tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהזדמנויות שונות נוהגים האשכנזים לומר רק את חלק הסליחות ולהשמיט את חלק הרחמין, כך לפי דעות שונות משמיטים את הרחמין אם יש ברית מילה, או ביום הכיפורים שחל בשבת.
זמני אמירת הסליחות באלול ותשרי
הימים בהם מתחילים לומר סליחות
בימי הגאונים נהגו לומר רחמין רק בעשרת ימי תשובה, וכך נהגו במרכזים הרוחניים בבבל; לעומתם, היו מקומות מעטים בהם נהגו לומר רחמין מתחילת חודש אלול.
מנהג הגאונים היה לומר רחמין גם בימי ראש השנה ובשבת שובה.
בתקופת הראשונים היו מנהגים שונים: חלק התחילו לומר מראש חודש אלול, חלק מיום ט"ו באלול, שהוא מחציתו של החודש, או מכ"ה באלול יום שבו על פי המסורת נברא העולם.
בסוף תקופת הראשונים נתקבל המנהג בקהילות הספרדים וביהדות תימן לומר סליחות מתחילת חודש אלול וכן בעשרת ימי תשובה.
בראש חודש אלול עצמו לא אומרים סליחות.
ככל שמתקרבים לראש השנה, כך רבים יותר נזהרים לקום לסליחות, ויש המקפידים במיוחד בעשרת ימי תשובה.
מנהג האשכנזים, להתחיל לומר סליחות במוצאי שבת שלפני ראש השנה, ובתנאי שיספיקו לומר סליחות ארבעה ימים לפני ראש השנה.
כלומר, אם ראש השנה חל ביום חמישי או בשבת, מתחילים לומר סליחות במוצאי שבת הסמוך לראש השנה.
אבל אם ראש השנה חל ביום שני או שלישי, מתחילים לומר סליחות במוצאי שבת שלפני כן.
המנהג לומר סליחות בראש השנה ובשבת שובה נתבטל כמעט לגמרי.
מנהג יהודי איטליה להתחיל סליחות תמיד ביום ב' או ה' לפני ראש השנה.
ליל הסליחות (ביידיש סליחות נאכט, מבוטא: סלִיחֶס נַאכט) הוא שמו של המועד וכינוס התפילה במוצאי שבת שלפני ראש השנה, כמנהג יהדות אשכנז כולל החסידים, אף שנוסח הפיוטים שונה במקצת בין הקהילות.
לעומת מנהגי הספרדים ויהדות תימן, האשכנזים נוהגים להתחיל לומר את הסליחות תמיד במוצאי שבת, ובלבד שיהיו לפחות ארבעה ימי אמירת סליחות לפני ראש השנה.
על כן, אם ראש השנה חל בחציו השני של השבוע (ביום ה' או בשבת), מתחילים לומר את הסליחות בתחילת השבוע שחל בו ראש השנה, ואם ראש השנה חל בחציו הראשון של השבוע (ביום ב' או ג'), בתחילת השבוע הקודם.
בהרבה קהילות, ליל הסליחות שאומרים בו את הפיוט "במוצאי מנוחה קדמנוך תחילה", הוא מהימים הבולטים שבסליחות אלו.
נהגו להתכנס בהם במניין יחיד והמוני, והחזנים אשר נבחרו לנהל את תפילת הימים הנוראים היו מוצגים בפני ציבור המתפללים.
ימי סליחות בולטים נוספים בסדר האשכנזי, הם ערב ראש השנה בו אומרים סליחות ופיוטים רבים, המכונה "זכור ברית" על שם הפיוט המרכזי, והסליחות האחרונות שלפני ערב יום הכיפורים המכונות "י"ג מידות" (בחלק ממנהגי האשכנזים, פיוט זה נאמר ביום אחר), בהם אומרים את פיוט אזכרה אלהים ואהמיה.
בקהילות בהם היה חזן מקצועי ומקהלה נהגו לשיר את הסליחות בלחנים שהולחנו במיוחד לשם כך.
בימינו בארץ, ליל סליחות נערך בבתי כנסת המרכזיים ("בית הכנסת הגדול") של ערים שונות בניהול חזנים מפורסמים ומקהלות, והם משודרים בתקשורת הציבורית.
במוצאי שבת אור לכ"ט באלול תש"ז (13 בספטמבר 1947) כחודשיים לפני ההצבעה באו"ם על תוכנית החלוקה והקמת מדינת ישראל שנערכה ב-29 בנובמבר 1947, ערכו מעפילי האונייה אקסודוס תפילה המונית של ליל הסליחות, לאור נרות ועם סידור יחיד, על סיפון האוניה אושן ויגור מול נמל המבורג לקראת הורדתם הכפויה שם.
המעמד תרם לתחושת אחדות בקרב המעפילים ונחישותם למאבק על הזכות לארץ, שהדיווחים התקשורתיים עליה היו בין המרכיבים המרכזיים בהשפעה על דעת קהל חיובית בעולם ובכך סייעו בסופו של דבר לתוצאת ההצבעה החיובית באו"ם.
הזמן ביום בו אומרים סליחות
מתוך פיוטי סליחות שונים, ניכר שבעת חיבורם נהגו לומר את הסליחות בשעת חצות, או בשעת בוקר מוקדמת מאוד, טרם עלות השחר.
מטעם זה, ביהדות תימן קוראים לסליחות "אשמורות".
כיום, יש שממשיכים במנהגים אלו, ועל פי רוב הסליחות נאמרות בבוקר לפני תפילת שחרית, גם כאשר היא מאוחרת יותר.
יש המתקשים לקום מוקדם מהרגלם לאמירת הסליחות, ולכן אומרים אותן בסמוך לתפילת מנחה (לפניה או לאחריה).
בקהילות הספרדיות של מערב אירופה נהוג לומר סליחות מקוצרות כחלק מתפילת ערבית.
ישנם פוסקים האוסרים לומר סליחות מתחילת הלילה עד חצות הלילה, היות שעל פי הקבלה, החצי הראשון של הלילה הוא זמן דין, ואין לבקש בו רחמים.
אולם ישנם שכתבו שמותר לומר סליחות מתחילת האשמורת התיכונה של הלילה, כלומר משעתיים לפני חצות, וכך נהוג במספר קהילות אשכנזיות.
דעת הרב משה פיינשטיין שכאשר יש חשש שיתבטלו הסליחות יש לאומרם בכל זמן.
בסליחות הראשונות של האשכנזים, הנאמרות במוצאי שבת, רווח המנהג לאומרן דווקא בלילה, ולא לפני תחילת שחרית, ולכן קהילות נוספות נוהגות לאומרן לפני חצות הלילה.
לפי רוב המנהגים, אמירת הסליחות שמחוץ לתפילה נמשכת עד ט' בתשרי, ערב יום הכיפורים, וביום הכפורים עצמו משולבים קטעי סליחות בתוך התפילות וביניהן.
מנהג חסידות חב"ד שונה, ולפיו אומרים סליחות רק עד צום גדליה, כאשר הסליחות עד ערב ראש השנה נאמרות בנפרד מסדר התפילה, ואילו הסליחות ביום צום גדליה נאמרות כחלק מן התפילה, כמו בשאר הצומות.
ההסבר בחב"ד הוא שהתוספת בעבודת ה' שבדיבור מסתיימת בראש השנה, וממנו ואילך מוסיפים במעשה ובמחשבה.
הסליחות מורכבות מפסוקים, תפילות וקטעי פיוט הנעים בין תפילות 'י"ג מידות', 'וידוי', ו'נפילת אפים'.
קטעי הפיוט נכתבו על פי רוב בתקופת הגאונים ובימי הביניים, ויש כמה קטעים המוזכרים בגמרא.
בין כותביהם נמצאים רבנים מפורסמים כרבי שלמה הבבלי, רבנו גרשום, רבי שמעון בן יצחק, רבי שלמה אבן גבירול, רש"י, רבי אלעזר מוורמייזא ועוד.
ברוב נוסחי הסליחות, פותחים באמירת מזמור אשרי יושבי ביתך ובחצי קדיש, וחותמים בקדיש תתקבל.
עד לסוף תקופת הראשונים בחירת הפיוטים הייתה נתונה לבחירתו האישית של החזן או השמש.
במהלך השנים, התקבעו סדרי פיוטים קבועים בקהילות, בהם נקבע מראש אילו פיוטים יאמרו באיזה יום ובאיזה סדר.
באשכנז, הקהילה האחרונה בה נקבע סדר סליחות קבוע היא וורמייזא, לאחר חידוש הקהילה בשנת ה'תנ"ט.
המנהג המקורי השתמר בקהילות איטליה עד לא מכבר, ברם בתקופה האחרונה נתקבע מעין נוסח אחיד של פיוטים בקהילות שעדיין שומרות על מנהג זה.
הנוסח האשכנזי משמר תבנית קבועה המורכבת משלוש עשרה מידות, וידוי ופסוקים עם פיוטים מתחלפים מדי יום, בעוד הנוסח ברוב קהילות הספרדים אינו משתנה מיום ליום.
במספר קהילות בצפון אפריקה קיימים סדרי סליחות הכוללים פיוטים מתחלפים לימים שונים, כגון שפתי רננות של יהודי לוב וג'רבא שמכיל מעמדי סליחות לימי שני, חמישי ושבת (בשאר הימים נאמרות הסליחות הספרדיות הרגילות) וסליחות כפי מנהג גרדאיא באלג'יריה.
בקרב חלק מקהילות גאורגיה, נהוג להוסיף אחרי פיוט "אדון הסליחות", פיוט על סדר הא' ב' הפותח במילים "יה אדיר אדיר אתה", ובסיום הסליחות את הפיוט "בת אהובת אל קמה בשחר".
ככלל, במנהגי הסליחות השתמר פיצול רב יותר בין הקהילות מאשר בנוסחי התפילה הקבועה ומנהגי החגים.
דרך משל, אף על פי שבין האשכנזים התקיימו בכל השנה שני ענפי-נוסח בלבד – נוסח אשכנז המזרחי (נוסח פולין) ונוסח אשכנז המערבי – בסדר הסליחות ענפים אלו מפוצלים למנהגים קטנים יותר, לעיתים של קהילה בודדת.
במרחב הקהילות האשכנזיות, זכו שלשה עשר סדרי סליחות שונים לראות את אור הדפוס:
לרוב, לכל ענף היה מבנה כללי קבוע, והנוסחים השונים התפלגו בסדר הספציפי של הסליחות.
מבין נוסחים אלה, הנפוצים ביותר בקהילות בישראל ובארצות הברית כיום הם ליטא (1 בנוסחאות אשכנז המזרחי) ופולין (2 בנוסחאות אשכנז המזרחי), ואילו נוסח בהמן (3 בנוסחאות אשכנז המזרחי) הוא הנפוץ בקהילות אנגליה.
בסליחות ישנן בקשות שנכתבו בארמית, כגון מחי ומסי ועוד.
על בקשות אלה יש מחלוקת האם ניתן לומר אותן בתפילת יחיד, והדעה המקובלת היא שאין לאומרם ללא מניין.
על פי התלמוד,חלק מן הפוסקים כתבו שאסור ליחיד לומר בקשות בלשון ארמי אלא רק כאשר הם נאמרים בתפילת הציבור, וכך נפסק בשולחן ערוך.
על פי פסיקה זו, קבע רבי אליה שפירא שיחיד האומר סליחות ידלג הבקשות שנכתבו בארמית, ודבריו הובאו בפוסקים האחרונים, כגון משנה ברורה וילקוט יוסף.
מנגד, ישנם פוסקים הסבורים שממקורות אחרים עולה שמותר לומר בקשות בלשון ארמי, ושכך היה המנהג בעדות שונות (עיראק, תוניס, תימן ומרוקו), ולכן מתירים אמירת הסליחות שבארמית גם ביחידות.
הנשמה לך אדון הסליחות מכניסי רחמים"הנשמה לך
אתאנו (באנו) על שמך ה'
כי אל חנון ורחום שמך""אדון הסליחות, בוחן לבבות,
חטאנו לפניך – רחם עלינו.
זוכר ברית אבות, חוקר כליות,
חטאנו לפניך – רחם עלינו.""מכניסי רחמים,
הכניסו רחמינו לפני בעל הרחמים
השמיעו תפילתנו לפני שומע תפילה"
הפיוט אדון הסליחות הוא הפיוט המפורסם ביותר בתרבות הישראלית, ומסמל עבור רבים את אווירת הסליחות ויום הכפורים.
הפיוט מקובל בכל קהילות הספרדים, מיהדות מרוקו שבמערב ועד יהדות הודו שבמזרח.
בנוסף, הפיוט מושר בנוסח איטליה.
הפיוט מכניסי רחמים עורר פולמוס סוער, שכן הוא כתפילה אל המלאכים, דבר המנוגד לדברי רבי יודן בתלמוד הירושלמי: , וכן לעיקר האמונה החמישי לפי הרמב"ם.
לעומת המתנגדים, התומכים מסתייעים בכך שהתפילה מופיעה כבר בסדר רב עמרם גאון, וכן במאמרי חז"ל דוגמת , וכן .
התומכים באמירתו, מחלקים בין בקשה מהמתים או המלאכים עצמם, שאסורה, לבין הבקשה שיבקשו מהבורא רחמים, ובפיוט, שיכניסו את תפילותינו.
הפולמוס לא הוכרע, וגם בימינו, יש האומרים אותו ויש הנמנעים מאמירתו.
נוהגים לומר סליחות גם בתענית ציבור, בין בתעניות הקבועות (שבעה עשר בתמוז, תענית אסתר ועשרה בטבת) ובין בתעניות ציבור אחרות, כתענית בה"ב הנהוגה בקרב האשכנזים.
יש הנוהגים להתענות ולומר סליחות (או אפילו לומר סליחות בלי לצום) גם בערב ראש חודש, המכונה יום כיפור קטן, ובימי השובבי"ם.
בנוסף על כך, בקהילות רבות היו נהוגות תעניות ציבור מקומיות לרגל מאורעות שאירעו באותה קהילה, ואף בהן נאמרו סליחות, לעיתים סליחות שנכתבו במיוחד עבור יום זה ולעיתים סליחות רגילות.
למשל, ביהדות פולין נהגו לומר סליחות בכ' בסיוון על פי תקנת הש"ך וועד ארבע ארצות, לזכר גזירות ת"ח-ת"ט.
כיום השתמר מנהג אמירת הסליחות רק במספר חצרות חסידיות כגון חסידות בעלז.
יום זה נקבע כיום תענית כבר בזמן הראשונים עקב עלילת הדם בבלואה בצרפת בשנת ד'תתקל"א 1171, ואף אז נקבעו סליחות ביום זה.
המנהג המקורי הוא לומר סליחות בתענית ציבור בתוך חזרת הש"ץ, בברכת סלח לנו (ומכאן השם 'סליחות'), אולם במרבית הקהילות עברו לומר אותן לאחר חזרת הש"ץ, בחלק התחנון, בעקבות פסק השולחן ערוך.
בתשעה באב נהגו בבבל בימי הגאונים לומר סליחות כבכל תענית ציבור (כמופיע למשל בסדר רב עמרם גאון ובסידור רב סעדיה גאון), וכך נהגו גם בנוסח ספרד העתיק.
אולם, בתקופה מסוימת חדלו הספרדים מכך, וכיום אין מנהג האומר סליחות בתשעה באב, אלא קינות לתשעה באב.
בצום גדליה, למנהג האשכנזים (למעט חב"ד) אין אומרים סליחות בתפילת שחרית ככל תענית ציבור, כיוון שכבר אמרו סליחות באשמורת הבוקר ככל ימי עשי"ת (אולם משלבים בסליחות באשמורת פיוטי סליחות שעוסקים בצום גדליה).
בנוסח הספרדים ובנוסח איטליה אומרים סליחות פעמים, הן באשמורת ככל עשי"ת והן בתפילת שחרית כתענית ציבור.
בנוסף לסליחות הנאמרות בתענית ציבור, היו קהילות אשכנזיות שנהגו לומר סליחות בליל הושענא רבה.
כמו כן, היו חברות שומרים לבקר שנהגו לומר סליחות בכל יום שאומרים בו תחנון, ואמרו תחינות ופיוטים אחרים בימים שאין בהם תחנון.
סליל השראה או מַשְׁרָן (Inductor) הוא רכיב חשמלי שמאופיין בהשראות בולטת.
המשרן הוא רכיב בעל יכולת לאגור אנרגיה בשדה מגנטי כאשר זרם חשמלי זורם דרכו (לעומת קבל שאוגר מטען חשמלי).
צורתו הקלאסית היא גליל מחומר כלשהו ("ליבה", החומר יכול להיות גם הריק) עליו מלופף תיל חשמלי בצורת סליל כסלילי הבורג ומכאן שמו.
תכונתו הבסיסית של המשרן היא השראוּת – יכולתו להתנגד לשינויים בזרם העובר דרכו.
כל אימת שיש שינוי בזרם העובר דרכו, המשרן יוצר כא"מ נגדי אשר בא להתנגד לשינוי:
כאשר ΦB הוא השטף המגנטי, L היא השראות המשרן ו-I הוא הזרם העובר דרכו.
אם במעגל שזורם בו זרם של 1 אמפר סך השטף המגנטי הוא 1 ובר, אז ההשראות של המעגל שווה 1 הנרי ביחידות SI.
כמו כן, המשרן אוגר אנרגיה פוטנציאלית שגודלה .
השגת השראות גבוהה היא לרוב אתגר הדורש נפח.
לעיתים ניתן להמיר את הנפח הנדרש בליבת ברזל המכפילה את השראות הסליל, ללא הגדלת נפח.
הגישה הזאת ישימה בעיקר בתדרים נמוכים.
במעגלי זרם חילופין, המשרן גורם להפרש מופע של בין הזרם למתח.
עכבת המשרן בזרם חילופין היא:
בחיבור טורי של משרנים, סך ההשראות שווה לסכום ההשראות של המשרנים הנפרדים:
בחיבור מקבילי של משרנים, סך ההשראות ניתנת על ידי הנוסחה:
שנאי (טרנספורמטור בלועזית) – זהו מערך של שני סלילים קרובים מאוד, המשתפים את השדות המגנטיים שלהם בשיעור גבוה.
התצורה הזאת מאפשרת העברת אנרגיה חשמלית מסליל אחד (הסליל הראשוני) לשני (הסליל המשני) כמעט ללא הפסדים תוך שינוי המתח של האנרגיה החשמלית.
ניתן לתאר זאת גם כשינוי בעכבת מקור האנרגיה החשמלית.
לפיכך, המשרן מאפשר לחבר שתי מערכות בעלות מתח וזרם שונים או שווים.
משנק – סליל השראה במעגלים חשמליים המשמשים בעיקר לתפעול נורות חשמליות מקבוצת נורות הפריקה.
בנוסף לתפקידו העיקרי משמש סליל ההשראה לעיתים קרובות גם כעזר הצתה יחד עם המצת או המדלק (starter), מאפשר יצירת המתח הגבוה המשמש לפריצת הקשת הראשונית בנורת הפריקה.
מנוע חשמלי ממיר אנרגיה חשמלית לאנרגיה מכנית על ידי העברת זרם חשמלי דרך משרן, מה שיוצר שדה מגנטי שמסובב חלק מכני.
סלייר היא להקת ת'ראש מטאל אמריקאית מקליפורניה.
סלייר הוקמה בשנת 1981 על ידי שני הגיטריסטים האמריקאים ג'ף הנמן וקארי קינג, הזמר והבסיסט טום אראיה, והמתופף דייב לומבארדו.
סלייר נחשבת לאחת מ"ארבע גדולות הת'ראש" יחד עם מטאליקה, מגאדת' ואנתרקס.
סלייר ידועה במאפייני המוזיקה שלה, עליהם נמנים שיטת "tremolo picking", סולואים של גיטרה חשמלית, תיפוף על דאבל בס ושירה צעקנית.
התוכן הלירי של סלייר, כמו גם עטיפות האלבומים, העוסקים בנושאים כגון שטניזם, אנטי-דת, מלחמה ורוצחים סדרתיים, גררו אחריהם חרמות על אלבומים, עיכובים, תביעות משפטיות וביקורת שלילית רבה מצד קבוצות דתיות ומצד הציבור הרחב.
בינואר 2018 הכריזה הלהקה על סיבוב ההופעות העולמי האחרון שלה, שהחל באותו מאי והסתיים בנובמבר 2019. עד לחזרתה ב-2024.
אלבומם הראשון, Show No Mercy שיצא ב-1983 נחשב לפריצת דרך בתחום הת'ראש מטאל בשל שירים קלאסיים שבו כגון "Die by the Sword", "Black Magic" ועוד.
בשנת 1986, אחרי שלושה אלבומים נוספים, הוציאו סלייר את האלבום שנראה בעיני חלק מהמעריצים כאלבום הת'ראש הגדול בכול הזמנים, Reign in Blood, הכולל את השיר השנוי במחלוקת "Angel of Death" (מאנגלית: "מלאך המוות"), המבוסס על דמותו של הרופא הנאצי יוזף מנגלה.
בשל כך הואשמו סלייר בתמיכה בנאציזם.
הגיטריסט ג'ף הנמן, שכתב את השיר, הגן על עצמו ואמר שלמעשה השיר מגנה את מעשיו השפלים של מנגלה.
בשנת 1988, לאחר האלבום המהיר והאגרסיבי הזה, יצרו סלייר את האלבום South of Heaven.
אלבום זה היה מלודי ורגוע יותר מקודמיו.
באחד השירים שם, "Behind the Crooked Cross", מבהירים סלייר בפירוש שהם לא נאו-נאצים.
לאחר South of Heaven הוציאו סלייר את Seasons in the Abyss, שלפי כמה מהמעריצים נחשב לטוב ביותר של סלייר.
האלבום משלב את האגרסיביות של Reign In Blood בשירים כמו "War Ensemble" ו-"Hallowed Point" ואת המלודיות של South of Heaven בשירים "Expendable Youth" וכן השיר "Dead Skin Mask" המפורסם, המבוסס על דמותו של הרוצח הסדרתי האמריקאי אד גין.
שיר הנושא של האלבום נחשב לאחת היצירות הבוגרות שסלייר הוציאו אי-פעם, ומשלב את המהירות והעוצמה הידועים של סלייר יחד עם קטעים מלודיים.
לאחר שלושת האלבומים האלה יצאו שבעה אלבומים נוספים בשנים 1994–2015.
האלבומים Diabolus in Musica מ-1988 ו-God Hates Us All מ-2001 זכו לביקורות מעורבות, שכן מעריצים רבים של הלהקה התלוננו על אימוץ מאפיינים ואלמנטים של סגנונות כמו גרוב מטאל ואף נו-מטאל, והתרחקות מסגנון הת'ראש ה"טהור".
סדרת הופעות אלו, שבע במספר, החלה ב-16 ביוני 2010 בוורשה, פולין והסתיימה ב-27 ביוני 2010 באיסטנבול, טורקיה.
סליחה היא תהליך שכלי, רגשי או רוחני שבו חדל אדם מלחוש עלבון, עצב, כעס או כאב נפשי כלשהו כנגד אדם אחר (או עצמו) על מעשה שהוא ראה בו כפגיעה, מחלוקת או שגיאה.
לחלופין, סליחה היא הפסקת הדרישה לעונש או פיצוי.
ניתן להתייחס למושג סליחה מנקודת מבטו של האדם הסולח, האדם שלו נסלח וכן מנקודת המבט של היחסים שבין הסולח לנסלח.
במצבים מסוימים הסליחה ניתנת מבלי לצפות לפיצוי כלשהו וללא תגובה כלשהי מצידו של הפוגע (כך למשל, אדם עשוי לסלוח, או לבקש מחילה, מאדם אחר אשר הלך כבר לבית עולמו).
לעיתים, חלק הכרחי מתהליך הסליחה הוא הכרה כלשהי של הפוגע במעשהו, התנצלות, וייתכן אף פיצויים לנפגע, או פשוט בקשת סליחה.
התורות של רוב הדתות בעולם מכילות בחינה של נושא הסליחה וטבעו, רבות מן התורות הללו מהוות את הבסיס למסורות המודרניות ולמנהגים הקשורים בתהליך הסליחה.
אולם, לאורך כל הדורות פילוסופים בחנו את נושא הסליחה בנפרד מן ההיבט הדתי.
כמו כן, כפי שקורה אף בתחומים אחרים, המדע החל להעלות סימני שאלה באשר לתפיסות הדתיות של הסליחה.
פסיכולוגיה, סוציולוגיה ורפואה, הם בין התחומים המדעיים החוקרים היבטים שונים של נושא הסליחה וההתנצלות.
בין התורות הדתיות והפילוסופיות השונות יש המדגישות יותר את הצורך של האדם לבקש ולקבל סליחה על חטאיו מישות עליונה, לעומת זאת תורות אחרות שמות דגש רב יותר על הצורך לסלוח איש לרעהו, קיימות אף גישות שאינן מבחינות בין סליחה אנושית לאלוהית.
ביהדות, אם פגע אדם באחר אולם אחר הביע חרטה כנה לנפגע וניסה לתקן את העוול שגרם, קיימת חובה דתית על הנפגע לסלוח ולהתפייס
רק אם הפוגע ביקש את סליחתו להלכה, זאת אומרת שלוש פעמים צריך הפוגע לבקש סליחה, וכל פעם צריך להראות נכונות גדולה יותר וחרטה.
אולם אם הפוגע אינו מביע חרטה, אין כל חובה לסלוח.
בנוסף, ביהדות אדם חייב לבקש מחילה מאלה בהם פגע כדי שיהיה זכאי למחילה.
שלא כמו בנצרות, ביהדות אדם אינו יכול לקבל מחילה מן האל על חטאים שחטא כלפי חבריו.
אדם יכול לקבל מחילה מן האל רק על חטאים שחטא כלפי האל.
עם זאת, יהודי יכול למחול לאחר אף אם הפוגע לא התנצל:
לפני יום כיפור נדרש אדם לבקש סליחה מחבריו ומאלה שפגע בהם במהלך השנה.
במהלך יום כיפור מבקש אדם מחילה מאלוהיו על חטאים שחטא כנגד האל.
ביהדות ניתן אף לבקש מחילה ממי שכבר מת:
בהתאם לתורה המסורתית המקובלת בנצרות, מידת הסליחה לאחר היא אחת החובות הדתיות של המאמין הנוצרי.
אלוהים הוא המקור לכל מחילה, שהיא אפשרית באמצעות סבלו וקורבנו של ישו, ועומדת לרשות המאמין המביע חרטה.
בתגובה לסליחת האל, מצופה מן המאמין הנוצרי ללמוד כיצד לסלוח לאחרים, יש הטוענים כי הסליחה לאחר היא תנאי הכרחי לקבלת מחילה על חטאנו.
בסוף תפילת האדון רומז ישו כי אם לא נסלח אף לא ימחלו לנו: "ומחל נא על חטאתנו כי מוחלים גם אנחנו לכל החייב לנו".
האדם שלו נמחל חטאו אינו משוחרר בהכרח מן החובה לפצות חומרית, או בדרך אחרת, את הנפגע.
במחילה הניתנת לאדם אחר על חטאיו, המוחל הוא שמשתחרר.
בנצרות הקתולית ובנצרות האורתודוקסית, בניגוד לזרמים אחרים בנצרות, מחילת האל ניתנת על ידי הכנסייה, בדרך כלל בטקסים דתיים המנוהלים על ידי הכומר.
בזרמים אלה, ובכנסייה האנגליקנית, נהוג לערך וידוי טקסי על חטאים, באופן אישי ובפני כומר ולקבל מחילה מן הכומר כביטוי רשמי למחילת הכנסייה למאמין.
בכנסייה הקתולית של ימי הביניים יכול היה המאמין לרכוש שטר מחילה כעדות מול האל לפטירתו מעונש על חטא שכבר נסלח.
בזרמי הנצרות הפרוטסטנטית מקובל בדרך כלל כי המאמין מקבל מחילה על חטאיו באופן ישיר יותר באמצעות הבעת חרטה לאל והמאמין משלים את המחילה בכך שהוא סולח לאחרים.
הכנסיות הפרוטסטנטיות בדרך כלל מדגישות יותר את הצורך לבקשת מחילה פרטית, לא טקסית ופחות מדגישות את הצורך במחילה פומבית ורשמית.
באסלאם אחד מ-99 שמות אללה הוא "הסולח" (العفو) ואלוהים נחשב למקור הסליחה.
סליחה דורשת לעיתים קרובות חרטה מצד מושא הסליחה.
הסליחה עשויה לבוא ישירות מן האל, או מאדם אחר, זאת בהתאם לאופי החטא הנסלח.
באשר לסליחת בני אדם, האסלאם מייחס חשיבות הן למחילה והן לכך שלאדם יסלחו חטאיו
על פי הקוראן, קיים חטא אחד בלבד שהאל אינו יכול לסלוח והוא לייחס לאל שותפים, כלומר לטעון לריבוי אלים.
על פי השקפת האסלאם חטא זה משמעותו הכחשת ההשקפה המונותאיסטית (התווחיד) ומכאן גם הכחשת עליונותו של האל.
הדת הבודהיסטית רואה בסליחה מעשה הבא למנוע רגשות מזיקים מלגרום לתוהו ובוהו ברווחתו הרוחנית של האדם.
הבודהיזם מכיר בכך שרגשות שנאה ורצון רע מותירים השפעה ארוכת טווח על הקארמה ובמקום זאת מעודד את טיפוח הרגשות המותירים השפעה חיובית.
"בחשיבה על חוק הקארמה, אנו מבינים כי אין מקום לחפש נקמה אלא סליחה, כיוון שהפוגע הוא, בסופו של דבר, ביש המזל ביותר.
לאחר שרגשות של פגיעה ועלבון כבר עלו בנפגע, ההשקפה הבודהיסטית היא לתת דרור לרגשות אלה באופן רגוע על ידי חיפוש המקור לעליית הרגש.
הדת הבודהיסטית מתמקדת בשחרור האדם מאשליות ומסבל על ידי מדיטציה וקבלת הארה באשר לטבע המציאות.
בודהיזם מטיל ספק במציאות התשוקות העושות את הסליחה להכרחית כמו גם במציאות האובייקטים של תשוקות אלה.
"אם לא סלחנו, אנו ממשיכים ליצור זהות סביב כאבנו, וזה הדבר שנולד מחדש.
בודהיזם מדגיש את מושג המטה (נדיבות אוהבת), קרונה (חמלה), מודיטה (שמחה משותפת) ואופקחה (מתינות), כדרכים למנוע יצירת רגשות שליליים.
הגות ברעיונות אלה משמשת להבנת הקשרי הסבל בעולם, הן במאמין עצמו והן באחרים.
בתגובה לפיגועי 11 בספטמבר הזכיר הנזיר הבודהיסטי אג'ה ג'יאסארו לתלמידיו: "כאשר אנו נותנים את המשקל הראוי לגורלנו המשותף בלידה, בזקנה, במחלה ובמוות עם כל שאר היצורים בעולם, הדבר מעניק לנו זווית ראייה רעננה..."
פתגמו של שוגי אפנדי: "סלח ושכח".
כלומר, עליך לסלוח לאדם ולשכוח את המעשים של אותו אדם כלפיך, שעליהם אתה סולח.
רק בעשורים האחרונים זכה תהליך הסליחה לתשומת לבם של חוקרים בתחום הפסיכולוגיה והפסיכולוגיה החברתית.
מאמרים וספרים פסיכולוגיים על נושא הסליחה החלו להופיע רק בשנות ה-80 של המאה ה-20. קודם לתקופה זו היה נעשה ניתוח תהליך הסליחה רק מנקודת מבט דתית ופילוסופית.
אף שלא קיימת היום תמימות דעים באשר להגדרה הפסיכולוגית של תהליך הסליחה, קיים קונצנזוס באשר להכרה בתהליך זה, כתהליך פסיכולוגי, ופורסמו מספר מודלים המתארים את התהליך.
ד"ר רוברט אנרייט מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון נחשב כמי שביסס את מקומו של תהליך הסליחה במחקר הפסיכולוגי.
ד"ר אנרייט ייסד את המכון הבינלאומי לסליחה ויזם מחקרים פסיכולוגיים רבים בתחום זה.
ד"ר אנרייט פיתח מודל תהליכי של 20 שלבים לסליחה.
ד"ר אוורט וורטינגטון, מרצה וחוקר בתחום הסליחה, פיתח את מודל הפירמידה של הסליחה.
בין השלבים במודל זה: היזכר בפגיעה; צור אמפתיה; המתנה האלטרואיסטית של סליחה; התחייב לסלוח; התמד בסליחה.
ד"ר גיא פטיט מניו זילנד מספק בסיס לצורך וכן ליתרונות שבסליחה וכן לתהליך שבאמצעותו ניתן לסלוח.
מחקרים הראו כי אנשים הסולחים לאחרים הם אנשים שמחים ובריאים יותר מאלה הנוטרים טינה.
מחקר אחד הראה כי ההשפעות החיוביות של היכולת לסלוח מתקיימות באופן זהה, בין אם הסליחה נעשתה על יסוד דתי או חילוני.
זאת בניגוד לקבוצת בקרה אשר לא קיבלה כל ייעוץ בנושא הסליחה.
מערכת סלילי הלמהולץ היא מערכת המאפשרת יצירה של שדה מגנטי כמעט אחיד.
המערכת קרויה על שמו של הפיזיקאי הגרמני הרמן פון הלמהולץ.
מערכת סלילי הלמהולץ מורכבת מצמד סלילים זהים אשר ממוקמים אחד מול השני, ובמרחק השווה בדיוק לרדיוס של כל אחד מהם.
מזרימים דרך שני הסלילים זרם חשמלי באותה העוצמה ובאותו הכיוון.
במרחב שבין שני הסלילים ייווצר שדה מגנטי כמעט קבוע בגודלו ובכיוונו.
חישוב מדויק של השדה בכל נקודה במרחב הוא קשה למדי ומצריך שימוש בפונקציות בסל.
אולם, החישוב של השדה על הציר העובר דרך מרכז שני הסלילים הוא פשוט יותר, עקב הסימטריה של הבעיה.
השדה שיוצר סליל בעל n ליפופים, רדיוס R ושזורם בו זרם I, במרחק x מעל מרכזו הוא:
נניח שסליל אחד נמצא בנקודה 0 וסליל שני מולו בנקודה a.
השדה שייווצר כתוצאה מסופרפוזיציה של שני השדות הוא:
עקב מבנה הבעיה, הפונקציה הזאת חייבת להיות סימטרית סביב הנקודה a/2, ולכן הנגזרת בנקודה זו מתאפסת.
אם נדרוש שגם הנגזרת השנייה תתאפס נקבל:
אם נחשוב על הפיתוח לטור טיילור של הפונקציה סביב R/2 נבין את חשיבות ההתאפסות של הנגזרת השנייה.
ברור שעקב הסימטריה כל החזקות האי-זוגיות יתאפסו.
בזכות הדרישה שלנו להתאפסות הנגזרת השנייה גם האיבר הריבועי יתאפס.
כלומר, האיבר הראשון שגורם לשינוי הוא x^4 ולכן הפוקציה תשתנה מאוד לאט.
סליל הלמהולץ משמש בין השאר כאחד המרכיבים במכשיר ה-MRI.
מועדון הכדורגל סלייגו רוברס הוא מועדון כדורגל אירי מהעיר סלייגו.
המועדון הוקם ב-1928 והוא מועדון עממי, בשל העובדה שהבעלות עליו היא בידיהם של תושבי העיר סלייגו.
הקבוצה משחקת באצטדיון שואוגראונדס, אצטדיון בו שיחקה מאז הקמתה.
לקבוצה ישנו מסמך, לפיו האדמה של המגרש שייכת לקבוצה עד עולם וכי האדמה איננה ניתנת למכירה לגוף שאיננו חלק מהקבוצה.
מועדון הכדורגל סלייגו רוברס הוקם ב-17 בספטמבר 1928 מתוך איחוד שתי קבוצות נוער מקומיות, סלייגו טאון וסלייגו בלוז.
המשחק הראשון של הקבוצה נסתיים בניצחון 9-1 על קבוצה מבלישאנון ב-23 בספטמבר 1928. הקבוצה העפילה לראשונה לליגת העל האירית בשנת 1934 כאשר היא עלתה למשחקים בצבעי המועדון, אדום ולבן בתלבושת שהשתנתה לאורך השנים עם שמירה על שני הצבעים הללו.
בימי המשבר הגדול באירלנד במלחמת העולם השנייה, המשיכה הקבוצה להציג יכולת טובה כשהחתימה את מלך השערים של כל הזמנים בליגה האנגלית עד היום, דיקסי דין שהיה מכוכבי נבחרת אנגליה ואברטון.
זמניה הטובים ביותר של הקבוצה הגיעו בעונת 1937 ו-1977 כאשר זכתה באליפות אירלנד ובשנת 1983 כאשר גברה על קבוצת בוהמיאנס בגמר הגביע האירי.
הקבוצה שיחקה בגביע אירופה לאלופות בעונת 1977/1978 אך הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת הכוכב האדום בלגרד מיוגוסלביה.
הקבוצה חזרה לאירופה בעונת 1983/1984 כאשר שיחקה בגביע אירופה למחזיקות גביע, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת האקה הפינית.
בעונת 1994/1995 שיחקה הקבוצה בגביע המחזיקות שנית, אז ניצחה בסיבוב המוקדם את קבוצת פלוריאנה ממלטה אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת קלאב ברוז' הבלגית.
בשנת 1994 זכתה הקבוצה בטרבל כאשר זכתה באליפות ליגת המשנה באירלנד ובזכייה בגביע הליגה האירית השנייה ובגביע האירי כאשר היא מנצחת בגמר את דרי סיטי.
בעונה שלאחר מכן שיחקה הקבוצה בגביע המחזיקות, אז ניצחה בסיבוב המוקדם את קבוצת פלוריאנה ממלטה אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת קלאב ברוז' הבלגית.
בעונת 2006 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו, אז הוגרלה בשלב הבתים המוקדם מול קבוצות נאנט הצרפתית, הירנביין ההולנדית, FBK קאונאס הליטאית ולילסטרום הנורווגית.
לבסוף סיימה סלייגו את הבית במקום האחרון עם מאזן של שתי תוצאות תיקו ושני הפסדים וללא אף ניצחון אחד כאשר ההפסד הגדול ביותר היה תבוסה 4-0 ללילסטרום בנורווגיה.
בעונות 2010 ו-2011 זכתה הקבוצה בגביע האירי השלישי והרביעי שלה בהיסטוריה אחרי 16 עונות ללא תואר.
בעונת 2012 זכתה סלייגו רוברס באליפות ליגת העל האירית אחרי 45 שנים מאז תואר האליפות האחרון שלה.
בעונת 2013/2014 שיחקה הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות.
הקבוצה ייצאה מאמנים לליגות האנגליות כאשר מאמן פולהאם, לורי סאנצ'ז, היה מאמנה של הקבוצה בעונת ומאמן ברנלי, סטיב קוטריל, היה מחליפו של סאנצ'ז לאחר עזיבתו וגם אימן בקבוצה.
בעולם התרבות, נכתב על הקבוצה בספר בשם "There's Only One Red Army" (בעברית: "יש רק צבא אדום אחד"), ספר שנכתב על ידי אמון סוויני ויצא לאור בשנת 1997.
סליל אלפא (מאנגלית Alpha Helix) הוא מונח בביוכימיה, המציין מוטיב במבנה השניוני של חלבונים.
לסליל מבנה המזכיר קפיץ, לרוב עם סיבוב ימני.
סיבוב שמאלי אמנם אפשרי בסליל אלפא משווני רציף וקטום אך נדיר בטבע בגלל אי יציבות מבנית של הקונפורמציה.
מבנה מחזורי הנוצר כאשר השרשרת העיקרית של הפוליפפטיד, הבנויה מרצף חומצות אמינו, מתפתלת ליצירת סליל.
סליל זה מכיל בממוצע כ- 3.6 חומצות אמינו לסיבוב והמרחק הממוצע בין כל חומצה אמינית בסליל לחומצה האמינית הסמוכה לה היא 1.5[Å], כך שאורכו של סיבוב אחד שלם של הסליל הוא כ- 5.4Å, והזווית הממוצעת בין כל שתי חומצות אמיניות הוא 100 מעלות.
כיוון פיתול הסליל יכול להיות ימני או שמאלי, אולם מבנה שמאלי הוא נדיר בטבע, בגלל חוסר יציבותו.
חוסר היציבות של האלפא-הליקס השמאלי נגרמת עקב הפרעה סטרית, מאחר שבאננטיומרים הטבעיים של החומצות האמיניות, מסוג L, הקבוצות הצידיות נדחקות לעבר השלד הפפטידי.
השידרה של סלילי אלפא מיוצבת על ידי קשרי מימן, הממוקמים במקביל לציר האורך שלו, בין החמצנים הקרבוניליים מקבוצות ה- C=O של חומצות האמינו בסליל עם המימנים האמידיים בקבוצות ה- N-H של חומצות האמינו בסליל.
קשרי המימן בין חומצות אמינו ממוקמים במרווחים קבועים: קבוצת ה- acceptor) C=O) ממוקמת, ברצף החלבון, ארבע חומצות אמינו לפני קבוצת ה- donor) N-H).
באופן זה, כל קבוצות ה- CO וה- NH של השרשרת העיקרית קשורות ביניהן בקשרי מימן, והסליל מיוצב על ידי ניצול מקסימלי של פוטנציאל קשרי המימן בו.
קבוצות השייר של חומצות האמינו בסליל מופנות כלפי חוץ.
ההתקדמות הזוויתית של כל שייר היא כ 100° לכל חומצה אמינית, כך שהשיירים לא נמצאים ממש אחד ליד השני.
בסלילים אמפיפטיים השיירים מאורגנים בצורה כזו שהשיירים הקוטביים נמצאים בצד אחד של ההליקס והשיירים ההידרופוביים בצד השני.
ההליקס כולו מקבל דיפול בגלל סידור הדיפולים על הקשרים הפפטידיים.
בשל סידור קשרי המימן ביחס לציר ההליקס, הדיפול הוא מהקצה הקרבוקסילי לקצה האמיני.
סליל אלפא כחלק ממבנה החלבון
הרכב סלילי אלפא במבנים של חלבונים משתנה מחלבון לחלבון.
ישנם חלבונים שהוא משמש כמבנה עיקרי לדוגמה מיוגלובין והמוגלובין, לעומת זאת באחרים הוא אינו שכיח או אין הוא מופיע כלל (לדוגמה פורין).
סלילי α יכולים להתלפף זה סביב זה וליצור מבנה סופר-סלילי ורק ליצור מעין חבל שזור, כמו במבנה קולגן (כאשר האחרון אינו מסודר כסליל אלפא אלא יש לו מבנה מיוחד משלו).
בחלבונים ממברנליים רבים מבנה סלילי הידרופובי חוצה את הממברנה.
מבנה שניוני נפוץ נוסף הקיים בחלבונים, ביחד עם סלילי אלפא או בלעדיהם, הוא משטחי בטא.
היכולת של שרשרת פוליפפטידית מסוימת ליצור סליל אלפא הליקס יציב תלויה ברצף החומצות האמיניות שלה, מכיוון שהנפח, המטען והגודל של קבוצות השייר של חומצות האמינו משפיעים על דרגות החופש של הקשרים בחומצת האמינו ומשפיעים על יציבות מבנה זה.
לדוגמה, בשל מבנה המיוחד, החומצה האמינית פרולין, המכילה אמין שניוני, אינה מתאימה ליצירת מבנה הסליל.
ולכן במידה שחומצה אמינית זו נמצאת באמצע רצף סלילי היא 'שוברת' את מבנה הסליל.
גם חומצות האמינו גליצין, טירוזין וסרין אינן מועדפות ביצירת סליל אלפא.
חומצות האמינו אשר תכונותיהן הכימיות טובות ליצירת סלילי אלפא הן: גלוטמט, אלנין, מתיונין, לאוצין וליזין.
סלייט הוא מגזין אינטרנט, העוסק בעניינים שונים, בעיקר פוליטיקה, תרבות, כלכלה וטכנולוגיה, ושייך לחברת וושינגטון פוסט.
המגזין נוסד ב-1996 על ידי מייקל קינסלי, שהיה עורך בניו ריפבליק.
הוא היה תחילה בבעלות MSN.
העורך כיום הוא ג'ייקוב וייסברג.
מקור הכנסת המגזין היא מפרסומות, והכניסה אליו היא ללא תשלום מאז 1999.
המגזין מכיל טורים קבועים, ובהם Dear Prudence, שהוא advise column, ו-Kausfiles, הבלוג של מיקי קאוס.
בין הכותבים למגזין נכללים דליה ליטוויק, כריסטופר היצ'נס, אן אפלבאום והכלכלנים טים הארדפורד ופול קרוגמן.
המגזין נקט עמדה תוקפנית ליברלית כלפי המלחמה בעיראק, ורוב הכותבים הקבועים תמכו בה בתחילתה.
במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 שיתפה החברה פעולה עם חברת הסקרים החדשה "Votecastr".
סליי אנד דה פמילי סטון הייתה להקת רוק, פאנק (Funk), רוק פסיכדלי ומוזיקת נשמה אמריקאית מובילה, אשר השפיעה על התפתחות המוזיקה השחורה בשנות השבעים.
הלהקה התקיימה, בהרכבים שונים, בין 1966 ל-1983 והונהגה על ידי סליי סטון (שם במה של סילבסטר סטוארט), שהיה כותב שירים, מלחין, מפיק ומעבד מוזיקלי וניגן על מספר כלי נגינה ובהם גיטרה חשמלית, גיטרה בס, אורגן חשמלי, פסנתר, מפוחית ועוד.
יחד עמו היו בלהקה אחדים מבני משפחתו, כגון אחיו, הפסנתרן והזמר פרדי סטון ואחותו רוז סטון שהייתה זמרת ונגנית פסנתר חשמלי; וחברים שחורים ולבנים, גברים ונשים, בשילוב חסר תקדים במוזיקה האמריקאית.
בין החברים נמנו לארי גראהם בבס, סינתיה רובינסון בחצוצרה, ג'רי מרטיני בסקסופון, גרג אריקו בתופים ועוד.
בכך שברה הלהקה את מחסום ההפרדה הגזעית וקראה עליה תיגר.
במיוחד השפיעה הלהקה על עיצוב הרוק הפסיכדלי והפ'אנק.
בספר For the Record: Sly and the Family Stone: An Oral History טוען מבקר המוזיקה ג'ואל סלבין ש"ישנם שני סוגים של מוזיקה שחורה, המוזיקה השחורה שלפני סליי סטון וזו שאחריה".
הלהקה הופיעה בהופעה מרכזית בפסטיבל וודסטוק, 1969.
הלהקה הגיעה לשיא בפסטיבל האי וייט 1970 אך נתגלעו בה חיכוכים על רקע צריכה מופרזת של סמים ובעיות אגו בין החברים.
סליי סטון החליף חברים בלהקה באופן תכוף והיא החלה להתדרדר במצעדי הפזמונים.
ב-1975 כבר לא נותר איש מהצוות המקורי פרט לסליי סטון, אשר המשיך להופיע ולהקליט תחת שם הלהקה עד 1983. ב-1987 נאסר סטון בעוון שימוש בקוקאין.
מנהיג הלהקה סליי סטון הלך לעולמו בגיל 82 ביוני 2025 לאחר מאבק ממושך במחלת ריאות ומספר בעיות בריאות נוספות.
המוזיקה של סליי אנד דה פמילי סטון השפיעה על מוזיקאים מסוגות שונות כג'אז (הרבי הנקוק ומיילס דייוויס), רוק ופופ (ג'פרסון איירפליין, מייקל ג'קסון, סטיבי וונדר, פרינס, רד הוט צ'ילי פפרז ורבים אחרים) ועוד והיפ הופ (למשל ד"ר דרה, שחידש שירים שלהם).
הלהקה נכנסה ל"היכל התהילה של הרוקנרול" ב-1993, אלבומה !Stand מ-1969 הגיע למקום ה-118 מבין 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.
מופע הוקרה ללהקה התקיים במסגרת הענת פרסי גראמי ב-2008.
סליטה איבנקס היא דוגמנית מאיי קיימן.
היא ידועה בייחוד בשל עבודתה עבור ויקטוריה'ס סיקרט וכאנג'ל של ויקטוריה'ס סיקרט בשנים 2005–2010.
סליטה איבנקס נולדה בג'ורג' טאון, גראנד קיימן, איי קיימן שהייתה חלק מהטריטוריות הבריטיות שמעבר לים.
היא גדלה במשפחה גדולה שכללה שבעה אחים.
משפחתה, אמה במיוחד עודדה את התפתחותה דרך חינוך משלים.
אינדקס עברה לארצות הברית, היא התיישבה בסטטן איילנד, ניו יורק.
אחרי שהיא עברה לעיר ניו יורק היא התקבלה לקולג' ספלמן, אוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת ניו יורק.
בגיל 17 הבחין באיבנקס סוכן הדוגמניות של סוכנות עלית כשטיילה בפארק.
איבנקס עבדה עם כמה מהצלמים הנודעים בעולם, בכללם פיטר לינדברג, ברוס וובר, סטיבן קליין, קרטר סמית ומיקאל ג'נסון, ודגמנה בכמה בפרסומות האופנה למותגים מובילים בכללם לראלף לורן, אברקרומבי אנד פיץ', לוי'ס, וטומי הילפיגר.
איבנקס דגמנה לראשונה עבור ויקטוריה'ס סיקרט עבור קו חזיות Ipex שלהם, לפני שהיא הוחתמה כמלאכית.
היא ואיזבל גולארט הופיעו לראשונה בתוכנית האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט ב-2005, היא עבדה כאנג'ל עד ראשית 2010. היא הופיעה לראשונה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ב-2007.
איבנקס הופיעה בתפקיד אורח מיוחד באיך פגשתי את אמא (בפרק "The Yips" ב-26 בנובמבר 2007 ביחד עם עמיתותיה מוויקטוריה'ס סיקרט דוגמניות העל (מירנדה קר, היידי קלום, אדריאנה לימה, מריסה מילר ואלסנדרה אמברוזיו).
והופיעה בסדרה South Beach של רשת UPN.
היא הופיעה בעונה השלישית (עונת VIP) של תוכנית המציאות "המתמחה", אבל הועפה אחרי חמישה שבועות ב-11 באפריל, ודורגה במקום התשיעי.
איבנקס הייתה מאורסת לראפר, השחקן והקומיקאי ניק קאנון.
ב-4 באוקטובר 2007, מגזין פיפל פרסם שהזוג סיים את אירוסיהם.
סלייגו (באירית: Sligeach, באנגלית: Sligo) היא עיר בצפון-מערב אירלנד במחוז סלייגו.
העיר ממוקמת על חוף האוקיינוס האטלנטי מצפון, ובסמוך לאגם גייל מדרום.
נכון ל-2022 אוכלוסיית העיר מונה 20,608 תושבים.
העיר היא אחת הערים המרכזיות בצפון-מערב אירלנד, והיא מהווה מוקד משיכה לטיולים באזור, כמו גם לעיר עצמה.
זהו המרכז העירוני הגדול במחוז המהווה 29.5% מאוכלוסיית המחוז.
בעיר ישנו נמל חשוב, על שפך נהר גארבוגה, אשר דרכו הפליגו 30,000 אנשים מאירלנד לארצות הברית בתקופת הרעב הגדול.
העיר נמצאת במקום 24 בערים הגדולות ביותר באירלנד.
האקלים של סליגו מסווג, כמו כל אירלנד, כאוקיינוס ממוזג.
הוא מאופיין ברמות גבוהות של משקעים וטווח טמפרטורות שנתי צר.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 9.4 מעלות צלזיוס.
הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא 5.2 מעלות צלזיוס, בעוד שהטמפרטורה הממוצעת ביולי היא 15.3 מעלות צלזיוס .
בממוצע, החודשים היבשים ביותר הם אפריל עד יוני ואילו החודשים הרטובים ביותר הם אוקטובר עד ינואר.
כמות המשקעים היא בממוצע 1131 מ"מ בשנה.
כמות המשקעים הגבוהה פירושה שסלייגו נמצאת בביומת יער הגשם הממוזגת, שדוגמאות לכך קיימות סביב לוך גיל.
הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה אי פעם באירלנד הייתה -19.1 מעלות צלזיוס (-2.4 מעלות צלזיוס) בטירת מארקרי, מחוז סליגו, ב-16 בינואר 1881.
במפקד האוכלוסין של 2016, 14,428 תושבים הגדירו את דתם כקתולית.
2,102 נוספים היו חסידי דתות מוצהרות אחרות; 1,959 אנשים ציינו שאין להם דת.
סלייגו ממוקמת בדיוקסיה הרומית-קתולית של אלפין.
בסלייגו גדל המשורר המפורסם וזוכה פרס נובל ויליאם בטלר ייטס.
גם הסופר ספייק מיליגן התגורר בעיר.
קבוצת הכדורגל של העיר, סליגו רוברס, זכתה באליפות ליגת העל האירית בכדורגל בשנת 2012.
חברי להקת הבנים ווסטלייף גדלו בעיר.
מוזיקאים מסורתיים מסלייגו שפעלו בתחילת המאה ה-20 כוללים את מייקל קולמן, ג'יימס מוריסון ופדי קילורן.
סליגו היא התפאורה לסדרת הרומנים הבלשים הקשים של הסופר דקלן בורק, בהשתתפות הבלש הארי ריגבי.
הרומנים של סבסטיאן בארי "הכתוב הסודי" ו"מקום הימצאו של אניאס מקנולטי" מתרחשים גם הם בעיר סליגו.
סליגו היא התפאורה לסרט הדרמה הקומי האפל של ג'ון מייקל מקדונה משנת 2014, Calvary, שבו כומר ממשיך לשרת את בני הקהילה שלו למרות עוינותם המוגברת כלפיו וכלפי הכנסייה הקתולית.
סליגו מספקת שירותי בית חולים לחלק גדול מאזור צפון המערב.
שני בתי החולים העיקריים הם בית החולים האוניברסיטאי סליגו (לשעבר כללי ואזורי) ובית החולים הקהילתי סנט ג'ון.
יש גם בית חולים פרטי בגן היל.
אזרחים אירים היוו 85.1% מהאוכלוסייה עם פולנים (886 נפשות או 5.5%) כמיעוט הבא בגודלו, ואחריהם אנשים ממדינות מחוץ לאיחוד האירופי (753 נפשות או 4.1%).
6,299 אנשים יכלו לדבר את השפה האירית ומתוכם 1,639 דיברו את השפה מדי יום אבל רק בתוך מערכת החינוך.
3,117 אנשים דיברו בבית שפה שאינה אירית או אנגלית, ומתוכם 438 לא ידעו לדבר אנגלית טוב או בכלל.
פולנית הייתה השפה הזרה הנפוצה ביותר המדוברת בבית, עם 980 דוברים.
כון לשנת 2016, 14.2 אחוז מהמבוגרים חונכו לכל היותר ברמה יסודית בלבד; 45.1 אחוז נוספים הגיעו לרמת על-יסודי ואילו 40.7 אחוזים חונכו לרמת על-תיכון.
סלייטר נלסון מרטין הבן היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA מעמדת הרכז, והוא חבר היכל התהילה של הכדורסל משנת 1982. לאורך הקריירה זכה בחמש אליפויות NBA במדי מיניאפוליס לייקרס וסנט לואיס הוקס.
כנער למד מרטין ב"תיכון ג'פרסון דייוויס" שביוסטון, טקסס, והוביל את קבוצת הכדורסל שלה לאליפות התיכונים של טקסס בעונות 1942 ו-1943. בסיום לימודיו התיכוניים היה גובהו של מרטין 1.70 מטרים בלבד ומשקלו היה נמוך מ-60 קילוגרם, אך לאחר שהרשים במבחנים לקבוצת אוניברסיטת טקסס באוסטין הוחלט להעניק לו מלגת לימודים.
לאחר 8 משחקים במדי המכללה גויס לחיל הים האמריקאי, ובזמן שירותו במלחמת העולם השנייה גבה מרטין ב-8 סנטימטרים לגובה של 1.78 מטרים.
עם סיום שירותו הצבאי חזר מרטין לאוניברסיטת טקסס והוביל את קבוצתה בשנת 1947 לחצי גמר טורניר אליפות המכללות בכדורסל.
במשחק נגד אוניברסיטת טקסס כריסצ'ן ב-1949 קלע מרטין 49 נקודות, ובכך קבע שיא מועדון לנקודות במשחק בודד.
מרטין, שהצטרף ל-NBA בעונת , נודע כאחד השומרים הטובים ביותר ב-NBA בשנות ה-50, כששיחק כרכז קבוצת מיניאפוליס לייקרס.
כתב ה"סטאר טריביון מיניאפוליס" הוותיק, סיד הארטמן, קבע כי מרטין הוא "הגארד ההגנתי הטוב אי פעם...
הוא היה זריז כמו חתול.
מרטין לא היה קלעי מצוין, אך הוא היה רכז פנטסטי".
לאחר פרישתו סיפר מרטין עצמו כי "הדבר היחיד שציפו ממני בקבוצה הוא לשמור את בוב דייוויס, בובי וונזר, ביל שרמן או בוב קוזי על 12 נקודות כדי שננצח במשחק".
בתקופתו של מרטין בלייקרס הייתה מיניאפוליס הקבוצה הדומיננטית בליגה, ולצידם של ג'ורג' מייקן, ורן מיקלסן וג'ים פולארד זכה מרטין בארבע אליפויות NBA בין ל-.
באוקטובר 1956 נשלח מרטין בטרייד לניו יורק ניקס, ולאחר כחודשיים הועבר לסנט לואיס הוקס.
בסנט לואיס חבר מרטין לבוב פטיט וקליף הייגן, ובעונת זכה עם ההוקס באליפות היחידה בתולדות המועדון, והחמישית בקריירה של מרטין.
במהלך עונתו הראשונה בהוקס תפקד מרטין כמאמן הקבוצה במשך 8 משחקים, בין פיטוריו של רד הולצמן לבין מינויו של אלכס האנום.
בסיום עונת הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 34.
ב-1967 מונה מרטין למאמן קבוצת יוסטון מאבריקס מליגת ה-ABA, אותה אימן במשך עונה וחצי.
ב-18 אוקטובר 2012, שישה ימים לפני יום הולדתו ה-87, מת מרטין בבית חולים ביוסטון, טקסס.
ממוצעיו של מרטין לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 9.8 נקודות ו-4.2 אסיסטים למשחק.
בעת פרישתו דורג במקום ה-20 ברשימת קלעי ה-NBA בכל הזמנים, עם 7,337 נקודות, ורביעי ברשימת המוסרים, עם 3,160 אסיסטים בסך הכול.
לאורך הקריירה שותף מרטין ב-7 משחקי אולסטאר רצופים, בין 1953 ל-1959, ונבחר 5 פעמים ברציפות לחמישייה השנייה של העונה, בין 1955 ל-1959. ב-3 במאי 1982 הוצג כחבר היכל התהילה של הכדורסל כשחקן.
סליל היא צורה גאומטרית המתוארת על ידי עקומה חלקה במרחב אשר לה תכונה המגדירה שהמשיק בכל נקודה יוצר זווית קבועה עם ישר הנקרא ה"ציר".
דוגמאות נפוצות הן הצורה המוכרת ביותר של קפיץ או מסעד היד במדרגות ספירליות.
מולקולת ה-DNA מורכבת משני סלילים שזורים וכן חלבונים רבים בעלי תתי מבנים בצורת סליל הקרויים "סליל אלפא".
במתמטיקה, סליל הוא יריעה 1-ממדית במרחב התלת־ממדי.
ניתן לתאר סליל בהרבה צורות פרמטריות, אך הפשוטה מביניהם היא:
עבור אורך המסילה הוא .
סליח אוצ'אן (בטורקית: Salih Uçan; נולד ב-6 בינואר 1994 במרמריס שבטורקיה) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת הקשר בבשיקטש.
אוצ'אן החל את הקריירה המקצוענית שלו בבוג'הספור מליגת העל הטורקית.
ב-9 בנובמבר 2010 ערך אוצ'אן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על יני מלטיאספור במסגרת הגביע הטורקי.
הוא ערך בעונה זו הופעת גביע אחת בלבד.
אוצ'אן לא ערך הופעת ליגה, וקבוצתו ירדה לליגת המשנה הטורקית.
ב-29 בספטמבר 2011 ערך אוצ'אן את הופעת הבכורה שלו בליגה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-85 בתיקו 0-0 נגד קוניאספור במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
ב-13 במאי 2012 הבקיע אוצ'אן את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-80 בתיקו 3-3 נגד קסימפשה במסגרת המחזור ה-34 בליגה.
אוצ'אן ערך 24 הופעות ליגה והבקיע שער אחד בעונת .
ב-6 ביוני 2012 חתם אוצ'אן על חוזה ל-5 שנים בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית, ששילמה עבורו 1.5 מיליון אירו.
במחצית הראשונה של עונת ישב אוצ'אן לרוב על הספסל.
ב-29 באוקטובר 2012 ערך אוצ'אן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-77 בהפסד 1–3 לאנטליהספור במסגרת המחזור התשיעי בליגה.
ב-14 בפברואר 2013 ערך אוצ'אן את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית, כשהחליף את מוסה סואו בדקה ה-90 בתיקו 0-0 נגד באטה בוריסוב במשחק הראשון של שלב 32 הגדולות.
ב-14 במרץ הבקיע אוצ'אן את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-44 בתיקו 1-1 נגד ויקטוריה פלזן במשחק הגומלין של שלב שמינית הגמר בליגה האירופית.
אוצ'אן ערך בסך הכל 7 הופעות בליגה האירופית: שתיים בשלב 32 הגדולות נגד באטה בוריסוב, אחת בשלב שמינית הגמר נגד ויקטוריה פלזן, שתיים בשלב רבע הגמר נגד לאציו ושתיים בשלב חצי הגמר נגד בנפיקה ליסבון, בו הודחה פנרבחצ'ה.
ב-17 במרץ הבקיע אוצ'אן את שער הבכורה שלו בליגה, שער בדקה ה-11 בניצחון 1–2 על אנטליהספור במסגרת המחזור ה-26 בליגה.
ב-7 באפריל הבקיע אוצ'אן צמד שערים בניצחון 0–2 על אורדוספור במסגרת המחזור ה-28 בליגה.
בסך הכל ערך אוצ'אן 10 הופעות ליגה בעונתו הראשונה במועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
בנוסף, ערך אוצ'אן 9 הופעות בגביע הטורקי, בו זכתה קבוצתו.
בעונתו השנייה במועדון ערך אוצ'אן 15 הופעות ליגה וסייע לקבוצתו לזכות באליפות טורקיה.
ב-7 ביולי 2014 הושאל אוצ'אן לרומא מהסרייה א' למשך שתי עונות.
כחלק מעסקת ההשאלה, ניתנה לרומא האפשרות להאריך את ההשאלה בעונה נוספת, או לרכוש את אוצ'אן תמורת 11 מיליון אירו בתום ההשאלה.
ב-18 באוקטובר 2014 ערך אוצ'אן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את ראג'ה ניינגולן בדקה ה-89 בניצחון 0–3 על קייבו ורונה במסגרת המחזור השביעי בליגה.
בסך הכל ערך אוצ'אן 4 הופעות ליגה בעונתו הראשונה במועדון, בה סיימה רומא במקום השני בליגה.
ב-24 בנובמבר 2015 ערך אוצ'אן את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות במדי המועדון, כשהחליף את מיראלם פיאניץ' בדקה ה-75 בהפסד 1–6 לברצלונה במסגרת המחזור החמישי בשלב הבתים לעונת 2015/2016. הוא שיחק גם בתיקו 0-0 נגד באטה בוריסוב במסגרת המחזור השישי בשלב הבתים.
בליגה ערך אוצ'אן 3 הופעות בלבד.
בעונת חזר אוצ'אן לפנרבחצ'ה, והחל לשחק במדיה בליגת העל הטורקית ובליגה האירופית.
ב-28 בינואר 2022 הושאל לאיסטנבול בשאקשהיר.
ב-15 בנובמבר 2013 ערך אוצ'אן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-63 בניצחון 0–1 על נבחרת צפון אירלנד במשחק ידידות.
סליחה, טעות במספר הוא סרט אפל אמריקאי משנת 1948 בבימויו של הבמאי הרוסי אנטול ליטבק שאף הפיק אותו, התסריט נכתב על ידי לוסיל פלאצ'ר שביססה אותו על סיפור אותו הקריאה בתוכנית הרדיו שלה.
בסרט מככבים ברברה סטנוויק ובורט לנקסטר.
עלילת הסרט עוקבת אחר אישה מרותקת למיטתה ששומעת בטעות שיחה טלפונית על תכנון רצח.
היא מנסה לעזור לבעלה לפתור את התעלומה ולמנוע את הפשע.
על תפקידה בסרט, הייתה סטנוויק מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
סליים (מאנגלית: Slime; מילולית: "רפש") הוא חומר דמוי פלסטלינה המשמש בעיקר למשחק.
הסליים נוטף בין האצבעות כאשר מנסים לאסוף אותו ובכל זאת אינו נדבק לעור.
הסליים הוא זורם לא ניוטוני.
הוא דמוי בצק או אדמה רכה בעלת איכות של דבק ובמרקם צמיגי.
הסליים מכיל בעיקרו דבק פלסטי המיוצר מפולימר סינתטי צמיגי, לרוב פוליויניל אלכוהול ומשמש לרוב להדבקת מוצרי נייר ועץ.
הסליים מכיל גם בוראקס - מלח נתרן של חומצת בור.
תפקיד הבורקס ליצור קשרי צילוב בין שרשראות הפולימר.
סליים עשוי להכיל לעיתים ג'ל כביסה המכיל בוראקס וגם תמיסה לעדשות מגע שהיא תמיסת מי מלח סטרילית לשטיפה של עדשות מגע שאיתה גם אפשר להכין סליים.
קיימים חומרים שונים המרכיבים את הסליים ובהם ג'ל גילוח וקרם ידיים.
הסליים הוא חומר המכיל תכונות רב-ממדיות.
תחילה, הוא נוטה להיות חומר נוזלי, בהיותו מורכב בעיקר מחומרים נוזליים.
בהתהוותו הראשונית עשויים לשקוע גרגירים בעיסה, שעדיין אינה נראית כגוף מלוכד.
במהלך הכנת הסליים, מאפייניו של הגוש המתפתח הולכים ומשתנים, והוא הופך מחומר רטוב ובלתי ניתן לאחיזה לגוש דביק, שנוטה תחילה להתפרק.
בשלב הבא, הופך הסליים לגוש גמיש ודביק במידה סבירה המגנה עליו מהתפוררות, כך שביכולתו לשמור על שלמותו גם לאחר שנמתח ונמעך.
התוצאה היא גוף גושי אשר, למרות הפלסטיות שלו, ניתן לייצוב צורני כאוות נפשו של היוצר-פסל העומד מאחוריו.
החל משנות ה-70 הופיע הסליים בתוכניות טלוויזיה לילדים, אותו חומר ירוק הנשפך מדליים בערוצי הילדים.
כמו כן, אפשר היה לראות אותו בפחיות הפלסטיק של חברת הצעצועים "מאטל", אשר החלה את מכירותיה בסוף שנות ה-70. בשנות ה-80 היה גם סליים שנמכר יחד עם הדמות סליימר מ"מכסחי השדים".
השימוש בסליים התרחב וצבר תאוצה ב-2016 על ידי פרסום ברשתות חברתיות.
סליים הוא מרכיב מרכזי בשני סרטים בעלי עלילה זהה.
הראשון הוא "The Absent-Minded Professor" משנת 1961, בכיכובו של פרד מקמורי.
השני הוא חידוש של אותו סרט, "Flubber", משנת 1997, בכיכובו של רובין ויליאמס.
בעלילת הסרטים מוצג מדען גאון, אך גם מטורף ומפוזר, שאינו מצליח לאזן בין המצאותיו וניסוייו לבין חיי החברה וחיי האהבה שלו.
המצאתו - "פלאבר" - שהוא סליים בצבע ירוק, מייצגת את מוחו הילדותי ועוזרת לו לזכות מחדש בארוסתו, לאחר שפעם השלישית לא הגיע לחתונתם.
סליים רנצ'ר (Slime Rancher) הוא משחק וידאו מסוגת משחקי ההרפתקאות שפותח והופץ על ידי אולפן המשחקים האמריקאי, Monomi Park.
המשחק יצא לאור בגישה מוקדמת בינואר 2016 אך באופן רשמי לרוב הפלטפורמות ב-1 באוגוסט 2017. גרסת פלייסטיישן 4 שוחררה ב-21 באוגוסט 2018, וגרסת Nintendo Switch שוחררה ב-11 באוגוסט 2021.
סליים מייצור ביתי עלול להכיל חומרים מסוכנים במקרה של בליעה, או לגרום לגירוי נשימתי.
מרבית המתכונים להכנת הסליים כוללים בוראקס, שצריכתו בכמויות גבוהות יכולה לגרום לגירוי, ולעיתים ג'ל כביסה שעלול לגרום לגירוי בעור ובעיניים ולסכנה במקרה של בליעה.
לכן, נדרשת השגחה כאשר ילדים קטנים, תינוקות או חיות מחמד משחקים בסליים.
הסליים משמש גם כחומר תרפויטי, בשל היותו בעל פוטנציאל לעבודה בפסיכותרפיית הצבע, המייחסת חשיבות ראשונית למרכיבי המבנה האינדיבידואליים לכל אדם.
קיימת גישה לפיה תפקוד יעיל של מנגנוני החישה, התפיסה, החשיבה והרגש, מאפשר לנפש להכיל, לעבד ולהתמודד עם תוכן עכשווי וביוגרפי, מודע ולא-מודע.
לפיכך, ההתערבויות הטיפוליות מתייחסות בעיקר לדפוסי הפעילות של המנגנונים האלה.
השימוש בסליים ככלי טיפולי נשען על גישת פסיכותרפית הצבע.
על-פי הפרקטיקה הטיפולית של פסיכותרפית הצבע, ה"פירוש" שמציע המטפל לקשייו של המטופל, מתורגם להתמקדות במנגנונים שיאפשרו התמודדות עם גורמים מעכבים.
התמקדות זו יכולה להתבצע דרך התבוננות משותפת אשר מתוקשרת מילולית.
סליחה על השאלה היא תוכנית מציאות ישראלית המבוססת על הפורמט האוסטרלי "You Can't Ask That".
במסגרת התוכנית, משתתפים המשתייכים לקבוצות שונות ב עונים על שאלות שנשלחו מהציבור.
התוכנית שודרה החל מ-17 ביולי 2018 והסתיימה ב-29 באוקטובר 2024 בכאן 11.
כל פרק מתמקד בקבוצת מיעוט מסוימת בחברה הישראלית או בקבוצה הנחשבת למעוררת עניין.
המשתתפים מביטים למצלמה ועונים על שאלות שנשלחו מהציבור וכתובות על פתקים.
התוכנית נועדה להציע מבט על חייהן של קהילות שבשולי החברה, ולנפץ סטריאוטיפים תוך מענה על שאלות שאנשים מפחדים לשאול משום שאינן תקינות פוליטית.
עונה ראשונהעונה שנייהעונה שלישיתעונה רביעית1 עופר ארז
נירה הרמן שרעבי2 אוקי אטינגר
הגר גרובר ענבל מימרן לנגשטטר
נחמיה ארלנגר אלינור שפירא מדמוני
שי שלום ארז דורון נדב
יגאל (גיא) פנחס אלעזרי5 שלמה הרוש
בטי בן בשט טום מודן
לילו פיטקס שלו ליעוז שי
מאיה לביא עדי דסקלו דרורי
זהר קמפנר מצליח מייה סיסו
נועה בנודיז סיהו8 איה אנדרסון
גלעד ויטל שמעון יעקב ישראל עמר
דוד ישראל כהן מוחמד אסמאעיל
עדי אננדי ארונוב יותם כהן
סבטלנה רייר לסניק11 הללי שפנצר
סברין חוג'יראת12 סמיה מוחמד אלדיי
קרן נתנזון ויז14 אליס סיטאר
ההסכת "סליחה על עוד שאלה"
סליחה על עוד שאלה הוא הסכת ישראלי בהגשת אהוד עזריאל מאיר ובהפקת כאן הסכתים.
בצמוד לשידור של פרק בתוכנית, משוחרר ראיון אודיו אישי עם אחד ממשתתפי הפרק בו הוא מספר בהרחבה על סיפורו האישי.
ההסכת ליווה את התוכנית במהלך העונה השנייה והשלישית.
"סליחה על השאלה בערבית" (2019-רץ) – גרסה בשפה הערבית של התוכנית העוסקת בקבוצות הקיימות ב.
העונה הראשונה עלתה לשידור ב-24 בספטמבר 2019 במכאן 33. העונה השנייה שודרה בשנת 2020. העונה השלישית עלתה לשידור ב-13 באוקטובר 2024.
"סליחה על השאלה ילדים" (2020 - רץ) – ב-24 בנובמבר 2019 הוכרזה הפקתה של תוכנית בת המבוססת על תוכנית המקור ותהיה בהשתתפותם של ילדים.
התוכנית משודרת החל מ-2 באפריל 2020 בכאן חינוכית.
שנה טקס קטגוריה מועמדות תוצאה 2019 עונה ראשונה2020 עונה שנייה 2022 עונה שלישית 2025 עונה רביעית
התוכנית זכתה לפופולריות רבה, בעיקר באתר ואפליקציית יוטיוב, שם שודרו שידורי הבכורה.
הפרק הנצפה ביותר היה "בני נוער", עם כמיליון צפיות.
בעקבות ההצלחה, נוצרו פרודיות רבות על התוכנית, ומלבד הפרודיות, במסגרת קמפיין הבחירות של "כחול לבן" לבחירות 2020, הופק גם סרטון בסגנון התוכנית.
לאור זאת, התאגיד פנה בדרישה להסיר את הסרטון.
סלייטר-קיני היא להקת רוק אמריקאית מאולימפיה, וושינגטון.
הלהקה הוקמה בשנת 1994 על ידי קורין טאקר (שירה וגיטרה), קארי בראונשטיין (גיטרה ושירה) וג'נט וייס (שירה, תופים ומפוחית).
להקת סלייטר-קיני הייתה חלק מתנועת הריוט גירל וזכתה להצלחה והערכה בסצנת האינדי רוק האמריקאית.
הלהקה ידועה גם בעמדותיה הפמיניסטיות ובנטייה לשמאל הפוליטי.
הלהקה הוציאה שבעה אלבומי אולפן בין 1994 ל-2005. בשנים שלאחר מכן חברות הלהקה השתתפו בפרויקטים מוזיקליים שונים, ובראונשטיין עסקה בעיקר בסדרת הטלוויזיה פורטלנדיה.
הן התאחדו בשנת 2014 והוציאו מאז ארבעה אלבומי אולפן ואלבום בהופעה חיה.
להקת סלייטר-קיני הוקמה בתחילת 1994 באולימפיה, וושינגטון, על ידי קורין טאקר וקארי בראונשטיין.
שם הלהקה נקבע כשמו של רחוב בסמוך לאולפן החזרות שלהן.
טאקר ובראונשטיין ניגנו בלהקות ריוט גירל אחרות, Heavens to Betsy ו-Excuse 17, והקימו את סלייטר-קיני כפרויקט צדדי.
כאשר הלהקות האחרות התפרקו, סלייטר-קיני הפכה לפרויקט המרכזי, בתחילה עם המתופפת לורה מקפרלן, שלאחר מכן הוחלפה בג'נט וייס באלבום "Dig Me Out" (אם כי מדי פעם מתופפות אחרות החליפו אותה).
אלבום הבכורה הוקלט בשנת 1994, לאחר סיום לימודיה של טאקר בקולג'.
הסגנון המוזיקלי היה צעקני ורועש, והושפע מרוק קלאסי ופאנק רוק (Punk rock).
באלבומים הבאים הסגנון התמתן בהדרגה, עד לאלבום One Beat משנת 2002 שהצליח מסחרית וזכה לאהדת המבקרים.
באותה שנה יצאו לסיבוב הופעות עם פרל ג'ם.
בשנת 2005 יצא האלבום The Woods, שהיה שונה מקודמיו והתאפיין בצליל דחוס ועמוס בדיסטורשן.
בשנת 2006 חדלו להקליט ולהופיע ביחד, מסיבה לא ברורה.
משנה זו ועד 2014 השתתפו חברות הלהקה בפרויקטים מוזיקליים שונים, ובראונשטיין עסקה בעיקר בסדרת הטלוויזיה פורטלנדיה.
הן התאחדו בשנת 2014 ושנה לאחר מכן הוציאו את האלבום "No Cities to Love", שנבחר לאחד מחמשת האלבומים הטובים של אותה שנה על ידי Time Out תל אביב.
לאחר מכן ראו אור אלבום אולפן נוסף, ואלבום בהופעה חיה.
ביולי 2019 פרשה וייס מהלהקה עקב חילוקי דעות אמנותיים, והוחלפה על ידי אנג'י בוילן.
סלייטר-קיני נחשבת לאחת הלהקות המאוחרות בסגנון הריוט גירל, וסגנונה המוזיקלי הושפע מלהקות הפאנק רוק (Punk rock) והאינדי של סצנת הרוק באולימפיה.
מילות השירים נסובות סביב נושאים מגוונים, בהם נושאים אישיים, פמיניזם וליברליזם חברתי.
בין השאר כתבו שיר מחאה לאוסף "Rock Against Bush" ושיר שהכנסותיו נתרמות לארגון "הורות מתוכננת".
שיר נוסף שלהן נכלל באלבום שהכנסותיו נתרמות לבית הספר התיכון הארווי מילק.
חברות הלהקה שיתפו פעולה עם מוזיקאים רבים, בהם פיטר באק.
הסרטון לשיר A New Wave משנת 2015 נוצר בשיתוף פעולה עם ההמבורגרים של בוב.
"סליחות" הוא שיר מאת לאה גולדברג שנדפס לראשונה ביוני 1938 בכתב העת "טורים".
בשנת 1977 התפרסם השיר בביצועה של יהודית רביץ ללחן של עודד לרר.
השיר, ובו ארבעה חלקים בני שלושה בתים כל אחד, נדפס לראשונה ביוני 1938 בכתב העת "טורים" (כרך ב', חוברת י"א).
ב-1939 נכלל "סליחות" בקובץ השירים השני שפרסמה גולדברג, "שיבולת ירוקת העין".
הבית הראשון של השיר הוא:
בית זה, וכן המשכו של השיר, הובילו לתפיסתו כשיר אהבה, שבו המשוררת פונה אל אהובה.
חוקר הספרות יוסף אורן רואה את השיר כתיאור של "ההתעלסות המינית באמצעות צורות שונות של הלשון הפיגורטיבית", ומציין כי "הרגע הקונקרטי שהשיר נולד ממנו הוא רגע ההתפכחות מקסמי אהבה כוזבת, אהבה שהתבססה רק על העונג המיני.
גם במושגי השקפת העולם החילונית של התקופה שבה נכתב, זהו שיר נועז ביותר משום שהוא מדבר ישירות על 'הדברים'.
אך גם במושגי כל תקופה אחרת יישאר השיר נועז למדי, משום שהמחברת לא נרתעה בו מחשיפת עצמה בנושא שכותבות רבות היו בוחרות להצניע."
יש ששיערו שהאהוב שאליו פונה השיר הוא הצייר אריה נבון, שעבד עם גולדברג במערכת "דבר לילדים".
חוקרת הספרות שרה בן-ראובן סבורה שהאהוב הוא דוקטורנט הודי בשם דאטאטריה פדקה, שאתו הייתה גולדברג בקשר רומנטי בעת ששניהם למדו באוניברסיטת בון.
חוקרת הספרות זיוה שמיר שללה את הגישה שמדובר באהוב רומנטי, וקבעה שהשיר מופנה אל אביה של לאה גולדברג, אברהם גולדברג, שמחמת מחלתו לא עלה לארץ ישראל עם אשתו ובתו.
השיר "סליחות", ובו חלקו הראשון, בן שלושה בתים, של השיר המקורי של לאה גולדברג, הוקלט כסינגל על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית יהודית רביץ, מתוך אלבום הבכורה הנושא את שמה, "יהודית רביץ".
השיר יצא לאור במרץ 1977 כסינגל בהוצאת חברת התקליטים NMC.
כמה שבועות לאחר צאתו כבש השיר את פסגת המצעד של רשת ג'.
השיר הולחן על ידי עודד לרר והופק על ידי יצחק גרציאני.
יהודית רביץ השתתפה בפסטיבל הזמר והפזמון 1977 עם השיר וסיימה במקום השביעי, אך השיר הפך ללהיט בישראל.
על תרומת ההופעה בפסטיבל הזמר לקריירה שלה אמרה רביץ: "באתי לשם אנונימית לגמרי, ולמחרת בבוקר אנשים אמרו לי במכולת: 'שלום גברת יהודית'.
פסטיבל הזמר היה אז הדבר הכי קרוב ל'כוכב נולד' של היום, כך שהשיר הזה יצר שינוי מאוד משמעותי בחיים שלי.
בזכותו התחלתי להגשים את המאוויים האמנותיים שהיו לי מגיל צעיר."
בכתבה מאת יובל ניב נאמר כי "התגובות הראשונות לשיר היו קשות.
דני ליטאי, למשל, במאי הלהקות הצבאיות, התייחס אליו בלעג".