tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רציתי לעוף כמו פרפר הוא ספר ביוגרפי מאת נעמי מורגנשטרן, המביא את סיפורה של חנה גופרית בתקופת השואה, מתחילת מלחמת העולם השנייה, בכניסה לגטו ועד הבריחה מהגטו וההתחבאות מהנאצים.
הספר מלווה בתמונות ואיורים הקשורים לחייה של חנה.
הספר אוייר על ידי אביחי כהן.
הספר יצא לאור בהוצאת יד ושם ב-1995.
חנה - גיבורת הסיפור, הסיפור עוקב אחר דרכה בזמן השואה
הרשל - אבא של חנה נהרג כשעבר להיות פרטיזן ביער
זיסלה - אמא של חנה אשתו הראשונה של הרשל ואשתו השנייה של יוסף
גברת מושלקובה - השכנה של חנה
הזוג סקוברונק - המחביאים של חנה ואמה גרים ליד גטו ורשה
יוסף קופרשמיד - בעלה השני של זיסלה והאבא החורג של חנה
אברהם - אחיה החורג של חנה
מארישה- חברתה הקודמת של חנה שהייתה משחקת איתה מחבואים
חנה גפרית נולדה בשנת 1935 בעיירה ביאלה ראווסקה שבפולין להוריה הרשל וזיסלה הרשקוביץ.
עם הכיבוש הנאצי נאסר על חנה ללמוד בבית הספר בעיירה, ועל כן החלו הוריה ללמדה.
בסוף 1941 הוקם גטו בעיירה, אך משפחתה של חנה הורשתה להתגורר מחוץ לגטו מכיוון שאמה עבדה כתופרת עבור כוחות הכיבוש הגרמניים.
ההורים ביקשו להסתיר את חנה אצל משפחה פולנית עד תום המלחמה, אך חנה סירבה להיפרד מהוריה והגיעה אל מקום המסתור שלהם – בור תפוחי אדמה של משפחה פולנית.
בסוף 1942 גורשו יהודי העיירה למחנה השמדה בטרבלינקה.
אביה של חנה ניסה להשיג תעודות מזויפות, אך שכנתם, גברת מושלקובה, הצליחה לגייס רק שתיים – לחנה ולאמה.
האב נאלץ להיפרד מהן ולעבור לארגון הפרטיזנים והמיתו אותו בכניסה ליער .
חנה ואמה הוסתרו במשך שנתיים בוורשה בדירתם של בני הזוג סקוברונק, חסידי אומות העולם.
אמה של חנה סייעה בניקיון, בבישול, בתפירה ובהכנת שיעורים עם בנותיהם של בני הזוג סקוברונק.
במשך שנתיים ישבה חנה ליד הדלת כדי להקשיב לצעדים העולים מחדר המדרגות.
נאסר עליה ועל אמה להציץ מבעד לחלון ולנעול נעליים כדי שלא יישמעו צעדיהן.
בחג המולד, כשאירחה משפחת סקוברונק אנשים בביתה, הסתתרו חנה ואמה בתוך ארון.
בחשכת הארון דמיינה חנה שהיא עפה למרחבים, חופשייה כפרפר.
בני הזוג סקוברונק הסכימו שחנה ואמה ימשיכו להסתתר בביתם בתנאי שאם יגיעו אנשי הגסטפו, ירדו לקומה החמישית ומשם יקפצו אל מותן.
יום אחד טיפסו גרמנים במדרגות.
חנה ואמה החלו לרדת אל הקומה החמישית.
למזלן עלתה אחת מבנות המשפחה במדרגות ומיהרה להעלותן לעליית הגג וכך הצילה את חייהן.
לאחר שתעודותיהן נשרפו בהפצצת ורשה, התחזתה חנה לפולנייה אדוקה.
חנה ואמה הובאו כאזרחיות פולניות לאומשלגפלץ ומשם נשלחו למחנה עבודה בזנפנברג ליד לייפציג ועבדו בבית חרושת של AEG.
כאשר התקרב הצבא האדום ללייפציג, ברחו חנה ואמה מהמחנה.
הן שוחררו על גדת הנהר אלבה ובתום המלחמה שבו לעיירתן.
הן גילו שמכל בני המשפחה שרדו רק הן ועזבו את העיירה למחרת הגעתן.
הן הגיעו ללודז', ושם נישאה האם ליוסף קופרשמיד, ניצול שואה שאשתו ובתו נרצחו.
לאחר שנה נולד אחיה של חנה, אברהם.
בינואר 1949 עלתה חנה לישראל, ומאז היא מתגוררת בתל אביב.
היא למדה בבית ספר לסיעוד, עבדה כאחות בריאות הציבור בשכונת עג'מי וניהלה שם סניף של טיפת חלב.
לאות הוקרה על עבודתה המסורה זכתה חנה בפרס עבודה על שם נמיר.
היא עבדה כאחות ראשית באגף לרפואה ציבורית בעיריית תל אביב עד פרישתה לגמלאות.
נעמי מורגנשטרן היא כותבת, מפיקה ומוציאה לאור ספרים, תוכניות וסרטים על מורשת יהודית, מורשת משפחתית ומורשת של היחיד.
בשנים האחרונות נעמי הפיקה תוכניות על השואה, שהוצאו לאור בהוצאת יד ושם, רשות הזיכרון לשואה ולגבורה בירושלים.
נעמי מעבירה הרצאות וסדנאות של השואה דרך עיניים יהודיות בפני הורים, מורים ותלמידים.
הספר הומלץ על ידי משרד החינוך ועל ידי מוזיאון יד ושם כספר מתאים לתלמידי בתי ספר יסודיים, המאפשר דיונים בונים סביב סוגיות מרכזיות כמו התבגרות, התמודדות, עזרה הדדית וזהות יהודית.
"רציתי שזה יכאיב" הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-18 באוקטובר 2020, על ידי חברת התקליטים טדי הפקות.
השיר נכתב והולחן על ידי דלומי, ביחד עם ג'וני גולדשטיין ורון ביטון, והופק על ידי גולדשטיין, והוא בסגנון הפופ הלטיני, שאפיין את אלבומה הראשון, "קצת אחרת".
על השיר אמרה דלומי: "באחד הגלגולים שלי חייתי בוודאות בספרד או דרום אמריקה.
התרבות הזו עם המוזיקה מוצאת את דרכה ללב שלי בכל פעם מחדש - אז אני חוזרת אליה עם כל החוויות, הידע והכלים שצברתי מאז האלבום הראשון שהיה לטיני גם הוא.
הפעם זה קורה יחד עם ג'וני גולדשטיין ורון ביטון - וזה גם נשמע ככה".
הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של דלומי בסמוך לצאת הסינגל עצמו, ובוים על ידי אינדי חאיט.
דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לשיר ביקורת חיובית, באומרו: "דלומי בחרה להגיש פופ קצבי וקליט שתפור היטב למידותיה הקוליות, עם בתים דביקים ופזמון ממכר שמהשנייה הראשונה כיף לגמוע את צליליהם שוב ושוב ושוב ושוב.
נראה כי ההמתנה לשיר חדש של דלומי היה שווה שכן מדובר באחד השירים הטובים שלה שאין ספק שהוא יהפוך ללהיט ענק עבורה".
גם רועי הכהן ממאקו ציין את השיר לחיוב, ואמר כי "הכל פה מדויק – הטקסט הכריזמטי, הקליפ האסתטי, וחשוב מכל – הוייב הלטיני.
כל אמן פופ אחר שילך לכיוון הזה עלול להדליק אצל המאזין נורה אדומה של אחד שרוכב על טרמפ הז'אנר המצליח ביותר של השנים האחרונות, אבל רוני דלומי יודעת טוב מאד שהיא עשתה את זה קודם".
השיר הגיע היישר אל המקום השני במצעד השבועי של מדיה פורסט, ובשיאו הגיע למקום הראשון.
רצף הופעות הוא סדרת הופעות, בדומה לסיבוב הופעות.
עם זאת, בניגוד אליו הוא מתקיים במיקום אחד קבוע.
רצפי הופעות מתקיימים בעיקר בלאס וגאס ועשרות אמנים ואמניות קיימו רצפי הופעות במקום זה.
על פי בילבורד, "" של סלין דיון הוא רצף ההופעות הרווחי ביותר בכל הזמנים, עם רווחים של למעלה מ-385 מיליון דולר.
על פי הגרדיאן, הרעיון של רצף הופעות נהגה על ידי הפסנתרן והזמר ליברצ'ה שעשה את הופעת הבכורה שלו ב-1944 בלאס וגאס.
כמעט עשר שנים מאוחר יותר, ליברצ'ה קיים רצף הופעות משלו במלון ובקזינו של ריביירה, שלפי הדיווחים הרוויח בסביבות 50,000 דולרים לשבוע.
לאחר שנים רבות בהן הוציא פרויקטים שונים, הוא חזר לקיים רצפי הופעות בלאס וגאס והרוויח כ-300,000 דולר לשבוע, עד שמת מאיידס ב-1987. סי-לו גרין קיים את רצף ההופעות "CeeLo Green Presents Loberace", כמחווה לליברצ'ה.
הזמרת הצרפתייה-קנדית סלין דיון הובילה להצלחה מחודשת של רצפי ההופעות בלאס וגאס, כאשר קיימה בין שנת 2003 לשנת 2007 את רצף ההופעות "" שלימים הפך לרצף ההופעות הרווחי ביותר בכל הזמנים.
במהלך הרצף, התקיימו 717 הופעות בסך הכול.
בשנת 2013, קיימה בריטני ספירס את רצף ההופעות המצליח "Britney: Piece of Me".
רצפי ההופעות הרווחיים ביותר בכל הזמנים
רציף קלישי, מזג אוויר אפרורי הוא ציור שמן על בד מאת האמן הצרפתי פול סיניאק, שנוצר בשנת 1887. היצירה מציגה נוף תעשייתי למחצה לאורך נהר הסן בפרוורי פריז, תוך שימוש בטכניקת הפואנטיליזם, שהייתה בשיאה באותה תקופה.
הציור נוצר בתקופה שבה סיניאק אימץ את עקרונות הנאו-אימפרסיוניזם בעקבות השפעתו של ג'ורג' סרה.
בשנת 1886 הציג סרה את יצירתו "Un Dimanche après-midi à l'Île de la Grande Jatte", שעוררה עניין רב בטכניקת הפואנטיליזם.
בעקבות זאת, סיניאק וקמיל פיסארו החלו ליישם את השיטה החדשה, שהתבססה על הנחת נקודות צבע טהורות זו לצד זו, ללא ערבוב ישיר, כדי ליצור אפקטים של אור וצבע.
סיניאק הרבה לצייר את אזור אסנייה וקלישי, שם נהג להפליג ולתעד את המפגש בין הנוף העירוני לתעשייה הצומחת לאורך נהר הסיין.
הציור מתאר את רציף קלישי לאורך נהר הסן, אזור שבו נפגשו נופים טבעיים עם אלמנטים תעשייתיים.
ניתן להבחין בסירות, מנופים, ארובות מפעלים ועצים דלילים, הממחישים את אופיו המעורב של המקום.
סיניאק השתמש בגוונים רכים של אפור, כחול וירוק, היוצרים אווירה מעוננת ואפרורית.
ציור זה קשור ליצירה נוספת של סיניאק מאותה שנה, "Quai de Clichy.
Soleil", הנמצאת כיום באוסף המוזיאון לאמנות בבולטימור.
מאז יצירתו, הציור עבר בין מספר אספנים בולטים: הוחלף על ידי סיניאק באופניים עם האספן מריה (Marié).
לאחר מכן נרכש על ידי פליקס פנהון והיה ברשותו עד שנת 1925.
רציף קלישי, מזג אוויר אפרורי הוצג במספר תערוכות חשובות, בהן:
1888 – התערוכה החמישית של קבוצת Les XX בבריסל
1930 – תערוכה רטרוספקטיבית בגלריה ברנהיים-ז'ון (Bernheim-Jeune) בפריז
1934 – תערוכה בפטי פאלה בפריז
1954 – מוזיאון פולקוואנג (Museum Folkwang) בגרמניה
2017–2018 – מוזיאון האמנות בברן ותערוכה על "אמנות מנוונת" (Entartete Kunst)
היצירה נחשבת לאחת הדוגמאות החשובות להתפתחות טכניקת הפואנטיליזם אצל סיניאק.
בביקורות שנכתבו במהלך השנים, צוין כי הציור משלב בצורה הרמונית בין נוף אורבני-תעשייתי לבין עקרונות מדעיים של צבע ואור, כפי שהוגדרו על ידי תאורטיקנים כמו שרל אנרי (Charles Henry).
מרינה פרטי-בוקיון (Marina Ferretti-Bocquillon) ציינה בקטלוג תערוכה משנת 2001 כי הציור מתעד במדויק את הנוף של רציף קלישי, כולל מבני התעשייה והצמחייה הצעירה שלאורך הנהר, בהתאם לצילומי אוויר מאותה תקופה.
רֶצֶף היא עיר עתיקה בצפון-מזרח סוריה, כ־30 ק"מ דרומית-מערבית לא-רקה ונהר הפרת, בשולי המדבר הסורי.
העיר שימשה כתחנה מרכזית על דרכי הסחר בין מזרח למערב, מרכז צבאי חשוב בתקופה הרומית, ובהמשך מוקד עלייה לרגל נוצרי בתקופה הביזנטית.
כיום האתר מוכר כאתר ארכאולוגי בעל חשיבות היסטורית ודתית.
רצף שוכנת בנקודת מפגש אסטרטגית בין אזורי ספר, סמוך לנהר הפרת, במסלול שבו עברו שיירות בין מסופוטמיה, סוריה והארץ המובטחת.
היא שימשה תחנת מסחר, מנוחה, ומאגר מים במדבר הודות למערכות אגירה תת-קרקעיות.
בתקופה הרומית הפכה גם לעיר מבצר קדמית, והייתה חלק מקו ההגנה המזרחי של האימפריה הרומית.
האתר מתוארך למאה ה-9 לפני הספירה, אז הוקם במקום מחנה צבאי על ידי האשורים.
בימי הרומאים, רצף מוזכרת במסמכים רשמיים של האימפריה הרומית בשם Resapha.
היא הופיעה ברשימת היחידות הצבאיות בנוטיטיה דיגניטטום ושימשה כעמדת מוצב מדברית מבוצרת להגנה מפני האימפריה הסאסאנית, וכן כתחנה על דרך המלך.
העיר שגשגה בשל מיקומה האידיאלי על דרכי השיירות שקישרו בין חלב, דורה אירופוס ותדמור.
ברצף לא היה מעיין או מקור מים זורמים, ולכן היא הסתמכה על מאגרי מים גדולים שנועדו לאגור את מי הגשמים של החורף והאביב.
במאה ה-4 לספירה, זוהתה העיר כאתר קבורתו של סרגיוס הקדוש, קצין רומי שהתנצר והוצא להורג בשל אמונתו.
בתקופה זו החלה צמיחה ניכרת, והיא הפכה, לאחר ירושלים, ל"מרכז העלייה לרגל החשוב ביותר במזרח הביזנטי בתקופה הפרוטו-ביזנטית", במיוחד בקרב חיילים נוצרים.
בתקופת שלטונו של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון (527–565), שוקמה רצף באופן מקיף, נבנו בה חומות באורך כ־3 ק"מ, כנסיות מפוארות, ובזיליקה מרכזית שנקראה על שם הקדוש.
העיר קיבלה את השם סרגיופוליס (Sergiopolis) והפכה למקום מושבו של בישוף.
העיר אבדה מידי הביזנטים במאה ה-7, כאשר הערבים הביסו אותם ניצחון סופי בקרב הירמוך בשנת 636.
במאה ה-8, הפך הח'ליף האומיי הישאם אבן עבד אל-מלכ (שלט בשנים 724–743) את רספה למקום מגוריו המועדף.
העיר ננטשה סופית במאה ה-13, בעקבות פלישת המונגולים לאזור.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, העיר נכבשה על ידי ארגון דאעש.
ב-19 ביוני 2017, שוחררה על ידי כוחות המשטר הסורי.
רצף מזוהה על ידי חוקרים רבים עם העיר המקראית רֶצֶף, אשר נזכרת במקרא:
בדברי שליחי סנחריב, מלך אשור, המופיעים בספר ישעיהו:
אזכורים אלה מחזקים את ההנחה כי רצף הייתה יישוב חשוב עוד בתקופת המקרא.
חומת העיר – שריד מרשים מתקופתו של יוסטיניאנוס, בנויה באבן מסותתת ומוקפת מגדלים.
הבזיליקה של סרגיוס – מבנה כנסייתי ביזנטי מהגדולים במזרח.
בורות מים תת-קרקעיים – מערכת אגירה מתוחכמת.
שערים, מגדלים ומבני מנהל – חלקם נשמרו במצב טוב יחסית.
האתר נחפר בחלקו על ידי משלחות ארכאולוגיות גרמניות במאה ה-20. שרידיו כוללים מבני אבן מרשימים, חומות, בורות מים ושרידי בזיליקה.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה נגרם לאתר נזק מסוים, אך רבות מהחומות והמגדלים שרדו.
נכון להיום, האתר סגור לציבור אך מהווה מוקד מחקר.
רצף הייתה אחד האתרים המרכזיים במזרח שבו התפתח פולחן קדושים נוצרי מוקדם.
סרגיוס הקדוש, שנחשב למגן של חיילים נוצרים, הפך לדמות נערצת, והעיר הייתה אתר עלייה לרגל גם עבור עולי רגל מהמזרח ומהמערב.
הכנסייה המרכזית בעיר שימשה כאחד המוקדים המרכזיים של הפולחן.
רק אהבה תביא אהבה הוא אלבומה ה-11 של הזמרת שרית חדד אשר יצא לאור ב-11 במרץ 2003.
הסינגל הראשון מהאלבום היה "תהיה לי ראש הממשלה", אשר יצא בסמיכות לבחירות שהתקיימו לכנסת ה-16. הסינגל השני "קצת משוגעת" הפך מיד ללהיט וכבש את רשימות הפלייליסט.
שיר הנושא, היה בין ארבעת השירים שהגישה שרית חדד לוועדת האירוויזיון של הערוץ הראשון בשנת 2002. לבסוף השיר שנבחר לייצג את ישראל היה "נדליק ביחד נר" שהגיע למקום ה-12 בתחרות.
באלבום גם מופיע החידוש לשירה של דורית ראובני, "היום היום", שהוקלט במסגרת אירועי ההתרמה "יום טוב".
בתגובה לחידוש זה הקליטה ראובני גרסה משלה לשיר "הייתי בגן עדן" מתוך אלבומה של חדד "כמו סינדרלה".
האלבום עובד והופק מוזיקלית על ידי שי ראובני, ושרית חדד הלחינה לאלבום שני שירים.
אמנים נוספים אשר תרמו את חלקם לאלבום: יואב גינאי, דודו ברק, העיתונאי ומנחה הטלוויזיה יאיר לפיד, שמעון בוסקילה, ירון כהן, סמדר שיר, צ'ולי זכאי, משה דץ ועוד.
האלבום נחשב לאחד האלבומים הנמכרים ביותר של חדד, ולאחד מהנמכרים ביותר בישראל כאשר נמכרו ממנו יותר מ-200,000 עותקים חוקיים בעמדות המכירה בישראל.
הפקה בפועל: אבי גואטה הפקות בע"מ
הפקת שירה וסאונד: יהודה תמיר
קלידים: שי ראובני, בנצי מור, עמית הראל, יעקב למאי, אסף רון
גיטרה 'מזרחית': יהודה קיסר, אריק כהן, מאיר רגב
דרבוקות: רוני דדון, ישראל שובל, שרית חדד
חלילים וסקסופון: ניצן עין הבר
בוזוקי: אלקוס קונסטדטוס, אריס נחום
קולות: יהודה תמיר, דלית כהנא, איתי זילברשטיין
קולות לשיר "היום היום": מקהלת "פרחי ירושלים", אלי פיניש ומריאנו אידלמן
הוקלט באולפני אבי גואטה הפקות - 2003
עריכה דיגיטלית: איציק פליבה - 'מסטר דיסק'
רצף ניבים או רצף לשוני (אנגלית Dialect continuum) הוא רצף ניבים המדוברים לאורכו של אזור גאוגרפי נרחב, ששונותם גדלה ככל שגדל המרחק הגאוגרפי ביניהם, ובמקביל פוחתת יכולת ההבנה ההדדית ביניהם.
ניתן לסווג ניבים רחוקים זה מזה כשפות עצמאיות או כניבים של אותה שפה, ובלבד שקיימת שפה סטנדרטית משותפת המאפשרת תקשורת בין הדוברים.
מדע הבלשנות מתמקד בראש וראשונה בבדיקת השונות והדמיון בין ניבים או שפות דומות.
ההגדרה המדויקת האם מדובר בניבים של אותה שפה או בשפות נפרדות היא פעמים רבות פוליטית או תרבותית גרידא.
לדוגמה, התעקשותה של בולגריה להגדיר את השפה המקדונית כניב של בולגרית, או חלוקתה של הסרבו-קרואטית מאז פירוק יוגוסלביה לשלוש שפות נפרדות - סרבית, קרואטית ובוסנית.
בשני המקרים - בין אם מדובר בשפות נפרדות, בניבים של אותה השפה, או במספר צורות סטנדרטיות של שפה אחת - זהו רצף ניבים.
זוהי תופעה רווחת הקיימת במידה זו או אחרת ברוב משפחות השפות.
בבלשנות חברתית מתייחס המושג למצב בו לפחות שני ניבים (או שתי שפות) מתמזגים זה עם זה ללא גבול ניתן להגדרה.
הענף הגרמאני המערבי ביבשת אירופה
הניבים הרבים של הענף הגרמאני מערבי היבשתי (לא כולל את האיים הבריטים), דהיינו, גרמנית, הולנדית, אפריקאנס, יידיש, וגרמנית תחתית, נחשבים פעמים רבות לדוגמה הממחישה את תופעת רצף הניבים בדרך הטובה ביותר.
רוב הניבים, המשתרעים על תא שטח נרחב מחופי הים הצפוני במערב עד להרי האלפים בדרום ולמישורי מזרח אירופה במזרח, מהווים רצף לשוני אחד.
אפריקאנס המדוברת בדרום אפריקה מראה כי ההגדרה הבלשנית לרצף אינה חופפת בהכרח את ההגדרה הגאוגרפית, שכן אפריקאנס מעולם לא שכנה ברצף טריטוריאלי ליתר השפות.
אף כי דוברי הולנדית וגרמנית תקנית אינם מבינים זה את זה, קיימים ניבי מעבר בין השפות כגון ניבים פרנקונים כדוגמת הלימבורגית.
בהולנד ובבלגיה, לעומת זאת, לימבורגית מוכרת כניב גרמני.
גישה שלישית טוענת כי לימבורגית היא בכלל שפה נפרדת ונבדלת מהולנדית ומגרמנית גם יחד.
לאורך הגבול בין גרמניה להולנד שמצפון ללימבורג, מדברים התושבים שפה אחת או ניבים הקרובים זה לזה עד מאוד.
עם זאת, ההולנדים מכנים שפה זו הולנדית והגרמנים קוראים לה גרמנית, כך שמבחינת הבלשנות החברתית הם דוברים שפות שונות.
הענף הצפוני של השפות הגרמאניות, הכולל את השפות הגרמאניות בסקנדינביה מהווה גם הוא רצף ניבים.
דוברי שוודית, נורווגית ודנית מבינים זה את זה, לפחות כאשר מדובר בשפות הסטנדרטיות.
עם זאת, ניבים מקומיים עשויים להוות מכשול להבנה בין דוברי השפות השונות, או אפילו בתוך אותה השפה, כפי שקורה בין מספר ניבים שוודים מרוחקים שדובריהם עשויים להתקשות בתקשורת.
בשל בידודן היחסי משך מאות שנים, איסלנדית ופרואזית השייכות גם הן לאותו ענף, מרוחקות במידה המקשה את הבנתן על ידי דוברי יתר השפות הסקנדינביות (במיוחד שוודית ודנית).
בכל אופן, איסלנדית ופרואזית הן רצף ניבים בפני עצמו.
לא תמיד ההבנה בין שני ניבים או שתי שפות היא הדדית במידה שווה.
בדרך כלל מבינים דוברי דנית את שכניהם השוודים ביתר קלות מאשר השוודים מבינים דנית (בדומה לדוברי ספרדית המתקשים בדרך כלל בפורטוגזית יותר מאשר דוברי פורטוגזית בספרדית).
ערבית היא שפה דיגלוסית, והשפה הכתובה הסטנדרטית, המבוססת על ערבית קלאסית, שונה מהשפה המדוברת, המהווה רצף ניבים מארצות המגרב במערב, דרך ניבים מצריים וסודנים בתווך, והלאה מזרחה דרך הלבנט, עיראק עד חצי האי ערב.
קיים שוני בין הניבים המדוברים לבין עצמם, ובין כל אחד מהם לערבית מדוברת או כתובה סטנדרטית.
הניבים הסינים שונים זה מזה באופן מהותי ויוצרים רצף ניבים הדומה לזה של השפות הרומאניות.
העמדה כי מדובר בניבים של אותה שפה ולא בשפות נפרדות היא עמדתה הרשמית של ממשלת סין.
בדומה לשפות הרומאניות גם הניבים הסיניים חולקים כתב זהה פחות או יותר, אם כי קיימות וריאציות אזוריות גם בשפה הכתובה (אוצר מילים, דקדוק ואפילו לוגוגרמות).
העובדה כי סינית עושה שימוש בלוגוגרמות הקלה על התפתחותם של ניבים שונים, שכן הלוגוגרמות אינן קשורות להגיה כפי שקשורים אליו סוגי כתב אחרים (אלפבית או אבג'ד).
במילים אחרות, דובר קנטונזית יכתוב את שפתו באופן זהה או דומה לזה שיעשה דובר מנדרינית, אך יהגה אותה באופן שונה (דוגמה "מערבית" לתופעה דומה ניתן לראות בספרות – משמעות הסימן "1" זהה בכל השפות אך נהגית באופן שונה בכל אחת מהן).
השפות המדוברות בצפון הודו מהוות רצף ניבים.
השפה "האחת" המכונה בהודו "הינדית", היא למעשה שפה סטנדרטית שמבוססת על הניב ההינדוסטני שדובר בעבר באזור דלהי, ואשר הוכנסו בו אלמנטים מסנסקריט.
עם זאת, הינדית יכולה להתייחס למכלול הניבים המדוברים מביהר במזרח ועד לראג'סטאן וגוג'ראט במערב.
למעשה ממשיך רצף הניבים מערבה לתוך פקיסטן שכן אורדו והינדית הן ניבים הינדוסטנים, ולמרות ההבדלים בכתב ובאוצר המילים, דובריהן מבינים זה את זה.
ניתן להאריך את רצף הניבים גם מזרחה עד לבנגלית וצפונה לנפאלית.
השפה הפרסית בצורותיה השונות – פרסי (באיראן), דארי באפגניסטן וטג'יקית בטג'יקיסטן – מהווה רצף ניבים.
אף על פי שהרבדים הרשמיים של שפות אלה מפגינים שונות פחותה ביניהם, הניבים המדוברים שונים זה מזה עד כדי חוסר הבנה במקרים רבים.
כך, טג'יקית מדוברת לא תהיה מובנת לדוברי פרסי מאזור המפרץ הפרסי ולהפך.
השונות של טג'יקית מניבים אחרים הואצה בתקופת השלטון הסובייטי עת אומצו מילים רבות מרוסית והכתב הפרסי הוחלף בכתב קירילי.
ניבים מערביים של פרסי נחשפו להשפעות ערביות וטורקיות במידה רבה יותר מדארי או טג'יקית במזרח שמשמרות מאפיינים ארכאיים בדקדוק ובאוצר מילים.
רצפה היא משטח אופקי הקיים בכל מבנה וכן במקומות פתוחים שונים.
המילה 'רצפה' נגזרת מן המילה רֶצֶף, הואיל והיא עשויה מרצף של אריחים המונחים בצפיפות זה בצד זה.
המושג מתייחס לרוב למשטח הגלוי עליו עומדים בני האדם והרהיטים בבניין אך במקרה של רצפה שאינה של קומת קרקע ההתייחסות היא גם למשטח האופקי הקונסטרוקטיבי אשר חלקו התחתון נקרא "תקרה".
בשטחים פתוחים, או בקומת הקרקע של מבנים, השיטה הפשוטה ביותר מבחינה טכנולוגית, אשר איננה דורשת הסעה של חומרי גלם ממקום למקום היא רצפת עפר מהודק.
פעולת ההידוק נעשית בצורה ידנית, על ידי רקיעה ברגליים, או על ידי שימוש במעגילה, או במכבש.
חסרונותיה של רצפת העפר המהודק הן באי-עמידותה למים, שהרי בעוד שרצפות אחרות מתייבשות במהרה, בהנחת קיומה של מערכת ניקוז נאותה, רצפת העפר הופכת לבוצית, ברכותהּ היחסית, במיוחד במקום בו שכיחים כלי רכב, העשויים להשאיר חריצים ועקבות ברצפה, וכן באבק הנלווה אליה בהכרח.
כמו כן, שיטת הריצוף מוגבלת למקומות עם סוג קרקע מתאים, ובמקומות בהן הקרקע אינה ניתנת להידוק, כגון מדבריות חוליים, נאלצים הבנאים לפנות לשיטות אחרות, או להישאר ללא רצפה מלאכותית, ולעשות שימוש בקרקע הטבעית.
בחפירה ארכאולוגית, מהווה רצפת העפר אתגר מיוחד, שכן ההבדל הנראה לעין בינה לבין שכבת העפר שמעליה הוא דק ביותר.
לרוב, מאותרת הרצפה באמצעות זיהוי פריטים שמונחים עליה או מבני הבנויים על גבה.
לעומת זאת, לעיתים מצב ההשתמרות הוא כה טוב, עד שניתן לזהות את רישומן של מחצלות על רצפות הבתים, כגון ביריחו.
ריצוף קשיח על גבי עפר
בתור פתרון חלקי לחסרונות הקיימים ברצפת העפר, ניתן לצפותה בריצוף קשיח, כגון אבני חצץ, חלוקי נחל, או אפילו צדפים.
שימוש במרצפות (בלטות) לחיפוי שטח הרצפה הוא השכיח והמוכר ביותר בתקופה המודרנית.
העיקרון של ריצוף זה הוא כיסוי השטח על ידי מרצפות בצורה קבועה, כמעט תמיד מלבן או ריבוע המיוצרות בנפרד ומורכבות בבניין.
המרצפות יכולות להיות עשויות מאבן, חומרים קרמיים ואפילו בטון, אך עיקרון בנייתם וסידורם זהה.
ברצפת מרצפות מודרנית נוצק תחילה בסיס מבטון, מעל פני הבטון מפוזרת שכבה של חול אשר איתו ניתן בקלות את המשטח.
החול מאפשר דינמיות בהנחת המרצפות.
מעל שכבת החול מודבקות המרצפות אחת לצד השנייה על ידי מלט הנמרח תחתיהן.
טרם התייבשות המלט, מתאם הרַצָף את המרצפות כך שתהיינה מתאימות בגובה אחת לשנייה בדיוק מקסימלי ושתהיינה אופקיות.
החול מאפשר תנועתיות מסוימת של המרצפות לצורך התאמתן.
נוסף על כך, בטרם פיזור החול, מותקנות על בסיס הבטון מערכות בניין כצנרת מים וחשמל.
במקומות מסוימים כגון חדרי אמבטיה ורצפות של חללים פתוחים, מונחות המרצפות במכוון בשיפוע קל על מנת לגרום למים להתנקז לכיוון הרצוי.
במרווחים הקטנים שבין המרצפות, המכונים "פוּגוֹת", נמרח לרוב חומר איטום "רוֹבּה".
תכנון הריצוף אינו דבר של מה בכך והוא מחויב בתכנון האדריכלי השלם.
מלבד בחירת סוג הריצוף ומידותיו, תפקיד האדריכל לקבוע מאיזו נקודה תחל הנחת המרצפות מתוך הנחה כי רוחב החלל אינו כפולה מדויקת של רוחב המרצפת ובצד אחד יהיה צורך לחתוך את המרצפות.
לעניין זה השפעה על האסתטיקה של הרצפה וכן על תהליך הבנייה ועיצוב הפנים.
פעמים רבות, כאשר מדובר בחללים לא ישרים, בין אם באופן מתוכנן ובין אם בגלל בנייה עתיקה או בלתי מדויקת, מונחות המרצפות בזווית אחרת לגמרי מכיוון הרצפה והקירות על מנת לטשטש את עקמומיות הבנייה אשר עלולה להיות מודגשת על ידי קווי הפוגות.
בהיקף הקירות מניחים שיפולים (פנלים) כדי לסיים את מישור הקיר בצורה יפה עם הרצפה וכדי למנוע מעבר מים לקירות.
בעיקר בבנייה המסורתית במקומות שונים, בבנייה מעץ והן בבנייה מלבנים, נבנות הרצפות מקורות עץ צמודות אחת לשנייה היוצרות יחדיו את משטח הרצפה.
הקורות עצמן מונחות על גבי קורות ראשיות יותר הנשענות על הקירות הסובבים.
טכנולוגיה פשוטה יחסית זו יוצרת משטח גמיש המסוגל ליצור קירוי וריצוף ללא השקעה רבה נוספת.
לרצפות עץ מסוג זה איכות אסתטית כשלעצמן ולכן נשארות כפי שהן פעמים רבות ללא חיפוי נוסף מלבד שטיחים.
החסרונות העיקריים של סוג רצפה זו הם היותן רועשות כאשר דורכים עליהן, כמו גם רגישותן לאש.
רצפת בטון מוחלק היא יציקה של בטון ברמת גימור גבוהה על גבי רצפת בטון קונסטרוקטיבית ברמת גימור נמוכה.
הבטון המוחלק משמש כחומר גמר בלבד והוא אינו חלק מהבטון ששימש בשלב הראשון של הרצפה הקונסטרוקטיבית.
יציקתו היא למעשה ציפוי רצפת הבטון המקורי במקום פיזור חול והנחת מרצפות.
הבטון הדק הטרי מוחלק בשלב הראשון על ידי מכשיר "הליקופטר" המפלס אותו ולאחר שמתייבש נמרח על הרצפה חומר מבריק המקנה לרצפה מראה שלם וחלק.
על אף שאין מדובר במרצפות ריבועיות, גם בבטון מוחלק נחרצים במכוון פוגות המחלקות את רצפת הבטון למעין מרצפות.
תפקיד החריצים למנוע סדקים בזמן התייבשות הבטון ולאפשר לו מרחב התפשטות קטן עם שינויי טמפרטורה.
כעקרון, אין גבול למגוון החומרים המשמשים כיום לציפוי רצפות מסוגים שונים.
חומר נפוץ מאוד הוא העץ, שלהבדיל מרצפת עץ הבנויה מקורות, משמש כחיפוי בלבד בצורה של קרשים דקים או פרקט.
חומר ייחודי נוסף הוא הזכוכית.
רצפות זכוכית הבנויות על בסיס שלד פלדה וזכוכית עבה המסוגלת לשאת את משקל הדורכים עליה ניתן למצוא במבני ציבור שונים.
אך, לצד איכויות אסתטיות ושקיפות, קיימים לה חסרונות אדריכליים בולטים כגון לכלוך המתבלט עליה, בולטות של שריטות, פחד של אנשים לדרוך עליה כאשר תחתיה גובה רב ורתיעה מצד נשים הלובשות שמלות ללכת על רצפה שקופה אשר דרכן ניתן לראותן מלמטה.
רצף שָיְין דַלְגָרנוֹ (או קופסת שיין דלגרנו), הוא רצף נוקלאוטידים מסוים ב-mRNA, אליו נקשר הריבוזום במסגרת תהליך תרגום ה-mRNA לחלבון.
בדרך כלל, נמצא במרחק 6-7 נוקלאוטידים במעלה הזרם מהקודון ממנו מתחיל התרגום בפועל (AUG).
קרוי על שם מגליו, המדענים האוסטרלים, ג'ון שיין ולין דלגרנו.
הרצף קיים ביצורים פרוקריוטים (חסרי גרעין) בלבד.
הרצף המסוים הוא בן 6 בסיסים והוא עוזר לקשור את הריבוזום במקום הנכון כדי שתהליך תרגום החלבון יתחיל בקודון ההתחלה.
בכל גן הרצף שונה קמעה, אך מעיון במגוון הרצפים השונים החוקרים יצרו רצף אידיאלי המהווה קונצנזוס של כל הרצפים השונים: AGGAGG.
אצל יצורים אאוקריוטים (בעלי גרעין) קיים רצף בעל תפקיד דומה הנקרא רצף קוזק.
אנטי שיין דלגרנו הוא הרצף המשלים (על פי הקוד הגנטי): CCUCCU.
רצף האנטי נמצא בקצה '3 של יחידת 16s rRNA בריבוזום.
מוטציות ברצף שיין דלגרנו עשויות לפגוע בתהליך תרגום החלבון.
אולם, אם ייוצרו מוטציות מקבילות ברצף האנטי שיין דלגרנו, התרגום יחזור לרמתו הנורמלית.
רִצְפָּה בַת-אַיָּה היא דמות מקראית, שהייתה פילגשו של שאול המלך, ונזכרת פעמיים בספר שמואל ב'.
פירוש השם "רצפה", ייתכן שהוא גחלת, כפי שמופיע בספר מלכים וספר ישעיהו..
וייתכן ששם זה רומז לפעולתה של רצפה, שישבה על הקרקע ושמרה על גופות בני שאול לבל ייאכלו על ידי עוף השמים וחיית השדה.
גם התואר "בת איה" עשוי לרמוז לעופות הדורסים – האיה והדיה – שמהם הגנה על המתים.
משמעות זו של "רצפה" כקרקע מופיעה גם בספר דברי הימים.
לקיחת רצפה בת איה על ידי אבנר בן נר
רצפה בת איה מוזכרת לראשונה בתחילת ספר שמואל ב'.
בימי המלחמה בין בית שאול לבית דוד, לאחר מותו של שאול, פנה איש בושת בן שאול אל אבנר בן נר וכעס עליו על כך שקיים יחסי אישות עם רצפה.
בעקבות כך, אבנר עבר לצד של בית דוד.
המלבי"ם, רד"ק, מצודת דוד, והאברבנאל מפרשים את כעסו של איש בושת על ידי הגמרא שפוסקת שכל נשותיו ופילגשיו של מלך אסורות להדיוט (=אדם שאינו מלך).
בנוסף, לקיחת נשי מלך הן מעשה סמלי של טעינה למלוכה, כמו שניתן לראות בסיפור מרד אבשלום ובבקשתו של אדוניה מאת בת-שבע (שתינתן לו אבישג השונמית), מה שנותן הסבר נוסף לכעסו של איש בושת.
מסירת בני רצפה בת איה לגבעונים
רצפה מוזכרת פעם נוספת מאוחר יותר בספר שמואל.
על פי הסיפור, עקב רעב בארץ שנגרם בשל הפרת הברית עם הגבעונים בידי שאול, נדרש דוד לפייס את הגבעונים.
הללו דרשו לקבל שבעה מצאצאי שאול, והוא העביר אליהם בין היתר את שני בניה של רצפה - אַרְמֹנִי ומְפִבֹשֶׁת.
הגבעונים תלו את הבנים, ורצפה ישבה לצד גוויות בניה והגנה עליהן מפני בעלי החיים, מזמן קציר שעורים (הזמן בו נהרגו) עד "נִתַּךְ מַיִם עֲלֵיהֶם מִן הַשָּׁמָיִם"- ביטוי שלא ברור ממנו האם מדובר בגשם טבעי שבא בזמנו הטבעי או שלא.
למעשיה של רצפה בת איה ניתנו שלל פרשנויות, בפרשנות המסורתית, במחקר, ובמדרש:
ישנם חוקרים הרואים בו זעקה על העוול שבהריגת הבנים והלנת גופותיהם
אחרים מפרשים שמדובר במעשה נואש אחרון של אמא שנלקחו ממנה בניה
ויש מפרשים הרואים במעשיה עדות לקבלת הדין ולהשלמה.
בכל מקרה, נראה כי מעשיה של רצפה בת איה גרמו לדוד לקבור את יונתן ושאול בקברי אבותם..
סיפורה של רצפה בת איה מגולל גם ברומן "מלכים ג'" מאת יוכי ברנדס.
העקרונות בבסיס הטרגדיה היוונית מצביעים על גורל הגיבור הידוע מראש: הוא עומד בפני דילמה, וכל בחירה שלו תביא למותו.
בסיפור המקראי לעומת זאת, ובאופן בולט בהקשר דמותה של רצפה בת איה, עומדת גיבורה המצליחה למצוא את "שביל הזהב".
במחזה אנטיגונה, הגיבורה פועלת בניגוד לצו המלך קריאון, האוסר לקבור את אחיה המת פולינקס.
היא מכבדת את צו האלים האוסר להלין את המת, וקוברת את אחיה, ובכך מסכנת את חייה.
היא נעצרת ומושלכת למערה, שם היא מוצאת את מותה.
לאורך המחזה היא מתעמתת עם קריאון המלך ועם אחותה איסמנה, ביודעה שהיא מסכנת את חייה.
לעומתה, רצפה בת איה יושבת ליד גופות שני בניה וחמשת בני מיכל בת שאול: .
היא נותרת שם מספר חודשים ומגנה על הגופות מפני חיות: .
היא אינה מדברת או מתלוננת.
המקרא גם לא מתאר את תחושותיה או את מחאתה, אלא בתיאור מעשיה בלבד.
בכך ניתן לראות את הדמיון בין השתיים, אך גם הבדלים: רצפה בת איה, במעשיה הנחושים לאורך זמן גורמת לדוד להחליט להביא לקבורה את שאול ויונתן ואת כל שבעת המתים, המוקעים.
אומץ רוחה, נחישותה ואורך רוחה מביאים את המלך לשנות את דעתו ולפעול בהתאם לצד המוסרי, בו כל אדם מת ראוי לקבורה.
לעומתה, אנטיגונה, שמנסה לצאת כנגד דעת המלך, ללא הצלחה, עושה את המעשה המביא למותה.
רכב סיור משוריין קל (מגרמנית: Leichter Panzerspähwagen) הוא כינוי לסדרת כלי רכב משוריינים בעלי הנעת 4X4, אשר פותחו בגרמניה הנאצית בעיקר למטרות סיור קל וארוך טווח.
סדרה זו ידועה לפעמים גם בשם Horch series באופן לא פורמלי.
הצבא הגרמני החל לשנות את התפיסה הטקטית שלו במהלך השנים בין מלחמות העולם, כאשר פיקוד הצבא התחיל לפתח ולשלב כלי רכב משוריינים קלים בין שורות הצבא בעיקר בחיל הפרשים, זאת בעקבות לקחי הקרבות הסטטיים של מלחמת העולם הראשונה ומשום ההגבלות החריפות על נפח הצבא שנקבעו בחוזה ורסאי.
לכלי הרכב המשוריינים שיוצרו במהלך מלחמת העולם הראשונה כמו ה-Panzerkraftwagen Daimler/15 נוספו כלי רכב משוריינים קלים יותר ובעלי עבירות גבוהה יותר, כתגובה לצרכים הטקטיים המשתנים של הצבא הגרמני.
אחד מן הרכבים הנפוצים ביותר בתקופת בין המלחמות, הוכנס לשירות בשנת 1933, היה ה-Sd.Kfz.
13 שכונה על ידי החיילים 'האמבטיה' (Bathtub) זאת על שום צורתו המעוגלת והפתוחה כלפי מעלה.
13 החל בשנת 1935 והסתיים עם ייצור ה-Sd.Kfz.
221 ושילובו בצבא הגרמני החל משנת 1937. הכלי החדש נבנה עם דגש על העקרונות של רק"ם קל - עבירות, מהירות וטווח פעולה.
בפועל, הציגו הרכבים יכולות גבוהות רק בתנאי שטח טובים.
ייצור הכלים בסדרה פסק בשנת 1942 לטובת כלי רכב משוריינים כבדים יותר כמו ה-Sd.Kfz.
231, אך חלק מהכלים המשיכו לשרת בצבא הגרמני עד סוף המלחמה.
הדגם הראשוני בסדרה, דגם בעל מיגון 14.5 מ"מ בקדמת הכלי, הנעת 4X4, מהירות מרבית של 46 קמ"ש וצריח קטן ופתוח שהורכב עליו מקלע 7.92 מ"מ מסוג MG34. ה-Sd.Kfz.
221 כלל צוות של נהג ומפקד\מקלען.
בגרסאות מאוחרות יותר הוחלף המקלע בתותח נ"ט 28 מ"מ.
221 אך בעל חימוש תותח 20 מ"מ ומקלע MG34 מקביל, שניהם רכובים על צריח פתוח כמו בדגם הקודם אך בעל מסגרת רשת עליונה כנגד רימונים.
גם לדגם זה הייתה גרסה מאוחרת בעלת תותח נ"ט 28 מ"מ.
222 היה נפוץ בהרבה מקודמו החל מהופעתו בצבא גרמניה בשנת 1938 וכלל שני אנשי צוות, כאשר בגרסאות בעלות מערכת קשר נוסף איש צוות שלישי.
222 בעל צריח קטן יותר וחימוש של מקלע אחד.
בכלי הותקנה מערכת קשר שכללה רדיו פנימי ואנטנה, בכלי זה היו שלושה אנשי צוות כאשר השלישי מפעיל את ציוד הקשר.
שני הדגמים כונו Kleiner Panzerfunkwagen (בעברית: רכב קשר משוריין קטן), הדגמים התבססו על המבנה של ה-Sd.Kfz.
221 וצוות של ארבעה (נהג, מפקד ושני מפעילי קשר).
הדגמים נבדלו בסוג האנטנה שהרכיבו אנטנה אנכית או אנטנת 'מסגרת' אופקית.
במתמטיקה קומבינטורית, רצף לנגפורד (מכונה גם זוגות לנגפורד) הקרוי על שמו של המתמטיקאי הסקוטי ק' דדלי לנגפורד, הוא תמורה של הרצף של 2n מספרים 1, 1, 2, 2, ..., n, n כך שבין שני מספרי אחת מפריד מספר אחד, ובין שני מספרי השתים מפרידים שני מספרים וכן הלאה.
בעיית לנגפורד היא המשימה של מציאת רצף לנגפורד לערך נתון (n).
ק' דדלי לנגפורד התבונן בבנו המשחק בשש קוביות צבעוניות - שתיים מכל צבע.
הוא הבחין שהילד סידר אותן כך שבין קוביות מצבע א' הפרידה קובייה אחת, ובין שתי קוביות מצבע ב' הפרידו שתי קוביות ובין הקוביות הנותרות הפרידו שלוש קוביות.
בשנת 1958 הצליח לנגפורד להוכיח שזהו הסידור האפשרי היחיד, מלבד היפוכו.
הוא בדק גם רצף של ארבעה צבעים, וגילה שגם בזה יש רק סידור אחד אפשרי.
לנגפורד מצא כי אין סידור מתאים לחמישה ושישה צבעים, אך לשבעה צבעים יש 26 סידורים אפשריים.
באופן כללי, יש פתרונות אפשריים רק למספרים שהם כפולה של 4 (n = 4k) או כפולה של 4 פחות 1 (n = 4k - 1).
מיכאל קרייצקי, כריסטוף ז'ילטואלן בי הריצו בשנת 2005 תוכנית מחשב במשך שלושה חודשים ומצאו שיש בדיוק 46,845,158,056,515,936 סידורים אפשריים של 24 זוגות צבעים.
זהו הרצף היחיד הקיים עבור n=3, מלבד היפוכו.
רק"ע (ראשי תיבות של רשת קליטת עלייה) הייתה תחנת רדיו ישראלית ממלכתית, אשר פעלה בעבר במסגרת רשות השידור, ושידרה במספר שפות זרות, שאינן השפות הרשמיות בישראל.
התחנה החלה את שידוריה ב-24 באפריל 1991 והפסיקה את שידוריה ב-10 במאי 2017 עם סגירת רשות השידור.
התחנה התחדשה במסגרת תאגיד השידור הישראלי ב-15 במאי 2017 בשם כאן רק"ע.
הסוכנות היהודית החלה ב"שידורים לעולים חדשים" ביוני 1948 בשפת יידיש, ואלה יועדו לעולים חדשים ולשליחי עלייה בקפריסין.
בהמשך התווספו השידורים באנגלית, צרפתית, ולאדינו.
בשנת 1962 עם היווסדה של רשת א' הועברו לשם השידורים לעולים.
הם היו קצרים למדי, עקב הצורך "לכסות" הרבה שפות ברשת שייעודה העיקרי הוא שידורים בעברית.
בשנת 1990 במהלך מלחמת המפרץ גדל הצורך בשידורים לעולים, כשאלו חיפשו מקור מהימן לחדשות המלחמה והנחיות פיקוד העורף.
השידורים החצי רשמיים החלו במהלך המלחמה והפכו לרשמיים בתאריך 26 במאי 1991, אז נוסדה "רשת קליטת העלייה".
בתחילת דרכה שידרה הרשת כ-10 שעות ביום ברוסית וכשעתיים באמהרית (מתוכם שעה במקביל גם ברשת ה', עבור יהודי אתיופיה).
כמו כן, שודרו שתי מהדורות חדשות ביום בעברית קלה, כשהמהדורה השלישית ולאחריה תוכנית שבועית מתחלפת בת רבע שעה המשיכו את שידורם ברשת א'.
בהמשך הוחלט על הרחבת שידורי רשת א', וכמעט כל השידורים לעולים (למעט שידורי בוקר וצהריים באנגלית וצרפתית) הועברו לרק"ע, שאז החלה לסיים את שידוריה בשעות הערב המאוחרות.
כל מערכת של שפה מסוימת הייתה אחראית בו זמנית על שידורי רק"ע ושידור ליהודים בארץ מוצא של אותה השפה בחו"ל ברשת ה'.
בשנת 1999 עם היווסדה של רשת מורשת עברו כל השידורים בשפות הזרות מרשת א' לרק"ע, ועקב דרישה לשעות נוספות היא עברה לשידור מסביב לשעון, כשבלילה משודרים שידורים חוזרים ברוסית ומוזיקה.
בהמשך, עקב בעיות תקציביות והקטנת מספר המאזינים לחו"ל בעקבות העלייה הוחלט על כך שיותר ויותר משבצות שידור יאוחדו והן שודרו בו זמנית בשתי הרשתות.
בהמשך לאותה המגמה, בשנת 2004 הוחלט על סגירת רשת ה' כרשת נפרדת ועל העברת שידור רדיו רק"ע גם בגלים קצרים לחו"ל.
בשנת 2008, עם הטמעת האינטרנט בחי היום יום, לא היה יותר צורך בשידור בגלים הקצרים, כי יהודי חו"ל יכלו לשמוע את רק"ע באמצעות המחשב, והם נפסקו.
אז הפכה רשת ה' לרשת ייעודית לקהילות יהודיות בעולם שאין להם גישה למחשב (למשל, באיראן).
רדיו רק"ע המשיך את שידוריו בארץ בגלי ה-FM ובעולם באמצעות אתר האינטרנט שלו.
בשנת 2014 עם כניסתה של רשות השידור לפירוק, קיבלה הרשת שם חדש "IBA International".
המערכת ברוסית, הגדולה ביותר מבין מערכות רק"ע, הוקמה בשנת 1958 על ידי ויקטור גרייבסקי שהפך למנהלה הראשון.
מרגע היווסדה ולמשך עשרות שנים, עבדה המערכת תחת פיקוח לשכת הקשר נתיב.
נתיב חלשה על שני תחומים: המאבק של יהודי ברית-המועצות לעלייה לישראל והמאמצים של המערב לשחרורם, והיא זו שאמרה את המילה האחרונה בכל הנוגע לתוכן השידורים.
בשנת 1996 אוחדו מערכות רק"ע ורשת ה' ברוסית, והמערכת החדשה שידרה בשתי הרשתות, כולל משבצת משותפת בשעות הערב.
המערכת הירושלמית (לשעבר מערכת ברשת ה') הפכה לדסק החדשות של המערכת המשותפת שעבדה בשיתוף פעולה הדוק עם רשת ב'.
היא שידרה מהדורות חדשות מדי שעה עגולה וסיפקה תכנים לשידורי האקטואליה שרובם שודרו מתל אביב.
התחנה נסגרה ב-10 במאי 2017 כחלק מסגירת רשות השידור.
ב-15 במאי קמה במקומה תחנה חדשה, כאן רק"ע, כשלא מעט מהעובדים עברו לתחנה החדשה, ואליהם הצטרפו מגויסים חדשים.
נכון ליום הסגירה שידרה התחנה בשפות הבאות (שנת התחלת השידורים מתייחסת לשידורים עצמם, לפני שהועברו לאחריות רק"ע):
בשנת 2002 נחנך אתר האינטרנט של התחנה שהחל בשידור חי שנתיים לאחר מכן.
בסמוך ליום הסגירה במאי 2017 שידרה הרשת 24 שעות ביממה ב-14 שפות.
המערכת ברוסית שידרה עדכוני חדשות מדי שעה עגולה, יומנים ושידורי אקטואליה מגוונים.
כמו כן, שודרו תוכניות בנושאים שונים.
בשאר השפות שודרו מהדורות חדשות בכל משבצת ולאחריה בדרך כלל תוכניות שבועיות מתחלפות.
בשעות הלילה המאוחרות שודרה מוזיקה מרחבי העולם.
בביולוגיה, רצף שמור הוא רצף זהה או דומה מאוד של חומצות גרעין ב-DNA או ב-RNA או רצף חומצות אמינו בחלבון המופיע במינים שונים ונשמר כמעט ללא שינוי לאורך האבולוציה.
ככל שרצף מופיע יותר בעץ פילוגנטי הוא נחשב שמור יותר.
מאחר שמידע גנטי מועבר בדרך כלל מהורים לצאצאים באמצעות גנים, גן שהרצף שלו שמור אבולוציונית יקרא גן שמור.
רצפים שמורים נחשבים בדרך כלל כמווסתים של תפקודים חיוניים ולכן נשמרו באופן בררני לאורך האבולוציה.
מוטציה באזור של רצף שמור מאוד עשויה להיות חמורה, ונמנעת בברירה טבעית.
רצפי DNA שמורים מאוד עשויים להיות בעלי ערך פונקציונלי חשוב, אף שבמקרים רבים לא ידוע התפקיד המדויק של כל רצף שמור.
ברצפים שמורים ביותר (Ultra-conserved element; UCE) שתוארו לראשונה ב-2004 על ידי גיל בז'רנו, נשמר הרצף במדויק (100%) לפחות בשני מינים שונים.
תיבת TATA מוטיב הנמצא ברצף ה-DNA באזור הפרומוטור של גנים באאוקריוטים ובארכאונים.
אל רצף זה נקשרים פקטורי שעתוק כלליים או היסטונים, והוא מעורב בתהליך השעתוק על ידי RNA פולימראז.
תיבת ה-TATA כוללת את הרצף TATAAA או וריאציה קרובה.
הרצף נמצא במיקום מסוים, כ-25–35 זוגות בסיסים מאתר תחילת השעתוק.
הרצף נחשב לרצף שמור מבחינה אבולוציונית, ומקורו בשלב מוקדם של היצורים האיקריוטים.
ציטוכרום C חלבון קטן מסוג המצוי בקשר רופף עם הממברנה הפנימית של המיטוכונדריון, שם הוא ממלא תפקיד קריטי בנשימה תאית.
זהו חלבון שמור מאוד בכל מגוון המינים האאוקריוטיים, ונמצא בצמחים, בבעלי חיים, בפטריות וברבים מהיצורים החד-תאיים.
הוא משמש למחקרים פילוגנטיים וכן מחקרים על שעון מולקולרי.
רצף ייחוס או גנום ייחוס הוא מאגר דיגיטלי של רצף נוקליאוטידים, שמטרתו לייצג את הגנום של יצור מסוים.
רצף הייחוס מורכב על ידי מדענים בצורה חישובית מרצפי ה-DNA של כמה פרטים שונים, ולכן רצף הייחוס לא משקף במדויק את הגנום של פרט בודד.
במקום זאת, הרצף מייצג פסיפס של גנום הפלואידי שמקורו מהפרטים השונים.
לדוגמה, רצף הייחוס האנושי GRCh37 הורכב על ידי ה- Genome Reference Consortium על בסיס רצפי הגנום של 13 תורמים שונים אנונימיים מהעיר באפלו, ניו יורק.
סוג הדם המוצג ברצף הייחוס האנושי הוא O, אך ישנם אנוטוציות לשאר סוגי הדם.
עם ההוזלה במחיר הריצוף ופיתוח טכנולוגיות לריצוף של גנומים שלמים, נוצרים רצפי ייחוס של יצורים חדשים, וכן גרסאות מעודכנות יותר ליצורים להם כבר קיים רצף ייחוס.
רצפי הייחוס משמשים כבסיס עליו מרכיבים את הרצף שרוצף.
רצף הייחוס הוא אומדן טוב לכל פרט באוכלוסייה.
עם זאת, ישנם אזורים בעלי גיוון אללי, כמו ה-MHC באדם והחלבונים העיקריים בדרכי השתן בעכברים, בהם יכולים להיות הבדלים משמעותיים בין הפרט לבין רצף הייחוס.
לאזורים אשר ידוע כי קיים בהם שונות גדולה באוכלוסייה יש לרוב לוקוסים אלטרנטיביים באזורים הרלוונטיים.
השוואה בין גרסה 36 של רצף הייחוס האנושי לרצפו של ג'יימס ווטסון, חשף 3.3 מיליון SNPים, וכן 1.4% מהגנום שלו לא נמצאו כלל ברצף הייחוס.
ניתן לגשת לרצפי ייחוס באינטרנט כקובץ טקסט, וכן בדפדפנים גנומיים, כגון הדפדפן הגנומי של אוניברסיטת קליפורניה (UCSC).
רצפי הייחוס של האדם והעכבר מתוחזקים ומשופרים על ידי ה-(Genome Reference Consortium (GRC באמצעות צוות מצומצם של חוקרים מכמה מוסדות שונים (בהם European Bioinformatics Institute (EMBL-EBI), NCBI, מכון סנגר והמכון הגנומי ע"ד מק'דונל באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס).
דבר זה מתבטא בעיקר בהרכבת ריצופים חדשים כדי להשלים פערים קיימים, וכן לתקן אזורים אשר לא יוצגו כיאות.
הגרסה העדכנית ביותר, GRCh38, יצא לאור בדצמבר 2013. הגרסה שלפניה, GRCh37, הייתה הגרסה ה-19 שיצאה לאור.
גרסה זו מכילה כ-250 פערים, לעומת 150,000~ בגרסה הראשונה.
רצף נשנה או רצף חוזרני מתרחש ב-DNA כאשר תבנית של נוקלאוטיד אחד או יותר חוזרת על עצמה מספר פעמים.
ישנם סוגים שונים של רצפים חוזרניים, אשר כינויים ניתן להם בהתאם למספר הנוקלאוטידים החוזרים בתבנית.
רצפים אלה מוכרים בעולם החי החל ממיקרואורגניזמים וכלה בבני אדם.
לרצפים אלה חשיבות רבה במחלות מסוימות, ובעיקר בכאלה הקשורות לביטוי יתר של חומצות אמינו.
לעיתים ניתן למצוא אזורים חוזרניים גם ברמת החלבון, כאשר ישנו רצף חוזר של חומצות אמינו במבנה הראשוני שלהן.
אך בניגוד לרצפים חוזרניים בגנום, בחלבונים אין ויוו קשה למצוא רצף חוזרני מושלם.
רצפים כאלה נמצא יותר דווקא בחלבונים מתוכננים ידי אדם.
כמו כן, לעומת מיקום תבניות החזרה, הדומה בין בני אדם שונים, מספר החזרות משתנה בין הפרטים.
עובדה זו מסייעת בבדיקות שמטרתן להבדיל בין פרטים שונים באותה האוכלוסייה, כמו למשל בבדיקת הורות או מציאת מקור התפרצות מחלה זיהומית כלשהי.
רצף חוזרני של בין 10 ל-60 נוקלאוטידים נקרא מיניסטלייט (Minisatellite).
מיקרוסטלייט (Microsatellites) או "רצפים חוזרניים קצרים", הם Minisatellite בעלי מספר חזרות קטן.
כאשר התבנית החוזרת היא של בדיוק שני נוקלאוטידים, היא נקראת "די-נוקלאוטיד חוזר" (לדוגמה: AC-AC-AC-AC...).
כאשר מדובר בשלושה נוקלאוטידים אשר חוזרים על עצמם, הדבר נקרא "טרינוקלאוטיד חוזר" (לדוגמה: CAG-CAG-CAG-CAG...), ליקויים באזורים אלה יכולים להביא להפרעות מסוג חזרות טרינוקלאוטידיות, (כגון תסמונת X שביר ומחלת הנטינגטון), בהן חזרות ב-DNA גורמות לביטוי יתר של חומצה אמינית כלשהי.
במחלות אלה' עקב התבנית החוזרת, נוצר לעיתים בלבול בעת שכפול ה־DNA, דבר הגורם לכך שבדור הבא תהיה חדירות גדולה יותר של המחלה (כלומר, בן להורה חולה, יהיה בעל סיכוי גבוה למחלה חמורה יותר, עקב גדילה במספר החזרות).
כאשר מספר העותקים של תבנית כלשהי אינו קבוע באוכלוסייה, הדבר נקרא Variable number tandem repeat או VNTR.
ישנם מספר מנגנונים להופעתם של רצפים חוזרניים בגנום.
לעיתים בעת שכפול DNA על ידי פולימראז, מתרחשת מעין "החלקה" של האנזים על גבי גדיל ה-DNA שגורמת לו לחזור מספר נוקלאוטידים אחורנית.
עקב כך, אותו הרצף מסונתז פעמיים לגדיל החדש.
כך שנקבל בדור הבא חזרה אחת של הרצף ש"התפספס".
מנגנונים אחרים כוללים תקלות בתהליך השחלוף או בתהליך של המרת גן (תהליך בו רצף של גן הופך להיות זהה לרצף של ההומולוג).
ברגע שיש רצף חוזרני אחד, עולה הסיכוי לגרום לחזרה של אותו רצף, עקב הבלבול שנוצר כתוצאה מהחזרה על תבנית הנוקלאוטידים.
אחד השימושים הנפוצים בידע לגבי הרצפים החוזרניים הוא בקביעת הורות.
מספר החזרות של כל רצף חוזרני, אינו זהה בין כל בני האדם.
בכרומוזום של אדם, באלל אחד יהיה סיכוי גדול לקבל חזרות במיקומים ובמספרים הדומים להורה ממנו קיבל את אותו רצף (לא זהה לחלוטין).
עובדה זו כאמור משמשת כבסיס לבדיקת הורות, כאשר לוקחים גנום של שני הפרטים שהקשר בניהם נבדק.
את שני הגנומים "מגבירים" בתגובת שרשרת פולימראזית (PCR), בעזרת פריימרים המתאימים למיקומים הידועים של האזורים החוזרניים בגנום.
לאחר הגברת המקטעים, הם מורצים דרך ג'ל אלקטרופורזה ומתקבלים בנדים המייצגים את האזורים החוזרניים וכמותם.
על ידי השוואת כמות הבנדים התואמים בין שני הנבדקים, ניתן לקבוע האם אכן יש ביניהם קשר של הורה-ילד.
רצפים חוזרנים פולימורפים (הנקראים בקיצור VNTRs) נמצאים גם במיקרואורגניזמים ויכולים לסייע באיתור מקור התפרצות מחלות.
בתחום מדעי המחשב, אזורים חוזרנים במחרוזות, יכולים להיות מזוהים באופן יעיל באמצעות עץ סיפות ומערך סיפות.
בנוסף, מחקרים משנת 2004 קישרו בין המגוון והגמישות הגנטיים של כלבים, לבין מוטציות ברצפים חוזרנים.
"רק אהבה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית איה כורם בשיתוף בן זוגה, הזמר הישראלי אדם בן אמיתי.
השיר יצא לאור ב-11 בפברואר 2020, כסינגל מתוך אלבומה הכוכבת של נצרת עילית, על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music.
השיר נכתב על ידי איה כורם, הולחן על ידי אדם בן אמיתי והופק על ידי בן אמיתי.
השיר מספר על האהבה בין השניים, שכורם הגיעה להופעה של בן אמיתי ומיד לאחר מכן התחילה איתו.
בריאיון למעריב, סיפרה כורם כי השיר נכתב בהשארת ציטוטו של הזמר אריק איינשטיין במסגרת הסדרה "שיר אהבה סטנדרטי" שנעשתה עליו: .
הוידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, הועלה לערוץ היוטיוב של איה כורם ב-11 בפברואר 2020, בסמוך לצאתו הסינגל.
בקליפ ניתן לראות את השניים שרים את השיר כשהם יושבים זה מול זה.
בלוגר ומבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב תוך שהעניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
רק איתך הוא אלבומו השישי של הזמר ליאור נרקיס, שיצא לאור בשנת 2000. האלבום הצליח בחנויות מאוד בעיקר בזכות הלהיט "לכל אחד יש".
השיר, שנבחר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג', היה להצלחה הגדולה ביותר של נרקיס עד אז, ואיתו הוא פרץ גם את גבולות המדינה והחל להופיע בחו"ל.
האלבום מכר מעל ל-100,000 עותקים וזכה בתואר אלבום פלטינה כפול, ונמצא ברשימת האלבומים הישראלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
עיבודים וקלידים: תמיר צור, שי ראובני
תמיר צור + שלומי שבת (בשיר 3)
כלי נשיפה: ניצן עין הבר, אורי סעדה (בשיר 2)
מיקסים: איציק תקומי "צוק", יהודה תמיר
בתורת המספרים, רצף סידון (או אשכול סידון), הקרוי על שמו של המתמטיקאי ההונגרי-יהודי שמעון סידון, הוא רצף סופי או אינסופי של מספרים טבעיים, בו כל הסכומים שונים אחד מהשני.
סידון הציג את המושג בחקירותיו על טורי פורייה.
המספרים יוצרים רצף סידון ועל פי ההשערה שטרם הוכחה, גם רצף המספרים הטבעיים בחזקה החמישית יוצרים רצף סידון.
סרגל גולומב הוא קבוצת מספרים שלמים, כך שלכל זוג מהם הפרש ייחודי.
כל סרגל גולומב סופי הוא רצף סידון סופי, ולהפך, כל רצף סידון סופי הוא סרגל גולומב.
הוכחה: נניח בשלילה ש- הוא רצף סידון סופי, אך לא סרגל גולומב.
מכיוון שהוא לא סרגל גולומב נובע שקיימים ארבעה איברים ברצף כך ש-, ולאחר העברת אגפים מתקבל .
בסתירה לכך ש- הוא רצף סידון.
לכן, כל רצף סידון סופי הוא סרגל גולומב.
בנימוק דומה ניתן להוכיח שכל סרגל גולומב סופי הוא רצף סידון סופי.
פאול ארדש ופאל טוראן העלו את השאלה כמה איברים קטנים מ- יכולים להיות ברצף סידון.
למרות שרבים עסקו בשאלה זו, השאלה עדיין פתוחה גם בימינו.
ארדש וטוראן הוכיחו שכמות האיברים ב- שקטנים מ- (המסומן ), הוא לכל היותר .
לעומת זאת, אם הוא רצף אינסופי של רצף סידון ו- מציין את כמות האיברים ב- שקטנים מ-, אז לפי התוצאות של פאול ארדש:
כלומר, רצפים אינסופיים דלילים יותר מהרצפים הסופיים הצפופים ביותר.
צ'ולה ומיאן שניתן ליצור רצף סידון אינסופי עם אלגוריתם חמדן, שעבורו
מיקלוש אייטאי ואנדרה סמרדי שיפרו תוצאה זו ל:
החסם התחתון הטוב ביותר הידוע כיום ניתן על ידי אימרה רוז'ה, שהראה שיש רצף סידון שעבורו:
פאול ארדש ואלפרד רניי הוכיחו שיש רצף אינסופי שבו לכל טבעי יש לכל היותר פתרונות למשוואה .
"רק אותך רוצה" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית מאיה בוסקילה, מתוך אלבום האולפן השני שלה, ימים של אהבה.
השיר יצא לאור ביולי 2005, בהוצאה עצמאית, כסינגל השני מתוך האלבום וכסינגל השביעי של בוסקילה.
קודם לכן, הוציאה את השיר "כשאתה נשבר" כסינגל האחרון מתוך אלבום הבכורה שלה, סיפור מכור.
השיר זכה להצלחה בישראל כאשר הגיע למקום השלישי ברשת ג'.
השיר נכתב והולחן על ידי שרון אבילחק והופק על ידי דורון אלימלך ושרון אבילחק.
"רק אותך רוצה" הוצג בפינה לשיפוטכם של רשת ג' ב-4 באוגוסט 2005, ולאחר מכן דורג ישירות במקום החמישי במצעד.
בשיאו, הצליח להגיע למקום השלישי במצעד, תוך שנשאר בו במשך שבעה שבועות בסך הכול.
בוסקילה ביצעה את השיר במופע מיוחד שקיימה, במסגרתו ביצעה גם שירים כדוגמת "מה שהיה היה", "זה רק בינינו" ו"נשמתי".
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-19 בינואר 2019, שני עשורים לאחר צאתו של השיר כסינגל.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את בוסקילה יוצאת מרכב, ולאחר נכנסת לתוך בית מסוים.
בהמשך, ניתן לראות כמה אנשים אוכלים בחצר הבית, תוך שניתן לראות את בוסקילה לבושה כבוקרת, כשהיא שרה את השיר.
האודיו של "רק אותך רוצה" שהועלה ליוטיוב ב-8 מאי 2013 זכה להצלחה כאשר צבר למעלה מ-165 אלף צפיות.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולםיולי 2005הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתעצמאי
רצפים חוזרים (הידועים גם כאלמנטים חוזרים, יחידות חוזרות או חזרות) הם תבניות קצרות או ארוכות של חומצות גרעין (DNA או RNA) המופיעות במספר עותקים ברחבי הגנום.
באורגניזמים רבים, חלק ניכר מה-DNA חוזר על עצמו, כאשר למעלה משני שלישים מהרצף מורכב מאלמנטים חוזרניים בבני אדם.
חלק מהרצפים החוזרים הללו נחוצים לשמירה על מבני גנום חשובים כגון טלומרים.
רצפים חוזרים מסווגים לסיווגים שונים לפי תכונות כגון מבנה, אורך, מיקום, מוצא ואופן ההכפלה.
בעוד שרצפי DNA חוזרים מסוימים חשובים לתפקוד הסלולרי ולתחזוקת הגנום, רצפים חוזרים יכולים גם לפגוע.
רצפי DNA רבים שחוזרים על עצמם נקשרו למחלות אנושיות כמו מחלת הנטינגטון ואטקסיה של פרידרייך.
חלק מהאלמנטים החוזרים על עצמם הם נייטרליים ומתרחשים כאשר אין העדפה עבור רצפים ספציפיים בהתאם לאופן שבו מתרחשת טרנספוזיציה או מעבר.
עם זאת, שפע של חזרות נייטרליות יכול להשפיע על התפתחות הגנום כפי שהם מצטברים עם הזמן.
בסך הכל, רצפים חוזרים הם תחום מיקוד חשוב מכיוון שהם יכולים לספק תובנה לגבי מחלות אנושיות והתפתחות הגנום.
בשנות ה-50, ברברה מקלינטוק צפתה לראשונה בשינוי מיקום של DNA והמחישה את תפקידי הצנטרומר והטלומר בסימפוזיון Cold Spring Harbor.
עבודתו של מקלינטוק הכינה את הבמה לגילוי רצפים חוזרים, מכיוון שהטרנספוזיציה, מבנה הצנטרומר ומבנה הטלומרים נוצרו כולם באמצעות אלמנטים שחוזרים על עצמם, אך הדבר לא הובן במלואו באותה תקופה.
המונח "רצף חוזר" שימש לראשונה על ידי רוי ג'ון בריטן ו-DE Kohne ב-1968; הם גילו שיותר ממחצית מהגנומים האאוקריוטים (עם גרעין) היו עם DNA שחוזר על עצמו באמצעות הניסויים שלהם על חיבור מחדש של DNA.
למרות שרצפי ה-DNA החוזרים ונשנים נשמרו ונמצאו בכל מקום, תפקידם הביולוגי עדיין לא היה ידוע.
בשנות ה-90, מחקר נוסף נערך כדי להבהיר את הדינמיקה האבולוציונית של חזרות minisatellite וmicrosatellite בגלל חשיבותם בזיהוי פלילי מבוסס-DNA ואקולוגיה מולקולרית.
חזרות מפוזרות ב-DNA הוכרו יותר ויותר כמקור פוטנציאלי לשונות ורגולציה גנטית.
גילויים של מחלות חוזרות ונשנות הקשורות ל-DNA חוזר עוררו עניין נוסף בתחום המחקר הזה.
בשנות ה-2000, הנתונים מרצף הגנום האאוקריוטי המלא (פרויקט הגנום האנושי) אפשרו זיהוי של מקדמים, משפרים ו-RNA רגולטוריים שונים אשר כולם מקודדים על ידי אזורים חוזרים.
כיום, התפקידים המבניים והרגולטוריים של רצפי DNA חוזרים ונשנים נותרו תחום מחקר פעיל.
רצפים חוזרים רבים צפויים להיות שרידים לא פונקציונליים, שאריות של אלמנטים ניתנים להעברה, אלה סומנו כ"זבל" או "אנוכי" DNA.
עם זאת, לפעמים כמה חזרות עשויות להיות הרחבה של פונקציות אחרות.
חזרות טנדם הן רצפים חוזרים ונשנים שצמודים זה לזה ישירות בגנום.
חזרות טנדם עשויות להשתנות במספר הנוקלאוטידים המרכיבים את הרצף החוזר, כמו גם במספר הפעמים שהרצף חוזר על עצמו.
כאשר הרצף החוזר הוא באורך של 2–10 נוקלאוטידים בלבד, החזרה מכונה חזרת טנדם קצרה (STR) או microsatellite..
כאשר הרצף החוזר הוא באורך 10–60 נוקלאוטידים, החזרה מכונה minisatellite.
עבור minisatellite וmicrosatellite, מספר הפעמים שהרצף חוזר בלוקוס בודד יכול לנוע בין פעמיים למאות פעמים.
לחזרות טנדם יש מגוון רחב של פונקציות ביולוגיות בגנום.
לדוגמה, מיני לוויינים הם לעיתים קרובות נקודות חמות של רקומבינציה הומולוגית מיוטית באורגניזמים אוקריוטיים.
רקומבינציה היא כאשר שני כרומוזומים הומולוגיים מתיישרים, נשברים ומתחברים מחדש כדי להחליף חלקים.
הרקומבינציה חשובה כמקור לגיוון גנטי, כמנגנון לתיקון DNA פגום וכצעד הכרחי בהפרדה מתאימה של כרומוזומים במיוזה.
הנוכחות של DNA ברצף חוזר מקלה על אזורי הומולוגיה להתיישר, ובכך לשלוט מתי והיכן מתרחש רקומבינציה.
בנוסף לתפקיד החשוב ברקומבינציה, חזרות טנדם ממלאות גם תפקידים מבניים חשובים בגנום.
לדוגמה, הטלומרים מורכבים בעיקר מחזרות טנדם של TTAGGG.
חזרות אלו מתקפלות למבני G quadruplex מאורגנים מאוד אשר מגנים על קצוות ה-DNA הכרומוזומלי מפני השפלה.
אלמנטים חוזרים מועשרים גם באמצע הכרומוזומים.
צנטרומרים הם האזורים הדחוסים ביותר של כרומוזומים המחברים את הכרומטידות האחיות יחדיו ומאפשרים גם לציר המיטוטי להיצמד ולהפריד בין כרומטידות אחיות במהלך חלוקת התא.
צנטרומרים מורכבים מחזרת טנדם של 177 זוגות בסיסים בשם החזרה של α-לווין.
הטרוכרומטין פריצנטרומרי, ה-DNA המקיף את הצנטרומר וחשוב לתחזוקה מבנית, מורכב מתערובת של תת-משפחות לוויינים שונות כולל הלוויינים α-, β- ו-γ וכן חזרות של HSATII, HSATIII ו-sn5.
חלק מהרצפים שחוזרים על עצמם, כמו אלה בעלי תפקידים מבניים שנדונו לעיל, ממלאים תפקידים הנחוצים לתפקוד ביולוגי תקין.
לחזרות טנדם אחרות יש תפקידים מזיקים הגורמים מחלות.
עם זאת, לחזרות טנדם רבות אחרות יש פונקציות לא ידועות או לא מובנות.
חזרות משובשות הן רצפי DNA זהים או דומים שנמצאים במקומות שונים ברחבי הגנום.
חזרות רצופות מובדלות מחזרות טנדם בכך שהרצפים החוזרים אינם סמוכים זה לזה ישירות אלא עשויים להיות מפוזרים בין כרומוזומים שונים או רחוקים זה מזה על אותו כרומוזום.
רוב החזרות המשולבות הן אלמנטים ניתנים להפיכה (TEs), רצפים ניידים שניתן "לחתוך ולהדביק" במקומות שונים בגנום.
TEs נקראו במקור "גנים קופצים" בשל יכולתם לנוע, אולם המונח הזה מטעה במידה מסוימת מכיוון שלא כל ה-TEs הם גנים יחידים.
אלמנטים הניתנים להעברה המתועתקים ל-RNA, מתעתקים לאחור ל-DNA, ואז משתלבים מחדש בגנום נקראים רטרוטרנספוזונים.
בדיוק כפי שחזרות טנדם מסווגות עוד יותר על סמך אורך הרצף החוזר, ישנם סוגים רבים ושונים של רטרוטרנספוזונים.
אלמנטים גרעיניים ארוכים ( LINEs ) הם בדרך כלל באורך של 3–7 קילו-בסיסים.
אלמנטים גרעיניים קצרים ( SINEs ) הם בדרך כלל 100–300 זוגות בסיסים ולא יותר מ-600 זוגות בסיסים.
רטרוטרנספוזונים חוזרים ארוכי קצה (LTR) הם מחלקה עיקרית שלישית של רטרוטרנספוזונים ומאופיינים ברצפים שחוזרים על עצמם מאוד כקצוות החזרה.
כאשר יסוד שניתן להעברה אינו עובר דרך RNA כחומר ביניים, זה נקרא טרנספוזון DNA.
על פי הערכות, יסודות הניתנים להעברה מהווים 45% מהגנום האנושי.
מאז התפשטות בלתי מבוקרת של TEs עלולה להמיט הרס על הגנום, מנגנוני רגולציה רבים התפתחו כדי להשתיק את התפשטותם, כולל מתילציה של DNA, שינויים היסטונים, RNAs לא מקודדים (ncRNAs) כולל RNA מתערב קטן (siRNA), משפצי כרומטין, גרסאות היסטונים, וגורמים אפיגנטיים אחרים.
עם זאת, TEs ממלאים מגוון רחב של פונקציות ביולוגיות חשובות.
כאשר TEs מוכנסים למארח חדש, כגון מנגיף, הם מגבירים את המגוון הגנטי.
במקרים מסוימים, אורגניזמים מארחים מוצאים פונקציות חדשות עבור החלבונים הנובעות מביטוי TEs בתהליך אבולוציוני הנקרא אקספטציה של TE.
מחקרים אחרונים מראים גם ש-TEs משמשים לשמירה על מבנה כרומטין מסדר גבוה וארגון הגנום התלת-ממדי.
יתר על כן, TEs תורמים לוויסות הביטוי של גנים אחרים בכך שהם משמשים כמשפרים דיסטליים ואתרי קשירה של גורמי שעתוק.
השכיחות של אלמנטים משולבים בגנום משכה תשומת לב למחקר נוסף על מקורותיהם ותפקידיהם.
אופיינו כמה אלמנטים ספציפיים המשולבים, כמו החזרה של Alu ו-LINE1.
בעוד שחזרות טנדם והפוכות מובדלות על סמך מיקומן בגנום, חזרות ישירות והפוכות מובדלות על סמך הסדר של בסיסי הנוקלאוטידים.
חזרות ישירות מתרחשות כאשר רצף נוקלאוטידים חוזר על עצמו באותה כיווניות.
חזרות הפוכות מתרחשות כאשר רצף נוקלאוטידים חוזר על עצמו בכיוון ההפוך.
לדוגמה, חזרה ישירה של "CATCAT" תהיה חזרה נוספת של "CATCAT".
לעומת זאת, החזרה ההפוכה תהיה "TACTAC".
כאשר אין נוקלאוטידים המפרידים בין החזרה ההפוכה, כגון "CATCATTACTAC", הרצף נקרא חזרה פלינדרום.
חזרות הפוכות יכולות למלא תפקידים מבניים ב-DNA וב-RNA על ידי יצירת לולאות גזע וצלבים.
עבור בני אדם, כמה רצפי DNA חוזרים ונשנים קשורים למחלות.