנות קולוז') בטרנסילבניה בדרכו כאדם חולה מאוד ממולדובה אל כפר הולדתו, בוקשה.
ליווה אותו בדרך, אחיינו, יואן מאניו, אביו של יוליו מאניו.
ב-3 ביוני 1864 נקבר ברנוציו בחצר כנסיית העץ של בוקשה, בהשתתפות פמליית 30 כמרים ובראשם ממלא המקום של בישופות סילבניה, דמטריו קורויאנו.
בשנת 1948 הועברו שאריות גופתו למאוזולאום שבתוך הכנסייה היוונית קתולית החדשה של בוקשה.
המכללה הלאומית בעיר שימלאו סילבאניי והתיכון הטכנולוגי בעיר קאריי נקראו על שמו
פארק בעיר קלוז' ורחובות בערי רומניה נקראים על שמו
האקדמיה הרומנית הקימה פרס לסוציולוגיה על שם סימיון ברנוציו
בעיר קלוז' פועלת אגודת "סימיון ברנוציו"
O tomneală de ruşine şi o lege nedreaptă (סחר-מכר מביש וחוק בלתי צודק) - מאמרו נגד השלטת השפה ההונגרית במוסדות בטרנסילבניה (1842) - פורסם ב-1853
"Soborul cel mare al Episcopiei Făgăraşului" - (הכינוס הגדול של בישופות פגראש) - מאמר ביקורת נגד הבישוף היווני-קתולי הרומני של פגראש, יואן למני (1843)
ספרי לימוד למשפט - מבוססים על כתבי וילהלם טראוגוט קרוג וקרל פון רוטק
Știința virtuții (מדע המידות הטובות )
Bogdan-Duică, פורסם לראשונה ב-1852 - מהדורה מ - Cluj, 1924 - הרומנים וההונגרים - הנאום בקתדרלת בלאז' 14 במאי 1949 - עם פתח דבר וביאור מאת ג.
הנאום בבלאז' וכתבי 1848 - פתח דבר מאת יואן ראציו, בעריכת יואן קינדריש
תולדות הפילוסופיה - לפי כתב יד - בעריכת יואן קינדריש בהשתתפותם של יואן קינדריש, מיכאי תאודור רקוביצאן, גבריל מאתיי ויונוץ איסאק, -
עם פתח דבר עיוני מאת יונוץ איסאק, עריכה, כרונולוגיה והערות מאל יואן קינדריש, קלוז'-נפוקה 2004
Handbuch der Philosophie - ספר לימוד לפילוסופיה מאת וילהלם טראוגוט קרוג
סימיון (סימון) מושיאשוילי (ט"ז באדר ה'תשל"ז, 6 במרץ 1977) הוא עורך דין וחבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת ש"ס.
את דרכו הפוליטית החל במפלגת דגל התורה.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 התמודד במפלגה עצמאית, "המפלגה למען התושב".
מפלגתו זכתה למושב אחד, והוא נבחר למועצת קריית אתא.
ב־2018 התמודד בשנית למועצה תחת השם "בראשית".
גם הפעם זכתה מפלגתו במושב אחד, והוא כיהן כראש ועדת הביקורת המקומית.
ב־2021, במהלך מערכת הבחירות לכנסת ה־24, פרש מתפקידיו במועצה והוצב ברשימת ש"ס הארצית במקום 14 כנציג העדה הגיאורגית.
המפלגה קיבלה 9 מושבים והוא לא נכנס לכנסת.
ב־2022 בבחירות לכנסת ה־25 הוצב במקום 15. המפלגה קיבלה 11 מושבים והוא נכנס לכנסת עם התפטרותו של חיים ביטון מהכנסת במסגרת החוק הנורווגי.
מושיאשוילי הוא עורך דין ומתגורר בקרית אתא, שירת בחיל הים, הוא בוגר תואר ראשון במשפטים מה.
סימיגון היא חברת תוכנה ישראלית המפתחת פתרונות סימולציה המשמשות לאימון והדרכה ללקוחות ממשלתיים, צבאיים וכן לספקי לוגיסטיקה.
סימיגון הוקמה בשנת 1998 על ידי שני טייסים יוצאי חיל-האוויר, עמי וייזר ורמי וייץ.
וייזר היה מדריך בבית הספר לטיסה, וחיפש דרך יעילה ללמד כיצד לטוס.
יחד עם וייץ הוא החליט לייצר מערכת של לימוד באמצעות התנסות, וסימולציה.
וייץ היה כבר יזם מנוסה שהקים מספר חברות, בהם חברת משחקי המחשב פיקסל (שנמכרה אחר כך לחברת משחקי המחשב טייק-2).
וייץ, הכיר לוייזר את ג'פרי בראון, מפיק משחקי מחשב יהודי-אמריקני שהקים את חברת Maxis, חברה שמוצר הדגל שלה הוא משחק המחשב הפופולרי Simcity.
בראון חיפש הזדמנויות להשקעה בישראל וסימיגון מצאה חן בעיניו.
בראון היא בעל המניות הגדול בחברה, בנוסף השקיעו בחברה התעשייה האווירית, חברת סמוראי השקעות (קרן הון סיכון שהשליטה בה נרכשה אחר כך על ידי יצחק תשובה), וקבוצה של משקיעי אנג'ל, ביניהם שמעון וינטרוב ומיכה אנג'ל.
בסך הכל גייסה החברה עד 2002 כ-6 מיליון דולר במספר סביבי גיוס.
מרכז הפיתוח של החברה הוקם בהרצליה והמטה שלה בבאורלנדו, פלורידה.
סימיגון החלה לשווק את המוצר הראשון שלה, AirBook, בשנת 1998 לחילות אוויר ברחבי העולם, לצורכי אימון טייסיהם, בין היתר במטוסי 16-F.
היא מכרה את המערכת לחילות האוויר של ארצות הברית, טורקיה, תאילנד וכן לחברה בריטית לאימון פקחי טיסה ולחברת אמריקאית המתמחה באימון טייסים.
בינואר 2002, חתמה על עסקה, בשווי של 12 מיליון דולר, לאספקת מערכות אימון לטייסי צי ארצות הברית.
חתמה על הסכם לשיתוף פעולה עם התאגיד הסינגפורי SCS - Singapore Computer Systems לשיווק חבילות של אימוני סימולציה אינטראקטיוויים לשוק האסייתי-פסיפי.
פרויקט זה קיבל מימון מקרן סינגפור-ישראל למחקר ופיתוח.
ביולי 2001, חתמה על הסכם עם חברת בי.וי.אר מערכות הישראלית לפיתוח משותף של חבילת אימון אווירית משולבת.
במסגרת ההסכם בי.וי.אר מערכות שילבה את מערכת ה-AirBook של סימיגון בסימולטורי הטיסה שלה.
בפברואר 2002 השיקה מערכת המותאמת לפקחי טיסה שפותחה בשיתוף עם חברת Airline AI הבריטית, ומומנה בחלקו על-ידי קרן ברייטק לשיתוף פעולה במו"פ בין ישראל לבריטניה.
מערכת מאפשרת למשתמש לדמות את העולם סביב מגדל הפיקוח באופן תלת־ממדי, תוך שהוא שולט על כל התנועות האוויריות במרחב באמצעות פקודות קוליות.
בדצמבר 2004, השיקה סימיגון יחד עם חברת לוקהיד מרטין את NxTrain, מערכת סימולציה מבוססות מחשב אישי לניהול אימון משולב.
הפתרון כלל מערכת לתכנון וניתוח אימון בהדמיה, מערכת לניהול האימון, סביבת תרגול ומערכת לתמיכה לוגיסטית.
פתרון זה התבסס על מוצר נוסף של החברה הנקרא Simbox, ערכת פיתוח לסימולציה, המאפשרת למשתמשים בו לפתח בעצמם סימולציות.
באוקטובר 2006, ביצעה החברה הנפקה ראשונה לציבור בבורסת AIM, בורסת משנה של הבורסה לניירות ערך בלונדון וגייסה 5.3 מיליון ליש"ט (כ-10 מיליון דולר) לפי שווי שוק של 50 מיליון דולר לפני הכסף (60 מיליון דולר אחרי ההנפקה).
בדצמבר 2006, רכש חיל האוויר הבלגי רכש את תוכנת AirBook עבור תוכנית האימון שלו למטוסי ה-16-F.
בספטמבר 2011, זכתה סימיגון בחוזה לאספקת מערכות להכשרת טייסים לפיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית.
החל משנת 2013 השתלבה החברה בפרויקט הפיתוח של המטוס לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II, במסגרת הסכם רכש גומלין.
סימילאק הוא מותג של תרכובת מזון לתינוקות שפותח על ידי אלפרד בוסוורת' מאוניברסיטת טאפטס ומשווק על ידי חברת מעבדות אבוט.
הוא שווק לראשונה בסוף שנות ה-20, ולאחר מכן שונה הרכבו והושק מחדש ב-1951. במאה ה-21 סימילאק משווק ב-96 מדינות ברחבי העולם.
בשנת 1925 פיתח אלפרד בוסוורת' תרכובת מזון לתינוקות בשם "פרנקלין לתינוקות", בצורת אבקה, ששמה שונה מאוחר יותר לסימילאק.
בשנת 1928 החברה שינתה את שמה ל"M &R Diatetic Laboratories", מוכרת את פעילות החלב שלה ומתמקדת בשיווק תרכובת מזון וחלב לתינוקות.
בשנת 1950 - החברה השיקה בארצות הברית את "Similac Concentrated Liquid", תרכובת מזון לתינוקות מוכנה לשימוש.
ובשנת 1959 השיקה "סימילאק עם ברזל", תרכובת מזון לתינוקות מועשרת בברזל.
בשנת 1961 החלה החברה לפעול באירופה, ופתחה מפעל בהולנד, המפעל הראשון שלה מחוץ לארצות הברית.
בשנת 1964 החברה התמזגה עם חברת "מעבדות אבוט".
בשנת 1966 השיקה את "איזומיל", תרכובת על בסיס סויה.
בשנת 1994 סימילאק השיקה את "NeoCare", תרכובת המותאמת לפגים.
בפברואר 2022, יזמה אבוט איסוף (ריקול) מרצון של שני סוגי מוצרי אבקה לתינוקות: אלימנטום ו-HMF, בשל הטענה כי ארבעה תינוקות בארצות הברית אושפזו עקב זיהום חיידקי שנגרם לתינוקות על ידי המוצרים.
בשלוש מתוך התלונות דווח כי התינוקות נדבקו מחיידק קרונובקטר סקזקי , העלול לגרום לזיהום חמור החברה סגרה את המפעל בו יוצרו המוצרים.
מנהל המזון והתרופות האמריקאי ערך חקירה אך לא מצא ראיות לכך שהזיהומים של התינוקות נגרמו על ידי המוצרים.
המפעל נפתח מחדש ביוני 2022.
"סימילאק" החלה להיות מיובאת לישראל בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, על יד חברת "פרומדיקו", חברה ליבוא תרופות שהוקמה על ידי חברת טבע תעשיות פרמצבטיות ומשקיעים נוספים.
"פרומדיקו" התפרסמה אחר כך בפרשה בו הואשמה בהשתמטות ממס, אך בפסק דין תקדימי נקבע כי עשתה "תכנון מס לגיטימי" (על ידי שימוש בחברה זרה הרשומה במקלט מס) ולא "התחמקות ממס" האסורה על פי החוק.
תחילה נמכרו מוצרי "סימילאק" רק בבתי מרקחת והחל מ-1982 גם ברשתות השיווק.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 עלתה הפופולריות של תרכובות מזון לתינוקות ובנוסף למתחרה הוותיקה, "מטרנה" שייצרה חברת מוצרי מעברות, נכנסה לשוק גם חברת "רמדיה" עם מוצר שיוצר על ידי חברת "הומנה" חברת בת גרמנית של תאגיד היינץ.
פרומדיקו, משווקת סימילאק, יזמה מהלכי שיווק אגרסיביים, אך נתח השוק שלה היה הקטן ביותר מבין השלושה.
בעקבות פרשת רמדיה נתח השוק של "סימילאק" בישראל זינק בכ-70%, מ-25% ל-40%.
חברת פרומדיקו ניצלה את המצב גם להעלות את המחירים של מוצריה.
בספטמבר 2005, נרכשה היבואנית חברת פרומדיקו על ידי חברת ניאופרם.
אחר כך החלה היצרנית, חברת מעבדות אבוט, לפעול ישירות בישראל.
ב נכנסו שתי מתחרות נוספות לשוק הישראלי: "אופטימיל", שיבאה חברת מדיצ'י מדיקל.
ו"נוטרילון" שמיוצר על ידי חברת נוטרישיה (Nutricia), יצרנית תחליפי חלב האם הגדולה באירופה והשנייה בגודלה בעולם, ומיובא על ידי חברת טבע תעשיות פרמצבטיות.
בנוסף הוחלט שבכל מכרז של בתי החולים לתרכובות מזון לתינוקות, יזכו שתי חברות, כדי שלהורים תהיה בחירה והמחיר יוזל.
"נוטרילון" הצליחה לזכות בנתח שוק גדול, כיוון שנמכרה במחיר נמוך יותר ב-25% ממחיר המתחרות.
בספטמבר 2019, החל גל של תלונות הורים על "נוטרילון" בפוסטים ברשתות החברתיות.
בהמשך התגלה כי מדובר היה ב"משפיעניות פיקטיביות", ולמעשה היה זה קמפיין השמצה שהפעיל צוות השיווק של "סימילאק" אמצעות חברת הפרסום "דה לידרס" (The Leaders) המתמחה בפעילות מסוג זה, בעזרת משתמשים פיקטיביים ומגיבים בתשלום במטרה להכפיש את "נוטרילון".
ביוני 2020 הגישה חברת טבע תביעה על סך 40 מיליון שקל נגד חברת אבוט, בטענה לשימוש בחשבונות פיקטיביים כדי לקדם את "סימילאק", ולהכפיש את "נוטרילון".
בפברואר 2023 הטילה הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן קנס בסך 5.5 מיליון שקל על חברת אבוט, וקנס נוסף בסך כ-500 אלף שקל על חברת "דה לידרס שיווק משפיענים", בטענה כי יצרו פרסום סמוי ושקרי באמצעות פרופילים פיקטיביים ברשתות החברתיות במטרה להכפיש את המתחרה "נוטרילון".
מוצר פרימי תיאור מוצר שנת השקה Similac NeoSure לתינוקות שנולדו בטרם עת 1994
מוצר תיאור שנת השקה סימילאק סויה איזומיל נוסחה לתינוקות על בסיס סויה.
1966 סימילאק אורגני נוסחה אורגנית מוסמכת על ידי מחלקת החקלאות של ארצות הברית 2006 סימילאק אלימנטום משקה משלים לילדים עם אלרגיות חמורות למזון, רגישות לחלבון שלם, עיכול לקוי חלבון או חוסר ספיגה של שומן - סימילאק רגיש מיועד לטרחני וגזים עקב רגישות ללקטוז, או יריקות קלות.
- סימילאק ל-Spit-Up נוסחה על בסיס חלב עם תוספת עמילן אורז כדי לסייע בהפחתת יריקה תכופה.
- Similac Total Comfort לתינוקות עם בעיות עיכול.
- Similac Advance ללא GMO נוסחה לתינוקות על בסיס חלב, מועשרת בברזל ללא אורגניזמים מהונדסים גנטית.
2007 סימילאק פרו-אדוונס נוסחה שנועדה לסייע בחיזוק המערכת החיסונית של התינוק, כך שתהיה דומה יותר לזו של התינוק היונק חלב אם.
2011 Similac Pro-Sensitive נוסחה המכילה אוליגוסכריד חלב אנושי (HMO) ועוזרת בהתלבטות, גזים או יריקות קלות עקב רגישות ללקטוז.
2016 Pure Bliss מאת Similac Infant Formula נוסחה מחלב טרי, מפרות המוזנות בעשב טבעי ללא הורמוני גדילה מלאכותיים או אנטיביוטיקה.
מוצר תיאור שנת השקה Go & Grow מאת Similac Sensitive משקה לילדים עם רגישות ללקטוז.
- Go & Grow מאת Similac NON-GMO משקה על בסיס חלב לפעוטות בני 12–24 חודשים ללא GMO.
2015 Go & Grow מאת Similac Food Mix-Ins משקה המספק חומרים מזינים לתמיכה בגדילה והתפתחות במזון של פעוט.
2016 Pure Bliss מאת סימילאק משקה פעוט משקה לפעוטות החל מחלב טרי מפרות מוזנות בעשב, ללא הורמוני גדילה מלאכותיים או אנטיביוטיקה.
מוצרתיאורשנת השקה תוסף הנקה סימילאק תוספי הנקה 2014 ויטמין סימילאק טרום לידתי ויטמינים טרום לידתיים -
כל מוצר בסדרת סימילאק מכיל מרכיבים שונים אך ברובם יש OptiGRO, תערובת המכילה:
סימיון אלטרסקו (ברומנית:Simion Alterescu; בסוף חייו נקרא סימיון אלתרסקו-ירושלמי; 2 במאי 1921–1995) היה חוקר תיאטרון יהודי רומני, מבקר והיסטוריון של התיאטרון.
הוא כיהן כחוקר ופרופסור במכון לתולדות האמנות בבוקרשט.
אלטרסקו נולד בעיר קונסטנצה ברומניה בשם סימיון ירוסלים (Simion Ierusalim), כבנו של אהרן ירוסלים, סוחר קטן יהודי, ושל אשתו, קלרה.
ב-1932 התחיל את לימודי התיכון בעיר הולדתו.
בשנות הדיקטטורה הצבאית הפרו-נאצית של יון אנטונסקו ו"חוקי הגזע" נגד היהודים, היה תלמיד במכללת אונסקו בבוקרשט שנפתחה מיוזמה פרטית יהודית כדי לקלוט תלמידים יהודים שסולקו ממערכת החינוך הרומנית.
אחרי נפילת השלטון של אנטונסקו, ב-1945 התאפשר לו להשלים את לימודיו בפקולטה לספרות ולפילולוגיה של אוניברסיטת בוקרשט.
בהתחלה, עבד אלטרסקו כעיתונאי והשתלב בחוגים האקדמיים שטופחו על ידי השלטון הקומוניסטי החדש.