tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הטריגליים הם גם דגי מאכל חשובים.
סוג ומין יחיד טְרִיגְלָה אֲפֹרָה (Eutrigla gurnardus)
סוג ומין יחיד טְרִיגְלָה קִלְשׁוֹנִית (Trigla lyra)
סוג ומין יחיד טְרִיגְלָה טוּרִית (Trigloporus lastoviza)
טריגונים קוצני-גב (שם מדעי: Platyrhinidae) היא משפחת דגי סחוס שטוחים מסדרת הטחנאים, אך ייתכן ששייכים לסדרת הרינופריסטיים.
במשפחה זו 4 סוגים בשני מינים, מרביתם בסוג Platyrhina.
הם נפוצים בעיקר במי האוקיינוס השקט המרוחקים מהיבשה, או שהם חיים לצד מדפי היבשת בעומק הים.
בצורתם הם דומים לגיטרנאים אך הם שייכים לטחנאים וקרובים יותר לטריגוניים האמיתיים.
אורכם יכול להגיע למטר וחצי והם בעלי סנפירי חזה מעוגלים וקצרים, סנפירים קטנים מאחורי החזה המופנים אחורה ופלג גוף אחורי קטן וארוך בעל 2–3 אונות קטנות כשהזנב מכיל 2 אונות.
צבעם של רבים מהם מתאים לצבע החול ועוזר להסוואתם.
הם חיים על קרקעית הים ומשתמשים בסנפיריהם כדי לנוע במים ולחפש חסרי חוליות או דגים למאכל.
טְרִיגֶר או מַזְנֵק הוא שמה של סדרת דרמה המשכית רוסית בהפקת חברת ההפקות Sreda ובכיכובו של מקסים מאטבייב.
הסדרה נכתבה על ידי דמיטרי טיורין בהפקתם של אלכסנדר רמיזוב והפסיכולוג סרגיי נסיביאן, שתומך בשיטת ההלם.
הסדרה הוקרנה במהלך שוק MIPCOM, בשולי פסטיבל קאן וזכתה להתעניינות ממשקיעים אמריקאים ויפנים.
והייתה אחת מהסדרות הטובות ביותר במסגרת MIPDrama Screenings 2018.
בטקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-19 שנערך בינואר 2021, הסדרה זכתה בפרס סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר (יותר מ-10 פרקים) ובקטגוריית השחקן הטוב ביותר בטלוויזיה למקסים מאטבייב.
הסדרה זמינה לצפייה בישראל בהוט VOD מה-12 באוגוסט 2020 וזמינה גם ב-NEXT TV.
במוסקבה של ימינו, הפסיכולוג ארטיום סטרלצקי בוחן "תרפיה פרובוקטיבית" תוך שהוא משוכנע שהתרופה היעילה והמהירה ביותר היא לעמת בברוטליות את לקוחותיו עם פחדיהם הגדולים ביותר.
ברם, חייו האישיים הופכים לכאוס מתמשך, אחרי שהוא מואשם בגרימת מותו של מטופל שהתאבד.
כעת, עליו להגן לא רק על הסובבים אותו אלא גם על עצמו.
טריגר (מאנגלית: Trigger – גירוי, גורם מעורר) הוא גירוי פסיכולוגי המביא לידי היזכרות בלתי רצונית בחוויה טראומטית מהעבר.
הגירוי עצמו אינו צריך להיות מפחיד או טראומטי בפני עצמו, ועשוי להזכיר רק באופן עקיף או שטחי אירוע טראומטי מסוים, דרך ריח או פריט לבוש למשל.
טריגרים שונים יכולים להיות עדינים, אישיים וקשים לחיזוי עבור אחרים.
טריגר המעורר טראומה נפשית מכונה גם גירוי טראומטי, גורם לחץ טראומטי או תזכורת לטראומה.
בעברית מקובל השימוש בהקשר זה בפועל "לְטַרְגֵר", על הטיותיו השונות, כמקביל ל-to trigger (לדוגמה, תוכן המעורר טריגר ייקרא מְטַרְגֵר).
התהליך של קישור בין חוויה טראומטית לטריגר קרוי צימוד טראומטי (traumatic coupling).
כאשר גירוי מעורר טראומה מסוימת, התגובה הבלתי-רצונית עלולה לחרוג הרבה מעבר לתחושת אי-נוחות, ויכולה להיות מציפה ובלתי נשלטת, כגון התקף חרדה, פלשבק או דחף עז לברוח למקום בטוח.
הימנעות מחשיפה לטריגרים, ולפיכך גם מהתגובה הקיצונית שהוא מעורר מבחינה פוטנציאלית, היא סימפטום התנהגותי שכיח של הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD; מוכרת בשם פוסט טראומה), מצב בר-טיפול ובדרך כלל זמני, בו אנשים חווים מדי פעם סימפטומים רגשיים או פיזיים מציפים כאשר משהו מזכיר להם אירוע טראומטי (או לחלופין "מטרגר" את הזיכרון).
הימנעות לטווח ארוך מחשיפה לטריגרים מגבירה את הסבירות שהאדם הפגוע יפתח רמה משתקת של פוסט טראומה.
זיהוי והתייחסות לטריגרים הם חלק חשוב בטיפול בפוסט טראומה.
אזהרת טריגר (במדיה החברתית נפוץ הכינוי TW, קיצור של המונח האנגלי המקביל trigger warning) היא הודעה המוצגת לקהל באשר לתוכן מדיה כלשהו, כדי להתריע שהיא מכילה תוכן שעלול להיות מטריד.
מונח כללי יותר, שאינו קשור ישירות לפוסט טראומה, הוא "אזהרת תוכן".
מקור המילה trigger ב: בתחילה היא נכתבה "tricker", ומקורה במילה ההולנדית trekker (הדק), שנגזרת מהפועל trekken (למשוך).
למילה trigger משמעויות שונות, כאשר הפירוש המקורי שלה הוא הדק – "חלק באקדח שגורם לאקדח לירות כאשר לוחצים עליו".
משם קיבלה המילה גם את המשמעות הכוללת "כלי כלשהו המעורר פעולה של מנגנון", ולאחר מכן גם את המשמעות הכללית עוד יותר "דבר הגורם לדבר אחר להתרחש".
בהמשך התווספה למילה גם המשמעות הפסיכולוגית שלה – "אירוע, חוויה או כל גירוי אחר המעורר זיכרון או פעולה טראומטיים אצל אדם".
החלופה העברית למילה "טריגר" היא מַזְנֵק, אך זו משמשת בעיקר במשמעות הכללית של המילה – "דבר המעורר התחלה של תהליך, של תגובה וכדומה" – ולא בהקשר הפסיכולוגי.
טריגר יכול להיות כל דבר שמעורר פחד או זיכרונות מטרידים אצל האדם המושפע, ושהאדם מקשר עם חוויה טראומטית קודמת.
כשם שטראומה אינה רק חוויה לא נעימה או שלילית, טריגר לטראומה אינו רק דבר שגורם לאדם להרגיש לא בנוח או להיעלב.
ריח מסוים – כגון דשא גזום, ניחוח של תכשיר אפטר שייב או בושם.
יש הטוענים כי חוש הריח הוא הקשור ביותר לזיכרונות טראומטיים מבין כל החוויות החושיות האחרות.
טעם מסוים – למשל האוכל שנאכל במהלך חוויה טראומטית, או זמן קצר לפניה
צליל מסוים – כגון רעש מסוק או שיר
שעות מסוימות ביום – למשל, שקיעה או זריחה
תקופות מסוימות בשנה או תאריכים ספציפיים – למשל מזג אוויר סתווי שמזכיר את חוויית מזג האוויר של האדם המושפע במהלך פיגועי 11 בספטמבר, או יום השנה לאחר חוויה טראומטית
מראות (אמיתיים, או בתמונה, סרט או סרטון וידאו) – לדוגמה, עץ שנפל או אור מאיר בזווית מסוימת
מקומות – למשל, חדר אמבטיה מסוים, או כל חדר אמבטיה שהוא
אדם כלשהו – במיוחד מישהו שנכח במהלך אירוע טראומטי, או דומה למישהו שהיה מעורב באותו אירוע במידה מסוימת
תחושה על העור – כמו תחושה של שעון יד המזכירה תחושה של אזיקים, או מגע מיני (לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית)
רגשות – כמו הרגשה של הצפה רגשית, פגיעות או חוסר שליטה
סיטואציה מסוימת – למשל, שהייה במקום הומה אדם
טריגר הוא בדרך כלל אישי וספציפי.
עם זאת, לא חייב להיות קשר הדוק בין הטריגר לחוויה בפועל.
לדוגמה, לאחר מלחמת המפרץ, חלק מהישראלים חוו טריגר כאשר שמעו צליל של אופנוע מאיץ, אותו קשרו לצליל האזעקות אשר שמעו במהלך המלחמה, על אף שהדמיון בין שני הצלילים מוגבל.
התיאור הריאליסטי של אלימות גרפית במדיה חזותית עשוי לחשוף חלק מהאנשים המושפעים לטריגרים במהלך צפייה בסרטים או בטלוויזיה.
אנשים שחוו טראומה ופיתחו טריגרים לטראומה עלולים להיכנס לפאניקה כאשר הם חווים את הטריגר, במיוחד אם הוא בלתי צפוי.
לדוגמה, רעש של זיקוקים עשוי להיות בלתי נסבל עבור לוחם קרבי ותיק שהטראומה שלו משולבת עם טריגר בדמות רעשים פתאומיים וחזקים.
אזהרת טריגר, הקרויה לעיתים בכלליות אזהרת תוכן, היא התרעה על כך שיצירה מסוימת מכילה תוכן כתוב, תמונות או תפיסות שעלולים להיות מטרידות עבור אנשים מסוימים.
גם ללא קשר לטראומה, שימוש באזהרות תוכן היה קיים באופן נרחב בתקשורת ההמונים.
שימוש באזהרות תוכן היה קיים במידה נרחבת בתקשורת ההמונים, גם ללא כל קשר לטראומה, למשל במדריך הטלוויזיה להורים בארצות הברית, המסווג בין היתר תוכניות הכוללות תוכן שמשפחות מסוימות עשויות להחשיב כלא הולם עבור ילדיהן.
המונח "אזהרת טריגר" (trigger warning), עם ההקשר המוגדר שלו לטראומה, מקורו באתרי אינטרנט פמיניסטיים שעסקו באלימות נגד נשים, ולאחר מכן הוא התפשט לתחומים אחרים, למשל בתקשורת המודפסת ובקורסים באוניברסיטה.
על אף שקיימת הכרה נרחבת על כך שכל מראה, צליל, ריח, טעם, מגע, רגש או תחושה עשויים להוות טריגר, לרוב אזהרות טריגר מוצגות בקשר לטווח צר יחסית של תכנים, ובמיוחד תוכן העוסק בהתעללות מינית והפרעות נפשיות (כגון התאבדות, הפרעות אכילה ופגיעה עצמית).
בחלק מהמוסדות להשכלה גבוהה, הרעיון להציג לסטודנטים אזהרות תוכן על הקורסים שלהם היה שנוי במחלוקת והפך לפוליטי.
חלק ניכר מהמחלוקת מתמקד באזהרות תוכן שניתנו לכלל הסטודנטים בנוגע להופעתם של נושאים המעוררים לרוב חוסר-נוחות בתוכנית הלימודים, כמו גזענות ומיזוגיניה.
בשנת 2014, האגודה האמריקאית של פרופסורים באוניברסיטאות מתחה ביקורת על השימוש באזהרות תוכן כלליות באוניברסיטה, וקבעה כי "ההנחה שצריך להגן על סטודנטים במקום לאתגר אותם בכיתת הלימוד היא בו זמנית אינפנטילית ואנטי-אינטלקטואלית.
הדבר מציב את הנוחות בעדיפות גבוהה יותר ממעורבות אינטלקטואלית", וכן "מבודד נושאים שנויים במחלוקת פוליטית כמו מין, גזע, מעמד, קפיטליזם וקולוניאליזם כך שיקבלו תשומת לב מיוחדת." עמדה זו נתמכת על ידי מספר פרופסורים, ביניהם ריצ'רד מקנאלי , פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת הרווארד, ומספר רופאים פסיכיאטריים, כמו מטין בזוגלו ועדנה פואה.
אותם אנשים מאמינים שאזהרות טריגר מגבירות התנהגויות של הימנעות אצל אנשים עם פוסט טראומה, מה שמקשה על ההתגברות על הפוסט טראומה, יוצרות תרבות שמפחיתה את החוסן, ומכוונת יותר למטרות איתות סגולה פוליטיות, וכי הן "מנוגדות לתהליך החינוכי".
מאז פרסום דו"ח האגודה האמריקאית של פרופסורים באוניברסיטאות, פרופסורים אחרים, כדוגמת אנגוס ג'ונסטון, תמכו בשימוש באזהרות טריגר כחלק מ"פדגוגיה בריאה".
פרופסורים נוספים שתומכים בכך הצהירו כי "מטרת אזהרות הטריגר היא לא לגרום לסטודנטים להימנע מתכנים טראומטיים, אלא להכין אותם אליהם, ובנסיבות קיצוניות לספק דרכי למידה חלופיות".
אוניברסיטאות נקטו עמדות שונות בתחום אזהרות הטריגר.
במכתב קבלת פנים שנשלח לסטודנטים חדשים לתואר ראשון, כתבה אוניברסיטת שיקגו כי "מחויבותה של האוניברסיטה לחופש אקדמי פירושה שאנו לא תומכים ב'אזהרות טריגר' כביכול", לא מבטלים מרצים שנויים במחלוקת, ולא "מעלימים עין מיצירה של 'מרחבים בטוחים' אינלקטואליים שבהם אנשים יכולים לסגת ממחשבות ורעיונות המנוגדים לשלהם".
סטודנטים באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה נקטו בעמדה הפוכה בשנת 2014, והעבירו החלטה בלתי-מחייבת התומכת בחובת הצגת אזהרות טריגר בשיעורים שעלולים להכיל חומר שעלול להטריד.
חלק מהפרופסורים קיבלו עידוד להתריע בפני תלמידים על חומר כזה ולאפשר להם לדלג על שיעורים שעלולים לגרום להם אי-נוחות.
על אף שהנושא יצר מחלוקת פוליטית, מחקרים מראים כי אזהרות טריגר אינן מזיקות ואינן מועילות במיוחד.
בקרב אנשים בלי חוויות טראומטיות, "אזהרות טריגר לא השפיעו על תגובות של חרדה כלפי חומר שעלול להיות מטריד באופן כללי".
מחקרים חלוקים בשאלה האם אזהרת טריגר גורמת לעלייה זמנית בחרדה בקרב אנשים בלי חוויות טראומטיות.
עבור משתתפים שדיווחו כי יש להם אבחנה של הפרעת דחק פוסט-טראומטית (פוסט טראומה), או עבור משתתפים עם פוסט טראומה בסבירות מסוימת, לאזהרות טריגר הייתה השפעה מובהקת-סטטיסטית מועטה.
גודל ההשפעה על תחושות של הימנעות (מחשיפה לתכנים מסוימים), ירידה בחוסן או תוצאות שליליות אחרות היו "טריוויאליות" בסביבות מחקר מבוקרות.
בעוד שאזהרות טריגר והשימוש בהן עוררו דיון משמעותי, מעט מחקרים בדקו כיצד סטודנטים מגיבים לחומר שעלול להביא לטריגרים ("לטרגר").
במחקר משנת 2021, 355 סטודנטים לתואר ראשון מארבע אוניברסיטאות קראו קטע בו מתוארים מקרים של תקיפה פיזית ומינית כאחד.
במהלך המחקר נדגמו מדדים אורכיים של מצוקה סובייקטיבית, תסמיני פוסט טראומה ותגובתיות רגשית.
יותר מ-96% מהמשתתפים קראו את הקטע המטרגר, גם כאשר ניתנה חלופה לא-מטרגרת לקריאה.
מבין אלו שקראו את הקטע המטרגר, אנשים עם טראומות הכוללות טריגרים לא דיווחו על יותר מצוקה ביחס לשאר, אם כי אנשים עם רמות פוסט-טראומה גבוהות יותר כן דיווחו על כך.
שבועיים לאחר מכן, האנשים עם טראומות הכוללות טריגרים או פוסט-טראומה לא דיווחו על עלייה בתסמינים של טראומה כתוצאה מקריאת הקטע המטרגר.
סטודנטים עם טראומות רלוונטיות אינם נמנעים מחומרים מטרגרים, ונראה כי ההשפעות קצרות.
תלמידים עם פוסט טראומה לא דיווחו על החמרה בתסמינים כעבור שבועיים, כפונקציה של קריאת הקטע.
מקרים של טריגרים לטראומה זוהו לראשונה על ידי אנשי מקצוע בתחום הרפואה במאה ה-19.
טריומף או טריומפוס היה טקס מדיני דתי ברומא העתיקה, שבמהלכו ערכו מצביא וצבאו תהלוכת ניצחון ברחובות העיר רומא.
טקס זה התנהל באופן מסורתי ומתוך הקפדה על אופן ביצוע הטקס.
מצביא שניהל מסע כיבוש מוצלח נאלץ לפנות ל על מנת לבקש את הענקת הטריומף.
במסורת הרפובליקנית, רק הסנאט רשאי להעניק את הטריומף.
מטרת הטריומף הייתה להעניק אות הוקרה למצביא שהצליח לכבוש שטחים לטובת האימפריה.
מטרה נוספת הייתה להעלות את המורל בקרב הנתינים של האימפריה.
מקור הטקס הוא כנראה בתרבות האטרוסקית, והוא חדר לרומא בתקופת המלוכה.
הטריומף נערך על ידי המלכים לאחר שהביסו אויבים.
הטריומף, בנוסף לצביון המדיני והאישי, לבש גם צביון דתי.
הצבא והטריומפאטור ביצעו שורה של טקסים ומחוות דתיות כלפי האל יופיטר, שסימלו את מילוי הנדרים שנטלו על עצמם לפני יציאתם לקרב.
כיוון שלפי החוק הרומי אסור היה למצביא וצבאו להיכנס לשטח העיר, העניק הסנאט היתר מיוחד למצביא להיכנס לעיר והאריך את תוקף האימפריום של המגיסטראט לשם ביצוע התהלוכה.
במרכז התהלוכה עמדה מרכבת המצביא המנצח, שקיבל את התואר טריומפאטור.
המרכבה הובלה על ידי רביעיית סוסים לבנים.
הטריומפאטור עצמו היה לבוש בבגדים מיוחדים שכללו טוגה בצבע ארגמן, זר עלי דפנה ושרביט, ולידו עמד עבד ציבורי אשר החזיק כתר מעל ראשו ולחש לאוזנו "memento mori" (זכור את המוות), משפט זה נועד על מנת להזכיר למפקד כי הוא רק בן-תמותה.
מאחורי כרכרת המצביא צעד צבאו של המצביא וכן חברי הסנאט והמגיסטראטים השונים שנכחו בעיר.
מתכונת הטריומף הייתה אחידה עוד מימי קדם.
בראש המצעד צעדו המגיסטראטים והסנאטורים ובעקבותיהם צעדו חצוצרנים מריעים.
אחריהם עברה תהלוכת השלל המיוחד שהוסע על שורה של עגלות, וכלל זהב וכסף, בדים יקרים ואבני חן, וכן שכיות חמדה אחרות.
תהלוכת השלל לוותה בכתובות על לוחות מלבניים בעלי שתי "אוזניים" (tabula ansata), שהסבירו מה הוא אותו חפץ שאינו מוכר לאנשי רומא.
בנוסף על כך, נישאו תמונות של נופים מיוחדים של הארץ שהוכנעה במלחמה, ואחריהן עברו חלילנים, בהמות הקורבן שהוקרבו בסיום המצעד, ולאחר מכן כלי מלחמה ייחודיים של האויב, וכן מבחר מקרב האויבים עצמם.
הצגת השלל והשבויים הייתה עיקר ההצדקה להוסיף לטריומף את תוארו המייחד של המנצח, שניתן לו על שם הארץ המנוצחת.
נישאו גם ציורים המתארים את קרבות הצבא ושלטים עם רשימות העמים והערים שנוצחו על ידי הרומיים במלחמה.
החיילים הצועדים התחילו את התהלוכה בשדה מרס, נכנסו לעיר דרך שער הטריומף, עברו בפורום רומאנום וסיימו בגבעת הקפיטולין שם הקריב הטריומפאטר קורבן לאל יופיטר והקדיש לו זר דפנה.
לאחר סיום התהלוכה נערכה סעודה חגיגית לצבא, אזרחי רומא וחברי הסנאט.
השבויים הגברים לרוב הוצאו להורג עם סיום הטריומף.
בין שנת 367 לשנת 264 לפנה"ס נערכו כשבעים מצעדי ניצחון.
בסוף תקופת הרפובליקה ניתנה זכות טריומף גם למצביאים חסרי אימפריום, לדוגמה פומפיוס.
בתקופת הקיסרות רק לקיסר ולבני משפחתו הוענק טריומף, בעוד שמצביאים שהצטיינו בפיקוד על חזית בקרב קיבלו את אות הטריומף.
הקיסרים עצמם התהדרו בלבוש הטריומפטואר כשרצו בכך ואף יכלו להעניק את זכות זו לאחרים.
לעיתים הוקמו מבנים שמנציחים את הטריומף, כגון קשת קונסטנטינוס, שער טיטוס, ושער טיטוס (קירקוס מקסימוס).
התיאור המפורט ביותר של מצעד ניצחון רומי בספרות הקלאסית הוא תיאורו של יוסף בן מתתיהו את הטריומף ברומא לציון הניצחון על היהודים במרד הגדול.
בשנת 534, יוסטיניאנוס, הקיסר של האימפריה הרומית המזרחית, העניק טריומף למצביא שלו, בליסאריוס, לאחר ניסיונות חוזרים ונשנים לכבוש את מדינות צפון אפריקה והניצחון מול הוונדלים.
יוסטיניאנוס ראה בקיום הטריומף שתי משמעויות עיקריות, משמעות דתית ומשמעות תרבותית.
המשמעות הדתית מגיעה מתוך האמונה שעצם הכיבוש מוכיח שהאל לצידם.
הניצחון הוא אישור של האל ללגיטימיות של השלטון של יוסטיניאנוס במיוחד לאחר מרד הניקה, שערער את מקומו של יוסטיניאנוס בתור קיסר.
המשמעות התרבותית היא הרצון של יוסטיניאנוס לקיים את המסורת העתיקה של האימפריה הרומית ולהחזיר אותה לגדולתה.
יוסטיניאנוס ראה בקיום המסורת הרומית דרך לחבר את העם הרומי למרות הפיצול שהגיע בעקבות נפילת האימפריה ולמרות האסונות והקשיים.
הרצון שלו היה להראות שהדברים חוזרים למוטב ושהוא מחזיר עטרה ליושנה.
החוקרים חלוקים ביניהם על היכולת להציג מחווה זו כטריומף כמו שהיה במסורת הרומית הקדומה.
הטריומף האחרון שהתקיים ברומא, לפני נפילת האימפריה, היה של טיטוס לאחר נפילת העיר ירושלים בשנת 70 לספירה.
כלומר, עברו 450 שנה מאז הטריומף האחרון בעיר רומא.
פרוקופיוס בכתביו מציג את האופן בו התנהל הטריומף של בליסאריוס והצביע על מספר נקודות דמיון ושוני בין הטריומף של רומא לבין הטריומף של קונסטנטינופול.
בליסאריוס כמו קודמיו הציג את השלל שלו מן הלחימה שכלל תצוגה של עבדים, שבויים וכל מיני דברי מותרות, בלב העיר המרכזית של האימפריה.
בנוסף, הטקס התנהל בצורה זהה שכן בליסאריוס היה לבוש בבגדים מפוארים, התקשט בתכשיטים ואף החזיק מרכבה בה רכבה אשתו.
אולם בשונה מקודמיו, טקס זה לא התנהל בעיר רומא שהייתה חלק מן הקריטריונים לקיום הטקס.
בנוסף, בליסאריוס צעד בתהלוכה זו ברגליים יחפות בניגוד למקובל.
הוא צעד מביתו להיפודרום ואז חזור מן השערים ועד מושבו של הקיסר, כלומר הוא שינה את המסלול.
נקודת שוני נוספת היא מקומו של הקיסר בטקס.
יוסטיניאנוס שינה את המבנה של התהלוכה על מנת להציב את עצמו ואת אשתו במרכז התהלוכה כאשר רוב תשומת הלב היא על הקיסר ולא על בליסאריוס.
למרות הדברים החלוקים, הדעה הגורפת היא שזה היה הטריומף האחרון הרומי.
אות הטריומף (ornamenta triumphalia) היה העיטור הצבאי הגבוה ביותר שהסנאט הרומאי היה יכול להעניק למפקד צבאי מאז תקופת אוגוסטוס.
אוגוסטוס קבע שהזכות לערוך הטריומף תהיה של הקיסר לבדו, והמצביא המנצח יקבל אות כבוד בלבד.
הענקת הטריומף הותנתה בקיום מספר תנאים.
הוא ניתן רק במקרה, שהמצביא המנצח היה המפקד בפועל של כל כוחות הצבא הרומי שהשתתפו במערכה, שהאויב שהובס במסגרתה היה יריב משמעותי/בעל משקל, שהמלחמה הוכרזה כמלחמה צודקת ושבמהלכה נהרגו לפחות 5,000 מחיילי האויב.
טראיאנוס נתן למפקדיו את אות הטריומף על ניצחונותיהם על הדאקים, סיפוח ערביה ועל המלחמות הפרתיות.
אותות הטריומף האחרונים הוענקו בתקופת אדריאנוס, אולם מאחר שרק אימפרטור היה יכול להעניק אות טריומף ומאחר שאחרי ניצחונות על מרידות קודמות בדאקיה, פאנוניה, מאוריטניה, ובריטניה לא קיבל אדריאנוס את התואר בשנית, הוא קיבל את תואר האימפרטור פעם נוספת (imperator II) בשנת 136.
שלושת מקבלי האות בתקופת אדריאנוס קשורים לדיכוי מרד בר כוכבא: יוליוס סוורוס, מושל בריטניה שהובא ליהודה כדי לדכא את המרד, גאיוס פובליקיוס מארקלוס, מושל סוריה שבא ליהודה לדכא את המרד, והטריוס נפוס, מושל ערביה.
אחרי יום הטריומף היה מקבל האות מקשט בו את ביתו.
המושג של מצעד ניצחון לא התקיים רק ברומא העתיקה.
עד לימינו ניתן לראות תהלוכות ניצחון שאירעו לאחר הניצחונות במלחמות גדולות.
אולם, בעידן המודרני, תהלוכות הניצחון לובשות בדרך כלל בצורה של חגיגת ניצחון לאומי, ולא אישי.
דוגמאות למצעד ניצחון מודרני זה מצעד הניצחון הבריטי בברלין 1945. דוגמה נוספת היא מצעד הניצחון במוסקבה לאחר הניצחון על גרמניה הנאצית.
מצעדים מסוג זה הונהגו בכל העולם ואף בישראל.
בשנת 1967 הניצחון במלחמת ששת הימים הביא לאופוריה גדולה במדינה וקיימו מצעד צבאי ענק.
מצעד זה היה גדול במיוחד בהיקפו וכלל 4,500 חיילים, 400 כלי רכב צבאיים ו-400 מטוסים, ובנוסף, הוצג בו שלל רב שנלקח במלחמה.
"זה מצעד שרומם את הרוח", אומר נפתלי תמיר.
"אותו מצעד נעשה כדי לומר תודה לצה"ל למעשה.
לראות את העוצמה, את הכוח של צבא ההגנה לישראל".
מצעדי הניצחון לא הונהגו רק לאחר מלחמות או כיבושים צבאיים אלא גם לאחר ניצחונות בעולם הספורט.
למשל מצעד ניצחונות שנתי לחגוג את הזוכה בליגת העל בכדורגל ובכדורסל.
אצל אורגניזם דיפלואידי טריזומיה (Trisomy) היא פגם גנטי בו יש שלושה העתקים של כרומוזום מסוים במקום השניים המצויים אצל פרט חסר לקות.
טריזומיה היא מקרה פרטי מקבוצת הפגמים האנאפלואידיים – מספר לא נורמלי של כרומוזומים, בהם גם המונוזומיה.
במצב זה ישנם פגמים פיזיולוגיים רבים הנובעים מייצור יתר של חלבונים המקודדים על הכרומוזום העודף.
בשל הימצאות פגמים אלה כבר מראשית ההתפתחות העוברית, נוצרים גם פגמים אנטומיים רבים.
במקרה שהטריזומיה היא של כרומוזום קצר (כרומוזום עם מעט גנים), או של כרומוזום מין ארוך (למשל כרומוזום X ביונקים) הפרט יכול לשרוד כפרט בעל לקות.
אולם, אם הטריזומיה היא בכרומוזום ארוך שאינו כרומוזום מין, הפרט מת עוד בזמן ההתפתחות העוברית.
נזקה של הטריזומיה בכרומוזומי מין ארוכים הוא נזק קטן יחסית לזה שבכרומוזומים ארוכים שאינם כרומוזומי מין בשל מנגנון ההשתקה של כרומוזומי המין הארוכים, כגון מנגנון השתקה של כרומוזום X.
טריזומיה נוצרת על פי רוב בשל תקלה בייצור תאי המין (תא זרע או תא ביצה) במהלך תהליך המיוזה.
במקרים אלה התא הסומטי שעובר מיוזה מחלק את המטען התורשתי שלו באופן לא שווה בין תאי המין הנוצרים ממנו.
כך, במקום שייווצרו במיוזה ארבעה תאי מין שבכל אחד מהם כרומוזום בודד מכל סוג, נוצרים ארבעה תאי מין ששניים מהם נורמליים, באחד חסר כרומוזום ובאחד יש כרומוזום עודֵף.
כאשר תאי מין שאחד הכרומוזומים שלו כפול מופרה על ידי תא מין נורמלי, לביצית המופרית יש שלושה עותקים של אחד הכרומוזומים במקום שניים.
פגם במיוזה שעלול להוביל לטריזומליה נפוץ יותר עם העלייה בגיל הנקבה.
זאת משום שתהליך המיוזה מופסק באיבו בשחלותיה של הנקבה כשהיא עצמה עדיין עובר והוא חוזר לפעול, כל פעם בקבוצת ביציות אחרת, כאשר הנקבה מצויה בבגרות מינית.
אצל אישה בת ארבעים, למשל, הביצית המצויה ברחם המתינה ארבעים שנה במצב שבו היא באמצע מיוזה.
דרך נפוצה פחות להיווצרות טריזומיה היא איחוי בין שני כרומוזומים בתאים הסומטיים.
פרט שאחד מזוגות הכרומוזומים שלו התאחה (בכל תאי גופו או רק באילו המייצרים את תאי המין) ייצר רק תאי מין פגומים – מחציתם בעלי כרומוזום עודף ומחציתם בעלי כרומוזום חסר.
על כן לכל הצאצאים המשותפים של פרט כזה עם פרט נורמלי תהיה או טריזומיה או מונוזומיה.
דרך שלישית להיווצרות טריזומיה היא טרנסלוקציה כרומוזומלית.
הסיכויים ליצירת הפגמים בתאי המין עולים באופן ניכר עם העלייה בגיל האישה.
לפי מספר מחקרים, אצל נשים עד גיל 25 הסיכוי להיווצרות עובר עם טריזומיה הוא 2% ואילו אצל נשים מעל גיל 40 הסיכוי עולה ל-35%.
מצב נוסף שעלול לגרום לטריזומיה הוא הורה נשא של טרנסלוקציה כרומוזומלית.
ברוב המקרים טריזומיה גורמת לפגמים חמורים.
חלקם חמור עד כדי כך שמתרחשת הפלה בשלבים מוקדמים מאוד של ההיריון.
פגמים אחרים מאפשרים התפתחות של עובר עם פגם שכלי או פיזי.
התסמונות השכיחות כתוצאה מטריזומיה אצל בני אדם (בסדר יורד) הן:
כרומוזום 21: תסמונת דאון המכונה לעיתים גם "טריזומיה 21".
כרומוזום 18: תסמונת אדוארדס (Edwards syndrome)
כרומוזום 13: תסמונת פטיו (Patau syndrome)
כרומוזום 8: תסמונת וורקני 2 (Warkany syndrome 2)
כרומוזום 16: הטריזומיה השכיחה ביותר.
גורמת בדרך כלל להפלה במהלך השליש הראשון של ההיריון.
כרומוזום 22: טריזומיה 22 – טריזומיה שכיחה גם כן שגורמת להפלה בשלב מוקדם של ההיריון, אם כי פחות נפוצה מכרומוזום 16. במקרים נדירים נולדים עוברים שהם נשאים של טריזומיה זו.
עוברים אלו סובלים מפגמים חמורים.
טריזומיה בכרומוזומי המין נפוצה גם היא:
כרומוזום X: אצל גבר (XY) עם עותק מיותר של כרומוזום X (מסומן כ-XXY) מתפתחת תסמונת קליינפלטר (Klinefelter's syndrome) שבה לגבר יש גם סימני מין נשיים.
אצל נשים (XX) עם עותק מיותר של כרומוזום X (מסומן כ-XXX) מתפתחת תופעת ה-X המשולש שבה האישה גבוהה יחסית אולם ללא בעיות רפואיות מיוחדות.
כרומוזום Y: אצל גבר (XY) עם עותק מיותר של כרומוזום Y (מסומן כ-XYY) מתפתחת תסמונת המכונה טריזומיה XYY או תסמונת הסופר-גבר (Supermale syndrome) שבה לעיתים יש התבטאות מוגברת של סימני מין גבריים כגון גובה.
בשנות השישים התפרסם מחקר שהראה כי שכיחות ה-XYY אצל גברים בכלא גבוהה פי 25 עד 60 משכיחותם באוכלוסייה.
עניין זה עורר הד תקשורתי שנמשך זמן רב (ואפילו עד היום), אף על פי שמחקר מקיף הרבה יותר שנערך בשנת 1985 הראה כי הדבר לא נכון ואין קשר בין הדברים.
טריזומיה ניתנת לאבחון על ידי בדיקת קריוטיפ או היברידיזציה באתר שמתבצעות במהלך ההיריון תוך כדי בדיקת מי השפיר או בדיקת סיסי שליה.
טְרַיוֹמְף, כלב העלבונות הקומי היא בובת יד המופעלת על ידי הקומיקאי והתסריטאי האמריקני רוברט סמיגל.
טריומף הופיע לראשונה בתוכנית הלייט-נייט של הקומיקאי קונאן או'בריאן, בשנת 1997, והפך במהרה לאחת הדמויות האהובות והפופולריות בתוכנית, בזכות העלבונות אותם הטיח באנשים ובמרואיינים.
טריומף זוהה כזן של כלב הרים יוגוסלבי, כביכול, ובעקבות זאת אימץ מבטא סלבי לכאורה.
דמותו של טריומף עוצבה בעקבות "אד הגרב" - בובת גרב מעשנת סיגר וגסת רוח שהופיעה בטלוויזיה הקנדית ובעקבות הקומיקאי מילטון ברל, אף הוא בדחן מעשן סיגר; אך יותר מכל הושפע טריומף מהקומיקאי האמריקני דון ריקלס, הנחשב על ידי רבים כממציא הז'אנר של הסטנד-אפ המעליב.
משפט המפתח של טריומף, בו הוא משתמש בכל הזדמנות, הוא: "For me to poop on..." ("בשבילי לחרבן עליו").
הוא מוסיף את המשפט אחרי מחמאה בדרך כלל, לדוגמה: "קוויבק זה מקום נפלא...
שעליו אוכל לחרבן!!"טריומף מופיע בתוכניתו של קונאן בערך אחת לחודש-חודשיים, בדרך כלל ככתב שטח אשר יוצא לסקר אירועים שונים ברחבי ארצות הברית בדרכו הייחודית והמעליבה.
בנוסף, הופיע טריומף בקליפ השיר "Ass Like That" של זמר הראפ אמינם ואף השתתף כפרשן פוליטי-סאטירי בפאנל הבחירות לנשיאות 2004 של רשת החדשות MSNBC.
ביקור בתערוכת הכלבים "ווסטמיניטר" ו"חשיפת" חגיגות המין ההומוסקסואלי הקשה בין הכלבים.
סיקור האודישנים לאמריקן איידול בו החווה טריומף את דעתו על איכות השירה של המועמדים.
סיקור המשפט של מייקל ג'קסון בו ניסה לאמוד טריומף את מידת שפיותם של מעריצי ג'קסון.
סיקור התורים ליד בתי הקולנוע בניו-יורק שהציגו את הסרט מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים.
מערכון זה נחשב על ידי רבים כמערכון הטוב ביותר של טריומף וכונה בפי קונאן או'בראיין בריאיון לרדיו כ"רגע הטלוויזיוני המצחיק ביותר בעשר שנים האחרונות".
בפברואר 2004 עורר מערכון בו הטיח טריומף עלבונות בצרפתים-הקנדיים של מחוז קוויבק בקנדה סערת מחאות מצד פוליטיקאים קנדים.
בשנת 2003 הוציא טריומף אלבום מוזיקלי בשם Come Poop With Me ("בוא לחרבן איתי", "poop" נשמע באנגלית כמו כלבלב).
האלבום, אשר דורג למבוגרים בלבד, כלל שירים גסים על ידוענים, אהבתו של טריומף למין ביזארי ואירח דמויות מוכרות מעולם הבידור האמריקאי.
בשנת 2004, טריומף ואלבומו אף היו מועמדים לפרס גראמי בקטגוריית אלבום הקומדיה אך הפסידו לג'ון סטיוארט.
זאת הייתה אחת הפעמים הבודדות שדמות פיקטיבית (ולא המפעיל שלה) מועמדת לגראמי.
חברת טריומף למכוניות הייתה חברה אנגלית לייצור כלי תחבורה אשר פעלה במאה ה-19 וה-20.
החברה נוסדה ב-1885 כאשר זיגפריד בטמן ומוריס שולט הקימו את חברת "בטמן ושות'" ומכרו אופניים בשם "טריומף" ממפעלם בלונדון, שעבר מאוחר יותר לקובנטרי.
בשנת 1902 החלה החברה לייצר החברה אופנועים במפעלה ברחוב מאץ' פארק.
בתחילה צוידו האופנועים במנועים שנקנו מחברות אחרות, אך ההצלחה המסחרית שלהם אפשרה פיתוח מנועים עצמי ובשנת 1907 נפתח מפעל חדש לשם ייצורם.
רוב האופנועים שיוצרו היו מדגם טריומף מודל H בן 550 סמ"ק שהיה בשימוש הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה.
ב-1918 הייתה טריומף ליצרנית האופנועים הגדולה ביותר בבריטניה.
בשנת 1921 שכנע מנכ"ל טריומף, קלוד הולברוק, את המייסד בטמן לקנות את מפעלי חברת דאוסון למכוניות.
כך שיווקה טריומף לראשונה דגם של מכונית: הטריומף 10/20 בעלת מנוע 1.4 ליטר.
מכונית זו וממשיכותיה זכו להצלחה צנועה אך משהוצגה הטריומף סופר 7 ב-1927, החלה טריומף לנחול הצלחה במכירת מכוניות והסופר 7 נמכרה במספרים גדולים עד 1934.
הולברוק הבין שלא יוכל להתחרות ביצרני הסרט הנע ומחיריהם הזולים, לכן פנה לייצור דגמים מפוארים ויקרים לעשירים בשם "סאות'רן קרוס" ו"גלוריה".
מנועיהם של דגמים אלו תוכננו על ידי דונלד הילי, שהוביל את המחקר והפיתוח בחברה מ-1934.
בעקבות קשיים כלכליים נמכרו עסקי האופנועים והאופניים בשנת 1936. השפל הכלכלי פגע קשות במכירות הדגמים המפוארים וההידרדרות נמשכה עד לפשיטת רגל ביולי 1939. איש עסקים בשם ווארד קנה את החברה ומינה את הילי למנהלה, אך עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עצר את הייצור שוב.
במהלך המלחמה נהרס המפעל ברחוב פריורי כליל.
מכוניות שיצרן הרכב טריומף ייצר בעבר
לאחר מלחמת העולם השנייה נקנתה החברה על ידי "סטנדרד מוטור קומפני" שהעבירה את הייצור כולו למפעליה.
בשנת 1946 הוצגו דגמי טריומף חדשים ובראשם הדגם "1800".
בשל חוסר בפלדה נבנה גוף המכונית מאלומיניום, שממנו היו עודפים גדולים לאחר המלחמה.
טריומף הראלד, Triumph Herald, הוצגה על ידי התקן-טריומף בשנת 1959. יוצרה עד שנת 1971. נמכרו כ - 500,000 יחידות.
בשנת השקתה עלתה ב- בריטניה כ - 700 לירה שטרלינג.
יוצרה בגרסאות שתי דלתות : סדאן, קופה, קבריולה, הצ'בק, סטיישן, וקורייר (מסחרית).
בדצמבר 1960 נקנתה החברה על ידי "ליילנד מוטורס בע"מ", מיזוגים נוספים יצרו את "בריטיש ליילנד מוטור קורפוריישן" (BMC) ב-1968. בשנות ה-60 וה-70 מכרה טריומף במסגרת זו סדרת מכוניות ספורט בעיצובו של מיכאלוטי, ובכלל הדולומיט ספרינט המתקדמת, אשר כבר בשנת 1973 צוידה במנוע ארבע בוכנות בן 16 שסתומים.
עם זאת, בעיות אמינות אפיינו את המכוניות של שנים אלו, ובכללן בעיות הזרקת הדלק שאפיינו את ה-2.5 PI ואיכות הרכבה נמוכה שהכשילה את הטריומף TR7 ו-TR8 בארצות הברית.
מנועי טריומף הניעו גם את הסוסיתא 12 הישראלית, ונחשבו מוצלחים למדי.
סוסיתא 13/60 שהושקה בישראל בשנת 1970 (ייצורה נמשך עד 1975), בתצורות סטיישן, טנדר וסדאן (כרמל דוכס), נבנתה על שלדת הטריומף הראלד, והורכבו בה המנוע והגיר של ההראלד 13/60.
ה- טריומף 1300, הורכבה בארץ על ידי אוטוקרס ביוזמתו של יצחק שובינסקי בשנים 1967–1973.
הטריומף האחרונה הייתה "אקליים" שהוצגה ב-1981 לאחר שיתוף פעולה עם הונדה.
השם "טריומף" נגוז ב-1984 אשר אקליים הוחלפה ברובר 200 שהייתה למעשה הונדה סיביק עם תג של רובר.
כיום שם המותג בתחום המכוניות שייך ל-BMW לאחר שזו רכשה את קבוצת רובר ב-1994.
החל מ-1983 החל יזם בשם ג'ון בלור לקדם את ייצור אופנועי טריומף מחדש.
הוא קנה את הזכויות על השם לייצור אופנועים והמפעל החל לייצר מגוון דגמי אופנועים חדשים ב-1991. בשנת 2006 ייצר מפעל זה מעל ל-37,000 אופנועים.
טריזומיה 22 היא פגם גנטי נדיר בו תאי הגוף נושאים שלושה עותקים של כרומוזום מספר 22 במקום שני עותקים.
זוהי סיבה נפוצה להפלות טבעיות בשליש הראשון של ההיריון.
טריזומיה זו נדירה למדי משום שמרבית העוברים הסובלים מטריזומיה 22 מלאה לא יתפתחו עד תום ההריון, אם כי מקרים בודדים דווחו בעבר.
למעשה, נדיר שההיריון נמשך מעבר לשליש הראשון.
ישנם מצבים של טריזומיה 22 לא מלאה המתבטאת רק בחלק מתאי הגוף (Mosaic trisomy 22).
במצבים אלה ייתכן וההריון יסתיים בלידה אך העובר יוולד עם לקות.
חומרת הלקות מושפעת ככל הנראה מאחוז התאים בגוף החולה שבהם ישנם שלושה עותקים של כרומוזום 22.
תסמיניה של טריזומיה 22 מלאה בעובר מיוחסים בעיקר לתסמונת עמנואל.
תסמונת זו נגרמת מטרנסלוקציה בין הכרומוזומים 22 ו-11, הווה אומר שחלקים מכרומוזום 11 עוברים לכרומוזום 22.
התסמינים של טריזומיה 22 הם רבים ומגוונים, ומשתנים מחולה לחולה, כנראה בשל אחוזים שונים של תאים בגופם של החולים המכילים שלושה עוקים של כרומוזום 22. תסמינים אלו יכולים להיות:
הפרעות נוירולוגיות: מבנה לקוי או חסר של המוח, התקפי פרכוס ואפילפסיה, פגיעה בהתפתחות השכלית ופיגור, חירשות, עין עצלה
טריז (או יתד) הוא מכשיר שבסיסו מלבן, וממנו יוצאים שני מישורים משופעים הנפגשים בישר.
טריז הוא אחת משש המכונות הפשוטות.
ניתן להשתמש בו כדי להפריד שני חפצים, כדי לבקע חפץ לשנים או כדי להדק שני חלקים זה לזה.
יעילות הטריז תלויה ביחס בין אורכו ובין הזווית שלו.
כאשר הזווית גדולה יותר, יידרש יותר כוח, אך הפעולה תעשה מהר יותר.
בדומה למישור משופע, גם בטריז יש איבוד אנרגיה כתוצאה מחיכוך.
כאשר משתמשים בטריז, כמות העבודה זהה לכמות העבודה ללא שימוש בטריז, אך היתרון של טריז, הוא שניתן להפעיל פחות כוח בכל רגע נתון, משום שהעבודה נעשית על פני דרך ארוכה יותר.
כאשר מבקעים בול עץ באמצעות טריז, הטריז מגדיל את הכוח שמופעל על הגוף, מכיוון שהכוח מתרכז בשפה הדקה של הטריז, אך הוא מקטין את המרחק שהגוף עובר – משום שהכוח מופנה לצדדים.
המקור להמצאת הטריז אינו ידוע, כיוון שהוא בשימוש אלפי שנים, אך כנראה סכיני אבן היו הכלים הראשונים בצורת טריז.
במצרים העתיקה שימש טריז ברונזה כמכשיר לביקוע סלעים על מנת להכין אבנים לבניין.
שיטה נוספת לבקע סלעים הייתה באמצעות החדרת טריז עץ לחריץ בסלע, והרטבת הטריז במים.
לאחר שגזיר העץ ספג מים, הוא מתנפח ומבקע את הסלע לאיטו.
מספר שבטי ילידים אמריקאים משתמשים בטריז עשוי קרן על מנת לבקע עצים להכנת קאנו, בתים ושאר מוצרי עץ.
דוגמאות למכשירים המתבססים על עקרון הטריז: גרזן, את חפירה, מעצור דלת, מגופים שונים, סכין, מפסלת ואפילו שיניים.
אם כי האחרונים הם בעיקר מכשירי חיתוך.
מסור מורכב מהרבה טריזים קטנים (שיניים) – אשר מבקעים את החומר.
ישנם גם מכשירי מדידה המשתמשים בטריז על מנת למדוד מרחק בין מישורים שונים (למשל בין שתי מרצפות).
טריזומיה 13 או תסמונת פטאו (Patau syndrome) היא תסמונת גנטית שנובעת מטריזומיה (שלושה עותקים במקום שניים) של כרומוזום 13. העותק הנוסף מגיע בעקבות חוסר הפרדה במיוזה או טרנסלוקציה רוברטסונית.
זוהי הטריזומיה השלישית בשכיחותה בלידות חיות לאחר 21 (תסמונת דאון) ו-18 (תסמונת אדוארדס).
שכיחותה עולה עם גיל האישה היולדת ובממוצע עומדת על 1 ל-12,000 לידות חיות.
יותר מ-80% מהתינוקות שנולדו עם תסמונת פטאו מתים בשנה הראשונה לחייהם.
הסיבות לפגם זה בו מופיע חומר כרומוזומי עודף בכרומוזום 13 מתחלקות לשלוש תצורות:
טריזומיה מלאה – כאשר נמצא כרומוזום 13 שלם עודף.
טריזומיה מוזאיקית – כאשר הימצאותו של הכרומוזום העודף מתרחשת רק בחלק מהתאים, כלומר, באופן לא אחיד.
טריזומיה חלקית – כאשר נוסף רק חלק עודף של כרומוזום 13 שלישי ולא כרומוזום שלם.
מאפיינים נפוצים של בעלי טריזומיה 13:
פולידקטיליה (ריבוי אצבעות בכף היד או בכף הרגל).
הולופרוזנצפאלי (בעיה בהתפתחות המוח הקדמי).
בעיות מבניות בעיניים כמו מיקרופתלמיה, קטרקט, קולובומה (חור בעין), ורשתית מנותקת.
איברי המין אבנורמליים, אשכים טמירים בבנים.
אזורים חסרים בעור/שיער, כגון היעדר עור או נוכחות פגמים אחרים בקרקפת.
טריזן היא העיירה השלישית בגודלה בנסיכות ליכטנשטיין.
נכון לדצמבר 2013 התגוררו בה כ-5,000 תושבים.
בתחומי העיירה נמצאות מספר כנסיות מהמאה החמש עשרה.
פסגת ה-Grauspitz, שגובהה 2,599 מטרים, הנקודה הגבוהה ביותר בליכטנשטיין, נמצאת במחוז טריזן.
טריומף הוא מועדון כדורסל רוסי מהעיר ליוברצי שבמחוז מוסקבה, שהתקיים בשנים 2007–2014. בשיאו העפיל לגמר היורוצ'אלנג בשנת 2014.
הקבוצה אירחה את משחקי הבית שלה בהיכל הספורט טריומף, ליוברצי, בן 4,000 המושבים.
מועדון טריומף נוסד בקיץ 2007, אך למעשה הוא מהווה המשכה של קבוצת דינמו מחוז מוסקבה שהתקיימה במשך חמש שנים ואירחה את משחקיה בליוברצי.
הקבוצה הקודמת, דינמו מחוז מוסקבה, פורקה אז בשל החלטת הבעלים החדש שרכש את זכויות הקבוצה, אלכסיי ויקטורוביץ' קאזאן להעביר את הקבוצה לרובע טריומף במוסקבה ובנוסף לכך, טריומף ליוברצי נרשמה לליגה הבכירה כקבוצה חדשה ואילו דינמו התפרקה ונסגרה.
הקבוצה השתתפה בליגת העל הרוסית ובגביע ULEB.
בעונת הבכורה 2002/03, הקבוצה נקראה אז "דינמו-RGAFK", הקבוצה אירחה בדמיטרוב ליד מוסקבה וסיימה כאלופת ליגת המשנה בכדורסל.
בעונת 2003/04, הקבוצה עברה להיכל הספורט דינמו וקיבלה את הזכות לשחק בליגת העל ובגביע פיב"א.
ואז, בשנת 2004, הקבוצה עברה לעיר צ'כוב והתחזקה בכמה שחקנים כמו צ'אק קורנגיי, ניקיטה מורגונוב, ואלרי דיינקו ואחרים.
בנובמבר 2005 עברה הקבוצה להיכל הספורט טריומף בעיר ליוברצי.
זו הייתה השנה השנייה ברציפות, שדינמו הגיעה לפיינל פור הגביע הרוסי, ושנה לאחר מכן חזרה על ההישג.
ביוני 2007 מונה סטניסלב ירמין למאמן הקבוצה, ולאחר זמן מה חדלה דינמו להתקיים ואורגנה מחדש בקבוצת טריומף.
נשיא הכבוד של המועדון היה לב לשצ'נקו.
את עונת הבכורה, עונת 2007/08, כ'טריומף' שיחקה הקבוצה בליגה הבכירה ותפסה את מקומה של דינמו מחוז מוסקבה.
הקבוצה החדשה הגיעה לרבע גמר הפלייאוף, בו נעצרה על ידי דינמו מוסקבה, העפלה זו הבטיחה לה מקום ביורוקאפ.
בעונת 2008/09, הקבוצה נעצרה שוב ברבע גמר הפלייאוף, הפעם על ידי אוניקס קאזאן.
בעונת 2013/14 הגיעה עד לגמר היורוצ'לנג', בו הפסידה לקבוצת פלקנסטרו רג'אנה 65-79 ובקיץ 2014 עבר עמוד השדרה של הקבוצה לסנקט פטרבורג, שם נוצרה קבוצת הכדורסל זניט.
כשהקבוצה התמקמה בעיר ליוברצי, היא אירחה בהיכל הספורט טריומף, המכיל 4,000 מושבים.
מאז הקמתה הקבוצה נתמכה תחילה על ידי ממשלת מחוז מוסקבה והאוליגרך אלכסיי קאזאן, עד פירוקה ב־2014.
ראו גם: רשימת כדורסלני טריומף בעלי ערך
טריומף 1300, 1300 Triumph, היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף שהורכבה במדינת ישראל על ידי אוטוקרס בין השנים 1967–1973.
מכונית משפחתית אנגלית, הוצגה באנגליה בשנת 1965, בעלת 4 דלתות, שיוצרה על ידי "תקן - טריומף" בשליטת "מוטורס ליילנד", משנת 1965. יצחק שובינסקי מנכ"ל אוטוקרס ייבא קיטים מורכבים חלקית, תחילה הרכיבו את ה- "טריומף 1500", אך במהרה עברו להרכבת ה- "טריומף 1300".
התמסורת ידנית בעלת 4 מהירויות, עם דיפרנציאל ביחידה אחת, בלמי דיסק קדמיים, הגה טלסקופי הניתן להתאמה אישית.
עיצוב הטריומף 1300 נעשה על ידי ג'ובאני מיקולטי.
תחילה, הטריומף 1300 הייתה קרויה "טרוימף אג'קס".
בסוף פברואר 1966 חתמו סטנדרט-טריומף ויצחק שובינסקי מנכ"ל אוטוקרס על ההסכם ביניהם.
מכונית פיברגלס ראשונה עם מכללי טריומף הושקה בפסח 1967, ואילו יצורן של הטריומף המשפחתיות נדחה.
בארץ החל הייצור רק בשנת 1968, כחודש לפני ייצורה של פורד אסקורט.
הטריומף 1300 יוצרה באנגליה בשנים 1965–1970, וסך הכל יוצרו 113,008 יחידות של הדגם הבסיסי.
ארצות בהן יוצרה / הורכבה הטריומף 1300
טריומף הראלד היא מכונית בריטית שיוצרה בגרסאות שתי דלתות: סדאן, קופה, קבריולה, הצ'בק, סטיישן, וקורייר (מסחרית), הוצגה על ידי סטנדרט-טריומף החברה של קובנטרי בשנת 1959, יוצרה עד שנת 1971. נמכרו כ-500,000 יחידות.
בשנת השקתה עלתה בבריטניה כ-700 לירה שטרלינג.
הראלד 948, מנוע 948 סמ"ק, הספק 34.5 כ"ס, הדגם הושק ב-1961. הדגם יוצא לאוסטרליה, מלטה, ניו זילנד, ארצות הברית.
הטריומף הראלד שווקה במדינת ישראל על ידי "חברה ישראלית למובילים בע"מ".
הקורייר (מסחרית) הראשונה הגיעה לחיפה ביולי 1962. היבואן הזמין ב-1964 33 מסחריות קורייר, עשירית מהיבוא שלו.
באוקטובר-נובמבר 1965 יוצרו במלטה 54 יחידות קורייר עבור ישראל.
ב 1970 הושקה בישראל סוסיתא 13/60, במרכב סטיישן, טנדר, וסדאן (כרמל דוכס).
בהמשך להסכם בין אוטוקרס (שובינסקי) לבין חברת סטנדרט-טריומף, הסוסיתא 13/60 הורכבה על שלדת טיומף הראלד, והשתמשה במנוע ובגיר של ההראלד 13/60. הקיטים (שלדה, מנוע, גיר, וחלקים נוספים) שסיפקה טריומף, שימשו גם בכל דגמי ההמשך, כולל דגמי הרום כרמל, עד להפסקת הייצור ב-1978.
יש לזכור שבשנים 1967–1973, דגם נוסף של טריומף, הטריומף 1300, הורכבה בארץ על ידי אוטוקרס ביוזמתו של יצחק שובינסקי.
תיבת הילוכים בעלת ארבע מהירויות.
טריומף TR3 היא מכונית ספורט - רודסטר, 2 מושבים, שיוצרה על ידי חברת טריומף האנגלית בין השנים 1955–1962. יוצרו 74,800 יחידות.
מחיר היחידה בהשקה היה 950 לירות שטרלינג.
בשנת 1957 שודרג דגם הטריומף TR3 לטריומף TR3A.
בשנת 1962 שודרג דגם TR3A לדגם טריומף TR3B.
הטריומף TR3 יוצר באנגליה, אוסטרליה, בלגיה ודרום אפריקה.
חברת טריומף למכוניות היא חברה אנגלית לייצור כלי תחבורה.
גרסת 2 מושבים- גג בד נפתח.
גרסת 2 מושבים - גג פח קבוע.
טריומף TR3 מפרט טכני ומידות
תמסורת ידנית 4 מהירויות + אוברדרייב
בלמי דיסק קדמיים ותוף אחוריים (משנת 1956)
טריומף TR5 היא מכונית ספורט – רודסטר, 2 מושבים, שיוצרה על ידי חברת טריומף האנגלית בין 29 באוגוסט 1967 ל-19 בספטמבר 1968. מחיר היחידה בהשקה היה 1,260 לירות שטרלינג.
יוצרו 2,947 יחידות, מתוכן 1,161 יחידות לשוק האנגלי.
הטריומף TR5 יוצא לצרפת, בלגיה וגרמניה.
לשוק האמריקאי יוצא תחת השם טריומף TR250s בין השנים 1967–1969. יוצרו 8,484 יחידות.
טריומף TR5 מפרט טכני ומידות
תמסורת ידנית 4 מהירויות + אוברדרייב כאופציה
עיצוב – האיטלקי ג'ובאני מיכאלוטי
טריומף TR2 היא מכונית ספורט - רודסטר שיוצרה על ידי חברת טריומף האנגלית בין 1953 ל-1955. יוצרו 8,636 יחידות.
מחיר הטריומף TR2 בהשקה היה 900 לירות שטרלינג, תוספת לתיבת הילוכים הכוללת הילוך אוברדרייב היה 56 לירות שטרלינג.
חברת טריומף למכוניות היא חברה בריטית לייצור כלי תחבורה.
טריומף TR2 מפרט טכני ומידות
מועדון הכדורגל טריזן (גרמנית: Fussballclub Triesen) הוא מועדון כדורגל מהעיר טריזן שבליכטנשטיין, שזכה באליפות ליכטנשטיין 3 פעמים.
זהו אחד משבעת מועדוני כדורגל הרשמיים מליכטנשטיין והוא מתמודד בליגות הכדורגל של שווייץ השכנה, בליגה החמישית.
המועדון מתחרה מדי שנה בגביע ליכטנשטיין, בו זכה עד כה 8 פעמים.
טריומף פאלאס הוא גורד שחקים בן 57 קומות שנמצא בחורושיובסקי, מוסקבה.
זהו אחד מבנייני המגורים הגבוהים באירופה.
טריומף פאלאס בנוי בסגנון נאו-קלאסי המושפע מסגנון הקלסיציזם סטליניסטי.
יש המכנים אותו "האחות השמינית", בשל דמיונו למגדלי שבע האחיות שנבנו במוסקבה תחת שלטון סטלין במהלך שנות ה-50.
בשנים 2003 - 2007 החזיק המגדל בתואר הבניין הגבוה באירופה.
טריומף טולדו היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית British Leyland אשר יוצרה בין השנים 1970–1976.
טריומף איטליה (באנגלית Triumph Italia) היא מכונית ספורט מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף, אשר יוצרה בין השנים 1959–1962. המרכב והמנוע נבנו בבריטניה, על ידי טריומף והדגם הורכב באיטליה על ידי Vignale.
סך הכול יוצרו 324 יחידות.
מעצורים: קדמיים מסוג דיסק, אחוריים מסוג "Drum brake"
טריומף Stag היא מכונית ספורט מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף, אשר יוצרה בין השנים 1970–1977.
מדגם זה יוצרו 25,939 יחידות.
2+2 - קבריולה, גג נפתח הבנוי על קורות הגנה (נפתח בהפרדה לימין ולשמאל מעל מושבי הנוסעים הקדמיים, ובהפרדה אחידה מעל מושבי הנוסעים האחוריים, מכונה גג צורת "T")
טריומף סופר 9 היא מכונית משפחתית מהודרת, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף, אשר יוצרה בין השנים 1931–1933.
סך הכול יוצרו 9,000 יחידות.
מחירו של דגם "טריומף סופר 9" בשנת 1931, עמד על 185 לירות שטרלינג.
מחירו של דגם "טריומף סופר 9" קבריולה, בשנת 1933, עמד על 198 לירות שטרלינג.
מעצורים: הידראולים סוג "Drum brake"
4 דלתות - קבריולה (סגנון "Torpedo")
2 דלתות - קבריולה (סגנון "Torpedo")
טריומף 1500, טריומף 1500TC הן מכוניות משפחתיות מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף, אשר יוצרו בין השנים 1970–1973 (טריומף 1500), ובין השנים 1973–1976 (טריומף 1500TC).
טריומף GT6 היא מכונית ספורט, 2.5 דלתות (2 דלתות צד + חלון אחורי נפתח), בתצורת קופה, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף, אשר יוצרה בין השנים 1966–1973.
טריומף רודסטר היא מכונית ספורט, בתצורת מכונית רודסטר מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף שיוצרה בין השנים 1946–1949.
הדגם הראשון של יצרנית הרכב "טריומף" שיוצר לאחר מלחמת העולם השנייה
2 מושבים + 2 מושבים נשלפים אחוריים ("Dicky Seats")
דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות"
טריומף Fury היא מכונית רודסטר, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף.
נבנה אב טיפוס בשנת 1964, אשר עוצב על ידי "Giovanni Michelotti".
טריומף אינטרנשיונל היא חברה בינלאומית לייצור הלבשה תחתונה.
החברה נוסדה בשנת 1886 בהויבך , גרמניה.
מטה החברה שוכן מאז שנת 1977 בבד צורצך , שווייץ.
בנוסף למותג טריומף משווקת החברה מוצרים נוספים תחת המותגים סלוגי ובידיס (BeeDees).
מאז שנות ה-60 נחשבת החברה לאחת החברות המובילות בתחום ההלבשה התחתונה, במיוחד לנשים.
בשנת 1886 הקימו יוהאן גוטפריד שפיצהופר ומיכאל בראון חברה לייצור מחוכים בהויבך, גרמניה.
לאחר הקמת המפעל הועסקו בחברה שישה עובדים.
המפעל גדל בקצב מהיר וארבע שנים לאחר מכן הועסקו בו 150 עובדים.
בשנת 1894 ייצאה החברה לראשונה מוצרים לאנגליה.
בשנת 1902 השתמשו לראשונה בשם המותג "טריומף", שם המזכיר את שער הניצחון בפריז.
במהלך שנות ה-20 חלה ירידה בביקוש למחוכים והחברה החלה לייצר גם חזיות.
הסניף הראשון מחוץ לגרמניה הוקם בשווייץ בשנת 1933. עם חלוקת גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה נמשכה פעילות החברה בצד המערבי של המדינה, אך למעשה היא נכנסה לקיפאון.
במקביל המשיכה החברה להתרחב מבחינה בינלאומית ובשנות ה-50 פתחה סניפים בבלגיה, בריטניה, שוודיה, נורווגיה ואוסטריה.
בשנות ה-60 המשיכה ההתרחבות לכיוון אסיה עם פתיחת סניף בהונג קונג.
בשנת 1963 נפתח הסניף הראשון ביפן.
בתחילת שנות ה-70 העסיקה עמד מחזור המכירות השנתי על 620 מיליון מארק גרמני והחברה העסיקה 22,600 עובדים.
המשבר הכלכלי פגע במכירות החברה ואילץ אותה לעבור לעבוד במתכונת של שבוע עבודה מקוצר בן ארבעה ימים.
באותו הזמן החלה החברה לייצר מוצרים מבדים קלים יותר דוגמת לייקרה וניילון.
המותג "סלוגי" הושק לראשונה לקראת סוף שנות ה-70. המותג כלל מוצרי הלבשה תחתונה שיוצרו מאחוז גבוה של כותנה.
בשנת 1977 העבירה החברה את משרדי המטה לשווייץ, שם הם שוכנים כיום.
בשנת 1986 הגיעו מכירות החברה ל-996 מיליון פרנק שווייצרי ומספר העובדים ירד ל-19,000. באותה שנה החלה החברה למכור את מוצריה בסין.
בנוסף החלה לייצר בגדי ים, בנוסף למוצרי ההלבשה התחתונה.
רכישת המותגים הצרפתיים HOM ו-Valisère הפכה את טריומף אינטרנשיונל לחברה מובילה גם בתחום ההלבשה התחתונה לגברים והלאנז'רי האיכותי לנשים.
בשנת 1995 יצאה החברה במסע פרסום נרחב בו לקחו חלק נעמי קמפבל והלנה כריסטנסן.
בשנת 1998 המשיכה ההתרחבות הגלובלית של החברה עם התחלת פעילות בתת-היבשת ההודית.
התרחבות החברה נמשכה גם ב עם רכישת בלדונה (Beldona) המפיצה הגדולה ביותר של הלבשה תחתונה בשווייץ.
בהמשך רכשה החברה חברות הפצה גם במקסיקו וארצות הברית.
חברת טריומף אינטרנשיונל AG, שהייתה אחראית על כל עסקי החברה בגרמניה נסחרה בבורסה בפרנקפורט.
בשנת 2011 רכשה החברה את מניות המיעוט שהוחזקו בידי הציבור.
כיום מוחזקת החברה כולה בידי משפחות בראון ושפיצהופר.
בשנת 1969 חתמה החברה על הסכם להקמת מפעל בירושלים.
את הקמת המפעל יזם ראש עיריית ירושלים טדי קולק והחברה הכלכלית לירושלים במטרה לפתח מקורות תעסוקה בעיר, בעיקר לנשים.
המפעל הוקם באזור התעשייה תלפיות ותוכנן להעסיק 1,000 עובדים.
המפעל נחנך בפברואר 1970. בשנה הראשונה להפעלתו הועסקו במפעל כ-250 עובדים, רובם נשים ערביות ממזרח ירושלים והגדה המערבית.
ב-1971 הוקם מפעל בת נוסף של טריומף בבאר שבע.
שני המפעלים נסגרו בשנת 2004, עקב עלויות הייצור הגבוהות בהם.
פעילות שיווק הלבשה תחתונה בשוק המקומי המשיכה לפעול מירושלים עד שנת 2010, אז מכרה החברה את המתחם והעבירה את הפעילות לפארק התעשייה צרעה.
בשנת 2003 פתחה החברה חנות דגל של המותג בקניון הקריון.
החברה גם פתחה חנויות עודפים בירושלים והרצליה.
בשנת 2012 השיקה טריומף ישראל קמפיין פרסום באינטרנט וברדיו בו שתי נשים מדברות על חזיות, וגבר המתערב בשיחה מסביר להן איזו יותר נוחה.
מיד קמה מחאת רשת בטענה שהדבר נחשב להסגברה, ולאחר זמן קצר הופסק מסע הפרסום.
טריזמוס (בעברית: עווית הלסת) היא תופעה המתבטאת במגבלה בפתיחת הלסת, בכאב עז בהנעת הלסת או בחוסר יכולת מוחלטת להזיזה.
בדרך כלל מקור הבעיה הוא עצבי, אך קיימים גורמים אפשריים רבים לטריזמוס שאינם ממקור עצבי.
רוב רובם של מקרי הטריזמוס הם זמניים וחולפים מעצמם לאחר פרק זמן קצר יחסית, אך במקרים נדירים קיימים גם מקרים של טריזמוס קבוע שלא נפתר מעצמו עד לקבלת טיפול רפואי או תרופתי מתאים.
במקרים קיצוניים במיוחד ונדירים מאוד טריזמוס עלול להיות מצב מסכן חיים.
לטריזמוס גורמים אפשריים רבים, ביניהם:
טראומה באזור הפה ו/או הלסת
שבר באזור הפה ו/או הלסת
הרדמה מקומית באזור הפה ו/או הלסת
תופעת לוואי של סוקסיניל כולין
הזרקה מהירה של התרופה אטומידאט.
טְרִיזָן (שם מדעי: Oxynotus) הוא סוג של דמויי כריש והסוג היחיד במשפחת הטריזניים (Oxynotidae) שבסדרת הקוצנאים.
כרישים אלה חיים בעומקי מימי האוקיינוס השקט המערבי והאוקיינוס האטלנטי.
כרישים אלו מוזרים למראה ובעלי "דבשת" בעלת 2 סנפירי גב מוגבהים מאוד ובשרניים וסנפירי חזה קטנים מאוד.
הם ניזונים מיצורים קטנים שהם מוצאים על קרקעית הים או נעים במצולות.
טריומף 2000, טריומף 2500 (בדגמים: Triumph 2000, 2.5PI, 2500TC ,2500S) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף, אשר יוצרה בין השנים 1963–1977 בבריטניה, אוסטרליה, דרום אפריקה וניו זילנד.
דגם "טריומף 2000" הוצג לראשונה ב"תערוכת המכוניות הבינלאומית" ב-לונדון באוקטובר 1963
תצורות: 4 דלתות - סדאן, 5 דלתות - סטיישן
טריומף מייפלאוור היא מכונית משפחתית מתוצרת Standard Motor Company , אשר שווקה על ידי יצרנית הרכב הבריטית טריומף, אשר יוצרה בין השנים 1949–1953 בבריטניה, אוסטרליה, ושוודיה.
2 דלתות - קבריולה (יוצרו 10 יחידות).
2 דלתות - טנדר (יוצר באוסטרליה).
טריומף טינה הוא קטנוע מתוצרת יצרנית האופנועים הבריטית Triumph Engineering שיוצר בין השנים 1962–1970.
בלמים: בלמי תוף, שטח רפידות 12 מ"מ.
טריומף מודל H הוא אופנוע מתוצרת יצרנית האופנועים הבריטית Triumph Engineering אשר יוצרו בין השנים 1915–1923.
כ-30,000 יחידות מאופנועי "טריומף מודל H" יוצרו עבור הצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1918 רכש הצבא הבריטי 17,000 יחידות מדגם ה"טריומף מודל H".
טריומף ריקארדו הוא אופנוע מתוצרת יצרנית האופנועים הבריטית Triumph Engineering אשר יוצר בין השנים 1921–1928.
דגמי "טריומף ריקארדו" קרויים על שם מפתח מנוע בעירה פנימית הבריטי "Harry Ricardo" אשר פיתח מנוע בעל 4 שסתומי ראש אשר הגיע למהירות 70 קמ"ש.
טריז' (בהונגרית: Trizs) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית טריז' קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-335 תושבים בשנת 1990 עד 210 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-37%).
טְרִיזָן צְנִינִי (שם מדעי: Oxynotus centrina) הוא מין של כריש קטן ממשפחת הטריזניים, החי במימי האוקיינוס האטלנטי בין נורווגיה לדרום אפריקה וכן גם בים התיכון ולחופי ישראל.
הטריזן הוא כריש קטן יחסית שאורכו הממוצע אינו עולה על 50 סנטימטרים, אף שנתפסו פרטים באורך 150 סנטימטרים.
הוא בעל סנפירים דמויי-גפיים קצרים, סנפיר גבי משולש רחב ונמוך שכמעט ומתמזג עם עמוד השדרה וזנב קצר עם אונות בשרניות.
הוא כמעט וחסר קשקשים ובעל ראש קהה עם זיזים בשרניים מצידי פיו וחוטמו.
צבע הכריש חום-אפור עד שחור והעיניים הגדולות שחורות עם אישונים גדולים ירוקים.
הכריש משריץ צאצאים חיים, לרוב בין 10 ל-12.
הכריש שוחה לאורך קרקעית הים באיטיות ומחפש תולעים, רכיכות וסרטנים למאכל, אף שהוא יאכל גם דגים איטיים או נבלות.
הוא יכול לנוע מעומק 50 מטר עד לעומק 600 מטר מתחת פני הים.
כיום הטריזן מצוי בסכנת הכחדה עקב זיהום הימים ופגיעה מצד רשתות מכמורת כשלל לוואי.
למרות זאת הוא אינו נידוג למטרות מסחריות.
טריומף 10/20 היא מכונית מסוג טורפדו מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף, אשר יוצרה בין השנים 1923–1926 בבריטניה.
בנוסף לדגם הראשוני, יוצר דגם ספורט עם לוחות גוף מאלומיניום וכנפיים ארוכות.
מנוע: 4 צילינדרים, מנוע קדמי, מנוע שסתום צדדי, מנוע בעירה פנימית, מנוע בנזין שפותח על ידי "Harry Ricardo" .
תיבת ההילוכים עם ארבעה הילוכים הורכבה באופן מרכזי וחוברה למנוע על ידי פיר כונן קצר.
"טריומף 10/20" הייתה מכונית הייצור הבריטית הראשונה שהותקנה בה בלמים הידראוליים, אך בהתחלה על הגלגלים האחוריים בלבד.
עבודת גוף הדגם בוצעה על ידי חברת "Regent Carriage Company" מלונדון.
2 מושבים "tourer" עם לוחות פלדה + מושב נשלף מסוג "dicky seat" מתא המטען האחורי.
4 מושבים "tourer" – דלת אחת בצד הנהג ושתי דלתות בצד הנוסע (יוצר משנת 1924).
טריז בית חאנון היה שטח סביב בית חאנון שברצועת עזה, שנכבש על ידי צה"ל במבצע יואב בשלב הסופי של מלחמת העצמאות.
בעזרת תקיעת טריז זה ושניים נוספים קיווה צה"ל לפצל בין כוחות הפולש המצרי ולהסיח דעתם מהמאמץ העיקרי, הבקעת המערך המצרי לאורך כביש מג'דל-בית ג'יברין (לימים כביש 35) לשם פריצת המצור על יישובי הנגב הצפוני.
הקרבות סביב הטריז התנהלו בין ה-15 ל–22 באוקטובר 1948. יצירת הטריז כללה תפיסת סדרת עמדות המשקיפות על בית חאנון והכביש הראשי מג'דל-עזה (15–19 באוקטובר), ובסופו של דבר כיבוש הכפר עצמו (20–22 באוקטובר).
סדר הכוחות שהוקצה לטובת הכיבוש היה גדוד מחוזק מחטיבת יפתח וגדוד נוסף בעתודה.
ביום הראשון נתפסו שמונה עמדות רחוקות בהתנגדות מועטה, הגשרים סביב בית חאנון פוצצו.
המצרים יצרו מעקף ממערב לכביש והצליחו לפנות את כוחותיהם.
הישראלים כבשו את בית חאנון בתאריכים 19–20 באוקטובר ועמדות רחוקות יותר, שאילצו את מצרים להעביר את כוחותיהם דרך החולות שבין הכביש לים.
טריז בית חאנון לא הצליח לכתר את הכוח המצרי במג'דל ומדרום לה אך הסיט משאבים ותשומת לב של המצרים מליבת המאמץ של מבצע יואב.
ההפוגה השנייה של מלחמת העצמאות החלה ב-18 ביולי 1948, כאשר יישובי הנגב הצפוני מדרום לכביש מג'דל - בית ג'יברין נותרו מאחורי קווי הפולש המצרי.
המבצעים: אנ-פאר מוות לפולש וגי"ס, ליצירת מסדרון לנגב כשלו.
התוכנית השנייה של מתווך האו"ם פולקה ברנדוט לארץ פורסמה ב-20 בספטמבר, ימים לאחר שנרצח על ידי הלח"י.
התוכנית חזתה כי מובלעת הנגב הישראלית תימסר לצד הערבי.
האופציות הצבאיות של ישראל במהלך ההפוגה השנייה, ותוכנית ברנדוט גרמה לממשלה ולצבא להחליט לרכז את המאמץ בחזית הדרום.
המבצע, שנקרא עשר המכות, נועד לפתוח מסדרון קרקעי קבוע לנגב, ולהקיף בהדרגה את הכוחות המצריים לאורך מסדרון מג'דל - בית ג'יברין על ידי יצירת טריזים שישללו מהמצרים תנועות חופשיות בין ריכוזי הכוחות העיקריים שלהם.
זו הייתה הגישה של, מפקד חזית הדרום יגאל אלון הגישה הועדפה על הצעת המטכ"ל לתקוף ישירות את הריכוזים המצריים הגדולים.
חטיבת יפתח, שהשתתפה בעבר במבצע גי"ס לא הכירה את גזרת הנגב.
החטיבה היה חלק משמעותי מהמבצע.
וחדרה לאזור במבצע אבק במהלך ההפוגה השנייה.
כוחות של חטיבות 8 ו--9 (העתודה של צה"ל) הובאו גם הם לסייע.
בית חאנון היה כפר ערבי בדרום מערב ארץ ישראל, צפון-מזרחית לעזה, על כביש החוף.
סביבתו נבחרה כאחד משלושה טריזים אפשריים.
האחרים היו חרבת מסארה, מדרום-מזרח לעיראק אל-מנשייה וכאוכבה.
בלילה של 15 באוקטובר 1948 שלחה ישראל שיירה לנגב כגירוי, בתקווה שהמצרים יירו לעברה ויתנו לכוחות הישראלים סיבה להתחיל במבצע.
הכוחות ליצירת שני הטריזים יצאו לדרך.
כוח יפתח הורכב משלוש פלוגות מגדוד 3, שתי מחלקות מגדוד 8 (חטיבת הנגב), שתי סוללות של תותח 65 מ"מ (נפוליונציק), סוללת תותח 75 מ"מ, כיתת מרגמה, כיתת מקלע, שני תותחי 20 מ"מ ניידים.
מרבית הכוחות נעו מניר עם מצפון מערב ליעד והגיעו למרחק של כ־600 מ' ממזרח לבית חאנון.
בלילה הראשון נכבשו שמונה עמדות עם התנגדות קלה בלבד: גבעה 113.9 צפונית לניר עם, שם הקימו את מטה המשימה, וגבעות 81.2, 75.6, 79.6, 78.7, 84.4, 80.1 ו-110.7. בינתיים, כח קטן עבר לצפון ולדרום בית חאנון ופוצץ את גשרי הדרך סביב הכפר - מעל ואדי אלחאליב מדרום ואדי אל-חסי.
גשר הרכבת הופך לבלתי שמיש.
המצרים ניסו לצאת להתקפה נגדית בגבעה 81.2 (הצפונית ביותר שבידי ישראל) באותו לילה, אך נבלמו.
כוח שריון מצרי שניסה לתגבר את בית חאנון מדרום נתקל באש כבדה מצד הישראליים בגשר הדרומי ונסג.
ב-16 באוקטובר בשעה 15:00, פשט כוח צה"ל על דימרה אך לא הצליחו לכבוש את הכפר.
הכוח נפגע מהפצצת מטוסים וארטילריה מכיוון שלא הספיק להתחפר.
ב־17 באוקטובר שלחו המצרים כוחות לגבעה 60.3 ("העץ"), צפונית ל-81.2. בשעה 08:00 נורתה אש לעבר שיירה מצרית שנסוגה ממג'דל מערבה לכביש הראשי.
כמה כלי רכב נפגעו, אך רובה חלפה ללא פגע.
בלילה כבשה יפתח את גבעה 81, מעט יותר קרוב לכביש.
ב־18 באוקטובר ביצעו המצרים מתקפה נוספת על עמדות המוחזקות בישראל, הפעם 75.6 ו־81. יום לאחר מכן הם פינו את צוות החטיבה שלהם ממג'דל, תחת מסך עשן והרעשה כבדה מהאוויר והקרקע תוך שימוש בדרך החלופית שיצרו השיירות הקודמות.
משהתברר שהטריז לא יעיל משום דרך עוקפת שסללו המצרים ממערב לכביש הראשי השתלטו כוחות יפתח בליל 19–20 באוקטובר על בית חאנון עצמה במערב, ועל גבעה 60.3 ודימרה בצפון.
בלילה שלאחר מכן נלכדו גבעות 57 ו-70, המשקיפות על בית חאנון, כדי שהטריז ימלא את יעודו.
הכוחות המצרים לא הצליחו להשתמש בכביש החלופי שלהם ויצרו עוקף נוסף, הפעם על חולות החוף עצמו באמצעות עבודות הנדסיות משמעותיות, דרך מאולתרת של עץ ורשתות, עליה עברו משאיות ורכבים משוריינים.
טריז בית חאנון לא היה יעיל בניתוק הצבא המצרי מריכוזיו בדרום הרצועה וצפון סיני והמצרים הסיגו לשם חלק מכוחותיהם.
כוחות אחרים הוקצה ללחימה נגד הטריז.
כלל הכוחות הללו נגרעו משאר הגזרות של מבצע יואב והקלו על השגת היעדים של המבצע.