tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
העוסק הפטור (ככל בעל עסק הרשום כעצמאי במס הכנסה), מחויב בשמירת ספרי הנהלת חשבונות והמסמכים הנוגעים לפעילות העסק לתקופה של שבע שנים.
מומלץ שלא לאחר בהגשת הדיווחים כדי שלא לשלם קנסות מיותרים.
עוסק פטור יכול לנהל את היבטי הדיווח הקשורים לרשויות המס בעצמו, לקבל ייעוץ והדרכה לגבי מילוי הדוח השנתי בלשכות של משרדי מס הכנסה ולהיעזר בחוברות ההדרכה המוצאות על ידי רשות המיסים מדי שנה.
לעיתים כדאי ורצוי להיוועץ ביועץ מס או ברואה חשבון במילוי הדיווח השנתי וההתנהלות הכללית.
השימוש ביועץ מס כאיש מקצוע המתווך בין העוסק לבין שלטונות המס, יכול לייעל את ההתנהלות מול רשויות המס ומאפשר למצות את מלוא זכויות הנישום.
עוף החול (ביוונית עתיקה: Φοῖνιξ, פוינִיקְס; בלטינית: Phoenix) הוא עוף מיתי קדוש במיתולוגיה המצרית, היוונית ובמיתולוגיות אחרות.
על פי המיתולוגיה, עוף החול מת בשריפה וקם לתחייה מתוך האפר באופן מחזורי.
לפי המיתולוגיה המצרית, עוף החול חי במדבר במשך 500 שנים, או לפי גרסאות אחרות 1461 שנים, לפני שהצית את עצמו ומאפרו קם עוף חול חדש.
ברבות מהמיתולוגיות עוף החול הוא תמיד ממין זכר והוא אינו מתרבה, אך במיתולוגיות המזרח יש גם נקבות עוף החול.
לקראת סיום חייו הוא בונה לעצמו קן העשוי ענפי קינמון, מור ונרד, ומצית את עצמו.
מן האפר נוצר עוף החול החדש, אשר לוקח את האפר של עוף החול הישן, עוטף אותו בקליפה עשויה מור, ומניח אותו בהליופוליס שבמצרים.
עוף החול מופיע בספר המתים המצרי, בהם הוא מתואר לרוב כמו אנפה ולעיתים כנחליאלי צהוב או כעיט עם נוצות אדומות וזהובות.
הוא מקושר לאל השמש רע, הנולד כל יום מחדש, לאחר מותו בערב הקודם.
המצרים קישרו את עוף החול גם למילה "בנו" - היינו גרעין דקל, הצומח מתוך חולות המדבר.
זהו גם מקור השם היווני "פוֹיְנִיקְס" (φοῖνιξ) שמשמעו ביוונית "צבע חום-אדום".
על פי מדרש בראשית רבה, עוף זה נקרא חול.
המדרש מפרש את הפסוק מספר איוב (): "כחול ארבה ימים" כהתייחסות לעוף החול - "עוף ושמו חול ולא נקנסה (כלומר נגזרה) עליו מיתה, שלא טעם מעץ הדעת ולבסוף אלף שנה מתחדש וחוזר לנערותו." המדרש מביא מחלוקת לגבי שיטת התחדשות עוף החול.
לשיטת רבי ינאי, לאחר אלף שנות חיים יוצאת אש מקנו של עוף החול ושורפת אותו, ונשאר בו כביצה, ואז חוזר עוף החול ומגדל איברים וחי.
לשיטת רבי יודן ברבי שמעון, לאחר אלף שנות חיים גופו של עוף החול מתבלה ללא שריפה, "גופו כלה וכנפיו מתמרטין" ונשאר בו כביצה, ואז חוזר עוף החול ומגדל איברים.
פירושים אלו מקובלים גם על מקצת פרשני המקרא.
בפירושו לבבלי כותב רש"י ששמו של העוף "אורשינא - עוף ושמו חול בלשון המקרא, ואינו מת לעולם."
המלבי"ם מציין את הופעת עוף החול בשירי עמים קדומים מלבד ביהדות:
התלמוד הבבלי מבאר שעוף החול זכה לחיי נצח על ידי ברכתו של נח, כשכר על כך שלא ביקש מנח מזון בתיבה משום שראה שהוא טרוד בהאכלת שאר החיות.
ביהדות ישנן אגדות המקבילות לאגדות הפניקס, המיוחסות לנשרים (הנשרפים בכל עשר שנים וצומחים מחדש במשך עשרה מחזורים עד שמתים בגיל מאה), ולציפור בשם "גרופית" (לה מיוחסות תכונות מחזוריות הקשורות לגלגולי חיים ומוות.
"גרופית" מופיעה בסיפורו של ש"י עגנון, עידו ועינם).
בנצרות, עוף החול מסמל את תחיית ישו, ואת החיים לאחר המוות.
בסדרת ספרי הארי פוטר, מוזכר פוקס, עוף חול השייך לאלבוס דמבלדור.
פוקס הוא בעל שירה יפהפייה, לדמעותיו יש כוחות ריפוי, והוא מסוגל לשאת משאות כבדים במיוחד.
בסדרת הטלוויזיה "חלומות בהקיץ" בעונה השנייה מדמים את סאנם איידין לעוף חול.
הסבירו על העוף כעל עוף שעובר בין עמקים רבים ללא מנוחה ולבסוף הוא נשרף וקם מתוך האפר שלו וחוזר להיות צעיר ויפייפה.
עוף החול מופיע בלוגו של להקת קווין, ומאוחר יותר כסמל הקרן למלחמה באיידס שהוקמה לאחר מותו של פרדי מרקיורי, מעצב הלוגו המקורי.
עונת רבייה היא תקופה מסוימת בשנה בה מתרחשת הזדווגות.
בתקופה זו בעלי החיים בתקופת מיוחמים ומוכנים להביא צאצאים לעולם.
בדרך כלל, עונת הרבייה היא התקופה בה התנאים בסביבת המחיה נוחים ומתאימים כמו כמות מספקת של מזון ושתייה וטמפרטורה אופטימלית.
לבעלי החיים השונים יש עונות רבייה שונות המושפעות ממספר רב של גורמים כמו משך אור יום וגנטיקה.
באדם, בשונה מיונקים רבים, אין עונת רבייה.
בנוסף בפרוקריוטים וחד תאים, כגון חיידק אין עונת רבייה מוגדרת, והרבייה מתרחשת כתהליך מחזורי במשך כל ימות השנה.
הנקבות בתקופה הזאת נכנסות לשלב הייחום, ומפרסמות זאת בכל מיני אמצעים כמו פרומוני ריח, התנהגות, השמעת קולות ואף שינוי במראה.
לזכרים של הרבה מיני בעלי חיים יש דו-צורתיות זוויגית, שמופיעה רק לקראת עונת הרבייה לשם החיזור.
קרני האייל למשל צומחות לקראת עונת הרבייה כדי שיוכלו לשמש לו להרשמת הנקבות וללחימה בזכרים אחרים.
היות שקרניים אלו מכבידות על האייל, הוא משיר את קרניו בסוף העונה.
על פי התפיסה הביולוגית של המין של חוקר האבולוציה ארנסט מייר הגדרת המין של יצור נקבע על ידי הרבייה, כלומר היכולת של שני הפריטים להזדווג בתנאים נורמליים ולהעמיד צאצאים פוריים הם הקובעים ששני הפריטים שייך לאותו מין.
אחד מהמבודדים הטקסונומיים הוא עונת הרבייה של היצור, אם לשני יצורים יש עונת רבייה שונה הם שייכים לשני מינים שונים, מכיוון שההבדלים בעונת הרבייה מונעים מהם להזדווג.
עוסמאן סיסה הוא כדורסלן עבר מאלי ששיחק בעמדת הסנטר.
סיסה נולד במאלי, בה גדל עד גיל 15 שבו החליטו הוריו לעבור לארצות הברית, מכיוון שרצו שבנם יזכה בחינוך טוב, שהיה בלתי אפשרי במאלי באותה תקופה, שהייתה שקועה במצב כלכלי וחברתי קשה.
תחילה שיחק סיסה כדורגל, אך באחד הימים בתיכון הבחין בו מאמן הכדורסל של התיכון והמליץ לו לעבור לשחק כדורסל, סיסה שמע בעצתו והחל להתאמן ולשחק בנבחרת בית ספרו.
הוא זכה לשבחים רבים כשסיים את לימודיו והחליט להפוך למקצוען ונרשם לדראפט ה-NBA לשנת 2001, בו נבחר כבחירה ה-47 על ידי הדנוור נאגטס.
הוא הוחתם בקבוצה, אך שוחרר במהרה ומצא עצמו בלוקומוטיב קובאן מהליגה הרוסית.
לאחר מכן בקיץ של עונת 2002/2003 הוחתם על ידי האורלנדו מג'יק ושיחק בה מספר משחקים בקדם העונה ושוחרר.
הוא עבר לשחק במדי ההארלם גלובטרוטרס למשך העונה ובקיץ של 2003 חתם בקבוצת אדירונדק ויילדקאטס מליגת ה-USBL.
הוא חתם בקיץ של עונת בטורונטו ראפטורס ושיחק במחנה קדם העונה בטרם שוחרר לאחר מספר ימים, הוא חתם במדי ברווארד בלו דאקס מה-USBL למשך העונה.
בעונת 2004/2005 החליט לנסות את מזלו בליגת הפיתוח של ה-NBA, וחתם בפייטוויל פליירס להמשך העונה.
בעונת הגיע סיסה לישראל וחתם בקבוצת בני השרון, על אף שקבוצות אירופאיות בכירות, בהן קבוצת הפאר ברצלונה, התעניינו בו.
במדי הקבוצה היה שותף להפסד בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קולע 13 נקודות.
בעונת עבר סיסה לקבוצת אפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית.
בעונת 2011/2010 חתם בקבוצת מארוסי היוונית, שבה היה אמור לשתף פעולה עם קוקי בלצ'ר ששיחק עמו בבני השרון.
אך בפועל העביר את העונה בקבוצת ברסט הצרפתית.
"עונת המלפפונים" הוא ביטוי ציני הקשור לעולם התקשורת, והוא מתאר עונה בה אין אירועים חדשותיים מרעישים, ואנשי התקשורת נאלצים לשוחח על עניינים שוליים וחסרי ערך סנסציוני.
ב"עונת המלפפונים" התקשורת מעלה כתבות מגירה או ממחזרת חומר שהיה בו כבר שימוש בעבר.
מקובל לתלות את מקור המונח בגרמנית: "Sauregurkenzeit" – 'עונת המלפפונים החמוצים' – ביטוי בדיאלקט של העיר ברלין , שבה הוא אותר לראשונה בכתובים בסוף המאה ה-18. מקורו המדויק אינו ידוע.
הייתה קיימת סברה כי הוא קשור לעיסוק בכבישת מלפפונים בעונה זו.
הסופרת היהודייה זלציה לנדמן הציעה כי למונח אין קשר למלפפונים חמוצים, וכי מקורו ברוֹטוֶולש (שפת נוכלים באזור דרום גרמניה, שהושפעה מיידיש): זמן של "צרה" (נהגה: צוּרֶה) ו"יוקר" (או "יקרות").
מונחים זהים מילולית קיימים בשפות אירופיות נוספות, בהן הולנדית (Komkommertijd), דנית (Agurketid), נורווגית (Agurktid, Agurknytt), פולנית (Sezon ogórkowy), צ'כית (Okurková sezóna) והונגרית (Uborkaszezon).
האזכור המתועד הראשון של הביטוי "עונת המלפפונים" הוא במילון סלנג אנגלי שיצא לאור ב-1699 ובו נכתב: "מלפפונים — חייטים.
עונת המלפפונים — חופשת החייטים, כאשר הם בחופש להשתעשע ומלפפונים מבשילים".
לא ברור אם חייטים גרמנים הם שהביאו את הביטוי לאנגליה או להפך, או שאולי מדובר בצירוף מקרים.
לעברית חדר המונח ככל הנראה מיהדות פולין הרוסית, בתפר שבין תקופת ההשכלה ותקופת התחייה, כתרגום שאילה מגרמנית או מפולנית, בתיווך שפתם של יהודי מזרח אירופה, היידיש (שבה ישנן שתי מילים המציינות 'מלפפון' – האחת זהה למילה הגרמנית: "גורקען"; והאחרת ממקור סלאבי, ודומה למילה בפולנית: "אוגערקעס").
המונח הפולני "Sezon ogórkowy" ("עונת המלפפונים") תורגם בתחילה כ"עת האבטיחים" (בין הווריאציות האחרות, הנפוצות פחות: "תקופת האבטיחים" או "ימי האבטיחים", וכן "ימי ביכורי האבטיחים", "עת האבטיחים החמוצים" או "ימי האבטיחים החמוצים").
אחד האזכורים העבריים הראשונים של המונח הופיע באוגוסט 1874 בעיתון "המגיד", שערך והוציא אליעזר ליפמן זילברמן בליק שבפרוסיה המזרחית.
סופר "המגיד" בוורשה, הסופר והמו"ל אליעזר יצחק שפירא (אי"ש), דיווח, תחת הכותרת "דרכי המסחר אבלות", על עונת המלפפונים בפולין, הנקראת בפיו 'ימי ביכורי אבטיחים':
בקיץ 1886 דיווח אי"ש מעירו בעיתון "היום" כי "העת הנקראת בפי העם "עת האבטיחים" Ogórkowy הנה זה באה בשערי עירנו ובכל בתי המסחר השליכה הס ומנהג העת בימים האלה כמנהגה בשנים הטובות ואנחנו שוכבים למעצבה כשכֹב הצב בנרתיקו וכל רוח חיים לא יבוא בינינו".
שנה לאחר מכן, ב-1887, כתב בעיתון הוורשאי "הצפירה" שבעריכת חיים זליג סלונימסקי הפיליטוניסט הקבוע של העיתון, נפתלי הרץ ניימָנוביץ (בשם העט "הנץ"), כי
שנה לאחר מכן קונן שוב, תחת הכותרת "ימי בצֹרת, מפח נפש ונדודים", כי
בקיץ 1897 כתב ב"המגיד" ראובן אשר ברודס:
ובאוגוסט 1901 התלונן נחום סוקולוב ב"הצפירה": "אבל התִלחם צרפת בתוגרמא [=האם תילחם צרפת בטורקיה]?
ואם לא תִלחם, למה כל הקולות והלפידים האלה?", וקבע כי הדיווחים על כך בעיתונות הם "אך [=רק] מאפס מעשה ואך [כדי] להמציא חדשות-לעם בתקופת האבטיחים".
יש שכינו תקופה זו בשימוש בקישואים.
במאמר בעיתון "הצפירה" ביוני 1897 כינה יהודה ליב ווינץ הברלינאי עונה זאת "התור של הקישואים החמוצים".
לאחר 21 שנים, ביוני וביולי 1928, פורסמו באותו עיתון שתי כתבות שבהן הופיע הביטוי "עונת הקישואים".
בעיתונות הארצישראלית בשנות ה־30 של המאה ה־20 השתמשו במלפפונים בביטויים "עונת המלפפונים החמוצים" או "עונת המלפפונים", וביטוי זה התקבל ודחק את הקודמים.
מי שהחל להשתמש בביטוי "עונת המלפפונים" בעיתונות הספורט בישראל הוא פרופ' מנחם לס, שהיה עיתונאי ספורט בעיתונים "חדשות הספורט", "חדשות", "ידיעות אחרונות", "מעריב" ו"הארץ", ופרופסור לביומכניקה ומאמן כדורגל באוניברסיטת אדלפי בלונג איילנד שבעיר ניו יורק.
קבוצת הכוכבים עוף החול נמצאת בשמי הדרום והיא מייצגת את עוף החול המיתולוגי - יצור אגדי שנשרף וקם לתחיה מאפרו.
בקבוצה יש רק שני כוכבים בהירים יותר מדרגה 5: אנקא ו-β בעוף החול.
הקבוצה הוגדרה בתחילת המאה ה-17, אך כנראה שכוכביה הבהירים היו מזוהים עם עוף החול עוד לפני כן.
בשל מיקומה הדרומי לא ניתן לצפות בקבוצה מישראל.
α בעוף החול (אנקא) הוא ענק כתום במרחק של 72 שנות אור ועם בהירות נראית נראית מדרגה 2.4.
β בעוף החול הוא כוכב כפול המורכב משני כוכבים צהובים עם בהירות מדרגה 4. ניתן להפריד ביניהם באמצעות טלסקופ, אך נדרשת הגדלה גדולה.
ζ בעוף החול הוא כוכב כפול עם בהירות מדרגה 4, שבאמצעות טלסקופ קטן ניתן להבחין בבן זוג עם דרגת בהירות 8. הכוכב הבהיר מבין השניים הוא בעצמו כוכב זוגי עם בן זוג עמום, שעובר על פני הכוכב הבהיר אחת ל-40 שעות ומוריד את בהירותו מדרגה 4 לדרגה 4.5.
עוסמאן דאבו הוא כדורגלן עבר צרפתי.
דאבו החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת רן הצרפתית.
בשנת 1998 חתמו דאבו וחברו לקבוצה מיקאל סילבסטרה באינטר מילאנו.
דאבו לא היה בסגל הקבוצה באופן קבוע, ולאחר מספר חודשים הושאל לוויצ'נזה, במדיה השתתף במשחקי הסרייה א'.
בעונה לאחר מכן עבר דאבו לפארמה אותה אימן אריגו סאקי, ושם שיחק 16 משחקים.
ביוני 2000 עבר למונקו מהליגה הצרפתית, בעסקת חילופים במקום סברי למושי.
לאחר כחצי שנה הוא חזר לוויצ'נזה בהשאלה, ובסוף העונה עבר לאטאלנטה.
באטאלנטה דאבו הבטיח לעצמו מקום בהרכב הראשון, ובשנת 2003 קיבל זימון ראשון לנבחרת צרפת עבור גביע הקונפדרציות, זימון שדאבו כינה "מפתיע", והיה שותף לזכייה בתואר.
בקיץ 2003 הצטרף דאבו ללאציו, שם הוא הפך לחלק חשוב בקישור הקבוצה, בזכות סגנון משחקו המאורגן.
לאחר שמספר קבוצות מהפרמייר ליג גילו בו התעניינות בקיץ 2006, הצטרף דאבו למנצ'סטר סיטי כשחקן בוסמן, וחתם לשלוש שנים.
הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק פתיחת העונה שבו הקבוצה הפסידה 0–3 לצ'לסי.
בהופעתו השלישית קיבל כרטיס אדום על כניסה אווירית בשחקן רדינג, והושעה לשלושה משחקים.
פציעה ברצועת הברך שנגרמה לו במהלך אימון גרמה לו להיעדרות ארוכה, והוא לא שיחק עד אמצע דצמבר באותה שנה.
בחזרתו למגרשים הוא שיחק 13 משחקים רצופים, ואז הושבת שוב כתוצאה מפציעה.
לאחר שהחלים נאבק להשיב את מקומו בקבוצה, ושיחק משחק אחד בלבד בעונת 2007/2006.
ב-1 במאי 2007 הותקף דאבו על ידי חברו לקבוצה ג'ואי ברטון במגרש האימונים של מנצ'סטר סיטי, ונאלץ להתפנות לבית חולים לטפל בפצעיו.
דאבו התלונן במשטרה על תקיפה, ובארטון נעצר ונחקר במשטרת מנצ'סטר.
דאבו הוצב ברשימת ההעברות על ידי סוון-גוראן אריקסון, יחד עם חבריו לקבוצה דני מילס ופול דיקוב.
מילס ודיקוב הושאלו לקבוצות אחרות, אך דאבו נשאר בקבוצה.
ב-30 באוגוסט 2007 חתם על חוזה בלאציו עד יוני 2010. ב-13 במאי 2009 הבקיע את הפנדל המכריע בגמר הגביע האיטלקי 2009 נגד סמפדוריה.
ב-2011 חתם דאבו על חוזה לשנה בקבוצה ניו אינגלנד רבולושן בה שיחק רק 3 משחקים, ובסוף עונה זו דאבו החליט לפרוש.
המשניות הראשונות במסכת מעשרות עוסקות בשלבי גידול שונים המחייבים בהפרשת תרומות ומעשרות.
במשנה הראשונה במסכת נאמר כך:
מהכלל הראשון עולה התנאי שכדי להתחייב, הגידול צריך להיות בגדר אוכל למעט צמחים שאינם משמשים לאכילה כגון עלים שמיועדים להכנת צבע.
בכלל השני המשנה מבארת שהגידול מתחייב רק ברגע שהוא ראוי לאכילה ולא לפניו.
אם כן, קיימים שני מצבים שונים:
כל שתחילתו אוכל וסופו אוכל - גידול שכבר מרגע ראשוני ראוי לאכילה, מתחייב במעשר מיד, אף על פי שהבעלים מעוניין להשאירו על מנת שיגדל.
כל שאין תחילתו אוכל אבל סופו אוכל - בתחילת הגידול עדיין אינו עונה לגדר אוכל - כמו פירות בתחילת גידולן, ורק לבסוף נהיה אוכל, גם חיובם בתרומה ומעשר הוא רק מאותה עת שנעשה ראוי לאכילה.
משניות ב'- ד' מפרטות את המועד הזה בפירות שונים שכאמור אינם ראויים בתחילת גידולן ולכן עונת המעשרות שלהן בהתאם למצבם.
אם כן, עונת המעשרות הוא הזמן שבו הגידול מגיע לכלל הגדרת אוכל, דבר המשתנה בין גידול לגידול.
עונת המכשפה הוא סרט פעולה, אודות קבוצת אבירים במאה ה-14 הנשלחת למשימה להשמיד מכשפה.
הסרט יצא לאקרנים ב-7 בינואר 2011 בבימויו של דומיניק סנה.
בסרט מככבים ניקולס קייג' ורון פרלמן בתפקידים הראשיים.
שחקני המשנה בסרט כוללים את קלייר פוי, סטיבן קמפבל מור, רוברט שיהאן, אולריך טומסון וסטיבן גראהם.
האבירים ביימן (ניקולס קייג') ופלסון (רון פרלמן) מחליטים לנטוש את הכנסייה בעקבות טבח המוני בנשים וילדים.
בדרכם הם מגיעים לעיר שבה שוררת מגפת "המוות השחור" שהתפשטה לכאורה בעקבות נערה שמואשמת בכישוף (קלייר פוי) .
אנשי העיר חושפים את זהותם של האבירים ומביאים אותם לקרדינל דאמברוייז (כריסטופר לי).
הקרדינל מבקש מהם שיובילו חבורה של אבירים השומרים על מכשפה למנזר שבו ייערך לה טקס להסרת המגפה.
בהתחלה מסרבים ביימן ופלסון, אך הם נעתרים לבקשה כשמובטח להם שלנערה ייערך משפט הוגן.
הם יוצאים לדרך עם הכומר דאבלזאק (סטיבן קמפבל מור), קאי (רוברט שיהאן), האביר אקהרט (אולריך טומסון) והנוכל האגאמר (סטיבן גראהם).
לבסוף, הם מגיעים למנזר ומגלים שהמגפה כבר התפשטה.
דאבלזאק מתחיל לבצע את הטקס, אך בעיצומו הכלוב נמס.
המכשפה תוקפת אותם ומתברר שהיא למעשה שד שנכנס לגופה של הנערה.
לבסוף, קאי מצליח להוציא את השד מהנערה, אך מלבדו נהרגים במהלך העלילה כל שאר חברי המשלחת.
קלייר פוי – אנה (המכשפה)
סטיבן קמפבל מור – דאבלזאק
כריסטופר לי – הקרדינל דאמברוייז
הסרט הכניס ביום הראשון לצאתו לאקרנים כ-3.7 מיליון דולר.
בסוף השבוע הראשון לצאתו בהפצה כללית הסרט הכניס כ-13.5 מיליון דולר.
נכון ל-28 במאי 2011 גרף הסרט הכנסות של למעלה מ-90 מיליון דולר.
עוף בְּרָס הוא זן של תרנגול הבית שמקורו באזור ברס ברון-אלפ בצרפת.
מבחינה קולינרית, העופות זוכים להערכה רבה בשל טעמו החזק של בשר הציד, עם זאת בשרם יפה, ועדין, עם שומן נקי וטעים.
כ-1.2 מיליון עופות ברס מגודלות מדי שנה, כזאת היא גם הדרישה בתוך צרפת, כך שמעט עופות מיוצאים מחוצה לה.
כמוצר מובחר, הן נמכרות במחיר גבוה מאוד.
עוף ברס עולה בסביבות 15 אירו בשוקי העולם.
אחת הדוגמאות האופייניות, הידועה בשם Bény, היא תרנגולת בעלת כרבולת בצבע אדום עז, נוצות לבנות ורגליים כחולות, בצורת הדגל הצרפתי או הטריקולור.
תרנגולות בעלות נוצות שחורות (Bourg) ואפורות (Louhans) נפוצות אף הן.
כשהן נשחטות, לבשרן יש גוון של ורוד-אדמדם נקי ושומן צהבהב מודגש.
עצמותיהן קלות וחסונות, מכיוון שהן מסתובבות חופשי בשדה ולא מושמות בכלובים.
עופות ברס גדלים לפי תנאים קפדניים בחוות קטנות בשטח קטן המיועד לכך מסביב לעיר והם מוגנים לפי החוק הצרפתי והאירופאי (אפלאסיון ד'אוריג'ין קונטרולה) מאז 1957 – זהו מותג בעל החיים הראשון שזכה בהגנה זו, המוענקת בדרך-כלל ליינות, גבינות ומיני מעדנים.
מעמד ה"אפלאסיון ד'אוריג'ין קונטרולה" הוענק להן בשל מאפייני הטעם הייחודי שמקנים להם האדמה בהן הם גדלים והגרגרים מהם הם ניזונים ומסירותו של איגוד האיכרים המקומי לשמירה על האיכות.
יש רק 600 משקים המורשים לגדל את עופות ברס.
האפרוחים נשמרים בכלובים מרגע בקיעתם מהביצה, בהיותם בני 35 ימים מוציאים את האפרוחים לשדה הירוק.
החוק קובע שיש להקצות לפחות עשרה מטרים רבועים לכל עוף, המשק חייב להיות בגודל של 4 קילומטרים רבועים ואסור להכניס לתוכו יותר מ-400 תרנגולות.
מזונם מורכב מתירס המושרה בחלב.
הם מסתובבים במרעה הפתוח במשך 9–23 שבועות, תלוי בסוג העוף, אחר-כך מושמים בכלובים, מפוטמים על-מנת שיעלו שומן ונשחטים.
אחר-כך מורטים את נוצותיהם, הם מושרים באמבטיה של חלב, סוגרים אותם באריג פשתן ותופרים.
יש כמה שיטות בישול: הפשוטה שבהן היא לצלות את העוף ולהפוך עליו תכופות את מיצי הבישול כדי שלא יתייבש.
דרך אחרת היא לבשל אותם באיטיות בקדירות חרס, ביחד עם פטריות יער, חמאה ושמנת.
תושבי ברס גאים מאוד בעופות שלהם והעוף מהווה חלק נכבד מהסחורה אותה הם מוכרים.
מעריצים שאינם צרפתים כוללים את שף הגסטרונומיה מולקולרית הסטון בלומנטל, שהכריז שעוף ברס הוא המנצח ללא עוררין במונחים של טעם ומרקם לפי מחקר שהוא ערך עבור הסדרת In Search Of Perfection ששודרה בהנחייתו ברשת BBC.
זן קנדי, Blue Foot, פותח על בסיס העופות הצרפתים בשנות השמונים ומגודל בהתאם לאותם קווים מנחים.
הוא זכה בפרסים בארצות הברית, ועולה פי כמה מעופות חופש מזנים אחרים.
עונת הנדידה אל הצפון הוא רומן פוסט-קולוניאלי מאת הסופר הסודאני א-טייב סאלח.
הרומן פורסם בשנת 1966 ויצא לאור בביירות תחילה.
לאחר מכן תורגם ליותר מ-30 שפות, ביניהן אנגלית, צרפתית, גרמנית, הולנדית, שוודית ועברית.
המספר, עלום שם, חוזר לכפר מולדתו בסודאן, לאחר שבע שנים באנגליה, בהן התקדם בתחום לימודיו וזכה לתואר דוקטור.
בדרכו לביתו, הוא פוגש כפרי חדש, שלא הכיר קודם, בשם מוסטפא סעיד (Sa'eed).
מוסטפא מוצג בסיפור כאדם שהוא מושא להערצת הכפריים, הודות להישגיו שרוב האחרים אינם מסוגלים לבצע.
המספר מתאר אופי קשה, מנוכר ועוין.
המספר מתייחס אליו תחילה כאל בוגד.
אך ערב אחד בהיותו שיכור, מוסטפא מתאר בפני המספר את חיי העבר שלו בערגה, באמירת שירה באנגלית רהוטה.
מוסטפא עוזב בחטף את המספר.
ואילו המספר נחוש בדעתו לגלות את זהותו של הזר.
כפי שמתברר, מוסטפא היה לא רק תלמיד מבריק, ומשכיל בסודאן, אלא גם מצליח בלימודיו בקהיר ובמערב.
הוא התמנה למרצה וחוקר בדרגת פרופסור, באחת האוניברסיטאות היוקרתיות באנגליה.
באותה עת מוסטפא מתאר, בפני המספר, מערכת יחסים מורכבת ביותר, של שנאה ואלימות המופנית כלפי הזהות המערבית וכנגד מכריו בגולה.
הסיפור על העבר הבעייתי של מוסטפא באירופה בפרט, הרומן שלו עם נשים בריטיות, מהווה מרכז העלילה המערבית של הרומן.
המספר נפגש שוב ושוב עם מוסטפא סעיד כדי לגלות מהו עברו של הזר.
דמותו מעוררת בו סקרנות רבה, ייאוש וכעס.
למעשה המספר חושף את מוסטפא ומגלה את הכפיל שלו, שהחביא בתוכו.
כולל העמדתו לדין וישיבתו בכלא, על רצח נשים...
הסיפורים על חיי העבר של מוסטפא באנגליה, ההשלכות על הכפר סביבו, מעוררים במספר תהיות רבות וחשש רב, עד כדי התמודדות עם עצמו, על סף השפיות.
רק לבסוף, צף נהר הנילוס כמרכיב מסיים של העלילה, המתאר את הנילוס בצורה מסכנת, בין חיים ומוות.
כל זאת על מנת לסיים את הסיפור בבחירה מודעת, כדי להזיז את ההשפעה המערבית המתמשכת של מוסטפא, ולעמוד כפרט בעל השפעה בזכות עצמו.
הרומן נאסר לקריאה, בסודאן, ארץ מולדתו של הסופר.
ככל הנראה הדבר קשור במחצית השנייה של הרומן, המכילה כמה דימויים מיניים עוצמתיים, אשר הממשלה האסלאמית בסודאן לא יכולה לאשר.
המספר (ללא שם, מדי פעם מכונה אפנדי כאות לכבוד)
מאהבותיו של מוסטפא סעיד באנגליה: שילה גרינווד, אן המונד, ג'ין מוריס (אתה התחתן), איזבלה סימור.
חאג' אחמד, סבו של המספר.
וואד אל ריס, חבר סבו של המספר.
כל פעם שהוא מתאלמן, מצליח לשאת אישה צעירה יותר.
אדון וגברת רובינסון, הוריו המאמצים של מוסטפא בקהיר.
מחג'וב, חברו של המספר מילדות.
חסנה בנת מחמוד, אשתו של מוסטפא סעיד בכפר ושני ילדיה
בנת מג'זוב, זקנה צעירה בגופה ובנפשה, המתארת בפני מספר את הדרמה שהתרחשה בכפר בהיעדרו.
בני ובנות משפחתו של המספר ואנשי הכפר.
הרומן תורגם לעברית בידי פרופסור טוביה שמוש מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
הרומן עובד למחזה תיאטרון ולהצגה שהופיעה בפסטיבל עכו עם השחקן מוחמד בכרי אשר זכה בפרס השחקן המצטיין בשנת 1993, בבימוי אוריאל זוהר.
עונת העצמות הוא ספר פנטזיה אורבנית מאת הסופרת הבריטית סמנתה שאנון והספר הראשון שלה שיוצא לאור.
הספר ראה אור ב-20 באוגוסט 2013 ב-20 מדינות במקביל, כולל ישראל.
הספר הוא הראשון מבין סדרה של שבעה ספרים, אשר שלושת הראשונים מביניהם נמכרו להוצאת בלומסברי בסכום של שש ספרות (בליש"ט).
הזכויות לסרט על "עונת העצמות" נמכרו לאולפנים הבריטיים אימג'ינריום.
בעברית יצא הספר לאור בהוצאת "אגם", בתרגום דבורה בושרי.
שאנון הצהירה לגבי הספר, כי תהתה מה יקרה אם "הדיסטופיה תתמודד עם העל-טבעי" ואם יהיה ציד מכשפות נוסף.
עלילת "עונת העצמות" מתרחשת בשנת 2059 ומסקרת את מצבה של הדמות הראשית, פייג' מארני.
לפייג' יש יכולת על טבעית המאפשרת לה לפרוץ לנשמות של אנשים.
היא מותקפת ונחטפת למושבת עונשין באוקספורד.
שאנון החלה בכתיבת הספר בעודה עובדת עבור סוכן הספרים דייוויד גודווין ותוך כדי למידה בקולג' סנט אן של אוניברסיטת אוקספורד.
היא החלה לעבוד אצל גודווין לאחר שזה הציע לה התמחות לאחר שלא קיבל את ספרה הראשון, 'אורורה'.
לאחר שקראה כתבי יד וצברה ניסיון בעסקי הספרים, עלה לשאנון הרעיון הבסיסי עבור "עונת העצמות".
שאנון דמיינה "ילדה, שהיה לה בדיוק אותו יום בעבודה כמוני, רק שלה הייתה יכולת על-טבעית" והחלה לתכנן את הספר בעודה בארוחת הצהריים.
היא החלה להשתמש באווירה בקולג' סנט אן ובארכיטקטורה הכללית של אוניברסיטת אוקספורד כהשראה עבור תיאור מושבת העונשין "שאול I" שבספרה.
לפני יציאתו לאור, הושווה "עונת העצמות" לסדרת הספרים של הארי פוטר ושאנון קיבלה פעמים רבות את הכינוי "ג'יי קיי רולינג הבאה".
העיתונות מצאה קווי דמיון בין המקרים כיוון ששאנון חתמה באותה הוצאת ספרים (בלומסברי) בה חתמה רולינג עבור 'הארי פוטר' וכיוון שבשני המקרים הסדרה הורכבה משבעה ספרים.
עם זאת, כתב ה-Atlantic Wire (אתר אחות ל-The Atlantic) הגיב ש"התרועות הרגילות של התקשורת...
גרמו להשוואה של כמעט כל סופרת מדע בדיוני או פנטזיה מוכרת ומזוהה".
הביקורות המשמעותיות על הספר היו בעיקר חיוביות.
USA Today כתב אודות הדמיון לסדרת "הארי פוטר" בביקורת החיובית שלו ל"עונת העצמות", באמירה שהרעיון בבסיס הספר "דומה מאוד בהיבטים מסוימים" לסדרה הנ"ל אך גם טען שהספר כולל "רעיונות חדשניים מצוינים ומעל לכל, קול חדש ומרשים עבור ספרות הפנטזיה".
NPR הבחין גם הוא בהשוואה הזו, אך העיר שהספר יותר דומה לסדרת משחקי הרעב מאשר לסדרת 'הארי פוטר'.
גם הביקורת של הטלגרף ציינה שהספר דומה לסדרת 'משחקי הרעב' ואמרה שהעלילה תהא מוכרת לקוראי פנטזיה, אך גם אמרה ששאנון "מראה כישרון אמיתי בשילובם בקלות לעולם דמיוני מהנה ומקורי".
לפי חוק מס ערך מוסף, עוסק הוא
חוק מס ערך מוסף מחייב כל עוסק להירשם במשרדי רשות המיסים.
לאחר הרישום הוא יקבל תעודה, או אישור אחר על הרישום.
החוק מחלק את העוסקים לשני סוגים: עוסק מורשה, ועוסק פטור.
עוסק מורשה חייב בגביית מס ערך מוסף (מע"מ) בגין עסקאותיו, ולאחר קיזוז מע"מ על תשומותיו הוא מעביר מס זה לאוצר.
עוסק פטור הוא עוסק הפטור מגביית מס ערך מוסף בגין עסקאותיו ואינו רשאי לקזז מע"מ בגין תשומותיו.
רשות המיסים קובעת מיהו עוסק מורשה ומיהו עוסק פטור, בהתאם לקריטריונים הקבועים בחוק.
הקריטריון העיקרי הוא מחזור העסקאות: ונכון לשנת 2017 עוסק פטור היה מי שמחזור עסקאותיו השנתי אינו עולה על 98,707 ש"ח.
עוסקים מסוימים מסווגים כעוסק מורשה גם כאשר הם עומדים בתנאי של מחזור עסקאות נמוך.
עוסק מנהל את עסקיו בצורות שונות של התאגדות: כעצמאי, כשותפות או כחברה.
כאמור בהגדרת "עוסק", לא נכללים בהגדרה זו שני סוגים של גופים העוסקים במכירה או במתן שירות תמורת תשלום:
מוסד כספי: בנקים, חברות ביטוח ונותני שירותים פיננסיים חייבים במס שכר ורווח על השכר ששילמו והרווח שהפיקו.
מוסד ללא כוונת רווח: לרבות מוסדות המדינה, חייבים במס שכר בשיעור של כמחצית משיעור המע"מ על תשלומי השכר שלהם.
העוסק במצווה פטור מן המצווה הוא כלל הלכתי, הקובע שאדם העוסק בקיום מצווה אחת פטור מקיום מצווה אחרת באותו זמן.
למשל, מי שעוסק במצוות השבת אבידה אינו מחויב בזמן זה לתת צדקה.
בתלמוד הבבלי נלמד הדין בדרשה משני מקורות שונים:
מהפסוק , העוסק במצוות קריאת שמע, חז"ל דייקו מהדגשת המקרא "בשבתך ובלכתך" שדווקא בשֶבת ובלֶכת שלך כלומר שאדם עוסק בעיסוקיו - הוא מחויב במצוות קריאת שמע, אבל כאשר אדם אינו עוסק בעיסוקיו הפרטיים אלא הוא עוסק במצווה הוא פטור מקריאת שמע.
מפטור זה למדו חז"ל פטור כללי ממצוות לעוסק למי שעוסק במצווה.
מדין פסח שני שהוא הזדמנות שנייה לחגוג את הפסח עבור אלו שנבצר מהם לחגוג את חג הפסח במועד המקורי משום שהיו טמאים.
חז"ל דייקו מן המקרא כי הסיבה לכך שהם נטמאו הייתה העובדה שהם עסקו בקבורת מת מצווה, ומכאן שמותר להיטמא למת מצווה אף על פי שבעקבות כך לא יתאפשר לאדם לקיים את מצוות קרבן פסח.
כלומר, העיסוק במצווה אחת (טיפול במת מצווה) פטר ממצוות אחרות.
ומכאן נלמד פטור כללי ממצוות לעוסק במצווה.
פטור 'העוסק במצוה פטור מן המצווה' מתקיים במקרים מסוימים אפילו שלא בזמן ביצוע המצווה בפועל, כאשר האדם טרוד מקיום מצווה.
לדוגמה, חתן פטור מקריאת שמע בכל ליל החתונה.
ובשונה מאדם הטרוד בטרדה שאינה של מצווה שהוא חייב בכל המצוות.
הרחבה נוספת לפטור העוסק במצווה פטור מן המצווה נאמרה ביחס לפעולות עקיפות לקיום מצווה כגון הליכה בדרך לצורך קיום מצווה, ולא רק בשעת קיום המצווה בעצמה.
הראשונים סייגו את הפטור של העוסק במצווה רק למקרים בהם קיימת השפעה כל שהיא של מצווה אחת שהאדם עושה על האחרת, לדוגמה אדם העוסק במצוות השבת אבידה שאינו מחויב לעצור מעיסוקו זה ולתת צדקה לעני.
אך כאשר אין כל השפעה של מצווה האחת על השנייה לדוגמה אדם הלובש ציצית או שיש לו מזוזה בפתח ביתו אינו פטור מכל המצוות מדין 'עוסק במצווה פטור מן המצווה'.
במקרה שהעיסוק בביצוע מצווה האחרת לא יבטל לחלוטין את קיום המצווה בה עוסק האדם אלא רק יגרום לעיכובה נחלקו הראשונים: לדעת התוספות והרא"ש האדם חייב בביצוע המצווה השנייה, ואילו לדעת הר"ן ופוסקים נוספים הוא פטור.
הפטור למי שעוסק במצווה הוא רק מקיומה של מצווה אחרת אך הוא אינו מתיר לעבור על מצוות לא תעשה כגון אכילת אוכל לא כשר או גנבה.
יש שאמרו שהעוסק במצווה שבין אדם למקום אינו נפטר ממצוות שבין אדם לחברו, כיוון שהוא נפטר רק ממצווה דומה למצווה שעוסק בה.
לפי דעות מסוימות אף העוסק במצווה דרבנן פטור ממצווה דאורייתא.
יש שסוברים שהעוסק במצווה שפטור ממנה (כגון זקן שעוסק בהשבת אבידה, למרות שלפי כללי מצוות השבת אבידה הוא פטור מלקיימה), אינו נפטר באמצעותה ממצוות אחרות.
אך יש חולקים ופוטרים את מקיים המצווה ממצוות אחרות אפילו אם אינו חייב.
הפוסקים נחלקו בעוסק בספק מצווה, האם היא פוטרתו מקיום מצוות אחרות.
לפי דעת השאגת אריה אינו פטור, ולפי דעת שו"ת הר צבי עדיין יהיה פטור, מכיוון שחייב לקיים גם ספק מצווה.
אף במקרה שמקבל שכר על המצווה, כגון סוחר בתפילין, יהיה פטור.
לעומת זאת אם עיקר כוונתו לקבל שכר, יהיה חייב.
למשל, אם אדם עסק בצורכי ציבור, אך הצליח למרות הטרחה לקרות קריאת שמע, הוא לא יהיה חייב לחזור ולקרות קריאת שמע.
מאסוּר עוּסמאן דֵמבֶּלֶה הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקיצוני בפריז סן ז'רמן מליגת העל הצרפתית ובנבחרת צרפת.
דמבלה נולד וגדל בוורנו שבצרפת.
אביו הוא ממאלי, ואמו ממוצא מאוריטני וסנגלי.
מגיל צעיר הצטרף למחלקת הנוער של מועדון מהעיר אוורה שהשתייך לליגות הנמוכות בצרפת.
לאחר שנה אחת עזב את אוורה והצטרף למחלקת הנוער של סטאד רן.
ב-6 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי סטאד רן ב' כשעלה כמחליף בניצחון 0–2 על גנגאן.
ב-9 בנובמבר כבש את שער הבכורה שלו במדי קבוצת המילואים של רן כשעלה מהספסל במשחק נגד לאבל.
במהלך עונתו הראשונה בקבוצת המילואים של סטאד רן כבש 13 שערים ב-18 הופעות.
ב-22 בדצמבר 2015 כבש את שער הבכורה שלו בליגה הראשונה בצרפת בתיקו 2–2 של סטאד רן נגד בורדו.
ב-6 במרץ כבש שלושער בניצחון רן 1–4 על נאנט.
במהלך עונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של סטאד רן כבש 12 שערי ליגה ב-26 הופעות.
ב-12 במאי 2016 חתם לחמש שנים בבורוסיה דורטמונד.
בעונתו היחידה במדי דורטמונד הוביל דמבלה את הקבוצה לרבע גמר ליגת האלופות וזכה במדיה בגביע הגרמני.
בזכות העונה המצוינת שלו במדי דורטמונד הוא הפך לאחד השחקנים המבוקשים בחלון ההעברות.
ב-25 באוגוסט 2017 הודיעה ברצלונה על החתמתו של דמבלה על חוזה לחמש שנים תמורת סכום המוערך בכ-148 מיליון אירו, דבר שהופך את ההעברה שלו להעברה השלישית הכי יקרה בכל הזמנים ביחד עם העברתו של פול פוגבה למנצ'סטר יונייטד ולאחר העברתו של ניימאר לפריז סן-ז'רמן והעברתו של פיליפה קוטיניו לברצלונה.
דמבלה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ברצלונה ב-9 בספטמבר 2017 בניצחון 0–5 על אספניול במסגרת הלה ליגה, הוא נכנס כמחליף ובישל את השער החמישי.
ב-17 בספטמבר 2017, לאחר שנפצע בעת משחק מול חטאפה במסגרת הליגה הספרדית, הודיעה ברצלונה שדמבלה סובל מקרע בגיד בשריר הירך ברגלו השמאלית, ובעקבות כך עבר ניתוח ונעדר ליותר משלושה חודשים.
הוא חזר לשחק בתחילת ינואר כאשר החליף במשחק הגביע את חוסה ארנאיס, אך כבר כעבור עשרה ימים נפצע שוב.
את שער הבכורה במדי הקבוצה הבקיע ב-14 במרץ 2018 בניצחון 0–3 של ברצלונה על צ'לסי, מבישול של ליונל מסי, בגומלין שמינית גמר ליגת האלופות ובסיכום שני המשחקים ברצלונה העפילה לרבע הגמר בתוצאה 1–4 לטובתה על צ'לסי.
בסיום העונה זכתה ברצלונה בדאבל כשדמבלה כובש ארבעה שערים בכל המסגרות.
הוא הבקיע את שער הניצחון במסגרת הסופר קאפ הספרדי נגד סביליה ב-12 באוגוסט 2018 כשבעט כדור חזק לחיבורים.
המשחק הסתיים בתוצאה 1–2 לזכות ברצלונה.
את שער הבכורה שלו לעונת 2018/2019, שהיה גם שער הניצחון במשחק שהסתיים בתוצאה 0–1 לזכות ברצלונה, כבש ב-25 באוגוסט, במשחק נגד ריאל ואיאדוליד.
הוא כבש שמונה שערי ליגה בסיום העונה וזכה עימה פעם נוספת בלה ליגה.
בליגת האלופות כבש במחזור הראשון נגד פ.ס.וו.
איינדהובן כשהסתובב על שחקן ובעט מחוץ לרחבה לפינה הרחוקה של השוער.
גם במחזור הסיום של שלב הבתים כבש דמבלה, והפעם נגד טוטנהאם, כשרץ מחצי המגרש עם הכדור עד לשער של הוגו לוריס והכניע אותו.
בשלב הנוקאאוט כבש נגד ליון את השער החמישי במשחק מבישול של ליונל מסי.
ברצלונה הגיעה עד לחצי גמר ודמבלה כבש שלושה שערים בסך הכל בליגת האלופות באותה עונה.
הוא בסיום העונה זכה בפעם השנייה ברציפות בלה ליגה וכבש 14 שערים בכל המסגרות.
את עונת 2019/20 התחיל דמבלה בצורה מקרטעת, כאשר נפצע במשחק הפתיחה בהפסד 0–1 לאתלטיק בילבאו ב-16 באוגוסט.
חזר למגרשים ב-24 בספטמבר אך גם במשחק הזה נפצע ונעדר לתקופה.
כבש את שערו הראשון לעונה נגד סביליה בניצחון 0–4 ואף הורחק בכרטיס אדום לאחר שקיבל כרטיס צהוב שני בשל הערה לעבר השופט מתיאו להוז.
ב-27 בנובמבר שוב נפצע במשחק נגד קבוצתו לשעבר, בורוסיה דורטמונד, פציעה אשר השביתה אותו לתקופה ממושכת.
את עונת 2020/21 התחיל בצורה טובה תחת רונאלד קומאן למרות המחדלים בהגנה ושערוריית התקשורת של ברתומאו.
ב-20 באוקטובר הבקיע שער נגד פרנצווארוש בשלב הבתים של ליגת האלופות בניצחון 1–5. ב-28 באוקטובר הבקיע שער נגד יובנטוס בליגת האלופות בניצחון 0–2. בתקופה הכללית בחודש נובמבר ובתחילת דצמבר התחיל דמבלה לצבור יותר קרדיט מקומאן.
ב-7 בנובמבר הבקיע שער נגד ריאל בטיס בליגה הספרדית בניצחון 2–5. ב-2 בדצמבר הבקיע שער בפנדל נגד פרנצווארוש בניצחון 0–3 ואף היה הקפטן באותו משחק עקב רוטציות מרובות של קומאן.
בתחילת עונת 21/22 מיעט לשחק, אך בהמשך, תחת המאמן צ'אבי, הוא הפך לשחקן הרכב קבוע וסיפק 13 בישולים ושער ב-20 משחקים.
ב-14 ביולי חתם על חוזה חדש בברצלונה עד 2024.
את עונת 2022/23 פתח בצורה טובה בליגה עם ארבעה שערים וחמישה בישולים ב-13 המשחקים הראשונים בעונה לפני פגרת המונדיאל, בליגת האלופות כבש שער בודד בתיקו 3-3 עם אינטר וברצלונה הודחה כבר בשלב הבתים.
ב-12 באוגוסט 2023 חתם בפריז סן-ז'רמן תמורת סכום העברה של 50 מיליון אירו בחוזה עד יוני 2028.
ב-31 במאי 2025 זכה עם פריז סן-ז'רמן בליגת האלופות בפעם הראשונה בקריירה.
הוא גם סיים את העונה עם 21 שערים, וזכה בתואר מלך השערים של הליגה במשותף עם מייסון גרינווד.
עוסמאן דמבלה שיחק בכל נבחרות הנערים של צרפת.
ב-1 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1–3 על איטליה.
הוא נכלל בסגל למונדיאל 2018. במשחק ההכנה של צרפת למונדיאל נגד אירלנד ב-28 במאי 2018, הוא נכנס כמחליף בדקה ה-77. ב-1 ביוני כבש שער נגד איטליה, במשחק שהסתיים בתוצאה 1–3 לצרפת.
במונדיאל 2018 פתח בהרכב במשחק אחד נגד נבחרת דנמרק, ובכל שאר המשחקים נכנס כמחליף או לא שותף.
הוא זומן ליורו 2020, אך נפצע במשחק מול נבחרת הונגריה בשלב הבתים ולא שותף בהמשך הטורניר.
שחקן החודש בליגה הצרפתית (1): מרץ 2016
עוסמן סמבן (או אוסמן סמבן; , 1 בינואר 1923 - 9 ביוני 2007; נקרא בסגנון הצרפתי סמבן-עוסמן במאמרים ובייחוסים לעבודותיו) היה במאי קולנוע סנגלי, מפיק וסופר.
הלוס אנג'לס טיימס מחשיבים אותו כאחד מהכותבים המוצלחים ביותר באפריקה, ולרוב גם יחסו לו את התואר "האב של הקולנוע האפריקאי".
סמבן הוא צאצא של "סרר" (קבוצת אנשים בהם המאפיינים המדיניים שלה מוגדרים גם על ידי דת, שמיוחסת ספציפית למערב אפריקה), מתוך כך נמשך סמבן לפסטיבלי דת הסרר.
סמבן נולד לאב דייג, בזיגנשור שנמצאת באזור קזמנס שבסנגל, למשפחה מהקבוצה האתנית לבו.
מאז ילדותו נחשף סמבן לדת הסרר, ובמיוחד לפסטיבל הטואור, שבו הוא היה "משרת הדת".
אף על פי שהפסטיבל דורש מנחות כמו חלב מוחמץ לרוחות הקדומות (פאנגול), סמבן לא לקח את האחריות המצופה ממנו בתור משרת הפסטיבל, והיה ידוע בתור מי ששותה את המנחות המיועדות לרוחות.
חלק מעבודותיו הבוגרות לוקחות מוטיבים מתוך דת הסרר.
סבתו מצד האם גידלה אותו והשפיעה עליו רבות, ויש אומרים כי בשל כך נשים שיחקו תפקיד חשוב בעבודותיו.
סמבן דיבר בשפת אימו, וולוף, ומלבדה שלט גם בצרפתית וערבית בסיסית.
את השפות הללו רכש בבתי ספר איסלאמיים - מדרסה, וכן בבית ספר צרפתי, בו למד עד שנת 1936 ואותו עזב בעקבות עימות עם המנהל.
הוא עבר להתגורר עם אביו עד 1938 ולאחר מכן הוא עבר לעיר הבירה של סנגל - דקאר, שם עבד בעבודות כפיים שונות.
ב-1944 גויס סמבן ל"סנגל טיראיירס" - שלוחה של צבא צרפת.
במהלך שירותו במלחמת העולם השנייה, הוא לחם לצדם של כוחות צרפת החופשית כנגד גרמניה הנאצית ומדינות הציר.
לאחר המלחמה, הוא חזר לביתו ומדינתו, ובשנת 1947 השתתף בשביתת הרכבת שעליה ביסס לאחר מכן את הרומן שלו, "God's Bits of Wood".
בשלהי 1947, סמבן עבר לצרפת ועבד במפעל הרכב של חברת סיטרואן בפריז, ואז במזחים של מרסיי, ונהיה חלק פעיל מתנועת הסחר והחליפין.
הוא הצטרף לקבוצת ה-CGT והמפלגה הקומוניסטית של צרפת, ועזר להנהיג את עיכובו של משלוח נשק במהלך המלחמה הצרפתית הקולוניאלית בווייטנאם.
בזמן זה, הוא גילה את הכותב איש "הרנסאנס של הארלם" קלוד מקיי, ואת ז'אק רומיין מהאיטי, הכותב בסגנון המרקסיסטי.
סמבן שאב המון מתוך הניסיון שלו לתוך הרומן הצרפתי הראשון שלו, "הסוור השחור" (Le Docker Noir, 1956), הסיפור מתאר את חייו של דייה, עובד נמל אפריקאי, שמתמודד עם גזענות ויחס לא הוגן בנמלים במרסיי.
דייה כותב רומן, שלאחר מכן נגנב על ידי אישה לבנה ויוצא לאור תחת שמה.
הוא מתעמת איתה ובטעות הורג אותה.
על כך הוא הוצא להורג באופן הדומה מאוד ליצירתו של אלבר קאמי, "הזר".
אף על פי שהספר מתמקד ביחס המפלה אותו מקבלים מהגרים אפריקאים, סמבן מתאר לפרטים את דיכוי העובדים הערבים והספרדים, ומציף את העובדה שנושא זה הוא כלכלי, כמו שהוא גזעני.
כמו כל הסיפורת שלו, גם ספר זה כתוב בגישה של ריאליזם חברתי.
מבקרים רבים מחשיבים כיום את ספרו של סמבן כפגום, אך אף על פי זאת הוא הקנה לסמבן מוניטין וסיפק לו את האמצעים הפיננסיים כדי להמשיך ולכתוב.
(1957), מגולל את סיפורו של עומאר, חקלאי שחור ואמביציוזי החוזר לאזור מולדתו עם בת זוג בעלת עור לבן ורעיונות לקידום ויישום של העולם המודרני בחקלאות לאזור זה.
למרות זאת, עומאר מתעמת גם עם הממשלה הקולוניאלית הלבנה וגם עם הצו החברתי בכפר, ובסופו של דבר נרצח.
ספר זה היה הצלחה בינלאומית, מה שהוביל לכך שסמבן קיבל הזמנות מכל רחבי העולם, במיוחד ממדינות קומוניסטיות כמו סין, קובה וברית המועצות.
ספרו השלישי של סמבן, וגם המפורסם ביותר, הוא Les bouts de bois de Dieu משנת 1960. רוב המבקרים טענו שזוהי יצירת המופת של סמבן, שהמתחרה היחידה שלה היא Xala.
הרומן נותן מימד דמיוני לסיפור של שביתת הרכבת בדקאר שנמשכה בין השנים 1947–1948. אף על פי שהדמות המרכזית בספר היא Ibrahima Bakayoko, דובר איגוד העובדים הכריזמטי, לרומן אין באמת גיבור אמיתי מלבד הקהילה עצמה, שמתאחדת יחדיו אל מול דיכוי כדי לבסס את זכויותיה.
בהתאם לכך, הרומן מזכיר כמעט חמישים דמויות גם בסנגל וגם במאלי, שמראה את השביתה מכל הזוויות האפשריות.
הרומן מושווה לרוב לרומנו של אמיל זולא, ז'רמינל.
סמבן המשיך לאחר רומן זה עם אוסף בדיונות קצרים בשם Voltaique.
האוסף מכיל סיפורים קצרים הכוללים את "", שלאחר מכן יעבור עיבוד להיות סרטו הראשון של סמבן.
ב-1964 הוא הוציא לאור את L'Harmattan, רומן אפי המדבר על משאל עם לעצמאות באפריקה.
בין השנים 1962–1963, סמבן למד בסטודיו "גורקי פילם" שבמוסקבה, תחת הבמאי הסובייטי מארק דונסקוי (Mark Donskoy).
עם הפרסום של הספר Le Mandat, précédé de Véhi Ciosane בשנת 1965, ניתן לראות שינוי בכתיבה של סמבן.
עד אותה עת סמבן תקף בכתביו את ההשפעות הגזעניות והדיכוי הכלכלי של משטר הקולוניאליזם.
בספר זה ניתן לראות שסמבן עבר לתקוף את המשטרים האפריקאים המושחתים שהמשיכו את המשטרים הקולוניאליים.
ברוח זאת פרסם סמבן ב-1973 את הרומן Xala (אימפוטנציה), המספר את סיפורו של איש עסקים עשיר הבטוח שנפגע מקללת אימפוטנציה בליל החתונה שלו עם אשתו השלישית.
איש העסקים מנסה באובססיביות להיפטר מהקללה, אבל רק לאחר שהוא מאבד את רוב כספו מבין האיש כי המקור לקללה הוא העני שאותו רימה בדרך להשגת העושר שלו.
מדובר בסוג של משל לקולוניאליזם חזירי, שבסופו של דבר חוזר לכובשים כמו בומרנג.
בשנים 1981 ו-1987 סמבן הוציא סדרה בת שני ספרים, האימפריה האחרונה (Le Dernier de l'Empire, 1981) וניוואם וטאוו (Niiwam et Taaw, 1987) שבה הוא מבקר את השחיתות והמשטר הצבאי במדינה אפריקאית חדשה ולאחר מכן בסנגל.
בזכות העוצמה שבכתביו, בעיקר Les Bouts de Bois de Dieu ו-Xala, סמבן נחשב לאחת מהדמויות המובילות בספרות האפריקאית.
הוא כתב עשרה ספרים שמתוכם שבעה תורגמו לאנגלית.
כסופר המודאג משינויים חברתיים, סמבן שאף להגיע לכמות נרחבת של קהל.
הוא הבין שעבודתו הכתובה תוכל להגיע רק למקומות תרבותיים, אבל שסרטים יצליחו להגיע לקהל אפריקאי נרחב יותר.
בשנת 1963, סמבן החל לעבוד בהפקות סרטים והפיק סרט דוקומנטרי קצר לממשלת מאלי, ולאחריו הפיק את סרטו הקצר הראשון שנקרא Barom Sarret.
בשנת 1964 הוא הפיק סרט קצר נוסף הנקרא Niaye, ובשנת 1966 הוא הפיק את סרטו הראשון באורך מלא, נערה שחורה, המבוסס על אחד מסיפוריו הקצרים.
היה זה הסרט המלא הראשון שאי פעם הוצא לאור על ידי במאי מאפריקה שמדרום לסהרה.
אף על פי שאורכו רק 60 דקות, הסרט זכה בפרס ז'אן ויגו, מה שגרם לתשומת לב בינלאומית מיידית, גם לסרטים אפריקאים בכללותם וגם לסמבן בפרט.
סמבן המשיך עם ההצלחה הזאת, כשהוציא לאור את הסרט Mandabi - הסרט הראשון שבו כל הצוות היה אפריקאי ומדבר בשפת האם שלו, שפת הוולוף, ובכך הגשים את חלומו.
הסרט צ'דו צונזר מאוד בסנגל, בעיקר בגלל בעיות שהיו לסמבן בענייני ניירת, אף על פי שרוב המבקרים טענו שהצנזורה הייתה קשורה יותר לכך שהסרט יפורש כבעל מסרים אנטי מוסלמיים.
למרות זאת, סמבן חילק עלונים המתארים את החלקים המצונזרים ליושבי בתי הקולנוע.
בשנת 1971, סמבן עשה סרט בשפת הדיולה שנקרא Emitai, שנכנס לפסטיבל הסרטים הבינלאומי השביעי של מוסקבה, וזכה בו בפרס הכסף (מקום שני).
הוא נגנז גם באפריקה המערבית צרפתית.
סרטו Xala נכנס לפסטיבל הסרטים התשיעי של מוסקבה.
בשנת 1977, סרטו צ'דו נכנס לפסטיבל הסרטים הבין לאומיים העשירי של מוסקבה.
באותה השנה, סמבן היה חלק מחבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין במהדורה ה-27 שלו בפסטיבל הסרטים הבין לאומיים ה-11 של מוסקבה בשנת 1979, הוא קיבל את 'פרס הכבוד' על תרומתו לקולנוע.
מוטיבים החוזרים בסרטיו של סמבן הם ההיסטוריה של הקולוניאליזם, כישלונה של הדת, הביקורת על מעמד הביניים באפריקה וחוזקן של נשים אפריקאיות.
סרטו האחרון, מולאדה (2004), זכה בפרטים בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2004, ובפרס FESPACO בפסטיבל הסרטים שבואגאדוגו שבבורקינה פאסו.
הסרט מתנהל במדינת בורקינה פאסו וחוקר את הנושא השנוי במחלוקת של השחתת איבר המין הנשי - הנושא של הסרט הדוקומנטרי Sembene!
סמבן נפטר ב-9 ביוני 2007, בגיל 84. הוא חלה בדצמבר שנת 2006 ונפטר בביתו שבדקאר אשר בסנגל.
הוא נקבר כשהוא עטוף בתכריכים המעוטרים בפסוקים מהקוראן.
הוא הותיר אחריו שלושה בנים משתי מערכות נישואין.
ספאטי בולאן הופה, השר הכללי של הפדרציה האפריקאית ליוצרי סרטים (FEPACI) תיאר את סמבן כ"זוהר שהדליק את הלפיד לאנשים רגילים הרוצים ללכת בדרכו של האור...קול שדיבר בלי היסוס, אדם עם כישרון יוצא דופן שהחזיק בדעותיו האומנותיות ללא היסוס ועשה זאת עם יושרה וכבוד עילאיים".
השר לענייני תרבות בדרום אפריקה, ד"ר פאלו ג'ורדן, תיאר את סמבן בהספדו כ"אינטלקטואל ואדם הומאני לאין שיעור...
מבקר חברתי בעל ידע רב שסיפק לעולם ידע חלופי על אפריקה".
המבקר הצרפתי ז'ורז' סדואל (George Sadual) התייחס לסמבן לאחר הוצאת הסרט "Black Girl" ואמר שהודות לסמבן, ל"יבשת השחורה" יש סוף סוף אמרה בקולנוע העולמי.
עונת יובש לבנה הוא סרט דרמה היסטורית אמריקאי משנת 1989, בבימויה של אוזאן פלסי ובכיכובם של דונלד סאת'רלנד, יורגן פרוכנו, מרלון ברנדו, ג'נט סוזמן, זקס מוקיי וסוזן סרנדון.
הסרט נכתב על ידי קולין וולנד ואוזאן פלסי בהתבסס על הרומן באותו השם מאת אנדרה ברינק.
רוברט בולט גם תרם תיקונים לתסריט, ללא קרדיט.
הסרט מתרחש בדרום אפריקה בשנת 1976, ועוסק בנושא של האפרטהייד.
ברנדו היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-1976, בדרום אפריקה בתקופת האפרטהייד, בן דו טויט (דונלד סאת'רלנד) הוא מורה בבית ספר ללבנים בלבד.
יום אחד בנו של הגנן שלו, גורדון נגובנה (וינסטון נטשונה), מוכה ואז מועלם על ידי המשטרה הלבנה על השתתפות בהפגנה שקטה למען מדיניות חינוך משופרת לשחורים, אשר עם הגעת המשטרה הופכת לטבח בילדים.
גורדון מבקש את עזרתו של בן, המסרב לו מחמת אמונו במשטרה.
בהמשך, מתגלה שהילד מת, וגם גורדון נתפס על ידי המשטרה, והוא עובר עינויים בידיו של קפטן סטולץ (יורגן פרוכנו).
נגד רצון משפחתו, בן מנסה לגלות יותר על היעלמותו של הגנן שלו בעצמו.
בפעם הראשונה הוא מבין את שרואות עיניו, את שלילת הזכויות וחוסר האונים של התושבים השחורים.
הכתבת האידאולוגית, מלני ברואר (סוזן סרנדון), מסייעת לבן לחשוף את ה"התאבדות" של גורדון לאחר שעונה על ידי המשטרה.
הוא מחליט להביא את האירוע הזה בפני בית משפט בעזרת עורך הדין איאן מקנזי (מרלון ברנדו), אבל הוא מפסיד.
הוא ממשיך לפעול בעצמו ותומך בקבוצה קטנה של שחורים, כולל הנהג שלו סטנלי מקהאיה (זקס מוקיי), במאמציהם לגלות מה קרה לגורדון.
המשטרה הלבנה מגלה את פעילותם, ומעכבת כמה מהאנשים האחראים.
כדי להגיש תביעה אזרחית, בן אוסף תצהירים, ומסתיר את המידע בביתו.
בן מספר לבנו על התוכניות שלו.
בנו ובתו שניהם מכירים את מקומות המסתור, ולאחר שהמשטרה פשטה על הבית וערכה בו חיפוש, יש פיצוץ ליד מקום מסתור, כי בתו של בן בגדה בו וסיפרה למשטרה על המקום, אבל לפני כן, בנו הציל את המסמכים.
אשתו של גורדון, אמילי (ת'וקו נטשינגה), נהרגת כאשר היא מסרבת להיות מפונה מביתה.
בן מאבד את משרתו, ואשתו ובתו עוזבות אותו.
הבת מציעה לאביה לקחת את המסמכים למקום בטוח יותר.
הם נפגשים במסעדה ובן נותן לה מסמכים מזויפים, אשר היא מיד מוסרת לקפטן סטולץ.
היא אז מגלה שבמקום לתת לה את המסמכים, בן נתן לה ספר על אמנות.
בסוף, בן נדרס על ידי סטולץ, שבתורו נורה על ידי סטנלי, כנקמה.
דונלד סאת'רלנד - בן דו טויט
ג'נט סוזמן - סוזן דו טויט
יורגן פרוכנו - קפטן סטולץ
זקס מוקיי - סטנלי מקהאיה
וינסטון נטשונה - גורדון נגובנה
סוזאנה הרקר - סוזט דו טויט
ת'וקו נטשינגה - אמילי נגובנה
רואן אלמס - יוהאן דו טויט
סוזן סרנדון - מלאני ברואר
מרלון ברנדו - איאן מקנזי
הבמאית אוזאן פלסי הייתה כל כך מחויבת ליצירת סרט שמדייק בפרטים של האפרטייד בדרום אפריקה, שהיא נסעה לסווטו בזהות בדויה, והתחזתה לזמרת, כדי לחקור את המהומות שהתרחשו באותה התקופה.
השחקן מרלון ברנדו כל כך התרשם ממעשיה של פלסי, שהוא יצא מתוך הפרישה שלו כדי לשחק את התפקיד של עורך הדין לזכויות אדם; הוא גם הסכים לעבוד עבור תשלום איגוד (4,000 דולר), שזה הרבה פחות משכרו הרגיל.
גם סאת'רלנד וסרנדון הסכימו לעבוד במשכורות מופחתות, והסרט תוקצב ב-9 מיליון דולר בלבד.
הסרט צולם באולפני פיינווד בבקינגהאמשייר, שבאנגליה, ובלוקיישנים בזימבבואה.
פול ניומן התלהב מהפרויקט, וביקש לגלם את בן דו טויט.
אך פלסי הרגישה שהוא כוכב גדול מדי, ונוכחותו תאפיל על הסיפור והמשמעות של הסרט.
ב-MGM הסכימו, וכך לוהק לתפקיד דונלד סאת'רלנד.
הסרט יצא בעת שדרום אפריקה עברה סערות פוליטיות והיו בה הפגנות רבות.
הסרט עצמו נאסר תחילה להקרנה בדרום אפריקה על ידי הצנזורה הלאומית, אשר קבעה שהוא יכול לפגוע במאמציו של הנשיא דה קלרק למען רפורמת האפרטהייד.
האיסור הוסר מאוחר יותר, בספטמבר 1989, והסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים של Weekly Mail ביוהנסבורג.
הופעתו של ברנדו זיכתה אותו במועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, והוא זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של טוקיו.
פלסי זכתה בפרס "אורסון ולס" עבור הישג קולנועי יוצא דופן.
"עונת יובש לבנה" הרוויח 3.8 מיליון בארצות הברית, כנגד תקציב של 9 מיליון דולר.
באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ביקורות חיוביות מצד 81% מהמבקרים, עם דירוג ממוצע של 6.9 מתוך 10. ברנדו, בסרטו הראשון מאז 1980, זכה לשבחים מיוחדים עבור תפקידו הקטן אך מרכזי.
מבקר השיקגו סאן-טיימס רוג'ר איברט קרא ל"עונת יובש לבנה""סרט יעיל, רגשי, כועס, ומרומז" ושיבח את "העין לפרטים" של הבמאית אוזאן פלסי.
בוושינגטון פוסט, ריטה קמפלי כתבה כי "'עונת יובש לבנה' הוא קולנוע פוליטי שמורגש כל כך עמוק שהוא מגיע לכדי עילוי מוסרי.
תרופה מרה, תזכורת כואבת, הוא מתאבל על דרום אפריקה בעת שהוא מתאר את הזוועות של האפרטהייד.
כן, זה סיפור שכבר סופר בקנה מידה גדול יותר, אבל אף פעם לא בכזה להט".
ברולינג סטון, פיטר טרוורס, כתב שלבמאית פלסי "יש כישרון בלתי רגיל, אשר הבעיר את הסרט הללא-ספק עוצמתי באינטנסיביות וברגש".
"עוּף גוזל" הוא שיר שכתב ושר הזמר אריק איינשטיין והלחין מיקי גבריאלוב, שיצא בשנת 1987 באלבומו ה-25, "על גבול האור".
השיר הפך ללהיט גדול ולאחד משיריו המוכרים ביותר של איינשטיין.
השיר נכלל בקלטת וידאו לילדים "כמו גדולים", ובה משיריו של אריק איינשטיין, שיצאה ב-1991. השיר מושמע בסוף הקלטת.
בשנת 1995 נכלל השיר באלבום אוסף כפול "שלום, חבר", שהופק במשותף על ידי חברות התקליטים אן אם סי, הד ארצי, הליקון ופונוקול בעקבות רצח יצחק רבין, כאלבום זיכרון.
השיר הגיע למקום השני (אחרי "עטור מצחך") במצעד שיריו של אריק איינשטיין שנערך בגלגלצ בינואר 2006, לרגל הוצאת אלבומו של איינשטיין "רגעים".
מילותיו של פזמון השיר נחקקו על מצבת קברו של איינשטיין בבית הקברות טרומפלדור.
בשנת 2014 הגיע השיר למקום השלישי (אחרי "עטור מצחך" ו"אני ואתה") במצעד שירי אריק איינשטיין, ששודר ביום העצמאות ברדיו תל אביב (102FM) ובתחנות רדיו נוספות, בשיתוף עם ynet.
לאורך השנים זכה השיר לגרסאות כיסוי רבות.
בשנת 1992 ביצעו צעירי תל אביב את השיר במסגרת הסדרה "לא כולל שירות".
בשנת 1995 השתתף שלמה ארצי בתוכניתו של גידי גוב "לילה גוב", שבה שרו השניים את השיר עוף גוזל.
כעבור מספר חודשים שרו השניים שוב את השיר, בעצרת לזכרו של יצחק רבין.
שלמה ארצי הוציא את הדואט הזה באלבומו הכפול "פעם תורי, פעם תורך הדואטים" משנת 2017.
בשנת 2009 הקליטה הזמרת שרית חדד גרסת כיסוי מיוחדת של השיר עם מקהלה בת 20 מלווים, במסגרת החזרות למופע פארק מיוחד "אני ואתה בפארק", שבו הצדיעו מיטב אמני ישראל לאריק איינשטיין, במלאת לו 70 שנה ומעל ל-50 שנות זמר.
בשנת 2011 ביצעו כוכבי i פסטיגל את השיר במסגרת המופע בעלת אותו שם.
עונת השמחות הוא סרט דרמה־קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2020 שביימה קליאה דובאל.
בסרט מככבים קריסטן סטיוארט, מקנזי דייוויס, אליסון ברי, אוברי פלזה, דן לוי, מרי הולנד, ויקטור גרבר ומרי סטינבורגן.
הסרט הופק על ידי סרטי טריסטאר, הסרט יצא לאור בארצות הברית ב-25 בנובמבר 2020 על ידי הולו, ובהפצה בינלאומית ב-26 בנובמבר על ידי הוצאת סרטי סוני.
צעירה (אבי הולנד) מתכננת להציע נישואין לבת זוגה הרפר במסיבת החגים השנתית של משפחתה.
אך בנסיעה לבית ההורים של חברתה היא מבינה שבת זוגה עדיין לא יצאה מהארון בפני הוריה השמרנים.
מכאן מתחיל הסיפור להתגלגל כאשר הרפר מספרת למשפחתה שאבי היא יתומה שנזקקת למשפחה מארחת לחגים.
ואבי נאלצת להתמודד עם האקס והאקסית של הרפר ומשפחתה.
בשלב מסוים אבי לא בטוחה באיזה הרפר היא התאהבה ורוצה לעזוב באמצע המסיבה.
הרפר רודפת אחריה ושם אחותה מגלה את הסוד ורוצה לספר לכולם אך הרפר מתחילה לריב איתה.
והם מתפרצים באמצע המסיבה ורבים לפני כל המוזמנים.
ביניהם התורמת של מסע הבחירות של האבא לראשות העירייה.
הרפר מאשרת את העניין לאחר מכן אך אבי עוזבת ולבסוף לאחר שההורים מבינים שאי אפשר לגדל ילדים לשלמות.
קריסטן סטיוארט בתור אביגיל "אבי", בת זוגה של הרפר
מקנזי דייוויס בתור הרפר קלדוול, בת זוגה של אבי
מרי סטינבורגן בתור טיפר קלדוול, אמה של הרפר
ויקטור גרבר בתור טד קלדוול, אביה של הרפר
אליסון ברי בתור סלואן קלדוול, אחותה של הרפר.
אוברי פלזה בתור ריילי, בת זוגה לשעבר של הרפר
דן לוי בתור ג'ון, ידידה של אבי
מרי הולנד בתור ג'יין קלדוול, אחותה של הרפר
ברל מוזלי בתור אריק, בעלה של סלואן
ג'ייק מקדורמן בתור קונור, בן זוגה לשעבר של הרפר
קליאה דובאל בתור ג'ורג'יה, בת זוגה לשעבר של אבי
באפריל 2018 רכשה חברת סרטי טריסטאר את זכויות ההפצה העולמיות לסרט, כשקליאה דובאל אמורה לביים על בסיס תסריט שכתבה יחד עם מרי הולנד.
בנובמבר 2018, קריסטן סטיוארט חתמה על השתתפותה בסרט, כשמקנזי דייוויס הצטרפה לצוות השחקנים בינואר 2019. צוות השחקנים שנותר הושלם בינואר 2020, עם הצטרפותם של מרי סטינבורגן, ויקטור גרבר, אליסון ברי, אוברי פלזה ודן לוי.
שלב הצילומים החל ב־21 בינואר 2020 בפיטסבורג והסתיים ב-28 בפברואר 2020, זמן קצר לפני שתעשיית הקולנוע הוקפאה בגלל מגפת הקורונה.
הסרט צפוי לצאת לאור באופן דיגיטלי בארצות הברית ב-25 בנובמבר 2020 על ידי הולו.
בעבר הוא נקבע להוצאה קולנועית ב-20 בנובמבר 2020, ומאוחר יותר נקבע ל-25 בנובמבר, לפני שנרכש על ידי הולו עקב מגפת הקורונה.
הסרט עדיין יופץ באופן בינלאומי על ידי הפצת סרטי סוני וסרטי טריסטאר.
הפסקול המקורי של הסרט יצא לאור ב-6 בנובמבר 2020 באמצעות וורנר רקורדס וכולל, בין היתר, שירים של אן-מארי, ביבי רקסה וסיה.
אתר הביקורות Rotten Tomatoes מחזיק בציון של 93% בהתבסס על 29 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.8/10. ב-Metacritic יש ציון ממוצע משוקלל של 69 מתוך 100 בהתבסס על 13 ביקורות, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
דסטיני עוסמן גרובה אלארי (בספרדית: Destiny Usman Garuba Alari; נולד ב-9 במרץ 2002 במדריד שבספרד) הוא כדורסלן ספרדי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת ריאל מדריד מליגת העל הספרדית והיורוליג.
גרובה, בן להורים ממוצא ניגרי שעברו למדריד, בירת ספרד, הצטרף בשנת 2013 למחלקת הנוער של קבוצת הכדורסל ריאל מדריד כבר בגיל 14 זכה בטורניר הנוער של גביע המלך הספרדי עליו חזר בשנה שלאחר מכן שבנוסף זכה בתאר השחקן המצטיין של הטורניר.
בשנת 2018 הוביל את קבוצת הנוער לזכייתה הראשונה אליפות היורוליג לנוער, בטורניר המוקדמות נבחר לחמישית הטורניר אף על פי שהיה השחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של הטורניר הישג עליו חזר גם בטורניר הגמר שנערך בבלגרד.
בעונת 2019/2020 הפך גרובה לשחקן סגל קבוע בקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד.
בגיל 17 שנים, שישה חודשים ו-19 ימים רשם דאבל דאבל עם 13 נקודות ו-10 ריבאונדים ובכך שבר את שיאו של לוקה דונצ'יץ' בחודש אוקטובר של אותה שנה ערך את הופעת שלו ביורוליג במשחק בו קלע 12 נקודות במשחק ההפסד מול באיירן מינכן בגרמניה.
גרובה ערך את הופעת הבכורה של בנבחרת עד גיל 16 באליפות אירופה שנערכה בפולין הוא הוביל את הנבחרת לזכייה במדליית הזהב.
ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר והיה לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה שזוכה להישג זה לאחר שרשם טריפל דאבל במשחק הגמר.
ב-29 ביולי 2021, גרובה נבחר בבחירה ה-23 על ידי היוסטון רוקטס בדראפט ה-NBA 2021.
ב-20 באוגוסט 2024, שב גרובה לקדנציה שנייה בריאל מדריד לאחר שחתם על חוזה עד סוף עונת 2027 .
בישראל, עוסק מורשה הוא עוסק שמחויב בגביית מס ערך מוסף (מע"מ) על כל עסקה ולהעביר את סכום הגבייה לרשות המיסים, בעקבות חיוב גביית המע"מ מהלקוחות נדרש הוא להוציא קבלה/ חשבונית מס על כל עסקה.
בעסק מורשה בשונה מעסק פטור בעל העסק רשאי לקזז מע"מ בגין תשומותיו כלומר המע"מ ששילם בגין הוצאות שוטפות של העסק.
עוסק מורשה מוגדר בחוק מס ערך מוסף כעוסק שמחזור עסקאותיו בשנה אינו עולה על סכום הקבוע בחוק, אשר מתעדכן מדי שנה על פי שיעור עליית מדד המחירים לצרכן.
עוסק מורשה מחויב לדווח לרשויות המע"מ על מחזור העסקאות, על המע"מ שגבה מהלקוחות ועל המע"מ שקיזז בגין תשומותיו.
אך בשונה מעוסק פטור אשר הדיווח הוא על בסיס שנתי עוסק מורשה מחויב לדווח על בסיס דו חודשי.
כמו כן עוסק מורשה חייב לדווח למס ההכנסה ולביטוח הלאומי גם על בסיס דו חודשי.
עוסמאן ג'ובאן קקאי הוא כדורגלן סיירה לאוני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת קווינס פארק ריינג'רס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ ובנבחרת סיירה לאון.
קקאי גדל במחלקת הנוער של קווינס פארק ריינג'רס.
ב-29 בינואר 2016 הושאל למשך חצי עונה לליווינגסטון מהליגה הסקוטית השנייה.
בסך הכל ערך עשר הופעות ליגה במועדון.
ב-31 בינואר 2017 הושאל לצ'סטרפילד מהפוטבול ליג הראשונה.
ב-2 בספטמבר 2019 הושאל לפרטיק ת'יסל מהליגה הסקוטית השנייה.
ב-9 בספטמבר 2018 ערך פרנסיס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סיירה לאון, בהפסד 1-0 לנבחרת אתיופיה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019.
עוסמאן קוליבאלי הוא כדורגלן עבר מאלי ששיחק בעמדת הבלם.
בין השנים 2008–2009 שיחק קוליבאלי בגנגאן מהליגה הצרפתית השנייה, ובין השנים 2009–2014 שיחק בברסט מליגת העל הצרפתית.
בחודש אוגוסט 2014 חתם קוליבאלי על חוזה לשלוש עונות בפלאטניאס מליגת העל היוונית.
הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 50 הופעות ליגה.
ב-30 באוגוסט 2016 חתם קוליבאלי על חוזה לשלוש עונות בפנאתיאניקוס מליגת העל היוונית.
ב-24 באוגוסט 2019 חתם באל-וכרה מליגת העל הקטרית.
ב-8 בינואר 2022, במהלך משחק נגד א-ריאן לקה קוליבאלי בהתקף לב.
לפי הודעות המועדון, מצבו יציב.
ב-8 באוקטובר 2011 ערך קוליבאלי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאלי, בתיקו 2-2 נגד נבחרת ליבריה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2012. הוא היה חלק מסגל נבחרת מאלי בטורנירי גביע אפריקה לאומות 2012, 2013, 2015 ו-2017.
עוסמאן בוכארי הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת אוסטין, ובנבחרת גאנה.
בוכארי החל את הקריירה המקצוענית שלו בא.ס.
ב-4 בספטמבר 2020 חתם על חוזה לשלוש עונות בגנט מליגת העל הבלגית.