tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דרום וייטנאם הייתה צד להסכם באמצעות נספח לפרוטוקול.
ארצות הברית כאחד הצדדים להסכם הסתמכה עליו לצורך התערבותה במלחמת וייטנאם.
מטה הארגון נוסד בבנגקוק שבתאילנד, בעת פגישת נציגי הארגון בפברואר 1955. הארגון פורק באופן רשמי ב-30 ביוני 1977.
בינואר 1953 הסכימו צרפת, בריטניה וארצות הברית לדון במדיניות מתואמת בדרום מזרח אסיה ולהקים ברית להגנת האזור שתכלול את אוסטרליה וניו זילנד.
ב-13 באפריל 1954, בפגישה בין שרי החוץ ג'ון פוסטר דאלס ואנתוני אידן, הוחלט על הקמת הברית על ידי חמש המדינות המערביות עם הזמנה לצירוף מדינות אסיה המעוניינות בכך.
למחרת הביעה צרפת את תמיכתה בהקמת הברית, ופורסם שיצטרפו לברית הפיליפינים, תאילנד, וייטנאם, לאוס וקמבודיה.
בריטניה נהלה שיחות עם הודו, פקיסטן וציילון על הצטרפות לברית, אך הודו הודיעה שלא תצטרף לברית.
בעקבות ההסכמות בסיום ועידת ז'נבה ביולי 1954, בהן הוסכם שמדינות וייטנאם, לאוס וקמבודיה תהיינה נייטרליות, פרשו מדינות אלו מהסכמתן להצטרף לברית.
ב-9 באוגוסט 1954 הודיעו ארצות הברית ובריטניה על הסכמות לגבי קווי היסוד של הברית, כאשר פרטי הברית יעובדו בוועידת יסוד שתתקיים בספטמבר
הסכם על הקמת הברית נחתמה ב-8 בספטמבר 1954 במנילה ובוועידה שהחלה ב-6 בספטמבר 1954. שמונה המשתתפות בברית היו ארצות הברית, בריטניה, צרפת, ניו זילנד, אוסטרליה, תאילנד, הפיליפינים ופקיסטן.
הארגון נוצר כחלק מדוקטרינת טרומן לשם בלימת ההתפשטות הקומוניסטית בדרום מזרח אסיה.
על פי התכנון ה-SEATO היה אמור להיות הגרסה הדרום-אסיאתית לנאט"ו, אשר בה הכוחות הצבאיים של כל מדינה-חברה בארגון היו אמורים לתאם פעילויות צבאיות משותפות וכך לסייע ביצירת ההגנה המשותפת מפני כל איום.
הארגון אכן תיאם פעולות צבאיות משותפות אשר התבטאו בתמרונים צבאיים שנתיים.
הסיבה לכך שפקיסטן נכללה בברית היא שמזרח פקיסטן (שבעתיד יהיה בנגלדש) היה קרוב מבחינה גאוגרפית לדרום מזרח אסיה, אלא בגלל העובדה שפקיסטן הייתה חברה בברית הפרו-מערבית CENTO הידועה בשם 'ברית בגדד'.
לכן הבריתות הפרו-מערביות והאנטי-קומוניסטיות של אמצע דרום אסיה ומזרח אסיה (ובכללן גם SEATO) היו מחוברות על ידי החברות הפקיסטנית בהם.
למרות ניסיונו לספק הגנה קולקטיבית ה-SEATO לא יכול היה להתערב בקונפליקטים בקמבודיה, לאוס ווייטנאם מפני שלא יכול היה לגבש אחדות דעים לשם ביצוע פעולה כלשהי.
כמו כן ניסינות מאוחרים יותר להתערב בקונפליקט הווייטנאמי לא צלחו כיוון שצרפת ופקיסטן עיכבו את סיועם.
כתוצאה מכך כל מדינה חברה בארגון הייתה יכולה לחסום (באופן אפקטיבי) כל החלטה אשר התקבלה.
ולכן בלהתחשב באינטרס הצרפתי שהלך ופחת (לאחר 1954) וכן האינטרס של הממלכה המאוחדת (לאחר סיום הקונפליקט האינדונזי-מלזי ב-1966) נכשל SEATO בתפקידו להיות ארגון ביטחון קולקטיבי יעיל.
בעקבות חתימת ההסכם המסיים את מלחמת אינדונזיה הראשונה (בשנת 1954), דרום וייטנאם, קמבודיה וכן לאוס לא היו חברי הארגון.
ארצות הברית ניסתה לגרום למלחמת וייטנאם להיות גם כן הבעיה של SEATO אך נכשלה בכך.
בעקבות כך השאלות אם לפרק את הארגון כבר הועלו בשנת 1973. פקיסטן פרשה כבר ב-7 בנובמבר 1973 וצרפת פרשה ב-30 ביוני 1974.
SECAM (ראשי תיבות של Systeme Electronique Couleur Avec Memoire) היא שיטת שידור טלוויזיה המקובלת במדינות ברית המועצות לשעבר, צרפת ומספר מדינות באפריקה.
טכנולוגיית ה-SECAM פותחה בצרפת, והוכנסה רשמית לשימוש ב-1 באוקטובר 1967 על ידי הערוץ השני - Chaine 2 - של שירות השידור הצרפתי ORTF מה שהפך ברבות השנים לערוץ המסחרי France 2.
הרזולוציה בשיטת שידור זו היא 720x576, בדומה ל-PAL.
SERVQUAL הוא מודל ליצירת כלים למדידה כמותית של תפיסות וציפיות של הלקוחות לגבי ארגוני שירות.
המודל פותח באמצע שנות השמונים על ידי החוקרים פאראסוראמן, זייטהאמל וברי והוצג לראשונה במאמר משותף.
כל אלה נועדו למדוד את הפער בין ציפיות הלקוח לבין החוויה אותה הוא חווה בפועל.
בתחילת שנות התשעים המחברים של השיטה פישטו את המודל לחמישה ממדים עיקריים ובכך שיפרו בצורה ניכרת את רמת השימושיות והנגישות שלו.
חמשת השלבים שנוסחו במודל (ראשי תיבות: RATER) בתצורתו החדשה היו:
יכולת לספק את השרות באיכות שתואמת להתחייבויות בצורה מדויקת ובזמן סביר.
ידע ואדיבות של העובדים ויכולתם לעורר אמון וביטחון.
קיומם של מתקנים, ציוד, צוות עובדים ואמצעי תקשורת לאספקת השרות.
יחס אישי ודאגה אשר עובדי חברה מקדישים ללקוחותיה.
מוכנות לסייע ללקוחות ולתת להם מענה זריז ואיכותי.
הסיבה לצמצום המודל הראשוני טמונה בטענה כי המודל, כפי שהוצג בשנות השמונים, מורכב מידי, סובייקטיבי בחלקו ולא מובהק סטטיסטית.
לעומתו המודל החדש, RATER, התקבל על ידי החברות שמספקות שירותים, כמודל נוח ופרקטי שניתן להיעזר בו על מנת לכמת את שביעות רצונם של הלקוחות.
המודל מאפשר לחברות למדוד באופן אפקטיבי את הפער שבין איכות השרות המצופה לבין איכות השרות הנתפסת בפועל על ידי הלקוחות.
באמצעות מודל זה לחברות ישנה אפשרות לגשר על הפערים באיכות השירות וזאת על ידי זיהוי הבעיות.
במסגרת המודל הוגדרו חמישה פערים אותם יש למדוד, לנהל ולהקטין:
מרחק בין מה שהלקוחות מצפים לקבל לבין מה שמנהלי החברה חושבים שהלקוחות רוצים; סקר בנוי היטב הוא הכלי האולטימטיבי לצמצם פער מן הסוג הזה.
פער בין תפיסת ההנהלה לגבי איכות השירות הניתן לבין ההתנסות של הלקוח בפועל – על המנהלים לוודא כי הארגון אכן מספק את רמת השרות הנדרשת ללקוח.
הפער שבין הגדרות הסטנדרטים של איכות השירות לבין אספקת שירות בפועל: האם הסטנדרטים נשמרים?
פער בין אספקת השירות בפועל לבין הבטחה לשירות: לעיתים חברות מבטיחות שירות שיכול להתממש רק בנסיבות מיטביות ולא בנסיבות סבירות.
בכך נוצר פער בין ציפיות הלקוח לאיכות שרות גבוהה בהרבה ממקרה השכיח.
פער בין מה שהלקוח מצפה לקבל לבין מה שהוא מקבל בפועל.
הציפיות של הלקוח מבוסס על ניסיון העבר שלו, מידע שעבר מפה לאוזן וצרכים של הלקוח.
SERVQUAL הוא מדד שלעיתים קרובות נעשה בו שימוש במסגרת מודל IS success.
זהו מודל מוכלל יותר אשר עם שלושת מרכיביו המרכזיים נמנה טיב איכות השרות.
המודל נבנה על מנת לספק הגדרה כוללת ומקיפה של הצלחת מערכת מידע אשר תכלול את כל ההיבטים של הערכת מידע.
החוקרים DeLone ו-McLean חקרו את כלל ההגדרות הקיימות של הצלחת מערכות מידע ואת המדדים הקיימים למדידתם וסיווגו אותם לשש קטגוריות עיקריות.
כך הם יצרו מודל רב ממדי שמאפשר למדוד תלות הדדית בין גורמי הצלחה השונים (DeLone & McLean 1992).
עשר שנים מאוחר יותר פרסמו החוקרים מודל מעודכן בהתאם להערות ולמחקרים שחקרו ונעזרו במודל.
המודל המעודכן כולל שישה ממדים: מידע, איכות המידע, איכות השרות, כוונת השימוש, שביעות רצון הלקוח ותועלת (DeLone & McLean ,2003).
באיור המייצג את המודל ניתן לראות את יחסי הגומלין בין גורמי הצלחה.
את המודל ניתן להסביר כך: את הערכת המידע ניתן לפרש במושגים של מידע, מערכת ואיכות השרות.
אפיונם של שלושה מרכיבים אלו משליכים על מידת השימוש והסיפוק מהמערכת.
כתוצאה משימוש במערכת מידע יופקו תועלות אשר ישפיעו בצורה חיובית או שלילית על שביעות הרצון של הלקוח ובכך יכריעו במידה רבה את רמת השימוש במערכת בעתיד.
השימוש במתודולוגיית SERVQUAL נעשה במסגרת IS success model על מנת לכמת את המושג איכות השרות.
בכך למעשה, מתאפשר לכמת ברמת המדדים את המושג "איכות השרות" שמופיע כחלק בסיסי ב- IS success model.
ארבעת החוקרים - Nyeck, Morales, Ladhari ו- Pons, שסקרו SERVQUAL ככלי מדידה טוענים כי זהו הכלי שנותן את המענה השלם ביותר, נכון ליום כתיבת המאמר, ומבצע כימות בצורה טובה של מושג איכות השירות.
יתרונו הגדול ביותר טמון בכך שמאפשר לחוקרים לבחון בצורה כמותית תחומי שירות כמו מערכות הבריאות, בנקאות, שירותים פיננסיים ומערכות חינוך.
החוקרים גילו כי עיקר הביקורת לגבי SERVQUAL מופנית לא אל כלי מדידה עצמו אלה לפרשנות שנותנים החוקרים למדד.
לאחר סקר ספרות נרחב שביצעו גילו כי מתוך 40 מאמרים שעסקו בכלי מדידה, חוקרים בודדים בלבד הביעו ספקנות לגבי התוקף של כלי מדידה זה (Nyeck, Morales, Ladhari, and Pons, 2002).
מצד שני, החוקר Francis Buttle מבקר את המודל SERVQUAL במאמרו "SERVQUAL: review, critique, research agenda" הוא מעלה מספר טיעונים תאורטיים ומעשיים.
בין היתר הוא מציין כי חמשת הממדים של המודל אינם אוניברסליים וכי ישנן סתירות בינו לבין התאוריות הקיימות בתחומי הכלכלה, פסיכולוגיה והסטטיסטיקה (Buttle, 1996).
על אף שתוקף המודל שאלות, הוא נמצא בשימוש נרחב הן בצורתו הראשונית והן לאחר מודיפיקציות רבות על ידי קשת רחבה של חוקרים אשר משתמשים בו ככלי למדוד ציפיות ותפיסות הלקוח בנוגע לאיכות השרות.
SFX הייתה תוכנת OpenURL הראשונה שניתבה קישורים או שרת קישורים.
היא המשיכה להיות מנתבת הקישורים OpenURL הנפוצה ביותר והשתמשו בה ביותר מ-2,400 ספריות.
הספרנים הרברט ון דה סומפל (Herbert van de Sompel), פטריק הוכשטנבאך (Patrick Hochstenbach) ועמיתיהם באוניברסיטת גנט בבלגיה פיתחו את מערכת OpenURL מ-1998 עד 2000. באותו זמן הם קראו לה בשם אפקטים מיוחדים (SFX - Special effects).
כחלק מפיתוח OpenURL הם יישמו את תוכנת שרת ניתוב הקישורים שנקראה שרת SFX.
בתחילת 2000 רכשה קבוצת אקס ליבריס את תוכנת שרת SFX מאוניברסיטת גנט.
אקס ליבריס תכננה מחדש את התוכנה ושיווקה אותה לספריות כמרכיב עצמאי של מערכת OpenURL.
אקס ליבריס ממשיכה לפתח את התוכנה ומוסיפה הרחבות שהומלצו על ידי הלקוחות שלה.
SFX היא שרת ניתוב הקישורים OpenURL הידועה ביותר בספריות ובקהילת המו"לים האקדמאיים.
לעיתים משתמשים בשם המוצר כשם גנרי לשרתי OpenURL.
SELinux (ראשי תיבות של Security Enhanced Linux, פירוש מילולי: לינוקס עם אבטחה מתקדמת) הוא יישום של Mandatory Access Control עבור מערכות לינוקס, שמגיע עם חלק מהפצות לינוקס כברירת מחדל וכאופציה להתקנה באחרות.
לדוגמה, רוב הפצות Red Hat כוללות בתוכן את SE Linux (בהפצות Debian ,Ubuntu וכדומה ניתן להתקין את SE Linux).
למעשה, מדובר בהרחבה לליבת לינוקס שנועדה לספק מערכת הרשאות שחלה על כל העצמים במערכת ולא רק על מערכת הקבצים עצמה, כלומר עוד שכבת הגנה על יישומי המערכת.
המערכת מבוססת על כמה פרויקטים קודמים של הסוכנות לביטחון לאומי.
כל מערכת לינוקס מממשת מנגנון DAC (בראשי תיבות: Discretionary Access Control).
בשיטה זו לכל קובץ יש משתמש שהוא הבעלים של הקובץ וקבוצה שהיא הבעלים של הקובץ.
לכל משתמש יש שליטה מסוימת (בהתאם להרשאות עבור כל קובץ) בקובץ ולכל המשתמשים בקבוצה שהיא הבעלים של הקובץ יש שליטה מסוימת בו (בהתאם להרשאות עבור כל קובץ).
במידה ומוגדר כך אמור להיות למשתמש-על (root) יש יכולת שליטה מלאה בכל הקבצים במערכת.
במידה ורץ שרת על המערכת והוא נפרץ באופן שמאפשר לפורץ להשתמש בהרשאות המשתמש שמריץ את השרת, הגורם הפורץ לא יוגבל על ידי דבר.
במילים אחרות, לגורם הפורץ יהיו הרשאות זהות לחלוטין להרשאות המשתמש שמריץ את השרת.
כאמור, במידה ומדובר במשתמש-על, לגורם הפורץ תהיה שליטה מלאה ובלתי מוגבלת במערכת.
בניגוד ל-DAC, ב-SELinux, שמממש MAC, לכל יישום מוגדר סט הפעולות המותרות לביצוע עבורו.
כך, גם אם קיים על המערכת שרת שמורץ על ידי משתמש-על, גורם זדוני שישתלט על השרת לא יוכל לבצע פעולות שלא הוגדרו כמותרות לביצוע על ידו.
המשמעות של כך היא שעל אף שהשרת מורץ על ידי משתמש-על, לגורם הפורץ לא יהיו הרשאות בלתי מוגבלות במערכת.
כאשר SELinux פועל, מנגנוני ההגנה שלו פועלים בנוסף למנגנוני ההגנה המובנים של מערכת הקבצים (DAC).
אם משתמש מנסה לגשת לקובץ ואין לו הרשאות, המערכת תחסום את הגישה לקובץ.
אם יש לו הרשאות, המערכת תיבחן את מדיניות ה-SELinux המתאימה ובהתאם לה תאשר או תחסום את הגישה של המשתמש לקובץ.
SELinux מורכב משתי ישויות: נתין (subject) ואובייקט (object).
נתין הוא למעשה תהליך במערכת.
אובייקט הוא משאב במערכת שניתן להגדיר הרשאות גישה של נתינים אליו: קבצים, תיקיות, התקנים, שקע, פורט, תהליכים אחרים ועוד.
מדיניות SELinux מאפשרת לקבוע הרשאות של נתינים לביצוע פעולות באובייקטים.
כך, ניתן לתת לנתין מסוים רק את ההרשאות המדויקות שהוא צריך לשם ביצוע פעולתו.
SEA (ראשי תיבות של Scalable Encryption Algorithm), הוא צופן בלוקים סקלבילי פרמטרי בסגנון רשת פייסטל המותאם למערכות משובצות מחשב זעירות.
SEA הוצג בספרד בוועידת 2006 CARDIS (ועידה שנתית בינלאומית לכרטיסים חכמים).
בצפנים סימטריים שהתפרסמו מאז תקן AES בדרך כלל נלקח בחשבון שקלול עלויות יישום מול ביצועים עם דגש על יעילות על מגוון רחב של פלטפורמות מחשוב כיעד משני.
לעומת זאת קיימים צפנים מודרניים המתמקדים דווקא בסביבה בה עוצמת המחשוב מוגבלת והתפוקה נמוכה.
המטרה היא בעיקר טכנולוגיות בית חכם כמו שליטה ובקרה מרחוק בתאורה, מיזוג אוויר וטמפרטורה מטעמים של חסכון באנרגיה וידידותיות לסביבה.
לשם כך קיימת רשת אינטרנט 0 שהיא רשת עמית לעמית איטית אך זולה ופשוטה, הפועלת בסביבה מוגבלת משאבים ומאפשרת לכל מכשיר להתקשר עם מכשיר אחר ישירות.
כמו בכל רשת חובה להגן על התקשורת מפני גורמים עוינים או מתחרים.
והדבר דורש סט כלים ייעודיים.
הוצע כפתרון אפשרי להצפנה ואימות תעבורת הרשת במערכת כזו.
כמו כן בשל זעירות הקוד מתאים גם לתיוג RFID ולסנסרורים אלחוטיים.
צופן SEA פותח על ידי François-Xavier StandaertGilles PiretNeil GershenfeldJean-Jacques Quisquater כצופן פרמטרי גמיש שניתן להתאמה למצבים רבים כמו אופי הקלט, סוג מעבד או אורך המפתח.
הוא מותאם להשגת ביצועים אופטימליים עם קוד מינימלי על כל מעבד והביטחון שלו הוא פונקציה של אורך המפתח שנבחר.
הצופן ניחן בפשטות הן בהצפנה ופענוח והן בהכנת מפתח ההצפנה.
הפרמטרים מתייחסים לאופן הפעלת הצופן במצבים שונים.
גודל בלוק הקלט בסיביות, גודל מפתח הצפנה בסיביות ומספר סבבים משתנה.
מתייחס לגודל מילה במערכת בה מיושם הצופן.
מתייחס לגודל הקלט בסיביות (צריך להיות כפולה של ).
מתייחס למספר המילים בהסתעפות רשת פייסטל.
הוא מספר החזרות של פונקציית ההצפנה הפנימית.
הפעולות בצופן הן ברמה הבסיסית ביותר הנתמכת בכל מעבד כיום.
XOR, הזזה מעגלית לשמאל או לימין ברמת מילים או סיביות, חיבור מודולו ופונקציית החלפה לפי טבלה.
לצורך החלפה הצופן משתמש בטבלת החלפה 3x8 סיביות:
למען היעילות ההחלפה מתבצעת באופן רקורסיבי על כל שלוש מילות קלט כדלקמן:
הסימנים ו- מייצגים את וגם ואו.
פונקציית ההצפנה , פונקציית הפענוח ופונקציית המפתח מוגדרות כך:
בפסאודו קוד הבא מומחש תהליך ההצפנה כולו.
הפונקציה מקבלת את בלוק הטקסט הגלוי ומפתח סודי ומייצרת את , כאשר שלושתם באורך סיביות וכל הפעולות בפונקציה מבוצעות ברמת מילים באורך סיביות.
הפונקציה היא הזזה מעגלית ברמת סיביות והפונקציה היא הזזה מעגלית ברמת מילים.
הפונקציה פשוט מחליפה ערכים בין ו-.
פענוח מתבצע באופן זהה למעט הקריאה לפונקציה .
לביטחון מינימלי מספר הסבבים הרצוי הוא וכן הוא צריך להיות אי זוגי.
כאן ההנחה היא שגודל מילה הוא לפחות 8 סיביות.
הקבועים המשמשים כמפתחות הצפנה לרשת פייסטל בשלב הכנת המפתח הוא וקטור של מילים המאופסות כולן למעט המילה הכי פחות משמעותית (LSW) המכילה את הערך i (מונה הסבב).
צופן SEA מבוסס על רשת פייסטל שנחקרה על ידי רבים ונחשבת לבטוחה.
והוא נחשב מבין הצפנים היעילם ביותר בחומרה עם פחות מ-2280 GE (שערים).
זהו צופן חדש יחסית ולכן נכון לשנת 2017 אין עדיין קריפטואנליזה נרחבת שלו.
SD (ראשי תיבות של "Super deformed", שפירושו בעברית הוא "מעוות במיוחד") הוא סגנון ציור יפני של דמות מסדרת מאנגה או אנימה עם ראש גדול במידה מוגזמת במיוחד בהשוואה ליתר הגוף, בדרך כלל שליש (1:3) או חצי (1:2) מהגובה הכולל של הדמות.
סגנון הציור פופולרי בתרבות היפנית ונעשה בו שימוש בין היתר בפרסומות ועל השילוט של הרכבת התחתית בטוקיו.
בסדרות אנימה ומאנגה סגנון ציור זה משמש בדרך כלל למטרות קומיות, בעיקר בקטעים קצרים בין סצנות בסגנון ציור רגיל, כאשר המטרה היא להדגיש רגש מסוים של דמות: כעס, מבוכה, התרגשות וכדומה.
השירות הבוליביארי למודיעין לאומי (בספרדית : Servicio Bolivariano de Inteligencia Nacional, SEBIN) היא סוכנות הביון העיקרית בוונצואלה.
זהו כוח ביטחון פנים הכפוף לסגן נשיא ונצואלה מאז 2012. SEBIN תואר ככוח לשיטור פוליטי של הממשלה הוונצואלנית על ידי ארגונים בינלאומיים, כמו ארגון מדינות אמריקה ומכון ברוקינגס ומלומדים כמו קליפטון רוס, פרמין לארס והומברטו מארקס.
הסוכנות מהווה לישות פדרלית ונחשבת לסוכנות הביטחון היחידה בוונצואלה שאף פעם לא משתתפת במעורבות ישירה כלשהי עם הקהל הרחב.
SEBIN לא מבצעת פטרול בדרכים הציבוריות, לא עוצרת אזרחים או מבצעת עבודות אכיפת חוק סדירות כמו מחלקות המשטרה, היא אינה משתתף בשום פשיטות משטרתיות, כוחות משימה משותפים או פעולות שאינן קשורות למשרד הפנים וההמשפיים.
הארגון מהווה לסוכנות המשלבת תפקידים של סיכול ריגול, ביצוע מבצעי ביון ואיסוף מודיעין, מלחמה בטרור, חקירות ממשלתיות, חקירות רקע ומספקת שירותי הגנה וליווי לעובדי ממשלה בכירים וסוכניה פעלו בשטח בעת ניסיון ההתנקשות בניקולאס מדורו.
קציני סוכנות זו נראים לעיתים רחוקות בציבור כשהם לובשים את מדיהם השחורים המלאים.
קודמו של SEBIN הוקם במרץ 1969 בשם DISIP, Dirección Nacional de los Servicios de Inteligencia y Prevención ("המינהל הלאומי לשירותי מודיעין ומניעה"), על ידי הנשיא דאז רפאל קלדרה.
לאחר מכן במקומו הוקם דירקטוריון המשטרה הראשי (DIGEPOL ,Dirección General de Policía).
ארגון Human Rights Watch כתב ב-1993 כי DISIP הייתה מעורבת במאבק נגד מתנגדים פוליטיים בתוך ונצואלה והייתה מעורבת בטקטיקות פוגעניות.
בדו"חותיהם משנת 1997 ו-1998, אמנסטי אינטרנשיונל גם פירטו את הפרות זכויות האדם שבוצעו על ידי DISIP, כולל מעצר בלתי חוקי של פעילי זכויות אדם בוונצואלה.
בשנת 1999 החל הנשיא הוגו צ'אווס בביצוע ארגון מחודש ורפורמה ב-DISIP, כאשר מפקדים ואנליסטים נבחרו על פי תכונותיהם הפוליטיות והשתייכויותיהם לקבוצות אזרחיות חמושות.
בוצעו "דיווחים מוטים ולא שלמים, המותאמים לאוזניים החדשות, שהחלו להתפשט ובסופו של דבר השפיעו על יכולתו של המוסד לעבד מידע ולדעת מה קורה".
ב-4 בדצמבר 2009 הודיע הנשיא צ'אבז, במהלך טקס השבעה לפיקוד הגבוה של המשטרה הלאומית הבוליביארית שהוקמה (Policía Nacional Bolivariana) על שינוי שם ה-DISIP, לשירות המודיעין הבוליביארי (SEBIN בראשי תיבות).
ארגונו מחדש של SEBIN הושלם בשנת 2013 כשאחת ממטרותיו היא להבטיח "המשכיות וגיבוש המהפכה הבוליביארית בשלטון".
בתחילת ההפגנות בוונצואלה בשנים 2014–2015, סוכני SEBIN פתחו באש על מפגינים, מה שהביא למותם של שניים והדחתו של מנואל גרגוריו ברנל מרטינז ימים לאחר מכן מראשות הארגון.
תחת נשיאותו של ניקולאס מדורו, הוסב בניין שבמקור אמור היה לשמש כתחנת רכבת תחתית ומשרדים בפלאזה ונצואלה למטה של SEBIN.
האסירים הפוליטיים נקראים "לה טומבה" או "הקבר" על ידי גורמים בוונצואלה ולכאורה מוחזקים חמש קומות מתחת לאדמה בתנאים לא אנושיים בטמפרטורות נמוכות מאוד וללא אוורור, תברואה או אור יום.
גודל התאים הוא מטר על שלושה מטרים שיש בהם מיטת מלט, מצלמות אבטחה ודלתות חסומות, כאשר כל תא מיושר זה לצד זה, כך שאין שום אינטראקציה בין אסירים.
תנאים כאלו גרמו לאסירים לחלות מאוד ועל פי נתוני ארגוני זכויות אדם נמנעים מהם טיפול רפואי.
טענות על עינויים ב"קבר" ובעיקר עינויים לבנים, נפוצות אף הן, כאשר חלק מהאסירים מנסים להתאבד.
תנאים כאלה על פי משפט והליך סדיר מאלצים את האסירים להודות באשמה בפשעים בהם הם מואשמים, גם אם הם בפועל חפים מפשע.
לפי העיתון אל נציונל, SEBIN פשטה מספר פעמים על מתקנים של כתבים ומגיני זכויות אדם.
עוד נאמר כי SEBIN הפחידה מדי פעם כתבים על ידי ביצוע מעקבים אחריהם ברכבים לא מסומנים מהם אנשי SEBIN היו "צופים בבתיהם ובמשרדים שלהם, במקומות הציבוריים כמו מאפיות ומסעדות, ושולחים להם הודעות טקסט לטלפונים הסלולריים שלהם".
לבסוף, הסוכנים אמרו כי הם רוצים להכריח את ארצות הברית להחליף את אחייניו של מדורו בדרייר והאשימו אותה שהיא מרגלת ומחבלת בכלכלה הוונצואלנית.
בעיתון "אל נואו הראלד", אנשי SEBIN לשעבר ומומחי ביטחון ציינו כי ממשלת ונצואלה הוציאה לכאורה מיליוני דולרים כדי לרגל אחרי ונצואלנים; שימוש בטכנולוגיה איטלקית ורוסית כדי לפקח על מיילים, מילות מפתח ושיחות טלפון של אזרחיה; במיוחד אלו המשתמשים בספקית התקשורת CANTV.
המידע שנרכש משמש כדי ליצור את האישיות שמסקרנת את הרשויות בוונצואלה ומאפשרת להם לעקוב באופן מלא רק על אנשים שנבחרו שנוצר בסיס נתונים לפיקוח על מי שלא הסכימו באופן ציבורי עם המהפכה הבוליברית.
בשנת 2014 נעצרו מספר משתמשי טוויטר והועמדו לדין בגין כתיבה בטוויטר נגד המשטר.
אלפרדו רומרו, מנכ"ל פורום העונשין העולמי בוונצואלה (FPV), הצהיר כי המעצרים של משתמשי הטוויטר בוונצואלה היו אמצעי להנחלת הפחד בקרב משתמשים במדיה החברתית שהיו ביקורתיים כלפי הממשלה.
באוקטובר 2014 נעצרו שמונה ונצואלים זמן קצר לאחר מותו של פקיד ארגון PSUV, רוברט סרה.
אף ששמונת הוונצואלנים נעצרו באוקטובר 2014, ממשלת ונצואלה עוקבת אחריהם מאז יוני 2014 על פי מסמכים שהודלפו, כאשר סוכנות התקשורת הממשלתית CONATEL מספקת כתובות IP ופרטים נוספים לסוכנות הביון הוונצואלנית SEBIN במטרה לעצור משתמשים בטוויטר.
בינואר 2013 הודלפו 50 מסמכים על ידי ה-"Analisis24" המראים כי SEBIN חיפשה "מידע פרטי על יהודים בולטים בוונצואלה, ארגונים יהודיים מקומיים ודיפלומטים ישראלים באמריקה הלטינית".
מידע כלשהו שנאסף על ידי SEBIN כלל תמונות של משרדים, כתובות בית, מספרי דרכון ומסלולי נסיעה.
על פי ההערכה, המסמכים שהודלפו היו מקוריים על פי מקורות רבים שכללו את הליגה נגד השמצה, "מצמרר לקרוא דיווחים כי ה-SEBIN קיבלה הוראות לביצוע פעולות מעקב חשאיות נגד חברי הקהילה היהודית".
במרץ 2004 הצהירה אמנסטי אינטרנשיונל בדו"ח בעקבות הפגנות בשנת 2004 כי SEBIN (אז DISIP) "כביכול השתמשה בכוח מופרז כדי לשלוט במפגינים במספר הזדמנויות".
שבעה מחברי SEBIN גרמו למותם של מפגינים במהלך ההפגנות בוונצואלה בשנים 2014–2015. ב-12 בפברואר 2014, לאחר שירו לעבר מפגינים שלא היו חמושים, הסוכנים נמלטו מספר פעמים בניגוד לפרוטוקול, לאחר שגרמו למותם של בסיל דה קוסטה וחואן מונטויה.
ימים לאחר מכן ב-17 בפברואר, פשטו סוכני SEBIN חמושים על מטה ארגון רצון העם בקראקס והחזיקו אנשים שהיו בפנים באיומי אקדח.
בעקבות הפרות לכאורה של זכויות אדם של SEBIN במהלך ההפגנות, נשיא ארצות הברית ברק אובמה השתמש בסמכויות שהוענקו מחוק ההגנה על זכויות האדם והחברה האזרחית בוונצואלה מ-2014 והורה למחלקת האוצר להקפיא נכסים ורכוש של מנכ"ל SEBIN, גוסטבו אנריקה גונזלס לופז והמנכ"ל לשעבר, מנואל גרגוריו ברנאל מרטינז.
בשנת 2012, ליוויה אקוסטה נוגוארה ולפחות 10 סוכני SEBIN נוספים שכביכול פעלו במסווה של ביצוע משימות דיפלומטיות, עזבו את ארצות הברית בעקבות מחלוקת שעסקה באקוסטה.
בסרט תיעודי של יוניברסיטי, בעוד אקוסטה הייתה נספח תרבותי במקסיקו, היא על פי החשד נפגשה עם סטודנטים מקסיקנים שהתחזו להאקרים שכביכול תכננו להשיק התקפות סייבר על הבית הלבן, ה-FBI, הפנטגון וכמה מפעלי גרעין במדינה.
לאחר חקירת FBI ותגובות של חברי הקונגרס בארצות הברית, הכריז משרד החוץ האמריקני על אקוסטה כפרסונה נון גרטה.
למרות נסיגתם של סוכני SEBIN, ממשלתו של ניקולאס מדורו "מחזיקה לכאורה" רשת מרגלים בארצות הברית, שהוקמה על ידי תומכי המהפכה הבוליביארית המקבלים תשלומים יפים, כך "על פי גורמים רשמיים ב-SEBIN.
הגורמים לשעבר הצהירו כי תרומתם של "מרגלים" נשמרת על ידי חברי ארגון "הפטריוטאס קופרנטס" וממידע פתוח, למשל מדיווחי עיתונות או מידע שפורסם באתרים.
על פי הדיווחים, ממשלת ונצואלה השתמשה בטקטיקות כאלה כדי לצפות בארגוני האופוזיציה בארצות הברית ואספה רישומים על פקידי ממשל בארצות הברית כמו הסנאטור הקובני-אמריקני מרקו רוביו ואליאנה רוס-לאטינן.
לוויין התקשורת "סימון בוליבר" ששוגר בשנת 2008 נועד להשיג "טיפול מוחלט ובטוח במידע" בתחומי הטלפוניה, העברת נתונים וגישה לאינטרנט עבור DISIP.
בנוסף נרכש לוויין שני ל"תצפית ומעקב טריטוריאלי".
שני הלוויינים עדיין בשימוש כיום.
סוסיאדד דפורטיבו לוגרונייס (בספרדית: Sociedad Deportiva Logroñés) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר לוגרוניו, הממוקמת בלה ריוחה שבספרד.
המועדון הוקם ב-2009, לאחר פירוקו של מועדון הכדורגל CD לוגרונייס.
המועדון נוסד ב-4 ביוני 2009, לאחר קריסתו הכלכלית של מועדון הכדורגל CD לוגרונייס.
הקבוצה החלה לשחק בליגה הספרדית החמישית בעונת 2009/2010, ובתום עונתה הראשונה סיימה במקום הראשון בליגה ועלתה לליגה הספרדית הרביעית.
את עונת 2010/2011 סיימה הקבוצה במקום השני, אך הודחה במשחקי הפלייאוף על העלייה לליגה הספרדית השלישית.
את עונת 2011/2012 סיימה הקבוצה במקום הראשון וב-27 במאי 2012 ניצחה במשחקי הפלייאוף על העלייה ועלתה לראשונה לליגה השלישית.
בתום עונת 2013/2014 חזרה הקבוצה לליגה הרביעית.
מעונת 2014/2015 ועד לעונת 2018/2019 סיימה הקבוצה ברציפות במקומות השני והשלישי, המובילים למשחקי הפלייאוף על העלייה לליגה השלישית, אך הודחה בכולם.
SES הוא קונסורציום של 6 אוניברסיטאות ציבוריות עתירות מחקר בדרום מזרח אנגליה, שנוסד בשנת 2013. האוניברסיטאות מאגדות את המשאבים והמתקנים שלהן לקידום מחקר בתחומי המדע וההנדסה.
חברי הקונסורציום היוו שליש מכלל הוצאות מועצת המחקר להנדסה ומדעים פיזיים בשנת 2013, שבה הוקם הקונסורציום.
אוניברסיטת קינג'ס קולג' לונדון הצטרפה לקונסורציום בשנת 2016, והפכה למוסד החבר השישי.
במרץ 2017 הצטרפה אוניברסיטת קווין מרי בלונדון לקונסורציום ואוניברסיטת קיימברידג', אחד מהמוסדות המייסדים, פרשה.
לרשות חברי הקונסורציום עומדים מרכזי מחשוב הן בתוך מוסדות הלימוד והן מרכזי מחשוב אזוריים הנתמכים על ידי מוסדות ממשלתיים וגורמים פרטיים מהתעשייה.SES מאפשרת רשת של מחשבים בעלי ביצועים גבוהים הזמינים לחישובים מחקריים ומדעיים בכל האוניברסיטאות החברות בה, כמו אשכול מחשבים של 12,000 ליבות מדגם IRIDIS אינטל Westmere.
חברי SES מסוגלים לגשת לשני מרכזי מחשוב אזוריים בעלי ביצועים גבוהים; JADE ו- MMM Hub הנתמכים על ידי מועצת המחקר להנדסה ומדעים פיזיים (The Engineering and Physical Sciences Research Council, בראשי תיבות: EPSRC), בנוסף לחמישה מרכזים חדשים.
להלן רשימת האוניברסיטאות נכון לשנת 2020:
(בסוגריים חברה מייסדת מתוך חמש)
אוניברסיטת קווין מרי בלונדון שנת הצטרפות (2017)
קינגס קולג' לונדון שנת הצטרפות 2016
SEPG (ראשי תיבות של: Software Engineering Process Group, תרגום: "קבוצת תהליך הנדסת תוכנה") הוא מוקד ידע ארגוני לטובת שיפור תהליכי פיתוח תוכנה או "מחזור חיים של פיתוח תוכנה" (SDLC).
קבוצה זו מכילה אנשים המבצעים הערכה של יכולות הארגון, אחראים על תוכנית למימוש או הטמעה של שיפורים מתבקשים, תיאום המימוש של תוכניות אלו עם הזרועות בארגון והערכת היעילות של מאמצי השיפור.
SECG הוא תפקיד הדורש ידע במספר תחומים מעבר להנדסת תוכנה "רגילה".
מבין פעילויות SEPG ניתן למצוא את:
קבלת ושימור תמיכה של כל דרגי ההנהלה בתהליך
מאפשר הערכות של תהליכי פיתוח
עבודה עם מנהלי קווים המושפעים משינויים בתהליכי פיתוח תוכנה, מתן הדרכה בראייה רחבה של השיפורים, וסיוע ביצירת ציפיות
שמירת קשר עם מהנדסי תוכנה רלוונטיים, בפרט כדי לייצר, לתכנן עבור ולהטמיע טכניקות וטכנולוגיות חדשות
ארגון הכשרות והשתלמויות הקשורות לשיפור תהליכים
מעקב, ניטור ודווח על סטטוס מאמצי שיפור
סיוע בשיפור ושימור הגדרות תהליכים בשיתוף עם ההנהלה וצוות הנדסי
מתן ייעוץ תהליכי לפרויקטי פיתוח ולהנהלה
לכל SEPG יש גישה והגדרות משימה שונים.
"עובד" - זהו SEPG אשר בפועל מפתח ופורס תהליך פיתוח או שיפור כסוג של צוות ייעוץ פנימי.
"משגיח" - זהו SEPG אשר מפקח על התהליך הארכיטקטורה, מאשר אותם, מנהל שינויים, ומתעדף אותם (סוג CCB)
"גורם" - זהו SEPG שמעודד דיון פתוח על התהליך, ומפתח אסטרטגיה ליצירת ארכיטקטורת התהליך ופריסתו
"וירטואלי" - זהו SEPG המורכב מקבוצה של נציגים מתוך הדיסציפלינות השונות מרחבי הארגון, המקדישים חלק מזמנם למאמץ, והם אחראים על ההטמעה וההדרכה בארגון
מגדל SEG פלאזה (בסינית: 赛格广场) הוא גורד שחקים הממוקם בעיר שנג'ן שבמחוז גואנגדונג שבסין.
המגדל שבנייתו הושלמה בשנת 2000 מתנשא לגובה של 291.6 מטרים (957 רגל) לא כולל האנטנות, ולגובה כולל של 355.8 מטרים.
ובו 71 קומות עיליות ו-4 קומות תת-קרקעיות.
הבניין הוא החמישי בגובהו בשנג'ן.
בתוך הבניין, שבו ממוקם המטה המרכזי של חברת SEG , מוקדשות כעשר קומות לשוק מוצרי אלקטרוניקה גדול.
ב-18 במאי 2021 נסגר הבניין לקהל עקב רעידות לא מוסברות של המבנה, בשעה שהבניין התנדנד לא נרשמו רוחות חריגות או רעשי אדמה בסביבת המגדל.
מומחים שיערו שהגורם לרעידות היו שינויי טמפרטורה קיצוניים במהלך היום אך העריכו שלשלד המבנה לא נגרם נזק.
למחרת, ב-19 במאי בשעה דומה (13:00 שעון מקומי) רעד הבניין שוב.
ב-21 במאי פורסם כי הוחלט לסגור את הבניין לצורך בדיקה מקיפה.
SDS, Satellite Data System (מערכת מידע לוויינית) היא מערכת לוויינים שמופעלת על ידי ארצות הברית.
הלוויינים מהווים תחנת ממסר להעברת מידע מלווייני צילום מתקדמים מסדרה KH-11 KENNEN וסדרת Lacrosse.
בנוסף לכך הם אפשרו תקשורת אמינה בין יחידות שונות של חיל האוויר של ארצות הברית.
הלוויינים מופעלים במסלול אליפטי עם מרחק מכדור הארץ 300-39,000 ק"מ במטרה לאפשר תקשורת אמינה עם תחנות באזור הקוטב.
המערכת הפעילה כוללת 2 לוויינים במסלול אליפטי ו-2 לוויינים במסלול גאוסטציונרי.
כל הלוויינים נבנו ביוז איירקראפט.
לווייני הדור הראשון כללו 12 ערוצי תקשורת.
הם היה מצוידים בפאנל סולארי וסוללה חשמלית שהיו יכולים לספק 980 ו"ט.
השיגורים בוצעו בשנים 1976–1987 מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגר טיטן 3B.
מטיפוס זה שוגרו 7 לוויינים.
לווייני הדור השני כללו גם יכולת תקשורת ב-K band.
חלק מהלוויינים הוצבו במסלול על ידי מעברות חלל בטיסות STS-28, STS-38 ו-STS-53. לוויין נוסף שוגר מנמל החלל קייפ קנוורל בעזרת משגר טיטן 4. השיגורים בוצעו בשנים 1989–1996
בשנת 1998 החלו שיגורים של הדור השלישי.
שיגורים אלו בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל.
החל מדור זה ללוויין ניתן שם ייעודי.
היא חברת תקשורת שמספקת שירותי לוויין ללקוחות.
החברה הוקמה בשנת 1985 על ידי ממשלת לוקסמבורג.
היא נסחרת בבורסה לניירות ערך של לוקסמבורג וב-Euronext.
נכון לשנת 2023 חברה מפעילה מעל ל-70 לוויינים במסלול גאוסטציונרי ומסלול לווייני בינוני.
בשנת 2021 היא הייתה החברה עם רמת הכנסות הגבוהה בתחומה.
החברה הוקמה בשנת 1985 בשם Société Européenne des Satellites (SES) ביוזמת ממשלת לוקסמבורג.
בשנת 1988 היא החלה להפעיל את הלוויין הראשון שלה Astra 1A.
חברות של רופרט מרדוק היו בין הלקוחות הראשונים.
בשנת 1990 הלוויין שידר לכ-14 מיליון לקוחות.
בשנת 1991 השתנה המצב החוקתי בגרמניה והשתחררה אפשרות להתקנת צלחות קליטה בבתים פרטיים.
החברה נכנסה לשוק מתפתח זה.
בשנת 1996 החלו שידורים דיגיטליים של ערוץ טלוויזיה צרפתי Canal+.
בשנת 1998 החלו שידורים לשטח בריטניה.
באותה שנה SES הונפקה בבורסה לניירות ערך.
בשנת 1999 הוחלט להרחיב את הפעילות מחוץ ליבשת אירופה ובוצע רכישה של 34% ממניות ספק AsiaSat.
בהמשך בוצעו רכישות של 20% של ספק ברזילאי Star One ו-29% של ספק ארגנטינאי Nahuelsat.
בשנת 2001 בוצע רכישה של GE Americom ובעקבות כך החברה קיבלה נוכחות משמעותית באמריקה הצפונית.
החברה החלה לפעול בשתי זרועות תפעוליות SES Astra ו-SES Americom שביחד הפעילו 41 לוויינים.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 SES המשיכה בהתרחבות תוך רכישת שליטה בספקים מקומיים.
בשנת 2011 בוצע שינוי ארגוני פנימי והיא החלה לפעול תחת השם הנוכחי.
בשנת 2013 החלו שיגורים של לוויינים מסדרה O3B שמיועדים לתקשורת סלולרית, אינטרנט ואספקת שירותים לתעופה, וממשל.
הלוויינים פועלים במסלול לווייני בינוני.
בשנת 2014 הופעל מרכז בקרה חדש בפרינסטון ולשליטתו הועברו כמחצית מצי הלוויינים.
יתר הלוויינים המשיכו לעבוד תחת מרכז בקרה בלוקסמבורג.
בשנת 2020 SES החלה לפעיל רשת לוויינית Satmed eHealth לתמיכה במערכת הבריאות במדינות מתפתחות.
באוגוסט 2020 נחתם חוזה עם בואינג לבניית לוויינים מסדרה O3b mPOWER.
שיגור לווייני הסדרה צפוי להסתיים בשנת 2024.
במהלך השנים חברת SES שיגרה לוויינים ממספר סדרות:
סדרת SES הופעלה במקור על ידי SES Americom.
השיגור הראשון בוצע בשנת 2010. בסך הכול עד לשנת 2022 בוצעו 22 שיגורים.
סדרת AMC הופעלה במקור על ידי GE Americom.
השיגור הראשון בוצע בשנת 1996. בסך הכול עד לשנת 2008 בוצעו 21 שיגורים.
סדרת ASTRA הופעלה במקור על ידי SES.
השיגור הראשון בוצע בשנת 1988. בסך הכול עד לשנת 2014 בוצעו 27 שיגורים.
סדרת NSS הופעלה במקור על ידי NSS שהייתה חברת בת של SES.
השיגור הראשון בוצע בשנת 2002. בסך הכול עד לשנת 2009 בוצעו 14 שיגורים.
סדרת OB3 ששישוגרים נמשכים גם כיום.
השיגור הראשון בוצע בשנת 2013. בסך הכול עד לשנת 2023 בוצעו 24 שיגורים (כולל לוויינים מהדור השני).
בנוסף לכך החברה מפעילה לוויינים שבבעלות צד שלישי.
שינה את שמו בשנת 2010 22 במרץ 2014 Astra 5B מרכז החלל הגיאני אריאן 5 Astrium 20 ביוני 2024 Astra 1P נמל החלל קייפ קנוורל פאלקון 9 Thales Alenia Spaceאמור להחליף בהדרגה לוויינים ישנים
SIGTRAN (קיצור של Signal Transport - תעבורת אותות) היא קבוצת עבודה ב-IETF אשר מטרתה להגדיר סטנדרטים עבור פרוטוקולי איתות (Signaling) אמינים המבוססים רעיונית על SS7 ו־ISDN.
ייעודה העיקרי של הקבוצה הוא להתוות את הצעדים הראשונים במעבר מ־PSTN ישנים, אל תקשורת VoIP.
הפרוקוטול העיקרי אותו הגדירה הקבוצה הוא פרוקוטול ה-SCTP, אשר מיועד להעברת איתותי טלפוניה מעל רשתות IP.
מטרות הקבוצה חולקו לשתי קטגוריות:
גיבוש הצעות לארכיטקטורה ולדרישות ביצועים (על ידי פרסום מסמכי RFC בנושא).
הגדרת Transport - פרוקוטול SCTP, על־פי ההגדרות מהסעיף הקודם.
- לא עדכני: פרוטוקול SCTP, עודכן על ידי RFC 3309
ה-SIG SG 550 (ראשי תיבות של Sturmgewehr, מגרמנית: רובה סער) הוא רובה סער המיוצר על ידי זיג זאואר השווייצרית.
הוא נחשב אחד מרובי הסער המדויקים ביותר כיום.
משקלו ואורכו הגדולים של הרובה מהווים חיסרון בלוחמה בשטח בנוי.
ה-SG 550 נמצא בשימוש בצבאות שווייץ, צ'ילה, אינדונזיה, צרפת וספרד.
הוא מוכר גם כ-Stgw 90 בגרמנית או Fass 90 בצרפתית (מתורגם כרובה סער 90).
פיתוח ה-SG 550 החל כאשר בשנת 1978 ביקש הצבא השווייצרי להחליף את הנשק הקל הסטנדרטי של חייליו, ה-SIG SG 510 או Stgw 57. בשנת 1983 נבחר ה-SG 541 לנשק הסטנדרטי של הצבא השווייצרי, שונה שמו ל-SG 550 והוא נכנס ליצור.
SG פלנסבורג היא קבוצת כדוריד גרמנית מהעיר פלנסבורג, המתמודדת בליגה הגרמנית בכדוריד.
צבעי הקבוצה הם אדום ולבן ואולמה הביתי הוא קמפוסהל.
מאז הקמתה בשנת 1990, משתתפת הקבוצה באופן קבוע במאבקי הצמרת של הבונדסליגה ואף סיימה מספר רב של פעמים במקום השני, לעומת אליפות יחידה בעונת 2003/04. בגביע הגרמני זכתה הקבוצה שלוש פעמים וגם במפעל זה הגיעה מספר רב של פעמים למעמד הגמר.
בעונת 1996/97 זכתה הקבוצה בתואר האירופי הראשון שלה (גביע EHF), כשניצחה במשחק הגמר את קבוצת וירום-סורגנפרי מדנמרק 42-52 בסיכום שני מפגשים.
בנוסף זכתה הקבוצה פעם אחת בגביע האתגר (1999) ופעמיים בגביע המחזיקות האירופאי (2001 2012).
בעונת 2013/14 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בליגת האלופות בכדוריד, לאחר ניצחון בגמר 28-30 מול קבוצת THW קיל.
Subscriber Identity Module (או בקיצור: SIM, בתרגום: מודול זיהוי המנוי) הוא מעגל מודפס על כרטיס פלסטיק קטן.
התקן זה נועד לייצר זיהוי חד ערכי בינו ובין הרשת הסלולרית.
ברשת טלפון קווי, הזיהוי נעשה לפי הקו הפיזי בו מתבצעת השיחה.
כלומר המספר ממנו מתבצע החיוג (ועל שמו מתבצע החיוב של השיחה) מזוהה מתוך נתוני הקו הפיזי ממנו נוצרה השיחה.
ברשת הסלולרית הזיהוי נעשה בהתאם ל-SIM שנמצא בתוך המכשיר ממנו מבוצע החיוג.
את כרטיס ה-SIM ניתן להעביר ממכשיר למכשיר ולהישאר מזוהה כאותו משתמש ברשת.
כרטיסי ה-SIM הראשונים יוצרו ב-1991. במהלך השנים נוצרו שימושים נוספים ליכולות הזיכרון, העיבוד וההצפנה שקיימים ב-SIM.
כרטיס ה-SIM מחובר לטרמינל (הטרמינל הוא בדרך כלל מכשיר טלפון סלולרי) בעזרת החיבורים המתוארים בהמשך.
הטרמינל מספק את האנרגיה והמידע הדרושים להפעלת ה-SIM.
CPU - סוג המערכת ויכולתה תלוי ביצרן ה-SIM
מערכת הפעלה - יש שתי אפשרויות עקרוניות: מערכת Java סטנדרטית או מערכת ייחודית של יצרן ה-SIM.
בכל מקרה כרטיס ה-SIM צריך לענות ולהגיב לפקודות ובקשות של הטרמינל בהתאם לתקינה (3gpp)
אזור זיכרון - מרחב הזיכרון בנוי בצורה דומה לתיקיות קבצים בדיסק של מחשב.
מתחת לתיקיית הבסיס (ROOT) ישנה תיקייה בשם EFMF1 המכילה את אותם נתוני בסיס שהכרטיס חייב להכיל בשביל לאפשר פעולה ברשת סלולרית.
בנוסף, אפשר להוסיף תיקיות שמחזיקות לדוגמה את מספרי הטלפון לחיוג מהיר, הודעות ה-SMS שהתקבלו ונשלחו ועוד.
כרטיסי SIM הם סוג של כרטיס חכם.
המפרטים הטכניים של כרטיסי ה-SIM מנוהלים במספר גופי תקינה כמו 3GPP ו-ETSI.
כרטיס SIM בדרך כלל מגיע בגודל סטנדרטי של כרטיס אשראי (לפי תקן של ISO/IEC 7816-1,2).
בהתאם לתקן ישנם 4 גדלים של כרטיסי SIM (כל כרטיסי ה-SIM, להוציא "נאנו" שקצת דק יותר, הם בעובי של כרטיס אשראי בהתאם לתקן שלמעלה):
כרטיס בגודל "מיני" (Plug-In UICC) נמצא בשימוש במכשירים יותר ישנים – בגודל של 25 מ"מ × 15 מ"מ × 0.76 מ"מ
כרטיס בגודל "מיקרו" (Mini UICC) נמצא בשימוש במכשירים חדשים יותר – בגודל של 12 מ"מ × 15 מ"מ × 0.76 מ"מ
על מנת לאפשר תאימות בין הגדלים, הכרטיסים מיוצרים בגודל המלא, עם חריצים בתוך הפלסטיק - כך שניתן להוציא את הכרטיס הקטן יותר (מיני או מיקרו) מתוך הכרטיס הגדול.
לכל סוגי הגדלים של כרטיסי ה-SIM יש 8 מגעים חשמליים מסודרים בשתי שורות של 4 מגעים כל אחת.
מגעים אלו נראים בצבע מוזהב והקווים שמפרידים ביניהם מגיעים בכמה סוגי גאומטריות, תלוי ביצרן.
מגעים אלו ממוספרים כ-C1 עד C8.
C1 הוא חיבור המתח החיובי Vcc
C2 הוא חיבור הוראת אתחול Reset
C3 הוא חיבור לאות שעון Clk (בקצב 1–5 מה"צ)
C4 אינו בשימוש במערכות סטנדרטיות
C5 הוא חיבור לאדמה Gnd
C6 הוא חיבור למתח צריבת הזיכרון חיבור זה אינו בשימוש היום ובזמן הפעלה הוא צריך להיות מנותק או מחובר ל-Vcc
C7 הוא חיבור כניסה ויציאה של המידע I/O
C8 אינו בשימוש במערכות סטנדרטיות
יש שלוש קטגוריות של מתח הפעלה (Vcc) ל-SIM:
Class A – מתח של 5 וולט
Class B – מתח של 3 וולט
Class C – מתח של 1.8 וולט
בכל הקטגוריות 1 לוגי יחשב למתח שמעל ל-70% ממתח ה-Vcc.
בכל הקטגוריות 0 לוגי יחשב למתח שמתחת ל-10% ממתח ה-Vcc.
לדוגמה, ב-Class A מתח של 3.5 וולט ומעלה ייחשב כ-1 לוגי, ומתח של 0.5 וולט ומטה ייחשב כ-0 לוגי.
אימות ה-SIM מול מפעיל הרשת
כדי להקשות על ניסיונות לזייף כרטיסי SIM "ולגנוב שיחות" (התחזות ללקוח אחר ושימוש בקו הטלפון על חשבונו) הוגדרה טכנולוגיה של ה-SIM בצורה פתוחה סדורה ותקנית.
טכנולוגיה זו פותרת את הבעיה בעזרת מערכות הצפנה תקניות ומספר מפתחות הצפנה שנמצאים ב-SIM.
בין אלה נמצא גם את מפתח IMSI המשמש לזיהוי המנוי בטלפון סלולרי או במחשב בעל יכולת חיבור למערכת טלפוניה.
ה-SIM מיוצר עבור מפעיל הרשת עם שני מפתחות חשובים:
מפתח IMSI שהוא מפתח גלוי חד ערכי (אין שני SIM בעולם עם אותו IMSI)
מפתח Ki מפתח אקראי סודי
זהו מספר סידורי חד ערכי שמנוהל בהתאם לתקן.
לפעמים, המספר מוגן על ידי PIN, שנסגר בין הטרמינל ל-SIM.
אבל בעיקרון זהו מפתח גלוי.
מספר IMEI ו-IMSI וההבדל ביניהם
מספר IMEI משמש ברשת GSM לזיהוי התקנים חוקיים, ויכול לשמש לחסימת טלפון שנגנב מגישה לרשת.
לדוגמה, אם מכשיר טלפון נגנב, הבעלים של המכשיר יכול להתקשר לספקית הרשת שלו ולבקש מהם לחסום את המכשיר באמצעות מספר ה-IMEI שלו.
החסימה הופכת את המכשיר לחסר תועלת ברשת הזו וברשתות אחרות.
מספר ה-IMEI משמש לזיהוי המכשיר בלבד ואין לו קשר למנוי או לבעלים של המכשיר.
בשונה מזאת, המנוי מזוהה על ידי מספר IMSI, שמאוחסן בכרטיס ה-SIM שיכול לעבור לכל מכשיר.
כלומר, לכל מנוי בספקית הרשת יש מספר IMSI משלו, בדומה לכך שלכל מכשיר יש את מספר IMEI משלו.
עם זאת, תכונות רשת ואבטחה רבות מפעילות את המכשיר הנוכחי בשימוש על ידי מנוי.
זהו מספר אקראי בגודל 128 סיביות.
זהו מפתח סודי שמועבר לתוך כרטיס ה-SIM תוך כדי תהליך היצור.
(בעיקרון אין דרך להוציא את המפתח אך לאחרונה ניתן לבצע זאת דרך פרצות אבטחה שהתגלו במערכת)
תהליך האימות בין ה-SIM לבין הרשת
הטלפון מבקש מה-SIM את מספר ה-IMSI ומעביר את המספר לרשת בצורה לא מוצפנת.
לפי ה-IMSI, הרשת מזהה את המפעיל שסיפק את ה-SIM (החברה שמספקת את השרות הסלולרי ללקוח, במקרה של Roam או של מפעיל סלולרי וירטואלי אינה בהכרח מפעילת הרשת) ומעבירה את ה-IMSI למרכז הזיהוי של המפעיל שסיפק את ה-SIM.
מרכז הזיהוי מבצע 3 פעולות:
מוציא מבסיס נתונים מאובטח את מפתח ה-Ki התואם למפתח ה-IMSI שהועבר אליו.
מייצר מספר אקראי שנקרא RAND ומועבר ל-SIM דרך הטלפון.
מפעיל אלגוריתם הצפנה שנקרא A3 על ה-RAND עם ה-Ki ביחד.
ה-A3 מייצר מספר שנקרא SRES ומרכז הבקרה שומר מספר זה להמשך תהליך האימות.
ה-SIM שקיבל את ה-RAND מהרשת מעביר אותו יחד עם מפתח ה-Ki הסודי שנמצא אצלו לאלגוריתם A3 שמופעל על ידי ה-CPU הפנימי ב-SIM.
ה-SRES מועבר מה-SIM לרשת דרך הטלפון.
למרכז האימות ברשת יש עכשיו שני מספרי SRES.
אחד הוא חישב בעצמו ואחד הועבר לו מכרטיס ה-SIM.
אם הם זהים אז ה-SIM אומת ונמצא תקין.
בתהליך זהה לתהליך אימות ה-SIM שתואר למעלה, מעבירים את אותם מפתחות (RAND ו-Ki) לאלגוריתם אחר, שנקרא A8. אלגוריתם זה מוציא מספר אחר שנקרא Kc.
מפתח Kc הוא מפתח שבעזרתו מצפינים את השיחה עצמה על ידי אלגוריתם הצפנה שנקרא A5 גם הרשת וגם הטלפון מצפינים ומפענחים את הדיבור ביניהם באלגוריתם A5 עם מפתח Kc.
מאחר שמרכז ההצפנה מעביר את מפתח Kc לרשת, הרשת יכולה לפענח ולהצפין את השיחה.
השיחה שמועברת בגלי רדיו, שניתנים לקליטה על ידי כולם.
אבל רק הרשת והמכשיר עם ה-SIM הנכון יכולים להבין את השיחה.
SHA-3, השלישית במשפחת האלגוריתמים Secure Hash Algorithm (בשמו המקורי Keccak), היא פונקציית גיבוב קריפטוגרפית שפותחה ב-2008 על ידי גוידו ברטוני, יוהאן דאמן (ממפתחי AES), מיכאל פיטרס וג'יל ואן אשה, ונבחרה על ידי NIST כתקן גיבוב פדרלי של ממשלת ארצות הברית.
פונקציית גיבוב היא מרכיב חיוני בכל מערכת קריפטוגרפית מודרנית.
הפונקציה מפיקה ממסר בכל אורך רצוי, ערך ייחודי בגודל קבוע שנקרא "ערך גיבוב" או "תמצית המסר" ומטרתו להוות ייצוג קומפקטי או טביעת אצבע דיגיטלית של המסר.
באוקטובר 2008 הצטברו 64 הצעות של מומחי הצפנה מכל העולם, מתוכם נבחרו 51 מועמדים לסבב הראשון לאחר שכמה מהם נפסלו כי לא עמדו בתנאי הסף.
ביולי 2009 הצטמקה הרשימה הנבחרת לסבב השני ל-14 מועמדים, ההכרזה בוצעה באמצעות אימייל שנשלח לרשימת התפוצה של התחרות.
הקריטריונים בהם נעזר חבר השופטים היו: בטיחות האלגוריתם, עלות החישוב ומדידת ביצועים ומאפיינים הקשורים במימוש.
חבר השופטים ציין במפורש שאף אחד מהאלגוריתמים שנבחרו לשלב השני לא נשבר במלואו.
NIST אפשרה למועמדים שעברו לשלב זה לבצע שינויים קלים (Tweaks) באלגוריתמים שהגישו אך לא כאלה שיהפכו התקפות קיימות לבטלות.
בדצמבר 2010 הגיעו לגמר חמישה מועמדים מובילים:
הקהילה הקריפטוגרפית הייתה מעורה בשיקולים וההתלבטות במהלך התחרות.
הערות והצעות רבות נשלחו ל-NIST או לפורום הגיבוב שהוקם למטרה זו וכן פורסמו מאמרים אקדמיים של קריפטואנליזה של המועמדים על ידי מומחים בעלי שם מסביב לעולם.
באוקטובר 2012 נסגרה התחרות עם ההכרזה על האלגוריתם הזוכה.
משפחת האלגוריתמים SHA-3 הוכנסה לתקן FIPS PUB 202 של NIST והיא כוללת שישה אלגוריתמים בגדלים שונים בהתאם, SHA3-224, SHA3-256, SHA3-384 ו-SHA3-512 וכן שתי פונקציות הרחבה הנקראות XOF והן SHAKE128 ו-SHAKE256. תקן FIPS 202 אושר על ידי מנהל מחלקת המסחר של ארצות הברית באוגוסט 2015.
כל החישובים בפונקציית הגיבוב, מוגבלים לפעולות AND, NOT, XOR והזזה מעגלית (Rotate), ללא פעולות אריתמטיות או פונקציות המבוססות על מידע חיצוני.
וכן אין צורך ליישם טבלאות חיפוש לצורך האצת החישובים.
לפי הצהרת המפתחים נדרשים 12.5 מחזורי שעון לבית במעבד אינטל ליבה כפולה.
בגרסת החומרה שלו האלגוריתם הפגין ביצועים טובים יותר מכל המועמדים האחרים.
SHA-3 אמור להצטרף למשפחת אלגוריתמי SHA כדי להרחיב את ההיצע של משפחה זו.
בדומה ל-AES, התקן מפותח בשיטה של תחרות בינלאומית פתוחה בה מנסים חוקרי קריפטוגרפיה למצוא חולשות באלגוריתמים שהוגשו לתחרות.
האלגוריתם אינו אמור להחליף את קודמו SHA-2, אלא מיועד להגדיל את היצע הפונקציות.
זוהי משפחה של פונקציות גיבוב המבוססת על פונקציית ספוג שהיא מבנה גנרי שהומצא במהלך פיתוח אלגוריתם RadioGatun.
ב-Keccak הפונקציה הפנימית היא פרמוטציה אחת מתוך אוסף של שבע פרמוטציות אפשריות המסומנות , כאשר נקרא "רוחב" המצב הפנימי.
המצב הפנימי בנוי כמערך תלת-ממדי בעל אורך ורוחב קבועים נתיבים (lanes) בעומק משתנה כאשר כמתואר בתרשים.
על מעבד 64 ביט נתיב (Lane) ב- ניתן לייצוג במילה אחת בגודל 64 סיביות.
פונקציית הספוג מקבלת את הפרמטרים "קצב" (Bitrate) המסומן וכן "קיבולת" (Capacity) המסומנת .
מפונקציה זו מתקבל מבנה ספוג יחד עם כלל ריפוד מתאים.
כלומר תחילה מוסיפים סיבית "1" בסוף המסר, מרפדים באפסים ולבסוף מסיימים עם סיבית "1" נוספת, מספר האפסים הוא פונקציה של גודל הבלוק, כך שלבסוף יתקבל לפחות בלוק שלם באורך סיביות.
להלן פסאודו-קוד המתאר את פונקציית הסבב המקבלת מערך המכיל את המצב הפנימי.
מספר הסבבים הוא בהתאם לאורך הבלוק והוא נתון על ידי כאשר .
למשל עבור מתקבלים 24 סבבים.
כל הפעולות על האינדקסים בקוד הבא הם מודולו 5. הביטוי מתייחס לנתיב אחד במצב .
, , הם משתנים זמניים.
הקבועים הם היסטים של ההזזה המעגלית לפי הטבלה להלן.
הם קבועי סבב הנתונים בטבלה להלן.
הוא פעולת הזזה מעגלית רגילה (Cyclic shift) בסיביות כשההיסט הוא מודולו אורך הנתיב.
הביטוי פירושו אופרטור השלילה, הסימן הוא XOR והסימן מייצג AND.
פונקציית הסבב המתוארת מבוצעת פעמים על הקלט:
להלן פסאודו-קוד המתאר את אלגוריתם הגיבוב , עם הפרמטרים ו- (קצב וקיבולת) והמסר , כאשר ההנחה לפי התקן היא ש- הוא כפולה של אורך נתיב.
הקוד מתייחס אל המידע ברמה של בתים, ברמה של סיביות יש צורך בהתאמות נוספות.
מייצג את המצב כמערך של נתיבים.
המסר המרופד מאורגן כמערך דו־ממדי של נתיבים.
באלגוריתם שלושה שלבים, שלב הריפוד שמקבל את המסר ומפיק מחרוזת מרופדת לפי התקן, שלב הספיגה שמפעיל את הפונקציה הפנימית על הקלט ושלב הסחיטה שמפיק את ערך הגיבוב באורך הנדרש:
קבועי הסבב נתונים בטבלה הבאה עבור אורך מקסימלי של נתיב.
עבור אורכים קצרים יותר פשוט חותכים את הערכים בהתאם.
ההיסטים עבור ההזזה המעגלית נתונים בטבלה הבאה.
סימון איזוטופים יציבים של חומצות אמינו בתרביות תאים (Stable isotope labeling by amino acids in cell culture או SILAC) היא שיטה המבוססת על ספקטרומטר מסה המזהה הבדלים בכמות החלבונים בדוגמאות שונות באמצעות סימון עם איזוטופים שאינם רדיואקטיביים.
שיטה זו פופולרית ביותר בתחום הפרוטאומיקה הכמותית.
בשיטה זו מגדלים שתי אוכלוסיות של תאים בתרבית תאים.
אחת האוכלוסיות מגודלת על מצע מזון המכיל חומצות אמינו רגילות, בעוד שהאוכלוסייה השנייה מגודלת במצע מזון המכיל חומצות אמינו המסומנות באמצעות איזוטופים כבדים.
דוגמה לכך עשויה להיות שימוש במצע מזון המכיל ארגינין המסומן עם 6 אטומי פחמן-13, במקום פחמן-12. כאשר התאים גדלים במצע זה הם עושים שימוש בארגינין כבד בחלבונים שאותם הם מייצרים, ובהשוואה לחלבונים רגילים חלבונים אלו כבדים ב-6 Da על כל ארגינין המצוי בהם.
בהמשך ניתן לנתח את החלבונים משתי אוכלוסיות התאים יחד באמצעות ספקטרומטר מסה.
זוגות של פפטידים זהים כימית המורכבים מאיזוטופים שונים הם בעלי תכונות כימיות זהות, אך ניתן לזהותם באמצעות ספקטרומטר מסה.
היחס בין השיאים של הקריאות של ספקטרומטר המסה ביחס לזוגות חלבונים כאלו מעיד על כמות החלבונים באוכלוסייה הנבדקת.
בשיטה זו נעשה בין היתר שימוש כדי ללמוד על האיתות התאי, שינויים אחרי תרגום שמתרחשים בחלבונים כגון, קשרי חלבון-חלבון, תהליכים סקרטוריים של הפרשת חלבונים, אינטראקציה בין חיידק-מאכסן ובקרה של ביטוי גנים.
SHA-2 היא משפחה של פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות שפותחה על ידי הסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית בשנת 2001 ונכללה בתקן FIPS PUB 180-4 של המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה של ארצות הברית והמלצות הוועדה SP 800-107 מ-2012. קיצור השם הוא Secure Hash Algorithm.
אלגוריתם SHA-2 הוא ממשיכו של SHA-1, משופר ובטוח מקודמו וכולל ארבע פונקציות גיבוב אפשריות לפי גודל הפלט: SHA-224, SHA-256, SHA-384, SHA-512.
תקן FIPS-180 לפונקציות גיבוב שהחל דרכו ב-1995 כלל תחילה את הפונקציה SHA-1 המבוססת על תמצית המסרים MD5 של רונלד ריבסט.
NIST הצהירו כי אין כוונה להחליף את SHA-2 אלא להמליץ על שימוש בשניהם כאשר SHA-3 אופציונלי.
פונקציית גיבוב קריפטוגרפית -סיביות היא פונקציית גיבוב חד-כיוונית וחסינת התנגשויות, הממפה קלט באורך שרירותי כלשהו לפלט בגודל סיביות שנקרא 'ערך גיבוב' המשמש כייצוג תמציתי של הקלט או מזהה ייחודי שלו.
הרעיון הוא שערך הגיבוב של כל מסר שונה לחלוטין וקשה מאוד מבחינה חישובית למצוא שני מסרים שונים אפילו בהבדל קל שהפונקציה מפיקה עבורם פלט זהה - כלומר התנגשות.
פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות נחשבות לסוסי-עבודה של ההצפנה המודרנית והן חלק אינטגרלי מכל מערכת אבטחת מידע.
הן משמשות בתחומים רבים כגון הגנה על סיסמאות, חתימה דיגיטלית, אימות והבטחת שלמות, ביטקוין ועוד.
בעשור הקודם פלט פונקציות הגיבוב הפופולריות היה 128 עד 160 סיביות.
ידוע שמהיבט תאורטי ביטחון כל פונקציית גיבוב כנגד התנגשויות, אינו גדול מפקטור שהוא מחצית מאורך התג בסיביות דהיינו .
למשל במקרה של 128 סיביות ביטחון הפונקציה הוא מסדר גודל של , כלומר יידרשו לפחות ניסיונות גיבוב של מסרים שונים על מנת להיתקל בהיתנגשות, זהו מרווח ביטחון גבולי מאוד ואינו מספק בסטנדרטים של ימינו.
המטרה של SHA-2 הייתה לבצע את ההתאמה הדרושה לתקן החדש AES שמגיע עם שלושה מפתחות אפשריים 128, 192 או 256 סיביות.
באופן זה מנהלי אבטחה יוכלו לקבוע רמת הביטחון אחידה במערכת הכוללת אוסף אלגוריתמים בעלי אופי שונה.
בשל כך הפונקציה SHA-256 מספקת רמת ביטחון המקבילה למפתח הראשון של AES שהוא 128 סיביות, SHA-384 מקבילה למפתח השני - 192 וכן SHA-512 למפתח 256.
כל פונקציות SHA פועלות באותה דרך שבה פעלה MD5. לפני הגיבוב המסר עובר הכנה וריפוד כדלהלן ומתקבל מערך של בלוקים כאשר .
הבלוקים מעובדים אחד אחרי השני, תחילה עם ערך גיבוב התחלתי קבוע שנקרא ובאופן סדרתי מחשבים את
הפונקציה היא פונקציית הכיווץ הפנימית הפועלת על 512 סיביות והערכים הם תוצאות הביניים לאחר כל סבב.
מתנהגת כמו צופן בלוקים, מצפינה באופן איטרטיבי את ערך הביניים מהסבב הקודם כאשר בלוק-מסר הבא משמש כמפתח הצפנה ומפיקה ערך ביניים חדש עד להשלמת כל הבלוקים של המסר.
המנגנון כולו מחולק לשני חלקים, פונקציית הכיווץ ופונקציית הכנה והרחבת המסר.
לצורך תיאור פונקציית הגיבוב ייעשה שימוש בסימנים הבאים: "" הוא XOR, הסימן "" הוא האופרטור הלוגי וגם והסימן "" הוא לא.
הסימן מייצג הזזה (shift) של סיביות המספר לימין במספר פוזיציות לפי הערך המופיע לימין הסימן.
לדוגמה , לאחר הזזה של סיביות המספר 84 לימין 4 פוזיציות מתקבל 5. הסימן מייצג הזזה מעגלית של סיביות לימין, כאשר לימינו יופיע ערך המייצג את מספר הפוזיציות שיש להזיז.
בהזזה מעגלית הסיביות הנפלטות מצד אחד מוחזרות מהצד השני, לפי אותה דוגמה, אם זהו משתנה בגודל בית אחד אזי , לאחר הזזה מעגלית של סיביות המספר 84 לימין 4 פוזיציות מתקבל 69. כל פעולות החיבור וההזזה ב-SHA-256 מתבצעות בין משתנים בגודל 32 סיביות מודולו .
במהדרים מסוימים מקובל שהצמצום המודולרי עקיף כאשר מתרחשת גלישה כך שאין צורך בפעולה כלשהי.
פונקציית הגיבוב מתחילה את החישוב עם סדרה של שמונה ערכים קבועים בגודל 32 סיביות כל אחד, המייצגים את חלק השבר של השורש של שמונה המספרים הראשוניים הראשונים כאשר הם מעוגלים כלפי מעלה או מטה בהתאם לתוצאה, כפול והפיכת החלק השלם לבסיס הקסדצימלי:
לצורך הכנת המסר לגיבוב מוסיפים בלוק המכיל את קידוד אורך המסר בסיביות לפי מבנה מרקל דמגרד.
רואים במסר מחרוזת סיביות ארוכה ויהי (אורך המסר בסיביות).
מוסיפים סיבית '1' בסוף מחרוזת המסר ולאחריה מוסיפים אפסים כאשר הוא המספר הנמוך ביותר המקיים .
לזה מוסיפים בלוק בגודל 64 סיביות המכיל קידוד של הערך .
לדוגמה אם המסר מכיל את האותיות "ABCD", אורכו הוא סיביות (לפי קידוד אסקי כל אות מקודדת בשמונה סיביות).
לאחר הוספת הסיבית '1' יש להוסיף אפסים.
לאחריהם יופיעו 64 סיביות המכילות את הערך 32 בבסיס הקסדצימלי לפי סדר בתים גדול.
לאחר שהמסר מרופד בשיטה זו הוא אמור להיות כפולה של 512 סיביות והוא מיוצג על ידי מערך של בלוקים .
כדי לבצע את חישובי פונקציית הגיבוב להלן, מתייחסים לכל בלוק כאל מערך של 16 מילים באורך 32 סיביות כל אחת (64 סיביות במקרה של SHA-512 להלן), המסומנים על ידי (המציין התחתי מייצג את מספר הבלוק ואילו המספר העילי בסוגריים מציין את אינדקס המילה בתוך הבלוק).
כל הפעולות הלוגיות והאריתמטיות של הפונקציה הפנימית מתבצעות על המילים בזה אחר זה.
ההמרה ממערך סיביות למילה הוא לפי סדר בתים גדול, כך שבכל מילה הסיבית השמאלית ביותר מייצגת את הפוזיציה המשמעותית ביותר.
כאמור SHA2 עושה שימוש בשש פונקציות עזר לוגיות הפועלות על משתנים בגודל 32 סיביות:
לפני הפעלת פונקציית התמצות הפנימית, כל בלוק מורחב למערך של 64 כניסות כל אחת בגודל 32 סיביות כך, תחילה מעתיקים את מילות הבלוק ל-16 הכניסות הראשונות של ואת יתר הכניסות מחשבים על ידי פונקציות העזר ו- כדלהלן:
כמו כן הפונקציה עושה שימוש ב-64 מילים קבועות המוצגות כאן בבסיס הקסדצימלי.
הערכים הם למעשה 32 הסיביות הראשונות של השבר של השורשים מעוקבים של 64 המספרים הראשוניים הראשונים:
חישוב ערך הגיבוב מתבצע בסיוע, הערכים הראשוניים , פונקציות העזר , הקבועים של והמסר המרופד והמורחב , כך:
הוא תוצאת פונקציית הגיבוב על המסר .
הפונקציה SHA-512 היא גרסה מורחבת של SHA-256 אשר בניגוד לקודמת פועלת על שמונה משתני עזר בגודל 64 סיביות כל אחד.
תחילה המסר המיועד לגיבוב מחולק ומרופד בשיטה דומה לזו המתוארת לעיל אך התוצאה צריכה להיות באורך שמתחלק לבלוקים בגודל 1024 סיביות במקום 512 לפי הנוסחה ומתקבל מערך של אחד או יותר בלוקים: אותם מעבדים באותו אופן כמו ב-SHA-256 כאשר פונקציית הכיווץ שונה כמתואר להלן.
כל בלוק מתחלק ל-16 מילים בגודל 64 סיביות כל אחד וכל פעולות החיבור וההזזה מבוצעות מודולו .
להלן תיאור הפרמטרים, הפונקציות והקבועים של SHA-512.
ששת פונקציות העזר של SHA-512 הן:
ב-SHA-512 כל בלוק מורחב ל-80 כניסות של 64 סיביות כל אחת כדלהלן:
הקבועים הם 80 ערכים עד כל אחד בגודל 64 סיביות, שהם 64 הסיביות הפחות משמעותיות של חלק השבר של תוצאת השורשים המעוקבים של 80 המספרים הראשוניים הראשונים, ביצוג הקסדצימלי הם:
לדוגמה אם המסר הוא: "abcdefghijklmnopqrstuvwxyz" תוצאת פונקציית הגיבוב היא:
הפונקציה SHA-384 היא וריאציה של SHA-512 כאשר התוצאה נחתכת ל-384 סיביות.
הפונקציה SHA-384 מוגדרת בדיוק כמו הפונקציה SHA-512 למעט הבדל בערכי האתחול המבוססים על השורש הריבועי של שמונה מספרים ראשוניים החל מהמספר הראשוני התשיעי ועד למספר הראשוני ה-16 כדלהלן:
כל הפעולות זהות ל-SHA-512 וכן הקבועים .
ההבדל הוא בתוצאת הגיבוב שהיא בעצם 384 הסיביות הראשונות של התוצאה.
כיוון ש-SHA-512 מותאמת למעבד 64 סיביות, הפונקציה אמורה להיות מהירה ויעילה יותר מהאחרות, לכן בגרסה המתקדמת של SHA-2 התקן ממליץ כמו ב-SHA-384 להשתמש ב-SHA-512 גם כדי לייצר ערכי גיבוב קטנים יותר, כגון 224 או 256 סיביות, פשוט על ידי שחותכים את התוצאה לגודל הרצוי.
משתמשים ב-224 או 256 הסיביות הראשונות ומהיתר מתעלמים.
מזכירות המודיעין של ארגנטינה (בספרדית: Secretaría de Inteligencia, בראשי תיבות: SI), המוכרת יותר בשמה הקודם SIDE (ראשי תיבות של Secretaría de Inteligencia de Estado, מילולית: "מזכירות המודיעין של המדינה"), הייתה סוכנות הביון העיקרית בארגנטינה כשראש הארגון עמד בראש קהילת המודיעין הארגנטינאית.
בראש הארגון עמד מזכיר המדינה לענייני מודיעין, שהיה חבר בקבינט.
הארגון היווה סוכנות מבצעית לאיסוף מודיעין ולסיכול ריגול בארגנטינה.
הסוכנות הוקמה בשנת 1946 על ידי הגנרל חואן פרון כסוכנות ביון אזרחית ותפקדה גם כסוכנות למודיעין פנימי, כשמנהיגה הראשון היה רודולפו פרוידה.
בתקופת המלחמה המלוכלכת (1974–1983) התפתחה הסוכנות לארגון משטרה חשאית ונעשה בה שימוש על ידי החונטה הצבאית לחיסול יריבים פוליטיים וביצוע האזנות סתר כנגדם.
לאחר המהפכה הדמוקרטית בשנת 1983 הסוכנות לא פורקה ורבים מבכיריה לא הועמדו למשפט.
בשני העשורים מאז 1990 הלך כוחה והתעצם והשפעתה על מערכת המשפט והביטחון במדינה.
מקרים שונים טענו כי פקידי ממשל עשו שימוש בסוכנות כדי לפקח על פעילותם של עיתונאים ביקורתיים, פוליטיקאים, שופטים ותובעים.
בדצמבר 2014 מונה אוסקר פאריי לעמוד בראש הארגון, כדי להחליף את הקטור איקסוריאגה שכיהן קודם לכן כראש הסוכנות במשך 11 שנים.
בינואר 2015 הודיעה נשיאת המדינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר כי בכוונתה לקדם חקיקה שתפרק את המזכירות ותקים במקומה סוכנות נפרדת תחת השם "סוכנות הביון הפדרלית", עקב פרשת הירצחו של התובע הפדרלי, אלברטו ניסמן.