tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מגוב זה מורכב מזוג מערכות גלגלים בעלי בליטות שנמצאים במרחק מה לפני הזחלים ולוחצים על הקרקע באמצעות קפיצים חזקים על מנת לפוצץ מוקשים הנמצאים בדרכו של הכלי.
זוהי גרסה קלה ומתקדמת יותר של הנוכרי.
צפע : פיתוח של יחידת יפת"ח בפיקודו של דוד לסקוב משנות ה-70 של המאה ה-20. מדובר בהתקן המשגר רקטה מלאת חומר נפץ הודף המחוברת לשרשרת ועליה מטענים רבים.
הרקטה משוגרת עם השרשרת אל קצה שדה המוקשים ואז מתפוצצת ביחד עם שרשרת המטענים שעליה.
עוצמת הפיצוץ המשולב יוצרת לחץ חזק מאוד בקרקע הגורם לפיצוץ כל המוקשים בסביבה.
קיים דגם לחי"ר, ודגם לשריון הנקרא צפע שריון או צפ"ש.
הצפ"ש מאוחסן בעגלה הנגררת מאחורי רק"מ כגון טנק או נגמ"ש הנדסי.
רקטות ריצוף (CARPET): מערכת לפריצת שדות מוקשים שניתן להתקין על נגמ"שי פומ"ה ונמ"ר הנדסי.
המערכת יורה רקטות דלק-אוויר היוצרות הדף רב הגורם לפיצוץ שדות מוקשים ומטענים.
את המערכת פיתחה רפאל - מערכות לחימה מתקדמות והיא שודרגה על ידי צה"ל.
חטפן - אמצעי פריצה שמותקן על גבי נגמ"שים של כוחות המילואים.
ה"חטפן" נישא בעגלה בירכתי הנגמ"ש ובו שרשרת מטענים באורך 100 מטר, המפוצצים נתיב נקי בשדה מוקשים.
מיני-שרייק, מכשיר המשלב פצץ וגלוונומטר, נכנס לשירות בשנת 2009.
אקדח מסמרים "הילטי" להצמדת מטעני חבלה למשטחים וקירות.
"אוזן אורי" - אמצעי ותיק לפריצת דלתות.
זהו התקן פלסטיק בצורת חצי אליפסה (ומכאן השם "אוזן") בו חרוטה מסילה לתוכה מכניסים פתיל רועם ומצמידים לדלת סביב המנעול והידית.
יזימת הפתיל הרועם אמורה לנתק את המנעול מהדלת ולאפשר את פתיחתה.
"מסגרת פריצה" - אמצעי לפריצת דלתות וקירות שפותח על ידי יחידת יפת"ח.
"הרעם" - מטען רסס נגד אדם, נועד להחליף את הכלימגור.
מטעני קלע נגד טנקים ורכב קרבי משוריין.
מאז 2014 חיל ההנדסה התעצם בתחום לוחמת המנהרות, בצה"ל מכונה התחום "לוחמת תת-קרקע", בראשי תיבות: לת"ק, והצטייד באמצעים רבים, חלקם מסווגים.
אמצעי חישה מסווגים של המעבדה הטכנולוגית לגילוי ואיתור מנהרות של פיקוד דרום והמעבדה הטכנולוגית לגילוי ואיתור מנהרות של פיקוד צפון.
מקדחי-בורות ומחפרים לחישוף מנהרות (טאטרה דרילר).
מציצן: אמצעי לסריקת מנהרות וקבלת מידע חוזי עליהן.
מערכת אמולסיה לפיצוץ מנהרות - מערכת הזרקת חומר נפץ למנהרה לשם השמדתה בפיצוץ.
אמצעי איטום מהיר לפירי מנהרות המבוסס על אמולסיה.
אמצעי נשימה ומכלי חמצן ללוחמי סמו"ר.
במסגרת חטיבת החרמון פועלת יחידת פינוי שלגים של חיל ההנדסה, שהיא יחידת מילואים.
היחידה מפעילה מספר כלים ייחודים לצורך פתיחת צירים מושלגים בתקופת החורף באזור חרמון והגולן.
מסכת גז: מסכה אישית המגינה על מערכת הנשימה מפני נשק כימי ונשק ביולוגי.
בגד מגן פחמי (במ"פ): חליפת מיגון ללוחמים שנועדה להגן עליהם מרוב איומי החל"כ הידועים.
עקרון העבודה של החליפה שהיא מסננת בעזרת שכבת פחם דחוס את האוויר החיצוני ולא נותנת לחלקיקים להיכנס.
סרבל ייעודי לאב"כ (סי"ל): סרבל קל ונוח לפעולות יחידת האב"כ, גרסה נוחה לבמ"י.
מנו"ר: משאית הנושאת אמצעי טיהור ומפזרת חומרי טיהור כנגד אב"כ.
תיק גו"ז (גילוי וזיהוי): אמצעי לאימות נוכחות חומרי לחימה כימיים (חל"כ).
סיגל: מערכת מתוצרת ישראל לזיהוי וגילוי חל"כ, בעבר המערכת הייתה פק"ל על אחד הלוחמים בגלל משקלה הרב הוחלט מאוחר יותר שהמערכת תורכב על רכב הגו"ז.
מיועדת להחליף את ה"תיק גו"ז" בהדרגה.
מקל"שים: מקלחות שדה נידות המשמשות לקירורם של הלוחמים בחליפות המיגון וגם לטיהור הפצועים והחיילים שחזרו מהשטח הנגוע בחל"כ.
ישנם מקל"שים כחלק מהנו"ר וישנם מקלשים ניידים אשר נגררים על ידי רכב האמר.
ערכה מטאורולוגית: מערכת לקבלת נתונים מטאורולוגים באזור הפגיעה כגון: מזג האוויר, כיוון ועוצמת הרוח, לצורך ביצוע הערכת סיכונים.
חיל ההנדסה מפעיל גם אמצעים הנדסיים מיוחדים.
רובם מופעלים על ידי יהל"ם - היחידה ההנדסית למשימות מיוחדות.
אמצעים אלה כוללים כלי נשק נדירים, אמצעי טיפוס וגלישה, ציוד קומנדו, חומרי חבלה, ציוד מתקדם לסילוק פצצות ומגוון רובוטים בשלט רחוק בגדלים שונים, לרבות האמר בשלט רחוק ("פיקאצ'ו") ודחפור די-9 בשלט רחוק ("רעם השחר" ו"פנדה").
לוחמי סמו"ר מפעילים את מערכת אמולסיה - מערכת שנועדה להשמדת מנהרות טרור על ידי הזרקה אחידה של חומר נפץ לכל אורך המנהרה.
המערכת נישאת על גבי משאית ובעתיד תותקן כנגרר מאחורי טנק או דחפור.
ב-2023 נחשף שיהל"ם מפעילה רחפן תוקף בשם "קרנף" החמוש במטול רימונים 40 מ"מ, שפותח על ידי יחידת יפת"ח.
קוביות לסקוב - חלקי בנייה מודולריים לבניית ביצורים פרי פיתוחו של דוד לסקוב.
הקוביות מורכבות משלד חיצוני של פח בעובי 2 מ"מ אותן מרכיבים בשטח וממלאים בעפר וחצץ.
קוביות לסקוב שימשו להקמת ביצורים ומוצבים בשנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה ה-20.
סלי הסקו - בביצורים ניידים תוצרת חברת Hesco.
סל הסקו מורכב מאריג על גבי שלד מתכת בצורת קובייה הפתוחה מצידה העליון.
הסל ניתן לקיפול ופרישה מהירה בשטח.
ניתן לבנות מהסלים ביצורים שונים כגון חומות, מגננים, מוצבים ואף בנייה לגובה.
כדי שהסל יגן יש למלא אותו בעפר, באדמה, בחצץ, או בחומר אחר הזמין בשטח.
הסל אמור להגן מפני פצמ"רים ורקטות קלות.
הסל נרכש על ידי משרד הביטחון בזמן מבצע עופרת יצוקה בעקבות מלחמת לבנון השנייה והניסיון החיובי של הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמה באפגינסטן ומלחמת עיראק.
סלי הסקו ישמשו את לוחמי חיל ההנדסה הקרבית לבניה מהירה של ביצורים ומגננים בשטח.
ביצורים ניידים כגון עמדת "מגן שמואל", מיגונית "מירב", עמדות שמירה ממוגנות ועוד.
מועדון הכדורגל אמקאר פרם היא קבוצת כדורגל מהעיר פרם שברוסיה.
בשנות השתתפותה בליגת העל הקבוצה כונתה "הקבוצה האירופאית המזרחית ביותר המשחקת באחת הליגות הבכירות של אירופה" שכן היא שכנה במזרחה של רוסיה האירופית (טום טומסק ולוץ' ולדיווסטוק ממוקמות מזרחית מהעיר פרם אך הן נמצאות ברוסיה האסיאתית ולא נכללות תחת ההגדרה של "אירופה").
ב־18 ביוני 2018 איבדה את מעמדה כקבוצה מקצוענית.
עם זאת ממשלת מחוז פרם הפעילה את אקדמיית הכדורגל של מחוז פרם תחת מותג אמקר במסגרת הליגה החובבנית והמועדון הוקם מחדש כמועדון מקצועני באפריל 2021.
הקבוצה הוקמה על ידי פועלי מפעל למינרלים בעיר פרם.
השם "אמקאר" מורכב משני השמות "אמיאק" ו"קרבאמיד" שהם התוצרים העיקריים של המפעל ממנו באו הפועלים.
"אמקאר" נוסדה בשנת 1993, כשהופיעה למשחקה הראשון ב־8 במאי אותה שנה כאשר קבוצה שהורכבה מפועלים במפעל למינרלים בעיר פרם שיחקה את משחקה הראשון ב"גביע פרם".
בשנה שלאחר מכן הקבוצה זכתה באליפות מחוז פרם ובשנת 1995 הפכה אמקאר פרם למועדון מקצועני.
תחילה הקבוצה שיחקה בליגה הרוסית השלישית (הליגה הרביעית בחשיבותה ברוסיה) והתקדמה עם השנים בין הליגות עד שבשנת 2003 זכתה באליפות הליגה הרוסית הראשונה (הליגה המשנית ברוסיה) והעפילה לפרמייר-ליג הרוסי.
בינואר 2011 הקבוצה הודיעה כי היא פורשת מהליגה הרוסית, בשל קשיים פיננסיים שצצו במהלך עונת 2010, אולם ראשי הליגה החליטו לא להדיחה ולנסות למצוא ספונסר מתאים לפני פתיחת הליגה.
הדבר הצליח וקבוצה המשיכה לשחק בליגה העליונה.
מאז הקמתה מומנה הקבוצה על ידי מפעלים כימיים וחברת SiburChimProm מהעיר פרם, למעט בשנים 2015–2016 כשמומנה על ידי בנק מוסקבה.
בעונת 2017/2018 ספונסר הקבוצה הייתה חברת הבנייה ניו גראונד.
בדצמבר 2017 שוב נודע כי הקבוצה נקלעה לקשיים פיננסיים וכי היא נמצאת בסכנת פירוק, לאחר שספונסר הקבוצה עזב וממשלת המחוז לא אישרה תקציב לעונת 2018/2019. בעונת 2018 הקבוצה נחשבה לקבוצה עם התקציב הנמוך ביותר בליגה, היא העמידה תקציב בסך 13 מיליון דולר.
ביוני 2018 הכריזה הקבוצה על פשיטת רגל.
בשנת 2020 מותג אמקר עבר לידי מרכז "אמקר" להכשרת כדורגלנים צעירים, שמצוי בבעלות ממשלת מחוז פרם.
ביולי 2020 מושל מחוז פרם, דמיטרי מאחונין, הודיע על כוונתו להחיות מחדש את הקבוצה הבוגרת וזו הוקמה מחדש באוגוסט 2020 והשתתפה בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.
בפברואר 2021 מושל פרם הודיע על כוונה לרשום את המועדון בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה ולבנות אצטדיון חדש בעיר.
הקבוצה החדשה מנוהלת על ידי ממשלת המחוז ובשיתוף פעולה עם ספונסרים מקומיים כמו חברת Winter Technologies Group, הקבוצה נרשמה לליגה המקצוענית לעונת 2021/2022. הקבוצה הציגה תקציב של 150 מיליון רובל רוסי (2 מיליון דולר) לעונת 2021/2022.
מאז הקמתה בשנת 1993 הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון זבזדה בעיר פרם, שבשנת 2005 כוסה כולו בדשא סינתטי במקום דשא טבעי.
עד 1991 נקרא בשם ה"אצטדיון על שם הקומסומול הלניניסטי" והוא אצטדיון רב תכליתי המונה כ-15,000 מושבים ונפתח לשימוש ב-5 ביוני 1969. בשיאו הכיל 17,000 מושבים.
שימש זמנית גם כמגרשה הביתי של זבזדה פרם, קבוצה אחרת שהתקיימה משנת 2018 עד 2022.
עונהטורנירשלבמדינהמועדוןמשחק ביתמשחק חוץסך הכל2009/10ליגת אירופהשלב הפלייאוףפולהאם1:01:32:3
מ־1993 ועד 2020 סמל המועדון היה עיגול ובו המילים "מועדון הכדורגל אמקאר פרם" עם שנת ההקמה וקרניים אדומות המייצגות את מפעלי המינרלים על שמם נקרא המועדון.
בשנת 2021 פותח סמל חדש עבור המועדון.
זהו סוג של מגן, המורכב מפסים המתנשאים מעלה, המייצגים שחקנים השואפים לנצח.
בסמל מופיעה גם האות הראשונה של שם המועדון וכמה סמלים של העיר פרם - צורת הסמל דומה לאנדרטה "רגע בהמראה" ולבניין הגלריה לאמנות בעיר.
בחלקו התחתון של הסמליל מופיעה צורת מחומש המסמלת את הכדורגל.
הלוגו עוצב על ידי דמיטרי קוצ'ב.
אמצעי רטורי (או אמצעי שיח) הוא דרך ושיטה לשונית־ספרותית של אמנות הנאום (רטוריקה), בו הכותב או הדובר משתמש כדי לשכנע את נמעניו (השומעים או הקוראים) וכדי לעורר את רגשותיהם.
האמצעים הרטוריים עשויים להיות מרכזיים בנאום או במאמר, ומטרתם לעורר את תשומת לבו של קהל היעד, להביא אותו להזדהות עם המסר או להניעו לפעולה.
אמצעי השיח מדגישים ומבהירים את דברי המסר, או מאפשרים לדובר (המועֵן, מציג הדברים) להסוות ולהסתיר חלקים לא רצויים לו.
רטוריקה היא אומנות הנאום, כלומר אמנות השכנוע, ואמצעי הרטוריקה הם סוגי הדיבור הננקטים כדי להפיק נאום מוצלח המשיג את מטרותיו.
עם זאת, בימינו (בניגוד לאופן שבו הגדיר זאת אריסטו) תוכנו הלוגי של הנאום עצמו אינו נכלל במונח אמצעים רטוריים, אלא רק הדרכים הלשוניות שבהן משתמש הכותב על מנת לשכנע את נמעניו, מבלי שהוא מוסיף תוכן ממשי.
הניתוח של דרכי הנאום ואמצעי השיח החל כבר בימי קדם וידוע בכתבי היוונים של אריסטו והנואם איסוקרטס.
מזה כחמישים שנה התפתח ענף חקר השיח במדע (הבלשנות הביקורתית) הבוחן את אמצעי השיח, מזהה מגמות, וממיין ומנתח את השיח התקשורתי הפרסומי המדיני והחדשותי בהווה ובעבר, בעזרת ההבחנה באמצעים הרטוריים.
בין דרכי השיח ואמצעי הדיבור שאפשר להשתמש בהם לתעמולה, לצורך מדינאות (פוליטיקה) ולצורך פרסומת או שכנוע רעיוני (אידאולוגי או דתי), ישנם סוגים שונים של אופני דיבור הננקטים לשם השגת תשומת ליבו ואמונו של הנמען המאזין קורא או צופה בדברים המוצגים בפניו.
אמצעים צליליים הם אמצעי שיח הכוללים שימוש בצלילי העיצורים והתנועות, וביניהם:
האמצעידוגמאותחריזהמשוכללת או פשוטה.משחקי צלילים (אָלִיטֵרַצְיָה)חזרה על צלילי עיצורים, תנועות, הברות או קבוצות שלהם.
הביטוי המקראי "חן וחסד ורחמים" – לצורך הזכירה.
"השקט בשערים נשמר עד שש" – בכותרת עיתון.לשון נופל על לשון בו קשה לבטא את הביטוי בגלל חילופי הצלילים.
האמירה המקראית של משה (המבלבלת אם מקפידים על הגיה לועית של האות ח לעומת הגיה חיכית של האות כ): "אם יִשך הנחש את איש והביט אל נחש הנחושת וחי"
לעיתים משמשת לשון המזכירה צלילים הנשמעים במציאות המוצגת – כמו במאמר שיווקי על הטפטפות ושלוחות הטפטוף של נטפים.
אמצעים משמעיים – אמצעי שיח המשתמשים במשמעות המילים והביטויים על מנת להותיר רושם, לעורר עניין, להבהיר את הנאמר ואת הכוונה (או לעמעם ולהסוות אותה) ולהביא את המאזינים להזדהות ופעולה.
האמצעידוגמאותמילים נרדפות "ברור ונהיר" - המדגישים ומבהירים את הנאמר.מילים הופכיות (נוגדות)הגורמים להנגדה, להבחנה, לבידול ולחידוד הנאמר, מילים אלו מנגידות ומדגישות את המשמעות של כל אחד מהצדדים וגם את ההבחנה ביניהן.
עשיר–עני, טוב–רע, אסור–מותר.לשון סגי נהוראמירת ביטוי או פסקה הנשמעת כדבר אחד אך משמעה הפוך.
כל "החכמים" שביצעו את המהלך המגוחך הזה...
(לעיתים מודגשות המירכאות על ידי סימונם בשפת הסימנים או בהדגשתם בכתב.)שיח תיאורישימוש רב בשמות תואר כמו "מקורי", "חדשני ויעיל", ומעורר בכך רגשות שונים או הזדהות, המותירים חותם.מינוח טעון או רגועבחירת מונחים טעונים לצורך ריגוש או מינוח חלופי ורגוע למושגים טעונים לצורך ריכוך.
לעיתים מגדירים את המילים הטעונות יותר כמילה "מסומנת" או מסומננת יותר.
מסתננים (הטעון) לעומת מהגרי עבודה (המרוכך), מחבל (הטעון) לעומת אסיר ביטחוני (המרוכך).מינוח אסורשימוש בטאבו לשוני, מינוח אשר התרבות נמנעת ממנו.
דיבור מיני בוטה, או מלים שנחשבות גסויות כמו קללות הכוללים מינוח של איברים מוצנעים.
לעיתים משמשת גם לשון נקיה (יופמיזם) כדי לרמז על מלים אלו: כמו "שירותים" (ובעבר: "בית הכיסא" - מלשון חדר המלוכה) המרמז על חדר ההתפנות מצואה, או "יצאנית" במקום זונה.
אמצעים תחביריים – לשינוי המסר כדי להביע אותו באופן שיתקבל על ידי הנמען הם:
האמצעידוגמאותלשון סבילה או פעילההשימוש בלשון סבילה לעומת לשון פעילה "המס הועלה"–"העלה את המס", "הרג את החייל"–"החייל נהרג"סדר חלקי המשפט -שינוי סדר נושא נשוא ומושא, העברת הדגש מתחילת המשפט אל סופו מרכך את המסר שבסופו, ומדגיש את המסר שבתחילתו.
בכותרת "הרב הראשי נוסע לוותיקן" - הדגש הוא על הרב הראשי ופחות על הוותיקן, לעומת הכותרת "לוותיקן: הרב הראשי נוסע" - בו הדגש על הוותיקן, מקום שאולי נחשב בעייתי לנסיעה מתוכננת של רב ראשי.
אמצעים ספרותיים – אמצעי שיח הידועים מן הספרות והשירה, שתחילתה בהשמעה על פה והמשכה בכתב וכיום גם בסרטים.
אלה הם כלים ושיטות המותירים חותם על השומעים, ונועדו לעורר עניין בהם ואת הזדהות קהל היעד עם הדברים.
האמצעידוגמאותתיאור ציורי (פיגורטיבי) ופיוטי.נקיטת משלב גבוהשימוש בשפה שאינה רגילה בשיח: עברית מוקפדת ותקנית, או בחירת לשון הכוללת הנגדה, תקבולת, ושימוש בלשון ארכאית כמו לשון דמוי מקראית, לשון המשנה או הפיוטשימוש בדימויים (מטאפורות)ובעת העתיקה גם במשל ובחידה.השענות על הידוע והמפורסםציטוט ניבים (ביטויים ידועים), ציטוט מטבעות לשון וציטוט מובאות ממאמרים ידועים.
האמצעים הספרותיים כוללים לעיתים גם שימוש באמצעים צליליים כמו חריזה, באמצעים לשוניים כמו מלים נרדפות ומלה הפכית (נגדית) ובאמצעים משמעיים כמו ניבים - ציטוטי מובאה ממקור ידוע, ביטויים מוּכָּרִים ומטבעות לשון.
אמצעי רושם – אמצעי שיח הגורמים להתעוררות העניין והאזנה ערה, ולהשארת חותם - כלומר לזיכרון הדברים לאורך זמן.
אמצעים אלו נועדו לפעמים לעורר כבוד והשתאות שיאיצו במאזינים בקוראים ובצופים לאמץ את הנאמר.
לשון גבוהה – שימוש במשלב גבוה - כמו: דומני שעלינו לנקוט באמצעים...
פוסקנות החלטית – הצגת דברים כעובדה מוגמרת, שאין עליה ערעור.
בדרך כלל גם כשאין דרך לבדוק זאת.
כמו - השירות הטוב ביותר בישראל,
שאלה רטורית – שאלה וכחנית שתשובתה ברורה מאליה ומטרתה להדגיש את חשיבות העניין, לדוגמה: "מי לא יודע שצריך להגיע לשיעור ב־8:45?"
האנשה – דיבור על חפצים ובעלי חיים כאילו היו אנשים חושבים
דו־משמעות (הומונימיה) – עמימות המצריכה את השומעים לעצור ולנתח את הנאמר בראשם, וכך גם יזכרו את הפרסומת יותר.
כמו - נהג מדליק אורות בחורף (כשהביטוי נהג מדליק משמש גם במשמעות נהג מעניין וטוב).
העמימות משמשת גם להסוואה וסילוק אחראיות, או לריכוך של מסר קשה או לא רצוי.
אמצעי רושם הכוללים גם צורות של הדגשת הנאמר:
חזרה רטורית - חזרה על מילים או על מבנה תחבירי או חלקי משפטים.
הגזמה - כמו "למדנו את החומר הזה כבר חמש שנים".
צחוק: לעג מר (אירוניה), חיקוי לגלגני (פארודיה), עוקצנות (סאטירה) ובדיחות הדעת (דיבור קומי והומור)
פעמים רבות הרושם מושג על ידי ריגוש.
שפה טעונה – מעוררת רגשות קמאיים כמו תיעוב או כעס.
שימוש בשפה טעונה היא בחירה במילים כמו: חרפה, גרוע, איום ונורא.
מגבירים (שימוש במילות העצמה) – כמו: הכי, ביותר, או תיאורים מוגברים: עצום, ענק, מספר אחד.
פיסוק צעקני (בשיח הכתוב) – ריבוי סימני שאלה וקריאה, ונקודות שלא בסוף משפט להדגשת הפוסקנות ההחלטית של הנאמר.
הצגת הפיסוק בגּוּפָן גדול ומודגש.
אמצעי הרושם כוללים גם אמצעים צליליים ולשוניים כמו מילות קריאה (הלו!), מילים הופכיות, מילות שלילה, פיסוק צעקני, שימוש במינוח טעון וכדומה.
אמצעי קרבה והזדהות הם אמצעי שיח אשר גורמים לתחושת קירבה והזדהות השומעים הקוראים והצופים.
את התחושות האלה ניתן להשיג בדרכים אחדות:
פניה ישירה לנמען בידי המדבר בגוף ראשון ולעיתים יחיד - מדבר: אני, אנחנו.
פניה זו מוצגת לנמען (כלומר לשומעים או לצופים במסר) בגוף שני - נוכח, גם במקרה זה לעיתים בלשון יחיד: את, אתה, אתם, לכם, בשבילְכם או בלשון משתפת של גוף ראשון ברבים: אנחנו, שלנו.
אמצעי חיקוי – הגורמים למאזינים להתנהג בדומה למדבר, או לנאמר בדבריו.
חיוך תוך כדי דיבור, פיהוק, וכדומה, או נקיטה במבטא והגייה שהקהל מזדהה אתו.
שימוש בעגה המדוברת (סלנג) – במילים אסורות (טאבו לשוני) ובגסויות, כמו: "בשבילָכם" "סחבק", "צ'ילבה", "יא נקניק", או לעיתים שימוש בלשון נקיה (יופמיזם) כדי לרמוז לגסויות אלו, כמו: "וננעץ לי קוץ בלב" (בשירת הנודד של אהרן אשמן)
שפת דיבור – כתיבה כפי שאכן מבוטאים מלים, ואמירתם בלשון לא תקנית ולא זהירה, כמו: "תבירו ת'סטייק" במקום "תעבירו את הסטייק", ובוודאי שלא "נא העבירו לי את צלוחית האומצה".
הנגדה לאחר – והעצמת ההבדלים לצורך התלכדות נגד האחר, כמו: "זה או הם או אנחנו!"
בכל תעמולה בעלת מגמה, מפרסמי התעמולה נוקטים במגוון שיטות, שתחילתן זיהוי ובחירת קהל היעד, ולאחר מכן ניתוח והגדרת המסר והמטרה המיועדים, ולבסוף בחירת סיסמאות, מיתוג וחידוד מילות המסר.
יש חוקרים הסבורים שצורות אלו של שיח ובחירת האמצעים הרטוריים להשגתם אינם שונים במהותם בין תחומי השיח, וכך למשל אין הבדל משמעותי בין השיח הפרסומי לשאר השיח המתנהל בתקשורת.
לדעתם בכל השיח קיימות המגמות הללו של שינוי ועיצוב מלאכותיים ומכוונים.
תחום הפרסום התפתח עוד במאה ה-16 עם הדפסת העיתונים הראשונים בוונציה ויש הרואים שימוש באמצעים רטוריים עוד במסורות על פה שהועברו אל הכתב לפני אלפי שנים בסין הקדומה ובמזרח הקרוב - במצרים העתיקה וממלכות שומר ארך ואכד.
מטרת הפרסום לעודד את הנמענים לרכוש מוצרים מסוימים.
מומחי הפרסום פונים בשפה המתאימה לקהל היעד ולמסר הרצוי, וגורמים לקהל להזדהות ולנוע לקניה.
המפרסמים נאלצים להילחם על תשומת לב קהל היעד שלהם, בתוך ערוצי התקשורת הרוויים מסרים פרסומיים מתחרים.
הפרסומת פעמים רבה "שותלת" דעות באנשים, ובדרך כלל היא בלשון חיובית, קובעת קביעות שקשה לבדוק או בלתי אפשרי להתווכח איתן כאילו היו עובדות מוגמרות, ומשתמשת במסרים קצרים וקליטים הנחקקים בזיכרון הנמענים (השומעים הקוראים והצופים) באמצעים צליליים לשוניים וספרותיים, ולעיתים מלווים באמצעים חזותיים מתוחכמים, ובמסרים מוסווים.
לשם ניסוח הפרסומות הוקמו משרדי פרסום ובהן מחלקות "קריאייטיב" (ובלשוננו: יצירתי) לניסוח המסרים בצורה יוצאת דופן ומעוררת תשומת לב, ומחלקת "קופירייטינג" לניסוח קליט ובולט.
התעמולה משתמשת באמנות השידול והשכנוע.
בתעמולה ובמיוחד במסרים פוליטיים - תעמולת בחירות, מאמרי דעות, ומסרים מפי נציגי ציבור, פעמים רבות משמש מסר שלילי, המזהיר מפני סכנות האחר ומאחד סביב התלכדות כנגדן.
לשם כך משמשת חזרה לשונית (כפי שהושם אל לב פעמים רבות בהדגשה בנאומי נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ) שיבוש ביטויים מתוחכם, בלילת ניבים, לשון ציורית ושימוש במגבירים.
במסרים אידאולוגיים ודתיים קיימים הן שיח חיובי המדגיש את התפישה הרצויה לדובר, והן שיח שלילי המרחיק ומבדיל את התפישות ואת הקבוצות מנגד.
בכך שיח זה נוקט אמצעים לשוניים מהשיח הפוליטי והפרסומי כאחד.
עם זאת, בשיח החדש של העידן החדש (הניו אייג') יש אידאולוגיות המשתדלות לשמור על לשון חיובית בלבד ולהתחמק מן השלילה.
בתנועות הנוער הדתיות בישראל בשנות התשעים רווח שיח דתי בסגנון העידן החדש שהדגיש אמירות של הראי"ה קוק כמו:
בספרו העתידני 1984 כתב ארתור בלייר (בשם העט ג'ורג' אורוול) על שִׂיחַדָש (ניוּ-ספִּיק), צורת שיחה מלאכותית שבה נבחרים המילים וההיסטוריה משוכתבת על ידי שליטי הממלכה העולמית.
שיח זה משתמש באמצעים רטוריים רבים המתוארים כאן, ונערכו מחקרים רבים המשווים את השיח לזה של עריצים, שליטים, ושל פרסומים שלטוניים רשמיים בני ימינו ברחבי העולם.
האמצעים הרטוריים ששימשו את התעמולה של המפלגות בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2020 בין הנשיא המכהן אז דונלד טראמפ לבין ג'ו ביידן היו לב המערכה, ולעיתים אף הוזכרו בעת הניגוח בין שני הגושים, כששניהם מכנים את הנעשה בידי הצד השני כהפצת מידע כוזב ומגמתי.
אמר-סין (או בור-סין) מלך שומרי מן השושלת השלישית של אור.
לפי כרונולוגיה תיכונה שלט בין השנים 2037-2046 לפנה"ס.
הוא ירש את הכתר מאביו שולגי והוא מלך שלישי מהשושלת.
הוא שלט במשך 9 שנים ונפטר ממחלה כלשהי.
לפי המקורות העתיקים אמר-סין היה מנהיג אמיץ וחרוץ שהתמיד במדיניות של אביו.
כמו אביו, הוא הואלל עוד בחייו.
הוא בנה מקדשים וארמונות חדשים, טיפח מסחר ומלאכות, ומינה שרים וכוהנים.
הוא כנראה התחיל את בנייתו של הזיקורת הלא גמור בארידו, שזוהה בידי האגיפטולוג דייוויד רוהל עם מגדל בבל.
העיר ארידו ננטשה בתקופת שלטונו, כנראה זה נעשה בגלל בעיות מליחות שהקשתה מאוד על החקלאות באזור.
כדי לשמר את מה שאביו כבש, אמר-סין היה צריך כל הזמן להילחם.
בשנה השנייה לשלטונו הוא דיכא מרד בעיר אורבילום והרס את העיר.
בשנה השישית לשלטונו דוכא מרד בעיר אשור.
למושל אשור מונה זריקום שהשאיר כתובת בה הוא קורא לעצמו משרת של אמר-סין ומבקש מאלים חיים ארוכים לאדון שלו.
בשנה השביעית לשלטונו הוא כבש העיר חוחנורי בעילם.
אמר-סין גייס הרבה שכירי חרב לשירותו, בעיקר עילמים ואמוריים.
מלכי שומרהקודם:שולגישושלת אור 32046-2037 לפנה"סהבא:שו-סין
"אָמַר ה' לְיַעֲקֹב" הוא פיוט המורכב ממשפטים שונים הלקוחים מפסוקים, המושר בדרך כלל במוצאי שבת בסעודת מלווה מלכה.
כל משפט בפיוט נחתם במשפט "אַל תִּירָא עַבְדִּי יַעֲקֹב".
משפט זה נאמר בהקשר של עידוד, הן כפנייה אל האל והן כאמירתו של עם ישראל המעודד את עצמו מתוך ביטחון באלוהים.
הפיוט מורכב ממשפטים קצרים שמקורם בפסוקים מהתנ"ך, בהם נזכר יעקב בהקשרים של ברכה, גאולה וישועה.
רבים מהפסוקים המוטמנים בפיוט לקוחים מברכות בלעם על עם ישראל:
מחברו של הפיוט אינו ידוע.
הפיוט אינו מצוי בסידורים הקדומים, אך על פי סגנונו, ועל פי חפיפה בין הפיוט לקטע פיוט של ר' יניי שנמצא בגניזה, מעריך אפרים חזן שזהו פיוט קדום.
לפיוט הולחנו לחנים רבים, בעדות ישראל השונות.
אחד הידועים שבהם הושר בחסידות גור, והולחן על ידי מלחין החצר יעקב תלמוד.
הפיוט בגרסה זאת הפך לנכס צאן ברזל במוזיקה החסידית.
לחן חסידי נוסף לפיוט הולחן על ידי הרב ישראל טאוב, האדמו"ר ממודז'יץ בעל הדברי ישראל, ומוכר בביצועו של הזמר החסידי בן ציון שנקר.
לחן חסידי נוסף לפיוט הולחן על ידי חסידות ברסלב ומושר על ידי חיליק פרנק והזמר יוסף קרדונר.
גם בחסידות חב"ד ישנם שלושה לחנים שונים למילים אלו, אחד מהם בוצע על ידי אברהם פריד באלבום יענקל יענקל.
גם לז'אנר שירת קרליבך יש 3 לחנים שחוברו מאת רבי שלמה קרליבך לפיוט זה.
גם לספרדים ולבני עדות המזרח מעל 10 לחנים שונים לפיוט זה.
אֶמַר (באכדית: 𒂍𒈥, בתעתיק לאותיות לטיניות É-mar) הוא שמה של עיר אמורית עתיקה ששכנה על הברך הגדולה, בחלקו המרכזי של נהר הפרת.
באתר נמצאה כמות גדולה של לוחות בכתב יתדות, בדומה לאתרים אוגרית, מארי ואבלה, הכתובים אכדית אך מכילים מאפיינים לשוניים ותרבותיים שמיים מערביים.
מציאת הלוחות הפכה את האתר לאחד האתרים הארכאולוגים החשובים בסוריה.
מהטקסטים מהאתר, המתוארכים בין המאה ה־14 לפנה"ס ועד נפילת אמר בשנת 1187 לפנה"ס, ניתן ללמוד שהעיר הייתה מרכז סחר חשוב בתקופת הברונזה המאוחרת.
העיר התגלתה באתר תל מסכנה (تل مسكنة), השוכן היום על גדתו של אגם אסד ליד העיר מסכנה , במחוז חלב בסוריה.
אמר הייתה עיר אסטרטגית כמרכז סחר, שבה משלוחים שהגיעו בכלי שיט על הפרת הועברו לתעבורה במסלול יבשתי.
באמצע האלף השלישי לפנה"ס העיר הייתה בתחום השפעתה של אבלה והיא מוזכרת בטקסטים בארכיון אבלה.
על פי הארכיון של מארי, במאה ה־18 לפנה"ס, העיר הייתה בתחום השפעתה של הממלכה האמורית ימחד.
לא נמצאה מסורת של מלכים מקומיים בעיר.
בנוסף היא מוזכרת בטקסטים שנמצאו בחתושש, אוגרית, ובאשור באותה עת אמר הייתה חלק מהמרחב החתי ובתחום השפעתם של מלכי כרכמיש שהיה מלכים וסאל של החתים.
העיר הייתה עיר ראשית על גבול פרובינציה חתית שהייתה ידועה בשם "ארץ אסתתה" (Astata) שכללה גם את תל פרי.
באתר עצמו נמצאו טקסטים כתובים המתוארכים למאה ה־13 לפנה"ס ולתחילת המאה ה־12 לפנה"ס.
הלוחות מכילים מסמכים שרובם כתובית באכדית והם מהמאה ה־13 לפנה"ס, עוסקים בעסקות פרטיות, רשומות משפטיות, עסקות בתחום הנדל"ן, נישואים, צוואות, ואימוצים.
בבית של אחד הכוהנים נמצאה ספרייה שהכילה טקסטים ספרותיים במסורת מסופוטמית וטקסטים העוסקים בטקסים מקומיים.
הטקסטים העוסקים במנהגים דתיים הושוו למנהגי המקרא, ומהווים עדות חשובה למקורה של הדת הישראלית הקדומה במסורות הלבנט כולו.
נמצאו ממצאים ארכאולוגיים ומסמכים עד תחילת המאה ה־12 לפנה"ס.
העיר חרבה יחד עם ערים רבות נוספות בעת נפילת הממלכות במשבר תקופת הברונזה המאוחרת.
על פי הממצאים העיר נהרסה בשנת 1187 לפנה"ס, בשנת סיום מלכותו של המלך הכשיתי מבבל מלי־שיפאק השני (Meli-Shipak II).
האתר בתקופות מאוחרות לעיר אמר
האתר נשאר שומם במשך שנים רבות.
בתקופה מאוחרת יותר הוקם ליד שרידי אמר יישוב בשם ברבליסוס, ששכן על גבולה המזרחי והלא יציב של האימפריה הרומית.
בשנת 253 התקיים במקום קרב ברבליסוס, בין המלך הפרסי־סאסאני שאפור הראשון והכוחות הרומיים.
היישוב המשיך להתקיים גם בתקופת האימפריה הביזנטית.
חפירות ההצלה הראשונות נערכו בעקבות עליית המים בעקבות סגירת סכר טבקה ויצירת אגם אסד.
החפירות נערכו בין השנים 1972–1976 על ידי שתי משלחות ארכאולוגיות צרפתיות בניהולו של ז'אן־קלוד מרגורון (Jean-Claude Margueron).
בחפירות התגלה מתחם מקדשים מתקופת הברונזה המאוחרת, שכלל מקדש לאל בעל ואולי גם לבת זוגו עשתרת.
לאחר סיום החפירות של המשלחות הצרפתיות, האתר שלא היה שמור נבזז בשיטתיות.
לוחות רבים נמצאו בשוק העתיקות האפור לאחר שהם הוצאו מהקשרם.
ב־1992 החלה מחלקת העתיקות והמוזיאונים של סוריה לנהל את האתר ובחפירות החדשות התגלו שכבות קדומות יותר, המתוארכות לתחילת תקופת הברונזה התיכונה (המחצית השנייה של האלף השלישי והמחצית הראשונה של האלף השני לפנה"ס).
אלה התקופות שהוזכרו בארכיון של מאיר וארכיונים נוספים.
ב־1996 הצטרפה למשלחת הסורית משלחת חפירה מאוניברסיטת טיבינגן בגרמניה.
במסגרת החפירות נמצאו כ־1,100 לוחות בכתב יתדות באכדית, 800 במסגרת החפירות המאורגנות ו־300 שהגיעו משוק העתיקות.
בנוסף נמצאו 100 לוחות בשפה החורית ולוח אחד בשפה החתית.
כל הלוחות למעט לוח אחד הם מתקופת הברונזה המאוחרת.
בלוחות הכתובים אכדית (שמית־מזרחית) נמצאו עשרות מילים שמיות־מערביות.
אַמקוֹר בע"מ היא חברה ישראלית שעסקה בייצור ושיווק מגוון רחב של מכשירי חשמל ביתיים, כולל: מקררים, מזגנים, דודי שמש, מכונות כביסה, תנורי אפייה, מקלטי רדיו ומכשירי טלוויזיה.
המותג "אמקור" נמצא מאז 2001 בבעלות תדיראן הולדינגס, העוסקת בין השאר בייבוא מקררים, תחת המותג "אמקור", המיוצרים מחוץ לישראל.
חברת "אמקור בע"מ" ממשיכה לפועל כחברה העוסקת בייזום, הקמה וניהול של נדל"ן מניב בישראל.
ייצור דודי שמש נמשך תחת חברה בבעלות נפרדת, בשם "אמקור דודי שמש בע"מ".
החברה הוקמה בשנת 1949 על ידי שותפות של חברת "הארגז" וחברת "אמפא".
המפעל הראשון של החברה שכן בשכונת ביצרון בתל אביב בניהולו של עמרם כהן.
המפעל השתמש בידע ומנועי מקררים שנרכשו מחברת "פילקו" מארצות הברית.
בהמשך השקיע איש העסקים האמריקאי סטיב שלום בחברה, והבעלות הייתה בשלושה חלקים שווים יחד עם חברת "הארגז" וחברת "אמפא".
בסוף שנות ה-50 המפעל הגיע לכושר ייצור של 25,000 מקררים בשנה שנמכרו בישראל וב-25 ארצות בעולם.
חברת "אמפא" הקימה מערך של טכנאי שירות למוצרי אמקור והייתה המפיצה הבלעדית של המוצרים.
בתחילת שנות ה-60 החלה לייצר גם מזגנים ומכונות כביסה, על פי ידע צרפתי.
בשנת 1967 מונה אורי ברנשטיין למנכ"ל החברה, ושימש בתפקיד זה עד שנת 1998.
בסוף שנות ה-60 נכנסה לתחום האנרגיה הסולארית, ייצור דודי שמש וקולטי שמש.
מוצרים אלו שווקו בהצלחה גם מחוץ לישראל, בארצות דרום אירופה (בעיקר יוון ואיטליה) ובדרום אפריקה.
בשנות ה-80 הרחיבה החברה את פעילותה והחלה לייצר גם מדיחי כלים.
ב-1987 גם חנכה מפעל אלקטרוניקה שיצר מוצרים בתחומי הציוד הרפואי והגרפיקה הממוחשבת.
בשנת 1988 נקלעה החברה לקשיי נזילות עקב התחרות הגוברת עם מוצרים מיובאים והתחרות הגוברת מול מפעל המקררים של תדיראן, שהוקם מספר שנים קודם, עקב כך מכרה שני מגרשים שהיו ברשותה.
עם זאת בשנת 1991 הוכרזה "אמקור" כמונופול בתחום המקררים, על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים, עקב נתח השוק הגדול שלה (שיעור המכס הגבוה הגן עליה מפני יבוא, ולמעשה רק תדיראן הייתה המתחרה העיקרית שלה).
בסוף שנות ה-90 קבוצת אמקור העסיקה 950 עובדים וכללה בנוסף למפעל המקררים עוד 4 מפעלים: מפעל למזגנים, דודי חשמל, דודי שמש וקולטי שמש בבית שמש, מפעל למנועים חשמליים בירושלים, מפעל למערכות טיהור אוויר ויוניזציה באזור התעשייה חולון ומפעל מקלחונים ואביזרים לאמבטיה ברחובות.
קבוצת אמקור נקלעה למשבר עקב פתיחת השוק ליבוא מתחרה וביטול מכסי מגן לתוצרת הארץ.
היא החלה למכור, לסגור חלק מהפעילות ולהעביר את הייצור מחוץ לישראל.
בשנת 1998 הגיעו חובות אמקור לעשרות מיליוני שקלים, והוחל בתוכנית הבראה שכללה פיטורי 250 מבין 950 עובדיה ומימוש הנדל"ן של החברה.
ואף הוגשה בקשה לפירוק החברה.
באותה עת ניסה איש העסקים שלמה אייזנברג לרכוש את החברה, אך חלק מבעלי המניות התנגדו למכירה.
בשנת 2000 נסגר מפעל אמקור בתל אביב והחברה מכרה מקררים מיובאים המיוצרים על ידי קבלני משנה, חלקם תוצרת ארצות הברית.
בנוסף הקימה מפעל מזגנים בסין.
פעילות המזגנים נוהלה באמצעות חברת נפרדת בשם "אמקור אינטרנשיונל".
באפריל 2001 הוקמה קבוצת "תדיראן-אמפא" על ידי מיזוג פעילויות של "תדיראן מוצרי צריכה", "אמקור" ו"אמפא שירות", לקבוצה אחת שעוסקת בייצור, יבוא ושיווק של מקררים, מוצרי חשמל ואלקטרוניקה ביתיים, ושירות למזגנים, מקררים ומוצרי חשמל.
באותה עת, "תדיראן-אמפא" הייתה בבעלות "נחושתן השקעות" (50%), שבשליטת אנשי העסקים לוי קושניר ואורי קויאטק, וחברת אמפא (50%) שבשליטת אשר ושלומי פוגל.
"תדיראן מוצרי צריכה" הייתה בבעלות "נחושתן השקעות" (42%) וחברת מיזוג האוויר העולמית קרייר (Carrier) שהחזיקה ב-58% מהמניות, אותם רכשו בשנת 1999 מקונצרן "כור".
"תדיראן מוצרי צריכה" עסקה בעיקר בפיתוח, ייצור, ייבוא ושיווק מזגנים, וכן פיתוח וייצור מקררים (בקבלנות משנה ל"תדיראן-אמפא" במפעל המקררים בעפולה).
בשנת 2005 חזר חלק מהייצור של מקררי אמקור לישראל, למפעל המקררים בעפולה, שבמקור ייצר את מקררי תדיראן, שהייתה המתחרה העיקרית של אמקור.
המפעל שבאותה עת העסיק 25 עובדים קלט 40 עובדים נוספים.
"תדיראן-אמפא" הרחיבה אותו בהשקעה של 3 מיליון דולר והוא ייצר מקררים תחת שני המותגים "אמקור" ו"תדיראן".
בשנת 2006 רכשה המתחרה, חברת "קריסטל מוצרי צריכה", את הפעילות והמלאי של חברת "תדיראן-אמפא" בתחום מוצרי החשמל הלבנים, תמורת 75 מיליון ש"ח.
בנוסף מוזגה פעילות "שירות קריסטל" לתוך "תדיראן-אמפא" שהפכה לחברת שירות ותיקון למזגנים ומוצרי חשמל בלבד.
בשנת 2009 רכשה "קריסטל" גם את "תדיראן מוצרי צריכה" תמורת 16 מיליון שקל מתאגיד קרייר (שהחזיקה אז במלוא הבעלות).
במסגרת העסקה הפכה קריסטל, באמצעות תדיראן, למפיצה הבלעדית של מזגני תדיראן, קרייר וטושיבה בישראל.
פעילות ייצור המזגנים של החברה הייתה אמורה לעבור ממפעל תדיראן בעפולה לסין, אך בסופו של דבר נשארה בישראל.
בשנת 2011 שינתה חברת "קריסטל מוצרי צריכה" את שמה ל"תדיראן הולדינגס בע"מ", אך המשיכה לשווק מקררים תחת המותג אמקור.
בשנת 2012 עבר מפעל אמקור דודי שמש לאזור התעשייה מישור אדומים, לאחר שקודם נמכר לקבוצת משקיעים.
בשנת 2013 נסגר מפעל המקררים בעפולה עקב עלויות הייצור הגבוהות, ומקררי "אמקור" מיובאים על ידי תדיראן הולדינגס.
לאחר מכירת פעילות הייצור שלה נותרה אמקור עם הנדל"ן שלה, שכללו את שטח המפעלים שלה לשעבר בשכונת ביצרון בתל אביב ובהרצליה.
אמקור מכרה את שטח המפעל בתל אביב, בסוף שנת 2000 לחברת "רד בינת נכסים" מקבוצת רד-בינת, לטובת הקמת מתחם משרדים להיי-טק, אך הרכישה בוטלה בעקבות ההאטה בענף.
ב-2004 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בתל אביב המרת חלק מזכויות הבנייה במתחם ממשרדים למגורים.
בשנת 2005 נכנסה חברת ג'ורדאש ישראל של האחים נקש לבעלות ב"אמפא", חברת האם של "אמקור", כולל פעילות הנדל"ן.
במתחם בתל אביב הוקם פרויקט שכלל שלושה שלבים: בשלב א' הוקם בניין משרדים בן 7 קומות על שטח של 20 אלף מ"ר שהושכר לאסותא ולמכבי שירותי בריאות, בשלב ב' הוקם פרויקט מגדלי המגורים "סנטרל פארק", שני מגדלים בני כ-30 קומות, ומגדל אמפא בשלב ג'.
בספטמבר 2014, גייסה אמקור 170 מיליון שקל בהנפקת איגרות חוב ב.
בשנת 2017 נאלצה אמקור לשלם פיצוי של 8 מיליון שקל לרוכשי דירות ב"מגדלי סנטרל פארק", לאחר שלא גילתה לחברי קבוצת הרכישה שניהלה את הפרויקט, כי בכוונתה לחבר את החניון שלהם לחניוני מכבי-אסותא ומגדל אמפא.
חברת אמקור פעלה, בנוסף למקררים, בתחומים נוספים באמצעות מספר חברות בנות, בהן:
"אמרון" - מפעל למוצרי טיהור אוויר ויוניזציה.
המפעל הוקם בשנת 1952, במקור כמפעל להרכבת מקלטי רדיו של חברת "אמרון" מארצות הברית ברחוב שנקר באזור התעשייה של הרצליה.
בשנת 1959 השיקה לראשונה בישראל רדיו טרנזיסטור בשם "אמרונית" (עד אז ייצרה מקלטי רדיו עם מגבר מנורות).
במאי 1986 הוקם במפעל פס ייצור למכשיר נייד לזיהוי קרינה גרעינית, בעקבות אסון צ'רנוביל.
בשנת 1988 הוקם במפעל אמרון קו ייצור למכשירי טלוויזיה, באמצעות ידע ורכיבים שנרכשו מחברת שניידר בגרמניה.
בשנת 1998 חתמה החברה על הסכם שיווק למוצרי טיהור אוויר עם חברת תמי 4 אך שנה אחר כך נסגר המפעל, המבנה נהרס והמגרש נמכר.
"פליז אמקור" - מפעל ליציקות אלומיניום ופליז ששכן במתחם "אמקור" באזור התעשייה חולון.
המפעל יצר מסחטות מיץ, מכונות אספרסו, מטחנות ומוצרים נוספים.
בשנת 1999 המפעל נהרס והמגרש נמכר.
"אמאץ, חברת אמקור לאמאיל וצפוי" - המפעל הוקם בשנת 1953, כמפעל עזר למפעל המקררים, לשם צפוי גוף המקרר באמייל.
בשנות ה-60 החל לייצר כלי בית ומטבח מאמייל.
בסוף שנות ה-60 החל לייצר גם דודי שמש וקולטי שמש.
"רדמונד אמקור" - מפעל למנועים חשמליים שהיה ממוקם ברחוב אהליאב בשכונת רוממה בירושלים והוקם בסוף שנות ה-50. המפעל מוזג עם מפעל "מנועי גלאון" של קיבוץ גלאון הנמצא ליד קריית גת בשנת 1999, החברה הממוזגת קיבלה את השם גל-רד (גלאון - רדמונד) והמפעל בירושלים נסגר.
בשנת 2000 הועבר הייצור למפעל שהוקם בסין.
שטח המפעל, שנמכר ב-1999 תמורת כ-32 מיליון ש"ח, נמכר שוב ב-2013 תמורת כ-140 מיליון ש"ח, ליזם שבנה במקום שכונת מגורים לציבור החרדי.
"אמנור אמקור" - מפעל למזגנים מפוצלים שהיה ממוקם בבית שמש.
בשנת 1999 חברת "פרג", שנשלטה על ידי קבוצת שיכון ובינוי, הקימה מיזם משותף עם אמקור, בו מוזגה פעילות הייצור ופעילות השיווק של המזגנים של שתי החברות, שכללה מזגנים מפוצלים רצפתיים ועיליים ומזגנים מיני מרכזיים.
במסגרת ההסכם נסגר מפעל "אמנור אמקור" ועובדיו פוטרו.
פעילות הייצור המשותפת התבצעה במפעל פרג באזור התעשייה עטרות בירושלים.
שיכון ובינוי רכשה את השליטה בחברה בסוף שנת 1998. ב-2004 רכשה "פרג" גם את מפעל המזגנים "עצמה" של קיבוץ עין צורים.
מפעל "פרג" נסגר ב-2007 והחברה הפכה לשלד בורסאי.
השטח בן 30 הדונם, שעליו היה ממוקם מפעל "אמנור אמקור" בבית שמש ליד תחנת הרכבת, נמכר בכ-4 מיליון דולר לאחים יהודה ורוני נפתלי שהקימו עליו מרכז קניות של רשת "ביג" שבבעלותם.
"אוניטרול אמקור" - מפעל למקלחונים ואביזרים לאמבטיה שהיה ממוקם ברחובות והוקם בשם "אוניטרול" בשנת 1966 על ידי ג'רום קניג.
המפעל נרכש על ידי "אמקור" בשנת 1981. בשנת 2000 המפעל נסגר והמגרש נמכר תמורת 5.6 מיליון דולר.
"אמקור אנרגיות סולריות" - מפעל לייצור דודי חשמל, דודי שמש וקולטי שמש, החברה הוקמה בשנת 2000 כמיזוג של קו מוצרי האנרגיה הסולארית (דודים סולאריים וחשמליים וקולטי שמש) של מפעל "אמנור אמקור" ופעילות דומה של חברת אשטרום.
חברת "אשטרום" הייתה בעלת השליטה בחברה המשותפת שנמכרה לאחר מספר שנים למשקיעים פרטיים.
"אמקורם" (ראשי תיבות של "אמקור לייצור רכיבים מדויקים") מפעל שהוקם בחולון, החל לפעול ב-1971 ועסק בייצר רכיבים לתעשיית התעופה.
בין השאר עבור מטוסי ה"ג'ט קומנדר, "וסטווינד" ו"ערבה" של התעשייה האווירית לישראל, ובן חלקי חילוף לחיל-האוויר.
בנוסף החזיקה בחברות בנות בארצות הברית ובאירופה שעסקו בשיווק מוצרי החברה מחוץ לישראל.
אמצעי מניעה הורמונליים הם אמצעים שכיחים בעולם הרפואה, שמטרתם העיקרית היא מניעת היריון בעזרת שימוש בהורמונים שונים.
אמצעים אלו נכנסו לשימוש במאה ה-20, כאשר הנפוצות שבהם הן הגלולות.
ישנם אמצעי מניעה הורמונליים נוספים, כמו: התקן תוך-רחמי, מדבקה הורמונלית.
בזמן השימוש באמצעי מניעה הורמונליים עלולות להופיע תופעות לוואי מסוימות.
בהן: כאב ראש, רגישות בשדיים, עליה בלחץ הדם (יתר לחץ דם).
תופעת הלוואי הנפוצה היא דימום לא סדיר, תופעות לוואי נוספות הן עלייה במשקל, ירידה בדחף המיני, מצבי רוח, כאבי ראש זיהום פטרייתי בנרתיק ועלייה בלחץ הדם (יתר לחץ דם).
כמו כן, לאמצעי מניעה הורמונליים יש שימושים רפואיים נוספים, אולם שימושם העיקרי הוא, כאמור, מניעת הריון.
גלולות למניעת היריון, תחילת דרכם של אמצעי המניעה ההורמונליים
אחת ההמצאות החשובות ביותר במאה ה-20, היא המצאת גלולות למניעת היריון.
יש הטוענים כי המצאה זו היוותה גורם משמעותי בשחרורן של הנשים.
המצאת הגלולות אפשרה לנשים להחליט על תזמון הקמת משפחה ותכנון התא המשפחתי, מה שמאפשר לנשים מאז ועד היום לצאת לשוק העבודה ולפתח קריירה.
הליך מניעת ההיריון באמצעות השראה של שינויים הורמונליים בגוף החל על ידי כימאי אמריקני-פרסי בשם לבון ג'ולין .
לבון מצא שתוצר לוואי של שמן פולי הסויה יכול לעבור שינוי כך שיהיה דומה להורמון המין הנשי, שמו פרוגסטרון.
הפרוגסטרון מווסת את תהליך הביוץ, בתהליך שחרור הביצית משחלות האישה.
אחריו, גילו חוקרים נוספים חומרים בטבע שיכולים לחקות את התנהגות הפרוגסטרון.
בסופו של דבר, בשנת 1955, דוגמית מתמצית מהסוג הנזכר מעלה, נשלחה לביולוג בשם גרגורי פינקוס .
האחרון גילה שניתן לשלב את הפרוגסטרון מהתמציות הללו בגלולה ובכך למנוע את הביוץ אצל אישה.
פינקוס לא ייעד את התגלית החדשה לטובת מניעת היריון.
מי שעשתה זאת, היא מרגרט סנגר , סנגורית פיקוח על הילודה.
מרגרט גייסה הון לטובת מחקר שיוביל פינקוס, מחקר בנושא הליך המנגנון ההורמונלי של ההיריון.
הגלולות אושרו לשימוש בארצות הברית בשנת 1960, והיום נמצאות בשימוש נרחב.
נכון לעכשיו, מאות מיליוני נשים ברחבי הגלובוס נוטלות גלולות, הן למטרות מניעת היריון והן לטובת מטרות רפואיות שונות.
יתרה מכך - הגלולות מצויות ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי , ונכללת בין תרופות אחרות רבות שנבדקו רבות ובטוחות לשימוש.
היסטוריה של אמצעים הורמונליים נוספים למניעת היריון
ישנן שיטות נוספות למניעת היריון באופן הורמונלי:
נורפלנט - שיטה זו הומצאה בשנת 1991. מנהל התרופות והמזון האמריקאי (FDA), אישר את השימוש בשתל זה .
מדובר בשתל המושתל מתחת לעור בצד הפנימי של הזרוע, המשחרר הורמונים למניעת היריון בגוף האישה.
התקן תוך-רחמי הורמונלי - מבוסס על ההורמון לבונוגסטרל .
מדבקה הורמונלית למניעת היריון - בשנת 2004, המדבקה ההורמונלית למניעת היריון, "אוורה" נכנסה לשימוש בישראל.
השימוש העיקרי של אמצעי מניעה הורמונליים הוא מניעת הריון.
חלק מאמצעי המניעה עשויים לשמש להקלה בדימום ווסתי כואב, דיסמנוריאה, או על דימום ווסתי מוגבר, מנורגיה.
כמו כן ניתן לראות שימוש באמצעי מניעה הורמונליים כחלק מטיפול בתסמונות הקשורות למערכת ההורמונלית.
נעשה שימוש בגלולות למניעת הריון כחלק מטיפול בתסמונת השחלות הפוליציסטיות.
השימוש בגלולות מפחית את הגירוי הרחם ורקמת השד הנובעת ממנגנון חוסר באסטרוגן המאפיין את החולות בתסמונת.
מטרת הגלולות היא מניעת ביוץ בכך שהיא מדכאת הפרשה של הורמוני FSH (הורמון מגרה זקיק) ו-LH (הורמון מחלמן) הפועלים במערכת הרבייה הנקבית.
הגלולה המשולבת מכילה שני הורמונים נקביים - אסטרוגן ופרוגסטין (נגזרת סינתטית של פרוגסטרון שלא נספג היטב בגוף).
תפקידם של הורמונים אלה הוא דיכוי התפתחות הזקיקים בשחלה בעזרת הפחתת הפרשה של הורמוני ביוץ.
דיכוי התפתחות הזקיקים מונע עלייה ברמת הורמון המין אסטרדיול.
עקב כך, נמנע תהליך בקיעת ביצית בשלה מאחד הזקיקים, הגעתה לרחם והפיכה זמינה להפריה.
את הגלולות המשולבות יש ליטול כל יום בשעה קבוע, אולם איחור של עד 12 שעות לא אמור לפגוע ביעילותן.
ישנם שלושה סוגים של גלולה משולבת:
חפיסה עם 21 גלולות עם חומר פעיל אותן האישה נוטלת במשך שלושה שבועות ובמשך שבוע לא נוטלת כלל.
חפיסה עם 28 גלולות - 21 גלולות עם חומר פעיל שאותן נוטלת האישה במשך שלושה שבועות ועוד שבע גלולות פלצבו אותן נוטלת האישה במשך שבוע.
מטרת גלולות הפלצבו היא קביעת הרגל לנשים כדי שלא ישכחו לנטול את הגלולות לאחר ההפסקה.
סוג חדש יחסית של חפיסות המכילות 24 גלולות עם חומר פעיל ועוד ארבע גלולות פלצבו.
אם האישה שוכחת לנטול את גלולת הפלצבו, יעילות אמצעי המניעה לא נפגעת.
לעומת זאת, יעילות התרופה עלולה להיפגע במקרה של שלשולים או הקאות, מכיוון שהיא עלולה שלא להספג.
ישנם גלולות המכילות פרוגסטין, ללא אסטרוגן.
יעילותן נמוכה יותר מיעילות הגלולות המשלבות פרוגסטין עם אסטרוגן וגם דרך מניעת ההריון שונה.
גלולות המכילות פרוגסטין בלבד גורמות לשינויים ברירית צוואר הרחם וכך, אף על פי שהביצית המופרית מגיעה לרחם, לתאי הזרע קשה להגיע אליה.
את הגלולות הללו יש לנטול בכל יום ללא הפסקה (בניגוד להפסקה של שבוע בנטילת הגלולות המשולבות).
בנוסף, יעילותן עלולה להפגע במקרה שהאישה נוטלת את הגלולה הזו באיחור של יותר משלוש שעות.
נורפלנט - אמצעי מניעה תת-עוריים
מערכת זו מכילה שתיים עד שש צינוריות העשויות מחומר פלסטי ומושתלת מתחת לעור בחלקה הפנימי של הזרוע.
הנורפלנט מכיל התוכו את הורמון, שבדומה לפרוגסטין גם הוא מנגזרותיו שלהפרוגסטרון, הנקרא לבונורגסטרל (Levonorgestrel).
הנורפלנט משחרר באופן איטי וקבוע את ההורמונים בגוף.
הלבונורגסטרל מונע את הביוץ בשחלה וגורם לרירית הרחם להישאר דקה, דבר זה מונע מהביצית הפורית לבצע השרשה ברחם.
את הנורפלנט ניתן להחדיר בשבוע הראשון של הווסת ושישה שבועות לאחר הלידה.
הנורפלנט מונע הריון בצורה יעילה ולאורך זמן רב יחסית.
למעשה ניתן להשאירו בגוף למשך תקופה של עד חמש שנים.
חסרונו העיקרי של הנורפלנט הוא שהמכשיר עלול לגרום לשיעור גבוה של מחזורי דימום בלתי סדירים, אך הם מתאזנים בשנה הראשונה.
התקנים אלו עשויים מפלסטיק ומכילים בתוכם חומר מתכתי או הורמון פרוגסטין.
הם מוחדרים לרחם כאשר לקצה ההתקן מחובר חוט העובר מבעד לצוואר הרחם עד לחלקו העליון של הנרתיק.
חוט זה מקל על הרופא להוציאו במקרה הצורך.
ישנם שלושה סוגי התקנים תוך רחמיים.
שניים מהן מיועדים לנשים לאחר לידה - התקן נחושת והתקן המכיל הורמון (פרוגסטין).
הסוג השלישי מיועד לנשים צעירות שלא ילדו.
1.התקן נחושת - התקן זה משחרר יוני נחושת הגורם לשינוי בהפרשת החומרים לחלל הרחם.
שינוי זה מפריע לתנועת תאי הזרע ולהגעתם לרחם.
על פי הוראות היצרן, מומלץ להוציא את התקן הנחושת לאחר חמש שנים אף על פי שבארצות הברית מקובל להשאירו עד עשר שנים.
2.התקן המכיל הורמון - התקן זה משחרר פרוגסטין ואיזו מונע ביוץ.
הורמון זה מפחית את ההתכווצויות והדימומים שעלולים להתרחש לנשים המשתמשות בתקן הנחושת.
בכ-15% מהמקרים, ההורמון גורם להדלדלות של רירית הרחם ובכך עלול לגרום למצב בו הדמם הווסתי נחלש ואפילו נפסק לחלוטין.
את ההתקן המכיל הורמון יש להוציא לאחר כחמש שנים מרגע התקנתו.
3.התקן לצעירות - התקן זה מומלץ בשנים האחרונות על ידי ארגון הבריאות העולמי כקו הגנה ראשון.
התקן זה הוא קטן, בעל מוליך צר ומינון הורמונלי נמוך ומקומי.
ההתקנה נעשית על ידי גינקולוג.
מומלץ להתקין אותו ביום החמישי של הוסת, כיוון שאז צוואר הרחם רחב יחסית, אולם ניתן להתקינו גם בכל זמן אחר.
בנוסף, לפני ההתקנה, ניתן ליטול כדורים להרחבת צוואר הרחם כדי להקל על התהליך.
מומלץ שלא לקיים יחסי מין ולא אוננות, לא להיכנס לבריכה ולא לג'קוזי כשבוע לאחר ההתקנה.
לאחר שישה שבועות יש להגיע לביקורת לוודא שאין דלקת ושהחוט נמצא במקומו הרגיל.
אף התקן תוך רחמי אינו מגן מפני מחלות מין כולל איידס (HIV).
טבעת זו עשויה פולימר גמיש והיא שקופה ודקה.
את הטבעת מכניסים לנרתיק, לרוב לצד צוואר הרחם, למשך שלושה שבועות ויש להסירה במהלך השבוע הרביעי (במהלכו אמור להתרחש הווסת).
הטבעת משחררת הורמונים (אסטרוגן ופרוגסטין) אל הגוף באופן איטי וממושך.
היא יוצרת מחסום המונע מתאי הזרע להפרות את הביצית.
בנוסף, היא מונעת ביוץ ומעבה את הנוזל בצוואר הרחם.
יתרונה הגדול של הטבעת היא שהיא קלה לשימוש ונוכחותה כמעט ואינה מורגשת, אולם היא אינה מגנה מפני מחלות מין (כולל איידס), מחייבת בדיקה וגינאלית על ידי גניקולוג ומצריכה מרשם רופא.
בנוסף, עוד יתרון של הטבעת הוא, שבניגוד לאמצעי מניעה אחרים, ההורמונים שהטבעת משחררת אינם עוברים דרך הכבד ולא נספגים במערכת העיכול, אלא נספגים ישר לזרם הדם.
כמו אמצעי מניעה רבים, המדבקה מכילה גם היא שני סוגי הורמונים - אסטרוגן ופרוגסטרון.
מדבקה זו נראית כמו פלסטר בגודל 4.5X4.5 ס"מ.
ניתן להדביק אותה על הישבן, על החלק החיצוני של הזרוע העליונה או על החלק התחתון של הבטן.
המדבקה יעילה מאוד למניעת הריון.
בשימוש ממוצע מניחים שהיא יעילה יותר מהגלולות.
יתר על כן, היא קלה יותר לשימוש מכיוון שיש להחליף מדבקה מדי שבוע ולא לזכור לקחת גלולה כל יום.
בנוסף, עוד יתרון של המדבקה הוא שבניגוד לאמצעי מניעה אחרים, ההורמונים שהמדבקה משחררת אינם עוברים דרך הכבד ולא נספגים במערכת העיכול, אלא נספגים ישר לזרם הדם.
המדבקה יעילה מאוד, אולם בקרב נשים השוקלות יותר מ-89 ק"ג היא פחות אמינה.
ישנם מספר חסרונות בשימוש במדבקה ההורמונלית כמו העובדה שנשים בהריון ונשים מניקות אינן יכולות להשתמש במדבקה.
בנוסף, במקרה של שימוש במדבקה שלא כהלכה, כמו: התרופפות המדבקה על העור, במקרה שהיא מוסרת ליותר מ-24 שעות או אם היא נשארת על הגוף יותר משבוע, עלול להתרחש הריון.
השימוש באמצעי מניעה הורמונליים כרוך בחשיפה לתופעות לוואי נלוות.
ישנם תופעות לוואי בולטות בשימוש ברוב אמצעי המניעה ההורמונליים.
הנפוצה ביותר מביניהן היא דימום לא סידר, דימומים קלים במהלך החודש והכתמה (דימום קל ולא סדיר) .
דימום זה נפוץ בחודשים הראשונים לנטילת גלולות למניעה הריון, בקרב נשים שמשתמשות בהתקן תוך רחמי ובשימוש במדבקה העורית השבועית.
תופעות לוואי זמניות נפוצות שעלולות להופיע בתחילת השימוש באמצעי מניעה הורמונליים:
שינוי במצבי הרוח, לפעמים כרוך בדיכאון.
לרוב תופעות הלוואי חולפות לאחר מספר חודשי שימוש.
אמר גוון מורגנה קני היא שחקנית ותסריטאית אנגלייה.
קני נולדה ברובע הארינגיי שבצפון לונדון.
הופעת הבכורה שלה הייתה ב-2007 בדרמה הטלוויזיונית "Coming Down the Mountain" של ה-BBC.
ב-2009 הופיעה קני לראשונה בקולנוע בסרטו של פיל קליידון "Lesbian Vampire Killers".
היא שיחקה בתפקיד קייט בהפקה של ה-BBC בשם "Freefall" שכתב וביים דומיניק סאבאג' שיצא לאקרנים ב-2009. בינואר 2010 החלה קני להופיע בספין אוף של הסדרה "איסטאנדרס" בשם "איסטאנדרס: E20" בתפקיד זה זה קרטר, כמו גם בסדרה "איסטאנדרס" עצמה.
קני לוהקה לתפקיד זה זה אחרי שכתבה פרק בסדרה.
באפריל 2010 הוכרזה עונה שנייה לסדרה "איסטאנדרס: E20", לפי תסריט של קני.
לאחר מכן פורסם שהדמות זה זה תמחק מהסדרה "איסטאנדרס" כדי לאפשר לקני לקבל תפקידים אחרים.
הופעתה האחרונה בדמות זו הייתה ב-30 בספטמבר 2010.
ב-2010 צייר רולף האריס את קני בדמות טטניאנה מהמחזה "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר עבור הסדרה הדוקומנטרית "Arena" של ה-BBC בפרק "Rolf Harris Paints His Dream".
ב-2011 כתבה קני תסריט לפרק נוסף בעונה השלישית של הסדרה "איסטאנדרס: E20", ונבחרה לאקדמיית הכותבים של ה-BBC שם למדה לכתוב עבור סדרות כגון "איסטאנדרס", "חדר מיון", "הולבי סיטי" ו"רופאים".
הפרק הראשון שכתבה לסדרה "איסטאנדרס" שודר ב-8 במאי 2012.
קני הצטרפה לצוות שחקני הסדרה "Beaver Falls" בעונה השנייה בתפקיד הופ.
שידור העונה החל באוגוסט 2012 והסתיים בספטמבר 2012. ב-22 בספטמבר פורסם שהסדרה לא הוזמנה לעונה נוספת.
ב-2011 החלה קני לשחק בתפקיד דניאל ריבס בסדרה הקומית "פרמפייס" של BBC Three לצדה של סקרלט אליס ג'ונסון שכיכבה איתה ב-"Beaver Falls".
הפיילוט של "פרמפייס" שודר בפברואר 2012 וקיבל תגובות טובות עד כדי כך שהעונה השנייה של הסדרה הוזמנה על ידי ה-BBC עוד לפני שידור העונה הראשונה.
היא חזרה לגלם את הדמות גם בעונה השנייה ששודרה ב-2013, ובקיץ אותה שנה שודרה בשידור חוזר בערוץ BBC One.
קני גילמה את הדמות גם בעונה השלישית של הסדרה ששודרה בסוף פברואר 2014.
קני שיחקה בתפקיד רייצ'ל לצדם של מתיו קרוסבי, בן קלארק וטום פארי בעונה הראשונה של הסיטקום "Badults" ששודר בקיץ 2013. הוזמנה עונה שנייה לסדרה אבל פורסם שקני לא תשתתף בה.
ב-2016 עבדה קני כתסריטאית עבור אופרת הסבון האירית "Red Rock" בפרקים אחדים.
ב-2017 הצטרפה קני לצוות שחקני הסדרה "האב בראון" בתפקיד באנטי וינדרמיר, אחייניתה של ליידי פלישיה.
בן זוגה של קני הוא מנחה הטלוויזיה ריק אדוארדס.
תפקיד אורח (עונה 9); 46 פרקים
ברובוטיקה, אמצעי קצה הוא מכשיר הממוקם בסוף הזרוע הרובוטית, שמטרתו לקיים אינטראקציה עם הסביבה.
המאפיינים המדויקים של אמצעי הקצה תלויים ביישום של הרובוט הספציפי.
ההגדרה המסורתית של אמצעי הקצה מתייחסת לחוליה האחרונה (הסוף) של הרובוט אליה ניתן לחבר כלים שונים.
במובן רחב יותר, ניתן להגדיר את אמצעי הקצה כחלק אשר מקיים אינטראקציה עם סביבה נתונה.
בהקשר זה, אין הכוונה לגלגלים של רובוט נייד או רגליים של רובוט דמוי אדם המאפשרים ניידות.
אמצעי הקצה עשוי להיות מורכב מתופסן או כלי.
לגבי תופסנים, ישנן ארבע קטגוריות כלליות:
נוגעים – אצבעות או לסתות אשר תופסים פיזית על ידי מגע ישיר עם האובייקט.
חודרים – סיכות או מחטים אשר חודרים את פני השטח של האובייקט (המשמשים בייצור טקסטיל, סיבי פחמן וזכוכית).
מושכים – המפעילים כוחות משיכה על פני שטח האובייקט (בין אם על ידי ואקום או מגנטיות).
נדבקים – המחייבים קשר עם האובייקט לצורך הדבקה (כמו דבק או מתח פנים).
אמצעי הקצה מסוג כלי יכול לשמש למטרות שונות, כגון ריתוך, ריסוס צבע, או כל פעולת עיבוד חומרים אחרת, ויעיל במיוחד למצבים בהם תנאי הייצור מסוכנים לבני אדם ולפעולות המצריכות דיוק גבוה (למשל אמצעי קצה לכירוגיה).
אמצעי מניעה מבוססי לוח שנה הם שיטות שונות להערכת הסבירות לפוריות אצל האישה, בהתבסס על תיעוד קודם של תקופת הווסת.
שיטת הימים הבטוחים (Standart Day Method), שהיא אחת מהשיטות השונות המבוססות לוח שנה, לוקחת בחשבון את תזמון הביוץ, חלון הזמנים בו הזרע והביצית עשויים להיפגש ואת ימי המחזור החודשי המשעורים, כך שניתן לקבוע את הימים בהם יש להימנע מקיום יחסי מין ללא צורך בהסתמכות על תסמינים פיזיים של פוריות.
חלק מהאנשים עלולים לחשוב כי שיטת הקצב (Rhythm method) ומודעות לפוריות הם מונחים נרדפים.
למעשה, מודעות לפוריות משמשת בדרך כלל כמונח רחב וכללי, הכולל מעקב אחר טמפרטורת גוף בסיסית, והפרשות מהנרתיק, וכן מעקב אחר אורך המחזור.
ארגון הבריאות העולמי סבור ששיטת הקצב היא סוג ספציפי של השיטה המבוססת על לוח השנה, וששיטות המבוססות על לוח השנה הן רק צורה אחת של מודעות לפוריות.
שיטות למודעות לפוריות, שעוקבות אחר טמפרטורת גוף בסיסית ו/או הפרשות מהנרתיק אפקטיביות יותר משיטות המבוססות על לוח השנה, והן ידועות בשם שיטות מבוססות סימפטומים.
בעבר, המונח "שיטת הקצב" היה מונח נרדף ל-NFP (תכנון משפחה טבעי).
NFP הוא מונח גג שכולל שיטות מודעות פריון המבוססות על סימפטומים, וכן את שיטת ההנקה כאמצעי למניעת היריון (lactational amenorrhea ) וכן שיטות מבוססות לוח שנה, כמו שיטת הקצב.
לפעמים משתמשים, בטעות, במונח "שיטת הקצב" כדי לתאר את ההתנהגות של אנשים שמקיימים יחסי מין וגינאליים ללא הגנה, ועם זאת רוצים להימנע מהיריון.
היום הראשון של הדימום נחשב ליום הראשון של מחזור הווסת.
בשנת 388, אוגוסטין מהיפו כתב על התנזרות תקופתית.
יותר ממאה שנים קודם לכן, הרופא היווני סורנוס כתב ש"הזמן שמיד לפני ואחרי הווסת" הוא החלק הפורה ביותר במחזור של האישה.
מספר היסטוריונים חושבים שגם אגוסטין זיהה בטעות את הימים שמיד אחרי הווסת כתקופה הפורייה ביותר.
התייחסויות בכתב ל"תקופה בטוחה" אינן מופיעות יותר במשך למעלה מאלף שנים.
במחצית הראשונה של המאה העשרים, רוב המשתמשים בשיטת הקצב היו קתוליים.
הם פעלו על פי מה שלימדה הכנסייה שלהם, שכל שאר השיטות של מניעת היריון הן חטא.
תשומת לב חדשה הופנתה אל שיטות מבוססות לוח שנה בשנת 2002, כאשר המכון לבריאות הרבייה באוניברסיטת ג'ורג'טאון הציג את שיטת הימים הבטוחים.
השיטה נועדה להיות פשוטה יותר ללימוד ולשימוש בהשוואה לשיטת הקצב הישנה יותר, משולבת בתוכניות של תכנון משפחה בעולם כולו.
לרוב מחזורי הווסת יש בתחילתם כמה ימים שהם לא פוריים, תקופת פוריות, ואחר כך כמה ימים ממש לפני הווסת הבאה, שהם לא פוריים (לאחר הביוץ).
כדי להשתמש בשיטות אלה, האישה נדרשת לדעת מהו אורך מחזורי הווסת שלה.
שימוש לא יעיל בשיטות מבוססות לוח שנה כולל מעקב לא נכון אחר אורך מחזור הווסת, כך שהאישה תשתמש במספרים שגויים בתוך הנוסחה, או קיום יחסי מין לא מוגנים ביום שמוגדר כפורה.
הדרישה לעקוב בצורה מדויקת אחרי מחזורי הווסת והצורך להימנע מקיום מיחסי מין לא מוגנים הופכים מביאים לאחוז כישלונות של 25% בשנה בשיטות מבוססות לוח שנה.
מבוססות על יום קבוע בלוח השנה:
שיטת הקצב או קנאוס-אוגינו (Knaus–Ogino ) – כדי למצוא את האורך המשוער של השלב הלא פורה טרום הביוץ, מחסרים 19 מאורך מחזור הווסת הקצר ביותר של האישה.
כדי למצוא את ההתחלה המשוערת של השלב הלא פורה אחרי ביוץ, מחסירים 10 מאורך מחזור הווסת הארוך ביותר של האישה.
אישה שמחזורי הווסת שלה נעים בין 30 ל-36 יום תהיה על פי הערכות אלה פורייה ב-11 הימים הראשונים של המחזור (11=30-19), תהיה פורייה בימים 12–25, ותחזור להיות לא פורייה ביום ה-26 (26=36-10).
כאשר משתמשים בה כדי להימנע מהיריון, שיטת הקצב היא בעלת אחוזי כישלון של 9% בשנה.
שיטת הימים הבטוחים – בעלת סט כללים פשוט יותר, והיא יותר אפקטיבית משיטת הקצב.
מוצר בשם CycleBeads (חרוזי מחזור) פותח לצד השיטה, כדי לעזור למשתמשת לעקוב אחר נקודות פריון גבוהות ונמוכות משוערות, במהלך מחזור הווסת שלה.
בשיטה זו יכולות להשתמש רק נשים שאורך המחזור החודשי שלהן נע בין 26 ל-32 ימים, באופן הבא:
ימים 1–7 של מחזור הווסת של נשים נחשבים לא פוריים.
ימים 8–19 נחשבים פוריים – נחשבים לבלתי בטוחים ליחסי מין לא מוגנים.
יום 20 עד סוף המחזור נחשבים לא פוריים.
טוענים כי כאשר משתמשים בה כדי למנוע היריון, שיטת הימים הבטוחים היא בעלת יעילות של 95% בשימוש אידיאלי, ויעילות של כ-88% בשימוש סביר.
עם זאת, חוקרים הראו שנתונים אלה הם כנראה אופטימיים מדי, ושהיעילות ככל הנראה נמוכה בהרבה.
בשתי השיטות מדווחת רמת שביעות רצון גבוהה.
כיום קיימות מספר תוכניות אינטרנטיות של שיטת המחזור, וישנן גם אפליקציות סלולר, כמו Natural Cycles , שמאפשרות שימוש בשיטות המסורתיות באופן דיגיטלי ובכך מפחיתות את הסיכוי לטעות בחישוב.
מבוססות על ניטור חילוף החומרים של הורמון הרבייה בשתן של נשים.
טכנולוגיית הניטור – מכשיר הפרסונה (Persona Contraception Monitor) לדוגמה, הוא מכשיר כף יד אלקטרוני של חברת ClearBlue בעל רצועות בדיקה חד פעמיות.
המוניטור מגלה תוצרי פירוק בשתן של הורמוני לוטאין (LH) ואסטרוגן, אסטרון-3-גלוקורוניד (E3G) בדגימות שתן בשעות הבוקר המוקדמות.
ברצועות הבדיקה יש נוגדנים ספציפיים ל-E3G וללוטאין, אשר נספגים לתוך מבנה לטקס.
ככל שיש יותר תוצרי E3G בשתן, שורת הנוגדנים המתאימה על הרצועה משנה את צבעה לכחול בהיר.
ככל שיש יותר תוצרי LH בשתן, שורת הנוגדנים המתאימה על הרצועה משנה את צבעה לכחול כהה.
אור אינפרא אדום המובנה במכשיר מגלה את רמות שינוי הצבע על ידי מנגנון שבירת אור.
שיטות למודעות לפוריות, שעוקבות אחר טמפרטורת גוף בסיסית (חום השחר) ו/או הפרשות מהנרתיק אפקטיביות יותר משיטות המבוססות על לוח השנה, והן ידועות בשם שיטות מבוססות סימפטומים.
שיטת הימים הבטוחים (Standard Days Method) מוצגת יותר ויותר כחלק מתוכניות לתכנון המשפחה בארצות מתפתחות.
השיטה משביעת רצון בעיני נשים ובכלל בקרב זוגות רבים.
גם העלות הנמוכה של השיטה מאפשרת לה כנראה למלא תפקיד מועיל בארצות שאין להן מימון לספק שיטות אחרות של מניעת היריון.
כל השיטות המסורתיות ככלל, לא כרוכות בעלויות כספיות או בהבנה טכנית לצורך שימוש בהן.
אחת הדאגות לגבי שימוש בשיטות מבוססות לוח שנה היא אחוז הכישלון הגבוה יחסית שלהן, בהשוואה לשיטות אחרות של מניעת היריון.
אפילו כאשר משתמשים בהן באופן מושלם, שיטות מבוססות לוח שנה, במיוחד שיטת הקצב, מובילות לשיעור גבוה של הריונות בקרב זוגות שהתכוונו למנוע היריון.