tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האימון הטקטי היה יכול להמחיש את מצב הנחיתות הקשה של חיל הים הישראלי.
אך לחיל הים לא היה כח אחר להעמיד מול הצי המצרי.
בתקופת ההמתנה חומשו הטרפדות בטורפדו ונדרשו להסתער על המשחתות מסדרת סקורי כשאלה יבואו להפגיז את החוף.
למשחתות לא היה פתרון אחר והוראת הרמטכ"ל הייתה להרחיק אותן מספינות הטילים המצריות.
יזמה התקפית - מפקד חיל הים העריך שיש להפגין פעילות התקפית כדי למנוע מהצי המצרי הגדול והצי הסורי לשתף פעולה ולהגיע לחסימת דרכי הים התיכון לישראל.
תוכננו פעולות קומנדו ימי נגד כלי שיט של האויב בנמלים ופעולה התקפית באזור פורט סעיד כדי לאפשר הנחתת רכב קרבי משוריין בחוף אל עריש.
להצלחת פעילות הקומנדו הימי בנמלים נדרשה הפתעה אך העדיפות ניתנה לתקיפות חיל האוויר.
הרכב כח השייטת - שלוש המשחתות נמצאו במצבי מוכנות שונים: אח"י יפו (ק-42) בפיקוד יצחק קט הייתה בפעילות מלאה.
אח"י אילת (ק-40), בפיקוד יצחק שושן נמצאה בשיפוץ ובתקופת ההמתנה הורכבו מערכותיה והכנותיה נמשכו עד פריצת המלחמה.
אח"י חיפה (ק-38) שהייתה כבר במצב עתודה קיבלה כמפקד את סא"ל יהודה בן-צור ואוישה בצוות מילואים.
מפקד השייטת אל"ם נפתלי רוזן.
במהלך ההמתנה חזר מפקד השייטת הקודם אל"ם בנימין תלם משרבורג שם עסק בספינות סער וקיבל פיקוד על כח משימה הכולל את אח"י יפו (ק-42).
ב-5 ביוני לאחר תקיפות חיל האוויר והצלחת התקדמות צה"ל בסיני בוטלה הנחתת הכוחות באל עריש.
המשימה לתקיפת פורט סעיד הוטלה על בנימין תלם.
הכוח כלל את אח"י יפו (ק-42), שלוש טרפדות וכח צוללים משייטת 13. במהלך התנועה התקבלו ידיעות שאין כלי שיט צבאיים בנמל פורט סעיד.
למרות זאת קיבל מפקד הכוח הוראה להעדיף הפעלת צוללים ולהימנע ממגע עם ספינות טילים מצריות.
לתלם היה ניסיון קודם בסיורים מול החוף המצרי.
הוא הוריד את כוח שייטת 13 בקרבת הנמל.
לאחר גרירה קצרה בסירת הציפור החליט מפקד החזירים יצחק שמיר להתנתק והחזירים המשיכו לבד.
הצוללים בשני חזירים סרקו את הרציפים ולא מצאו מטרות.
במיומנות התחמקו מספינת משמר שהטילה פצצות נגד אדם בקרבתם ויצאו והמתינו לאיסוף.
בעת ההמתנה נודע מגורמי האזנה ששתי ספינות אוסה נשלחות לתקוף מטרה שהתגלתה מצפון לפורט סעיד.
תלם העריך שספינות הטילים נשלחות לתקוף את המשחתת ופקד על אח"י יפו (ק-42) להתרחק.
למעשה הייתה זו סירת האיסוף שהתגלתה כאשר התקרבה לנמל.
הטרפדות הישראליות התקרבו והמצרים שגילו להפתעתם מטרות אויב רבות פקדו על ספינות האוסה לחזור לנמל.
בדיעבד התברר כי הן לא היו חמושות בטילי ים-ים סטיקס לאחר המתנה של כשעה וחצי נאספו לסירת האיסוף ונאלצו להשמיד את החזירים.
חוסר המטרות בנמל, השמדת החזירים, התרחקות המשחתת והפסקת קרב הטרפדות, השאירו טעם של אי הצלחה.
אלתור חילוץ חולית הקומנדו מאלכסנדריה - למחרת פתיחת המלחמה כשהוברר כי לא נוצרה חבירה בין חולית הקומנדו הימי בפעולת אלכסנדריה ואח"י תנין (צ-71) שהמתינה לאיסופם.
התגבשה בחיל הים דעה כי יש צורך לחלץ בכח את החוליה.
אף כי ההערכה המודיעינית מבצעית לגבי נחיתות המשחתות מול טילי הסטיקס ועם הקומנדו הימי לא היה קשר יצאה השייטת בהרכב מלא בפיקוד נפתלי רוזן לכיוון אלכסנדריה.
הפלגת המשחתות אושרה על ידי סגן הרמטכ"ל חיים בר-לב לאחר מאמצי שכנוע של חיל הים במשך הבוקר.
מאוחר יותר נודע הדבר לרמטכ"ל יצחק רבין שביטל את הפעולה והמשחתות הוחזרו לנמל.
אל"ם בנימין תלם שנשלח אותו בוקר בדחיפות לשרבורג כדי למנוע מימוש כוונה צרפתית למנות מפקד מהצי הצרפתי לספינות בבנייה היה מאוד נגד הפעולה הזאת והגיב על כך במכתב אישי למפקד חיל הים.
כמעט אש על כוחותינו - בליל 7/8 ביוני גילה מכ"ם חיל האוויר שלוש מטרות נעות מכיוון דרום מערב לעבר תל אביב.
הייתה הערכה מוקדמת שגרסה כי אחת מדרכי הפעולה של הצי המצרי תהיה שמשחתות יתקפו בלילה את חופי ישראל.
כפי שנעשה במלחמת העצמאות ומלחמת סיני וחיל הים נערך לקבל אותן כפי שתכנן ותירגל.
שלוש טרפדות בפיקוד סא"ל משה אורן נשלחו מאשדוד בצמוד לחוף.
שייטת המשחתות בפיקוד אל"ם נפתלי רוזן שהייתה בים מול נתניה נשלחה דרומה בכל המהירות והוזמן סיוע אווירי.
מפקד חיל הים שלמה אראל ניהל את הפעילות המבצעית ממוקד השליטה החילי בחיפה, כשכוונתו לתאם בו זמנית את המשחתות בתותחים מהצפון את הטרפדות בטורפדו ממזרח ומטוסים תוקפים מלמעלה.
המצב נראה ממש טוב והספק החל מנקר.
המטרות במבנה התקדמו ומטוסים שהוזנקו דיווחו על קשר עין עם המטרות –שלושה שבלים מקבילים.
הוא חשב הטייסים באוויר הודיעו על מוכנות לתקיפה ומפקד חיל האוויר לחץ לקבל אישור תקיפה.
מפקד חיל הים אישר הנרה בלבד והנורים נפתחו מעל המשחתות הישראליות.
מטרות חיל האוויר היו עננים שנעו עם הרוח הדרום מערבית.
תצפיות המטוסים היו שובלי המשחתות הישראליות.
כך קור רוח וסבלנות מבצעית מנעו תקלה מבצעית חמורה.
שיבוש פעילות צוללות - אח"י אילת (ק-40) ואח"י חיפה (ק-38), עסקו במהלך המלחמה בסריקות לאורך חופי ישראל.
המצרים שלחו שלוש צוללות כנגד התנועה הימית לנמל חיפה.
אח"י אילת נשלחה לצפון המפרץ ואח"י חיפה לדרומו.
נתגלו צוללות מצריות והותקפו בפצצות עומק.
בדיעבד נודע כי צוללת מצרית חזרה ועלתה לתיקונים.
הפעילות המצרית בחופי ישראל נמנעה.
בשבועות שלאחר המלחמה הייתה פעילות מצרית רבה בגזרת חוף סיני.
כלי שיט של חיל הים נפגשו עם סירות עמוסות בחיילים מצריים שהעדיפו לנסות את מזלם ולברוח לפורט סעיד.
חלקם נתפסו ואף שוחררו להמשיך בדרכם.
דייגי מכמורת ישראלים החלו לדוג באזור וחיל הים נערך לאבטח אותם.
כאשר התברר שהמצרים מבצעים סיורי לילה עם טרפדות מול החוף וכנראה מקיימים קשר עם אנשיהם בחוף סיני שונתה מטרת הסיורים והם נערכו בלילה כאשר באזור נמצאים מספר כלי שיט בו זמנית.
ב-11 ביולי 1967 לקראת חצות נקלטו במכ"ם מטרות היוצאות מפורט סעיד ובדרכן למימי סיני.
במקום הייתה אח"י אילת בפיקוד סא"ל יצחק שושן וזוג טרפדות בפיקוד סרן אלי רהב ארבו בקרבת החוף.
בפעולה מתואמת סגרו כלי השיט על המטרות שהתבררו כטרפדות דגם P183 .
המצרים פתחו באש על הטרפדות הישראליות וזכו למכת אש שגרמה להן להיפרד.
בהמשך הקרב תקפה המשחתת טרפדת אחת וזוג הטרפדות את השנייה.
תוך חצי שעה נגמר הקרב כאשר בטרפדות המצריות התפוצצו טילי הטורפדו שנשאו עליהן.
רסיסים מהפיצוץ פגעו בצד ימין של חרטום המשחתת וימאי אחד נפצע קל.
בטרפדות הישראליות לא היו נפגעים.
שר הביטחון והמטה הכללי שאפו לקיים נוכחות צבאית בקרבת פתחי תעלת סואץ.
אף כי לא היה שינוי בהערכה המודיעינית לגבי החימוש הקטלני של הצי המצרי השתנתה המדיניות וכלי שיט הורשו להתקרב לאזור שנמצאים בו טילים.
המצרים ראו בשלילה התקרבות כלי שיט ישראליים לבסיסם בפורט סעיד.
על אף הפסקת האש ניצלו את ההזדמנות שנקרתה להם וב-21 אוקטובר 1967 יצאו ספינות טילים מסדרת קומאר מפורט סעיד ותקפו את אח"י אילת בטילי סטיקס.
המשחתת שנמצאה 14 מייל צפון מערבית לפורט סעיד, נתפשה בהפתעה.
ספגה 2 טילים ושעה מאוחר יותר טיל נוסף, שגרמו לטביעתה עם 47 הרוגים.
הופעל חילוץ אווירי במסוקים לבסיס חיל האוויר באל עריש.
המסוקים הראשונים התיישבו במים ומשכו אליהם ניצולים.
מאוחר יותר החליטו הטייסים שהדבר מסכן את המסוק והניצולים הועלו אחד אחד בכבל הרמה המיועד לכך.
טרפדת ט-206 בפיקוד סרן רפי אפל הגיעה ראשונה לאזור ועסקה בחילוץ.
טרפדות וצוללים של חיל הים המשיכו מספר ימים לאסוף גוויות מגופה השקוע של המשחתת.
בסיום החיפושים פוצץ גוף האונייה, כדי לא לאפשר למצרים לחטט בו.
אח"י אילת (ק-40) טובעה היות שנשלחה למשימה של הפגנת נוכחות מתריסה כשהיא נחותה מהאויב שעמד מולה.
נמצאה זמן רב בטווח נשק שלא הייתה לה הגנה ממנו.
גלויה באור יום ועל צג המכ"ם נדרשה רק החלטה.
המסקנה שמשחתת שתתקרב לספינת טילים אויבת תוטבע, ומכאן שאסור לה להיות שם, התקבלה כבר בסדרה הטקטית במלטה בחודש אפריל 1967. אף אחד לא ערער על תקפות המשימה ל"הפגנת נוכחות" בעת שהוטלה.
מעבר לנתון הקבוע שמצרים היא מדינת אויב וצפויות ממנה פעולות איבה, נעשתה שלושה חודשים קודם לכן באותו אזור ועל ידי אותה אונייה בדיוק פעולה מלחמתית בה ספג הצי המצרי אבדות רבות- קרב רומני (קרב ימי).
כל המעורבים בנושא מטילים את האחריות על האחרים.
האלוף אברהם בוצר היה היחידי שחלק באחריות להעמדת המשחתת במקום, בזמן ובסגנון שגירו את המצרים להטבעתה.
העמדת השייטת - בשוך קרבות מלחמת ששת הימים, היה צורך להקים מסגרת לשליטה על החוף החדש שנתווסף בים סוף.
מפקד השייטת אל"ם נפתלי רוזן נשלח לזירה והחליף את אל"ם אברהם בוצר שעבר למפקדת חיל הים כרמחי"ם.
בכך למעשה התמוססה מסגרת "שייטת 1" ומפקדי המשחתות הופעלו ישירות על ידי מפקדת חיל הים.
אח"י חיפה (ק-38) שהייתה בשירות מילואים הושבתה.
שמה הועבר לספינת הטילים החמישית.
לאחר שהוטבעה אח"י אילת, הופעלה רק המשחתת אח"י יפו (ק-42) כלי השיט הנותר מהשייטת שהמשיכה באימונים נגד צוללות והפליגה לנמלים אוגוסטה ומלטה עם קורס חובלים.
+המועד מקום אירוע תוצאותתקופת הקליטהאוגוסט 1955 ליברפול אנגליהתחילת שיפוץ המשחתות.
בסיומה העברת פיקוד מצבי קינן סא"ל אלכס שור.18 במאי 1959חופי ישראלניסוי טיל לוז מסיפון אח"י אילתהניסוי הצליח8–30 בינואר 1961מלטה וקורסיקה אח"י חיפה (ק-38) בביקור "עבודה" ראשון מחוץ לישראל.
האירוח על ידי האנגלים הופסק מסיבות פוליטיות והאונייה נדרשה לצאת מהנמל ביום שבת לפנות ערב לתוך סערה עזה.
המשחתת הגיעה לנמל אז'אקסיו בקורסיקה והתקבלה בסבר פנים יפות.1960נמל פמגוסטההשתתפות בהסרטת אקסודוס של הבמאי אוטו פרמינגר.
המשחתות נצבעו בסימונים בריטיים הצילומים ארכו כשבוע ימים.29 באוקטובר – 13 בנובמבר 1961 נמל נאפולישכללה ביקור של שבוע ימים בנמל נאפוליתורגלה העברת ציוד כאשר שלוש המשחתות בשורה חזיתית15 באוקטובר 1962אימון שייטתי בטולוןשלוש המשחתות בפיקוד יצחק רהב יצאו לנמל טולון.
שם עברו אימונים במתקן התרגול הטקטי של הצי הצרפתיאח"י חיפה (ק-38) בפיקוד הדר קמחי הפליגה בנפרד נכנסה לנמלמסינה לתדלוק.
נערכו ביקורים באקדמיה הימית האיטלקית.
עקב מותו של האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה צומצם החלק הטקסי.פברואר 1964מערב הים התיכון ומרסיי אח"י אילת בהפלגת חובלים לנמל מרסייבדרכה חזרה נקלעה לסערה קשה.
מפקדי האוניות היו ברובם יוצאי הפלי"ם או מפקדים שצמחו בבתי הספר הימיים בארץ או בבית הספר הימי בצ'יוויטווקיה.
למעט שמואל ינאי שהיה כבר מפקד בכיר בפלי"ם, נבחרו כל מפקדי השייטת מתוך מפקדי האוניות.
הערכת הצוותים למפקדיהם הייתה רבה.
אותם המפקדים שהפגינו יכולת תמרון של האונייה זכו להערכה רבה יותר.
סיוע לאיי יוון - כהוקרה על פעילות ה"שייטת הגדולה" בסיוע לנפגעי הרעש באיי יוון, העניק פאול מלך יוון למפקד השייטת, שלמה אראל, ולמפקד אח"י מזנק (ק-32) יצחק דביר, עיטורי הצטיינות "אביר מפקד מסדר הפניקס המלכותי של יוון".
שביית איבראהים אל-אוול - מפקד השייטת שמואל ינאי הביע את הערכתו לצוותות המשחתות בפקודה לקראת יום העצמאות 1957. ציונו לשבח על פעולה מקצועית ודביקות במילוי תפקיד: משה סגל, אברהם כספי, יהודה אשכנזי, בן עמי זמיר, אריה פיכמן, יצחק נעים ואמציה רון.
ב-4 ביוני 1948 מול חופי תל אביב במהלך קרב כנגד אונייה נושאת גייסות 'אמירה פאוזיאנה' נפגע מטוס חיל האוויר ונפל למים.
גופות הטייסים ו לא נמצאו.
בתקיפת מטוסים מצריים את אח"י אילת (א-16) מול חופי תל אביב ב-9 ביולי 1948 נהרג מתנדב שוודי, ושישה מאנשי הצוות נפצעו.
בקרב ימי ליד חוף אשקלון בין האוניות אח"י וג'ווד, אח"י הגנה ו'אח"י נוגה (ק-26)' לבין קורבטה מצרית, ב-19 באוקטובר 1948, הכוח הותקף באש סוללות תותחי חוף מצריות ומטוסי 'ספיטפייר' מצריים.
לשייטת נגרמו הרוג אחד ו-5 פצועים.
ב-5 ביוני 1958, באחד האימונים המוקדמים להתגוננות ממטוסים ירד מטוס מדגם דאסו מיסטר IV ונגע באנטנת המכ"ם בראש התורן של אח"י יפו (ק-42).
המטוס נפל למים והטייס לא הצליח להיחלץ ונהרג.
21 אוקטובר 1968: המכונאי ג'ורג' נודל נסחף מסיפון אח"י יפו (ק-42) לים הסוער.
הדבר היה בלילה, בין כרתים לסיציליה.
בחיפושים שנערכו במקום הוא לא נמצא והוכרז נעדר.
המונח שייטת הנחתות משמש לתיאור כלל היחידות שביצעו או מבצעות איגוף ימי בצה"ל, הן באימונים והן בהנחתת כוחות מהים אל החוף במערכות ישראל.
השייטת פעלה תחת מספר שמות שונים מקום המדינה ועד סגירת והקפאת יכולת הנחיתה בשנת 1993. בשנת 2022 נפתחה מחדש פלגה 921 כפלגת הנחיתה בחיל הים תחת בסיס אשדוד.
בתקופות השונות כללה השייטת כלי שיט, ספינות לוחמה אמפיבית ואוניות סוחר מגויסות.
בתקופת מח"י דוד בן בעש"ט הוחלט לרכוש נחתות ישנות, המכונות "מנטה" ומשמשות בעיקר לסיוע לוגיסטי.
ספינות ה"מנטה" נקראת "פלגת נחיתה" או "פלגה 921".
הערכת צה"ל לגבי הצורך בכושר באיגוף ימי, דהיינו הנחתת כוחות מהים, עברה במהלך השנים תהפוכות.
לקראת מלחמת השחרור נקבעו תפקידי איגוף לכח הימי ויצירת ראשי גשר חופיים לאספקה ליישובים מבודדים.
פיקוד החיל עמל להרחיב את תפישת יעוד לזרוע הימית גם להגנת השיט המסחרי לארץ וממנה.
נושא האיגוף הימי הושאר ליזמת אנשי היבשה.
חיל הים לא נדרש להחזיק כח נחיתה שיאפשר לצה"ל איגוף ימי בהיקף מוגדר.
השארת נושא האיגוף הימי מחוץ למסגרת משימות חיל הים מנע את העדיפות הנדרשת לבניית היכולת.
לחוסר ההתמדה בדרישות האיגוף הימי השפעה שלילית על בניית הכוח, כשירות כלי השיט והרמה המקצועית.
לכך היו שני חריגים: בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים הוגדרה לזירת ים סוף משימה להנחתת חטיבת שריון במפרץ סואץ.
ובתקופה שלפני מלחמת לבנון התקרב המטה הכללי להרחבת היעוד של חיל הים בכך שהורה על בניית 8 נחתות חדשות.
בתחילת שנות ה-90 הוברר שאין לצה"ל תוכניות אופרטיביות הכוללות איגוף ימי.
תוכניות סדר הכוחות לא כללו נחתות.
התפתחות נושא האיגוף הימי בצה"ל
ניתן להבחין בשלוש תקופות משמעותיות לנושא הנחיתה בצה"ל:
תקופת ההתחלה - 1948 -1956, מהקמת המדינה ועד לאחר מלחמת סיני.
אופיינה בתפעול כלי שיט ישנים במשימות שונות.
בנייה והתחדשות - 1962 - 1978, מתחילת שנות הששים ועד אחרי הסכם השלום בין ישראל למצרים.
בניית כלי שיט חדשים ורכישת נוספים, העברות ביבשה ובים.
היערכות כלי שיט לנחיתה בזירת ים סוף ובים התיכון.
המאפיין את הפעילות בתקופה זאת היו אימונים, תרגילים והכנות להנחתת כוחות.
הפעילות המבצעית החשובה לזכות חיל הים בתקופה זאת היא הפשיטה המשוריינת על החוף המצרי במפרץ סואץ במבצע רביב.
לקראת מלחמת יום הכיפורים נראתה משימת הנחיתה במפרץ סואץ משימה עיקרית שהוכנה ותורגלה תקופה ארוכה.
בעת המלחמה הועמסו טנקים לנחתות אך הפעולה בוטלה.
מימוש היעוד - וסגירת היחידה – 1979 - 1993 - לאחר הסכם השלום עם מצרים רוכז כח הנחיתה בים התיכון.
במלחמת לבנון בוצע איגוף ימי משמעותי.
לאחריה בוצעו אימונים עם מרבית יחידות השריון.
לאחר תכנון נחתת רבת יכולת שנעצר מחוסר תקציב למימוש, הופסק פיתוח כלי שיט חדשים.
עד העמדת כלי השיט וסגירת היחידה.
העצמת חיל הים ופתיחה מחודשת - עקב ריבוי האיומים מזירות שונות לצד איומים מזירות חדשות ושיתופי פעולה צבאיים עם מדינות שכנות.
החל מהעשור השני של המאה ה-21 החלו לערוך תוכנית להעצמת כוחו של חיל הים, ובין היתר היכול לספק סיוע קרוב לזרוע היבשה ובכלל זה תובלה ופשיטות מהים.
מאז הקמת חיל הים הישראלי היו ברשותו סוגים שונים של נחתות.
תחילה, עם הקמת החיל, הוכשרו כמה נחתות ששימשו קודם לכן כספינות מעפילים (אחת מהן, "אף-על-פי-כן" משמשת כיום כבסיס למוזיאון ההעפלה וחיל הים בחיפה).
בשנת 1949, עם תום מלחמת העצמאות, הגיעו שש נחתות טנקים מאיטליה ושש נחתות מכוניות מארצות הברית.
בשנות ה-60 ביזמתו של ישראל ליברטובסקי נבנו במספנות ישראל שש נחתות טנקים בשתי סדרות.
נחתות הסדרה הראשונה הופעלו בתחילה מבסיס חיפה (פלגה 922), ולאחר מלחמת ששת הימים הועברו דרך היבשה לאילת, ומשם בהפלגה לבסיסי חיל הים במפרץ סואץ הכלים הוארכו בשישה מטר וידועים כסדרת נחתות 36 מ'.
נחתות ששים המטרים הופעלו מבסיס חיפה ומבסיס אשדוד כפלגה 924 ואחר כך 921. לימים, הועברו בהפלגה, סביב לאפריקה, לבסיס חיל הים בשארם א-שייח'.
במהלך מלחמת ההתשה נרכשו עבור זירת ים סוף כלי שיט שאפשרו נחיתת כח בהיקף רב.
שלוש אוניות נחיתה תוצרת אמריקאית LANDING SHIP TANKS מתקופת מלחמת העולם השנייה, שכינוין בחיל הים דגם שיקמה.
מעבורת מכוניות תוצרת דרום אפריקה שהוסבה להנחתת טנקים ורכב קרבי משוריין – אח"י בת שבע (פ-57).
לאחר מלחמת יום הכיפורים הוחלפו הנחתות 60 מטר לזירת ים סוף עם נחתות 36 מטר שהועברו בדרך היבשה לים התיכון.
ונרכשה אונית גלנוע אח"י בת גלים שאפשרה העברת רכב קרבי משוריין למעגנים.
כלי השיט להנחתה בתקופת ההתחלה
הטבלה להלן כוללת את כלי השיט ששימשו להנחתה בתקופת ההתחלה.
+ כמות ודגם\שם ומס צי תוצרת\תקופת שרות נתונים וכושר נשיאה להנחתה\פעילותמפקדיםתמונה אח"י חנה סנש (ש-29)1948 - 1951 במבצע בן עמי הנחיתה כח מחטיבת כרמלי בשבי ציון ופינתה משפחות קיבוצי הגליל המערבי לנמל חיפה.
הביאה כח מגדוד 22 של חטיבת כרמלי לפשיטה על גשרי הליטני - מבצע כתריאל שבוטל עקב כניסת ההפוגה הראשונה (11 יוני 1948).
ישראל אוורבוך ושאול אבני2 נחתות טנקים תוצרת בריטניהאורך 48 מטר, רוחב 9 מטר, דחי 300 טון, 3 מדחפים, 10.5 קשר.
אח"י אף על פי כן יולי 1948 - 1958במקור נחתת רקטות LCT(r)-147 אימוני גדוד הנחיתה, בעת מבצע סיני תוכננה להנחית כח ברצועת עזה.
הנחתת מוצגת במוזיאון ההעפלה וחיל הים אח"י גוש עציון (פ-39) יולי 1948 - 1957 במקור נחתת טנקים LCT-256, ידועה גם בשמה מהפלי"ם פרטו, תרגלה נחיתות בחופי הים התיכון (1949).
2 נחתות טנקים תוצרת גרמניהאורך 36 מטר, רוחב 10 מטר, דחי 300 טון, 3 מדחפים, 10 קשר.
אח"י רמת רחל (פ-51)30 דצמבר 1948 - 1960איסוף שלל מחוף סיני וחילוץ המיג 15 מימת ברדוויל בעת מבצע סיני.
הדר קמחי, יהודה בן-צור, מאיר לובוכינסקי אח"י ניצנים (פ-53) 30 דצמבר 1948 - 6 נחתות מכוניותתוצרת ארצות הברית אורך 15 מטר, רוחב 4.3 מטר, דחי 60 טון, 2 מדחפים, 11 קשר.
שמשו גם להובלת טנקים קלים AMX-132 נחתות מכוניות, מח 32, מח-38 ומח-401949 עד 1967סיורי אבטחה פלגה 788 בכנרת, פעולת כנרת 4 נחתות מכוניות 1949 עד 1967 בעת מבצע סיני הועברו ברכבת וברכב לאילת.
שתי נחתות סייעו באש מהים לכיבוש טאבה.
4 הנחתות סייעו להתקדמות חטיבה 9 לאורך חופי סיני כולל הנחתת טנקיםבפיקודו של גד אשר
כלי שיט לנחיתה בתקופת ההתחדשות
הטבלה להלן כוללת את כלי השיט ששימשו להנחתה בתקופת ההתחדשות ומימוש היעוד.
חרטומה הועבר באוקטובר 2016 לשימור באתר יד לשריון בלטרון.
ונמכרה למדינה במזרח אפריקה שמואל שבח, שמאי בר-און, ראובן פעמוני, אבי שחף, עומר לבבי, אודי יושע, דגם שיקמה3 נחתות טנקים אמריקאיות LSM אורך 60 מטר, רוחב 10 מטר, דחי 1095 טון, 2 מדחפים, 12.5 קשר.אוניות נחיתה בעלות כושר הפלגה בים הפתוח שראו שימוש במלחמת העולם.
סיפון הטנקים מעל קו המים, יחס גבוה של הספק מנועים להדחק, משאבות חזקות להעברת מים למכלי חרטום, דלת קדמית חרטום חד וגשר עליה ארוך נפרד.
אח"י אופיר (פ-91)1970 - 1976הגיעה במצב טכני עדיף והייתה במצב טכני טוב אריה מרמרי, יגאל בר יוסף, זאב גולדצקי, מוטי מיכאלי רפאל זנדברג
הציף בשנים1972-מלחמת יום כיפוראח"י שבא (פ-93) 1970- 1976 אורי סלע, אח"י תרשיש (פ-95) 1970 - 1973 במצב טכני ירוד הוצבה בחוף ראס סודר ושימשה כרציף ומגורים לאנשי הדבורים ההפלגה האחרונה וההנחתה הסופית מפקד זאב גולדצקי ציף רפאל זנדברג שהיה אחראי עם קבוצה של כ-20 חיילי
מילואים לפרק ממנה את כל הציוד ולהפכה לרציף דבוריםאח"י בת שבע (פ-57)יוני 1969 - 1990 אורך 95 מטר, רוחב 11.5 מטר, דחי 1892 טון, 4 מדחפים, 11 קשר נוזאית 12 טנקי מגח או צנטוריון בסיפון מחסן ו-24 נגמ"שים M-113 בסיפון העליון.
העבירה כוחות רבים במהלך מלחמת לבנון.
בסיום תפקידה הוטבעה בים התיכון צבי גבעתי, שאול חורב, מייק אלדר, חיים גבע, אריה מרמרי, יוסי לוי, מרום יהושע, מרדכי דקל, דני כרמלי, גרשון נווה, אהרון שפיר, יצחק קרמונהתמסח (שחף 20) מלחמת ההתשהדוברה פתוחה מורכבת מ-20 יחידות הצפה ומונעת בשני מנועים חיצוניים.
מתאימה למעברי מים שקטים שימשה בחציית תעלת סואץ, ניסיון לשלב אותה בפלגת הנחתות בים סוף לא הצליח.אנשי חיל הנדסה בוגרי קורס מפקדי דוברות
במשך השנים נרכשו אוניות סוחר או גויסו זמנית לשמש לפעילות התובלה והנחיתה.
ברכישתה הגיעה לים האדום ועסקה בהפלגות הבאת עולים במבצע משה.
לאחר הסכם השלום בין ישראל למצרים, עברה לים התיכון והנחיתה רכב קרבי משוריין במלחמת לבנון.
להנחתת רכב קרבי בחופים הסתייעה בטנק גישור רס"ן אריה גביש, רס"ן אילן בוכריס, רס"ן עוזי טישל, רס"ן רפי בנימיןאוניית גל-נוע מגויסת א/מ יסמיןמבצע שלום הגלילשל חברת צים, תפוסה 4543 ברוטו, שימשה באופן חד פעמי להנחתת אגד ארטילרי בנמל ביירות.סא"ל אודי אראל, ר/ח מיכה זנד.
מפקד האגד המושט: אלי יפה
מפקדי היחידה נבחרו מקציני הים ללא ניסיון מוכח בנחתות.
רמת המשמעת ותפעול הנחתות היו שונים בהתאם לאישיות והזמן.
איוש מכלי השיט לנחיתה נעשה לפי מיון בסיסי של הכושר לשירות ימי.
תנאי העבודה בספינות היו קשים; העברת דברים כבדים, משיכת חבלים, גירוד וצביעה, גירוז והפעלת מנועים.
תנאי המגורים בספינות היו צפופים בדוחק ללא מיזוג אוויר ועם אוורור מינימלי.
אף כי יש עבודות ייחודיות לנחתות לא התקיים בחיל הים מקצוע צבאי מיוחד לנחתת.
לא לקצונה ולא אנשי הצוות.
הידע היה נרכש תוך כדי עבודה מניסיון.
אנשי הצוותות קראו לנחתות "אניות עבדים" ולמגורי הצוות שהיו דחוקים בסיפון התחתון ללא בידוד אל חדר המכונות קראו "צינוק".
אנשי הצוות הפנימו כי מתקיימת הערכה נמוכה למאמציהם.
והתפתח הווי פנימי מלוכד אך נוגדני לשאר חיל הים.
היות שהצפיות לא היו גדולות והמשימות הושגו לא נראה בכך בעיה.
בשנים הראשונות להקמת צה"ל יוחסה חשיבות לנושא הנחיתה, לקראת מלחמת השחרור בהצעת הפלמ"ח שהוגשה לדוד בן-גוריון בין תפקידי הכוח הימי הוגדר
רעיון האספקה דרך הים לגושים מבודדים עלה בחודש אפריל 1948, עת ניתשו קרבות צבא ההצלה של קאוקג'י צר על משמר העמק.
הבריטים חסמו באזור כפר ויתקין את הדרך ממרכז הארץ לצפונה.
נשק תחמושת וחמרי נפץ הועברו בסירת דיג מתל אביב לחוף קריית חיים ומשם במכונית לעין השופט.
גם הגליל המערבי שהיה מנותק מחודש מרץ 1948 קיבל אספקה בסירות מנוע ממעגן תחנת החשמל בחיפה לנהריה.
פעילות זו אורגנה על ידי פלוגת הנמל ואחר כך בסיס חיל הים בחיפה.
בתקופת ההתחלה כללו הכוחות להנחתה חיל רגלים ורכב אספקה ובסופה הועברו גם טנקים קלים בנחתות למכוניות.
יחידת הנחיתה של חיל הים - המחשבה על כח מיוחד שיאומן ללחימה יבשתית ונחיתה מהים הלהיבה את אנשי הפלמ"ח ואת המתנדבים מארצות הברית.
הוקמה יחידת נחיתה בפיקודו של אפרים פילרסדורף ואליעזר טל, שהתבססה בחוף דור.
אנשיה שגויסו מיחידת הנמל ומעולים תאמנו בחתירה בסירות וירידה מכלי שיט בלב ים.
צורכי צה"ל באותה עת היו רבים ליחידה לא ניתן זמן מספיק לאימונים וגם לא את כח האדם הדרוש.
לצורכי הלחימה בנגב צורף סגל היחידה לחטיבת גבעתי בקרבות בית עפה שם אבדו רבים מאנשיה ומפקד נפצע ולא חזר לפיקוד.
גדוד 22 מחטיבת כרמלי - עבר אימוני נחיתה והונחת מהים במהלך מבצע בן עמי.
כוח מאותו גדודו התאמן ויצא למבצע כתריאל של תפישת גשרי הליטני, שהתבטלה בהמשך.
חטיבת רגלים - לאחר מלחמת העצמאות הרשים חיל הים בתרגיל הגדול בשנת 1950 ביכולתו להעביר חטיבת רגלים לאיגוף ימי.
אך מיד לאחריו הוגדר יעוד חיל הים להגנת החוף בלבד.
אזור הגליל המערבי והעיר נהריה היו מנותקים משאר היישוב עקב כך שעכו טרם שוחררה.
ב-12–13 במאי 1948 הועבר גדוד 22 של חטיבת כרמלי מתוך מעגן חברת החשמל בחיפה 450 לוחמים על נשקם וציודם שהועמסו על אח"י חנה סנש (ש-29) בחוף שמן, והועברו לנהריה.
בפעולות אלה השתתפו בנוסף לאח"י חנה סנש (ש-29), שתי ספינות דיג, שתי גוררות וסירות פריקה.
ב-14/15 במאי הועברו מנהריה לנמל חיפה 300 נשים וילדים, שפונו מהגליל המערבי והורדו לנמל חיפה למרות נוכחות הבריטים.
מבצע כתריאל לתפישת גשרי הליטני
אליעזר טל מיחידת הנחיתה של חיל הים, הופקד על הצד הימי.
מתכנני המבצע קבעו את 9 ביוני 1948 כיום ה"ע" והחיילים הועמדו בכוננות המבצע נדחה ביממה עקב ים גבוה.
ב-10 ביוני בשעות אחר הצהריים עלו הלוחמים ממעגן חברת החשמל לאח"י חנה סנש (ש-29), ויצאו לים.
קרוב לחוף הנחיתה בלבנון התקבלה פקודת ביטול.
ההחלטה של דוד בן-גוריון לביטול המבצע נבעה מחשש להיות מוצגים כתוקפנים וה"הפוגה" שעמדה להיכנס לתוקף.
שחרור עין גדי - בים המלח
מגמת המבצע הייתה ייצוב הקו הצפוני מזרחי של חזית הדרום על ידי קביעת הגבול הישראלי-ירדני מצפון לעין גדי.
ב-7 במרץ 1949 בשעה 19:00 יצאו מסדום שתי סירות מנוע שגררו אסדת נחיתה ועליה יחידה מחטיבת אלכסנדרוני.
מפקד כלי השיט היה שלמה אראל, שהכיר היטב את ים המלח מעבודתו במפעל בסדום.
הכוח נחת בעין גדי והשיג את יעדיו ללא כל התנגדות.
פשיטה על קו הרכבת עזה מצרים
במהלך מבצע חורב בליל 26/27 דצמבר 1948 בוצעה פעולת פשיטה, שהוגדרה כנחיתה, מזרחית לאל עריש שמטרתה ניתוק מסילת הברזל מעזה למצרים.
המבצע כונה – פעולת התחלה.
הכח הפושט הורכב מגדוד הנחיתה של חיל הים.
עקב אופי הפעולה הוחלט לא להשתמש באניות הנחיתה של החיל.
הכח העמס בנמל תל אביב על אח"י סער (מ-23) ואח"י פלמח (מ-19) באבטחת השייטת הגדולה.
החבלה בפסי הרכבת בוצעה והכח נאסף.
הנחתת אח"י רמת רחל (פ-51) התבססה במערב נמל חיפה ושימשה את שייטת 13 כאונייה לאימוני סירות נפץ.
באחת ההפלגות תחת פיקודו של הדר קמחי סגן מפקד השייטת הופעלה לאיתור שברי האוניה האמיר פארוק בעומק הים מול זיקים.
החיפוש נעשה בשיטת הדייגים עם משקולת נגררת ומצוף סימון.
והשברים התגלו לאחר סריקה קצרה.
ב-11 בדצמבר 1955 נערך מבצע כנרת – שכונה גם "מבצע עלי זית" בחוף הצפון מזרחי של אגם הכנרת.
כח צנחנים וגבעתי מובלים בנחתות מכוניות פשטו על המוצבים סוריים שירו והטרידו את הדייגים ויישובי הסביבה.
התוצאה 54 הרוגים ו-30 שבויים סוריים.
לצה"ל 6 הרוגים ו-13 פצועים.
במבצע קדש תוכנן מבצע נחיתה בחוף אל עריש אך המצרים קיפלו את יחידותיהם מסיני ולא היה בכך צורך.
שלוש נחתות מכוניות, נשלחו מאילת לשארם-א-שייח' ועליהן טנקי AMX-13. נחתות מכוניות נוספות הונחתו בחוף עזה וסיני ועסקו בפינוי והעברת שלל לאוניות סוחר שעגנו מול החוף.
ואחרים סייעו בחילוץ מטוס מיג-15 מצרי שנחת בימת ברדוויל שבצפון סיני.
למרות הסיוע המוצלח שנתנו בנחתות במלחמת סיני, הלקח הצה"לי היה שניתן להסתדר בלעדיהן.
בדצמבר 1956 הציג מפקד חיל הים שמואל טנקוס למטה הכללי את התקציב הדרוש לקיום כושר נחיתה משמעותי.
נאמר במפורש שאין צורך בכושר נחיתה.
בפברואר שנת 1957 הועבר מפקד השייטת יהודה בן-צור לבסיס אילת.
כלי השיט הגדולים נמכרו או הוטבעו ורק נחתות המכוניות נשארו.
חלקם באחסנה במגרש בחיפה וחלקם כספינות משמר בפלגה 788 בכנרת.
בין מלחמת העצמאות לקדש 11 דצמבר 1955 איגוף ימי חוף מזרחי של הכנרתמבצע עלי זית פשיטה על ידי כח צנחנים וגבעתי מובלים בנחתות מכוניות שהועברו לשם כך מאחסנה בחיפה.
חיסול מוצבים סוריים 54 הרוגים ו-30 שבויים.
לצה"ל 6 הרוגים ו-13 פצועים.12/11 אוקטובר 1956 מודיעין חוף אל עריש לוחמים ב-2 סירות משייטת 13 על אח"י נגה (ק-22) מבצע בדיקת חופי נחיתה בחוף סיני לקראת מבצע קדש.אוקטובר 1956 היערכותבסיס אילת העברת חמש נחתות מכוניות בדרך היבשה
בעוד שתחום ההשקעה בכלי שיט לנחיתה נמצא בין המטה הכללי ובין חיל הים, לא הוקצו לו מקורות מימון.
עם הקמת מספנות ישראל ראה המנהל הראשון ישראל ליברטובסקי הזדמנות להכניס את המספנות לבניית כלי שיט מלחמתיים.
הכלים נבנו לפי תוכניות אנשי המספנות.
את המימון בסך 80 אלף ש"ח הצליח ליברטובסקי לקבל ישירות ממשרד האוצר.
נחתת ראשונה – מספנות ישראל 1001, אח"י עציון גבר (פ-51) נמסר ב-2 במרץ 1962. מפקד ראשון רב חובל יצחק (אייק) אהרונוביץ'.
לאחר הפסקה ארוכה נבנתה ונמסרה הנחתת השנייה- מ"י 1009 - אח"י קיסריה (פ-53) ב-15 אוקטובר 1964. מפקד ראשון יעקב ניצן.
נחתת 60 מטר, מ"י 1012 - אח"י אשדוד (פ-61) ב-23 במרץ 1967 מפקדה הראשון היה רס"ן יוסף הררי שהיה מפקד הפלגות הימיות.
הנחתת האחרונה השתתפה במלחמת ששת הימים אף כי טרם נמסרה רשמית.
בתקופת ההמתנה אוישה ומפקדה היה רס"ן שמואל שבח.
לאחר שהוברר כי הנחיתה התבטלה הוחזרה למספנות ישראל לסיום העבודה וההתקנות.
במלחמת ששת הימים תוכננה הנחתה של חטיבת צנחנים בצפון סיני.
באילת השתתפו הנחתות בהונאה שהופעלה על הפיקוד המצרי.
מטרת ההונאה בזירה הימית הייתה למשוך כלי שיט מזירת הים התיכון החיונית, לזירת הים האדום שהוערכה כמשנית.
מול תצפיות מודיעין שקיימו המצרים בעקבה נערכו מ-28 במאי מדי יום הצגות חוזרות, של כלי נחיתה המגיעים במשאיות ויורדים למים, וכן העמסת טנק AMX13 לנחתות המכוניות.
בלילה הונחתו הטנקים בחוף הדרומי והועברו לצפון המפרץ.
גם הנחתות הועלו לחוף והוסתרו בוואדי מאחורי הבסיס.
עם פרוץ המלחמה ליוו כלי הנחיתה במפרץ אילת את חטיבה 9 בדרכה דרומה סיפקו מים ואף הנחיתו טנקים במפרץ שארם א-שייח'.
שלוש נחתות תוצרת מספנות ישראל נמצאו בנמל אשדוד.
לאחר ביטול מבצע הנחיתה ביום השני של המלחמה, החל מבצע העברתם בדרך היבשה לאילת.
הנחתות נחתכו לשני חלקים, הועברו ובמשאיות לאילת.
שם חוברו מחדש והפליגו לשארם א-שייח'.
המבצע הלוגיסטי בוצע על ידי חיל הים ומספנות ישראל.
בהמשך, נרכשה "בת-שבע" מעבורת באורך מאה מטרים, ששימשה קודם לכן להעברת מכוניות ושלוש נחתות "שקמה", ששירתו במלחמת העולם השנייה.
על אחי אשדוד (פ-61) הורכב מנוף חזק במשימה לאפשר פריקה של נגמ"שים אמפיביים שלל BTR.
לצורך הסתרת היכולת ההתקפית נמסר שמשימת המנוף היא להרמת סירות ברטרם אל הסיפון.
ב-21 בינואר 1970, בעת שאח"י בת שבע הנחיתה משאית ציוד שלל ממבצע רודוס, בחוף נמל אילת הופעל מוקש שהיה חמוש ונגרמה התפוצצות של מטען התחמושת במשאית.
בטרם הושלמו התיקונים מהפיצוץ ביצע הקומנדו הימי המצרי ב-4 בפברואר פעולת חבלה בנמל הצבאי באילת.
הודבקו מוקשי עלוקה לתחתיות הנחתת אח"י בת שבע ואנית התובלה אח"י בת גלים.
אח"י בת גלים שקעה בנמל.
תושייה של קצין האג"ם של הבסיס אילת רס"ן חיים רענן מפקד פלגת הנחתות בתפקידו הקודם.
רענן הפעיל את הצוות התורן עם סגן המפקד רוני ביליג שהריץ את הנחתת לחוף הצפוני הרדוד באילת והשכיב אותה במקביל לחוף.
שני מוקשים שהתפוצצו גרמו נזק אך הנחתת שכבר ישבה על החוף לא טבעה.
שלוש הנחתות 60 מטר שנמצאו בים התיכון השפיעו על הגזרה הסורית בעצם נוכחותם.
הפעילות הרצופה של ספינות סער מול הנמלים הסורים יצרה אצלם מסקנה שמתוכננת נחיתה.
הסורים התרשמו ממבצע רביב וחששו מפשיטה משוריינת בחופיהם.
לשם כך הקימו פיקוד יבשתי להגנת החוף.
חטיבה משוריינת הוצבה באזור טרטוס וחטיבה שנייה בקרבת לטקיה.
באוקטובר 1972 ביצע חיל הים הסורי תרגיל מקיף שנושאו היה בלימת ניסיון ישראלי לבצע החפת כוחות על החוף הסורי.
בתרגיל נכחו שר ההגנה והרמטכ"ל.
הכח המשוריין הסורי שנשאר בגזרת החוף לא השתתף בקרבות בחזית רמת הגולן וחיל הים הישראלי זכה לתשבחות משר הביטחון משה דיין, על תקיפות ספינות הטילים שהצליחו לחמם את הגזרה.
זירת הים התיכון בגזרה המצרית
ב-16 באוקטובר 1973 הובילה נחתת את לוחמי שייטת 13 עם חזירים לתקיפת נמל פורט סעיד - מבצע ליידי.
המבצע בוצע בהצלחה פגעו בכלי שיט בתוך הנמל.
שני לוחמים עם חזיר לא שבו מהפעולה ונחשבים נעדרים.
ב-21 באוקטובר הובילה נחתת עשרות סירות גומי לחוף סיני מערבית לבסיס דפנה במגמה שיסיעו את כח הפשיטה אל מוצבי התותחים מזרחית לפורט סעיד.
הכנות למבצע הנחתה בזירת ים סוף
זירת ים סוף של חיל הים נערכה למשימת הנחתת כח חטיבתי במפרץ סואץ.
ההכנות למבצע הגיעו לשיאן בחודש אוגוסט 1973 בו התקיים תרגיל גדול "מדקדק" בחוף רס א-טנטור במפרץ אילת.
בתקופת המלחמה התארגן במפרץ שארם א-שייח' כוח נחיתה שכלל גדוד צנחנים בפיקוד עמוס ירון ושני גדודי טנקים.
כלי השיט להעברת הכוחות היו אח"י בת שבע, שתי נחתות מסדרת שיקמה: אח"י אופיר ואח"י שבא ושלוש הנחתות מסדרת 36 מטר.
חטיבת הצנחנים 35 הועברה בהטסה לחופי מפרץ סואץ: ראס סודאר אבו זנימה ואבו רודיס.
חטיבת טנקים 274 בפיקוד אל"ם יואל גונן ויחידה 88 - דב לבן בפיקוד רס"ן יוסף יודלביץ.
על החלק הימי של המבצע פיקד מפקד זירת ים סוף, אל"ם זאב אלמוג.
העברת נחתות 36 מ' לים התיכון
בשנת 1974 בוצע שינוי היערכות בכלי השיט המיועדים לנחיתה.
בחודש מאי 1974 הועברה אח"י שיקמונה (פ-55) בדרך היבשה מאילת לאשדוד.
את ההעברה ביצעה חברת תעבורה שהסתייעה במנופים של סולל בונה.
כל זאת בפיקוח מהנדס חיל הים יעקב יבין.
לצורך ההורדה למים בנמל אשדוד נעשה שימוש בשני מנופים כבדים בחוף ובמנוף צף דוד.
נדרשה מיומנות רבה ותיאום לחלוקת המשקל בין שלושת המנופים.
הובלת אח"י שיקמונה (פ-55) הוכתרה בהצלחה.
בעת העברת אח"י עצין גבר (פ-51) קרסה הזרוע של המנוף הצף והנחתת נפגעה.
היא נשלחה למבדוק בחיפה ותוקנה.
העברת הנחתת השלישית אח"י קיסריה (פ-53) נדחתה.
היא נשארה באילת והועברה רק בנובמבר 1974.
העברת נחתות 60 מ' לים האדום
בהערכת מצב שנעשתה אחרי מלחמת יום הכיפורים נתנה עדיפות לזירת הים האדום.
בחודש אפריל 1974 עברו ספינות סער סביב אפריקה והגיעו לאילת מבצע מוניטין.
שלוש הנחתות מדגם 60 מ' שנמצאו בים התיכון נבנו לתנועה בקרבת החוף ולמצב ים נוח.
כדי להימנע מהים הגבוה העשוי להתפתח באוקיינוס, הוגשה הצעה להעבירן בשני חלקים על גבי עגלה בדרך היבשה.
למרות זאת קיבל מפקד חיל הים בנימין תלם החלטה להעבירן גם אותן בדרך הים.
גג המחסן הושלם ונבנתה מחיצה אטומה כ-6 מ' מהחרטום.
את ההכנות ארגן מייק אלדר מפקד הפלגה.
באוגוסט 1974 יצאו שלוש הנחתות מסדרת 60 מטר מהים התיכון בהקפת יבשת אפריקה לאילת.
ההפלגה קיבלה את השם מבצע ציפור עדן.
הנחתות הופיעו ככלי שיט אזרחיים וכדי למנוע תשומת לב הפליגו בדירוג בהפרש של יומיים כך שלא ימצא יותר מכלי שיט אחד בו זמנית באותו נמל.
ראשונה יצאה הנחתת אח"י אכזיב (פ-65) בשם א.מ.
נירה בפיקוד אבי שחף ועליה סא"ל יוסף יוחנן כמפקד בכיר של ההפלגה.
שנייה יצאה אח"י אשדוד (פ-61) שנקראה א.מ.
דקל בפיקוד ר/ח אמנון תדמור, שלישית יצאה אח"י אשקלון (פ-63) בפיקוד רס"ן משה לוי.
בדרכם פגשו הנחתות ים סוער ועברו חוויות רבות עד שהגיעו לאילת.
אירועי נחיתה בזירה הימית בתקופת התחדשות+המועד סוג פעילות מקום אירוע תוצאות 5 יוני 1967איגוף ימיחוף אל עריש ביטול מבצע הנחיתהחטיבה 55 הופנתה לשחרור ירושלים.
הנחתת אח"י בת שבע הוחפה על ידי צוות תורן, בחוף הצפוני לפני פיצוץ המוקשים והנזק תוקן.נובמבר 1972תרגיל נחיתה הרף עיןבקרבת שארם א-שייח'הופעלו כל כלי השיט של זירת ים סוף.22 אוגוסט 1973תרגיל מודל לנחיתה מדקדקמפרץ אילת ליד רס א-טנטורתרגיל מודל לנחיתה במפרץ סואץ אור אדום ואור ירוק.
16 באוקטובר 1973 פשיטת קומנדו ימימאשדוד לפורט סעיד מבצע ליידי הובלת 2 חזירים בנחתת אח"י אשקלון (פ-63) המבצע הצליח שני לוחמים וחזיר אחד אבדו .
אוגוסט – דצמבר 1974שינוי היערכותסביב אפריקה מבצע ציפור עדן, הפלגת אח"י אכזיב (פ-65), אח"י אשדוד (פ-61) ואח"י אשקלון (פ-63), מחיפה סביב יבשת אפריקה.
חולית החוף ובית הספר להחפה
נחיתה מחייבת בדיקה וסימון חוף לכן התקיימה תת-יחידה של חולית החוף לאורך כל פעילות הנחיתה.
חוליה זו כללה: צוללים, בודקי וסמני חוף.
מחסן ציוד צלילה, סירה מרק 3 ורכב נ"נ.
מפקדי החוליה היו: משה לוי, נתן אברהם וראובן זאק.
בשנת 1975 הועברו אנשיה לחיל האוויר שהקים אז את היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) – יחידה 669. הצורך במדידות עומקים וסימון נתיב הכניסה לנחתות חייב הקמה מחדש.
החוליה כללה כ-20 סירות גומי ואנשיה עסקו בהדרכת הכח הנוחת להתנהגות בים וערכו סדרת מילוט נפש בים הכוללת שחייה עם חגורות הצלה.
ב-1 יוני 1979 הוגדרה חולית החוף כבית הספר לנחיתה במסגרת בסיס אשדוד, מפקדיה היו יהודה גושן וגבי חי שילה.
קיום בית הספר להחפה אפשר להרים את המודעות לנושא בצה"ל.
לפני מלחמת לבנון התקיים לקורס קציני חיל רגלים של בה"ד 1 אימון פשיטה ארוכה שכלל הפלגה למרחק 60 מייל מאשדוד לנחל עזה - 17 סירות זודיאק מרק 5 השיטו את כל הקורס בפיקודו של סא"ל אפי פיין בנוכחות אל"ם שמואל ארד מפקד בה"ד 1.
נושא בדיקת החוף ויצירת מפות החפה הוטל על יחידת ילת"ם בית הספר להחפה הכין את התשתית והדריך את אנשי ילת"ם שהגיעו לרמה טובה.
חולית החוף המשיכה לפעול במסגרת בסיס אשדוד עד סגירת פלגת הנחיתה.
בתקופת 1979 ו-1980 נוצר צורך להספקת נשק ותחמושת לכוחות הפלנגות הנוצריות בלבנון.
בדרך כלל על ידי נחתת אחת לנמל ג'וניה.
כח הנחיתה נמצא באותן שנים במצב טכני ירוד.
היות שלא הוקצה כסף לתחזוקה שיכסה את כל העבודות הנדרשות הגיעו כלי השיט לרמה שמספן ציוד לא הסכים לאשר המשך הפעלתן.
לאחר מעורבות ודיונים עם הרמטכ"ל הוקצה סכום שלא הספיק לכל התיקונים הנדרשים.
הנחתות השתתפו במבצעים נגד מחבלים אל החופים הצפוניים של לבנון, ללא הנחתת כוחות.
הנחתת שימשה כפלטפורמה נושאת לטנקים או מסוקים שתקפו מטרות בחוף הלבנוני.
המטה הכללי בראשותו של רפאל איתן ראה בנחיתה אופציה דרושה לצה"ל.
סיכום המטה הכללי באפריל 1982 הורה את חיל הים לתכנן בנייה של 8 נחתות.
לפני מלחמת לבנון נערכו בצה"ל הכנות במשך שנה.
למבצע הנחיתה תוכננה חטיבת הצנחנים הסדירה חטיבה 35 בפיקוד אל"ם יורם יאיר כשמצוות אליה גדוד טנקים מוקטן 795 מחטיבת בית הספר לשריון 844 בפיקוד סא"ל יוסף מורג.
גדוד בית הספר עבר באותה שנה אימון הקמה בצאלים והיה בכוננות ללחימה במסגרת חטיבת הצנחנים.
כל זאת במקביל להעברת ההדרכה בבית הספר לשריון.
בים האדום נרכשה אוניית גלנוע אח"י בת גלים 2.
ההיערכות לפעילות בלבנון נעשתה כאל פשיטה בה יידרש חיל הים להעברת כח צנחנים ושריון מדרום לצידון בשני סבבים.
מתוך כלל הנחתות של חיל הים הוכנו למבצע רק שלוש הנחתות שהיו פעילות בים התיכון.
נחתת שלישית אח"י אשקלון (פ-63) נמצאה במספנות ישראל בלתי כשירה להפלגה ולא מתקנים אותה עקב חוסר תקציב.
שלוש נחתות מדגם 36 מטר נמצאות על החוף באילת במצב שאינן ראויות להפעלה וללא צוות.
במלחמת לבנון הראשונה בוצעה נחיתה רבת היקף בחוף האוואלי בלבנון, על ידי כוח של שתי נחתות ששים מטרים (פ-61 "אשדוד" ו-פ-65 "אכזיב" ו"בת-שבע").
במהלך כמה יממות הונחתו מאות כלי רכב משוריינים ואלפי חיילים.
הכוח הראשון נאסף לנחתות מחוף זיקים ונחת בחצות לילה 6/7 יוני 1982 בחוף שפך נהר האוולי מצפון לצידון.
שאר הטנקים של הגדוד ויחידות נוספות בגל שני ושלישי נאספו מחוף צפון נהריה.
ב-9 באוגוסט 1982 הושטו 2 גדודי תותחנים מאגד 216 באוניית הגל נוע יסמין מאשדוד לנמל ביירות, גדוד 7042 בפיקודו של אלי ברעם וגדוד נוסף בפיקודו של יוסי פרום.
בהמשך הלחימה נוצר צורך לעקיפת השטח הבנוי של העיר צידון.
הנחתות נכנסו באור יום למעגן זהרני בדרום צידון ואת הכוחות ומשאיות ההספקה שאספו פרקו בחוף האוולי מצפון לצידון.
בנוסף להעברת כוחות צה"ל ביצעו הנחתות השיטי אספקה לפלנגות הנוצריות.
בתקופה לאחר הלחימה התארגנה הנחיתה בבסיס אשדוד על פלגה 921 שכללה שתי נחתות 60 מטר פעילות ואח"י בת שבע ונחתת 60 מטר שלישית במצב שימור להפעלה על ידי צוותי מילואים.
עוד לפני מלחמת לבנון היה ברור לרשויות צה"ל שכלי השיט לנחיתה עשו את שלהם וסדר הכוחות מחייב חידוש.
בדיון המטה הכללי בו הוצגה התפתחות סדר הכוחות של חיל הים בחודש אפריל 1982 דרש הרמטכ"ל רפאל איתן בניית 8 כלי נחיתה חדשים.
לאחר המלחמה הוקמה מפקדת נחיתה ותובלה כשבראשה עמד אל"ם מייק אלדר.
ועיסוקה העיקרי היה תכנון נחתת שתהיה בעל כושר נשיאה של 12 טנקים, 8 מסוקים וכושר הפלגה של שבוע ימים.
למטה הכללי בראשות משה לוי הוצג כלי שיט גדול ואושרה הקצבה לתכנון מפורט.
תג המחיר של כלי יחיד כמתוכנן עבר בהרבה את התקציב שניתן היה להקצות לבניית 8 הנחתות שנדרשו בשנת 1982.
בחודש אוגוסט 1984 הועלה הנושא בדיון המטה הכללי בפני הרמטכ"ל דן שומרון.
השיקולים היו בין הקצאת תקציב לטנקי מרכבה סימן 3 או בניית "פלשת" החלטה הייתה לטובת המרכבה והפרויקט הוקפא.
בנובמבר 1982, הטיל הרמטכ"ל רפאל איתן על אל"ם יהודה דובדבני את משימת הקמת חטיבת גבעתי החדשה כחטיבת חיל רגלים סדירה האחראית למשימות נחיתה מהים.
קוימו אימונים משותפים של פלגה 921 וחטיבת גבעתי שכללו: אימוני העמסה ופריקת רכב קרבי משוריין ורגלים.
הפלגת כוחות יבשה בנחתות לצורך רכישת הרגלי שהייה בים.
ביצוע שבוע שת"פ טירוני חטיבת גבעתי עברו סדרת נחיתה מרוכזת שלאחר האמון מסכם הוענק להם אות הנחת.
כלקח ממלחמת לבנון נעשתה פעילות תורתית במפקדת חיר וצנחנים מי שהוביל אותה היה אלוף מתן וילנאי כל גדודי הצנחנים עברו אימוני נחיתה.
גם גדוד מחטיבת גולני השקיע בכך והצטיין במיוחד.
באותה עת קיימו הנחתות פעילות של העמסה ופריקת טנקי מגח עם חטיבת שריון שיועדה לנחיתה מהים.
וכן בוצעו הפלגות אימון לאורך חופי המדינה להכשרת חניכי קורס חובלים כולל הפלגה בנחתת לאילת דרך תעלת סואץ כסיכום שלב בקורס.
באוגוסט 1993 הוצאו כל הנחתות משירות.
הערכת המצב בפיקוד חיל הים הייתה כי לאור התפתחות כלי הנשק המדויקים, האיום על כלי נחיתה גבר ולא ניתן לאבטח אותן.
ספינות נחיתה מהירות חדישות לא הוגדרו כצורך מבצעי.
שתי נחתות ששים מטרים נמכרו לאריתראה, נחתת נוספת נמכרה לחברה ישראלית, ומפליגה בקו מצרים-סעודיה במפרץ אילת ו"בת שבע" טובעה בירי אימונים.
7 - 8 באוגוסט איגוף ימי לנמל ג'וניה שלוש הנחתות, אח"י בת גלים העברת חטיבת שריון 22 באוגוסט - 8 בספטמבר החזרת כוחות מנמל ביירות לחוף נהריה שלוש הנחתות ואוניות גלנוע פינוי שתי חטיבות שריון ואגד ארטילרי - כ-600 טנקים, תותחים, וכלי רכב.
אחרי מלחמת לבנוןסוף מאי 1983נזק בתחתיתמול חוף ניצניםאח"י אכזיב שקעה ליד החוף, התברר כי עלתה על גוף מתכתי שקוענמשכה לחוף על ידי טרקטור D-9, ולאחר בקרת נזקים נשלחה למבדוק במספנות ישראל.
במאי 2022 פורסם כי חיל הים החליט להקים מחדש את שייטת הנחתות, בעקבות זאת צה"ל רכש שני כלי שיט מדגם LSV אשר ישמשו את זרוע הים וצה"ל.
הנחתות ישמשו ציר לוגיסטי לכוחות הלוחמים ויאפשרו לצה"ל להעביר את הלוחמים דרך הים במקרה שבו יהיה קושי להגיע אליהם עם ציוד ומזון דרך היבשה.
כמו כן פורסם גם שחיל הים הקים פלגה חדשה בבסיס חיל הים באשדוד - פלגה 921, והיא זו שגם תפעיל אותן כשהן יהפכו מבצעיות.
כמו כל כלי מלחמה שנקלט בצה"ל, לאחר קליטתן תעבורנה הנחתות החדשות סדרה של פעולות שבמסגרתן יותקנו עליהן גם מערכות ישראליות.
נחתת ראשונה, אח"י נחשון, נמסרה לחיל הים באוגוסט 2023, והנחתת השנייה, אח"י קוממיות, הגיעה לישראל ביוני 2024.
אורכן של הנחתות החדשות הוא כ-95 מטרים ורוחבן כ-20 מטרים, משקלן עולה על 2,500 טון.
על סיפון הנחתות מיועדים לשרת עשרות אנשי צוות.
הנחתת מיועדת להפלגות ארוכות ומפקד הנחתת הוא קצין ימי בדרגת רב-סרן.
הנחתות מיועדות לשמש כלי לוגיסטי לשינוע ציוד והעברת לוחמים במרחבי פעולה רבים.
מגע כלי שיט עם החוף מחוץ לנמל מוגן מסוכן ביותר ועשוי לגרום לכלי השיט נזק בלתי הפיך.
הנחתה והעמסה בחוף פתוח מחייבת ידע ומיומנות רבה.
אף כי בתקופת ההתחלה נמצאו בחיל אנשים שרכשו ניסיון בנחיתה בציי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
מסיבות שונות נבנתה תורת הנחיתה רק במהלך תקופת ההתחדשות.
לאחר בניית הכוח וחלוקתו בין הזירות החלה הנחיתה בחיל הים להתמסד.
נוצרה תורת הנחיתה ונוהלי הפעלת הכלים.
ההוראות פורסמו וההדרכה נעשתה בתוך היחידה.
אף כי הנחיתה לא הוגדרה כמקצוע לקצונה הימית ולא נעשו קורסים בבסיס ההדרכה לאנשי הצוות.
המיומנות נרכשה בתוך כדי הפעלה ידע רב נאסף מניסיון ימי אצל סגל הקבע ואנשי המילואים.
ספר תורת הנחיתה – שהוצא על ידי ענף אימונים והדרכה וכלל דרישות ועקרונות עבודה לנחיתה מהים.
וכן את מגבלות הנחיתה- מה אסור לעשות
ספר נוהלי נחיתה שהוצא ענף אימונים והדרכה איך לבצע פעילויות שונות
טבלאות העמסה – מהנדסי כלי השיט של מספן הציוד הכינו לכל דגם נחתת, טבלה שכללה משקל ומידות כל הרכב הקרבי והטנקים בצה"ל.
והיה צריך רק לקחת את מידת הרק"מ להציבו על שרטוט הנחתת, לרשום את משקל הרק"מ ובפעולת חשבון אחת ניתן היה לקבל את שוקע בחרטום, שוקע בירכתיים וה של הנחתת.
הודות לטבלאות הפכו חשובי ההעמסה לקלים מאוד ונתנו תוצאה מדויקת
הוראות בטיחות לתובלה בהישט - ספרון הכיס שכלל הוראות לחמרים שהיה אסור להעלות נחתת.
נקבע איסור להחזיר אמצעי חבלה ומוקשים ממבצע.
הייתה הוראה לא לקבל לכלי השיט אמצעי לחימה מוחזרים.
מחשבון העמסת הנחתת - בכל נחתת נמצא מחשבון HP שנתן את נתוני הספינה באופן מהיר, וניתן היה לחשב בו את נתוני ההעמסה
חופי נחיתה – בהוצאת מדור הידרוגרפיה של מספן המודיעין כולל מידע על חופים שנבדקו בגזרה הקרובה.
פרסום זה נעשה לתפוצה מוגבלת.
הבחינה להסמכת מפקד נחתת דרשה בקיאות בהוראות הכתובות וכושר תפעול ותמרון הנחתת במצבי ים ופעילות שונים.
בחינה נפרדת נערכה לכל דגם נחתת.
מתכונת הבחינה שהתוותה את הצורך בלימוד רב.
ומפקד הכלי נדרש לעמוד במצבי לחץ שעשויים לקרות במהלך השירות.
מבחן עיוני - נערך בפני ועדה הכוללת את מפקד היחידה ומפקדים ותיקים.
שאלות בנושא פקודות הקבע, הוראות בטיחות כללית, בטיחות תובלה בהישט תורת הנחיתה הוראות הפעלה לנחיתה שימוש בתרשים העמסה.
שאלות בעל פה בנושאי תגובות תאורטיות למקרי חירום, דיווחי למפקדה ותפעול קשר בינלאומי, הכרת חופי נחיתה.
מבחן מעשי נערך לאחר שהמועמד עבר בהצלחה את המבחן העיוני - על גשר נחתת מהדגם הבחינה.
וכולל בדרך כלל את המרכיבים:
יציאה לים, לפי הנהלים המחייבים.
ניהול מטווח אימון כולל ירי תותחי הספינה נגד סירות תוקפות.
תגובה לנפילת דלת קדמית של המחסן.
אימון כיבוי שרפה או הפעלת משאבות לשאיבת הצפה במדורים.
נחיתה בחוף להעמסה או פריקת רכב קרבי – בדרך כלל ללא הרכב.
מבדק חילוץ נחתת אחרת הנמצאת במצב נחיתה ואיבדה כושר תנועה ויש למשוך אותה מהחוף.
כניסה לנמל והתקשרות למקום העגינה הקבוע ברציף או על מצוף.
הצלחת המועמד במבחן המעשי תלויה בשיתוף פעולה והשקעת מאמץ רב מצד הצוות הנחתת.
הבוחנים יתנו תשומת לב לתמרון הספינה פקודות לצוות תפעול מכשירי הקשר.
וכן לסגנון הפיקוד שמשרה ביטחון על הצוות והאם ניתן לסמוך על המועמד שיוציא ויביא את הספינה בשלום בכל המטלות הסבירות שיוטלו עליו.
בתקופת ההתחדשות החלה פעילות תורתית בכוחות היבשה להכניס את הנחיתה והתובלה בהישט למושגי היסוד של הלחימה.
ספר תורת הנחיתה נכתב ב במשך מספר שנים.
אל"ם מאיר פעיל, כתב את הטיוטה הראשונה, אל"ם חנינא עמישב כתב טיוטה שנייה, סא"ל יצחק שמיר הפיץ לחיל הים וליחידות הצבא פרסום לשימוש והערות.
אל"ם מוטי מיכאלי פרסם ספר מעודכן.
הפעילות התבצעה עוד לפני מלחמת לבנון הראשונה והמרכז היה תא"ל מתן וילנאי.
חיל שריון למד את הנושא היטב והוציא פרסומים משלו.
מי שפעל רבות בכך היה סא"ל אברהם מדליה שקידם את הנושא תקופה ארוכה.
נכתבו תזכירי אימון לפי סוגי רכב הקרבי בכלי שיט שונים.
א כוחות משוריינים באימונים משולבים עם נט"ק 36 מ' תזכיר אימון 8/79, תורת חיל שריון, מאי 1979.
ב כוחות משוריינים באימונים משולבים עם נט"ק 60 מ' תזכיר אימון 10/79, תורת חיל שריון, יוני 1979.
ג כוחות משוריינים באימונים משולבים עם נט"ק "בת-שבע" תזכיר אימון 12/79, תורת חיל שריון, אוגוסטי 1979.
ד טנקי מגח 6ג בנחיתה מהים דו"ח ניסוי, תורת חיל שריון, אוקטובר 1981.
ה הובלת כוחות משוריינים באוניות גלנוע תורת חיל שריון, יוני 1982.
לאחר מלחמת לבנון הראשונה קיבל אל"ם יהודה דובדבני משימה להקים מחדש את חטיבת גבעתי כחטיבה המוכשרת לבצע איגוף ימי.
במערכת סיני - לאחר מערכת סיני ציין מפקד חיל הים – האלוף שמואל טנקוס לשבח את שייטת הנחתות על אופן ביצוע משימת חילוץ המיג 15 מימת ברדוויל על ידי אנשי השייטת: במכתב מ-21 בנובמבר 1956.
במהלך מלחמת לבנון - פעילות הנחיתה המוצלחת מתקבלת בצורה יוצאת מהכלל בצה"ל ובחיל הים.
ב-14 ביוני 1982 הוציא שר הביטחון אריאל שרון ציון לשבח לחיל הים.
מנוסח המכתב עולה כי שייטת הנחתות זיכתה את חיל הים בציון הנ"ל.
לאחר מלחמת לבנון - הגיש אל"ם אברהם אשור מפקד בסיס אשדוד המלצה לציון לשבח ליחידת הנחתות פלגה 921. הייתה זו ההמלצה היחידה שהוגשה על הפעילות במלחמת לבנון.
ההמלצה נידונה בפני ועדה חילית שבראשה עמד תא"ל חיים שקד.
יו"ר הוועדה הגיע למסקנה חיובית והמליץ למפקד חיל הים על צל"ש רמטכ"ל לפלגה 921 .
להמלצה צורף נספח הצעה לנוסח - המסכם למעשה את פעילות הנחתות בשלב הראשון של מלחמת לבנון.
המלצת ראש ועדת הצל"שים תא"ל חיים שקד נידונה בפני מפקד חיל הים, ב-17 בנובמבר 1982 ונדחתה.
סיכום פעילות הנחתות בחיל הים - עם פירוק היחידה באוגוסט העניק מפקד חיל הים, אלוף עמי אילון, צל"ש ללוחמי פלגות הנחיתה, מפקד חיל הים בחר למסור את כתב הציון לשבח לידיו של אל"ם מיל מייק אלדר, מפקד הנחתות במלחמת שלום הגליל, ובכך להדגיש את תרומת שייטת הנחתות למלחמה זאת.
כתב הערכה למפקד - ביוני 2012 הוציא מפקד חיל הים האלוף רם רוטברג תעודת הערכה לתא"ל (מיל) אברהם אשור.
בנוסח ההודעה יש שבחים לפעילות הנחתות.
סיום הפעילות בגזרת ים סוףהקמה מחדשסגן-אלוף ע'2022 – הווהפלגה 921הקמה מחדש; מפקד הפלגה במלחמת חרבות ברזל
במהלך פעילות הנחתות ומבצעי הנחיתה במשך השנים ספגו יחידות הנחיתה נפגעים:
בפשיטה על הגשרים מצפון לראש הנקרה בלבנון ב-13 במאי 1948. התגלה הכח והפעולה השתבשה.
בעת הנסיגה בשחיה נעדר אחד הלוחמים והוערך שטבע.
באסון משאית התחמושת, הפיצוץ שאירע באח"י בת שבע, בנמל אילת, ב-24 בינואר 1970 נהרגו 25 איש ועשרות נפצעו.
רשימת ההרוגים אסון משאית התחמושת#רשימת החללים
בעת אימון נחיתה במרסה בריכה בשנת 1970 נחבט מפקד טנק בראשו בקשת המתכת בעת הכניסה למחסן הנחתת (דגם 36 מטר) ונהרג.
ב-18 באוגוסט 1976 נפל רב"ט ידידיה יצחק מאח"י בת שבע בעת הפלגת אימונים מדרום לאי טירן.
הזמן היה לקראת רדת החשיכה והחייל הלך לבדו לבדוק פעילות המנועים החיצוניים.
לאחר ש הובחנה היעדרותו החלו חיפושים.
החייל לא נמצא ונחשב כנעדר.
ב-27 במרץ 1979 בהיות אח"י קיסריה (פ-53) בדרך לאספקת בסיס דפנה.
היה זה בעת שירד למחסן הנחתת על מנת לחזק את אמצעי הקשירה של מכל מים שהשתחרר מחיבוריו וסיכן את כלי השיט.
לאחר מותו הועלה ירון גולדשטיין לדרגת סרן.
במוזיאון השריון בלטרון מוצבת הנחתת פ-51 להנצחת פעילות הנחיתה בצה"ל.
חללי גדוד הנחיתה וחטיבת גבעתי בקרבות בית עפה מונצחים במציבה באזור הקרבות.
בינואר 2020 נחנכה באילת אנדרטה שם חללי אסון הפיצוץ באח"י בת שבע.
שייח טידיאן נְדו֗י הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הקשר בקאן.
נדוי התחיל את הקריירה שלו ביקאר, ממנה עבר לאפינאל הצרפתית.
בקיץ חתם באנז'ה מליגת העל הצרפתית.
ב-14 ביולי 2017 חתם נדוי בברמינגהאם סיטי לשנתיים.
ב-16 באוגוסט 2018 הושאל לאנז'ה עד לסיום העונה.
ב-31 במאי 2014 ערך נדוי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל בתיקו 2-2 נגד , בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת.
נדוי השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2017 ומונדיאל 2018.
שייטת הים התיכון של הצי הרוסי, רשמית: היחידה המבצעית של הצי הרוסי בים התיכון הוא יחידה מבצעית קבועה של הצי הרוסי באזור הים התיכון, שנוצרה ב-21 בספטמבר 2013 לביצוע משימות בים התיכון, תוך התחשבות בהתפתחות המצב הצבאי-פוליטי באזור.
השייטת כפופה למפקד צי הים השחור של הצי הרוסי ומהווה גוף חשוב במאבק הרוסי במדינה האסלאמית בסוריה, במסגרת מעורבותה במלחמת האזרחים בסוריה.
ההחלטה על הקמת היחידה התקבלה על ידי שר ההגנה הרוסי, גנרל הצבא סרגיי שויגו, במרץ 2013. ב-31 במאי מונה סגן מטה צי הים השחור, קפטן יורי זמסקי, לפקד על היחידה.
ב-1 ביוני 2013 החלה למלא את המשימות שהוטלו עליה.
בתחילת ספטמבר 2013 הגיעו למקום השירות הספינות הראשונות של הצי הרוסי ובראשן הספינה הגדולה נגד צוללות "אדמירל פנטלב", שעל סיפונה נמצא מטה כוח המשימה.
היחידה המבצעית של הצי הרוסי בים התיכון החלה לתפקד במלואה ב-21 בספטמבר 2013. פיקוד היחידה כולל מטה ופיקוד מבצעי באזור הים התיכון, הממוקמים על סיפון ספינת הדגל (סיירת, אוניית צוללות גדולה או ספינת סיור).
הרכב היחידה יכול להיות בין 10 ל-20 ספינות וכלים, בהתאם למתח השורר בשטח ולגידול בטווח המשימות.
בזמן היווצרותה כללה היחידה עד 15 ספינות, בשנת 2016 כבר הכילה עד 10 ספינות, מתוכן לפחות 6 ספינות מלחמה ו-3–4 ספינות תמיכה מציי הים השחור, הבלטי, הצפוני והאוקיינוס השקט.
כוחות היחידה המבצעית של הצי בים התיכון נשלטים מהמרכז הלאומי להגנת הפדרציה הרוסית.
המשימות העיקריות שהוטלו עליה: הגנה נגד צוללות, הגנה אווירית, סיקור המצב, הגנה נגד טילים, ביצוע משימות הומניטריות, פעילויות חיפוש והצלה.
מינואר עד יוני 2014, היחידה לקחה חלק בהבטחת המבצע להסרת נשק כימי מסוריה.
היחידה מבצעת גם פעולות חילוץ.
במסגרת המבצע הצבאי של כוחות האוויר והחלל הרוסים בסוריה, לקחה היחידה חלק בפעילות וסיפקה כיסוי לקבוצה האווירית של כוחות האוויר והחלל הרוסים בסוריה ובסיס חמיימים, שם היא הייתה פרוסה.
המשימה העיקרית שלה הייתה להבטיח את פעילות הכוחות הרוסים בשטח הרפובליקה הערבית הסורית.
היחידה מפעילה כלים גם בנקודת הלוגיסטיקה ה-720 של הצי הרוסי, הממוקם בטרטוס (סוריה).
באוקטובר 2016 הודיע משרד ההגנה הרוסי כי בסיס צי מלא יתפרס בטרטוס.
החלטה זו נתמכה על ידי נשיא סוריה, בשאר אל-אסד, כך יהפוך טרטוס לבסיס הקבע של היחידה המבצעית של הצי הרוסי בים התיכון.
היחידה מפעילה טילים נגד צוללות, נחתות, ספינות דיזל וצוללות גרעיניות.
היחידה מהווה גוף עצמאי שיכול לקיים שיתוף פעולה מלא עם חיל האוויר, לבצע משימות חיפוש אחר צוללות, כמו גם את משימות של הגנה אווירית.
נושאת המטוסים אדמירל קוזנצוב סיירת פיוטר הגדול סיירת הטילים "מוסקבה" סיירת הטילים "וריאג"
בהתאם להחלטת המפקד העליון של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, ולדימיר פוטין, בינואר 2017, החל צמצום קבוצת הכוחות של הפדרציה הרוסית בסוריה, כולל היחידה המבצעית של הצי הרוסי בים התיכון.
עם זאת, היחידה עצמה ממשיכה בפעילותה ובסוף פברואר 2018 כללה 15 ספינות מלחמה וכלי תמיכה, כולל סדנה צפה להבטחת המוכנות הטכנית של ספינות וכלי שיט.
במאי 2018 הודיע מפקד הצי הרוסי, האדמירל ולדימיר קורוליוב, כי חיל הים ימשיך לשמור על כוח מספרי יעיל ומאוזן של היחידה.
ביולי 2017 קיימו ספינות וכלי היחידה לראשונה מצעד ימי לכבוד יום הצי הרוסי.
המצעד נערך בטרטוס, בשטח המרכז הלוגיסטי של הצי הרוסי.
בספטמבר 2018 השתתפו אוניות היחידה בפעולות החיפוש וההצלה של מטוס הסיור הרוסי Il-20 שהופל.
בזמנים שונים, כללה היחידה את ספינות הדגל של הצי הרוסי: נושאת המטוסים אדמירל צי ברית המועצות קוזנצוב, שייטת הטילים הגרעיניים הכבדים פיוטר הגדול והסיירות וריאג ומוסקבה, הפריגטות אדמירל גריגורוביץ' אדמירל אסן ואדמירל מקארוב.
פאבל פרוסקוב (ממלא מקום; 2020–)
שייטת סיירות המערכה השלישית הייתה שייטת של הצי המלכותי קצרת מועד של סיירות מערכה שלחמה כחלק מהצי הגדול במהלך מלחמת העולם הראשונה.
שייטת סיירות המערכה השלישית הוקמה בשנת 1915, עם החזרה למים הביתיים של שתיים משלוש סיירות המערכה מסדרת אינווינסיבל - אינווינסיבל ואינפלקסיבל - בעקבות קרב איי פוקלנד והמערכה בדרדנלים.
אליהם הצטרפה אחותם אינדומיטבל, ובפיקודו של אדמירל משנה סר הוראס הוד, הטייסת התבססה ברוזית', סקוטלנד.
אינווינסיבל - ספינת הדגל של אדמירל משנה הוראס הוד; קפטן א.ל.
ב-31 במאי 1916, השתתפה השייטת - שצורפה ל"גרנד פליט" ("הצי הגדול") ולא לצי הקרב של דייוויד ביטי - בקרב יוטלנד.
במהלך הקרב,אינווינסיבל נפגעה בצריח "Q" שלה על ידי מטח מסיירת המערכה הגרמנית SMS ליצו, אשר גרם לפיצוץ אדיר.
הספינה נשברה לשניים וטבעה עם אובדן כל הצוות שלה, שכלל 1,021 איש, מלבד שישה.
אדמירל הוד היה בין ההרוגים.
עם אובדן אינווינסיבל ועוד כמה סיירות מערכה ביוטלנד, השייטת לא נדרשה עוד.
אינדומיטבל ואינפלקסיבל הועברו לשייטת סיירות המערכה השנייה ביוני 1916.
שייטת סיירות המערכה הראשונה הייתה שייטת של הצי המלכותי של סיירות מערכה ששירתה כחלק מהצי הגדול במהלך מלחמת העולם הראשונה.
היא הוקמה ב-1909 כשייטת הסיירות הראשונה ושונתה ב-1913 לשייטת סיירות המערכה הראשונה.
היא השתתפה בקרבות מפרץ הלגולנד, שרטון דוגר ויוטלנד.
לאחר תום המלחמה היא הפכה לשייטת סיירות המערכה היחידה.
שתי סיירות המערכה הבריטיות הראשונות מסדרת אינווינסיבל - אינפלקסיבל ואינדומיטבל - הוזמנו לפיקוד נור של צי הבית באוקטובר 1908. בתחילת 1909 הפכה פלגת נור לפלגה הראשונה של צי הבית שאורגן מחדש, ואינפלקסיבל ואינדומיטבל הועברו לשייטת הסיירות הראשונה החדשה במרץ 1909; אליהם הצטרפה אחותם אינווינסיבל שבנייתה הסתיימה לאחרונה.
כמו כן חלק מהשייטת היו הסיירות המשוריינות מינוטאור ודרייק (ספינת הדגל).
אדמירל משנה סטנלי קולוויל קיבל את הפיקוד על השייטת ב-24 בפברואר והעביר את דגלו לאינדומיטבל ב-29 ביולי.
לאחר מכן הפכה דרייק לספינת הדגל של שייטת הסיירות החמישית בצי האטלנטי.
ב-24 בפברואר 1911, אדמירל משנה לואיס ביילי קיבל על עצמואת הפיקוד על שייטת הסיירות הראשונה, שאליה הצטרפה בפברואר אינדפטיגבל החדשה מסדרת אינדפטיגבל.
עם הצטרפותה ב-4 ביוני 1912, הפכה לאיון לספינת הדגל של אדמירל ביילי.
פרינסס רויאל הצטרפה ב-14 בנובמבר.
ארגון מחדש של הצי שינה את שמה של שייטת הסיירות הראשונה לשייטת סיירות המערכה הראשונה ב-1 בינואר 1913. במהלך 1913 עזבו בהדרגה כל סיירות המערכה הוותיקות יותר כדי להצטרף לשייטת סיירות המערכה השנייה בצי הים התיכון.
אדמירל משנה דייוויד ביטי נבחר לפקד על השייטת והחליף את ביילי ב-1 במרץ 1913. האחות הקרובה של סדרת לאיון - קווין מרי הצטרפה ב-4 בספטמבר.
שייטת סיירות המערכה הראשונה בפרוץ המלחמה הורכבה מארבע סיירות המערכה החדשות ביותר בצי המלכותי.
ב-3 באוקטובר, הצטרפה אליה טייגר שהושלמה לאחרונה.
השייטת השתתפה בקרב מפרץ הלגולנד המוצלח נגד הצי הקיסרי הגרמני ב-28 באוגוסט 1914 והשתתפה בניסיון המופרע להעסיק את הגרמנים במהלך הפגזתם על סקרבורו, ויטבי והרטליפול ב-16 בדצמבר.
ב-15 בינואר 1915, ניו זילנד עזבה כדי להפוך לספינת הדגל של שייטת סיירות המערכה השנייה והצטרפה אליה אינדומיטבל, ששירתה עם השייטת הראשונה במהלך השנה החדשה.
הטייסת השתתפה בקרב שרטון דוגר, שם הכריחו סיירות המערכה של ביטי את הגרמנים לסגת, ותוך כדי כך הטביעו את הסיירת המשוריינת הגרמנית SMS בליכר, בעוד שללאיון נגרם נזק כבד.