tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה כוללים הופעות בסדרה "חדר מיון" ובסדרה "Metrosexuality".
הוא שיחק על במת התיאטרון וזכה בפרס אוליבייה לשחקן החדש המבטיח ביותר לשנת 2003 על תפקידו במחזה "Where Do We Live" בתיאטרון רויאל קורט.
קלארק כיכב בסרט "Doghouse" בבימויו של ג'ייק וסט ובהפקת "קרנבי פילמס אינטרנשיונל".
הסרט צולם בעיקר במידהרסט, עיר קטנה במערב סאסקס, בשטחי בית החולים הישן "המלך אדוארד השביעי".
הוא השתתף גם בסרט "סנטוריון" של ניל מארשל בו שיחק בתפקיד חייל בלגיון רומאי.
קריירת הכתיבה של קלארק החלה ב-2005 כשכתב את התסריט לסרט "Kidulthood" שיצא לאקרנים ב-2006. הוא גם ביים וכיכב בסרט ההמשך "Adulthood" שיצא בשנת 2008. קלארק תיאר את עבודת הבימוי של סרטו הראשון "לביים בפעם הראשונה היה בהחלט אתגר ומייגע לפעמים.
זו הייתה עקומת למידה תלולה, ואם אתה מוכן לעשות דברים וללכת עם זה אז זה משתלם".
קרדיטים נוספים בכתיבה היו הפרק "Combat" בסדרת הספין-אוף של "דוקטור הו", "טורצ'ווד", והפרק "West 10 LDN", פיילוט של BBC Three, על חבורה של ילדים בשכונה קשה.
ב-2008 כיכב קלארק בווידאו קליפ לסינגל "Invaders Must Die" של הפרודיג'י.
ב-2009 זכה קלארק בפרס האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA) בקטגוריית הכוכב העולה.
בעקבות הצלחת הסרטים "Kidulthood" ו-"Adulthood" וזכייתו בפרס באפט"א, דורג קלארק במקום ה-83 ב-"MediaGuardian 100" רשימת מאה אנשי התקשורת של הגרדיאן.
לצדו של ג'ים סטרג'ס ב"חסר לב", סרט הפולחן של פיליפ רידלי.
הוא עבד בפרויקט לבני נוער של BBC Blast שמטרתו לעורר אנשים להיות יצירתיים.
זמן קצר אחרי זכייתו בפרס באפט"א נשא נאום וקרא לצעירים "להרחיב את אופקיהם".
הפרויקט הבא שלו היה הסרט "4.3.2.1" שיצא לאקרנים ב-2 ביוני 2010 וכיכבו בו טמזין אגרטון, אמה רוברטס ואדם דיקון.
הסרט צולם בלונדון ובניו יורק.
ב-2012 הופיע ללא קרדיט בסרט "גוסט ריידר: רוח הנקמה" בתפקיד כומר בסצנה שנחתכה בעריכה.
בסרט "האויב בתוכנו - סטארטרק" שיחק קלארק בתפקיד תומאס הרווד, איש משפחה עם אישה ובת קטנה.
ב-2015 יצר קלארק את סדרת גיבורי העל "The Troop" לפרסום בחלקים חודשיים במגזין "טיטן קומיקס".
החלק הראשון יצא לאור בדצמבר 2015 וזכה לשבחי הביקורת.
ב-1 ביולי 2021 נמסר שבעקבות ההאשמות בהתנהגות מינית בלתי הולמת, תאגיד BBC השהה פיתוח של סרט הקולנוע "אבירי קרונגטון", עיבוד קולנוע לספר בשם זה מאת אלכס ויטל .
קלארק היה אמור להפיק את הסרט, וחברת ההפקות "אנסטופבל קולנוע וטלוויזיה" שבבעלותו, מחזיקה בזכויות על העיבוד הקולנועי.
קלארק מתגורר בלונדון עם אשתו אייריס (לבית דה-סילבה) ושלושת ילדיהם.
באוגוסט 2015 הביא קלארק להרשעתו של שותפו וחברו לשעבר, השחקן אדם דיקון, במעשה של הטרדה לא-אלימה, לאחר שדיקון שלח לו סדרת הודעות פוגעניות ונאצות בחשבונות המדיה החברתית שלו.
בנוסף, בית משפט בהאמרסמית' הוציא צו הרחקה נגד דיקון, ואסר עליו להתקשר לקלארק.
קלארק סיפר לבית המשפט שהוא קידם את הקריירה של דיקון, בכך שליהק אותו לשני סרטיו, "Kidulthood" ו-"Adulthood".
השניים הסתכסכו בשנת 2010, אחרי שדיקון הפיק את סרט הפרודיה "Anuvahood" ללא תאום עם קלארק.
דיקון זכה אז בפרס בפט"א, אך על אף זאת הוא תקף את קלארק בטוויטר ובאינסטגרם, והאשים אותו שחיבל בקריירה שלו.
האשמות בהתנהגות מינית בלתי הולמת
ב-29 באפריל 2021 פרסם "הגרדיאן" טענות ועדויות של יותר מעשרים נשים שהיו בקשרי עבודה עם קלארק, בדבר התנהגות מינית בלתי הולמת מצידו, בעת עבודתם המשותפת במהלך השנים.
לפי הטענות, התנהגות זו כללה אלימות מילולית, בריונות והטרדה מינית.
בין היתר, השחקנית ג'והאנה ג'יימס טענה שקלארק צילם אותה ללא ידיעתה והסכמתה, בעת שעשתה מבחן בד בעירום.
הוא הראה את הסרטון למפיקה שעבדה איתו, ואותה המפיקה האשימה אותו שחשף את איבר המין שלו בהיותם במושב אחורי של מכונית, ולמחרת מישש את גופה בהיותם בתוך מעלית.
השחקנית ג'ינג לוסי , ששיחקה עם קלארק בסרט "קומנדו: התרעה אדומה" טענה שבעת שבילתה עם קלארק במסעדה, הוא הציע לה יחסי מין בביתו, ואחרי שסירבה, הוא איים עליה שלא תספר לאיש את הדבר, פן יבולע לה.
ג'ינה פאוול, שעבדה כמפיקה עבור קלארק בין השנים 2014–2017, סיפרה שהוא הטריד אותה ללא הרף, והציג לה תצלומים וסרטונים, שלדבריו, צילם במהלך מבחני בד שונים.
נשים נוספו סיפרו שהוא הראה להן תכנים דומים, או טען שיש ברשותו תכנים כאלה.
בתגובה, קלארק טען שאינו זוכר צילומים כאלה, והכחיש מכל וכל את ההאשמות, באמצעות עורך דינו.
יום אחרי פרסום הטענות, ב-30 באפריל, פרסם "הגרדיאן" שהעיתון שוחח עם 26 נשים, בהן אותן הערים, ונשים נוספות סיפרו שהוא לחץ עליהן להציג סצנות מין בעירום, והתרעם כאשר הן דחו אותן.
בעקבות הפרסומים, השעתה האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה את חברותו בה לאלתר, ושללה ממנו את הפרס שקיבל ב-10 באפריל 2021 על תרומתו לקולנוע הבריטי.
חברת ההפקות וההפצה הבריטית "אול3מדיה" , העומדת בקשרי עבודה עם חברת ההפקות הפרטית של קלארק, הודיעה על פתיחת חקירה בנוגע לפרסומי "הגרדיאן", וכמו כן, סוכנות הכישרונות האמריקאית "קריאייטיב ארטיסטס (CAA)" , הודיעה על ניתוק קשריה איתו, וכך עשו גם שתי חברות, אמריקאית ובריטית, המנהלות את עסקיו.
כמו כן, ערוץ הטלוויזיה "ITV" הודיע על ביטול שידור הפרק האחרון של הסדרה "Viewpoint" בכיכובו, וכן הושעתה ההפצה הבין-לאומית של הסדרה, ותאגיד "סקיי הודיע על הפסקת כל מעורבות בהפקות עתידיות עם קלארק.
קלארק מצידו, הכחיש נחרצות את ההאשמות, אך הודה במקרה אחד שבו פלט הערות לגבי ישבנה של הלן את'רטון, מעצבת הפקה שעבדה איתו על הסרט "Brotherhood" משנת 2016, והתנצל על הערותיו כלפי את'רטון.
קלארק הוסיף בהתנצלותו, שהוא מעוניין בעזרה מקצועית כדי להשתנות לטובה.
ג'ון הייז, שהייתה עוזרת הלבשה בעונה הראשונה של הסדרה בשנת 2004, סיפרה שקלארק הטריד אותה מינית כאשר סייעה לו עם התלבושת שלו, בהיותם בקרוואן שלו.
היא עזבה את הקרוואן בתחושת אי-נוחות, ומאז עשתה ככל יכולתה להתרחק ממנו.
הייז הסבירה שהיא לא התלוננה אצל הממונים עליה, מכיוון ש"באותם ימים הייתה תרבות אחרת".
אישה אחרת, ששימשה כנהגת והסיעה אותו אל אתר הצילומים וממנו, סיפרה שקלארק הטריד אותה במהלך נסיעותיהם, נגע בה באופן בלתי הולם, ניסה להזמין אותה לחדרו במלון לשם יחסי מין, ושאל אותה שאלות מיניות.
לדבריה, היא התלוננה באוזני עוזרי הבמאי, ובעקבות זאת, הועברה למשימות אחרות.
מה-BBC נמסר שהתאגיד יחקור כל תלונה שתימסר לו.
קלארק עצמו שב והכחיש את ההאשמות.
2003, "Where Do We Live" בתיאטרון ג'רווד ברויאל קורט
נוּאל ברקוביץ' (נולדה ב-2 במרץ 1995) היא שחקנית ישראלית.
ברקוביץ' נולדה בהרצליה, ליוליה שמאלוב-ברקוביץ' ולחזי ברקוביץ'.
בילדותה ניגנה בפסנתר ואף הופיעה ברסיטלים.
למדה בבית הספר היסודי א.
ב-2013 סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון ראשונים, במגמת תיאטרון.
בגיל 16 הגיעה ברקוביץ' ל, שם כיהנה אימה כחברת הכנסת, ובמקום היה נוכח צוות צילום של הערוץ הראשון.
ברקוביץ' אמרה משהו למצלמה, וחברתה של אמה אמרה לה שהיא רוצה לעשות ממנה כוכבת.
היא התקבלה לסוכנות ADD, ובאמצעות הסוכנות השיגה את התפקיד הגדול הראשון שלה, כשכיכבה בתור שביט ונטורה בסדרה הקומית "המופע של שביט ונטורה" בערוץ דיסני.
באוקטובר 2021 קיבלה תואר ראשון בממשל ובמשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
תפקידה הראשון של ברקוביץ' בטלוויזיה היה בשנת 2007, בעונה השנייה של תוכנית האירוח "שיחה צפופה" ששודרה בערוץ ניקלודיאון.
בשנת 2012 החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הקומית לילדים "המופע של שביט ונטורה" בערוץ דיסני, בתפקיד שביט ונטורה.
בשנים 2012–2013 שיחקה בתפקיד משני למשך שתי עונות בסדרת הילדים והנוער בערוץ דיסני, "יומני החופש הגדול" בתפקיד דנה.
בשנת 2015 נכללה ברקוביץ' ברשימת "הכוכבים המבטיחים של 2015" של המגזין "פנאי פלוס".
באותה שנה החלה לשחק בעונתה השנייה של סדרת הנוער של ערוץ הילדים בYes "שוברי גלים" בתפקיד דפני.
ב-2016 לוהקה לסרט "כמעט מפורסמת", ובאותו חודש החלה להצטלם אליו.
הסרט מתבסס על סדרת ספרים בעלת אותו השם שכתבה מיכל בכר.
באותה שנה השתתפה בסדרת הנוער "פלאשבק".
בנוסף לקריירת המשחק של ברקוביץ', היא גם השתתפה במספר פרסומות לשירותי בריאות כללית, ישראל פלוס השקה של ערוץ 9, וקמפיין תיירות ישראל בערוץ האופנה.
בשנת 2017 היא שיחקה בסדרה "אחותי קפצה כיתה".
באוגוסט 2021 יצא לאקרנים הסרט "שמלת השבת של חנה'לה" בו גילמה את גילי.
ברקוביץ' היא בתה של חברת הכנסת לשעבר יוליה שמאלוב-ברקוביץ'.
בשנים 2013–2020 הייתה בזוגיות עם הכדורגלן דור מיכה.
+קולנועשנהשםדמות2017כמעט מפורסמתדנה2021שמלת השבת של חנה'להגילי
+טלוויזיהשנהסדרהדמותהערות2007שיחה צפופהילדהחברת פאנל.2012המופע של שביט ונטורהשביט ונטורהתפקיד ראשי2012-2013יומני החופש הגדולדנהתפקיד ראשי2015-2016שוברי גליםדפניתפקיד ראשי, עונה 22016פלאשבקאור קרןתפקיד ראשי2017אחותי קפצה כיתהימיתדמות משנית
נואי איטו (ביפנית: 伊藤 野枝; 21 בינואר 1895 - 16 בספטמבר 1923) הייתה סופרת אנרכיסטית ופמיניסטית יפנית.
נואי איטו נולדה באי קיושו שביפן.
בגיל 14 החלה לעבוד בדואר, ושנה לאחר מכן עברה להתגורר בטוקיו ושם למדה בבית ספר תיכון לבנות.
בשנתה החמישית ללימודים היא נישאה לגבר בשם פוקוטארו ששודך לה בידי דודה.
היא הסכימה להינשא לו מכיוון שהוא בדיוק שב מארצות הברית, לשם רצתה להגיע בעצמה, ותכננה להפרד ממנו ברגע שתגיע לשם, אך לדאבונה הם נשארו ביפן, ופוקוטארו לא תמך ברצונה להמשיך בלימודיה.
לאחר נישואיה, נואי איטו התיידדה עם יון צוג'י, אחד המורים בבית ספרה, שהיה גם סופר ניהליסט ופמיניסט.
בתמיכתו של מורה, נואי איטו סיימה את לימודיה ועזבה את בעלה.
לאחר סיום לימודיה במרץ 1912, הפכו יחסיה עם יון צוג'י לרומנטיים, והם נישאו בשנת 1915. השניים היו יחד 4 שנים, ונולדו להם שני ילדים, ובשנת 1916 נפרדו כשנואי איטו התאהבה בפעיל האנרכיסט סקאה וסאגי ועברה לגור איתו.
עם סיום לימודיה הצטרפה נואי איטו ל-Bluestockings, תנועה לא רשמית של נשים אינטלקטואליות והחלה לערוך את המגזין הפמיניסטי לאמנות ותרבות "סייטו".
במהלך שנות פעילותה במגזין היא העלתה לדיון ציבורי סוגיות שונות הנוגעות לנשים, ביניהן זנות, הפלות, אמצעי מניעה ואמהות, ותרגמה ליפנית מספר מכתביה של ההוגה האנרכה-פמיניסטית אמה גולדמן.
היא סיימה את תפקידה במגזין כעורכת ראשית בשנת 1916. בשנת 1919 ייסדה יחד עם וסאגי ופעילים אנרכיסטים נוספים את המגזין הראשון של תנועת העובדים היפנית בו דנו בקשרים בין תנועת העובדים לבין אנרכיזם.
ובשנת 1921 היא לקחה חלק בייסודו של ארגון הנשים הסוציאליסטי אגודת הסחלב האדום.
במהלך השנים פרסמה נואי איטו יותר מ-80 מאמרים על אנרכיזם, פמיניזם, זכויות עובדים וסוציאליזם.
לאחר רעידת האדמה הגדולה בקאנטו, הכריזה ממשלת יפן על ממשל צבאי, והשתמשה במצב על מנת להתנקש במתנגדים למשטר הקיים.
ב-16 בספטמבר 1923 נעצרו נואי איטו, סקאה וסאגי ואחיינו בן ה-6 בידי המשטרה הצבאית היפנית והוכו למוות.
לאחר מכן גופותיהם הושלכו לבאר נטושה.
נואמיס הם מבנים פרהיסטוריים שנמצאו בעיקר במדבר סיני שבמצרים, וכן בתימן ובעומאן.
הנואמיס בסיני מאופיינים בצורה מעגלית, עשויה אבן חול, בגובה של 2 עד 2.5 מטרים, ובקוטר של 3 עד 6 מטרים.
פתח הכניסה לנואמיס פונה למערב.
הסברה הרווחת היא שהנואמיס נבנו בתקופת הברונזה כמבני קבורה, הודות לממצאי עצמות, לצד תכשיטים וכלים, בגומחות קבר שתוארכו לשנים 4,000 - 3,150 לפנה"ס.
ראשון החוקרים שלהם היה אדוארד הנרי פלמר, שזיהה נוואמיס באזור עין ח'ודרה ועין-אום-אחמד.
לאחר מכן, משלחת של בנו רותנברג גילתה בעין ח'ודרה כמה עשרות מבנים עגולים כאלה.
הרבנים דניאל משה לוי ויוסף רוטשטיין הציעו שמבנים אלה הם הסוכות שהתורה מספרת עליהן ששימשו לישיבת בני ישראל במדבר.
זאת, על סמך התאמה נסיבתית רבה בין הממצאים בשטח לבין המתואר בתורה לגבי נדודי בני ישראל במדבר.
בדואים, תושבי סיני, הם אלה שכינו את המבנים בשם "נוואמיס", שפירושו "יתושים" בשפה הערבית, כי לפי אגדות-העם והמסורת שלהם, "נתקפו בני-ישראל במדבר בנחילי יתושים.
כאשר שאלו את משה, נביאם, מה לעשות, הציע כי יקימו את המבנים הללו וימצאו בהם מחסה".
נואל רועים פישר הוא שחקן ומדבב קנדי.
התפרסם תחילה בשל תפקידו בתור קייל מאלוי בסדרה "הנובוריצ'ים" (2007–2008), ולאחר מוכר התפרסם בשל תפקידו כמיקי מילקוביץ' בסדרה "חסרי בושה" (2011–2021) וכמיכלאנג'לו בסרט "צבי הנינג'ה" ובסרט ההמשך "צבי הנינג'ה: יוצאים מהצללים".
פישר נולד בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה; בנם של רון פישר ולינדה לאונרד אדמס.
פישר החל בקריירת משחק בגיל 14 ובאותן שנים שהיה שחקן צעיר בוונקובר, למד לנגן בפסנתר במשך שמונה שנים.
בשנת 1999 שיחק בתפקיד בכורה בסרט הטלוויזיה "The Sheldon Kennedy Story" של רשת CTV; סרט דרמה וספורט על שחקן ההוקי קרח שלדון קנדי (אנ').
בשנת 2001 שיחק בתפקיד קטן בסרט האימה "יום אהבה קטלני" שבוים על ידי ג'יימי בלאנקס, הבמאי של "אגדה עירונית".
בהמשך השנה שיחק בסרט הקומדיה "אחי איך דפקו אותך".
בשנת 2003 גילם את בריאן גיבונס בסרט "יעד סופי 2".
בשנת 2007 הוא נהיה מוכר בציבור יותר בגלל תפקידו בתור קייל מאלוי בסדרת הדרמה "הנובוריצ'ים" של רשת FX Networks; שם גילם את בנם המתחכם והבכור של מיני דרייבר ואדי איזרד.
בשנת 2011 החל לשחק את מיקי מילקוביץ בסדרה "חסרי בושה" לצד קמרון מונהאן.
בסדרה, הוא משחק דמות הומוסקסואלית ולא פעם בראיונות פקפקו בזהות המינית שלו.
לדברים אלו הגיב, "אני לא רואה את מיקי כדמות הומוסקסואלית.
אני רואה בו קודם כל כאדם, שבמקרה הוא גם גיי.
אני חושב שזה מוזר שאנחנו כחברה מנסים לשים את נושא הקהילה הלהט"בית בארון, כשלמעשה – הם רק בני אדם.
יש להם את אותם מורכבויות כמו לי ולך.
כך אני רואה את מיקי, כאדם מורכב".
בסוף שנת 2021 לוהק לסדרת הטלוויזיה "תיק נעדר" בשירות הסטרימינג של Peacock; הגרסה האמריקאית לדרמת הפשע הישראלית "תיק נעדר" המבוססת על הספר באותו שם מאת דרור משעני.
הגרסה האמריקאית עלתה לשידור ב-10 בנובמבר 2022.
מאז נובמבר 2004, פישר נמצא במערכת יחסים עם השחקנית הקנדית-אפגנית ליילה עליזאדה (אנ').
נואזאוריים (שם מדעי: Noasauridae) היא משפחת דינוזאורים טורפים שהתקיימו בין תור היורה לקרטיקון.
משפחה זו הייתה שייכת לקבוצת הצרטוזאוריה שבתוכה היו הצרטוזאורוס ובני משפחת האבליזאוריים קצרי הלסת.
לעומתם הם היו קלים בהרבה והיו בעלי לסתות ארוכות ושיניים חדות שפנו החוצה באופן בולט כמו אצל המסיאקזאורוס ממדגסקר או חסרי שיניים כלל כמו האלפרוזאורוס.
ככל הנראה הם היו טורפים או אוכלי חרקים.
הם דמו מעט לאורניתומימיים קטנים, אך היו בעלי זרועות קטנות.
הם היו קטנים יחסית באורך מטר וחצי אצל הולוציזאורוס עד לגדול ביותר באורך 8 מטרים - הדלתדרומאוס שייתכן ששייך לקבוצת אחרת.
נואזאורוס (שם מדעי: Noasaurus) הוא סוג של דינוזאור טורף קטן ממשפחת הנואזאוריים שחי באזור ארגנטינה של ימינו בקרטיקון העליון לפני 70 מיליון שנה.
הוא התגלה ב-1977 בידי ג'וש פרננדו בונפרטה וג'יימי אדוארטו פאוול.
משמעות שמו הוא "לטאה צפון-מערב ארגנטינאית", בראשי תיבות "Noa" שהם: "Northwestern Argentina".
דינוזאור זה הגיע לאורך מטר וחצי ולמשקל קרוב ל-15 קילוגרם.
הוא היה זריז ובעל זנב ארוך והיה בעל גולגולת מוארכת בעלת מבנה לסתות שדמו לאלה של קרובו המסיאקזאורוס ממדגסקר.
היו לו 11 שיניים בכל צד והשיניים היו פעורות באופן בולט לקראת הקצוות.
הוא היה בעל טפרים גדולים בקצוות רגליו הקדמיות.
כיום מעריכים שהיה קשור לקבוצת הצרטוזאוריה בה היו גם האבליזאוריים שמראה החוליות של שתי המשפחות דומה מאוד.
בעוד בעבר סברו שהיה שייך לקבוצה אובירפטורוזאוריה, וכמה חוקרים ראו בו קרוב למגלוזאוריים.
מבנה הלסתות והטפרים החדים בזרועותיו מרמז שאולי בדומה למסיקזאורוס הוא היה אוכל דגים מתמחה שחי בגדות אגמים וביצות.
נואלה הולוויי היא דוגמנית ואמנית אירית.
הולוויי נולדה במחוז וסטמית', לאחר סיום לימודיה בבית הספר החלה לעבוד כדוגמנית.
במהלך שנות השבעים והשמונים הופיעה במספר מגזינים ועיתונים שונים ודגמנה באירלנד ובמדינות נוספות.
ב-1975 זכתה בתחרות מיס וסטמית' וייצגה את המחוז שלה במיס אירלנד, באותה שנה ייצגה את אירלנד בתחרות יופי.
ב-1978 הופיעה בסרט "שוד הרכבת הגדול" לצד שון קונרי דונלד סאת'רלנד.
היא גם שימשה ככפילה של השחקנית לזלי אן דאון במספר סרטים והופיעה במספר סדרות בטלוויזיה.
היא בעלת תואר באנגלית, איטלקית ותולדות האמנות מאוניברסיטת קולג' בדבלין, בנוסף היא למדה לתואר באירלנד בתקופת ימי הביניים.
היא בעלת תעודת הוראה באנגלית ועבדה כמורה לאנגלית בבית ספר.
היא למדה בקולג' לאמנות וכאמנית היא עובדת בין היתר עם צבעי מים וצבעי שמן.
בין עבודותיה נמנות הדיוקנאות של נשיאת אירלנד מארי מקאליס ואלביס פרסלי.
היא הציגה מספר תערוכות של עבודות האמנות שלה.
נואל אוט הוא כדורגלן חופים שווייצרי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת שווייץ בכדורגל חופים.
אוט נולד בסאטל, שווייץ וגדל בוטינגן.
הוא נחשף לענף הודות לחבר של אימו וכבר בגיל תשע הוא החל להתאמן במחנות כדורגל חופים של שווייץ.
אוט חלם להיות כדורגלן מקצועי ובגיל 12 הוא הצטרף לאימוני קבוצת גראסהופרס ציריך, שבמדיה נשאר לחמש שנים.
לאחר מכן, הוא הפך לחלק מהקבוצה עד גיל 18, אך חלומותיו להתקדם בקריירת הכדורגל נגוזו והוא החליט להתמקד בענף כדורגל החופים.
בשנת 2011, הוא נבחר לטירון המצטיין של הליגה השווייצרית בכדורגל חופים.
בשנה לאחר מכן הוא נבחר לשחקן המצטיין ובשנת 2013 למלך השערים.
בנובמבר 2012, הוא זומן לסגל נבחרת שווייץ בכדורגל חופים, שאותה אימן באותה התקופה, המאמן אנג'לו שירינזי, כשערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הגביע הביניבשתי.
בשנת 2014, אוט זכה בתואר הכוכב העולה במהלך טקס הענקת הפרסים של ארגון כדורגל החופים העולמי (BSWW).
אוט זכה שוב בפרס מטעם הארגון שלוש שנים מאוחר יותר, כשנבחר לאחד משחקני נבחרת החלומות העולמית.
בשנת 2019, אוט זכה עם גראסהופרס ציריך באליפות שווייץ לאחר שניצחו 4–8 בגמר את צ'ארג'רס בזלנד.
בנוסף לכך, אוט שיחק בקבוצות הוואנה שוטס, גראסהופרס וצ'ארג'רס בזלנד (שווייץ), ארתור מיוזיק (אוקראינה), לוקומוטיב מוסקבה וצסק"א מוסקבה (רוסיה), ספורטינג ליסבון (פורטוגל), קטניה (איטליה), בני "פלפלה" כפר קאסם (ישראל) ובוקה גדנסק (פולין), הן במסגרת הליגות והן במסגרת תחרויות בינלאומיות.
נבחרת החלומות העולמית (1): 2017
נואל ג'ון פרנסיסקו הוא משפטן אמריקאי שכיהן כפרקליט המדינה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ.
הוא האמריקאי-אסייתי הראשון לאייש תפקיד זה.
פרנסיסקו נולד בסירקיוז שבמדינת ניו יורק, בנם של נמסיו ותרזה פרנסיסקו.
תרזה הגיעה במקור מהעיר אוסוויגו, ונמסיו היגר לארצות הברית מהפיליפינים במטרה ללמוד רפואה.
פרנסיסקו גדל באוסוויגו וסיים את לימודיו בתיכון העירוני המרכזי של העיר.
הוא למד באוניברסיטת ברנדייס במשך שנה, ולאחר מכן עבר ללמוד באוניברסיטת שיקגו, שם סיים את לימודיו ב-1991 עם תואר ראשון.
ב-1996 הוא סיים לימודי משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו.
בתום לימודי המשפטים שלו היה פרנסיסקו עוזר משפטי עבור שופט בית המשפט הפדרלי הרביעי לערעורים של ארצות הברית ג'ון מייקל לוטיג.
אחר כך שימש כעוזרו המשפטי של אנטונין סקאליה, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, במהלך שנת 1997.
פרנסיסקו החל את הקריירה המשפטית שלו במשרד עורכי דין בשם "קופר, קרווין ורוזנטל", המכונה בהווה "קופר וקירק".
הוא היה חלק מהצוות המשפטי שעבד עבור מושל טקסס ג'ורג' ווקר בוש במהלך ספירת הקולות החוזרת בפלורידה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000. ב-2001 מונה ליועץ משפטי במשרד היועץ המשפטי של הבית הלבן.
בשנים 2003–2005 עבר למשרד היועץ המשפטי של סגן עוזר התובע הכללי במחלקת המשפטים של ארצות הברית.
ב-2005 שב פרנסיסקו למגזר הפרטי, והצטרף למשרד עורכי דין בוושינגטון הבירה, שם נתמנה ליושב ראש מחלקת הרגולציה הממשלתית של המשרד.
בעת עבודתו במשרד עורכי דין זה, הופיע מספר פעמים בפני בית המשפט העליון, כולל בתיק "מקדונל נגד ארצות הברית", במסגרתו עתר מושל וירג'יניה לשעבר בוב מקדונל נגד הרשעותיו במספר עבירות שוחד.
נוסף על כך, פרנסיסקו טען בפני ערכאות פדרליות וארציות נמוכות יותר במגוון רחב של עניינים חוקתיים, אזרחיים ופליליים.
פרנסיסקו עזב בסופו של דבר את משרד עורכי הדין לבקשת הנשיא דונלד טראמפ, שמינה אותו לסגן פרקליט המדינה של ארצות הברית ב-23 בינואר 2017. למעשה, עם מינויו לסגן פרקליט המדינה, שימש כפרקליט המדינה דה פקטו עד 10 במרץ 2017.
ב-7 במרץ 2017 הודיע הבית הלבן על מועמדותו של פרנסיסקו לתפקיד פרקליט המדינה של ארצות הברית.
מינויו אושר בידי הסנאט של ארצות הברית ברוב של 50–47 ב-19 בספטמבר.
באוגוסט 2019 הגישה מחלקת המשפטים, כשפרנסיסקו בראשה, בקשה לביהמ"ש העליון לכינוס דיון על אודות הגבלות עיריית ניו יורק על כלי נשק, אף על פי שהממשלה טרם נקטה עמדה בשאלה האם התיק הוא חסר משמעות מעשית כפי שטוענות העירייה.
ביוני 2020 הודיע פרנסיסקו על כוונתו לעזוב את התפקיד.
נואל ואן 'ט אנד (בהולנדית: Noël van 't End; נולד ב-15 ביוני 1991) הוא ג'ודוקא הולנדי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג, אלוף העולם לשעבר (2019).
בנובמבר 2013, ואן 'ט אנד זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית כסף בגראנד פרי אבו דאבי.
בנובמבר 2014, הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי צ'ינגדאו לאחר שניצח בגמר את אלון ששון הישראלי.
במרץ 2015 זכה במדליית הזהב השנייה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה בגראנד פרי סמסון.
במאי 2015 הוא זכה במדליית ארד בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך באותה השנה ברבאט.
ואן 'ט אנד התחרה במשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו 2016 בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג אך הודח בסיבוב השני לאחר שהפסיד ללחגואסורנגין אוטגונבטאר המונגולי.
באותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי טביליסי כאשר ניצח בגמר את מרקוס ניימן השוודי.
באליפות אירופה בשנת 2018 שנערכה בתל אביב, סיים ואן 'ט אנד במקום החמישי לאחר שהפסיד בקרב על מדליית הארד לתאודורוס צלידיס היווני.
באותה השנה הוא זכה במדליית כסף בגראנד סלאם אוסקה היוקרתי שביפן.
באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכה ואן 'ט אנד במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג והפך לג'ודוקא ההולנדי השישי מנבחרת הגברים שזוכה בתואר אלוף העולם והראשון מזה 10 שנים.
הוא הגיע לאליפות כשהוא מדורג עשירי בדירוג העולמי והפתיע כאשר ניצח את כל 6 קרבותיו.
את שלושת הקרבות הראשונים הוא ניצח באיפון וברבע הגמר הוא ניצח בניקוד ווזארי את אקסל קלרז'ה הצרפתי לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי.
בחצי הגמר הוא ניצח באיפון את נמניה מאידוב הסרבי שוב לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי מוצלח במיוחד.
בגמר ואן 'ט אנד התמודד מול שויצ'ירו מוקאי היפני וניצח בווזארי כאשר 35 שניות לסיום ביצע תרגיל בשם קוסוטו-גרי.
באותה השנה הוא זכה גם בגראנד סלאם יקטרינבורג כשניצח בגמר את בקה גוויניאשווילי הגיאורגי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, ואן 'ט אנד סיים במקום השביעי.
הוא החל את דרכו בסיבוב השני בו ניצח באיפון תוך 33 שניות את פאולו פרסוגליה מסן מרינו.
בשמינית הגמר הוא ניצח בווזארי את אקסל קלרז'ה הצרפתי וברבע הגמר הפסיד למיכאל זגאנק הטורקי בזמן ניקוד זהב.
הוא נשר לקרבות בית הניחומים, שם הפסיד בווזארי לכריסטיאן טוט ההונגרי והודח.
שנה קטגוריה עיר מדינה 2014 גראנד פרי צ'ינגדאו סין 2015 גראנד פרי סמסון 2016 גראנד פרי טביליסי 2019 גראנד סלאם יקטרינבורג 2021 מאסטרס דוחה
נואיבה הוא שיר, אשר נכלל באלבומו של הזמר הישראלי שלמה גרוניך "צמר גפן מתוק", שיצא לאור בשנת 1982.
גרוניך הלחין את השיר למילותיה של נירית ירון גרוניך (אשתו באותה העת).
השיר נכתב בשלהי שנות ה-70, בהשראת בילוי של גרוניך ושל אשתו באותה עת נירית ירון בחוף הים של נואיבה שבחצי האי סיני.
דימויה של נואיבה בישראל באותה עת היה של אתר מפלט מהמסגרות הממסדיות, בייחוד לדור הצעיר.
השיר מתאר מציאות פשוטה של בילוי אינטימי בשניים בחוף השקט והיפה.
ירון כתבה את מילות השיר, שהולחנו על ידי גרוניך.
בסקירת האלבום "צמר גפן מתוק" באתר רוק מתקדם נכתב על השיר:
השיר אכן היה לאחד משיריו הידועים והמוכרים ביותר של שלמה גרוניך.
נואל מקינטוש סטיוארט אירווין היה קצין בכיר בצבא הבריטי, שמילא תפקיד בולט בצבא הבריטי לאחר פינוי דונקירק, ובמערכת בורמה במלחמת העולם השנייה.
הוא גם היה אחראי לכמה רפורמות באימוניהם וציודם של חיילים בריטים לאחר התבוסה בצרפת בשנת 1940, שנועדו לעמוד בדרישות הלוחמה המודרנית.
נואל אירווין נולד ב-24 בדצמבר 1892 במוטיארי, ביהאר ואוריסה, הודו הבריטית, והיה בנם הבכור של ויליאם סטיוארט ארווין.
הוא התחנך במכללת מרלבורו, לפני כניסתו למכללה הצבאית המלכותית, סנדהרסט.
הוא היה נשוי פעמיים; תחילה בשנת 1918 למרגרט מוד בוין שנפטרה בשנת 1963, ובשנת 1966 לגברת אליזבת קולייר (במקור פרהליך).
נולד לו בן אחד מאשתו הראשונה.
אירווין סיים את לימודיו בסנדהרסט בשנת 1912 והוסמך כלוטננט משנה ברגימנט אסקס.
הוא הועמד לגדוד ה-2 של הרגימנט, איתו הוא נשאר עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה כמעט שנתיים לאחר מכן, באוגוסט 1914.
תיעוד השירות של ארווין במהלך המלחמה היה יוצא מן הכלל.
הוא לחם בחזית המערבית לאורך כל המלחמה, בתחילה שירת עם הגדוד שלו, אז חלק מהחטיבה ה-12 של הדיוויזיה ה-4, ברוב הקרבות הגדולים של 1914 ו-1915, לפני ששירת בשנתיים האחרונות כמפקד של הגדודים הראשון והשני ברגימנט לינקולנשייר והגדוד השמיני ברגימנט לסטרשייר .
אירווין שהיה עדיין לוטננט משנה עם פרוץ המלחמה, התקדם במהירות בדרגתו, והועלה לדרגת לוטננט ב־24 בספטמבר 1914, קפטן ב-7 בנובמבר 1915, מייג'ור ב-10 במרץ 1917, ולוטננט קולונל ב-6 באפריל 1918.
הוענק לו הצלב הצבאי ב-3 ביולי 1915, צו השירות (DSO) ב-1 בינואר 1918 ואוזכר בשדרים ארבע פעמים, בנוסף לצלב המלחמה הצרפתי בנובמבר 1918.
לאחר תום המלחמה, הועלה אירווין לדרגת מייג'ור קבועה ב-3 ביוני 1919. בהמשך השתתף במכללה לפיקוד ומטה, קימברלי כסטודנט בין השנים 1924–1925, ועם חבריו נמנו אלפרד ריד גודווין אוסטן, גווילם אייבור תומאס, דאגלס גרהאם, נואל ברספורד-פייר, האמפרי גייל, ארצ'יבלד ניי, וילוובי נורי, דאריל ווטסון, תומאס רידל-וובסטר ואוטו לונד.
בעקבות זאת, שירת במטה ארמיית הריין הבריטית.
בין 1920 ל-1932 שירת בתפקידי מטה, ובשנת 1927 הועבר לרגימנט הגבול.
בשנת 1933 מונה למדריך הראשי במכללה הצבאית המלכותית, סנדהרסט, במשך שלוש שנים.
בשנת 1937 שימש כקצין מטה של הכוחות בריטים שהוצבו בסין.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בספטמבר 1939, אירווין שהועלה לדרגת בריגדיר ב-15 במרץ 1939, מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-6, שהייתה חלק מהדיוויזיה ה-2. ב-20 במאי 1940 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ובמהלך הנסיגה לדנקירק מונה למפקד הדיוויזיה ה-2, ופיקד עליה במהלך קרב צרפת.
לאחר פינוי דנקירק במאי 1940, נעשה ארווין עמית מסדר האמבט ב-11 ביולי 1940. ב-28 באוקטובר הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-38 (וולשית) בבריטניה.
ב-7 בנובמבר 1941, אירווין הועלה לדרגת לוטננט גנרל, ומונה למפקד הקורפוס ה-11, שבסיסו במזרח אנגליה והיה לו אחריות משמעותית להגנת בריטניה במקרה של פלישה גרמנית.
הוא הועבר למזרח התיכון בשנת 1942, לפיקוד על הקורפוס ה-4 בעיראק.
מטה הקורפוס הועבר להודו לאחר כיבוש בורמה על ידי היפנים.
אירווין מונה למפקד הראשי של המזרח, הודו ביולי 1942. לצבא המזרח היה אחריות רחבה להגנה על הגבול המזרחי של הודו מפני היפנים, ולשמירה על הביטחון באזורים נרחבים בהודו.
לקראת המתקפה בארקאן בשלהי 1942 עקפו ארצות הברית והמפקדה של הצבא המזרחי את מפקדת הקורפוס ה-15 לאחר חילוקי דעות עם המפקד המקומי, ביל סלים, והשתלטו על המבצע.
ההתקפה נכשלה, עם השפעות חמורות על המורל והיוקרה של בעלות הברית.
ב-6 באפריל 1943 נתן אירווין מסיבת עיתונאים בה הוא מתח ביקורת על ציוד, אימונים ומוטיבציה של צבאות בעלות הברית בהודו.
אף שהתוודעו כי הדברים היו נכונים במידה רבה, סירובו של אירווין להודות בכל טענה שהייתה קשורה לעצמו ולאנשי צוותו גרמה לפיטוריו, והוא חזר לבריטניה בחופשת מחלה.
בשנת 1944 מונה למפקד על מחוז סקוטלנד המזרחי ונשאר בתפקיד זה עד תום המלחמה.
לאחר מכן שימש שלוש שנים כמפקד הכוחות הבריטי בפיקוד מערב אפריקה, שבמהלכן הועלה לדרגת קבע של לוטננט גנרל, ובשנת 1948 פרש לחיים פרטיים.
ב-21 בדצמבר 1972 הוא מת בביתו בהולפורד, סאמרסט.
נואל פטריק זנקנלה הוא מפיק ופזמונאי אמריקאי, הפועל בעיקר בלוס אנג'לס שבקליפורניה.
הוא כתב והפיק שירים עבור אמני רוק ופופ כמו טיילור סוויפט, ואן ריפאבליק, מארון 5, בי.או.בי, ג'ים קלאס הירוז, גאווין דגראו וקולבי קאליי.
בשנת 2016 זכה בפרס גראמי לאלבום השנה בזכות סוויפט, על השתתפותו בהפקות אלבומה החמישי, 1989.
אביו של זנקנלה היה מוזיקאי ג'אז, בעוד שנואל זנקנלה גדל ולמד לנגן על בס ותופים לפני שניגן על מכונת תופים.
בהמשך, החליט ליצור בעיקר מוזיקת היפ הופ, תוך שפעל כמפיק מוזיקלי.
בלוס אנג'לס הוא החל לעבוד באולפני וילג' ועד מהרה החל לעבוד עם אמנים כמו ג'נט ג'קסון ו-TK.
"זו הייתה תקופה מעוררת השראה עבורי.
זו הייתה הפעם הראשונה שנחשפתי כל כך עמוק למוזיקת הפופ", אמר זנקנלה.
בסופו של דבר הוא הכיר את ראיין טדר מוואן ריפאבליק, שעבד באותה התקופה עם טימבלנד.
השניים עבדו יחד על יצירה והפקת מוזיקה.
מאז 2009 הוחתם זנקנלה על חוזה הקלטות עם פטריוט גיימס, חברה שהוקמה על ידי ראיין טדר.
ההחתמה נעשתה כתוצאה מכתיבת הלהיט "Good Life" של ואן ריפאבליק, שהגיע בשיאו למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100. בשנת 2015 זכה זנקנלה בפרס פזמונאי השנה במהלך טקס פרסי הפופ של BMI.
בשנת 2016 זכה בפרס גראמי לאלבום השנה, על הפקתו המשותפת עם הזמרת-יוצרת טיילור סוויפט וראיין טדר, באלבומה החמישי 1989. בנוסף לכך, הוא עזר בהפקת שני השירים "Welcome to New York" ו-"I Know Places" מ-1989. בשנת 2018, קיבל קרדיט כאחד ממפיקי אלבום האוסף של סוויפט, Reputation Stadium Tour Surprise Song Playlist.
נואל קרול הוא פילוסוף אמריקאי המתמחה בפילוסופיה של האמנות.
קרול הוא בעל שני דוקטורטים, בקולנוע ובפילוסופיה, וידוע בעיקר בזכות עבודותיו בתחום הפילוסופיה של הקולנוע וכחסיד של אסתטיקה קוגניטיבית.
נוסף לכך עסק בפילוסופיה של האמנות באופן כללי, בתאוריה של אמצעי תקשורת, בפילוסופיה של ההיסטוריה וכן פרסם גם מחוץ לכותלי האקדמיה בעיתונות, וכתב תסריטים לסרטים תיעודיים.
הוא מרצה באוניברסיטת העיר ניו יורק.
ב-1969 השלים תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת הופסטרה .
ב-1970 השלים תואר תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת פיטסבורג.
ב-1974 השלים תואר שני בלימודי קולנוע באוניברסיטת ניו יורק וב-1976 השלים תואר שני נוסף בפילוסופיה באוניברסיטת אילינוי שיקגו ובאותה שנה השלים דוקטורט בקולנוע באוניברסיטת ניו יורק תחת הנושא "ניתוח מעמיק של הגנרל של באסטר קיטון" ("An In-Depth Analysis of Buster Keaton's The General").
ב-1983 השלים דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת אילינוי שיקגו.
רבים מהמאמרים המוקדמים הללו נאספו בספרו "לחיות בעולם אמנות" (Living in an Artworld) מ-2011.
במהלך הקריירה האקדמית שלו הוא לימד באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, אוניברסית טמפל, אוניברסיטת העיר ניו יורק וכיהן כנשיא האגודה האמריקאית לאסתטיקה .
ב-2002 קרול זכה במלגת גוגנהיים בשנת 2002 על מחקריו בפילוסופיה של המחול .
ב-2016 הוא נבחר בדו"ח גורמה לפילוסופיה () ברשימת "הפילוסופים האנגלופונים של האמנות הכי משפיעים מאז 1945" במקום השישי (אחרי: ארתור דנטו, נלסון גודמן, ריצ'רד וולהיים, סטנלי קאבל, קנדל וולטון).
ב-1988 פורסם ספרו "מסטיפיקציית סרטים" (Mystifying Movies) ובו הוא כותב ביקורת על רעיונותיו של הפסיכואנליזה של ז'אק לאקאן, ההמרקסיזם של לואי אלתוסר והסמיוטיקה של רולאן בארת, שכן בהשפעתם רווחת בתאוריה ההקולנועית באוניברסיטאות אמריקאיות מאז שנות ה-70 הדומיננטיות של ניתוח סרטים בגישה אותה כינה "פסיכו-מרקסיזם-סמיוטי" (psycho-semiotic Marxism).
כנגד גישה זו פיתח יחד עם דייוויד בורדוול את ה"פוסט-תאוריה" ואת הגישה הקוגניטיבית בקולנוע.
יחד הם פרסמו את האנתולוגיה "פוסט-תיאוריה: רקוסטרוקציה של לימודי קולנוע" (Post-Theory: Reconstructing Film Studies) ב-1996.
ב-1990 פורסם ספרו "הפילוסופיה של האימה, או פרדוקסים של הלב" (The Philosophy of Horror, or, Paradoxes of the Heart).
בספר זה בחן את האסתטיקה של סיפרות האימה באופן השוואתי במדיה שונות, ברומנים, בסיפור קצר, בתסכיתי רדיו ובסרטי אימה).
בהקדמה לספר העיד כי כתב אותו בין השאר כדי לשכנע את הוריו שהקסמותו מסיפורת אימה לא הייתה לריק.
"כוחם של הסרטים", מבוא לתיאוריות קולנועיות: מקראה, עריכה: ענת זנגר, האוניברסיטה הפתוחה, 2016
נואל הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2004 בבימויו של צ'אז פלמינטרי ובכיכובם של פנלופה קרוז, סוזן סרנדון, פול ווקר ורובין ויליאמס.
הסרט מתרחש בניו יורק במהלך חג המולד ועוקב אחר מספר דמויות המתמודדות עם קשיים אישיים: רוז, אחות המטפלת באמה החולה, נינה ובן זוגה מייק שמתקשים לשמור על יחסיהם, וגברים אחרים שהחיים הפגישו אותם באופן בלתי צפוי במהלך החג.
הסרט בוחן את נושאי האהבה, התקווה והחמלה בזמנים של אתגרים אישיים.
הסרט סובב סביב כמה דמויות ניו יורקיות, כשחג המולד קרב והן מתמודדות עם בעיות אישיות כבדות.
רוז קולמן (סוזן סרנדון) היא אחות שמטפלת באמה החולה במחלת אלצהיימר ומרגישה לכודה במצבה.
במקביל, נינה ואבן (פנלופה קרוז ופול ווקר) עומדים להיפרד בשל חוסר ביטחון ואי הבנות שמסבכות את הקשר ביניהם.
לג'ולס, שוטר ניו יורקי שנמצא במרדף אחר מישהו שמנסה לגנוב ממנו את זהותו, יש אתגרים משלו.
דרך האירועים המורכבים, הגיבורים לומדים על הקשרים בין אהבה לחמלה, תוך כדי התבוננות מעמיקה על משמעות חג המולד.
פנלופה קרוז בתפקיד נינה וסטרלי
פול ווקר בתפקיד מייק ריילי
סוזן סרנדון בתפקיד רוז קולמן
אלן ארקין בתפקיד ארטי ונצואלה
רובין ויליאמס בתפקיד צ'רלי בויד
נואל קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים.
הסרט קיבל ציון של 29% ב-Rotten Tomatoes, כאשר המבקרים ציינו שהסרט מצליח לגעת ברגשות אך נופל למלכודות של מלודרמטיות.
ב-Metacritic, הסרט זכה לציון של 36 מתוך 100, עם ביקורת על העלילה השטחית אך שבחים מסוימים על הופעות השחקנים.
ביקורות רבות מתחו ביקורת על מרכיבי הסנטימנטליות של הסרט, כאשר דייב קהר מ"הניו יורק טיימס" תיאר אותו כ"ערימה של קשקושים".
נואית קוצנית (שם מדעי: Noaea mucronata) היא שיח מדברי חסר עלים וקוצני, המתאפיין בכך שענפיו מסתיימים בקוצים חדים תכונה ייחודית בין צמחי משפחת הסלקיים.
בניגוד למינים אחרים במשפחה, שבהם העלים הופכים לקוצים (כמו במלחית האשלגנית), הקוצים של נואית קוצנית נוצרים מענפיה עצמם.
מאפיין זה מסייע לצמח לשרוד בתנאי מדבר קשים על ידי הפחתת איבוד מים והגנה מפני רעייה של בעלי חיים.
גובהו של השיח נע סביב 30 סנטימטרים ויותר, והוא מתהדר במערכת שורשים מסועפת.
בעונת הסתיו, הצמח מפתח שורשים צדדיים המתרחבים לרוחב, ומאפשרים לו לנצל בצורה מיטבית את כמות המים המועטה הזמינה בסביבה המדברית.
בתקופת החורף, הצמח מצמיח ענפים עדינים שעליהם מוארכים, דקים ובעלי גוון כחלחל.
עם בוא הקיץ, הענפים מתעבים ומתפתחים לקוצים, כאשר עלי הקיץ קטנים יותר.
פריחתה של הנואית הקוצנית מתרחשת בעיקר בסוף הקיץ ובתחילת הסתיו, אך ייתכן שהיא פורחת גם לאורך השנה, עם שיאי פריחה במרץ ובספטמבר.
נואית קוצנית נפוצה באזורים מדבריים מגוונים, כגון שטחי טרשים ואדמות חוליות-גיריות.
היא מין עמיד שגדל באקלים יבש, ולעיתים אף חודר לאזורים ים תיכוניים.
תפוצתה כוללת אזורים נרחבים ברחבי העולם, כגון מרכז אסיה, ערבות רוסיה, המזרח התיכון, הרי האטלס וצפון אפריקה, והיא מותאמת לאזור האירנו-טורני.
בישראל, הצמח גדל בעיקר באזורים מדבריים, על קרקעות וסלעים ממקור גירני, אך אינו נפוץ באזורים בעלי סלעים ממוצא מגמתי.
נואי הילדה מתאילנד (שוודית: Noy bor i Thailand) הוא ספר ילדים, ה-11 מסדרת "ילדי העולם" של הסופרת השוודית אסטריד לינדגרן, עם צילומים מאת חנה ריבקין-בריק.
בשנת 1966 יצא הספר לאור בהוצאת Rabén & Sjögren.
בישראל יצא הספר לאור ב-1967 בתרגומה של לאה גולדברג בהוצאת ספרית פועלים.
נואי גרה עם הוריה בתאילנד, בכפר קטן ליד בנגקוק.
ילדי הכפר שטים בנהר, דגים דגים ורוכבים על תאו.
לנואי יש אח קטן טוי ואחות קטנה וניפה ונואי עוזרת לאמא לטפל בה.
נואי הייתה רוצה לנסוע לעיר הגדולה, אבל הוריה מאמינים שהיא עדיין קטנה מדי בשביל לנסוע.
נואי מרוצה מאוד כשאביה מחליט יום אחד לקחת אותה לבנגקוק יום אחד.
יחד הם נוסעים לשם ברפסודה.
כשאביה של נואי עסוק במכירת התוצרת החקלאית נואי עוזבת את הרפסודה ומחליטה לחקור את העיר הגדולה.
כשנואי רעבה, היא רוצה לחזור לרפסודה של אביה, אך אינה מוצאת את הדרך חזרה.
לאחר זמן רב היא מגיעה למקדש.
היא מתפללת לבודהה שתמצא שוב את אביה, אך עם זאת היא כה מותשת עד שהיא נרדמה במקום.
כשהיא מתעוררת ויוצאת מהמקדש, היא רואה את אביה עומד שם.
הוא לוקח את נואי הביתה.
בדרך, נואי מסבירה שבנגקוק היא מקום משונה, יפה לנסוע לשם ויפה לחזור משם.
"נואי גרה בתאילנד" הוא הספר האחד עשר מתוך 15 ספרים בסדרת "ילדי העולם".
בשוודיה, הספר פורסם לראשונה בשנת 1966 על ידי הוצאת Rabén & Sjögren.
הספר תורגם לשפות רבות ביניהן אנגלית, גרמנית ועברית.
בישראל, הסדרה זכתה להצלחה גדולה במיוחד, והספר יצא במספר מהדורות.
בשנת 2015 פורסמה מהדורה חדשה של הספר בישראל בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
לדברי חמוטל בר-יוסף המסע לבנגקוק גורם לילדה להיפגש עם המציאות ולראות את הכפר בו היא גרה בעיניים חיוביות יותר, הספר נותן כבוד לחוש המציאות של הילד ולעולם ערכיו המתפתח.
באתר Reading Astrid נטען ש"נואי גרה בתאילנד" הוא אחד מסיפורי הילדים הטובים ביותר של סדרת "ילדי העולם", הספר מתאר בפשטות ובחביבות את חוויותיה של נואי בעיר הגדולה, ונחשב לאחד הספרים שהשתמרו היטב לאורך השנים מבין ספרי הסדרה.
דמותה של נואי מוצגת כמהנה, מתוקה וכזו שאינה מעוררת התנגדות, תיאור שמוסיף לחן הכללי של הספר.
בין הדמויות הבולטות מופיע גם אחיה של נואי, טוי, האומר את המשפט ההומוריסטי: "אני לא תאו אני ילד" ...
"אבל אני אוהב להתרחץ בנהר כמו תאו".
ג'ייקובס היה המפקד הראשון והיחיד של פלוגת היהודים במסגרת חיל המתנדבים של שאנגחאי.
נולד באנגליה למשפחה מתודיסטית, וגדל בהונג קונג.
היה ממייסדי גדוד הצופים הראשון בעיר.
בהמשך שירת בכוח ההגנה של הונג קונג, ולאחר מכן עבר בראשית שנות ה־20 לשאנגחאי, שם הועסק בחברת בריטיש-אמריקן טובקו.
בשאנגחאי הכיר צעירה יהודייה ממוצא רוסי, דורה בוגומולסקי, ונישא לה לאחר שהתגייר.
בשנת 1923 מונה למדריך הראשי של גדוד הצופים היהודי החמישי בשאנגחאי.
בתקופתו שגשג הגדוד והתבלט מול יתר גדודי הצופים בעיר.
בקיץ 1932 התקבצה קבוצת צעירים יהודים, חלקם יוצאי הגדוד וחלקם חברי תנועת בית"ר המקומית, והחלה לדון בהקמת יחידה יהודית במסגרת חיל המתנדבים של שאנגחאי.
בספטמבר 1932, בעקבות עימותים עם היפנים, הוקמה מחלקה יהודית בחיל המתנדבים.
ג'ייקובס, בדרגת קפטן, מונה למפקדה.
לרב הצבאי של הפלוגה מונה הרב מנדל בראון, מנהיגה הרוחני של הקהילה הספרדית בעיר.
ב־23 במאי 1933 הורחבה המחלקה והפכה ל"פלוגה העברית", תחת פיקודו של ג'ייקובס.
רוב חברי הפלוגה היו יהודים ממוצא רוסי.
הפלוגה ענדו סמל מגן דוד ממתכת על צווארון מדיהם, שעליו הוטבעו האותיות SVC (ראשי תיבות של Shanghai Volunteer Corps).
מטרה לא מוצהרת של חלק מהחברים הייתה לצבור ניסיון צבאי לקראת מלחמה עתידית על עצמאות היישוב.
כאשר הקרבות בין הסינים ליפנים ב־1937 איימו לזלוג לשטח הזיכיון הבינלאומי של העיר, גויסו כלל יחידות המתנדבים ב־17 באוגוסט, כולל הפלוגה היהודית, למשך שלושה חודשים.
בתקופה זו איישו עמדות שהוגדרו מראש, ובסיומה זכו 85 מאנשיה במדליית חירום של מועצת העיר.
מייג'ור ג'ייקובס נכלא על ידי היפנים עד סוף המלחמה.
אשתו ושלוש בנותיו פונו קודם לכן לארצות הברית.
בשנת 1949 עזב את סין ושב לאנגליה, שם המשיך לעבוד בחברת הטבק עד שפרש בשנת 1956. משפחתו השתקעה בעיר ניו מילטון.
בשנת 1967 הוזמן ג'ייקובס לביקור בישראל, ביוזמת יוצאי הפלוגה וגדוד הצופים, ביקור שדווח עליו כאירוע מרגש במיוחד.
ג'ייקובס נפטר באנגליה בשנת 1977 בגיל 79, ואשתו הלכה לעולמה זמן קצר לאחר מכן.
לזכרו של ג'ייקובס ניטעה חורשה במודיעין-מכבים-רעות ביוזמת חבריו ומוקיריו ברחבי העולם.
בטקס שנערך ב־18 במאי 1980 נחנך שלט זיכרון, ובמקום ניטעו 3,500 עצים לזכרו.
נובאיה זֶמְליה הוא ארכיפלג המורכב משני איים גדולים עיקריים באוקיינוס הקרח הצפוני מצפון לרוסיה.
האיים מופרדים במצר מטוצ'קין וסביבם איים קטנים נוספים.
שני האיים הגדולים נקראים "סֶבֶרנִי" (северный, "צפוני") ויוּז'נִי (южный, "דרומי").
נובאיה זמליה מפריד את ים ברנץ מִיָּם קארה, ושטחו הכולל הוא כ־90,650 קמ"ר.
נובאיה זמליה הררי מאוד, שכן מבחינה גאולוגית הוא המשכם של הרי אורל ופסגותיו מתנשאות עד גובה של 1,070 מטרים.
האי הצפוני מכיל קרחונים רבים, בעוד הדרומי הוא טונדרה נרחבת.
המחצבים הטבעיים בנובאיה זמליה הם נחושת, אבץ ועופרת.
אוכלוסייה קטנה מתקיימת באיים ומוצאת מחייתה מדיג וציד כלבי ים.
מבחינה מנהלית, הוא שייך למחוז ארכנגלסק בפדרציה הרוסית.
לא ידוע כמעט דבר על האוכלוסייה המקורית בנובאיה זמליה.
הסוחרים הרוסים מנובגורוד הגיעו לאי כבר במאה ה־11 או ה־12 לספירה.
החיפוש אחר "המעבר הצפוני מזרחי" מהאוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט הביא את ראשוני המבקרים ממערב אירופה לאזור.
הראשון בהם היה יו ווילובי ב־1553. בשנת 1596 הקיף וילם ברנץ את הקצה הצפוני של נובאיה זמליה והעביר את החורף על חופה המזרחי של קבוצת האיים, סמוך לקצה הצפוני שלה.
במהלך המסע זה הוא מיפה את כל החוף המערבי של הארכיפלג.
משלחת מחקר גדולה נוספת הגיעה לאי בראשותו של מגלה הארצות הרוסי הנודע פיודור ליטקה במחצית הראשונה של המאה ה־19. במהלך שנת 1870 הובאו לאי על ידי הרוסים כמה משפחות ממוצא ניינתי, במטרה להגן על חזקת האיים כנגד תביעות הנורווגים.
מתקן לניסויים גרעיניים הוקם בשנות ה-50 של המאה ה-20 בנובאיה זמליה, והיה פעיל במשך רוב שנות המלחמה הקרה.
באוקטובר 1961 פוצצה באתר C "פצצת הצאר", הפצצה התרמו־גרעינית הגדולה ביותר שיוצרה אי פעם, שתוכננה להיות בעלת עוצמה של 100 מגה־טון (בפועל, בשל חשש מעודף נשורת גרעינית, הופחתה העוצמה ל־50–57 מגה־טון "בלבד").
הפצצה הוטלה ממטוס Tu-95 שנצבע כולו לבן על מנת להקטין את השפעות הקרינה והבוהק, ושהותאם במיוחד לשאתה במנשא חיצוני (בתא הפצצות של המטוס לא היה מקום לפצצה).
הפצצה הוטלה מגובה 10,500 מטר, הוצנחה עד לגובה 4,000 מטר, ואז התפוצצה.
ניסויים שונים נערכו גם בחלקים אחרים של נובאיה זמליה, ובאופן רשמי היה למעלה ממחצית שטח האי מוגדר כשטח ניסויים.
בשנת 1989 אפשרה מדיניות הגלאסנוסט העלאה לדיון ציבורי של מצב איכות הסביבה בנוביה זמליה, ושנה לאחר מכן הפגינו פעילי גרינפיס בדרישה להפסיק ניסויים אלו.
במהלך שנות התשעים פחת דרמטית מספר הניסויים בנוביה זמליה, בין היתר בגלל שינויי המשטר בברית המועצות וברוסיה וכיום מתקיימים מחקרים מצומצמים במצר מטוצ'קין.
נוֹב הוא מושב דתי לאומי בדרום רמת הגולן, בסמוך לחיספין ואבני איתן.
היישוב נקרא על שם העיר נוב (אין לבלבל עם נוב המקראית, שהייתה באזור בנימין), הנזכרת בתוספתא, בתלמוד הירושלמי ובפסיפס כתובת רחוב כאחת העיירות היהודיות ב"תחום סוסיתא", לצד "חספיה" (היא חיספין), לעניין מצוות התלויות בארץ.
השם השתמר ב"ח'רבת נאב" הסמוכה.
היישוב ממוקם ברמה שטוחה בגובה 410 מטרים מעל גובה פני הים מצפון לכביש 98, על קו פרשת המים שבין נחל אל על (הנשפך לכנרת) ונחל נוב (הנשפך לירמוך).
בסביבה המצומצמת של היישוב ומדרום לו ישנה קרקע המתאימה לעיבוד חקלאי, בעוד מצפון לו סביבה בזלתית-טרשית נרחבת.
בסמוך ליישוב נמצאה בריכה ובור מים עתיקים, שאספו את מימיהם מנחל נוב.
מבנה היישוב טבעתי ומבני הציבור נמצאים במרכזו.
חלקו הוותיק של היישוב בנוי כנחלות חקלאיות, כאשר בתי המגורים צמודים זה לזה.
בראשית שנות ה־90 נבנתה במושב שכונה ובה בתי מגורים קטנים ללא נחלות על ידי חברת עמידר, והחל מתחילת המאה ה־21 נבנים במושב בתי מגורים בהרחבה, לצד מספר מצומצם של נחלות חקלאיות חדשות.
ממזרח ליישוב שטח ביצתי בו שוכנת שמורת טבע אירוס הביצות נוב.
בסמוך ליישוב נמצא תל נוב, שהוצע לזהותו עם העיר עין-ענב הנזכרת במכתבי אל-עמארנה מתקופת הברונזה המאוחרת.
זיהויו של היישוב עם העיירה נוב המוזכרת בכתובת רחוב מהתקופה ההלניסטית נראה ודאי, לאור שימור השם ההיסטורי וממצא מתאים.
באתר נמצאו חרסים מתקופות הברונזה התיכונה ב', הברזל ב', הפרסית, ההלניסטית, הרומית הקדומה והמאוחרת, הביזנטית, הממלוכית והעות'מאנית.
החוקר שמואל קליין הציע שהיישוב נוסד על ידי פליטים שבאו הֵנה מעיר נוֹב שבארץ יהודה.
בתקופת השלטון הסורי שכן במקום כפר קטן בן עשרות משפחות בשם נאב.
התל נחפר בחפירות הצלה מצומצמות ב-1993, 1994 וב-2020, אך טרם נחפר לעומקו ביסודיות.
מצפון ליישוב הקיים שכן כפר קטן נוסף בשם רסם א-רבח, ובסמוך לו אתר עם מספר דולמנים וכפר קטן נוסף.
ביומה האחרון של מלחמת ששת הימים נכבש אזור דרום הגולן על ידי חטיבה 80 וכוחות קטנים נוספים שהונחתה ממסוקים בתאופיק ובוטמיה והתפרסו לאורך כביש 98. כח של סיירת צנחנים במילואים התמקם בסמוך לנוב, ובמהלך קרב עם כח סורי נסוג נהרג אחד החיילים במקום.
לזכרו ניצבת אנדרטה למרגלות התל בצומת הכניסה למושב.
המקום בו נמצא היישוב תוכנן להקמת מושב דתי, כחלק מגוש יישובים דתיים באזור זה.
מעט קודם להקמת המושב, היה שטח המושב שדה חקלאי שעובד על ידי גרעין נח"ל שישב באל-על הסמוכה.
בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 הסמיך איגוד המושבים של הפועל המזרחי את אמיתי באב"ד לפעול לגיבוש גרעין מתיישבים להקמת מושב עובדים במקום.
בתקופה הראשונה התגוררה מרביתה של קבוצת המייסדים בבתים סוריים בסמוך למושב השיתופי הסמוך, רמת מגשימים, ומיעוטם באל-על הסמוכה, ובשל תנאי החיים הארעיים, פעלה כמושב שיתופי.
הקבוצה הייתה מבוססת בחלקה על חברי גרעין נח"ל בני שבט מוריה של תנועת בני עקיבא.
ישוב הקבע החל להבנות ממערב לרמת מגשימים, כאשר הביצוע הוטל על חברת מקורות.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים פונו בבהילות אנשי הקבוצה ביחד עם אנשי רמת מגשימים, הגברים גויסו לצבא והנשים והילדים פונו לעורף.
ביום השני של המלחמה, כבש הצבא הסורי את רמת מגשימים והשטח שבו נבנו מבני הקבע של המושב, ושני שומרים דרוזים ששמרו על אתר הבנייה נלקחו בשבי.
אחד מהם מת בשבי בעקבות אלימות שספג בחקירתו והזנחה רפואית.
ביום השלישי של המלחמה נכבש מחדש האזור על ידי כוחות חטיבה 9. עם שוך הקרבות חזרו הנשים והילדים להתגורר בתנאים קשים ובמקביל למלחמת התשה בהיאחזות אל-על הסמוכה.
בחנוכה תשל"ד (1974) הסתיימה בניית 14 הבתים הראשונים אליהם עברו המשפחות הראשונות.
עד חג השבועות תשל"ד נמשכה מלחמת ההתשה בגולן במהלכה ספג המושב מספר הפגזות ארטילריות, אך המשיך להתפתח ולקלוט משפחות.
המושב נבנה כמושב עובדים, וכל משפחה קיבלה בית מגורים ולצידו שטח חקלאי של מספר דונמים מצומצם, ושטח חקלאי גדול יותר מדרום למושב.
למרות התכנון המקורי ובלחץ הנסיבות, המשיך המושב לפעול כמושב שיתופי ולא כמושב עובדים, ופעל בניסיונות חקלאיים שונים בסביבה חקלאית לא-מוכרת, שרובם נכשלו.
במקביל לניסיונות לפיתוח ענפים חקלאיים שונים, החל להתפתח ענפי גידול בעלי חיים, כדוגמת: ענף רפתות חלב, ענף לולי עופות, ענף מרעה בקר וענף רעיית צאן.
כחלק מנוהג המגזר החקלאי בתקופה זו, צורף המושב הצעיר לארגון הקניות של משקי עמק הירדן, והמושב נוהל באמצעת אגודה שיתופית חקלאית.
במשך הזמן נסגר ענף לולי העופות והצטמצם מאוד ענף רעיית הצאן.
בשנים 1974–1978 התגוררו ביישוב חברי הגרעין המייסד של אבני איתן.
במאי 1984 נעצר חבר המושב - בועז היינמן שהיה אחד מאנשי המחתרת היהודית.
הוא נשפט ונדון למאסר ועונשו קוצר על ידי הנשיא הרצוג.
כיום - אינו מתגורר ביישוב.
המשבר הכלכלי של שנות ה-80
בעקבות החובות הכבדים מונה ועד ממונה חיצוני לאגודה החקלאית של המושב, על ידי ארגון הקניות של משקי עמק הירדן, שהיה בעל החוב העיקרי של המושב.
בהמשך עברה האגודה השיתופית שצברה חובות כבדים לכינוס נכסים ולהסדר חוב, כחלק מהסדר חובות המושבים.
בקיץ 1989 העביר משרד האוצר סיוע חירום חריג של כ-19 מיליון ש"ח למושב.
הניהול המשותף של המושב והרפתות פורק, והמושב הפך למושב עובדים.
כיום חברי האגודה החקלאית במושב מתנהלים כלכלית באופן עצמאי, בעוד האגודה השיתופית מסדירה בעיקר נושאים חקלאיים.
על רקע קושי גובר בהתבססות על חקלאות כעוגן כלכלי במשק המשפחתי, החלה תופעה של מספר תושבים המעבדים שטחים בהיקפים גדולים המוחכרים להם על ידי תושבים שחדלו לעסוק בחקלאות, והיקף גובר של עיסוק בעבודות חוץ שאינן חקלאיות.
במקביל החל פיתוח המושב מבחינה תיירותית, והחלו להבנות יחידות אירוח לנופש על שטחים חקלאיים קטנים סביב הבתים.
נכון ל־2022 מונה המושב כ-220 משפחות, רובן הגדול של תושבים שאינם חברים באגודה החקלאית.
נוב הוא היישוב היהודי הרביעי בגודלו בגולן לאחר קצרין, חיספין ובני יהודה, והישוב החקלאי הגדול בגולן.
כלכלת היישוב מתבססת על חדרי אירוח, רפתות, צאן ובקר במרעה, עיזים לייצור חלב וגידולים חקלאיים: מטעים נשירים (תפוחים, שזיפים, אגסים, נקטרינות, אפרסקים) כרם ענבים להכנת יין וכרם זיתים להכנת שמן, הדסים ופרחים.
בנוסף לאלה ישנם אנשי חינוך רבים במושב ובעלי מקצועות חופשיים.
ביישוב ריכוז גדול של רפתות בקר, ותושבי המקום היו חלוצי גידול הדסים משולשים למצוות ארבעת המינים באופן מסחרי ואיכותי.
כמו כן, קיימת במושב חווה לגידול דגי נוי מסוג דיסקוס (Symphysodon).
כמו כן, היישוב היה שותף, יחד עם עוד ארבעת היישובים הדתיים האחרים בגולן (רמת מגשימים, יונתן, אבני איתן, ואלוני הבשן), בהקמת בית המלון "כינר - גליל" על חוף הכנרת.
במהלך המשבר הכלכלי מכר המושב את החזקותיו במקום לשאר השותפים.
במושב פועל מעון יום בהנהלת המושב ושלושה גני ילדים.
בית הספר היסודי ממלכתי-דתי נמצא בחיספין הסמוכה, וכן תלמוד תורה לבנים בגילאי היסודי.
בית ספר משותף דתי-חילוני ובית ספר אנתרופוסופי נמצאים בנטור.
תלמידי התיכון לומדים בישיבות התיכוניות בסביבה, באולפנית טבריה באולפנת הגולן בקצרין, ובתיכון שקד בעמק המעיינות.
כמו כן, פועלת ביישוב אולפנת "אי"ל ברמה" המיועדת לבנות המעוניינות ללמוד במקום קטן בו היחס האישי ובניית האישיות תופסים מקום מרכזי.
פעילות אחר הצהריים החינוכית ביישוב כוללת סניף של תנועת הנוער בני עקיבא ותוכנית העשרה תורנית לגילאי גן עד בית ספר יסודי ב"תלמוד תורה".
ההשכלה התורנית הגבוהה במושב כוללת את מדרשת נוב.
מראשית שנות ה-70 ועד שנת 2010 כיהן כרב היישוב הרב יגאל אריאל.
לאחר פרישתו, כיהן בתפקיד הרב אורי סדן.
בשנת 2022 נבחר לתפקיד הרב יוסף סוראני.
לנוב נבחרת כדורסל בשם הפועל "אגרולן" נוב, שמשתתפת בקביעות בליגת יישובי הגולן וזכתה במסגרתה פעמיים.
נואקשוט היא בירת מאוריטניה והעיר הגדולה ביותר בה.
מקור שמה מהמילה הברברית נאוואקסו - מקום הרוחות.
העיר שוכנת במערב המדינה על שפת האוקיינוס האטלנטי.
על פי מפקד האוכלוסין האחרון של מאוריטניה משנת 2023 אוכלוסיית העיר מונה כ-1.4 מיליון בני אדם והיא העיר הגדולה ביותר במדבר סהרה.
נואקשוט החלה ככפר דייגים קטן בתקופה הפרה-קולוניאליסטית ובתקופת המשטר הצרפתי.
לאחר שמאוריטניה הגיעה לעצמאות, נואקשוט נבחרה להיות בירתה.
השלטון רצה כי עיר הבירה תהיה עיר מודרנית, דבר שפסל שלל כפרים ועיירות.
בניית העיר החלה במרץ 1958, ויסודות העיר הושלמו עד עצמאות המדינה בנובמבר 1960. בשנת 1976 העיר הותקפה פעמיים על ידי חזית פוליסריו.
לאחר בצורת אזורית, הגיעו לעיר מהגרים רבים.
נובה היא התפרצות דרמטית המתרחשת במערכת כוכבים כפולה (בינארית) המורכבת מננס לבן וכוכב סדרה ראשית או ענק אדום.
התפרצות זו מאופיינת בכמות קרינה גדולה שנפלטת באופן פתאומי ודועכת לאחר מכן.
התפרצות נובה היא תהליך שכיח יחסית, וההערכות הן שיש כחמישים התפרצויות נובה בכל שנה בגלקסיית שביל החלב בלבד.
נובה (Nova) משמעו בלטינית "חדשה" - הכוונה "לכוכב חדש" שלפני ההתפרצות לא היה מספיק בהיר כדי לראותו בעין.
האסטרונום הנודע טיכו ברהה, נחשב לראשון שהשתמש במונח זה.
רק מ-1930 החלו להבדיל בין תופעת ה"נובה" לתופעת ה"סופרנובה".
נובה היא סוג של כוכב משתנה שנקרא משתנה קטקליזמי (CV - Cataclysmic Variable) כלומר שהשינוי הוא חד ופתאומי.
כמו כן היא נחשבת ל"משתנה מסיבות פנימיות" - כלומר שהתנודות בעוצמת הקרינה הנמדדת מקורן בשינויים בכוכב עצמו.למעשה, שלושה עצמים קוסמיים נכללים תחת המונח "נובה": נובה קלאסית (classical nova), נובה מחזורית (recurrent nova) ונובה ננסית (dwarf nova).
נובה קלאסית - היא התפרצות נובה שנצפתה פעם אחת.
נובה מחזורית - התפרצות נובה (קלאסית) שנצפתה יותר מפעם אחת מאותו מקור.
נובה ננסית - התפרצות המתרחשת בתהליך קריסה כבידתית.
עקומת הקרינה הנמדדת מהווה תת-אפיון נוסף של הנובה:
נובה מהירה (Fast novae) - עולה תוך ימים ספורים לשיאה ודועכת מהר, תוך 10–50 ימים.
נובה איטית (Slow novae) - עולה תוך ימים ספורים לשיאה ודועכת תוך 80–250 ימים.
הערה: ישנם המשתמשים בשלושה מאפייני חלוקה (מהירה, איטית, איטית מאוד), במטרה לסווג ביתר דיוק את הנובה.
נובה של קרני X: תופעה דומה לנובה, שבה כוכב נייטרון מחליף את הננס הלבן.
מרבית הקרינה של התפרצות זאת נפלטת בתחום קרני ה-X.
כיום לא מקובל לכנות תופעה זו כנובה אלא כהתפרצות קרני X.
התפרצות נובה קלאסית מתרחשת במערכת בינארית בעלת זמן מחזור קצר, המורכבת מננס לבן וכוכב רגיל (הכוכב הרגיל הוא לרוב מטיפוס M או K, כוכב בשלב מעבר לננס אדום או לעיתים לתת-ענק).
הננס הלבן סופח באיטיות מהכוכב האחר גזים לדיסקה המקיפה אותו והנתונה להשפעת כבידתו הרבה.
הגז המהווה את לב התהליך הוא מימן המצוי בשפע בדיסקת הספיחה.
קצב הספיחה האיטי, עד כ־10-8 מסות שמש לשנה, הוא גורם מפתח להתהוות נובה.
קצב מהיר יותר יגרום לאפקט דרמטי מסוג סופרנובה.
גזי המימן הנספחים, המעורבים בחומרים אחרים, מצטברים על פני הננס הלבן.
שכבת גזים זו נדחסת ומתלהטת כל העת כתוצאה מספיחת חומר נוסף.
כמות קטנה של המימן מפעפעת אל פני הננס הלבן העשירים בפחמן וחמצן אינרטיים והם מצידם מפעפעים אל תוך המעטפת.
כאשר הלחץ והטמפרטורה עולים על ערך קריטי מסוים, כ־10-20 מיליון מעלות קלווין, מתרחשת תגובה גרעינית מהירה וקטקליזמית על פני הננס הלבן (תגובת פחמן-חנקן-חמצן - CNO).
תגובה גרעינית זו, המכונה גם "הבזק מימן", פולטת כמות אדירה של אנרגיה בצורת קרינה מפני הננס הלבן וכן מפזרת בצורה אלימה את מעטפת החומר הבוער שהצטברה קרוב לפניו.
תהליך ההתפרצות כולל יצירה של איזוטופים בתהליך rp, שחלקם מתפזרים לחלל הבין-כוכבי.
באופן זה מעשירות הנובות את הרכב היסודות בחלל הבין כוכבי עד למספר מסה 40.
עיקר החומר שנזרק מקורו בספיחה, מכאן יכולת המחזוריות של הנובה.
לאחר שלב ההתפרצות הקצר יחסית, שנמדד בימים, מגיע שלב הדעיכה שנמשך בדרך כלל חודשים.
לאחריו מתחיל התהליך מחדש בספיחת חומר קרוב לפני השטח של הננס הלבן.
למרות האופי האלים של התהליך נפלטת כמות חומר מועטה יחסית בהתפרצות, כ־10-4 מסות שמש.
העלייה בבהירות הכוכב היא מפעמים בודדות עוצמת הכוכב עד פי 106 מהעוצמה המקורית.
בתוך זמן קצר, התפרצות הנובה יכולה להגיע לרמת בהירות גבוהה.
V1668 בברבור הגיע לרמה של 6.22 למספר ימים בודדים וירדה ל-3 תוך 24 ימים.
בדומה לנובה קלאסית, נובה ננסית (או נובה מטיפוס U Geminorum, על שם כוכב בשם זה), מתהווה במערכת בינארית המורכבת מננס לבן וכוכב רגיל.
אלא שהאנרגיה להתפרצות מקורה בשחרור פתאומי של אנרגיה גרביטציונית בתהליך ספיחת הגזים ולא מתגובות גרעיניות.
עוצמת האור בהתפרצות זו היא פי 10 עד 100 מעוצמת האור הרגילה של המערכת.
ככלל, ככל שמחזור ההתפרצות ארוך יותר, עוצמת האור הנפלטת גבוהה יותר.
מחזור טיפוסי של התפרצות הוא בן 40–130 ימים.
רובו של זמן מחזור מוקדש לספיחת חומר, ההתפרצות עצמה נמשכת יום-יומיים ואחריה שלב הדעיכה עד להתפרצות הבאה.
התאוריה המקובלת להסבר המחזוריות: הגזים הנספחים סביב הננס הלבן מצטברים סביבו במרחק מה.
כאשר צפיפותם עוברת ערך קריטי מסוים - קורס החומר במהירות לכיוון הננס הלבן, קריסה זו היא שגורמת לפליטת הקרינה העצומה.כיום מוכרים כמה מאות עצמים מטיפוס נובה ננסית.
על סמן תצפיות וחישובים תאורטיים, מעריכים האסטרונומים כי התפרצות הנובה היא ברוב המקרים תופעה מחזורית או כמעט מחזורית.
ההערכות הן שזמן המחזור של נובה הוא מ-1,000 ועד 100,000 שנים ותלויה בעיקר במסת הננס הלבן.
ישנן נובות נדירות יחסית שזמן המחזור שלהן קצר בהרבה, עשרות בודדות של שנים.
נובגורוד או וליקי נובגורוד היא עיר ברוסיה השוכנת על גדות נהר וולחוב , בקרבת אגם אילמן.
נובגורוד נחשבת לעיר החשובה ביותר מבחינה היסטורית בצפון מערב רוסיה.
העיר נמצאת על נתיב M10 שמחבר את מוסקבה לסנקט פטרבורג.
העיר היא המרכז המנהלי של מחוז נובגורוד.
אוכלוסייתה מונה 222,594 תושבים (לפי מפקד האוכלוסין של 2017).
נובגורוד הייתה עיר הבירה הראשונה של רוסיה (לפני קייב) והייתה חברה בברית ערי הנזה.
העיר הוזכרה לראשונה בשנת 859.
נובגורוד הייתה בירת רפובליקת נובגורוד וצבאה, בהנהגת אלכסנדר נבסקי, הביס את הצבא השוודי בקרב נייבה.
ווליקי נובגורוד היא אחת הערים הוותיקות והמפורסמות ביותר ברוסיה — מקום התרחשותן של הכרוניקות של רוריק והולדת המדינה הרוסית.
בימי הביניים הייתה אחד ממרכזיה של רוס של קייב, במאות ה־12 וה־13 — בירת הרפובליקה של נובגורוד, ולאחר מכן מרכז ארץ נובגורוד בממלכה הרוסית.
יתר על כן, בשנת 1136 נובגורוד הפכה לרפובליקה החופשית הראשונה בשטחה של רוסיה הפיאודלית (מאותו הרגע, סמכויותיו של נסיך נובגורוד היו מוגבלות בחדות).