tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הרומאים נסוגו ותוך עשור שנים הייתה קומגנה לממלכה היחידה באסיה הקטנה שנותרה עצמאית, בדיוק בקו חיץ שבין האימפריה הרומית והאימפריה הפרתית.
המלך הידוע מבין מלכי קומגנה היה אנטיוכוס הראשון תאוס.
הוא מלך בשנת 64 לפנה"ס ומלכותו נמשכה עד 38 לפנה"ס.
מייד עם עלותו לכס המלוכה הוא הבין כי לא לעולם חסד וכרת ברית עם גנאיוס פומפיוס מגנוס.
בדרך זו הצליח לשמור על עצמאותה של ממלכתו תוך שהוא שומר על יחסים טובים גם עם הפרתים.
אולם מפעלו הידוע ביותר היה הקמת מקדש וקבר מלכותי על פסגתו של הר נמרוט בגובה 2,206 מטר.
האתר מורכב משתי מערכות של פסלי אדם יְשובים בגובה עד 10 מטר, אחת מצידו המזרחי של תל מלאכותי בגובה 49 מטר ובהיקף 152 מטר, והאחרת מצידו המערבי.
הדמויות הן של אנטיוכוס עצמו בחברת האלים, וגובה ראשי הדמויות לבדם הוא כ-2 מטר.
אנטיוכוס הראשון תאוס מת בשנת 38 לפנה"ס, לא לפני שהצליח להדוף את התקפתו של מרקוס אנטוניוס.
הוא נקבר במקדש שהקים על הר נמרוט.
הממלכה המשיכה לשמור על עצמאות יחסית כמדינה וסאלית של רומא עד שבשנת 72 לספירה הואשם אנטיוכוס הרביעי, מלך קומגנה, בקשירת קשר עם הפרתים וקומגנה סופחה לקיסרות והפכה לחלק מפרובינקיה סוריה.
קומברס הייתה חברת טכנולוגיה שנוסדה בישראל, אשר משרדה הראשי היה ממוקם בוויקפילד, מסצ'וסטס בארצות הברית.
החברה עסקה בפיתוח ושיווק של תוכנות תקשורת.
החל משנת 2015 פורקה החברה ונכסיה נמכרו.
החברה החלה לפעול בשנת 1981 בארצות הברית על ידי בועז משעולי, קובי אלכסנדר וגיסו פרופסור יחיעם ימיני.
הרעיון הטכנולוגי שאותו פיתחו היה להעביר את ממשק המשתמש במחשב מטקסט כתוב לדיבור, כך שהוא יהיה ידידותי יותר למשתמש, באמצעות שימוש בטלפון.
השלושה גייסו כחצי מיליון דולר מחסכונות והלוואת ועבדו על הפיתוח הטכנולוגי ובניית תוכנית עסקית במשך שנתיים.
בשלב זה החליטו לגייס אנשי פיתוח ולהקים חברה בישראל.
בדצמבר 1982 ייסדו השלושה בתל אביב את חברת "אפרת טכנולוגיה עתידית", חברת תדיראן השקיעה בחברה תמורת 10% מהמניות, והיא קיבלה מענקים מקרן בירד ולשכת המדען הראשי.
בועז משעולי וקובי אלכסנדר מונו כמנכ"לים משותפים, כאשר אלכסנדר היה אחראי על הניהול הפיננסי והפיתוח העסקי של החברה, ומישעולי על המחקר והפיתוח הטכנולוגי.
"אפרת" הייתה בין החברות הראשונות בישראל שחילקה מניות ואופציות לעובדים והנהיגה שעות עבודה גמישות.
בשנת 1986 הוקמה חברת "קומברס טכנולוג'י" (Comverse Technology, Inc) בארצות הברית, ו"אפרת" הפכה לחברת בת שלה.
בסוף 1986 קומברס הפכה לחברה ציבורית כאשר מניותיה הונפקו בבורסת נאסד"ק האמריקאית והיא גייסה 7 מיליון דולר, כולל חצי מיליון מבנק ההשקעות שירסון (Shearson), בה עבד קובי אלכסנדר לפני שהקים את החברה.
היישום הראשון שפיתחה החברה היה מערכת תא קולי, שנמכרה בתחילה לארגונים כפתרון מזכירה אלקטרונית ארגוני בשם "טריילוג".
ובשנת 1986 הצליחה למכור 25 מערכות בעיקר בארצות הברית.
בישראל הותקנה המערכת בין השאר בבורסת היהלומים הישראלית ובמשרד הביטחון.
בשנת 1988 עזבו בועז משעולי ויחיעם ימיני את קומברס, קובי אלכסנדר רכש את החזקתם והפך לבעל השליטה היחיד בחברה.
באותה שנה השיקה את שירות "טֵלֵמֶסר" בישראל, קווי מידע קולי בהם מסופק מידע לפונים בתחומים שונים, דוגמת לוח מודעות קולי למכירת רכב.
בסוף שנות השמונים נכנסה לשוק האירופי ויפן באמצעות שישה מפיצים מקומיים בארצות שונות, ביניהם חברת נוקיה.
פריצת הדרך של החברה הגיעה בשנת 1990, כאשר זכתה במכרז של הדואר הגרמני לאספקת 100,000 תאים קוליים למערכת הטלפון הסלולרי של החברה, תמורת 10 מיליון דולר.
בשנת 1991 הכנסות החברה הגיעו ל-21 מיליון דולר והרווח השנתי היה 3 מיליון דולר, היא העסיקה 150 עובדים מתוכם 110 בישראל.
בשנת 1992 רכשה את חברת סטארטל מארצות הברית וחתמה על הסכם הפצה ושיווק עם חברת AT&T.
בשנת 1997 רכשה החברה את "בוסטון טכנולוג'י" תמורת 850 מיליון דולר במניות קומברס.
"בוסטון טכנולוג'י" הייתה המתחרה העיקרית של קומברס והייתה מובילה באספקת תאיים קוליים למערכות טלפון קווי, לעומת קומברס שהתמקדה בחברת טלפון סלולריים.
ביחד שתי החברות שלטו על יותר מ-50% מהשוק העולמי.
בשנים 1999–2000 רכשה 5 חברות והרחיבה את קו המוצרים שלה.
בין החברות שרכשה הייתה חברת הסטראט אפ הישראלית אקסלינק, שנרכשה בעסקת מניות בסכום של כ-530 מיליון דולר.
אקסלינק הוקמה ב-1998 על ידי רוני צארום, ששימש כמנכ"ל החברה, ואילון תירוש, ששימש כסמנכ"ל השיווק והפיתוח העסקי.
אקסלינק פיתחה WAP Gateway, מרכיב המאפשר המרה של פרוטוקולי האינטרנט בפרוטוקול ה-WAP.
המוצר של אקסלינק הוא נתב, שהיה בין הראשונים שאפשרו גישה לאינטרנט מרשת הטלפון הסלולרית.
בסוף 1999 ביצעה אקסלינק גיוס שני בסכום של 4 מיליון דולר, לפי שווי של 17 מיליון דולר בלבד.
העסקה הייתה אחת הגדולות בישראל בשיאה של בועת הדוט-קום.
בשנת 2001 מיקם הירחון ביזנסוויק את קומברס במקום השישי מתוך חמישים החברות בעלות הביצועים הטובים ביותר בתחום התקשורת בעולם, ומחזור המכירות השנתי של החברה הגיעו ל-1.2 מיליארד דולר.
בשנת 2002 קומברס רכשה את חברת אודיגו הישראלית ושילבה את המוצר שלה במוצרי החברה.
באותן שנים הרחיבה את עסקיה לשוק האינטרנט הסלולרי.
ב-29 ביולי 2006, הוגש כתב אישום נגד אלכסנדר ומנהלים אחרים בחברה, בגין עבירות מרובות של קשירת קשר לביצוע מעשי מרמה (כולל מרמה במניות, בתקשורת אלקטרונית ובמשלוח דואר) וכן עבירות אחרות, בשל בקדייטינג באופציות שהעניקה לו קומברס.
כתוצאה מהסתבכות הזו קומברס לא הגישה דוחותיה בזמן לרשות ניירות הערך האמריקאית, וב-1 בפברואר 2007, הופסק מסחר מניית החברה בבורסת נאסד"ק ובו זמנית הוצאה מרשימת S&P 500 ונאסד"ק 100.
בסוף 2007, השלימה קומברס את איחוד הנהלת קומברס אינק הישראלית עם חברת האם האמריקאית קומברס טכנולוג'י, ואת העברת המטה הניהולי של קומברס לארצות הברית.
בשנת 2011, חזרה קומברס להיסחר ברשימה הראשית של נאסד"ק ובכך שמה סוף לפרשת הבקדייטינג.
בדצמבר 2014 העתיקה קומברס את משרדיה בישראל, אשר עד אז שכנו באזור התעשייה רמת החייל, לבניין חדש באזור התעשייה הצפוני של רעננה.
באפריל 2015 נמכרה חטיבת הבילינג של קומברס לאמדוקס תמורת 272 מיליון דולר.
ביולי 2015 הועברה במיקור חוץ פעילות הפיתוח של החברה לחברת טק מהינדרה ההודית.
בספטמבר 2015 שינתה החברה את שמה ל-Xura.
במאי 2016 נמכרה XURA לקרן השקעות בארצות הברית בשם סיריל קפיטל תמורת 643 מיליון דולר.
בדצמבר 2016 רכשה Xura את חטיבת Mitel Mobility של חברת Mitel Networks Corporation תמורת כ-400 מיליון דולר, ואת חברת Ranzure Networks כדי לבנות חברה המספקת טכנולוגיות לתמיכה ברשתות טלקום בשירותי 5G.
החברה הממוזגת שינתה את שמה ל"מבניר" (Mavenir).
חברת "קומברס טכנולוג'י" (Comverse Technology, Inc) פעלה כחברת החזקות שתחתיה פעלו מספר חברות:
"קומברס נטוורק סיסטמס" - Comverse Network Systems (במקור חברת "אפרת טכנולוגיה עתידית"), הייתה ההחזקה העיקרית שפיתחה את הטכנולוגיה להקלטה דיגיטלית של קול, שנמכרה כמערכות תא קולי לחברות טלקום ברחבי העולם.
בהמשך קוצר שם החברה ל"קומברס".
"ורינט מערכות" - הוקמה כחברת בת של "קומברס טכנולוג'י" בשנת 1998 כשפוצלה מ"קומברס נטוורק סיסטמס" בשם "קומברס מערכות מידע" (Comverse Infosys).
החברה הונפקה בשנת 2002 בנאסד"ק בשם "ורינט מערכות".
החברה השתמשה בטכנולוגיית הקלטה הדיגיטלית לפיתוח יישומים לצרכים עסקיים וביטחוניים.
בעלי המניות של "קומברס טכנולוג'י", קבלו מניות שוות ערך בוורינט.
העסקה נעשתה כדי לחסוך בעלויות כפולות של מטה ודירקטוריון בשתי חברות ציבוריות.
"אולטיקום" (Ulticom) - החברה נרכשה על ידי קומברס בשנת 1995 תמורת 20 מיליון דולר, ועסקה בפיתוח תוכנה המאפשרת לחברות טלקום להעניק למנוייהן שירותי ערך מוסף שונים, דוגמת שירות "עקוב אחרי" ושירותי טלפוניה משולמים מראש למפעילים סלולריים.
באפריל 2000 הונפקה בנאסד"ק וגייסה 55 מיליון דולר לפי שווי של 490 מיליון דולר.
כחצי שנה לאחר הנפקתה הראשונית בבורסת הנאסד"ק, בשיא בועת הדוט-קום, שווי השוק של החברה הגיעה ל-1.8 מיליארד דולר, הצליחה לגייס 212 מיליון דולר נוספים, מתוכם הגיעו 70 מיליון דולר לבעלי מניותיה בהצעת מכר.
בשנת 2010, נמכרה תמורת 90 מיליון דולר בלבד.
"סטארהום" (Starhome) הוקמה ב-1999 כחברת הזנק פנימית בקומברס המספקת טכנולוגיית נדידה סלולרית (Roaming) ופתרונות למפעילי סלולר עבור לקוחות העוברים ממפעיל למפעיל.
החברה התחילה למכור מערכות ב-2001, וב-2004 השלימה סבב גיוס הון בהיקף של 20 מיליון דולר.
בשנת 2012 נמכרה לקרן ההשקעות פורטיסימו קפיטל תמורת 80 מיליון דולר.
"קומסור" - קרן ההון סיכון של קומברס ואיל ההון ג'ורג' סורוס שהוקמה בשנת 1997 (שם החברה הוא שילוב של קומברס וסורוס).
קומדי פראנסז הוא אחד מששת התיאטראות הלאומיים של צרפת והיחיד מביניהם שיש לו להקת שחקנים קבועה.
הקומדי פראנסז הוא התיאטרון הפעיל העתיק ביותר מסוגו בתבל, ונוסד כתוצאה ממיזוג של שתי להקות תיאטרון שהתקיימו בפריז: להקת גֶנֶגוֹ ולהקת בורגון.
שתי הלהקות הופיעו לראשונה בהצגה משותפת ב-25 באוגוסט 1680, עם המחזות "פדרה" מאת ז'אן רסין ו"מרכבות אורליאן" מאת ז'אן דה לה שאפל.
ב-21 באוקטובר אותה שנה הוציא המלך לואי הארבעה-עשר צו שהעניק ללהקה המשותפת מונופול על הצגות תיאטרון בפריז, כדי להגן על התיאטרון הצרפתי מפני תחרות מצדן של להקות זרות, בעיקר אלה שהציגו קומדיות איטלקיות.
ב-5 בינואר 1681 התארגנו השחקנים באגודה שיתופית בבעלות חבריה, שדאגה לזכויות הפנסיה שלהם.
רשימת ההצגות כללה מחזות מאת מולייר, ז'אן רסין, פייר קורניי, פול סקארון וז'אן דה רוטרו.
ב-3 בספטמבר 1793, בתקופת המהפכה הצרפתית, נסגר קומדי פראנסז בפקודת הוועדה לביטחון הציבור, והשחקנים נכלאו.
ב-31 במאי 1799 התירה הממשלה החדשה את פתיחתו מחדש של התיאטרון, והעמידה לרשותו את בית רישלייה (בסמוך לפאלה רויאל בפריז).
ב-1803 חנך נפוליאון בונפרטה מחדש את התיאטרון.
ב-15 באוקטובר 1812 שלח נפוליאון, בהיותו במערכה על מוסקבה, צו בן 87 סעיפים, שהסדיר את ארגונו מחדש ואת מעמדו של קומדי פראנסז - הסדרים שמתקיימים בשינויים קלים עד היום.
בשנת 1938 מריה ונטורה הייתה האישה הראשונה שביימה מחזה על במת הקומדי פראנסז, שם המחזה "איפיגניה באולידה", מאת ז'אן רסין.
הרפרטואר של קומדי פראנסז כולל כיום כ-3,000 מחזות.
ההצגות מתקיימות בשלושה תיאטראות בפריז: תיאטרון רישלייה, תיאטרון וייה-קולומבייה ותיאטרון סטודיו.
בקומדי פראנסז שמור לזיכרון מוחו של הסופר והפילוסוף וולטר.
סיסמתו של קומדי פראנסז היא: "להיות יחדיו ולהיות אנו עצמנו."
קומגאל מק דומאנגארט (בגאלית סקוטית: Comgall mac Domangairt) היה מלך דאל ריאטה בראשית המאה השישית.
קומגאל היה בנו של דומנגארט רטי, ונכדו של פרגוס מור - מלכי דאל ריאטה שקדמו לו.
על פי "דברי ימי אלסטר" נפטר דומנגאל בשנת 538 או 542 או 545. על פי "דברי ימי טיגרנאך" נפטר דומנגאל בשנת 537.
קומגאל נחשב לאב המיתולוגי של קנל קומגייל (שבט קומגייל).
על פי ה"סנכוס פר נ'אלבאן" היה לקומגאל בן אחד - קונאל, אשר מלך בדאל ריאטה לאחר מותו יורשו של קומגאל.
הסנכוס מציין כי לקונאל היו שבעה בנים (שמות של שישה מהם מוזכרים).
קומבינטוריקה אדיטיבית היא ענף חדש יחסית בקומבינטוריקה, העוסק בקבוצות בעלות מבנה אלגברי מקורב.
התחום החל להתפתח סביב שנת 2000, כאשר טימותי גוורס מצא הוכחה חדשה ל.
לקבוצה, נאמר של איברים בחבורה אבלית, יש מבנה של חבורה, אם היא סגורה תחת הפעולה: לכל , הסכום .
במקרה כזה, לאוסף הסכומים אותו גודל כמו לקבוצה המקורית.
לעומת זאת, אם הקבוצה S "אקראית", חסרת מבנה, מספר הסכומים יהיה קרוב למספר הזוגות של איברים, כלומר לריבוע .
היחס בין גודלה של קבוצת הסכומים לגודלה של S מודד, אם כך, עד כמה הקבוצה קרובה להיות אלגברית.
משפט גרין-טאו מאפיין קבוצות בעלות מבנה אלגברי מקורב, ככאלו שאינן רחוקות מלהיות אלגבריות בעצמן: אם S קבוצת וקטורים במרחב וקטורי מעל השדה הסופי ו- , אז .
קומבינטוריקה קיצונית היא תחום בקומבינטוריקה, העוסק במספר הגדול ביותר או הקטן ביותר שיכול להיות לסידורים של אובייקטים סופיים (כמו קבוצות, גרפים או וקטורים מעל שדה סופי), אם מניחים שהם מקיימים תכונות מסוימות.
משפט רמזי עוסק במבנים המוכרחים להופיע בגרף שלם שהקשתות שלו צבועות בשני צבעים, נאמר אדום וכחול.
המשפט קובע שלכל , אם הגרף שצובעים גדול מספיק (כפונקציה של ), לא ניתן להימנע מיצירת תת-גרף שלם בגודל שכל הקשתות שלו צבועות באותו צבע.
מהמשפט נובע, למשל, שיש מספר גדול ביותר של משתתפים במסיבה, כך שבין כל חמישה מהם, יש שניים המכירים זה את זה, ושניים שאינם מכירים זה את זה; דהיינו אם מספר המשתתפים גדול מאותו מספר אז בהכרח יש חמישייה שאחת משתי הטענות נכונה לגביה:
כל חברי החמישייה מכירים זה את זה.
אף אחד מהחמישייה לא מכיר מישהו אחר בחמישייה.
ערכו המדויק של המספר הזה אינו ידוע.
קובע שאם מרכיבים ועדות בנות חברים בכנסת שיש בה חברים, כך שלכל שתי ועדות יש חבר משותף, מספר הוועדות השונות בהרכבן הוא לכל היותר .
דוגמה קיצונית המקימת את החסם מתקבלת מקביעת חבר אחד החבר בכל הוועדות וצירופו לאוסף כל הוועדות האפשרויות של חברים בכנסת שיש בה חברים.
אפשר לשאול גם מהו המספר המקסימלי אם נדרש שלכל שתי ועדות יהיו לפחות r חברים משותפים (בעיית ארדש-קו-רדו), או אם נדרש שבכל שתי ועדות יהיו בדיוק r חברים משותפים (בעיית ארדש-de Bruijn).
ומה המספר הגדול ביותר של ועדות בגודל k, אם אסור שיהיו שלוש ועדות שבכל שתיים מהן אותם חברים משותפים?
משפט טורן עוסק בגרפים: כמה צלעות יכולות להיות בגרף בן n קודקודים, אם אין בו משולשים?
ובאופן כללי כמה צלעות יכולות להיות בגרף אם אין לו תת-גרף שהוא קליקה בגודל .
לגבי משולשים ידוע כי התשובה היא ובאופן כללי התשובה היא .
הגרף הקיצוני (עם מספר הקשתות הגדול ביותר ללא התכונה) מתקבל על ידי חלוקת הקדקדים ל קבוצות שוות וחיבור בקשת של כל שני קודקודים שלא שייכים לאותה קבוצה.
התחום עוסק גם בתכונות של מספרים שלמים.
למשל, אפשר להוכיח שמכל קבוצה של מספרים אפשר לסמן לפחות שליש, כך שסכומם של שני מספרים שסומנו הוא מספר שלא סומן.
בעיה אחרת שהציע פול ארדש נוגעת בגאומטריה: אם מסמנים n נקודות במישור, כמה זוגות של נקודות יכולים להיות כך שהמרחק ביניהם הוא בדיוק מטר אחד?
קומדיאן הרמוניסטס היה אנסמבל ווקאלי גרמני בעל פרסום בינלאומי, שביצע בטכניקה של "הרמוניה צפופה" בשנים 1934-1928 ונחשב לאחד ההרכבים המוזיקליים המצליחים ביותר באירופה לפני מלחמת העולם השנייה.
סימן ההיכר של ההרכב היה יכולתם של זמריו למזג את קולותיהם יחדיו, כך שהזמרים האינדיבידואליים יכלו להתבלט מתוך המרקם הווקאלי ולשוב ולהיעלם בתוכו.
רפרטואר ההרכב היה רחב, החל במוזיקה עממית ושירים קלאסיים בעיבודו של פרומרמן ועד לשנונים ושובי הלב שבשירי התקופה הפופולריים, של מלחינים כמו פטר איגלהוף, ורנר ריכרד היימן ופאול אברהם.
בשנת 1927 התרשם הארי פרומרמן, שחקן יהודי מובטל, מהופעת "המתהוללים" (The Revelers) הרכב ווקאלי אמריקאי פופולרי, שהושפע מתרבות הג'אז, ובהשראתו החליט להקים הרכב גרמני בפורמט דומה.
פרומרמן קיים מבחני-קול בדירתו שבברלין, ההרכב התגבש והחזרות החלו.
הארי פרומרמן (1906 - 1975, טנור בופו): נולד בברלין למשפחה יהודית, אביו היה יליד רוסיה.
ב-1922 החל בלימודי משחק, אולם נזרק מן הלימודים ב-1924.
רומן יוסף ציקובסקי (1901 - 1998, בריטון): יליד לודז' שבפולין במשפחה יהודית.
במלחמת העולם הראשונה למד מקצין גרמני את השפה הגרמנית.
בתחילת 1926 החל בלימודי מוזיקה.
אריך אדולף מקס אברהם קולין (1899 - 1961, טנור שני): נולד בברלין למשפחה מעורבת.
אמו ושאר הילדים היו נוצרים-פרוטסטנטים והאב היה יהודי, רופא במקצועו.
בלחץ אביו החל בלימודי רפואה, אותם זנח.
המשיך בהכשרה מקצועית כבנקאי, גם אותה זנח.
לסוף החל בלימודי שירה ונגינה בכינור.
ארי (אספרוך Аспарух) לשניקוב (1897 - 1978, טנור ראשון): יליד בולגריה.
שירת כקצין במלחמת העולם הראשונה.
היגר לגרמניה ב-1922 למטרת לימודי מוזיקה.
עבד במקביל כמלצר במסעדה בולגרית.
אביו היה זמר אופרה, שאיבד את קולו בשתייה מופרזת ובאורח חיים לא בריא.
להוריו הייתה חנות לכלי נגינה.
למד נגינה בפסנתר בגיל 4. בשנת 1920 החל בלימודים בקונסרבטוריון של שטטין.
בשנת 1924 החל בלימודים ב.
לאחר כמה כישלונות התחלתיים, לא איחרה לבוא ההצלחה.
"קומדיאן הרמוניסטס" זכו לפופולריות ברחבי אירופה, ביקרו בארצות הברית והופיעו ב-21 סרטים..
הצלחת ההרכב עמדה בעינה עד שנות ה-30' הראשונות של המאה ה-20. עם עליית המשטר הנאצי נקלע ההרכב לקשיים.
שלושה מחברי הלהקה - פרומרמן, קולין וצ'יקובסקי - היו יהודים או ממוצא יהודי, ובוּץ התחתן עם יהודייה.
הנאצים הקשו על חייו המקצועיים של ההרכב, תחילה בהטלת איסור על ביצוע יצירות של מלחינים יהודים ולבסוף במניעת הופעתו של ההרכב בפומבי.
ההופעה האחרונה של ההרכב התקיימה בהנובר ב-25 במרץ 1934.
פרומרמן, ציקובסקי וקולין נמלטו לאחר זאת מגרמניה והקימו הרכב חדש, שהופיע בשמות "קומדיאן הרמוניסטס" ו"קומדי הרמוניסטס" עם שותפים חדשים בתפקידי הפסנתרן, הטנור הגבוה והבס.
החברים שנשארו בגרמניה החליפו גם הם את נושאי התפקידים שעזבו בהרכב המשך, שנקרא "Das Meistersextett" ("שישיית האמנים"), כיוון שהשלטונות אסרו על השימוש בשם אנגלי.
אף אחד מן ההרכבים החדשים לא הצליח לשחזר את ההצלחה המקורית של ה-"קומדיאן הרמוניסטס".
את ההרכב הגרמני הכניעו המאבק הפוליטי הפנימי והצנזורה הכבדה, בד בבד עם הגיוס המלחמתי; ההרכב הגולה לא הצליח למצוא עבודה בארצות הברית בגלל גילויי עוינות לבדרנים גרמנים, ונבצר מהם לחזור לגרמניה, שם נהנו מהצלחה ניכרת בשנות ה-30'.
בשנת 1934 התפרקו שני ההרכבים.
אף כי כל החברים שרדו במלחמה, הם לא התאחדו שוב לאחר המלחמה.
ההרכב נשכח במידה רבה, עד שמפיק הסרטים אברהרד פכנר יצר סרט תעודה טלוויזיוני שחור-לבן בן ארבע שעות, שבמסגרתו ראיין את החברים הנותרים, שנפוצו ברחבי העולם.
סרט התעודה שודר במשך שני ערבים בגרמניה בשנת 1975 ועורר עניין מחודש במוזיקה של הקומדיאן הרמוניסטס, כולל הוצאת תקליטיהם.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 החל הזמר מקס ראבה לבצע משירי הלהקה ושירי קברט אחרים מהתקופה.
ההרכב זכה להכרה בתעשיית הבידור המוזיקלי בשנת 1998 עם זכייתו בפרס אקו מטעם ה- "דויטשה פונואקדמי".
לאחר מותו של אחרון חברי ההרכב, רומן ציקובסקי, כתב הרכב א-קאפלה הגרמני, Wise Guys, שיר מחווה להרכב בשם ה-"קומדיאן הרמוניסטס", שפורסם כחלק מן האלבום "סקנדל" באביב 1999.
"על גדות הדנובה הכחולה והיפה" An der schönen blauen Donau
"קריאת אהבה קריאולית" מאת דיוק אלינגטון
"ליזה היפה, ליזה המתוקה" Schöne Lisa, süße Lisa
בשנת 1997 יצא סרט ביוגרפי ("Comedian Harmonists") על האנסמבל.
השחקנים בו הניעו את שפתיהם בביצועי המוזיקה בתיאום עם הקלטות מקוריות של ההרכב.
קוּמְבְּיָה (ספרדית: Cumbia) היא סגנון מוזיקלי שמקורה בקולומביה, הנפוצה ברחבי אמריקה הלטינית.
לידתה של הקומביה ממזיגה תרבותית ומוזיקלית, שהתרחשה בתקופה הקולוניאלית בחופים הקריביים של קולומביה, בין עבדים שהובאו מאפריקה וספרדים.
הסגנון בא לחקות את התנועה המדשדשת של עבד שרוקד כשהוא בכבלים, ולהזכיר זאת.
בעצם, חקוקה בכל חוליה של קומביה היא ההיסטוריה של אמריקה הלטינית עצמה.
הובאה לקולומביה בסביבות הפיכתה למושבה ספרדית, והיא הושפעה מאוד מכלי השבטים הילידים, כמו חלילי הגיטה והגואצ'רקות.
קומביה קולומביאנית, מקצב מוזיקלי קולומביאני וריקודי עם, תוצאה של התערובת המוזיקלית והתרבותית של עבדים ילידים ושחורים בחוף הקריבי במהלך הכיבוש והמושבה הספרדית.
קומביה פנמית, ז'אנר מוזיקלי פנמי וריקוד עם, שפותח על ידי שחורים המשועבדים בתקופה הקולוניאלית ומאושר מאוחר יותר עם אלמנטים תרבותיים אמריקאים ואירופיים.
הקומביה החלה כריקוד חיזור, שרווח בקרב האוכלוסייה האפריקאית, ומאוחר יותר מיזגה לתוכה אלמנטים מוזיקליים וכלי נגינה אירופאים.
הקומביה נפוצה מאוד בהרי האנדים ובדרום אמריקה הדרומית, שם היא מאפילה על הפופולריות של הסלסה.
המקצב הבסיסי הוא של 2/4, אם כי הוא מנוגן במקצבים אחרים - בקולומביה הוא מנוגן גם במקצב של 2/2 ובמקסיקו הוא מנוגן במקצב 2/2, בפנמה במקצב 2/4 או 6/8.
הקומביה מנוגנת בכלי נגינה שונים דוגמת תופי קונגה, טימבלס, קלאווה, אקורדיון, גיטרה ועוד.
קומבה הוא סרט אנימציה קומי דרום אפריקאי מז'אנר ילדים והרפתקאות.
הסרט בוים על ידי אנתוני סילברסטון, הופץ ב-3 באוקטובר 2013 ויצא לאקרנים ב-3 באפריל 2014. הסרט זכה בפרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע לסרט האנימציה הטוב ביותר.
קומבה - זברה שנולד בלי פסים מאחוריו יוצא לחפש את הפסים האבודים (מה שגורם לבצורת איומה באפריקה), בדרך הוא פוגש בחברים חדשים כדי להחזיר את הפסים ולהציל את אפריקה מבצורת.
דמותמדבב/ת בגרסה המקוריתמדבב/ת בגרסה העבריתקומבהג'ייק ט.
אוסטיןיהונתן מגוןפנגוליאם ניסןעודד מנסטרסקאלקסטיב בושמיגדי לויטומביאנה-סופיה רובענת ארליךברדליריצ'רד אי.
גרנטיובל סגלסקולורנס פישבורןאוהד שחרטאבוגרג אליסיורם יוספסברגנורהקתרין טייטנייג'לג'ף בנטאורי זלצמןמאמא יולורטה דיוייןלירון אלידיטומבילליה אתסבתגילן שחףפיפיג'ניפר קודי ומרינה קוציאילנית גרשון
קומדיה אלוהית הוא סרט קומדיה שחורה משנת 2015 אשר נכתב, הופק ובוים על ידי ז'אקו ואן דורמל.
זוהי קופרודוקציה בין בלגיה, צרפת ולוקסמבורג.
הסרט הוקרן במסגרת "Directors' Fortnight" של פסטיבל הקולנוע בקאן ה-68 שהתקיים במאי 2015. הסרט נבחר לייצג את בלגיה בתור הסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-88, ואף נכלל ברשימת 9 המועמדים בדצמבר 2015, אבל בסופו של דבר הסרט לא היה בין 5 המועמדים הסופיים.
הסרט קיבל עשר מועמדויות בטקס פרסי האקדמיה הבלגית, מתוכם זכה ב-4 פרסים, לרבות הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר (ואן דורמל).
אלוהים (בנואה פולוורדה) גר בדירה בבריסל, שאותה הוא חולק עם אשתו העֲנָוָה (יולנד מורו) ובתו בת העשר איאה (פילי גרואין), בהן הוא מתעלל הן רגשית והן פיזית.
אלוהים הוא סדיסט ממורמר, שיצר את המין האנושי במיוחד כדי שיהיה לו מה לענות.
הוא מתפעל את המציאות באמצעות מחשב אישי הנמצא במשרד סודי, ואוסר בקפדנות על משפחתו להיכנס לשם.
יום אחד, איאה מתגנבת אל המשרד, ומגלה איך הוא מתעלל בבני אדם.
הדבר מרגיז את אלוהים, שמצליף בה עם החגורה שלו.
איאה מחליטה למרוד באביה; היא גונבת ממנו את המפתח למשרדו, פורצת אל מאגר נתונים בו רשומים כל תאריכי הפטירה העתידיים של כל בני-האדם, ומדליפה אותו לעולם.
כל בני-האדם מקבלים הודעת טקסט למכשיר הפלאפון שלהם, המודיעה להם כמה זמן בדיוק נותר להם לחיות.
איאה נועלת את המחשב של אלוהים ונמלטת מהדירה דרך מגלשה שבמכונת כביסה.
איאה מחליטה ללכת בעקבותיו של אחיה ישו - היא משוטטת ברחובות בריסל, תוך שהיא כותבת את "הברית החדשה הדנדשה" ("The Brand New Testament"), על מנת לרומם רוחנית את המין האנושי, ומגייסת לעזרתה שישה שליחים.
אלוהים יוצא למרדף אחרי איאה, אך נעצר על ידי השלטונות, נחשב למהגר בלתי-חוקי ומגורש אל אוזבקיסטן.
איאה ושליחיה מגיעים אל חוף הים, שם מאות אנשים התאספו כדי לבלות את השעות האחרונות של חייהם.
המטוס עליו נמצא אלוהים נופל מן השמים, ומאיים על חייהם של כל מי שעל החוף.
עם זאת, באותו רגע ממש אשתו של אלוהים מאתחלת את המחשב שלו, ובכך דוחה את מועדי המוות שנגזרו על כולם על ידי אלוהים.
המטוס חוזר לגובה תקין ולכולם יש חיים חדשים.
ספר "הברית החדשה הדנדשה" יוצא לאור והופך לרב-מכר.
אלוהים, אשר גורש לאוזבקיסטן, עובד במפעל לייצור מכונות כביסה, ומחפש לשווא את דרכו בחזרה אל דירתו.
שם השחקן/ית שם הדמות אודות הדמות בנואה פולוורדה אלוהים קתרין דנב מרטין פרנסואה דמיין פרנסואה יולנד מורו אשת אלוהים פילי גרואין איאה בתם של אלוהים ואשתו
הסרט זכה לשבחים מצד מבקרי הקולנוע; אתר האינטרנט Metacritic העניק לסרט ציון ממוצע של 80, מבוסס על 5 ביקורות.
קומדי קלאב הוא מופע סטנד-אפ טלוויזיוני שמשודר בערוץ TNT מאז ה-23 באפריל 2005.
המנחים הוותיקים של התוכנית הם גאריק מרטירוסיאן, טימור בטרודינוב, גאריק חרלמוב, פאבל ווליה, אלכסנדר רווה, אלכסנדר נזלובין, מיכאיל גלוסטיאן, מרינה קראבץ, דמיס קאריבידיס ואחרים.
בשנת 2017 התכנית זכתה בפרס TEFI בקטגוריית המופע/התוכנית ההומוריסטית הטובה ביותר.
פרויקט קומדי קלאב הוקם בשנת 2003 על ידי נבחרת הארמנים החדשים (Новые армяне) מ-KVN, שהורכבה מהקומיקאים ארתור דז'אניבקיאן, ארטק גספריאן, ארתור טומסיאן, ארטאשס סרקיסיאן, גאריק מרטירוסיאן ואחרים.
רעיון הפרויקט עלה כבר בשנת 2001.
התוכנית הראשונה של קומדי קלאב הופיעה ב-2004 בערוץ MTV רוסיה, אך שיתוף הפעולה עם הערוץ לא נמשך.
ביוני 2004 יחד עם ערוץ CTC והמפיק אלכסנדר צקאלו תמורת 22,000 דולרים.
התוכנית צולמה בקזינו Golden Palace., ברם מנכ"ל הערוץ אלכסנדר רודניאנסקי סבר שהתכנית לא תתאים לתוכן הערוץ.
לאחר מכן, ארתור דז'אניבקיאן ניסה לעניין ערוצי טלוויזיה אחרים ולבסוף מפיק ערוץ THT דמיטרי טרויצקי התרשם והחליט לחתום הסכם עם חברי התוכנית.
לאחר מכן בינואר 2005 החלו צילומי התוכניות הראשונות ומאז התוכנית משודרת בקביעות בערוץ THT מאז 23 באפריל 2005.
ב-15 באפריל 2007 התוכנית המאה במספר ובאותה שנה הוקמה חברת ההפקות Comedy Club Production, שהחלה לעסוק בהפקת התוכניות של קומדי קלאב.
בהמשך השתתפו בתוכנית קומיקאים חדשים ובוגרים נוספים מתחרויות קה.וה.אן.
בשנת 2008 הוקם הערוץ Comedy TV (שבהמשך הפך ל-ТНТ-Comedy, לצד ערוץ ТНТ4), בהם משודרים התוכניות שהפיקו בחברתהComedy Club Production.
באפריל 2010 התכנית עברה חידוש והפכה לפופולרית מאוד עד כדי כך שב-1 באפריל 2011 נשיא רוסיה דאז דמיטרי מדבדב הזמין למעונו גורקי-9 את חברי התוכנית אנדריי אוורין, טימור בטרודינוב, פאבל ווליה, מיכאיל גלוסטיאן, גאריק מרטירוסיאן, אלכסנדר נזלובין, סרגיי סבטלקוב, סמיון סלפאקוב וגאריק חרלמוב.
בקיץ 2024 מונה גאריק חרלמוב למפיק הכללי של התכנית.
"קומדי קלאב הפקות" — היא חברת הפקות רוסית רב תחומית העוסקת בהפקת תוכניות טלוויזיה, סדרות וסרטים, קונצרטים, כמו גם תחומים אחרים בענף הבידור.
החברה הוקמה כחברת ההפקות המרכזית של הקומדי קלאב על ידי קומיקאים מנבחרת "הארמנים החדשים" שהשתפה במשחק הקָה.וֶה.אֶן הפופולרי.
שםתאריך שחרורמפיציםהכנסותבכורה בערוץ TNTדירוג"הסרט הכי טוב"24 בינואר 2008"Karoprokat"672 מיליון רובלים31 בדצמבר 20082.1/ 12.8"הסרט הכי טוב 2"22 בינואר 2009"WDSSPR"420 מיליון רובל2 בינואר 20112.7/ 7.5"רוסיה שלנו.
קומבו היא עיר שנוסדה ב-1977 והיא נמצאת באזור הצפון-מערבי של קמרון.
העיר ידועה גם בשים קימבו .
העיר ממוקמת בצפון-מערב קמרון, כ-53 קילומטרים מהגבול של קמרון עם ניגריה.
היא נמצאת כ-263 קילומטרים מעיר הבירה יאונדה וכ-53 קילומטרים מבירת האזור במנדה.
החודש הכי קר הוא יוני (14 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,680 מילימטרים בשנה.
חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (296 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (2 מ"מ גשם).
העיר ממוקמת ליד הכביש הלאומי N11.
קומבה היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור דרום-מערב.
קומבה נמצאת כ-49 קילומטרים מבואאה, בירת האזור וכ-231 קילומטרים מיאונדה, בירת קמרון.
החודש הכי חם הוא פברואר (23 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 2,708 מילימטרים בשנה.
חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (428 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (20 מ"מ גשם).
העיירה ממוקמת ליד הכבישים הלאומיים N8 ו-N16.
קומדי וומן הוא מופע קומי ברשת TNT הרוסית, שמשודר מאז 21 בנובמבר 2008.
בשנת 2006, נטליה יפריקיאן החליטה להקים מועדון קומי לנשים, מופע קברט בשם "Made in Woman", בו השתתפו סטודנטיות מפורסמות מתחרות הק.ו.ן כמו ילנה בורשצ'בה, יקטרינה סקולקינה, יקטרינה ורנבה, יקטרינה ברנובה, מרינה קראבץ, מריה קרבצ'נקו, פולינה סיבגאטולינה, טטיאנה מורוזובה, נטליה מדבדבה ומרינה בוצ'קאריובה.
הקומיקאי יגור דרוז'ינין הופיע לעיתים כמארח במופע.
מופע הבכורה התקיים ב-3 ביוני 2006. תחילה בשנים 2006-2008, המופע התקיים במועדוני מוסקבה השונים.
תוכנית הטלוויזיה Made in Woman
ב-21 בנובמבר 2008 ערוץ TNT הציג את התוכנית Made in Woman, לאחר מכן התוכנית שודרה החל מ-9 במרץ 2009, הפעם בשם קומדי וומן.
משנת 2012 יוליה אחמדובה היא המפיקה הקריאטיבית של התוכנית.
שם נטליה יפריקיאן יקטרינה ורנאבה מריה קראבצ'נקו יקטרינה סקולקינה טטיאנה מורוזובה אלכסנדר גודקוב נאדז'דה סיסוייבה נאדז'דה אנגרסקאיה מרינה פדונקיב יבגני בורודנקו אולג ורשצ'אגין תמרה טוראבה סופיה לובאנובה
שם סיבת עזיבה מרינה קראבץ עברה לקומדי קלאב יקטרינה בראנובה יצאה לחופשה ולא חזרה לתוכנית ילנה בורשצ'יובה סירבה לחדש את החוזה של עם רשת TNT.
דמיטרי חרוסטאליוב עבר לאורגנט בערב ולתוכנית "סטנד אפ לנינגרדי" נטליה מדבדבה עזבה ביוזמתה האישית.
סרגיי טליזין פולינה סיבגאטולינה אולסיה יפארובה שינוי פורמט המופע אולגה קלימנטייבה עזבה מיוזמתה האישית טטיאנה דורופייבה שינוי פורמט המופע אלינה קושארנאיה לרה טובסטולס עברה לתוכנית "הרובע הנשי" בטלוויזיה האוקראינית.
עונה פרקים שידור שחרור על גבי DVD ברוסיה תחילת עונה סוף עונהMade in Woman (2008) 1
קומדי רדיו (Comedy Radio) היא תחנת רדיו פדרלית רוסית המשדרת בתדר של 102.5 FM ומהווה חלק מחברת גזפרום מדיה.
נחשבת לתחנת הרדיו הדיגיטלית הרוסית הראשונה שהחלה לשדר בסנקט פטרבורג ב-18 ביולי 2019 בשעה 13:50 יחד עם תחנת אבטו רדיו ואירופה פלוס (DRM + תקן, תדר 95.9 מגהרץ ברצועת ה- FM).
קומדי ספא - מדי יום בין השעות 03:00 עד 05:00. תוכנית בריאות לאוזניים.
"גוטן מורג פרימן" - בימי חול בין השעות 07: 00-11: 00, מארחים: אלכסנדר פיצ'וב, ג'וליה דניסובה ותמבי מסייב.
"המופע הכי רציני" - בימי חול בין השעות 11: 00-15: 00, מארחים: טימור רומאשקו, אנדריי רודנוי ואלנה קורנייבה.
"אנשים שמחים" - בימי חול בין 15:00 כדי 18:00 מציגים: מיכאל פישר, יוג'ין Nikiforov, דמיטרי פבלוב, יוג'ין Chebatkov, Showa Moskvin ואת מרינה Kravets .
"קזיבוטה-מופע" - בימי חול בין השעות 18: 00-21: 00, מארחים: קונסטנטין טרופימוב וסוויאטוסלב סבצ'נקו.
"מופע בסגנון עירוני" - בסופי שבוע 11: 00-15: 00. המארחים הם מקסים Evdokimov, Khetag Khugaev ואיליה Makarov.
"2.5 אנשים" - בסופי שבוע 15: 00-18: 00. המובילים - ניקיטה דיובבנוב (Nikita Dyuvbanov) וויקטור גלושקו.
בין המופעים, וגם בלילה בין השעות 23:00 עד 03:00 מוצגים הרגעים הטובים ביותר של התוכניות הפופולריות בערוץ הטלוויזיה TNT (בגרסת טלוויזיה):
"רוסיה שלנו" היא שרטוט על תושבי רוסיה.
"קומדי קלאב" הוא מופע קומדיה רוסי.
הליגה הקטלנית היא מופע קומדיה.
"קומדי וומן", מופע קומדיה נשי.
"מיקרופון פתוח" הוא מופע הומוריסטי.
"קומיקאי בעיר" - מופע הומוריסטי.
הטוב ביותר - הקטעים הטובים ביותר מכל התוכניות לשבוע הקרב ולסופי שבוע.
קומדי TV (Comedy TV, ברוסית: Комеди ТВ) הוא ערוץ טלוויזיה בידורי ששידר מ-23 ביוני 2008 ועד 1 בספטמבר 2014. מהווה פרויקט משותף של חברת Gazprom-Media Holding וחברת ההפקות של הקומדי קלאב.
הערוץ החל לשדר ב-23 ביוני 2008 בשעה 12:00 שעון מוסקבה מהלוויין Eutelsat W4 של חברת Eutelsat בחבילה של מפעילת הלוויין NTV-Plus.
ב-1 בספטמבר 2014, קומדי TV נבלעה ברשת TNT והפכה לערוץ TNT-Comedy.
על פי החוק הפדרלי הרוסי "בנושא הגנה על ילדים מפני מידע המזיק לבריאותם והתפתחותם", הוקצו לכל תוכני הערוץ מגבלת גיל רביעית של "16+".
הערוץ שידר תוכניות טלוויזיה שהופקו על ידי קומדי קלאב הפקות, כמו גם כמה סדרות ותוכניות ממדינות חבר העמים:
קומדי קלאב מינסק סטייל (לשעבר)
בנוסף לתוכניות הרגילות של הפקות קומדי קלאב, חומרים שלא נכללו בתוכניות אלה שודרו.
כמו כן, צופי הערוץ יכלו לגלות פרטים על החיים הפרטיים של משתתפי קומדי קלאב ולצפות בדיווחים מיוחדים מפסטיבלי קומדי קלאב, כמו גם חדשות הומוריסטיות שצילמו תושבי ערים כמו וורונז', ניז'ני נובגורוד, בלגורוד וכו' וסקרי דעת קהל ברחובות.
בעבר היו לערוץ הופעות סטנדאפ באזורים שונים, שצולמו במיוחד עבור הערוץ.
כאשר הושק הערוץ בספריית הווידאו של קומדי קלאב הפקות, היו בו יותר מ-1000 שעות של חומר וידאו בהפקה עצמאית.
קומדי סטאר הייתה תוכנית מציאות ישראלית בתחום הסטנד-אפ ששודרה ברשת 13 בתחילת 2020, בהנחיית צביקה הדר.
התוכנית עלתה לשידור ב-17 בפברואר 2020 ברשת 13, השתתפו בה אורי ברויר, אושרית סרוסי, אלמוג שור ורועי צברי, אסף מור יוסף, גיורא זינגר, יוסי גבני, מור חן, נגה ד'אנג'לי, עידן ניידיץ, שי וידר.
הרכב השופטים היה נטע אלחמיסטר, חנן סביון, וגיא עמיר.
על ליהוקה של אלחמיסטר כשופטת בתחרות הסטנד-אפ, עלתה ביקורת עוד לפני שידור התוכנית באמצעי התקשורת וברשתות החברתיות, בטענה שהיא לכאורה לא מהתחום.
רשת 13 מסרו בתגובה כי ליהוקה של אלחמיסטר נובע מכך שהיא מומחית לסרטוני רשת.
גם לאחר עלייתה לשידור התוכנית סבלה מביקורות שליליות וממדרוג נמוך, וירדה משידור לאחר שלושה פרקים בלבד.
קומבנצ'ה היא חברת תקליטים אמריקאית.
החברה נוסדה על ידי האתנומוזיקלוג והמפיק המוזיקלי ג'ייקוב אדגר בשנת 2006.
בשנת 2007 הוקמה הוצאת המוזיקה של קומבנצ'ה, במטרה להרחיב את ההזדמנויות עבור אמנים, ועזרה להם להעניק רישיון לשירים לסרטים, תוכניות טלוויזיה ופרסומות שונות, בהם התבגרות, האנטומיה של גריי ועוד.
בשנת 2010 הוקם ארגון הבוקינג של קומבנצ'ה, במטרה לקדם סיבובי הופעות עבור אמנים בחברה ומחוצה לה, והביאה אותם לאולמות כמו הוליווד בול, פסטיבל הג'אז של מונטריאול, פסטיבל הג'אז והמורשת של ניו אורלינס, מרכז לינקולן ועוד.
בין האמנים החתומים בחברה ניתן למנות את הפרויקט של עידן רייכל, חביב קויטה, ויו פארקה טורה ורבים נוספים.
ב-2008 זכתה קומבנצ'ה בפרס חברת התקליטים הטובה ביותר של WOMEX .
קומדיה בלב ים הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1997, בבימויה של מרתה קולידג', עם ג'ק למון וולטר מתאו במפקידים הראשיים.
בסרט מופיע השחקן/רקדן דונלד אוקונור (שיר אשיר בגשם) בתפקידו האחרון בקולנוע, כרקדן.
צ'רלי גורדון (ולטר מתאו) הוא מהמר כושל.
הוא רוצה לשפר את מצב רוחו של גיסו הרב סאליבן (ג'ק למון) שאבל על מות אשתו סוזי, אחותו של צ'רלי.
הוא מפתיע אותו בשני כרטיסים לשיט יוקרתי בספינת תענוגות למקסיקו.
בספינות נוסעות אלמנות עשירות וצ'רלי מקווה ששניהם "יצודו" אחת מהן.
רק שהרב מגיע לספינה מסתבר שהוקצה להם תא קטן עם מיטה דו קומתית.
צ'רלי מגלה לו כי הם נשכרו להיות "רקדנים מארחים" לתיירות תמורת הנסיעה.
צ'רלי לא יודע לרקוד והרב מנסה ללמד אותו.
הם נפגשים ברקדנים מארחים נוספים – מק ולור (האל לינדן) וג'ונתן דברו (דונלד אוקונור).
האחראי על הבידור הוא גיל גודווין (ברנט ספיינר) והוא מטיל עליהם משמעת נוקשה ואוסר עליהם לנהל קשרים עם הנוסעות פרט לריקודים.
מי שיפר זאת יורחק מהספינה וישלם עבור הכרטיס והקנס, 5460 דולר.
הרב מזמין לריקוד את ויויאן, אלמנה טרייה ומציג עצמו בתור תייר רופא.
היא אינה יודעת שהוא רקדן מארח ומתחילה להתאהב בו.
צ'רלי "מתלבש" על יפהפייה צעירה גרושה, ליז (דיאן קנון) שחושב שהיא מיליונרית.
הוא משחק לידה פוקר וזוכה ב-18,000 דולר והיא חושבת שהוא מיליונר ולאמה, מייווס (איליין סטריץ'), לא אכפת שבתה תצא עם "מיליונר" שיכול להיות אביה.
צ'רלי "מארגן" מפגש בין גודווין לבעלת הספינה, אלן קת'רס (רו מקלנהן) ובטוח בטוח שהיא תעלה אותו בדרגה.
לבסוף מתגלה לשתי הנשים שהרב וצ'רלי הם למעשה רקדנים דלפונים.
הן עוזבות את הספינה ושוכרות מטוס ים.
צ'רלי והרב יורדים לסירת הצלה למרות צעקותיו של גודווין שכוללות כינוי מעליב כלפי אלן קת'רס ששומעת זאת ומפטרת אותו במקום.
המטוס ממריא, הרב יורה זיקוק, המטוס נוחת ושניהם נפגשים עם הנשים.
צ'רלי מראה לליז את ההמחאה על 18,000 והיא מחייכת.
לבסוף רואים את מק ולור על הבמה שר ומנהל את הערב וגודווין עצוב ורוקד כרקדן מארח.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותג'ק למוןהרב סאליבןולטר מתאוצ'רלי גורדוןגיסו של הרבדיאן קנוןליז לברצ'התיירת צעירהאיליין סטריץ'מייוויס לברצ'האמה של ליזגלוריה דהייבןויויאןתיירת אלמנהברנט ספיינרגיל גודוויןמנהל הבידורהאל לינדןמק וולררקדן מארחדונלד אוקונורג'ונתן דברורקדן מארחאסטל האריסברידג'טתיירתרו מקלנהןאלן קאת'רסבעלת הספינה
קומבו גארד הוא מונח המתאר כדורסלן אשר יכול לשחק הן כרכז (עמדה מספר 1) והן כקלע (עמדה מספר 2), אבל לא מתאים להגדרה המדויקת של אף אחת מהן, בדומה לסווינגמן (שמשלב תכונות של קלע וסמול פורוורד).
גובהם של הקומבו-גארדים נע בדרך כלל בין 1.91 מ' ו-1.96 מ', בין רכז לקלע, והגובה השונה משפיע על האופן בו כל שחקן משחק.
חלוצי הקומבו גארדים היו אלן אייברסון ופני הארדוויי בשנות ה-90, שהועברו מעמדת הרכז לעמדת הקלע וההפך כל הזמן, כי הם ידעו להפעיל את חבריהם לקבוצה ולהוביל כדור טוב, כמו רכזים, וגם לקלוע ולחדור טוב, כמו קלעים.
אף על פי שלמאמנים קשה לשלב אותם במערך ההתקפי (כי הם לא יכולים באמת למלא מקום של רכז או קלע), קומבו גארדים נהיו חלק חשוב במשחק בעיקר בזכות הכישרון של שחקנים כמו דוויין וייד, שהוביל את מיאמי היט לאליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה בעונת 2005/2006 וזכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר.
מאז גדל מקומם של הקומבו-גארדים, והפכו לשחקנים מובילים ב-NBA וביורוליג.
קומברטיים (שם מדעי: Combretaceae) היא משפחה של צמחים מסדרת ההדסאים, הכוללת 530 מינים ו-18 סוגים הנפוצים ב והסוב-טרופי בעיקר באפריקה הטרופית, מדגסקר, גינאה החדשה, ארכיפלג ביסמרק, אוסטרליה, אסיה הטרופית ואמריקה הטרופית.
המשפחה כוללת עצים, שיחים וצמחים מטפסים.
מספר האבקנים בין 3 ל-10.
הפרי הוא אגוזית או בית גלעין.
ההאבקה נעשית על ידי חרקים ארוכי-חדק כמו פרפרים ודבוריים.
הערך הכלכלי של המשפחה שייך לצמחי נוי אך ערך הכלכלה מוגבל לרוב למקום מולדתם.
בישראל נפוצים הסוגים טרמינליה ו צמח האלמון כצמחי נוי.
קומברה וייחה (בספרדית: Cumbre Vieja, מילולית "פסגה עתיקה") הוא רכס של שרשרת פסגות געשיות באורך של 14 קילומטרים, ובגובה של קרוב ל-2,000 מטרים באי לה פלמה שבאיים הקנריים השייכים לספרד.
כמה לועות געשיים ממוקמים על רכס הפסגה והמדרונות.
חלקים מרכס קומברה וייחה שוכנים בפארק טבע באותו שם.
ב-19 בספטמבר 2021 החלה התפרצות געשית ברכס קומברה וייחה.
בעקבות ההתפרצות, זרימת הלבה הגיעה ליישובים הסמוכים, גרמה לחסימת כבישים, ופגעה בצומח.
ההתפרצות הסתיימה ב-13 בדצמבר 2021. הרכס התפרץ בעבר פעמיים במאה ה-20, בשנת 1949 (וולקאן סן חואן) ושוב בשנת 1971 (וולקאן טנגייה).
הרכס משתרע בערך בכיוון צפון-דרום ויחד עם הרכס הסמוך קומברה נואבה (Cumbre Nueva, "פסגה חדשה"), המתחברים ב"רפוחיו אל פילאר" (Refugio El Pilar [מילולית: מקלט העמודים]), מהווים את רכס ההרים המרכזי בחציו הדרומי של האי.
בניגוד למה שהשם מרמז, רכס קומברה וייחה צעיר יותר מבחינה גאולוגית מרכס קומברה נואבה.
מסלול טיול פופולרי, רוטה דה לוס וולקאנס (Ruta de los Volcanes, "דרך הרי הגעש", GR 131) עובר על קומברה וייחה.
מהשביל נשקפים נופים רחבים של לה פלמה ושלושת האיים השכנים טנריפה, לה גומרה ואל איירו.
לרכס ההרים יש השפעה משמעותית על האקלים של האי.
יחד עם קלדרה דה טבוריינטה הגבוהה עוד יותר בצפון, הוא מחלק את האי לחצי מזרחי גשום וחצי מערבי צחיח יותר: רוח הסחר הצפון-מזרחית השוררת דוחפת גושי אוויר כנגד מורדות ההרים.
האוויר עולה ויוצר עננים, שהגבול העליון שלהם גבוה יותר בקיץ ונמוך בחורף.
עננים אלה מורידים מספיק גשם בכדי לאפשר שגשוג של יערות נשירים ואורנים נרחבים על המדרונות.
אזור הפסגה, לעומת זאת, כבר נמצא באזור ההשפעה של רוח הסחר הנגדית.
לכן הוא יבש יותר ולרוב נטול עננים.
בשל הגובה, הטמפרטורה באזור הפסגה יכולה לרדת זמנית מתחת לנקודת הקיפאון בחודשי החורף.
הוא מורכב מלבה, טוף ואפר געשי.
לועות געשיים רבים מסודרים בשורה, הנקודה הגבוהה ביותר היא ההר דסאדה (Deseada) בגובה 1,949 מטרים.
לה פלמה הוא האי הפעיל ביותר מבחינה געשית באיים הקנריים במשך כמה מאות השנים האחרונות.
שבעה מתוך כ-120 הלועות של הקומברה התפרצו במהלך 500 השנים האחרונות.
בסביבות שנת 1470 עד 1492 התפרץ מונטניה קמדה (Montaña Quemada, מילולית: הר שנשרף) בקצה הצפון-מערבי של קומברה וייחה.
הספרדים עדיין לא כבשו את האי במלואו בשלב זה, כך שחסרים נתונים מדויקים יותר.
1585: "טחויה" (Tajuya), שמקור שמו מגואנצ'ית והלבה שפלט מכסה שטח נרחב של המועצה אל פאסו של ימינו.
1646: סן מרטין (San Martín) בגובה 1598 מטר, התפרצות שיצרה את המונטה לה לונה (Monte la Luna) ממזרח
1676 עד 1678: הר סן אנטוניו בן כ-3,000 שנים בגובה 657 מטרים, דרומית לעיירה פואנקאליאנטה (כיום לוס קנאריוס)
1712: אל צ'רקו (El Charco "השלולית") סמוך אל פאסו.
ב-24 ביוני 1949 נפתח סדק מעל העיירה סן ניקולאס (San Nicolás), והלבה ממנו זרמה מערבה.
הלוע העתיק דוראסנרו (Duraznero, "עץ אפרסקים" 1,820 מטרים) התפרץ גם הוא באותו היום, אך הלבה שנפלטה ממנו זרמה מזרחה.
בתחילת יולי אותה שנה, הלוע העתיק אויו נגרו (Hoyo Negro, "חור שחור") פלט אפר געשי.
עד ספטמבר 1949 זרמה לבה רבה מסן חואן (San Juan), שיצרה אדמה חדשה בחוף המערבי.
לבה זו זרמה סביב העיירה סן ניקולאס, אך עדיין קברה כמה חצרות ובתים.
לא היו קורבנות באירוע זה.
בשנת 1971 התפרץ הר טנגייה (Teneguía) בגובה 438 מטרים בקצה הדרומי של לה פלמה.
שמו של הר הגעש מגיע מסלע קדוש לגואנצ'ים, רוקה טנגייה (Roque Teneguía), שם היה מעיין חם שנקבר במהלך התפרצות סן אנטוניו בשנת 1676. בתחילת התפרצותו יצר הטנגייה שישה פתחים מתחת לסן אנטוניו ליד פואנקליינטה, מהם יוצאים אדי גופרית לוהטים עד היום.
רכס הקומברה נמשך מדרום לטנגייה מתחת לפני הים.
הרי געש תת-ימיים מוכיחים כי החלק הפעיל ביותר של רכס קומברה עדיין בים.
במהלך התפרצות הר הגעש סן חואן בשנת 1949, נוצר סדק באורך של שני קילומטרים בצלע ההר, וחציו המערבי של הקומברה גלש כמה מטרים לכיוון החוף המערבי.
כמה גאולוגים חוששים כי בהתפרצות נוספת, מאגמה עולה יכולה לחדור לשכבות הסלע הנושאות מים של הקומברה.
הטמפרטורה הקיצונית של המאגמה (בין 500 ל-1,170 מעלות צלזיוס) גורמת לאידוי כמעט מיידי של מים לאדים, וכתוצאה מכך נוצר פיצוץ המכונה התפרצות פריאטית.
ההתפרצות עלולה להפוך את צלע ההר לבלתי יציב.
כתוצאה מכך, עד 500 מיליארד טונות של סלע עלולים לגלוש לים.
מפולת מאסיבית כזו תגרור מגה צונאמי באוקיינוס האטלנטי.
על פי מחקרים שנערכו על ידי האוניברסיטה הטכנית של דלפט, מפולת כזו לא סבירה ב-10,000 השנים הבאות, שכן הקומברה עדיין לא גבוה ולא תלול מספיק.
מפולת של המדרון תתאפשר רק כאשר יתרחשו תנאים קיצוניים, כמו גשם כבד מאוד עם התפרצות געשית חזקה במיוחד בעת ובעונה אחת.
החישובים של האוניברסיטה קובעים שנדרשים כוחות בסדר גודל של עד 28 טריליון ניוטון כדי לגרום למפולת כזו.
בספטמבר 2021 אירע נחיל עז של רעידות אדמה, שהשלטונות פירשו כאינדיקציה להתפרצות אפשרית והביאו לכך שרמת האזהרה נקבעה לצהוב.
במקביל הורו לתושבים בדרום האי להתכונן לקראת פינוי אפשרי.
הר הגעש התפרץ ב-19 בספטמבר בשעה 16:12 לפי שעון מרכז אירופה מעל לאס מנצ'ס (Las Manchas).
בתחילה נוצרו שישה סדקים געשיים וניתן היה לראות מזרקות לבה.
לאחר שעה נוצר ענן אפר מעל נקודת ההתפרצות הראשונה, שהגיע לגובה של 1,500 מטר.
כמה קילוחי לבה זרמו דרך האזור המיוער לעבר האוקיינוס האטלנטי.
לפני זה כמות רעידות האדמה עלו בחדות, בבוקר הייתה רעידת אדמה בעוצמה של 3.8. לאחר ההתפרצות הגדירו הרשויות את רמת האזהרה לאדום והחלו לפנות את האזורים בסיכון.
נכון ל-21 בספטמבר, פונו יותר מ-6,000 תושבים מאזור ההר, חלקם מטודוקה (Todoque), וחלקם מהעיירה אל פאסו שפונתה לאחר שנוצר סדק געשי חדש והלבה ממנו מאיימת על העיירה.
ב-25 בספטמבר הגיע עמוד ההתפרצות לגובה של 4 קילומטרים ושדה התעופה של האי נסגר בשל הצטברות אפר על מסלוליו.
ב-28 בספטמבר הגיעה הלבה לחוף האוקיינוס האטלנטי לאחר שבדרכה היא הרסה מאות בתים.
ב-24 בדצמבר 2021 הכריזו השלטונות בספרד שההתפרצות הסתיימה לאחר שמ-13 בדצמבר לא הייתה פעילות בהר.
בסך הכל נהרסו בהתפרצות כ-3,000 מבנים, וכ-7,000 תושבים נאלצו להתפנות מבתיהם, אבל לא היו נפגעים בנפש.
הקומבואה (ביפנית: 高麗笛, "חליל קומה") הוא חליל הנקרא חליל במבוק רוחבי, נקרא גם קומבואה פיו Fue המשמש במוזיקת חצר יפנית מסורתית.
הקומבואה בנוי בדרך כלל מבמבוק.
זהו חליל רוחבי עם שישה חורים באצבעות.
הוא 36 ס"מ, קצר יותר מחליל ריוטקי.
הקומבואה משמש גם בגאגאקו וגם בקומאגקו.
מבחינה היסטורית משפחת אוגה משפחה של מוזיקאים ביפן התמחתה בקומבואה.
קומבורניה (בפולנית:Kombornia) הוא כפר בגמינה קורצ'ינה שבמחוז קרוסנו בפרובינציית פודקרפצקיה בדרום־מזרח פולין.
נכון לשנת 2020 מתגוררים בו 1,461 תושבים.
הכפר ממוקם כ־4.5 קילומטרים מזרחית לכפר קורצ'ינה, כ־7 קילומטרים מצפון־מזרח לעיר קרוסנו, כ־34 קילומטרים מהגבול עם סלובקיה וכ־35 קילומטרים מדרום־מערב לבירת הפרובינציה ז'שוב.
קומדיה טלוויזיונית היא קטגוריה של שידורי טלוויזיה המלווים את המדיום מאז ימיו הראשונים של הבידור אחת מתוכניות הטלוויזיה הראשונות בארצות הברית הייתה תוכנית הקומדיה תיאטרון כוכבי טקסקו, שהגיעה לשיא פרסומה בשנים שבהן כיכב בה מילטון ברל (מ-1948 עד 1956).
מגוון הקומדיה הטלוויזיונית התרחב עם הזמן, וכלל תוספות של קומדיית מצבים, קומדיית אלתורים, וסטנד-אפ, וכן שילוב של אלמנטים קומיים בז'אנרים טלוויזיוניים אחרים, כגון דרמה וחדשות.
קומדיה טלוויזיונית מספקת לצופים הזדמנויות להתחבר לתכנים המוצגים בתוכניות אלו ולחברה בכלל.
חלק מהצופים עשויים לשתף דעות דומות על היבטים קומיים מסוימים של התוכניות, בעוד שאחרים יפתחו פרספקטיבות שונות.
הדבר קשור גם לפיתוח נורמות חברתיות חדשות, כאשר לעיתים התוכניות משמשות כמדיום להצגת מעברים אלה.
קומדיית מצבים (או סיטקום) הפכה לאחד הסוגים הנצפים ביותר של קומדיה טלוויזיונית.
כפי ששמה מרמז, תוכניות אלו מציגות דמויות חוזרות המוצבות בסיטואציות הומוריסטיות.
הסיטקום הטלוויזיוני הראשון היה התקדמותו של פינרייט בבריטניה, ששודר בעשרה פרקים דו-שבועיים מנובמבר 1946 עד מאי 1947. מאז תחילת שנות ה-50, עם תוכניות כמו חצי השעה של הנקוק בבריטניה (שמקורה בתוכנית רדיו) ולוסי אהובתי בארצות הברית, הפכו הסיטקומים לבולטים יותר בקרב צופי הטלוויזיה.
לוסי אהובתי זכתה לפופולריות רבה בדירוגי הצפייה של נילסן, והגיעה לראש טבלת הצפייה בארבע מתוך שש שנות שידורה.
לעיתים קרובות הסיטקומים מציגים רגעים קומיים באמצעות צחוק הקהל, בין אם באמצעות קהל חי ובין אם באמצעות פסקול צחוק מוקלט.
הם כמעט תמיד נמשכים כחצי שעה, ובמקרים מסוימים מצולמים בשיטת מערך מרובה מצלמות.
סיטקומים לעיתים נדירות מוצגים כתיאורים ריאליסטיים של החיים, אך הם יכולים לייצר הומור כן באמצעות היחסים בין הדמויות והתפתחותן.
קומדיית אלתורים היא ז'אנר שבו השחקנים יוצרים דיאלוגים תוך כדי משחק.
לז'אנר זה היסטוריה של בולטות בארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה.
לפני הופעתה בטלוויזיה, קומדיית אלתורים כבר הייתה נפוצה ברדיו.
כמה מתוכניות אלו, כולל היום הזה וחוויית מרי וייטהאוס, עברו בסופו של דבר לטלוויזיה.
נוצרה ב-1988 על ידי שחקני קומדיית הסטור, תלמידי האימפרוביזציה של מייק מאיירס בלונדון.
התוכנית החלה לשדר בבריטניה לפני שהתרחבה לארצות הברית, שם כיכב דרו קארי בגרסה האמריקאית עד לביטולה.
חלק מהסיטקומים עשויים גם להשתמש באלתור במהלך הצילומים.
השחקנים של תרגיע הסתמכו על תקצירי פרקים כלליים, אך לעיתים יצרו את השורות שלהם מול המצלמה.
תוכנית אירוח קומית היא ז'אנר המביא הומור לסיפורים המדווחים בחדשות המיינסטרים, לעיתים קרובות על ידי יצירת בדיחות בדיוניות ברובן כדי לסכם אירועים אמיתיים.
זו דרך נפוצה עבור צעירים ללמוד על חדשות ואירועים פוליטיים בתקופתם.
תוכניות שהצליחו בכך כוללות את הדיילי שואו ואת "עדכון סוף השבוע" בסאטרדיי נייט לייב.
הדיילי שואו הפכה למוכרת יותר כאשר ג'ון סטיוארט החל להנחות אותה ב-1999. התוכנית, שזכתה בפרסים, לועגת לאירועים ולמועמדים פוליטיים, ומביאה כתבים שמדווחים לעומק על אירועים ואנשים אלו.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2000, 435,000 צעירים צפו בסיקור של סטיוארט, לעומת 459,000 שצפו בחדשות מסורתיות.
למרות הגישה הסאטירית שלה, עיתונאים ציינו כי תוכניות כמו הדיילי שואו ו"עדכון סוף השבוע" עדיין משדרות חדשות אמיתיות, מה שמבטיח שהמפיקים שלהן יודעים כיצד לסקר את החדשות באופן שמאפשר לצופים לצבור ידע.
קומיקאים בסטנד-אפ היו חלק בלתי נפרד מתוכניות וראייטי ותוכניות אירוח ליליות; תוכניות אירוח-וראייטי כמו The Tonight Show נפתחות באופן מסורתי עם מונולוג קומי של המנחה.
קומדיית סטנד-אפ הגיעה לשיא פופולריות בלוחות השידור הבריטיים עם התוכנית הקומיקאים.
סגנון הקומדיה שלהם נדחק כמעט לחלוטין בבריטניה של תחילת שנות ה-80, כאשר דור חדש של קומיקאים בסטנד-אפ אתגר את מה שראו כהומור גזעני וסקסיסטי וחולל מהפכה בצורה תחת הכותרת קומדיה אלטרנטיבית.
בארצות הברית, תוכניות קומדיית סטנד-אפ הפכו לפופולריות בערוצי טלוויזיה בכבלים החל מאמצע שנות ה-80, שכן תוכניות "קיר לבנים" (המכונות כך בשל השימוש הסטריאוטיפי בקיר לבנים מזויף כרקע) היו זולות להפקה ולשידור.
להומור הסטנד-אפ היו תוצאות משתנות על המסך הקטן, לעיתים נדחק לשעות הקטנות או כחלק מחגיגת בידור גדולה יותר.
חלק משעשעון יכול לכלול הזדמנות לבצע סטנד-אפ כדי לנצח בסיבוב.
דוגמאות לז'אנר זה בבריטניה כוללות את יש לי חדשות בשבילך, 8 מתוך 10 חתולים, לעג לשבוע, ולעולם לא אכפת מהבאזקוקס.
בארצות הברית ז'אנר זה פחות נפוץ, כאשר בלתי מודע היא אחת הדוגמאות הבודדות.
ביפן ובקוריאה הדרומית, תוכניות משחקים קומיות, לעיתים עם כתוביות ובלוני דיבור, פופולריות ביותר.
דרמה קומית היא תוכנית המשלבת הומור עם אלמנטים דרמטיים רציניים יותר, במטרה להשיג טון ריאליסטי יותר מאשר סיטקומים קונבנציונליים.
תוכניות אלו מצולמות בשיטת מצלמה יחידה ומוצגות ללא פסקול צחוק, ובדרך כלל נמשכות כשעה.
ז'אנר זה יכול להתייחס לסדרות דרמה בטלוויזיה או ברדיו.
ישנם תת-ז'אנרים שונים בקטגוריה זו, כגון דרמות קומיות רפואיות כמו מ.א.ש ודוגי האוזר, דרמות קומיות משפטיות כמו אלי מקביל ובוסטון ליגל, והדרמה הקומית המוזיקלית Glee.
קומדיית מערכונים שונה מסיטקומים בכך שהיא אינה מציגה באופן עקבי דמויות חוזרות (אם כי דמויות ותרחישים מסוימים עשויים לחזור) ולעיתים קרובות מתבססת על אירועים אקטואליים תוך דגש על סאטירה על פני פיתוח דמויות.
קומדיית מערכונים חוותה חלוציות על ידי סיד סיזר, שתוכניתו תוכנית המופעים שלך הופיעה לראשונה ב-1950 וקבעה רבות ממוסכמות הז'אנר.
קומדיית מערכונים אמריקאית הגיעה לשיא מאוחר יותר באמצע שנות ה-70 עם הופעת הבכורה של סאטרדיי נייט לייב, שבמקור הייתה תוכנית וראייטי אך הפכה במהרה לתוכנית המוקדשת בעיקר למערכונים.
בבריטניה, שתי דוגמאות מוצלחות יותר הן הקרקס המעופף של מונטי פייתון והממלכה הקטנה.
סרטים מצוירים היוו מקור לקומדיה בטלוויזיה במשך זמן רב.
תוכניות ילדים מוקדמות לעיתים מיחזרו סרטים מצוירים תיאטרליים; מאוחר יותר, אנימציה בתקציב נמוך שהופקה במיוחד לטלוויזיה שלטה בתוכניות בוקר של יום השבת ברשתות האמריקאיות.
קומדיה טלוויזיונית מתוארת על ידי החוקרת בתחום התקשורת בור כדרך להביא את הקהל לתחושה קולקטיבית של צפייה והנאה מתוכניות הנצפות באופן נרחב בחברות שונות.
אחת הדרכים לכך היא באמצעות פסקול צחוק.
בעוד שחלק רואים בפסקול הצחוק דרך לאפשר לקהל ללעוג לדמויות בצורה קלילה, אחרים רואים בו דרך להגביל את הצופים לצחוק ברגעים מסוימים בלבד.
עבור האחרונים, הוא עשוי להיתפס גם כהשתלטות קולקטיבית על הצחוק האמיתי של הצופים בבית.
היבט נוסף של פרשנויות הקהל לקומדיה בטלוויזיה מתייחס למידת הרחקת הלכת של הכותבים כאשר הם לועגים לדמויות או לאנשים אמיתיים.
סאטרדיי נייט לייב מצאה את עצמה במחלוקת כאשר בוצע מערכון שלעג לפוליטיקאי דייוויד פטרסון הן על יכולותיו הפוליטיות והן על עיוורונו.
הדבר העלה את הרעיון של שתי צורות מרכזיות של הומור שקומדיות משתמשות בהן: האחת נותנת עדיפות לבדיחה עצמה וכיצד היא מייצרת צחוק בקרב הקהל, ואילו האחרת נותנת עדיפות למאפיינים האישיים של מי שהשחקן מחקה.
קוֹמְבּוֹלוֹי (יוונית: κομπολόι וברבים κομπολόγια - קומבולוגיה) הוא שרשרת חרוזים המשמשת כצעצוע יד או כפיג'ט להעברת זמן ולהפגת מתח בתרבות היוונית והקפריסאית.
בניגוד למחרוזות תפילה המשמשות במגוון מסורות דתיות, בקומבולוי לא נעשה שימוש דתי או טקסי.
הקומבולוי עשוי חרוזים, על פי רוב במספר אי זוגי, עשויים מחומרים מגוונים: אבן, פלסטיק, זכוכית, עץ, מתכת וכו'.
הוא מתאפיין על פי רוב בחוט ארוך יחסית למספר החרוזים, בניגוד למחרוזות תפילה רגילות.
ב'ראש' הקומבולוי מותקן לעיתים חרוז שונה בעיצובו המכונה פאפאס (παπάς - מילולית: כומר), ולאחריו מחובר לעיתים גדיל שזור חוטים המכונה פודה (φούντα), או שני חרוזים חופשיים.
המילה קומבולוי מבוססת על השורשים κόμβος שפירושו קשר ו-λόγιο שפירושו אוסף או ידע.
הוא התפתח מתוך שרשראות התפילה המכונות ביוונית κομποσκοίνι (קומבוסקיני).
תעוד של שרשראות קומבוסקיני לתפילה ששימשו נזירים בהר אתוס לספירת תפילות קיים מאז המאה השלישית לספירה.
הקומבולוי המודרני, המשמש להעברת הזמן ולא לתפילה, התפתח ככל הנראה בתקופת הכיבוש העות'מאני של יוון.
בתקופת השלטון העות'מאני, מספר החרוזים המקובל בקומבולוי היה 33 בדומה לשרשרת התפילה המוסלמית, ואילו בגרסאות המאוחרות יותר החל לרדת מספר החרוזים המקובל, כחלק מהתרחקות מסורת השימוש במחרוזות כאביזר דתי והפיכתן לנוהג עממי.
במילון היווני של Anthimou Gazi שפורסם ב-1839, מופיעה המילה kombeo-kombo שמשמעו 'הצליל או הצלצול הנוצר מהקשת אובייקטים מטרקוטה או ממתכת האחד בשני', מילה שנוצרה בהשראת צלילי השימוש בקומבולוי.
בעבר היווה קומבולוי מענבר, צדף אלמוגים וחומרים יקרים אחרים סמל סטטוס גבוה, אך בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 אומץ הקומבולוי על ידי קבוצות עברייניות ממעמד הפועלים כמו המנגס, וה-Koutsavakides, שהחלו לייצר אותו מחומרים זולים יותר.
בתקופה זו מספר החרוזים המקובל בקומבולוי היה כ-17 וגדילי המשי (פודה) שאפיינו את הקומבולוי בעבר הלכו ונעלמו ממנו.
במקביל, התפתח בקרב קבוצות אלו הבגלרי, המבוסס על הקומבולוי - משחק-מיומנות, העשוי חרוזים בודדים בלבד המחוברים בחוט פתוח (ולא בשרשרת סגורה), שאותם מסובבים בין האצבעות.
הזיהוי של הקומבולוי עם קבוצות שוליים פליליות גרם לירידה בפופולריות של הקומבולוי באוכלוסייה הכללית, אולם בעקבות חילופי האוכלוסיות וזרם המהגרים לאחר מלחמת יוון–טורקיה שב הקומבלוי לפופולריות.
האנתרופולוג היווני אליאס פטרופולוס כתב בספרו Rebetika Tragoudia כי נגני רבטיקו נוהגים להשתמש בקומבלוי ככלי הקשה כשהם מחברים אותו לאחד מכפתורי חולצתם, אוחזים בו באחת מידיהם ומשפשפים כנגדו או מקישים אותו כנגד כוס יין או זכוכית.
ישנם נגנים העושים בו כך שימוש עד היום
הזמר גריגוריס בית'קוטסיס בשירו Ρολόι Κομπολόι שר "נתת לי שעון שבו אסתכל כשאת מאחרת ואשאל עצמי אם את אוהבת אותי.
אמסור את השעון ואקח לי קובמלוי, לספור בו את הצער, ואת האנחות".
בסוף המאה ה-20 היה מזוהה הקומבלוי בעיקר עם גברים מבוגרים, אולם בעשור השני של המאה ה-21, שב וצבר פופולריות גם בקרב צעירים.
כיום הוא נמכר בחנויות מזכרות רבות ביוון ובקהילות יווניות מחוצה לה.
ידוענים יוונים רבים נוהגים להיראות איתו בציבור, דוגמת ראש ממשלת יוון בשנות ה-80 וה-90 אנדראס פפנדראו או איש העסקים היווני אריסטוטלס אונאסיס.
בתרבות היוונית מקובל להשתמש בקומבולוי בשתי שיטות - שקטה הנהוגה בתוך הבית, ומרעישה הנהוגה יותר מחוץ לבית.
בשיטה השקטה, מושך המשתמש את אגודלו לאורך החרוזים כשהוא מטיל אותם אחד אחרי השני כלפי מטה.
בשיטה הרועשת, מחלק המשתמש את הקומבולוי לשתי קבוצות חרוזים כשהוא מפריד ביניהן בין אצבעותיו - ובכל פעם מנענע, מסובב או מטלטל את אחת הקבוצות או מטיח אותן זו בזו - בדומה לשימוש בבגלרי שהתפתח מהקומבולוי.
מַרְקוּס קוֹמוֹדוּס אַנְטוֹנִינוּס, הידוע גם כלוּקְיוּס אָוּרֶלְיוּס קוֹמוֹדוּס, ובשמו הקיסרי המלא, אִימְפֶּרָטוֹר קָיסָר מַרְקוּס אָוּרֶלְיוּס קוֹמוֹדוּס אַנְטוֹנִינוּס אָוּגוּסְטוּס היה קיסר רומא משנת 177 לספירה ועד שנת 192.
קומודוס יועד מגיל צעיר על ידי אביו הקיסר מרקוס אורליוס להיות השליט של האימפריה הרומית והוא הוכשר לתפקיד במהלך שלטונו של אביו.
הוא זכה להתמנות בגיל צעיר במיוחד לתפקידים רמי מעלה והחל משנת 177 ועד לשנת 180 שלט באימפריה ביחד עם אביו.
שלטונו של קומודוס היה שלטון של עריצות.
הוא נטל לעצמו מעמד של אל והרשה לעצמו להתנהל ללא ריסון ובפראות חסרת תקדים גם מול דוגמאות העבר של נירון קיסר וקליגולה.
הוא נקט בצעדי דיכוי אכזריים כלפי אויבים אמיתיים ובעיקר מדומים, והכוח הבלתי מוגבל שניתן בידיו עם התפקיד הביא אותו לכדי טירוף.
מעשיו הקיצוניים ערערו את יסודות המשטר וסיכנו את יציבותה של האימפריה.
ההיסטוריונים הרומאיים מנסים להסביר בנימוקים שונים את דמותו של קומודוס.
ההיסטוריה אוגוסטה המאוחר טוען שקומודוס היה אדם עצלן ואכזרי, וקסיוס דיו והרודיאנוס טוענים שקומודוס היה אדם חלש אופי ומושחת שהושפע מאנשים חסרי מצפון שהקיפו אותו ועודדו את הדחפים האפלים שלו.
במהלך שלטונו נרקמו מספר מזימות להדחתו אך הוא הצליח להיאחז בכסאו בזכות הנאמנות של המשמר הפרטוריאני.
מפקדי יחידה מיוחדת זו ניצלו את הכאוס שיצר קומודוס על מנת לצבור כוח פוליטי רב ולא בחלו בשימוש בכוחם ובהשפעתם לצבור רכוש ונכסים ומעמד מיוחד בכל זרועות השלטון של האימפריה.
קומודוס מצידו הרעיף עליהם מתנות ושכר גבוה על מנת לקנות את נאמנותם ולהבטיח את שלומו ושלטונו.