tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כישלונות המערכת לפנות לצרכים חיוניים, אשר מתוארים לרוב ככשלי שוק הם בעצם כשלים תפיסתיים, כלומר כשלים לתפוס את המהות האנושית בתאוריה כלכלית.
על יסוד גישה זו יונס פיתח מודל המשלב הסדרים התומכים הן בהשאת רווחים והן בקידום חברתי.
הוא מגדיר עסק מסוג זה כיוזמה עסקית חברתית (social business enterprise):
מטרת העסק היא חברתית (השאת ערך חברתית).
לחברה תהייה יציבות כלכלית ופיננסית.
המשקיעים מקבלים חזרה רק את סכום ההשקעה.
לא יחולק דיבידנד כלשהו מעבר להחזר ההשקעה המקורית.
לאחר החזרת ההשקעה למשקיעים הרווחים מושקעים חזרה בעסק החברתי להשקעה או שיפור.
עובדים בעסק החברתי יהיו זכאים לשכר המקובל בשוק עם תנאי עבודה טובים מן הסטנדרט.
השילוב בין המטרה החברתית לאיסור חלוקת רווחים הוא שמגדיר את ייחדו של העסק החברתי.
עקרון "השאת הערך החברתי" מתייחס למטרת העסק החברתי, שאיננה מקסום רווח, כי אם מלחמה בעוני או פתרון בעיה הקשורה לעוני.
יונס קידם את רעיון העסק החברתי מתוך שאיפה להתגבר על העוני והוא מכיר בכך שלצורך הגשמת החזון עסקים חברתיים צריכים לפעול בתחומים רחבים כגון חינוך, בריאות, חקלאות, נגישות טכנולוגית, סביבה תומכת איכות-חיים וכדומה.
אך למרות המטרה הנעלה יונס טוען כי לא הם צריכים לקבל הטבת מס בצורה גורפת.
ממשלות צריכות להיות גמישות בהקשר זה ולעודד השקעות ופעילות בתחומים חברתיים בהתאם לצרכים המשתנים בזמנים שונים תוך התייחסות לצורך בהכנסות ממשלתיות.
מכאן עולה כי הגדרת מטרות חברתיות קשורה לזמן, מקום ונסיבות.
מוחמד יונס מעלה שלושה טיעונים לאיסור משיכת רווחים מעסק חברתי:
הטיעון המוסרי: לא מוסרי לעשות רווח ויותר מכך, למקסם רווח על חשבון אנשים החיים בעוני.
לא ראוי שאדם אחד יתעשר מסבלו של אדם אחר.
טיעון פרגמטי: ניהול עסק חברתי עם שתי שורות תחתונות היא מורכבת גם כך.
הנהלת החברה צריכה להשקיע את משאביה בהשגת מטרותיה ולא להיות מוסחת מרצונות המשקיעים.
הטיעון המבני: עסק חברתי הוא מודל עסקי אלטרנטיבי, נפרד ומובחן מהמודלים העסקיים והפילנתרופיים המוכרים, על מנת לשנות תפיסות עולם, צריך לעצב מחדש מבנים כלכליים ולעודד צורות מחשבה חדשות.
עולם העסקים החברתיים יחסית צעיר וקיים בסה"כ כמה עשורים בודדים, כאמור בין החלוצים בתחום היה בנק גרמין של ד"ר מוחמד יונוס, ואחריו קמו עוד ועוד עסקים חברתיים במודלים שונים.
ההתפתחות של התחום במדינות השונות בעולם שונה מאוד ובהרבה מקרים תלוי בגורמים כגון חקיקה.
בפרק הראשון של יצירת עולם ללא עוני - עסק חברתי ועתיד הקפיטליזם, ד"ר מוחמד יונוס מתאר את פגישתו עם פרנק ריבאוד, מנכ"ל קבוצת דנונה, ב-2005. לאחר שחלקו רעיונותיהם, החליטו להקים יוזמה משותפת בבנגלדש: מימוש רעיון העסק החברתי, הקטנת עוני ושיפור הבריאות באמצעות אספקת אוכל למספר רב ביותר של אנשים.
פרויקט זה, Grameen Danone Foods, שם לעצמו ארבעה יעדים:
לפתח מוצר בעל "ערך תזונתי גבוה", וניתן לרכישה על ידי האנשים העניים ביותר
לשפר את תנאי המחיה של האוכלוסייה: עבודה, רמת הכנסה, קידום המרקם החברתי
להגן על הסביבה ולשמר משאבים
להבטיח פעילות פיננסית בת קיימא
זהו המיזם הראשון אשר הושק על ידי danone.communities, קרן המופעלת לפיתוח עסקים חברתיים, הקטנת עוני ואספקת בריאות באמצעות אוכל.
עסק חברתי הוגדר בשולחן העגול הממשקי כעומד באחד התנאים הבאים בהתאם לסוג ההתאגדות:
פעילות עסקית אשר מתקיימת בעמותה או בחברה לתועלת הציבור (חל"צ) הקשורה במישרין למטרות העמותה או החל"צ, ואשר יש בה (בפעילות) כשלעצמה כדי להביא למימוש מטרות חברתיות.
בפעילות עסקית זו שואף התאגיד לרווח אך לא למקסום רווחיו בשל מטרות חברתיות;
חברה בע"מ שפעילותה מכוונת למימוש מטרות חברתיות, ושיש בה (בפעילות) כשלעצמה כדי להביא למימוש מטרות חברתיות שנקבעו בתקנונה, השואפת לרווח אך לא למקסום רווחיה בשל מטרותיה החברתיות, ואשר בתקנונה נקבעה מגבלה על משיכת רווחים על ידי המשקיעים הפרטיים שלא תעלה על 50% מהרווחים הניתנים לחלוקה.
מגבלה זו תחול רק לאחר משיכת רווחים בגובה ההשקעות ההוניות של בעלי המניות בחברה.
תחום העסקים החברתיים בארץ, בראשית העשור השני של המאה ה-21, עדיין בחיתוליו.
עם זאת, הוא זוכה לפריחה, בין היתר עקב שינויים בעולם הפילנתרופיה המתבטאים בתחרות קשה על משאבים.
שינויים אלו הגבירו את צורך של עמותות לפתח מודלים כלכליים ברי-קיימא, בד בבד עם דרישה דומה שעלתה מצידן של הקרנות.
שחקנים מרכזיים בתחום העסקים החברתיים בישראל הם קרן IVN, קרן דואליס וציונות 2000.
בשנת 2012 השולחן העגול הממשקי של משרד ראש הממשלה דוח בנושא עסקים חברתיים ישראל.
בישראל אין עדיין ישות משפטית ייעודית לעסקים חברתיים.
ולפיכך עסקים חברתיים שונים מאוגדים כעמותות, חברות, חברות לתועלת הציבור ואגודות שיתופיות.
על פי הצעת החוק, עסקים חברתיים יפעלו לקידום מטרה חברתית ויוגבלו בהיקף הדיווידנדים שהם יכולים להשיא לבעליהם עד לתקרה של 50% מן הרווחים.
עסק משפחתי (במקור: Family Business) היא תוכנית מציאות אמריקאית שהופקה על ידי רשת הטלוויזיה בכבלים Showtime.
הסדרה מתרחשת בלוס אנג'לס ועוקבת אחרי אדם גלזר (Adam Glasser), יהודי אמריקאי, מפיק ובמאי סרטי מבוגרים ולעיתים גם משחק בהם, הידוע בשם הבמה שלו "סימור באטס" (Seymore Butts).
בסדרה גם מופעים בני משפחתו של אדם: בנו, בראדי, אמו, לילה גלזר, ודודנו המבוגר, סטיבן גלזר.
כולם עוזרים לאדם לנהל את "העסק המשפחתי", בית הפקה והפצה לסרטי מבוגרים, "סימור באטס", הנמצא בעמק סן פרננדו.
הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2003. הסדרה שודרה בקנדה בשלוש רשתות שונות, בבריטניה בערוץ 4 ובאמריקה הלטינית ב-FX Networks.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ אגו בהוט.
שתי העונות הראשונות של הסדרה נמכרות ב-DVD בארצות הברית וקנדה.
הסדרה רצה במשך ארבע עונות וזכתה להצלחה ביקורתית ומסחרית.
הסדרה הופקה על ידי אודי סגל "סומיוקו הפקות" ומגוללת את סיפורם של ארבעה חברים המתגוררים בתוך חוות שלדי אוטובוסים נטושים, בשולי אזור התעשייה בירושלים ונאבקים על מנת להחזיר את שטח החווה לרשותם לאחר שאגרת חוב כבדה הוטלה על השטח.
משמעות המילה "עַסְפוּר" היא ציפור בערבית.
בסדרה היא מסמלת ציפור מזל שהייתה מגיעה לחווה בעבר הרחוק, בזמן שהחווה הייתה שייכת עוד לסבו של מוטי (שלום מיכאלשווילי), שלימים ירש ממנו את החווה.
הרצף שלאורכו מאורגנת העלילה הוא מאבק בין ה"עשירים" לבין ה"עניים".
עלילת הסדרה מבוססת על סיפורם של מוטי אמויאל ואיציק סוויסה, אחיו של חנן סביון (שעיברת את שם משפחתו), שהתגוררו באוטובוס בחווה בהרי ירושלים.
ברבות הימים הקים מוטי פרויקט בשם "נערי האור" לשיקום בני נוער חסרי מסגרת.
העונה הראשונה צולמה בבית מאיר, יישוב קטן ליד ירושלים, אשר גרם לסדרה להראות שונה.
העונה הראשונה (50 פרקים) מתארת את סיפורם של מוטי אמויאל (שלום מיכאלשווילי), איציק בנסולי (עוז זהבי), קצר (גיא עמיר), וניוטון (חנן סביון), ארבעה חברים ירושלמים, הגרים בתוך אוטובוסים נטושים בחווה שיירש מוטי מסבו.
הארבעה מגלים כי על השטח שבו הם גרים ישנו חוב מצטבר של 750,321 ש"ח, מימי סבו של מוטי וכי העירייה מעוניינת להפשיר את שטח החווה (שטח חקלאי) למטרת בניית נדל"ן בשווי מיליוני שקלים.
עמית פלד (דן שפירא), העובד בסוכנות ביטוח השייכת לאביו, מגלה על תוכנית ההפשרה ומחליט לערוך ביקור לחווה על מנת לקנות את השטח.
שיר (אפרת דור), חברתו של עמית, רואה את מוטי בחווה וכל הזכרונות ממערכת היחסים שניהלו בהודו למשך ארבעה חודשים, צפים.
ארבעת החברים מבינים כי השטח בו הם חיים יכול לאפשר את חזרתם לחיים הנורמטיביים אם ישיגו את הסכום הנדרש לכיסוי החוב.
מכאן, הם מנסים בכל דרך שהיא להשיג את הכסף הדרוש.
משמרות על מונית שנלקחה מהמוסך בו איציק עובד, הלבנת הון בעזרת כרטיס זוכה פיס השייך לחברם המוגבל זוטא (נבו קמחי), הימורים באינטרנט, גנבה מבתים, עסקאות סמים ואפילו ביצוע שוד בשביל העולם התחתון.
המסע להשגת הכסף, יחד עם מערכת היחסים הדינמית בין שיר למוטי וסיבוכים רומנטיים נוספים, הם העומדים בבסיס עלילתה של העונה.
העונה מסתיימת בכך שאיציק מביים את מותו על מנת לברוח עם ג'ולייט, אשתו של קובי (אביב אלוש), חבר ילדות של איציק ועבריין מוכר, לצרפת, ומוטי מקבל בירושה את סכום החוב מצוף, גוסס שהתחבר עם מוטי בהוספיס, לאחר שהצליח לפני מותו של צוף לגרום לחידוש הקשר בינו לבין אחיו החרדי.
העונה השנייה (20 פרקים) נפתחת חצי שנה לאחר אירועי העונה הראשונה.
שיר התגרשה מעמית ועברה לגור עם מוטי בזמן שאמא שלה נפטרה.
ניוטון ואורלי טיילו בפרו וקצר התחיל לעבוד ולקרוא את הספר ששרד מהפיצוץ של המכונית של איציק.
בינתיים איציק עובד ביקב של אבא של ג'ולייט, סימו.
כשדודתם של קצר וניוטון נפטרה, קצר מגלה שהיא למעשה אמו האמיתית, ממנה הוא יורש דירה וכסף.
ניוטון חוזר לארץ (לאחר שהוא ואורלי נפרדו) והשניים מגלים שאיציק חי כאשר הם רואים אותו בטלוויזיה במשחק של אייאקס באמסטרדם.
החבורה יוצאת לאמסטרדם לחפש את איציק.
בינתיים מוטי מגלה שלחברתו לשעבר, רלי אאוחניה, יש בן בגיל המתאים ליחסים ביניהם, והוא נוסע לספרד על מנת לחדש איתה את הקשר ולבנות מערכת יחסים עם הבן, ששמו אנריקה.
כשג'ולייט נפרדת מאיציק עקב מעורבות בעסקת סמים, איציק עובר לבית מלון במרסיי, שם נפגשת החבורה וסיפור חדש מתפתח.
חוליה של "המוסד" ובראשה איתי (מהעונה הראשונה) מגיעה גם היא למרסיי לחסל טרוריסט אך הוא ניצל ויורה באיתי.
מוטי מציל את איתי וכך החבורה מסתבכת עם הטרוריסטים חסן וג'ורג' המוסלמים-צרפתים.
החבורה יוצאת ללא דרכונים כשהיא מבוקשת על ידי הטרוריסטים, קובי והמשטרה הצרפתית למסע חזרה לארץ.
החבורה מגיעה למלון "אאוחניה" של רלי בספרד בעזרת קיקה (גל גדות), ישראלית שאיציק הכיר באמסטרדם, ושם מתפתחת מערכת יחסים בין קיקה לאיציק.
החבורה משלמת כסף רב לתייר במלון שברשותו יאכטה על מנת שייקח אותם לארץ, אך תקלה טכנית ביאכטה מעכבת את הפלגתם.
בינתיים החבורה עובדת במלון כאנשי צוות בשביל שיוכלו לשהות בו עד שיעזבו.
בתקופת השהות במלון, מפתחים קצר וניוטון מערכות יחסים עם ענהאל ותמר, אחיות ישראליות עשירות ששוהות גם הן במלון.
חוויאר, בעלה של רלי שחשב שאנריקה הוא בנו, מגלה שהוא בעצם בנו של מוטי.
ברגע של כעס, עוזב חוויאר את הבית ומוטי חושב שיוכל לנצל את הסכסוך שנוצר בין חוויאר ואאוחניה על מנת לבנות איתה זוגיות ולהיות בקשר עם אנריקה.
בהמשך, הוא מוותר על הרעיון לאחר שראה שאנריקה מתגעגע לאב שהכיר בפועל, והוא משכנע את חוויאר לסלוח לאאוחניה ולחזור הביתה.
בינתיים, אוליאל, סוחר סמים ישראלי שעירב את קיקה ואיציק בעסקי ההברחות, מקבל הצעות הן מקובי והן מהטרוריסטים המוסלמים לתת מידע בנוגע למקום הימצאם של החבורה תמורת כסף רב.
הוא מנסה לקבל מידע מקיקה ומציע לה כסף בתמורה.
קיקה, שזקוקה לכסף על מנת לממן כליה להשתלה לאחיה, שבמקרה הוא הארכאולוג שתפקידו לתת "הכשר" לחווה של מוטי מטעם רשות העתיקות, משחקת משחק כפול ומטעה את קובי והטרוריסטים לגבי מיקומם המדויק.
הטרוריסטים מתים אך קובי ניצל ובורח.
החבורה נעצרת על ידי המשטרה אך מוטי מצליח להוכיח את חפותם והם משתחררים.
לבסוף חוזרת החבורה לישראל יחד עם ענהאל ותמר ביאכטה שלהן, אך הקשר בין קצר וענהאל מסתיים כשהיא חוזרת לבן זוגה לשעבר, קובי נהרג על ידי קצר וניוטון בעת שהוא מנסה לרצוח אותם.
מוטי מוכר את השטח לקבלן והם מתעשרים.
הסדרה מסתיימת כשהחבורה חוגגת עם הכסף.
בשנת 2010, זכתה הסדרה בפרס האקדמיה לטלוויזיה עבור "סדרת הדרמה היומית הטובה ביותר".
בנוסף, הייתה הסדרה מועמדת לשני פרסים נוספים (הבימוי הטוב ביותר והתסריט הטוב ביותר).
מרדכי (מוטי) אמויאל - (שלום מיכאלשווילי): מנהיג החבורה.
מוטי גדל במשפחה קשת יום בשכונת קריית משה בירושלים, אימו עקרת בית ואביו עובד כשומר בחברת אבטחה ומרוויח משכורת מינימום, אח של סיוון, ונכדו של ויקטור, בעל החווה שמעניק לו אותה מכל נכדיו כירושה.
טס לאחר השירות הצבאי ללאוס והודו, שם הכיר ישראלית ממעמד סוציו אקונומי גבוה בשם שיר.
לאחר כמה חודשים, מוטי עוזב את שיר, וממשיך בטיול לבדו.
השניים לא נפגשו במשך שנתיים, אז הקשר בינם התחדש במקרה.
עובד בחברה קדישא כרוחץ גופות.
בעונה השנייה יוצא מוטי לספרד לחפש אחרי חברתו הספרדייה לשעבר, ומגלה שיש לו בן ממנה.
מוטי אדם חזק, עצמאי ולא אוהב לבקש טובות מאחרים.
לעיתים מצטייר כאדם מנוכר, שסובל מרגשי נחיתות עקב סביבת מוצאו.
בעונה הראשונה מנהל עם עמית מאבק על ליבה של שיר ועל השטח והם הופכים ליריבים.
יצחק (איציק) בנסולי - (עוז זהבי): חברו הטוב ביותר של מוטי, ה"דון ז'ואן" של החבורה ורודף שמלות חסר מעצורים.
מגיל קטן הסתובב ברחובות, לאחר שאמו עזבה את אביו, ואביו נהג להכותו על בסיס תכוף, עד אשר ברח מחזקתו.
איציק עובד במוסך קטן בירושלים אותו מנהל שלמה, חברו הקרוב של ויקטור, סבו של מוטי.
שלמה אסף את איציק מהרחוב ולמעשה גידל אותו.
איציק מקושר עם קובי, חבר ילדות ועבריין בעולם התחתון.
במהלך העונה הראשונה מנהל איציק רומן עם ג'ולייט, אשתו של קובי.
לקראת סוף העונה קובי מגלה על הקשר הרומנטי שלו עם ג'ולייט מה שאיים על חייו וגרם לו לבצע עסקת עד מדינה עם המשטרה, שבה הוא ביים את מותו, שינה את זהותו, ברח לצרפת עם ג'ולייט ונאלץ לעזוב את חבריו על מנת להגן על חייו מקובי שמאיים להרוג אותו.
רענן "קצר" קריסי - (גיא עמיר): בן דודו של ניוטון, מתגורר בחווה יחד עם מוטי, איציק וניוטון.
קצר הוא בעל "פתיל קצר", ומכאן נגזר כינויו.
בעונה השנייה מגלה כי הוא מאומץ ואמו הביולוגית היא למעשה מי שהכיר כדודתו הנכה, יונה.
הוא מתאהב בענהאל, בחורה בכיסא גלגלים שהיא אורחת במלון בו הוא שהה ועבד, אך הקשר ביניהם נגמר כשהיא חוזרת לבן זוגה לשעבר.
קצר מצחיק, ציני, עוקצני ובן אדם מעט קר כלפי אחרים ובמיוחד לבן דודו ניוטון ולרעיונותיו.
אך ניוטון הבן אדם החשוב לו ביותר.
מורלי "ניוטון" אביטל - (חנן סביון): בן דודו של קצר, מתגורר בחווה יחד עם מוטי, איציק וקצר.
ניוטון נוטה לרקום תוכניות סבוכות (ולעיתים מטופשות) ומכאן נגזר כינויו.
במהלך הסדרה הוא מתאהב בסטודנטית למדעי המחשב בשם אורלי.
השניים ידעו עליות ומורדות ולבסוף הפכו לזוג.
יחסיהם נגמרים כשהיא בוגדת בו עם חבר שניוטון הכיר בזמן טיולם לפרו.
לאחר מכן, מתפתח רומן בינו לבין תמר, אורחת במלון שניוטון שהה ועבד בו בספרד.
ניוטון אדם רגיש, חם, תמים וטוב לב שטובת חבריו עומדת לנגד עיניו.
יעקב (קובי) שרביט - (אביב אלוש): חבר ילדות של איציק, ואיש העולם התחתון.
נשוי לג'ולייט, וכשגילה שאיציק ניהל רומן עם אשתו מנסה לחסל אותו.
בעונה השנייה מגלה קובי כי איציק חי בצרפת, ועובד בייקב המשפחתי של ג'ולייט.
הוא נוסע אחריו כדי להרוג אותו.
נהרג בפרק האחרון על ידי קצר וניוטון.
עמית פלד - (דן שפירא) (עונה ראשונה): האנטגוניסט הראשי בעונה הראשונה.
ממעמד סוציו אקונומי גבוה, בן למנכ"ל "פלד ביטוחים", אחת מחברות הביטוח הגדולות בארץ.
נמצא בהיתקלויות רבות עם גיסו עודד על תפקיד סמנכ"ל החברה, בזמן שאביו מתקיל אותו בעקביות.
עמית נמצא ביריבות חריפה עם מוטי על ליבה של שיר ועל בעלות השטח החקלאי שבבעלותו.
מחבל בניסיונות גיוס הכסף של מוטי וחבריו בכל דרך אפשרית, בעזרתם של איתי ויולי.
מצליח לזכות בליבה של שיר לאחר ששכנע אותה, באמצעות הקלטה מזויפת, שמוטי היה מוכן לוותר עליה בתמורה לכסף.
בעונה השנייה סופר כי עמית ושיר התגרשו, ובעקבות זאת נסע למסע גילוי עצמי בהודו, באופן דומה לזה של מוטי ושיר.
שיר אמבר - (אפרת דור): בת זוגו של עמית בתחילת הסדרה, אשר עובדת כסטז'רית לעריכת דין בחברת "פלד ביטוחים".
בעבר קיימה מערכת יחסים להוטה עם מוטי בהודו והקשר ביניהם מתחדש במהלך הסדרה.
קרועה בין שני עולמות, ומהרהרת עד הסוף על בחיר ליבה.
בסוף העונה הראשונה מתחתנת עם עמית בלית ברירה.
לאורכה של העונה הראשונה, מנסה שיר להוכיח שאביה, עו"ד מצליח, לא נהרג בתאונת דרכים, אלא נרצח באכזריות בידי גורמים בעולם התחתון.
בעונה השנייה מתגרשת מעמית וחוזרת למוטי, אך היא עוזבת אותו בסוף העונה אחרי שמוטי סיפר לה שהיה מוכן לבגוד בה בשביל להישאר עם הבן שלו אנריקה, בוגדת במוטי כשהוא מחפש את איציק עם דני.
איתי בכר - (עמוס תמם): חברו הטוב ביותר של עמית.
יוצא יחידת דובדבן וקצין בילוש ביאחב"ל, אשר מתמקד באיסוף חומרים שיביאו להרשעתו של סרגוסטי.
הוא מתאהב ביולי ומכניס אותה להריון.
בעונה השנייה הוא מגויס למוסד ונפצע במבצע חיסול, אך ניצל על ידי מוטי.
יולי ברקאי - (דנה פרידר): חברתה הטובה של שיר.
שונאת את מוטי וחושבת שהוא לא מספיק טוב עבור שיר, תחושות שמשפיעות על מערכת היחסים שלה עם שיר.
מנסה את מזלה עם עמית, אך לבסוף מתאהבת בחברו איתי ונכנסת ממנו להריון.
אורלי - (נלי תגר): סטודנטית למחשבים וחברה של ניוטון בעונה הראשונה.
השניים נפרדים תוך כדי טיול לפרו, לאחר שנודע לניוטון כי בגדה בו עם חברו הטוב ג'וני.
בסוף העונה השנייה מתגלה כי זרקה את ג'וני ורצתה לחזור לניוטון, אך נדחתה.
ג'ולייט - (אלינור קלוגר): אשתו של קובי.
במהלך העונה הראשונה מתאהבת באיציק ותובעת גירושין מקובי, והעניין מסכן את חייו של איציק.
לבסוף נפרדת מאיציק לאחר שגילתה שהיה מעורב בעסקת סמים עם אוליאל, ובכך סיכן את העסק המשפחתי.
ויקטור - (גבי עמרני): סבו המנוח של מוטי.
נראה בפלאשבקים במהלך הסדרה, ומתואר כאיש חכם ונעים הליכות.
הכה עד זוב דם את סרגוסטי, לאחר שזה שלח עבריינים לאיים על נכדו מוטי.
נפטר מעט אחרי הטיסה של מוטי להודו.
סיוון אמויאל - (גלוריה בס): אחותו של מוטי, מצליחה בלימודים אך כמעט מידרדרת לפשע בגלל הצורך בכסף שמשפחתה הענייה אינה מצליחה לספק.
מתאהבת באיציק אך הוא מבהיר לה שהקשר לא יגיע לכדי מימוש בשל היותה אחותו של חברו.
לאחר מכן, היא מתאהבת בתבור.
ראובן אמויאל - (אורי גבריאל) (עונה ראשונה): אביהם של מוטי וסיוון.
כועס על בחירות חייו של בנו מוטי, ורוחש לו ניכור מתמיד.
לאחר ששני ילדיו התרחקו ממנו, ואשתו עזבה אותו, הבין את טעותו, והתפייס עם שני ילדיו.
באירוע ההלוויה לאיציק שהתרחש בפרק האחרון לעונה הראשונה, אמר למוטי שאם הוא זה שהיה קבור במקומו של איציק, הוא היה מתאבד במקום.
שולה אמויאל - (רובי פורת-שובל) (עונה ראשונה): אמם של מוטי וסיוון.
עקרת בית, מתוארת כאישה נעימה וצנועה.
בקביעות מנסה "לרכך" את ראובן, בעיקר בשל יחסו העוין כלפי מוטי, אך כמעט ללא הצלחה.
בסוף העונה הראשונה, מציבה לראובן אולטימטום - או שיתפייס עם הילדים - או שהם מתרגשים.
תבור - (אור בן מלך) (עונה ראשונה): תלמיד תיכון הלומד יחד עם סיוון ומחזר אחריה.
אביגיל אמבר - (גילת אנקורי) (עונה ראשונה): אמה של שיר, אישה אמידה.
לאורך הסדרה חוזרת אליה מחלת הסרטן.
נפטרה לאחר אירועי העונה הראשונה.
שלמה - (נתן זהבי): בעל מוסך בו עובד איציק.
לקח את איציק אל ביתו כשאיציק היה קטן וברח מהבית, וגידל אותו.
זבולון (זוטא) חג'בי - (נבו קמחי) (אורח בעונה 2): מכר ותיק של הרביעייה, איש מוגבל שכלית שזוכה בפרס הגדול בלוטו.
אמיר - (לואי נופי): ברמן ערבי נוצרי בפאב בשם הדיוואן שהחבורה יושבת בו הרבה איש שיחה אמיתי וחבר שעוזר להם בכל מה שדרוש.
צוף נקדימון - (פיני טבגר): הומוסקסואל צעיר, דתי לשעבר, חולה סופני.
מוטי עוזר לו לפתור סכסוך משפחתי וצוף מחזיר לו טובה.
שעיה נקדימון - (אמנון וולף): אחיו החרדי של צוף.
עודד - (קובי מחט): גיסו של עמית, הופך לסמנכ"ל חברת "פלד ביטוחים".
יאיר פלד - (פולי רשף): אביו המנוכר של עמית, מנכ"ל חברת "פלד ביטוחים" מסוכסך עם בנו.
מור - (חנה רטינוב): חברתה הטובה של סיוון, הלומדת איתה יחד בתיכון.
מזל אוחיון - (אנדריאה שוורץ): בעלת פיצוציה, מתאהבת בקצר.
טוני משטוואה - (קובי מאור): עובד בשביל קובי ומשרת אותו.
משטוואה - משטרה, והוא נקרא כך מכיוון שיש לו בעיית דיבור, הוא מבטא את האות ר' כ-וו, בדומה לאלמר פאד.
סרגוסטי - (אורן ביין): ארכי-פושע, בכיר בעולם התחתון שקובי לכאורה עובד עבורו.
בסוף העונה מתברר שלאורך תקופה ארוכה היה צמח ושימש כלי בידיו של קובי, נהרג בידי קובי כדי שיוכל לברוח מהארץ.
באחד מהפרקים מתגלה כי הוא למעשה הומוסקסואל ובמהלך אקט מיני עם גבר קובי "הפתיע" אותו.
סבו של מוטי נכנס במפתיע לחדר והלם בו נמרצות עם מחבט על כך שאיים לפגוע במוטי כשעוד היה ילד, וכך הפך לצמח.
רלי אאוחניה - (מרתה הרמידה): מנהלת מלון בוטיק בספרד.
בעבר ניהלה רומן עם מוטי בעת שטיילה בישראל.
לה ולמוטי בן משותף - אנריקה, שמוטי לא יודע עליו.
מכונה גם אלי אוחנה עקב הדמיון בשמם, מותירה זיכרונות רבים על מוטי.
חוויאר רודריגז- (זהר ליבה): בעלה של רלי אאוחניה.
אינו מודע שהוא אינו האבא של בנם המשותף שלו ושל רלי אלא מוטי,לאחר גילוי ידיעה זו מחליט לעזוב את ביתם המשותף שלו ושל רלי אך בעזרת שכנוע של מוטי חוזר לביתו.
קיקה - (גל גדות): ישראלית בעלת קופי שופ בהולנד.
מסבכת את איציק בעסקת סמים.
ג'וני - (יוסף סוויד): מטייל ישראלי בדרום אמריקה שפגש את ניוטון במהלך הטיול שלו בפרו עם אורלי.
במהלך העונה אנו רואים את ניוטון משתמש בג'וני כדמות לחיקוי ונוהג להשתמש במשפטים של ג'וני כשלו.
ניהל רומן עם אורלי - חברתו של ניוטון לאחר הפרידה שלהם.
ענהאל - (אור גרוסמן): ישראלית בת עשירים הלנה בספרד בבית המלון של רלי אאוחניה.
בינה ובין קצר מתנהל מעין רומן שנגמר אחרי זמן כשהיא חוזרת לאקס שלה.
תמר - (דינה סנדרסון): ישראלית בת עשירים הלנה בספרד במלון של רלי אאוחניה.
בינה ובין ניוטון מתנהל מעין רומן.
ג'ורג' (הרצל טובי) - חבר ב"מאפיה הערבית" שהחבורה מסתבכת איתם.
חסן - (אורי מדריק): חבר נוסף ב"מאפיה הערבית" שהחבורה מסתבכת איתם.
דני - (רועי שגב): ארכאולוג מאגף העתיקות בעיריית ירושלים האחראי על החפירות בחווה של מוטי.
חולה דיאליזה, מנסה "להתחיל" עם שיר.
סימו - (אלברט אילוז): אביה של ג'ולייט, בעל יקב בצרפת.
אנריקה - (גל מלקוס): הבן של מוטי ורלי.
מכנה את מוטי "מסיניו" (נגזר ממסי) לא מודע לקשר של מוטי לחייו.
אוליאל - (אלכס חקון): יהודי צרפתי עשיר העוסק בסחר בנשק ובעסקאות סמים.
חובב מוזיקה קלאסית והמפעיל של קיקה ואיציק.
בהמשך הסדרה מוכן לשלם כסף רב על מנת לשים ידיו על איציק.
בן - (בועז קונפורטי): סוכן מוסד, עובד ביחד עם איתי.
יונה שמעוני "דודה יונה" - (אילנית בן-יעקב): אמו הביולוגית של קצר, אשה חולה בעלת מוגבלות שכלית שעל פי הסדרה נוצלה בגיל 16 ונכנסה להריון ממנו, עקב חוסר התאמתה להיות אמא קצר נלקח ממנה התינוק ועבר לגדול בידיה של ההורים המאמצים של קצר.
הסדרה הגיעה ללמעלה מ-30 מיליון צפיות והזמנות ב-HOT VOD.
במאי 2010, דרשה המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין מ-HOT להעביר את שעת השידור של הסדרה מ-21:30 ל-22:00 ולסווגה לגילאי 18 ומעלה, מאחר ש"קיים חשש סביר שהסדרה מעודדת לכאורה שימוש בסמים".
באוקטובר 2011, התפרסם כי פורמט הסדרה נמכר לחברת הפקה אמריקאית.
ביולי 2012 פורסם כי הסדרה נמכרה לשידור ברשת FOX האמריקאית תחת השם "Hard Up".
ביולי 2025, בעקבות עליית הסדרה לנטפליקס ישראל, ובעקבות ההכרזה על תאריך עליית העונה החדשה של "זגורי אימפריה", פרסם עוז זהבי סדרת סטורים חריפים בהם מתח ביקורת על התנהלות ההפקות מול השחקנים.
לקראת סיום העונה הראשונה הקליטו חברי החבורה שיר על נעימת הפתיחה של הסדרה, הכלל משפטים ומונחים מתוך חיי הסדרה.
בעונה השנייה נחשף קשרו של ניוטון לבן אדם בשם ג'וני, אותו פגש בטיול בפרו.
ג'וני משפיע על ניוטון והוא מציג בפניו שיר המלווה את עלילת הסדרה.
השיר הולחן על ידי עופר שריקי והוקלט על ידי בית הבובות ונקרא "שירו של ניוטון".
עסקה יומית הוא מודל עסקי באינטרנט שעיקרו הצעה של מוצר מסוים בהנחה משמעותית לפרק זמן מוגבל של 24 שעות.
מבצעים בעלי תוקף מוגבל הם טקטיקה שיווקית סטנדרטית בעולם הקמעונאות.
כך, קמעונאים מציעים ללקוחותיהם מבצעים חודשיים ושבועיים כחלק בסיסי מהתנהלותם העסקית.
התפשטות רשת האינטרנט אפשרה הצעה של עסקאות בתדירות גבוהה יותר (ובפרט: עסקאות יומיות), וזאת הן בשל האפשרות להפיץ את ההצעות לקהל רב באמצעות דואר אלקטרוני והן בשל האפשרות של הלקוחות לבצע את הרכישה באופן מיידי באינטרנט (דהיינו: כמסחר אלקטרוני), מבלי להגיע לחנות באופן פיזי.
החברה הראשונה שהשתיתה את המודל העסקי שלה על עסקה יומית היא חברת Woot האמריקאית.
החברה, שנוסדה בשנת 2004, מציעה ללקוחותיה מוצר אחד ביום בהנחה משמעותית.
החברה נרכשה על ידי Amazon בשנת 2010.
כיום פועלות חברות רבות במתכונת זו; בנוסף, חברות רבות (ובכלל זה Amazon) מציעות ללקוחותיהן עסקה יומית בנוסף למכירות קמעונאיות רגילות.
וריאציה נוספת על מודל העסקה היומית נוצרה עם הקמת חברת Groupon האמריקאית בשנת 2008. החברה מציעה עסקאות יומיות בהנחות גדולות במיוחד (50% ומעלה), תוך דגש על הצעות של שירותים מקומיים (בעיר או אזור מסוים).
העסקאות היומיות המוצעות על ידי החברה מחייבות מספר קונים מינימלי לצורך ביצוע העסקה, תוספת המעודדת (לפחות לכאורה) את הפצת העסקה באופן ויראלי בין קונים פוטנציאלים המעוניינים להגדיל את הסיכוי למימוש העסקה.
מודל משולב זה מכונה קניה חברתית.
הצלחת החברה הביאה להצעת רכש מטעם גוגל על סך 6 מיליארד דולר, אך ההצעה נדחתה
במסגרת המסחר האלקטרוני בישראל, לא התפתחה חברה המתמקדת בשיווק מוצרים בני קיימא באמצעות עסקאות יומיות, ללא המרכיב ה"חברתי".
מאידך, תחום הקניה החברתית בארץ התפתח באופן מהיר, וכיום קיימות חברות רבות הפועלות בתחום זה.
חברות אלה מתמקדות אף הן בשירותים מקומיים, אולם מציעות מעת לעת גם מוצרים בני קיימא.
עם זאת, על אף השימוש במונח "עסקה יומית" (או: "דיל יומי"), פעמים רבות מוצעות עסקאות לתוקף ארוך יותר, כגון סוף שבוע שלם.
נכון לינואר 2011, המונחים עסקה יומית ו-קניה חברתית קיבלו משמעות זהה, ומשמשים (זה או זה) לתיאור שירות משולב זה.
עסקי הרוקנ'רול הוא אלבום האוסף השלישי של להקת הפופ רוק הישראלית משינה.
האלבום יצא בנובמבר 2010 על ידי חברת התקליטים NMC.
ב-27 בינואר 2010 כינסו חברי הלהקה מסיבת עיתונאים במועדון הבארבי בתל אביב, שבה הודיעו על תכנוניהם לקראת שנת ה-25 לפעילותם המשותפת, שכללו אלבום אולפן חדש, אלבום אוסף, סרט תעודי וספר אודות הלהקה.
האוסף, שנערך על ידי אבנר חודורוב ודרור נחום, כולל את 40 השירים הגדולים של משינה מכל 25 שנות פעילות הלהקה.
ב-8 בנובמבר 2010 יצא אלבום האוסף של "עסקי הרוקנ'רול", לציון 25 שנות פעילותה.
האוסף יצא בשתי מהדורות: מהדורת מארז מהודר שכללה שני תקליטורים עם 40 שירים, DVD המכיל וידאו קליפים מהופעות הלהקה וכולל קטעי הופעות נדירים וכן ספר בן 142 עמודים על היסטוריית הלהקה, שנערך על ידי דרור נחום ושהורכב מראיונות שערך נחום עם חברי הלהקה ומנהליה, וגרסת אלבום אוסף כפול בלבד.
המארז המהודר והספר עוצבו על ידי Copypaste בסגנון "בוקס-סט" הנפתח לשלוש כנפיים עם כיס לספר.
באוסף נכללו שני שירים שלא נכללו קודם לכן באלבומי אולפן של הלהקה, "אוהב אותך מישל" ו"משהו קטן וטוב", וכן שיר אחד חדש שכתב והלחין שלומי ברכה במיוחד עבור האוסף, בשם "הנה אנחנו" שזכה להצלחה במצעדי הפזמונים.
אלבום האוסף "עסקי הרוקנ'רול" זכה לביקורות אוהדות במיוחד, כגון ציון 5 כוכבים אצל אורי משגב ב-"7 לילות": "אהבתי את משינה מתקליטם הראשון ועד לאוסף המוחץ הנוכחי" ושבחים מפי יואב קוטנר ב"ישראל היום": "מארז 'עסקי הרוק'נרול' מציב סטנדרט חדש בתחום סיכומי-הדרך במוזיקה הישראלית".
שם האוסף לקוח משורה בשירה של הלהקה "אז למה לי פוליטיקה עכשיו".
אופטיקאי מדופלם (3:30) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "משינה 2"
במקור מתוך האלבום "להתראות נעורים שלום אהבה"
משהו קטן וטוב (4:41) (יובל בנאי ושלומי ברכה)
רומנטיקה עתידנית (3:35) (יובל בנאי ושלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "רומנטיקה עתידנית"
במקור מתוך האלבום "משינה 3"
את באה לבקר (03:14) (יובל בנאי/שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "מפלצות התהילה"
במקור מתוך האלבום "שיא הרגש"
עתיד מתוק (3:45) (שלומי ברכה ויובל בנאי/שלומי ברכה)
יהלומים בשמיים (4:27) (יובל בנאי/שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "יהלומים בשמיים"
אז למה לי פוליטיקה עכשיו (4:09) (שלומי ברכה)
במקור מתוך האלבום "העמותה לחקר התמותה"
הכל עוד אפשרי (4:58) (יובל בנאי ומייקל בנסון/משינה)
במקור מתוך האלבום "גבירותי ורבותי: משינה"
ילדתי (5:06) (אהוד בנאי, יובל בנאי ושלומי ברכה/יובל בנאי ושלומי ברכה)
נגעה בשמיים (4:18) (יובל בנאי)
להתראות נעורים שלום אהבה (4:18) (יובל בנאי)
אין מקום אחר (03:48) (יובל בנאי/שלומי ברכה)
העמותה לחקר התמותה (3:09) (שלומי ברכה ויובל בנאי/שלומי ברכה)
הכוכבים דולקים על אש קטנה (3:30) (שלומי ברכה)
גברת שרה השכנה (4:15) (יובל בנאי)
לנדסמן ופולנסקי (4:00) (יובל בנאי/שלומי ברכה)
אוהב אותך מישל (4:03) (שלומי ברכה)
מדברים עלייך (3:56) (שלומי ברכה ויובל בנאי/משינה)
אחכה לך בשדות (3:59) (שלומי ברכה ויובל בנאי/שלומי ברכה)
בלדה לסוכן כפול (3:19) (משינה/שלומי ברכה)
התשובה (3:34) (שלומי ברכה ויובל בנאי)
תחזור תחזור (5:45) (יובל בנאי) - בהשתתפות יוסי בנאי
קלידים, סקסופון, אקורדיון, קולות: אבנר חודורוב
עסקים גדולים הוא סרט קומי אמריקאי משנת 1988, בבימויו של ג'ים אברהמס ובכיכובן של בט מידלר ולילי טומלין.
עלילת הסרט, אשר נכתבה בהשראת המחזה "קומדיה של טעויות" מאת ויליאם שייקספיר, מתארת את סיפורם של שני זוגות של תאומות זהות, אשר הוחלפו בלידתן.
הזוג שלטון הלך לאיבוד באמצע וירג'יניה המערבית.
מאחר שגברת שלטון חשה בצירי לידה, השניים נאלצים להגיע לבית חולים מקומי.
הרופא מסרב לקבל אותם, בטענה שבית החולים משרת אך ורק עובדים של מפעל מקומי, ומר שלטון קונה בו במקום את המפעל - ובכך אשתו הופכת לזכאית לטיפול בבית החולים.
זמן קצר לאחר מכן, מגיע הזוג רטליף לאותו בית חולים, על מנת ללדת.
כל אחת משתי הנשים יולדת זוג תאומות זהות, אולם הרופא והאחות הקשישים שבמקום מתבלבלים, ומערבבים בין התינוקות.
מר וגברת שלטון מחליטים להעניק לשתי הבנות שלהם את השמות סיידי ורוז.
מר רטליף שומע במקרה את שיחתם, ומציע את אותם שני השמות לאשתו, והיא מסכימה.
כ-40 שנה מאוחר יותר, שתי הבנות למשפחת שלטון הופכות לנשיאות חברה תאגידית מצליחה בבעלות משפחתית.
סיידי שלטון (בט מידלר) היא אשת עסקים קשוחה וקרירה.
רוז שלטון (לילי טומלין) מעוניינת בחיים פשוטים יותר.
בינתיים, המפעל שרכש מר שלטון נמצא בסכנת סגירה.
רוז רטליף (לילי טומלין), אחת העובדות, נשלחת מטעם המפעל אל העיר הגדולה, על מנת לשכנע את הבעלים של החברה שלא לסגור את המפעל.
אליה מצטרפת אחותה התאומה סיידי רטליף (בט מידלר), שגדלה איתה בכפר, אך חולמת על חיים מתוחכמים יותר בעיר הגדולה.
שני זוגות התאומות מגיעים אל מלון פלזה בניו יורק, וכך מתחילה קומדיה של טעויות וחילופי זהויות.
קווין גארת' רטליף ג'ו גריפאסי פקיד קבלה ג'ון ויקרי מנהל מלון מארי גרוס ג'ודי צ'יק הרן בתפקיד עצמו
הסרט זכה לביקורות שליליות בעיקר, ולציון 25% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 12 ביקורות.
על תפקידה בסרט זה זכתה בט מידלר בשנת 1989 בפרס American Comedy Award בקטגוריית השחקנית הקומית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
עסקה מגונה הוא סרט מתח אמריקאי משנת 2012 בבימויו של ניקולס ג'רקי ובכיכובם של ריצ'רד גיר וסוזן סרנדון.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס ב-21 בינואר 2012, ויצא לאקרנים ב-14 בספטמבר 2012.
הסרט מתאר את סיפורו של איל ההון רוברט מילר (ריצ'רד גיר) שהחברה בבעלותו מסתבכת כלכלית בעקבות עסקה כושלת ברוסיה.
הוא מזייף את דוחות החברה ומנסה למכור אותה לפני שהתרמית תתגלה.
במקביל הוא מעורב בתאונת דרכים במהלכה נהרגת באשמתו המאהבת שלו (לטיסיה קסטה).
לאחר התאונה הוא נמלט מהזירה בעזרת בן חסותו ג'ימי גרנט.
הבלש שחוקר את הפרשה (טים רות') מנסה להפליל את גרנט באמצעות זיוף צילום לוחית הרישוי של המכונית, ודרכו להגיע למילר, אך מילר מצליח להוכיח את הזיוף ואף להשלים את עסקת מכירת החברה, תוך שהוא משלם מחיר אישי ומשפחתי כבד.
עסקה הוגנת הייתה הכינוי בו השתמש הנשיא האמריקני תאודור רוזוולט לתאר את מדיניות הפנים שלו.
הנשיא השתמש בביטוי לראשונה בנאום יום העבודה ב-7 בספטמבר 1903 והוא הפך לסיסמת הבחירות שלו בבחירות לנשיאות של 1904.
המדיניות הייתה מבוססת על שלושה עקרונות בסיסיים: שימור המשאבים הטבעיים, פיקוח על החברות והגנה על הצרכן.
לשלושת עקרונות אלו מתייחסים לעיתים קרובות כ"שלושת ה-C" של העסקה ההוגנת של רוזוולט, משום שכל אחד מעקרונות אלו באנגלית מתחיל באות C (Conservation, Control, ו-Consumer).
מכאן שכוונת התוכנית הייתה לסייע לתושבים ממעמד הביניים והיא כללה מלחמה בפלוטוקרטיה ובמונופולים תוך כדי הגנה על עסקים מפני תביעות מוגזמות של האיגודים המקצועיים.
בניגוד לקודמו, ויליאם מקינלי, היה רוזוולט רפובליקני שהאמין בפעילות ממשלתית לצמצום חוליים חברתיים, וכנשיא גינה את "הנציגים של העושר הטורפני" כאשמים ב"כל צורות העוול מדיכוי עובדים בשכר ועד להונאת הציבור".
ב-1903 העביר הקונגרס של ארצות הברית, בסיועו של רוזוולט, את חוק אלקינס (Elkins Act).
החוק קבע שחברות הרכבות אינן רשאיות יותר להעניק החזרים כספיים לחברות מועדפות.
החזרים אלו היו בלתי הוגנים כלפי חוואים קטנים מהמערב התיכון בכך שלא אפשרו להם גישה לשירותי הרכבת על בסיס עלות זהה.
וועדת המסחר הבין-מדינתית (Interstate Commerce Commission) פיקחה על המחירים שיכלו חברות הרכבות לגבות מלקוחותיהן.
חקיקה שעברה בקונגרס קבעה שתהליך עיבוד בשר למזון חייב להיות מפוקח תוך שמירה על תברואה נאותה.
נאסר לסמן בסימונים כוזבים מוצרי מזון ותרופות, ונאסר באופן מפורש לנסות להטעות לקוחות במתכוון.
רוזוולט גם לחם ללא חת על שימור קרקע, והגן על שטחי בר נרחבים מניצול מסחרי.
במהלך תקופת נשיאותו השנייה הוא ניסה להרחיב יותר את הנושאים הכלולים בעסקה ההוגנת.
רוזוולט ניסה לדחוק בבתי המשפט, שהונחו עד אז על ידי סטנדרטים מובהקים, להיכנע למשאלות של הרשות המבצעת בכל המשפטים שהתנהלו כנגד המונופולים.
בנוסף לחוק אלקינס נחקקו חוקים נוספים הקשורים לעסקה ההוגנת במהלך כהונתו של רוזוולט.
חוק העתיקות של 1906 העניק לנשיא את הסמכות להגביל את השימוש בשטחי ציבור אמריקנים מסוימים.
חוק הפבורן ב-1906 חזק את מעמדה של ועדת המסחר הבין-מדינתית (Interstate Commerce Commission), קודם לחוק זה היו לרשות הוועדה אמצעים מוגבלים לביצוע חובותיה.
חוק המזון הנקי והתרופות של 1906 וחוק הפיקוח על בשר של 1906. מקובל שהמקור הרעיוני לשני חוקים אלו הוא בספר "הג'ונגל" של הסופר אפטון סינקלר.
עסקי השעשועים הם מונח המתייחס לעסקי הבידור, בעיקר בידור קל.
המונח מתייחס לכל ההיבטים של תעשיית הבידור, החל מההיבט העסקי (לרבות מנהלים, סוכנים, מפיקים ומפיצים) וכלה בהיבטים היצירתיים (לרבות אמנים, שחקנים, סופרים, מוזיקאים וטכנאים).
המונח היה בשימוש נפוץ לאורך המאה ה-20, אבל השימוש הראשון הידוע במונח הוא כבר בשנת 1850. באותו הזמן, ובמשך כמה עשורים שלאחר מכן, המונח כלל תמיד את הא הידיעה.
במחצית השנייה של המאה ה-20 המונח רכש לעצמו איכות נוסטלגית, אבל המונח עדיין נמצא בשימוש פעיל.
תחום אומנויות הבמה רחב עם אפשרויות ענפות לקריירה גם בקדמת הבמה.
אמוניות הכתיבה משתנות מציור, עיצוב וקליגרפיה ועד כתיבת ספרים ושירה.
תעשיית הטלוויזיה היא עסק בידור עצום ודינמי, שהתפתח באופן דרמטי עם הזמן.
תעשייה שעוסקת ביצירה, הפקה, הפצה ושידור של תוכן ויזואלי וקולי לקהל רחב.
עסק ייצור בו קונים ומוכרים (אולפנים, רשתות, מפרסמים ושירותי סטרימינג).
שחקנים מרכזיים בתעשייה הם: אולפנים, רשתות, שירותי סטרימינג, מפרסמים וסוכני כישרונות.
בשנים האחרונות לאור ריבוי ערוצי הטלוויזיה כמו עליית שירותי הסטרימינג בפועל מתבצע תהליך של התפזרות קהל, שהובילה לניסיון הרחבת קהל המשתמשים ברמה הבינלאומית כמו הגדלת תקציבי ההשקעות בהפקות.
תעשיית המוזיקה היא התעשייה שמגלגלת הכי הרבה כסף אחרי תעשיית אומנויות הבמה, תוך קידום מגוון תרבותי.
התעשייה מתחילה מנגינה בכלי נגינה שונים ועד ז'אנרים מוזיקליים שונים כמו: חזנות, מוזיקה ערבית, מוזיקה מזרחית, מוזיקה קלאסית, ג'אז, רית'ם אנד בלוז, רגאטון, בלוז, מוזיקת פופ, מוזיקה ברזילאית, מוזיקת היפ הופ, מוזיקת טראנס, מוזיקת דאנס, סמבה, סלסה, פופ ראפ, דיסקו, מוזיקת אווירה, מוזיקת דיכאון, מוזיקה צבאית.
היסטורית ועד היום קיימים עסקי מזון המשלבים בבית העסק הופעות חיות למשיכת קהל, כמו: קפה קברט, מסעדת ג'אז, זאפה, מייקס פלייס, במות פתוחות בסטנדאפ פקטורי.
תעשיית הביגוד היא אחת מהתעשיות הכי רווחיות בעולם, כשבין מותגי היוקרה המובילים נמנים פראדה, דיור, שאנל, לובוטן, איב סן-לורן, פנדי, בולגארי, ג'ימי צ'ו, מארק ג'ייקובס, ולנטינו גאראווני, ז'אן-פול גוטייה, גוצ'י, רוברטו קוואלי, ורסצ'ה, זארה, ברברי, ז'יבנשי, קלווין קליין, נייקי, אדידס.
אנשים מאחורי הקלעים עוסקים בכל הפעילות הנלוות למופעים המרכזיים.
כמו תאורה, במה, ביגוד, איפור ועזרה אישית; בלעדיהם כלל ההפקות לא היו יוצאים לפועל.
לרוב האמנים לרבות דוגמניות קיימים אנשי מאחורי הקלעים המסייעים בפיתוח ובהצלחתם הקריירית.
בנוסף קיימת חשיבות גם לעורכי דין שמטפלים בחוזים, זכויות קניין רוחני וסכסוכים משפטיים שמאוד נפוצים בתחום, בעיקר לאור היות החוזים קבועים ומחייבים בעיקר את הכישרונות מול חברות ההפקה הן בשעות העבודה והן מחוצה לה, לאור ומבחינת חיוב חברות ההפקה על שמירה תדמיתית של מותג חברות ההפקה.
פיתוח: רעיון, תסריט, ספר או אירוע אמיתי.
שגורמים ליוצרים לפתח קונספט, אחריו תסריט והצגה למפיקים או לאולפנים.
טרום-הפקה: לאחר אישור הרעיון, מתחיל שלב גיוס התקציב, בחירת צוות השחקנים (כליהוק), חיפוש אחר לוקיישנים לצילומים, תכנון צילומים ועוד.
מימון: מימון מצד האולפנים, משיכת משקיעים פרטיים, קיום מכירות מוקדמות בזכויות, פרסומות סמויות וחסויות.
זהו לרוב השלב היקר והאינטנסיבי ביותר.
משתדלים לקיים את שלב ההפקה כניהול פרויקט בטווח זמן קצר ככל האפשר במטרה לחסוך עלויות, לאור צורכי תיאום מול רשויות, עלות זמן שחקנים והפקה.
פוסט-פרודקשן: לאחר סיום הצילומים, מתבצעת עריכה, הוספת אפקטים ויזואליים וקוליים, עבודת סאונד, הלחנת פסקול וגימור סופי של התוכנית.
הפצה ושיווק: התוכנית מוצעת לרשתות, לשירותי סטרימינג או מופצת בבתי קולנוע.
במקביל, נבנית אסטרטגיית שיווק כדי ליצור עניין בקרב הקהל כמו הצצות מאחורי הקלעים, פרסומות, טריילרים וטיזרים, הקרנות בכורה, ראיונות שחקנים בתוכניות טלוויזיה.
בחירת הכישרונות בכל הפקה משמעותית ביותר בכיוון בחירת לקהל יעד מסוים לפרויקט, בין השיקולים כישרון, התאמה תדמיתית ושיקולים מסחריים.
בעבר: כישרון מוכח וניסיון, תדמית נוצצת ו"כוכבנות", "קלף בטוח" במשיכת קהל, התאמה למסר המותג והמלצות אישיות וקשרים.
כיום: בנוסף לשיקולים של העבר נוספו שיקולים נוספים כמו: טווח השפעה ומעורבות פעילה ואפקטיבית ברשתות החברתיות כ"ויראליות", יצירת תוכן מקורי ומעורבות בטרנדים, סיפור אישי משמעותי וחיבור רגשי אפשרי מול הקהל, אותנטיות ואמינות, מגוון וייצוג ועלות-תועלת (שכר מול אפשרות רווח).
הרווח בתעשייה נוצר מ:מכירת כרטיסים, דמי הפצה בחברות סטרימינג, הכנסות מפרסום, מכירת מוצרים קשורים (כמו: בושם, בובות, ספרים קשורים..), מכירת זכויות שידור או הפצה, רכישות מתוך אפליקציה.
תעשיית השעשועים דינמית, כשעבודה ב"צמרת" עסקי השעשועים יכולה להניב סכומי עתק, בעוד שהממוצעים יכולים להיות נמוכים בהרבה, במיוחד בתחילת הדרך.
עסקי השעשועים מהווים תעשייה בה קיימת אי-שוויון עצום בשכר.
ובה רוב העובדים, גם אלו שמוכשרים מאוד, אינם מגיעים לרמות ההכנסה של העילית.
במיוחד במקרי נשים ואוכלוסיות מופלות.
עסמא (או: עצמאא) בת מרוואן הייתה משוררת יהודייה בת המאה ה-7 לספירה.
בחדית' מובא סיפורה של עסמא בת מרוואן, שהייתה בת השבט היהודי חטמה בחצי האי ערב, ונישאה לאחד מבני השבט.
בתקופת התהוות האסלאם פרסמה שירים ששמו ללעג ולקלס את מוחמד ואת האסלאם, והיא נרצחה בעידוד מוחמד בידי אחד מבני שבטה שהתאסלם, עמיר בן עדי בן ח'רשה בן אומיה אל-ח'טמי () שהתגנב לאוהל משפחתה ודקר אותה למוות בעודה מניקה את הקטן שבבניה.
היסטוריונים מוסלמים מאוחרים מפקפקים באמינותו ההיסטורית של הסיפור.
עסקאות נוגדות במקרקעין הוא מצב בו שתי עסקאות הנערכות על נכס מסוים מתנגשות זו בזו.
העסקה הראשונה נמצאת עדיין בשלבה החוזי (הרוכש טרם רשם את זכותו בטאבו = לשכת רישום המקרקעין) בזמן שבוצעה העסקה השנייה הסותרת אותה.
המצב מוסדר בסעיף 9 לחוק המקרקעין.
הסעיף עוסק במצב בו עומדים זה מול זה שני קונים.
הכלל הוא שהראשון בזמן גובר על השני, אלא אם יעמוד הקונה השני בשלושה תנאים מצטברים, המוזכרים בסעיף 9 לחוק.
על פי הפסיקה, אין לסטות מהוראות הסעיף בשל שיקולי צדק בהשוואת הרוכש הראשון לשני, כלומר אין לערוך השוואה בין צדדים שאינם צדדים לחוזה.
תנאי סעיף 9 לחוק המקרקעין
לשון סעיף 9 לחוק המקרקעין: .
תנאי הסעיף: תום לב, תמורה ורישום.
האם הקונה השני ידע/חשד בקיומו של בעל זכות אחר.
בעבר נדרש תום לב סובייקטיבי בלבד (פסק דין ארוך).
בפסק דין סולימאן בית המשפט קבע במפורש שעל רוכש שני בזמן מוטלת לצד תום הלב הסובייקטיבי (מצב בו לא ידע על בעל זכות אחר) גם חובת תום לב אובייקטיבי (כלומר שלא התרשל- הסתמך על המרשם ובדק את החזקה).
אם לא יעמוד בו, הכף נוטה לטובת הרוכש הראשון בזמן.
על הקונה השני להעביר תמורה ריאלית (אובייקטיבית) למוכר על מנת לגבור על הקונה הראשון.
על העסקה להירשם בטאבו, הערת אזהרה לא תספיק.
קונה שני שלא עמד בשלושת התנאים המצטברים - יפסיד בתחרות לקונה הראשון.
אולם, בפסק דין גנז נפסק שגם הראשון בזמן חייב חובת תום לב כלפי קונים פוטנציאלים אחרים (רישום הערת אזהרה).
מצב בו הקונה הראשון לא רשם לזכותו הערת אזהרה תוך זמן סביר ללא סיבה מוצדקת, הפסיקה קובעת שהקונה ייחשב חסר תום לב ובמקרים מסוימים עדיפותו על הקונה השני תתבטל (בתנאי שהקונה השני הסתמך על אי רישום הערת האזהרה, היה תם לב ועמד בדרישת התמורה.
כלומר במצב כזה יגבר השני גם אם לא עמד בדרישת הרישום, ובתנאי שעמד בדרישות האחרות.).
תחרות מול מעקל היא מצב בו אדם רוכש נכס וטרם הסתיימה העסקה על הנכס מוטל עיקול עקב חובות הבעלים (המוכר).
סעיף 127(ב) לחוק המקרקעין קובע שהערת אזהרה מגינה על הקונה מפני עיקול מאוחר יותר על הנכס, שמוטל עקב חובות המוכר.
נוצר חשש לזיוף חוזים כדי לחמוק מעיקול.
כדי להתמודד עם החשש בתי המשפט דורשים הוכחות למועד חתימת החוזה.
הלכת אהרונוב טבעה את המושג "זכות שביושר תוצרת הארץ" (ס' 161 מבטל את זכויות שביושר "תוצרת אנגליה"): עסקת מכר של נכס מקימה לרוכש "זכות שביושר".
כתוצאה מכך, גם בטרם נרשמת העסקה בטאבו (הפיכת הזכות לקניינית), יש לרוכש זכות במעמד גבוה יותר מזכות אובליגטורית "סתם".
הזכות נקראת "זכות מעין קניינית", שגוברת על זכות מעקל מאוחר בזמן (אובליגטורית בלבד).
בהמשך נקבע כי זכות שביושר גוברת גם על זכויות של נושים בהליכי חדלות פירעון, בפירוק ובכינוס נכסים.
כך, למעשה, הוכללה הלכת אהרונוב מתחרות מול מעקל מאוחר בזמן לכל סוגי הנושים.
הלכת אהרונוב קובעת כי יש להעדיף את הקונה על פני העיקול, גם במצב בו הקונה לא רשם הערת אזהרה, כך שסעיף 127(ב) לחוק המקרקעין אינו מגן עליו.
לפי פסק דין גדי, כאשר שני בזמן הוא מעקל, אין טעם להטיל על ראשון בזמן חובת רישום הערת אזהרה.
לכן הלכת גנז, לפיה קונה ראשון בזמן מפר את חובת תום ליבו באי-רישום הערת אזהרה בהיעדר סיבה לגיטימית, לא חלה על תחרות זו, והכלל הוא שהקונה הראשון בזמן יגבר על המעקל המאוחר, גם אם הקונה הראשון לא רשם הערת אזהרה.
מעקל מול מתנה הוא מצב בו אדם מעניק לאדם אחר נכס במתנה ועל הנכס מוטל עיקול עקב חובות נותן המתנה.
תהא בחינה של החוזה על בסיס עובדתי כדי לוודא שלא מדובר בחוזה למראית עין.
בעבר מעקל היה גובר על מתנה, אולם כיום ההלכה השתנתה; אם יש ודאות שהמתנה אמיתית מקבל המתנה יגבר, אם יש ספק; המעקל.
מועד מתן המתנה ביחס לחדלות הפירעון יכול להוות אינדיקציה (כלומר; אם הבעלים נתן את המתנה הרבה לפני שנכנס לחדלות פרעון, כנראה שלא מדובר בחוזה למראית עין).
אם העתיד לקבל מתנה רשם הערת אזהרה הוא יגבר על מעקל שני בזמן.
אך במקרה שלא רשם, הפסיקה נוטה להעדיף את המעקל, שכן העימות ילמד בדרך כלל על הברחת נכסים מנושים.
בפסק דין לאניאדו נקבע שמעקל שני גובר על התחייבות לתת מתנה ראשונה בזמן כשלא נרשמה הערת אזהרה, גם אם כבר לא ניתן לחזור ממנה.
מקבל ההתחייבות של המתנה יוכל לנסות להוכיח שלא מדובר בהברחת נכסים (נטל ההוכחה יהיה על מקבל המתנה).
יצוין שאם העסקה נעשתה בתוך 3 חודשים שלפני חדלות פרעון, ניתן לבטלה אף אם היה רישום (לפי דיני חדלות פרעון).
לפי פס"ד צרפתי, אם בטוחים שלא מדובר בהברחת נכסים מפני נושים אלא מתנה אמיתית, יועדף מקבל ההתחייבות למתנה.
אם יש ספק סביר- יועדף המעקל.
המתחייב בעסקאות נוגדות אינו בעלים רשום
מדובר במקרה בו אדם התחייב בעסקאות נוגדות בנכס שטרם נרשם על שמו.
העניין עלה בפס"ד גנז, שם נקבע לפי לשון החוזה, שהעסקה הראשונה היא עסקה במקרקעין (התחייבות לעשות עסקה במקרקעין) והחילו את סעיף 9. ההלכה מפסק הדין: סעיף 9 לחוק המקרקעין חל גם כשהמתחייב בעסקאות נוגדות אינו בעלים רשום.
הקונה הראשון בזמן חייב בתום לב אובייקטיבי, מכוח סעיף 12 לחוק החוזים, כלפי קונים פוטנציאלים כדי למנוע תאונות משפטיות ולכן חייב לרשום לטובתו הערת אזהרה תוך זמן סביר.
תום הלב דורש מבעל העסקה הראשונה לעשות כל שביכולתו כדי לרשום הערת אזהרה.
אם יפר את חובת תום הלב, הוא יאבד את הזכות שביושר שיש לו (לא חל כאשר אין חובה לרשום הערת אזהרה, כמו במקרה של מתנה או עסקה בין בני זוג).
בפסק הדין, הקונה הראשון יכול היה לרשום הערת אזהרה לטובתו ולא עשה כן (את זאת ניתן להסיק מכך שבעל העסקה השנייה אכן רשם הערת אזהרה לטובתו).
ולכן, הרוכש השני, עם הערת אזהרה בלבד, גבר על הראשון בזמן.
סעיפים 511–512 בהצעת חוק דיני ממונות עוסקים בעסקאות נוגדות במקרקעין.
בסעיף 511(א) מופיעים שלושת התנאים הנדרשים: תמורה, תום לב והשלמת הקניין.
בסעיף 511(ב) מוחלת הלכת גנז- אם הראשון בזמן התרשל בכך שלא רשם הערת אזהרה, השני יועדף אם נתן תמורה ורשם הערת אזהרה לטובתן בעודו תם לב.
סעיף 512(א) עוסק במצב בו השני בזמן הוא מעקל- הראשון לא חייב בתום לב וברישום הערת אזהרה כלפי מעקל שני (כמו בפס"ד אהרונוב ובפס"ד גדי).
סעיף 512(ב) אומר שהוראות סעיף א לא יחולו על התחייבות ללא תמורה בהתקיים תנאי מהתנאים בסעיף 128. השני יגבר על הראשון בזמן גם אם לא השלים את הקניין, אם כן השלים את התמורה ותום הלב (אבל נדרש שיכתוב הערת אזהרה לפחות).
עסקה היא הסכמה בין מוכר לקונה על מכירתו של מוצר או שירות בתמורה לטובין.
בהשלמת העסקה המוצר עובר לבעלותו של הקונה (או השירות ניתן לו על ידי המוכר), והתשלום עובר מהקונה למוכר.
תשלום בכסף נעשה בקשת רחבה של אמצעי תשלום: במזומנים, בהעברה בנקאית, בהמחאה, בכרטיס אשראי, בכרטיס חיוב או בתווי קנייה.
במדינות שונות חלה הגבלה על גובה התשלום במזומנים המותר בעסקה, ובישראל נקבעה הגבלה כזו בחוק לצמצום השימוש במזומן.
עסקה שבה התמורה אינה בכסף אלא בשווה כסף (מוצר או שירות) קרויה עסקת חליפין.
עסקת טרייד אין משלבת את שתי דרכי התשלום: חלק מהתשלום עבור המוצר הנרכש ניתן על ידי הקונה במוצר זהה או דומה אך ישן יותר או בעל שווי נמוך יותר, ויתרת התשלום ניתנת בכסף.
עסקה יכולה להיות חד-פעמית או מתמשכת.
פעמים רבות שני חלקי העסקה (מסירת המוצר או השירות והתשלום תמורתם) מתבצעים באותו מועד, אך יש עסקאות שבהן התשלום מתבצע במועד מאוחר יותר (מכירה באשראי) או במועד מוקדם יותר (התשלום, כולו או חלקו, קודם לקבלת המוצר, למשל משום שהוא משמש לרכישת חומרי גלם לייצור המוצר הנרכש).
לעיתים קודם לעסקה משא ומתן על תנאיה (תיאור מדויק של המוצר או השירות וקביעת גובה התשלום), ולעיתים פרטים אלה קבועים וידועים מראש לצדדים לעסקה, ונדרשת רק הסכמתם על ביצועה.
לעיתים מלווה העסקה בחוזה בכתב המפרט את תנאי העסקה.
בעסקאות מסוימות, כגון בעסקת מקרקעין בישראל, החוק מחייב קיומו של חוזה בכתב.
מס ערך מוסף הוא מס המוטל על עסקאות במדינות רבות בעולם, בשיעור מסוים ממחיר העסקה.
בחוק מס ערך מוסף נכללת הגדרה של עסקה, בהתאם למטרותיו של חוק זה.
החוק מטיל מס בשיעור אחיד (בשנת 2018: 17%) ממחיר העסקה על מרבית העסקאות הנעשות בישראל.
לעיתים מוטלים על העסקה מיסים נוספים.
על רכישת זכות במקרקעין בישראל חל גם מס רכישה, שחל על הרוכש.
עד ל-31 ביולי 2007 חל על עסקה כזו גם מס מכירה, שחל על המוכר.
מיסים נוספים החלים על עסקאות לרכישת מוצרים מסוימים הם מס קנייה ובלו.
עסקנות הספורט בישראל היא ניהול הספורט בישראל מהצד הארגוני והעסקי שלו, להבדיל מהצד הספורטיבי.
לאורך השנים חלו תמורות בסוגי העסקנים הפעילים בספורט הישראלי, בהתאם להתפתחויות הפוליטיות והארגוניות שחלו בו.
בעשורים הראשונים במדינת ישראל, פעלה עסקנות הספורט בהיבט הפוליטי.
עוד לפני קום המדינה, בשנות העשרים של המאה ה-20, קמו איגודי הספורט מכבי, הפועל ובית"ר, שנוסדו מטעם המפלגות, מומנו על ידן והיוו מסגרת להפצת רעיונותיהן הפוליטיים.
בהמשך, נוסדו קבוצות הספורט, והתקיימו כחלק מאגודות הספורט.
ניהול הקבוצות הופקד בידי מקורבים למפלגות שנודעו בהשתייכותם הפוליטית.
בצורה זו, יושבי-ראש הקבוצות, שמונו על ידי אגודות הספורט, נהנו ממעמד חברתי, מחיזוק קשרים פוליטיים, ואף מאפשרות הנסיעה לחוץ לארץ במסגרת משחקי ידידות שונים.
אותן שנים התאפיינו במאבקים בין ארגוני הספורט, במיוחד המרכזיים הפועל ומכבי, שהביאו לא אחת לשיתוק חיי הספורט בארץ.
האיגודים התרכזו בעיקר בשליטה במוסדות הספורט של המדינה, כמו ההתאחדות לספורט בישראל, ההתאחדות לכדורגל והוועד האולימפי.
באופן זה, מאבקי הכוח הפוליטיים מנעו את פתיחתן של הליגות הסדירות.
כן, עיכבו במשך חודשים את הקמתו של הוועד האולימפי הישראלי, משום בתחילה שכל מרכז ספורט הקים לו ועד אולימפי משלו.
ההסדרה הראשונה בין המרכזים התרחשה בשנת 1951, כאשר נחתם הסכם בין אגודות הפועל ומכבי.
ההסכם, שכונה "פיפטי־פיפטי", קבע כי הנהלת ההתאחדות לספורט תהיה שקולה, כלומר שישה עסקנים ממכבי ושישה מהפועל.
על פי ההסכם מונו להתאחדות לספורט שני יושבי ראש, שני מזכירים ושני גזברים, והם התחלפו ביניהם כל שלושה חודשים.
כתוצאה מהסכם זה, נבחרות ישראל בענפים השונים הורכבו על פי מפתח פוליטי ולא על פי הישגיהם של הספורטאים, וההסכם חל גם על הוועד האולימפי ועל ההתאחדות לכדורגל.
הסכם הביא לשביתת נשק זמנית בין אגודות מכבי והפועל ואפשר לנהל את מוסדות הספורט ואת הליגות בענפי הספורט השונים.
התקופה מקום המדינה ועד לשנות השישים היוותה את שיא כוחם של העסקנים הפוליטיים.
כוחם של העסקנים גדל כאשר מילאו תפקיד גם במועצה להסדר ההימורים בספורט, הגוף מקצה כספים למוסדות הספורט בישראל.
במקרים רבים נוצל כוח זה לביצור מעמדם, לקידומם של מקורבים במערכת הפוליטית־הספורטיבית, לשיגורם של עסקנים עמיתים מחוץ לישראל ולנגישות לכיבודים שונים.
ניצולו של התפקיד הכפול שמילאו העסקנים - כמי שמקציבים כספים וכמי שנהנים מהם - היה מנושאי הביקורת החמורה של דו"ח ועדת עציוני, שקמה בשנת 1971.
הרצון בהצלחת הקבוצות ועליית שכר השחקנים חייבו את הקבוצות לגייס מקורות מימון נוספים מעבר לתמיכת האגודות.
לצורך זה החלו להופיע, כבר בראשית שנות השישים, סוגי עסקני ספורט חדשים - יושבי ראש הקבוצות.
אלה היו במקרים רבים בעלי ממון בעצמם, בעלי קשרים באגודות הספורט, ותרמו מכספם לקיום הקבוצה.
קשריהם העסקיים סייעו בגיוס תרומות שאפשרו את התחזקות הקבוצה.
בשבילם, ניהול הקבוצה היווה הזדמנות לתמוך בקהילה, להביע את אהדתם לקבוצה אך גם ליהנות מקשרים, מעמד וקידום עסקים אחרים.
עסקן אופייני מאותה תקופה הוא משה דדש, יושב ראש בית"ר ירושלים.
עסקנים אלו לא נמדדו רק לאור יכולותיהם הניהוליות אלא גם בהתאם לקשריהם הפוליטיים.
מגמת היחלשות העסקנות האיצה לאור אימוץ המדיניות הקפיטליסטית בידי הממשלה, החל משלהי שנות השמונים, שלווה בהפרטה נרחבת, והביא בין היתר לקושי של אגודות הספורט לממן את העלויות העולות של הקבוצות.
הקושי במימון ובהחזקת הקבוצות העביר את שרביט ניהול קבוצות הספורט למשקיעים פרטיים.
אחד העסקנים הפרטיים הראשונים הוא איש העסקים יעקב שחר שרכש את מכבי חיפה בכדורגל בראשית שנות התשעים.
מגמה זו הביאה בסופו של דבר לשינוי מבני של הספורט בישראל - לפירוקה של ההתאחדות לספורט בישראל בשנת 1996, ויצאה לעצמאות של איגודי הספורט.
אנשי עסקים בולטים נוספים שרכשו קבוצות הם ארקדי גאידמק בבית"ר ירושלים, מיטשל גולדהאר במכבי תל אביב וג'ף רוזן במכבי חיפה בכדורסל.
עם זאת, השליטה בהתאחדויות הספורט ובמרכזי הספורט עדיין נשמרה על ידי העסקנים הפוליטיים.
במאה ה-21 נוצרו סדקים גם בשליטה זו כאשר קמו מנהלות ליגה, כמו מנהלת הליגות לכדורגל ומנהלת ליגת העל בכדורסל אשר נשלטות על ידי בעלי הקבוצות הפרטיים, ומטרתם לפקח, ולהסדיר את הארגון, הפיתוח והניהול של הליגות המקצועיות - במקום ההתאחדויות השונות.
עסקנות היא פעילות ועסקנות כללית בצורכי ציבור.
העסקנות מוכרת כפעילות בצורכי ציבור והשפעה ציבורית בנושאים הנוגעים בקבוצות, אגודות, מפלגות או קהילות מסוימות, ובתחומים כגון פעילות חברתית, יוזמה חברתית, רווחה, ארגון ופילנתרופיה.
עסקנות עשויה לכלול פעילות מול רשויות השלטון (שדלנות), וכן יכולה לפעול ולהשפיע על קידום נושאים בחברה ציבורית, במוסד וכדומה (תופעה המאכער).
ההגדרה הכוללת של עסקנות היא קידום אינטרס מסוים על פני אינטרסים ציבוריים אחרים, באמצעים חוקיים לא רשמיים.
אומנם קיימת גם עסקנות הפועלת בתחום מסוים שאינו בא בהכרח על חשבון תחומים אחרים.
העסקן מאופיין ביכולת השפעה חברתית וציבורית הנובעת מקיום קשרים עם בכירים ברשויות המקומיות, התערות בדעת הקהל, כריזמה, התמצאות ביורוקרטית ועוד.
מקובל להבדיל בין סוגים שונים של עסקנים:
עסקן, בכלליות או בסתמיות – אדם הפועל לטובת קבוצה מסוימת כגון אגודה, עמותה, מפלגה או קהילה.
הפעילות תהיה למען קידום טובתה, מטרתה וענייניה של אותה קבוצה.
העסקנות יכולה להיות הן לטובת פעילות הארגון והעסק, והן בפעילות בשטח.
בהתאם לכך קיימים ביטויים כמו "עסקן מפלגתי", "עסקן ספורט", "עסקן כדורגל", "עסקן ספרותי" או "עסקן ספרות", "עסקן שחמט", "עסקן קהילתי", "עסקן שכונתי", "עסקן פרלמנטרי" וכדומה, בהתאם לתחום ולקבוצת העסקנות.
שדלן או שתדלן (לוביסט) – עסקן המשדל בעלי תפקידים ואנשי ציבור ופועל בעיקר מול השלטונות על מנת שיתמכו בעניין מסוים לטובת הקהילה, החברה או הגוף שמטעמו נשלח השדלן.
השדלן מעלה לסדר היום את המטרה שלמען קידומה הוא נשלח, על מנת שתקבל התייחסות וטיפול באופן שירצה את שולחיו.
השדלן פעיל בעיקר בתחום הפוליטי והמדיני ופעילותו נחשבת תקינה.
מאכער – עסקן בעל אפשרויות והשפעה לקידום דברים בחברה ציבורית, בקהילה או במוסד.
המאכער פועל לעיתים באמצעות תחבולות וקומבינות על מנת להשיג את המטרה שאותה הוא נשלח לקדם, על מנת לעקוף את הביורוקרטיה הנדרשת בדרך המלך ולעיתים אף באמצעות עקיפה של החוק היבש.
המאכער פעיל בעיקר במישור החברתי והקהילתי ופעילותו עשויה להיות מנוגדת לחוק או נחשבת כשחיתות.
עסקי קופים הוא סרט קולנוע אמריקאית מסוגת קומדיה מטורפת משנת 1952 בבימויו של הווארד הוקס, עם קרי גרנט וג'ינג'ר רוג'רס בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על כימאי המנסה לשווא להרכיב תמיסה שתגרום לשותים ממנה להיות ולהתנהג כצעירים אלא במקום שהוא נכשל, הצליח קוף שימפנזה לבצע.
ג'ינג'ר רוגרס הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
ד"ר ברנבי פולטון (קרי גרנט) הוא כימאי שעובד כבר עשר שנים בחברת אוקסלי על פיתוח תמיסה שתצעיר את השותים אותה.
את נסיונותיו הוא מבצע על קוף שימפנזה "רודולף".
הבוס אוקסלי (צ'ארלס קובורן) לוחץ עליו כל הזמן למציאת התמיסה המיוחלת שתזניק את החברה והוא שקוע כל הזמן בניסיונתיו הכושלים ומתנהג באופן מפוזר לדאבונה של אשתו אדווינה (ג'ינג'ר רוג'רס).
יום אחד כשהמעבדה ריקה מעובדים, משתחרר הקוף ומתחיל לייצר תמיסה מחמרים שונים הנמצאים על השולחן.
את התוצר הוא שופך למכל מי שתייה.
כאשר ברנבי שותה מהמים הוא מרגיש לפתע צעיר ומלא מרץ ואינו זקוק למשקפיים.
הוא מזמין את המזכירה לואיז לורל (מרילין מונרו) לבילוי בגלישה על קרח, בקפיצה לבריכת שחייה ובנסיעה מטורפת במכונית פתוח שזה עתה רכש.
כשפעולת התמיסה פגה הוא חוזר לביתו ומספר זאת לאדווינה.
אדווינה מתרגשת, מגיעה למעבדה שותה מהתמיסה "שלו" ולא קורה לה דבר עד שהיא שוטפת את הפה במכל ומיד מתחילה להתנהג כצעירה.
מתלבשת ומתנהגה כילדה/כנערה ומכריחה את ברנבי לצאת לחופשה במלון ושם היא רבה אתו, מגרשת אותו ומתקשרת לאמה (אסתר דייל) ולעורך הדין של (יו מלרוי) שהיא רוצה להתגרש..
ברנבי שותה כמות כפולה מהמכל והופך להיות יותר צעיר.
הוא מתחפש לאינדיאני, משחק עם ילדים וביחד הם תופסים את עורך הדין הנק, קושרים אותו לעץ ועושים לו תספורת מוהיקן.
בינתיים תינוק של שכנה זוחל לחדרה של אדווינה הישנה.
כשהיא מתעוררת היא חושבת שהתינוק הוא למעשה ברנבי שלקח כמות יתר של התמיסה.
היא רצה למעבדה ומודיעה זאת לבוס ולעובדים.
הם נכנסים למעבדה, שותים מהמכל ומיד כולם מתנהגים כילדים כולל הבוס.
הם מתיזים אחד על השני, רודפים ומשליכים חפצים זה על זה.
בינתיים מתגנב ברנבי למעבדה ואדווינה מבינה כי שגתה בקשר לתינוק.
כעת יש הזדמנות לשקם את נישואיהם וברנבי אומר לה: "אתה זקן רק מתי ששכחת שאתה צעיר".
שם השחקן/ית שם הדמות הערותקרי גרנטד"ר ברנבי פולטוןכימאיג'ינג'ר רוג'רסאדווינה פולטוןאשתו של ד"ר פולטוןמרילין מונרולואיז לורלמזכירתו של הבוסצ'ארלס קובורןאוליבר אוקסליהבוס של חברת אוקסלייו מלרויהנק אטוויסלעורך דיןאסתר דיילגב' ריינהנדלראמא של אדווינה
עסק מסוכן היא סדרת טלוויזיה גרמנית אשר נוצרה על ידי דניס שאנס ועלתה לשידור לראשונה ב-27 בספטמבר 2019 בנטפליקס.
נטפליקס הודיעה על ביטולה של הסדרה לאחר עונת אחת בלבד.
מפיק היפ-הופ מתקבל לחברת תקליטים, אבל החברה הופכת למוקד של תעשיית סמים קטלנית והוא מוצא את עצמו בתוך עולם הפשע המאורגן.
ליסה מריה פוטהוף - סלין.
דסטין ג'רום שאנס - מנואל.