tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהווה, הם מגלים שסדריק עדיין מת לאחר שניצח בטורניר, שאלבוס מוין לגריפינדור במקום לסלית'רין, שרון והרמיוני אינם נשואים ולרוז יש אחות תאומה כתוצאה מכך הרמיוני השתגעה.
אלבוס מחליט שחייבים לשנות את מה שקרה, ולכן חוזר עם סקורפיוס כדי למנוע מסדריק לנצח במשימה השנייה.
בעזרת מירטל, הם מכשילים את סדריק ומשפילים אותו, ובטוחים בהצלחתם הם חוזרים להווה.
בהווה, סקורפיוס מגלה שמעשהם גרם לסדריק להפוך לאוכל מוות ולהרוג את נוויל, מה שגרם לכל העולם להישלט על ידי וולדמורט ולאלבוס לא להיוולד מלכתחילה.
בעולם זה, סקורפיוס הוא תלמיד מקובל מרושע ומצליח, שכולם מפחדים ממנו.
נואש, הוא פונה לסנייפ, שעוד חי ביקום הכאוטי הזה, כדי שיעזור לו, והוא, הרמיוני ורון מקריבים את חייהם בשביל להחזיר אותו לעבר למנוע את הפיכתו של סדריק לאוכל מוות.
סקורפיוס חוזר לעבר ומצליח למנוע את פעולתם של אלבוס ושלו, ואז חוזר להווה ומספר על מה שאירע לאלבוס ולדלפי, שמגלה את עצמה כבתו של וולדמורט, וחוזרת עמם בזמן כדי לוודא שאביה ינצח.
הם נלחמים בה, מחולל הזמן נשבר והיא בורחת כשהם תקועים בזמן.
הם מגלים שהם נמצאים במכתש גודריק מספר ימים לפני שהוריו של הארי (לילי וג'יימס) נרצחים על ידי וולדמורט, ומבינים שדלפי רוצה להזהיר את אביה, כדי שלא יממש את הנבואה שתביס אותו שנים אחר כך.
הם מעבירים מסר להארי שבעתיד כדי שידע איפה הם, והוא חוזר עם דראקו, ג'יני, רון והרמיוני כדי להילחם בדלפי.
כשהם מגיעים הם מנסים לתכנן כיצד לגרום לדלפי להיחשף בפניהם.
אלבוס מציע שימוש בשיקוי פולימצי, אך מפאת זמן ההכנה הם בוחרים בלחש שינוי צורה לוולדמורט.
הארי מתנדב לעשות זאת, כי הוא יודע איך זה להרגיש כמוהו, והוא יודע שדלפי תדבר בלחשננית, כך הוא מעמיד פנים שהוא וולדמורט תוך שימוש בלחשננות.
הוא מצליח למשוך אליו את דלפי אך שינוי הצורה שהוטל עליו מתחיל לפוג.
דלפי מצליחה לזהות אותו ומתחיל קרב בינה לבין הארי, ג'יני, דראקו, סקורפיוס, רון ואלבוס שבסופו דלפי מובסת ונשלחת לאזקבאן.
החבורה חוזה ברצח הוריו של הארי, אך כדי לא להרוס את רצף הזמן הם צופים במותם מהצד ואז חוזרים להווה.
בסצנה האחרונה, לוקח הארי את אלבוס לקברו של סדריק ומשוחח עמו.
הארי מספר לו שהוא מגיע לבקר בקבר מדי שנה ובמהלך שיחתם, הארי משלים עם בנו.
להלן רשימת אלבומי הרמיקסים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
אלבום רמיקס הוא אלבום הכולל בעיקר רמיקסים או גרסאות אקוסטיות של שירים שנכללו בדרך כלל באלבומי אולפן או מיני-אלבומים.
לרוב, הרמיקסים נעשים בידי די ג'יים ומפיקים מוזיקליים שונים.
ישנם רמיקסים בהם מתארחים מוזיקאים נוספים, שלא התארחו בגרסה המקורית של השיר.
דוגמה בולטת לכך הייתה השיר "Ain't It Funny", של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז.
בגרסת הרמיקס שלו, "", התארח הראפר האמריקאי ג'ה רול.
Aerial Pandemonium Ballet של הארי נילסון, אשר יצא בשנת 1971, הוא אחד מאלבומי הרמיקס הראשונים שיצאו ויש האומרים כי הוא אלבום הרמיקסים הראשון בהיסטוריה; עם זאת, הדבר לא אושש, כיוון שיצאו מספר אלבומים דומים באותה העת.
במרוצת השנים יצאו מספר אלבומי רמיקס, אשר כללו רמיקסים לשירים מתוך אלבומי אולפן ומיני-אלבומים.
אלבום הרמיקס הראשון שזכה להצלחה עולמית היה You Can Dance של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, שיצא בשנת 1987.
נכון לשנת 2018, אלבום הרמיקס הנמכר ביותר בכל הזמנים הוא Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix של הזמר-יוצר האמריקאי מייקל ג'קסון.
אלבום הרמיקס הנמכר ביותר בכל הזמנים בידי אישה הוא You Can Dance של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, ואלבום הרמיקס הלטיני הנמכר ביותר בכל הזמנים הוא The Remixes של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה.
אלבום הרמיקס הראשון בהיסטוריית מצעד הבילבורד 200 שהגיע למקום הראשון היה, J to tha L–O!
The Remixes, של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז, בשנת 2002; מתוכו יצא הרמיקס "" שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. רמיקס לשיר נוסף מהאלבום בשם "" דורג בעשירייה הפותחת גם כן.
+ אלבומי הרמיקס הנמכרים ביותר בכל הזמנים בעולם מקום אלבום אמנ/ית חברת תקליטים שנה מכירות מקור 1 Blood on the Dance Floor: HIStory in the Mix מייקל ג'קסון אפיק 19976,000,000 2 You Can Dance מדונה סייר 19875,000,000 3 Love הביטלס אפל 20065,000,000 4 J to tha L–O!
אלבטרוס D.III הוא מטוס קרב דו כנפי מתוצרת גרמניה שהיה בשימוש שירות האוויר הגרמני בזמן מלחמת העולם הראשונה.
המטוס היה אחד הנפוצים ביותר שיוצרו על ידי חברת אלבטרוס מטוסים, ומספר אלופי הפלות גרמניים השיגו באמצעותו הפלות רבות, ביניהם מנפרד פון ריכטהופן ("הברון האדום"), ארנסט אודט, ווילהלם פרנקל.
פיתוח אב הטיפוס של המטוס החל באוגוסט 1916, ובדומה למטוסים של חברת אלבטרוס שקדמו לו, אלבטרוס D.I ואלבטרוס D.II, גם הוא נבנה מעץ לבוד.
עם זאת, עיצוב הכנפיים שלו היה מעט שונה משל קודמיו, ודמה יותר למטוס הצרפתי ניופורט 11. מוטת הכנף העליונה הוארכה ומוטת הכנף התחתונה קוצרה, ותמוכות דו מישוריות בצורת "V" החליפו את התמוכות המקבילות הקודמות.
לאחר שהפיתוח הראשוני הושלם, הזמין שירות האוויר הגרמני 400 מטוסים ב-26 בספטמבר 1916, ההזמנה הבודדת הגדולה ביותר עד אותה עת.
המטוס נכנס לשירות מבצעי בדצמבר 1916 והתקבל בברכה על ידי הטייסים הגרמניים בשל כושר התמרון הגבוה ושיעור הטיפוס הרב שלו.
עם זאת, התגלו במטוס שתי מגרעות.
הראשונה היא שהרדיאטור (המשמש לקירור המנוע) הוצב קרוב במרכז הכנף העליונה, באופן שגרם לטייס להיכוות אם הרדיאטור נפגע.
בעיה זו טופלה בדגמים מאוחרים יותר של המטוס באמצעות הרחקת הרדיאטור מהטייס, ובמטוסים ששירתו בקרבות בארץ ישראל הותקנו שני רדיאטורים כדי להתמודד עם מזג האוויר החם באזור.
בעיה חריפה יותר הייתה חולשתה של הכנף התחתונה, שהובילה לסדקים בכנף.
לאחר שהתגלו מספר נזקים כאלה החליט שירות האוויר הגרמני לקרקע את כל המטוסים מדגם D.III, אך לאחר שחברת אלבטרוס החליפה את הכנף התחתונה בכנף עמידה יותר ב-19 בפברואר 1917, הוחזר המטוס לשימוש.
המטוס נחשב לקל ונוח להטסה, אם כי הגאיו היו מעט כבדים.
העובדה שהכנף התחתונה הייתה קטנה באופן משמעותי מהכנף העליונה הקנתה למטוס כושר טיפוס משופר, כושר תמרון גבוה ושדה ראייה רחב יותר כלפי הקרקע.
בדומה לרוב המטוסים בני זמנו, גם האלבטרוס D.III נטה לסחרור, דהיינו הזדקרות לא מתואמת ואובדן שליטה מסוכן עקב העדר עילוי על הכנפיים, אך היציאה מהסחרור הייתה פשוטה יחסית.
המטוס שימש רבות את שירות האוויר הגרמני בזמן קרב אראס של 1917, וקרבות האוויר שהתנהלו בו בחודש אפריל כונו אפריל העקוב מדם על ידי הטייסים הבריטיים, שסבלו אבדות רבות בקרבות אוויר מידי הגרמניים.
חיל האוויר המלכותי איבד 245 מטוסים בקרבות אלה, אל מול 66 מטוסים בלבד שאיבדו הגרמנים, וממוצע משך שרידותו באוויר של טייס בריטי באראס בחודש אפריל היה 18 שעות בלבד.
בסך הכל יוצרו 840 מטוסי אלבטרוס D.III בגרמניה, ובשיא פעילותם בנובמבר 1917 שירתו 446 מהם בחזית המערבית של מלחמת העולם הראשונה.
על אף שמטוסים חדשים יותר של חברת אלבטרוס נכנסו לשירות בתקופה זו ולאחריה, עד אוגוסט 1918 נותרו 54 מטוסים מדגם זה בפעילות מבצעית בחזית המערבית.
בסתיו 1916 הרשו הגרמנים לאוסטרו-הונגרים לייצר מטוסי אלבטרוס D.III באופן עצמאי בעיר וינר נוישטאדט הדרומית לווינה.
המטוסים החדשים נכנסו לשימוש במאי 1917 וכונו "אאופג אלבטרוס D.III" .
הדגמים האוסטרו-הונגריים יוצרו במספר גרסאות וצוידו במנועים מדגם Austro-Daimler, שהיו בעלי ביצועים משופרים בהשוואה למנועים הגרמניים מדגם Mercedes D.IIIa, וכללו מכסה מנוע שהגן על הצילינדרים טוב יותר בתנאי החורף.
בדגמים האוסטריים שונה גם עיצוב המדחף, דבר שהעניק למטוס תוספת מהירות של עד 14 קמ"ש.
כל הדגמים האוסטרו-הונגריים צוידו בזוג מקלעי 8 מ"מ מדגם שוורצלוזה שבתחילה מוקמו בתוך גוף המטוס, אך לבקשת הטייסים הועברו בהמשך למיקום גבוה יותר במטוס, והקרבה הרבה יותר למנוע סייעה לחמם את המקלעים בגובה רב.
עם זאת, המקלעים נטו לסבול מתקלות סנכרון במנגנון מתאם הירי, ומקצב ירי נמוך יחסית בדגמים המוקדמים של המטוס.
בנוסף, במטוסים האוסטריים חוזקה ועובתה הכנף התחתית על מנת להתמודד עם הבעיות המבניות שמהן סבל הדגם הגרמני ושגרמו לקרקועם של המטוסים למספר חודשים.
המטוסים היו מבוקשים על ידי הטייסים האוסטרו-הונגריים בזכות עמידותם ויעילותם המבצעית, ובסך הכל יוצרו כ-526 מטוסים בין מאי 1917 ועד להסכמי שביתת הנשק בנובמבר 1918.
לאחר הסכמי שביתת הנשק רכשה פולין 38 מטוסים מהדגם האוסטרו-הונגרי ועשתה בהם שימוש במלחמה הפולנית-סובייטית בשנים 1919 עד 1920, בעיקר במשימות תקיפה קרקעית.
הפולנים התרשמו לטובה עד כדי כך מהמטוס, ששלחו מכתב הוקרה ליצרן האוסטרי.
המטוס נשאר בשימוש הצבא הפולני עד 1923, ובנוסף הפעילה פולין 26 מטוסים מהדגם הגרמני המקורי שנפלו שלל בשטחה בזמן מלחמת העולם הראשונה.
מטוסים אלה הופעלו לתקופה קצרה בלבד והוצאו משימוש בשנת 1919 בשל חולשה מבנית.
חיל האוויר הצ'כוסלובקי שקם לאחר המלחמה רכש אף הוא מספר מטוסים מדגם ה"אאופג" האוסטרו-הונגרי.
הערך אלבומי מחווה למדונה כולל את אלבומי המחווה המוקדשים לזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, שיצאו במרוצת השנים.
מאז הופעת הבכורה שלה בשנות ה-80, אמנים מגוונים הקליטו אלבומי מחווה עבורה.
בעוד שהיא בעיקר אמנית פופ, דאנס ואלקטרוניקה, אלבומי המחווה שלה הוקלטו במגוון רחב של סוגות וסגנונות שונים, כולל אינסטרומנטלי, ג'אז, מוזיקת ילדים ומוזיקה קלה.
כמה אמנים שהופיעו באלבומים הללו, החל מתזמורת הפילהרמונית המלכותית, מאד'האוס, ואריאל פינק ועד דה טייד , אחיות צ'אפין ולבנדר דיימונד .
אלבומים אלו הופצו דרך חברות תקליטים גדולות כמו יוניברסל מיוזיק גרופ וקולומביה רקורדס ועד חברות תקליטים עצמאיות כמו קלאופטרה רקורדס, צ'רי רד רקורדס ומינימל ויניל בין היתר.
חלק מאלבומי המחווה למדונה נבדקו ונסקרו על ידי מבקרי מוזיקה שונים ברחבי העולם, וזכו לתגובות חיוביות או שליליות כאחד.
בשנת 2011, פייפר באג רקורדס עשתה עיבוד מחודש לאלבום האולפן השלישי שלה, True Blue, בעוד שחברת התקליטים צ'ארלי רקורדס הוציאה סדרה של אלבומי מחווה למדונה.
חברת תקליטים: מיוזיק קלאב אינטרנשיונל רקורדס "True Blue"
חברת תקליטים: קלאופטרה רקורדס "Holiday" –
"Like a Prayer" – לוליאטה הולוואי
"Justify My Love" – פרונט ליין אסמבלי
"Bad Girl" – בוי ג'ורג', אמנדה גוסט וג'יימס הארדוויי
"Express Yourself" – אינפורמיישן סוסייטי
"Frozen" – ג'ין לאבס ג'זבל
חברות תקליטים: אינטרסאונד • פירסט צ'ויס "Express Yourself"
חברת תקליטים: דרסד טו קיל "Bad Girl" – סמי מור
"Oh Father" – קילר נניז אין אמריקה
"True Blue" – קיילי מינו
"Rescue Me" – ניו אורדר
"Into the Groove" – אבדומינל סנומן
חברת תקליטים: קלאופטרה רקורדס "Open Your Heart" – עפרה חזה
"Lucky Star" – סוויץ'-בלייד סימפוני
"Ray of Light" – סיגה סיגה ספוטניק
"Erotica" – רייז אין בלאק וטרנסמוטטור
חברת תקליטים: סטריקלי הייפ רקורדס (SHR) • קולוסאל "Into the Groove"
חברת תקליטים: צ'ארלי רקורדס "Hanky Panky – Sound-A-Like"
חברת תקליטים: קפריצ'יו רקורדס • דלתה דיסטריביושן "La Isla Bonita"
"Cherish"הערה: בביצוע תזמורת סטארסאונדTribute to Madonnaהשקה: 2001
חברת תקליטים: סוויפט ררקורדס "Holiday"
חברת תקליטים: ויטמין רקורדס "Ray of Light"
חברת תקליטים: יוניברסל מיוזיק גרופ "Like a Prayer"
חברת תקליטים: קומפנדיה מיוזיק גרופ • אינטרסאונד "Express Yourself"
חברת תקליטים: קלאופטרה רקורדסתקליטור 1
"Burning Up" – האימה החושנית של קארן בלק
חברת תקליטים: ויטמין רקורדס "Don't Tell Me"
חברת תקליטים: קלון רקורדס "Like a Virgin"
חברת תקליטים: פנטום אימפורט דיסטריביושן • דאבל פלז'רתקליטור 1
חברת תקליטים: דליריום רקורדס "Burning Up" – דראג
"Frozen" – דום קאונטי אלקטריק צ'ייר
"Hanky Panky" – רלטיבס ביי אפוינטמנט
חברת תקליטים: גולדן סאונד "Music"
חברת תקליטים: פריזם אנטרטיינמנט "American Life"
חברת תקליטים: מילניום רקורדס "Music"
חברת תקליטים: ויטמין רקורדס "American Life"
חברת תקליטים: טורן אפ דה מיוזיק ""
חברת תקליטים: רד-ליין רקורדס • קלאופטרה רקורדס<small>
"Like a Virgin" – באו וואו וואו
חברת תקליטים: גוינג פור א סונג<small>
חברת תקליטים: MSI מיוזיק דיסטריביושן • ממברן<small>
"Live to Tell" – וינטר פלאוורס
"Material Girl" – מאונטיין פארטי
"Oh Father" – ג'איינט דראג
"Hung Up" — דה טייד
"Lucky Star" – אלכסנדרה הופ
"Dress You Up" – אפולו הייטס
"Who's That Girl" – דה בובוניק פלאג
"Crazy for You" – ליון אוף פנג'שיר
"Like a Prayer" – לבנדר דיימונד
"Like a Prayer" – אבסולוטלי פנטסטיק
"Get into the Groove" – אבסולוטלי פנטסטיק
"Material Girl" – אבסולוטלי פנטסטיק
"Lucky Star" – אבסולוטלי פנטסטיק
"Like a Virgin" – אבסולוטלי פנטסטיק
"Secret" (האוס פארטי מיקס מאת קולקיבז)
"La Isla Bonita" (האוס פארטי מיקס מאת קולקיבז)
"Into the Groove" (האוס פארטי מיקס מאת קולקיבז)
"Live to Tell" (האוס פארטי מיקס מאת קולקיבז)
"Frozen" (האוס פארטי מיקס מאת קולקיבז)
"Rain" (האוס פארטי מיקס מאת קולקיבז)
"Crazy for You" (האוס פארטי מיקס מאת קולקיבז)
חברת תקליטים: הוצאת ואן מדיה<small>
"Express Yourself" – דיאנה אגרון, ג'ונתן גרוף, ליאה מישל, אמבר ריילי ונאיה ריברה
"Vogue" – כריס קולפר, ג'יין לינץ' ואמבר ריילי
"Like a Virgin" – ג'יימה מייס, מת'יו מוריסון, ג'ונתן גרוף, ליאה מישל, קורי מונטית' ונאיה ריברה
"" – כריס קולפר ואמבר ריילי
"What It Feels Like for a Girl" – כריס קולפר, קווין מקהייל, קורי מונטית' ומארק סאלינג
"Like a Prayer" – כריס קולפר, ג'ונתן גרוף, ליאה מישל, קורי מונטית' ואמבר ריילי<small>Bossa N' Madonnaהשקה: 2010
"Material Girl" (סלבריישן מיקס) – יונייטד רית'מס אוף ברזיל
"Live to Tell" (עריכת טרופיקל הופ 12") – נובה בוסה LTD
"Into the Groove" – בנדה דו סול ונטשה
"Hollywood" (ויניל מיקס) – גלמבייטס קורפ
"Like a Virgin" – ברזיל XXI פוגשת את סילבינהה סנטנה
"Lucky Star" (גרסת לונלי הארט) – ג'ינגו
"Holiday" (עריכה מאת רודוס) – סאו ויסנטה ונטלי רנואר
"Ray of Light" – דייז קוסטה והדיגיטליסטים
"Hung Up" – גרוב דה פראיה
"Express Yourself" (אנפלאגד מידסומר מיקס) – אמזוניקס
חברת תקליטים: צ'רי רד רקורדס<small>
חברת תקליטים: פייפר באג רקורדס<small>
"Live to Tell" (גרסת אנחנו מפחדות) – דה רורל אלברטה אדוונטג'
"True Blue" – וינטר גלובס
"Jimmy Jimmy" – בורן רופיאנס
חברת תקליטים: אינטרמצו • מולט קריוקי<small>
חברת תקליטים: דה סייפם גרופ דיגיטל<small>
"Like a Virgin" (דה פקטורי האפי מיקס) – דה סנאפר
"Celebration" (רמיקס מאת א.ר.) – אין.
"Who's That Girl" (דה פקטורי טים רמיקס) – קייט פרוג'קט
"Holiday" (רמיקס מאת א.ר.) – אין.
"Vogue Avec Chic" (גרסה מורחבת) – אין.
"American Life" (פקטורי טים רמיקס) – אין.
"Get into the Groove" (פקטורי טים רמיקס) – בנדידו
"American Pie" (דף-אין-מיקס) – אין.
"Frozen" (סנסיביליטי מיקס) – אין.
"Miles Away" (דה פקטורי טים רמיקס) – אין.
"Like a Prayer" (דאנס מיקס) – ראפה
"Dress You Up" (רמיקס מאת א.ר.) – אין.
חברת תקליטים: פוני קניון • ונוס רקורדס<small>
חברת תקליטים: דה אורצ'ד • אופן רקורדס<small>
חברת תקליטים: איטליאנס דו איט בטר<small>
"אלבום שקוף" הוא מיני-אלבום קונספט ומיזם חברתי של הראפר אוהב גבעתי, הידוע גם בשם הבמה אוהב.
המיזם עלה לאוויר באפריל 2023 והמיני אלבום יצא לאור בפלטפורמות הסטרימינג ב-7 באפריל 2024.
האלבום בוחן מסע של לוחם, המתחיל מחוויותיו בזמן מלחמה וממשיך באתגרים בחיים לאחר מכן.
הוא כולל זוגיות, אינטראקציות עם המערכת הבירוקרטית, דינמיקה עם ההורים וצמיחה אישית בעקבות שכול והתמודדות עם העבר הכואב.
שמו של האלבום - "אלבום שקוף" - ניתן לו במטרה לסייע ליוצאי צבא עם "פציעות שקופות" (הפרעת דחק פוסט-טראומטית) באמצעות גישה נוחה לתוכניות שיקום לאומיות.
האלבום מלווה בסרט מלא שעובד על ידי כאן 11 בכיכובו של השחקן והזמר גורי אלפי המגלם את דמות הלוחם, המציג את השירים ויוצר חווית מולטימדיה של האזנה וצפייה.
במסגרת הפרויקט, פותחה פלטפורמה דיגיטלית לסיוע להלומי קרב ובני משפחותיהם בגישה לתוכניות שיקום.
מאז השקתה במאי 2023, הפלטפורמה סייעה ל-1,500 לוחמים ובני משפחותיהם.
את האלבום כתב והלחין הראפר אוהב גבעתי, רב-סרן במילואים בחיל הים שלחם ברצועת עזה במהלך מלחמת חרבות הברזל.
האלבום כולל שיתופי פעולה עם אמנים שונים ביניהם אמיר דדון, גורי אלפי, ענבל ביבי, אורנה בנאי, אביב פנקס, נוי פדלון, שמואל וילוז'ני, אושרית סרוסי, לנה פרייפלד וגלעד ויטל מלהקת שוטי הנבואה.
אלביט מערכות בע"מ היא חברה ביטחונית ישראלית העוסקת בפיתוח ובייצור של מערכות לחימה לכוחות הלוחמים ביבשה, באוויר ובים, בתחומי אלקטרוניקה, אלקטרואופטיקה, ארטילריה, תעופה, לייזר ועוד.
החברה והחברות הבנות שלה פועלת במתחמים שונים הפרוסים ברחבי הארץ: קריית שמונה, תל חי, כרמיאל, נוף הגליל, יקנעם עילית, חיפה, טירת כרמל, ירושלים, נתניה, רעננה, רמת השרון, בני ברק, רמלה, חולון, פארק המדע קריית ויצמן בנס ציונה, רחובות, אשקלון, שדרות, באר שבע, ערד ורמת בקע שבנגב.
החברה מעסיקה כ־21,000 עובדים ברחבי העולם מתוכם כ-15,000 עובדים בישראל.
אלביט מערכות מפתחת, משווקת ומבצעת אינטגרציה של מערכות אלקטרוניות ואלקטרו-אופטיות ביטחוניות.
החברה מתמקדת בפיתוח מערכות שליטה ובקרה, מערכות מודיעין ותצפית.
משרד הביטחון, בתדרוך רשמי לכתבים הגדיר את אלביט כמוקד ידע של מדינת ישראל בתחום הלייזר רב עוצמה.
בתחום הלוחמה האלקטרונית הוגדרה אלביט על ידי מדינת ישראל כתשתית ידע לאומית – תלמ"י.
בחודש ינואר 2026 חצה שווי השוק של אלביט מערכות בבורסה לניירות ערך בתל אביב במהלך המסחר את רף 100 מיליארד ש"ח, והחברה הייתה אחת מארבע חברות ישראליות בלבד שהגיעו לרף זה.
בדיווח של אלביט מערכות לבורסה על סיכום שנת העסקים 2021 נמסר כי צבר ההזמנות של החברה עומד על 13.7 מיליארד דולר.
הכנסות החברה הסתכמו ב-5.3 מיליארד דולר והרווח הנקי עמד על 368 מיליון דולר.
אלביט מערכות רכשה את תעש מערכות בשנת 2018 ובשנת 2019 את החטיבה לאמצעי ראיית לילה מהאריס האמריקאית.
אלביט מתמחה במערכות הגנה ובהן מערכת דירקם (DIRCM) להגנת מטוסי נוסעים מפני טילים, מל"טים, רקטות למגוון טווחים, מערכת הגנה אקטיבית לרק"ם "חץ דורבן" ופגזי טנקים ורב תכליתיים וכן קסדות למטוסי קרב, מערכת ראיית לילה וכוונות לרובים.
בשנת 2020 דיווחה אלביט מערכות על אודות רכישת ספרטון – חברה אמריקאית המתמחה במערכות ללחימה נגד צוללות.
בתחילת אפריל 2021 החברה דיווחה על רכש BAE Systems Rokar המייצרת מערכות ניווט והנחיה לפצצות ורקטות המשולבות ברקטות של חטיבת היבשה/תע"ש.
החברה נסחרת בנאסד"ק האמריקאית ובבורסה לניירות ערך בתל אביב.
ביולי 2010 העניק ארגון "מעלה" לאחריות תאגידית דירוג קטגורית פלטינה לחברה.
בעל השליטה בחברה הוא איש העסקים מיקי פדרמן.
נשיא החברה ומנכ"לה הוא בצלאל מכליס.
חברת אלביט מערכות נוסדה ב-1996 כממשיכת דרכה העיקרית של חברת אלביט.
ב-1996 התפצלה אלביט לאלביט מערכות ולאלביט הדמיה.
בשנת 2005 הכנסות החברה הגיעו לראשונה למעל מיליארד דולר בשנה.
ובשנת 2015 הגיעו לראשונה למעל שלושה מיליארד דולר בשנה.
אלביט רכשה והקימה חברות רבות במהלך שנותיה.
1992 - רכישת חץ הכסף - העוסקת בפיתוח וייצור כלי טיס בלתי מאוישים מסדרת "הרמס".
1996 - הקמת VSI - חברה העוסקת במחקר בתחום מערכות ראש לטייסים.
1998 - רכישת 51% מהבעלות בחברת קינטיקס - העוסקת בפיתוח וייצור מגוון מערכות לרכב קרבי משוריין, בהן מערכות בקרת אקלים.
1999 - רכישת סאיקלון מוצרי תעופה - חברה העוסקת בייצור חלקי מבנה למטוסים.
2000 - השלמת המיזוג עם אל-אופ - העוסקת בפיתוח וייצור מערכות אלקטרואופטיות מתקדמות.
מיקי פדרמן הופך לבעל השליטה בחברה.
2004 - רכישת מפעל תעופה בטירת כרמל מתע"ש על ידי סאיקלון (חברה בת של אלביט).
2005 - רכישת 70% מחברת אלישרא העוסקת בפיתוח וייצור מערכות לוחמה אלקטרונית.
2007 - רכישת תדיראן קשר - העוסקת בפיתוח וייצור מערכות תקשורת צבאיות.
2009 - רכישת "שירון תקשורת לוויינים" - העוסקת בתקשורת פס רחב באמצעות לוויין.
2009 - רכישת "בי.וי.אר מערכות" - העוסקת בפיתוח סימולטורים ומערכות אימון ותחקור.
2010 - רכישת "אזימוט טכנולוגיות" - העוסקת בפיתוח וייצור של מערכות לרכישת מטרות והכוונת אש.
2010 - רכישת שלוש חברות בת של קבוצת מיקאל: סולתם מערכות, הפעילה בתחום הארטילריה, "סיימאר", הפעילה בתחום הרק"מ (רכב קרבי משוריין), ו-85% ממניותיה של ITL אופטרוניקס, המפתחת ומייצרת מערכות בתחום האלקטרו-אופטיקה הצבאית.
2011 - רכישת 30% הנותרים של חברת אלישרא העוסקת בפיתוח וייצור מערכות לוחמה אלקטרונית.
2015 - הקמת חברת הבת "סייברביט", לריכוז פעילותה של אלביט בתחום תעשיית הסייבר, ובהמשך לכך רכישת חטיבת הסייבר של נייס מערכות תמורת 158 מיליון דולר.
2018 - רכישת תעש מערכות (לשעבר התעשייה הצבאית) תמורת 1.8 מיליארד שקל.
2019 - רכישת חטיבת ראיית הלילה של חברת "האריס" האמריקאית תמורת 350 מיליון דולר.
2019 - רכישה של חברת פליינג פרודקשן
בדצמבר 2019 שוגר לחלל ננו-לוויין ליישומי תקשורת אזרחיים מתוצרת אלביט.
2019 - רכישה ביחד עם חברת "גורן חקלאות" את פעילות חברת "כים ניר" שפשטה את הרגל.
2020 - רכישת "ספרטן" בארצות הברית העוסקת במערכות גילוי צוללות תמורת 380 מיליון דולר.
2021 - רכישת BAE Systems Rokar תמורת 31 מיליון דולר.
בדצמבר 2021 הניחה החברה במעמד שר הביטחון את אבן הפינה למפעל החברה ברמת בקע שבנגב, אליו צפויה לעבור ב-2024 פעילות הייצור של תעש מערכות ממפעלי החברה ברמת השרון.
במאי 2025 גייסה החברה 512 מיליון דולר בהנפקת מניות בבורסת נאסד"ק.
ב-8 בינואר 2026 חצה שווי השוק של אלביט מערכות בבורסה לניירות ערך בתל אביב במהלך המסחר את רף 100 מיליארד ש"ח, והחברה הייתה אחת מארבע חברות ישראליות בלבד שהגיעו לרף זה (לצד בנק הפועלים, בנק לאומי וטבע).
בשנת 2017 הפעילות בינלאומית של אלביט מערכות הייתה כ-78% מסך הפעילות וישראל כ-22%.
השוק העיקרי של החברה הוא צפון אמריקה עם כ-25%, אחר כך אירופה ואזור "אסיה-פסיפיק" עם כ-21% כל אחד.
במהלך השנים הקימה או רכשה חברות בת ומיזמים משותפים ברחבי העולם.
אלביט הקימה חברה בת אמריקאית בשם "Elbit Systems of America", שדרכה היא מבצעת רכישות בארצות הברית ומתחרה במכרזים של הממשל האמריקאי.
הרכישה הראשונה של החברה התבצעה ב-1993, כאשר נרכש מפעל למערכות אלקטרוניות בפורט וורת', טקסס, שהיה שייך לחברת ג'נרל דיינמיקס כחלק ממתחם מפעלים בו ייצור מטוס הקרב 16-F.
ג'נרל דיינמיקס מכרה באותה עת את החטיבה שמייצרת את מטוס ה-16-F ללוקהיד קורפוריישן, אך לוקהיד לא הייתה מעוניינת במפעל והוא נמכר בנפרד לאלביט.
אלביט הקימה חברה בת בשם (Elbit Fort Worth (EFW לשם רכישת המפעל.
יוסי אקרמן, שאחר כך מונה למנכ"ל אלביט מערכות, היה מנהל הפעילות בארצות הברית בין השנים 1992-1996. בשנת 1996 הוקמה חברת (Vision Systems International LLC (VSI בשותפות שווה עם חברת "רוקוול קוליס" במטרה לשווק ולייצר מערכות תצוגת קסדה עילית של אלביט בארצות הברית.
בשנת 1999 רכשה את חברת IEI-International Enterprises, Inc, הפועלת בתחום התחזוקה ומתן שירותי תמיכה לוגיסטית למערכות אלקטרוניות מוטסות וימיות.
בשנת 2005 נכנסה לתחום התעופה האזרחית בארצות הברית, כאשר רכשה את חברת "קולסמן" (Kollsman) שנוסדה בשנת 1928 על ידי פול קולסמן שהמציא ציוד ל"טיסת מכשירים".
אלביט הקימה חברה בת בשם "Elbit Systems UK", המעסיקה 500 עובדים, שדרכה היא מתחרה במכרזים בממלכה המאוחדת.
ביולי 2005 נבחרה אלביט מערכות בשותפות עם קבוצת תאלס הצרפתית במכרז, בהיקף של 800 מיליון לירות שטרלינג של צבא בריטניה להצטייד בכלי טיס בלתי מאוישים (כטב"ם) למשימות סיור ומודיעין.
ייצור כלי הטיס הבלתי מאוישים, "ווטשקיפר", נעשה במפעל שהוקם בממלכה המאוחדת על ידי חברה משותפת לתאלס ולאלביט שהוקמה לצורך התוכנית בשם (UAV Tactical Systems (U-TacS.
בשנת 2016, זכתה במכרז לרכישה ותחזקה של מטוסי האימון של
ב-2019 זכתה במכרז לאספקת מערכות לאימון בירי ארטילרי.
בינואר 2026 השלימה אלביט מערכות את רכישת 49% הנותרים ממניות חברת UAV Tactical Systems (U-TacS) מידי שותפתה Thales UK.
עם השלמת העסקה, הפכה U-TacS לחברה בת בבעלות מלאה של אלביט מערכות בריטניה.
לאלביט עשרה מפעלי ייצור בבריטניה.
במאי 2021, עקב מבצע שומר החומות, החלה מחאה של פעילים פרו-פלסטינים נגד מפעל אלביט באולדהאם, המופעל על ידי חברת "פרנטי טכנולוגיות".
באותה עת נערכה מחאה דומה, שנמשכה מספר ימים, נגד מפעל מל"טים בבעלות אלביט בעיר לסטר.
בינואר 2022, לאחר חודשים של מחאה באולדהאם, החליטה אלביט למכור את המפעל של "פרנטי טכנולוגיות" לחברה הבריטית "TT אלקטרוניקה".
בעיר בריסטול הותקף מפעל של החברה של ידי פעילי פלסטין אקשן.
במאי 2023 זכתה אלביט מערכות בחוזה של כ-71 מיליון דולר לאספקה ותחזוקה של מרכזי אימון בחיל השריון הבריטי להפעלת טנקים של הצבא הבריטי.
באיחוד האירופי מחזיקה אלביט מספר חברות בת ומפעלי ייצור.
ברומניה לאלביט ארבעה מפעלי ייצור ושלוש חברות בת.
שהוקמו החל משנת 1993, כאשר אלביט נבחרה לבצע פרויקט להשבחת מטוסי מיג 21 ב-350 מיליון דולר, ומסוקי פומה בכ-100 מיליון דולר.
ב-2003 רכשה החברה הבת אל-אופ את אופטרוניקס אינסטרומנטס (OIP) הבלגית.
בשנת 2020 מיזגה אלביט מערכות לתוכה את אחת מחברות הבת של טלפונקן באולם, גרמניה, וזו החלה לפעול תחת השם "אלביט גרמניה".
בשנת 2001 רכשה את השליטה בחברה הברזילאית Aeroeletronica תמורת 2.3 מיליון דולר.
החברה משמשת כמרכז ייצור ותמיכה לוגיסטית לפרויקטים של אלביט מערכות הן בברזיל.
בין השאר עסקה בפרויקט ההשבחה של מטוסי 5-F של חיל האוויר הברזילאי, שבוצע על ידי אלביט יחד עם יצרנית המטוסים הברזילאית אמבראר.
בשנת 2011, הקימה מיזם משותף עם חברת אמבראר, שרכשה נתח של 25% בחברת הבת של אלביט בברזיל.
החברה המשותפת שהוקמה במסגרת המיזם, עוסקת בייצור ושיווק כלי טיס בלתי מאוישים, אוויוניקה ותמיכה לוגיסטית.
ביוני 2025 פורסם כי לאורך השנים חתמה אלביט עם קטר על חוזים בשווי של יותר מ-100 מיליון דולר.
העסקאות בוצעו בהסכמת ראש הממשלה בנימין נתניהו ובאישור הגופים המאשרים במשרד הביטחון - אגף הפיקוח על היצוא הביטחוני (אפ"י) והאגף לייצוא ביטחוני (סיב"ט).
טבח שבעה באוקטובר קטע את רוב המגעים הללו וסיכל חלק מהחוזים שכבר נחתמו.
החברה משתתפת ביוזמות חברתיות ומעורבות בקהילה ביישובים שבהם שוכנים מפעליה.
יחד עם הסוכנות היהודית, החברה פועלת במכינה הקדם צבאית הטכנולוגית בשלומי.
המכינה מכשירה מתגייסים חדשים לעיסוק בטכנולוגיה מתקדמת.
לחברה שיתוף פעולה עם משרד החינוך, לפיו מנהלים בחברה מדריכים ומסייעים במגמות האלקטרוניקה בבתי הספר התיכוניים וכן פרויקט "בבושקה" המעביר ידע לתלמידים במקצעות טכנולוגיים.
במהלך התפרצות נגיף הקורונה בישראל פעלה החברה להתאמה של טכנולוגיה ביטחונית לשם התקנתה בבתי חולים בישראל, במטרה לטפל בחולים מרחוק וכן שליטה ובקרה על רופאים וכוח הצלה בבתי חולים.
במסגרת זו אלביט הקימה קו ייצור למכונת הנשמה על מנת ליצור מלאי זמין של מכונות בישראל.
מערכת אילינקס ומערכות קשר רדיו נוספות
מערכת צי"ד - צבא יבשה דיגיטלי
תותח מתנייע חדשני - מערכת תותחים חדשנית
חימוש מדויק אוויר קרקע MPR
ברק זוהר - מערכת בקרת ירי למרכבה סימן 3
"מעגל איתן" – מערכת הגנה אקטיבית לטנקים (רכה, התראה + שבשים)
צריחים בלתי-מאוישים עם תותח אוטומטי, מקלעים וטילי נ"ט
דרקונית (אמצעי לחימה) – עמדת ירי בשלט רחוק
סילבר מרלין - כלי שיט לא מאויש
מוצרים של חברת-הבת "חץ הכסף":
סקיילרק 1 (משרת בצה"ל בשם רוכב שמיים)
סקיילרק 3 (משרת בצה"ל בשם דוהר שמיים)
אלביט מערכות רכשה את סולתם מערכות המתמחה בכלי ארטילריה.
היא ממשיכה לפתח ולייצר את המוצרים הבאים:
תותח הוביצר 155 מ"מ באורך 39 קליבר
תותח הוביצר 155 מ"מ באורך 52 קליבר, מוצע בשתי פלטפורמות:
ATMOS – תותח מתנייע הוביצר על גבי משאית
ATHOS – תותח הוביצר נגרר
תותח מתנייע סיגמא 155 (נבחר על ידי צה"ל וייכנס לשירות בשם "רועם")
קרדום (מרגמה) – מרגמה 120 מ"מ נשלטת מחשב
קשת (מרגמה) – גרסת הקרדום שבשירות צה"ל, מותקנת על מרכב M-113A3
חנית (מרגמה) - גרסת הקרדום להתקנה על גבי רכב קל 4x4
ב-2018 רכשה אלביט את תעש מערכות (לשעבר התעשייה הצבאית) והמשיכה לייצר ולפתח את רוב המוצרים ומערכות הלחימה של תעש.
בין המוצרים והמערכות הבולטים שעברו לאלביט מערכות:
חץ דורבן – מערכת הגנה אקטיבית לטנקים ורכב קרבי משוריין
רקטות למגוון טווחים, בהן: רקטת רומח, רקטת כידון קסום, רקטת אקסטרא, רקטת נץ דורס ורקטת הטריגון לפלטפורמות ימיות
PULS – משגר רקטות רב-קני, נרכש על ידי צה"ל בשם "להב"
דלילה - טיל שיוט אלקטרואופטי
כלנית (פגז) - כדור טנק 120 מ"מ מדויק ורב-תכליתי
חצב (פגז) - כדור טנק 120 מ"מ נגד מבנים וחי"ר מבוצר
רימון יד M-26IM – גרסה משופרת ובטיחותית יותר של רימון M-26, בשירות צה"ל
סאיקלון מוצרי תעופה, חברה בת של אלביט, שולטת בחברה "סנונית שירותי אוויר" אשר רכשה ומתחזקת את מטוסי סנונית שמשמש מטוס המיון והאימון הראשוני בקורס טיס.
אלביט ותעשייה האווירית במשותף, הקימו חברת "תור" אשר רכשה, השכירה ומתחזקת את מטוסי לביא - מטוסי אימון של חיל האוויר.
אלביט מתחזקת את מטוסי עפרוני - מטוסי אימון של חיל האוויר.
אלביט דרך חברת טרגט אלקטרה מפעילה ומתחזקת את מטוסי כיבוי האש (14 במספר) של טייסת 249.
אלביט רכשה ומתחזקת את 6 מסוקי היחידה האווירית של משטרת ישראל מדגם איירבוס H125 ואיירבוס H145.
בשנת 2016 זכתה אלביט בשיתוף עם חברת KBR (חברה בת של התאגיד האמריקאי הליברטון) בחוזה לרכישה, ניהול ותחזוקה של כל צי מטוסי האימון של חיל האוויר המלכותי.
המיזם המשותף רכש 23 מטוסי גרוב G-120, 10 מטוסי T-6 טקסאן II ו-5 אמבראר פנום 100.
בתחילת 2021 זכתה אלביט בחוזה להקמה והפעלה של בית ספר לטיסה לחיל האוויר היווני.
העסקה כוללת רכישת 10 מטוסי M-346 מאסטר, סיוע בשדרוג מטוסי T-6 טקסאן II, אספקת מאמני טיסה, הדרכה תחזוקה.
ההתקשרות, שהיא בין ממשלת יוון לממשלת ישראל, כשאלביט היא החברה המבצעת, היא בהיקף של 1.7 מיליארד דולר ל-20 שנה.
כמו כן, אלביט מספקת שירותי תחזוקה למסוקי פינוי רפואי של חברת להק תעופה.
אל-אופ – מערכות אלקטרואופטיקה, תצפית ומודיעין צבאי
אלישרא – מערכות לוחמה אלקטרונית ומודיעין אותות
אלביט מערכות יבשה בע"מ – אמצעי לחימה וציוד צבאי לכוחות היבשה (לשעבר תעש מערכות)
קינטיקס – חברה-בת המתמחה במכלולים לרכב קרבי משוריין
אלביט מערכות סאיקלון מוצרי תעופה בע"מ (Elbit Systems Cyclon Ltd) – עוסקת בפיתוח מכלולי תעופה וכן בהשבחת, תיקון ואחזקת כלי טיס
אלביט מערכות אבטחה בע"מ – עוסקת במערכות אבטחה וביטחון פנים
אופגל – מערכות אופטרוניות בע"מ
SCD – התקני מוליכים למחצה
ESA – אלביט מערכות אמריקה LLC
ביוניקס סרג'יקל בע"מ – הוקמה ב-2018 ועוסקת בהתאמת טכנולוגיית תצוגת קסדה עילית של אלביט לתחום של ניתוחי מוח וניתוחים אורתופדיים.
ביוניקס ויז'ן בע"מ – פוצלה ביולי 2021 מביוניקס סרג'יקל, ועוסקת בהתאמת טכנולוגיית תצוגת קסדה עילית של אלביט לתחום של ניתוחי עיניים.
מוצר החברה קרוי Beyeonics One.
הנהלת החברה בפארק מתם בחיפה.
חטיבת מערכות מוטסות בפארק מתם בחיפה.
חטיבת מערכות יבשה ותקשו"ב בקמפוס בנתניה.
חטיבת מערכות מל"ט בפארק מתם בחיפה.
חברת הבת אל-אופ וכמו גם חלק מחטיבת מערכות מל"ט ברחובות ובנס ציונה (פארק המדע קריית ויצמן).
חברת הבת תדיראן קשר נמצאת בפתח תקווה ובחולון.
חברת הבת אלביט מערכות אבטחה (לשעבר אורטק) בשדרות.
אתרים נוספים בישראל הם אתרי חברות הבת: אלישרא, סאיקלון, קינטיקס, SCD, אופגל ותעש מערכות.
בארצות הברית, חברות הבת של Elbit Systems of America, שהיא עצמה חברה בת של אלביט מערכות:
חברת AEL בפורטו אלגרה, ברזיל
חברת הבת UAV Engines Ltd בבריטניה.
אלביט בע"מ הייתה חברה ישראלית לייצור מערכות אלקטרוניות ביטחוניות ואזרחיות.
בשנת 1996 היא פוצלה לאלביט מערכות, אלביט הדמיה רפואית, ואלביט, שהמשיכה לפעול כחברת החזקות עד שנת 2002 כאשר מוזגה לחברת האם אלרון.
אלביט הייתה חברה ציבורית שמניותיה נסחרו בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב.
אלביט נוסדה בשנת 1966 (כחברת "אלביט מחשבים בע"מ") כשותפות של אלרון ומשרד הביטחון.
שמה הוא הלחם של "אלרון" ו"ביטחון".
החברה הוקמה ביוזמת עוזיה גליל, מייסד חברת אלרון, ביחד עם דן טולקובסקי ובעידוד שמעון פרס.
בשנת 1970 רכשה חברת קונטרול דאטה את חלקו של משרד הביטחון בחברה.
לאחר ההנפקה בבורסה בשנת 1978 היה חלקה של קונטרול דאטה 37% ושל אלרון 31%.
בראשית 1976 רכשה אלביט את יצרנית האנטנות אלג'ים.
בשנת 1978 מונה בני פלד למנכ"ל החברה.
באותה שנה ניצלה אלביט את רווחיותה לצורך הנפקה בבורסה.
אולם בהמשך עברה להפסדים, ונקלעה למצב קשה.
החברה חזרה במהרה לרווחיות ופלד קיבל על כך את פרס התעשייה.
פלד מילא את תפקיד המנכ"ל עד 1985. בראשית שנות ה-80 עבר מפעל החברה מחיפה לכרמיאל.
בשנת 1983 הוחלט על הקמת חברת בת משותפת עם ניקום, אליה הועבר חלק מפעילות המחשבים של אלביט.
בשנת 1984 רכשה אלביט 70% מחברת אינפרמאטיק.
בשנת 1985 הגיעו הכנסות החברה ל-160 מיליון דולר והיא העסיקה 1,900 עובדים.
בסוף שנת 1989, ערכה אלרון ארגון מחדש של החזקותיה כאשר חברת אלסינט, שעסקה בפיתוח, יצור ושיווק פתרונות להדמיה רפואית, רפואה גרעינית, וטומוגרפיה ממוחשבת, עברה לבעלותה של החברה האחות, אלביט מחשבים.
בנובמבר 1996 פוצלה חברת אלביט לשלוש חברות: אלביט מערכות בע"מ, שריכזה את הפעילות הביטחונית; אלביט הדמיה רפואית בע"מ, שקלטה את עסקי הרפואה; ואלביט בע"מ, שנותרה עם פעילות אלקטרוניקה אזרחית (שהנכס העיקרי בה באותה עת היה קו הייצור לטלוויזיות).
המניות של כל שלוש החברות נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ובנאסד"ק.
לאחר הפיצול, אלביט בע"מ פעלה כחברת החזקות בתחומי התקשורת, והמסחר האלקטרוני באמצעות חברות בנות, שהמהותית בהן הייתה חברת פרטנר תקשורת.
אלביט הייתה שותפה בקבוצת פרטנר שזכתה במכרז של משרד התקשורת להפעלת רשת סלולרית שלישית בישראל.
באוקטובר 1999, פחות משנתיים לאחר שהוקמה, הונפקה פרטנר בהצלחה רבה, תוך יצירת רווח ניכר לבעלי המניות.
שתי החברות נסגרו כשנה לאחר שנרכשו.
אלביט השקיעה גם בחברת ישראסט לשירותי תקשורת לוויינית, ומכרה אחר כך את חלקה לחברת גילת תקשורת.
בשנת 2001 הוחלט שאין הצדקה לקיומה של אלביט כחברת החזקות נפרדת ויש למזג אותה לחברת האם אלרון, שהיא עצמה מוחזקת על ידי חברת החזקות נוספת, דיסקונט השקעות, זאת כדי לחסוך בעלויות כפולות של מטה והנהלה.
במסגרת המיזוג בעלי מניות של אלביט קבלו 0.45 מניות אלרון עבור כל מניה שלהם.
בשנת 1967 פיתח צוות באלביט את המחשב "אלביט 100", שהיווה פריצת דרך בהיותו המיני-מחשב הראשון שיוצר על טהרת המעגלים המשולבים והמחשב המסחרי הראשון שיוצר בישראל.
אולם מחשב זה הקדים את זמנו ולא הצליח מסחרית.
באמצע שנות ה-70 ייצרה אלביט את המיני-מחשב CR-17, ממנו מכרה ברחבי העולם יותר מ-700 יחידות, דבר שזיכה את אלביט בתואר יצואן מצטיין.
בסוף שנות ה-70 עסקה אלביט בייצורו של מחשב תואם יבמ מיינפריים בשם "ענת", אך גם פעילות זו לא זכתה להצלחה מסחרית.
אלביט גם ייצרה מערכת מרובת מסופים שנקראה "פאקט".
בראשית שנות ה-80 ייצרה אלביט את מערכת המיקרו מחשב דייזי.
כן מכרה אלביט מונים ממוחשבים למוניות.
במקביל, פיתחה אלביט מערכות פיקוד, בקרה, תקשורת, ניווט וכינון אש לטנקים עבור מערכת הביטחון בישראל, ובמיוחד מערכות מוטסות.
במהלך שנות ה-70 ייצרה אלביט מערכות מוטסות עבור ה"כפיר" בשותפות עם חברות אחרות, אולם בשנות ה-80 כבר יכלה לספק את המערכות לבדה.
בפרויקט משותף עם טלרד ייצרה מערכת להאזנה למרכזיות טלפון.
באפריל 1993 התרחש זינוק בפעילות הביטחונית של החברה, עם זכייתה במכרז לפיתוח מטוס ללא טייס חדש עבור צה"ל.
במרכז התמודדה מול תעשייה האווירית, עם פתרון של מל"טים קטנים שניתן לייצר בכמויות גדולות על בסיס פתרון שפיתחה חברת "חץ הכסף", ש-30% ממניותיה רכשה אלביט שנה קודם.
אמצעי התקשורת דיווחו על קיום תחרות בין התעשייה האווירית לאלביט, אך נושא התחרות נשמר בסוד וכונה באמצעי התקשורת "הפרויקט המרכזי".
עם זאת פורסם ההיקף הכספי של המכרז, שהיה 140 מיליון דולר..
חברת "חץ הכסף" הוקמה על ידי אלי גמזון וגיורא הרצברג ב-1985, במימון של היזם אפי ארזי, מייסד חברת "סאיטקס".
בהמשך רכש מיקי פדרמן, באמצעות חברת אל-אופ 50% מהחברה ואלביט החזיקה ב-1996 גם 50% (הפעילות הביטחונית של אלביט, חץ הכסף ואל-אופ מוזגו לחברה אחת בדצמבר 1999).
בשנת 1992 הקימה אלביט מפעל לטלוויזיות צבעוניות, מפעל CTV במגדל העמק, המפעל ייצר מכשירי טלוויזיה עד לשנת 1997 ונסגר מאחר שלא זכה להצלחה מסחרית.
באמצע שנות ה-90, מערכת TVTEL תוכננה להשתלב במכשירי הטלוויזיה של אלביט, אך הוחלט במקום להשתמש במחשב האישי, שתפס תאוצה אז.
בשנת 1992 הקימה אלביט את חברת אלביט מערכות ראייה , המתמחה בייצור של ציוד בדיקה אופטי, מערכות ניטור אולטרא-סוניות, ומערכות ניטור לבקרת איכות לתעשיית הטקסטיל, הרכב, זיהוי פגמים במתכות ואיתור פגמים בתהליך הייצור של מסכים שטוחים.
באפריל 2001, מכרה אלביט את החזקתה בחברת "אלביט מערכות ראיה" לחברת אלטרו תמורת 3.5 מיליון דולר.
בפברואר 2018, נמכרה "אלביט מערכות ראיה" לחברת Uster Technologies השווייצרית תמורת 32 מיליון דולר.
בשנת 1973 הקימה אלביט, בשותפות עם כור תעשיות, את חברת "אלטק" העוסקת בפיתוח, ייצור מעגלים מודפסים.
בשנת 1988, נמכרה חברת "אלטק" לאיש העסקים יוסי מימן (שמכר אותה בשנת 2013 לחברת ניסטק).
אַלְבַּטְרוֹסִיִּים (שם מדעי: Diomedeidae) היא משפחה של עופות ימיים מצויים מסדרת היסעוראים, הכוללת את המינים הגדולים ביותר בסדרתם ומבין הגדולים שבעופות הימיים.
האלבטרוסים נפוצים בעיקר באוקיינוס הדרומי ובצפון האוקיינוס השקט.
הם אינם מצויים בצפון האוקיינוס האטלנטי, אף על פי ששרידי מאובנים מעידים שבעבר היו נפוצים גם שם.
הם ידועים ביפי מעופם, ובהדר מוטת כנפיהם הרחבה.
האלבטרוסים הם בין הגדולים שבעופות המסוגלים לעוף.
מוטת הכנפיים של אחד המינים במשפחה, אלבטרוס נודד, מגיעה ליותר מ-3.5 מטרים, והיא הגדולה ביותר מבין כל העופות החיים בימינו.
מבחינה טקסונומית, מחולקים האלבטרוסים בדרך כלל לארבעה סוגים שונים, אך קיימות מחלוקות בנוגע למספר המינים המדויק.
תוחלת חייהם של האלבטרוסים גבוהה מאוד ומרבית המינים חיים למעלה מ-50 שנה.
נקבת אלבטרוס נצחי, הידועה בשם "Wisdom", היא עוף הבר המבוגר ביותר הידוע למדע בחצי הכדור הצפוני וגילה מוערך ב-70 שנה.
האלבטרוסים מיומנים מאוד בתעופה, והם משתמשים בטכניקות שונות לניצול מוטת כנפיהם וכוחם, כדי לגמוא בקלות מרחקים עצומים במעוף יחיד ורצוף, תוך הפעלת מאמץ קטן ככל האפשר.
תזונתם מבוססת על דיונונים, דגים וקריל שאותם הם צדים על ידי צלילה לאוקיינוס או סמוך לפני המים.
בנוסף, הם ניזונים לעיתים גם משיירי מזון שמשאיר אחריו האדם.
מינים מסוימים מסוגלים לעוף מספר ימים ללא עצירה לחנייה.
האלבטרוסים מקננים במושבות גדולות השוכנות בדרך כלל באיים מרוחקים באוקיינוס, לעיתים לצד מינים אחרים של עופות ימיים.
הקשר בין הזכר לנקבה מטופח במשך מספר שנים, וכולל מצגי חיזור דמויי ריקוד, ונמשך בדרך כלל עד מותו של אחד מבני הזוג.
האלבטרוסים מגיעים לבגרות מינית בגיל חמש שנים לערך.
בכל עונת רבייה, המתרחשת אחת לשנתיים, מוטלת ביצה אחת גדולה יחסית שצבעה לבן.
מבין 21 מיני האלבטרוסים המוכרים על ידי IUCN, 19 נתונים בסכנת הכחדה.
האלבטרוסים הם עופות גדולים, וחלקם גדולים מאוד.
הם הגדולים ביותר בסדרת היסעוראים - משקלם של המינים הגדולים במשפחה מגיע לשמונה קילוגרמים.
מקורם ארוך, חזק וקרני, חד וכפוף בקצהו.
שני צינורות אוויר קטנים, המשמשים כנחיריים, נמצאים בצידי המקור, בשונה משאר היסעוראים שבהם נמצאים הצינורות בחלקו העליון של המקור.
הודות לצינורות אלו, חוש הריח של האלבטרוסים מפותח מאוד, תכונה נדירה למדי בין העופות.
הם משתמשים ביכולת הזו, בין היתר, לאיתור מזון.
רגליהם חזקות מאוד, ובכפות רגליהם ישנן שלוש אצבעות קדמיות בלבד (ללא אצבע אחורית), שביניהן מתוחים קרומי שחייה.
ניצוי האלבטרוסים הבוגרים משתנה ממין למין, אולם באופן כללי ניתן לומר כי גבם וגב כנפיהם כהים וחלקיהם התחתונים, הבטן והצוואר, לבנים.
עם זאת, מינים אחדים לבנים כמעט לחלוטין (למשל אלבטרוס מלכותי דרומי), ולאחרים ניצוי כהה לאורך כמעט כל הגוף (כמו לאלבטרוס אמסטרדם).
ניצוי הצעירים כהה על פי רוב יותר מזה של הבוגרים, והוא מתחלף לצורתו הבוגרת לאחר מספר שנים.
מוטת כנפיהם של האלבטרוסים הגדולים (במיוחד מהסוג אלבטרוס גדול) היא הגדולה ביותר בקרב העופות כולם, ועשויה לעלות על 340 סנטימטרים; עם זאת, יתר המינים הם בעלי מוטת כנפיים קטנה יותר באופן משמעותי.
האלבטרוסים עפים למרחקים עצומים, וכדי להמעיט בבזבוז אנרגיה, הם נוהגים לדאות ברוב מהלך מעופם.
יחס הגלישה שלהם במהלך דאייתם נע בין 22:1 ל-23:1, כלומר, בהתקדמות אופקית של 22 עד 23 מטרים הם מנמיכים במטר אחד בלבד.
בדאייתם הם נעזרים בהתאמה מורפולוגית - מספר גידים בכתפם נועלים את הכנף כאשר היא פרושה למלוא אורכה, ובכך מאפשרים את מתיחתה תוך השקעת מאמץ מועט יחסית.
האלבטרוסים משלבים את טכניקת הדאייה יחד עם בחירה חכמה של נתיבי תעופה.
אלבטרוסים הנמצאים בחצי הכדור הדרומי ועפים צפונה, בוחרים בנתיב תעופה בכיוון השעון, בעוד שאלו שעפים דרומה בוחרים בכיוון המנוגד לכיוון השעון.
קצב פעימות ליבם במהלך דאייה קרוב לקצב פעימותיו במנוחה.
השקעת האנרגיה העיקרית שלהם נעשית בזמן ההמראה, הנחיתה ובמהלך ציד המזון.
למרות זאת, בייתרונם ויעילותם בדאייה נעוץ גם חסרונם: הסתמכותם על הדאייה הפכה אותם לתלויים ברוח ובגלים, וכשאלו אינם בנמצא הם מתקשים לעוף.
לפני שהם ממריאים, רצים האלבטרוסים מרחק מה כדי לייצר כוח עילוי מספיק להמראה.
מרבית מיני האלבטרוסים מצויים בחצי הכדור הדרומי, מאנטארקטיקה דרך אוסטרליה ועד דרום אמריקה.
יוצאי הדופן הם ארבעה מינים שמצויים בחצי הכדור הצפוני.
מתוך ארבעה מינים אלו, שלושה נפוצים רק באוקיינוס השקט, מהוואי ועד יפן, קליפורניה ואלסקה, ומין אחד, אלבטרוס גלאפגוס, מתרבה באיי גלאפגוס וניזון בחופי דרום אמריקה.
האלבטרוסים אינם מיטיבים לעוף תוך נפנוף בכנפיהם.
מכיוון שהם זקוקים לזרמי אוויר חזקים כדי לדאות ולהישאר באוויר, תפוצתם מוגבלת לפיכך לאזורים המרוחקים מקו המשווה, שבו זרמי אוויר מתונים יותר.
למרות זאת, אלבטרוס גלאפגוס מסוגל לחיות באזור שסמוך לקו המשווה, וזאת בשל זרם הומבולדט הקר והרוחות שנוצרות ממנו.
מאובנים מעידים שבעבר היו האלבטרוסים נפוצים גם בצפון האוקיינוס האטלנטי, ולא ידוע בוודאות מדוע הם נכחדו משם.
משערים שעלייה בגובה פני הים, שנבעה מהתחממות כלל-עולמית, גרמה להכחדות מושבת אלבטרוס שטלר, ששרידיה נמצאו באיי ברמודה.
מיני אלבטרוס דרומיים תועים לעיתים ומגיעים לחצי הכדור הצפוני, ולעיתים נשארים שם כל חייהם.
באחד מהמקרים הללו, הגיע אלבטרוס שחור-גבות למושבת קינון של סולות צפוניות בסקוטלנד ושהה שם במשך שנים רבות, בניסיון לא מוצלח להתרבות.
בעזרת מעקב לווייני, למדו מדענים על האופן שבו משייטים האלבטרוסים מעל האוקיינוס בתורם אחר מזון.
האלבטרוסים אינם נודדים מדי שנה, אך מינים רבים מהם מתפזרים לאזורים שונים לאחר הרבייה, והמינים שבחצי הכדור הדרומי אף מקיפים לעיתים את הקוטב הדרומי.
למינים שונים של אלבטרוסים אזורי אכילה שונים, אם כי לעיתים אזורי תפוצתם חופפים.
ישנן גם עדויות לתחומי תפוצה שונים לאלבטרוסים מאותו מין אך מזוויג שונה: מחקר שנעשה על המין אלבטרוס טריסטני, שמתרבים באי גוף, הראה כי הזכרים ניזונים במערב האי, ואילו הנקבות במזרחו.
תזונת האלבטרוסים מבוססת בעיקרה על סילוניות (בעיקר דיונונים), דגים וסרטנים, אך הם עשויים לאכול גם פגרים או מיני זואופלנקטון שונים.
חקירת תזונתם של מרבית מיני האלבטרוסים אפשרית רק בעונת הרבייה שלהם, כשהם מתקרבים ליבשה, ולפיכך קשה לקבל תמונה כוללת של הרגלי תזונתם בכל עונות השנה.
חשיבות כל אחד ממקורות המזון שצוינו משתנה ממין למין, ואפילו מאוכלוסייה אחת לאחרת; אוכלוסיות מסוימות ניזונות בעיקר מדיונונים, והאחרות - מדגים ומקריל.
מנתונים שהתקבלו מחיישנים שהותקנו באלבטרוסים, עולה, שבהיותם בים הפתוח הם ניזונים בעיקר בשעות היום.
בדיקות שנעשו בשרידי דיונונים שפלטו אלבטרוסים, מראות שחלק מהדיונונים שאכלו גדולים מכדי שהאלבטרוס יצוד אותם בעודם בחיים, וחלקם אף חיים במים עמוקים יותר מעומק הצלילה המרבי של האלבטרוס.
מסיבה זו, הוצע שפגרי דיונונים מהווים חלק ניכר בתזונה של חלק ממיני האלבטרוסים, כדוגמת האלבטרוס הנודד.
השאלה מאין מגיעים הדיונונים המתים שמהם ניזונים האלבטרוסים שנויה במחלוקת.
חלקם מגיעים מאזורי דיג אדם.
אולם בים הפתוח, נראה שאלו דיונונים שמתו לאחר השרצה, או שרידי דיונונים שפלטו לווייתנאים ממינים שונים (ראשתן גדול-ראש ונתב).
אלבטרוסים אחרים, כמו אלבטרוס אפור-ראש ואלבטרוס שחור-גבות, ניזונים מדיונונים קטנים יותר, שנוטים לשקוע לאחר מותם, ולכן נראה שהאלבטרוסים צדים אותם חיים ואינם ניזונים מפגריהם.
בעבר היה מקובל לחשוב שהאלבטרוסים צדים את מזונם בעיקר סמוך לפני הים.
הם משייטים על פני המים, מבחינים בדג או בדיונון - מת או חי - וצדים אותו במהירות.
אולם התגלה, שבעוד שמינים מסוימים דוגמת האלבטרוס הנודד אינם צוללים לעומק העולה על מטר אחד, הרי שמינים אחרים, כדוגמת האלבטרוס האפור, צוללים לעומק ממוצע של חמישה מטרים, ועשויים אף להגיע לעומק של 12.5 מטרים.
בנוסף לציד מאזור פני-המים ולצלילת הציד, נצפו גם אלבטרוסים הצוללים במהירות מהאוויר למים כדי לתפוס טרף.
על פי רוב, האלבטרוסים מקננים במושבות.
מושבות קטנות ובינוניות מתרכזות לרוב באיים מבודדים; ואילו מושבות גדולות מתרכזות לרוב בלשונות יבשה חשופות עם גישה לים ממספר כיוונים.
צפיפות האוכלוסין של האלבטרוסים במושבות משתנה - אלבטרוסים אחדים מעדיפים לחיות בצפיפות רבה (האלבטרוס שחור-הגבות מקנן בצפיפות של 70 קנים ב-100 מטרים רבועים), בעוד שאחרים מעדיפים מרחב-מחיה רב יותר עבור כל זוג.
מושבות האלבטרוסים מוקמות על איים שבהם לא חיו בעבר יונקי יבשה, אך כיום נכנסו לאיים רבים יונקים כמו חולדות וחתולים, בשל השיט הימי.
האלבטרוסים נוהגים לשוב ולהתרבות במושבה שבה בקעו.
במחקר שנערך ב-1976 נמצא כי האלבטרוסים הנצחיים מקננים בממוצע במרחק 22 מטרים בלבד ממקום בקיעתם.
בדומה למרבית העופות הימיים, אסטרטגיית הרבייה של האלבטרוסים היא "אסטרטגיית רבייה K".
כלומר, הם משקיעים זמן ומאמץ רבים יותר, יחסית לעופות אחרים, בגידול הצאצאים.
האלבטרוסים מגיעים לבגרות מינית בגיל מאוחר יחסית, בסביבות חמש שנים, והם יזדווגו לראשונה מספר שנים לאחר ההגעה לבגרות.
הצעירים שטרם בחרו שותף לחיים יגיעו למושבה בטרם יתחילו להזדווג, ויבלו את זמנם באימונים על טקס החיזור המורכב.
נוהגי החיזור של האלבטרוסים כוללים מגוון רב יחסית של ביצועים, כמו חיכוך המקור במקורו של בן הזוג, צקצוקי מקור מהירים, ניקוי בן הזוג, הפניית המקור לשמיים, מתיחת הצוואר מעלה ופרישת הכנפיים ועוד.
תהליך בחירת בן הזוג הדרגתי: בשנות בגרותו הראשונות ירקוד האלבטרוס עם שותפים רבים, ומספרם של אלו יקטן בהדרגה עד שלבסוף ייבחר השותף היחיד.
לפי אחד ההסברים, האלבטרוסים מקיימים תהליכי חיזור מסובכים וארוכים מכמה סיבות.
תחילה האלבטרוסים מעוניינים לוודא שההתאמה בינם לבין בן זוגם טובה, וכי הוא שותף רציני לקשר ארוך-טווח שכולל משימות קשות, העיקרית שבהן היא הדגירה על הביצה וגידול הגוזל פעם אחר פעם.
יתר על כן, בני הזוג רוצים לוודא כי הם מזהים זה את זה.
נקבת האלבטרוס מטילה ביצה אחת בכל עונת רבייה (אחת לשנתיים על-פי רוב).
אם הביצה נטרפת או נשברת, בני הזוג אינם מנסים לחדש את ניסיונות הרבייה באותה שנה, ומחכים לעונת הרבייה הבאה.
פרידה בין בני זוג היא אירוע נדיר, שמתרחש לרוב לאחר מספר שנים בהן ניסיונות הרבייה כשלו.
קניהם של מרבית מיני האלבטרוסים, ובפרט המינים שחיים בחצי הכדור הדרומי, גדולים ומרווחים, בשונה מקניהם המצומצמים יותר של המינים הצפוניים.
מין אחד, אלבטרוס גלאפגוס, כלל לא בונה קן עבור הביצה.
הקנים עשויים על-פי רוב מעשבים, מנוצות, מאדמה ומצואה, ורובם מוקמים על הקרקע.
ההורים דוגרים שניהם על הביצה במשמרות שאורכן נע בין יום אחד לשלושה שבועות, אך עשוי להימשך למעלה מכך בתנאים קשים.
באופן עקרוני, משך הדגירה גדול יותר אצל המינים הגדולים, ונע בין 70 ל-80 ימים בממוצע.
דגירה זו היא מן הארוכות ביותר בעולם העופות, וזהו עוד אחד מאופני הביטוי של אסטרטגיית הרבייה (K).
במהלך הדגירה, אחד ההורים דוגר על הביצה, בעוד השני עף לים על מנת לחפש מזון; כשהשני חוזר, הראשון עף לים, וחוזר חלילה.
הדגירה עצמה קשה במיוחד, שכן משמעותה המעשית עבור ההורה הדוגר התורן היא צום מוחלט.
הורה בוגר עשוי לאבד 83 גרמים מגופו בכל יום בו הוא דוגר.
לאחר הבקיעה מן הביצה, הגוזל נשאר בקן לצד הוריו במשך שלושה שבועות לערך, עד שיהיה גדול מספיק וחום גופו יתייצב.
במשך התקופה כולה, וגם לאחריה, יאכילו ההורים את הגוזל במנות קטנות של מזון מעוכל, לרוב דיונונים, דגים וקריל.
לאחר 140 עד 280 ימים לערך (תלוי במין) הגוזלים יחלו לעוף.
משקלם באותו זמן יהיה דומה למשקל הוריהם, ואפילו למעלה מכך.
תוחלת חייהם של האלבטרוסים גבוהה מאוד; מרבית המינים חיים למעלה מ-50 שנה.
האלבטרוס הזכר המבוגר ביותר שתועד היה אלבטרוס מלכותי צפוני, שטובע כבוגר ומאז אותו רגע הוא חי 51 שנים; ההערכות הן, אם כן, שהוא היה בן 61 במותו.
היא טובעה על ידי חוקרים בשנת 1956 כשהייתה כבר פרט בוגר בן 5 שנים לפחות, נצפתה דוגרת לאורך השנים וב-2021 נצפתה מטפלת בגוזל שלה באטול מידווי.
גילה של Wisdom מוערך בלפחות 70 שנה.
משפחת האלבטרוסיים מונה ארבעה סוגים המכילים בין 13 ל-24 מינים.
מספר המינים המדויק נתון במחלוקת, אך ההערכה המקובלת היא 21. ארבעת סוגי האלבטרוסיים הם: אלבטרוס גדול (Diomedea), אלבטרוס שחפי (Thalassarch), אלבטרוס צפון פסיפי (Phoebastria) ואלבטרוס עשון (Phoebetria).
ישנה קרבה גנטית גדולה יותר בין הסוגים אלבטרוס צפון פסיפי (Phoebastria) ואלבטרוס גדול (Diomedea) ובין הסוגים אלבטרוס שחפי ואלבטרוס עשון.
האלבטרוסיים שייכים לפי המיון המסורתי לסדרת היסעוראים.
קיימות מערכות מיון אחרות, כמו טקסונומיית סיבלי-אלקיסט, שבהן סדרת היסעוראים (וסדרות אחרות) בוטלו כליל, ובמקומן שויכו העופות שבהן, והאלבטרוסיים בתוכן, לסדרת החסידאים.
עם זאת, מיון זה נמצא רחוק יותר מהזרם המרכזי, ובמרבית המקומות נהוג המיון המסורתי שצוין.
בהמשך, מיון המשפחה לסוגים היה לסלע מחלוקת במשך למעלה ממאה שנים.
בתחילה סווגו כל האלבטרוסיים בסוג אחד - Diomedea, וב-1852 לודוויג רייכנבאך (1793–1879) פיצל את הסוג היחיד לארבעה.
מאוחר יותר הוא איחד אותם ופיצל אותם חזרה מספר פעמים.
בניסיון נוסף להשליט סדר במיון המשפחה, סווגו כל המינים תחת שני סוגים בלבד - Phoebetria ו-Diomedea.
המיון החדש, שהתבסס על הניתוח המורפולוגי שביצע אליוט קָאוּז ב-1866, לא היה חף מכל היגיון, אך הוא הקדיש תשומת לב מועטה בלבד למחקרים עדכניים יותר שהיו קיימים בזמנו, ואף התעלם מחלק מההצעות שהעלה קאוז עצמו.
מחקר מאוחר יותר שנערך על ידי גארי נאן והמוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע (1996) בדק את הדנ"א המיטוכונדריאלי של האלבטרוסיים, והעלה כי 14 המינים המוסכמים על כולם מחולקים למעשה לארבע קבוצות מונופילטיות.
הצעתו של נאן לחלק את המשפחה לארבעה סוגים התקבלה בחוגים רבים.
אך בעוד שעל מספר הסוגים קיימת הסכמה כלשהי, מספר המינים עודנו נתון במחלוקת עזה.
ב-1998 פרסמו נאן ורוברטסון חלוקה חדשה של המינים - ומספרם עלה מארבעה עשר לעשרים וארבעה.
החלוקה החדשה ספגה ביקורת מצד חוקרים רבים.
מאז בוצעו מחקרים נוספים: חלקם איששו את מסקנותיהם של נאן ורוברטסון, בעוד שחלקם דחו אותן.
כיום, חלוקת המשפחה ל-21 מינים מקובלת על אי אלו חוקרים, והיא גם זו שמקובלת על איגוד השימור העולמי (IUCN).
עם זאת, היא איננה מקובלת בקרב כל החוקרים בשום פנים.
רק ב-2004 פרסמו שני חוקרים מחקר המציע לצמצם את מספר המינים ל-13 בלבד.
נראה, אם כן, שהסכמה רחבה יותר בנושא תושג רק לאחר ביצוע מחקר מקיף נוסף בעתיד.
בסוף שנות ה-70 ולאורך שנות ה-80 ביצעו שני טקסונומים, סיבלי ואלקיסט, שורה של מחקרים מולקולריים הנוגעים לאבולוציה של העופות.
לשיטתם, היסעוראים התפצלו (radiated) זה מזה בתקופת האוליגוקן (לפני 30 - 35 מיליוני שנים).
לפי עדויות מולקולריות, היסעורוניים (משפחה בסדרת היסעוראים) היו הראשונים להתפצל מקבוצת האם, אחריהם האלבטרוסיים, ולבסוף - החותרניים והיסעוריים.
מאובני האלבטרוסים הפרימיטיביים ביותר נמצאו בסלעים שתוארכו לזמנים שבין האאוקן לאוליגוקן, באוזבקיסטן, בניו זילנד ובדרום קרוליינה.
עם זאת, הקרבה בין המאובנים שנמצאו למינים המודרניים מעטה יחסית.
התפצלות האלבטרוסים לסוגים התרחשה כפי הנראה באמצע עידן המיוקן, כפי שמראים מאובני המינים Phoebastria californica ו-Diomedea milleri שנמצאו בקליפורניה, ארצות הברית.
נראה כי הפיצול בין הסוג Diomedea ובין הסוג Phoebastria התרחש לפני 15 מיליוני שנים.
ממצאים נוספים בחצי הכדור הדרומי מצביעים על כך שהפיצול בין שני הסוגים האחרים התרחש לפני כ-10 מיליוני שנים.
שרשרת המאובנים שנמצאה בחצי הכדור הצפוני שלמה יותר מזו שנמצאה בחצי הכדור הדרומי.
צורות מאובנים שונות ורבות נמצאו בצפון האוקיינוס האטלנטי, שם לא חיים כיום אלבטרוסים.
שרידיה של מושבת אלבטרוסי שטלר נחשפו על אדמות האי ברמודה; מאובנים נוספים נמצאו בצפון קרוליינה ובאנגליה, בין היתר.
משפחת האלבטרוסיים מתחלקת כאמור לארבעה סוגים:
אלבטרוס מלכותי (צפוני ודרומי; Diomedea epomophora)
סוג אלבטרוס צפון פסיפי (Phoebastria)
אלבטרוס צהוב-חרטום הודי (Thalassarche carteri)
מקור המילה "אלבטרוס" נעוץ במילה הערבית الغطاس ("הצוללן"), שעברה לאנגלית דרך המילה פורטוגזית "alcatraz" (סולה), שהיא גם מקור שמו של בית הסוהר אלקטרז.
המילון האנגלי של אוקספורד מציין כי המילה "alcatraz" שימשה במקור לתיאור פרגטות.
המעבר למילה "אלבטרוס" היה מושפע כנראה מהמילה הלטינית "albus" שמשמעותה לבן, בניגוד לפריגטות שהן שחורות.
האלבטרוס תואר כ"אגדי מכל הציפורים".
הוא משמש כמטפורה מרכזית בפואמה "שירת יורד הים הישיש" (The Rime of the Ancient Mariner), פרי-עטו של סמואל טיילור קולרידג'.
האלבטרוס מהווה גם מטפורה למשורר בודד בפואמה של שארל בודלר.
באופן כללי מסמל האלבטרוס עול כבד או מכשולים רבים; על כך מבוססת האמרה האנגלית "An albatross around their neck" (בתרגום חופשי: "אלבטרוס סביב הצוואר").
האלבטרוסים נהגו מאז ומעולם להתאסף סביב ספינות דיג וליהנות משיירי המזון שהן מפזרות.
בשל הקרבה הרבה לדייגים, הפכו האלבטרוסים לנושא שכיח בפולקלור של הימאים, והיו למושאן של מספר אמונות טפלות.
כך, לפי אחת האמונות שרווחו בקרב יורדי הים, פגיעה באלבטרוס היא הרת-אסון.
הם סברו שבאלבטרוסים מגולמות נשמותיהם של מלחים אובדים, ולכן האמינו כי פגיעה באלבטרוס תמיט על החוטא מנת מזל רע.
עם זאת, לא כל יורדי-הים חששו לצוד את האלבטרוס ולאכול את בשרו, ורבים לכדו אותם והשתמשו באיבריהם להכנת מקטרות ותיקי-טבק.
בסרט הקולנוע של דיסני "ברנרד וביאנקה" טסים הגיבורים ב"קווי תעופה אלבטרוס", שהטייס שלהם, אלבטרוס מנוסה, מפגין את הקשיים האופייניים לבני מינו גם בהמראה וגם בנחיתה.
האלבטרוסים פופולריים מאוד בקרב צפרים, ותיירים אקולוגים, הרואים במושבות-הקינון שלהם יעד-נכסף.
ערים רבות השוכנות לחוף-הים עשויות להיות אתר-המוצא לטיולים לצפייה באלבטרוסים, והם נמשכים לספינות הטיולים היות שאלה מפזרות שמן דגים על פני המים.
מושבות-קינון של אלבטרוסים עשויות להיות פופולריות מאוד; לדוגמה, מושבת האלבטרוס המלכותי בנקודת תאיירואה (Taiaroa Head) שבצפון חצי-האי אוטאגו באי הדרומי שבניו זילנד, מושכת כ-40,000 תיירים מדי שנה.
במושבות מבודדות יותר מבקרים תיירים השטים באיים באזור אנטארקטיקה.
למרות המקום שתפס האלבטרוס באגדות-עם, בשירה ובספרות, הוא לא ניצל מפגיעה בידי האדם.
מפגשים מוקדמים של האלבטרוס עם האדם, עם הפולינזים והאלאוטים הסתיימו בציד, ולעיתים - בהכחדה (כך, לדוגמה, אירע באי הפסחא).
כאשר האירופאים החלו לשוט מסביב לעולם, גם הם התחילו לצוד את האלבטרוסים - בתור מאכל, או לשם הנאה.
ציד האלבטרוסים בתור ספורט זכה לפופולריות בנתיבי ההגירה לאוסטרליה, ונפסק רק כאשר הספינות נעשו מהירות מדי מכדי לצוד מהן, וכתוצאה מתקנות בטיחות שאסרו ירי כזה מהספינות.
במאה ה-19 פקדו בני אדם מושבות-קינון של אלבטרוסים, עבור סחר בקנה מידה תעשייתי בנוצותיהם, סחר שכמעט והוביל להכחדתו של אלבטרוס שטלר.
מתוך עשרים ואחד מיני האלבטרוסים שמתויגים ב"רשימה האדומה" (של מינים בסכנה) של איגוד השימור העולמי (IUCN), תשעה עשר מינים נתונים בסכנה, ואילו השניים האחרים "קרובים לאיום".
מתוך 19 המינים הנתונים בסכנה, מצב השימור של שניים הוא "סכנת-הכחדה חמורה": אלבטרוס אמסטרדם ואלבטרוס צ'טהאם.
האיום המרכזי על האלבטרוסים הוא דיג מסחרי בעזרת מערך חכות.
האלבטרוסים ועופות ימיים אחרים שניזונים בשמחה משיירים, נמשכים לפיתיונות ונלכדים בהמוניהם.
מדי שנה נהרגים בדרך זו עשרות אלפי אלבטרוסים, ודיג לא-חוקי רק מגביר את הבעיה.
באטול מידוויי, התנגשויות בין אלבטרוסים נצחיים למטוסים הביאו למותם של בני אדם ואלבטרוסים, ולשיבושים חמורים במערך התעופה הצבאית.
יתר על כן, נמצא כי בשנים 1964–1965 נהרגו כ-3,000 אלבטרוסים כתוצאה מהתנגשות במבנים גבוהים כמו אנטנות רדיו.
לבסוף, בעיות אלו נפתרו בשנת 1993 עם סגירת בסיס חיל האוויר במקום.