tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2018 שחר היה הכוריאוגרף של "הלהקת הנוער הייצוגית של חולון" ועזב לאחר שנה בשל לחץ הצגות.
ישי נשוי ולו ארבעה אחים בהם המוזיקאי דניאל ישי.
הצגה תיאטרון שנה פיאף בית צבי ותיאטרון הספרייה 2008 על ניסים ונפלאות תיאטרון ארצי לנוער 2011 פוליאנה תיאטרון ארצי לנוער 2012 מחווה 80 למרים זהר בית לסין 2012 פרסומת כיכר המוזיקה ירושלים 2013
אירוע תפקיד שנה לילה לבן ת"א הנחיה בשיתוף קול ישראל 2010 פסטיבל כרמיאל המופע המרכזי הנחיה+זמר - פסטיבל היין ראשון לציון הנחיה 2008 "הפסקול של המדינה" הנחיה בבימויו של בועז פייפר 2008
שחר אלדר (נולד ב-1973) הוא פרופסור חבר
למשפטים בקריה האקדמית אונו ועורך דין פלילי.
נתפרסם בהיותו הראשון (והיחיד עד כה) שהביא לזיכוי בהליך פלילי באמצעות ביטול החוק בעילה חוקתית.
בשנת 1996 הוענק לו תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1998 סיים את שרותו הצבאי והחל לעסוק בפרקטיקה עצמאית בעריכת דין, עם התמחות במשפט פלילי ועבירות צווארון לבן.
בשנת 1999 קיבל תואר "מוסמך במשפטים" מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2003 קיבל תואר "דוקטור למשפטים" באוניברסיטת בר-אילן.
אלדר שימש יועץ לצה"ל לענייני חקיקה פלילית וביטחונית.
בעקבות התזה שכתב על ארגוני פשע, ייצג את אסי אבוטבול בערעור לבית המשפט העליון על הגדרתו של אבוטבול כראש ארגון פשע.
ב-2001 ייצג את הנדלמן נגד מדינת ישראל (פסק דין הנדלמן), והיה הראשון והיחיד עד כה שהצליח לבטל אישום פלילי, בתהליך משפטי-חוקתי שהביא לביטול הסעיף בחוק שעליו התבסס כתב האישום (כלומר "תקיפה עקיפה" כלפי החוק).
ב-2008 ייצג את מדינת ישראל בפני בית המשפט הגבוה בדנמרק.
כיום משמש ראש המחלקה הפלילית במשרד ברץ הורן ושות', ומלווה משפטי של הוועדה לבדיקת מצבם של חולי נפש ניצולי השואה בראשותו של השופט (בדימ') פרופ' יעקב בזק.
ב-2003 מונה למרצה בכיר בפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו בדיני עונשין, עבירות צווארון לבן, דיני ראיות ואתיקה מקצועית של עורכי דין.
במקביל הוא מרצה מן החוץ באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בר-אילן, במרכז האקדמי למשפט ולעסקים, באוניברסיטה העברית ומרצה על משפט פלילי בהשתלמויות שופטים, עוזרים משפטיים ועורכי-דין.
בנוסף אלדר חוקר אורח, בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת קיימברידג' (מ-2012), חבר בפורום המרצים לאתיקה מקצועית וחוקר אורח במכון השווייצרי למשפט השוואתי.
אלדר יסד ומארגן הכנס השנתי "פלילים בתאגידים" של הקריה האקדמית אונו ועורך כתב העת המשפטי "תאגידים", כותב בביטאון לשכת עורכי הדין "עורך הדין - כתב העת של לשכת עורכי הדין בישראל" ובכתב העת של האוניברסיטה העברית "משפטים".
כלי אדם – שימוש בבני אדם לביצוע עבירות והנהגת ארגוני פשיעה (עם עובד, 2009).
"על מונח 'ארגון פשיעה' בחוק מאבק בארגוני פשיעה תשס"ג-2003" משפטים מב (2012) 183.
"ביצוע רב-עברייני והחלפת אובייקט העבירה" משפטים מד (2013) 229.
"ארבע תהיות בעקבות השוואת העונש בגין הניסיון לעונש שבצד העבירה המושלמת" מגמות בפלילים - עשור לתיקון 39 לחוק העונשין (פרסומי הפקולטה למשפטים – *אוניברסיטת בר-אילן, עורכים: אלי לדרמן, קרן שפירא-אטינגר ושי לביא, 2010) 35.
"ייצוג נאשמי צווארון לבן - הייחוד של עבירות בסביבה מורכבת" תאגידים ד2 (2007) 52.
בעלת 5 מדליות מהמכביה העשרים (2017), מהן 3 כסף.
מנחם גדלה ביבנה וכיום מתגוררת בראשון לציון.
היא מתאמנת בקבוצת מכבי פארק מים רעות בהדרכתו של כרמל לויתן.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2013 זכתה מנחם במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:21.72 דקות, אחרי גיא שילון חברתה לקבוצה (2:18.83 דקות) ולפני טל קידרון מכבי קריית ביאליק (2:22.75 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.32 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 31.45 שניות
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 2014 סיימה מנחם 4 פעמים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.51 שניות, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:08.84 דקות, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.40 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:20.32 דקות.
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בדצמבר 2014 זכתה מנחם ב-3 מדליות אישיות, 1 כסף ו-2 ארד.
מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:13.53 דקות, אחרי אנה וולצ'קוב ממכבי חיפה (2:12.51 דקות) ולפני קשת ילין (2:14.68 דקות), שתיהן ממכבי חיפה.
נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.07 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכתה מנחם ב-3 מדליות אישיות, זהב ו-2 כסף.
מדליות כסף במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה 30.11 שניות, אחרי מיכל ליברמן מהפועל עירוני הוד השרון (29.49 שניות) ולפני אור תמיר (30.15 שניות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.05 דקות, אחרי אנדראה מורז (2:14.79 דקות) ולפני אנה וולצ'קוב (2:19.90 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:06.48 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 2016 זכתה מנחם ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד.
מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:57.77 דקות, לפני לאה פולונסקי ממכבי חיפה (5:00.02 דקות) וחברתה לקבוצה נטע שיף (5:09.79 דקות).
בתחרויות השחייה של המכביה העשרים שנערכו בתחילת יולי 2017 זכתה מנחם ב-5 מדליות, 3 כסף ו-2 ארד.
מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.51 דקות, אחרי טסיז'ה קרוסאס מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 1:01.94 דקות ולפני ליאה גולדמן מארצות הברית (1:04.12 דקות) ובמשחי השליחות 4x200 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב.
מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:19.23 דקות, אחרי טסיז'ה קרוסאס שקבעה שיא מכביה 2:10.88 דקות וקלי פרטל מארצות הברית (2:17.62 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:59.72 דקות, אחרי קלי פרטל בשיא מכביה חדש של 4:45.54 דקות וג'סיקה אנטילס (4:58.27 דקות), שתיהן מארצות הברית.
שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל היא זכתה ב-4 מדליות, 3 כסף ו-1 ארד.
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה ב-30 בדצמבר אותה שנה היא קבעה במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 4:40.11 דקות, שיפור לשיא בן ה-3 שנים וחצי של עמית עברי (4:42.07 דקות).
שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי אנסטסיה גורבנקו (4:37.68 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 2019 זכתה מנחם ב-3 מדליות.
מדליית זהב, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 29.94 שניות, לפני אור תמיר (30.03 שניות) ושירה אשכנזי ממכבי קריית אונו (30.14 שניות).
שחר הירש (נולד ב-13 בפברואר 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בהפועל נוף הגליל.
הירש, בנו של כדורגלן העבר נתן הירש ששיחק במכבי חיפה, נולד וגדל בחיפה.
בגיל צעיר החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של מכבי חיפה, וכשהיה בן 14 עבר למחלקת הנוער של הפועל חיפה.
ב-1 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני סכנין במסגרת גביע הטוטו, אך לאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער של המועדון ולא שיחק בליגת העל במדי הקבוצה הבוגרת של הפועל חיפה.
ב-18 בספטמבר 2013 הושאל להפועל עפולה מהליגה הלאומית.
את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך יומיים לאחר מכן, כשעלה כמחליף בהפסד 0–1 להכח עמידר רמת גן.
ב-18 באוקטובר 2013 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 להפועל פתח תקווה.
עד סוף העונה כבש פעמיים צמד ופעמיים שלושער, וסיים את העונה כמלך השערים של הליגה הלאומית עם 20 שערים.
לקראת סיום העונה נרכש על ידי מכבי חיפה וחתם על חוזה לשלוש עונות במועדון.
ב-16 ביולי 2014 הושאל להפועל פתח תקווה מליגת העל.
ב-17 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הפועל פתח תקווה, כשפתח בהרכב בתיקו 1–1 נגד הפועל באר שבע במסגרת גביע הטוטו.
את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך ב-13 בספטמבר, בהפסד 0–4 להפועל רעננה.
ב-18 באוקטובר כבש צמד שערי בכורה בליגת העל, בניצחון 4–1 על הפועל עכו.
עד תום העונה כבש תשעה שערי ליגה עבור הפועל פתח תקווה, אך בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
לקראת עונת 2015/2016 חזר לסגל מכבי חיפה, וב-1 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשעלה כמחליף בניצחון 2–1 בדרבי מול הפועל חיפה במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו.
ב-28 באוקטובר 2015 כבש את שער הבכורה שלו במדי מכבי חיפה, בניצחון 2–1 על עירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו.
את שער הליגה היחיד שלו בעונה זו כבש ב-7 במאי 2016, בניצחון 1–0 על בני סכנין, ובסופה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר ששותף כמחליף בניצחון 1–0 על מכבי תל אביב במשחק הגמר.
בסך הכול שותף ב-22 משחקים בכל המסגרות בעונה זו, ובהם כבש שני שערים.
ב-10 ביולי 2016 הושאל להפועל רעננה.
הירש לא מצא את מקומו בקבוצה ולא כבש שערים בעשרת המשחקים בהם שותף בכל המסגרות.
ב-15 בינואר 2017 הושאל להפועל תל אביב עד לסוף העונה.
למחרת כבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בהפסד 0–1 בדרבי מול מכבי תל אביב.
ב-12 בפברואר 2017 כבש את שערו הראשון בהפועל תל אביב, בניצחון 2–0 על מ.ס.
בסך הכול כבש שני שערים ב-15 הופעות ליגה עד תום העונה, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-22 באוגוסט 2017 שוחרר ממכבי חיפה, וחזר להפועל תל אביב לאחר שחתם על חוזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת.
בעונת 2017/2018 היה מלך השערים של הפועל תל אביב עם תשעה שערים ב-30 הופעות בליגה הלאומית, ובסופה עלה עם הקבוצה בחזרה לליגת העל ושוחרר מהמועדון.
ב-22 באוקטובר 2018 חתם בהפועל אשקלון מהליגה הלאומית.
ב-3 בפברואר 2019 חזר להפועל תל אביב, ועד תום עונת 2018/2019 כבש ארבעה שערים בעשר הופעות בליגת העל.
בתחילת עונת 2019/2020 כבש שער אחד בשש הופעות ליגה, ובמהלך המשחק מול מכבי חיפה ב-4 בנובמבר 2019 קרע את הרצועה הצולבת וסיים את העונה.
לקראת עונת 2020/2021 חזר לאימוני הקבוצה וחתם על חוזה לעונה נוספת במועדון.
בתחילת העונה כבש שער אחד בשבע הופעות בליגת העל, וב-2 בפברואר 2021 עזב את המועדון וחתם לעונה וחצי בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית.
באוקטובר 2021 חתם בהפועל עפולה.
ב-22 ביוני 2023 חתם לעונה אחת בבני יהודה תל אביב.
ב-4 ביולי 2024 חתם בהפועל כפר שלם.באוקטובר 2025 חתם בהפועל נוף הגליל.
מלך השערים בליגה הלאומית: 2013/2014
שחר אטואן הוא מעצב גרפי ומאייר ישראלי, ראש התכנית לתואר שני באוריינות חזותית במכללת סמינר הקיבוצים.
בשנת 2005 סיים לימודי אמנות ב של המכללה האקדמית בית ברל, ובהמשך את התכנית הבין־תחומית באוניברסיטת תל אביב.
עבודת התזה שלו עסקה בהיסטוריה של כתב העת לאמנות "סטודיו" וביחסיו עם עולם האמנות בשנים שבהן יצא לאור.
אטואן השלים לימודי פסיכותרפיה גופנית בשיטת הביוסינתזה בקמפוס ברושים שבאוניברסיטת תל אביב.
היה כתב במגזין "Time Out תל אביב" במשך כשנה על תקשורת חזותית ולאחר מכן כתב במשך מספר חודשים בנושאי אופנה למוסף "סגנון" של "מעריב".
בשנת 2008 מונה לכתב אופנה במגזין "גלריה" של עיתון "הארץ", תפקיד בו שימש עד שנת 2018. במקביל המשיך לחקור ולהרצות על נושאים בשדות האמנות, האופנה, הקולנוע והתקשורת החזותית באקדמיות ובמוסדות תרבות ברחבי הארץ.
אטואן היה מעורב בפיתוח אירועי תרבות, בהם "חממת מפעל הפיס לאופנה" ואירועים רב תחומיים במוזיאון תל אביב לאמנות.
ביולי 2023 מונה אטואן לראש התכנית לתואר שני באוריינות חזותית במכללת סמינר הקיבוצים.
בשנת 2012 נבחר בין מאה המשפיעים בתקשורת והחזקים בתקשורת של עיתון "גלובס".
בנימוק לבחירה נכתב עליו: "העיתונות המודפסת נאלצת למצוא דרך חדשה להסתכל על הדברים ולסקרן אנשים, והיא עושה זאת על ידי הצגת הדברים מנקודת מבט מסוימת - כמו למשל זו של שחר אטואן, כתב ומבקר האופנה של עיתון "הארץ" ("גלריה").
מדי שבוע בארבע השנים האחרונות אטואן מפרסם מניפסט ביקורתי על קולקציות שמפריעות לו או מעניינות אותו...
לא חסרים מבקרי אופנה בישראל, אבל יתרונו של אטואן הוא שפתו התיאורית העשירה, דקות האבחנה והידע שהוא מרעיף על הקוראים.
עבורו אופנה אינה רק טרנדים או בגדים, אלא השתקפות של תרבות, היסטוריה, כלכלה, אמנות, צרכים חברתיים ועונג".
שחר בק (נולד ב-15 במרץ 1977) הוא ראש הרשות לפינוי מוקשים ונפלים במשרד הביטחון.
בק הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, בשירותו הצבאי שימש בין היתר כסגן מבקר מערכת הביטחון, מפקד יהל"ם, קצין ההנדסה של פיקוד הדרום ומפקד גדוד 603.
בק התגייס לצה"ל בשנת 1996, ושובץ בחיל ההנדסה הקרבית.
בשנת 2014 הועלה לדרגת אל"ם ומונה לקצין ההנדסה של פיקוד הדרום, ושירת בתפקיד עד שנת 2016. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ד (2016–2017).
ב-27 בספטמבר 2017 מונה למפקד יהל"ם.
הוא פיקד על היחידה בין היתר במבצע מגן צפוני בו היחידה איתרה וניטרלה 6 מנהרות טרור חוצות גדר שחפר חזבאללה בגבול ישראל–לבנון.
ליהל"ם הוענק צל"ש מאת מפקד פיקוד הצפון, אלוף יואל סטריק, על המבצע המוצלח.
ב-24 באוקטובר 2019 מונה למפקד המכללה לפיקוד טקטי.
ב-2 בנובמבר 2020 הוחלט על מינויו לסגן צבאי למבקר מערכת הביטחון ועל העלאתו לדרגת תא"ל.
ב-9 באוגוסט 2021 הועלה לדרגת תת-אלוף, וב-2 בספטמבר 2021 נכנס לתפקידו כסגן הצבאי למבקר מערכת הביטחון.
בפברואר 2024 מונה לראש הרשות לפינוי מוקשים ונפלים במשרד הביטחון.
ב-31 בדצמבר 2025 נכנס לתפקיד מפקד אוגדת יערה.
בק נשוי ואב לארבעה, מתגורר בהרצליה.
בק, בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה ובסוציולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן, ובעל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה.
בשנת 2022 החל לימודים לתואר שני נוסף עם התמחות בביקורת במסגרת מנהל ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת חיפה.
שחר גורדון (נולד ב-7 ביוני 1980) הוא כדורסלן עבר ישראלי אשר שיחק במספר קבוצות בליגת העל וכן בנבחרת ישראל.
גורדון זכה להצלחה בצעירותו, כאשר זכה בתארים במדי קבוצת הנוער של מכבי תל אביב ובתיכון עירוני ט' במסגרת ליגת העל לתיכונים.
גורדון שיחק בצעירותו בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
הוא זכה עם הקבוצה באליפות בעונת 1996/7 (בהדרכת יעקב ג'ינו) ובגביע המדינה בעונת 1997/8 (בהדרכת ישראל לב).
במקביל, השתתף גורדון בליגת העל לתיכונים במדי תיכון עירוני ט' בתל אביב וזכה עם הקבוצה באליפות ב-1997. בשנתו האחרונה בתיכון עבר גורדון לקונטיקט שבארצות הברית ושיחק כדורסל במדי קבוצת בית הספר סט.
בשנים 1998–2000 שיחק גורדון בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי וב-1999 זכה איתה באליפות טורניר ה-NIT.
גורדון גם שיחק בנבחרות הצעירות של ישראל.
בין השאר, הוא שיחק במדי נבחרת הנוער באליפות אירופה ב-1998 שנערכה בבולגריה, שם זכתה הנבחרת במקום השישי כאשר גורדון היה הקלע הבולט של הנבחרת בטורניר עם 13.5 נקודות למשחק.
גורדון היה חלק מנבחרת העתודה שזכתה בהישגי השיא שלה עד אז, יחד עם טל בורשטיין ויניב גרין, כאשר בשנת 2000 סיימה כסגנית אלופת אירופה לנוער, לאחר שבחצי הגמר ניצחה את נבחרת ספרד של פאו גאסול; ובאליפות העולם לנוער בשנת 2001 סיימה במקום השביעי.
גורדון החל את הקריירה המקצוענית שלו בעונת 2000/01 במכבי רמת גן וקלע כ-3 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 2001/02 שיחק גורדון בהפועל ירושלים של קלע כ-5 נקודות ב-12 דקות בממוצע למשחק והגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה ולחצי גמר גביע ספורטה.
את עונת 2003/04 החל גורדון בגבעת שמואל שם קלע 4 נקודות בכ-15 דקות בממוצע למשחק.
בינואר 2004 עבר גורדון למכבי ראשון לציון (בתמורה לשחקן יואב בר) שם קלע כ-2 נקודות בכ-6 דקות בממוצע למשחק.
בעונתו האחרונה בישראל, עונת 2004/05 שיחק גורדון ברמת השרון שם קלע כ-2 נקודות בכ-12 דקות בממוצע למשחק.
קייב האוקראינית שם שיתף פעולה עם אפיק ניסים והמנהל המקצועי רני כהנא והגיע עם הקבוצה למקום השלישי ביורוצ'לנג'.
בנבחרת ישראל הבוגרת רשם גורדון 36 הופעות וקלע 148 נקודות.
הוא נטל חלק באליפות אירופה ב-2001 שנערכה בטורקיה.
במשחק על העלייה לרבע הגמר נגד נבחרת ספרד, כאשר הספרדים מובילים בנקודה, שבע שניות לסיום המשחק, החטיא גורדון זריקה מטווח קרוב, מה שהוביל להפסד הנבחרת והדחתה מהטורניר.
גורדון גם השתתף באליפות אירופה ב-2003 שנערכה בשוודיה, שם זכתה ישראל במקום השביעי.
בשנת 2006 פרש גורדון מכדורסל.
עם השנים הוגדר כשחקן שלא הגשים את הפוטנציאל הגלום בו.
לאחר פרישתו, השלים גורדון תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה, ולאחר מכן עבר לעבוד בסניף של חברת קרדיט סוויס בלונדון.
שחר בר דוד (נולד ב-6 בינואר 1983) הוא יזם אינטרנט ומרצה.
אחד ממייסדי הרשת החברתית המקוונת "מקושרים" וחברת התוכן וההפקות "שרוטונים", בה הוא מכהן כיום כמנכ"ל.
בר דוד נולד בכפר סבא להורים שלמה ומדלן בר דוד, בן שלישי וזקונים.
בצעירותו למד בחטיבת "שרת" ולאחר 3 שנים התקבל לתיכון "כצנלסון" במגמת כדורסל, משם המשיך למחלקת הנוער של מכבי תל אביב ושיחק במשך 3 שנים לצד יותם הלפרין וגיא פניני.
בשנת 2001 זכה יחד עם הקבוצה בתואר משולב של גביע-אליפות המדינה לנוער.
בשנת 2004 הקים בר דוד יחד עם שני השותפים ויקי גלאם וגיא כהן אתר אינטרנט שלימים ייקרא "מקושרים".
האתר פעל כרשת חברתית חינמית בין השנים 2004–2014. ברשת היו כמיליון משתמשים רשומים.
בפברואר 2007 הקים יחד עם ניב פועל, את חברת "שרוטונים".
כיום עוקבים אחרי "שרוטונים" למעלה ממיליון עוקבים ומנויים דרך מגוון רשתות חברתיות שנות (אינסטגרם- 171,000, פייסבוק- 218,000, יוטיוב- 564,000).
החברה הפיקה מעל 780 סרטונים הכוללים תכנים מקוריים ותכנים מסחריים, בהם צפו נכון להיום למעלה מ-391 מיליון פעמים.
בר דוד מכהן כמנכ"ל החברה.
בנובמבר 2016 נבחר שחר בר דוד לאחד מ-100 המשפיענים על הדיגיטל בישראל על ידי ארגון מנהלי הדיגיטל.
בשנת 2019 נבחר על ידי אתר אייס לאחד מ-40 המשפיעים בעולמות המדיה, הפרסום, שיווק, דיגיטל ויחסי ציבור שהם מתחת לגיל 40.
החל מספטמבר 2019 מגיש בר דוד פינה קבועה מדי שבוע ב"פותחים יום"- ערוץ 13- מתארח אצל נועה רוזין ואלעד זוהר ומציג את הסרטונים הכי פופולריים שהיו ברשת באותו השבוע.
החל מפברואר 2020, מגיש בר דוד בתוכנית הרדיו של לאה לב ושי גולדשטיין בתחנה 103FM, פינה בה הוא מדבר על 5 הנושאים הכי חמים שהיו באינטרנט השבוע.
בר דוד מעביר הרצאות על יזמות, תוכן ושיווק בפני קהלים רבים: אוניברסיטאות, מכללות, מגמות תקשורת וקולנוע, כנסים, ארגונים, תוכניות טלוויזיה ועוד.
שחר דויד סאול (נולד ב-20 בדצמבר 1995), שנודע גם בשם הבמה "קונגו בוי", הוא זמר-יוצר וראפר ישראלי ממוצא קונגולזי.
סאול (הגייה: סול) נולד בתל אביב להדס, ישראלית מקיבוץ עין דור ופרוספר, יליד-קונגו, שהגיע לישראל בשנות ה-80. בגיל שנתיים, הוריו התגרשו.
ב-2017 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "אני כאן".
האלבום הופק על ידי צוקוש, וזמן מה לאחר יציאת האלבום, הפכו השניים לצמד.
כחלק מפעילותם כצמד הוציאו מיני-אלבום בשם "CongoKush", ששמו משלב את הכינויים של השניים.
במשך תקופה קצרה בשנת 2018, יצר סרטוני ולוג ופרסמם בערוץ יוטיוב בשם "BFF", אך הסרטונים נמחקו ואינם זמינים לצפייה עוד.
בנובמבר 2018 הוציא את השיר "באם באם באם".
ב-2020 שיתף פעולה עם הזמרת נועה קירל בשיר "מיליון דולר".
השיר זכה בשיר השנה הישראלי לשנת תש"פ.
באותה השנה חתם סאול ברשת ההלבשה הישראלית "פקטורי 54" והפך למייצג הרשמי שלה בליין הסטריט.
בנוסף, כיכב בפרסומת של מפעל הפיס שמטרתה הייתה לקדם עסקים ישראלים בתקופת הקורונה.
בנוסף התארח באותה השנה בשיר "בומלה" של הראפר איזי, מתוך אלבומו השלישי, "אין בעד מה".
ב-2019 הוחתם על ידי המפיק והבמאי רומן בוצ'אצקי שהפך למנהלו האישי ומיד הוציא את השיר "השחר עולה", "קשר קרקע" ואת השיר "אל תשאל".
באותה שנה גם הוחתם סאול בגאגא בוקינג על ידי אורון כלפון ויואב גרוס, שמנהלים את המוזיקאים סטטיק ובן-אל תבורי, מרגי, אגם בוחבוט, אנה זק, סטפן לגר ועוד.
בינואר 2021 הוציא את הסינגל "לאן הולכים" בהפקת ג'ורדי.
בקליפ השתתפו טיטי איינאו, דנה גרוצקי, מרגי.
באותה שנה, הופיע סאול עם מרגי בפסטיבל התמר.
ביוני 2021 הוציא את הסינגל "תיקו תיקו".
באותה שנה חתם סאול בחברת סמסונג ונכנס לנבחרת המשפיענים יחד עם רותם סלע, אלה לי להב, קים אור אזולאי ועוד.
באוקטובר 2021 התארח והיה בין כותבי השיר "באתי להציל אותך" של הזמרת אגם בוחבוט.
בינואר 2022 הוציא את הסינגל "דובשנייה" ביחד עם אגם בוחבוט והראפר נורוז.
השיר זכה במקום הראשון במצעד העברי השנתי של כאן גימל לשנת תשפ"ב, ובמקום השמיני במצעד העברי השנתי של גלגלצ.
בפברואר השתתף בסדרת סרטוני פרסומת למכשיר הסמסונג גלקסי 22 בהובלת משרד הפרסום ליאו ברנט.
בשנה זו, שחר היה מועמד לפריצת השנה ולאמן השנה.
בדצמבר 2022 הוביל קמפיין פרסומות של בזק, לצידה של אגם בוחבוט ולצד הפרזנטור הראשי, גידי גוב.
כמו כן השתתף במופע "פסטיגל על פסטיגל" יחד עם אנה זק, שלישית מה קשור, אליאנה תדהר, אגם בוחבוט ועוד.
ביוני 2023 הוציא את השיר "לחגוג ומגוג" יחד עם אלה לי והפשוטע.
השיר הגיע למקום ה-18 במצעד השבועי של מדיה פורסט ולמקום ה-56 במצעד היטליסט.
באותה שנה החל סאול לשמש כפרזנטור של חברות האופנה אמריקן אייגל ופיקס מבית רשת האופנה דלתא.
ב-15 בינואר 2024 הוציא לאור את אלבומו השני, "צולל".
ב-25 באפריל 2024 הוציא את הסינגל "פתיחת ערב" ביחד עם יונתן שגב וערן יוסף.
ב-23 ביוני הוציא לאור את הסינגל "שירי דיכאון" יחד עם ים רפאלי.
ב-5 בינואר 2025, סאול וגל אדם השיקו שיתוף פעולה ראשון ביניהם בשיר בשם "אקסטזות".
ב-12 במרץ יצא לאור הסינגל "סקוטר בראון", שיתוף פעולה בין סאול וסטפן לגר.
שם השירשנהמיקומי שיאמדיה פורסטגלגלצהיטליסטהעשירייה"וואי וואי וואי"(אדם זולוד בהשתתפות טדי נגוסה ושחר סאול)2019————"בומלה"(איזי בהשתתפות שחר סאול)2020————"מיליון דולר"(נועה קירל בהשתתפות שחר סאול)11——
שנהפרסקטגוריהמועמדותתוצאהמקור2022פרסי נבחרי השנה של פרוגיזמר השנהשחר סאולשיר השנה"דובשנייה"2024פרס המוזיקה של MTV אירופההמופע הישראלי הטוב ביותרשחר סאול
שחר כהן (נולד ב-22 ביולי 1976) הוא מוזיקאי, מפיק מוזיקלי מעבד וזמר ישראלי.
כותב ומלחין משיריו ושירי משוררים.
אביו, יצחק, בן למשפחת יהודים-טורקים מאינסטנבול, שעלתה לארץ ישראל ב-1935 נולד בתל אביב בשנת 1940 ודיבר לאדינו בנוסף לעברית.
אמו, אילנה, נולדה בעיראק ועלתה בילדותה למעברת עמישב בפתח תקווה.
הוא בעל תואר B.A במדעי המחשב מהאוניברסיטה הפתוחה והתמחה בבניית אתרים ושיווק ברשת לצד לימודי הפקה מוזיקלית בבית הספר Muzik.
בגיל 16 למד גיטרה אצל רונן אפרת במשך כשנה.
הופעתו הראשונה הייתה ב-1993, כשהיה בן 17, במועדון הרוקסן, עם ההרכב "הרדי ויינברג".
בהמשך השנה הוזמן ההרכב לתחרות להקות.
בשל"ת הנח"ל בדגניה א' הקים עם אלי לס מהלייבל "פתקית" הרכב קאברים שהופיע בקיבוץ.
לאחר שחרורו מצה"ל הקים הרכב בשם "לואי", שהופיע, בין השאר, בפסטיפרינג' בצוותא, בתיאטרון תמונע ועוד.
בתקופה זו התחיל להלחין שירי משוררים.
בלילה הלבן של 2009 בתל אביב הופיע ההרכב בערב מחאה בשם "רעב" בעקבות פרסום דו"ח העוני עם קבוצת משוררים שהפכה אחר כך יחד עם משוררים ומוזיקאים נוספים ל"גרילה תרבות".
כמו כן, הופיע ההרכב לצד קבוצת המשוררים ב"פסטיבל זיכרון יעקב לנגני רחוב".
באותה שנה למד כהן הפקה מוזיקלית בבית הספר MUZIK והתחיל להפיק, וכן רשם הופעת בכורה טלוויזיונית ב"אולפן השקוף" של ערוץ 24 עם ביצוע לעיר מקלט של אהוד בנאי ולסינגל הבכורה שלו "זרעים של תודעה" שיצא שנה לאחר מכן.
המחאה החברתית ואלבום הבכורה "פה לאחרים"
כהן הופיע ב"מחאת האוהלים הגדולה של 2011" ובערבי מחאה של גרילה תרבות.
עם המחאה והמשוררים נוצר אלבום בהפקת דודי לוי בשם "פה לאחרים" שסינגלים ראשונים מתוכו יצאו ב-2012, האלבום עצמו יצא בקיץ 2013 ומכיל שירים של יודית שחר, רוני סומק, אשר רייך, דוד אבידן, אבירם מעין ושיר הנושא שכתב שחר.
הלהיט "סולו עראק", לפי מילותיו של רוני סומק הושמע ברדיו דרום, רדיו ירושלים, רשת ג' ועוד.
בעקבות השיר בוצע מופע משותף עם סומק בתיאטרון גבעתיים.
כהן הלחין וביצע את השיר "חייב שיהיה שוב שמח" לפרויקט "שירים מהמיטה".
השיר נכנס גם לאלבום הבא שלו: "40 20" בו השתתפו גם סגול 59 ודפנה ארמוני בשירת קולות.
האלבום השני של כהן מתעד את חייו בין גיל 20 ל-40 בשאיפה לתת דוגמה להתבגרות של הדור שלו כולו, משלב רוק עם צליל מזרחי אותנטי.
מהאלבום יצאו לאור 5 סינגלים והוא נבחר ל"מומלצי השנה החדשה" של העיתונאי והמבקר, דודי פטימר במעריב והוביל לאירוח אצל יואב קוטנר בגל"צ, קרן נויבך ברשת ב', סופ"שתרבות בכאן 11 ועוד.
האלבום הופץ על ידי חברת הליקון.
השקת האלבום התקיימה בסוף אוגוסט 2018 ב"בר גיורא" בהשתתפות אבי בללי, סגול 59 ובועז כהן.
ב-2018 הקים כהן הרכב בשם "ערק רוקס".
ההרכב קיים מופע ב-3 שפות בשם "שורשים", שעלה בתחילת 2019 בתל אביב.
כמו כן, השתתף ההרכב במחווה לדייוויד בואי באוזן השלישית.
אבי בללי (סולן נקמת הטרקטור) התארח בהשקת "40 20" וכהן אף הפיק לו וליוצר השיר אבישי בן תקווה את "מתגעגע אל הגוף" (2019).
גם דני שושן (סולן הצ'רצ'ילים) וברוך פרידלנד (תופעת דופלר) התארחו בהופעותיו.
דפנה ארמוני הקליטה קולות לשיר "להיות איתך" השתתפה בקליפ וכן אירחה את שחר בהופעותיה בקפה ביאליק (2019).
עם המשורר אלי אליהו הוא מקיים ערבים משותפים וכן מארח אותו בהופעותיו.
בשנת 2019 הפיק כהן הפיק את "מתגעגע אל הגוף" לאבי בללי ואבישי בן תקווה.
כהן ניגן גיטרות ועיבד יחד עם דודי לוי את אלבום הבכורה "פה לאחרים", כמו כן הפיק מוזיקלית את אלבומו השני "40 20" (2018), כמו כן הפיק והלחין את סינגל הבכורה של גילת דור "ימי סערה" (במסגרת שת"פ עם הפזמונאי אשר שיף.
הוא הפיק גם את סינגל הבכורה של שרון חיים "שנה לפני הסוף" (2016) וכן היה שותף בהפקת סינגלים ודמואים לאסנת יששכרוף, יוני מור, לשחקנית והזמרת אורית עזרייב ועוד.
בשנת 2016 הקים את "שחר עולה" ובמסגרתו מספק שירותי הפקה ושיווק דיגיטלי לאמנים.
שחר טבוך (נולד ב-18 במרץ 1999) הוא שחקן, זמר ומנחה ישראלי.
טבוך נולד וגדל ברמת גן לאתי, ראש מדור חשבונות באוניברסיטה הפתוחה, ולשאול, סוכן מכירות.
כשהיה בן שמונה הוא החל ללמוד מחול מודרני תחרותי.
למד בבית הספר מורדי הגטאות ובתיכון בליך.
בשנים 2012–2013 הגיש את התוכנית "קליק" בערוץ הילדים, שבה המשתתפים מראים סרטונים שפרסמו ביוטיוב, והשתתף בתוכנית המתיחות "סתאאאם!", בה מותחים כוכבי נוער שונים.
ב-2013 שיחק בהצגה "מירל'ה אפרת" בתיאטרון הבימה את דמותו של שלמ'לה, בנם של יוסל'ה ושיינדלה.
ב-2017 השתתף בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא", אך לא עבר את האודישן הראשון.
ב-2020 גילם את דמותו של ארז בסרט "הסוסיתא של הרצל".
באותה שנה גילם את מתן בסדרה "האוצר שלנו" בחינוכית.
ב-2019 החלו שידורי סדרת הנוער "תברחו" בכיכובו ב-HOT, שם גילם את דמותו של ניב.
במרץ 2020 החלו שידורי הסדרה "משפחה בהנפקה", שבה גילם את דמותו של לב.
השתתף בקליפ לשיר "קוצ'י מוצ'י" של טיילור מלכוב ובן זיני.
באותה שנה החל לדבב דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "לודג' 49".
באוקטובר 2020 עלתה בכאן 11 סדרת הדרמה "שעת נעילה", ובה הוא גילם את דמותו של אבינועם.
במרץ 2021 עלתה לשידור הסדרה "סקיי", שם גילם את דמותו של ברוש.
ב-19 ביולי 2021 הוציא את שירו הראשון "פחדן".
באוגוסט השתתף בסדרה "מי פה הבוס?", בתפקיד הנער גומא.
ב-9 בינואר 2022 הוציא את הסינגל "מישבאלי".
באותה שנה עלתה לשידור הסדרה "שנות הירח", שבה גילם את דמותו של ערן מיטלמן.
ב-4 ביולי 2022 הוציא את הסינגל "מנגל".
ב-28 ביולי שודר הפרק הראשון של "אינפיניטי" בערוץ זום, סדרה שבה גילם את דמותו של דניאל קרמי, תלמיד בבית ספר למחוננים.
נוסף על כך כתב, הלחין ושר את שיר הנושא של הסדרה, "ביי אחרון".
במאי 2023 עלתה לאוויר הסדרה "לעוף על אנה" בערוץ TeenNick, שבה הוא מככב לצד אנה זק ועילי צ'פמן.
ב-15 במאי הוציא את הסינגל "מצאתי ת'אחד".
באוגוסט אותה שנה פרסם את הסינגל "לה די דה".
ב-13 במרץ 2024 הוציא את הסינגל "נאדי באדי", עם אגם בוחבוט.
ב-1 באפריל 2024 יצא לאור אלבום הבכורה שלו, "היי, זה שחר".
ב-14 באוגוסט הוציא את הסינגל "עממיה", יחד עם מרגלית צנעני.
ב-19 בדצמבר יצא לאור אלבומו התשיעי של הזמר הישראלי עברי לידר, "חלק לא נפרד מאחרים", בו טבוך משתתף ברצועה "השותף שלי לחדר".
בשנת 2025 השתתף בעונה הרביעית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12 לצד הרקדנית רומי נוף והודח בחצי הגמר.
באפריל 2025 הוציא את הסינגל "להתחתן איתי" ביחד עם נועם קלינשטיין.
ביוני 2025 הוציא את הסינגל "ליצן", וביולי של אותה שנה את הסינגל "באטרפליי", שהגיע למקום ה-15 במצעד השבועי של מדיה פורסט.
בנובמבר 2025 שיחק בסרטו של ערן דורון, תהיה חזק, בתפקיד נדב חי, המבוסס על דמותו של יותם חיים, אחד משלושת החטופים שברחו משוביהם בעזה, ונורו למוות על ידי חיילי גדוד 17 של חטיבת ביסל"ח.
בחנוכה 2025 השתתף בפסטיגל וביצע עם עדן גולן את השיר "סוויץ'" איתו זכו במקום הראשון בתחרות השירים באותה השנה.
טבוך הוא הומוסקסואל ומנהל זוגיות עם המפיק אמיר אהרון.
בנובמבר 2020 הצהיר במהלך ראיון ל"ידיעות אחרונות" כי בעקבות הקשר שנוצר בינו לבין השחקן אביב אלוש במהלך צילומי הסדרה "שעת נעילה", הוא התקרב לדת, החל לשמור שבת ולהניח תפילין.
שנהפרויקטדמותהערותסרטים2019הסוסיתא של הרצלארז ביטון2021יום הכןדיבובקיץ של אהבהג'ורג'2025תהיה חזקיותם חייםטלוויזיה2012–2013סתאאאם!מותח כוכביםקליקמגיש2014כלוב הזהבמתמודד2017הכוכב הבאמתמודד; עונה 42018האוצר שלנומתןלודג' 49דיבוב2019תברחוניב2020משפחה בהנפקהלבשעת נעילהאבינועם שפירא2021–2023סקייברוש2021מי פה הבוס?גומא2022סוגרות חשבונות: חוליית המעודדותסאםדיבובשנות הירחערן מיטלמןאינפיניטידניאל כרמי2022–הווהליי לייסר פיקסלוט / ריי ריידיבובעוצר נשימהבן הופבי ופאפיקטהאוולתומס הקטר וחברים: כל הקטרים נוסעיםתומס 2023לעוף על אנהיאירטלטאביזדיפסידיבובאבא מטפלתמני קלמארי2025שבאבניקיםשעיה בייזררוקדים עם כוכביםעצמועונה 4
שנהפרסקטגוריהפרויקטמועמדותמקור2022פרסי נבחרי השנה של פרוגישחקן אהוב בסדרת נועראינפינטיזמר השנהשחר טבוךשיר השנה"מישבאלי"פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוערהשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמהאינפינטי2024פרס המוזיקה של MTV אירופההמופע הישראלי הטוב ביותרשחר טבוך2025פרס אקו"םהישג השנה"נאדי באדי"
שחר סוויסה (נולד ב-4 במרץ 1979) הידוע גם כש"ס הוא ראפר, מוזיקאי ומפיק מוזיקלי ישראלי.
סוויסה החל את הקריירה המוזיקלית שלו בשנות ה-90 של המאה ה-20 כאשר עבד יחד עם ההרכב "שב"ק ס'" על אלבומיהם הראשונים, ואף לקח חלק בהפקת אלבום הבכורה של ההרכב "חלוצי החלל".
ב-2004 השתתף בתוכנית המציאות "9 שעות ושיר" בערוץ 24 והקליט את השיר "אש בנשמה" עם "שבק מיוזק", פילוני ופישי הגדול.
ב-2005 השתתף בתוכנית "גלויות מכאן" ושר את שיר הנושא של התוכנית.
השתתף גם באלבומה של שורטי "לאלף את הסוררת" בשיר "המבט שלו".
ב-2006 הוציא סוויסה את אלבום הבכורה שלו, "שחר סוויסה", תחת חסותה של חברת התקליטים NMC.
עוד בשנת 2006 התארח עם חמי ומירו בשיר "אני רוצה לזוז" של תומר יוסף, באלבום "צוחקים מתחת לאדמה".
ב-2007 השתתף באלבומו של אמיר פיי גוטמן "דבש בכוורת" בשיר "האור שבקצה הבמה", וגם השתתף באלבומו של קוואמי, "מלחמת פופ", בשיר "רננו צדיקים" הכולל את קוטג' וקאשי.
בשנת 2009 הוציא סוויסה את הסינגל "אהבה", בהפקת דן תורן, מתוך פרויקט בשם "60,70,80 - להיטי כל הזמנים".
עוד באותה שנה הוציא דואט עם דניאלה פיק בשם "לא בא לי".
בין השנים 2013-2017 הוציא סוויסה את הסינגלים "סוויס אייר" "תני לי סימן" "יללת הגברים", "ארץ אהובה", "רומבה", ואת "יהיה לנו טוב", שהפיק טל מטמור, מתוך אלבום מיועד.
ב-19 בדצמבר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הוציא סוויסה את השיר, "ואלה שמות (האחים והאחיות שלנו)".
שחר נקב (נולדה ב-12 באפריל 1997) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת לסירוגין כבלמית וכמגנה שמאלית בטורבינה פוטסדאם ובנבחרת ישראל.
נולדה בבאר שבע כבת שנייה למשה וכוכבית נקב.
אחותה הבכורה, חן, נפטרה בשנת 2015 ממחלת הסרטן, והיא בת 21.
נקב החלה לשחק כדורגל כילדה בשכונת מגוריה, ובמקביל הצטרפה בכיתה א' לקבוצת ג'ודו, בתחילה אצל המאמן מוריס סמדג'ה ולאחר מכן אצל אבי אגר, שם התאמנה עד כיתה ו'.
בשנים אלה התחרתה בטורנירים מקומיים ובינלאומיים בג'ודו והייתה פעמיים סגנית אלופת ישראל.
כשהייתה בכיתה ז' החליטה לסיים את דרכה בג'ודו ולהגשים את אהבתה לכדורגל.
בגיל 13 הצטרפה לקבוצת מכבי באר שבע שם שיחקה עד שעברה לאקדמיה לכדורגל בנות במכון וינגייט.
את שירותה הצבאי עשתה בבה"ד 8 במכוון וינגייט כספורטאית מצטיינת.
בגיל 16 החלה לשחק באקדמיה לכדורגל בנות במכון וינגייט, שנפתחה בשנת 2012 לקראת אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שהתקיימה בשנת 2015 בישראל.
נקב שיחקה במסגרת האקדמיה ארבע שנים, במהלכן שיחקה בנבחרת נשים עד גיל 19, כאשר קבוצת האקדמיה משתתפת גם במשחקי ליגת העל לנשים.
לאחר שירותה הצבאי עברה לשחק במ.ס קריית גת ובעונתה הראשונה בקבוצה זכתה עמה באליפות המדינה בעונת 2017/2018, ונבחרה לאחת מ"נבחרות העונה".
נקב המשיכה לעונה נוספת בקריית גת שהתמודדה על האליפות עד לתום העונה במאבק צמוד עם אס"א ת"א, שזכתה לבסוף באליפות בהפרש של נקודה.
לקראת עונת 2019/2020 חתמה נקב בקבוצת מ.כ רמת השרון ושיחקה בה עד להפסקת העונה טרם סיומה המתוכנן, עקב התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
לקראת עונת 2024/2025 הצטרפה לקבוצת טורבינה פוטסדאם המשחקת בבונדסליגה, הליגה הראשונה בגרמניה.
נקב שיחקה בנבחרות ישראל עד גיל 17 ועד גיל 19, בהן צברה 11 הופעות.
בשנת 2015 זומנה לסגל נבחרת הנשים הבוגרת של ישראל.
משחק הבכורה שלה נערך ב-22 באוקטובר נגד נבחרת קזחסטן.
שחר לזר (נולד ב-13 במאי 2001) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הרכז/קלע בקבוצת אליצור עירוני נתניה.
לזר נולד וגדל במושב אמונים.
לזר החל לשחק כדורסל כילד במועדון הפועל באר טוביה.
בכיתה י' עבר לאקדמיה לכדורסל של הפועל תל אביב בבית ספר הכפר הירוק.
במסגרת מחלקת הנוער של המועדון זכה בגביע האיגוד לנערים 2016/17 ופעמיים בעונות 2017/18 ו-2018/19 זכתה קבוצתו בסגנות אליפות המדינה לנוער לאחר הפסד בסדרת הגמר למכבי תל אביב.
בטורניר תל אביב שנערך באוקטובר 2019 נבחר לחמשיית הטורניר שהוא קולע 16.8 נקודות, קולט 7.5 ריבאונדים ונתן 2.5 אססיטים בממוצע למשחק.
בעונת 2018/19 עבר לשחק בקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב.
לזר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל במחזור החמישי במשחק מול הפועל גלבוע-גליל.
במשחק זה קלע גם את סל השדה הראשון שלו בקבוצה הבוגרת.
לקראת עונת 2020/21 חתם בקבוצת הפועל חבל מודיעין מהליגה הלאומית בכדורסל.
לזר שיחק ב-2019 באליפות אירופה דרג ב' לנבחרות עד גיל 18 בטורניר שנערך ברומניה.
בתום האליפות תחת המאמן אורן אהרוני הקבוצה העפילה לדרג א' לאחר שזכתה באליפות הטורניר.
במשחק השיא שלו באליפות מול איסלנד קלע 21 נקודות.
באליפות קלע 9 נקודות, חילק 1.5 אסיסטים וקלט 2.6 ריבאונדים בממוצע.
שחר אמאנו הוא עיתונאי ומבקר מוזיקה ישראלי.
שחר אמאנו נולד וגדל בקריית מלאכי.
הוא בוגר תואר ראשון בתקשורת ומדעי המדינה ממכללת ספיר משנת 2001. במהלך חייו היה עורך בקבוצת ידיעות אחרונות, עבד בדסק החדשות של ynet, כתב טורי ספורט, וכתבות על מוזיקה.
כיום הוא מפעיל אתר ביקורת על מוזיקה "הכותל הישראלי" שמטרתו חשיפה של המוזיקה בישראל ובמזרח התיכון על סוגיה השונים.
אמאנו משדר בגלי צה"ל יחד עם בן פרג' את רצועת "ציפורי לילה" בחצות, ומשמש כמרצה במרכז האקדמי פרס ברחובות, בחוג למנהל עסקים, שם הוא מעביר את הקורס "תולדות המוזיקה המזרחית משנות השבעים ועד היום".
בחודש מרס 2021 החל להגיש תוכנית אישית במוצאי שבת במסגרת רצועת "האנשים של המוזיקה" בגלגלצ.
שחר יהלום (נולדה ב-12 במאי 1980) היא אמנית ישראלית.
שחר יהלום נולדה בשנת 1980 בקיבוץ עין דור.
בוגרת תואר ראשון מהמדרשה לאמנות (2006) ותואר שני באמנות מאוניברסיטת קולומביה, ניו יורק (2014).
זוכת פרס אמן צעיר מטעם משרד התרבות והספורט (2012).
עבודותיה של יהלום עוסקות בעקרונות יסוד של אמנות: דימוי, חומר, צורה, צבע, גודל וביטויים במדיות שונות כמו, פיסול, רישום, הדפס, צילום, וידאו וסאונד.
יהלום משתמשת בחומרים הנגישים ביותר, ולעיתים קרובות פשוטים ביותר.
כתוצאה מכך, אובייקטים מהסטודיו מתקיימים לרוב יחד עם אלמנטים מחיי היומיום האישיים של האדם.
עם זאת, הם תמיד עוברים הסתגלות קלה.
התוצאות משוכללות, מפורטות ולעיתים מרהיבות בכוונה תחילה - באופן שיכול לקשר בין הרומנטיקה המאוחרת עד כמה שהיא עשויה להיות "ארטה פוברה".
אובייקטים אלה לוקחים את תודעת הצופה למקומות רחוקים מלאים בחוויות דמויות חלומות, פנטסטיות ורומנטיות.
יהלום מחדדת את תכונות עבודותיה על ידי תפירת פיסול ורישום, בהתקרבות לטווח הצבעים המונוכרומטי של שחורים ולבנים ובאמצעות תמונות גותיות, נוף ומים.
ניתן לראות בסביבות הפיסוליות שהיא יוצרת כחוויה של הפיכה: אובייקטים ותהליכים הנחקרים ומוצגים כמצב דינמי, משתנה, ולא סטטי וחד משמעי.
זה נכון גם אם חושבים על הכלכלה האסתטית של היצירה, וגם על הקמתה.
בשנת 2008 הציגה תערוכת יחיד בגלריה נגא בשם: "מינוס 80 מעלות" עליה כתבה מרים גמבורד "שם התערוכה נגזרת מהטמפרטורה שבה נשמרת גופה בהמתנה לחיים הבאים, כמו גם איברים ועוברים המיועדים להשתלה.
חלל התצוגה מתוכנן ספק כמעבדה ניסיונית, ספק כמסתור של אלכימאי, אדריכל, הוגה דעות הטרוד בבניית מציאות חדשה על ידי כישוף וחישוב: אפשר לתרגם כל פסל למשוואה מתמטית".
בשנת 2010, הציגה יהלום את "ארץ הפטל" (לצד יאן טיכי ודור גז), במוזיאון תל אביב לאמנות במסגרת המועמדים לפרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר, את התערוכה אצרה אלן גינתון, הדימוי שעומד במרכז התערוכה מתאר את הקתדרלה בסיאטל שכיפתה קרסה ב-1916 בעקבות סופת שלגים במקום.
בעבודתה מתנסה יהלום בחומרים, בהם גם חומצות, נחושת, בדיל, אלומיניום, גבס, פלדה, נירוסטה, קרסים ועצמות של דגים, והביקורת עלי המציינת כי "על הצופה להתמודד עם חלל לבן, מסמא כמעט.
ריח עז של זפת העומד באוויר מנוגד לתחושה הסטרילית הראשונית.
ככל שמבלים יותר זמן בחלל, ההלם החזותי שוכך ופרטי פרטים מתגלים בעבודתה של יהלום.
ביניהם, פיסה מכיפת קתדרלה שבורה, שרידי קירות, שלדים וקונסטרוקציות ארכיטקטוניות שקשה לעמוד על צורתן המקורית שלפני הקריסה".
בשנת 2012 הציגה יהלום בגלריית נגא את תערוכתה "ED".
במרכז התערוכה ניצב עץ דולב צפון-אמריקאי בתוך חממה המחקה את תנאי האקלים הנחוצים לו.
העץ שתול בדלי שחור, ומכונת אדים, שבנויה בצורת אייקון של בית אוניברסלי עם גג משופע, נושפת עליו.
צינורות אוורור נמתחים לאורך תקרת הגלריה.
על קירות הגלריה תלויים רישומי עיפרון קטנים: באחד נערה אוחזת חתול בזנבו, באחר היא לכודה בסבך צמחי, בשלישי חתול מתבונן בהשתקפות של ירח ועוד.
רישום נוסף נוצר ביציקת גבס על פיסת עץ מפוחם, ואחר, גדול ממדים, נוצר באמצעות מכונת קעקועים שחרטה את הדימוי על גבי משטח סיליקון.
במרכז החלל ניצבת קוביית קלקר, אשר מפוררת חלקית.
בתערוכה גם סרט וידאו קצר שצולם מחלון חדר מתים.
בתערוכת היחיד שלה מ־2015 "חיות" שהוצגה אף היא בגלריה נגא, הציגה שחר יהלום זווית אחרת לגמרי לתפיסה הפיסולית שלה: תהליך של ויתור על הפשטה לטובת כיוון פיגורטיבי.
בשנת 2018 הוצגה בגלריה נגא התערוכה "Nut Case – מקרה אגוז", שהוא תרגום מילולי של הביטוי האנגלי: "nut case", אדם משוגע או חריג בהתנהגותו.
בתערוכה זו, רוב הפסלים הציגו ראש או פנים, כשכל פסל עומד על "פדיסטל" שהוא אובייקט פיסולי בזכות עצמו.
בשנת 2019 הציגה יהלום את "דיסקו", תערוכת יחיד בגלריה כברי לאמנות עכשווית., בה הוצגה סדרת פסלי קרמיקה חדשים הבנויים כמעטפות שריון חלולות, חלקם, סדוקים ושבורים כתוצאה מתהליך השריפה.
השימוש שיהלום עושה בחלקי עבודותיה שלה כבמצע לתהליך ריבוד והוספת שכבות, ממקם את הפסל בתווך שבין צורה להתפרקותה.
פעולות אלה מאפיינות את הפרקטיקה של יהלום, העובדת מתוך תפיסה כי הפסל מגלם מצב ביניים בין החי למת.
2006 B.Ed המדרשה לאמנות מכללת בית ברל
2014 MFA אוניברסיטת קולומביה, ניו יורק.
2006–2007 - מלגת הצטיינות מקרן התרבות אמריקה ישראל
2012 - פרס האמן צעיר מטעם משרד התרבות והספורט
2012–2013 - ארטיס, מלגה ללימודים באוניברסיטת קולומביה
2017 - פרס האמן הצעיר מטעם משרד התרבות והספורט.
2020-2021 - תוכנית הרזידנסי של ארטפורט תל אביב
2011 - "ארץ הפטל", מוזיאון תל אביב לאמנות
2019 - "One Piece", הגלריה בקיבוץ כברי
שחר המתים הוא סרט פעולה ואימה אמריקאי משנת 2004, שביים זאק סניידר ונכתב על ידי ג'יימס גאן.
זוהי הגרסה המחודשת של הסרט באותו שם מאת ג'ורג' רומרו משנת 1978, ובו מככבים שרה פולי, וינג ריימס, ג'ייק ובר ומקאי פייפר.
קומץ ניצולים אנושיים המוצאים מפלט בקניון פרברי במילווקי, ויסקונסין, מוקפים בנחילי זומבים.
טיי ברל, מייקל קלי, קווין זגרס, ולינדי בות מגלמים תפקידי משנה; שחקני ההפקה המקורית קן פורי, סקוט רייניגר וטום סאביני מופיעים בהופעות קמע.
שחר המתים הוא סרט הביכורים של סניידר כבמאי.
הסרט שוחרר על ידי יוניברסל ב-19 במרץ 2004, והכניס 102 מיליון דולר ברחבי העולם כנגד תקציב של 26 מיליון דולר בלבד.
לאחר שסיימה משמרת ארוכה כאחות בבית החולים פרודרט במחוז מילווקי, אנה חוזרת לשכונת הפרוורים שלה ובעלה לואי.
במהלך דייט, הם מפספסים עלון חדשות חירום.
למחרת בבוקר נכנסת בחורה מהשכונה והורגת את לואי, שמיד קם לתחייה כזומבי ותוקף את אנה.
היא בורחת במכוניתה, מתרסקת ומתעלפת.
עם התעוררותה היא מצטרפת לסמל המשטרה קנת הול, איש המכירות האלקטרוניקה מייקל, הפושע הקטן אנדרה ואשתו ההרה, לודה.
הם פורצים לקניון סמוך ומותקפים על ידי מאבטח זומבים, שנושך מעט את לודה.
שלושה מאבטחים – סי ג'יי, בארט וטרי – גורמים להם למסור את כלי הנשק תמורת מפלט.
הם מתחלקים לקבוצות כדי לאבטח את הקניון.
על הגג הם רואים ניצול אחר, אנדי, שנתקע בחנות הנשק שלו מעבר לחניון שורץ הזומבים.
במהלך תקופה זו, שידור טלוויזיוני מראה להם קבוצת שוטרים שורפים את גוויות הזומבים ומורה לצופים לירות בראשם של הזומבים כדי להרוג אותם במהירות, מה שמאפשר לניצולים לתעדף מעכשיו את ראש הזומבים.
למחרת נכנסת למגרש משאית משלוח עם עוד ניצולים שנרדפו על ידי זומבים.
הם כוללים את נורמה, סטיב, טאקר, מוניקה, גלן, פרנק ובתו ניקול.
אישה אחרת חולה מכדי ללכת; היא מגולגלת פנימה, רק כדי למות ולקום לתחייה כזומבית.
לאחר שנהרגה, הקבוצה קובעת שהמחלה עוברת בעקיצות.
לודה שומרת על נשיכתה בסוד מהקבוצה, אף על פי שאנדרה יודע מכך.
פרנק שננשך, בוחר להיות מבודד.
כשהוא חוזר לעצמו קנת יורה בו.
קנת ואנדי מתחילים ידידות באמצעות הודעות שנכתבו על לוח לבן; ניצני רומנטיקה עולים בין אנה למייקל, וניקול וטרי.
כשהחשמל נכבה, כמה מהניצולים הולכים למוסך החניה כדי להפעיל את גנרטור החירום ולמצוא כלב ידידותי שאומץ על ידי ניקול ושמו צ'יפס.
זומבים הורגים את בארט, מכריחים את האחרים לשחרר על הזומבים גז ולהעלות אותם באש.
בינתיים, לודה – קשור על ידי אנדרה – מתה לפני שמספיקה ללדת.
היא חוזרת לחיים מחדש ונורמה הורגת את לודה; אנדרה מחליף יריות עם נורמה והשניים הורגים זה את זה.
האחרים מוצאים תינוק זומבי בזרועותיו של אנדרה שנמסר לאחר מותה של לודה, אותו הם הורגים בחוסר רצון.
הקבוצה מחליטה להילחם בדרך למרינה ולנסוע על היאכטה של סטיב לאי בימת מישיגן.
הם מחזקים שני אוטובוסים מהמוסך.
כדי להציל את אנדי, הקבוצה רוכשת אספקה על הכלב, צ'יפס, ומורידה אותו לחניה; לזומבים אין שום עניין בו.
צ'יפס נכנס בבטחה לחנות של אנדי, אבל זומבי עוקב ונושך את אנדי.
רודפת אחרי צ'יפס, ניקול מתנגשת במשאית המשלוח בחנות הנשק, שם היא נלכדת על ידי אנדי הזומבי.
הקבוצה מגיעה לחנות הנשק דרך הביוב, הורגת את אנדי ומחלצת את ניקול.
הם תופסים תחמושת וחוזרים לקניון; לאורך הדרך, טאקר שובר את רגליו, וסי.ג'יי יורה בו מתוך רחמים.
עם כניסתם פנימה הם לא מצליחים לנעול את הדלת מכיוון שסטיב נטש זמנית את חובת השמירה שלו.
זומבים מסתערים על הקניון, ומכריחים פינוי דרך האוטובוסים.
במהלך הניווט בעיר, גלן מאבד שליטה על מסור המנסרים, ובטעות הורג את עצמו ואת מוניקה.
בתוהו ובוהו, האוטובוס שלהם מתרסק.
סטיב מנסה לברוח בכוחות עצמו אך זומבי אורב לו.
אנה הורגת את סטיב הזומבי ומשיגה את מפתחות הסירה שלו.
מקריב את עצמו כדי שהאחרים יוכלו לברוח.
מייקל, לאחר שחשף פצע נשיכה, הורג את עצמו בעוד אנה, קנת, ניקול, טרי וצ'יפס בורחים על היאכטה.
קטעי וידאו ממצלמת וידאו שנמצאו על הסירה מראים שהאספקה של הקבוצה נגמרת, הם מגיעים לאי ומותקפים על ידי נחיל זומבים.
מצלמת הווידאו צונחת ומותירה את גורלם עלום.
בסרט המקורי הזומבים נעו לאט מאוד והיו מאיימים ביותר כאשר הם נאספו בקבוצות גדולות.
במהדורה המחודשת, הזומבים מהירים וזריזים.
מעריצים רבים של המקור, כמו גם רומרו עצמו, מחו על שינוי זה בתחושה שהם מגבילים את השפעתם של המתים-חיים.
זה מתבטא במידה מסוימת בעובדה שבמהדורה המחודשת אין כמעט צילומי זומבים מקרוב שנמשכים יותר משנייה או שתיים.
סניידר מזכיר זאת בפרשנויות של ה-DVD לגרסה המחודשת, ומציין שהם נראים אנושיים מדי כאשר המצלמה משתהה עליהם זמן רב יותר.
עם זאת, לשם השינוי הזה מגזין Wizard דירג את הזומבים במקום החמישי ברשימת "100 הנבלים הגדולים אי פעם".
למקור היה צוות שחקנים קטן יותר מהמהדורה המחודשת, מה שאפשר יותר זמן מסך לכל דמות.
מעריצים ומבקרים רבים מתחו ביקורת על אובדן התפתחות הדמויות כתוצאה מכך.
בגרסה המקורית הסיפור נפרש על פני מספר חודשים, מה שמעיד על השלבים המתקדמים של הריונה של פראן.
במהדורה המחודשת האירועים מתרחשים בתוך כחודש, כפי שמעידה התכונה המשלימה The Lost Tape: Andy's Terrifying Last Days Revealed, שנמצאת על גבי ה-DVD לסרט.
שינוי גדול נוסף מהמקור הוא שבניגוד לרומרו, סניידר מתייחס למחלת הזומבי ככזו שמופצת רק באמצעות נשיכה.
שלושה שחקנים מהסרט המקורי הופיעו במהדורה מחודשת, שהופיעו בטלוויזיות בהן שורדים צופים: קן פור, שגילם את פיטר מהמקור, מגלם אוונגליסט הטוען שאלוהים מעניש את האנושות; סקוט ה.
רייניגר, שגילם את רוג'ר במקור, מגלם אלוף בצבא שאומר לכולם להישאר בבית למען ביטחונם; וטום סאביני, שעשה את האפקטים המיוחדים עבור רבים מסרטיו של רומרו וגילם את חבר כנופיית האופנועים בליידס ב"שחר המתים" המקורי, מגלם את השריף מונרוויל ומסביר שהדרך היחידה להרוג את הזומבים היא "לירות בהם בראש".
מונרוויל הוא גם המיקום של הקניון ששימש בסרט משנת 1978. בנוסף, חנות המוצגת בקניון נקראת "גיילן רוס", מחווה ברורה לשחקנית גיילן רוס שגילמה את פרנסין בסרט המקורי.
בתחילת הסרט, מסוק הדומה מאוד לזה שבסרט המקורי, עף על פני המסך.
ב"אנציקלופדיית הזומבים, כרך 2", אמר האקדמאי פיטר דנדל כי הסרט המקורי "שימש גשר בין האימה המדוברת, האיטית של שנות השבעים, לבין התזה המהירה של שנות השמונים", ואילו הסרט משנת 2004 "בדרך כלל נוטש את המתח הגובר לאט לטובת סצנות פעולה תזזיתיות".
שחר טיבי (נולדה ב-26 באוקטובר 1997) היא גולשת רוח ישראלית על גלשן מדגם IQFOiL, אלופת העולם (2023).
ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו 2020 בתחרויות דגם ה-470.
טיבי נולדה בשנת 1997 וגדלה באילת.
היא נכנסה לענף השייט בגיל 8 כשנרשמה למועדון השייט המקומי והחלה את דרכה בתחום גלישת הרוח.
במהלך לימודיה בכיתה י"ב, פרשה טיבי מגלישה לתקופה של כשנתיים וכאשר חזרה, עברה מתחום גלישת הרוח ל-מפרשיות 470.
טיבי החלה את דרכה בענף השייט בתחום גלישת הרוח ובצעירותה התחרתה בתחרויות בינלאומיות.
כשהייתה בת 13 היא התחרתה באליפות העולם עד גילאי 15 וסיימה במקום השנים-עשר.
בשנת 2012 התחרתה טיבי באליפות העולם לנוער בגלשני ניל פרייד RS:X וסיימה במקום החמישי.
בשנת 2014 היא זכתה במדליית הזהב באליפות אירופה עד גיל 17 שנערכה בטורקיה.
כשהייתה בת 15, השתתפה טיבי לראשונה באליפות העולם בגלישת רוח לגילאי בוגרים שנערכה בבוזיוס שבברזיל וסיימה במקום ה-32.
לאחר אולימפיאדת טוקיו, החליטה טיבי לחזור לתחום גלישת הרוח ולדגם ה-IQFOiL.
באליפות העולם 2022 שנערכה בברסט שבצרפת, היא סיימה במקום השמיני.
באליפות העולם 2023 שנערכה בהאג שבהולנד, זכתה טיבי במדליית הזהב והפכה לגולשת הרוח הישראלית השלישית שזוכה בתואר העולמי אחרי גל פרידמן ולי קורזיץ.
לאחר שיוטים מוצלחים בשלב המוקדמות, טיבי עלתה לשלב חצי הגמר מהמקום השני הכללי.
בשלב חצי הגמר היא סיימה במקום הראשון והבטיחה זכייה במדליה.
בשיוט הגמר טיבי הובילה לאורך רוב קטעי השיוט וסיימה במקום הראשון כאשר הקדימה את חברתה לנבחרת קטי ספיצ'קוב שזכתה במדליית הכסף.
באותה השנה היא זכתה גם במדליית זהב בשיוט שנערך בלנסרוטה שבספרד.
שחר גוטמן (נולדה ב-8 בפברואר 1996) היא זמרת-יוצרת, מלחינה ופזמונאית ישראלית.
גוטמן נולדה ב-8 בפברואר 1996 בראש העין למירי ואייל גוטמן העוסקים בנדל"ן.
כשהייתה בגיל 4 עברה המשפחה למודיעין.
בזמן לימודיה בתיכון עירוני א' בעיר, הופיעה עם הרכב בכמה מועדונים.
גוטמן למדה מוזיקה בקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב.
בגיל 16 אובחנה גוטמן בפיברומיאלגיה.
בשנת 2016 החלה להופיע עם שירים שכתבה במועדונים ברחבי הארץ בהם לבונטין 7, תיאטרון החאן בירושלים, האוזןבר ובר גיורא.
בשנת 2018 יצא הסינגל הראשון "מחר אהיה יפה" מתוך האלבום "הגוף הזה".
הסינגל השני "ביום שאחרי קשה", יצא בינואר 2019. השירים הושמע בתחנות רדיו רבות בהן כאן 88, כאן גימל ורדיו תל אביב.
הסינגל השלישי מתוך אלבומה, "פיבי" יצא במאי אותה שנה.
בשיר נוגעת גוטמן במחלת הפיברומיאלגיה שבה אובחנה גוטמן בילדותה, והאלבום עוסק בהתמודדות שלה עם המחלה.
הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "אור באופל" מתוך יצא ביולי 2019.
האלבום בהפקת יהוא ירון יצא באותו חודש בלייבל "קמע".
את כל שיריו כתבה והלחינה גוטמן למעט שני שירים שנכתבו על ידי יונה וולך ואברהם חלפי.
בשנת 2020 החלה גוטמן להקליט את אלבומה השני "ואת שיר" שהופק מוזיקלית על ידי גוטמן וג'וי שכטר מפיק מוזיקלי ומעבד.
האלבום הוקלט עם תזמורת בת חמישים נגנים בבודפשט.
את שירי האלבום כתבה והלחינה גוטמן.
שירי האלבום תורגמו לאנגלית על ידי גוטמן ואמירה לאופר.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "זה מספק" יצא באוקטובר 2021. השיר הושמע בתחנות רדיו רבות.
הסינגל השני "אין עוד אחת כמוני" יצא בפברואר 2022. האלבום יצא בחודש אוגוסט 2022 תחת הלייבל נענע דיסק.
תוך כדי תהליך הפקת האלבום צולם סרט תיעודי של הבמאית הראל בן-מלך, בשם "מעמידים פנים".
הסרט מלווה את גוטמן בתהליך הפקת האלבום ומספר דרכו את סיפורם של צעירים רבים המשלבים עבודה ויצירה.
הסרט עתיד לצאת לקראת סוף השנה.
שחר הדר (נולדה ב-10 באוגוסט 1980) היא פזמונאית, משוררת וכותבת ישראלית.
כשהייתה בת שנה, עברה משפחתה להתגורר בראשון לציון.
אמה הייתה אשת יחסי ציבור ונכון ל-2023 עוסקת בחינוך.
אביה, רן הדר, היה קצין בדרגת אל"ם, ומפקד יחידת הפוליגרף של צה"ל.
בנערותה התגוררה ברמת גן ולמדה בתיכון רון בתל אביב.
בגיל 28 פתחה משרד יחסי ציבור וניהול משברים בשם הדר קריאייטיב.
במקביל, פתחה מיזם בשם "טקסטורה", בו מספקת הדר שירותי כתיבה בעלי גוון אישי.
כמו כן, כתבה טורים קבועים בנושא אהבה ויחסים באתרים ynet ווואלה!.
בשנת 2019 סגרה הדר את משרדה, והתמקדה בכתיבת שירים.
באותה שנה פורסם שירה "בין קודש לחול" בביצוע שולי רנד ואמיר דדון.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של גלגלצ, ולמקום ה-12 במצעד השנתי.
בנוסף זכה השיר במקום ה-4 במצעד השנתי של כאן, ובמקום הראשון במצעד השנתי של "כאן מורשת".
בשנת 2020 פורסם השיר "אבא" שכתבה בשיתוף עם אמיר דדון, כאשר הן הדר והן דדון איבדו את אביהם שנים מעטות לפני פרסום השיר.
כמו כן, כתבה הדר שירים רבים מתוך אלבומה של רבקה זהר, "לשמוע את הלב", לרבות שיר הנושא של האלבום.
בנוסף כתבה ליוצרים נוספים כגון אריק סיני, הראל סקעת והזמר החסידי יונתן רזאל.
בשנת 2024 כתבה הדר שיר שבוצע על זיו בן שמחון ועל ידי מירב לשם גונן, שהוקדש לבתה רומי גונן, אשר נחטפה מרכבו של בן שמעוני בכביש 232, בעת שברחה מהטבח בפסטיבל נובה.
כמו כן כתבה את השיר "שבור או מושלם" ליאיא אהרונוב כהן (הדג נחש) ואת השיר "עד קיץ הכל" לאריק סיני.
בינואר 2025 יצא השיר "רואה הכל" של גד אלבז שכתבה הדר והלחינו עמרי קסטן ולירון בן שמעון.
באוגוסט יצא אלבום הדואטים של רבקה זהר, בו כתבה הדר חמישה שירים.
בספטמבר 2025 יצא האלבום "עד סוף העולם" של עידן רייכל, בו כתבה הדר שלושה שירים: "האהבה שלי", "געגועים לא מזדקנים" והשיר "ויום אחד" אותו ביצע ששון שאולוב.
הדר מתגוררת לסירוגין בפרדס חנה ובקפריסין.
שחר ברם (נולד ב-12 באפריל 1964) הוא משורר, סופר, חוקר, ופרופסור בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה.
שחר ברם נולד בירושלים וגדל והתחנך בחיפה.
בין השנים 1982–1985 שירת בצה"ל בחטיבת גולני.
קיבל תואר ראשון בספרות השוואתית ובפילוסופיה, תואר שני ותואר דוקטור בספרות השוואתית באוניברסיטה העברית בירושלים.
נושא עבודת הדוקטור הוא "השיר הארוך ביצירותיהם של צ'ארלס אולסון ואהרן שבתאי", נכתב בשנת 1998.
שירתו עוסקת במצוקות הילדות, הנוקשות בחינוך, הדרישות והציפיות של המבוגרים וחרדת הילד מהעולם הגדול והבלתי־מובן.
המרחב שבו מתרחשים שירים רבים הוא לעיתים קרובות יער דמיוני, מכושף ומאיים, השאול מספרות הילדים.
נושאים נוספים שעוסקת בהם שירתו הם עול גידול ילדים כהורה, זוגיות, לרוב מהיבט של פרֵדה ומוות, אחדות האני מול פיצולו, מגבלות תפישת המציאות דרך הזיכרון, מהות האמונה והמתח הדיאלקטי בין חומר לרוח.
הפואטיקה שלו נמנעת בדרך כלל מהתייחסויות ישירות למציאות הביוגרפית והאקטואלית.
כך, גם השיר "ידיך שפכו (כך אמי)" בעיר אהבה, המתאר את תחושת האשמה של אב ששמט את בתו הקטנה מידיו אל מותה, מותיר מתח פרשני בין העובדתי לכאורה למטפורי.
שינוי סגנוני מסוים מתרחש בגדרות, כאשר חלקו האחרון מוקדש למחאה אוונגרדית וחשופה נגד המיליטריזם הישראלי, עוולות הכיבוש והעוני.
הטון והשפה הזכים הופכים כאן לדיבוריים, בוטים ורטוריים.
ברם נוטה בדרך כלל למופשט, לאי-רציונלי, לחידתי ולחלומי.
זו שירה פיגורטיבית, סמלית וסוגסטיבית.
הפואטיקה רוויה במשחקי לשון ובמצלולים, למשל: "לוֹחֵץ אֶת הצְּדָעַיִם/ שֶׁמִּצְעָדָם עוֹקֵר אֶת דַּעְתִּי" ("הגמדים" בפריחת הזיכרון).
באמצעות השעשוע הלשוני ניתן ביטוי חושני למוטיב הדומיננטי של הילדות.
לנוכח הממדים הפילוסופיים, האינטלקטואליים והטרגיים של השירה בולט הדיאלוג הישיר, הניגודי, המשלים והמפתיע עם ספרי ילדים, כגון "ג'ק ואפון הפלא", "מסעי גוליבר" ושיר הילדים "אני עומדת במעגל".
על שעון הציפורים כתב חוקר הספרות דן מירון: שעון הציפורים הוא הבשל בקובצי שירתו של ברם עד כה.
הוא נפתח במסעם של אדם וחווה מגן העדן של חוסר המודעות והעדר תחושת הזמן אל ישימון העולם הנתון במלכודת הזמן והמודעות העצמית, ומסתיים בהרהוריו של מר ט' השרוי במעבר מן החיים למוות.
כותב שמעון זנדבנק, חוקר ספרות ישראלי על מידת האדם, ספרו של ברם משנת 2022: בימים שהשירה מתקרבת כפסע מסוכן לדיבור שאין בו שירה, בימים שדי לה בזה שהיא פולטת את היומיום השטוח של כותביה, יש משהו מפתיע, אפילו מדהים, בקובץ שירים שעושה את ההפך.
הזמנים המתים, רומן שנכתב בז'אנר הפנטזיה שאינו שכיח בישראל ועוסק במסעו של אב בעקבות בניו, של אח המבקש את אחיו, של בן שאמו קוראת לו בחלומו לשוב.
סיפור שבני עולמות שונים מהלכים בו, שעלילתו מתרחשת במחוזות דמיוניים, אך עיקרו הפחדים, הרגשות והתשוקות שבלב חיי אנוש.
שלוש נובלות איטלקיות שזירתן היא איטליה, עוסקות בתימות הגדולות של הסיפור האנושי – אהבה, אמונה, גוף ואבל - סביב ציר הנושא הקבוע בשלושתן: האמנות.
הסופרת עיינה ארבל כותבת על הנובלות : "יש שאדם וסיפור חייו שלו, על ניסיונו להביט בפני המלאך ועל כישלונו, מסופרים בכל חום ליבו בפנינו, ואם לא נפתח ונקרא בו הוא מיותם, ואם נקרא הרי כל תועפת השמש ותנועתה נפרשת בפנינו".
הנובלה רקויאם לציפור תחת שם העט אלכס חנקין עוסקת במרצה לספרות החוקר את הציפור בשירה העברית.
לדברי דרור בורשטיין, דמותו של "הציפור" היא גילום של ניסיון לעוף בלי כנפיים, כמו מכונות התעופה של לאונרדו או כמו דדלוס ואיקרוס.
אולי להגיע למעלות מלאכים בלי לוותר על הגוף.
"מעוף הוא צורת מבע, ולא עוד אלא מבע עילאי" (עמ' 98).
אני חושב שהנובלה הזאת תגרום לכמה קוראים להיכנס אל השירה כמו שמשוררים מעטים בלבד יכולים, למרות תחושת סף-הכישלון והעגמומיות השורות עליה.
הספר הזה הוא סנגוריה גדולה על השירה, ועוד כותב בורשטיין: הספר מהווה "קינה גדולה וחרישית על השירה העברית".
לדברי טל ניצן הבחירה לכתוב רומן אינטלקטואלי, ידעני ופיוטי שעוסק בשירה ומשובץ בשורות שיר לרוב, היא נועזת ומרדנית מעצם מהותה.
נשוי לנטע גורן, אב לשלושה.
עיר אהבה, הוצאת כרמל, ירושלים, 1999
פריחת הזיכרון, עם עובד, תל אביב, 2005
גדרות, נהר ספרים, בנימינה, 2008
שעון הציפורים, אפיק – ספרות ישראלית, רמת גן 2016
מידת האדם, ירושלים, מוסד ביאליק, 2022
הזמנים המתים, ירושלים, כרמל, תשע"ג 2012
רקוויאם לציפור: נובלה, בנימינה, קדימה תשע"ז 2017, בחתימת שם העט אלכס חנקין
שלוש נובלות איטלקיות, ירושלים, כרמל, תשפ"א, 2021
המבט המופנה לאחור: גלגולי הפואמה אצל ישראל פנקס, הרולד שימל ואהרן שבתאי, י"ל מאגנס, ירושלים, 2005
שגרירים אילמים: על היחסים בין שירה לציור בכלל ועל שירתו האקפרסטית של טוביה ריבנר בפרט, קשב לשירה, תל אביב, 2014
המזכרת: שירה, צילום וזיכרון: על דן פגיס, אבות ישורון, טוביה ריבנר והרולד שימל, מוסד ביאליק, ירושלים, 2017
שחזור, ליסה כץ, תל אביב: הוצאת עם עובד, תשס"ט 2008
צ'יף אינדיאני: סיפור חייו ומסעותיו של ג'ורג' קופוויי שנכתב במו ידיו, בנימינה: נהר ספרים, תשע"ג 2013
ארץ שמועט בה הגשם, מרי אוסטין, רעננה: אבן חושן, 2017
אלקטרה בשביל האזילאות, סילביה פלאת', תרגום מאנגלית – אורה סגל, עריכה – עידו בסוק, אחרית דבר והערות – שחר ברם, ירושלים, כרמל, תשס"א 2000
זיכרונות מעונה מתה, ראובן מירן, בחר, ערך והוסיף אחרית דבר שחר ברם, בנימינה, נהר ספרים, 2006