tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-20 ביולי 2019, קרפטוורק הופיעו על במת לובל בפסטיבל Bluedot, פסטיבל מוזיקה ומדע המתקיים מדי שנה במצפה ג'ודרל בנק, צ'שייר, בריטניה.
פסטיבל 2019 חגג 50 שנה לנחיתה על הירח של אפולו 11.
ב-21 באפריל 2020 נפטר פלוריאן שניידר בגיל 73 לאחר מאבק קצר במחלת הסרטן.
ב-21 בדצמבר 2020, Parlophone/WEA שחררו את Remixes, אלבום אוסף דיגיטלי.
הוא כולל רמיקסים שנלקחו מסינגלים שיצאו בשנים 1991, 1999, 2000, 2004 ו-2007, בנוסף ל-"Non Stop", גרסה של "Musique Non-Stop" שטרם פורסמה ושימשה כג'ינגל על ידי MTV אירופה החל משנת 1993. העטיפה עושה שימוש חוזר בעטיפה של "Expo Remix".
האוסף יצא על גבי CD וויניל בשנת 2022.
ב-30 באוקטובר 2021, קרפטוורק נכנסו להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
בנובמבר 2021 הודיעה הלהקה על תוכניותיה לסיבוב הופעות בצפון אמריקה בשנת 2022. בהופעות החיות של חברי הלהקה לרגל חגיגות יובל החמישים של קרפטוורק, אלבום האוסף של Remixes יצא לראשונה על גבי CD ותקליט ויניל.
בין ה-27 במאי ל-10 ביולי 2022 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות מצליח בצפון אמריקה, והופיעה ב-24 ערים.
במאי 2024 הם יקיימו שהות בלוס אנג'לס באולם הקונצרטים של וולט דיסני ויבצעו את אלבומיהם.
קַרְפָּדִיִּים היא משפחה מסדרת חסרי הזנב.
היא המשפחה היחידה מבין חסרי הזנב בה קיימות רק קרפדות, במובן הטקסונומי של המילה.
במשפחת הקרפדיים נכללים מספר סוגים, כאשר הסוג קרפדה (Bufo) הוא בעל התפוצה הרחבה ביותר מביניהם.
המינים בסוג Atelopus הם היחידים מהמשפחה שנקראים לרוב צפרדעים, למרות שהם אינם צפרדעים.
תפוצת הקרפדיים רחבה, וניתן למצוא אותם בכל מקום בעולם, פרט לאוסטרליה ואנטארקטיקה, והם מיישבים מגוון רחב של בתי גידול, החל מאזורים צחיחים וכלה ביערות גשם.
עורם של הקרפדיים לרוב מכוסה ביבלות, ובגב ראשם קיים זוג של בלוטות המפרישות רעל בשעת לחץ.
הרעל בבלוטות מכיל שורה של רעלנים שהשפעתם שונה.
אחד מן הרעלים, הידוע בשם Bufotoxin, משפיע על המוח, ואף היה בשימוש בתור סם למטרות שעשוע.
Anaxyrus - בה קרפדה מערבית
Ansonia (כולל המין קרפדת הקשת מבורנאו)
קרפדה זהובה (שם מדעי: Bufo periglenes) היא מין נכחד של קרפדה קטנה שצבעו כתום-בהיר אשר חיה באזור קוסטה ריקה ביערות גשם טרופיים גבוהים המכוסים דרך קבע בעננים.
הקרפדה התגלתה לראשונה על ידי ההרפטולוג ג'ון סווג' ולא נצפתה מאז שנת 1989, כך שארגון IUCN הכריז עליה כמין נכחד.
היכחדותו של המין היא ביסוס להדלדלות אוכלוסיית הדו-חיים, והיא מיוחסת לשינויי האקלים ולהתחממות העולמית.
הקרפדה הזהובה הייתה אחד מ-250 המינים בסוג קרפדה במשפחת הקרפדיים.
היא חיה בצפון קוסטה ריקה על פני שטח של 10 קילומטרים רבועים.
אורכם של זכרים בוגרים מגיע ל-5 סנטימטרים בלבד.
בניגוד ליתר הקרפדות, עורם בהיר ובוהק.
הנקבות מעט גדולות יותר, וצבען נע בין ירוק-זית לבין שחור.
על עורן נקודות אדומות המוקפות בקו צהוב.
פרטים מעטים ידועים על התנהגותן של הקרפדות הזהובות.
הסברה היא שהן חיו מתחת לאדמה, שכן הן לא נצפו במשך מרבית השנה.
עם זאת, במהלך עונת הייחום, שמשכה היה שבועות ספורים, היה ניתן למצוא אותן בקלות.
במהלך מספר שבועות בזמן חודש אפריל, לאחר סיום העונה החמה, הזכרים התקבצו בקבוצות ליד שלוליות והמתינו לנקבות.
הזכרים נאבקו אחד בשני בהילחמם על הנקבות.
לאחר תקופת זו הקרפדות חזרו למחילותיהן.
הביצים הוטלו במאגרי מים עונתיים.
בממוצע, הטילה הנקבה 228 ביצים בשנה Jacobson, S.
לאחר חודשיים בקעו הראשנים מהביצים .
ב-1987 התמזל מזלה של האקולוגית והרפטולוגית האמריקאית, מרת'ה קראמפ, לצפות בנוהגי ההזדווגות של הקרפדות הזהובות.
היא תיארה את המראה כמחזה מדהים.
היא מנתה 133 קרפדות שמזדווגות על יד מקווה מים קטן מאוד.
133 קרפדות אלו הביאו להטלתן של 43,500 ביצים לטענתה, שמתוכם שרדו 29 ראשנים בלבד.
קראמפ הסבירה ששיעור ההישרדות הקטן נבע מהתייבשות מקווי המים בגלל תופעת האל ניניו.
הקרפדות נתגלו לראשונה ב-1966. במשך 17 השנים הבאות נצפו מעל 1,500 פרטים.
בתקופה שבין גילויה להיכחדותה היא הוצגה בהבלטה בכרזות שפרסמו את המגוון הביולוגי בקוסטה ריקה.
בשנת 1994, חמש שנים לאחר התצפית האחרונה, החוקרים קיוו כי הקרפדה הזהובה ממשיכה לחיות מתחת לאדמה, ושזו הסיבה היחידה לכך שהיא לא נצפית במשך זמן כה רב.
בשנת 2004 הכריז ארגון ה-IUCN על המין כמין נכחד, בעקבות הערכה של סווג', אותו החוקר שגילה את הקרפדות הזהובות כ-38 שנים קודם לכן.
הכרזת הארגון התבססה על היעדר תצפיות מאז שנת 1989, וזאת לאחר חיפוש קדחתני שנחל כישלון.
בין ההשערות להיכחדותן של הקרפדות הזהובות הועלו תופעת ההתחממות הגלובלית ותופעת אל ניניו.
ארגון ה-IUCN הציע הסברים אפשריים נוספים, בהם תחום התפוצה המצומצם מאוד, מחלת הכיטרידיומיקוסיס (מחלה קשה שפוגעת בדו חיים) וזיהום אוויר.
החוקרת ג'ניפר נוויל ציינה נימוקים נוספים, כגון קרינת על סגול מוגברת, פטריות, טפילים ורמות pH נמוכות שהובילו להיכחדותן של הקרפדות הזהובות.
הקרפדה המצויה (שם מדעי: Bufo bufo) היא מין בסוג קרפדה במשפחת הקרפדיים.
נפוצה בכל אירופה, למעט אירלנד, ובמספר איים בים התיכון.
במזרח, תפוצתה מגיעה עד לאזור אירקוטסק שבסיביר, ובדרום עד לצפון-מערב אפריקה.
קרפדה מצויה בוגרת מגיעה לגודל של 18 סנטימטר.
לעורן מראה דמוי יבלת, וצבען נע בין ירוק וחום.
הן מפרישות רעל מצחין לשם הגנה מפני טורפים.
רעל זה מספיק על מנת להרתיע את מרבית הטורפים, אולם המין נחש מים אירופי וקיפודים חסינים לרעל זה.
הזכרים מבלים את מרבית זמנם על היבשה.
הנקבות נכנסות למקורות מים עומדים, כמו שלוליות, ושם מטילות את ביציהן.
קל להבחין בין ביצי קרפדה לביצי הצפרדע המצויה (Rana temporaria), על ידי כך שהצפרדע מטילה את ביציה בגושים, בעוד שהקרפדה מטילה את ביציה בשרשראות.
הקרפדה המצויה מטילה את ביציה באביב, כאשר הנקבות משתדלות לחזור למקום בו הם נולדו לשם הטלת הביצים.
ראשני הקרפדה המצויה נראים ככל הראשנים, למעט ראשם הגדול והעגול יותר, וזנבם הקצר יותר.
תזונתן של הקרפדות המצויות מורכבת מחסרי חוליות, כגון חרקים, זחלים, עכבישים, שבלולים ותולעים, אותם הם לוכדים בעזרת לשונן הדביקה.
פרטים גדולים מהממוצע אף יאכלו נחשי מים קטנים ועכברוני קמה, אותם הם בולעים בעודם חיים.
הקרפדות המצויות פעילות בעיקר בלילה, ושיא פעילותן מתרחש במזג אוויר לח.
בגרמניה, בבריטניה ובפולין קרפדות מצויות רבות נדרסות למוות במהלך חציית דרכים בזמן תקופת הרבייה (כאשר הן רוצות להגיע למקום הולדתן).
מסיבה זו, חפרו במקומות מסוימים מנהרות מיוחדות מתחת לדרכים על מנת שהקרפדות תוכלנה לעבור בשלום.
לעיתים אף ניתן למצוא "סיורי קרפדות", בהם קבוצות אנשים מעבירות את הקרפדות למקום "מבוקשן" באופן יזום.
קרפדה הוא סוג במשפחת הקרפדיים אשר בסדרת חסרי הזנב.
בסוג זה נכללים יותר מ-250 מינים של 'קרפדות אמיתיות'.
סוג הקרפדה הוא סוג קוסמופוליטי, ומיניו מסוגלים לחיות בתנאים קשים.
אף על פי כן, הם אינם חיים בקוטב הצפוני, באוסטרליה (למעט קרפדת הקנים, Bufo marinus), בגינאה החדשה ובאיים הסמוכים.
המינים בסוג זה הם בעלי מראה חסון ורגליים קצרות, עובדה שהופכת את הניתור שלהם לחלש יחסית לזה של הצפרדעים.
כמו יתר חברי משפחת הקרפדיים, הם חסרים זנב ושיניים.
עורם נוטה להיות עבה ומחוספס, יבש ומכוסה יבלות.
בכפות רגליהן הקדמיות אין קרומי שחייה, ולכן האצבעות חופשיות לנוע.
לעומת זאת, בכפות הרגליים האחוריות קיימים קרומי שחייה, אולם הם קטנים.
הנחיריים של מיני הקרפדה נמצאים בצדדים.
עצם החזה שלהם רחבה, ועשויה מרקמה סחוסית.
הביצים שלהם, בדומה לשל יתר הקרפדיים, מוטלות בשרוכים (מין שרשראות).
קרפדה זהובה (Bufo periglenes) - נכחדה
קַרְפֶּדֶת קָנִים או קַרְפֶּדֶת עֲנָק (שם מדעי: Rhinella marina) היא מין של קרפדה יבשתית גדולת ממדים המצויה באופן טבעי באמריקה הדרומית ובמרכזה.
היא הובאה על ידי האדם לדרום-מזרח אסיה ולאוסטרליה, ושם הפכה למין פולש.
קרפדת הקנים משתייכת לסוג קרפדה שבמשפחת הקרפדיים, סוג שכולל מיני קרפדות רבים החיים בסביבות מחיה שונות ברחבי העולם.
המין מאופיין, בין היתר, בכישורי הרבייה המיוחדים שלו: נקבת המין יכולה להטיל עשרות אלפי ביצים בתטולה אחת, אך רק אחוז זעיר מהן שורד את שלבי החיים הראשונים.
אחד הגורמים ליכולת רבייה זו הוא תזונתה הייחודית של קרפדת הקנים, המתבססת על יצורים חיים ופגרים כאחד – הרגל תזונה ייחודי בקרב חסרי הזנב.
אורכם הממוצע של פרטים בוגרים של המין הוא 10–15 סנטימטרים, אך תועדו גם פרטים גדולים הרבה יותר.
לקרפדת הקנים בלוטות ארס גדולות על עורה, והראשנים והפרטים הבוגרים רעילים מאוד עבור מרבית בעלי החיים שינסו לאכול אותם.
בגלל רעבתנותה ונטייתה לחסל מזיקים, הובאה קרפדת הקנים על ידי האדם לאזורים רבים באיים הקאריביים, בדרום-מזרח אסיה ובאוסטרליה, כאמצעי בקרת מזיקים חקלאי.
הקרפדה הסתגלה היטב לאזור אוסטרליה, והיא קיבלה את שמה המקובל, קרפדת קנים, בשל מלחמתה במזיקים במטעים של קני סוכר.
עם הזמן הפכה הקרפדה למין פולש באתרים רבים, ובחלק גדול מהאזורים אליהם הובאה על ידי האדם היא נחשבת למזיקה בפני עצמה, בייחוד בשל עורה הארסי הפוגע בטורפים המצויים באופן טבעי באזורים אלו.
לאופייה יש השפעה שלילית גדולה על החקלאות המקומית, מפני שחיות מחמד ובעלי חיים אחרים מנסים לאכול את הקרפדה ונפגעים ממנה.
קרפדת הקנים גדולה יחסית למיני קרפדות אחרים; הנקבות גדולות יותר מן הזכרים, והן מגיעות לאורך ממוצע של 10–15 סנטימטרים ובמקרים מסוימים אף הרבה למעלה מכן.
פרט אחד שמוחזק בשווייץ ותועד בספר השיאים של גינס, הגיע למשקל של 2.65 קילוגרמים ולאורך של 38 סנטימטרים.
פרט אחר, המשומר במוזיאון קווינסלנד, הגיע לאורך של 24.1 סנטימטרים, לרוחב של 16.5 סנטימטרים ולמשקל של 1.36 קילוגרמים.
בטבע, קרפדות הקנים מגיעות לגיל 10–15 שנים, ואילו בשבייה היא יכולה להגיע אף לגיל 20.
עורה של קרפדת הקנים יבש וגבשושי.
מעל עיניה מעין תלמים בולטים המשתפלים עד לאף.
צבע עורה יכול להיות אפור, חום, אדום-חום או ירוק זית, עם מרקמים שונים על גבי העור.
בלוטות גדולות המפרישות חומר חלבי רעיל המרתיע טורפים פוטנציאליים מצויות לצד כל עין.
לבטן ולגחון מרקם מעט שומני, ולעיתים יש עליהם כתמים בצבע חום או שחור.
אישוני עיניה אופקיים (בדומה לאלה של בני משפחת החתוליים) והקשתית זהובה.
בבסיס בהונות הרגליים האחוריות קרומי-שחייה בשרניים, אולם בשאר האצבעות אין קרומי שחייה, שכן קרפדת הקנים אינה נוהגת לבלות זמן רב בסביבה מימית.
הזכרים מפתים את הנקבות בעזרת קריאות חיזור ארוכות וחזקות.
כאשר הנקבה מגיעה, לופת אותה הזכר בחיבוק כלולות (לפני עונת הרבייה מתפתחות אצל הזכרים מעין רפידות על כפות הרגליים שעוזרות להם בכך).
הנקבה מטילה את הביצים השחורות במים – בדרך כלל בקרבת צמחים – והזכר מפרה אותן.
נקבות קרפדת הקנים מטילות בדרך-כלל פעמיים בשנה, אולם לא בתקופות קבועות.
אסטרטגיית הרבייה היא סתגלנית, ומחזורי התטולה יכולים להשתנות בהתאם לזמינות המשאבים בתקופה הספציפית.
זמן בקיעת הביצים תלוי בטמפרטורת המים – ככל שהמים חמים יותר הביצים יבקעו מוקדם יותר.
קרפדות קנים צעירות הן זעירות בממדיהן וקטנות באופן ניכר מהקרפדות הבוגרות – אורכן נע בין 5 ל-10 מילימטרים בלבד.
בדרך כלל עורן חלק וכהה, אולם לעיתים הוא בעל גוון אדמדם.
לקרפדות הצעירות אין בלוטות רעל לצד העיניים, ולכן הן בדרך כלל פחות ארסיות.
משום כך, רק קרפדה אחת מתוך 200 מגיעה לבגרות.
הראשנים קטנים ושחורים, והם חיים לרוב במקווי מים עומדים או במקורות מים שזרימתם איטית.
הראשנים בדרך כלל נעים קרוב לקרקעית כדי להימנע ככל האפשר מעימות עם טורפים, והם נוהגים להתאסף בנחילים סביב צמחי מים.
בדרך כלל מגיעים הראשנים לאורך של 27 מילימטרים, אולם כשהם חיים בתנאי צפיפות גבוהה הם מגיעים לאורך של 22 מילימטרים בלבד.
לקרפדות קנים בוגרות בלוטות רעל לצד העיניים ועל הגב.
כאשר הן חשות מאוימות, הן מפרישות רעל לבן בעל מרקם חלבי הקרוי בופוטוקסין.
ישנן עדויות רבות על מקרי מוות של בעלי חיים כתוצאה מרעל הקרפדה, ואף דווח על מקרי מוות של בני אדם כתוצאה מאכילת קרפדות קנים.
הגנה נוספת שבה משתמשת קרפדת הקנים נגד טורפים היא הרחבת הריאות, ניפוח הגוף והרמתו מעל הקרקע על-מנת להיראות גדולה ומאיימת יותר.
מרבית הקרפדות מאתרות את טרפן בעזרת חוש הראייה, אולם קרפדת הקנים יכולה לאתר אותו גם בעזרת חוש הריח.
בניגוד לקרפדות רגילות, שתזונתן מתבססת על טרף של בעלי חוליות קטנים ומגוון של חסרי חוליות, קרפדות הקנים אוכלות גם צמחים, פגרים, מזון לחיות-מחמד ואשפה ביתית.
בתקופות החמות של השנה, קרפדות הקנים פעילות בעיקר בשעות החשיכה.
בתקופה הקרה ובשעות היום הן בדרך כלל מסתתרות בשוחות או בגומות קטנות.
קרפדות הקנים יכולות לחיות גם הרחק ממקורות מים.
שמה המדעי של קרפדת הקנים, Bufo marinus, מעיד על קרבה-לכאורה בינה לבין בעלי חיים באזור מימי, אולם למעשה קרפדת הקנים היא יצור יבשתי.
קרפדות הקנים הבוגרות הן יצורים יבשתיים לחלוטין, ובדרך כלל הן מגיעות למקורות מים אך ורק לצורכי רבייה.
הן מסוגלות לחיות גם באזורים צחיחים מאוד ובאקלים קשה: ביכולתן לאבד עד 50% מנפח המים שבגופן מבלי שייגרם להן נזק משמעותי, ולשרוד בטווח טמפרטורות רחב שבין 5 ל-40 מעלות צלזיוס.
הראשנים גדלים במים מתוקים בלבד, ושיעור המלחים המרבי שבו הם יכולים לחיות הוא 15% משיעור המלחים שבמי ים.
גם הביצים וגם הראשנים רעילים עבור בעלי חיים רבים, אולם במידה פחותה מאשר רעילותם של הבוגרים.
הרעילות נעלמת לזמן מה לאחר המטמורפוזה, עד שבלוטות הרעל גדלות.
בדרך כלל, קרפדות הקנים חיות באזורי אדמה פתוחים, והן נוטות להימנע מלחיות באזורים מיוערים; העדפה זו מקטינה במידת מה את תפוצתן באזורים רבים שאליהם הובאו על ידי האדם.
לקרפדת הקנים טורפים טבעיים רבים באזורי התפוצה הטבעיים שלה.
עם טורפיה נמנים קיימן רחב-חרטום, עין-חתול אמריקאי מפוספס, מספר מיני דגים ממשפחת הנאוויתיים, הצלופחיים והשפמנוניים ומיני מגלנים.
באזורים שאליהם הובאה קרפדת הקנים על ידי האדם, היא נטרפת על ידי דיה שורקת, חולדת המים, חולדה מצויה וכוח המים.
תועדו גם מקרים שבהם צדו את קרפדת הקנים המינים פודרגוס ינשופי ו-Podargus papuensis, ממשפחת הפודרגיים.
לטורפים אלו עמידות מסוימת מפני רעל הקרפדות, או הסתגלות התנהגותית שמאפשרת להם להימנע מאכילת רוב החלקים הרעילים בגוף הקרפדה.
ראשני הקרפדה, שנמצאים במקום נמוך בשרשרת המזון, נטרפים על ידי בעלי חיים רבים, דוגמת חיפושיות מים.
בדרך כלל נעה קרפדת הקנים בניתורים קטנים.
באופן טבעי מצויה קרפדת הקנים ביבשת אמריקה (הדרומית והצפונית), החל מעמק נהר הריו-גרנדה שבניו מקסיקו ועל גבול טקסס ומקסיקו, דרך מרכז אגן האמזונאס ועד לדרום-מזרח פרו.
אזור תפוצה זה כולל אקלים טרופי ואקלים צחיח למחצה, ומטבע הדברים יש בו סביבות מחיה שונות: החל מדיונות חול, אזורים מדבריים, מישורים, אזורים חופיים ואף שולי יערות גשם ויערות מנגרובה.
צפיפות האוכלוסין של קרפדת הקנים באזורי התפוצה הטבעיים שלה נמוכה באופן ניכר מהאזורים שאליהם הובאה על ידי האדם.
באמריקה הדרומית, לדוגמה, תועדה צפיפות של כ-20 פרטים בוגרים לכל 100 מטרים של רצועת חוף, ולשם השוואה, באוסטרליה, שאליה הובאה הקרפדה על ידי האדם, צפיפות האוכלוסין שתועדה הייתה 1,000–2,000 פרטים לאותו שטח.
שטחי המחיה המקוריים של קרפדת הקנים
שטחי המחיה המקוריים של קרפדת הקנים הם ביבשת אמריקה, ותפוצתה משתרעת מעמק ריו גרנדה בדרום טקסס ועד למרכז האמזונס ולדרום מזרח פרו, ולחלק מהאיים היבשתיים הסמוכים לוונצואלה (כמו טרינידד וטובגו).
הקרפדה מצויה במגוון ביומות אבל נפוצה במיוחד בערבות, בשטחים כפריים ובשטחים פתוחים ושטוחים.
הקרפדה היא מין עתיק יחסית, ותועדו מאובנים שלה מסוף המיוקן בקולומביה.
משוער כי גם היא העדיפה לחיות בערבות עשב, אם כי מקורה אינו ידוע.
בהחלפה האמריקאית הגדולה, הקרפדה התפשטה צפונה עד טקסס.
תפוצתה המקורית בטקסס ובמרכז מקסיקו מתקרבת לקו הרוחב 27° צפון, ובמרכז ברזיל, ל-10° דרום.
מזרחה משם, בפרו, היא מגיע עד ל-14° דרום.
הקרפדות חיות שם בעמקים ובשפלות, ולרוב מתרחקות מגבהים העולים על 1,000 מטרים מעל פני הים.
קרפדת הקנים הובאה לאזורים רבים בעולם, לרבות אוקיאניה, כדי להיאבק במזיקים לחקלאות.
ייבוא הקרפדות לאזורים אלה תועד היטב.
משום כך, קרפדת הקנים היא אחד המינים הפולשים הנחקרים ביותר.
אזורים שאליהם הובאה קרפדת הקנים
קרפדת הקנים הובאה על ידי האדם לאזורים רבים בעולם, ובפרט למדינות האוקיינוס השקט, על-מנת שתשמש כאמצעי הדברה ביולוגית למזיקים חקלאיים.
עד שנת 1844, הובאו קרפדות הקנים למרטיניק, לברבדוס ולג'מייקה.
אל ג'מייקה הובאה הקרפדה כניסיון (שלא צלח) לצמצם את אוכלוסיית החולדות במדינה.
בשנת 1920 הובאה קרפדת הקנים לפוארטו ריקו כדי למגר מזיקים במטעי קנה הסוכר.
בשנת 1932 היא כבר התבססה היטב באזור, ואוכלוסיית המזיקים אכן הצטמצמה משמעותית.
אף שהצטמצמות אוכלוסיית המזיקים יוחסה לקרפדת הקנים, עשויים להיות לכך גם גורמים אחרים.
שש השנים שלאחר 1931 (כאשר קרפדת הקנים התבססה היטב, ואוכלוסיית המזיקים הצטמצמה משמעותית) היו השנים הגשומות ביותר שתועדו בפוארטו ריקו.
על כל פנים, האמונה שקרפדת הקנים היא האחראית לבקרה על אוכלוסיית המזיקים הובילה להבאתה לאזורים רבים נוספים באוקיינוס השקט.
כיום, ישנן אוכלוסיות מבוססות של קרפדות קנים שהובאו על ידי האדם באוסטרליה, בפלורידה, בפפואה גינאה החדשה, בפיליפינים, באיי בונין, באיי ריוקיו היפניים, במרבית האיים הקאריביים ובאיים רבים נוספים באוקיינוס השקט, דוגמת הוואי או פיג'י.
גם אל פיג'י הובאה הקרפדה על מנת להילחם במזיקים במטעי קנה הסוכר.
באופן כללי, השימוש בקרפדה כאמצעי הדברה ביולוגית למזיקים חקלאיים נחל כישלון, ובמרבית המקומות הודברו לבסוף המזיקים באמצעים כימיים.
מאז הפכה קרפדת הקנים עצמה למזיק באזורים אליהם הובאה, והיוותה איום על בעלי חיים מקומיים רבים.
להכנסת הקרפדה הייתה השפעה הרסנית במיוחד על המגוון הביולוגי ועל הפאונה של אוסטרליה – ככל הנראה בגלל המספר הגדול של המינים שהיא התחרתה איתם בהצלחה במישוריה הנרחבים של אוסטרליה.
קרפדת הקנים הובאה בהצלחה אל פפואה גינאה החדשה כדי לצמצם את אוכלוסיית זחלי הרפרפיים, שניזונו מיבול הבטטות המקומי.
מאז הפכו קרפדות הקנים לנפוצות באזורים כפריים ועירוניים כאחד, אולם לא חדרו לאזורים המיוערים; הודות לעובדה שמרבית עולם החי של פפואה גינאה החדשה מרוכז באזורים מיוערים, לא גרמה שם קרפדת הקנים לנזקים אקולוגיים משמעותיים.
102 קרפדות קנים הובאו לאוסטרליה בשנת 1935 מהוואי, על-מנת להדביר שני מיני חיפושיות שזחליהם ניזונים מקנה הסוכר: חיפושית קנה אפורת-גב (Dermolepida albohirtum) וחיפושית קנה צרפתית (Lepidiota frenchi Blackburn).
באוסטרליה התרבו הקרפדות באופן מיידי בשבייה, ובאוגוסט 1935 שוחררו לטבע למעלה מ-3,000 קרפדות צעירות באזורים שונים בקווינסלנד שבצפון-מזרח אוסטרליה.
השחרור לטבע של קרפדות נוספות הושהה או צומצם בשל הדאגה לאיכות הסביבה המקומית, אך חודש באזורים אחרים בספטמבר 1936. מאז שחרורן שגשגה אוכלוסיית הקרפדות וגדלה במהירות, וכיום היא מגיעה לכ-200 מיליון פרטים, הנושאים מחלות וזיהומים המזיקים לעולם החי המקומי.
הקרפדות התפשטו אל מעבר לקווינסלנד, והגיעו לניו סאות' ויילס בשנת 1978 ולטריטוריה הצפונית בשנת 1984. אוכלוסיות מסוימות של קרפדות פיתחו רגליים ארוכות יותר, וייתכן שהדבר קרה במקביל להתפשטות הקרפדות רחוק יותר ויותר.
קרפדות הקנים נודדות בממוצע מרחק של כ-40 קילומטרים בשנה.
קשה לקבוע מהי ההשפעה לטווח הארוך של פלישת הקרפדות על הפאונה האוסטרלית המקומית.
ירידות תלולות שחלו באוכלוסיות שונות של נמיית כיס מהמין נמיית כיס צפונית תועדו לאחר שקרפדות הקנים הגיעו למקום מחייתם ומיוחסות לפלישת הקרפדות.
ישנם מספר דיווחים על צמצום שחל באוכלוסיית הכוחיים והנחשים המקומית לאחר בוא הקרפדות.
דו"ח משנת 2002 העריך את הנזקים האקולוגיים שהקרפדות יכולות לגרום בפארק הלאומי קקדו (Kakadu National Park), וקבע כי האפשרות שבעלי חיים מקומיים יטרפו את הקרפדות וימותו כתוצאה מרעלן היא הסכנה החמורה ביותר לעולם החי המקומי.
סיכונים אחרים, דוגמת התחרות עם בעלי החיים המקומיים על מקורות מזון, והסכנה שהקרפדה תטרוף מינים מסוימים של עולם החי המקומי היוו, לדעת מחברי הדו"ח, סיכון נמוך הרבה יותר.
מכיוון שמערכות אקולוגיות קשורות זו בזו, גם לפגיעה בבעלי חיים שלכאורה אינם קשורים לבעלי חיים אחרים יכולה להיות השפעה מכרעת על בעלי חיים אלו ועל עולם החי המקומי כולו.
אם בעל חיים כלשהו מת כתוצאה מאכילת הקרפדה, קיים סיכוי סביר שמי שיאכל את נבלתו יורעל אף הוא – וכך הלאה.
כך, לדוגמה, בטריטוריה הצפונית העובדה שלטאות רבות ממשפחת הכוחיים אכלו את הקרפדות ומתו כתוצאה מכך, נקשרה לעלייה במספר ביצי תנין הים שבקעו שלמות ולא נטרפו.
ההשלכות לטווח הרחוק של עובדה זו על המערכת האקולוגית האוסטרלית עדיין אינן ידועות.
מאידך, גם תנינים רבים מתים כתוצאה מאכילת הקרפדה.
בעלי חיים מקומיים רבים תועדו טורפים קרפדות קנים בהצלחה, מבלי להיפגע בצורה קשה מהרעלה.
עופות מסוימים, דוגמת הדיה המצויה, למדו לתקוף את בטן הקרפדה, ובכך להימנע מלבוא במגע עם הרעל שמיוצר בבלוטות הממוקמות מעל העיניים ועל הגב.
נראה כי צפרדע מקומית אחת בטריטוריה הצפונית, Litoria dahlii, מסוגלת לאכול את ראשני קרפדת הקנים ואת הפרטים הצעירים מבלי להיפגע מן הרעל שממית טורפים אחרים, ונראה שעובדה זו קשורה לקצב תטולה נמוך מהצפוי של קרפדות קנים מסוימות בטריטוריה הצפונית.
נחשים מקומיים פיתחו מלתעות מעט קטנות יותר, וייתכן שהדבר התפתח על מנת שלא יהיו מסוגלים לטרוף קרפדות קנים גדולות שבגופן כמויות רעל גדולות.
מחקרים אחרים מצביעים על כך שקרפדת הקנים מסתגלת לשטח תפוצה רחב יותר ושייתכן שבעתיד היא תתפשט לבתי גידול שכיום היא אינה מצויה בהם.
מבין בני האדם, האבוריג'ינים הם הנפגעים העיקריים מפלישת הקרפדה לאוסטרליה, מפני שחלק ניכר מהם עדיין מתבססים כלכלית על עבודות מסורתיות הכוללות ציד בעלי חיים, שחלקם נעשו נדירים בשטח מחייתם של האבוריג'ינים, כיוון שמתו מרעל הקרפדות.
הרשויות משתמשות בקרינת על-סגול על-מנת לפתות קרפדות קנים, ללכוד אותן ולהשמידן.
ביוני 2006 הודיעה אוניברסיטת קווינסלנד על מחקר שעוסק בגן שבעזרתו ניתן יהיה לשנות את מינן של נקבות קרפדות הקנים ולהופכן לזכרים.
אם ייעשה שימוש בכך, יכול הדבר להביא לאוכלוסייה המורכבת מזכרים בלבד, שסופה כיליון.
קרפדת הקנים הגיעה לראשונה לפיליפינים בשנת 1930 לשם הדברה ביולוגית של מזיקים במטעי קני סוכר, לאחר הצלחת הבאתה הניסיונית לפוארטו ריקו.
לאחר מכן היא הפכה לדו-חי הנפוץ ביותר באיים.
היא עדיין שומרת על השם הנפוץ Bakî או Kamprag בשפות ביסאיאניות , שיבוש של "צפרדע אמריקאית", שם המתייחס למקורה.
קרפדה זו ידועה גם כצפרדע שור באנגלית פיליפינית.
קרפדת הקנים הגיעה לפיג'י כדי להילחם בחרקים שפקדו מטעי קני סוכר.
הבאת קרפדת הקנים לאזור הוצעה לראשונה ב-1933, בעקבות ההצלחות בפוארטו ריקו ובהוואי.
לאחר ששקלה את תופעות הלוואי האפשריות, הממשלה הלאומית של פיג'י החליטה לשחרר את הקרפדה ב-1953, ו-67 דגימות יובאו לאחר מכן מהוואי.
לאחר שהקרפדות בוססו בפיג'י, מחקר משנת 1963 הגיע למסקנה, שמכיוון שתזונתה של הקרפדה כללה חסרי חוליות מזיקים ומועילים כאחד, היא "נייטרלית מבחינה כלכלית".
כיום, ניתן למצוא את קרפדת הקנים בכל האיים המרכזיים בפיג'י, אף שהמין הזה קטן יותר ממקביליו באזורים אחרים.
קרפדת הקנים הוכנסה לגינאה החדשה לשם הדברה ביולוגית של זחלי רפרפיים האוכלים יבולי בטטה.
השחרור הראשון התרחש בשנת 1937 באמצעות קרפדות שיובאו מהוואי, עם שחרור שני באותה שנה באמצעות פרטים שהובאו מהיבשת האוסטרלית.
עדויות מצביעות על שחרור שלישי בשנת 1938, המורכב מקרפדות המשמשות לבדיקות היריון אנושיות – מינים רבים של קרפדה נמצאו יעילים למשימה זו, ושימשו במשך כ-20 שנה לאחר ההכרזה על התגלית ב-1948. ב-1972 תפוצת קרפדת הקנים כללה את צפון האי פפואה וחלקים נרחבים משאר איי הארכיפלג.
רוב התפוצה הייתה מרוכזת סביב עיירות, ויערות גשם של השפלה.
הקרפדות שחיות ביערות הגשם של פפואה נוטות להיות גדולות וכבדות מאלו החיות בערבות, בממוצע בכ-2 ס"מ וב-50 גרם.
קרפדות היער נוטות לאכול יותר, ואחוזים גבוהים יותר מתזונתן הם חלבוניים.
לא קיים טורף טבעי לקרפדות הקנים בפפואה ניו גינאה.
במקור, קרפדת הקנים הייתה נפוצה בארצות הברית רק באזוריה הדרומיים של טקסס, אך ברבות השנים היא התפשטה גם לאזורי לואיזיאנה ופלורידה.
לשני האזורים האלה הובאו הקרפדות בעיקר מפוארטו ריקו.
לפלורידה הגיעו קרפדות הקנים הראשונות עוד לפני 1936, והן התחילו להתפשט בסביבות אגם אוקיצ'ובי.
גל נוסף של קרפדות הגיע לאגם בסביבות 1944. כבר ב-1957 דווחה במיאמי הסמוכה אוכלוסייה מבוססת של קרפדות קנים, בת כמאה פרטים.
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 המשיך שחרור הקרפדות בדרום פלורידה, כשהפעם הן הובאו מסורינאם ומקולומביה.
לאחר שקרפדות הקנים שוחררו באזור זה של פלורדיה, הן החלו להיות נפוצות שם בשפע.
באפריל 1932 הובאו 149 פרטים של קרפדת קנים מפוארטו ריקו לאי אואהו בהוואי.
68 מתוכם שוחררו בארבורטום מאנואה ובחלק העילי של עמק מאנואה, ו-80 נוספים שוחררו בוואיפיאו; לא ידוע היכן שוחרר הפרט ה-149. הקרפדות נאספו על ידי סי.
פמברטון בזמן שהוא השתתף בקונגרס הבינלאומי של טכנולוגיות קני סוכר בסן חואן.
סביר להניח שהוא אסף את הקרפדות בסן חואן ושהן היו צאצאים של הפרטים שהובאו לפוארטו ריקו מג'מייקה, שכן סן חואן נמצאת בצפון מערב פוארטו ריקו, קרוב מאוד לריו פידראס, שם שוחררו הקרפדות מג'מייקה.
לאחר הצלחת ההבאה של קרפדת הקנים לצורך הדברה ביולוגית אל האי אואהו, התאחדות חוואי הסוכר ההוואיים הביאה את קרפדת הקנים אל איי הוואי.
בין אוגוסט 1933 ליולי 1935, יותר מחצי מיליון קרפדות פוזרו ברחבי האיים הוואי, קאוואי, מאווי, מולוקאי ואואהו.
הקרפדות היו שכיחות זמן מה, אם כי נכון ל-1981, תושבי אואהו מדווחים כי הן הולכות ומתמעטות.
בנוסף, הייתה הבאה בשני גלים של קרפדות מגואם ב-1937. ב-1935, הובא מספר לא ידוע של קרפדות קנים מאואהו, הוואי לאיי טאיוואן וריוקיו.
על פי הערכות, קרפדת הקנים הגיעה לראשונה לאי ברבדוס שבאיים הקריביים מאזור גיאנה בסביבות 1833, וב-1848 למין כבר הייתה שם אוכלוסייה מבוססת.
עם זאת, במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 הצטמצמה האוכלוסייה של קרפדת הקנים באי ברבדוס במידה ניכרת, עקב מפעלי ייבוש הביצות בברבדוס, שנועדו למיגור מחלת המלריה.
ב-8 בספטמבר 2013 התגלתה קרפדת הקנים גם באי ניו פרובידנס באיי בהאמה.
המין הובא לראשונה לפוארטו ריקו מברבדוס, ב-1920. מספר הקרפדות ההתחלתי היה נמוך מ-24, ויש הערכות המציבות אותו על 12. ב-1923–1924 היה גל הבאה נוסף מג'מייקה בו הובאו 40 פרטים ששוחררו בריו פיידראס שליד סן חואן.
קיים דיווח לפיו הובאו קרפדות גם מטרינידד ב-1920, אבל ישנה מחלוקת בנושא.
השם "קרפדת קנים" נגזר מייעודה המקורי של קרפדת הקנים באזורים שאליהם הובאה – הדברה ביולוגית של מזיקים במטעי קנה הסוכר המקומיים.
קרפדת הקנים נקראת גם "קרפדת ענק" ובאנגלית גם "קרפדה ימית" (Marine Toad); השם הראשון מקורו בממדי הקרפדה, והשני נגזר משמה המדעי, Bufo marinus.
הכינוי marinus, המעיד על קרבה למים, נבחר על ידי הטקסונום קארולוס ליניאוס והתבסס על איור של אלברטוס סבה (Albertus Seba).
סבה סבר בטעות כי קרפדת הקנים חיה הן באזורים יבשתיים והן באזורים ימיים.
באוסטרליה, ניתן לשגות בזהוי פרטים בוגרים של קרפדת הקנים ולזהותם בטעות כחסרי זנב מהסוגים לימנודינסטיים, Neobatrachus, Mixophyes וחפרית אוסטרלית, הדומים לה מבחינה חיצונית.
עם זאת, ניתן להבחין בין קרפדת הקנים לבין חסרי זנב אלו, שכן לאחרונים אין בלוטות רעל בולטות מעל העיניים.
קרפדת הקנים דומה חיצונית גם למין Heleioporus australiacus.
קשה לעיתים להבחין בין קרפדות קנים צעירות לבין בני הסוג Uperoleia, מפני שלשניהם בלוטות רעל גדולות; אולם, לקרפדות הקנים אין כתמים לבנים באזור הירך ופניהן חרושות תלמים דמויי קמטים.
בארצות הברית, קרפדת הקנים דומה מבחינה מורפולוגית לרבות מהקרפדות המקומיות מהסוג Bufo.
קל במיוחד להתבלבל בינה לבין Bufo terrestris ולבין Bufo fowleri.
באופן כללי, ניתן להבחין, על פי רוב, בין קרפדות הקנים לבין קרפדות אחרות, וזאת על-פי צורת בלוטות הרעל שלה ועל-פי התלמים והקמטים המצויים בפניה.
זולת השימוש כמדבירה ביולוגית, בקרפדת הקנים בוצע שימוש במספר דרכים, הן מסחריות והן לא מסחריות.
באופן מסורתי, בתחומי התפוצה של הקרפדה באמריקה הדרומית, העם האמריקאי-ילידי אמברה וונאן נוהג להשתמש ברעלן של הקרפדות כדי ליצור חיצים מורעלים.
הרעלן שימש גם כאנתאוגן עבור האולמקים.
את הקרפדה אף צדים לשם מאכל בפרו, ובשרה נאכל לאחר שעורה מוסר ממנה בזהירות.
כשהוא מוכן כהלכה, בשרה של הקרפדה נחשב למקור מזון בריא, השופע בחומצות שומן אומגה 3. במרוצת השנים נתווספו שימושים חדשים לרעלן של הקרפדה: הבופוטנין שניתן להפיק ממנו משמש ביפן כאפרודיזיאק וכחומר למניעת נשירת שיער.
בסין משמש הרעלן בכירורגיית לב-חזה, ושם ייעודו הוא להפחית את קצב דפיקות הלב במהלך הניתוח.
הוא אף עשוי לסייע בטיפול בסרטן הערמונית.
שימושים אחרים של קרפדת הקנים הם, למשל, אימוצה כחיית מחמד, ביצוע ניסויים בה כחיית מעבדה, וייצור מוצרים מעור באמצעותה.
במחצית המאה ה-20, היו בדיקת היריון שכללו החדרת הפרשות של האישה לתוך מערכת הלימפה של קרפדה ממין זכר.
אם תאי זרע היו מופיעים בהפרשותיו של האחרון, ניתן היה להסיק מכך כי האישה נמצאת בהיריון.
בדיקות אלה היו מהירות יותר מאשר אלה שבוצעו באמצעות יונקים, כיוון שאת קרפדות הקנים היה קל יותר לגדל.
בדיקות מסוג זה בוצע לראשונה במין אחר של צפרדעים, אך עד מהרה נתגלה כי גם קרפדות הקנים עשויות להתאים לבדיקה.
עובדה זו הפכה את הבדיקה באמצעות הקרפדות לנפוצה עד מאוד.
כחיית מעבדה, לקרפדת הקנים היו יתרונות מספר: הן היו נפוצות מאוד בתחומי התפוצה שלהן, וכן הן היו קלות וזולות להשגה ולשימוש.
השימוש בקרפדה לשם ניסויים החל במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20, ונעשה בהן שימוש בבתי ספר ובאוניברסיטאות.
עם זאת, החל משנות ה-60 של המאה ה-20 מספר מדינות באוסטרליה החלו מהדקות או את תקנות הייבוא של הקרפדות לשם ניסויים.
ישנם מספר שימושים מסחריים בקרפדות קנים מתות.
כך, למשל, משתמשים בעורן לייצור ארנקים ואביזרי אופנה אחרים.
קרפדות מפוחלצות משווקות כמתנות עבור תיירים, ואף נעשה ניסיון ליצור דשן מפגרי הקרפדות.
הבאתה של קרפדת הקנים לאוסטרליה והתפשטותה שם תועדה בסרט "Cane Toads: An Unnatural History" (בתרגום חופשי לעברית: "קרפדות קנים: היסטוריה לא-טבעית") (1988).
בופוטונין, אחד הכימיקלים המצויים ברעלה של קרפדת הקנים, מסווג כסם מדרגה ראשונה בחוקי הסמים האוסטרליים, דרגה זהה לזו של ההרואין והקוקאין.
לסם השפעות דומות לזו של הרעלה קלה: אפקט ההמרצה, הכולל הזיות קלות, מסתיים לאחר פחות משעה.
עם זאת, יש לסם השפעות בריאותיות מסוכנות, ובמקרים של שימוש לא נכון הוא עלול לגרום למוות.
באוסטרליה נעשו ניסיונות להפיק תועלת מקרפדות קנים מתות, העלולות לגרום לבעיות תברואתיות, במיוחד בשל מספרן הרב.
כך לדוגמה, ניתן להמיר את גופן לדשן נוזלי, וניתן לנצל את עורן להכנת מוצרי עור דוגמת ארנקים.
קרפדת הקנים נבחרה על ידי החברה להגנת הטבע של קווינסלנד כסמל לאומי, לצד שונית המחסום הגדולה.
קרפטאייר (ברומנית: Carpatair) היא חברת תעופה רומנית.
בסיסה הראשי של החברה נמצא בעיר טימישוארה.
החברה מבצעת טיסות פנימיות ברומניה וטיסות קצרות לרחבי אירופה.
החברה נוסדה בשנת 1999 בשם ווג אייר והחלה את טיסותיה בפברואר אותה שנה מנמל התעופה של קלוז' כשהיא משתמשת במטוס יאקובלב YAK-40 חכור ממולדביאן איירליינס.
החברה צמחה במהירות החל מדצמבר 1999 כשמשקיעים שווייצרים ושוודים קנו חלק ממניות החברה.
כלי טיס בצי בהזמנה נוסעים הערות Y סה"כפוקר 1002—105105סה"כ2—
קַרְפֶּה־דִיֶים (מלטינית: Carpe diem) הוא ביטוי הלקוח מתוך שיר של הורטיוס, שפירושו המקובל הוא "נצל את היום".
הביטוי מהווה מעין מוטו הקורא לבני האדם לנצל היטב כל יום ויום.
על אף שבדרך כלל משמעות המילה carpe היא "הרם" או "לקט", ועל כן גם מקובל הנוסח "קטוף את היום".
בהקשר זה הכוונה במילה היא דווקא במובן מעט שונה של "תהנה מ-" או "נצל את...".
בשירו של הורטיוס הביטוי הוא חלק מהמשפט המלא Carpe diem quam minimum credula postero - "נצלי את היום וסמכי כמה שפחות על העתיד".
כשהשיר ממליץ להפיק את המרב מן היום הנוכחי, ולנצל את ההזדמנויות כעת ולא לדחות זאת למועד מאוחר יותר.
בעלילות גילגמש, מנסה סידורי להניא את גילגמש ממסעו להשגת חיי נצח.
על פי סידורי ייעודו של גילגמש הוא דווקא ליהנות מהחיים העכשוויים ומההנאות היומיומיות.
המסקנה – האדם צריך לחיות ולשמוח בחלקו ולא לנסות לחקור את מהות החיים או להשיג חיי נצח.
האדם צריך לקבל את המציאות כפי שהיא ולהשלים עם מה שיש, כי זה גורל האדם.
זאת על אף שהנביא ישעיהו מזכיר את הביטוי דווקא בהקשר שלילי, והביטוי משמש כביקורת על בני ישראל ועל חוסר התכלית בחיים ללא אמונה.
על פי ישעיהו יחסו של הקב"ה להתנהגות מעין זו היא .
ביטוי דומה נוסף מוזכר במגילת קהלת.
יש שהסבירו שפסוקים אלו אינם מבטאים גישה הדוניסטית, אלא גישה הקוראת אף היא לחיים עם שאיפה למעשים טובים ולחיפוש תכלית ומשמעות; זאת לאור הפסוק החותם את הספר: .
עם זאת, יש טענה שהפסוק האחרון הוא תוספת מאוחרת לגוף הספר המקורי, או שהוא בכוונה מבטא מסר שונה מזה של פרק ט.
במשנה במסכת אבות טובע הלל הזקן את האימרה המפורסמת .
בנוסף ישנם את דברי רבי טרפון: .
הביטוי "collige, virgo, rosas" ("קטפי, בתולה, את הוורדים") מופיע בסוף השיר De rosis nascentibus.
הביטוי קורא לבני הנעורים ליהנות מהחיים לפני שהם נגמרים.
ביטוי דומה אך שונה במהותו ובמסר המועבר בו הוא "ממנטו מורי" ("זכור למות") ששימש ברומא העתיקה באירוע הטריומף שנערך עם שובו של המצביא המנצח משדה הקרב.
על אף שהביטוי מוזכר בנימה דומה לזו של "קרפה דיים", נראה כי הוא מתקשר דווקא לתחושת אחריות וענווה שצריכה לנווט את האדם בחייו.
כך ששתי האימרות יכולות לייצג גישות הפוכות לחיים: בעוד ש"קרפה דיים" מייצג זרימה חסרת דאגות בחיים, "ממנטו מורי" מסמל גישה אחראית ומלאת ענווה כלפי הקיום האנושי.
קו-מחשבה זה מופיע במקומות נוספים בספרות הרומית, אודה אחרת של הורטיוס מכילה את השורה הידועה , ובתרגום לעברית: "עכשיו צריך לשתות, עכשיו צריך לרקוד בחופשיות (מילולית "לרקוע ברגל חופשייה") על האדמה".
הורטיוס מסביר, בהמשך השיר, שעכשיו הזמן, מכיוון שבחיים שלאחר המוות, לא נוכל לשתות או לרקוד - דוגמה מובהקת לקרפה דיים.
ניתן לראות נושא זה גם ברבעיאת (המרובעים) של עומר ח'יאם, סטנזה XXXV: "כשעודך בחיים, / שתה!
- כי, ברגע שתמות, לעולם לא תחזור." (תרגום חופשי.)
המנון הסטודנטים "גאודיאמוס איגיטור" מייצג אף הוא את התפיסה של מיצוי החיים עד תומם בעוד האדם צעיר.
אנשים רבים משתמשים בביטוי YOLO, שמשמעותו דומה והוא אומר: "You Only Live Once".
הכוונה של YOLO היא שיש לנצל את החיים היטב.
למרות שמקור הביטוי במחזה משנת 1774, הביטוי צבר פופולריות בזמן האחרון (בעיקר על ידי בני נוער).
בסרט "ללכת שבי אחריו" מסמן המורה החדש לאנגלית ג'ון קיטינג (רובין ויליאמס) לתלמידיו לבוא אחריו אל מחוץ לכיתה ושם הוא מסביר להם את רעיון ה"קרפה דיים" באמצעות התבוננות בתמונות תלמידי העבר בארון הגביעים של בית הספר וולטון.
בשנת 1956 יצא לאור ספרו הרביעי של סול בלו "תפוס את היום".
הספר מספר על שחקן כושל הנאלץ ללמוד לקבל את המציאות ולחיות את ההווה.
השיר "carpe diem baby" הוא רצועה מתוך האלבום השביעי של הרכב המטאל המצליח מטאליקה- reload.
בסדרה פיניאס ופרב בפרק "רכבת הרים המחזמר!" ("Rollercoaster: The Musical!") פיניאס עונה לשאלה "מה יעשה מחר?
" בתשובה "קרפה דיים" ומסביר בשיר הסיום "קרפה דיים" מה משמעות הביטוי.
בשיר Carpe Diem של הלהקה הפאנק-פופ המצליחה Green Day
בסדרה קומיוניטי בפרק "מבוא לצילום " ("Introduction to Film") קרפה דיים הוא הביטוי שהמרצה לקח כנושא הקורס
בסדרת האינטרנט camp camp של "Rooster Teeth", המוטו של מחנה קמפבל הוא "campe diem", משחק מילים בין המילה camp (מאנגלית:מחנה) לבין הביטוי קארפה דיים.
בסדרה suits (חליפות) נאמר על ידי לואיס ליט לעובדים לאחר שאיבד את תפקידו כאחראי עליהם.
סיפור קצר של לוסיה ברלין בשם "Carpe Diem".
בסדרת הטלוויזיה פלמ"ח יש תוכנית רדיו בשם קרפה דיים
קרפטי לבוב (באוקראינית: Футбольний клуб «Карпати» Львів) היא קבוצת כדורגל מהעיר לבוב, אוקראינה.נכון לעונת 2024/2025 הקבוצה משחקת בליגת העל האוקראינית והישג השיא שלה עד היום הוא הגעה למקום השלישי בליגת העל האוקראינית (פעם אחת) וזכייה בגביע הסובייטי (פעם אחת).
בעונת 1999/2000 הקבוצה שיחקה בפעם הראשונה במפעלים האירופאים.
הקבוצה שיחקה בסיבוב הראשון של גביע אופ"א, הפסידה לקבוצת הלסינבורג משוודיה והודחה מהטורניר.
לאורך השנים, שיחקה הקבוצה באצטדיון אוקראינה המכיל 28,015 מקומות.
ב-10 בדצמבר 2011 עברה הקבוצה לארנה לבוב, אשר נבנה לקראת טורניר יורו 2012, ומכיל 34,915 מקומות ישיבה.
זמן קצר לאחר מכן שבה הקבוצה לאצטדיונה הישן, עקב עלות שכירות גבוהה מדי של האצטדיון החדש.
באוגוסט 2020 הקבוצה איבדה את זכויותיה על הסמל הישן של הקבוצה מהזכויות עליו עברו לידי האוהדים שיזמו באוקטובר 2020 הקמת מועדון כדורגל חדש בעיר לבוב באותו שם.
הגביע הסובייטי - 1 (1968/69) - באותה שנה הקבוצה שיחקה בליגה השנייה.
קרפדה במאורה הוא מאכל מסורתי של המטבח האנגלי עשוי נקניקיות אפויות בבלילת פודינג יורקשייר, המוגש לרוב לצד ירקות ורוטב בשר עם בצל, לעיתים גם עם מחית תפוחי אדמה או טוגנים.
מקור שמו של המאכל אינו ודאי.
בין השאר נטען כי השם מתאר את מראהו של המאכל, הנראה כקרפדה המציצה מהמאורה.
אמנם המאכל כפי שהוא מוגש היום אינו נראה כך, אך במקורו לא הוכן מנקניקיות אלא ממגוון סוגי בשר (בין השאר בשר בקר, בשר כבש, כליות ועוד) שהונחו במרכז הבלילה, וניתן היה לדמותו לקרפדה האורבת לציד, כשרק חלק מגופה גלוי מחוץ למאורה.
הכנת המאכל מצריכה הלהטת תבנית אפייה בתנור, הכנסת הנקניקיות והבלילה לתבנית הלוהטת ואפייה למשך כמחצית שעה.
קרפדת הקשת מבורנאו (שם מדעי: Ansonia latidisca) היא מין קרפדה ממשפחת הקרפדיים.
בית גידולה הטבעי הוא סובטרופי, והיא מצויה בעיקר ביערות לחים ובנהרות של בורנאו.
לאחר שלא זוהתה בטבע משנת 1924, בשל אובדן שטחי מחיה, הצליח צוות חוקרים לאתר 3 פרטים ביער גשם טרופי בגבול בין מלזיה לאינדונזיה בשנת 2011.
אורך גופם 30 עד 50 מ"מ, ורגליהן ארוכות ודקות.
על הגב יש להן נקודות צבעוניות, ירוקות בהירות, סגולות ואדומות.
קרפאתוס הוא האי השני בגודלו בין האיים הדודקאנסיים הנמצאים בים האגאי.
הוא ממוקם בין רודוס לכרתים, בים הקרפאתי, הקרוי על שמו.
בשל מיקומו המרוחק והמבודד נשתמרו בו מנהגים ולבוש אותנטיים וכן ניב מעט שונה של יוונית, המזכיר את זה של כרתים וקפריסין.
שטחו של האי 324 קמ"ר ומתגוררים בו 6,500 תושבים.
הוא ממוקם 47 ק"מ דרום-מערבית לרודוס.
מצפון לו, מעבר למצר צר, נמצא האי הקטן סאריה, השייך אליו מבחינה מוניציפלית אך כמעט ואינו מיושב.
מרכז האי כולו הוא הררי, כאשר הנקודה הגבוהה ביותר (1,215 מ') נמצאת על הר לאסטוס.
עיר הבירה ועיר הנמל המרכזית של האי היא פיגאדיה (או בשמה הרשמי: קרפאתוס).
הנמל השני באי נמצא בעיר דיאפאני.
שדה התעופה של קרפאתוס נמצא בדרום האי, במרחק 13 ק"מ מהעיר פיגאדיה.
בתחנת המדידה של קרפאתוס, יחד עם זו של כרתים, נמדדות הטמפרטורות הממוצעות הגבוהות ביותר ביוון.
אל האי קרפאתוס ניתן להגיע בטיסות מאתונה, רודוס, כרתים וקאסוס.
בעונת התיירות, הנמשכת מאפריל עד אוקטובר, ניתן להגיע גם בטיסות שכר מיעדים שונים באירופה.
מעבורות מגיעות לאי מנמל פיראוס, דרך כרתים ורודוס.
אל רוב הכפרים באי ניתן להגיע בכבישי אספלט.
באי חופי רחצה רבים, שאל חלק מהם ניתן להגיע רק בדרכי עפר או בשייט.
האי נכבש על ידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1536. בשנת 1821 התמרדו תושבי האי יחד עם תושבי יוון, אך המרד דוכא והאי נשאר באימפריה העות'מאנית.
האי נכבש על ידי האיטלקים במלחמה האיטלקית-עות'מאנית במאי 1912.
קַרְפוּר היא חברה צרפתית בינלאומית בתחום הקמעונאות.
החברה מפעילה את רשת המרכולים הגדולה באירופה, והשנייה בגודלה בעולם מבחינת הכנסות אחרי וולמארט.
מתחרותיה העיקריות הן רשתות הקמעונאות מטרו וטסקו.
נכון לדצמבר 2022 היא רשת המזון השביעית הגדולה בעולם.
קרפור היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת Euronext וכלולות במדד CAC 40.
קבוצת קרפור נוסדה בשנת 1958 על ידי מרסל פורנייה והאחים דניס וז'אק דיפורה (Defforey), שהשתתפו קודם לכן בסמינרים בארצות הברית בראשות "האפיפיור של ההפצה המודרנית", ברנרדו טרוחיו (Trujillo), שהשפיע גם על מייסדי רשתות גדולות אחרות בצרפת כמו ז'ראר מולייה (רשת Auchan) ופול דיברול (אקור).
סיסמת האחים הייתה "אין חנייה - אין עסק".
הסניף הראשון של קרפור נפתח בשנת 1960 בעיר אנסי, סמוך לצומת דרכים (קרפור בצרפתית).
בשנת 1963 פיתחה החברה לראשונה באירופה את רעיון ההיפרמרקטים, שילוב של חנויות כלבו וסופרמרקט.
באפריל 1976 השיקה קרפור את קו המוצרים "Produits libres", שכלל שורה של חמישים מוצרי מזון, בהם שמן, קרקרים, חלב ופסטה שנמכרים בחבילות לא ממותגות במחירים נמוכים באופן משמעותי.
בשנת 2011 החלה חברת טיב טעם לשווק בישראל את מוצרי המותג הפרטי של קרפור.
בשנת 1999 התמזגה קרפור עם קבוצת "Promodès" (מוכרת גם כ"קונטיננט"), אחת המתחרות העיקריות שלה בשוק הצרפתי.
בשנת 2007 רכש איש העסקים ברנאר ארנו 10.69% ממניות הרשת.
עם זאת, התוכנית הושהתה ב-2012 בשל עלויות גבוהות ואחרי השקעה ב-92 חנויות, וזאת אחרי שלא הצליחה לעצור את הירידה המתמשכת במכירות.
בינואר 2018 הכריז יושב ראש ומנכ"ל קרפור, אלכסנדר בומפארד, על תוכנית אסטרטגית לעתיד החברה בשם "Carrefour 2022", המבקשת להפוך את קרפור ל"מנהיגת מעבר מזון לכל".
התוכנית כוללת צעדים לשיפור קיימות המזון והאריזות, הגבלת בזבוז המזון, פיתוח מוצרים אורגניים, שותפויות במסחר אלקטרוני והשקעה בגובה שני מיליארד אירו, לצד צעדים ארגוניים והתייעלות.
עם התפרצות מגפת הקורונה, קרפור הייתה הרשת הקמעונאית הראשונה שהצטרפה ליוזמה לתמוך באנשים שנפגעו מהמגפה.
עד סוף 2020, החליטו חברי הדירקטוריון של קרפור לוותר על 25% מהשכר שלהם, והכסף שנחסך הועבר למימון פעולות סולידריות למען עובדי החברה בצרפת ובעולם.
בספטמבר 2021 מכר איש העסקים הצרפתי ברנאר ארנו את חלקו ברשת הצרפתית.
קרפור פועלת בעיקר באירופה, ארגנטינה, ברזיל, סין, קולומביה, הרפובליקה הדומיניקנית, איחוד האמירויות ובערב הסעודית, אך מפעילה חנויות גם בצפון אפריקה ובחלקים נוספים באסיה, כאשר מרביתן קטנות יותר מהיפרמרקט או אף מסופרמרקט.
באותה שנה הועסקו בחברה כ-471,000 עובדים, מה שהופך את החברה לאחד מעשרת המעסיקים הגדולים ביותר בעולם.
מחזור ההכנסות שלה בשנת 2011 היה 81.3 מיליארד אירו, עם רווח שנתי של 371 מיליון אירו.
במרץ 2022 חתמו קרפור ויינות ביתן על מסמך הבנות לקראת חתימה על הסכם זכיינות, במסגרתו מתעתדת יינות ביתן למתג עצמה מחדש תחת מותגי קרפור.
סניפים ראשונים שהוסבו קיבלו את השם "SUPER", ובמאי 2023 הרשת נפתחה רשמית, ו-50 סניפים הוסבו למותג "קרפור".
כחלק ממהלך זה שינתה חברת "יינות ביתן" את שמה ל"גלובל ריטייל ק.י.
בע"מ", וחברת "מגה קמעונאות" שינתה את שמה ל"גלובל ריטייל ק.י.
כמו כן, בישראל מונה לתפקיד המנכ"ל אורי קילשטיין.
Carrefour City - חנויות שכונתיות (47 סניפים).
Carrefour Market - חנויות דיסקאונט ביחס לחנויות ה-City, אולם נמצאות גם בתוך הערים באזורי קניות (23 סניפים)
Carrefour Hyper - חנויות דיסקאונט גדולות יחסית שבהן המחירים המשתלמים ביותר לטענת הרשת (4 סניפים).
ביוני 2007 הורשעה קרפור בבית משפט בצרפת בגין פרסום כוזב של מוצרים שלא היו זמינים במחסניה בכמות מספקת, ובגין מכירה במחירי הפסד וקבלת שוחד מסיטונאים.
החברה חויבה לשלם קנס של 2 מיליון אירו, ולהציג הודעה בכל חנויותיה בצרפת שחושפת את הפרסום המטעה.
ב-7 במאי 2009 נקנסה קרפור בסכום של 220 אלף אירו עבור יותר מ-2,500 מהפרות של תקנות, כגון תוויות לא נכונות על המוצרים ומכירת מוצרים עם תאריכי תפוגה לא בתוקף.
קרפדת בילזבופו (שם מדעי: Beelzebufo) הוא סוג של דו חי גדול נכחד מתקופת הקרטיקון העליון שלפני 70 מיליון שנה.
הבילזבופו הייתה ככל הנראה הקרפדה או חסר הזנב הגדול ביותר אי פעם.
קרויה גם צפרדע הגיהנום וקרפדת השטן.
היא משויכת למשפחת קרפדות מקרינות (Ceratophryidae) – המשפחה של צפרדע הפקמן.
מאובניה נמצאו במדגסקר ותוארכו לתקופת הקרטיקון, זמנם של הדינוזאורים הענקיים, כגון הטירנוזאורוס והטריצרטופס.
היא נחשבה לקרפדה ענקית מכיוון שהגיעה לאורך 40 ס"מ ולמשקל של עד ארבעה ק"ג.
הייתה מסוגלת לטרוף דינוזאורים צעירים שונים על ידי הרחבת פיה, כרוב בני משפחתה.
לאחר הכחדתה הפכה צפרדע גוליית (Conraua goliath), ששוקלת שלושה ק"ג ואורכה מגיע עד 35 ס"מ, לצפרדע הגדולה ביותר.
קרפדה זו נראית בסדרה "מהפכת הדינוזאורים", שם טורפות שתי קרפדות רהונאביסים צעירים, אך אחת מהן נמעכה על ידי רפטוזאורוס.
הקרפדה מופיעה גם בסדרה "כוכב פרהיסטורי", שם היא טורפת מסיאקזאורוס.
קרפודטיליים (שם מדעי: Carphodactylidae) היא משפחה הכוללת 34 מינים של לטאות מאינפרא-סדרת דמויי שממיות.
בני המשפחה דומים במראם לשממיות וחיים אך ורק באוסטרליה.
הם בעלי זנבות רחבים, גוף שטוח ועיניים גדולות וחומות.
הם יוצאים בלילות ומטפסים על עצים ועל סלעים.
חלק מבני המשפחה מגושמים במראם ובעלי פסים כהים לאורך הגוף.
אחרים מוסווים ביותר לצד הענפים ואפילו האישונים מקבלים את מראהו של העץ.
הם בעלי לסתות רחבות ולשונם ארוכה ויכולה לנקות את עיניהם.
המינים הם אוכלי בשר וניזונים בעיקר מחרקים ומזוחלים קטנים מהם.
קרפדות מקרינות (שם מדעי: Ceratophryidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב החיים באמריקה הדרומית.
במשפחה זו ישנם 3 סוגים ו-12 מינים ובתחילה הם נכללו במשפחת הלפטודקטיליים הגדולה וכן במשפחות הקטנות: תלמטוביים (Telmatobiidae) ובטרצ'יליים (Batrachylidae).
סימן ההיכר שלהם הוא קרניים על עיניהם אצל כמה מהמינים, אך לא אצל כולם.
מינים אלו הם מהגדולים שבמיני הצפרדעים וכוללים את המין הנכחד הגדול ביותר של צפרדע - קרפדת בילזבופו (Beelzebufo), שחיה במדגסקר בתקופת הקרטיקון ושקלה עד 4 ק"ג והגיעה עד אורך 40 ס"מ.
צפרדעים אלה חיות ביערות אמריקה הדרומית וניזונות מבשר.
הם ציידות בעלות פה גדול ומתרחב ולחלקם שיניים חדות והם תופסים טרף גדול אליו הם אורבים.
הם ניזונים מחרקים, צפרדעים אחרות, לטאות, עופות ומכרסמים, אך רוב מזונם מורכב מפרוקי-רגליים.
צפרדעים אלה מסוגלות לחיות בתנאים יבשים יחסית לדו-חיים אך צריכים לשוב ולהטיל את ביציהם במים.
גם הראשנים שלהם טורפים למעט אצל המין Chacophrys pierottii.
מינים מסוימים במשפחה, כמו צפרדע הפקמן, משמשים כחיית מחמד נפוצה.
סוג קרפדה מקרינה (Ceratophrys) - בו שמונה מינים ובהם המין צפרדע ארגנטינאית רחבת-פה
סוג Lepidobatrachus - בו שלושה מינים.
סוג ומין יחיד קרפדת בילזבופו (Beelzebufo ampinga) - נכחד
סוג ומין יחיד Wawelia gerholdi - נכחד
קרפדנוניים או קַרְפַּדָּגִיִּים (שם מדעי: Batrachoididae) היא סדרה של דגי גרם טורפים בעל לסתות גדולות ורחבות כמו של קרפדה.
דגים אלה מתחבאים בחול או בבוץ של קרקעית הים בהסוואה ואורבים לטרף קטן החולף בסביבתם.
טרף זה יכול להיות תולעת, רכיכה, סרטן או דג אחר.
ברגע שטרף מגיע לטווח תקיפה הם בולעים אותו.
הקרפדנונים יכולים לנשום מחוץ למים עד 24 שעות ובמקרים רבים הם יוצאים בעת השפל מהמים לחפש מזון.
הם מחפשים גם מתחת לבקיעים בסלעים בחיפוש אחר טרף נחבא.
אורכם מגיע מ-7 ל-57 סנטימטרים.
לקרפדנונים רבים ישנם קוצים ארסיים על הסנפירים הגביים.
בעת סכנה הם פורשים את הקוצים מול הטורפים ומרתיעים אותם.
אם זה לא עוזר הארס הכואב ירתיע את התוקפים.
קרפדת המפל (שם מדעי: Oreophrynella nigra) היא מין קרפדה ממשפחת הקרפדיים הנפוצה באמריקה הדרומית האנדמית להרים טרופיים בגויאנה, ונצואלה.
הנקבות יותר ארוכות מהזכרים ואורכם 20.5-30 מ"מ.
הם בעלות עור שחור עם גבשושיות ורגליים קטנות.
לעיתים צבעה אפור עד כחול כהה.
קרפדה זו חיה בהרים הגבוהים של הטפואי (Tepui) בין סלעים וביצות כבול בגבהים 2,300-2,700. בשל טווח המחיה הקטן שלה היא מצויה בסכנת ההכחדה.
היא קטנה מאוד ויש לה הרבה טורפים כולל עכבישי טרנטולה ענקיים.
הקרפדה יכולה לקפץ מהסלעים ולהקשיח את גופה ואת ראשה לצורת כדור.
צורה זו וגודלה הקטן עוזרים לה ליפול מהסלעים מבלי להיפגע ולחמוק מהטורפים.
קרפדת רוריימה (שם מדעי: Oreophrynella quelchii) היא מין קרפדה ממשפחת הקרפדיים הנפוצה באמריקה הדרומית האנדמית להר רוריימה שבוונצואלה, ברזיל וגיאנה.
קרפדה זו היא קרובת משפחתה של קרפדת המפל החיה באותם אזורים.
אורכה רק 20 מ"מ והיא בעלת גוף שחור אך הגרון והבטן צהובים.
על גופה גבשושיות והיא בעלת ראש עגול ואצבעות רגליים חזקות וגדולות במיוחד.
היא אינה יכולה כמעט לקפוץ.
הקרפדה חיה ביערות לחים על הר רוריימה ועל הרי טפואי נוספים.
לעיתים היא חיה גם בין הסלעים אך אינה חיה במים כלל אלא בין הענפים.
היא נמלטת מטורפים כמו נחשים על ידי קיצה למטה.
קרפדה זהובה פנמית (שם מדעי: Atelopus zeteki) היא מין של קרפדה ממשפחת הקרפדיים האנדמית למדינת פנמה שבאמריקה המרכזית והיא נמצאת בסכנת הכחדה חמורה ולמעשה מאז 2007 היא נכחדה בטבע.
שמה המדעי קרוי על שם החוקר ג'יימס זטק (James Zetek).
קרפדה זו היא סמל לאומי בפנמה ונחשבת לאחת מהיפות שבצפרדעים במדינה.
צבע הקרפדה נע בין ירוק בהיר לזהוב בוהק וחלק מהפרטים מפוספסים בפסים שחורים לאורך הגוף ובעיקר על הגב והרגליים.
הנקבות גדולות מעט מהזכרים, אורכם 45–63 מ"מ ומשקלם 4–15 גרם והזכרים מגיעים לאורך 35–48 מ"מ ומשקלם 3–12 גרם בממוצע.
לקרפדה יש רעל חזק היכול לשתק לב וצבעיה מאותתים על כך שהיא רעילה (אפוסמטיות).
הקרפדה יכולה לחיות מעל 12 שנה.
לקרפדה זו יש מנהג לתקשר בעזרת כפות הרגליים, חילוף לשימוש בשק גרון קולני, עקב הנחלים השוצפים שסביבם.
הזכרים מנופפים לעבר נקבות אפשריות מעל סלעי נחלים ומחכים להתקרבותם.
כמו כן הם מזהירים יריבים באיתותי הנפות רגליים דומות.
הקרפדות מחזרות בין ימים לחודשיים ולבסוף הנקבות מטילות ביצים בנחלים.
הקרפדה חיה רק בנחלי יערות הרריים בדרום פנמה, אך האזור בהם הם חיו נכרת לטובת חוות פרטיות, חקלאות, גידול בהמות משק, בנייה ונדל"ן.
בנוסף הקרפדה נמצאה בסכנה מצד המחלה התוקפנית כיטרידיומיקוסיס הפוגעת בדו-חיים רבים.
כיום הקרפדה נכחדה למעשה בטבע, כשחוקרים מצאו פרטים פגועים מכיטרידיומיקוסיס בשמורה האחרונה בה חיו והחליטו להעביר אותם לשביה.
הקרפדה נמצאת ביותר מ-50 מוסדות פרטיים ברחבי פנמה וארצות הברית.
קרפדה אסייתית מצויה (שם מדעי: Duttaphrynus melanostictus) היא מין של דו-חיים ממשפחת הקרפדיים החי בדרום אסיה ובדרום-מזרח אסיה והפכה למין פולש במדגסקר, גינאה החדשה וכמה מאיי אינדונזיה וגם באוסטרליה.
קרפדות אלה מתרבות בעת המונסון, אז מאות קרפדות צעירות מנתרות במספרים גדולים.
זוהי קרפדה באורך 20 ס"מ והיא בעלת עור נוקשה בצבע צהוב בהיר וירוק עם גבשושיות דמויות חרוזים בצבע שחור ואחרות בצבע לבן.
הקרפדה עגלגלה ובעלת רכסים נמוכים לאורך ראשה, מעל החוטם, ליד העיניים ומאחוריהם ובעלת גבשושיות מוצקות המזכירות קוצים על גבה.
לקרפדה עפעפיים שקופות בצבע כתום ושחור וסביבם חלל בהיר אך מוגדר בגבולות שחורים.
עור התוף של הקרפדה כתום.
היא בעלת גפיים קצרות עם כריות דביקות, שבעזרתן הזכרים נצמדים לנקבות בעת הרבייה.
הקרפדה ניזונה מחרקים ופרוקי-רגליים נוספים, ואף עקרבים בעזרת לשונה הדביקה.
היא להוטה בעיקר אחרי טרמיטים מכונפים העפים בעת שגם הקרפדה מתרבה.
היא עצמה בעלת מעט טורפים עקב הרעל החזק הבולט מעורה בעת לחץ.
רעל זה יכול לגרום להתקף לב, האצת לחץ ולעיתים גם למוות.
עם זאת מספר חקלאים למדו לאכול את הקרפדה תוך שהם מקפידים להסיר את עורה במהירות.
קרפדה זו חיה בצפון פקיסטן, הודו (לרבות איי אנדמן וניקובר), סרי לנקה, נפאל, בנגלדש, בורמה, תאילנד, לאוס, וייטנאם, קמבודיה, דרום סין, טאיוואן, הונג קונג ומקאו.
הקרפדות נצפו עד גובה 1,800 מטרים.
לרוב הן חיות במקווי מים רדודים ובשלוליות אך נמצאו גם בערים.
קרפדה גרגריזנס (שם מדעי: Bufo gargarizans) היא מין של קרפדה ממשפחת הקרפדיים המצויה במזרח אסיה ברחבי סין, במזרחה של סיביר ובחצי האי הקוריאני.
כמו כן היא מצויה באיי מיאקו ובאי אוקינאווה שביפן.
בעבר קרפדה זו נחשבה לתת-מין של קרפדה מצויה.
גופה כדורי וצבעה אפור עם קווים חומים כהים ומעט אדומים והבטן צהובה.
בדומה לקרפדה המצויה היא בעלת דו-צורתיות זוויגית והנקבות מעט יותר גדולות מהזכרים.
קרפדה זו רעילה מאוד ובעלת בלוטות על עורה המפרישות רעל מסוג בופוטוקסין .
רעל זה משמש ברפואה הסינית לריפוי של כמה מחלות.
הקרפדה מפרישה את הרעלים מגופה, כאשר פוגעים בעור שלה.
חלק מהתושבים גם אוכלים קרפדות, לאחר שהוציאו מהם את הרעל וניקו את הקרפדה היטב.
הקרפדה חיה בטבע באזורי שדות, ערבות לחות, יערות פתוחים וביצות אך נמנעת מיערות צפופים.
רק לעיתים נדירות תימצא מעל גובה 800 מטר.
היא ניזונה מחרקים כמו חיפושיות ואף מנדלים קטנים, שהיא בולעת בלשונה הדביקה.
קרפטו-אוקראינה (באוקראינית: Карпатська Україна) הייתה מדינה קצרת ימים שהוקמה בעקבות התפרקות צ'כוסלובקיה לאחר הסכם מינכן, והתקיימה עד לכיבושה בידי הונגריה במרץ 1939. האזור נשאר בשליטת הונגריה עד סוף מלחמת העולם השנייה באירופה, ולאחר מכן נכבש וסופח על ידי ברית המועצות.
השטח מנוהל כיום כמחוז זקרפטיה האוקראיני.
אחרי שגרמניה הנאצית סיפחה לעצמה את חבל הסודטים בעקבות הסכם מינכן, גם הונגריה תבעה מארבעת המנהיגים שחתמו על הסכם מינכן, שצ'כוסלובקיה תחזיר את האזורים שנלקחו ממנה בתום מלחמת העולם הראשונה.
ב-6 באוקטובר 1938 דרשו הסלובקים אוטונומיה, וב-8 באוקטובר אישרה ממשלת צ'כוסלובקיה אוטונומיה רחבה ביותר, עם ממשל סלובקי עצמאי, שהוקם בפרלמנט הסלובקי בברטיסלאבה, במסגרת הרפובליקה הפדרלית של צ'כוסלובקיה.
האוקראינים אכן דרשו מממשלת צ'כוסלובקיה אוטונומיה של זקרפטיה בדומה לסלובקיה, וב-30 בדצמבר 1938 קיבלה רותניה הקרפטית אוטונומיה ושמה שונה לקרפטו-אוקראינה.
לאחר הכרזת העצמאות הסלובקית ב-14 במרץ וכיבוש צ'כיה בידי הגרמנים ב-15 במרץ 1939, הכריזה קרפטו-אוקראינה על עצמאותה, עם הכומר אבגוסטין וולושיין כראש המדינה.
בתגובה להכרזת העצמאות פלש הצבא ההונגרי לרותניה, ולאחר כמה שעות של לחימה כבש את האזור וסיפח אותו להונגריה.
בעקבות הפלישה ההונגרית הגיעו שבועות אחדים של טרור בהם יותר מ-27,000 בני אדם נורו למוות ללא משפט וחקירה.
מעל 75,000 אוקראינים החליטו לבקש מקלט בברית המועצות; מתוכם כמעט 60,000 מתו במחנות הכלא של הגולאגים.
לאחר כיבוש הונגריה על ידי הגרמנים במרץ 1944, אדולף אייכמן פיקח על גירוש כמעט כל האוכלוסייה היהודית ההונגרית; מעטים שרדו את השואה.
בסיום הקרב על מעבר דוקלה ב-28 באוקטובר 1944, ברית המועצות הדפה את הגרמנים וההונגרים לאחור ושחררה את רותניה הקרפטית ואת שאר מערב אוקראינה.
השליטה ברותניה הקרפטית חזרה אפוא "באופן נומינלי" לצ'כוסלובקיה.
משלחת הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה, בראשות השר פרנטישק נמק, הגיעה לחוסט להקים את הממשל הצ'כוסלובקי הזמני, על פי ההסכמים בין ממשלת ברית המועצות וצ'כוסלובקיה באותה שנה.
עם זאת, לאחר שבועות ספורים, מסיבות לא ברורות, הצבא האדום והקומיסיראט העממי לענייני פנים החלו לחסום את עבודת המשלחת ולבסוף הוקם "הוועד הארצי של טרנסקרפטו-אוקראינה" במונקאטש בחסות הצבא האדום.
ב-26 בנובמבר ועדה זו הכריזה על "רצון העם האוקראיני" להיפרד מצ'כוסלובקיה ולהצטרף אל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.
לאחר חודשיים של עימותים ומשא ומתן לא מוצלח עזבה משלחת הממשלה הצ'כוסלובקית את חוסט ב-1 בפברואר 1945, והשאירה את קרפטו-אוקראינה בשליטת הסובייטים.
ברית המועצות הפעילה לחץ על צ'כוסלובקיה, וב-29 ביוני 1945 חתמו שתי המדינות על הסכם, שוויתר רשמית על קרפטו-רותניה לברית המועצות.
בשנת 1946 הפך האזור לחלק מאוקראינה הסובייטית כמחוז זקרפטיה.
קרפדת המדבר הסונורי (שם מדעי: Incilius alvarius) או בופו אלווריוס (Bufo alvarius) היא מין של דו-חיים ממשפחת הקרפדיים החי בדרום ארצות הברית וצפון מקסיקו.
קרפדה זו גדולה מאוד, באורך של 150 מילימטרים והיא הגדולה בקרפדות אמריקה הצפונית לאחר המין קרפדת קנים, שהופץ מאמריקה הדרומית.
היא בעלת עור חלק בצבעי ירוק-זית עד לחום מנומר עם גוני כהים בבטן ובתחילת הגפיים.
הראש ירוק ורחב ומצידיו ישנה פתח אוזניים ירוק.
העיניים גדולות ומאחוריהם נמצאות בלוטות רעל בולטות דמויות כליה וישנם גם מספר בלוטות דמויות יבלת הן בפיהם והן על רגליהם המפרישות רעל ייחודי.
רעל זה חלש יחסית מכדי להרוג אדם אך יכול עדיין להשפיע וכן גורם לתמותת כלבים התוקפים את הקרפדה.
הצפרדע בעלת יכולת ספיגת מים ייחודית, דבר המאפשר לה להימצא באזורים יבשים יחסית.
קרפדת המדבר הסונרי נפוצה בעיקר באזור אמריקה הדרומית ובפרט במסו-אמריקה ומקסיקו.
תפוצתה היא באזור דרום-מערב ארצות הברית שלגדות נהר חילה ונהר הקולורדו שבין ניו מקסיקו, דרום אריזונה ואולי גם בקליפורניה וכן מדרימה למקסיקו בסונורה, סינלואה וצ'יוואווה.
הקרפדה חיה גם במדבר סונורה, ובעוד מדבריות ואזורים צחיחים יחסית אך בהם היא נמצאת סמוך לנחלים, מעיינות ותעלות ניקוז.
הקרפדה היא פעילת לילה המתחבאת ביום במאורות מכרסמים.
היא ניזונה לרוב מחרקים ופרוקי-רגליים אחרים.
עונת רבייה שלה חלה בין יולי לאוגוסט בבריכות רדודות, בהם הנקבה מטילה עד 8,000 ביצים.