tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הם חוזרים לבסוף לכפר, עם האבן שנותרה וילדי הכפר.
האריסון פורד – אינדיאנה ג'ונס
קייט קאפשו – וילהלמינה "וילי" סקוט
קי הוי קואן – שורט ראונד
אמריש פורי – מולה ראם
רוי צ'יאו – לאו צ'ה
דן אקרויד – ארט ובר
רושאן סת – צ'אטאר לאל
ספילברג סיפר ששכאשר ג'ורג' לוקאס פנה אליו לראשונה עם תסריט לסרט שודדי התיבה האבודה, הוא ביקש ממנו להתחייב לטרילוגיית סרטים, אך בדיעבד התברר שלא היו לו רעיונות לסרטי המשך.
לוקאס רצה שהסרט השני יהיה אפל יותר משודדי התיבה האבודה, בהשראת האימפריה מכה שנית.
הוא וספילברג שייכו זאת למצבי הרוח האישיים שלהם בעקבות פרידות זוגיות.
ספילברג הסביר שהוא לא רוצה 'לשכפל' את הסרט הראשון, אך מסתכן באכזבה מצד הקהל שרוצה לראות מאפיינים דומים של הסרט הראשון.
לוקאס החליט שהסרט יהיה פריקוול כדי להימנע משימוש חוזר בנאצים כנבלים.
ספילברג רצה במקור להחזיר את מריון רייבנווד, עם אבנר רייבנווד כדמות אפשרית.
בין הרעיונות הראשונים לסיפור היו מרדף אופנוע על החומה הסינית ועמק נסתר המאוכלס בדינוזאורים, וכן עלילה שהתמקדה במלך הקופים .
עם זאת, הרשויות בסין סירבו לאפשר צילום במדינה, מה שהצריך שינוי בעלילה.
לוקאס שינה את מיקום העלילה לטירה רדופה בסקוטלנד, אך ספילברג חש שזה דומה מדי לפולטרגייסט, ולכן הרקע שונה למקדש דמוני בהודו.
לוקאס הגה רעיונות שכללו כת דתית המוקדשת לעבדות ילדים, מאגיה שחורה והקרבת אדם פולחנית.
במקור, הוצע ללורנס קסדן, שותפו לכתיבת שודדי התיבה האבודה, לכתוב את התסריט, אך הוא סירב לכתוב בטענה שהעלילה "מרושעת מדי".שכר את וילארד האיק וגלוריה כץ, שעבדו איתו בעבר על אמריקן גרפיטי (1973) והכירו את התרבות ההודית.
במקור, הטיוטה הראשונה כללה שני חלקים של כיסוי הראש של המטה של Ra: האחד במוזיאון של גנרל הוק בשנחאי, שאותו ג'ונס היה אמור לגנוב תוך שימוש בגונג כמגן, והשני בנפאל אצל מריון.
ג'ונס היה אמור לברוח ממטוס נטוש בעזרת רפסודה מתנפחת על מדרון ההימלאיה, אך קסדן פסל זאת מחשש לעלות גבוהה ולחוסר אמינות – ביקורת שגם הסצנה הסופית בסרט קיבלה.
ספילברג סיפר ש"הרעיון של ג'ורג' היה להתחיל את הסרט עם מקטע מוזיקלי.
הוא רצה לעשות מספר ריקודים של באזבי ברקלי.
בכל פגישות הסיפור שלנו הוא היה אומר, 'היי, סטיבן, תמיד אמרת שאתה רוצה לצלם מחזות זמר'.
חשבתי, 'כן, זה יכול להיות כיף'".
הויק וכץ שכתבו את התסריט במהירות כדי לשמור על מעורבות ודיונים עם ספילברג.
הם שילבו סצנות שנחתכו מ-שודדי התיבה האבודה, כמו הבריחה במטוס והמרדף על עגלות המכרה.
סצנת קרב כלבים נמחקה, וכך גם סצנות שבהן אלו ששתו את דם הקאלי הפכו לזומבים בעלי יכולות על-אנושיות פיזיות.
סצנת ארוחת הערב בארמון נוצרה מתוך רצון להסביר את כת ה-Thuggee בדרך שתשמור על עניין הקהל.
בתחילה הויק וכץ הציעו ציד נמרים אבל ספילברג אמר, "אין סיכוי שאשאר בהודו מספיק זמן כדי לצלם ציד נמרים".
בסופו של דבר הם החליטו על סצנת ארוחת ערב הכוללת אכילת חרקים (שהיו עשויים מגומי ומלאים ברפרפת), מוחות של קופים (רפרפת בטעם פטל) וכדומה.
"סטיב וג'ורג' שניהם עדיין מגיבים כמו ילדים, אז הרעיון שלהם היה לעשות את זה כמה שיותר גס", אומר כץ.
לוקאס שלח להויק וכץ תמליל של 500 עמודים של השיחות המוקלטות שלהם כדי לעזור להם עם כתיבת התסריט.
הטיוטה הראשונה נכתבה תוך שישה שבועות, בתחילת אוגוסט 1982. "סטיבן יצא מסרט מצליח מאוד (אי טי) וג'ורג' לא רצה לאבד אותו", אמר כץ, "הוא מאוד רצה שהוא יביים (את המקדש האבוד).
היינו בלחץ גדול לעשות את זה ממש ממש מהר כדי שנוכל להחזיק בסטיבן".
כתיבת טיוטה שנייה הסתיימה עד ספטמבר.
ממרץ עד אפריל 1983, הויק וכץ ביצעו בו זמנית שכתובים לתסריט הצילומים האחרון.
סצנה אחת שנכנסה לתסריט, אך נפלה במהלך הצילומים, הייתה על נחש המתפתל סביב ווילי.
כשקאפשו התגלתה כסובלת מפחד מנחשים, ספילברג הבחין כמה קשה לה, והחליט לדלג על הסצנה.
הכותרת שונתה מ"מקדש המוות" ל"המקדש האבוד", ולקפטן בלומברט, לצ'אטאר לאל ולילד המהרג'ה היו תפקידים גדולים יותר בטיוטות מוקדמות.
במהלך ההפקה, האריסון פורד לקח חלק משורות הדיאלוג שיועדו ל"שורט ראונד".
הריסון פורד שב לגלם את תפקידו של אינדיאנה ג'ונס מ"שודדי התיבה האבודה".
לתפקיד ווילי סקוט נבחנו יותר מ-100 שחקניות.
בין השחקניות הלא מוכרות לחלוטין שנבחנו לתפקיד הייתה שרון סטון.
לבסוף, ספילברג בחר בקייט קפשו לאחר שצפה באודישן המצולם שלה והראה אותו להריסון פורד.
לתפקיד שורט-ראונד, מנהל הליהוק, מייק פנטון, ארגן הזמנות פתוחות לנערים ממזרח אסיה להיכנס לאודישן במספר ערים גדולות, כולל ניו יורק, סן פרנסיסקו, לוס אנג'לס, הוואי, טורונטו, שיקגו, מונטריאול, הונג קונג ולונדון.
במקור, אחיו הצעיר של Ke Huy Quan הלך לאודישן לתפקיד בזמן שקוואן הצטרף.
המפיקים שמו לב שקוואן נותן לאחיו הנחיות מאחורי המצלמה במהלך האודישן, אז מנהל הליהוק ביקש מקוואן לנסות לשחק את התפקיד, ולאחר כמה ימים הוא לוהק לתפקיד.
לתפקידי תושבי הכפר בסרט נשכרו שחקנים מסרי לנקה, בעוד ששחקנים הודים גילמו את דמויות ארמון פנקוט.
צוות הליהוק חיפש באנגליה וארצות הברית שחקן מתאים לתפקיד הארכי-נבל "מולה רם", אך לאחר שלא מצאו מועמד הודי מתאים בארצות הברית, פנו לאמריש פורי, שהיה עסוק ב-18 סרטים בהודו.
פורי נפגש עם ספילברג, סירב תחילה, אך השתכנע בעקבות שיחה עם ריצ'רד אטנבורו, שעבד איתו על גנדי.
רושן סת', שגילם את ראש הממשלה צ'טר לאל, השתתף גם הוא ב-גנדי.
הממשלה ההודית סירבה לאפשר את צילומי הסרט בצפון הודו ובעאמר פורט, עקב מציאת התסריט כפוגעני ודרשה שינויים בתסריט, ולכן ההפקה עברה לקנדי, סרי לנקה.
ציורי מט ודגמים מוקטנים שימשו ליצירת הכפר, המקדש וארמון פאנקוט.
הצילומים החלו באפריל 1983 ועברו לאולפני אלסטרי באנגליה במאי.
כוריאוגרפיית הסצנה הפותחת בוצעה על ידי דני דניאלס ולמעשה הייתה הסצנה האחרונה שצולמה.
השחקנית קייט קאפשו נאלצה ללמוד לשיר במנדרינית ולקחת שיעורי סטפס.
שמלתה, שנוצרה מחרוזים מקוריים משנות ה-20, ניזוקה כשפיל לעס אותה, ונדרש תיקון דחוף.
מעצב התלבושות, אנתוני פאוול, היה זה שנאלץ למלא את טפסי הביטוח.
באשר לסעיף "סיבה לנזק", לא הייתה לו ברירה אלא לרשום "שמלה שאכלה פיל".
מעצב ההפקה נורמן ריינולדס לא השתתף, והוחלף על ידי אליוט סקוט.
גשר החבלים נבנה על ידי מהנדסים בריטים מסכר ויקטוריה.
הריסון פורד נפצע קשה בגבו, מה שהשבית את ההפקה זמנית, וכפיל הפעלולים שלו, ויק ארמסטרונג, מילא את מקומו במשך חמישה שבועות.
מקומות נוספים לצילומים כללו את מקאו (ששימשה כשנחאי), אתרים בקליפורניה, איידהו ופלורידה.
סצנת מרדף המכרות שולבה בין רכבת הרים, דגמי מיניאטורה ואנימציית סטופ-מושן.
חברת Industrial Light & Magic סיפקה את האפקטים החזותיים, ובן ברט הקליט קולות מרכבות הרים בדיסנילנד עבור סצנת עגלות המכרות.
"אחרי שהראיתי את הסרט לג'ורג' [לוקאס], בשעה ו-55 דקות, הסתכלנו אחד על השני", נזכר ספילברג, "הדבר הראשון שאמרנו היה 'מהר מדי'.
היינו צריכים להאט את סצנות האקשן.
עשיתי עוד כמה צילומי מט כדי להאט אותה.
עשינו את זה קצת יותר איטי, על ידי החזרת מרווח נשימה כדי שתהיה אספקת חמצן של שעתיים לקהל".
הפסקול הולחן ונוצח על ידי ג'ון ויליאמס ובוצע על ידי תזמורת Hollywood Studio Symphony, עם תזמורים מאת הרברט ו.
הוא יצא לראשונה על גבי CD, תקליט וקלטת ב-1984, ולאחר מכן יצא מחדש על CD בשנת 2008.
בשל מגבלות האורך של תקליט LP (כ-40 דקות), מספר קטעים מהסרט לא נכללו במהדורה המקורית.
לאחר הרחבת הפסקול של שודדי התיבה האבודה ב-1995, עלתה תקווה להוצאה מורחבת גם לפס הקול של "המקדש הארור".
תקווה זו התממשה בנובמבר 2008, כאשר Concord Music Group הוציאה מארז בן חמישה דיסקים, שכלל את פסקולי כל ארבעת הסרטים בסדרה עד אז.
הסרט "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" יצא לאקרנים בארצות הברית ב-23 במאי 1984 ושבר שיא עם הכנסות של 45.7 מיליון דולר בשבוע הראשון.
הסרט גרף 333.1 מיליון דולר ברחבי העולם, מתוכם 180 מיליון דולר בצפון אמריקה ו-153.1 מיליון דולר בשאר השווקים.
הוא רשם את פתיחת סוף השבוע הגבוהה ביותר לשנת 1984 והיה לסרט המצליח ביותר באותה שנה (שלישי בצפון אמריקה אחרי השוטר מבוורלי הילס ו-מכסחי השדים).
בזמן יציאתו, דורג כסרט העשירי המכניס ביותר בכל הזמנים, עם מכירה מוערכת של 53.5 מיליון כרטיסים בארצות הברית.
חברת Marvel Comics פרסמה עיבוד קומיקס לסרט, שנכתב על ידי דייוויד מישליני ואויר על ידי ג'קסון גייס, איאן אייקין, בריאן גארווי ובוב קמפ.
30 וגם כסדרת קומיקס בת שלושה חלקים.
חברות LucasArts ו-Atari Games קידמו את הסרט עם משחק ארקייד, וחברת הסברו השיקה קו צעצועים המבוסס עליו בספטמבר 2008.
גרסת הווידאו של הסרט יצאה בחג המולד 1986 במחיר של 29.95 דולר ונמכרה ב-1.4 מיליון עותקים – שיא בזמנו.
גרסת ה-DVD יצאה ב-2003 לצד שני הסרטים הנוספים בטרילוגיה המקורית של אינדיאנה ג'ונס.
גרסת בלו-ריי הופצה ב-2012 כחלק ממארז שכלל ארבעה סרטים, וב-2021 יצאה גרסה מחודשת באיכות 4K Ultra HD, אשר הופקה מסריקות של הנגטיבים המקוריים.
ביפן, הסרט שודר בערוץ Nippon TV (NTV) ב-16 באוקטובר 1987 ושבר את שיא הצפייה של הערוץ עם 26.9% רייטינג, תוך שהוא עוקף את השיא הקודם של משחק הדמים (25.3% בשנת 1985).
השיא נשבר בשנת 1994 על ידי Tsuribaka Nisshi 4, אך "המקדש הארור" נותר הסרט הזר הנצפה ביותר בערוץ עד לשידור הארי פוטר ואבן החכמים ב-2004.
בבריטניה, שידור הסרט בשנת 2005 ב-BBC1 משך 5 מיליון צופים, ודורג כסרט התשיעי הנצפה ביותר של הערוץ במחצית הראשונה של אותה שנה.
עם יציאתו לאקרנים, "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" זכה לביקורות מעורבות, אך עם השנים קיבל הכרה מחודשת מצד המבקרים.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג של 77% על סמך 137 ביקורות, עם ציון ממוצע של 7.4/10. הקונצנזוס הביקורתי מציין כי הסרט אולי אפל מדי עבור חלק מהצופים, אך הוא עדיין מציג הרפתקה סוחפת ומרשימה.
באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 57 מתוך 100, המעיד על ביקורות "מעורבות או ממוצעות".
כמה מבקרים שיבחו את הסרט על סגנונו הייחודי והאנרגיה הרבה שבו.
רוג'ר איברט העניק לו ארבעה כוכבים מתוך ארבעה ותיאר אותו כ"אחד מסרטי ההרפתקה המרגשים ביותר שנעשו".
פאולין קייל אהבה את הדינמיות והקצב המסחרר של הסרט, והשוותה אותו לנסיעה מסחררת ברכבת הרים.
קולין קוברט הגדיר אותו כ"יותר מטופש, אפל ואלים, אך עדיין מהנה".
גם הבמאי קוונטין טרנטינו הצהיר שזהו הסרט האהוב עליו בסדרה, וציין שהוא רואה בו את הסרט השני הטוב ביותר של ספילברג אחרי מלתעות.
לעומת זאת, היו גם ביקורות שליליות.
דייב קר טען כי הסרט מרגיש כמו ילד שמנסה לזעזע את אחותו הקטנה.
ראלף נובאק מ-People ביקר בחריפות את האלימות שבו, ואף כינה אותו "צורה של התעללות קולנועית בילדים".
גם הגרדיאן טען כי הסרט הוא "רצף של מרדפים לא מחוברים", בעוד לאונרד מלטין נתן לו רק שני כוכבים מתוך ארבעה, וציין שהוא "גורם לכאב ראש" וכולל בדיחות גועל מיותרות.
השחקנים והיוצרים עצמם הביעו דעות מעורבות לגבי הסרט.
קייט קאפשו, שגילמה את ווילי סקוט, הודתה כי דמותה נתפסה כ"בלונדינית צווחנית חסרת עומק", והופתעה מהביקורת הקשה מצד מבקרות קולנוע נשים.
סטיבן ספילברג עצמו הצהיר כי לא היה מרוצה מהתוצאה הסופית, והרגיש שהסרט "אפל מדי" וללא "רגש אישי".
עם זאת, הוא הודה שההיבט החיובי ביותר של הפקת הסרט היה שפגש את קייט קאפשו, שאיתה נישא בהמשך.
ג'ורג' לוקאס הסביר שהטון הקודר של הסרט הושפע מבעיות אישיות שחווה באותה תקופה, אך הדגיש כי הוא עדיין אוהב את הסרט, גם אם הוא פחות כיפי מהראשון.
למרות הביקורות השונות, אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור נותר סרט אהוב על רבים, ובשנת 2014 דורג במקום ה-71 ברשימת סרטי האקשן הגדולים של Time Out.
האריסון פורד עצמו ציין כי הסרט מכיל כמה מהסצנות האקשן הכי מטורפות והכי מלאות אנרגיה שצילם, והביע את שביעות רצונו מהתוצאה הסופית.
בטקס פרסי האוסקר ה-57, הסרט זכה בפרס האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר (דניס מורן וצוותו), בעוד שג'ון וויליאמס היה מועמד בקטגוריית הפסקול המקורי הטוב ביותר אך לא זכה.
בטקס פרסי האקדמיה הבריטית (BAFTA) ה-38, הסרט זכה בפרס האפקטים הוויזואליים המיוחדים הטובים ביותר, והיה מועמד בפרסים נוספים, כולל הצילום הטוב ביותר (דאגלס סלוקומב), העריכה הטובה ביותר (מייקל קאן) והסאונד הטוב ביותר (בן בורט וצוותו), אך לא זכה בהם.
למרות ריבוי המועמדויות, הסרט לא זכה באף אחת מהן.
התיאור של הודו בסרט עורר מחלוקת רבה.
הסרט נאסר זמנית להקרנה במדינה ויצא שם רק מאוחר יותר בווידאו ביתי.
גם בארצות הברית נרשמו מחאות, כאשר קבוצת מפגינים בסיאטל טענה שהסרט מציג הודים כחסרי אונים או כרשעים.
אחת הביקורות החריפות נגעה לתיאור המטבח ההודי, שכלל מאכלים מופרכים כמו נחשים, תינוקות, מרק גלגלי עיניים ומוחות קופים – מאכלים שאינם חלק מהמטבח ההודי.
פרופסורים ציינו שהתיאור הזה התקבל בטעות כמציאותי בקרב מורים ותלמידים.
בנוסף, הסרט ספג ביקורת על נרטיב "המושיע הלבן", שבו אינדיאנה מוצג כגיבור יחיד שמציל כפר הודי נידח שתושביו אינם מסוגלים לעזור לעצמם.
רושאן סת, שגילם את צ'אטאר לאל, טען שסצנת המשתה הייתה בדיחה שנכשלה, כיוון שהכוונה הייתה להציג כיצד ההודים מנצלים את הדעות הקדומות של המערביים.
השחקן אמריש פורי דחה את המחלוקות וטען שהסרט הוא פנטזיה בלבד ושביקורת כזו מופיעה רק כאשר במאים זרים עוסקים בתרבויות אחרות.
הסרט עורר תגובות נלהמות לנוכח האלימות הגרפית המצויה בו, והמסרים והתכנים האפלים שהציג.
ביציאתו ב-DVD באירופה, הסרט צונזר וקוצצה ממנו סצנת הטקס שבה ליבו של אדם הוסר.
בניסיון למצוא נוסחת פשרה, דחף סטיבן ספילברג ליצירת חדשה מתחת ל-R (קיצור של Restricted – מוגבל למבוגרים בלבד).
לשם כך, נוצרה דרגה חדשה – PG-13 ("הורים מוזהרים מאוד", מומלץ מעל גיל 13); למרות זאת קיבל הסרט דירוג סיווג צפייה PG על ידי "איגוד הסרטים של אמריקה".
בשנת 2012, דורג הסרט מחדש על ידי המועצה הבריטית לסיווג סרטים בדירוג A12 (מתאים לגיל 12 ומעלה).
אינדיאנפוליס קולטס היא קבוצת פוטבול אמריקאית מליגת ה-NFL שבסיסה בעיר אינדיאנפוליס שבמדינת אינדיאנה.
הקולטס זכו ב-5 אליפויות (3 אליפויות לפני האיחוד, ו-2 זכיות בסופרבול), האחרונה בהן בעונת המשחקים של 2006.
הקבוצה הוקמה בשם בולטימור קולטס ב-1953 לאחר שמייסדיה, בראשות קרול רוזנבלום, קיבלו את הזיכיון להקמת קבוצה מקצוענית בעיר בולטימור, שתצטרף לליגת ה-NFL.
ב-1956 הצטרף לקבוצה הקוורטרבק ג'וני יונייטס, שהפך במהרה להיות מזוהה עם הקבוצה, ואחד השחקנים הגדולים בתולדות המועדון והליגה בכלל.
יונייטס הוביל את הקולטס לזכייה בשתי אליפויות רצופות בשנים 1958 ו-1959, הקבוצה העפילה פעם נוספת לגמר ב-1964 אך לא הצליחה לנצח בו.
ב-1968 זכתה הקבוצה באליפות ה-NFL, והעפילה למפגש מול אלופת ה-AFL, הניו יורק ג'טס.
לקראת מפגש זה, שלימים יוכר בשם סופרבול III, היו הקולטס פייבורטים ברורים לניצחון, הג'טס הונהגו על ידי הקוורטרבק ג'ו ניימת' ומאמנם ויב יובנק, המאמן שזכה עם הקולטס בשתי האליפויות הראשונות, המפגש הסתיים בהפסד מפתיע של הקולטס, 17-6.
ב-1970, שנת האיחוד של ה-NFL וה-AFL, הצטרפו הקולטס לחטיבת ה-AFC, באותה שנה זכו בסופרבול הראשון שנערך לאחר האיחוד, כשהם מנצחים בגמר את הדאלאס קאובויס בתוצאה 13-16. ב-1972 הועברה הקבוצה לידיו של רוברט אירסיי, ובהמשך שנות ה-70 העפילה עוד 4 פעמים לפלייאוף, אך לא הצליחה להגיע לסופרבול נוסף.
תחילת שנות ה-80 התאפיינה בנסיגה משמעותית ביכולות והישגי הקבוצה, שכללה שבירת שיאים שליליים של פרמטרים הגנתיים.
בשנת 1984 הסתיים חוזה חכירת האצטדיון בבולטימור, מועצת העיר ללא ששה להשקיע כספים בהקמת אצטדיון חדש או בשיפוץ הקיים, כפי שדרשו בעלי הקולטס.
אירסיי איים כי יעביר את פעילות הקבוצה לעיר אחרת והחל במגעים עם שורת ערים אחרות בהן אינדיאנפוליס ופיניקס.
מדינת מרילנד החלה בפעולות חקיקה שמטרתן להביא למכירה כפויה של הבעלות על הקבוצה, ועל כן מיהר אירסיי להגיע לסיכום עם עיריית אינדיאנפוליס על מעבר מיידי, כשאינדיאנפוליס מצידה בנתה אצטדיון חדש עבור הקבוצה, והעניקה לאירסיי הטבות מפליגות.
ב-29 במאי 1984, בשעה 2 בלילה, התייצבו משאיות הובלה במתחם האימונים של הקבוצה, ושעה מאוחר יותר כבר עשו דרכן מבולטימור לאינדיאנפוליס כשהן מכילות בקרבן את כל ציוד הקבוצה.
המעבר החפוז זעזע את קהילת האוהדים, המקורבים ושחקני העבר של הקבוצה, ג'וני יונייטס שזוהה עם הקולטס ונחשב לאחד מסמלי העיר בולטימור, אף סירב להכיר בקבוצה במיקומה החדש וביקש לנתק עימה כל קשר.
התביעות וההליכים המשפטיים בעקבות המהלך נמשכו עד 1986.
ב-1998 החל עידן חדש בקבוצה, בבחירה הראשונה בדראפט בחרו הקולטס בקוורטרבק המבטיח פייטון מאנינג, אחד מהכישרונות הגדולים ביותר שהצטרפו לליגה, ובן לקוורטרבק מפורסם מאוד בפני עצמו, ארצ'י מאנינג.
ב-1999 בחרו בדראפט את הרץ האחורי אדריאן ג'יימס שהחליף את מרשל פולק.
שנה זו הייתה שנת מהפך, ממאזן של 13 הפסדים ו-3 ניצחונות בלבד, למאזן של 13 ניצחונות והעפלה לפלייאוף, בו הודחו בסיבוב השני.
לאחר שורה של כישלונות בהגעה להישגים משמעותיים בשנים הבאות, שכרו הקולטס ב-2002 את המאמן המוערך טוני דאנג'י, מ-2003 ועד 2008, הקולטס זכו בכל עונה במקום הראשון בבית.
הצטיינותו של מאנינג כללה שיתוף פעולה יוצא דופן עם התופסים שלו ובראשם מארווין האריסון ורג'י ויין, הוא שבר בשנת 2004 את שיא הליגה במסירות לטאצ'דאון בעונה, כאשר זרק 49 מסירות להבקעה, וכן רשם שיא ביחס היעילות לקוורטרבק (121.0).
למרות זאת מאנינג נכשל במשחקים המכריעים בפלייאוף, כולל שתי הדחות על ידי היריבה המושבעת הניו אינגלנד פטריוטס וכוכבם טום בריידי ב-2003 וב-2004, וכן הפסד ב-2005 לפיטסבורג סטילרס.
בעונת 2006 הגיעו הקולטס לגמר האזורי נגד הפטריוטס כשהם נהנים מיתרון הביתיות.
בעונה לאחר מכן סיימו בפעם החמישית ברציפות בראשות הבית, אך הודחו בסיבוב השני של הפלייאוף על ידי הסן דייגו צ'רג'רס.
רצף הזכיות של הקולטס בראשות הבית הסתיים בעונת 2008, הקולטס פתחו את העונה עם מאזן שלילי של 4-3, אך 8 ניצחונות רצופים זיכו אותם בכרטיס לפלייאוף, ואת פייטון מאנינג פעם נוספת בתואר ה-MVP של הליגה.
בפלייאוף הודחה הקבוצה בהארכה על ידי סן דייגו צ'רג'רס.
לאחר ההדחה הודיע המאמן הוותיק טוני דאנג'י על פרישתו מאימון והעברת המושכות לעוזרו ג'ים קולוול.
את עונת 2009 פתחו הקולטס עם 14 ניצחונות רצופים, תוך שהם שוברים את שיא הניצחונות הרצופים בעונה הסדירה ושיא הניצחונות בעשור, אך הפסידו בשני המשחקים האחרונים של העונה הסדירה.
פייטון מאנינג זכה בתואר ה-MVP בפעם השנייה ברציפות והרביעית בסה"כ, שיא NFL חדש.
בפלייאוף גברו הקולטס על בולטימור רייבנס וניו יורק ג'טס, העפילו לסופרבול מול ניו אורלינס סיינטס בו הפסידו 31-17.
עונה לאחר מכן סיימו הקולטס במאזן 6-10 והודחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף במשחק מול ניו יורק ג'טס.
מאנינג נעדר בשל פציעה בצווארו במשך כל העונה הבאה והקבוצה סיימה במאזן הגרוע בליגה 14-2. בתום העונה שחררו הקולטס את מאנינג.
לאחר עזיבתו של מאנינג, השתמשו הקולטס בבחירה הראשונה בדראפט 2012 על מנת להחתים את הקוורטרבק אנדרו לאק.
בהנהגתו סיימה הקבוצה במאזן חיובי של 5-11, העפילה לפלייאוף בו הפסידה בסיבוב הראשון לבולטימור רייבנס.
בעונה לאחר מכן סיימה הקבוצה במאזן 5-11, ניצחה בסיבוב הראשון בפלייאוף את קנזס סיטי צ'יפס 45:44 תוך שהיא מוחקת פיגור של 28 נק', אך הודחה על ידי ניו אינגלנד פטריוטס בסיבוב השני.
בעונת 2014 שוב סיימה הקבוצה במאזו 5-11, בפלייאוף גברה על סינסינטי בנגלס ודנוור ברונקוס והעפילה לגמר חטיבת ה-AFC, שם הובסה שוב על ידי ניו אינגלנד 45:7.
אינדיגו (באנגלית IndiGo) היא חברה לטיסות חסך פרטית הודית הממוקמת בגורגאון, ובסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי אינדירה גנדי שבעיר ניו דלהי.
החברה החלה בפעילותה באוגוסט 2006 וכעת היא החברה ההודית המובילה בתעשיית חברות התעופה, וזאת בזכות מודל של תפעול חסכוני ומחירים נמוכים.
בנוסף, היא חברת התעופה הגדולה ביותר במונחי נתח שוק, נכון לאוגוסט 2012.
נכון למרץ 2012, אינדיגו היא חברת התעופה הרווחית העיקרית בהודו.
אדיטיה ג'וש (Aditya Ghosh), עורך דין בעברו, הוא נשיא החברה מאז 2008, ומייחסים לו את ההצלחה של הגדלת החברה.
אינדיאנה פיבר היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בבית המזרחי בליגת כדורסל הנשים WNBA.
הקבוצה, אשר קמה בשנת 2000, מארחת את משחקיה הביתיים באולם גיינברידג' פילדהאוס אשר באינדיאנפוליס.
מנהלת ליגת ה-WNBA החליטה להרחיב הליגה לקראת עונת 2000 ולפיכך העניקה ארבעה זיכיונות לקבוצות חדשות, בהן אינדיאנה פיבר.
הקבוצה סיימה את עונתה הראשונה במאזן 9 ניצחונות בלבד לעומת 23 הפסדים.
לקראת עונת 2001 קיוותה הקבוצה להצליח יותר בזכות כוכבת ליגת המכללות לכדורסל נשים - טמיקה קצ'ינגס - אותה החתימה דרך הדראפט, אך זו נפצעה בשלהי עונת ליגת המכללות ופספסה את עונת 2001 לחלוטין.
השיפור, בהתאם, היה מזערי בלבד - 10 ניצחונות לעומת 22 הפסדים.
קצ'ינגס חזרה לכושרה לקראת עונת 2002 ובמהרה הייתה לנכס לקבוצה.
בעוד שהשחקנית זכתה לתואר "טירונית העונה" וזכתה להכלל בנבחרת האולסטאר, הקבוצה סיימה העונה עם 16 ניצחונות ו-16 הפסדים, וניצבה במקום הרביעי בבית המזרחי, בתיקו עם קבוצת אורלנדו מירקל.
בין השתיים נערך משחק שובר שוויון, בו זכתה אינדיאנה ועלתה לראשונה לפלייאוף, אך שם הפסידה בסיבוב הראשון לניו יורק ליברטי.
הקבוצה המשיכה להתחזק בשחקניות בולטות לקראת עונת 2003. לצדה של קצ'ינגס צורפו המדליסטית האולימפית נטלי ויליאמס וכוכבת ה-WNBA קלי מילר.
מנהלת הקבוצה נל פורטנר, אשר ליוותה הקבוצה מאז הקמתה, התפטרה והוחלפה על ידי קלי קראוסקופף, ובעקבות החילופים נשכרו גם שירותיו של בריאן וינטרס כמאמן הקבוצה.
על אף ההתחזקות והשינויים בעמדות האימון, אינדיאנה כשלה בשתי העונות הבאות להגיע לפלייאוף וסיימה את הראשונה עם 16 ניצחונות מתוך 34, ואת הבאה עם 15 ניצחונות בלבד.
הקבוצה זכתה לחזור לפלייאוף רק בעונת 2005, והפעם גברה על ניו יורק ליברטי בסיבוב הראשון.
אינדיאנה שיחקה שני משחקים מלאי מתח כנגד קונטיקט סאן, אך זו ניצחה בשניהם בזכות סלים עם סיום המשחק.
לאחר סיום העונה בוצעו מספר שינויים נוספים בסגל: מילר הוחלפה בכוכבת פניקס מרקורי אנה דה-פורג' ולצידה הוחתמה טמיקה ויטמור, לאחר שסיימה החוזה עם לוס אנג'לס ספארקס.
במסגרת הדראפט החתימה הקבוצה שתי שחקניות בולטות נוספות מליגת המכללות - ל'טאנג'לה אטקינסון וקאשה טרי.
גיוס הכוכבות הנרחב השתלם והקבוצה פתחה את עונת 2006 בארבעה ניצחונות רצופים, בעוד שכוכבות הקבוצה זכו לשבחים.
הקבוצה סיימה את העונה הרגילה עם 21 ניצחונות מתוך 34 משחקים, אך שוב כשלה לעבור סיבוב בפלייאוף והפסידה בשני משחקים לדטרויט שוק.
הקבוצה המשיכה לחזק את הסגל גם לאחר עונה זו וניצלה את התפרקותה של קבוצת שרלוט סטינג כדי לגייס את כוכבתה המנוסה שרי סם.
במהלך אותה תקופה הוחתמה גם שחקנית ה-WNBA הבולטת טמי סוטון-בראון וכוכבת המכללות אליסון ביילס.
גם בעונת 2007 נראה כי מסע הרכש של אינדיאנה השתלם והקבוצה ניצחה ב-16 מתוך 20 משחקיה הראשונים.
הרצף נקטע בחודש יולי כאשר קצ'ינגס, כוכבת הקבוצה, נפצעה, לא הייתה כשירה למשך שאר העונה הרגילה, וחזרה רק לקראת הפלייאוף.
ללא קצ'ינגס השלימה הקבוצה רק 5 ניצחונות מתוך 14 המשחקים הנותרים.
בזכות ניצחונותיה הראשונים סיימה אינדיאנה במקום ה-2 בבית המזרחי, ועלתה לסיבוב הפלייאוף הראשון נגד קונטיקט סאן.
לאחר ניצחון בהארכה במשחק הראשון הסאן ניצחו במשחק השני בסדרה, ובכך כפו משחק שלישי אשר יכריע על העולה לסיבוב הבא.
אינדיאנה ניצבה בפני אתגר במהלך המשחק השלישי כאשר קונטיקט הצליחה לעלות ליתרון 22 נקודות במהלך הרבע השלישי.
על אף ההפרש הגדול, הצליחה אינדיאנה לסגור הפער ולכפות הארכה בסיומה ניצחו.
אינדיאנה עלתה לסדרת גמר הבית המזרחי, בה שיחקה מול דטרויט.
לאחר שכל אחת מהקבוצות ניצחה משחק אחד באצטדיונה הביתי שוב נקבע משחק שלישי וקובע.
אינדיאנה נהנתה מיתרון מוקדם במשחק הקובע, אך לקראת סוף המחצית הראשונה שוב נפצעה קצ'ינגס ולא יכלה לשחק.
אינדיאנה הפסידה במשחק בהפרש 24 נקודות, ודטרויט עלתה לגמר ה-WNBA.
לאחר ההפסד הדרמטי שוב בוצעו שינויים בקבוצה.
וינטרס, מאמן הקבוצה זה 4 עונות, עזב ועוזרתו לין דאן מונתה במקומו.
טמיקה ויטמור הוחלפה בקייטי דאגלס.
על אף החילופים לא הצליחה אינדיאנה להאפיל על הישגיה הקודמים, ולמעשה אלו הדרדרו במהלך עונת 2008, אותה סיימה עם 17 ניצחונות בלבד והפסידה, שוב לדטרויט, בסיבוב הראשון בפלייאוף.
אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון הוא ספר שנכתב בידי העיתונאי אביחי בקר אשר יצא לאור בשנת 2003 בהוצאת משרד הביטחון.
הספר מתאר את לחימתה של פלוגה ג' בגדוד 51 של חטיבת גולני במלחמת יום הכיפורים ובקרב החרמון בפרט.
הספר הוא ספר עיון, אך אינו כולל בתוכו מפות מרשמי קרב ותמונות.
הזווית שבה בחר בקר לספר באמצעותה את סיפור הקרב היא של הלוחמים הזוטרים עד לרמת מפקד הפלוגה, סרן .
כמו כן נזכרים בספר מפקד החטיבה אמיר דרורי, וקצין האג"ם החטיבתי, יואב גולן (לוי), אשר פיקד על הקרב לאחר ששדרת הפיקוד כולה נפצעה או נהרגה, ובכלל זה מפקד הגדוד שנפצע, סא"ל יהודה פלד ומפקד הפלוגה, פסו, שנהרג.
הספר שימש בסיס לסרט תיעודי ששודר בערוץ 1.
אינדיגו גירלז , הוא הרכב מוזיקלי מסוגת הפולק-רוק, המורכב מהמוזיקאיות איימי ריי ואמילי סייליארז.
השתיים נפגשו בבית הספר היסודי, והתחילו להופיע יחד בתיכון, בדקטור, ג'ורג'יה, הסמוכה לאטלנטה.
את השם "אינדיגו גירלז" הן בחרו במהלך לימודיהן באוניברסיטת אמורי, כאשר הייתה להן הופעה קבועה בבר סמוך לקמפוס.
ההרכב הוציא אלבום באורך מלא בהפקה עצמית ב-1987, והתקשר עם חברת תקליטים ב-1988. לאחר שהפיקו תשעה אלבומים עם חברות תקליטים מוכרות בין 1988 ו-2007, חזרו ההרכב להפיק בעצמן את אלבומיהן, תחת חברת הפקה שיסדו בשם IG Recording Company.
בנוסף לעבודתה במסגרת אינדיגו גירלז, איימי ריי מופיעה ומקליטה כזמרת סולו, גם בסגנון קאנטרי, והיא גם יסדה עמותה אשר תומכת באמנים עצמאיים.
סייליארז היא יזמית בתחום המסעדנות, וגם סופרת.
היא גם משתפת פעולה במיזמים מוזיקליים עם אביה, דון סייליארז, בהופעות עבור קבוצות מיוחדות ומטרות חברתיות.
שתי הנשים מזדהות כלסביות ופעילות בנושאים פוליטיים, למען זכויות להט"ב, ולמען איכות הסביבה.
ריי וסייליארז נפגשו לראשונה כשהן היו תלמידות בבית הספר היסודי "לורל רידג'" במחוז דה קלב, ג'ורג'יה, אך לא נהיו אז חברות כי סייליארז הייתה בכיתה גבוהה יותר מריי.
אך כשהן למדו בתיכון שמרוק, הן התקרבו, והחלו להופיע יחד - תחילה בשם The B-Band, ומאוחר יותר כ-Saliers and Ray.
כשסייליארז סיימה את לימודי התיכון היא נסעה ללמוד באוניברסיטת טוליין אשר בניו אורלינס, ושנה אחריה, ריי סיימה את לימודיה והחלה לימודי תואר ראשון באוניברסיטת וונדרבילט, אשר בנאשוויל, טנסי.
שתיהן התגעגעו הביתה, ועברו לאוניברסיטת אמורי, קרוב לבית.
כאן, הן הקימו את אינדיגו גירלז, והחלו להופיע באזורי בילוי של האוניברסיטה.
האלבום הראשון שלהן, ב-1985, היה תקליט 7-אינץ', סינגל בשם "Crazy Game", כאשר בצד השני שיר בשם "(Everybody's Waiting (for Someone to Come Home".
באותה שנה, הוצאו אינדיגו גירלז תקליט EP עם שישה שירים, בשם "Indigo Girls", וב-1987 הוציאו תקליט באורך מלא, "Strange Fire".
עם הוצאת תקליט זה, הם החלו את קשריהן עם מי שמלווה אותן מאז ולאורך כל הקריירה שלהן בתור אמרגן, ראסל קרטר.
הצלחתן של זמרות ולהקות דוגמת טרייסי צ'פמן, 10,000 מניאקים, וסוזן ווגה עודדו את אפיק רקורדס (Epic Records) להחתים זמרות-יוצרות נוספות, ואת אינדיגו גירלז החתימה החברה ב-1988. האלבום הראשון שלהן בחברת התקליטים נקרא גם הוא "Indigo Girls", והוא הגיע למקום 22 במצעד האלבומים.
אלבום זה כלל את הלהיט הראשון שלהן, "Closer to Fine", שהיה שיתוף פעולה עם הלהקה האירית Hothouse Flowers, ואשר הגיע למקום 52 במצעדי הפופ, ולמקום 26 במצעדי הרוק.
ב-1990 אינדיגו גירלז זכו בפרס גראמי לאלבום הפולק המודרני הטוב ביותר.
הן גם היו מועמדות לאמן החדש הטוב ביותר, אך הפסידו למילי ונילי (אשר נדרשו לימים להחזיר את גראמי כשהתגלה שהם רימו ולא שרו בעצמם את שיריהם).
האלבום השני שלהן, "Nomad Indian Saints", הגיע למעמד זהב וכלל את הלהיט "Hammer and a Nail", שהגיע למקום 12 במצעדי הרוק.
אלבום זה לא הגיע לרמת ההצלחה של האלבום הראשון, שכבר זכה למעמד פלטינה באותה תקופה.
האלבום השלישי שלהן היה תקליט הופעה חיה, "Back on the Bus", וב-1992 יצא אלבום בשם "Rites of Passage", שכלל את השיר "Galileo", הלהיט הראשון ששבר את הגבול ה-Top 10 של מצעדי הרוק.
את אלבומן החמישי, "Ophelia" הוציא הצמד ב-1994, ואף הוא הגיע למעמד פלטינה לקראת סוף 1996, והגיע למספר 9 במצעד האלבומים בילבורד 200.
ב-1995 הקליטו אינדיגו גירלז אלבום הופעה חיה בתקליטור כפול, בשם "Curfews 1200".
האלבום "Shaming of the Sun" יצא ב-1997, והתחיל במקום 7 במצעדים, בעיקר בשל ההשתתפות של אינדיגו גירלז בפסטיבל לילית.
הסינגל מהאלבום הזה, "Shame on You" קיבל יותר זמן רדיו מכל להיט קודם שלהן, בערוצי רוק, פופ, ומוזיקה אלטרנטיבית - השיא של ה"קרוס-אובר" שלה הצמד מבחינת ז'אנרים מוזיקליים.
ב-1999 יצא האלבום "Come on Now Social", וב-2000 יצא אלבום אוסף עם שני שירים חדשים בשם "Retrospective", ובשנת 2002 יצא האלבום "Become You".
אלבום הסטודיו האחרון שלהן עם אפיק רקורדס היה "All That We Let In", שיצא ב-2004, וב-2005 הן הוציאו אוסף שירי B-side והקלטות נדירות, ובכך השלימו את המחויבות החוזית לחברה.
לאחר שעזבו את אפיק רקורדס, חתמו אינדיגו גירלז חוזה לחמישה אלבומים עם הוליווד רקורדס, אך בפועל הוציאו דרכם רק אלבום אחד, בשם "Despite Our Differences".
האלבום זכה לשבחים רבים כאוסף יצירות קליט ובוגר, ואפילו נקרא "קלאסיקה מיידית".
לאחר שנפרדו מהוליווד רקורדס, הודיעו אינדיגו גירלז שאת האלבום הבא שלהן יוציאו באופן עצמאי.
האלבום היה תקליטור כפול, כאשר בראשון עשרה שירים שהצמד שר בליווי להקה, ובתקליטור השני אותם עשרה שירים כאשר רק ריי וסייליארז שרות עם גיטרות אקוסטיות.
ב-2010 הוציאו אינדיגו גירלז אלבום עצמאי שני, "Staring Down the Brilliant Dream", וב-2010 אלבום שלישי - אלבום שירי חג המולד - בשם "Holly Happy Days".
אלבום סטודיו נוסף - מספר 13 סך הכל, והאלבום העצמאי הרביעי שלהן - יצא ב-2011, בשם "Beauty Queen Sister".
ריי וסייליארז לא כותבות את שיריהן ביחד, בדרך כלל, אלא כל אחת כותבת ומלחינה, ואז הן עובדות על העיבודים יחדיו.
אך יש מספר שירים שכן כתבו בשיתוף פעולה, בעיקר שירים שלא יצאו באלבומים, מהימים המוקדמים שלהן כצמד.
ב-1990 ייסדה ריי את Daemon Records, חברת תקליטים שהחתימה אמנים כמו אלן ג'יימס סוסייטי, ניו מונגרלס, קריסטן הול, רוז פולנזני, גירלי-מן, ג'יימס הול, ואחרים.
היא גם יצאה לסיבובי הופעות יחד עם הלהקה The Butchies ואם הלהקה שהיא הקימה, The Volunteers.
סייליארז גם הודיעה שהיא מתכננת אלבום סולו, והיא גם אחת מהבעלים של מסעדת Watershed בדקטור, ג'ורג'יה, יחד עם עוד שני חברים.
היא גם אחת מהמשקיעים במסעדת Flying Biscuit Cafe באטלנטה.
ב-2005 הוציאה סייליארז יחד עם אביה, דון סייליארז, פרופסור לתאולוגיה באוניברסיטת אמורי, את הספר "A Song to Sing, a Live to Live: Reflections on Music as Spiritual Practice".
השניים קידמו את הספר דרך סיבוב מופעים והרצאות.
ריי וסייליארז הופיעו בחצי השני של הסרט גברים בצד, כשהן שרות חלקים משיריהן, וכן את השיר "יום הולדת שמח" בספרדית, בסצנת יום ההולדת.
הצמד הופיע גם בסרט התעודה משנת 2006, "Wordplay", בו הן מגיבות על כך שהן היו בתשבץ של הניו יורק טיימס, ומתחילות לפתור תשבץ ביחד.
השתיים גם הופיעו יחד בגרסת 1994 למופע המוזיקלי ישו כוכב עליון, כאשר סייליארז מגלמת את מרים המגדלית, ויצאו לסבב הופעות עם ההפקה.
בטלוויזיה, היו להן הופעת קמע בתוכנית אלן, וכן יש להן אזכורים בתוכניות ויל וגרייס, סאות' פארק, ו-30 רוק.
בספרות, הן מאוזכרות בספרו של סטיבן קינג משנת 1995, "Rose Madder.
אינדיגו גירלז עושות אקטיביזם דרך תמיכה ציבורית והופעות התרמה במגוון תחומים, כולל איכות הסביבה, זכויות להט"ב, זכויות ילידים אמריקאים, ונגד עונש המוות.
הן הזמינו נציגה מארגון גרינפיס לצאת לסבבי הופעות איתן כדי לעשות פרסום לתוכניות מיחזור, והן עזרו לווינונה לה-דוק לייסד את "Honor the Earth", ארגון אשר מקדם חינוך בנושאים סביבתיים שמשפיעים על ילידים.
לאחר שהופיעו בסבב המופעים האקטיביסטי "Spitfire" ב-1999, הן חברו לסוכנות ספיטפייר כדי לארגן את המופע "Honor the Earth", סבב הופעות במכללות וקהילות של ילידים אמריקאים, ואשר הכנסותיו היו קודש לארגון שיסדו באותו השם.
ריי וסייליארז גם השתתפו בצעדה למען חיי נשים, ובצעדות ועצרות אחרות למען זכויות נשים ומטרות אחרות.
ב-2006 הופיעו השתיים באלבומה של פינק "I'm Not Dead", בשיר "Dear Mr President", שלדבריה של פינק הוא התעמתות מול הנשיא דאז ג'ורג' וו.
בוש לגבי מלחמה, עוני, זכויות להט"ב, הפלות, וחינוך.
פינק בתורה הופיעה בשיר של אינדיגו גירלז, "Rock and Roll Heaven's Gate", שהוא בין היתר על ההטרוסקסיזם בתעשיית המוזיקה.
ב-2007 אינדיגו גירלז לקחו חלק בסבב ההופעות "True Colors" למען קהילות להט"ב, בו השתתפו גם סינדי לאופר, דבי הארי, הדרזדן דולס, מרגרט צ'ו, רופוס ויינרייט, ועוד, והשתתפו שוב גם ב-2008.
ב-2013, הופיעו אינדיגו גירלז בפסטיבל המוזיקה לנשים במישיגן, דבר שהעלה ביקורת חריפה מצד פעילים טרנסג'נדרים, מכיוון שלפסטיבל מדיניות שמדירה נשים טרנסג'נדריות (שנקראת "womyn-born-womyn").
הן הבטיחו להתנגד למדיניות המפלה מעל גבי הבמה.
אינדיגו כרמין הוא אינדיקטור pH.
כמו כן הוא מאושר לשימוש כצבע מאכל בארצות הברית ובאירופה, ומסומן במספר E כ-E132.
אינדיגו כרמין נמצא בשימוש נרחב כאינדיקטור pH.
הוא בצבע כחול ב-pH 11.4 וצהוב ב-pH 13.0. הוא משמש גם כצבע ביצור קפסולות תרופות.
לעיתים נעשה שימוש באינדיגו כרמין בעת ניתוח אצל היולדת, במטרה לזהות דליפת מי שפיר.
בניתוח אורולוגי מוזרק לרוב אינדיגו כרמין לוריד במטרה להדגיש חלקים בדרכי השתן.
הצבע מסונן במהירות ממחזור הדם באמצעות הכליות וצובע את השתן בכחול.
יחד עם זאת, הצבע יכול לגרום לעלייה מסוכנת בלחץ הדם במקרים מסוימים.
אינדיגו כרמין מזיק למערכת הנשימה אם שואפים אותו.
הוא גם גורם גירוי בעור ובעיניים אם באים איתו במגע.
מומלץ ללבוש ציוד מעבדה מתאים (חלוק, משקפי מגן וכפפות).
אינדיאנפוליס אולימפיאנס הייתה קבוצת כדורסל מהעיר אינדיאנפוליס אשר שיחקה בליגת ה-NBA בין השנים 1953-1949.
עד שנת 1949 שיחקה בעיר אידיאנפוליס קבוצת אינדיאנפוליס ג'טס אשר השתתפה בליגת ה-BAA, בעוד מועדון האולימפיאנס הודיע על הצטרפותו המתוכננת לליגת ה-NBL המקבילה בעונת 1949/1950. בשנת 1949, לאחר שהוכרז על איחוד ליגות ה-BAA וה-NBL לליגת ה-NBA, הוחלט על סגירת מועדון הג'טס לטובת האולימפיאנס שלמעשה החליפו אותם כקבוצת הכדורסל של אינדיאנפוליס.
בשתי העונות הראשונות לקיומה הובלה הקבוצה על ידי הסנטר אלכס גרוזה והרכז ראלף בירד, שניהם בוגרי אוניברסיטת קנטקי, שקלעו 22.5 ו-15.9 נקודות בממוצע למשחק, בהתאמה.
בשנת 1951, לאחר שנתיים בלבד כשחקנים מקצועיים, הודו שני השחקנים כי מכרו משחקים בהם השתתפו כשחקני מכללות, והושעו לצמיתות על ידי קומישינר הליגה מוריס פודולוף.
הן גרוזה והן בירד, שנבחרו בעונות ו- לחמישיות העונה של ה-NBA, לא חזרו לשחק כדורסל לאחר המקרה והותירו את האולימפיאנס עם סגר בינוני ונטול כוכבים.
לאורך ארבע העונות של הקבוצה העמידה אינדיאנפוליס מאזן מצטבר של 132 ניצחונות לעומת 137 הפסדים, וניצחה סדרת פלייאוף אחת (בפלייאוף 1950) במהלך ארבעת טורנירי הפלייאוף אליהם העפילה.
ב-6 בינואר 1951 לקחה הקבוצה חלק במשחק ה-NBA הארוך אי פעם, כשניצחה את קבוצת רוצ'סטר רויאלס בתוצאה 75-73 לאחר 6 הארכות.
בסיום עונת התפרקה הקבוצה ונערך "דראפט פיזור" על שחקניה.
בשנת 1967 חזרה ליגת ה-NBA לעיר אינדיאנפוליס, לאחר שסופחה ל-NBA קבוצת אינדיאנה פייסרס מליגת ה-ABA.
עונה מאמן ניצחונות הפסדים פלייאוף קליף בייקר 39 25 גמר הבית המערבי קליף בייקר, וולי ג'ונס 31 37 חצי גמר המערב הרם שייפר 34 32 חצי גמר המערב הרם שייפר 28 43 חצי גמר המערב
להלן חמשת הקלעים המובילים בתולדות המועדון:
אינדיאנפוליס ג'טס הייתה קבוצת כדורסל מהעיר אינדיאנפוליס, אינדיאנה, אשר הוקמה בשנת 1931 ושיחקה בליגת ה-NBL וליגת ה-BAA בין השנים 1937–1949.
בשנת 1931 הקים את המועדון בעל מכולת מקומי בשם פרנק קאוצקי, וקרא לקבוצה על שמו – אינדיאנפוליס קאוצקיס.
בשש עונותיה הראשונות שיחקה הקבוצה בשתי ליגות זניחות יחסית – "ליגת הכדורסל המקצועית הלאומית" (NPBL) ו"ועידת הכדורסל המערב-תיכונית" (MBC).
בשנת 1937 שינתה ליגת ה-MBC את שמה ל"ליגת הכדורסל הלאומית" ("National Basketball League", NBL), והחלה לפעול באופן מקצועי עם 13 קבוצות, ביניהן הקאוצקיס.
בעונת 1938/1939 שיחק בקבוצה הרכז ג'ון וודן, שבהמשך הקריירה הוביל את קבוצת UCLA לזכייה ב-10 אליפויות ליגת המכללות כמאמן, והוכר כחבר היכל התהילה כשחקן וכמאמן.
במהלך שבע עונותיה בליגת ה-NBL העפילה אינדיאנפוליס לשלב הפלייאוף שלוש פעמים, ולא ניצחה אף סדרת פלייאוף.
בעונת עברה הקבוצה לליגת ה-BAA המקבילה, יחד עם מיניאפוליס לייקרס, רוצ'סטר רויאלס ופורט ויין פיסטונס, ושינתה את שמה ל"אינדיאנפוליס ג'טס".
באותה עונה, שבדיעבד הייתה האחרונה שלה, ניצחה הקבוצה 18 משחקים בלבד (מתוך 60) ולא העפילה לפלייאוף.
בשנת 1949 הוקמה באינדיאנפוליס קבוצת כדורסל נוספת – אינדיאנפוליס אולימפיאנס – אשר הודיעה על הצטרפותה המתוכננת לליגת ה-NBL, במקביל לג'טס ששיחקו ב-BAA.
מאוחר יותר באותה שנה, לאחר שהוכרז על איחוד ליגות ה-BAA וה-NBL לליגת ה-NBA, הוחלט על סגירת מועדון הג'טס לטובת האולימפיאנס, שלמעשה החליפו אותם כקבוצת הכדורסל של אינדיאנפוליס.
השחקן הבולט בקבוצה היה הסנטר ארני רייסן, שקלע 12.6 נקודות למשחק בשלוש עונותיו באינדיאנפוליס.
כמו כן שיחקו בקאוצקיס שחקני היכל התהילה לעתיד בראנץ' מקראקן וסטרץ' מרפי.
אין נתונים על עונות 1931–1933 מליגת ה-NPBL.
בעונות 1933 עד 1935 ובעונת 1940/1941 הקבוצה לא הייתה פעילה, ובעונות 1942 עד 1945 לקחו הג'טס הפסקה זמנית בעקבות מלחמת העולם השנייה.
אינדיגו 3000 (בשוודית: Indigo 3000) היא מכונית ספורט, קבריולה בתצורת רודסטר מתוצרת יצרנית הרכב השוודית Jösse Car אשר יוצרה בין השנים 1996–1998 במפעל שהוקם בארוויקה.
בשנת 1998 החברה הודיע על פשיטת רגל.
מכל הדלק נלקח ברישיון מדגם סאאב 900.
בסיס המושבים נלקחו ברישיון מדגם "וולוו S40" .
עמוד ההיגוי נלקח ברישיון מדגם "וולוו 850" .
מתלים - סרן אחורי נלקח ברישיון מדגם "וולוו 960" .
אינדיאני בשמש הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 1981 בבימויו של רם לוי עם דורון נשר, חיים ג'רפי ומשה איבגי בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על סיפור קצר של אדם ברוך.
הצילומים נעשו בבקעת הירדן ובמושבים תעוז, מסילת ציון וכסלון.
הסרט זכה בפרס כינור דוד ובפרס רשות השידור כסרט הטוב ביותר באותה שנה.
לאופר (דורון נשר) משרת כעוזרו של הרס"ר (רמי דנון) במחנה בבקעת הירדן לשם נשלח לאחר שסירב ללכת לקורס קצינים.
הרס"ר מאוכזב מתפקודו ולאופר מוצא נחמה בחיבתה של פקידת הרס"ר, רונה (לירון נירגד).
הרס"ר מטיל על לאופר ללוות עציר לבית כלא צבאי ולאופר מקבל זאת בחוסר רצון בולט.
העציר הוא חייל הודי - קוצ'יני שחום עור בשם בנג'ו (חיים ג'רפי) שהרס"ר מכנה אותו בשם מבזה "אינדיאני".
הרס"ר מצייד את לאופר בעוזי ובאזיקים ומורה לו לירות במקרה של בריחה.
לאופר אוזק את האינדיאני בידיים והם נכנסים לרכב פורד אסקורט נהוג בידי החייל אטיאס (משה איבגי) שלא מפסיק לדבר ולהעיר.
הם נוסעים בהרי יהודה והאינדיאני מבקש מלאופר לעצור כדי לבקר את משפחתו.
לאופר מהסס ובניגוד לעצת הנהג הוא מסכים לבקשתו.
הם נכנסים למושב ובנג'ו נפגש עם אשתו מולימה (ריקי אליה), אישה כנועה לרצונות בעלה.
לאופר שמגיע מתל אביב מסתובב במושב ורואה ישראל שלא הכיר - שחיטת תרנגולות בחוץ, צעירים שחומי עור מובטלים משחקים בקלפים, שליח חב"ד שמפציר בו להניח תפילין ועוד.
לבסוף נעלם האינדיאני ולאופר המודאג מחפש אותו בידיעה שאם לא ימצא אותו יכנס הוא לכלא.
לבסוף הוא מוצא אותו במרכז הכפר מוקף בצעירים חסונים שלפי פקודתו יכולים להרוג אותו אך האינדיאני שהושפע מהמחווה של לאופר ולא רוצה שלאופר ייכנס לכלא במקומו, מסכים לחזור למכונית ולאופר מחבר עצמו לאינדיאני באזיקים.
היחסים ביניהם עולים ויורדים אבל לבסוף מתחוור להם למרות הבדלי התרבות ביניהם שיש בהם משהו משותף ושהצבא לא מתנהג כלפיהם כראוי.
לבסוף הם מגיעים לכלא הצבאי ולאופר משחרר את האינדיאני ומוסר אותו לשוטר הצבאי.
האינדיאני משתחרר מהשוטר הצבאי ובורח לשמחתו של לאופר, בידיעה שלאופר לא יואשם בכך.
שחקןתפקיד דורון נשר לאופר חיים ג'רפי בנג'ו (ה"אינדיאני") משה איבגי אטיאס רמי דנון הרס"ר לירון נירגד רונה אלברט אילוז חייל ריקי אליה מולימה
אינדיאנה ג'ונס וחוגת הגורל הוא סרט הרפתקאות אמריקאי משנת 2023 שביים ג'יימס מנגולד, שגם כתב את התסריט יחד עם ג'יז וג'ון-הנרי בטרוורת'.
זהו הסרט החמישי והאחרון בזיכיון "אינדיאנה ג'ונס", ומככב בו האריסון פורד שחוזר לגלם את הדמות הראשית לצד פיבי וולר-ברידג', מאדס מיקלסן, תומאס קרצ'מן, בויד הולברוק, שונט רנה וילסון וכריסטיאן פטרסון.
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1969 ועוקבת אחרי אינדיאנה ג'ונס ובת הסנדקאות שלו, הלנה, שמנסים למצוא את מנגנון אנטיקיתרה לפני יורגן וולר, מדען נאצי בשירות נאס"א שרוצה להשתמש במנגנון כדי לשנות את תוצאות מלחמת העולם השנייה.
ג'ורג' לוקאס החל לחקור קווי עלילה פוטנציאליים בשנת 2008, אם כי הפרויקט נתקע במשך שנים.
הוא העביר את הפרויקט למפיקה קתלין קנדי בשנת 2012, כשהפכה לנשיאת לוקאספילם.
ההתקדמות בהפקת הסרט החמישי נותרה רדומה בזמן שהחברה עבדה על סרטים חדשים בסדרת מלחמת הכוכבים.
בסופו של דבר דייוויד קפ נשכר לכתוב את הסרט החמישי בשנת 2016, עם תאריך יציאה לקראת 2019, אם כי זה התעכב מספר פעמים בשל צורך בשכתוב התסריטים.
ג'ונתן קסדן נשכר להחליף את קפ בשנת 2018, וקפ עבד על התסריט שוב בשנת 2019, אך עזב בסופו של דבר את הפרויקט.
סטיבן שפילברג, הבמאי המקורי של ארבעת הסרטים הראשונים, אמור היה לביים את הסרט במקור, אך עזב בשנת 2020 כדי לשמש כמפיק במקום זאת, כשמנגולד תפס את מקומו כבמאי.
הצילומים החלו בבריטניה ביוני 2021 והסרט יצא לאקרנים ב-30 ביוני 2023.
שם השחקן שם הדמות אודות הדמות האריסון פורד ארכאולוג והרפתקן אמריקאי, הנשוי למריון רוונווד.
הלנה שו בתו של בזיל שו, בת הסנדקות של ג'ונס.
ג'ון ריס-דייוויס סלאח חברו המצרי הוותיק של ג'ונס שסייע במציאת ארון הברית ב-1936 והגביע הקדוש ב-1938. מאז היגר סלאח עם כל משפחתו לניו יורק, שם הוא עובד כנהג מונית.
מאדס מיקלסן יורגן וולר אסטרופיזיקאי נאצי לשעבר במלחמת העולם השנייה, אשר החליף את זהותו לפרופ' שמידט ועובד בנאס"א.
טובי ג'ונס בזיל שו ארכאולוג עמיתו ובן בריתו של ג'ונס מימי מלחמת העולם השנייה ואביה של הלנה, שהיה אובססיבי לגבי חוגת הגורל.
בויד הולברוק קלאבר יד ימינו המרושע של וולר בשנת 1969.
בנוסף לוהקו לסרט תומאס קרצ'מן, כריסטיאן פטרסון ואנטוניו בנדרס.
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, אינדיאנה ג'ונס ועמיתו מאוקספורד הארכאולוג באזיל שו, נתפסים על ידי הנאצים בזמן שהם מנסים להשיג את הרומח הקדוש שבאמצעותו נדקר ישו.
השניים נמלטים מרכבת מלאה עתיקות שנבזזו, לאחר שהבינו כי הרומח מזויף, אולם לוקחים בכל זאת מידיו של יורגן וולר מחצית מהחוגה של ארכימדס (אשר מוצגת בסרט כמנגנון אנטיקיתרה), שנטען כי היא מסוגלת לאתר סדקים בזמן.
שנים אחר כך, בשנת 1969, ג'ונס חי בנפרד מאשתו מריון רייבנווד לאחר שבנם נהרג במהלך מלחמת וייטנאם, ונדחק לפרוש לגמלאות מתפקידו כמרצה בקולג'.
ביום עבודתו האחרון, הוא נתקל בהלנה שו, בתו של בזיל שהיא גם בת סנדקותו, המציגה את עצמה כדוקטורנטית לארכאולוגיה, המעוניינת למצוא את החוגה.
הוא לוקח אותה למחסן העתיקות ומראה לה את החוגה, אך השניים מותקפים על ידי שליחיו של פרופ' שמידט (זהותו הבדויה החדשה של וולר), אסטרופיזיקאי של נאס"א, בסיוע סוכני CIA.
ג'ונס והלנה נמלטים כל אחד בנפרד, וג'ונס פונה לעזרה לסלאח, חברו הוותיק.
הוא יוצא למרדף אחרי הלנה, המתגלה כסוחרת עתיקות גנובות, ומגיע אליה בטנג'יר, בעיצומה של מכירה פומבית של החוגה, אליה מגיעים גם וולר וסוכניו אשר לוקחים את החוגה.
הם רודפים אחריהם, תוך הימלטות מארוסה של הלנה, יחד עם טדי (נער אותו אימצה הלנה).
הם מצליחים להימלט מהארוס, אולם וולר מחולץ על ידי הסוכנת מייסון, שקיבלה הוראה להחזיר אותו לארצות הברית.
הוא מסרב, ויחד עם אנשיו הורג את סוכני ה-CIA וחוטף את המטוס על מנת להמשיך ולחפש את חלקי החוגה, אותם מחפשים גם ג'ונס והלנה.
לצורך כך, הם טסים ליוון ונעזרים ברנלדו, חברו של ג'ונס, על מנת לצלול בים האגאי ולמצוא את לוח ההוראות למחצית השנייה של החוגה הנח בין שברי הספינה הטבועה בה נמצאה מחצית החוגה הראשונה.
וולר מגיע לסירה, הורג את צוותה, ומאלץ את הלנה לפענח את הקוד שעל הלוח.
ג'ונס, הלנה וטדי מצליחים להימלט ולגלות הוראות נוספות אודות מיקום החוגה, כשוולר דולק אחריהם.
השלישייה מגיעה לסיציליה בחיפוש אחר קברו של ארכימדס, וטדי נחטף על ידי וולר ואנשיו.
ג'ונס והלנה מחליטים להמשיך ומוצאים את הקבר.
ברגע זה לוכד אותם וולר, אשר מרכיב מחדש את החוגה בשלמותה וחושף את תוכניתו לחזור בזמן לשנת 1939 כדי להביא לניצחון הנאצים במלחמה.
הלנה וטדי נמלטים בעוד שג'ונס נורה ונלקח על ידי הנאצים למטוסם, אליו מתגנבת גם הלנה.
של סדק בזמן שמראה החוגה, וטדי מטיס בעקבותיו מטוס קל.
שני המטוסים עוברים דרך הסדק, אבל מגלים כי החישוב של וולר היה מוטעה עקב נדידת יבשות והם נמצאים בזמן המלחמה הפונית השנייה, במהלך המצור הרומי על סירקוסאי בשנת 212 לפני הספירה.
המטוס הנאצי מופל, ו-וולר וחבורתו נהרגים בהתרסקות המטוס, בעוד ג'ונס והלנה מצליחים לצנוח ממנו.
למקום מגיע ארכימדס עצמו, שבא לחקור את המתרחש.
ג'ונס פצוע ומדמם, המום מכך שהוא רואה את ההיסטוריה לנגד עיניו, ומבקש מהלנה שתניח לו להישאר שם ולהפוך לחלק מההיסטוריה העתיקה.
הלנה מסרבת, ומעלפת אותו כדי להחזירו הביתה.
ג'ונס מתעורר חבוש בדירתו, ומוצא בה את הלנה, ובהמשך גם את מריון ויתר חבריו.
הצגתו של מאט ויליאמס (שיאה לה באף) בסרט "ממלכת גולגולת הבדולח" הובילה גל של שמועות על כך שלה באף יככב בזיכיון כיורשו של ג'ונס.
על פי IGN, הבמאי סטיבן שפילברג "הצביע על כך שלה באף צריך ליצור סרטי רובוטריקים מרובים לפני שהוא יוכל לעבור ולקבל על עצמו את הכובע של אינדיאנה ג'ונס." השחקן עצמו אמר, "האם אני בעניין?
אני לא חושב שזו המציאות.
זו שמועה כיפית." פורד אמר שהוא יחזור לסרט חמישי אם לא ייקח עוד עשרים שנה לפתחו, בעוד ששפילברג הגיב שזה יקרה "רק אם אתם [הקהל] רוצה עוד".
כשנשאל לגבי העברת הכובע ללה באף בסרט הבא, אמר פורד, "על מה אתם מדברים?
אשמח לעשות עוד סרט של אינדיאנה ג'ונס.
ג'ורג' לוקאס עובד עכשיו על רעיון.
שיאה יכול להשיג כובע משלו.
הכימיה הישנה שם, וזה לא כאילו הוא זקן.
הוא זריז להפליא; הוא נראה אפילו יותר טוב ממה שהוא נראה לפני 20 שנה, אם אתה שואל אותי." שפילברג שלל מאוחר יותר את הרעיון של שימוש בטכנולוגיית הצערה של פורד לסרט חמישי: "האריסון צריך להיות הגיל שבו אנו עושים את הסרט.
הוא יצטרך לשחק בגיל הזה, ואנחנו נכתוב את זה לתסריט."
עם שחרור הסרט "גולגולת הבדולח", לוקאס אמר שהוא עדיין לא חשב על מקגאפין לסרט חמישי.
לוקאס תמיד נהג להעלות את הסיפורים לסרטים הקודמים.
בהסבר על התהליך לכל סרט אמר פורד, "אנו מגיעים להסכם בסיסי כלשהו ואז ג'ורג' נעלם לזמן רב ועובד על זה.
ואז סטיבן ואני מקבלים את זה בצורה כלשהי, בצורה עוברית כלשהי.
ואז אם אנחנו אוהבים את זה אנחנו מתחילים לעבוד עם ג'ורג' על זה ובשלב מסוים בקו הזה זה מוכן ואנחנו עושים את זה."
באוגוסט 2008 חקר לוקאס קווי עלילה פוטנציאליים והצהיר שפילברג פתוח לרעיון הסרט החמישי.
הוא גם שינה את דעתו לגבי המשך הסדרה עם ספין-אוף התבדח ש"אינדיאנה ג'ונס הוא אינדיאנה ג'ונס.
האריסון פורד הוא אינדיאנה ג'ונס.
כשדיבר על הסרט הקודם ועל עתיד הזיכיון, אמר לוקאס "עדיין יש לנו בעיות לגבי הכיוון שאנחנו רוצים לקחת.
הוא מנסה לגרור אותו חזרה למצב שהם היו, אני מנסה לדחוף אותו למקום אחר לגמרי.
אז עדיין יש לנו סוג של מתח."
כשנשאל כיצד נשואיו למריון רוונווד ולידת הבן ישפיע על הדמות בסרט חמישי, פורד השיב רק: "הוא ראה משהו.
זכור שאלו הם העדים היחידים למה שהוא ראה.
זה די מעניין." מאוחר יותר אמר פורד, "אני חושב שזה יהיה מעניין לקדם את הבנת הדמות, שכן תמיד הייתה לנו השאיפה הזו לאורך כל הסדרה.
אני חושב שזה יהיה מעניין להעמיק את היחסים בינו לבנו ולשחק על הקשר ההוא...
קרן אלן, שגילמה את מריון, הביעה עניין לשוב ולגלם את הדמות וקבעה "אנחנו נשואים עכשיו, כך שיהיה קשה, אני חושבת, להתקדם בלעדיה".
האפשרות של הפקת "אינדיאנה ג'ונס 5" המשיכה להיות נידונה במהלך 2009 ו-2010. דיווחים העלו השערה ביוני 2009 כי הפרק הבא יצולם בשנת 2011 עם עלילה הכוללת את משולש ברמודה, אם כי שמועות אלה תוארו מאוחר יותר כ"שקר מוחלט" על ידי המפיק פרנק מרשל.
ביוני 2009 לה באף אישר כי "סטיבן [ספילברג] פשוט אמר שהוא פיצח את הסיפור עליו [הסרט החמישי], אני חושב שהם מכינים את זה." בנובמבר 2010 פורד אמר שהוא וספילברג מחכים שלוקאס יציג בפניהם רעיון.
אלן נשאלה לגבי מעמדו של הסרט החמישי במרץ 2011. "מה שאני יודעת זה שיש סיפור שהם אוהבים", אמרה אלן, "שהוא צעד ענק קדימה.
שמעתי זאת לפני כחצי שנה, שיש להם סיפור שהם אוהבים והם עובדים עליו." ביולי 2012 מרשל ציין כי סביר להניח כי הסרט לא יוכרז בעתיד הקרוב באומרו: "אני לא יודע אם זה בהחלט לא קורה, אבל הוא לא זז...
זה לא יזוז עד שיהיה תסריט לפרויקט.
באוקטובר 2012, חברת וולט דיסני רכשה את לוקאספילם, ובכך העניקה זכויות בעלות של דיסני לקניין הרוחני של אינדיאנה ג'ונס.
עם זאת, Paramount Pictures המשיכה להחזיק בזכויות הפצה לסדרת הסרטים.
ב-6 בדצמבר 2013 רכשה דיסני את יתר זכויות ההפצה והשיווק לסרטי העתיד של אינדיאנה ג'ונס, ואילו פרמאונט תמשיך להפיץ את ארבעת הסרטים הראשונים עבור דיסני ותקבל תגמול מכל סרט נוסף.
אף על פי שלא הוכרז על תשלום סרט חדש עם העסקה, הביע מנכ"ל דיסני בוב אייגר, עניין לייצר רווחים מהזיכיון בכל חטיבות החברות השונות של דיסני.
יו"ר האולפנים אלן הורן אמר כי סרט חמישי בסדרת אינדיאנה ג'ונס לא יהיה מוכן לפחות במשך שנתיים-שלוש.
לוקאס העביר את אינדיאנה ג'ונס 5 לנשיאת לוקאספילם החדשה קתלין קנדי, שהפיקה את הסרטים הקודמים בסדרה.
בתחילת 2014 דווח כי דיסני רצו לאתחל את הזיכיון עם שחקן צעיר יותר בתפקיד אינדיאנה ג'ונס, אם כי השמועה הוזמה.
לוקאספילם תכננו להתמקד בזיכיון מלחמת הכוכבים לפני עבודה על סרט חמישי של אינדיאנה ג'ונס.
בתחילת 2015 היו דיווחים כי כריס פראט יככב כאינדיאנה ג'ונס הצעיר באתחול של הזיכיון, אם כי הדבר נדחה.
מרשל וספילברג שללו את האפשרות ללהק מחדש את הדמות.
במאי 2015 אישרה קנדי שסרט נוסף של אינדיאנה ג'ונס "יופק יום אחד בתוך החברה הזו.
מתי זה יקרה, אני לא ממש בטוחה.
עדיין לא התחלנו לעבוד על תסריט, אבל אנחנו מדברים על זה." קנדי, שפילברג ופורד דנו ברעיונות משותפים עד סוף שנת 2015.
ב-15 במרץ 2016 הודיעה דיסני כי הסרט החמישי עתיד לצאת לאקרנים ב-19 ביולי 2019, כשפורד יחזור לגלם את הדמות.
שפילברג נועד לביים את הסרט, כשקנדי ומרשל הם המפיקים.
העבודה על התסריט החלה כעבור כמה חודשים, עם דייוויד קפ כתסריטאי.
את הסיפור הגו קפ וספילברג.
קפ כתב בעבר כמה סרטי ספילברג אחרים, כולל הסרט "ממלכת גולגולת הבדולח".
ספילברג אמר שהוא "סופר נרגש" מהסרט החמישי ולא "יהרוג את הריסון [פורד] בסיומו."
בתחילה דווח כי לוקאס כבר לא היה מעורב בפרויקט, אם כי מאוחר יותר אמר שפילברג שלוקאס ישמש כמפיק בכיר: "כמובן שלעולם לא אעשה סרט של אינדיאנה ג'ונס בלי ג'ורג' לוקאס.
זה יהיה מטורף." בהמשך השנה אמר קפ כי אין לו קשר עם לוקאס, שלא היה מעורב בפרויקט ככל הידוע לו.
מאוחר יותר אישר מרשל את היעדרותו של לוקאס: "אני אוהב להיות עם ג'ורג' ולקבל את התשובות שלו, אבל החיים משתנים ואנחנו ממשיכים הלאה.
קפ קיווה שההפקה תחל באוקטובר 2017. עם זאת, באפריל 2017, תאריך יציאתו של הסרט נדחה שוב לשנת 2020, מכיוון ששפילברג היה עסוק בעבודה על "שחקן מספר אחת" ו"העיתון".
בספטמבר 2017 אמר קפ "יש לנו תסריט שאנחנו מרוצים ממנו".
קפ אישר גם כי דמותו של לה באף, מאט ויליאמס, לא תופיע בסרט.
שישה חודשים לאחר מכן הודיע שפילברג כי אינדיאנה ג'ונס 5 יהיה סרטו הבא, כאשר ההפקה תחל בבריטניה באפריל 2019. עם זאת, הצילומים נדחו מאחר שהתסריט הסופי טרם אושר.
ג'ונתן קסדן נשכר להחליף את קפ באמצע 2018, ותאריך שחרור חדש נקבע לשנת 2021.
במאי 2019 דווח כי קסדן כתב את התסריט שלו מאפס, אך הוחלף על ידי דן פוגלמן.
חודשיים לאחר מכן הזכיר פורד כי הסרט "אמור להתחיל להצטלם מתישהו בשנה הבאה".
ב-26 בפברואר 2020 דווח כי שפילברג בחר לפרוש מתפקידו כבמאי, מכיוון שהוא רוצה "להעביר את השוט של אינדי לדור חדש כדי להביא את נקודת המבט שלהם לסיפור".
שפילברג יישאר מעורב בסרט כמפיק בפועל, כשג'יימס מנגולד ייכנס לנעלי הבמאי.
מנגולד אושר כבמאי במאי 2020, כשהחל לעבוד על תסריט חדש.
קפ עזב את הפרויקט לאחר ששפילברג פרש מתפקידו ואמר כי "זה נראה כמו הזמן הנכון לתת לג'ים לקבל על עצמו את הכיוון שלו ולכתוב את זה." מנגולד כתב את התסריט החדש עם ג'יז וג'ון הנרי בטרוורת', שעבדו איתו בעבר על פורד נגד פרארי.
לפני עזיבתו של שפילברג, אמר פורד כי הצילומים יכולים להתחיל כבר באפריל 2020, אם כי תאריך השחרור נדחה לאחר מכן בשנה נוספת.
קנדי אמרה בסוף 2020 כי אינדיאנה ג'ונס 5 יהיה הסרט האחרון של פורד בזיכיון.
באפריל 2021 לוהקו פיבי וולר-ברידג', מאדס מיקלסן ותומאס קרצ'מן לתפקידים שלא פורסמו.
בויד הולברוק ושונט רנה וילסון לוהקו לאחר מכן.
ג'ון רייס-דייוויס הביע עניין לחזור לגלם את תפקידו כחברו של אינדיאנה, סאלח, ואמר כי הקהל יעריך מאוד אם שתי הדמויות יתאחדו שוב.
הצילומים החלו בבריטניה ב-4 ביוני 2021. מוקדי הצילום כוללים את אולפני פיינווד וטירת במבורגה.
סצנות צולמו גם ברכבת מורס צפון יורקשייר ליד גרוסמונט, שם צולמו קטעי פעולה עם כפיל הפעלולים של פורד ונראו העתקים של כלי רכב צבאיים נאציים מתקופת מלחמת העולם השנייה.
פורד עצמו נצפה במקום בגרוסמונט ב-7 ביוני 2021. פדון פפמיצ'אל משמש כצלם וזהו סרטו השישי עם מנגולד.
ביוני 2016 אישר שפילברג כי ג'ון ויליאמס יחזור להלחין את המוזיקה לסרט.
הסרט היה אמור לצאת לאקרנים ב-29 ביולי 2022 בהפצת סרטי אולפני וולט דיסני.
תחילה נקבע תאריך היציאה ליום 19 ביולי 2019, אך נדחה ל-10 ביולי 2020 לטובת הגרסה המחודשת של מלך האריות, ולאחר מכן, ל-9 ביולי 2021. יציאת הסרט התעכבה עוד יותר ל-29 ביוני 2023 בשל השפעת מגפת הקורונה על תעשיית הקולנוע שאילצה עצירת כלל ההפקות.
אינדיגו הוא מותחן מדע בדיוני רוסי בבימויו של רומן פריגונוב.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-26 במרץ 2008. תקציב הסרט עמד על 2.6 מיליון דולר והוא הכניס 4.6 מיליון דולר, למרות ביקורות שליליות לרוב.
חבורה של בני נוער רגילים לכאורה מסתתרת מעיניים סקרניות על גג בניין רב קומות במוסקבה.
חיפוש בדידות והיצמדות זה לזה גורם להם לבחור.
הם חשים בסכנה, מבינים את שפת החיות, קוראים מחשבות וזוכרים את חייהם הקודמים.
ייחודם מפחיד חלק מהאנשים ומשמח אחרים.
הם רודפים הורים, מורים, רופאים, את העיתונות והמשטרה המושחתת.
מנהיג חבורת האינדיגו, אנדריי קלאייב, משמיע אזעקה כאשר חבריו מתחילים להיעלם בזה אחר זה.
אנדריי מפענח את סבך האירועים המסתוריים והאיומים ומגיע למסקנה שכל בני הנוער שנעלמו בעיר לאחרונה הם אינדיגו.
לכוחות לא ידועים יש תוכניות משלהם לעתיד העולם הזה ומי שפתח את המצוד אחר אנשי העתיד יודע לאתר אותם.
כדי להינצל, אנדריי, חברתו טניה וחבריהם יצטרכו להשתמש בכל היכולות שלהם נגד רודפיהם.
איוואן יאנקובסקי - אנדריי קלאייב
מיכאיל יפרמוב - פיוטר קלאייב
ניקיטה פרסניאקוב - חברו של זכאר
אינדיאני בעיר הוא סרט צרפתי מאת שיצא לאקרנים ב־1994.
לאחר שנסע לאמזונס כדי למצוא את גרושתו פטריסיה כדי להחתים אותה על תעודת הגירושין כדי שתוכל להתחתן בשנית, סטפן מרשדו, סוחר בשוק הסחורות, מגלה שהוא אביו של מימי-סיקו, ילד בן 13. בנו שחולם לגלות את מגדל אייפל משכנע את ספטן לקחת אותו איתו.
כשהגיע לפריז, הוא מבין משותפו, רישרד מונטיניאק, שיש להם אופציה לרכוש 4,500 טון סויה, שמחירה יורד בצורה משמעותית.
הסרט עוקב אחרי הניסיון של סטפן להיפטר מהסויה, במחירו עולה בצורה משמעותית תוך שילוב ההתמודדות של מימי-סיקו עם הציוויליזציה.
: סטפן מרשדו, סוחר בשוק הסחורות מצרפת
: רישרד מונטיניאק, סוחר בשוק הסחורות מצרפת, עמיתו וידידו של סטפן
: מימי-סיקו, בנו האינדיאני של סטפן
מיו-מיו: פטריסיה, אשתו לשעבר של סטפן שהפכה לאינדיאנית
אריאל דומבסל: שרלוט, ארוסתו של סטפן
ולדימיר קוטליארוב (בתפקיד טולסטי): פאבל קוצ'נוקוב, איש עסקים רוסי
סוניה וולרו: מארי מונטיניאק, אשתו של ריצ'רד
ג'קי ברואר: מאסטר ז'ואנוביסי, עורך דינו של פאבל
מארק דה יונג: רוסטן, הבוס של סטפן וריצ'רד
לובה גרשיקוף: גברת גודה, שכנתו של סטפן
פיליפ ברונו: מר מרשל, השוער של סטפן
דומיניק בסנהר: מאסטר דונג, מורה ליוגה של שרלוט
מארי-שרלוט לקלר: מזכירתו של רוסברג
אולגה ז'ירוסקובה: סוניה קוצ'נוקוב, אחותו של פאבל
פאולין פינסול: סופי מונטיניאק, בתם של ריצ'רד ומארי
סטנלי זאנה: ז'ונתן מונטיניאק, בנם של ריצ'רד ומארי
הסרט עובד למשחק וידאו ב-1996, שפותח על ידי Titus Interactive עבור קונסולת גיים בוי.