tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הכפר הנעלם - השפעת הנקיק גדלה, ובליסטראות יכולות לירות באופן אקראי, למעט קופת האוצר:
אוצר קטן - נקיקים גדולים פי 200. אוצר גדול - נקיקים גדולים פי 100. אוצר ייחודי - נקיקים גדולים פי 500, בליסטראות לא יכולות לכוון אפילו לקופת האוצר.
מתנתה של גבירת המזל - אוצר זה אינו בעל השפעה מוגדרת ומשתנה כל 24 שעות, או בעת העברת בעלות.
השפעתו יכולה להיות מכל סוג מהאוצרות שהוזכרו, עם השפעה חיובית או שלילית, למעט מחסנים גדולים.
טווח ההשפעה משתנה גם הוא בין טווח כפר לטווח שחקן, גם באוצר הייחודי.
אוצר קטן - משפיע באופן חיובי, או באופן שלילי.
אוצר ייחודי - משפיע רק באופן חיובי.
תוכניות בניה לפלא העולם: - מאפשר לשחקן המחזיק בו לבנות את פלא העולם בכפר המיועד לכך.
האוצר תמיד משפיע בטווח השחקן מכיוון שאי אפשר לבנות קופת אוצר בכפר של פלא העולם.
במידה ולשחקן ישנו פלא עולם ברמה 50 ומעלה, יזדקק השחקן לעוד תוכנית בניה פעילה, תוכנית בניה זו יכולה להימצא גם אצל שחקן אחר בברית.
שלב הסיום של המשחק מתחיל לאחר 180 ימים מתחילת המשחק.
בנקודת זמן זו משוחררים למפת המשחק התוכניות לבניית פלאי עולם בכפרים נטאריים חדשים בדומה לשלב האוצרות.
על מנת להתחיל בבנייה, גיבורו של השחקן נדרש לכבוש את התוכניות ולאחסן אותן בקופת אוצר ברמה 10. במהלך הבניה תוקפים הנטארים את פלא העולם בכל 5 רמות שנבנות, בכוח גדול יותר ככל שהבניה מתקדמת.
החל מהרמה ה-95 תוקפים הנטארים בכל רמה עד 100. הברית הראשונה שמצליחה לבנות פלא עולם לרמה 100 מנצחת ולכן בין הבריתות מתרחשות מלחמות רבות כדי למנוע את השלמת הפלא, כולל צבאות ענק שנבנים עוד מתחילת המשחק במטרה אחת - לשבור את פלא היריב.
לאחר תקופת זמן מסוימת מתחילים הנטארים לבנות פלא עולם משלהם, מה שיוצר מעין הגבלת זמן לשחקנים שכן אם הנטארים יספיקו להשלים את בניית הפלא שלהם לפני שאחד השחקנים הצליח לעשות זאת, המשחק יסתיים ללא מנצחים.
כאשר הפלא מגיע לשלב 100, המשחק מסתיים.
המנצח ובריתו מוכרזים בהצהרה מיוחדת, כמו גם השחקן בעל האוכלוסייה הגדולה ביותר, השחקן התוקף הכי חזק והשחקן המגן הכי חזק.
לאחר הכרזת המנצח, המשחק מפסיק והשחקנים אינם יכולים עוד לבנות, לסחור או לעסוק בלחימה.
לאחר פרק זמן, הסיבוב הבא מתחיל, והמשחק מתחיל מחדש.
כיום קיימים חמישה דומיינים שונים, 4 מהם אזוריים: אמריקאי, אירופאי, ערבי ואסיאתי.
אחד נוסף והגדול מכולם הוא הדומיין הבינלאומי.
סבב השרתים מתקיים ברוטציה קבועה:
שרת במהירות רגילה, בדומיינים אמריקאי, ערבי ואסיאתי - בתדירות של 5 שבועות.
שרת במהירות רגילה, בדומיינים הבינלאומי והאירופאי - בתדירות של 4 שבועות.
שרתי מהירות x5 ו-x10 בכל הדומיינים - בתדירות של 32 שבועות (שרת אחד לחודש בדומיין כלשהו).
שרת במהירות x3, בדומיינים אמריקאי, ערבי ואסיאתי - בתדירות של 15-16 שבועות.
שרת במהירות x3, בדומיינים הבינלאומי והאירופאי - בתדירות של 8 שבועות.
בנוסף, מתקיימים מדי שנה שרתי ספיישל עם תכונות מיוחדות, לרגל יום הולדת לטרוויאן, בהם מנסים תכונות חדשות כדי לראות את השפעתן על המשחק לקראת הטמעה אפשרית שלהן במשחק עצמו.
כמו כן מתקיים מדי שנה טורניר טרוויאן המסורתי בו משתתפים עשרות אלפי שחקנים מכל העולם במה שנחשב לאירוע הכי יוקרתי של טרוויאן.
בגרסאות הקודמות של המשחק, התקיימו שרתים בכל מדינה בנפרד.
בישראל התקיימו שבעה שרתים, חמישה "רגילים" (במהירות רגילה) אחד במהירות פי 3 ואחד השמור לשרתים מיוחדים, בהם שיחקו מאות או אלפי שחקנים.
כיום משתתפים השחקנים הישראלים בעיקר בשרתי אירופה והעולמיים.
שרתים פרטיים מצויים בהמוניהם ברחבי העולם השרתים האלו מהירים יותר בדרך כלל, והם לא חוקיים.
רוב השרתים הפרטיים של טרוויאן מבוססים על גרסאות ישנות מאוד של T2.0 ו־T3.6. ישנם אף שרתים אחדים הפועלים על גרסאות של T4 או T4.2/4.4, אך הם מעטים.
יש לשרתים הפרטיים יתרון שהם מהירים יותר, ואפשר להשיג הרבה זהב בזול יחסית, להתפתח במהירות מופרזת ולאמן צבאות גדולים.
לרוב שרתים פרטיים נסגרים מהר ולעיתים מלאים בבאגים.
טרוגונופיים (שם מדעי: Trogonophidae, מכונים גם לטאות טבעת מדבריות), הם משפחה של לטאות דמויי תולעים מקבוצת הטבעונים הכוללת 7 מינים.
הטרוגונופיים נבדלים מהמשפחות האחרות של הטבעונים במבנה השיניים האקרודונטי שלהם.
הם מצויים בסומליה, חצי האי ערב, איראן וסוקוטרה, ומין אחד שלהם נמצא במרוקו, תוניס ואלג'יריה.
במשפחת הטרוגונופיים ארבעה סוגים הכוללים שבעה מינים:
טרוויס לזרוס "טרווי" מקוי הוא זמר וראפר אמריקאי, סולן להקת ההיפ הופ ג'ים קלאס הירוז.
ביוני 2010 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "Lazarus", מתוכו הצליח במיוחד הסינגל "Billionaire", דואט עם ברונו מארס.
מקוי נולד וגדל בז'נבה שבניו יורק ב-6 באוגוסט 1981. מוצא אביו מהאיטי, ואמו ממוצא אינדיאני ואירי.
בילדותו, כשגלש מקוי בסקייטבורד, ברכו נפגעה בתאונת החלקה והוא רותק לכיסא גלגלים למשך ארבעה חודשים, אך כתוצאה מכך התפנה להתמקד בעיסוק אמנותי.
בכיתה י' עבר לכיתת ההתעמלות בה למד מאט מקגינלי, שותפו לעתיד ללהקת ג'ים קלאס הירוז, ושניהם נעשו חברים, כיוון ששניהם היו מתופפים באותה התקופה (מקוי ניגן אז בלהקת פאנק רוק (Punk rock)).
השניים החליטו להקים להקה וניגנו יחד עם מוזיקאים נוספים, עד שהוקמה בסופו של דבר להקת Gym Class Heroes.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון, נרשם מקוי לבית ספר לאמנות באוטיקה שבניו יורק, אך בגיל 20 עזב אותו כדי להתמקד לעיסוק במוזיקה ובקִעקוע.
בשנת 1997 ניגן ריאן ג'יז במסיבה יחד עם מאט מקגינלי.
השניים ניגנו מוזיקה אינסטרומנטלית כשג'יז מנגן בגיטרה בס ומקגינלי מתופף.
מקוי, שנכח במסיבה, עלה על הבמה, לקח את המיקרופון והחל לשיר ראפ.
כשבוע לאחר מכן הקימו השלושה את להקת "ג'ים קלאס הירוז".
שם הלהקה, "ג'ים קלאס הירוז", בעברית "גיבורי כיתת ההתעמלות", נבחר מאחר שמקוי ומקגינלי הכירו בכיתת התעמלות.
הלהקה הוציאה ארבעה אלבומים עד כה.
בתחילת 2010 הודיע מקוי כי הוא פותח בקריירת סולו, אך למרות זאת ג'ים קלאס הירוז לא תתפרק.
הוא עבר למיאמי, והחליט לאמץ את הכינוי בו כינתה אותו משפחתו: "טרווי".
ב-9 במאי 2010 הוציא מקוי את סינגל הסולו הראשון שלו "Billionaire" בו שר גם ברונו מארס.
את השיר כתבו והפיקו חברי הסמיזינגטונס.
השיר זכה להצלחה גדולה מכל סינגל שהוציא יחד עם הג'ים קלאס הירוז, והגיע למקום הרביעי בבילבורד הוט 100 ולמקום השני במצעד הסינגלים הבריטי והגיע למעמד של פלטינה ×2 בארצות הברית.
ב-8 ביוני 2010, לאחר שנה וחצי של עבודה, יצא אלבום הבכורה של מקוי "Lazarus".
באוגוסט 2010 השתתף מקוי בחלק מההופעות מסיבוב ההופעות "Last Girl on Earth Tour" של ריהאנה.
בנובמבר ובאוקטובר 2010 יצא מקוי לסיבוב של 13 הופעות באירופה יחד עם ברונו מארס, במהלכו הופיעו חמש פעמים בממלכה המאוחדת, ארבע בגרמניה ופעם אחת בהולנד, דנמרק שוודיה וצרפת.
טרודי שופ (Trudi Schoop; 9 באוקטובר 1903 - 14 ביולי 1999) הייתה רקדנית אמריקאית ילידת שווייץ, מחלוצות תחום הטיפול בתנועה.
נולדה בשווייץ בתחילת המאה ה-20. בנעוריה החלה לרקוד בלט קלאסי והופיעה במופעים בהם נעשה שימוש באלתור והומור בתנועה כצורת הצגה מרכזית.
בהמשך התנסתה בצורות ריקוד נוספות.
בסביבות תקופת מלחמת העולם השנייה ערכה מספר סבבי הופעות בינלאומיים, בעיקר בארצות הברית.
ב-1940, כמתנדבת בבית החולים לחולי נפש "Camarillo" בקליפורניה, החלה לטפל באמצעות תנועה, ובהמשך הועסקה בבית חולים זה במשרת תרפיסטית.
אחר כך לימדה ברחבי אירופה וארצות הברית.
ב-1947 עזבה סופית את אירופה ועברה לפעול בלוס אנג'לס שבארצות הברית.
שופ האמינה שהאדם משתקף בגופו, וכי מה שקורה ב mind הוא בעל השפעה על הגוף ולהפך.
היא מצאה שהרמוניה זו חסרה בקרב מטופליה.
היא ראתה ביציבה שלהם את המתח והקונפליקטים הפנימיים שלהם.
שופ האמינה שלחץ על האישיות משפיע על האינטגרציה והביצוע של המטופל, לכן אחת המטרות שלה הייתה להביא את הצד שנדחק אל המודעות, ולאפשר למטופל לבטא אותו דרך התנועה.
היא כיוונה לשתי נקודות עיקריות: לסייע לאינדיבידואל לחוות בצורה הרמונית את הקונפליקטים הרגשיים שלו; ולעודד צמיחה וסיוע לאינדיבידואלים לשם יצירת קשר.
שופ האמינה שמתוך חוויה תנועתית ניתן לשפר את התפקודיות הפונקציונלית ומתוך כך את הערך העצמי של הפרט.
באמצעות התנועה והאימפרוביזציה היא לימדה את מטופליה להגיב לאינטראקציה בינאישית באופן גמיש יותר במקום לחשוש ולהימנע מאינטראקציה זו.
כמו כן, היא התייחסה לאימפרוביזציה כמאפשרת הבעה ספונטנית של התנועה והאמינה שבאמצעותה יוכל הפרט להשיג רמה מסוימת של שליטה ותובנה לגבי הקונפליקטים שלו.
שופ שילבה ארבע גישות לפיתוח של יכולת ההבעה של מטופליה מבחינה פיזית ורגשית:
1. הגישה הלימודית: שופ האמינה שעל מנת שמטופליה יוכלו לרכוש שליטה על שריריהם בעת הבעת רגשותיהם, עליהם קודם כל להיות מסוגלים להכיר בקונפליקטים שלהם וללמוד להוציא אותם החוצה.
היא סייעה למטופליה לעשות זאת באמצעות השימוש בהומור ובגוף.
2. מקצב וחזרתיות: לשימוש של שופ במקצב וחזרתיות יש גרסאות רבות, שניתן לחלק אותן למספר גישות בסיסיות:
בגישה הראשונה, שופ ניסתה להעביר רגש מסוים על ידי שימוש בפעולה אסוציאטיבית מסוימת.
היא פעלה להסיר את המחסום על הרגש הספציפי על ידי כך שנתנה למטופל את האפשרות להביע אותו באופן פיזי.
לאחר מכן, הוסיפה מרכיב מקצב להבעה.
עובדה זו אפשרה למטופל לשבור את הטווח הרחב של הרגש לרכיבים המובעים בפעולות שריר.
בכך אפשרה למטופל להשיג יותר שליטה ביכולת ההבעה שלו.
המטרה שלה בשלב זה הייתה שהמטופל יתחבר ברמה מסוימת לרגשותיו וירכוש כישורים תנועתיים חדשים.
בנוסף, שאפה לשחרר את הצד החבוי של האישיות בדרכים לא מאיימות, באמצעות הבעה מתוך הנאה וארגון נוסף של העצמי.
בגישה השנייה, שופ לימדה את המטופל לבחור רגש מסוים, מורגש או לא, ולפתח אותו דרך תנועה הבעתית דרמטית שבאה לידי ביטוי ושחרור באמצעות מקצב.
המטרה הייתה לבנות טווח גמיש, חזק ורחב של תנועות.
שופ האמינה שהדבר יסייע למטופלים לבסס פתיחות והשלמה שלווה עם סיטואציות החיים והרגשות השלובים בהן, עמן יהיה עליהם להתמודד.
עוד האמינה שגישה זו מסייעת לפרט ביצירת שליטה ושיפור היכולת להבעה עצמית.
בגישה השלישית, שופ סייעה למטופלים לחקור ולשחרר את הרגשות הפנימיים הריתמיים שלהם.
היא לימדה את מטופליה להיות מודעים למקצב הפנימי שלהם.
לאחר מכן היא לימדה פיתוח מודעות למקצב של הדופק.
שופ הייתה שוברת את המקצב לחלקים, המטופל היה נע לשמע המקצב עם איברים מסוימים כגון גפיים, לאחר מכן הוא היה נע עם הגוף כולו, ובהדרגה עם הוספת קול, היא הייתה מובילה אותו להתנועע בקבוצה עם ליווי של פסנתרן, מה שהוביל לעבודה קבוצתית בהתאם למקצב חיצוני.
3. הפנטזיה הפנימית: שופ הייתה ייחודית בנאמנות שלה לחקירת עולם הפנטזיה של המטופל הפסיכוטי באמצעות התנועה.
היא האמינה שכדי להביא את המטופל להתבונן בעולם כמו אחרים, חשוב, גם באופן זמני, לנסות ולהתחבר לדלוזיות שלו.
לשם הבנת עולמו של המטופל היא הסתייעה בפעולות הקשבה, התבוננות בתנועות, שאילת שאלות, ותרגום רעיונות ודימויים למציאות של הבעה באופן פיזי.
בעבודה הקבוצתית אותה העדיפה, יצרה שופ אינטגרציה בין האמונה שלה בכוחו של התהליך הקבוצתי ובין אמונתה בחשיבות הבעת הפנטזיה של הפרט.
4. אימפרוביזציה כמביעה תנועה ספונטנית וארגון מתוכנן של סדרות תנועה: שופ הדגישה את הצורך לעקוב אחר החוויה הסובייקטיבית המגיעה במהלך האימפרוביזציה יחד עם ההתבוננות הפנימית, יצירת התנועה והשיקוף העצמי.
היא השיגה זאת בכך שסייעה למטופליה לארגן מבחינת כוריאוגרפיה את הגירוי שנוצר בתת-מודע, שהוצף בזמן התנועה הספונטנית שנוצרה במהלך האימפרוביזציה.
כתוצאה מחקירתה של שופ את המשחקיות, ההבעתיות, והאינטראקציות היצירתיות עם מטופליה, היא תרמה טכניקות חדשניות רבות לתרפיה בתנועה.
טרודון (שם מדעי: Troodon) הוא סוג מפוקפק של דינוזאור ממשפחת הטרודוניים, שחי בתקופת קרטיקון העליון (מ-75 מיליון שנה לפני זמננו ועד הכחדת הדינוזאורים, לפני 66 מיליון שנה).
שרידי טרודון נתגלה בשנת 1885, והיה בין הראשונים שנתגלו בצפון אמריקה, שם נמצאו שלדים כמעט מושלמים שלו במספר מקומות, מאלסקה בצפון ועד ויומינג.
השם "טרודון" מקורו ביוונית ופירושו שן פוצעת, המתייחס לשיניו השונות מאלו של רוב התרופודים האחרים.
הטרודון ידוע בעיקר בזכות מוחו הגדול, ולכן פלאונטולוגים משערים שהוא היה מבין הדינוזאורים החכמים ביותר.
ייתכן שהיה דומה במראהו לעופות והיה מכוסה נוצות.
עד 2017, טרודון היה נחשב לטקסון רלוונטי אך ב-2017 חקורים גילו שהוא אי-איבחוני מפני שחלק מהדגימות שלו היו שייכות לסטנוניצ'וזאורוס שעד 2017 היה שם נרדף של הטרודון, חלק נוסף היו שייכות ללטניבנטריקס, והשאר היו שייכות לפקטינודון.
לכן, הוא הוגדר כטקסון מוטל בספק.
הטרודון מופיע במספר סרטים וסדרות בנושא דינוזאורים.
הוא מופיע בסדרות "הכוכב דינוזאור" בפרק השלישי, ב"נדידת הדינוזאורים" ובסרט "ללכת בין דינוזאורים", בכולם מופיע כטורף להקתי הצד בחבורות באזורים קרים.
בשני האחרונים החל להופיע גם עם נוצות.
בסדרה "פארק פרהיסטורי" מופיע טרודון בפרק האחרון כיצור זריז ואוכל כל ללא נוצות.
טרודון מופיע בפרק הרביעי של "מהפכת הדינוזאורים" ובפרק השני של "כוכב הדינוזאורים" וכן בסדרות "הדינוזאורים!", "פלאווורלד" ו"דינו דן".
שלושה טרודונים מופיעים ב"עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים".
בסרט ההנפשה "פנטסיה" נראה פרט טרודון המנסה לתקוף ארכאופטריקס אך מפספס.
אין דמיון רב בין הופעתו בסרט לבין טרודון אמיתי, מין שלא חי באותה תקופה כמו הארכאופטריקס.
כן מופיע הטרודון בסדרת ההנפשה הממוחשבת "רכבת הדינוזאורים".
בזיכיון "פארק היורה" מופיעים טרודונים במשחקי הווידאו "פארק היורה: המשחק" כטורפים ראשיים, ב-"Jurassic Park Builder" (וכן ב"עולם היורה: המשחק") וב-"Jurassic World Evolution".
באף אחד מהספרים והסרטים לא מופיע טרודון, אך יש רמיזה בספר השני על גילוי של טרודון שנחשב בטעות לוולוצירפטור.
הוא מופיע גם באיורים ב"עולם היורה: מחנה הקרטיקון".
טרוויס אלן פסטרנה הוא אופנוען, נהג מרוצים ופעלולן אמריקאי שזכה באליפויות ומדליות זהב ב-X Games רבות במספר ענפי ספורט אתגרי, הכוללים סופרקרוס, מוטוקרוס, פריסטייל מוטוקרוס ומרוצי ראלי.
הוא מריץ תוכנית שנקראת "קרקס נייטרו" והחל מ-2011 הוא מתחרה בנאסקאר.
1999 - מדליית זהב בפריסטייל מוטוקרוס
2000 - מדליית זהב שנייה
2001 - מדליית זהב שלישית
הרוכב השני אי פעם שביצע סיבוב 360 בתחרות
2004 - פסטרנה התרסק בביצוע סיבוב 360 ולקה בזעזוע מוח, אבל הצליח לזכות במדליית הכסף.
יום לפני הוא זכה במדליית הארד במקצה Motocross Best Trick
ביצע את ה-Backflip Barspin הראשון אי פעם על אופנוע וזכה במדליית הכסף במקצה Motocross Best Trick
2006 - פסטרנה הפך להיות הספורטאי השלישי שזכה ב-3 מדליות זהב באירוע X Games אחד.
הוא זכה במקצה הפריסטייל, במקצה ה-Best Trick ובמרוץ הראלי.
פסטרנה גם ביצע לראשונה בהיסטוריה היפוך כפול אחורנית עם אופנוע
2006 - אלוף ארצות הברית במרוצי ראלי
2007 - פסטרנה זכה במדליית ארד במרוצי ראלי
2007 - פסטרנה זכה באליפות ארצות הברית במרוצי ראלי בפעם השנייה
2008 - פסטרנה זכה במדליית זהב במרוצי ראלי
2008 - פסטרנה זכה באליפות ארצות הברית במרוצי ראלי בפעם השלישית
2009 - פסטרנה שבר את שיא העולם בקפיצה לרוחק עם מכונית כאשר קפץ 269 פיט מעל מעגן לונג ביץ' בקליפורניה לרגל השנה החדשה
הוא התרסק ונמנע מניסיון שני בגלל ראייה מטושטשת.
הוא זכה במדליית הכסף במרוצי הראלי
2009 - פסטרנה נחת בהצלחה את ה"רודאו 720" (היפוך אחורנית ו-360), את הסרטון הוא הכניס לסרט "קרקס נייטרו 7" וקרא לטריק בשם TP7
2009 - פסטרנה זכה באליפות ארצות הברית במרוצי ראלי בפעם הרביעית
2010 - פסטרנה זכה באירוע הפריסטייל לאחר שביצע היפוך כפול אחורנית נוסף.
הוא גם זכה במקצה ה-Speed & Style תוך שהוא מביס את נייט אדמס
2011 - פסטרנה שבר את כף רגלו ואת קרסולו כאשר הוא נכשל בביצוע ה"רודאו 720" ופונה לבית החולים.
פציעה זו סיימה את קריירת המוטוקרוס שלו אך הוא עדיין המשיך להתחרות במרוצי נאסקאר ובמרוצי הראלי
נפת טרוויזו (באיטלקית: Provincia di Treviso) היא נפה במחוז ונטו שבאיטליה.
בירתה של הנפה בעיר טרוויזו.
הנפה גובלת בנפת בלונו בצפון.
במזרח היא גובלת בנפת פורדנונה במחוז פריולי-ונציה ג'וליה.
בדרום היא גובלת בנפת ונציה ובנפת פדובה.
במערב היא גובלת בנפת ויצ'נצה.
טרוגברג הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה 3,933 מטר, וממוקם בקנטון ואלה שבשווייץ.
ההר נמצא במזרח הרכס המרכזי באלפים הברניים באזור יונגפראו-אלטש-ביטשהורן מעל הקונקורדיהפלאץ שבקרחון אלטש (המקום בו מתחברות זרוע היונגפראו וזרוע אוויגשנפלד למרכז הקרחון).
ההר מוקף בהרים (מצפון בכיוון השעון) מנך, קליין גרינהורן, גרוס גרינהורן, פישר גאבלהורן, דראייקהורן, קרנצברג, ויונגפראו.
במהלך חקר הר היונגפראו ניסו קבוצת חוקרים שווייצרים ביניהם אדוארד דזור (Pierre Jean Édouard Desor) ולואי אגאסי להגיע לפסגת טרוגברג אותו חשבו בטעות כיונגפראו, וכשעמדו על טעותם כינו את ההר טרוגברג שמשמעותו בגרמנית אחיזת עיניים.
ההעפלה הראשונה לטרוגברג בוצעה ב-13 ביולי 1871 על ידי ד"ר אמיל בורקרדט (Dr.
Emil Burckardt) מבזל, בליווי המדריכים המקומיים פטר אגר (Peter Egger) ופטר שלגל (Peter Schlegel) דרך הצד המזרחי.
טרוביל או טרוביל-סור-מר היא קומונה הנמצאת בנורמנדי שבצפון צרפת.
טרוביל הופיעה לראשונה ברבע הראשון של המאה ה-13 תחת השם Torouvilla.
בעת הזו, טרוביל הייתה נמל דייגים צנוע מאוד על תעלת למאנש.
במחצית של המאה ה-19, טרוביל הפכה ליעד תיירותי בזכות אנשי הרוח הצרפתיים שהתאהבו במקום, בהם הציירים שארל מוזן, קלוד מונה ואז'ן בודן (אחת מיצירותיו המתארת את טרוביל נמצאת במוזיאון תל אביב לאמנות), והסופרים אלכסנדר דיומא האב, גוסטב פלובר ו מרסל פרוסט.
בשל מרחקה הקצר מפריז, טרוביל הפכה ליעד אופנתי של הבורגנות הפריזאית ועד מהרה קיבלה את הכינוי "מלכת החופים" (Reine des plages).
כדי לענות לביקוש הגדל של התיירים, הוקם בטרוביל קו ימי של הסעת נוסעים מלה הבר לטרוביל ב-1847 (רכבות מגיעות מפריז ללה הבר).
כמו כן, הוקמו מלונות מפוארים ( מונה צייר אחד מהם: Hôtel des Roches Noires) וטיילת עשויה מעץ שהשתמרה עד היום ("Les Planches").
ב-1863 נוצר קו רכבת ישיר בין פריז לטרוביל ונבנתה תחנת רכבת חדשה.
בסוף המאה ה-19 דוביל השכנה התחילה להתפתח ולהחליף אט אט את מקומה של טרוביל כיעד האופנתי.
למרות עלייתה של דוביל והפיכתה ליעד האלגנטי בנורמנדי, טרוביל נשארת עיר תיירותית ונתפסת גם כ"אותנטית" יותר מדוביל הבורגנית.
התיירות נשארת עד היום מקור ההכנסה המרכזי של טרוביל עם 14 בתי מלון, עשרות מסעדות, אתר קמפינג של 200 מקומות, מרכז של טלסוטרפיה, ואפילו קזינו.
בנוסף, טרוביל מארחת מדי שנה פסטיבל קולנוע המוקדש לסרטים קצרים (Festival Off-Courts).
בשנת 1972 ב"וילה מונטבלו" שנבנתה בשנת 1864 בסגנון בל אפוק נפתח מוזיאון בו מוצגות בין היתר יצירות של אמנים קשורים עם העיר כמו אז'ן בודן ורמון סבינק וגם של סלבדור דאלי.
טרוביץ (באוקראינית: Торговиця; בפולנית: Targowica) היא עיירה קטנה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
טרוביץ נזכרת לראשונה בתחילת המאה ה-15, ובאמצע המאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1569, ובתחילה היו יהודיה כפופים לקהילת לוצק.
בשנת 1720 נערך בעיירה כינוס של גליל ווהלין מטעם ועד ארבע הארצות.
בשנת 1897 נמנו בעיירה 891 יהודים, רוב מוחלט בקרב תושביה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נערכו קרבות בין האוסטרים והרוסים בקרבת העיירה, ורוב בתיה ניזוקו.
לאחר המלחמה התעמרו ביהודי העיירה חיילי הצבא הכחול.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 660 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, כאשר חלק מבוגרי תנועות הנוער בה עלו ארצה.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ב-25 ביוני 1941, לאחר נסיגת הסובייטים מהאזור בתחילת מבצע ברברוסה, ערכו אלו בסיוע האוקראינים המקומיים פרעות ביהודי העיירה, תוך שוד רכוש רב ורצח של כ-20 יהודים.
ב-1 באוגוסט 1941 אספו הגרמנים והאוקראינים 130 גברים יהודים מהעיירה, ובהם רב הקהילה, ורצחו אותם מחוץ ליישוב.
באביב 1942 גורשו יתר יהודי העיירה לגטו שהוקם באוסטרוז'ץ הסמוכה, שם שוכנו בתנאי צפיפות קשים.
ב-9 באוקטובר 1942 נרצחו בירי כ-900 מיהודי העיירה, וכן היהודים הנוספים מהגטו.
כ-200 יהודים מהעיירה שהצליחו להימלט מהאקציה נתפסו ברובם, ונרצחו במקום.
לאחר מכן ערכו הגרמנים והאוקראינים מצוד אחר היהודים המעטים שעוד הסתתרו ביערות הסביבה של העיירה.
טרודי מאקאי היא מדענית קנדית-אמריקאית בתחום הגנטיקה של תכונות מורכבות, זוכת פרס וולף לחקלאות לשנת 2016 עבור "מחקר חלוצי בתחום הארכיטקטורה הגנטית של תכונות מורכבות, ועבור גילוי עקרונות בסיסיים בגנטיקה כמותית עם השלכות רחבות למחקר ולמעשה החקלאי".
מאקאי נולדה במונקטון שבניו ברנזוויק, קנדה.
טרודי מאקאי למדה לתואר ראשון (1974) ושני (1976), שניהם בביולוגיה באוניברסיטת דלהאוזי (Dalhousie) שבנובה סקוטיה, קנדה.
היא חיה בקנדה עד סיום לימודיה באוניברסיטה בשנת 1976. בהמשך חיה כ-10 שנים בסקוטלנד שם למדה לדוקטורט בגנטיקה באוניברסיטת אדינבורו (1979) בה גם המשיכה כחוקרת.
לאחר מכן חזרה לאוניברסיטת דלהאוזי לפוסט-דוקטורט.
ב-1987 עברה לראלי בקרוליינה הצפונית, וקיבלה מינוי של פרופסור באוניברסיטת צפון קרוליינה.
באוקטובר 2017 עברה לאוניברסיטת קלמסון בקרוליינה הדרומית שם היא מנהלת המרכז לגנטיקה של האדם ופרופסור לגנטיקה וביו כימיה .
תחום המחקר של מאקאי הוא גנטיקה של תכונות מורכבות, תכונות שבהן אין התאמה פשוטה בין הגנוטיפ והפנוטיפ.
תכונות אלו מושפעות ממספר רב של גנים וכל אחד תורם רק מעט לשונות הביטוי של התכונה וזאת בנוסף להשפעת גורמי הסביבה.
מאקאי מתרכזת במחקר גנטי של תכונות מורכבות שיש להן השלכות על בריאות האדם.
את המחקרים שלה היא עושה על הגנטיקה של זבוב הדרוזופילה (המכונה "זבוב הפירות").
לשם כך הקימה מעבדה שבה מגדלים וחוקרים קרוב למיליון זבובים בכל שנה.
יוצרים מוטציות מכוונות ב-DNA על מנת לבחון כיצד שילובים שונים של גנטיקה וגורמי סביבה משפיעים על תכונות כמו אורך חיים וחסינות בפני מחלות.
הישג בולט של מחקריה הוא קטלוג של הגנום השלם של 200 סוגים שונים של זבובי פירות, קטלוג שפורסם ב-2012.
נשואה לרוברט אנהולט, גנטיקאי אף הוא.
למאקאי 252 מאמרים ועוד 359 פרסומים אחרים.
זוכת מדליית החברה האמריקאית לגנטיקה (Genetics Society of America - 2004).
עמיתת החברה המלכותית - 2006
חברת האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית -2010.
זוכת פרס וולף לחקלאות - 2016
עמיתת החברה הפילוסופית האמריקאית - 2021
טרודוניים (שם מדעי: Troodontidae) היא משפחה של דינוזאורים מקבוצת התרופודה שחיו בסוף היורה ובקרטיקון מלפני 66–160 מיליון שנה.
דינוזאורים אלה היו קטנים ונראו כמו עופות בזכות נוצות שהמדענים מעריכים שהיו להם.
היה להם גוף קל, לסתות בעלות שיניים וזנב מוגבה עטור נוצות.
הם חיו ברחבי אמריקה הצפונית ואירואסיה ביערות וחלקם חיו באזורים הקרובים לקטבים והיו צריכים לשמור על חום גוף קבוע.
הגדולים מביניהם היו הלטניבנטריקס שהגיע לאורך 3.5 מטר והטרודון שהגיע לאורך 2.5 מטרים ושקל 50 קילוגרם.
הקטן ביותר היה מהקטנים שבדינוזאורים, האנכיאורניס שהגיע לאורך 34 סנטימטרים ושקל 110 גרם (קיימת סברה שהוא היה שייך למשפחה אחרת).
ייתכן מאוד שמשפחה זו הייתה מאבותיהם של העופות המודרניים.
סוג אירוניכודון (Euronychodon) - מבוטל מספק
טרווין מקדואל היא שחקנית לשעבר ילידת דרום אפריקה שכיכבה בסרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה, תיאטרון ורדיו באנגליה.
מקדואל נולדה ביוהנסבורג שבדרום אפריקה.
ב-1994 הופיעה בסרט "פרנקנשטיין", ושיחקה בדמות רוזמונד וינסי במיני-סדרה "מידלמארץ'".
היא מוכרת מהופעתה בתפקיד מישל הופטמן בסדרת הטלוויזיה "Capital City" משנת 1989 בהפקת יוסטון פילמס.
הסדרה מתמקדת בקבוצה של בנקאים העובדת במסחר במניות של שיין-לונגמן, בנק בינלאומי בדיוני הממוקם בסיטי של לונדון.
טרוויס מארקז אאוטלו הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2003–2014. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בליגה הם 8.5 נקודות ו-3.2 ריבאונדים למשחק.
אאוטלו נולד וגדל בעיר סטארקוויל שבמיסיסיפי.
בסיום לימודיו ב"תיכון סטארקוויל" החליט לוותר על לימודים אקדמיים, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
בדראפט ה-NBA 2003 נבחר אאוטלו על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, בבחירה ה-23. לאחר עונת רוקי חלשה, הציג שיפור בכל אחת מ-4 העונות הבאות, עד שרשם שיאי קריירה של 13.3 נקודות ו-4.6 ריבאונדים למשחק בעונת .
בעונת העמיד ממוצעים דומים – 12.8 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק – וסייע לפורטלנד להפעיל לפלייאוף ה-NBA לראשונה מזה 6 שנים.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף הודחו הבלייזרס על ידי יוסטון רוקטס; בדיעבד, הייתה זו הופעתו היחידה בקריירה של אאוטלו בשלב הפלייאוף.
בפברואר 2010, לאחר כ-6 וחצי עונות עם הטרייל בלייזרס, הועבר יחד עם סטיב בלייק ללוס אנג'לס קליפרס תמורת מרכוס קמבי.
עד לסיום אותה עונה קלע 8.7 נקודות למשחק עבור הקליפרס, כמחליפו מהספסל של ראסול באטלר.
לקראת עונת חתם בניו ג'רזי נטס על חוזה ל-5 עונות, בסך כ-35 מיליון דולר.
לאחר עונה אחת בלבד, במהלכה קלע 9.2 נקודות למשחק, שוחרר מהנטס תחת "סעיף האמנסטי".
בדצמבר 2011 הצטרף לסקרמנטו קינגס, במדיה שיחק במשך 3 העונות הבאות.
לאורך התקופה החמיץ 106 מתוך 246 משחקי קבוצתו, בשל פציעות שונות, וקלע 5.1 נקודות בממוצע למשחק.
בסיום עונת פרש אאוטלו ממשחק, בגיל 29 בלבד.
טרווה ת'ורנברי (נולדה ב-18 במאי 1969) הידועה גם בשמות בריאנה קנזי, בריאנה סטיוארט, קארה לנה דייוויס, קארה לואיס, קארה ויליאמס, אמילי קארה ויליאמס, קלי ט.
ת'ורנברי סמית', סטפני לואיס וסטפני ויליאמס היא אישה אמריקאית שבמהלך שנות ה-20 לחייה העמידה פנים שהיא נערה מתבגרת וביצעה מעשי עוקץ שונים עד שלבסוף נשפטה ונאסרה.
במהלך חייה ת'ורנברי הגישה תלונות שווא על תקיפה מינית שכביכול חוותה, טענה שהיא קורבן של כת השטן ונהגה לקבל כספים במרמה דרך שהייה בבתי אומנה וקבלת חינוך וכלכלה דרך המדינה בעזרת שימוש בזהויות בדויות.
בראיון בו התראיין אביה, קארל ת'ורנברי הוא הצהיר "היא פשוט נודדת ברחבי ארצות הברית ומשתמשת בשמות שונים עבור קבלת כספים ואמצעי מחייה".
ת'ורנברי נעצרה בשנת 2001 והועמדה לדין עבור מעשי הונאה ומתן עדויות שקר.
זהותה האמיתית של ת'ורנברי התגלתה בזכות בדיקת ד.נ.א.
חלק מהמומחים שניתחו את התנהגותה סבורים שהיא סובלת מהזיות או מהפרעת אישיות דיסוציאטיבית שהתפתחה כתוצאה מטראומה שחוותה כילדה.
למרות זאת, פסיכיאטרים מטעם בית המשפט הכריזו שת'ורנברי אינה סובלת ממחלות נפש ועל כן יכולה לעמוד למשפט.
ת'ורנברי נשפטה ונכלאה למאסר של שלוש שנים ב.
ת'ורנברי שוחררה לאחר שריצתה שנתיים ושלושה חודשים ממאסרה.
טרווה ג'ויס ת'ורנברי נולדה ב-18 במאי 1969 בעיר שבטקסס להורים קארל ופטסי ת'ורנברי.
אביה נשר מבית הספר כשהיה בכיתה ו' והתקשה בקריאה וכתיבה.
המשפחה עברה לעיר , שם ת'ורנברי ואחותיה עברו התעללות מינית מצד דודן, בילי ריי.
בדצמבר 1985, לאחר שהאשימה את אביה באונס, ת'ורנברי הוצאה מביתה והושמה במשפחה אומנת במפלי וויצ'יטה ונרשמה לתיכון המקומי.
בזמן הזה, ת'ורנברי החלה לספר לאנשים סביבה שהיא נחטפה ונאנסה על ידי חברים בכת השטן.
במאי 1986, ת'ורנברי נשלחה לבית חולים פסיכיאטרי בוויצ'יטה פולז, לאחר שאיימה להתאבד.
בזמן שהותה שם, הרופאים אבחנו אותה כסובלת מהפרעת אישיות ורשמו לה פרפנאן, וזנאקס.
ת'ורנברי סירבה לראות את משפחתה כאשר אלו באו לבקרה במוסד.
לאחר ששוחררה מהמוסד באוקטובר 1986, היא הועברה לבית מסחה לנערות בעיר פורט וורת'.
בזמן שהותה בבית המחסה, המטפלים שלה ניסו ללמדה לתחזק מערכות יחסים בין אישיות.
ת'ורנברי שמרה על ניתוק ממשפחתה, אך כן שלחה להם מכתבים מפעם לפעם.
ת'ורנברי סיימה את לימודיה בתיכון שבפורט וורת' בשנת 1987 ולאחר מכן עברה להתגורר בעיר ארלינגטון.
שם, היא שכרה דירה ועבדה בתור מנקה בבית מלון.
במהלך שנות ה-90, ת'ורנברי נדדה ברחבי ארצות הברית ובעזרת שימוש בשמות בדויים, העמידה פנים שהיא נערה מתבגרת בעלת רקע של התעללות.
בתקופה זו, ת'ורנברי התגוררה בבתי מחסה ובתי אומנה ונרשמה למספר בתי ספר תיכון ברחבי המדינה.
ת'ורנברי טענה שאביה, החבר בכת השטן אנס אותה ורצח את אמה.
ת'ורנברי נהגה להאשים את משפחות האומנה שאימצו אותה בהתעללות פיזית ומינית, אך המשטרה לא מצאה שום ראיות לכך וכל התלונות נגנזו.
ב-1993, ת'ורנברי חיה בעיר שבאורגון והעמידה פנים שהיא נערה בשם "קלי ט.
בתקופה זו היא התגוררה עם משפחה שהיא הכירה בכנסייה.
לאחר מכן, ת'ורנברי שינתה את שמה באופן חוקי לשם קלי סמית'.
ת'ורנברי הגישה תלונת שווא למשטרת אורגון וסיפרה שאביה אנס אותה וציינה שאביה משרת במשטרת אורגון.
היא הואשמה בהגשת תלונת שווא.
שלוש שנים לאחר מכן, ת'ורנברי הגיעה לעיר .
שם, ת'ורנברי הציגה עצמה בתור נערה בת 16 בשם "סטפני דניאל לואיס" שברחה מהוריה, החברים בכת השטן בעזרת מחתרת דתית.
לאחר מספר ימי חקירה, המשטרה יצרה קשר עם נערה שהכירה את ת'ורנברי בטקסס ובעזרתה עלו על ההתחזות.
ת'ורנברי נעצרה, הואשמה בדיווח כוזב ונכלאה לתשעה ימים.
לאחר שחרורה, ת'ורנברי נעלמה בשנית והמשיכה בנידודיה ברחבי המדינה.
ב-1997, ת'ורנברי הציגה עצמה בתור נערה בת 17 (כשבאותו זמן הייתה בת 28) בשם "בריאנה סטיוארט" בערים פורטלנד וונקובר.
ת'ורנברי הגישה תלונת שווא לפיה מאבטח בשם צ'ארלס בלנקנשיפ בן ה-47 אנס אותה.
צ'ארלס הודה בקיום יחסי מין עם קטינה ונשלח למאסר של חמישים יום.
לאחר שת'ורנברי נחשפה, השופט שחרר את צ'ארלס ממאסרו.
החל משנת 1998, כאשר הייתה בגילאי 27–31, ת'ורנברי התחזתה לנערה בת 16 בשם "בריאנה סטיוארט" ולמדה בתיכון שבונקובר.
בזמן זה, ת'ורנברי התגוררה בבתים של אנשים זרים שהיא הכירה בעיר.
לת'ורנברי היה בן זוג למשך שנה וחצי, לו היא סיפרה שהיא חווה התעללות בבית בו היא מתגוררת.
המשפחות שאימצו אותה ריחמו עליה ונתנו לה כסף ומקום לשהות בו, אך היא בגדה באמונם והאשימה אותם לשווא בהתעללות.
בדיעבד, מספר בתי אומנה שאימצו את ת'ורנברי הצהירו שהם התחילו לחשוד שהיא לא באמת נערה מתבגרת.
ת'ורנברי סיימה את לימודיה בתיכון אוורגרין תחת השם "בריאנה סטיוארט" ונרשמה ל.
בשנת 2016, ת'ורנברי צצה מחדש תחת השם "בריאנה קנזי" והאשימה אדם שלטענתה אנס אותה בזמן שעבדה בבית מלון.
ת'ורנברי פוטרה מבית המלון לאחר שהמנהל שלה למד על עברה ועל תלונות השווא שהגישה.
סיפורה של ת'ורנברי שימש השראה לפרק "Shangri-La" בסדרה "חוק וסדר" ולפרק "Pretend" בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד".
השיר "Souvenir" של הראפר משנת 2015 כולל את השורה "Indeed, he's ageless like Treva Throneberry" (בעברית: "אכן, הוא חסר גיל כמו טרווה ת'ורנברי").
תת אדמירל סר טרוויליאן דאקרס וילס נייפייר, KCB, MVO היה קצין בצי המלכותי שהיה המפקד העליון, תחנת אמריקה והודו המערבית.
נייפייר נולד ב-19 באפריל 1867 והיה בנם של אלה לואיזה (וילסון) ותת אדמירל ג'רארד ג'ון נייפייר.
הוא הועלה לדרגת לוטננט ב-14 בדצמבר 1887, ולקומנדר ב-1 בינואר 1889. באפריל 1902 הוא הוצב באמ"י ויקטוריה ואלברט, היאכטה האישית של המלך, שם היה סגן המפקד.
הוא הועלה לדרגת קפטן ביוני 1903, ומונה למפקד אמ"י ויקטוריה ואלברט מאוחר יותר באותה שנה ועל אוניית המערכה אה"מ בלרופון ב-1911. הוא הועלה לדרגת אדמירל משנה בנובמבר 1913, הוא התבסס במכללת הצי המלכותי, שהייתה אז בפורטסמות', ובחן את גיוס צי הבית ביוני וביולי 1914.
הוא מונה למפקד העליון, תחנת אמריקה ומערב הודו בדצמבר 1919, אך מת במהלך תפקידו ב-30 ביולי 1920. הוא נקבר בבית הקברות המלכותי של הצי בברמודה.
ב-1899 נישא נייפייר למרי אליזבת קולמה-סימור, בתו של סר מייקל קולמה-סימור, הברונט השלישי; נולדו להם בן ושתי בנות.
ב-1911, גם מרי וגם אביה היו עדים במשפט הדיבה הפלילית של אדוארד מייליוס, שכתב על נישואים לפי שמועה ב-1890 של המלך לעתיד ג'ורג' החמישי לאחת מבנותיו של הברונט, מה שהיה הופך את המלך לביגמיסט (מיליוס הורשע).
טרוור דייוויד פינוק (באנגלית Trevor David Pinnock, נולד ב-16 בדצמבר 1946) הוא נגן צ'מבלו ומנצח אנגלי.
פינוק נודע בעיקר בניצוח על תזמורת המנגנת בכלים אותנטיים בשם "הקונצרט האנגלי", שעמה הוא ביצע עד לאחרונה יצירות מתקופת הבארוק והתקופה הקלאסית.
פינוק נוהג לנצח על התזמורת ממושב הצ'מבלו.
הוא הצטרף כזמר למקהלת הקתדרלה בגיל 7 ולמד בבית הספר למקהלה של הקתדרלה.
לאחר לימודי פסנתר ועוגב, התמנה לנגן עוגב בכנסייה.
בגיל 19 נכנס לקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון.
הוא קיבל מלגה ללימודי עוגב ובהמשך גם צ'מבלו, וזכה בפרסים על ביצוע
מוריו היו ראלף דואנס ומיליסנט סילבר.
כנגן צ'מבלו ערך סיורי קוטנצרטים באירופה עם האקדמיה של St.
בתקופת לימודיו בקולג' המלכותי למוזיקה אמר לו הרשם, ג'ון שטיינר, שאין לו סיכוי להשתכר למחייתו כצ'מבליסט.
הופעת הבכורה שלו בלונדון הייתה ברויאל פסטיבל הול עם שלישיית גאייארד (סטיבן פרסטון, חליל; אנתוני פלית', צ'לו) בשנת 1966. הופעת הבכורה שלו כסולן בצ'מבלו התקיימה בשנת 1968 באולם פרסל בלונדון.
בנובמבר 1972 היה אחד ממייסדי "הקונצרט האנגלי" (The English Concert), תזמורת המתמחה בביצועי מוזיקת בארוק וקלאסיקה מוקדמת בכלי התקופה.
הוא ניצח על התזמורת, בדרך כלל מן הצ'מבלו (או עוגב קאמרי לפי הצורך) כנגן קונטינואו, עד 2003. את מקומו תפס הכנר אנדרו מאנזי.
הוא יצא עם התזמורת לסיור ראשון בצפון אמריקה בשנת 1983. מסעות קונצרטים רבים מספור ברחבי העולם והקלטות רבות הקנו לאנסמבל שלו שם בינלאומי, אך את קהל המעריצים העצום שיש לו בעולם כולו יכול האנסמבל לזקוף לזכות האיכות היוצאת מן הכלל ולהתלהבות הכובשת של הופעותיו.
המקהלה שלצד התזמורת הוקמה במועד מאוחר יותר ואפשרה לאנסמבל לבצע אופרות בארוק, אורטוריות ויצירות ווקאליות אחרות.
הופעת הבכורה שלו בניו יורק הייתה בשנת 1988, בניצוח על האופרה יוליוס קיסר של הנדל.
המלחין האנגלי ג'ון וב כתב למענו שתי יצירות מודרניות לצ'מבלו, Ebb משנת 2000 ו- Surge משנת 2003.
טרוור פינוק ומקסים ונגרוב יצאו למסע קונצרטים משותף בשנת 2000, שבו ניגן ונגרוב לראשונה בכינור בארוק ופינוק ניגן בפסנתר כנף סטיינוויי מודרני.
הקונצרטים המעניינים הללו הורכבו במחציתם הראשונה מצ'מבלו וכינור בארוק ובשנייה מפסנתר וכינור מודרני.
בימים אלה פינוק מחלק את זמנו בין הופעות בצ'מבלו להופעות כמנצח אורח עם תזמורות מודרניות ותקופתיות כאחת.
בסוף 2006 מתוכנן לו מסע קונצרטים באירופה, אסיה ואמריקה עם הקונצ'רטי הברנדנבורגיים של באך עם אנסמבל ברנדנבורג האירופאי.
כן צפויות הקלטות של יצירות אלה.
טְרוּטָה או שֶׁמֶךְ (ידוע גם כפוֹרֵל מרוסית וגרמנית) הוא שם כולל לכמה מיני דגי מאכל השייכים לסוגים הטקסונומים אלתית, סלמון וSalvelinus מתת-משפחת Salmoninae שבמשפחת הסלמוניים.
בתת-המשפחה Salmoninae ישנם שבעה סוגים.
דגי טרוטה משתייכים לשלושה מתוכם:
אלתית (Salmo) - הכולל מינים אטלנטיים
אלתית פסיפית הכולל מינים פאסיפיים
מקור המילה שֶׁמֶךְ הוא מאת תחדיש של אברהם שלונסקי שלקח אותה ככל הנראה מהמילה הערבית: سمك (סַַמַכּ, דג).
אותה מילה זלגה ככל הנראה גם לסוואהילי שהושפעה רבות מערבית (samaki, דג).
עם זאת מקור המילה בערבית סמכּ מגיע מהשורש השמי ס.מ.כ.
אשר מופיע גם בעברית (לסמוך, סמכתי), זאת בשל חשיבותו של הדג כמקור פרנסה.
הדג, שהדייגים יכולים "לסמוך" עליו שיפרנס אותם.למרות הצלחתו של שלונסקי בחידוש מילים, המילה שמך לא זכתה לפופולריות ונחשבת למילה מיושנת.
מקור המילה טְרוּטָה הוא מלועזית (אנגלית), Trout, ומקורה בפרוטו-הינדו אירופאית (שפות הודו-אירופיות) terh₁ (לשפשף, להסתובב), משם הגיעה דרך יוונית עתיקה ללטינית, לצרפתית ואז לאנגלית (עתיקה).
המילה הופיעה לראשונה בעברית בשנת 1938 במילון "כלכלת הבית (תרצ"ח, 1938)".
בעברית ידועה גם המילה הפופולרית פוֹרֵל, שמקורה במילה הגרמנית Forelle, משם התפשטה גם לרוסית ואוקראינית (форель).
ייתכן כי מילה זו הגיעה לעברית דרך המטבח היהודי של עולי העליות לארץ ישראל, ובמיוחד השלישית והחמישית שעוליהן היו יהודי מזרח אירופה ויהודי גרמניה בהתאמה.
טרוור הווארד היה שחקן קולנוע ותיאטרון בריטי.
הווארד נולד בקליפטונוויל שבמחוז קנט באנגליה.
אביו, ארתור, היה סוכן ביטוח בלוידס של לונדון.
הוא החל לללמוד במכללת קליפטון, ועזב כדי ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, והחל לשחק בתיאטרון הבריטי בתפקידים קטנים.
ב-1936 כיכב בהצגה הלונדונית "צרפתית ללא דמעות".
במלחמת העולם השנייה שירת מספר שנים בחיל הקשר המלכותי של הצבא הבריטי, בדרגת לוטננט שני, עד ששוחרר ב-1943. נפוצו מספר סיפורי גבורה על תקופת שירותו, בפרט בקרבות מול השלטון הנאצי בנורווגיה ובפלישת בעלות הברית לסיציליה, אך מסמכים רשמיים מעידים כי שוחרר בשל חוסר יציבות נפשית.
לאחר ששיחק בהצגה "קצין הגיוס" ב-1943, החל הווארד לשחק בסרטים.
תפקידו הראשון היה בסרט "הדרך קדימה" (1944).
ב-1945 גילם הווארד את דמות הרופא בסרט "פגישה מקרית", וזכה להכרה בעקבותיו.
בהמשך שיחק במספר מותחנים בריטיים, וב-1947 הוזמן על ידי לורנס אוליבייה לגלם את דמותו של פטרוצ'יו בסרט השייקספירי "אילוף הסוררת".
ב-1949 גילם את תפקידו של הבלש קאלאויי בסרטו הקלאסי של קרול ריד "האדם השלישי".
אחד מתפקידיו המהוללים היה כקצין המיוסר סקובי בסרטו של ג'ורג' פארל "לב העניין", על פי הרומן הנודע של גרהם גרין.
סרטים נוספים בהם כיכב היו "המרד על הבאונטי", "ירוק לסכנה", "מנואלה", "הפרג אינו פרח", "בית הבובות", "הצייד אחר השמש", "המפתח" ועוד.
ב-1958 זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי על משחקו בסרט "המפתח", וב-1960 היה מועמד לפרס האוסקר על משחקו בסרט "בנים ואוהבים".
ב-1963 שיחק בסרט "אדם בתווך" בכיכובו של רוברט מיצ'ם וזכה בפרס אמי על גילום ראש ממשלת בריטניה, בנג'מין דיזראלי, בסרט "The Invincible Mr Disraeli".
ב- 1964 שיחק בסרט "אבא אווז" לצידם של קארי גרנט ולסלי קארון.
ב-1965, שיחק בסרט "מוריטורי" לצידם של יול ברינר ומרלון ברנדו וב"מבצע חץ מקשת".
הווארד גילם בסרטים רבים את דמות הקצין הבריטי, למשל בסרטים "פון ראיין אקספרס", "הדו-קרב הארוך", "הסתערות חיל הפרשים", "זאבי הים" (1980) ועוד.
ב-1970, שיחק בסרט "בתו של ריאן" בכיכובה של שרה מיילס.
בערוב ימיו שיחק במספר תפקידי משנה, בסרטים "האפיפיורית יוהנה", "סופרמן" (1978), "גנדי" (1982), ותפקידו האחרון היה בשנה בה נפטר, בסרט "The Dawning" (1988).
כשחזר לתיאטרון ב-1943, שיחק בהצגה "The Recruiting Officer", שם הכיר את השחקנית הלן שרי.
הם נישאו ב-8 בספטמבר 1944 ונותרו נשואים עד מותו של הווארד.
הווארד ניהל, עם השנים, פרשיות אהבים קצרצרות עם נשים רבות.
ב-1950 עמדו נישואיו פעם אחת ויחידה בסכנה של ממש עקב רומן עם הצרפתייה אנוק איימה (שהייתה בת 18 אז, ונשואה לבעלה הראשון אדוארד צימרמן) ששיחקה לצדו, באחד מתפקידיה הראשונים, בסרטו של רונאלד נים "הסלאמאנדר המוזהב".
הווארד התמודד כל חייו עם בעיית שתיית משקאות חריפים מרובה.
הוא נפטר בינואר 1988 משחמת הכבד.
טרוחיו (בספרדית: Trujillo) היא עיר בצפון-מערב פרו.
בשנת 2025 התגוררו בה כ 1,067,700 תושבים, והיא העיר השלישית בגודלה במדינה, אחרי לימה וארקיפה.
היא משמשת גם כבירת מחוז לה ליברטד.
טרוחיו היא אחת הערים החשובות בפרו מבחינה היסטורית ותרבותית.
בעיר זו נשמעו הקריאות הראשונות לעצמאותה של המדינה, ולמשך זמן קצר היא אף שימשה כבירתה.
האזור בו שוכנת כיום טרוחיו היה בשליטתן של תרבויות המוצ'ה (בין המאה השלישית לפני הספירה לבין המאה העשירית) והצ'ימו (בין המאה העשירית לבין המאה ה-15).
בני הצ'ימו הקימו בסמוך לטרוחיו של ימינו את צ'אן צ'אן, שנחשבת לעיר הגדולה ביותר בתקופה הטרום-קולומביאנית, עד שנחרבה בידי האינקה ומאוחר יותר בידי הספרדים.
טרוחיו הייתה אחת מהערים הראשונות שהקימו הספרדים ביבשת אמריקה.
הקונקיסטאדור דייגו דה אלמגרו הקים אותה ב-6 בדצמבר 1534, וקרא לה "ויה טרוחיו", על שם עיר הולדתו של פרנסיסקו פיסארו, טרוחיו שבספרד.
פיסרו עצמו הכריז באופן רשמי על הקמתה ב-5 במרץ 1535, תחת השם "סיודד דה טרוחיו דה נואבה קסטייה", וב-23 בנובמבר 1537 הכריז עליה קרל החמישי באופן רשמי כעיר.
את העיר תכנן דון מרטין דה אֶסְטֶטֶה, והיא כללה בלוקים גדולים, שאורכם 150-130 מ'.
אמת מים הובילה מים לעיר מנהר מוצ'ה הסמוך.
הספרדים ראו בעיר מרכז חשוב, בשל מיקומה באמצע הדרך מלימה לפיורה והנמל הטבעי שבוונצ'אקו (Huanchaco) הסמוכה, והפכו אותה למרכז האדמיניסטרטיבי באזור.
כלכלתה התבססה על גידול קני סוכר, חיטה ובקר.
ב-1577 כונן האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר את הדיוקסיה של טרוחיו, ובעיר החלו להיבנות מבנים דתיים רבים.
בניית הקתדרלה הושלמה ב-1616. מבנים דתיים הוקמו מאוחר יותר גם בידי הישועים שהגיעו לעיר ב-1625 - תחילה סמינר דתי, ומאוחר יותר (1680) גם מנזר ובית חולים.
ב-14 בפברואר 1619 פקדה את טרוחיו רעידת אדמה חזקה שהחריבה מבנים רבים בעיר, והביאה למותם של 400 בני אדם.
גלי צונאמי הרסו את כל הסירות בוונצ'אקו.
העיר החלה בתהליך שיקום ממושך, במהלכו השתנה הסגנון הגותי-איזבליני שהיה מקובל בימיה הראשונים של העיר, ובתיה החדשים נבנו בסגנון מודרני יותר.
בין 1687 ל-1689 הוקמה חומה סביב העיר, שנועדה להגן עליה מפני התקפות אפשריות של שודדי ים.
את החומה תכנן האדריכל האיטלקי ג'וזפה פורמנטו, על פי המודל לפיו נבנתה החומה של פירנצה.
אורכה של החומה האליפטית היה 5.5 ק"מ, ולשם בנייתה השתמשו בכ-100 אלף לבנים.
בחומה נבנו 15 צריחים מבוצרים ו-5 שערים.
בשלהי המאה ה-17 שוב ספגה העיר מכות קשות, עקב בצורות ומגפות שפקדו אותה.
התאוששותה, בראשית המאה ה-18, הגיעה עקב אסון שפקד את העיר הצפונית לה, סָנְיָה, שנהרסה בשיטפונות ב-1720. במהלך המאה ה-18 סבלה גם טרוחיו מאסונות טבע שונים - רעידות אדמה (ב-1725 וב-1759) ושיטפונות (בשנים 1701, 1720, 1728 ו-1801), אך הם לא הסבו לה נזקים כמו רעידת האדמה של 1619.
טרוחיו הייתה אחד המרכזים בהם התגבשו רעיונות העצמאות הפרואנית.
זמן קצר לאחר שחוסה דה סן מרטין החל במסעו לשחרור פרו, בספטמבר 1820, הכריז מושל העיר, חוסה ברנרדו דה טוֹרֶה טאגְלֶה על הקמתה של תנועה שמטרתה להביא לעצמאות עד סוף אותה שנה.
בזמן ההכרזה הונף לראשונה דגל פרו, שעוצב בידי סן מרטין עצמו.
ב-29 בדצמבר הכריזה העיר על עצמאותה, והייתה לראשונה בערי פרו לעשות כן.
על כך אמר סן מרטין כי פרו חייבת את עצמאותה לטרוחיו.
זמן קצר לאחר שפרו כולה הכריזה על עצמאותה, ב-1821, קבע סן מרטין כי טרוחיו תשמש כבירתו של מחוז טרוחיו.
החלטה זו אושררה בחוקת פרו מ-1823. בימיה הראשונים של המדינה הצעירה היה המחוז אי של יציבות, והמקום היחיד שבו הכלכלה ואספקת המזון היו יציבים.
לזמן קצר, ב-1823, העיר אף שימשה כבירתה של פרו כולה.
ב-1824 הגיע לעיר צבאו של סימון בוליבר, שסילק את גרעיני ההתנגדות הספרדיים האחרונים בפרו.
זמן קצר אחר כך הוקמו בעיר בית המשפט העליון של פרו והאוניברסיטה הלאומית של טרוחיו.
ב-9 במרץ 1825 החליט הקונגרס הפרואני להנציח את חלקה של טרוחיו במאבק לעצמאות.
הוא שינה את שם המחוז ל"לה ליברטאד" ("החירות") ואת שמה של העיר עצמה ל"סיודד בוליבר", על שם בוליבר.
שמה של העיר שונה חזרה לטרוחיו כבר ב-1827, אך שם המחוז נותר בעינו עד היום.
לאחר עצמאותה של פרו החל עידן של שגשוג בעיר.
חקלאות קני הסוכר סביבה עברה תהליכי מודרניזציה, והדבר תרם לכלכלתה.
פריחתו של ענף זה הביאה ליצירתה של אריסטוקרטיה מקומית, בעל חשיבות ברמה הלאומית.
הפריחה הכלכלית הביאה עמה השקעות זרות, בעיקר מאנגליה ומגרמניה.
גם העובדה שמלחמות הגנרלים שהתנהלו בלימה פסחו עליה תרמה להתפתחות העיר.
ב-1840 התגוררו בטרוחיו כ-15 אלף תושבים, והיא החלה להתרחב גם אל מחוץ לחומותיה.
הבתים שנבנו עתה היו בסגנון נאו-קלאסי, שרווח באותה תקופה.
התפתחות העיר נעצרה עקב מלחמת האוקיינוס השקט, שהתנהלה בין פרו ובוליביה לבין צ'ילה בין השנים 1883-1879. במהלך המלחמה הייתה נתונה העיר תחת כיבוש צ'יליאני במשך 3 שנים.
הכוחות הצ'יליאנים, בפיקודו של פטריסיו לינץ', זרעו הרס בתעשיית הסוכר המקומית.
עם סיום המלחמה החלה העיר לשקם את עצמה, והמשיכה בתהליכי ההתפתחות וההתרחבות שלה.
החומה נהרסה, ובאזור שהיה בעבר מחוץ לחומה נבנו השכונות צ'יקאגוֹ, אוּניוֹן ופדרו מוּנְיִיז.
בנוסף, הוחל בהקמתם של בניין חדש לעירייה ושל תיאטרון, והכיכר המרכזית של העיר, פלאסה דה ארמאס, עוצבה מחדש.
בשנות ה-30 של המאה ה-20, נסללו כבישיה של העיר.
בשנות ה-50 וה-60 הואץ תהליך העיור שהגדיל במהירות את אוכלוסייתה של טרוחיו.
סביב העיר צצו רבעים שונים, המכונים "pueblos jóvenes" ("ערים צעירות"), וביניהם אל פּוֹרְוֶוניר, לה אֶסְפֶּרָנְסָה ופְלוֹרֶנְסְיה דה מוֹרָה השוכנים צפונית-מזרחית למרכז ההיסטורי.
שכונות מגורים אחרות הוקמו דרומית-מערבית למרכז ההיסטורי, לכיוון הים.
המשטר הצבאי שהונהג בפרו ב-1968 ביצע רפורמה אגררית שפגעה בחקלאות באזור, וכפועל יוצא מכך גם בכלכלת העיר.
בצורת שנמשכה 4 שנים בראשית שנות ה-70 גרמה אף היא נזקים כבדים לחקלאות.
כתוצאה מכך, כפריים רבים עברו להתגורר בתחומי העיר, בניסיון למצוא פרנסה חדשה.
על פי התחזיות, יחצה מספר תושביה את קו המיליון בשנת 2010.
העיר התפתחה באופן לא מבוקר, וללא תכנון.
מאחר שהתפתחה בעיקר לרוחב, ולא לגובה, התקשתה העירייה באספקת שירותים שונים לתושביה, המתגוררים על פני שטח נרחב, ואלה התייקרו.
ב-1995 הכריזה העירייה על תוכנית PLANDEMETRU (ראשי תיבות של "Plan de Desarrollo Metropolitano de Trujillo" - "התוכנית לפיתוח מטרופוליטני של טרוחיו"), שנועדה להציג תוכנית מסודרת להתפתחות העיר עד שנת 2010, והורחבה עד שנת 2015.
טרוחיו היא המרכז הכלכלי החשוב ביותר בצפון פרו.
מאז התפתחות מערכות ההשקיה, צברה החקלאות סביב העיר תנופה.
האזור ידוע כמרכז לגידולי אספרגוס, שפרו היא אחד מיצואניותיו הגדולות ביותר.
גידולים נוספים כוללים, בין היתר, אורז, ארטישוק, פלפל, אבוקדו ומנגו.
בעיר עצמה תעשייה מפותחת של מפעלים בינוניים וקטנים לייצור נעליים ומוצרי עור.
רבים מהם מתבססים על עבודת יד.
תעשייה נוספת היא תעשיית המתכת, אף היא מבוססת על בתי מלאכה בסדר גודל קטן יחסית.
חלק הארי של התיירות המגיעה לטרוחיו (93%) היא תיירות פנים.
מוקדי המשיכה העיקריים לתיירים הם האתרים הארכאולוגיים שסביבה, של תרבויות המוצ'ה והצ'ימו, ובראשם צ'אן צ'אן (שהוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1986), ואקה דה לה לונה (מקדש הירח) וואקה דל סול (מקדש השמש).
מקדשים נוספים, קטנים יותר הם ואקה דל דרגון (מקדש הדרקון וואקה דה לה אסמרלדה (מקדש האזמרגד).
חופי הים הסמוכים לעיר מהווים אף הם מוקד משיכה לעיר, ובמיוחד חוף ונצ'אקו (Huanchaco), הפופולרי בקרב גולשים.
מדי ינואר נערכת בעיר תחרות ריקודי מארינרה, ובאוקטובר נערך פסטיבל האביב, הכולל תהלוכה ובה מלכות יופי מרחבי היבשת, לצד כלי רכב שעוצבו במיוחד לשם כך.
המבנים במרכז ההיסטורי של העיר
מרכזה ההיסטורי של העיר מאופיין בארכיטקטורה ייחודית, הכוללת מבנים עם סורגי ברזל מעוצבים.
טרוחיו הגישה לאונסק"ו את מועמדותה לקבלת מעמד של אתר מורשת עולמית בשל השילוב בין הארכיטקטורה שלה לבין האתרים הארכאולוגיים שבסביבתה.
עם האתרים החשובים בעיר נמנים אתרים אלה:
פלאסה דה ארמאס (Plaza de Armas) היא הכיכר המרכזית של טרוחיו.
סביב הכיכר מבנים רבים מהתקופה הקולוניאלית ומתקופת מלכות המשנה של פרו, ובהם הקתדרלה.
במרכז הכיכר פסל גדול המכונה אנדרטת החירות.
מדי יום א' נערך בכיכר טקס הנפת הדגל, הכולל מצעד של אנשי צבא ותלמידים מבתי הספר בעיר.
קאסה גאנוסה (Casa Ganoza) נחשב לאחד המבנים המאפיינים את הארכיטקטורה של העיר.
המבנה ידוע גם כ"בית דלת האריות" (la casa de la portada de los leones), על שום האריות המעטרים את דלתו הראשית.
הקתדרלה, השוכנת בפלאסה דה ארמאס, נבנתה בין השנים 1647 ל-1666, והיא מאופיינת בסגנונות בארוק ורוקוקו.
בקתדרלה מוזיאון לאמנות דתית, ובו מוצגים עשויים זהב וכסף מתקופת מלכות המשנה של פרו.
מבנה נאוקלאסי שנבנה במאות ה-18 וה-19. המבנה שימש את סימון בוליבר, בעת שהגיע לעיר, ושולחן הכתיבה שלו, לצד רהיטים אחרים מתקופתו, מוצגים בו.
קאסה דל מאריסקאל דה אורבגוסו (Casa del Mariscal de Orbegoso) היה ביתו של נשיא פרו לואיס חוסה דה אורבגוסו אי מונקאדה, בתקופה שקדמה לעצמאות פרו.
במבנה מוצגים כמה מפריטיו האישיים, כגון ציורים, רהיטים מראות ומוצרי כסף, והוא משמש לעיתים גם כאכסניה לתערוכות אמנות.
כנסיית אל כרמן (Iglesia de El Carmen) נבנתה במאה ה-18. בכנסייה כ-150 ציורים מהמאות ה-17 וה-18, ובהם ציור של הסעודה האחרונה, מעשה ידיו של מורהו של פטר פאול רובנס, האמן ההולנדי אוטו ון פֶן.
כנסיית לה מרסד (Iglesia de la Merced) תוכננה בידי האדריכל הפורטוגלי אלונסו דה לאס נְיֶיבֶס במאה ה-17 בסגנון רוקוקו.
כנסיית סן אגוסטין (Iglesia de San Agustin) נבנתה בין המאות ה-16 וה-17, ובה מזבח בסגנון הבארוק ודוכן מעץ מוזהב מגולף.
קירותיה הפנימיים מכוסים בציורי קיר המתארים את שנים עשר השליחים.
בתחומי העיר טרוחיו כ-4,000 ק"מ של כבישים.
כביש מס' 1 הפרואני, החוצה את המדינה מצפון לדרום עובר בעיר, והוא מקשר אותה עם פיורה וצ'יקלאיו הצפוניות לה ועם לימה הדרומית לה.
הכביש הוא חלק מהכביש הפאן-אמריקאי, החוצה את יבשת אמריקה מאלסקה ועד ארגנטינה.
שדה התעופה קפיטן פַאפּ קרלוס מרטינס דה פִּינִיוֹס מוגדר רשמית כנמל תעופה בינלאומי, אך הוא משרת טיסות פנים בלבד, לערים לימה, צ'יקלאיו וטומבס.
נמל סאלאווֶרי (Salaverry) משמש את מרבית הייצוא של טרוחיו ומחוז לה ליברטאד.
בנמל עוגנות מעת לעת ספינות נוסעים וספינות של חיל הים הפרואני, אך עיקר שימושו הוא לספינות משא.
בטרוחיו פועלים 13 מוסדות להשכלה גבוהה, יותר מבכל עיר אחרת בפרו.
בנוסף על האוניברסיטה הלאומית של טרוחיו, שהוקמה ב-1824, הוקמו בה, מאז 1988, 5 מכללות פרטיות.
7 אוניברסיטאות ומכללות פרואניות נוספות מחזיקות בה שלוחות.
טרוויס ג'רמיין ווטסון הוא כדורסלן עבר אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר ומתנשא לגובה של 2.03 מטרים.
ווטסון שנולד וגדל בסן אנטוניו, טקסס, החל לשחק מילדותו כדורסל בקבוצת הכדורסל של בית ספרו התיכון, אקדמית הוק היל.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, ווטסון החל לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מערב וירג'יניה במשך שלוש עונות.
לאחר מכן, ווטסון בחר שלא להירשם לדראפט ה-NBA והחל את הקריירה המקצועית שלו באירופה.
במועדון הכדורסל היווני, פאניוניוס אתונה.
כבר בעונתו הראשונה בקבוצה היווה גורם משמעותי בעלייתה של הקבוצה למשחקי ההצלבה של הליגה היוונית.
בסיום העונה סיים עם ממוצעים של 13.6 נקודות שהעניקו לו את סגן מלך הסלים בליגה היוונית, בנוסף, ל-12.2 כדורים חוזרים.
בעונתו השנייה בקבוצה סיים עם ממוצעים של כ-13 נקודות ו-10 כדורים חוזרים, ללא הישג קבוצתי משמעותי.
לאחר סיום עונת חתם ווטסון במדיה של אלופת איטליה ומחזיקת הגביע האיטלקי, פורטיטודו בולוניה לעונה אחת.
כבר לאחר משחקים בודדים, ווטסון נהפך לשחקן היעיל ביותר אצל אלופת איטליה, ורשם ממוצעים גבוהים: 9.7 נקודות וכ-7.5 כדורים חוזרים בכל המסגרות.
בעקבות יכולת זאת, קבוצתו העפילה לשלב ה"טופ 16" של היורוליג.
ווטסון עזב את הקבוצה לאחר עונה אחת, וחתם אצל ארמאני ג'ינס מילאנו.
בעונתו הראשונה בקבוצה רשם ממוצעים של 7.5 נקודות וכ-5 כדורים חוזרים ועזר לקבוצתו להעפיל לחצי גמר משחקי ההצלבה בליגה האיטלקית.
בעונתו השנייה בקבוצה רשם ממוצעים של 7.8 נקודות ו-5.4 כדורים חוזרים והעפיל שוב עם קבוצתו לחצי גמר משחקי ההצלבה של הליגה האיטלקית.
בעונת עבר ווטסון לשורותיה של קבוצת הכדורסל הישראלית הפועל ירושלים, עימה הגיע למקום הרביעי בליגה.
ממוצעיו בירושלים היו 10.7 נקודות ו-8.7 כדורים חוזרים.
ווטסון עזב את הקבוצה בסיום העונה וחתם במדי הקבוצה הליטאית, ז'לגיריס קובנה.
טרוויס מיצ'ל הנסן הוא כדורסלן עבר אמריקאי-רוסי, ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
נודע בשל יכולת ההגנה שלו והזריקה ממרחק מהסל.
הנסן למד בצעירותו בבית ספר תיכון מאונטיין ויו במדינת הולדתו, יוטה.
בדראפט ה-NBA של 2003 נבחר הנסן במקום ה-37 על ידי אטלנטה הוקס.
הוא הצטרף לאטלנטה ובכך הפך לכדורסלן הראשון מאוניברסיטת בריגהאם יאנג שמשחק בליגת ה-NBA, מאז שון בראדלי ב-1993. בעונת לא הצליח הנסן לבסס את מעמדו כשחקן מוביל באטלנטה והשתתף ב-41 משחקים בלבד שבארבעה מתוכם פתח בחמישיית הקבוצה, קלע 3 נקודות בממוצע למשחק.
בשנת 2004, לאחר עונה אחת בלבד באטלנטה, עבר הנסן לקבוצת טאו ויטוריה מהליגה הספרדית.
בעונתו הראשונה בקבוצה, , הוא סייע לה להעפיל עד לגמר היורוליג שם הפסיד עימה למכבי תל אביב.
בעונת הוא קלע 11.2 נקודות למשחק ביורוליג והעפיל עם קבוצתו לחצי גמר הפיינל פור, וכן זכה עמה בגביע המלך הספרדי.
בשתי עונות אלה העפיל הנסן עם טאו ויטוריה לסדרת הגמר של הליגה הספרדית.
בעונת עבר הנסן לדינמו מוסקבה הרוסית.
בעונתו הראשונה בקבוצה הוא סייע לה להעפיל לשלב ה"טופ 16" של היורוליג עם 14.4 נקודות בממוצע למשחק, ובנוסף נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגה הרוסית.
אף על פי כן, לקראת סיום העונה הוא סבל מפציעה בגיד אכילס שהשביתה אותו למשך זמן רב.
הוא החלים מפציעתו ובעונת העפיל סיים עם דינמו במקום השלישי בגביע יול"ב, תוך שהוא משיג ממוצעים של 17.5 נקודות ו-3.3 ריבאונדים למשחק.
בעונת הוביל הנסן את דינמו מוסקבה לרבע גמר היורוקאפ, תוך שהוא קולע 16.4 נקודות ומוריד 4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
הוא אף נבחר לחמישייה השנייה של העונה ביורוקאפ.
לאחר אותה עונה, ביולי 2009, חזר הנסן לליגה הספרדית כאשר חתם בקבוצת ריאל מדריד.
העונה הסדירה בליגה הספרדית: 2004/05
החמישייה השנייה של ה-MWC: 2001/02
החמישייה הראשונה של ה-MWC: 2002/03
החמישייה השנייה של הליגה הרוסית: 2006/07
החמישייה השנייה של היורוקאפ: 2008/09
טרווניקי (בפולנית: Trawniki) היה מחנה ריכוז ומחנה אימון של האס אס, ששכן 40 ק"מ דרומית-מזרחית ללובלין בגנרלגוברנמן שבפולין.
המחנה עבר מספר שינויים בשלוש שנות קיומו, מיולי 1941 ועד יולי 1944. תחילה שימש כמחנה מאסר עבור אזרחים וחיילים סובייטים.
מספטמבר 1941 ועד כיבושו שימש כמתקן אימון של האס אס להכשרת שומרים מקרב שבויי המלחמה, על מנת שייקחו חלק במחנות ההשמדה בהתאם למבצע ריינהרד.
בין יוני 1942 לספטמבר 1943 שימש גם כמחנה עבודה לעבודות כפייה ליהודים בשביל מפעלי תעשייה שונים, ולאחר מכן חוסלו בו 6,000 יהודי המחנה.
בין ספטמבר 1943 למאי 1944 שימש כמחנה-חוץ של מיידנק.
מחנה טרווניקי הוקם שבועיים לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות (שהתרחשה ב-22 ביוני 1941) בשטח מפעל לזיקוק סוכר מחוץ לעיירה טרווניקי הסמוכה לו.
הוא הוקם על ידי יחידת גולגולת המת של האס אס על פי הוראות מפקד האס אס והמשטרה במחוז לובלין, אודילו גלובוצניק ונוהל על ידי קצין מהסגל שלו, הרמן הפלה (Hermann Höfle).
במחנה נכלאו שבויי מלחמה סובייטים והיה מיועד גם לאסירים אחרים.
כמחנה אימון של האס אס
בחודש ספטמבר 1941, הפך גלובוצניק את המתקן למחנה אימונים של משטרת העזר של האס אס (SS- und Polizeistützpunkte).
המחנה הורכב משבויי מלחמה משתפי פעולה עם הנאצים, על מנת שיוכלו לשמור על היישובים הגרמניים שתוכננו לקום בשטחים הכבושים של ברית המועצות.
באוקטובר 1941 מונה קארל שטריבל לפקד על מחנה האימונים החדש ובתפקיד זה החזיק עד לכיבוש המחנה.
עד שנת 1942 גויסו 2500 אסירים, בעיקר מקרב שבויי המלחמה הסובייטים, בעיקר מאוקראינה והמדינות הבלטיות.
בעקבות מפלת הצבא הגרמני והטיפול הרצחני של הנאצים בשבויי המלחמה, יבשה בסתיו 1942 האספקה של חיילים סובייטיים מתאימים לתפקידים במחנה.
אנשיו של סטריבל החלו לגייס אזרחים בכפייה ותחת לחץ, בעיקר אוקראינים צעירים מגליציה ומחוז לובלין.
הצוערים אורגנו בשני גדודים ועברו קורסים בהבנת פקודות צבאיות בסיסיות בגרמנית, בהבנת נוהלי שומרים ובטכניקות פינוי גטאות.
הם אומנו בנשק קל ואף שרו שירים בגרמנית.
כאשר מחנה עבודה יהודי נבנה בצמוד למתחם האימונים, נשלחו המתאמנים לרכז את היהודים בעיירות במחוז לובלין והובילו אותם למחנה העבודה.
החלק האחרון של ההשתלמות כלל רצח המוני של יהודים שנבחרו ממחנה העבודה, אשר נורו בנפרד על ידי כל שומר.
עם סיום הכשרתם, התפרסו הצוערים למחנות הריכוז וההשמדה השונים ואחרים נועדו לשמש כשומרים למפעלים צבאיים בשירותי הביטחון הגרמניים.
חלקם עזרו בחשאי לתנועת ההתנגדות האוקראינית מול הכובש הנאצי.
במכתב הקידום של מפקד המחנה סטריבל, ציין גלובוצניק כי "יחידות אלו (השומרים שהוכשרו במחנה) הוכיחו את עצמם בצורה הטובה ביותר למשימות נגד פרטיזנים רבים, ובעיקר במסגרת היישוב מחדש של היהודים".
בשנת 1942 שימש טרווניקי כמחנה מעבר של יהודים מקומיים.
לאחר סלקציה בתחילת אפריל שנערכה בעיירה פיאסקי (הממוקמת כעשרה קילומטר מטרווניקי) ליהודים מפולין, גרמניה ואוסטריה שלא נבחרו לעבודה, ליוו צוערי טרווניקי כמה מאות מהם על מנת לגרשם למחנה ההשמדה בלז'ץ למחרת היום.
רובם נכלאו במבנה אסם וכתוצאה מחנק מתו באותו לילה בין 200 ל-500 יהודים.
גופותיהם הושלכו למחרת בבוקר לתוך קרונות המיועדים לבלז'ץ.
במהלך 1942, מדריכי אס אס ניצלו את האוכלוסייה היהודית המקומית "לצורכי אימונים".
המגויסים החדשים קיבלו הכשרה מעשית והצטוו לירות בנפרד בכל היהודים שנלוו אליהם.
במהלך קיץ 1942, טרווניקי החל לשמש גם כמחנה עבודה בכפייה ליהודים (Zwangsarbeitslager für Juden).
יחידות האס אס והמשטרה בנו מחנה עבודה סמוך למחנה האימונים, ושני המחנות הופרדו על ידי חומת האבן המקורית שהקיפה את בית החרושת הנטוש לסוכר.
הופעתו של כוח עבודה יהודי בטרווניקי נעשתה בד בבד עם הליכי סילוק רכושם של יהודים שנרצחו במהלך מבצע ריינהרד.
גלובוצניק בחר בטרווניקי לשמש כמחסן לבגדים שזרמו ממרכזי ההרג.