tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סרטים ומחזות מצריים העוסקים בריא וסכינה
"ריא וסכינה" – סרט דרמה קולנועי שיצא ב-23 בפברואר 1953. תסריט – נגיב מחפוז, בימוי – סלאח אבו סייף, שחקנים - נגמה אבראהים (ריא), זוזו חמדי אל-חכים (סכינה), סעיד ח'ליל (מוחמד עבד אל-עאל), פריד שוקי, אנואר ווג'די ושוכרי סרחאן.
זהו סרט דרמטי שהפך לידוע ולמשפיע ביותר מבין היצירות הקולנועיות והתיאטרליות שעסקו בפרשת האחיות ריא וסכינה.
הסרט זכה למספר צופים רב מאוד, אשר התעניין בתיעוד הסיפור של האחיות והצגת מעשיהן על המסך לקהל הרחב.
"איסמעיל יאסין פוגש את ריא וסכינה" – מחזה מ-1955. במאי – חמאדה עבד אל-והאב.
השחקנים – איסמעיל יאסין, נגמה אבראהים, זוזו חמדי אל-חכים, עבד אל-פתאח אלכסרי וריאד אל-כסבג'י.
"ריא וסכינה" – סרט קומדיה מ-1983 בימוי – אחמד פואד.
שחקנים – שריהאן, יונס שלבי, נעימה אל-סוע'יר וחסן עאבדין.
הסרט מציג את פרשת האחיות באופן סאטירי ופחות אפל מזה שהיה קיים בסרט הקודם ובמחזה.
"ריא וסכינה" – מחזה מ-1984. השחקנים – סוהיר בבלי, שאדיה, עבד אל-מונעים מדבולי ואחמד בדייר.
המחזה, שהוצג בתיאטרון ואף זכה לתיעוד טלוויזיוני, זכה לאחוזי צפייה מאוד גבוהים, ומפורסם ומוצג עד עצם היום הזה בטלוויזיה המצרית.
"ריא וסכינה" – סדרת טלוויזיה מסוג דרמה שהופקה בשנת 2005. השחקנים – עבלה כאמל, סמייה אל-ח'שאב, סאמי אל-עדל, אחמד מאהר, סלאח עבדאללה ומחמד אל-שכנכירי.
ריאד אגבאריה (נולד ב-1959) הוא פרופסור לפרמקולוגיה, יועץ הרקטור לענייני סטודנטים ערבים אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
מייסד פרויקט "ניצני רפואה" מטעם אוניברסיטת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
לשעבר מנהל בית הספר לרוקחות בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
אגבריה, יליד אום אל-פחם, עבר בשנת 1980 עבר לבאר שבע ועבד בה כבנאי.
סיים את הדוקטורט שלו בשנת 1990, בפרמקולוגיה קלינית בפקולטה למדעי הבריאות של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בין השנים 1990–1994 התמחה במכון הלאומי למדעי הבריאות של ארצות הברית, ביתזדא, מיראלנד, בפיתוח תרופות לסרטן ואיידס.
הצטרף לסגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנת 1998. יזם ומנהל בהתנדבות את פרויקט "ניצני רפואה במדבר", תוכנית העשרה והכנה ללימודי מקצועות הרפואה בקרב תלמידים בדואיים ועיירות פיתוח בנגב.
יזם והיה מעורב בפרויקטים חברתיים נוספים לקידום אוכלוסיות ממגזר המיעוטים.
בשנת 2012 מונה ליועץ הרקטור לענייני סטודנטים ערבים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
אות הוקרה מטעם תנועת אומ"ץ (2014)
תואר "יקיר הסתדרות הרוקחים בישראל" "על תרומתו יוצאת הדופן ורבת השנים לרוקחות הקהילתית בישראל" (2016).
רי יונג-הו (בקוריאנית: 리용 호; ההגייה הקוריאנית: ɾi.joŋ.ɦu; נולד ב-10 ביולי 1956) הוא פוליטיקאי ודיפלומט צפון קוריאני אשר כיהן כשר החוץ של קוריאה הצפונית בין השנים 2016–2020. מצבו הנוכחי אינו ידוע.
הוא נראה לאחרונה בציבור בדצמבר 2019. בשנת 2023 דווח בעיתונות שהוא הוצא להורג, אך דיווחים אלה לא אומתו, ובשנת 2024 טען דיפלומט שערק מצפון קוריאה שרי הואשם בשחיתות סולק למושבת עונשין.
יונג-הו היה ידוע בשל עמידתו בראש צוותי המשא ומתן כנושא ונותן מיומן עם ניסיון בניהול משא ומתן עם ארצות הברית על תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית בשיחות שש המדינות, בהן ארצות הברית, רוסיה, סין, יפן ודרום קוריאה.
הקריירה הדיפלומטית שלו השתרעה על פני יותר מ-30 שנה, כולל משרות בשגרירויות שונות.
בהם כיהן כשגריר קוריאה הצפונית בבריטניה בין השנים 2003 ו-2007.
רי היה חבר מלא בוועדה המרכזית השביעית של מפלגת הפועלים של קוריאה, ובפוליטבירו שלה, וסגן בפרלמנט ה-13.
רי נולד בשנת 1956, אביו הוא רי מיונג ג'י, עוזרם הקרוב של שושלת קים ועורך לשעבר של סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית.
יונג-הו הוא בוגר התיכון היוקרתי "Namsan" בפיונגיאנג.
ב-1973 למד אנגלית באוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ.
ליונג-הו ניסיון מקצועי בתחום מדיניות חוץ שבה הוא עוסק למעלה מ-30 שנה.
הוא בקיא באנגלית, ומתואר כ"נושא ונותן מוכשר".
לריי יש ניסיון רב במיוחד במשא ומתן עם ארצות הברית בנושא תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית.
רי נכנס למשרד החוץ ב -1978. בשנת 1979, הוא הפך למזכיר בשגרירות קוריאה הצפונית בזימבבואה במשך ארבע שנים.
בין השנים 1985 ל-1988 שימש כמזכיר בשגרירות קוריאה הצפונית בשוודיה.
לאחר תום שירותו בשוודיה, חזר רי למשרד החוץ ב-1988, שם היה מדריך, מפקח וסגן לשכת הארגונים הבין-לאומיים במשרד.
משרה זו אפשרה לו להיות מעורב במשא ומתן עם ארצות הברית.
בשנת 1995 קודם לדרגת יועץ במשרד.
בזמנו הוא תואר כבעל ברית קרוב של קאנג סוק-ג'ו שהיה אדריכל הפיתוח של תוכנית הגרעין של קוריאה.
הוא השתתף במשא ומתן ישיר עם ארצות הברית בשנות התשעים.
בשנות ה-2000 הוא כיהן כשגריר במדינות מערב אירופה; הוא היה שגריר בבריטניה בין השנים 2003 ו-2007. רי מונה לסגן שר החוץ ב-23 בספטמבר 2010, שם כיהן במשך חלק מהזמן תחת רי סו-יונג.
רי היה הנציג הראשי של קוריאה הצפונית בשיחות של שש המדינות ב-2011. צוותו של רי ניהל משא ומתן על "הסכם יום העזיבה" בשיחות שש המדינות.
בשנת 2011, נפגש עם נציגים דרום קוריאניים בבאלי במטרה לתווך בעסקה על שיחות פירוק נשק גרעיניות המתמשך.
רי מונה לשר החוץ ב-9 במאי 2016. הקידום שלו הגיע לאחר ועידת הקונגרס השביעי של מפלגת הפועלים של קוריאה, מה שגרם לו להפוך לחבר מלא בוועד המרכזי וחבר חלופי של הפוליטביורו.
בעבר, מאז ה-28 בספטמבר 2010, הוא היה חבר חלופי של הוועד המרכזי.
רי הוא גם סגן האספה העממית ה-13.
באוגוסט 2017, בין המתחים הגוברים בחצי האי הקוריאני, השתתף רי בפגישה רב-צדדית נדירה עם שרי החוץ בפגישת פסגה במנילה שבפיליפינים.
רי התנהל עם עמיתיו הדרום קוריאנים, הסיניים והרוסים, והפגיש את שתי המפלגות - ארצות הברית ויפן - קצר מהרכב השיחות של שש המדינות.
ב -7 באוגוסט אמר רי כי ארצו לעולם לא תנהל משא ומתן על הנשק הגרעיני של קוריאה הצפונית.
ב-23 בספטמבר 2017, השתתף רי בעצרת הכללית של האו"ם ונשא נאום שבו הוא ציין כי דונלד טראמפ הוא "ננזף אפילו על ידי העם האמריקאי כמו 'מפקד באבל', 'מלך השקר', ו'נשיא הרשע'", לאחר מכן, הוא היה חבר מלא של הפוליטבירו.
לדברי מייקל מאדן מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, "רי יכול להיות מזוהה בבטחה כאחד מקובעי המדיניות הבכירים של קוריאה הצפונית ...
גם אם יש לו פגישות לא רשמיות או מחוץ לפרוטוקול, הרי שבני שיחו של רי יכולים להיות בטוחים שכל ההצעות שהם מציעים יובאו ישירות לראש".
רי צ'וּן הי (בקוריאנית: 리춘히; נולדה ב-8 ביולי 1943) היא מגישת חדשות לשעבר של הטלוויזיה של קוריאה הצפונית (KCTV).
היא בולטת במיוחד בשל הטון הרגשני ולעיתים המריר שלה, המתואר כ"מלא רגש", "מאיים במעורפל" ו"תוקפני".
רי נולדה ב-1943 למשפחה ענייה בנפת טונגצ'ון שבמחוז גנגוון, בתקופת הכיבוש היפני בקוריאה.
הסיבה לטיפוחה על ידי ממשלת קוריאה הצפונית הייתה בשל המעמד הכלכלי הנמוך שלה, שנחשב לסימן לנאמנות פוליטית במדינה.
רי למדה אומנות בימתית באוניברסיטת פיונגיאנג לתיאטרון וקולנוע ולאחר מכן החלה לעבוד בטלוויזיה הממלכתית של קוריאה הצפונית.
רי החלה להופיע בטלוויזיה בפברואר 1971. ב-1974 היא הייתה למגישה הראשית של התחנה והיא הופיעה בשידורים באופן רציף החל משנות השמונים.
הקריירה שלה הייתה ארוכה באופן מיוחד.
בעוד שרבים מעובדי התחנה הודחו מתפקידיהם או היו קורבן ל"טיהורים", הקריירה של רי מעולם לא נקטעה.
לאחר פרישתה לגמלאות בינואר 2012, היא שבה לפעילות לאירועים מיוחדים כדי להכריז על טענותיה של קוריאה הצפונית על פיצוץ פצצת מימן בינואר 2016 ועל שיגור הטיל חודש לאחר מכן.
ב-15 באפריל 2018 הקריאה רי את דיווח החדשות בו הוזכר לראשונה שמה של רעייתו של קים ג'ונג און, רי סול ג'ו כגברת הראשונה.
לאחר פרישתה לגמלאות בינואר 2012 סיפרה רי לרשת תקשורת ממשלתית סינית שהיא ממשיכה לעבוד מאחורי הקלעים ולאמן את הדור הבא של מגישי החדשות.
רי זכתה לשבחים מהרשויות בצפון קוריאה בשל קולה המהדהד, הלך נפשה המרשים וצחות לשונה היוצאת מן הכלל.
היא ידועה בשל סגנון ההגשה המלודרמטי שלה.
לעיתים תכופות היא מדברת בטון רועד וצוהל כאשר היא מהללת את מנהיג המדינה ולעומת זאת עם כעס מוחצן כאשר היא מגנה את המערב.
לדבריו של בריאן ריינולדס מאייר, פרופסור באוניברסיטת דונסגו ומומחה לתעמולה צפון קוריאנית, הכשרתה התיאטרלית סייעה היטב לעבודתה, בהתייחס לראוותנות החזקה האופייניות לשידורים הצפון קוריאניים.
ב-1994, כאשר הודיעה רי על מותו של קים איל-סונג, היא בכתה בזמן השידור.
באופן דומה, כאשר היא הודיעה על מותו של קים ג'ונג-איל ב-2011, היא נראתה כמי שכובשת את דמעותיה.
סגנונה המלודרמטי הומחז כפרודיה בדמותה של "קים בונג צ'ה", כתבת צפון קוריאנית בתוכנית הטלוויזיה הסינגפורית בשפה האנגלית The Noose.
סרטונים שלה עם כתוביות מסולפות הופיעו גם בפרק Put It Down בסדרה סאות' פארק ב-2017.
רי מופיעה בשידורים כאשר היא לובשת בדרך כלל חליפה בסגנון מערבי או תלבושת מסורתית קוריאנית בצבע ורוד.
ריאגנט בנדיקט (הנקרא לעיתים קרובות הפתרון האיכותי של בנדיקט או הפתרון של בנדיקט) הוא מגיב כימי הקרוי על שמו של הכימאי האמריקאי סטנלי רוסיטר בנדיקט.
זוהי תערובת מורכבת של סודיום קרבונט, נתרן ציטראט, ונחושת די-סולפט.
ריאגנט בנדיקט הוא אינדיקטור pH לגילוי פחמימות - חד-סוכר ואת רוב הדו-סוכרים.
ניסויים ובדיקות בהם משתמשים בריאגנט זה נקראות בדיקות בנדיקט.
תגובה חיובית של בדיקת בנדיקט מתאפיינת בשינוי הצבע מגוון תכלת לגוון כתמתם.
המבחן של בנדיקט מגלה נוכחות של אלדהידים ואלפא הידרוקסוני, גם על ידי המיאצטל, כולל אלה המתרחשים קטוזים מסוימים.
עקרון המבחן של בנדיקט הוא שכאשר הסוכרים המצומצמים מחוממים בנוכחות אלקליות, הם מומרים למינים צומחים רבי עוצמה הידועים בשם אנול.
אנול מפחיתים את תרכובות הקופריק (+Cu²) הנמצאות ריאגנט בנדיקט לתרכובות גופרית (Cu+) אשר מזרזים כמו תחמוצת נחושת אדומה לא מסיסה (I) תחמוצת (Cu2O).
צבע של משקע שהתקבל נותן מושג על כמות של סוכר נוכח הפתרון, ולכן הבדיקה היא כמותית למחצה.
משקע ירקרק מציין כ -0.5 גרם ריכוז; צהוב משקע מציין 1 גרם ריכוז; כתום מציין 1.5 גרם ואדום מציין ריכוז של 2% או יותר.
כדי לבדוק את נוכחותם של חד סוכרים ולהקטין את כמות דו-הסוכריים במזון, מדגם המזון מתמוסס במים, ומספר קטן של ריאגנט בנדיקט נוסף.
במהלך אמבט מים, אשר בדרך כלל 4–10 דקות, הפתרון צריך להתקדם בצבעים של כחול (ללא סוכר הפחתת נוכחים), כתום, צהוב, ירוק, אדום, ולאחר מכן לבנים אדומה משקעים או חום (עם סוכר הפחתת גבוהה מתנה).
שינוי צבע יהיה מסמל את הפחתת נוכחותו של סוכר.
דו הסוכרים הנפוצים לקטוז ומלטוז מזוהים ישירות על ידי ריאגנט בנדיקט כי הוא מכיל גלוקוז בלי אלדהיד, לאחר חיבור איזומרים.
סוכרוז, (סוכר שולחני) מורכב משני סוכרים (גלוקוז ופרוקטוז) המחוברים על ידי הקשר הגליקוזידי שלהם באופן שמונע מהגלוקוז איזומריזציה לאלדהיד, או מהפרוקטוז איזומריזציה לאלפא-הידרוקסוני-קטון.
סוכרוז הוא סוכר שאינו מופחת והוא אינו מגיב עם ריאגנט בנדיקט.
סוכרוז, בעקיפין מייצר תגובה חיובית עם ריאגנט בנדיקט, אם מחומם עם מדלל חומצה הידרוכלורית לפני הבדיקה, אם כי לאחר ה"טיפול" הוא כבר לא סוכרוז.
התנאים החומציים ושבירת החום של קשר הגליקוזידי בסוכרוז באמצעות הידרוליזה.
התוצרים של הפירוק סוכרוז הם גלוקוז ופרוקטוז, אשר שניהם יכולים להיות מזוהים על ידי ריאגנט בנדיקט, כמתואר לעיל.
עמילנים אינם מגיבים או מגיבים בצורה גרועה מאוד עם ריאגנט בנדיקט, בשל מספר קטן יחסית של חצאי סוכר מופחתים.
המתרחשים רק בקצות שרשראות פחמימות.
אינוסיטול (מיויוסייטול) הוא עוד פחמימה אשר מייצרת בדיקה שלילית.
ריאגנט של בנדיקט יכול לשמש לבדיקת נוכחות של גלוקוז בשתן.
גלוקוז בשתן נקרא גלוקוזוריה והוא יכול להצביע על סוכרת, אבל הבדיקה אינה מומלצת או משמשת לאבחון סוכרת.
תגובה חיובית כוזבת יכולה להתרחש בשל נוכחות של חומרים מפחיתים אחרים בשתן כגון חומצה אסקורבית (במהלך צריכת תוספי ויטמין),
תרופות (L-Dopa, בניגוד לשימוש בתהליכים רדיולוגיים) וחומצה הומוגנטיסטית (אלקאפטונוריה).
התמיסה של בנדיקט היא תוצאה של אלדהיד- CHO.
זוהי תערובת אלקליין מימית של (CuSO4) ונתרן ציטראט.
כאן נתרן ציטראט הוא גורם מורכב שמחזיק את +Cu2 בתמיסה, אשר אחרת היה מאיץ כפחמן כפארי.
החומר נבדק מחומם עד 95°C.
עם התמיסה של בנדיקט, היווצרות משקעים לבנים-אדומים מציינת נוכחות של קבוצת האלדהיד בריכוזים גבוהים יחסית.
מאחר שסוכרים פשוטים (למשל גלוקוז) נותנים תגובה חיובית, התמיסה של בנדיקט משמשת לבדיקת נוכחותו של גלוקוז בשתן, סימפטום של סוכרת.
ליטר אחד של התמיסה של בנדיקט מכיל 173 גרמים נתרן ציטראתי, 100 גרם נתרן פחמתי, ו- 17.3 גרמים גופרית ספירית, הוא מגיב באופן דומה מבחינה כימית לתמיסה של פלנינג; יון נחושת (המורכב עם יוני ציטראט) מופחת ליון גס על ידי קבוצת אלדהיד (אשר מחומן), וגם משקעים כמו תחמוצת נחושת Cu2O.
ניסויתצפיתהסקההחומר במים + 3 מ"ל תמיסה של בנדיקט, ואז מבשלים במשך כמה דקות ומאפשרים להתקרר.מתקבל משקע ירוק או צהובצמצום סוכר, גלוקוז קייםהחומר במים + 3 מ"ל תמיסה של בנדיקט, ואז מבשלים במשך כמה דקות ומאפשרים להתקררהתמיסה נשארת ברורה או קצת כחולהצמצום סוכר אינו קיים
המגיב הכמותי של בנדיקט מכיל אשלגן תיוציאנט והוא משמש כדי לקבוע כמה צמצום הסוכר קיים.
תמיסה זאת יוצרת משקע תיאוציאנט נחושת לבנה שיכולה לשמש בטיטרציה.
בטיטרציה יש לחזור על תמיסה גלוקוז 1% במקום לדגום עבור כיול.
רי סול-ג'ו (בקוריאנית: 리설주; נולדה ב-28 בספטמבר 1989) היא הגברת הראשונה של קוריאה הצפונית ואשתו של מנהיג המדינה קים ג'ונג-און.
מעט ידוע אודותיה וכל המידע עליה מגיע ממקורות זרים, ככל הנראה לה ולבעלה יש 4 ילדים משותפים והיא הופיעה לצידו במספר אירועים פומביים.
באפריל 2018 דרגתה הועלתה מדרגת חברת מפלגה לדרגת "הגברת המכובדת הראשונה".
מעט מאוד ידוע על רי, מאחר שנשיא צפון קוריאה ומשפחת קים נוטה לשמור בדרך כלל על עמימות בנושאים הקשורים למשפחה, וישנו מעט מאוד מידע מאושר אודותיה.
בשנת 2012 הופיעה לצד קים במספר אירועים מתוקשרים, בהתחלה נחשד כי היא הזמרת היון סונג-וול אך בשלב מאוחר יותר אושרה זהותה על ידי מקורות צפון קוריאניים והסתבר כי מדובר למעשה באשתו של המנהיג.
ביולי 2012 הופיעה רי בשמלה שחורה קטנה באירוע גאלה, מראה שלא מאפיין בדרך כלל את נשות קוריאה הצפונית.
פרשנים רבים פירשו את האירוע, בנוסף לשינויים נוספים שערך קים בשלטונו כשינוי מדיניות או כתעמולה תקשורתית.
בין השנים 2012 עד 2014 הופיעה רי בתקשורת הצפון קוריאנית מספר פעמים בודדות.
במרץ 2018 הופיעה בתקשורת הסינית יחד עם בעלה בפגישה עם נשיא סין שי ג'ינפינג ורעייתו.
במהלך הפסגה הבין-קוריאנית באפריל 2018 נצפתה בקרבתה של הגברת הראשונה של קוריאה הדרומית, קים ג'ונג סוק.
מאחר שהתקשורת הצפון קוריאנית שומרת באדיקות רבה על הפרטיות של משפחת השלטון, יש עיתונאים שאף דיווחו כי שמה אינו יותר משם בדוי כל הידוע על רי מגיע ממקורות זרים.
שנת לידתה מוערכת בין השנים 1985 ל-1989 והיא ככל הנראה מגיעה מהאליטה השלטונית הבכירה בצפון קוריאה.
נאמר כי לאחר שסיימה את לימודיי התיכון בפיונגיאנג נסעה ללמוד לימודי מוזיקה בסין.
טוענים כי היא קרובת משפחה של רי פיונג צ'ול, אחד מיועציו של בעלה.
מקורות אחרים טענו כי רי היא למעשה זמרת במקהלה צפון קוראנית אשר הופיעה במספר הופעות בחו"ל וכי השלטונות הצפון קוריאנים מנסים "למחוק את עברה כזמרת".
מקורות אחרים טענו כי היא בעלת תואר שלישי מאוניברסיטת קים איל-סונג במדעים.
רי וקים ככל הנראה נישאו ב-2009 כתוצאה משידוך של אביו, ככל הנראה יש לזוג 3 ילדים שאחד מהם נולד ב-2012, שנת ה-100 להולדתו של קים איל-סונג, כך על פי דיווחיו של שחקן הכדורסל דניס רודמן, שביקר את קים באותה שנה.
החברה הוקמה בינואר 2011 על ידי דניאל בראל (מנכ"ל החברה) ואחישי סרדס (CTO).
עד לשנת 2019 נקראה החברה סופטוויל, שם ששיקף את התמקדותה בפיתוח גלגל שכולל בתוכו בולם זעזועים, ובהמשך גם את מערכות ההנעה והבלמים.
עם המשקיעים בחברה בתחילת דרכה נמנים גיל אגמון וזיו אבירם.
לחברה שיתופי פעולה עם יצרני רכב, בהם הינו מוטורס ומיצובישי, ויצרני מכלולים לרכב, בהם מוסאשי סיימיטסו (Musashi Seimitsu), , ו.
ביולי 2020 נמנתה החברה עם עשר חברות שקיבלו את פרס החלוציות של בלומברג (BNEF Pioneers).
באוקטובר 2020 הציגה החברה שלוש פלטפורמות חדשות לכלי-רכב חשמליים, למכונית עירונית, לרכב היסעים עירוני או רכב משלוחים, ולמשאית בינעירונית קלה.
ביולי 2021 הושלם מיזוג של החברה עם חברת ספאק אמריקאית, במסגרתו גייסה החברה 288 מיליון דולר לפי שווי של כ-3.1 מיליארד דולר לפני הכסף, ומניותיה החלו להיסחר בבורסת נאסד"ק.
עד יולי 2022 ירד שווי השוק של החברה ל-303 מיליון דולר.
ביולי 2021 הודיעה החברה על הקמת מטה אמריקאי ומרכז אינטגרציה והרכבות באוסטין שבטקסס, בשיתוף עם חברת קוק תעשיות, שהיא אחת מהמשקיעים בחברה.
בנובמבר 2021 הציגה החברה רכב קונספט ראשון בשם ליאופרד, שישמש להובלת משלוחים ולו כושר נשיאת מטען של 750 ק"ג.
ביולי 2022 הכריזה החברה על רכב משלוחים עירוני בשם פרוקסימה, שייכנס לייצור סדרתי.
בדו"ח כספי שפרסמה החברה במאי 2025 דווח שבשנת 2024 הפסידה החברה 70.3 מיליון דולר (לעומת הפסד של 98.3 מיליון דולר בשנת 2023), וההפסד מעיב על המשך פעילותה.
רִי (רִבקַה אֵלזָה) רוֹזנפלד (נולדה ב-25 בספטמבר 1967; שמה מופיע גם כ"רי רוזנפלד" היא שחקנית, תסריטאית ויזמית ישראלית.
רי רוזנפלד נולדה בשדרות לילה רוז בפריז ועלתה לארץ בשנת 1969.
גדלה במשפחה אורתודוקסית אדוקה והעבירה את ילדותה בין רמת גן לבית אל עקב גירושי הוריה.
בגיל 14, יצאה בשאלה ועברה ללמוד בבית הספר תלמה ילין במגמת אמנות.
בגיל שמונה עשרה, עברה להתגורר בתל אביב.
בשנת 1986, התגייסה לצה"ל ואת שירותה החלה בגלי צה"ל כתחקירנית בתוכנית "שישים שניות" עם אהוד גרף.
לאחר מכן, שירתה במדור אמצעי המחשה וב.
ב-1985, לפני הגיוס לצה"ל, שיחקה רוזנפלד בתפקיד ראשי בסרטו של יוחנן וולר "כל אהבותי, כאהובתו המיתולוגית של דניאל, אותו גילם אלון אבוטבול.
ב-1986 יצא לאקרנים הסרט "נאדיה", המבוסס על ספרה של גלילה רון פדר, בבימוי של אמנון רובינשטיין.
רוזנפלד שיחקה בסרט את תמי, חברתה לחדר של נאדיה.
בשנת 1988, במהלך שירותה בצה"ל שיחקה בסרט "מלך הסלים" בתפקיד ורד, העיתונאית החוקרת, לצד דובי גל (שגם ביים את הסרט).
ב-1990 שיחקה בסרטו של הבמאי הצרפתי קלוד ללוש "La Belle Histories", בתפקיד אפרת הצנחנית.
רי רוזנפלד שיחקה במספר דרמות טלוויזיוניות ובהן "משחקים בחורף" (1988) המבוססת על אסופת הסיפורים "שקיעה כפרית" של הסופר יצחק בן-נר.
הסרט מגולל את אהבתה האסורה של נערה בתקופת המנדט הבריטי.
בשנת 1994, שיחקה בדרמת הטלוויזיה "אור אחר" של אלון ארניה בתפקיד הראשי לצד שרון אלכסנדר כמפיקה תל אביבית הסוחפת את בן זוגה החוזר בשאלה אל אורח החיים התל אביבי התוסס.
בשנת 2015, שיחקה בסדרת הטלוויזיה "לכודים בתוך הרשת" פסיכולוגית המתמחה בטיפול משפחתי.
במהלך השנים, שיחקה רי רוזנפלד במגוון פרסומות וקליפים ידועים.
בין השאר, כזהבה בתשדיר השירות הידוע של מועצת הפירות לקיווי בהשראת זהבה ושלושת הדובים, פרסומות למשביר לצרכן ולגולף, אפרופו, קוקה קולה, עוף טוב, דאב ובנק הפועלים.
כמו כן, שיחקה בקליפ לשירה של להקת "אבטיפוס": "תשאירי לי מקום לחבק אותך בחלום" לצד איל שכטר וכמו כן בקליפ לשירו של שי זורניצר, "צולל בך".
בשנת 2002 ביימה את הסרט הדוקומנטרי "כלבלב לי" ששודר בערוץ 2. ב-2014 שימשה כתחקירנית ועורכת תוכן ודיאלוגים בסדרה "לכודים בתוך הרשת" עם עמיר מאורי.
רוזנפלד הייתה נשואה לשדרן והקריין גיל קומר.
ב-2011 חלתה רי רוזנפלד בסרטן ולאחר שהחלימה, הקימה מספר מיזמים וסדנאות לרווחת מטופלים חולי סרטן.
רָיָא חפאר אל-חסן היא פוליטיקאית לבנונית שכיהנה בתפקיד שרת הפנים והעיריות של לבנון.
היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד ביטחוני בעולם הערבי כולו.
נולדה בינואר 1967 בטריפולי, לבנון.
שם נעוריה הוא ראיה מוחמד עלי אל חפר.
ביוני 1987 היא השלימה תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטה האמריקאית בביירות.
בשנת 1990 היא השלימה תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
היא עבדה כיועצת בבנק ביבלוס .
היא חברת מפלגת זרם העתיד של סעד אל-חרירי שבמחנה ה-14 במרץ.
ב-9 בנובמבר 2009 מונתה לשרת האוצר על ידי ראש הממשלה סעד חרירי.
היא החליפה בתפקיד את מוחמד שטח.
בתקופתה כשרת האוצר שונתה מדיניות הבנקים בלבנון, והותר לראשונה לנשים לאשר פתיחת חשבון בנק עבור ילדיהן הקטינים.
כהונתה הסתיימה בשנת 2011. החליף אותה מוחמד ספדי .
ב-31 בינואר 2019 היא מונתה לשרת הפנים בממשלתו השנייה של סעד אל-חרירי.
בכך הייתה לאישה הראשונה בעולם הערבי שכיהנה כשרה במשרד ביטחוני (בלבנון, שר הפנים הוא הממונה על המשטרה).
סמוך למינויה אמרה בריאיון עיתונאי כי היא תומכת בנישואין אזרחיים וכי היא "מקווה שבעתיד הם יהיו חוקיים במדינה".
הריאיון עורר מחאות נגדה מצד מוסלמים שמרנים בארצה.
היא כיהנה בתפקיד עד 21 בינואר 2020. החליף אותה מוחמד פהמי.
היא נשואה לג'נאח אל-חסן ואם לשלוש בנות.
ריאגנטי אורגנו-ליתיום הם אוסף של תרכובות אורגנו-ליתיום הנמצאות בשימוש נרחב בסינתזה אורגנית ובכימיה פולימרית.
ריאגנטים אלה משמשים להעברת הקבוצה האורגנית או אטום הליתיום לסובסטרטים מגוונים, בדרך כלל באמצעות סיפוח נוקלאופילי או דה-פרוטונציה פשוטה.
ריאגנטי אורגנו-ליתיום משמשים בתעשייה כמחוללי תהליכי פילמור אניוניים, מה שמוביל לייצור אלסטומרים שונים.
מחקרים חלוציים על ריאגנטי אורגנו-ליתיום החלו בשנות ה-30 של המאה ה-20 והתפרסמו בידי קרל ציגלר, גאורג ויטיג והנרי גילמן.
בהשוואה לריאגנטי גריניאר, ריאגנטים של אורגנו-ליתיום יכולים לעיתים קרובות לבצע את אותן תגובות עם קצב גבוה יותר ותפוקות גבוהות יותר, כמו במקרה של מטאלציה.
מאז, ריאגנטים של אורגנו-ליתיום הם בעלי שימוש נפוץ יותר מריאגנטי גריניאר.
תרכובות אורגנו-ליתיום הן צורונים בעלי ריאקטיביות גבוהה ודורשות טכניקות טיפול מיוחדות.
הן לרוב קורוזיביות, דליקות, ולפעמים פירופוריות (הצתה ספונטנית בחשיפה לאוויר או לחות).
ריאגנטים של אלקילליתיום יכולים גם לעבור פירוק תרמי ליצירת צורונים אלקיליים מתאימים וליתיום הידריד.
ריאגנטי אורגנו-ליתיום מאוחסנים בדרך כלל מתחת ל-10 מעלות צלזיוס.
התגובות מתבצעות באמצעות טכניקות ללא אוויר.
ריכוז הריאגנטים של אלקילליתיום נקבע לעיתים קרובות על ידי טיטור.
ריאגנטי אורגנו-ליתיום מגיבים, לעיתים קרובות באיטיות, עם אתרים, אשר בכל זאת משמשים לעיתים קרובות כממסים.
ריאה היא איבר המאפשר נשימה בגופם של בעלי חיים מפותחים.
לבעלי חוליות, ובכללם לאדם, זוג ריאות.
הריאות הן איברי הנשימה העיקריים: הריאות ומספר מבנים נוספים מרכיבים את מערכת הנשימה.
תפקידן העיקרי של הריאות הוא לשאוף אוויר ולמסור את החמצן שבו אל תאי הדם האדומים: הללו נושאים אותו בעזרת זרם הדם אל כל תאי הגוף.
בנוסף, אל הריאות מגיע הפחמן הדו-חמצני, תוצר הלוואי של תהליך הנשימה התאית, ומהן הוא נפלט החוצה אל הסביבה.
תפקיד הריאות הוא להעביר חמצן מהסביבה דרך מערכת הדם לכל תאי הגוף.
אורגניזמים קטנים, וחד-תאיים בפרט, אינם זקוקים למערכות אלו (מערכת לב-ריאה משולבת), מכיוון שהם יכולים לספוג את החמצן ולפלוט את הפחמן הדו-חמצני ישירות מהסביבה שבה הם נמצאים אל תוך התא.
אצל האדם תופסות הריאות חלק גדול מבית החזה, מעצם הבריח עד הסרעפת.
לאדם בריא יש שתי ריאות, ימנית ושמאלית.
הריאה השמאלית מחולקת לשני חלקים הנקראים אונות, והיא מעט קטנה יותר מהריאה הימנית כדי להותיר מרחב להכלת הלב.
הריאה הימנית מורכבת משלוש אונות.
האונות מתחלקות לאוניות, שכל אחת מהן מהווה יחידה עצמאית מבחינת הספקת הדם.
לפיכך אפשר, במקרה של מחלות ריאות מסוימות, לכרות אונה או אונית, ושאר חלקי הריאה יוכלו להמשיך לתפקד.
אל כל ריאה נכנס צינור הנקרא: סמפון (ברבים סמפונות).
כל אחד מהסמפונות קרוי על שם חלקה של הריאה שהוא מספק לו אוויר.
הסמפונות מחוברים אל צינור קנה הנשימה.
ניתן להגדיר את הריאות כמערכת צינורות שדרכם עובר האוויר.
הסמפון שנכנס לריאות ומוביל בתוכו אוויר מתפצל לסמפונות קטנים יותר (המכונים סמפונונים).
בצינורות הסמפונות הקטנים נעלם הסחוס ונותרת רקמת חיבור בלבד.
הסימפונות הולכים ומסתעפים בשלישית וברביעית עד התהוות הסימפונון הסופי, המוקף שכבה של שרירים חלקים.
הללו גורמים להרחבת הסמפונון הסופי או להצרתו על ידי כיווץ והרפיה.
דפנות הסמפונונים הסופיים הן כה דקות, שחילוף הגזים בין הדם והאוויר מתאפשר כבר בתוכן.
בהמשכו של הסמפונון הסופי מצוי הסימפון הנושם, שהוא צינור שאליו מחוברות שקיות רבות - נאדיות הריאה, שבדפנותיהן מתבצע חילוף הגזים.
שטחן הכללי של נאדיות הריאה, לו נפרשו כולן זו לצד זו, היה מגיע ל-50–75 מטרים מרובעים.
הנאדיות הן שלפוחיות אוויר קטנות המוקפות בנימי דם.
כאשר הנאדית מלאה באוויר שנשאף, מפעפע חמצן (O2) אל הדם שבנימים, אשר מוזרם על ידי הלב אל כל רקמות הגוף.
בו בזמן, מפעפע פחמן דו-חמצני (CO2) מנימי הדם אל האוויר שבנאדיות, ומהן, דרך הסמפונונים, הסימפונות וקנה הנשימה, נפלט החוצה באמצעות פעולת הנשיפה.
כל אחת מהריאות עטופה בקרום כפול, הנקרא אדר (פְּלֶאוּרַה), שנודע לו תפקיד חשוב במנגנון הנשימה.
זהו קרום נסיובי דק וכפול, שעלהו הפנימי דבוק לריאה, והחיצוני דבוק לקירות בית החזה, לסרעפת ולדפנות חלל הבינה (חלל המצוי בין שתי הריאות שממוקמים בו הוושט, הקנה, הלב וכלי הדם הגדולים).
בין שתי שכבות הקרום ישנו מרווח מיקרוסקופי הנקרא חלל האדר המשוח בנוזל.
הריאות נתונות בתוך סל גרמי עשוי צלעות, המחוברות מאחור אל החוליות ומלפנים אל עצם החזה.
בין הצלעות מצויים השרירים הבין צלעיים.
בין בית החזה ובין חלל הבטן שמתחתיו מפרידה הסרעפת, העשויה משרירים בחלקיה ההיקפיים ומרקמת חיבור במרכזה.
מנגנון הנשימה הוא התהליך האחראי על הכנסה והוצאת האוויר מהריאות.
תהליך זה נעשה על ידי הגדלה והקטנה לסירוגין של הנפח הכללי של בית החזה.
הגדלת נפח בית החזה נעשית על ידי פעולת שרירי הנשימה: שריר הסרעפת (שריר הנשימה הראשי) והשרירים הבין-צלעיים.
במצב מנוחה הסרעפת קמורה כלפי בית החזה והצלעות יורדות כלפי מטה.
כיווץ שריר הסרעפת, המבטל את הקימור, גורם לקיצורה ומגדיל על ידי כך את נפח בית החזה, ובמקביל, כיווץ השרירים הבין צלעיים גורם להתרוממות הצלעות בכיוון מעלה והחוצה.
בזמן הגדלת בית החזה נמשך עלה האדר הדבוק לדפנות בית החזה (עלה דופני) יחד עם הדפנות ואילו עלה האדר השני נשאר צמוד אל הריאות.
כאשר קרום העלה הדופני מתרחק מהעלה הריאתי, נוצר תת-לחץ בין שני עלי האדר, דבר המוביל למשיכת העלה הריאתי אחר העלה הדופני וכך מביא להתרחבות נפח הריאות וליצירת תת-לחץ בהן.
השוואת תת-לחץ בריאות מתאפשרת על ידי כניסת אוויר מבחוץ דרך דרכי הנשימה.
בעת הנשיפה, שרירי הנשימה נרפים, קטן הנפח הכללי של בית החזה, וכתוצאה מכך נוצר לחץ על הריאות המורחבות, המביא לפליטת האוויר שבהן כלפי חוץ.
הריאה היא איבר סביל במה שנוגע לתהליך הנשימה; נפחה גדל וקטן כתוצאה מהרחבת בית החזה.
מכאן שתהליך נשימה תקין מחייב אטימות של חלל האדר.
נקב בעלי האדר, כמו בפציעה למשל, יגרום לכך שבעת הרחבת בית החזה לא ייווצר תת-לחץ בחלל האדר והריאה לא תוכל להתרחב ולקלוט אוויר.
אם לא תתבצע התערבות מהירה להצלת חיי הפגוע – לא יוחלף אוויר בריאות, והחולה עלול להפסיק לנשום.
מאחר שבבית החזה קיימת הפרדה לשתי ריאות ולשני חללי אדר, פוגעת פציעה זו לרוב רק בריאה אחת והשנייה יכולה להמשיך לנשום.
אספקת הדם לריאות היא כפולה.
כמות קטנה של דם מחומצן מגיעה מאבי העורקים באמצעות עורקי-הסימפונות ומספקת חמצן לסימפונות פלאורה.
מרביתו של הדם מובאת לריאות במחזור הריאות כדי שיתחמצן.
הדם המגיע בעורקי הריאה הוא דם בלתי מחומצן.
הוא נכנס אל תוך העורקים, ההולכים וצרים, ומגיע עד רשת הנימים שבדפנות הנאדיות, שם הוא קולט חמצן ופולט פחמן דו-חמצני.
לאחר שהפך על ידי כך לדם מחומצן, יוצא הדם מן הריאות באמצעות ורידי הריאות ומגיע ללב.
כלי הדם נכנסים לריאות יחד עם הסימפונות ומתלווים אליהן במהלכן.
הריאות מקבלות במשך יחידת זמן את אותה כמות דם שמקבלים כל שאר חלקי הגוף יחד.
בהנשמה מלאכותית מבוצע אוורור הריאות לא על ידי הגוף עצמו, אלא על ידי עזרה מבחוץ.
בהנשמה מלאכותית מבצעים חיקוי פעולת שרירי הנשימה.
קיימות מספר שיטות של הנשמה מלאכותית:
חיקוי פעולת שרירי הנשימה מתבצעת על ידי לחץ שלילי על בית החזה והבטן – דבר שהיה מתבצע באמצעות מכונות הנשמה באמצע המאה ה-20 (ראה, ריאת ברזל), בעיקר בקרב חולי פוליו קשה.
כיום לא משתמשים כלל במכונות אלו, ורק כ-10 אנשים בעולם השתמשו בה נכון לשנת 2015.
מכונות הנשמה של היום משתמשות בלחץ חיובי – כלומר "דוחפות" אוויר לתוך הריאות במקום התהליך הפיזיולוגי בו אוויר "נשאב" אל הריאות עקב קיום תת-לחץ בהן.
מלבד התפקידים הקשורים להחלפת גזים, הריאות מבצעות גם את התפקידים הבאים:
משפיעות על ריכוז של סמים שונים בדם העורקי.
ממירות אנגיוטנסין (פפטיד המעלה את לחץ הדם) מסוג אחד לסוג שני על ידי אנזים המרה.
מנקות קרישי דם קטנים שנוצרו בוורידים.
מווסתות את הלחץ החלקי של פחמן דו-חמצני בדם ובכך גם את רמת החומציות (pH) שלו.
משמשות כרקמה המקיפה את הלב ומגינה עליו מפני מכות ולחצים.
מסננות בועיות גז הנוצרות בדם ורידי - למשל, אחרי צלילה.
הריאות מורכבות מקרוב ל־300 מיליון שקיות קטנטנות הנקראות נאדיות, כאשר בעזרתן פחמן דו-חמצני מגוף האדם מוחלף בחמצן מהאוויר בחוץ.
מחלות שונות בגוף האדם פוגעות ישירות בנאדיות, כמו שעושה אמפיזמה (נפחת), מחלה הנגרמת עקב עישון.
כמו כן, העישון גורם להצרת הסימפונות והנאדיות, המרכיבות את הריאות, ומקשה על הנשימה.
הוא גם פוגע ביכולתן של הריאות לנקות את עצמן.
ריאה, ירח של שבתאי שנתגלה ב-1672 על ידי ג'ובאני קאסיני.
גודלו של ריאה הוא כמחצית גודלו של הירח של כדור הארץ.
ריאה על 1,528 הקילומטרים שלו הוא הירח השני בגודלו מבין הירחים המקיפים את שבתאי.
התמונה צולמה באור נראה על ידי המצלמה צרת השדה של חללית הקאסיני ב-24 באוקטובר 2004 במרחק של כ-1.7 מיליון קילומטר מריאה ובזווית שמש-ריאה-חללית של 40 מעלות.
קנה המידה של התמונה הוא כ-10 קילומטר לפיקסל.
קאסיני צילמה את החלק הזה של הירח פעם נוספת באמצע ינואר 2005, זמן קצר לאחר נחיתתה של הנחתת הויגנס על הירח טיטאן וברזולוציה של כקילומטר לפיקסל.
ב-6 במרץ 2008 הודיעה נאס"א כי ככל הנראה יש לריאה מערכת טבעות, טבעות ריאה.
זהו הירח הראשון במערכת השמש שנתגלו סביבו טבעות.
במיתולוגיה היוונית, ריאה הייתה בתם הטיטאנית של אורנוס, אל השמים ומלך האלים הראשון, ואשתו גאיה, אלת האדמה וראשית הכל.
ריאה הייתה אחותו ואשתו של קרונוס, שליט הטיטאנים, ואמם של הדור הראשון של האלים האולימפיים: זאוס, פוסידון, האדס, הרה, דמטר והסטיה.
בקרב הרומאים היא זוהתה עם אופס.
בעלה, קרונוס, שפחד מאיבוד שלטונו לאחר שנובא לו על ידי הוריו שיודח בידי בנו, נהג לבלוע את ילדיו בזה אחר זה מיד לכשנולדו.
ריאה סלדה מכך, וכאשר נולד בנה השישי, זאוס, נתנה לבעלה אבן עטופה בד במקום בנה.
כך הצילה ריאה את בנה, שהגשים את הנבואה על ידי כך ששם לאביו קרונוס בנקטר (משקה האלים) שיקוי הקאה (תערובת חרדל ויין) וגרם לקרונוס להקיא את בניו שנשארו חיים בבטנו.
בעזרת אֶחָיו, זאוס הדיח את אביו והפך למלך האלים.
באמנות, ריאה לרוב שורטטה על מרכבה המובלת על ידי שני אריות.
במיתולוגיה היוונית, סמליה של ריאה הם הירח, ברבור (בשל עדינותו) ושני אריות (בדומה לאלו שהובילו את מרכבתה).
הירח של שבתאי ריאה והאסטרואיד 577 Rhea , נקראים על שמה.
ריאזאן () היא עיר במחוז הפדרלי המרכזי של רוסיה ובירת מחוז ריאזאן.
העיר נמצאת על הגדה הימנית של נהר אוקה, כ-200 ק"מ דרומית-מזרחית למוסקבה.
בריאזאן מתגוררים 537,622 בני אדם.
העיר מהווה מרכז תעשייתי, צבאי ומדעי גדול ומשרתים אותה 2 תחנות רכבת, תחנת אוטובוס ו-2 נמלי ים.
בעתיד מתוכננת הסבת שדה תעופה צבאי לנמל תעופה בינלאומי אזרחי.
הקרמלין של ריאזאן נבנה בסוף המאה ה-11 על ידי הרוסים על מנת לדחוק את רגליהם של העמים הפינים שישבו באזור והיה למעשה המתחם הבנוי הראשון שהיווה את הגרעין לעיר העתידית.
הקרמלין הראשון נבנה מעץ, אך לאחר מכן מבני העץ הוחלפו באבן.
מקור החלקים השמורים העתיקים ביותר של הקרמלין הוא במאה ה-15.
אזכורה הראשון של העיר מתוארך לשנת 1301. היא מוזכרת בשם "פרסיאלב-ריאזאנסקי".
בתקופה זו העיר הייתה חלק מנסיכות ריאזאן הגדולה שהייתה עצמאית משנת 1129. ככל הנראה, השליט הראשון של העיר היה נסיכה של צ'רניגוב, יארוסלב סביאטוסלאביץ'.
העיר ממוקמת בגבול בין אזורים מיוערים לאזורי הערבה והייתה נתונה לפלישות רבות של נוודים מהדרום.
ריאזאן ניצבת סמוך לריאזאן הישנה, שהייתה העיר הרוסית הראשונה שסבלה מהפלישה המונגולית של באטו חאן.
היא נהרסה ב-21 בדצמבר 1237 על ידי המונגולים ואיבדה את מעמדה הרם ברוסיה.
לאחר הרס העיר עברה בירת הנסיכות לפרסליאבל.
שמה של פרסלבל שונה ברבות הימים ל"ריאזאן" ופרסליאבל היא בעצם ריאזאן המוכרת כיום.
ריאזאן העתיקה נמצאת במרחק של 50 ק"מ משם.
בסופו של דבר שולבה הנסיכות ויחד איתה גם העיר בתוך נסיכות מוסקבה במאה ה-16.
ריאזאן היא עיר שמשתנה במהירות, במיוחד באזורים הקרובים לרחוב נובוסיולוב (תושבים חדשים) ולדרך מוסקובקסקיה.
קניונים גדולים הופיעו בשנים אחרונות.
בעיר שוכנת האקדמיה של חיל הצנחנים של רוסיה.
בשנת 1939 גרו בה פחות מ-100,000 תושבים וכיום גרים בה מעל לחצי מיליון בני אדם.
בגלל הקרבה היחסית למוסקבה (כשלוש שעות ברכבת קלה) בעיר מתנהלים חיי לילה פעילים.
בכל סוף שבוע מתקיימים במועדונים ובפאבים המקומיים הופעות והצגות.
לצדם קיימים מקומות בילוי מסורתיים כגון מסעדות ובתי קפה שגם הם פורחים.
גרעינה של העיר העתיקה הוא הקרמלין שיסודותיו הונחו בשנת 1095. הקרמלין נמצא בצדה הצפוני של העיר בכף גבוה ליד חיבור הנהרות לבד וטרובז'.
ליד הקרמלין נמצא מנזר ספסקי הכולל בתוכו את הכנסיות "בוגויאלניה" (גילוי האל) ו"פראוברז'ניה" (שינוי).
דרומית מזרחית לקרמלין נמצאות 2 כיכרות גדולות: סובורניה (כיכר הקתדרלה) וכיכר לנין.
על פי תוכניות משנת 1780 על פי המתווה של הרחובות העתיקים הונחו הכבישים הראשיים של העיר – רחוב סובורניה (בתקופה הסובייטית – רחוב המהפכה) העובר ליד כיכר סובורניה, רח' מוסקובסקיה (כיום שמו "שדרות הראשון במאי") ורח' אסטרחן (כיום רחוב לנין) החוצה את העיר מדרום מזרח לצפון מערב.
רוב המבנים העתיקים בעיר בנויים בסגנון הקלאסי, בהם הגימנסיה (כיום המבנה משמש את המכון לחקלאות), בית אספת האצולה, בית החולים.
בתקופה הסובייטית עברה העיר מודרניזציה רבה ונוספו לה מבנים רבים.
בין היתר נבנו בה אולם קונצרטים, תחנת רכבת ומבנים אחרים.
אחרי מלחמת העולם השנייה הייתה בנייה רבה למגורים באזורים חדשים בכל הכיוונים למעט הצפון.
בשנות ה-40 וה-50 נוספו שכונות פריאוקסקי (פירוש השם "ליד אוקה") וגורושה.
בשנות ה-60 וה-70 כביש למוסקבה.
בשנות ה-80 נבנו שכונות קאנישבו בצפון מערב ודאשקובו-פסוצ'ניה במזרח.
בשנות ה-90 כמעט שלא הייתה בנייה נרחבת ונבנו בעיקר מבני יוקרה.
שכונה שלמה של בתי יוקרה נבנתה במרכזה העתיק של העיר.
העיר מקושטת בפסלים לכבודם של פבלוב, לנין ויסנין מברונזה וגרניט ופסל לכבודו של פולטייב מגרניט.
הרשות המחוקקת של העיר ריאזאן היא הדומה העירונית (Рязанская городская Дума) שאחראית לאימוץ חוקים עירוניים ואימוץ התקציב העירוני.
הדומה מורכבת מ-40 חברים, חצי מהם נבחרים על פי מחוזית הבחירה, החצי האחר על פי רשימות מפלגתיות.
עיריית ריאזאן אחראית לניהול ענייני העיר והיא יושבת באחוזת מאלשין.
העירייה אחראית לניהול אדמיניסטרטיבי ופיננסי של כל 4 רבעי העיר ו-26 שכונות העיר, שבראש כל אחד מהם עומדים פרפקטים.
בכיר ריאזאן נמצאים גם משרדי ממשלת מחוז ריאזאן — הדומה המחוזית של ריאזאן, ממשלת המחוז, משרדי מושל מחוז ריאזאן ונציגויות מחוזיות של הממשלה הפדרלית.
בתחומי העיר נמצאים בסיס צבאי גדול: בסיס דיאגילבו המשמש את גדוד המשמר האווירי ה-203 של חיל הצנחנים ויחידת מפציצים האסטרטגיים מדגם טופולב Tu-95. כמו כן נמצאים בעיר בית הספר לקציני חיל הצנחנים ובית הספר לקציני חיל הקשר.
בעיר מספר רב של מתקני ספורט.
הגדול שבהם הוא קומפלקס הספורט המרכזי ובו אצטדיון בעל תכולה של 25,000 איש.
בנוסף משמש היכל הקרח אולימפיסקי כמגרש הבית של קבוצת ההוקי קרח המקומית ומגרשי כדורגל קטנים יותר כדוגמת אצטדיון אולימפץ, אצטדיון לוקומוטיב, ומתקן הספורט "אגרוקומפלקס".
בעיר פועלות 4 ברכות שחייה ומתקני ספורט שונים כמו ההיפודרום העירוני ומתקני החלקה על הקרח.
העיר מהווה למרכז ספורטיבי פעיל ובה מועדוני ספורט בענפי ספורט שונים: כדורגל, הוקי קרח, כדורעף, כדורסל ועוד.
מועדוני הספורט העיקריים בעיר הם:
ריאזאן, מועדון כדורגל מהליגה הרוסית השנייה, שבעבר נקרא "זבזדה ריאזאן" (אתר רשמי)
VDV ריאזאן, מועדון כדורגל נשים שזכה 3 פעמים באליפות רוסיה בכדורגל נשים
ריאזאן, מועדון כדורסל מהסופרליגה הרוסית בכדורסל
ריאזאן, מועדון הוקי קרח מליגת VHL (אתר רשמי)
ריאה או ננדו (שם מדעי: Rhea) הוא סוג בעל 2 מינים של עופות גדולים חסרי יכולת תעופה מאמריקה הדרומית, השייכים למשפחת הננדיים והם המינים היחידים החיים בה.
שמם ניתן להם על שם הטיטאנית ריאה, אותו קיבלו עקב גודלם ביחס למרבית העופות.
השם ננדו ניתן מגוארני ופירושו: "עכביש גדול", עקב הסלסול שיוצרות הנוצות בעת הריצה.
הריאות או הננדואים הם עופות דמויי-יענים הקרובים מעט לאמו ולקזואר וכן לעופות הטינמו.
לעומת מרבית העופות הקדומים חסרי השיניים הם די קטנים, אך עדיין מגיעים לגובה של 1.4 מטר ולמשקל של מעל 40 ק"ג.
נוצותיהם פרועות ומעניקות להם בידוד.
הריאות הם אוכלי כל המותאמים למישורים של אמריקה הדרומית, והם מותאמים לריצה מהירה כדי לברוח מטורפים כמו פומות או מכלבים.
מחוז ריאזאן הוא סובייקט בפדרציה הרוסית.
המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי, כ-200 ק"מ ממוסקבה.
קיימות עדויות על התיישבות אנושית באזור עוד מהתקופה הפלאוליתית העליונה.
בסביבות המאה ה-5 לאזור הגיעו עמים סלאבים.
בימי הביניים השטח היה חלק של נסיכות מורום ועד לשנת 1127 של נסיכות צ'רניגוב.
בהמשך הוקמה נסיכות עצמאית עם מרכז בעיר ריאזאן הישנה.
בשנת 1185 ו-1207 הנסיכות בוזזה על ידי כוחות של נסיכות ולדימיר.
בתחילת הפלישה המונגולית לנסיכויות הרוסיות ראיזאן הישנה נכבשה בשנת 1237 לאחר מצור וקרב קשה.
כול התושבים לרבות הנסיך נרצחו ועיר נחרבה עד היסוד.
בעקבות כך הוחלט לא לחדש את היישוב ולהעביר מרכז נסיכות לעיירה פריאסלב-ריאזאנסקי שבהמשך שמה שונה לריאזאן.
הנסיכות הייתה הגבול הדרומי של התיישבות רוסית וסבלה ממתקפות של עמים נודדים גם בתקופת הורדת הזהב.
היא נכללה בשטחי נסיכות מוסקבה רק בשנת 1521. באזור הייתה קיימת נסיכות של טטרים שקיבלה אוטונומיה בתוך נסיכות מוסקבה.
בשנת 1708 האזור נכלל בגוברניית מוסקבה ובשנת 1778 הוקמה גוברניית ריאזאן.
בשנת 1929 הגוברניה בוטלה ואזור נכלל ביחידה מנהלית אחרת.
בשנת 1937 הוקם מחוז ריאזאן.
בנובמבר 1941 אזורים מערביים של המחוז נכבשו על ידי גרמניה הנאצית, אך שוחררו כבר בדצמבר 1941.
המועצה המחוקקת היא הדומה המחוזית של ריאזאן (Рязанская областная дума) בת 40 מושבים.
בשנת 2022 לתפקיד נבחר פבל מלקוב.
מבחינה מנהלית המחוז כולל 25 ראיונים ו-4 ערים בעלי חשיבות מחוזית.
זאת לעומת כ-1.5 מיליון בשנת 1964. כ-72.4% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים.
בעיר הגדולה – ריאזן מתגוררים כ-525 אלף תושבים (2010).
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-76% מאוכלוסיית המחוז.
עוד בשנת 1521 בשטח המחוז התיישבו טטרים ועד היום קיים מסגד שהוקם בשנת 1702. למרות התיישבות רבת שנים, הם מהווים פחות מאחוז מאוכלוסיית המחוז (כ-3 אלף).
במחוז קיימת תעשייה פטרוכימית ומלט מפותחות.
בנוסף לכך הוקמו מפעלים בתחום בניית מכונות ואלקטרוניקה.
במחוז קיימות עתודות גדולות של ליגניט.
לאחר מעבר לגז טבעי רוב המכרות נסגרו.
דרך המחוז עוברות מסילות ברזל לכיוון סיביר וקווקז.
במחוז פועלת רשת מסילות ברזל מפותחת.
דרך המחוז עוברים כבישים בעלי חשיבות ארצית: M5 "אוראל" מוסקבה-יקטרינבורג ו-M6 "קספי" מוסקבה-אסטרחן.
בנהר אוקה הוקמו נמלים להעברת סחורות ונוסעים.
דרך השטח עוברים צינורות נפט וגז טבעי.
כמו כן הוקמו מאגרי גז תת-קרקעיים לרבות מאגר גז הגדול באירופה עם יכולת אגירה של 8.5 מיליארד מטר מעוקב.
ריאד נעסאן אע'א היה איש ציבור סורי.
אע'א נולד בסוריה וסיים לימודי דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת דמשק.
לאחר מכן הוא הורה בנושאי ספרות ערבית, שימש מנהל התוכניות והאחראי על הפקות הדרמה בטלוויזיה הסורית ולאחר מכן כיהן כסמנכ"ל הטלוויזיה הסורית.
בשנת 1990 נבחר אע'א לבית הנבחרים.
לאחר כניסתו לחיים הציבוריים הוא מונה ליועץ מדיני לנשיא חאפז אל-אסד.
אע'א כיהן כשגריר סוריה בעמאן ובאיחוד האמירויות הערביות.
בשנת 2006 הוא מונה על ידי הנשיא בשאר אל-אסד לשר התרבות.
בתפקיד זה כיהן אע'א מפברואר 2006 עד 3 באוקטובר 2010, אז הוחלף על ידי ריאד איסמט.
אע'א נפטר ב-14 בדצמבר 2025. הותיר אחריו אישה וארבעה ילדים.
ריאו הוא שם הנהוג בצהל לסדרה של משאיות צבאיות על שם אחת היצרניות – REO Motor Car Company, חברה אמריקנית ליצור כלי רכב.
משאיות "ריאו" יוצרו לאורך השנים על ידי כמה יצרנים (ריאו, וייט, קייזר, AM General) בכמה דגמים: M35/34 (משאית 2.5 טון), M44 (משאית 2.5 טון משופרת) ומשאיות 5 טון – M39 ,M809 ו-M939.
כל המשאיות דומות אלה לאלה במראן החיצוני, וכולן בעלות הנעה 6x6. נתוני המשקל שלעיל מתייחסים למטען שהמשאית יכולה לשאת בסיפון האחורי, ולא למשקל הכלי או ליכולת הגרירה שלו.
הדגמים הראשונים של משאיות ריאו יוצרו מאמצע המאה ה-20 וחלקם מיוצרים עד היום.
הם שווקו במפרטים וכוחות הנעה מגוונים: מנועי בנזין מתוצרת ריאו, מנועים של קונטיננטל AG, ומנועי דיזל מתוצרת קאמינס בנפח 8.3 ליטר, עם תיבות הילוכים ידניים או אוטומטיים, אורכי בסיסי גלגלים קצרים, רגילים וארוכים, אורכי סיפון מטען רגילים וארוכים, ומספר צמיגים בודד או כפול על הסרנים האחוריים.
המשאיות הגיעו בדגמים של תאי נהג פתוחים סגורים וכפולים, מגוון סוגי דיגום ומתקון (ארגזי כלים, מטפים, גלגלים רזרביים וכו') ואיבזורים שונים (מנופים, ווי גרירה, כננות וכו').
בשנת 2017 הודיע מנהל הרכש במשרד הביטחון על הוצאת משאיות הריאו משירות בצהל והחלפתן במשאיות האושקוש.
ריאד עלי הוא עיתונאי דרוזי-ישראלי, המשמש כתב בערוץ כאן 11. קודם לתחילת שידורי תאגיד השידור הישראלי, שימש באותו תפקיד בחדשות הערוץ הראשון.
עלי נולד בכפר מע'אר (מראר) שבגליל.
עלי הוא גם עורך דין בהכשרתו, את לימודי התואר הראשון במשפטים הוא סיים במכללה האקדמית קריית אונו ואת התואר השני, אף הוא במשפטים, סיים באוניברסיטת חיפה.
עלי גם שימש כמדריך קבוצות בכפר היהודי-ערבי, נווה שלום.
עלי החל לעבוד בערוץ הראשון בשנת 1998 ותחילה היה תחקירן בתוכנית "ערבסקה".
בשנת 2000 הוא החל לשמש ככתב בשטחים במערכת החדשות, וכתבותיו שודרו ביומן ובמהדורת החדשות המרכזית.
בשנת 2002 הודח מהתחנה ועבר לעבוד ברשת CNN כמפיק שטח.
ב-27 בספטמבר 2004, במהלך עבודתו העיתונאית ברצועת עזה, נחטף עלי על-ידי החמאס.
בעת שנסע ברכב עם מספר אנשי צוות של CNN, הרכב נעצר ועלי נחטף לרכב אחר.
עלי נחקר על ידי החוטפים בטענה שהוא קצין בשב"כ שמעביר מידע לישראל.
עלי הוכה והושפל על ידי החוטפים.
בשנת 2005 חזר לשדר ככתב הערוץ הראשון.
לאחר סגירת רשות השידור עבר ריאד עלי לעבוד בתאגיד השידור הישראלי.
תחומי הסיקור שלו הם כלל ישראלים בתחום הדוקומנטרי.
במאי 2020 יצר סדרת כתבות במסגרת מהדורת החדשות של כאן 11 על עבודה מהבית.
אחד מהם הוא הזמר לואי עלי.
ריאד ביידס הוא סופר ערבי-ישראלי, מחברם של מספר רומנים וסיפורים קצרים.
ביידס נולד בשפרעם ולמד ביסודי ובתיכון בעיר.
למד ספרות, היסטוריה, פילוסופיה והיסטוריה של האמנות באוניברסיטת חיפה.
בסוף שנות ה-70 החל לפרסם את סיפוריו.
בעברית פורסמו סיפוריו בכתבי עת ובעיתונים.
בשנת 1998 יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ובתרגום של גדעון שילה, קובץ הסיפורים הקצרים פרי עטו, 'הרעב וההר'.
ריאד' מנצור הוא הנציג של הרשות הפלסטינית באומות המאוחדות.
מעמדו, הנגזר ממעמד המשלחת הפלסטינית, הוא כשל משקיף קבוע.
מנסור הוא בוגר של אוניברסיטת יאנגסטון שבאוהיו לתואר ראשון בפילוסופיה ותואר שני בייעוץ חינוכי ובעל תואר דוקטורט מאוניברסיטת אקרון שבאוהיו.
משנת 2002 משמש כפרופסור נלווה למדעי המדינה באוניברסיטת מרכז פלורידה.
הוא שימש כסגן הנציג הפלסטיני לאו"ם בין השנים 1983 ל-2004. במהלך אותה תקופה שימש במספר תפקידים בעולם העסקים.
בשנת 2005 מינה אותו נשיא הרשות מחמוד עבאס לתפקיד במקום נאסר אל-קודווה.
מנסור היה אחד מהגורמים הפעילים במאמצים של הרשות הפלסטינית לקבל הכרה כמדינה בעצרת הכללית של האו"ם לקראת ספטמבר 2011.
מועדון הכדורסל ריאזאן (БК Рязань) הוא מועדון כדורסל מקצועני מהעיר ריאזאן המתמודד בסופרליגה הרוסית בכדורסל, ליגת המשנה הרוסית.
הקבוצה הוקמה ב-2006 כיורשת לקבוצת הכדורסל ויטיאז ריאזאן שפורקה.
מאז הקמתה הקבוצה מתמודדת בליגת המשנה הרוסית וטרם הצליחה להעפיל לליגה הבכירה.
בעונת 2011/12 הקבוצה סיימה במקום ה-3 בליגה, שמהווה להישג הגבוה ביותר של הקבוצה.
ריאה ירוקה היא כינוי לשטח פתוח בתחומי שטחים עירוניים בנויים, כדוגמת פארקים וגינות ציבוריות.
בהיבט הפיזי, השטחים הירוקים מסייעים במניעת שחיקת הקרקע, סופגים מי גשמים ותורמים לשיפור הניקוז.
העצים סופגים מזהמים וגזי חממה, מספקים הצללה, ובכך מסייעים להפחתת החום העירוני.
שטחים ירוקים מהווים מחיצה מפני רעש ובנוסף מקשרים בין העיר ובין בתי גידול חקלאיים או טבעיים מחוץ לעיר ובכך מסייעים לשימור חיי הבר.
בהיבט החברתי, גינות ציבוריות מהוות מוקד מפגש וחיבור בין חברי הקהילה, תורמות רבות להפגת הניכור העירוני, ולעיתים יוצרות מסורת של מפגשים קהילתיים.
השטחים הירוקים משפיעים לטובה על הבריאות הפיזית והנפשית של התושבים באמצעות יצירת האפשרות לעסוק בפעילות ספורטיבית ללא תשלום, ולשאוף אוויר צח.
קיימים מחקרים המצביעים אף על התועלות הנפשיות של תחושת החיבור לטבע.
בהיבט הכלכלי, שטחים ירוקים בעיר בדרך כלל מעלים את ערך הנדל"ן, ומושכים משקיעים להשקיע בסביבתם.
בהיבט החינוכי, שטחים ירוקים מגבירים את מודעות התושבים לאופן התפקוד של מערכות אקולוגיות ולאופן בו משתלבת המערכת העירונית במערכת הטבעית.
בערים בעלי ריאות ירוקות נערך מחקר שגילה כי אזור הפארק קריר ב-0.6-2.8 מעלות צלזיוס לעומת האזור העירוני בנוי, עוצמת הקירור משתנה אך משפיעה למרחק של 1.4 ק"מ בערך מעבר לגבולות הפארק.
הבדלים אלו נצפו גם בשעות היום וגם בשעות הלילה.
צורת פני הקרקע והצמחייה משפיעים רבות על יכולת הקירור של הפארק עצמו ונמצא כי פארק עירוני עם צמחיית עצים גבוהה יהיה בעל יכולת קירור של עד כ-3.5C° במהלך היום ויכול להוריד את הטמפרטורה בצורה משמעותית.
פארק עם צמחיית עצים בינוניים הנטועים בצורה צפופה יכולים להוריד את טמפרטורת החוץ עד לC°2.5 ומפחיתים עומסי חום במשך היום.
פארק עירוני בצורת מדשאה עלול להיות חם ולח יותר מסביבתו הבנויה כיוון שלא נמצא בו צל.
הקפדה על ההנחיות המופיעות בתדריך תכנון להקצאת הקרקע לצורכי הציבור.
בתדריך מתוארת חשיבותם הרבה של השטחים הפתוחים, ומופיעה המכסה המינימלית של שטח ירוק בעיר ביחס לתושב בודד.
הגברת המודעות הציבורית לנושא באמצעות: תשדירי פרסומת, פלאיירים, סטיקרים ומגוון פעילויות בבית הספר ועוד.
הגדלת השטחים הירוקים על ידי הקמת פארקים וגנים ציבוריים באזורים ששמשו בעבר אזורי תעשייה או מזבלה.
איומים על עתידן של הריאות הירוקות בישראל
כיום ישנם איומים רבים המקשים על שמירה ויצירה של ריאות ירוקות בארצנו.
קצב הגידול של האוכלוסייה מהיר בהרבה מקצב פיתוח של שטחי דיור ומכאן נוצרת מצוקת דיור גדולה אשר לעיתים גוברת על חשיבותן של הריאות הירוקות.
הוועדה הארצית לתכנון ובנייה של מתחמים מועדפים לדיור, מורידה את הסיכויים משמעותית לכך שישמרו על הריאות הירוקות.
במקום הריאות הירוקות, שטחים אלו יוכרזו כמתחם לאומי מועדף למגורים.
מצד אחד חשיבותן של הריאות הירוקות ברורה, ומהצד השני ישנה מצוקת דיור וזו מטרת הוועדה, אשר סמכותה גוברת על מרבית המוסדות ותוכניותיהן ולכן מעמדן של הריאות הירוקות בסכנה.
אין כרגע מוסד או תוכנית שתגבר על החלטות הוועדה ולכן אין גורם שיוכל לדאוג ולשמור על הריאות הירוקות אף על פי חשיבותן הרבה.
ריאדה עלא אלח'אמסה היא מגזין שבועי המסקר את קבוצות הכדורגל מהמגזר הערבי המשודר בערוץ הספורט.
משנות השמונים, שודר בטלוויזיה הישראלית מגזין הספורט בשפה הערבית "השבוע בספורט", תחילה בערוץ 1 ובהמשך בערוץ 33. המגזין המשודר כיום סוקר ענפי ספורט שונים בארץ ובעולם, אולם סיקור הכדורגל הישראלי' ובפרט זה של קבוצות המגזר הערבי כולל בעיקר תקצירי משחקים.
בשנת 2009 עלתה בערוץ הספורט התוכנית ריאדה עלא אלח'אמסה בהנחיית חכמת גרה ולצדו הפרשן סעיד חסאנין.
התוכנית שמה דגש על סיקור קבוצות הכדורגל מהמגזר הערבי, ופרט לתקצירי משחקים, מגישה התוכנית פרשנויות מעמיקות מפי כדורגלנים פעילים וכדורגלני עבר ערבים ישראלים, דוגמת עבד טיטי ועבאס סואן, לצד דיווחים חדשותיים מקיפים על קבוצות המגזר, מליגת העל ועד ליגה ג'.
פרט למנחה והפרשנים הערבים מופיע גם רז זהבי המגיש דיווחים ופרשנות בעברית.
התוכנית מלווה בכתוביות בעברית ובערבית לסירוגין.
עורך ראשי של התוכנית: פאדי מוסטפא שהוא גם משתתף בפאנל.
ריאד כרים מחרז הוא כדורגלן אלג'יראי-צרפתי המשחק בעמדות הקיצוני בקבוצת אל-אהלי ג'דה מליגת העל הסעודית ובנבחרת אלג'יריה.
מחרז נולד וגדל בסרסל (ליד פריז) שבצרפת, לאב אלג'יראי ולאם ממוצא אלג'יראי ומרוקאי.
הוא החל לשחק במועדון הנוער המקומי של עיר הולדתו הצרפתית, סרסל.
את הקריירה הבוגרת שלו התחיל במועדון קטן מהעיר קמפר שבצפון מערב צרפת, שבו שיחק שנה אחת ולאחר מכן, עבר ללה האבר מהליגה הצרפתית השנייה, שם שיחק לסירוגין בקבוצה הבכירה ובקבוצת המילואים.
בינואר 2014 חתם מחרז בלסטר סיטי האנגלית לשלוש וחצי עונות.
בעונת 2015/2016 היה ריאד מחרז אחד השחקנים הבולטים באליפות של קבוצתו לסטר סיטי עם 17 שערים ומהלכים מרהיבים לכל אורך העונה שאף זיכו אותו להיות שחקן השנה לבחירת האוהדים, שחקן השנה לבחירת השחקנים, מקום בקבוצת השנה של הפרמייר ליג והשחקן האלג'יראי של השנה.
ב-10 ביולי 2018 עבר ריאד מחרז לקבוצת הפרמייר ליג מנצ'סטר סיטי תמורת 60 מיליון ליש"ט והפך אז לרכש הכי יקר בתולדות המועדון.
ב-22 בספטמבר 2018 כבש מחרז את שני השערים הראשונים שלו במדי הקבוצה בניצחון 0–5 על קארדיף סיטי במסגרת הפרמייר ליג.
ב-4 במאי 2021 כבש במשחק חצי גמר ליגת האלופות 2 שערים לזכות קבוצתו במשחק הגומלין ובכך סייע להגעתן לגמר.
ב-28 ביולי 2023 מחרז חתם באל-אהלי ג'דה מליגת העל הסעודית.
מאז 2014 מחרז משחק בנבחרת אלג'יריה הבוגרת, ולו 85 הופעות ו-33 שערים במדיה.
אחד מחברי הילדות שלו הוא הכדורגלן ויסאם בן ידר.
כשהיה בן 15 אביו מת מהתקף לב.
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות שחקני הכדורגל): 2015/2016
כדורגלן השנה האפריקאי של ה-BBC: 2016
נבחרת הטורניר של גביע האומות באפריקה: 2019
ריאד מרוקאי (בערבית מרוקאית: رياض, תעתיק מדויק: "ריאץ'", פירוש: "גן".
נקרא גם: "ראודה" روضة) הוא סוג של חצר פנימית (לעיתים גם ללא גג לצורך כניסת אור ואוורור) עם גינה הכוללת מזרקה, מעיין, או מפל מים, לעיתים יכלול גם בריכת שחיה.
זהו פרט באדריכלות המרוקאית המצוי בבתים פרטיים או בארמונות ברחבי מרוקו.
הריאד מוקפת בדרך כלל קשתות, כאשר מעליה מצוי לעיתים קרובות פתח אוורור ובמרכזה מצויים לעיתים מזרקה שלעיתים גם כוללת "עלי פרחים" בתוכה או בריכה המשמשת בתור בריכת שחייה או בריכה להשקיית גינות הכוללת לעיתים גם עששיות מרוקאיות בתור תאורה.
חצר טיפוסית מרוקאית כוללת גם גינה או צמחייה סביב לבריכה או למזרקה.
לעיתים קרובות המזרקה משמשת גם בתור מפל עבור הבריכה.
במרוקו ריאד משמש בתור תחליף לסלון או פינת אוכל והוא משמש את האורחים הבאים להתארח.
ישנם גם בניינים עם קומות שלהם יש חצר טיפוסית של ריאד המשמשת עבור כל הבניין.
עבור המטיילים או התיירים המבקרים במרוקו גם בתי מלון או בתי הארחה מכונים לפעמים בשם: "ריאד".
כאשר המוסלמים כבשו את העיר הרומית העתיקה ווליביליס והשתמשו בחלק מחורבותיה לבנייה כגון: "שער מנסור" במקנס היא נתנה את הרעיון של הריאד בתקופת השושלת האידריסית.
ריאֶה קנטו (ביפנית: 金藤理絵; באנגלית: Rie Kaneto; נולדה ב-8 בספטמבר 1988) היא שחיינית יפנית, היא האלופה האולמפית (ריו דה ז'ניירו 2016), סגנית אלופת העולם בבריכת 25 מטר (דוחא 2014), אלופת האוניברסידאה (בלגרד 2009) ושיאנית אסיה הנוכחית (2016) במשחה ל-200 מטר חזה.
קנטו נולדה בשוברה, במחוז הירושימה.
היא החלה להתאמן בשחייה בגיל 8. היא מתאמנת בהדרכתו של צויושי קאטו.
באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק, תאילנד בשנת 2007 זכתה קנטו במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:25.63 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה קנטו במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:25.14 דקות.
בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:24.62 דקות.
באוניברסיאדה שנערכה בבלגרד, סרביה בשנת 2009 זכתה קנטו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אוניברסיאדה חדש של 2:22.32 דקות.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה ברומא איטליה בסוף יולי אותה שנה היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:23.03 דקות.
בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:22.92 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באירוויין קליפורניה בשנת 2010 סיימה קנטו במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.85 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדובאי איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:22.11 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:21.36 דקות ועלתה מהמקום הרביעי ובמקום 23 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.74 דקות.
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי סין בשנת 2011 סיימה קנטו במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:25.36 דקות ובמקום 24 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.56 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 סיימה קנטו במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:22.96 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט אוסטרליה בשנת 2014 זכתה קנטו במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.90 דקות, אחרי בת ארצה קנקו וטנבה (2:21.41 דקות) ולפני טיילור מקאון מאוסטרליה (2:22.89 דקות).
נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.97 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא קטר בדצמבר אותה שנה זכתה קנטו במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:17.43 דקות, אחרי קנקו וטנבה (2:16.92 דקות) ולפני שיאנית העולם ריקה מילר פדרסן מדנמרק (2:17.83 דקות).
באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה בשנת 2015 סיימה קנטו במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:23.19 דקות.
בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:22.88 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום 18 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.71 דקות.
באליפות יפן שנערכה בטוקיו ב-9 באפריל 2016 זכתה קנטו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אסיה חדש של 2:19.65 דקות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה קנטו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.30 דקות, לפני יוליה יפימובה מרוסיה (2:21.97 דקות) וג'ינגלין שי מסין (2:22.28 דקות).
בתחרות שנערכה בברלין, גרמניה במסגרת סבב הגביע העולמי (בריכת 25 מטר), ב-31 באוגוסט אותה שנה היא קבעה במשחה ל-200 מטר חזה שיא אסיה חדש של 2:16.27 דקות.
בשנת 2016 זכתה קנטו בתואר שחיינית השנה באזור האוקיינוס השקט.
ריאד כאמל כבהא (נולד ב-5 בפברואר 1953) הוא ראש המועצה המקומית בסמ"ה, מנהל המרכז היהודי ערבי לשלום בסמינר גבעת חביבה, לשעבר מוח'תאר הכפר ברטעה.
כבהא נולד בכפר ברטעה, בכור לשמסה וכאמל אחמד אבראהים כבהא, שמשנת 1955 שימש כמוח'תאר הכפר.
לריאד שש אחיות ושני אחים.
כבהא למד בבית ספר היסודי בברטעה עד לכיתה ח'.
על פי עדותו הייתה ילדותו תקופה מאושרת והוא נהנה ממורים טובים שהגיעו מחוץ לכפר - פעילים פוליטיים שהורחקו מהגליל בשל פעילותם.
מורים אלו היו בעלי תודעה פוליטית מפותחת ואליה נחשף גם הוא בגיל צעיר.
בכיתה ט' עבר לבית הספר התיכון בטירה.
לצורך לימודיו התגורר אצל משפחה מקומית במשך ארבע שנות התיכון (1968-1971).
שנות התיכון, עם העמידה ברשות עצמו מחוץ לבית ההורים, חיזקו אצלו את תחושת העצמאות והאחריות.
כבהא נחשף לקדמה שטרם הגיעה לכפר הולדתו - בין היתר לחשמל, ולתרבות העירונית.
בשנים אלו הצטרף לנוער המפלגה הקומוניסטית בטירה (בנק"י - ברית הנוער הקומוניסטי).
לאחר סיום לימודיו בתיכון התקבל לחוג למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, אך ויתר על תחום זה ועבר לחוגים לשפה הערבית ולהיסטוריה של המזרח התיכון בפקולטה למדעי הרוח.
כבהא היה פעיל בוועד הסטודנטים הערבים ובשנת 1972 נבחר למזכירות הוועד מטעם רשימה עצמאית.
בתפקידו עזר לסטודנטים ערבים במלגות, במעונות ומציאת דיור וכן בארגון פעילות תרבות ערבית בתוך הקמפוס.
בשנת 1974 קיבל תואר בוגר אוניברסיטה במדעי הרוח - שפה וספרות ערבית והיסטוריה של המזה"ת.
עם סיום לימודיו החל לעבוד כמורה בחטיבת הביניים בכפר קרע.
במקביל, הוציא תעודת הוראה באוניברסיטת חיפה.
כבהא לימד בכפר קרע עד לשנת 2006.
במקביל לעבודתו כמורה, עסק בפעילות התנדבותית ב"מכון ללימודים ערביים" בגבעת חביבה (בהמשך שונה שם המכון ל"מרכז היהודי ערבי לשלום").
יחד עם ד"ר יוסף ושיץ ייסד כבהא ספרייה לכתבים בערבית.
בהמשך התמנה למורה לערבית, רכז מפגשי יהודים-ערבים ואחראי על הקשר עם הסקטור הערבי.
בין השנים 1996-2005 ניהל את המרכז במשותף עם ד"ר שרה אוסצקי-לזר.
בשנת 2001 קיבל המרכז בניהולו את פרס אונסק"ו לחינוך ולשלום.