tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באליפות מרכז אמריקה והקריביים שנערכה בחודש יוני בברידג'טאון שבברבדוס זכה הרננדס במדליית זהב בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:20:49 שעות, לפני לואיס גרסיה מקובה (1:25:51 שעות) ובן ארצו מריו פלורס (1:36:26 שעות).
באולימפיאדת סידני שנערכה בחודש ספטמבר בסידני שבאוסטרליה זכה הרננדס במדליית כסף בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:19:03 שעות, אחרי רוברט קוז'ניובסקי מפולין (1:18:59 שעות) ולפני ולדימיר אנדרייב מרוסיה (1:19:27 שעות).
באליפות העולם שנערכה בחודש אוגוסט באדמונטון שבקנדה נפסל הרננדס בתחרות הליכה ל-20 ק"מ.
באליפות העולם שנערכה בחודש אוגוסט בפריז שבצרפת סיים הרננדס במקום רביעי בתחרות הליכה ל-20 ק"מ בשיא אישי חדש של 1:18:14 שעות.
באולימפיאדת אתונה שנערכה בחודש אוגוסט באתונה שביוון נפסל הרננדס בתחרות הליכה ל-20 ק"מ.
ב-30 בדצמבר 2012 נורה הרננדס בראשו, וב-8 בינואר 2013 שוחרר מבית החולים.
הוא מת ב-16 בינואר כתוצאה מדום לב בעיר הולדתו צ'ימלהואקאן.
נואו באריס (בקטלאנית: Nou Barris, נהגה [ˈnɔw ˈβaris], פירוש "תשע שכונות") הוא אחד מעשרת מחוזות ברצלונה באופן רשמי מאז 1984. המחוז נקרא גם מחוז מס' 8 ושמו מתייחס לתשע השכונות המקוריות מהן הורכב.
כיום המחוז מורכב משלוש עשרה שכונות והוא משתרע על שטח של 8.04 קמ"ר.
הוא ממוקם בחלק הצפוני של העיר בצמוד לשני מחוזות נוספים של ברצלונה: סאנט אנדראו והורטה גינארדו וצמח בהרחבה מאזורים עירוניים קטנים ליד הרשויות לשעבר סנט ג'ואן ד'הורטה וסנט אנדראו דה פלומאר (כיום שכונות של ברצלונה) במאה ה-20, במיוחד משנות ה-50 ואילך.
המועצה המחוזית ממוקמת בבניין בית חולים פסיכיאטרי סנטה קרו לשעבר, Institut Mental de la Santa Creu.
מאז נרשם שיא אוכלוסייה בשנת 1991 החלה מגמת עזיבה וירידה באוכלוסייתו.
זהו מחוז בברצלונה עם קהילת הצוענים הגדולה ביותר.
מאז שנת 2000 הוא הפך לאחד מאזורי העיר עם הנוכחות החזקה ביותר של מהגרים, במיוחד מרומניה, אוקראינה ואקוודור, והוא שוקם ברובו על ידי מועצת העיר.
מחוז נואו באריס מחולק ל-13 השכונות להלן:
אל טורו דה לה פיירה
וילפיסינה אי לה טורה לובטה
נואה פאדיגה הוא כדורגלן סנגלי-בלגי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אריס סלוניקי.
פאדיגה גדל במחלקות הנוער של גנט, אנדרלכט וקלאב ברוז'.
ב-31 ביולי 2019 הושאל פאדיגה למשך עונה אחת לפולנדם מליגת המשנה ההולנדית.
ב-19 ביולי 2020 חתם פאדיגה בהראקלס אלמלו מליגת העל ההולנדית.
ב-17 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לואלבייק במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2020/2021. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 48 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-1 ביולי 2022 חתם פאדיגה בברסט מליגת העל הצרפתית.
ב-7 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-2 ללאנס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. ב-16 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-1 לנאנט במסגרת המחזור ה-11.
פאדיגה הוא בנו של כדורגלן נבחרת סנגל בעבר ח'לילו פאדיגה.
נואה לה גרוס הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
לה גרוס נולד באיידהו פולס, איידהו לשחקן ג'יימס לה גרוס ולשחקנית והצלמת קריסטינה לוג'יה, בתו של השחקן רוברט לוג'יה.
הופעתו הראשונה לה גרוס הייתה בסרט הקולנוע "זאבים" משנת 2016. באותה שנה שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה מבית היותר של נטפליקס, "גט-דאון".
בשנת 2019 שיחק בסרט האימה, "Depraved", בתפקיד ראשי בסרט "The Beach House" ולצד ניקולס קייג' בסרט הקולנוע, "ראשוני" .
באותה שנה הופיע בפרק בסדרה "Breckman Rodeo".
בשנת 2022 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "1883".
+ קולנוע וטלוויזיה שנה כותרת תפקיד הערות 2016 זאבים אוליבר 2017 Cecile on the Phone ג'ד סרט קצר 2016–2017 גט-דאון ת'ור תפקיד חוזר 2019 Depraved אדם 2019 ראשוני ג'ואי קראבר 2019 The Beach House רנדל תפקיד ראשי2019Breckman Rodeoבראנט20221883קולטוןתפקיד חוזר2023The Old Wayג'יימס מקליסטרסרט
נוֹאוּמֵנָה (בלשון רבים, מיוונית עתיקה: noumena) או נוֹאוּמֵנוֹן (בלשון יחיד: noumenon) הוא מונח פילוסופי המזוהה בעיקר עם מסורת הקאנטיאניזם, ומשמש כדי להצביע על הדבר עצמו, באופן בלתי-תלוי בהופעתו כתופעה (פנומנון: phenomenon; ברבים פנומנה: phenomena) או על מה שהוא בלתי-תלוי בניסיון האנושי.
באידיאליזם הטרנסצנדנטלי של עמנואל קאנט, "הפנומנה" היא עולם התופעות המותנה בניסיון האנושי, ואילו הנאומנה היא מציאות אפשרית של "הדבר כשלעצמו", כלומר של דבר או דברים שהם בלתי מותנים בתפיסה האנושית.
קאנט טוען כי על הנואומנה לא נוכל לדעת דבר חיובי.
לשיטתו מדובר ב"מושג־גבול" של הפילוסופיה הביקורתית, שנועד למנוע מהמטפיזיקה לקבוע שיפוטים דוגמתיים כלומר מעבר למה שניתן לתפוס בניסיון האנושי, הכפוף לקטגוריות של השכל ולצורות ההסתכלות הטרנסצנדנטאליות של חלל וזמן.
המושג נועד לסמן תחום שלא נוכל להגיע לתוכו, אף שהתבונה מתפתה ושואפת לעשות זאת.
כאשר התבונה מבקשת להחיל את הקטגוריות על הנואומנה, היא מפיקה טעויות שונות הבאות לידי ביטוי, בין היתר, באנטינומיות.
בחיבורו ביקורת התבונה הטהורה, בסיום החטיבה הראשונה, "האנליטיקה הטרנסצנדנטאלית" מתוך "תורת היסודות הטרנסצנדנטאלית" – ישנו פרק קצר בשם "על הטעם להבנה של כל המושאים בכלל בין פנומנה לנומנה" ובו קאנט מבהיר כי:
נואה קלאוני הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד, בקבוצת ברוקלין נטס מליגת ה-NBA.
קלאוני נולד וגדל בספרטנבורג, קרוליינה הדרומית, ושיחק כדורסל בתיכון מקומי.
הוא בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אלבמה, ובעונת 2022/2023 העמיד ממוצעים של 9.8 נקודות, 7.9 ריבאונדים, 0.8 אסיסטים ו-0.9 חסימות ב-25.4 דקות למשחק.
ב-15 בנובמבר 2022 אסף 15 ריבאונדים, והוסיף 8 נקודות ו-3 חסימות בניצחון קבוצתו 65–55 על דרום אלבמה.
ב-3 בדצמבר קלע שיא קריירה של 22 נקודות, כולל 5 שלשות מתוך 12 ניסיונות, והוסיף 9 ריבאונדים ו-4 אסיסטים בניצחון קבוצתו 78–65 על דרום דקוטה.
ב-1 באפריל 2023 הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA.
בדראפט נבחר קלאוני בבחירה ה-21, על ידי ברוקלין נטס.
נואה טימותי בק הוא ידוען רשת אמריקאי המוכר בעיקר בפעילותו ברשת החברתית טיקטוק.
בשנת 2019 שיחק בק כקשר בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת פורטלנד, Portland Pilots .
בק נולד ב-4 במאי 2001 בעיר פאוריה שבמדינת אריזונה בארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא פולני וגרמני.
בצעירותו למד בתיכון איירונווד שבעיר גלנדייל שבמדינה, ושיחק בקבוצת הכדורגל לנוער SC del Sol מפיניקס.
בין השנים 2014 ל-2017, בעת שהתגורר באריזונה, הוא שימש כקפטן קבוצת הנוער הלאומית המשחקת במסגרת תוכנית הפיתוח האולימפית לכדורגל (ODP) של ארצות הברית.
בהמשך הוא עבר למדינת יוטה, שם העביר את השנתיים האחרונות שלו בתיכון, ושיחק באקדמיית הנוער של קבוצת הכדורגל ריאל סולט לייק.
בשנת 2019 החל בק ללמוד באוניברסיטת פורטלנד , שם בנוסף שיחק כקשר בקבוצת הכדורגל, המהווה חלק ממועדון האתלטיקה של האוניברסיטה, Portland Pilots .
עם זאת, בשל מגפת הקורונה הוא נשר מלימודיו לאחר הסמסטר השני שלו בשנת הלימודים הראשונה.
בשנת 2020, במהלך מגפת הקורונה, בק הצטרף לרשת החברתית טיקטוק בזמן שהיה בהסגר.
תוך חודש בלבד הסרטונים שהעלה החלו להפוך לוויראליים.
נכון ליולי 2023, לבק יש 33.9 מיליון עוקבים בטיקטוק, 8.6 מיליון באינסטגרם ומעל ל-1.5 מיליון מנויים ביוטיוב.
בין התכנים השונים של בק נמנים סרטוני ריקוד ומערכונים לצד קטעי שירים, סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה.
ביוני 2020, הוא הצטרף לבית ידועני הרשת "The Sway House", לאחר שפנה אליו חברו בלייק גריי.
בשהותו שם צילם בק סרטונים יחד עם הידוענים אחרים ובהמשך יצר שיתופי פעולה עם חלקם.
בנובמבר 2020 נמתחה על בק ביקרות מצד מעריציו, על שגבה תשלום עבור סרטונים משותפים ("דואטים"), אם כי בהמשך הוא הבהיר כי תשלומים אלה הם חלק מעסקאות פרסום שלו עם מותגים שונים.
בשנת 2020 טיקטוק כללה את בק ברשימת עשרת יוצרי התוכן פורצי הדרך של השנה.
בתחילת 2021 סיפר בק כי הוא נרשם לשיעורי משחק.
ב-22 בינואר באותה שנה עלתה לשידור מיני-סדרה בת שישה פרקים בשם "Noah Beck Tries Things", הסוקרת את שגרת חייו בלוס אנג'לס כיוצר תוכן.
במרץ 2021 הופיע בק על השער הדיגיטלי של מגזין הגברים VMan .
באותה שנה, בק היה אורח כבוד בתצוגת בגדי הגברים של המותג לואי ויטון.
בנוסף, הוא כיכב בווידאו קליפ לשיר "Love Race" של משין גאן קלי.
ב-24 בספטמבר 2022, בק השתתף במשחק צדקה שאורגן על ידי קבוצת היוטיוברים Sidemen, והתקיים באצטדיון The Valley של קבוצת הכדורגל צ'ארלטון אתלטיק, הממוקם בלונדון.
במהלך המשחק גויסו לצדקה מעל למיליון ליש"ט.
בק סיפק שני בישולים ב-83 דקות משחק.
בשנת 2023 ביצע הופעת אורח בסדרת הטלוויזיה "דוקטור דוגי קאמלואה" (אנ') מבית דיסני+, המבוססת על הסיטקום הרפואי משנות התשעים "דוגי האוזר".
בשנת 2024 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "אהבה מחוץ למגרש" בתור דרייטון לאהי.
בשנת 2025 עשה הופעת אורח בסדרה "ד"ר אודיסיאה" ברשת ABC.
החל מספטמבר 2020 בק היה במערכת יחסים עם הטיקטוקרית דיקסי ד'אמליו.
בדצמבר 2020, השניים ספגו ביקורת מצד מעריציהם על שיצאו לחופשה בעיר נסאו שבאיי בהאמה במהלך מגפת הקורונה.
בק השיב כי הוא היה צריך "להתנתק", ופירט כי הם התנהגו בזהירות, טסו במטוס פרטי, והתארחו במלון שהיה ריק ברובו.
בסוף 2021 ד'אמליו ובק נפרדו לראשונה ומאוחר יותר חזרו, עד שבסוף 2022 הם נפרדו סופית.
בק הוא אוהד של מועדון הכדורגל האנגלי מנצ'סטר יונייטד, והוא אוהד את הכדורגלן כריסטיאנו רונאלדו.
שנהפרס מועמד קטגוריהתוצאההערות 2021פרסי ה-MIAW של MTV עצמו יוצר גלובלי
נואה חמזה לאיינה (במלאית ובפינית: Nooa Hamzah Laine; נולד ב-22 בנובמבר 2002 בייבסקילה שבפינלנד) הוא כדורגלן מלזי-פיני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת SJK מליגת העל הפינית ובנבחרת מלזיה.
לאיינה גדל במחלקת הנוער של יובסקילה, וערך 15 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת המשנה הפינית, בהן הבקיע שער אחד.
הלסינקי ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-8 בינואר 2021 חתם ב-SJK מליגת העל הפינית.
לאיינה שיחק בנבחרות הצעירות של פינלנד.
ב-23 במרץ 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מלזיה, בניצחון 0–1 על נבחרת טורקמניסטן במשחק ידידות.
לאיינה נולד בייבסקילה שבפינלנד לאם פינית ולאב מלזי.
הוא מחזיק באזרחות כפולה - פינית ומלזית.
נואה לאלונד הוא שחקן אמריקאי.
לאלונד גדל באזור מטרו-דטרויט, מישיגן.
הוא שיחק בהצגות ושר במסגרת מקהלות במהלך שנותיו המוקדמות בבית הספר היסודי ובחטיבת הביניים.
הוא החל ללמוד באוניברסיטת גרנד ואלי סטייט, שם למד לזמן קצר תיאטרון.
לאחר שנה, הוא נשר מהלימודים והחל להתמקד אך ורק במשחק, ולמד משחק בדטרויט.
בתקופה זו למד באולפני משחק רבים ושיחק במספר סרטים קצרים ועלילתיים עצמאיים.
לאלונד בזוגיות עם ניקי רודריגז, אותה הכיר בצילומי הסדרה "חיי עם משפחת וולטר" בשנת 2022.
לאלונד שיחק במספר סרטים קצרים.
תפקידו הראשון על המסך הגדול היה בשנת 2021 בסרט "אשבורי פארק".
שנה לאחר מכן שיחק לאלונד בתפקיד ראשי בסרט האימה "Deer Camp '86".
בנוסף, בשנת 2022 שיחק בתפקיד אורח בפרק בסדרת הטלוויזיה "מחשבות פליליות".
בשנת 2022 לוהק לאלונד לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "חיי עם משפחת וולטר".
בסדרה מגלם לאלונד את קול, אחיה המאמץ של ג'קי (ניקי רודריגז) המתחרה עם אחיו, אלכס (אשבי ג'נטרי) על תשומת ליבה.
הסדרה עלתה בנטפליקס ב-7 בדצמבר 2023.
שנהפרויקטתפקידהערות2022מחשבות פליליותגייל ברונופרק 12023–הווהחיי עם משפחת וולטרקול וולטרתפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים
נואה פונטי (באיטלקית: Noè Ponti; נולד ב-1 ביוני 2001) הוא שחיין שווייצרי, זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020), אלוף עולם בבריכת 25 מטר (בודפשט 2024), אלוף אירופה (רומא 2022) ושיאן עולם בבריכת 25 מטר בעבר במשחה ל-100 מטר פרפר.
סגן אלוף עולם (סינגפור 2025), אלוף עולם בבריכת 25 מטר (בודפשט 2024) ושיאן העולם בבריכת 25 מטר במשחה ל-50 מטר פרפר.
אלוף עולם בבריכת 25 מטר (בודפשט 2024) במשחה ל-100 מטר מעורב אישי.
סגן אלוף עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) וזוכה מדליית ארד באליפות עולם בבריכת 25 מטר (מלבורן 2022) במשחה ל-200 מטר פרפר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה בשנת 2021 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא לאומי של 50.74 שניות, אחרי קיילב דרסל מארצות הברית שקבע שיא עולם חדש של 49.45 שניות וכרישטוף מילאק מהונגריה (49.68 שניות).
בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 50.76 שניות ועלה שלישי למשחה הגמר.
הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:55.37 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 1:55.05 דקות ועלה מהמקום החמישי לשלב חצי הגמר.
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 7:06.12 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.93 דקות ובמקום 14 במשחה שליחם 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.65 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.62 שניות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:49.81 דקות, אחרי אלברטו רזטי מאיטליה (1:49.06 דקות) ולפני צ'אד לה קלו מדרום אפריקה (1:49.84 דקות).
הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 49.59 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 49.49 שניות ועלה ראשון לשלב חצי הגמר.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 13 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 22.75 שניות בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 22.52 שניות ועלה מהמקום הרביעי לשלב חצי הגמר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:54.29 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 1:54.75 דקות ועלה מהמקום השני לשלב חצי הגמר שבו קבע שיא לאומי חדש נוסף של 1:54.20 דקות ועלה מהמקום השלישי למשחה הגמר.
חודשיים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 50.87 שניות, אחרי כרישטוף מילאק מהונגריה (50.33 שניות) ולפני יקוב מיירסקי מפולין (51.22 שניות).
הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:55.26 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:08.26 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.42 דקות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 21.96 שניות, אחרי ניקולס סנטוס מברזיל שקבע שיא אליפות חדש של 21.78 שניות ולפני סבסטיאן סאבו מהונגריה (21.98 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 1:49.42 דקות, אחרי צ'אד לה קלו (1:48.27 דקות) ודאיה סטו מיפן (1:49.22 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 49.25 שניות.
בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש והתוצאה השנייה בטיבה באליפות של 48.81 שניות ועלה מהמקום הראשון לשלב חצי הגמר שבו קבע תוצאה של 49.07 שניות ועלה מהמקום השני למשחה הגמר.
באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה באוטופן, רומניה בדצמבר אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף.
מדליית כסף במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 51.62 שניות, אחרי ברנהרד ריטסהאמר מאוסטריה (51.39 שניות) ולפני אנדריאס וזיאוס מיוון (51.91 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום 14 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:10.87 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.79 דקות ובמקום 15 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:35.46 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע בפרפר ב"זינוק שליחים" תוצאה של 51.33 שניות.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, סרביה ביוני הוא סיים ראשון בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.09 שניות ופרש מהמשך התחרות.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 50.55 שניות ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 1:54.14 דקות.
במסגרת סבב הגביע העולמי שנערך בשנגחאי, הרפובליקה העממית של סין ב-20 באוקטובר הוא קבע בשלב המוקדמות במשחה ל-50 מטר פרפר שיא עולם חדש של 21.67 שניות.
שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בסינגפור ב-2 בנובמבר הוא שיפר את שיאו והעמידו על 21.50 שניות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בדצמבר בבודפשט זכה בשלוש מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 21.32 שניות, לפני איליה חארון מקנדה (21.67 שניות) ונילס קורסטנז'ה מהולנד (21.68 שניות).
בשלב המוקדמות קבע שיא תחרות חדש של 21.53 שניות, ובשלב חצי הגמר שיא עולם חדש של 21.43 שניות.
במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 47.71 שניות, לפני מקסים גרוסה מצרפת (48.57 שניות) ומתיאו טמפל מאוסטרליה (48.71 שניות) ובמשחה ל-100 מטר מעורב אישי בשיא תחרות ושיא לאומי של 50.33 שניות, לפני ברנהרד רייטסהאמר מאוסטריה (51.11 שניות) וקאיו פומפוצ'יס מברזיל (51.35 שניות).
נוסף לכך, סיים סמקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי של 3:24.74 דקות.
באליפות העולם שנערכה ביולי-אוגוסט בסינגפור זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא לאומי של 22.51 שניות, אחרי מקסים גרוסה (22.48 שניות) ותומאס צ'קון מאיטליה (22.67 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בשיא לאומי של 49.83 שניות, אחרי מקסים גרוסה (49.62 שניות) ואיליה חארון (50.07 שניות).
נואה קיבט הוא אתלט קנייתי, סגן אלוף עולם באולם (בלגרד 2022) בריצת 800 מטר.
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה באוגוסט בניירובי שבקניה זכה במדליית ארד בריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 1:44.88 דקות.
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:46.35 דקות, אחרי מריאנו גרסיה מספרד (1:46.20 מטר) ולפני ברייס הופל מארצות הברית (1:46.51 מטר).
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיים במקום 22 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:47.15 דקות.
באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת סיים במקום 14 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:46.90 דקות.
נואה לומקס הוא שחקן אמריקאי.
לומאקס נולד בניו אורלינס, לואיזיאנה.
הוא מתגורר באטלנטה מגיל חמש.
אחותו הגדולה, מאדי, היא גם שחקנית, והשניים הופיעו לפחות שלוש פעמים על המסך ביחד.
לומקאס הופיע בפרסומות טלוויזיה רבות.
הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בפרק מ-2009 בסדרת הטלוויזיה "נשות קבע".
מאז הוא הופיע בסדרות טלוויזיה אחרות, בהן "גדולה מהחיים", "מקום טוב באמצע", "Mad Love" ו"בונז".
בשנת 2010, ללומאקס היה תפקיד ללא קרדיט בכמה פרקים של הסדרה "המתים המהלכים".
אחותו הגדולה, מאדי, גילמה בסדרה את אחותו הגדולה.
בשנת 2012, הוא קיבל את תפקידו הראשון בכיכובו בסרט של גבריאל מוקינו, "לשחק עם הלב".
בשנת 2013, הוא שיחק את התפקיד של ג'וש בסרט המבוסס על הרומן של ניקולס ספארקס "מקום מבטחים".
בשנת 2014 הוא שיחק בסרט הדרמה "99 בתים".
שם הוא גילם קונור נאש, בנו של דמותו של אנדרו גארפילד.
בשנת 2015 דיבב בסרט "בובספוג מכנס מרובע - הסרט".
בשנת 2018 גילם את לוקאס מנדלסון בסרט הדרמה "הסיפור" (אנ').
שיחק גם בסרט הדרמה הביוגרפי "משפט האש" שבוים בידי אדוארד זוויק.
הסרט מבוסס על מאמר מאת דייוויד גרן "Trial by Fire" שפורסם במגזין הניו יורקר בשנת 2009.
+שנהסרטתפקידהערות2012לשחק עם הלבלואיש2013מקום מבטחיםג'וש201499 בתים (אנ')קונור נאש2015בובספוג מכנס מרובע – הסרטמייקידיבוב2016Little SavagesאלביBrave New Jerseyפיטר2018הסיפור (אנ')לוקאס מנדלסוןמשפט האשאנדרו2020Secret Society of Second-Born Royalsמייק קליינברג 2023The Man in the White Vanמארק ניוסוםTBAThe Upside of Unrequitedריד
שנהסדרהתפקיד הערות 2009נשות קבע (אנ') ביירון דאנווד פרק: "First Response"2010 גדולה מהחיים נואה פורטרפרק: "Back from the Dead" המתים המהלכים לואי מוראלס 3 פרקים 2011 מקום טוב באמצע אקסל בן 8פרק: "The Legacy"Mad Love ג'ייקפרק: "The Secret Life of Larry"2014בונזבןפרק: "The Nail in the Coffin"
נואה ז'וניור סאדיקי הוא כדורגלן קונגולזי-בלגי, המשחק בעמדות הבלם, המגן והקשר האחורי בקבוצת סנדרלנד מהפרמייר ליג ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו .
סאדיקי, שנולד בבריסל, החל לשחק באנדרלכט בגיל שש עד גיל 21. הוא חתם על חוזהו המקצועי הראשון בפברואר 2022 לשנה אחת, עם אופציה לשנה נוספת.
ב-27 ביולי 2023, עזב סאדיקי את אנדרלכט וחתם ברויאל אוניון סן-ז'ילואז בחוזה לארבע שנים, תמורת סכום של 1.4 מיליון אירו.
לאחר שזכה עם הקבוצה באליפות היסטורית בעונת 2024/2025, עזב ב-4 ביולי 2025 את הקבוצה וחתם ל-5 שנים בסנדרלנד מהפרמייר ליג.
סאדיקי, הוא יליד בלגיה ממוצא קונגולזי.
הוא שיחק בכל נבחרות הנוער של בלגיה, אך בחר לשחק עבור הנבחרת הבוגרת של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בספטמבר 2023 הוא זומן לראשונה לנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו עד גיל 21.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ב-6 בספטמבר 2024, בניצחון 0–1 על גינאה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות.
נואה קטרבאך הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת המגן השמאלי בהמבורג.
קטרבאך בילה את רוב קריירת הנוער שלו בפ.צ.
ב-2018 זכה במדליית פריץ ולטר מזהב עבור השחקן הגרמני הטוב ביותר עד גיל 17.
ב-5 באוקטובר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה במדי פ.צ.
קלן, והפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בליגה באותה שנה.
ב-מאי 2020 חתם על הארכת חוזה עד 2024. ב-19 באוגוסט 2020 זכה במדליית פריץ ולטר מזהב בפעם השנייה, הפעם עבור קבוצת הגיל עד גיל 19.
בזל מליגת העל השווייצרית לעונה קלנדרית, עם אופציה לרכישה.
ב-17 בינואר 2023 הושאל להמבורג מהבונדסליגה השנייה עד תום עונת 2022/2023.
ב-31 בינואר 2024 חזר להמבורג וחתם על חוזה ארוך טווח.
קטרבאך ייצג את גרמניה בנבחרות נוער שונות, החל מנבחרת עד גיל 16 ב-2017 ועד נבחרת עד גיל 21 משנת 2021.
נוֹאֵל תומאס דייוויד גָלָאגֶר הוא מוזיקאי אנגלי.
הוא התמלילן, הגיטריסט, המלחין, ולעיתים גם הזמר המוביל של הלהקה הבריטית אואזיס.
הוא אחיו הגדול של ליאם גלאגר, שהיה סולנה הראשי של הלהקה.
לאחר פירוק הלהקה ב-2009 עבר לקריירת סולו כזמר וגיטריסט בהרכב שהקים, לו קרא "Noel Gallagher's High Flying Birds".
נואל נולד בלונגסייט שבמנצ'סטר, כבן שני לתומאס ולפגי גלאגר, ממוצא אירי.
מעט לאחר לידתו של אחיו הקטן של נואל, ליאם, עברה המשפחה להתגורר בבורנייג', פרבר של העיר מנצ'סטר, שם העביר נואל את רוב ילדותו.
לנואל הייתה ילדות לא קלה.
הוא ואחיו סבלו לעיתים קרובות מידי אביהם שנהג להשתכר ולהכות את בני המשפחה.
בתקופות אלה נהג נואל להתבודד מדי פעם לפעם, מה שגרם לאחיו ליאם להדביק לו את הכינוי "המוזר של המשפחה".
כבן הבכור של המשפחה, קיבל אחיו הגדול פול חדר לבדו בעוד נואל היה צריך לחלוק את חדרו עם ליאם.
בשנת 1976 הצליחה פגי גלאגר, אמו של נואל, להשיג את האישורים הנדרשים על מנת להתגרש מבעלה תומאס.
עם זאת, רק 6 שנים לאחר מכן עזבה פגי את הבית, כאשר היא לוקחת את שלושת הבנים עמה.
כנערים נהגו האחים גלאגר, בייחוד נואל, להיעדר פעמים רבות מבית הספר ולהסתבך לא פעם עם המשטרה.
נואל סולק מבית הספר כשהיה בן 15 לאחר שזרק תיק מלא בקמח על מורתו.
כשהיה בן 13, הוטל עליו עונש מאסר בית לתקופה של שישה חודשים על מעורבות בשוד של חנות במנצ'סטר.
בתקופה זו לימד את עצמו נואל לנגן בגיטרה אשר אביו השאיר לו, תוך כדי שהוא מנסה לחקות את מנגינתם של השירים האהובים עליו מהרדיו.
נואל הושפע באופן ניכר מהופעת להקת הסמית'ס ב-1983, וסיפר כי חלם להיות כמו ג'וני מאר, גיטריסט הסמית'ס באותו הזמן.
על אף האלימות מצד אב המשפחה כלפיהם, שמרו האחים גלאגר על קשר מוגבל עם אביהם על מנת שיוכלו לעבוד עמו בעבודות הבנייה.
כאשר עזב נואל את חברת הבנייה בה עבד אביו לעבודת בנייה אחרת, נפצע כתוצאה מצינור גז שנפל על רגלו.
בזמן שהיה מושבת עקב פציעתו הרבה להתאמן בגיטרה ולכתוב שירים.
מאוחר יותר טען כי בתקופה זו כתב לפחות שלושה שירים לאלבומה הראשון של הלהקה אואזיס.
בסוף שנות ה-80 כאשר היה לרוב מובטל וחסר מעש, המשיך נואל להתאמן רבות בגיטרה ולכתוב שירים, לעיתים תוך כדי שימוש בסמים.
במאי 1988 פגש נואל את הגיטריסט גרהאם למברט מלהקת Inspirial Carpets במהלך הופעה של להקת הסטון רוזס.
השניים התחברו ובעקבות כך הרבה נואל להגיע להופעות של להקתו של למברט.
כאשר שמע נואל כי סולן הלהקה באותו זמן עזב, נבחן הוא בעצמו לתפקיד זה אך נדחה על ידי חברי הלהקה.
בסופו של דבר הועסק נואל כעובד הבמה של הלהקה.
בשנת 1991 חזר נואל מסיבוב הופעות של הלהקה בארצות הברית, וגילה כי אחיו ליאם הקים להקה משלו בשם ה"גשם" והוא גם משמש כסולן שלה.
נואל החליט ללכת לשמוע את הלהקה של אחיו באחת מהופעתיה במנצ'סטר אך לא אהב את ששמע.
אחרי שדחה את בקשת אחיו ליאם לשמש כמנהל הלהקה, הסכים להצטרף בתנאי שיהיה כותב השירים היחיד של הלהקה ושמעתה תקרא אואזיס.
הדומיננטיות של נואל בלהקה בשנים הראשונות להצטרפותו הקנתה לו את הכינוי "הצ'יף".
במאי 1993 גייסו חברי הלהקה מספיק כסף על מנת לנסוע לתחרות כישרונות בעיר גלאזגו שבסקוטלנד.
לאחר שניגנו ארבעה שירים ניגש אליהם המפיק והבעלים של חברת התקליטים "Creation Records" וביקש להחתים את חברי הלהקה על חוזה הקלטות.
לאחר ששמע קלטת עם שירים נוספים של הלהקה, החליט להחתים את אואזיס על חוזה למשך שישה אלבומים.
גלאגר כתב והלחין את כל השירים באלבומה הראשון של הלהקה, Definitely Maybe אשר יצא באוגוסט 1994 וזכה לביקורות טובות ולתשבחות בכל רחבי בריטניה.
באותה תקופה אף היה לאלבום אשר נמכר הכי מהר בהיסטוריה של בריטניה והיה זמן רב במקום הראשון במצעדי המוזיקה הבריטיים.
באוקטובר 1995 יצא אלבומה השני של הלהקה, ?What's The Story) Morning Glory).
גם בו, כמו באלבום הראשון, כל השירים נכתבו והולחנו על ידי נואל.
האלבום זכה תחילה להצלחה דומה לה זכה האלבום הראשון ובהמשך אף הוכתר כטוב יותר ושבר שיאים רבים בבריטניה.
באמצע שנות ה-90 יצרה הלהקה היסטריה רבה סביבה ברחבי בריטניה ובעולם, ואף הושוותה על ידי רבים להביטלס.
חבריה נהנו מהערצה מטורפת ונחשבו לגיבורי מעמד הפועלים ומושיעי הרוק הבריטי.
התקשורת החמיאה לגלאגר הבכור וכינתה אותו גאון מוזיקה, בשל שני האלבומים הראשונים של הלהקה, אשר הצליחו מסחרית וביקורתית ונחשבים עד היום מהאלבומים הטובים ביותר שיצאו אי פעם.
באותה תקופה היה גלאגר אחד מממובילי זרם הבריטפופ וסייע ללידתו המחודשת.
נואל ואחיו, ליאם, התפרסמו כ"ילדים הרעים" של הרוק הבריטי בשנות התשעים, עם סגנון חיים ראוותני ושימוש רב וגלוי בסמים, וכיכבו בצהובונים הבריטים שנהנו לסקר את מעלליהם ושערוריותיהם של האחים יום אחרי יום.
נואל נגמל משימוש בסמים ב-1999.
ההתלהבות סביב הלהקה דעכה מעט לאחר אלבומם השלישי Be Here Now שיצא בשנת 1997. האלבום אמנם הצליח מסחרית ובתחילה גם ביקורתית, אך עם השנים התגבשה הדעה כי אף שמדובר באלבום איכותי (שאף נבחר בכמה משאלים כאחד מהאלבומים הטובים בכל הזמנים), הוא "מנופח" מדי.
סביב הלהקה ישנו גרעין מעריצים נאמן מהגדולים בעולם, וחברי הלהקה לא התקשו למלא אצטדיונים בכל הופעה.
אלבומם השישי, Don't Believe The Truth מ-2005, החזיר את הערכת המבקרים ללהקה והאלבום, שזכה בתואר אלבום השנה באנגליה, הוגדר כחזרה לימי השיא של הלהקה.
ב-2008 הם שחררו את אלבומם השביעי והאחרון Dig Out Your Soul שזכה לביקורות מצוינות ומכר 5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
בספטמבר 2008, הופיעה הלהקה בטורונטו שבקנדה.
במהלך השיר Morning Glory רץ גבר זר אל הבמה, דחף והפיל את נואל ולאחר מכן התנפל על ליאם כשבידו סכין בטרם נעצר על ידי אנשי האבטחה.
לאחר כמה דקות התברר שנואל שבר את הצלע הימנית כשנפל על מערכת הסאונד.
מאחורי הקלעים ליאם הכה את התוקף על שפגע באחיו.
לאחר רבע שעה התוקף נעצר והלהקה המשיכה במופע.
ב-29 באוגוסט 2009 פרסם גלאגר הודעה באתר הלהקה, ובה הודיע כי הוא עוזב את הלהקה.
לאורך 18 שנות פעילותה של הלהקה ידעו יחסיהם של האחים גלאגר עליות ומורדות.
בהודעתו כתב נואל כי אינו יכול לעבוד עם אחיו ליאם יום אחד נוסף.
הודעתו של נואל פורסמה לאחר ששורה של הופעות שהיו מתוכננות ללהקה בוטלו.
לאחר פירוק אואזיס הכריז נואל על להקתו החדשה "Noel Gallagher's High Flying Birds".
ב-25 ביולי 2011 הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון שלה, "The Death of You and Me".
בשנת 2011 יצא האלבום הראשון של ההרכב, ששמו כשם ההרכב.
בשנת 2015 יצא האלבום השני - Chasing Yesterday.
לקראת סוף שנת 2017 יצא האלבום השלישי של ההרכב "?who bulit the moon".
האלבום, הבנוי מלחנים ותווים היוצרים אלמנטים פסיכאלדים, מהווים עבור נואל שינוי מהקו המוזיקלי שהיה מזוהה איתו עד האלבום.
האלבום זכה בביקורות טובות ומחמיאות על ידי מבקרי המוזיקה.
מאידך, התקבל במחלוקת על ידי גרעין המעריצים הקבוע של נואל.
גלאגר ידוע כאוהד של קבוצת הכדורגל האנגלית מנצ'סטר סיטי.
בשנת 2021 ביחד עם רון ווד הוא השתתף בשירי האלבום "11 Past the Hour".
נואיבה היא עיר תיירות במצרים השוכנת בצדו המזרחי של חצי האי סיני, לחוף מפרץ אילת, כ-65 ק"מ מדרום לאילת וכ-150 ק"מ מצפון לשארם א-שייח'.
ב-2006 מנתה אוכלוסיית העיר, כולל היישובים הסמוכים אליה, כ-12,000 נפש.
בתקופת השלטון הישראלי בסיני, לאחר מלחמת ששת הימים, עלו יוזמות שונות לפיתוח האזור.
במאי 1970 עלתה כוונה של יזמים צרפתים להקים במקום כפר נופש, אולם הכוונה סוכלה על ידי ממשלת צרפת שלא רצתה מעורבות צרפתית בהשקעות מעבר ל.
בינואר 1971 הוקם במקום בית קפה בדואי.
החטיבה להתיישבות של הסוכנות היהודית יזמה סקר קרקע במחצית השנייה של 1970 ומצא שהמקום מתאים לחקלאות.
בעקבות זאת הוקם ליד נואיבה מושב נביעות.
באותן שנים הפך שמה של נואיבה למושג בישראל כאתר מפלט מהמסגרות הממסדיות, בייחוד לדור הצעיר.
ב-1977 נערך במקום "פסטיבל נואיבה הראשון", וב-1978 נערך פסטיבל גדול יותר בו הופיעו מיטב אמני הפופ והרוק בישראל באותה עת.
התקשורת הישראלית קשרה לפסטיבל את התואר "וודסטוק הישראלי", אולם הייתה בכך הגזמה רבה מאחר שמאפיינים חשובים של פסטיבל וודסטוק לא התקיימו בנואיבה.
לאחר החזרת השלטון בסיני למצרים הוקם בנואיבה נמל, שאותו פוקדות ספינות מעבורת המגיעות מעקבה.
אזור נואיבה מיושב בשני שבטי בדואים: תראבין בצפון ומאיזנה בדרום.
תושבי נואיבה מתפרנסים מעבודה במשרדי הממשלה והעירייה שבמקום ומשירותים לתיירים.
בחלק הדרומי של נואיבה נמצאת הדיונה הקטנה, שבה בתי מלון, בתי הארחה וחושות לתיירים, ולידה הדיונה הגדולה.
בדומה ליישובים רבים לאורך מפרץ אילת, גם נואיבה חביבה על תיירים מישראל.
ישנם מספר שירים הנושאים את השם "נואיבה": שלמה גרוניך הלחין שיר בשם זה למילים של נירית ירון, ומתי כספי הלחין למילים של דורי בן זאב ("חגיגה בנואיבה", 1977).
חלוץ הזמר המזרחי ג'קי אלקיים הוציא גם הוא סינגל בשם זה.
לאחר ביקור בסיני, הלחין שמשון מיאל שיר בשם "נואייבה נואבה" כחלק מאלבומו היחיד "פרדס הגחלים הלוחשות".
נואל פליקס הוא כדורסלן אמריקאי-בליזי ששיחק בין היתר בקבוצת הפועל ירושלים בעמדת פאוור פורוורד/סנטר.
גובהו של פליקס 2.06 מטרים.
בעונת 2006-07 שיחק פליקס במכבי תל אביב.
בעונת 2005-2006 שיחק במדי סיאטל סופרסוניקס 12 משחקים ובתחילת העונה שיחק בסו פולס סקייפורס (מליגת ה-CBA).
פליקס גדל באינגלווד, פרבר של העיר לוס אנג'לס.
למד ושיחק במכללת פרסנו סטייט, שם הציג יכולת טובה, אך למרות זאת לא נבחר בדראפט ה-NBA.
את עונת הכדורסל המקצוענית הראשונה שלו העביר בין קבוצות שנחאי שארקס שבסין ואיידהו סטמפיד מליגת ה-CBA שבאיידהו.
ב-2004\2005 נואל פליקס שיחק באיטליה בקבוצת קאריף פרארה מהליגה השנייה, ביפן ובפיליפינים בקבוצת פואן פאלס אך גם שם לא בלט.
לאחר מכן פליקס חזר לארצות הברית לליגת ה-CBA בקבוצת יקיאמה סן קינגס שם הרשים עם ממוצעי 15.4 נקודות 7.4 ריב′ ו-1.3 חסימות למשחק.
מאוחר יותר עבר לשחק בקבוצת סו פולס והרשים עם ממוצעים של 15.7 נקודות, 7 ריבאונדים ו-2 חסימות למשחק (מצטיין ב-CBA בקטגוריה).
משחקו הטוב ביותר בקבוצה היה שסיים 39 נקודות, וכתוצאה מכך בחודש מרץ 2006 הוחתם בקבוצת סיאטל סופרסוניקס מה-NBA שם סיים את העונה.
בסיום העונה הפך לשחקן חופשי וגם שיחק במדי נבחרת ארצות הברית במשחקי המוקדמות להעפלה לאליפות העולם 2006.
בעונת 2006/7 שיחק במכבי תל אביב והחליף את מייסאו באסטון שעבר ל-NBA.
פליקס כמעט לא קיבל דקות במכבי ועזב אותה בסוף העונה.
בתחילת העונה שיחק באנהיים ארסנל מליגת הפיתוח של ה-NBA, אך בסוף חודש דצמבר 2007 החליט לחזור לישראל וחתם בהפועל ירושלים.
בפברואר 2008 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, תוך שהוא קולע בגמר 4 נקודות.
2003- סיים את מכללת פרסנו.
2003/04- שנחאי אוריינטל שארקס (סין), איידהו סטאמפייד (CBA).
2004/05- קאריף פרארה (איטליה, ליגה שנייה), פואן פאלס (הפיליפינים) יאקימה סאן קינגס (CBA).
2005/06- סו פולס (CBA), סיאטל סופרסוניקס (שיחק 10 ימים, וגם סיים את מחנה האימון הסופי).
2006- שיחק במוקדמות אליפות העולם ביפן במדי נבחרת ארצות הברית (ה"דרים טים")
2007/08- משחק בליגת ה-NBDL בקבוצת אנהיים ארסנל, בדצמבר עבר להפועל ירושלים ובסוף העונה שוחרר מהקבוצה.
ליגת ה-NBA - שיחק 12 משחקים עם סיאטל סופרסוניקס, 1.5 נקודות ו1.1 ריבאונדים למשחק.
ליגת ה-CBA - רשם 13.4 נקודות ו-6 ריבאונדים למשחק.
סר נואל פירס קאוורד היה שחקן אנגלי זוכה פרס האוסקר, גם זמר, במאי, מחזאי ומלחין של מוזיקה פופולרית.
נואל קאוורד נולד בטדינגטון, בריצ'מונד שעל התמזה שבאנגליה לארתור סאבין קאוורד (1856–1937), פקיד, ולאשתו ויולט אגנס (1863–1954), בתו של הנרי גורדון וויטש, קברניט ומודד בצי המלכותי הבריטי.
הוא היה השני מבין שלושת ילדיהם, שהבכור שבהם נפטר ב-1898 בגיל שש.
נואל קאוורד החל להופיע בתיאטרון וסט אנד בגיל צעיר.
היה חבר ילדות של הרמיון ג'ינגולד, חרף העובדה שאמה לא רוותה נחת מהקשר.
קאוורד היה תלמיד בבית הספר לתיאטרון 'האקדמיה איטליה קונטי', הופעתו המקצועית הראשונה הייתה ב-27 בינואר 1911, במחזה הילדים 'The Goldfish'.
לאחר הופעה זו, קיבל הצעות מתיאטראות שונים לגלם את דמותם של ילדים.
הוא לוהק עבור הפקה של 1914 שהציגה את פיטר פן.
בגיל 14 הוא נעשה מאהבו של פיליפ סטריטפילד, צייר בוהמיין שלקח אותו תחת חסותו והציגו בפני החברה הגבוהה בסלונה של מרת אסטלי קופר.
היא קיבצה מסביבה אומנים והזמינה אותו לחיות באחוזתה בהאמבלטון, רוטלאנד, אולם הוא הוזמן להתארח בחוות ביתה ולא בבניין האחוזה ההדור, מחמת מעמדו החברתי הנמוך.
סטריטפילד נפטר משחפת בשנת 1915.
קאוורד שיחק במספר הפקות בצוותא עם סר צ'ארלס הוטריי, שחקן ויקטוריאני וקומיקאי, שאותו העריץ והיה תלמידו עד לגיל 20. מהוטריי למד קאוורד טכניקות משחק קומיות ומחזאות.
הוא גויס לצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה, אולם שוחרר מפאת בריאותו הלקויה.
קאוורד הופיע בשנת 1918 בסרט 'Hearts of the World' של דייוויד לוולין וורק גריפית' בתפקיד ללא קרדיט.
הוא החל לכתוב מחזות שהוא וחבריו יוכלו לככב בהם ובה בעת כתב ביקורות.
קאוורד כיכב בתפקיד מרכזי במחזה הקומי 'I'll Leave It To You' ב-1920, בגיל עשרים.
קאוורד זכה להצלחה צנועה עם מחזהו 'The Young Idea', מחזה שדמה למחזותיו של ג'ורג' ברנרד שו ב-1923. מחזהו הבא 'The Vortex' היה שנוי במחלוקת היות שהוא הכיל רמיזות להומוסקסואליות ולהתמכרות לסמים, והפך אותו לסנסציה בן לילה משני צדי של האוקיינוס האטלנטי.
קאוורד המשיך בשלושה להיטים דרמטיים 'Hay Fever', 'Fallen Angels' (שניהם ב-1925) ו-'Easy Virtue' ב-1926.
קאוורד חבר בשנית ללורנס ב-'Tonight at 8:30' ב-1936, סדרה של עשרה מחזות קצרים, כשבכל העלאה שלהם נבחרו והוצגו באקראי שלושה מהם.
אחד ממחזות אלו, 'Still Life', הורחב ב-1945 לסרט פגישה מקרית של דייוויד לין.
בין השנים 1929 ל-1936 הקליט קאוורד בחברת HMV כמה משיריו הידועים ביותר.
רבים מהם זכו ברבות השנים להוצאה מחודשת.
בעת פריצתה של מלחמת העולם השנייה ב-1939 עבד קאוורד קשה מתמיד.
בזמן שהמלחמה פרצה הוא עזב את פריז.
היה זה פסק זמן שלקח מכתיבה על מנת להופיע בפני החיילים, אולם לאחר זמן מה גמלה ההחלטה בלבו לשוב למלאכת הכתיבה.
שירותו החשאי של קאוורד החל בשנת 1937 כאשר דיפלומט בריטי בכיר בשם רוברט ונסיטארט החליט לנצל את הראוותנות, התבונה והזיכרון המושלם של קאוורד כדי לסייע לרשת מודיעין אנטי-נאצית בלתי רשמית שוונסיטארט הקים באירופה.
בשליחותו של ונסיטארט יצא קאוורד לסיורים בוורשה, במוסקבה ובהלסינקי, שבמסגרתם שר והופיע בפני קהל ובמקביל אמד את ההשפעה הנאצית בקרב האח"מים שבפניהם הופיע.
עם פרוץ המלחמה נשלח קאוורד לפריז, שם בילה רבות בחברתם של הדוכס מווינדזור ואשתו ווליס סימפסון שהיו אוהדי הנאצים והיו בגדר סיכון לחזרה לכס המלוכה בבריטניה בחסות הנאצים, אם אלה יכבשו את בריטניה.
קאוורד הלך למסיבותיהם של בני הזוג, כדי להשגיח עליהם.
לאחר פינוי דנקירק יצא קאוורד לארצות הברית, שם התלווה לקרי גרנט, שפעל בחשאי בשירות ה-FBI, כדי לאמוד את התחושות בימין ובשמאל האמריקאי ביחס למלחמתה של בריטניה.
בימין נכללה קבוצת כוכבי קולנוע, ביניהם ארול פלין שנחשדו באהדה לנאצים והשמאל הושפע מהברית של סטלין והיטלר וחיכה לתבוסת בריטניה.
ב-1973 זמן לא רב לפני מותו הודה קאוורד, בפני כותב הביוגרפיה שלו, בעברו כמרגל.
ידידו הקרוב, ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת, עודד את הממשלה להעניק לקאוורד תואר אבירות בשל מאמציו ב-1942. וינסטון צ'רצ'יל בלם את הדבר, בשל הסתייגותו מסגנון חייו הנוצץ של קאוורד.
סיבתו הרשמית של צ'רצ'יל היה הטלת קנס של מאתיים לירות שטרלינג בשל עבירות מטבע זר (הוא הוציא 11,000 לירות שטרלינג בטיולו באמריקה).
לו הגרמנים היו פולשים לאנגליה היה קאוורד עלול להיאסר ולהיהרג בשל הכללתו ב'ספר השחור' שלהם, ביחד עם אישי ציבור נוספים בשל דעותיו הסוציאליסטיות.
כמה סבורים, לעומת זאת, כי תואר האבירות נמנע ממנו בשל ההומוסקסואליות שלו.
מתיעוד שהתגלה לאחרונה נמצא שקאוורד היה ברשימת החיסול של הנאצים בשל שירותו ב-MI6.
קאוורד כתב ופרסם כמה שירים פופולריים ביותר במהלך המלחמה, המפורסמים שבהם הם 'London Pride' ו-'Don't Let's Be Beastly to the Germans'.
הוא התלונן בפני וינסטון צ'רצ'יל חברו לציור כי הוא חש שאינו עושה די על מנת לתמוך במאמצי המלחמה.
צ'רצ'יל הציע להפיק סרט שיתבסס על הקריירה של סרן לורד לואי מאונטבאטן.
התוצאה הייתה סרט דרמה ימי, 'In Which We Serve', שבו קאוורד כתב, כיכב, הלחין את המוזיקה וביים בשיתוף פעולה עם דייוויד לין.
הסרט נחל הצלחה משני עבריו של האוקיינוס האטלנטי וקאוורד זכה בפרס אוסקר לשם כבוד.
בשנות ה-40 כתב קאוורד כמה ממחזותיו הטובים ביותר.
הפרשנות החברתית 'This Happy Breed' והדרמה הקומית המורכבת והאוטוביוגרפית למחצה 'Present Laughter', שניהם ב-1939, ששולבו מאוחר יותר עם הקומדיה השחורה המוצלחת ביותר 'Blithe Spirit', ב-1941, כשקאוורד מככב בעת ובעונה אחת בשלושתם יחד.
'Blithe Spirit' הייתה שובר קופות שהגיעה לשיא הכנסות שלא נשבר עד לשנות ה-70, ועובדה מאוחר יותר לסרט קולנוע שביים דייוויד לין.
במהלך שנות ה-50 חלה ירידה חדה בפופולריות שקאוורד זכה לה, כאשר מחזות כגון Nude with Violin, Quadrille, Relative Values ו-South Sea Bubble לא קצרו שבחים רבים מצד הביקורת ולא זכו לאהדה רבה בקרב הקהל.
חרף זאת הוא שמר על פרופיל ציבורי גבוה, בהמשיכו לכתוב (ולעיתים לככב) בהצלחה מתונה במחזות הווסט אנד, הוא ביצע קברט סולו שנחל הצלחה בלאס וגאס (זמין בתקליטור), ושיחק בסרטים כמו Bunny Lake Is Missing, מסביב לעולם בשמונים יום (1956), האיש שלנו בהוואנה (1959), Boom!
לאחר שכיכב פעמים מספר בטלוויזיה בשנות ה-50 המאוחרות לצד מארי מרטין, עזב קאוורד את בריטניה מסיבות מיסוי.
בתחילה הוא התיישב בברמודה ואחר כך עבר לג'מייקה, שם בילה את שארית ימיו.
מחזהו Waiting in the Wings משנת 1960, עסק במתחולל בבית מרגוע לשחקניות לאחר פרישתן, וסימן נקודת מפנה בפופולריות שלו, קצר תשואות ממבקרים, שהשוו אותו לעבודתו של אנטון צ'כוב.
בשנות ה-60 חלה תחייה בפופולריות שלו, עם מספר הפקות חדשות של מחזותיו משנות ה-20 ומספר תסקורות שהללו את המוזיקה; קאוורד כינה קאמבק זה בשם "הרנסאנס של אבא".
הפקתו האחרונה של קאוורד הייתה Suite in Three Keys משנת 1966, טרילוגיה שהתרחשה בסוויטת בית מלון, בו הוא גילם את התפקיד הראשי של הטרילוגיה.
הטרילוגיה זכתה לתשבחות רבות מהמבקרים והיא מילאה היכלות בבריטניה.
קאוורד תכנן לככב במחזה זה בברודוויי, אולם לא עלה בידו לנסוע מחמת מחלתו.
רק שניים ממחזותיו הועלו בניו יורק, כשהכותרת השתנתה ל-Noel Coward in Two Keys ולתפקיד הראשי נכנס יו קרונין.
בשלב זה סבל קאוורד מדלקת מפרקים ומאובדן זיכרון לפרקים, שפגם בעבודתו בסרט הג'וב האיטלקי, קאוורד פרש מהתיאטרון.
ב-1970 הוענק לו תואר אבירות.
הוא נפטר בג'מייקה ב-26 במרץ 1973 מדום לב בגיל 73. הוא נטמן שלושה ימים מאוחר יותר בפיירלי היל שבג'מייקה, בראש גבעה המשקיפה על החוף הצפוני של האי.
ב-28 במרץ 1984 הסירה המלכה אליזבט את הגולל מעל מצבת זיכרון ב-Poets' Corner שבמנזר וסטמינסטר.
קאוורד כתב מעל חמישים מחזות ואריכי נגן רבים של שירים מקוריים, הוא חיבר תסקורות מבדחות, שירה, מספר כרכים של סיפורים קצרים ואת הרומן Pomp and Circumstance בשנת 1960; כמו כן חיבר שלושה כרכי אוטוביוגרפיה.
פרט לכך ראו אור מספר ספרי מוזיקת שירים פרי עטו, יומנים ומכתבים.
כרך ובו שיעתוקים של כמה מעבודות האומנות פרי מכחולו ראו אור.
תיאטרון נואל קאוורד ברחוב סנט מרטין נפתח ב-1 ביוני 2006, לאחר שיפוץ נרחב, עבור הבכורה של אבניו Q בלונדון.
התיאטרון פתח את דלתותיו ב-1903 כתיאטרון החדש, ושמו הוסב לתיאטרון אלביי ב-1973. הופעת הבכורה של קאוורד בווסט אנד בתיאטרון החדש, הייתה ב-1920.
קאוורד היה הומוסקסואל ולא נישא מעולם.
קאוורד נהנה ממערכת יחסים בת תשע עשרה שנים עם הנסיך ג'ורג', דוכס קנט, וכן היו לו רומן קצר עם השחקן הנודע סר מייקל רדגרייב, ומערכת יחסים ארוכה נוספת עם שחקן הבמה והסרטים גרהאם פיין, למשך כמעט שלושים שנה עד למותו.
מאוחר יותר היה פיין עורך שותף עם שרידן מורלי של אסופת יומניו, שפורסמה ב-1982. הוא גם היה קשור למלחין רד רורם, ופרטי מערכת היחסים שלהם פורסמו ביומניו של רורם.
קאוורד סירב לצאת מהארון ולהודות בנטיותיו המיניות, בהצהירו באירוניה: "יש עדיין אישה בכיכר פדינגטון שמעוניינת להינשא לי, ואיני רוצה להכזיב אותה".
מאז נעוריו תיעב קאוורד שיח גלוי לגבי מין והתייחס לסצנת הגאווה המודרנית בבוז.
דבר זה לא מנע ממנו לתקוף קשות את ידידו, הסופר האנגלי המהולל סומרסט מוהם, הומוסקסואל-בארון נודע, על פרסומיו הגלויים של מוהם אודות נישואיו לרעייתו ואם בתו סיירי.
קאוורד גם כתב מחזה ("שעת הדמדומים") על דמותו המיוסרת של מוהם.
קלייב פישר, בביוגרפיה המזהירה שלו על קאוורד, חושף אדם בעל אישיות חזקה ש"בחר לחיות חיים כפולים ללא כל חרטה או מצמוץ", והיה נדיב מאוד לחבריו ואהוביו.
הוא היה חבר קרוב של ויוויאן לי, ג'ין טירני, ג'ודי גרלנד, אליין סטריץ', הנסיכה מרגרטה והמלכה אליזבט.
הוא היה גם חבר קרוב של איבון נובלו ווינסטון צ'רצ'יל.
הוא היה נשיא The Actors' Orphanage, בית יתומים שנתמך על ידי תעשיית התיאטרון.
בכלל זה סייע לפיטר קולינסון הצעיר, שהיה תחת ההשגחה של בית היתומים, והפך לסנדקו של קולינס וסייע לו לפלס את דרכו בעולם הסרטים.
כאשר קולינסון היה במאי מוצלח הוא הזמין את קאוורד לשחק בסרטו "הג'וב האיטלקי"; גרהאם פיין שיחק אף הוא בתפקיד קטן.
שכנו של קאוורד בג'מייקה היה יוצר ג'יימס בונד איאן פלמינג ואשתו אן, ליידי רוטרמר לשעבר.
קאוורד חיבב מאוד את הזוג פלמינג אך התעייף ממריבותיהם התכופות ויחסיהם הגרועים ותיעד זאת ביומניו.
בזמן עיבוד רומן ג'יימס בונד הראשון "ד"ר נו" לקולנוע, הוצע לקאוורד תפקיד הנבל.
הוא הגיב להצעה במשפט: "Doctor No?
עבודותיו של קאוורד מוחזקות באוסף מיוחד באוניברסיטת ברמינגהאם.
בתוכנית הטלוויזיה של ה-BBC מ-11 באוקטובר 2006 מגלה האנטר דייוויס כי קאוורד סיפר לו במהלך ראיון שהוא אהב להיות נוכח ולצפות בניתוחי בתי חולים בזמנו החופשי; ככל הנראה כשדייוויס שאל אותו עוד בעניין זה נרתע קאוורד מהנושא וסירב לפרט.
פרודיות של וכמחווה לקאוורד וסגנונו כוללות את:
דמותו של בברלי קרלטון במחזה ברודוויי משנת 1939 The Man Who Came to Dinner הייתה מבוססת על קאוורד.
גילם אותו רג'ינלד גרדינר בסרט משנת 1942 על פי המחזה.
בסרט משנת 1982 Better Late Than Never, משחק דייוויד ניבן את ניק קארטלנד, שחקן קברט מזדקן שהשורה המפורסמת מתוכו היא I've Been To A Marvellous Party.
במאי 1994 שידרה רשת BBC World Service את מחזהו של ג'ון ויין-טייסון Marvellous Party, על איחוד מחדש בגיל העמידה בלאס וגאס של קאוורד ושותפתו אזמה ויין-טייסון, בכיכובם של סטנלי באקסטר כקאוורד ודורותי טוטין כויין-טייסון.
האלבום מכיל את שיריו של קאוורד אותם מבצעים סטינג, אלטון ג'ון, פט שופ בויז, The Divine Comedy, Vic Reeves, פול מקרטני ואחרים.
קאוורד הופיע כאורח קבוע בפרק החמישי והשישי של Goodnight Sweetheart סיטקום ה-BBC.
קאוורד היה דמות מובילה בקומדיה של ג'רמי קינגסטון, Making Dickie Happy, שגם הציגה את אגאתה כריסטי ולואי מאונטבאטן (דיקי מהכותרת), שהועלתה לראשונה בתיאטרון רוזמארי בארנץ' בספטמבר 2004 בלונדון.
נוֹאֵל מרטין (Noël Martin; 1959 – 14 ביולי 2020) היה בריטי, שנפל קורבן לפשע שנאה של תקיפה על ידי ניאו נאצים.
לאחר שהיגר לבריטניה, התגורר בברמינגהאם.
ב-16 ביוני 1996, בעת ששהה בברנדנבורג, גרמניה, ועבד שם כפועל בניין, הותקף מרטין בגלל עורו השחום בידי ניאו נאצים, שהשליכו לבנת בטון על מכוניתו.
הלבנה ניפצה את חלון הרכב והוא נפגע קשות בראשו ובעמוד השדרה, נותר משותק בארבע הגפיים (קואדריפלגיה), ונזקק לעזרה של 24 שעות ביממה.
מרטין התפרסם כשביקש בשנת 2006 סיוע בהתאבדות, על ידי המתתו בהמתת חסד.
פרסומו גרר הפקה של סרט תיעודי על חייו, שהפיק ערוץ 4 הבריטי בשנת 2009.
נפת נוּאוֹרוֹ (באיטלקית: Provincia di Nuoro ובסרדו: Provìntzia de Nùgoro) היא נפה במרכז-מזרח מחוז סרדיניה באיטליה, לחוף הים הטירני.
בירת הנפה היא העיר נואורו (עיר) וכוללת 53 עיריות.
ברפורמה משנת 2001, כאשר מספר הנפות הוכפל מארבע לשמונה, הועברו מנפת נואורו לנפות אחרות: 48 רשויות מקומיות ובהן 100,000 תושבים ושטח של 3,110 קמ"ר.
דו"ח הוועדה הנשיאותית של רומניה משנת 2006, שעסק בניתוח הדיקטטורה הקומוניסטית במדינה, הוקיר את זכרו של נואל ברנרד כאחד מהאנשים שנאבקו "מתוך אלטרואיזם ולהט למען הכרת האמת ואמירתה".
נואל ברנרד נולד בשנת 1925 בבוקרשט כנואל ברקוביץ', בן לאב יהודי (פיליפ ברקוביץ', בן לזוג יהודים מבראילה) ולאם גרמנייה אוונגלית, אליזבט לבית יאהן (Jahn) שאביה, קרל יאהן, צבע של דברי טקסטיל, הגיע לסיגטו מרמאציי שבחבל מרמורוש ממראנו שבדרום טירול.
בילדותו למד ברנרד בבית ספר לותרני.
בשנת 1937, בגיל 12, עלה לארץ ישראל עם הוריו.
בהמשך למד מתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בימי לימודיו שם הכיר את אשתו הראשונה, איווט בורלא, בת למשפחה יהודית שמוצאה בסלוניקי.
בשנת 1945 היגרו לבריטניה, שם למד למשך שנה בלונדון והתאזרח בבריטניה.
ב-1947 נולד ילדו והפסיק את לימודיו האקדמיים כדי להתמסר לעבודה העיתונאית ברדיו.
מאוחר יותר קיבל גם אזרחות אמריקאית.
ברנרד הועסק כעיתונאי על ידי המחלקות בשפה הרומנית של רשות השידור הבריטית "בי.בי.סי" ושל תחנת הרדיו "קול אמריקה".
בשנת 1953 התיישב במינכן בירת בוואריה, בגרמניה המערבית, ושם הפך לעורך (1953–1954) ואחר כך למנכ"ל המחלקה הרומנית של תחנת הרדיו "אירופה החופשית" (1953-1958 ו-1965-1981), אשר מומנה על ידי ממשל ארצות הברית עד שנת 1971 באמצעות ה-CIA.
בשנת 1958 עבר לגור ברומא עם אשתו ושני ילדיו.
כעבור כמה שנים חזר לאנגליה, וניהל את המשרדים בלונדון של תחנת החדשות "רדיו פרס אינטרנשיונל" (RPI), שנרכשה מאוחר יותר על ידי סוכנות החדשות "יונייטד פרס אינטרנשיונל" (UPI).
בשנת 1965 שב למינכן בתפקיד מנהל התוכניות ברומנית של "רדיו אירופה החופשית".
אחרי נישואים שניים עם עיתונאית יהודיה בשם סידוניה אלתרוביץ', בשנת 1972 התחתן שוב עם יואנה מגורה (Ioana Măgură), בת למשפחה יהודית מבוקרשט, שעבדה בשנים 1964–1969 כקריינית בטלוויזיה הממלכתית של רומניה, עקרה בשנת 1970 למערב, ועבדה בהמשך כעורכת בתוכניות ברומנית של רדיו אירופה החופשית.
תחת ניהולו זכתה תחנת רדיו אירופה החופשית ברומנית לפופולריות רבה מאוד ברומניה.
השידורים של נואל ברנרד ועמיתיו, שהתרחבו בזמן רעידת האדמה ברומניה ב-4 במרץ 1977, מתחו ביקורת חריפה על המשטר הקומוניסטי ועל השרירותיות הבלתי מרוסנת של שלטון היחיד של הזוג צ'אושסקו, שגברה בסוף שנות ה-70 ובשנות ה-80 ברומניה.
כעדות הגנרל יון מיכאי פאצ'פה, ראש הבולשת שערק למערב, בספרו "אופקים אדומים", נואל ברנרד הפך בעיני המשטר לאחד מהאויבים הראשיים שיש לחסל.
נואל ברנרד נפטר ב-23 בדצמבר 1981 מסרטן הריאה.
באותה תקופה עם מחלתו של ברנרד חלו בסרטן עוד שני עיתונאים חשובים של התחנה, אמיל ג'ורג'סקו וולאד ג'ורג'סקו (יורשו בתפקיד).
לפי בקשתו טרם מותו, גופתו נשרפה ללא טקס דתי.
אלמנתו, יואנה מגורה ברנרד, עברה בהמשך עם ילדיה ונכדיה לקליפורניה.
The True Story of Nicolae and Elena Ceauşescus' Crimes, Lifestyle, and Corruption 1990. [יון מיכאי פאצ'פה, "אופקים אדומים": ההיסטוריה האמיתית של ניקולאה ואלנה צ'אושסקו, פשעיהם, סגנון חייהם ושחיתותם].
Concluziile Raportului final al Comisiei Prezidenţiale pentru analiza dictaturii comuniste din România [מסקנות הדו"ח הסופי של הוועדה הנשיאותית הרומנית לניתוח הדיקטטורה הקומוניסטית ברומניה, במוסף כתב העת "רוויסטה 22", מס.186, 21 במרץ 2006, עמ' 4].
מרי נואל סטריטפילד היא סופרת אנגליה, הידועה בעיקר בשל סדרת ה"נעליים" שכתבה.
סטריטפילד זכתה במדליית קרנגי בשנת 1938, על ספרה "הקרקס מגיע" הידוע גם בשם "נעלי קרקס".
כמה מרומניה עובדו לסרטים או לסדרות טלוויזיה.
נואל סטריטפילד היא בתו של ויליאם סטריטפילד, והייתה הבת השנייה מתוך חמישה ילדים.
נואל נחשבה לאחות "הרגילה" במשפחה שלה, אך היא התבלטה בהופעות שערכה עם אחיותיה למטרות צדקה.
בהגיעה לבגרות היא חיפשה קריירה בתחום התיאטרון, ובמשך כעשור הייתה שחקנית.
חיי הבמה היוו בסיס לרבים מהספרים הפופולריים שלה לילדים, שעסקו לעיתים קרובות בילדים המתמודדים עם קריירה בתחום האמנות.
נואורו (באיטלקית: , בסרדו: Nùgoro) היא בירת נפת נואורו שבמחוז האוטונומי סרדיניה שבאיטליה.
העיר ממוקמת על מורדות הר אורטובנה (Ortobene) שבמזרח האי והיא העיר השישית במספר תושביה בסרדיניה.
נואורו היא מקום הולדתם של אומנים, סופרים, משוררים, ציירים ופסלים ושוכנים בה המוזיאונים החשובים ביותר בסרדיניה.
העיר נחשבת כמרכז תרבותי חשוב של סרדיניה ונהוג לכנותה בכינוי "אתונה של סרדיניה" (Atene sarda).
נואורו היא מקום הולדתה של גרציה דלדה, האישה האיטלקית הראשונה והיחידה עד כה שזכתה בשנת 1926 בפרס נובל לספרות.
העדויות הראשונות לנוכחות אנושית באזור נואורו הם "בתי הפיות" (בסרדו: Domus de Janas), שהם קברים חצובים בסלע המתוארכים לאלף השלישי לפני הספירה.
יחד עם זאת, ממצאים קרמיים מהתרבות האוזיירית (Ozieri) שנתגלו במקום מתוארכים לאמצע האלף הרביעי לפני הספירה.
הקברים הללו היו מרכזה של התרבות הנוראגית שהתפתחה בסרדיניה החל מאמצע האלף השני לפני הספירה ועד לשנת 250 לפנה"ס לערך, כפי שמעידים יותר מ-30 אתרים נוראגים כמו הכפר שהתגלה בקרבת נואורו ובו התגלו כ-800 מבנים.
שטחי הקבורה נחצו על ידי דרך רומית שקישרה את קאראליס (Karalis, כיום קליארי) לאוּלביה (Ulbia, כיום אולביה).
המיתוסים על ההתיישבות הרומית משתקפים בשפת הסרדו שעדיין מדוברת בנואורו.
הניב המקומי של הסרדו נחשב לשפה ששמרה על צורתה המקורית באופן המובהק ביותר מבין השפות הרומאניות.
לאחר נפילתה של האימפריה הרומית המערבית, שלטו בסרדיניה הונדלים ולאחריהם הביזנטים.
על פי מכתבים של האפיפיור גרגוריוס הראשון התקיימה תרבות רומית-נוצרית לצדן של תרבויות פגניות, בעיקר בפנים האי.
עם דעיכת השלטון הביזנטי הוקמו בסרדיניה ארבע ממלכות (Giudicati, בסרדו: Judicados).
במפה משנת 1147 מופיע שמו של כפר קטן בשם נוּגוֹר (Nugor).
במאתיים השנים הבאות גדל הכפר ליישוב בן 1000 תושבים.
נואורו נשארה עיירה בעלת חשיבות בינונית כאשר שלטו בסרדיניה מלכי אראגון וספרד, עד אשר הרעב והדבר הכו בה בסוף המאה ה-17.
לאחר שסופחה לממלכת סרדיניה נעשתה נואורו למרכז מנהלי של האזור, תואר אותו קיבלה ב-1836.
נואל אדוארדו ואיאדארס בונייה (בספרדית: Noel Eduardo Valladares Bonilla; נולד ב-3 במאי 1977), הוא כדורגלן עבר הונדורי ששיחק בעמדת השוער בקבוצות מהונדורס ובנבחרת הונדורס.
ואיאדארס שיחק בקבוצה המקומית ריאל קומאיאגואה.
ב-1997 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ככדורגלן מקצועי בקבוצת מוטגואה.
ב-2003, בהיותו שוער שלישי במוטגואה, הוא נכנס במשחק הדרבי עם אולימפיה כחלוץ.
במשחק זה הוא כבש שער בנגיחה.
בעקבות כך שיחק משחקים נוספים כחלוץ, ובסך הכול כבש שלושה שערים בתקופה זו.
בשנת 2006 ואיאדארס עבר לאולימפיה, היריבה העירונית של קבוצתו הקודמת.
שם שיחק עד שהודיע על פרישתו מכדורגל בדצמבר 2016.
ואיאדארס שיחק עם נבחרת הונדורס באולימפיאדת סידני בשנת 2000. הוא שיחק כשוער וכחלוץ במשחקים הפאן-אמריקאיים בשנת 1999.
ואיאדארס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הונדורס הבוגרת ביוני 2000 במשחק מול במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. הוא זומן לסגל הונדורס לקופה אמריקה 2001, כאשר הנבחרת הגיעה למקום השלישי, הישג השיא שלה בטורניר זה.
הוא היה השוער הראשון של הנבחרת בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2010, בו היא עלתה לגביע העולם בפעם השנייה בתולדותיה.
בטורניר עצמו ואיאדארס שיחק בשלושת משחקי הנבחרת, כאשר במשחק מול הוא נבחר לשחקן המצטיין במשחק, לאחר ששמר על רשת נקייה במשחק זה.
בגביע הזהב 2011 הגיעה הונדורס לשלב חצי הגמר.
בטורניר זה זכה ואיאדארס בפרס כפפת הזהב, שניתן לשוער המצטיין בטורניר.
הונדורס הצליחה להעפיל למונדיאל 2014, לאחר שסיימה במקום השלישי בבית המוקדמות.
בטורניר עצמו, ואיאדארס כבש שער עצמי בהפסד 0-3 ל.
ליגת העל ההונדורסית (5) – (אפרטורה), (קלאוסורה), (אפרטורה), (קלאוסורה), (אפרטורה)
הסופר קאפ ההונדורי (1) –
ליגת העל ההונדורסית (12) – (אפרטורה), (קלאוסורה), (קלאוסורה), (קלאוסורה), (קלאוסורה), (אפרטורה), (קלאוסורה), (אפרטורה), (קלאוסורה), (קלאוסורה), (קלאוסורה), (קלאוסורה)
השוער המצטיין בגביע הזהב (1) – 2011
איש המשחק בגביע העולם (1) – מונדיאל 2010, נגד
השוער הטוב ביותר בליגת העל ההונדורסית (3) – (קלאוסורה), (אפרטורה), (קלאוסורה)
נואל דה קסטלנו היה מצביא צרפתי במלחמת העולם הראשונה שפיקד על הארמייה השנייה במהלך המערכה על הגבולות, ולאחר מכן פיקד על קבוצות הארמיות המרכזית והמזרחית.
נואל דה קסטלנו נולד ב-24 בדצמבר 1851 בסן-אפריק למשפחת אצולה קתולית.
בשנת 1870 התגייס קסטלנו לצבא הצרפתי ולחם בשורותיו במלחמת צרפת–פרוסיה.
בשנת 1906 הועלה קסטלנו לדרגת גנרל של חטיבה, ומונה למפקד החטיבה ה-24. בשנת 1909 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-13. בשנת 1911 מונה קסטלנו לסגן ראש המטה הכללי, והשתתף בתכנון תוכנית 17.
עם פרוץ המלחמה מונה קסטלנו למפקד הארמייה השנייה, ופיקד עליה במהלך המערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב לורן.
ביוני 1915 מונה קסטלנו למפקד קבוצת הארמיות המרכזית, ובהמשך השנה מונה לראש המטה של ז'וזף ז'ופר.
בשנת 1916 הופקד קסטלנו על הגנת ורדן בתחילת קרב ורדן.
לאחר פיטוריו של ז'ופר והחלפתו ברובר ניוול, פרש קסטלנו משרות פעיל ומונה לראש המשלחת הצבאית ברוסיה.
לאחר פיטוריו של ניוול בשנת 1917 והחלפתו בפיליפ פטן, מונה קסטלנו למפקד קבוצת הארמיות המזרחית, ופיקד עליה במהלך המתקפה בלורן בשנת 1918.
שלושה מבניו של קסטלנו נהרגו במהלך המלחמה בחזיתות השונות.
בשנת 1919 נכנס קסטלנו לפוליטיקה, ונבחר לפרלמנט.
בשנת 1924 הקים קסטלנו את הפדרציה הלאומית הקתולית, ובשנת 1930 פרש לביתו, שם התגורר באלמוניות עד למותו ב-19 במרץ 1944.
נואל אנתוני קלארק הוא שחקן, תסריטאי ובמאי אנגלי.
הוא מוכר מתפקידו כוויימן נוריס בסדרה "Auf Wiedersehen, Pet" וכמיקי סמית' בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
קלארק הופיע וכתב את התסריט של הסרט "Kidulthood", וגם ביים וכיכב בסרט ההמשך "Adulthood".
הוא זכה בפרס אוליבייה לשחקן המבטיח ביותר לשנת 2003, וזכה בפרס באפט"א לכוכב העולה ב-2009. באפריל 2021 קיבל קלארק פרס בפט"א על תרומה יוצאת דופן לקולנוע הבריטי.
בסוף אפריל ובתחילת מאי 2021 הואשם קלארק על ידי כשלושים נשים, בהתנהגות מינית בלתי הולמת ובהטרדות מיניות במהלך שנות עבודתו בטלוויזיה ובקולנוע.
בעקבות זאת, הוא הושעה מחברותו באקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה שאף שללה ממנו פרס שהוענק לו ב-10 באפריל באותה שנה, וסוכנויות שחקנים, חברות ניהול וחברות הפקה והפצה ניתקו את קשרי העבודה איתו.
הוא למד תקשורת באוניברסיטת צפון לונדון ואחר כך למד משחק ב"מרכז השחקנים של לונדון".
הוא הופיע בתפקיד ויימן נוריס בסדרת הטלוויזיה "Auf Wiedersehen, Pet" בשנים 2002 ועד 2004. בסדרה המחודשת של ה-BBC "דוקטור הו" גילם קלארק את מיקי סמית' בשתי העונות הראשונות (2005 ו-2006).
הוא היה השחקן השחור הראשון שהיה מלווה של הדוקטור בפרק "School Reunion" וחזר לגלם את התפקיד ב-2008 בפרק "Journey's End" וב-2010 בפרק "The End of Time".
בגרסת האודיו של "דוקטור הו" כיכב קלארק בסדרה "Dalek Empire: The Fearless" שיצאה לאור מספטמבר ועד דצמבר 2007.