tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
Screen Australia היא סוכנות רשמית שהקימה הממשלה הפדרלית של אוסטרליה, עבור קידום תעשיית הקולנוע והטלוויזיה האוסטרלית.
הגוף הוקם בשנת 2008 מכח החוק 'Screen Australia Act 2008'.
הסוכנות תומכת בפיתוח, הפקה, קידום והפצה של הסיפור האוסטרלי, ובתיעוד התוכן הקולנועי שנוצר במדינה.
ב-2008 נחקק החוק 'Screen Australia Act 2008' המספק מידע ופרטים אודות המטרות, האמצעים והסמכויות של הסוכנות.
על פי החוק, תפקידי הגוף הם:(a) תמיכה וקידום של פיתוח יצירות מקוריות מאד, חדשניות, ויציבות מסחריות בתעשיית המסך האוסטרלית.
(b) תמיכה או התערבות ב:
(i) פיתוח, הפקה, קידום והפצה של תוכניות אוסטרליות
(ii) הבטחת גישה לתוכניות אוסטרליות ואחרות
(c) תמיכה וקידום של פיתוח תרבות המסך (screen culture) באוסטרליה
הסוכנות משקיעה ישירות בסרטים, טלוויזיה, כותרים אינטרנטיים, ומשחקים אוסטרליים, ומציעה מספר תוכניות מימון ליוצרים אוסטרליים מותאמות תחומים, דרך המחלקהScreen' Australia's First Nations Department'.
לגוף גם מחלקה ילידית בשם 'Screen Australia's Indigenous Department', התומכת ביוצרים אבוריג'ינים ותושבי מצר טורוס, והמימון דרכה ניתן רק במקרה בו יש בפרויקט המבוקש תפקיד מפתח (כמו במאי, יוצר או מפיק) אותו מאייש אדם ממוצא אבוריג'יני או ממצר טורוס.
הסוכנות מייצגת את תעשיית המסך האוסטרלית ברחבי העולם, כולל בשווקים, פרסים גדולים ופסטיבלים.
הגוף עוקב אחר בריאות תעשיית המסך האוסטרלית, בהתבסס על מאגר המידע החופשי שבנה "The Screen Guide" המכיל מידע כמו צוות, יוצרים, חברות הפקה, סוכני מכירות, פרסים, ועוד, הנוגעים לכותרי-מסך אוסטרליים (קולנוע, טלוויזיה, משחקי מחשב).
על פי הסוכנות, צוותה "מנסה לכלול את כל הכותרים הארציים שהופקו"
הסוכנות מפעילה גם את האתר "ScreenNews", המספק כתבות, מקורות מידע חופשיים בנושאי תעשיית המסך האוסטרלית.
נכון ל-2023, המנכ"ל של Screen Australia הוא גרים מייסון, וראש תחום התוכן היא גריין ברנסדון.
יו"ר הדירקטוריון של הגוף הוא ניקולס מור.
הפסקול הראשון מורכב מ-12 שירים שבוצעו על ידי אמנים שונים ביקר מז'אנר הרוק.
הפסקול השני הוא האחרון שמרקו בלטרמי הלחין תחת חברת התקליטים ב-19 באפריל 2011.
פסקול הסרט המקורי לא זכה להצלחה כמו פסקול הסרט הקודם.
הוא פסקול הסרט הסלאשר האמריקאי "צעקה" (2022) שיצא לאור ב-7 בינואר 2022 על ידי חברת התקליטים , והוא כולל 24 רצועות הפועלות במשך כיותר משעה.
זהו הסרט החמישי בסדרת סרטי "צעקה" בבימוים של מאט בטינלי-אולפין וטיילר ג'ילט.
הפסקול הולחן על ידי בריאן טיילר, ובכך מחליף את המלחין מרקו בלטרמי שתרם מוזיקה בארבעת פסקולי הסרטים הראשונים.
במאי 2021, בריאן טיילר, ששיתף פעולה בעבר עם מאט בטינלי-אולפין וטיילר ג'ילט בפסקול הסרט "מי שעומד מאחורי..." הלחין גם פסקול עבור "צעקה".
טיילר התרשם מפסקולי הסרט הקודמים, וגם את תוצאות ההלחנה של בלטרמי, והתייחס לזה כ"זיכיון מדהים עם היסטוריה סיפורית".
טיילר השתוקק להכיר בתווים של פסקולי הסרטים הקודמים, בזמן שלוקח את "הנוף" המוזיקלי לעולם חדש.
הציון כולל נושאים חדשים שבהם גם הישנים נכללים ושזורים זה בזה בצורה שעושה צדק עם הזיכיון.
טיילר הוסיף כי יש מרכיב רגשי בפסקול הסרט החדש, בניגוד שלם לרציחות המלוות, ורצה שזה ישקף את זה בקטעי הסרט כדי להפוף את זה ל"חוויה ממומשת במלואה".
בטינלי-אולפין וג'ילט הודו שלזיכיון הייתה שפה מוזיקלית מסוימת, ולכן הוא הורה לטיילר לכלול חלק מהתווים הישנים והמקוריים כדי לקבוע את הנוף הקולי של "צעקה".
חלק מהרצועות כמו "Red Right Hand" של ניק קייב, ורצועות אחרות כמו "Sidney's Lament" ו-"Theme van Dewey" זכו להתייחסות במהלך הסרט.
מכיוון שהפסקול הוא קריטי לסיפר, הצמד השקיע זמן רב בשילוב השירים.
בניגוד לקודמים, השירים המופיעים בסרט לא יצאו לאור באלבום נפרד.
"Scream (Music from the Motion Picture)" יצא לאור ב-7 בינואר 2022 על ידי בסטרימינג דיגיטלי, וגם בפורמטים אחרים.
בנוסף, ארזה סראבנדה הקדימה את יציאת הפסקול, על ידי חשיפת מערכות בקופסת מהדורה מוגבלת של תווים מארבעת פסקולי סרט "צעקה" הראשונים, שסופו על ידי בלטרמי.
בביקורת שלילית, "Filmtracks.com" כתב: "כל מה שקשור למוזיקה של טיילר ל"צעקה" (2022) נשמע 'מרשים', אך שום דבר לא באמת נראה כך.
המלחין מספק את הדבר הדוש להמשכיות הגיונית של פסקולי הזיכיון, אבל הביצועים מיושנים והשמע לא מצליח לרגש כראוי.
אחד מהפרוטגוניסטים מת בסרט הזה, ובכל זאת טיילר מספק לסצנות שהאימה נכללת בה מעט מאוד משקל.
פסקול ארוך מדי עם רמזים מחוץ לסדר הכרונולוגי לא עוזר, חווית האזנה נגררת משמעותית במספר נקודות.
טיילר ממשיך להוכיח את עצמו כבחירה בטוחה בהשתלטות על הזיכיון, אך הוא שוב משאיר חשק ליצירות קודמות".
לעומת זאת, ג'סטין לוקווד מ-Bloody Disgusting כתב: "טיילר עשה עבודה מצוינת ציון שמחמיא למעשה לסרט החדש הזה בזיכיון "צעקה".
כמו התסריטאים והבמאים, ברור שהוא לקח את המשימה ברצינות ופעל כדי לשמור על הסטנדרטים של הזיכיון.
זה הוא לא פוגע באגרסיביות בנקודה המתוקה הנוסטלגית עשי לומר יותר עלינו".
בריאן טלריקו מ-"RogerEbert.com" הגיב: "הניקוד של בריאן טיילר מעלה את האלימות האכזרית ברצפי מוות שאינם מרגישים כל כך סתמיים או לשון הרע כפי שהרבה אימה נוסטלגית נוטה להרגיש".
המיתוס המהבהב החמיא לעבודתו של טיילר כ"תוצאה נהדרת באותה מידה אשר לוחצת על כל הכפתורים הנכונים בכל הדרכים הנכונות".
הוא פסקול סרט הסלאשר האמריקאי "צעקה 6" (2023) בבימוים של מאט בטינלי-אולפין וטיילר ג'ילט.
הפסקול לאור ב-10 במרץ 2023 על ידי חברת התקליטים , לצד עליית הסרט לאקרנים.
הפסקול כולל קטע מוזיקלי שהולחן על ידי בריאן טיילר וסוון פוקונר.
לפסקול יש שני סינגלים פרסומיים - "Still Alive" בביצועה של הזמרת-יוצרת האמריקאית דמי לובאטו, ו-"In My Head" של מייק שינודה בהשתתפותה של קיילי מורג.
בדצמבר 2022, בריאן טיילר חזר שוב לעשות פסקול לסרט "צעקה 6".
בחודש שלאחר מכן, סוון פוקונר הצטרף להלחין יחד עם טיילר את פסקול הסרט, ובכך סימן את ההרכב הראשון שלו.
בשל השינויים שבוצעו בכתיבה ובהחלטות היצירתיות, במיוחד החלטתה של נב קמפבל לא לחזור לגילום תפקידה כסידני פרסקוט.
לציון הסרט היו רצועות חדשות שהולחנו, למעט הרצועות של מרקו בלטרמי מפסקולי הסרט הקודמים.
Seabound הם הרכב סינת'-פופ מגרמניה.
ספינת' – שירה, מוזיקה, מילים
ספינת' הוא חצי מהרכב הפ'יוצ'רפופ "Edge of Dawn".
בנוסף תרם את קולו להרכבים "Haujobb" ו-"The Azoic".
מרטין וורברודט הכין רמיקסים ללהקות סינתפופ ואינדסטריאל כמו "Haujobb" ו-"Stromkern".
Scrum היא מתודולוגיה זריזה איטרטיבית לניהול פרויקטים לפיתוח תוכנה.
המתודולוגיה פותחה באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 על ידי קן שוואבר וג'ף סאתרלנד.
השיטה מתבססת על ההנחה שפיתוח תוכנה הוא בעיה אמפירית ולא ניתן לפתור אותה בשיטות מסורתיות המתבססות על חיזוי או תכנון.
Scrum מניחה שלא ניתן להבין או להגדיר פיתוח תוכנה מסוימת במלואה ומראש, ובמקום זאת מתמקדת בשיפור יכולתו של הצוות לספק תוצרים במהירות ולהגיב לדרישות העולות תוך כדי התהליך.
כמו כן, השיטה שמה דגש על צוותים בהכוונה עצמית, המנווטים את הפיתוח באופן עצמאי.
ב-Scrum מקובל להשתמש גם כמעטפת לניהול פרויקטים המפותחים במתודולוגיית XP ומתודולוגיות זריזות אחרות.
הגישה תוארה לראשונה בספרם של טַקֵאוּצִ'י ונוֹנַאקָה The New New Product Development Game שיצא לאור בשנת 1986. השניים הבחינו שפרויקטים לפיתוח מוצרים חדשים משיגים תוצאות טובות יותר כאשר אלה מתבצעים בידי צוותים קטנים ורב-תחומיים.
בספרם הם עמדו על הדמיון בין צוותים עתירי ביצועים אלה לתצורת ה-Scrum במשחק הרוגבי, שם המונח מתאר את הדרך שבה המשחק מתחיל מחדש לאחר שהכדור יצא מהמגרש - שתי הקבוצות דוחפות אחת את האחרת כדי לזכות בכדור, והשחקנים בכל קבוצה נדרשים לפעול במשותף, כצוות מגובש.
הטכניקה של "התחלה מחדש" היא אחת מאבני היסוד של השיטה - בפרויקט Scrum תהליך הפיתוח מתחיל שוב מראשיתו מדי חודש.
כלומר, פעם בחודש מסופקת תוכנה עובדת למשתמשים, והערותיהם, כמו גם הדרישות החדשות, מיושמות במחזורי הפיתוח הבאים.
עקרונות השיטה נבעו מהתעשייה המסורתית, ובעיקר מחברת טויוטה, עד אשר התפתחו לתחום התוכנה.
בתחילת שנות ה-90, השתמש קן שוואבר בשיטה שהובילה בסופו של דבר לשיטת Scrum, בחברתו Advanced Development Methods.
באותו הזמן, ג'ף סאתרלנד, ג'ון סקמיוטאלס וג'ף מקנה פיתחו שיטה דומה בחברת Easel Corporation והיו הראשונים לכנותה Scrum.
סאתרלנד ושוואבר הציגו פרסום המתעד את השיטה בכנס OOPSLA 96 שנערך באוסטין, טקסס.
השניים שיתפו פעולה בשנים שלאחר מכן ורתמו את ניסיונם המשותף ליצירת Scrum כפי שהיא מוכרת כיום.
תחזוקה של רשימת פריטי העבודה לביצוע, מסודרים לפי קדימויות, המכונה עתודת המוצר.
השלמת מנה קבועה של פריטי עתודה בסדרה של איטרציות קצרות המכונות 'מאוצים' (Sprint).
משך כל מאוץ הוא בין 2 ל-4 שבועות, ובסיומו מסופקת תוכנה עובדת למשתמשים.
פגישת צוות יומית קצרצרה המכונה 'Daily Scrum'.
בפגישה מציג כל אחד מחברי הצוות את ההתקדמות, העבודה המתוכננת וקשיים אפשריים.
פגישת תכנון מאוץ (Sprint Planning) קצרה שבה מוגדרים פריטי העתודה לאותו מאוץ.
פגישת ניתוח מאוץ (Sprint Retrospective) קצרה להפקת לקחים מהמאוץ הקודם.
השיטה מיושמת בהנחיית Scrum Master שתפקידו העיקרי לסלק מכשולים המפריעים לצוות לעמוד ביעדי המאוץ.
ה-Scrum Master אינו ראש הצוות (מאחר שמדובר בצוות בהכוונה עצמית), אלא חוצץ בין הצוות לבין השפעות העלולות להפריע לו.
כדי לאפשר את יצירתם של צוותים בהכוונה עצמית, השיטה מעודדת ריכוז של כל חברי הצוות במיקום אחד, וכן תקשורת מילולית בין חברי הצוות ועם צוותים תומכים.
אחד מעקרונות המפתח של Scrum הוא הכרה בכך שאתגרים אמפיריים ביסודם אינם ניתנים לפתרון בשיטות מסורתיות המתבססות על חיזוי או תכנון.
מכיוון שכך, שיטת Scrum מאמצת גישה אמפירית, המניחה שלא ניתן להבין או להגדיר את הבעיה במלואה מראש.
במקום זאת, השיטה מתמקדת בשיפור יכולתו של הצוות לספק תוצרים במהירות ולהגיב לדרישות העולות תוך כדי התהליך.
ב-Scrum מוגדרים מספר בעלי תפקידים; אלה מחולקים לשתי קבוצות: מחויבים ומעורבים: יש מי שמחויבים לפתח את התוכנה באופן מחזורי ולספק תוצרים באופן סדיר; כל השאר הם מעורבים: יש להן עניין בפרויקט אך משקל דעותיהן זניח.
אם הפרויקט יכשל, יהיו אלה המחויבים שישלמו את המחיר.
השיטה מתחשבת בצרכים, ברצונות וברעיונות של המעורבים, אך אינה מתירה להן להפריע לפרויקט בכל דרך שהיא.
בעל המוצר: מייצג את האינטרס של הלקוח כדי להבטיח שצוות ה-Scrum עושה את הדברים הנכונים מנקודת המבט העסקית.
Scrum Master: מוודא שתהליך ה-Scrum מתבצע כנדרש.
צוות ה-Scrum: צוות קטן המונה 5 עד 9 אנשים בעלי מיומנויות רב-תחומיות המבצעים בפועל את העבודה.
בעלי העניין המעורבים אינם חלק מתהליך ה-Scrum עצמו, אך יש להביאם בחשבון.
היבט חשוב בפיתוח תוכנה זריז הוא שיתוף המשתמשים, הצד העסקי ובעלי עניין אחרים בתהליך הפיתוח.
חשוב שאנשים אלה יהיו מעורבים בבדיקות ויספקו משוב שיתרום לסקירה ולתכנון של כל מאוץ.
משתמשים: הלקוחות, האנשים עבורם מפותחת התוכנה.
בעלי עניין: האנשים המאפשרים את קיומו של הפרויקט אך אינם מעורבים ישירות בתהליך, לדוגמה מנהלים.
יועצים מומחים: אנשים אלה מספקים מומחיות שאינה נדרשת בכל מאוץ.
במקרים רבים, מעורבים אלה יהפכו למחויבים הכלולים בצוות ה-Scrum.
מתודולוגיית SCRUM מתאפיינת במספר פגישות קבועות ומצומצמות שמטרתן להבנות את תהליך הפיתוח ולמזער את הצורך בפגישות שלא הוגדרו במתודולוגיה.
העבודה המתוכננת למאוץ הקרוב נקבעת בפגישת הכנה זו.
הפגישה קצובה בזמן: שמונה שעות עבור מאוץ באורך חודש, ובאופן פרופורציוני עבור מאוצים קצרים יותר, למשל 4 שעות למאוץ של שבועיים.
החלק הראשון - במהלכו נקבעת הפונקציונליות שתפותח במאוץ הקרוב.
חברי הצוות בוחנים את עתודת המוצר (Product backlog), הפיתוחים האחרונים, זמינות צוות הפיתוח למאוץ הקרוב ונתונים אודות ביצועי הצוות במאוצים הקודמים.
בעזרת נתונים אלו קובעים יחד את הפונקציונליות הבאה שתפותח.
החלק השני - במהלכו קובעים איך תתבצע העבודה שהוחלט עליה בחלק הראשון.
ראשית מפרקים את הפונקציונליות שנקבעה למשימות ומעצבים את חלקי התוכנה המרכיבים אותן ולאחר מכן מפרקים את המשימות לתתי משימות המרכיבות את עתודת המאוץ (Sprint Backlog).
פגישה יומית קצובה בת 15 דקות המתבצעת בעמידה ובה משתתפים רק חברי צוות הפיתוח.
מטרתה לתאם פעילויות וליצור תוכנית ל-24 השעות הבאות.
בפגישה בוחנים את העבודה שהתבצעה מאז הפגישה הקודמת ומעריכים את העבודה שתוכל להתבצע עד לפגישה הבאה, הפגישה מתבצעת באותו המקום ובאותה השעה, במהלכה כל חבר צוות מסביר:
מה הושלם מאז הפגישה הקודמת
מה יושלם עד הפגישה הבאה
פגישה זו מתקיימת בסוף המאוץ ובמהלכה בוחנים את המוצר שהתקבל בתום המאוץ ומעדכנים את עתודת המוצר בעת הצורך.
פגישה זו אורכת ארבע שעות עבור מאוץ של חודש ומשתנה באופן פרופורציוני בהתאם לאורך המאוץ.
במהלך הפגישה משוחחים חברי צוות הפיתוח ובעלי העניין על מה שהושלם במאוץ.
בעל המוצר בוחן מה התבצע ומה לא התבצע
צוות הפיתוח משוחח על מה שהתבצע כהלכה, אילו בעיות התעוררו וכיצד נפתרו
צוות הפיתוח מדגים את העבודה שהתבצעה ועונה על שאלות בנוגע למוצר
כל משתתפי הפגישה דנים על הצעדים הבאים
פגישה זו מהווה הזדמנות לצוות הפיתוח לבחון את עצמו וליצור תוכנית לשיפור התהליכים לקראת המאוץ הבא.
הפגישה מתבצעת לאחר פגישת סקירת המאוץ אך לפני פגישת תכנון המאוץ הבא.
פגישה זו אורכת שלוש שעות עבור מאוץ באורך חודש.
מטרות הפגישה הן לשפר את תהליכי העבודה, בכל הנוגע ליחסים בין אנשים, כלים, קשרים ותהליכים וכמו כן ליצור תוכנית ליישום שיפורים בנוהלי העבודה.
הפגישה מונחית על ידי ה-Scrum Master אשר מוביל את הצוות לשיפור תמידי של התהליכים.
זוהי רשימה של כל המאפיינים והדרישות עבור המוצר, זהו המקור לכל הדרישות של המוצר.
בעל המוצר הוא האחראי לתוכן, זמינות ומיון עתודת המוצר.
עתודת המוצר מתפתחת עם פיתוחו של מוצר ומשתנה בהתאם לדרישות המשתנות של המוצר, בתחילת הפיתוח העתודה מכילה את הדרישות הברורות והמובנות ביותר ובמשך הזמן מתווספות אליה דרישות ותכונות נוספות.
עתודת המוצר מכילה את כל התכונות, דרישות, שיפורים ותיקונים שעתידים להתבצע בשחרורים הבאים.
לכל ערך ברשימה יש תיאור, מיקום בסדר העדיפויות והערכת זמן לביצוע התכונה.
לרוב עתודת המוצר ממוינת על פי סיכון, סדר עדיפות ונחיצות, ואת התכונות שבראש הרשימה מבצעים מוקדם יותר מאשר את יתר התכונות.
כל תכונה שמחליטים לבצע במהלך המאוץ הקרוב מנותחת לעומק ומפורקת לתתי משימות שניתן לבצע במסגרת הזמן המוקצב במאוץ.
תהליך הכשרת עתודת המוצר הוא תהליך שבמהלכו מוסיפים פרטים, הערכות ודירוג לדרישות שברשימה.
זהו תהליך מתמשך במהלכו בעל המוצר וצוות הפיתוח דנים בפרטים של הדרישות שבעתודת המוצר, במהלך הדיון הדרישות מתעדכנות ומשתנות.
הערכות הזמן מתבצעות בדרך כלל על ידי צוות הפיתוח אשר מבצעים את העבודה בפועל.
עתודת המוצר מאפשרת לבחון בכל רגע נתון את סך כמות הזמן שטרם התבצעה בפרויקט.
בעל המוצר בודק את הערך לפני כל תחילת מאוץ ומשווה את קצב ההתקדמות ע"פ הזמן שנותר לסיום הפרויקט במאוצים הקודמים.
רשימת הדרישות שנבחרו מתוך עתודת המוצר לביצוע במאוץ הנוכחי.
עתודת המאוץ מהווה תחזית עבור צוות הפיתוח בנוגע לדרישות שימומשו בפיתוח הקרוב והעבודה שיש לבצע כדי להשיג מטרה זו.
עתודת המאוץ מציגה את כל העבודה הנחוצה להשלמת המאוץ.
בדומה לעתודת המוצר, גם כאן הרשימה מתעדכנת ומשתנה בהתאם לדרישות הנחוצות להשגת יעדי המאוץ, ניתן לשוחח על השינויים הדרושים במהלך פגישת ה-scrum היומית, כאשר מתעוררת דרישה חדשה שיש לבצע כדי להשיג את מטרת המאוץ היא מתווספת לרשימה, בדומה, דרישה שאינה נחוצה מוסרת משם.
רק צוות הפיתוח יכול לערוך את עתודת המאוץ במהלך המאוץ.
עתודת המאוץ מסייעת במעקב אחר התקדמות המאוץ מכיוון שכל תכונה ודרישה שמופיעה ברשימה מתאפיינת בהערכת זמן לסיום, סכימה של כל הזמן שטרם בוצע יכול לתת הערכה לזמן סיום המאוץ, והערכה של קצב ההתקדמות של הצוות.
גרף המאפשר להמחיש באופן ויזואלי את קצב ההתקדמות בפרויקט לאורך זמן.
הגרף סוכם עבור כל יחידת זמן בפרויקט את כמות הזמן המשוערכת עבור כל המשימות שנותרו עד לסיומה.
יחידת הזמן המקובלת למעקב במתודולוגיית Scrum היא ספרינט.
לאורך הפרויקט מעודכנת הערכת הזמן עבור כל אחת מהמשימות ולאחר מספר עדכונים נוצר גרף אשר שומר על מגמת ירידה לאורך זמן.
מהגרף ניתן לחשב שיפוע המספק אינדיקציה לכמות הזמן הנדרשת לסיום הפרויקט.
ScummVM (קיצור של: SCUMM Virtual Machine) היא מנוע שחזור (ולא אמולציה) הרצת משחקי מחשב הנכללים ברשימה מוגדרת מראש.
מרבית המשחקים הנתמכים ב-ScummVM הם משחקי הרפתקאה מסוג "הַצְבַּע וְהַקְלֵק" ("Point & Click") נודעים משנות ה-80 וה-90 שפותחו על גבי מנוע SCUMM , ומשחקים דומים.
כמכונה וירטואלית חוצה-פלטפורמות, ScummVM מדמה סביבת הרצה התואמת את דרישות המשחקים הנתמכים בה, וכך מאפשרת להם לרוץ באופן תקין בכל פלטפורמת מחשוב שעבורה ScummVM זמינה (כאשר רבים מהמשחקים הנתמכים יועדו במקור למערכת ההפעלה DOS).
כיום ScummVM זמינה למערכות הפעלה מודרניות שונות, כגון גרסאות אחרונות של Windows, לינוקס, Mac OS X ורבות אחרות.
ScummVM נועדה בראשיתה להריץ משחקים שפותחו על גבי מנוע SCUMM מבית חברת לוקאס ארטס (ומכאן שמה), ובהמשך הרחיבה את תמיכתה גם במשחקים שפותחו על גבי מנועים אחרים, כמו Adventure Game Interpreter ו-Sierra's Creative Interpreter מבית Sierra Entertainment, ורבים נוספים.
החל מגרסה 2.2.0 מספטמבר 2020 תומך ממשק התוכנה בהצגת הטקסט מימין לשמאל בשפות כגון עברית.
אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון (1989)
שלושת המשחקים הראשונים בסדרת אי הקופים:
אינדיאנה ג'ונס וגורלה של אטלנטיס (1992)
סם ומקס מתגלגלים בדרכים (1993)
סדרת משחקי דברי ימי קירנדיה:
דברי ימי קירנדיה: אגדות ושדים (1992)
דברי ימי קירנדיה: יד הגורל (1993)
דברי ימי קירנדיה: נקמתו של מלקולם (1994)
שני המשחקים הראשונים בסדרת שוליית המכשף:
שוליית המכשף: האריה, המכשף והזמנ-תחה (1995)
שני המשחקים הראשונים בסדרת החרב השבורה (1996, 1997)
ששת המשחקים הראשונים בסדרת King's Quest
חמשת המשחקים הראשונים בסדרת Space Quest
ארבעת המשחקים הראשונים בסדרת הרצון לעוצמה
ששת המשחקים הראשונים בסדרת Leisure Suit Larry
המשחק הראשון והשני בסדרת עולם הדיסק
Sea Launch הוא מיזם מסחרי לשיגור לוויינים למסלול גיאוסינכרוני, המשתמש באסדת שיגור המתמקמת על קו המשווה בטרם השיגור לחלל.
זהו מיזם משותף לארבע חברות, ובעת הקמתו הייתה חלוקת הבעלות בין ארבע החברות כך:
חברת בואינג מארצות הברית (בבעלותה 40% מהמיזם) - אחראית על האינטגרציה של המשגר עם המטע"ד.
תאגיד החלל "אנרגיה" מרוסיה (בבעלותו 25% מהמיזם) - אחראי לספק את השלב השלישי למשגר זניט.
חברת אקר קווארנר מנורווגיה (בבעלותה 20% מהמיזם) - אחראית על בניית אסדת השיגור ואוניית הפיקוד.
תאגיד החלל יוז'נוי מאוקראינה (בבעלותו 15% מהמיזם) - ייצור ואספקת המשגר זניט (למעט השלב השלישי שלו).
בסוף שנת 2011, בעקבות קשיים כלכליים שעברה החברה, השתלט תאגיד אנרגיה על 95 אחוזים מכלל החברה, כשבעלות שאר החברה בידי חברת בואינג.
בסוף 2014 כתוצאה מסיפוח חצי האי קרים לרוסיה פעילות המיזם הופסקה.
מיזם Sea Launch עושה שימוש בדגם מיוחד של משגר הלוויינים זניט, בעל שלושה שלבים.
הטיל מיוצר על ידי חברת יוז'נוי האוקראינית, וכולל שלב עליון מתוצרת רוסית.
מיזם Sea Launch הוא במהותו שיגור של משגר לוויינים מהים.
על מנת להשיג את היציבות הנדרשת מכן השיגור, וכן את הנפח הגדול של ציוד ותשתיות הדרושות למשגר הלוויינים זניט, נבנתה אסדת השיגור "אודיסיאה" על בסיס של אסדת קידוח נפט.
ההסבה בוצעה על ידי החברה הנורווגית Aker Kværner בשיתוף עם חברת יוז'נוי מאוקראינה, יצרנית המשגר.
לאסדת השיגור כושר הפלגה עצמית בים ובאוקיינוס, ובסיס הקבע שלה, שם היא עוברת טיפולי תחזוקה תקופתיים, מצוי בלוס אנג'לס.
לצורכי שיגור נוצל משגר לוויינים וחלליות מדגם זניט-2 שהיה מיוצר באוקראינה.
אוניית חברת Sea Launch המכונה Sea Launch Commander נושאת את המשגר והלוויין, הדלק והמחמצן, אנשי הצוות ומרכז בקרה.
באוניה מגורים לנציגים מטעם החברות שהלוויינים בבעלותן עתידים להיות משוגרים, מרכז מעקב וטלמטריה, מסוק, ציוד תקשורת מתקדם ומאגר חלקי חילוף לשם טיפול ותיקון במשגר.
צוות האוניה מונה 240 איש.
ב-22 ביוני 2009 ביקשה החברה סעד משפטי לפי סעיף 11 האמריקני, המקנה לה הגנה מנושים, בטרם הליך פירוק.
המצב הקשה אליו נקלעה חברת השיגורים נבע בעיקר מתקלת השיגור בשנת 2007, שהביאה לעיכובים משמעותיים בשיגורים וממעבר של לקוחות שהזמינו שיגור באמצעות החברה לספקי שיגור אחרים.
באוקטובר 2010 יצאה החברה ממשבר החובות שלה וחזרה לפעול.
תאגיד "אנרגיה" רכש את מרבית מניות החברה, כש-5% בלבד ממניות החברה נשארו בידי חברת בואינג.
בשנת 2017 נרכשו מניותיה של אנרגיה על ידי תאגיד החלל S7 Space.
251 הוא זחל"ם שפותח על ידי הוורמאכט הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה.
251 יוצר בארבעה דגמים ראשיים (A עד D) שהיוו פלטפורמה למספר גרסאות במגוון תפקידים ייעודיים.
בשלבים שקדמו לתחילת מלחמת העולם השנייה התגבשה הטקטיקה של הבקעה מהירה של שדה הקרב תוך מניעה מהאויב זמן לתגבר נקודות חולשה וכדומה, טקטיקה שנשענה על שימוש בכלי רכב, בעיקר משוריינים, ומטוסים.
תורת לחימה זו קיבלה את הכינוי בליצקריג והיא התורה שהנחתה את הצבא הגרמני במהלך המלחמה.
כחלק מתפיסה זו, כדי לתמוך מקרוב בכוחות שריון, קיים צורך בהנעה משוריינת של כוחות חיל רגלים בשדה הקרב לצד כוחות השריון, יכולות הניוד של כוחות חיל הרגלים לא יכולות ליפול מיכולות הניוד של הטנקים.
מכאן פותח רעיון הזחל"ם המנצל את העבירות הגבוהה של כלי בעל מזקו"ם והיגוי גבוה המגיע מהגלגלים בקדמת הכלי.
פיתוח הכלי החל ב-1935, כאשר הוצע להרכיב גוף משוריין על גבי ה-Sd.Kfz.
11, זחל"ם שפעל כטרקטור גורר לארטילריה.
הפיתוח נעשה על ידי חברת הנומג (Hanomag) כאשר בניית גוף השריון נעשתה על ידי חברת באסינג (Büssing-NAG), שש חברות נוספות פיתחו חלקים נוספים של הכלי לאורך שנות המלחמה.
אחד החסרונות הבולטים בזחל"ם ה-Sd.Kfz.
251 היה היעדר הינע בגלגלים הקדמיים, במקור שימשו הגלגלים להיגוי הכלי בעוד שההנעה הייתה נתונה בזחלים.
זחל"ם ה-M3, המקבילה של בעלות הברית, כלל את כוח ההינע בגלגלים, מה ששיפר את יכולות ההיגוי של הכלי.
C) יוצרו עד ספטמבר 1943 כאשר החל יצור הדגם הרביעי ה-Ausf.
הדגמים הראשונים היו מורכבים באופן פחות יעיל ובנייתם הייתה מורכבת וארוכה, פיתוח ה-Ausf.
D ענה יותר מכל על בעיית פשטות הכלי, מה שאפשר ייצור מהיר יותר וזול יותר.
D יוצרו יותר כלים מאשר שלושת הדגמים הקודמים לו יחד (10,602).
251 הופיע בשדה הקרב החל בקרבות הראשונים של המערכה בפולין בספטמבר 1939, בשירות דיוויזיית הפנצר הראשונה בתור רק"ם חרמ"ש לסיוע כוחות השריון.
במהלך המלחמה מילאו גרסאות הזחל"ם השונות שלל תפקידים ייעודיים בתור זחל"מי הנדסה, סיוע ארטילרי, פיקוד ועוד.
251/1 השתלבה בתפיסת הלחימה של הוורמאכט בעיקר בתוך כוחות הפאנצרגרנדיר (חי"ר ממוכן) כסיוע לכוחות שריון.
251 פעל כרק"ם תומך לכוחות שריון וכאחד שכזה, היה נמצא באזורי לחימה רווי אמצעי נ"ט וטנקים, בגלל מיגון הכלי הנמוך, התנהלות הזחל"ם בשדות קרב רווי שריון נעשו בזהירות רבה כאשר הכלי לא נמצא בחזית הקרבות.
תפיסת הקרב של הזחל"ם הכתיבה, שתפקידו להוביל את הלוחמים לקרב ומרגע ניהול המגע עם האויב, כוח החי"ר היה פורק מהזחל"ם ומתפרס באזור.
251 היה ממשיך לשמש חיפוי לכוחות החי"ר בעזרת שני המקלעים שלו.
251 ישנם ארבעה דגמים ראשיים שהיו שדרוגים טכניים לכלי.
בנוסף לדגמים אלו, ישנה חלוקה לגרסאות שונות של הכלי, כל גרסה תואמת יעוד ספציפי שהיא תוכננה למלא.
A: הדגם הראשוני של הזחל"ם שיוצר עד 1940. הדגם כלל שלושה חרכים לתצפית משני צדדי תא הלחימה ואנטנת רדיו בקדמת הכלי.
B: דגם שדרוג בו הוסרו חרכי התצפית, האנטנה הוזזה לאחורי תא הלחימה מצד שמאל מעל הרדיו, הותקן מיגון בקדמת קנת המקלע ואורגנו תאי האחסון מחדש בכלי כתוצאה מניסיון בשטח.
C: דגם שדרוג נוסף בו שופרה מערכת הקירור במנוע, מיגון קדמת הכלי שופר, תאי האחסון אורגנו מחדש ומיקום הרדיו הועבר לקרבת כיסא המפקד.
D: דגם השדרוג האחרון בסדרה בו עבר תכנון הכלי פישוט, תאי האחסון בצדדי הכלי הוטמעו בתוך מבנה הכלי, העיקרון המנחה בפיתוח הדגם היה בהקטנה של כמות חלקי השריון המשופע, כך צידי הכלי אינם משופעים כמו בדגמים הקודמים ואחורי הכלי שודרג אף הוא לשיפוע אחד כאשר הפתח האחורי משולב בשיפוע אחיד.
251/1: גרסת הזחל"ם הבסיסי, אשר שימשה כנגמ"ש.
לזחל"ם היו שני מקלעים מסוג MG34 או MG 42, אחד בקדמת תא הלחימה והשני באחוריו וצוות של 12 לוחמים.
וורפרהמן 40: הוספת 3 קני שיגור מכל צד של הזחל"ם לשיגור רקטות בין 280 מ"מ ל-300 מ"מ.
251/2: גרסה בעלת מרגמה 81 מ"מ מסוג GrW34, תחמושת של 66 פצצות מרגמה, מקלע אחורי וצוות של שמונה.
היה בשימוש עיקרי של פלוגות החרמ"ש.
251/3: גרסת זחל"ם קשר, בעלת ציוד קשר מסוגים שונים, צוות של שבעה ושני מקלעים.
251/4: גרסה ששימשה כזחל"ם גורר לכלי ארטילריה ולהובלת תחמושת.
251/5: גרסה ששימשה כנגמ"ש פיקוד למחלקת הנדסה הגרסה כללה סירה מתנפחת, ציוד גישור קל, שני מקלעים ומקום לצוות של שבעה.
251/6: גרסת פיקוד ששימשה כחפ"ק, כללה שולחנות למפות, ציוד קשר, ציוד פענוח, מקלע ומקום לשמונה אנשי צוות.
גרסה זו התבססה על דגמי A וה-B בלבד.
251/7: גרסה ששימשה כזחל"ם הנדסה לתמיכה בכוחות שריון, בעלת ציוד גישור המותקן לצידי הכלי, חומרי נפץ לפיצוץ מכשולים, שני מקלעים ומקום ל-7 עד 8 אנשי צוות.
251/8: גרסת אמבולנס משוריין, בעלת מקום לשתי אלונקות וארבעה פצועים בישיבה ושלושה אנשי צוות.
251/9: כונה גם 'שטומל' (Stummel), גרסה בעלת תותח 75 מ"מ מסוג KwK37 המותקן בקדמת תא הלחימה, עם מקום לשלושה אנשי צוות ו-52 פגזים.
251/10: גרסה בעלת תותח 37 מ"מ מסוג PaK 35/PaK 36. תוכנן לשימוש מפקד מחלקה עם מקום לחמישה אנשי צוות.
251/11: גרסה ששימשה הנחה ותחזוקת קווי טלפון וטלגרף.
251/12: גרסת לנשיאת ציוד סיקור וסיוע לכוחות ארטילריה.
251/13: גרסת הקלטת צליל לסיוע כוחות ארטילריה.
251/14: גרסת טיווח צליל לסיוע כוחות ארטילריה.
251/15: גרסה לתצפית רשף תותחים לסיוע כוחות ארטילריה.
251/16: זחל"ם להביור בעל שני מתקוני להביור 14 מ"מ, מכל דלק ל-700 ליטר ומקום לחמישה אנשי צוות.
251/17: זחל"ם נגד מטוסים בעל תותח 20 מ"מ מסוג Flak 30 או Flak 38, כמו כן הותקנו דפנות הנפתחות כלפי חוץ ומקום לבין 5 ל-6 אנשי צוות.
251/18: גרסת תצפית לסיוע כוחות ארטילריה, בעל עמדת תצפית על גבי גג הנהג ושם שולחן מפות, בכלי מקום לשישה אנשי צוות.
251/18-II: זחל"ם תצפית לכוחות שריון.
251/20: 'אוהו' (Uhu) זחל"ם בעל זרקור תת-אדום לסיוע כוחות שריון.
251/21: גרסה נגד מטוסים בעלת תותח משולש "Drilling" מסוג MG151 בעל קוטר 15 או 20 מ"מ.
251/22: גרסה בעלת תותח 7.5 ס"מ PaK 40 המותקן בתא הלחימה, יוצר החל מדצמבר 1944, כלים בודדים בלבד יוצרו.
251/23: זחל"ם סיור שפותח בשלב מאוד מאוחר במלחמה ולא ראה יצור ושימוש נרחב, בעל צריח מהכלי Sd.Kfz.
251 'Calliope: דגם של צבא ארצות הברית למספר זחל"מי Sd.Kfz.
251 שנפלו שלל בידי בעלות הברית עליו הותקנה מערכת לירי רקטות מסוג קליופה 'Calliope' בעלת 60 כני שיגור לרקטות בקוטר 114 מ"מ.
OT-810: זחל"ם שיוצר על ידי החברות טאטרה ופרגה כהעתק למספר זחל"מי Sd.Kfz.
251 שנפלו שלל על ידי צבא צ'כוסלובקיה לאחר המלחמה.
הכלי שימש את צבא צ'כוסלובקיה תקופה ארוכה לאחר מלחמת העולם השנייה.
מקש Scroll Lock הוא מקש (לעיתים בצירוף נורית חיווי) המופיע על מרבית המקלדות המודרניות.
בדרך כלל מופיע המקש ביחד עם מקשי Break ו-Pause, וליד המקש SysRq/Print screen.
לרוב, מקש זה לא נמצא בשימוש ולכן יצרני מקלדות מסוימים הסירו אותו לגמרי.
במקלדות אפל המקש לא קיים כיום כלל, למעט בכמה מקלדות ADB ישנות.
במערכות הפעלה מבוססות שורת הפקודה כגון DOS, לחיצה על מקש זה נעלה את הסמן, ובהקשה על מקשי החצים שורות הטקסט היו נגללות ללא תזוזת הסמן (בדומה לכפתור הגלגלת שבאמצעו של העכבר).
מערכות הפעלה חדשות המשתמשות בממשק גרפי, כגון חלונות, כמעט שלא עושות שימוש במקש זה, אולם בתוכנות מסוימות אפשר עדיין להשתמש במקש לצורך פעולתו המקורית, כגון בתוכנת Excel.
Scribd היא פלטפורמת שיתוף קבצים שנוסדה ב-2007 על ידי טריפ אדלר וג'ארד פרידמן.
כיום זוהי ספרייה דיגיטלית שמציעה שירות מנוי עם ספרים מובילים, כולל רבי מכר קלאסיים, שבסיסה בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
Scribd כוללת גם יצירות שנתרמו על ידי משתמשים ברחבי העולם.
זהו אתר גדול עם יותר מ-80 מיליון קוראים פעילים המגיעים לאתר מדי חודש.
באתרי Scribd מאוחסנים למעלה משני מיליון קבצים, מצגות ושרטוטים.
ניתן לחפש מסמכים על פי מילות מפתח ולהוריד מסמכים בפורמטים נפוצים כמו doc, pdf ו-rtf.
אחרי העלאת מסמך ניתן להזמין חברים אחרים ברשת Scribd לצפות בו.
מן היתרונות המרכזיים שבשימוש באתר זה היא העובדה שהעלאת הקבצים לרשת אינה פוגעת בקישורים הקיימים בתוך המסמכים והם ממשיכים להיות פעילים, וכן שלכל מסמך ומסמך ניתן להוסיף תגיות (גם בעברית) המאפיינות אותו ומקילות על החיפוש.
Scribd התחיל כאתר לשיתוף מסמכים.
בעודו בהרווארד, אדלר קיבל השראה להקים את Scribd לאחר שלמד על התהליך הארוך הנדרש לפרסום מאמרים אקדמיים.
לאביו, רופא בסטנפורד, נאמר שייקח 18 חודשים עד שהמחקר הרפואי שלו יפורסם.
אדלר רצה ליצור דרך פשוטה לפרסם ולשתף תוכן כתוב באינטרנט.
הוא הקים יחד עם ג'ארד פרידמן את Scribd והשתתף בשיעור הפתיחה של Y Combinator בקיץ 2006. שם, Scribd קיבלה מימון ראשוני בסך 120,000$, ולאחר מכן הושקה בסן פרנסיסקו במרץ 2007.
Scribd כונתה "YouTube למסמכים", ואפשרה לכל אחד לפרסם בעצמו באתר באמצעות קורא המסמכים שלו.
קורא המסמכים הופך קובצי PDF, מסמכי Word ו-PowerPoint למסמכי אינטרנט ניתנים לשיתוף בכל אתר אינטרנט המאפשר הטמעה.
בשנתה הראשונה, Scribd גדלה במהירות ל-23.5 מיליון מבקרים (נכון לנובמבר 2008).
הוא גם דורג כאחד מ-20 אתרי המדיה החברתית המובילים על פי Comscore.
ביוני 2009 השיקה Scribd את חנות Scribd, המאפשרת לכותבים להעלות ולמכור בקלות עותקים דיגיטליים של עבודתם באינטרנט.
באותו חודש, האתר שיתף פעולה עם Simon & Schuster למכירת ספרים אלקטרוניים ב-Scribd.
העסקה הפכה מהדורות דיגיטליות של 5,000 כותרים לזמינים לרכישה ב-Scribd, כולל ספרים של מחברים רבי מכר כמו סטיבן קינג, דן בראון ומרי היגינס קלארק.
באוקטובר 2009 השיקה Scribd את קורא המסמכים הממותג שלה עבור חברות מדיה כולל הניו יורק טיימס, לוס אנג'לס טיימס, שיקגו טריביון, האפינגטון פוסט ועוד.
באוגוסט 2010 החלו מסמכים בולטים רבים שהתארחו ב-Scribd להפוך לוויראליים, כולל פסיקת California Proposition 8, שקיבלה למעלה מ-100,000 צפיות תוך כ-24 דקות, והתביעה של HP נגד המעבר של מארק הרד ל Oracle.
באוקטובר 2013 השיקה Scribd רשמית את שירות המנוי הבלתי מוגבל שלה לספרים אלקטרוניים.
דבר זה נתן למשתמשים גישה בלתי מוגבלת לספריית הספרים הדיגיטליים של Scribd תמורת תשלום חודשי קבוע.
החברה גם הכריזה על שותפות עם HarperCollins שהפכה את כל רשימת הקטלוג של HarperCollins לזמינה בשירות המנויים.
לדברי שנטל רסטיבו-אלסי, מנהלת הדיגיטל הראשית ב-HarperCollins, זו הייתה הפעם הראשונה שהמוציא לאור מוציא חלק כה גדול מהקטלוג שלה.
במרץ 2014, Scribd הכריזה על עסקה עם לונלי פלאנט, המציעה את כל הספרייה שלהם דרך שירות המנויים.
בנובמבר 2014, Scribd הוסיפה ספרי שמע לספריית המנויים שלה.
המגזין Wired ציין כי זה היה שירות המנויים הראשון שמציע גישה בלתי מוגבלת לספרי אודיו, ו"זה מייצג שינוי הרבה יותר גדול באופן צריכת התוכן הדיגיטלי ברשת".
באפריל 2015, החברה הרחיבה את קטלוג ספרי האודיו שלה כשעשתה עסקה עם Penguin Random House.
צעד זה הוסיף 9,000 ספרי שמע לפלטפורמה, כולל כותרים של מחברים כמו לנה דנהאם, ג'ון גרישם, ג'יליאן פלין וג'ורג' ר.ר מרטין.
בפברואר 2015, סקריבד הוסיפה קומיקס לשירות המנויים שלה.
החברה הוסיפה 10,000 ספרי קומיקס ורומנים גרפיים ממו"לים כולל מארוול, ארצ'י, בום!
אלה כללו סדרות כמו שומרי הגלקסיה, דרדוויל, X-O Manowar והנוקמים.
עם זאת, בדצמבר 2016, קומיקס בוטלו מהשירות עקב ביקוש נמוך.
iPaper הוא ממשק פלאש שבעזרתו ניתן לשלב מסמכים בפורמטים רבים בתוך דפי אינטרנט וכן להמיר חזרה את המסמכים לפלאש ולצפות בהם בפורמט המקורי שלהם.
מאפשר ליצור ולקבץ חברים כקבוצה ייעודית לקבוצת מסמכים מסוימת.
250 הוא זחל"ם שפותח על ידי הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
הזחל"ם פותח בשנת 1941 ושירת במגוון תפקידים במשך המלחמה.
250 פותח כמענה לצורך של הצבא הגרמני ברכב בעל עבירות טובה אשר ישמש כוחות לוחמים בתפקידי סיוע להתקפות שריון ותפקידי סיור.
לצבא הגרמני היה ניסיון עם זחל"מים בשנת 1939 עם זחל"מי הסיוע, שהיו בעצם משאיות זחליות למחצה כמו ה-Sd.Kfz.
250 נעשה על ידי חברת Demag והתבסס על ה-Sd.Kfz.
10, שפותח גם הוא על ידי החברה, הוא קוצר מעט והורכב עליו שריון לאורך הכלי כאשר תא הלוחמים פתוח כלפי מעלה.
250 היו מספר חסרונות, תא הלוחמים היה פתוח, מה שהשאיר את צוות הכלי בסכנה מפני הפגזות ותקיפות אוויריות.
חיסרון נוסף היה בעיית ניידות הכלי, בעיה משותפת לרוב הזחל"מים הגרמניים לעומת הזחל"מים של בעלות הברית, אף על פי שהזחלים הבטיחו עבירות גבוהה בתנאי שטח קשים, העובדה שהגלגלים שימשו להיגוי בלבד ולא היה בהם כוח הקשתה מאוד על ניידות הכלי.
252 פותח כזחל"ם לנשיאת תחמושת לסיוע תותחי סער.
10 ועיצובו היה דומה מאוד ל-Sd.Kfz.
250 רק שהכלי היה בעל גג, חלק אחורי בשיפוע עם פתח נוסף וצוות של שניים בלבד.
זחל"ם התחמושת שירת החל מפיתוחו ב-1940 עד סוף המלחמה.
סך הכל יוצרו 413 כלים.
253 הוא זחל"ם תצפית וטיווח לכוחות ארטילריה, הוא התבסס גם הוא על ה-Sd.Kfz.
10 וגם הוא היה סגור מכל הכיוונים.
הזחל"ם אכלס צוות של 4 ציוד קשר רדיו וציוד תצפית, כאשר התצפית הארטילרית הייתה נעשית דרך פתח בגג.
סך הכל כ-285 כלים יוצרו.
מיקומם העיקרי של זחל"מי הסיור היו בגדודי סיור בדיוויזיות השריון, אך גם פעלו כזחל"מי סיוע וסיור לכוחות חי"ר ממוכנות.
250/1 היה במשימות סיור, כאשר יתרונו הגדול היינו הצללית הנמוכה של הכלי והעבירות הטובה שמעניקים לו הזחלים.
הגרסאות השונות של הכלי פעלו בשטח על פי היעוד שלהם, בין משימות סיוע ארטילרי או קשר, אך רוב סוגי הכלים פעלו ביחידות הקלות בתפקידיהם השונים, כאשר הנבדל העיקרי הוא ה-Sd.Kfz.
250/4 שפעל בסיוע ליחידות תותחי סער.
כלי שזכה בפרסום היה מסוג Sd.Kfz.
250/3 בשם "GREIF" (גריפון בגרמנית) אשר שימש את ארווין רומל בפיקוד הקורפוס אפריקה.
250 היו שני דגמים, הדגם הישן (Alt) והדגם החדש (Neu).
הדגם החדש פותח באוקטובר 1943 והיווה עיצוב שהפך את ייצור ותחזוק הכלי לפשוט הרבה יותר ובעל פחות זוויות מיגון, מה שהוליד כלי בעל צורה אחידה יותר עם תאי אחסון תמידיים בצידי הכלי.
הגרסאות השונות שפותחו ליעודים שונים של הכלי פותחו על שני הדגמים לאורך המלחמה.
250/1: גרסת הזחל"ם הבסיסי, אשר שימשה כנגמ"ש.
לזחל"ם היו שני מקלעים מסוג MG34 או MG 42 וצוות של 6 לוחמים.
250/2: גרסה ששימשה הנחה ותחזוקת קווי טלפון וטלגרף.
250/3: גרסת זחל"ם פיקוד בעלת ציוד קשר, אנטנה ומסגרת מעל תא הלחימה.
250/4: גרסה שיועדה לפעול כרכב תצפית ארטילרי כדי לשמש תותחי סער מסוג שטוג.
250/5: גרסה ששימשה כזחל"ם תצפית לכוחות ארטילריים.
250/6: גרסת הזחל"ם לנשיאת תחמושת (75 מ"מ) לסיוע כוחות ארטילריה.
250/7: גרסה בעלת מרגמה 80 מ"מ עם 42 פצצות מרגמה ומקלע אחד, או גרסה ללא המרגמה עם שטח אחסון ל-62 פצצות מרגמה ושני מקלעים.
שני הכלים פעלו יחד כאשר הגרסה השנייה תפקדה כזחל"ם פיקוד לזחל"מי המרגמה.
250/9: גרסה בעלת תותח 20 מ"מ מסוג KwK 38. הגרסה פותחה כדי להחליף את ה-Sd.Kfz.
222 שהתגלה כבעל פחות יכולות עבירות בשטחים, התותח היינו אותו תותח המותקן על ה-Sd.Kfz.
222 שייצורו הופסק בשלב זה.
250/11: גרסה בעלת תותח 28 מ"מ מסוג sPzB 41, שימשה את מפקד המחלקה.
250/12: גרסת לנשיאת ציוד סיקור וסיוע לכוחות ארטילריה.
252: זחל"ם לנשיאת תחמושת לסיוע כוחות תותחי סער מסוג שטוג, הוחלף על ידי ה-Sd.Kfz.
253: גרסת תצפית לסיוע כוחות ארטילריה בעלת תא לוחמים סגור.
254 הוא רכב קרבי משוריין אשר פותח באוסטריה בשנת 1936.
הכלי יוצר תחילה באוסטריה עד שבשנת 1938 במהלך האנשלוס, זו סופחה על ידי גרמניה הנאצית.
תחת המשטר הנאצי הכלי פותח למען הצבא הנאצי ושימש כרק"ם סיור ותצפית ארטילרית אשר יוצר בכמויות קטנות יחסית, רק 128 כלים (מעבר ל-12 הכלים שיוצרו לפני כן באוסטריה).
בנוסף למערכת הנעה על בסיס זחלים הכלי כלל מערכת נשלפת של ארבעה גלגלים אשר הורדו בנסיעה על כביש.
בצורה זו מצד אחד הכלי יכול היה להתנייד בשטח לצד כלי רכב זחליים אחרים ביניהם טנקים, ומצד שני יכול היה גם להתנייד במהירות על גלגליו כאשר תנאי הדרך אפשרו זאת.
254 כלל 7 אנשי צוות ושימש בעיקר כרק"ם תצפית ארטילרית.
הכלי שירת בכוחות ארטילריה בצפון אפריקה ורוסיה.
Sea Change הוא אלבומו השמיני של המוזיקאי האמריקאי בק.
האלבום הוקלט בתקופה של כחודשיים באולפני Ocean Way שבלוס אנג'לס, ויצא לאור ב-24 בספטמבר 2002. האלבום כולל נושאים של שברון לב, הסתכלות פנימית ובדידות.
השירים "Lost Cause" ו-"Guess I'm Doing Fine" הופצו כסינגלים בהתאמה.
באלבום זה לא ניתן למצוא הרבה מסימניו המסחריים של בק, מילים אירוניות הוחלפו במילים בעלות תוכן כנה ופשוט.
הוא גם העדיף נגינה חיה על פני סימפולים רבים, דבר שאפיין את אלבומיו הקודמים.
בראיונות צוטט בק שלפרידתו מחברתו הייתה השפעה מרכזית על האלבום.
Sea Change ,שהוא בעצמו ביטוי שמתאר שינוי רחב, הגיע למקום ה־8 במצעד הבילבורד, ורק מאוחר יותר, במרץ 2005, קיבל אלבום זהב מההתאחדות חברות התקליטים האמריקנית.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות באופן גורף מיד עם יציאתו לאור, כאשר כמה ביקורות מחשיבות אותו כמגנום אופוס של בק.
עם הזמן, הוערך האלבום כאחד האלבומים הטובים של שנות ה-2000.
בעת סיום מסע ההופעות לקידום האלבום הקודם שלו, Midnite Vultures מ-1999, בק וחברתו וארוסתו זה 9 שנים, הסטייליסטית לי לימון, סיימו את מערכת היחסים שלהם.
שלושה שבועות לפני יום הולדתו ה-30, הוא גילה שלימון בגדה בו עם חבר מלהקת Whiskey Biscuit שמלוס אנג'לס.
בק שקע בתקופה של מלנכוליה והסתכלות עצמית, ותוך כדי הוא כתב את השירים העגומים, והאקוסטיים שיופיעו לאחר מכן באלבום Sea Change.
הוא כתב את רוב 12 שירי האלבום בשבוע אחד, אבל אז שם אותם במגירה.
"שירים יושבים לי בראש לזמן מה" הוא אמר למגזין טיים ב-2002 "יש לי עשרות שם, שירים מלפני שמונה שנים שכתבתי אבל מעולם לא הקלטתי.
לאחר זמן מה, אני פשוט סוג של מחליט להקליט אותם".
בק גם זנח את השירים כדי למנוע ממנו לדבר על חייו האישיים, כמו כן להתרכז במוזיקה ו"לא לפתוח את המזוודות שלי בלובי הציבורי".
בסופו של דבר, עם זאת, הוא גילה שהשירים מדברים על חוויה (סיום מערכת יחסים) שהיא נפוצה, וזה לא יראה כמו התעסקות עצמית להקליט אותם.
ב-2001, בק שב אל השירים וקרא למפיקו לעיתים תכופות נייג'ל גודריץ'.
בק התכוון להקליט את האלבום לקראת סוף 2001, אבל בשל פיגועי 11 בספטמבר, "לקח לאנשים זמן להתייצב".
לפני שעבד עם גודריץ' בק הקליט קטעים עם Dan "The Automator" Nakamura בינואר 2002 כהכנה לקראת האלבום החדש, אבל בסופו של דבר שום שירים מאותם הסשנים לא הופיעו בSea Change.
שירים רבים מSea Change נוגנו בהופעות חיות לפני שהאלבום הוקלט כמו "Lost Cause" ו"Evil Things", שהאחרון היה דמו שלא הוקלט מפאת מחסור בזמן..
בהתייחס לביצועים של שירים אישיים בימים שלפני Sea Change, בק מסביר בראיון מ-2008 ש"אילו היו השירים שהייתי מנגן באמצע ההופעה.
הייתי מנסה לשים כמה שירים כאילו בפנים.
אני רק זוכר שהקהל דיי התעלם מהם, או נדחף אחד בשני, או זרק דברים.
רק בגלל שאילו היו אותם האנשים שיצאו."
בק וקבוצת המוזיקאים שלו נכנסו לאולפן עם כוונה להקליט אלבום עם בסיס אקוסטי, ברוח אלבומו הרגשי משנת 1998 Mutations.
בשלב מוקדם של ההקלטות, בק אמר לגודריץ' שהוא מקווה להקליט קטע אחד ביום אחד, בדומה לתהליך העבודה בMutations.
אולם, כל שיר בסופו של דבר לקח לפחות יומיים להקליט, בגלל עיבודים תזמורתיים.
השותפים מוזיקליים באולפן כללו את הרב נגן ג'ון בריון, המתופף ג'יימס גדסון, והגיטריסט ג'ייסון פלקנר, כמו גם שותפים מוזיקליים וותיקים כגון, הקלידן רוג'ר ג'וזף מנינג ג'וניור, הבסיסט ג'סטין מדל-ג'ונסון, המתופף ג'ואי וורנקר, הגיטריסט סמוקי הורמל, והצ'לנית סוזי קטיאמה.
בנוסף, אביו של בק, דייוויד קמבל סיפק עיבודי מיתרים.
ג'ואי וורקנר עזב באמצע ההקלטות להוואי; ג'יימס גדסון החליף את מקומו בימים הנותרים.
ההקלטות החלו ברגע שהלהקה נכנסה לאולפני Ocean Way בלוס אנג'לס ב-6 במרץ 2002. רובו של Sea Change הוקלט חי, עם אפקטים נוספים (כולל פעמונים ומיתרים) שהוספו אחר כך.
על מנת ללכוד את מידיות החומר, האמנים עבדו עבדו במהירות ובספונטניות, לעיתים קרובות משאירים טייקים שניים לדיסק.
במהלך ההפקה, בק הבין שקול השירה שלו נהייה עמוק באופן משמעותי.
"לפני שהקלטנו," אמר גודריץ', "הקשבנו לMutations, והקול שלו נשמע כמו מיקי מאוס.
עכשיו כשהוא פותח את הפה וויברציה כמו קניון יוצאת.
לקראת סוף ההפקה, קבוצת המוזיקאים נאלצה לעבוד מהר יותר ממה שהתכוונה.
"די נגמר לנו הזמן בסוף" אמר בק.
"ג'וני מיטשל הגיעה כדי לעשות את האלבום שלה (Travelogue), אבל היא עובדת בצורה מתורבת והיא לוקחת חופש בסוף שבוע, אז אנחנו התגנבנו פנימה בסופי השבוע וניסינו לסיים." בסופו של דבר, ההקלטות נמשכו קצת יותר משלושה שבועות והאלבום מוקסס משם והלאה, עד שהושלם ב-7 במאי.
בסשן אחד בק החל לפרוט את הסינגל משנת 1995 "It's All in Your Mind" באופן רנדומלי לפני שהתחיל שיר חדש, וגודריץ' שנהייה אקסטטי, העיר "אנחנו חייבים לעשות את זה".
הגרסה המוקלטת מחדש והשונה להפליא מופיעה בSea Change כ"שיר מפותח" לפי בק.
"Ship in a Bottle" היה השיר היחיד שהושלם שהושאר מחוץ לאלבום.
"זה היה הסופר-שיר-פופ של האלבום" אמר בק בראיון מ-2002 "אני חושב שהוא היה קצת יותר מדי נדוש.
אני מתכוון, הוא היה לבבי, אבל מאז אנשים היו אומרים לי שהם מאוד אהבו אותו.
אני חושב שהרגשנו שהאלבום היה ארוך מספיק.
אני לא יודע מה יהיה הגורל שלו".
בסופו של דבר, "Ship in a Bottle" שוחרר בגרסה היפנית של Sea Change וברימסטרים המאוחרים.
Sea Change מבוסס סביב סגנון מוזיקלי של שירים רפלקטיביים אקוסטיים אשר מציגים הצד הזמר-יוצר של בק.
המונח Sea Change מוגדר כשינוי רחב, אשר משקף את עזיבת הסגנון מהפרויקט האחרון של בק Midnite Vultures וקודמיו, הקלטות מבוססות סאמפלים, בנוסף לשאיפתו של בק לתת לכל אלבום אישיות.
מקורות של הסאונד הייחודי והתשוקתי של האלבום נבנו במשך שנים.
לפי בק מראיון משנת 2002: "יש חוטים של מה שעשיתי בעבר.
אם תקשיב לבי-סיידים המוקדמים שלי, אתה תשמע את האלבום הזה.
אני חיכיתי שנים ליצור את האלבום הזה," הוא מסביר.
השירים בSea Change כוללים נושאים של שברון לב, עצבות ובדידות.
למרות שלעיתים קרובות מושווה לMutations, בק עצמו החשיב את האלבום, בראיון מ-2008, כיותר דומה לאלבום שלו מ-1994 One Foot in the Grave ו"מייצג יותר של מה שעשיתי [בימים המוקדמים]."
לפני השחרור, בעלי החנויות היו מודאגים מהאימפקט המסחרי של Sea Change בשל הסאונד שלו.
אנליסטים חזו שהאלבום לא יקבל תמיכה רצינית מהרדיו.
"זה באמת אלבום יפה, אבל הוא הולך למשוך קהל שונה ממה שהיה לו קודם" אמר וינס שידלובסקי, מנהל מוצרים בכיר של רשת Virgin Megastores, זמן קצר לפני שחרור Sea Change.
"אם אתם רגילים לבק של 'two turntables and a microphone', אז זה לא האלבום בשבילכם.
אני חושב שהוא הולך להגיע לזהב.
אבל יהיה לו מאבק מעבר לזהב".
תאריך שחרור האלבום הוכרז ב-31 במאי 2002. בנוסף, רשימת הרצועות הראשונה של האלבום גם שוחררה, שהציגה שירים בסדר שונה מאוד מהגרסה הרשמית, ובנוסף כללה את השיר "Ship in a Bottle".
שם האלבום הוכרז באוגוסט 2002. במסגרת קידום האלבום, שירים חדשים מהאלבום יצא לאורו לפי סדר השירים באלבום באופן שבועי דרך אתר האינטרנט של בק בין יולי לאוגוסט 2002.
Sea Change יצא ב-24 בספטמבר 2002.
בסביבות זמן שחרור האלבום, הופץ סאמפלר של ארבעה שירים שנקרא "Sea Change Album Sampler".
הוא היה ארוז כמו סינגל וכלל את הרצועות הבאות:
ב-2002, Sea Change היה אחד משני האלבומים שקיבלו מהרולינג סטון דירוג של חמישה כוכבים, השני היה אלבומו של ברוס ספרינגסטין The Rising.
בהמשך המגזין הכריז אליו כאלבום הטוב ביותר לשנת 2002. בשנה לאחר מכן, האלבום דורג במקום ה-440 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של הרולינג סטון.
הוא דורג במקום ה־17 ברשימת האלבומים הטובים ביותר בשנות האלפיים אצל הרולינג סטון.
Sea Change הגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד ובסופו של דבר קיבל אלבום זהב במרץ 2005. Sea Change' מכר 680,000 עותקים בארצות הברית.
נאמר על האלבום שהסאונד שלו קיבל השראה מהסאונד של האלבום Histoire de Melody Nelson של סרז' גינסבורג.
מאוחר יותר בק יפיק אלבום לבתו של גינסבורג שרלוט.
בנוסף מבקרים השוו את המלודיות האקוסטיות והרגועות של Sea Change ליצירותיו של הזמר היוצר הבריטי ניק דרייק ולאלבומו של בוב דילן מ-1975 Blood on the Tracks.
מסע הופעות גדול יותר תוכנן לאוקטובר 2002, עם הפליימינג ליפס כמופע חימום, בנוסף ללהקת הליווי של בק.
מסע ההופעות התחיל באוקטובר ונגמר בנובמבר 2002.
בזמן מסע ההופעות של Sea Change, בק גיוון את רשימת השירים לכל הופעה והתנסה במבני השירים, משנה את העיבודים בכל לילה כדרך לברוח מהציפיות.
נאמן לשאיפתו לפרש מחדש את שיריו, בק עזב את להקתו הוותיקה שליוותה אותו במסעי ההופעות וגם עבדה איתו על Sea Change זמן קצר לפני תחילת מסע ההופעות.
בין שירים מקוריים חדשים וישנים, בק ביצע הרבה גרסאות כיסוי מאולתרות, כמו "No Expectations" של הרולינג סטונז, "Kangaroo" של ביג סטאר, "Beechwood Park" של הזומביס ו"Sunday Morning" של הוולווט אנדרגראונד.
תואר כ"עוצר נשימה" על ידי דייוויד פריק מהרולינג סטון, פריק הרחיב על אמירתו : " זו הייתה התאמה מושלמת -- שירים על מחויבות ואובדן, נכתבים ומושרים על ידי הפצועים."
עטיפהSea Change שוחרר עם ארבע עטיפות שונות, כל גרסה מכילה יצירות דיגיטליות נפרדות על ה־CD ובחוברת שנוצרו על ידי האמן ג'רמי בלייק.
היו הודעות חבויות שונות (קטעי מילות שירים) שכתובות מתחת למגש הדיסק בכל גרסה.
תמונת העטיפה המקורית של האלבום שימשה כבובה בווידאו קליפ של הסינגל המוביל מהאלבום "Lost Cause".
בק האנסון - שירה, גיטרה אקוסטית, קולות ליווי, גיטרה חשמלית, כלי הקשה, סינתיסייזר, גלוקנשפיל, בנג'ו, מפוחית, קלידים, פסנתר, עיבוד כלי מיתר, Wurlitzer.
סמוקי הרומל - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרה אקוסטית סלייד, כלי הקשה, קולות רקע, סקסופון במבוק, פסנתר, megamouth, רשמקול
ג'סטין מלדהל-ג'והנסן - בס חשמלי, קונטרבס, כלי הקשה, קולות רקע, גלוקנשפיל, גיטרה חשמלית, פסנתר.
רוג'ר ג'וזף מאנינג ג'וניור - clavinet, סינטיסייזר, קולות ליווי, כלי הקשה, פסנתר, Wurlitzer, בנג'ו, בנג'ו הודי, גלוקנשפיל, הרמוניים.
ג'ואי וורונקר - תופים, כלי הקשה, קולות רקע, Beatbox
ג'ייסון פלקנר - גיטרה חשמלית, קולות רקע, כלי הקשה
דייוויד קמפבל - עיבודי כלי מיתר, ניצוח
נייג'ל גודריץ' - קלידים, כלי הקשה, סינטיסייזר
נייג'ל גודריץ' - הפקה, טכנאי הקלטות, מיקסינג
פול בישו - מפיק בפועל
דארל ת'ורפ - עוזר טכנאי הקלטות
אות'ם דה ויילד - צילום
קווין רייגן, בק - ארט דירקטור, עיצוב
יקטרינה קני - מנהל קריאייטיב
ה-Sd.Kfz 4 הוא זחל"ם שפותח על ידי הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה, הכלי יוצר על אותו רעיון תכנון של מרצדס-בנץ L4500R.
ה-SdKfz 4 פותח לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות ב-1941 על מנת להתמודד עם הקרח והבוץ, הרכב שימש בעיקר להספקה לצבא הנאצי.
הרכב היה מבוסס על מרצדס-בנץ L4500R (4X2).
ב-1943 אופל קיבלה הזמנה ליצור SdKfz 4 עם משגרי פאנצרוופר 42 15 ס"מ כ-300 יחידות יוצרו.
בגלל המשקל הכבד של הפאנצרוופר 42 15 ס"מ הוא היה כבד כול כך וזה גרם לעומס על המנוע מה שגרם לכלי להגיע עד 40 קמ"ש מקסימום.
רוב הSdKfz 4 השתמשו במערכת הילוכים בריטית של הטנק קארדן לויד והשאר השתמשו במערכת ההילוכים של הפאנצר סימן 2. המנוע בעל ה־6 צילינדרים פעל על 6 הילוכים, 5 קדימה ו-1 אחורה.
כל זחל"ם צויד בנוסף ברדיו FuG Spr G f.
247 היא שריונית אשר שומשה על ידי הוורמאכט במשך כול מלחמת העולם השנייה.
לפני המלחמה נבנו 10 יחידות בעלות 6 גלגלים (Ausf.
A) ובנוסף נבנו 58 יחידות בעלות 4 גלגלים (Ausf.B).
247 היה בעל גג פתוח ובעל שריון דק על שלדת הכלי.
247 היה חסר כול כלי נשק, כול 6 אנשי הצוות שלו לא יועדו להילחם כלל.
הכלי בכלל יועד לכלי פיקוד, העברת מפקדים ממקום למקום ובגדודי סיור אם כי שום דגם לא היה מצויד בכול רדיו.
247 היה מסוגל לעצור כדורי 7.92 מילימטר חודרי שריון מעבר ל-30 מטרים.
מספר ראיות מצולמות מראות שהיו מספר יחידות Sd.Kfz.
247 שצוידו ברדיו (לפי האנטנה).
קרופ בנתה 10 יחידות של Sd.Kfz.
247 בעלות שישה גלגלים אשר הגיעו למהירות מקסימלית של 70 קמ"ש ולטווח של 350 ק"מ.
כמו כול כלי הרכב אשר צוידו במרכב זה היו בעלי טווח פעולה קצר ביותר בנסיעה בשטח, נהגים היו מודעים שעדיף לנסוע על כבישים ושבילים.
הוא שקל 5.2 טון, אורכו היה 5.2 מטרים, גובהו היה 1.7 מטרים ורוחבו היה 1.96 מטרים.
דיימלר-בנץ בנתה כ-58 יחידות מסוג זה בין השנים 1941–1942, הוא היה רכב 4x4 כבד, הרכב הגיע למהירות מקסימלית של 80 קמ"ש וטווח פעולה מקסימלי של 400 ק"מ.
Scum הוא אלבום הבכורה של להקת הגריינדקור האנגלית נפלם דת'.
האלבום יצא לאור ביולי 1987. האלבום זכה לביקורות מצוינות ונחשב עד היום ליצירת מופת של הז'אנר.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי נפלם דת'.
ניק נפלם - שירה, גיטרה בס
ג'סטין ברודריק - גיטרה, שירה בשיר 6
ג'ים וואיטלי - גיטרה בס
מיק האריס - תופים, שירה
Se Quiere, Se Mata (בעברית: מה שמבוקש, נהרג, ובאנגלית: What Is Wanted, Is Killed) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבומה השלישי, Pies Descalzos.
השיר יצא לאור ב-10 במרץ 1997, כסינגל השישי והאחרון מן האלבום.
במצעדים העיקריים הגיע השיר למקום ה-8 במצעד שירי השירים הלטיניים, וה-1 במצעד שירי הפופ הלטיניים.
הווידאו קליפ הנלווה של השיר צולם על ידי חואן מרטין ובנוסף, הגיע למקום הראשון במצעד של "Telhit Top 25".
בקליפ ניתן לראות חפצים אשר קשורים לבית משפט, ולצדק.
הקליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של שאקירה בשנת 2012, 15 שנים מצאתו המקורית.
נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות שלו עומד על 10 מיליון צפיות.
השיר זכה להצלחה נאה בארצות הברית, כאשר נכנס שם לשני מצעדים ואף הגיע לצמרת מצעד שירי הפופ הלטיניים.
"Se Acabó el Amor" (בעברית: "האהבה הסתיימה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הלטיני אברהם מתאו, ביחד עם יאנדל וג'ניפר לופז.
השיר יצא לאור ב-9 במרץ 2018, כסינגל מתוך אחד מאלבומיו של מתאו.
השיר הגיע אל המקום ה-64 במצעד שבספרד, וה-83 במצעד שבשווייץ.
השיר נכתב על ידי רמון לבדו מרטינז ואברהם מטאו, והוא הופק על ידי ג'מבו, סיני ויורגי וטיני ואוניל.
הווידאו קליפ הנלווה של השיר צולם ב-8 במרץ 2018, תחת חסותם של סרטי יוניברסל בהוליווד, לוס אנג'לס, בבימויו של דניאל דוראן.
"Se piangi, se ridi" (בעברית: "אם את בוכה, אם את צוחקת") הוא שיר שנכתב בידי ג'אני מרקטי, רוברטו סאט ומוגול.
בינואר 1965 בוצע השיר לראשונה בפסטיבל סן רמו ה-15. הזמר האיטלקי בובי סולו ולהקת הפולק האמריקאית המיניסטרלים החדשים על שם כריסטי ביצעו בתחרות שתי גרסאות של השיר וזכו במקום הראשון.
השיר נבחר לייצג את איטליה בתחרות האירוויזיון של שנת 1965, באיטלקית, בביצועו של בובי סולו.
השיר שובץ במקום ה-13 בסדר ההופעה, אחרי השיר "Sol de Inverno" בביצוע סימון דה אוליביירה מפורטוגל, ולפני השיר "For din skyld" של ברג'יט ברואל מדנמרק.
לשיר הוענקו 15 נקודות, והוא הגיע למקום החמישי מתוך 18.
השיר הוא בלדת אהבה שבה אומר הזמר לאהובתו שהוא תמיד מרגיש כמוה בשל הקרבה שביחסים שביניהם.
כפי שמתבטא במילות השיר "זכרי תמיד: מה שאת עושה / תראי זאת על פני".
בתחרות האירוויזין בשנת 1966 היה דומניקו מודוניו נציגה של איטליה עם השיר "Dio, come ti amo".
Sea Rex 3D: Journey to a Prehistoric World (בתרגום מילולי: "הרקס של הים: בחזרה לעולם פרהיסטורי") הוא סרט תלת-מימד דוקומנטרי שיצא ב-14 במאי 2010 ברשתות IMAX.
הסרט מציג את עולמם של הזוחלים הימיים אשר חיו במזוזואיקון בימים והאוקיינוסים הקדומים והיו הטורפים הגדולים ביותר בים.
את המסע לעולמם עושה בחורה בשם ג'ולי המסתכלת על יצורים באקווריום במויאון הטבע ולצידה מתגלה אדם מהמאה ה-18 אשר מתגלה כז'ורז' קיווייה הצעיר - המייסד של הפלאונטולוגיה המודרנית.
קיווייה מסביר לג'ולי על פלאי היצורים הימיים שחיו לאורך שלוש תקופות במזוזואיקון: הטריאס, היורה והקרטיקון.
הוא מסביר לה גם על גילוי המאובנים והמידע שהם נותנים על היצורים הקדמונים.
Sea Dragon הוא מחקר תכנוני קונספטואלי (שלא יצא לפועל) מ-1962, עבור רקטה דו-שלבית משוגרת ים לשיגור מטענים כבדים מאוד.
את הפרויקט הוביל רוברט טרואקס בזמן שעבד ב-Aerojet.
הרקטה הייתה אמורה להיות משוגרת מהים על ידי הצפת הרקטה באוקיינוס.
אף על פי שהביעו עניין מסוים ברקטה גם בנאס"א וגם במספנות טוד, הפרויקט לא יצא אל הפועל.
המידות המאסיביות של הרקטה היו 150 מטרים אורך ו-23 מטרים קוטר, זו הייתה אמורה להיות הרקטה הגדולה ביותר שנבנתה אי פעם, עבור מטען למסלול לוויני נמוך (LEO).
הרקטה הייתה שווה בגודלה למערכת התחבורה הבין-כוכבית (קודמתה של SpaceX Starship) בתצורה מתכלה, שתיהן מיועדות למשקל של 550 טון.
הרעיון הבסיסי של טרואקס היה לייצר משגר כבד בעלות נמוכה, שנקרא כיום "מאיץ טיפש גדול".
כדי להוזיל את עלות ההפעלה, הרקטה עצמה שוגרה מהאוקיינוס, ודרשה מעט מערכות תמיכה.
מערכת מכלי נטל גדולה שהוצמדה לתחתית פעמון המנוע בשלב הראשון שימשה "להניף" את הרקטה האנכית לשיגור.
המטען בראש השלב השני היה מעל קו המים, מה שהקל על הגישה אליו.
טרואקס התנסה במערכת בסיסית זו ב-Sea Bee וב-Sea Horse.
כדי להוזיל את עלות הרקטה, תוכנן לבנותה מחומרים זולים, בעיקר מיריעות פלדה 8 מ"מ.
הרקטה הייתה אמורה להיבנות במספנה לצד הים ולהיגרר לים לצורך השיגור.
המערכת יועדה לשימוש חוזר חלקי.
השלב הראשון היה אמור להיות מופעל על ידי מנוע דחף בוער שמוזן ב-RP-1 ו-LOX (חמצן נוזלי).
הדלקים נדחפו למנוע על ידי חנקן נוזלי, שסיפק לחץ של עבור RP-1 ו- עבור ה-LOX, המספק לחץ כולל במנוע של בהמראה.
כאשר הרקטה טיפסה הלחצים ירדו, ובסופו של דבר נשרפו לאחר 81 שניות.
בשלב זה ה-reyv היה בגובה מעלה ו- למטה, טסה במהירות של .
פרופיל המשימה הרגיל הרחיב את הבמה במהירת של כ- למטה.
נחקרו גם תוכניות לשימוש חוזר.
השלב השני של הרקטה היה מצויד במנוע יחיד גדול מאוד, מנוע דחף בוער מימן נוזלי ו-LOX.
המנוע הוזן בלחץ נמוך קבוע של לאורך כל 260 שניות של בעירה שנייה, ובשלב זה הייתה למעלה ו- למטה.
כדי לשפר את הביצועים, המנוע הציג פעמון מנועי מתרחב והשתנה מ-1:7 ל-1:27 הרחבה בעת טיפוסו.
גובה הרקטה הכללי קוצר מעט בכך שה"אף" של השלב הראשון היה מחודד, כשהוא מונח בתוך פעמון המנוע השני.
רצף שיגור טיפוסי התחיל עם שיפוץ הרקטה וחיבור למכלי המטען והנטל שלה על החוף.
RP-1 והחנקן היו מוטענים בשלב זה.
לאחר מכן תגרר לאתר שיגור, שם יופקו ה-LOX וה- LH2 במקום באמצעות אלקטרוליזה; טרואקס הציע להשתמש בנושאת מטוסים מונעת גרעין כספק כוח בשלב זה.
מכלי הנטל, ששימשו גם ככובע והגנה על פעמון המנוע בשלב הראשון, יתמלאו אז במים, וישקיעו את הרקטה למצב אנכי כשהשלב השני מעל קו המים.
לאחר מכן ניתן היה לבצע בדיקות, והטיל ישוגר.
הרקטה הייתה מסוגלת לשאת מטען של עד או לתוך LEO.
TRW (מעבדות טכנולוגיית החלל, בע"מ) ערכה סקירת תוכנית ותקפה את התכנון והעלויות הצפויות.
לחץ תקציבי הוביל לסגירת האגף לפרויקטים עתידיים בנאס"א, והביא להפסקת העבודה על המשגרים הכבדים שתוכננו לצורך משימה מאוישת במאדים.
Sea Dragon הופיעה ב-2019 בסוף העונה של סדרת Apple TV "עבור כל האנושות".
הסדרה הציגה ציר זמן חלופי בו "המירוץ לחלל" לא הסתיים בשנות ה-60. בסצנה שלאחר הקרדיט, המתרחשת בשנת 1983, מתואר Sea Dragon שמשוגר מהאוקיינוס השקט כדי לתספק מחדש את מושבת הירח האמריקאית.
אסטרונאוט טוען בשיחה קולית כי השיגור מהאוקיינוס משמש כהגנה בגלל הפלטוניום שבמטען.
Sea Breaker היא מערכת נשק דור-5, שמפותחת בישראל על ידי חברת רפאל מערכות לחימה מתקדמות, ומסוגלת לשגר טילים אוטונומיים מדויקים לטווח של 300 ק"מ אל עבר מטרות ימיות או יבשתיות.
מערכת הנשק פותחה עם דגש על אמצעי לוחמה אלקטרונית מתקדמים, כולל חסינות סייבר, ושיבושים של מערכות ה-GPS שלה.
הטילים יכולים להיות משוגרים ממשגרים ימיים, קרקעיים ואף ניידים.
Sea Breaker מצויד ביכולות ATA, רכישת מטרה אוטומטית (Auto Target Acquisition), ויכולת ATR, סיווג מטרות אוטומטית (Automatic Target Recognition) ,המבוססת על יכולת למידת מכונה (Deep Learning).
קיום המערכת נחשף ב-30 ביוני 2021.
ים של כוכבים (באנגלית Sea of Stars) הוא משחק וידאו משנת 2023 של Sabotage Studio.
המשחק שוחרר עבור המחשב האישי, פלייסטישן 5, פלייסטישן 4, הנינטנדו סוויץ Xbox One ו-Xbox Series X/S.
במשחק, ניתן לבחור מבין משני גיבורים בשם Valere ו-Zale, המשתמשים בכוח השמש והירח כדי להילחם נגד האלכימאי.