tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעקבות מותו של באגידו ב-1861, ירש את מקומו בנו, שנחשב "ילד קנאי מוסלמי ולא מוכשר", וגרם לירידת הממלכה.
ממלכה זו נכבשה בסופו של דבר על ידי הדג'זאמץ' וולדה גיורגיס, שנשלח מטעם הקיסר מנליק השני בשנת 1891. בנו של אבבה באגיבו התנצר בגלל מטרות פוליטיות, שינה את שמו לגברה סאלאסי, ונעשה פיטאוורארי (ויקונט) באימפריה האתיופית.
לימאי (בספרדית: Río Limay) הוא נהר בפטגוניה הארגנטינאית.
מוצאו באגם נאוול ואפי בהרי האנדים, וקצהו כ-380 ק"מ צפונית-מזרחית משם, בסמוך לעיר נאוקן, שם הוא מתמזג עם נהר נאוקן, ונשפך לריו נגרו.
לאורך כל אורכו, מהווה הנהר את הגבול בין הפרובינציות נאוקן וריו נגרו.
בנוסף לאגם נאוול ואפי, מזינים את נהר לימאי מספר נהרות, ובהם טְרָפוּל, קוֹז'וֹן קוּרָה ופִּיקוּן לֶאוּפוּ.
לאורך הנהר חמישה סכרים, המשמשים תחנות כוח הידרואלקטריות.
בתחנות אלה מיוצר למעלה מרבע מהחשמל בארגנטינה כולה.
הקמת הסכרים הביאה ליצירת אגמים גדולים: אָלִיקוּרָה, פְּיֶידְרָה דֶל אָגִילָה ואֶסֶקְיֶיל רָאמוֹס מֶקְסִייָה.
לימבורג (בהולנדית: Limburg, הגייה מקורבת: לִימְבֶּרְך ) הוא מחוז שממוקם בדרומה של הולנד.
בירת המחוז היא העיר מאסטריכט שהיא גם העיר הגדולה במחוז.
המחוז הוא ה-9 בגודלו בהולנד מבחינת שטחו והוא משתרע על פני 2153 קמ"ר אוכלוסיית המחוז היא השישית בגודלה בהולנד ומונה 1,143,000 איש מה שהופך את המחוז לרביעי בצפיפותו (527.5 איש לקמ"ר).
המחוז הוא היחיד בהולנד שגובל בשתי מדינות: בלגיה בדרום וגרמניה במזרח.
המחוז גובל גם במחוזות צפון בראבנט במערב וחלדרלנד בצפון.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הולנד משנת 2002/2003 ל-15% מאוכלוסיית המחוז אין דת, 2% מהתושבים פרוטסטנטים, 78% קתולים, 4% מוסלמים ו-1% מגדירים את עצמם אחרת.
לימבו הוא ריקוד ומשחק חברתי, שמקורו באי טרינידד שבים הקריבי.
מול הרקדן ניצב מקל אופקי ועליו לעבור אותו כשהוא מתכופף אחורנית.
אם הרקדן נופל או נוגע במקל הוא נפסל.
כאשר יש בריקוד מספר משתתפים, מורד המקל למטה בהדרגה עד שנשאר רקדן אחרון, שמוכרז כמנצח.
מקל אופקי, שנקרא מקל הלימבו, מוחזק בידי שני אנשים או שני תומכים.
על כל המשתתפים לעבור מתחת למקל כאשר גבם מופנה לרצפה.
כאשר המשתתפים עוברים מתחת למקל, עליהם לכופף את גופם לאחור.
אסור שאף חלק גוף ייגע במקל ואף חלק גוף מלבד הרגליים לא יכול לגעת ברצפה.
אם הרקדן פוגע במקל או מפיל אותו, הוא נפסל.
לאחר שכל המשתתפים עברו, גובה המקל מופחת והמשחק נמשך עד שנשאר המנצח.
השם "לימבו" מופיע החל מתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. מקור השם במילה האנגלית "limber" (גמיש, זריז) בניב הקריבי.
מילון ובסטר מקשר את אטימולוגיית המילה ל"limba" שהושפעה מהשפה הג'מייקנית ופירושה "לכופף".
הריקוד משמש גם כריקוד לוויות ומתקשר כנראה גם לריקוד הלגבה האפריקאי.
שיא העולם למעבר הלימבו הנמוך ביותר מוחזק בידי דניס ולסטון (Dennis Walston), שעבר בהצלחה מוט בגובה 15 סנטימטרים בשנת 1991.
שיא העולם לאישה מוחזק בידי שמיקה צ'ארלס (Shemika Charles), אישה בת 26, מטרינידד וטובגו המתגוררת בבאפלו ועברה ב-10 בספטמבר 2010, מתחת למוט בגובה 21.59 סנטימטרים (8.5 אינץ') בתוכנית Live!
לימה רוברטה בואי היא פעילת שלום ליברית, הנהיגה מחאה של נשות ליבריה שהביאה להפסקת מלחמת האזרחים ולהפלתו של הרודן צ'ארלס טיילור.
כלת פרס נובל לשלום לשנת 2011, יחד עם אלן ג'ונסון-סירליף ותוואכול כרמאן.
בואי נולדה בליבריה, בעקבות מלחמת האזרחים במדינה נמלטה משפחתה לגאנה וחזרה לליבריה לאחר מספר שנים.
היא עבדה כעובדת סוציאלית במונרוביה, בירת ליבריה.
כעובדת משרד הבריאות היא טיפלה בפליטים בשנים 1995–1996. בשנים 1998–2003 הועסקה על ידי הכנסייה הלותרנית המקומית וטיפלה בנפגעי טראומה ובילדים חיילים ששירתו בצבאו של טיילור.
ב-2002 החלה בואי לארגן שורת תפילות של נשים למען השלום ולפעולה בלתי אלימה להפסקת שפיכות הדמים, היא הנהיגה את "יוזמת השלום של הנשים הנוצריות", אליה חברו גם נשים מוסלמיות.
עם התגברות מלחמת האזרחים טיפלה בפליטים הרבים שנמלטו למונרוביה.
באפריל 2003 ארגנה מחאה בהשראת אסתר המלכה, שלבשה שק ואפר, אלפי נשים אספו את שערן, לבשו בגדים לבנים, התיישבו בשוק הדגים והניפו את הסיסמה "נשות ליבריה רוצות שלום עכשיו".
בהשראת ליסיסטרטה, הנשים ארגנו שביתת מין, במהלכה מנעו מין מבעליהם בדרישה שיפסיקו את שפיכות הדמים.
ב-23 באפריל הסכים טיילור לפגוש אותן לראשונה, בעצרת המונית, עלתה בואי לבמה ומסרה לטיילור הצהרה שחיברו למען השלום והצליחו לשכנעו להיפגש עם מנהיגי המורדים לשיחות שלום באקרה שבגאנה.
הנשים בהנהגת בואי הקימו תנועת הנשים הליברית לשלום וארגנו משלחת לאקרה וחברו לנשים ליבריות ממחנות פליטים מקומיים.
עם תחילת השיחות פרסם בית הדין המיוחד בסיירה לאון כתב אישום נגד טיילור באשמת פשעי מלחמה, טיילור נמלט חזרה למונרוביה והאלימות התחדשה ביתר שאת, במקביל להמשך השיחות העקרות בוועידת השלום.
בעקבות פגיעת פגז מרגמה במתחם השגרירות האמריקאית במונרוביה, אשר קטל פליטים רבים, יצרה בואי עם הנשים שרשרת אנושית וחסמה את אולם הדיונים, אשר מנעה מהמשתתפים לעזוב.
המחאה הביאה ללחץ בינלאומי ותוך שבועיים נחתם הסכם שלום שהוביל לכניסת כוחות מזוינים בינלאומיים לליבריה, כינון ממשלה זמנית, עזיבתו של טיילור וקביעת בחירות דמוקרטיות.
גם לאחר הצלחת המאבק, לא הפסיקה להנהיג את פעילות הנשים, כישלון האו"ם בפירוק מסודר של הלוחמים מנשקם, הביא את הנשים להגיש הצהרה בה פירטו את משגי האו"ם בתהליך והבטחה להתערב על מנת למנוע סכסוך דמים נוסף.
בואי כיהנה בוועדת האמת והפיוס של ליבריה בשנים 2004–2005, בבחירות הראשונות לאחר מלחמת האזרחים שהתקיימו באוקטובר 2005, פעלה עם הנשים לעודד את בחירתה של אלן ג'ונסון-סירליף, שנבחרה לנשיאת המדינה והייתה בכך לאישה הראשונה שכיהנה כמנהיגת מדינה באפריקה.
מאז 2006 כיהנה כיו"ר ארגון רשת הנשים לשלום וביטחון באפריקה (wipsen) שמושבו באקרה.
היא התפטרה באוקטובר 2012 במחאה על שחיתות שלטונית מצד נשיאת ליבריה ג'ונסון-סירליף.
ב-2011 זכתה בפרס נובל לשלום על מאבקה הלא-אלים למען ביטחון וזכויות נשים.
ב-2012 הייתה אחת מנושאי הדגל האולימפי בטקס פתיחת אולימפיאדת לונדון.
ב-2016 הגיעה בואי לישראל על מנת להשתתף בצעדה של תנועת "נשים עושות שלום" למען סיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
לבואי תואר שני בתוכנית ליישוב סכסוכים של אוניברסיטת EMU שבוירג'יניה.
היא שימשה גיבורת הסרט התיעודי "גרשו את השטן בחזרה לגיהנום".
הלִימוּ (לימום בתקופת אשור הקדומה) הוא האפונים האשורי.
בתחילת שלטונו של מלך אשורי, ה"לימו" שהיה פקיד מלכותי ממונה, ניצח על פסטיבל השנה החדשה בעיר הבירה (הכוונה לשנה הראשונה למניין שנות מלוכת המלך).
בכל שנה נבחר "לימו" חדש.
למרות שנבחר על ידי ההמונים, סביר שהייתה רק קבוצה מצומצמת של בני משפחה של המשפחות הבולטות או אולי חברי אספת העיר שיכלו לבחור בו בפועל.
האשורים השתמשו בשם ה"לימו" לאותה שנה לציון השנה על מסמכים רשמיים.
מתקופת אשור הקדומה נמצאו רשימות של הלימום באשור ובכנש (לימום שבועי).
כמו כן נמצאו רשימות מפורטות של ה"לימו" לכל שנה בין 892 לפנה"ס ו-648 לפנה"ס.
בתקופה האשורית העתיקה, המלך בעצמו מעולם לא היה לימום ("limmum").
בתקופות במאוחרות יותר כתקופה האשורית התיכונה והמאוחרת, המלך לקח על עצמו גם את תפקיד זה.
לימאוואדי ינייטד (Limavady United Football Club) הוא מועדון כדורגל צפון אירי, מהעיר לימאוואדי שבמחוז לונדונדרי.
המועדון נוסד בשנת 1884, ומשחק בליגה הצפון אירית השנייה.
המועדון נוסד בשנת 1884. בעונתו הראשונה ובעונתו השנייה הגיע לגמר הגביע האירי והפסיד לקבוצת ליסבורן דיסטילרי.
בשנת 1921 נוסד הגביע הצפון אירי.
בעונת הגיע לרבע גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת קולריין.
בעונות , , , הגיע לשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצות PSNI, לינפילד, ליסבורן דיסטלרי וקליפטונויל בהתאמה.
בעונת , העונה הראשונה של גביע הליגה הצפון אירית, הגיע לשלב רבע גמר והפסיד לקבוצת קרוסאדרס.
בעונת 1989/1990 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת גלנבון.
בעונות , הגיע לשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצות קרוסאדרס ודונדלה בהתאמה.
בעונת הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת גלנטורן.
בעונת הגיע לרבע גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת אומה טאון.
המועדון שיחק בליגות הנמוכות בצפון אירלנד עד סוף עונת 1996/1997.
מעונת ועד עונת המועדון שיחק בליגה הצפון אירית השנייה.
בעונת הגיע לחצי גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת לינפילד.
בעונת הגיע לשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת גלנבון.
בסוף העונה עלה לליגת העל הצפון אירית.
בעונתו הראשונה בליגת העל הצפון אירית הגיע לחצי גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת קולריין.
המועדון שיחק בליגת העל הצפון אירית במשך 5 עונות עד עונת .
בעונת הגיע לרבע גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת ליסבורן דיסטילרי ולשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת בנגור.
בעונת הגיע לשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת קרוסאדרס.
בסוף עונת הגיע למקום ה-15 והלפני אחרון בליגה וירד לליגה הצפון אירית השנייה.
הקבוצה שיחקה בליגה הצפון אירית השנייה ברציפות מעונת ועד עונת .
בעונות ו- הגיעה לשמינית גמר גביע הליגה והפסידה לקבוצות בלינמלרד יונייטד וקאריק ריינג'רס בהתאמה.
בסוף עונת ירדה מהליגה הצפון אירית השנייה לליגה הצפון אירית השלישית.
לימוד (בלועזית: Limmud) הוא ארגון בין-לאומי שמפיק פעילויות וכנסים בנושאי תוכן יהודי ברחבי העולם.
הארגון אינו קשור לזרם מסוים ביהדות ומשווק את עצמו כפתוח לכל מי שמתעניין בלימודי יהדות.
הארגון נוסד בשנת 1980 בממלכה המאוחדת ושאב את השראתו מהאגודה לקידום החינוך היהודי (CAJE) בצפון אמריקה, שנוסדה 4 שנים קודם לכן בשנת 1976. בדומה לה הוא מבוסס גם כן על התנדבות מוחלטת, ובשנותיו הראשונות נועד אך ורק למחנכים.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 חל שינוי משמעותי בארגון והוא הומצא מחדש כארגון של מפגשים קהילתיים, מה שהוביל לגידול מואץ במספר המשתתפים בו ולהגדרתו כ"מקום היצוא הגדול ביותר של יהדות בריטניה".
בשונה מארגונים אחרים, לימוד אינו מקיים היררכיה של מרצה מול קהל אלא מאפשר לכולם ללמוד מכולם, והאירועים מאורגנים על ידי מתנדבים המשתתפים כשווים בוועידה.
במסגרת הארגון מתקיימים היום אירועים של לימוד בכ-50 מדינות, בכללן גרמניה, אנגליה, ישראל, בולגריה, ברזיל, דרום אפריקה, ארצות הברית, רוסיה וניו זילנד.
בתוך כך, ארגון "לימוד FSU", שהוא ארגון עצמאי ונפרד מלימוד הבינלאומי, עוסק בארגון אירועי לימוד ספציפית למען יהודים יוצאי מדינות חבר העמים ברחבי העולם, מתוך ההתחשבות במאפיינים המיוחדים של אוכלוסייה זו.
הארגון זכה בפרס ירושלים לאחדות ישראל בשנת 2017.
לַ֫יְלַת אל-קַדְר הוא שמו של אחד הלילות האחרונים בחודש הרמדאן.
על פי המסורת המוסלמית, זהו הלילה שבו ניתנה הגרסה הראשונית של הקוראן על ידי המלאך ג'יבריל (גבריאל) לנביא מוחמד.
על פי אמונה זאת, לילת אל-קדר הוא לילה בו משפיע אללה שפע של ברכה על המאמינים, ובלילה זה נפתחים שערי הרקיע לתפילתם והם מקווים שכל בקשותיהם תתקבלנה.
הלילה מצוין באחד מהימים האי-זוגיים מ-21 בחודש עד סופו (על-פי המסורת המקומית, הרוב פסקו שמדובר בליל ה-27).
על לילת אל-קדר נאמר שהוא "טוב יותר מאלף חודשים" (סורה 97, פסוק 3).
יש מסורות ואמונות עממיות שונות לגבי לילת אל-קדר.
יש המאמינים כי לילה זה מתאפיין תמיד בשמים נקיים מעננים, ובמזג אוויר נוח.
יש המאמינים כי בלילה זה שורר שלום זמני בכל העולם: שבאותו לילה אין הרג, אונס, מעשי גנבה וכל דבר רע אחר.
אמונה נפוצה אחרת היא שלילת אל-קדר הוא מועד להבעת משאלות, ומשאלה שמובעת בו עתידה להתממש.
התאריך הספציפי המדויק של לילת אל-קדר אינו מוזכר בקוראן.
הסיבה לכך היא שמוחמד קיבל את התאריך המדויק של קבלת הגרסה מאללה בחלום, לאחר מכן הוא הלך לספר לצחאבה על אותו תאריך.
אבל בדרך ראה הנביא מוחמד כמה אנשים נלחמים ומרגיזים את אללה, ולכן אללה גרם למוחמד לשכוח את התאריך.
בקהילות הסוניות בכל רחבי העולם נחגג לילת אל-קדר בעשרת הלילות האחרונים של הרמדאן, לרוב באחד הלילות האי-זוגיים (21, 23, 25, 27 או 29).
מסורות רבות מתעקשות במיוחד שהתאריך הנכון הוא בלילה שלפני ה-27 ברמדאן.
תאריך ה-27 ברמאדן לפי הלוח הגרגוריאני
כמו בזרם הסוני, הזרם השיעי מאמין כי לילת אל-קדר מתקיים באחד מעשרת הלילות האי-זוגיים האחרונים של הרמדאן, אך בעיקר ב-19, 21 או 23 ברמדאן, כאשר ה-23 מבחינתם הוא הלילה הנפוץ ביותר.
תאריך ה-23 ברמאדן לפי הלוח הגרגוריאני
מועדון הכדורגל לילסטרום (בנורווגית: Lillestrøm SK) הוא מועדון כדורגל נורווגי מהעיר לילסטרום, המשחק בליגת העל הנורווגית.
המועדון הוקם ב-2 באפריל 1917 ולזכותו חמש אליפויות ושישה גביעים.
מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל הוא אצטדיון אראסן, המשמש כמגרשה הביתי מאז 1950.
ב-14 בספטמבר 1977 רשם המועדון את משחקו הראשון אי פעם במסגרת אירופית בניצחון המפתיע 0-2 נגד אייאקס אמסטרדם במסגרת גביע אירופה לאלופות, אך הפסידה 4-0 בגומלין שנערך בהולנד.
לימוד חוקיות אסוציאטיבי הוא כלל המבוסס על למידה חישובית למטרת גילוי יחסים מעניינים בין משתנים במאגרי מידע גדולים.
תפקידו לזהות חוקיות חזקה במאגרי המידע תוך שימוש במדידות ענייניות .
בהתבסס על רעיונות החוקיות החזקה של ראקש ארגוואל, תומאס למילנסקי וארון סוואמי מוצגים חוקים אסוציאטיביים לגילוי תדירויות בין מוצרים המופיעים בנתוני עסקאות הנאספות בנקודות המכירה (Point Of Sale - POS) בסופרמרקטים.
למשל, החוק כפי שמוצאים בנתוני המכירות בסופרמרקטים יצביעו על כך שאם לקוח ירכוש בצל ותפוח אדמה יחד, רוב הסיכויים שירצה לרכוש גם בשר טחון.
מידע כזה יכול לשמש בסיס לקבלת החלטות לגבי פעילויות שיווקיות כגון, קידום מכירות, תמחור או מיקום מוצרים.
בנוסף לדוגמה הנ"ל מתחום ניתוח סל מכירות, חוקיות אסוציאטיבית מיושמת כיום בהרבה ענפים כגון ייצור רציף וביואינפורמטיקה.
בניגוד לרצף כרייה, חוקיות אסוציאטיבית בדרך כלל אינה מחשיבה את הסדר של פריטים בתוך העסקה או בעסקאות המעבר.
בהתאם להגדרה המקורית של אגראוול אט-אל, בעיית כריית החוקיות האסוציאטיבית מוגדרת באופן הבא:
נגדיר קבוצה של תכונות בינאריות הנקראות פריטים.
נגדיר קבוצה של עסקאות הנקראות מאגר הנתונים.
לכל עסקה בתוך D יש תעודת זיהוי עסקית ייחודית המכילה קבוצת משנה של פריטים בתוך I.
כל חוק מורכב על ידי שני סטים של פריטים, הידועים גם בשם סט פריטים (itemsets).
כדי להמחיש את המושגים, נשתמש בדוגמה קטנה מתחום הסופרמרקטים.
סט הפריטים הם {חיתולים, בירה, חמאה, לחם, חלב} ובטבלה מוצג מאגר נתונים קטן המכיל את הפריטים, כאשר בכל תא הערך 1 מציין את נוכחותו של הפריט בעסקה, והערך 0 מייצג את העדר הפריט בעסקה.
דוגמה לחוק עבור סופרמרקט יכול להיות {חמאה, לחם}{חלב} ופירושו: אם הלקוח רכש חמאה ולחם אזי הוא ירכוש גם חלב.
דוגמה זו היא קטנה מאוד.
ביישומים מעשיים, חוק צריך להתבסס על כמה מאות עסקאות כדי שייחשב כערך סטטיסטי, ומאגרי נתונים לעיתים קרובות מכילים אלפי או מיליוני עסקאות.
על מנת לבחור חוקים מעניינים מכל סט החוקים האפשריים, נעשים שימושים באילוצים על מגוון מדידות משמעותיות ומעניינות.
האילוצים הידועים ביותר הם ערכי סף מינימליים בתמיכה וביטחון.
נגדיר להיות סט פריטים, כחוק אסוציאטיבי ו- כסט של עסקאות של מאגר נתונים נתון.
תמיכה היא אינדיקציה לתדירות הופעת הפריט במאגר הנתונים.
בדוגמה של מאגר הנתונים, ל-itemset {חיתולים, בירה}=X יש תמיכה של 0.2 מאחר שהיא מתרחשת ב-20% מהעסקאות (1 מתוך 5 עסקאות).
הארגומנט הוא קבוצה של תנאים מוקדמים, ובכך הופך להיות מגביל יותר ככל שהוא גדל.
ביטחון הוא אינדיקציה לכמות הפעמים שהחוק אומת.
ערך הביטחון של החוק, ביחס לסט העסקאות , הוא היחס של העסקאות שמכיל X ושמכיל גם Y.
למשל, לחוק יש ביטחון של בתוך מאגר הנתונים, שפירושו כי על 100% של עסקאות המכילות חמאה ולחם הכלל הוא נכון (100% מהפעמים בו הלקוח קונה חמאה, לחם, הוא קונה גם חלב).
שים לב כי משמעו התמיכה של חיתוך הפריטים ב-X ו-Y.
ניסוח כזה קצת מקשה מכיוון שאנחנו בדרך כלל חושבים במונחים של הסתברויות של אירועים ולא של סט פריטים.
אנחנו יכולים להתייחס למינוח כהסתברות משותפת כאשר , ו - ו- מציינים אירועי עסקאות המכיל סט פריטים או , בהתאמה.
לפיכך ביטחון יכול להתפרש כ - " הערכה של ההסתברות המותנית , מה ההסתברות למצוא את RHS של כלל בעסקאות בתנאי עסקאות אלה מכילים גם את LHS.
הרמה של חוק מוגדרת כ:
או היחס בין התמיכה בפועל לבין המשוערת אם X ו-Y היו בלתי תלויים.
למשל, לחוק {חלב, לחם}{חמאה} יש הרמה של
אם ערך ההרמה של החוק היה 1, הדבר היה רומז שההסתברות להתרחשות הקודמת והסוגר אינם תלויים אחד בשני.
כאשר שני מאורעות הם בלתי תלויים אחד בשני, כלל לא ניתן להסיק שום חוק.
אם ההרמה > 1, הדבר מאפשר לנו לדעת באיזו מידה שני המאורעות תלויים אחד בשני, והופך חוקים אלה להיות פוטנציאלים לשימוש עבור חיזוי הסוגר בעתיד.
התועלת של ההרמה היא בכך שהיא מביאה בחשבון את ביטחון החוק ואת סט המידע הכולל.
הרשעה של חוק מוגדרת כ:
למשל, לחוק יש הרשעה של , ויכולה להתפרש כיחס בין התדירות הצפויה ש-X יתרחש ללא Y (ובמילים אחרות, התדירות שהחוק יוצר תחזית שגויה) אם X ו-Y היו מחולקים באופן בלתי תלוי על ידי התדירות הנצפית של התחזיות השגויות.
בדוגמה זו, ערך ההרשעה 1.2 מראה כי החוק יהיה שגוי ביותר מ-20% (1.2 פעמים) אם הקשר בין X ו-Y יהיה לגמרי מקרי.
חוקיות אסוציאטיבית בדרך כלל נדרשת לספק למשתמש מינימום תמיכה ומינימום ביטחון בו-זמנית.
יצירת חוק אסוציאטיבי בדרך כלל מתחלקת לשני שלבים נפרדים:
שימוש במינימום תמיכה כדי למצוא את כל הסטים של הפריטים התכופים במאגר הנתונים.
שימוש במינימום ביטחון המגבלה הסטים של הפריטים התכופים הללו על מנת ליצור חוקים.
בעוד שהשלב השני הוא יחסית פשוט, הצעד הראשון מצריך תשומת לב רבה יותר.
קיים קושי במציאת כל הסטים של הפריטים התכופים במאגר הנתונים מאחר שהדבר כרוך בחיפוש כל הסטים של הפריטים האפשריים (שילובים של פריטים).
סט הפריטים האפשריים הוא קבוצת החזקה של וגודלו (לא כולל קבוצה ריקה).
אף על פי שערכו גדל באופן אקספוננציאלי, חיפוש יעיל יהיה אפשרי באמצעות downward-closure property עבור התמיכה, אשר מבטיח כי עבור סט פריטים תדיר, כל תתי הקבוצות שלו יהיו גם כן בתדירות גבוהה ולכן, לא יוצר מצב של סט פריטים שאינו תדיר יהיה תת-קבוצה עם תדירות גבוהה.
רעיון החוקיות האסוציאטיבית הפך לפופולרי בעיקר בשל פרסום המאמר אגראוול, בשנת 1993, ונחשב לאחר המאמרים המצוטטים ביותר בתחום כריית הנתונים.
עם זאת, קיימת אפשרות כי מה שמכונה כיום "חוקים אסוציאטיביים", דומה לערך שפורסם בשנת 1966 בדבר שיטת כריית הנתונים הכללית שפותחה על ידי פטר האג'ק.
שימוש מוקדם (circa 1989) של מינימום תמיכה וביטחון למציאת כל חוקי האסוציאציות היא תכונה מבוססת מודלי מסגרת, שמוצאת את כל החוקים עם ו יותר גבוהים מהאילוצים שהגדיר המשתמש.
בנוסף ביטחון, הוצעו גם מדדים אחרים של ענייניות עבור החוקים שהוצעו.
מספר מדדים נוספים הוצגו והשוו על ידי טאן.
החיפוש אחר טכניקות המסוגלות למדל את מה שידוע למשתמש נמצא כיום בשלבי מחקר ומכונה "ענייניות סובייקטיבי."
אחת מהמגבלות של הגישה הסטנדרטית לגילוי אסוציאציות זה על ידי חיפוש מספר גדול של אסוציאציות אפשריות לחיפוש אוספים של פריטים הנראים מקושרים, קיימת סכנה למציאת מספר רב של אסוציאציות מזויפות.
קיימים אוספים של פריטים המתרחשים בתדירות בלתי צפויה בנתונים באופן מקרי.
לדוגמה, נניח שאנו שוקלים אוסף של 10,000 פריטים ומחפשים כללים המכילים שני פריטים בצד שמאל, ופריט אחד בצד ימין.
אם ניישם מבחן סטטיסטי לעצמאות עם רמת מובהקות של 0.05 זה אומר שיש רק סיכוי של 5% לקבלת החוק אם אין אסוציאציות.
אם נניח שאין אסוציאציות אנחנו צריכים לצפות למצוא 50,000,000,00 חוקים.
גילוי אסוציאציות צליל סטטיסטיות שולטות בסיכון.
ברוב המקרים מורידות את הסיכון למציאת אסוציאציות משונות לקביעת רמת מובהקות עבור משתמש מסוים.
הרבה אלגוריתמים ליצירת חוקים אסוציאטיביים הוצגה לאורך זמן.
חלק מהאלגוריתמים הידועים הם Apriori, Eclat ו-FP-Growth, אבל הם עושים רק חצי מהעבודה, מאחר שהם אלגוריתמים לכריית תדירות סט פריטים.
צעד נוסף צריך להתבצע לאחר מכן, ליצור חוקים מתדירות סט פריטים שנמצאו בבסיס הנתונים.
Apriori משתמש באסטרטגיית חיפוש לרוחב כדי לספור את התמיכה של סט הפריטים ומשתמש בפונקציית יצירת המעומדים שמפיקה את מאפיין הסגירה כלפי מטה של התמיכה.
Eclat (ECLAT,, מסמלת טרנספורמציה מחלקת שקילות) הוא אלגוריתם חיפוש לרוחב המשתמש בסט הצטלבויות.
זה הוא אלגוריתם אלגנטי באופן טבעי המתאים לשתי רציפויות כמו ביצוע מקבילי עם מאפייני שיפור מקומיים.
הוא הוצג לראשונה על ידי Zaki,, Parthasarathy Li ו-Ogihara בסדרה של ניירות כתובים בשנת 1997.
אלגוריתמים חדשים עבור מהירות הגילוי של איגוד כללי.
במקביל אלגוריתמים עבור גילוי של איגוד כללי.
בשלב הראשון, התרחשות אלגוריתמי הספירה של פריטים (צמדי תכונה-ערך) בתוך בבסיס הנתונים, ואחסנו אותם ל 'טבלה ראשית'.
בשלב השני, הוא בונה את FP-מבנה העץ על ידי הכנסת מופעים.
פריטים בכל מופע צריכים להיות ממוינים על ידי ירידת סדר התדירות שלהם בבסיס הנתונים, כך שהעץ יכול לעבור עיבוד בזריזות.
פריטים בכל מופע שלא פוגשים מינימום כיסוי סף נזרקים.
אם הרבה מופעים חולקים הרבה תדירויות פריטים, עץ FP מספק דחיסת סגירה מקסימלית לשורשי העץ.
עיבוד רקורסיבי של גרסת הדחיסה הזו של גדילת נתוני סט ראשיים בסט נתונים גדול באופן ישיר, במקום יצירת פריטים מועמדים ובחינתם לעומת שאר בסיס הנתונים.
הגדילה מתחילה מתחתית הטבלה הראשית (המכילה את הענפים הארוכים ביותר), על ידי מציאת כל המופעים המתאימים בהינתן תנאים.
עץ חדש נוצר, עם ספירות חזויות מהעץ המקורי התואמות לסט המופעים שהם מותנים לתכונה, עם כל תנודה לוקח סכום של ספירות ילדו.
צמיחה רקורסיבית מסתיימת כאשר אין פריט אינדיבידואלי מותנה לתכונה הפוגש מינימום תמיכת סף, והעיבוד ממשיך על יתרת הפרטים הראשיים של העץ FP המקורי.
ברגע שהתהליך הרקורסיבי הושלם, כל הסטים הגדולים של הפריטים עם כיסוי מינימלי נמצאו, ומתחיל יצירת חוק האסוציאציות.
AprioriDP מנצל תכנות דינמי בתדירות כריית סט פריטים.
עקרון העבודה היא להסיר את הדור המועמד כמו בעץ FP, אבל הוא מאחסן ספירת תמיכה במבנה נתונים מיוחד במקום העץ.
אלגוריתם הקשר המבוסס כריית חוק אסוציאטיבי
האלגוריתם הקשר המבוסס כריית חוק אסוציאטיבי (CBPNARM), פותח בשנת 2013 על מנת ליצור חוקיי אסוציאציות על בסיס הקשר.
זה משמש משתנה הקשר על בסיס תמיכה של סט פריטים משתנה לפי החוקים המאוכלסים בסט הפריטים.
אלגוריתמים המבוססים על צומת סטים
FIN ,PrePost ו-PPV הם שלושה אלגוריתמים המבוססים על צומת סטים.
הם משתמשים בצמתים לקידוד עץ FP לייצג סט פריטים, ומעסיקים אסטרטגיית חיפוש ראשוני עמוק לגילוי תדירות השימוש בסט פריטים בצומת סטים.
סיפור מפורסם על איגוד חוק כרייה הוא "הבירה והחיתול".
מדובר כביכול בסקר התנהגות לקוחות בסופרמרקט שגילה כי לקוחות (ככל הנראה גברים צעירים) הקונים חיתולים נוטים גם לקנות בירה.
אנקדוטה זו הפך פופולרי בתור דוגמה כיצד חוקיי אסוציאציות בלתי צפויים עשויים להימצא בנתוני חיי היום יום.
יש דעות שונות לגבי אמינות הסיפור.
לים לובאני היא שחקנית ישראלית-פלסטינית.
היא ידועה בתפקידה כנאדיה בסרט "עומאר" משנת 2013, ובתפקיד גבריאל ז'וברט בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "קונדור".
לובאני נולדה בנצרת, ישראל, למשפחה ערבית ממוצא פלסטיני.
היא מציגה את עצמה כפלסטינית.
היא סיימה את בית הספר התיכון בשיטת וולדורף בקיבוץ הרדוף, כששיחקה בסרט "עומאר" של האני אבו אסעד.
לובאני ערכה את הופעת הבכורה שלה בסרט הקולנוע "עומאר" של הבמאי הערבי-ישראלי-הולנדי האני אבו אסעד, אף על פי שלא הייתה לה הכשרה במשחק.
הסרט הגיע לרשימה הקצרה של פרסי האוסקר ה-86 לסרט הזר הטוב ביותר.
בשנת 2014 הופיעה לים לובאני בסרט האמירתי "From A to B" בשנת 2015 גילמה את התפקיד של סלימה בסרט הקומדיה האמריקאי של בארי לוינסון"רוק בקסבה באפגניסטן".
שנה סרטתפקידהערות 2013 עומאר נדיה 2014From A to B שאדיה 2015רוק בקסבה באפגניסטן סלימה 2018Saint Judy אספה
שנה סדרהתפקיד הערות 2018 קונדור (אנ') גבריאל ג'וברטשחקנית ראשית 2020בגדאד סנטרל סווסן אל-חפאג'י תפקיד ראשי; 6 פרקים 2022–2024הזקן (אנ')אבי צ'ייס הצעירה 6 פרקים
לימאן הוא מישור גדול באזור אוברן, מזרחית לעיר קלרמון-פראן שבדרום-מרכז צרפת.
המישור משתרע בעמק הנהר אלייה, ויובלו, הנהר , בקצה .
הוא שוכן כולו במחוז פוי-דה-דום שבחבל אוברן-רון-אלפ.
לעיתים משתמשים במונח כדי לכלול אותו ושלושה מישורים נרחבים פחות (Langeac, Brioude ו-Issoire), הנמצאים גם הם לאורך עמק האלייה, ובמקרה זה הוא מכונה גראן לימאן (Grande Limagne) כדי להבדיל אותו מהאחרים.
יחד עם שן דה פוי הוכרז העתק לימאן כאתר מורשת עולמית טבעי ב-2 ביולי 2018 בשם "הזירה הטקטונית שן דה פוי - העתק לימאן".
אטימולוגיה עממית גורסת שמקור השם מלטינית "לקוס מגנוס" (Lacus Magnus), כלומר "אגם גדול", בהתייחס ל"אגם הגדול שכיסה את האזור.
הוא התייבש בהדרגה, קיבל צורה של ביצה ענקית (במאה ה-17, עדיין היו מקרי טביעה באגם) לפני שנוצר המישור הפורה הנוכחי".
סביר יותר כי לימאן נובע מהתחילית לים (lim), "לימון, בוץ", המזכירה את ההיסטוריה של האזור כמכוסה באגם.
הוא גובל במערב ברמת הגרניט שעליה בנויה שרשרת הרי הגעש של שן דה פוי, ובמזרח ברכס .
הוא שטוח בדרך כלל, אורכו כ-90 קילומטרים ורוחבו 15 עד 40 קילומטרים, וגובהו בין 250 ל-500 מעל גובה פני הים.
מדרום, הוא מנוקד בפסגות ומישורים עתיקים מאוד ממוצא געשי.
השפעת התבליט חשובה מאוד בגלל סידור המכשולים ההרריים (בכיוון צפון / דרום).
סידור זה, בניצב לתנועה הכללית ממערב למזרח של האטמוספירה המאפיינת את קווי הרוחב של צרפת, הוא מקור היובש היחסי של לימאן.
מאפיין אקלימי זה הוא תוצאה של השפעה עקב התבליט, זהו אפקט פן (רוח יבשה הנושבת במורד מדרון צל גשם בצד הנגדי למשב האוויר).
הקומונה , השוכנת בלימאן, היא אחד האתרים היבשים ביותר בצרפת, עם 530 מילימטרים גשם בשנה.
לימאן הוא אכן אחד האזורים שבהם נמצא אחד משיעורי הגשמים הנמוכים ביותר בצרפת.
הטמפרטורות היומיות המרביות לעיתים רחוקות עולות על C° 30 בקיץ, ואילו שלג וכפור בלילה ואפילו ביום אינם נדירים בחורף.
מישורי לימאן הם אגנים של משקעים מתקופת האאוקן העליון ועד המיוקן התחתון.
הם חלק מהקבוצה הגדולה של אגני מערב אירופה הנרחבים (בקע מערב אירופה) הכוללים גם את , עמק הרון, ו.
אגנים קנוזואיקונים אלה ממוקמים מול הקשת האלפינית, בדרך כלל מקבילים אליה ונוצרו במהלך הקימוט האלפיני.
השקיעה הייתה הגדולה ביותר בבקע לימאן, שם היא הגיעה במערב ל-2,000 מטר (שיא השקיעה הגיע ל-2,700 מטרים אנכית מעל העיר , ישירות מעל להעתק).
לימאן הוא רק גראבן למחצה (רק העתק אחד במערבו והמישור עולה בהדרגה בכיוון מזרח).
בקע זה התמלא במשקעים שמקורם בעיקר ביבשת: המילוי היה ברצף, תוצרי סחיפה (חולות, ארקוזה), משקעים בלגונה (חוואר-גבס), משקעים במים מלוחים (חוואר), ואז משקעים באגם (אבני גיר ביטומניות מקומיות).
משקעים אלה תואמים את תפקודו של אגן לגונה-אגמי עם חדירה של הים לאזור בגיל ה העליון (29 מיליון שנים לפני זמננו) שמקורו ככל הנראה מדרום.
המונח לימאן מתאר מישור פורה קטן בסביבה הררית, מילה שמקורה כנראה מלטינית לימוס (limus) שפירושה בוץ.
עם שחר החקלאות, האגם המקורי הגדול התמלא זה מכבר.
שכבת האדמה העליונה הייתה עשירה אז בחומרים אורגניים ובחולות געשיים היורדים מהשרשרת הגעשית הצעירה של שן דה פוי, שהתערבבו עם שכבות החוואר ואבני הגיר שמקורם מהשיקוע הארוך.
מתקופת תרבות לה טן הבחינו התושבים בפריון הגדול מאוד של הקרקעות השחורות הללו והם החלו לנקז את האזור הזה, שאז היה מנוקד באגמים קטנים ובביצות, אך חצו שני נהרות שניקזו את המישור, האלייה והדור.
במשך מאות שנים, הפכו הארוורנים, אחד השבטים הגאלים החזקים, את הקצה המערבי של לימאן (קלרמון-פראן וסביבתה) למרכז שטחם.
במהלך אלף השנים של שלטון הגאלים, ההרחבה הגדולה של התעשייה (כלי חרס, כרייה, מטלורגיה), יחד עם גידול אוכלוסייה אנושית ולכן חקלאית, שגרמה לבירוא יערות מסיבי שהגדיל משמעותית את כמות מי הנגר ולכן את הסחיפה.
בסוף העת העתיקה, בתקופה של ארגון חברתי חלש, גרם הניקוז הסתום לכיסוי השדות בבוץ בכל אירוע גשמים עז.
הבקר והמטעים נעלמו כיום, והוחלפו על ידי דגנים, טבק או סלק סוכר רווחיים יותר, עם תשואות דומות לאלה של האזורים החקלאיים העשירים האחרים של צרפת כמו בוס ו.
על הגבעות המנקדות את המישור נותרו מעט כרמים, שרידים מעטים ואנקדוטלים ממה שהיה לפני המשבר הגדול שגרמה מגפת הפילוקסרה במחצית השנייה של המאה ה-19, אחד האזורים המייצרים העיקריים של יין השולחן בצרפת.
ב-27 בפברואר 2017, הודיע סטפן לה פול (Stéphane Le Foll), אז שר החקלאות, במסגרת התערוכה החקלאית של 2017 על תמיכה בפרויקט של "מעבדה חיה המוקדשת ל בגידולי חקלאות בלימאן", שמטרתו להיות "תרגום מבצעי של חזון האגרואקולוגיה שפותח בדו"ח "חדשנות חקלאית 2025"".
מעבדה זו, המכונה "מעבדת חדשנות טריטוריאלית לגידולים הגדולים של לימאן-ואל ד'אלייה", הוקמה בשנת 2016 והפכה ל החקלאית הראשונה.
– ידועה בשל הפיסול רומנסקי
– הקומונה ידועה בזכות יריד השום באמצע אוגוסט ובעברה העשיר
עיר הרנסאנס, אחד היישובים שהוגדרו "עיר אומנות והיסטוריה" (Villes et Pays d'Art et d'Histoire)
– בשל חורבות הטירה שלה ועמודי הבזלת שלה וההיסטוריה שלה: זה היה מקום גלותה של המלכה מרגו
– בשל הטירה שלה עם גן אנגלי, אבל גם בשל הגשר התלוי מעל הנהר אלייה
– בשל הכנסייה שלה, מגדל השעון ומרכז העיירה
לימוד מקרא במהלך הלילה נאסר בידי חלק מהמקובלים, ובראשם האר"י, ובידי הפוסקים שהושפעו מהם.
לשיטה זו, את התורה שבכתב יש ללמוד רק במהלך היום, ואילו בלילה יש ללמוד תורה שבעל פה בלבד.
טעמיו של האיסור מעוגנים בקבלה ובתורת ארבעת העולמות.
מקור האיסור הוא בכתבי האר"י שכתב תלמידו רבי חיים ויטאל:
עוד קודם לאר"י, כתב רבי מנחם רקנאטי שתורה שבכתב יש ללמוד ביום ותורה שבעל פה בלילה.
אולם, הוא אינו מזכיר נימוק קבלי לקביעה זו, ומבסס אותה על מדרש פרקי דרבי אליעזר המספר שמשה רבנו למד בהר סיני את התורה שבכתב בימים ואת התורה שבע"פ בלילות:
האחרונים מצאו לקביעת האר"י סימכין ורמזים שונים בדברי חז"ל במדרשים:
בתרגום הארמי לשיר השירים על הפסוק "דודי צח ואדום": "בכן שריאת כנישתא דבית ישראל למשתעי בשבחיה דמרי עלמא, וכן אמרת, רעותי למפלח ביממא דעטיף באצטלא כתלג חיור, ועסיק בעשרים וארבע ספרין דאורייתא ופתגמי נבואה וכתיבי.
ובלילה עסיק בשיתא סדרי משנה.
במדרש תנחומא (סוף פרשת כי תשא סימן לו) .
פרקי דרבי אליעזר (פרק מו): .
הברכי יוסף הזכיר איסור זה, המשנה ברורה לא הביא את האיסור בספר עצמו, אך בשער הציון נאמר: "כתב בבה"ט שאין לקרוא מקרא בלילה, ובפמ"ג משמע דיכול לקרוא מקרא".
בסיום דבריו הוא כותב כך: .
מספר פוסקים סברו שאיסור זה נסתר ממעשים המוזכרים בתלמוד, ועל כן אין הלכה כהאר"י.
הראי"ה קוק (כמו גם פוסקים נוספים) העיר כי לא ראוי שחומרא באיסור זה תגרום לביטול תורה:
רבים כתבו שהאיסור נאמר רק למי שבקיא בתורה שבעל פה ויכול ללמוד אותה בלילה במקום מקרא, אך מי שאינו יודע ללמוד אלא מקרא יכול ללמוד מקרא בלילה, ועדיף שלא לגרום לביטול תורה.
פוסקים רבים הגבילו את זמן האיסור: בליל שבת ויום טוב התירו כל הפוסקים ללמוד מקרא.
בדברי האר"י נכתב שבליל שישי מותר לקרא כ"ו פסוקים של חק לישראל, והיסוד ושורש העבודה (שָם) למד מכך שכלל האיסור אינו אמור בליל שישי, הרב יעקב משה הלל חלק על דבריו וכתב שההתר הוא רק לפסוקים אלו.
יש שהתירו גם במוצאי שבת, לכל הפחות עד לאחר מלווה מלכה.
המלבי"ם כתב שמותר ללמוד מקרא אף בליל חמישי.
ברם הרב עובדיה יוסף והרב אליעזר ולדינברג הסבירו שכוונתו ליום חמישי בלילה, כלומר ליל שישי.
היסוד ושורש העבודה (שער הניצוץ פרק ב) התיר לקרא מקרא בצורה שמפרש לעצמו את הנלמד מילה במילה, פוסקים אחרים התירו גם כשמפרש בצורה כללית, הרב יעקב הלל ביאר שכשמפרש את הנלמד מוגדר כתורה שבעל פה.
הרש"ש כתב שבכלל האיסור אף נ"ך, היפה ללב כתב שאיסור זה נאמר רק על חמישה חומשי תורה ולא על נ"ך.
מספר דעות נכתבו בספרי הפוסקים לגבי קריאת תהלים בלילה:
רבי משה זכות כתב להתיר לקרוא תהלים בלילה.
מספר פוסקים התירו לקרוא תהלים בלילה במניין.
החיד"א הביא בשם הרש"ש שייתכן שיש להתיר לקרוא תהלים ויש להחמיר.
רבי יעקב ניניו ורבי חיים פלאג'י כתבו שמותר לקרוא תהלים לאחר חצות הלילה, וכך הקלו פוסקי דורנו.
לימבורגר (השם בדרום הולנד Rommedoe, ובבלגיה גבינת הרווה (Herve) ) היא גבינה שמקורה באזור הרווה של דוכסות לימבורג ההיסטורית, שבירתה הייתה בלימבורג-סור-וסדרה, כיום במחוז הבלגי דובר הצרפתית של ליאז'.
הגבינה ידועה במיוחד בריחה העז הנגרם על ידי החיידק Brevibacterium linens.
(גבינת פאלפוסטה ההונגרית ונאסל הרומנית מיוצרות על ידי אותו חיידק).
הגבינה מיוצרת החל מהמאה ה-15.
השם Herve הפך לשם מוגן באיחוד האירופי, בעוד השם Limburger משמש לגבינה סגנון כאשר היא מיוצרת באזורים אחרים.
גבינת הרווה, או "Fromage de Herve", עדיין מיוצרת בשטחה של הדוכסות הישנה של לימבורג, בבלגיה, שם היא מיוצרת מאז המאה ה-15. הרווה ממוקמת ליד ליאז', והגבולות המפרידים בין בלגיה להולנד וגרמניה - אזור הררי בין נהרות וויזר ומז.
הדוכסות התקיימה עד המהפכה הצרפתית כחלק מהאימפריה הרומית הקדושה, וסגנון הגבינה הפך לפופולרי גם באזורים אחרים.
בארצות הברית, הגבינה יוצרה לראשונה על ידי מפעל הגבינות FX Baumert באנטוורפן, ניו יורק, בשנת 1854. מאוחר יותר, בשנת 1867, יוצרה הגבינה במרתפו של רודולף בנקרטס מחלב עיזים מפוסטר.
מספר שנים לאחר מכן, הורחב הייצור ל-25 מפעלים.
בימינו, The Chalet Cheese Cooperative במונרו, ויסקונסין היא החברה האמריקאית היחידה המייצרת גבינה זו.
הגבינה מיוצרת גם בקנדה, שם היא מהווה סמן תרבותי גרמני-קנדי, על ידי חברת Oak Grove Cheese בניו המבורג, אונטריו .
הרווה היא גבינה רכה שטופה בלגית העשויה מחלב פרה גולמי.
תהליך ההתיישנות מתרחש במרתפי הבשלה באזור הכפרי של הרווה, חלקם חצובים בסלע הגיר באזור.
לעיתים מתובלת הגבינה בעשבי תיבול.
פנים הגבינה צהוב חיוור וציפויה, שצבעו חום-אדמדם מבריק, נוצר על ידי החיידקים שגדלים במהלך ההזדקנות של 3 חודשים.
צורתה בדרך כלל כשל לבנה.
טעם הגבינה וריחה מעמיקים במהלך תקופת ההבשלה.
בתחילת ההבשלה, טעם הפנים מתוק, ועם התיישנותה הוא הופך חריף.
בחודש הראשון של תהליך ההבשלה הגבינה מוצקה ומתפוררת יותר, בדומה למרקם של גבינת פטה.
לאחר כשישה שבועות הגבינה הופכת רכה יותר בשוליה, אך עדיין יציבה מבפנים וניתן לתאר אותה כמלוחה וגירתית.
לאחר חודשיים, הגבינה בעיקר קרמית וחלקה הרבה יותר.
לאחר שלושה חודשים, הגבינה מפיקה את הריח האופייני עקב פעילות החיידק המשמש לתסיסה של גבינת לימבורגר וגבינות רבות אחרות, Brevibacterium linens .
חיידק זה מצוי גם על עור האדם, והוא אחד הגורמים לריח הגוף ובמיוחד לריח הרגליים.
הגבינה נחשבת לאחת הגבינות הפופולריות ביותר בבלגיה.
אחת הדרכים המקובלות להגשת לימבורגר היא כריך הלימבורגר.
לאחר שלושה חודשים, כשהגבינה הבשילה, היא הופכת ניתנת למריחה.
הגבינה נמרחת לרוב בשכבה עבה (יותר מ-0.5 ס"מ או 0.2 אינץ') על לחם שיפון 100%, עם פרוסה גדולה ועבה של בצל, והוא מוגש בדרך כלל עם קפה שחור חזק או בירה לאגר.
הכריך במתכונת זו נותר פופולרי מאוד בקרב צאצאיהם של מהגרים שווייצרים וגרמנים במערב התיכון של ארצות הברית, במקומות כמו ויסקונסין ואוהיו.
בתחילת המאה ה-20, כריכי לימבורגר היוו ארוחת צהריים פופולרית לעובדים בשל מחירם הסביר וערכם התזונתי, כשהם מלווים לעיתים קרובות בכוס בירה.
עם זאת, הכריך פופולרי באופן ניכר בקרב ילידי 1960 ואילך, בעיקר בגלל הריח החזק וזמינותה הנמוכה של הגבינה במרכולים שאינם ייעודיים לגבינות.
בוויסקונסין אפשר למצוא את כריך הלימבורגר בתפריטים בחלק מן המסעדות, בליווי חרדל חום.
קיימות מספר וריאציות, ביניהן תוספת נקניק, חסה, עגבנייה, אגוזי מלך קלויים או על בסיס לחם לבן או צרפתי.
לרוב מוסרת קליפת הגבינה על מנת להפחית את עצמת ריח הגבינה.
הלימבורגר והריח האופייני לו הם נושא לבדיחות רבות, בין השאר בסרטי קומדיה של לוני טונס,ו- Three Stooges, כמו גם בסרט "מי עשה את זה" משנת 1942 של אבוט וקוסטלו.
כמו כן, האויב המושבע של האופנוברים ממאדים קרוי "לורנס לימבורגר", ולו ריח גוף נורא.
ריחה של הגבינה מוזכר בסינגל משנת 1979 של The B-52's, Dance This Mess Around, עם המילים "למה אתה לא רוקד איתי?
מחקר שמראה כי יתוש המלריה (Anopheles gambiae) נמשך באותה מידה לריח של לימבורגר ולריח של כפות רגליים אנושיות זכה בפרס איג נובל בשנת 2006 בתחום הביולוגיה.
תוצאות המחקר פורסמו בכתב העת הרפואי The Lancet ב-9 בנובמבר 1996. יישום של המחקר הוא במלכודות פיתיון עם הגבינה שהוצבו במקומות אסטרטגיים בחלקים מסוימים של אפריקה כדי להילחם במגפת המלריה .
327 קלוריות, מתוכן 240 קלוריות משומן.
"לימבו" הוא אלבום האולפן הרביעי של זמרת הרוק תמר אייזנמן.
את האלבום הוציאה לאור בשנת 2015 חברת התקליטים NMC.
זהו האלבום הראשון של אייזנמן שמושר בשפה העברית.
האלבום הבא שלה בשפה זו הוא "רמטכ"לים".
בנוסף ליציאתו לשירותי הסטרימינג השונים, כמו ספוטיפיי ואפל מיוזיק, פורסם גם בפורמט תקליטור בקטלוג 00224822NMC.
פרובינציית לימארי (בספרדית: Province de Limarí) היא אחת משלוש פרובינציות במחוז קוקימבו בצ'ילה (IV).
הפרובינציות הן: אלקי לימארי וצ'ואפה.
על פי מפקד האוכלוסין של 2017 שבוצע על ידי המכון הלאומי לסטטיסטיקה (INE), פרובינציית לימרי משתרעת על פני 13,354.3 קמ"ר; היא השנייה בגודלה מבין שלושת הפרובינציות במחוז קוקימבו.
הפרובינציה גובלת בפרובינציית אלקי בצפון, בארגנטינה במזרח, בפרובינציית צ'ואפה בדרום, ובאוקיינוס השקט או ים צ'ילה במערב .
על פי מפקד האוכלוסין של 2017 שבוצע על ידי המכון הלאומי לסטטיסטיקה (INE), הייתה בפרובינציה אוכלוסייה של 170.579 תושבים (83.135 גברים ו-87.444 נשים), מה שנותן צפיפות אוכלוסין של 12.77 אזרחים לקילומטר מרובע.
כפרובינציה, לימארי היא מחוז מנהלי ברמה השנייה של צ'ילה, המנוהל על ידי נציג מחוזי הממונה על ידי נשיא צ'ילה.
הוא נשאר בתפקיד כל עוד הוא נהנה מאמונו.
אזור היין של עמק לימארי
ערכו של עמק לימארי (DO) מוגדר על ידי שיטת אפלאסיון הצ'יליאנית, האינדיקציה הגאוגרפית המוגדרת ומוגנת על פי חוק המשמשת לזיהוי היכן גדלו הענבים ליין.
העמק ממוקם 470 ק"מ מצפון לסנטיאגו, בחלק האמצעי של מחוז קוקימבו, הידוע בעיקר בזכות יין ה-פיסקו שלו.
הגפנים ניטעו כאן לראשונה באמצע המאה ה-16 וזכו לתחייה לאחרונה, עקב טכנולוגיות חדשות ויצרני יין שחיפשו שטחים מתאימים חדשים.
האזור ידוע בייצור יין סוביניון בלאן ושרדונה, מענבים שנשתלו לראשונה במהלך שנות ה-90, ומייצרים גם יין שיראז ופינו נואר, עם אקלים דומה למרלבורו בניו זילנד.
לאוקיינוס השקט יש השפעה חזקה על האזור עם הקמנצ'קה המקרר, ערפל שנכנס לעמק ממערב בכל בוקר ונסוג כשהשמש זורחת מעל הרי האנדים ממזרח.
עם פחות מ-4 סנטימטרים של גשם בשנה, השקיה בטפטוף המשמשת להשקות את הגפנים שגדלות באדמה העשירה במינרלים.
השילוב יוצר יינות רעננים עם קצה מינרלי ברור.
אקלים: אקלים דמוי מדבר: 95 מ"מ של גשם בשנה.
אזור צחיח למחצה עם השפעות חוף קרירות ומינרליות טובה באדמה.
ענבים ראשוניים: שיראז באקלים קריר, שרדונה, סוביניון בלאן.
קברנה סוביניון: 643 דונם סוביניון בלאן: 415 דונם כרמנרה: 230 דונם שיראז: 719 דונם מרלו: 136 דונם שרדונה: 57 דונם פינו נואר: 178 דונם
סך דונמים נטועים: 3,665 דונם.
לִימבּוּרג (בהולנדית: Limburg, הגייה מקורבת: לִימְבֶּרְך; בצרפתית: Limbourg, הגייה מקורבת: lɛ̃buʁ), המכונה גם לימבורג הבלגית, הוא מחוז בבלגיה, באזור פלנדריה.
לימבורג הוא המחוז המזרחי ביותר, מבין חמש המחוזות בפלנדריה, כולם דוברי הולנדית.
בינואר 2024, מנתה אוכלוסיית מחוז לימבורג 900,098 תושבים.
מחוז לימבורג שוכן ממערב לנהר המז (בהולנדית: Maas), שמפריד בינו לבין מחוז לימבורג שבהולנד, הנושא את אותו שם.
מדרום גובל המחוז במחוז באזור ולוניה הדובר צרפתית.
מצפון וממערב נמצאים השטחים ההיסטוריים של דוכסות בראבנט שבחלוקה המודרנית של בלגיה הם המחוזות הפלמיים , מחוז אנטוורפן ומחוז צפון בראבנט שבהולנד.
שטחו של מחוז לימבורג הוא 2,427 קילומטרים רבועים ובו 44 רשויות מקומיות.
בין הרשויות המקומיות נמצאות , סן-טרון, ו שנוסדה בעת הרומית ונחשבת לעיר העתיקה ביותר בבלגיה.
מרכז מחוז לימבורג הבלגית נחצה ממזרח למערב על ידי נהר דמר ותעלת אלברט העוברים במסלול דומה.
אגן הניקוז של הדמר מכסה את רוב החלקים המרכזיים והדרומיים של המחוז, למעט הפינה הדרום-מזרחית, בה זורם בצרפתית: Geer) סמוך ל ונשפך לנהר מז, בעיר מאסטריכט.
החלק הדרומי של לימבורג שייך לאזור החקלאי הפורה (נהגה: האספנחאו), המאופיין באדמות עשירות, חקלאות אינטנסיבית וגידול פירות ולכן הוא עתיר אוכלוסייה לאורך ההיסטוריה.
צפונית לנהר דמר ולתעלת אלברט משתרע אזור , המאופיין באדמות חוליות, שטחי כרי עשב ויערות.
אזור זה היה דליל אוכלוסין בעבר, אך החל מהמאה ה-19, עם תחילת כריית הפחם, נמשכה אליו הגירה, כולל ממדינות ים-תיכוניות.
השם "לימבורג" לא שויך לאזור לימבורג הבלגית עד המאה ה-19. בעבר, האזור היה חלק מ"רוזנות לון" (County of Loon), אחת הישויות המרכזיות בנסיכות-הבישופות של לייז'.
בסוף המאה ה-18, לאחר המהפכה הצרפתית וכיבוש צרפת את ארצות השפלה, נכלל האזור במחוז המז התחתון של הרפובליקה הצרפתית הראשונה (ולאחר מכן האימפריה הצרפתית הראשונה), לצד שטחים שעתידים היו להפוך לחלק מלימבורג ההולנדית.
לאחר תבוסת נפוליאון וכינוס קונגרס וינה ב-1815, הפך האזור לפרובינציית לימבורג בממלכת ארצות השפלה המאוחדות (הולנד).
בעקבות המהפכה הבלגית (1830), חולקה הפרובינציה ב-1839 לפי הסכם לונדון: החלק המערבי סופח לבלגיה, והחלק המזרחי נותר בהולנד.
שני החלקים שמרו על השם "לימבורג".
כמו בכל המחוזות הפלמיים, השפה הרשמית היא הולנדית, אך שתי רשויות מקומיות, הרסטפה וורן, רשאיות, במידה מסוימת, להשתמש בצרפתית כדי לתקשר עם אזרחיהן.
כמה וריאציות של לימבורגית עדיין בשימוש פעיל בניבים שונים שלהם תכונות משותפות עם גרמנית והולנדית כאחד.
ההמנון הרשמי של לימבורג הבלגית וההולנדית, "לימבורג מולדתי" (Limburg mijn Vaderland) ויש לו גרסאות בניבים לימבורגיים שונים, מבטאים הקרובים יותר להולנדית במערב, ועד לניבים ייחודיים ליד נהר המז.
כמו בשאר חלקי פלנדריה, נמצאה רמה גבוהה של רב-לשוניות באוכלוסייה.
לימבורג קרובה לגרמניה ולוולוניה, ובשל הקשרים ההיסטוריים, הפוליטיים, התרבותיים והכלכליים ביניהן, צרפתית וגרמנית הן שפות שגורות במחוז.
בשנת 2018 היה התוצר המקומי הגולמי (GDP) של המחוז 28.7 מיליארד אירו.
התמ"ג לנפש, מותאם לכוח קנייה, היה 29,000 אירו או 96% מהממוצע ב-27 המדינות האיחוד האירופי באותה שנה.
בדרום המחוז מיוצרים למעלה מ-50% מהתוצרת החקלאית הבלגית.
כריית פחם הייתה תעשייה חשובה במאה ה-20, אך הסתיימה במחוז זה.
במחוז לימבורג ובמיוחד בעיר גנק וסביבה קיימת תעשייה כבדה וכימית, אך הדגש עבר לעידוד חדשנות.
מפעל פיליפס הישן משמש כקמפוס מחקר, לאוניברסיטת האסלט יש פארק מדע צמודו מכרה הפחם בגנק הפך ל"ת'ור פארק" (Thor Park), ובו פועל "אנרג'יוויל" (Energyville), מרכז מחקר משותף למספר אוניברסיטאות ומכוני מחקר.
באופן כללי, לימבורג מקדמת תיירות פעילה, עם אטרקציות מפורסמות כמו היותה "גן עדן לרוכבי אופניים".
בנוסף, ניתן לטייל בשמורות טבע כמו הפארק הלאומי "קמפן העילי".
המוזיאון הפתוח של Bokrijk ליד גנק.
מסלול המרוצים טרלמן (Terlaemen) בזולדר (Zolder), שם נערכו מרוצי פורמולה 1 רבים ומרוצי מכוניות אחרות וכן גם שתי אליפויות עולם במרוצי אופניים.
לימוד נהיגה הוא החלק המעשי של הכשרת הנהג לקראת קבלת רישיון נהיגה, לצד החלק של לימוד עיוני ("מבחן תיאוריה").
בישראל, עיקר לימוד הנהיגה מתבצע בעזרת מורים לנהיגה שהוסמכו לכך על ידי משרד הכלכלה בפיקוח משרד התחבורה.
אפשרות חוקית אחרת בישראל היא לימוד נהיגה באמצעות קרובי משפחה מדרגה ראשונה, למי שעומד בקריטריונים הדרושים.
בפועל האפשרות השנייה נדירה, בשל העלות הגבוהה הכרוכה בהסבת הרכב הפרטי לרכב לימוד, הביטוח הנדרש והמיומנות הנדרשת מצד המדריך למניעת תאונה במהלך הלימוד.
במדינת ישראל ניתן להיבחן במבחן תאוריה לרכב בגיל 15 ושישה חודשים ולהתחיל בלימודים המעשיים בגיל 16 ושישה חודשים, במבחן הנהיגה המעשי ("טסט") ניתן להיבחן החל מגיל 16 ותשעה חודשים (לאופנוע ניתן להיבחן החל מגיל 16).
לפני תחילת הלימוד המעשי, נדרש התלמיד להוציא "טופס ירוק" (רש"ל 18), לעבור בדיקת ראייה ובדיקה רפואית.
לפני או תוך כדי הלימוד המעשי, נדרש התלמיד לעבור מבחן עיוני (תאוריה) ולענות נכונה על לפחות 26 מתוך 30 שאלות רב-ברירתיות על סוגי תמרורים, חוקי התעבורה ומערכות הרכב.
הלימוד המעשי מתבצע ברכב לימוד נהיגה: רכב רגיל שעבר הסבה כדי להכשירו ללימוד נהיגה.
הרכב כולל מערכת כפולה של דוושות, לפחות דוושת בלם.
הדוושות מחוברות לדוושות הרגילות של הרכב באמצעות מוטות, כך שניתן להפעילן גם מהמושב של המורה (מושב הנווט).
ישנם כלי רכב עם מערכות עזר נוספות, כגון כפתור התנעה נוסף וכפתורי איתות.
רכב הלימוד מסומן באמצעות "כובע" מגנטי עליו רשומה האות ל.
תלמיד הנהיגה נדרש ל-28 שיעורי נהיגה מעשיים, לפחות, בני 40 דקות כל אחד.
נושאי הלימוד המעשי מפורטים בכרטיס התלמיד, המחולק לארבעה שלבים: תפעול הרכב, הדרך, התנועה ומשימות נהיגה מיוחדות.
בסך הכול נדרש התלמיד ללמוד 52 משימות נהיגה.
לאחר שעבר שיעור מסכם אצל המורה אצלו למד, על התלמיד לעבור מבחן פנימי על ידי "מנהל מקצועי" מבית הספר לנהיגה בו הוא לומד.
מועמדים לשירות ביטחון יכולים ללמוד נהיגה על רכב כבד (רישיון C1) בטרם גיוסם במימון הצבא, ולאחר גיוסם הם מיועדים לשרת כנהגי משא בצה"ל.
ישנם חיילים אשר לומדים נהיגה על רכב כבד לאחר גיוסם, במסגרת הצבא.
חיילים ששירתו כנהגים וחתומים על מילואים, זכאים לשדרג את רישיון הנהיגה ל-C על חשבון הצבא.
כמו כן, חיילים משוחררים יכולים לממן את לימודי הנהיגה שלהם באמצעות דמי הפיקדון לחיילים משוחררים.
במבחן מעשי לנהיגה ברכב פרטי ניתן להיבחן החל מגיל 16 ותשעה חודשים.
מבחן הנהיגה המעשי נערך על ידי בוחן של משרד התחבורה.
לרוב, נערך המבחן לשני תלמידים בו זמנית, כלומר, אחד נבחן ולאחר זמן מה התלמידים מתחלפים.
המבחן מתבצע על הרכב של המורה, שבו למד התלמיד לנהוג.
במבחן נבדקת רמת הידע של התלמיד בתחום השליטה ברכב, השתלבות בתנועה, התנהגות נכונה ובטוחה בדרך, פניות, חציית צמתים, עקיפה, ביצוע חנייה, מהירות, שמירת מרחק, התחשבות בהולכי רגל ועוד.
משך המבחן כ-20 דקות לרכב דו-גלגלי, 30 דקות לרכב פרטי ו-60 דקות לרכב משא כבד ואוטובוס.
עד שלהי שנות ה-70 של המאה ה-20 היה ניתן לקבל תוצאות מבחן מעשי במקום מהבוחן, אך כיום התוצאות אינן מתקבלות באופן ישיר, אלא נמסרות על ידי משרד התחבורה לבית הספר לנהיגה, כמה שעות לאחר תום המבחן, ובנוסף הן מתפרסמות באתר רשות הרישוי של משרד התחבורה.
בעבר עמד גובה התשלום למורה הנהיגה עבור העמדת רכבו למבחן נהיגה עד לגובה המחיר של שיעור נהיגה.
עם זאת, לא התקיים פיקוח על הוראת חוק זו ופעמים רבות נקבע מחיר גבוה יותר.
שינוי בחוק העמיד את התשלום על פי המלצת האיגוד המקצועי של מורי הנהיגה על 400 שקלים, בנוסף לאגרת מבחן שעמדה על סך 141 שקלים.
החל מסוף 2014 החל פיקוח על מחיר העמדת הרכב למבחן מעשי, מכוח צו פיקוח בעניין על סך של 229 ש"ח.
במרץ 2016 יצא שר התחבורה ישראל כץ ביוזמה להפעיל את מערך הבוחנים על ידי שני זכיינים במיקור חוץ.
בעקבות זאת, הכריז ועד הבוחנים בגיבוי ההסתדרות על סכסוך עבודה, ולאחר מכן פתח בעיצומים ומאוחר יותר אף בשביתה.
ההסתדרות אף השביתה עובדים נוספים במגזר הציבורי במחאה על יוזמה זו ויוזמות דומות נוספות.
מיוני 2018 המבחן מתבצע על ידי שתי זכייניות.
כמו כן הוצאו הנחיות הנוגעות למבחן הנהיגה המעשי (טסט), במסגרתן בזמן מבחן יורשה להימצא תלמיד אחד בלבד ברכב (בניגוד לשני תלמידים טרם מגפת הקורונה).
לפי תקנות התעבורה, עם קבלת רישיון הנהיגה (וביצוע התשלום עבורו) מחזיק הנהג בסטטוס של נהג חדש למשך שנתיים, במהלכן עבירות תנועה חמורות (מהתוספת השלישית) עלולות לגרור עיכוב חידוש רישיון הנהיגה ומבחני נהיגה חוזרים.
בנוסף, על הנהג החדש להצמיד לשמשה האחורית של מכוניתו שלט, המציין כי הוא נהג חדש.
בששת החודשים הראשונים לאחר קבלת רישיון הנהיגה, אם הנהג מתחת גיל 24, חייב לשבת לצידו של הנהג החדש מלווה.
אם המלווה לא כשיר לליווי, הוא לא ייחשב כמי שביצע דבר עבירה והאחריות תוטל על הנהג החדש.
נהג חדש שגילו פחות מ-21 לא מורשה להסיע יותר משני נוסעים ברכב מלבדו גם לאחר תום תקופת חובת הליווי, אלא אם כן יושב לצידו מלווה.
לימודי מוכפפות היא אסכולה ביקורתית פוסט קולוניאלית של ההיסטוריה ההודית ושל החולקים את אותן התובנות המתודולוגיות ומיישמים אותם בחלקי עולם אחרים.
חברי האסכולה מעמידים את ה"מוכפף" (subaltern) במוקד חקירתם ההיסטורית ומבקשים לדובב אותו ולשחזר את נקודת מבטו שלו.
בעשותם כן הם מבקשים להפוך את המוכפף מאובייקט לחקירה היסטורית גרידא לסובייקט בעל רצונות והיסטוריה משל עצמו.
מושג המוכפף חיוני להבנת טיעוני האסכולה.
בספרו "היבטים יסודיים בהתקוממות איכרים בהודו הקולוניאלית" (Elementary Aspects of Peasant Insurgency in Colonial India) הגדיר רנאג'יט גוהא (Ranajit Guha) את המוכפף כ"הבדל הדמוגרפי בין כלל האוכלוסייה ההודית וכל אלו אותם אנו מתארים כ'אליטה'".
הגדרה זו של המוכפף כקטגוריה חברתית הכורכת יחדיו את כל מי שאינם משתייכים לאליטה, שאלו חברי האסכולה מכתביו של הוגה הדעות האיטלקי הסוציאליסטי אנטוניו גראמשי.
עם התפתחות האסכולה השתנתה הגדרת המוכפף והפכה להגדרת יחסי מוכפפות, המציינים מערכת יחסים בלתי שוויונית, ולא קטגוריה חברתית מובחנת.
לימודי מוכפפות הוא גם שמה של סדרת פרסומים, מעל דפיה פרשו חברי האסכולה את משנתם.
בעקבות משברים כלכליים ופוליטיים הכריזה ראש ממשלת הודו אינדירה גנדי על מצב חירום בשנת 1975. במסגרת מצב חירום זה, אשר נמשך כשנתיים, הושעו זכויות אזרח רבות וכתוצאה מכך נסדק האמון באתוס הדמוקרטיה ההודית בקרב רבים.
על רקע זה התקבצה לה יחדיו קבוצת חוקרים הודים צעירים בת תשעה חברים, רובם היסטוריונים, שמקום מושבם היה באוניברסיטאות שונות בהודו ובבריטניה הגדולה, אשר חברו במרוצת שנות ה-70 של המאה ה-20 לרנאג'יט גוהא, שהיה כבר איש אקדמיה ותיק, ויחדיו החלו לבחון בצורה ביקורתית את אופן כתיבת ההיסטוריה ההודית.
חברי הקבוצה נפגשו יחדיו משך כחמש שנים בטרם הוציאו לאור את הכרך הראשון של לימודי מוכפפים, אוסף מאמרים בו פרשו את עבודתם המשותפת.
חברי הקבוצה התמקדו, ראשית, בסוגיית לידתה של הודו המודרנית בשנת 1947 ובחלוקת הודו הקולוניאלית להודו ולפקיסטן ושנית באיכרים, שבאותה העת היוו כ-70 אחוזים מאוכלוסיית הודו.
שנה לאחר מכן פרסם גוהא את ספרו המשפיע "היבטים יסודיים בהתקוממות איכרים בהודו הקולוניאלית" בו הציג את פרות מחקרו בן כעשר שנים על הסוגיה, בטקסט שהפך לקלאסי ולמכונן בתולדות האסכולה.
חברי האסכולה יצאו כנגד מה שכינו ההיסטוריוגרפיה הקולוניאלית, היסטוריוגרפיה הלאומית, וההיסטוריוגרפיה המרקסיסטית בטענה שכל השלוש מנכסות לעצמן את פעולות האיכר לצורכיהן הן.
הביקורת מתחילה מביקורת המקורות הראשוניים עצמם, שכן קולם של המוכפפים נעדר מהארכיונים הקולוניאליים, ששימרו את נקודת המבט של המדינה הקולוניאלית, של יודעי קרוא וכתוב, ושל בעלי העוצמה בלבד.
על בסיס מקורות מוטים אלו נכתבה ההיסטוריה ההודית מנקודת מבטה של האליטה הקולוניאלית בלבד כסיפורה של חברה שסועה ומפולגת שאחדותה נוצרה ונשמרת בזכות הפרויקט הקולוניאלי לבדו.
כנגד ההיסטוריוגרפיה הקולוניאלית התפתחה בהודו ההיסטוריוגרפיה הלאומית.
זו האחרונה טענה כי האומה ההודית התקיימה זמן רב לפני תחילת הפרויקט הקולוניאלי, שלא היה אלא הפרעה בכיוונה הטבעי של ההיסטוריה ההודית, ושהמדינה ההודית המודרנית אינה אלא הגשמת יעודה משכבר הימים של האומה ההודית.
כנגד המרקסיסטים אימצו חברי האסכולה את ביקורת אנשי תאוריית התלות שטענו במהלך שנות ה-70 כי האירופוצנטריות של התאוריה המרקסיסטית כופה דגמים שפותחו על בסיס הניסיון האירופי על אזורים בהם המציאות הכלכלית והחברתית שונה בתכלית.
בכל פעם שהמרקסיסטים האירופאיים נתקלו בסתירה בין התאוריה האירופית למציאות ההודית הם פתרו אותה בתיוג החברה ההודית כ"טרום קפיטליסטית".
כך, למשל, בהיעדר מוסדות מפלגתיים ודוקטרינה מעמדית ומהפכנית סדורה, פרשו היסטוריונים מרקסיסטיים את פעולות האיכרים בתקופה שקדמה להקמת המפלגה הקומוניסטית של הודו כפעולות של אנשים הנמצאים בשלב טרום מעמדי.
עבורם לא הייתה לאיכרים אלא תודעה ראקציונרית ומפגרת, והם לא קראו נכונה את המציאות הקולוניאלית על מנת לעמוד על תודעתם המעמדית.
מכאן השתמע שרק הקמת המפלגה הקומוניסטית העניקה לפעולות האיכרים משמעות מהפכנית ושללה מהם כל יוזמה משלהם.
עבור חברי אסכולת לימודי המוכפפות האיכרים קראו היטב את המציאות בה חיו, ולפעולותיהם היה היגיון משלהם, אותו יש לחשוף ללא הטיות אנכרוניסטיות כאלו או אחרות.
הביקורת המשותפת לשלוש הפרשנויות הקיימות על ההיסטוריה ההודית הייתה כי כל השלוש הן אליטיסטיות, שכן הן מתארות את ההיסטוריה ההודית לפי היוזמה והפעולה של האליטה בלבד, הודית או בריטית כאחד.
אסכולת לימודי המוכפפות נרתמה לנטרול ההטיה האליטיסטית של המקורות, ושל כתיבת ההיסטוריה בעקבותיהם, ולחשיפת האינטרסים הסובייקטיביים של כל מי שלא השתייכו לאותה אליטה, ואשר נקודת מבטם לא זכתה, עד לאותו הרגע, לייצוג כלשהו בהיסטוריוגרפיה.
כנגד לימודי המוכפפות, בעיקר במהלך העשור הראשון לקיומה של האסכולה, נשמעה ביקורת בנוגע לאי הכללת סוגיית המגדר במחקרם.
ביקורת נוספת הצביעה על כך שהניסיון של הפרויקט להכיר במוכפף כסובייקט בעל היסטוריה משלו אינו עולה בקנה אחד עם ביקורות על עצם קיומו של הסובייקט, וכתוצאה מכך על עצם יכולתו "לדבר".
ביקורת מכיוון אחר טענה כי למעשה לא ניתן להצביע על "אסכולה" של לימודי מוכפפות, שכן חברי הקבוצה המייסדת, ואחרים שהצטרפו מאוחר יותר, מעולם לא חלקו תפיסה אחידה, מפורטת ומפורשת של משנתם, אלא רק פעלו כיחידים למען מטרה משותפת, אך בדרכים שונות.
לימודי ארץ ישראל או בקיצור "ידיעת הארץ" הוא תחום לימוד העוסק בהיסטוריה, גאוגרפיה, גאולוגיה וביולוגיה של ארץ ישראל.
המושג "ידיעת הארץ" הוטבע לראשונה בשנת 1845 על ידי מחבר ספר הגאוגרפיה הראשון על ארץ ישראל, יהוסף שוורץ, במבוא לספרו תבואות הארץ - גאוגרפיה של ארץ ישראל.
בארץ פועלים מרכזי מחקר אשר יוזמים חפירות ארכאולוגיות, עורכים כינוסים לחוקרים ולחובבי ארץ ישראל ומוציאים לאור פרסומים.
הקרן לחקר ארץ ישראל (Palestine Exploration Fund או PEF) הוקמה ב-1865 ומטרותיה: חקירת ארץ ישראל והלבנט מבחינה היסטורית, ארכאולוגית, אנתרופולוגית, טופוגרפית, גאולוגית, וכן מבחינת מדעי הטבע - החי, הצומח והמטאורולוגיה של ארץ־ישראל.
הארגון זכה לפופולריות רבה, אשר נבעה בין השאר מהחלטת המייסדים, כי על־אף היות רבים מביניהם אישי כנסייה, פעולות הקרן לא ישאו אופי דתי או פוליטי.
בין מחקריה: סקר האזור שממזרח להר הלבנון, חפירות ארכאולוגיות טרומיות בכפר נחום, תיעוד מנהגי המקום בשכם ועוד.
המפות ששורטטו במהלך מסעות חוקרי הקרן הניחו את היסודות לגולת הכותרת של ה-P.E.F, סקר ארץ-ישראל המערבית.
המשלחת השנייה, בראשותו של צ'ארלס וורן, חקרה את הארץ, בשימה דגש מיוחד על הארכאולוגיה של ירושלים.
ב-1868, יצאה המשלחת השלישית של הקרן, במטרה לחקור את מדבר סיני, וכן לקבוע האם ג'בל מוסא הוא הר סיני המקראי או שמא הכבוד יפול בחלקו של ג'בל סרבל.
ארץ ישראל חולקה בין הקרן הבריטית לבין החברה האמריקנית לגאוגרפיה, והוחלט שהקרן הבריטית תמפה את ארץ־ישראל שממערב לירדן, בעוד החברה האמריקאית תעסוק במיפוי ממזרח לירדן.
החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה נוסדה בשנת 1913 על ידי קבוצת אנשי רוח ארץ-ישראליים במטרה להעמיק את המחקר ההיסטורי, הגאוגרפי והארכאולוגי של ארץ ישראל.
החברה עוסקת בארגון, בניהול כספי של החפירות ומרכזת בשיתוף עם מוסדות אחרים את עיבוד הממצאים והבאתם לידי פרסום סופי בדו"חות מדעיים.
החברה מוציאה לאור, בשיתוף עם רשות העתיקות, את "קדמוניות" - כתב עת לעתיקות ארץ-ישראל וארצות המקרא וכן באנגלית את כתב העת Israel Exploration Journal, "ארץ-ישראל"- מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, "מחקרים-בגאוגרפיה של ארץ-ישראל" וכן דוח"ות סופיים של חפירות.
מאז 1944 נערכו ששים ואחד כנסים לידיעת הארץ.
המרכז למיפוי ישראל ראשיתו במחלקת המדידות שנוסדה בשנת 1920 תחת המנדט הבריטי.
בשנות פעילותה הכינה מחלקת המדידות מפות רבות, בעיקר מפות טופוגרפיות, מפות המציגות בעלות על קרקע ומפות ערים.
המחלקה המשיכה לפעול לאחר הקמת המדינה תחת השם '"אגף המדידות"'.
למרכז שלוחות מחוזיות הממוקמות בירושלים, באר שבע, תל אביב, חיפה ונצרת.
בתחום הגאודזיה (מדידת הארץ) - המרכז אחראי ליצירה, תחזוקה ופיתוח של רשת הבקרה הגיאודטית ומופקד גם על יצירת כלים להתמרות בין רשת קואורדינטות.
בתחום הקדסטר (רישום קרקעות) משמש המרכז גוף ממלכתי המרכז את פעילות המדידות לצורך רישום מקרקעין.
בתחום המיפוי מהווה המרכז את הגוף הלאומי למיפוי.
המרכז מופקד על קביעת מוצרי המיפוי הבסיסיים הנדרשים במדינת ישראל בתחומים: איכות הסביבה, מחקר ופיתוח ותיור וטיול.