tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתחרות שנערכה בהדר יוסף, תל אביב ביולי 1996 שבר קונסטנטין סמיונוב את השיא הישראלי בס"מ והעמיד אותו על 5.76 מטר.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים קרסנוב במקום 11 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.60 מטר ובכך היה לישראלי הראשון שהצליח להגיע לשלב הגמר פעמיים ברציפות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיים קרסנוב במקום תשיעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.50 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 סיים קרסנוב במקום תשיעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.50 מטר.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים קרסונוב במקום 20 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.55 מטר.
קרסנוב פרש מפעילות בשנת 2001 ומאז הוא עובד בחברת החשמל.
דן (דני) פרומצ'נקו (נולד ב-31 במרץ 1949) הוא איש עסקים ומוציא לאור ישראלי.
ערך והוציא לאור של המגזין "אוטו".
נולד בישראל, לאירנה ויעקב פרומצ'נקו, שהיה מבעלי השליטה בעלית (בנו של אליהו פרומצ'נקו).
בצבא שירת כקצין קשר ואחר כך נסע לקנדה ללמוד הנדסת מכונות.
בשנות ה-80 היה דני פרומצ'נקו הטכנולוג הראשי של עלית, ובתקופתו פותחו כמה מן המותגים של החברה ובהם "פסק זמן" ו"זיפ".
לאחר שמשפחתו מכרה את החזקותיה בעלית פנה פרומצ'נקו לעסקים פרטיים.
בשנת 1986 ייסד יחד עם עוד שלושה שותפים את המגזין "אוטו".
כעבור זמן רכש את השליטה המלאה במגזין.
בנובמבר 2021 מכר את המגזין לחברת מימון ישיר תמורת 20 מיליון שקל.
בשנת 1988 הקים, יחד עם אחיו אלון, מכון כושר וספא מפואר במלון הייאט ירושלים, שהיה הגדול בארץ באותה עת.
פרומצ'נקו ייסד הוצאה לאור, "אוטו תקשורת ומידע מוטורי", הכוללת בנוסף למגזין "אוטו" מגזינים ומוצרים נוספים ובהם "אוטושטח", "תחבורה ובטיחות", קטלוג שנתי, מדריכים וספרים מוטוריים.
פרומצ'נקו הוא מראשי העוסקים בפיתוח ענף הספורט המוטורי בישראל.
בין השאר, הוא ממארגני מרוצי המכוניות באשקלון.
מתגורר בסביון, נשוי לאנה ואב לשניים - מיכאל ואליק, המשמש כמנהל השיווק של המגזין "אוטו".
אחיו הם אנשי העסקים עמי ואלון פרומצ'נקו.
דודו היה התעשיין אבא פרומצ'נקו ואחייניתו היא השחקנית והזמרת רונה פרומצ'נקו.
דניאל "דני" קרבחאל ראמוס (בספרדית: Daniel Carvajal Ramos; נולד ב-11 בינואר 1992) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן הימני בריאל מדריד מהלה ליגה, בה הוא גם משמש כקפטן, ובנבחרת ספרד.
קרבחאל נולד בלגנס (פרבר של מדריד) שבספרד.
בגיל עשר הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד, והמשיך להתקדם במועדון עד שהפך לשחקן בריאל מדריד קסטיליה.
ב-11 ביולי 2012 עבר קרבחאל למועדון הגרמני באייר לברקוזן תמורת שמונה מיליון אירו וחתם לחמש עונות במועדון.
בסיום עונת נבחר קרבחאל למגן הימני השלישי בטיבו בבונדסליגה אחרי פיליפ לאם מבאיירן מינכן ואטסוטו אוצ'ידה משאלקה 04.
לאחר שנה אחת בלבד במדי לברקוזן, בה הציג יכולת טובה, הפעילה ריאל מדריד את סעיף החזרה בחוזהו של 6.5 מיליון אירו.
קרבחאל חתם במועדון למשך שש שנים, וב-5 ביולי 2013 הוצג בקבוצה.
ב-18 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בריאל בניצחון 1–2 על ריאל בטיס.
ב-29 במרץ כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הניצחון 0–5 על ראיו ואיקנו.
ב-16 באפריל היה שותף לזכייתה של הקבוצה בגביע המלך לאחר ניצחון 1–2 על ברצלונה.
באותה העונה היה שותף לזכייתה של הקבוצה בליגת האלופות לאחר ניצחון במשחק הגמר בתוצאה 1–4, לאחר הארכה, על אתלטיקו מדריד.
ב-17 בספטמבר 2017 האריך את חוזהו בריאל מדריד עד עונת 2022.
ב-29 ביולי 2021 האריך שוב את חוזהו בריאל מדריד בשלוש שנים עד שנת 2025.
ביוני 2024 בגמר ליגת האלופות של עונת 2023/2024, הבקיע את השער הראשון מתוך שניים לטובת ריאל מדריד וזכה בתואר השחקן המצטיין של הגמר.
בעקבות זכייה זו הפך קרבחאל, יחד עם לוקה מודריץ', חברו לקבוצה, לשיאן הזכיות בליגת האלופות.
ב-5 באוקטובר 2024, במהלך משחק ליגה מול ויאריאל, נפצע בצורה חמורה בברכו, קרע את הרצועה הצולבת הקדמית וסיים את העונה.
קרבחאל זומן לסגל ספרד עד גיל 21 לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013 שהתקיימה בישראל בו זכתה ספרד במקום הראשון.
לקראת מוקדמות יורו 2016 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת, וערך את הופעת הבכורה ב-4 בספטמבר 2014 בהפסד 0–1 ל.
במונדיאל 2018 הודח יחד עם ספרד בשלב שמינית הגמר נגד נבחרת רוסיה בכדורגל בבעיטות הכרעה.
קרבחאל נכלל בסגל נבחרת ספרד לטורניר יורו 2024. במשחק הראשון, בו ניצחה ספרד את קרואטיה בתוצאה 0–3, כבש את השער השלישי.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2011
דני פרנקו (נולד ב-5 בדצמבר 1973) הוא מאמן כדורסל ישראלי.
פרנקו זכה עם הפועל ירושלים באליפות המדינה, שהייתה הראשונה בתולדותיה, ב-2015. פרנקו החל את דרכו כמאמן קבוצות נוער בהפועל תל אביב ובמהלך הקריירה אימן נבחרות נוער לאומיות של ישראל.
בין קבוצות הבוגרים אותן אימן פרנקו נמנות גם: עירוני רמת גן, הפועל עפולה, הפועל גליל עליון, הפועל חולון, עמה זכה בגביע המדינה בכדורסל ב-2009, ברק נתניה, מכבי חיפה, הפועל תל אביב ועירוני נהריה.
פרנקו הוא בן יחיד והתייתם מאביו בגיל שש.
הוא גדל בחולון שם שיחק במחלקות הצעירות של הפועל חולון.
בגיל 16 השתתף בקורס מדריכים במכון וינגייט וזומן על ידי המאמן יהושע רוזין לאמן במחלקת הנוער של הפועל תל אביב.
לאורך השנים, במקביל לעבודתו כמאמן קבוצות בוגרים, שימש פרנקו גם כמנהל המקצועי של תיכון בליך בליגת העל לתיכונים.
פרנקו הוליך את בליך לשלוש הופעות בגמר, ב-2005, 2008 ו-2013 אך בליך הפסידו בכולן.
בין השחקנים אותם הדריך פרנקו בתיכון בליך נמנים ליאור אליהו ואלישי כדיר.
פרנקו הדריך את נבחרת הקדטים (עד גיל 16) של ישראל באליפות אירופה שנערכה בספרד ב-2006, אותה סיימה ישראל במקום השביעי ובאליפות אירופה שנערכה ביוון ב-2007 אותה סיימה ישראל במקום ה-11. ב-2008 הדריך פרנקו את נבחרת הנוער (עד גיל 18) באליפות אירופה שנערכה ביוון אותה סיימה ישראל במקום העשירי.
ב-2009 באליפות שנערכה בצרפת סיימה ישראל במקום ה-15 ובעקבות זאת נשרה לדרג ב'.
פרנקו המשיך להדריך את נבחרת הנוער באליפות אירופה דרג ב' שנערכה בישראל ב-2010, אך ישראל לא הצליחה לחזור לדרג א'.
פרנקו גם הדריך את נבחרת הנוער בטורניר אלברט שווייצר ב-2008, אז סיימה ישראל במקום ה-15 וב-2010, אז סיימה ישראל במקום ה-12.
פרנקו התחיל את קריירת אימון קבוצות בוגרים בעונת 1996/7 כעוזר מאמן בהפועל תל אביב תחת מאיר קמינסקי שהוחלף במהלך העונה על ידי עדני דגן.
בשנים 2000–2002 שימש פרנקו כעוזר מאמן בהפועל גליל עליון תחת ארז אדלשטיין ושי מיניסטר.
בעונת 2002/3 שימש פרנקו כעוזר מאמן בעירוני רמת גן, תחילה תחת מקסו אוסטואיץ' ואחר כך תחת חנוך מינץ.
בעונת 2004/5 עבר פרנקו לראשונה בקריירה לעמדת המאמן הראשי של קבוצת בוגרים לאחר שהחליף את איציק אבישר בעירוני רמת גן בליגה הלאומית והצליח להעלות את הקבוצה בחזרה לליגת העל לאחר שרמת גן גברה על עפולה בחמישה משחקים בגמר הפלייאוף של הליגה הלאומית.
פרנקו המשיך לאמן את הקבוצה בעונת 2005/6 בליגת העל אולם הקבוצה נקלעה למאבקי תחתית ופרנקו הוחלף על ידי חנוך מינץ שלא הצליח למנוע את ירידתה אבל הקבוצה נשארה בליגת העל בסופו של דבר כיוון שקבוצות אחרות מהליגה נקלעו לבעיות תקציביות.
לקראת עונת 2006/7 מונה דני פרנקו למאמנה של הפועל עפולה שעלתה לליגת העל מהליגה הלאומית (במקום הפועל חולון שוויתרה על זכותה לשחק בליגת העל).
בקבוצה שיחקו באותה עונה בין השאר הישראלים גוני יזרעאלי, אבי סוכר ויהוא אורלנד לצד הזרים טונג'י אווג'ובי, ג'רמיין הול וריץ' מלצר.
הקבוצה סיימה את העונה במקום השישי עם מאזן של 11 ניצחונות לעומת 16 הפסדים בעוד גוני יזרעאלי נבחר לתגלית העונה על ידי מנהלת הליגה.
פרנקו הוחלף בתפקיד על ידי אבנר יאור.
בדצמבר 2007 התמנה פרנקו למאמנה של הפועל גליל עליון במקום אלי קנטי שהתפטר.
פרנקו השיג שלושה ניצחונות בתשעה משחקים, ובמרץ 2008, כאשר הקבוצה במקום האחרון בליגה, פוטר והוחלף על ידי עודד קטש, שהצליח להשאיר את הקבוצה בליגה.
בתחילת עונת 2008/9 מונה פרנקו למאמן הפועל חולון שזכתה באליפות בעונה הקודמת.
תקציבה של הקבוצה ירד באופן משמעותי לאחר עזיבתו של המאמן והבעלים מיקי דורסמן וכל השחקנים המובילים, למעט כריס ווטסון, עזבו.
פרנקו בנה את הקבוצה מחדש תוך התבססות על הזרים דרון וושינגטון, לואיס פלורס, קרתיס ווית'רס ובריאן טולברט לצד הישראלים ליאור ליפשיץ, יהוא אורלנד ואורי קוקיה.
בפברואר 2009 זכתה חולון בגביע המדינה הראשון בתולדותיה לאחר ניצחון בנקודה על מכבי חיפה במשחק הגמר, הודות לשלשה של בראין טולברט בשנייה האחרונה.
הקבוצה סיימה את העונה במקום הרביעי ולמרות יתרון הביתיות הפסידה בחמישה משחקים לגליל/גלבוע ברבע גמר הפלייאוף.
לואיס פלורס סיים את העונה כמלך הסלים בעוד אורי קוקיה נבחר לשחקן המשתפר על ידי מנהלת הליגה.
פרנקו זכה לשבחים רבים על עבודתו, שי לוי מאתר ONE ועיתון מעריב בחרו בו כמאמן העונה.
למרות ההצלחה, פרנקו והפועל חולון לא הגיעו להסכמות על המשך ההתקשרות ביניהם ועמיר עוזי מונה למאמן חולון במקומו ופרנקו לא אימן קבוצת בוגרים בעונת 2009/10.
לקראת עונת 2010/11 חזר פרנקו לחולון כעוזרו של מיקי דורסמן אולם דורסמן התפטר מתפקידו לפני תחילת העונה ופרנקו התמנה בשנית כמאמנה הראשי של חולון.
חולון נקלעה במהלך העונה לקשיים כלכליים.
דגן יבזורי שוחרר עוד לפני תחילת העונה ובמהלך העונה שוחררו רוברט היית', אריק קמפבל, בריאן טולברט וליאור שגב.
כמו וכן סבלה הקבוצה מפציעה של ג'יימי ארנולד שהחמיץ חלק ניכר מהעונה.
חולון נותרה עם שני שחקנים זרים בלבד, ריץ' מלצר וקאסיב פאוול, לצד הישראלים מורן רוט, ניר כהן ועמית בן דוד.
למרות הקשיים הקבוצה סיימה את העונה במקום השביעי והודחה על ידי גליל/גלבוע בשלב רבע גמר הפלייאוף בארבעה משחקים.
פרנקו זכה לשבחים על תפקודו נוכח הקשיים הכלכליים, עפר שלח ממעריב בחר בו כמאמן העונה.
לקראת עונת 2011/12 עבר פרנקו לאמן את ברק נתניה בעוד דן שמיר החליף אותו בחולון.
בעונתו הראשונה התבססה הקבוצה בעיקר על הזרים בריאן אוסברי ואדריאן בנקס.
נתניה הפסידה במשחק האחרון בבית התחתון למ.כ.
הבקעה בסיום דרמטי ושנוי במחלוקת, בעקבותיו סיימה את העונה במקום התשיעי עם מאזן של תשעה ניצחונות לעומת 15 הפסדים והחמיצה את הפלייאוף.
בעונת 2012/2013 התבססה נתניה בעיקר על הזרים מרקו קילינגסוורת', ראמל בראדלי, דרון וושינגטון וריימר מורגן לצד הישראלי יהוא אורלנד שנבחר לשחקן השישי של העונה.
נתניה התברגה בבית העליון וסיימה את העונה במקום הרביעי עם מאזן של 15 ניצחונות לעומת 12 הפסדים.
בסדרת רבע גמר הפלייאוף התמודדה נתניה מול הפועל ירושלים.
נתניה פיגרה בסדרה 0–2, השוותה ל-2–2 אך למרות יתרון הבייתיות הפסידה במשחק החמישי בסדרה והודחה.
פרנקו זכה לשבחים על עבודתו בנתניה בעונת 2012/13, אור שקדי מאתר "וואלה" בחר בו כמאמן העונה.
נתניה ופרנקו לא הגיעו להסכמות לגבי המשך ההתקשרות ביניהם ופרנקו הוחלף על ידי רובי בלינקו.
בעקבות הצלחתו בנתניה בעונת 2012/13 הוחתם דני פרנקו על ידי ג'ף רוזן כמאמן מכבי חיפה שזכתה באליפות היסטורית ב-2013. דני פרנקו הרכיב את סגל הקבוצה מדונטה סמית', עידו קוז'יקרו ואלכס צוברביץ' שנותרו מעונת האליפות ואליהם צורפו בריאן רנדל, מורן רוט, דגן יבזורי ואורי קוקיה.
חיפה השתתפה ביורוקאפ וסיימה את השלב המוקדם במקום השני בבית G עם שישה ניצחונות לעומת ארבעה הפסדים ועלתה לשלב הבא.
בשלב 32 האחרונות סיימה חיפה במקום האחרון בבית K עם שני ניצחונות לעומת ארבעה הפסדים והודחה.
בליגת העל סיימה חיפה את העונה הסדירה במקום השלישי וברבע גמר הפלייאוף התמודדה מול נס ציונה בסדרה שבה כל חמשת המשחקים הסתיימו בניצחון הקבוצה הבייתית.
חיפה ניצחה במשחק החמישי בנקודה בתום הארכה.
בסדרת חצי הגמר התמודדה חיפה מול הפועל ירושלים שלה היה את יתרון הבייתיות.
חיפה ניצחה במשחק הראשון במלחה ואת המשחק השני והרביעי ברוממה ועלתה לגמר מול מכבי תל אביב, שנערך בשיטת בית-חוץ.
חיפה הפסידה בסדרה בהפרש מצטבר של שתי נקודות (161 : 163) לאחר שהפסידה במשחק הראשון ברוממה בארבע נקודות וניצחה במשחק בהיכל נוקיה ב-2 נקודות בהארכה, לאחר שבתום 40 דקות הובילה בהפרש זהה לזה שבו הפסידה ברוממה.
דונטה סמית' נבחר לשחקן העונה על ידי מנהלת הליגה.
בתום עונת 2013/14 עזב פרנקו את חיפה, ככל הנראה על רקע קיצוצים מתוכננים בתקציב הקבוצה, והוחלף על ידי רמי הדר.
באפריל 2014 הוזכר שמו של פרנקו כמועמד לתפקיד עוזר המאמן של ארז אדלשטיין בנבחרת ישראל, אך פרנקו ויתר על התפקיד משיקולים משפחתיים.
ביוני 2014 הוחתם פרנקו בהפועל ירושלים במקומו של בראד גרינברג.
דונטה סמית', אשר שיתף פעולה עם פרנקו בחיפה הוחתם גם כן בירושלים.
בספטמבר 2014 זכתה הפועל ירושלים בגביע ווינר, בטורניר שחנך את פיס ארנה בירושלים לאחר ניצחון בגמר על מכבי תל אביב.
בהמשך אותו חודש השתתפה ירושלים במוקדמות היורוליג שם הודחה על ידי קאזאן בשלב חצי הגמר ונשרה ליורוקאפ שם הוגרלה לבית E.
ירושלים פתחה את העונה עם תשעה ניצחונות רצופים, רובם בהפרשים גדולים, כולל ניצחון על מכבי תל אביב ב-30 נקודות הפרש.
בדצמבר 2014 נקלעה הקבוצה לשרשרת הפסדים ואיבדה את המקום הראשון לטובת מכבי תל אביב.
במסגרת היורוקאפ השיגה ירושלים רק שני ניצחונות לעומת שמונה הפסדים ולא הצליחה לעבור שלב.
פרנקו ספג בקורת על הכישלון ביורוקאפ ובירושלים אף שקלו לצרף למועדון ג'נרל מנג'ר.
פרנקו חזר למעמד גמר גביע המדינה אך אף על פי שהמשחק התקיים בארנה בירושלים, הפסידה ירושלים למכבי תל אביב.
ירושלים סיימה את העונה הסדירה במקום השני.
ליאור אליהו נבחר לשחקן העונה וטוני גפני נבחר לשחקן השישי של העונה.
בסדרת רבע גמר הפלייאוף גברה 0–3 על הפועל תל אביב.
בסדרת חצי גמר הפלייאוף גברה ירושלים 0–3 על מכבי ראשון לציון.
בגמר הפלייאוף, שנערך בשיטת בית-חוץ, התמודדה ירושלים מול הפועל אילת שהפתיעה את מכבי תל אביב בחצי הגמר.
ירושלים ניצחה בשני המשחקים וזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה בעוד פרנקו נבחר למאמן העונה.
בכך נהיה פרנקו למאמן השני מאז שנות ה-60, בנוסף לפיני גרשון, שזוכה באליפות ובגביע מחוץ למכבי תל אביב.
בסיום עונת 2015/16 העפילה ירושלים לגמר הפלייאוף שם הפסידה למכבי ראשון לציון.
לאחר סיום העונה הוחלף פרנקו על-ידי סימונה פיאניג'אני.
קדנציה ראשונה בהפועל תל אביב
ב-5 ביוני 2017 מונה פרנקו למאמן הפועל תל אביב.
בעונת 2017/2018 בלט בהפועל תל אביב הגארד האמריקאי ג'רל מקניל לצדם של טיי מקי וטוני גפני, אותם אימן פרנקו בירושלים ואדריאן בנקס, אותו אימן פרנקו בנתניה.
הפועל תל אביב סיימה את העונה במקום החמישי עם מאזן של 19 ניצחונות ו-14 הפסדים.
בפלייאוף גברה הקבוצה על מכבי אשדוד בארבעה משחקים ועלתה לפיינל פור הראשון בתולדותיה שם הפסידה בחצי הגמר למכבי תל אביב.
בעקבות הצלחתו הוארך חוזהו של פרנקו לעונה נוספת.
הפועל תל אביב התחילה את עונת 2018/19 בצורה מאכזבת כאשר ניצחה רק שלושה משחקים במהלך הסיבוב הראשון והודחה מליגת האלופות של פיב"א בסיבוב המוקדמות הראשון על ידי ספירו שרלרואה.
הסגל עבר שינויים רבים ובמהלך העונה שחררה הקבוצה חמישה שחקנים.
בין השאר שוחרר מהקבוצה רפי מנקו משיקולים כלכליים ובניגוד לדעתו של פרנקו.
בקבוצה בלט תומר גינת שנבחר לשחקן הישראלי המצטיין של העונה.
הפועל תל אביב הבטיחה את העפלתה לפלייאוף מהמקום השמיני במחזור הסיום של העונה הסדירה ובסדרת רבע גמר הפלייאוף הודחה על ידי מכבי תל אביב בשלושה משחקים.
לאחר מכן הודיעה הקבוצה על סיום העסקתו של פרנקו.
בקיץ 2019 מונה פרנקו למאמנה של עירוני נהריה במקומו של אריק אלפסי.
פרנקו הגיע עם נהריה לגמר גביע המדינה בפעם הראשונה בהיסטורית הקבוצה ושם הפסיד ב-3 נקודות להפועל ירושלים.
בדצמבר 2020 התפטר מאימון הקבוצה אחרי פתיחת עונה של 1–6 בליגה והדחה בשמינית גמר גביע המדינה.
קדנציה שנייה בהפועל תל אביב
ב-5 בפברואר 2021 חזר פרנקו לקדנציה שנייה בהפועל תל אביב וחתם לעונה וחצי, במקומו של יאניס קסטריטיס שפוטר.
בהדרכתו סיימה הקבוצה את העונה במקום העשירי.
בעונת 2021/2022 הגיעה הפועל תל אביב למקום השביעי והודחה על-ידי מכבי תל אביב ברבע גמר הפלייאוף.
הפועל הגיעה גם לגמר גביע המדינה, שם הפסידה לבני הרצליה.
ב-3 מרץ 2022 חתם לשנתיים נוספות במועדון.
בעונת 2022/23 הגיעה הפועל תל אביב למקום השלישי בסיום העונה הסדירה ולראשונה מאז 2005 העפילה לגמר הפלייאוף שם הפסידה למכבי תל אביב.
שחקן הקבוצה תומר גינת נבחר לחמישיית העונה.
בעונה זו השתתפה הקבוצה גם ביורוקאפ שם הגיעה לרבע הגמר.
הוא פוטר ב-1 באפריל 2024 לאחר שהפועל תל אביב הודחה ברבע גמר היורוקאפ נגד בשיקטאש, זאת אחרי שהקבוצה הובילה בהפרש מבטיח מאוד במחצית.
לצד זה, הייתה תקרית אלימה מצידו כלפי כתבת ערוץ הספורט, נועה פופלינגר, בעודה מסקרת פסק זמן שלו בעוד קבוצתו מובילה על בני הרצליה בהפרש ניכר ב-5 במרץ.
ולאחר מכן הגיע ההפסד להפועל ירושלים בחצי גמר גביע המדינה.
הוא הוחלף על-ידי ברק לדרר.
ב-18 ביוני 2025 מונה בפעם השלישית בקריירה למאמנה של הפועל חולון וחתם לשתי עונות.
ב-29 בדצמבר 2025 פוטר מהקבוצה לאחר הפסד ביתי היסטורי ב-54 הפרש להפועל תל אביב.
מאזן בקריירה כמאמן ראשי בליגת העל
פרנקו נשוי, אב לבת ושני בנים וגר בגבעתיים.בעונת 2024/25 הוא הגיש פודקאסט ביחד עם דרור הופמן באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל.
דני פרדה (נולד ב-1 באפריל 1987 בפתח תקווה) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בבני יהוד המשחקת בליגה ג' דן.
פרדה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, ובשנת 2005 עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-3 בנובמבר 2007 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1-2 על הפועל תל אביב.
בעונת הפך פרדה לשחקן מוביל בקבוצה, כבש חמישה שערי ליגה וגרר התעניינות מצד קבוצות רבות לאחר שקבוצתו ירדה לליגה הלאומית, אך בפתח תקווה סירבו לשחררו.
פרדה הסכים להישאר בקבוצה ולעזור לה לחזור לליגת העל מתוך כוונה לעזוב לאחר מכן.
פתח תקווה חזרה לליגת העל אך לא שחררה את פרדה, ולאחר שהתעמת עם הנהלת הקבוצה הודח מהסגל לזמן רב.
בינואר 2014 חתם פרדה לחמש עונות בקבוצת בית"ר ירושלים, ששילמה עבורו 550 אלף ש"ח.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-8 בפברואר 2014, במשחק מול בני יהודה תל אביב.
ב-3 בפברואר 2016, היום האחרון לחלון ההעברות בישראל, הושאל פרדה להפועל בני לוד מהליגה הלאומית.
עם תום עונת ההשאלה חזר פרדה לסגל בית"ר ירושלים, אך בעונת 2016/2017 לא שותף במשחקי הקבוצה.
בקיץ 2017 חתם בקבוצת מכבי הרצליה מהליגה הלאומית.
ב-21 ביוני 2018 חתם פרדה בהפועל מחנה יהודה.
ב-3 בנובמבר 2019 חתם פרדה במכבי עמישב פתח תקווה.
ב-27 בנובמבר 2022 עבר באופן רשמי להכח מכבי עמידר רמת גן המשחקת בליגה ב' דרום א'.
דני קס לוין (נולד ב-23 ביולי 1968) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שכיהן כמפקד עוצבת חצי האש במלחמת לבנון השנייה.
קס לוין עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לפלחה"ן צנחנים.
בסיום קורס הקצינים שב לפלחה"ן כמפקד צוות ולקח חלק בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון.
בהמשך שימש כסגן מפקד הפלחה"ן ולקח חלק במבצע ברגל ימין.
לאחר מכן השתחרר מצה"ל, אך בהמשך שב לשירות קבע כמפקד פלוגה ביחידת מגלן.
קס לוין שימש כמפקד יחידת מגלן, והוביל את היחידה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה.
באפריל 2003 נפצע קס לוין, במהלך מבצע עליו פיקד ללכידת מחבלים בעיירה אל-ח'דר ב-13 במרץ 2003 ארעה תקרית קשה של ירי דו-צדדי כאשר כוח מן היחידה ומסוק קרב של צה"ל הרגו בשוגג קצין בחופשה ומאבטח נוסף ששהו בסמוך לפני חבר.
בשל כך אלוף פיקוד המרכז, משה קפלינסקי, רשם הערה פיקודית בתיקו האישי של קס לוין.
לאחר מכן שימש כסגן מפקד חטיבת הצנחנים.
ב-2005 מונה למפקד עוצבת חצי האש, ובמלחמת לבנון השנייה הוביל את החטיבה בלחימה.
על תפקודו כמח"ט נמתחה ביקורת, בין היתר על האופן בו פיקד על התקרית בכפר דבל, בה נהרגו תשעה לוחמים מן החטיבה מפגיעת טיל נ"ט בבית בו שהו.
הביקורת התייחסה לאופן בו הופעלה החטיבה ועל החלטותיו של קס לוין בעת הפינוי מדבל, שהתעכב במשך שעות, אף שהפצועים היו תחת אש מרגמות, בעוד מפקד עוצבת האש, תא"ל איל איזנברג, וקס לוין, היו נתונים בדילמה האם להעדיף פינוי מוסק או רכוב מיעד שהיה במרחק ארבעה קילומטרים מגבול ישראל.
קס לוין ספג ביקורת רבה על האופן בו פיקד על הקרב על הכפר רשף.
במהלך המלחמה הרגו לוחמי החטיבה, בסיוע חיל האוויר וארטילריה, בפיקודו כעשרה מחבלי חזבאללה לאחר המלחמה שימש כמדריך במגמת יבשה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
דניאל פארחו מוניוס, המכונה דני פארחו (בספרדית: Daniel Parejo Muñoz; נולד ב-16 באפריל 1989 בקוסלדה), הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בוויאריאל מהליגה הספרדית.
כבוגר מחלקת הנוער של ריאל מדריד הוא החל לפרוח לראשונה בלה ליגה עם חטאפה, לאחר מכן עבר לוולנסיה ב-2011, שיחק 383 משחקים רשמיים עבור המועדון, וזכה בגביע המלך ב-2019. עם ויאריאל זכה בליגה האירופית ב-2021.
פארחו נולד בעיירה קוסלדה מהקהילה האוטונומית מדריד.
פארחו החל לשחק כדורגל בגיל תשע בקבוצת הילדים של העיר, לאחר מכן עבר לאספינייה, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד.
כבר במהלך עונת 2006/2007 זומן על ידי מאמן הקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד, ברנד שוסטר, להתאמן עם קבוצת הבוגרים כשהוא בן 17 בלבד.
באותה עונה עלה לקבוצת המילואים של המועדון, ריאל מדריד קסטיליה, ורשם ארבע הופעות.
ב-4 באוגוסט 2008 הושאל לעונה אחת לקווינס פארק ריינג'רס וערך את הופעת הבכורה שלו חמישה ימים לאחר מכן כשעלה מהספסל בניצחון 1–2 על בארנסלי באצטדיון הלופטוס רואד.
בהמשך העונה רשם פארחו 17 הופעות במדי הקבוצה, אך ב-1 בינואר 2009 נקרא בחזרה לריאל מדריד לאחר ששני הקשרים של הקבוצה, רובן דה לה רד ומחמדו דיארה נפצעו וסיימו את העונה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של ריאל מדריד ב-15 בפברואר, בניצחון 0–4 על ספורטינג חיחון כשהחליף את סרחיו ראמוס, עשר דקות לסיום המשחק.
הוא רשם חמש הופעות בקבוצת הבוגרים של המועדון.
ביולי 2009 עבר לחטאפה בתמורה לאסטבן גראנרו.
בעונה שלאחר מכן הפך לשחקן מפתח בקבוצה כשרשם 36 הופעות, ועזר לקבוצה להינצל רק במחזור הסיום מירידת ליגה.
ב-14 ביוני 2011 הודיעה ולנסיה על החתמתו תמורת שישה מיליון אירו, כאשר במסגרת העסקה עבר השוער מיגל אנחל מויה בהשאלה לחטאפה.
הוא ערך את הופעת הבכורה בוולנסיה ב-15 באוגוסט, כששיחק 80 דקות בתיקו 1-1 עם מאיורקה.
על אף פציעתו של הקשר סרחיו קנאלס נותר פארחו ברוב שלבי העונה הראשונה שלו מחוץ להרכב והופיע רק 16 פעמים במדי הקבוצה.
בעונה שלאחר מכן, שותף ב-36 משחקים, כבש שני שערים ובישל שישה.
בעונת 2014/2015 הוא מונה לקפטן של ולנסיה לאחר עזיבתם של ריקרדו קושטה וג'רמי מת'יו.
בסיום עונת 2019/2020 עזב את ולנסיה לאחר תשע עונות וחתם בוויאריאל.
ב-26 במאי 2021 זכה עם ויאריאל בליגה האירופית לאחר שקבוצתו ניצחה בפנדלים את מנצ'סטר יונייטד במשחק הגמר.
פארחו זומן לראשונה לנבחרת ספרד עד גיל 19 לקראת טורניר אליפות אירופה ב-2007. פארחו כבש את שער הניצחון במשחק הגמר מול נבחרת יוון, ונבחרת ספרד זכתה בטורניר שנערך באוסטריה.
שנתיים לאחר מכן היה שותף לזכייתה של נבחרת ספרד עד גיל 20 במשחקי הים התיכון, וב-2011 היה שותף לזכייתה של נבחרת ספרד עד גיל 21 באליפות אירופה.
דני קרפן (9 בפברואר 1946 – 18 במאי 2022) היה שחיין ישראלי, אלוף ישראל (לשנת 1962) במשחה ל-400 מטר חופשי ושיאן ישראל במשחה ל-1500 מטר חופשי ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה משחה זה מתחת ל-20 דקות (1961).
קרפן התאמן בקבוצת "ברית מכבים עתיד" בהדרכתם של נחום בוך וד"ר אבוני מהונגריה.
באליפות ישראל בשחייה למרחקים ארוכים שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה בתחילת אוקטובר 1960 זכה קרפן במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 20:24.7 דקות, אחרי חברו לאגודה דוד וייסמן שקבע שיא נוער חדש של 20:06.3 דקות ודניאל פרוכטר מהפועל גוש זבולון (20:24.4 דקות).
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:58.1 דקות ביחד עם אברהם מלמד מהפועל גוש זבולון, אחרי דוד וייסמן שקבע שיא ישראלי חדש לנוער של 4:52.6 דקות ודניאל פרוכטר (4:56.5 דקות).
שבוע לאחר מכן, הוא זכה במשחה המסורתי ל-3 ק"מ משבי ציון לנהריה לבוגרים בתוצאה של 45:16.0 דקות.
בתחרויות המבחן למכביה השישית שנערכו בבת גלים בתחילת אוגוסט 1961 קבע קרפן 3 שיאים ישראלים בתוך כדי המשחה ל-1500 מטר חופשי.
בתחרויות השחייה של המכביה שנערכו בספטמבר הוא סיים פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:54.8 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 19:40.8 דקות.
באליפות עצמה זכה קרפן במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשחייה איטית מכוונת של 5:21.4 דקות, אחרי דוד וייסמן (5:21.2 דקות) ולפני דוד קרצקי (5:23.6 דקות).
במפעל העשרה שנערך בספטמבר 1962 זכה קרפן ב-3 גביעים והיה לשחיין המצטיין בתחרות.
גביעים במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.4 דקות, במשחה ל-100 מטר גב בשיא מכבי חדש של 1:10.8 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:56.3 דקות.
באליפות ישראל לנוער שנערכה באפיקים בתחילת אוקטובר אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות זהב, במשחהה ל-100 מטר חופשי (1:01.4 דקות) במשחה ל-400 מטר חופשי (4:49.6 דקות), במשחה ל-100 מטר גב (1:12.9 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא מכבי חדש של 5:32.2 דקות.
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה באוקטובר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות אישיות, אחת מכל סוג.
שבועיים לאחר מכן, בסוף אוקטובר אותה שנה הוא נסע לצ'ילה להשתתף במכביה הדרום אמריקנית ומשם להתאמן עם רוברט קיפוט באוניברסיטת ייל.
קרפן נכנס להסגר ולא יכל להשתתף בתחרויות במשך כשנתיים.
הוא עבר להתאמן בקבוצת הפועל תל אביב.
דני פינטאורו הוא שחקן אמריקאי שנודע בעיקר בזכות תפקידו כג'ונתן באוור בסיטקום האמריקאי הפופולרי "מי הבוס?" והשתתפותו בסרט הקולנוע "קוג'ו" משנת 1983 (המבוסס על ספרו של סטיבן קינג "קוג'ו").
הופעותיו הראשונות של פינטאורו היו באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב", בתפקיד פול ריאן המקורי, ובסרט הקולנוע "קוג'ו", המבוסס על ספרו של סטיבן קינג "קוג'ו".
הוא התפרסם לראשונה בעקבות השתתפותו בסדרת הטלוויזיה "מי הבוס?".
לאחר סיום הסדרה, הופעותיו הלכו והתמעטו.
הוא המשיך והופיע בהפקות תיאטרון, כגון "The Velocity of Gary" ו-"Mommie Queerest".
כמו כן, הוא עבד כנציג מכירות של חברת טאפרוור, ונכון לשנת 2013, הוא מנהל מסעדה בלאס וגאס.
פינטאורו נולד במילטאון, ניו ג'רזי, בנם של מרגרט ל' סילקוקס וג'ון ג'יי פינטאורו, מנהל.
בשנת 1994 הוא לקח פסק זמן מקריירת המשחק שלו, ולמד בקולג' מחוז מידלסקס שבאדיסון, ניו ג'רזי, ולאחר המשיך ללמוד אנגלית ותיאטרון באוניברסיטת סטנפורד.
הוא סיים את לימודיו בשנת 2001.
בשנת 1997 פינטאורו יצא מהארון, בריאיון עבור הצהובון "נשיונל אינקוויירר".
באפריל 2013 התארס לבן-זוגו, ויל טאבארז, והשניים נישאו באפריל 2014.
בשנת 2015, פינטאורו חשף בריאיון עם אופרה וינפרי שהוא נשא HIV מאז 2003.
+קולנוע שנה סרט תפקיד הערות 1983 קוג'ו טאד טרנטון 1985 The Beniker Gang בן בניקר 1987 Timestalkers בילי מק'קנזי סרט טלוויזיה
+טלוויזיה שנה תוכנית תפקיד הערות 1982–1985 כשהעולם מסתובב פול ריאן 1987 הדרך לגן העדן אלכס 2 פרקים 1984–1992 מי הבוס?
ג'ונתן באוור השתתף בכל 196 פרקי הסדרה 2010 סודות ההתבגרות פרק אחד: "Ben There, Done That"
דני קורן (קורנסקו) (נולד ב-10 בפברואר 1957) הוא שופט כדורגל ישראלי לשעבר המכהן כיושב ראש הוועדה המקצועית באיגוד השופטים.
קורן הצטרף לאיגוד השופטים ב-1979 לאחר שסיים קורס שופטים והתקדם בליגות השונות עד שב-1988 שובץ לראשונה כשופט מן המניין בליגה הלאומית, הליגה הבכירה ושימש לסירוגין שופט ראשי וקוון.
קורן עמד מספר פעמים במוקד אירועים חריגים: במשחק שנערך בעונת באצטדיון קריית אליעזר בין מכבי חיפה למכבי תל אביב ובו שימש קוון הושלך לעברו מאחד היציעים תפוז שפגע בצווארו.
מספר שנים לאחר מכן עמד במרכזה של מחלוקת במשחק האליפות בין הפועל חיפה למכבי תל אביב כשהקהל המקומי פרץ למגרש כדי להתחיל בחגיגות האליפות אך קורן התעקש להמשיך את המשחק ולסיימו במועד החוקי אף על פי שהמגרש היה תחום באוהדים.
בשנת 1996 קיבל תג שיפוט בינלאומי ושנתיים לאחר מכן עלה לדרג B באופ"א.
עד סוף הקריירה שפט שלל משחקים במסגרות שונות כשהבולטות שבהן מוקדמות המונדיאל, מוקדמות ליגת האלופות, רבע גמר גביע המחזיקות ושמינית גמר גביע אופ"א.
בשנותיו האחרונות כשופט פעיל נחשב קורן לבכיר שופטי הכדורגל בישראל ולכן מונה לשפוט משחקים רגישים בעלי פוטנציאל נפיץ ומשחקים מכריעים בשתי הליגות הבכירות.
כמו כן, שפט מספר משחקי גמר גביע המדינה.
משחק הגמר של עונת 2003/2004 של טורניר גביע המדינה, בין בני סכנין להפועל חיפה היה משחקו האחרון בקריירת השיפוט ולפני שריקת הפתיחה נערך לכבודו טקס פרידה.
במהלך הקריירה נמנע קורן מלשפוט את מכבי פתח תקווה בשל העובדה כי הוא מתגורר בעיר פתח תקווה ובשל אהדתו לקבוצה.
לאחר פרישתו ב-2004 מונה תחילה למשבץ שופטים בליגות הנמוכות ובהמשך ליושב ראש הוועדה המקצועית באיגוד השופטים האחראי על שיבוץ שופטים בליגות הבכירות, קביעת הקריטריון לשיבוץ שופטים לפי אופיו של המשחק ומסלול הפיתוח של השופטים הבכירים.
במסגרת תפקידו הוא משמש גם כמבקר שופטים.
דניאל (דני) פדרוסה ראמאל (בספרדית: Daniel "Dani" Pedrosa Ramal; נולד ב-29 בספטמבר 1985) הוא רוכב מרוצי אופנועים ספרדי.
התחרה במשך 18 עונות בסבב ה-MotoGP.
בין השנים 2003–2005 זכה פעם אחת באליפות העולם בקטגוריית 125 סמ"ק ופעמיים באליפות העולם בקטגוריית 250 סמ"ק והיה הזוכה הצעיר ביותר בקטגוריה.
מאז החל להתחרות בסבב ה-MotoGP לא זכה באליפות, אך גם לא סיים אף עונה במקום הנמוך מחמישי.
לאחר פרישתו עבר לשמש כרוכב פיתוח בקבוצת KTM.
פדרוסה החל להתחרות כבר בגיל 9 כשהשתתף באליפות ספרד במיניבייק.
כבר במרוץ השני הצליח להשיג מקום בפודיום ואת עונת הבכורה שלו סיים במקום השני.
עונה לאחר מכן התחרה שוב בסבב, אך סיבות בריאותיות מנעו ממנו לשפר את הישגיו והוא סיים את העונה במקום השלישי.
בעונת 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקטגוריית 125 סמ"ק וסיים את העונה במקום השמיני, כשבמהלכה הגיע פעמיים לפודיום.
בעונתו השנייה שיפר משמעותית את הישגיו, כשניצח שלושה מרוצים והגיע עוד שש פעמים לפודיום.
בעונת 2003 השיג חמישה ניצחונות והבטיח את הזכייה בתואר האליפות שני סיבובים לפני תום העונה.
שבוע לאחר הבטחת התואר שבר את שני הקרסוליים בתאונה שהתרחשה במהלך האימון לקראת גרנד פרי אוסטרליה.
פציעה שסיימה עבורו את העונה.
לאחר הזכייה באליפות עבר פדרוסה להתחרות בקטגוריה של 250 סמ"ק.
עקב ההחלמה מהפציעה לא הספיק לערוך הכנות מקדימות לפני פתיחת העונה.
למרות חוסר ההכנה, בתשעת המרוצים הראשונים בעונה ניצח ארבע פעמים וארבע פעמים נוספות סיים במקום השני.
עד סיום העונה העלה את מספר הניצחונות לשבעה והוסיף עוד שלושה פודיומים בדרך לזכייה באליפות ובתואר רוקי העונה.
לאחר הזכייה החליט להישאר עונה נוספת בקטגוריה, עונה שאותה סיים עם שמונה ניצחונות, 11 פודיומים ותואר אליפות נוסף.
המעבר לסבב ה-MotoGP בעונת 2006 גרר אחריו שורה של ביקורות שהתייחסו לגובהו ומשקלו של פדרוסה (1.58 מטר, 51 קילוגרם) וליכולת שלו לרכב על אופנוע כבד בהצלחה.
כבר במרוץ הראשון בעונה שנערך במסלול בחרס הוכיח פדרוסה את יכולותיו כשסיים במקום השני.
בגרנד פרי שאנגחאי, המרוץ הרביעי בעונה, רשם את ניצחון הבכורה שלו והוסיף ניצחון בבריטניה במרוץ התשיעי.
לאחר 13 המרוצים הראשונים בסבב התייצב פדרוסה במקום השני, כשלפניו רק בן קבוצתו ניקי היידן.
בשני המרוצים הבאים התקשה לצבור נקודות וירד למקום החמישי בטבלת האליפות.
בסיבוב החמישי של גרנד פרי פורטוגל ניסה לעקוף את היידן, אך התנגש בו והוציא את שניהם מהתחרות.
התאונה גרמה להיידן לאבד את המקום הראשון בו החזיק לטובת ולנטינו רוסי וסגרה את הסיכוי התאורטי שהייתה לפדרוסה לזכות באליפות.
שבועיים לאחר מכן, בתחרות האחרונה בעונה הצליח היידן לנצח בתחרות ולזכות באליפות ואילו פדרוסה סיים במקום הרביעי, שהעניק לו את המקום החמישי בסיום העונה.
הוא זכה בתואר רוקי העונה, לאחר שגבר בתחרות צמודה על יריבו מקטגוריית ה-250 סמ"ק, קייסי סטונר.
בעונת 2007 הציגה הונדה את דגם חדש של האופנוע בעל 800 הסמ"ק, ה-הונדה RC212V.
במהלך העונה סבל פסדרוסה מבעיות מכניות רבות.
למרות הבעיות הצליח לסיים את העונה במקום השני אחרי סטונר, שזכה בתואר.
בסיום העונה הוחתם על חוזה לשנתיים נוספות בקבוצת רפסול.
במהלך ההכנות לעונת 2008 נפצע פדרוסה והחמיץ את ההכנות לעונה, למרות זאת הצליח להגיע לפודיום כבר במרוץ הראשון בעונה, כשסיים במקום השני.
במרוץ השני בעונה רשם לעצמו ניצחון ראשון.
במהלך התחרות שהתקיימה בגרמניה נפצע שוב, פציעה שגרמה לו להחמיץ גם את המרוץ הבא שהתקיים בארצות הברית ולאיבוד של נקודות יקרות בקרב על האליפות.
כמו בעונה הקודמת, גם בהכנות לקראת עונת 2009 סבל מפציעה שמנעה ממנו את ההכנות לעונה.
במרוץ הראשון בעונה סיים רק במקום ה-11, אך בשלושת המרוצים הבאים צבר 52 נקודות ושיפר את מיקומו.
לקראת המרוץ החמישי נפצע פדרוסה במהלך החימום ולאחר מכן נפל מהאופנוע במהלך המרוץ ונאלץ לפרוש.
לקראת עונת 2011 התרחבה קבוצת רפסול לשלושה רוכבים ואל פדרוסה הצטרפו קייסי סטונר ואנדראה דוביציוזו.
בשלושת המרוצים הראשונים של העונה הגיע לפודיום, אך במרוץ הרביעי שנערך בצרפת נפצע לאחר שמרקו סימונצ'לי פגע בו.
התאונה גרמה לשבר בעצם הבריח של פדרוסה והשביתה אותו למשך חודשיים, בהם החמיץ ארבע תחרויות.
הניצחון השני בעונה הושג בגרנד פרי גרמניה.
בגרנד פרי צ'כיה השיג את הפול פוזישן הראשון שלו בעונה, אך התרסק במהלך המרוץ.
את שלושת המרוצים הבאים סיים במקום השני ובמרוץ הרביעי הוסיף ניצחון, הניצחון ה-400 של רוכב ספרדי בתולדות האליפות.
בשבעת המרוצים הראשונים של עונת 2012 הגיע פדרוסה לפודיום, אך הניצחון הראשון הושג רק במרוץ השמיני שהתקיים בגרמניה.
בשני המרוצים הבאים הגיע שוב לפודיום ולאחר עשרה מרוצים תפס את המקום השני בטבלה.
2 ניצחונות רצופים בארצות הברית ובצ'כיה צמצמו את הפער בינו ובין חורחה לורנסו המוביל באליפות ל-13 נקודות בלבד.
במרוץ הבא ניתנה לפדרוסה אפשרות לעלות למקום הראשון כשזינק מהפול פוזישן, אך בעיה מכנית באופנוע שיבשה את התוכניות ובסופו של דבר זינק אחרון למרוץ ועוד בטרם השלים הקפה אחת התנגש בו הקטור ברברה והוציא אותו מהתחרות, דבר שהגדיל את הפער בפסגה ל-38 נקודות.
שלושה ניצחונות רצופים הצליחו לצמצם את הפער ל-23 נקודות, כשנותרו עוד שני מרוצים עד לסיום העונה.
בגרנד פרי אוסטרליה זינק לורנסו מהמקום השני ופדרוסה במקום השלישי, אך תאונה בסיבוב השני שריסקה את אופנועו של הרוכב סגרה את האפשרות לזכות באליפות.
בסיום העונה הודיע קייסי סטונר על פרישה ואת מקומו כבן הזוג של פדרוסה בקבוצה תפס מארק מארקס, בעונתו הראשונה בסבב.
בחודש מאי רשם לזכותו שני ניצחונות רצופים בספרד ובצרפת, אך החמיץ את התחרות בגרמניה עקב פציעה.
בהמשך העונה נאלץ לפרוש בגרנד פרי אראגון עקב התנגשות עם חברו לקבוצה.
את העונה סיים במקום השלישי עם 300 נקודות.
את עונת 2014 פתח מארקס בסערה, כשזכה בכל עשרת המרוצים הראשונים של העונה, רצף שנקטע על ידי ניצחונו של פדרוסה בגרנד פרי של צ'כיה.
לקראת סיום העונה נאבק על המקום השני מול שני רוכבי קבוצת ימאהה לורנסו ורוסי, אך לא הצליח לצבור נקודות בשניים מתוך שלושת המרוצים האחרונים של העונה ולבסוף סיים אותה במקום הרביעי.
במרוץ קטר שפתח את עונת 2015 סיים במקום השישי, אף על פי שרכב פצוע.
פציעה שבעקבותיה נעדר משלושת המרוצים הבאים.
הפודיום הראשון בעונה הגיע בגרנד פרי קטלוניה בו סיים במקום השלישי והניצחון הראשון הושג בגרנד פרי יפן, לאחריו רשם ניצחון נוסף במלזיה.
בדומה לעונה הקודמת, גם את העונה הזאת סיים במקום הרביעי.
בעונת 2016 השיג ניצחון נוסף בסן מרינו.
פציעה ערב המרוץ ביפן גרמה לו להיעדר משלושת המרוצים הבאים.
בסיום העונה האריך את חוזהו בשנתיים נוספות.
בגרנד פרי של ולנסיה, מרוץ סיום עונת 2017, השיג את הניצחון השני בעונה והאחרון בקריירה.
בעונת 2018 לא הצליח להדיע לפודיום.
את העונה סיים במקום ה-11. במהלך העונה החליטה הונדה שלא לחדש עימו את החוזה והחתימה את חורחה לורנסו במקומו.
בעקבות כך הודיע על פרישה בסיום העונה.
חודשיים לאחר מכן הצטרף לקבוצת KTM כרוכב מבחן.
דניאל (דני) קגנוביץ' (נולד ב-2 במאי 1992) הוא מפתח גוף ישראלי.
קגנוביץ' הוא הישראלי היחיד שזכה במר יוניברס, "אלוף האלופים" מטעם איגוד NAC, ובנוסף בתחרות היוקרתית בעולם, "מר אולימפיה" בקטגוריית חובבנים.
ב-2021 זכה במקום השלישי באליפות אירופה למפתחי גוף מקצוענים בקטגוריית משקל כבד שהתקיימה בספרד.
נולד בשם דימה קוטוב ברוסיה.
הוריו סרגיי ויוליה התגרשו כשהיה בן שנה, והוא עלה לישראל עם אימו בגיל ארבע, החליף את שמו הפרטי לדני, ואת שם משפחתו לקגנוביץ' כשם משפחתה של אמו.
כבר בגיל 15 החל קגנוביץ' להתעניין בפיתוח גוף כאשר התאמן בביתו על ידי הדרכה מסרטונים ביוטיוב.
לאחר כשנה נרשם קגנוביץ' למכון הכושר והחל להתאמן ברצינות.
בגיל 17 זכה קגנוביץ' בתחרות הראשונה - "מר דרום" מטעם איגוד IBFF.
בשנת 2010 זכה קגנוביץ' לראשונה בתחרות "מר ישראל" עד גיל 21. שנה לאחר מכן התחרה קגנוביץ' שוב במר ישראל וזכה במקום הראשון בקטגוריית הנוער, אך בנוסף גם באלוף האלופים של כל הקטגוריות.
דני היה הראשון שזכה באלוף האלופים, כמנצח הנוער.
שנה לאחר מכן התגייס קגנוביץ' לצה"ל אך לא קיבל את מבוקשו, להיות מוכר כספורטאי מצטיין בצבא.
לאחר חודשים של בקשות פתח קגנוביץ' במחאה על כך שקריירת פיתוח הגוף שלו שיכולה לקדם את ישראל בענף, נפגעת מהיותו משרת בבסיס סגור ללא תנאים של ספורטאי.
לאחר כמה שבועות שוחרר קגנוביץ' מהצבא והמשיך בקריירת פיתוח הגוף.
בסוף אותה השנה, זכה קגנוביץ' לראשונה בתואר בינלאומי – מר יוניברס עד גיל 23 מטעם איגוד NAC.
בהמשך הקריירה קטף קגנוביץ' את תוארי מר ישראל ומר יוניברס, אך בשנת 2015 הגיע לשיא, זכייה במר יוניברס, "אלוף האלופים", והוכתר במפתח הגוף החובבני הגדול בעולם.
זכייה זו נתנה לקגנוביץ' פרסום והכרה בינלאומית.
בשנת 2017 זכה קגנוביץ' בשלושה תארים, מר עולם בספרד ומקום ראשון בתחרות הענק הצרפתית "טופ דה קולמאר".
בנובמבר של אותה שנה קגנוביץ' וקיבל כרטיס IFBB PRO, על ידי זכייה בתחרות מר אולימפיה לחובבנים.
כרטיס זה מקנה לקגנוביץ' אפשרות להשתתף בתחרויות היוקרתיות בעולם, מר אולימפיה וארנולד קלאסיק לצד מפתחי הגוף הטובים בעולם.
בחודש יולי 2018 סיים דני במקום התשיעי בתחרות המקצוענים השנייה שלו- "Vancouver Pro" שנערכה בקנדה.
להלן סרטון של דני קגנוביץ תחרות מר ישראל נאבא אוקטובר 2018.
במרץ 2019 התחרה וסיים במקום השמיני ב-"Big man weekend show" אשר התקיימה בספרד.
מאז שנת 2013 מנהל קבוצת פורום בת אלפי חברים בפייסבוק הנקראת "קרנפים 2013", ערוץ יוטיוב העוסק בפיתוח גוף, תזונה ותוספי מזון ועמוד אינסטגרם בעל עשרות אלפי עוקבים, בו הוא משתף בקביעות את עוקביו בטיפים לתזונה, הכנות לתחרויות ואימונים.
קגנוביץ' משמש כפרזנטור של חברת הביגוד למפתחי גוף, "גורילה וויר", ובין השנים 2014–2016 שימש כפרזנטור של חברת תוספי התזונה הישראלית "סופר אפקט".
משנת 2016 ובמשך שנתיים, פרסם את חברת תוספי המזון מהגדולות בעולם - "Bpi Sports".
באוגוסט 2018 חתם קגנוביץ' על חוזה עם מותג תוספי התזונה לספורטאים ALFA, ומאז הוא בנבחרת הפרנזטורים של אלפא.
בשנת 2019 פרסם קגנוביץ' ברשתות החברתיות כי הוא חתם על חוזה עם חברת המדיה הגדולה בעולם בפיתוח גוף, "Generation Iron".
קגנוביץ' עוסק באימון, קובי יפרח היה בין תלמידיו.
דני ראזניקוב (נולד ב-29 במרץ 1993) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב-אמן.
בשנת 2013 הוא היה חבר נבחרת ישראל בשחמט שהשתתפה באליפות אירופה לנבחרות.
נכון לספטמבר 2025, מדורג במקום ה-41 בישראל לפי מד כושר.
למד לתואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטת טקסס בדאלאס, סיים בשנת 2019.
2011 - סיים במקום שני באליפות ישראל עד גיל 20 (ניצח את גיל פופילסקי)
במשחקי המכביה התשע-עשרה הוא היה שלישי (ניצח את סמיון דבוייריס).
דניאל (דני) תומאס פפרמן (נולד ב-29 באוקטובר 1943) הוא סטטיסטיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית, כיהן מאז שנת 2013 ועד אפריל 2022 כסטטיסטיקן הלאומי וכמנהל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
פפרמן נולד בבנימינה ב-29 באוקטובר 1943. הוא למד לשלושת תואריו האקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים - תואר ראשון במתמטיקה ובסטטיסטיקה ותואר שני ודוקטורט בסטטיסטיקה.
הוא דוקטור לסטטיסטיקה משנת 1978. את התזה בנושא ניתוח רגרסיה עבור מדגמים מורכבים מאוכלוסיות סופיות, כתב בהנחיית פרופסור גד נתן.
בשנים 1991–1993 כיהן פפרמן בתפקיד ראש המחלקה לסטטיסטיקה של האוניברסיטה העברית ובהמשך היה יו"ר וחבר בוועדות שונות באוניברסיטה.
לימד מתמטיקה במשך חמש שנים בבתי ספר תיכוניים בירושלים ובקריית גת, ועבד בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בתפקיד ראש המחלקה לניתוח סטטיסטי ומאגר הנתונים.
בשנים 2005–2007 כיהן בתפקיד נשיא האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה.
בשנים 2013–2015 כנשיא האיגוד הבין-לאומי לסטטיסטיקה של סקרים (IASS).
כיום הוא פרופסור אמריטוס של האוניברסיטה העברית ופרופסור במכון למחקר בסטטיסטיקה של אוניברסיטת סאות'המפטון שבאנגליה.
מה-8 באפריל 2013 עד אפריל 2022 כיהן כסטטיסטיקן הממשלתי וכמנהל הלמ"ס.
ב-2016 שונה שמו של התפקיד ל"סטטיסטיקן הלאומי".
חבר באגודת הסטטיסטיקה האמריקאית וחבר נבחר במוסד לסטטיסטיקה בין-לאומית (ISI).
עבודתו המחקרית של פפרמן מתמקדת בסטטיסטיקה יישומית ובסטטיסטיקה רשמית.
הוא תרם באופן ניכר לנושאי מחקר מגוונים: היסק אנליטי מסקרים מדגמיים מורכבים, שיטות לניכוי עונתיות, אומדן מגמה, אמידת אזורים קטנים, מחקרי תצפית, דגימה לאיסוף מידע ואי-השבה.
כיום עוסקת עבודתו בפיתוח שיטות סטטיסטיות להפקת סטטיסטיקה רשמית: שימוש באמידת אזורים קטנים, שיפור יעילותם של מדגמים בסקרים, שימוש בביג דאטה בסטטיסטיקה של תחבורה ובמדדי מחירים.
פרסם מעל 60 מאמרים מדעיים בכתבי עת סטטיסטיים מובילים ושימש כעורך חבר של כתבי העת: The Journal of Statistical Planning and Inference, Biometrika
הוא גם היה העורך הראשי של שני ספרים בנושא סקרי דגימה.
Waksberg - על "תרומה יוצאת דופן למתודולוגיית סקרים" (2011).
West Medal -מהאגודה הסטטיסטית המלכותית על תרומותיו החשובות בתחום הדגימה ועל פעילותו לקדם את הסטטיסטיקה הרשמית (2017).
Julius Shiskin Memorial Award for Economic Statistics - על שיתוף הפעולה עם ארגונים סטטיסטיים בעולם בשיפור תוכניות מרכזיות כגון סדרות זמן של אמידת אזורים קטנים, אומדני טעות ממוצעת בגורמי התאמה של מגמות ושל ניכויים עונתיים, עיבוד נתוני סקר מורכבים, חישובי דגימה אינפורמטיבית ואי-השבה (2018).
SAE - על תרומה משמעותית למתודולוגיה של דגימה ולסטטיסטיקה רשמית, בעיקר בתחומים של אמידת אזורים קטנים, ועל עבודתו הראויה לציון בניהול לשכה לסטטיסטיקה לאומית (2018).
דניאל (דני) פארן (2 בינואר 1947 – 15 בדצמבר 2018) היה מפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
דניאל פארן נולד, גדל והתחנך בירושלים.
הוא סיים לימודי תואר ראשון בכלכלה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית ותואר ראשון בלימודי טלוויזיה וקולנוע באוניברסיטת סן דייגו שבארצות הברית.
בשנת 1975 החל לעבוד כמפיק בערוץ הראשון של רשות השידור.
בין התוכניות שהפיק בערוץ: "שלום לבוא שבת" בהגשת צמד רעים, "שמיניות באוויר", בהנחייתו של דליק ווליניץ, וכן תוכניות דרמה ותעודה.
בשנות ה-80 היה סגן מנהל התוכניות של הטלוויזיה הישראלית במסגרת זו הפיק סדרות ותוכניות רבות, בניהם סדרת הדרמה הצבאית "אנשים במיל'" משנת 1984, החל משנת 1987 כיהן כסמנכ"ל בחברת אולפני טלעד.
במסגרת זו הפיק תוכניות ילדים רבות.
בהן, "ציפי בלי הפסקה" ו"חיות וחיוכים".
בהמשך, שימש בתפקידו כאשר החלה טלעד לשמש כאחת משלוש זכייניות ערוץ 2.
פארן הקים את חברת "דרסט הפקות" ובה הפיק ויצר תוכניות כגון "עבודה ערבית" ו"שבאבניקים", אותה יצר עם אלירן מלכה.
כמו כן הפיק שעשועונים רבים כגון "עשינו עסק" ו"טוטו משפחתי", בהגשת דודו טופז, וטלנובלות כגון "לגעת באושר", "אסתי המכוערת", "משחק החיים", "האלופה" וטלנובלה בע"מ".
על החדרת ז'אנר הטלנובלות לישראל כונה "אבי הטלנובלות".
בין הפקותיו של פארן היו סדרות דרמה ותעודה.
הוא הפיק מספר סרטים תיעודיים בנושא השואה.
בשנת 1994 זכה הסרט "אל תגעו לי בשואה" בבימויו של אשר טללים, שפארן היה אחד ממפיקיו, בפרס אופיר לסרט התעודה הטוב ביותר.
בשנת 1996 הפיק את הסרט "נקמה".
בשנת 2000 זכה סרטו "קאפו" בפרס אמי הבינלאומי בקטגוריית סרטי תעודה.
בשנת 2007 הודיעה חברת "דורי מדיה גרופ" כי הגיעה להסכמה עם דניאל פארן, המנכ"ל ובעל המניות היחיד של פארן הפקות בע"מ, על רכישת 75% ממניות החברה בסכום כולל של 1.6 מיליון דולר.
טרם פטירתו יצר את הסדרות שטרם שודרו, "מלכת ירושלים" העוסקת בראש עיר ערבייה ראשונה בעיר ומיועדת לשידור בערוץ כאן 11, ואת הדרמה הקומית "דור 3" על מנחת קבוצות במוזיאון יד ושם.
הותיר אחריו אישה ושבעה ילדים.
דני פאורה (; נולד ב-8 במאי 1962) הוא פוליטיקאי סיישל, אשר כיהן כנשיא סיישל הרביעי, בשנים 2016–2020. לפני כן מילא תפקידים נוספים, ביניהם סגן נשיא (משנת 2010 עד תחילת כהונתו כנשיא), וכן תפקידי שרים בממשלת סיישל.
פאורה נולד ב-8 במאי 1962 בדרום מערב אוגנדה להורים מסיישל.
את מרבית לימודיו עשה בסיישל.
לפאורה יש תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטה שבקובה.
בשנת 1985 החל לעבוד במשרד החינוך.
החל משנת 1998 החל לכהן כשר הממונה על תיקים שונים בממשלת סיישל.
בתחילה היה שר החינוך ולאחר מכן היה גם שר האוצר והכלכלה.
כשר, פאורה ביצע שורה של יוזמות כלכליות בהמלצת קרן המטבע הבינלאומית.
פאורה נכנס לתפקידו כנשיא באוקטובר 2016 לאחר שג'יימס מישל, נשיא סיישל שקדם לו, התפטר.
בבחירות שנערכו ב-2020 פאורה הובס על ידי מנהיג האופוזיציה ואוול רמקלאוואן שקיבל כ-54% מהקולות, במה שהיה למעשה ההפסד הראשון של סיישל המאוחדת, מפלגתו של פאורה, מאז קבלת העצמאות של סיישל ב-1976.
דני קמושביץ (נולד ב-12 באפריל 1982) הוא שחקן, כותב, יוצר וקומיקאי ישראלי.
קמושביץ נולד בתל אביב וגדל ברעננה.
בשנת 2000 סיים את לימודיו בתיכון מטרו-ווסט.
ב-2001 התגייס לצה"ל בתור מפקד בבסיס קליטה ומיון (מיט"ב - בקו"ם) בתל-השומר.
בוגר תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים.
בשנת 2017 החל לשמש כתסריטאי ושחקן בתוכנית המערכונים קומדי סנטרל סטיישן ששודרה בערוץ HOT קומדי סנטרל.
קמושביץ עובד כקופירייטר בתחום הפרסום, כותב בנושאים שונים ומשחק בהפקות טלוויזיה שונות.
2020 - קיבוצניקים, בתפקיד: ארנון כץ
2020 - סטוקהולם, בתפקיד רופא
2019 - צומת מילר (סדרה), בתפקיד: נחום הרשלקוביץ
2019 - השוטר הטוב (קומדיית מצבים), בתפקיד: יאחונה
2017 - קומדי סנטרל סטיישן, דמויות שונות
2017 - בית הכלבים (סיטקום), בתפקיד: הבעלים של נינג'ה
קמושביץ נשוי ואב לשלושה ילדים.
דני פאר (14 בפברואר 1951 - 26 באפריל 2019) היה מוזיקאי, מעבד מוזיקלי ופסנתרן ישראלי, אשר נודע בעיקר כקלידן להקת "גזוז".
פאר החל את דרכו המוזיקלית בצה"ל, כששירת כקלידן בלהקת הנח"ל והשתתף בתוכניתה ה-23 "הפלנחניק" שהוקדשה למלאת 30 שנה לפלמ"ח והועלתה בשנת 1972. מהתוכנית זכה לפרסום השיר "בלדה ליצחק שדה" שהגיע לראש מצעדי הפזמונים ברדיו לשבוע אחד.
עם שחרורו חבר ליהונתן גפן ודני ליטני במופעים: "זה הכול בינתיים, בינתיים זה הכול" (1974) ו"מכתבים למערכת" (1976).
בשנת 1977 ניגן במופע המשותף "שיחות סלון" של דויד ברוזה ויהונתן גפן, ובאלבומו הראשון של יענקל'ה רוטבליט, "כך שחררתי את ירושלים" משנת 1978.
בסוף 1978 חבר לדני סנדרסון, גידי גוב, מזי כהן, מוטי דיכנה, מאיר שפייזר, גרי רזניק, זיו בן ושלמה חממי להקמת להקת גזוז.
פאר ניגן בשני אלבומיה: גזוז וגלגול שני והיה שותף לחלק מעיבודי השירים.
לאחר ש"גזוז" התפרקה בשנת 1979, פנה פאר לעבד שירים ולנגן בהצגות תיאטרון, בהן ההצגה "תיבת נוח" שביים עודד בארי.
ב-1982 ניגן באלבום גלגל מסתובב של שמוליק קראוס.
לאורך שנות ה-80 וה-90 הוסיף לנגן ולהופיע, ללא פרסום רב, ובשנים האחרונות לחייו פעל בעיקר בטוויטר בכינויים שאינם חושפים את שמו ("לא בולעת" ו"מישל הלם").
ב-2010 השתתף בסרטים רימון הזהב כקצין טורקי וכבריון בסרט וביום השלישי וב-2011 שיחק בתפקיד אורח כבעל מועדון בסרט הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן.
ב-26 באפריל 2019 נפטר בגיל 68 ממחלת ריאות חסימתית כרונית (במקורות שונים יוחסה לו בטעות מחלת הסרטן).
דניאל ג'ון וילארד "דני" פֶרי הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1990–2003. ממוצעיו הכוללים לאורך קריירת המשחק ב-NBA הם 7.0 נקודות, 2.8 ריבאונדים, ו-1.3 אסיסטים למשחק.
בנו של בוב פרי, אשר שיחק ב-NBA בין השנים 1959–1969, והיה הג'נרל מנג'ר של וושינגטון בולטס בין השנים 1973–1990.
פרי נולד וגדל בעיר הייטסוויל שבמרילנד, ובנערותו שיחק בקבוצת הכדורסל של תיכון "DeMatha Catholic" שבעיר תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל מורגן ווטן.
בעונתו האחרונה בקבוצה זכה בפרס שחקן העונה של ליגת התיכונים האמריקאית כולה, ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בין השנים 1985–1989 למד פרי באוניברסיטת דיוק, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן מייק ששבסקי.
בעונתו הראשונה קלע 6.9 נקודות בממוצע למשחק בלבד, אולם קבוצתו העפילה עד גמר טורניר אליפות המכללות, בו הפסידה מול אוניברסיטת לואיוויל.
בעונה העוקבת היה הקלעי המוביל של דיוק, כשקלע 14.0 נקודות למשחק.
בעונת 1987/1988 הוביל את כל שחקני מחוז ה-ACC בממוצע נקודות למשחק, עם 19.1, אליהן הוסיף 7.6 ריבאונדים ו-4.0 אסיסטים למשחק.
באותה עונה העפילה דיוק לפיינל פור אליפות המכללות בפעם השישית בתולדותיה, בטרם הפסידה בחצי הגמר מול אוניברסיטת קנזס, בה שיחק דני מאנינג.
בעונתו האחרונה במכללות, 1988/1989, נבחר בפעם השנייה לשחקן העונה של המחוז, ואף זכה בפרס נייסמית' המוענק לשחקן המכללות המצטיין בארצות הברית, לאחר שרשם ממוצעים של 22.6 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-4.7 אסיסטים למשחק.
ב-12 באוקטובר 1988 קבע את שיא המועדון עבור נקודות במשחק, כשקלע 58 נקודות מול אוניברסיטת מיאמי.
גם בעונה זו הודחה דיוק בחצי גמר אליפות המכללות, הפעם מול אוניברסיטת סיטון הול אותה הוביל אנדרו גייז.
בדראפט ה-NBA 1989 נלקח פרי על ידי לוס אנג'לס קליפרס בבחירה השנייה, אחרי פרביס אליסון שנבחר ראשון.
פרי סירב לשחק עבור הקליפרס, אשר רשמו ב-3 העונות הקודמות מאזן כולל של 50 ניצחונות לעומת 196 הפסדים (20.3%), ובעקבות דחיית בקשתו לטרייד חתם על חוזה בקבוצת וירטוס רומא מליגת העל האיטלקית.
בעונת 1989/1990 הפסידה רומא בגמר הגביע האיטלקי מול וירטוס בולוניה, וסיימה במקום השמיני בליגה.
בעונתו היחידה בקבוצה הוביל פרי את קלעיה, עם ממוצע של כ-23 נקודות למשחק.
לקראת עונת שלחו הקליפרס את זכויות הדראפט של פרי לקליבלנד קאבלירס, בתמורה לרון הארפר ו-3 בחירות דראפט עתידיות.
ביוני 1990 חתם פרי על חוזה ל-10 עונות בקליבלנד, עבור כ-34 מיליון דולר.
על אף הציפיות הגבוהות ממנו לאחר קריירת המכללות המרשימה, התקשה פרי לבלוט בקליבלנד, וב-10 עונותיו בקבוצה שימש בעיקר כשחקן ספסל וקלע כ-7.8 נקודות בממוצע למשחק.
עונתו הטובה ביותר מבחינה אישית הייתה , במהלכה פתח ב-79 משחקים וקלע 13.3 נקודות בממוצע למשחק.
בעת עזיבתו את הקאבלירס בשנת 2000 היה השחקן בעל מספר המשחקים הרב ביותר בתולדות הקבוצה – 723.
באוגוסט 2000 חתם פרי על חוזה בסן אנטוניו ספרס.
בעונתו האחרונה בקריירה, , קלע 1.9 נקודות למשחק וזכה עם הספרס באליפות ה-NBA.
ביוני 2005, לאחר שנתיים בצוות הניהולי של הספרס, מונה פרי לג'נרל מנג'ר של קליבלנד קאבלירס, כמחליפו של ג'ים פקסון.
פעולתו הראשונה בקבוצה הייתה מינויו של מייק בראון לעמדת המאמן הראשי, במקומו של ברנדן מלון.
בעונת העפילה קליבלנד לשלב הפלייאוף לראשונה מזה 8 שנים, בהובלת לברון ג'יימס בן ה-21. בסיבוב הפלייאוף השני הפסידה הקבוצה מול דטרויט פיסטונס.
על אף הצלחת קליבלנד בעונה הסדירה, היא לא הצליחה לשחזר את הישג ההעפלה לגמר הליגה בתקופה המדוברת.
ביוני 2010, כחודש לפני הודעתו של ג'יימס על מעברו למיאמי היט, עזב פרי את תפקידו עם הקאבלירס.
ב-5 עונותיו כג'נרל מנג'ר רשמה הקבוצה מאזן כולל של 272 ניצחונות ו-138 הפסדים (66.3%).
באוגוסט 2010 חזר לסן אנטוניו, בה שימש כסגן הנשיא לענייני כדורסל.
ביוני 2012 מונה פרי לג'נרל מנג'ר של אטלנטה הוקס.
לפני תחילת עונת העביר בטריידים את שחקני הקבוצה ג'ו ג'ונסון ומרווין ויליאמס, ובקיץ העוקב החתים את פול מילסאפ במקומו של ג'וש סמית', בחר את דניס שרודר בדראפט 2013, ומינה את מייק בודנהולצר למאמן הקבוצה במקומו של לארי דרו.
ביוני 2014 פורסמה הקלטה של ישיבת הנהלה של ההוקס, בה נשמע פרי מתייחס לשחקן לואול דנג באופן גזעני, באומרו "הוא אדם טוב בסך הכול, אך הוא לא מושלם; יש בו אפריקאיוּת...".
לאחר בדיקת האירוע התברר כי פרי הקריא את הדברים מתוך דו"ח סקאוטינג המצטט חבר הנהלה של קליבלנד קאבלירס, בה שיחק אז דנג.
בספטמבר 2014 יצא פרי לחופשה ללא תשלום בהתאם לבקשת המועדון.
ביוני 2015 התפרסמו תוצאות חקירה פרטית שניהלה הקבוצה, לפיהן "החקירה, אשר כללה 19 עדים וקריאת 24,000 מכתבי אי-מייל, הבהירה כי השפה הפוגענית אינה של פרי, וכי אף אחת מההתבטאויות שלו לא נבעה מעוינות גזענית או אתנית.
אדרבה, החקירה מצאה כי לפֶרי הייתה דעה עצמאית וחיובית לגבי דנג, והוא המליץ עליו לראשי קבוצה הן אישיותית והן מקצועית".
לאחר פרסום תוצאות החקירה עזב פרי את ההוקס באופן רשמי.
בשתי עונותיו בתפקיד העמידה הקבוצה מאזן 82–82, ובשתיהן הודחה בסיבוב הפלייאוף הראשון על ידי אינדיאנה פייסרס.
ביוני 2016 החל לשמש כ"יועץ מיוחד לענייני כדורסל" עבור ניו אורלינס פליקנס.
בין החודשים פברואר-אפריל 2019 שימש באופן זמני כג'נרל מנג'ר של הקבוצה, עד מינויו של דייוויד גריפין לתפקיד.
דני צוקרמן (18 ביולי 1964 – 13 באפריל 2020) היה יוצר, גיטריסט ובסיסט ישראלי.
חבר בלהקות "גן חיות" ו"סנהדרין" שפעלו בשנות ה-90.
צוקרמן נולד בקישינב, שבמולדובה ב-1964, ועלה לישראל בגיל 12. את דרכו המוזיקלית החל בבית הספר התיכון הניסויי הפתוח "אבשלום" ברשל"צ, אשר אפשר לו להתחיל להתפתח מוזיקלית.
הוא למד מוזיקה בבית הספר למוזיקה רימון.
בהמשך הוא שיתף פעולה עם אמנים מובילים בהם: דני סנדרסון, אפרים שמיר, אלונה דניאל, יצחק קלפטר, יעל לוי ועוד.
בתחילת דרכו הופיע צוקרמן בהרכבים שונים כולל הרכב עם רפי פרסקי.
את הקריירה המקצועית שלו החל בגיל 23 כשדני סנדרסון הזמין אותו לנגן בס בסיבוב ההופעות של האלבום "חכם על קטנים" ולאחר מכן בסיבוב "בבת אחת".
במהלך ההופעות עם סנדרסון הכיר צוקרמן את אפרים שמיר שהגיע לפעמים להתארח ובשנת 1989 הקים אפרים שמיר יחד עם דני צוקרמן, הקלידן אורי מיילס והמתופף גדי סרי את להקת "גוליבר", שהופיעה בפאב "מאחורי הים" בתל אביב, ושרה בעיקר משיריו של שמיר.
שתי הקלטות של להקת "גוליבר" הופיעו על גבי תקליט שדרים של שמיר עם השירים - "לא מודה" ו"אנו באנו".
בשנת 1991 הוציא צוקרמן שיר סולו ראשון בשם "עגלגלון", עם מילים של אלונה דניאל ולחן שלו.
השיר בוצע לפני כן על ידי אלונה דניאל בהופעות להקת "טאטו".
בשנת 1991 הצטרף ללהקת "גן חיות" עם שרון מולדאבי, שחר בן ברק, דובי קיזלשטיין ויובל ליבליך.
הלהקה הוציאה את אלבומה היחיד "גן חיות" בשנת 1992, והוא כלל את הלהיטים "חם ומתוק", "ירח כחול", "המוזיקה בפנים".
למרות פופולריות הלהקה, היא התפרקה בשנת 1993. בהופעות הלהקה שר צוקרמן את שירו "מפתה אותי", שהופיע לאחר מכן באלבום הסולו שלו, לצד שיר נוסף של "גן חיות" שלא הוקלט על ידי הלהקה ונכתב על ידי שחר בן ברק - "זורמת בדם".
במקביל ללהקת "גן חיות" הקים צוקרמן "סופר גרופ" בשם "סנהדרין" שביצעה קאברים לשירי בלוז של רוברט ג'ונסון, ג'ון לי הוקר ואחרים, וכללה מלבד צוקרמן את אופיר לייבוביץ מ"נקמת הטרקטור" ואת אילן לוקאץ, אופיר לוקאיי ואחרים.
בשנים 1998–1999 הוקלט האלבום היחיד של "סנהדרין" בהרכב שכלל את דני צוקרמן בשירה, גיטרות ומנדולינה, אופיר לייבוביץ בגיטרה ומנדולינה, אופיר לוקאיי בגיטרות ועוד, מייקל ויינשטיין בבס, דני כהן בתופים וקולות ובהשתתפות דב המר במפוחית בשיר אחד.
האלבום לא יצא בזמן אמת אלא רק בשנת 2004 כשההרכב כבר לא היה פעיל.
צוקרמן וסנהדרין היו מהבולטים והחלוצים בסצנת הבלוז בישראל עם בלוז אקוסטי ושורשי, הופיעו באופן קבוע במועדון "קמלוט" בתל אביב והשתתפו גם בפסטיבל הבלוז בחיפה בשנת 1995.
בשנת 1996 הוציא צוקרמן את אלבום הסולו הראשון שלו "חלום פרטי" בחברת התקליטים "עננה".
האלבום כלל את הסינגלים - "השירים הכי יפים" ו"מחפשת במקום הלא נכון".
בשנת 2001 הוא ניגן באלבום "אין מחיר לחופש".
בשנת 2005 הוציא צוקרמן אלבום משותף עם המשורר רומן באימבאיב בשם "הלוואי וגודביי".
צוקרמן הלחין והפיק מוזיקלית קובץ שירים מאת באימבאיב.
צוקרמן לימד באס וגיטרה בבית הספר של "ימאהה", והפיק מוזיקלית את הרכבי בית הספר.
כתב, עיבד וביצע טרנספוזיציות לכל הכלים ולאנסמבלים במגוון סגנונות: רוק כבד, פאנק ובלוז.
ב-2016 השתתף בשיר "To Party" עם להקת Little Big הרוסית.
דניאל מארק "דני" פודי הוא שחקן, קומיקאי, כותב, מפיק ובמאי אמריקאי.
ידוע בעיקר בזכות תפקידו כעאבד נדיר בסדרה הקומית "קומיוניטי" של רשת NBC.
על תפקידו היה מועמד שלוש פעמים לפרס חביב אגודת מבקרי הטלוויזיה האמריקאית לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית ומועמד לפרס אגודת מבקרי הטלוויזיה האמריקאית על הישג יחיד במינו בקומדיה.
פודי נולד בשיקגו, אילינוי, לאמא פולנייה-אמריקאית, מתכנתת ואנליטיקאית, ולאב הודי-אמריקאי.
פודי דובר פולנית בזכות אמו וסבתו.
פודי למד מחול בשיקגו וסיים תואר בתקשורת ותיאטרון באוניברסיטת מרקט במילווקי, ויסקונסין, בשנת 2001. באוניברסיטת מרקט, פודי היה הזוכה הראשון במלגת כריס פארלי.