tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אבל בדיקה מחודשת הראתה שהקמפיין שלו חייב 685,000 דולר בהוצאות בחירות.
הקמפיין הוציא כ-300,000 דולר בשכר טרחה לרואי חשבון ועורכי דין הקשורים לקמפיין של 2004. ב-28 באוקטובר 2008 הסכים הסנאטור הרפובליקני מל מרטינז לשלם קנסות בסך 99,000 דולר על אי ציות של הקמפיין שלו לחוקי הבחירות הפדרליים, כולל קבלת תרומות עודפות, כפי שעלה מהרישומים.
ביקורת של ה-FEC גילתה שהקמפיין של מרטינז קיבל סך של 313,235 דולר בתרומות שחרגו מהמגבלות מ-186 תורמים שונים.
הקנס התקבל על ידי ה-FEC ב-10 בספטמבר ופורסם חודש לאחר מכן במאגר המידע שלו.
הארגון Citizens for Responsibility and Ethics in Washington (CREW) הגיש באוגוסט 2006 תלונה ל-FEC שלפיה מרטינז קיבל באופן לא חוקי יותר מ-60,000 דולר מחברת המשקאות בקרדי בקמפיין.
ב-6 באפריל 2005 מרטינז קיבל את התפטרותו של היועץ המשפטי שלו, בריאן דרלינג , שהיה אחראי על כתיבת והפצת התזכיר של Schiavo הקשור למשפט של Terry Schiavo .
מרטינז הכחיש מייד כל ידיעה על מעורבותו של דרלינג בסיטואציה, וציין שהוא עצמו העביר בשוגג עותק של התזכיר לסנאטור הדמוקרטי טום הרקין מאיווה, בחשיבה שזה לא יותר מאשר מתווה של ההצעה הרפובליקנית.
מרטינז טען כי התזכיר "נועד להיות טיוטה עובדת", והצהיר שדרלינג "לא ממש יודע איך השגתי אותו".
תזכיר Schiavo הוא התקרית השלישית שבה מרטינז קיבל אחריות רחבה תוך הטלת האשמה על איש צוות.
במהלך הפריימריז של המפלגה הרפובליקנית, איש צוות הואשם ביצירת עלון מסע בחירות שצייר את יריבו ביל מקולום כמשרת של "הלובי ההומוסקסואל הרדיקלי".
זמן קצר לאחר מכן הואשם איש צוות אחר שקרא לסוכנים פדרליים המעורבים בפרשת אליאן גונזלס "בריונים חמושים".
למרות ההתנגדויות הקולניות של מרטינז בנושאים הומוסקסואלים כמו נישואי הומוסקסואלים, הוא העסיק שני גברים הומוסקסואלים בקמפיין שלו בסנאט ב-2004.
בנובמבר 2006 מונה מרטינז ליושב ראש המפלגה הרפובליקנית עבור מחזור הבחירות 2007–2008 (מייק דאנקן היה אחראי לתפעול השוטף).
חלק חשבו שהבחירה נעשתה עקב הירידה בתמיכה ברפובליקנים בקרב המצביעים הלטינים בבחירות אמצע הכהונה ב-2006. כמה שמרנים התנגדו לבחירתו של מרטינז, תוך שהם ציטטו את עמדותיו בנושא הגירה וחוסר ההתלהבות הכללית שלהם מתפקודו כסנאטור.
מרטינז פרש מתפקיד זה ב-19 באוקטובר 2007.
באפריל 2011 יצא הספר "Immigrant Prince", ביוגרפיה על מרטינז שנכתבה על ידי ריצ'רד פוגלסונג .
שדלנות של פקידי ממשל ספרדיים מטעם ארצות הברית
שלושה חודשים לתוך כהונתו הנשיאותית של ברק אובמה, הממשל פנה לסנאטור מל מרטינז כדי שיעביר הודעה פרטית לפקידי ממשל בספרד כדי לסכל חקירה של פקידי ממשל לשעבר בממשל בוש בגין הסגרה ועינויים של עצורי גואנטנמו שארצות הברית לא הצליחה לחקור.
לדברי קרול רוזנברג , "הסיבה לדאגה בשגרירות ארצות הברית הייתה מה שדיפלומט אמריקאי כינה תיק 'מתועד היטב' בעובי 12 אינץ' שנערך על ידי ארגון זכויות אדם ספרדי.
בשם חמישה שבויים בגואנטנמו הקשורים לספרד, הארגון האשים את המקורבים המשפטיים של בוש בהנחת היסוד להתעללות בעצורים בחודשים שלאחר הפיגועים ב-11 בספטמבר 2001".
ב-15 באפריל 2009 נפגש מרטינז עם שר החוץ הספרדי בפועל, אנחל לוסדה, בביקור במשרד החוץ הספרדי, שם הזהיר כי לחקירה יהיו השלכות, וכי "התביעה לא תובן או תתקבל בארצות הברית, ותהיה לכך השפעה עצומה על היחסים ההדדיים".
בעקבות ההסבר, ראש העיתונות של התובע הכללי הספרדי, Cándido Conde-Pumpido , אמר לתקשורת כי משרד התובע יעביר את המלצת התובע לבית המשפט הלאומי, שם יהיה על השופט החוקר בלטסר גארסון להחליט אם להמשיך בתיק או לא.
בלטסר גארסון היה מבקר גלוי של מתקן המעצר בגואנטנמו והצהיר בפומבי כי הנשיא לשעבר ג'ורג' ווקר בוש צריך להישפט על פשעי מלחמה.
באפריל 2010, בעצת התובע הכללי הספרדי קנדידו קונדה-פומפידו (Cándido Conde-Pumpido), שהיה סבור כי בית משפט אמריקאי צריך לשפוט את התיק (או לדחות אותו) לפני שבית משפט ספרדי יחשוב אי פעם על מעורבות, המליצו התובעים לשופט גארסון לבטל את חקירתו.
כפי שדווח ב-CNN, קונדה-פומפידו אמר לכתבים כי תוכניתו של השופט גארסון מאיימת להפוך את בית המשפט "לצעצוע בידי אנשים שמנסים לבצע פעולה פוליטית".
הפלה: דורג כ-100% על ידי הוועדה הלאומית לזכות לחיים, מה שמעיד על עמדה נגד הפלות.
מתנגד מוסרית להפלות גם במקרה של אונס או גילוי עריות, הוא תומך בחינוך לצמצום הפלות, ותומך בקידום חלופות כמו אימוץ.
עמדתו לגבי חוקיות ההפלה אינה ברורה, אך הוא ציין כי לא יצביע בעד העמדת גורמים מעורבים לדין גם במקרה של היפוך של פסק דין רו נגד וייד.
בוויכוח שהנחה טים ראסרט, אמר:
השורה התחתונה היא שאני לא מתכנן להעמיד אף אחד לדין.
כשאני הולך לסנאט של ארצות הברית, אני הולך לאשר שופטים שילכו לבתי המשפט, ובתי המשפט יטפלו בנושא.
זה לא נתון להצבעה של הסנאט של ארצות הברית.
אנחנו רחוקים מלהעמיד לדין אנשים במדינה הזאת על הנושא הזה.
כלכלה: תומך בסחר חופשי בדרך כלל; תומך בהורדת מיסים; דוגלת בהורדת הרגולציה של המעסיקים והפחתת נטל חובת הביטוחים.
חינוך: תומך בחוק No Child Left Behind ; דוגל בבחינות סטנדרטיות יותר; תומך בשיטת השוברים בחינוך; תומך בחינוך באנגלית בלבד.
הגירה: בקמפיין שלו ב-2004, אמר מרטינז:
מדיניות ההגירה שלנו צריכה קודם כל להבטיח את ביטחונה של האומה הגדולה שלנו ויש למנוע מאותם אנשים המהווים איום טרור מלהיכנס לארצנו.
אני מתנגד בתוקף לחנינה של מהגרים בלתי חוקיים; חוקי ההגירה שלנו לא צריכים לתגמל הפקרות.
אני מתנגד לחנינה של מהגרים בלתי חוקיים.
אני תומך בתוכנית שתתאם בין עובדים למעסיקים נזקקים מבלי לספק נתיב לאזרחות.
הגירה למדינה הזו חייבת להיעשות תמיד באמצעים חוקיים.
ב-2006 לאחר היפוך מצע הבחירות הוא עזר לגבש את חוק רפורמת ההגירה המקיפה משנת 2006 , שיכונה על ידי חלק גדול מהמפלגה שלו כ"חנינה".
הוא הצביע מאוחר יותר בעד חוק רפורמת ההגירה המקיפה משנת 2007 – שאותו עזר ליצור עם מנהיגי סנאט אחרים – שיאפשר למהגרים בלתי חוקיים רבים להפוך לאזרחים.
הצעת החוק לא התקבלה עקב דחייתה בסנאט.
איכות הסביבה: תומך במימון שימור מדינתי ללא העלאת מיסים; תומך בפתיחת הכמות המקסימלית של הקרקע הפדרלית של שירות היערות עבור ציד וירי ספורטיבי; תומך בחקיקה של "תמריצים מרצון" כדי להקל על בעלי קרקעות פרטיים להפריש קרקע למטרות ציד, ירי ושימור.
קובה: ביקורתי על רקורד זכויות האדם של קובה; תומך בהידוק הנסיעות ובחיזוק המצור הכלכלי והמסחרי נגד קובה; תומך במימון ממשלת ארצות הברית לאנשים בקובה שמתנגדים לממשלת קובה הנוכחית; מתנגד לסיוע חוץ למדינות המתנגדות למדיניות ארצות הברית; תומך בסגירת מתקן המעצר בגואנטנמו.
עיראק: תומך בדוקטרינת בוש , אך טען כי ארצות הברית שגתה כשפירקה בחופזה את הצבא העיראקי.
ישראל: תומך בהגדרה העצמית הישראלית; תומך בקשרים הדוקים בין ארצות הברית וישראל.
שירותי בריאות: תומך בחשבונות מדיקר ו-Social Security פרטיים וביטוח לאומי לעובדים חדשים; תומך בחקירות יסודיות יותר במקרי הונאת של מדיקר; תומך בייבוא מחדש של תרופות מקנדה.
ביטחון המולדת: מתנגד לסגירת בסיסים בפלורידה; דוגל בשמירה על "הצבא החזק בעולם".
אפילו עד כדי הוצאת כספים נוספים כדי לשמור על פריגטת ה-Oliver Hazard Perry בשירות גם לאחר שאיבדו את יכולות טילי ההגנה האוויריות שלהן.
דת: תומך במימוש חופשי של דת; מתנגד ל"הסרת כל גילויי דת בפומבי" מהחברה.
נישואים חד מיניים וזכויות להט"ב: תמך בתיקון לחוקת ארצות הברית לאסור נישואים חד מיניים.
ביוני 2006 הוא צוטט בעניין בנוגע לאי תיקון החוקה, ובכך להותיר לכל מדינה להמציא חוקים משלה:
זה לא מספיק טוב להגיד, "להשאיר את זה למדינות".
אם נשאיר את זה למדינות, נראה את שחיקת הנישואים שראינו על ידי בתי משפט אקטיביסטיים, שלא נראה אם נגן על מוסד הנישואין ברמה הפדרלית.
הוא התנגד לחקיקה שתמנע ממעסיקים לפטר עובדים מהקהילה הלהט"בית וסירב לאשר חקיקה נגד פשעי שנאה.
אזרחים ותיקים: נותן חסות מוביל לחקיקה ליצירת תוכנית Silver Alert ארצית כדי לסייע באיתור קשישים נעדרים.
מועמדויות לבית המשפט העליון של ארצות הברית: הצביע בעד כל שלושת המועמדים שהיו מועמדים במהלך כהונתו בסנאט: ג'ון רוברטס (2005), סמואל אליטו (2006) וסוניה סוטומיור (2009).
רווחה: תומך ברפורמות רווחה רפובליקניות המעודדות אחריות אישית; תומך בתוכניות להכשרה והסבה מקצועית.
דיור ציבורי: תומך במתן דיור לאנשים במצוקה: פיזית, נפשית וגם כלכלית.
כשהיה מזכיר מחלקת השיכון והפיתוח העירוני, מרטינז לקח חלק גדול בבניית הדיור והמשיך לעשות זאת כסנאטור זוטר.
ב-25 בינואר 2008 מרטינז תמך בסנאטור ג'ון מקיין בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית בפלורידה בבחירות לנשיאות ב-2008, תוך ציון הבנתו של מקיין בביטחון לאומי ובמדיניות כלכלית וחוץ.
מקיין זכה לאחר מכן בפריימריז.
מלווין יוג'ין קרנהאן היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ה־51 של מדינת מיזורי מינואר 1993 עד מותו בשנת 2000.
קרנהאן נולד באזור כפרי במיזורי, בנם של חבר הקונגרס א.
מגיל צעיר היה מעורב בפוליטיקה, ונהג ללוות את אביו לאירועים פוליטיים.
לאחר שמשפחתו עברה להתגורר בוושינגטון הבירה, סיים שם את לימודיו התיכוניים והגבוהים.
בהמשך שירת ביחידת החקירות המיוחדות של חיל האוויר של ארצות הברית, ולאחר מכן שב למיזורי ולמד משפטים באוניברסיטת מיזורי, שם סיים את לימודיו בשנת 1959. זמן קצר אחר כך עבר לעיר רולה, מתוך כוונה להשתלב בפוליטיקה המקומית.
ב־1960 נבחר לשופט עירוני, ובשנת 1962 נבחר לבית הנבחרים של מיזורי מטעם מחוז פלפס.
בתקופת כהונתו השנייה שימש כמנהיג סיעת הרוב בבית הנבחרים המדינתי.
לאחר שהפסיד בבחירות לסנאט המדינתי בשנת 1966, שב לעיסוקו כעורך דין.
בשנת 1980 חזר לחיים הפוליטיים, כאשר נבחר לגזבר המדינה.
הוא כיהן בתפקיד זה במשך ארבע שנים, אך הפסיד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל מיזורי בשנת 1984. ב־1988 חזר פעם נוספת לחיים הפוליטיים ונבחר לסגן מושל מיזורי – התפקיד היחיד בו זכה מועמד דמוקרטי באותה שנת בחירות במיזורי.
ב־1992 התמודד בשנית על משרת המושל, ניצח את ראש עיריית סנט לואיס וינסנט שומל בבחירות המקדימות, ובבחירות הכלליות גבר על התובע הכללי של מיזורי ויליאם ל.
בכך היה לדמוקרטי הראשון שנבחר למושל מאז 1976. במהלך כהונתו הראשונה חוקק חוקים בנושאי חינוך ומיסוי ונאלץ להתמודד עם אסונות טבע שונים, בהם השיטפון הגדול של 1993. ב־1996 נבחר לקדנציה שנייה, לאחר שגבר על מבקרת המדינה מרגרט קלי.
כהונתו השנייה הייתה רצופה קשיים, בעיקר סביב סוגיות שנויות במחלוקת כמו הפלות – כאשר וטו שהטיל על חוק המגביל הפלות בוטל על ידי האספה הכללית של מיזורי.
החלטתו לחוּן נידון למוות בעקבות פנייה של האפיפיור יוחנן פאולוס השני עוררה גם היא סערה ציבורית.
בשנת 2000 התמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית מול הסנאטור הרפובליקני המכהן ג'ון אשקרופט.
מערכת הבחירות הייתה צמודה וסוערת, אך ב־16 באוקטובר נהרג קרנהאן בהתרסקות מטוס בעת שהיה בדרכו לאירוע בחירות.
חרף מותו, ניצח קרנהאן את הבחירות ונבחר לאחר מותו לסנאט – מהלך חריג בפוליטיקה של ארצות הברית.
אלמנתו, ג'ין קרנהאן, מונתה למלא את מקומו בסנאט עד לקיומן של בחירות מיוחדות בשנת 2002.
קרנהאן נולד בעיירה בירץ' טרי (Birch Tree) שבמיזורי, וגדל בחווה חקלאית קטנה סמוך לאלסינור.
הוא היה בנם של מרי קאת'ל (לבית שאפ) ואלברט סידני ג'ונסטון קרנהאן , ואח צעיר לרוברט "בוב" קרנהאן.
אמו הייתה מורה, ואביו שימש כמפקח על בתי הספר באלסינור.
בשנת 1944 נבחר האב לבית הנבחרים של ארצות הברית כנציג מחוז הקונגרס השמיני של מיזורי, וכיהן בשתי תקופות כהונה – תחילה בין השנים 1945–1947 ושנית בשנים 1949–1961. מאוחר יותר מונה לשגריר ארצות הברית בסיירה לאון מטעם ממשלו של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי.
בילדותו ליווה קרנהאן את אביו באירועים ציבוריים ברחבי המחוז וסייע לו בקמפיינים פוליטיים.
בשנת 1948, כאשר אביו התמודד על כהונה נוספת בקונגרס, נכח מלווין בעצרת הסיום של מסע הבחירות של הנשיא הארי טרומן בסנט לואיס.
לימים סיפר כי הרצון לעסוק בפוליטיקה נולד בו בהשראת אביו.
בשנת 1945 עבר עם משפחתו לוושינגטון הבירה, אך הם שבו למיזורי כאשר האב לא נבחר לכהונתו.
עם שובו של האב לקונגרס ב-1949 עברה המשפחה פעם נוספת לוושינגטון הבירה, שם הכיר קרנהאן את רעייתו לעתיד, ג'ין, בכנסייה בפטיסטית מקומית.
הוא השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון אנאקוסטיה ולאחר מכן השלים לימודי תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בשנת 1954. בתום לימודיו הגבוהים ניסה להתגייס לחיל האוויר של ארצות הברית, אך נכשל בבדיקה הרפואית לאחר שהתעלף בעת בדיקת דם.
במקום זאת שירת כסוכן מיוחד במשרד החקירות המיוחדות של חיל האוויר של ארצות הברית (AFOSI) מ-1954 עד אוקטובר 1956, והשתחרר בדרגת לוטננט ראשון.
בשובו למיזורי נרשם ללימודי משפטים באוניברסיטת מיזורי שבקולומביה, וב-1959 השלים לימודי תואר שני במשפטים.
לאחר סיום לימודיו השתקע בעיר רולה, העיר הגדולה ביותר במחוז הקונגרס של אביו, מתוך כוונה להמשיך בדרכו הציבורית.
הקריירה הפוליטית של קרנהאן החלה בשנת 1960, בגיל 26, כשנבחר לכהן כשופט העיר רולה.
ב-1962 התמודד על מושב בבית הנבחרים של מיזורי.
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית גבר על שלושה מועמדים אחרים, ובבחירות הכלליות בנובמבר נבחר לייצג את מחוז פלפס.
הוא נבחר מחדש בנובמבר 1964, ובאותה שנה נבחר בידי סיעת הדמוקרטים לתפקיד סגן ראש הסיעה תחת ראש הסיעה המכהן, ה.
לאחר מותו של פטרסון באפריל 1965 מונה קרנהאן להחליפו בתפקיד.
במהלך כהונתו בבית הנבחרים המדינתי, הצביע קרנהאן בעד העלאת שיעור מס המכירה של מיזורי ל-3%, ונגד הצעה לקבוע שכל העלאת מיסים תהיה כרוכה באישור משאל עם.
הוא היה חבר בוועדת החוקה של בית הנבחרים, שבמהלך כהונתו העבירה חוק למניעת ניגוד עניינים שחייב נבחרי ציבור לדווח על כל אינטרס אישי שיש להם בנוגע לחוק מסוים לפני הצבעה עליו.
כראש הסיעה הדמוקרטית סייע קרנהאן בקידום חוק שאסר אפליה גזעית במרחבים ציבוריים; החוק נחתם בהמשך בידי המושל וורן הרנס.
כמו כן יזם קרנהאן חוק נוסף שנועד לאסור אפליה מצד מעסיקים בהעסקת עובדים.
בשנת 1965, בעקבות פסיקה של בית משפט פדרלי לפיה מחוזות הבחירה של מיזורי סובלים מחלוקה לא־שוויונית, נדרשה המדינה לשרטט מחדש את גבולות המחוזות.
קרנהאן היה שותף בניסוח הצעת חלוקה מחודשת, אך זו נדחתה בבחירות מיוחדות.
בהמשך הסתכסך עם המושל הרנס בנוגע לתוכנית שלו לחלוקה מחדש של המחוזות, שכן קרנהאן תמך בכינוס מושב חקיקה מיוחד שידון בנושא, בעוד שהרנס ביקש למנות בעצמו את חברי ועדת החלוקה.
לבסוף הושגה פשרה, וקרנהאן היה הקול המכריע לאישורה.
בשנת 1966 התמודד קרנהאן בבחירות לסנאט של מיזורי במחוז הבחירה ה-20. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית התמודד מול ג'ין סאלי, חבר בית נבחרים וסנאטור לשעבר, שזכה לתמיכה מרומזת מצד המושל הרנס.
קרנהאן גבר על סאלי בבחירות פנימיות שהוגדרו לימים בידי רעייתו ג'ין כאחת ממערכות הבחירות הקשות שניהל.
בבחירות הכלליות התמודד מול הסנאטור הרפובליקני דון אוונס.
אף שהמחוז נטה לטובת הדמוקרטים הוא נחשב לתחרותי, ובנובמבר ניצח אוונס את קרנהאן בפער של כ-4,000 קולות.
העיתונות באותה עת ראתה בתוצאה כמהפך פוליטי.
לאחר תבוסתו ובתום כהונתו בבית הנבחרים, שב קרנהאן לעסוק בעריכת דין בעיר רולה.
בשנת 1971 שקל להתמודד על לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השמיני של מיזורי, אך לבסוף החליט לא להתמודד כאשר נציג המחוז – ריצ'רד איקורד, שהביס את אביו של קרנהאן בבחירות 1960 – חזר בו מהתמודדות על תפקיד המושל ובחר להתמודד שוב לקונגרס.
בנוסף לעיסוקו כעורך דין, החזיק קרנהאן בתפקיד ב"רוזארק פארמס בע"מ", חברת פחמים שייסד אביו, עד שמכר את מניותיו לאחיו בשנת 1975. בתקופה זו גם כיהן כנשיא מועצת בתי הספר של רולה; במהלך כהונתו הביא למינוי מפקח חדש ולגיוס כספים לבניית חטיבת ביניים חדשה.
בשנת 1979 הכריז קרנהאן על שובו לחיים הפוליטיים, והודיע על כוונתו להתמודד על תפקיד גזבר מדינת מיזורי, תפקיד שראה גם כבסיס אפשרי להתמודדות עתידית על משרת המושל.
קודם לכן שקל להתמודד פעם נוספת לייצוג מחוז הקונגרס השמיני של מיזורי בבית הנבחרים של ארצות הברית, לאחר שחבר הקונגרס ריצ'רד איקורד הודיע על פרישתו.
עם זאת, בשלב זה כבר הכריז קרנהאן על מועמדותו לגזבר.
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית התמודד מול חבר בית הנבחרים לשעבר ומצליף הרוב אד סוויני, שתקף אותו על קשריו עם גורמים בעולם הבנקאות.
קרנהאן מצדו האשים את סוויני בצביעות, בטענה שגם הוא עצמו פנה בעבר למממנים מאותם גופים – פשוט ללא הצלחה.
קרנהאן גבר על סוויני וניצב בבחירות הכלליות מול ג'רלד וינשיפ, לשעבר חבר הסנאט של מיזורי.
מסע הבחירות שלו התבסס על התחייבות להמשיך את דרכו של הגזבר המכהן ג'ים ספיינהאואר בניהול בלתי־מפלגתי של כספי המדינה.
גם הוא וגם יריבו נמנעו מהשמצות אישיות, ובסופו של דבר ניצח קרנהאן ונבחר לתפקיד – לראשונה מאז 1966.
קרנהאן כיהן כגזבר מדינת מיזורי בשנים 1981–1985. במהלך כהונתו הרחיב את מספר הבנקים שביצעו פעולות פיננסיות עבור המדינה, הנהיג מדיניות חדשה שנועדה להתמודד עם הטענות כי המדינה מפלה לטובה בנקים מסוימים, והקים ועדה שתפקידה לקבוע אילו בנקים יורשו לנהל כספי ציבור.
כמו כן הנהיג מדיניות של העדפת בנקים שהעניקו הלוואות לחקלאים, ועודד הפקדת כספי מדינה בבנקים מסוימים, בייחוד בנקים חדשים וכאלה שהביעו את נכונותם לסייע לעסקים קטנים ובינוניים או כאלה בבעלות קבוצות מיעוט.
בשנת 1984 התמודד קרנהאן על תפקיד מושל מיזורי.
לבסוף אושרו שני הסעיפים ברוב של למעלה מ-60%.
קרנהאן קיבל את תמיכתם של המושל לשעבר טיסדייל ושל סניף מיזורי בארגון נשים לאומי (NOW).
בבחירות המקדימות שנערכו באוגוסט הפסיד קרנהאן את המועמדות לסגן מושל קנת' רות'מן, שהובס לאחר מכן בבחירות הכלליות בידי התובע הכללי של מיזורי ג'ון אשקרופט.
לאחר תבוסתו בבחירות המקדימות של 1984, שב קרנהאן לעסוק בעריכת דין בעיר רולה.
בשנת 1986 הדמוקרטים במיזורי ראו בו מועמד מועדף להתמודד לבית הנבחרים האמריקאי במחוז הקונגרס השמיני מול חבר הקונגרס המכהן ביל אמרסון , והוא אף נפגש עם מנהיגי המפלגה כדי לדון באפשרות.
בסופו של דבר לא התמודד, ולמועמד המפלגה נבחן ויין קרייטס.
בתקופה זו הביע קרנהאן עניין לכהן כיושב ראש המפלגה הדמוקרטית במיזורי.
ב-1988, לאחר שבתחילה הביע חוסר עניין בהתמודדות, הכריז קרנהאן על מועמדותו לסגן מושל מיזורי – תפקיד שבו זכה.
ניצחונו בבחירות לתפקיד סגן המושל היה הניצחון היחיד של מועמד דמוקרטי במערכת בחירות כלשהי שהתקיימה במיזורי באותה השנה.
תפקיד סגן המושל נחשב באותם ימים לחסר חשיבות, והיו אף נבחרי ציבור, בהם חבר הסנאט של מיזורי הארי ויגינס, שתמכו בביטולו.
קרנהאן פנה למחוקקים בבקשה להכפיל את מספר עובדי לשכתו ואף להרחיב את הגישה שלו למטוסי המדינה.
הוא גם הביע עניין לנצל את התפקיד לקידום נושאים של פיתוח כלכלי ופיתוח תשתיות תחבורה.
הנשיא הזמני של הסנאט של מיזורי, ג'ים מת'יוסון, קרא למנות את קרנהאן ל"צאר הסמים" של מיזורי, אך קרנהאן ראה את תפקידו כמצומצם יותר בהיקפו.
בראשית כהונתו נתגלעה מחלוקת בינו לבין המושל ג'ון אשקרופט באשר לסוגיית הסמכות כאשר המושל נעדר מהמדינה.
קרנהאן טען כי מכוח תפקידו הוא זה שישמש כממלא מקומו של המושל כאשר זה שוהה מחוץ למיזורי, בעוד אשקרופט סבר כי סמכותו אינה פוקעת גם בהיעדרו.
בשנת 1990 מיאן מזכיר המדינה הרפובליקני רוי בלאנט לאשרר מסמכים שאשקרופט חתם עליהם בזמן ששהה מחוץ לגבולות מיזורי, מהלך שלדעת פרשנים פוליטיים תוכנן מראש.
בלאנט נימק את סירובו בערפול משפטי סביב שאלת הסמכות באותן נסיבות.
אשקרופט פנה לבית המשפט העליון של מיזורי בבקשה להכריע מיהו בעל הסמכות בזמן היעדרותו.
מאוחר יותר באותה שנה, בעת שכיהן כמושל דה פקטו, חתם קרנהאן על מסמכים רשמיים, אך בלאנט סירב לאשרר גם אותם, בטענה שההליך תלוי ועומד בבית המשפט – אף שלדבריו סבר שקרנהאן אכן כיהן כמושל בפועל.
שופט בית משפט מחוזי קבע שהמושל שומר על סמכותו גם כשהוא שוהה מחוץ למדינה, וקביעה זו אושרה בידי בית המשפט העליון של מיזורי בשנת 1991. תקופה זו נחשבת לראשית היריבות הפוליטית בין אשקרופט לקרנהאן.
בהיותו הדמוקרטי היחיד שנבחר לתפקיד מדינתי באותה עת, נתפס קרנהאן מיד כמועמד פוטנציאלי למשרת מושל מיזורי.
ביוני 1989 הודיע על כוונתו להתמודד על תפקיד המושל בבחירות 1992. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית התמודד מול ראש עיריית סנט לואיס, וינסנט שומל , שכינה את קרנהאן "רד נק מרולה" (redneck from Rolla).
פוליטיקאים משני צדי המפה ראו בקרנהאן מועמד חסר ברק – אדם אהוד, אך כזה שמעורר עניין מועט בציבור.
חלק מתומכיו של שומל ניסו לשכנע את קרנהאן להתמודד מול הסנאטור קיט בונד בבחירות לסנאט של ארצות הברית באותה שנה, אך הוא דחה את ההצעה.
לבסוף, קרנהאן זכה במועמדות הדמוקרטית בהפרש ניכר, כאשר ניצח בכל מחוזות מיזורי למעט מחוז סנט ז'נבייב.
בבחירות הכלליות התמודד קרנהאן מול התובע הכללי הרפובליקני של מיזורי, ויליאם ל.
מסע הבחירות של ובסטר ספג פגיעה קשה בעקבות שערורייה שפרצה סביב "קרן הנכות השנייה" של מיזורי, והקשרים שהיו לו עם עורכי דין פרטיים שהרוויחו מהקרן.
בבחירות שנערכו ב־3 בנובמבר 1992 ניצח קרנהאן את ובסטר ברוב של למעלה מ־400 אלף קולות.
ניצחונו סימן את חזרתו של מושל דמוקרטי למיזורי לראשונה מאז היבחרו של ג'וזף טיסדייל בשנת 1976.
כהונתו של קרנהאן כמושל מיזורי החלה ב־11 בינואר 1993. ארבעה ימים לאחר מכן, ב־15 בינואר, קבע בית משפט כי שיטת מימון בתי הספר במדינה נוגדת את חוקת מיזורי .
בתגובה לפסק הדין, דחף קרנהאן להעברת "חוק בתי הספר המצטיינים" (Outstanding Schools Act).
החוק כלל מימון לצמצום כמות התלמידים בכיתות, הצבת מחשבים בכיתות הלימוד ותמיכה בתווכניות הכשרה מקצועית.
קרנהאן, שששכנע מחוקקים שנקטו בעמדה ספקנית, הצליח לגייס את תמיכת האספה הכללית להעלאת מס ההכנה, מס החברות והבלו על הטבק לשם מימון הרפורמה.
החוק שנחקק הביא לגביית מיסים חדשה בסך 315 מיליון דולר אמריקאי, והקנה לקרנהאן את הכינוי "מושל החינוך" ("The Education Governor").
החוק עורר התנגדות מצד גורמים שטענו כי קרנהאן הפר את הבטחתו להביא את העלאת המיסים להכרעת הציבור במשאל עם.
מל הנקוק, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית שניסח את תיקון חוקת מיזורי המוכר כ"תיקון הנקוק" – אשר הגביל את האפשרות להעלות מיסים ללא אישור ציבורי – טען כי העלאות המס עומדות בניגוד לרוח התיקון.
כתוצאה מכך, יזם הנקוק תיקון נוסף, שהובא להצבעה בנובמבר 1994, ושחייב קיום הצבעה ציבורית בכל מקרה של העלאת מיסים.
קרנהאן התנגד להצעה בטענה כי תוביל לקיצוץ של מיליארדי דולרים בתקציב המדינה, דבר שעלול להביא לפיטורי מורים ושוטרים.
בסופו של דבר נדחתה ההצעה ברוב של 36%.
בעקבות ההצבעה, שכנע קרנהאן את המחוקקים לתמוך בהצבת תקרה שנתית על העלאת מיסים.
בשנת 1996 הביע תמיכה ביוזמה ציבורית שהגבילה העלאות מיסים לסכום שאינו עולה על 50 מיליון דולר בשנה, אלא אם כן אושרו במשאל עם.
הצעת החוק עברה ברוב של 69% מקולות הבוחרים.
השיטפון הגדול של 1993, מן ההרסניים בהיסטוריה של ארצות הברית, פגע ברוב מדינות המערב התיכון ובכללן מיזורי.
קרנהאן שב מביקור באירופה כדי להכריז על מצב חירום בכל מחוזות המדינה.
הוא סייר ברחבי מיזורי כדי לאמוד מקרוב את הנזק, וכינס מושב חירום של האספה הכללית כדי לדון בדרכים לממן את הטיפול בנזק.
בעקבות השיטפונות, הוביל קרנהאן רכישת קרקעות מאזורים שנפגעו, ובהם הערים פטונסבורג ובלפונטיין נייבורס.
בנוסף, הוא חתם על חוקים שהעניקו הקלות במס רכוש לנפגעי השיטפונות ותקצובם בכספי ציבור כשם שהיו תקציבים פדרליים, תוך הטלת וטו על חוק שהיה מחייב את המדינה לשלם עבור ביטוח נזקים לבתי עסק.
פעולותיו בעת המשבר הובילו לבחירתו כסגן יושב ראש איגוד המושלים הדמוקרטים, וסגן יושב ראש איגוד מושלי הדרום.
בהמשך מונה ליושב ראש שני הארגונים, והצטרף לוועד המנהל של אגודת המושלים הלאומית.
קרנהאן ראה במערכת הבריאות יעד מרכזי לקראת מושב החקיקה של שנת 1994. יוזמותיו, ובהן איסור על חברות ביטוח בריאות לְהַפְלוֹת מבוטחים בשל בעיות רפואיות קודמות, לא עברו את אישור האספה הכללית.
מאוחר יותר באותה שנה, חתם על רפורמה במערכת הרווחה שכללה סעיף שחייב את מקבלי הקצבאות לחתום על התחייבות ליציאה ממעגל הקצבאות בתוך שנתיים, בתמורה להכשרה מקצועית והטבות משופרות.
בספטמבר 1994 קרא קרנהאן לכינוס מושב חירום של האספה הכללית לשם הדחת מזכירת המדינה ג'ודית מוריארטי .
מוריארטי נמצאה אשמה בכך שאישרה מסמכי בחירות עבור בנה, על אף שהוגשו שלא כדין.
קרנהאן קרא למוריארטי להתפטר, אך זו מיאנה, ובעקבות זאת הודחה מתפקידה על ידי האספה הכללית.
קרנהאן מינה את בקי קוק כיורשתה.
ביוני 1995 יצא קרנהאן למשלחת סחר בקוריאה הדרומית, שהייתה אחת משותפות הסחר המרכזיות של מיזורי.
הביקור הוביל לחתימת חוזים חדשים בין עסקים מקוריאה הדרומית לבין חברות במיזורי בשווי של למעלה משני מיליון דולר.
באותה שנה מינה את השופט רוני ל.
וייט לבית המשפט העליון של מיזורי, ובכך הפך לשופט האפרו-אמריקאי הראשון בתולדותיו.
בהמשך נהפך וייט לאפרו-אמריקאי הראשון הממכהן כנשיא בית המשפט העליון של מיזורי, ולימים מונה לשופט פדרלי.
קרנהאן תיאר את מינויו של וייט כאחד ההישגים הגדולים ביותר של כהונתו.
לאורך כל תקופת כהונתו הראשונה כמושל, שמר קרנהאן על שיעור גבוה של תמיכה ציבורית.
בשנת 1996 התמודד קרנהאן לתקופת כהונה שנייה, תוך שהוא שם את "חוק בתי הספר המצטיינים" במרכז מסע הבחירות שלו, וטען כי החוק סלל את הדרך לשיטות הוראה משופרות במדינה.
יריבתו בבחירות הייתה מבקרת המדינה מטעם המפלגה הרפובליקנית, מרגרט קלי .
קלי תקפה את קרנהאן וכינתה אותו "איש המיסים", בטענה כי העלאות המיסים שנדרשו למימון הרפורמה החינוכית הפרו את התחייבויותיו לציבור.
ב־5 בנובמבר 1996 הביס קרנהאן את קלי בפער של כ-17%, ונבחר לכהונה שנייה.
בשל המגבלות שהציב "תיקון הנקוק", אשר מיסד תקרה להוצאות המדינה, ממשלו של קרנהאן השיב לציבור כספים בסכומים ניכרים במהלך כהונתו השנייה.
בשנת 1997 הגיעו המחוקקים להסכמה על ביטול מס המזון והפחתת מיסים על קצבאות פרטיות – חוקים עליהם חתם קרנהאן בעל כורחו.
בשנת 1998 נחקקו הפחתות מס נוספות, ובהן הגדלת נקודות זיכוי במס לאזרחים קשישים ובעלי מוגבלות.
ב־1999 נוספה חקיקה שהעניקה לקשישים זיכוי במס על רכישת תרופות מרשם.
בסיכום כולל, עד לסוף 1999 הסתכמו הפחתות המס בכ־1.3 מיליארד דולר.
ב־1997 קבע בית משפט כי מדינת מיזורי רשאית לסיים את מעורבותה בהליכי אינטגרציה גזעית בבתי הספר של סנט לואיס וקנזס סיטי, בכפוף לכך שעד 1999 תוגש תוכנית למימון חלופי של דֶסֶגְרֶגַצְיָה.
בשנת 1998 חתם קרנהאן על חוקים שנועדו למנוע את פשיטת הרגל של מחוזות החינוך בקנזס סיטי.
בהמשך חתם על חקיקה שיצרה מועצת חינוך למחוזות החינוך של סנט לואיס, כללה סיוע של כ־40 מיליון דולר לבתי הספר הציבוריים בעיר, ושאפה לשלב מחוזות חינוך פרווריים במערך התקצוב המדינתי.
באותה שנה הרחיב קרנהאן את הזכאות למדיקייד עבור ילדים ממשפחות מעוטות־יכולת.
באוגוסט 1998 מינה את מייקל א.
וולף, יועצו המשפטי לשעבר, לשופט בבית המשפט העליון של מיזורי – המינוי השני שלו לבית המשפט העליון.
וולף שימש כנשיא בית המשפט בין השנים 2005–2007.
בשנת 1999, חרף תמיכתו בעונש מוות, המתיק קרנהאן את עונש המוות של האסיר דארל מיז לבקשת האפיפיור יוחנן פאולוס השני במהלך ביקורו בסנט לואיס.
המהלך עורר מחלוקת ציבורית: משרדו של קרנהאן קיבל פניות רבות נגד ההחלטה לעומת אלו שתמכו בה, וסקר של העיתון "St.
Louis Post-Dispatch" הראה כי 34% מהמצביעים נטו להצביע נגדו בבחירות לסנאט בעקבות הצעד.
באותה שנה התנגד קרנהאן להצעה לקיום משאל עם בנושא התרת נשיאת נשק מוסתר.
המערכה הציבורית שנוהלה נגד ההצעה, בהובלת בתו רובין, הוביל לדחיית ההצעה בפער של 2% בלבד, אף על פי שרובין ואנשיה פעלו בתקציב קטן ביחס לתומכים.
בשנת 1997 הטיל קרנהאן וטו על שלוש הצעות חוק בנושא הפלות.
הנושא שב לסדר היום הפוליטי בשנת 1999, כאשר האספה הכללית של מיזורי אישרה הצעת חוק לאיסור הפלות בשלבים האמצעיים והמאוחרים של ההיריון.
קרנהאן הטיל וטו על החוק בטענה כי לשונו גורפת מדי ואינה כוללת חריגים להצלת חיי האם.
האספה הכללית עקפה את הווטו של קרנהאן, והוא הפך בכך למושל השביעי בתולדות מיזורי שווטו שהטיל נעקף על ידי המחוקקים.
הבחירות לסנאט של ארצות הברית 2000
למחרת בחירות אמצע הכהונה של שנת 1998, הודיע קרנהאן על כוונתו להתמודד על מושבו של הסנאטור הרפובליקני ג'ון אשקרופט בסנאט של ארצות הברית בבחירות 2000. אף שכבר בשנת 1994 היו שקראו לו להתמודד לסנאט האמריקאי, בחר קרנהאן להישאר בתפקידו כמושל.
גם בשנת 1998 דחה את האפשרות להתמודד מול הסנאטור קיט בונד, אם כי לא שלל לחלוטין התמודדות עתידית.
המרוץ בין קרנהאן לאשקרופט נחשב לבעל נופך אישי, בשל תחושת עוינות הדדית ששררה ביניהם לאורך השנים, אף כי שני הצדדים הכחישו את קיומה של יריבות אישית.
הפרשן הפוליטי סטיוארט רות'נברג תיאר את מערכת הבחירות כאחת המרוצים הצמודים ביותר בארצות הברית.
במהלך מסע הבחירות צצו באמצעי התקשורת תצלומים משנת 1960, ובהם נראה קרנהאן מאופר בהשחרת פנים.
קרנהאן הביע התנצלות פומבית על המעשה.
במהלך מסע הבחירות תקף קרנהאן את אשקרופט על דפוס הצבעותיו השמרני בסנאט וזאת על אף שנתן פומבי לשפה מתונה, וזקף לזכות כהונתו כמושל "רקורד מתון ופרוגרסיבי".
חלק ממסע הבחירות כלל מסע ברכבת ברחבי המדינה – מהלך בו שאב השראה מנשיא ארצות הברית לשעבר הארי טרומן, אשר השתמש בטקטיקה זו במסע הבחירות שלו.
המסע נועד לשמש כמחווה לנשיא לשעבר, אשר החזיק אף הוא בעבר במושב הסנאט עליו התמודד קרנהאן.
קרנהאן ואשקרופט היו נטלו לסירוגין את ההובלה בסקרים, וגיוסי הכספים שקיימו הפכו את מערכת הבחירות לאחת היקרות ביותר בארצות הברית כולה.
בשעות הערב המוקדמות של 16 באוקטובר 2000, המריאו מל קרנהאן, בנו רנדי ויועצו הפוליטי כריס סיפורד מנמל התעופה סנט לואיס דאונטאון שבעיר קהוקיה שבאילינוי, בדרכם לאירוע צדקה בעיר ניו מדריד שבמיזורי.
את מטוס הססנה-335 הטיס רנדי קרנהאן, אך המטוס התרסק סמוך לעיירה הילסבורו שבמיזורי וכל שלושת הנוסעים נהרגו.
המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה קבעה בדיעבד כי התאונה נגרמה בשל אובדן התמצאות מצד הטייס, שהוחרף בשל מזג אוויר סוער ותקלה במכשירי הניווט.
למחרת היום נערך בעיר סנט לואיס עימות בחירות במסגרת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000 שנפתח בדקת דומייה לזכרו של קרנהאן, ושני המועמדים לנשיאות התייחסו במילות הספד אל מותו.
טקס זיכרון ממלכתי נערך ב־20 באוקטובר בקפיטול מדינת מיזורי שבג'פרסון סיטי והשתתפו בו אישי ציבור רבים, בהם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון והגברת הראשונה של ארצות הברית הילרי קלינטון, סגן הנשיא אל גור, סנאטורים ומושלים לשעבר, ובהם קיט בונד וג'ון אשקרופט.
בטקס ההלוויה ספד לו הנשיא קלינטון:
יום אחרי התרסקות המטוס הושבע סגן המושל רוג'ר וילסון למושל מיזורי, והוא מילא את התפקיד עד לתום כהונתו של קרנהאן.
מאחר שדיני הבחירות במדינת מיזורי לא אפשרו הסרת שמות מהקלפי בסמוך למועד הבחירות, הודיע וילסון כי אם קרנהאן ייבחר, ימנה את אלמנתו ג'ין למלא את מקומו בסנאט עד לקיום בחירות מיוחדות.
טרם מותו פיגר קרנהאן בסקרים מאחורי אשקרופט, אולם מסע הבחירות נמשך גם לאחר מותו ונעשה שימוש בסיסמאות כגון "אני עדיין עם מל" (I'm Still with Mel) ו"אל תיתנו לאש לכבות" (Don't Let the Fire Go Out).
קרנהאן המנוח אף התחזק בסקרי דעת קהל אחדים.
בבחירות נרשם תקדים היסטורי: קרנהאן הפך לאדם הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית שנבחר לסנאט לאחר מותו.
תוצאת הבחירות השפיעה גם על מרוצים נוספים, בהם הבחירות לתפקיד המושל, בו ניצח בפער קטן המועמד הדמוקרטי בוב הולדן.
לאחר הניצחון מונתה ג'ין קרנהאן לסנאט והיא כיהנה שם עד נובמבר 2002, אז הפסידה בבחירות המיוחדות למועמד הרפובליקני ג'ים טאלנט.
בשנת 1965 קיבל קרנהאן אות הוקרה מיושב ראש בית הנבחרים של מיזורי, תומאס גרהאם, שהכיר בו כדמוקרט המצטיין ביותר באספה הכללית.
במהלך כהונתו בבית הנבחרים המדינתי, זכה קרנהאן פעמיים ב"פרס השירות המצטיין "מטעם העיתון "St.
בשנת 1999 הוכנס קרנהאן להיכל התהילה של ארגון "DeMolay International".
ב־2001 הכריז ראש עיריית סנט לואיס קלרנס הרמון על שינוי שמו של בניין בית משפט מקומי ל"היכל המשפט מל קרנהאן" (Carnahan Courthouse).
באותה שנה נקרא גם מחנה צבאי של המשמר הלאומי ברולה שבמיזורי, על שמו — מרכז קרנהאן למילואים ולמשמר הלאומי.
בשנת 2003 נקרא על שמו "תיכון העתיד קרנהאן" (Carnahan High School of the Future).
גן הזיכרון שבקפיטול של מיזורי נקרא גם הוא על שמו.
בשנת 2023 הוצב במקום פרוטומה בדמותו של קרנהאן, לו נערך טקס הקדשה רשמי בפברואר 2024 — שבוע בלבד לאחר פטירת אלמנתו ג'ין.
מלאני הלן "מל" בוניס הייתה מלחינה צרפתייה מהתקופה הרומנטית המאוחרת.
היא כתבה יותר מ-300 יצירות, כולל יצירות לפסנתר סולו ולארבע ידיים, יצירות לעוגב, מוזיקה קאמרית, מלודיות, מוזיקה כוראלית, מיסה ויצירות לתזמורת.
בוניס למדה בקונסרבטוריון של פריז ובין מוריה נמנו סזאר פרנק, ארנסט גירו (Ernest Guiraud) ואוגוסט בזיל .(Auguste Bazille).
בוניס נולדה למשפחה מהמעמד הבינוני-נמוך בפריז וחונכה על פי הנורמות הקתוליות המחמירות.
היא ניחנה בכישרון רב ורגישות מוזיקלית, ולימדה את עצמה לנגן בפסנתר.
בתחילה, לא עודדו הוריה את נגינתה, אך כשהייתה בת שתים עשרה שוכנעו על ידי פרופסור בקונסרבטוריון לאפשר לה לקבל שיעורי מוזיקה רשמיים.
בשנת 1874, בגיל שש עשרה, היא החלה את לימודיה בקונסרבטוריון, והשתתפה בשיעורי ליווי, הרמוניה וקומפוזיציה, שם חלקה את ספסל הלימודים עם קלוד דביסי וגבריאל פירנה וקיבלה שיעורים מסזאר פרנק.
בקונסרבטוריון התאהבה בוניס באמדה לנדלי הטיך Amédée Landély Hettich (5 בפברואר 1856 – 5 באפריל 1937), סטודנט, משורר וזמר, שהלחין כמה משיריו.
הוריה לא ראו בעין יפה את היחסים והפסיקו את לימודיה בקונסרבטוריון.
בשנת 1883, כשהייתה בת עשרים וחמש, ארגנו לה הוריה נישואין לאיש העסקים אלברט דומנז' (4 באפריל 1836 – 31 במרץ 1918).
דומנז' היה מבוגר ממנה בעשרים ושתיים שנה, ואלמן פעמיים עם חמישה ילדים מנישואיו הקודמים.
עבור בוניס, לא היו אילו נישואים אידיאליים, שכן דומנז' לא היה חובב מוזיקה.
בשנות ה-1890, פגשה בוניס שוב את הטיך, שהייתה אז מורה לשירה וסופרת מוזיקלית, ונשוי לנבלנית פולניה.
הטיך עודד את בוניס לחזור לקומפוזיציה והצליח להכיר לה כמה מההוצאות לאור הגדולות דבר שגרם לתחילת פרסומה.
בוניס והטיך ניהלו רומן שהוביל ללידת ילדה מחוץ לנישואין, מדלן (ז'אן-פאולין-מדלן ורגר ב-8 בספטמבר 1899).
מדלן הופקדה בידיה של חדרנית לשעבר וירשה כישרון מוזיקלי מרשים מהוריה.
בוניס הקדישה עתה את כל מרצה להלחנה.
רביעיית הפסנתר שלה בוצעה בשנת 1901, וכששמע אותה, קרא סן-סאנס, "מעולם לא דמיינתי שאישה יכולה לכתוב מוזיקה כזו!".
בשנת 1907, היא הצטרפה כחברה ל-Société des compositeurs de musique ובין השנים 1910 ל-1914, כיהנה כמזכירת ארגון זה.
חלק מעבודותיה פורסמו על ידי הוצאת אלפונס לדוק.
בשנת 1912, לאחר מות אשתו, הודה הטיק שהוא אביה של מדלן.
דומנג' נפטר ב-31 במרץ 1918, ומכאן נטלה בוניס על עצמה את הטיפול במדלן, שאמה המאמצת נפטרה אף היא.
עם שחרורו משירות במלחמת העולם הראשונה, החל בנה של בוניס, אדואר, לחזר אחר מדלן דבר שאילץ את בוניס לחשוף את הקשר המשפחתי ביניהם וכך נודע הדבר בציבור.
בוניס הייתה צנועה מדי לקידום עצמי, ואפילו למעריציה באותה תקופה הייתה עובדת היותה אישה מקור קושי בקבלתה כמוזיקאית מובילה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, המוזיקה שלה נשכחה והיא עצמה נותרה מרותקת למיטה עקב דלקת פרקים.
היא המשיכה להלחין עד סוף שנות ה-20, ונפטרה ב-1937, בגיל 79 בסרסל, ואל-ד'אואז.
היא נקברה בבית הקברות מונמארטרבפריז.
הטיך נפטר חודש לאחר מכן.
ספר אוטוביוגרפי בן 84 עמודים של הרהורים אישיים, "Souvenirs et Reflexions", יצא לאור על ידי בתה, ז'אן ברושה (לבית דומנג'), באמצעות 'les éditions du Nant d'enfer', Évian, בשנת 1974.
סוויטה לטריו, לחליל, כינור ופסנתר, אופוס 59 (1903)
Fantaisie en septuor, ל-2 חלילים, 2 כינורות, ויולה, צ'לו ופסנתר, אופוס 72 (1906)
Scènes de la forêt, לחליל, קרן ופסנתר, אופוס 123 (1928)
Suite dans le style ancien, לחליל, כינור ופסנתר, אופוס 127 מס' 1 (1928)
סוויטה אוריינטלית, אופוס 48, לכינור, צ'לו ופסנתר (1900)
נוקטורנו, לכינור, ויולה, צ'לו ונבל או פסנתר (1892)
סונטה לחליל בדו דיאז מינור, אופוס 64 (1904)
סונטה לכינור בפה דיאז מינור, אופוס 112 (1914)
יצירות רבות נוספות לכינור ופסנתר, חליל ופסנתר, צ'לו ופסנתר
מהדורה מודרנית באחד עשר כרכים בהוצאת Furore:
כרכים 6 ו-8: פסנתר ארבע-תכליתי A ו-B A
כרך 1: קולות נמוכים ובינוניים
כרך 2: קולות גבוהים ובינוניים
כרך 3: שני קולות או יותר
רפובליקת מלאווי היא מדינה במזרח אפריקה ללא מוצא לים, הגובלת בטנזניה בצפון, בזמביה במערב ובמוזמביק במזרח ובדרום-מערב.
בירתה והעיר הגדולה במדינה היא לילונגווה.
בני בנטו התיישבו בשטחי מלאווי בסביבות המאה ה-16. בסביבות המאה ה-17 הגיעו הפורטוגלים למלאווי, ובמאה ה-19 הגיעו לאזור ערבים וסוחרי עבדים.
בשנת 1859 הגיע למלאווי המיסיונר והרופא הסקוטי דייוויד ליווינגסטון, שהקים בה את מוסדות המיסיון, והביא להפסקת סחר העבדים.
ב-1891 הוקם בשטח מלאווי אזור החסות הבריטי שנקרא תחילה "פרוטקטורט מרכז אפריקה הבריטי" ומאוחר יותר, ב-1907 – "פרוטקטורט ניאסלנד" או "ניאסלנד".
בשנת 1915 על רקע ניצול של בריטניה את המשאבים המקומיים וגיוסם של מקומיים רבים להילחם לצד מדינות ההסכמה בזירה האפריקאית של מלחמת העולם הראשונה, פעיל חברתי בשם ג'ון צ'ילמבווה עורר מרד מקומי אלים נגד הבריטים, שדוכא על ידי הבריטים.
צ'ילמבווה הפך לימים לסמל לאומי של מלאווי.
בשנים 1953–1963 הייתה ניאסלנד חלק מהפדרציה של רודזיה וניאסלנד.
ב-1964 היא זכתה בעצמאות ואימצה את השם "מלאווי".
אחרי העצמאות עמד בראש המדינה הנשיא ד"ר הייסטינגס באנדה, וב-1966 אושרה כהונתו לכל ימי חייו.
הוא הקים משטר חד-מפלגתי, שנשמר עד 1994, ומאז מתקיימות במדינה בחירות דמוקרטיות.
ביולי 2011 התרחשו במדינה מהומות בהם נהרגו לפחות 18 אזרחים.
ב-2015, הצפות במדינה הביאו למותם של כ-100 אזרחים.
ביוני 2024 נהרג סגן הנשיא סאולוס צ'ילימה (אנ') בהתרסקות מטוס בצפון המדינה יחד עם תשעה בני אדם נוספים.
מייסודה כמעט ועד 1993 שרר במלאווי משטר חד-מפלגתי.
המפלגה החוקית היחידה הייתה מפלגת הקונגרס של מלאווי ובראשה עמד כל אותן שנים הייסטינגס באנדה, שקבע כל פרט במדיניותה של מלאווי.
משטרו הרודני של באנדה רדף מתנגדי משטר וניהל צנזורה מחמירה.
בעוד רוב מדינות אפריקה החדשות השתייכו לגוש המדינות הבלתי מזדהות, כיוון באנדה את ארצו לאוריינטציה מערבית.
מלאווי קיימה קשרים דיפלומטיים עם דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד ולא ניתקה את יחסיה עם מדינת ישראל לאחר מלחמת יום כיפור, כפי שעשו כמעט כל מדינות היבשת.
כדי לשפר את הכלכלה, שיפר הממשל את זכויות הנשים במדינה, עודד נשים להצטיינות ופתח בפניהן משרות, קידם את החינוך ואת התשתיות במדינה בתקן גבוה מהמקובל ביבשת.
כל עוד הייתה מלאווי מוצב אנטי-קומוניסטי יציב בפינה זו של העולם, נהנה המשטר מהעלמת-עין של מדינות המערב.
אולם, לאחר תום המלחמה הקרה גבר לחץ הקהילה הבינלאומית לכיוון של מודרניזציה והן אף התנו המשך סיוע בפתיחות ובמתן דין וחשבון בנושאי זכויות אדם.
במאי 1994 התקיימו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות של מלאווי בהן ניצחה מפלגת "חזית העם המאוחדת" בהנהגת בקילי מולוזי, שזכתה גם בבחירות של שנת 1999. המשטר החדש שאף לבצע רפורמות כלכליות וחברתיות מקיפות.
עם זאת, מפלגת הקונגרס שהנהיג באנדה המשיכה להיות כוח פוליטי מרכזי במדינה.
בין השנים 2004 ל-2012 כיהן כנשיא בינגו וה מותריקה מטעם המפלגה הדמוקרטית הפרוגרסיבית.
לאחר מותו החליפה אותו ג'ויס באנדה.
בשנים 2014 - 2020 כיהן כנשיא אחיו של בינגו וה מותריקה, פיטר מותריקה.
החל מ-2020 הנשיא הוא לזרוס צ'אקוורה.
מלאווי מדורגת מקום 10 בנישואי קטינים.
ב-2015, הממשלה העלתה את גיל הנישואין החוקי מ-15 ל-18. הומוסקסואליות נחשבת כלא חוקית.
ביוני 2021, נערך מצעד הגאווה הראשון בעיר הבירה, לילונגי.
מלאווי היא בין המדינות הפחות מפותחות בעולם, עם כלכלה המבוססת ברובה הגורף על חקלאות.
הסקטור החקלאי אחראי ל-37% מן התוצר הלאומי, להעסקת 86% מכח העבודה ולעיבוד של כ-16,000 קמ"ר משטחה של מלאווי.
במלאווי מגדלים משק חי - בקר וצאן.
מכיוון שמלאווי תלויה בחקלאות, עונות הבצורת התכופות פוגעות קשות בכלכלתה.
התעשייה אחראית ל-29% מהתל"ג ועוסקת בעיקר בעיבוד התוצרת החקלאית.
התעשייה מעבדת בעיקר סוכר, טבק (מעובד), תה (מעובד) ועוד.
במלאווי ישנם מחצבי בוקסיט, אזבסט ופחם, אשר אינם מנוצלים כראוי.
מלאווי, זימבבואה, זמביה ומדינות אחרות הנמצאות במרכז יבשת אפריקה, שאין להם חופים ימיים, בדרום אפריקה, משתמשות בנמל ביירה שבמוזמביק לייצוא וייבוא סחורות.
מלאווי היא מדינה מוארכת הנמצאת בדרום מזרח אפריקה.
היא גובלת בטנזניה בצפון, בזמביה במערב, במוזמביק בדרום ובאגם מלאווי במזרח.
אגם מלאווי, המשתרע כמעט לכל אורך המדינה ונהר שירה הזורם מדרומו לנהר הזמבזי, הם חלק מהשבר הסורי-אפריקאי.
ממערב לאגם רמות בגובה של כ-1,000 מ' מעל פני הים.
צפון המדינה הררי יותר, ובו שוכן הר ניקה, המתנשא לגובה של 2,527 מ'.
ההר הגבוה במדינה, הר מולנג'ה, נמצא דווקא בדרום, ממזרח לנהר שירה ובסמוך לגבול עם מוזמביק, ומתנשא לגובה של 3,002 מ'.
36% משטחה של מלאווי מיוער.
בנוסף, ישנם האיים ליקומה וצ'יזומולו שמוקפים במים הטריטוריאליים של מוזמביק.
בשטחים הנמוכים חם ויבש מאוד בקיץ והחורף יבש, ובאזורים הגבוהים הקיץ חם וגשום והחורף נעים וקריר.
אוכלוסיית מלאווי מונה כ-20 מיליון תושבים.
רוב התושבים משתייכים לשבטי הבנטו השונים, בעיקר: צ'ווה, יאו, טונגה, טומבוקה וצ'יפוקה.
בניגוד לשכנותיה, אין במלאווי מתיחות רבה על רקע אתני.
תוחלת החיים היא כ-64.2 שנים, נתון נמוך ביחס לרוב העולם, אך ממוצע ביחס למדינות אפריקה שמדרום לסהרה.
בשנת 1990 היה ממוצע הילודה 7 ילדים לאישה, וכיום הוא עומד על 3.4 ילדים לאישה.
83% מהאוכלוסייה הם נוצרים, מרביתם פרוטסטנטים ומיעוטם קתולים, כ-13% מוסלמים והשאר מאמיני דתות מקומיות.
מסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 פועל במדינה ארגון "עין הילד" – ארגון לא ממשלתי הפועל למען רווחת הילדים.
מלאח הוא שמו של הרובע היהודי בערי מרוקו (שם המקביל למושגים "גטו" או רחוב היהודים בקרב עדות אשכנז).
ב-1438 הוקם המלאח הראשון בעיר פאס.
מאוחר יותר הוקמו מלאחים נוספים במרקש (1568) ובמקנס (1682).
עד המאה ה-19 נתפש המלאח כמאפיין של עיר הבירה, אך לא בהכרח של ערים אחרות.
הסולטאן מולאי סלימאן (1792–1822) שינה זאת והפך את המלאח לתופעה נפוצה ברוב ערי מרוקו.
הוא היה אחראי לבנייתם של מלאח במספר ערי נמל חשובות – רבאט, מוגדור, סלא ותטואן (בה המלאח היה ידוע בשם הספרדי Judería, "הרובע היהודי").
בהמשך נבנו מלאח ברוב ערי מרוקו, ואף השכונות היהודיות הנפרדות בכפרים קטנים קיבלו את השם "מלאח".
ברבות מהערים הגירוש למלאח משאר חלקי העיר היה כרוך בסבל רב ליהודים.
קיימות מספר סברות לגבי מקור השם "מלאח".
סברה מקובלת אחת היא שהשם "מלאח" נובע מכך שהרובע היהודי הנפרד הראשון, שהוקם בעיר פאס, שכן בקרבת ביצות מלח.
סברה אחרת היא שהיהודים הרבו באופן מסורתי לסחור במלח ולכן הרובע בו גרו נקרא "אל-מלאח".
סברה נוספת היא שליהודים הייתה שמורה עבודת הפרך של הרקתן והמלחתן של גולגולות הראשים הערופים של שבויים ופושעים שנידונו למיתה.
יש מקורות סותרים ולכן אין יודעים בביטחון את מקור השם.
המלאח היה תחום בחומות כדי להפרידו מהרבעים המוסלמים, ולצורך הגנה מפני פרעות אנטי-יהודיות שהיו תדירות, בעיקר בתקופות של אי-יציבות.
בנוסף המלאח שכן לרוב בקרבת מוסדות שלטון, ובעיר הבירה, בקרבת ארמונו של המלך.
בערים שבהן התקיים מלאח נאסר על היהודים לגור מחוץ לו, ולרוב אף נאסר עליהם לצאת ממנו בלילות.
רק לעיתים רחוקות היהודים קיבלו אישור להרחיב את שטח המלאח, ועקב כך מלאחים רבים היו צפופים ומחלות ועוני שררו באזורים מסוימים.
כשמרוקו נכנסה תחת חסות צרפת ב-1912, היהודים הורשו שוב לגור בשכונות מחוץ למלאח, בעיקר בשכונות האירופאיות, תוך העלמת עין מצד השלטון.
הצעירים והאמידים היו הראשונים לנצל את ההזדמנות כדי לעזוב את המלאח.
בכמה ערים, ובראשם מקנס, הקהילה היהודית של העיר אף בנתה לעצמה מלאח חדש, מודרני ומרווח יותר, במטרה למנוע את עזיבת המשפחות.
בעת מלחמת העולם השנייה הופיעה מחדש תוכנית לקיבוץ היהודים בתוך אזורי מלאח והיהודים שחיו מחוץ למלאח גורשו אליו חזרה על ידי פקידי משטר וישי.
עם סיום מלחמת העולם השנייה התהליכים של עזיבת המלאח התחדשו ביתר שאת.
עם עלייתם של כמעט כל יהודי מרוקו לישראל והגירתם לארצות אירופה, המלאחים התרוקנו מתושביהם היהודים, וייושבו על ידי מוסלמים עניים, ובימינו משמשים בחלקם מוקדי פשיעה והזנחה.
המלאחים הם חלק מהעיר העתיקה של ערים כגון פס (שהוגדרה כאתר מורשת עולמית) ומרקש, ומהווים יעד תיירותי.
באזור פועל מוזיאון יהודי בית דאכירה.
מְלֵאָה הוא מושב באזור הצפון בחבל תענך שנמצא במרכזו של גוש אומן.
הוא שייך למועצה אזורית הגלבוע, והוא המערבי מבין יישוביה.
הוא שוכן במרכזו של עמק יזרעאל.
במושב אוכלוסייה מעורבת: חילונים ודתיים יחד.
המושב הוקם בשנת 1956 על ידי עולים מפולין כחלק מתוכנית יישוב חבל תענך.
עד סוף שנת 1957 עזבו רוב המתיישבים את היישוב אך במקומם באו עולים ממרוקו.
רוב התושבים מתפרנסים מענפי חקלאות שונים, לרבות גידול בעלי חיים.
בתחילת 1956 קיבלה ההתיישבות בחבל תענך תאוצה רבה.
מלאה היה המושב הראשון שאוכלס בעולים מפולין.
העולים לחבל תענך עלו במסגרת המבצע "מן האונייה אל הכפר".
עם זאת, כעבור כשנה אחת בלבד, מרבית חברי המקום נטשו את המושב ועברו להתגורר בעיר, ובמלאה נשארו כ-15 משפחות בלבד.
במקומם, הגיעו עולים חדשים מצפון אפריקה, בעיקר ממרוקו, אשר הצליחו להשתקע במקום.
בשנים הראשונות מרבית פרנסתם של תושבי מלאה התבססה על משקי בעלי חיים, בנייה וחקלאות.
בתחום הבנייה, התושבים עסקו מטעם מחלקת ההתיישבות של הסוכנות הציונית בבניין מבני המשק ובתי הקבע במושביהם.
בתחום החקלאות, רבים מתושבי המקום הועסקו בגן ירק גדול, שהוקם על ידי המוסדות המיישבים בשנת 1954 בחבל התענך.
גן הירק נועד לספק מקומות עבודה למתיישבים, לתת להם מקור פרנסה ולשמש להם מעין בית ספר חקלאי.
ב-1956 הורחב גן הירק והפך למקור פרנסתם העיקרית של תושבי המקום.
בנוסף על האמור, החל מן השנים הראשונות, אחדים מתושבי חבל תענך מצאו את פרנסתם בעבודות חוץ ובמתן שירותים.
מלאה הוא מושב בעל אוכלוסייה מעורבת הנמצא בשטח מועצה אזורית הגלבוע.
יישובי התענך, שעליהם נמנה המושב, מקובצים בקבוצות שבכל אחת מהן שלושה מושבים, אשר מרכז משותף מחבר ביניהם.
שכניו של מלאה הם המושבים ניר יפה וגדיש.
המרכז המחבר בין שלושת המושבים הוא מרכז אומן.
כיום, ניתן למצוא במלאה בעלי מקצועות חופשיים לצד חקלאיים מודרניים.
אופי היישוב הוא מעורב, חילוניים ומסורתיים יחד.
מלאי (ברומנית: Mălai) הוא מאפה רומני מסורתי זהוב, בין עוגה לפשטידה, אותו מכינים מקמח תירס וממוצרי חלב שונים.
את המלאי נהוג לאכול עם גבינה מסוגים שונים וסוכר.
המלאי נאכל ברומניה כארוחת צהריים ונחשב כמאכל מסורתי.
מתכון אופייני לעוגת מלאי עבור מגש בגודל 25 על 35 ס"מ:
250 גרם תירס דק ככל האפשר
125 גרם חמאה מותכת קרה (ניתן להחליף בשמן, אך חמאה מעניקה לעוגה טעם טוב בהרבה)
10 גרם אבקת אפייה (שקית אחת, 2 כפיות)
1 כף תמצית וניל (או שקית סוכר וניל)
קליפת עץ מגוררת מלימון אחד
אבקת סוכר לגימור העוגה (לא חובה)
מלאי או מלאי עסקי הוא מונח בתחום מנהל עסקים וחשבונאות המתייחס לחומרים וסחורות זמינים הנמצאים בבעלות העסק המשמשים אותו לצורך פעילותו העסקית השוטפת.
בדרך כלל המלאי מתחלק לארבעה סוגים:
מלאי מוצרים גמורים: מלאי שתהליך ייצורו הסתיים והוא מוכן למכירה.
לדוגמה, במפעל לייצור צעצועים - צעצוע ארוז מוכן למכירה.
מלאי מוצרים בתהליך: מלאי הנמצא בשלב ביניים על פס הייצור.
לדוגמה, צעצוע שהרכבתו טרם הסתיימה.
מלאי מוצרי גלם: מוצרי גלם שמהם מרכיבים או מייצרים את המוצר הסופי.
לדוגמה, רכיבי פלסטיק קטנים שמהם מרכיבים את הצעצוע.
מלאי חומרי אריזה: חומרי האריזה שבהם יארז המוצר הסופי.
לדוגמה, קופסאות קרטון או חומרי אריזה מפלסטיק.
ההגדרה של מלאי והפרדתו מרכוש קבוע תלויה באופי פעילותו של העסק ולעיתים אינה פשוטה.
לדוגמה, בחברה העוסקת בייצור כלי רכב, כלי הרכב הגמורים וחלקי הרכב הם המלאי של העסק.
אך לעומת זאת, כלי הרכב בבעלות אותה חברה המשמשים את מנהליה ועובדיה הם רכוש קבוע ולא מלאי.
ספירת מלאי נעשית בכל עסק בו מתקיימת תנועת מלאי של חומרי גלם וסחורות.
בעסקים מודרניים נעשה ניהול המלאי באמצעות מערכות מידע, שאמורות לתת מידע מדויק על כמות הפריטים שבמלאי, אך נעשית גם ספירה בעין, היינו: עובדי החברה (בדרך כלל בפיקוח רואה חשבון) סופרים את הפריטים אחד אחד.
הספירה נדרשת משתי סיבות עיקריות:
לאימות ניהול המלאי - יש תנועות במלאי שאינן מגיעות אל מערכת המידע: גנבה, אובדן, בלאי וכדומה.
בספירה עשויים להתגלות פערים בין מצב המלאי ובין הרישומים על אודותיו.
ערכו של המלאי משמש כלי מרכזי בקביעת הרווח וההפסד של העסק.
הספירה מתחייבת הן על פי דרישות הפיקוח החשבונאי ותקנות המס, והן לצורך המידע השוטף הנחוץ להנהלה על פעילותה התקופתית.
ספירות מלאי מתנהלות בדרך כלל בסוף שנת מס, סמוך לתאריך הקובע, ב-31 בדצמבר.
עסקים רבים נוהגים להימנע מכל פעילות עסקית שוטפת אחרת ביום הספירה.
המלאי הוא מרכיב מרכזי במאזן החשבונאי של העסק.
את ערכו של המלאי יש להביא בחשבון במסגרת הניהול הכספי של העסק, לשם חישוב רווחיו או הפסדיו.
מאחר שהמלאי מהווה חלק מהוצאות הקניה של העסק, יש להפחית את שוויו מסך כל הוצאות הקניה.
כאמור חובת ניהול מלאי נדרשת על פי התקנות, אך חובה זו לא קיימת על פריטים שערכם נמוך במיוחד.
כך למשל חנות למכשירי כתיבה אינה חייבת לנהל רישומים על כל עיפרון או מחק שנקנו ונמכרו.
ערך המלאי נקבע על פי שווי העלות או שווי מימוש נטו – הנמוך ביניהם.
לעיתים יש ויכוח עם פקיד השומה על שווי המלאי, בעיקר על פריטים שניזוקו או שאין סיכוי שיימכרו (מלאי מת).
כדי להימנע מכך נוהגים בעלי עסקים למכור אותם לפני תום שנת המס, אפילו במחירים הנמוכים מהעלות.
חישוב ערכו של המלאי קשור במועד רכישתו.
פריט מסוג מסוים במלאי הגיע למלאי במועדים שונים, ולכן נרכש במחירים שונים.
לקביעת ערכם של הפריטים שבמלאי מקובלות מספר שיטות חשבונאיות:
זיהוי ספציפי - כל פריט מלאי מזוהה באופן נפרד על עלותו ועל הפדיון ממכירתו.
משמש לפריטי מלאי ייחודיים ומשמעותיים (בניגוד למלאי שהוא כמות גדולה של פריטים זהים).
נכנס ראשון יוצא ראשון (FIFO/נרי"ר): העסק רושם בספריו את היחידות הראשונות שנרכשו כיחידות הראשונות שנמכרו.
נכנס אחרון יוצא ראשון (LIFO/נאי"ר): העסק רושם בספריו את היחידות האחרונות שנרכשו כיחידות הראשונות שנמכרו.
שיטה זו אסורה כיום לפי התקינה הבינלאומית והישראלית.
ממוצע משוקלל (Weighted Average) - העסק רושם בספריו את היחידות שנמכרו, בעלות ששווה לממוצע משוקלל של כלל היחידות שטרם נמכרו.
ניהול מלאי הוא תחום רחב, עם היבטים רבים:
להחזקתו של מלאי יש עלות, המתבטאת בריבית שיש לשלם על מחירו של המלאי, בהוצאות על החזקתו של המלאי (למשל שטח האחסון הנדרש) ועוד.
המלאי עלול להתיישן על המדף ולאבד את ערכו, עקב חידוש טכנולוגי או עקב היותו בעל זמן קיום מוגבל.
מלאי נמוך מדי עלול לשבש את פעולת העסק, עקב חוסר יכולת להיענות לדרישות הלקוחות.
המלאי מהווה נתון מכריע בפעילות החשבונאית של העסק.
מלאי מיובא חייב בתשלום מכס, לשם כך קיים מחסן ערובה - מחסן רישוי מטעם המכס בו מאוחסנת סחורה שהתשלום עליה יתבצע רק לאחר שחרור המלאי להפצה.
תחזוקה וניהול המלאי הם חלק חשוב בניהול עסק המאחסן בשטחו מלאי סחורות וחומרי גלם.
מנהל המלאי הוא בדרך כלל מנהל מחסן, ולרשותו כלי שליטה שונים:
כלי אחסון והנעה – מלגזה, כלי אריזה, עזרי רישום כמו שילוט וכדומה.
מחשוב ותוכנות מלאי - באמצעותם נרשמת כל תנועה של כניסה או יציאה מהמחסן.
רישום נכון של הפעולות בזמן אמת מאפשר עדכנות במידע לגבי כל פריט.
יכולתו של מנהל המחסן לשלוט על כל פריטי המלאי תורמת לעסק בכמה תחומים:
שימור המלאי - באופן המונע התקלקלות או התיישנות.
שיווק יעיל – מידע עדכני על מצב המלאי מסייע לשווק נכון מוצרים, ומונע חוסרים בעת הצורך.
חיסכון בעלויות – מנהל מחסן מיומן יודע לסדר את הסחורה באופן החוסך מקום ועלויות אחסנה.
מַלַאוַוח הוא מאכל תימני מסורתי העשוי מבצק עלים, על בסיס קמח דורה, סאמנה, מעט מלח וסוכר.
לאחר הכנת הבצק ישנן מספר דרכים לסיים את הכנת המנה: הדרך הנפוצה ביותר היא טיגון במחבת עם מעט שמן או מרגרינה.
ניתן גם לאפות את המלאווח בתנור אפייה או בטוסטר.
בצק המלאווח זהה לזה של הג'חנון, אלא שהם נבדלים באופן פתיחת הבצק ובאופן ההכנה.
בישראל מקובל להגיש מלאווח עם עגבניות מרוסקות, עם סחוג, ביצה קשה ולעיתים גם טחינה, זעתר, שמן זית ויש אף שמוסיפים סוכר או דבש.
המלאווח, שהובא לישראל על ידי עולים מתימן, הפך בשנות השמונים למאכל נפוץ, והוא מצוי כיום בתפריטיהן של מסעדות ורשתות מזון מהיר.
חברות רבות מציעות למכירה בצק מלאווח מוכן קפוא, שאותו יש לטגן או לאפות קודם האכילה.
בסדרת הנוער הקומית "המלאך השומר שלי", המלאווח היה המאכל היחיד שמנהל הקפיטריה, אלי (ניקי גולדשטיין), היה מכין.
בסדרה הקומית "לבד בבית", בעונתה השנייה, הופיע פרק בשם "פיצלוואח", העוסק במאכל שהוא שילוב בין פיצה לבין מלוואח (נודע גם כמלוואח-פיצה במטבח הישראלי).
מועדון הכדורגל מלאדה בולסלאב (בצ'כית: FK Mladá Boleslav) הוא מועדון כדורגל צ'כי, מהעיר מלאדה בולסלאב.
הקבוצה זכתה שתי פעמים בגביע הצ'כי בשנים ו- אך לא זכתה מעולם באליפות, הישג השיא שלה הוא מקום שני בעונת .
הספונסר הראשי של הקבוצה היא חברת הרכב סקודה.
הישגו הגדול ביותר של המועדון הוא הגעה למקום השני בליגת העל הצ'כית בעונת , מיקום שהעניק לקבוצה כרטיס לשלב המוקדמות השני של ליגת האלופות בעונת 2006/2007. בשלב זה עברה את קבוצת ואלרנגה הנורווגית, אך מלאדה נכשלה בשלב ההעפלה השלישי נגד קבוצת גלאטסראיי הטורקית.
בשל ההפסד נשלחה הקבוצה לשלב הפלייאוף של גביע אופ"א, שבו ניצחה במפתיע את קבוצת מרסיי הצרפתית והעפילה לשלב הבתים, בסופו נשרה מלאדה בולסלאב מהמפעל.
בעונת 2007/2008 הקבוצה שיחקה בפעם השנייה בגביע אופ"א.
בסיבוב הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת פלרמו והעפילה לשלב הבתים.
בסיום שלב הבתים הקבוצה סיימה במקום הרביעי והלפני אחרון בבית והודחה מהטורניר.
בעונת גברה מלאדה על סיגמה אולומואוץ בתום דו-קרב בעיטות עונשין וזכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הצ'כי.
היא שבה וזכתה בו גם בעונת .
מלאית (בכתב לטיני: Bahasa Melayu; בג'אווי: بهاس ملايو), המוכרת גם בהגייה הלא רשמית כמלזית, היא שפה ממשפחת השפות האוסטרונזיות, והיא שפת העם המלאי.
זוהי השפה הרשמית במלזיה, בברוניי ובסינגפור.
מבין כל השפות האוסטרונזיות, המלאית קרובה ביותר לאינדונזית.
היא מדוברת גם באינדונזיה (במיוחד באי סומטרה), במזרח טימור, בדרום מדינת הפיליפינים ובדרום תאילנד (קרוב לגבול עם מלזיה).
הכתבים - מהקדום אל המאוחר
2) פאלי - שמקורו בהודו.
3) ג'אווי - שמבוסס על הכתב הערבי.
4) אלפבית הלטיני - הקרוי Rumi / Romawi.
השמוש בו בתעתיק המייצג את ההגייה.
בברוניי ובמדה פחותה מזה במלזיה ובאינדונזיה.
נעשים מאמצים גם להחיות את הכתב הג'אווי באזורים כפריים.
במלזיה הוויקיפדיה בגרסה המלזית מקפידה לכתוב כל שם ערך שמקורו במאלאית גם בג'אווי, אבל הכתב הרומי שולט גם במסמכים רשמיים וגם בשימוש ביום-יום במלזיה.
בלשנים, אנשי דת מוסלמיים, ואספני מטבעות לומדים ג'אווי גם באינדונזיה.
מלזיה היא מדינה שמתאפיינת בדמוגרפיה מגוונת, עם מיעוט סיני והודי בתחומה ומיעוטים נוספים, כגון האנשים המכונים Orang Asli, שהם האנשים האבוריג'ינים של מלזיה.
מלזיה נשלטה שנים רבות בידי מדינות המערב - פורטוגל, הולנד והממלכה המאוחדת.
מלזיה היא מדינה מוסלמית והושפעה רבות מהקוראן ומכתבים ערביים של דת האסלאם.
מסיבה זאת, השפה המלאית הושפעה משפות רבות ואימצה לחיקה מילים משפות רבות, כולל ערבית (המילה selamat לקוחה מערבית ומשמשת את השפה בעיקר בברכות.
הכתובת העתיקה ביותר בשפה המאלאית היא כתובת זמנה מקביל ליום 16 ביוני 682 לספירה הנוצרית והיא מעידה על ממלכת סריויג'איא.
הכתובת התגלתה על ידי הולנדים ב-29 בנובמבר 1920 ב"כפר" כדוכאן בוכית, "משפחת" 35 הנמוכה, בפלמבאנג סומטרה הדרומית בגדת נהר תאתאנג הזורם אל נהר מוסי, הכתובת חרותה על אבן שחורה בגודל 45 על 80 סנטימטרים.
כתובה במאלאית עתיקה בכתב פאלאוא, הנקרא גם פאלי.
הכתובת מכילה תאריכים שמקורם בסנסקריט על פי מנין הסאקא, שראשיתו בשנת 78 לספירה הנוצרית.
כאן תרגומה לעברית ממאלאית/אינדונזית מודרנית:
שנת סאקא כבר עברה 604 ביום ה-11 חצי אור ירח ואיסאקהא דאפונתא היאנג עלה בסירה לקחת 'מסע קדוש מוגמר'.
ביום 7 לירח ג'ייסתהא דאפונתא היאנג עבר מן מינאנגא מביא תוספת צבא שתי רבבות עם אספקה 200 אופן תבה בסירה ללכת 1312 במספרם הגיע בעין שלמה רגש אהבה ביום ה-5 חצי ירח אסאדא ללא דאגות שמח הגיע לעשות את אנשי המולדת סריויג'איא (ה)מנצחת 'מסע קדוש מוגמר' שלם..."
הכתובת מכילה נוסח עתיק ביותר: קוראיה הראשונים העתיקוה לכתב לטיני ולאחר מכן תרגמוה ללשונות מודרניות, וגם דוברי המאלאית נאלצו לשכתבה.
המושג Hiyang הנזכר בכתובת כשם עצם, מופיע בחלק מן התרגומים כ Baginda אחד מכמה תארים שמשמעם במאלאית "הוד מעלתו".
שמשמעו "אשר באדנות העליונה", תארו של מלך מלזיה.