tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ריד כיכבה לצדם של ונסה רדגרייב וטרנס סטמפ בסרט "השיר של מריון" שיצא לאקרנים בשנת 2013.
בתיאטרון שיחקה ריד ב-2002 בהצגת הבכורה של "The York Realist" בתיאטרון רויאל קורט ואחר כך בווסט אנד.
מספטמבר 2005 ועד ינואר 2006 הופיעה ריד על במת הווסט אנד במחזה "Epitaph for George Dillon", וביולי 2006 כיכבה בסדרת המחזות הקצרים "School Run" ששודרו ברדיו 4 של ה-BBC בתוכנית "Woman's Hour".
ביוני 2007 גילמה את דמות אמו של ג'ק במחזמר "אל תוך היער" מאת סטיבן סונדהיים בבית האופרה המלכותית שבקובנט גרדן.
מינואר ועד מאי 2008 שיחקה בהפקה של התיאטרון המלכותי הלאומי של המחזה מאת לוסינדה קוקסון.
ממרץ ועד מאי 2009 הופיעה בתיאטרון דונמאר ורהאוס במחזה "Dimetos" מאת אתול פוגרד .
ריד הופיעה בתיאטרון אולד ויק שבלונדון מספטמבר ועד נובמבר 2012 בהפקה של "הדה גאבלר" מאת איבסן בכיכובה של שרידן סמית'.
ב-26 בינואר 2015 שיחקה ריד בתפקיד מאדאם ארמפלט בקונצרט מיוחד של המחזמר "מוזיקת לילה זעירה" בתיאטרון פאלאס, לציון 40 שנה מהצגת הבכורה בווסט אנד.
ריד הייתה נשואה למפיק הטלוויזיה פיטר אקרסלי מ-1971 ועד למותו בשנת 1981. לבני הזוג נולד בן אחד.
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2003פרס האקדמיה האירופית לקולנועפרס הקהל לשחקנית הטובה ביותראמא2004פרס באפט"א לקולנועהשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשיפרס הקולנוע הבריטי העצמאיהשחקנית הטובה ביוצרפרס האקדמיה האירופית לקולנועפרס הקהל לשחקנית הטובה ביותר2013פרס סטלייטהשחקנית הטובה ביותר - סדרת דרמההטנגו האחרון בהליפקספרס באפט"א לטלוויזיההשחקנית הטובה ביותר2024The Sixth Commandment
אן תומפסון גרי הייתה הגברת השנייה של ארצות הברית, אשתו של אלברידג' גרי, אשר כיהן כסגן נשיא ארצות הברית.
אן גרי נולדה בשם אן תומפסון בניו יורק, אמריקה הקולוניאלית.
בילדותה חיה בניו יורק עם אביה, ג'יימס תומפסון, שהיה איש עסקים.
כשביקשה לרכוש לעצמה השכלה גבוהה, תומפסון למדה בדבלין, אירלנד.
עם השלמת לימודיה, באמצע שנות 1780 שבה לניו יורק, שם היו שכינו אותה "האישה היפה ביותר בארצות הברית".
בניו יורק היא הכירה את אלברידג' גרי, והם נישאו ב-12 בינואר 1786 בכנסיית השילוש הקדוש.
לאחר מותו של בעלה, בעודו מכהן כסגן נשיא ארצות הברית, סירב הקונגרס להמשיך ולשלם את משכורתו.
היא נותרה תלויה בילדיה ועברה לגור עם בנה, ג'יימס תומפסון גרי, בניו הייבן שבקונטיקט.
דורותי אן ויליס ריצ'רדס הייתה פוליטיקאית אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כמושל טקסס בשנים 1991–1995, ונודעה בעמדותיה הפמיניסטיות.
דורותי אן ויליס נולדה בטקסס כבת יחידה להוריה.
סיימה לימודים לתואר ראשון באוניברסיטת ביילור.
לאחר נישואיה עברה עם בעלה לעיר אוסטין וקיבלה תעודת הוראה מאוניברסיטת טקסס וב-1955 החלה ללמד היסטוריה ומדעי החברה בבית ספר תיכון בעיר.
במקביל הייתה פעילה בקמפיינים של פוליטיקאים דמוקרטים מקומיים.
היא גם הדריכה מועמדות למשרות פוליטיות בטכניקות של קמפיין בחירות.
היא הייתה פעילה למען הצעת התיקון לחוקת ארצות הברית לשוויון לנשים (Equal Rights Amendment), אשר לא אושרה בשל מספר לא מספיק של מדינות מאשררות.
ב-1976 ניצחה בבחירות למשרה פוליטית במחוז טראוויס בטקסס ושבה וזכתה בבחירות אליה ב-1980. באותה שנה סיימה טיפול מוצלח בהתמכרות לאלכוהול.
ב-1982 זכתה ריצ'רדס מטעם המפלגה הדמוקרטית בבחירות למשרת הממונה על האוצר (Treasurer) במדינת טקסס.
הייתה זו הבחירה הראשונה של אישה לתפקיד מדינתי בטקסס לאחר יותר מחמישים שנה.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1984 פעלה רבות בטקסס למען המועמד הדמוקרטי וולטר מונדייל, שהפסיד בבחירות לנשיא רונלד רייגן.
ב-1988 נשאה את הנאום המרכזי בוועידת המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות.
הנאום נחשב לנאום פוליטי בולט – בין השאר בזכות חוש ההומור שהפגינה ריצ'רדס במהלכו – ותרם לפרסומה ברמה הלאומית.
ב-1989 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Straight from the Heart".
ריצ'רדס נישאה ב-1953 לעורך הדין דייוויד ריצ'רדס, פעיל במשפטי זכויות אזרח.
הם התגרשו בשלהי שנות השבעים.
בתם הבכורה ססיל היא פעילה למען זכויות נשים והזכות להפלות בארצות הברית.
בקיץ 1990 זכתה ריצ'רדס במועמדות המפלגה הדמוקרטית לבחירות למשרת מושל טקסס ובנובמבר ניצחה בפער קטן (49% מהקולות לעומת 47%) את המועמד הרפובליקני קלייטון ויליאמס.
בינואר 1991 החלה בכהונתה כמושלת.
היא אמנם הייתה האישה השנייה שנבחרה לתפקיד זה, אך נחשבה הראשונה שנבחרה בזכות עצמה, לעומת המושלת מרים א.
פרגוסון (כשכיהנה בשנים 1925–1927, 1933–1935), אשר נחשבה לשליחה של בעלה, המושל המודח ג'יימס פרגוסון.
במהלך כהונתה כמושלת התמקדה ריצ'רדס במאמצים להבריא את כלכלת טקסס, להפחית את הנטל הבירוקרטי על עסקים במדינה, ולהשוות את המימון הכספי לבתי הספר במדינה על ידי העברת כספים ממחוזות עשירים למחוזות עניים (מהלך שכונה Robin Hood plan).
היא פעלה למען הגדלת מספר מקומות הכליאה בטקסס נוכח הצפיפות בבתי הכלא בה ולמען תוכנית לגמילה מסמים לאסירים.
היא תמכה בהצעה להטיל הגבלה על מכירת כלי נשק מסוימים במדינה.
עם זאת, היא חתמה ב-1993 על חוק מדינתי ששב וקבע כי יחסי מין בין בני אותו מין הם עבירה פלילית.
ריצ'רדס נחשבת כמי שפעלה רבות למען תעשיית הסרטים והמוזיקה בטקסס.
ב-1994 התמודדה שנית בבחירות על משרת המושל מול המועמד הרפובליקני ג'ורג' ווקר בוש (לימים נשיא ארצות הברית) והפסידה לו בפער של 45.8% מול 53.4%.
בבחירות באותה שנה נחלו מועמדי המפלגה הרפובליקנית הצלחות בכל רחבי ארצות הברית, כולל זכייה ברוב בשני בתי הקונגרס.
לאחר סיום כהונתה כמושלת שימשה ריצ'רדס כיועצת לחברות ומשרדי עורכי דין וכיהנה במועצות המנהלים של גופים שונים.
היא גם הייתה תומכת פעילה במועמדותם למשרות פוליטיות של מועמדים דמוקרטים שונים ברחבי ארצות הברית.
היא כיהנה במשרת פרופסור אורח לממשל באוניברסיטת ברנדייס ומאוחר יותר הצטרפה לחבר הנאמנים שלה.
בשלהי חייה העבירה קורס על נשים ומנהיגות באוניברסיטת טקסס באוסטין.
בחמש השנים האחרונות לחייה התגוררה בניו יורק ובטקסס.
בתחילת שנות האלפיים סבלה ריצ'רדס מאוסטאופורוזיס, כתבה ספר על התמודדותה עם המחלה והרבתה להרצות עליה בפני נשים.
ריצ'רדס חלתה בסרטן הוושט, כנראה בשל שימוש רב בטבק ובאלכוהול במהלך חייה.
ב-13 בספטמבר 2006 נפטרה מהמחלה בביתה בעיר אוסטין.
היא נקברה בבית הקברות של מדינת טקסס באוסטין.
במהלך חייה זכתה ריצ'רדס בפרסים ואותות כבוד רבים, לרבות מסדר הנשר האצטקי מממשלת מקסיקו, פרס מהיכל התהילה לנשים של טקסס ופרס מאיגוד הקהילות היהודיות בארצות הברית.
לאחר מותה נקראו על שמה גשר במרכז העיר אוסטין ובית ספר יסודי לבנות בעיר, שריצ'רדס הייתה בין הפעילים להקמתו.
בשנים 2012 ו-2014 הופקו שני סרטי תעודה אודותיה.
אן תרזה קלבלו הייתה ספורטאית ודמות בולטת אמריקאית בתחום הרולר דרבי.
אן קלבלו היא מסן פרנסיסקו, קליפורניה, שם סיימה למודי תיכון ביוני 1947.
היא התחילה להתחרות ברולר דרבי בשנת 1948, בליגת International Roller Speedway.
קלבלו הייתה ידועה כחמת מזג, ונודעה בשל הניראות הבלתי-קונבנציונלית שלה - בצבע שיער ואיפור "פראיים".
אוהדיה כינו אותה "אף בננה".
היא התחרתה ברולר דרבי בסך הכל במשך שבעה עשורים: משנות הארבעים של המאה העשרים, ועד תחילת שנות האלפיים.
היא התחרתה ברחבי עולם, כולל באירופה, גואם, הפיליפינים, קובה, אוסטרליה וכמובן בכל רחבי ארצות הברית.
היא שברה את האף 12 פעמים במהלך הקריירה שלה.
היריבה המפורסמת שלה על מסלול ההחלקה הייתה ג'ואן וסטון.
ב-11 באוגוסט 1953 אן ילדה בת, טרי אן לנגלי-קונטה.
ב-1968, לאחר שפרשה מהספורט בפעם הראשונה, היא הוכנסה להיכל התהילה של הרולר דרבי.
קלבלו חיה בסוף ימיה בסן ברונו, קליפורניה, עם החתולים שלה.
היא מעולם לא פרשה באופן רשמי מרולר דרבי, אבל לא התחרתה מאז 2000, חוץ מפעם אחת ב-2002 כשחזרה למסלול בפעם האחרונה כדי לנצח בתחרות עם קנת' לוג' III בפרק הסיום של תוכנית הטלוויזיה RollerJam.
בתחילת 2006, היא אובחנה עם סרטן הכבד, ונפטרה בגיל 76 כעבור זמן קצר.
קלבלו היא הספורטאית המקצועית היחידה שהתחרתה במשך שבעה עשורים בענף ספורט.
בשנת 2001, יצא Demon Of The Derby, סרט דוקומנטרי ביוגרפי אודות קלבלו.
הסרט יצא גם ב-DVD, ולעיתים מוקרן למטרות גיוס כספים על ידי רולר ליגות דרבי.
קלבלו תרמה מספר גדול של צילומים נדירים מהאוסף הפרטי שלה לפרסום בספר Roller Derby Classics…and more!
מאת ג'ים פיצפטריק, שיצא ב-2005. היא גם כתבה את ההקדמה לספר.
בפברואר 2006, קלבלו הופיעה במספר פרקים של סדרת הריאליטי Rollergirls,ששודרה ברשת A&E.
בקטעים שצולמו ב-2005, חברות קבוצת הדרבי TXRD Lonestar Rollergirls נסעו לקליפורניה כדי לחפש את הגיבורה שלהן, קלבלו.
קבוצת TXRD כינתה את האילפות שלהן על שמה.
אפשטיין, שמתאר את הרנסאנס שעבר ענף הרולר דרבי, ויחד עם צילומים וסיפורים אישיים, מצייר גם את ההיסטוריה ואת הדמויות המובילות של התחום.
אָנָּא בְּקָרְאֵנוּ הוא פיוט שנאמר על ידי יהודי ספרד כחלק מאמירת הסליחות ביום כיפור, לאחר תפילת ערבית של יום הכיפורים.
הפיוט חובר על ידי ר' דוד אבן בקודה במאה ה-11.
הפזמון החוזר בפיוט, המסתיים לסירוגין במילים "ה' שמעה", "ה' סלחה", מבוסס על התחינה שב: .
הפיוט מפרט את חטאי העם ומבקש שה' ישמע את בקשתו ויסלח עליהם.
האותיות הראשונות בכל בית בפיוט יוצרות אקרוסטיכון של "דויד חזק", המרמזות על שם המחבר.
הפיוט בנוי במשפטים בהם יש חזרה.
בכל משפט יש תקבולת משלימה.
השיר בנוי על דרך ההקבלה.
ישנה הקבלה פנימית בתוך כל אחד משני הפסוקים המרכיבים את הפזמון וכן הקבלה חיצונית בין הפסוק הראשון לפסוק השני.
הקבלה דומה, פנימית וחיצונית, קיימת גם בבתי השיר.
הפזמון החוזר (רפרן) בפיוט, שבדרך כלל מושר על ידי הקהל, הוא המילים המבקשות שהאל ישמע ויסלח.
אן קום-א (בקוריאנית: 안금애; נולדה ב-3 ביוני 1980 בפיונגיאנג, צפון-קוריאה) היא ג'ודוקא צפון קוריאנית, אלופה אולימפית מלונדון 2012 ומדליסטית כסף מאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
אן מתחרה בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג, אותה הקטגוריה בה התחרתה במהלך כל הקריירה שלה.
באולימפיאדת לונדון (2012) נהייתה אלופה אולימפית לאחר זכייתה במדליית הזהב בג'ודו בקטגוריית המשקל שלה לאחר ניצחון על המתמודדת הקובנית.
לפני כן, זכתה במדליית הכסף באולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008. בשנת 2005 זכתה במדליית ארד באליפות העולם בג'ודו בקהיר כאשר ניצחה את המתמודדת הרוסית בקרב על מדליית הארד.
בשנת 2007 זכתה שוב במדליית ארד באליפות העולם.
בשנת 2006 זכתה במדליית זהב במשחקי אסיה, ובשנת 2010 זכתה בהם במדליית ארד.
מדליית הזהב הראשונה בה זכתה הייתה באוניברסיאדת 2001.
בסך הכל, במהלך הקריירה שלה, זכתה ב־3 מדליות זהב, מדליית כסף אחת, ו-3 מדליות ארד.
מתגוררת בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית.
אן קונופני (נולדה ב-6 בספטמבר 1978) היא שחקנית ישראלית.
קונופני נולדה בירושלים, בילדות המוקדמת שיחקה בתפקידים הראשיים בהצגות עליסה בארץ הפלאות, שלגיה וגברת פלפלת.
היא למדה מחול קלאסי ומודרני במשך כ-8 שנים.
בבגרותה, למדה במגמת תיאטרון בהתיכון לאמנויות ע"ש צ'ארלס א' סמית' בירושלים.
את שירותה הצבאי עשתה במדור נפגעים בקצין העיר תל אביב.
היא השתתפה בתחרות "הפנים של שנות התשעים" וב-1996 השתתפה בתחרות מלכת היופי וזכתה בתואר מלכת החן, היא נשלחה לייצג את ישראל בתחרות מיס אינטרנשיונל.
בין עבודותיה כדוגמנית, קמפיין שביצעה ב-2007 לרשת סופר-פארם, ובשנים 2005–2006 שימשה ככתבת שטח בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס".
היא בוגרת הסטודיו למשחק של ניסן נתיב וכשחקנית הופיעה בסדרות "אולי הפעם" ו"רמזור" בתפקיד מירב, סטודנטית למשחק היוצאת עם חפר.
היא השתתפה בהצגות "אני עם אשתי גמרתי" בבימויו של חנוך רעים, "שלושה בחצי דירה" בבימוי אורן דולפין ו"רק חול וחול" בבימוי אבי מלכה (במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא 2006).
במסגרת "תיאטרונוער", השתתפה בהצגות: "החורשה", "אהבה עיוורת" ו"יצאת פראייר".
קונופני שיחקה גם בהצגה "ילדה אחת הלכה לבדה", במסגרת העמותה לקידום התיאטרון.
בשנת 2012, הופיעה בקליפ "יש לך" של שלומי שבת.
כמדבבת היא השתתפה בדיבוב הסרטים "ברבי: יחידת הריגול" ו"צבי הנינג'ה: יוצאים מהצללים".
בשנת 2020 כיכבה בסרט בגידה בתפקיד ראשי לצד אקי אבני בבימויו של דורון ערן.
בשנת 2024 גילמה את עופרה תמרי בסדרת הנוער מתוקים, לצד קובי מימון בתפקיד הבעל מיקי תמרי.
אן אליזבת רמזי היא שחקנית אמריקאית הידועה ביותר עבור גילום דמותה של ליסה סטמפל בסיטקום "משתגעים מאהבה" (1992–1999).
רמזי נולדה במחוז לוס אנג'לס, קליפורניה וגדלה בלה הברה.
רמזי למדה תיאטרון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), וסיימה את לימודיה לתואר ראשון.
היא עבדה עם קבוצת שחקנים בשם The Continuum, שכללה בוגרי UCLA.
הפקתם משנת 1987 של Waiting, שהיא הייתה שותפה לכתיבתו, זכתה לשבחים.
שנה שם התוכנית תפקיד הערות1987A Year in the Lifeסינדיהפרק: "Dixie Chicken"1988Mr.
אן קרסון היא משוררת, מסאית, מתרגמת ופרופסור לקלאסיקות קנדית, שנולדה בטורונטו, בפרוביציית אונטריו שבקנדה.
קרסון קיבלה את התשוקה לכתיבה ממורה ללטינית בבית הספר התיכון, שהסכים ללמד אותה יוונית עתיקה.
היא החלה את דרכה בלמידה וחקירה של תרבות הלניסטית, מה שהשפיע ומשפיע על עבודותיה עד היום.
קרסון למדה באוניברסיטת טורונטו, ושם השיגה את תאריה האקדמיים בלימודים קלאסיים, אך עזבה את האוניברסיטה וחזרה פעמיים לפני שסיימה את התואר הראשון.
היא לימדה במוסדות אקדמיים רבים ברחבי קנדה וארצות הברית, כולל אוניברסיטת אמורי, קולג' האומנויות של קליפורניה, אוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת מקגיל.
"גברים בשעותיהם החופשיות" ושנות האלפיים
בשנת 2000 פרסמה קרסון את ספרה "גברים בשעותיהם החופשיות" (Men in the Off Hours), שצבר פופולריות רבה בקרב הציבור.
ספר זה כולל סוגות ספרותיות שונות: שירה, פרוזה ואף תסריטים לסדרת טלוויזיה.
הוא היה מועמד לפרס ת"ס אליוט לשירה בבריטניה, מועמד לפרס המושל הכללי בקנדה, וזכה בפרס גריפין לשירה.
את "גברים בשעותיהם החופשיות" פותחת קרסון עם הבעת דעה על "תולדות המלחמה הפלופונסית" של תוקידידס.
הספר הפך לספר בפריצה שלה, ואחד מספריה הפופולריים ביותר.
ספרה "יופיו של הבעל" (The Beauty of the Husband), ככל הנראה יצירתה המפורסמת ביותר של קרסון, התפרסם בשנה 2001 ועסק בסבלה של אישה שתשומת לבה סובבת סביב האופי הפלרטטן של בעלה.
ספר זה קיבל אף הוא שבחים רבים וביקורות חיוביות.
יצירה זאת מתקשרת גם לדברים אחרים שכתבה קרסון, למשל "חיבור הזכוכית" (The Glass Essay) מתוך "זכוכית, אירוניה & אלוהים" שכתבה מספר שנים לפני כן, המתעסק בדובר או דוברת המחלימים מנישואים שליליים.
בשנת 2005 פרסמה קרסון את "התפוררות: שירה, חיבורים, אופרה" (Decreation: Poetry, Essays, Opera), בו הציגה את דעותיה ותהיותיה על יכולותיו ורצונותיו של האדם לכל סוג של אהבה - רומנטית, רוחנית ובין בני משפחה.
בשנת 2010 פרסמה קרסון את "נוקס" (Nox), המתייחס לאלת הלילה הרומית ניקס, כתרומה פואטית לאחיה, מייקל, שמת באופן פתאומי בקופנהגן עשר שנים לפני כן.
הספר הזה הוא מעין הספד לאחיה המת.
"נוקס" אף מכיל תמונות ומכתבים בינה לבינו.
הספר נפתח עם ציטוט של המשורר הרומי קטולוס, מתוך השיר "שיר 101", בו הוא מתאבל על אובדן אחיו.
בשנת 2013, פרסמה קרסון את "קבוץ אדום" (Red Doc), ספר ההמשך של "אוטוביוגרפיה של אדום".
אם "אוטוביוגרפיה של אדום" מתייחס לשנות הנעורים המאוחרות של גרייסון – הדמות הראשית – והתקדמותו לגיל בגרות, "קובץ אדום" מתעסק בהתמודדותו עם היותו אדם מבוגר ועצמאי.
הספר זכה בפרס גריפין לשירה בשנת 2010.
רוב ספריה של אן קרסון - ביניהם "גברים בשעותיהם החופשיות", "יופיו של הבעל" ו"ארוס המר-מתוק: חיבור" - מתמודדים עם שאלות הקשורות לטבע האדם ויחסו לאהבה: את מה ומי האדם אוהב, כיצד, באיזה אהבה הוא חושק וכיצד הוא רוצה להשיג אותה.
הכתיבה של קרסון כוללת סגנונות רבים, המיוצגים לעיתים בתוך אותו ספר, כמו בספר "גברים בשעותיהם החופשיות".
קרסון אף כותבת שירה המדוברת לציורים, למשל שיר שכתבה על המונה ליזה (מתוך "שיחות קצרות" שפרסמה בתחילת דרכה), בו היא מציינת כי היא תעלומה מבחינתה.
הפרסים הספרותיים של לאנן (Lannan Literary Award), 1996
פרס גריפין לשירה (Griffin Poetry Prize), 2001, על "גברים בשעותיהם החופשיות"
Eliot Prize), 2001, על "יופיו של הבעל"
פרס גריפין לשירה (Griffin Poetry Prize), 2010, על "קובץ אדום"
"זכוכית, אירוניה & אלוהים" (Glass, Irony & God), 1992
"שיחות קצרות" (Short Talks), 1992
"אוטוביוגרפיה של אדום: נובלה בשורות-שיר" (Autobigraphy of Red: a Novel in Verse), 1998
"גברים בשעותיהם החופשיות" (Men in the Off Hours), 2000
"שיעורים באבל: ארבעה מחזות מאת אוריפידס" (Grief Lessons: Four Plays by Euripides), 2006
"אנא מג'נונה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן.
השיר יצא לאור ב-10 בספטמבר 2020, בהוצאת חברות התקליטים שרית הפקות וארומה מיוזיק, כסינגל החמישי מתוך האלבום, מועבט.
השיר נכתב והולחן על ידי עדן בן זקן, רון ביטון, ג'ורדי והופק על ידי ג'ורדי.
בספטמבר 2020, חשפה בן זקן כי תוציא שיר חדש הנקרא: "אנא מג'נונה".
ב-9 בספטמבר, העלתה בן זקן הצצה לקליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי דור אוחיון והועלה לערוץ היוטיוב של בן זקן ב-10 בספטמבר 2020, בסמוך לצאת הסינגל.
דודי פטימר ממעריב אונליין ציין את השיר לחיוב, באומרו כי הוא "צפוי להפוך לאחד השירים הממכרים ביותר שתשמעו בתקופה הקרובה כי יש בו כל מה שדרוש בשביל להפוך ללהיט: לחן וקצב מסקרנים ומלהיבים, מילים קלילות ומתחרזות היטב על הלשון וגימיק מצוין.
אם כי יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת שלילית, ואמר כי "עדן משעממת אותי, ירדן פלג משעמם אותי, אבל כנראה אני הופך יותר ויותר למיעוט.
הם (עדן את ג'ורדי) יוכיחו תשעה מיליון צפיות תוך יומיים.
אם זה לא היה עצוב, זה היה מצחיק.
פשוט לא, או לחלופין – מה-זה-משעמם".
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם9 בספטמבר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתשרית • ארומה
במהלך בחירות 2016 לסנאט של ארצות הברית באריזונה הייתה מועמדת המפלגה הדמוקרטית מול הסנאטור הוותיק ג'ון מקיין, אך הפסידה לו בפער של כ-13%.
קירקפטריק נולדה ב-24 במרץ 1950, וגדלה בשמורה של שבט אפאצ'י ליד מקנארי במזרח אריזונה.
הוריה היו אמריקאים אירופאים שחיו ועבדו בשמורה האינדיאנית.
אמה הייתה מורה, ואביה היה חנווני.
כשקירקפטריק הייתה תלמידה בכיתה ב', עברה משפחתה מהשמורה אל העיירה פיינטופ-לייקסייד.
אח של אמה, ויליאם בורדון, לימים נבחר אל בית הנבחרים המדינתי באריזונה.
קירקפטריק סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון בלו רידג', ובשנת 1972 השלימה לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אריזונה, שם למדה לימודי אסיה ומנדרינית.
ב-1979 קיבלה תואר שני במשפטים מאותה האוניברסיטה.
בשנת 1980 נבחרה לסגנית התובע המחוזי במחוז קוקונינו, האישה הראשונה בתפקיד.
מאוחר יותר כיהנה קירקפטריק כתובעת העירונית של סידונה, והייתה חברה בנציבות שירותי המים של פלגסטף.
בשנת 2004 לימדה דני עסקים ואתיקה במכללה הקהילתית של מחוז קוקונינו.
באותה השנה נבחרה אל בית הנבחרים המדינתי של אריזונה כנציגת מחוז הבחירה השני, ונכנסה לתפקיד זה ב-10 בינואר 2005. בעת כהונתה בבית התחתון של בית המחוקקים, הייתה החברה הבכירה מטעם הסיעה הדמוקרטית בוועדת הדרכים והאמצעים ובוועדות החינוך ומשאבי הטבע.
ב-24 ביולי 2007 התפטרה קירקפטריק מבית הנבחרים המדינתי כדי להתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס הראשון של אריזונה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ההתמודדות הייתה על מושב פתוח, לאחר שנציג המחוז המכהן ריק רנזי הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים לאור כתב אישום פדרלי שהטיל עליו את חיתתו, ושבסופו של דבר הוביל אותו למאסר.
ב-2 בספטמבר 2008 נבחרה למועמדת המפלגה הדמוקרטית, ובבחירות הכלליות גרפה כ-56% מקולות הבוחרים ונבחרה אל הקונגרס של ארצות הברית.
לאחר תקופת כהונה בודדה, הפסידה קירקפטריק בבחירות האמצע ב-2010 למועמד הרפובליקני פול גוסאר, שגרף 49.7% מהקולות לעומת 43.7 האחוזים שגרפה קירקפטריק.
עם זאת, הפסד זה לא גדע את נתיבתה המקצועית בפוליטיקה של ארצות הברית, והודיעה כי תתמודד מחדש בבחירות 2012. חלוקה מחודשת של מחוזות הקונגרס באריזונה, בעקבות תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית מ-2010, הפכה את המחוז לדמוקרטי יותר מבחינה דמוגרפית, באופן משמעותי.
קירקפטריק התמודדה תחילה ב"קרב חוזר" מול גוסאר, אך הוא בחר להתמודד במחוז הקונגרס הרביעי, שהיה מעוז רפובליקני מובהק.
ב-6 בנובמבר 2012 נבחרה בשנית למושב הקונגרס הישן שלה, על אף שזכתה בפחות מ-50% מהקולות, שכן מועמד המפלגה הליברטריאנית גרף 6% מקולות הבוחרים.
עם התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית שבה אל בית הנבחרים האמריקאי.
במאי 2013 הצביעה נגד ביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
ב-14 במרץ 2014 נתנה את חסותה להצעת חוק ששמה לה למטרה לשנות את מערכת היחסים בין הוועדה המייעצת למחקר בנושא מחלות מלחמת המפרץ (RAC) לבין המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית.
הצעת החוק אמנם עברה בבית הנבחרים, אך לא קרמה עור וגידים לאחר שהסנאט של ארצות הברית לא המשיך את הליך החקיקה.
ב-26 במאי 2015 הודיעה כי תתמודד מול ג'ון מקיין על אחד משני מושביה של אריזונה בסנאט.
לפיכך, פרשה מהקונגרס ה-115 של ארצות הברית.
היא זכתה לתמיכתם של קירסטן ג'יליברנד ודניס דיקונסיני.
קירקפטריק לא הצליחה לנצח את מקיין, שגבר עליה בפער של 13%.
בבחירות 2018 נבחרה שוב אל בית הנבחרים.
היא תומכת בנישואים של בני-זוג מאותו המין ובזכות להפלה מלאכותית, כמו גם ברפורמה מקיפה במדיניות ההגירה לארצות הברית.
במרץ 2021 הכריזה קירקפטריק כי היא לא תתמודד בבחירות שיערכו ב-2022 על מושבה בבית הנבחרים.
קירקפטריק הסבירה את החלטתה בכך ש"ברצונה לבלות יותר זמן עם המשפחה".
אן רונל (; ) הייתה מלחינה ופזמונאית אמריקאית.
היא התפרסמה בזכות כתיבת השירים "" ו-"Willow Weep for Me".
רונל נולדה באומהה שבנברסקה, ארצות הברית, למוריס ומולי רוזנבלט.
היא סיימה את לימודיה בתיכון המרכזי של אומהה בשנת 1923. לאחר מכן נרשמה לקולג' "ויטון", שממוקם במסצ'וסטס.
אולם לאחר השנה השנייה לתוך לימודיה האקדמיים עברה למכללת רדקליף כדי ללמוד מוזיקה אצל וולטר פיסטון.
ברדקליף החלה לכתוב מספר שירים למחזות שהועלו ולתרום כמה רעיונות לקידום התחום המוזיקלי במכללה.
היא התיידדה עם המלחין ג'ורג' גרשווין, שהציע לה לשנות את שמה מרוזנבלט לרונל.
רונל, יחד עם דורותי פילדס, דנה סוסי וקיי סוויפט, הייתה אחת המלחינות והלבריתנית המצליחות ביותר של הוליווד ושל סמטת טין פאן.
בשנת 1929 פרסמה את שיר הבכורה שלה בהופעה מקומית, Down By the River.
הוא נכתב במקור למחזמר, ורונל הציעה לכמה חברות פרסום להוציא אותו לאור באופן מסחרי ללא הועיל.
לאחר מכן מצאה את חברת "Famous Music" שהסכימה להוציא לאור את השיר בפורמט מסחרי.
בשנת 1932 הפיקה את השירים "Rain on the Roof" ו-"Willow Weep for Me", אותו הקדישה לגרשווין.
בשנת 1933 עברה רונל להתגורר בהוליווד, שם כתבה את השיר "?Who's Afraid of the Big Bad Wolf" יחד עם פרנק צ'רצ'יל.
אותו השיר נכלל בפסקול של הסרט "שלושה חזירים קטנים".
רונל התבלטה בהיותה אחת המלחינות והפזמונאיות היחידות באותה התקופה בה מרבית האישים שעסקו במלאכה זו היו גברים.
עבודותיה של רונל היו משפיעות וחדשניות בתחום המוזיקה.
ב-1942 הפכה למוזיקאית האישה הראשונה שכותבת ומלחינה את כלי שיריו של מחזמר בהפקת תיאטראות ברודוויי.
"Willow Weep for Me", השיר המפורסם ביותר של רונל, הוקלט במרוצת השנים על ידי אמנים רבים, ביניהם בילי הולידיי, קאב קאלוויי, לואיס ארמסטרונג ואלה פיצג'רלד, ברברה סטרייסנד, פרנק סינטרה, נינה סימון, ננסי וילסון, ריי צ'ארלס, לנה הורן, ג'ולי לונדון, טוני בנט ושרה ווהן.
ב-1949 הלחינה את הפסקול של סרטם של האחים מרקס, "מאושרים באהבה".
אן שוחט היא רופאה אמריקאית, קצינה בכירה () לשעבר בחיל האמון על שירותי בריאות הציבור של ארצות הברית .
שימשה עד מאי 2021 כסגנית המנהלת של המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC).
שוחט נולדה וגדלה במשפחה יהודית בוושינגטון די.
בירת ארצות הברית, הרביעית בין חמישה ילדים.
סבה היה שוחט וקצב שמכר בשר כשר במערב וירג'יניה.
היא הצטיינה בלימודיה, סיימה בהצטיינות יתרה את לימודיה במכללת סווארת'מור בשנת 1980 (ב-2005 העניקה לה המכללה תואר דוקטור לשם כבוד), ובהצטיינות את בית הספר לרפואה של דארטמות' קולג'.
החל מ-1988 עבדה שוחט במסגרת המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) של ארצות הברית, בתחוומי החיסונים, מחלות נשימה ומחלות זיהומיות נוספות.
ב-2001 הייתה חברה בצוות שחקר את מתקפת האנתרקס.
במשך שתי תקופות במהלך 2017 ובמהלך 2018 שימשה שוחט ממלאת מקום מנהל ה-CDC.
בתפקידה האחרון במרכזי לבקרת מחלות ומניעתן, שימשה כסגנית המנהלת הכללית של הארגון עד פרישתה במאי 2021.
אן ראדג' הייתה מאיירת בוטנית בריטית שאיירה בין היתר את יצירותיו של בעלה, הבוטנאי וחוקר העתיקות אדוארד ראדג' ובנה, אדוארד ג'ון ראדג'.
היא אחת האמניות הבוטניות המוקדמות ביותר הידועות שהתפרסמו, שכן, בניגוד לאמניות רבות אחרות בתחומה באותה תקופה, היא חתמה על עבודתה.
היא נולדה בלונדון בשנת 1761 בשם אן נואיי, בתם של אליזבת לבית דה לה מארה ופיטר נואיי (1723–1809).
ממוצא הוגנוטי, משפחתו של פיטר נואיי הגיעה מניסמס שבצרפת (כיום בלגיה), אביו היגר לאנגליה כדי להימלט מהרדיפות.
הוא היה יצרן משי ושופט שלום בקנט.
העדות הראשונה ליצירת ההדפסים שלה היא קבוצת תחריטים משנת 1799. ראדג' בדרך כלל נתנה להדפסים שלה מספרים בחלק העליון של הלוח.
היא התמחתה באיור בוטני מדויק, וסיפקה חמישים לוחות לספר -Plantarum Guianæ rariorum icones et descriptiones hactenus ineditæ (1805–07, בנוסף לאיורים שציירה לעיתונים למאמרי בעלה.
הרישומים שלה מתארים במדויק את הפרטים הנדרשים על ידי חוקרים בוטניים כולל חלקי הרבייה של צמחים.
לכבודה, זן של שושן מים נקרא על שמה - Nymphaea rudgeana.
על פי התעקשותו של אביה היא קיבלה חינוך מצוין, כשהיא בקיאה בשפות מודרניות ועתיקות, במוזיקה ובאמנות.
עד נישואיה היא הצליחה לתאר במדויק נופים והיסטוריה טבעית.
בעלה פיתח אצלה את הכישורים הדרושים כדי להיות מאיירת מדעית ובוטנית מצליחה, שבה הפגינה "...
סגנון עקבי ופרטים מדויקים בקטעים בלוחות שלה, שיכלו להגיע רק מלימוד ועניין אישי אינטנסיבי.
הרישומים שלה גדולים, נועזים, ברורים ומדויקים.עם קווי מתאר פשוטים המסייעים להבהיר פרטים ומורכבות עבור הקורא הבוטני."
היא מתה בשנת 1836 לאחר מחלה שנמשכה כחמישה שבועות ונקברה בקבר משפחת ראדג' בכנסיית סנט לורנס באוושאם (Evesham).
ביום הלווייתה נסגרו בתי הציבור המקומיים לאות כבוד.
אן קרופורד אצ'סון, באנגלית: Anne Acheson (5 באוגוסט 1882 - 13 במרץ 1962) הייתה פסלת בריטית-אירית.
היא ואלינור האלה המציאו יציקות גבס לגפיים שבורות של חיילים.
אצ'סון הציגה באקדמיה המלכותית ובעולם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היא עבדה עבור האגודה לצרכים כירורגיים ב בצ'לסי, לונדון.
אצ'סון קיבלה את פרס גליכן ב-1938. היא חילקה את זמנה בין לונדון לגלנאווי, מחוז אנטרים, צפון אירלנד.
אצ'סון נולדה בפורטאדאון שבמחוז ארמה, לג'ון אצ'סון, תעשיין ואשתו הרייט גלאזגו.
אן אצ'סון התחנכה במכללת ויקטוריה, בלפסט, בבית הספר לאמנות בבלפסט ובמכללה המלכותית לאמנות בלונדון, שם למדה פיסול אצל אדואר לאנטי
אצ'סון הציגה לראשונה באקדמיה המלכותית בשנת 1913, כאשר הפסל שלה "הפיקסי" התקבל לתערוכה.
במהלך ארבעת העשורים הבאים, 30 מפסליה הוצגו ב-22 תערוכות באקדמיה.
עבודתה של אצ'סון כללה פסלונים, דיוקן ופסלוני גן.
בעוד שעבודותיה המוקדמות פוסלו מעץ, הפסלים המאוחרים שלה נעשו ברובם במתכת, אבן או בטון.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היא התנדבה באגודה לצרכים כירורגיים.
האגודה סיפקה חבישות רפואיות ונוצרה על ידי גילדת הרקמה של המלכה מרי.
אצ'סון ואלינור האלה היו שתיהן פסליות וראו חיילים שחזרו מהחזית עם גפיים שבורות המוחזקות יחד בסדי עץ ותחבושות בסיסיות בלבד, אצ'סון הציעה לייצב בגבס את הגפה וכשהגבס התקשה, לעטוף בתחבושת- ולהניח אותו על האיבר השבור כדי לתמוך בו בזמן הריפוי.
הרעיון נולד בהשראת הפיסול בפריז שבו השתמשה ביצירות שלה ביציקות גבס.
סד נייר וגבס מעיסת הנכונה הפחית את זמן הריפוי תוך תמיכה נכונה באיבר השבור.
הרעיון של שימוש בגבס אומץ ושוכלל במהלך השנים ועדיין נמצא בשימוש היום במקצוע הרפואה.
כשסיימה את לימודיה, לימדה אצ'סון בבית ספר בלונדון והמשיכה להתגורר בעיר זו.
היא הייתה האישה הראשונה, בשנת 1938, שנבחרה כעמית של אגודת הפסלים המלכותית הבריטית .
אצ'סון עברה הסבה מקצועית למהנדסת ושרטטת במהלך מלחמת העולם השנייה כדי לאפשר לה לבצע עבודה התנדבותית נוספת.
היא גם עבדה עבור הצלב האדום במהלך המלחמה.
לאחר המלחמה המשיכה אצ'סון כאמן ועסקה בצפון אירלנד.
אן רובינסון (נולדה ב-1944) היא עיתונאית ומגישת טלוויזיה בריטית.
רובינסון נולדה בלנקשייר, אביה היה מורה ואמה הייתה אשת עסקים בעסקי החקלאות.
היא התחנכה בפנימייה בהמפשייר, משפחתה נהגה לבלות את חופשות הקיץ בצרפת, בדרך כלל במלון קרלטון שבקאן.
לאחר שעבדה בסוכנות ידיעות עברה ב-1967 ללונדון, היא שימשה ככותבת טור וכסייעת לעורך בעיתון דיילי מירור.
ב-1982 החלה להופיע בטלוויזיה והייתה חברת פאנל בתוכנית הדיבייט "Question Time".
היא ידועה כמנחת שעשועון הידע הכללי החוליה החלשה שם נודעה בסגנון ההנחיה קר הרוח, כאשר מתמודד מודח אז היא נהגה לומר לו את האמירה "!You are the weakest link, goodbye".
ב-2001 הואשמה בגזענות כלפי וולשים, לאחר שתיארה אותם כ"מטרידים ומעצבנים" כשהתארחה בתוכנית "חדר 101".
ב-2005 התארחה בסדרה דוקטור הו.
היא נישאה לעיתונאי צ'ארלס ווילסון ונולדה להם בת, ב-1973 איבדה את המשמורת עליה.
תרז אן רתרפורד הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה ושדרנית רדיו אמריקאית.
רתרפורד נולדה בוונקובר לאם שהייתה שחקנית ראינוע ולאב שהיה זמר אופרה.
בינקותה עברה עם משפחתה לסן פרנסיסקו.
זמן קצר אחר כך התגרשו הוריה והיא עברה עם אימה ואחותה ללוס אנג'לס.
ב-1935 החלה את דרכה בקולנוע.
בתחילה שיחקה בתפקידים משניים, אולם הפריצה הגדולה שלה בתחום הייתה ב-1939, עת שיחקה את אחותה של סקרלט או'הרה, קארין, בסרט "חלף עם הרוח".
בהמשך שיחקה, בין היתר, בסרטים "גאווה ודעה קדומה" ו"חייו הסודיים של וולטר מיטי".
בשנים 1942–1953 הייתה נשואה לדייוויד מי ונולדה להם בת.
בערוב ימיה, בשנים 1992–2012, הייתה בזוגיות עם אל מורלי.
היא מתה בביתה שבבוורלי הילס בגיל 94. גופתה נשרפה ואפרה ניתן לבתה.
אָנָבּוֹלִיזְם (מלועזית: Anabolism; בעברית: הבניה או תהליך בנייה) הוא רצף של תהליכים מטאבוליים במהלכם מתקיימת סינתזה של מולקולות המורכבות מאבני בניין קטנות יותר.
תגובות אלה דורשות אנרגיה, המכונה גם תהליך אנדרגוני.
התהליך ההפוך לאנאבוליזם הוא קטבוליזם שהוא תהליך פירוק שבו בדרך כלל מופקת אנרגיה.
מקור השם מיוונית עתיקה: ἀνα- (ana-, "למעלה") + βάλλω (בלו, "להשליך"), כלומר, פעולה המעלה את רמת האנרגיה.
באופן כללי, המולקולות המורכבות והמבנים התאיים נבנים צעד אחר צעד ממולקולות קטנות ופשוטות יותר.
ראשית, ייצור או השגת אבני הבניין הבסיסיות כדוגמת חומצות אמינו, חד-סוכרים, נוקלאוטידים וחומצות שומן.
שנית, הם מאוקטבים על ידי שימוש באנרגיה מ-ATP, ולבסוף הם מורכבים מחומרי המוצא למבנה העל שלהם (חלבונים, רב-סוכרים, שומנים וחומצות גרעין).
דוגמאות לתהליכים אנאבוליים כוללות התפתחות עצמות ועליה במסת שריר.
אורגניזמים שונים מקוטלגים לפי איזה מולקולות תאיהם יכולים ליצור בעצמם.
אוטוטרופים הם בעלי יכולת ליצור את כל סוגי המולקולות האורגניות בתאים, מרב-סוכרים ועד לחלבונים, ממולקולות פשוטות (פחמן דו-חמצני ומים).
הטרוטרופים לעומת זאת, זקוקים למקור של מולקולות מורכבות יותר כמו חד סוכרים וחומצות אמינו לשם יצירת אבות המזון.
אנדוקרינולוגים מסווגים הורמונים אנאבוליים והורמונים קטבולים, תלוי איזה שלב במטאבוליזם הם מעוררים.
לדוגמה סטרואידים אנאבוליים המעוררים סינתזת חלבון וגידול שריר.
אנאהי מכרה יותר מ-3 מיליון אלבומים כזמרת סולו.
אנאהי נולדה לאב ספרדי ואם מקסיקנית.
יש לה אחות מבוגרת בשם מריסיילו ואחות למחצה בשם דיאנה.
במהלך הצילומים של הטלנובלה "אהבה ראשונה" (Primer Amor), בהם השתתפה, אנאהי נלחמה באנורקסיה.
היא שהתה בחמישה מרכזי טיפול שונים, וביקרה אצל רופאים ופסיכולוגים ברחבי מקסיקו.
לאחר שהייתה בחופשה עם המשפחה, החלה להרגיש חולשה והובהלה לבית החולים, שם נעצר הלב שלה למשך שמונה שניות.
מאז היא התאוששה והבריאה, ובנוסף החלה לדבר על בעיית הפרעות האכילה.
בשנת 2008 יצאה אנאהי בשיתוף פעולה עם טלביסה בקמפיין נגד האנורקסיה והבולימיה.
בשנת 2006, אנאהי פתחה את חנות בגדים במקסיקו סיטי, לה קראה "העולם של אנאהי" (Anahi World).
כמה חודשים לאחר פתיחתה, אנאהי נאלצה לסגור את החנות.
באותה שנה, מנהל המס של מקסיקו הקפיא את ארבעה חשבונות הבנק של אנאהי כאמצעי מניעה, מפני שהאמין שהשחקנית הייתה מעורבת בהונאת מס.
בשנת 2008, לאחר שלקחה את הנושא לבית המשפט, אנאהי החזירה לעצמה את החשבונות המוקפאים.
בשנת 2007, גרסת בובת ברבי של אנאהי, של דולסה מריה ושל מאיטה פרוני פורסמו.
הברביות מבוססות על הדמויות שלהן בטלנובלה "Rebelde".
המגזין הלטיני "People en Español" הכריז על אנאהי כעל אחת מ"50 האנשים היפים ביותר" לשנת 2010.
ב-11 במרץ 2011 גילו הרופאים כי המוח של אנאהי היה מקופח מכיוון שקיבל אחוז גבוה של חמצן בשל סטייה במחיצת האף.
כמו כן הרופאים מצאו שהסטייה במחיצת האף היא הגורם לשבץ המוחי שחוותה בילדותה, והסיבה העיקרית לכל המחלות שפקדו את אנאהי, כולל התקף הלב.
ב-17 במאי 2011 אנאהי הוציאה אפליקציית אייפון ב-iTunes, שנקראת "Anahi Lite" .
ב-23 במרץ 2011, אנאהי הפכה לפרזנטורית של Snickers באמריקה הלטינית.
הקמפיין שהושק עורר מחלוקת, ובראשו עמד המכון הלאומי לנשים בגישה לפיה היו תלונות שהפרסומת היא סקסיסטית ומסחרית מדי.
אנאהי הגנה על הקמפיין, ואמרה כי הפרסומת לא נועדה לפגוע באיש.
"Effem מקסיקו", החברה שמאחורי סניקרס, לא הסכימה עם תלונות הסקסיזם.
עם זאת, לפני שהפרסומת עלתה לשידור, הם ערכו סקר בקרב נשים, וביקשו את דעתן על התוכן.
לדברי Effem, רוב הנשים שהשתתפו בסקר לא הרגיש כי הפרסומת מפלה אותן.
ב-18 בספטמבר 2011, נשיונל ג'יאוגרפיק שידר את ההפקה המקורית של "אובססיה: גופים שצועקים", שצולמה באמריקה הלטינית, והציגה עדויות של אנשים הסובלים הפרעת גוף דיסמורפית והפרעות אכילה.
אנאהי דיברה על התקופה בת חמש השנים, שבה סבלה מהאנורקסיה, ודיברה על ההתאוששות שלה.
ב-12 באוקטובר 2011, אנאהי הצטרפה כשגרירה גלובלית לפרויקט של "לא-לאלימות" שיצאו בקמפיין: "תארו לעצמכם מיליארד פנים לשלום".
מטרת הקמפיין הוא לכבד את מורשתו של ג'ון לנון המנוח בקריאה לשלום ולאי-אלימות ברחבי העולם.
בנובמבר 2011, אנאהי הצטרפה לחברת "Aviesta" כיועצת אופנה.
היא יצרה חידון מקוון על איזה סוג נעליים הכי יתאימו ללקוח, שהגדיל את המכירות.
באוגוסט 2012, "Aviesta" הושקה בארצות הברית.
במהלך אולימפיאדת 2012 בלונדון, אנאהי, לצד שגרירים גלובליים אחרים, שהופיעו באירוע לפרויקט "לא לאלימות" שהוצג על ידי יוקו אונו.
המגזין "מקסים" (Maxim) הכריז על אנאהי כאחת הנשים היפות לשנת 2012, וכינה אותה "יופי מקסיקני": "שמייצג שלושה איומים: היא שרה, היא פועלת, וכותבת ציוצים (בטוויטר) מצחיקים" .
בחודש אפריל 2012, אנאהי התחילה לצאת עם מושל מחוז צ'יאפס, מנואל ולסקו קוואיו.
הם התארסו בחודש אוקטובר 2014 והתחתנו ב-25 באפריל 2015 בטקס פרטי שנערך בכנסיית סנטו דומינגו (סן קריסטובל דה לאס קאסאס) שנמצאת בצ'יאפס.
בינואר 2017, נולד בנם מנואל ובפברואר 2020, נולד בנם אמילינו.
אנאהי היא הסלבריטית המקסיקנית הכי פופולרית בטוויטר, עם 9.7 מיליון עוקבים.
בגיל שנתיים אנאהי החלה את הקריירה שלה בתוכנית טלוויזיה מקסיקנית בשם "Chiquilladas", בה כיכבה עד גיל שבע.
בשנת 2001 אנאהי שהייתה בת 14 בלבד, לוהקה לשחק בטלנובלה "אהבה ראשונה" (Primer Amor), לצידו של השחקן המקסיקני קונו בקר.
בשנת 2002 אנאהי לוהקה לשחק את הדמות של ג'סיקה בטלנובלה "כיתה 406" (Clase 406).
באופרת הסבון שיחקה לצד אלפונסו הררה, דולסה מריה וכריסטיאן צ'אבס, שהפכו מאוחר יותר לחברי להקתה RBD.
אנאהי בשנת 2004 כיכבה ב"מורדים" (Rebelde), הגרסה מקסיקנית והמחודשת של טלנובלת המורדים הארגנטינית.
לפני "המורדים" שיחקה אנאהי בטלנובלה "מלאכים ללא גן עדן" עם פליפה קולמבו, כוכב "המורדים" המקורית.
בגרסה המקסיקנית של תוכנית המורדים, אנאהי שיחקה בתפקיד מיה קולוצ'י, נערה פופולרית ממשפחה עשירה.
הסדרה הייתה להיט בינלאומי ולטלנובלה היו מעל 400 פרקים, ששודרו בין השנים 2004–2006.
בעקבות ההצלחה של המורדים, החלה בשנת 2007 סדרת סיטקום בשם "RBD - La Familia" בה הציגו חברי הלהקה את חייהם האמיתיים אשר לא התבססו על הדמויות שלהם מהטלנובלה.
סדרת הסיטקום הייתה הסדרה המקסיקנית הראשונה ששודרה לחלוטין באיכות HD, הסדרה שודרה מ-14 במרץ עד 13 ביוני 2007, וכללה 13 פרקים.
בחודש פברואר 2011, ארבע שנים אחרי ההופעה האחרונה שלה בעולם הטלנובלות, אנאהי נבחרה לשחק בתפקיד הראשי בסדרה "חיים כפולים" (Dos Hogares), ששודרה במהלך שנת 2012 בערוץ ויוה פלוס, טלנובלה שנכתבה והופקה על ידי אמיליו לארוסה.
בשנת 1993, בגיל 10, אנאהי הוציאה את האלבום הבכורה שלה שנקראה על שמה "Anahi".
מאוחר יותר הוציאה את אלבומה השני, שנקרא "היום זה מחר?" (Hoy Es Manana?), אשר כלל את הסינגלים "Corazón de Bombón" ,"Por Volverte a Ver" ו-"Descontrolándote".
היא המשיכה להקליט שני אלבומים נוספים ששמם "Anclado En Mi Corazón" ו-"Baby Blue".
ההצלחה של הטלנובלה "המורדים" המקסיקנית הולידה את להקת RBD, שכוללת את שחקני הסדרה.
הלהקה הוציאה תשעה אלבומים, כולל אלבומים בספרדית, פורטוגזית ואנגלית.
הם מכרו מעל 66 מיליון אלבומים ברחבי העולם ו-17 מיליון הורדות דיגיטליות, ובנוסף יצאו במהלך השנים לסיבובי הופעות איתם הגיעו לרחבי דרום אמריקה, צפון אמריקה, מרכז אמריקה ואירופה.
בשנת 2006, בעקבות ההצלחה של RBD אנאהי הוציאה מחדש את אלבום הסולו שלה, "Baby Blue", בשם "Una Rebelde en Solitario" (מורדת בסולו).
בשנה שלאחריה, הוציאה אלבום אוסף של שירים שיצאו לפני שהייתה בלהקת RBD, שנקרא "Antes de Ser Rebelde".
ב-15 באוגוסט 2008, RBD פרסמו הצהרה לפיה החליטו להיפרד.
הם יצאו לסיבוב הופעות אחרון, לו קראו "Gira Del Adios World Tour", שהסתיים בסוף 2008. בחודש נובמבר 2008, אנאהי ודולסה מריה שיתפו פעולה עם הזמר והמלחין טיזיאנו פרו בשיר שנקרא "El Regalo Màs Grande".
בחודש אפריל 2009, אנאהי השיקה אתר אינטרנט רשמי ודף טוויטר, והודיעה על אלבום הסולו הראשון שלה מאז הפירוק של להקת RBD.
היא הייתה הראשונה מבין חברי הלהקה שהחלו בקריירת סולו.
היא הוציאה את הסינגל הראשון שלה מאז RBD והוא נקרא "Mi Delirio" איתו הופיעה בפעם הראשונה, ב-16 ביולי 2009, בטקס פרסי הנוער הלטיני (Premios Juventud) ששודר ממיאמי, פלורידה.
הסינגל "Mi Delirio" פורסם להורדה דיגיטלית ב-18 באוגוסט 2009. האלבום המלא יצא ב-24 בנובמבר 2009. האלבום של אנאהי זכה במעמד אלבום זהב בברזיל, מה שהפך אותה לאמנית המקסיקנית השנייה – לאחר הזמרת טליה - שאלבום שלה הופך לאלבום זהב בברזיל.
לפי הדיווח של בילבורד העולמי סיבוב ההופעות "Mi Delirio World Tour", היה במקום ה-47 כסיבוב הופעות הרווחי ביותר לשנת 2010. היא הופיעה ב-10 הופעות שאליהם הגיעו למעלה מ-35,000 איש.
בעקבות ההצלחה של האלבום "Mi Delirio", אנאהי הוציאה ב-23 בנובמבר 2010 את הגרסה המשודרגת לאלבום שנקראת "Mi Delirio - Edición Deluxe".
האלבום כולל את כל השירים שפורסמו עם האלבום הראשון, ועוד ארבעה שירי בונוס: "Alérgico", "Pobre Tu Alma", "Ni Una Palabra" ו-"Aleph".
האלבום מכיל גם מכתב לאנאהי מהסופר הברזילאי פאולו קואלו, גלריית תמונות, והודעה בכתב מאנאהי למעריצים שלה.
השיר "Aleph" מהאלבום נכתב בהשראת ספרו של קואלו.
בשנת 2010, אנאהי הייתה מנחה בטקס פרסי הילדים (KCA) במקסיקו השייך לערוץ ניקלודיאון, היא הייתה מועמדת בשלוש קטגוריות, וזכתה בקטגוריה הזמרת האהובה ובקטגוריית המראה האהוב ביותר.
היא גם הופיעה בטקס, והציגה את הסינגל שלה, "Alérgico".
האלבום הגיע למקום ה-14 במצעד של מקסיקו והוא נשאר שבעה שבועות רצופים במאה הראשונים.
"Alérgico" הפך לשיר השני המתנגן ביותר ברדיו במקסיקו במשך עשרה שבועות, והיה מספר אחד ב-iTunes.
בשנת 2011, אנאהי וכריסטיאן צ'אבס עבדו יחד בפעם הראשונה מאז פירוקה של RBD.
הם הקליטו שיר, "Libertad", שיצא ב-iTunes ב-12 באפריל 2011. השיר נכלל באלבומו של כריסטיאן צ'אבס.
בחודש מאי 2011, אנאהי וכוכבי הפופ הלטיני בריאן אמדאוס והאייל סרג'י הוזמנו על ידי MTV אמריקה הלטינית כדי לבצע את שיר הפתיחה לסדרת הטלוויזיה "Popland!".
השי, שנקרא "Click", יצא ב-iTunes ב-13 בספטמבר 2011.
ב-5 ביולי 2011, אנאהי הוציאה את השיר "Dividida", שהוא שיר הפתיח של הטלנובלה בה היא כיכבה "חיים כפולים" (Dos Hogares).
היא גם הקליטה את שיר הסיום עם קרלוס פונסה, "Rendirme En Tu Amor", שיצא ב-24 ביולי 2011. בחודש דצמבר 2011, אנאהי הוזמנה על ידי הזמר מקסיקני המוערך חואן גבריאל להקליט איתו שיר אשר יכלל בתוך אלבום הדואטים שלו.
שמו של השיר "Con Tu Amor" (עם האהבה שלך) .
אנאהי פרסמה שיר בשם "Absurda" (מגוחכת) בסוף שנת 2012, והקליפ יצא ביוטיוב ב-30 בינואר 2013. ב-4 בפברואר 2013 הסינגל יצא רשמית ל-iTunes.
ביחד עם פרסום הסינגל הוכרז על אלבום חדש, אך מאז בוטל.
ב-17 ביולי 2015 יצא השיר שלה "רומבה" (Rumba) שכולל את הזמר ויסין (Wisin), לאחר מכן יצאו השירים "BoomCha" ו"Eres".
בשנת 2020, התאחדה הלהקה למופע וירטואלי, אך ללא אלפונסו הררה ודולסה מריה.
בשנת 2023, התאחדה שוב הלהקה לסיבוב הופעות באמריקה הלטינית ובארצות הברית.
שנהשם טלנובלהתפקיד1991Madres Egoistasגבריאלה "גבי" קאנטובנותבטי אורטיגוסה1992Ángeles Sin Paraisoקלאודיה סיפואנטס1995Alondraמרגרידה לבלנק1996Tú y Yoמליסה אלוורז1997Mi Pequeña Traviessaסמנתה1998Vivo Por Elenaנטליה קארוואחאלEl Diario de Danielaאדלה מונרוי1999Mujeres Engañadasג'סיקה דוארטה2000Primer Amor - A Mil Por Horaג'ובאנה לונה גרה2003Clase 406ג'סיקה ריקלמה דרצ'2004Rebeldeמיה קולוצ'י קא'ארס2007Lola, Érase Una Vezבתפקיד עצמה (אנאהי).2012-2011חיים כפוליםאנחליקה אסטרדה
אנאדיר היא עיר נמל ברוסיה במזרח הרחוק הרוסי, בירת המחוז האוטונומי צ'וקוטקה.
העיר נוסדה ב-1889 בשם "נובו מרינסק", במסגרת תוכנית הממשלה הרוסית לפתח את האזור הצפון-מזרחי ביותר.
העיר נמצאת במפרץ אנאדיר אשר בים ברינג.
אנאדיר ממוקמת במזרחה של יבשת אסיה, והיא העיר הקרובה ביותר למצר ברינג בצידו הרוסי.
היא מרוחקת כ-500 ק"מ בלבד מהעיר האמריקאית נום, הממוקמת ביבשת אחרת, בעוד מרחקה ממוסקבה הוא מעל 6,000 ק"מ.
המרחק של אנאדיר מסוצ'י, בקצה השני של רוסיה, שווה למרחק לג'קסונוויל, פלורידה.
בחודשי החורף הטמפרטורה באזור העיר יורדת עד 47 מעלות מתחת לאפס.
רוב התושבים עוסקים בדיג, כמו כן ענף הפקת זהב ופחם מפותחים במקום.
רבים מהתושבים עוסקים בגידול האיילים הצפונים.
במקום קיימת מעבדה של האקדמיה הרוסית למדעים לחקר האזור הקפוא הצפון-מזרחי.
הקשר עם מרכז המדינה מתבצע דרך הים באמצעות נמל שפעיל ארבעה חודשים בשנה (מ-1 ביולי ועד 1 בנובמבר).
בשנת 2012 החלה בניית כביש שצפוי לקשר את העיר עם מערכת הכבישים האזורית.
בגדה השנייה של המפרץ (דהיינו באנאדירסקי לימאן שהוא חלק ממפרץ אנאדיר) נבנה שדה התעופה המקומי.
קיים כביש יבשתי (А384) באורך של 23 ק"מ בין העיר לבין שדה התעופה, כביש שבתקופת החורף עובר על הקרח של המפרץ (דהיינו - "Зимник", או באנגלית "Winter road").
בנוסף, ניתן להגיע משדה התעופה לעיר דרך הים או תוך שימוש במסוק.
שדה תעופה נבנה בשנות ה-50 בעיקר לצורכי חיל האוויר הסובייטי אך כיום משמש, בין השאר, לטיסות למוסקבה ולחברובסק.
מועדון הספורט אנאדולו אפס (בטורקית: Anadolu Efes Spor Kulübü), הידוע גם בשמו הקודם אפס פילזן (בטורקית: Efes Pilsen), הוא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר איסטנבול המתמודדת בליגת העל הטורקית וביורוליג.
זהו המועדון המצליח ביותר בהיסטוריה של ליגת העל הטורקית, לאחר שזכה 16 פעמים באליפות הליגה.
אנאדולו זכתה בסך הכל ב-41 תארים מקומיים, יותר מכל מועדון כדורסל טורקי אחר.
אולם הבית של המועדון הוא היכל סינאן ארדם באיסטנבול אשר מכיל 16,000 מקומות ישיבה.
לפני כן שיחקה הקבוצה באבדי איפקצ'י ארנה, אשר הכיל 12,270 מקומות ישיבה.
למועדון מתקן אימונים משלו במחוז באהצ'ליאבלר שנבנה בשנת 1982. המועדון נמצא בבעלות קבוצת אפס משקאות .
הקבוצה פיתחה יריבות קשה עם קבוצת פנרבחצ'ה בשנים האחרונות, ושני המועדונים נפגשים לא פעם בסדרות פלייאוף וגמר גביע.
בעונות ו- זכתה הקבוצה בשתי אליפויות יורוליג רצופות.
המועדון הוקם בשנת 1976 בשם מועדון הספורט אפס פילזן (בטורקית: Efes Pilsen Spor Kulübü), על ידי רכישת מועדון קדיקויספור (בטורקית: Kadıköyspor) מהליגה השנייה בטורקיה, שנכשל עקב בעיות כלכליות.
נותנת החסות הראשונה שלה בעלת אותו השם, אפס פילזן, היא חברה בת של קבוצת אנאדולו.
הקבוצה זכתה באליפות הליגה השנייה בטורקיה בשנת 1978 ללא הפסדים, ועלתה לליגה הראשונה בטורקיה, שם נשארה מאז ועד היום.
בעונת 1978/1979, עונת הבכורה שלה בליגה הראשונה, זכתה אפס פילזן באליפות טורקיה, וביססה את עצמה מיד כאחת הקבוצות הבכירות במדינה.
לאחר שסיימה כסגנית בגביע ספורטה בעונת זכתה אפס פילזן בגביע קוראץ' בעונת 1995/1996 לאחר ניצחון בגמר נגד אולימפיה מילאנו.
היה זה התואר האירופי הראשון אי פעם שזכה בו מועדון טורקי בכל משחק קבוצתי.
מאז אפס פילזן הפכה להיות חברה קבועה בגביע אירופה בכדורסל, והגיעה לפיינל פור היורוליג בשנת ולפיינל פור הסופרוליג בשנת .
אפס סיימה במקום השלישי בשתי הפעמים.
בתקופה זו שיחק בשורותיה השחקן המקדוני פטר נאומוסקי, אשר נחשב לאחד השחקנים הטובים באירופה.
כמו כן, אנאדולו אפס הייתה הקבוצה הטורקית הראשונה שהוזמנה לשחק מול קבוצות NBA, כאשר במהלך חודש אוקטובר 2006 יצאה למסע משחקים בארצות הברית במהלכו שיחקה מול דנוור נאגטס וגולדן סטייט ווריורס.
בשנת 2011 שינה המועדון את שמו למועדון הספורט אנאדולו אפס (בטורקית: Anadolu Efes Spor Kulübü) לאחר שה-TAPDK (הרשות הרגולטורית על שוקי הטבק והאלכוהול) בטורקיה אסרה על פרסום של מוצרי טבק ואלכוהול בארגוני ספורט.
בעונת סיימה אנאדולו במקום ה-16 והאחרון ביורוליג.
בעונת חוותה אנאדולו אפס הצלחה ביורוליג כשהצליחה להשיג את המקום הרביעי בעונה הסדירה.
בפלייאוף ניצחה הקבוצה את ברצלונה 3–2 בסדרת הטוב מ-5 ועלתה לפיינל פור הראשון שלה ביורוליג מזה 19 שנים.
בחצי הגמר גברה אנאדולו בתוצאה 92–73 על פנרבחצ'ה והגיעה לגמר היורוליג הראשון בתולדותיה.
במשחק הגמר נוצחה אנאדולו על ידי צסק"א מוסקבה 83–91 וסיימה כסגנית אלופת אירופה.
באותה עונה זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה מאז 2009. במשחק 7 של סדרת הגמר מול פנרבחצ'ה ניצחה אנאדולו 89–74 לאחר ששיין לארקין קלע 38 נקודות.
לאחר מכן נבחר לארקין ל-MVP של סדרת הגמר של הליגה הטורקית.
במשך שנים רבות אירחה אנאדולו את משחקיה הביתיים באבדי איפקצ'י ארנה, בעל קיבולת של 12,270 מושבים.
נכון ל-2023 משחקת אנאדולו את משחקי הבית שלה בהיכל סינאן ארדם בעל 16,000 מושבים.
מדי אנאדולו אפס שהופרשו לגמלאותמספרמדינהשחקןעמדהשנים בקבוצהתאריך הפרשת הגופייה7פטר נאומוסקירכז1992–1994, 1995–19999 בפברואר 201744קרונוסלב סימוןסמול פורוורד2017–20221 בדצמבר 2022
בשנת 2006 הפכה אפס פילזן למועדון הכדורסל הטורקי הראשון אי פעם שהוזמן לשחק עם קבוצות NBA.
הם התמודדו נגד דנוור נאגטס בדנוור, קולורדו ב-10 באוקטובר, ונגד גולדן סטייט ווריורס באוקלנד, קליפורניה ב-12 באוקטובר.
בשנת 2007 אירחה אפס פילזן את מינסוטה טימברוולבס באבדי איפקצ'י ארנה.
אנאטולי ניקולאייביץ פרמינוב הוא ראש סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה בין השנים 2004–2011.
פרמינוב שירת בחיל הטילים האסטרטגיים של ברית המועצות ורוסיה.
שימש כמפקד האקדמיה הצבאית ע"ש פליקס דזרז'ינסקי במוסקבה.
פרמינוב נושא בדרגת גנרל-קולונל בצבא הרוסי.
בשנים 1997–2001 היה סגן מפקד כוחות הטילים האסטרטגיים של רוסיה.
פרמינוב שימש כמפקד קוסמודרום פלסצק, השייך כיום לחיל החלל של הצבא הרוסי.
תחת פיקודו התקיימו למעלה ממאה שיגורים לחלל ושיגורי ניסוי של טילים בליסטיים מדגמים שונים.
במאי 2001 מונה פרמינוב למפקד חיל החלל הרוסי.
בשנת 2004, בצו נשיאותי של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, מונה פרמינוב לראש סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה.
ב-29 באפריל 2011 פוטר פרמינוב מתפקידו על ידי ראש ממשלת רוסיה, ולדימיר פוטין.
הרקע לפיטורין היה צבר של כישלונות שיגור, שנבעו מסיבות שונות במהלך ראשית 2011, והעובדה כי לפרמינוב מלאו 65 שנה, גיל הפרישה לפקידים ממשלתיים ברוסיה.
החל מה-4 במאי 2011 פרמינוב הוא סגן מנכ"ל חברת "מערכות החלל הרוסיות" והמהנדס הראשי של החברה.
אנאטולי ואסילייביץ' טרופימוב היה איש שירות הביטחון הפדרלי.
התקדם עד לתפקיד של ראש הפס"ב של מוסקבה ומחוז מוסקבה.
הוא נרצח על ידי אלמוני ביריות אקדח, בכניסה לביתו ב-10 באפריל 2005.
אנאטולי טרופימוב התגייס לקג"ב ב-1962 וב-1966 סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה של הקג"ב ע"ש דזרז'נסקי ועבד בזרועות החקירה של הקג"ב רפובליקות סובייטיות במרכז אסיה.
ב-1971 החל לעבוד במשרד המוסקבאית של הקג"ב ועד מהרה היה למנהל מחלקת החקירות של הקג"ב במוסקבה.
הוא ניהל חקירות נגד שורת אישים ידועים שכללה גם דיסידנטים: אנדריי סחרוב, סרגיי קובאלב, גלב יאקונין, נתן שרנסקי ואחרים.
בשנות ה-80 המאוחרות עבר לעבוד בחקירת שחיתויות ובינואר 1992 התמנה למנהל המינהל למלחמה בהברחות ושחיתות במשרד הביטחון של הפדרציה הרוסית (Управления по борьбе с контрабандой и коррупцией Министерства безопасности России).
באוקטובר 1993 היה מעורב במבצע מעצרם של ראשי האופוזיציה לבוריס ילצין: אלכסנדר רוצקוי, לשעבר סגן נשיא רוסיה, ויו"ר הפרלמנט רוסלן חסבולאטוב.
ב-1994 התבקש לעבוד באקדמיה של השירות הפדרלי לסיכול ריגול ובינואר 1995 התמנה לראש הפס"ב במוסקבה ולסגן מנהל הפס"ב.
הוא היה מעורב בחקירת מקורות המימון לקמפיין הבחירות של בוריס ילצין בבחירות לנשיאות רוסיה 1996.
בפברואר 1997 פוטר משירות הביטחון הפדרלי.
אנאטולי טרופימוב נורה במוסקבה, סמוך לביתו בהיותו ברכבו.
ברכב עמו ישבה גם רעייתו שנפצעה ונפטרה אחר כך בבית החולים.
באפריל 2009 חבר בריטי של הפרלמנט האירופי, ג'רארד באטן סיפר לפרלמנט כי טרופימוב סיפר לאלכסנדר ליטוויננקו על פעילות רבה של קציני קג"ב לשעבר בקרב פוליטיקאים איטלקיים, ביניהם גם רומנו פרודי.
על פי העיתון EU Reporter, "קצין קג"ב בכיר נוסף, שחי בלונדון, אישר את הסיפור".
אנאטולי אדוארדוביץ' סרדיוקוב הוא פוליטיקאי וכלכלן רוסי, יו"ר דירקטוריון חברת רוסוורטול, חברת ייצור המסוקים של רוסטוב ויו"ר דירקטוריון תאגיד המטוסים המאוחד.
כיהן כשר ההגנה של רוסיה מפברואר 2007 ועד 6 בנובמבר 2012. כיהן קודם לכן כראש שירות המיסים הפדרלי של רוסיה.
סרדיוקוב סיים את לימודיו במכון למסחר בלנינגרד (1984) ובוגר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סנקט פטרבורג (2001).
בהמשך השלים דוקטורט בתחום המיסוי ולקראת כניסתו לתפקיד שר ההגנה הוא עבר הכשרה באקדמיה הצבאית של המטה הכללי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית (2007).
בשנים 1984–1985 שירת בצבא הסובייטי.
מ-1985 ועד 2000 עבד בחברות שונות הקשורות עם מכירת רהיטים.
בשנת 2000 החל לעבוד בשרות המיסים וכבר בנובמבר 2001 היה לראש לשכת המס של סנקט פטרבורג.
מפברואר 2004 התמנה לראש משרד המיסים של רוסיה במוסקבה.
במרץ 2004 מונה לסגן שר המיסים והחובות.
לאחר שבועיים היה למלא מקום שר הפדרציה הרוסית לענייני מיסים וחובות.
ביולי 2004 הפך המשרד למיסים וחובות לשירות המיסים הפדרלי של רוסיה והוא המשיך לכהן כראש הארגון.
ב-15 בפברואר 2007 התמנה לשר ההגנה של הפדרציה הרוסית.
הנשיא ולדימיר פוטין הציב בפניו את המטרות הבאות – יישום פיתוח ושדרוג של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית וארגון ההוצאות על הביטחון.
הוא הסביר את מינויו בכך כי היה "צריך מישהו עם ניסיון בתחום הכלכלה והפיננסים".
שמו של אנטולי סרדיוקוב קשור עם יציאתה לדרך של רפורמה משמעותית בכוחות המזוינים של רוסיה.
הוא פעל לזרז את ההחלטה על יישום הרפורמה, לאחר הסכסוך הצבאי עם גאורגיה באוגוסט 2008. מעורבותם של הכוחות המזוינים הרוסיים בקונפליקט חשפה שורת בעיות הקשורות הן בחסרון במערכות שליטה ובקרה, והן בציוד, נשק מיושן ואמצעי תקשורת לא יעילים.
באופן רשמי, על תחילת הרפורמה, הודיע אנטולי סרדיוקוב ב-14 באוקטובר 2008 בפני חברי לשכת משרד ההגנה שהשינויים כוללים את כל המרכיבים העיקריים של הצבא הרוסי.
ארגון מחדש וצמצום של הפיקוד הצבאי המרכזי עם הפחתה משמעותית בתפקיד מפקדי הכוחות והזרועות החמושים.
הפחתה משמעותית של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, כולל צמצום כמות הקצינים;
רפורמה בחינוך הצבאי, ובמסגרתה איחוד 65 מוסדות חינוך צבאיים למערכת של עשרה בתי ספר צבאיים, הקמת בסיסי אימונים צבאיים ומרכזי מחקר, ביצוע תוכניות חינוכיות בכל הרמות, במקצועות שונים;
ארגון מחדש של מערך המילואים ומערך האימונים של חיילי המילואים;
ארגון מחדש של חיל האוויר וההגנה האווירית;
ארגון השירות הציבורי והשירותים הניתנים לכוחות המזוינים;
תנאים אנושיים של שירות חובה (ואולי מעבר לשירות רשות);
לצייד את הכוחות המזוינים של רוסיה בנשק מודרני וציוד צבאי, כולל רכישות מיצרנים זרים.
לצורך זאת יוקצבו 613 מיליארד דולר בשנים 2011–2020.
במרץ 2007 מונה סרדיוקוב ליו"ר מועצת המנהלים של חברת כימפרום (היכן בתפקיד זה עד לשנת 2009).
ב-9 באפריל 2007, בעקבות מינוי לשר ההגנה, מונה לחבר במועצת הביטחון של הפדרציה הרוסית.
במאי 2007 אפשר סרדיוקוב לחשוף מסמכים מסווגים של הצבא האדום מתקופת מלחמת העולם השנייה.
במהלך כהונתו כשר ההגנה אנטולי סרדיוקוב ביצע פיטורין בקנה מידה גדול בקרב הפיקוד הצבאי הבכיר.
הוא החליף כמעט כל סגני שרי ההגנה, את הרמטכ"ל, מפקדי אוגדות, כמו גם מפקדי מחוזות צבאיים וציים שונים.
עד סוף המחצית הראשונה של שנת 2008, כל הצוות הראשי הבכיר במשרד ההגנה של הפדרציה הרוסית הוחלף וכיום יותר מ-70% מאנשי המשרד הם אנשים צעירים שמונו בתקופת השר הנוכחי.
ב-18 בספטמבר 2007, אנטולי סרדיוקוב הגיש את התפטרותו בשל קשרי המשפחה שלו עם ראש הממשלה המיועד של רוסיה ויקטור זובקוב, מאחר שהוא נישא לבתו של זובקוב.
עם זאת, פוטין לא קיבל את התפטרותו.
וב-24 בספטמבר אותה שנה הושבעה הממשלה החדשה והוא המשיך לכהן כשר ההגנה של הפדרציה הרוסית.
החל מיום כניסתו לתפקיד, אחד מתחומים המועדפים של פעילותו, הוא התווה את התוכנית הצבאית למתן דיור לוותיקים ולמשרתי קבע.
על פי התוכנית, עד 2013 יוענק דיור חינם לכל החיילים המשרתים בשירות קבע, להם ולבני משפחותיהם.
ב-6 בנובמבר 2012 פוטר סרדיוקוב על ידי ולדימיר פוטין לאחר שהחלה חקירה של פרשיות שחיתות במשרד ההגנה.
עקב פרשת השחיתות היה סרדיוקוב נתון לחקירת חוקרי התובע הכללי.
לאחר מעצרה של סגניתו בחשד לאי סדרים בהתנהלותה הוא זוכה וזמן קצר לאחר מכן התמנה למנהל באחת מיצרניות הנשק במדינה.
בדצמבר 2015 היה לחבר הדירקטוריון בתאגיד מסוקי רוסיה, המאגד את כל יצרניות המסוקים במדינה תחת חברה אחת.
ב-2017 מונה ליו"ר דירקטוריון חברת רוסוורטול ויו"ר דירקטוריון תאגיד המטוסים המאוחד מאז 2019. מכהן גם כסמנכ"ל איגוד התעשיינים הרוסי.
המהירות והיעילות שבה נערכו השינויים בכוחות המזוינים של רוסיה גרמו להרבה הערכות סותרות מאוד בעניין הרפורמה הצבאית.
מתנגדי התוכנית טענו כי הרפורמה אינה עוסקת בנושאים המשפיעים ישירות על הביטחון וההגנה של המדינה, אלא שאלו ניסיונות למסחר את הכוחות המזוינים, כמו גם להוריד את רמת הקצונה.
התומכים מצביעים על העובדה כי אנטולי סרדיוקוב הוא שר ההגנה הראשון בתולדות רוסיה, שהיה מסוגל להפעיל רפורמה כזו בקנה מידה גדול שמטרתה לא לאבד את כושר הלחימה של הצבא ולהשתמש במיטב המאמצים לשדרוגו כאחד הצבאות המתקדמים בעולם.
אחד המבקרים העקביים ביותר של שר ההגנה הוא נשיא האקדמיה לעניינים גאופוליטיים, ליאוניד איוואשוב.
בהתייחסו למינויו של אנטולי סרדיוקוב, הוא קרא להחלטת הנשיא פוטין כ"יריקה בפנים" ו"השפלת הצבא".
לדברי איוואשוב, סרדיוקוב "יכול להיות איש עסקים טוב", אך "אינו מבין את תפקידו לא רק כקצין האחראי על מוכנות הצבא, אלא גם בתחום החברתי".
דעה זו משותפת גם לראש המרכז הצבאי לחיזוי, אנטולי ציגאנוק, שמשוכנע כי "אנטולי סרדיוקוב כלל לא מבין מה הוא עושה".
חבר המועצה הציבורית שתחת משרד ההגנה ויטאלי שליקוב, לעומת זאת, סבור כי אנטולי סרדיוקוב הוא "רואה חשבון אמיץ" המתנגד ל"הרבה גנרלים ערמומיים שפשוט נצמדים לכיסא".
מנהל המרכז לניתוח גלובלי, איגור קורוטצ'נקו סבור כי הרעיון שאנטולי סרדיוקוב מונה לתפקיד כאזרח שמקדיש את כל כולו לבעיות הפיננסיות והכלכליות, הוא שגוי מיסודו.
כמומחה סרדיוקוב "עוסק בסוגיות מורכבות מאוד בצבא הרוסי".
לדברי הסופר והעיתונאי ליאוניד מלצ'ין, אנטולי סרדיוקוב הוא שר ההגנה הראשון, שהוא באמת מנהל רפורמה בכוחות המזוינים, תוך ניסיון להופכם לצבא מודרני ומתקדם.
סרדיוקוב היה הבן הבכור במשפחה, כשאחותו הצעירה היא גלינה סרדיוקובה.
הוא נשוי (בפעם השנייה) ליוליה ויקטורובנה זובקובה, בתו של סגן ראש ממשלת רוסיה ויקטור זובקוב.
יש לו בן מנישואיו הראשונים, בת מנישואיו השניים ובת מאומצת (מנישואיה הראשונים של יוליה).
אנאגנזה (מאנגלית: Anagenesis) הוא מונח באבולוציה המתאר היווצרות של מין חדש, על ידי השתנותו של מין אחר בשלמותו אליו, בניגוד למין חדש המתפצל מתוך מין קודם (קלדוגנזה).