tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זה יכול להפריך את התיאוריה שאוכלוסיית קומורו היא האוכלוסייה העיקרית בעוד שאחרות מייצגות שלוחות שלה מהתקופה האחרונה דגימה חיה נראתה ותועדה בווידאו בנובמבר 2019 בעומק של 69 מטרים בסמוך לכפר אומזומבה בחוף הדרומי של קוואזולו-נטאל, כ-325 ק"מ דרומית לפארק אזור הביצות איסימנגליסו.
זהו המרחק הדרומי ביותר מאז הגילוי המקורי, והשיא השני הרדוד ביותר לאחר 54 מטרים בקניון דיפגאט.
תצפיות אלו מצביעות על כך שהם עשויים לחיות רדודים יותר ממה שחשבו בעבר, לפחות בקצה הדרומי של תחום תפוצתם, שם מים קרים יותר ומחומצנים יותר זמינים בעומקים רדודים יותר.
תחום התפוצה הגאוגרפי של הצלקנת של אינדונזיה, Latimeria menadoensis, מוערך מול חופי האי מנאדו טואה, סולאווסי, אינדונזיה בים סלבס.
רכיבים מרכזיים המגבילים את הצלקנתאים לאזורים אלה הם הגבלות מזון וטמפרטורה, וכן דרישות אקולוגיות כגון מערות וסדקים המותאמים היטב לאכילת דגים הנסחפים בזרם.
צוותי חוקרים המשתמשים בצוללות תיעדו תצפיות חיות של הדגים בים סלבס כמו גם במימי ב.
האיים ו מכילים בתי גידול אידיאליים למערות תת-מימיות עבור צלקנתאים.
המדרונות הגעשיים התת-מימיים של האיים, נסחפו בתלילות ומכוסים בחול, מכילים מערכת של מערות ונקיקים המאפשרים אתרי מנוחה לצלקנתאים בשעות היום.
איים אלה תומכים באוכלוסיית דגים גדולה החיה ב (הקרקעית) המסייעת בהזנה של אוכלוסיות הצלקנתאים.
במהלך היום, הצלקנתאים נחים במערות בעומק של בין 100 ל-500 מטרים.
אחרים נודדים למים עמוקים יותר.
המים הקרירים יותר (מתחת ל-120 מטר) מפחיתים את העלויות המטבוליות של הצלקנתאים.
היסחפות לכיוון שוניות והאכלה לילית חוסכת אנרגיה חיונית.
מנוחה במערות במהלך היום חוסכת גם אנרגיה שאחרת הייתה מתבזבזת במלחמה בזרמים.
כדי להסתובב הם לרוב מנצלים את היתרונות של זרמים מעלה או מטה של זרם וסחיפה.
הסנפירים המזווגים שלהם מייצבים את התנועה במים.
בעודם נמצאים על קרקעית האוקיינוס, הם אינם משתמשים בסנפירים המזווגים לכל סוג של תנועה.
הצלקנתאים מייצרים דחף עם סנפירי הזנב שלהם להתחלות מהירות.
בשל שפע סנפיריו, לצלקנת יש יכולת תמרון גבוהה והוא יכול לכוון את גופו כמעט לכל כיוון במים.
הם נראו עושים עמידת ראש וגם שוחים כשהבטן למעלה.
נהוג לחשוב ש משמש לצלקנת כקולטן חשמל, מה שמסייע בתנועה סביב מכשולים.
הצלקנתאים שלווים למדי כאשר הם נתקלים באחרים מסוגם, נשארים רגועים אפילו במערה צפופה.
עם זאת, הם נמנעים ממגע בגוף, ונסוגים מיד אם מתרחש מגע.
כאשר טורפים פוטנציאליים זרים נגשים אליהם (למשל צוללת), הם מראים תגובות של פאניקה ובריחה, מה שמרמז על כך שככל הנראה הצלקנתאים הם טרף לטורפים גדולים במים עמוקים.
סימני נשיכה של כרישים נראו על צלקנתאים; כרישים נפוצים באזורים המאוכלסים על ידי צלקנתאים.
בדיקת אלקטרופורזה של 14 מהאנזימים של צלקנתאים מראה מגוון גנטי קטן בין אוכלוסיות צלקנתאים.
בין הדגים שנתפסו היו בערך מספר שווה של זכרים ונקבות.
הערכות האוכלוסייה נעות בין 210 פרטים לאוכלוסייה ל-500 פרטים לאוכלוסייה.
מכיוון שלצלקנתאים יש מעט סימני צבע מבדילים, מדענים חושבים שהם מזהים צלקנתאים אחרים באמצעות תקשורת חשמלית.
צלקנתאים הם אוכלי דגים ליליים הניזונים בעיקר מדגים קטנים יותר בקרקעית וסילוניות שונות.
הם "אוכלים פסיביים תוך היסחפות", נסחפים באיטיות לאורך זרמים עם הנעה עצמית מינימלית בלבד, ואוכלים כל טרף שהם נתקלים בו.
צלקנתאים גם משתמשים באיבר הרוסטרלי שלהם כקולטן חשמלי כדי להיות מסוגלים לזהות טרף קרוב בתאורה חלשה.
צלקנתאים הם אוביפרים, כלומר הנקבה שומרת את הביציות המופרות בגופה בזמן שהעוברים מתפתחים במהלך תקופת הריון של חמש שנים.
בדרך כלל, הנקבות גדולות מהזכרים; הקשקשים שלהן וקפלי העור סביב פתח הביב שונים.
לצלקנת הזכרי אין איברי הזדווגות מובהקים, אלא רק פתח הביב, שיש לו (urogenital papilla) המוקפת בדלדלים.
ההשערה היא שפתח הביב הפך לשמש איבר הזדווגות.
ביצי צלקנת הן גדולות, עם רק שכבה דקה של קרום כדי להגן עליהן.
עוברים בוקעים בתוך הנקבה ובסופו של דבר נולדים חיים, דבר נדיר בדגים.
זה התגלה רק כאשר המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע ניתח את דגימת הצלקנת הראשונה שלו ב-1975 ומצא אותה בהריון עם חמישה עוברים.
צלקנתאים צעירים דומים לבוגרים, ההבדלים העיקריים הם שק חלמון חיצוני, עיניים גדולות יותר ביחס לגודל הגוף וקיטון בולט יותר כלפי מטה של הגוף.
שק החלמון הרחב של הצלקנת הצעיר תלוי מתחת לסנפירי הגחון.
הקשקשים והסנפירים של צלקנת צעיר זהים לגמרי לאלו של בוגר; עם זאת, אין לו , שאותם הוא צובר במהלך ההתבגרות.
מחקר שהעריך את האבות של העוברים בתוך שתי נקבות צלקנת הצביע על כך שמקורו כל מקבץ ביצים מופרות הוא מזכר יחיד.
פירוש הדבר יכול להיות שנקבות מזדווגות עם זכר אחד בלבד.
פוליאנדריה, הזדווגות נקבה עם מספר זכרים, שכיחה הן בצמחים והן בבעלי חיים ויכולה להועיל (למשל ביטוח מפני הזדווגות עם בני זוג לא פוריים או לא תואמים), אך יש לה גם חסרונות (סיכון מוגבר לזיהום, סכנת טריפה, בזבוז אנרגיה בעת חיפוש אחר זכרים חדשים).
מכיוון שמעט ידוע על הצלקנת, קשה לאפיין את מצב השימור.
לפי פריקה (Fricke) ושותפיו (1995), חשוב לשמר את המין.
ב-1995 המספר הזה ירד ל-40. אף על פי שזה יכול להיות תוצאה של תנודות טבעיות באוכלוסייה, זה גם יכול להיות תוצאה של דיג יתר.
ה-IUCN מסווג כיום את ה-L.
עם גודל אוכלוסייה כולל של 500 או פחות פרטים.
Menadoensis נחשב במצב פגיע, עם גודל אוכלוסייה גדול משמעותית (פחות מ-10,000 פרטים).
האיום העיקרי כלפי הצלקנת הוא לכידה בשוגג על ידי פעולות דיג, במיוחד ספינות מכמורת מסחריות הפועלות בים עמוק.
צלקנתאים נתפסים בדרך כלל כאשר דייגים מקומיים מתכוונים לדוג שופינון שמנוני.
דייגים לפעמים לוכדים צלקנת במקום שופינון שמנוני, כי הם דגים באופן מסורתי בלילה, כאשר שופינונים שמנוניים (וצלקנת) ניזונים.
לפני שמדענים התעניינו בצלקנתאים, הם הושלכו חזרה למים אם נתפסו.
כעת, כשהם מוכרים כחשובים, דייגים מוכרים אותם למדענים או בעלי תפקידים אחרים.
לפני שנות ה-80 של המאה ה-20, זו הייתה בעיה עבור אוכלוסיות הצלקנתאים.
בשנות ה-80, הסיוע הבינלאומי העניק לדייגים המקומיים סירות פיברגלס, מה שאפשר דיג מעבר לטריטוריות של הצלקנתאים למים שבהם יש יותר שופינונים שמנוניים.
מאז, רוב המנועים על הסירות כשלו, מה שאילץ את הדייגים לחזור לטריטוריית הצלקנתאים והעמיד את המין בסיכון שוב.
שיטות למזער את מספר הצלקנתאים הנלכדים כוללות הרחקת דייגים מהחוף, שימוש בחומרים משלשלים שונים וכינין כדי לצמצם את הביקוש לשופינונים שמנוניים, שימוש במודלים של צלקנת כדי לדמות דגימות חיות, והגברת המודעות לצורך בשימור.
בשנת 1987 המועצה לשימור הצלקנת (Coelacanth Conservation Council) הניפה את דגל השימור של הצלקנתאים.
למועצה סניפים הממוקמים בקומורו, דרום אפריקה, קנדה, בריטניה, ארצות הברית, יפן וגרמניה.
הסוכנויות הוקמו כדי לסייע בהגנה ועידוד גידול אוכלוסיית צלקנתאים.
"ערכת שחרור עמוק" (deep release kit) פותחה בשנת 2014 והופצה ביוזמה פרטית, המורכבת ממכלול קרס עם משקולת המאפשר לדייג להחזיר צלקנת שנתפס בטעות למים עמוקים שבהם ניתן לנתק את הקרס ברגע שהוא פוגע בקרקעית הים.
דיווחים חד משמעיים לגבי היעילות של שיטה זו עדיין תלויים ועומדים.]
בשנת 2002, הושקה "התוכנית לשימור צלקנת ומשאבי הגנום של דרום אפריקה" (South African Coelacanth Conservation and Genome Resource Programme) כדי לעזור לקדם את המחקרים והשימור של הצלקנת.
תוכנית זו מתמקדת בשימור המגוון הביולוגי, ביולוגיה אבולוציונית, בניית יכולת והבנה ציבורית.
ממשלת דרום אפריקה התחייבה להוציא 10 מיליון ראנד דרום-אפריקאי על התוכנית.
בשנת 2011, בוצעה תוכנית לפארק ימי טנגה צלקנת (Tanga Coelacanth Marine Park) לשימור המגוון הביולוגי עבור בעלי חיים ימיים כולל הצלקנת.
הפארק תוכנן להפחית את הרס בתי הגידול ולשפר את זמינות הטרף עבור מינים בסכנת הכחדה.
הצלקנתאים נחשבים למקור מזון גרוע לבני אדם וככל הנראה לרוב בעלי החיים האחרים שאוכלים דגים.
בבשר הצלקנת יש כמויות גדולות של שמן, שתנן, אסטרים של חומצות שומן ותרכובות אחרות המעניקות לבשר טעם לא נעים בעליל, מקשות על העיכול ועלולות לגרום לשלשולים.
הקשקשים שלהם עצמם מפרישים ריר, שבשילוב עם השמן המוגזם שגופם מייצר, הופכים את הצלקנתאים למזון חלקלק ומגעיל.
היכן שהצלקנת נפוץ יותר, דייגים מקומיים נמנעים ממנו בגלל הפוטנציאל שלו לגרום לצרכנים לחלות.
כתוצאה מכך, אין לצלקנת ערך מסחרי אמיתי מלבד היותו נחשק על ידי מוזיאונים ואספנים פרטיים.
בגלל האופי המפתיע של גילוי הצלקנתאים, הם היו מקור השראה תדיר ביצירות אמנות מודרניות, אומנות וספרות.
לפחות 22 מדינות תיארו אותם בבולי הדואר שלהן, במיוחד איי קומורו, שהנפיקו 12 סטים שונים של בולי צלקנת.
הצלקנת מצויר גם על השטר של 1,000 , כמו גם על המטבע של 5 פרנק קומורי.
צלקת הוא סרט קולנוע ישראלי קופרודוקציה ישראלית-צרפתית משנת 1994 בשחור-לבן בבימויו של חיים בוזגלו, עם רובין רנוצ'י ורונית אלקבץ בתפקידים הראשיים.
אלקבץ משחקת מספר תפקידים – אישה נשואה לבעל (מוחמד בכרי), בעלת טירה ומשרתת.
התסריט נכתב על ידי חיים בוזגלו ורונית אלקבץ ועיקרו הוא אנשים בודדים הנחפשים אהבה.
גבר ואישה נפגשים למפגש של לילה אחד ומקיימים מגע מיני ללא מילים.
האישה נעלמת והגבר מוכרח למצוא אותה על פי צלקת על ירכה.
הסרט זכה בארבעה פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 1994 – פרס אופיר לפסקול הטוב ביותר (ישראל דוד ואלי ירקוני), פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר (ערה לפיד), פרס אופיר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (רותה שאודינסקי) ופרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר (ארקדי דוכין).
הסרט היה מועמד לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר, לפרס אופיר לבמאי הטוב ביותר (חיים בוזגלו), לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר (ששון גבאי), לפרס אופיר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר (יוסי פלד) ולפרס אופיר לצילום הטוב ביותר (אורן שמוקלר).
הסרט מדבר בעיקר בצרפתית ואיטלקית אך גם קצת באנגלית, עברית ושפות נוספות.
גבר בודד (רובין רנוצ'י) עוקב אחרי אישה יפה (רונית אלקבץ) היא נכנסת לבית קפה והוא נכנס לשם ומתיישב בסמוך כשגבו מופנה אליה.
הם אינם מדברים זה עם זו אבל מרגישים את נוכותו של בן הזוג.
שניהם מזמינים מהמלצר (יעקב בן סירא) שוקו חם.
לאחר השתייה האישה קמה והגבר אחריה.
הוא עוקב אחריה כשהיא נכנסת לבניין גדול ויורדת לקומת החניה (צולם בתחנה המרכזית החדשה של תל אביב).
בחניון האישה נצמדת לרשת והגבר מקיים איתה יחסים מאחור.
הם לא משמיעים מילה ולאחר המגע הם מסתלקים מהמקום.
הגבר שם לב לצלקת על ירכה של האישה וכעת הוא כפייתי למצוא אותה בשנית.
הוא למעשה אדם בודד שתומך באם יחידנית (הלנה זובטוב) ומקריא לבתה סיפורי ילדים כאילו היא בתו.
זמן רב הוא מבלה ב"בית המפגשים" (צולם בתחנת הרכבת יפו) לשם באים אנשים כדי לצאת מהבדידות המקום מנוהל על ידי בעל הבית (אלחנדרו כהן) וה"מאדאם" (אנדריאה פיריאול ).
הגבר שוכר את שירותיו של חוקר פרטי דובר איטלקית (ששון גבאי).
כדי למצוא את האישה האולטימטיבית שהוא מחפש שהסימן היחיד שהוא יודע עליה הוא צלקת על הירך.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותרובין רנוצ'יהגבררונית אלקבץהאישה / בעלת טירה / משרתתששון גבאיחוקר פרטידליה שימקומריאןידידה של הגבראלחנדרו כהןבעל בית המפגשיםאנדריאה פריאול"מאדאם"מוחמד בכריהבעליעקב בן סיראמלצרישראל דמידובדווריעל אלמוגאישה עם פאהידידה של הגבר
צִלְצֵל הַחוֹמוֹת (שם מדעי: Cymbalaria muralis) הוא צמח עשבוני רב-שנתי או בן שיח (בן חלוף), זר, ים-תיכוני, נדיר מאוד ממשפחת הלחכיים (בעבר שויך למשפחת הלועניתיים ואף לסוג פשתנית).
מין זה גדל בר ופליט תרבות או משמש כצמח נוי במקומות מועטים בישראל ונחשב לאקראי בירושלים ומשום מה הוא לא התפשט לגליל העליון.
מין זה אופייני לסדקי סלעים במחשופים של סלעים קשים, חומות וקירות אנכיים, בגרמי מדרגות חיצוניים ובין רעפי חרס של מבני אבן ישנים.
מאפייניה העיקריים: הפרח דו-שפתני, הכותרת בצבע תכלת-סגול עם פסים כהים באונות השפה העליונה של הכותרת ושני כתמים צהובים בלוע הפרח.
הפטוטרת ארוכה, העלה בעל 5 אונות ראשיות ובסיסו מפורץ וממנו העורקים מסועפים ככף יד ומגיעים לנקודה החדה של כל אונה.
טיפוס התפוצה שלו הוא ים-תיכוני, אירו-סיבירי.
מקורו של התת-מין בישראל הוא דרום ההרים האלפים ותפוצתו הטבעית משתרעת בארצות: אוסטריה, צרפת, איטליה, שווייץ ויוגוסלביה.
תת-מין זה פרץ וחדר ליבשת אמריקה, לדרום אפריקה ולצפון אירופה, לטורקיה ולישראל.
ייתכן וצלצל החומות הוא מין גר בישראל שהיה ידוע עד שנות החמישים של המאה השנייה רק בירושלים ועתה מתפשט במשתלות ובגינות לחות ומוצלות אחרות באזור.
צלצל החומות גדל בעיקר בבתי גידול טבעיים מחשופים של סלעים קשים, אך גם בקרבת האדם ובתי גידול מופרים.
צלצל החומות כצמח נוי הוא צמח חצי צל וצל מלא, עמיד בקרה, רגיש ליובש ומליחות.
יכול לגדול בכל אזורי ישראל, ובקרקעות שונות עם עדיפות לקרקע פורייה ומנוקזת היטב, אבל סובל מאוד מעקת חום או יובש עד לכמישה מלאה וזקוק להשקיה תכופה.
צמחים עשבוניים רב-שנתיים או בני שיח, קירחים, זוחלים ושרועים, גובהם 10 עד 80 ס"מ ובעלי יכולות טיפוס באמצעות התארכות והשתרגות הגבעולים.
הגבעולים דקים, גליליים וארוכים, פשוטים או מסתעפים, זוחלים או שרועים, משתרגים ומשתרשים מתוך מפרקיהם.
הלוואים נעדרים, הפטוטרות ארוכות יותר מהטרפים.
העלים מסורגים ופשוטים, מתארם עגול, רוחב העלים שווה לאורכם, בסיסם מפורץ, בעלי 5 אונות לעיתים רחוקות 7 אונות.
האונה המרכזית היא הגדולה ביותר.
האונות, ששפתם תמימה, מעוגלות, קודקודיהם חדים או מסתיימים בפתאומיות בנקודה חדה; העורקים מסועפים ככף יד ומגיעים לנקודה החדה של כל אונה.
עוקצי הפרחים ארוכים פי 5 או יותר מהגביע.
הם זקופים לפני ההפריה, והם מתעקלים כלפי מטה אחרי ההפריה ומחדירים את השחלה לתוך שקעים מוצלים וחשוכים בין אבנים שבהן הזרעים מבשילים.
הפרחים קטנים, ערוכים אחד אחד בחיק העלים, דו-מיניים ובלתי נכונים, דו-שפתניים ואורכם כ-8 מ"מ.
צבעם לילך-כחול ובלועם שני כתמים צהובים.
הפרחים בעלי נטייה לפנות לכיוון השמש (chasmophytes).
הגביע זעיר, משתייר, אורכו 2 מ"מ ומחולק עמוקות לחמש אונות סרגליות עד דמויות אזמל כמעט שוות.
הכותרת דו-שפתנית, מאוחת עלים, אורכה 6 עד 8 מ"מ.
צינור הכותרת מסתיים בדורבן קצר ומעוקל מעט, שאורכו 2.5 מ"מ ועמדתו מקבילה לעוקץ הפרח.
הדורבן הוא חלק נבוב דמוי צינור או שקיק הבולט מתוך מהבסיס עטיף הפרח.
החלק הנבוב נוצר על פי רוב על ידי התארכותם של עלי העטיף והוא משמש בית קיבול לצוף.
צינור הכותרת בעל קווים כהים מקבילים, האוגן דו-שפתני, בעל שפתיים מהודקות זה לזה, הלוע חסום בגבנון שבולט מן השפה התחתונה, שטח הלוע מכוסה שערות.
השפה העליונה בעלת שתי אונות ברורות סגולות חיוורות.
במרכזן קווים ישרים ומקבילים בצבע סגול כהה, הנמשך מצינור הכותרת.
מיקום הקווים בדיוק מעל שני כתמי צבע צהוב בגבנון השפה התחתונה.
השפה התחתונה מורכבת מ-3 עלים שווים בגודלם ומאוחים בחלקם התחתון.
אבקנים 4, קבועים על הכותרת לסירוגין עם אונות הכותרת ומתחלקים לשני הזוגות שאינם שווים באורכם ואינם בולטים מהכותרת.
בכל צד של עמוד השחלה אבקן ארוך ואבקן קצר, והמאבקים האנכיים שלהם מהודקים אליו.
השחלה עילית, עמוד שחלה אחד בגובה האבקנים הארוכים, הצלקת מעוגלת ובעלת שתי מגורות.
הפרי הוא הלקט כדורי קירח, ארוך בהרבה מהגביע המשתייר, וקוטרו כ-5 מ"מ.
ההלקט עם 2 מגורות שוות ועם שייר של עמוד השחלה.
ההלקט נפתח בראשו ב-6 שיניים.
הזרעים מאורכים, מחוספסים בגסות בצורה בלתי אחידה עם גולה.
צלף הוא קלע סער מיומן הפועל לבדו, בזוגות (צמד תצפיתן-צלף) או במסגרת צוות צלפים, במטרה לשמור על קשר עין עם היעד ולפגוע בו מעמדות מוסתרות או ממרחקים העולים על טווח הגילוי של כוחות האויב.
שםחיפעילותהערותהריגות מאושרותלאוםנוח אדמיה1919–19421938–1942חייל גאורגי סובייטי שזכה ליותר מ-200 הריגות וכמה טנקים שהושמדו.
מחזיק בשיא של ירי בראשם של שני גנגסטרים עם כדור אחד.
דווח גם שהוא רוצח שכיר.
ספר נכתב על חייו, R.A.W.
השתתף במלחמת האזרחים בעיראק ובפלישת 2003 לעיראק.700+ (לכאורה)
מקברייד1873–19331914–1918אזרח אמריקאי ששירת כקפטן בגדוד ה-21, כוח המשלוח הקנדי, במלחמת העולם הראשונה.100+פיליפ מקדונלד1886–19161914–1916חלק מגדוד ה-8 (רובאי ויניפג ה-90), כוח המשלוח הקנדי, 42 הריגות מאושרות במלחמת העולם הראשונה.
נהרג בפעולה ב-3 בינואר 1916.42טימות'י מרפי1751–18181775–1780צלף במלחמת העצמאות האמריקאית שזכה להריגת הגנרל הבריטי סיימון פרייזר במהלך קרב סרטוגה.1+סמיון נומוקונוב1900–19731941–1945צלף סובייטי רוסי במלחמת העולם השנייה עם 367 הריגות מתועדות.367הנרי נורוסט1884–19181915–1918צלף בגדוד החי"ר ה-50 הקנדי במלחמת העולם הראשונה.
היו לו 115 הריגות מאושרות ונהרג על ידי צלף גרמני ב-18 באוגוסט 1918.115פיודור אוחלופקוב1908–19681941–1945צלף סובייטי רוסי שצבר 423 הריגות מאושרות במלחמת העולם השנייה.423ג'ונסון פאודאש1875–19591914–1918חבר בגדוד ה-21 (מזרח אונטריו), כוח המשלוח הקנדי במלחמת העולם הראשונה שצבר 88 הריגות מאושרות.88לודמילה פבליצ'נקו1916–19741941–1953הצלפית הנשית המוצלחת ביותר במלחמת העולם השנייה.
שירתה בצבא הסובייטי והיו לה 309 הריגות מאושרות.
מלחמת ה-LTTE בסרי לנקה הסתיימה ב-18 במאי 2009, 20 יום לאחר מותו של הקורפורל פרמאסירי.
בזמן מותו שירת 18 שנים בצבא סרי לנקה, מתוכם 9 שנים כצלף עם 217 הריגות מאושרות של טיגריסי טמיל.217גרהאם רגסדייל1969–1988–2003צלף קנדי לשעבר שלחם באפגניסטן ב-2002.56פטריק ריאל1876–19161914–1916קנדי מטיס שהוצמד לגדוד ה-8 (רובאי ויניפג ה-90), כוח המשלוח הקנדי במלחמת העולם הראשונה עם 30 הריגות מאושרות.
נהרג בפעולה על ידי אש תותחים ב-14 בינואר 1916.30בן רוברטס-סמית1978–1996–2015צלף עם רגימנט השירות האווירי המיוחד האוסטרלי שזכה במדליית הגבורה על פעולותיו ב-2006 במהלך מבצע פרת' בעמק צ'ורה במחוז אורוזגאן, אפגניסטן.לא ידועאיאן רוברטסון1927–20141945–1953צלף עם גדוד ה-3, רגימנט המלכותי האוסטרלי לאחר מלחמת העולם השנייה, הפך לאחד הצלפים היעילים ביותר במלחמת קוריאה.
מסמכים רשמיים מצביעים על סביבות 236 הריגות, אך עיתונים ניפחו את מספרו ליותר מ-700.236ברונו סוטקוס1924–20031944–1945צלף ליטאי שלחם בצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.
זכה במדליית הכבוד.28וסילי זייצב1915–19911937–1945צלף סובייטי שלחם בקרב סטלינגרד.
צבר 242 הריגות (כולל 11 צלפים).242ז'אנג טאופאנג1931–20071953–1985צלף סיני שלחם במלחמת קוריאה עם 214 הריגות מאושרות ב-32 ימים.214ז'או שיסיאנג1931–1950–???צלף סיני שלחם במלחמת קוריאה עם 203 הריגות מאושרות עם 206 כדורים.203אבראגים סוליימנוב1911–19431941–1943צלף קזחי בצבא האדום במלחמת העולם השנייה שהרג כ-289 חיילי אויב לפי הערכה.
הומלץ לתואר גיבור ברית המועצות ב-9 ביולי 1943, אך בתחילה קיבל רק את עיטור לנין.
ב-2022 הוענק לו לאחר מותו התואר גיבור קזחסטן.289אלכס אלירז1914–20041928–1978היה אבי תורת הקליעה בישראל.
מניח יסודות הקליעה והצליפה בצה"ל, היה אלוף ישראל ואלוף צה"ל בקליעה, ממציא "מכשיר אלירז" לתיאום כוונות.לא ידוע
צלפי משטרה וארגוני פארא-צבאיים מפורסמים
צלפי משטרה וארגוני ביטחון פארא-צבאיים (כגון ז'נדרמריה וסוכנות ביון) פועלים במתאר שונה מאשר צלפים צבאיים ונדרשים לירי סלקטיבי ומדויק ביותר, בייחוד בעת חילוץ בני ערובה.
הם עוברים הכשרה מקצועית שלעיתים קרובות מתבססת על הכשרה צבאית.
שם חיהערותלאום תומאס "טום" הורן הבן 1860–1903 איש חוק במערב הפרוע, צופה ושכיר חרב, שהתפרסם בירי לטווח ארוך על גנבי בקר ורועי צאן באמצעות רובה שארפס.
לון הוריאוצ'י נולד ב-1954 צלף של הלשכה הפדרלית לחקירות (FBI) שירה ברנדי ויבר והרג את ויקי ויבר במהלך המצור ברובי רידג'.
פסקל אברהמי1962–2011היה לוחם ימ"מ ישראלי מעוטר.
לא כל הצלפים הם חיילים או שוטרים מקצועיים שעברו הכשרה ייעודית.
המונח "צלף" משמש לעיתים גם לתיאור פושעים היורים ממחסה למרחקים ארוכים באמצעות רובה.
לפי מקורות ישראליים, הרג 7 חיילים ישראלים ו-3 אזרחים ישראלים ופצע 6 נוספים, בעוד שמקורות פלסטיניים טוענים שהרג 11 חיילים ופצע 9 נוספים.
סי., בהם נרצחו 10 בני אדם ו-3 נוספים נפצעו קשה.
צמד ראוֹת הוא הרכב מוזיקלי ישראלי של שניים מיוצאי להקת הרוק זקני צפת, מאור כהן ורע מוכיח.
כהן ומוכיח החלו לעבוד יחד על הוצאת אלבום מוזיקה בניו יורק ב-1995, אך הוא יצא רק ב-2000 בהוצאת "קדמא" ונשא את השם "צעצועים מהבית-ספר הישן".
האלבום כולל טקסטים ושירה בהגשה הומוריסטית של כהן, והוא מנוגן בז'אנרים שונים בערבוביה, ביניהם רוק פסיכדלי, בלוז ומוזיקה אלקטרונית.
את עטיפת האלבום ואת החוברת שצורפה אליו איירו חברי "חבורת החור" (דודו גבע, זאב אנגלמאיר ותמיר שפר) בסגנון קומיקס.
האלבום כולל שני סיפורים בלשיים פרודיים שאותם קורא כהן בסגנון תסכיתי רדיו במסגרת הרצועות 7 ו-11 של האלבום.
הסינגל "שקט שקט בייבי", בסגנון הדיסקו, זכה להצלחה.
כהן המשיך לשיר שירים הומוריסטיים גם בשיתוף הפעולה שלו עם אורן לוטנברג במסגרת הצמד "הבליינים", שהחל ב-2001.
צמד רעים הוא הרכב מוזיקלי של שני זמרים, ישראל גוטסדינר ובני רוזנבאום (שניהם ילידי 1948), השרים בעיקר מוזיקה יהודית וחסידית.
הצמד פעיל למעלה מ-50 שנה, ונכון לשנת 2024 הוא הצמד היחיד בהיסטוריה שעשה זאת עד כה.
גוטסדינר ורוזנבאום היו חברי להקת הרבנות הצבאית.
כשהשתחררו מצה"ל, בשנת 1969, החלו להופיע יחד בשם "צמד רעים".
הם הופיעו ברוב פסטיבלי הזמר החסידי.
בסוף 1971 זכו במקום השלישי עם השיר "והבא עלינו".
בשנת 1971 זכו במקום הראשון בפסטיבל שירי התנ"ך עם השיר "אשת לוט".
שנה לאחר מכן זכו בפסטיבל הזמר החסידי עם השיר "עוד יישמע" במקום השני.
בשנת 1975 זכו שוב במקום השני כששרו את "ולירושלים עירך" יחד עם גלי עטרי.
בשנת 1974 יצאו לסבב הופעות בדרום אמריקה ובשנת 1975 הופיעו בקנדה ובארצות הברית.
בשנת 1976 זכו בפסטיבל הזמר החסידי עם השיר "יחדשו" שהולחן מברכת החודש.
זכו באות הוקרה על תרומה ייחודית לזמר העברי מטעם אוניברסיטת בר-אילן במאי 2009. ב-2019 קיבלו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה.
בסוף 1969 הופיעו במוצאי שבת בטלוויזיה בתוכנית "המבדיל בין קודש לחול".
בהמשך, הגישו תוכניות מסורת שונות במשבצת ערב שבת/מוצאי שבת.
בשנים 1972–1973 הגישו את התוכנית "יום השישי".
בשנים 1975–1976 הגישו את התוכנית "שלום לבוא שבת".
בשנים 1977–1980 הגישו את התוכנית "בצאת השבת".
שמחנו - עם צמד רעים
שמח תשמח רעים האהובים - ינואר 1975
צַמְדָּן או בשמו הגנרי סקוץ' (באנגלית Hook-and-loop fastener או שם מותג שהפך גנרי Velcro) הוא פס הצמדה העשוי משתי רצועות של אריג ניילון: אחת הרצועות מכוסה בקרסים זעירים, והשנייה - בלולאות זעירות.
בהצמדת הרצועות נתפסים הקרסים בלולאות והרצועות נותרות צמודות זו לזו.
ניתן להפריד ביניהן על ידי משיכה ביד, וכך הקרסים, העשויים ניילון גמיש, משתחררים.
את הצמדן המציא ז'ורז' דה מסטראל משווייץ בשנת 1948. עד 1950 יוצר הצמדן מכותנה, ובהמשך החל להיות מיוצר מניילון.
הרכיסה בצמדן נוחה וקלה, והוא משמש כיום לרכיסת תיקים, בגדים, נעליים, חלוקי מנתחים ואף חליפות חלל.
צמד לעניין היא סדרת טלוויזיה אמריקאית-קנדית אשר הופקה בין השנים 1988–1990.
שיר הנושא של הסדרה בוצע על ידי מרי קלייטון.
TS טרנר (מגולם על ידי מיסטר טי) הוא מתאגרף אשר הואשם בפשע אותו הוא לא ביצע ונכנס לכלא.
בעזרת עורכת דין מצליחה בשם איימי טיילר (מגולמת על ידי אלכסנדרה אמיני), הם מצליחים להוכיח את חפותו והוא חוזר לרחובות בתור בלש פרטי שעובד כשותפה של איימי טיילר.
TS טרנר (מיסטר טי) – הדמות הראשית בסדרה.
טרנר הוא מתאגרף שעובד בתור בלש פרטי.
אמנדה "איימי" טיילר (אלכסנדרה אמיני) – עורכת דין והשותפה של טרנר.
טרי טיילר (קריסטינה ניקול) – השותפה החדשה של טרנר בעונה האחרונה של הסדרה.
דנפורת' "דיק" דקר (דייוויד נרמאן) – הבעלים של חדר הכושר שבו מיסטר טי נוהג להתאגרף.
צמא מהווה חלק חשוב במנגנון ויסות משק המים בגוף, במצבים של הפרת האיזון לכיוון של חוסר במים, מתעוררת תחושת צמא.
הגורם העיקרי ליצירת צמא הוא עליה באוסמולריות של נוזלי הגוף, המעידה על ירידה בנפח המים בגוף.
במוח נמצאים מספר אזורים שהפעלתם גורמת לתחושת צמא.
אלו נמצאים בקדמת החדר השלישי של המוח ובגרעין הפראופטי (Preoptic nucleus) שבהיפותלמוס.
אזורים אלו מכונים מרכז הצמא.
אל מרכז הצמא שבמוח, מגיעים גירויים מאוסמורצפטורים המנטרים את כמות המומסים בפלזמת הדם ובנוזל מוחי שדרתי.
במקביל להשפעתם על מרכז הצמא, גורמים האוסמורצפטורים לשחרור הורמון נוגד השתנה הפועל להקטנת איבוד מים בשתן.
מרכז הצמא מופעל גם על ידי ירידה בנפח הדם, עליה ברמת אנגיוטנסין II ותחושת יובש בפה וברירית הוושט.
חוסר היכולת להרגיש צמא נקראת אדיפסיה, אשר יכולה להיגרם ממספר סיבות: פגיעה מוחית, סוכרת, נטילת תרופות, הפרעות נוירולוגיות והפרעות פסיכולוגיות.
בבולאות צמד הפוכים (ידוע גם כ"טֶט-בֶּש", בצרפתית: tête-bêche = ראש לזנב) הוא צמד של בולים שהודפסו באותו גיליון כך שאחד הבולים הפוך ביחס לאחר.
הדבר קורה במתכוון או בטעות.
כמו כל צמד בולים, צמדים הפוכים יכולים להיות אנכיים או אופקיים.
במקרה של צמד בולים משולשים הקישור יכול להיות באחד מקודקודי המשולש.
שגיאות מכניות במהלך תהליך היצור יכולות להביא ליצירת צמד הפוכים אך ברוב המקרים הם נוצרים על מנת לשרת את צורכי הדואר.
דוגמה לכך היא הנפקת מספר גיליונות של צמדים הפוכים על ידי השירות הבולאי של ישראל, החל מבולי מועדים מ-1948 ועד היום.
במהלך הדפסת הבולים לקונטרס בולים, מודפסים עמודי הבולים בכפולות.
הדבר עשוי להביא לצמדים הפוכים.
אין זה נפוץ שהצמדים מגיעים לדואר, שכן הם מופרדים לחלקים בודדים לפני הקישור לקונטרס.
צמד דרלינגטון (וגם "מגבר דרלינגטון" או "טרנזיסטור דרלינגטון") הוא מונח באלקטרוניקה ומשמעו שילוב של שני טרנזיסטורים ביפולריים (במעגל משולב או כזוג רכיבים אלקטרוניים), המחוברים כך שזרם חשמלי שמוגבר על ידי הטרנזיסטור הראשון, מוגבר בשנית על ידי הטרנזיסטור השני.
הייחוד בתצורת חיבור זו היא הסינרגיה שנוצרת, בכך שהגברת הזרם הכוללת (המסומנת כ-β, hfe, או hFE) היא גדולה יותר מהגברי הזרם הפרטיים של כל טרנזיסטור בנפרד.
כאשר הצמד ממומש במעגל משולב, ניתן להשיג גם חיסכון במקום על ידי שילוב של שני הקולטים של הטרנזיסטורים לקולט משותף.
צמד דרלינגטון הומצא בשנת 1953, במעבדות בל על ידי המהנדס סידני דרלינגטון.
דרלינגטון רשם פטנט על צמדי דרלינגטון המורכבים מ-2 או 3 טרנזיסטורים במעגל משולב אחד (וקולט משותף), אבל לא רשם את הפטנט על מספר טרנזיסטורים כלשהו - ובכך אין כיסוי למעגלים חדישים יותר.
תצורה דומה, אך מורכבת מטרנזיסטורים בתצורה הפוכה (NPN ו-PNP) נקראת צמד שיקלאי, או משלים דרלינגטון.
צמד דרלינגטון פועל כמעגל חשמלי בעל הגבר זרם גבוה (בערך מכפלת ההגבר של שני הטרנזיסטורים), ולמעשה, ישנם רכיבים עם מבנה פנימי של צמד דרלינגטון, ועם 3 ממשקים חיצוניים (בסיס, קולט, פולט) כמו בטרנזיסטור "רגיל" - ולהם הגבר כמעט זהה למכפלת ההגברים).
עוצמת ההגבר נתונה על ידי הנוסחה הבאה:
וכאשר ערכי ה-β הם בקנה מידה של מאות ניתן לבצע קירוב של הנוסחה אל:
בימינו, לרכיב טיפוסי יש הגבר זרם של 1,000 ויותר, כך שנדרש רק זרם קטן בבסיס כדי להפעיל את הצמד.
עם זאת, הגבר גבוה שכזה טומן בחובו גם חסרונות:
בגלל שיש שני צמתים בין הבסיס לפולט (של כל הצמד) המתח שביניהם הוא גבוה יותר, ממתח בסיס-פולט טיפוסי.
בטכנולוגיית צורן, שבה מתח בסיס-פולט טיפוסי הוא כ-0.65 וולט, בצמד דרלינגטון מגיעים למתח טיפוסי של 1.3וולט.
חיסרון נוסף הוא מתח הרוויה.
כאשר טרנזיסטור הראשון נמצא במצב רוויה, הוא לכאורה מחבר ישירות את הבסיס לקולט של הטרנזיסטור השני.
במצב זה, הטרנזיסטור השני פועל כדיודה והמתח בין הקולט לפולט (כמו גם המתח בין הקולט לפולט של כל הצמד) הוא קרוב למתח בין הבסיס לפולט.
כך נוצרת מגבלה על מתח הרוויה של הצמד, והוא עומד על 0.65 וולט בטכנולוגיית צורן.
כמו כן, הטרנזיסטור השני נמצא במתח קולט-בסיס השווה או גדול מאפס, ואינו במצב רוויה.
תכונה זו גורמת לבזבוז אנרגיה גדול מהרגיל, בצמדי דרלינגטון.
"צמד חמד" (1995) הוא מיצב מאת האמן הישראלי גדעון גכטמן.
המיצב מכיל שתי דמויות פורצלן לבנות וכחולות של גבר ואישה בסגנון אירופי.
דמויות אלו נשברו וחוברו מחדש, תוך שימוש בהעתקים של חלקי הפסל, המודגשים בעזרת צבע מוזהב.
עירוב זה יצר שני פסלונים שונים מכל דמות, המוצבים על מעין כני שיש אפורים ומלבנים.
בנוסף, מופיע ייצוג צילומי מוגדל של שתיים מהדמויות, הממוסגר במסגרת מוזהבת.
בעוד שמה של היצירה - "צמד חמד" - מרמז על קשר חד פעמי וייחודי, הרי שהשימוש המודגש בהעתקים בעבודה מצביע על חוסר היכולת לייצוג אמיתי ונכון של המציאות.
שימוש זה מלווה באירוניה הנוצרת מן העימות בין הייצוגים השונים.
בנוסף, אלמנט הפירוק חושף גם ממד של מוות וכליון ביצירה, ובו כני השיש יכולים להיות מפורשים גם כרמזים למעין מצבות קבורה.
על פי גכטמן השימוש בחיקוי ובתחליף נובע משני מניעים מקבילים - "האחד הוא מתחום האמנות - היחס בין דימוי למקור, הפער שביניהם ונקודת הדמיון והחפיפה.
[...] המקור השני הוא ההקשר הכללי-תרבותי; השאלה מדוע התרבות שלנו מוצפת בתחליפים ומהן ההשלכות מרחיקות הלכת של התופעה"
צמד תרמי (צמד חומני) או תרמוֹקַפֶּל (Thermocouple) הוא חיבור של שתי מתכות שונות שיוצר הפרש מתחים התלוי בטמפרטורה.
צמדים תרמיים משמשים בעיקר כמדי טמפרטורה, ויכולים לשמש בהפיכת אנרגיית חום לאנרגיה חשמלית.
צמדים תרמיים יכולים למדוד טווח טמפרטורות גדול, והם בדרך כלל זולים ומצוידים בחיבור חשמלי סטנדרטי.
צמדים תרמיים אינם מדויקים מאוד, ושגיאה אופיינית שלהם היא מעל מעלת צלזיוס אחת.
הצמדה של כל שתי מתכות שונות יוצרת הפרש מתחים התלוי בטמפרטורה.
תופעה זו ידועה כאפקט סיבק.
בפועל משתמשים בסגסוגות מתכת בעלות תכונות ידועות שחוזרות על עצמן, ובצירופים שונים של מתכות עבור טווחי טמפרטורות שונים, ובחירת המתכת תלויה גם בעמידות בתנאי סביבת העבודה (עמידות לקורוזיה למשל).
כיול הצמד התרמי בדרך כלל נעשה מראש, ובנוסף נהוג לכייל בזמן המדידה מול צמד תרמי נוסף בתוך מכשיר המדידה כדי להקטין את שגיאת המדידה הנובעת מהבדלים בטמפרטורת הסביבה.
ישנם שלושה חוקים בסיסיים המתקיימים בצמדים תרמיים:
חוק טמפרטורת הביניים - חוק זה נובע מהחוק השני של התרמודינמיקה, הטוען בפשטות שאנרגיה עוברת באופן ספונטני מעצם חם לעצם קר, או בניסוח אחר שכמות האי סדר (אנטרופיה) במערכת סגורה יכולה רק לעלות ולא לרדת.
(כאשר מצמידים עצם חם, עם רמת אי סדר גבוהה לעצם קר, עם רמת אי סדר נמוכה - שני העצמים יגיעו לבסוף לטמפרטורת ביניים, שתהיה יותר גבוהה מהמצב ההתחלתי של המערכת).
חוק מתכות הביניים - חוק זה קובע שההספק התרמו-חשמלי של צמד תרמי הוא פונקציה של הפרש הטמפרטורה בין שני הצמתים וההספק התרמו-חשמלי של שתי המתכות היוצרות את הצומת.
חוק זה חיוני כאשר משתמשים בסוגי צמד תרמי שונים ובשילובי מתכות שונים תוך כדי מדידת טמפרטורה.
חוק פיצוי צומת קור - חוק זה קובע כי יש למדוד את המתח של מעגל הצמד התרמי בטמפרטורה של צומת הייחוס, כדי לפצות על שינויים כלשהם בטמפרטורת צומת הייחוס שעלולים להתרחש במהלך תהליך המדידה.
לצמדים תרמיים שימוש נרחב בטכנולוגיה למדידת טמפרטורה, למשל בתנורים ובמנועים.
שימוש נוסף בצמד תרמי, לא למדידה אלא כמקור לאנרגיה חשמלית, נעשה בגנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי.
"צָמְאָה נַפְשִׁי" הוא פיוט שכתב רבי אברהם אבן עזרא במאה ה-12. במקורו הפיוט נכתב כ"רשות" ל"נשמת" של שמיני עצרת (המילים המסיימות של הפיוט הם: 'עת כי אפתח פי בנשמת כל חי'), אך כיום הוא מוכר בעיקר כאחד מזמירות ליל שבת של יהדות אשכנז.
בפיוט זה אבן עזרא מבטא רגשות של דבקות והשתוקקות, צימאון לאלוהים.
זאת בשונה לפירושו לתנ"ך שהוא שכלתני יותר, בדרך כלל.
באות הפותחת של ראשי הבתים חתום שמו של המחבר - אברהם בן עזרא.
ניתן לשער שהעובדה שהשיר נכתב כרשות לשמיני עצרת קשורה לקשר שבין התורה למים חיים: .
ניתן גם לקשור אותו לחג סוכות שלפניו, שבו נידונים על המים, וגם הפזמון של הפיוט, "צָמְאָה נַפְשִׁי לֵאלֹהִים לְאֵל חָי" מקורו במזמור מתהלים, שנהוג לאומרו בסוכות.
באחד מבתי השיר, השתמש המשורר במשפט שלמה כמוטיב אלגורי המרמז על הפולמוס היהודי-נוצרי או לפולמוס יהודי-איסלמי בשאלה איזו היא הדת האמיתית והנכונה.
שתי הנשים המתקוטטות מייצגות את הדת היהודית מול דת יריבה, כאשר כל אחת טוענת כי הבן החי הוא בנה, ואילו הבן המת הוא בנה של הדת האחרת:"רְאֵה לִגְבֶרֶת אֱמֶת / שִׁפְחָה נוֹאֶמֶת / לֹא כִי בְנֵךְ הַמֵּת / וּבְנִי הֶחָי".
היהדות מופיעה כאן כ"גברת אמת" שעה שהנצרות או דת האסלאם אינה אלא שפחתה החצופה המתיימרת לרשת את גדולתה ואת בנה.
אם הכוונה לנצרות, הרמז כאן ברור לאמונה הנוצרית בזהותו של ישו כבן האלהים ואמונתם בתחייתו לאחר צליבתו.
במקביל נרמזת כאן הטענה הנוצרית לפיה זנח האלהים את ישראל, בנו-בחירו מן הברית הישנה, והחליפו במאמיניו של ישו.
אם הכוונה לאסלאם, הרמז ב'שפחה' היא להגר ובנה ישמעאל, והאנלוגיה לשאלת משפט שלמה בין שני הבנים האפשריים נוגעת להיפוך הגרסאות בקוראן ובמקרא לגבי זהותו של הבן החביב על אביו שנעקד על המזבח: יצחק או ישמעאל.
למרות שהפיוט נכתב במקורו כרשות לנשמת כל חי בשמיני עצרת, בפועל אמירת הפיוט בתאריך זה נעשית רק במנהג יהדות בבל ובנוסח איטליה, בו הוא נאמר בחלק מהקהילות אף בהושענא רבה.
לעומת זאת, הפיוט מקובל כאחד מזמירות ליל שבת ונפוץ מאוד בקרב יהודי אשכנז.
בספרי מנהגי החת"ם סופר נכתב כי זה היה השיר היחיד שאותו היה שר לפני סעודת שבת.
בקרב יהודי מרוקו שרים את השיר בפרשת חיי שרה בגלל הבית "רְאֵה לִגְבֶרֶת אֱמֶת שִׁפְחָה נוֹאֶמֶת", המדמה את שרה והגר ליהדות מול האסלאם.
הפיוט זכה למספר רב של לחנים בקרב יהדות אשכנז, לדוגמה: לחן של רבי אברהם אבא לייפר מפיטסבורג (המושר בכלל חצרות נדבורנה), לחן מהיר של רבי מאיר שפירא מלובלין, לחן של חסידות ויז'ניץ, לחן של הרב יוסף צבי ברייאר מחסידות בעלז, ולחן לחלק מהפיוט ("זכור אהבת קדומים") של האדמו"ר ממודז'יץ.
בקרב יהדות אשכנז, מקובל לשיר את כל הבתים מלבד השלישי והשני מהסוף.
רבי מאיר שפירא מלובלין שהלחין מנגינה לשיר זה, הוסיף אף הוא שורה, ונוהגים בחלק מהקהילות לשורר אותה לפני השורה האחרונה:
הפייוט בלחנו של הרב פנחס קהתי, זכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר החסידי הראשון בשנת 1969, בביצוע האחיות גליה ונירה רבינוביץ'.
צמד דרום היה צמד זמרים ישראלים, דני גולן וציון צדוק, שזכו לפופולריות רבה במהלך פעילותם בשנים 1966 -1971. בין שיריהם הידועים "שיר אהבה ישן", "יום א' בשבוע" ו"שישו את ירושלים".
דני גולן וציון צדוק החלו להופיע ביחד בשנת 1965 אחרי שהשתחררו מהצבא.
שניהם בוגרי להקות צבאות, צדוק היה בלהקת גייסות השריון, שם הצמד על שם צוות הווי פיקוד דרום בו גולן היה חבר.
השניים פנו למלחין יאיר רוזנבלום שהלחין להם את שיריהם הראשונים.
אלבומם הראשון יצא ב-1968 ובו שירו של נתן יונתן "שיר אהבה ישן" (אניטה וחואן) ללחן של נחום היימן שזכה אחר כך לביצועים רבים.
השיר "ביום א' בשבוע" שכתבו אהוד מנור ונורית הירש היה ללהיט גדול ותרם להצלחת הצמד.
לאחר מלחמת ששת הימים ביצעו את השיר "הכותל" (מילים: יוסי גמזו, לחן: דובי זלצר), שהפך לאחד השירים המזוהים עם שחרור הכותל המערבי.
ב-1968 זכה הצמד בתואר להקת השנה במצעד הפזמונים השנתי.
הם השתתפו בפסטיבל הזמר והפזמון תש"ל 1970 עם השיר "בעיר הזו שלום", בגלל מחלתו של ציון צדוק באותו יום ייצג את הצמד בפסטיבל דני גולן לבדו.
השיר נכלל באלבומם השני "מה יש לך קזנובה" שיצא ב-1970, האלבום כלל להיטים נוספים כגון "טוטו כדורגל", שכתבה דפנה אילת ללחן השיר "Tout, Tout Pour Ma Cherie" של מישל פולנארף הצרפתי.
את שיר הנושא כתב יענק'לה רוטבליט והלחין יאיר רוזנבלום.
עוד כלל האלבום את שירו של מיקיס תאודורקיס "לא ידעך כוכב החופש", ושירו של הזמר הצרפתי ז'ו דאסן "דרכו של אבא".
את כל השירים באלבום עיבד אלכס וייס.
ב-1970 הופיע הצמד בפסטיבל הזמר החסידי וזכו במקום השלישי עם השיר "שישו את ירושלים" שהלחין עקיבא נוף והפך לפזמון פופולרי.
כצמד הופיעו גם באנגליה, גרמניה וצרפת.
בהולנד הופיעו בתוכניות מיוחד ליום העצמאות יחד עם יפה ירקוני.
כשנה לאחר הופעתם בפסטיבל הזמר החסידי נפרדו דרכיהם.
צדוק נסע לארצות הברית, וגולן המשיך לשיר בקריירת סולו.
הוא חזר בתשובה, חסידו של הרב ברוך שלום הלוי אשלג.
הוציא דיסק של שירי קודש.
ב-1998 יצא בחברת NMC, בעריכת אילן בן שחר, דיסק כפול, הכולל את שני התקליטים שלהם בתוספת מספר שירי בונוס.
צמ"ח - ציונות, מנהיגות, חינוך (ע"ר) היא עמותה חברתית-סטודנטיאלית התנדבותי, הפועלת למען העמקה של ערכי הציונות, אהבת הארץ, יוזמה ועשייה, וסולידריות חברתית בקרב סטודנטים ותלמידי חטיבות ביניים בישראל.
עמותת צמ"ח מכשירה צוותים של סטודנטים היוצאים לבתי ספר ברחבי הארץ ומעבירים מערך מפגשים, שבמסגרתם נערכים דיונים בנושאים הקשורים בהוויה הישראלית ובסוגיות איתן מתמודדים בני הנוער ביום יום.
כחלק מכך, התלמידים יוזמים ביחד עם הסטודנטים פעילות התנדבותית בקהילה.
העמותה נוסדה בשנת 2006 כיוזמה סטודנטיאלית עצמאית של דנה סנדר-מולה.
בראש העמותה כיהנו כיו"ר משותף, נכון ל-2012, סנדר-מולה ואווה מדז'יבוז'.
בשנת 2016 העמותה עברה חידוש תחת צוות הנהלה חדש שכלל את מנכ"לית העמותה סיוון פדידה, יו"ר הוועד המנהל החדש מושיקו רשף ואת חברי הוועד שי רודובסקי ואורן פרנס.
פעילות העמותה נשענת בין היתר על תרומות שמקורן בהתאחדות הסטודנטים בישראל, אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת ת"א, קרן ברל כצנלסון, קרן גרוס וצו פיוס.
גיל המשתתפים בתוכנית הוא כיתות ח' ומטרת המפגשים היא יצירת דו-שיח בין הסטודנטים לתלמידים ובין התלמידים לבין עצמם אודות סוגיות המטרידות את הבני הנוער ביום יום.
ישנם 6 מערכים הבנויים כמרצפות כך שכל מערך בנוי על קודמו על מנת ליצור תהליך.
המערכים הם: נוכחות פעילה וסקרנות, שייכות, מעורבות, חשיבה עצמאית, החופש להיות אני.
במהלך מערך מעורבות חברתית, ובהדרכת הסטודנטים, תלמידי הכיתה יוזמים ומוציאים לפועל פרויקט חברתי, כדוגמת ניקוי חופים או נחלים, סיוע לקשישים, ביקור בבית חולים, שיפוץ מרכז קהילתי בשכונת מצוקה ועוד.
נכון ל-2012 פועלת העמותה ב-11 אוניברסיטאות ומכללות, ובשנת הלימודים 2011–2012 התנדבו במסגרתה כ-300 סטודנטים, שעסקו בהעברת שיעורים ובהובלת פעילויות התנדבותיות לכ-3,000 תלמידי תיכונים.
העמותה פעלה באופן רציף מחידושה ב-2016 ועד 2022 כשמגפת הקורונה הכריעה את העמותה.
צמד העמרנים, האחים שלום וברק עמרני, היה צמד זמרים ישראלי.
אמם, שושנה, הייתה מנהלת משק הבית של ראש עיריית תל אביב הראשון מאיר דיזנגוף, ואביהם, רחמים, היה בעל חנות תבלינים בשוק הכרמל הסמוך.
משפחתם עלתה מתימן ב-1892 לארץ ישראל העות'מאנית, והתיישבה תחילה בכפר התימנים בשילוח.
רחמים היה הילד הראשון שנולד במקווה ישראל.
הסבא והסבתא נמנו על מייסדי כרם התימנים.
לשניים נוספו בהמשך עוד חמישה אחים ואחיות.
האחים למדו את שירי תימן בביתם.
ברק למד בבית ספר "גאולה" בתל אביב ובהמשך למד בבית הספר המקצועי אורט בעיר.
שירת בצה"ל בלהקת גייסות השריון ולאחר שהשתחרר הצטרף לצי הסוחר, וביקר בארצות רבות באפריקה ובמזרח הרחוק.
שלום שירת כחשמלאי מטוסים בחיל האוויר והחל ללמוד נגינה בגיטרה אצל יוסף פלתה.
השניים הקימו את "צמד הגיטרות", שפעל כשנתיים, ובשנת 1960 יצא תקליטם היחיד, "שתי גיטרות", שכלל את הלהיט "שובה אלי".
לאחר שחרורו צירף שלום אליו את אחיו הצעיר, ברק, שסיים את עבודתו בצי הסוחר, לצמד "העמרנים".
המנהל המוזיקלי של הצמד היה יוסף הדר, שבחר ועיבד את השירים בתקליט אריך הנגן הראשון, "העמרנים", שהופיע ב-1966. התקליט כלל גם שירי מסורת תימניים.
שני האחים, שליוו את עצמם בגיטרות, הופיעו בכל רחבי הארץ והתפרסמו בשיריהם: אגדת הל"ה, ברח המלך, הרמטכ"ל התימני, אביגיל ועוד.
הצמד השתתף בכמה מופעים של פסטיבל למנצח שיר מזמור.
ברק הכיר את רעייתו, מריאטה, ילידת פילדלפיה, ב-1968, בעת שהופיע בניו יורק.
השניים הגיעו לישראל ונישאו ב-1969. בשנת 1976 ביצעו השניים את שירו של אורי שבח, "פזמון האגודה", בפסטיבל הזמר המזרחי וזכו במקום השני בתחרות.
בשנת 1978 נערך ערב הוקרה לצמד בשם "ערב של עמרנים" בהנחיית רבקה מיכאלי.
התקליט השני של הצמד, "ערב של עמרנים", הופיע ב-1979. בתחרות הזמר העברי בשנת 1985 בערד השתתפו בשיר "עוד תוסס היין" של מוני אמריליו ועדנה פלג.
בשנת 1988 הוציאו את תקליטם השני "רוח דרומית" שכלל שירים תימניים ישנים.
ברק עמרני נפטר ב-3 בינואר 2022 בביתו בגבעת שמואל בגיל 82, לאחר הידרדרות במצבו עקב מחלת פרקינסון שבה לקה בגיל 61, והובא למנוחות בראש העין.
הותיר אחריו אישה, מריאטה, 4 בנות ונכדים.
בדיוק שנה לאחר מכן, ב-3 בינואר 2023, נפטר אחיו הגדול שלום עמרני בגיל 86, הותיר אחריו בת ונכדה.
צַמְדָּאִים (שם מדעי: Petromyzontiformes) היא סדרה של מיתרניים חסרי לסתות שבוגריהם מתאפיינים בפה משונן דמוי משפך.
זוהי הסדרה היחידה במחלקת הצמדים (Hyperoartia), אף שבעבר היא כללה עוד משפחות.
השם הנפוץ של המינים המשתייכים לסדרה זו הוא צמדים (Lamprey).
הצמדים מהווים קבוצה עתיקה מאוד של חולייתנים ונכללים בעל-מחלקת עגולי הפה (Cyclostomata) ביחד עם המיקסינות, אף שהקרבה המדויקת ביניהם שנויה במחלוקת.
הצמדאים מכונים "דגים", אף שרוב הדגים הם בעלי לסתות.
קיימת מחלוקת על הגדרתם כדגים.
הצמד הבוגר דומה במראהו לצלופח והוא חסר קשקשים וסנפירים זוגיים.
הוא בעל פה משונן דמוי משפך המשמש ליניקה, שבעה סדקי זימים בכל צד של הראש, עיניים גדולות הממוקמות ליד הזימים ונחיר אחד בצד העליון של הראש.
לוע הצמד מחולק לשניים, כאשר החלק הגחוני יוצר צינור נשימה המופרד מהפה על ידי שסתום הנקרא ולום (Velum).
הפרדה זו מהווה התאמה לצורת ההזנה של הבוגרים משום שהיא מונעת מנוזלי הגוף של הפונדקאי לדלוף דרך הזימים או להפריע לחילוף הגזים, המתבצע בצמד על ידי הכנסה והוצאה של מים דרך הזימים במקום הכנסתם דרך הפה והוצאתם דרך הזימים.
בשלב הפגית, הנקרא אמוצטס (Ammocoetes), העיניים מכוסות בשכבת עור ואינן מפותחות.
הן משלימות את התפתחותן במהלך המטמורפוזה, ובבוגר הן מכוסות בשכבת עור דקה ושקופה שהופכת לעכורה בפרטים משומרים.
לצמדים שלד סחוסי, אך במקום חוליות אמיתיות יש להם שורה של מבנים סחוסיים הנקראים ארקואליה (Arcualia) המסודרים סביב מיתר הגב.
המאפיינים המורפולוגיים הייחודיים הללו של הצמדים מהווים בסיס להשערה שהם טקסון אחות של כל החולייתנים הלסתניים, ובדרך כלל הם נחשבים לקבוצה הפרימיטיבית ביותר של החולייתנים.
צמדים טפילים, המהווים רק 18 מתוך כ־38 מיני הצמדים המוכרים בימינו, ניזונים כבוגרים מדם ומנוזלי גוף של פונדקאי על ידי הצמדת פיהם לגופו וחיתוך הרקמות החיצוניות באמצעות שיניהם.
הפונדקאים של הצמד הם מינים שונים של דגים ולעיתים אף יונקים ימיים.
צמדים עשויים לתקוף גם בני אדם מעת לעת, אך בעיקר במקרים של רעב קיצוני.
צמדים שאינם טפיליים, אשר כוללים את המינים שבדרך כלל חיים במים מתוקים, אינם ניזונים כלל כבוגרים.
מינים אלו מתקיימים בשלב הבוגר מהמאגרים שצברו בשלב הפגית (אמוצטס) על ידי סינון מזון מהמים.
הצמדים חיים בעיקר לאורך חופים ובמים מתוקים, אף שמספר מינים (לדוגמה: Geotria australis, Petromyzon marinus וצמד פסיפי (Lampetra tridentata) נודדים על פני מרחקים גדולים באוקיינוס.
מספר מיני צמדים חיים באגמים ללא כל גישה לים.
הצמדים מצויים ברוב האזורים הממוזגים בעולם מלבד אלו שבאפריקה.
שלב הפגית (אמוצטס) בעל עמידות נמוכה לטמפרטורות גבוהות של מים, ולכן צמדים אינם מצויים באזורים טרופיים.
תפוצת הצמדים נפגעת בשל דיג יתר וזיהום מים.
סכרים ומיזמי בינוי אחרים מפריעים לנתיבי הנדידה של הצמדים וחוסמים את הגישה אל אתרי ההשרצה.
לעומת זאת, תעלות מלאכותיות שנבנו אפשרו לצמדים לפלוש לבתי גידול חדשים, במיוחד באמריקה הצפונית, שם צמדי ים הפכו למזיק משמעותי בימות הגדולות.
צמדים בוגרים משריצים בנהרות ואז מתים.
הפגיות הצעירות, הנקראות אמוצטס, מבלות כשנתיים בנהרות, שם הן חיות מחופרות במשקע וניזונות מחומר רקב אורגני וממיקרואורגניזמים שהן מסננות מהמים (כגון אצות).
לאחר מכן, האמוצטס עוברים מטמורפוזה שאורכת מספר חודשים, ומגיעים לשלב הבוגר.
מינים מסוימים אינם ניזונים לאחר המטמורפוזה, בעוד אחרים נודדים לים או לאגמים, שם הם ניזונים מסוגים שונים של דגים ואף מיונקים ימיים.
המינים בהם הבוגרים נודדים לים מתחילים להיזון מדגים אחרים זמן קצר לאחר המטמורפוזה, עוד בעודם שוחים במורד הזרם.
מומחי טקסונומיה משייכים את הצמדים והמיקסינות לתת-מערכת החולייתנים במערכת המיתרניים, הכוללת גם את תת-מערכות מיתרני הזנב ומיתרני הראש.
מחקרים פילוגנטיים ומורפולוגיים עדכניים משייכים את הצמדים והמיקסינות לעל-מחלקת חסרי הלסתות.
על-המחלקה השנייה היא החולייתנים הלסתניים, והיא כוללת את דגי הסחוס, דגי הגרם, הדו-חיים, הזוחלים, העופות והיונקים.
הצמדים משתייכים כולם לסדרה אחת, סדרת הצמדאים (Petromyzontiformes), הכוללת 10 סוגים בשלוש משפחות, שתיים מהן מונוטיפיות ברמת הסוג.
בסך הכל מזוהים בימינו כ־38 מיני צמדים.
צמדים שימשו כמזון לאדם כבר בתקופות עתיקות, ונחשבו למעדן בתקופת הרומאים.
בימי הביניים הם נאכלו על ידי בני המעמד הגבוה ברחבי אירופה, במיוחד בעתות צום, משום שטעמם בשרי יותר משל רוב הדגים האחרים.
גם בימינו צמדים גדולים נחשבים למעדן במיוחד בדרום-מערב אירופה (פורטוגל, ספרד וצרפת) ובמחצית הצפונית של פינלנד.
מדינות נוספות בהן נאכלים צמדים הן שוודיה, רוסיה, ניו זילנד, המדינות הבלטיות, יפן וקוריאה הדרומית.
כמה מינים של צמד, ובכללם הצמד הכספי (Caspiomyzon wagneri), צמדי הנהרות (Lampetra fluviatilis ו-Lampetra planeri) וצמד הים (Petromyzon marinus), הם בעלי ריר וסרום רעילים, ועל כן דורשים ניקוי יסודי לפני הבישול.
בבריטניה משמשים צמדים לעיתים קרובות כפיתיון לדיג, בדרך כלל כשהם מתים.
צמדי ים הפכו למזיק משמעותי בימות הגדולות באמריקה הצפונית לאחר שתעלות מלאכותיות אפשרו להם להגיע לשם בתחילת המאה ה-20. הצמדים נחשבים למין פולש בימות הגדולות, אין להם שם אויבים טבעיים והם ניזונים ממינים רבים בעלי חשיבות כלכלית לאדם כמו טרוטת האגמים.
בימינו מצויים הצמדים בעיקר בנחלים הנשפכים לימות.
מחסומים מיוחדים מונעים את תנועת הבוגרים במעלה הזרם, ובנוסף נעשה שימוש ברעלים קוטלי צמדים (Lampricides) אשר אינם פוגעים ברוב המינים האחרים החיים במים.
מדובר בשיטות מורכבות ויקרות אשר אינן מחסלות את הצמדים בימות אלא רק מגבילות את מספרם.
שיטות חדשות להגבלת אוכלוסיית הצמדים הנמצאות בשלבי פיתוח כוללות שחרור צמדים שעברו סירוס כימי ושימוש בפרומונים לפגיעה במחזור החיים של הצמדים.
צמאה הוא פרויקט מוזיקלי של ניגוני חב"ד המבוצעים על ידי אמנים ישראלים בעיבודים עכשוויים, שבמסגרתו יצאו לאור שישה אלבומים מוזיקליים וכמה סינגלים.
ביצועי הניגונים בדרך כלל הם בהגייה ישראלית ובגרסאות כיסוי.
חלק קטן מהם הוא בהגייה אשכנזית וללא גרסאות כיסוי.
האלבום הראשון יצא בשנת 2015, והאלבום האחרון (שביעי) יצא ב-2024 השם צמאה הוא על שם שני השירים צמאה לך נפשי של הרבי מלובביץ' שבוצעו באלבום הראשון של הפרויקט.
מטרת הפרויקט היא להנגיש ולהפיץ את ניגוני חב"ד בקרב קהל יהודי שאינו בהכרח דתי או חסידי.
המפיק המוזיקלי של הפרויקט הוא הקונטרבסיסט והמעבד נאור כרמי.
האלבומים יוצאים ביוזמת ארגון תורת חב"ד לבני הישיבות ומנהלו הרב משה שילת, בחברת התקליטים NMC והגיעו למעמד של אלבומי זהב ופלטינה.
באלבומים השתתפו יוצרים וזמרים ישראלים מוכרים, דתיים וחילונים, ביניהם אברהם פריד, אביתר בנאי, ברי סחרוף, שי צברי, ישי ריבו, שולי רנד, אריאל זילבר, רמי קלינשטיין, אהוד בנאי, עמיר בניון, דוד ד'אור, יונתן רזאל, קובי אפללו, רפאל נתן, קובי אוז, שלמה גרוניך ואחרים.
כחלק מאירועי י"ט בכסלו הנערכים בבנייני האומה, מתקיימים מדי שנה מאז 2014 מופעי "צמאה" בהם מופיעים אמנים שהשתתפו באלבום.
בניסן תשפ"ב השיקו צמאה פודקאסט שנקרא "הללו" בו בכל פרק מובא סיפור אחר של הניגון מתוך ניגוני צמאה, הדמויות שמאחוריו והתוכן שמסתתר מאחוריו.
צמאה - אמנים שרים את ניגוני הרבי מלובביץ'
צמאה - אמנים שרים את ניגוני הרבי מלובביץ' הראשון בסדרת האלבומים, כולל 10 ניגונים שלימד הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד את חסידיו מתוך 14 ניגוני הרבי מלובביץ', וכן ניגון נוסף המיוחס לאביו הרב לוי יצחק שניאורסון.
האלבום יצא ב-2015. כל השירים באלבום הם גרסאות כיסוי מלבד "ניגון לרבי לוי יצחק" ו"שאמיל".
לחן: לא מניגוני הרבי מלובביץ' אלא של אביו רבי לוי יצחק שניאורסון 3:18 6 אנעים זמירות אברהם פריד ושולי רנד מילים: מתוך שיר הכבוד לחן: ניגוני הרבי מלובביץ' 4:29 7 צמאה לך נפשי ברי סחרוף והתזמורת העממית מילים: חלק ראשוני וחלק עיקרי ניגוני הרבי מלובביץ' בשפה האוקראינית.
לחן: ניגוני הרבי מלובביץ' 4:54 8 שַאמִיל אברהם פריד ללא מילים.
לחן: ניגוני הרבי מלובביץ' 3:35 9 אתה בחרתנו אהרן רזאל מילים: אתה בחרתנו מכל העמים לחן: ניגוני הרבי מלובביץ' 3:32 10 רַחַמָנָא שי צברי מילים: סליחות לחן: ניגוני הרבי מלובביץ' 4:16 11 צמאה לך נפשי אביתר בנאי מילים: לחן: ניגוני הרבי מלובביץ' 7:21
צמאה 2 - אמנים שרים את ניגוני בעל התניא
צמאה 2 - אמנים שרים את ניגוני בעל התניא כולל כמה מתוך הניגונים שהולחנו על ידי רבי שניאור זלמן מלאדי, מייסד חסידות חב"ד, הידוע בכינוי "בעל התניא" (על שם ספר התניא שחיבר).
אף שהאלבום נקרא "ניגוני בעל התניא", יש באלבום ניגונים שלא חובר על ידו.
האלבום יצא בספטמבר 2015. כל השירים באלבום הם גרסאות כיסוי מלבד "ארבע בבות".
ורבי יוסף יצחק שניאורסון שר לחן זה עם המילים של פיוט שלום עליכם 11 3:38
צמאה 3 - אמנים שרים ניגוני חב"ד לתהילים
צמאה 3 - אמנים שרים ניגוני חב"ד לתהילים כולל 12 ניגונים למילים מספר תהלים שהולחנו על ידי אמנים שונים מחסידות חב"ד, מתוכם 9 ניגונים שהולחנו לכבוד ימי ההולדת של הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד במשך השנים.
האלבום יצא בדצמבר 2016. כל השירים באלבום הם גרסאות כיסוי מלבד השיר "שובה".
האלבום לווה בחוברת ובה מילות המזמורים עם פירוש הרב עדין אבן ישראל, איורים מאת האמן ברוך נחשון ופניני חסידות מלוקטים על ידי דובי לברמן מתוך מהדורת התהילים של הוצאת קורן.
צמאה 4 - אמנים שרים תפילה
צמאה 4 - אמנים שרים תפילה כולל 12 ניגונים למילים מהתפילה שהולחנו על ידי אמנים שונים ומושרים בחסידות חב"ד.
האלבום יצא בספטמבר 2017. כל השירים באלבום הם גרסאות כיסוי.
צמאה 5 - אמנים שרים נשמה
צמאה 5 - אמנים שרים נשמה כולל 13 ניגונים למילים שהולחנו על ידי חסידי חב"ד שונים במשך השנים.
האלבום יצא בדצמבר 2019. כל השירים באלבום הם גרסאות כיסוי מלבד "ניגון לשבת קודש" ו"ניגון מפולטבה".
צמאה 6 - כשהנשמה מתגעגעת
צמאה 6 - כשהנשמה מתגעגעת כולל 10 ניגונים למילים שהולחנו על ידי חסידי חב"ד שונים במשך השנים.
האלבום יצא לאור לקראת חג הגאולה בי"ט בכסלו ה'תשפ"ב - נובמבר 2021. השירים באלבום בביצוע הפרויקט של רביבו, עידן עמדי, אביב אלוש, אליה גבאי, שלומי שבת, ברי סחרוף ואברהם פריד.
כולם בגרסאות כיסוי מלבד 'ניגון שמחה'.
צמאה 7 הוא אלבום שהחלו לעבוד עליו ב-2022, בפברואר אותה שנה יצא סינגל אחד של ניגון חב"די, בביצוע עדי גיבסון, הסינגל מבוצע כגרסאות כיסוי.
השם שצמאה קראו לשיר הוא "תשכון תתגדל ותתקדש" ביחד עם המילים מתפילת קדושה - קטע "ממקומך מלכנו" אך הניגון החב"די במקורו הוא ללא מילים, רק שבקהילת חב"ד לפעמים ששרים ב"ממקומך" עם המנגינה הזו.
(בראשית, פרק ל"ב פסוק י"ג)
פרשת בשלחלא ידוע2:5626 באוגוסט 202411שים שלוםעקיבאברכת שים שלום, תפילת שמונה עשרהלא ידוע3:229 באוקטובר 2024
צמאה 8 - אלבום עתידי
השיר הראשון מהאלבום השמיני העתידי הוא שושנת יעקב בביצועו של אריאל זילבר שהלחן שלו הוא לחן לניגון חסידי שכינויו: "הניגון מדוקשיץ" בנוסף באלבום לקחו האמנים: מוטי וייס, ביני לנדאו ובניה ברבי.
+שם השיר באלבום צמאהמבצעמקור המיליםמלחיןמשךתאריך הוצעה לאורביצוע1שושנת יעקבאריאל זילבראשר הניאניגון חסידי שכינויו: "הניגון מדוקשיץ"3:343 במרץ 20252טובה כפולהמוטי וייסעַל אַחַת כַּמָה וְכַמָּה, טוֹבָה כְפוּלָה וּמְכֻפֶּלֶת לַמָּקוֹם עָלֵינוּ - שֶׁהוֹצִיאָנוּ מִמִּצְרַיִם.
מתוך ההגדה של פסחלא ידוע2:473 באפריל 20253ניגון לחסידי ה'צמח צדק'ביני לנדאוללא מיליםלא ידוע5:0028 באוגוסט 20254שאו שעריםבניה ברביתהילים, פרק כ"דלא ידוע3:4715 בספטמבר 2025
הערות שוליים - פודקאסט הללו
צמאה לך נפשי הוא ניגון חסידי המבטא כמיהה וגעגוע.
הניגון הוא מהידועים שבניגוני חב"ד, והוא השיר המזוהה ביותר עם הרבי מלובביץ' והבולט מבין ניגוניו.
ישנו ניגון נוסף בשם זה, בסגנון יותר שמח, שאף הוא חלק מניגוני הרבי מלובביץ'.
במאה ה-21 היוו שירי הכותרת של סדרת אלבומים מוזיקליים הקרויים "צמאה".
את הניגון לימד הרבי מלובביץ' את חסידיו בשבת מברכים של חודש אייר ה'תשי"ד.
הניגון מיוחס לפי מספר דעות לרבי שניאור זלמן מליאדי, האדמו"ר הראשון של חסידות חב"ד אך לא ברור האם הוא עצמו חיבר את הניגון, לכן הניגון אינו נמנה עם עשרת ניגוניו המכונים "הניגונים המכוונים".
הניגון הושר תכופות בהתוועדויות בחצרו.
מילות הניגון הם מן התהילים, פסוק המתפרש כמבטא כמיהה רוחנית:
על הניגון אמר הרבי מלובביץ', כי שלושת חלקיו הראשונים מבטאים צימאון, והרביעי געגועים.
הניגון מופיע בספר הניגונים - חב"ד מספר קפ"א (181).
מלבד בחסידות חב"ד, הושר הניגון בפי רבנים וחסידויות שונות, ביניהם האדמו"ר מסאטמר, הרב ברוך מרדכי אזרחי, הרב אליעזר שלמה שיק, ראשי ישיבת פוניבז' ועוד.
בשנת 1960 הופיע הניגון באלבום "ניגוני חב"ד" 1 של ניח"ח, ב־1996 הופיע השיר באלבום "האפ קאזאק" של אברהם פריד ובאלבום "ניגוני בית אבא" של מרדכי בן-דוד ברצועת השיר "התוועדות", ב-2011 הופיע השיר באלבומו של ברי סחרוף, "אתה נמצא כאן".
ב-2013 הופיע באלבום "ניגון ומזמור" של גד אלבז.
ב-2015 הופיע באלבום "צמאה 1" בביצועו של אביתר בנאי והאלבום כולו נקרא בשמו של השיר.
השיר בוצע במהלך השנים על ידי חנן בן ארי, שולי רנד, יצחק מאיר הלפגוט, אוהד מושקוביץ, רונה קינן, ישראל ורדיגר, שלום למר, דניאל זמיר, יונתן רזאל, אמיר דדון, עמיר בניון ב-2016 עם ברי סחרוף, ב-2018 ללא מילים מעובד על ידי דורון טויסטר וכן ב-2020 עם תזמורת ירושלים מזרח ומערב ואחרים.
ב-2023 בגרסת כיסוי של גד אלבז
צמאה השני – שיר נוסף באותו שם
ישנו ניגון נוסף בשם זהה (), שגם אותו לימד הרבי מלובביץ', רובו מילים שונות, באוקראינית.
הניגון מופיע בספר הניגונים - חב"ד מספר ק"א (101) וכן מספר קצ"ו (196).
מילות השיר: , ועניינו הוא פניה ליצר הרע בתביעה: 'מדוע ירדת לעולם הזה (המכונה 'יריד'), אם אתה סתם עושה כאן בלאגן?'...
הניגון מושר גם בחצרות חסידיות שונות כגון ויזניץ, תולדות אהרן, סאטמר, צאנז, סאסוב ונדבורנה.
הופיע באלבום "ניגוני חב"ד 1" של ניח"ח בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20, ב־1998 הופיע השיר באלבום ניגון הבעש"ט של אברהם פריד, ב־2015 באלבום "צמאה 1" בביצוע ברי סחרוף והתזמורת העממית ועוד.
כגרסת כיסוי הופיע בשנת 2014 באלבום 'אהבה רבה' של ברי סחרוף והתזמורת העממית
בוצע גם על ידי ליפא שמלצר, שולי רנד עם אביתר בנאי וחיליק פרנק, התזמורת העממית ועוד.
צמד דוּ-רון (Du-Ron) היה צמד זמרים ישראלי (ברוך אבירם וחנן ליבנה), שפעל מראשית שנות ה-60 ועד ראשית שנות ה-70.
את רוב שיריהם המוקלטים הלחין יוסף הדר, שגם עיבד והדריך את הצמד עם הגיטריסט יוסף פֶּלטָה.
בין שיריהם: "האיש והגיטרה", "זמר בדרכים", "לילה זוהר", "לך בלבד", "ירח מתפרחח" ועוד.
הם ביצעו גם שירי עם: את שיר העם המקסיקני "הפלפל" ("Coplas") בתרגום רפאל אליעז) ואת השיר "Guitarra Del Joven Soldado", וכן שירים שהלחינו עודד זמיר ("רוח ערב", "א.
שיריהם הוקלטו בעיקר בחברת התקליטים "הד ארצי".
צמד שונים (תרגום של המונח בצרפתית: se-tenant) הוא מושג בולאי המגדיר מצב בו מספר בולים שונים, שניים או יותר, מחוברים יחד כחלק מאותו גיליון בולים.
הבולים בצמד שונים יכולים להיות מחוברים זה לזה במאונך או במאוזן.
צמד שונים, בדומה לצמד הפוכים או בול שכוב, מגדיר את מצבו של הבול יחסית לבולים השכנים באותו גיליון.
מצב של צמד שונים עשוי להיווצר בתוך הגיליון באופן מכוון או עקב תקלה במהלך הדפסת הבול.
דוגמאות להדפסה מכוונת של צמד שונים
בעבר, הסיבה הנפוצה ביותר להיווצרות של צמד שונים הייתה הדפסת גיליונות בולים מיוחדים, שנועדו להיחתך לתתי גיליונות לצורך שילוב בקונטרסי בולים.
עם השנים גדל משמעותית חלקם של הבולים המודפסים בגיליונות חריגים, וזה הפך להיות המקור העיקרי לצמד שונים.
קונטרס בולים הוא מארז נוח המיועד להקל את תהליך מכירת הבולים ללקוחות הדואר.
נהוג לשלב בו מגוון של בולים הנחוצים לשימוש שוטף, או יוצרים סכום עגול המקל על מכירת הבולים באשנבי הדואר.
לצורך כך מדפיס הדואר גיליונות מיוחדים הכוללים לעיתים בולים שונים זה לצד זה.
דוגמה לגיליון של קונטרס בולים ניתן לראות בהנפקה של שווייץ משנת 1933, בו נכללו 5 בולים בערך נקוב של 5 ובול אחד בערך נקוב של 10.
דוגמה נוספת לגיליון של קונטרס בולים ניתן לראות בהנפקה של גרמניה המערבית משנת 1951, בו נוצרו מספר צירופים של צמד שונים.
לצורך ייצור של קונטרס בולים הודפסו גיליונות מיוחדים של סדרת בולי ערים הכוללים 5 בולים בערך נקוב של 18 אגורות ובול אחד בערך נקוב של 10 אגורות, המשלימים לסכום עגול של לירה אחת.
ייצור לוח הדפסה הוא תהליך ארוך ויקר, ולעיתים בחרו יצרני הבולים לשלב מספר בולים שונים מתוך הסדרה בלוח הדפסה אחד, ולהדפיסם באותו מהלך דפוס.
בולי ברזיל הראשונים - 1843