tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1996 זכה לוק בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית למושל וושינגטון ולאחר מכן בבחירות הכלליות, הפך למושל האמריקאי-סיני הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית.
לוק נבחר לתת את תגובת מפלגתו לנאום מצב האומה שנישא על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש ב-2003. בצעד מפתיע, לוק הודיע ביולי 2003 כי לא יתמודד לתקופת כהונה שלישית.
סוזן פיינטר, בעלת טור ב"סיאטל פוסט-אינטליינסר", כתבה כי איומים רבים והודעות נאצה שנשלחו אל משרד המושל, נוסף על הכפשות אישיות וגזעניות כלפי משפחתו של לוק, היוו גורם מכריע בהחלטתו לעזוב את מושלות אורגון.
ב-4 בדצמבר 2008, לאחר בחירתו של הסנאטור ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית, סוכנות הידיעות AP דיווחה כי לוק הוא מועמד פוטנציאלי למזכיר הפנים בממשלו של אובמה.
בסופו של דבר, הסנאטור קן סלזאר מקולורדו נבחר לתפקיד.
ב-25 בפברואר 2009 הכריז אובמה כי לוק הוא מועמדו למזכיר המסחר, ומינויו אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית פה אחד ב-24 במרץ.
במסיבת העיתונאים הראשונה שערך לאחר הגיעו לבייג'ינג, התחייב לוק לקדם שיתוף פעולה והבנה בין שתי המדינות.
בנובמבר 2013 הודיע על התפטרותו מתפקידו כשגריר.
גארי ויקס הוא שחקן קולנוע ומפיק קולנוע אמריקאי.
גארי ויקס נולד בויסבאדן שבמערב גרמניה, גדל בג'ורג'יה ולמד באוניברסיטת ג'ורג'יה.
בשנתיים שלאחר מכן שיחק בסרט "הילד" בתור בנו של רוס (ברוס ויליס).
לאחר מכן השתתף במגוון סרטים קצרים.
ב-2013 שיחק בסרט הנעורים "לחיות את הרגע" בתור ג'ו ובסרט "חדשות בהפרעה" של אדם מקיי.
בשנה לאחר מכן שיחק בסרט "יוצאים לסיבוב" בתור ד"ר קוואן.
בשנת 2015 הופיע בסרט המדע הבדיוני "עולם היורה" של קולין טרוורו בתור אבא לשלושה ילדים.
באותה שנה השתתף בסרט "נאמנים" בתור אביה של פרפקסיה ובסרט הקומדיה-פעולה "בלשים בע"מ" בתור הפקיד מקמיליאן.
בשנת 2016 השתתף בסרט הדרמה של קלינט איסטווד "סאלי: נס על ההדסון", ובסרט הביוגרפי "מאחורי המספרים".
שיחק גם בתור אדריאן מילר בסדרת הדרמה "גרינליף", שבהפקתה של אופרה וינפרי.
ב-2017 השתתף בסרט "מהיר ועצבני 8" בתור טייס, בסרט הדרמה "טופאק: כל העיניים עליי", וכן בסרט הלייב אקשן "ספיידרמן: השיבה הביתה" של ג'ון וואטס.
ב-2018 השתתף בסרט "רכבת 15:17 לפריז" של קלינט איסטווד ובסרט הפעולה "פרא", בתור קצין משטרה.
בשנת 2020 החל לגלם את דמותו של לוק מייבאנק בסדרה "חופים של סודות".
לאורך השנים הוא השתתף גם במספר גדול של סדרות טלוויזיה, ביניהן: תשוקות, 24, The O.C., המשרד, ורוניקה מארס, CSI: מיאמי, המתים המהלכים, עוזרות בית נחושות וסוכן מחוק.
גארי אנדרו פאליסטר הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום פרשן ספורט.
פאליסטר שיחק לאורך מרבית הקריירה במדיה של מנצ'סטר יונייטד, וזכה עמה בתארים רבים ובהם גביע אירופה למחזיקות גביע, ארבע אליפויות אנגליה ושלושה גביעים.
לזכותו של פאליסטר 22 הופעות במדי נבחרת אנגליה.
פאליסטר החל את הקריירה בקבוצת הנוער של בילינגהאם טאון.
ב-1984, כשהיה בן 19, הצטרף לקבוצה אותה אהד מילדותו, מידלסברו.
בתחילת עונת הושאל לדרלינגטון מהליגה השלישית וערך במדיה שבע הופעות, אך בהמשך העונה חזר למידלסברו, ששיחקה אז בליגת המשנה.
המאמן ברוס ריוק, שהגיע במהלך העונה, העניק לפאליסטר מקום משמעותי בסגל הקבוצה, והוא סיים את העונה עם 28 הופעות, אך הקבוצה שהייתה שקועה אז בחובות כלכליים כבדים לא הצליחה לשרוד ונשרה לליגה השלישית.
כבר בעונה הבאה שמר פאליסטר על מקום קבוע בהרכב, רשם 44 הופעות וכבש שער אחד לזכות הקבוצה של ריוק, שהצליחה על אף המצב הכלכלי להעפיל מהמקום השני בחזרה לליגת המשנה.
בעונת רשמה מידלסברו עליית ליגה שנייה ברציפות והעפילה לליגה הבכירה, לאחר שסיימה שלישית בליגה אך גברה על ברדפורד סיטי ועל צ'לסי בפלייאוף ההעפלה.
פאליסטר שוב רשם 44 הופעות ליגה, והוסיף שלושה שערים בדרכה של הקבוצה לליגה הראשונה.
פאליסטר הפגין יכולת גבוהה ואף רשם הישג מרשים כאשר הספיק לשחק בשורות נבחרת אנגליה עוד בטרם רשם הופעה אחת בליגה הבכירה.
עונת 1988/1989 הייתה הראשונה של פאליסטר בליגה הבכירה.
הוא החמיץ רק משחק ליגה אחד באותה העונה, אך לאחר ההצלחות בעונות החולפות, הסתיימה עונה זו במפח נפש ובירידה לליגת המשנה לאחר עונה אחת בלבד.
מידלסברו ירדה למקום ה-18, המוביל לירידת ליגה, במחזור הנעילה, כשבאמתחתה נקודה פחות מאסטון וילה שניצלה מירידה.
פאליסטר ביסס את מעמדו כאחד משחקני ההגנה הבולטים באנגליה, אך פתח את העונה הבאה עם מידלסברו בליגת המשנה, ואף הספיק לערוך שלוש הופעות ליגה בטרם נרכש על ידי מנצ'סטר יונייטד ב-29 באוגוסט 1989, תמורת כ-2.3 מיליון ליש"ט.
העברתו של פאליסטר למנצ'סטר שברה את שיא ההעברות לשחקן הגנה באנגליה, וכן את שיא ההעברות בין שני מועדונים בריטיים.
כמו כן, הייתה זו ההעברה השנייה בגובהה למועדון אנגלי, אחרי העברתו של איאן ראש לליברפול עונה קודם לכן.
פאליסטר הצדיק את ההשקעה כאשר השתלב היטב בחוליית ההגנה של אלכס פרגוסון.
זכור במיוחד שיתוף הפעולה שלו במרכז ההגנה עם סטיב ברוס, שהיה לאחד משיתופי הפעולה ההגנתיים המוצלחים בתולדות המועדון.
פאליסטר כבש את שער הבכורה שלו ב-12 בנובמבר 1989, בניצחון 0–1 על נוטינגהאם פורסט.
כבר באותה העונה, על אף יכולת פושרת בליגה שהובילה את הקבוצה למקום ה-13 בלבד, זכה פאליסטר עם קבוצתו בגביע ה-FA, לאחר ניצחון במשחק גמר חוזר על קריסטל פאלאס בתוצאה 0–1 (שוויון 3-3 במשחק הגמר הראשון, לאחר הארכה).
עונה לאחר מכן חזרה מנצ'סטר לחלק העליון של הטבלה וסיימה שישית בליגה, ובמקביל השיגה זכייה ראשונה בגביע אירופה למחזיקות גביע.
פאליסטר סיים את המפעל עם שער אחד (בשלב שמינית הגמר מול רקסהאם הוולשית) ופתח בהרכב קבוצתו בניצחון 1–2 על ברצלונה בגמר המפעל.
עונה לאחר מכן פתח פאליסטר בהרכב יונייטד לניצחון 0–1 על הכוכב האדום בלגרד במשחק הסופר קאפ האירופי, וסייע ליונייטד לסיים כסגנית האלופה עם ארבעים הופעות ליגה.
הופעותיו הדומיננטיות של פאליסטר באותה העונה זיכו אותו בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות הכדורגלנים האנגלית.
בעונת 1992/1993 בפרמייר ליג המתחדשת זכה פאליסטר בתואר האליפות הראשון בקריירה שלו, כאשר שותף בכל 42 משחקי הליגה של מנצ'סטר יונייטד, שזכתה בתואר בפער עשר נקודות מאסטון וילה.
עונה לאחר מכן הגדילה יונייטד לעשות וזכתה בדאבל, כאשר פאליסטר פותח בהרכב בניצחון המרשים 0–4 על צ'לסי בגמר הגביע.
היציבות של פאליסטר הייתה לגורם מכריע בהצלחתה של היונייטד באותן השנים, שכן בין 1992 ל-1995 החמיץ פאליסטר משחק ליגה אחד בלבד.
שיתוף הפעולה ההגנתי בין פאליסטר לברוס המשיך עד לתום עונת 1995/1996, בה זכתה מנצ'סטר בדאבל נוסף.
עונה לאחר מכן זכה פאליסטר באליפות רביעית בחמש עונות עם היונייטד, כאשר הוא משתף פעולה במרכז ההגנה לסירוגין עם דייוויד מיי ועם רוני יונסן.
ב-19 באפריל 1997, בשלהי אותה העונה, כבש פאליסטר צמד לרשתה של ליברפול באצטדיון אנפילד בדרך לניצחון 1–3, באחד מהמשחקים המרכזיים של אותה העונה, ומשחק שהפך למשחק מפתח בזכייתה של הקבוצה באליפות.
היו אלו שעריו האחרונים במדי המועדון.
עונת 1997/1998 הייתה התשיעית והאחרונה של פאליסטר במנצ'סטר, והוא סיים את דרכו במועדון בגיל 33, כאשר לזכותו 317 הופעות ליגה בהן כבש 12 שערים.
כמו כן, זכותו של פאליסטר מגוון הצלחות עם המועדון.
במדי היונייטד זכה פאליסטר בגביע אירופה למחזיקות, סופר קאפ אירופי, ארבע אליפויות ושלוש סגנויות, שלושה גביעים, זכייה אחת בגביע הפוטבול ליג וחמש זכיות במגן הצדקה.
לקראת עונת 1998/1999 רכשה מנצ'סטר יונייטד את הבלם יאפ סטאם מפ.ס.וו.
איינדהובן, ופאליסטר בן ה-33 נמכר חזרה למידלסברו בסכום של כ-2.5 מיליון ליש"ט, כ-200 אלף ליש"ט יותר מהסכום בו נרכש על ידי היונייטד תשע שנים קודם לכן.
את הקבוצה אימן אז בריאן רובסון, ששיחק עם פאליסטר במנצ'סטר עד לשנת 1994. תחת רובסון רשם פאליסטר 55 הופעות ליגה על פני שלוש עונות, וכבש שער בודד.
ב-4 ביולי 2001, כחודש לאחר תום עונת 2000/2001 וכשלושה שבועות לאחר חתימתו של סטיב מקלארן כמחליפו של רובסון על הקווים, פרש פאליסטר ממשחק פעיל בגיל 36, לאחר סדרת פציעות שמנעה ממנו לשחק באופן סדיר.
יכולתו הגבוהה של פאליסטר הצעיר במדי מידלסברו מליגת המשנה צדה את עיניו של מאמן נבחרת אנגליה, שזימן אותו לסגל הנבחרת.
עוד בטרם ערך הופעה ראשונה בליגה הבכירה, ערך פאליסטר את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת, ב-27 באפריל 1988, במשחק ידידות מול .
פאלסיטר פתח בשורות האנגלים במשחק שהסתיים בשוויון 0-0. לאחר שערך שתי הופעות בנבחרת כשחקנה של מידלסברו, לא זומן עוד לנבחרת עד לפברואר 1991, תחת המאמן גרהאם טיילור.
על אף ששיחק לאורך שנים במנצ'סטר יונייטד כאשר זו הייתה דומיננטית בכדורגל האנגלית, והפגין יציבות ויכולת גבוהה, לא זכה פאליסטר לדקות מרובות במדי הנבחרת.
הוא מעולם לא זומן לטורניר גמר של אליפות אירופה או של המונדיאל, וסיים את הקריירה הבינלאומית שלו ב-1996 עם 22 הופעות בלבד במדי הנבחרת, מתוכן שבע בלבד במשחקים רשמיים (טורנירי מוקדמות).
גארי אנתוני ג'יימס וב , הידוע בשם הבמה גארי ניומן , הוא זמר, מוזיקאי, פזמונאי, מלחין ומפיק מוזיקלי בריטי.
הוא נכנס לתעשיית המוזיקה כסולן להקת הגל החדש Tubeway Army.
לאחר שהוציא לאור שני אלבומים עם הלהקה, הוא הוציא את אלבום הסולו The Pleasure Principle בשנת 1979. הפופולריות שלו הגיעה לשיאה בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 עם הסינגלים: "" ו-"Cars".
ניומן נחשב לאחד מחלוצי המוזיקה האלקטרונית.
גארי אנתוני ג'יימס ווב נולד ב-8 במרץ 1958 בהמרסמית' שבלונדון.
כאשר ניומן היה בן 15 אביו קנה לו גיטרה חשמלית גיבסון לס פול, שהפכה לחפץ החשוב ביותר שלו.
הוא ניגן בלהקות שונות לפני שהקים את Tubeway Army עם דודו ג'ס לידיארד בתופים ופול גרדינר בגיטרה בס.
הכינוי הראשון שלו היה "ולריאן", כנראה בהתייחס לגיבור בסדרות הקומיקס הצרפתי ולריאן ולורליין .
בהמשך בחר את שם הבמה "גארי ניומן" (Numan), מתוך מודעה בספר טלפונים מקומי שבו פורסם אינסטלטור ששמו היה "ארתור נוימן" (Neumann).
ניומן התפרסם באמצע שנות השבעים כסולן, כותב השירים והמפיק של להקת Tubeway Army.
הוא הוחתם על ידי חברת התקליטים Beggars Banquet Records בשנת 1978 והוציא שני סינגלים: "That's Too Bad" ו-"Bombers" .
הסינגל "" יצא במאי 1979, אשר עלה למקום הראשון בסוף יוני אותה שנה.
מספר חודשים לאחר מכן הלהקה הפסיקה לפעול תחת השם "Tubeway Army" והמשיכה לפעול תחת שמו של ניומן.
ניומן צבר פופולריות גם מחוץ לבריטניה עם השיר "Cars", שהגיע למקום הראשון בבריטניה בשנת 1979, מקום ראשון בקנדה ומקום תשיעי בארצות הברית בשנת 1980. "Cars" והאלבום The Pleasure Principle יצאו לאור שניהם תחת שם הבמה של ניומן עצמו.
האלבום הגיע למקום הראשון בבריטניה.
בשנת 1980 הוציא ניומן את אלבום הסולו השני שלו, Telekon .
אלה זכו להצלחה אבל מעטה בהשוואה לאלבומים הקודמים.
האלבום Splinter יצא ב־14 באוקטובר 2013, אשר הגיע לטופ 20 בבריטניה.
לאחר מכן יצא ניומן לסיבוב הופעות בארצות הברית, קנדה, בריטניה ואירלנד, שהמשיך בשנת 2014 וכלל גם את ישראל, ניו זילנד, אוסטרליה ואירופה.
שתי ההופעות בישראל התקיימו במועדון הבארבי.
בשנת 2021 יצא האלבום Intruder.
בשנת 1997 התחתן גארי ניומן עם ג'מה אוניל.
לזוג שלוש בנות: רייבן, פרשייה ואקו.
בשנת 2017, כאשר פרשייה הייתה בת 11, היא הופיעה ושרה בקליפ של השיר "My Name Is Ruin" מתוך האלבום Savage (Songs from a Broken World).
כיום ניומן ומשפחתו מתגוררים בסנטה מוניקה שבארצות הברית.
ביתו רייבן החלה לפרסם שירים ווידאו קליפים ב-2024.
גארי דוואן טרנט האב הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1995–2007. לאורך 9 עונותיו בליגת ה-NBA רשם ממוצעים כוללים של 8.6 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק.
אביו של גארי טרנט הבן, שחקן טורונטו ראפטורס.
טרנט נולד וגדל בעיר קולומבוס שבאוהיו, ובין השנים 1992–1995 למד באוניברסיטת אוהיו.
בכל 3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("אוהיו בובקאטס") זכה בפרס השחקן המצטיין של מחוז MAC, לאחר שרשם ממוצעים כוללים של 22.7 נקודות ו-11.3 ריבאונדים למשחק.
בעונת 1993/1994 הוביל את קבוצתו להעפלתה הראשונה מזה 9 שנים לטורניר אליפות המכללות, ממנו הודחו הבובקאטס כבר בסיבוב הראשון.
בשל הדומיננטיות מתחת לסלים שהפגין במשחקי המחוז, זכה לכינוי "השאק של המאק" (The Shaq of the MAC).
בדראפט ה-NBA 1995 נבחר טרנט בבחירה ה-11 על ידי מילווקי באקס, ומיד הועבר בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס.
בשתי עונותיו הראשונות בפורטלנד פתח ב-38 משחקים, קלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק, והודח עם הטרייל בלייזרס בסיבוב הראשון של פלייאוף ה-NBA.
באמצע עונת הועבר עם קני אנדרסון, אלווין ויליאמס ו-3 בחירות דראפט עתידיות בטרייד לטורונטו ראפטורס, תמורת דיימון סטודמאייר, וולט ויליאמס וקרלוס רוג'רס.
עד לסיום אותה עונה קלע 12.2 נקודות למשחק עבור הראפטורס, אשר סיימו עם מאזן הניצחונות הנמוך ביותר באזור המזרחי (16–66).
לקראת עונת המקוצרת חתם על חוזה בדאלאס מאבריקס.
באותה עונה קבע שיאי קריירה של 16.0 נקודות ו-7.8 ריבאונדים בממוצע למשחק, אולם המאבריקס סיימה במקום ה-11 באזור המערבי.
בשתי העונות הבאות סבל מפציעות רבות, ושותף ב-44 בלבד מתוך 164 משחקי קבוצתו.
באוקטובר 2001 חתם טרנט על חוזה במינסוטה טימברוולבס, במדיה שיחק ב-3 העונות הבאות כשחקן ספסל.
בעונת העפיל עם הטימברוולבס לגמר האזור המערבי, לראשונה בתולדות המועדון, לאחר שרשמו את מאזן העונה הסדירה הטוב ביותר באזור המערבי; 58–24. בסדרת גמר המערב הפסידה מינסוטה מול האלופה שבדרך, לוס אנג'לס לייקרס, בתוצאה 2–4.
בקיץ 2004 עזב טרנט את ליגת ה-NBA, והצטרף לקבוצת פאנליניוס מליגת העל היוונית.
בשנת 2005 שיחק לתקופה קצרה במדי וירטוס רומא מהליגה האיטלקית, בטרם חזר לעונת פרישה בפאנליניוס בעונת 2006/2007. ב-20 משחקיו בשתי הליגות רשם ממוצעים כוללים של 12.6 נקודות ו-10.4 ריבאונדים למשחק.
גארי דוואן טרנט הבן הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
בנו של גארי טרנט האב, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1995–2004.
טרנט נולד בעיר קולומבוס שבאוהיו.
בשנת 2013 החל ללמוד ב"תיכון אפל ואלי" אשר במינסוטה, ובשנתו השלישית בקבוצת הכדורסל שלה זכה בתואר השחקן המצטיין של ליגת התיכונים במינסוטה, לאחר שקלע 26.4 נקודות בממוצע למשחק.
בשנת 2016 עבר ללמוד ב"אקדמיית פרוליפיק" שבקליפורניה, לקראת שנתו האחרונה בתיכון.
לאורך אותה עונה קלע 31.8 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר להשתתף במשחקי מקדונלד'ס אול-אמריקן ונייקי הופ סאמיט.
בשנת 2017 החל ללמוד באוניברסיטת דיוק, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם ונדל קרטר ומרווין באגלי.
בעונתו היחידה בקבוצה קלע 14.5 נקודות בממוצע למשחק, והעפיל עמה לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight).
במשחק רבע הגמר קלע טרנט 17 נקודות, אולם דיוק הפסידה בתוצאה 81–85 מול אוניברסיטת קנזס, בה שיחקו דבונטה גראהם וסביאטוסלאב מיכאיליוק.
באפריל 2018 הודיע טרנט על עזיבתו את האוניברסיטה, לאחר שנה אחת בלבד, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
בדראפט ה-NBA 2018 נבחר טרנט בבחירה ה-37 על ידי סקרמנטו קינגס, ומיד הועבר בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס.
בעונת הרוקי שלו העפילה פורטלנד לגמר האזור המערבי, לראשונה מזה 19 שנים, אולם טרנט עצמו לא שותף באף אחד ממשחקי הפלייאוף.
במהלך אותה עונה נשלח מספר פעמים בהשאלה לקבוצת טקסס לג'נדס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ובששת משחקיו במדיה הצטיין עם ממוצע של 33.3 נקודות למשחק.
בעונתו השנייה בפורטלנד הציג שיפור משמעותי, והפך לאחד משחקי הספסל הבולטים ביותר של הקבוצה.
ב-18 בינואר 2020 קלע שיא עונתי של 30 נקודות, בהפסד קבוצתו מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
גארי סנט ג'ין הוא מאמן ומנהל קבוצות כדורסל אמריקאי.
היה בעברו המאמן הראשי של קבוצות ליגת ה-NBA סקרמנטו קינגס (1992–1997) וגולדן סטייט ווריורס (1999–2000), וכן שימש כג'נרל מנג'ר של הווריורס בין השנים 1997–2004.
סנט ג'ין נולד וגדל בעיר צ'יקופי שבמסצ'וסטס, ובנערותו למד במכללת ספרינגפילד.
בשנת 1980, לאחר 7 שנים כמאמן כדורסל בקבוצות ליגות תיכונים, מונה לעוזר מאמן בקבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA, תחת המאמן הראשי דון נלסון.
ב-3 מתוך 5 עונותיו בתפקיד העפילה מילווקי לגמר האזור המזרחי בפלייאוף ה-NBA.
בין השנים 1986–1988 שימש כעוזר מאמן בניו ג'רזי נטס, וב-4 העונות הבאות חזר לשמש כעוזרו של נלסון, הפעם בגולדן סטייט ווריורס.
לקראת עונת מונה למאמן הראשי של סקרמנטו קינגס, במקומו של המאמן הזמני רקס יוז.
בכל 4 עונותיו הראשונות בתפקיד רשמו הקינגס מאזן ניצחונות שלילי, חרף הצטיינותו של כוכב הקבוצה מיץ' ריצ'מונד.
במרץ 1997 פוטר סנט ג'ין מאימון הקבוצה, לאחר כ-4 עונות וחצי, והוחלף על ידי עוזרו אדי ג'ורדן.
לאורך התקופה העמידה סקרמנטו מאזן כולל של 159 ניצחונות ו-236 הפסדים (40.3%).
ביולי 1997 מונה לג'נרל מנג'ר של גולדן סטייט ווריורס, במקומו של אל אטלס.
פעולתו הראשונה כג'נרל מנג'ר הייתה שליחתו של כוכב הקבוצה ב-12 העונות הקודמות – כריס מאלין – בטרייד אינדיאנה פייסרס, תמורת אריק דמפיר.
בשנים הבאות ביצע פעולות משמעותיות נוספות, בהן:
בפברואר 1998 העביר את ג'ו סמית' ובראיין שו לפילדלפיה 76', תמורת ג'ים ג'קסון וקלרנס ות'רספון.
בדראפט 1998 בחר את וינס קרטר בבחירה החמישית, ומיד העביר אותו לטורונטו ראפטורס תמורת אנטואן ג'יימיסון (שנבחר רביעי).
בינואר 1999 העביר את לטרל ספריוול לניו יורק ניקס, תמורת ג'ון סטארקס, כריס מילס וטרי קאמינגס.
בפברואר 2000 העביר את סטארקס יחד עם בחירת דראפט עתידית לשיקגו בולס, תמורת לארי יוז ובילי אוונס.
בדראפט 2001 בחר את ג'ייסון ריצ'רדסון (בחירה חמישית), טרוי מרפי (בחירה 14) וגילברט ארינאס (בחירה 31).
בדראפט 2003 בחר את מייק דאנליבי הבן בבחירה השלישית.
באוגוסט 2003 העביר את ג'יימיסון, מילס, יירי ולש ודני פורטסון לדאלאס מאבריקס, תמורת ניק ואן אקסל, אייברי ג'ונסון, אנטואן ריגודו ופופאי ג'ונס.
באף אחת מ-7 עונותיו בתפקיד לא העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, ובשתיים מתוכן ( ו-) רשמה את מאזן הניצחונות הנמוך ביותר באזור המערבי.
בדצמבר 1999 מינה את עצמו למאמן הראשי של הווריורס, במקומו של פי.
קרליסימו, ועד לסיום עונת רשמו תחתיו הווריורס מאזן של 13 ניצחונות ו-42 הפסדים.
באפריל 2004 פוטר מתפקידו כג'נרל מנג'ר, והוחלף על ידי כריס מאלין.
גארי ויליאמס הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
ויליאמס נולד בוולברהמפטון שבאנגליה בשנת 1960 ומגיל 15 היה חלק מקבוצת הנוער של אסטון וילה.
הוא הועלה לבוגרים ביוני 1978 ובעונה אחר כך ב-1978/79 המאמן רון סאונדרס נתן לו לערוך את הופעת הבכורה בליגה.
היא הייתה בתיקו 1–1 נגד אברטון ושבועיים לאחר מכן שיחק לראשונה בעמדת המגן השמאלי במשחק נגד נוטינגהאם פורסט.
למרות שעמדתו המועדפת של ויליאמס הייתה בצד ימין, השחקנים ג'ון גידמן וקני סוויין הועדפו שם.
הוא הושאל לתקופה קצרה לוולסול מהליגה הרביעית לפני שחזר אל אסטון וילה בעונת 1980/81. באותה עונה זכה עימה באליפות עם 22 הופעות בליגה.
בעונת 1981/82 נלחם על העמדה השמאלית עם קולין גיבסון ובתחילתה שימש כמגן ימני או בלם.
למזלו, כל זה השתנה כאשר טוני ברטון נכנס לתפקיד המאמן לאחר שהחליף את סאונדרס ותחתו חזר לעמדתו המוכרת בפברואר 1982. ויליאמס היה שותף בזכייתה בגביע אירופה לאלופות עם ניצחון מפתיע בגמר 0–1 על באיירן מינכן.
עם עזיבתו של קני סוויין הוא שב לשחק בצד ימין ובעונת 1982/83 אסטון וילה זכתה בתואר האחרון בעידן המצליח; הסופר קאפ האירופי בו ניצחו את ברצלונה.
משם והלך הקבוצה הייתה במגמת ירידה וירדה לליגה השנייה בעונת 1987/88, ולאחר מכן עזב ויליאמס ללידס יונייטד שגם שיחקה שם.
בהתחלה היה מבוקש מאוד בשל כישוריו ושיחק בתפקידים שונים על המגרש, גם מאילו שיכלו לסכן אותו פיזית.
לאחר שכשל לכבוש ב-250 משחקי ליגה ויליאמס כבש שלושער נגד ברדפורד סיטי, וסט ברומיץ' ולסטר סיטי.
עם זאת, תחת המאמן החדש הווארד וילקינסון נפל קורבן לפציעות ובשנתיים הבאות כבש רק שמונה שערים ב-31 הופעות ליגה ונותר לגמרי בחוץ במשך עונת העלייה 1989/90. כבר בינואר 1990 הפנה למועדון עורף ועבר בהעברה חופשית למתחרה מהליגה השנייה ווטפורד.
הוא שהה שם שנה וחצי וערך 42 הופעות ליגה לפני שעבר לברדפורד סיטי מהליגה השלישית.
ויליאמס פרש בה מכדורגל בסוף עונת 1993/94 וכבש חמישה שערים ב-85 משחקי ליגה, כששני השערים האחרונים הגיעו מפנדל.
גארי ג'יימס פאלמר הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת אלבמה.
מחוז קונגרס זה כולל את האזורים האמידים של העיר ברמינגהאם, כמו גם את מרבית פרווריה.
טרם היבחרו לקונגרס היה נשיא "המכון המדיניות של אלבמה", קבוצת חשיבה שמרנית.
פאלמר נולד בעיר אקלבורג (Hackleburg) שבצפון אלבמה.
משפחתו התגוררה בחווה חקלאית בת 40 דונם, שם סייע פאלמר בתחזוקת החווה ובדאגה למקנה בה.
לפאלמר תואר ראשון באסטרטגיה תפעולית מאוניברסיטת אלבמה, ובכך נהיה לראשון ממשפחתו שהשלים תואר אקדמי.
בשנת 1989 נמנה בין מייסדי הארגון "הברית המשפחתית באלבמה", שלימים נהפך ל"מכון המדיניות של אלבמה".
במשך 25 שנה היה נשיא ויו"ר-שותף של קבוצת החשיבה השמרנית, עד אשר פרש ב-2014 לשם התמודדותו אל הקונגרס של ארצות הברית.
הוא בין היתר סייע להקים את "רשת המדיניות המדינתית" (State Policy Network), ארגון-גג ללא כוונות רווח, שאיגדה קבוצות חשיבה שמרניות וליברטריאניות שפעלו ברמה המדינתית.
לקראת בחירות 2014 בארצות הברית, הודיע ספטנסר באצ'וס, על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
בעקבות זאת הכריז פאלמר כי יתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השישי של אלבמה, אותו ייצג באצ'וס מאז 1993. בבחירות המקדימות שהתקיימו ב – התחרות האמיתית במעוז רפובליקני זה – סיים פאלמר במקום השני אחרי פול דמרקו, חבר בית הנבחרים של אלבמה.
עקב כך התקיים סיבוב שני מכריע, שם זכה פאלמר לתמיכת הארגון השמרני והמשפיע מועדון הצמיחה (Club for Growth).
בסיבוב זה העפיל למקום הראשון עם 545 מהקולות לעומת 36 האחוזים שגרף דמרקו.
בבחירות הכלליות ב-4 בנובמבר 2014 ניצח פאלמר את מארק לסטר, מועמד המפלגה הדמוקרטית ופרופסור להיסטוריה במכללת דרום-בירמינגהאם, עם 76% מקולות הבוחרים.
עם זאת, למעשה היה פאלמר המנצח הברור כשזכה בבחירות המקדימות.
לפי מסד הנתונים הפוליטי "מַפְתֵּחַ ההצבעות המפלגתי קוק" (Cook Partisan Voting Index) המחוז נמדד כ-"R+28", ולצד מחוז הקונגרס הרביעי נחשב לרפובליקני ביותר באלבמה.
מאז שקיבלה את תצורתו הנוכחית כרובע פרוורי בשנת 1992, רק פעם אחת חצה מועמד דמוקרטי את רף 30 האחוזים מהקולות.
פאלמר הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2015, לצד שאר עמיתיו שנבחרו אל הקונגרס ה-114 של ארצות הברית.
אתר האינטרנט "Conservative Review", בבעלותו הרשת TheBlaze", דירג את דפוס הצבעותיו של פאלמר כ-100% שמרני.
פאלמר הוא אחד משלושת חברי הקונגרס הרפובליקנים היחידים שקיבלו את הציון הגבוה ביותר האפשרי מתוך 247 רפובליקנים בבית הנבחרים.
באופן כללי, פאלמר הוא שמרן מובהק: הוא תומך בזכות לשאת נשק, מתנגד אל הגירה בלתי חוקית לארצות הברית ובעד תנועות נגד הפלות.
האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות העניק לו דירוג של 7% בלבד על דפוס הצבעותיו בנושא זכויות אזרח, בעוד הקמפיין לזכויות אדם קיבל ציון של 0 מתוך 100.
הוא התחייב לשרת בבית הנבחרים כעשר שנים בלבד.
עם התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית נבחר ליושב ראש ועדת המדיניות הרפובליקנית, התפקיד הרביעי בהיררכיה הרפובליקני אחרי מנהיג הסיעה קווין מקארתי, המצליף סטיב סקליס ויו"ר הוועידה הרפובליקנית ליז צ'ייני.
גארי דוויין פייטון השני הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בגולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA.
הוא בנו של חבר היכל התהילה של הכדורסל ושחקן ה-NBA לשעבר גארי פייטון.
פייטון נולד בסיאטל, וושינגטון למוניק וגארי פייטון, כשאביו שיחק בסיאטל סופרסוניקס.
פייטון שיחק כדורסל מכללות שתי עונות ב בסולט לייק סיטי, יוטה.
הוא העמיד שם ממוצעים של 9.4 נקודות, 6.2 ריבאונדים, 3.7 אסיסטים ו-1.9 חטיפות למשחק כפרשמן (שחקן בשנתו הראשונה) בעונת 2012/13 והוביל את הברוינס לזכייה באליפות ה-Scenic West Athletic Conference (SWAC).
פייטון גם נבחר לחמישיית ה-All-SWAC.
בשנה השנייה שלו הוא העמיד ממוצעים של 14.1 נקודות, 7.9 ריבאונדים, 3.8 אסיסטים ו-1.9 חטיפות למשחק, ונבחר לחמישייה השנייה של ה-NJCAA.
במהלך העונה השנייה של פייטון בסולט לייק הוא חתם על מכתב כוונות לשחק באלמה מאטר של אביו אורגון סטייט.
ב-9 במרץ 2015 נבחר פייטון לחמישיית העונה, חמישיית ההגנה ושחקן ההגנה של חטיבת Pac-12.
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA 2016 הצטרף פייטון ליוסטון רוקטס לליגת הקיץ 2016. ב-23 בספטמבר 2016, הוא חתם ברוקטס, אך לאחר מכן הם ויתרו עליו ב-24 באוקטובר לאחר שהופיע בשישה משחקי קדם-עונה.
ב-31 באוקטובר 2016, הוא נרכש על ידי קבוצת ליגת הפיתוח של הרוקטס, ריו גראנדה ואלי וייפרס.
ב-2 באפריל 2017, פייטון השני חתם במילווקי באקס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הבאקס באותו לילה, כשקלע חמש נקודות בתשע דקות מהספסל בהפסד 109–105 לדאלאס מאבריקס.
פייטון נחתך מהקבוצה ב-14 באוקטובר.
ב-17 באוקטובר 2017, פייטון השני קיבל חוזה דו-כיווני עם הבאקס דרך קבוצת ליגת הפיתוח שלהם, ויסקונסין הרד, כלומר הוא יחזור רשמית למילווקי לתחילת העונה.
פייטון השני פתח לראשונה בחמישייה ב-NBA ב-22 בנובמבר 2017, נגד פיניקס סאנס, ושיחק בתור הסמול פורוורד הפותח עבור הבאקס באותו לילה עקב פציעות בקבוצה.
הוא אמנם סיים את הלילה מוקדם בגלל פציעה משלו, אבל הבאקס ניצחו בהארכה.
ב-13 בדצמבר, פייטון השני נחתך מהבאקס לטובת שון קילפטריק.
ב-15 בינואר 2018, הלוס אנג'לס לייקרס החתימה את פייטון השני על חוזה דו כיווני.
לאורך שאר העונה הוא חילק את זמן המשחק שלו בין לוס אנג'לס לייקרס וקבוצת ליגת הפיתוח שלה, סאות' ביי לייקרס.
במשחק האחרון של העונה קלע פייטון שיאי קריירה של 25 נקודות ו-12 ריבאונדים בדרבי של לוס אנג'לס מול הקליפרס.
ב-4 בספטמבר 2018, פייטון חתם על חוזה מחנה אימונים עם פורטלנד טרייל בלייזרס.
ב-13 באוקטובר 2018, הבלייזרס ויתרו עליו.
ב-12 בדצמבר 2018, הריו גרנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח הודיעו שהם רכשו מחדש את פייטון.
ב-21 בינואר 2019, פייטון חתם בוושינגטון ויזארדס על חוזה ל-10 ימים, ופייטון ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הוויזארדס ב-22 בינואר בניצחון 101–87 על דטרויט פיסטונס, אך לא הציעו לו חוזה נוסף ל-10 ימים בקבוצה.
ב-2 בפברואר הודיעו הריו גראנדה ואלי וייפרס שהם רכשו מחדש את פייטון.
ב-24 באוקטובר 2019, קאנטון צ'ארג' רכשה את הזכות החוזרת של פייטון מהווייפרס תמורת ג'רון בלוסומגיים.
יומיים לאחר מכן, ב-26 באוקטובר 2019, הועבר פייטון לסאות' ביי לייקרס עבור שלדון מאק ורוברט הייר.
יומיים לאחר מכן ב-28 באוקטובר 2019, פייטון צורף לסגל מחנה האימונים של סאות' ביי.
ב-4 בנובמבר 2019, פייטון נכלל בסגל ליל הפתיחה של הסאות' ביי לייקרס.
ב-23 בדצמבר 2019, פייטון חתם בוושינגטון ויזארדס.
ב-11 בינואר 2021, פייטון נבחר במקום ה-15 על ידי הראפטורס 905 בדראפט הראשון של ליגת הפיתוח, שם העמיד ממוצעים של 10.8 נקודות ב-55.5 אחוזי קליעה מהשדה, 5.6 ריבאונדים, 2.6 אסיסטים ו-2.5 חטיפות ב-21.9 דקות למשחק.
בתום העונה המקוצרת בבועה באורלנדו, הוא נבחר לשחקן ההגנה של השנה.
ב-8 באפריל 2021, פייטון חתם על חוזה ל-10 ימים בגולדן סטייט ווריורס.
ב-19 באפריל הוא חתם על חוזה שני ל-10 ימים וב-16 במאי הוא הוחתם להמשך העונה ולעונה הבאה.
הוא נחתך זמן קצר לפני תחילת עונת , אך הוחתם מחדש על ידי הווריורס ב-19 באוקטובר, לחוזה עד סוף העונה.
יחד עם הווריורס העפיל פייטון לפלייאוף ה-NBA, בלט בחלק ההגנתי והשתלב כשחקן קבוע ברוטציית הקבוצה.
בתום אותה עונה זכה באליפות ה-NBA ביחד עם הווריורס כאשר גברו על הבוסטון סלטיקס בסדרת גמר ה-NBA, בתוצאה 4–2.
ב-6 ביוני 2022, לאחר היכולת הטובה שהציג במדי גולדן סטייט בפלייאוף 2022 חתם פייטון בפורטלנד על חוזה של 28 מיליון דולר ל-3 שנים.
לפני פתיחת העונה הוא עבר ניתוח בשרירי הליבה שהשבית אותו לחודשים הראשונים של העונה, וב-2 בינואר 2023 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הבלייזרס בה הוא קלע 7 נקודות מסר 4 אסיסטים והוריד 2 ריבאונדים בניצחון קבוצתו 135- 106 על דטרויט פיסטונס.
החזרה לגולדן סטייט (2023- הווה)
ב-9 בפברואר 2023 חזר פייטון לגולדן סטייט במהלך טרייד מרובע ששלח את קווין נוקס II לפורטלנד, ג'יימס ויסמן לדטרויט, סאדיק ביי לאטלנטה, ואת פייטון לגולדן סטייט.
גארי לוגסי הוא טניסאי עבר צרפתי ממוצא יהודי.
לוגסי אופיין כשחקן אשר מסתמך על ידו השמאלית.
בשיאו דורג במקום ה-194 בעולם, ב-22 באוקטובר 2007; ואילו בזוגות היה בשיאו במקום ה-340 ב-11 בספטמבר 2006.
במהלך הקריירה שלו זכה לוגסי ב-158,482 דולר.
כאשר שיחק נתוניו היו 1.89 מ' על 80 קילוגרמים.
לוגסי החל לשחק באופן מקצועני בשנת 2003. באותה השנה הצליח לזכות ביחד עם מייקל קווינטרו הקולומביאני בטורניר הזוגות בטורניר באפלו בארצות הברית.
הוא זכה בתחרות הזוגות עם אלסנדרו גרווינה בצ'לנג'ר דה גרנבי 2006, בקנדה, תואר הצ'לנג'ר היחיד שלו.
בטורניר גרנבי צ'לנג'ר ב-2007 הוא ניצח במשחק מול מילוש ראוניץ', שרשם את הופעתו הראשונה אי פעם ברמה זו.
ב-12 ביולי 2009 זכה בתואר אלוף טורניר US Marly Le-Roi Open מול האלוף המכהן דאז, אלכסנדר לקרואה, ואף זכה לכתבה שהכתירה אותו כ"שחקן הכי נחמד בסבב" בעיתון ה"לה פריזיאן".
בכתבה נכתב כי לוגסי לומד, במקביל לקריירה הבינלאומית שלו, תואר במנהל עסקים.
לוגסי שיחק את משחקו המקצועני האחרון ב-20 באפריל 2015. לאחר פרישתו, עבר לאמן בקבוצות טניס בצרפת למחייתו.
במהלך הקריירה שלו הוא השתתף באופן קבוע בהגרלות המוקדמות של כל ארבע תחרויות הגראנד סלאם, 12 פעמים בסך הכל, אך מעולם לא הצליח להתקדם לטורניר הראשי.
קארי "גארי" יוהאני סונדגרן (בשוודית: Kari "Gary" Juhani Sundgren; נולד ב-25 באוקטובר 1967) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת המגן הימני.
בנו הוא הכדורגלן דניאל סונדגרן ששיחק במכבי חיפה.
סונדגרן נולד בוומלה שבפינלנד ובעודו פעוט היגר עם משפחתו לווסטרוס שבשוודיה.
בשוודיה זכה בכינוי "גארי", בו התפרסם כשחקן.
סונדגרן שיחק בנעוריו בקבוצות נוער מקומיות ובגיל 20 הצטרף לא.י.ק סולנה מליגת העל שוודית.
בעונת סונדגרן הבקיע את השער במשחק האליפות נגד מאלמה וסולנה זכתה באליפות ראשונה אחרי 55 שנים ללא אליפות.
בקיץ חתם בריאל סרגוסה מהלה ליגה.
בעונת 1999/2000 הגיע עם המועדון למקום הרביעי בליגה וכעבור שנה אחת לאחר מכן זכה עמה בגביע המלך הספרדי.
בעונה שאחריה, סרגוסה ירדה לליגה השנייה וסונדגרן שוחרר מהמועדון וחזר לא.י.ק סולנה בה שיחק עד לסיום העונה.
בהמשך הקריירה שיחק בסולנטונה ויורשולם עד לפרישתו בשנת .
סונדגרן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שוודיה בהפסד 2-1 ל.
ב-16 בפברואר 1997 הבקיע את שערו הבינלאומי הראשון בניצחון 1-3 נגד .
השתתף עם הנבחרת ביורו 2000.
גארי נייט הוא צלם, עורך וסופר אנגלו-אמריקאי.
הוא מייסד שותף של סוכנות הצילום VII , מייסד שותף ומנכ"ל קרן VII ומייסד ומנכ"ל האקדמיה VII.
במהלך הקריירה שלו, עבד נייט עם גופים ואמנים שונים כמו טיים, סאנדיי טיימס והניו יורק טיימס.
בשנת 1998 ערך את הקליפ ל-"Frozen" של מדונה.
הוא היה יושב ראש תחרות World Press Photo ב-2008 ו-2014.
נייט נולד ב-1964 באוקהאם, אנגליה וגדל בכפר נואל בווסט מידלנדס.
הוא למד בבית הספר ארדן ובמכללת סוליהול.
נייט עזב את ההשכלה הגבוהה באמצע שנתו הראשונה והחל לטייל באירופה ובמזרח התיכון.
הוא החל לעבוד כצלם בסוף שנות ה-80 בדרום-מזרח אסיה ובהודו-סין מביתו בבנגקוק, תאילנד.
בינואר 1993, נייט עבר ליוגוסלביה לשעבר, שם השתלב בתיעוד פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות במהלך מלחמות.
בנוסף לניוזוויק הוא עבד עם טיים, סאנדיי טיימס והניו יורק טיימס.
חלק מעבודותיו פורסמו בכתבי עת ובעיתונים שונים ברחבי העולם.
חלק מהן הוכנסו למוזיאונים ונמכרו לאספנים פרטיים.
הקליפ זכה בפרס הווידאו קליפים של MTV, ופרס פורין.
נייט היה יושב ראש תחרות World Press Photo ב-2008 ו-2014.
להלן לקט מפרסיו ומועמדויותיו של נייט:
1996: פרס אמנסטי הבין-לאומי לצילום עיתונות 1996/1997: מלחמת אזרחים בזאיר.
2000: פרס מקום ראשון להצגה (צילום), פרסי "תמונת השנה".
2002: פרס אמנסטי הבין-לאומי הבריטי למדיה, קטגוריית צילום עיתונות, על עבודתו על פשעי מלחמה בקוסובו עבור ניוזוויק אינטרנשיונל.
2003: אות כבוד על שם רוברט קאפה: המלחמה בעיראק.
2005: פרס מיוחד של חבר השופטים (עם שלושה אחרים), פרסי הצילום הבין-לאומי של ימי יפן.
גארי לוקווד הוא שחקן אמריקאי.
ידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של האסטרונאוט פרנק פול בסרט "2001: אודיסיאה בחלל".
נולד בלוס אנג'לס בשם ג'ון גארי יורוסק.
למד בקבוצת ספורט באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
הוא החל את דרכו בקולנוע ב-1958 כפעלולן, ושימש סטנד-אין לאנתוני פרקינס.
כבר לאחר שנה, ב-1959, הופיע בתפקיד קטן בסרט "עיר היצרים".
אחר כך הופיע, בין היתר, בסרטים "סיפור בדים" ו"זוהר בדשא", וכן בסדרת הטלוויזיה "משימה בלתי אפשרית".
לוקווד מוכר בעיקר בזכות תפקידו בסרטו של סטנלי קובריק "2001: אודיסיאה בחלל" בתור ד"ר פרנק פול.
תפקיד זה הקנה לו תהילה בין-לאומית.
אחר כך שיחק, בין היתר, בסדרות הטלוויזיה "סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים", "עולמו המופלא של דיסני", "האישה הביונית", "סטארסקי והאץ'", "הוואי חמש-אפס", "רצח במשיכת קולמוס", "מקגייוור".
ב-1982 נישא ל, ובאותה השנה נולדה בתם המשותפת, סמנתה.
גארי טרוסדייל הוא אנימטור, תסריטאי, אמן סטוריבורד ובמאי קולנוע אמריקאי.
הוא ידוע בעבודותיו באולפני ההנפשה של וולט דיסני על הסרטים "היפה והחיה" ו-"הגיבן מנוטרדאם" ו-"אטלנטיס: האימפריה האבודה".
עובד לעיתים עם הבמאי קירק וויס.
גארי טרוסדייל נולד וגדל בעיר La Crescenta שבקליפורניה.
אף על פי שתכנן להיות אדריכל כשהיה קטן, למד אנימציה במקום ב-CalArts שבקליפורניה במשך 3 שנים.
ב-1982 החל לעסוק בסטוריבורד ובעיסוקים נוספים הקשורים לעולם ההנפשה.
בהמשך עבד בעיצוב תפריטי מסעדות וחולצות.
את הקריירה באולפני ההנפשה של וולט דיסני החל טרוסדייל כשותף במחלקת האפקטים בסרט "הקדירה השחורה" (1985).
עבודתו על הסרט לקחה כחצי שנה.
בהמשך הוצב טרוסדייל לעבודה על סרט האנימציה של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, "בת הים הקטנה" (1989) שסימן את תחילת תקופת הרנסאנס של דיסני.
בעוד שתפקידו בסרט היה יחסית קטן בהשוואה לתפקידיו מאוחר יותר, הניסיון עזר לו לבנות קשרים בתוך האולפן וסיפק לו תובנות לגבי התהליך של הפקת סרטי קולנוע.
סרט הבכורה של טרוסדייל כבמאי קולנוע היה "היפה והחיה" (1991) של דיסני שביים יחד עם קירק וויז.
הסרט היה מועמד למספר פרסי אוסקר, כמו פרס האוסקר לסרט הטוב ביותר (סרט האנימציה הראשון שהיה מועמד בקטגוריה זו), פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ועוד.
טרוסדייל בהמשך ביים גם את הסרט "הגיבן מנוטרדאם" (1996) של דיסני עם קירק וויז כדומה ל-"היפה והחיה".
טרוסדייל ביים יחד עם קירק וויז את הסרט "אטלנטיס: האימפריה האבודה" (2001), שדווקא לא צלח בקופות.
לאחר תקופתו בדיסני, גרי טראוסדייל עבד על מספר פרויקטים נוספים בתחום האנימציה עבור אולפנים שונים.
אחד בולט מבניהם היה בימוי סרט הטלוויזיה הקצר "חג שמח עם שרק" משנת 2007.
גארי קימוביץ' קספרוב הוא שחמטאי רוסי ממוצא יהודי־ארמני בדרגת רב־אמן, אלוף העולם בשחמט משנת 1985 עד שנת 2000 (ועד 2005 באופן לא רשמי).
קספרוב הוא אחד מגדולי השחמטאים בכל הזמנים.
בשיאו הגיע למד כושר של 2851 (היחיד בהיסטוריה שהגיע למד כושר גבוה יותר הוא מגנוס קרלסן).
בשנת 2005 הודיע קספרוב כי הוא פורש משחמט, מפני שלדבריו הוא רוצה לגרום להדחתו של "הרודן פוטין".
בשנת 2017 חזר קספרוב לשחק שחמט באופן מקצועי בשחמט מהיר, בגביע סינקפילד.
השחמטאית יהודית פולגאר אמרה עליו:
נולד בשם גארי ויינשטיין בבאקו, בירת אזרבייג'ן הסובייטית, לאב יהודי, קים ויינשטיין, מהנדס כימיה ולאם ארמנית, קלרה קספרובה מהנדסת שעסקה בתכנון ציוד לקידוחי נפט.
הוא התחיל ללמוד את משחק השחמט, בגיל 4, ברצינות לאחר שפתר בעיית שחמט שהוריו הציגו לו.
כשהיה בן 7 נפטר אביו מלוקמיה.
בהיותו בן 12 שינתה אמו את שם משפחתו מויינשטיין לקספרוב.
לפי גרסה אחרת, שינו השלטונות הסובייטים את שמו לקספרוב כי השם ויינשטיין "אינו רוסי די הצורך".
אמו שנפטרה בשנת 2020 מקורונה, הייתה חלק בלתי נפרד ממעגל התמיכה שסביבו במהלך קריירת השחמט.
גארי קספרוב נישא שלוש פעמים.
הוא אב לארבעה ילדים (שתי בנות ושני בנים).
משנת 2014 הוא מחזיק באזרחות קרואטית.
קספרוב התחיל ללמוד שחמט בבית ספר לשחמט על שם מיכאל בוטביניק.
הכישרון והפוטנציאל שלו התבררו כאשר ניצח בתחרות ברית המועצות לנוער בטביליסי (גאורגיה הסובייטית) ב-1976, כאשר זכה ב-7 נקודות מתוך 9. שנה לאחר מכן ניצח בטורניר נוסף, כשזכה ב-8.5 נקודות מתוך 9.
ב-1978, בן 14, השתתף קספרוב בתחרות לזכרו של סוקולסקי במינסק.
אף על פי שהוזמן באופן חריג, זכה במקום הראשון וקיבל את התואר "אמן".
קספרוב אמר יותר מפעם אחת, שהאירוע הזה היה נקודת המפנה בחייו, וזה מה שגרם לו לבחור בשחמט בתור קריירה.
קספרוב טיפס בדירוג פיד"ה ללא מעצורים.
הוא השתתף בתחרות לרבי אמנים בבנייה לוקה, על אף שעדיין היה חסר דירוג רשמי של פיד"ה.
הוא יצא מהתחרות עם דירוג התחלתי של 2595 נקודות, דבר שהבטיח את מקומו בין שחקני השחמט הגדולים בעולם.
בשנה העוקבת, 1980, הוא ניצח בתחרות לצעירים בדורטמונד, גרמניה, והשיג את התואר "אלוף שחמט לצעירים".
עוד קודם לכן היה ברור שלקספרוב ישנה היכולת לשחק מול אלוף העולם, אנטולי קרפוב, שהיה בן טיפוחיה של פדרציית השחמט הרוסית.
אך לפני כן הוא היה צריך לנצח בתחרות בין המתמודדים לתואר.
מתחרהו הראשון היה אלכסנדר בליאבסקי.
הפוליטיקה איימה על הקרב הבא של קספרוב, נגד ויקטור קורצ'נוי, שהיה אמור להתקיים בפסדינה, קליפורניה.
קורצ'נוי ברח מברית המועצות בסוף שנות ה-70, והיה השחקן החזק ביותר מחוץ לברית המועצות.
בגלל סיבוכים פוליטיים שונים, קספרוב לא יכול היה לשחק נגדו ונאלץ להיכנע.
עם זאת, העניין נפתר בעזרת יושרו של קורצ'נוי, שאיפשר לקספרוב קרב חוזר בלונדון, בו קספרוב ניצח.
המועמד האחרון נגדו שיחק היה וסילי סמיסלוב, שניצח קודם לכן בקרב נגד רוברט היבנר הגרמני בשנייה האחרונה של השעון.
אליפות העולם בשחמט - ספטמבר 1984- פברואר 1985
הקרב על אליפות העולם נערך בשנת 1984 בין אנטולי קרפוב לגארי קספרוב.
הקרב הציג תהפוכות רבות, וכמו כן כלל את הסיום השנוי ביותר במחלוקת בכל תולדות השחמט המודרני.
קרפוב התחיל את התחרות בתנופה טובה, ומתוך 9 המשחקים הראשונים ניצח 4. לפי חוקי הקרב, מי שמגיע ראשון ל-6 ניצחונות זוכה בתחרות.
למרות ההתחלה הקשה, קספרוב לא נכנע, ולאחר הפסד נוסף במשחק 27, הוא הצליח לנצח לראשונה את קרפוב במשחק מספר 32.
בנקודת הזמן הזאת, קרפוב, שהיה מבוגר מקספרוב ב-12 שנים, היה קרוב לאפיסת כוחות.
מספר משחקים לאחר מכן, קספרוב ניצח בשני משחקים נוספים, כך שהניקוד ביניהם הגיע ל-5:3 לטובת קרפוב.
לאחר מכן הסתיים הקרב ללא הכרעה בהחלטה של קמפומנס - נשיא פיד"ה, והוכרז על קרב חדש מספר חודשים לאחר מכן (בשלב זה הדו-קרב נמשך כבר חמישה חודשים).
סיום התחרות היה נתון במחלוקת מסוימת.
בלחץ הוועידה שהכריזה על התוצאה, קמפומנס נימק את החלטתו במצב הבריאותי של שני השחקנים, שהיו נתונים ללחץ רב.
עם זאת, שניהם הודיעו שהם מעדיפים להמשיך בתחרות.
קשה להאמין להודעתו של קרפוב, היות שאיבד כ-10 קילוגרמים ממשקלו, ואושפז מספר פעמים במהלך התחרות.
קספרוב, שהיה במצב בריאותי מצוין, כעס מאוד על החלטתו של קמפומנס, ודרש לדעת מדוע הוא מפסיק את התחרות, אם שני השחקנים מוכנים להמשיך בה.
ייתכן שקספרוב, שניצח בשני המשחקים האחרונים, חש כמו רוב הפרשנים שהמצב נוטה לטובתו, למרות הניקוד 5:3 לטובת קרפוב.
דן הייסמן דיווח בעליצות על הסיטואציה המבלבלת בצורה הבאה: "קספרוב היה בתהליך של הפסד הקרב לקרפוב, אך מצא כי הקרב הופסק על ידי פיד"ה.
קספרוב אמר שהוא מנצח כי לקרפוב היו רק 2 נקודות יתרון.
קרפוב ניסה למחות ממיטת חוליו בבית החולים, וטען שהוא מוכן להמשיך בקרב, אך הרופאים אסרו עליו להמשיך בתחרות".
ללא קשר לסיבות, הייתה זו התחרות היחידה לתואר אלוף עולם בשחמט שהופסקה ללא תוצאה.
קספרוב הפך את קמפומנס לאויבו, והתוצאה הבלתי נמנעת, בסופו של דבר, הייתה פרישתו של קספרוב מהפדרציה לשחמט בשנת 1993.
אליפות העולם בשחמט - 1985
הקרב השני בין קרפוב לקספרוב נערך בשנת 1985. לפי חוקי התחרות היו 24 משחקים, והראשון שמגיע ל-12.5 נקודות מוכרז כמנצח, ובמקרה של תיקו 12:12 התואר נשאר אצל קרפוב.
למרות ההתחלה השקולה, קספרוב הצליח להבטיח את התואר לעצמו בעזרת ההגנה הסיציליאנית וזכה בתואר בגיל 22. בכך הוא שבר את השיא של מיכאל טל, שניצח את מיכאל בוטביניק בגיל 23, בשנת 1960.
אליפות העולם בשחמט - 1986
אליפות העולם בשחמט - 1987
אליפות העולם בשחמט - 1990
קספרוב ביסס את מעמדו בראש סולם הדירוג בסדרת תחרויות, והגן בהצלחה על התואר 3 פעמים נגד יריבו אנטולי קרפוב.
עם התואר ביד, התחיל קספרוב, כמו בובי פישר לפניו, להיאבק בפיד"ה, אך הפעם מתוך פיד"ה.
הוא הקים ארגון חדש שהיה אמור לייצג שחקני שחמט - GMA - GrandMaster's Association.
ב-1992 הוא זכה בתחרות העל בדורטמונד.
העימות נמשך עד 1993, כאשר מתמודד חדש טען לכתר.
קספרוב - אלוף העולם, והמתמודד - נייג'ל שורט, החליטו לערוך את התחרות מחוץ לשיפוט פיד"ה, תחת ארגון חדש שהקים קספרוב, בשם PCA (Professional Chess Association).
היה זה הקרע הגדול בשרשרת אלופי העולם.
הקרע הראשון היה בשנת 1975 כאשר פישר לא הגן על תוארו וקרפוב הוכרז כאלוף עולם.
קספרוב ושורט נאלצו לפרוש מפיד"ה ושיחקו בלונדון.
פיד"ה ערכה אליפות עולם משלה, בין יאן טימן וקרפוב, וכך נוצר מצב שיש שני אלופי עולם.
אלוף העולם של פיד"ה - קרפוב, ואלוף העולם של PCA - קספרוב.
קספרוב הגן בהצלחה על תוארו נגד הכוכב ההודי העולה, וישוואנתן אנאנד, לפני ש-PCA התמוטטה בעקבות נסיגת הספונסרים.
קספרוב ניסה לארגן תחרות נוספת על התואר, תחת ארגון חדש - WCA.
בתחרות השתתפו בין היתר ולדימיר קראמניק (שהיה תלמידו של קספרוב, לימים אלוף העולם לשנת 2002) ואלכסיי שירוב, שניצח בתחרות.
למרות ארגון התחרות, התמוטט הארגון החדש, שוב בגלל נסיגת הספונסרים.
נסיגת הספונסרים גרמה לקספרוב עגמת נפש, ולאחר פרק זמן קצר נוסדה אגודה חדשה בראשותו של ריימונד קיין - BrainGames.com.
למרות ניצחונו של שירוב בסיבוב הגמר, הוא לא זכה לקרב מול קספרוב והשיחות עם וישוואנתן אנאנד הובילו למבוי סתום, כך שלמרות הפסדו של קראמניק הוא זכה להתחרות מול קספרוב.
ההפסד לקראמניק באליפות העולם - 2000
התחרות נערכה בלונדון במחצית השנייה של שנת 2000. קראמניק, שהתכונן היטב, זכה בשני משחקים חשובים, תוך כדי שהוא מביס את קספרוב בהגנת גרונפלד, הגנה שבה קספרוב נחשב לבלתי מנוצח.
קראמניק הצליח לזכות בתחרות, וקספרוב נשאר ללא תואר - בפעם הראשונה מזה 16 שנים.
בשנת 2001 הוכיח קספרוב שהוא עדיין אחד משחקני השחמט הטובים בתבל, בניצחונו בתחרות בויק אן זהה.
כחלק מ"הסכם פראג", שהגה יאסר סייראוון, שאמור היה לאחד בין שני התארים של אלופי העולם, היה אמור קספרוב לשחק נגד אלוף העולם של פיד"ה -רוסלן פונומריוב, בספטמבר 2003. למרות הכוונות הטובות, הקרב לא נערך, היות שפונומריוב נסוג בו.
זאת, כי לפי תנאי התחרות, לא נשמר לו התואר במקרה של תוצאת תיקו.
ב-10 במאי 2005 לאחר ניצחון בתחרות השחמט בלינארס הכריז קספרוב על פרישה מתחרויות עקב תחושה שאין לו יותר מה להשיג.
ב-6 ביולי 2017, 12 שנים לאחר הפרישה, חזר קספרוב באופן רשמי לשחק שחמט באופן מקצועי.
בתחרות סיים קספרוב במקום השמיני עם 16 נקודות.
משחק של קספרוב (לבן), נגד טופאלוב (שחור), שהתקיים בתחרות קורו בוויק אן זי בשנת 1999, מראה את אחת הקומבינציות היפות ביותר של קספרוב.
זו העמדה לפני המסע ה-24.
בשנות האלפיים הפך קספרוב ברוסיה לדמות ציבורית ופוליטית.
הוא בעל השקפות ליברליות, מתנגד בחריפות לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין ומאשים אותו ברודנות.
הוא עומד בראש הארגונים "הבחירה החופשית 2008", "רוסיה בעד דמוקרטיה" ו"חזית אזרחית מאוחדת".
באפריל 2007 נעצר במהלך הפגנה נגד השלטון הרוסי ושוחרר לאחר תשלום קנס.
המשטר הרוסי מגביל את יכולתו של קספרוב לארגון מחאה וכך גם את גישתו לפרסום עמדותיו באמצעי התקשורת.
באוגוסט 2012 נעצר במוסקבה כאשר הפגין למען חברות פוסי ריוט.
בשנת 2013 הוא עזב את רוסיה ובשנת 2014 קיבל אזרחות קרואטית.
בעקבות פעילותו באופוזיציה פתח השלטון ברוסיה בהליכים משפטיים נגדו:
ב-20 במאי 2022 פורסם שמשרד המשפטים של רוסיה הכניס את גארי קספרוב לרשימה של "סוכנים זרים".
ב-6 במרץ 2024 פורסם שהשירות הפדרלי לפיקוח פיננסי של רוסיה הכניס את גארי קספרוב לרשימה רשמית של טרוריסטים ורדיקלים.
ב-24 באפריל 2024 פורסם שבית משפט ברוסיה עצר שלא בפניו את גארי קספרוב על הקמת "קהילת טרור".
קספרוב כתב מספר ספרים על עולם השחמט.
עוד בהיותו שחקן פעיל, כתב קספרוב ספרים על הווריאציה הקלאסית בקארו-קאן ועל ההגנה הסיציליאנית.
כמו כן פרסם קספרוב בשנת 2000 ספר על "משחקו כנגד העולם" (משחק בו התחרה קספרוב כנגד "קהילת העולם" - אנשים מרחבי העולם הציעו מסעים, והמסע הנבחר שוחק באינטרנט מול קספרוב).
הפרויקט הגדול של קספרוב בכתיבת ספרים על עולם השחמט נקרא "על קודמיי הגדולים" - זוהי סדרת ספרים הסוקרת את תולדות אלופי השחמט שבאו לפני קספרוב.
כמו כן בספרים נמצאים משחקים מפורסמים של אלופי עולם מנותחים על ידי קספרוב.
סך הכל יצאו בסדרה חמישה ספרים בין השנים 2003–2006. החלק הראשון סוקר את ארבעת אלופי העולם הראשונים, החל מוילהלם שטייניץ ועד אלכסנדר אלכין.
החלק השני מספר על אלופי העולם שבאו עד לתחילת שנות השישים, אז אלוף העולם היה מיכאל טל.
הכרך השלישי עוסק בשנות השישים ובמשחקיהם של טיגראן פטרוסיאן ובוריס ספאסקי.
החלק הרביעי הוא חלק שונה במהותו, מכיוון שהוא סוקר כמה משחקני השחמט המערביים החזקים שלא היו אלופי עולם.
עם זאת, קיימת סקירה רחבה של אלוף העולם השמיני - בובי פישר.
החלק החמישי והאחרון עוסק באלוף העולם אנטולי קרפוב ובמתחרו העיקרי לאליפות העולם - ויקטור קורצ'נוי.
בנוסף, כתב קספרוב ספר שנקרא "החיים כמשחק שחמט" המשווה בין תהליך קבלת ההחלטות שבין משחק שחמט לעולם העסקים במציאות.
הספר מיועד הן לשחמטאים והן לאנשים שאינם מכירים את משחק השחמט.
בשנת 2015, כתב קספרוב ספר שנקרא "החורף מגיע, מדוע חייב לעצור את ולדימיר פוטין ואויבי העולם החופשי".
הספר מתאר את הצד החסוי איך רוסיה הופכת לרודנות ואיך העולם החופשי משלם מחיר כבד בכך שהוא מאפשר לזאת להתרחש.
קספרוב הוזמן, כגדול שחמטאי תבל, לשחק כנגד תוכנות שחמט.
תוכנת כחול עמוק של IBM ניצחה את קספרוב ב-10 בפברואר 1996, אך בסופו של דבר קספרוב ניצח בדו-קרב בתוצאה 2–4.
"כחול עמוק" שודרגה משמעותית (ונקראה בצורה לא רשמית "כחול עמוק יותר") ושיחקה שוב כנגד קספרוב במאי 1997. "כחול עמוק יותר" ניצחה לאחר שישה משחקים בתוצאה 3.5-2.5, והפכה בכך לתכנת המחשב הראשונה שמנצחת אלוף עולם מכהן, בתחרות שכפופה לכללים הסטנדרטיים של מגבלות הזמן של אליפויות שחמט.
אחרי ההפסד, קספרוב אמר שהוא לפעמים ראה תבונה עמוקה ויצירתיות במהלכי המחשב, שאותם לא יכול להבין.
הוא גם רמז שבני אדם אולי עזרו למחשב במהלך המערכה.
הוא דרש גומלין, אבל IBM דחתה את הדרישה, והשביתה את המחשב.
ב-2003, סרט תעודה שהופק וחקר את הטענות, נקרא "סוף המשחק: קספרוב והמכונה" (Game Over: Kasparov and the Machine).
טענות אלו של קספרוב נכונות חלקית.
החוקים של ההתמודדות איפשרו למפתחים לשנות את התוכנה בין משחקים; אפשרות שהמפתחים ניצלו בחופשיות רבה.
קוד התוכנה שונה בין המשחקים כדי להבין טוב יותר את סגנון המשחק של קספרוב, דבר שאיפשר למערכת להימנע מהנפילה למלכודת במשחק האחרון; אותה מלכודת שהבינה המלאכותית נפלה אליה פעמיים קודם.
בשנת 2024, יצאה מיני סדרה "משחק חוזר: קספרוב נגד המחשב" העוסקת בדו-קרב נגד כחול עמוק ובעיקר בדו-קרב החוזר.
קספרוב שיחק גם נגד דיפ ג'וניור הישראלית ופריץ הגרמנית.
בדו-קרב בו שיחק נגד פריץ, בנובמבר 2003, הוא הגיע לתיקו של 2:2.
הפסדו של קספרוב למחשב של IBM "כחול עמוק" סימן ב-1997, לדעת רבים, את תחילת העידן שבו גוברות תוכנות המחשב על האדם, גם בשחמט, על אף האינטואיטיביות הרבה שדורש המשחק.
המשחק ה-3 מאליפות 1984, kingscrusher, באתר יוטיוב,
המשחק ה-6 מאליפות 1984, kingscrusher, באתר יוטיוב,
המשחק ה-7 מאליפות 1984, kingscrusher, באתר יוטיוב,
המשחק ה-9 מאליפות 1984, kingscrusher, באתר יוטיוב,
המשחק ה-27 מאליפות 1984, ChessNetwork, באתר יוטיוב,
המשחק ה-32 מאליפות 1984, kingscrusher, באתר יוטיוב,
המשחק ה-47 מאליפות 1984, kingscrusher, באתר יוטיוב,
המשחק ה-1 מאליפות 1985, kingscrusher, באתר יוטיוב,
המשחק ה-4 מאליפות 1985, kingscrusher, באתר יוטיוב,
המשחק ה-11 מאליפות 1985, ChessNetwork, באתר יוטיוב,
המשחק ה-11 מאליפות 1985, MatoJelic, באתר יוטיוב,
המשחק ה-16 מאליפות 1985, kingscrusher, באתר יוטיוב,
המשחק ה-19 מאליפות 1985, kingscrusher, באתר יוטיוב,
המשחק ה-22 מאליפות 1985, kingscrusher, באתר יוטיוב,
המשחק ה-24 מאליפות 1985, kingscrusher, באתר יוטיוב,
גארינצ'ה נולד ב-28 באוקטובר 1933 בפאו גרנדה, מחוז מאגה, בריו דה ז'ניירו שבברזיל.
רגלו הימנית הייתה קצרה ב-6 סנטימטר מהשמאלית ורופא אישר כי הוא ילד נכה.
אביו היה אלכוהוליסט, בעיה שגם גארינצ'ה סבל ממנה מאוחר יותר בחייו.
בגלל שהיה בעל מבנה גוף קטן הוא נקרא בשם גארינצ'ה על שם ציפור שיר, שם שנשאר מגיל 4 בקרב משפחתו וחבריו.
למרות כישרונו העצום, למעשה הוא שיחק ברמה מקצועית רק בשנות העשרה המאוחרות שלו.
אחיו הצעיר, ג'ימי דוס סנטוס, היה גם כן כדורגלן ששיחק 20 פעמים עבור ואסקו דה גאמה בליגה הראשונה ב-1959.
במסגרת מועדונים, גארינצ'ה שיחק 581 משחקים וכבש 232 שערים בבוטפוגו.
הוא שיחק גם בקורינתיאנס, פלמנגו, אולריה בברזיל ואתלטיקו ג'וניור בקולומביה.
הקריירה המקצוענית שלו נמשכה מ-1953 עד 1972.
גארינצ'ה ערך במדי נבחרת ברזיל 50 הופעות בהן כבש 12 שערים בין השנים 1955–1966. הוא הפסיד עימה רק משחק אחד, נגד הונגריה במונדיאל 1966, שהיה גם להופעתו האחרונה בסגל שלה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד צ'ילה בריו דה ז'ניירו ב-1955.
עשרה ימים לפני תחילת טורניר מונדיאל 1958 כבש גארינצ'ה את אחד משעריו היפים ביותר במשחק נגד פיורנטינה באיטליה.
הוא עבר ארבעה שחקני הגנה ואת השוער לפני שהגיע למצב הבקעה מול שער ריק בו במקום לכבוש מיד הוא עצר את הכדור על קו השער ורק אז כבש.
מהלך זה התפרש כלא ספורטיבי בעיני מאמניו הנסערים וכתוצאה מכך פספס את שני המשחקים הראשונים של נבחרתו במונדיאל.
במשחק השלישי נגד ברית המועצות שיחק לראשונה עם פלה שהיה צעיר ממנו ב-7 שנים ומשם ברזיל המשיכה עד לזכייה בטורניר עם יכולת מרשימה של גארינצ'ה.
בגמר נגד המארחת שוודיה בישל צמד שערים לואוה והמשחק הסתיים בתוצאה 2–5. בסיום הטורניר נבחר גארינצ'ה להיות בנבחרת המצטיינת.
לאחר הזכייה במונדיאל גארינצ'ה עלה במשקל, בין היתר בגלל ששתה רבות, ולכן החמיץ את משחק הידידות נגד אנגליה ב-13 במאי 1959. בסוף אותו חודש יצא לסיור בשוודיה עם קבוצתו בוטפוגו, והכניס נערה מקומית להיריון.
עם חזרתו לברזיל דרס גארינצ'ה את אביו לאחר שנהג שתוי, ובאוקטובר אותה שנה נפטר האב עקב סרטן הכבד.
גארינצ'ה בלט מאד בהופעתוו בגביע העולם בצ'ילה.
כשפלה נפצע לאחר המשחק השני והושבת להמשך הטורניר, גארינצ'ה הפך למנהיג בזכייה של ברזיל.
בשמינית הגמר נגד ספרד בישל את שער הניצחון לאמרילדו עם מהלך מבריק.
ברבע הגמר כבש צמד מנצח מול אנגליה.
שערו הראשון הגיע בנגיחה מכדור קרן והשני לחיבורי השער האנגלי, שער שהיה לאחד היפים של אותו הטורניר.
גם בחצי הגמר הרשים גארינצ'ה עם צמד נוסף נגד המארחת צ'ילה ובגמר נבחרתו ניצחה 1–3 את צ'כוסלוקיה.
בסיום הטורניר נבחר להיות לשחקן ולכובש המצטיין עם 4 שערים.
מאז אותו מונדיאל גארינצ'ה לא היה יותר לשחקן הטוב שהיה.
הוא ירד ברמת המשחק שלו ונאבק עם פציעה בברך שליוותה אותו בהמשך הקריירה.
במונדיאל 1966 שנערך באנגליה כבש במשחקה הראשון של ברזיל נגד בולגריה את השער הראשון עם בעיטה חופשית עם החלק החיצוני של רגלו.
השער השני הגיע מרגלי פלה.
זהו המשחק היחיד בו השניים כבשו יחדיו.
לאחר מכן באותו טורניר הגיעו שני הפסדים - להונגריה (שהיה גם למשחקו האחרון בנבחרת) ולפורטוגל שגרמו להדחתה של אלופת העולם של אותם הימים כבר בשלב הבתים.
ההצלחה שחווה גארינצ'ה בקריירת המשחק שלו הייתה שונה מזו שמחוצה לה.
הוא שתה רבות והיה מעורב בכמה תאונות דרכים, אחת מהן בהתרסקות משאית באפריל 1969 בה נהרגה חמותו.
גארינצ'ה נישא פעמיים, תחילה ב-1952 לנאיר מארקס להם היו שמונה בנות והם נפרדו ב-1965, והשנייה הייתה לאזלה סוארס, זמרת סמבה, אליה נישא בטקס לא רשמי במרץ 1966. ב-1977 סוארס עזבה אותו לאחר שהכה אותה במהלך ויכוח.
גארינצ'ה זכור עד היום גם ככדורגלן עם מספר ילדים רב, עם לא פחות מ-14.
לאחר סדרה של בעיות משפחתיות, כלכליות ובריאותיות נפטר ב-20 בינואר 1983 בגיל 49 כתוצאה משחמת הכבד שנגרמה מאלכוהוליזם.
שנותיו האחרונות היו אומללות וקודרות - ונראה שהפך לגיבור נשכח - אבל בהלוויה שלו שיצאה ממרקאנה עד לפאו גרנדה הגיעו מיליוני אוהדים, חברים ושחקנים לשעבר כדי לחלוק כבוד.
על מצבתו נרשם: "הנה נח בשלום מי שהיה לשמחת העם - מאנה גארינצ'ה".
לזכרו הוחלט לקרוא לאצטדיון רב שימושי בברזיליה, אסטדיו מאנה גארינצ'ה, על שמו.
ב-1962 יצא סרט המספר את סיפור הקריירה שלו וב-2003 יצא אחד נוסף שמדבר בנוסף על חייו מחוץ למגרשים.
כדור הזהב בגביע העולם: 1962
נעל הזהב בגביע העולם: 1962
הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1958, 1962
השחקן המצטיין בליגה הברזילאית: 1962
השחקן המצטיין בליגה סאו פאולו: 1962
השחקן הברזילאי הטוב ביותר במאה ה-20 מטעם הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל: מקום שני
גארנט – קבוצת מינרלים נזוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת איים), בעלי הנוסחה הכללית: A3B2(SiO4)3, שבה A הוא קטיון דו־ערכי (Ca, Fe2+, Mg) ו-B הוא קטיון תלת־ערכי (Al, Fe3+, Cr).
היסודות הכימיים המשתתפים בבניית סוגי הגארנט השונים כוללים: סידן, מגנזיום, אלומיניום, ברזל 2+, ברזל3+, כרום, מנגן וטיטניום.
סוגים אחדים של גארנט קשים למדי ויכולים לשמש למטרות ליטוש (7.5-6.5 בסולם מוס).
מקור השם גארנט מלטינית - "גראנטוס" (granatus – גרעין), כנראה קיצור של "מאלום גראנטום" (malum granatum – רימון), פרי שגרעיניו האדומים דומים בצורה, בגודל ובצבע לכמה מסוגי גבישי הגארנט.
קבוצת הגארנטים נפוצה יחסית בסלעים מותמרים ובסלעי יסוד, משום שהגארנטים נוצרו תחת טמפרטורות גבוהות או לחץ גבוה בהם עומדים סלעים מסוג זה.
משום כך יכולים הגאולוגים להסיק תחת אילו תנאים נוצרו סלעים על פי הגארנטים המצויים בהם.
צבעם הנפוץ של גבישי הגארנט הוא אדום, אך ניתן למוצאם במגוון של צבעים כולל: סגול, אדום, כתום, צהוב, ירוק, חום, שחור או חסר־צבע.
היעדרו של הצבע הכחול משורת הצבעים של הגארנט תוקן בשנות ה-90 של המאה ה-20 משהתגלה גארנט המחליף צבעים מכחול לאדום/ורוד ב"בקילי" שבמדגסקר, אך אבנים אלה נדירות ביותר.
ככלל, גארנטים מחליפי צבעים הם בין הגארנטים הנדירים ביותר פרט לאוברוביט, המצוי בגדלים זעירים שאינם מאפשרים את חיתוכו לאבני חן.
באור היום יהיה צבע גבישי הגארנט מחליף צבעים בגוונים של ירוק, בז', חום, אפור ולעיתים רחוקות כחול, עד אדמדם או סגלגל/ורדרד באור זוהר.
הרכבם של גארנטים אלו הוא תערובת של ספסרטין ופירופ, כדוגמת הגארנטים של מלאיה.
האפקט של החלפת הצבע בגארנטים חדשים אלו הוא לעיתים קרובות עז ודרמטי יותר מאבן החן כריזובריל באיכות הגבוהה ביותר.
למרות האפקט המאכזב לעיתים של הכריזובריל הוא נמכר באלפי דולרים לקרט.
יש להניח כי בעתיד יהיו מחירי הגארנט הכחול מחליף הצבעים שווים לאלו של הכריזובריל או אף יקרים ממנו, שכן בדרך כלל אפקט החלפת הצבע בגארנטים אלו טוב יותר והם נדירים יותר.
הסוג הכחול מחליף הצבע נוצר בשל נוכחות של כמויות גדולות יחסית של ונדיום (כ-1% במשקל V2O3).
למדע מוכרים שישה סוגים של גארנטים: אוּבַרוֹבִיט, אַלמַנדין או גחלת, אַנדראדיט, גרוֹסוּלר (שבו יש חלוקה משנית נוספת, להֶסוניט המכונה אבן קינמון וטסאבוריט), ספֶסַרטין ופּירוֹפּ.
נוהגים לחלק את הסוגים לשתי קבוצות:
קבוצת הפיראלספיט – פּירוֹפ – אַלמַנדין- ספֶסַרטין
קבוצת האוגראנדיט – אוּבַרוֹבִיט - גרוֹסוּלר אַנדרדיט
קבוצת הפיראלספיט – אלומיניום כמשתנה B
אלמנדין הוא אבן חן מודרנית הקרויה לעיתים גם גחלת, אך במקור נקראה כך כל אבן חן אדומה.
השם אלמנדין הוא שיבוש של אלאבנדה, אזור באסיה הקטנה שבו היה נהוג לכרות את האבן בימי קדם.
כימית, אלמנדין הוא גארנט ברזל-אלומיניום שנוסחתו Fe3Al2(SiO4)3. האבנים השקופות בעלות הצבע האדום קרויות גארנט יקר ועושים בהן שימוש כאבני חן (זהו הגארנט הנפוץ ביותר).
את האלמנדין מוצאים בסלעים מותמרים כדוגמת צפחות נציץ יחד עם המינרלים סטאורוליט, קיאניט, אנדלוזיט ואחרים.
כינויים נוספים לאלמנדין: גארנט אוריינטלי, אודם-אלמנדין וגחלת.
ספסרטין הוא גארנט אלומיניום-מנגן, Mn3Al2(SiO4)3. הוא קרוי על שם שושלת ההרים ספסראט בבוואריה.
את הספסרטין מוצאים בעיקר בגרניט פגמטיטי וסלעים נלווים ובסוגים מסוימים של הסלע המותמר פייליט.
ספסרטין בגוון כתום יפהפה מצוי במדגסקר.
ספסרטינים בגווני אדום-סגול מצויים בסלעי הריוליט של קולורדו ומיין.
פירופ, מלטינית פירופוס (pyropos – דמוי אש) הוא אבן חן בצבע אדום-אודם והרכבו הכימי הוא סיליקט אלומיניום-מגנזיום שנוסחתו Mg3Al2(SiO4)3, למרות שחלק מיוני המגנזיום עשויים להיות מוחלפים על ידי סידן או ברזל.
צבע הפירופ נע מאדום עמוק לכמעט שחור.