tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר שהיא סוממה על ידי דונלד גרנט, שנשלח לחסל את בונד, בעת נסיעה ברכבת, מגלה הראשון לאחרון שרומנובה נשלחה למעשה כדי לגנוב את מכונת ההצפנה המיוחדת שיש בידי בונד.
לאחר מאבק ארוך הורג בונד את גרנט ויורד עם רומנובה באיסטריה.
הם מגיעים לבית מלון בוונציה, שם קולונל רוזה קלב, בכירה לשעבר בסמרש שערקה לספקטר, מנסה להרוג את בונד.
היא מכוונת לעברו אקדח ומוציאה את רומנובה מהחדר.
רומנובה מחליטה להישאר נאמנה לבונד ומשתלטת על קלב.
בונד יורה בה חוד מורעל ורומנובה הורגת את קלב בירייה.
טטסורו טמבה (ביפנית: 丹波 哲郎; 17 ביולי 1922 – 24 בספטמבר 2006) היה שחקן יפני בעל קריירה שהתפרשה על פני חמישה עשורים.
הוא הופיע בכמעט 300 הפקות קולנועיות וטלוויזיוניות, הן בתפקידים ראשיים והן בתפקידים משניים.
חתן פרס האקדמיה היפנית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר לשנת 1981.
טמבה נולד בטוקיו ולפני שהחל את דרכו בעולם המשחק עבד כמתורגמן במשרה חלקית עבור המפקד העליון של כוחות הברית.
ב-1948 סיים את לימודיו ב.
בשיא הקריירה שלו היה אחד מהשחקנים הראשיים המוערכים והפוריים ביותר ביפן, ועבד עם במאים חשובים רבים, דוגמת מאסאקי קובאיאשי.
כמה מסרטיו זוהו עם .
הוא הופיע גם בכמה סרטים בין-לאומיים, דוגמת "אתה חי רק פעמיים" מ-1967, מסדרת סרטי ג'יימס בונד.
כן שיחק, בין היתר, בסרטים "ספוקו", "רכבת הקליע" ו"ממלכת החתולים".
בהמשך חייו נודע טמבה בזכות התעניינותו המתוקשרת בתופעות על-חושיות, פרסם מספר ספרים בנושא ושימש דובר התנועה הדתית החדשה .
הוא המשיך בפעילותו עד לשנת 2006, אז נפטר מדלקת ריאות.
טטראקווארק הוא חלקיק תת-אטומי המורכב מארבעה קווארקים.
אחת מתכונות הקווארקים היא שלעולם הם אינם יכולים להתקיים לבדם.
הם תמיד מופיעים בקבוצות - כקבוצות של שניים (מזונים), או קבוצות של שלושה (פרוטונים, נייטרונים, או באריונים אחרים) - ואם ניסוי מפרק את הקבוצות האלו, קבוצות חדשות ייווצרו.
פן מעניין של המודל הסטנדרטי הוא שהוא מתיר היווצרות של קבוצות גדולות יותר של קווארקים.
הוא מאפשר את קיומן של קבוצות בנות 4 קווארקים, 5 קווארקים ואף למעלה מכך.
אך למרות שנים של חיפושים, קבוצות הקווארקים הגדולות הללו נותרו היפותטיות בלבד עד שנת 2003 עם גילוי הפנטאקווארק בניסוי ה-SPring-8 ביפן ומעבדות ג'פרסון בווירג'יניה שבארצות הברית, וגילויו של המצב ה-4-קווארקי, (3872)X, בניסוי בלה ביפן.
יש עדויות חזקות לכך ש-(3872)X הוא הגילוי הראשון של מצב 4-קווארקי.
השם X הוא כינוי זמני, המצביע על כך שעדיין ישנן כמה שאלות לגבי תכונותיו, אשר צריכות להיבדק בניסוי.
המספר 3872 הוא מסת החלקיק ביחידות MeV (כמקובל בפיזיקת חלקיקים).
מסה זו גבוהה בערך פי ארבעה ממסת הפרוטון.
במרץ 2009, התגלה חלקיק מסוג מזון, הנקרא Y(4140), וייתכן שהוא טטראקווארק.
בשנת 2007 התגלו סימנים לטטראקוורק נוסף מסוג מזון, הנקרא (Z(4430, בשנת 2014, גילוי החלקיק אושר בוודאות גבוהה, במסגרת ניסוי LHCb.
טטרים (בטטרית: татарлар; ברוסית: татары), הוא שם כולל לקבוצות אתניות טורקיות שנושאות את השם 'טטר' (Tatar).
הם מהווים אומה טורקית-מוסלמית המונה כשבעה מיליון בני אדם, החיה בעיקר ברוסיה ובמדינות ברית המועצות לשעבר.
חלקם מתגוררים ברפובליקה הרוסית טטרסטן שנקראת על שמם ובירתה היא העיר קאזאן.
טטרים רבים חיים גם בחלקים אחרים של אסיה: בקזחסטן, אוזבקיסטן, טורקמניסטן, טג'יקיסטן, קירגיזסטן, אלטאי ובארצות הקווקז.
הטטרים הקווקזיים היגרו לקווקז בזמן גירושי סטלין וגם קודם לכן.
הטטרים הם צאצאי שבטים ממוצא מונגולי, שפלשו במאה ה-13 לאירופה מאסיה המזרחית והמרכזית ומסיביר.
באירופה הם התבוללו עם אוכלוסייה דוברת טורקית.
השפה הטטרית המדוברת כיום קרובה יותר לטורקית ורחוקה מהשפה המונגולית.
במאה ה-13 הגיעו הטטרים לשיא התפשטותם הטריטוריאלית כאשר כבשו חלקים מהונגריה וגרמניה תחת הנהגתו של באטו חאן, נכדו של ג'ינג'יס חאן.
הטטרים לא שלטו באזורים אלו לזמן רב, ועברו לדרום רוסיה וסיביר, שם הקימו את ממלכת "אורדת הזהב" שבירתה סאראי.
משמעות המילה "אורדה" היא מחנה, והזהב מתייחס לאוהלים המפוארים של מנהיגי הטטרים.
באותה תקופה האצילים הרוסים היו הווסלים שלהם.
במאה ה-14 קיבלו הטטרים עליהם את דת האסלאם ורובם הפכו משבטים נוודים לחקלאים יושבי קבע.
סכסוכים פנימיים ופלישות של נסיכות מוסקבה (תחת פיקודו של הצאר איוואן הרביעי - "איוואן האיום") והאימפריה העות'מאנית לשטחם, גרמו להתפוררותה של אורדת הזהב במאה ה-15. על חורבותיה הוקמו אזורים טטריים עצמאיים שנקראו חאנטים.
עד המאה ה-16 נכבשו רוב שטחי הטטרים על ידי העות'מאנים והרוסים.
ב-1920 הוקמה במרכז עמק הוולגה הרפובליקה הטטרית האוטונומית שבירתה קאזאן.
לאחר התפרקות ברית המועצות היא אורגנה מחדש וקיבלה את השם טטרסטן.
הקרימצ'קים, שכינויים העצמי הוא בני ישראל, שראל באלאלרי, יהודילר או קירימלר, היו חברי קהילה יהודית, ששפתם הייתה טורקית-קרימצ'קית הדומה לטטרית של קרים.
הקהילה התפתחה בחצי האי קרים החל מהמאה ה-10, והם התיישבו בסמוך לקראי מזרח אירופה.
השם "קרימצ'קים" הוטבע על ידי רוסים בשביל להבדיל בינם לבין שאר היהודים, האשכנזים או הגאורגים, שחיו בשטחי האימפריה הרוסית.
כשמונים אחוז מהקהילה הקרימצ'קית הושמדו בשואה על ידי הנאצים בדצמבר 1941, וכיום נותרו ממנה פחות מ-1,500 איש, כאלף מהם מפוזרים בערי חצי האי קרים, והשאר מתגוררים בישראל וברוסיה.
הם אינם חיים עוד במסגרת קהילתית נבדלת, אלא התערבו בין יהודים אחרים (בישראל) ובלא יהודים (באוקראינה וברוסיה).
קבוצה זו מונה את הטטרים שהיגרו להרי הקווקז ולאזור הקווקז שהיום כולל את גאורגיה, ארמניה, ואזרבייג'ן.
הטטרים המוסלמיים השתלבו באזורי הקווקז, וכיום הם נחשבים כקווקזים לכל דבר, אך עם זאת הם שומרים במידה מועטה את מנהגיהם, השונים במקצת ממנהגי האוכלוסייה המוסלמית המקומית.
מבחינת מראה, לטטרים לעיתים צבעים בהירים יותר ועיניים מלוכסנות יותר.
באזרבייג'ן מתגוררים כ-25 אלף טטרים.
בזמן השלטון הסובייטי גם הקווקזים ועמי אסיה נקראו טטרים בגלל מוצאם הטורקי.
הטטרים הקרימיים או הטטרים של חצי האי קרים (שמם העצמי הוא qırımtatarlar או qırımlar) הם עם טורקי-מוסלמי סוני, הדומה לשאר העמים הטטרים.
השם המבלבל הוא תוצאה של המינוח הרוסי העתיק, לפיו כל עם שהיה דובר שפה ממשפחת השפות הטורקיות כונה "טטרי".
הטטרים הקרימיים הם תיעוד חי של המגוון האתני הרב, אשר אפיין בתקופות שונות את חצי האי קרים.
מקורם בהתמזגות של בני העם הקיפצ'אקי (עם טורקי שנודע בזמנו ברוסיה כ-половцы), אשר הגיע מגדות הנהר אירטיש עם בני העמים הסקיתי, הסרמאטי, היווני, הרומי, הגותי, הטורקי, הכוזרי ועוד, שאכלסו את חצי האי במשך הדורות.
החאנות הטטרית של חצי האי קרים התקיימה בין השנים 1441-1783, והייתה נתונה לחסותה של האימפריה העות'מאנית.
היא ניהלה מלחמות בלתי פוסקות עם רוסיה ואף השיגה ניצחון בקרב בשנת 1571, במהלכו הוחרבה ונשרפה מוסקבה כמעט לחלוטין.
בשנת 1783 סיפחה רוסיה את שטחה של הח'אנות, לאחר ניצחונה על האימפריה העות'מאנית.
מתיישבים רוסיים הובאו לקרים, ועד מהרה הפכו הטטרים למיעוט בחצי האי.
לאחר מלחמת העולם השנייה הואשמו בני העם כולם בשיתוף פעולה עם הנאצים, והוגלו ופוזרו על ידי סטלין למרכז אסיה, בעיקר לאוזבקיסטן.
משנת 1989 החלה חזרתם של הטטרים הקרימיים למולדתם, וכיום חיים בחצי האי קרים כ-270 אלף מתוכם.
מספרם הכולל של בני העם הטטרי-קרימי לא ידוע והאומדנים נעים בין חצי מיליון לשני מיליון אנשים.
שפתם, טטרית של קרים, היא קרובתה של השפה הטורקית, ושונה מהותית מהשפה הטטרית.
העם מחולק לשלוש תת-קבוצות אתניות: בני הערבות (הנוגאים - noğaylar), בני ההרים (הטאטים - tatlar, אין לבלבלם עם הטאטים מהקווקז) ובני החוף הדרומי (yalıboylular).
השיר האוקראיני הזוכה באירוויזיון 2016 עוסק בגירוש הטטרים של קרים ב-1944 וחלקו מושר בטטרית של קרים.
חזרת הטטרים של קרים לאחר גירושם
לאחר גירושם של הטטרים של קרים, שיעורם באוכלוסייתם קרים ירד מ-80% ב-1783 עד ל-19% בשנת 1944. לאחר גירושם על-ידי ברית המועצות בשנת 1944 רובם לא יכלו לחזור לקרים כמו הלאומים האחרים ששבו לשם בשנת 1956. רק לאחר 1989, עם נפילת הגוש הקומוניסטי, הטטרים התחילו לחזור במספרים גדולים.
לאחר גל ראשוני גדול של חוזרים ב-1989 קצב החזרה הואט משמעותית.
עד שנת 2012, היגרו בחזרה לקרים בערך 266,000 טטריים שהיו 13.6% מכלל האוכלוסייה בחצי האי.
כ-100,000 טטרים נשארו לחיות במדינות אחרות כמו טורקיה ואוזבקיסטן.
גם אחרי חזרתם חווים טטריים קשיים רבים בקרים.
למרות היותה של קרים מולדת היסטורית של טטרים, הם נחשבים למיעוט בגלל תהליך הגירוש על ידי הסובייטים.
באופן אולי מפתיע, הטטרים של קרים תומכים בשליטה האוקראינית בחצי האי, למרות שהאוקראינים הם מיעוט (24% מאוכלוסיית קרים בשנת 2010) ורוסים אתניים הם הרוב.
במשאל העם ב-1991 בו הוכרזה עצמאותה של אוקראינה אחוז המצביעים בקרים שתמך בעצמאות אוקראינה היה 54%, כשהתמיכה הגדולה בקרב הטטרים תרמה משמעותית להשגת הרוב הדחוק.
עקב כך, נטלו הטטרים של קרים חלק משמעותי בהיסטוריה ובפוליטיקה של קרים תחת שליטת אוקראינה, והוסיפו להיות קבוצה חשובה בקרים גם לאחר סיפוח חצי האי בידי רוסיה בשנת 2014. מפגינים ופעילים רבים במחאות נגד הכיבוש הרוסי הם טטרים.
טטרים הם הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בקרב אסירים פוליטיים בחצי האי קרים הכבוש.
עד לתחילת עידן הדפוס ספרים בטטרית נכתבו בכתב יד תוך שימוש באלפבית ערבי.
ספרים מתקופה זו נשמרים במספר ספריות ברוסיה וטורקיה.
המשורר קול גארי פעל בתחילת המאה ה-13 בבולגריה של הוולגה.
המסמך הראשון שהודפס בטטרית היה הצהרה של פיוטר הגדול שהודפסה בשנת 1722.
יצירות ספרותיות רבות נכתבו בבמאה ה-19. הם הודפסו בערים של האימפריה הרוסית בה הייתה תפוצה טטרית וגם באיסטנבול.
זאהיר ביגייב שפעל בסוף המאה ה-19 נחשב בין המייסדים של הפרוזה הריאליסטית הטטרית.
טטרדרכמה הייתה מטבע חשוב בעת העתיקה שמקורו ביוון, בערך של ארבע דרכמאות.
הטטרדרכמה האתונאית נעשה במאה ה־5 לפנה"ס למטבע הנפוץ בשוקי העולם.
בגרסתו האתונאית, על מטבע זה היה פרופיל ראשה של האלה אתנה בחזיתו, וינשוף סמל החוכמה וסמל האלה, בגבו.
בלשון הדיבור כונו המטבעות גלאוקיי (γλαῦκαι – ינשופים).
בספרות חז"ל כונה המטבע המקביל "סלע".
טטרודוטוקסין (Tetrodotoxin, TTX) הוא רעלן עצבי חזק החוסם תעלות נתרן ממותגות מתח בתאי עצב.
המולקולה נקשרת לפתחי תעלות הנתרן ומונעת את מעבר הדחף העצבי.
הרעלת טטרודוטוקסין השכיחה בעולם כיום נגרמת בעיקר מאכילת דגים ממשפחת הנפוחיתיים.
שמו של החומר נגזר משמה של סדרת הנפוחיתאים (Tetraodontiformes), שכוללת את הדג פוגו, הנחשב למעדן ביפן ובארצות אחרות לחופי האוקיינוס השקט.
למרות שהנפוחיתאים העניקו לחומר את שמו, ישנם בעלי חיים נוספים המצוידים בו, כגון דגים, סרטני פרסה, דו-חיים (כמה מיני טריטונים וקרפדות), תמנונים, תולעים, כוכבי ים, ואפילו ישנם חיידקים כפסאודומונס וויבריו המייצרים אותו.
בבעלי חיים הרעל מתפקד כארס, ומשמש הן להגנה והן לציד.
טטרודוטוקסין נקשר לאתר מוגדר בצד החוץ-תאי של תעלת נתרן על קרום תא עצב.
כל קישור לאתר זה חוסם מעבר יונים דרך התעלה: כמה רעלנים אחרים פועלים באמצעות אותו מנגנון.
הרעלן חוסם את זרימת יוני הנתרן בתעלות הנתרן המהירות בתאי העצב השולטים בהפעלת השרירים, ובכך מונע את תנועתם.
תאי העצב הקוצבים את פעולת הלב אינם נפגעים משום שהם מופעלים על ידי תעלות נתרן איטיות.
הנפגע מת, לפיכך, לא מהפסקת פעולת שריר הלב אלא מחנק, בשל שיתוק שרירי בית החזה והסרעפת.
רוב ההרעלות נגרמות מאכילת דגים השייכים לסדרת הנפוחיתאים, ובפרט דג הפוגו.
בעור ובאיברים הפנימיים של דג הפוגו יש די טוקסין לגרום לשיתוק של הסרעפת ולמוות.
הרעילות משתנה בהתאם למין הדג, העונה והמקום הגאוגרפי ובשרם של דגים רבים אינו מסוכן.
הדיווח הראשון על הרעלת טטרודוטוקסין בקרב אנשי המערב נמצא ביומניו של ג'יימס קוק:
כמה מאנשי צוותו אכלו דג טרופי מקומי ונתנו את השאריות לחזירים שהוחזקו על הסיפון.
המלחים סבלו מאובדן תחושה וקוצר נשימה, והחזירים שקיבלו את האיברים הפנימיים מתו.
הטוקסין בודד לראשונה על ידי המדען היפני יושיזומי טהרה (Yoshizumi Tahara) בשנת 1909.
הסימנים מופיעים בדרך כלל כ-30 דקות לאחר ההרעלה אך לפעמים מתעכבת הופעת הסימנים עד כדי 4 שעות מאכילת הדג.
הסימן הראשון הוא שיתוק של השפתיים והלשון המלווה ריור (בשל הקושי בבליעת הרוק).
בהמשך מופיעים איבוד יכולת הדיבור והבליעה, הזעה, כאב ראש, חולשה, תשישות, אובדן קואורדינציה, פרפורים, שיתוק, הכחלה, עוויתות, הפרשת ליחה מוגברת מדרכי הנשימה, ואובדן הכרה.
סימפטומים של ההרעלה בדרכי העיכול כוללים בחילה, הקאה, שלשול וכאבי בטן.
הפרעות קצב יופיעו לפני הפסקת נשימה מוחלטת.
למרות השיתוק החולה נשאר בדרך כלל בהכרה עד סמוך למוות, המגיע לאחר 4–6 שעות אם כי משך הזמן עשוי להשתנות בין 20 דקות ל-8 שעות.
הטיפול בהרעלה הוא טיפול תומך, וכולל הנשמה.
לטטרודוטוקסין אין אנטידוט (סותר רעלים) מתאים, משום שהרעל מהיר והקישור שלו לתעלות הנתרן חזק וקשה לניתוק.
נפגע ששרד ב-24 השעות הראשונות, לרוב יתאושש ללא סימני לוואי לאחר מספר ימים.
הרעלן ספציפי וכמויות מזעריות שלו יכולות להיות קטלניות, אבל הספציפיות שלו לתאי עצב מעסיקה חוקרים באפשרות להשתמש בו גם לצרכים רפואיים.
נגזרות של החומר נמצאות בשלבים שונים של מחקר, בעיקר בטיפול במצבים של כאב כרוני קשה.
שימושים נוספים תחת מחקר הם תסמונת גמילה מסמים קשים, וספסטיות של פגיעות חוט שידרה.
טטרה (בצ'כית: Tatra) היא יצרנית רכב השוכנת בעיר קופריביצה בצ'כיה.
החברה נוסדה בשנת 1850 בשם Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriksgesellschaft כיצרנית כרכרות ועגלות, ובשנת 1897 ייצרה את המכונית הממונעת הראשונה במרכז אירופה, בשם פרזידנט (Präsident).
בשנת 1919 שונה שם החברה לטטרה, על שם הרי הטטרה.
טטרה היא יצרנית הרכב השלישית בוותק בעולם לאחר דיימלר ופג'ו.
החברה הפסיקה לייצר מכוניות בשנת 1999, אולם היא ממשיכה בייצור משאיות בהנעה בכל הגלגלים: 4X4, 6X6, 8X8, 10X10, ו-12X12.
מכוניות טטרה התאפיינו במנועים אחוריים גדולי נפח ומקוררי אוויר, ומשאיות טטרה מתאפיינות במבנה שלדה ייחודי של צינור גדול מרכזי בו עוברת מערכת ההנע, וממנו יוצאים חצאי סרנים אל הגלגלים המניעים, שלרוב הם כל גלגלי המשאית.
מייסד חברת טטרה, איגנץ שוסטלה (1822–1891), החל בייצור כרכרות סוסים בעיר קופריביצה שבמוראביה בשנת 1850. בשנת 1891 החל אף בייצור קרונות רכבת.
בשנת 1890 החל מעסיק בחברתו את הוגו פישר פון רוסלרשטאם כמנהל טכני.
לאחר מותו של שוסטלה נטל פון רוסלשטראם את ניהול החברה ובשנת 1897 רכש רכב מתוצרת בנץ.
רכב זה שימש השראה ליצירת כלי הרכב הממונע הראשון מתוצרת טטרה, ה-NW פרזידנט, אשר הוצג לציבור בווינה בשנת 1897. החברה קיבלה הזמנות למכוניות נוספות, ותחת הנחייתו של המהנדס האנס לדווינקה יוצרו 10 מכוניות נוספות.
בשנת 1900 ייצרה החברה רכב שכולו פרי תכנונו ועיצובו של לדווינקה, דגם A, עם מנוע הנעה אחורית בנפח 2,714 סמ"ק ומהירות מרבית של 40 קמ"ש.
מדגם זה יוצרו 22 מכוניות.
בשנת 1902 החל ייצור דגם B (NW דגם B) עם מנוע מרכזי, אולם אז עזב לדווינקה את החברה ועבר לעסוק בפיתוח מנועי קיטור.
הוא שב לעבודתו בחברה בשנת 1905 ופיתח את דגם S, עם מנוע 4 בוכנות בנפח 3,308 סמ"ק.
בשנת 1904 בנתה החברה 3 יחידות של דגם NW D שהורכב עליו מנוע מרכזי.
ייצור כלי הרכב בחברה נפגע כאשר בשנת 1912 פרצה שביתה במפעל, אשר נמשכה 23 שבועות ואילצה את עזיבתו של מנהל החברה פון רוסלרשטאם.
בשנת 1935 בנתה החברה את אב הטיפוס של המכונית המשפחתית טטרה 90.
בזמן הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, לאחר השתלטות גרמניה הנאצית על צ'כיה, ב-15 במרץ 1939, מספר חודשים טרם תחילת מלחמת העולם השנייה, כפו הגרמנים משלטונות צ'כיה לפתח ולייצר את דגמי משאיות "טטרה 81" לתועלתם.
רוב המשאיות שימשו את משטרת הסדר, אבל מספר משאיות שימשו גם את הוורמאכט.
בשנת 1957 בנתה החברה את מכונית המרוץ טטרה 605.
בשנת 2012 רכשה "צ'כוסלובק גרופ" את השליטה בחברה.
בשנת 2004 רכש צה"ל 302 משאיות טקטיות תוצרת חברת הבת של CSG "טטרה", והם הופעלו במהלך מלחמת לבנון השנייה.
בפברואר 2008 רכשה חברת "זוקו שילובים" את הזיכיון לשיווק משאיות "טטרה" בישראל, כולל הסכם שירות עם משרד הביטחון.
חברת "אלביט מערכות" משווקת תותח מדגם ATMOS ורקטות מדגם PULS על גבי מרכב משאית "טטרה", עם הנעת שש על שש, בין השאר נמכרו מערכות אלו להולנד ומרוקו.
טטרה הידרו פוראן (Tetrahydrofuran או THF) הוא תרכובת שנוסחתה הכימית C4H8O.
החומר הוא תרכובת הטרוציקלית (אתר טבעתי), נוזל שקוף דומה בריחו לאצטון מסיס במים בעל צמיגות נמוכה.
השימושים העיקריים בטטרה הידרו פוראן הם כחומר גלם לפולימרים וכממס פולרי.
מייצרים טטרה הידרו פוראן האמצעות דה-הידרציה של 1,4 בוטאן דיאול בקטליזה חומצית באופן דומה לזה שבו מפיקים דיאתיל אתר מאתנול.
חברת דופונט פיתחה שיטה להפקת החומר בחמצון של בוטאן לאנהידריד של חומצה מאלית (maleic anhydride) ואז הידרוגנציה של החומר לקבלת טטרה הידרו פוראן.
בנוכחות חומצה חזקה THF הופך לפולימר קווי הנקרא (poly(tetramethylene ether) glycol (PTMEG הידוע גם כ-PTMO המשמש לייצור סיבים אלסטיים (Spandex) יישום חשוב נוסף של טטרה הידרו פוראן הוא כממס תעשייתי בייצור פוליוויניל כלוריד (PVC) וורנית (לכה), THF ממיס מגוון רחב של חומרים פולרים וא-פולרים.
רעילותו של החומר נמוכה - ערך LD50 דומה לזה של אצטון, בשל יכולות ההמסה הטובות שלו הוא עשוי לגרום יובש בעור, החומר ממיס לטקס ולכן עובדים איתו בכפפות ניטריל.
טטרה הידרו פוראן דליק מאוד.
בעיה בטיחותית ב-THF היא יצירה של פראוקסיד נפיץ במגע עם אוויר, כדי למנוע סכנה זו מוסיפים חומר נוגד חמצון ונמנעים מייבוש באמצעות זיקוק בשל יצירת ריכוז גבוה של הפראוקסיד בשאריות.
טטרות ערפדיות (שם מדעי: Cynodontidae) היא משפחת דגים מסדרת החריתאים החיים בנהרות אמריקה הדרומית וקרובים למשפחת החריתיים.
אורכם של דגים אלה יכול להגיע לאורך 117 ס"מ.
הם בעלי מערכת שיניים חדות הבולטים החוצה מפיהם ובעלי עיניים גדולות מאוד.
הגוף מוארך ואיטי וצבעו אפור עד חום.
הם שוכנים סמוך לצמחיית הנהר או לקרקעית ואורבים לדגים קטנים.
הם תופסים אותם בעזרת פיותיהם הגדולות.
דגים אלה חיים רק במים מתוקים לאורך אמריקה הדרומית.
לעיתים הם מצויים גם ביערות טרופיים המוצפים במים יחד עם מינים אחרים מסדרתם כמו הפיראניה ודוראדו זהוב.
חלק מדגים אלה משמשים לדגי משחק לדייגים במדינות שונות.
טטרה 90 (בצ'כוסלובקית: Tatra 90) היא אב טיפוס של מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית טטרה אשר יוצרה בשנת 1935.
סך הכול יוצרו 2 אבות-טיפוס.
דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת מנוגד לכיוון התנועה הקדמי)
טטרה 87 (בצ'כית: Tatra 87) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה" אשר יוצרה בין השנים 1936–1950.
"טטרה 87" דורגה לתקופתה, כמכונית מהירה מאוד.
מכוניות מתחרות נבנו עם נפח מנוע גדול פי 2 מאשר ה"טטרה 87", והיו צורכות כ־20 ליטר ל-100 ק"מ.
במלחמת העולם השנייה קצינים נאצים רבים אשר נהגו בדגם ה"טטרה 87", נהרגו בתאונות דרכים, בגלל המהירויות הגבוהות שהגיעו (הדגם הגיע למהירות 160 קמ"ש (חריג לתקופה).
סך הכול יוצרו 3,056 יחידות.
קבריולה (2 יחידות אשר יוצרו בשנת 1938)
דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת מנוגד לציר התנועה הקדמי)
טטרה 605 (בצ'כית: Tatra 605) היא אב-טיפוס של מכונית מרוץ מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה" אשר יוצרה בשנת 1957.
גוף הדגם באווירודינמיקה של 2 חלקים
טטרה 49 (בצ'כית: Tatra 49) הוא רכב בתצורת תלת אופן למטרות הובלה, מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה" אשר יוצר בין השנים 1929–1939.
"טטרה 49" יוצר במספר תצורות.
מכונית סופרמיני (ארגז מטען קדמי)
תלת אופן (2 גלגלים מקדימה, 1 גלגל מאחור)
סוג מנוע : 4 פעימות בהצתת ניצוץ
מאייד: מסוג "Zenith 26 ABC"
ארגז המטען - בנוי בקדמת הרכב
מיקום המנוע - לימין הנהג
מערכת חשמל - 12 וואט
גובה נסיעה מהקרקע (ground clearance) - 200 מ"מ
טטרה 81 (בצ'כית: Tatra 81) היא משאית כבדה, בעלת הנעה 6x6, מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה", אשר יוצרה בין השנים 1939–1942.
בזמן הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, לאחר השתלטות גרמניה הנאצית על צ'כיה, ב-15 במרץ 1939 מספר חודשים טרם תחילת מלחמת העולם השנייה, כפו הגרמנים על שלטונות צ'כיה לפתח ולייצר את דגמי משאיות "טטרה 81" לתועלתם.
רוב מהמשאיות שימשו את משטרת הסדר, אבל מספר משאיות שימשו גם את הוורמאכט.
בלמים: מעצורי אוויר בכל הגלגלים
רדיאטור - 7 חלקים סטנדרטיים להחלפה
מתלה קדמי ואחורי - קפיץ עלים בשני הסרנים
"Tatra 81" - לשימוש צבאי
"Tatra 81H" - לשימוש אזרחי
"Tatra 81HB" - לשימוש אזרחי
טטרה 52 (בצ'כית: Tatra 52) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה" אשר יוצרה במספר תצורות בין השנים 1931–1939.
סך הכול יוצרו 1,687 יחידות.
סדאן - 6 מושבים (דגם R)
רודסטר (Tatra 52 Sport) - 2 מושבים
טטרה 20 (בצ'כית: Tatra 20) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה" אשר יוצרה במספר תצורות בין השנים 1914–1926.
הדגם יוצר באימפריה האוסטרו-הונגרית בין השנים 1914-1918, ובצ'כוסלובקיה בין השנים 1918–1926
טטרה 75 (בצ'כית: Tatra 75) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה" אשר יוצרה במספר תצורות בין השנים 1933–1942.
סך הכול יוצרו 4,501 יחידות.
4 דלתות – סדאן (6 מושבים)
2 דלתות – קבריולה (4 מושבים)
2 דלתות – רודסטר (2 מושבים)
טטרה 700 (בצ'כית: Tatra 700) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית טטרה אשר יוצרה בין השנים 1996–1999.
טטרה-הידרו-ביופטרין (בלועזית: tetrahydrobiopterin - BH4, THB) הידוע גם כספרופטרין (sapropterin) הוא קופקטור של שלושה אנזימי הידרוקסילאז של חומצות אמינו ארומטיות.
המשמשים בפירוק של חומצת האמינו פנילאלנין ובביוסינתזה של המוליכים העצביים סרוטונין (hydroxytryptamine-5, HT-5), מלטונין, דופמין, נוראפינפרין (נוראדרנלין), אפינפרין (אדרנלין), והוא אף קופקטור לייצור של תחמוצת החנקן (NO), באמצעות ניטריק אוקסיד סינתאזות.
מבחינה כימית, המבנה שלו הוא של נגזרת מחוזרת של פטרידין.
טטרה-הידרו-ביופטרין זמין כטבלייה למתן פומי, בצורה של טטרה-הידרו-ביופטרין דיהידרוכלוריד (BH4*2HCL).
BH4*2HCL מאושר על ידי מנהל המזון והתרופות בארצות הברית (FDA) בשם המסחרי קובן (kuvan).
חברת ביומרין פרמסוטיקל מחזיקה בפטנט על קובן עד 2024 לפחות, אבל לחברת פאר פרמסוטיקל יש זכות לייצר גרסה גנרית של התרופה, החל מ-2020.
BH4*2HCL מותווה עבור חסר בטטרה-הידרו-ביופטרין, שנגרם עקב חסר ב-GTPCH או חסר בPTPS.
כמו כן, BH4*2HCL מאושר על ידי ה- FDA לשימוש בפנילקטונוריה (Phenylketonuria), בשילוב עם אמצעים תזונתיים.
אך, לרוב האנשים עם פנילקטונוריה, יש רק תועלת מעטה או אין תועלת כלל מהשימוש ב BH4*2HCL.
פנילקטונוריה הידועה גם כ-PKU, היא מחלה תורשתית הנגרמת מרמות גבוהות של פנילאלנין בדם.
פנילאלנין היא חומצת אמינו המתקבלת מהמזון ומצויה בכל החלבונים ובמספר ממתיקים מלאכותיים.
אם PKU אינה מטופלת, פנילאלנין עלולה להצטבר לרמות מזיקות בגוף ולגרום לנכות אינטלקטואלית ולבעיות בריאות רציניות אחרות.
הצורה החמורה ביותר של המחלה נקראת PKU קלאסית.
תסמיני המחלה הנפוצים כוללים התקפי כיפיון, התפתחות מאוחרת, בעיות התנהגותיות והפרעות פסיכיאטריות.
צורות פחות חמורות של המחלה, הנקראות לעיתים PKU וריאנטית או היפרפנילאלנינמיה שאינה-PKU, והן בעלות סיכון קטן יותר לפגיעה מוחית.
תופעות הלוואי הנפוצות ביותר, שנצפו ביותר מ -10% מהחולים, כוללות כאבי ראש ואף נוזל או סתום.
שלשולים והקאות נפוצים אף הם, ונצפו אצל לפחות 1% מהחולים.
לא נערכו מחקרים בנושא פעילות גומלין.
עקב מנגנון פעולתו, טטרה-הידרו-ביופטרין, עשוי להגיב עם מעכבי דיהידרופולאט רדוקטאז, כמו מתוטרקסאט וטרימתופרים, ועם תרופות מקדמות-NO, כמו ניטרוגליצרין, מולסידומין, מינוקסידיל ומעכבי PDE5. שילוב של טטרה-הידרו-ביופטרין עם לבודופה עלול להוביל להתרגשות מוגברת.
טטרה-הידרו-ביופטרין ממלא שלושה תפקידים כקופקטור לאנזימים הבאים:
טריפטופן הידרוקסילאז (TPH) עבור ההפיכה של L-טריפטופן (TRP) ל-5-הידרוקסיטריפטופן (HTP-5)
פנילאלנין הידרוקסילאז (PAH) עבור ההפיכה של L-פנילאלנין (PHE) ל-L-טירוזין (TYR)
טירוזין הידרוקסילאז (TH) עבור ההפיכה של L-טירוזין ל-L-דופה (DOPA)
ניטריק אוקסיד סינתאז (NOS) עבור ההפיכה של החנקן הגואנידיני של L-ארגינין (L-Arg) לניטריק אוקסיד (NO)
אתר (ether) ליפיד אוקסידאז (אלקילגליצרול מונואוקסיגנאז, AGMO) עבור ההפיכה של 1-אלקיל-sn-גליצרול ל-1-הידרוקסיאלקיל-sn-גליצרול
טטרה-הידרו-ביופטרין הוא בעל תפקידים רבים בביוכימיה של האדם.
אחד מהם הוא להפוך חומצות אמינו כגון פנילאלנין, טירוזין, וטריפטופן לפרקורסורים של דופמין וסרוטונין, מוליכים עצביים מונואמינים עיקריים.
בשל תפקידו בהפיכה של L-טירוזין ל-L-דופה, המהווה את הפרקורסור לדופמין, חסר בטטרה-הידרו-ביופטרין עלול לגרום לבעיות נוירולוגיות חמורות, שאינן קשורות להצטברות רעילה של L-פנילאלנין; דופמין הוא מוליך עצבי חיוני, והוא הפרקורסור של נוראפינפרין ואפינפרין.
לפיכך, חסר של BH4 עלול להוביל לחוסרים מערכתיים של דופמין, נוראפינפרין ואפינפרין.
למעשה, אחד ממצבי המחלה העיקריים אשר יכול לנבוע מחסר ב-BH4 הקשור ל- GTPCH הוא דיסטוניה המגיבה-לדופמין.
נכון לעכשיו, מצב זה, מטופל בדרך כלל, עם התרופה קרבידופה/לבודופה, אשר משחזרת ישירות את רמות הדופמין, בתוך המוח.
BH4 משמש גם כזרז לייצור ניטריק אוקסיד.
בין היתר, ניטריק אוקסיד מעורב בהרחבה של כלי דם, מה שמשפר את זרימת הדם הסיסטמית.
תפקידו של BH4 בתהליך אנזימטי זה, כל כך קריטי, שמספר מחקרים מצביעים על חסר ב- BH4 (ולכן, לחסר של ניטריק אוקסיד) כעל גורם הליבה של אי-תפקוד נוירווסקולרי, המהווה את הסימן הבולט של מחלות הקשורות למחזור הדם, כגון סוכרת.
טטרה-הידרו-ביופטרין התגלה כבעל תפקיד של קופקטור אנזימטי.
האנזים הראשון שנמצא כמשתמש בטטרה-הידרו-ביופטרין הוא פנילאלנין הידרוקסילאז (PAH).
טטרה-הידרו-ביופטרין מסונתז ביולוגית מגואנוזין טריפוספט (GTP) על ידי שלוש תגובות כימיות מתווכות על ידי האנזימים ציקלוהידראז רדוקטאז (GTPCH), 6-פירובואילטטרהידרופטרין סינתאז (PTPS) וספיאפטרין רדוקטאז (SR).
טטרה-הידרו-ביופטרין יכול להתחמצן ידי אחת או שתי ריאקציות אלקטרונים, כדי ליצור BH4 או רדיקל BH3 ו-BH2, בהתאמה.
מחקרים מראים, כי חומצה אסקורבית (הידועה כאסקורבט או ויטמין C) יכולה לחזר רדיקל BH3 ל-BH4, מה שמונע מרדיקל BH3 מלהגיב עם רדיקלים חופשיים אחרים (באופן ספציפי, סופראוקסיד ופראוקסיניטריל).
ללא תהליך מיחזור זה, קורים אי-צימוד של האנזים, ניטריק אוקסיד סינתאז אנדותליאלי (eNOS) וזמינות נמוכה של ניטריק אוקסיד וזודילטורי, מה שיוצר סוג של אי-תפקוד אנדותליאלי.
חומצה אסקורבית מתחמצנת לחומצה דהידרואסקורבית, במהלך תהליך זה, על אף שהיא יכולה להתמחזר בחזרה לחומצה אסקורבית.
חומצה פולית והמטבוליטים שלה מסתמנים כחשובים במיוחד במיחזור של BH4 וצימוד של NOS.
לבד מניסויים בפנילקטונוריה, טטרה-הידרו-ביופטרין השתתף בניסויים קליניים, שבחנו גישות אחרות, כדי לפתור מצבים הנובעים מחסר של טטרה-הידרו-ביופטרין.
אלה כללו אוטיזם, הפרעת קשב וריכוז\היפראקטיביות (ADHD), יתר לחץ דם, אי-תפקוד אנדותליאלי, ומחלת כליות כרונית.
מחקרים ניסיוניים רמזו כי טטרה-הידרו-ביופטרין משתתף בבקרה של ייצור לקוי של ניטריק אוקסיד, במצבים של מחלה קרדיווסקולרית ותורם לתגובה לדלקת ולפציעה, למשל, בכאב עקב פגיעה בעצב.
ניסוי שמומן על ידי חב' ביומרין מ-2015, של חולים עם פנילקטונוריה, מצא כי אלו שהגיבו לטטרה-הידרו-ביופטרין, הראו אף הפחתה בתסמיני ADHD.
בשנת 1997, פורסם מחקר מקדים, בהקף קטן, לגבי היעילות של טטרה-הידרו-ביופטרין (BH4) בהקלת התסמינים של אוטיזם, אשר הגיע למסקנה כי טטרה-הידרו-ביופטרין "עשוי להיות שימושי עבור תת-קבוצה של ילדים עם אוטיזם" וכי יש צורך בניסויים כפולי- סמיות, כמו גם בניסויים אשר מודדים תוצאים על פני תקופת זמן ארוכה יותר.
בשנת 2010, פריי וחב' פרסמו מאמר אשר הגיע למסקנה כי טטרה-הידרו-ביופטרין נמצא בטוח, וכן ציינו כי "מספר ניסויים קליניים רמזו כי טיפול עם BH4 שיפר תסמינים של הפרעה בספקטרום האוטיסטי (ASD) באנשים מסוימים.".
מכיוון שייצור ניטריק אוקסיד חשוב בוויסות לחץ הדם וזרימת הדם, ולכן ממלא תפקיד משמעותי במחלות קרדיווסקולריות, טטרה-הידרו-ביופטרין מהווה יעד טיפולי פוטנציאלי.
בשיכבה הפנימית של התאים האנדותליאלים של כלי הדם, ניטריק אוקסיד סינתאז אנדותליאלי, תלוי בזמינות טטרה-הידרו-ביופטרין.
העלאת רמות טטרה-הידרו-ביופטרין בתאים אנדותליאלים על ידי הגדלת הרמות של האנזים הביוסינתטי GTPCH, יכולה לשמר את התפקוד של ניטריק אוקסיד סינתאז אנדותליאלי, במודלים ניסיוניים של מצבי מחלה, כמו סוכרת, טרשת עורקים ויתר לחץ דם ריאתי היפוקסי.
עם זאת, טיפול בחולים עם מחלת עורקים כלילית קיימת, עם טטרה-הידרו-ביופטרין, במתן פומי, הוא מוגבל עקב חמצון של טטרה-הידרו-ביופטרין לצורה הלא פעילה, די-הידרו-ביופטרין, שהיא בעלת תועלת מועטה על תפקוד ווסקולרי
התרופה קובן מאושרת לשיווק בישראל, בצורת טבליות מסיסות, ומיועדת לטיפול במבוגרים ובילדים בכל הגילאים, במקרים של הצטברות רמות גבוהות בדם של החומצה האמינית פנילאלנין, במצבים הבאים: היפרפנילאלנינאמיה Hyperphenylalaninaemia) או (HPA ופנילקטונוריה (PKU).
קובן מוריד את רמות הפנילאלנין במטופלים אשר מגיבים ל- BH4, ומאפשר הגדלת כמות הפנילאלנין במזונם של מטופלים אלו.
התרופה כלולה בסל הבריאות מאז 23 בינואר 2011.
טטרומינו היא צורה גאומטרית המורכבת מארבעה ריבועים, כאשר כל אחד מהריבועים נמצא בניצב ללפחות ריבוע אחד אחר.
הטטרומינו הן מקרה פרטים של הפוליאומינו בדומה לצורת דומינו או טרומינו (פוליאמינו בן 3 ריבועים, בקו אחד או בצורת L).
מהיותה מורכבת מריבועים דו-ממדיים, כל צורה של טטרומינו היא דו-ממדית, זאת בניגוד לפולי-קובייה היכולה להיות מורכבת ממספר קוביות ועל כן מתקיימת גם במימד השלישי.
דוגמה מפורסמת מאוד של הטטרומינו היא משחק הטטריס שם הצורות מכונות לעיתים "טטרימינו".
המילה טטרומינו נגזרת מיוונית מהתחילית טטרה (ארבע) ומן המילה דומינו.
כאמור, כל ריבוע של טטרומינו חולק צלע (או נמצא במקביל) לריבוע אחר לפחות.
צורות אלה, הצורות המופיעות במשחק הטטריס, הן טטרומינואים חופשיים.
לו הריבועים היו מתחברים זה לזה בקודקודיהם הצורה המתקבלת הייתה טטרומינו לא-חופשי.
במילים אחרות, טטרומינו חופשי היא צורה אחידה שאינה מכילים חורים או מקטעים כלשהם.
הטטרומינואים החופשיים הן מקרה פרטי של הפוליאומינואים החופשיים, שכן כל קבוצה של ריבועים ניתן לסדר כך שתיווצר צורה רציפה או צורה בעלת מרווחים או מקטעים.
טטרומינואים חד-צדדיים הן טטרומינואים שניתן לקבל אותם כתוצאה מטרנסלציה ומרוטציה מתמטית אך לא משיקוף.
ישנם שבעה סוגים של טטרומינואים חד צדדיים, מתוכם לשלושה יש סימטריה שיקופית, כך שאין זה משנה אם הם מוגדרים כטטרומינואים חופשיים או חד צדדיים.
I (הטטרומינו הישר) ארבעה ריבועים ברצף על קו אחד.
O (הטטרומינו המרובע) ארבעה ריבועים המרכיבים ריבועים של 2 על 2.
T (טטרומינו T) שלושה ריבועים בקו כאשר מעל הריבוע האמצעי מוצב ריבוע נוסף.
שאר הטטרומינואים הם כיראליים והם:
J: קו של שלושה ריבועים כאשר ריבוע מוצב מתחת לריבוע הימני ביותר בקו.
L: קו של שלושה ריבועים כאשר ריבוע מוצב מעל לריבוע הימני ביותר בקו.
S: שני ריבועים בקו הנמצאים מעל זוג ריבועים אחר ומוסטים ימינה.
Z: שני ריבועים בקו הנמצאים מעל זוג ריבועים אחר ומוסטים שמאלה.
כטטרומינואים חופשיים J שקול ל-L וההטרומינו S שקול לטטרומינו Z.
אך בשני ממדים וללא שיקוף לא ניתן להפוך את J ל-L או את S ל-Z.
למרות שהטטרומינואים החופשיים מורכבים מסך של 20 ריבועים, הם לא יכולים להתלכד לצורה מלבנית, בדומה להקסאומינואים, בעוד שסט של פנטומינואים (צורה המורכבת מ-5 ריבועים) יכולים להתלכד כך שימלאו מלבן ללא רווחים בארבע דרכים שונות.
ההסבר לכך מתבסס על משפט גומורי.
מלבן המכיל עשרים משבצות וצבוע בתבנית של לוח שחמט מכיל עשרה ריבועים שחורים ועשרה ריבועים לבנים.
אבל סט שלם של טטרומינואים חופשיים מורכב מ-11 ריבועים בצבע לבן ועוד 9 ריבועים בצבע שחור (הטטרומינו מסוג T יכול להיות מורכב מ-3 ריבועים מצבע אחד ועוד ריבוע אחד בלבד מצבע שני).
אותו הדבר לגבי טטרומינואים חד-צדדיים: סט שלם מורכב מ-28 ריבועים כאשר יש 15 צבעים מצבע לבן (או שחור) ועוד 13 ריבועים מבצע שחור (או לבן).
מאחר שכמות הריבועים מכל צבע אינה זוגית ואינה שווה הצורות המרכיבות את הטטרומינואים לא יכולות להתלכד למבנה מלבני.
מנגד, קבוצה ובה 2 מופעים מכל טטרומינו הכוללת יחד 40 ריבועים, יכולה להתלכד למלבן בגודל 4X10 או 5X8.
ישנם דרכים רבות בהן ניתן לצרף את המלבנים במלואים בעזרת צורות טטרומינו, אולם לכל בעיית ריצוף יש ייחודיות משלה:
מלבן בגדול 5 על 8 יכול להיות מרוצף ב-99,392 דרכים שונות על ידי שימוש בזוגות של טטרומינואים (זוג מכל סוג).
אם מתעלמים מפתרונות סימטריים או מפתרונות דומים (החלפת מיקום של זוגות) מתקבלים 783 פתרונות ייחודיים.
מלבן בגודל 4 על 10 יכול להיות מרוצף ב-57,472 דרכים שונות.
אם מתעלמים ממקרים בהם זוגות מחליפים מקום ומפתרונות זהים סימטרית, מתקבלים 449 פתרונות ייחודיים.
טטרה פאק הוא תאגיד רב-לאומי לאריזות ועיבוד מזון בבעלות קבוצת "טטרה לאוול", עם משרדים ראשיים בלונד, שבשוודיה.
החברה מייצרת ומשווקת אריזות, מכונות מילוי ועיבוד לחלב, משקאות, גבינות, גלידות ומזון מוכן, כולל כלי הפצה למזון בהם ארגזים ועטיפות.
טטרה פאק היא חברת אריזות המזון הגדולה בעולם מבחינת מחזור המכירות, היא פועלת ביותר מ-160 מדינות ומעסיקה למעלה מ-24,800 עובדים (נכון לשנת 2017).
החברה נמצאת בבעלות פרטית של משפחת גד ראוזינג באמצעות חברת ההחזקות השווייצרית "טטרה לוואל", הכוללת גם את יצרנית ציוד החקלאות DeLaval ויצרנית הבקבוקים PET Sidel.
האקדמיה המלכותית השוודית למדעי ההנדסה כינתה את מערכת האריזה טטרה פאק אחת ההמצאות המצליחות ביותר בשוודיה בכל הזמנים.
טטרה פאק הוקמה על ידי רובן ראוזינג על בסיס המצאה של אריק וולנברג, קרטון נייר מצופה פלסטיק בצורת ארבעון - בלועזית: טטרהדרון, ממנו נגזר שם החברה.
בשנות ה-60 וה-70 הפיתוח של חבילת ה"טטרה בריק" וטכנולוגיית האריזה הסטרילית אפשרו ההפצה והאחסון של מוצרי מזון בייצור תעשייתי.
מתחילת שנות החמישים ועד אמצע שנות התשעים עמדו בראש החברה שני בניו של רובן ראוזינג, הנס ראוזינג וגד ראוזינג, שלקחו את החברה מעסק משפחתי של שישה עובדים, בשנת 1954, לתאגיד רב לאומי.
בשנת 1981 עבר מטה החברה למקלט מס בעיר לוזאן שבשווייץ, כדי לחסוך בתשלומי המיסים.
בשנת 1991 רכשה טטרה פאק את חברת "אלפא- לאוול" השוודית (Alfa Laval ) תמורת כ-2.5 מיליארד דולר.
"אלפא- לאוול" מתמחה בייצור ציוד חקלאי וציוד לעיבוד מזון.
אחר כך נמכרה "אלפא- לאוול" למעט החטיבה העוסקת בציוד למחלבות.
בשנת 1995, רכש גד ראוזינג את חלקו של אחיו הנס ראוזינג בחברה.
גד ראוזינג נפטר בשנת 2000, שלושת ילדיו ירשו את החברה.
בשנת 2019 המגזין פורבס העריך את הונם של כל אחד מילדיו בכ-8 מיליארד דולר.
הנס ראוזינג גר בלונדון משנת 1982 ועד מותו בשנת 2019 ועסק בנדבנות.
בנו הנס כריסטיאן ראוזינג, הואשם ברצח אשתו בשנת 2012, אחר לאחר חקירה נמסר שמתה ממנת יתר של סמים, אך ראוזינג לא הודיעה על כך לאיש ובמשך חודשיים.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, נעשה ניסיון לרכוש את הטכנולוגיה של החברה לייצור אריזות חלב בקרטון (במקום בשקיות חלב), בעיקר לחלב עמיד.
החברה סרבה בגלל החרם הערבי ורק לאחר הסכם אוסלו וסיום החרם, החלה לפעול בישראל באמצעות חברת בת "טטרה פאק (ישראל)".
בישראל בניגוד לעולם נתח השוק של החברה הוא קטן יחסית למתחרה הנורווגית שלה חברת אלופק (Elopak) הפועלת בשיתוף מפעל "דוקרט" מקיבוץ כפר מסריק.
האריזות שמייצרת החברה אינן קלות למחזור.
הן כוללות שכבות של פלסטיק, נייר ואלומיניום.
לא ניתן למחזר אותן עם נייר וקרטון והן דורשות תהליך מחזור ייחודי.
נכון לשנת 2020, אריזות דוגמת אריזות טטרה פאק אינן ניתנות למחזור בישראל.
טטרה 10 (בצ'כית: Tatra 10) היא מכונית שנבנתה במספר תצורות מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה" אשר יוצרה בין השנים 1915–1927.
הדגם יוצר באימפריה האוסטרו-הונגרית בין השנים 1915–1918, ובצ'כוסלובקיה בין השנים 1919–1927.
הדגם היה קרוי גם "NW U".
לדגם "NW U" הותקנו בלמים על כל ארבעת הגלגלים, ככל הנראה מכונית הייצור הראשונה בעולם עם מערכת בלמים כזו.
טטרה 158 פניקס (בצ'כית: Tatra 158 Phoenix) היא סדרה משאיות כבדות כולל משאיות סמי-טריילר מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה" אשר מיוצרת משנת 2011.
מנועי טורבו-דיזל מתוצרת "Paccar" סדרה "MX".
קיבולת מכל דלק - 345 ליטר.
מנוע 8.9 ליטר (מנוע מסוג "ISL")
תמסורת ידנית - 10 מהירויות, סוג תמסורת "10TS180" מתוצרת "טטרה"
תמסורת ידנית - 14 מהירויות, סוג תמסורת "4TS210L" מתוצרת "טטרה"
תמסורת חצי אוטומטית - 14 מהירויות מתוצרת "טטרה"
תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות, סוג תמסורת "TD-61-1175" מתוצרת "Twin Disc"
תמסורת אוטומטית - 10 מהירויות, סוג תמסורת "TD-101-3600" מתוצרת "Twin Disc"
תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות מתוצרת "Allison Transmission"
תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות מתוצרת "Allison Transmission"
}}טטרה 815 (בצ'כית: Tatra 815) היא קשת רחבה של משאיות כבדות כולל משאיות סמי-טריילר מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה" אשר מיוצרים משנת 1983.
סוגי מנוע: מנועי דיזל, מנועי טורבו-דיזל.
סוגי תיבות הילוכים: ידניות, חצי אוטומטיות, אוטומטיות
דגמי "טטרה 815" יוצרו למשימות אזרחיות, משימות צבאיות מגוונות ולמשימות משטרתיות.
דגמי "טטרה 815" יוצרו ככבאיות.
טטריב (באוקראינית: Тетерiв) הוא נהר באוקראינה, אחד מיובליו העיקריים של הדנייפר.
אורכו של הנהר הוא 385 קילומטרים, ואגן הניקוז שלו הוא כ-15,300 קמ"ר.
רוחבו נע בין 40 ל-90 מטרים, בטרם הוא נשפך לנהר הדנייפר.
הנהר בדרך כלל קופא בין דצמבר למרץ, וזרימתו מתחדשת בעוצמה בעת הפשרת השלגים.
הערים המרכזיות ששוכנות לגדותיו הן ז'יטומיר, רדומישל וקורוסטישיב.
טטרה מקסיקנית עיוורת (שם מדעי: Astyanax mexicanus) הוא מין של דג גרם ממשפחת החריתיים, החי בדרומה של אמריקה הצפונית ובאמריקה המרכזית במקווי מים מתוקים, לרוב סביב הריו גראנדה ויובליו.
היא נפוצה מדרום טקסס, ברחבי מקסיקו ובחלק מאמריקה המרכזית וחלק מהטטרות החיות במערות איבדו את צבעם ואת עיניהם.
לעיתים מתייחסים לטטרות העיוורות כאל תת-מין נפרד אך לדבר אין הוכחות טקסונומיות.
בנוסף חלק מהחוקרים מאחדים איתה את המין הקרוב Astyanax jordani, אשר שויך למין בעבר וגם הוא חי במערות ומאבד את צבעו.
מין דומה נוסף הוא stygichthys typhlops, אשר איננו קרוב אל הטטרה.
כסופה עם עיניים לבנות ואישון שחור גדול, לסתות קטנות ומותאמות לאכילת מזון קטן, אשר נתפס קרוב לקרקעית והסנפירים קצרים וכסופים.
הפרטים החיים במערות איבדו את עיניהם ואת גווניהם וצבעם דהוי יותר ושקוף, למעט מראה הוורידים האדומים שלהם.
את הראייה מחליפה מערכת קו הצד המונעת להתנגש בעצמים ומאפשרת לחוש בטורפים.
האוכלוסיות החיות במערות מימיות אינן אחידות.
ישנן 30 אוכלוסיות כאלה לאורך מקסיקו, לחלקן מאפיינים של דגים החיים מחוץ למערות והן עוד לא פיתחו את כל המאפיינים הייחודיים, אשר נובעים בעיקר לדגים שהפכו כבר זמן רב לטרוגלוביטים.
חיה במקווי מים חמימים סובטרופיים, אם כי בכמה מערות הטמפרטורות נמוכות יותר.
הדג ניזון בעיקר מסרטנים, חרקים ותולעים שהוא מוצא ולעיתים הוא אוכל-כל.
אלו דגים קלים לגידול באקווריום, אשר מסתגלים בהצלחה לתנאי האקווריום למרות עיוורונם.
עם זאת לעיתים פרטים בוגרים הופכים למעט אגרסיביים.
ניסויים הראו שלהחזקת דגים אלו באקווריום בעלי כיסוי בהיר אין השפעה על התפתחות דש העור שנוצר על עיניהם בזמן שהם גדלים.
טֶטְרוֹדָה היא שפופרת ריק בעלת ארבע אלקטרודות, שהומצאה בעקבות הטריודה, שהיא שפופרת ריק בעלת שלוש אלקטרודות, ושימשה כמוה בעיקר במעגלים אלקטרוניים בתקופה מוקדמת של האלקטרוניקה.
יש לה שימושים גם כעת במגברים שפופרתיים, כי יש ציבור שמעדיף את הצליל "החם" שנוצר כשמגבר שפופרתי מגיע להספק המקסימלי שלו.
יש גיטריסטים שמעדיפים את העיוותים (Distortions) שנוצרים במגברים שפופרתיים על פני העיוותים שנוצרים במגברי מצב מוצק.
קיימים היום מגברי מצב מוצק, לעיתים בשילוב מחשבים וסינטסייזרים, המסוגלים לחקות צליל שפופרתי באמינות גבוהה הרבה יותר, כי לשפופרות אורך חיים קצר יחסית.
טטרודות נמצאו עד לזמן האחרון גם במשדרי רדיו חזקים, ויש להן, כמו לשפופרות אחרות, עמידות גבוהה לקרינה רדיואקטיבית (יחסית להתקני מצב מוצק).
לכן יש להן עדיין שימושים צבאיים.
בנוסף לקתודה, סריג הבקרה והאנודה, השפופרת כוללת סריג נוסף בין סריג הבקרה והאנודה הנקרא סריג מיסוך.
מטרת סריג המיסוך היא להחזיר את האלקטרונים הנפלטים מהאנודה בפליטה משנית (כתוצאה מ"הפצצתה" באלקטרונים המגיעים מהקתודה) ולמנוע מהם להגיע לסריג הבקרה, ובכך לשפר את ביצועי השפופרת.
בטטרודות מסוימות קיימת התנגדות שלילית, שגורמת לעיוותים בעת שהשפופרת משמשת כמגבר.
תכונה זו מנוצלת לעיתים ליצירת מתנד בנוסף לפעילות הרגילה של השפופרת.
כך ניתן ליצור גל בעל אפנון תנופה בשפופרת יחידה.
הפנטודה, שפופרת בעלת סריג שלישי, פותרת חלק מהבעיות הקיימות בטטרודה רגילה.
טטרודת אלומה אף היא פותרת בעיות אלה.
הטטרודה הומצאה בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי המדען הגרמני ולטר שוטקי, כהמשך לשפופרות הטריודה, במטרה לשפר את ביצועי ההגברה שלה.
קתודה (Cathode) - מקור האלקטרונים, נימה מלוהטת (בדומה לנורת ליבון) או גליל מתכת המלוהט על ידי הנימה שנמצאת בתוכו.
עקב הטמפרטורה הגבוהה נפלטים מהקתודה אלקטרונים היוצרים ענן אלקטרונים המהווה קתודה וירטואלית.
סריג בקרה (Control Grid) - משפיע על זרימת האלקטרונים בין הקתודה לאנודה.
הסריג הוא לרוב סליל העשוי מוליך דק שהקתודה נמצאת בתוכו, מוחזק בשני צידיו על ידי חוטי מתכת.
בדגמים מוקדמים מאוד הסריג היה אכן סריג, קרי רשת.
סריג מיסוך (Screen Grid)- ממוקם בין סריג הבקרה לאנודה, מפחית בסדרי גודל את הקיבול בין האנודה לסריג הבקרה, מאפשר את הפעלת השפופרת בתדרים גבוהים יותר, ומשפר את ההגברה של השפופרת באופן ניכר עקב האצת האלקטרונים, כי הוא מחובר למתח חיובי גבוה.
אנודה (Anode או Plate) – גליל מתכתי העוטף את כל שאר האלקטרודות.
קולט את האלקטרונים הנפלטים מהקתודה.
בדומה לטריודה, אלקטרונים נפלטים מהקתודה ונמשכים לאנודה החיובית.
שינויים במתח סריג הבקרה חוסמים או מגבירים את כמות האלקטרונים שמגיעים לאנודה, כך שהזרם האנודי משתנה בהתאם למתח סריג הבקרה.
כאשר האנודה מקבלת המתח חיובי דרך נגד גדול (או שנאי), שינויי מתח קטנים בסריג מתבטאים בשינויי מתח גדולים באנודה, כלומר יש הגברה ניכרת של המתח והגברה גדולה הרבה יותר של ההספק (שכן זרם הסריג נמוך ביותר).
בטטרודת "אלומה" (Beam Tetrode) הסריגים ממוקמים במדויק זה מול זה, כך שההפרעה לזרם האלקטרונים היא מינימלית.
בנוסף יש בטטרודות אלה לוחות הטיה המחוברות לקתודה, והן יוצרות אלומת אלקטרונים המתמקדת לפני האנודה, ובכך יוצרות סריג שלישי וירטואלי.
בשל השדה החשמלי השלילי שנוצר לפני האנודה, רוב האלקטרונים שנפלטים מהאנודה בפליטה משנית חוזרים אל האנודה וכך נמנעת תופעת ההתנגדות השלילית.
טטרודת אלומה מתנהגת באופן דומה לפנטודה שהיא בעלת שלושה סריגים, אך היא בעלת תכונות משופרות, המתבטאות בשיפור ההספק והנצילות (גם יחסית לטטרודה רגילה).
טטרודה שימשה במעגלים אלקטרוניים בתחילת המאה ה-20, בעיקר במגברים, מקלטי רדיו ומשדרים.
טטרודות אלומה (ולעיתים גם טריודות) משולבות במגברי שמע מודרניים למען חובבי מוזיקה שמעדיפים צליל "שפופרתי", המתבטא בעיוות שנשמע כצליל "חם" באוזני אנשים מסוימים.
דבר זה קורה רק כאשר ההספק מוגבר עד שמופיעים עיוותים.
טטרה -טרט -בוטילמתאן הוא תרכובת אורגנית היפותטית שנוסחתה C17H36, המורכבת מארבע קבוצות טרט-בוטיל הקשורות לאטום פחמן מרכזי.
התרכובת היא אלקאן, והיא האיזומר המסועף הקומפקטי ביותר של הפטאדקאן.
מספר חישובים מצביעים על כך שהתרכובת אינה יכולה להתקיים עקב מגבלות מרחביות בין קבוצות הטרט-בוטיל הצפופות, מה שהופך אותה לאחד הפחמימנים הרוויים והא-טבעתיים הקטנים ביותר שלא יכולים להתקיים, ועל פי השערות שפורסמו, הקטן ביותר.
חישובים אחרים מציעים שאין מניעה שהמולקולה תהיה יציבה, כאשר קשרי C–C לפחמן המרכזי יהיו באורך קשר של 166.1 פיקומטר - ארוך יותר מקשר C–C טיפוסי לצורך הפחתת אפקטים סטריים, אך עדיין קצר יותר מאלה שנמצאים במולקולות מוכרות שנצפו.
טטראמתילאתילן דיאמין (TMEDA או TEMED) היא תרכובת כימית בעלת הנוסחה (CH3)2NCH2CH2N(CH3)2. תרכובת זו נגזרת מאתילן דיאמין על ידי החלפת ארבעת קבוצות המימן של האמין בארבע קבוצות מתיל.
זהו נוזל חסר צבע, אם כי דגימות ישנות נראות לעיתים קרובות צהובות.
ריחו דומה לזה של דגים נרקבים.
TMEDA נמצאת בשימוש נרחב כליגנד ליוני מתכת.
היא יוצרת קומפלקסים יציבים עם הלידים מתכתיים רבים, למשל אבץ כלוריד ונחושת(I) יודיד, ויוצרת קומפלקסים מסיסים בממסים אורגניים.
בקומפלקסים כאלה, TMEDA משמש כליגנד בידנטט.
ל-TMEDA יש זיקה ליוני ליתיום.
כאשר היא מעורבבת עם n-בוטילליתיום, אטומי החנקן של TMEDA מתואמים לליתיום, ויוצרים צביר בעל תגובתיות גבוהה יותר מאשר הטטראמר או ההקסאמר ש-n-בוטילליתיום מאמץ בדרך כלל.
BuLi/TMEDA מסוגל ליצור מטאלט או אפילו מטלאט כפול של סובסטרטים רבים, כולל בנזן, פוראן, תיופן, N-אלקילפירולים ופרוצן.
קומפלקסים אורגנו-מתכתיים אניוניים רבים בודדו כקומפלקסי [Li(tmeda)2]+ שלהם.
בקומפלקסים כאלה [Li(tmeda)2]+ מתנהג כמו מלח אמוניום רביעוני, כגון [NEt4]+.
sec-בוטילליתיום/TMEDA הוא שילוב שימושי בסינתזה אורגנית שבו האנלוג n-בוטיל מתווסף לסובסטרט.
TMEDA עדיין מסוגל ליצור קומפלקס מתכתי עם ליתיום במקרה זה כפי שצוין לעיל.
TEMED הוא ריאגנט נפוץ במעבדות ביולוגיה מולקולרית, כחומר פילמור לג'לים של פוליאקרילאמיד בטכניקת ניתוח חלבונים SDS-PAGE.
טטררכיה - מיוונית טטרא (ארבע) + ארכה (שלטון) - "שלטון הארבעה".
הסדר שלטוני שהונהג באימפריה הרומית בסוף המאה השלישית לספירה על ידי הקיסר דיוקלטיאנוס.
על פי הסדר הזה מנוהלת האימפריה על ידי ארבעה אנשים: שני שליטים ראשיים (אוגוסטי) ולכל אחד סגן (קיסר).
עם פרישתו של אחד האוגוסטי אמור סגנו לתפוס את מקומו באופן אוטומאטי ולמנות לעצמו סגן קיסר.
השיטה הונהגה ב-293 על ידי הקיסר הרומי דיוקלטיאנוס (284–305), בניסיונו לפתור את בעיית המאבקים המתמידים וההרסניים סביב חילופי הקיסרים במהלך המאה השלישית.
הוא חילק את האימפריה הרומית לשני חלקים - מזרחי ומערבי, ובעוד הוא שולט על הצד המזרחי העשיר כשליט בכיר, מינה את חברו מקסימיאנוס הרקוליוס לשלוט על המערב החקלאי.
שיתוף בפועל כבר ממילא היה בין השניים בזכות האמון ששרר ביניהם.
לכל אחד מהשליטים ניתן התואר "אוגוסטוס", ולכל אחד מהם מונה סגן שקיבל את התואר "קיסר" (CAESAR).
הקיסר שהיה כפוף לדיוקלטיאנוס היה גלריוס, והקיסר שמתחת למקסימיאנוס היה גיוס קונסטנטיוס כלורוס.
אלא שאז הטטררכיה החלה לאבד את יציבותה.
בשנת 306 מת קונסטנטיוס כלורוס במפתיע בעת שהותו בעיר יורק (Eboracum) בבריטניה, וחייליו הכריזו על בנו קונסטנטינוס כעל אוגוסטוס המערב, בניגוד להסדר הטטררכיה שהועיד את התפקיד לסוורוס הקיסר.
גלריוס במזרח, אשר לא רצה סכסוך עם צבא המערב החזק אולי היה מוכן להשלים עם שלטונו של קונסטנטינוס.
אולם מקסימיאנוס, האוגוסטוס-לשעבר, הציע את בנו מקסנטיוס כקיסר המערב לאור הפופולריות הנמוכה של סוורוס - הצעה אשר זכתה לתמיכה ציבורית.
בשנת 307 קונסטנטינוס ומקסימיאנוס כרתו הסכם להכרה הדדית וחיזקו אותו בקשר נישואין - קונסטנטינוס נשא לאישה את בתו של מקסימיאנוס.
לאחר שהסתכסך עם בנו מקסנטיוס, מצא מקסימיאנוס מקלט אצל קונסטנטינוס, אולם משחתר תחתיו חיסלו קונסטנטינוס ב-310. בינתיים ב-307 חוסל גם סוורוס על ידי מקסנטיוס.
הקיסרות הייתה בעיצומה של מלחמת אחים מרובת-משתתפים.
הסנאט הרומי הכיר בו כשליט הראשי של הקיסרות - עתה היו תחת שליטתו איטליה, גאליה, בריטניה, היספניה ואפריקה.
קונסטנטינוס במערב וליקיניוס במזרח שלטו באימפריה זה לצד זה משך כעשר שנים, אך סכסוך ביניהם היה צפוי.
בשנת 314 קונסטנטינוס תקף את ליקיניוס בשל סכסוך על השליטה בבלקנים, אשר עברו אליו בהסכם שלום שנחתם בשנת 316. שבע שנים מאוחר יותר, בשנת 323, כשהגותים נכנסו לתחומי החלק המזרחי של הקיסרות, קונסטנטינוס הכניס לשם את צבאותיו במסווה של עזרה לליקיניוס.
הוא הביס הן את הגותים והן את ליקיניוס, וב-324 היה לשליט היחיד של כל הקיסרות הרומית.
קונסטנטינוס בחלק מהמערב, מרכז הכוח שלו היה בבריטניה ובגאליה
מקסנטיוס בחלק מהמערב, מרכז הכוח שלו היה ברומא
מקסימינוס דאיה מ-308 מינוי סמלי כאוגוסטוס המזרח
ליקיניוס שלט בפאנוניה תראקיה ואילריקום במזרח האימפריה
סקסטוס מרטיניאנוס ביולי - ספטמבר 324 במזרח
ולריוס במזרח, הוחלף על ידי ליקיניוס הצעיר
טטריס (מרוסית: Тетрис) הוא משחק וידאו שהגה ותכנת מהנדס המחשבים הרוסי אלכסיי פז'יטנוב, בזמן שעבד במרכז המחשוב של האקדמיה הסובייטית למדעים.
שם המשחק נגזר מאיחוי המספר ארבע ביוונית, "טטרה" יחד עם שמו של ענף הספורט האהוב על פז'יטנוב, טניס.
במהלך המשחק על השחקן לכוון צורות המורכבות מקוביות בצבעים שונים אשר נופלות במהירות הולכת וגדלה מחלקו העליון של המסך.
המטרה היא לסדרן בתחתית המסך במידת האפשר ללא רווחים ברצף של קוביות.
כשהקוביות יוצרות שורה שלמה ללא רווח, השורה נעלמת, והקוביות שנערמו מעליה נופלות "קומה" אחת.
כשהקוביות נערמות עד לקצהו העליון של המסך המשחק תם.
שמו של המשחק נגזר מהמילה היוונית "טטרה", שפירושה "ארבע", משום שהצורות במשחק מורכבות מארבעה ריבועים.
כל אחת מן הצורות הנופלות מטה במשחק הטטריס מהוות טטרומינו, כלומר צורות גאומטריות המורכבות מארבע קוביות בלבד.
חלקי הטטריס השוניםסימונם: שורה עליונה (מימין לשמאל): I,J,L,O, שורה תחתונה (מימין לשמאל): S,T,Z.
כתיבת המשחק המקורי למיני-מחשב "אלקטרוניקה 60" הושלמה ב-6 ביוני 1984. המשחק נהיה פופולרי מאוד בקרב מתכנתים עם גישה למחשב "אלקטרוניקה 60" אך מחשב זה לא היה נפוץ.
תחת לחץ להכין גרסה למחשב האישי של IBM פז'יטנוב ביקש מוואדים גרסימוב להכין גרסה של טטריס למחשב IBM.
כעבור שנה שווק המשחק במערב, שם הוא זכה להצלחה גדולה.
עם השנים המשחק מצא את דרכו לכל פלטפורמת משחק אפשרית.
השקת המשחק לקונסולת הגיים בוי, הפכה את המשחק לאחד מהפופולרים ביותר בכל הזמנים והיוותה את המפתח העיקרי להצלחת הקונסולה, ולהופעת מכשירי טטריס ייעודיים רבים שעוצבו בצורת הקונסולה.
המשחק מכר 100 מיליון עותקים והוא משחק הווידאו השלישי הנמכר ביותר בכל הזמנים (לאחר GTA V ומיינקראפט).
שיווקו של המשחק במערב לוּוָה במאבקים משפטיים רבים, כשחברות רבות טוענות לזכויות יוצרים על המשחק.
כיוון שפז'יטנוב עבד בעת המצאת המשחק עבור הממשל הסובייטי, הוא לא זכה לראות את מיליארדי הדולרים שהמשחק גרף עד שלבסוף הקים את "חברת הטטריס", שרכשה את הזכויות בהדרגה החל משנת 1996. ב-1991 עבר פז'יטנוב לגור בארצות הברית והקים חברה שנקראה על-שם המשחק.
מ-1996 ועד 2005 עבד פז'יטנוב עבור מיקרוסופט.
מנגינת גרסת הגיים בוי של המשחק היא שיר עם רוסי בשם "קורובייניקי" (רוסית: Коробе́йники).
השיר מספר על סיפור אהבה בין נערה צעירה לבין רוכל, ובתחילה פז'יטנוב התנגד להוספת השיר למשחק שכן הוא חשש שהמשחק יזוהה עם ברית המועצות.
הוא נבחר כמנגינת רקע למשחק בגלל הקצב העולה והמתגבר שבו שמזכיר את העלייה במהירות נפילת הלבנים במשחק ככל שמתקדמים בו.
שיר זה, זכה להרבה גרסאות כיסוי מאמנים שונים, בוצע על גבי במות בפני קהל מאזינים וכן קיבל מיקסים רבים.
בשלהי שנת 2023, וויליס גיבסון בן ה־13, הידוע בכינוי Blue Scuti, הביס את משחק הטטריס על קונסולת NES בפעם הראשונה בהיסטוריה.
לדבריו, הוא עשה זאת למען אביו שנפטר שבועות לפני שהצליח.
הניצחון בוצע על ידי הקרסת המשחק, לאחר פינוי מעל 1,500 שורות במשחק, מאחר שהמשחק מתוכנת עם פעולות כפל לא יעילות.
מאז המצאת המשחק, פותחו לו מאות גרסאות שונות של משחקי מחשב.
לצד הגרסה הראשונה, גרסת המחשב, פותחו גם משחק ארקייד, משחקי קונסולות, משחקי מחשב ניידים, משחקים לטלפונים סלולריים, שעונים דיגיטליים ועוד.
שיפורים ושינויים לרעיון הבסיסי פותחו גם כן: קוביות הנשמעות לחוקי הכבידה, החלפת הקוביות בדמויות אנושיות, טטריס תלת-ממדי ועוד.
אפקט טטריס מתרחש כאשר אנשים מקדישים את מלוא תשומת לבם לפעילות מסוימת במשך זמן רב מאוד, עד שהיא חודרת למחשבות, לדימויים ולחלומות שלהם.
מקור השם של תופעה זו הוא מטטריס, למרות שתופעה זו יכולה להתרחש גם בעקבות משחקי מחשב אחרים ובעקבות משחקים שאינם דיגיטליים.
אנשים ששיחקו טטריס במשך זמן ממושך יכולים למצוא את עצמם חושבים על דרכים שבהן ניתן להתאים בין צורות שונות בעולם האמיתי כמו קופסאות על מדף סופרמרקט ובניינים ברחוב, או הוזים יצירה של צורות אשר נופלות למקומן בפריסה בלתי נראית.
במובן זה, השפעתו של משחק הטטריס היא צורה של הרגל.
אותם אנשים יכולים לחלום גם על נפילת טטרומינואים בשלבי ההרדמות שלפני השינה או לראות תמונות של חלקים שנופלים בקצוות שדות הראייה שלהם או כשהם סוגרים את העיניים.
כמו כן, חוקרים מתחום הפסיכולוגיה גילו שאנשים המתגברים על טראומה, מחלימים מהר יותר כאשר הם משחקים בטטריס.
עוד נמצא, כי המשחק עוזר גם לשחקנים עם עין עצלה, שכן הם צריכים למקד את ראייתם בבלוקים הנופלים במהרה.
טטררכיה (מיוונית: טטרא (ארבע) + ארכה (שלטון)) הייתה סוג של חלוקה מדינית-מנהלית שהתקיימה בתקופה ההלניסטית והרומית, ובה נחלקה יחידה מדינית-מנהלית לארבע יחידות משנה נפרדות.
המונח טטררכיה מתייחס הן לשיטה עצמה, והן לכל אחת מהיחידות הנפרדות; בראש הטטררכיה עמד טטררך, שמעמדו גבוה משל נציב או מושל, אך נמוך משל מלך.
נראה שמקור המושג הוא בתסליה, אשר כבר בשלב מוקדם של קיומה נחלקה לארבעה מחוזות שהיוו יחידות מנהליות נפרדות, ומקובל להניח שזה גם מקור שמה.
לאחר גלגולים שונים, פיליפוס השני מלך מוקדון (אביו של אלכסנדר מוקדון) כונן מחדש את חלוקתה של תסליה לארבע טטרכיות בעלות אוטונומיה פנימית, אשר נשלטו בידי שליטים מקומיים שהיו כפופים לו.
השיטה המנהלית והמונח המתאר אותה המשיכו לשמש לאורך התקופה ההלניסטית.
טטרכיה מוכרת היא זו שנהגה ביהודה לאחר מות הורדוס, כאשר ממלכתו נחלקה על פי צוואתו לארבע טטררכיות.
הטטררכיה הידועה והחשובה ביותר הייתה ההסדר שלטוני שהונהג באימפריה הרומית בסוף המאה השלישית לספירה על ידי הקיסר דיוקלטיאנוס, על מנת לייצב את האימפריה שנהייתה גדולה מדי לשלטון יציב.
המונח טטררכיה, בעומדו לבדו, מתייחס לטטררכיה זו, אשר התקיימה בין השנים 293 ועד 324 לספירה, עד אשר השיטה נכשלה והאימפריה הרומית אוחדה מחדש ליחידה אחת.
רפובליקת טָטַרְסְטָן היא רפובליקה (ממשל מחוזי חצי אוטונומי) בפדרציה הרוסית.
הקבוצות האתניות הגדולות ביותר ברפובליקה הן הטטרים (58.5%) והרוסים (39%).
שתי השפות הרשמיות בטטרסטן הן טטרית ורוסית.
בירתה של טטרסטן היא העיר קאזאן.
מימי הביניים התקיימה במקום מדינת בולגריה (שנקראת במקורות המודרניים בולגריה שעל הוולגה).
בשנת 922 לערך קיבלה האומה הטטרית על עצמה את האסלאם מבגדאד.
סמוך לתקופה זאת ביקר במדינה הנוסע הערבי אחמד אבן פדלאן.
במאה ה-13 הגיעו לאזור חילותיו של באטו חאן, ובשנת 1240 שיעבדו את האוכלוסייה המקומית, שהפכה חלק מאורדת הזהב.
בשנת 1438 הוקמה באזור טטרסטן והוולגה התיכונה ממלכה עצמאית בשם החאנות של קאזאן.
החאנות נכבשה על ידי הצאר איוואן האיום ממוסקבה בשנת 1550, והעיר קאזאן, בירתה, נכבשה בשנת 1552. השלטון הרוסי ניסה להמיר את הטטרים בכוח לנצרות, ולשם כך הוא הביא בישוף מיוחד לקאזאן במטרה לנצר את הטטרים.
השלטון גם אסר על בניית מסגדים חדשים והגביל את חופש הפולחן.
ההישג הסופי לעומת זאת היה דל, מי שהתנצר היה חלק מהאצולה הטטרית שנהפכה לאצולה רוסית, אך פשוטי העם המשיכו לדבוק בדתם.
פעמים רבות הטטרים מרדו ובתקופת הצרות, בין היכחדות בית ריוריק ועליית בית רומנוב בין 1593 ל-1613 שבה חאנות קאזאן להתקיים, אך כשבית רומנוב עלה לשלטון שב הצבא הרוסי לאזור.
בשנים 1773–1774 נכבשה טטרסטן בידי צבאו של ימליאן פוגצ'וב, מנהיג המרד הקוזקי.
האיסור על בניית מסגדים בוטל רק בתקופת יקתרינה הגדולה.
המסגדים נבנו בתקופתה בין 1767 ל-1770. ובמאה ה-18 החל לפרוח בקרב הטטרים זרם הג'דידיזם – זרם מתון באסלאם הסוני שקרא ליחס סובלני לדתות אחרות.
בשנת 1804 הוקמה אוניברסיטת קאזאן שהפכה את העיר למרכז מדע חשוב.
לאחר מהפכת אוקטובר 1917, כשרוסיה התחילה להיקרע ממלחמות פנימיות, התקיים בקאזאן כנס של מוסלמי הוולגה, ב-12 בדצמבר אותה שנה, שהכריז על הקמת מדינת אידל-אורל בין הרי אורל לוולגה.
המדינה הוקמה בעיקר לבשקירים וטטרים, מוסלמים בפועל, אך אליה הצטרפו כל שאר העמים של האזור, אודמורטים, מארי, קומי, וצ'ובשים.
המדינה לא הצליחה להתבסס, כי כבר באפריל 1918 היא נכבשה על ידי הקומוניסטים.
הלגיון הצ'כוסלובקי ניסה להקימה מחדש ביולי, אך בסוף 1918 חזר הצבא האדום והנשיא הזמני של המדינה יצא לגלות בפינלנד.
ב-1919 הכריזו הקומוניסטים על הקמת הרפובליקה האוטונומית הבשקירית-טטרית.
הדבר לא מצא חן בעיני האדמירל אלכסנדר קולצ'ק, מפקד הצבא הלבן, והוא כבש את האזור.
כעת הטטרים ראו בקומוניסטים בעלי ברית וסייעו להם לגרש את הצבא הלבן.
ב-27 במאי 1920 הוכרז על הקמת הרפובליקה האוטונומית של טטרסטן בתחומי רוסיה, בגבולות הנוכחיים.
הקמת אוטונומיה הלהיבה טטרים רבים, אך רוב אזורי המחיה של הטטרים צורפו לבשקיריה, ורבים מהטטרים נרשמו כבשקירים וזכויותיהם שם נפגעו.