tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותה שנה יצא אלבום הבכורה שלהם "Enter the Wu-Tang (36 Chambers)" אשר גם אותו הפיק ריזה.
האלבום מכר פלטינה, קידם את הוו טאנג קלאן והפך אותו לאחד ההרכבים המשפיעים של סצנת החוף המזרחי.
עם השנים הפך האלבום לקלאסיקת היפ הופ.
בשנת 1994 הקים ריזה את ההרכב "Gravediggaz" אשר היה עוף מוזר בזמנו בגלל הסגנון המיוחד שלו.
ריזה ביים, שיחק והכין פסקולים לסרטים רבים.
בין הסרטים בהם שיחק ניתן למנות את 'מת לצעוק 3' והופעת אורח בסרט "גוסט דוג: דרכו של סמוראי" שאף הפיק את הפסקול שלו.
את קריירת המשחק החל בשנת 2000 לצד הראפר ג'יזה.
שניהם שיחקו בסרט "קפה וסיגריות" של הבמאי ג'ים ג'ארמוש.
בנוסף השתתף במספר סדרות ובתוכנית של דייב שאפל.
תפקידו הגדול ביותר בסרט קולנוע עד עכשיו היה בסרט "אמריקן גנגסטר" בתפקיד של השוטר מוזס ג'ונס.
הסרט יצא בשנת 2007 בבימויו של רידלי סקוט ובכיכובם של דנזל וושינגטון וראסל קרואו.
בשנת 2009 שיחק בדרמת הפשע "Life Is Hot in Cracktown" בתפקיד: סמי, סוחר הסמים.
בשנת 2010 שיחק בסרט "שלושת הימים הבאים".
בשנת 2011 שיחק בסרט השלישי בסדרת הסרטים הקומית "הרולד וקומר 3: חוגגים את חג המולד" בכיכובם של קאל פן וג'ון צ'ו.
בשנת 2014 שיחק בסדרת המשטרה "כנופיות אל-איי" של רשת FOX.
בשנת 2015 השתתף בסרט "הגבר המושלם" לצד סם רוקוול ואנה קנדריק ובהמשך כיכב במותחן הפעולה "עריק 72" בתור הבלש אדמס.
בשנת 2017 ביים את סרטו הראשון "אהבה בלי חרוזים", דרמה מוזיקלית בכיכובה של אזיליה בנקס, שם מגלמת ראפרית בת 25 אשר רוצה להצליח ולפצוח בקריירה מוזיקלית.
הסרט עלה בסוף שנה זו.
בשנת 2019 יצר לרשת הולו את סדרת הטלוויזיה "וו טאנג קלאן: סאגה אמריקאית" שעלתה בבכורה ב-4 בספטמבר 2019, ומתארת באופן בדיוני על הקמתה של להקת וו טאנג קלאן.
העונה השנייה עלתה לשידור ב-8 בספטמבר 2021; העונה השלישית והאחרונה עלתה ב-15 בפברואר 2023.
בשנת 2020 עלה סרטו השני "עיר רצחנית", דרמת פשע בכיכובם של טרנס הווארד, אית'ן הוק והראפר T.I..
באותה שנה שיחק בסרט הדרמה "החיים בשנה אחת" בכיכובם של השחקנים הצעירים ג'יידן סמית' וקארה דלווין.
בשנת 2021 השתתף בסרט "סתם אחד" בכיכובו של בוב אודנקירק.
באותה שנה שיחק בסרט הרומנטי "Hard Luck Love Song" בכיכובה של סופיה בוש.
בשנת 2022 השתתף בסרט המותחן "פוקר פייס" (אנ') שביים וכתב ראסל קרואו, והוא תרם את קולו לסרט ההנפשה "המיניונים: עלייתו של גרו".
בשנת 2023 שיחק בסרטו של חוליו טורס, "פרובלמיסטה" בתור בובי.
להלן אלבומי סולו של ריזה:
שנה שם הערות 1998 Bobby Digital in Stereo האלבום יצא ב-28 בנובמבר 1998 ותוך שנה מכר זהב.
2001 Digital Bullet האלבום יצא ב 28 באוגוסט 2001 2003 The World According to RZA האלבום יצא ב-28 באפריל 2003 באירופה.
באלבום יש מגוון שיתופי פעולה עם ראפרים מכל רחבי אירופה.
האלבום מעולם לא יצא באופן רשמי בארצות הברית.
ריז ח'אן הוא עיתונאי, מראיין ומגיש חדשות, כיום מגיש תוכנית ראיונות ברשת אל-ג'זירה באנגלית ובעבר עבד ב-BBC וב-CNN.
ח'אן נולד בעדן שבדרום תימן, בתקופת השלטון הבריטי, לאב ממוצא פנג'אבי ולאם תימנית.
כשהיה בן 4 היגר ח'אן ללונדון עם משפחתו.
הוא למד באוניברסיטת קארדיף בבריטניה וסיים בה תואר ראשון בהצטיינות בפיזיולוגיה רפואית.
אחר כך למד עיתונאות ורדיו באוניברסיטת פורטסמות.
בשנת 1987 נבחר להשתתף בתוכנית המתמחים לשידור חדשות ב-BBC, התקדם לתפקיד מנחה, מפקיד ועבד ברדיו ובטלוויזיה.
בשנת 1991 שידר ח'אן תוכנית חדשות בשירות העולמי של BBC.
הוא שימש במשך מספר שנים כקריין חדשות וכיסה אירועים כמו הבחירות בהודו בשנת 1996 ובשנת 1999, ואת הבחירות באנגליה בשנת 1997.
בשנת 2005 פרסם ח'אן את ספרו "Al-Waleed: Businessman Billionaire Prince", אודות הנסיך הסעודי אל-וליד בן טלאל, בהוצאת הארפרס קולינס.
בין האורחים שראיין בתוכניתו היו הדלאי לאמה, קופי ענאן, חאבייר סולאנה, הילרי קלינטון, נלסון מנדלה, שמעון פרס, מיכאל גורבצ'וב, ג'ימי קרטר וביל קלינטון.
ריוטרו האשימוטו (ביפנית: 橋本 龍太郎 ; 29 ביולי 1937 - 1 ביולי 2006) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-82 וה-83. הוא הנהיג את אחת סיעות הגדולות בתוך המפלגה הליברלית-דמוקרטית במהלך רוב שנות ה-90, והיה דמות בעלת השפעה בפוליטיקה של יפן עד שנאלץ לפרוש ב-2004.
האשימוטו נולד בעיר סוג'ה שבמחוז אוקיאמה, בנו של ריוגו האשימוטו, שר בממשלתו של נובוסוקה קישי.
בדומה לאביו, למד האשימוטו מדע המדינה באוניברסיטת קייו ב-1960, וקיבל מושב בבית הנבחרים של יפן ב-1963.
האשימוטו התקדם בסולם הדרגות בתוך המפלגה הליברלית-דמוקרטית במהלך שני העשורים הבאים, ולבסוף התמנה לתפקיד שר הבריאות והרווחה בממשלתו של מסיושי אוהירה ב-1978, ושנתיים לאחר מכן התמנה למנהל אגף הכספים והציבור של המפלגה.
הוא שב להיות שר בממשלה ב-1986, בממשלתו של יסוהירו נקסונה, וב-1989 קיבל את תפקיד המזכיר הכללי של המפלגה, השני רק לראש הממשלה.
האשימוטו הפך לדמות מפתח בסיעתו של קקואיי טנאקה בשנות ה-70. לאחר התפטרותו של טנאקה, הנהיג נובורו טקשיטה את הסיעה, וב-1988 ספגה הסיעה מכה קשה לאחר שנחשפה מעורבותו בשערוריית Recruit.
המפלגה הליברלית-דמוקרטית איבדה מכוחה בעקבות התפוצצות בועת הנדל"ן ביפן, ולאחר מכן נחשף שאחד ממזכיריו של האשימוטו היה מעורב בעסקאות לא חוקיות.
האשימוטו התפטר מתפקידו כשר האוצר, אך שב כמעט מיידית לממשלה בתפקיד השר לסחר בינלאומי ולתעשייה בממשלתו של טומיאיצ'י מוריאמה.
כשהתפטר מוריאמה מתפקידו ב-1996 נבחר האשימוטו בבחירות מקדימות בתוך מפלגתו להחליפו בראשות הממשלה.
הוא נהנה מפופולריות ציבורית, ולאחר שכלכלת יפן לא הראתה סימני התאוששות מהתפוצצות בועת הנדל"ן, מינה האשימוטו קבוצה של יועצים מהמגזר הפרטי שתפקדים היה למצוא דרך לשקם את הכלכלה היפנית ולפתוח אותה לסחר בינלאומי.
מהלך זה זכה לתמיכה נרחבת, ואפשר להאשימוטו לפזר את הדיאט ולנצח בבחירות הבאות.
בבחירות לבית היועצים של יפן ב-1998 איבדה המפלגה הליברלית-דמוקרטית את הרוב שלה בבית, ובעקבות זאת התפטר האשימוטו.
שר החוץ שלו, קייזו אובוצ'י החליף אותו בתפקידו.
האשימוטו שמר על מעמדו הבכיר במפלגה, והוביל את סיעתו במשך מספר שנים נוספות.
הוא היה אחד המועמדים הבולטים להחליף את יושירו מורי בראשות הממשלה ב-2001, אך הפסיד בבחירות המקדימות לג'ונאיצ'ירו קואיזומי.
סיעתו של האשימוטו החל להתפרק ב-2003, בעקבות היבחרו של קואיזומי.
בשנה שלאחר מכן פרש האשימוטו מהסיעה לאחר שנמצא שקיבל המחאה על סף 100 מיליון ין מאיגוד רופאי השניים של יפן, והודיע שלא יתמודד פעם נוספת על מושבו בבית הנבחרים.
האשימוטו נפטר ב-1 ביולי 2006 כתוצאה מאיסכמיה של המעיים.
ריוסוקה אירייה (ביפנית: 入江 陵介; נולד ב-24 בינואר 1990) הוא שחיין יפני, בעל 3 מדליות אולימפיות (לונדון 2012) ו-4 מדליות מאליפויות עולם.
אירייה נולד באוסקה שביפן והחל את קריירת השחייה שלו כאשר היה תלמיד בחטיבת הביניים.
בהמשך זכה מספר פעמים באליפות הלאומית לתיכונים תוך שהוא שבר את השיא הלאומי לתיכונים במשחים ל-100 ול-200 מטר גב.
בשנת 2009 שבר אירייה את שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב לאחר שקבע תוצאה של 1:52.86 דקות, ושיפר את השיא הקודם של ריאן לוכטה שעמד על 1:53.94 דקות.
אך השיא לא אושר על ידי FINA, משום שהחליפה בה השתמש לא הייתה תקנית.
באליפות העולם שנערכה ברומא אותה שנה זכה אירייה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב.
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי ב-2011 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב.
באולימפיאדת לונדון (2012) הוא זכה בשלוש מדליות, 2 כסף ו-1 ארד.
מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב ובמשחה שליחים 4X100 מטר מעורב ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב זכה.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד בשנת 2013 זכה אירייה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם קוסוקה קיטאג'ימה, טקורו פוג'י שינרי שיורה בתוצאה של 3:32.26 דקות, אחרי צרפת (3:31.51 דקות) ואוסטרליה (3:31.64 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.29 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:55.07 דקות.
באולימפיאדת טוקיו (2020) הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.21 שניות.
"ריוונג'" הייתה אוניית-מפרשים מלחמתית אנגלית הנושאת 34 תותחים מסוג גליאון, שנבנתה והושקה במספנת הצי בדפפורד ב-1557.
היא הייתה אוניית הדגל של סר פרנסיס דרייק בקרב נגד הארמדה הספרדית ב-1588. שנה אחר כך השתתפה תחת פיקודו בפשיטה בחוף פורטוגל, וב-1590 עמדה בראש הצי של סר מרטין פרובישר שיצא אל חופי ספרד כדי ליירט וללכוד אוניות אוצר ספרדיות השבות מאמריקה.
את עיקר פרסומה קנתה "ריוונג'" בלחימה ההרואית שניהלה עד כניעתה בקרב פְלוֹרֶס ב-1591 בפיקודו של סר ריצ'רד גרנוויל.
האונייה השבויה לא הגיעה מעולם אל חופי ספרד.
בדרכה חזרה נקלעה עם שאר אוניות הצי הספרדי לסערה עזה, פגעה בסלע ליד האי טרסיירה וטבעה על כל צוותה, ספרדים ושבויים אנגליים כאחד.
"ריוונג'" היא הראשונה מבין 13 אוניות הצי האנגלי ולימים הצי המלכותי הבריטי שנקראה בשם זה.
רְיוּזוֹ יָנָגִימָאצִ'י (ביפנית: 柳町 隆造; 27 באוגוסט 1928 – 27 בספטמבר 2023) היה אמבריולוג אמריקאי ממוצא יפני, בעל תרומה מכרעת בהבנת תהליכי ומנגנון ההפריה ביונקים.
ינגימאצ'י היה חלוץ בפיתוח טכנולוגיות תומכות הפריה כמו הפריה חוץ גופית והזרקה ישירה של תא זרע לתוך הביצית (ICSI), המשמשות באופן גורף מרפאות אי-פוריות ברחבי העולם.
היה גם חלוץ בשדה השיבוט.
בשנת 1997 הצליחה מעבדתו באוניברסיטת הוואי במנואה (Manoa) לשבט עכבר תוך שימוש ב"טכניקת הונולולו".
ינגימאצ'י נולד באבטסו וגדל בספורו - בירת הוקאידו שבצפון יפן.
הוא קיבל תואר ראשון בביולוגיה בשנת 1952 ותואר דוקטור באמבריולוגיה מאוניברסיטת הוקאידו בשנת 1960. מאחר שלא מצא משרה במחקר עסק במשך שנה בהוראה בתיכון.
ינגימאצ'י הגיש בקשה למשרת בתר-דוקטורט במעבדתו של ד"ר מין-צ'ואה צ'אנג (Chang) במכון ווסטר (Worcester Foundation) לאמבריולוגיה ניסויית הנמצא בשרוסברי (Shrewsbury) במסצ'וסטס שבארצות הברית.
בעת שהותו במעבדתו של ד"ר צ'אנג הוא גילה כיצד להפרות ביציות אוגר בתרבית.
עבודה זו הובילה להפריות מבחנה של ביציות אדם ושל מיני יונקים אחרים.
בשנת 1964 חזר לאוניברסיטת הוקאידו במשרה זמנית של מרצה עם אפשרות למינוי עתידי כמרצה זוטר, אלא שאדם אחר זכה לבסוף במשרה.
בשנת 1966 התקבל ינגימאצ'י לעבודה באוניברסיטת הונולולו כמרצה זוטר והתקדם לדרגת פרופסור מן המניין לאנטומיה, ביוכימיה, פיזיולוגיה וביולוגיה של הרבייה בבית הספר לרפואה ע"ש ג'ון א' ברנס (John A.
הוא פרש בסוף שנת 2004 לאחר 38 שנות עבודה באוניברסיטת הוואי, ונחשב לפרופסור אמריטוס, אך המשיך לחקור ולעבוד יחד עם עמיתיו הצעירים.
היה נשוי להירוקו (Hiroko) עד מותה ב-2020. היא הייתה פסיכולוגית ילדים, אך בבואם לארצות הברית היא לא מצאה עבודה במקצועה בגלל מחסום השפה, הצטרפה למעבדתו של ינגימאצ'י, והתמחתה בתפעול המיקרוסקופ האלקטרוני.
לפני שהחל את מחקריו בנושאי הפריה ביונקים ב-1960, חקר ינגימאצ'י רבייה בדגים (הרינג) וארגון מיני של rhizocephala, על-סדרה של זיפרגליים.
בדגים הוא מצא תנועות כמוטקטיות תלויות סידן של זרעונים אל תוך חריר הזרע, דרכו חודר הזרע אל הביצית לשם הפרייתה.
ב-rhizocephala הוא מצא כי הבוגרים אינם הרמאפרודיטיים, כפי שחשבו עד אז, אלא דו-מיניים (bisexual).
האיבר שנקרא "אשך" בחיה הבוגרת אינו אלא מצעית (receptacle) של תאים מזכרים בדרגת פגית (larval males).
ממצא זה גרם למהפך בחקר הביולוגיה של rhizocephala ושל חיות דומות.
עבודתו העיקרית מאז 1960 הייתה ניתוח התהליך והמנגנון של הפריה טבעית ביונקים ופיתוח טכנולוגיות סיוע להפריה.
בעת שהותו במכון וורסטר הוא צפה ותיעד את כל תהליך חדירת תא הזרע דרך האזור השקוף של ביצית אוגר חיה ואיחויו עם הביצית עצמה, תהליך שתועד בפעם הראשונה ביונקים.
הסקירה המדעית המקיפה בנושא ההפריה ביונקים שפרסם ינגימאצ'י בשנת 1994 (ב-Physiology of Reproduction, Knobil & Neill eds, Raven Press) נחשבת לקלאסיקה.
קבוצת המחקר שלו הייתה חלוצת הזרקות הזרע לתוך ציטופלזמת הביצית (intracytoplasmic sperm injection,ICSI), שיטה שנועדה להתגבר על צורות שונות של אי-פוריות הגבר.
הם היו הראשונים שהצליחו לייצר צאצאי עכבר נורמליים בעקבות שימוש בתאים קדם-זרעוניים (pre-spermatozoal cells) כמו קדם-זרעים עגולים (round spermatids), תאי זרע, ואף זרעונים מיובשים (freeze-dried spermatozoa).
ביולי 1998 פרסמה מעבדתו של ינגימאצ'י מאמר ב-Nature בנושא שיבוט עכברים מתאים בוגרים.
ינגימאצ'י קרא לשיטת השיבוט החדשה אותה פיתחו לשם ביצוע המחקר, "טכניקת הונולולו".
העכברה הראשונה שנולדה בטכניקה זו נקראה קומולינה (Cumulina), על שם תאי הקומולוס שגרעיניהם שימשו לשיבוטה.
בעת פרסום העבודה נוצרו בעזרת טכניקה זו יותר מחמישים עכברים שהתפרשו על פני שלושה דורות.
העבודה התבצעה על ידי צוות בינלאומי של מדענים שכונה "צוות ינגימאצ'י", או בקיצור "צוות יאנה".
הצוות כלל את טרוהיקו ואקיאמה (Teruhiko Wakayama) מיפן, אנתוני פרי (Anthony Perry) מאנגליה, מאוריציו צוקוטי (Maurizio Zuccotti) מאיטליה וק' ר' ג'ונסון (K.
מעבדתו של ינגימאצ'י עברה מהמחסן שבו שכנה במשך יותר משלושים שנה, למכון החדש למחקר ביוגנטי (Institute for Biogenesis Research), שהוקם במגדל למחקר ביו-רפואי של בית הספר לרפואה ע"ש ג'ון א.
הכסף והמוניטין שבאו בעקבות הפרסום ב-Nature אפשרו את הקמת המכון.
מעבדתו של ינגימאצ'י ועמיתיו המשיכו להתקדם בנושא השיבוט.
הזכר הראשון ששובט מתאים בוגרים פורסם ב-1999. ב-2004 השתתפה המעבדה בשיבוט עכבר זכר בלתי פורה.
פיתוח זה יכול להיות מנוצל לשם ייצור חיות בלתי פוריות רבות שישמשו במחקרי אי-פוריות בבני אדם.
עכברים ששובטו בעזרת "טכניקת הונולולו" הוצגו ב בהונולולו שבהוואי, ובמוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו שבאילינוי.
ינגימאצ'י פרש לגמלאות בשנת 2005, אך המשיך עד מותו לעבוד על הפריה ופוריות ביונקים, ושב לעבוד על הפריה בדגים ובחרקים.
פרס האגודה הזואולוגית, יפן, 1977
פרס למחקר, האגודה לחקר הפוריות, ארצות הברית, 1982
מדליית Regent להצטיינות במחקר מטעם אוניברסיטת הוואי, ארצות הברית, 1988
.פרס מטעם Serono Symposia, ארצות הברית, 1989
מדליית Marshall מטעם האגודה לחקר הפוריות, אנגליה, 1994
פרס בינלאומי לביולוגיה, יפן, 1996
תואר כבוד לפילוסופיה מטעם אוניברסיטת רומא, איטליה, 1997
פרס לאנדרולוג מכובד (מצטיין?) מטעם האגודה האמריקנית לאנדרולוגיה, ארצות הברית, 1998
הצטרפות לאקדמיה הפולנית למדעים, פולין, 1998
Hartman מטעם האגודה לחקר הפוריות, ארצות הברית, 1999
תואר כבוד לפילוסופיה מטעם אוניברסיטת פאביה (Pavia), איטליה, 1999
חבר כבוד, האגודה האירופאית לפוריות ואמבריולוגיה הומנית, 1999
פרס חלוציות, האגודה הבינלאומית להעברת (השתלת?) עוברים (Embryo Transfer), 2000
הצטרפות לאקדמיה הלאומית למדעים, ארצות הברית, 2001
תואר כבוד לפילוסופיה מטעם אוניברסיטת הוקאידו (Hokkaido), יפן, 2002
הצטרפות להיכל הכבוד, המכון הלאומי לבריאות הילד והתפתחות אנושית, ארצות הברית, 2003
הרצאת דונלד הנרי בראון (Donald Henry Barron Lecture), אוניברסיטת פלורידה, 2003
פרס חלוציות בחקר הפוריות, 2012
ריוט גירל היא תנועת פאנק פמיניסטית מחתרתית, שהתחילה בשנות התשעים המוקדמות בוושינגטון די.
ובאזור הפסיפיק נורת' וסט של ארצות הברית, מתוכו במיוחד באולימפיה, וושינגטון.
תנועה זו מיוחסת לעיתים קרובות לגל השלישי של הפמיניזם וקשורה בקשר הדוק לסצנת הפאנק רוק (Punk rock) של אותן שנים.
הריוט גירל אינה ארגון מסודר ואין מאחוריה הגות מפורשת, אלא תנועה שבמרכזה עמדו צעירות ברחבי ארצות הברית ואירופה שהתארגנו עצמאית ב"סניפים", התעסקו ביצירת פאנזינים, באמנות, באקטיביזם פמיניסטי ובמוזיקה.
להקות רבות שייכו עצמן לתנועה זו, ועסקו בהשראתה בנושאים כמו אונס, אלימות במשפחה, מיניות ומגדר, גזענות, פטריארכיה והעצמה נשים.
תנועה זו לעיתים מתוארת כסגנון מוזיקלי, ששאב השראה מלהקות פאנק כמו ביקיני קיל, ויצר תנועת נשים מוזיקאיות אשר מטרתה הייתה להראות שנשים יכולות לבטא עצמן בעוצמה שווה לגברים על הבמה.
להקות עיקריות המזוהות עם התנועה
ריוקאן (ביפנית: 旅館) הוא פונדק דרכים יפני מסורתי ששירת את הנוסעים בדרכים המרכזיות ומקורו בתקופת אדו (1603–1868).
בימינו נפוצים יותר פונדקי ריוקאן באזורים כפריים ביפן, בערים הגדולות קשה למצוא אותם משום שתיירים עירוניים יפנים רבים מעדיפים לשהות בבתי מלון על פני לינה בריוקאן שכן עלות השהות בהם גבוהה יותר.
פונדק ריוקאן טיפוסי מכיל אולם כניסה גדול יחסית ובו ספות וכיסאות המאפשרים לאורחים להסב ולשוחח זה עם זה.
בריוקאן מודרני ניתן למצוא גם טלוויזיה באולם הכניסה.
החדרים מכילים רצפה המכוסה במחצלות טטאמי מסורתיות, דלתות הזזה מנייר, מיטות פוטון, שולחן עץ נמוך וכריות ישיבה (זבוטון) ולעיתים גם אלמנט אסתטי כמו סידור פרחים מסורתי.
בעבר, הרחצה בפונדק הייתה משותפת, לעיתים במרחצאות מעיינות חמים (אונסן), והמבקרים בו נהגו להסתובב בחופשיות בשטח המקום לבושים בחלוק יפני מסורתי – יוקטה.
במרבית הריוקאן כוללת השהות גם ארוחת בוקר וארוחת ערב (קאיסקי).
ריוסנטרו הוא מרכז תערוכות וכנסים בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל, הגדול מסוגו באמריקה הלטינית.
המרכז ממוקם בין קריית הספורט העירונית שהוקמה ב-2007 והורחבה לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ובין "הכפר האולימפי" שימש כמגורי הספורטאים ומלוויהם.
ב-30 באפריל 1981 הופעל מטען חבלה בריוסנטרו במהלך קונצרט שהתקיים בו.
בהתפוצצות לא נפגע איש זולת שני התוקפים.
לימים הועלתה הטענה כי הם היו אנשי צבא מטעם הדיקטטורה הצבאית ששלטה אז בברזיל, וכי השלטון הצבאי יזם את הפיגוע והתכוון להטיל את האחריות לו על חוגי השמאל בברזיל ובכך להכשיר את הקרקע לפעולת דיכוי נרחבת נגדם.
בשנת 1992 אירח המרכז את פסגת כדור הארץ של ארגון האו"ם.
ב-2007 התקיימו בו אירועי ספורט שונים במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באותה שנה בעיר.
במהלך משחקי גביע העולם בכדורגל 2014 התמקם בריוסנטרו מטה מרכז התקשורת של הטורניר.
המרכז אירח תחרויות ספורט שונות במסגרת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו והמשחקים הפאראלימפיים בקיץ 2016.
ריוסיגואט (שם מסחרי אדמפס) היא תרופה לטיפול ביתר לחץ דם ריאתי, ובפרט CTEPH: יתר לחץ דם ריאתי טרומבואמבולי.
יתר לחץ דם ריאתי היא מחלה קשה המתבטאת בקוצר נשימה עד כדי חוסר יכולת לבצע פעולות יומיומיות פשוטות.
המחלה מתקדמת במהירות ותוחלת החיים של רוב החולים ללא טיפול היא פחות משלוש שנים.
אדמפס פועלת להרחבת עורקי הריאות (כלי הדם המקשרים בין הלב לריאות) באמצעות שפעול האנזים גואנילאט ציקלאז (sGC stimulators) המפעיל מנגנון המרחיב את עורקי הריאות ובכך מקל על הלב לשאוב דם דרך הריאות דבר זה מקל את קוצר הנשימה של החולים ומאפשר להם ללכת מרחק גדול יותר ולבצע פעולות גופניות.
התרופה אדמפס כלולה בסל התרופות הישראלי לחולי CTEPH.
אדמפס מיועדת לטיפול במבוגרים באחד משני הסוגים הבאים של יתר לחץ דם ריאתי:
סיטף CTEPH: יתר לחץ דם ריאתי טרומבואמבולי - יתר לחץ דם ריאתי טרומבואמבולי: במצב זה קריש דם חוסם או מצר את כלי הדם בריאות.
ניתן לטפל בריוסיגואט כאשר לא ניתן לעבור ניתוח או במקרה שלחץ הדם הריאתי חזר או נותר ללא שינוי לאחר הניתוח.
ריוסיגואט היא התרופה היחידה לנטילה דרך הפה המאושרת לטיפול בסיטף (CETPH) בארץ ובעולם.
ריוסיגואט, כמעורר האנזים sGC, הוא מולקולה שפותחה כמרחיב כלי דם שאינו תלוי ב-NO (חנקן חמצני - חומר המצוי בריאות) לשם פעולתו.
מספר מחקרים קליניים בדקו את יעילות ובטיחות ריוסיגואט במחקרי פאזה שלישית גדולים, רב-מרכזיים, אקראיים, כפולי סמיות ומבוקרי פלצבו (CHEST-1, PATENT-1) וכן מחקרי המשך למחקרים אלו (CHEST-2, PATENT-2).
אדמפס לחולי סיטף (CTEPH: יתר לחץ דם ריאתי טרומבואמבולי) שאינם מתאימים לניתוח או שהמחלה חזרה לאחר הניתוח: מחקר CHEST הראה כי לאחר 16 שבועות טיפול, ריוסיגואט שיפר משמעותית את התנגודת הריאתית ואת יכולת המטופלים לבצע פעילות גופנית.
מחקר CHEST-2 הראה כי השיפור במרחק ההליכה וההשתייכות לקבוצה התפקודית נשמר כעבור שנת טיפול בריוסיגואט כמו במחקר CHEST הראשון.
מחקר ההמשך הראה כי לאחר שנתיים טיפול בריוסיגואט ההישרדות היא 93% וכי יש קשר ישיר בין מרחק הליכה במשך שש דקות (6MWD), בין מדדים המצביעים על תפקוד הלב הימני ובין הישרדות.
הטיפול בריוסיגואט נסבל היטב בקרב המטופלים ללא סימנים לתופעות לוואי חדשות.
אדמפס לחולי יתר לחץ דם ריאתי עורקי: מחקר PATENT הראה כי לאחר 12 שבועות, ריוסיגואט שיפר משמעותית את היכולת לבצע פעילות גופנית, את התנגודת הריאתית, את ההשתייכות לקבוצה תפקודית, את הזמן להחמרה קלינית ואת מדד קוצר הנשימה.
במחקר PATENT-1 ארוך הטווח שנמשך שנה נמצא כי הטיפול בריוסיגואט נסבל היטב והוביל לשיפור מתמשך ביכולת לבצע פעילות גופנית וביכולת התפקודית.
מחקר ההמשך הראה כי לאחר טיפול של שנתיים, ריוסיגואט הוביל לשיפור מתמשך במרחק הליכה, בהשתייכות לקבוצה תפקודית ובמדדים המצביעים על תפקוד לב ימין.
כמו כן נצפה קשר משמעותי בין מרחק הליכה, ערכי BNP, והשתייכות לקבוצה תפקודית לבין הישרדות.
ריוסיגואט נסבל היטב בקרב משתתפי המחקר.
אדמפס לטיפול ביתר לחץ דם ריאתי שניוני למחלות רקמות חיבור: במחקרי PATENT נמצא כי בקרב מטופלים אלו, ריוסיגואט הוביל לשיפור מרחק ההליכה, השתייכות לקבוצה תפקודית, תנגודת ריאתית ואינדקס קרדיאלי.
השיפור במרחק ההליכה וההשתייכות לקבוצה תפקודית נמשך גם בתום השנה השנייה לטיפול.
הישרדות החולים אחרי שנתיים טיפול בריוסיגואט הייתה דומה לזו של חולים אידיופתים ועמדה על 93%.
פרופיל הבטיחות של ריוסיגואט בקרב קבוצה זו זהה לזה של קבוצות הטיפול האחרות.
מעורר ישיר של sGC ללא תלות ב-NO (חנקן חמצני).
פועל בשיתוף עם NO המועט הקיים בריאות להפחתת הצמדת טסיות, הפחתת שגשוג תאי שריר חלק ולהרחבת כלי הדם הריאתיים.
רמתו של אנזים זה נמוכה בקרב חולי יתר לחץ דם ריאתי וכתוצאה מכך, בקבוצת מאובחנים זו, רמות ה-NO מופחתות וכך גם היכולת להרחיב את כלי הדם הריאתיים.
NO פועל על השריר החלק המקיף את כלי הדם הריאתיים וגורם להרחבת כלי דם אלו במספר דרכים: האחת - NO נקשר לאנזים גואנילט ציקלאז sGC ומזרז את יצירת גואנוזין מונופוספט ציקלי, cGMP הגורם להרחבת כלי דם.
המנגנון השני מופעל כאשר NO משפיע גם על שני גורמי מפתח בפתוגנזה (מחולל המחלה) של יתר לחץ דם ריאתי, ומפחית שגשוג של תאי שריר חלק הנמצאים סביב כלי הדם הריאתיים, ומעכב היצמדות טסיות.
דרך המתן בתחילת הטיפול (טיטרציה)
המינון ואופן הטיפול יותאמו לכל מטופל באופן אישי על ידי רופא מומחה בתחום יתר לחץ דם ריאתי.
המינון המקובל בדרך כלל הוא: להתחיל עם טבלייה אחת במינון של 1 מ"ג, שלוש פעמים ביום למשך שבועיים.
את הטבליות יש ליטול שלוש פעמים ביום בהפרש של 6–8 שעות בין מנה למנה.
הרופא יעלה את המינון כל שבועיים עד מנה מרבית של 2.5 מ"ג, שלוש פעמים ביום – מנה יומית מרבית של 7.5 מ"ג.
במקרה של תופעות לוואי או לחץ דם נמוך מאוד, הרופא ירשום ריוסיגואט במינון הגבוה ביותר המתאים למטופל.
לחלק מהחולים מנות נמוכות, שלוש פעמים ביום יכולות להספיק.
בשבועות הראשונים של הטיפול הרופא יבצע מדידות לחץ דם בפרקי זמן קבועים.
מדידות לחץ הדם בתחילת הטיפול יסייעו לרופא לוודא שהמטופל מקבל את המינון המתאים לו.
במחקרים הקליניים שהתבצעו עם ריוסיגואט המינון הועלה בכל שבועיים ב 0.5 מ"ג, שלוש פעמים ביום בתנאי שלחץ הדם הסיסטולי היה גבוה מ-95 מ"מ כספית ובתנאי שהמטופל לא חש סימנים או סימפטומים של לחץ דם נמוך.
אם לחץ הדם נמוך מ-95 מ"מ כספית יש להמשיך עם המינון הקיים בתנאי שהמטופל לא חש סימנים או סימפטומים של לחץ דם נמוך.
אם בשלב כלשהו במהלך הטיטרציה לחץ הדם הסיסטולי נמוך מ-95 מ"מ כספית ובנוסף המטופל חש סימנים או סימפטומים של לחץ דם נמוך יש להפחית את המינון ב-0.5 מ"ג שלוש פעמים ביום.
המטופלת בהריון, מאחר שהשימוש בתרופה זו עלול להזיק לעובר.
אם המטופלת היא אישה בגיל הפוריות העשויה להרות יש לבצע בדיקת הריון לפני תחילת הטיפול בריוסיגואט ובאופן שגרתי כל חודש במהלך נטילת התרופה וכן חודש לאחר סיום הטיפול.
יש לוודא תוצאה שלילית בכל בדיקת הריון.
המטופלת חייבת להשתמש באמצעי מהימן למניעת הריון במהלך השימוש בריוסיגואט, וכן חודש אחד נוסף לאחר סיום הטיפול;
המטופל רגיש (אלרגי) לריוסיגואט או לכל אחד מהמרכיבים הנוספים אשר מכילה התרופה;
המטופל נוטל תרופות מסוימות לטיפול ביתר לחץ דם עורקי-ריאתי (PAH) או תרופות לטיפול באין-אונות הנקראות מעכבי פוספודיאסטראז5 כמו: ורדנפיל, סילדנאפיל, טאדאלאפיל;
המטופל סובל מבעיות חמורות בכבד (כשל כבדי חמור, Child Pugh C); 5. המטופל נוטל תרופות לטיפול ביתר לחץ דם, בכאבים בחזה או במחלת לב הנקראות ניטרטים או תורמי תחמוצת חנקן (ניטריק אוקסיד) בכל צורה שהיא כגון אמיל ניטריט;
המטופל סובל מלחץ דם נמוך לפני תחילת הטיפול בתרופה (לחץ דם סיסטולי [לחץ השיא בזמן התכווצות חדרי הלב] מתחת ל-95 מ"מ כספית).
רִיוֹקִיצִ'י אִינָאדָה (ביפנית: 稲田 龍吉, 18 במרץ 1874 – 27 בפברואר 1950) היה רופא ובקטריולוג יפני נודע, אשר התפרסם בעקבות גילוי החיידק Leptospira icterohaemorrhagiae, מחולל מחלת העכברת.
על תגלית זאת היה מועמד לפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1919.
אינאדה נולד ב-18 במרץ 1874 בעיר נגויה שבמחוז אאיצ'י.
בשנת 1895, התקבל ללימודי הרפואה באוניברסיטה הקיסרית בטוקיו, ובשנת 1900, עם סיום לימודיו, החל להתמחות ברפואה פנימית.
בשנת 1902 יצא אינאדה, בשליחות ממשלת יפן, להשתלמות בפקולטה לרפואה בשטרסבורג שבגרמניה.
בשנת 1908, בעקבות התפרצות מחלת העכברת באי קיושו, החלו אינאדה ושותפו יָסוּשִׁי אִידוֹ (Yasushi Ido) לחקור מההיבט הבקטריולוגי את המחלה וזאת על מנת לגלות את המחולל שלה.
ב-20 בינואר 1915 זכו אינאדה ואידו בפרסום עת הכריזו כי הצליחו לבודד, לאפיין ולזהות באופן חד-משמעי את החיידק הסלילוני-מחולל המחלה, לו קראו Leptospira icterohaemorrhagiae japonica.
כחודש ימים לאחר מכן, ב-13 בפברואר 1915, פרסמו אינאדה ואידו מאמר מדעי, הראשון בסדרת מאמרים בנושא מחלת העכברת, בהם סיכמו את ממצאיהם אודות המיקרוביולוגיה, המורפולוגיה והפיזיולוגיה, אופן ההדבקה, הפתוגנזה והאבחנה של המחולל, וכן את דרכי הטיפול, המניעה והחיסון כנגדו.
מחקרם פורץ הדרך עורר עניין רב בקרב הקהילה המדעית ובמרץ 1916 פרסמו אינאדו ואידו את מאמרם הראשון אודות מחולל העכברת בשפה האנגלית, ובאוגוסט אותה השנה בגרמנית.
במחקרם הצליחו להראות כי מחולל המחלה ביפן זהה לזה שבאירופה ובעקבות זאת תיקנו את שמו ל-Leptospira icterohaemorrhagiae.
בשנת 1919 הוכרזו אינאדה ואידו כמועמדים לקבלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על גילוי ופיתוח שיטת טיפול יעילה באמצעות נוגדנים כנגד מחלת העכברת, אולם בסופו של דבר לא זכו בו.
פרט למחקרו בתחום הבקטריולוגיה עסק אינאדה רבות גם בתחומי הקרדיולוגיה והאונקולוגיה, תחומים בהם נחשב לחלוץ ביפן.
כך למשל היה לראשון אשר ייבא והכניס לשימוש רפואי ביפן את מכשיר האלקטרוקרדיוגרף.
ריוקיצ'י אינאדה נפטר ב-27 בפברואר 1950, בגיל 75.
להלן המינויים והתארים בהם זכה אינאדה במהלך הקריירה שלו:
פרופסור לרפואה פנימית בפקולטה לרפואה באוניברסיטה הקיסרית בקיושו (1905).
הפרס הקיסרי של האקדמיה היפנית (1916).
סגן נשיא האגודה היפנית לחקר הסרטן (1950-1919).
פרופסור לרפואה פנימית בפקולטה לרפואה באוניברסיטה הקיסרית בטוקיו (1920).
מנהל בית חולים לסרטן בטוקיו (1934).
נשיא התאחדות הרופאים ביפן (1943).
Leptospira inadai - מין חיידקים בסוג Leptospira'' שקיבל את שמו כהוקרה לזכרו.
רחוב אינאדה בקמפוס מַאידָאשִׁי (Maidashi) שבתחומי אוניברסיטת קיושו בפוקואוקה.
ריוקו טאני (ביפנית: 谷亮子; נולדה ב-6 בספטמבר 1975) היא ג'ודוקא ופוליטיקאית יפנית.
במהלך קריירת הג'ודו, טאני התחרתה בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג וזכתה בשיא של שבע אליפויות עולם וחמש מדליות אולימפיות כולל שתיים מזהב בסידני 2000 ובאתונה 2004.
בשנת 2010, היא נבחרה לבית היועצים של יפן, הבית עליון של הפרלמנט היפני.
ריוקו טאמורה נולדה בעיר פוקואוקה שביפן ב-6 בספטמבר 1975 והחלה ללמוד ג'ודו בגיל 7. היא למדה ספרות באוניברסיטת טייקיו.
בשנת 2003, היא התחתנה עם שחקן הבייסבול יושיטומו טאני.
על פי דיווחים החתונה עלתה כ-3 מיליון דולר.
בגובה של 1.46 מטר, טאני התחרתה בקטגוריית המשקל הנמוכה ביותר (עד 48 ק"ג) במשך כל הקריירה.
בדצמבר 1990, טאני זכתה במדליה המשמעותית הראשונה שלה בקריירה המקצועית כאשר זכתה במדליית הזהב בטורניר הבינלאומי 'Fukuoka tournament Japan', טורניר בו המשיכה לזכות 13 שנים ברצף.
בשנת 1993, היא זכתה לראשונה באליפות העולם שנערכה בהמילטון לאחר שגברה בקרב הגמר על לי איו הסינית ובאותה השנה קיבלה את הדרגה דאן 4, הדרגה הגבוהה ביותר לג'ודוקא פעיל.
שיא 7 הזכיות של טאני נשבר רק בידי הצרפתי טדי רינר בשנת 2015, בתקופה שבה אליפויות העולם הם אירועים שנתיים.
טאני השתתפה בחמישה משחקים אולימפיים רצופים וזכתה בחמש מדליות.
באולימפיאדת ברצלונה 1992, כאשר הייתה בת 16, היא זכתה במדליית הכסף לאחר שניצחה בשלב חצי הגמר את קרן בריגס הבריטית הוותיקה וארבע פעמים אלופת העולם והפסידה בגמר לססיל נובאק הצרפתייה.
לאחר ברצלונה 1992 טאני החלה רצף של 84 ניצחונות וארבע שנים ללא הפסד.
הרצף נגמר באולימפיאדת אטלנטה 1996 שם זכתה שוב במדליית הכסף כאשר הפסידה בגמר לצפון-קוריאנית קיה סון-הי למרות היותה עדיפה.
קיה הצליחה לעמוד בפני ההתקפות של טאני ואף הצליחה להשיג ניקוד לקראת סוף הקרב.
מדליית הכסף השנייה של טאני היוותה אכזבה ענקית ובתקשורת היפנית דיברו על "קללה אולימפית".
לאחר אטלנטה 1996, היא נשארה בלתי מנוצחת ב-12 השנים הבאות.
בסידני 2000, היא ניצחה בשלב חצי הגמר את צ'ה היון-היאנג הצפון-קוריאנית לאחר קרב קשה, אך בגמר לא השאירה סיכוי ליריבתה הרוסייה ליובוב ברולטובה.
36 שניות מפתיחת הקרב, טאני ביצעה תרגיל אוצ'י-מאטה (הטלת ירך-פנימית) וקיבלה ניקוד איפון ומדליית זהב.
ארבע שנים לאחר מכן באולימפיאדת אתונה היא ניצחה באיפון סדרה של קרבות והגיעה לגמר בו ניצחה את פרדריק ז'וסינה הצרפתייה לאחר ניקוד קוקה שקיבלה בתחילת הקרב וניקוד ווזארי שקיבלה בשניות האחרונות של הקרב.
היא הפכה לג'ודוקא האישה הראשונה שזוכה בשתי מדליות זהב אולימפיות.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008, תקוותיה של טאני לזכות בזהב אולימפי שלישי נגוזו כאשר הפסידה בעונשים לאלינה דומיטרו הרומנייה בשלב חצי הגמר.
טאני נשרה לקרב על מדליית הארד בו גברה על ליודמילה בוגדנובה הרוסייה.
בשנת 2010, טאני פרשה מג'ודו תחרותי.
במהלך קריירה של כ-20 שנים, טאני הפסידה רק חמש פעמים.
בשנת 2011, בערב הגאלה בפריז לכבוד יום השנה ה-60 של איגוד הג'ודו העולמי, האיגוד חלק לה כבוד והכריז עליה כ"ג'ודוקא האישה הטובה ביותר בכל הזמנים".
טאני הלכה בעקבותיה של קאורי ימאגוצ'י, שבשנת 1984 הפכה לאישה היפנית הראשונה שזוכה באליפות העולם בג'ודו - ספורט שהיה שמור בעיקר לגברים.
ימאגוצ'י היוותה את ההשראה לדמות יאווארה אינוקומה בסדרת המאנגה היפנית 'Yawara!' .
הסדרה עקבה אחרי הכנותיה של יאווארה לאולימפיאדת ברצלונה 1992. כאשר טאני ייצגה את יפן בברצלונה, היא נתפסה על ידי הציבור היפני כיאווארה האמיתית ועד מהרה כונתה יאווארה-צ'אן או טאווארה.
עקב הצלחתה ואישיותה העליזה, טאני התפרסמה מאוד ביפן.
היא הופיעה במספר פרסומות טלוויזיה והחתונה שלה, אשר שודרה בשידור חי בטלוויזיה היפנית, נצפתה על ידי 20 מיליון אנשים.
גם הלידה של בנה הראשון, הפכה לאירוע תקשורתי גדול כאשר צלמים חיכו ליציאתה מבית החולים.
ההצלחה של ג'ודו הנשים היפני בשנות ה-90 מיוחסת לטאני, שהובילה דור חדש של מתחרות.
מאחר שלא נתנה לנישואיה לשים קץ לקריירת הספורט שלה, וזכתה באליפות העולם האחרונה שלה כאמא צעירה, היא נחשבת לסמל של שינוי תפקיד האישה בחברה היפנית.
טאני הוצגה לפוליטיקה על ידי חבר בית הנבחרים של יפן, איצ'ירו אוזאווה.
ב-10 במאי 2010, המפלגה הדמוקרטית של יפן הודיעה שטאני תייצג את המפלגה כמועמדת פרופורציונלית בבחירות לבית היועצים של יפן בקיץ 2010. תחילה טאני ציינה כי היא עדיין מתכוונת להמשיך בקריירת הג'ודו שלה, אך בסופו של דבר פרשה מג'ודו לאחר שזכתה במושב בבחירות.
ביולי 2012, היא עזבה את המפלגה הדמוקרטית ועברה למפלגה החדשה "חיי העם קודמים" .
מאוחר יותר באותה השנה, הייתה אחד ממייסדי "מפלגת חיי העם" , יחד עם איצ'ירו אוזאווה.
לקראת בחירות 2016, טאני קיבלה פניות ממספר מפלגות להצטרף אליהן, אך אוזאווה דרש את הישארותה במפלגה מאחר שעזיבתה פירושה שהמפלגה תרד מתחת לדרישת המינימום של חמישה חברי פרלמנט וכתוצאה מכך תאבד את מעמדה כמפלגה רשמית.
ביוני 2016 טאני הודיעה על החלטתה להישאר במפלגה עד הבחירות, אך לא להישאר לקדנציה שנייה.
ריונוסוקה האגה (ביפנית: 羽賀 龍之介; נולד ב-28 באפריל 1991) הוא ג'ודוקא יפני אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג.
האגה הוא זוכה מדליית ארד מריו 2016 ואלוף העולם משנת 2015.
האגה נולד בשנת 1991 בעיר נובאוקה שבדרום יפן והחל ללמוד ג'ודו בגיל 5. בשנת 2010 הוא זכה במדליית הזהב באליפות העולם לנוער שנערכה באגאדיר כאשר ניצח בגמר את קים יונג-הון הדרום-קוריאני.
בשנת 2011, הוא השתתף באוניברסיאדת שנג'ן וזכה במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את קלמאן דלבר הצרפתי.
באליפות העולם בשנת 2015 שנערכה באסטנה, האגה התחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג וזכה במדליית הזהב.
בקרב הראשון הוא ניצח באיפון את סטפן יוריציס הסרבי, בקרב השני הוא ניצח שוב באיפון את הנק חרול ההולנדי ובשמינית הגמר גבר בווזארי על צ'ו גו-האם הדרום-קוריאני.
ברבע הגמר הוא ניצח בזכות עונשים את דימיטרי פיטרס הגרמני ובחצי הגמר ניצח את סיריל מארה הצרפתי בעזרת ניקוד יוקו כ-17 שניות לסיום הקרב.
בגמר הוא ניצח את קארל-ריצ'רד פריי הגרמני בזכות עונשים.
באותה השנה הוא זכה בגראנד פרי דיסלדורף ובגראנד סלאם טוקיו היוקרתי.
באולימפיאדת ריו 2016, האגה זכה במדליית הארד.
בקרב הראשון הוא ניצח את ייבגניס בורודבקו הלטבי, בשמינית הגמר הוא ניצח את רפאל בוזקאריני הברזילאי וברבע הגמר הפסיד ללוקאש קרפאלק הצ'כי.
האגה נשר לקרבות בית הניחומים שם גבר על בקה גביניאשווילי הגאורגי ועלה לקרב על מדליית הארד בו ניצח את ארטם בלושנקו האוקראיני.
ריו דה ז'ניירו 2016: מדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג
אסטנה 2015: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג
גראנד סלאם טיומן 2014: מדליית ארד
גראנד פרי דיסלדורף 2015: מדליית זהב
גראנד סלאם טוקיו 2015: מדליית זהב
ריוחזאורוס (שם מדעי: Riojasaurus; מילולית: "לטאת ריוחה") הוא סוג של דינוזאור דמוי-זאורופוד פרימיטיבי ממשפחת הריוחזאוריים הקדומה אשר התקיימה בסופו של תור הטריאס.
הוא קרוי על שם הימצאות מאובניו בתצורות בלה ריוחה שבארגנטינה.
הוא היחיד מהמשפחה שחי באמריקה הדרומית, כשקרובו למשפחה, האאוקנמזאורוס (Eucnemesaurus) נמצא בדרום אפריקה.
דינוזאור זה דמה בצורתו לזאורופודים האמיתיים אך היה קטן יותר ואולי היה יכול להזדקף על שתיים אך בתנועתו היה נע על ארבע, בדומה לדובים.
הוא הגיע לאורך עשרה מטרים, למשקל שלושה טון והיה בעל צוואר ארוך, ראש קטן וגפיים עבות ומסיביות.
היו לו חמש שיניים בקדמת הלסת ועוד 24 בחלקה האחורי.
המבנה של טבעות העיניים מרמז שהיה פעיל בשעות היום וכנראה ניזון מעלי צמחים כמו מחטניים, שרכים וציקסיים ששלטו בתקופתו.
ככל הנראה היה הריוחזאורוס סוג מעבר בין הפרוזאורופודים הפרימיטיביים לזאורופודים הענקיים ששלטו בתור היורה והקרטיקון.
הסוג תואר ב-1969 בידי הפלאונטולוג חוסה בונפרטה .
ריוחזאוריים (שם מדעי: Riojasauridae) היא משפחה של דינוזאורים דמויי זאורופודים, אשר חיו במשך סוף הטריאס שלפני 228 עד 213 מיליון שנה מזמננו.
המשפחה כוללת 2 סוגים: הריוחזאורוס שהתגלה בפארק איסצ'יגואלסטו בארגנטינה והאאוקנמזאורוס (Eucnemesaurus) שהתגלה בתצורת אליוט , הכף המזרחי שבדרום אפריקה.
הקבוצה תוארה למדע בשנת 2007 בידי החוקר הדרום-אפריקני אדם מ.
בני המשפחה היו מעט יותר גדולים ממינים קדומים כמו הגואייבסזאוריים והתקודונטוזאורוס, ודומים לפלטאוזאוריים, אך בעיקר קרובים למסוספונדיליים.
הם היו אוכלי צמחים שאולי היו דו-רגליים ואולי היו מגושמים מדי ונעו על ארבע, עם אורך של 10 מטרים ומשקל של 3 טון לערך.
בכך הם היו מהגדולים ביותר שבדינוזאורי הטריאס.
ריוטה אושימה (ביפנית: 大島 僚太; נולד ב-23 בינואר 1993) הוא כדורגלן יפני, המשחק בעמדת הקשר בקווסאקי פרונטלה.
אושימה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של תיכון שיזואוקה גקואן בו למד.
בשנת , אושימה חתם בקווסאקי פרונטלה.
ב-23 ביולי 2011, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל היפנית בהפסד 0–1 לאלבירקס ניגאטה.
ב-3 במאי 2012, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ג'ובילו איווטה.
בשנת , אושימה נכלל בסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, ושיחק בכל שלושת המשחקים של הנבחרת באולימפיאדה.
ב-1 בספטמבר 2016, אושימה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–2 ל.
אושימה, נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
ריזוואן "ריז" אחמד הוא שחקן וראפר בריטי, הידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטים: "הדרך לגואנטנמו" (אנ'), "חיית הלילה" ו-"רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים".
כמו גם בסדרת הטלוויזיה "ליל האירוע".
בשנת 2019, גילם מתופף שמאבד את שמיעתו בסרט הדרמה "צלילי מטאל"; בעבורו זכה לשבחי המבקרים כמו כן גם למועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
אחמד נולד למשפחה בריטית-פקיסטנית מרקע מוסלמי, מוהג'ירים, בלונדון (בשכונת ומבלי).
הוריו עברו לאנגליה מהעיר קראצ'י בפקיסטן בשנות ה-70. אחד מקרובי משפחתו היה סר שאה מוחמד סולימאן , השופט ההודי הראשון שמונה על ידי הבריטים באוטר פרדש, הוא גם גילה עניין בשירת אורדו והיה מחברם של כמה מהמאמרים הביקורתיים הראשונים על תורת היחסות.
בנוסף, אחמד הוא צאצא של מולה מחמוד יאונפורי (נפטר בשנת 1652), אחד הפילוסופים המדעיים החשובים ביותר באזור זה בתקופת שלטון האימפריה המוגולית.
אחמד למד בבית הספר מרצ'נט טיילור בהילינגדון, במערב לונדון.
בהמשך סיים את לימודיו בכרייסט צ'רץ' של אוניברסיטת אוקספורד עם תואר ראשון בהצטיינות בפילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה.
אחר כך למד משחק בבית הספר המרכזי לנאומים ולדרמה .
אחמד החל את קריירת המשחק שלו בסרטו של מייקל וינטרבוטום "הדרך לגואנטנמו", שם שיחק בתפקיד שאפיק רסול , חבר במה שמכונה שלישיית טיפטון .
הסרט זכה בפרס דובי הכסף בפסטיבל ברלין.
לאחר מכן, אחמד כיכב בכמה תפקידים בטלוויזיה: בשנת 2007 בדרמה בריץ, בשנת 2008 במותחן למות על הסט ובדרמה הפיננסית Wired.
בשנת 2009 השתתף בסרט הטלוויזיה "חופש נפילה", שם כיכב לצד דומיניק קופר ושרה הרדינג.
באותה שנה שיחק בסרט העצמאי "Shifty" בבימויו של ערן קריבי - אחמד שיחק בתפקיד סוחר סמים כריזמטי.
על פרויקט זה הוא היה מועמד לפרס הקולנוע העצמאי הבריטי, יחד עם קולין פארל וברנדן גליסון.
בשנת 2009 שיחק בסרטה של סאלי פוטר "זעם".
בשנה שלאחר מכן, אחמד כיכב בקומדיה הסאטירית "ארבע אריות" של כריס מוריס, עליה הוא זכה במועמדותו השנייה לפרס הסרט העצמאי הבריטי לשחקן הטוב ביותר.
אחמד שיחק גם תפקיד משנה במותחן ההיסטורי "סנטוריון" מאת ניל מרשל.
בשנת 2012, הוא כיכב בסרט "נימוסים רעים", היה מועמד לפרס הסרט העצמאי הבריטי בפעם השלישית.
באותה שנה שיחק בסרט "פונדמנטליסט חסר רצון" - עיבוד קולנועי לאחד הרומנים המצליחים ביותר של מוחסין חמיד, שם כיכב לצד קייט הדסון, קיפר סאתרלנד ולייב שרייבר.
בשנת 2014 אחמד לקח חלק בצילומי חיית הלילה, בסרט בו שיחק בתפקיד ריק, בן זוגו של השחקן ג'ייק ג'ילנהול.
סרט זה התקבל בחום רב על ידי המבקרים, השחקן קיבל מועמדויות רבות לפרסים שונים.
בשנת 2016, אחמד שיחק את התפקיד של נאסיר "נאזה" חאן במיני סדרה של HBO "ליל האירוע", שזכה לשבחי הביקורת.
באותה שנה, אחמד כיכב בסרט "רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים", אנתולוגיה חדשה ביקום הקולנועי של מלחמת הכוכבים.
בשנת 2020 יצא לאקרנים סרט הדרמה "צלילי מטאל", שם אחמד שיחק בתפקיד הראשי של מתופף מטאל המאבד את שמיעתו ובשל כך נאלץ לבנות מחדש את כל חייו.
המבקרים שיבחו את הסרט ואת הופעתו של אחמד, שקיבל את פרס חוג מבקרי הקולנוע בלונדון לשחקן השנה הבריטי הטוב ביותר והיה מועמד לפרסי אוסקר, BAFTA, גלובוס הזהב ופרסי גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר.
בסך הכל, הסרט, בין היתר, היה מועמד לשישה פרסים בטקס פרסי האוסקר ה-93 וארבעה פרסים בטקס פרסי האקדמיה הבריטית ה-74.
בשנת 2006 הקליט אחמד רצועת ראפ סאטירית בשם Post 9/11 Blues.
השיר נאסר במקור להשמעה ברדיו הבריטי מכיוון שהמילים נחשבו "פרובוקטיביות פוליטית".
מאוחר יותר, אחמד שחרר מספר רצועות נוספות, כולל "Sour Times", שצולם עם המוזיקאים סקרוביוס פיפ, פלאן B וג'ים סטרג'ס.
בשנת 2007 הוא נבחר לארח את פסטיבלי גלסטונברי ו-BBC Electric Proms.
הוא גם הופיע במופע הפתיחה של להקת הטריפ הופ מאסיב אטאק בהיכל הפסטיבל המלכותי (2008).
בשנת 2011 הוציא את אלבום הבכורה שלו, MICroscope, תחת שם בדוי Riz MC.
ב-1 בדצמבר 2011 הוכרז כי Riz MC חתם על חוזה עם חברת Tru Thoughts, מברייטון.
בשנת 2016 הוציא את האלבום השני שלו, אנגליסטן.
אחמד הוא גם חבר בצמד ההיפ-הופ של Swet Shop Boys עם הימאנשו סורי.
מהדורת הבכורה שלהם, המיני-אלבום Swet Shop, יצא בשנת 2014. אלבום האולפן באורך מלא - קשמיר, יצא ב-14 באוקטובר 2016.
באוקטובר 2023, עם פתיחת מלחמת חרבות ברזל של מדינת ישראל, אחמד, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור האמריקאית, חתם על מכתב פתוח לנשיא ארצות הברית ג'ו ביידן.
בספטמבר 2025 אחמד היה בין יותר מ-1,200 אנשי תעשיית הקולנוע והטלוויזיה שחתמו על עצומה בה הם מתחייבים שלא לעבוד עם מוסדות וחברות קולנוע ישראליות שלטענתם "מעורבות בפשעי מלחמה, ג'נוסייד ואפרטהייד נגד העם הפלסטיני".
שנהסרטתפקידהערות2006הדרך לגואנטנמו (אנ')שאפיק2008Shiftyשיפטי2009Rageויג'אי2010ארבעה אריות (אנ')עומארסנטוריון (אנ')טאריק2011זהב שחור (אנ')עליטרישנה (אנ')ג'יי2012נימוסים רעים (אנ')אהרוןפונדמנטליסט בעל כורחו (אנ')צ'אנגיז חאן2013מעגל סגור (אנ')נזרול שארמה2014Daytimerסרט קצר
במאי ותסריטאיחיית הלילהריקמועמד פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר (2014)2016ג'ייסון בורןאהרון קלוראונה (אנ')סקוטCity of Tiny Lightsטומי אקטררוג אחת: סיפור מלחמת הכוכביםבודהי רוק2018האחיות סיסטרז (אנ')הרמן קרמיט וורםונוםקרלטון דרייק2019צלילי מטאלרובן סטוןגם מפיק בפועל
פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2021)
מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2021)
מועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי (2021)
מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (2021)
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2021)ילדת מזג האווירטאקאיידיבוב2020מוגול מוגלי (אנ')זידגם תסריטאי ומפיק
מועמד פרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר (2021)2021לברוח (אנ')אמין נבאבידיבוב
גם מפיק בפועלפלישהמאליק חאן2023נימונהבליסטר בולדהארטדיבובציפורנייםאמיר2025Relayטום / אשהעוקץ הפיניקי (אנ')הנסיך פארוק2026ג'ודיTBAהמלט (אנ')הנסיך המלט (אנ')גם מפיקExit West
שנהסדרהתפקידהערות2006The Path to 9/11יוסרי2 פרקים2007Britzסוהאלי וואהיד2 פרקים2008Wiredמאנש קינזרו3 פרקיםלמות על הסטריק5 פרקים2009Freefallגאריסרט טלוויזיה של BBC Two2011The Fadesנילפרק: "Episode 1"2016ליל האירוענזיר חאןתפקיד ראשי; 8 פרקים
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2017)
מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (2017)
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2017)2016–2019The OA (אנ')אליאס ראחים5 פרקים2017בנותפול-לואיס2 פרקים
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח יוצא מן הכלל בסדרה קומית (אנ') (2017)TBAQuarter Lifeשאח לטיףסדרה עתידית של אמזון פריים וידאו
ריווק רובוטיקס בע"מ היא חברת מכשור רפואי ישראלית, העוסקת בפיתוח וייצור של מערכות ביוניות, לסיוע בהליכה של מוגבלים בהליכה, המסייעות להם לעמוד זקוף, ללכת ולעלות במדרגות.
המוצרים העיקריים של החברה נמכרים במותגים ReWalk ו-ReStore.
החברה נוסדה ביוני 2001 על ידי ד"ר עמית גופר, לאחר שהפך למשותק בעקבות תאונת דרכים.
מרכז החברה שוכן ביקנעם עילית.
מאז 2014 ניירות הערך של החברה נסחרים בנאסד"ק.
ד"ר גופר היה מנכ"ל החברה עד 2012, משנה זו ועד 2015 היא נשיא ו-CTO של החברה ובנובמבר 2015 פרש ממנה.
מנכ"ל החברה מאז פברואר 2012 הוא לארי ג'סינסקי.
ReWalk: מערכת לסיוע בהליכה של משותקים בגפיים התחתונים, המסייעת להם לעמוד זקוף, ללכת ולעלות במדרגות.
המוצר אושר לשימוש על ידי ה-FDA בשנת 2011. ביולי 2020 הוכנס המוצר לתוכנית ביטוח הבריאות הלאומית של ארצות הברית.
ReStore: מערכת קלת משקל הנלבשת על הרגל ומסייעת לשיקום של מי שהליכתו מוגבלת מחמת שבץ מוחי.
המערכת פותחה על-פי מחקרים שנערכו באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 2019 קיבל סימון CE ואושר לשימוש על ידי ה-FDA.
באוגוסט 2023 רכשה החברה את חברת AlterG, העוסקת אף היא בשיקום יכולת הליכה.
תמורת הרכישה תשלם ריווק 19 מיליון דולר, בתוספת 65% מהצמיחה בפעילות בשנתיים שלאחר השלמת הרכישה.
ריוטארו אראקי (ביפנית: 荒木 遼太郎; נולד ב-29 בינואר 2002 בקוממוטו שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת קאשימה אנטלרס מליגת העל היפנית.
ב-12 באוקטובר 2019 פורסם כי אראקי יצטרף לקאשימה אנטלרס מליגת העל היפנית לקראת עונת .
ב-16 בפברואר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לנאגויה גרמפוס במסגרת שלב הבתים של גביע הליגה היפנית.
ב-23 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל היפנית, בהפסד 3-0 לסאנפרצ'ה הירושימה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
ב-16 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ויסל קובה במסגרת המחזור העשירי בליגה.
בסך הכל ערך אראקי 26 הופעות ליגה בעונתו הראשונה במועדון, בהן הבקיע שני שערים, וקבוצתו סיימה במקום החמישי בליגה.
ריוניזם היה סגנון של אמנות מופשטת שהתפתח ברוסיה בשנים 1910–1914. נוסדה ונקראה כך על ידי הקובו-פוטוריסטים הרוסים מיכאיל לריאונוב ונטליה גונצ'רובה, והיא הייתה אחת מתנועות האמנות המופשטות הראשונות של רוסיה.
בשנת 1909 פרסם המשורר האיטלקי פ.
מארינטי את המניפסט המייסד של הפוטוריזם.
הפוטוריסטים לקחו את המהירות, הטכנולוגיה והמודרניות כהשראה, ומתארים את האופי הדינמי של החיים בתחילת המאה ה-20. דוגמאות לפוטוריסטים איטלקיים הם אומברטו בוצ'וני וג'קומו באלה.
זמן קצר לאחר תחילת התנועה החלו להתפתח הפוטוריזם הרוסי, האגו-פוטוריזם והקובו-פוטוריזם.
ברוסיה, התנועה פותחה על ידי הצייר דייוויד בורליוק, המשוררים אלכסיי קרוציוניך, וסילי קמנסקי, ולדימיר מאיאקובסקי ורבים אחרים.
לריונוב וגונצ'רובה היו חסידים מוקדמים של הפוטוריזם הרוסי.
בשנת 1910, לריונוב וגונצ'רובה, עם עמיתים רבים כמו אריסטרך לנטולוב ואיליה משקוב, הקימו את הקבוצה נסיך יהלום.
עם זאת, בשנת 1912, גונצ'רובה ולריונוב עזבו אותם, במחאה על הסתמכות הקבוצה על אמנות צרפתית, וארגנו תערוכות נפרדות משלהם.
אז החל להיווצר הריוניזם, עם חזון מובהק של מה אמנות מופשטת מייצגת.
הגישה של לריונוב לציור מופשט הייתה הרעיון שעקרונות מדעיים מסוימים, כמו רדיואקטיביות, אור אולטרה סגול וקרני רנטגן, היו הבסיס לחזון של מה שהוא רצה ליצור.
גונצ'רובה החלה לצייר בסגנון הריוניסטי כבר ב-1909, אך המניפסט הריוניסטי שנכתב על ידה ועל ידי לריונוב ב-1912, פורסם שנה לאחר מכן.
במניפסט מביע לריונוב את הדברים הבאים: "סגנון הציור הריוני שנוצר על ידנו, משוחרר מצורות ריאליסטיות, קיים ומפתח את עצמו רק על פי חוקיו הציוריים."
הריוניסטים חיפשו אמנות שנמצאת מעבר להפשטה, מחוץ לזמן ולמרחב.
הם ביקשו לשבור את המחיצות בין האמן לציבור.
ציורים ריוניסטיים התמקדו אפוא בקרניים המשתקפות מהאובייקטים, וכיצד הם נעים.
הם שאבו את השם מהשימוש בקרניים דינמיות של צבע מנוגד, המייצגות קווים של אור מוחזר - "הצלבה של קרניים מוחזרות מאובייקטים שונים".
בתערוכת Target משנת 1913, הם הציגו את הסגנון לציבור.
הם תיארו את הריוניזם כ"מקיף באופן טבעי את כל הסגנונות והצורות הקיימים של אמנות העבר, שכן הם, כמו החיים, הם פשוט נקודות מוצא לתפיסה ובניית תמונה ריונית".
"סגנון הציור הריוניסטי שאנו מקדמים מסמל צורות מרחביות הנובעות מהצטלבות הקרניים המשתקפות של אובייקטים שונים, וצורות שנבחרו על פי רצון האמן.
הקרן מתוארת באופן זמני על פני השטח בקו צבעוני.
האובייקטים שאנו רואים בחיים אינם משחקים כאן תפקיד, אך את מהות הציור עצמו ניתן להראות בשילוב הצבע, הרוויה שלו, היחס בין מסות צבעוניות, עומק, מרקם ...
"אם אנו רוצים לצייר במדויק את מה שאנו רואים, אז עלינו לצייר את סכום הקרניים המוחזרות מהאובייקט.
אבל כדי לקבל את סכום הקרניים הכולל מהאובייקט הרצוי, עלינו לבחור אותן בכוונה – כי יחד עם קרני האובייקט הנתפס, בטווח הראייה שלנו, ישנן קרנים מוחזרות המשתקפות השייכות לאובייקטים סמוכים אחרים.
כעת, אם ברצוננו לתאר אובייקט בדיוק כפי שאנו רואים אותו, אז עלינו לתאר גם את הקרנים המוחזרות השייכות לחפצים אחרים - ואז נצייר ממש את מה שאנו רואים ...".
"יש דמיון בין מה שאנו רואים לבין תעתוע המופיע באוויר הלוהט של המדבר ומתאר ערים רחוקות, אגמים ונווה מדבר (פאטה מורגנה).
הריוניזם מוחק את המחסומים הקיימים בין פני התמונה לטבע."
מאוחר יותר באותה שנה, החלו הריוניסטים לצייר על פניהם וגופם בצבעים.
בהסבר להתנהגות זו, כתב לריונוב ועמיתו איליה זדאנביץ' את המניפסט "למה אנחנו מציירים על הפנים שלנו", שכלל עיצובים של ציורי פנים ריוניסטיים כהמחשה.
הריוניזם הסתיים עם תחילת מלחמת העולם הראשונה.
התנועה הייתה בעלת השפעה על האמנות המופשטת הרוסית, כמה יצירות נרכשו על ידי גלריית טייט בשנת 1952. יש מעט מקומות שבהם ניתן לצפות ביצירות המייצגות סגנון זה על ידי הציבור מחוץ לגלריות בלונדון, ניו יורק, או פריז.
אף על פי שהתקיים זמן קצר, הריוניזם היה צעד מכריע בהתפתחות האמנות המופשטת הרוסית.
כפי שאמר לריונוב, הסגנון ייצג את "השחרור האמיתי של האמנות מהמוסכמות ה"ריאליסטיות שדיכאו את הקהילה האמנותית.
ריויה מורישיטה (ביפנית: 森下 龍矢; נולד ב-11 באפריל 1997 בקקגאווה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בלקברן רוברס ובנבחרת יפן.
מורישיטה גדל במחלקת הנוער של ג'ובילו איוואטה, ובהמשך שיחק בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת מייג'י.
בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של סגאן טוסו במסגרת ליגת העל היפנית, ובסך הכל ערך 33 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-9 בינואר 2021 חתם בנגויה גראמפוס מליגת העל היפנית.
ב-9 בינואר 2024 הושאל ללגיה ורשה הפולנית.
ב-25 באוגוסט 2025 חתם בבלקברן רוברס.
ב-15 ביוני 2023 ערך מורישיטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן, בניצחון 6-0 על נבחרת אל סלוודור במשחק ידידות.
ריז היא מילת סלנג אינטרנטי אשר משמעותה, נכון למילון האנגלי של אוקספורד, היא "סגנון, קסם או אטרקטיביות, היכולת למשוך בן זוג רומנטי או מיני".
את הביטוי טבע היוטיובר קאי סנאט באמצע שנת 2021. המילה היא קיצור של המילה "כריזמה" (או, ייתכן, כריזמה רומנטית), והיא הפכה ויראלית ביישומון המדיה החברתית טיקטוק.
המילה נבחרה למילת השנה של הוצאת אוניברסיטת אוקספורד לשנת 2023.
פופולריות המילה באמצע 2021 מיוחסת לקאי סנאט.
בזמן ששידר בטוויץ', סנאט שיתף אנשים כיצד לקבל "ריז" ופיתח ביטויים אחרים כדוגמת "W rizz" ו-"L rizz", כדי לתאר את היכולות ה"מנצחות" (Winning) או ה"מפסידות" (Losing) של אדם ליצור משיכה או לשוחח בצ'אט עם אדם.
"ריז" משמשת הן כשם עצם במשלב הדיבורי והן כפועל.
מאמינים שהחלק האמצעי של המילה "כריזמה" קוצר כדי ליצור את המילה "ריז".
הוצאת אוניברסיטת אוקספורד תיארה את דפוס ההיווצרות הזה עבור מילה כ"יוצא דופן".
עם זאת, ניתן לראות דפוס היווצרות זה בקיצורן של מילים באנגלית כגון "מקרר", "Refrigerator" (ל-"fridge"), ו"שפעת", "Influenza" (ל-"flu").
המילה משמשת בעיקר את דור האלפא.
התפתחות נוספת של המילה "ריז" כוללת "ריז ללא מילים" (Unspoken rizz), המתייחסת ליכולת של אדם למשוך בני אדם מבלי לדבר, למשל על ידי מבט פשוט לעברם.
סנאט הצהיר בראיון ביוני 2022 בפודקאסט המוזיקה No Jumper שלאחר שהמילה הפכה לוויראלית בטיקטוק, הוא הפסיק להשתמש בה בעצמו, וציין שהשימוש הוויראלי בטיקטוק "שחט" את המילה.
המילה הפכה לוויראלית יותר ביוני 2023, לאחר שהשחקן טום הולנד הסביר בראיון ל-BuzzFeed כי יש לו "ריז מוגבל".
ריומן סוקונה (ביפנית: 両面 宿儺; בכתב : Ryōmen Sukuna) הוא דמות בדיונית ואחד האנטגוניסטים הראשיים של סדרות המאנגה והאנימה "ג'וג'וטסו קאיסן", שנוצרו על ידי המאנגקה .
במסגרת עלילות המאנגה והאנימה, סוקונה הוא מכשף מתקופת הייאן, הידועה גם כתור הזהב של הג'וג'וטסו, שהיה ידוע לשמצה כמלך הקללות ובתור המכשף הגדול ביותר שחי אי-פעם.
במותו, חילק סוקונה את כוחו העצום בין 20 אצבעות ידיו הכרותות, שהפכו לחפצים מקוללים.
בתחילת העלילה, אוכל יוג'י איטדורי את אחת מאצבעותיו של סוקונה, ובכך הופך לכלי קיבול באמצעותו חוזר סוקונה לחיים.
בסדרת האנימה, דמותו של סוקונה מדובבת על ידי ג'וניצ'י סוואבה בדיבוב היפני ועל ידי ריי צ'ייס בדיבוב האנגלי.
התנהגותו הסדיסטית והאנטגוניסטית של סוקונה זכתה לשבחי המבקרים, שציינו לחיוב גם את יחסיו הדואליים עם יוג'י.
לדברי אקוטאמי, סוקונה הוא "פחות מכשף, ויותר אסון מהלך".
דמותו של סוקונה נוצרה עבור המאנגה כדמות אכזרית, נרקיסיסטית, מושחתת ומתנשאת בהשראת הדמות המיתולוגית מאגדות ניהון שוקי, בהן הוא שימש כנמסיס למשפחת יאמטו, אך גם כאל, אם כי דימוייו ככוח שטני נוצר לאחר שקיסרות יפן הכריזה עליו כעל כוח טבע מרושע.
משמעות השם "ריומן" פירושה "דו-פרצופי" ביפנית, פירוש אשר ניתן להחיל על הדמות הן באופן מילולי והן באופן פיגורטיבי.
במסגרת עלילת המאנגה, לסוקונה מעולם לא הייתה אישה או משפחה בחייו כמכשף ג'וג'וטסו, וחששו ממנו כמכשף פחות מסאטורו גוג'ו בשל אכזריות עולם הקללות בתקופת חייו.
יתר על כן, הצהיר אקוטאמי כי סוקונה הוא חסר-מוסריות לחלוטין וכי הוא "יהרוג כל אחד ברגע", ונהנה מלהקשות על חייו של יוג'י.
בתקופת הייאן, שהייתה ידועה גם כתור הזהב של הג'וג'טסו והתרחשה ביפן לפני למעלה מ-1,000 שנים, סוקונה היה מכשף רב-עוצמה שנסגד על ידי כנופיה מ בשם אוראומה.
בתחילת העלילה, מתגלה כי כוחו של סוקונה נחתם לאחר מותו ב-20 אצבעותיו החנוטות, שפוזרו ברחבי העולם.
מגומי פושיגורו עוקב אחר האנרגיה הנפלטת מאחת מאצבעותיו אל תיכון סוגיסאווה, בו לומד יוג'י איטדורי.
במהלך התקפה של רוחות מקוללות, אוכל איטדורי את האצבע והופך למכשף ג'וג'וטסו כשסוקונה קם לתחייה ומשתמש בו ככלי קיבול.
על אף שליוג'י שליטה מלאה על גופו, הוא מסומן ומיועד להוצאה להורג עקב הסכנה שסוקונה מהווה, כשרק חסותו של סאטורו גוג'ו משמשת לו כהגנה יחידה.
כשהוא נמצא במשימה להבסת רוח מקוללת בדרגה מיוחדת, יוג'י נאלץ להעניק לסוקונה שליטה על גופו, במטרה להביס את הרוח.
סוקונה מביס אותו בהצלחה, אך מנצל את רגע החירות שניתן לו במטרה לקרוע את ליבו של יוג'י ולנסות להרוג את פושיגורו.
כאשר יוג'י נאבק בחזרה במטרה להציל את פושיגורו, הוא מת ופוגש את סוקונה בתוך נשמתו.
סוקונה מציע להחזיר את יוג'י לחיים, במחיר עסקה המאפשרת לסוקונה לקבל שליטה קצרה על גופו בהזדמנות נוספת, אותה הוא מנצל במהלך קרב מול מהיטו.
במהלך קשת העלילה "תקרית שיבויה", יוג'י נפצע קשות וג'וגו מאכיל אותו בכוח ברבים מאצבעותיו של סוקונה, שמתעורר שוב והורג אותו לאחר קרב הרסני מאוד ברחבי העיר.
סוקונה מתאחד עם אוראומה לאחר הקרב ומצהיר בפניה על תוכניותיו לשוב לחופשי כישות עצמאית.
לאחר מכן, מציל סוקונה את פושיגורו ממהורגה, שיקיגאמי שזומן לו, תוך כדי הרס רב של מחוז שיבויה, לפני שהוא משיב ליוג'י הטראומטי את השליטה בגופו.
בהמשך, משתלט סוקונה על גופו של פושיגורו בכוח על ידי כך שהוא משטה בו לבלוע את אחת מאצבעותיו ומתעמת עם מאקי זנין ויוג'י איטדורי לאחר שהם מתעוררים, לפני שהוא נמלט עם אוראומה.
במטרה להשתיק לחלוטין את רוחו של פושיגורו, הוא הורג את אחותו טשומיקי, שאחוזת דיבוק על ידי שד רב-עוצמה בשם יורוזו.
זמן מה לאחר מכן, מציל סוקונה את קנג'אקו מהתקפה של סאטורו גוג'ו, שזה עתה שוחרר מממלכת הכלא, עמו הוא צריך להילחם בקרב המתוכנן לערב חג המולד.
בקשת "קרב שינג'וקו", לאחר שהחזיר לעצמו את מלוא כוחותיו, סוקונה שב להתעמת מול סאטורו גוג'ו.
על אף שהוא מובס לכאורה, סוקונה מסתגל לטכניקת הג'וג'וטסו של גוג'ו והורג אותו.
לאחר מכן, סוקונה מאותגר על ידי היימה קשימו, מכשף ג'וג'וטסו אשר מאלץ אותו לחזור לצורתו האמיתית.
יוג'י איטדורי מאתגר את סוקונה עוד יותר בעזרת מכשף ג'וג'וטסו בשם הירומי היגורומה, שמשתמש בדומיין שלו על מנת להחליש את כוחו של סוקונה בכך שהוא גורם לו להתמודד עם פשעיו בבית משפט פלילי.
סוקונה מחסל את היגורמה ותוקף את יוג'י איטדורי ויוטה אוקקוטסו, אותם הוא משתק.
סוקונה ניצל על ידי צמד מכשפים שכרתו ברית עם סוגורו גטו.
במהלך קשת זו, מתגלה כי סוקונה אכל את אחיו התאום כשעדיין היו ברחם וכי קאנג'קו השתמש בנשמתו של התאום המת על מנת ליצור את ג'ין איטדורי, מה שהופך את יוג'י לאחיינו של סוקונה.
באמצעות אותן הלהבות שבהן השתמש כדי להביס את ג'וגו ומהורגה, סוקונה הורג את צ'וסו, שמקריב את עצמו על מנת להציל את יוג'י, ונשאר לבדו מול יוג'י לבד בשדה הקרב לפני שאאוי טודו נחלץ לעזרתו של יוג'י.
יחד, טודו ואיטדורי מצליחים לפצוע אנושות את סוקונה לפני שדעתו מוסחת על ידי צללית הדומה לסאטורו גוג'ו, ששב לכאורה מהמתים, אך מתגלה הלכה למעשה כיוטה אוקקוטסו, שהשתמש בטכניקת הטמעת המוח של קנג'אקו על מנת להשתלט על גופתו של גוג'ו.