tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החוק בנוגע לבנייה-מחדש של הרייך (Gesetz über den Neuaufbau des Reiches), שנחקק ב-30 בינואר 1934, ביטל למעשה את הפדרליות ברפובליקה לטובת הממשל המרכזי; חוק נוסף מיום 14 בפברואר ביטל את הרייכסראט ואת ייצוגן של המדינות ברמה הפדרלית.
ליל הסכינים הארוכות – ב-30 ביוני 1934, הורה היטלר לאס-אס לחסל את מנהיגי "פלוגות הסער" ובראשם ארנסט רהם, וכן את הקנצלר לשעבר קורט פון שלייכר.
לאחר מעשה, זכו הפעולות לאישור בחוק בנוגע לצעדי הגנה עצמית של המדינה (Gesetz über Maßnahmen der Staatsnotwehr), שנחקק ב-3 ביולי 1934. בלילה הזה נרצחו כאלף מחיילי ה-S.A.
עם מותו של הנשיא פון הינדנבורג ב-2 באוגוסט 1934 הועבר חוק אשר איחד את משרד נשיא הרייך עם משרת הקנצלר, והפקיד את המשרה המאוחדת בידיו של הפיהרר: היטלר.
האח של דריקס הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1994, המבוסס על סיפור קצר מאת אמנון דנקנר (במקור האח של רמלר) בבימויו של אורי ענבר, עם טל פרידמן, דני שטג, ועמוס לביא בתפקידים הראשיים.
שלמה דריקס (טל פרידמן), הוא חייל דתי המסיים קורס מש"קי דת ומוצב בבסיס חימוש נידח.
מיד עם הצבתו נוכח דריקס כי בבסיס שוררות נורמות התנהגות אכזרית וקשה שאינה תואמת את התנהלותו האישית החיובית.
עם הגיעו נגנב ממנו הציוד האישי, הוא מתקשה ביצירת קשר עם חיילי הבסיס ופניותיו אל המפקדים נתקלות בהתעלמות או בבוז.
בסוף יום הקליטה הראשון מוצא את עצמו דריקס נענש, ללא משפט, על ידי מסורי (עמוס לביא) - מ"פ המפקדה ומפקדו הישיר, בחודש ריתוק לבסיס.
דריקס, השרוי בתחושת תסכול וניכור חברתי, מזוהה בטעות על ידי מסיקה (דני שטג) - חייל בעל השפעה בבסיס ואוהד שרוף של מכבי תל אביב, כאחיו של הכדורגלן הנודע אלי דריקס, גם בשל שם המשפחה הזהה וגם בשל הרקע המשפחתי הזהה לטענת מסיקה "למה גם הוא בא מבית דתי".
בלית ברירה ולנוכח מצוקתו החברתית לא מכחיש דריקס את הייחוס וכתוצאה מכך משתנה מעמדו בבסיס בצורה דרמטית.
ציודו האישי מוחזר או מושלם לו, הוא הופך למקובל על חיילי הבסיס, ובעיקר נהפך לחברו הקרוב של מסיקה.
כמו כן יחסם של מסורי וגם של בן-חמו (יגאל עדיקא) - רס"ר המשמעת של הבסיס, משתנים כלפיו לטובה.
דריקס גם מצטרף למשחקי הקט-רגל עם שאר החיילים במקום צפוף ומלא מהמורות בין ביתני המשרדים, כאשר עצי האקליפטוס משמשים כשערים.
דריקס מגלה כישרון טוב ואף מבקיע גול, אך גם שומע את תסכולם של חבריו על כך שלא דואגים בבסיס אפילו למגרש נורמלי וקטן שיוכלו לשחק בו.
בתוך זמן קצר מגלים חיילי הבסיס כי שלמה דריקס הוא בכלל בן יחיד וכי הוא שיקר בקשר להיותו האח של אלי דריקס.
בכך באה לידי ביטוי תכונת הצביעוּת, אשר מאפיינת את השינוי הקוטבי ביחס הסביבה החברתית כלפי שלמה.
גילוי השקר חושף אותו להתעללות פיזית ונפשית קשה מצד חיילי הבסיס.
במצוקתו הרבה פונה דריקס אל הרב וייס (צחי נוי) - קצין הדת המרחבי, בבקשה נואשת להעבירו מהבסיס, אך זה טרוד בניסיונות לקבל רכב צמוד ואינו מנסה לסייע לדריקס.
מצוקתו של דריקס גוברת ובצעד של יאוש הוא מנסה לברוח מהבסיס, אך נתפס על ידי בן-חמו רס"ר המשמעת.
ערב פסח מגיע ומפקד החיל (אמנון דנקנר) מכבד את הבסיס בנוכחותו בארוחת ליל הסדר.
מפקד החיל גם נותן את מילתו שמי שמוצא את האפיקומן יכול לבקש כל דבר, לא מוזגם, שהוא היה רוצה והוא יענה לבקשתו.
דריקס מוצא את האפיקומן ומבקש ממפקד החיל מגרש קט-רגל חוקי בבסיס.
נראה שהבקשה לא תסורב על ידי מפקד החיל, אך למסורי, למפקד הבסיס (נתן זהבי) ולרב וייס היו תוכניות לבקש רכב חדש.
בעקבות זאת פורצת מהומה וקטטה אלימה בין דריקס לרב וייס.
לאחר שניכר היה לכל שדריקס אינו מתאים לשרת בבסיס, הוא מקבל את אשר ייחל לו – צו העברה לבסיס אחר, אך לא לפני שנגזר עליו 28 ימי מחבוש בפועל על ניסיון הבריחה ועל אירוע האלימות בליל הסדר.
דקות לפני שדריקס עוזב את שערי הבסיס ועולה לניידת המשטרה הצבאית לרצות את עונשו, ניגשים אליו בן-חמו, מסיקה, ניקול (אבישג כהן) - פקידה של מפקד הבסיס וחברתו של מסיקה, "אלביס" (שרון רג'יניאנו) - חייל אפסנאות, לוחצים את ידו, מאחלים לו בהצלחה ונפרדים ממנו לשלום.
נראה שמודים לו בליבם על המגרש קט-רגל שביקש ממפקד החיל.
הסרט מציג בצורה סטריאוטיפית הבדלים תרבותיים בין מזרחים, אשכנזים, דתיים וחילוניים, ומציג בצורה מוחשית את הקשיים המלווים חייל המצוי בלחץ חברתי במסגרת סגורה.
שחקן תפקיד טל פרידמן שלמה דריקס דני שטג מסיקה, עובד רס"ר שירילי דשא פקידה עמוס לביא מסורי, מ"פ מפקדה אמנון דנקנר מפקד החיל יגאל עדיקא בן-חמו, רס"ר המשמעת של הבסיס נתן זהבי מפקד הבסיס שרון רג'יניאנו "אלביס", חייל בבסיס צחי נוי הרב וייס, קצין דת מרחבי
האחד עשר של דני אושן הוא סרט שוד אמריקני משנת 1960, בבימויו של לואיס מיילסטון, ובכיכובם של "חבורת העכברושים" פרנק סינטרה, דין מרטין, סמי דייוויס ג'וניור, פיטר לופורד וג'ואי בישופ.
בסרט הופיע גם אנסמבל של שחקנים כדוגמת שירלי מקליין, אנג'י דיקנסון, סיזר רומרו, הנרי סילבה, ריצ'רד קונטה, נורמן פל ובאדי לסטר.
בשנות ה-2000 נעשתה טרילוגיה של סרטים המבוססת על הסרט, בבימויו של סטיבן סודרברג - אושן 11, אושן 12 ואושן 13, בכיכובם של ג'ורג' קלוני, בראד פיט, מאט דיימון, אנדי גרסיה, אליוט גולד, ברני מק, דון צ'ידל וג'וליה רוברטס בין היתר.
חבורה של ותיקי מלחמת העולם השנייה, יוצאי הדיוויזיה המוטסת ה-82, מגויסת על ידי שניים מהם, דני אושן וג'ימי פוסטר, כדי לשדוד חמישה בתי קזינו בסטריפ של לאס וגאס בלילה אחד: סהרה, ריוויירה, דזרט אין, סנדס ופלמינגו.
החבורה מתכננת שוד מורכב ביותר בדייקנות של מבצע צבאי.
ג'וש הווארד לוקח עבודה כנהג משאית זבל בעוד האחרים מתצפתים על בתי הקזינו.
מטענים ממולכדים מושתלים על מגדל התקשורת וכן מערכות הגיבוי האלקטרוניות בכל קזינו מחווטות מחדש.
בדיוק בחצות של ליל השנה החדשה, המגדל מפוצץ, ולאס וגאס מוחשכת לחלוטין.
מערכות הגיבוי פותחות את כלובי הקופות במקום להדליק מחדש את האורות, ואנשי החבורה הנמצאים בפנים חומקים לקופות ומרוקנים אותן.
הם אוספים את הכסף לתוך שקי אשפה של בית המלון, חוזרים חזרה לקזינו ומתמזגים עם הקהל.
ברגע שהאורות חוזרים לפעול, הגנבים יוצאים ללא הבחנה ומשאית הזבל בה נוהג ג'וש אוספת את השקים.
נדמה שהמבצע עבר ללא דופי.
אולם, טכנאי המבצע, טוני ברגדורף, לוקה בהתקף לב פתאומי באמצע הסטריפ ומת.
הדבר מעלה את חשדות המשטרה, החושבת שיש קשר בין המקרים.
המאפיונר המהולל דיוק סאנטוס מציע להשיב את השלל תמורת מחיר.
הוא מבין שאושן נמצא בעיר וכי יש לו קשרים עם פוסטר, בנה של ארוסתו.
עד מהרה חלקי הפאזל מתבהרים לו כאשר גופתו של ברגדורף מגיעה לחדר המתים.
הוא מתעמת מול הגנבים ודורש מחצית מהשלל.
בייאושם, הם מחביאים את הכסף בארון המתים של ברגדורף, להוציא עשרת אלפים דולר שהולכים לאלמנתו.
החבורה מתכננת להשיב את השלל לאחר שגופת ברגדורף תישלח לסן פרנסיסקו.
התוכנית משתבשת לאחר שבית העלמין משכנע את האלמנה לערוך את הלוויה בלאס וגאס, בה הגופה נשרפת - יחד עם כל הכסף.
פרנק סינטרה - דני אושן
דין מרטין - סאם הרמון
סמי דייוויס ג'וניור - ג'וש הווארד
פיטר לופורד - ג'ימי פוסטר
ריצ'רד קונטה - טוני ברגדורף
ג'ואי בישופ - מאשי אוקונורס
הנרי סילבה - רוג'ר קורניל
באדי לסטר - וינס מסלר
ריצ'רד בנדיקט - קורלי סטפנס
נורמן פל - פיטר ריימר
קלם הארווי - לואיס ג'קסוןאחרים
אנג'י דיקנסון - ביאטריס אושן
סיזר רומרו - דיוק סאנטוס
פטריס וימור - אדל אלקסטרום
אקים טמירוף - ספיירוס אייסבוס
אילקה צ'ייס - גברת רסטס
ג'ין וילס - גרייסי ברגדורף
האנק הנרי - מר קלי
רוברט פולק - שריף וימר
"האחדות" היה ביטאון מפלגת פועלי ציון, אשר יצא כשבועון מיוני 1910 ועד ינואר 1915, עת נסגר בצו השלטון העות'מאני.
עורכיו הראשיים של הביטאון היו יצחק בן-צבי, רחל ינאית בן-צבי, דוד בן-גוריון ויעקב זרובבל; עוד השתתפו בעריכה יוסף חיים ברנר, יוסף נחמני, יצחק אחדותי ואהרן ראובני.
מערכת העיתון הייתה ממוקמת בירושלים, ליד הקומונה שליד בית הספר לאמנות בצלאל, שנקראה "ירושלים החדשה", והעיתון יצא בדפוס אחדות, שהיה קואופרטיב שעובדיו גיבשו גם את תוכני העיתון והחלטות נוספות.
"האחדות" היה המשך ישיר לשני גליונות "דער אַנפֿאַנג" ("התחלה") שיצאו ביידיש.
העיתון היה בעל קו סוציאליסטי-מהפכני כוונתו המוצהרת הייתה "לאחדות המעמד, לאחדות הציבור העובד, הפועל היהודי והאומה".
עורכיו, שכתבו את המאמרים העיקריים, היו גם ראשי מפלגת "פועלי ציון" שראתה בעצמה את המובילה הראשית של ציבור הפועלים היהודי.
העיתון המתחרה היה "הפועל הצעיר" של מפלגת הפועל הצעיר.
בדצמבר 1914, עקב כניסת האימפריה העות'מאנית למלחמת העולם הראשונה, הורה השלטון העות'מאני לגרש מארץ ישראל את כל היהודים שלא הייתה בידם אזרחות עות'מאנית.
בגיליון "האחדות" שהופיע מיד לאחר מכן נכתב מאמר בגנות ההוראה השלטונית.
מיד עם צאת הגיליון לאור פרץ כוח משטרה אל בית הדפוס ואסר את יעקב זרובבל, העורך האחראי, ואת זאב אשור, אשר ייצג כלפי השלטונות את בית הדפוס כמו"ל.
זרובבל הצליח לקנות לו את דרכו לחופשי מבלי לרצות עונש מאסר שהושת עליו ועל אשור הוטל קנס של 15 לירות זהב, אך לעיתון ולכל עיתוני הפועלים, הוצא צו סגירה מיידי.
בשנת 1911 פרסם דוד בן-גוריון 2 מחזות ב"האחדות" : "אבן מקיר תזעק", ו-"חג העבודה".
האחד והיחיד הוא סרט קולנוע מסוגת קומדיה, בבימויו של ריצ'רד לונקריין.
הסרט יצא לאקרנים ב-21 באוגוסט 2009. בסרט משתתפים השחקנים רנה זלווגר, לוגן לרמן, מארק רנדל, ניק סטאל וקווין בייקון.
הסרט מבוסס על ילדותו של השחקן ג'ורג' המילטון, שבה אביו בוגד באימו והם יוצאים למסע לחפש מישהו שיעזור להם.
המילטון סיפר את הסיפור למרב גריפין, והלה השתתף בהפקת הסרט עד מותו ב-2007, אך חברתו המשיכה להפיק את הסרט.
האחווה הלבנה האוניברסלית (בבולגרית: Всемирно бяло братство ובאנגלית Universal White Brotherhood) היא אגודה ללא מטרת רווח, המגדירה עצמה כאגודה חניכותית והיא בית-ספר ללימודי החיים שייסד המורה הרוחני פטר דנוב.
בית הספר הוקם בשנת 1922 בבולגריה.
לאחר מכן, ייסד תלמידו של דנוב, המורה אומרם מיכאל איבנהוב ענף חדש בצרפת בשנת 1937, עם הגיעו לפריז בשליחות המורה דנוב.
בשנת 1922 המורה דנוב פתח בית ספר אזוטרי בעיר סופיה בשם "האחווה הלבנה האוניברסלית", וכך גם תלמידו הקים בית ספר בשם זה, בצרפת תחילה ולאחר מכן בשווייץ, וכך הוקמו, מאוחר יותר, מרכזים שונים ברחבי העולם.
על פי פטר דנוב, "האחווה הלבנה האוניברסלית הגדולה איננה דבר הנראה לעין.
היא איננה כנסייה, בית-כנסת או מסגד, היא איננה כת או תנועה שנוצרה על ידי בני אדם.
היא ישות רוחנית הקיימת מעבר לתנאים הקשים שלנו, בהם חי העולם הרגיל".
כלומר, הוקמה אחווה ארצית, היונקת את ההרמוניה מהאחווה הגדולה יותר בשמיים.
מקורו של המונח "האחווה הלבנה האוניברסלית הגדולה", בא מהגדרות שהתפתחו באמצעות תורת התאוסופיה של הלנה בלבצקי, מן הקבלה היהודית, הצד האיזוטרי בנצרות ועוד.
כבר בשנת 1851 בלבצקי כתבה בספריה על מורים רוחניים גדולים, הנמצאים בטיבט בשמבלה.
אלו הם מורים דגולים, המכונים גם מהאטמה החיים שם, ויחדיו מהווים מעין ענף לבן, מסלול לבן, של האחווה האוניברסלית.
האחווה הלבנה האוניברסלית היא תנועה רוחנית הקיימת ברחבי העולם.
לאחר הקמתה בבולגריה הצטרפו אליה כ-40,000 תלמידים.
לאחר מכן פגעו בה השלטונות הקומוניסטים, וכמעט חיסלוה לחלוטין, מסיבה זו שלח דנוב את תלמידו איבנהוב על מנת להמשיכה ולייסדה בצרפת.
שם התאגדו אנשים רבים יותר, סביב תלמידו של דנוב.
התנועה נחשבת לאחת מתנועות העידן החדש, ולפי ויקיפדיה בצרפתית, היא בנויה במבנה של סינרגיה רוחנית, אשר עובדת בקבוצות, מדיטאציה בקבוצות, ריקוד פנוריתמי בקבוצות וחיים קולקטיבים ככל הניתן.
אחד מעקרונותיה הם הזדהות עם אנרגיית השמש, כקולקטיב של עוצמה משיחית, תוך שימת דגש על חוקי הקארמה והגלוון הרוחני.
כמו כן, שמירה על החי והצומח, תוך הימנעות מפגיעה כלשהי בטבע ובחוקיו.
יש הטוענים שפטר דנוב היה בין מצילי הקהילה היהודית בבולגריה, בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאור קשריו עם בוריס השלישי, המלך הבולגרי, ובמיוחד עם מי שהיה ככל הנראה תלמידו, הרב דניאל ציון, רבה הראשי של קהילת סופיה.
לאחווה יש מרכזי לימוד, בנוסף לשני מרכזים גדולים בפריז ובדרום צרפת, באנגליה, אוסטריה, אוסטרליה, איטליה, אירלנד, ארגנטינה, ארצות הברית, בלגיה, בולגריה, גרמניה, האיטי, הולנד, יוון, ספרד, קולומביה, קנדה, רומניה, רוסיה, שווייץ, וכמה מדינות באפריקה, קונגו-ברזוויל וחוף השנהב.
תורת האחווה מבוססת על התפתחותו הרוחנית של האדם, וכל אדם באשר הוא.
היא מלמדת את חוקי ההקשרים בין האדם לעצמו, בינו ובין תאיו, בינו ובין גופו, בינו לבין אחרים, ובין כל אלה והכוחות האנרגטיים הקיימים ביקום.
התפתחות הנשמה של האדם תבוא מתוך מודעות וערנות רבה לכול, במהלך חיי היומיום.
תורה זו כוללת תרגול יומי, תרגילי ספורט, תרגילי יוגה, כמו "היוגה של התזונה" ועוד.
היא מכוונת את לומדיה להיות מסוגלים לחיות ולהתפתח בחברה האנושית העכשווית, להביא לה תועלת, לא רק ארצית, אלא ברמה האוניברסלית, הכוללת את כל היצורים ביקום.
התנועה דוגלת בשמירת הטבע והסביבה ומניעת כל פגיעה בבעלי חיים.
לכן כל חברי האגודה הם צמחוניים.
יצאו לאור ספרים רבים בשפות רבות בעולם כולו, כולל תרגומיהם בעברית.
ספרים שכתב במו ידיו המורה פטר דנוב, יוצאים בהוצאה בולגרית.
ואילו ספריו של אומרם מיכאל איבנהוב הם הקלדה של הרצאותיו המוקלטות.
הוצאת הספרים המרכזית נמצאת בצרפת, וההוצאה הראשית היא פרוזבטה Prosveta.
שיצאו לאור בשנות ה-90 של המאה ה-20 טרם הוקמה הוצאת חדקרן.
האחווה הארית , אשר מוכרת גם בשמות the Brand, the AB, Alice Baker, או the One-Two, היא תנועה גזענית אנטישמית הדוגלת בעליונות הגזע הלבן, אשר נפוצה בקרב אסירים בבתי כלא בארצות הברית.
התנועה מוכרת גם כארגון פשע, וכוללת למעלה מ-10,000 פעילים, בתוך ומחוצה לבתי כלא בארצות הברית.
על פי נתונים מטעם לשכת החקירות המרכזית (ה-FBI), פעילי התנועה מונים פחות מעשירית האחוז (0.1%) מכלל האסירים בבתי הכלא בארצות הברית, אך עם זאת אחראים ליותר מ-20% ממקרי הרצח המתרחשים במתקני הכליאה ברחבי ארצות הברית.
בעשור השני של המאה ה-21, פעילי התנועה מתרכזים בתחומים שונים של פשיעה כלכלית, ולרבות סחר בסמים, סחיטה, אלימות מינית כלפי אסירים אחרים במתקני כליאה, וביצוע התנקשויות מוזמנות בתשלום.
בדומה למרבית כנופיות הכלא האחרות, חברי התנועה נעזרים בקעקועים מובחנים לצורך יצירת בידול מגורמים אחרים, ולשם הדגשת זהותם המשותפת.
הקעקועים של פעילי התנועה כוללים פעמים רבות את ראשי התיבות של שם התנועה, AB, וכן סמלים נאציים נפוצים כגון צלב הקרס, סמל אס אס, וסימנים ייחודיים נוספים.
התנועה מקיימת שיתוף פעולה מתמשך עם גורמים פליליים שונים הפועלים בבתי הכלא בארצות הברית, ואף מחוצה להם, כגון כנופיית La Eme, אשר מוכרת כמאפיה המקסיקנית.
עד לשנות ה-60 של המאה ה-20, מרבית מתקני הכליאה בארצות הברית דגלו במדיניות של הפרדה גזעית, וכתוצאה מכך לא היה מגע ממשי בין אוכלוסיות שונות אשר שכנו באותו בית הכלא.
עם זאת, החל משנת 1960 בתי הכלא בארצות הברית החלו לדגול במדיניות של עירוב גזעים, מה שיצר חיכוך מתמשך בין אסירים מאוכלוסיות שונות, והוביל להקמתם של מספר ארגוני אסירים על בסיס גזעי.
האחווה הארית הייתה אחד מארגונים אלו, ונוסדה ככל הנראה בשנת 1966 בכלא סן קווינטין שבמדינת קליפורניה, וזאת כתגובת נגד להקמתה של כנופיית אסירים ממוצא אפרו-אמריקני בשם Black Guerrilla Family, אשר פעילותה נתפסה כאיום ישיר על האסירים הלבנים בכלא.
במהלך שנות ה-70 המוקדמות, התקיימו קשרים בין פעילי האחווה הארית לבין צ'ארלס מנסון וחסידיו, אשר כונו "המשפחה".
עם זאת, קשרים אלו לא האריכו ימים, ונותקו לאחר שפעילי האחווה הארית הגדירו את מנסון כ"שמאלי מדי" לטעמם.
החל משנות ה-90 ואילך, פעילי התנועה החלו בהדרגה להתמקד בתחומים שונים של פשע מאורגן, וזאת על חשבון ביצוע רציחות מסיבות גזעניות גרידא, מה שהיווה את עיקר פעילותה של התנועה בשנים עברו.
בין התחומים החדשים בהם התנועה ביקשה להתמקד היו סרסרות, סחר בסמים, ורציחות מוזמנות עבור תשלום.
בפועל, פעילות התנועה החלה להיות דומה לפעילותן של כנופיות כלא ממוצא איטלקי, אשר פעלו בשיטות המאפיה.
הקשר המתהדק בין האחווה הארית לארגוני המאפיה השונים בא לידי ביטוי במהלך שנת 1996, בשעה שהבוס של משפחת הפשע האיטלקית גמבינו, ג'ון גוטי, הותקף בעת שהותו בכלא, וכתוצאה מכך ביקש מחברים באחווה הארית לאתר את התוקף ולפגוע בו.
עם זאת, התוקף הועבר על ידי רשויות הכלא למעצר הגנתי, מה שמנע מפעילי האחווה לפעול כנגדו.
במהלך שנת 2002, 29 מנהיגים ופעילים מרכזיים בתנועה, אשר פעלו בבתי כלא שונים ברחבי ארצות הברית, נעצרו והובאו למשפט במסגרת RICO Act, אשר נועד לאפשר לארגוני אכיפת החוק בארצות הברית להתמודד ביעילות עם ארגוני פשע מאורגן למיניהם.
המטרה של התביעה הייתה להשיג עונש מוות עבור מרבית הנאשמים, וכך לכרות את ראשו של הארגון, ולפגוע במידה ניכרת ביכולת הפעולה שלו בעתיד.
בסופו של דבר, אף שההליכים המשפטיים הסתיימו ברובם המוחלט בהרשעה, לא נפסק עונש מוות כנגד אף אחד מהמנהיגים המרכזיים של התנועה.
עם זאת, שלושה מהמנהיגים המוכרים של התנועה, ביניהם בארי ביירון מילס (Barry Byron Mills) וא.ב.
טיילר "הענק הירוק" בינגהאם (AB "lieutenant" Tyler "The Hulk" Bingham), הורשעו ונגזר עליהם מאסר עולם ללא אפשרות לחנינה מוקדמת, כתחליף לעונש מוות.
הארגון הפנימי של הפלגים השונים של התנועה אינו אחיד, ומשתנה ממוסד כליאה אחד לאחר.
כך לדוגמה, במערכת הכליאה של מדינת אריזונה, פעילי התנועה מוכרים בכינוי kindred, ומאורגנים בקבוצות קטנות, המוכרות כ"משפחות" (families).
מעל אותן ה"משפחות" נמצאת "מועצה" (council), אשר מפקחת על פעילותן של המשפחות.
לכל פעיל בתנועה יש את הזכות לגייס פעיל חדש, אשר מוכר בכינוי progeny, והפעיל הוותיק מוגדר כ"מנטור" של הפעיל החדש לכל אורך תקופת הכשרתו.
סרט הדרמה האמריקני אמריקה X, אשר יצא לאור בשנת 1998, מתמקד בין היתר בפעילותה של תנועה מקומית של האחווה הארית, אשר פעילה בתוך ומחוצה לבית הכלא.
סדרת הטלוויזיה האמריקנית אוז, אשר שודרה בין השנים 1997–2003, כללה מספר התייחסויות לפעילותה של האחווה הארית.
בעונתה השביעית של סדרת הטלוויזיה האמריקנית ילדי האנרכיה, אשר שודרה בין השנים 2008–2014, היו מספר התייחסויות לפעילותם של האחווה הארית.
האחווה הארית ממלאת תפקיד עלילתי בעונה החמישית והאחרונה של סדרת הדרמה האמריקנית שובר שורות.
האח הגדול עונה 1 הייתה העונה הראשונה של תוכנית המציאות הישראלית "האח הגדול".
העונה שודרה החל מ-1 בספטמבר 2008, הגמר נערך ב-16 בדצמבר שבסופו ניצחה הדיירת שפרה קורנפלד.
התוכנית זכתה להד תקשורתי רב.
כתבות עליה הופיעו בעיתונים יומיים ארציים, מקומיים ואף בעיתונים בינלאומיים, במגזינים, בטלוויזיה (בערוצים שונים), ברדיו ובתקשורת המקוונת.
הפורום המוקדש לתוכנית באתר "תפוז" הפך תוך זמן קצר לאחד מעשרת הפורומים הפעילים ביותר באתר.
ערוץ 20 בכבלים ששידר 24 שעות מהבית, הפך לערוץ השני הפופולרי ביותר בקרב לקוחות HOT, כשהוא מפגר רק אחרי ערוץ 2 ומשתווה בקירוב לערוץ 10. מודל מיניאטורי של הבית, בו מוצבות בובות שחלקן מזכירות את דיירי הבית, הוצב במתחם מיני ישראל.
וכן מפעל הפיס השיק כרטיס גירוד תחת מותג התוכנית.
רועי עוז-פרבשטיין שימש כאח הגדול בשבועיים-שלושה הראשונים של העונה, ולאחר מכן יורם זק החליף אותו עד סיומה.
דיירי הבית היו אמורים לשהות בבית האח הגדול במשך 100 ימים, אך ההפקה החליטה להאריך את שהותם בשבוע נוסף.
לבית היו אמורים להיכנס 15 משתתפים, אך ברגע האחרון הוחלט להכניס מתמודד נוסף, יוסי בובליל, שהוא אביה של המתמודדת עינב בובליל.
לאחר 56 יום, שבמהלכם הודחו או עזבו מחצית המתמודדים, נוספו לבית ארבעה דיירים חדשים.
בעקבות התוכנית נכנס לשיח הציבורי ביטוי הסלנג "פרידמנים" (כינוי לחנונים, שפורש כמתייחס לאשכנזים, שהשתמשה בו המתמודדת עינב בובליל).
כך, למשל, כתב הפרשן בן כספית על מבצע עופרת יצוקה: "המלחמה בטרור עולה קומה, ובאותה הזדמנות מפילה את הקומה על משפחת הטרור שרוחצת בניקיון כפיה למטה.
הדמוקרטיה, שעד לא מזמן הייתה מתחננת, סוף סוף מתגוננת.
או, במילותיו של בכיר בצה"ל, אתמול: חמאס חשבו שיש להם עסק עם פרידמנים.
כשלוש שנים לאחר סיום התוכנית פנה יוסי בובליל למשטרה, והגיש תלונה על שיבוש תוצאות ההצבעה שבה נקבע ששפרה קורנפלד (ולא הוא) היא הזוכה.
"קשת" הגיבה שאין שחר לטענה זו.
היות שהתוכנית משודרת בשידור חי, לא ניתן לכאורה לצנזר ממנה קטעים, ולכן נראה שהשידור החי מתבצע בעזרת ציוד מיוחד המאפשר השהיה של שידור הווידאו בדקה עד מספר דקות בודדות (לא בשימוש בזמן המשדר המרכזי).
עם זאת, קיימים אירועים המטילים קביעה זאת בספק: באחד הפרקים תיאר המתמודד יוסי בובליל אירוע מפוקפק בעל אופי מיני לו היה שותף לדבריו.
הקטע הועלה לאתר שיתוף הסרטונים YouTube ופורסם אף באתר עכבר העיר אונליין.
חברת "קשת" המפיקה את התוכנית פנתה לאתר ודרשה להוריד את הסרטון בטענה של פגיעה בזכויות יוצרים, וזאת על אף שקיימים בו עוד קטעים רבים מהסדרה שאותם לא ביקשה להוריד.
פרט לזאת, "קשת" גם נמנעה מלשדרו במסגרת התוכנית השבועית הערוכה.
האירוע זכה לתגובות מעורבות שכן עלה החשש ש"קשת" מגינה באמצעות הצנזורה על בובליל בשל הפופולריות הרבה שלו בקרב צופי התוכנית.
בתגובה רשמית של "קשת" שהוקראה בסיום התוכנית ששודרה ב-25 בנובמבר, נאמר כי תכנים שנמצא כי אינם ראויים לשידור בזמן צפיית שיא אינם משודרים, וניתן לצפות בתוכנית 24 שעות בערוץ 20; כמו כן, נאמר בתגובה, כי מי שמסתייג מדרכיו ומדבריו של מי מהמשתתפים בתוכנית, יכול להביע זאת באמצעות הצבעתו.
רשימת 20 הדיירים שנכנסו לבית האח הגדול לפי סדר כניסתם:
אשר סימוני – בן 30, נשוי +2, מטבריה
קרן חסיס – בת 25, רווקה, מהרצליה
עינב בובליל - בת 23, רווקה, מאשקלון
צבר גדיש – בן 27, רווק, מבנימינה
רנין בולוס – בת 24, בזוגיות, מנווה שלום
ערן זילברמן – בן 26, רווק, מתל אביב
בוריס שניידרובסקי – בן 22, רווק, מרעננה
לאון שניידרובסקי – בן 22, רווק, מרעננה
נעמה פרידמן – בת 34, נשואה +2, מלימן
ונסה אלוש – בת 27, רווקה, ביתן אהרון
איתי זיו – בן 28, רווק, מתל אביב
מיקי לוין – בת 31, נשואה +1, מרמת השרון
שי שטרית – בן 26, בזוגיות, מחדרה
ג'ני טוקרב – בת 23, בזוגיות, מכפר סבא
שפרה קורנפלד – בת 27, רווקה, מירושלים
יוסי בובליל – בן 55, נשוי +3, מאשקלון
חגית רונן מימון – בת 43, נשואה +2, מבאר שבע
יוני וינקל – בן 30, רווק, מערד
אינה ברוורמן – בת 22, רווקה, מעכו
שחר בן דוד – בן 28, רווק, מצור יגאל
ביום ה-2, בהדחה הראשונה, הודח בוריס שניידרובסקי, אך הוא הוחזר לבית בגלל טעות ברשימת המועמדים להדחה.
ביום ה-9 בוריס הודח פעם נוספת.
ביום ה-35, הועמדו להדחה עינב ואשר במקומם של שפרה וצבר בעקבות תיאום הצבעה שנתפסה בעדשת המצלמות בבית, בתיעוד שומעים את עינב וסימוני לוחשים אחד לשני את ראשי התיבות ש"צ שפירושן שפרה וצבר.
מאוחר יותר, כחצי שנה אחרי סיום התוכנית, חשפה עינב שהיא וסימוני החלו לתאם הצבעות, אחרי התקרית, בספר התהילים הפרטי שלה על ידי סימון אותיות בספר בהיותם מעמידים פנים שהם קוראים יחדיו בספר.
בשבוע ה-7 הופסק השידור החי פעמיים.
במקרה הראשון הופסק השידור למשך כמעט שעה, במהלך ויכוח קולני שפרץ בין שי לונסה.
חלק מהוויכוח שודר במסגרת המשדר המרכזי בערוץ 2. המקרה השני שבו הופסק השידור למשך שעות ארוכות, היה כדי להודיע לשי על מותה של דודתו.
השידור חזר לאחר ששי יצא מהבית כדי לנסוע להלוויה, ובמהלך השידור בערוץ 2 דווח כי הפסקת השידור נועדה למנוע מקרובי משפחה לגלות על מותה של הדודה באמצעות הצפייה הישירה בווילה.
שי קיבל אישור לחזור אל הבית אם לא יודח, אך לאחר סגירת ההצבעות הסתבר כי הוא מודח, הוא לא נכח בטקס ההדחה.
ביום ה-56, נכנסו לבית ארבעה דיירים חדשים לבית, כדיירים מהמניין: אינה, חגית, יוני ושחר.
ביום ה-79, עינב איבדה את הכרתה וההפקה נאלצה לפנות אותה מבית האח הגדול לטיפול רפואי ושידור ערוץ 20 הופסק זמנית.
ביום ה-107, התקיימה תוכנית הגמר בה זכתה הדיירת שפרה קורנפלד במיליון שקלים, למקום השני הגיע יוסי בובליל, למקום השלישי הגיע איתי זיו, למקום הרביעי הגיעה עינב בובליל ולמקום החמישי הגיע לאון שניידרובסקי.
ביום ה-74, באופן חריג, כל אחד מהדיירים קיבל שיחת טלפון של שתי דקות מקרוביו.
ביום ה-88, האח הגדול אפשר לאחד הדיירים להפגש לזמן קצר עם בן משפחה קרוב בתוך הבית.
לדיירים ניתנו עשר דקות לשכנע אחד את השני למה הם זקוקים למפגש הזה יותר מכולם.
איתי בחר בשפרה, אינה בחרה ביוסי, שפרה בחרה באיתי, יוסי בחר בעינב, שחר בחר ביוסי, עינב בחרה ביוסי, יוני בחר ביוסי, לאון בחר בשפרה, וכתוצאה מכך, יוסי פגש את אשתו ברוב קולות.
כיומיים לפני הגמר, בדומה לפורמט הישרדות, לכל אחד מ-15 מודחי העונה ניתנה אפשרות לחלק 100 הצבעות במסגרת הצבעת הגמר, שהתווספו להצבעת הקהל:
משימת הכספת – ביום ה-4, האח הגדול אמר לדיירים שהמשימה השבועית שלהם היא לשמור על הכספת שנמצאת בחצר הבית ל-24 שעות, מבלי שאף אחד ייקח את הכסף שנמצא בתוכה.
האח הגדול אמר לכל אחד מהדיירים שאם אחד הדיירים יוציא את הכסף מהכספת, הבית יקבל חצי מהתקציב שאמורים לקבל.
כל אחד מהדיירים נשאל אם הם רוצים לקבל את הקוד לכספת, להוציא את הכסף ולקבל חסינות, או לשמור על הכספת.
מיקי ויוסי בחרו להוציא את הכסף.
בסוף המשימה, מיקי ויוסי החליטו שלא להוציא את הכסף והבית קיבל תקציב מותרות.
משימת ההיכרות – ביום ה-12, האח הגדול ביקש מהדיירים להתחלק לזוגות לפי בחירתם, ולכל זוג ניתנו ארבע שעות להכיר זה את זה לעומק, ולאחר מכן האח הגדול שאל כל זוג שאלות על המידע שלמדו זה על זה, ואם הזוג טעה ביותר משלוש שאלות, יכשלו במשימה.
המפעל הגדול – ביום ה-17, הוקם בבית מפעל, בחדרים נפרדים ובמשמרת עבודה יומית.
האח הגדול שאל את הדיירים מי מהם יהיה עובד מספר אחת, והחליטו שיוסי.
הדיירים היו צריכים לעבוד בחדרים נפרדים, בכל חדר עבודה היו אוזניות, בהן הושמעה מוזיקה, והדיירים חויבו לשים את האוזניות לכל אורך המשמרת, שאורכה שעתיים.
לדיירים היה אסור לצאת מהחדר ללא אישורו של האח הגדול, ואם לא יבצעו אחת מההוראות, יכשלו במשימה.
במשמרת השלישית, בזמן שיוסי עבד, הדיירים ערכו פיקניק בחצר, ולא נאמר להם מה עבודתו של יוסי הפעם.
הדיירים היו צריכים למחוק כל זכר מהפיקניק תוך 15 דקות, ללבוש את הסרבלים ולהיכנס לחדר מספר חמש בשקט מוחלט, מכיוון שהפעם לא הושמעה מוזיקה.
יוסי לא הבין שלשאר הדיירים ניתנה משימה סודית, והדיירים הצליחו במשימה וקיבלו תוספת של 35% לתקציב השבועי.
משימת השינה – ביום ה-24 וה-25, הדיירים יכלו לישון רק ארבע שעות כקבוצה הקולקטיבית.
על מסך הפלזמה הופעל שעון שסופר לאחור מארבע שעות, וברגע שאחד הדיירים נרדם, השעון מתחיל לספור לאחור.
אם שעות השינה יישאר מעל האפס לאורך כל המשימה, התקציב יגדל בהתאם לסכום שיסכנו (הדיירים סיכנו חמישים אחוזים מהתקציב).
במהלך המשימה, האח הגדול נתן לדיירים מספר הזדמנויות להרוויח שעות שינה נוספות.
לרשות הדיירים כיסוי עיניים בהם יוכלו להשתמש רק כאשר יחליטו לישון.
עקב עצת רופא, נעמה יצאה מהמשימה.
משימת הקליפ – ביום ה-35, הדיירים היו צריכים לשחזר את הקליפ "Here It Goes Again" של Ok Go.
הדיירים היו צריכים לבחור מי ארבעת הדיירים שיהיו הלהקה המבצעת את הקליפ, וכוריאוגרף שיהיה אחראי על הריקוד וביצוע מדויק של הקליפ, ובחרו בלאון, קרן, רנין וצבר כמבצעים של הקליפ, ואת איתי ככוריאוגרף.
ביום ה-36, לאון, קרן, רנין וצבר ביצעו את הקליפ בחדר המשימות מבלי שהקליפ המקורי היה ברקע, עמדו במשימה, והדיירים קיבלו תוספת של 30% לתקציב השבועי.
משימת האקסטרים – ביום ה-40, בחצר הבית הוצב מתקן המעיף את הדייר שיעלה עליו 80 מטרים מעל הקרקע.
התקציב של הדיירים התחיל ב-700 שקלים, וכל דייר שעלה על המתקן הוסיף לתקציב 300 שקלים.
מלבד צליל הפעמון, בכל פעם שהאומגה תגע בצינור הנחושת, כל דיירי הבית, למעט שני הנציגים, יקבלו שוק חשמלי עדין.
הדיירים בחרו את יוסי ושי כנציגים.
יוסי ושי נכשלו במשימה, והדיירים איבדו 50% מהתקציב השבועי.
משימת ה-ונסה – ביום ה-53, הדיירים נשאלו איזה דייר ירצו לחקות, ורוב הדיירים ענו שירצו לחקות את ונסה, וכתוצאה מכך, כל הדיירים היו צריכים להתנהג כמו ונסה (לדבר כמוה, לאכול את המאכלים שהיא אוהבת, להתלבש כמוה...) עד לסוף המשימה, ובנוסף לכך, ניתנו לדיירים אתגרים שונים הקשורים לונסה.
כל יציאה מהדמות של ונסה תיחשב לפסילה.
לדיירים מותר לצבור עד 6 פסילות, ואם יצברו יותר מ-6 פסילות, יאבדו 50% מהתקציב השבועי שלהם.
הדיירים צברו 10 פסילות, נכשלו במשימה, ואיבדו 50% מהתקציב השבועי.
משימה סודית – ביום ה-56, נכנסו לסוויטה ארבעת דיירי הכניסה השנייה (חגית, יוני, אינה ושחר), ולאחר כניסתם, עינב ולאון נבחרו להיכנס לסוויטה.
אם יצליחו במשימה, יוסיפו 100% לתקציב השבועי של הדיירים.
בנוסף, אם עינב ולאון יגלו לדיירים שפגשו את חגית, יוני, אינה ושחר, יועמדו להדחה.
עינב, לאון, חגית, יוני, אינה ושחר עמדו במשימה וקיבלו תוספת של 100% לתקציב השבועי.
משימת הכדורגל – ביום ה-61, הוקם בחצר מגרש כדורגל.
כל דייר בתורו, היה צריך לעלות על הקרוסלה לסיבוב קצר, ובתום הסיבוב ייגש הדייר אל הכדור שיוצב פחות מעשרה מטרים מהשער הריק.
כל גול יזכה את הדיירים ב-300 שקלים, וכל עידוד נלהב, פעיל ויצירתי, יזכה את הדיירים ב-450 שקלים.
משימת ההתעלמות – בימים ה-66 וה-67, התקיימו בבית אירועים השונים משגרתם של הדיירים, והדיירים היו צריכים להתעלם מקיומם, כלומר, להמשיך בשגרתם ולהתנהג כאילו אינם קיימים, ואם יתייחסו לאירוע בדרך כלשהי, יצברו פסילה.
לדיירים מותר לצבור עד 10 פסילות, ואם יצברו יותר מ-10 פסילות, יאבדו 30% מהתקציב השבועי שלהם.
הדיירים צברו יותר מ-12 פסילות, נכשלו במשימה ואיבדו 30% מהתקציב השבועי.
אח-בורגר – ביום ה-72, הדיירים עבדו כולם ברשת ההמבורגרים של האח הגדול, "אח-בורגר".
אחרי מסלול למידה קצר של המנות הדיירים התחילו לקבל הזמנות בטלפון, ועל הדיירים היה לקבל את ההזמנה ולהכין אותה בהתאם: על כל משלוח להיות עשוי בדיוק על פי ההזמנה, השליח יביא את המנות לחדר האח הגדול תוך 25 דקות מרגע ההזמנה, אסור לדיירים לאכול מהמנות.
אי עמידה באחד החוקים יגרום לפסילה.
לכל אחד מהדיירים ניתן תפקיד בסניף: מנהלת משמרת - שפרה, גריל - יוסי, צ'יפסר - יוני ושחר, אחראית מנות קרות - אינה, קונדיטורית - עינב, הרכבה - חגית, שליח - איתי ועובד ניקיון - לאון.
הדיירים צברו 8 פסילות, עמדו במשימה וקיבלו תוספת של 30% לתקציב השבועי.
משימת הטריוויה – ביום ה-80, הדיירים התבקשו להתחלק לשלושה זוגות ושלישייה אחת.
לאחר שהתחלקו לזוגות ושלישייה, כל אחד מהזוגות נכנסו למונית הכסף בהנחיית עידו רוזנבלום, ונשאלו תשע שאלות: שלוש שאלות קלות, שלוש שאלות בינוניות ושלוש שאלות קשות.
כל תשובה נכונה על שאלה קלה זיכתה את הדיירים בתוספת של 20 שקלים לתקציב השבועי, כל תשובה נכונה על שאלה בינונית זיכתה את הדיירים בתוספת של 50 שקלים לתקציב השבועי וכל נכונה נכונה על שאלה קשה זיכתה את הדיירים בתוספת של 100 שקלים.
במידה והזוג או השלישייה שבמונית צברו יותר משלוש תשובות שגויות, הזוג או השלישייה יצאו מהמונית.
משימת האדונים – ביום ה-87, נקראו עינב, שפרה ויוני לחדר האח הגדול, בו נאמר להם שהוטלה עליהם משימה סודית.
במסגרת המשימה הסודית, עינב, שפרה ויוני הפכו לאדוני הבית עד היום ה-90, ואילו הדיירים הנותרים יהיו המשרתים.
במשך המשימה, נאסר על השלושה לעשות כל דבר ש"אינו הולם אדונים", כמו להכין לעצמם אוכל או משקאות חמים, או לנקות את הבית.
במידה וירצו לעשות משהו, עליהם לדאוג שאחד ה"משרתים" יטפל בהם.
המשרתים אינם יודעים על החלוקה, אלא אך ורק האדונים.
במידה ויצליחו במשימה, התקציב השבועי יוכפל ב-2 עבור כל הדיירים.
במידה ואחד מהמשרתים יחשוד במשימה, הדיירים יקבלו רק 50% מהתקציב השבועי.
במהלך המשימה, האדונים היו צריכים לבצע את ה"מטלות" שלהם כאדונים (לדוגמה: לשכנע את אחד מהמשרתים לעשות להם מסאז' ברגליים), בעוד שכל הצלחה במטלה שווה 150₪ לתקציב השבועי.
האדונים נכשלו במשימה לאחר שהמשרתים חשד שקיימת משימה סודית בבית.
משימת הדומינו – ביום ה-88, הדיירים התבקשו ליצור מסלול של דומינו ראלי, שורה ארוכה של לבני דומינו המסודרות כשהן עומדות, ויכולות ליפול בנגיעה אחת.
על הדיירים לעבור מדגלון לדגלון לפי סדר המספרים, להתחיל בדגלון מספר 1 ולסיים בדלגון מספר 25. אם יצליחו להניח את כל הלבנים תוך 3 שעות, כך שכולן ייפלו בנגיעה אחת, יצליחו במשימה.
המשימה של האדונים הייתה להכשיל את משימת הדומינו, במסגרת מטלות המשימה הסודית.
לאחר שלאון חשד במשימה הסודית של האדונים (שנכשלה), ללאון ולשחר ניתנה משימה סודית: ניתנה להם אפשרות לתקן את הכישלון של המשימה ולהרוויח מחדש את הכסף שהם איבדו ויותר.
לצורך העניין, עליהם היה למנוע מהם להצליח במטלותיהם מבלי שהם יגלו שהם יודעים על המשימה הסודית.
אם אדוני הבית יחשדו שהם נמצאים במשימה הסודית האמיתית, יכשלו במשימה והתקציב השבועי יישאר עומד על 50%.
אם יעמדו במשימה, יקבלו 135% לתקציב שלהם.
שחר ויוני נכשלו במשימה, לאחר שגם על משימתם עלו ספקות, ולכן, הדיירים קיבלו תקציב בסיסי של 50%.
משימת הקריוקי – ביום ה-94, שאל האח הגדול את כל אחד מהדיירים איזה שיר הם מעדיפים לשיר.
לאחר מכן, נודע לדיירים שבמשימה השבועית ייבחנו כישורי השירה וההופעה שלהם, אך כמו כן גם עבודת הצוות שלהם.
בחדר המשימות, הוקם מועדון קריוקי, בעוד שכל אחד מהדיירים קיבל שיר סולו, דואט וביצוע קבוצתי.
אחת לזמן מה, תושמע בכריזה הכללית את הפלייבק לשיר מתוך רשימת השירים.
על הדיירים המשתתפים בשיר המתנגן להגיע במהירות לחדר המשימות, לעמוד על במת הקריוקי ולבצע את השיר.
על זמר יחיד להגיע לבמה תוך 45 שניות, על זוג זמרים להגיע תוך 70 שניות ובביצוע הקבוצתי על הדיירים להגיע תוך 100 שניות.
במשך כל ימי המשימה, נאסר על הדיירים לקרוע או לפרק את מבוך הלייזר (שעשוי מניירות) שפוזר בבית והפריע לדיירים להגיע למועדון.
אי הגעה בזמן לעמדת הקריוקי או פגיעה במסלול המכשולים ייחשבו כפסילה, ובמידה ויעברו את 10 הפסילות - יצברו קנס.
לאחר שהורידו את מבוך הניירות, בשלב השני של המשימה, הדיירים היו צריכים להגיע למועדון הקריוקי אך ורק עם בימבות (מה שיכול להאט אותם), בעוד שמותר להם להוריד רגל לרצפה רק פעם אחת בזמן הרכיבה.
הדיירים עמדו במשימה והגדילו את תקציבם השבועי ב-30%.
משימת הראיונות – ביום ה-101, כל אחד מהדיירים קיבל תוכנית אירוח משלו, בעוד שהמשימה באותו שבוע הייתה אישית ולא קבוצתית (הזוכה במשימה יהיה זה שהתוכנית שלו תזכה במרב הנקודות).
לצורך המשימה, על הדיירים לתחקר את המרואיין שלהם לפני התוכנית.
האח הגדול עונה 2 הייתה העונה השנייה של תוכנית המציאות הישראלית "האח הגדול", והעונה השלישית (כולל עונות ה-VIP) של התוכנית במצטבר שמשודרת בערוץ 2 (קשת).
העונה שודרה החל מ-15 בנובמבר 2009, הגמר נערך ב-4 במרץ 2010 שבסופו ניצח אלירז שדה.
זאת העונה הרגילה מספר שתיים שמשודרת בערוץ 2 (קשת).
לאחר הצלחתה הגדולה של העונה הראשונה החלו בהכנות להפקתה של עונה זו.
בית האח הגדול ששימש את הדיירים בעונה הראשונה נהרס, נבנה ועוצב כולו מחדש, והשתרע על שטח של 1250 מ"ר וכלל גינה ובריכה.
רשימת 22 הדיירים שנכנסו לבית האח הגדול לפי סדר כניסתם (כולל הזמניים):
אביב סביון – בן 26, רווק, מנווה מונוסון
אלין לוי – בת 19, בזוגיות, מראשון לציון
מעיין חודדה – בת 22, נשואה, מקריית טבעון
מוטי חודדה – בן 32, נשוי, מקריית טבעון
יוסף נתן בכר – בן 31, רווק, מעולש
דלית לאומי – בת 34, גרושה +1, מתל אביב
בנצי שני – בן 46, נשוי +3, ממודיעין
ארז דה דרזנר – בן 31, בזוגיות, מחיפה
אלירז שדה – בן 27, רווק, מחדרה
גואל פינטו – בן 40, גרוש, מתל אביב
איילה רשף – בת 25, רווקה, מראש העין
סתיו וקנין – בת 25, רווקה, מרמלה
סער שיינפיין – בן 37, רווק, מתל אביב
עדנה קנטי – בת 55, נשואה + 4, מהוד השרון
הילה איפרגן – בת 25, גרושה +1, מפתח תקווה
תומר לנצמן – בן 24, רווק, מגבעתיים
תמרה חיימוב – בת 36, גרושה +1, מתל אביב
דנה רחמימוב – בת 25, רווקה, מקיסריה
בירדי בל – בת 24, רווקה, מניו יורק
בתחילת העונה בלטה מעיין חודדה לאחר שהשתמשה בשפה גסה ואלימות האסורות על פי חוקי התוכנית.
ביום ה-8 הועמדה מעיין להדחה על ידי ההפקה עקב הפרת חוקי התוכנית, אך לא הודחה.
ביום ה-15 הפקת התוכנית החליטה להדיח את מעיין, לאחר שהמשיכה להפר את החוקים.
בעלה מוטי החליט לעזוב את הבית יחד עמה.
ביום הארבעים ושלושה לתחילת העונה, ביום ה-43, נכנסו חמישה דיירים חדשים לבית האח הגדול: הילה, עדנה, תומר, תמרה ודנה.
ביום ה-69, התפייסו הדיירים והמחנות התפרקו.
ביום ה-71, נכנסה לבית דיירת אמריקנית, בירדי בל, שהוצגה לדיירים (דרך הטלוויזיה בביתם) כמתמודדת מהאח הגדול האמריקני, דבר שלא היה ולא נברא.
משהיא נכנסה החל "השבוע שלא היה", שבמסגרתו בין השאר, התבקשו הדיירים לשבור שלושה "שיאי גינס" שאינם קיימים כלל, לכאורה בתחרות מול האח הגדול האמריקני.
ביום ה-74 נאלצה בירדי לעזוב את הבית.
ביום ה-77 הודח אלירז, גילה שהשבוע "לא היה" ומיד חזר אל הבית.
לאחר תום העונה, במרץ 2012, התפרסמה כתבה בידיעות אחרונות ובה סופר כי שישה מתמודדים העידו בפני רז שכניק, כתב העיתון, כי קיבלו כדורים פסיכיאטריים על ידי ד"ר אילן רבינוביץ', הפסיכיאטר של בית האח הגדול, וכל זאת בידיעת ההפקה.
סער שיינפיין, שהגיע למקום השני, תבע את קופרמן הפקות ואת אילן רבינוביץ' בסך 2.5 מיליון ש"ח בגין נזקים שנגרמו לו בעקבות "טיפול פסיכיאטרי רשלני...
הזכיינית "קשת", הפקת התוכנית ואילן רבינוביץ הכחישו את הטענות וטענו שההפקה מעמידה לרשות הדיירים ליווי רפואי בהסכמתם, וכי הפרסום בעיתון נובע מסכסוך עסקי בין קשת לבין ידיעות אחרונות.
הסכסוך הסתיים בהליך גישור שבו נקבע ששלושה ממשתתפי התוכנית, סער שיינפיין, ארז דה דרזנר ובנצי שני, יקבלו יחד פיצוי המוערך ב־2-1.5 מיליון שקל.
ליד פינת האוכל, הוצב טלפון.
כל פעם שהטלפון צלצל, אחד הדיירים היה צריך לענות לו, וכל דייר שענה לטלפון קיבל משהו שונה (לטוב ולרע).
בכל שבוע, כמה דיירים קיבלו אסימון אישי, אותו הם יכולים לנצל לטובתם האישית ולבקש מהאח הגדול כל דבר שירצו בחינם, בלי שום קשר לתקציב השבועי (מאכל, מים חמים, ניגון שיר, ועוד).
בכל שבוע, הדיירים יכלו לקנות בחלק מהתקציב שלהם הפתעה, בלי לדעת מה יקבלו.
הדיירים יכולים להזמין כמה הפתעות שהם רוצים בכל שבוע.
ביום ה-24, נוספה גדר אשר חילקה את הבית לשני מחנות: מחנה העניים ומחנה העשירים, ומונה ראש-בית, שבין היתר היה חסין מהדחה והחליט החלטות חשובות.
בהמשך חולק הבית עוד שלוש פעמים כשבכל פעם השתנתה החלוקה בין הדיירים.
ביום ה-47 הוסרה הגדר ובוטלה החלוקה.
משימה סודית – ביום ה-1, חמשת הדיירים הראשונים (אביב, שרה, אלין, מעיין ומוטי), קיבלו משימה סודית: לעבוד על הדיירים שאלין ומוטי הם זוג נשוי, ולהסתיר את העובדה שמעיין ומוטי הם זוג נשוי.
אם יעמדו במשימה, יקבלו חסינות מההדחה הראשונה של העונה, ואם יכשלו, יהיו המועמדים להדחה הראשונה של העונה.
אביב, שרה, אלין ומוטי עמדו במשימה וקיבלו חסינות.
מעיין עברה על חוקי הבית, וכתוצאה מכך עמדה להדחה, למרות שעמדה במשימה הסודית.
הדיירים לא גילו אף סוד, ולכן נכשלו במשימה וקיבלו תקציב בסיסי.
מלחמת המינים – ביום ה-11, הדיירים התחלקו לקבוצות של בנים ובנות, והתמודדו במספר אתגרים הבודקים מי המין הטוב יותר: אתגר חנייה, אתגר חלוקת הקשב ואתגר האומץ.
משימת הדמעות – ביום ה-18, הדיירים היו צריכים לאסוף כמות של 12 מיליליטרים של דמעות.
כל דייר בתורו, נכנס לחדר האח הגדול והרכיב על עצמו קולטני דמעות שאוספים לתוכם את הדמעות אותם הם ייצרו, תוך שעל הפלזמה שבחדר מתנגן סרטון או שיר מרגש.
אם יעמדו במשימה, יקבלו תקציב מותרות, ואם יכשלו במשימה, יקבלו תקציב בסיסי.
משימת הביצים – ביום ה-25, כל דייר קיבל ביצה, אליה הוא יצטרך להיות צמוד, לצייר עליה פרצופים, לתת לה שם, לטפל בהן ולשמור על הביצים שלמות עד סוף המשימה.
לכל ביצה מספר פריטי לבוש התואמים את המקום בו היא נמצאת: מקלחת - כובע רחצה ומיטה - מצנפת שינה.
בכל פעם שהדיירים ישמעו את השיר "ביצים ביצים", על כל דייר לזרוק את הביצה שלו לאוויר, למחוא כפיים פעמיים, לקרוא בשמה של הביצה ולתפוס אותה בידיו בחזרה.
ביצה שתישבר או תלך לאיבוד תחשב כפסילה, ואם יירשמו במהלך כל שלבי המשימה יותר מעשר פסילות, הדיירים יכשלו במשימה ויקבלו תקציב בסיסי.
בחדר המשימות הוצבה מדגרה ובתוכה ביצים מופרות שמתכוונות לבקוע במהלך היממה הקרובה.
את החשמל למדגרה הדיירים העניים יהיו צריכים לייצר בעצמם באמצעות עמדה לייצור חשמל, בה יצטרכו לדווש ללא הפסקה 24 שעות על מנת ליצור חשמל למדגרה, כדי שהביצים יופרו כל הפסקה של הדיווש למשך יותר מ-10 שניות, תחשב להפקרת האפרוחים ולפסילה.
כל אפרוח שיבקע, יזכה את הדיירים העשירים בפרס.
משימת השוטרים והגנבים – ביום ה-32, הדיירים העשירים הפכו לשוטרים, והדיירים העניים הפכו לגנבים.
השוטרים והגנבים קיבלו מספר תתי-משימות הקשורים בפשע: מעצר, מסדר זיהוי וחקירה.
אלירז עמד במשימתו הסודית ודיירי הבית קיבלו תקציב מותרות.
משימת העיוותים – ביום ה-39, במשימת התקציב הדיירים היו צריכים להתמודד עם עיוות של המציאות.
על העשירים יהיה לבעוט כדור אל מטרה ממרחק קצר.
כל פגיעה למטרה תפיל לבריכה דייר עני שישב מעליה.
על כל העשירים יחד לצבור שבע הפלות.
העשירים ייגשו לבעוט עם משקפת הפוכה על עיניהם שתעוות מעט את המציאות.
הדיירים עמדו במשימה לאחר שסער וקיבלו תקציב מותרות.
משימת האקסטרים – ביום ה-45, במשימת התקציב, הדיירים התבקשו להפגין שיווי משקל ותעוזה.
בחצר המתינה לדיירים קורה באורך 40 מטרים וברוחב 40 סנטימטרים.
על מנת להצליח במשימה, על כל אחד מהדיירים ללכת על הקורה מתחילתה ועד סופה מבלי ליפול ואז לקפוץ בחזרה אל הקרקע.
אחרי שיעלו על הקורה ולפני שיתחילו ללכת עליה, תתרומם הקורה לגובה של 50 מטרים מעל הבית.
אם כל דיירי הבית, למעט גואל, ילכו על הקורה לכל אורכה, יצליחו במשימה.
בנוסף, על כל ארבעה דיירים שיבצעו את המשימה בהצלחה, ירוויחו אסימון אחד.
הגורו הגדול – ביום ה-50, במשימת התקציב, הדיירים תרגלו התחברות לתוך עצמם: איזון אנרגטי, התבוננות פנימית, סובלנות, אהבה, שלווה ושקט.
בימים הקרובים הדיירים יגלו את הודו, מעוז הרוחניות אליו נוסעים תרמילאים ישראלים רבים כדי לעבור חוויות מודעות, סדנאות והארה פנימית.
למשימה ארבעה חלקים, אם יעברו לפחות שלושה מהם בהצלחה, יזכו בתקציב מותרות.
בנוסף, במסגרת המשימה, הדיירים לא העמידו להדחה, אלא נקבו בשמות שני הדיירים להם ירצו להעניק חסינות.
משימה ללא שם – ביום ה-57, התחילה המשימה שנקראה "משימה ללא שם".
ברחבי חדר המשימות פזורים מספר אתגרים, חידות ופעילויות שונות.
ביחד עם מכתב המשימה, הדיירים קיבלו פעמון שיהיה באחריות אחד הדיירים.
בחדר מצאו מד המודד את התקדמותם במשימה.
אם יראו את המחוג מגיע לסימן ההצלחה, על הדייר שאחראי על הפעמון יצלצל בו.
למשימה שלושה כללים: פתרון המשימה נמצא בחדר, הדיירים יוכלו לצאת ולהיכנס לחדר כאוות נפשם, והאח הגדול לא עונה על שאלות הקשורות למשימה.
לדיירים ניתנו ארבע שעות לביצוע המשימה.
על השלט בחדר היה כתוב בשפה זרה "אם כולכם תצאו מהחדר, תצליחו במשימה", כלומר, כדי להצליח במשימה, כל הדיירים היו צריכים לצאת מחדר המשימות.
קרקס האח הגדול – ביום ה-64, הדיירים הצטרפו לקרקס.
במהלך במשימה יוכלו הדיירים להפגין את כישוריהם באומנויות הקרקס.
כל דייר קיבל תפקיד בקרקס: תומר ואלין - מטיל סכינים ונערת מטרה, גואל וסער - הולכים על חבל, ארז - רוכב על חד-אופן, איילה ואלירז - רקדני מניפות, הילה ועדנה - ליצניות ופותנה - מנהלת קרקס.
אם יעברו ארבע משש משימות, הדיירים יזכו בתקציב מותרות.
השבוע שלא היה – ביום ה-71, נכנסה לבית דיירת בשם בירדי בל, שהוצגה לדיירים כמתמודדת מהאח הגדול האמריקני שהודחה, דבר שלא היה ולא נברא, הצופים מצביעים ברגעים אלו אם להשאיר את בירדי בבית, או להדיח אותה, הצבעה שלא באמת התקיימה.
ביום ה-73, במסגרת משימת התקציב השבועית, ארז והדיירים התבקשו לדרג בנפרד את כל הדיירים כולל בירדי מ-1 עד 10, כאשר הדייר האמיתי ביותר יקבל את המקום העשירי, והדייר המזויף ביותר יהיה מדורג ראשון.
אם ארז או הדיירים ידרגו את בירדי כדיירת הכי מזויפת הם יצליחו במשימה ויקבלו תקציב מותרות, ואם ידרגו אותה בכל מיקום אחר, דיירי הבית יפסידו במשימה ויקבלו תקציב בסיסי.
הדיירים דירגו את בירדי כהכי מזויפת, ולכן עמדו במשימה וקיבלו תקציב מותרות.
ביום ה-74, עזבה בירדי את הבית.
האח הגדול כינס את הדיירים בסלון והודיע להם ששני דיירים עברו על חוקי הבית ותיאמו הדחות, דבר שלא היה ולא נברא.
כעונש על המעשה, כל הדיירים הועמדו להדחה שהתקיימה ביום ה-77, בה הודח אלירז, אך גם ההדחה לא הייתה אמיתית ואלירז חזר לבית.
ניחוחות של הבית – ביום ה-79, הדיירים זכו "להריח ניחוחות של הבית".
בחדר המשימות, נבנה בית קטן.
כל אחד בתורו נקרא אל הבית הקטן, שם יתבקשו לנחש למי מהדיירים שייך הפריט שיראו.
אם כקבוצה ישייכו נכונה שישה פריטים מתוך שמונה, יעמדו במשימה ויקבלו תקציב מותרות.
טלפון הבית צלצל, ועל הקו חיכה האח הגדול, שבישר לגואל שענה לטלפון שלאחר 80 ימים בבית, כל דייר בתורו יקבל מסר ממשפחתו דרך הולוגרמה באזור הבריכה.
משימת הדאון היל – ביום ה-86, התקיימה משימה מעולמות ספורט הרחוב והאקסטרים.
במשימה זאת יצטרכו להפגין שמירה על שיווי משקל, שליטה במורד ורכיבה בקו ישר.
בחצר נבנה מסלול לקורקינט באורך עשרה מטרים עם רמפה בתחילתו.
על הדיירים לרדת עם הקורקינט במורד הרמפה ולרכב לאורך המסלול בקו ישר.
משני צדי המסלול ממוקמים מזרנים ועל כל דייר לעבור את המסלול מתחילתו ועד סופו בלי להפיל את המזרנים.
אם כל הדיירים יבצעו בהצלחה מסלול שלם, מבלי להפיל את המזרנים, הדיירים יעמדו במשימה ויקבלו תקציב מותרות.
לכל דייר שלושה ניסיונות, אחרי כל ניסיון יתחלף הרוכב (דייר שיצליח להשלים מסלול מלא, ישב על הספסל ולא ינסה יותר).
צעצועי האח הגדול – ביום ה-92, התקיימה משימת תקציב בה האח הגדול יאפשר לדיירים לחזור לילדות ולשחק בצעצועים.
לצורך העניין, הדיירים הפכו לצעצועים: ארז - גיבור על, אלירז - דינוזאור, גואל ופותנה - בובת קופים עם מצילתיים, אלין - בלרינה על תיבת נגינה וסער ואיילה - בובות שמחליפות בגדים.
על מנת להצליח במשימה, על הדיירים לשמור שלא לעבור 10 פסילות סך הכל.
לבית נכנסו 20 ילדים קטנים בני פחות מ-6, שנקראו "האחים הקטנים", והדיירים היו צריכים לטפל בהם ולבצע משימות הנוגעות לאירוח הילדים, ואם לא יצליחו במשימה כזאת, יצברו 2 פסילות.
משימת השחזור – ביום ה-99, הדיירים קיבלו שלושה תקצירים של שלושה פרקים מהעונה.
על בסיס התקצירים, עליהם לבחור בפרק אחד בו ירצו לצפות, ובחרו בפרק 11. לאחר הצפייה בפרק, הדיירים התבשרו שהמשימה שלהם היא לשחזר בהצלחה מספר סצנות מהפרק בו צפו.
עליהם לחלק ביניהם את התפקידים שעל כל הדיירים לשחק תפקיד בשחזור.
עליהם להיות מוכנים עם כל הסצנות עד היום ה-100 בשעות הצהריים.
אם יצליחו לשחזר את הסצנות ולשחק את הדמויות שבחרו לשביעות רצונו של האח הגדול, יעמדו במשימה ויקבלו תקציב מותרות.
רדיו האח הגדול – ביום ה-106, התקיימה המשימה האחרונה של הדיירים בה התבקשו להחזיק שידור רדיו רצוף למשך 10 שעות.
כל אחד מהדיירים ישדר שתי תוכניות בנות שעה.
בתוכנית אחת יתבקשו לדבר על עצמם ולהציג סיפורים מעניינים, מחשבות, וידויים וחלומות.
בתוכנית השנייה, כל אחד מהדיירים יראיין דייר אחר בבית על אירועים שהתרחשו בבית במהלך העונה.
סדר הראיונות בתוכנית האירוח: פותנה ראיינה את אלין, אלין ראיינה את סער, סער ראיין את אלירז, אלירז ראיין את גואל וגואל ראיין את פותנה.
האח הגדול עונה 3 היא העונה השלישית של תוכנית המציאות הישראלית "האח הגדול", והעונה הרביעית (כולל עונות ה-VIP) של התוכנית.
שודרה בעבר בערוץ 2 (קשת).
העונה שודרה החל מ-8 בדצמבר 2010, הגמר נערך ב־26 במרץ 2011 שבסופו ניצח הדייר ג'קי מנחם.
העונה השלישית, שאמורה הייתה לעלות לשידור ב-4 בדצמבר, נדחתה בעקבות השרפה בכרמל ל-8 בדצמבר 2010 ושודרה עד ל-26 במרץ 2011 (בסך הכל 109 ימים).
העונה הזו זכתה לנתוני רייטינג גבוהים יותר מעונות ראשונה ושנייה שקדמו לה והכניסה לזכיינית מעל ל-80 מיליון ש"ח.
העונה השלישית של "האח הגדול" לוּותה בביקורת ציבורית ערה בשל תכנים שהושמעו בתוכנית ובשל התנהגותם של מספר דיירים בבית.
שדולת הנשים בישראל גינתה התבטאות של הדייר עמיר גולדברג וכינתה אותו "עלוב נפש" לאחר שגולדברג הציע לדייר יגאל לנקרי להכניס דיירת למקלחת ושם לדפוק את ראשהּ בקיר.
הפקת התוכנית הוקיעה את הדברים וגולדברג עצמו הביע חרטה עליהם מספר פעמים.
בעקבות התבטאות בעלת אופי מיני בוטה של עורך התוכנית יורם זק כלפי המתמודדת דנה רון, הודיעה חברת הכנסת ציפי חוטובלי (ליכוד) על כוונתה לכנס דיון מיוחד בוועדה לקידום מעמד האישה.
"תוכניות הריאליטי לא יכולות להיות שטח הפקר בו ניתנת במה להתנהגות מבזה כלפי נשים המשפילה אותן," אמרה חברת הכנסת חוטובלי.
דברים ברוח דומה הביעה גם חברת הכנסת אורית זוארץ (קדימה), חברה אף היא בוועדה.
ימים ספורים אחר-כך, בעקבות דברי הערכה שהביעה המתמודדת פרידה הכט כלפי מחבלים מתאבדים, הגיש חבר הכנסת עתניאל שנלר (קדימה) תלונה במשטרה על "הסתה לאלימות או טרור."
ב-27 בפברואר 2011 הוגשה בקשה לתובענה ייצוגית מצד שני שומרי מסורת שנפגעו לדבריהם מחילול ספר התנ"ך על ידי הדיירת פרידה הכט, שנהגה להיכנס עמו בקביעות לבית השימוש.
הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול גינתה דברים שאמר המתמודד אלעד צפני בשיחה עם הדיירים ג'קי מנחם ולי-עוז כהן.
צפני שיתף את השניים ברצונו לצרוך סמים.
מנכ"ל הרשות יאיר גלר הגדיר את האמירה של צפני "חמורה" ו"מזיקה".
התוכנית, ששודרה במוצאי שבת שלאחר רצח בני משפחת פוגל באיתמר, עוררה גינויים אצל חלק מהציבור על כך שהמשיכה כרגיל.
יהורם גאון גינה בתוכניתו את בקשתו של ארז טל בתחילת התוכנית לשים את מאורעות היום מאחור.
ח"כ מיכאל בן ארי דרש ממנכ"ל הרשות השנייה לנקוט בהליכים כנגד מקבלי ההחלטה לשדר כרגיל.
רשימת 23 הדיירים שנכנסו לבית האח הגדול לפי סדר כניסתם (כולל הזמניים):
רינת גיטר – בת 21, רווקה, מפתח תקווה
שירן גיטר – בת 21, רווקה, מפתח תקווה
ליהיא גרינר – בת 26, מאורסת, מלוס אנג'לס
יואב מאור – בן 21, רווק, מתל אביב
סיון אברהמי – בת 26, רווקה, מאור יהודה
עמיר גולדברג – בן 28, רווק, מתל אביב
דנה רון – בת 38, גרושה +2, בזוגיות, מתל אביב
נופר מור – בת 22, רווקה, מתל אביב
אלעד צפני – בן 21, רווק, מתל אביב
לי עוז כהן – בן 25, רווק, מתל אביב
ליאם רז – בת 27, רווקה, מחיפה
עתי שולברג – בן 27, רווק, ממודיעין
רם פרייס סיטון – בן 26, רווק, מנתניה
מרב בטיטו – בת 41, נשואה בשנית +5, מרעננה
תומר זריהן – בן 34, רווק, מתל אביב
הילה אקראי – בת 25, רווקה, מתל אביב
אבירם בן שושן – בן 30, מאורס, מלוס אנג'לס
לידיה נובארו – בת 24, רווקה +1, מפלמה דה מיורקה
הדיירות הראשונות שנכנסו לבית היו תאומות זהות, שירן ורינת גיטר.
לאחר שנכנסו שלושה דיירים נוספים, הוטלה משימה סודית בה התאומות התחלפו ביניהן לסירוגין בהסתתרות בחדר צדדי, כשהן מציגות את עצמן בפני שאר הדיירים כאילו שתיהן רינת.
לאחר שבוע, התבקשו הדיירים לנחש למי מביניהם יש אח תאום בבית, והם נכשלו בניחוש.
בהמשך העונה התבקשה אחת התאומות לצבוע את שערה כדי להקל על ההבחנה ביניהן.
לבסוף הודחו שתיהן יחד בשבוע אחד שבו התקיימה הדחה כפולה.
הדייר אלעד צפני היה גמד, והבית אובזר עבורו באופן מיוחד.
בין השאר, הותקן עבורו כפתור בגובה נמוך כדי לפתוח את חדר האח הגדול.
במשך העונה הדיירים נשאו אותו פעמים רבות בידיהם כדי לעזור לו לעבור ממקום למקום.
הדייר יורם כהן היה יהודי דתי, ולצורך הסכמתו לכניסה לבית, הוא קיבל אישור מיוחד לא לשאת עליו את המיקרופון בימי שבת.
במהלך העונה נפגע יורם מזה שהדיירת פרידה הכט הייתה מכניסה את ספר התנ"ך לשירותים, והוא ניסה למנוע ממנה להמשיך במנהגה.
לאחר 49 יום, שבמהלכם הודחו שישה מהמתמודדים, הוכנסו לבית חמישה דיירים חדשים.
במשך השבוע הראשון הם שהו בנפרד מהדיירים הוותיקים, שלהם ניתנה הזכות לבחור בסוף השבוע דייר חדש אחד שיודח מהבית.
הדיירת ליהיא גרינר שנכנסה לבית כמאורסת הודיעה בהמשך שהיא מבטלת את האירוסין.
בנוסף, היא נכנסה למערכת יחסים עם אחד הדיירים האחרים (עתי שולברג), ואלו נצפו מתקלחים ביחד ומנהלים אקטים מיניים לעיניי המצלמות.
בתגובה לכך, אבירם, ארוסה לשעבר של ליהיא היה אחד מחמשת הדיירים החדשים שנכנסו לבית באמצע העונה, אך הוא נבחר על ידי הדיירים הוותיקים כדייר שיודח מהבית לאחר השבוע שבו שהו הדיירים החדשים בנפרד מהוותיקים.
עם זאת, במהלך השבוע התקיימה פגישה בינו לבין ליהיא וכן פגישה בינו לבין עתי.
לאחר שיצא אבירם מהבית, הופקה תוכנית אינטרנט "קח אותי אבירם" בה אבירם חיפש אהבה חדשה.
אחד מהדיירים החדשים שהוכנסו לבית, רם פרייס סיטון, יצא מהארון בשידור חי, מספר ימים לאחר כניסתו לבית.
בהמשך, נכנס לבית אסי עזר, אחד ממגישי התוכנית שגם הוא הומוסקסואל, וניהל דיון עם רם על משמעות היציאה מהארון.
באחת מבדיקות הסאונד נשמע העורך הראשי המדבב את קולו של האח הגדול, יורם זק, כשהוא פונה באופן מיני בוטה לאחת הדיירות, דנה רון, ולאחר מכן יצא לחופשה של שלושה ימים.
כשדנה רון הודחה מהבית בהדחה הבאה, נפוצו שמועות בציבור כאילו הייתה התערבות מכוונת של ההפקה בהדחה.
בפרק הבא, התייחסו המגישים לשמועות הללו, הכחישו אותן, והודיעו על הגשת תביעת דיבה כנגד מפיציהן.
במסגרת שבוע "מלון האח הגדול" נכנסו לבית האח הגדול, הזמר אייל גולן, הדוגמנית בר רפאלי, מתמודדת העונה השנייה פותנה ג'אבר, היחצ"ן רני רהב והעיתונאית ג'ודי ניר מוזס שלום.
בבית "האח הגדול" בעונה זו הוכנס אקווריום עם דג מסוג "פלאוור הורן", שבהמשך כונה שימי על ידי דיירי הבית.
הדג, שדובב על ידי יורם זק, "נתן" משימות סודיות לדיירי הבית.
במהלך העונה הועלו טענות שהדג מת בגלל חוסר שינה שנבע מהתאורה בבית והוחלף בדג כפיל שהוכן מראש טרם תחילת התוכנית.
ההפקה הכחישה את הטענות הללו.
ביום ה-22, ג'קי הוטס לבית האח הגדול שבספרד כדייר זמני ואילו לישראל הוטסה הדיירת לידיה נובארו מהבית בספרד כדיירת זמנית.
במשך השבוע שבו התבצעה ההחלפה, התבקשו דיירי האח הגדול בספרד להופיע בביצוע של שיר האירוויזיון הישראלי "אבניבי" (1978), ואילו הדיירים הישראלים הופיעו בביצוע שיר האירוויזיון הספרדי "Bandido" (1990).
דיירי בתי האח הגדול באיטליה, ארגנטינה ויוון התבקשו לשפוט איזו משתי ההופעות הייתה טובה יותר, והביצוע הספרדי ניצח.
משימה סודית – ביום ה-1, נכנסו לבית רינת ושירן, תאומות זהות, ולאחר כניסתן של רינת ושירן, נכנסו יגאל, ליהיא וג'קי.
חמשת הדיירים קיבלו משימה סודית: במהלך המשימה, רינת ושירן יתחלפו ביניהן כמה פעמים ללא ידיעת הדיירים האחרים.
מבחינת שאר הדיירים יש רק דיירת אחת, רינת.
אם עד סוף המשימה הדיירים לא יגלו שרינת ושירן תאומות, החמישייה יעמדו במשימה.
אם יעמדו במשימה, לחמשתם יהיה סיכוי גדול להיות חסינים בהדחה הראשונה.
אם יכשלו במשימה, חמשת הדיירים יהיו עלולים להיות מועמדים להדחה.
הדיירים נשאלו מי לדעתם הדייר שיש לו תאום שנמצא בבית, הם ענו שיגאל, ובכך רינת, שירן, יגאל, ליהיא וג'קי עמדו במשימה וקיבלו חסינות מההדחה הראשונה.
תיכון האח הגדול – ביום ה-5, הבית הפך ל"תיכון האח הגדול", בו קיימות שתי מגמות: מגמת ספרות (עמיר, סיון אברהמי, פרידה, לי עוז, אלעד, עתי, ליאם, שירן וסיון דרור) ואנגלית (יורם, ג'קי, יואב, דנה, ליהיא, רינת ונופר).
על הדיירים ללכת בתלבושת אחידה בלבד ב"שעות הלימודים", אין לקלל או להתמזמז, עישון מותר במחששה בלבד כשהרגליים על הברזלים ואינן נוגעות בקרקע (חוץ מאלעד).
אין להכניס כדורים לשטח בית הספר, תלמיד שנתקל בכדור בתוך שטח בית הספר חייב להוציאו מיד מחוץ לחומה.
עם הישמע הצלצול, הדיירים צריכים להיכנס לכיתה תוך חצי דקה בלבד.
דייר שמוזמן ל"חדא המנהל" ישב על הספסל בכניסה עד שייקרא פנימה.
ביום ה-7, הדיירים (חוץ מרינת, שירן, יגאל, ליהיא וג'קי שניצחו במשימה הסודית) נכנסו לכיתת המבחנים.
בטלוויזיה הוקרן סרט טבע, ואחריו יבחנו עליו.
הדייר שיקבל את הציון הגבוה ביותר יהיה חסין מהדחה.
אלעד, שטעה רק בשאלה אחת קיבל את הציון הגבוה ביותר, ניצל מרשימת ההדחה והכניס במקומו את יגאל לרשימת ההדחה.
הדיירים נכשלו במשימה והסתפקו בתקציב בסיסי.
משימת המסע בזמן – ביום ה-12, הדיירים חזרו בזמן לשנת 1938, אותה יכלו ללמוד ולחקור.
על מנת להכשיר את היישוב למגורים, ולמנוע התפרצות של מלריה, הדיירים היו צריכים לייבש את הביצה שבחצר ולהעביר את המים מתוכה למגדל המים.
על ארבעת מייבשי הביצה ללבוש את החליפות, לטפול את עצמם בביצה ולהתחבק מעל בריכת האגירה.
החלוצים יעבירו את המים בדליים השחורים מיד ליד בשרשרת, מבריכת האגירה עד למגדל המים.
עליהם למלא את מגדל המים כך שהקו התחתון של הדגל יעבוג את קו האלף.
כדי לשמור על המים ביישוב, החלוצים היו צריכים להניח אצבע בפרץ מגדל המים, במטרה שהקו התחתון של הדגל לא ירד מתחת לקו ה-800. דנה בחרה הייתה צריכה לבחור שבעה דיירים שיחגגו איתה את יום הולדתה, ובחרה בסיון אברהמי, ליאם, עתי, עמיר, ליהיא, פרידה ויגאל.
דנה והשביעייה שוגרו דרך מנהרת הזמן ל-1971, שנת הלידה שלה, תוך ששמונת הדיירים שלא בחרה נשארו ב-1938. ביום ה-18, הדיירים חזרו ליום ההדחה הראשונה ולכן סיון דרור נכנסה לבית ויצאה שהגיע רגע ההדחה.
ביום ה-19, הדיירים נכנסו למכונת הזמן פעם נוספת, והגיעו לשנת 1991, בתקופת מלחמת המפרץ.
פרידה, ג'קי, דנה, יואב ליהיא ונופר גויסו לצבא ארצות הברית, וסייעו להגן על מדינת ישראל.
עקב התקפות טילים חוזרות על ישראל מכיוון עיראק, צווי החירום עדיין בתוקף: בכל פעם שתישמע אזעקת אמת, יהיה על האזרחים לקחת את ערכות המגן, להיכנס במהירות אל המרחב המוגן בבית ולסיים להרכיב את הפאזלים שבחדר.