tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1932 הצטרפה לאיחוד הנוער הקומוניסטי הרומני ועברה להתגורר בבוקרשט יחד עם חברה סולומון יעקב, לימים המשורר הקומוניסטי אלכסנדרו ז'ר.
בשנת 1936 נעצרה שוב בשל השתתפותה בהפגנה של הנוער הקומוניסטי, ארגון שהוצא מחוץ לחוק ברומניה בשנת 1924. עם שחרורה, בשנת 1938, נסעה לצרפת לפגוש את בן זוגה שהיגר כבר בשנת 1937. בפריז למדה באוניברסיטה עד לכיבוש צרפת על ידי גרמניה בשנת 1940.
בשנת 1939 ילדה את בתה, דולורס יעקב, הקרויה על שם דולורס איברורי, מנהיגה קומוניסטית במלחמת האזרחים בספרד.
הפעילות במסגרת תנועת המחתרת הצרפתית FTP-MOI
ביולי 1943 הצטרפה אולגה בנצ'יק למחלקה הראשונה של התנועה המחתרתית הקומוניסטית FTP-MOI בפריז, מחלקה שכללה שלושים מהגרים מרומניה.
תחת שם הקוד Pierrette, הייתה אחראית למחסן הנשק ולהעברת הנשק והתחמושת ללוחמים.
היא נעצרה על ידי משטרת פריז ב-16 בנובמבר 1943, בעת פגישה עם מרסל ריימן, במסגרת מעצרם של עשרים ושלושה חברי קבוצת מאנושיאן-בוצור-ריימן (צר').
אולגה בנצ'יק, יחד עם חברי הקבוצה, נכלאה בכלא המיועד ללוחמי מחתרת ומתנגדי המשטר ונשפטה בבית המשפט הצבאי הגרמני פריז-רבתי במשפט שהתנהל בין 15 ל-18 בפברואר 1944. גזר הדין, שהורה על הוצאתם להורג מול כיתת יורים של כל 22 הגברים, ללא אפשרות ערעור, בוצע ב-21 בפברואר 1944.
אולגה בנצ'יק הועברה לבית הכלא בקארלסרוהה, גרמניה ומשם, ב-3 במאי 1944, לבית הכלא בשטוטגרט.
ב-10 במרץ 1944, ביום הולדתה השלושים ושניים, הוצאה להורג באמצעות גיליוֹטינה.
לפני מותה היא כתבה מכתב פרידה לבתה הפעוטה, מכתב שהשתמר והועבר על ידי הצלב האדום לידי הבת.
קבוצת גולדמן זקס בע"מ היא חברה רב לאומית המתמחה בבנקאות השקעות ו.
גולדמן זאקס הוא בנק ההשקעות הגדול בעולם מבחינת הכנסות והוא דורג במקום ה-32 ברשימת פורצ'ן 500 לשנת 2025, של התאגידים הגדולים ביותר בארצות הברית מבחינת סך ההכנסות.
במגזין פורבס גלובל 2000 לשנת 2025, גולדמן זאקס דורג במקום ה-20. הבנק נחשב למוסד פיננסי בעל חשיבות מערכתית (SIFI) על ידי המועצה ליציבות פיננסית (FSB).
משרדיה המרכזיים של החברה שוכנים במנהטן תחתית, והיא משמשת כיועצת פיננסית ומנהלת כספים עבור ממשלות ותאגידי-ענק ברחבי תבל.
החברה נוסדה בשנת 1869 על ידי מרקוס גולדמן (1821 בוואריה – 1904), יהודי שהיגר מגרמניה לארצות הברית.
היא צברה מוניטין בשל היותה חלוצה בתחום ניירות הערך, והתקבלה לבורסת ניו-יורק בשנת 1896. באותה עת חתנו של גולדמן, (1851–1935), הצטרף לניהול החברה.
לתחום בנקאות ההשקעות נכנסה החברה בעקבות נפילת הבורסה בעת המשבר הכלכלי העולמי של 1929, בהתאם למדיניותו של השותף הבכיר סידני ויינברג .
על האיזון שבין בנקאות ההשקעות ובין הסחר בניירות ערך היה אמון השותף , שהצטרף לחברה בשנות החמישים.
בעקבות משבר הסאבפריים מניית הבנק צנחה הבנק לשפל כל הזמנים, והבנק הפדרלי לגולדמן זקס להפוך לחברת החזקות של מוסדות בנקאיים, באופן שיאפשר לה נגישות להון מהבנק המרכזי, ויחייב אותה במגבלות פיקוח רגולציה בדומה לבנקים מסחריים.
בשנת 1999 הוקמה חברת הבת קרן גולדמן זקס שהיא קרן ללא כוונת רווח שמטרתה קידום רווחת האנושות בעולם, בעיקר בתחומי הבריאות והחינוך.
באוקטובר 2021 מניית החברה הגיעה לשיא כל הזמנים והחברה נסחרה בשווי שוק של 135 מיליארד דולר.
במאי 2023 לאחר יישוב תובענה ייצוגית נקבע כי החברה תשלם 215 מיליון דולר לאור הטענות שעובדות בחברה קיבלו שכר נמוך מזה של עובדים גברים.
סכום זה יחולק בין 2,800 נשים שתפקדו בתפקידים בכירים.
מנכ"ל החברה הנוכחי החל מ-1 באוקטובר 2018 הוא דייוויד מ.
סולומון , ואסטרטגית ההשקעות הבכירה בה היא הכלכלנית אבי ג'וזף כהן.
גולדן דרים הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבין-לאומי.
מורכב מ-20 מ"ל גליאנו, 20 מ"ל ליקר תפוזים (כדוגמת גראן מרנייה, קואנטרו או טריפל סק), 20 מ"ל מיץ תפוזים ו-10 מ"ל שמנת.
מקור השם הוא בצבע הזהוב של הקוקטייל שמתקבל מליקר הגליאנו.
גולדה מילוֹסְלַבְסקי (1853 – ז' בתשרי תרס"ז, 26 בספטמבר 1906) הייתה ממייסדי המושבה נס ציונה ומהדמויות המרכזיות בשנים הראשונות של המושבה.
נולדה בשם גולדה ליוברסקי בעיר ניקופול שבמחוז חרסון, בדרום-מערב רוסיה (כיום באוקראינה).
בילדותה למדה חומש ב"חדר", דבר שהיה נדיר באותם הימים, משום שככלל, רק בנים למדו ב"חדר".
סיפורי התנ"ך על ארץ הקודש וסיפורי גבורתה של דבורה הנביאה עוררו את אהבתה לארץ ישראל ואת הרצון לעלות אליה.
בבגרותה נישאה לדב מילוסלבסקי, סוחר תבואות שהתאלמן ונותר עם בת יחידה ושמה שרה.
מילוסלבסקי גידלה וחינכה את שרה כבת.
שרה, בתה החורגת, היא סבתא-רבתא של איש העסקים נוחי דנקנר (סבתה של אמו זהבה דנקנר).
כשהגיעה שרה לבגרות, נהג המורה שלמה יפה (1847–1904) לפקוד את ביתם של דב וגולדה מילוסלבסקי, כדי לבקש את ידה.
על אף שהיה מבוגר משרה בעשרים שנה ואף מבוגר מגולדה מילוסלבסקי בשש שנים, קיבלה אותו המשפחה.
מילוסלבסקי הזדהתה עם קריאתם של חברי ביל"ו לעלות לארץ ישראל, ולנוכח הרדיפות של היהודים ברוסיה החליטה לעשות זאת בעצמה.
דב מילוסלבסקי, שלקה אז בלבו, התנגד, ולנוכח עסקיו שפרחו דחה את חלומה של אשתו: "כל זמן שלא יגרשוני מכאן בכוח הזרוע – לא אעזוב את 'ארץ החיים' לנוד אל 'ארץ המתים'".
כעבור שנה, בשנת 1883 התרצה ובני הזוג עלו לארץ ישראל.
הם הגיעו למושבה ראשון לציון בת השנה, והתיישבו זמנית בביתו של אחד מעשרת מייסדיה.
דב מילוסלבסקי חלה שוב, וביקש מאשתו שתי בקשות: האחת, שלא יהיה הראשון להיטמן באדמת המושבה הצעירה שאין בה עדיין בית עלמין, וגם לא ביפו שעשתה עליו רושם עגום, אלא בהר הזיתים בירושלים.
השנייה: לזרז את מועד עלייתם של בתו וחתנו.
כאשר נפטר, מילאה מילוסלבסקי את בקשותיו וחזרה לרוסיה לשכנע את שרה ושלמה יפה לעלות לארץ ישראל.
הריונה של שרה והולדת בניה עיכבו את עלייתם ורק לאחר כשנתיים, ב-1886, הגיעו לארץ ישראל.
כשהגיעה המשפחה ליפו, יצאה מילוסלבסקי לראשון לציון, במטרה לגור בביתם של מינדל ולוי יצחק אייזנבנד, אך לנוכח המחאה שפרצה כנגד שיטת האפוטרופסות שהנהיג הברון רוטשילד במושבות, גילתה כי בני הזוג אייזנבנד עתידים לעזוב את המושבה וחזרה ליפו כדי למצוא נחלה אחרת להתיישבות.
עוד בהיותה בראשון לציון שמעה על ראובן לרר, שהתנחל בוואדי חנין (שמשמעותו "עמק השושנים").
הוא כינה את המקום "נחלת ראובן" וחיפש מתיישבים שיקנו ממנו חלקת אדמה ויצטרפו למניין שם.
לשם כך הפיץ ביפו "קול קורא" להצטרפות לנחלה.
משה סמילנסקי מספר כי "בראשונה מצא הקול הד בלב אדם שאינו יכול היה להצטרף למניין: אישה אחת, אשר רוח הקודש בתוספת של הרפתקנות גרו בשכנות בלבה, גולדה מילוסלבסקי".
מילוסלבסקי שכנעה את חתנה שלמה יפה להגיע לנחלה ולתרום למניין.
היא נקשרה למקום, הקפידה לכנותו "נחלת ראובן" ולא בשמו המקורי ואדי אל חנין וקנתה מלרר נחלה בגודל 60 דונם: 47 נתנה לשלמה ושרה יפה, ו-13 השאירה לעצמה, בהם נטעה במו-ידיה כרם וגרה בצריף בפרדס של לרר.
במשך היום עבדה בעצמה בכרם שנטעה ובשובה לעת ערב טיפחה ליד הצריף גינת ורדים, "כדי להחזיר לעמק את שושניו", כך אמרה.
בעבודתה במושבה מילאה מילוסלבסקי תפקיד כפול: הן עבודה חקלאית, בדומה לגברים, והן עבודות הבית.
בכתביו מתאר משה סמילנסקי כיצד נשאה את סבלה, לא פחות מהגברים שעבדו את האדמה.
עם זאת, התמידה בעידוד בני משפחתה לעלייה, וכך הגיעו למושבה אחיו של בעלה המנוח, מאיר וזבולון, עם רעייתו ליובה וילדיהם בוריס, אוליה ואסתר שנולדה כבר בארץ.
במהלך ביקורו של בנימין זאב הרצל בארץ-ישראל בשנת 1898, ביקר ב"נחלת ראובן" בדרכו לרחובות.
במהלך ביקור זה ביקר גם בצריפה של גולדה מילוסלבסקי ובגינתה, ממנה ליקטה זר שושנים אותו הגישה לאורח המכובד.
מפגש זה מתועד במכתב אישי אותו שלח לה הרצל ובו כתב בהערכה על פעולותיה והכנסת האורחים שלה.
מכתב זה מוצג כיום בתמונה בתצוגת "בית ראשונים" בנס ציונה.
במטרה לסייע למתיישבים שסבלו ממחסור, החליטה לייסד גמ"ח, ולצורך כך אספה כספים מיהודים בצרפת, גרמניה ורוסיה.
בין השאר התכתבה עם אחד העם, שבאחד מביקוריו בארץ ישראל התארח בביתה.
היא השתתפה באספות האיכרים במושבה, ידעה להציג בבהירות את טענותיה, ניחנה בכישרון רטורי והייתה בין הראשונים שדיברו עברית.
כישרונה זה והופעותיה בציבור, העלו את קרנה בקרב אנשי המושבה, שנהגו לכנותה "אמא גולדה" בשל דאגתה הגדולה לאנשי המושבה ולהתפתחותה.
גולדה מילוסלבסקי נפטרה בשנת 1906 בגיל 53. היא נקברה בראשון לציון, מאחר שב"נחלת ראובן" עדיין לא היה אז בית עלמין.
לאחר מותה פורסם בעיתון "השקפה" הספד:
בשנת 2011 הוזכר שמה והונצח עם בניית כיכר "המניין הראשון" בעיר נס ציונה.
גולדמרק לרוב סתם "מרק", היה המטבע של הבסיס הדו מתכתי ששימש את הקיסרות הגרמנית משנת 1873 ועד פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914. המילה "זהב" הכלולה בשם המטבע מצביעה על כך שנתמך בזהב לפי תקן הזהב בערך של 2,790 מרק לקילוגרם זהב במרתפי הרייכסבנק.
במהלך המלחמה ולאחריה, כיוון שלא גובה עוד בזהב נקרא "פפירמרק" (Papiermark; "מרק נייר").
מרק אחד נחלק ל-100 פפניג (Pfennig).
עד לאיחוד גרמניה הנפיקה כל מדינה מטבע עצמאי, אך רובם היו קשורים למטבע ה-Vereinsthaler, מטבע שהכיל גרם של כסף טהור.
לערים ואזורים שלא השתמשו ב-Vereinsthaler היה שער המרה ידוע ממטבען ל-Vereinsthaler.
לפיכך, כאשר הוחלט על הטבעת מטבע אחיד נקבע שער חליפין פשוט של שלושה מרקים ל-Vereinsthaler אחד.
הילכים קודמים אחרים בגרמניה היו הגולדן של דרום גרמניה (בוואריה, באדן, וירטמברג ופרנקפורט); הטאלר של ברמן והמרק של המבורג, באלזס-לורן נעשה שימוש בפרנק הצרפתי.
מטבעות בערכים של פחות ממרק אחד הוטבעו בעיצוב אחיד לכל הקיסרות, מטבעות ממרק אחד ומעלה הוטבעו בעיצוב מקומי, כאשר על צד אחד נטבע העיט הקיסרי, סמל הקיסרות ובצד השני דיוקן המונרך המקומי או סמל העיר (בערים החופשיות ליבק, המבורג וברמן).
שטרות בערכים של 10, 20 ו-50 מרק הופקו על ידי האוצר האימפריאלי (Reichskassenschein) בעוד שטרות בערכים 20, 50, 100 ו-1,000 הופקו על ידי הרייכסבנק המרכזי בברלין ועל ידי בנקים מרכזים של המדינות בוואריה, באדן, וירטמברג וסקסוניה.
גולדי והדב היא סדרת הנפשה ממוחשבת אמריקאית לילדים המשודרת בישראל בערוץ דיסני ג'וניור ומבוססת על האגדה, זהבה ושלושת הדובים.
העלילה עוסקת ביער האגדות בה גולדי (מבוססת על זהבה מ"זהבה ושלושת הדובים") הפכה לחברה טובה של דובי בנם של אמא ואבא דב וביחד ביער האגדות הם יוצאים להרפתקאות ותעלומות שונות.
גולדי (Goldie) - ילדה בת 11 בעלת תלתלי זהב וחברתו של דובי מאז שנשבר לו הכיסא.
דובי (Bear) - דובון קטן וחברה של גולדי.
ג'ק וג'יל (Jack & Jill) - ילדים אשר עושים בטעות בלאגן וצרות.
אמא ואבא דב (Mama & Papa Bear) - הוריו של דובי.
זאב (Wolf) - זאב שבכל פעם שהוא לא נושף ומתנפח ומפוצץ בתים של אחרים, הוא מנסה לגנוב עוגות וכל דבר אחר מכיפה אדומה.
משמש כאנטגוניסט הראשי של הסדרה.
שלושת החזירונים (The Three Little Pigs) - שלושה חזירים קטנים שכל אחד בונה את ביתו על פי חומר הבנייה שלו.
כיפה אדומה (Little Red Riding Hood) - ילדה בת 11 בעלת שיער חום ועיניים ירוקות.
היא לובשת גלימה אדומה וקפוצ'ון אדום שסבתא שלה נתנה לה.
גמד (Gnome) - גמד ידידותי שחי על עץ ביער האגדות.
אצבעונית (Thumbelina) - גברת קטנה בגודל אגודל.
ענק (Giant) - ענק ידידותי שחי בעננים בחלק העליון של גבעול השעועית.
ג'ק ואפון הפלא (Jack and the Beanstalk) - ילד בן 10 שגר ברפת עם אווז המחמד שלו גוזי, האווז שמטיל את ביצי הזהב ופרה, הפרה שקופצת מעל הירח פעם בשנה.
האמפתי דאמפטי (Humpty Dumpty) - ביצה חובבת ספרים שבדרך כלל קוראים לה האמפתי.
+דמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתגולדינת'לי לנדרעדי בר לבדובג'ורג' קידרמיה אלוןג'קמיילס בראוןליאור חקוןג'ילמרסי מרטיןאלונה אלכסנדראבא דובדייוויד קאופמןאסף פריינטאאמא דובמרי בירדסונגרוית דורזאבג'ים קמינגסצביקה פורמןשלושת החזירוניםדייוויד לודג'קת' סוסידייוויד קאופמןכיפה אדומהג'סטין האקסליאלונה אלכסנדרגמדערן מוראצבעוניתדבי ראייןאלונה אלכסנדרענקג'ים קאמינגסג'ק ואפון הפלאליאור חקוןהאפטי דאפטימיטשל וויטפילד
Pailאדון דלי11 ביוני 201823 באוגוסט 201820-בGoldie Rides a Bikeגולדי רוכבת על אופניים4321-א!Viva Don Huevoויוה דון הואבו!18 ביוני 20182 בנובמבר 201821-בThe Magic Handcuffsאזיקי הקסם4422-אTess the Giantessטס הענקית25 ביוני 20189 בנובמבר 201822-בRed Moves Awayכיפה אדומה עוזבת4523-א?Witch Cat is Whichמי נצנץ האמיתי?1 באוקטובר 20184 בינואר 201923-בTrick or Treat Troubleצרות תעלולים או ממתקים
Ltd) הוא תאגיד סיני המתמחה בפיתוח, ייצור ושיווק של אוטובוסים בגדלים שונים.
התאגיד הוקם בשנת 1992, ומטה התאגיד שוכן בעיר שיאמן.
החברה מעסיקה כ-4,000 עובדים בשלושת מפעליה בסין.
החברה נחשבת לאחד מיצרני האוטובוסים הגדולים בסין, ועל פי נתוניה היא בעלת כושר ייצור המגיע ל-40,000 יחידות בשנה.
החברה מייצרת אוטובוסים עירוניים, אוטובוסים בינעירוניים, מיניבוסים ורכבי הסעת נוסעים, כרכבי תחבורה ציבורית וכאוטובוסים לתיירות.
היא החלה לייצא את מוצריה בשנת 2003, וכיום רכביה נמכרים בכ-80 מדינות באירופה, אסיה, אפריקה ודרום אמריקה.
בשנת 2005 החלה גולדן דרגון במחקר ופיתוח של אוטובוסים המונעים באנרגיה חלופית: אוטובוסים חשמליים, היברידיים, אוטובוסים שמונעים באמצעות גז טבעי ומימן .
החל משנת 2008 שיווקה החברה מאות אוטובוסים המונעים באנרגיה חלופית לשווקים בסין, אירופה ואסיה.
מוצרי החברה משווקים בישראל על ידי חברת גולדן סוכנויות אוטובוסים ישראל, חברת בת של חברת אוטו חן מקבוצת בליליוס.
משפחת בליליוס מחזיקה בבעלות בין היתר גם את חברת התחבורה הציבורית סופרבוס.
ב-2012 נכנסו לישראל האוטובוסים של המותג לשירות במערך התחבורה הציבורית של סופרבוס.
שנה מאוחר יותר החלה חברת גולדן סוכנויות אוטובוסים לישראל בשיווק האוטובוסים בישראל גם מחוץ לקבוצה.
בין יתר לקוחות החברה ניתן למנות את החברות: מטרופולין,, אגד, דן בדרום, דן באר שבע, נתיב אקספרס ועוד עשרות חברות הסעות פרטיות.
בשנת 2015 עלו על כבישי ישראל 282 אוטובוסים של גולדן דרגון, מקום שני בדירוג האוטובוסים שנמכרו
החל משנת 2017 החלה גולדן סוכנויות אוטובוסים לישראל לשווק בישראל גם אוטובוסים מונעים באנרגיה חלופית (גז טבעי דחוס וחשמלי) מתוצרת גולדן דרגון.
בשנת 2019 גולדן דרגון הייתה במקום הראשון במסירת אוטובוסים לשוק בישראל, עם 361 אוטובוסים.
בשנת 2021 ו-2022 נכנסו לשירות המטרונית בעיר חיפה כ-60 אוטובוסים מפרקיים בתקן יורו 6 תוצרת החברה וכ-50 אוטובוסים מפרקיים חשמליים.
גולדה הוא סרט תיעודי בהפקה ישראלית-גרמנית משותפת משנת 2019. הוא עוסק בשנות כהונתה של גולדה מאיר (1898 – 1978) כראש ממשלת ישראל.
במאי הסרט הם שגיא בורנשטיין, אודי ניר ושני רוזנס.
הסרט פורש רקע קצר על ראשית חייה של מאיר בארץ מולדתה רוסיה ובארצות הברית, שאליה היגרה כילדה עם משפחתה, וכן על תפקידים ציבוריים שמילאה מאז עלייתה לארץ ישראל ועד שנת 1969. הוא מתמקד בחמש השנים שבהן כיהנה מאיר כראש הממשלה (1969-1974).
נסקרים בו בפירוט תפקודה ויחסה לשורה של סוגיות: יחסי ארצות הברית-ישראל, הסכסוך הישראלי-פלסטיני, ההתמודדות עם הטרור, עתידם של השטחים שנכבשו על ידי ישראל במלחמת ששת הימים, המחאה החברתית ותנועת הפנתרים השחורים, הסכסוך הצבאי עם מצרים והניסיון לכונן יחסי שלום עמה, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים.
הסרט מתאר גם את המציאות של זקנה ומחלה, שמאיר פעלה תחת משאם ומילאה את תפקידה למרות אלו.
הציר העובר לאורכו של הסרט הוא קטעים משיחה בין מאיר לבין עיתונאי רשות השידור יעקב אחימאיר ואלימלך רם.
שיחה זו נערכה לאחר סיומו הרשמי של ראיון טלוויזיוני עמה במסגרת התוכנית "מוקד" בשנת 1978, חודשים ספורים לפני פטירתה.
השיחה נערכה באולפן וצולמה, אך הוגדרה שלא לפרסום.
במהלכה דיברה מאיר בגילוי לב נדיר על דעותיה ותחושותיה ביחס לענייני הציבור שבהם עסקה.
הקלטת השיחה התגלתה בארכיון רשות השידור לאחר תחילת הפקת הסרט ובעקבות תגלית זו הוא הופק למעשה מחדש.
בנוסף לקטעי השיחה באולפן רשות השידור נעשה במסגרת הסרט שימוש נרחב בחומרי ארכיון שבהם הופיעה ודיברה מאיר.
כמו כן שובצו בו בהרחבה קטעי מונולוגים מצולמים של אישים שהכירו את מאיר ועבדו אתה.
הם דיברו על דמותה של מאיר, על כהונתה ועל חוויותיהם ממגעיהם עמה.
האישים הדוברים הם אורי אבנרי - חבר הכנסת, צבי זמיר - ראש המוסד, מירון מדזיני - דובר לשכת ראש הממשלה, קולט אביטל - דיפלומטית וכן יוסי ביילין - דובר מפלגת העבודה.
חלק מהדוברים תיארו את מאיר כדמות הגונה, טראגית, שלא התאימה מבחינת אישיותה וגילה למילוי התפקיד החיוני שנטלה על עצמה.
הסרט מלווה בפסקול אודות חייה ועבודתה של מאיר והרקע ההיסטורי, המדיני והצבאי להם, כמו גם הרקע האישי של מאיר.
הסרט הופק על ידי שגיא בורנשטיין, אודי ניר, גאורג טשורטשנטהאלר (Georg Tschurtschenthaler) וכריסטיאן ביט (Christian Beetz).
הוא הופק בסיועם של ארגונים שונים וביניהם ערוץ Arte והקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.
גולדה רושובל היא שחקנית וזמרת גיאנית-בריטית.
היא ידועה בעיקר מעבודתה בתיאטרון.
רושובל נולדה בגיאנה לאב גיאני ולאם אנגלייה.
כשהייתה בת חמש עברה עם משפחתה לאנגליה.
בין המחזות שבהם הופיעה רושובל היו "פורגי ובס", "מקבת'", "אגדת חורף", "רומיאו ויוליה", "מלאכים באמריקה", "Bad Girls: The Musical", והמחזמר "ישו כוכב עליון".
ב-2018 שיחקה רושובל בתפקיד אותלו לסבית במחזה "אותלו".
ב-2019 לוהקה רושובל לתפקיד המלכה שארלוט בסדרת הדרמה התקופתית "ברידג'רטון" של נטפליקס בהפקת שונדה ריימס.
הסדרה עלתה בבכורה עולמית ב-25 בדצמבר 2020, וזכתה לביקורות טובות מהמבקרים.
בשנת 2023 חזרה על תפקידה בפריקוול לסדרה "ברידג'רטון: סיפורה של המלכה שרלוט".
בת זוגה היא הסופרת שירין מולה.
Dead Boss לני סדרת טלוויזיה (6 פרקים) שלישייה Threesome כומרית בפרק "I Don't" מר סירחון Mr.
Stink מוכרת קפה סרט טלוויזיה 2014 כבוד הכומר Rev.
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2024פרס NAACP Imageשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמהברידג'רטון: סיפורה של המלכה שרלוט
גולדה (גולדה גלידה) היא רשת גלידריות ישראלית שנוסדה בשנת 2012 כחברת בת של רשת הגלידריות ANITA (Anita Gelato) .
הרשת בבעלותם של האחים ניר ועדי אביטל ולה כ-118 סניפים ברחבי ישראל (נכון לאפריל 2025).
בשנות ה-90, הקימו אניטה אביטל ובנה הצעיר ניר עסק למכירת גלידה - את הגלידות הכינו במטבח הביתי בדירתם בנתניה, ומכרו בשוקי אוכל בעיר.
בשנת 2002 הקימו האחים ניר ואחיו עדי אביטל חנות גלידה בשכונת נווה צדק בתל אביב, שנקראה על שם אימם - גלידריית "אניטה", ולאחר מכן הקימו סניפים נוספים בתל אביב, באוסטרליה, בארצות הברית, ובאירופה.
בשנת 2012, הקימו את המותג "גולדה" שנועד לשוק המקומי.
נכון לאפריל 2025, היא מונה כ-118 סניפים ברחבי הארץ, ופועלת בשיטת הזכיינות, כאשר הכנסות החברה מגיעות מייצור ואספקת חומרי גלם לזכיינים שלה, כאשר הגלידה עצמה מיוצרת בסניפים.
בשנת 2021 עבר מפעל הייצור מרעננה לכפר ויתקין.
בשנת 2021 דורגה הרשת במקום הראשון בקטגוריית בתי קפה, מסעדות, מזון מהיר ושירותי משלוח, בדירוג 100 המותגים של גלובס.
גולדה הוא סרט דרמת מלחמה ביוגרפי אמריקאי בבימויו של הבמאי הישראלי גיא נתיב, ועל פי תסריט מאת ניקולס מרטין, שמתמקד בהחלטות הדרמטיות והרות הגורל שאיתן נאלצה ראש ממשלת ישראל הרביעית, גולדה מאיר, להתמודד בעיצומה של מלחמת יום הכיפורים.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין ב-20 בפברואר 2023, והוא פתח את פסטיבל הקולנוע ירושלים ב-13 ביולי 2023.
הסרט עלה לאקרנים ב-25 באוגוסט 2023; בישראל, עלה הסרט לאקרנים ב-24 באוגוסט 2023.
ב-6 באוקטובר 1973, בחסות היום הקדוש ביותר לעם ישראל, יום הכיפורים, כוחותיהם המשולבים של מצרים וסוריה החלו במתקפה מפתיעה על חצי האי סיני ורמת הגולן שהובילה למלחמת יום הכיפורים.
בעוד הצבא הישראלי נמצא במיעוט ואזלת יד, גולדה מאיר, ראש הממשלה באותה התקופה, נאלצת להתעמת עם הסכנה המיידית של פצצת זמן מתקתקת שהיא קיוותה שלעולם לא תיאלץ להתמודד איתה.
כשהיא מבודדת ומתוסכלת מהקבינט הגברי שלה, מאיר נאלצת להכריע בהחלטות דרמטיות והרות הגורל בעודה נמצאת במרוץ נגד הזמן להצלת מיליוני חיים משני צדי הסכסוך.
הלן מירן – ראש הממשלה גולדה מאיר
קמי קוטין – לו קדר, מזכירתה של גולדה
רמי הויברגר – שר הביטחון משה דיין
ליאור אשכנזי – הרמטכ"ל דוד אלעזר
אד סטופארד – מפקד חיל האוויר הישראלי בני פלד
אלי פירסי – שיר שפירו
דביר בנדק – ראש אמ"ן אלי זעירא
רותם קינן – ראש המוסד צבי זמיר
דומיניק מפהאם – חיים בר-לב
אוהד קנולר – אריאל שרון
אמה דייוויס – גברת אפסטיין
לייב שרייבר – הנרי קיסינג'ר
ג'יימי ריי ניומן – מזכירתו של קיסינג'ר.
ב-6 באפריל 2021, נמסר לראשונה כי סרט ביוגרפי שיעסוק בדמותה של גולדה מאיר, האישה היחידה שהייתה לראש הממשלה של מדינת ישראל, ויתמקד בהחלטות הרות הגורל שנאלצה לקבל במהלך מלחמת יום הכיפורים, נמצא בפיתוח.
עוד נמסר כי את הסרט עתיד לביים הבמאי הישראלי גיא נתיב על פי תסריט מאת התסריטאי ניקולס מרטין, שאף שותף להפקת הסרט.
את דמותה של גולדה מאיר עתידה לגלם השחקנית הלן מירן.
בנוסף, נודע שהסרט יופק על ידי המפיקים מייקל קון, אנדרו קרפן ושיוואני ראוואט.
על מעורבותו בהפקת הסרט ושיתוף הפעולה עם מירן, אמר נתיב:
ב-14 ביולי 2021, נמסר כי זכויות ההפצה של הסרט ברחבי ארצות הברית נרכשו על ידי החברות "Bleecker Street" ו-"ShivHans".
בנוסף להיוודע דבר רכישת זכויות ההפצה של הסרט, אמר קון על הסרט כי
ב-17 בנובמבר 2021, נמסר על ליהוקם של קמי קוטין, אד סטופארד, אלי פירסי, דומיניק מפהאם, קיט רקוסן, ואמה דייוויס; ושל השחקנים הישראליים רמי הויברגר, ליאור אשכנזי, דביר בנדק ורותם קינן.
צילומי הסרט החלו באוקטובר 2021 בלונדון, בריטניה.
צילומים נוספים התקיימו גם בישראל.
פרסתאריך טקסקטגוריהמועמד/יםתוצאהמקורפרס אוסקר10 במרץ 2024האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותרקארן הארטלי תומאס, סוזי באטרסבי, ואשרה קלי-בלו
גולדן איגלס היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשתתפת בטורניר ה-TBT.
הקבוצה שיחקה לראשונה בטורניר ב-2016, הייתה סגנית האלופה ב-2019, וזכתה באליפות (ובפרס של מיליון דולר) ב-2020. סגל הקבוצה מורכב משחקני כדורסל מקצועיים שמתחרים מחוץ ל-NBA, רובם שיחקו כדורסל מכללות עבור קבוצת הכדורסל הגברים של מרקט גולדן איגלס.
הקבוצה היא ישות עצמאית שנקראה על שם המכללה.
תאריךסיבובמקוםתוצאהיריבהקבוצהדירוג16 ביוליאזורישיקגו92-95הופוויל ווריורסמערב תיכון מס' 1117 ביולי97-70ספרטן הירוסמערב תיכון מס' 322 ביוליסופר 16פילדלפיה71-82ארמורד את'לטמערב תיכון מס' 723 ביולירבע גמר89-81תמיד אמיץמערב תיכון מס' 9
דבנטה גרדנר ווסלי מתיוס (מאמן)
מרקוס ג'קסון טראוויס דינר (עוזר מאמן)
תאריךסיבובמקוםתוצאהיריבהקבוצהדירוג8 ביוליאזוריפאוריה103-89מידווסט דרים סקוודמערב תיכון מס' 169 ביולי81-70Majerus SLU Crewמערב תיכון מס' 822 ביוליסופר 16ברוקלין84-77סגול ושחורמערב תיכון מס' 423 ביולירבע גמר81-56סקרלט ואפורמערב תיכון מס' 2
דווייט בורק טראוויס דינר (עוזר מאמן)
תאריךסיבובמקוםתוצאהיריבהקבוצהמיקום21 ביוליאזורימילווקי78–67ג'וניזמערב תיכון מס' 1422 ביוליברוקלין96–76האל איןמערב תיכון מס' 1128 ביוליסופר 16אטלנטה73–66אבירי טלדגהמערב תיכון מס' 1529 ביולירבע גמר90–86בוהימ'ס ארמימערב תיכון מס' 12 באוגוסטחצי גמרבולטימור85-60אוברסיז אליטדרום מס' 1
טראוויס דינר ג'ו צ'פמן (מאמן)
תאריךסיבובמקוםתוצאהיריבהקבוצהמיקום14 ביוליאזוריויצ'יטה89–72פורט הוד וונדד ווריורסוויצ'יטה מס' 815 ביולי83–81טים קולורדווויצ'יטה מס' 426 ביוליסופר 1688–80סיידליין קאנסרוויצ'יטה מס' 629 ביולירבע גמרשיקגו79–62ג'קסון TN אנדרדוגסממפיס מס' 82 באוגוסטחצי גמר68–62טים הינסגרינסבורו מס' 13 באוגוסטגמר60–66כרמנ'ס קריוקולומבוס מס' 1
תאריךסיבובמקוםתוצאהיריבהקבוצהמיקום6 ביוליאזוריקולומבוס, אוהיו76–67טים CP3מקום 1310 ביולי83–76ברות'רלי לובמקום 1212 ביוליסופר 1679–70רד סקארמקום 814 ביולירבע גמר78–73סיידליין קאנסרמקום 22
אלגין קוק ג'ו צ'פמן (מאמןׂ)
תאריךסיבובמקוםתוצאהיריבהקבוצהדירוג25 ביוליסיבוב ראשוןפאוריה94–66B1 Ballersאילינוי מס' 1626 ביוליסיבוב שני71–64משחקים עבור ג'ימי Vאילינוי מס' 928 ביוליחצי גמר אזורי88–75אוטיזם ארמיאילינוי מס' 531 ביוליגמר אזורידייטון69–73בוהימ'ס ארמיאילינוי מס' 3
מאט לוג'סקי ג'ו צ'פמן (מאמןׂ)
שָׁנָהמיקוםנ'ה'הערות2016מערב תיכון 631הפסד ברבע הגמר2017המערב התיכון 131הפסד ברבע הגמר2018צפון מזרח 341הפסד בחצי גמר2019ויצ'יטה 151הפסד בגמר2020מקום 440זכייה2021אילינוי 131הפסד ברבע הגמרסה"כ225
גולדה ומאיר היא סדרת טלוויזיה ישראלית קומית לנוער, בכיכובם של אוראל צברי וקווין רובין.
הסדרה עלתה לשידור בערוץ TeenNick לצופי Yes ו-HOT ב-1 בספטמבר 2022.
השקת הסדרה נערכה ב-30 באוגוסט 2022 בשדרות כדי "לחבק את ילדי הדרום".
הפרקים הראשונים של הסדרה עלו לערוץ היוטיוב הרשמי של TeenNick ב-31 באוגוסט 2022.
הסדרה עוסקת בשני נערים, אבי גולדה ומאיר לוינסון, שמשוחקים על ידי קווין רובין ועל ידי אוראל צברי שהופכים בטעות לסוכנים סמויים.
עתיד העולם נמצא בידיהם והם נאלצים להסתנן למחנה קיץ.
אבי גולדה (אוראל צברי) – שונא להזיע, להתלכלך ואת חיק הטבע.
מקסים בקלות את הבנות והמחבר האנונימי של "מניפסט הכיבוש המהיר" – להיט רשת מכונן.
גולדה הוא גם חבר נאמן והראשון להוציא חברים מצרות.
לא ממהר להודות בטעויות ורואה את העולם ממשקפיים ורודים.
במהלך העונה הוא פוגש את תמרה ולראשונה מתאהב.
מאיר לוינסון (קווין רובין) – נער טוב לב, עם ביטחון עצמי נמוך, הססן, מעט מגושם, ובעל חוש הומור.
מאבד ביטחון כשגולדה לא לידו.
רגיש לבעלי חיים ולאנשים בצרה.
בנו של בנדה ואחיו של יון.
עמנואל (אלי) דריקס (נאיה בינשטוק) – נראית תמימה, נוירוטית ותלותית, אבל מסוכנת.
המשטרה מחפשת את שלושת החברים האחרונים שלה שהעזו לחשוב על פרידה ממנה.
יון לוינסון (בר ברימר) – מלך המחנה ובן זוגה של תמרה.
יון מצטיין בכל, חתיך ומוצלח.
מתגלה בסוף שהוא אחיו הקטן של מאיר.
מנחם (מנו) בן בסט (אמיר זרד) – מכונה "מנו השקט".
אדם גדול, מאיים ויד ימינו של יון.
מאחורי החזות המאיימת, מתחבאת נפש עדינה בעלת קול זמיר עדין ודק שרק רוצה לפרוץ כזמר נשמה.
תמרה נוי (ריף נאמן) – יפהפייה, מושבניקית חזקה ואמיצה.
חובבת טבע ובעלת ידע נרחב לגביו.
היא מסתירה את העובדה שהיא מחפשת את אדם – אחיה הנעדר מזה חמש שנים, שממנו קיבלה מסרים לאחרונה.
מאיה ברזני (גל מלכה) – ביום היא הבוסית של גולדה ומאיר במאפיה וסוכנת מוסד קשוחה בשאר הזמן.
אישה גדולה, עוצמתית, סמכותית, בוטה וקשוחה.
יוחי מדמוני (שגיא פרץ) – בן לשושלת דם המכבים, השושלת הלא מוכרת והחיוורת שליוותה את משפחת לוינסון.
יוחי לא מנסה להתבלט ונטמע בקהל.
רב פקד אבי מזרחי (רן אטיאס) – שוטר שנקלע לסיטואציה של חטיפה, אך בסוף משתלט על העניין.
זוהר כהן (תמנה קמינקא) – גאונה ומשתעממת כי החיים אינם אתגר עבורה.
יש לה ידע כללי נרחב והיא בעלת זיכרון יוצא דופן.
עם זאת, יש לה קשיים חברתיים, היא מתעצבנת מהר ומעצבנת את הסביבה.
במהלך העונה מתגלה שזוהר רוצה לרכוש חברים אך היא לא יודעת איך.
אקרמן (בן יוסיפוביץ') – המפקד של מאיה ובכיר במוסד.
במהלך העונה מסתבר שהוא שיטה במאיה והוא נעצר.
בנדה לוינסון (אורי לייזרוביץ') – מפקד מחנה החלוץ הצעיר.
נכדו של מישה לוינסון, בנו של לוי ואביהם של מאיר ויון.
יגאל (יוסי סגל) – מתלמד במוסד, מתחזה שאקרמן שילם לו.
אגסי (עידן ברקאי) – חוקר פרטי שעוקב אחרי תמרה, מנסה למנוע מגולדה ומאיר להצליח במשימתם.
מסתבר שאדם היה המפעיל שלו, שאליו הוא פנה בקול מעוות.
לוי לוינסון (אורי לייזרוביץ') – בנו של מישה לוינסון, אביו של בנדה וסבם של מאיר ויון.
התגלה בהזיה של יון וסיפר לו את האמת על אביו.
אדם נוי (עידו ברטל) – אחיה של תמרה שהעמיד פנים שהוא נעלם ואז חזר.
האנטגוניסט הראשי, הבוס של אקרמן, יגאל ואגסי.
שנהפרסקטגוריהמועמדותתוצאה2022פרסי נבחרי השנה של פרוגיהסדרה הקומית של השנהגולדה ומאירשחקן ראשי בסדרת נועראוראל צבריקווין רוביןשחקנית ראשית בסדרת נוערנאיה בינשטוקגל מלכהשחקן אהוב בסדרת נוערבר ברימראורי לייזרוביץ'אמיר זרדשחקנית אהובה בסדרת נוערריף נאמןפריצת השנה במשחקשגיא פרץפרסי הטלוויזיה לילדים ולנוערסדרה קומיתגולדה ומאיר – עונה 1הבימוי הטוב ביותר בסדרה קומיתאופיר בועז
בלגנדריום של טולקין, גוֹלְדְוַּין (, משמעות ברוֹהִירִית: "הלוחם המוזהב") היה מלך רוֹהָן השישי.
גוֹלְדְוַּין נולד ברוֹהָן, כפי הנראה באֵדוֹרָס, בשנת 2619 לעידן השלישי, כבנם הבכור של פְרֵאָוַּין ואשתו, ששמה לא ידוע.
כשהיה בן 25 נולד לו בנו הבכור, דֵאוֹר.
כשהיה בן 40 אביו ירש את השלטון מאביו שלו, פְרֵאָה.
הוא ירש את כס אביו בשנת 2659 ומשל כ-19 שנה, ובימיו שררו שלום ושפע ברוֹהָן, למרות שללא ידיעתו, בני דוּן החלו להתכונן לפלישה מאז מותו של אַלְדוֹר ופלשו בימי שלטונו של בנו, דֵאוֹר.
הוא מת בשנת 2699 לעידן השלישי בגיל 80. במותו ירש אותו בנו, דֵאוֹר.
גולדה ילין הייתה פעילה ציבורית ישראלית שלחמה למען שחרור אסירי ציון ועלייה חופשית של יהודים מברית המועצות.
עמדה בראש עמותת "מעוז" בין השנים 1968–2000 ופעלה רבות למען העלאת המודעות הציבורית למצוקות יהודי ברית המועצות.
גולדה ילין נולדה בשנת 1920 בעיר חרסון שבברית המועצות למשפחה יהודית מסורתית, שבה דיברו יידיש ורוסית.
אביה היה מספר לה לעיתים קרובות על ארץ ישראל.
בשנת 1946, כדי לעלות לארץ ישראל, ערכה גולדה נישואים פיקטיביים, והחלה מסע עם הוריה דרך פולין וגרמניה לארץ.
בשנת 1948 הצליחה המשפחה להגיע לישראל והתיישבה בפתח תקווה.
בשנת 1959 הצטרפה ילין לארגון "מעוז", שהוקם חודשים ספורים קודם לכן על ידי שבתאי בית צבי, ונעשתה לחברה פעילה בו.
מטרת הארגון הייתה לעורר את דעת הקהל לנושא מצוקות יהודי ברית המועצות וללחוץ על ממשלת ישראל לנטוש את מדיניות "הדיפלומטיה השקטה".
גולדה ובני הארגון טענו שגישה זו מייצגת חוסר מעש והתעלמות מהמצב האמיתי של היהודים בברית המועצות.
גולדה יזמה את קמפיין "כיסא אל דומי" (כיסא "אל תשתוק") בשנת 1964, שבמסגרתו הופצו כרזות שקראו להשאיר מקום פנוי בסדר פסח כסמל סולידריות עם יהודי ברית המועצות.
הכרזות כללו את תמונת "המרנוס" של האמן משה מימון עם הכיתוב "שלח את עמי!" בשפות שונות.
הקמפיין צבר תאוצה, ובשנים שלאחר מכן הודפסו עשרות אלפי עותקים.
בשנת 1965 הובילה "מעוז" עצומה עם 100,000 חתימות בעד תמיכה ביהודי ברית המועצות, וב-1966 נעצרה ילין יחד עם חברים נוספים בארגון על חלוקת עלונים בעת הופעה של קרקס מוסקבה בישראל.
בשנת 1968 פרש בית-צבי מהנהגת "מעוז", וגולדה ילין קיבלה על עצמה את ניהול הארגון.
במהלך שנות פעילותה, פרסמה ילין עלונים, ארגנה הפגנות ושביתות רעב, ופעלה להעלאת מודעות למצוקות אסירי ציון והסרבנים בברית המועצות.
ב-1970 תמכה במעורבים בפרשת "מבצע המטוס" ובשביתת רעב ליד הכותל המערבי.
פעילויות אלו זכו לסיקור רחב ותרמו לערעור מדיניות הדיפלומטיה השקטה.
ילין פרסמה עשרות ספרים וחוברות שעסקו בציונות ובמאבק יהודי ברית המועצות, שאותם הדפיסה והפיצה בעצמה.
בין השנים 1968–1998 פרסם "מעוז" 64 כותרים ברוסית ו-80 בעברית, כולל יצירות של אבא אחימאיר, יולי מרגולין, ומאיר כהנא.
גולדה ילין נפטרה ב-25 בנובמבר 2000 בביתה שבפתח תקווה.
לאחר מותה הופקדו ארכיונה וחומרי "מעוז" בארכיון הציוני המרכזי.
גולדרס גרין היא שכונה בצפון-מערב לונדון, ברובע ברנט (London Borough of Barnet).
השכונה ידועה במיוחד בזכות קהילתה היהודית הענפה והתוססת, ומהווה מוקד תרבותי, דתי וחברתי עבור יהודים מקומיים ומבקרים כאחד.
שמה של גולדרס גרין נגזר ככל הנראה ממשפחת Godyere, שחיה באזור בימי הביניים.
המילה "Green" (ירוק) מתייחסת לשטח המשותף המנוריאלי (Manorial Common) ששכן בצומת דרכים, לצד ההתיישבות הראשונית במקום.
האזור היה חלק מהכפר והאחוזה של הנדון (Hendon) מאז המאה ה-13. באותה תקופה התפתח גם האזור הסמוך Temple Fortune, אשר שמו מרמז על נוכחות של אבירי מסדר יוחנן הקדוש (Knights of St John) במאה ה-13.
בתחילת המאה ה-20 התרחשה קפיצת מדרגה בהתפתחות השכונה עם פתיחת תחנת הרכבת התחתית גולדרס גרין בשנת 1907, על קו נורת'רן, מה שיצר נגישות ישירה למרכז לונדון.
בעקבות שיפור התחבורה, התפתחה השכונה במהירות והפכה לאזור מגורים מבוקש.
ב-1910 נבנתה גם קו חשמלית שחיבר את גולדרס גרין לפינצ'לי והביא לצמיחה נוספת במערב השכונה.
ב-1895 הוקם בית הקברות היהודי גולדרס גרין, ועם הזמן הפך לאחד מבתי העלמין המרכזיים של הקהילה היהודית בבריטניה.
בשנת 1902 הוקם גם הקרמטוריום המפורסם של גולדרס גרין, הנחשב לאחד הראשונים באנגליה.
השכונה נמצאת בגובה שבין 50 ל-80 מטר מעל פני הים.
היא גובלת באזור המפסטד ממזרח, טמפל פורצ'ן מצפון, ועם הנדון ממערב.
השכונה מחולקת לשכונות-משנה מוניציפליות שונות, כאשר ברמה הלאומית היא שייכת לאזור הבחירה הפרלמנטרי פינצ'לי וגולדרס גרין.
גולדרס גרין נהנית מקישור תחבורתי נרחב:
תחנת הרכבת התחתית גולדרס גרין נמצאת על קו נורת'רן ומאפשרת גישה מהירה לאזור סוהו, הסיטי, שוק בורו ועוד.
מסוף אוטובוסים סמוך לתחנה כולל קווים רבים, בהם קו 139 החוצה את מרכז העיר (פיקדילי, טרפלגר, אוקספורד).
השכונה נגישה גם ברכב פרטי וממוקמת בקרבת כבישים מרכזיים בצפון לונדון.
גולדרס גרין מהווה מרכז יהודי חשוב בממלכה המאוחדת.
על פי מפקד 2021, כ-49.9% מתושבי השכונה מזדהים כיהודים – אחוז מהגבוהים באירופה.
יחד עם השכונות הסמוכות המפסטד, הנדון ופינצ'לי, מונה האוכלוסייה היהודית באזור למעלה מ-55,000 נפש.
בית המדרש גולדרס גרין (Golders Green Beth Hamedrash) – מרכז דתי חשוב לקהילה האשכנזית, בו מתקיימות תפילות ושיעורי תורה.
בית הכנסת אוהל דוד המזרחי – משרת את יוצאי עיראק ועדות המזרח.
בית הכנסת מחזיקי הדת – שייך לזרם החרדי האשכנזי.
ישיבת עץ חיים – מוסד חרדי ותיק עם פעילות לימודית ותפילות יומיות.
חסידויות פעילות: גור, ויז'ניץ, אלכסנדר ואחרות.
בתי חב"ד – המרכזי שברחוב גולדרס גרין והמרכז הישראלי ברחוב פינצ'לי, מציעים תפילות, סעודות שבת, מקווה, וליווי למבקרים דתיים.
בשכונה פועלים מספר בתי ספר יהודיים, תלמודי תורה ומוסדות חינוך פרטיים הפועלים בהתאם להנחיות ההלכה.
רבים מהם ממוקדים בקהילות החרדיות והדתיות המקומיות.
השכונה מאופיינת בשלל מבואות ירוקות ובה ממוקם גולדרס היל פארק - פארק מקומי עם גן חיות קטן, בריכת ברווזים, מגרשים ושבילים.
כמו כן, בשכונה ממוקם חלק פחות מוכר מהמפסטד הית', עם מדשאות הצומחות פרא.
בית הקברות היהודי – אחד המרכזיים והוותיקים בלונדון.
Golders Green Crematorium – בית שריפה חשוב במורשת הבריטית.
JW3 – המרכז הקהילתי היהודי ברחוב פינצ'לי המארח אירועי תרבות, חגים, לימוד, סרטים ותיאטרון.
גולדן סטייט ווריורס היא קבוצת כדורסל מהעיר סן פרנסיסקו שבקליפורניה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA.
הקבוצה משובצת בבית הפאסיפי שבאזור המערב, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם צ'ייס סנטר.
הווריורס הוקמו בשנת 1946 כפילדלפיה ווריורס, בעיר פילדלפיה שבפנסילבניה, בה זכה המועדון באליפות הליגה כבר בעונת הבכורה שלו בליגת ה-BAA (אשר הפכה בהמשך לליגת ה-NBA).
בשנת 1962 עבר המועדון לסן פרנסיסקו, והפך לסן פרנסיסקו ווריורס עד שנת 1971.
הווריורס נוסדו בשנת 1946 כפילדלפיה ווריורס, חברה מייסדת של ליגת ה-BAA (התאחדות הכדורסל של אמריקה).
המועדון היה בבעלותו של פיטר טיירל, שבבעלותו הייתה גם קבוצת ההוקי קרח פילדלפיה רוקטס, ששיחקה בליגת ה-AHL (ליגת ההוקי האמריקאית).
טיירל שכר את אדי גוטליב, יזם כדורסל מאזור פילדלפיה, כמאמן הראשי והג'נרל מנג'ר.
הוא החליט לבחור בשם ווריורס למועדון החדש על שם קבוצת ספורט מקצוענית שהתקיימה בעבר בעיר.
בהובלתו של הקלע הנפלא ג'ו פולקס זכו הווריורס באליפות הליגה כבר בעונת הבכורה של המועדון, , כשהם גוברים על שיקגו סטאגס בחמישה משחקים, 4-1. ליגת ה-BAA הפכה לליגת ה-NBA בשנת 1949. גוטליב קנה את המועדון בשנת 1951.
הווריורס זכו באליפות השנייה שלהם כפילדלפיה ווריורס בעונת 1955/1956, כשהם גוברים על פורט ויין פיסטונס בחמישה משחקים, 4-1. הכוכבים של תקופה זו היו חברי היכל התהילה לעתיד: פול אריזין, טום גולה וניל ג'ונסטון.
בשנת 1959, החתימו הווריורס את בחירת הדראפט האזורית וילט צ'מברלין.
צ'מברלין היה שש פעמים הקלעי המוביל של ליגת ה-NBA בזמן ששיחק עם הווריורס, החל במהירות לנפץ את שיאי הנקודות של ה-NBA ולשנות את צורת המשחק.
ב-2 במרץ 1962, שיחקו הווריורס משחק "ביתי" באולם הנייטרלי שבהרשי, פנסילבניה.
במשחק זה קלע צ'מברלין 100 נקודות, נגד ניו יורק ניקס, שיא NBA ואחד מרגעי השיא של ליגת ה-NBA.
בשנת 1962 רכש פרנקלין מיאולי למעלה מ-50% של מניות המועדון והעבירו לעיר סן פרנסיסקו, כשהוא משנה את שם המועדון לסן פרנסיסקו ווריורס.
הווריורס שיחקו בין השנים 1962–1964 את רוב משחקיהם הביתיים באולם הקאו פאלאס הנמצא בדליי סיטי, הנמצאת דרומית לגבול העיר סן פרנסיסקו, ובין השנים 1964–1966 באולם סן פרנסיסקו סיביק אודיטוריום, כשמדי פעם שיחקו את משחקיהם הביתיים בערים סמוכות כאוקלנד וכסן חוזה.
הווריורס זכו באליפות אזור המערב בעונת 1963/1964, כשהפסידו בגמר ה-NBA לבוסטון סלטיקס, 1-4.
בעונת 1964/1965 ביצעו הווריורס טרייד על וילט צ'מברלין שהעבירו לפילדלפיה 76', תמורת קוני דירקינג, לי שאפר, פול ניומן ו-150,000 דולר.
הווריורס סיימו את העונה הסדירה במאזן 17–68, אחרונים באזור המערב.
בדראפט 1965 בחרו הווריורס כבחירה השנייה את ריק בארי.
בעונתו הראשונה נבחר בארי לרוקי השנה, ועונה לאחר מכן, עונת 1966/1967, הוביל את הווריורס לגמר ה-NBA, בו הפסידו הווריורס בשישה משחקים, 2-4, לקבוצה שהחליפה את הווריורס בפילדלפיה, פילדלפיה 76'.
כשהוא זועם על הנהלת המועדון, שכשלה בתשלום תמריצים ומענקים מסוימים שהגיעו לו, לדעתו, החליט בארי לעזוב.
הווריורס סירבו לשחררו ובארי ישב מחוץ לקווים למשך עונת 1967/1968, שלאחריה הצטרף לאוקלנד אוקס מליגת ה-ABA היריבה.
לאחר ארבע עונות ב-ABA, הצטרף בארי חזרה לווריורס בשנת 1972. עם פתיחתו של אוקלנד קוליסאום ארנה בשנת 1966 הווריורס החלו לקבוע מספר הולך וגדל של משחקי בית באולם החדש.
עונת 1970/1971 הייתה האחרונה של המועדון בסן פרנסיסקו כסן פרנסיסקו ווריורס.
1971–1977: גולדן סטייט ווריורס ואליפות
בעונת 1971/1972 שינו הווריורס את שמם לגולדן סטייט ווריורס, ושיחקו כמעט את כל משחקי הבית שלהם באוקלנד.
שישה משחקי בית שוחקו באותה העונה בסן דייגו, אך משמעותית הייתה העובדה כי לא שיחקו מסן פרנסיסקו או בדליי סיטי.
לאחר ששינו את שמם מסן פרנסיסקו ווריורס, הפכו הווריורס לקבוצה השנייה בארבע ליגות הספורט המקצועני הבכירות בארצות הברית, שאינן כוללות את שם המדינה או שם העיר בשמן הרשמי (אף על פי שהמונח "גולדן סטייט" הוא כינוי ידוע למדינת קליפורניה), המועדון השני הוא ניו אינגלנד פטריוטס מליגת ה-NFL.
הווריורס לא עוררו כל ציפייה שיצליחו להעפיל לשלבים הגבוהים של הפלייאוף, ולפיכך הנהלת אולם הקוליסאום קבעה אירועים אחרים לתאריכים בהם אמורים היו להתקיים משחקי גמר ה-NBA.
כתוצאה מכך, לא שיחקו הווריורס את משחקי הבית בסדרת הגמר באוקלנד, אלא באולמם הביתי הישן, קאו סיטי, שנמצא בדליי סיטי.
הווריורס איבדו שחקני מפתח כמו בארי, וילקס ות'ורמונד, בכמה טריידים גרועים ופרישתם של כמה ותיקים.
הם לא הצליחו להעפיל למשחקי הפלייאוף בין השנים 1978–1987, זאת לאחר שבשנות ה-60 ורוב שנות ה-70 היו לאחת הקבוצות הדומיננטיות בליגה.
אך דרך בחירות דראפט גבוהות רכשו כמה מהשחקנים הבולטים של אותה התקופה, כמו הסנטר רוברט פאריש, הבחירה השמינית בדראפט 1976. בשנת 1980 הועבר פאריש לבוסטון סלטיקס יחד עם בחירת סיבוב ראשון בדראפט 1980 (אותה ניצלו הסלטיקס כדי לבחור את קווין מקהייל, כבחירה השלישית), בתמורה לבחירת סיבוב ראשון באותו הדראפט.
עזיבתם של שחקנים אלה, מסיבות שונות, סימלו את חוסר ההצלחה של המועדון במשך שנים אלה.
כמאמן ראשי, אל אטלס, יתקדם בתפקידו ויהפוך לג'נרל מנג'ר של המועדון בשנת 1980, והקבוצה תחליף כמה מאמנים במשך תקופה זו.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף פגשו הווריורס את המדורגת רביעית יוטה ג'אז.
המשחק הרביעי בסדרה היה סיפור אחר לגמרי, ועד היום נחשב לאחד ממשחקי הפלייאוף הטובים בהיסטוריה של ה-NBA.
במהלך המחצית השנייה של המשחק קלע פלויד 39 נקודות (שיא NBA למשחק פלייאוף), כאשר במהלך הרבע הרביעי קלע 29 נקודות (גם הוא שיא NBA למשחק פלייאוף).
פלויד קלע שישה סלי שדה רצופים במהלך הרבע הרביעי, כשהוא מסיים את המשחק עם 51 נקודות, ומוביל את הווריורס לניצחונם היחיד בסדרה, 129-121. אך הלייקרס התאוששו מההפסד המפתיע וגברו על ווריורס במשחק החמישי בסדרה, 118-106, בדרך לניצחון בסדרה כולה, 4-1.
"משחק הסליפי פלויד" היה סמן להתעניינות הגוברת במשחקי ה-NBA באזור המפרץ, התעניינות שקודמה עוד יותר בידי המאמן דון נלסון שהצליח לבנות קבוצה מצליחה בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, יחד עם טריו הקלעים טים הארדוויי, מיץ' ריצ'מונד וכריס מאלין.
אך נלסון, שחיפש שחקן גבוה לקו הקדמי של הקבוצה, כדי שישלים את שיטת הראן אנד גאן, ביצע טרייד ששבר את שלישיית הבסיס של הקבוצה ושלח את ריצ'מונד לסקרמנטו קינגס תמורת הבחירה ה-3 בדראפט 1991, בילי אוונס.
נלסון הובא למועדון בידי ג'ים פיצג'רלד, שהיה הבעלים של המועדון בין השנים 1986–1995. בעונת 1993/1994, עם בחירת הדראפט הראשונה, כריס ובר, שהשיג 17.5 נקודות ו-9.1 כדורים חוזרים בממוצע למשחק ולטרל ספריוול שנבחר עונה קודם לכן בדראפט 1992 כבחירה ה-24, סיימו הווריורס את העונה הסדירה במאזן 32–50 והגיעו למקום השישי במערב.
בפלייאוף נוצחו הווריורס בסוויפ, 0-3, בידי פיניקס סאנס.
אך עונה לאחר מכן חל קרע בין נלסון, ובר וספריוול, וכל השלושה עזבו את המועדון.
עונת 1994/1995 הייתה הראשונה תחת הבעלים הקודם של המועדון, כריס קוהאן.
בעונת 1996/1997, בעוד אוקלנד קוליסאום נתון בשיפוצים, שיחקו הווריורס את משחקי הבית שלהם בסן חוזה, והשיגו מאזן לא טוב בעונה הסדירה - 30–52. במהלך חודש דצמבר של עונת 1997/1998 הושעה לטרל ספירוול לשארית העונה לאחר שחנק את המאמן פי.
ספריוול לא שיחק עד שהועבר בטרייד, בינואר 1999, לניו יורק ניקס תמורת ג'ון סטארקס, כריס מילס וטרי קאמינגס.
גארי סנט ג'ין הפך לג'נרל מנג'ר החדש של הווריורס ביולי 1997; הוא ודייב טוורדזיק קיבלו את מרבית הביקורת על חולשתם של הווריורס בתחילת תקופתו של קוהאן, כולל ביקורת מקוהאן עצמו.
סנט ג'ין הביא כמה שחקנים, כמו טרי קאמינגס, ג'ון סטארקס ומוקי בליילוק, שהיו הרבה מעבר לשיאם.
כמה מבחירות הדראפט של טוורדזיק התבררו ככישלון, כמו טוד פולר (בשעה שקובי בראיינט עדיין היה פנוי), וסטיב לוגאן (שמעולם לא שיחק ב-NBA).
בדראפט הבא בחרו הווריורס את אדונל פוייל, בשעה שטרייסי מקגריידי עדיין היה פנוי.
סנט ג'ין, לעומת זאת, בחר גם את מי שיהפוך פעמיים לזוכה תחרות ההטבעות במשחק האולסטאר, ג'ייסון ריצ'רדסון מאוניברסיטת המדינה של מישיגן, כבחירה החמישית בדראפט 2001, שיהפוך לשחקן מפתח בקבוצה עד לעונת 2006/2007.
למשך כמה שנים, עם הכוכבים העולים, ג'ייסון ריצ'רדסון, אנטואן ג'יימיסון וגילברט ארינאס, שהובילו את הקבוצה, הווריורס נראו כקבוצה במגמת עלייה, אך בסופו של דבר לווריורס הצעירים פשוט לא היה מספיק באזור המערב האולטרה תחרותי.
לאחר עונת 2002/2003 הטעויות אותם ביצע גארי סנט ג'ין מוקדם יותר, כאשר התחייב לחוזים שמנים לשחקנים כמו דני פורטסון, אדונל פוייל ואריק דמפיר, הורגשו היטב כאשר המועדון לא יכול היה להחתים את הכוכב העולה ארינאס, למרות רצונו של ארינאס להישאר באזור המפרץ.
כריס מאלין החליף את גארי סנט ג'ין בשנת 2004, ולקח על עצמו את התואר סגן נשיא בכיר לפעולות הכדורסל.
מאלין קיווה לבנות את הקבוצה סביב ג'ייסון ריצ'רדסון, מייק דאנליבי וטרוי מרפי.
הקבוצה בחרה את אנדריס ביידרינש מלטביה כבחירה ה-11 בדראפט 2004. בשנת 2005, לקראת מועד סיום ההעברות, הוסיף מאלין כוח לקבוצה כאשר רכש את בארון דייוויס, והביא לקבוצה את ה"סופרסטאר" הראשון מאז מאלין עצמו.
את עונת 2005/2006 פתחו הווריורס בצורה מוצלחת, כשהם נכנסים לשנה החדשה במאזן חיובי לראשונה מאז שנת 1994, אך עד לסוף מרץ הם הצליחו לנצח 13 משחקים בלבד.
כוכב הקבוצה בארון דייוויס מצא את עצמו לעיתים קרובות בסכסוך עם המאמן הראשי מייק מונטגומרי ופציעות גרמו לכך ששיחק רק 54 משחקים במהלך העונה.
ב-5 באפריל 2006 איבדו הווריורס כל סיכוי להעפיל למשחקי הפלייאוף עם הפסד בהארכה לניו אורלינס הורנטס, 114-109, כשהם מאריכים את בצורת הפלייאוף של המועדון ל-12 שנה.
לעונת 2006/2007 נכנסו הווריורס עם רצף ההיעדרות הארוך ביותר ממשחקי הפלייאוף.
במהלך פגרת 2006 הם רכשו את שתי העונות הנותרות בחוזהו של המאמן מייק מונטגומרי, ושכרו את מאמנם לשעבר ומאמן דאלאס מאבריקס דון נלסון כדי שימלא את מקומו.
במהלך מחנה האימונים מאט בארנס ביסס את עצמו כאופציה ברוטציית השחקנים.
ב-17 בינואר 2007 ביצעו הווריורס טרייד עם אינדיאנה פייסרס בו העבירו את טרוי מרפי, מייק דאנליבי, אייק דיוגו וקית' מקלאוד, ובתמורה קיבלו את הפורוורד אל הרינגטון, הגארד סטיבן ג'קסון, שארונאס יאסיקביצ'יוס, והפורוורד ג'וש פאוול.
טריידים אלה איפשרו לווריורס לבסס את שיטתו של נלסון, "רוץ וקלע", ולרוץ כל הדרך אל הפלייאוף עם סגל יותר כשרוני ואתלטי.
ב-4 במרץ 2007, הפסידו הווריורס 106–107 לוושינגטון ויזארדס, הפסד שישי רצוף, כאשר גילברט ארינאס עובר עבירה טכנית כשנותרה פחות משנייה לסיום המשחק.
ההפסד העמיד את מאזנם של הווריורס על 26–35. 4 במרץ 2007 סימן נקודת מפנה בעונה של הווריורס.
הווריורס סיימו את העונה הסדירה עם ריצה של 5–16, ריצה שהעניקה לקבוצה מאזן 40–42. המשפט "אנחנו מאמינים", הפך לסיסמה של הווריורס בחודשיים האחרונים של העונה ובמהלך הפלייאוף.
עתה חזרה הסדרה לדאלאס, ובמשחק החמישי שהיה צמוד לכל אורכו הצליחו המאבריקס לסחוט ניצחון ולצמצם את הסדרה ל-2–3. המשחק השישי חזר לאוקלנד, והווריורס ניצלו ריצת 0–18 במהלך הרבע השלישי כדי לנצח במשחק 86–111, ואת הסדרה כולה 2–4, ולהפוך למדורגת שמינית הראשונה המנצחת את המדורגת ראשונה בסדרה של הטוב מ-7 משחקים.
הווריורס המשיכו לסדרת חצי גמר המערב מול יוטה ג'אז.
שני המשחקים הראשונים התקיימו בסולט לייק סיטי, והיו צמודים לכל אורכם, אך בסופם נוצחו הווריורס ונקלעו לפיגור, 2-0. הסדרה עברה לאורקל ארנה באוקלנד, בו הצליחו הווריורס להתאושש ולגבור על הג'אז במשחק השלישי, 125-105, בסיוע 32 נקודות של בארון דייוויס, וקהל אוהדים צהוב ומחושמל.
אך, הווריורס לא הצליחו לנצל את המומנטום ונוצחו במשחק הרביעי, באוקלנד, 115-101, ולאחר מכן גם במשחק החמישי, שהתקיים בסולט לייק סיטי, 100-87, ובסדרה כולה, 4-1.
בעונת 2007/2008 הווריורס סבלו מקשיים מוקדמים להישאר מועמדים לפלייאוף.
הקלע ג'ייסון ריצ'רדסון הועבר בטרייד לשארלוט הורנטס תמורת הרוקי ברנדן רייט.
כדי להפוך את הדרך לקשה יותר סטיבן ג'קסון הושעה לשבעה משחקים לאחר תקרית בה היה מעורב נשק חם.
הווריורס פתחו את העונה עם שישה הפסדים רצופים, אך התעלות של מונטה אליס, ועונה נטולת פציעות של בארון דייוויס (21.6 נקודות, 8 אסיסטים ו-4.6 כדורים חוזרים בממוצע למשחק), ושיפור כללי בכימיה בתוך הקבוצה, החזירה את הווריורס למרוץ לפלייאוף.
למרות כל זאת, הווריורס לא הצליחו להעפיל אל משחקי הפלייאוף, אף על פי שסיימו את העונה הסדירה במאזן 34–48 (הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של ה-NBA שקבוצה עם 48 ניצחונות לא מצליחה להעפיל למשחקי הפלייאוף).
הווריורס מכרו כמעט את כל הכרטיסים למשחקיהם הביתיים במהלך העונה, כשממוצע הצופים למשחק הגיע ל-19,631, הגבוה בתולדות המועדון.
במהלך הפגרה העדיף בארון דייוויס לחתום בלוס אנג'לס קליפרס.
הווריורס בחרו בדראפט 2008 את אנתוני רנדולף, מאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, כבחירה ה-14. כדי לפצות על אובדנו של דייוויס החתימו הווריורס את קורי מגטי ורוני טוריאף, ואז החתימו מחדש את מונטה אליס ואנדריס ביידרינש על חוזים ארוכי טווח.
עונת 2008/2009 הייתה מאכזבת עבור הווריורס, כשסיימו את העונה הסדירה במאזן 29–53. מונטה אליס נפצע והושעה בעקבות תאונת אופנוע, ובכך נעדר מהווריורס השחקן הראשי שלהם.
הווריורס העבירו את אל הרינגטון לניו יורק ניקס תמורת ג'מאל קרופורד, אך נפלו עקב מכת פציעות וחוסר ניסיונם של שחקניהם הצעירים, אנתוני מורו וברנדן רייט.
המאמן הראשי של הווריורס, דון נלסון, נאלץ פעמים רבות לבצע שינויים בחמישייה הפותחת עקב הפציעות התדירות של החמישייה הפותחת המקורית של הקבוצה.
למרות המאזן השלילי של הקבוצה, הצליחו הווריורס להראות כי הם יכולים להיות קבוצה קשוחה, כאשר הם עם סגל בריא וספסל חזק.
הווריורס הראו כי עם מנהיגות ושיפור של שחקניהם הצעירים, הם מסוגלים לגבור גם על הקבוצות הגדולות של הליגה, ולראייה היה ניצחונם עם הבוסטון סלטיקס, 89-99, במהלך העונה הסדירה.
במהלך פגרת 2009 החליטה הנהלת הווריורס לא לחדש את חוזהו של הג'נרל מנג'ר כריס מאלין.
לארי ריליי תפס את מקומו כג'נרל מנג'ר החדש של המועדון, ובחר בדראפט 2009 את סטפן קרי כבחירה השביעית.
בנוסף, במהלך הפגרה העבירו הווריורס בטרייד את ג'מאל קרופורד לאטלנטה הוקס תמורת אסי לאו וספידי קלקסטון.
עונת 2009/2010 שוב הייתה מרובת פציעות, כאשר הווריורס לא הצליחו לייצר המשכיות בחמישייה הפותחת של הקבוצה.
בנובמבר סטיבן ג'קסון, שלא היה שבע רצון מהקבוצה ואסיי לאו, שלא זכה לדקות משחק משמעותיות, הועברו בטרייד לשארלוט הורנטס תמורת ראג'ה בל ו-ולדימיר ראדמנוביץ'.
הווריורס סיימו את העונה הסדירה במאזן 26–56, ובמקום הרביעי בבית הפאסיפי.
בדראפט 2010 בחרו הווריורס את אפיי יודו מאוניברסיטת ביילור, כבחירה השישית.
הווריורס גם הציגו סמל מחודש שצללית העיר בתוכו עברה מודרניזציה, ומדים חדשים.
הווריורס ביצעו טרייד ששלח את רוני טוריאף, קלנה אזובוקי ואנתוני רנדולף לניו יורק ניקס תמורת דייוויד לי בהסכם "החתם והעבר".
לי הסכים לחוזה ל-6 שנים תמורת 80 מיליון דולר, החוזה נבנה בתבנית שהתאימה לאותה התקופה בה כמה קבוצות NBA המתינו להחלטתו של לברון ג'יימס בנוגע לקבוצה בה ישחק בעונה הקרבה.
לאחר עזיבתו של אנתוני מורו, לאחר שחתם בניו ג'רזי נטס, החתימו הווריורס את דורל רייט, שחקנה לשעבר של מיאמי היט, על חוזה ל-3 שנים תמורת 11 מיליון דולר.
ב-5 בינואר 2010 מכר הבעלים כריס קוהאן את החזקותיו במועדון לפיטר גובר מחברת מאנדליי אנטרטיינמנט, ושותפו ג'ו לאקוב תמורת 450 מיליון דולר.
הווריורס המשיכו את מסע הקניות שלהם, כאשר החתימו את ג'רמי לין מאוניברסיטת הרווארד על חוזה מובטח חלקית לשנה אחת עם אופציה לעונה שנייה למועדון.
באמצע ספטמבר צורף לואיס אמונדסון תמורת פחות מ-5 מיליון דולר.
לפני תחילת מחנה האימונים התפטר דון נלסון ממשרתו ובמקומו מונה למאמן הראשי של המועדון קית' סמארט.
בפברואר 2011 העבירו הווריורס את ברנדן רייט ודן גאדזוריק תמורת טרוי מרפי ובחירת סיבוב שני ב-2011. ב-27 בפברואר הגיעו הווריורס ומרפי להסכם המשחרר את שני הצדדים מהחוזה.
בעוד הקבוצה העבירה עונה יציבה מבלי להתחרות על מקום לפלייאוף, נשבר שיא מועדון עם 21 סלי 3 נקודות במשחק מול אורלנדו מג'יק.
באפריל 2011 קבע דורל רייט שיא מועדון בקליעות ל-3 נקודות לעונה (184), רייט המשיך והיה לשחקן הראשון בהיסטוריה של ה-NBA הקולע בעונתו השביעית יותר נקודות מאשר בכל שש העונות הקודמות.
הווריורס כשלו ולא הצליחו להעפיל למשחקי הפלייאוף, כאשר סיימו את העונה הסדירה במאזן 36–46. כתוצאה מכך, ב-27 באפריל 2011 שוחרר קית' סמארט מתפקידו ובמקומו מונה ב-6 ביוני 2011 מארק ג'קסון לתפקיד המאמן הראשי.
בדראפט של אותה עונה בחר המועדון את קליי תומפסון במקום ה-11.
2012–הווה: עונות השיא עם סטפן קרי
מעונת 2012/2013 החלה הקבוצה להתייצב.
תחת הנהגתם של סטפן קרי וקליי תומפסון הצליחה הקבוצה להגיע לפלייאוף, והודחה בסיבוב השני.
בעונה זאת קבע קרי שיא NBA חדש 272 שלשות בעונה אחת.
בעונה לאחר מכן מספר פציעות פגעו בקבוצה שהודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף על ידי לוס אנג'לס קליפרס.
בעלי הקבוצה החליטו למרות זאת להפסיק את עבודתו של המאמן ג'קסון, ומינו במקומו את שחקן העבר סטיב קר שעד למינויו שימש כפרשן משחקים בטלוויזיה.
בעונת 2014/2015 הציגה הקבוצה יכולת מצוינת וקבעה שיאים.
תוך כדי שהיא מנצחת 16 משחקים ברציפות, המהווה שיא מועדון (הרצף הקודם עמד על 12).
שיתוף הפעולה המצוין בין שני הגארדים הנמוכים והזריזים בעלי הקליעה האבסולוטית, סטפן קרי וקליי תומפסון, הוליד תגובות רבות באמצעי התקשורת, שהחלו לכנותם ה"ספלאש ברדרס" (האחים המהירים).
את העונה הסדירה סיימו הווריורס במקום הראשון במערב כשהם מובילים את הליגה במאזן חיובי 15–67. בפלייאוף התמודדו מול ניו אורלינס פליקנס בהנהגת אנתוני דייוויס.
הווריורס סיימו את הסדרה בניצחון בסוויפ 0–4, כאשר במשחק השלישי חזרו מפיגור 20 נקודות ברבע האחרון עם שלשת שוויון של סטפן קרי שלוש שניות לסיום הזמן החוקי, שכפה הארכה וניצחון של ווריורס במשחק.
בחצי גמר המערב התמודדו הווריורס מול ממפיס גריזליס, אותם ניצחו 2–4 בסדרה.
בגמר המערב ניצחו ועלו לגמר ה-NBA לאחר 1–4 מול יוסטון רוקטס.
בגמר ה-NBA התמודדה הקבוצה מול קליבלנד קאבלירס כאשר השחקן המוביל של הקאבלירס היה לברון ג'יימס.
גולדן סטייט ווריורס ניצחו בגמר 2–4, כאשר המשחק האחרון נערך בקליבלנד, וזכו באליפות אחרי 40 שנה.
את עונת 2015/2016 פתחה הקבוצה עם 24 ניצחונות רצופים, שיא NBA, וסיימה במאזן 73-9, גם שיא NBA ששבר את השיא הקודם של שיקגו בולס 72-10 מעונת 1995/1996. את העונה סיימו הורייורס במקום הראשון במערב ועם המאזן הטוב בליגה.
בסיבוב הראשון גברה הקבוצה על קבוצת יוסטון רוקטס 4-1. במהלך הסדרה נפצע כוכב הקבוצה סטפן קרי פעמיים, ובסדרת חצי גמר המערב, למרות חסרונו של קרי, גברו הווריורס על קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס בתוצאה 1–4 והעפילו לגמר המערב מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר.
במשחק הרביעי של סדרת חצי גמר המערב בו נצחו הווריורס קבע סטפן קרי, שחזר באותו משחק מפציעה, שיא חדש של 17 נקודות לשחקן יחיד במהלך הארכה.
במשחק הראשון של סדרת גמר המערב ניצחו הת'אנדר את הווריורס במגרש הביתי של הווריורס.
לאחר ניצחון של גולדן סטייט במשחק השני הגיעו הקבוצות לשחק באוקלהומה סיטי במשחקים 3 ו-4. בשני משחקים אלה הביסו הת'אנדר את גולדן סטייט בתוצאות 105–133 ו-94–118, ועלו ליתרון 1–3 בסדרה.
במשחק החמישי, אשר התקיים באוקלנד, ניצחה גולדן סטייט וצמצמה את התוצאה ל-2–3 לטובת הת'אנדר.
במשחק השישי, שהתקיים באוקלהומה, ניצחו הווריורס וכפו משחק שביעי, תוך כדי תצוגת שיא של קליי תומפסון שקלע 41 נקודות ושבר שיא פלייאוף ב-NBA עם 11 שלשות.
סטפן קרי בלט אף הוא במשחק וסיים עם 31 נקודות, והיה חסר אסיסט אחד כדי לסיים עם טריפל דאבל.
למשחק השביעי והמכריע הגיעה גולדן סטייט בטוחה בעצמה ולעיני הקהל הביתי המשולהב שלה גברה בפעם השלישית ברציפות על אוקלהומה בתוצאה 88–96, כשהיא נעזרת ב-36 נקודות של כוכבה סטפן קרי.
היה זה המקרה השני בהיסטוריה בו הצליחה קבוצה לחזור מפיגור 1–3 בסדרת גמר אזורית.
בכך שוחזר הגמר מהשנה הקודמת בו התמודדה גולדן סטייט מול קבוצת קליבלנד קאבלירס, שעלתה לגמר לאחר שגברה בגמר המזרח 2–4 על טורונטו ראפטורס.
ארבעת המשחקים הראשונים הסתיימו בתוצאה 1–3 לטובת הווריורס, אך בשלושת המשחקים הבאים ניצחו הקאבלירס, וזכו באליפות ה-NBA על חשבון גולדן סטייט.
היה זה המקרה הראשון בהיסטוריה שבו קבוצה חוזרת בגמר ה-NBA מפיגור 1–3 ומנצחת.
בעונה שלאחר מכן, עונת 2016/2017, הצטרף לקבוצה קווין דוראנט כשחקן חופשי, ועל צעד זה הוא ספג ביקורות רבות מצד שחקנים ומצד אוהדים רבים, אשר טענו כי מעבר זה הוא "קיצור דרך" לאליפות.
עם דוראנט, מטובי השחקנים בליגה, שגם זכה לבסוף בתואר הMVP של סדרת הגמר ב-NBA, השיגה הקבוצה מאזן של 15–67 והעפילה פעם נוספת לגמר ה-NBA מול קליבלנד קאבלירס, בפעם השלישית ברציפות.
בדרכה לגמר לא הפסידה הקבוצה אף לא פעם אחת, וסיימה ב מול פורטלנד טרייל בלייזרס, מול יוטה ג'אז ומול סן אנטוניו ספרס, אשר כוכבה, קוואי לאונרד, נפצע במהלך מעורר מחלוקת של שחקן הווריורס זאזה פאצ'וליה.
את רצף הניצחונות קטע הפסד במשחק הרביעי בסדרת הגמר מול קליבלנד קאבלירס, כשקליבלנד מנפקת את המחצית הראשונה הטובה ביותר בתולדות הגמר כששחקניה קולעים 86 נק'.
בסופו של דבר, הקבוצה סיימה את הסדרה במאזן 4-1 וזכתה באליפות החמישית שלה, כשהיא מסיימת במאזן שיא של ניצחונות פלייאוף, 16-1.
בעונת 2017/2018 הגבילו פציעות של שחקני מפתח את גולדן סטייט, והיא סיימה את השנה במקום השני במערב אחרי יוסטון רוקטס.
עם זאת, היא העפילה לגמר NBA רביעי ברציפות מול היריבה הקבועה שלה בשנים האחרונות, קליבלנד קאבלירס.
לאחר סדרת גמר חד צדדית שנגמרה בסוויפ 4-0 לטובתה, גולדן סטייט זכתה באליפות שנייה בתוך שלוש עונות, ושישית בתולדות המועדון.
בעונת 2018/2019 הצטרף לקבוצה דמרקוס קאזינס, שפציעה הגבילה אותו למספר משחקים מועט באותה עונה.
הקבוצה זכתה במקום הראשון במערב בעונה הסדירה, ועברה בסיבוב הראשון של הפלייאוף את לוס אנג'לס קליפרס ב-4-2. לאחר מכן היא עברה בחצי גמר המערב את יוסטון רוקטס גם כן ב-4-2, ובגמר המערב ניצחה את פורטלנד טרייל בלייזרס בסוויפ 4-0, ועלתה לגמר ה-NBA בפעם החמישית ברציפות.
בחצי-גמר המערב נפצע קווין דוראנט, וכאשר חזר במהלך הגמר נפצע שנית.
הפציעה הקשה עתידה הייתה להשבית אותו לשנה.
בסופו של דבר גולדן סטייט הפסידה לטורונטו ראפטורס 4-2, אשר זכתה באליפות לראשונה בתולדותיה.
לקראת עונת 2019/2020 עבר המועדון לשחק באולם צ'ייס ארנה אשר בסן פרנסיסקו, לאחר 48 שנים באוקלנד.
באותו הקיץ עזב את הקבוצה קווין דוראנט, כאשר חתם על חוזה בברוקלין נטס.
מלבד קווין דוראנט, גם השחקן קליי תומפסון לא שיחק לאורך כל העונה בעקבות פציעה.