tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חוקרי קאטו קראו בעקביות להפרטה ולסגירה של שירותים ומוסדות ממשלתיים רבים, כגון נאס"א, ביטוח לאומי, שירות הדואר של ארצות הברית, החינוך הציבורי והשידור הציבורי.
המכון מתנגד לשכר מינימום, בטענה כי הוא פוגע בחופש העיסוק, בזכויות הקניין הפרטיות, ומגדיל את האבטלה ואת יוקר המחיה.
הוא מתנגד לרפואה ממלכתית מסורבלת, וטוען כי היא מזיקה לחולים ופוגעת בחירות הפרט.
המכון יצא נגד העדפה מתקנת.
הוא גם קרא לביטול מוחלט של מדינת הרווחה, בטענה כי צדקה פרטית מסוגלת להחליף אותה במלואה.
בנוסף, המכון התנגד לחוקי ההגבלים העסקיים, בטענה שהרגולציה איננה מעודדת תחרות, פוגעת בזכות הקניין ולעיתים קרובות אף יוצרת מונופולים בחסות ממשלתית.
בנוסף, חוקרים רבים במכון קאטו תומכים במדיניות הגירה ליברלית, לגליזציה של סמים, וביטול אל תשאל, אל תספר וחוקים המגבילים פעילות מינית בהסכמה.
מכון קאטו מתנגד באופן רשמי להיות מתויג כחלק מהתנועה השמרנית מכיוון שלטענתם "שמרנים דבקים בחוסר רצון לשנות את הסטטוס קוו".
מכון קאטו תואר על ידי העיתונאי עזרא קליין כ"עקבי ובלתי מפלגתי", ואמר כי "הוא הסנגור הבולט ביותר לעקרונות של ממשל קטן בחיים האמריקאים, והוא דוגל בעקרונות אלה בין אם הדמוקרטים נמצאים בשלטון, ובין אם הרפובליקנים בשלטון".
דאג באנדו, חוקר בכיר במכון, קרא להפסיק את הסיוע האמריקאי לישראל.
פרס על שם מילטון פרידמן
מאז 2002 מכון קאטו מעניק מדי שנתיים את פרס מילטון פרידמן ל"איש שתרם תרומה משמעותית לקידום חירות האדם".
שווי הפרס מגיע ל-250 אלף דולר אמריקאי.
עקבות : המכון לחקר הסכסוך הישראלי - פלסטיני הוא מכון מחקר ישראלי, המאוגד כעמותה, הפועל לביצוע מחקר היסטורי ולחשיפת חומר ארכיוני העוסק בזכויות אדם ובסכסוך הישראלי-פלסטיני.
המכון הוקם בשנת 2013. עם מייסדיו נמנה מיכאל ספרד.
נכון לסוף שנת 2020 היו לעמותה ארבעה מועסקים בשכר.
נכון ל-2020, עיקר המימון (כ-800,000 ש"ח) לפעילות המכון התקבל כתרומה מגופים זרים, בהם ממשלות שווייץ, נורווגיה והולנד וכן קרן קונראד אדנאואר ואחרות.
שארית המימון (כ-350,000₪) התקבלה כתרומה מגופים בישראל.
פרסומי המכון כוללים מחקרים בחומרים הנמצאים בארכיון המדינה ובארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, העוסקים במלחמת העצמאות, בממשל הצבאי על ערביי ישראל, בתוצאות מלחמת סיני ובתוצאות מלחמת ששת הימים וכן בשלטון הישראלי ביהודה ושומרון.
במסגרת מחקרים אלו חשף המכון מסמכים דוגמת דו"ח ריפתין, ופרסם שני ספרים.
בנוסף, עוסק המכון בהנגשת המידע הקיים בארכיונים ובשקיפותם.
ב-2016 פרסם המכון דו"ח בו הראה כי רק אחוז אחד מתיקי המסמכים בארכיון המדינה ובארכיון צה"ל ומערכת הביטחון פתוחים לעיון הציבור.
בדו"ח נטען כי ארכיון המדינה ביצע הסתרה של חומרים באופן מכוון.
כמו כן, בשנת 2019 פרסם המכון דו"ח בו הראה כי צוותים מטעם הממונה על הביטחון במערכת הביטחון פעלו להסתיר חומרים ארכיוניים בלא כל סמכות חוקית.
בשנת 2016 הוענק למכון פרס אלסברג למחקר בתחום הארכיונאות מטעם האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע.
במרץ 2023 השיק המכון ספרייה דיגיטלית המכילה מאות מסמכים בנושא הממשל הצבאי על ערביי ישראל.
מכון קאהן-סגול-מכבי למחקר ולחדשנות ) הוא מרכז לקידום מחקר רפואי ובריאות של מכבי שירותי בריאות.
המכון נוסד במכבי שירותי בריאות,בשנת 2016, בעזרת תרומתם של מוריס קאהן וסמי סגול, לשם קידום העיסוק במחקר רפואי.
המכון נוהל על ידי פרופ' ורדה שלו וכיום מובל על ידי ד"ר טל פטלון (רופאה מומחית לרפואת משפחה ורפואה דחופה וחוקרת), כולל ארבע מחלקות מחקר בתחומים של: ביג דאטה, ביו-בנק – מאגר הדגימות הביולוגיות הגדול בישראל, מחקרים קליניים ומחקרים אפידמיולוגיים.
למכון שותפויות עם חברות טכנולוגיה, חברות הזנק, מוסדות אקדמיים ומדענים ברחבי העולם, והסכמים לשיתופי פעולה מחקריים עם משרדי הבריאות של מדינות רבות, בהן איחוד האמירויות ובחריין.
המכון מבקש להביא לשיפורים במערכות הבריאות, באמצעות מחקרים עצמאיים ושיתופי פעולה עם חוקרים בינלאומיים, מוסדות אקדמיים, חברות תרופות, סטארט-אפים וחברות טכנולוגיה.
מאז הקמתו, התבצעו במכון מאות מחקרים, שהובילו לפיתוח כלים עבור מטופלים ורופאים, לשיפור ולשינוי במדיניות הרפואית של מדינות רבות, לרבות בתקופת מגפת הקורונה.
במכון יחידת מחקרים קליניים ויחידת מחקרים אפידמיולוגים.
בין המחקרים שנערכו באמצעות המכון, ניתן לציין:
מחקרים בנושא מגפת הקורונה - במסגרת המכון נערכו בתקופת מגפת הקורונה מספר מחקרים מדעיים בינלאומיים, שהתבססו על מאגרי המידע של המכון.
בהם מחקרים על הדבקה חוזרת בילדים, התחסנות טבעית, דעיכת השפעת החיסון השלישי והשפעת החיסון על הדבקה תוך ביתית.
מחקר בנושא אבעבועות הקוף - בשנת 2023, פורסם מחקר בנושא אבעבועות הקוף שהתבסס על מידע של המכון.
מחקר בנושא אוטיזם - בשנת 2023, פורסם מחקר בנושא אבחון מאוחר של אוטיזם.
Parvovirus B19 - בשנת 2023, ערך המכון מחקר, אשר פורסם בכתב העת המדעי Viruses, שחשף לראשונה התפרצות נגיף חדש הנקרא "Parvovirus B19".
פעילותו המחקרית של המכון מתבססת על פעילות מחקר עצמאית ועל מאגר הידע הרפואי של מכבי שירותי בריאות, הכולל מסד נתונים שעבר תהליך התממה (אנונימיזציה) של 2.7 מיליון מבוטחים במשך 30 שנים של איסוף נתונים דיגיטלי.
בנוסף למחקרים שהמכון מבצע בעצמו, הוא מאפשר לחוקרים מרחבי העולם לערוך מחקרים, אנליזות וניבוי רפואי, על בסיס מאגר הנתונים.
מחלקת החדשנות והביג דאטה של המכון מבוססת על מאגרי נתונים וטכנולוגיות בינה מלאכותית, ומאפשרת לחוקרים לבצע מחקר, אנליזה וניבוי רפואי.
המכון הקים את הביו-בנק הגדול בישראל, מאגר "טיפה למחקר" (Tipa BioBank), למחקר עם יותר ממיליון דגימות שמשמשות למחקרים גנטיים.
זהו מיזם מחקרי, שמטרתו לפתח כלים לגילוי מוקדם של מחלות בעזרת מחקרים גנטיים וביולוגיים.
עיקרו של הפרויקט ביצירת בנק של דגימות ביולוגיות (כגון דם, שתן, ועוד), אשר יאפשר לחוקרים לבצע מחקרים שיובילו להבנה כיצד הפרופיל הגנטי יכול להשפיע על הסיכון לפתח מחלה מסוימת, או על הטיפול בה.
דגימות של "טיפה למחקר" משמשות למחקר במגוון תחומים ובהם: מציאת הקשר בין גנטיקה ובעיות שמיעה, התאמת אישית של טיפול בחולי סרטן, חיפוש סמנים מוקדמים למחלת אלצהיימר, פיתוח בדיקות גנטיות לאפיון סיכון מוגבר למחלות של מערכת העצבים המרכזית ולמחלות מטבוליות ועוד.
מכון פומפיליאן (ברומנית:Institutul Pompilian) היה בית ספר לאומנויות המיועד לבנות, בבוקרשט, רומניה.
בית הספר נוסד על ידי המתמטיקאית קונסטנצה פומפיליאן יחד עם אביה, הפרופסור לציור ואדריכל גאורגה פומפיליאן, שבנה את המקום על חלקת קרקע שהייתה שייכת לו.
בית הספר התנהל, מספטמבר 1896, בבניין בן שתי קומות הממוקם בדרך ראחובה והגיע עד רחוב אנטים, בבוקרשט.
בית הספר נועד להכיל 12 כיתות והיו בו אולמות, חדרי שינה, מגרש ספורט ובית תפילה.
חלק מהתלמידות שהו בפנימיה של בית הספר וחלק קיבלו שרותי פנימייה חלקיים.
ארבעת הכיתות ללימוד יסודי היו מעורבות, אך הכיתות הגבוהות יותר היו על טהרת הבנות.
לאחר שהשלטון ברומניה עבר לידי המפלגה הקומוניסטית הרומנית בית הספר הולאם ובהמשך פורק הבניין.
בין המורים בבית הספר, בנוסף למנהלת ולאביה, בלטו כם הסופר אלכסנדרו טומה, ואסילה וויקולסקו, סופר ורופא, טראיאן לאלסקו, מתמטיקאי, ועוד.
בין תלמידות בית הספר נמנו הציירת אולגה גרצ'אנו, הרופא פלוריקה בגדאסאר, האישה הראשונה שכיהנה כשרה ברומניה והמשוררות מריה באנוש ונינה קסיאן.
מכון סת"ם (ספרי-תורה, תפילין, מזוזות) הוא ארגון או עסק שמתמחה בשיווק הפצה וייצור של ספרי תורה תפילין ומזוזות.
לרבים מהמכונים ישנה תעודת כשרות מגוף כשרות או מרבנים המעידים שהסחורה שהעסק מייצר או משווק היא כשרה על פי כללי ההלכה.
בהלכה היהודית יש דינים והלכות רבים המהווים בסיס לכתיבת ספרי תורה תפילין ומזוזות כשרים, ובנוסף, לכל אחד מהם דינים המיוחדים לו.
וכן הגדרות רבות למי שראוי ומתאים לכותבם.
לאורך השנים תפקיד חשוב זה של הסופר, היה באחריותו של רב הקהילה, שפעמים רבות היה משמש בעצמו גם כשוחט מוהל וסופר.
עם התפתחות המסחר הגלובלי, רבו יצרני וסופרי סת"ם בעולם, שלא תמיד היו מוכרים לצרכנים.
ועקב כך נגרמו מכשולות רבים שבחלקם קרו עקב חוסר מיומנות של חלק מסופרי הסת"ם בעבודתם הקדושה, או סופרי סת"ם שאינם ראויים למלאכה זו.
בתקופתו של החתם סופר, תיקן תקנה יחד עם רבנים נוספים (הרב יוסף שאול נתנזון, ועוד), שלכל סופר סת"ם יהיה צורך בהסמכה מיוחדת על ידיעתו בהלכות הנחוצות, ובלי זה לא יוכל למכור את תשמישי הקדושה:
תקנה זו התקבלה ברבות מקהילות ישראל.
כבר בשנת ה'תרצ"ה הוקם בוורשה ארגון בשם "שומרי סת"ם" שתפקידו היה לתת תעודות הסמכה לסופרים.
לאחר הקמתו יצאה קריאה מרבה של פלונסק, הרב צבי יחזקאל מיכלסון עם רבי צבי הירש פרידלינג מביסקוביץ, על ייסוד המרכז לשומרי סת"ם, והחובה על כל סופר להצטרף לחברה.
על מכתבם חתמו רבים מגדולי פולין, ביניהם ניתן לראות את הרבי מגור, רבי חיים עוזר גרודזנסקי, הרבי מסוכטשוב, רבי זלמן סורוצקין ורבנים נוספים.
כיום, כדי להקל על המתעסקים במלאכה זו, הוקמו מכוני סת"ם, במטרה לקיים שיעורים הלכתיים ומקצועיים לסופרי סת"ם כדי להכשירם וללמדם את מלאכת הכתיבה כראוי, כשהמכונים מעניקים תעודות הסמכה לתלמידים שסיימו בהצלחה את הלימודים והמבחנים.
עקב בעיות כשרות שהתעוררו בקלף שעליו כותבים ספרי תורה, פורסמו בשנת ה'תשס"א 2001 מודעות בחתימותיהם של רבנים חשובים ובראשם הרב וואזנר, ומאוחר יותר גם על ידי בד"ץ העדה החרדית, שלא לקנות קלף ללא אישור כשרות ממכון העוסק בכך.
בחלק מהמכונים הגדולים קיימת תצוגה של תשמישי קדושה ואופן יצורם, וכן תשמישי קדושה ומזוזות ועוד שנפסלו הלכתית משימוש.
ניתן שירות במכונים מסוימים, להכין סימן רישום - כמין טביעת אצבע - לספרי התורה, ובמקרה של גניבה יוכלו לזהות למי שייך ספר התורה לפי הסימן המתועד במכון.
בבסיס הרבנות הצבאית במחנה שורה פועל מכון סת"ם המיועד לבחינת תשמישי קודש בבתי הכנסת הפזורים ברחבי צבא הגנה לישראל.
מכונים הפועלים לייצר את בתי תפילין והקלף לצורך כתיבת כתבי קודש, כפי דקדוקי ההלכה והמנהגים השונים.
מכונים מיוחדים להגהת סת"ם באופן ידני וממוחשב, כשחלקם אף מציעים שירות לבדיקה והגהה בבית הלקוח.
מכונים ייעודיים למכירת ציוד לסופרים, כמו קלף, דיו, עצי חיים לספרי תורה וכדומה,
מכונים למסחר בסת"ם, ומכירת תשמישי קדושה נוספים, כגון בתים לתפילין ומזוזות, תיקים לטלית ותפילין, ועוד.
מכונים המתמקדים בהוצאה לאור של ספרות נרחבת וספרי הלכה ושו"ת שונים בהלכות סת"ם.
מכון סנטה פה (SFI) הוא מכון מחקר תאורטי עצמאי ללא מטרות רווח הממוקם בסנטה פה, ניו מקסיקו, ארצות הברית ומוקדש למחקר רב-תחומי של מערכות מורכבות.
בדגש על העקרונות הבסיסיים של מערכות מורכבות מסתגלות, כולל מערכות פיזיקליות, ביולוגיות, חברתיות, תרבותיות וטכנולוגיות.
המכון מדורג במקום ה-24 מבין "צוותי החשיבה המובילים בתחום המדע והטכנולוגיה" ובמקום ה-24 בין "צוותי החשיבה הרב-תחומיים הטובים ביותר" בעולם, על פי מהדורת 2020 של דוחות ה-Global Go To Think Tank Index, המתפרסמים מדי שנה על ידי אוניברסיטת פנסילבניה.
המכון מורכב ממספר מצומצם של חוקרים ופוסט-דוקטורט ששוהים במכון, קבוצה גדולה של סגל חיצוני שעיקר תפקידם הוא במוסדות אחרים, ומספר חוקרים אורחים.
קבוצה של חוקרים בולטים מייעצים למכון כולל כמה מדענים זוכי פרס נובל.
למרות שמחקר מדעי תאורטי הוא המוקד העיקרי של המכון, הוא גם מפעיל מספר בתי ספר קיץ פופולריים על מערכות מורכבות, יחד עם תוכניות חינוכיות המיועדות לתלמידים החל מחטיבת הביניים ועד לתואר שני.
המימון השנתי של המכון מגיע משילוב של תורמים פרטיים, קרנות מעניקות מענקים, סוכנויות מדע ממשלתיות וחברות הקשורות לרשת העסקית שלו.
תקציב 2014 עמד על קצת יותר מ-10 מיליון דולר.
התאורטיקן האבולוציוני דייוויד קרקאואר הפך לנשיא המכון ב-1 באוגוסט 2015.
מכון סנטה פה נוסד ב-1984 על ידי המדענים ג'ורג' קואן, דייוויד פינס , סטירלינג קולגייט , מארי גל-מאן, ניק מטרופוליס , הרב אנדרסון , פיטר א.
כולם מלבד פינס וגל-מאן היו מדענים במעבדה הלאומית של לוס אלמוס.
המכון נקרא במקור "מכון ריו גרנדה".
המדענים חיפשו פורום לביצוע מחקר תאורטי מחוץ לגבולות המסורתיים של מחלקות אקדמיות ותקציבי מדע של סוכנויות ממשלתיות.
המשימה המקורית של SFI הייתה להפיץ את הרעיון של תחום מחקר בין-תחומי חדש שנקרא תורת המורכבות או פשוט מערכות מורכבות.
מאמץ חדש זה נועד לספק חלופה להתמחות ההולכת וגוברת שהמייסדים הבחינו במדע על ידי התמקדות בסינתזה בין דיסציפלינות.
ככל שהרעיון של מדע בין-תחומי גדל בפופולריות, צצו מספר מכונים ומחלקות עצמאיות שהמיקוד שלהם הדגיש יעדים דומים .
מכון סנטה פה נוצר כדי להיות מוסד ביקור, ללא משרות קבועות, קבוצה קטנה של חוקרים ופוסט-דוקטורט יושבים במקום, תוכנית מבקרים גדולה וקבוצה גדולה יותר של סגל חיצוני הקשור למכון אך ממוקם במוסדות אחרים.
המוטיבציה של מבנה זה הייתה לעודד תחלופה פעילה ברעיונות ובאנשים, ולאפשר למחקר להישאר בחוד החנית של המדע הבינתחומי.
כיום, מכון סנטה פה ממשיך לעקוב אחר המודל הארגוני הזה.
צפנת מכון למחקר, פיתוח וייעוץ ארגוני הוא חברה העוסקת בייעוץ ארגוני, שפועלת בתחום ברציפות מאז 1985. זו אחת מחברות הייעוץ הארגוני הראשונות והחלוצות בישראל, והוותיקה בישראל בתחום זה.
המכון משלב פעילויות ייעוץ, הכשרה וליווי של בעלי תפקידים שונים בהקשר תוך-ארגוני ובין-ארגוני, וכן מחקר יישומי תוך שימוש משולב בגישות פסיכואנליטיות ובתיאוריות של מורכבות.
המכון נוסד ב-1985 כשותפות על ידי ישראל כ"ץ, גבריאל דהאן ואריאלה וייץ, ובהמשך החליפה נילי סוקניק את אריאלה וייץ.
לאורך רוב שנות פעילותו עמד בראש המכון ישראל כ"ץ, שהוא הבעלים היחיד מאז שהמכון הפך ב-2003 לחברה בע"מ.
פעילות המכון כוללת יצירת מרחבים להעברת ידע כגון כנסים, הכשרות וקורסים מקצועיים, גם בשיתוף עם אוניברסיטאות שונות, וכן הוצאה לאור של כתב העת האקדמי "אנליזה ארגונית" היוצא ברציפות מאז 1995, אשר כולל מאמרים שנכתבים על ידי אנשי מקצוע בתחום ונערך ומופץ על ידי המכון.
המכון מתמקד בחיבור בין יצירת ידע ומסירתו במגוון דרכים:
מסגרות הוראה בשיתוף פעולה עם אוניברסיטאות.
ייעוץ ארגוני אישי, קבוצתי ומערכתי.
המכון הפיק מגוון מסגרות הכשרה ופיתוח של אנשי מקצוע.
תוכנית להכשרת יועצים ארגוניים, בשיתוף עם "תפנית - בית הספר למנהלים" של האוניברסיטה הפתוחה.
זוהי מסגרת שנתית הפועלת ברציפות מאז 1992 ובאופן מחודש כשותפות בין "צפנת" ו"תפנית" מאז 2008.
תוכנית הנחיית קבוצות במעגל החיים בשיתוף אוניברסיטת תל אביב, הפועלת בסדירות כתוכנית שנתית מאז 1995.
פורום סמנכ"לים למשאבי אנוש בחברות עסקיות, הפועל ברציפות מאז 2016.
המכון מחבר בין מחקר יישומי לייעוץ.
כמו כן מקיים המכון מחקרי הערכה של מיזמים חברתיים.
המכון מוציא לאור את כתב העת "אנליזה ארגונית", המוקדש לעולם הארגוני והייעוצי, שיוצא באופן סדיר מאז 1995. בנוסף, מקיים המכון סמינר ציבורי חודשי מתחדש בנושאי ייעוץ, ניהול וארגון, המתקיים ברציפות מאז 1985.
כן מקיים המכון כנסים מקצועיים שנתיים בשותפות עם קרנות, גופים אקדמיים, גופים ציבוריים, עמותות וארגונים עסקיים בנושאים שונים כגון התחדשות ארגונית, עבודה וחברה, מורכבות, פסיכואנליזה וייעוץ לארגונים ועוד.
מכון סקריפס למחקר הוא מכון מחקר פרטי בארצות הברית המתמקד בתחומי הכימיה, הביולוגיה והרפואה.
המכון הוקם בסן דייגו בשנת 1924 בשם "מרפאה מטבולית סקריפס" (Scripps Metabolic Clinic) יחד עם בית חולים סקריפס, על ידי הפילנתרופית אלן בראונינג סקריפס, מייסדת חברת התקשורת סקריפס.
המטרה הראשונית הייתה טיפול ומחקר בנושא מחלות מטבוליות, אך במהרה התרחב המכון לתחומים נוספים.
ב-1946 הופרדה הקליניקה מבית החולים.
ב-1993 הופרד מכון המחקר מהקליניקה הרפואית תחת השם "מכון סקריפס למחקר".
ב-2002 נוסד קמפוס נוסף בג'ופיטר שבפלורידה הכולל מרכז מחקר על מחלת אלצהיימר ותוכניות להכשרה רפואית, הקמפוס נרכש ב-2022 על ידי אוניברסיטת פלורידה.
תחומי המחקר העיקריים של המכון:
כימיה אורגנית ותרופתית - פיתוח מולקולות חדשות לתרופות
ביולוגיה מולקולרית - הבנת מנגנונים תאיים ומחלות
מדעי המוח - מחקר על המוח והפרעות נוירולוגיות
מכון שלזינגר לחקר הרפואה על פי התורה נוסד בשנת 1966 ונקרא על שם ד"ר פאלק שלזינגר, המנכ"ל השני של בית החולים שערי צדק בירושלים.
המכון פועל במסגרת המרכז הרפואי שערי צדק ועוסק במחקר, פרסום ומענה הלכתי בנושאי רפואה והלכה.
במשך שנים רבות עמד הרב ד"ר מרדכי הלפרין בראש המכון וערך את רוב פרסומיו, ולאחרונה התמנה הרב יוסף שפרונג לתפקיד, כחלק מתפקידו כרב בית החולים שערי צדק.
עם התפתחות האתיקה הרפואית בעולם, גדלה גם ההתעניינות בעמדת ההלכה היהודית בסוגיות אקטואליות של מוסר רפואי.
מכון שלזינגר מחפש פתרונות מעשיים לשאלות הלכתיות, הן באופן כללי והן בעניינים ספציפיים.
צוות המכון מורכב מרופאים וחוקרים יחד עם רבנים.
כמו כן מתקיימת התייעצות עם פוסקים מפורסמים בעניינים מסוימים.
המכון רואה את ייעודו בהחדרת ערכי תורה למערכות הרפואיות המדעיות.
בנוסף לכך, המכון עוסק בהדרכה וחינוך בענייני רפואה והלכה בין כותלי המרכז הרפואי שערי צדק בירושלים ובמסגרות ציבוריות ואקדמאיות שונות.
פעילות המכון בתחום ההוראה כוללת: סמינרים לבתי ספר, ימי עיון, קורס קיץ ברפואה והלכה לסטודנטים מחו"ל, קורס חורף ברפואה והלכה לציבור הרחב.
במכון ספרייה המכילה ספרות רפואית, הלכתית ואתית.
הספרייה מבוססת על ספרייה עיונית רחבת היקף וכוללת גם ספרייה וירטואלית מתפתחת באינטרנט, לצד אמצעים נוספים.
מכון שלזינגר מפעיל מזה שנים רבות שירות מידע טלפוני בענייני רפואה, אתיקה והלכה.
הקו הפתוח משרת רבנים, רופאים וחולים מכל רחבי העולם.
מאז שנת 2004 מפעיל מכון שלזינגר שירות פרויקט שו"ת מקוון.
מטרת הפרויקט היא לספק הדרכה הלכתית מהירה וברורה, פתרון ומענה מיידי לכל דורש, לשאלות בנושאים רפואיים-הלכתיים רבים כמו ענייני שבת, פוריות, חיים ומוות, ועניינים רבים אחרים, עימם הציבור מתעמת בעולם הרפואה המודרני - שירות חינם שניתן על ידי הרבנים, הפוסקים והרופאים הקשורים דרך קבע למכון.
לצד פעילותו החינוכית וההלכתית, פרסם מכון שלזינגר את תוצאות מחקריו בסדרת פרסומים בעברית ובאנגלית, ביניהם כתבי העת "אסיא" ו-"Jewish Medical Ethics" בעריכת הרב מרדכי הלפרין, אנציקלופדיה הלכתית רפואית מאת הרב פרופ' אברהם שטינברג, סדרת נשמת אברהם על השו"ע מאת הרב אברהם סופר אברהם, אסופות מאמרים מדריכי כיס לרופאים ולחולים ועוד.
מכון שלזינגר בירושלים ובית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין בניו-יורק, שיתפו פעולה בארגון "הקונגרס הבינלאומי הראשון לרפואה, אתיקה והלכה" שהתקיים בישראל בשנת 1993 בהשתתפות רופאים, רבנים ואישי ציבור.
הקונגרס התבסס על המבנה היהודי הקלאסי של שאלות ותשובות בהשתתפות רבנים ומרצים.
מבחר הסוגיות המעשיות ברפואה שנדונו בכינוס היה רחב וכלל בין השאר איידס, השתלת איברים, פוריות הגבר, קביעת זמן המוות, פגמים בילוד, רפואת שיניים ופסיכיאטריה.
ביולי 1996 התקיים "הקונגרס הבינלאומי השני".
קונגרס זה, בדומה לקודמו, עסק בסוגיות רבות ומרכזיות כפונדקאות, רפואה משלימה, רשלנות רפואית, משאבים מוגבלים, ניסויים רפואיים ועוד.
מכונה היא התקן המְבַצֵע עבודות לאדם.
באופן מדויק יותר, מכונה היא התקן מורכב שצורך, מעביר או משנה אנרגיה על מנת לבצע משימה או עבודה מסוימת.
בדרך כלל, מכונות דורשות מקור אנרגיה חיצוני כדי לבצע עבודות.
במובן הקלאסי מכונה היא מערכת מוחשית, כלומר, מורכבת מחומר וניתן לגעת בה אשר מקבלת קלט, מעבדת אותו לפי המבנה שלה, ומחזירה בהתאם לכך פלט, אך ניתן לשוח גם על תוכנה מורכבת כ"מכונה וירטואלית" (אם כי למונח זה שימושים שונים).
בני האדם השתמשו במכונות משחר ההיסטוריה על מנת להגביר את יכולותיהם.
למעשה, ניתן לראות בכלי העבודה ובכלי הנשק הפשוטים סוג של מכונות פרימיטיביות.
כיום מקובל להגדיר מכונה כהתקן מורכב, שבנוי ממספר חלקים, כך שכלי עבודה פשוטים אינם נחשבים בגדר מכונות.
המכונות הראשונות עוצבו על מנת לתעל בצורה טובה את כוחו של האדם.
מכונות מתקדמות יותר השתמשו בחוקים פיזיקליים פשוטים של המכניקה כדי להפחית את הכוח הדרוש כדי לבצע פעולה מסוימת.
מכונות מסוג אלה כוללת את המנוף – המשתמש בעקרון שימור המומנט (מומנט = כוח כפול אורך זרוע ההנפה), הגלגלת, הגלגל וגלגלי השיניים ועוד.
מכונות אחרות התבססו על אגירה אטית של אנרגיה (בדרך כלל אנרגיה אלסטית) ושחרורה בפתאומיות.
זהו עקרון הפעולה של הקשת, אחד מכלי הנשק המורכבים ("מכונות") הקדומים בהיסטוריה האנושית.
גם היום זהו אחד המאפיינים של המכונה: שימוש בחוקי הפיזיקה (ובפרט המכניקה, ההידרודינמיקה או האלקטרומגנטיות) כדי לאפשר ביצוע עבודה הדורשת כוח רב, למשך פרקי זמן ממושכים.
למשל: המנופים הומצאו כדי להרים משאות כבדים שאדם רגיל (ואפילו תריסר) אינם יכולים להרים.
יתרה מזו, מנוף יכול להחזיק משא באוויר לפרקי זמן כמעט בלתי מוגבלים, בעוד שהאדם מתעייף על נקלה ונאלץ לשמוט את המשא.
היתרון המכני (Mechanical Advantage) של מכונה פשוטה הוא היחס בין הכוח שהמכונה מפעילה על המטרה לבין הכוח שמפעיל הספק על המכונה כדי לבצע את הפעולה.
לדוגמה: במנוף פשוט, אם ידית ההנפה הארוכה היא באורך A וידית ההנפה הקצרה היא באורך B אזי היתרון המכני הוא A/B .
נתון זה אינו מתאר באופן מלא את הביצועים והתפוקה של המכונה, שכן נדרש כוח נוסף כדי להתגבר על החיכוך.
היעילות המכנית (Mechanical Efficiency) של מכונה הוא היחס בין היתרון המכני בפועל (AMA) ליתרון המכני האידיאלי (IMA).
במכונות פיזיקליות בעולמנו יחס זה תמיד קטן מ-1 (כלומר: היעילות תמיד קטנה מ-100%).
הסיבה לכך היא החוק השני של התרמודינמיקה.
בעת העתיקה ובימי הביניים נבנו מכונות מורכבות וגדולות, שהורכבו בעיקר ממנופים, גלגלות, חבלים ומערכי גלגלים.
הללו הונעו או בכוח אנשים רבים (למשל: טרבושה, סוג של מרגמה עתיקה, הייתה מעין מנוף שיידה אבנים גדולות, והפעילו אותו כתריסר איש שמשכו בכל כוחם בחבל המחובר לידית ההנפה.
כלי מצור רבים הם דוגמה מצוינת למכונות כאלה) או בכוח בעלי חיים (למשל: גלגל אבן רחיים).
מכונות אחרות, בעיקר כאלה המבוססות על טורבינות וגלגלי כפות הונעו על ידי הזרם בנהרות או על ידי אנרגיית הרוח.
אלו היו מקורות האנרגיה הנפוצים שהניעו טחנות רוח.
בימי הביניים המאוחרים וימי הרנסאנס החל להיות רווח השימוש במכונות המופעלות על ידי קפיץ.
למעשה, מדובר במכונות שאוגרות אנרגיה מכנית על ידי מתיחת הקפיץ ואז משחררות אותה באיטיות כדי ליצור תנועה לפרק זמן מסוים.
מכונות אלה היה צריך למתוח מחדש מדי זמן מה.
דוגמה למכונות כאלה הם השעונים שהופעלו על ידי מערכות של גלגלי שיניים והותקנו לרוב בראש מגדל בכיכר המרכזית.
האמן האיטלקי לאונרדו דה וינצ'י היה מגדולי המהנדסים של תקופתו, ותכנון עשרות מכונות מתקדמות שהקדימו את זמנן, אך רובן הונעו בידי בני אדם, בעלי חיים או מערכות של גלגלים וקפיצים.
מנוע (Engine) הוא התקן הממיר חום לאנרגיה מכנית, כלומר: התקן המפיק מאנרגיה עבודה מכנית (תנועה של בוכנה, סיבוב של גלגל וכו').
ישנן מכונות שכל תפקידן הוא לחמם או לקרר, אלה נקראות "מנועי חום" או "מקררים".
התאוריה הפיזיקלית של המנועים נחקרה במסגרת התרמודינמיקה.
מדע זה פותח באופן אמפירי עד המאה ה-19, אז הציעו לודוויג בולצמן, אלברט איינשטיין ווילארד גיבס מודל אטומיסטי ותאוריה המסבירים את תופעות התרמודינמיקה.
המנועים הראשונים היו מנועי קיטור.
היכולת לרתום את אנרגיית הקיטור אפשרה לבצע עבודות בקנה מידה שלא נראה עוד בעבר וחוללה את המהפכה התעשייתית.
המצאה זו שינתה את ההיסטוריה מאחר שהיא הולידה את כלי התחבורה היבשתי הראשון שאפשר ניידות ומהירות הגעה למרחקים ארוכים – הרכבת.
המצאת הרכבת שינתה את פני אירופה והייתה אחד הגורמים המשמעותיים בפיתוח המהיר שלה ושל אמריקה במאה ה-19. בתקופה זו פותחו גם ספינות הקיטור.
בתחילת המאה ה-20 חלה התפתחות נוספת: המצאת מנוע בעירה פנימית שאפשרה את המצאת המכונית (Automobile) – כלי רכב שנע על גבי גלגלים עם צמיגי גומי ופתח עידן חדש של ניידות יבשתית.
עד מהרה הפכה המכונית לכלי תחבורה ועבודה מרכזי בחיי היום יום.
לצד המכונית התפתח הטרקטור – כלי רכב שנע על גבי זחלים ושימש לעבודות עפר ועבודות חקלאיות.
השילוב של הטרקטור יחד עם ההנדסה ההידראולית הוליד את הדחפור ומגוון כלים של ציוד מכני הנדסי שאפשרו בנייה ועבודות עפר בהיקף וקצב שעוד לא נראה כמותו.
יחד עם בנייה של עגורנים ומנופי ענק החלה בנייה חסרת תקדים, שאפשרה עוד התקדמות טכנולוגית.
מלחמת העולם הראשונה היוותה אף היא זרז טכנולוגי אדיר ובה הומצאו או שוכללו מכונת הירייה, הצוללת, הטנק, המטוס ומכשירי הרדיו.
הייצור ההמוני של מכונות מלחמה אלה, בנוסף לדרישה עצומה להספקה של ציוד כגון מזון ותחמושת הוביל לשכלולים גדולים בפסי הייצור והגברת המיכון של התעשייה.
בסוף המאה ה-19 התפתח המיכון האוטומטי והמצאת הסרט הנע.
בתי החרושת כללו מכונות ענק שביצעו באופן אוטומטי ומחזורי פעולות מוגדרות, כאשר המוצר בשלביו השונים נע לאורך מסוע בין המכונות השונות.
מגמה זו גברה במאה ה-20 בתקופת מלחמת העולם הראשונה (ואחר כך בתקופת מלחמת העולם השנייה) כאשר המעצמות הלוחמות נזקקו לכמויות עצומות של אמצעי לחימה, תחמושת, כלי רכב ואספקה.
מיכון זה של פס הייצור והחלפת מאות פועלים במכונות ענק העושות את עבודתם גרם לאבטלה רבה עד שהמשק והחברה הסתגלו לשינויים אלה.
במאה ה-20 עברו רוב המכונות תהליך של אוטומטיזציה והפכו לנפוצות יותר ויותר, גם בקרב משקים פרטיים (לדוגמה: מכונת כביסה, מדיח כלים, פקס, מכשירי אלקטרוניקה).
בשנים אלה חדרו המכונות גם לתחום החקלאות ואפשרו הגברה נכרת בתפוקת המזון שייצרו חקלאי מדינות המערב.
למעשה, המכונות ייעלו כל כך את העבודה החקלאית, כך שכיום (2005) למרות שרק 1% מכוח העבודה בארצות הברית עוסק בחקלאות, ארצות הברית מצליחה לספק את כל צורכי המזון של אוכלוסייתה ואף לייצר עודפי מזון.
ההתקדמות המשמעותית בתחום האוטומציה באה בעקבות מלחמת העולם השנייה, אז פותחו המחשבים הראשונים.
המצאת המחשב הייתה הפתח לבניית מכונות הניתנות לתכנות, או רובוטים, דבר המשפר את יעילות המכונה ואת מגוון היכולות שלה.
התפתחות חשובה נוספת הייתה המצאת הטרנזיסטור, שאפשרה מזעור ניכר באלקטרוניקה והתרחבות התחום של מכונות ממוחשבות ורובוטים (בולטת בתחום זה היא יפן).
בעקבות המצאות אלה ושכלולן, חדרו המכונות ליותר ויותר תעשיות ונהפכו אף למוצרים נוספים במשקי הבית הפרטיים.
מכשירי חשמל ואלקטרוניקה נמכרו לקהל הרחב במחירים שווים לכל נפש, והפכו את העולם המערבי למלא במכונות עם אלקטרוניקה כמעט בכל מקום.
מגמה זו גברה עוד יותר בשנות ה-90 של המאה ה-20 עם ההתפתחות הגדולה במחשבים הביתיים והגידול העצום בכמות המחשבים המחוברים לאינטרנט.
במאה ה-21 החלה מגמה לשלב בכל מכונה או מכשיר חשמלי שבב מחשב/מעבד על מנת לשפר את ביצועיה, יעילותה ואת מגוון היכולות שהיא יכולה לעשות.
כעת מתכננים מכשירים שיוכלו להתממשק עם מחשבי כף יד או טלפון סלולרי שימצאו ברשות המשתמש הביתי וכך יקלו על הפעלת המכונות, העברת מידע ביניהן והתקשורת.
כיום, רוב העבודות היצרניות בעולם נעשות באמצעות מכונות.
חלקן נעשות באופן אוטומטי וחלקן נעשות על ידי בני אדם שנעזרים במכונות.
כתוצאה מהשימוש ההולך וגובר במכונות, עלה וגבר הביקוש לדלק, בייחוד נפט.
השימוש בשריפת דלק להפקת אנרגיה גרם לזיהום סביבתי שהגיע לשיאו בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשנות ה-90 התפתחה מודעות לכך והחלו מאמצים בהקטנת הזיהום שמייצרת התעשייה ומציאת אלטרנטיבות ירוקות להפקת האנרגיה והמכונות של היום (למשל: מכונית ירוקה).
למרות מאמצים אלו, ארגוני איכות הסביבה הביעו חשש שהמיכון הגובר יביא לדילול משאבי כדור הארץ ופגיעה בלתי הפיכה בסביבה, שתיצור נזק בלתי הפיך לדורות הבאים.
שעון היא המכונה המשמשת למדוד את הזמן.
מסוע, מכבש דפוס, מכונת כתיבה
כלי רכב וכלי תחבורה באוויר, בחלל, בים וביבשה
אמצעי לחימה מורכבים, כגון כלי ירייה (רובה, תותח ועוד), רכב קרבי משוריין, מטוסי קרב, ספינות מלחמה ועוד.
תנור, תנור מיקרוגל וטוסטר אובן
כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם)
מכון ראנד הוא מכון מחקר אמריקאי שמייעץ לממשלות וגופים בין-לאומיים בעיצוב תהליכי מדיניות ציבורית.
הוא מספק שירותי מחקר במגוון תחומים לרבות ביטחון, בריאות, חינוך, שוק העבודה, עוני, אי-שוויון.
ראנד הוא ארגון ללא מטרות רווח שמעסיק כאלף חוקרים בעלי תואר דוקטור ומעלה, אשר פרוסים בתשעה סניפים ברחבי העולם – בסנטה מוניקה (שם יושב המטה), סן פרנסיסקו, וושינגטון, בריסל (בלגיה), קיימברידג' (אנגליה), קנברה (אוסטרליה) ועוד.
כמו כן, ראנד מציע מסלול ללימודי דוקטורט במדיניות ציבורית.
מקור השם ראנד הוא ראשי התיבות של Research and Development (מחקר ופיתוח).
מכון ראנד הוקם ב-1 באוקטובר 1945, מיד לאחר מלחמת העולם השנייה, מתוך הבנה שלתהליכי מחקר ופיתוח יש תרומה משמעותית ליתרון הצבאי של ארצות הברית.
משרד המלחמה האמריקאי הבין שיש צורך בארגון עצמאי שיידע כיצד להשתמש בידע המדעי לטובת צורכי הביטחון.
בראשית הדרך סיפק מכון ראנד שירותי מחקר לחיל האוויר האמריקאי, ופעל בשם "פרויקט ראנד" במסגרת חברת Douglas Aircraft Company.
המכון גדל במהרה ופעילותו התרחבה לתחומי מדיניות אחרים.
בראשית 1948 כבר פעלו בו 200 מומחים מתחומי המתמטיקה, הנדסה, אווירודינמיקה, פיזיקה, כימיה, כלכלה ופסיכולוגיה.
בשל הגידול בפעילות המכון, דרש חיל האוויר האמריקאי כי ראנד יתנהל באופן עצמאי ונפרד מחברת דאגלאס, וב-14 במאי 1948 הוקם מכון ראנד.
לאורך השנים תרם המחקר בראנד להישגי תוכנית החלל האמריקאית, להתפתחות המחשוב – אחד המחשבים הראשונים נבנה על ידי צוות של ראנד, ולתורת המשחקים – דילמת האסיר נהגתה בראנד.
כמו כן גיבשו חוקרי המכון המלצות מדיניות בתחומים חברתיים מגוונים כגון שיפור מערכת הבריאות האמריקאית, דיור בר השגה, שיטות תקצוב ממשלתיות ועוד.
זוכי פרס נובל רבים שימשו כחוקרים בראנד בחלקים מהקריירה שלהם, ביניהם: ג'ון נאש, קנת' ארו, רוברט סולו, ישראל אומן, גארי בקר, פיטר דיאמונד, אדמונד פלפס, פול סמואלסון, תומאס שלינג.
המשימה העיקרית של מכון ראנד היא "לסייע לשפר מדיניות ותהליכי קבלת החלטות באמצעות מחקר וניתוח מקצועי", כאשר ערכי הליבה שמלווים את פעילות המכון הם 'איכות' ו'אובייקטיביות'.
הפעילות המחקרית של ראנד מאורגנת סביב שמונה יחידות מחקר.
ארבע מהן עוסקות בתחומים ביטחוניים: צבא, חיל אוויר, ביטחון לאומי וביטחון פנים; וארבע מהן עוסקות בתחומים אזרחיים: חינוך, בריאות, תשתיות וסביבה, שוק העבודה ונושאים חברתיים.
בשנת 2016 עבדו חוקרי ראנד על כ-1,800 פרויקטים, והוציאו במסגרת המכון 1,000 פרסומים (מחציתם מאמרים אקדמיים והמחצית השנייה תוצרי מדיניות).
בשנה זו היו למכון 380 לקוחות ונותני מענקים מקרב ממשלות, ארגונים בין-לאומיים וקרנות.
תקציב המכון עמד על 310 מיליון דולר.
החל מ-1984 מוציא ראנד כתב-עת כלכלי אקדמי בשם RAND Journal of Economics.
כתב העת יוצא אחת לרבעון, ומתפרסמות בו עבודות בתחום הכלכלה היישומית.
בית הספר ללימודי דוקטורט במדיניות ציבורית על שם פרדי
בית הספר ללימודים גבוהים של ראנד נוסד ב-1970, במטרה להכשיר מנהיגים שיובילו מדיניות ציבורית.
בית הספר מציע את תוכנית הדוקטורט הגדולה ביותר בארה"ב במדיניות ציבורית, והיחידה שממוקמת במכון מחקר שאינו אוניברסיטה.
תוכנית הלימודים כוללת שלושה חלקים מרכזיים: קורסים אקדמיים, ניסיון מעשי וכתיבת דוקטורט.
הקורסים האקדמיים שמים דגש על מתן כלים אנליטיים ומתודולוגיים, לרבות לימודי מתמטיקה, כלכלה וסטטיסטיקה.
הניסיון המעשי מאפשר לתלמידי התוכנית לקחת חלק בצוותי העבודה של המכון כבר בזמן הלימודים, ולהתמודד עם פתרון בעיות מהעולם האמיתי.
עבודות הדוקטורט נעשות בהנחיית אנשי הסגל של ראנד, במסגרתן חוקרים התלמידים בעיות מדיניות במגוון תחומים.
שבות עם הוא מכון לזהות יהודית בראשות הרב מנחם ולדמן.
בעבר המכון היה חלק מכפר הנוער ימין אורד, ובהמשך הפך לעמותה עצמאית.
המכון פועל בקרב שתי אוכלוסיות עיקריות: בני נוער מכל העולם המעוניינים להתגייר (חלקם ממוצא יהודי שאינם יהודים מבחינה הלכתית), וכן בקרב קהילת "פרס מורה" שנותרה באתיופיה וחבריה עולים בשנים האחרונות לישראל.
קבוצה זו עוברת הליך של "השבה ליהדות", בהתאם למעמדם ההלכתי.
המכון מדריך ומלווה את בני הנוער ואת העולים החדשים בתהליך הגיור או ההשבה ליהדות.
בראש המכון עומד הרב מנחם ולדמן אשר פועל כבר שנים רבות למען עליית היהודים מאתיופיה וחיזוק זהותם היהודית בארץ.
במהלך השנים פרסם הרב ולדמן מספר ספרים ומאמרים הלכתיים העוסקים בהיסטוריה של יהודי אתיופיה.
מרבית פעילות המכון מתבצעת בידי כמה מאות מתנדבים (מרבית סטודנטים, בחורי ישיבה ובנות מדרשה) במרכזי קליטה שונים ברחבי הארץ (צפת, טבריה, חיפה, מבשרת ציון, קיבוץ איילת השחר, כפר הנוער ניצנה ועוד).
בנוסף, הארגון פועל גם בשכונות הקבע אליהן עוברים העולים לאחר שהייתם במרכז הקליטה.
מכון רמון ליול (בקטלאנית: Institut Ramon Llull, IRL) הוא מוסד חינוכי ותרבותי אשר פועל להפצת הלשון הקטלאנית ותרבותה.
משרדי המכון נמצאים בעיר ברצלונה, בירת קטלוניה.
המכון הוקם על ידי הממשלות האוטונומיות של קטלוניה והאיים הבלאריים בשנת 2002 והוא פועל מטעמן.
בשנת 2007 הודיעה ממשלת אנדורה דוברת הקטלאנית שגם היא תצטרף לניהול המשותף של המכון.
המכון נקרא על שם רמון ליול - סופר ופילוסוף מהאיים הבלאריים, היוצר המשמעותי הראשון שכתב בשפה הקטלאנית.
מכון רמון ליול פועל בשיתוף עם המכון ללימודים קטלאניים לקידום השפה והתרבות הקטלאנית בעולם באמצעים שונים:
העברת קורסים בקטלאנית במוסדות חינוך בעולם ועריכת מבחנים בשליטה בשפה
ייצוג של תרבות וספרות קטלאנית באירועים תרבותיים, כגון ירידי ספרות
תמיכה בתרגום ספרים קטלאניים לשפות זרות
שיתוף פעולה עם ארגונים העוסקים בלשון הקטלאנית וסיוע להם בקידום מחקר אקדמי על השפה, הספרות והתרבות הקטלאנית
בין הפעולות הבולטות של המכון היו הבלטת נושא הספרות הקטלאנית בירידי ספרים בינלאומיים בגוודלחרה (2004) ובפרנקפורט (2007).
מכון שלום הרטמן הוא מרכז חינוך ומחקר יהודי פלורליסטי בשכונת המושבה הגרמנית בירושלים.
המכון הוקם על ידי הרב פרופסור דוד הרטמן בשנת 1976, ונקרא על שם אביו.
דוד הרטמן עלה לישראל ב-1971 ושימש תחילה כמרצה בכיר בחוג למחשבת ישראל ובחוג לחינוך באוניברסיטה העברית.
הוא הקים את המכון ב-1976 שבמקביל המשיך לשמש כמרצה וכיועץ לשר החינוך בנושא חינוך יהודי.
בשנים הראשונות המכון שכן במבנה שכור ברחוב רחל אמנו בשכונת קטמון הישנה, ששימש קודם את שגרירות ונצואלה בירושלים.
בשנת 1980 הקים המכון סניף בארצות הברית, העוסק בגיוס תרומות למכון ומפעיל בית מדרש וסמינר בלוס אנג'לס.
בשנת 1985 הקים המכון בית ספר תיכון, תיכון הרטמן, שהחל לפעול בשנת הלימודים תשמ"ו.
בשנת 1994 עבר המכון למתחם חדש שהוקם עבורו ברחוב גדליה אלון על גבול שכונת טלביה והמושבה הגרמנית, בתכנונו של האדריכל לו גלרטר, שהוקם בתרומות של יהדות ארצות הברית.
החל מ-2004 התורמת העיקרית למכון היא קרן קלוז (Claws Foundation) של אנשי העסקים ארתור דנצ'יק וג'פרי יאס.
המכון עוסק בהכשרת חוקרים, מחנכים, תלמידים, מנהיגים ורבנים מכל הזרמים.
"המכון מפתח אפיקים חדשים בחשיבה, במחקר ובחינוך היהודי ופועל למען הכשרת מנהיגות יהודית המושתת על ערכי הפלורליזם".
הרב ד"ר דניאל הרטמן הוא נשיא המכון.
מרכז קוגוד לחקר מחשבה יהודית בת זמננו
מרכז חינוכי לטיפוח זהות ישראלית-יהודית
מרכז לפיתוח יוזמות מנהיגותיות בצפון אמריקה
עמיתי המכון הבכירים מונים כארבעים חוקרים, ובהם: אבי שגיא, משה אידל, ישראל קנוהל ומנחם פיש.
תחומי המחקר כוללים: יהדות ישראלית, יהדות העולם, דת ודתיות, ספרות מופת, אתיקה, פוליטיקה ומדיניות ציבורית, הלכה, מגדר.
למכון הוצאת ספרים המפיקה ספרים של עמיתי המכון.
תקופה מסוימת במכון עבד כריסטר סטנדל.
החל משנת 2020 מקדם המכון את הרעיון של הלכה ישראלית - הצבת ההלכה כמרכיב משמעותי בתרבות היהודית הישראלית, אך מתוך גישה פלורליסטית.
בספרו "זהויות מתנגשות" האשים פרופ' אבינועם רוזנק את מכון הרטמן ואת העומד בראשו, דניאל הרטמן, בתמיכה אידאולוגית וחינוכית בנישואי תערובת.
חברותא - תוכנית קדם צבאית המפגישה בין בני נוער ישראלים ואמריקאים מכל זרמי היהדות, ועוסקת בפילוסופיה, מחשבת ישראל והגות יהודית.
עמיתי מחקר צעירים / בית מדרש מתקדם: תוכניות רב-שנתיות עבור דוקטורנטים ותלמידי מ"א מצטיינים.
תוכנית משכילות: מסלול המסייע לדוקטורנטיות מבטיחות במדעי היהדות להשלים את מחקרן על מנת שתתפוסנה עמדות מנהיגות בחיי האקדמיה והתרבות בישראל.
סדר נשים - בית מדרש ליהדות ומגדר: תוכנית בינתחומית בנושא לימודי יהדות ולימודי נשים הפועלת לגיבוש פתרונות מקוריים לסוגיות של מגדר ויהדות מודרנית.
כנסים בינלאומיים: כנסים שנתיים בנושאי פילוסופיה ותאולוגיה המקדמים לימוד משותף ודיאלוג רב-תרבותי בין היהדות, הפילוסופיה המערבית ודתות אחרות.
תוכנית להכשרת מנהיגות נוצרית: קורס שנתי בשיתוף עם הוועד היהודי האמריקני המפגיש מנהיגים נוצרים רמי-דרג עם עיקרי האמונה וההלכה היהודית כיום.
מחלקת הוצאה לאור: מחלקה המוציאה ספרים, כתבי עת וחומרי לימוד המפיצים את תוכני המחקר של המכון בישראל ומחוצה לה.
מלמדים: תוכנית מ"א בשיתוף עם אוניברסיטת תל אביב המכשירה מורים ורבנים-מחנכים מכל הזרמים.
מעצים: מרכז משאבים לבתי ספר ממלכתיים בישראל.
מרכז העשרה ומשאבים ארצי המפתח מסגרות לחינוך יהודי.
מיזם ייחודי המדריך מורים, מנהלים וכותבי תוכניות לימודים ב-20 בתי ספר מובילים בארצות הברית להתמודד עם אתגרי החינוך היהודי בתפוצות.
תוכנית חזון: תוכנית המיועדת לסטודנטים מצטיינים ולצעירים אקטיביסטים מכל הקשת הפוליטית, הדתית, העדתית והאידאולוגית, המחויבים ליהדות וציונות ליברלית ומעוניינים להיות סוכני שינוי בשדה הציבורי החברתי והפוליטי בישראל.
מוסד חינוכי לבנים המושתת על אחריות למימוש עצמי רוחני, מצוינות אקדמית ואקטיביזם חברתי.
תיכון לבנות השואף לחנך למחויבות דתית ותודעה פמיניסטית.
מחלקה המפיקה חומרים פדגוגיים ללימוד מקורות ומורשת ישראל בבתי ספר בישראל ובצפון אמריקה.
מעניק לרבנים מכל הזרמים העשרה אינטלקטואלית, רוחנית ומקצועית במטרה להעצים את יכולתם להוביל את החיפוש המודרני אחר משמעות.
תוכנית לימודים תלת-שנתית המעמידה קבוצת עילית של עשרות רבנים מצפון אמריקה באמצעות העמקת ידיעותיהם במחשבת ישראל, פיתוח יכולות המנהיגות שלהם, והכשרתם לשמש כמעצבי מדיניות בעולם היהודי כיום.
סמינר המקבץ אליו כ-100 רבנים מרחבי העולם היהודי על שלל זרמיו הדתיים, לשבועיים של לימוד מעמיק, דיאלוג פלורליסטי ועיסוק משותף באתגרי התפקיד.
בית מדרש גלובלי למנהיגות קהילתית
סדרת לימוד אינטראקטיבית חודשית המשודרת מירושלים ל-300 מנהיגי קהילות ב-15 ערים ברחבי היבשת, העוסקת בשאלות היסוד של היהדות בת זמננו.
סמינר בן שבוע למנהיגי קהילות מכל הזרמים הכולל לימוד מקורות, הרצאות של הוגים ואישי ציבור, ומפגשים עם החברה והתרבות בישראל.
לב אהרון – השתלמויות למפקדי צה"ל
סמינר בשיתוף עם צה"ל, המכשיר מאות קצינים בכירים תוך קידום ערכים יהודיים, דמוקרטיים ופלורליסטיים.
בספטמבר 2016 החליט הרמטכ"ל כי צה"ל יחזיר אליו את הפעלת הסדנאות.
בית מדרש מעגלים למנהיגות קהילתית
קורס שנתי המקבץ אישים בעלי השפעה ממגוון רקעים ומקצועות לדיון במורכבותה של הזהות היהודית-ישראלית.
מחלקה המפתחת תוכניות לימודים מתקדמות המנחות מנהיגי קהילות מרחבי העולם בלימוד מעמיק של אתגרי היהדות המודרנית.
בארי – תוכנית לחינוך יהודי ממלכתי
בארי היא תוכנית, שמטרתה יצירת שינוי בחינוך החילוני העל יסודי בנושאים של זהות יהודית-ישראלית וחינוך יהודי-פלורליסטי, על בסיס מודל חינוכי רב שכבתי הכולל מרכיבים בחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי.
צוות בית הספר (מנהלים ומורים) מוביל את השינוי בהנחיית צוות בארי.
בתוכנית משתתפים כמאה בתי ספר.
התוכנית כוללת תוכניות מנהיגות הורים / תלמידים, תוכניות לימוד קהילתי, הנחיה פדגוגית, תקצוב שיעורי יהדות, תוכניות לימוד מקיפות, הכשרת מורים והשתלמויות.
מכון תל אביב/ירושלים לחזנות הוא מוסד העוסק בהכשרת חזנים.
ראשיתו של המכון במפגש שנערך בשנת 1984 ואשר דן בצורך לשמר את אומנות החזנות ובדרכים לעודד את הקניית "נוסח התפילה הנכון" לאנשי מקצוע חדשים.
במפגש הוחלט על הקמת בית ספר לחזנות בהיכל שלמה, בירושלים.
בשנת 1987 פנה שלמה להט, ראש עיריית תל אביב לבית הספר, והציע לו לקבוע את מושבו בעיר.
מכון תל אביב לחזנות קם, והחזן אלי יפה מונה למנהלו.
בשנת 1991 מונה החזן הראשי של בית הכנסת הגדול בירושלים, נפתלי הרשטיק, למנהלו האומנותי של בית הספר.
ב-2004 זכה המוסד למשכנו החדש ברחוב צייטלין בעיר, הודות לכספי תרומות של משפחת ברודט ובסיוע קרן תל אביב לפיתוח.
ב"מרכז ברודט" שוכנים אודיטוריום, אולם הקלטות וספרייה למוזיקה בעברית, יידיש, ובלדינו, ולליטורגיה חסידית.
הספרייה עומדת לרשות אנשי מקצוע, בתי כנסת, ספריות אחרות, קונסרבטוריונים ובתי ספר בישראל וברחבי העולם.
עוד עוסק המקום באיתור ובפרסום של כתבי יד אבודים של מוזיקה יהודית, ובהוצאה לאור של יצירות יהודיות מחודשות וחדשות.
החל מתחילת שנות ה-90 המכון עורך תחרויות זוכות פרסים עבור התלמידים המצטיינים, בשנת 1992 זכה החזן יצחק מאיר הלפגוט בפרס הבוגר המצטיין של בית הספר, לאחריו בשנת 1993 זכה החזן שמואל שפירו באותו פרס.
תלמידי המכון מכהנים בקהילות נכבדות בארץ ובתפוצות.
מדי שנה נוספים לשורות המכון מחזורים חדשים של חזנים מצליחים הודות לסגנון ההוראה האישי, כיתות האמן וההרצאות הגדושות בידע ובניסיון רב שנים מנפתלי הרשטיק וצוות המורים.
מקהלת המכון מונה כשלושים חזנים, ומלווה על ידי רביעיית המוסד.
היא זוכה לפרסום רב ולייחודיות רבה בזכות הצליל המיוחד המופק ממנה והפרשנות המוזיקלית הניתנת למגוון היצירות הרחב המבוצע על ידה.
איכות המקהלה על שלל סולניה הפך אותה למבוקשת והיא יוצאת תכופות לקונצרטים ברחבי תבל.
נפתלי הרשטיק - מנהל המכון
שרגא הרשטיק - בנו של נפתלי הרשטיק, משמש כמורה במכון.
נתנאל הרשטיק - בנו של נפתלי הרשטיק, משמש כחזן הראשי בבית הכנסת של המפטון (the Hampton Synagogue).
יצחק מאיר הלפגוט – החזן הראשי בבית הכנסת Park East synagogue.
זוכה פרס הבוגר המצטיין במכון ירושלים לחזנות לשנת 1992.
הרב שמואל שפירו - רב חזן ומוזיקאי חסידי-צרפתי.
זוכה פרס הבוגר המצטיין במכון ירושלים לחזנות לשנת 1993. רבה הראשי של מחוז מרת ומוזל ונאנסי, והחזן הראשי במקום.
ליפא גלנץ – החזן הראשי בבית הכנסת "בית ציון" במונטריאול.
אברהם מרדכי וקס – החזן הראשי בבית הכנסת "שונה הלכות" בנתניה.
ישראל רנד – החזן הראשי בבית הכנסת הגדול ברמת גן.
משה השל – החזן הראשי לשעבר בבית הכנסת בג'ונס ווד, לונדון.
אברהם קירשנבאום – החזן הראשי הנוכחי בבית הכנסת בג'ונס ווד, לונדון וחזן משנה בבית הכנסת הגדול בירושלים.
שי אברמסון – החזן הראשי לצה"ל.
צבי וייס – החזן הראשי בבית הכנסת הגדול בירושלים.
עזי שוורץ – החזן הראשי בבית הכנסת Park Avenue Synagogue.
אברימי רוט – חזן וזמר חסידי.
אברהם יעקב טיילור - חזן, זמר וחוקר ניגונים חסידיים.
מכון שפתי צדיקים הוא מרכז לתורת ותולדות החסידות.
המרכז עוסק במחקר תורתם, תולדותם, ומורשתם הרוחנית של גדולי רועי תנועת החסידות והאדמו"רים, ובפרסום והוצאה לאור של ספרי חסידות.
המרכז נוסד בשנת תש"מ על ידי רבי יצחק מאיר פלינטנשטיין האדמו"ר מקופיטשניץ, ומנוהל כיום על ידי בנו הרב נפתלי פלינטנשטיין וכיום נחשב לאחד המכונים המובילים והמוכרים בתחום החסידות.
במכון עוסקים צוות חוקרים בראשות הרב אלישע פקשר והרב שלמה לבנברון בהדרת ספרים וכתבי יד של גדולי החסידות, שחלקם לא יצאו לאור מעולם, כשהמטרה היא לכנס, לסדר, ולהנחיל לדורות את תורת החסידות הצרופה, בתכלית השלימות ההידור והיופי.
כמו כן עוסקים חברי המכון במחקר תולדותיהם וסיפורי חסידים וכן מחקר קהילות ישראל בהם חיו.
המכון מקיים שיעורי חסידות וכן הרצאות בתחום המחקר החסידי.
צוות המכוון מוסר הרצאות במקומות שונים בעולם.
בבית המכון קיימת ספרייה תורנית מקפת ומגוונת המתמקדת בנושא החסידות.
בבית המכון קיים ארכיון גדול לתיעוד תנועת החסידות, אוצר מסמכים, תעודות, מכתבים ותמונות של רבות מהחצרות החסידיות.
פעילות המכון כוללת הנחלת חסידות ותולדותיה לחוגים רחבים, המוצאים עזר, סיוע, הדרכה, וייעוץ בחיבור ועריכת ספרים.
הייעוץ מתבטא הן בפענוח כתבי היד והן בהעברת חומר, והן כעזר במציאת מקורות חדשים, ובעיצוב הספרים.
במסגרת המכון קיים גם מפעל "רננו צדיקים" העוסק בתיעוד ואיסוף מוזיקה חסידית.
צוות מיוחד עוסק באיתור ניגונים ונוסחאות עתיקות, שהיו חלק מההווי בחצר חסידית.
3 קלטות מניגוני בית אפטא -מז'יבוז' - רוז'ין קופיטשניץ כבר יצאו לאור, ובהם מבחר ניגונים עתיקים.
יד ושם לזכר אדמו"רי שושלת רבי אברהם יהושע השל ("הרבי מאפטא") ולבית מז'יבוז' ז'ינקוב וקופיטשניץ.
במסגרת המפעל יצאו לאור מחדש הספרים:
אוהב ישראל השלם על התורה ומועדים
ילקוט אוהב ישראל לקט מאמריו שלא נדפסו באוהב ישראל
אגרות האוהב ישראל אגרות, מסמכים ותעודות, עם הערות חשובות
הגדה של פסח - אפטא קאפיטשניץ עם פירושי האוהב ישראל וצאצאיו
זמירות לשבת עם מנהגי בית אפטא וקאפיטשניץ
פרקי אבות - אוהב ישראל עם פירושי האוהב ישראל וסיפורים מבית קאפיטשניץ
הרב מאפטא על ידי יצחק אלפסי
הוצאה לאור של כל ספרי רבי ישראל הופשטיין מקוז'ניץ עד כה יצאו לאור:
עבודת ישראל על התורה ומועדים
אבות ישראל על מסכת אבות
הגדה של פסח עם אוצר פירושי המגיד מקאזניץ
ילקוט עבודת ישראל - לקט מאמריו של נדפסו בשאר ספריו כולל מנהגים ומכתבים.
עירין קדישין השלם אוצר מאמרי רבי ישראל מרוז'ין
חסד לאברהם - משמיע שלום לרבי אברהם המלאך ולרבי שלום שכנא מפרוהביטש
מגדיל ישועות תיאור פרשת המאסר והבריחה של רבי ישראל מרוז'ין
אור ישראל לרבי ישראל מסדיגורה (בשיתוף מכון כנסת מרדכי)
אביר יעקב לרבי אברהם יעקב מסדיגורה (השני)
חיי שלמה לרבי שלמה חיים פרידמן מסדיגורה
בך יברך ישראל לרבי לוי יצחק מנזון מאוזעירנא
במסגרת זו נאספו כל אוצר מאמרי אדמור"י בית רימנוב ויצאו לאור בשני ספרים:
מנחם ציון - ילקוט מנחם לתורת רבי מנחם מנדל מרימנוב.
בארת המים לתורת תלמידו רבי צבי הכהן מרימנוב.
מפעל תורת בית קנטקוזבה - חארסון
במסגרת זו יצאו לאור הספרים
עבודת יצחק לרבי פנחס מקנטקוזבה
מחשבת נחום לרבי מנחם נחום רבינוביץ מקנטקוזבה ואב"ד חיפה
כתב עת ובמה מרכזית למחקרי חסידות בעריכת צוות המכון, בה נקבצים מאמרים חסידיים, פסקי הלכה, אגרות ומסמכים, מגדולי החסידות, וכן מאמרים ומחקרים היסטוריים.
מכון שכטר למדעי היהדות הוא מכללה אקדמית ישראלית העוסקת בחקר מדעי היהדות ובלימוד והנחלת היהדות בגישה שוויונית ופלורליסטית, תוך הדגשת משמעותם ויישומם בחיים המודרניים.
המוסד נוסד על ידי בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS).
הגישה האקדמית במכון שכטר משלבת דרכי לימוד מסורתיות עם גישות מחקר מודרניות.
לצד הדיון ההיסטורי והטקסטואלי במקורות היהדות מתנהל שיח תרבותי ואקטואלי, המתמודד עם הדילמות המוסריות-חברתיות של החברה הישראלית בימינו.
המכון שוכן בשכונת ניות בירושלים.
מכון שכטר נוסד בשנת 1984 בירושלים ביוזמת הנגיד פרופ' גרשון ד.
כהן (1924–1991) וממשיכו הנגיד פרופ' איסמר (יצחק) שורש ושותפים מקרב מייסדי התנועה המסורתית בישראל.
המייסדים הגדירו את מטרת המכון כלאפשר לאזרחי מדינת ישראל ללמוד יהדות במסגרת אקדמית מקרבת, המכבדת את הדרכים השונות ביהדות המודרנית ומתבססת על עמדה רוחנית של "כלל ישראל" באמצעות הפגשת לומדים מרחבי מדינת ישראל והתפוצות וממגוון רחב של ביוגרפיות יהודיות (בעיקר).
המכון נקרא על שם הרב ד"ר שניאור זלמן שכטר, חוקר ומחנך אשר נחשב לאחד מגדולי ההוגים של היהדות הקונסרבטיבית.
תחילה נפתחה התוכנית ללימודים לקראת תואר שני, כשלוחה של בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS) אשר העניקה תואר אקדמי אמריקאי.
בשנת 2005 קיבל המכון הכרה מהמועצה להשכלה גבוהה לפעול כמוסד אקדמי ישראלי שמוסמך להעניק תואר שני M.A.
באביב 2012 הושלמה בנייתו של הקמפוס החדש של המכון שנמצא בצמוד לבניין הישן, בתכנון האדריכלית עדה כרמי מלמד, כלת פרס ישראל לאדריכלות לשנת תשס"ז.
במקביל הושלמה בנייתו של מרכז "נווה שכטר – מרכז לגסי הריטג' לתרבות יהודית" בשכונת נווה צדק בתל אביב יפו.
במרכז מתקיימת פעילות של לימוד וחוויה יהודית בבית מדרש, בסדנאות ובסדרות, מופעי מוזיקה וכיתות אומן, תערוכות, חוגים למשפחה וסיורים.
נוסף על כך, במקום נערכת פעילות קהילתית של חגיגה וציון מועדים בסדר הזמנים העברי.
נכון לשנת 2024 לומדים במכון כ־400 סטודנטים ועד כה השלימו את לימודיהם יותר מ־1,900 בוגרים, רובם אנשי חינוך מתחומי החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי.
מכון שכטר מציע תוכנית רב־תחומית לתואר שני במדעי היהדות הכוללת: מקרא, תלמוד והלכה, מדרש ואגדה, מחשבת ישראל, תולדות עם ישראל, לימודי ירושלים וארץ ישראל, לימודי מגדר ופמיניזם, האמנויות ביהדות, יהדות ספרד וארצות האסלאם, לימודי ישראל ותולדות הציונות, ועוד.
המכון מציע כמה תוכניות מיוחדות:
מרפא - תוכנית ללימודי ליווי רוחני, מורשת ישראל ויהדות, המעניקה הכשרה לסיוע ליחידים ומשפחות המתמודדים עם מצוקות שונות.
ניתן לשלבה במסגרת אקדמית עם לימודים לתואר שני במדעי היהדות עם התמחות בלימודי משפחה וקהילה, אך ניתן ללמוד במסלול של לימודי תעודה או לצורך העשרה מקצועית בלבד (לאחיות, לאנשים ונשים ממקצועות הטיפול ולמחנכים) בלבד.
בוגרי התוכנית מקבלים עם סיום הלימודים תעודה בליווי רוחני על פי מודל ה־CPE המוכרת על ידי העמותה לליווי רוחני בישראל.
משל"י - תוכנית המשלבת לימודים לתואר שני במדעי היהדות עם חברותא וקורסים המעניקים כלים לעשייה קהילתית (בשיתוף בית המדרש לרבנים ע"ש שכטר).
ימ"ה - "מעבדה לחינוך יהודי" המעניקה כלים מקצועיים הדרושים למורים ואנשי חינוך להתמודדות עם אתגרי התקופה.
הלימודים לתואר השני מרוכזים ביום בשבוע.
במכון פועלים חמישה מכוני מחקר:
המרכז לחקר ההלכה ויישומה, הוקם בשנת תשנ"ו על מנת לפרסם ספרות הלכתית בעברית, אנגלית, רוסית, ושפות אחרות וזאת כדי לסייע ליהודים ללמוד הלכה ולקיימה.
המכון מפרסם תשובות שנכתבו במאה העשרים, תשובות של ועד ההלכה של כנסת הרבנים בישראל, מדריכים הלכתיים בשפות שונות וספרים העוסקים בפילוסופיה של ההלכה.
באתר האינטרנט תשובות לימינו, מתפרסמות תשובות לשאלות בענייני הלכה
המרכז לחקר האישה בהלכה, אשר חוקר את מעמדן של הנשים בהלכה ואת השלכותיו על מצבן של הנשים בישראל של ימינו.
עיקר פעילותו של המרכז ממוקדת במחקר סוגיית הנשים העגונות ומסורבות הגט בישראל ובניסיון לפתח פתרונות מעשיים לפתרונה.
המרכז ליהדות ואומנויות, הוקם בשנת תשס"א על מנת לחפש ולטפח נקודות מגע בין מדעי היהדות והאמנויות.
המרכז תומך בתחום "האמנויות ביהדות" בתוך התוכנית לתואר שני של מכון שכטר וכותב תוכניות לימודים עבור בתי ספר תל"י.
המרכז הקים בשיתוף קרן תל"י אתר אינטרנט המוקדש כולו לאמנויות ביהדות.
המרכז לחינוך לעמיות יהודית הוקם על ידי קבוצה של חוקרים ואנשי חינוך על מנת להוות כתובת לארגונים בישראל ובתפוצות המעוניינים לקדם נושאים כגון: מדיניות חינוכית, תוכניות לימודים, תכנון ומחקר, פיתוח מנהיגות, הכשרה מקצועית, תוכניות מפגש בין תרבותי והערכה.
המרכז פועל בשיתוף פעולה עם מכון שכטר מתוך שאיפה ליצור במסגרת המכון מסגרות להכשרה מקצועית ומסלולים אקדמיים בתחום.
המרכז ליהדות וביו־סוציולוגיה פרויקט החוקר התנהגות דתית בכלל ומנהגים יהודיים בפרט בראי הפסיכולוגיה האבולוציונית.
במכון שכטר פועל מפעל המדרש, ששם לו למטרה להוציא לאור מהדורות מדעיות של מדרשי חז"ל שטרם זכו למהדורה כזו.
במפעל זה לוקחים חלק כמה חוקרים העובדים על הכנת המהדורות, הפירושים והמבואות.
רוב המהדורות של מפעל המדרש החלו את דרכן בעבודות דוקטורט של המהדירים, חלקן לפני כמה עשורים, ובשנים האחרונות מגיעות לידי גמר.
עורכי הסדרה הם דוד גולינקין ושמא פרידמן.
עד עתה ראו אור המהדורות הבאות (בסוגריים שם המהדיר והשנה):
מדרש שמואל (ברכיהו ליפשיץ, 2009)
מדרש חדש על התורה (גילה וכמן, 2013)
אסתר רבה (יוסף תבורי וארנון עצמון, 2014)
קהלת רבה ז-יב וקהלת זוטא ז-ט
מהדורות אחרות שעתידות לראות אור בשנים הקרובות:
רות רבה (מירון ביאליק לרנר)
שיר השירים רבה (תמר קדרי)
תשובת יונה הנביא (תמר קדרי)
במדבר רבה ב, (גלעד ששון)
מדרש אבא גוריון (בנימין אלבוים)
מלבד המהדורות המדעיות המודפסות, מפעל המדרש מפרסם גם מהדורות סינופטיות של המדרשים שכבר ראו אור (וגם של אחדים שטרם יצאו).
מהדורה סינופטית היא הצגת הטקסט של כל כתבי היד של החיבור באופן משווה, שורה תחת שורה, כדי לאפשר למעיין הבנה טובה יותר של נוסח החיבורים.
המהדורות הסינופטיות זמינות באופן חופשי ב-אתר האינטרנט של המפעל.
מלבד זאת, מוציא מפעל המדרש ספרות מחקרית בנושא מדרשי חז"ל.
במסגרת זו ראו אור בינתיים שני ספרים:
אגדות היהודים מאת לוי גינצבורג, מהדורה חדשה וממופתחת (מהדיר דוד גולינקין, 2009).
מנחה ליהודה: יהודה תיאודור ועריכתם של מדרשי האגדה הארץ־ישראליים (מאת תמר קדרי, 2017).
חלקו הראשון של הספר סוקר את תולדות חייו של יהודה תיאודור, את מפעלו המחקרי ואת חקר העריכה של מדרשי האגדה מימיו ועד היום; והחלק השני של הספר הוא תרגום ראשון לעברית של סדרת מאמריו של תיאודור "הקומפוזיציה של מדרשי האגדה", שפורסמו בגרמנית בין השנים 1879–1881.
לצד מכון שכטר פועלות עוד שלוש עמותות העוסקות בקידום חינוך יהודי רב-גוני בארץ ובתפוצות ושמציעות מגוון תוכניות חינוכיות להעשרה יהודית:
קרן החינוך למען בתי ספר תל"י מתגברת את לימודי היהדות של 40,000 תלמידים ב-300 בתי הספר וגנים בחינוך הממלכתי.
בית המדרש לרבנים ע"ש שכטר מכשיר את עתודת הרבנים והרבות של התנועה המסורתית.
מדרשת שכטר היא רשת של בתי מדרש המציעים מגוון פעילויות קהילתיות וקורסים לקהל הרחב, בהם נווה שכטר שבנווה צדק.
למכון שכטר עוד כמה מפעלים:
פרס ליבהבר לעידוד סובלנות דתית בישראל בסך 40,000 $ הוענק במשך 18 שנה עד לשנת 2015.
קיום כנסים וימי עיון אקדמיים בנושאי חינוך ויהדות, ארץ ישראל, מגדר, ראייה אבולוציונית על מנהגים יהודיים ועוד.
קיום הרצאות וימי לימוד לציבור הרחב.
הוצאה לאור של ספרים אקדמיים ופופולריים במדעי היהדות, במטרה להנגיש לציבור הישראלי את מה שהמכון מחשיב למיטב שבספרות היהודית בכלל ובמחקרי המכון בפרט.
פרסום ספרות הלכתית העוסקת בסוגיות הלכתיות עכשוויות, עבור קהילות יהודיות בארץ ובעולם על ידי מרכזי המחקר השונים.
על הסגל הקבוע של המכון נמנים כ־25 אנשי אקדמיה וחוקרים בתחומי ההלכה, מחשבת ישראל, המקרא, לימודי ארץ ישראל ועוד.
ישנם עוד כ־40 מרצים מן החוץ.
בראש המכון עומד פרופ' ארי אקרמן, שהחליף ב-2022 את פרופ' דורון בר, גאוגרף היסטורי ומרצה בכיר ללימודי ארץ ישראל, שהחליף בסתיו 2015 את פרופ' דוד גולינקין שממשיך לשמש כמרצה לתלמוד והלכה במכון.
החל משנת הלימודים תשפ"ה הדקנית היא ד"ר שרה שוורץ.
קודמיה בתפקיד: ד"ר נעה יובל חכם (תשפ"ב-תשפ"ה), ד"ר תמר קדרי (תשע"ט-תשפ"א), פרופ' ארי אקרמן (תשע"ו–תשע"ח), פרופ' דורון בר (תשע"ג–תשע"ה), פרופ' רינה לוין מלמד.
מכון ריאות הוא יחידה רפואית המתמחה באבחון מחלות ריאה ובטיפול בהן, היכולה להיות מסונפת לבית חולים כמרפאת חוץ.
מכון ריאות מטפל בחולים מאושפזים וכן בחולי חוץ.
פעילותם של רופאים מומחים בתנאים ובאמצעים שעומדים לרשותם במכון ריאות משפרת את איכות הטיפול בחולים באופן משמעותי.
נמצא שבחולים שהופנו למכון ריאות על ידי רופאים אחרים, שונו האבחנות ב-30 אחוזים מהמקרים וב-40 אחוזים מהמקרים שונה הטיפול.
מכוני ריאה יכולים להתמחות במבוגרים או בילדים.
ביכולתם לאבחן מחלות, לטפל בחולים גם במסגרת של אשפוז יום, לעקוב אחר מהלך מחלתם ולהדריכם בשימוש באמצעים רפואיים.
היקף העיסוק של מכוני ריאות כולל מחלות ריאה ודרכי נשימה כגון אסתמה, מחלת ריאות חסימתית כרונית, גידולי הריאה וגידולים בבית החזה, מחלות בסימפונות ומחלות באדר, אלרגיות, שחפת, שיעול, מחלות תעסוקתיות, יתר לחץ דם ריאתי, דום נשימה בשינה וקשיי נשימה.
מכוני ריאות עשויים להיות מעורבים בהליכי הכנה להשתלת ריאה ושיקום לאחר הניתוח ואף להפעיל תוכניות הדרכה כגון סדנאות להפסקת עישון.
אמצעי אבחון וטיפול במכון ריאות כוללים מכשירי מדידה לתפקודי ריאה, מערכות לבדיקת שינה ומערכות לבדיקת מאמץ ולעריכת הדמיות.
במכונים נערכות ברונכוסקופיות לשם אבחון ולשם טיפול ובדיקות פולשניות נוספות כגון בדיקה של נוזל האדר.
בתוך המכונים עשויות לפעול מרפאות ייעודיות כגון מרפאת יתר לחץ דם ריאתי או מעבדת שינה.
מכון תאמר לחינוך קהילתי הוא ארגון עצמאי ללא מטרות רווח הפועל למען קידום החינוך בקרב ילדים ונוער ברשות הפלסטינית.
המכון הוקם בשנת 1989 ומשרדיו שוכנים ברמאללה.
המכון נוסד על ידי בת קוטאב ומוניר פאשה בירושלים.
בשנת 2009 זכה המכון בפרס אסטריד לינדגרן בעבור פעילותו למען קידום הקריאה והכתיבה בקרב הילדים ברשות הפלסטינית.
הוא המחלקה לפיזיקה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
הפעילות במכון כוללת מחקר והוראה בכל תחומי הפיזיקה.
בפרט, חוקרי המכון עוסקים בתחומי האסטרופיזיקה, פיזיקת חלקיקים, פיזיקה של מצב מוצק, אופטיקה, פיזיקה גרעינית, פיזיקה של מערכות לא ליניאריות וביופיזיקה.
המכון כולל קבוצות מחקר ניסיוניות ועיוניות.
המחקר בפיזיקה באוניברסיטה העברית החל בשנת 1928 עם מינויו של פרופ' שמואל סמבורסקי.
מכיוון שעדיין לא הייתה תשתית ניסיונית באוניברסיטה, הוא ערך את ניסיונותיו בספקטרוסקופיה אטומית במעבדתו של אורנשטיין באוניברסיטת אוטרכט בהולנד.
בשלב מאוחר יותר הוא זכה להכרה ופרסום כהיסטוריון של המדע.
בשנת 1933 הצטרף למחלקה פרופ' ארנסט אלכסנדר ושנה לאחר מכן הגיע גם פרופ' גונטר וולפסון.
הם הקימו את התשתית למחקר בפיזיקה ניסיונית באוניברסיטה.
בשנת 1939 התמנה פרופ' יואל רקח כחבר הסגל האקדמי וייסד את המחקר בפיזיקה תאורטית באוניברסיטה העברית.