tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם זאת, השירה בנו עושה שימוש בסולם טונאלי מוגבל ובקטעים ארוכים החוזרים על עצמם בתחום מוזיקלי צר.
המוזיקה בבירור אינה במרכז השירה בנו.
עם זאת התמליל הוא פיוטי ומתבסס כמעט באופן בלעדי על קצב החמש-שבע-חמש המוכר לכל מי שיודע על הואקה המוקדמת וההייקו המאוחר הרבה יותר, תוך חיסכון בהבעה ושפע רמיזות.
בדרך כלל רק הדמות המרכזית, ה"שיטה" עוטה מסכה.
עם זאת, במקרים מסוימים עוטה גם הצורה מסכה, בייחוד עבור תפקידי נשים.
השימוש במסכות הנו נועד לשרטט דמות נשית או בלתי אנושית (אלוהית, שטנית, או חיה).
קיימות גם מסכות נו שנועדו לייצג צעירים או זקנים.
מצד שני, שחקן נו שאינו עוטה מסכה משחק בתפקיד של גבר מבוגר בשנות העשרים, שלושים או ארבעים לחייו.
גם השחקן המשני "ואקי" אינו עוטה מסכה.
שחקן מנוסה העוטה מסכה מסוגל להעביר הבעות רגש שונות בעזרת תנוחת הראש והתאורה.
מסכה דוממת נראית כאילו היא שמחה, עצובה או מציגה מגוון הבעות מעודן.
ליונס מהמעבדות לתקשורת ורובוטיקה אינטליגנטית בקיוטו, יפן ורות קמפבל מה"קולג' האוניברסיטאי של לונדון, בחנו היבט יוצא דופן זה של המסכות.
נוּ-מטאל הוא תת-ז'אנר של מטאל אלטרנטיבי.
הנו-מטאל מאופיין בשילוב של הבי מטאל עם סגנונות אחרים כדוגמת היפ הופ, רוק אלטרנטיבי, פאנק, מוזיקה אלטרנטיבית וגראנג'.
בשנות ה-90 עם ירידת ההבי מטאל החלו לקום להקות מטאל חדשות אשר יצאו מן המסגרת המטאלית ושילבו בין המטאל הקלאסי למוזיקה האלטרנטיבית.
למשל האינדסטריאל מטאל, אשר שילב בין מטאל למוזיקה האלקטרונית, החל לפרוח עם עלייתם של מרלין מנסון, וייט זומבי וניין אינץ' ניילז והראפ מטאל עם רייג' אגיינסט דה משין וביוהזארד.
בנוסף לכך להקות גראנג' רבות כמו אליס אין צ'יינס וסאונד גרדן שילבו בין מטאל לגראנג' וזכו לפופולריות גדולה.
לעומת זאת קמה בארצות הברית תנועת הגרוב מטאל בהנהגת פנטרה, אשר החליפה את הריפים של הת'ראש מטאל בריפים כבדים ועוצמתיים יותר.
להקות גרוב מטאל רבות כמו משין הד וספולטורה צברו פופולריות ענק והגרוב מטאל הפך במהרה לז'אנר השולט במטאל האמריקאי.
להקת ה-ת'ראש מטאל, אנתרקס הייתה השפעה גדולה על הז'אנר כך ששילבה היפ-הופ וראפ עם הבי מטאל באלבומם I'm the Man בשנת 1987, מה שבנה את היסודות לז'אנר.
בשנת 1994, הוציאה קורן את אלבום הבכורה שלה, הנושא את שמו, הנחשב לאלבום הנו מטאל הראשון ואבן הפינה.
קורן זכתה לפופולריות והאלבום הבכורה שלה הגיע למקום ה-72 במצעד בילבורד 200. ב-1996, האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב בארצות הברית, מעמד פלטינה ב-1997 ומעמד פלטינה כפול ב-1999.
האלבום השפיע על שלל להקות כמו סטטיק איקס, לימפ ביזקיט, לינקין פארק, קואל צ'מבר, משין הד, אדאמה, אוונסנס.
שהוציאו אלבומים שהושפעו מהאלבום כמו Adrenaline של דפטונס, Roots של ספולטורה.
באמצע שנות ה-90 קם גל חדש של להקות אשר שילב בין ארבעת הסגנונות, הראשונות מביניהן היו קורן, לימפ ביזקיט, דפטונס וקואל צ'יימבר.
לאותו גל של להקות לא היה סגנון מוגדר אך המשותף לכולן היה החלפת המלודיה שבגיטרות (הנהוגה במטאל) בריפים קלים וקליטים (כנהוג במוזיקה האלטרנטבית) וריפים כבדים ועוצמתיים (כמו בגרוב מטאל).
הגל החל לצבור פופולריות ועוד להקות מהאותו גל החלו להיות הלהקות המובילות ברוק ובמטאל האמריקאי.
התקשורת ומבקרי המוזיקה נתנו לאותו גל את השם "נו מטאל" (בספרדית: מטאל חדש) מאחר שראו בגל זה כיורש של סצנת ההבי מטאל של שנות ה-80 שנכחדה ובנוסף לכך להבדילו מההבי מטאל הקלאסי אשר היה שונה ממנו במבנה הבסיסי.
בסוף שנות ה-90 הפך ה"נו מטאל" לז'אנר המוביל ברוק ובמטאל בעולם.
להקות הנו מטאל החלו לצאת לסיבובי הופעות עם גדולי המטאל כמו מטאליקה, אוזי אוסבורן ואיירון מיידן.
הפסטיבל אוזפסט של אוזי אוסבורן החל לארח להקות נו מטאל רבות ובכך זכו להקות הנו מטאל לפופולריות גם בקרב מטאליסטים רבים.
להקות נו מטאל רבות החלו להופיע בתוכניות ב־MTV וקליפים רבים של נו מטאל שודרו בתוכניות הרוק של MTV.
ב-1998 הפופולריות של הנו מטאל התגבשה לחלוטין להצלחה במיינסטרים וב-18 באוגוסט 1998, שנחשב 'היום הגדול ביותר לנו-מטאל' בו יצא אלבומו השלישי של קורן, Follow the Leader, אלבום המשמעותי הראשון של קיד רוק Devil Without a Cause ואלבום הבכורה של אורגי ,Candyass.
Follow the Leader הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200, קיבל תואר פלטינה כפול 5 על ידי RIAA וסלל את הדרך להצלחתן של להקות נו מטאל אחרות.
פסטיבל וודסטוק ב-1999 כלל מספר אמני נו מטאל ולהקות כמו קורן, לימפ ביזקיט וסוונדאסט שהזניק את הפופולריות של הלהקות והז'אנר.
במהלך ואחרי הופעתה של לימפ ביזקיט בפסטיבל, התרחשה אלימות ונדליזם חמורה ואנשים קרעו דיקט מהקירות במהלך הופעת השיר Break Stuff של הלהקה.
למרות התקריות בפסטיבל, הפופולריות של לימפ ביזקיט ומכירות אלבומם האחרון Significant Other לא נפגעו.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, נמכר ב-643,874 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו, עבר את מיליון העותקים שנמכרו תוך שבועיים, ובסופו של דבר קיבל אישור פלטינה פי 7 בשנת 2001.
אך למרות הצלחתו החל הז'אנר לספוג ביקורות רבות ולהיות מוחרם בקרב מטאליסטים רבים.
למרות הביקורות זכו להקות הנו מטאל לפופולריות רבה והיוו מין גישור בין קהל המטאל לקהל הרוק האלטרנטיבי של מוזיקת המיינסטרים.
באמצע שנות ה-2000 ירדה באופן משמעותי הפופולריות של הז'אנר.
לתופעה זו היה מספר סיבות כמו ירידת הפופולריות של הרוק העולמי והחלפתו במוזיקת הדאנס וההיפהופ, החרמת הז'אנר בקרב מטאליסטים רבים ועלייתו של ז'אנר המטאלקור אשר החליף את הנו מטאל בתור המטאל לקהל הרחב ובניגוד לנו מטאל שמר על שורשים מטאליים.
רוב להקות הנו מטאל נעלמו לחלוטין מהמפה המוזיקלית ואחרות שינו את סגנונן לרוק אלטרנטיבי או להבי מטאל.
הלהקות המובילות בז'אנר כמו סליפנוט, קורן, לינקין פארק, לימפ ביזקיט, דפטונס, פאפא רוץ', סיסטם אוף אה דאון ודיסטרבד הצליחו לשמור על הפופולריות שלהן ועד היום נחשבות ללהקות המובילות ברוק ובמטאל העולמי אך רובן שינו את סגנונן דבר הגרם לירידה משמעותית בפופולריות של הז'אנר.
למשל להקות כמו סליפנוט, דפטונס ומאדוויין התקרבו יותר אל הדת' מטאל והגרוב מטאל ודיסטרבד אל ההבי מטאל הקלאסי.
לעומתן לינקין פארק, פאפא רוץ' וסיסטם אוף אה דאון התקרבו יותר אל הרוק האלטרנטיבי וזנחו לגמרי כל אלמנט של הנו מטאל.
קורן ולימפ ביזקיט (הלהקות אשר העלו את הז'אנר לפופולריות) שימרו את סגנונן אך כתוצאה מזה מעמדן ירד.
למרות לקראת סוף שנות האלפיים חזרה מעט סצנת הנו מטאל, בעזרת קאמבקים שונים של להקות ותיקות מסצנה זו והצלחתה הענקית של להקת הנו מטאל החדשה יחסית Hollywood Undead.
מחלוקת השיוך עם הבי מטאל
מטאליסטים ומוזיקאים רבים של הבי מטאל דחו את הנו-מטאל כתת-ז'אנר לגיטימי של הבי מטאל, בטענה שזה לא "הבי מטאל אמיתי".
חלק מלהקות הנו-מטאל המוכרות ניסו להרחיק את עצמם מלהיות הבי מטאל בכלל.
לדוגמה, ג'ונתן דייוויס, סולן להקת קורן, דחה את תווית ה"הבי מטאל" כשדיבר עם Vice, דייוויס דיבר על כך שקורן נקרא להקת הבי מטאל, ואמר, "מעולם לא חשבתי עלינו להיות מטאל מלכתחילה.
כן, אנחנו כבדים ומכוונים נמוך, אבל מטאל, עבורי, הוא כמו ג'ודס פריסט ואיירון מיידן.
תמיד חשבתי עלינו כעל להקת פאנק.
הסולן של גודסמאק, סולי ארנה, דחה גם הוא התווית "הבי מטאל" ואמר שהוא רואה בגודסמאק להקת הארד רוק.
סולן להקת לינקין פארק לשעבר, צ'סטר בנינגטון, הביע גם הוא חוסר הסכמה עם התווית של להקתו כקבוצת הבי מטאל, משום שלדעתו המונח מגביל את היקף הסגנון האמיתי של הלהקה.
"[אנחנו] רצינו להבהיר זאת כבר מההתחלה כאשר תייגו אותנו כלהקת 'נו-מטאל'.
לא שיש לנו משהו נגד מטאל...
[אנחנו] לא רק דבר אחד.
אז יש אלמנטים של הלהקה שהם מטאל, יש אלמנטים של הלהקה שהם פופ, יש אלמנטים שהם אלקטרוניים וגם היפ-הופ.
תמיד הרגשנו שאנחנו לא כבולים לז'אנר אחד בלבד אז אחרי שיצרנו את Hybrid Theory ו-Meteora, באמת רצינו לקחת סיכונים מעבר למה שכבר עשינו בשני התקליטים הראשונים האלה, באופן יצירתי, ולהראות לעולם שאנחנו יכולים לעשות הרבה יותר מסתם ליצור שירי נו-מטאל".
בארכיון המטאל Encyclopedia Metallum, לא מקבלים את מרבית להקות הנו-מטאל, בטענה שאלו לא "מטאל אמיתי" או לא "מספיק מטאל".
באתר מפורט: "כדי שלהקה תתקבל, צריך שיהיה לה לפחות אלבום מטאל אחד מלא, באופן חד משמעי.
זה אומר ש-Def Leppard יכולה להתקבל בגלל הופעת הבכורה שלהם ב-NWOBHM, גם אם הם פנו לפופ רוק מאוחר יותר.
זה גם אומר ש-DevilDriver ו-Soulfly, שהתחילו כנו-מטאל, נחשבו (בחוסר רצון) למקובלים, לאחר שלבסוף הוציאו כמה אלבומי מטאל".
נו (אות גדולה: Ν, אות קטנה: ν), ביוונית מודרנית נִי, היא האות השלוש עשרה באלפבית היווני.
לעיתים נהגית על פי הגייתה האנגלית - ניו.
בספרות יווניות האות שקולה כנגד המספר 50.
האות התפתחה מהאות הפיניקית / שמית נון.
דומה לאות נון ולאות אן (N), אם כי האות הקטנה מזכירה בצורתה את האות וי (v).
בפיזיקת חלקיקים את שלושת סוגי הנויטרינו.
מקדם פואסון - מייצג את היחס בין העיבור הרוחבי לעיבור האורכי.
באסטרונומיה על מנת לציין את הכוכב ה13 בבהירותו במערכת כוכבים.
נואבוס מיניסטריוס (בספרדית Nuevos Ministerios, משרדי ממשלה חדשים) הוא מתחם ממשלתי המאכלס מספר משרדי ממשלה וממוקם בשדרת קסטיאנה במדריד, בירת ספרד.
בשנות העשרים של המאה העשרים עבר מספר התושבים במדריד את רף המיליון והעיר צמחה במהירות.
עיקר הצמיחה היה בפרבריה של מדריד וללא סדר או תכנון ייעודי.
בשנת 1929 פרסמה עיריית מדריד מכרז בינלאומי לניהול העיר, במטרה להשתלט על קצב הצמיחה ולטפל בבעיות התנועה הגואות, אך ללא הצלחה.
זמן קצר אחרי ייסוד הרפובליקה הספרדית השנייה, פנתה העירייה לאגף הפיתוח העירוני בבקשה לקבל תוכנית לפיתוח עתידי של העיר.
בתוך זמן קצר הומצאה תוכנית שהתבססה על אחד התכנונים שהוגשו למכרז לניהול העיר שנים ספורות לפני כן, על ידי האדריכל סקונדינו סואסו (Secundino Zuazo).
ממשלת הרפובליקה נתנה עדיפות למודרניזציה של העיר, וב-1932 אישרה בחוק את מדריד כעיר הבירה.
שנה לאחר מכן, אישר משרד הפנים את תוכנית הפיתוח כמעט במלואה.
במהלך 2018-2019 צולמה במקום העונה השלישית של סדרת הפשע הספרדית בית הנייר, ששוחררה ב-19 ביולי 2019.
מטרת התוכנית העיקרית הייתה להרחיב את העיר לכיוון צפון סביב שדרת קסטיאנה, וכחלק ממנה נהרס באזור מסלול מרוצים ישן.
נקודת ציון נוספת בתוכנית הייתה קישור של תחנות הרכבת בעיר באמצעות הרכבת התחתית של מדריד, במטרה להתגבר על הצפיפות במרכז העיר וברחוב גראן ויה בפרט.
לאחר הריסת מסלול המרוצים, הונחה ב-15 באפריל 1933 אבן הפינה של מתחם ממשלה חדש וכן הונחו התשתיות להעברת קו רכבת תחתית מתחנת אטוצ'ה לתחנה החדשה בצפון העיר - תחנת צ'מרטין.
התוכנית לבניית מתחם הממשלה הוגשה על ידי השר לעבודות ציבוריות, אינדאלסיו פרייטו, והתבססה בחלקה על תוכניתו של סואסו שהוגשה בעבר למכרז.
התוכנית כללה במרכז המתחם חצר ובה מספר כיכרות, בריכות מים ומזרקות ובנייתו של המתחם התאפיינה בקשתות רבות.
מתחת לחצר המתחם בוצעה חפירה שמשמשת כיום לתחנה של הרכבת הפרברית של מדריד.
עד תחילת מלחמת האזרחים הספרדית לא הושלמה בניית המתחם, וסואסו שגלה במהלכה לצרפת לא יכול היה להמשיך את הפרויקט.
הבנייה הושלמה לבסוף על ידי קבוצת אדריכלים המזוהים עם הממשל הדיקטטורי ששינו והשמיטו מהתוכנית אלמנטים רבים ובהם גורד שחקים שתוכנן בצדו הצפוני של המתחם.
העבודות הושלמו בשנת 1942, אך המשרד לעבודות ציבוריות עבר למבנה רק בשנת 1958.
(או "נו, פגודי!"; ברוסית: (נהגה ברוסית: נו, פָּגָדִי!); ניתן לתרגום בתור "חכה, חכה!", "חכה עד שאתפוס אותך!" או "נו, תיזהר!") היא סדרת הנפשה שהופקה בברית המועצות על ידי אולפני "סויוזמולטפילם" בין השנים 1969 ל-1993. העיבוד עדיין משודר.
בין השנים 1969 ל-1986 הופקו ושודרו 16 פרקים בקצב של כפרק אחד לשנה.
נפילת ברית המועצות ומותו של השחקן הראשי אנטולי פפאנוב קטעו את הפקת הסדרה, ושני פרקים נוספים יצאו רק ב-1993, ו-1994 ברוסיה.
פרקים אלה ציינו מלאת 25 שנים לצאת הסדרה וכך גם חתמו אותה.
שני פרקים נוספים הופקו כעשור מאוחר יותר על ידי אולפני "קריסמס פילמס" בשנים 2005 ו-2006. בסוף 2020 החלה הפקת ריבוט של הסדרה בדיבובם של גאריק חרלמוב ודמיטרי חרוסטליוב.
בדומה למספר סדרות מצוירות כמו טום וג'רי של MGM ווייל אי.
קויוטי ורוד ראנר של האחים וורנר, הסדרה מתמקדת במרדף הבלתי-פוסק של דמות אחת אחרי האחרת.
ב"נו פוגודי!" מדובר בזאב אשר מנסה לתפוס ארנב במגוון של מצבים וסצנות המתרחשות בנופים שמזכירים את ברית המועצות.
שתי הדמויות הראשיות בסדרה הן הזאב (ווֹלְק, Волк) והארנב (זָאיָאץ, Заяц), והן נטולות שמות פרטיים.
בנוסף אליהם יש דמויות של חיות אחרות - חזירים, דובים, כלבים ואחרים - שמאכלסות עולם מעין-אנושי ותפקידן בעלילה הוא בדרך כלל להפריע במקרה למזימותיו של הזאב ללכוד את הארנב.
מקור שמה של הסדרה, שניתן לתרגום כ"חכה, חכה!", הוא באיום שהזאב מפנה בסופו של כל פרק אל הארנב: "נו ארנב, חכה חכה!".
אמרה זו הפכה לשם דבר בכל העולם הדובר רוסית.
במקור דיבב את הזאב אנטולי פפאנוב, והוא הדמות השלילית.
עיקר אפיונו בהיותו בעל מראה עברייני - מדבר בקול צרוד, מעשן כבד, מנגן בגיטרה (סמל לתרבות מחתרתית).
לעיתים קרובות הורס הזאב כל מה שנקלע לדרכו בניסיון להשיג את הארנב.
עם זאת, במהלך הסדרה הוא מפגין גם יכולות רבות מהתחום האמנותי, בהן נגינה על גיטרה, שירה וריקוד.
המורכבות שאלמנטים אלה מכניסים בדמותו והמסכנות שלו מחוסר ההצלחה בלכידת הארנב מביאים את קהל הצופים דווקא לאהוד את דמותו.
ייתכן שאהדה זו היא שהביאה בסופו של דבר ל"ריכוך" דמותו של הזאב עם השנים – בפרק 20, האחרון, הוא כבר אינו מתואר כמעשן כבד, ובמקום זאת הוא מוצץ סוכרייה על מקל.
הארנב דובב במקור על ידי השחקנית קלרה רומיאנובה.
ברוב הפרקים הוא מוצג בשעה שהוא עוסק בעיסוקיו השונים (כגון ביקור במוזיאון או בקרקס), שבמהלכם הוא נאלץ בסופו של דבר להתמודד עם ניסיונותיו של הזאב ללכוד אותו.
בזכות פיקחות ומזל מצליח הארנב להימלט מהזאב פעם אחר פעם.
יחד עם היותו הדמות החיובית, הארנב הוא לרוב המגיב לסיטואציות שיוזם הזאב, ובאופן כללי הוא דמות מפותחת פחות.
במהלך הסדרה עוברת דמותו של הארנב שינוי, והוא הופך לפעיל יותר.
נפילת מסך הברזל בשנת 1990 אפשרה תחלופת סרטים קלה יותר בין המערב לברית המועצות.
הן הקהלים בארצות הברית והן הקהלים בברית המועצות שמו לב לדמיון הרב בין "נו פוגודי" לבין "טום וג'רי".
יוצר הסדרה הודה שלמד הרבה מסרטי אנימציה של דיסני שהגיעו לברית המועצות דרך גרמניה, במיוחד במבי.
אך למרות זאת הוא אמר שהוא לא ראה את טום וג'רי עד שבנו קנה מכשיר וידאו ב-1987. למעשה נו פוגודי שם דגש על החיים האמיתיים ומצבים שכיחים בשונה מטום וג'רי שמתבסס רק על סצנות המרדף.
בסדרה יש מעט מאוד מלל.
המשפט הנפוץ ביותר הוא "נו, פוגודי" (חכה חכה!), הנאמרת על ידי הזאב כאשר תוכניותיו לתפיסת הארנב נכשלות.
כל פרק מסתיים בקריאה של הזאב, "נו זייץ, פוגודי!" (טוב ארנב, תחכה ותראה!).
הסדרה כוללת גם צחוק רב, הרבה נהמות ושירים.
לאחר מותו של אנטולי פפאנוב בשנת 1987 יצאו מספר נוסף של פרקים עד 1993 והם התבססו על קולו שהוקלט באולפני "סויוזפילם".
שני הפרקים שהופקו בשנת 2005 ו-2006 ב"קריסמס פילמס" היו פרי עבודתם של שניים מהכותבים המקוריים של הסדרה ושל המפיק אלכסנדר קוטיונוצ'קין, בנו של הבמאי המקורי של הסדרה ויאצ'סלב קוטיונוצ'קין.
בסך הכול הופקו 20 פרקים באורך של כ-10 דקות כל אחד.
הפופולריות של הסדרה ברוסיה ובמדינות הגוש המזרחי לשעבר ניכרת עד היום.
הסדרה הייתה במשך שנים רבות פופולרית ביותר בכל ברית המועצות ושלוחותיה.
פופולריות זו נמשכת עד היום במדינות חבר העמים לשעבר.
אולם, למרות הפופולריות הרבה שלה בציבור, חשף ויאצ'סלב קוטיונוצ'קין, בנו של אלכסנדר קוטיונוצ'קין, יוצר הסדרה, כיצד למרות שאיש לא אמר את זה לאביו, במאים ואנימטורים החשיבו את הסדרה לרדודה וחסרת עומק.
קוטיונוצ'קין האמין בפשטות, הרבה להציג סצנות פשוטות, והתמקד ברעיון לפיו אין החזק יכול לפגוע בחלש.
לאורך השנים עלו השערות שהסדרה מייצגת את המאבק בין האליטה האינטלקטואלית (הארנב) לבין מעמד הפועלים (הזאב).
קוטיונוצ'קין טען שהפרשנויות הללו חסרות שחר.
בנובמבר 2019 אולפני סויוזמולטפילם הודיעו כי תופק סדרת רימייק בת 52 פרקים.
דמיטרי חרוסטליוב לוהק לדובב את הארנב בעוד גאריק חרלמוב ידובב את הזאב.
ביוני 2020 האולפנים חשפו תמונת תלת־ממד של הדמויות הוותיקות והחדשות.
עבודת הדיבוב ועיצוב הסצנות החלה באוקטובר 2020.
נוּאֶבָה קַנְסיוֹן (בספרדית Nueva canción, "שיר חדש") הייתה תנועה מוזיקלית באמריקה הלטינית, שהתעוררה בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 בכמה ממדינות היבשת.
"השיר החדש" היה שונה מהמוזיקה הפופולרית שקדמה לו בכך שכלל מחויבות חברתית ונקט עמדה פוליטית.
התנועה צמחה בדרומה של אמריקה הדרומית - בארגנטינה, צ'ילה ואורוגוואי - והתפשטה מאוחר יותר למדינות אמריקה המרכזית והאיים הקריביים.
בסגנונו המוזיקלי התבסס ה"נואבה קנסיון" על מוזיקה עממית דרום-אמריקנית, אך היה פתוח לשילוב ופיתוח של צורות חדשות.
בין השאר הושפעו יוצריו ממוזיקת ג'אז ורוק ומיוצרים שפעלו באותה תקופה בספרד (כגון ז'ואן מנואל סראט) ובארצות הברית (בוב דילן וג'ואן באאז), ששיריהם נשאו מסרים חברתיים ופוליטיים.
ראשיתו של ה"נואבה קנסיון" בארגנטינה, עם הקמתה, בפברואר 1963, של תנועת Nuevo Cancionero, שקראה לפיתוח סגנון זֶמֶר לאומי, חוצה גבולות בין סוגות מוזיקליות כגון הטנגו (שהיה פופולרי בערים הגדולות) והפולקלור (המקובל בפרובינציות), תוך התחדשות מתמדת והימנעות מהשפעות מסחריות.
בין מייסדי הקבוצה היו הזמרת מרסדס סוסה ובעלה הראשון, מנואל אוסקר מאטוס.
במקביל התגבשו קבוצות בעלות מסרים דומים גם בצ'ילה ובמדינות נוספות, והסגנון החדש הפך פופולרי ברחבי היבשת.
בברזיל התפתח בתקופה זו זרם הטרופיקליה, ששילב אף הוא סגנונות מסורתיים וחדשניים עם מסרים חברתיים ומחאה נגד המשטר הצבאי.
רבים משירי ה"נואבה קנסיון" מוּכּרים כשירי מחאה משום שמילותיהם הביעו התנגדות להתערבות זרה - צבאית, מדינית או כלכלית - במדינות אמריקה הדרומית, מחו כנגד חוסר השוויון החברתי ותמכו בזכויות הפועלים, האיכרים והאינדיאנים בארצות אלה.
העמדה השמאלנית של השירים נתמכה על ידי משטרים סוציאליסטיים כגון זה של קובה.
נשיא צ'ילה סלבדור איינדה אף הכריז כי "לא תיתכן מהפכה ללא שירים".
בתגובה לכך, רבים מהמשטרים הדיקטטוריים ששלטו במדינות אמריקה הלטינית בין 1960 ל-1980 הפעילו צנזורה ואף אסרו לחלוטין השמעה של יצירות ה"נואבה קנסיון".
רבים מהאומנים נעצרו לחקירה וחלקם נאסרו או הוגלו מארצותיהם.
הדיכוי החריף ביותר היה בצ'ילה תחת שלטון הרודן אוגוסטו פינושה, כאשר כבר ביומה השני של ההפיכה הצבאית בהנהגתו הובל אחד הזמרים הבולטים של התנועה, ויקטור חרה, לאצטדיון, עונה והוצא להורג בעודו שר את המנון האונידד פופולר, הקואליציה הסוציאליסטית שהופלה בהפיכה.
מרסדס סוסה נעצרה אף היא בזמן שהופיעה בפני קהל, ב-1979, תקופת שלטון הדיכוי של החונטה הצבאית בארגנטינה.
היא שוחררה ממעצרה בזכות הפופולריות הרבה שלה, אולם בחרה לצאת לגלות כדי שתוכל להופיע ולבטא את דעותיה בחופשיות, ובדרך זו גם הפיצה את ה"נואבה קנסיון" בעולם.
לאחר נפילת המשטרים הרודניים בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20, עם שובם של האומנים הגולים לארצותיהם, נערכו כמה קונצרטים היסטוריים ויצירות ה"נואבה קנסיון" זכו לפופולריות מחודשת.
אומני הפולקלור אטאהואלפה יופאנקי מארגנטינה וויולטה פארה מצ'ילה נחשבים למי שסגנונם שימש השראה ובסיס ל"נואבה קנסיון".
עם יוצרי ה"נואבה קנסיון" נמנים, בין השאר, מרסדס סוסה, לאון חייקו, וססר איסז'ה מארגנטינה, הלהקות קילאפאיון (Quilapayún) ואינטי-אילימני (Inti-Illimani) מצ'ילה, שיקו בוארקי, קייטנו ולוזו וז'ילברטו ז'יל מברזיל, ועוד.
נו דאוט היא להקה אמריקנית שהוקמה באנהיים, קליפורניה, בשנת 1986.
סגנון הסקא-פופ של אלבומם הראשון, No Doubt (1992), נכשל בעשיית גלים.
אלבומם השלישי, Tragic Kingdom, זכה ב"אלבום יהלום" (מכר למעלה מ-10,000,000), ותרם לגל הסקא השלישי בשנות התשעים.
בנוסף, הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Don't Speak", קבע שיא כשזכה שישה עשר שבועות ברציפות במצעד הפזמונים האמריקני Billboard Hot 100 Airplay chart.
חמש שנים אחרי שחרור Tragic Kingdom, הוציאה הלהקה אלבום חדש בשם Return of Saturn.
למרות הביקורות האוהדות שלהן זכה האלבום, הוא נחל כישלון מסחרי בהשוואה לאלבומם הקודם.
חמישה עשר חודשים מאוחר יותר, חזרה הלהקה עם האלבום Rock Steady, ששילב גם רגאיי ו-Dancehall.
האלבום הוקלט ברובו בג'מייקה, והכיל שיתופי פעולה בין חברי הלהקה לאומנים מקומיים, ביניהם גם Lady Saw, Sly and Robbie ו-Bounty Killer.
שני סינגלים מתוך האלבום זכו בפרס גראמי - "Hey Baby" ו-"Underneath It All".
נו דאוט הוציאו את אלבום האוסף The Singles 1992–2003 ואת Boom Box, שניהם בשנת 2003, וכללו בו גרסת כיסוי לשיר הסינת'פופ "It's My Life", במקור של להקת Talk Talk .
בשנה שלאחר מכן, פתחה סולנית הלהקה גוון סטפאני בקריירת סולו, וקיימה מספר שיתופי פעולה כולל עם חברה ללהקה טוני קנאל, בעוד גיטריסט הלהקה טום דומונט החל בפרויקט צד משלו, Invincible Overlord.
בסך הכל, זכתה הלהקה בשני פרסי גראמי ומכרה 27 מיליון עותקים מתקליטיה ברחבי העולם, עד היום.
במהלך קיץ 2009, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות.
בשנת 1986 הקימו אריק סטפאני ואחותו גוון להקה בשם Apple Core.
אריק, שלימד את עצמו נגינה באקורדיון, ניגן ואחותו ליוותה אותו בשירה.
כשנה לאחר מכן נפגשו אריק סטפאני וג'ון ספנס בסניף של דיירי קווין והחלו לתכנן הקמת להקה ביחד.
אריק השיג מקלדת, ואסף כמה נגנים יחד על מנת להתחיל להתאמן.
הקבוצה הראשונית כללה את אריק סטפאני (קלידים), גוון סטפאני (שירה), ג'ון ספנס (שירה), ג'רי מקמהון (גיטרה), כריס לאול (בס), גייב גונזלס (חצוצרה) וטוני ואלן מיד.
האימונים נערכו במוסך של הוריהם של גוון ואריק.
הם תכננו לנגן ב-Fenders Ballroom, אולם שמתאים לאכלוס 500 איש בעמידה ונמצא בלונג ביץ'.
עד מהרה הצטרף ללהקה טוני קנאל והפך לבסיסט.
לאחר שדחה בתחילה את צעדיה, הוא החל לצאת עם גוון סטפאני.
במשך כשנה הם הסתירו את מערכת היחסים שלהם, משום שהרגישו שיש כלל שהובן ללא צורך במילים - אף אחד מהלהקה לא יצא אתה.
בדצמבר 1987 התאבד ספנס, כמה ימים בלבד לפני הופעה שקבעו חברי הלהקה ב-Roxy Theatre לכמה מעובדי תעשיית המוזיקה.
No Doubt התפרקה, אבל כעבור שבועות ספורים הם החליטו להתאחד והפכו את אלן מיד לסולן הלהקה.
כאשר מיד עזב את הלהקה, גוון החליפה אותו בתפקיד הסולנית, והלהקה המשיכה בפיתוח קהילת מעריצים בקליפורניה.
בתחילת שנת 1988, טום דומונט עזב את להקת ההבי מטאל Rising, בה היה חבר עם אחותו.
הוא קבע שלהקות המטאל המקומיות "התמקדו בשתייה ובלבישת סטרץ'", ושהוא רוצה להתמקד במוזיקה.
לכן הצטרף דומונט לנו דאוט והחליף את ג'רי מקמהון בתפקיד גיטריסט הלהקה.
אדריאן יאנג החליף את כריס ווב בתפקיד המתופף.
מתרשם ממעריציה האדוקים של הלהקה ומנוכחותה המהפנטת של סטפאני על הבמה, החתים טוני פרגוסון את הלהקה על חוזה למספר אלבומים עם חברת Interscope Records, בשנת 1990. אלבומה הראשון של הלהקה, No Doubt, יצא לבסוף בשנת 1992, ולא כלל סינגלים לרדיו.
השיר היחיד מהדיסק שזכה לוידאו קליפ היה "Trapped in a Box".
אופיו הקצבי והשמח של האלבום נגד את ז'אנר הגראנג' שהיה אז בשיא פריחתו.
האלבום נחשב כיום לכישלון מסחרי, לאחר שמכר 30,000 עותקים בלבד.
לצורך קידום האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות פנים-ארצי, שלא נתמך על ידי חברת התקליטים.
הלהקה נכשלה בהבאת הקהל שהיא משכה בדרום קליפורניה, ולפעמים קרה שהאלבום לא היה זמין בערים בהן הופיעה הלהקה.
אריק סטפאני החל בנסיגה מהלהקה והתנדנד בין השתתפות לחוסר השתתפות.
בשנה שלאחר מכן, החלה הלהקה לעבוד על האלבום הבא שלה, אבל Interscope דחתה חלק גדול מהחומרים שייצרה ושידכה ללהקה את המפיק מתיו ויילדר.
אריק, שלא רצה להפסיד את השליטה היצירתית על נו דאוט לטובת גורם חיצוני, הפסיק להקליט ולהגיע לחזרות.
הוא עזב סופית בשנת 1994 וחזר לקריירת אנימציה בסדרת הטלוויזיה הסימפסונים.
קנאל קטע את מערכת היחסים בת השבע שנים שלו ושל גוון, בטענה שהוא זקוק למרחב.
Interscope, שלא הייתה בטוחה "מה לעשות" עם הלהקה, העבירה אותה ל-Trauma Records בשנת 1995. באותה שנה, הפעם בחברת התקליטים שלה "Sea Creature Records", נו דאוט שחררה את אלבומה הבא, The Beacon Street Collection, שהורכב מקטעים מושמטים שונים.
האלבום הזה, ששילב השפעות מפאנק רוק (Punk rock) ומגראנג' והציג צליל חשוף יותר מבאלבום No Doubt, מכר פי שלושה עותקים מקודמו.
בהמשך השנה, הלהקה הוציאה לאור את האלבום Tragic Kingdom, שהרבה לעסוק במערכת היחסים בין טוני קנאל וגוון סטפאני.
בשנת 1995, לפני שחרור הוידאו קליפ של השיר "Just a Girl" ב-MTV, הופיעה הלהקה בדיסנילנד, בהופעה יוצאת דופן.
גוון לבשה את השמלה האדומה שהופיעה גם על עטיפת האלבום.
שחרור האלבום Tragic Kingdom ב-1995 ושחרור הסינגל "Just a Girl" איפשרו לנו דאוט להגיע להצלחה מסחרית במיינסטרים.
מאוחר יותר בשנה, החלה הלהקה בסבב הופעות לקידום האלבום, סבב שתפח לממדים בינלאומיים וארך 27 חודשים.
בשנת 1996, זכה הסינגל השני, "Spiderwebs", להצלחה, והסינגל "Don't Speak", בלדה שנכתבה על הפרידה של סטפאני וקנאל ושוחררה בתור הסינגל השלישי, שברה את השיא הקודם, ועמדה בראש מצעד Billboard Hot 100 Airplay chart במשך 16 שבועות.
נו דאוט הייתה מועמדת לשני פרסי גראמי בטקס של שנת 1997, אחד על תגלית השנה ואחד על אלבום הרוק הטוב ביותר.
עד לסוף אותה שנה, כמחצית מהשירים באלבום שוחררו כסינגלים.
בטקס של שנת 1998 הייתה הלהקה מועמדת לשני פרסי גראמי, על שיר השנה ועל ביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד או קבוצה הכולל זמרה, שניהם על השיר "Don't Speak".
Recording Industry Association of America העניקה לאלבום את התואר "אלבום יהלום" בפברואר 1999, והוא אחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים כשמכר בסך הכל 16 מיליון עותקים.
אלבומה הראשון של הלהקה זכה לתחייה מחודשת בעקבות הצלחת Tragic Kingdom והגיע לסך מכירות של מעל רבע מיליון.
שחרור האלבום והצלחתו הביאו למחלוקות בין Trauma ו-Interscope Records על חוזה ההקלטות של נו דאוט.
Trauma תבעה 100 מיליון דולרים מ-Interscope על הפרת חוזה, הונאה וסחיטה וביקשה לסיים את ההסכם המשותף.
הטענה המרכזית הייתה ש-Interscope הפרה את החוזה כשהלהקה הפכה למצליחה יותר מהצפוי.
המקרה יושב מחוץ לבית המשפט בתשלום של 3 מיליון דולר.
הלהקה סיימה את סבב ההופעות שלה בדצמבר 1997. דיסק ההופעה החיה Live in the Tragic Kingdom, שצולם בהופעה באולם Arrowhead Pond באנהיים, יצא, וכך גם הוצאה מחודשת לאלבום האוסף The Beacon Street Collection.
הלהקה הקליטה את השיר "I Throw My Toys Around" עם אלביס קוסטלו עבור הסרט The Rugrats Movie, ותרמה לאלבום המחווה ללהקת הקלאש, Burning London: The Clash Tribute.
סטפאני החלה להקליט בלי שאר הלהקה, ותרמה את קולה לשירים של The Brian Setzer Orchestra, פרינס, Fishbone ו-Familyhood Nextperience ושל להקת בוש, בה השתתף החבר שלה, גווין רוזדייל.
לאחר זמן מה בו לא הוציאו יצירות חדשות, תרמה הלהקה את שירה "New" לפסקול של הסרט Go משנת 1999. "New", שהושפע מהיחסים הפורחים בין סטפאני לרוזדייל, היה אחד מהשירים הראשונים ששוחררו אחרי Tragic Kingdom.
בשנת 2000 הלהקה הוציאה לאור את האלבום Return of Saturn, חמש שנים אחרי Tragic Kingdom.
באלבום הזה האווירה מעט יותר קודרת מבאלבומים הקודמים, והשירים מתקדמים יותר מבחינת המילים.
מוקד המילים באלבום החדש התחלף ממערכת היחסים של גוון סטפאני עם הבסיסט טוני קנאל למערכת היחסים החדשה שלה עם גווין רוזדייל.
האלבום החדש קיבל ביקורות חיוביות מאוד מהמבקרים, אבל לא זכה להצלחה מסחרית כמו האלבום הקודם.
הסינגל המרכזי מהאלבום "Ex-Girlfriend" לא נכנס למצעד בילבורד הוט 100 בארצות הברית.
נו דאוט חזרה לאולפן ההקלטות בינואר 2001, אחרי Return of Saturn.
באותה תקופה, היא ביצעה גרסת כיסוי לשיר "Love to Love You Baby" של דונה סאמר, גרסת כיסוי שנכנסה לפסקול של Zoolander, סרטו של בן סטילר.
בנוסף, הקליטה הלהקה שיר עם קליס לאלבומה Wanderland.
גוון השתתפה בשיר "South Side" של מובי וב-"Let Me Blow Ya Mind" של הראפרית איב.
ההופעות האלה הובילו לגילוי של ז'אנרים חדשים בקרב נו דאוט.
מושפעים מאוד ממוזיקת הדאנסהול הג'מייקנית ומקליטים בעיקר בג'מייקה, חזרו חברי הלהקה ב-2001 עם אלבום האולפן Rock Steady, ממנו יצאו שני הסינגלים זוכי גראמי "Hey Baby" (בשיתוף עם Bounty Killer), ו-"Underneath It All" (עם Lady Saw).
שני הסינגלים הגיעו לחמשת הטובים בבילבורד הוט 100. שאר הסינגלים מהאלבום: "Hella Good" ו-"Running".
בנוסף, שיתפה הלהקה פעולה עם פרינס, שכתב (עם חברי הלהקה), הפיק והופיע בשיר "Waiting Room" מ-Rock Steady.
בחודש נובמבר 2002, נו דאוט השתתפה בפרק של דוסון קריק בשם "Spiderwebs".
2003 הייתה שנה גדולה של שחרורים לנו דאוט.
מלבד שני אלה, הלהקה הוציאה לאור אלבום נוסף בשם Rock Steady Live, DVD של הופעה בלונג ביץ' ארנה, לונג ביץ', קליפורניה.
ב-2004, הלהקה השתתפה בהקלטה מחדש של השיר הסקא "Monkey Man", במקור של להקת Toots & the Maytals.
לפני היציאה להפסקה הספיקה הלהקה לצאת לסיבוב הופעות עם בלינק-182.
גוון סטפאני הסולנית החלה בעבודה על פרויקט צדי, מושפע מהגל החדש ודאנס-פופ, בשנת 2003, פרויקט שבסופו של דבר הפך לקריירת סולו של ממש והוביל לאלבום Love.
Baby., ששוחרר ב-23 בנובמבר 2004. סטפאני השיקה סיבוב הופעות פרטי באוקטובר 2005, השקה שהגיעה יחד עם החדשות על הריונה (בנה, קינגסטון ג'יימס מקגרגור רוזדייל, נולד ב-26 במאי 2006).
אלבום הסולו השני שלה שוחרר בדצמבר 2006 ושמו The Sweet Escape.
בנוסף, הוא תופף בהקלטות האלבום InsideOut, של יוצאת רוקסטאר: סופרנובה דילנה, אלבום שיצא בנובמבר 2009.
נו דאוט התחילו בעבודה ראשונית על אלבום חדש ללא סטפאני, בעוד שהיא הייתה עסוקה בקידום אלבום הסולו השני שלה.
התכנון היה להשלים את האלבום לאחר סיום סבב ההופעות של סטפאני.
במרץ 2008, החלה הלהקה לפרסם הודעות על התקדמות העבודה באתר המעריצים הרשמי שלה.
סטפאני פרסמה הודעה ב-28 במרץ 2008 וסיפרה שתהליך כתיבת השירים החל, אך היה איטי מאוד מצדה, משום שהייתה בהיריון עם ילדה השני.
מנהל הלהקה אמר שהאלבום, כרגע חסר שם, יופק בידי מארק "ספייק" סטנט ושעבד עם הלהקה באלבום Rock Steady.
בין הריונה של סטפאני וההקלטות לא הספיקה נו דאוט לצאת לסבב הופעות ב-2008, אבל המנהל סיפר שהם יפצחו בסבב כזה ב-2009, סבב מאוחד ראשון מזה חמש שנים.
הלהקה הכריזה באתר האינטרנט הרשמי שהם יצאו לסיבוב הופעות בקיץ 2009, בשיתוף עם פאראמור, The Sounds, ג'נל מונאה, Bedouin Soundclash, קייטי פרי, פאניק!
אט דה דיסקו ומאט קוסטה.
כרטיסים לסבב החלו להמכר ב-7 במרץ 2009, בעוד הלהקה המשיכה בעבודה על האלבום.
בשנת 2009, הופיעה הלהקה בסדרת הטלוויזיה אחת שיודעת, בתפקיד להקה בשם "Snowed Out", בפרק "Valley Girls".
בנוסף, ביצעה הלהקה גרסת כיסוי לשיר "Stand and Deliver" של אדם והנמלים.
במאי 2010 חזרו חברי הלהקה אל אולפן ההקלטות, לעבודה על אלבומם החדש.
ב-2 בנובמבר 2010 הוציאה הלהקה אלבום אוסף בשם Icon, כהכנה לאלבום הצפוי לצאת.
Icon מכיל את אותן רצועות מאלבום האוסף הקודם של הלהקה, The Singles 1992–2003, אך מתהדר בעטיפה חדשה.
גוון הצהירה בפומבי שהיא מצפה לסיים את העבודה על האלבום החדש בדצמבר 2010.
ב-16 בינואר 2024, הלהקה רמזה על מופע איחוד.
מאוחר יותר באותו יום, הוכרז שנו דאוט יופיעו יחד בפסטיבל קואצ'לה באפריל 2024.
פרסי ה-MTV לווידאו קליפים (MTV Video Music Awards) מחולקים מאז 1984 על ידי ה-MTV לווידאו קליפים הטובים של השנה.
שנה העבודה המועמדת קטגוריה תוצאה1997Don't Speakקליפ השנהמועמדותהקליפ הטוב ביותר להרכבזכייה2002Hey Babyהקליפ הטוב ביותר להרכבזכייהקליפ הפופ הטוב ביותרזכייה2003Underneath It Allקליפ הפופ הטוב ביותרמועמדותהסינמטוגרפיה הטובה ביותרמועמדות2004It's My Lifeהקליפ הטוב ביותר להרכבזכייהקליפ הפופ הטוב ביותרזכייההבימוי הטוב ביותרמועמדותה-Art Direction הטוב ביותרמועמדותהסינמטוגרפיה הטובה ביותרזכייה
נוֹ בַּאוֹ צַ'אוּ (בווייטנאמית: Ngô Bảo Châu; נולד ב-28 ביוני 1972) הוא מתמטיקאי וייטנאמי-צרפתי, פרופסור באוניברסיטת שיקגו, חתן מדליית פילדס לשנת 2010.
את פרסומו קנה בהוכחת הלמה הבסיסית של תוכנית לנגלנדס הגאומטרית, הישג שהמגזין "טיים" הכתיר כאחת מעשר התגליות המדעיות החשובות ביותר ב-2009.
צ'או גדל בהאנוי, בן לאב פיזיקאי ואם רופאה.
בגיל 13 השתתף באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית וזכה במדליית זהב לאחר שהשיג 42 נקודות, מספר הנקודות המקסימלי.
שנה לאחר מכן השתתף שוב באולימפיאדה וזכה במדליית זהב עם 40 נקודות מתוך 42.
לאחר התיכון עבר ב-1990 לצרפת ללמוד באקול נורמל סופרייר.
הוא השלים דוקטורט במתמטיקה, ב-1997, באוניברסיטת פריז-סוד בהנחיית ז'ראר לומון.
את ההביליטציה עשה באוניברסיטת פריז 13. ב-2004 מונה לפרופסור באוניברסיטת פריז-סוד.
משנת 2006 הוא חבר במכון למחקר מתקדם.
בתחילת 2010 נענה לפניית אוניברסיטת שיקגו לכהן כפרופסור במוסד, משרה אליה התמנה בספטמבר 2010.
ב-2004 זכה יחד עם לומון בפרס המחקר מטעם מכון קליי למתמטיקה.
ב-2007 זכה בפרס מטעם מכון המחקר המתמטי Oberwolfach בגרמניה, המוענק מדי כשלוש שנים למתמטיקאי האירופאי הבולט מתחת לגיל 36. בשנת 2010 זכה במדליית פילדס.
ב-2012 זכה באות אביר לגיון הכבוד הצרפתי על תרומתו לחינוך הצרפתי והווייטנאמי.
הוא נבחר לעמית באגודה האמריקאית למתמטיקה ועמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
נוּ ("המימי") או נוּן ("האדיש") היה במיתולוגיה המצרית אל של התהום המימי הקדמוני.
המצרים הקדמונים ראו את נו כתהום מימית, שבתוכה בועה שבה כמוסים החיים.
במיתוסי הבריאה העתיקים של המצרים, התל הראשון של אדמה מגיע מתוך מי נון.
נון הוא המקור של כל הקיים בעולם, ומקיף את כל ההיבטים של הקיום האלוהי והראשוני עלי אדמות.
נו מיוצג בדרך כלל כזכר, אך יש היבטים שיכולים להתפרש כזכרים וכנקבות נונת היא נון בתוספת "ת", מה שבמצרית עתיקה (כמו בעברית) מתייחס לשמות נשיים, והיא ההיבט הנקבי של נו.
ונון הוא ההיבט הגברי של נו, שנכתב עם "ן" בסוף, מה שבמצרית עתיקה מיוחס למין זכר.
ההיבט הגברי של נו היה מתואר כצפרדע, או כאיש עם ראש של צפרדע.
באמנות המצרית העתיקה, נון גם מופיע כגבר מזוקן, עם עור כחול ירוק, המייצג מים.
נונת מיוצגת כנחש או כאישה עם ראש של נחש.
עם תחילת תקופת הממלכה התיכונה נון הוא "אב האלים" ומאז הוא מתואר על קירות המקדשים, במשך כל תקופת מצרים העתיקה.
ל"נו" לא יועדו מקדשים או מרכזי פולחן.
אף על פי כן, נו היה מיוצג לעיתים על ידי אגם מקודש, או, כמו באבידוס, על ידי זרם תת-קרקעי.
בתקופה המאוחרת, כאשר מצרים נכבשה, התפיסה הרווחת של נו הפכה להיות שלילית.
נו הפך לאל התוהו והכאוס, שמשקף את כוחות ההרס שייצגו את איבוד כוחה של הממלכה.
נו סקין היא חברת שיווק רשתי אמריקאית המשווקת מוצרי טיפוח ויופי (תחת המותג Pharmanex).
החברה נוסדה בשנת 1984 בעיר פרובו שביוטה.
ראשית דרכה פעלה החברה בתוככי ארצות הברית בלבד והחלה את דרכה הבינלאומית בקנדה בשנת 1990. שנה לאחר מכן החלה החברה לפעול גם באסיה כאשר פתחה את הסניף שלה בהונג קונג.
בשנת 1996 נרשמה החברה למסחר בבורסה בניו יורק.
החברה משווקת את פעילותה כיום ב-54 מדינות מסביב לעולם באמצעות כ-1.2 מיליון מפיצים עצמאיים.
במהלך שנות ה-90, הוועדה הפדרלית למסחר של ארצות הברית (FTC) החלה בחקירה כנגד החברה בחשד להיותה תרמית פירמידה.
בשנת 1992 הגיעה החברה להסדר טיעון מול 5 מדינות אשר האשימו אותה בהטעיות בפרסום ובכך שהכנסותיה העיקריות של החברה נבעו מדמי ההצטרפות של משקיעים.
בעקבות אירועים אלה, חתמה החברה בשנת 1994 על הסדר טיעון נוסף לפיו יהיה אסור עליה לפרסם טענות בלתי מבוססות באשר למוצרים אותם היא משווקת.
במסגרת הסדר זה, שילמה החברה סכום של מיליון דולר.
בשנת 1997 הוכח כי הפרה את החוזה ושילמה 1.5 מיליון דולרים נוספים.
בינואר 2014 הודיעה ממשלת סין כי החלה בחקירה מאסיבית כנגד פעילות החברה בשל חשש לתרמית.
מניית החברה, אשר עמדה אז על ערך של כ-139.15$ למנייה, צנחה במהירות ובמשך שנתיים עד אשר הגיעה לערך של כ-23.51$ בחודש פברואר 2016, עת חתמה על הסדר הטיעון הגדול שלה שכלל 46.75 מיליון דולרים.
46 מיליון מתוכם בגין פעילות פירמידה ו-750,000$ מתוכם בגין ניסיון למתן שוחד לוועדה הבודקת.
תחת השמות Nu Skin ו-Pharmanex, החברה פיתחה ושיווקה למעלה מ-200 מוצרים לטיפוח אישי אשר שווקו ככאלה שיסייעו לאנשים להיראות ולהרגיש טוב יותר.
בשנות ה-90 המאוחרות, השקיעה החברה במותג Big Planet, חברה לשיווק רשתי אשר שיווקה שירותי אינטרנט.
הניו יורק טיימס פרסם כי חברת Big Planet גייסה לשורותיה אנשים "אף אם היה להם מעט ידע או לא היה להם ידע בכלל בתחומים אותם הם אמורים לשווק".
באותה הכתבה, טען נציג החברה כי "אני מאמין שגם אנשים שלא נגעו במחשב בחייהם יכולים להפוך לעשירים".
בשנת 1996 רכשה החברה את Pharmanex, חברה למוצרי דיאטה.
החברה מפרישה מרווחיה תחת מותג זה לקרן למען נזקקים אותה הקימה.
החברה גם מחזיקה בפטנט שלשיטתה יכול למדוד את רמת הקרוטנואיד בעור הגוף.
על פי ארגונים לבריאות נשים, מדובר בהונאה שמטרתה היא להגביר את שיווק יתר המוצרים של החברה.
הדו"ח השנתי של Nu Skin עצמו משנת 2002 טוען אף הוא כי מטרת הפטנט היא לגרום לאנשים להמשיך ולצרוך את המוצר שלה, LifePak.
המודל העסקי של החברה הוא מודל של שיווק רשתי (וכן שיווק רב -שכבתי, שבו כל זכיין אשר מביא זכיין אחר תחתיו, מרוויח חלק מהעמלה של הזכיין הנמוך יותר).
כל אחד מהזכיינים משווק בעצמו את המוצרים באופן ישיר אל הצרכנים הפוטנציאליים באמצעים רבים כאשר הפלטפורמה הבולטת ביותר היא הרשתות החברתיות ובעיקר פייסבוק ואינסטגרם.
בנוסף לכך, יכול כל מפיץ לגייס ולהדריך מפיצים חדשים, בעיקר מתוך הלקוחות עצמם.
המפיצים מקבלים עמלות כנגזרת מהמכירות שאותן הם מבצעים וכן יש להם מודל בונוסים מתוך מפיצים חדשים שהם מצרפים.
נו סקין טוענת כי היא משלמת כ-43% מתוך רווחיה כעמלות למפיצים.
חקירות ופעולות בלתי חוקיות של החברה
בתחילת שנות ה-90 נחקרה החברה על ידי המדינות קונטיקט, פנסילבניה, פלורידה, אילינוי, אוהיו ומישיגן בשל חשד לפעילות של הטעיה בפרסום.
בסופו של דבר, הגיעה החברה להסדר בשנת 1992 מול 5 מתוך המדינות הללו לפיו היא לא מודה בהאשמות אך נושאת בעלויות החקירות ואף מפצה את המפיצים שהתלוננו נגדה וכן מזכה את הלקוחות ומפסיקה את הפעילות במדינות אלה.
יחד עם זאת, התובע הכללי של קונטיקט לא הסכים להסדר טיעון זה ותבע את החברה באשמת הטעיית הזכיינים והפעלת תרמית פירמידה.
החברה סירבה להודות באשמות הללו אך נקנסה.
בשנת 1997, התובע הכללי של פנסילבניה הגיש תביעה נגד ראשי החברה בגין תרמית פירמידה באמצעות זכיין משנה בשם QIQ.
ההאשמות היו, בעיקרן, כי למפיצים ניתן לבנות אתר משלהם להפצת מוצריהם תחת טכנולוגיה שלמעשה לא הייתה קיימת כלל ועיקר.
בתגובה לכך ניתקה נו סקין את יחסיה עם QIQ והרשתה לזכייניה אשר שילמו ל QIQ להעביר את הכספים הללו אל חברת Big Planet אך לא למשוך אותם חזרה אליהם.
Big Planet היא, דאמרינן, רשת נוספת השייכת לנו סקין.
נשיא חברת Big Planet טען כי "מדובר במעשה של זכיינים שפעלו על דעת עצמם בניסיון שלהם להרוויח כספים".
הטחת ההאשמות שלו כלפי זכייני המשנה מעולם לא הוכחה כנכונה ויכול שניסה להפיל עליהם את התיק על מנת להימנע מנשיאת האחריות של החברות.
בשנת 2012, אוניברסיטת סטנפורד שלחה מכתב התראה לנו סקין בדרישה להסיר את שם החוקרים שלה מרשימת הממליצים של החברה בטענה שאלה מעולם לא המליצו על מוצרי החברה.
האוניברסיטה שחררה הצהרה כי המכתב נשלח על ידי אחד מחוקריה, פרופסור סטיוארט קים.
קים דרש להסיר את שמו מכל סממני המוצרים של החברה מאחר שהפסיק את מעורבותו במחקר לטובת החברה.
בנוסף, בשנת 2012, הוצאת סיטרון לספרי מחקר פרסמה כי "מודל המכירות של נו סקין בסין, השוק בקצב הגדילה המהיר ביותר לשיווק ישיר, מסתכם לכדי הונאת פירמידה אחת גדולה".
נו סקין דחתה את ההאשמות, טענה שהמודל שלה כשר ושאין בכוונתה לשנות אותו.
בינואר 2014 הודיעה ממשלת סין כי פתחה בחקירה כנגד חברת נו סקין בגין חשד לפעילות פירמידה, מה שגרם למניית החברה לצנוח ב-82.01% מערכה.
בחודש מרץ אותה שנה, פורסם כי הממשלה מתכננת לקנוס את החברה בכ-540,000$ בשל פעילות של מכירות בלתי חוקיות וכן בשל כך ששיקרה לגבי יכולות המוצרים שלה.
בשל כך, הוגשה בבית המשפט המחוזי של יוטה תובענה ייצוגית על ידי המשקיעים של החברה כנגד החברה בשל הטעיית המשקיעים בתקופה שבין ה-10 ביולי 2013 ובין ה-16 בינואר 2014.
האתר האמריקני consumerlab.com בדק את מכשירי החברה, בעיקר של המותג Pharmanex תחת המיתוג LifePak ומצא כי בניגוד להוראות הFDA כמות הוויטמין A במוצרים לא ניתנה לזיהוי במוצרים.
בשנת 2016 פורסמו מסקנות הממשלה הסינית והוכרע כי חברת נו סקין פעלה שלא כדין בבחינת תרמית הפירמידה, הטעיות בפרסום, הטעיות במינון במוצרים שלה וכן כי ניסתה לשחד את שופטי הוועדה החוקרת של סין.
בגין כך נקנסה החברה בסכום של 46 מיליון דולר בשל פעילויותיה וכן בסכום נוסף של 750,000$ בגין הניסיון לשוחד.
התוכנית השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר, אשר התמקדה בתרמיות פירמידה, ציינה כי במהלך שנת 2015, כ-93% מהזכיינים של נו סקין לא קיבלו עמלות בשל המכירות שלהם.
בשנת 2011 פורסם כי החברה העבירה תרומות בסך של כמיליון דולר לסיוע למועמד מיט רומני בניסיונו לרוץ אל הבית הלבן.
נו אלסון (בנורווגית: Ny-Ålesund) הוא כפר בארכיפלג סבאלבארד שבשליטת נורווגיה.
זהו היישוב (המאוכלס דרך קבע) הצפוני ביותר בעולם שלא הוקם כחלק מבסיס מחקר או בסיס צבאי, אם כי במהלך השנים הוא הפך למרכז מחקר בין־לאומי של החוג הארקטי.
בנו אלסון מתגוררים 30 תושבי קבע ובעונת הקיץ אוכלוסייתו מגיעה עד למעל 100 תושבים בזכות החוקרים מכל העולם אשר מגיעים אליו.
נו אלסון הוקם על ידי החברה הנורווגית Kings Bay והוא נמצא בשליטתה.
נו אלסון הוקם בשנת 1916 עבור כורי הפחם שעבדו במכרות העשירים באזור.
עם הקמתו הפך הכפר לנקודת היישוב הצפונית ביותר בסבאלבארד וכן בנורווגיה כולה.
בזכות מיקומו הצפוני הוא שימש את מגלי הארצות רואלד אמונדסן ואומברטו נובילה כבסיס יציאה למספר מסעות אל הקוטב הצפוני בשנים 1925, 1926 ו-1928. העיירה תפקדה כעיירת כורים עד שנת 1962, אז אירע אסון באחד המכרות באזור ובו נהרגו 21 כורי פחם.
האסון גרם להפסקת עבודות הכרייה במקום, ולתחילתה של פרשת Kings Bay שגרמה להתפטרות הממשלה הנורווגית.
התקרית החמורה גרמה כמעט למותו של היישוב הקטן, אלא שבשנת 1968 שינה הכפר את פניו מעיירת כורים למרכז של מחקר בזכות פתיחתה במקום של תחנת מחקר השייכת למכון הקוטב הנורווגי.
תחנת מחקר זו הייתה הסנונית הראשונה שבישרה הקמה של תחנות מחקר של מדינות שונות סביב היישוב, זאת בהתאם לאמנת סבאלברד המקנה לכל אומות העולם זכויות מסוימות באיים.
כיום (2021), בנו אלסון ממוקמות תחנות מחקר של נורווגיה, הולנד, גרמניה, איטליה, סין, הודו ומדינות נוספות, מה שהופך את היישוב נו אלסון לקהילה מדעית שוקקת.
בנו אלסון נבנתה תשתית רחבה על מנת לתמוך במחקר המדעי.
סביב היישוב נמצאים בין היתר שדה תעופה המפעיל טיסות שבועיות ללונגיירבין, תחנת עגינה לספינות אוויר מחקריות, אתר שיגור של טילים מטאורולוגיים.
נו אולסון מהווה נקודת עניין לתיירים, אם כי התיירות במקום מפוקחת על מנת לא לפגוע במחקר המדעי.
לטובת התיירים נמצא במקום בית מלון ואף מוזיאון קטן המוקדש להיסטוריה של היישוב כעיירת כורים.
נואבו לאון (בספרדית: Nuevo León; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של נואבו לאון, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Nuevo León) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו.
נואבו לאון נמצאת בצפון-מזרח מקסיקו וגובלת בטמאוליפס בצפון ובמזרח, סן לואיס פוטוסי בדרום, סקטקס בדרום-מערב, קואווילה במערב ומדינת טקסס האמריקנית בצפון.
בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא מונטריי.
מתיישבים אירופאים הגיעו לראשונה לאזור נואבו לאון של ימינו בסוף המאה ה-16. בין המתיישבים הראשונים היו מספר משפחות יהודים אנוסים שבאו מחצי האי האיברי.
האנוסים בהנהגתו של לואיס קרווחל התיישבו בעיר מונטריי ובאזור הוקמה הממלכה החדשה של לאון שבראשה עמד קרווחל.
האנוסים סבלו מתנאים קשים ולבסוף ההתיישבות ננטשה.
עם קבלת עצמאות מקסיקו, הוקמה מדינת נואבו לאון ב-1824. במהלך השנים שלאחר מכן נואבו לאון ניסתה להיפרד מכלל מקסיקו.
הניסיון המוצלח הראשון היה ב-1840 כשהיא הצטרפה לרפובליקת ריו גרנדה העצמאית, ששרדה כשנה בלבד.
בניסיון המוצלח השני מושל נואבו לאון סנטיאגו וידאורי הכריז ב-1855 על עצמאות נואבו לאון וסיפח את מדינת קואווילה במסגרת רפובליקת לה סיירה מדרה, אך כעבור זמן קצר וידאורי הובס והובא אל בניטו חוארס שביטל את סיפוח קואווילה.
רמת החיים במדינה המתועשת היא מהגבוהות במקסיקו ודומה אף לכמה ממדינות אירופה, כמו למשל פולין וסלובקיה.
במדינה גם יש גם חקלאות רבה, הכוללת גידול תפוזים ודגנים.
בשנים האחרונות הממשל פועל למשיכת השקעות באזור באווירונאוטיקה, ביוטכנולוגיה, מכטרוניקה, טכנולוגיות מידע ותקשורת והקמת פארק לטכנולוגיה ומחקר באזור.
נואבו לארדו (בספרדית: Nuevo Laredo) היא עיר במדינת טמאוליפס במקסיקו.
העיר נמצאת בצפון-מזרח מקסיקו, על הגדה הדרומית של נהר ריו גראנדה (שמשמש גם כגבול של מקסיקו עם ארצות הברית), מול העיר לארדו.
מקורה של נואבו לארדו הוא בעיר לארדו השכנה מצפון.
לארדו נוסדה ב-1755 על ידי תומאס סאנצ'ס תחת השם וייה דה סן אגוסטין דה לארדו, כשהאזור היה חלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה.
לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו האזור עבר לשליטת המדינה החדשה.
בהמשך לארדו הייתה גם בירתה של רפובליקת ריו גראנדה קצרת הימים.
ב-1846, במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, ארצות הברית כבשה את האזור.
לאחר המלחמה נחתם הסכם גואדלופה אידלגו אשר במסגרתו סופחה הגדה הצפונית של נהר ריו גראנדה, עליה שוכנת לארדו, לארצות הברית.
מספר משפחות בעיר רצו להישאר תחת השלטון המקסיקני, לכן הן עברו לגדה הדרומית של הנהר והקימו ב-1848 את נואבו לארדו (מילולית: "לארדו החדשה").
מעבר הגבול בלארדו הוא אחד החשובים ביותר מבחינה כלכלית במקסיקו והוא הנתיב המרכזי למסחר עם ארצות הברית וקנדה.
בנוסף לסחר הבינלאומי הכלכלה מסתמכת על חקלאות ותעשייה.
נואבו לארדו נמצאת באזור בו שורר אקלים סמי-ארידי.
בקיץ הטמפרטורות מגיעות לממוצע של 37 מעלות צלזיוס ובחורף ל-19 מעלות צלזיוס.
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה האוטונומית של טמאוליפס בנואבו לארדו, האוניברסיטה הטכנולוגית של נואבו לארדו והאוניברסיטה הפאן-אמריקנית.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי קצלקואטל, הנמצא במרחק של 7 קילומטרים מנואבו לארדו.
תושבי העיר גם משתמשים בנמל התעופה הבינלאומי לארדו הנמצא בצידו השני של הגבול.
ארבעה גשרים מקשרים בין נואבו לארדו ולארדו: הגשר הבינלאומי שער לאמריקות, הגשר הבינלאומי חוארס-לינקולן, הגשר הבינלאומי סחר עולמי, המשמש למטרות מסחר בלבד, והגשר הבינלאומי טקסס מקסיקן ריילוויי, המשמש רכבות.
נואבה אספרטה (בספרדית: Nueva Esparta) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה.
המדינה מורכבת מהאיים מרגריטה, קוצ'ה וקובגואה הנמצאים בים הקריבי, מול חופי מדינת סוקרה.
המדינה משתרעת על שטח של 1,150 קילומטרים רבועים והיא המדינה הקטנה ביותר מבחינת שטח בוונצואלה (לא כולל הישויות הפדרליות שאינן מדינות).
בירתה של המדינה היא לה אסונסיון והעיר הגדולה ביותר בה היא פורלמר.
האירופאי הראשון שהגיע לאיים היה כריסטופר קולומבוס ב-15 באוגוסט 1498. קולומבוס קרא לאי הגדול מביניהם לה אסונסיון.
כעבור שנה שם האי שונה למרגריטה על ידי פדרו אלונסו ניניו וקריסטובל גרה, ככל הנראה בשל הפנינים הרבות שנמצאו סביב האי (משמעות השם "מרגריטה" בלטינית היא פנינה).
לאחר מלחמת העצמאות של ונצואלה במאה ה-19 האיים צורפו לרפובליקת קולומביה הגדולה.
ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית מרגריטה.
ב-1864 ונצואלה הפכה להיות מדינה פדרלית ושטחי הפרובינציה הפכו למדינת נואבה אספרטה.
משמעות השם היא "ספרטה החדשה", והוא הוענק למדינה כהוקרה לגבורה של הלוחמים המקומיים במלחמת העצמאות של ונצואלה שהזכירה את גבורת הלוחמים הספרטנים ביוון העתיקה.
ב-1881 המדינה אוחדה עם מספר מדינות נוספות, אך חזרה להיות מדינה נפרדת בסוף המאה ה-19. ב-1904 המדינה אוחדה עם עוד מספר מדינות באזור שמעמדן הורד למחוז פדרלי שנקרא סקסיון אוריינטל, אך ב-1909 נואבה אספרטה השיבה לעצמה את מעמדה.
כלכלת המדינה מסתמכת בעיקר על תיירות ומסחר, בייחוד מאז שהאי מרגריטה הוגדר כאזור סחר חופשי ב-1966 וב-1974, כאשר הנמל של האי מרגריטה הוכרז כנמל חופשי.
בנוסף לענפים אלו הכלכלה מסתמכת גם על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול חצילים, תירס, מלונים ועגבניות, גידול מקנה ודיג.
הוא הוכרז כמנצח במשאל העם שנערך ב-1955. משאל העם נערך באמצעים לא כשרים; דוגמה לעיוותים בו היא ספירה של כ-600,000 קולות כתומכים בדיים בבירה סייגון, כאשר הצביעו בה 450,000 איש.
לאחר המשאל, החל לבנות דיקטטורה ימנית בדרום וייטנאם.
דיים נולד במחוז קואנג בין, 110 ק"מ מצפון להואה, בירתה של שושלת נגויין.
מוצאה של משפחתו הוא מנפת פו קאם, שעד 1975 הייתה מאוכלסת בקתולים.
במאה ה-17 המירו מיסיונרים פורטוגלים את דתה של משפחתו לנצרות הקתולית.
משפחתו של דיים, יחד עם קתולים וייטנאמים אחרים, סבלה מרדיפות אנטי-קתוליות מצדם של הקיסרים מין מאנג וטו דוק.
ב-1880, בעת לימודיו של אביו של דיים, נו דין קה, במלאיה, בשליחותה של שושלת נגויין, כמעט ונהרגה כל המשפחה, כאשר פרצו מהומות אנטי-קתוליות בהנהגתם של נזירים בודהיסטים.
מעל 100 מבני המשפחה, כולל הוריו, אחיו ואחיותיו של קה, נקברו חיים.
אביו של דיים זנח את תוכניותיו להיות כומר קתולי ומונה להיות מנדרין בכיר ויועץ לקיסר טאן טאי במהלך תקופת השלטון הצרפתי.
הוא גם קודם להיות שר הטקס, האחראי על משק הבית הקיסרי והאחראי על הסריסים.
לקה נולדו תשעה ילדים: שישה בנים ושלוש בנות, כולם מאשתו השנייה שאותה הוא נשא לאישה לאחר שאשתו הראשונה מתה חשוכת ילדים.
דיכוי האפליה כנגד הקתולים חיזק את אמונתו של קה.
כקתולי אדוק, הוא לקח את משפחתו להשתתף במיסה כל בוקר.
דיים נהג להתעורר כל בוקר לפני עלות השחר כדי להתפלל.
משפחת נו דין האמינה הן בקונפוציאניזם והן בנצרות הקתולית.
ב-1907 הדיחו הצרפתים את הקיסר טאן טאי בטענת אי שפיות, על רקע תלונותיו נגד השלטון הקולוניאלי.
קה התפטר במחאה והפך לאיכר.
דיים עבד בשדות האורז של המשפחה בעודו לומד בבית ספר צרפתי קתולי ומאוחר יותר עבר ללמוד בבית ספר פרטי שהוקם על ידי אביו.
בגיל 15, הוא הלך בעקבות אחיו הגדול ממנו, נו דין טוק, שלימים היה הבישוף הקתולי הבכיר ביותר בווייטנאם, ונכנס למנזר.
לאחר כמה חודשים הוא עזב את המנזר, מאחר שמצא את חיי הנזירות קפדניים מדי.
לימודיו התיכוניים הקנו לו ציונים הגבוהים בבחינות, והוא קיבל את הזכות למלגת לימודים בפריז, אך הוא דחה את ההצעה והתקבל ללמוד בבית הספר למנהל ציבורי ולמשפטים בהאנוי, בית ספר צרפתי שבו התחנכו בירוקרטים וייטנאמים.
שם הוא חווה את היחסים הרומנטיים היחידים בחייו, כאשר הוא התאהב בבתו של אחד ממוריו.
לאחר שאהובתו התעקשה לקיים את ייעודה, כניסה למנזר, נותר דיים רווק עד יומו האחרון.
ב-1921, לאחר שסיים כמצטיין בכיתתו, הלך דיים בעקבות אחיו הבכור, נו דין קוי, והצטרף לשירות הממשלתי.
הוא החל בדרגה הנמוכה ביותר של מנדרין ובהתמדה התקדם בסולם הדרגות.
בתחילה הוא עבד בספרייה המלכותית בהואה ותוך שנה הוא היה לאחראי על הנפה, כשהוא אחראי על 70 כפרים.
דיים קודם להיות האחראי על המחוז בגיל 25, כשתחת אחריותו 300 כפרים.
לקידומו סייעו נישואיו של אחיו הבכור לבתו של נגויין הו באי, ראש מועצת השרים הקתולי.
נגויין הו באי זכה ליחס של כבוד מהצרפתים ואמונתו הדתית וקשריו המשפחתיים של דיים עשו עליו רושם רב.
הצרפתים התרשמו ממוסר העבודה שלו אך הביעו חוסר שביעות רצון מקריאתו להעניק אוטונומיה לווייטנאם.
דיים שקל להתפטר, אך לחץ ציבורי שכנע אותו להישאר בתפקידו.
הוא נתקל לראשונה בקומוניסטים שהפיצו תעמולה ליד העיר קואנג טרי כאשר הוא רכב על גב סוס ברחבי האזור.
מתוך התנגדותו להטפה למהפכה סוציאליסטית אלימה כפי שהטיפו לה הקומוניסטים בעלונים שהפיצו, הביאו את דיים לראשונה לפעילות אנטי-קומוניסטית והוא הפיץ עלונים משלו.
ב-1929 הוא סייע למעצרם של תועמלנים קומוניסטים במחוזו.
הוא קודם להיות מושל מחוז בינגטחואן וב-1930 ו-1931 הוא דיכא את מרד האיכרים הראשון שאורגן על ידי הקומוניסטים, בשיתוף פעולה עם השלטונות הצרפתיים.
במהלך האירועים האלימים הללו, בוצעו מעשי אונס ורצח רבים בקרב אוכלוסיית האיכרים.
ב-1933, עם עלייתו של באו דאי לכס המלוכה, מונה דיים על ידי הצרפתים להיות שר הפנים שלו, בעקבות השתדלותו של נגויין הו באי.
שלושה חודשים לאחר מינויו, הוא התפטר מתפקידו לאחר שנדחו הצעות שהגיש.
דיים הוקיע את הקיסר באו דאי כ"כלי שרת בידיהם של הצרפתים" וויתר על העיטורים והתארים שהוא קיבל ממנו.
בשלב זה איימו עליו הצרפתים במעצר והגליה.
במהלך העשור הבא חי דיים כאזרח פרטי עם משפחתו בהואה, למרות שהוטל עליו מעקב.
במשך 21 השנים הבאות הוא לא מילא כל תפקיד רשמי.
הוא בילה את זמנו בקריאה, בהגות, בתפילה בצייד ובעיסוק בצילום כתחביב.
כשמרן מטבעו, היה דיים פעיל פוליטית בתקופה זו כשהוא משתתף בפגישות ומנהל תכתובות עם מגוון של מהפכנים וייטנאמים, בין השאר כאשר נסע מספר פעמים לסייגון כדי להיפגש עם פאן בוי צ'או.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בזירה הפסיפית, בראותו את ההזדמנות לשחרורה של וייטנאם מעול השלטון הצרפתי, הוא ניסה לשכנע את הכוחות היפנים הפולשים להכריז ב-1942 על עצמאותה של וייטנאם, אך היפנים התעלמו ממנו.
הוא ייסד מפלגה פוליטית סודית ששמה היה "האגודה לתחייתה של וייטנאם הגדולה".
כאשר התגלה הדבר בקיץ 1944, הכריזו הצרפתים על דיים כחתרן והורו על מעצרו.
הוא נמלט מסייגון, כשהוא מחופש לקצין יפני והסתתר שם עד לתום המלחמה.
ב-1945 הציעו לו היפנים את תפקיד ראש ממשלתו של באו דאי שאותה הם כוננו לפני עזיבתם את וייטנאם.
בתחילה דחה דיים את ההצעה, אך התחרט על החלטתו וניסה לקבל את התפקיד.
באו דאי מינה לתפקיד אדם אחר ודיים נמנע מלקבל את התדמית של משתף פעולה.
בספטמבר 1945 לאחר נסיגת היפנים, הכריז הו צ'י מין על הקמתה של צפון וייטנאם וארגון הווייט מין שבראשותו החל ללחום בצרפתים.
דיים ניסה להגיע להואה כדי להניא את באו דאי מלהצטרף להו צ'י מין, אך בדרכו הוא נעצר על ידי אנשי הוייט מין והוגלה לכפר ליד הגבול.
אלמלא טיפולם המסור של הכפריים, הוא היה עלול למות ממלריה, מדיזנטריה ומשפעת.
שישה חודשים לאחר מכן, הוא נלקח להאנוי כדי להיפגש עם הו צ'י מין, אך הוא סירב להצטרף לוייט מין, כשהוא תוקף את הו צ'י מין על רצח אחיו שנקבר בחיים על ידי אנשי הוייט מין.
דיים המשיך לנסות לקבץ סביבו את מתנגדי הוייט מין.
למרות שהוא נחל הצלחה מועטה, הוא עורר את זעמו של הו צ'י מין, שהורה על מעצרו, שממנו בקושי הצליח דיים להתחמק.
בנובמבר 1946 זכה דיים להפוגה קצרה, כאשר החלו להתנהל התנגשויות בין כוחות הוייט מין לבין הצרפתים שהפכו למלחמה בהיקף מלא.
הוא היה ממייסדי "הברית הלאומית של וייטנאם" שקראה לצרפתים להעניק לווייטנאם מעמד של דומיניון בדומה למעמדם של מדינות חבר העמים הבריטי.
הברית הצליחה לגייס תמיכה להקמתם של עיתונים בהאנוי ובסייגון.
שתי מערכות העיתונים נסגרו, עורך העיתון בהאנוי נעצר ואת העורך של העיתון בסייגון נשכרו מתנקשים כדי להורגו.
פעילויותיו של דיים צברו פרסום וכאשר החליטו הצרפתים לבצע ויתורים כדי לפייס את הפעילים הלאומניים, הם בקשו ממנו לנסות לשכנע את באו דאי להצטרף אליהם.
כאשר באו דאי הגיע לסיכום על הסכם שדיים ראה בו כוותרני מדי, הוא התייאש ושב להואה.
בינתיים, יזמו הצרפתים את הקמתה של מדינת וייטנאם ודיים סירב להצעתו של באו דאי להיות ראש הממשלה.
הוא פרסם מנשר חדש בעיתונים שקרא לעלייתו של כוח שלישי, שונה מהקומוניזם ומהקולוניאליזם הצרפתי, אך הוא לא זכה לתמיכה רבה.
ב-1950 איבדו אנשי הוייט מין את סבלנותם, דנו אותו למוות בהיעדרו והצרפתים סירבו להגן עליו.
אנשיו של הו צ'י מין ניסו להרוג את דיים כאשר הוא היה בדרכו לבקר את אחיו.
באותה שנה עזב דיים את וייטנאם.
דיים הגיש בקשה לנסוע לרומא לחגיגות הסילבסטר בקריית הוותיקן.
לאחר שקיבל רשות לכך מהשלטונות הצרפתיים, הוא עזב באוגוסט 1950 יחד עם אחיו טוק, שלא נועד ככל הנראה להיות דמות פוליטית.
בדרכו לאירופה, עבר דיים ביפן שם הוא התכוון לפגוש את קונג דיי כדי לגייס את תמיכתו לתפוס את השלטון בווייטנאם.
לא ניסיון זה ולא ניסיון לקבל תמיכה מהגנרל דאגלס מקארתור, המפקד העליון של כוחות הכיבוש האמריקנים ביפן, לא נשאו פרי.
ידיד של דיים הצליח להסדיר לו פגישה עם ווסלי פישל, איש אקדמיה אמריקני ששימש כיועץ לממשלת ארצות הברית.
פישל היה חסיד של הדוקטרינה לקידום הכוחות האנטי-קולוניאליים והאנטי-קומוניסטים באסיה.
הוא התרשם מדיים וסייע בעדו לקשור קשרים ולתאם פגישות בארצות הברית כדי לגייס תמיכה.
הזדמנות טובה עמדה לפתחו של דיים אז.
פרוץ מלחמת קוריאה ועליית המקארתיזם בארצות הברית, סייעו לווייטנאמים האנטי-קומוניסטים למצוא אתה התמיכה המתאימה באמריקה.
דיים התקבל לפגישה במחלקת המדינה של ארצות הברית עם מזכיר המדינה בפועל, ג'יימס וב.
על פי המסופר הוא לא הרשים בהופעתו שם.
אחיו טוק היה זה ששימש כדובר הראשי מטעמם בפגישה.
כתוצאה מכך, לא התקיימו פגישות נוספות עם פקידים בכירים בממשל.
עם זאת, הוא נפגש עם הארכיבישוף פרנסיס ספלמן, שנחשב כאיש הדת בעל ההשפעה הפוליטית החזקה ביותר באותה תקופה.