tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנותיו הראשונות המרוץ התקיים במתכונת אקראית.
המנצח הראשון שהוא לא איטלקי היה אנרי פליסייה הצרפתי.
הניצחון הבא שלא על ידי רוכב איטלקי הגיע שש שנים מאוחר יותר, כאשר אוסקר אג השווייצרי ניצח.
המרוץ מאורגן על ידי חברת RCS Sport , שמארגנת גם את מרוץ הג'ירו ד'איטליה, טירנו–אדריאטיקו, ג'ירו די לומברדיה, מילאנו – סן רמו ומרוצים נוספים.
בשל העובדה שהמרוץ מתקיים בחודש אוקטובר, שהוא בשנים האחרונות החודש המסיים של עונת האופניים, המרוץ הוא חלק משורת מרוצים חד-יומיים באיטליה שמתקיימים במועדים קרובים אחד לשני וחלק גדול מהמשתתפים בהם רוכבים ברוב המרוצים הללו.
החל מ-2012, במשך שמונה שנים, הסתיים המרוץ על גבעת הסופרגה, בסמוך לבזיליקת הסופרגה והתאים למטפסים.
אך בשנת 2020 שונה מסלול המרוץ והפך למתאים לספרינטרים, במטרה לשמש הכנה למונומנט מילאנו – סן רמו.
מאז משתנה בכל שנה המסלול ומדי כמה שנים שב לסלול המסתיים בגבעת הסופרגה.
מילאנו – סן רמו 2020 (באיטלקית: Milano-Sanremo 2020) הייתה המהדורה של ה-111 של מרוץ מילאנו – סן רמו, אחד מחמשת המונומנטים שמהווים את חמשת מרוצי האופניים החד יומיים היוקרתיים והחשובים ביותר.
התאריך המקורי של המרוץ היה אמור להיות ה-21 במרץ, אך בשל מגפת הקורונה באיטליה נדחה המרוץ ל-8 באוגוסט וכלל מרחק של 305 קילומטרים ממילאנו עד לסן רמו.
במרוץ ניצח ואוט ואן ארט (יומבו–ויסמה), לאחר שהקדים בספרינט אחד על אחד את ז'וליאן אלאפיליפ (דקונינק קוויק–סטפ).
הפלוטון, שתי שניות אחריהם, הובל בידי מייקל מת'יוס (Team DSM) שסגר את תמונת הפודיום עם מקום שלישי.
ואן ארט ואלאפיליפ ברחו לשאר הדבוקה לקראת סוף הטיפוס האחרון בפוג'יו.
במרוץ השתתפו כל 19 קבוצות הוורלד טים ועוד 8 קבוצות מדרג הפרו טים שקיבלו כרטיס חופשי על ידי המארגנים (RCS).
שכל קבוצה התבקשה לרשום שישה רוכבים בלבד.
לאוםקבוצהרוכביםדקונינק קוויק-סטפ ז'וליאן אלאפיליפ סם בנט קספר אסגרן זדנק שטיבר בוב יונגלס טים דקלרק AG2R La Mondiale אוליבר נאסן לורנס נאסן אנדרה ונדראמה ז'וליאן דובאל לארי ווארבאס סטיין ואנדנברחיו.
מקוםרוכבקבוצהזמן1 ווט ואן ארטיומבו–ויסמה07:16.09 שעות2 ז'וליאן אלאפיליפדקונינק קוויק-סטפז.ז3 מייקל מת'יוססאנווב+24 פטר סאגאןבורה–הנסגרוההז.ז5 ג'אקומו ניצולוNTT Pro Cyclingז.ז6 דיון סמיתמיצ'לטון - סקוטז.ז7 אלכס אראנבורואסטנהז.ז8 גרג ואן אוורמאטCCCז.ז9 פיליפ ז'ילברלוטו–סודאלז.ז10 מאטיי מוחוריץ'בחריין מקלארןז.ז
מילאן ריסטובסקי (במקדונית: Милан Ристовски; נולד ב-8 באפריל 1998 בסקופיה שבמקדוניה הצפונית) הוא כדורגלן צפון מקדוני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ספרטק טרנבה מליגת העל הסלובקית ובנבחרת מקדוניה הצפונית.
ריסטובסקי שיחק בקבוצת רבוטניצ'קי, רייקה, נ.ק.
בשנת 2021 החל לשחק בספרטק טרנבה מליגת העל הסלובקית, תחילה כמושאל ולאחר מכן בחוזה קבוע.
ב-4 ביוני 2021 ערך ריסטובסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקדוניה הצפונית, בניצחון 4-0 על נבחרת קזחסטן במשחק ידידות.
ריסטובסקי היה חלק מסגל נבחרת מקדוניה הצפונית לטורניר יורו 2020, וערך הופעה אחת בטורניר.
אחיו הגדול של ריסטובסקי הוא כדורגל דינמו זאגרב ונבחרת מקדוניה הצפונית, סטפן ריסטובסקי.
מילאן מויסילוביץ' (בסרבית: Милан Мојсиловић; נולד ב-3 באוגוסט 1967) הוא גנרל סרבי המשמש כראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של סרביה.
מויסילוביץ' נולד במיטרוביצה ב-3 באוגוסט 1967. הוא למד באקדמיה של צבא יוגוסלביה וסיים את לימודיו ב-1991. הוא השתתף במלחמת העצמאות של קרואטיה כמפקד מחלקת טנקים.
ב-1992 הוא הוצב מחדש בסרביה.
עם פרוץ מלחמת קוסובו ב-1999, הוא הוצב בפריזאי כקצין בכיר בבריגדה הממוכנת ה-243. באוקטובר 2013 הוא מונה לנציג סרביה במפקדת נאט"ו בבריסל.
במרץ 2017 חזר לסרביה ומונה לעוזר שר ההגנה.
ב-14 בספטמבר 2018 מונה לראש המטה הכללי.
מילאן פאבקוב (בסרבית: Милан Павков; נולד ב-9 בפברואר 1994) הוא שחקן כדורגל סרבי המשחק בעמדת החלוץ בצ'וקאריצ'קי.
בתחילת 2017, עבר פבקוב לכוכב האדום בלגרד בעסקה של שנתיים וחצי תמורת עמלה של 300,000 אירו בשני תשלומים.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במקום דמיאן לה טאלק בדקה ה-85 של המשחק מול נובי פזאר ב-18 בפברואר 2017.
לאחר שהחמיץ את שאר העונה בגלל פציעה, חזר פאבקוב בהרכב לעונה הבאה.
פאבקוב ערך את הופעתו הראשונה, בעונה החדשה, במשחק הראשון של סיבוב המוקדמות הראשון לליגה האירופית 2017–18, והחליף את ריצ'מונד בואקיה בדקות האחרונות של המשחק מול פלוריאנה.
ב-27 ביולי 2017, עבר פאבקוב בחזרה לרדניקי ניס בחוזה הלוואה לשנה אחת.
ב-13 במאי 2018, הורחק פאבקוב במהלך משחק החוץ מול ספרטק סובוטיקה, שהיה הכרטיס האדום הראשון בקריירה המקצועית שלו.
במהלך קמפיין הסופרליגה הסרבית 2017-2018, פאבקוב כבש 23 שערים ב-33 משחקים, והפך את עצמו לכובש השני של העונה, אחרי אלכסנדר פשיץ'.
כשחזר לכוכב האדום ב-2018, פבקוב העביר את כל עונת קדם הקיץ עם המועדון בהדרכת המאמן ולאדן מילוייביץ'.
לאחר שאלכסנדר פשיץ' עזב את המועדון, פבקוב נבחר לסגל של 20 השחקנים למשחק הראשון של סיבוב המוקדמות הראשון לקמפיין ליגת האלופות 2018-2019, נגד ספרטקס יורמלה.
הוא הצטרף לאותו משחק כמחליף של ניקולה סטויקוביץ' הפצוע בדקה ה-18 של המשחק.
ב-12 באוגוסט 2018, פבקוב עשה את הפתיחה הראשונה שלו עבור הכוכב האדום, כאשר כבש פעמיים בניצחון 3–0 על ספרטק סובוטיקה.
ב-6 בנובמבר, הוא כבש את שני השערים בניצחון 2–0 מול ליברפול בשלב הבתים של ליגת האלופות.
ב-12 בדצמבר 2018, חתם פבקוב על הארכת חוזהו עם הכוכב האדום לדצמבר 2022.
מילאן טומיץ' (בסרבית: Милaн Томић, ביוונית: Μίλαν Τόμιτς (מילאן טומיץ); נולד ב-24 ביולי 1973) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל סרבי-יווני המשמש כעוזר מאמן באולימפיה מילאנו מליגת העל האיטלקית בכדורסל והיורוליג.
טומיץ' בילה כמעט את כל קריירת המשחק והאימון שלו ביוון, לאחר שקיבל אזרחות יוונית בשם מילאן יאנקופולוס .
במהלך שנותיו באולימפיאקוס הוא הפך לאליל בקרב אוהדי הקבוצה, ולאחר פרישתו ממשחק שימש כעוזר למאמן הקבוצה פנאיוטיס יאנאקיס.
טומיץ' התחיל את הקריירה שלו בנוער של רדניצ'קי בלגרד.
ב-1991 הזמין יאניס יואנידיס, מאמן אולימפיאקוס הטרי, מספר כדורסלנים סרבים צעירים לאימון, ביניהם גם את טומיץ'.
יואנידיס לא התרשם במיוחד מיכולותיו המקצועיות והפיזיות של טומיץ', אך התלהב מהתשוקה, החוכמה והרצון שלו לנצח והציע לו מקום בסגל הקבוצה.
עם זאת, על מנת להשלים את ההעברה טומיץ' היה צריך לקבל אזרחות יוונית, מכיוון שרק שחקן לא יווני אחד הורשה לשחק בקבוצה באותו זמן (במקרה של אולימפיאקוס היה זה ז'ארקו פאספלי).
באותה תקופה מתן אזרחות יוונית לשחקנים מחבל הבלקן היה נוהג נפוץ עבור קבוצות יווניות, ושחקנים כמו פג'ה סטויאקוביץ' וראשו נסטרוביץ' החזיקו באזרחות הלנית.
בשל מספר בעיות משפטיות בנוגע לאזרחותו, הוא לא היה יכול לשחק בעונה הראשונה, אז הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי האדומים בעונת 1992/93, בה העמיד ממוצעים של 8.3 ב-32.5 דקות בממוצע למשחק.
בשתי העונות הבאות ביסס טומיץ' את מעמדו כרכז הפותח, בעוד אולימפיאקוס שלטה בליגה היוונית וזכתה לאחר ניצחונות בגמר על פאוק סלוניקי ב-1994 ועל פנאתינאיקוס ב-1995. באותן שנים הגיעה הקבוצה פעמיים ברציפות לגמר היורוליג, ועל אף שהפסידה בשניהם התנחמו אוהדיה בשני ניצחונות רצופים על היריבה הנצחית פנאתינאיקוס בשני חצאי הגמר.
הגעתו של דייוויד ריברס לקבוצה בתחילת עונת 1995/96 הורידה את טומיץ' לספסל וצמצמה את זמן המשחק שלו, אך הוא עזר לקבוצה לשמור על האליפות המוקמית שלה.
לפני עונת 1996/97, שנחשבת לאחת הטובות בהיסטוריה של המועדון, מונה דושאן איבקוביץ' למאמן ונתן לטומיץ' יותר זמן משחק.
בחלק האחרון והמכריע של העונה הפך איבקוביץ' את טומיץ' לרכז הפותח, והעביר את ריברס לעמדת הקלע.
בסיום העונה זכתה אולימפיאקוס בליגה היוונית, ביורוליג (לראשונה) ובגביע היווני, מה שהפך אותה לקבוצה היוונית הראשונה שזוכה בכתר המשולש.
כמה חודשים לאחר מכן השתתפה אולימפיאקוס באליפות מקדונלד'ס 1997 , טורניר משותף של פיב"א וה-NBA, והגיעה לגמר מול אלופת ה-NBA המכהנת שיקגו בולס, לה הפסידה 78–104. במהלך המשחק שמר טומיץ' על מייקל ג'ורדן.
אחרי שזכו בכל התארים בעונה הקודמת, הרבה שחקנים עזבו את הקבוצה, אחד מהם היה הקפטן יורגוס סיגלאס.
טומיץ' מונה במקומו לתפקיד וקיווה להניף עם הקבוצה תארים, אך לא הצליח לעשות זאת במשך ארבע שנים.
אולימפיאקוס נותרה קבוצה מובילה באירופה, אך לא הצליחה לזכות בתואר.
היא הגיעה לגמר הליגה היוונית פעמיים, אך הפסידה לפנאתינאיקוס, והשתתפה בפיינל פור היורוליג , אך זכתה במקום השלישי בלבד.
למרות בצורת התארים של אולימפיאקוס, טומיץ' התפתח כשחקן: הוא שיחק יותר, קלע יותר והפך לאהוב הקהל.
אולימפיאקוס מינתה למאמנה את סלובודאן סובוטיץ' לעונת 2001/02, וזה הביא איתו לקבוצה את תיאודורוס פאפאלוקאס, רכז צעיר ומוכשר.
נוכחותו של פאפאלוקאס הפחיתה את זמן המשחק של טומיץ', אך הרוטציה בין השניים, ולפעמים השילוב ביניהם, הפכו את משחקה של הקבוצה להגנתי, מסודר וקבוצתי יותר.
בעונת 2002 זכתה אולימפיאקוס בגביע היווני, וחלומו של טומיץ' להניף גביע כקפטן התגשם.
מאוחר יותר באותה עונה התמודדה אולימפיאקוס מול פנאתינייקוס בחצי גמר הליגה היוונית, ללא יתרון הביתיות, ועדיין הצליחה לנצח אותה בסוויפ בשני המשחקים.
חמש דקות לסיום המשחק, כשפאו מובילה 68–66, ביצע סנטר הירוקים לזארוס פאפאדופולוס עבירה קשה על סטפן ריזאשה, שהכה אותו בחזרה.
עד מהרה התפתחה קטטה בין הקבוצות, וטומיץ' הכה בפניו של דיאן בודירוגה, אחד השחקנים השנואים ביותר על אוהדי אולימפיאקוס.
התמונה של טומיץ' מכה את בודירוגה הפכה אייקונית לאוהדי הקבוצה, על אף שהוא ועוד שישה שחקנים משתי הקבוצות הורחקו.
אולימפיאקוס עלתה לגמר הליגה מול א.א.ק.
אתונה ואף ניצחה בשני המשחקים הראשונים, אך א.א.ק.
ביצעה מהפך לאחר שלושה ניצחונות רצופים וזכתה באליפוץ.
לאחר עונת 2001/02 עזבו שחקנים חשובים רבים עזבו את הקבוצה.
טומיץ' נשאר, אבל איכות הסגל ירדה.
עונת 2003/04 הייתה גרועה עוד יותר, הן לקבוצה והן לטומיץ'.
אולימפיאקוס הפסידה לאריס סלוניקי בגמר הגביע, והקבוצה הייתה שקועה במאבקי עלייה לפלייאוף.
היו"ר קוקליס החליט לפטר את המאמן דרגן שקוטה וביקש מטומיץ' למלא את מקומו.
טומיץ' הסכים ומונה למאמן, ובתקופתו הקבוצה השתפרה אך הודחה בפלייאוף הליגה.
בסיום העונה ביקש טומיץ' חוזה רב שנתי, כדי שיהיה לו זמן לבנות קבוצה מנצחת.
המנהלים החדשים של הקבוצה לא אהבו את הדרישות שלו, והעניקו את תפקיד המאמן למילאן מיניץ'.
לאחר תחילת העונה ומספר תוצאות רעות פוטר מיניץ' והוחלף ביונאס קזלאוסקאס.
טומיץ' כמעט לא קיבל זמן משחק והקבוצה הפסידה הרבה.
המצב החמיר כשאולימפיאקוס הובסה 59–110 על ידי אפס פילזן ביורוליג.
זה היה ההפסד הביתי הגדול ביותר בתולדות הקבוצה בתחרויות אירופיות, ואוהדי הקבוצה החלו לקלל את כל השחקנים, למעט טומיץ', אותו עודד הקהל.
באופן מפתיע, טומיץ' התבקש לעזוב את הקבוצה כמה ימים לאחר מכן, ועשה זאת למרות ההלם של האוהדים.
בינואר 2005 מונה סלובודאן סובוטיץ' למאמן ג'סי האיטלקית והביא איתו את טומיץ', שהיה שחקן חופשי, כדי להציל את הקבוצה מירידה.
טומיץ' שיחק ב-14 משחקים במסגרת הליגה האיטלקית וקלע 9.8 נקודות בממוצע למשחק, אך הקבוצה סיימה במקום האחרון בטבלה ליגה וירדה לליגה השנייה.
טומיץ' עשה מאמץ נוסף להמשיך בקריירת המשחק שלו וחתם בקולוסוס רודוס היוונית בינואר 2006. משחק הבכורה שלו במדי קולוסוס היה נגד קבוצתו לשעבר אולימפיאקוס, וכשעלה לפרקט קראו אוהדי האדומים בשמו.
הוא שיחק שני משחקים בלבד עבור קולוסוס, ואז החליט לפרוש כי הרגיש שאין לו יותר מה להציע כשחקן.
בפברואר 2008 הפך פנאיוטיס יאנאקיס למאמן אולימפיאקוס החדש, וביקש מטומיץ' להיות חלק מצוות האימון של הקבוצה.
טומיץ' נענה לבקשתו וחזר למועדון כעוזר מאמן.
ב-2014 הוא הפך למאמן הזמני של הקבוצה לאחר שגאורגיס ברצוקאס התפטר מהתפקיד, עד שיאניס ספרופולוס מונה למאמן הקבוצה החדש וטומיץ' חזר לתפקיד העוזר.
ב-13 ביולי 2018 מונה טומיץ' למאמן הראשי של הכוכב האדום מעיר הולדתו, בלגרד, לשלוש שנים.
הוא התפטר מתפקידו ב-22 באוקטובר 2019.
בדצמבר 2021 מונה טומיץ' למאמן פריסטרי אתונה מליגת העל היוונית.
לטומיץ' אזרחות כפולה, בסרביה וביוון.
הוא חי את 18 השנים הראשונות לחייו בסרביה ומאז חי ביוון.
הוא דובר סרבית, יוונית ואנגלית שוטפות.
שמו היווני הרשמי הוא מילאן ינאקופולוס .
מלך ההופעות של אולימפיאקוס בליגה היוונית (383 משחקים).
סגן מלך ההופעות של אולימפיאקוס ביורוליג, אחרי יורגוס פרינטזיס (214 משחקים).
סגן מלך הסלים של אולימפיאקוס בליגה היוונית, אחרי יורגוס פרינטזיס (2,911 נקודות).
מקום שלישי בנקודות במדי אולימפיאקוס ביורוליג, אחרי ואסיליס ספאנוליס ויורגוס פרינטזיס (1,482 נקודות).
סגן מלך האסיסטים של אולימפיאקוס בליגה היוונית, אחרי ואסיליס ספאנוליס (801 אסיסטים).
מקום שלישי באסיסטים במדי אולימפיאקוס ביורוליג, אחרי ואסיליס ספאנוליס ו-ואנגליס מנצאריס (341 אסיסטים).
מלך החטיפות של אולימפיאקוס בליגה היוונית (287 חטיפות).
מלך החטיפות של אולימפיאקוס ביורוליג (152 חטיפות).
מילאן בֶּצִיץ' (בסרבו-קרואטית: Milan Becić, בסרבית קירילית: Милан Бецић; 25 בפברואר 1907, פודגוריצה, נסיכות מונטנגרו – ?) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יוגוסלבי ששיחק בעמדת החלוץ בשורת קבוצות ביוגוסלביה, בצרפת, ובשווייץ.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 אימן בישראל את קבוצות שמשון תל אביב, מכבי נתניה, מכבי יפו ומכבי חדרה.
מילאן בציץ' נולד בפודגוריצה ובגיל 13 הצטרף למועדון הכדורגל המקומי "נייגוש פודגוריצה".
ב-1924 שיחק בשורות נבחרת הנוער של מונטנגרו בכדורגל.
הוא הוצב כחלוץ וניחן במהירות גבוהה.
בהמשך, שיחק בשורות קבוצות הנוער המונטנגרית לובצ'ן , וראדניצ'קי סומבור הסרבית.
ב-1926 שיחק בשורות הקבוצה הבוגרת סאנד מהעיר סובוטיצה, ובהמשך עבר לוורשאץ.
ב-1927 הצטרף לקבוצת יוגוסלביה מהעיר בלגרד אשר באותה העת נחשבה לאחת הקבוצות המובילות במדינה.
בין השנים 1932–1939 שיחק בצרפת ובשווייץ בקבוצות מונפליה, לוזאן, אולימפיק אלס , אוראניה ז'נבה , ושארנטון פריז .
את הקריירה הפעילה שלו סיים בקבוצת יוגוסלביה מהעיר בלגרד.
בציץ' רשם הופעה אחת בשורות נבחרת יוגוסלביה בכדורגל ב-25 במאי 1928 במשחק בו הפסידה נבחרת יוגוסלביה לנבחרת הונגריה בכדורגל 1–2.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה אימן בציץ' במספר קבוצות.
הוא נמנה עם הצוות המקצועי של קבוצת ראסינג פריז, והחל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 אימן בקפריסין, ובכלל זה את קבוצת אריס לימסול.
ב-1959 קיימה עמו הנהלת מכבי תל אביב משא ומתן בכדי שיאמן בקבוצה.
למרות סיכום ראשוני ביטל בציץ' את הגעתו ובמקומו מונה לאימון הקבוצה יוסף מרימוביץ'.
בהמשך, ניהל משא ומתן עם מכבי יפו, אך זו העדיפה להמשיך ולהעסיק את ואסיל ספאסוב.
לבסוף, לקראת עונת 1962/1963 בליגה הלאומית חתם בקבוצת שמשון תל אביב.
הקבוצה הפגינה עונה טובה וסיימה במקום הרביעי בטבלה.
לקראת עונת 1963/1964 בליגה א' חתם בציץ' במכבי נתניה.
הקבוצה סיימה במקום הראשון בבית הצפון ועלתה לליגה הראשונה.
בעונת 1964/1965 בליגה הלאומית התבססה נתניה בליגה הראשונה וסיימה במרכז הטבלה.
באפריל 1965 חלה בציץ', הובהל לאשפוז ונותח.
בשל חומרת מצבו הוערך כי ייעדר לתקופה ארוכה ובמקומו מונה לאימון מכבי נתניה אוטו שלפנברג.
מכבי יפו שאפה לשוב לצמרת הטבלה כפי שהייתה בראשית שנות ה-60. לאחר שכהונתו הקצרה של מאמן הקבוצה אלכסנדר פופוב הסתיימה בכישלון, פנתה הנהלת הקבוצה לבציץ' בכדי שיאמן בה.
יפו פתחה היטב את עונת 1965/1966 בליגה הלאומית ובראשיתה ניצבה בצמרת הטבלה.
ב-15 בינואר 1966 נערך משחק ליגה בין מכבי יפו להפועל ירושלים.
יפו הועמדה בפני ועדת משמעת, ולוי הורחק לשנה בפועל ושנה על תנאי מהמגרשים, ומוצי ליאון הורחק לארבעה חדשים ועזב את הארץ לדרום אפריקה.
האירוע הקשה הותיר את חותמו על הקבוצה, בהמשך העונה היא הדרדרה לתחתית הטבלה, וסיימה אותה במקום ה-11. הוסכם על סיום עבודתו של בציץ' בקבוצה, ובמקומו מונה יצחק שניאור בקדנצייה השנייה שלו ביפו.
לקראת עונת 1966/1968 בליגה א' הוחתם בציץ' בקבוצת מכבי חדרה.
לאחר מלחמת ששת הימים ניתקו מדינות הגוש המזרחי ובכללן יוגוסלביה את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל.
הממשל היוגוסלבי הורה לבציץ' לשוב ליוגוסלביה לאלתר, וכך עשה.
הוא המשיך להגיע מעת לעת לביקורים בישראל.
מילאן צרובסקי (בסלובקית: Milan Cerovský; נולד ב-10 באוקטובר 1949) היה ראש המטה הכללי בסלובקיה.
צרובסקי נולד ב-10 באוקטובר 1949. בין השנים 1964– 1967 הוא למד בבית הספר הצבאי יאן ז'יז'קה בברטיסלבה.
לאחר מכן המשיך את לימודיו באקדמיה הצבאית בווישקוב, אותה סיים בשנת 1971. לאחר מכן התגייס לצבא צ'כוסלובקיה בדרגת לוטננט.
ב-1994 מונה צרובסקי למפקד הקורפוס ה-1. ב-1998 מונה לתפקיד ראש המינהל לאינטגרציה ותקינה של המטה הכללי של הצבא הסלובקי.
ב-4 בדצמבר 1998 הוא מונה לתפקיד ראש המטה הכללי הסלובקי.
ב-20 בדצמבר 2004 הוא סיים את הקדנציה שלו ופרש מהצבא.
מילאן מקסים (בסלובקית: Milan Maxim; נולד ב-13 באפריל 1956) הוא גנרל סלובקי בדימוס, אשר שימש כראש המטה הכללי הסלובקי בין 2014–2018.
מקסים נולד במיכלובצה ב-13 באפריל 1956. בין 1975-1976 הוא למד בבית ספר לקצינים ולאחר מכן החל לשרת בצבא צ'כוסלובקיה.
בשנים הבאות הוא שרת ברגימנט הטנקים ה-21, בתחילה כמפקד פלוגה ולאחר מכן כראש מטה הרגימנט.
לאחר מכן הועבר לתפקיד מפקד רגימנט הטנקים ה-23. בין 1990-1995 שימש כמפקד רגימנט הרובאים הממונע ה-63. לאחר מכן שימש כמפקד הבריגדה הממוכנת ה-21. בין 1997-1998 הוא שימש כמפקד הבריגדה הממוכנת ה-2. בין 2001-2002 הוא שימש כראש אגף הלוגיסטיקה במטה הכללי.
לאחר מכן שימש כמפקד כוחות ההדרכה והתמיכה הצבאיים עד 2004, אז מונה למפקד צבא היבשה הסלובקי.
בין 2009–2014 הוא שימש כנספח הצבאי הסלובקי בפראג.
ב-6 במאי 2014 הוא מונה לראש המטה הכללי הסלובקי.
הוא סיים את הקדנציה שלו ב-7 במאי 2018 ופרש מהצבא.
Миловановић; 15 במאי 1874 – 13 בספטמבר 1942) היה גנרל יוגוסלבי אשר שימש כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1922–1924, ושוב בין 1929–1934. כמו כן כיהן כשר הצבא והצי לת'ופה קצרה במהלך 1934.
מילובנוביץ' נולד בשטונייה ב-15 במאי 1874. ב-1891 הוא התגייס לצבא נסיכות סרביה, ולמד באקדמיה הצבאית הסרבית.
בין 1910–1912 הוא שימש כראש מחלקת המודיעין של הצבא הסרבי.
במקביל, היה חבר בארגון הטרור "היד השחורה".
כמו כן שימש כפרופסור לטקטיקה באקדמיה הצבאית הסרבית.
לחם במלחמות הבלקן ובמלחמת העולם הראשונה.
בין 1917–1918 שימש כנציג הצבא הסרבי בחזית המערבית.
לאחר סיום המלחמה מונה למפקד דיווזיית ורבסקה.
במרץ 1921 מונה לסגן ראש המטה הכללי היוגוסלבי.
ב-4 בנובמבר 1922 מונה לראש המטה הכללי.
הוא כיהן בתפקיד עד 30 ביולי 1924, אז מונה למפקד המחוז הצבאי ה-3. ב-11 באפריל 1929 מונה בשנית לראש המטה הכללי, עד 18 באפריל 1934, אז מונה לשר הצבא והצי.
הוא הודח מהתפקיד בהמשך אותה שנה, לאחר רציחתו של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה.
ב-1935 הוא מונה לחבר במועצה הצבאית העליונה, וכיהן בתפקיד עד 1940.
מילאן מקאריץ' ( נולד ב-4 באוקטובר 1995) הוא כדורגלן סרבי שמשחק בעמדת החלוץ.
בתחילת הקריירה שלו החל לשחק כקשר מרכזי אך בהמשך הוסט לעמדת החלוץ מרכז בה הוא משחק בדרך כלל.
מילאן מקאריץ' החל את דרכו במספר קבוצות בסרביה, כולל קבוצות נוער ופרויקטים שונים.
בעונת 2019/20 עשה את קפיצת המדרגה המשמעותית שלו כשעבר לראדניק סורדוליצ'ה הסרבית.
בעונה הראשונה שלו בקבוצה, שיחק מקאריץ' ב-30 משחקים בכל המסגרות, כבש 11 שערים ובישל ארבעה נוספים.
בעונת 2020/21, פרץ מקאריץ' והופיע גם בנבחרת סרביה.
בעקבות הופעותיו המרשימות קיבל הצעה לחתום בהפועל באר שבע תחת המאמן אליניב ברדה אך לבסוף נרכש מקאריץ' על ידי אולבורג תמורת 500,000 אירו.
שנה לאחר מכן, הושאל מקאריץ' בחזרה לראדניק סורדוליצ'ה שם שותף ב-11 משחקים, לא כבש שערים אך בישל שניים.
בעונת 2023/24 שיחק מקאריץ' בהשאלה בבוסניה בבוראץ באניה לוקה והיה שותף לזכייה באליפות.
בסוף העונה סיים מקאריץ' את חוזהו עם אולבורג והפך לשחקן חופשי.
ב-16 ביולי 2024 חתם מקאריץ' בהפועל תל אביב על חוזה לשנתיים.
הוא כבש את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-5 באוגוסט 2024, בניצחון 3–2 על הפועל רמת גן במסגרת המחזור השני של גביע הטוטו של הליגה הלאומית.
במאי 2025 שוחרר מהמועדון בת"א ועבר לשחק בליגה הראשונה (העליונה) בווייטנאם, בקבוצת שב דה-נאנג .
מלך השערים של ליגת העל הסרבית: 2020/2021
מילאן ואצלביק (בסלובקית: Milán Václavík; 31 במרץ 1928 – 2 בינואר 2007) היה איש צבא ופוליטיקאי צ'כוסלובקי.
שימש כשר ההגנה של צ'כוסלובקיה בשנים 1985 - 1989.
ואצק נולד בכפר פרדמיר, שבז'ילינה.
לאחר סיום בית ספר תיכון למד הנדסה, במהלך הלימודים עבר הכשרה צבאית.
בשנת 1951 התגייס כקצין לצבא צ'כוסלובקיה.
בשנים 1955- 1958 למד באקדמיה צבאית במוסקבה.
ב־1967- 1969 למד באקדמיה צבאית של המטה הכללי במוסקבה.
ב-1969 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-2. ב-1971 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה לראש המטה של הארמייה ה-1. בשנת 1973 מונה לראש מטה של המחוז הצבאי המערבי.
ב־1975 הועלה לדרגת לוטננט גנרל.
ב-1983 מונה לתפקיד סגן שר ההגנה.
בינואר 1985, לאחר מותו של מרטין דזור, מונה לתפקיד שר ההגנה של צ'כוסלובקיה.
באותה שנה נבחר גם להמועצה הפדרלית.
בשנת 1986 הועלה לדרגת גנרל ארמייה.
במהלך מהפכת הקטיפה ניסה ואצלביק לשמר את כוחה של המפלגה הקומוניסטית, לכן ב-3 בדצמבר 1989 הוא הוחלף במירוסלב ואצק, אשר כן הסכים לשתף פעולה עם ראשי המהפכה.
בינואר 1990 פוטר מילאן ואצלביק גם מהמועצה הפדרלית.
לאחר ההדחה התרחק מילאן ואצלביק מהחיים הפוליטיים.
הוא חי די באלמוניות בעיר טאבור שבבוהמיה הדרומית.
בשנת 1996 נפתחה נגדו חקירה פלילית, לגבי עבירות שביצע לכאורה בתקופת כהונתו כשר ההגנה.
החקירה הופסקה, לאחר שנשיא צ'כיה ואצלב האוול נתן לו חנינה גורפת, לכל העבירות שביצע בתקופת השלטון הקומוניסטי.
מילאן נובי (בצ'כית: Milan Nový; נולד ב-23 בספטמבר 1951) הוא שחקן הוקי קרח צ'כי בעמדת חלוץ מרכזי לשעבר.
נובי שיחק בקלאדנו בליגת הצעירים של צ'כוסלובקיה מ-1963 עד 1968. הוא שיחק בליגת העל עם קלאדנו מ-1968 עד 1972, עם ייהלבה מ-1972 עד 1974, וחזר לקלאדנו ב-1974 עד 1982 וכן ב-1987 עד 1989. הוא נבחר לשחקן המוביל בליגה במשך שלוש פעמים והוביל בניקוד במשך שש פעמים.
90 הנקודות שלו ב-44 משחקים ב-1976/77 נותרו כשיא הליגה עד היום.
נובי כבש 474 שערים ב-633 משחקי ליגה, וכן 120 שערים ב-211 משחקים עם הנבחרת.
הוא מחזיק בשיא "איש הברזל" הצ'כי, כאשר שיחק שמונה עונות מבלי להחמיץ משחק.
נובי זכה במדליית כסף עם נבחרת צ'כוסלובקיה באולימפיאדת אינסברוק ושיחק באולימפיאדת לייק פלאסיד והוביל את כל המבקיעים עם 15 נקודות.
הוא הופיע בשבע אליפויות עולם רצופות מ-1975 עד 1982 ונבחר לנבחרת הכוכבים ב-1976. הוא הוביל את כל השחקנים בגביע איזבסטיה של מוסקבה עם 14 שערים ב-1974.
נובי נבחר לנבחרת הכוכבים של גביע קנדה 1976, סיים בשוויון במספר השערים הרב ביותר והוביל בניקוד והשחקן המצטיין בקבוצתו.
הוא כבש את השער היחיד בניצחון נבחרתו 0–1 על קנדה, במשחק שעליו בובי אור אמר שהוא הטוב ביותר בו שיחק אי פעם.
הוא שיחק אף בגביע קנדה 1981.
הוא שיחק עם וושינגטון קפיטלס בעונת 1982/83. אף על פי שהתחיל עם שער ושני אסיסטים במשחקו הראשון וצבר נקודות בארבעת משחקיו הראשונים, הוא התקשה להסתגל לתרבות צפון אמריקה ולאופי המשחק שהתאפיין בפיזיות במיוחד בצפון אמריקה, וסיים את העונה עם 48 נקודות ב-73 משחקים.
הוא שיחק עם ציריך ליאונס בשווייץ בין השנים 1983 ל-1985 ועם וינה באוסטריה בעונת 1985/86. נובי חזר לקלאדנו ב-1986, כדי לעזור לקבוצתו הוותיקה להעפיל מהליגה השנייה, חזרה לליגת העל.
הם הצליחו והוא שיחק בליגת העל עוד שנתיים לפני שפרש ב-1989.
נובי התקבל להיכל התהילה של ה-IIHF בשנת 2012.
מילאן בויאקוביץ' (בסרבית: Милан Бујаковић; נולד ב-9 ביוני 1987) הוא זמר סרבי.
נולד בבלגרד, אך את רוב חייו בילה בעיר פנצ'בו.
בשל היותו בן למשפחה דיפלומטית, התגורר גם מחוץ לסרביה במהלך ילדותו, בין היתר בארגנטינה ובאיטליה.
מגיל צעיר לקח שיעורי פיתוח קול פרטיים ולמד לנגן בגיטרה.
בגיל 16 זכה בתחרות כישרונות לצעירים.
במהלך הקריירה השתתף במספר תחרויות מוזיקה, בהן Beovizija ופעמיים בתחרות Pesma za Evroviziju, הקדם הסרבי לאירוויזיון.
שותפו הוותיק ליצירה הוא המוזיקאי פטר פופיץ' אגרט, יליד פנצ'בו אף הוא.
את הקריירה המוזיקלית שלו ביסס על השתתפות בפסטיבלים שונים, בהם פסטיבל זלאטני אקורדי (2005), פסטיבל הרדיו הסרבי ופסטיבל פרבי אפלאוז (2007).
משנת 2008 מופיע כסולן אורח עם להקת הרוק הבלגרדית טאבו, בהופעות ברחבי סרביה ואירופה.
מילה היא יחידה בסיסית בשפה המתאפיינת בכך שיש לה משמעות ייחודית וביטוי פונטי בשפה מדוברת (או מרחבי בשפת סימנים).
לשפות בעלות מערכת כתב יש למילים גם ייצוג גרפי בכתיבה.
האטימולוגיה עוסקת בחקר מקורותיהן של המילים: מתי הופיעו בשפה, מאיזה מקור, וכיצד השתנתה צורתן ומשמעותן.
כלי לאיסוף וביאור של אוצר המילים של שפה מסוימת הוא המילון.
בחלק מההקשרים המונח מילה מקביל למונח סימן .
המונח מילה מתייחס בעיקר לשפות טבעיות או לשפות מתוכננות, אבל הוא קיים גם בשפות מלאכותיות כגון שפות תכנות או שפות לוגיקה.
במחקר הבלשני יש הגדרות נוספות למילה:
ההגדרה הרווחת בציבור, המבוססת על צורת הכתיבה של המילה, נקראת בז'רגון הבלשני "תיבה", כלומר רצף אותיות המצוי בין שני מרווחים.
הגדרה פונולוגית, רצף צלילים בעל משמעות, אך כאן אין חשיבות לכתיב, רק לצליל, כך ש"קר" ו"כר" הם אותה מילה, מפני שברישום פונטי שתיהן יירשמו kar.
הגדרה אורתוגרפית, הגדרה שבסיסה הוא הכתיב, בהגדרה זו "דן" כשם פרטי ו"דן" כפועל יהוו אותה מילה.
הגדרה סמנטית, מה שמזוהה בבלשנות כלקסמה, יחידה מילונית, כך למשל המילים בכל אחד מהביטויים "בית ספר" או "בן נעוות המרדות" יהוו מילה סמנטית אחת, אף על פי שייצוגם בכתיב אינו מהווה מילה אחת.
המילים הן אבני הבניין היסודיות של השפה והן נושאות משמעות.
הסמנטיקה היא תחום בבלשנות העוסק בחקר המשמעות של המילים.
והפרגמטיקה חוקרת את השפעת ההקשר על משמעות זו.
למילה יש מבנה פנימי המקושר למשמעות שלה ולתפקוד שלה במערכת השפתית הכללית.
רוב המילים מורכבות מיחידות קטנות יותר הנקראות מורפמות או צורנים, שהן היחידות בעלות המשמעות הקטנות ביותר בשפה.
מילה יכולה להיות מורכבת מצורן בודד, אך רוב המילים מורכבות משני צורנים לפחות.
המורפולוגיה היא תורת הצורות אשר עוסקת במבנה של המילים, משמעות המורפמות והדרכים שבהן הן מתחברות ליצירת מילה.
מבחינה צלילית המילה מורכבת מהברה אחת לפחות.
ההברות הן היחידות הטבעיות שמרכיבות את המילים, אך להבדיל מהצורנים הן אינן בעלות משמעות כלשהי כשלעצמן.
ההברות מורכבות מהגהים, שהם יחידות הצליל הקטנות ביותר בשפה ובדומה להברות גם הם חסרי משמעות כשלעצמם.
קיימים שני סוגים של הגהים: עיצורים ותנועות.
כאמור, בשפות שפתחו מערכת כתב קיים גם ייצוג גרפי למילה.
במסגרת טקסט על פי רוב כל מילה תהיה מופרדת בדרך כלל במרווח מהמילה שלפניה ולאחריה.
עם זאת בשפות מסוימות, כגון סנסקריט, אין הפרדה בין המילים.
כמו כן, לעיתים יבואו סימני פיסוק לאחר מילים מסוימות.
נוטים להבחין בין מילות תמנית למילות תבנית.
במשפט "מילה שלי זו מילה" קיימות ארבע מילות תמנית, כיוון שמונים בספירת מילות תמנית כל מילה לגופה, גם אם מילה מסוימת חוזרת על עצמה.
במשפט לעיל קיימות רק שלוש מילות תבנית, כיוון שלא מונים חזרות על מילים, כמו כן התבנית משמשת כתבנית דקדוקית, כלומר "מילה" "מילתי" מילים", כל אלו ישמשו כמילת תבנית אחת.
את המילים בשפה ניתן לסווג לסוגים שונים המכונים חלקי הדיבר.
יש שתי קבוצות עיקריות של מילים, אשר כל אחת מהן מכילה מספר תתי-קבוצות:
מילות תוכן – מילים שמסמנות דברים שמצויים בעולם, במחשבה, ברגש וכו'.
מילות התוכן הן קבוצות גדולות, "פתוחות" ומתרחבות.
ישנן ארבע קבוצות של מילות תוכן:
פעלים – מילים שניתן להטות אותם לפי זמן: עבר / הווה / עתיד, או לפי דרך: ציווי / שם הפועל (צורת המקור).
שמות עצם – מילים שיש להם נטייה של מספר ולחלקן גם של מין.
לשמות עצם ניתן להוסיף כינויי שייכות חבורים או פרודים (שלי, שלך).
שמות תואר – מילים שמתקשרות לשמות עצם.
ניתן להטות אותן תמיד לפי מין ומספר.
לחלק מהן ניתן להוסיף את המילים: "מאוד", "יותר" ו"ביותר".
תוארי פועל – מילים שמתקשרות בעיקר לפועל ולא ניתן להטות אותן כלל.
מילות תפקוד – מילים שמסמנות קשרים שונים במערכת השפתית.
מילות התפקוד הן קבוצות קטנות ו"סגורות" שלרוב לא חלים בהן שינויים.
ישנן שלוש קבוצות עיקריות של מילות תפקוד:
מילות יחס – מילים כמו: על, של, ובשביל.
ניתן להטות את מילות היחס לפי גוף.
מילות קישור – מילים כמו: גם, אך, אבל, אולם ואם.
לא ניתן להטות את מילות הקישור.
כינויים – מילים כמו: הם, זה, כזאת, מה, איזה וקצת.
הכינויים מחליפים את מילות התוכן.
יש מספר כינויים שונים: כינויי גוף (פרודים וחבורים), כינויים רומזים, כינויי שאלה, כינויי סתמיות וכינויי כמות.
הסמנטיקה מבחינה בין המסמן לבין מה שמסומן בו.
מסמן – מתייחס למילה עצמה, אשר יכולה להיות מושמעת כרצף צלילים או כתובה כרצף אותיות.
מסומן – מתייחס למשמעות שהמילה מסמלת.
כלומר, התוכן של המילה והמושג המציאותי או המופשט המייצג את מה שעומד מאחוריה.
תוכן המילה כולל את כל הידיעות, המחשבות והרגשות המקושרים אליה.
המשמעות של מילה מסוימת היא הכללה או מושג.
משום מושגים והכללות הם תוצרים של מחשבה, ניתן לייחס את המילה המשמעותית לתופעה של חשיבה.
על פי רוב משמעות המילה קשורה גם לדרך השימוש בה, להקשר ולנסיבות שבהן היא מופיעה.
שדה סמנטי מתייחס לכלל המילים הקשורות לנושא או תחום משמעות מסוים.
מילים נרדפות או סינונימים הן קבוצת מילים, באותה השפה, שיש להן משמעות זהה או דומה מאוד.
דוגמה לשישייה של מילים נרדפות: אריה, לביא, שחל, ליש, שחץ וכפיר.
מילון מיוחד למיפוי מילים נרדפות מכונה "תזאורוס".
ככלל, ניתן להשוות מילים לפי המשמעות שלהם (שונה לחלוטין, זהה לחלוטין או דומה ברמה זו או אחרת), הכתיב שלהן (שונה לחלוטין, זהה לחלוטין או דומה מבחינות מסוימות), ההגייה שלהן ומוצאן ההיסטורי.
ישנם גם כינויים רבים לקבוצות מילים על פי תוצאות ההשוואת קריטריונים אלו.
אולם, לצד המילים הנרדפות, שלוש הקבוצות, שמקובל ביותר להתייחס אליהן, הן הומונימים, הומוגרפים והומופונים.
הומונים הוא מילה אשר לה משמעויות אחדות, שונות זו מזו, כך שלמעשה מדובר בשתי מילים נפרדות, המיוצגות באופן זהה.
דוגמה לכך היא המילה "גליל" המייצגת חבל ארץ וגם צורה הנדסית.
משמעותו של הומונים אינה ידועה כשהוא לעצמו, והיא מתבררת רק מתוך ההקשר שבו מופיעה המילה במשפט או בפסקה.
לעיתים בוחר הדובר להבהיר במפורש את המשמעות שבה הוא משתמש, כדי להסיר ספק.
הרבה פעמים יש להומונימים אטימולוגיה אחרת, כך, שלמעשה, מדובר בשתי מילים, שלעיתים הושאלו משפות שונות, או שנשמעו ונכתבו אחרת בעבר, אך כיום הן נשמעות ונכתבות אותו הדבר, אבל משמעותן שונה, לדוגמה המילה "טאבו".
משמעות אחת שלה לקוחה מהשפות הפולינזיות, ומשמעות אחרת – מטורקית.
הומופון הוא מילה שהגייתה זהה לזו של מילה אחרת (למשל "קר" ו"כר"), כך שבדיבור אין הבדל ביניהן, אך ההבדל מתקיים בכתב.
גם במקרה זה, בעת הדיבור אין משמעותו של ההומופון ידועה כשהוא לעצמו, אלה מתבררת רק מתוך ההקשר שבו מופיעה המילה במשפט.
הומוגרף הוא מילה שכתיבה זהה למילה אחרת בעלת משמעות שונה.
מילים הומוגרפיות יכולות להיות הומופניות (שאופן ההגייה שלהן זהה) או הטרופוניות (שאופן ההגייה שלהן שונה).
בחקר משמעותן של מילים עוסק ענף הבלשנות הקרוי סמנטיקה לקסיקלית.
תחום זה שנוי במחלוקת בין אסכולות שונות של הבלשנות והפילוסופיה, כיוון שיש בלשנים ופילוסופים הטוענים כי למילים אין משמעות כשלעצמן, אלא היחידה הקטנה ביותר בעלת משמעות בשפה היא משפט.
המייצג הבולט ביותר של הגישה הזו הוא גוטלוב פרגה שטען כי בשפה, בין אם היא טבעית (כלומר שפה אנושית) או מלאכותית (למשל, שפה לוגית או מתמטית), אין משמעות למילה או לסימן כשלעצמם, כיוון שהללו מושפעים מהתפיסה הסובייקטיבית של האדם הפרטי.
רק כשהמילה או הסימן נתונים בתוך משפט, אפשר לדבר על משמעותם לאור משמעות המשפט כולו שהיא, לפי התאוריה של פרגה, הרבה יותר נייטרלית.
למשל, משמעות המילה "חומה" תלויה בהשקפותיהם השונות של אנשים על-אודות הצורה של האובייקט או של הפונקציות שעליו למלא.
לעומת זאת בתוך המשפט "העיר העתיקה בירושלים מוקפת חומה", יש למילה חומה משמעות נייטרלית הרבה יותר – עבור כל האנשים שמייחסים למשפט ערך אמת חיובי (כלומר, מחשיבים אותו כנכון), הדבר המקיף את העיר העתיקה בירושלים הוא חומה.
בספרו של לודוויג ויטגנשטיין "מאמר לוגי פילוסופי" ("הטרקטטוס"), ויטגנשטיין מאמץ את עמדתו של פרגה ומייחס משמעות רק למשפט כולו ולא למילים הבודדות המרכיבות אותו.
הד לגישתו של פרגה אפשר למצוא גם בספרו של לואיס קרול "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם".
בדיאלוג בין המפטי-דמפטי לאליס אומר המפטי-דמפטי: "כשאני משתמש במילה, הרי משמעה בדיוק כמשמע שאני בוחר לתת לה – לא פחות ולא יותר".
דעה דומה מביע לואיס קרול "לוגיקה סימבולית": "אני טוען שכל מחבר של ספר רשאי בהחלט ליחס כל מובן שהוא רוצה לכל מילה או פסוק שהוא מתכוון להשתמש בהם.
אם אני פוגש מחבר, האומר בפתח ספרו "שיהיה מוסכם, כי במילה 'שחור' אני מתכוון ל-'לבן', ובמילה 'לבן' אני מתכוון תמיד ל-'שחור'", אני פשוט מקבל את כלליו, ככל שייראו מפוקפקים בעיניי."
הבנת המילים מתבצעת באזור ורניקה, אשר נמצא באונה הרקתית של המוח.
במחשב, מילה משקפת את גודל יחידת הזיכרון הבסיסית המועברת בין הזיכרון ובין המעבד, וכן את גודלם של האוגרים.
גודל המילה, הנמדד בסיביות, הוא אחד המאפיינים של החומרה, ומשתנה מדגם לדגם.
בתחילת עידן המחשוב לא היו אורכים מקובלים לגודל מילה ובמחשבים שונים נקבעו גדלים שונים.
במכונת IAS, ובעקבותיה בוויצק, למשל, היה גודל מילה של 40 סיביות.
במחשב גולם א' היה גודל מילה גדול במיוחד של 75 סיביות, ובגולם ב' הגיע גודל המילה ל-64 סיביות.
במחשב CDC 6600 נקבע גודל מילה של 60 סיביות.
ב-IBM System/360 של חברת יבמ, שיצאה לעולם בשנת 1964, והיוותה אבן דרך בהתפתחות המחשבים, נקבע כי תו יאוחסן ב-8 סיביות המהווים בית, וכי מילה תכיל 4 בתים, כלומר תהיה באורך 32 סיביות.
מאוחר יותר עם התפתחות המיני מחשב והמיקרו מחשב הפכו הבית וכפולותיו לסטנדרט.
בשונה ממחשבים ישנים שם צוינה כתובת זיכרון ככתובת המילה, במעבדים מודרניים הכתובות הן כתובת הבית ללא קשר לגודל המילה.
לפיכך הפך גודל המילה 16, 32 או 64 ביט למציין, בעיקר, של "חוזק" המעבד.
הבדל נוסף לעומת המחשבים הראשונים הוא שבהם מילה הייתה לרוב שטח הזיכרון המשמש לאחסון של פקודת מכונה אחת.
במערכת 360 יש פקודות רבות שאורכן מילה אחת, אך יש גם פקודות שאורכן חצי מילה ואחרות שאורכן מילה וחצי.
עם התפתחות המיני מחשב והמיקרו מחשב כלל זה הפך תקף פחות ופחות, ופקודה מאוחסנת בכמה בתים.
עדיין יש חשיבות במחשבים המודרניים, גם בגישה לפקודות וגם בגישה לנתונים, ליישור (Alignment) של נתונים לגודל המילה המלא על מנת שלא להזדקק למספר פניות לזיכרון עבור גישה לנתון או פקודה בודדים.
במחשבים שמטרתם חישובים מתמטיים הנטייה היא למילה ארוכה יחסית, משום שהיא תורמת לדיוק בהצגתם של מספרים גדולים.
להשגת דיוק מוגדל נעשה שימוש במילה כפולה, ולעיתים אף במילה מרובעת.
לגודל המילה יש השפעה גם על גודל הזיכרון המרבי במחשב, משום שמילה (או חלק ממנה) משמשת לרישום כתובות זיכרון.
בשנותיה הראשונות של IBM System/360 שימשו רק 24 סיביות מתוך המילה לרישום כתובת, ולאחר מכן נוצלו למטרה זו 31 סיביות, כדי לאפשר זיכרון מרבי גדול יותר.
השפעתו הניכרת של גודל המילה על המעבד מביאה לכך שנהוג לדבר, למשל, על מעבד של 32 סיביות, כשהכוונה היא לגודל מילה של 32 סיביות.
מילאצו (באיטלקית: Milazzo; בעבר נקראה מילאי) היא עיר בנפת מסינה, על החוף הצפון־מזרחי של סיציליה.
נכון לשנת 2018, אוכלוסיית העיר מונה 31,231 תושבים.
העיר ממוקמת על חצי אי הקרוי על שמה – קאפו די מילאצו.
עיקר פרסומה של העיר בא לה על שום שני קרבות ימיים חשובים שהתחוללו במימיה בעת העתיקה: הקרב הימי הראשון ניטש במלחמה הפונית הראשונה בין רומא לקרתגו ב-260 לפנה"ס, והשני אירע במהלך מלחמת האזרחים בין אוקטביאנוס וסקסטוס פומפיוס ב-36 לפנה"ס.
מילארפה הוא סרט קולנוע משנת 2006 המתאר את חייו של הבודהיסט הטיבטי ג'טסון מילארפה.
הסרט צולם בעמק ספיטי שבהרי ההימלאיה, בסמוך לגבול בין הודו וטיבט.
בעת הולדתו של מילארפה, ערך אביו העשיר סעודה.
כאשר שמע על הולדת בנו החליט לקרוא לו "מילה תופגה" שמשמעו "שמחה לשמוע", מאחר ששמח לשמוע על הולדת בנו.
עוד בהיותו ילד קטן נפטר אביו.
קודם לפטירתו כינס את אנשי הכפר וציווה כי רכושו יעבור לאחיו ואחותו עד הגיע בנו לגיל הבגרות, שאז יועבר לו הרכוש.
מיד לאחר מותו של האב, גזלו הדוד והדודה את כל הרכוש בטענה שרכוש רב בבית אלמנה מהווה פרצה הקוראת לשודדים.
הם הבטיחו לדאוג לכל צרכיה של האלמנה אולם פרנסו אותה ואת היתומים (מילארפה ואחיו) בצמצום רב.
בהגיעו לגיל הבגרות כינסה האם את כל הכפר ודרשה את הרכוש, אולם הדוד העשיר סירב למסור לה את הרכוש בטענה שכל הרכוש היה שלו.
האם החליטה לשלוח את מילארפה ללמוד קסם שחור על מנת לנקום בדודיו.
לאחר צאתו לדרך שמע הדוד על כך ויצא לרדוף אחרי מלארפה.
קוסם שעבר בדרך ועימו חלק מילארפה את אוכלו הציל אותו מפני הדוד.
לאחר תום לימודיו שב מילארפה לבית דודו והרס את הכפר בסופת ברקים בהורגו רבים מבני הכפר ובהם דודתו (בשירה המספרת על חייו של מילארפה, ובניגוד למתואר בסרט, נותרה הדודה בחיים).
דודו של מילארפה ואנשי הכפר יצאו לרדוף אחריו אולם הוא הביסם במפולת עפר.
מילארפה חש ייסורי מצפון בשל ההרג המיותר ושב אל מורו, אשר אומר לו שזו הקארמה שלו, ומילארפה יצא ללמוד את הדרך להארה על מנת לשנות את הקארמה שלו.
מילה (שמואל) ברנר (25 ביוני 1921 – 12 ביוני 1999) היה מחלוצי הספנות העברית, מראשוני חיל הים, איש עסקים ויזם, מבעלי "החברה הימית להובלת פרי" ו"אטלנטיק".
קורות חייו עד קום המדינה
ברנר נולד בעיר טירספול בברית המועצות (כיום במולדובה).
ב-1922, בגלל התהפוכות הפוליטיות ומלחמת האזרחים, עבר עם אמו ומשפחתה לעיר צ'רנוביץ ברומניה, שם גדל והתחנך.
האווירה הציונית ששררה בקהילה היהודית בצ'רנוביץ הביאה את ברנר לפעילות במכבי הצעיר.
המשבר הכלכלי העולמי פגע גם ברומניה, שסבלה גם ממשטר לא יציב, אירועים אלימים ואנטישמיות גואה.
בהיותו בן עשר החליטה אמו לפתוח דף חדש בחייהם בבואנוס איירס (ארגנטינה), אולם כעבור כשנה חלתה האם והם נאלצו לשוב לרומניה.
המסע לארגנטינה, ובייחוד המפגש עם עולם הספנות ומרחבי הים, הותיר בברנר רושם עז שהשפיע על מהלך חייו.
ברומניה למד ברנר בגימנסיה, אולם בשל התגברות האנטישמיות, עלה עם אימו לארץ ישראל בקיץ 1934.
בשנותיו הראשונות בארץ שהה ברנר בכפר הנוער שפיה ובכפר הנוער בן שמן שם למד, עבד בעבודות חקלאיות ושותף בפעילות הגנה.
לאחר מאורעות 1936, כאשר אישרו הבריטים להקים את נמל תל אביב, התקבל ברנר לעבודה בנמל, תחילה כסבל ובהמשך כימאי על סירות המנוע שהובילו נוסעים, או גררו דוברות מטען, בין האוניות לחוף.
במקביל הדריך ברנר באגודת יורדי ים זבולון, שקמה כדי לקרב את הנוער העברי לימאות ולשירות בים.
במרץ 1939 הפליג ברנר מחיפה כקאדט על ספינת סוחר בריטית, במטרה לצבור ניסיון מעשי בים שיאפשר לו, אחרי ארבע שנים, לגשת לבחינות הסמכה כקצין שני.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נאלץ ברנר לחזור ארצה, כי בהיעדר דרכון (אזרחותו בפלשתינה-א"י טרם הוסדרה) לא יכול היה להפליג ועניין זה הוסדר לבסוף.
במטרה לזרז את קבלת האזרחות הצטרף ברנר לכוחות הביטחון הבריטים ועסק בשמירה על הטמפלרים במושבה שרונה, ואכן בשנת 1941 קיבל לבסוף את האזרחות הפלסטינית.
בתוך זמן קצר הפליג שוב בים התיכון ובים האדום ונמנה עם מתנדבי היישוב לצי המסחרי המגויס, תחילה על אוניות של חברת "עתיד" שפעלו בשירות המשרד לתובלה מלחמתית של הצי הבריטי ובהמשך על ספינת אספקה בריטית בנמל עדן בתימן.
לאחר שנה שבה הדריך בבית הספר הימי בחיפה שפעל ליד הטכניון, חזר ברנר להפליג בשירות הכוחות הבריטיים.
בין היתר שירת גם על אוניית בית חולים בריטית שפינתה פצועים מנמל שרבור אחרי פלישת בעלות הברית לנורמנדי.
במאי 1945 יצא להפלגה האחרונה שהשתתף בה במלחמת העולם - הובלת אספקה לעיר הנורווגית טרונדהיים.
עם סיום המלחמה המשיך להפליג במסגרות שונות הן בים התיכון והן בהפלגות טרנס-אטלנטיות, כקצין שני בצי הסוחר.
במרץ 1948 ירד לחוף כדי לעמוד בבחינות כקצין ראשון, אך עם הכרזת המדינה והקמת חיל הים חזר ארצה, במטרה לקבל פיקוד על אחת מספינות החיל.
בחודש יוני 1948 הצטרף ברנר לחיל הים ובתפקידו הראשון היה רב החובל של אח"י וג'ווד (ק-18) בעוד אריה קפלן שימש כמפקדה הצבאי של האונייה (חלוקת סמכויות זו, שהייתה קיימת גם בספינות המעפילים, הייתה נהוגה בחיל הים בחודשים הראשונים לפעילותו).
בהמשך שירותו בחיל פיקד ברנר על כלי שיט נוספים ובהם אח"י מעוז (ק-24) והפריגטה אח"י מבטח (ק-28).
באוקטובר 1950, במהלך התמרון הכלל-צה"לי הראשון, שימש ברנר כמפקדה הצבאי של האונייה "קוממיות" (אוניית נוסעים של חברת צים, שגויסה להובלת גייסות לקראת הנחתתם בחוף "אויב").
במהלך שירותו בחיל הים היה ברנר מעורב בפעולות שונות ובהן:
פיקוד על אוניית האם שהובילה את כוח הקומנדו הימי שהטביע את אוניית הדגל של הצי המצרי האמיר פארוק מול חוף עזה (אוקטובר 1948).
יוחאי בן-נון, שפיקד על פעולת הקומנדו, עוטר באות הגבורה על פעולה זו.
הפגזת העיר צור בלבנון (יולי 1948).
הצלת הספינה "נרקיס" שהבריחה מעפילים צעירים מקפריסין ארצה ועקב תקלה טכנית נסחפה בים סוער לעבר החוף הסורי (נובמבר 1948)
חילוץ הספינה אלטלנה מחוף תל אביב וגרירתה אל מחוץ למים הטריטוריאליים, למקום שבו הוטבעה.
בקיץ 1953 השתחרר ברנר משירות בחיל הים ובמשך כשלוש שנים הפליג כרב חובל בצי הסוחר הישראלי.
בתקופה זו בחן שני מיזמים בתחום הספנות.
הראשון היה רכישה/החכרה של שתי קורבטות שעמדו לצאת משירות בחיל הים והפעלתן כאוניות סוחר; והשני, הובלת מטענים באגן המזרחי של הים התיכון באמצעות גוררות שיגררו ארבות.
בסופו של דבר לא יצאו המיזמים הללו אל הפועל.
בשנת 1956, לאחר שסיים את הפלגתו האחרונה כרב חובל, החל ברנר לבחון את האפשרויות העסקיות בתחום הדיג.
הוא שוטט במרכזי דיג בעולם כדי ללמוד את הנושא ויצר קשר עם חברת דיג גדולה ביפן המתמחה בין השאר בדיג טונה.
בשנת 1958 הקים ביחד עם יעקב מרידור ואיש העסקים מאיר הלוי את חברת "ישראל-ניפון" שנועדה להתמקד בדיג טונה.
החברה פעלה כשנה, אך נסגרה בסופו של דבר, בעיקר בשל קשיי שפה והבדלי תרבות שנתגלו בין הישראלים ליפנים.
ברנר לא זנח את כוונתו להיכנס לעסקי הדיג ובשנת 1960 הקים עם מרידור את חברת הדיג "אטלנטיק".
החברה, שמרכזה היה בחיפה, הפעילה אוניות בשדות דיג שונים באוקיינוס האטלנטי ובמשך יותר מעשרים שנה סיפקה לשוק הישראלי דגים שונים ובהם דג הבקלה.
הרגלי האכילה של הציבור בישראל (שאינו מרבה לאכול דגים), ייבוא מתחרה של דגה מארגנטינה, שינויים בשערי המטבע והאינפלציה הגבוהה בארץ פגעו ברווחי החברה, שהגיעה ב-1985 לכינוס נכסים.
לאחר כישלון הניסיונות להפעלתה מחדש, נסגרה החברה ב-1991.
ביוזמתו של ברנר הוקמה בשנת 1962 ה"חברה הימית להובלת פרי", גם היא במשותף עם יעקב מרידור.
החברה הפעילה צי מודרני של אוניות קירור שהובילו פירות ובשר בכל רחבי העולם.
בתוך שנים אחדות נהפכה "החברה הימית" לחברה המובילה בעולם בהובלה בקירור.
בימי השיא של פעילותה (קיץ 1974) הפעילה החברה 42 אוניות, חלקן בבעלותה ואחרות בניהולה או בחכירתה.
"החברה הימית" נסגרה בשנת 1977 לאחר שנכנסה לתחום בניית מכליות והובלת נפט ונפגעה ממשבר האנרגיה של 1973.
ברנר היה מעורב ביוזמות עסקיות נוספות ובהן: הקמת מספנות בקנדה ובקוריאה, בניית אוניות קירור בנורווגיה בדנמרק, בגרמניה ובבריטניה, בניית מכליות בארצות הברית, בבריטניה, באירלנד, בספרד ובטייוואן, וכן בניית אוניות להובלת פחם, אוניות להובלת גז ואסדות לקידוחי נפט ימיים.
לא כל היוזמות הללו קרמו עור וגידים.
כאשר האלוף מרדכי לימון חיפש דרך לשחרור חמש ספינות סער שעוכבו בשרבור, נוצר קשר עם מרטין סיאם, מנהל חברת אקרס בנורווגיה.
שהתבקש לייצג חברה זרה שתקנה את הספינות המעוכבות, לכאורה לצורך עבודה במתקני קידוחי נפט.
סיאם התייעץ עם מילה ברנר וקיבל את אישור הבעלים פרד אולסן.
סיאם ייצג חברה פנמית STARBOAT S.A שמעונינת לרכוש את הספינות.
בניצוחו של מרדכי לימון הוחלפו הסכמים ומכתבים.
מספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי משרבור הגישו בקשה לניהול משה ומתן ומאוחר יותר בקשה למכירה.
בצרפת נוצר רושם שהספינות מיועדות לשדות הנפט בנורווגיה.
לחברת STARBOAT S.A היה הסכם שכירות ואופציה לקניה עם חברת נתיבי נפט הישראלית שלא הוצג.
המעורבים בפרשה לא שיערו את עצמת הפרסום שקיבלה יציאת הספינות.
סיאם הוזמן לברור למשרד המשפטים הנורווגי.
כשנודע על כך הגיע ברנר לאוסלו והודיע שסיאם רכש את הספינות לפי בקשתו בשביל החברה הימית להובלת פרי שלזכותה בניית מספר אוניות בנורווגיה.
כל זאת כאשר הספינות עדיין בדרכן.
הלחץ הממשלתי התפוגג, אף כי לנורווגים היה ברור שהספינות מיועדות למטרה חשובה יותר משירותים לקידוחי נפט.
אשתו של מילה ברנר, מיכל, היא בתם של טוביה דוניה וגיטה ויצמן, אחותו של חיים ויצמן.
מיכל שירתה כאלחוטנית באנית חיל הים במלחמת העצמאות וכך הכירו.
הבכור אבנר ברנר שירת בחיל הים כמפקד ספינות .
הבן השני הוא איש העסקים דני ברנר, לשעבר אלוף ישראל בשחייה.
בתו של דני ברנר היא השחקנית שירלי ברנר.
נשיא המדינה עזר ויצמן היה קרוב משפחתו ומונה למנהל ב"חברה הימית להובלת פרי" בשנות ה-70.
מילה ברנר נפטר ממחלה ב-12 ביוני 1999 בגיל 77, ונקבר בבית הקברות חוף הכרמל.
על שמו נקראת כיכר בכרמל מערבי בחיפה.
מילבנק היא שכונה ברובע הסיטי של וסטמינסטר בלונדון בירת הממלכה המאוחדת.
השכונה ממוקמת במרכז לונדון, על גדת נהר התמזה, מזרחית לשכונת פימליקו ודרומית לווסטמינסטר.
מקור שמה של השכונה (מילולית: גדת הטחנה) בטחנת קמח שהיה במקום בבעלות מנזר וסטמינסטר.
השכונה קרויה על שם הרחוב העובר לאורך גדתו הצפונית של נהר התמזה, בין גשר ווקסהול לרחוב אבינגדון, דרומית לכיכר הפרלמנט.
הרחוב הוקם לאחר בניית רציף התמזה בשלהי המאה ה-19 במסגרת בניית מערכת הביוב של לונדון על ידי ג'וזף בזלגייט.
מרבית מבני השכונה כיום נבנו בשנות ה-30 של המאה ה-20, לאחר שהאזור נבנה מחדש בעקבות שיטפון התמזה בשנת 1928, שהציף את השכונה לאחר שאירעה התמוטטות של 25 מטרים מרציף התמזה.
בשל קרבת השכונה לארמון וסטמינסטר (המשמש את הפרלמנט הבריטי), לאורך רחוב מילבנק מצויים מבני משרדים רבים המשמשים את הפרלמנט.
בשלהי המאה ה-19 הוקמה בשכונה המכללה הרפואית של הצבא המלכותי, בה פותח החיסון הראשון למגפת הטיפוס.
כיום משמש המבנה את מכללת צ'לסי לאמנות ולעיצוב.
כמו כן פועלת בשכונה גלריית טייט מאז הקמתה, ועם הרחבת המוזיאון הפך המבנה לסניף טייט בריטניה של המוזיאון.
מילה היא ניתוח להסרת העורלה, שהיא קפל דו-שכבתי ורב-תכליתי של עור מעוצבב, רקמה רירית, ושריר חלק, העוטף ומכסה את קצה איבר המין של הזכר.
המילה מתבצעת לרוב כחלק מטקס דתי שמצווה ביהדות ובאסלאם ובזרמים מסוימים בנצרות, או מתוך סיבות רפואיות, כביכול לשם מניעת מחלות ושיפור ההיגיינה.
הוערך שכ-30% מכלל הגברים ברחבי העולם נימולים.
המילה החלה להתבצע בתרבויות שונות באפריקה ובאסיה לפני האלף השלישי לפנה"ס.
התיעוד ההיסטורי הראשון למילה נמצא במצרים, באיור שמציג מילת גבר מבוגר, שמתוארך ל-2400–2300 לפנה"ס.
הרודוטוס, ההיסטוריון היווני בן המאה החמישית לפנה"ס, הזכיר את המילה בספרו:
הרודוטוס כותב שמטרת המילה הייתה ניקיון: , אך בין החוקרים ישנם דעות שונות בעניין טעם מנהג המילה בעת העתיקה.
גם המקרא מעיד על קיום המילה בקרב עמי הסביבה, כמו בין המצרים, בין יושבי עבר הירדן המזרחי ובין הצידונים.
בסוף המאה ה-19 החלו רופאים במדינות האנגלו-סכסיות להמליץ על מילה כאמצעי למניעת מחלות או לטיפול בהן, וכן לשם התמודדות עם אוננות, שבאותה תקופה נחשבה למזיקה לבריאות ולבלתי מוסרית.
כך הרופא ג'ון הארווי קלוג הציע למול נערים שנהגו לאונן, ושהמילה תהיה ללא שיכוך כאבים.
לאחר שהניתוח התקבל, בייחוד בארצות הברית כמומלץ, החלו להקדימו לינקות, על מנת להקל על ביצועו ועל הכאבים הכרוכים בו.
השינוי ביחס למילה ניכר מההבדלים בין מהדורות שונות של אנציקלופדיה בריטניקה.
במהדורה שיצאה לאור ב-1876, המילה מתוארת כטקס דתי הנהוג בקרב קבוצות שונות.
לעומת זאת, במהדורה שיצאה ב-1910, נכתב על המילה: "ניתוח זה, שבאופן רגיל מבוצע מסיבות רפואיות טהורות, מהווה גם טקס חניכה או טקס דתי בקרב יהודים ומוסלמים".
במהדורה שיצאה לאור ב-1929 הערך כולל רק תיאור קצר של הניתוח, המבוצע "בילודים כאמצעי מנע", "בעיקר משיקולי נקיות".
הקוראים מופנים לערכים העוסקים ב'השחתת איברים' ו'אובדן צורה', לדיון במילה בהקשרה הדתי.
מילת גברים נחשבת בדת היהודית למצווה.
היא נהוגה גם בקרב יהודים חילונים.
היא נזכרת בספר בראשית כמצווה שהטיל האל על אברהם, ומוסברת שם כסימן לברית שבין האל לאברהם ולצאצאיו:
על-פי ההלכה, על האב מוטלת החובה למול את בנו כשהוא בן שמונה ימים.
אם האב לא מל את הבן, עוברת החובה לבית דין; ואם גם זה לא מל את הבן, לכשיגדל הוא מחויב לדאוג למילת עצמו.
ברית המילה היא גם אחת החובות המוטלות על זכר שרוצה להתגייר, ואף אם הוא כבר נימול, מבצעים 'הטפת דם ברית' ממקום העורלה.
מצוות המילה מוטלת גם על עבדים כנענים, ועל בני קטורה.
אם במשך שנה העבד מסרב להִמול, אדונו חייב למוכרו לגוי.
ברית המילה נערכת גם בשבת, אם ביום זה התינוק נהיה בן שמונה ימים.
פיקוח נפש דוחה את המצווה לגיל מאוחר יותר, או מונע אותה כליל (במקרה של מחלה כרונית כמו המופיליה).
בנצרות המוקדמת, ההכרעה שברית מילה לא תופסת עוד תפקיד מהותי בברית בין האדם לאל לאחר הצליבה, מילאה תפקיד חשוב הן בהיפרדות של הנצרות מן היהדות של אותה תקופה, והן בהתפשטות הדת בעולם ההלניסטי, בו נתפסה המילה היהודית כמנהג ברברי ומרתיע.
כיום, רוב הזרמים הנוצריים נייטרליים בנוגע למילת גברים המקראית, ואין בהם חיוב או איסור בנושא.
בכמה כנסיות אוריינטליות, במיוחד בכנסייה הקופטית ובכנסייה האורתודוקסית האתיופית וגם בחלק מהכנסיות הפרוטסטנטיות, מילת גברים נחשבת למצווה.
מילת גברים נפוצה במיוחד בקרב הנוצרים במזרח התיכון, במדינות האסלאם, ובמדינות נוצריות באפריקה, ובכמה מדינות נוצריות כמו ארצות הברית והפיליפינים.
במשפחת המלוכה הבריטית, מנהיגי הכנסייה האנגליקנית, יש מסורת ארוכה הדורשת שעל כל הילדים הזכרים להיות נימולים.
עם זאת, מסורת זו נשברה בידי הנסיכה דיאנה, שסירבה למול את בניה ויליאם והארי.
המילה, בערבית חִ'תַאן (ختان), היא מצווה לכל גבר מוסלמי.
המונח "חִ'תַאן" משמש גם לניתוח לכריתת דגדגן או חלקי פות אחרים לנשים ("השחתת איבר המין הנשי").
המילה הייתה נפוצה בשבטי ערב עוד בתקופה הטרום אסלאמית, כבר אז שימשה המילה טקס פולחני וכנורמה לאומית (בני חצי האי ערב נקראו "אומת אל-ח'יתאן" امـّة الختان – אומת הנימולים).
אין בקוראן אזכור מפורש למילה, והמנהג מיוחס לפסוק "זכור את ניסיונות אללה את אברהם במצוות אשר מולאו" (סורת הפרה, פסוק 124), מפסוק זה נגזרת בחדית' המילה על כל הגברים.
ייחוס המילה לאברהם מקבל חיזוק מקביעת החדית' שמאז ימי אברהם לא הקיף ערל את הכעבה.
כיום נהוגה המילה בקרב כמעט כל המוסלמים, ורובם רואים בה מצווה דתית.
חשיבות המילה למתאסלם נובעת מכך שלפני המילה תפילתו אינה מתקבלת, הוא אינו יכול לעלות לחג', אינו יכול להעיד במשפט ואינו רשאי לשחוט בהמה למאכל.
המילה מבוצעת בגילאים שונים בתרבויות שונות – לרוב המילה מבוצעת בין היום השביעי ליום הארבעים ללידה, אך בחברות מסוימות, בעיקר בצפון מערב אפריקה (מגרב), המילה מבוצעת בילדים עד שנתם השביעית.
על פי מסורות קדומות יש לערוך את המילה בגיל שבו עבר ישמעאל את המילה בידי אברהם – בגיל שלוש עשרה.
בקרב עמים בדרום ומרכז אפריקה ובמקומות נוספים מקובלת מילה כנוהג חברתי.
ישנן קבוצות אתניות בהן המילה מתבצעת בינקות, אך היא נפוצה יותר כטקס מעבר לבגרות.
במקור טקס זה אולי שימש כמבחן לאומץ וכושר סיבולת, אך הוא עשוי להתקשר גם לגבריות, גיבוש חברתי עם נערים אחרים הנימולים במקביל, זהות עצמית ורוחניות.
הסבר פסיכולוגי שניתן לצורך בטקס המעבר, הוא שאי בהירות במעמד החברתי יוצרת מתח, וטקס המעבר יוצר שיוך סימבולי לחברת הבוגרים.
בתרבויות מסוימות יחידים וקבוצות שאינם נימולים סובלים מאפליה, או שהמילה אף נתפשת כחובה, ומי שמבקש להימנע ממנה נענש עד כדי מילה כפויה.
בפיליפינים מילת גברים היא נוהג נפוץ כחלק מטקס שנקרא טולי, שכמעט כל הגברים הפיליפינים עברו אותו בסמוך ללידתם.
אין הסכמה בנוגע למקורו של טקס הטולי – יש הטוענים שמקורו בתרבות הפרה-נוצרית של האיים, אך ייתכן שהוא קשור להשפעות איסלמיות על תרבותם.
טקס הטולי נהוג בפיליפינים מאז המאה ה-14.
גם בחברות השבטיות וגם בחברות מודרניות, הרצון לאמץ את הסטטוס והמראה המקובל הוא גורם משמעותי במוטיבציה למול.
61% מהמשיבים בסקר שנערך בקוריאה הדרומית האמינו שילעגו להם אם לא יימולו.
בישראל, למשל, ניתוחי המילה בגברים מבוגרים נעשו נפוצים בעקבות גל העלייה מרוסיה בשנות ה-90. ברוסיה המילה הייתה נדירה גם בקרב יהודים, ואילו בישראל גם עולים חדשים שאינם יהודים הביעו עניין במילה, בפרט בגיל הנעורים.
סיבה נפוצה שהזכירו היא החשש ממבוכה במקלחות משותפות.
כפי שיתואר להלן, מילת גברים מתבצעת לעיתים למניעת הסיכון לבעיות רפואיות מסוימות.
במקרים אחרים היא משמשת לטיפול בבעיות הקשורות ברקמת העורלה.
ב-28 במרץ 2007 פרסם ארגון הבריאות העולמי (WHO) הודעה לעיתונות שבה הוא המליץ על מילה כאמצעי להפחתת הסיכון להידבקות באיידס.
הארגון בחן שלושה מחקרים פרוספקטיביים מבוקרים שתוצאותיהם פורסמו בשנת 2005. המחקרים נערכו בקניה, באוגנדה ובדרום אפריקה במימון אמריקני וצרפתי, ומהם עולה כי בקרב גברים הטרוסקסואלים החיים באזורים אלו, שכיחות ההידבקות של גברים נימולים נמוכה ב-60% מזו של גברים לא-נימולים.
בשנת 2007 שלח ארגון הבריאות העולמי צוות מומחים לישראל כדי ללמוד מהניסיון הישראלי במילת אוכלוסיות רחבות.
השותף הישראלי לארגון הבריאות העולמי בתחום זה הוא "פרויקט איידס ירושלים" (JAIP).
בעקבות המלצת הארגון מספר מדינות אפריקניות יזמו תוכניות למילת תושביהן, בסיוע ארגון הבריאות העולמי .
המרכז לבקרת מחלות ומניעתן בארצות הברית פרסם ב-2010 וב-2014 כי מילת תינוקות סמוך ללידתם מוסיפה להם שנים של חיים איכותיים וחוסכת הוצאות על בריאותם.
אחד מגורמי הסיכון למחלות שעלולות להיגרם בגלל העורלה הוא הִתרבות חיידקים בתוך הסמגמה.
לפיכך, שמירה על היגיינה מקטינה את הסיכון הרפואי הכרוך בשמירה על העורלה.
כך לדוגמה, בפרגוואי, שבה המילה אינה נהוגה וגם התנאים ההיגייניים לוקים בחסר, שכיחות סרטן הפין גדולה פי 42 מאשר בישראל.
לעומת זאת בדנמרק, שגם בה המילה אינה נהוגה, אך התנאים ההיגייניים תקינים, שכיחות סרטן הפין גדולה רק פי 10 מאשר בישראל.
בנוסף, שימוש נכון ועקבי בקונדום מגומי מקטין את הסיכון להעברת הנגיף ב-80%–90%.
בשנת 2016 פורסם מחקר דני בכתב העת Pediatrics, שבחן מחלות עורלה שחייבו ניתוח בבנים בגילאים 0–17. המחקר מצא כי בדנמרק הסיכון המצטבר לעבור ניתוח כלשהו בעורלה עד גיל 18 הוא 1.66%.
מתוך 181 בנים שנכללו במחקר ושעברו ניתוח, 53 בנים עברו לבסוף מילה וביתר בוצעו רק ניתוחים משמרי עורלה.
החוקרים הסיקו שאין להתעלם מבעיות הילדות הקשורות לעורלה בארצות שאין בהן מסורת של מילת כלל התינוקות.
המחקר אינו מתייחס לאחוז הגברים הבוגרים שיזדקקו למילה או לניתוח משמר עורלה במהלך חייהם.
בניתוח המילה, מסולקת העורלה מעל פני העטרה.
מילה רפואית מבוצעת לרוב בבית החולים בימים הראשונים לחייו של תינוק בריא, או בבוגרים שהתעורר אצלם צורך רפואי לבצע מילה.
ואילו מילה מטעמי דת מבוצעת ביום השמיני לחייו של התינוק לפי היהדות, ועד גיל 13 באסלאם.
תחילה מחטא המנתח את הפין והמפשעה כדי למנוע זיהומים.
אצל תינוקות קיים מצב של פימוזיס פיזיולוגי: העורלה עדיין מחוברת לפין על ידי "גשרים" של רקמות ולכן ראשית מנותקים גשרים אלה.
לאחר מכן (שלב ראשון במילת בוגרים) מהודקת העורלה על ידי מגן והעורלה מוסרת בחיתוך.
שלב זה ניתן לביצוע בטכניקות שונות, שמותאמים להן סוגים שונים של מכשירים.
בטכניקה היהודית המסורתית המגן הוא דיסקית מתכת שבמרכזה חריץ.
המוהל מושך את העורלה מעל הפין, משחיל אותה דרך חריץ המגן, וחותך אותה מעליו באמצעות אזמל.
חיתוך זה מותיר קרום דק הצמוד לראש הפין, ואותו המוהל בוצע בציפורנו, מפשיל לצדדים וחותך, בשלב הנקרא 'פריעה'.
רופאים המבצעים את הניתוח נוהגים להשתמש במכשירים מורכבים יותר, המשמשים לתפיסת העורלה, ולרוב גם למעיכתה ולחיתוכה.
מכשיר המילה הנפוץ ביותר בארצות הברית הוא 'תופסן גומקו' ואחריו נפוץ השימוש בתופסן מוגן או פלסטיבל.
רופא המשתמש בתופסן גומקו יבצע לרוב חתך בעורלה לשם הרחקתה מהפין.
לאחר מכן המכשיר יולבש בחלל שנוצר, ייסגר על העורלה יחד עם הקרום שתחתיו באמצעות סיבוב בורג, ויושאר במקומו עד לחסימת כלי הדם.
בשלב זה העורלה נכרתת והמכשיר מוסר.
היתרון העיקרי של מילה באמצעות תופסן גומקו היא הפחתת ואף מניעת הדימום והצורך בחבישה, ואפשרות הבקרה המדויקת על כמות עור העורלה הנכרתת.
החיסרון העיקרי הוא הזמן הארוך שנמשך הניתוח (בין שלוש לחמש עשרה דקות באופן טיפוסי), והכאב העז שגורם למנותח הלחץ במקום המעוצבב, עד כדי רגישות יתר לכאב של תינוקות במשך 4–6 חודשים לאחר המילה.