tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לדוגמה: תוצאה X מאשרת את הנחת העבודה כי תהליך Y מתקיים בוודאות של 95% (P= 0.05).
הגדרת המשתנים הקבועים בניסוי (בלתי תלויים בתוצאות הניסוי) והמשתנים הנמדדים (משתנים תלויים) להוכחת ההשערה.
(דוגמה: בחקירת "השפעת רמת מליחות המים על גידול עגבניות"- המשתנה הבלתי תלוי הוא ריכוז המלח והמשתנה הנמדד הוא גובה הצמח).
הגדרת נתוני ביקורת המלוות את הניסויים (תנאים שעשויים להשפיע על התוצאות, כמו טמפרטורה, תמיסות נלוות, קרינה וכדומה).
ביצוע ניסויים מקדימים לקביעת גבולות הניסויים, כמו התאמת הציוד הנדרש, חקירת ניסויים דומים שפורסמו.
עריכת תוכנית מפורטת של העבודה (work plane) והצגת אבן דרך (Mile Stone).
כל הניסויים מבוצעים בהתאם להנחיות (GLP ( Good Labortory Practices.
(הנחיות אבטחת איכות קבועות לתנאי ניסוי במעבדות), סיכום מפורט של כל ניסוי והערכת ביצועים.
בדרך כלל נדרשות שלוש חזרות לכל ניסוי להוכחת אמינותו.
המחקר הרפואי, בעיקר בבחינת תרופות חדשות ותהליכי טיפול, נעשה כיום בעיקר במימון חברות או מכוני מחקר עצמאיים.
מחקר כזה עשוי להימשך 5–10 שנים, כאשר הניסויים הקליניים, בהם מוכיחים את יעילות הטיפול והערכת הסיכונים (רעילות ותופעות לוואי), כוללים ניסויים בבעלי חיים ובאדם בהתאם להנחיות ועדת הלסינקי.
כיום משתדלים להחליף ניסויים בבעלי חיים בשימוש בתרביות רקמה ובמודלים של AI (אינטליגנציה מלאכותית).
עלות של פיתוח תרופה חדשה משלב המחקר המעבדתי ועד למוצר סופי עשויה להגיע למיליארד דולר, לכן בהערכת הסיכונים ובחישוב החזר ההשקעה שנגזר מחוק הפטנטים (המקנה זכויות על הידע ולכן על המוצר), מעט תרופות חדשות מאושרות בשנה.
כלי הפרסום העיקרי לתוצאות חקירות מדעיות הוא מאמר מדעי הנעזר בביקורת העמיתים.
מאמרים כאלה מתפרסמים בכתבי עת מקצועיים המיועדים לכך.
כתבי עת אלו מגיעים אל ספריות מדעיות ואנשי מדע המנויים עליהם בין אם כחוברות נייר ובין אם בגרסתם האלקטרונית.
תקצירי המאמרים מופיעים במאגרי מידע מדעיים.
כתבי העת השונים מיועדים, על פי רוב, לחוקרים מתחומים שונים.
אולם, ישנם גם כתבי עת המיועדים לקהילה המדעית הרחבה כגון כתב העת Nature.
כתבי העת נבדלים זה מזה גם במידת היוקרה שלהם, הנובעת בעיקר מהביסוס שלהם כמקור מדעי מוסמך, והשתתפות מדענים מובילי דעה.
ככל שהמוניטין של כתב עת גבוה יותר, כך הוא בורר את המאמרים המוצעים לו בקפידה רבה יותר.
בכתב עת יוקרתי יותר יופיעו מאמרים המדווחים על תגליות חשובות יותר ומביאים לתגליות אלה סימוכין חזקים יותר (סימוכין בניסוי, בתצפית ובמידע ממחקרים אחרים).
מערכת כתב העת בוררת את המאמרים המוצעים לה בבירור ראשוני ואלה שעוברים בירור זה נשלחים, כל אחד, אל שני מומחים מהתחום בו עוסק המאמר (ביקורת עמיתים) זהות המבקרים נשמרת בסוד.
המבקרים יכולים לדחות את המאמר או לקבלו אחרי שיתוקן על פי הנחיותיהם או לקבלו כפי שהוא.
אם המאמר נדחה, המדען מנסה על פי רוב לשפרו ולהגישו לכתב עת אחר.
לבד מפרסום מאמרים, אנשי מדע מדווחים על תוצאות מחקריהם גם בדרכים אחרות.
שתי הדרכים המקובלות האחרות הן הצגת הנושא בכינוס מדעי מוביל בתחומו.
ההצגה בכינוס המדעי אינה מחליפה על פי רוב את הצגת הממצאים במאמר.
דרך להצגת תוצאות מחקרים היא התזה.
(סיכום מחקר לתאר דוקטור), שבדרך כלל מלווה בפרסום מאמרים בנושאי המחקר.
התגליות החשובות במיוחד זוכות להיות מסוכמות בספרי לימוד הנכתבים עבור מתלמדים ומומחים.
המדע כמעצב תפיסות עולם ודפוסי חשיבה
מלבד ערכו התכליתי של המדע כמשרת מטרה מוגדרת, למדע תפקיד מרכזי בעיצוב החשיבה האנושית.
מכיוון שהמדע מתאר מציאות, הוא משפיע על תפיסת המציאות של בני האדם.
תוצאות החקירה המדעית, ועצם קיומה, מובילים לשינוי תפיסתי-פילוסופי ניכר.
לדוגמה: היחס לסוציולוגיה כאל תחום מדעי הביא לעיתים לתפיסה של האדם כיצור שמטרותיו היחידות הן הישרדות וצבירת כוח.
דוגמה אחרת היא תיאורם הפיזי של גרמי השמיים.
כיום, כשהגישה המקובלת בקהילה המדעית היא שכדור הארץ אינו שונה מהותית משאר כוכבי הלכת, והשמש אינה שונה מהותית משאר הכוכבים, נשמט הבסיס להנחה הפילוסופית העתיקה בדבר מרכזיותה של האנושות ביחס ליקום.
עצם קיומו של המחקר המדעי ותכונותיו, משפיע על אופן החשיבה האנושי.
עקרונות המדע מאומצים על ידי החשיבה האנושית, והופכים להיות הכללים המגדירים את תפיסתו.
גם חלוקת המדע לתחומים משפיעה על עיצוב התודעה, על ידי יצירת חלוקה תפיסתית תואמת.
לדוגמה, הפרדת תחום הפסיכולוגיה (חקר הנפש) מתחום הכלכלה, עשויה ליצור תפיסה בציבור אשר אינה מחשיבה את השפעתם של המבנה הנפשי והשיטה הכלכלית אחד על השני.
מדע בדיוני (בראשי תיבות: מד"ב) הוא סוגה ספרותית רחבה הכלולה בסוגת העל "ספרות ספקולטיבית", העוסקת לרוב בתיאור עלילות עתידיות בדיוניות באמצעות פיתוח של רעיונות ומגמות קיימים בתחומי המדע, הטכנולוגיה, הכלכלה והאמנות והשלכותיהם על עתיד האנושות.
הסוגה קיימת בספרות הכתובה, סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה, קומיקס, משחקי וידאו ותסכיתי רדיו.
סופר המדע הבדיוני רוברט היינליין הגדיר את המדע הבדיוני בקצרה:
הסוגות מדע בדיוני ופנטזיה נבדלות זו מזו, בעיקר בבסיס העלילה: המדע הבדיוני מבוסס על חוקים מדעיים או מציאות היסטורית קיימת שפותחו לאפיקים דמיוניים, בעוד שהפנטזיה מתרחשת בעולם דמיוני או בחלק דמיוני בעולם ריאליסטי.
עם זאת, ישנן יצירות שסיווגן אינו מובהק לאחת הסוגות.
קיימות מספר טעויות נפוצות באשר למדע הבדיוני:
מדע בדיוני אינו ניסיון לחיזוי העתיד – הוא עוסק הן בהתפתחויות עתידיות אפשריות והן באלו שאינן אפשריות; היתכנותו של העולם המתואר ביצירת מדע בדיוני אינה הכרחית, כמקובל לגבי כל יצירת ספרות או אמנות אחרת.
מדע בדיוני, על אף שמו, אינו מחויב לדיוק מדעי ואינו נמדד לפי קנה מידה זה.
מדע בדיוני אינו מוגבל לנושאים שעמם הוא מזוהה לעיתים – חוצנים, חלליות וכדומה – אלא מתפרס על תחום רחב יותר.
מדע בדיוני הופיע כבר בעת העתיקה, כגון אמונות מצריות עקב צורות כוכבים, אגדות על אלי השמש והירח, ועל השמש כמרכבת אש.
יצירת הספרות הקדומה ביותר הנחשבת למדע בדיוני היא "ההיסטוריה האמיתית" של לוקיאנוס הסורי, סופר סאטיריקן שחי במאה ה־2 לספירה.
בספר נדון מסע אל הירח, לראשונה בתולדות הספרות המוכרת.
בשנת 1630 כתב האסטרונום יוהאנס קפלר את "סומניום", ככל הנראה יצירת המדע הבדיוני הראשונה שנכתבה על פי מאפייני הסוגה בצורתה המודרנית, קרי – עיבוד, הרחבה ופיתוח של רעיון מדעי.
קפלר השתמש בכל הידע המדעי של תקופתו, ותיאור הירח שלו קרוב במידה מפתיעה לעובדות הידועות כיום.
קפלר כתב את ספרו בצורה כזו כדי להתחמק מעינה הבוחנת של הכנסייה הקתולית, שאסרה עליו לפרסם ספר מדעי על הירח: הוא כלל לא התכוון לכתוב יצירת מדע בדיוני.
הספר הנחשב לרומן המדע הבדיוני המודרני האמיתי הראשון הוא "פרנקנשטיין", שכתבה מרי שלי ב־1818, ועוסק במדען שהצליח להקים לתחייה מפלצת מחלקי גופות, רומן זה נחשב גם ליצירה קלאסית של הספרות הגותית.
במאה ה־19 דרך גם כוכבם של שניים מהמבשרים הגדולים של המדע הבדיוני – ז'ול ורן, שכתב יצירות כמו עשרים אלף מיל מתחת למים, והרברט ג'ורג' ולס שפרסם את "מכונת הזמן", "מלחמת העולמות", ועוד.
הספרות הזולה תרמה אף היא להתפתחות הספרותית של המדע הבדיוני: רבים מהסופרים הנודעים של ימינו החלו בכתיבת סיפורים קצרים למגזינים כדוגמת Amazing Stories, Analog Science Fiction and Fact וכן למגזיני פנזין קטנים.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה זליגה בין המדע הבדיוני לבין ספרות הזרם המרכזי ומאז נכתבים יותר ספרים הכוללים נושאים השאולים מהמדע הבדיוני אך לא כתובים ולא ממותגים כמדע בדיוני.
יש הקוראים לו "מדע בדיוני קשה".
תת־סוג זה מתאפיין ביצירת טכנולוגיה עתידנית המבוססת תחומי המדעים המדויקים: הפיזיקה, האסטרופיזיקה והכימיה ולעיתים אף הנדסה.
למעשה, במרבית ספרות המדע הבדיוני, כולל התת־סוגות שיוצגו בהמשך, קיים הרובד של המדע הבדיוני הטכנולוגי.
המדע הבדיוני הטכנולוגי ידגיש בסיפור את הציוד, הטכנולוגיה ואף יתן להם הסברים מקיפים לאופן פעולתם.
במינוח זה השתמש לראשונה פ.
סקיילר מילר ב־1957, בסקירת הספר "איים בחלל" במגזין "Astounding Science Fiction" של ג'ון קמבל.
חלק מהניבויים הבדיוניים התממשו בדיעבד.
קלארק תיאר וחזה לווייני תקשורת כבר ב־1945 במאמרו "Extraterrestial Relays".
סופרים מפורסמים מתת־סוג זה הם לארי ניבן, ורנור וינג' וכאמור ארתור סי.
הסייברפאנק, הסטימפאנק ונגזרותיהם הם המשך ישיר לסוגת המדע הבדיוני הטכנולוגי, או חלוקה משנית בתוכו.
יש הקוראים לו "מדע בדיוני רך".
תת־סוג זה מתייחס בעיקר להתפתחויות העתידניות הקשורות בחברה האנושית.
ניתן למצוא בו בעיקר קונפליקטים המבוססים על מדעי הרוח והחברה – כמו הפסיכולוגיה, הסוציולוגיה, האנתרופולוגיה ומדע המדינה.
סופרים מפורסמים בתת־סוג זה הם אורסולה לה־גווין, פיליפ ק.
דיק, אורסון סקוט קארד, ריי ברדבורי וקאזואו אישיגורו.
ישנם סופרים שיצירותיהן נמצאות על הגבול בין מדע בדיוני קשה לרך, למשל מק ריינולדס, שיצירותיו עוסקות בפוליטיקה בשילוב עם פיתוחים בתחום המחשבים ומתארות סייבר־טרור.
עוד ניתן לשייך לתת־סוג זה את ענפי הספרות הספקולטיבית האוטופיים והדיסטופיים.
נובלות סאטיריות מסוימות משויכות לעיתים גם הן לתת־סוג זה, כגון מסעי גוליבר, 1984, עולם חדש מופלא ועוד.
יצירות העוסקות במסע בזמן נכתבו כבר במאות ה־18 וה־19. יצירות אלו עוסקות בבעיות מסובכות ובפרדוקסים הנובעים ממסע בזמן, למשל פרדוקס הסבא.
אחד הספרים המפורסמים מתת־סוג זה הוא מכונת הזמן של הרברט ג'ורג' ולס.
היסטוריה חלופית היא בדומה למסע בזמן בו אנו חוזרים לנקודה מסוימת בעבר בו מתפתחת ההיסטוריה, אולם זה יהיה לכיוון חדש אותו בוחר הסופר.
נקודת ההווה בה מתרחש הסיפור יכולה להיות מותאמת לימינו, לעבר או אפילו עתידנית.
סופרים שכתבו ספרים מסוג זה הם פיליפ ק.
דיק שכתב את האיש במצודה הרמה המתאר היסטוריה חלופית בה גרמניה ויפן מנצחות במלחמת העולם השנייה, פיליפ רות וולדימיר נבוקוב בספרו "עדה או ארדור: כרוניקה משפחתית".
ספרים מסוימים שנחשבו לפני כמה עשורים כשייכים לסוגה אחרת בתוך המדע הבדיוני, עברו בחלוף הזמן לסוגת ההיסטוריה החלופית, מאחר שזמן ההווה בו מתרחש הסיפור הפך עבורנו לזמן עבר.
קלארק או 1984 של אורוול, לדוגמה, הם כבר היסטוריה חלופית בעבורנו.
מדע בדיוני צבאי הוא תת־סוגה העוסקים לרוב בתיאור עימותים צבאיים, טקטיקות מלחמה, טכנולוגיית הנשק ותאור מהלך השירות הצבאי בעיני הדמויות.
לסיפורים לרוב מאפיינים מקבילים לעימותים מההווה או העבר של כדור הארץ כך שמדינות מוחלפות בכוכבי לכת וספינות קרב בספינות חלל.
לעיתים ספרים אלו כוללים עימותים עם חייזרים.
סייברפאנק הוא תת־סוג המבוסס על תרבות השוליים של שנות השבעים והשמונים של המאה העשרים ובעיקר על תרבות הפאנק.
ספרות סייברפאנק מתארת עתיד קרוב יחסית, לרוב דיסטופי, המאופיין בחברה טכנולוגית מתקדמת.
סממנים חוזרים הם בינה מלאכותית, שתלים ביוניים, הנדסה גנטית בקנה מידה רחב, שימוש בסמים וממשקי אדם־מכונה, כמו גם תאגידי־על וערי־ענק.
סופרים בולטים הם ויליאם גיבסון וברוס סטרלינג.
סטימפאנק: הכלאה של סייברפאנק והיסטוריה חלופית, שבה מומצאות במאה התשע־עשרה מכונות מודרניות בתפקודן המבוססות על טכנולוגיית קיטור.
יצירות הסטימפאנק שאבו השראה מספריהם של ז'ול ורן, מארק טוויין ומרי שלי.
סופרים שכתבו ספרים בסגנון זה הם ברוס סטרלינג, סטיבן בקסטר וה.
ביו-פאנק: נגזרת שדומה באופייה לסייברפאנק, אם כי כאן הדגש הוא על ביוטכנולוגיה ובפרט ביולוגיה סינתטית והנדסה גנטית, במקום על טכנולוגיות מידע כבסייברפאנק.
אחד ממבשרי הסוגה הוא פול די פיליפו, ויצירות אלו שואבות השראה מיצירות כמו האי של ד"ר מורו ומאלו של קורדוויינר סמית.
דיזלפאנק: הכלאה של סייברפאנק וטכנולוגיות מבוססות-דיזל (ולעיתים גם אנרגיה אטומית, ז'אנר שזכה לכינוי אטומפאנק) שאפיינו את התקופה הסמוכה למלחמת העולם השנייה ומעט אחריה (שנות ה-20 – שנות ה-50 של המאה ה-20), בסגנון רטרו-עתידני.
בעוד שהסוגה בפני עצמה אינה פופולרית במיוחד, אלמנטים של דיזלפאנק משולבים באופן תדיר ביצירות היסטוריה חלופית ולעיתים גם באפוקליפסה ופוסט-אפוקליפסה (סדרת המשחקים Fallout לדוגמה).
נגזרות נוספות, מוכרות פחות, הן ננו-פאנק (המתרכזת בננוטכנולוגיה), וסולרפאנק (אנרגיה מתחדשת)
עלילת המדע הבדיוני החייזרי נסובה בדרך כלל סביב המפגש הראשוני עם חייזרים בעלי אינטליגנציה.
זוהי אולי הסוגה המפורסמת ביותר משנות ה־40 עד שנות 60 של המאה ה־20 שהקנתה למדע הבדיוני את פרסומו.
מאות סרטים התבססו על מתכונת זאת.
ברובם הצטיירו החייזרים כאויבי האנושות, או כפולשים.
ניתן לשייך סוגה זו לסוגה האופראית, אולם התפתחות הסוגה לקלסיקות מדע בדיוני ואובדן המבנה הסטנדרטי של אותה סביבה אופראית נדושה, מעמידים אותה כסוגה בפני עצמה.
לסוגה זו שלושה סוגים עיקריים:
מפגש ראשוני המתרחש על כדור הארץ או במערכת השמש.
דוגמאות בולטות: קץ הילדות, מדרך רגל, מפגש היצ'י, מגונן.
מפגש ראשוני המתרחש על או בקרבת כוכב הבית של החייזרים.
דוגמאות: הקיסם בעינו של אלוהים, נאהבים
דוגמאות חריגות הן סדרת ההיצ'י – פרדריק פול, סולאריס – סטניסלב לם, ארתור סי.
קלארק – אודיסיאה 2001, חורגים לחלוטין מהמבנה האופראי.
סדרת ההיצ'י בוחרת להתייחס לאלמנט הדיסטופיה, והתקווה לשיפור העולם במציאת טכנולוגיה חייזרית.
סטניסלב לם מעדיף להדגיש את המוזרות האבסולוטית של החייזרות.
קלארק מעדיף להשאיר את הקוראים חסרי אינפורמציה לגבי החייזרים ותאורם, ומעדיף להציג את מעשיהם.
תחום נוסף בסוגת החייזרים עוסק ביחסי גומלין בין האנושות לחייזרים זמן רב לאחר המפגש.
דוגמאות לכך הן סדרת ה"עולם הרימום" של דייוויד ברין הכולל את הספר מלחמת הרימום, ועולם טבעת של ניבן, שמהווה בעצמו חלק מסדרת המרחב המוכר המתפרסת על תחומים רבים של המדע הבדיוני.
אופרת חלל שמה דגש על הרפתקאות רומנטיות ומלודרמטיות המתרחשות בעיקר או לרוב בחלל.
הרפתקאות אלה מערבות קונפליקט בין שני צדדים בעלי התקדמות טכנולוגית כלשהי.
המאפיין העיקרי באופרות החלל הוא שהן נוטות להיות אפיות בגודלן.
סיפורים אלה בנוים לרוב במסורת הומרית, לפיה קבוצת הרפתקנים מושלכת לסביבה עוינת השרועה כמרקחה במאבק בין הצדדים הלוחמים.
טרילוגיית מלחמת הכוכבים וכן סדרת הטלוויזיה בבילון 5 הן דוגמאות לתת־סוגה זאת.
אפוקליפסה בדיונית היא תת־סוגה של מדע בדיוני ואימה אשר מתארת את קץ הציוויליזציה.
אפוקליפסה זו מוצגת בדרך כלל כתוצאה מאסון שעלול להיות סיכון קיומי כגון אפוקליפסת זומבים, מלחמה גרעינית, מגפה, פלישת חייזרים, אירוע פגיעת אסטרואיד, השתלטות בינה מלאכותית, סינגולריות טכנולוגית, אירוע על־טבעי, אסכטולוגיה, שינויי אקלים קיצוניים, דלדול משאבים, קריסה אקולוגית או אסון אחר.
, תת־סוגה חדשה יחסית שעיקרה חציית גבולות הסוגות הקיימות ושילובן.
יצירות של סיפורת מוזרה משלבות בין מדע בדיוני, פנטזיה ואימה.
בין הסופרים המוכרים העוסקים בסוג זה: צ'יינה מיוויל וסטף סווינסטון.
אורסון ולס נחשב לאביה של סוגה זו.
ולס עיבד את ספרו של הרברט ג'ורג' ולס, מלחמת העולמות (לא ידוע על כל קשר משפחתי בין השניים), לתסכית רדיו בו כביכול מועבר שידור חי המתאר את האירועים.
כששודר ב־30 באוקטובר 1938 בארצות הברית, בתחנת הרדיו של רשת CBS, ברחו המונים לרחובות בהאמינם שהפלישה אכן מתרחשת במציאות.
עם זאת, מחקרים מאוחרים מפקפקים בטענה שהייתה היסטריה המונית, ואומרים שהיה זה ברווז עיתונאי.
יוצר נודע אחר בתחום המדע הבדיוני הרדיופוני הוא דאגלס אדמס, שספרו המצליח מדריך הטרמפיסט לגלקסיה נוצר לראשונה כסדרה של תסכיתים לרשת ה־BBC.
סרט מדע בדיוני הוא סרט בסוגה הקולנועית של מדע בדיוני.
הדגש בסרטים אלה הוא על עלילה שבה לטכנולוגיה מתקדמת יש תפקיד מרכזי.
סרטים אלה הם בדרך כלל עתירי אפקטים מיוחדים על מנת להציג טכנולוגיה עתידנית מתקדמת, עולמות רחוקים, חייזרים ועוד.
חלק מסרטי המדע הבדיוני מבוססים על ספרים (למשל, הסרט חולית מבוסס על הספר חולית) וחלקם על תסריט מקורי.
בעשורים האחרונים סרטי מדע בדיוני רבים הם גם סרטי פעולה.
נושאים האופייניים לסרטים אלו כוללים בין השאר מסעות בחלל, מפגשים עם חייזרים, רובוטים, סייבורגים, אנדרואידים ובינה מלאכותית, מסע בזמן, הנדסה גנטית, סרטי אסונות ואפוקליפסה, סרטי גיבורי־על וסרטי קומיקס.
המדע הבדיוני בטלוויזיה רב־גוני כמעט כמו אחיו הספרותי ונע החל מהחזון האוטופי לעתיד, שבו ידביר המין האנושי את החוליים הטבועים בו וימשיך במחקר ובהתפתחות, וכלה בחזיונות האפוקליפטיים שבהם האנושות תושמד.
קיימת סוגה מיסטית המשלבת התפתחות כוחות כישוף וטלפתיה, כמו גם שימת דגש על הנדסה גנטית.
בארצות הברית, הסדרה מסע בין כוכבים נחשבת לחלוצת הסוגה האוטופית, והסדרה אבודים בחלל נחשבת לחלוצת הסוגה האפוקליפטית.
בבריטניה הופיעו סדרות מדע בדיוני כדוגמת האסיר, התלת רגליים והסדרה דוקטור הו שמשודרת מאז תחילת שנות ה־60 של המאה ה־20 ובכך נחשבת לארוכה ביותר בסוגת המדע הבדיוני לפי ספר השיאים של גינס.
הגל הראשון היא נציגה בולטת של הסוגה המיסטית, ואילו הסדרות האיש השווה מיליונים והאישה הביונית הן המובילות בתחום ההנדסה הגנטית והביוניקה.
על אף שהסדרות שודרו מאז שנות ה־60 ועד שנות ה־80 של המאה ה־20, רובן זכו לחידושים בני זמננו הן בקולנוע והן בטלוויזיה.
סדרות נוספות שעוסקות בחלל, במסע בזמן ובמציאות חלופית הן בבילון 5, סטארגייט SG-1, באטלסטאר גלקטיקה, פארסקייפ, פיירפליי, V, לעומת סדרות כדוגמת תיקים באפלה, ה־4400, החצי האפל, על טבעי ורוזוול שעוסקות יותר בפן המיסטי והעל טבעי שמאחורי המדע הבדיוני.
מספר רב של סדרות אנימציה לילדים שילבו מאפיינים של מדע בדיוני, בהן צבי הנינג'ה (הסדרה המקורית מ־1987 והסדרה החדשה מ־2003), נצי הכסף וליגת הצדק המערבבת את סוגת גיבורי־העל עם טכנולוגיה מתקדמת וישויות חייזריות.
שירים שנכתבים (בין אם נכתב להם לחן מקורי או שהם מתבססים על לחן קיים) ועוסקים במדע בדיוני לרוב מכונים "שירי פילק".
ניל פירט, המתופף וכותב מילות השירים של להקת המטאל המתקדם ראש, כתב שירים רבים בנושאי מדע בדיוני.
הדוגמה המובהקת ביותר היא אלבומם 2112.
באלבום הסולו Prophet of the Last Eclipse של המוזיקאי האיטלקי לוקה טורילי, מסופר סיפור המתרחש בעתיד הרחוק, ותואם בעלילתו ובאווירתו למאפייני המדע הבדיוני.
מעבר לפאוור מטאל, מצורפים בשירים צלילים המזכירים קולות מהעתיד הרחוק, כגון: הקלדה במחשב מתקדם, מכונות מתרוממות, קולות חייזריים וכדומה.
דבר נוסף שיש להזכיר על האלבום – הוא משלב איתו גם את מאפייני הפנטזיה והמיתולוגיה במילותיו, אם כי הוא עצמו מתרחש בעתיד הרחוק, אך עדיין מוזכרים שדים, שלטונות מימי הביניים, גיהנום וכו'.
דוגמה נוספת לשימוש של המדע הבדיוני במוזיקה נוכחת בקטעים אינסטרומנטליים מסוימים של הגיטריסט ג'ו סטריאני, דוגמת Surfing with the Alien, Borg Sex, Is There Love in Space, Musterion וכיוצא בזה.
כמו שנלמד משמם, בקטעים אלה נעשה שימוש מובהק בצלילים חייזריים ומשונים – כולם מועברים דרך גיטרה חשמלית.
חלוץ ספרות המדע הבדיוני בישראל הוא יונתן רטוש שתרגם אנתולוגיה של ספרות מדע בדיוני מארצות הברית בשנת 1952, והוציאה לאור בשם "היה היה בעתיד".
באותה תקופה יצא לאור כתב העת למדע בדיוני קוסמוס, אך לאחר 6 גיליונות נפסקה הופעתו.
חלף זמן רב עד שהסוגה החדשה מצאה את מקומה על מדפי הספרים בישראל, על אף הפריחה שזכתה לה בארצות הברית בשנות ה־50.
ספר המדע הבדיוני הראשון, ככל הנראה, שתורגם לעברית היה מזון אלים של ה.ג'.
וולס (עובד על ידי א"א עקביא) בשנת 1913. אולם עד לראשית שנות השישים תורגמו רק מספר מועט של ספרים וסיפורים לעברית.
המתרגם הרציני הראשון של ספרי מדע בדיוני לעברית בישראל היה עמוס גפן, שתרגם את "The Puppet Masters" של רוברט היינליין בשם "פלישה לכדור הארץ" בשנת 1961. שנה אחר כך נעשה ניסיון נוסף על ידי חברת הוצאה לאור בשם "ינשוף" שקמה במטרה להדפיס ספרי מדע בדיוני בלבד.
היא הוציאה תחילה לאור את ספרו של ג'ון וינדהם "The Midwich Cuckoos" בשם "ילדי החלל" ואחר כך שני ספרים של סופרים סובייטיים "כוכב הברזל" של איוון יפרמוב ו"מסע בין כוכבים" של ג.
בסוף שנות ה־60 של המאה ה־20 תורגמו שני ספרים נוספים לעברית בעקבות סרטים שהגיעו לארץ, "המסע הפנטסטי" של אייזק אסימוב, ו"אודיסיאה בחלל 2001" של ארתור סי.
תחום המדע הבדיוני והפנטזיה זכה לפריחה בשנות השבעים, שבמהלכן נוסדו סדרות מדע בדיוני רבות, שהידועות בהן הן אלה של הוצאות זמורה ביתן ועם עובד (שעדיין קיימות).
בתקופה זו תורגמו קלאסיקות רבות של הסוגה לעברית, ביניהן ספרים של אייזק אסימוב, היינליין, קלארק, אלפרד בסטר ולארי ניבן.
בתקופה זו גם נכתבו ספרי מדע בדיוני ישראלים מקוריים בודדים כמו "מסע במרחבי הזמן" של עמירם פאל (הוצאת "אור עם", 1980), ואחרים.
באוקטובר 1978 ראה אור מגזין המדע הבדיוני הישראלי, פנטסיה 2000, שיצא לאור במשך שש שנים ופרסם 44 גיליונות עד שנסגר בסוף 1984. החוברת ה־45 יצאה לאור במלאת 30 שנה לגיליון הראשון, באוקטובר 2008, במסגרת פסטיבל אייקון.
בשנות ה־80 הסתמנה דעיכה בסוגה, ומספר הכותרים החדשים התמעט.
תקופה זו נמשכה עד אמצע שנות התשעים, אז זכתה הסוגה לחיים חדשים מכיוון ספרות הפנטזיה.
הוצאות חדשות החלו להוציא ספרי מדע בדיוני ופנטזיה בכמות הולכת וגוברת.
ב־1996 הוקמה האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה, שריכזה תחת כנפיה פעילות ענפה, בכלל זה כנסים, אירוח סופרי מדע בדיוני מחו"ל, כתבי עת מודפסים ומקוונים, הרצאות, תחרויות סיפורים ועוד.
בשנת 2002 ראה אור הגיליון הראשון של חלומות באספמיה – כתב עת לספרות ספקולטיבית, שעיקר תוכנו הוא סיפורי ישראליים מקוריים מהסוגה.
הייתה זו פריצת דרך בתחום יצירת המדע הבדיוני הישראלית, שהוגבלה לפני כן לפורומי אינטרנט ולספרים בודדים.
בשנת 2006 ערך מט"ח תחרות סיפורים קצרים שאותה הקדיש למדע בדיוני ולפנטזיה.
בשנת 2007 החל לצאת לאור מגזין נוסף, מרקורי, וסדרות הטלוויזיה לנוער בתחום המדע הבדיוני "הנפילים" ו"דאוס" של yes, "השמיניה" ו"האי" של HOT.
עמנואל לוטם הוא מבין מתרגמי ספרי המדע הבדיוני, הפנטזיה והמדע הפופולרי הבולטים בישראל.
בתחילת שנות האלפיים החלה כתיבה של ספרות מדע בדיוני (הנוטה יותר לפנטזיה) מקורית בעברית.
בין הבולטים בתחום ניתן לציין את טרילוגיית "הלווייתן מבבל" מאת הגר ינאי, ואת "מסופוטמיה שתיקת הכוכבים", מאת יהודה ישראלי ודור רווה.
בפברואר 2019 עלתה תוכנית הריאליטי הראשונה בנושא המדע הבדיוני "2025" בערוץ קשת 12.
באוגוסט 2022, דוד ניסני, רב ועורך דין, הוציא ספר בשם "המדריך היהודי לגלקסיה", בו הוא בוחן שאלות הלכתיות בנושאים מהמדע הבדיוני.
פרס הוגו – פרס שנתי לסיפורי המדע הבדיוני או הפנטזיה הטובים ביותר בשנה שחלפה, והאירועים המתוקשרים ביותר בתחום ההערצה, האומנות והדרמה שנבחרים על ידי מעריצים ומחולק בוועידה השנתית העולמית למדע בדיוני.
פרס נבולה – פרס שנתי מאת אגודת סופרי המדע בדיוני והפנטזיה של אמריקה (SFWA) לכותבי סיפורי המדע הבדיוני הטובים ביותר שפורסמו בארצות הברית במהלך השנתיים שקדמו לחלוקת הפרס.
פרס סאטורן – פרס המוענק מדי שנה על ידי האקדמיה לסרטי מדע בדיוני, פנטזיה ואימה לציון סרטי המדע הבדיוני, הפנטזיה והאימה הטובים ביותר בקולנוע ובטלוויזיה.
פרס גפן הישראלי – פרס שנתי לספרי וסיפורי המדע הבדיוני והפנטסיה הטובים ביותר שראו אור באותה שנה.
ניתן מטעם האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה, והוא קרוי על שם עמוס גפן, ראשון מתרגמי המדע בדיוני בישראל וממייסדי האגודה.
מדמה הטיסה של מיקרוסופט היא סדרה של משחקי סימולציות טיסה שיצאו לאורך השנים מערכות ההפעלה MS-DOS, Mac OS Classic ו-Microsoft Windows.
זה היה אחד מהיישומים הראשונים של חברת מיקרוסופט, והוא היה שונה באופן משמעותי מיתר התוכנות של החברה, אשר היו בתחילת הדרך מיועדות בעיקר לשוק העסקי.
מדמה הטיסה של מיקרוסופט הוא מסדרות משחקי הווידאו הוותיקות ביותר בכל הזמנים.
מדמה הטיסה של מיקרוסופט החל את דרכו בתור כמה כתובות של גרפיקה למחשב, שנכתבו על ידי ברוס ארטוויק בשנת 1976. כשעורך המגזין אמר לארטוויק שאנשים מעוניינים שהוא ישווק התוכנה, ארטוויק הקים את חברת Sublogic בשנת 1977, ומכרה את התוכנה למחשבי 8080.
בשנת 2004 הוצא כותר נוסף בסדרה – מדמה טיסה 9 (Flight Simulator 9, בקיצור: FS9), שכלל מטוסים היסטוריים שונים לציון מאה שנים של תעופה.
בשנת 2006 הוציאה מיקרוסופט את הגרסה ה-10 של מדמה הטיסה, המוכר כ-"Flight Simulator X", (או בקיצור: FSX).
הגרסה ה-10 יצאה בשלוש מהדורות: בסיסית, משופרת וגרסת "תאוצה" (Acceleration).
הגרסה זכתה להצלחה רבה, ומכרה מעל לעשרים ושמונה מיליון עותקים.
כמו כן, נכלל מדמה הטיסה ברשימת 50 משחקי הווידאו הטובים ביותר בכל הזמנים של מגזין טיים.
בשנת 2012 הוציאה מיקרוסופט את המשחק "מיקרוסופט טיסה".
מיקרוסופט טיסה אינו חלק מסדרת מדמי הטיסה, ונועד לפנות לקהל הרחב.
בין השאר, מיקרוסופט טיסה לא תמך בתוספים השונים שהיו קיימים ל-FSX, ולא כלל מטוסים מורכבים.
המשחק לא זכה להצלחה, ובהמשך אותה שנה הודיעה מיקרוסופט על הפסקת הפיתוח של המשחק.
בשנת 2014, רכשה חברת Dovetail Games את הזכות לפתח ולשווק משחקים ישנים ממיקרוסופט, בין השאר, רכשה החברה את הזכויות לשיווק ופיתוח FSX.
בתחילת 2015, הוציאה החברה את FSX גרסה מחודשת לחנות משחקי המחשב המקוונת סטים.
גרסה זו של מדמה הטיסה כללה מספר שיפורים.
בין השאר, הגרסה אפשרה משחק מרובה משתתפים בהתבסס על קהילת משתמשי סטים.
ביוני 2019, הציגה מיקרוסופט במסגרת תערוכת המשחקים E3 גרסה חדשה למדמה הטיסה.
הגרסה החדשה, שפותחה בשיתוף Asobo Studio , משתמשת בטכנולוגיות חדשות, לדוגמה: ניתוח צילומי לוויין של Bing Maps בידי בינה מלאכותית, כדי לדמות בדיוק רב את העולם האמיתי.
באופן הזה, ניתן לטוס ברחבי העולם לפי כללי טיסת ראייה, ללא צורך בתוספים חיצוניים.
מדמה הטיסה כולל 37,000 שדות תעופה שנוצרו בידי בינה מלאכותית.
בנוסף לכך, 30 שדות תעופה עוצבו ידנית, לדוגמה: שדה התעופה ג'ון פ.
קנדי בניו יורק, נמל התעופה של לוס אנג'לס, נמל התעופה שארל דה גול.
כמו כן, בגרסאות מורחבות של מדמה הטיסה, נוספו שדות תעופה משופרים, לדוגמה: נמל התעופה לונדון הית'רו, ונמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט.
התוסף החדש מאפשר לטוס בתנאי מזג האוויר בזמן אמת, ללא צורך בתוספים.
בנוסף, מפתחי מדמה הטיסה הודיעו על שיתוף פעולה עם רשת VATSIM ותמיכה בהתחברות לרשת.
מדמה הטיסה יצא באמצע אוגוסט 2020, וזכה לשבחים רבים בביקורות ומקהל המשתמשים.
המשחק כולל גם חנות מקוונת, המאפשרת לקנות תוספים שונים למשחק מתוכו.
בספטמבר 2020 שחררה Asobo Studio עדכון למשחק (מתוך סדרת "עדכונים עולמיים"), שעיקרו היה עדכון צילומי הלוויין של יפן, ושדרוג שדות תעופה במדינה.
בנובמבר 2020 הוצא עדכון נוסף למשחק, שכלל צילומי לוויין משופרים ושיפור המראה של נקודות ציון שונות בארצות הברית.
Asobo Studio הוציאה עדכון עולמי נוסף, שעיקרו שיפור בריטניה ואירלנד, לרבות שדה התעופה ליברפול.
השימוש במדמה הטיסה נרחב ביותר; החל מטיסה חובבנית בשביל הנאה ועד לטיסה מקצועית על מטוסי נוסעים גדולים.
לפי נוהלי ועקרונות ההטסה של כל אחד מהם: בנתיבי אוויר בינלאומיים אמיתיים, מזג אוויר אמיתי המתעדכן דרך האינטרנט וניווט מתקדם.
טייסים (בעולם האמיתי) משתמשים רבות במדמה הטיסה כדי להתאמן בהליכים, אם לפני מבחן חידוש הגדר מכשירים או לפני טיסה לשדה בו מעולם לא נחתו.
מדמה הטיסה הוא מודולרי כך שחברות רבות פיתחו עבורו תוספות מקצועיות כמו מטוסים נוספים, ונופים חדשים ומקצועיים יותר.
רשת טיסה היא רשת המורכבת ממספר שרתים המחוברים יחדיו על גבי רשת אחת שמופעלת ללא הפסק, ובה ניתן לטוס על פי כללי הטיסה הקיימים בעולם האמיתי.
בכל רשת ישנו מערך של חטיבות, וכל מדינה מספקת שירותי פיקוח נרחב (כפי שקיים בעולם האמיתי) בכל ימות השנה של הטייסים.
כל רשת מספקת שירותי פיקוח וטיסה בדרך הייחודית שלה.
במסגרת Microsoft Flight Simulator 2020 קיימת רשת טיסה מובנת, אך היא אינה כוללת פיקוח טיסה אנושי.
בישראל, פועלת חטיבה תחת השם VATIL בתוך רשת VATSIM.
בתי הספר הווירטואליים לטיסה מלמדים לטוס במדמה הטיסה Flight simulator ברמה מתקדמת.
בבתי הספר קיימים מספר קורסים שניתן לעבור:
רישיון טיס פרטי – בו לומדים את הבסיס, איך מטוס טס, ניווט על פי כללי טיסת ראייה מבוקרת (CVFR) והקפות.
הגדר מכשירים – בו לומדים לטוס על פי כללי טיסת מכשירים (IFR), כלומר ניווט על פי מכשירים בלבד.
קורס ATPL – טיסה על מטוסי נוסעים כבדים.
קורס הגדר אז"מ – הקורס מחקה רישיון לאז"מ.
קורס טיסה צבאי – הקורס מלמד טיסה צבאית במטוסי קרב, תובלה ומסוקים.
מדמה מעבורת החלל היה מטוס אימון של נאס"א שדימה את מעבורת החלל עבור אסטרונאוטים שעמדו לטוס במעבורת האמיתית, ואיפשר לטייסים להתאמן בגישות לנחיתה ובנחיתה עצמה, לקראת הנחיתה האמיתית.
מבנהו החיצוני של המטוס הותאם כך שיעמוד בכוחות האווירודינמיים שהופעלו עליו במהלך טיסות אימון.
תא הטייס של המטוס נבנה מחדש כך שדימה באופן מלא את תא הטייס ומערכות הבקרה של מעבורת החלל כך שאפילו אותם כיסאות הוצבו במטוס בדיוק באותה זווית ואותו מיקום כמו במעבורת.
ארבעת המטוסים ממוקמים בדרך כלל ב-NASA Forward Operating Location באל פאסו, טקסס, והועברו לבסיס אלינגטון הסמוך למרכז החלל ג'ונסון לתחזוקה.
המטוס (שנקרא בקיצור STA) הוצב לפעמים גם במרכז החלל קנדי בפלורידה.
המטוס שימש בעיקר את האסטרונאוטים שיועדו להנחית את המעבורת בחזרתם ממשימתם אך שימש גם לבדיקת מזג האוויר לפני שיגור ונחיתת מעבורות החלל.
ב-3 בדצמבר 2003, מטוס גאלפסטרים 2 שדימה מעבורת חלל היה בתרגיל הדמיית נחיתת מעבורת במרכז החלל קנדי.
על המטוס היה אסטרונאוט לא ידוע ושני מאמנים.
המטוס היה בפיינל בגובה 13,000 רגל כאשר המכשירים בתא הטייס הצביעו על תקלה באחד ממנועי המטוס.
בבדיקה שנערכה בקרקע התברר כי חלק מהמנוע האחראי על האטת המטוס לאחר נחיתתו נפל מהמטוס.
צוללנים מצאו את חלק המנוע שהתפרק בתחתית נהר הבננה הסמוך.
השימוש במטוס האימון היה דבר קריטי עבור האסטרונאוטים שהנחיתו את מעבורת החלל, מכיוון שבהנחתת המעבורת היה לטייס רק ניסיון אחד לנחות, מאחר שלמעבורת לא היו מנועים מותאמים לאוויר שמצוי בכדור הארץ.
על מנת לדמות את קצב הירידה ותכונות הגרר האמיתיות של המעבורת בגובה 37,000 רגל, כן הנסע הראשי (לא כולל הגלגלים הקדמיים) הורד והמנועים הועברו למצב "רוורס".
המדפים של המטוס יכלו לנטות כלפי מעלה כדי להפחית את העילוי או לנטות מטה (כמו במטוס רגיל) כדי להגביר את העילוי.
כיסויים הוצבו על חלונות תא הטייס מצד שמאל כך שהטייס יראה בדיוק מה שיראה כשיהיה במעבורת.
מערכות הבקרה והשליטה הרגילות הוחלפו במערכות זהות לאלו שיש במעברות בעוד המערכות הרגילות הועברו לצד הימני של תא הטייס, שם ישב מדריך הטיסה.
גם למדריך הטיסה וגם לטייס המתאמן יש תצוגה עילית זהה לזו שיש במעבורת.
במהלך אימון נחיתה הביא הטייס המתאמן את המטוס למצב זהה למצב הקיים במעבורת וביצע יעף על פני המסלול בגובה 20 רגל, אז לקח מדריך הטיסה את ההגה לידיו והמריא מחדש כך שהמטוס לא באמת נחת (באימון).
כל מפקד משימת מעבורת וכל טייס מעבורת נדרשו לבצע לפחות 1000 נחיתות במדמה.
לנאס"א היו ארבעה מטוסי גאלפסטרים 2 ששימשו כמדמי מעבורת (ישנם עוד מטוסי גאלפסטרים המשמשים כמטוסי תעבורה רגילים).
מספרי הזנב של המדמים היו:
מדע, טכנולוגיה וחברה (STS - Science, Technology and Society) הוא שדה מחקרי בין-תחומי הבוחן את השפעותיהם ההדדיות של פיתוחים מדעים וטכנולוגיים יחד עם גורמים חברתיים ופוליטיים.
החוקרים בתחום מעלים שאלות לגבי ההשלכות של התפתחויות מדעיות וטכנולוגיות על החברה והתרבות, וכיצד תפיסות תרבותיות, חברתיות ופוליטיות שונות משפיעות על התפתחות המדע והטכנולוגיה.
בנוסף, המחקר בתחום פועל לקידום מעורבות אזרחית וחשיבה ביקורתית לגבי התפתחויות מדעיות וטכנולוגיות.
מדע, טכנולוגיה וחברה הוא תחום מדעי חדש יחסית.
אחד הראשונים לחבר בין טכנולוגיה לחברה היה רוברט ק.
מרטון שכותרת עבודת הדוקטורט שלו שפורסמה בשנת 1938 הייתה "מדע, טכנולוגיה וחברה באנגליה של המאה ה-17".
בעבודה זו הוא הראה שמדע וטכנולוגיה אינם מתפתחים במנותק מהמבנה החברתי של התקופה.
התחום קיבל תנופה בשנים שבין שתי מלחמות העולם, ולאחר מכן במשך המלחמה הקרה, אז החלו היסטוריונים, מדענים וסוציולוגים של המדע להתעניין בקשר בין מדע וחברה.
אבן דרך נוספת היא ספרו של תומאס קון "המבנה של מהפכות מדעיות" שיצא לאור בשנת 1962. בספר זה קון הציע מודל היסטורי-סוציולוגי לאופן בו מתרחשות מהפכות במדעי הטבע.
על פי מודל זה השיקולים של מדענים כאשר הם זונחים תאוריה מסוימת ומאמצים אחרת אינם לוגיים בלבד, אלא מובלים גם על ידי שיקולים פוליטיים וחברתיים.
המשך התפתחותו של התחום קשור לגישת הקונסטרוקטוביזם החברתי שצמחה בשנות ה-60 של המאה ה-20. גישה זו מבוססת על הטענה שהמדע והטכנולוגיה הם תחומים חברתיים, וכמו כל מוסד חברתי אחר, הם פועלים בתוך מבנים של שליטה, כוח ופוליטיקה, וקשורים למאבקי לגיטימציה ואידאולוגיה.
על רקע הבנה זו חוקרים מתחומים שונים - פילוסופים, היסטוריונים של המדע, סוציולוגים, אנתרופולוגים ואחרים, החלו לערער על ההנחה שעמדה בבסיס המדע המודרני כי כל התפתחות מדעית או טכנולוגית תורמת לקדמה של האנושות, והתפתחה תנועה חברתית-ביקורתית ששאפה לבחון את התוצאות החברתיות של הפעילות המדעית והטכנולוגית.
העבודה המשותפת של החוקרים השונים יצרה את תחום הידע שקיבל את השם "לימודי מדע וטכנולוגיה" או "מדע, טכנולוגיה וחברה".
בשנות ה-70 נוסדה התוכנית הראשונה ללימודי מדע טכנולוגיה וחברה על ידי פרופסור אלטינג מוריסון במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
לקראת מחצית שנות ה-80 התחום הפך אקדמי, נוצרו מחלקות שעסקו בו באוניברסיטאות השונות ונוסדו ביטאונים מקצועיים שיוחדו למחקרים בו.
הגידול וההתפתחות של מדע, טכנולוגיה וחברה כתחום אקדמי משקף את ההבנה שהמבנה האקדמי המקובל המוביל להתמחויות בתחומים צרים אינו מכין את החברה האזרחית להבנה ודיון מושכלים בתוצאות של המחקרים בתחומים אלה.
הדילמות והאתגרים העומדים בפני גורמי הממשל והחברה האזרחית הם חוצי תחומי המחקר והחשיבה הקונבנציונליים.
התחום של מדע, טכנולוגיה וחברה שואף להתגבר על החלוקות והמחלוקות, בעיקר בין שני ענפי הידע אנושי - מדעי הרוח והחברה ומדעי הטבע.
כחלק מכך נוצר תת-תחום שחיבר בין מדע וטכנולוגיה שימושיים לבין שאלות של מדיניות - (Science, Technology and Public Policy (STPPׁ.
תת-תחום זה, שקיבל מעמד אקדמי גם הוא, מתרכז בחשיפה וחיזוי המשמעויות החברתיות והפוליטיות של החלטות הקשורות למדיניות בנושאים מדעיים.
דוגמאות לשאלות בהן התחום עוסק
שאלות כגון אלה מדגימות התפתחויות מדעיות וטכנולוגיות בעלות פוטנציאל מהפכני המשנה את מציאות חייהם של בני האדם:
דרכי עיצובן של אמונות דתיות גישות ועקרונות אתיים בישראל ומחוצה לה, וכיצד גישות ועקרונות אלו עיצבו בתורם את המדע והטכנולוגיה.
היחסים התלת-כיווניים בין תפיסות ואמונות בנוגע למגדר, לגזע או להשתייכות אתנית לבין מדע וטכנולוגיה.
פיתוח הכוח הגרעיני והשימוש בו.
מיפוי הגנום וטכנולוגיות רבייה חדשות - שאלות אתיות וחברתיות.
מחקר של תאי גזע וטכנולוגיות המשביחות יכולות אנושיות.
ההשפעות החברתיות של תקשורת באמצעות רשת האינטרנט, כגון תופעת הפער הדיגיטלי.
בין החוקרים המרכזיים בתחום ניתן למנות את דונה הארווי, ברונו לאטור, דייוויד בלור, סנדרה הארדינג, שילה סן ז'סנוף, דונלד אנגוס מק'קנזי.
מדנג (Madang) היא עיירה בפפואה גינאה החדשה, בירת מחוז מדנג.
העיירה הוקמה על ידי השלטונות הגרמנים במאה ה-19 ונקראה אז פרידריך-וילהלמשאפן (Friedrich-Wilhelmshafen).
אוכלוסיית העיירה מנתה 36,000 תושבים בשנת 2011. בעיירה פועלת אוניברסיטה שבה לומדים סטודנטים מקומיים וממדינות אחרות.
במחוז מדנג מדוברות 173 לשונות, כמה מהן שונות לחלוטין זו מזו.
הביולוג הרוסי ניקולאי מיקלוהו מלקלאי (Николай Николаевич Миклухо-Маклай) היה ככל הנראה האירופאי הראשון שהגיע לאזור בשנת 1871. הוא שהה באזור 15 חודשים והיו לו יחסים טובים עם התושבים המקומיים עד שעזב עקב מחלת המלריה.
ב-1884 הגיעו לאזור נציגיה של חברת גינאה החדשה הגרמנית (Deutsche Neuguinea-Kompagnie) וניסו להקים בסיס לפעילותם בכמה אתרים, כולל במיקומה הנוכחי של מדנג, אך הם הוכו שוב ושוב במלריה.
בסופו של דבר הם התמקמו ברבאול.
ב-1942, במלחמת העולם השנייה, כבשו היפנים את מדנג ללא קרב.
בספטמבר 1943 ניסו כוחות צבא אוסטרליה לשחרר את מדנג ואת סביבתה בקרב רכס פיניסטר ונכשלו.
העיירה שוחררה לבסוף ב-24 באפריל 1944. במהלך הקרב העיירה נהרסה כמעט לגמרי ונבנתה מחדש לאחר מכן.
מדנג מהווה בסיס לפעילותם של ארגונים חוץ-ממשלתיים רבים שפועלים בפפואה גינאה החדשה.
בין הארגונים הללו ניתן למנות את קוסו אינטרנשיונל (Cuso International), שירות המתנדבים מעבר לים, (Voluntary Service Overseas), ארגון Save the Children, הקרן העולמית לשימור חיות הבר וארגונים נוספים.
התעשייה והחקלאות במדנג מתפתחים בהתמדה, בעיקר לייצוא.
הגידולים העיקריים הם קוקוס, הל, קקאו וקופרה.
הטמפרטורה היומית הממוצעת היא כ-30 מעלות צלזיוס, והטמפרטורה הלילית הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס.
מדן () היא עיר הבירה של מחוז צפון סומטרה באינדונזיה.
העיר ממוקמת על חופו של מצר מלאקה ונחשבת למרכזו הפיננסי של האי סומטרה, ולאחת מארבע הערים המרכזיות של אינדונזיה, לצד ג'קרטה, סורבאיה ומקאסאר.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-2.435 מיליון תושבים, ובכך היא העיר המאוכלסת ביותר על האי סומטרה, העיר הגדולה ביותר באינדונזיה מחוץ לאי ג'אווה והחמישית במדינה כולה (אחרי ג'קרטה, סורביה, בקאסי ובאנדונג).
משמעות שמה באינדונזית: "ככר / מקום מפגש".
ב-1 ביולי 1590 מדן נוסדה ככפר בשם קמפונג מדן על ידי גורו פטימפוס סמבירינג פלאווי (Guru Patimpus Sembiring Pelawi).
בתחילת המאה ה-17 סולטנות אצ'ה השתלטה על אזור מדן והקימה בו ממלכת חסות בשם דלי (Deli), אשר בהמשך הפכה להיות סולטנות דלי.
בירת הממלכה הועברה בין ערים שונות ובשלב מסוים בהמשך המאה ה-17 גם מדן הייתה הבירה.
ארמון השלטאן, ISTANA MAIMUN, "ארמון בן המזל", נבנה על ידי ההולנדים החל משנת 1886, כשקבל השלטאן אז את חסות ההולנדים.
בסוף המאה ה-19, כשהולנד השתלטה על שטחי אינדונזיה של היום, מדן חזרה להיות מרכז האזור.
היא התפתחה עד שזכתה לכינוי "פריז של סומטרה".
כשאינדונזיה קיבלה את עצמאותה ב-1949 היא הייתה תחילה פדרציה של מדינות, ומדן נבחרה להיות בירת מדינת מזרח סומטרה.
לאחר שב-1950 אינדונזיה פסקה להיות פדרציה, מדן הפכה להיות בירת מחוז צפון סומטרה.
בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת צפון סומטרה, אוניברסיטת המדינה של מדן והאוניברסיטה המתודיסטית של אינדונזיה.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי קואלנמו שנפתח ב-2013 והחליף את נמל התעופה הבינלאומי פולוניה.
הנמל נמצא במרחק של 39 קילומטרים מהעיר והוא מציע טיסות ליעדים בתוך אינדונזיה ובשאר חלקי אסיה.
מדנס סוכנות לביטוח היא סוכנות המציעה ביטוח בריאות (בריאות, סיעוד, ביטוחי שיניים, ביטוחי נסיעות לחול), ביטוחי חיים, ביטוחים אלמנטריים לעסקים ולפרט.
כמו כן היא מספקת היתר הגנה משפטית, ניהול תביעות וניהול סיכונים.
הסוכנות נמצאת בשליטתו של שוקי מדנס ובין בעלי המניות נמנית קבוצת הראל השקעות בביטוח ושירותים פיננסים בע"מ.
קבוצת מדנס מעסיקה כ-400 עובדים ומפעילה 5 מוקדים.
שוקי מדנס החל את דרכו כסוכן ביטוח בשנת 1973 ובאותה שנה הקים את מדנס סוכנות לביטוח (כיום משמש שוקי מדנס כיושב ראש קבוצת מדנס).
שנתיים לאחר הקמת הסוכנות, קיבל שוקי מדנס נציגות וחברות ב-MDU הבריטית ובשנת 1989 קיבל את נציגות לויד'ס הבריטית.
בשנת 1990 צירפה מדנס את כל חברי לשכת עורכי הדין לביטוח אחריות מקצועית ובשנת 1992 הוקמה החברה לניהול סיכונים ברפואה בע"מ (מקבוצת מדנס) על ידי עו"ד טליה חלמיש שני.
בשנת 2012 התמנה אוהד מדנס למנכ"ל משותף עם עו"ד חלמיש שני.
בשנת 2014 דורגה סוכנות הביטוח מדנס על ידי 'דן אנד ברדסטריט' כסוכנות השנייה בגודלה במדינת ישראל.
באותה השנה הפכה לנציגה הרשמית של WBN (רשת סוכנויות הביטוח הבינלאומית) ומאותו שלב הפכה לסוכנות שמייצגת את הרשת בישראל ללקוחותיה הבין-לאומיים.
מדנס מספקת שירותי ביטוח לחברות בינלאומיות בישראל, הן ללקוחות ישראליים והן לחברות זרות (באמצעות נציגות מקומית).
בשנת 2015 מדנס הייתה סוכנות הביטוח העצמאית הגדולה ביותר במדינת ישראל .
היא מספקת שירותי ביטוח לכמיליון לקוחות ומטפלת בכשמונים אלף תביעות בשנה.
בשנת 2015 היקף הפרמיה השנתית של מדנס היה למעלה ממיליארד ש"ח.
באוקטובר 2015 נקנסה מדנס ביחד עם הראל חברה לביטוח בסך של 6.4 מיליון שקל על ידי הרשות ההגבלים העסקיים, בגין פגיעה בתחרות בשוק ביטוח אחריות מקצועית רפואית.
כ-65% מהחברה נמצאים בעלותו של שוקי מדנס, 24.7% בבעלות הראל השקעות וכ-10% בבעלות בנק איגוד.
ביטוח חיים וביטוח אלמנטרי - חטיבת החיים כוללת ביטוחי חיים, ביטוח פנסיוני, ביטוח אובדן כושר עבודה, ביטוח למקרה מוות.
ביטוח אלמנטרי כולל ביטוחים לעסקים ולפרט; כולל ביטוח עסק, ביטוח רכב, ביטוח דירה, ביטוח סייבר.
ביטוח אחריות מקצועית - מדנס מספקת ביטוחים פרטניים והסדרי פוליסות קולקטיביות למוסדות רפואיים, צוותים פרא-רפואיים ורופאים מהמגזר הפרטי והציבורי.
ניהול סיכונים - פיתוח מערכי ותוכנות ניהול סיכונים, לשיפור איכות הטיפול הרפואי ומזעור הסיכון למטופלים.
שירותים משפטיים - שירותי ניהול תביעות וייעוץ משפטי בתחום האחריות המקצועית הרפואית באמצעות צוות עורכי דין ורופאים מומחים.
ביטוח בריאות - מדנס מציעה ביטוחי בריאות של כל חברות הביטוח.
במדנס מבוטחים בביטוחי בריאות קולקטיביים (ביטוח בריאות קבוצתי) חברות וארגונים, ביניהם "חבר", "צוות - ארגון גמלאי צה"ל", שטראוס גרופ, לשכת עורכי הדין, לשכת רואי החשבון, הר"י (ההסתדרות הרפואית בישראל), הסתדרות רופאי השיניים.
מספקת שירותי ניהול תביעות וייעוץ משפטי בתחום אחריות מקצועית רפואית.
MRM – Medical Risk Management – חברת ניהול סיכונים ברפואה בע"מ מקבוצת מדנס.
מדנס שירותי רפואה מתקדמים בע"מ - שירות רפואה משלימה למבוטחים .
מדנס קפיטל - שירותי תכנון פיננסי הוליסטי בהתאמה אישית וניהול הון.
קאריסק סוכנות לביטוח - סוכנות משותפת למדנס וחברת טלקאר יבואנית קיה.
אופציה סוכנות לביטוח בע"מ - פיתוח ושיווק מוצרים ייחודיים לאנשים עם מגבלה רפואית שלא יכולים לרכוש ביטוחים רגילים.
דר מדנס צפון סוכנות לביטוח בע"מ
מדע - עיתון מדעי לכל היה כתב עת למדע פופולרי שיצא לאור בהוצאת מוסד ויצמן לפרסומים במדעי הטבע ובטכנולוגיה.
כתב העת יצא לאור כדו-ירחון, כשלעיתים יצאה לאור חוברת כפולה.
בכתב העת התפרסמו מאמרים בעיקר בתחומי ההנדסה, המדעים המדויקים ומדעי הטבע.
מדורים קבועים עסקו בחדשות מדע וטכנולוגיה, ובסקירת ספרים בתחומים אלה.
עורכיו הראשונים של כתב העת היו הפרופסורים שלמה הסטרין ואפרים קצ'לסקי (לימים נשיא המדינה).
אחריהם ערכה את כתב העת ד"ר מרים בלבן, מכרך ז' (1962) ועד כרך ל"ג היה העורך הראשי קפאי פינס, ובכרכים ל"ד-ל"ה היה העורך הראשי יכין אונא.
במועצת המערכת השתתפו פרופסורים בולטים, בהם יהושע בר-הלל וישעיהו ליבוביץ מהאוניברסיטה העברית בירושלים ודוד אביר מהטכניון.
העורך המדעי של כתב העת היה פרופ' נתן שרון, ממכון ויצמן למדע.
רבים מהמאמרים נכתבו על ידי חברי הסגל האקדמי באוניברסיטאות בישראל.
מדע בדיוני צבאי היא תת-סוגה של סוגת המדע בדיוני אשר מתמקדת במלחמות עתידניות ספקולטיביות, בשימוש בטכנולוגיות מתקדמות, בקרבות חלל, ובסכסוכים בין-כוכביים.
הסיפורים בתת-סוגה זו כוללים לעיתים רבות קרובות בכוכבי לכת מרוחקים, בחלל החיצון או בעולמות המאוכלסיים בחייזרים.
בתת-סוגה זו לעיתים רבות מושם דגש על שימוש בכלי נשק חדשניים, בטקטיקות צבאיות מתוחכמות ובתכנון אסטרטגי מורכב.
מעבר להתרחשויות בשדות הקרב, תת-סוגה זו לעיתים רבות מתמקדת גם בהשפעות של המלחמה על יחידים ועל החברה כולה, תוך התעמקות בדילמות המוסריות שעומדות בפני חיילים, ובהשלכות החברתיות והפוליטיות הרחבות יותר של המלחמה.
לעיתים רבות סיפורים בתת-הסוגה שואבים השראה רבה ממלחמות בעולם האמיתי, ובמיוחד מלחמות היסטוריות כמו מלחמת העולם השנייה או מלחמת וייטנאם, או מלחמות שמתרחשות בהווה, כאשר מדינות לאום מוחלפות בכוכבי לכת וספינות הקרב הימיות מוחלפות בספינות חלל ענקיות.
בין הדוגמאות הבולטות ביותר למדיות בתת-הסוגה ניתן לכלול את:
"לוחמי החלל" מאת רוברט היינליין - העלילה מתמקדת בחואן "ג'וני" ריקו, חייל צעיר בכוח צבאי עתידני הנלחם במלחמה בין-כוכבית נגד גזע חוצנים דמוי חרקים.
"המשחק של אנדר" מאת אורסון סקוט קארד - העלילה מתמקדת בילד מחונן בשם אנדר וויגין אשר הוכשר בבית ספר לקרב להפוך לאסטרטג שיוביל את האנושות במלחמה נגד גזע חייזרים תבוני ועוין המכונה באגים.
"מלחמת האדם הזקן" מאת ג'ון סקאלזי - העלילה מתרחשת בעתיד הרחוק ומתמקדת בקשיש אמריקני שמגויס לצבא עתידני ומקבלים בעקבות כך גוף חדש משופר מבחינה גנטית ונשלח להגן על מושבות אנושיות בחלל.
"מלחמה לנצח" מאת ג'ו הולדמן - העלילה מתמקדת בויליאם מנדלה אשר נלחם במלחמה בין-כוכבית בת מאות שנים נגד גזע החוצנים הטאורנים.
"חולית" מאת פרנק הרברט - העלילה מתעמקת בפלגים אשר נלחמים זה בזה על השליטה בכוכב הלכת המדברי אראקיס.
"בטלסטאר גלקטיקה" (2004–2009) - סדרה עטורת השבחים הזו מתארת את המסע בחלל של האנושות בעקבות הכחדה של רוב הגזע האנושי על ידי גזע של רובוטים הנקראים "סיילונים" שבני האדם יצרו.
"סטארגייט SG-1" (2007–1997) - הסדרה עקבה אחר הרפתקאותיהם של ארבעת חברי צוות "SG-1" אשר חוקרים ותרים את היקום באמצעות ה"סטארגייט", מכשיר חייזרי בצורת טבעת גדולה, המאפשר מעבר מיידי בין כוכבי-לכת המרוחקים זה מזה בגלקסיית שביל החלב, כאשר המעבר ביניהם מתבצע באמצעות חור תולעת.
האלמנטים הצבאיים מתאפיינים בכך שיחידת SG-1 שייכת לכוחות המזוינים של ארצות הברית, ובסיס האם שלה ממוקם בבונקר הגרעיני בהר שאיין.
"השמיים נופלים" (2011–2015) - השתלטות חוצנים עוינת השאירה אחריה עולם הרוס וניצולים בודדים.
"שובו של הנוסע השמיני" (1986) - סרט המשך לסרט הנוסע השמיני, בבימויו של ג'יימס קמרון.
עלילתו מתמקדת בחוליית נחתים הנלחמת בהמוני זינומורפים במושבת חלל נטושה הממוקמת על כוכב מרוחק.
"גברים בחלל" (1997) - עיבוד קולנועי לרומן של היינליין "לוחמי החלל" אשר בו העלילה מתמקדת בחואן "ג'וני" ריקו, חייל צעיר בכוח צבאי עתידני הנלחם במלחמה בין-כוכבית נגד גזע חוצנים דמוי חרקים.
"סטארגייט" (1994) - סרט בבימויו של רולנד אמריך.
בסרט צבא ארצות הברית שולח יחידת קומנדו דרך שער בין-חללי המכונה "סטארגייט" על מנת להגיע לכוכב מרוחק בו משעבדים אנשים דמויי תושבי מצרים העתיקה על ידי גזע חייזרים.
היחידה משתפת פעולה בהמשך עם אנשי הכוכב על מנת להוביל מרד נגד החייזרים.
"פלישה עולמית: קרב לוס אנג'לס" (2011) - עלילת הסרט מתרחשת בלוס אנג'לס ועוקבת אחרי סמל של חיל הים אותו מגלם אהרון אקהארט, אשר מוביל מחלקה של נחתים אמריקאים, שהצטרפו לאנשי צבא אחרים, בלחימה נגד חוצנים שפולשים לכדור הארץ.
סדרת Halo (2001–הווה) - סדרת משחקי ירי בגוף שלישי המתמקדת בהרפתקאותיו של חייל העל מאסטר צ'יף אשר נלחם בחייזרים שפלשו לכדור הארץ.
סדרת Mass Effect (2017–2007) - סדרת משחקי ירי בגוף שלישי בהם השחקנים צריכים להציל את גלקסיית שביל החלב מגזע חוצנים.
סטארקראפט (1998) - משחק אסטרטגיה בזמן אמת אשר עלילתו מתרחשת בעתיד הרחוק ומתמקדת במלחמה הבין-גלקטית בין האנושות, גזע הזֵרְג וגזע הפרוטוס.
סדרת X-COM (2020–1993) - סדרת משחקי אסטרטגיה מבוססי תורות בהם השחקנים שולטים בארגון צבאי שצריך להגן על כדור הארץ מפני פלישת חייזרים.
קרייסיס (2007) - משחק יריות בגוף ראשון המתמקד בצוות של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית המגיע לאי טרופי על מנת לחקור התקן חייזרי מסתורי, בטרם יגיעו לשם כוחות צבא צפון-קוריאניים.
מדמה מסוף (ידוע גם כיישום מסוף וכ-tty) היא תוכנה שמדמה מסוף וידאו, בתוך רכיבי תצוגה אחרים.
למרות שהמילה מסוף מזוהה פעמים רבות כנרדפת למעטפת, ולמסוף טקסטואלי, המונח מסוף מתייחס גם לכל המסופים המרוחקים, כולל בעלי ממשק משתמש גרפי.
מסוף הנפתח בתוך ממשק משתמש גרפי, נקרא לעיתים קרובות חלון מסוף.
חלון מסוף מאפשר למשתמש לגשת דרכו למסוף טקסטואלי ולכל יישומיו, כמו יישומים מבוססי ממשק שורת פקודה, וממשק משתמש טקסטואלי.
היישומים יכולים לרוץ על אותו מחשב, או על מחשבים שונים דרך Telnet, ssh, וחיבור Dial-up.
במערכות הפעלה דמויות יוניקס נפוץ שיש מספר חלונות מסוף, המחוברים לאותו מחשב.
מסופים תומכים בדרך כלל ברצפי יציאה לשליטה בצבע המסוף, מיקום הסמן וכדומה.
מדע בדיוני קשה או מדע בדיוני טכנולוגי הוא תת-סוגה של ספרות מדע בדיוני המאופיינת בהקפדה על תיאור מדעי ועל היגיון.
המונח הוטבע לראשונה ב-1957 על ידי פ.
סקיילר מילר בביקורת הספר "איי החלל" מאת ג'ון וו.
המונח המשלים הוא מדע בדיוני רך, שהופיע לראשונה בסוף שנות השבעים כדרך לתאר את הסיפורת שבה הדגש הוא על תהליכים סוציאליים, והסברים מדעיים לטכנולוגיה הם בעלי חשיבות והיקף קטנים יחסית.
לרוב לא יהיו במדע בדיוני קשה ספינות חלל הטסות במהירות האור ודברים דומים אשר מופיעים הרבה פעמים במדע בדיוני כמו במלחמת הכוכבים אך לא אפשריים מבחינה מדעית.
אף שיש דוגמאות לסיפורים שנחשבים באופן כללי למדע בדיוני "קשה", כמו סדרת המוסד של אייזק אסימוב, שמבוסס על סוציולוגיה מתמטית, מבקר המדע הבדיוני גארי ווסטפאל טוען שהמונח אינו חלק מטקסונומיה קפדנית; ההגדרות של מדע בדיוני "קשה" ו"רך" נועדו לסייע לפרשנים ומבקרים של מדע בדיוני לאפיין את היצירות שהם סוקרים.
סיפורים השומרים על עקביות מדעית וטכנית נכתבו כבר בשנות השבעים של המאה ה-19 עם פרסום עשרים אלף מיל מתחת למים של ז'ול ורן בשנת 1870, בין היתר.
תשומת הלב לפרטים בעבודתו של ורן הפכה להשראה עבור מדענים וחוקרים עתידיים רבים, אם כי ורן עצמו הכחיש את הכתיבה כמדען או ניבא ברצינות מכונות וטכנולוגיה לעתיד.
לב הכינוי "מדע בדיוני קשה" הוא היחס בין התוכן המדעי והיחס לשאר הנרטיב, (עבור חלק מהקוראים, לפחות) ה"קשיחות" או הקפדנות של המדע עצמו.
דרישה אחת למדע בדיוני קשה היא פרוצדורלית או מכוונת: סיפור צריך לנסות להיות מדויק, הגיוני, אמין וקפדני בשימוש בידע מדעי וטכני עדכני אודות איזו טכנולוגיה, תופעות, תרחישים ומצבים שאפשריים מעשית ו / או תאורטית.
לדוגמה, פיתוח הצעות קונקרטיות לחלליות, תחנות חלל, משימות חלל ותוכנית חלל אמריקאית בשנות החמישים והשישים השפיע על התפשטות נרחבת של סיפורי חלל "קשים".
תגליות מאוחרות יותר אינן מבטלות בהכרח את התווית של מדע בדיוני קשה, כפי שמעיד פ.
סקיילר מילר, שכינה את הרומן של ארתור סי.
קלארק משנת 1961 "נפילה קשה של מדע בדיוני קשה", והייעוד נשאר בתוקף למרות שמרכיב עלילתי מכריע, קיומם של כיסים עמוקים של "אבק ירח" במכתשי הירח, ידוע כיום כלא נכון.
יש מידה של גמישות באיזה מרחק מ"מדע אמיתי" סיפור יכול לסטות לפני שהוא עוזב את תחום המדע הבדיוני הקשה.
מחברי מדע בדיוני קשה נמנעים בקפידה מטכנולוגיה כמו נסיעה מהירה מהאור (ישנן חלופות שאושרו על ידי נאס"א), בעוד מחברים שכותבים מדע בדיוני רך יותר מקבלים מושגים כאלה (המכונים לפעמים "מכשירים מאפשרים", מכיוון שהם אפשר לסיפור להתקיים).
קוראי "מדע בדיוני קשה" מנסים לעיתים קרובות למצוא אי דיוקים בסיפורים.
לדוגמה, קבוצה ב-MIT הגיעה למסקנה כי כוכב הלכת מסקלין בספר "שליחות כבדת משקל" של האל קלמנט משנת 1953 היה בעל יתרון חד בקו המשווה, וכיתת תיכון בפלורידה חישבה כי בספר "עולם הטבעת" של לארי ניבן משנת 1970 האדמה העליונה הייתה מחליקה אל הים בעוד כמה אלפי שנים.
ניבן תיקן את השגיאות הללו בספר ההמשך שלו מהנדסי הטבעת, וציין אותן בהקדמה.
סרטים המתרחשים בחלל החיצון השואפים לתווית המדע הבדיוני הקשה מנסים למזער את החירויות האמנותיות שנלקחו לשם הפרקטיות של האפקט.
הוגו גרנסבק האמין בראשית מעורבותו במדע בדיוני בשנות העשרים כי הסיפורים צריכים להיות מעניינים, אם כי לא עבר זמן רב עד שהוא מצא צורך להדפיס סיפורים פנטסטיים ולא מדעיים בסיפורים מדהימים כדי למשוך קוראים.
במהלך היעדרותו הארוכה של גרנסבק מפרסום מדע בדיוני (בין השנים 1936 עד 1953) התחום התפתח הרחק מהתמקדותו בעובדות ובחינוך.
תור הזהב של מדע בדיוני נחשב בדרך כלל החל בסוף שנות השלושים ונמשך עד אמצע שנות הארבעים, והביא איתו "קפיצה קוונטית באיכות, אולי הגדולה בתולדות הז'אנר", על פי היסטוריוניי המדע הבדיוני פיטר ניקולס ומייק אשלי.
עם זאת, דעותיו של גרנסבק לא השתנו.
במאמר שלו במהדורה הראשונה של מדע בדיוני פלוס, הוא נתן את השקפתו על סיפור המדע בדיוני המודרני: "מותג האגדות, הסוג המוזר או הפנטסטי של מה שמתחזה למדע בדיוני בימינו!" והצהיר על העדפתו ל"מדע בדיוני מדעי, נבואי באמת עם המבטא המלא על מדע".
באותו מאמר, גרנסבק קרא לרפורמה בפטנטים בכדי לתת לחברי מדע בדיוני את הזכות ליצור פטנטים לרעיונות מבלי שיהיו להם מודלים לפטנטים, מכיוון שרבים מרעיונותיהם קדמו להתקדמות הטכנית הדרושה לפיתוח מפורט של רעיונותיהם.
להציל את מארק וואטני (2015)
מדנים הם קבוצה מעמדית של ערבים, רובם בני דת האסלאם, אך גם ערבים נוצרים, המתגוררים בערי הלבנט והיו היסטורית המעמד המשכיל והעשיר.
בני המעמד העירוני המשכילים מזוהים גם כבעלי המבטא הרהוט בערבית - המבטא המדני.
לעיתים קרובות המדנים המוסלמים היו בעלי האדמות, אשר עובדו בידי הפלאחים מחוץ לערים.
באופן מסורתי ערבים מדנים מחולקים למשפחות, אשר לרוב נחשבים למעמדות עשירים יותר ומשכילים יותר לעומת הפלאחים והבדואים, על אף שבמהלך המאה ה-20 גם אלה היגרו בהמוניהם לערים.
בשנת 1961, היוו בישראל העירוניים 60% מהערבים הנוצרים, 17% מהערבים המוסלמים ורק 9% מהדרוזים.
עם השנים גדל מאוד היחס של תושבי הערים בקרב הערבים בישראל ובמדינות הערביות עקב תהליכי הגירה של הפלאחים והבדואים אל העיר וכן עקב אורבניזציה של כפרים שגדלו לידי גודל של ערים קטנות.
בשנת 1983, היחס של העירוניים היה 58.6% מהערבים הנוצרים, 25.4% מהמוסלמים ורק 5.6% מהדרוזים.
בערבית המדנים נקראים מדניה (مدنية).
השם נגזר מהמילה הערבית מדני (مدني), שפירושה עירוני.
המדנים לרב מכנים את עצמם פשוט כערבים (عَرَب).
לעיתים השתמשו ומשתמשים בכינוי מדניה גם כהתייחסות לקבוצות לא ערביות-מוסלמיות של עירוניים, למשל היהודים, האשורים ואחרים במזרח התיכון.
מדע בדיוני רך הוא תת-סוגה של מדע בדיוני שבה הדגש הוא על תהליכים סוציאליים.
בספרות מסוג זה ההסברים המדעיים לטכנולוגיה הם בעלי חשיבות והיקף קטנים יחסית, או לחלופין כמעט ולא קיימת התייחסות למדע עתידני, וההתייחסות היא לכיצד החברה עלולה להיראות בעתיד.
ההגדרה של מדע בדיוני רך כוללת בתוכה שתי הגדרות שונות:
סיפורת בתחומי מדע "רך", במיוחד מדעי החברה (לדוגמה, אנתרופולוגיה, סוציולוגיה או פסיכולוגיה), יותר מאשר מדע "קשה" (לדוגמה, פיזיקה, אסטרונומיה או כימיה)
מדע בדיוני שאינו מתבסס על אפשרות מדעית מדויקת
המונח הופיע לראשונה בסוף שנות ה-70 והוא מיוחס לחוקר הספרות האוסטרלי פיטר ניקולס .
המונח המשלים הוא מדע בדיוני קשה.
באנציקלופדיה למדע בדיוני כותב פיטר ניקולס כי "מדע בדיוני רך" הוא "הגדרה לא מאוד מדויקת של מדע בדיוני" וכי הניגוד בין קשה לרך הוא "לפעמים לא הגיוני".
למעשה, הגבולות בין " קשה "ו"רך" אינם מוגדרים ואינם מוסכמים באופן אוניברסלי, ולכן אין סטנדרט אחד של "קשיות" מדעית או "רכות".
יש קוראים שעשויים להחשיב כל חריגה מהאפשרי או הבלתי אפשרי (למשל, כולל נסיעה במהירות האור או כוחות על טבעיים) כסימן של "רכות".
אחרים עשויים לראות דגש על אופי או על ההשלכות החברתיות של שינוי טכנולוגי (ככל שיהיה אפשרי או סביר) כסטייה מהנושאים המדעיים-הנדסיים-טכנולוגיים שלדעתם אמורים להיות המוקד של מדע בדיוני קשה.
בהתחשב בחוסר בסטנדרטים אובייקטיביים ומוגדרים היטב, "מדע בדיוני רך" אינו מעיד על ז'אנר או תת-ז'אנר של מדע בדיוני אלא על נטייה או איכות - קוטב אחד של ציר שיש בו "מדע בדיוני קשה" בקוטב השני.
במילים החדשות והאמיצות של כותרת המשנה במילון אוקספורד למדע בדיוני, מדע בדיוני רך מקבל שתי הגדרות:
ההגדרה הראשונה: בדיה שמתמקדת בעיקר בהתקדמות במדעים הרכים או בהקצנתם.
כלומר מדעי החברה ולא מדעי הטבע.
ההגדרה השנייה: מדע בדיוני בו המדע אינו חשוב לסיפור.
המונח מדע בדיוני רך נוצר כהשלמה של המונח הקודם מדע בדיוני קשה.
הציטוט המוקדם ביותר הידוע למונח הוא בשנת 1975: השנה במדע בדיוני מאת פיטר ניקולס, בסיפורי פרסי הערפיליות 11 (1976).
הוא כתב "אותה רשימה מגלה כי מעבר קבוע ממדע בדיוני קשה (כימיה, פיזיקה, אסטרונומיה, טכנולוגיה) למדע בדיוני רך (פסיכולוגיה, ביולוגיה, אנתרופולוגיה, סוציולוגיה ואפילו בלשנות) נמשך חזק יותר מאי פעם.
דוגמה מוקדמת לסופר מדע בדיוני רך: פול אנדרסון, ב-Ideas for SF Writers (ספטמבר 1998), תיאר את הרברט ג'ורג' ולס (HG Wells) כמודל למדע בדיוני רך: "הוא התרכז בדמויות, ברגשותיהן ובאינטראקציות שלהן" ולא בכל המדע או הטכנולוגיה העומדים מאחורי, למשל, אנשים בלתי נראים או מכונות מסע זמן.
ג'פרי וולמן מציע שמדע בדיוני רך צמח מהסיפורת הגותית של אדגר אלן פו ומרי שלי.
קרול מקגירק, בסיפורת 2000 (1992), קובעת כי "האסכולה הרכה" למדע בדיוני שלטה בז'אנר בשנות החמישים, עם תחילת המלחמה הקרה וזרם קוראים חדשים לז'אנר המדע הבדיוני.
[7] החברים המוקדמים בז'אנר המדע הבדיוני הרך היו אלפרד בסטר, פריץ לייבר, ריי ברדבורי וג'יימס בליש, שהיו הראשונים לעשות פריצה "רדיקלית" ממסורת המדע הבדיוני הקשה ו"לקחת אקסטרפולציה במפורש פנימה ", תוך הדגשת הדמויות ואפיונם.
בקריאת דוגמאות ספציפיות מתקופה זו, מקגירק מתאר את הרומן של אורסולה ק.
לה גווין, יד שמאל של האופל, משנת 1969 כ"קלאסיקה של מדע בדיוני רך ".