tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקונקורדט של שנת 1933 לא הוביל בטווח הארוך לחזוק כוחה של הקתוליות, אלא לסובלנות ביחסי הרפובליקה של אוסטריה כלפי הדתות והזרמים השונים, על ידי השפעה מודאלית.
הכס הקדוש מחזיק באוסטריה נונציו אפוסטולי בווינה.
יחסי אוסטריה–אלבניה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים של אוסטריה ואלבניה.
ג'ורג'ו בסטה היה איטלקי ממוצא אלבני, אשר פיקד על צבא האימפריה הרומית הקדושה במהלך המלחמה הטורקית הגדולה, ופרדיננד השני, ארכידוכס אוסטריה ראה אותו כממשיכו של סקנדרבג.
במהלך אותה מלחמה סייעו מורדים אלבנים לכוחות האוסטרים, והניצחון האוסטרי במלחמה זו נגד האימפריה העות'מאנית היווה את הבסיס לעלייה של ממלכת הבסבורג ולשקיעת האימפריה העות'מאנית.
לאחר סיום המלחמה הטורקית הגדולה, הבסבורגים השיגו בשלום זיטוויטורוק (1606) את ההסכמה הטורקית כי הקתולים באימפריה העות'מאנית יכולים לחיות לפי דתם.
זה אושר בחוזה שלום נוסף משנת 1615. בהסכם קרלוביץ (1699) ושלום פוז'ארוואץ (1718), האוסטרים החזיקו בזכות חסות לגבי הקתולים בהרי הצפון של אלבניה, אשר היו תחת שליטת העות'מאנים.
כחלק ממגנת פולחן זו, נתמכו כלכלית שיפוץ מבני כנסיות והכמורה.
הקונסוליות האוסטריות הראשונות נפתחו בשנת 1751 בדורס ובשנת 1801 בשקודרה.
בשנת 1860 הקימו הישועים סמינר בשקודרה, ובשנת 1870 הוקם בעזרת אוסטריה-הונגריה בית ספר תיכון תאולוגי של המסדר הפרנציסקני.
האוסטרים כיוונו אפוא להגביר את השפעתם בצפון אלבניה הקתולית.
במחצית השנייה של המאה ה-19 ועד מלחמת העולם השנייה אוסטריה הפעילה קווי תחבורה מאלבניה לאירופה.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, ב-28 בנובמבר 1912, אלבניה הכריזה על עצמאותה מהאימפריה העות'מאנית בוולורה.
נסיכות אלבניה נהנתה בתחילה מתמיכת שר החוץ האוסטרו-הונגרי לאופולד פון ברכטולד.
מדינה אלבנית עצמאית הייתה אינטרס של וינה, על מנת למנוע את התפשטות סרביה ואיטליה באזור.
אוסטריה-הונגריה דאגה בהצלחה להכרת אלבניה על ידי המעצמות הגדולות באירופה בוועידת שגרירי לונדון בדצמבר 1912. עם זאת, השטחים האלבנים נכבשו ברובם על ידי כוחות יוונים, מונטנגרים וסרבים.
במאי 1913 הכירו מדינות הבלקן באמנת לונדון באלבניה.
קביעת הגבול האלבני נקבעה על ידי ועדה בינלאומית, שבה אוסטריה-הונגריה ורוסיה התווכחו כמעט על כל כפר.
וינה תמכה בווילהלם, נסיך ויד הגרמני, שבשנת 1914 שלט בדורס במשך שישה חודשים כנסיך אלבניה.
אלבניה הכריזה על עצמה כנייטרלית במהלך מלחמת העולם הראשונה, עם זאת כדי למנוע ממדינות ההסכמה, איטליה, מונטנגרו וסרביה לכבוש את המדינה, כבשו האוסטרים והגרמנים בשנת 1916 את המדינה, ואיגנץ טרולמן פון לובצ'נברג מונה למושל הצבאי באלבניה.
ב-22 בינואר 1922 כוננו הרפובליקה האוסטרית הראשונה והרפובליקה האלבנית יחסים דיפלומטיים, ובשנת 1925 תפס את השלטון באלבניה אהמט זוגו, אשר היה קצין בצבא האוסטרי במהלך המלחמה.
זוגו מינה קצינים אוסטריים לבנות מחדש את הצבא האלבני.
בשנת 1938 סופחה אוסטריה לגרמניה הנאצית, ובשנת 1939 נכבשה ממלכת אלבניה על ידי איטליה הפשיסטית.
בשנת 1943, לאחר הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה, נכבשה אלבניה על ידי הוורמאכט, אשר שלט במדינה עד לשחרורה בשנת 1944.
בשנת 1955, לאחר כינונה מחדש של אוסטריה באמנת המדינה האוסטרית, כוננה אוסטרה מחדש את יחסיה עם הרפובליקה העממית הסוציאליסטית של אלבניה בפברואר 1956, ועד לשנת 1991 היא יוצגה שם על ידי שגרירותה ביוגוסלביה.
מאז הפלת הדיקטטורה הקומוניסטית באלבניה, התקיימו פגישות סדירות בין המדינות ברמה הפוליטית הגבוהה ביותר.
מאז 1992 מתקיים עקרון האומה המועדפת ביותר בין שתי המדינות.
זה הביא לחתימה על הסכמים פוליטיים וכלכליים רבים.
בשנת 1995 נפתח בטירנה משרד תיאום של סוכנות הפיתוח האוסטרית, המתמקד בעיקר בפעילות פיננסית וטכנית בצפון אלבניה.
אוסטריה נחשבת לאחת התומכות החשובות ביותר של אלבניה בתוך האיחוד האירופי.
במשא ומתן על הסכם הייצוב וההתאחדות וליברליזציה של ויזה, אלבניה תמיד קיבלה את תמיכתה של אוסטריה, ובשנת 2014 קיבלה מעמד של מועמדת להצטרפות לאיחוד האירופי, בין השאר בזכות תמיכתה של אוסטריה.
בשל חששה ממשבר ההגירה באירופה, חתמה אוסטריה בשנת 2016 על הסכם בעניין הפליטים.
בשנת 2017 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה משטרתי, ועל הסכם לשיתוף פעולה צבאי, שבמסגרתו מדריכים אנשי יחידות הרריות אוסטרים את מקביליהם האלבניים.
אלבניה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-3 קונסוליות באייזנשטדט, גראץ, זלצבורג, סנקט פלטן ופילאך.
מאידך, אוסטריה מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה וקונסוליות בשקודרה וולורה.
יחסי אוסטריה–טורקיה הם היחסים בין רפובליקת אוסטריה ובין הרפובליקה הטורקית והמדינות שקדמו להם.
מימי הביניים ועד המאה ה-20, אוסטריה וטורקיה של ימינו היו אזורי הליבה בתוך אימפריות גדולות בהרבה.
אוסטריה הייתה מקום מושבו של בית הבסבורג וטורקיה נשלטה על ידי בית עות'מאן (הידוע גם בשם השושלת העות'מאנית).
ממלכת הבסבורג והאימפריה העות'מאנית היו שתיהן תאגידים גדולים רב-אתניים, ואימפריות יריבות אלה ניהלו מלחמות תכופות זו בזו על השליטה במרכז אירופה וחבל הבלקן.
בשיאה איימה האימפריה העות'מאנית לכבוש את וינה, הבירה האוסטרית פעמיים: בשנת 1529 וב-1683. אולם לאחר התבוסה העות'מאנית השנייה בווינה וסיום המלחמה הטורקית הגדולה בשנת 1699, ההבסבורגים השיגו את העליונות, וכבשו את הונגריה וקרואטיה מהעות'מאנים.
לאחר ההישגים הללו, אוסטריה לא הצליחה עוד להתקדם לבלקן, בגלל ההשפעה המתחרה של רוסיה, ובשל הסכסוך המכונה השאלה המזרחית.
בזמן שהשליטה העות'מאנית בבלקן התמוססה, האוסטרים לא הצליחו לספח שטח חדש עד משבר בוסניה בשנת 1908, ואפילו זה גרם למשבר דיפלומטי (המשבר הבוסני).
בינתיים רוסיה סייעה למספר לאומים בבלקן למרוד בעות'מאנים ולהקים מדינות לאום נפרדות בבלקן.
לאחר השינויים שקרו ממלחמת העצמאות היוונית (1821–1829) למלחמות הבלקן (1912–1913), האימפריות האוסטריות והעות'מאניות כבר לא גבלו זו בזו.
דבר זה איפשר לשניהם להצטרף למעצמות המרכז כבעלות ברית במהלך מלחמת העולם הראשונה.
התבוסה של מעצמות המרכז הביאה להפלת שתי האימפריות בתום המלחמה.
היחסים בין אוסטריה וטורקיה מתוחים, כאשר ברקע התנגדותה הנחרצת של אוסטריה להצטרפות טורקיה לאיחוד האירופי.
ב-10 בנובמבר 2010, התערערו היחסים בין המדינות לאחר ששגריר טורקיה באוסטריה אמר שהאוסטרים רואים את הטורקים החיים במדינה "כמו וירוס" ולא מאפשרים להם להשתלב בחברה, האשים את המנהיגות הפוליטית האוסטרית בשנאת זרים, וקרא לארגונים בינלאומיים עם נציגות בווינה להעביר את פעילותם למדינה אחרת.
בעקבות ההאשמות, השגריר הטורקי זומן לשיחה אצל משרד החוץ האוסטרי וקנצלר אוסטריה ורנר פיימן גינה את הדברים.
ב-24 באפריל 2015, בציון 100 שנה לרצח העם הארמני, הפרלמנט האוסטרי הצביע על הכרה ברצח העם הארמני.
בתגובה, החזירה טורקיה את השגריר שלה מוינה.
באוגוסט 2016, לאחר ניסיון ההפיכה הצבאית בטורקיה והמעצרים שהשלטון הטורקי ביצע נגד חשודים במעורבות, קנלצר אוסטריה כריסטאן קלן העלה את ההצעה להפסיק את השיחות לצירופה של טורקיה לאיחוד האירופי.
בתגובה, שר החוץ הטורקי האשים אוסטריה שהיא "בירת הגזענות הרדיקלית".
לאחר החלטת בית המשפט החוקתי בטורקיה לשנות את גיל ההסכמה ל-12, הופיעה בשדה התעופה בווינה "טורקיה מאפשרת לילדים מתחת לגיל 15 לקיים יחסי מין".
טורקיה דחתה בתוקף את הטענה ובעקבות מחאתה הכיתוב הוסר.
ב-22 באוגוסט, בווינה התקיימה הפגנה של הכורדים בהשתתפות של מפלגת הפועלים של כורדיסטן, המוגדרת בתור ארגון טרור בטורקיה.
שר החוץ הטורקי האשים את אוסטריה בתמיכה בטרור ובדו-פרצופיות לאחר שלא אפשרה להפגנות של טורקים באוסטריה להפגין בעד הדמוקרטיה ונגד ניסיון ההפיכה.
בעקבות כך, טורקיה החזירה את השגריר שלה מוינה וזימנה את הממונה על היחסים האוסטרי במשרד החוץ באנקרה.
במאי 2017, השתמשה טורקיה בזכות הוטו שלה בנאט"ו על שיתוף הפעולה עם אוסטריה, שאיננה בעלת ברית בנאטו, במחאה על נסיונתה של אוסטריה לחסום את בקשת טורקיה להצטרף לאיחוד האירופי.
בדצמבר 2017 האשימה טורקיה את הממשלה האוסטרית הנכנסת באפליה וגזענות, לאחר שהיא לא הסכימה להצטרפותה טורקיה לאיחוד האירופי.
בנוסף, טורקיה תקפה את האיחוד האירופי על כך שלא גינתה את גישת הממשלה האוסטרית.
כמו כן, משרד החוץ הטורקי האשים את הממשלה הנכנסת ב"אי-יושר", והזהיר כי גישתם תביא את אוסטריה "לסף אובדן הידידות של טורקיה" ותיענה עם "התגובה המגיעה לה."
באפריל 2018, חודשיים לפני הבחירות בטורקיה, הודיעה אוסטריה על תאסור על קמפיינים פוליטיים של פוליטיקאים טורקים להתרחש בשטחה.
הנשיא ארדואן גינה את ההחלטה ואמר שאוסטריה "תשלם את המחיר".
ביוני 2018, הודיעה אוסטריה על סגירת שבעה מסגדים וגירוש 60 אימאמים ממוצע טורקי, בעקבות חקירה של הצגת ילדים במסגד בווינה, שנשלט וממומן על ידי טורקיה.
בהצגה שוחזר מערכת גליפולי, ובמהלכה הילדים שיחקו את תפקידי החיילים, הצעדו והצדיעו לדגל טורקיה.
המימון שהתקבל היה מהארגון הטורקי ATIB (הארגון התרבותי טורקי-איסלאמי), וזאת בניגוד לחוק האוסטרי האוסר מימון זר של אנשי דת במדינה.
טורקיה גינתה את המהלך, הצעד הגביר את המתיחות בין המדינות, זאת ששבוע לפני נשיא טורקיה ארדואן תקף את קנצלר אוסטריה קורץ ואמר ש""לקנצלר חסר המוסריות הזה יש בעיה איתנו".
יחסי אוסטריה–הודו מתייחס ליחסים הדו-צדדיים בין אוסטריה לבין הודו.
היחסים בין המדינות כוננו במאי 1949 על ידי ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו וקנצלר אוסטריה לאופולד פיגל.
מבחינה היסטורית, הקשרים ההודו-אוסטריים היו חזקים במיוחד והודו התערבה ביוני 1953 לטובת אוסטריה תוך כדי משא ומתן עם ברית המועצות על הסכם המדינה האוסטרית.
להודו יש שגרירות בווינה, בירת אוסטריה, אשר במקביל מוסמכת בור משרדי האו"ם בעיר.
אוסטריה מיוצגת בהודו על ידי השגרירות וועדת המסחר בניו דלהי, הבירה ההודית, כמו גם קונסוליות של כבוד במומבאי, כלכותה, צ'נאי וגואה.
על פי שגרירות הודו בווינה, הודו ייצאה סחורות בשווי 558.72 מיליון אירו ב-2011, דבר אשר היה גידול של 210% בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת.
מספר גדול של תיירים הודיים ביקר באוסטריה בכל שנה.
ב-2013, מעל 25,000 הודים ביקרו בבירה האוסטרית וינה, עיר מפורסמת באופרה, בתי קפה וחיי לילה.
אוסטריה היא ישות בלתי ידועה עבור הרוב המכריע של ההודים.
פרסי האקדמיה שזכה ב-1959 המחזמר "צלילי המוזיקה", הפופולרי ביותר בקרב האוכלוסייתה האנגלופונית האנגלו-הודית, הובילה לכך שאוסטריה נקשרה לגרמניה ושווייץ.
יחסי אוסטריה–לטביה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אוסטריה לבין רפובליקת לטביה.
אוסטריה הכירה בלטביה דה יורה ב-17 בפברואר 1921, אך לא כוננה איתה יחסים דיפלומטיים.
בינתיים לטביה נכבשה בידי ברית המועצות והפכה לרפובליקה סוציאליסטית.
ב-21 באוגוסט 1991 הכריזה לטביה מחדש על עצמאותה, ואוסטריה, יחד עם מדינות נוספות, הכירה מחדש במדינה העצמאית של לטביה דה יורה ב-28 באוגוסט 1991. היחסים הדיפלומטיים שבין שתי המדינות כוננו מחדש ב-19 בינואר 1992.
שגרירות אוסטריה נפתחה בריגה ב-31 באוקטובר 1997 על ידי ד"ר וולפגנג שיסל, שר החוץ האוסטרי.
שגרירות לטביה באוסטריה נפתחה בסתיו 1992.
שתי המדינות הן חברות באיחוד האירופי (אוסטריה הצטרפה בשנת 1995 ואילו לטביה הצטרפה בשנת 2004).
קבוצת צירים מהסאימה, הפרלמנט הלטבי, הפועלת בשיתוף פעולה עם האספה הפדרלית של אוסטריה, הפרלמנט האוסטרי, מונה 14 חברים.
בראש הקבוצה עומדת סולביטה אבולטינה ביחד עם סטניסלבס סקסטרס.
קבוצת הידידות האוסטרית-בלטית בפרלמנט האוסטרי מורכבת מ-12 צירים של המועצה הלאומית ושלושה נציגים מהמועצה הפדרלית.
יו"ר הקבוצה היא מריאנה הגנהופר, בין חבריה יש גם פוליטיקאי אוסטרי ידוע, ראש מפלגת הירוקים ד"ר אלכסנדר ואן דר בלן.
האינטרסים הכלכליים של לטביה באוסטריה מיוצגים על ידי שגרירות לטביה בווינה.
האינטרסים הכלכליים האוסטריים בלטביה מיוצגים על ידי השגרירות האוסטרית בריגה, ולשכת המסחר האוסטרית בריגה, המתווכת בעיקר בארגון אירועי קידום של שיתוף פעולה כלכלי לטבי-אוסטרי.
דוגמה מוצלחת לשיתוף פעולה בין שתי המדינות היה יום העסקים של לטביה ב-23 במאי 2007 בלינץ, באוסטריה עילית, ויום העסקים של אוסטריה ב-23 באוקטובר אותה שנה בריגה.
בשנת 2007 הסתכם מחזור הסחר של לטביה עם אוסטריה ב-180.4 מיליון אירו.
לטביה ייצאה לאוסטריה סחורות בשווי 30.7 מיליון דולר (העולה על נתוני שנת 2006 ב-66.1%) ומאוסטריה ייבאה סחורות תמורת 149.7 מיליון אירו (שהיא עולה על נתוני שנת 2006 ב-27.3%).
אוסטריה מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה בלבד.
מאידך, לטביה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה, ו-4 קונסוליות בגראץ, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג.
יחסי אוסטריה–בלארוס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אוסטריה לבין בלארוס.
אוסטריה הכירה בבלארוס בדצמבר 1991, ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בפברואר 1992. במרץ 1993 פתחה בלארוס שגרירות בווינה וקונסוליית כבוד בברגנץ.
בשנת 2014 התקיימו ישיבות של הוועדות הבין-ממשלתיות הבלארוסיות בנושא שיתוף פעולה מסחרי וכלכלי עם אוסטריה, ועוד כמה ממדינות אירופה.
אוסטריה מחזיקה בבלארוס שגרירות במינסק מאז פברואר 2016. ארגוני הסיוע האוסטרים ממשיכים לספק סיוע הומניטרי בקשר לתאונת תחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל.
כ-80 חברות אוסטריות פועלות בבלארוס, ואוסטריה היא אחת משלושת המשקיעים הזרים הגדולים במדינה.
במהלך עבודת ההיסטוריה המשותפת, הוקמה אנדרטה לזכר הקורבנות האוסטריים של השואה במאלי טרוסטינץ ליד מינסק במרץ 2019. נשיא אוסטריה אלכסנדר ואן דר בלן והקנצלר סבסטיאן קורץ ביקרו גם בבלארוס בשנים 2018 ו-2019 בהקשר זה.
אוסטריה מחזיקה בבלארוס שגרירות במינסק בלבד.
מאידך, בלארוס מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה בלבד.
יחסי אוסטריה–ברזיל הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה לבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל.
שתי המדינות הן חברות ה-OECD והאו"ם.
בשנת 1817 התחתנה הארכידוכסית מריה לאופולדינה מאוסטריה מבית הבסבורג האוסטרי עם פדרו, יורש העצר הפורטוגלי, בריו דה ז'ניירו.
באותה שנה משלחת אוסטרית ראשונה הגיעה לברזיל, בה השתתפו יוהאן נטרר, תומאס אנדר ויוהאן כריסטיאן מיקן.
אנדר צייר כ-800 תמונות של הנוף, החיים והאנשים של מה שהיה אז ברזיל, אותם הוא שלח לאוסטריה.
מדען הטבע נטרר נשאר 18 שנים בסך הכל, ויצר אוסף מדעי ואתנולוגי נרחב בכמה משלחות.
לאורך השנים, נטרר שלח אלפי פריטי מכל רחבי ברזיל לווינה, כולל מינים רבים שלא נחשפו.
בשנת 1823 חזר בית המלוכה הפורטוגלי לליסבון, דום פדרו נשאר בברזיל עם אשתו לאופולדינה.
באותה שנה נפתח המוזיאון הברזילאי (Brasilianum) בווינה.
בבניין היו שבעה חדרים לזואולוגיה, שלושה לבוטניקה, שניים למינרלוגיה וחדר אחד גדול לחפצים אתנוגרפיים.
האוסף הועשר על ידי הרישומים וצבעי המים של תומאס אנדר.
ה-Brasilianum הפך לאטרקציה עיקרית בווינה, אבל היה קיים רק עד 1836. חלק מהאוסף הזה נשרף במהלך המהפכה בשנת 1848, ומוצגים אחרים ניתן למצוא היום בכמה מוזיאונים בווינה.
ב-7 בספטמבר 1823 השיק דום פדרו את "קריאת איפירנגה" המפורסמת, איתה הכריזה ברזיל על עצמאותה מפורטוגל.
ב-1 בדצמבר הוכתר פדרו לקיסר ברזיל, ולאופולדינה הפכה לקיסרית הראשונה של האימפריה הברזילאית.
בשנת 1825 כוננו יחסים דיפלומטיים מלאים בין אוסטריה לברזיל.
בשנת 1859 מהגרים מטירול הקימו את קולוניה טירול, כיום מדינת אספיריטו סאנטו.
בשנת 1860 הארכידוכס פרדיננד מקסימיליאן, לימים מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו, בליווי מספר מדעני טבע, נסע לברזיל, שם ביקר בקיסר פדרו השני ובילה כמה חודשים באיסוף צמחים.
"מערכוני המסע" שלו הופיעו בווינה בשנת 1861.
בשנת 1888 חתמה הנסיכה איזבל, נכדתה של הקיסרית לאופולדינה, על חוק הזהב לביטול העבדות, בעת שכיהנה כעוצרת בעת היעדרות בריאותית של אביה פדרו השני, קיסר ברזיל.
לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה ופירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית, התגברה ההגירה מאוסטריה לברזיל, ובעקבות כך פתחה הרפובליקה האוסטרית הראשונה בשנת 1925 משלחת דיפלומטית בריו דה ז'ניירו.
בשנת 1933 הקים שר החקלאות אנדראס ת'אלר, בעזרת תמיכה כספית מצד הממשלה האוסטרית, את ההתנחלות דרייזנהלינדן (טרזה טיליאס) במדינת סנטה קטרינה הברזילאית, שם התיישב גם עם משפחות טירוליות אחרות.
בשנת 1941 היגר הסופר האוסטרי שטפן צווייג לברזיל, אליה הגיע מלונדון, אליה ברח לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית.
הוא התיישב בפטרופוליס וכתב את ספרו המפורסם "ברזיל: ארץ העתיד".
בשנים 1943–1945 פעלה ה"ועדה להגנת האינטרסים האוסטרים בברזיל" תחת הדיפלומט אנטון רטשק, ובאישור משרד החוץ הברזילאי, בריו דה ז'ניירו ובערים אחרות להקמתה מחדש של אוסטריה חופשית.
ביולי-אוגוסט 1952 ביקור השר הפדרלי לענייני חוץ קרל גרובר בברזיל.
בדצמבר הגישה ברזיל לאספה הכללית של האו"ם טיוטת החלטה להחזרת ריבונותה המלאה של רפובליקת אוסטריה, שאומצה עם 48 קולות.
אף כי יוזמה זו לא הצליחה ישירות, היא תרמה לכך שנושא אמנת המדינה האוסטרית נשאר על סדר היום הבינלאומי.
בשנת 1959 קיבל הצייר והאדריכל האוסטרי פרידנסרייך הונדרוואסר את פרס סאנברה בביאנלה בסאו פאולו.
בשנת 1960 ביקר סגן הקנצלר האוסטרי ברונו פיטרמן בברזיל בתפקידו כשר לתעשייה הלאומית.
בשנת 1980 ביקר השר הפדרלי לענייני חוץ, ויליבאלד פאר, בביקור רשמי בברזיל.
בשנת 1982 ביקרה שר החוץ הברזילאי רמירו סראיבה גריירו באוסטריה.
בשנת 1984 קיבל נשיא איגוד עובדי המתכת הברזילאים לואיז אינסיו דה סילבה קיבל את פרס ברונו קרייסקי על פועלו למען זכויות אדם בווינה.
באותה שנה אנטוניו קרלוס ז'ובים ניגן עם תזמורת רדיו וינה בקונצרטהאוס של וינה.
מאוחר יותר היה ניתן לראות אותו גם בווינה עם אמן הקברט גרהארד ברונר.
בשנת 1985 שר המדע, היינץ פישר, נסע לברזיל כנציג הממשלה האוסטרית כדי לחזות בהשבעה של הנשיא טנקרדו נווס.
בשנת 1988 הכומר והפעיל הברזילאי פריי בטו קיבל את פרס ברונו קרייסקי על פועלו לזכויות אדם בווינה.
בשנת 1989 שר החוץ הברזילאי אברו סודרה נסע לווינה, ונפגש גם עם שר החוץ אלויס מוק לשיחות.
בשנת 1991 המזכיר הכללי תומאס קלסטיל פגש את שר החוץ הברזילאי פרנסיסקו רזק והמזכ"ל מרקוס קסטריוטו דה אזמבוז'ה.
בשנת 1992 השתתפו הקנצלר פרנץ ורניצקי והשרה רות פלדגריל-צנקל בפסגת כדור הארץ של האו"ם לאיכות הסביבה ולפיתוח בריו דה ז'ניירו.
בשנת 1995 נשיא המועצה הלאומית היינץ פישר ייצג את אוסטריה בהשבעת הנשיא פרננדו אנריקה קרדוסו.
בשנת 1999 הקנצלר ויקטור קלימה ומזכיר המדינה לענייני חוץ, בניטה פררו וולדנר, נפגשו בריו לקראת הפסגה הראשונה של האיחוד האירופי-אמריקה הלטינית-קריבית.
באותה שנה פליקס באומגרטנר האוסטרי השיג את שיא העולם בזינוק הצניחה הנמוך ביותר מפסל ישו הגואל בריו דה ז'ניירו (29 מטרים).
היקף הסחר הדו-צדדי יותר שולש מאז 2003. ברזיל הפכה לשוק הרביעי בגודלו בכלכלה האוסטרית, והוא יותר מ-46% אחוז מכל הסחר עם אמריקה הלטינית.
כיום מחזיקות בברזיל חברות אוסטריות למעלה מ-170 סניפים.
הסחר הבילטרלי הוכפל יותר משנת 2007, והגיע לשיא היסטורי בשנת 2011, והסתכם ב-1.57 מיליארד אירו.
היצוא האוסטרי כולל מכונות (חשמליות), מוצרים פרמצבטיים, נייר, מסילות, מוצרים כימיים.
היצוא הברזילאי כולל חומרי גלם, מזון ומשקאות.
על פי הבנק המרכזי בברזיל, ההשקעה הישירה של אוסטריה הסתכמה בסוף 2010 ב-757 מיליון דולר.
בערך 200 סניפים או אחזקות של חברות אוסטריות (מכירות, שירות, ייצור, שירותים) קיימים בברזיל, מחציתם נמצאים במדינת סאו פאולו.
20 חברות הבנות האוסטריות החשובות בברזיל כבר מניבות יותר מכירות בעסקי פנים מכלל הייצוא האוסטרי.
אוסטריה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה ו-11 קונסוליות בבלו הוריזונטה, בלומנאו, קוריטיבה, פורטלזה, מנאוס, רסיפה, ריו דה ז'ניירו, סלבדור, סאו פאולו, טרזה טיליאס וויטוריה.
מאידך, ברזיל מחזיקה באוסטריה בווינה ו-5 קונסוליות בברגנץ, גראץ, אינסברוק, לינץ וזלצבורג.
יחסי אוסטריה–ארגנטינה הם יחסי החוץ בין אוסטריה וארגנטינה.
היחסים בין המדינות כוננו ב-27 באוקטובר 1870, עם חתימת הסכם ידידות, מסחר וניווט.
ארגנטינה נותרה נייטרלית במהלך כל מלחמת העולם השנייה, והכריזה מלחמה על גרמניה הנאצית, אשר כללה אף את אוסטריה, רק לפני כניעתה.
עבור הגרמנים לאחר המלחמה, ארגנטינה הייתה היעד הנחשק ביותר עבור יוצאי המעמד הבינוני והגבוה לאחר שווייץ.
תחת הנשיא חואן פרון, לאחר 1945, מספר פושעי מלחמה נאצים היגרו לדרום אמריקה כדי להימנע מהעמדה לדין וזאת כחלק מרשת ההברחה שאורגנה בסיוע הוותיקן וזכתה לשם "נתיבי העכברושים".
אלו מהם שחיו בארגנטינה כללו את הפושעים האוסטרים אריברט היים ואדוארד רושמן.
רבים חזרו לגרמניה לאחר נפילתו של פרון.
כיום מתקיים שיתוף פעולה בין המדינות במגוון תחומים, כולל בתחומי החינוך והתרבות.
אף על פי שרוב סחר החוץ האוסטרי מתבצע עם המדינות החברות באיחוד האירופי, הסחר הטרנס-אטלנטי מקבל גם הוא חשיבות.
עם נפח מסחרי של 80 מיליון אירו (רמה המקבילה לשנת 2009), ארגנטינה תופסת את המקום הרביעי (אחרי ברזיל, מקסיקו וונצואלה) של שוק הצרכנים האוסטרי באמריקה הלטינית.
אוסטריה מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס בלבד, ואילו ארגנטינה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה בלבד.
יחסי אוסטריה–אסטוניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה לבין רפובליקת אסטוניה.
אוסטריה הכירה ברפובליקה של אסטוניה ב-26 ביוני 1921, ושוב לאחר עצמאותה מחדש של אסטוניה ב-28 באוגוסט 1991. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו מחדש ב-8 בינואר 1992. הפתיחה הרשמית של שגרירות אוסטריה בטאלין נערכה באוקטובר 1997, בהשתתפות שר החוץ האוסטרי וולפגנג שוויסל.
בשנת 1995 הצטרפה אוסטריה לאיחוד האירופי, ובשנת 2004 הצטרפה גם אסטוניה לארגון.
היחסים הדו-צדדיים בין אסטוניה לאוסטריה הם טובים מאוד ושיתוף הפעולה הוא נרחב, המכסה תקשורת קרובה ביחסים פוליטיים כמו גם בתחומי הכלכלה, החינוך והתרבות.
אוסטריה ואסטוניה, כמדינות מתועשות מפותחות, נהנו באופן מסורתי מיחסי סחר טובים, תוך התמקדות בסחורות בעלות ערך גבוה ושירותים באיכות גבוהה.
משרד הכלכלה של השגרירות האוסטרית, מציע מגוון רחב של שירותים לחברות אוסטריות כמו גם לשותפים עסקיים בינלאומיים באסטוניה.
אוסטריה מחזיקה באסטוניה שגרירות בטאלין בלבד.
מאידך, אסטוניה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-4 קונסוליות בגראץ, אינסברוק, לינץ וזלצבורג.
יחסי אוסטריה–אנדורה הם יחסי החוץ בין נסיכות אנדורה לרפובליקת אוסטריה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 במרץ 1995, וב-1 בנובמבר אותה שנה נחתם הסכם רשמי בין המדינות.
למרות שאנדורה אינה חלק מהאיחוד האירופי, היא חלק מגוש האירו החל משנת 2015, ובנוסף היא חלק מאזור שנגן דה פקטו.
אוסטריה מיוצגת באנדורה באמצעות שגרירותה במדריד, ספרד, בעוד אנדורה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה, והיא אחת מחמש השגרירויות היחידות שיש לאנדורה.
יחסי אוסטריה–מלטה הם יחסי החוץ בין אוסטריה לבין מלטה.
שתי המדינות הן חברות האיחוד האירופי, מועצת אירופה והאו"ם, ובנוסף הן חלק מאזור שנגן.
אוסטריה היא אחת המשקיעות הגדולות במלטה.
היצוא של אוסטריה למלטה הגיע בשנת 2018 ל-46.4 מיליון אירו, והיבוא ממלטה ל-67.1 מיליון אירו.
בין ינואר לספטמבר 2018 היצוא של אוסטריה לשירותים עמד על 137 מיליון אירו.
נמוך יותר מאשר בתקופה המקבילה בשנת 2017. יבוא השירותים ממלטה ירד ל-61 מיליון אירו באותה תקופה.
בשנת 2018 רשם המשרד הלאומי לסטטיסטיקה של מלטה 39,029 מבקרים אוסטריים במלטה, המהווה עלייה של 31.7% בהשוואה לשנת 2017. המשרד הלאומי לסטטיסטיקה של אוסטריה מנה 15,257 מבקרים ממלטה לאוסטריה, המהווים עלייה של 15.1% בהשוואה לשנה הקודמת.
אוסטריה מחזיקה במלטה קונסוליה כללית בולטה.
מלטה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-6 קונסוליות בגראץ, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ, זלצבורג וסנקט פלטן.
יחסי אוסטריה–הפיליפינים הם יחסי החוץ בין אוסטריה לבין הפיליפינים.
הנוכחות האוסטרית בפיליפינים הוקמה כבר בשנת 1871, עם הקמת קונסוליית כבוד אוסטרו-הונגרית במנילה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין אוסטריה לפיליפינים כוננו ב-17 באוקטובר 1946. בשנת 1973 פתחה הפיליפינים את שגרירותה בווינה.
לפני כן יוצגו האינטרסים הפיליפינים באוסטריה תחת השגרירות הפיליפינית בברן, שווייץ.
אוסטריה הקימה שגרירות משלה במנילה בשנת 1982.
נכון לשנת 2014 ישנם כ-35,000 פיליפינים באוסטריה, רובם מעורבים בתחום הבריאות והשירותים.
כ-90 אחוז מהפיליפינים באוסטריה מועסקים כאחיות ומיילדות בבית חולים ובבתיהם של אנשים זקנים ברחבי אוסטריה.
אחיות פיליפיניות החלו לנדוד לאוסטריה כבר בשנות השבעים.
אוסטריה מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה ו-2 קונסוליות בסבו סיטי ובדבאו סיטי.
הפיליפינים מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-2 קונסוליות באינסברוק ובזלצבורג.
יחסי אוסטריה–מלזיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין אוסטריה למלזיה.
היחסים בין המדינות החלו בשנת 1866 בתקופת האימפריה האוסטרית, כאשר אישר פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה את פתיחת קונסוליית הכבוד הקיסרית-מלכותית בפננג.
עם זאת, כאשר בריטניה הכריזה מלחמה נגד האימפריה האוסטרו-הונגרית באוגוסט 1914, הקונסוליה האוסטרית נסגרה והקונסול האוסטרי האחרון בפננג נעצר והגורש לאוסטרליה על ידי הממשל הבריטי.
היסטוריה קשורה אחרת ממוקמת באי בורנאו, כאשר הקונסול האוסטרי-גרמני בהונג קונג, הברון פון אוברבק קיבל שטח בחוף המערבי של צפון בורניאו לאחר שקודם על ידי סוחר אמריקני בשם ג'וזף ויליאם טורי בהונג קונג.
פון אוברבק יצא אז לברוניי כדי לחדש את הוויתור מהטמנגונג מברוניי, וחוזה דומה מסולטנות סולו ב־22 בינואר 1878. כדי לממן את תוכניותיו לשטח, פון אוברבק זכה לגיבוי כספי מצד האחים דנט (אלפרד ואדוארד).
עם זאת, לאחר מאמץ רב לקדם את השטח לממשלות אוסטריה וגרמניה, הוא לא הצליח להשיג תשומת לב מהשניים לכבוש את השטח.
מאוחר יותר נסוג אוברק ב-1879 והשאיר אותו לאלפרד דנט לניהול השטח.
האוסטרים כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ראשונים ב-6 באוגוסט 1962. בשנת 1967 הקימה אוסטריה את קונסוליית הכבוד שלה בקואלה לומפור ובין 1973–1974 נפתחו שגרירות אוסטריה בקואלה לומפור ושגרירות מלזיה בווינה.
בשנת 2005, מלזיה וסינגפור היו שותפות הסחר העיקריות של אוסטריה, כאשר מלזיה הפכה לשותפה החשובה ביותר של אוסטריה בדרום-מזרח אסיה.
ההשקעה העיקרית של אוסטריה במלזיה טמונה בעיקר בתחומי האנרגיה ומשאבי הטבע.
בשנת 2009, המשבר הפיננסי השפיע על קשרי הסחר בירידה של 30%, אך לאחר מכן השתפר המצב לאחר ביקורו של נשיא אוסטריה היינץ פישר בשנת 2011. מאז 1976 נחתמו כמה הסכמים בין המדינות.
אוסטריה מחזיקה במלזיה שגרירות בקואלה לומפור ו-2 קונסוליות בפננג וטאוואו.
מלזיה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
יחסי אוסטריה–ארמניה הם יחסי החוץ בין אוסטריה לארמניה.
אוסטריה הכירה בעצמאות ארמניה ב-15 בינואר 1992 ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-24 בינואר 1992, זמן קצר לאחר קריסת ברית המועצות ועצמאותה מחדש של ארמניה.
בשנת 2015 הכירה אוסטריה ברצח העם הארמני.
נציג הקבע של ארמניה ב ממוקם בווינה.
בשנת 2012, ערך נשיא אוסטריה, היינץ פישר ביקור ממלכתי בארמניה, וביוני 2014 נשיא ארמניה, סרז' סרקזיאן ערך ביקור ממלכתי באוסטריה.
זמן קצר לאחר קרב וינה בשנת 1683 מצאו כמה סוחרים ארמנים שוק חדש באימפריה הבסבורגית, והם שניהלו בתחילה את בתי הקפה בווינה.
בשנת 1772 כבשה אוסטריה את גליציה ובוקובינה כחלק מחלוקת פולין, ובכך השתלטה על הריכוז הגדול ביותר של ארמנים באירופה.
בתחילת המאה ה-19, הארמנים האוסטרים נהנו ממעמד מוכר רשמית כקהילה דתית אוטונומית.
הקהילה הארמנית בווינה צמחה ללא הרף, כך שכבר בשנת 1896 נעשו המאמצים הראשונים להקמת קהילה ארמנית-אפוסטולית.
בשנת 1912 הוקמה בווינה קפלה קטנה.
מלחמת העולם הראשונה ותוצאותיה שינו את הקהילה הארמנית האוסטרית: אזור הארמנים בבוקובינה אבד במהלך המלחמה, אולם גל מהגרים הגיע לאוסטריה כתוצאה מרצח העם הארמני שביצעו הטורקים העות'מאנים בשנת 1915. כיום, כ-6,000 ארמנים חיים באוסטריה.
אוסטריה מחזיקה בארמניה שגרירות בירוואן.
ארמניה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
יחסי אוסטריה–גאורגיה הם יחסי החוץ בין אוסטריה לגאורגיה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1992 וגאורגיה פתחה את שגרירותה בווינה בשנת 1996. אוסטריה מיוצגת בג'ורג'יה באמצעות שגריר שאינו תושב שממוקם בווינה, ובאמצעות קונסוליית כבוד בטביליסי.
גאורגיה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה וקונסולית כבוד בגראץ.
בסוף מלחמת העולם הראשונה הייתה האימפריה האוסטרו-הונגרית, יחד עם מעצמות המרכז האחרות, הקיסרות הגרמנית והאימפריה העות'מאנית, אחת המדינות הראשונות והיחידות שהכירו בעצמאותה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה ב-1918. השגריר הראשון היה גאורג פון און צו פרנקנשטיין.
במהלך מלחמת מלחמת גאורגיה–רוסיה ב-2008, שרת החוץ האוסטרי אורסולה פלסניק האיץ "ברוסיה לכבד את שלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה, בהתחשב בהחלטה של האו"ם." אוסטריה גם אמרה כי ההתערבות הצבאית של רוסיה בגאורגיה ערערה ברצינות את אמינותה כשותפה אמינה של המערב.
הסכם בין גאורגיה לרפובליקה של אוסטריה על יחסי חוץ כלכליים דו צדדיים
מזכר הבנות בין משרד הפנים של גאורגיה לבין משרד הפנים הפדרלי של אוסטריה
הסכם תובלה אווירית בין הממשלה הפדרלית האוסטרית לבין ממשלת גאורגיה
הסכם בין ממשלת גאורגיה לממשלת הרפובליקה של אוסטריה לקידום והגנה הדדית של השקעות
הסכם בין ממשלת גאורגיה לממשלת הרפובליקה של אוסטריה להימנעות ממיסוי כפול
פרוטוקול לתיקון להסכם התובלה האווירית של הממשלה הפדרלית האוסטרית וממשלת גאורגיה
19–21 בינואר 2006; ביקור של שר החוץ הגאורגי גלה בז'ואשווילי בווינה בכנס הבינלאומי בנושא "אסטרטגיות אירופאיות לפיתוח דמוקרטיות במדינות פוסט סובייטיות"
22–26 בפברואר 2006; ביקור יו"ר הפרלמנט של גאורגיה נינו בורג'נדזה באוסטריה
26–29 במרץ 2006; ביקור עבודה של ראש ממשלת גאורגיה, זוראב נור'אידלי באוסטריה
4–5 במאי 2006; שר הפנים של גאורגיה ואנו מראבישווילי באוסטריה
27 באוקטובר 2006; ראש ממשלת גאורגיה, זורב נוגדיאלי, באוסטריה
יחסי אוסטריה–מונקו הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה לבין נסיכות מונקו.
בשנת 1886 חתמו מונקו והאימפריה האוסטרו-הונגרית על הסכם הסגרה בין המדינות.
כיום, שתי המדינות הן חברות מועצת אירופה והאו"ם, ובנוסף הן חלק מאזור שנגן.
אף על פי שמונקו אינה חברה ב, מונקו קשורה קשר הדוק למנגנון הכלכלי של האיחוד האירופי באמצעות איחוד המכס עם צרפת והסתמכותו על האירו כמטבע הרשמי שלה.
אוסטריה מחזיקה במונקו קונסוליה כללית במונטה קרלו.
מונקו מחזיקה באוסטריה קונסוליה כללית בווינה.
יחסי אוסטריה–טאיוואן הם יחסי החוץ בין אוסטריה לטאיוואן.
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה אוסטריה חלק מגרמניה הנאצית, שהייתה חלק ממדינות הציר, בעוד סין לחמה לצד בעלות הברית, אם כי היא לחמה בעיקר נגד האימפריה היפנית, כחלק ממלחמת סין–יפן השנייה.
אחרי הקמת הרפובליקה העממית של סין בשנת 1949, נסגרה צירות אוסטריה בסין, ובשנה שלאחר מכן נסגרה גם שגרירות הרפובליקה של סין באוסטריה.
ב-28 במאי 1971 כוננה אוסטריה יחסים דיפלומטיים שגריריים עם הרפובליקה העממית של סין וניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם הרפובליקה של סין.
ממשלת הרפובליקה של סין הביעה על כך צער עמוק.
ב-25 באוקטובר 1971, במסגרת החלטה 2758 של האספה הכללית של האו"ם 2758 שהחליטה בסוגיית הייצוג הסיני, אוסטריה, יחד עם מרבית מדינות אירופה, תמכו ברפובליקה העממית של סין להחליף את המושב של הרפובליקה הסינית.
לשכת הסחר הבינלאומית במשרד הכלכלה הטאיוואני הקימה קבוצה כלכלית במשרד הייצוג האוסטרי בווינה; אוסטריה הקימה נציגות מסחרית בטייפה.
בשנת 2019 אוסטריה היא שותפת הסחר ה-39 בגודלה, שותפת היבוא ה-35 בגודלה ושותפת הייצוא ה-40 בגודלה של הרפובליקה של סין.
על פי הנתונים הסטטיסטיים של ועדת סקירת ההשקעות במשרד הכלכלה, משנת 1990 עד 2013, סכום ההשקעה הכולל של אנשי עסקים טאיוואניים באוסטריה היה 15.38 מיליון דולר, עם 49 פרויקטים בסך הכל.
ישנם יותר מ-10 אנשי עסקים טייוואנים אשר עוסקים בתעשיית קייטרינג באוסטריה, ורובם הפכו מסעדות סיניות מסעדות אסייתיות.
בנוסף לענף הקייטרינג, רוב העסקים הטייוואנים הוקמו לאחר 1990. היקף העסק שלהם הוא קטן עד בינוני או משרדי.
תעשיות עסקיות כוללות מידע, תקשורת, אלקטרוניקה, הובלה, מוצרי בית, ייצור מזון, סחר ביבוא ויצוא, סוכנויות נסיעות ותעשיות שירות אחרות.
בשנים האחרונות אנשי עסקים מהיבשת ואנשי עסקים בהונג קונג ביצעו מספר מקרי השקעה רחבי היקף באוסטריה, ויוצרים תחרות עסקית ולחץ על אנשי עסקים טאיוואניים.
ארגונים עסקיים טאיוואניים שהוקמו כיום כוללים את לשכת המסחר של טייוואן האוסטרית.
יחסי אוסטריה–וייטנאם הם יחסי החוץ בין אוסטריה לווייטנאם.
יחסים דיפלומטיים כוננו בשנת 1972.
נשיא אוסטריה היינץ פישר ביקר בווייטנאם במאי 2012.
הסחר הבילטרלי חווה צמיחה משמעותית בשנים האחרונות.
הוא הגיע לסכום של 630 מיליון דולר בשנת 2011, עלייה של 240 אחוז בשנה בהשוואה לרבעון הראשון של שנת 2012, ו-171 מיליון דולר.
אוסטריה מחזיקה בווייטנאם שגרירות בהאנוי.
וייטנאם מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
יחסי אוסטריה–ונצואלה הם יחסי החוץ בין רפובליקת אוסטריה לבין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה.
אוסטריה לא הכירה בתוצאות הבחירות לנשיאות 2018 בוונצואלה, שבהם הוכרז ניקולאס מאדורו כמנצח.
בשנת 2019, במהלך משבר הנשיאות בוונצואלה, הכירה אוסטריה בחואן גואידו כנשיא ונצואלה.
יחסי אוסטריה–לוב הם יחסי החוץ בין רפובליקת אוסטריה ובין לוב.
לאוסטריה יש קשרים ארוכי שנים עם לוב והיא הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו ותמכו במועצת המעבר הלאומית במאבקה להתנער מהדיקטטורה של קדאפי.
אוסטריה תמשיך בתמיכתה בבניית לוב דמוקרטית ומשגשגת, נקייה מפחד ודיכוי.
ממשלת אוסטריה מצפה להעצים את שיתוף הפעולה שלה עם ממשלת לוב על בסיס דו-צדדי וכן במסגרת האיחוד האירופי.
עד כה אוסטריה העניקה טיפולים רפואיים מיוחדים באוסטריה ליותר ממאה לוחמי חופש פצועים.
צוותי רופאים אוסטרים ביצעו עשרות ניתוחים בבתי חולים בלוב.
חברות אוסטריות, בעלות ניסיון מוצק בלוב, מוכנות לעסוק בשיקום ופיתוח נוסף של לוב.
אוסטריה מחזיקה בלוב שגרירות בטריפולי.
לוב מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
יחסי אוסטריה–יוגוסלביה היו יחסי חוץ היסטוריים בין אוסטריה ויוגוסלביה.
שתי המדינות נוצרו לאחר פירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918. הרפובליקה האוסטרית הראשונה הייתה מדינה יורשת של האימפריה ואילו יוגוסלביה נוצרה לאחר איחודה של ממלכת סרביה כפי שהייתה קודם מלחמת העולם הראשונה עם מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים (האזורים הדרום-סלאביים באימפריה האוסטרו-הונגרית).
בימים שקדמו לאיחוד זה התמזגה ממלכת סרביה עם באנאט, באצ'קה ובארניה וממלכת מונטנגרו.
בתקופה בין שתי מלחמות העולם היחסים בין הרפובליקה האוסטרית הראשונה לבין ממלכת יוגוסלביה סומנו על ידי הסכסוך האוסטרו-סלובני בקרינתיה, משאל העם בקרינתיה, 1920 והקמת ההסכמה הקטנה, 1934 פרוטוקולי רומא בין אוסטריה, הונגריה ואיטליה הפאשיסטית והאנשלוס בשנת 1938.
מהאנשלוס עד סוף מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, אוסטריה חלק מגרמניה הנאצית.
מלחמת העולם השנייה ביוגוסלביה החלה ב-6 באפריל 1941 והובילה לחלוקת המדינה ולמלחמת השחרור הממושכת נגד מדינות הציר ומשטרי הבובות שהוקמו במדינה.
לאחר תום המלחמה אוסטריה הייתה תחת הכיבוש של בעלות הברית ואילו יוגוסלביה התאחדה בשם הרפובליקה העממית הפדרלית של יוגוסלביה.
לאחר חתימת אמנת המדינה האוסטרית על ידי אוסטריה וארבע המעצמות הכובשות (צרפת, ברית המועצות, בריטניה וארצות הברית) נחתם ההסכם גם על ידי יוגוסלביה השכנה.
אוסטריה, כמדינה נייטרלית, והפיצול היוגוסלבי-סובייטי לאחר 1948, אשר גרם לכניסת יוגוסלביה לארגון המדינות הבלתי-מזדהות, הביא לשיתוף פעולה בין המדינות באופן הדוק בבניית גשרים באירופה בתקופת המלחמה הקרה, במיוחד במסגרת הוועידה לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (כיום OSCE).
היחסים הפורמליים התפתחו עוד יותר עם הקמת קבוצת העבודה האלפים-אדריאטית בשנת 1978. בשנת 1989, יחד עם הונגריה ואיטליה, אוסטריה ויוגוסלביה היו החברות המייסדות של היוזמה המרכז אירופית.
בעוד שבשלבים הראשונים של המשבר ביוגוסלביה אוסטריה עדיין לא הייתה מדינה חברה באיחוד האירופי, המדינה עדיין הייתה תמכה בצורה ברורה בזכות ההגדרה העצמית של הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה והרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה.
נבחרת יוגוסלביה בכדורגל שיחקה את משחקה הבינלאומי האחרון ב-13 בנובמבר 1991 במוקדמות יורו 1992 של אופ"א מול נבחרת אוסטריה בכדורגל וזכתה בו בתוצאה 2:0.
יחסי אוסטריה–אלג'יריה הם יחסי החוץ בין אוסטריה לאלג'יריה.
בנוסף להרחבת היחסים הפוליטיים והכלכליים עם מדינות צפון אפריקה, ובכלל זה אלג'יריה, אוסטריה מייחסת חשיבות רבה למחויבות ושיתוף הפעולה של האיחוד האירופי עם מדינות אלו.
האיחוד האירופי תומך במדינות צפון אפריקה במסגרת מדיניות השכנות האירופית כלפי השכנים מדרום, כלומר במסגרת "השותפות עם דרום הים התיכון לדמוקרטיה ושגשוג משותף".
בשנת 2018 הסתכם סך המסחר בין המדינות ב-258 מיליון אירו.
אוסטריה מחזיקה באלג'יריה שגרירות באלג'יר.
אלג'יריה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
יחסי אוסטריה–לבנון הם יחסי החוץ בין אוסטריה ולבנון.
היחסים הדו-צדדיים בין אוסטריה ולבנון מאופיינים במערכת יחסים ידידותית ארוכת שנים.
לאחר שהייתה סגורה במשך 13 שנים נפתחה מחדש שגרירות אוסטריה בביירות בספטמבר 1999. צעד זה התקבל בברכה רבה על ידי הרשויות הלבנוניות ועזר לבנות מחדש קשרים חזקים יותר בעשורים האחרונים.
ועידת תורמים לשיקום מחנה הפליטים הפלסטיני ההרוס נהר אל-בארד התקיימה בווינה בשנת 2008, שאורגנה על ידי אוסטריה בעקבות פנייה של ממשלת לבנון.
הכנס תרם לשפר עוד יותר את המוניטין הטוב של אוסטריה בעולם הערבי.
מאז 2011 תורמת אוסטריה קבוצת חיילים אוסטרים לשמירת השלום ולייצוב מאמצי יוניפי"ל בדרום לבנון.
במסגרת המענה ההומניטרי למלחמת האזרחים בסוריה, אוסטריה מחויבת להגנה על אזרחים ולתמוך בפליטים ובקהילות מארחות באזור.
אוסטריה היא התורמת השלישית בגודלה לקרן הנאמנות האזורית של האיחוד האירופי בתגובה למשבר הסורי.
היחסים הדו-צדדיים המעולים ותחומי העניין המשותפים באים לידי ביטוי בחילופי ביקורים רמי דרג, כמו ביקורים אחרונים של הנשיא אלכסנדר ואן דר בלן ושרת החוץ קארין קניסל.
לבנון מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
אוסטריה מחזיקה בלבנון שגרירות בביירות.
יחסי אוסטריה–ירדן הם יחסי החוץ בין אוסטריה וירדן.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1956. ב-30 ביוני 2016 נחתם עם ירדן הסכם דו-צדדי על טכנולוגיות בריאות.
בשנת 2014 הסתכם המסחר בין המדינות ב-82.91 מיליון דולר, כאשר היצוא מאוסטריה לירדן הסתכם ב-81.5 מיליון דולר וכלל בעיקר תרופות, בולי עץ, כימיקלים ומכונות, ואילו היבוא מירדן לאוסטריה הסתכם ב-1.41 מיליון דולר וכלל בעיקר פנינים, כלי זכוכית, מתכות וירקות.
באותה שנה ביקרו 6,781 תיירים אוסטרים בירדן.
ירדן מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
אוסטריה מחזיקה בירדן שגרירות בעמאן.
יחסי אוסטריה–כווית הם יחסי החוץ בין אוסטריה וכווית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1965. השגרירות האוסטרית בכווית סיטי נחנכה רשמית בשנת 1979. השגריר האוסטרי הראשון נכנס לתפקידו בשנת 1983. בשנת 1984 כווית פתחה את שגרירותה בבירה האוסטרית וינה.
החשיבות הגוברת של כווית כשוק הסחורות, כמדינת מעבר ושוק פיננסי גרמה להעצמת היחסים הדו-צדדיים.
ביקורו של קנצלר אוסטריה ברונו קרייסקי בשנת 1981 עמד בתחילת ההתפתחות הזו.
שר החוץ האוסטרי ארווין לנץ ביקר בכווית בשנת 1984, ובשנת 1986 הגיע שר החוץ הכוויתי והאמיר הנוכחי, שייח' סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר אל-סבאח לווינה.
נקודת שיא נוספת ביחסים הדו-צדדיים הייתה ביקורם של נשיא אוסטריה קורט ולדהיים וסגן הקנצלר אלויס מוק בכווית בשנת 1988. בשנת 1996 ביקרה מזכירת המדינה האוסטרית בניטה פררו-ולדנר בכווית, ובעקבותיה הגיע ביקור נוסף במאי 2003.
בנובמבר 2004 נשיא יו"ר המועצה הלאומית של אוסטריה, אנדראס קול, נפגש עם חברי הנהגת המדינה בכווית.
במאי 2007, שרת החוץ האוסטרית, אורסולה פלסניק, נפגשה גם עם נציגי המדינה הכווייתיים המובילים, האמיר, ראש הממשלה, שר החוץ ויו"ר העצרת.
השיא האחרון ביחסים בין שתי המדינות היה בביקור הרשמי של נשיא הבנק המרכזי האוסטרי היינץ פישר בפברואר 2009, אשר לווה על ידי שר הכלכלה האוסטרי, ריינהולד מיטרלהנר ושר הבריאות האוסטרי, אלויס שטגר.
התקיימו שיחות עם האמיר, נסיך הכתר, סגן ראש הממשלה וכן יו"ר האספה.
הנשיא הפדרלי חנך גם את הפורום הכלכלי האוסטרי-כווית.
סגן נשיא אוסטריה של לשכת המסחר האוסטרית יחד עם נשיא לשכת המסחר והתעשייה של כווית חתמו על פרוטוקול של שיתוף פעולה דו-צדדי.
ב-2019 ביקר בכווית הקנצלר סבסטיאן קורץ אשר נפגש עם האמיר ובכירים נוספים בממשל ובעולם העסקים.
במהלך המחצית הראשונה של שנות השמונים, היקף הסחר השנתי היה סביב 45–48 מיליון אירו לפני ירידה לכ-22–23 מיליון אירו בשנים שלאחר הפלישה העיראקית לכווית ב-1990. בשנת 1996, שוב הגיע הסחר לסכום של יותר מ-40 מיליון אירו.
באמצע שנות האלפיים היקף חילופי הסחורות טיפס לקצת פחות מ-70 מיליון אירו בשנה.
בשנת 2008 נחצה לראשונה רף 100 מיליון אירו.
השיא הגיע בשנת 2013 כאשר היקף המסחר, בין היתר בשל ייצוא הנפט הכוויתי לאוסטריה, עמד על 520 מיליון אירו.
בשנת 2016 הוחלפו סחורות בשווי כולל של 120 מיליון אירו.
עשרות אלפי כוויתים מבקרים באוסטריה באופן קבוע, רובם מגיעים במהלך חודשי הקיץ.
מדינות זלצבורג, וינה וטירול הן בין היעדים המובילים לתיירים מכווית.
כווית מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
אוסטריה מחזיקה בכווית שגרירות בכווית סיטי.
יחסי אוסטריה–בחריין הם יחסי החוץ בין אוסטריה ובחריין.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1975. גולת הכותרת ביחסים הפוליטיים בין שתי המדינות הייתה ביקורו של קנצלר אוסטריה, ברונו קרייסקי בבחריין בשנת 1981. בשנת 1989 ביקר במדינה שר ההגנה האוסטרי, רוברט ליכל.
במאי 2007 ביקרה שרת החוץ האוסטרית אורסולה פלסניק בבחריין, שם קיימה פגישות, בין היתר, עם יורש העצר וראש הממשלה.
בספטמבר 2007 ביקר שר החוץ של בחריין, שייח' ח'אלד אל-ח'ליפה, בווינה.
ביולי 2009 הגיע לווינה שר האוצר של בחריין, שייח' אחמד אל חליפה.
משלחת פרלמנטרית אוסטרית ביקרה בבחריין בפברואר 2015.
בחריין מחזיקה באוסטריה משלחת דיפלומטית בווינה.
אוסטריה מיוצגת בבחריין באמצעות שגרירותה בכווית סיטי, כווית.
יחסי אוסטריה–אפגניסטן הם יחסי החוץ בין אוסטריה ואפגניסטן.
היחסים הבילטרליים בין אוסטריה ואפגניסטן היו ברמה גבוהה עד לפרוץ מלחמת האזרחים.
שר החוץ לאופולד פיגל סיפק את הדחף העיקרי לכך.
בין השנים 1959–1989 היו לאוסטריה שגרירות ובית ספר למוזיקה אוסטרית בקאבול, עם המזרחן האוסטרי הידוע ריכרד קרוטל כשליח מיוחד עד 1981. ב-1994 הועברה האחריות על אפגניסטן תחת שגרירות אוסטריה באסלאמאבאד, פקיסטן (הסמכה משותפת עד היום).
עשרות השנים של סכסוכים מזוינים הרסו כמעט את כל הקשרים, אבל הזיכרון של חלק מהאפגנים עדיין חי.
אוסטריה מחויבת לתהליך שלום באפגניסטן ותרמה באופן פעיל לשיקום אפגניסטן.
בוועידת בריסל על אפגניסטן באוקטובר 2016, אוסטריה התחייבה להשקיע 4 מיליון אירו בפרויקטים של פיתוח והומניטרי באפגניסטן.
מ-2002 עד 2015, סיוע לפיתוח רשמי דו-צדדי מאוסטריה לאפגניסטן הסתכם בסך כולל של 42.41 מיליון אירו.
משרד החוץ האוסטרי ארגן שתי ועידות על אפגניסטן בעבר.
כנס אחד בנושא "בניין האומה והעתיד של אפגניסטן" התקיים בווינה ביוני 2009. "כנס אקדמי לגבי היישום של אפגניסטן" אורגן ב-2010 בבאדן כהמשך לוועידת לונדון.
על פי בקשה של ממשלת אפגניסטן, דיפלומטים אפגנים זוטרים השתתפו בקורסים קצרי מועד שהתקיימו באקדמיה הדיפלומטית בווינה.
אפגניסטן מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
אוסטריה מיוצגת באפגניסטן באמצעות שגרירותה באסלאמאבאד, פקיסטן.
יחסי אוסטריה–בהוטן הם היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה וממלכת בהוטן.
אוסטריה מקיימת קשר רשמי עם ממלכת בהוטן עם שגרירות שאינה תושבת בניו דלהי.
בהוטן מיוצגת באוסטריה על ידי הנציגות הקבועה שלה לאומות המאוחדות בז'נבה, שווייץ.
לבהוטן יש גם שני קונסולי כבוד באוסטריה, האחד בווינה והשני בטירול ובפורארלברג.
בעוד קשרים בלתי רשמיים התקיימו בין אוסטריה לבהוטן כאשר בהוטן רכשה סוסי הפלינגר מאוסטריה לצורך הכלאה ב-1968, קשרים דיפלומטיים רשמיים בין שתי המדינות החלו ב-26 באפריל 1989 בהודעה משותפת.
לאחר מכן חתמו שגריר אוסטריה כריסטוף קורנרו והדיפלומט הבהוטני דאשו צ'נקיב דורג'י על "הסכם בין הממשלה הפדרלית האוסטרית לממשלת בהוטן המלכותית על שיתוף פעולה טכני" ב-10 במאי 1989.
בשנת 1992, סוכנות הפיתוח האוסטרית (ADA) הקימה משרד שטח בעיר הבירה של בהוטן, טהימפהו.
בהוטן נזקקה לטכנולוגיה הקשורה לאנרגיה מתחדשת, ייעור וחקלאות ותיירות.
ה-ADA תמכה במספר פרויקטים התפתחותיים בבהוטן, החל ממשילות לאנרגיה וכן הפחתת עוני.
גם מרכז תיאום של סוכנות הפיתוח האוסטרית הוקם בטהימפהו ב-1994 שמטרתו לפקח על פרויקטי הפיתוח בבהוטן.
נערכו כמה ביקורים רמי דרג של מנהיגי שתי המדינות.
בשנת 2014, כדי לחגוג 25 שנה לקשרים הדיפלומטיים, ביקרו באוסטריה שר הכלכלה של בהוטן, נורבו וואנגצ'וק, ולאחר מכן יושב ראש הפרלמנט של בהוטן, צרינג טובגה, כדי לפגוש את נשיא אוסטריה היינץ פישר.
בין אוקטובר 2016 ל-2018, נערך מפגש כלכלי ברמה בכירה על ידי שתי המדינות שבהן נשיאת ענף תעשיית התיירות והפנאי דאז של הלשכה הכלכלית האוסטרית פטרה נוקר-שוורצנבאכר ניהלה שיחות עם ראש ממשלת בהוטן, צרינג טובגה.
במרץ 2018, ראש ממשלת בהוטן, צרינג טובגה, ביקר באוסטריה בעקבות הזמנה של Andritz AG.
הוא גם קיים פגישה עם משרד החוץ של אוסטריה.
השיחות האחרונות נערכו בפברואר 2019 כאשר שרת החוץ של אוסטריה קארין קניסל ביקרה בהוטן כדי להשתתף בחגיגת 30 שנה לקשרים הדיפלומטיים.
במפגש זה נחתם גם השלב הסופי של הסכם הפיתוח האסטרטגי לתקופה 2019–2023.
נכון לשנת 2022, סוכנות הפיתוח האוסטרית מפעילה בסך הכל שישה פרויקטים פעילים בבהוטן, מתוכם שלושה בתחום הממשל והמגזר האזרחי, שניים בתחום האנרגיה ואחד הוא בתחום הגנת הסביבה.
כל ששת הפרויקטים הפעילים קיבלו מימון כולל של 5,653,750 אירו.
אוסטריה סייעה לבהוטן בבניית תחנות כוח הידרואלקטריות של ראנגג'ונג ובסוצ'ו על ידי סיוע טכני וכלכלי.
היא גם סייעה לבהוטן בחשמול של אזורים כפריים ובבניית בתי משפט.
שתי המדינות חתמו על הסכם אסטרטגי לתקופה של 2010 עד 2013 ולאחר מכן שוב עבור 2013 עד 2015 לשיפור זכויות האדם, מצבן של נשים וגורמים אחרים.
המדינות חתמו על השלב הסופי של ההסכם ל-2019 עד 2023. בהוטן צפויה להפוך למדינה בעלת הכנסה בינונית עד 2023 וסוכנות הפיתוח האוסטרית נערכת להפסיק את הסיוע בהדרגה בסוף 2023. לפי שגרירות אוסטריה בהודו, סך של 85 מיליון אירו נשלחו לבהוטן כסיוע התפתחותי מאז 1994.
בשתי המדינות קיימות גם אגודות ידידות שהוקמו על ידי אזרחים פשוטים.
אזרחים אוסטרים מפעילים את "אגודת ידידי בהוטן" ואת "החברה האוסטרית-בהוטן" (ABS) בבהוטן.
שתי העמותות עושות על עצמן עבודות רווחה קהילתית וציבורית.
אזרחים בהוטן מפעילים את "אגודת הידידים של בהוטן" באוסטריה כדי לשפר את תנאי החיים של נזירים באוסטריה.
היחסים בין רפובליקת אוסטריה לבין הרפובליקה הצרפתית הם יחסים היסטוריים שתחילתם עוד בימי הביניים.
בתקופה זו, אוסטריה נשלטה בידי בית הבסבורג ונקראה "ממלכת הבסבורג".
ההיסטוריה של היחסים בין המדינות מתחילה במאה ה-14, שבה ניסו דוכסי בורגונדיה להקים מדינה עצמאית שהשתוותה לממלכות במערב אירופה, אולם שארל הראשון, דוכס בורגונדיה נהרג בקרב נאנסי, ובכך נסתם הגולל על התוכניות הללו.
אולם בתו של שארל - מארי מבורגונדיה הורישה את חלק מנחלות אביה, שכללו את ארצות השפלה, פראנש-קונטה, ועוד, לנכדה קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהיה בנוסף גם מלך ספרד, ובכך איים על ממלכת צרפת מכל העברים.
כתוצאה מכך ומסכסוכים באיטליה פרצו מלחמות שונות במהלך המאה ה-16 בין צרפת בהנהגת בית ולואה לבין בית הבסבורג.
בשנת 1556 חילק קרל את נחלותיו בין אחיו פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שקיבל את השליטה באוסטריה ובאימפריה הרומית הקדושה, לבין בנו פליפה השני, מלך ספרד שקיבל את השליטה בספרד ובארצות השפלה.
צרפת ניסתה בכל דרך לשבור את כוחם של בית הבסבורג, ובהתאם לכך נכנסה בשנת 1635 למלחמת שלושים השנים לצד הפרוטסטנטים, למרות שצרפת עצמה הייתה מדינה קתולית אדוקה.
המלחמה הסתיימה בחיזוק כוחה של צרפת, ומאידך בהחלשות כוחם של ההבסבורגים, שמכאן ואילך שלטו רק בנחלותיהם באוסטריה, הונגריה ובוהמיה, ואילו בגרמניה היה הקיסר רק הנסיך הראשון במעלה.
צרפת בהנהגת לואי הארבעה עשר עשתה כל שביכולתה על מנת להתרחב, ובעקבות כך פרצו מלחמות שונות לאורך המאה ה-17 בין צרפת לבית הבסבורג.
בשנת 1700 פרצה מלחמת הירושה הספרדית, ובו לחמה ממלכת הבסבורג שתמכה בקרל, ארכידוכס אוסטריה, נגד ממלכת צרפת שתמכה בפיליפ, דוכס אנז'ו.
בשנת 1714 הסתיימה המלחמה לטובת צרפת, אולם נקבע שלא יהא ניתן לאחד את צרפת וספרד תחת אותו הכתר, ואוסטריה קיבלה את השליטה בארצות השפלה, ממלכת סיציליה ועוד.
בשנת 1734 פרצה מלחמת הירושה הפולנית, ובה שוב ניצבו צרפת שתמכה בסטניסלאב לשצ'ינסקי, אל מול אוסטריה שתמכה בפרידריך אוגוסט השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה.
בשנת 1738 הסתיימה הלחימה לאחר שנחתם הסכם שלום ובו נקבע שפרנץ מלורן יוכר כקיסר לאחר מות חמיו קרל השישי, ובנוסף יקבל את הדוכסות הגדולה של טוסקנה, ואילו סטניסלאב לשצ'ינסקי יקבל את דוכסות לורן, ולאחר מותו יקבל אותה חתנו לואי החמישה עשר, מלך צרפת.
בשנת 1740 פרצה מלחמת הירושה האוסטרית, ובה תמכה צרפת בפרידריך השני, מלך פרוסיה, אשר קיבל בתום המלחמה את השליטה בשלזיה.
לאחר המלחמה קרתה המהפכה הדיפלומטית, ובה נטשה צרפת את בריתה עם פרוסיה, וחברה לאוסטריה בשליטת בית הבסבורג.
בשנת 1756 פרצה מלחמת שבע השנים, ובה לחמו יחד צרפת ואוסטריה נגד פרוסיה ובריטניה.
בשנת 1770 נערך טקס הנישואים של לואי, דופן צרפת עם מריה אנטוניה, ארכידוכסית אוסטריה, בתה של מריה תרזה, כאות לידידות בין שתי המדינות.
לאחר המהפכה הצרפתית בשנת 1789, הכריזו לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ופרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה בשנת 1791 שהמהפכה הצרפתית מהווה סכנה למונרכיות באירופה, ואם מדינות אחרות תתערבנה בנעשה בצרפת, אף אוסטריה ופרוסיה תצטרפנה למאמץ המלחמתי.
בעקבות כך הוקמה הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה ובני משפחת המלוכה הצרפתית הוצאו להורג בינואר 1793. בשנת 1796 הכה נפוליאון בונפרטה את הכוחות האוסטריים באיטליה, ובעקבות כך חתמה אוסטריה על הסכם קמפו-פורמיו שבו איבדה את שליטתה בארצות השפלה האוסטריות ובדוכסות מילאנו, ומאידך קיבלה את שטחי הרפובליקה של ונציה.
בשנת 1799 הצטרפה אוסטריה לקואליציה האנטי-צרפתית השנייה, אולם לאחר מספר תבוסות פרשה מהקואליציה.
בשנת 1805 הצטרפה אוסטריה שוב לקואליציה האנטי-צרפתית השלישית, אולם הובסה בקרב אולם ולאחר מכן בקרב אוסטרליץ, ובעקבות כך נאלצה לחתום על חוזה פרסבורג, ובו מסרה אוסטריה שטחים מנחלותיה בגרמניה לבוואריה, וכן הוכרז על פירוק האימפריה הרומית הקדושה והקמת האימפריה האוסטרית.
בשנת 1809 שוב הצטרפה אוסטריה לקואליציה האנטי-צרפתית החמישית, אך גם הפעם נאלצה לפרוש לאחר שספגה תבוסה בקרב וגראם וחתמה על הסכם שנברון, ובו ויתרה על עוד שטחים מנחלותיה.
לאחר תבוסת נפוליאון במלחמת רוסיה-צרפת בשנת 1812, הצטרפה אוסטריה ל, והייתה שותפה להבסת נפוליאון בקרב לייפציג, ולכיבוש צרפת בשנת 1814. במהלך קונגרס וינה הייתה אוסטריה בעד החזרת בית בורבון לצרפת, ואף צירפה את צרפת לברית הקדושה.
בשנת 1848 פרצה בצרפת מהפכת פברואר, ובה הודח לואי פיליפ, מלך הצרפתים והוקמה הרפובליקה הצרפתית השנייה.
כתוצאה מכך פרצו גם מהפכות בווינה, פראג ובודפשט, ואף פרץ המרד ההונגרי של 1848 שנמשך עד לשנת 1849.
בשנת 1859 סייעה צרפת בהנהגת נפוליאון השלישי לממלכת סרדיניה במלחמת אוסטריה-סרדיניה, וכתוצאה מכך נמסרה לומברדיה לסרדיניה, והחל תהליך איחוד איטליה.
לקראת סוף המאה ה-19 נוצרה באירופה מערכת הבריתות, שבה ניצבו הקיסרות הגרמנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית אל מול בריטניה, צרפת והאימפריה הרוסית.
רצח פרנץ פרדיננד ביוני 1914 הוביל למלחמת העולם הראשונה, שהביאה לפירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית, ולהקמת הרפובליקה האוסטרית הראשונה, לאחר שנאסר עליה להתאחד עם גרמניה.
במרץ 1938 סופחה אוסטריה לגרמניה הנאצית והייתה לחלק ממנה, והאוסטרים נלחמו לצד הגרמנים בכל מהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה הוקמה אוסטריה מחדש כמדינה עצמאית, והתקבל על בעלות הברית הדעה שאוסטריה הייתה אף היא מדינה כבושה, ובשל כך לא הוטלו עליה תשלומי פיצויים גבוהים וכדומה.
אולם עד לשנת 1955 הייתה אוסטריה מחולקת לאזורי כיבוש, וחלק ממנה היה נתון לשליטת צרפת.
במהלך המלחמה הקרה בעוד שצרפת הצטרפה לנאט"ו, והייתה ממקימי קהילת הפחם והפלדה, שהיווה את הבסיס לאיחוד האירופי, אוסטריה נשארה נייטרלית, ולא הצטרפה לארגונים הללו, אולם לאחר נפילת ברית המועצות הצטרפה אף אוסטריה בשנת 1995 לאיחוד האירופי.
מתום המלחמה קיימים יחסים טובים בין המדינות, והם כוללים יחסים מדיניים, דיפלומטיים, כלכליים ותרבותיים.
אוסטריה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, קונסוליה כללית בשטרסבורג ו-7 קונסוליות כבוד באז'אקסיו, בורדו, ליל, ליון, מרסיי, ניס, פפאטה וטולוז.
צרפת מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-6 קונסוליות כבוד בברגנץ, גרוב סנט פלוריאן, אינסברוק, קלגנפורט, לינץ וזלצבורג.
שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי.
אוסטריה וצרפת חולקות תחומי עניין רבים, בעיקר בענייני האיחוד האירופי, למשל: מציאת האיזון בין האינפלציה לדפלציה, הסכמים פיננסיים, הסכם החקלאות המשותף וכיוצא בזה.
היחסים שבין רפובליקת אוסטריה לבין הרפובליקה הצ'כית הם יחסים היסטוריים שהחלו עוד מימי הביניים, והחל מהמאה ה-16 שלט בית הבסבורג הן בשטחי אוסטריה והן בשטחי צ'כיה, עד לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה.
בין המאה הראשונה למאה החמישית לספירה היגרו לאזור בו שוכנת כיום צ'כיה שבטים גרמאנים.
במהלך נדידת העמים הגדולה, בין המאה החמישית למאה השביעית לספירה, היגרו לאזור שבטים גרמאנים נוספים ולאחריהם עמים סלאבים.
התיעוד המוקדם ביותר לממלכה סלאבית עצמאית, שכללה גם את שטחי צ'כיה, הוא מהמאה השביעית.
במאה התשיעית נכלל שטחה של צ'כיה במוראביה הגדולה.
שושלת פשמישל , שראשיתה בנסיכות זעירה בסביבות פראג, השתלטה במהלך המאה התשיעית על בוהמיה, ולאחר קריסת מוראביה הגדולה נעשתה לכוח השליט בצ'כיה כולה, ואף הועלתה למעמד של ממלכה בשנת 1198. בין השנים 1253-1276 שלט אוטוקאר השני, מלך בוהמיה גם בשטחי דוכסות אוסטריה.
בשנת 1526 נהרג לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה בקרב מוהאץ', ובעקבות כך סופח שטחה של ממלכת בוהמיה לשלטון בית הבסבורג.
בין השנים 1583-1611 הייתה פראג בירת האימפריה.
בשנת 1618 מרדו הבוהמים בבית הבסבורג, לאחר שעלה לשלטון פרדיננד משטיריה, ובכך פרצה מלחמת שלושים השנים.
בשנת 1620 נחלו הבוהמים תבוסה בקרב ההר הלבן, ובעקבות כך הודח פרידריך, מלך בוהמיה.
התבוסה הייתה מכה ניצחת לגורמים הפרוטסטנטיים באזור.
שרידי המרד הבוהמי דוכאו, והחרמות רכוש ודיכוי האצולה הבוהמית היו לנורמה.
כמו כן השפה הגרמנית נהייתה השפה הרשמית, ובוהמיה איבדה את חירותה הדתית.
במהלך המאה ה-19 התעוררה הלאומיות הצ'כית, ובעקבות כך נוצרו מתחים בין הגרמנים לצ'כים במדינה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה לחמו כ-1.5 מיליון צ'כים בשירות הצבא האוסטרו-הונגרי, אולם במקביל הקימו פוליטיקאים צ'כים בהסכמת מדינות ההסכמה את הלגיונות הצ'כוסלובקיים, אשר לחמו בעיקר לצד הצבא הרוסי.
לאחר נפילת האימפריה במלחמת העולם הראשונה, נוצרה צ'כוסלובקיה כאיחוד בין השטחים הצ'כיים לשטחים הסלובקיים שהשתייכו לממלכת הונגריה.
צ'כיה, שבה שכנה בירת המדינה המאוחדת פראג, הייתה הרכיב הדומיננטי בפדרציה מבחינה כלכלית ופוליטית.
ב-20 בינואר 1920 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים ביניהם, ולאחר תבוסת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית במלחמת האזרחים האוסטרית וכינון האוסטרופשיזם ברחו רבים ממנהיגי הסוציאל-דמוקרטים האוסטרים, וביניהם אוטו באואר ויוליוס דויטש, לצ'כוסלובקיה, ואליהם הצטרפו פליטים נוספים לאחר האנשלוס במרץ 1938.
המיעוט הגרמני הגדול בצ'כוסלובקיה, שישב בעיקר בחבל הסודטים שבצפונה של צ'כיה, קיים יחסים מתוחים עם השלטון הצ'כוסלובקי.
גרמניה הנאצית השתמשה במיעוט זה כתירוץ לפלישתה לחבל הסודטים בשנת 1938 וליתר חלקי צ'כוסלובקיה במרץ 1939. לאחר הפלישה הנאצית הפכה צ'כיה לפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה וניתנה תחת שליטה נאצית ישירה ודיכוי אכזרי, ואילו סלובקיה הייתה למדינת חסות נאצית.
בשלהי מלחמת העולם השנייה שחרר הצבא האדום את שטחי צ'כוסלובקיה מיד הנאצים, והוקמה מחדש מדינת צ'כוסלובקיה, למעט שטחי רותניה שנמסרו לברית המועצות.
יחד עם זאת, משפחות רבות שלהם שמות משפחה גרמנים הוכרו כ"צ'כים" והותר להם להישאר בבתיהם.
לאחר תקופת מעבר קצרה כוֹננו הסובייטים בשנת 1948 שלטון קומוניסטי שהיה נאמן לברית המועצות, ועל המדינה ירד מסך הברזל.
בשנת 1968 בעת האביב של פראג ברחו אלפי פליטים מצ'כיה לאוסטריה, ורבים מהם קיבלו אזרחות אוסטרית.
בקיץ 1989, בעקבות נפילת המשטר הקומוניסטי בברית המועצות, הופל המשטר הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה ב"מהפכת הקטיפה" והמדינה שבה לדמוקרטיה, ובעקבות כך נפתחו הגבולות בין שתי המדינות.
בינואר 1993 נפרדה צ'כוסלובקיה לשתי מדינות עצמאיות: הרפובליקה הצ'כית וסלובקיה, והרפובליקה הצ'כית שמרה לעצמה את ההמנון והדגל של צ'כוסלובקיה.
בשנות ה-90 הפגינו אקולוגים אוסטרים נגד תחנת הכוח הגרעינית בטמלין, 50 ק"מ מצפון לגבול אוסטריה-צ'כיה.