tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דברי ימי רומא היא סדרת ספרי היסטוריה הדנה ברומא העתיקה ומהווה את יצירתו המפורסמת ביותר של תאודור מומזן.
הסדרה יצאה לאור בארבעה כרכים, בשפה הגרמנית, בין השנים 1854–1885.
שלושת הכרכים הראשונים של הסדרה מתארים את ההיסטוריה הרומית מהימים הראשונים של ההגירה הלטינית לאיטליה ועד לתקופת שלטונו של יוליוס קיסר.
הכרך הרביעי מציג חתך היסטורי נרחב המתאר את הפרובינקיות הרומיות בתקופת רומא הקיסרית, מימי קיסר ועד ימי דיוקלטיאנוס.
מומזן התכוון לכתוב כרך חמישי שיתאר את ההיסטוריה הרומית מימי קיסר והלאה, אך כרך זה מעולם לא יצא לאור.
מומזן כתב את הטיוטה של הכרך הראשון בין השנים 1851–1853 והיא יצאה לאור ב-1854. העבודה על הטיוטה של החלק השני הסתיימה בשנת 1855, אולם בשל גודלה היא פוצלה לשני חלקים, שהראשון מהם יצא לאור בסוף 1855 והשני יצא לאור באביב של שנת 1856. הכרך האחרון בסדרה יצא לאור בשנת 1885.
"דברי ימי רומא" נחשבת לאחת היצירות הקלאסיות הגדולות שבתחום הכתיבה ההיסטורית ומומזן זכה בפרס נובל לספרות על יצירה זו בשנת 1902. בהודעה לעיתונות שפרסמה האקדמיה השוודית, נומקה זכייתו במילים הבאות:
הספרים יצאו לאור בעברית לראשונה בהוצאת א' שטיבל בשנת תרצ"ה.
מהדורה זאת כוללת למעשה רק את שלושת הכרכים הראשונים של מומזן.
הסדרה תורגמה בידי צבי וויסלבסקי, דוד קלעי וצבי רודי, ונערכה בידי וויסלבסקי ופישל לחובר.
מהדורה נוספת יצאה לאור בהוצאת מסדה בשנת תשכ"א-תשכ"ב.
כחלק מההוצאה החדשה, נערך התרגום מחדש בידי אברהם שליט וחדוה בן-ישראל, ונוספו לשלושת הכרכים הראשונים גם הכרך הרביעי, "תקופת הקיסרים", שתורגם בידי עמנואל קופליביץ.
דברי תורה (או ביידיש ווארט) הם כינוי לדרשה קצרה שעוסקת בנושא מרכזי (בדרך כלל על פרשת השבוע או החגים) המבוסס על הספרות התורנית או על ערכי יהדות ומוסר.
המושג 'דברי תורה' יכול לכלול גם לימוד מקרא ותלמוד על פי פשוטו.
אבל ווארט בדרך כלל מובנו דבר חידוד או 'פשט'ל' על כתובי המקרא.
אמירת דברי תורה מהווה חלק בלתי נפרד מההווי היהודי המסורתי, והיא מבוססת על קיום מצוות לימוד תורה.
נהוג לומר דברי תורה בעיקר בסעודת מצווה כגון סעודת שבע ברכות או בר מצווה בהם אף מקשרים את הנאמר לחתן או לכלה.
רבים נוהגים לומר בעת אכילתם דבר תורה, בהתבסס על הנאמר במסכת אבות: .
במרבית עלוני השבת מוקדשים מספר מאמרים לדברי תורה, ונפוצים גם עלונים שמוקדשים אך ורק לדברי תורה, שלעיתים עוסק בנושא מסוים, שמשויך לפרשת השבוע.
פעמים רבות דברי התורה של דמות תורנית מכונסים לספרים כעבור שנים, מאפיין הרווח בייחוד אצל אדמו"רים חסידיים.
בהלכה ובמשפט, דברים שבלב אינם דברים הוא עיקרון הקובע שאין כל תוקף לכוונה שלא בוטאה בפירוש או על ידי מעשה.
משמעות הכלל היא שכדי לבצע הליך בעל תוקף משפטי והלכתי, או כדי לסייג הליך כזה תחת תנאי, לא תספיק כוונת האדם ונצרך מעשה מפורש.
הכלל תקף בנושאים שונים, בתוכם קניה ומכירה, קידושין, איסורי נדר ונושאים נוספים.
את הכלל חידש האמורא רבא בתלמוד במסכת קידושין.
על מקרה זה אמר רבא שהוא "דברים שבלב, ודברים שבלב אינם דברים" - למטרתו בשעת המכירה אין משמעות הלכתית כי "דברים שבלב אינם דברים" והוא לא יכול לדרוש את ביטול המכירה.
פרשני התלמוד הביאו שתי סיבות אפשריות מדוע דברים שבלב אינם דברים:
כי איננו יודעים מה היה בליבו, וייתכן שהוא משקר בכך שהוא טוען כי זו הייתה כוונתו ורק כעת הוא התחרט על המעשה.
גם לו היינו יודעים מה בליבו אין זה משנה, כי דבר שלא בא לידי ביטוי בפועל הוא חסר משמעות.
לעומת זאת על פי הסיבה השנייה לעדותם של שכניו מעידים על כוונתו לא תהיה תועלת, כי כוונתו היא חסרת משמעות כל עוד לא באה לידי ביטוי.
ישנם מצבים שבהם הכלל "דברים שבלב אינם דברים" אינו תקף, ושלושה בולטים מתוכם הם:
לפי הפסוק , נפסק להלכה שמי שקיבל על עצמו בלב להביא קרבן לבית המקדש, קבלתו תקפה והוא מחויב להביאו.
"דברים שבלבו ובלב כל אדם" - כאשר כוונת האדם ברורה, לא משתמשים בכלל "דברים שבלב אינם דברים", ומתייחסים לדברים כאילו נאמרו בפירוש.
הראשונים חלקו מה המשמעות של דברים שבלב במצוות שבין אדם למקום.
על מצוות אלו נאמר בגמרא: "רחמנא ליבא בעי" - האל רוצה את ליבו של האדם.
כלומר המטרה של המצוות היא לא המעשים החיצוניים אלא שהרגשתו ורצונותיו של האדם יהיו עם אלוהיו.
כעת, טוען המאירי, שכיוון שבמצוות שבין אדם למקום המטרה היא הלב, במצוות אלו "דברים שבלב הם דברים" ויש להם משמעות הלכתית מספיקה.
לדוגמה נביא את מצוות חמץ: על החמץ נכתב בתורה שיש לסלקו מן הבית, אך מותר לאדם "לבטל" את החמץ, כלומר, האדם יכול להצהיר שבעיניו החמץ שברשותו איבד מערכו ואין הבדל מבחינתו בין החמץ שברשותו לבין עפר הארץ.
כעת, מה דינו של אדם שביטל את החמץ בלבו בלבד?
על פי המאירי ביטול זה הוא ביטול מספיק, אך על פי הדעה החולקת, האומרת שגם במצוות שבין אדם למקום דברים שבלב אינם דברים, גם ביטול זה הוא חסר משמעות ועל האדם לבטל את החמץ במפורש.
דברים שאפשר לדעת עליה הוא סרטו הראשון של הבמאי רודריגו גרסיה, שגם כתב את התסריט.
הסרט, שיצא לאקרנים בשנת 2000, מורכב מחמישה סיפורים ומככבות בו כוכבות מן השורה הראשונה כגלן קלוז, קמרון דיאז, קליסטה פלוקהארט, קאת'י בייקר, איימי ברנמאן והולי האנטר.
כל סיפור סובב סביב דמותה של אישה המתמודדת עם משברים ואתגרים כגון בדידות, הריון בלתי רצוי, הזדקנות ויחסים עם בן מתבגר, מוות של בת זוג ויחסים מורכבים עם אחות עיוורת.
בכל הסיפורים, לצד כל גיבורה מופיעה דמות נוספת עמה נרקמת מערכת יחסים ייחודית.
ברוב הסיפורים הדמות הנוספת היא חריגה או מי שאינה משתתפת במירוץ החיים והיחסים עם דמות זו מהווים את עיקר הסיפור.
הסיפורים קשורים זה לזה, אם באופן מפורש (כגון דמות המופיעה בשני סיפורים) או מרומז (מוטיב העיוורון, למשל, המופיע במספר סיפורים וקושר ביניהם).
גלן קלוז מגלמת את רופאת הנשים דוקטור קינר, החיה לבדה עם אמה הישישה והחולה.
דוקטור קינר נמנעת ממגע קרוב עם אנשים אחרים.
היא פוגשת בקריסטין (גיבורת הסיפור "לילה טוב לילי, לילה טוב קריסטין"), קוראת בקלפים המגלה לה עובדות על חייה ועל עתידה.
רבקה, בגילומה של הולי האנטר, היא מנהלת סניף בנק רווקה ועצמאית, כבת ארבעים, המקיימת קשר רומנטי עם גבר נשוי.
באחד הימים היא נקלעת לשיחה עם חסרת בית המדברת אליה בבוטות ובישירות.
באופן מפתיע היא מגלה באותו יום כי נכנסה להריון מבן זוגה, הדורש ממנה לבצע הפלה מלאכותית.
בנוסף, רבקה בוחנת את מקומה כאישה כאשר היא מפתה עובד בבנק, גרוש ואב לבת עיוורת (המופיעה כדמות משנית בסיפור "אהבה מחכה לקתי").
רוז, בגילומה של קאת'י בייקר, היא סופרת ילדים ואם לבן מתבגר.
היא מגלה כי בשכנותה עבר לגור גמד מבוגר ועצמאי (בגילומו של דני וודברן ששיחק את מיקי אבוט בסדרה סיינפלד).
באופן מפתיע היא מגלה משיכה לגמד.
בנוסף מתגלים רגשותיה המורכבים לבנה ההופך לנגד עיניה לגבר צעיר.
"לילה טוב לילי, לילה טוב קריסטין"
קריסטין (קליסטה פלוקהארט) ולילי הן בנות-זוג לסביות.
לילי גוססת מסרטן בדירתן, בה מודגשת הבדידות הרבה בה הן שרויות, בעוד קריסטין מטפלת בה במסירות.
הסיפור העצוב והמינורי, שאינו יוצא מפתח הדירה, נסוב סביב הניסיון של קריסטין לשחזר את פגישתן הראשונה.
קתי פבר, בגילומה של איימי ברנמאן, היא בלשית החוקרת מקרי מוות, החיה עם אחותה העיוורת היפהפייה קרול (קמרון דיאז).
סיפור זה הופך את היוצרות בין דמות משנית מוגבלת או נכה ודמות מרכזית בריאה.
קרול העיוורת נהנית משלל מחזרים וחיי לילה פעילים בעוד אחותה הבריאה מתקשה להשיג בן זוג ושקועה בעבודתה.
בתמונה קצרה בסיפור זה, קרול קוראת את הספר מאה שנים של בדידות במהדורת ברייל.
את הספר כתב אביו של הבמאי, גבריאל גרסיה מרקס.
הסרט הוא סרטו הראשון של גרסיה כבמאי, שלפני כן היה צלם קולנוע.
על מלאכת הצילום בסרט הופקד הצלם עמנואל לובצקי.
כל הסרט צולם בלוס אנג'לס, אך בניגוד לסרטים רבים המצולמים בעיר, אין לו כל קשר עם היותה עיר הקשורה לתעשיית הקולנוע.
הסרט פתח את המסגרת "מבט מסוים" (Un Certain Regard) בפסטיבל הקולנוע בקאן 2000 וזכה בפרס הראשון במסגרת זו.
ג'ורג' ליטל, שהיה אחראי על עיצוב הסרט סיפר כי כל שחקנית עיצבה את הדמות אותה היא מגלמת מבחינת לבוש, תכשיטים, איפור וכדומה.
השחקנית פני אלן, שגילמה את חסרת הבית בסיפור "פנטזיות על רבקה" חיה במשך מספר שבועות בקרב חסרי בית כדי לקלוט את התחושות והמראה המדויק.
השירים, שכמה מהם הולחנו, והביטויים שטבעה בהם וולך, התקבלו ומצוטטים בתרבות העברית וישראלית.
[לא דרכו אדם כעוף, הד]
[תכלת סמיכה עומדת בעלי הצפצפה]
השיר מובעת חוויה ארוטית המולבשת בתודעה על הנוף, או הטבע, כלומר האהבה והמיניות בין בני אדם מציפות את התודעה, והמשוררת-החווה משליכה אותן על הנוף; שהיא מעשה פואטי שכיח.
אולם, המעברים החדים בין השורות והמשפטים הקטועים, כגון "אֶל נְעָרִים / יְרֹקֶת נְחֹשֶׁת", מוסר את ההקשר התודעתי העל-ארוטי, בו זמני.
ייתכן שהאמירה הפואטית העיקרית היא חוויית שתי הזוויות המונחות בו זמנית במלל השירי.
בשיר, שנסוב לכאורה על כנסיית דורמיציון בירושלים, מוסרת וולך מבחר רשמים מזרם החוויות אשר פקדו אותה בהזכרה באתר, או אף כאשר בקרה בו.
וולך מתארת חוויות רוחניות אשר מחוץ לדת ממוסדת כלשהי, הִזכרות היסטורית הקשורה לדוד המלך, ומעין הכרה בקדושת האתר, הן בהיותו בית תפילה והן כחלק מהמקום הארצישראלי.
דברים רבה הוא מדרש אגדה על ספר דברים.
החוקר יום-טוב ליפמן צונץ מתארך את המדרש לסביבות שנת 900, על סמך ביטויים ייחודים לו השאובים משפות זרות, על סמך סגנונו המלקט והמעבד הדומה לסגנון התנחומא.
יש הקובעים את זמן חיבורו של המדרש בסוף המאה ה-6. על כך מעידים שמות החכמים המוזכרים בו.
השמות המוזכרים בו הם שמות של תנאים, ואמוראים מהדורות הראשונים בארץ ישראל, לשון המדרש והמקורות שעליהם המדרש מתבסס, וכן שמות מקומות בארץ ישראל המופיעים בו מעידים על לשון העברית בעת התקופה הרומית.
כמו כן, סגנונו של המדרש הבא לידי ביטוי בצמצום בכתיבה.
צורת כתיבתו מעידה על קשר למדרשי האגדה הארץ ישראליים הקדומים.
הארמית הארץ ישראלית המופיעה בו מצביעה על כך שהמדרש נערך בעת התקופה הביזנטית.
לפי ענת רייזל, המדרש נערך ככל הנראה בין סוף המאה ה-6 לתחילת המאה ה-9 בארץ ישראל.
כמו מדרש תנחומא פותחת כל פרשה בשאלה הלכתית ולאחריה בא נוסח התשובה.
נוסח התשובה פותח במילים .
רובם של מדרשים אלו מסתיימים בדברי נחמה ובהבעת תקווה לגאולה.
נראה כי נוסחים שונים מודפסים ינקו מהתלמוד הירושלמי וממדרשי אמוראים נוספים.
מדרש דברים רבה אינו מפרש את ספר דברים על פי סדרו.
מספר הפסוקים אשר נכתבו בו הם שלוש עשרה בלבד, מתוך 599 הפסוקים המצויים בספר כולו.
מספר הנושאים הכתובים במדרש מועט לעומת הכתיבה המורחבת בספר דברים, אך יחד עם זאת הנושאים במדרש רבים ולעיתים נדונים בהרחבה.
פעמים רבות המדרש דן בנושא אחד בלבד המופיע בספר דברים.
היחס לתושבי הארץ הנוכריים טרם כיבוש הארץ בידי יהושע בן נון, המופיע בספר דברים והצו להשמדתם של עמי כנען, כלל לא נידון במדרש.
המדרש מחולק לאחת עשרה פרשות המקבילות לאחת עשרה הפרשות בספר דברים, לפי החלוקה הבבלית אותה קוראים בבית כנסת.
הלכה למעשה יש במדרש זה, על פי דפוס ואשר, חלוקה לעשרים ושבע פרשות, על פי החלוקה לסדרים שהייתה נהוגה בארץ ישראל
הלכה אדם מישראל מהו שיהא מותר לו לכתוב (דברים).
אדם מישראל שנתמנה חכם או דיין על הצבור, מהו שיהא מותר לו לדון לעצמו.
אדם מישראל שהוא זהיר בכבוד אב ואם, מהו שכרו.
אדם מישראל שהיה מהלך בדרך ערב שבת וחשכה לו והיו בידיו מעות או דבר אחר, האיך צריך לעשות.
אדם מישראל שהיה עומד ומתפלל, מהו שיהא מותר לו להתפלל בקול גדול (פרשת ואתחנן).
אדם מישראל שהיה קורא את שמע, מהו שיהא לו מותר להמתין.
אדם מישראל מהו שיהא מותר לו להקיף פאת ראשו.
על כמה דברים נצטווה אדם הראשון.
אדם מישראל שקרא קריאת שמע ולא דקדק באותיותיה, מהו שיצא ידי חובתו.
אדם מישראל שיש לו מנורה, שעשויה פרקים פרקים, מהו לטלטלה בשבת (פרשת עקב).
אדם מישראל ששותה מים לצמאו אומר ברוך שהכל נהיה בדברו.
אדם מישראל שקידש אשה מי צריך ליתן שכר כתב קידושין.
אדם מישראל מהו שיהא מותר לו לקרוא התוכחות בקריות הרבה.
אדם מישראל מהו שיהא מותר לו לכסות דם שחיטה.
קרובו של אדם, מהו שיהא מותר לו לישב בדינו.
מלך ישראל שהיה לו עסק, מהו שיהא מותר לו לדון לפני בית דין.
אלו הן דברים שאסרו מפני דרכי שלום.
תינוק שנולד כשהוא מהול, מהו שיהא מותר למול אותו.
אדם שיש בו נגע והיה הכהן קרובו, מהו שיהא מותר לו לראותו.
אדם מישראל שהיה עובר לפני התיבה, מהו שיהא מותר לו לענות אמן אחר הכוהנים.
אדם מישראל שעמד לקרות בתורה, מהו שיהא מותר לו לקרות פחות משלשה פסוקים.
אדם מישראל שלא התפלל תפילת שחרית או תפילת מוסף או תפילת מנחה (פרשת נצבים).
אדם מישראל שעומד לקרות בתורה, כיצד מברך.
אדם מישראל שמתו מוטל לפניו, מהו שיהא מותר לו להתפלל (פרשת וילך).
אדם מישראל שהיה חושש באוזניו, מהו שיהא מותר לו לרפאותו בשבת (פרשת האזינו).
אדם מישראל שעבר לפני התיבה וטעה, כיצד הוא צריך לעשות.
אדם מישראל שעלה לקרות בתורה אין מותר לו לקרות עד שלא יברך.
הדרשה האחרונה היא על מיתת משה רבנו.
לאחר מכן יש תוספת ממדרש פטירת משה.
מדרש דברים רבה כתוב בלשון חז"ל בעברית ובו מעט מן הארמית, יוונית עתיקה ורומית.
המדרש כתוב בסגנון קצר ואין בו תיאורים רחבים על פרשות ספר דברים.
שמות החכמים מופיעים ללא תארים וזאת בשונה משאר מדרשי אגדה המוסיפים תארים לאישים המופיעים במדרש.
למדרש דברים רבה לא פורסמה מהדורה מדעית מבוארת.
מהדורת המדרש שפרסם שאול ליברמן מלווה במבוא ובפירוש.
המדרש הודפס גם על ידי שלמה בובר.
גרסה נוספת של המדרש נוצרה בידי מעתיקים בספרד ב.
היא פורסמה בידי שאול ליברמן על פי כתב יד אוקספורד 147, בירושלים בשנת 1940, ומכונה "דברים רבה ליברמן".
דברי סיום הם מאמר קצר או מידע מבהיר הממוקם בסוף הספר.
משתמשים בסיומים, בדרך כלל, כדי שהמידע הפחות רלוונטי יופיע בסוף היצירה ולא יבלבל את הקורא.
דברי סיום הוא טקסט שנוסף בסוף הספר, או נכתב כנספח, או כמסקנה.
בדרך כלל כדי להוסיף הערה או ביאור, או אזהרה.
דברי הסיום יכולים להיכתב על ידי מחבר המסמך או על ידי אדם אחר.
דברי הסיום מופרדים מגוף הספר וממוקמים בדפים נספחים.
הם מציגים מידע שאינו חיוני לספר בכללותו אבל נחשב רלוונטי.
דברים מוזרים היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמת-אימה מבית נטפליקס.
הסדרה נכתבה, בוימה והופקה על ידי האחים מאט ורוס דאפר, והופקה בפועל על ידי שון לוי ודן כהן.
עלילת הסדרה מתחילה בשנת 1983 וסבה אחר חקירת היעלמותו בנסיבות מסתוריות של נער בעיירה קטנה באינדיאנה בשם הוקינס.
בין השאר, הסדרה משתמשת באלמנטים מיצירותיהם של סטיבן ספילברג, סטיבן קינג וג'ון קרפנטר.
בשנת 2025 הוכרז על הכנות לצילומי ספין אוף "דברים מוזרים: סיפורים מ-1985".
בעיירה הבדיונית הוקינס שבאינדיאנה, בשנת 1983, נעלם ויל באיירז בן ה-12 לאחר שהוא מותקף על ידי יצור מסתורי בדרכו לביתו.
שלושת חבריו – מייק וילר, לוקאס סינקלייר ודסטין הנדרסון – יוצאים לחפש אחריו, ובמהלך החיפושים הם נתקלים בילדה מסתורית, מגולחת ראש וחסרת אונים, אותה הם מחליטים להסתיר במרתף ביתו של מייק.
הילדה מציגה את עצמה בשם "אילבן" ("11"; מאנגלית), בהתבסס על המספר המקועקע על זרועה, וזוכה לכינוי "אל".
אל מגלה לחבורה שיש לה כוחות טלקינטיים ושנמלטה ממעבדת מחקר ממשלתית בה הוחזקה לצורכי ניסויים.
במקביל, ג'ויס, אמו של ויל, משוכנעת שבנה עדיין בחיים, אף שגופתו נמצאה כביכול במחצבה סמוכה.
היא חווה תופעות על־טבעיות בביתם, ומצליחה לתקשר עם ויל באמצעות אורות חשמליים.
מפקד המשטרה המקומי, ג'ים הופר, מצטרף לחקירה, וחושף קונספירציה הקשורה למעבדה הממשלתית, תוך כדי שהוא הולך ונשאב לפרשה.
ננסי, אחותו של מייק, מצטרפת לג'ונתן, אחיו הגדול של ויל, לאחר שחברתה הטובה בארב נעלמת בנסיבות מסתוריות.
חקירתם המשותפת חושפת את קיומו של מימד מקביל הנקרא "העולם ההפוך", שבו שורץ יצור מפלצתי שכונה בפי הילדים "הדמוגורגון", בהשראת דמות מהמשחק "מבוכים ודרקונים".
הילדים מצליחים לסייע לאל לחדור באמצעות חושיה אל העולם ההפוך, שם היא מגלה שבארב נהרגה על ידי המפלצת, אך ויל עדיין בחיים.
הופר וג'ויס חודרים בעצמם לעולם ההפוך בעקבות הסכם עם המעבדה, ומאתרים את ויל במצב קריטי, כשצמח זר חוסם את קנה הנשימה שלו.
הם מצליחים להצילו ולהחזירו להוקינס.
במקביל, ג'ונתן, ננסי וסטיב הרינגטון – בן זוגה של ננסי – מנסים ללכוד את הדמוגורגון באמצעות מלכודת, אך נתפסים לא מוכנים.
סטיב מצטרף אליהם ברגע האחרון ונאבק ביצור.
השלושה מצליחים להבעיר אש ולהבריח אותו.
המאבק הסופי מתרחש בבית הספר, שם אל מקריבה את עצמה ומשמידה את הדמוגורגון כדי להציל את חבריה.
לאחר שוויל חוזר לחיים בבית החולים, נראה כי הוא מתקשה לחזור לשגרה: שבועות ספורים לאחר מכן, הוא מקיא לתוך הכיור יצור חשופיתי המזכיר את יצורי העולם ההפוך – רמז לכך שהקשר בינו לבין אותו מימד טרם ניתק לחלוטין.
שנה לאחר אירועי העונה הראשונה, כולם בטוחים שאל מתה, למעט מייק שממשיך לחפש אחריה.
למעשה, אל שורדת ומתגוררת בסתר עם הופר, שמונע ממנה לצאת מחשש שתיתפס על ידי גורמים ממשלתיים.
ויל חווה חזיונות מטרידים מהעולם ההפוך, כולל הופעתה של מפלצת מסתורית המכונה "מצליף המוחות".
ד"ר אוונס, מנהל המעבדה החדש בהוקינס, מייחס את תסמיניו של ויל לטראומה פסיכולוגית.
במקביל, מקס, תלמידה חדשה שעברה מקליפורניה עם אחיה החורג בילי, מצטרפת לחבורה, אך מייק מתקשה לקבלה.
דסטין מוצא יצור מסתורי אותו הוא מכנה "דארט".
ויל מזהה בו את החשופית שהקיא בסיום העונה הקודמת, אך שומר את המידע לעצמו.
דארט מתגלה בהמשך כשלב מוקדם של מפלצת הדמודוג.
הניסיון להסתיר אותו גורם לסכנה לחבורה.
אל, שמתגעגעת למייק, יוצאת בסתר לבקרו אך טועה לחשוב שמקס מתחרה על לבו.
בעקבות עימות עם הופר, היא בורחת מהבית ויוצאת למסע לגילוי זהותה.
במסע זה היא פוגשת את אמה החולת ומגלה ששמה האמיתי הוא ג'יין.
בהמשך היא מוצאת את קאלי – נערה נוספת שנחטפה בילדותה על ידי המעבדה.
קאלי עוזרת לה לחדד את כוחותיה, אך אל מחליטה לשוב להוקינס כדי לעזור לחבריה.
בינתיים, ג'ונתן וננסי יוצאים לחשוף את מעורבות המעבדה בהיעלמותה של בארב.
הם מצליחים להשיג עדות מוקלטת מד"ר אוונס ומעבירים אותה לעיתונאי קונספירטיבי, מורי באומן.
במקביל, מצליח מצליף המוחות להשתלט על ויל.
כאשר אנשי המעבדה שורפים מנהרות תת-קרקעיות שיצרה המפלצת, ויל סובל בשל הקשר הפונדקאי ביניהם.
לאחר סדרת קרבות, החבורה מתפצלת: ג'ויס, ג'ונתן וננסי מנסים "לגרש" את המפלצת מגופו של ויל באמצעות חום קיצוני, בעוד הופר ואל פועלים לסגירת השער לעולם ההפוך.
במהלך הבריחה מהמעבדה, בוב נהרג על ידי דמודוגים.
לבסוף מצליחה אל לסגור את השער.
העונה מסתיימת בנשף חורף בבית הספר.
אל ומייק מתקרבים מחדש, לוקאס ומקס הופכים לזוג, ודסטין רוקד עם ננסי.
בשוט הסיום, מצליף המוחות נראה מעל בית הספר בעולם ההפוך.
בקיץ שלאחר מכן, נראה כי חיי החבורה מתנהלים על מי מנוחות.
אל ומייק, וכן לוקאס ומקס, נמצאים בזוגיות.
אל ומקס מתקרבות והופכות לחברות.
הופר, אביה המאומץ של אל, מתקשה לקבל את הקשר שלה עם מייק ומאיים עליו, מה שמוביל לריחוק בין השניים.
דסטין חוזר ממחנה קיץ ומספר לחבריו על סוזי, חברתו החדשה, אך הם מטילים בכך ספק.
באמצעות אנטנה שבנה, הוא קולט שידור מסתורי ברוסית.
סטיב, שמועסק כעת בגלידרייה בקניון יחד עם רובין באקלי, מצטרף אליו לחקירה.
רובין מפענחת את ההודעה, והשלושה מגלים שהרוסים פועלים בסתר בהוקינס בניסיון לפתוח מחדש את השער לעולם ההפוך.
בהמשך מצטרפת אליהם גם אריקה, אחותו הקטנה של לוקאס.
ארבעתם מצליחים לחשוף את הבסיס הסודי, אך רובין וסטיב נתפסים ונחקרים.
לאחר שחולצו, הם מסתתרים בקולנוע, ורובין מגלה לסטיב שהיא לסבית.
במקביל, נחשף כי בילי – אחיה החורג של מקס – נחשף כנתון לשליטת מצליף המוחות, שגופו נלקח אליו יחד עם עשרות תושבים נוספים.
אילבן נפצעת במהלך עימות ואיבדה את כוחותיה.
הקרב הסופי מתרחש בקניון "סטארקורט", שם מצליף המוחות מנסה להשמיד את החבורה.
בעזרת זיכרונות ילדות, אל מצליחה לעורר את בילי ולהזכיר לו מי הוא.
בילי מקריב את עצמו ומציל את אל.
במקביל, הופר וג'ויס מנסים להשבית את הגולאג הרוסי, אך נתקלים ב"מחסל" שנשלח להגן עליו.
לאחר קרב, מצליחה ג'ויס לסגור את השער, אך הופר נעלם ונחשב למת.
חודש לאחר מכן, משפחת באיירז ואל עוזבים את הוקינס ועוברים לקליפורניה.
אל קוראת מכתב שהשאיר לה הופר.
בסצנה שאחרי הכתוביות, נראה מתקן כליאה רוסי בסיביר בו מוחזק "האמריקאי", שמרמז כי הופר בחיים.
כמו כן, נחשף כי במתקן כלוא דמוגורגן.
החבורה מתפצלת לראשונה לארבעה אזורים מרוחקים: העיירה הוקינס, המעבדה הלאומית הסמוכה לה, קליפורניה ורוסיה.
אילבן נופלת קורבן לבריונות בבית הספר התיכון בקליפורניה, בו התחילה ללמוד לאחרונה יחד עם ויל.
החבורה חוקרת סדרת מקרי רצח מסתוריים ולבסוף מאחדת את מאמציה הרבים בניסיון לעצור ישות לא מוכרת וחזקה מאי פעם, וקנה.
בשעה שווקנה מטיל את אימתו על תושבי הוקינס, ג'ויס באיירז יוצאת למסע בניסיון להציל את הופר ממתקן הכליאה הרוסי אליו נשלח.
ויל, מייק, ג'ונתן וחברו ארגייל שידוע בחיבתו לעישון, מנסים לחמוק מכוחות הממשלה.
אלה פושטים על ביתם בקליפורניה במהלך החיפושים אחר אילבן, מתוך אמונה שהיא אחראית לשורת האירועים המטרידים שאירעה לאחרונה בהוקינס.
בתחילתה של חופשת האביב, אילבן נאלצת להתמודד גם עם זכרונות עגומים מילדותה במעבדה הלאומית של הוקינס, ויוצאת למסע מרוחק, זאת על מנת להשיב את הכוחות שנלקחו ממנה בתום העונה השלישית.
לבסוף, כולם מתאחדים לעלילה משותפת.
בסוף העונה מתברר כי העולם ההפוך החל להתמזג עם העולם האמיתי.
וינונה ריידר – ג'ויס באיירז, אמם של ויל וג'ונתן באיירז וגרושתו של לוני באיירז.
במהלך הסדרה מתגלה כי לה ולהופר יש רגשות אחת כלפי השני.
דייוויד הארבור – ג'יימס "ג'ים" הופר, מפקד משטרת הוקינס, שהתגרש והתדרדר לאלכוהוליזם לאחר מות בתו הצעירה, שרה, מסרטן.
בסופו של דבר, הופר הופך לאחראי יותר, מציל את בנה של ג'ויס וגם לוקח תחת חסותו את אילבן כבתו המאומצת.
במהלך הסדרה מתגלה כי לו ולג'ויס יש רגשות אחד כלפי השנייה.
פין וולפהארד – מייק וילר, בנם האמצעי של קארן וטד וילר, אחיהן של ננסי והולי, חברו הטוב ביותר של ויל באיירז וחברם הקרוב של דסטין ולוקאס.
תלמיד אינטליגנטי ומצפוני, שנוטה להנהיג את החבורה.
מפתח רגשות רומנטיים לאילבן והופך לבן זוגה.
מילי בובי בראון – אילבן / ג'יין "אל" הופר, נערה צעירה עם יכולות טלפתיות ופסיכוקינטיות ואוצר מילים מוגבל; בהמשך מתגלה כי שמה האמיתי הוא ג'יין, והיא בתה הביולוגית של טרי אייבס.
לאחר שנמלטה ממעבדת הוקינס, שם נערכו בה ניסויים, אילבן מתיידדת עם מייק, דסטין ולוקאס, ובהמשך מפתחת רגשות רומנטיים למייק והופכת לבתו המאומצת של הופר.
לאחר שהופר "נהרג" הופכת לבתה המאומצת של ג'ויס, ולאחותו החורגת של ויל.
נואה שנאפ – ויליאם "ויל" באיירז, בנה הצעיר של ג'ויס, אחיו הקטן של ג'ונתן ואחיה החורג של אילבן, שנתפס על ידי מפלצת מה"עולם ההפוך", ממד חלופי שנתגלה על ידי מדעני מעבדת הוקינס.
בעונה השנייה, לאחר שהוחזר לעולם האמיתי, מפלצת מה"עולם ההפוך" משתלטת על גופו, וחבריו מצליחים להציל אותו, אך מאז יש חלק של המפלצת שחיי בגופו.
בעונה החמישית מתגלה שיש לו כוחות כאשר הוא קרוב לוקנה.
חברו הטוב ביותר של מייק ומתיידד עם רובין.
יוצא מהארון כהומוסקסואל לחבריו בסוף העונה החמישית.
גאטן מאטרצו – דסטין הנדרסון, אחד מחבריו של ויל,מייק ולוקאס, הסובל מ בפיו.
בן זוגה של סוזי החל מהעונה השלישית.
תלמיד מצחיק וחכם, בעונה 2 מתיידד עם סטיב.
בעונה 4 מתקרב לאדי וחווה אובדן משמעותי במותו.
קיילב מקלאפלין – לוקאס סינקלייר, אחד מחבריו של ויל, דסטין ומייק, שנרתע מאילבן, אך בהמשך מתיידד איתה.
הוא מהווה את הקול השפוי של החבורה.
סיידי סינק – מקסין "מקס" מייפילד , אחותו החורגת של בילי, שמושכת את תשומת לבם של לוקאס ודסטין, ובסופו של דבר בוחרת בלוקאס לבן זוגה.
בעונה הרביעית, אחת הקורבנות של וקנה, אך בסופו של דבר אילבן מצילה אותה היא נכנסת לקומה כשעצמותיה שבורות והיא מתעוורת.
בעונה החמישית מקס נמצאת בתוך מוחו של הנרי, עד שהיא מצליחה לברוח ולחזור בחזרה לעולם האמיתי.
ג'ו קירי – סטיב הרינגטון, תיכוניסט פופולרי ובן זוגה לשעבר של ננסי, הנוהג בעוינות כלפי ג'ונתן, אך בשלב מאוחר יותר מתיידד איתו.
חברה הטוב ביותר של רובין, ועדיין מרגיש רגשות כלפי ננסי.
נטליה דייר – ננסי וילר, בתם הבכורה של קארן וטד ואחותם הגדולה של מייק והולי.
כנערה קפדנית השומרת על הכללים, ננסי מגלה צד אחר של עצמה בזמן שהיא חוקרת את מעבדת הוקינס ואת מותה של חברתה, ברברה.
בתחילת הסדרה בת זוגו של סטיב, ובעונה השנייה מתגלה שלה ולג'ונתן יש רגשות אחד כלפי השנייה והופכים לבני זוג.
לקראת סוף העונה החמישית השניים נפרדו.
צ'ארלי היטון – ג'ונתן באיירז, אחיו הגדול של ויל באיירז ובנה הבכור של ג'ויס.
נער שקט, אאוטסיידר וצלם שאפתן, שהופך במהלך העונה השנייה לבן זוגה של ננסי.
קארה בונו – קארן וילר, אמם של מייק, ננסי והולי.
בעונה החמישית הותקפה על ידי הדמוגורגן בביתה כשניסתה להציל את הולי.
עברה לבית חולים בלי יכולת לזוז ולדבר, לקראת סוף העונה החמישית היא מצילה את לוקאס, מקס, רובין וויקי מהתקפת הדמוגורגנים על בית החולים.
מאיה הוק – רובין באקלי , בחורה "אלטרנטיבית" ולסבית שעובדת לצדו של סטיב בגלידרייה של קניון "סטארקורט".
בעונה החמישית מתיידדת עם ויל.
מת'יו מודין – מרטין ברנר , המדען האחראי על הניסויים במעבדת הוקינס.
אדם מניפולטיבי ומנוכר, שרודף את אילבן.
דייקר מונטגומרי – ויליאם "בילי" הארגרוב , אחיה החורג האלים, הבלתי צפוי והמתעלל של מקס, שמערער על הפופולריות של סטיב.
נהרג בסוף העונה השלישית על ידי מצליף המוחות.
שון אסטין – בוב ניובי , בן כיתתם לשעבר של ג'ויס והופר, שמנהל את הסניף המקומי של "רדיו שאק".
בעונה השנייה היה בן זוגה של ג'ויס, בסוף העונה נהרג על ידי הדמוגורגן.
פול רייזר – סם אוונס , בכיר במחלקת האנרגיה, שמחליף את ברנר כמנהל מעבדות הוקינס.
אדם עקשן המחויב למחקרים של מעבדות הוקינס, אך עם זאת, מגלה אמפתיות לתושבי העיירה.
בעונה הרביעית מנסה להציל את אילבן מברנר אך זה לא צולח, ולא ידוע מה עתידו מאז.
פראיה פרגוסון – אריקה סינקלייר , אחותו הצעירה של לוקאס.
בעונה השלישית היא עוזרת לדסטין, סטיב ורובין לגלות מה הרוסים מנסים לעשות בקניון "סטארקורט".
ברט גלמן – מורי באומן , תאורטיקן וחוקר קונספירציות, המשמש כחוקר פרטי וחברו הוותיק של הופר.
ג'יימי קמפבל באוור – פיטר באלארד / הנרי קריל / ואן / וקנה / מר וואטיסט , אח והמטופל המקורי במעבדת הוקינס והנבל הראשי של הסדרה, שאחראי ליצירת מצליף המוחות.
בעונה החמישית התחזה לדמות בדיונית בשם "מר וואטסיט", כדי לחטוף 12 ילדים, ולכלוא אותם בתוך מוחו.
רפאל לוס – הנרי הצעיר
אדווארדו פרנקו – ארגייל , שליח פיצה וחברו הטוב ביותר של ג'ונתן בקליפורניה.
ג'וזף קווין – אדי מנסון , שמיניסט ותיכוניסט מנודה, המתיידד עם דסטין, מייק ולוקאס, לאחר שהוא מצרף אותם למועדון "הלפייר", מועדון מבוכים ודרקונים בראשותו הוא עומד.
נהרג בעונה הרביעית על ידי דמו-באט.
ג'ייק קונלי – דרק טרנבו , ילד מהכיתה של הולי, בריון.
נחטף על ידי ג'ויס, מייק, ויל, לוקאס ורובין, לאחר שאריקה הרדימה את משפחתו עם חומר הרדמה שהיא שמה בתוך הפאי.
מנסה לעזור אך בסוף נהפך לאחד מ-12 הקורבנות של וקנה.
אניסטון פרייס / טינסלי פרייס / נל פישר – הולי וילר , בתם החכמה והצעירה של קארן וטד ואחותם של ננסי ומייק.
בעונה החמישית נחטפת על ידי וקנה.
מתיידדת עם מקס ומנסה לברוח איתה.
ג'ו קרסט – טד וילר, בעלה העצלן של קארן ואביהם של ננסי, מייק והולי.
רוב מורגן – קלווין פאוול , הסגן של הופר שהופך למפקד המשטרה של הוקינס לאחר היעלמותו.
רוס פרטרידג' – לוני באיירז , הגרוש של ג'ויס, אביהם המנוכר של ג'ונתן וויל שעזב אותם ובן זוגה של סינתיה.
שאנון פורסר – ברברה "בארב" הולנד , החברה הכי טובה של ננסי.
ג'ון פול ריינולדס – פיל קלהאן , אחד מקציניו של הופר.
קתרין דייר – קוני פרייז'ר , אוכפת ה-DOE של ברנר.
נהרגת על ידי אילבן בסוף העונה הראשונה.
רנדי הייוונס – סקוט קלארק , המורה למדעים של מייק, דסטין, לוקאס, ויל ומקס.
בעונה החמישית הוא המורה של אריקה.
כריס סאליבן – בני האמונד , הבעלים של מסעדת ההמבורגרים "ההמבורגרים של בני" וחברו של הופר.
טיפל באילבן זמן קצר לאחר בריחתה אך נהרג על ידי קוני.
טוביאס ילינק – סוכן ראשי , הסוכן הראשי במעבדה הלאומית של הוקינס.
קייד ג'ונס – ג'יימס דנטה , השפוט של טרוי.
סוזן שלהוב לרקין – פלורנס "פלו" , מזכירה בתחנת המשטרה של הוקינס שמראה דאגה לגבי בריאותו של הופר.
פייטון וויצ' – טרוי וולש , בריון מהכיתה של מייק, דסטין, לוקאס, ויל ומקס.
צ'סטר ראשינג – טומי האגאן , בריון פופולרי.
חבר טוב לשעבר של סטיב וננסי ובן הזוג של קרול.
צ'לסי טלמדאדג' – קרול פרקינס , נערה פופולרית.
חברה טובה לשעבר של סטיב וננסי ובת הזוג של טומי.
לינאה ברתלסן – אייט / קאלי פרסאד , אישה צעירה עם יכולות מניפולציה באשליות, שיחד עם אילבן עברה ניסויים במעבדת הוקינס, אך הצליחה להימלט.
חוזרת בעונה 5 בה מגלים כי הוחזקה בשבי אצל הצבא.
ואנתי קלאי פרת'יבאן – קאלי הצעירה
קתרין קרטין – קלאודיה הנדרסון , אמו המתוקה והאכפתית של דסטין.
קלאודיה היא אם חד הורים.
איימי מולינס – טרי אייבס , האמא הביולוגית החולה של אילבן.
אילבן נגנבה ממנה זמן קצר לאחר לידתה.
ויל צ'ייס – ניל הארגרוב , אביו הביולוגי המתעלל של בילי, אביה החורג של מקס ובעלה של סוזן.
ג'ייק ביוסי – ברוס לואו , עיתונאי ב"הוקינס פוסט" שמטריד ולועג לננסי.
אחד מהקורבנות של מצליף המוחות.
אנדריי איבצ'נקו – גריגורי , רוצח רוסי ואוכף של המדענים העובדים תחת הוקינס שנהרג על ידי הופר בסוף עונה 3.
מייקל פארק – תום הולוואי העורך של "הוקינס פוסט" ואביה של הת'ר.
פרנצ'סקה ריל – הת'ר הולוואי , מצילה בבריכת הקהילה של הוקינס.
אחת מהקורבנות של מצליף המוחות.
אלק אוטגוף – ד"ר אלכסיי , מדען רוסי שעזר בפתיחת השער לעולם ההפוך.
נחטף על ידי הופר וג'ויס כדי לקבל מידע על הצבא הרוסי.
קרי אלווס – לארי קליין , ראש העיר של הוקינס ופוליטיקאי מושחת שנסחט לעבוד עבור הרוסים.
פגי מיילי – דוריס דריסקול , תושבת קשישה מהוקינס.
גבריאלה פיזולו – סוזי בינגהאם , בת הזוג הגאונה של דסטין, אותה הכיר במחנה קיץ.
סוזי גרה עם משפחתה הגדולה בסולט לייק סיטי.
מייסון דיי – ג'ייסון קרבר , הקפטן של קבוצת הכדורסל של תיכון הוקינס ובן הזוג של כריסי.
לאחר מותה של כריסי, הוא מאשים את אדי במותה ורודף אחריו ואחרי מועדון הלפייר בטענה שמועדון הלפייר הם כת של השטן.
ג'ייסון נהרג בסוף עונה 4 כאשר וקנה פותח את השער הרביעי שחוצה את גופו לשניים.
אמיבת' מקנולטי – ויקי , תלמידה בלהקת הצעידה של תיכון הוקינס ומושא אהבתה של רובין.
אלודי גרייס אורקין – אנג'לה , נערה מקובלת מבית הספר החדש של אילבן וויל שבקליפורניה שמציקה לאילבן ביחד עם חבריה.
כריסטיאן גניאר – טאן , נבדק במעבדת הוקינס.
טריסטאן ספון – טו , נבדק במעבדת הוקינס שמציק לאילבן.
מיילס טרויט – פטריק מקיני , שחקן כדורסל בקבוצת הכדורסל של תיכון הוקינס ושפוט של ג'ייסון.
טום ולאשיהה – דמיטרי "אנזו" אנטונוב , סוהר בקמצ'טקה שהופר משחד כדי לעזור להבטיח את חירותו.
בהמשך עונה 4 נכנס בעצמו לכלא על בגידה, אבל הוא והופר עובדים יחד כדי להימלט מהכלא בעזרתם של ג'ויס ומורי.
קלייטון רויאל ג'ונסון – אנדי , שחקן כדורסל בקבוצת הכדורסל של תיכון הוקינס.
ג'ניפר מרשל – סוזן מייפילד-הארגרוב , אמה של מקס, אמו החורגת של בילי ואשתו של ניל.
שרמן אוגוסטוס – קולונל סאליבן , פקיד צבא ארצות הברית המוביל מצוד אחר אילבן שמאמין שהיא אחראית לשורת הרציחות האחרונה בהוקינס.
ויידוטאס מרטינאיטיס – מלניקוב , סוהר בכלא בקמצ'טקה.
ג'ואל סטופר – ווין מנסון , דודו של אדי.
למרות האמונות של הוקינס לגבי אדי, ווין דואג לו ומאמין שהוא חף מפשע.
ניקולה דיוריצקו – יורי איסמאילוב , מבריח סחורות אמריקאיות לרוסיה.
ג'ויס ומורי מחזיקים אותו בשבי כדי לפרוץ לכלא כדי להציל את הופר.
גרייס ואן דיין – כריסי קניגהאם , מעודדת בתיכון הוקינס ובת זוגו של ג'ייסון.
אודרי הולקומב – עדן בינגהאם , אחותה הגדולה והגותית של סוזי שעושה בייביסיטר לאחים הקטנים שלה.
מושא אהבתו של ארגייל שככל הנראה הופכת לבת זוגו.
לוגן ריילי ברונר – פרד בנסון , הקולגה של ננסי בעיתון תיכון הוקינס.
פאשה ליצ'ניקוף – אולג , אסיר בקמצ'טקה שכלוא לצד הופר.
ניקולאי ניקולאף – איוון , סוהר בכלא בקמצ'טקה.
הסדרה נוצרה על ידי מאט ורוס דאפר, שידועים יותר בכינוי האחים דאפר.
ב-2015, השניים השלימו את כתיבת והפקת הסרט "Hidden", בו הם ניסו לחקות את הסגנון של מ.
נייט שאמלאן, עם זאת, בשל שינויים שחלו באולפני האחים וורנר, שהיו אחראים להפצת הסרט, הסרט לא זכה להפצה רחבה והותיר את האחים דאפר בחוסר ודאות לגבי המשך הקריירה שלהם.
להפתעתם, מפיק הטלוויזיה דונלד דה ליין נפגש עמם לאחר שהתרשם מהתסריט של "Hidden", והציע להם את ההזדמנות לעבוד על פרקים מסוימים מהסדרה "האורנים הסוררים" לצדו של שאמאלאן.
האחים קיבלו הדרכה וליווי משאמאלאן במהלך תהליך ההפקה של אותם הפרקים, כך שכאשר הם סיימו את תפקידם, הם הרגישו מוכנים ליצור סדרת טלוויזיה משלהם.
האחים דאפר הכינו תסריט שבפועל היה דומה לפיילוט של סדרה מן המניין, יחד עם 20 עמודים של ספר איורים במטרה לעזור להם "למכור" את הסדרה לרשתות השונות.
בתחילת 2015, דן כהן, מנכ"ל חברת ההפקות "21 Laps Entertainment", הציג את הקונספט והתסריט לסדרה בפני המפיק שון לוי.
לאחר מכן, השניים הזמינו את האחים למשרדם, שם הם רכשו את זכויות ההפקה של הסדרה.
בוקר אחרי הקראת הפיילוט של הסדרה, חברת נטפליקס החליטה להזמין עונה מלאה.
האחים התחילו לכתוב את שאר התסריט עבור הסדרה והביאו יחד איתם את לוי וכהן כמפיקים בפועל.
במקור, שמה של הסדרה היה "מונטוק", והעלילה התרחשה במונטוק, ניו יורק סיטי ובסמוך ללונג איילנד.
האחים בחרו בעיירת מונטוק כמיקום העלילה במטרה לרמז על קשר עם הסרט של ספילברג "מלתעות", בה מונטוק שימשה כסט צילומים.
לאחר שהאחים בחרו לשנות את הנרטיב העלילתי ולהציב אותה בעיירת הוקינס הבדיונית, הם חשו שהם באמת יוכלו לעשות בעיירה ככל העולה על רוחם.
עם שינוי מיקום העלילה, האחים נאלצו להמציא כותרת חדשה לסדרה.
האחים נעזרו בעיצוב הגופן של הספר "אש זרה" מאת סטיבן קינג על מנת לקחת השראה לשם הסדרה.
לאחר שבחנו מספר שמות, האחים בחרו לסדרה את השם "Stranger Things", על משקל רומן אחר של קינג, "דברים שצריך" ("Needful Things" באנגלית).
מאוחר יותר, רוס ציין שעל אף שנבחר השם הרשמי לסדרה, עדיין היו עליו "דיונים נלהבים".
בתסריט, בפסקול ובצילומים שולבו אלמנטים רבים מהתרבות הפופולרית של שנות ה-80, בהם התייחסויות לסרטי הרפתקאות כגון "אי.טי.
- חבר מכוכב אחר" וסרטי אימה רבים.
תמה זו הייתה אחת הסיבות להצלחת הסדרה בקרב הצופים.
עם ההצלחה הביקורתית של העונה הראשונה לאחר הפצתה ביולי 2016, הועלו ספקולציות שונות על עונה שנייה לסדרה.
האחים דאפר התכוונו בתחילה ליצור את הסדרה כמיני-סדרה או כסדרה אנתולוגית.
האחים גם חשבו על האפשרות למקם את העונה השנייה הפוטנציאלית (אותה הם כינו "המשך") בתחילת שנות התשעים, ולהציג גרסאות מבוגרות יותר של הדמויות, יחד עם דמויות חדשות, שיחזרו חזרה להוקינס לאחר שאירועים על טבעיים יתחילו לתת שוב את אותותיהם בעיירה.
עם זאת, לאחר יציאת העונה הראשונה, האחים הבינו כי הדמיון המפותח של הדמויות – במיוחד של הילדים – הוא המפתח להצלחת הסדרה, והם החליטו למקם את העונה השנייה בשנת 1984 ולהתמקד באותן דמויות.
עד סוף יולי, האחים דאפר הציגו תוכנית לעונה כזו אם היא תקבל אור ירוק.
ב-31 באוגוסט 2016, נטפליקס הכריזה שהיא חידשה את הסדרה לעונה שנייה בעלת תשעה פרקים שיעלו לשידור ב-2017. האחים דאפר גילו כי הסדרה התחדשה לעונה השנייה עוד לפני בכורת העונה הראשונה.
האחים דאפר כתבו את העונה השנייה בצורה שתגרום לה ולעונה הראשונה יחד להרגיש כמו עבודה מלאה שנכתבה בשלמותה, אך במקביל מיקמו בה אלמנטים שיאפשרו להם לפתח את עלילת הסדרה אם עונות נוספות יוזמנו לה.
בעוד שרוב העלילה של העונה השנייה כבר נכתבה לפני שידור העונה הראשונה, האחים דאפר לקחו את תגובות הקהל מן העונה הראשונה כדי להתאים מחדש אלמנטים שונים בעונה השנייה.
בתחילת אוקטובר 2017, האחים דאפר חשפו את שמות הפרקים עבור ששת הפרקים הראשונים של העונה.
לוי ציין בנובמבר 2016 שהוא והאחים דאפר כבר החלו לתכנן עונה שלישית.
באוגוסט 2017, האחים דאפר אישרו שתהיה עונה שלישית, עם סבירות לעונה אחת נוספת לאחר מכן.
בדצמבר 2017, נטפליקס אישרה רשמית שהם נתנו אור ירוק לעונה שלישית בעלת שמונה פרקים.
לוי גם אישר שעונה רביעית "בהחלט תתרחש" ושיש פוטנציאל לעונה חמישית.
הרעיון לכתוב את הסדרה התחיל כשהאחים דאפר חשו שהם יכולים לקחת את הרעיון של הסרט "אסירים", שמספר על המאבק המוסרי שאב עובר כאשר בתו נחטפת, ולהרחיב את יריעת התמה של הסרט למעל לשמונה שעות טלוויזיה בסדרה.
בעודם מתמקדים בנקודת המבט של הילד הנעדר בסיפור, הם רצו להביא את רעיון ה"רגישות ילדותית" שיכלו להציע במסגרת העלילה, והשתעשעו ביצירת מפלצת שתוכל לצרוך בני אדם.
האחים חשבו ששילוב הדברים האלו "הייתה הדבר הטוב ביותר אי פעם".
כדי להציג את המפלצת הזאת בנרטיב העלילתי, האחים שקלו לכתוב על "ניסויים מוזרים שהתרחשו בתקופת המלחמה הקרה שקראנו עליהם", כדוגמת פרויקט MKUltra, החלטה שביססה ועיגנה את קיומן של המפלצות בסדרה בסוגת המדע בדיוני ולא כמשהו על-טבעי.
החלטה זו גם עזרה לאחים לבחור למקם את זמן התרחשות העלילה בשנת 1983, שנה לפני שהסרט "שחר אדום" שהתמקד בפרנויה שהתחוללה בתקופת המלחמה הקרה, יצא לאקרנים.
לאחר שביססו את העלילה בפרק זמן מסוים ואת האנטגוניסט של הסדרה, האחים יכלו להשתמש בכל ההשראות האישיות שלהם שנות ה-80, העשור בה השניים נולדו, כאלמנטים משפיעים בסדרה, בתחום המדע הבדיוני והאימה.
בנוסף, האחים דאפר מאמינים שהם לקחו השפעות מיצירות אחרות שלא במתכוון, כולל מ"מבעד לקשת האפלה" ו-"D.A.R.Y.L.", לפי מה שהם קראו בפידבקים שמעריצי הסדרה שלחו להם.
עם הגמישות והזמינות של שירות הזרמת המדיה של נטפליקס, האחים דאפר לא הוגבלו לפורמט אופייני של סדרת טלוויזיה בת 22 פרקים, והם בחרו בפורמט של שמונה פרקים.
האחים הודאגו מכך שעונה בת 22 פרקים בטלוויזיה תקשה על "העברת סיפור קולנועי" עם פרקים רבים.
שמונה פרקים אפשרו לאחים להקדיש יותר זמן לאפיון הדמויות בנוסף לפיתוח הנרטיבי; אם היה להם פחות זמן פנוי, האחים היו צריכים להישאר מחויבים לספר סיפור של סרט אימה ברגע בו המפלצת הוצגה ולנטוש את אפיון הדמויות.
על כתיבת דמויותיהם של הילדים בסדרה, האחים דאפר החשיבו את עצמם כמנודים ביחס לשאר התלמידים האחרים בתיכון בו הם למדו, ולכן התמודדו בקלות עם כתיבת דמויותיהם של מייק ושל חבריו, ובמיוחד עם כתיבת דמותה של בארב.
דמותה של ג'ויס עוצבה בהשארת דמותו של ריצ'רד דרייפוס, רוי נירי, ב"מפגשים מהסוג השלישי", כך שדמותה מאופיינת כמי ש"יוצאת מדעתה" כלפי דמויותיהם של האחרים בזמן שהיא מנסה למצוא את ויל.
על פי דייוויד הארבור, כתיבת התסריט עבור העונה השלישית עוד נמשכה בדצמבר 2017. לוי אמר כי העונה הבאה תתמקד פחות בדמותו של ויל, ואמר: "אנחנו לא הולכים להעביר את ויל דרך מדורי הגיהנום בעונה השלישית בפעם השנייה ברציפות, הוא יתמודד עם דברים, אבל הוא לא יהיה העיקר...
אנחנו הולכים להתמודד עם כוחות רשע חדשים."
ביוני 2015, הוכרז כי וינונה ריידר ודייוויד הארבור לוהקו לסדרה כג'ויס וכמפקד משטרה ללא שם, בהתאמה.
מנהלת הליהוק של האחים דאפר, כרמן קובה, הציעה לריידר את התפקיד של ג'ויס, לאחר שהאחים נמשכו מיד לרעיון ללהק אותה אליו בשל הדומיננטיות שלה בסרטים משנות ה-80. לוי האמין שריידר יכולה "לחשוף את הדחיפות הרגשית ולמצוא שכבות וניואנסים וצדדים שונים באישיותה של [ג'ויס]".
ריידר עצמה שיבחה את העובדה שהעלילות המרובות של הסדרה דרשו ממנה להציג את ג'ויס כמישהו "שיצאה מדעתה, אבל בעצם סוג של עלתה על משהו מסוים", ושהמפיקים האמינו בה שהיא מסוגלת לגלם את התפקיד הקשה.
האחים דאפר התעניינו בהרבור לפני כן, שעד לסדרה גילם תפקידים קטנים יותר כדמויות מרושעות, והם הרגישו שהוא "ממתין זמן רב מדי להזדמנות כזו" כדי לשחק דמות ראשית, בעוד שהרבור עצמו נפעם מהתסריט ומההזדמנות לשחק "דמות שבורה, פגומה, אנטי-גיבורה".
הליהוק הנוסף בא אחרי חודשיים עם ליהוקו של פין וולפהארד כמייק, מילי בובי בראון לתפקיד לא ידוע, גאטן מאטרצו כדסטין, קיילב מק'לאפלין כלוקאס, נטליה דייר כננסי, וצ'ארלי היטון כג'ונתן.
בספטמבר 2015, קארה בונו הצטרפה לצוות השחקנים כקארן, אימם של מייק וננסי, ואחרי חודש מת'יו מודין לוהק לדמותו של מרטין ברנר.
שחקנים נוספים שלוהקו לעונה הראשונה כללו את נואה שנאפ כויל, שאנון פורסר כברברה "בארב" הולנד, ג'ו קירי כסטיב הרינגטון, ורוס פרטרידג' כלוני, בין היתר.
השחקנים שנבחנו לדמויותיהם של הילדים נתבקשו במהלך האודישנים להקריא שורות מתוך הסרט "אני והחבר'ה".
האחים דאפר העריכו שהם בחנו כאלף ילדים שונים לדמויותיהם של הילדים.
הם ציינו שוולפהרד כבר היה "חובב סרטים" משנות ה-80, ולוהק לתפקיד בקלות, בעוד שהם מצאו את האודישן של מטארצו הרבה יותר אותנטי מהאודישנים האחרים, ובחרו בו לאחר צפייה אחת בקלטת האודישן שלו.
כיוון שמלאכת הליהוק החלה מיד לאחר שנטפליקס נתנה לסדרה אור ירוק, אך לפני שהתסריטים הושלמו במלואם, התאפשר לכמה מהשחקנים להביע את הדרך בה הם תופסים את אישיויותיהם של דמויותיהם ולשקף זאת בתוך התסריט הסופי.
מלאכת הליהוק של השחקנים הצעירים עבור ויל וחבריו נעשה רק לאחר שכתיבת התסריט הראשוני הושלמה, והתסריטים הבאים שילבו את האספקטים של השחקנים הצעירים כלפי הדמויות אותן הם גילמו.
האחים סיפרו שמודין סיפק מידע משמעותי על אופיו של ד"ר ברנר - מידע בו לא ממש ביקשו להעמיק קודם לכן, משום שראו בו את הדמות הקשה ביותר לכתיבה, זאת לאור הופעותיו המוגבלות בתוך הנרטיב.
באוקטובר 2016, הוכרז ששנאפ וקירי קודמו לתפקידים ראשיים בעונתה השנייה של הסדרה, ושסיידי סינק ודקר מונטגומרי יצטרפו לצוות השחקנים הראשי כמקס ובילי, בהתאמה.
ריידר, הרבור, וולפארד, בראון, מק'לוכלין, מטארצו, דייר והיטון חזרו לגלם את דמויותיהם בעונה השנייה, שון אסטין ופול רייזר לוהקו לתפקידים ראשיים כבוב ניובי וד"ר סם אוונס, בהתאמה.
במקור, דמותו של אסטין, בוב, תוכננה להיות דמות אורחת, אך אסטין ביצע את תפקידו כל כך טוב שבסופו של דבר האחים דאפר הרחיבו את דמותו והפכו אותה לדמות ראשית, אך גם נתנו לו למות במוות גיבורים.
עבור אוונס, האחים דאפר התייחסו לדמות כ"פול רייזר" של הסדרה, ובמיוחד רמזו לדמותו של רייזר, קרטר בורק ב"שובו של הנוסע השמיני".
רוס דאפר אף התייחס לבחירת הליהוק של ג'יימס קמרון ברייזר לסרט, ואמר: "[קמרון] חשב שאנשים יבטחו באופן מיידי [ברייזר] וזה יהיה הטוויסט".
בנו של רייזר היה מעריץ של הסדרה, ונתן לאביו סקירה מוקדמת על הסדרה, כך שכאשר צוות ההפקה התקשרו לסוכן שלו עבור דיונים על התפקיד, רייזר היה נרגש מכך.
לינה ברטלסן וברט גלמן לוהקו לתפקידים משניים כקאלי/אייט (שמונה, באנגלית) וכמאריי באומן, בהתאמה.
כל צוות השחקנים הראשי הכולל את ריידר, הרבור, וולפארד, בראון, מטארצו, מקלפלין, דייר, היטון, בונו, שנאפ, סינק, קירי ומונטגומרי, חזר לעונתה השלישית של הסדרה, ואליהם הצטרפה מאיה הוק כרובין ופרייה פרגוסון קודמה לתפקיד ראשי כאריקה סינקלייר.
על אף שבתסריט המקורי העיירה הייתה עיירת חוף בהשראת העיירה מ"מלתעות", הסרט האהוב על הכותבים, שונה המיקום לעיירה באינדיאנה משיקולי תקציב.
שיקולים אלו הביאו גם לקיצוץ באפקטים חזותיים.
צילומי הסדרה התבצעו בעיר אטלנטה שבג'ורג'יה ובאתרים הסמוכים לה, בין השאר באוניברסיטת אמורי, בעיירה ג'קסון ובמחצבת בלווד.
פסקול הסדרה הולחן על ידי מייקל סטיין וקייל דיקסון מלהקת "S U R V I V E" ונעשה בו שימוש רב בסינתיסייזר וסינת'ווייב.
בפסקול שולבו סגנונות האיטלו דיסקו, רוק מתקדם, אמביינט ומוזיקת הגל החדש, והשראה נלקחה מהיוצרים ז'אן מישל ז'אר, טנג'רין דרים, ואנגליס, גובלין, פביו פריצי וג'ון קרפנטר.
באתר Rotten Tomatoes, הסדרה זכתה לדירוג של 92% מצד מבקרי הטלוויזיה ו־ו־90% מצד הצופים.
העונה הראשונה זכתה לדירוג של 97% מצד מבקרי הטלוויזיה ו־96% מצד הצופים.
נטפליקס הודיעה כי עונה שנייה של הסדרה בת תשעה פרקים, המתרחשים ב-1984 תשודר ב-27 באוקטובר 2017. לעונה זו לוהקו שון אסטין, פול רייזר, לינה ברת'אלסן ובראט ג'למן.
קדימון לעונה שודר במהלך סופרבול LI וכולל התייחסויות לסרטים "הערפל" ו"מכסחי השדים".
העונה השלישית בעלת שמונה פרקים עלתה ב-4 ביולי 2019 לנטפליקס.
העונה הרביעית חולקה לשני כרכים (חלקים).
חלקה הראשון של העונה, שהכיל 7 פרקים, עלה ב-24 במאי 2022. חלקה השני של העונה שהכיל עוד שני פרקים עלה ב-1 ביולי 2022.
לאחר הצלחת העונה הרביעית, נטפליקס הכריזו באירוע גדול שלהם שתפותח עונה חמישית לסדרה.
לאחר מכן הוכרז כי העונה החמישית היא עונת הסיום של הסדרה.
ביולי 2025 עלה הטריילר הראשון לעונה, ובאוקטובר 2025 עלה הטריילר השני.
העונה צפויה להתחלק לשלושה חלקים: החלק הראשון המכיל 4 פרקים יעלה לנטפליקס ב-26 בנובמבר 2025, אך בישראל יעלה בלפנות-בוקר של 27 בנובמבר, החלק השני המכיל 3 פרקים יעלה לנטפליקס ב-25 בדצמבר 2025, והחלק השלישי והאחרון, המכיל את הפרק האחרון של כל הסדרה, יעלה לנטפליקס ב-31 בדצמבר 2025.
העונה הרביעית של הסדרה מחזיקה במקום השלישי ברשימת הסדרות דוברות האנגלית הפופולריות ביותר בכל הזמנים עם כ-140.7 מיליון צפיות.
העונה החמישית של הסדרה דורגה במקום השישי ברשימה לאחר שצברה 115 מיליון צפיות, ובכך עקפה את נתוני הצפייה של הסדרות "ברידג'רטון" ו"גמביט המלכה".
במקביל להפצה בסטרימינג, פרק הסיום של הסדרה הוקרן בבתי הקולנוע והניב הכנסות של למעלה מ-25 מיליון דולרים.
הסדרה הייתה מועמדת לזכייה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר, וינונה ריידר הייתה מועמדת בקטגוריות השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
הסדרה זכתה בפרס גילדת המפיקים לסדרת הדרמה הטובה ביותר ובפרס גילדת שחקני המסך לאנסמבל הטוב ביותר.
ריידר ומילי בובי בראון היו מועמדות לפרס גילדת שחקני המסך.
הסדרה הייתה מועמדת ל-19 פרסי אמי, כולל בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר, שחקנית המשנה הטובה ביותר (מילי בובי בראון) ושחקן המשנה הטוב ביותר (דייוויד הארבור) וזכתה בחמישה פרסים בהם הליהוק הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר ועריכת הסאונד הטובה ביותר.
הסדרה זכתה בפרס סדרת המשפחה הטובה ביותר בפרסי בחירת הילדים של ניקולודאון.
בשלהי שנת 2023 עלה לבמת תיאטרון פיניקס שבתיאטראות וסט אנד בלונדון המחזה דברים מוזרים: הצל הראשון המבוסס על סדרת הטלוויזיה "דברים מוזרים".
בשנת 2017 יצאה העונה הרביעית של הסדרה הקומית המצליחה "הסוכן הנרי", בפרק ה-18 בעונה זו שודר פרק "ספיישל" על ליל כל הקדושים, הקרוי "Danger Things" (דברים מסוכנים) כפרודיה על הסדרה.
כמחווה לפרודיה, שש הדמויות הראשיות בסדרה התלבשו והתעצבו כדמויות בדברים מוזרים, והעלילה סובבת סביב מפלצת (בסדרה המקורית דמותו מתבססת על וקנה) שכולם חושבים שהיא רעה אך היא בעצם טובה.
בישראל הפרק שודר כפרק הראשון בעונה החמישית של הסדרה.
דברים טובים היא סדרת טלוויזיה קומית של פמלה אדלון ולואי סי.
בסדרה מככבת אדלון, המגלמת שחקנית גרושה המגדלת את שלוש בנותיה לבדה.
הסדרה עלתה לראשונה ב-8 בספטמבר 2016. בספטמבר של אותה שנה הודיעה הרשת שהיא מחדשת את הסדרה לעונה שנייה, אשר עלתה לשידור ב-14 בספטמבר 2017. באוקטובר הודיעה הרשת על עונה שלישית, אשר עלתה לשידור ב-28 בפברואר 2019. במרץ פורסם כי תופק עונה רביעית, אשר עלתה לשידור ב-5 במרץ 2020.
בישראל הסדרה משודרת ב-yes בערוץ yes OH.
סם פוקס (פמלה אדלון): אם יחידנית לשלושה ילדים המתגוררים בלוס אנג'לס, ועובדת כשחקנית.
מקס פוקס (מייקי מדיסון): בתה הבכורה של סם, היא הפכפכה אך הגונה.
פרנקי פוקס (אנה אליגוד): בתה האמצעית והקיצונית של סם.
דיוק פוקס (אוליביה אדוארד): בתה הצעירה והמקסימה של סם, ובדרך כלל, עדינה ומתוקה.
פיליס (סיליה אימרי): אמה הבריטית של סם, עם כמה בעיות פיזיות ונפשיות.
לוסי דייוויס, אליסיה ריינר, קווין פולאק, מתיו ברודריק, ג'נינה גוונקאר, קריס מרשל, בראדלי ויטפורד, לני קרביץ, זאק וודס, נייג'ל הייברס ושרון סטון.
הפיילוט הוזמן על ידי FX ב-18 בינואר 2015. הסדרה נכתבה על ידי לואי סי.
העלילה היא סמי-אוטוביוגרפית, ומבוססת על סיפור חייה של אדלון.
שם הסדרה נלקח משיר של הקינקס בעל אותו שם.
הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות ממבקרי טלוויזיה.
באתר Metacritic קיבלה הסדרה ציון של 79 מתוך 100 בהתבסס על 31 ביקורות.
באתר Rotten Tomatoes קיבלה הסדרה ציון של 93% עבור סדרה חדשה, וכן ציון ממוצע של 8.2 מתוך 10, ציון המבוסס על 44 ביקורות.
דברי קבלה הם כינוי להלכות דינים ומצוות שמקורם הוא מספרי הנביאים והכתובים, ואין להם מקור בתורה.
מעט מאותן ציווים המוזכרים בספרי הנביאים, משמש כאסמכתא לחיובים שניתנו למשה רבנו בהר סיני - הלכה למשה מסיני.
לעיתים המונח "דברי קבלה" משמש ככינוי לדברי הנביאים והכתובים בכלל, ולאו דווקא למצוות המופיעות בהם.
טעמים שונים ישנם בראשונים, מדוע דברי נביאים נקראים דברי קבלה.
לדעת רש"י, הנביאים נקראו כך מאחר שקבלו את נבואתם ברוח הקודש.
יש שכתבו שהטעם הוא לפי שכולם קיבלו נבואתם ממשה רבנו או שהיו מקובלים נביאים מימות יהושע.
ויש מפרשים שהוא מלשון 'צעקה' על שם שהנביאים קובלים וצועקים על הצרות הנראות להם בנבואה.
ישנם שלוש דרגות של חיובים ומצוות: 'דאורייתא', 'דרבנן', ו'דברי קבלה' שהיא הדרגה האמצעית בחשיבות.
דאורייתא - כל הדינים המצוות וההלכות המוזכרים בתורה ('חמשה חומשי תורה').
וכוללים מלבד דינים הכתובים בתורה (במפורש או שנלמדים מפסוק) גם דינים שהם "הלכה למשה מסיני".
דברי סופרים - דינים מצוות הלכות וגזרות שתקנו חז"ל במהלך הדורות.
ידועים גם כ'דרבנן' או 'תקנת חכמים'.
חלק זה נכלל ב'תורה שבעל פה'
דברי קבלה הוא גדר אמצעי בין דין דאורייתא לדין דרבנן.
והוא כולל מצוות או חיובים שנאמרו על ידי הנביאים.
לדברי קבלה אין תוקף של דיני התורה, אך הם יותר חמורים מדינים דרבנן.
עם זאת, יש בהם קולא מדיני דרבנן כדיני דאורייתא, שבמקרים מסוימים החמירו חכמים בדבריהם יותר מדיני התורה, ובדברי קבלה לא החמירו כבדיני תורה.
במקרה וישנו ספק מסוים במצווה או הלכה שמקורה מדברי קבלה, נחלקו הראשונים כיצד לנהוג.
יש שכתבו שבספק בדברי קבלה יש להחמיר כדין ספק דאורייתא לחומרא; ויש שכתבו שיש להקל כדין ספק דרבנן לקולא.
בתלמוד נאמר שדין דברי קבלה הוא כדין דברי תורה, לעניין שדברי קבלה אינם צריכים חיזוק כשם שדברי תורה אינם צריכים חיזוק, מאחר שמסתבר שלא יבואו לזלזל בהם מחמת חומרתם.
לגבי תוקף דברי קבלה נחלקו הרמב"ם והרמב"ן האם חומרתם כדברי תורה או כדרבנן:
בהקדמת הרמב"ם לספר המצוות כתב שכל הדינים ההלכות והמצוות שנתחדשו לאחר משה רבנו, כולם נחשבים דרבנן, אף אם נתקנו על ידי נביאים, כגון נטילת ידיים ועירובין שתיקן שלמה המלך, וכן קריאת המגילה שתיקנו הנביאים.
לדעת הרמב"ן, בהשגותיו לספר המצוות, דברים הכתובים בספרי הנביאים בדרך של סיפור, או דינים והלכות שנאמרו בעל פה על ידי הנביאים אך לא נכתבו בספרי הנבואה נחשבים כדרבנן.
לעומת זאת, דינים והלכות שנכתבו בלשון ציווי, שמאחר ואין נביא רשאי לחדש הלכות ומצוות מעצמו, בהכרח שמצוות אלו נאמרו הלכה למשה מסיני, והנביא כתב מצווה או דין שהיה נהוג זה מכבר.
יש מהאחרונים שכתבו שאף הרמב"ם מסכים עם הרמב"ן בחילוק זה.
דוגמאות למצוות ודינים מדברי קבלה:
פורים - נתקן על ידי הנביאים, ונזכר במגילת אסתר.
צום תשעה באב - נתקן על ידי הנביא
מצוות עונג שבת - נלמדת מדברי הנביא ישעיהו 'וקראת לשבת עונג'
בתלמוד במסכת נידה נאמר ש'אין דנים דברי תורה מדברי קבלה', פירוש הדבר שלא ניתן להשתמש בדברים שנכתבו בנביאים וכתובים כדי לפרש את המצוות והדברים הכתובים בתורה.
אמנם, במקום שהדבר בו הפסוק מנ"ך נועד רק ל'גילוי מילתא', היינו לגלות מה פירוש המילה המופיעה בתורה, ניתן ללמוד זאת מנ"ך.
בהקשר זה, דברי קבלה הם לא דווקא מצוות שנאמרו בידי נביאים, אלא כל דברי הנביאים והכתובים.
דברים זוטא או דברים זוטי הוא מדרש על ספר דברים.
החיבור אבד, וכיום מצויים ממנו רק מובאות בחיבורים אחרים, בעיקר בילקוט שמעוני.
הכינוי "זוטא" משמעותו בארמית "קטן", אך ככל הנראה כינוי זה לא ניתן לו מפאת גודלו, אלא כדי להבדילו מ"דברים רבה" (רבה=הגדול) שהיה נפוץ בזמנו.
יום-טוב ליפמן צונץ איחר את עריכת החיבור לאחר עריכת דברים רבה, שנערך לשיטתו באזור שנת 900, וזאת על סמך מבנים לשוניים מאוחרים, וכן הקבלות לספרות המדרשית המאוחרת.
שאול ליברמן טען כי הריאליה הנשקפת ממנו מתאימה לסביבת האימפריה הרומית, אך לא נקב בזמן ומקום.
עמוס גאולה טען כי הוא התחבר באזור האימפריה הביזנטית (ביזנטיון או איטליה) במאה התשיעית או העשירית.
טיעון זה מתבסס על מנהגים והלכות ארצישראליים הנרמזים בו, לשונו המקראית (ראה להלן), על כך שנראה שנכתב בסביבה נוצרית ועוד.
המדרש נכתב בעברית, עם נטייה לעברית מקראית.
יש בו מעט מילים ביוונית או לטינית יחסית למדרשים אחרים, ובמקרים מסוימים מסתבר כי עורך המדרש תרגם מושגים לועזיים לעברית.
כמו כן, יש בו מעט ארמית גלילית.
המדרש סודר ככל הנראה על פי סדרי הקריאה בתורה הארצישראליים.
המדרש היה נפוץ באשכנז בסביבות המאה ה-13, וכל המובאות הישירות ממנו הן מאזור זה ומהתקופה הזו.
המקור העיקרי שמצטט ממנו הוא ילקוט שמעוני.
דברי שיר היא חברה ישראלית העוסקת בהוצאה לאור, בשיווק ובהפצה של ספרים ואלבומי מוזיקה.
החברה הוקמה בשנת 2005 על ידי רן שריד ומיכאל לב.
החל משנת 2014 היא נמצאת בבעלותו המלאה של מיכאל לב, המשמש גם כמנכ"ל החברה.
החברה מתמקדת בהוצאה לאור והפצה של ספרות תורנית, הגות ופרוזה, בעיקר עבור המגזר הדתי-לאומי.
במהלך השנים הוציאה החברה את ספריהם של רבנים וכותבים שונים, בין היתר של הרבנים שמואל אליהו, שלמה אבינר ויעקב אריאל.
בתחום המוזיקה, "דברי שיר" משמשת כבית להפצה של אלבומי אמנים המזוהים עם המוזיקה היהודית והישראלית.
בין האמנים שאלבומיהם הופצו דרך החברה היו שולי רנד, אביתר בנאי וישי ריבו.
החברה משתפת פעולה עם חברות תקליטים והפצה נוספות, כגון NMC והתו השמיני.
דברים שבכתב אי אתה רשאי לאמרם בעל פה הוא איסור לומר בעל פה דבר הכתוב בתנ"ך.
מקור הדין הוא במקרא על פי פירוש התלמוד:
רבי יהודה בר נחמני דורש מהשינוי בפסוק בין כתיבה לבין אמירה בעל פה את ההלכה שדברים שבכתב אי אתה רשאי לאומרם בעל פה ואילו דברים שבעל פה אי אתה רשאי לכתוב אותם.
ישנה מחלוקת בפוסקים, האם איסור זה הוא מדאורייתא או מדרבנן או שאין בדבר איסור ממש.
הר"ן כתב, שהטעם שאין לומר בע"פ דברים שבכתב הוא מפני שישנם הרבה דברים הנדרשים מתוך הכתב כגון: חסירות ויתרות, וקרי וכתיב, ואם האדם יאמר זאת בע"פ, אזי הוא לא ילמד את כל הדברים הנלמדים מתורה שבכתב.
מטעם זה התירו לומר פסוקים ידועים כשירת הים ופרשת הקורבנות מפני שאין חשש באמירתם.
בספר יראים כתב שני טעמים לאיסור זה: האחד, מפני עמי הארץ, שהיו טוענים, שתלמידי החכמים אומרים על דעת עצמם ואין זה כתוב בתורה.
והשני, שאם היו אומרים דברים שבכתב בע"פ, היו מתייאשים מלכותבם, כיוון שיחשבו שאין צורך.
הטור מביא את שיטת אביו הרא"ש שלומד שהאיסור לומר בעל פה דברים שבכתב חל רק כאשר הוא מוציא אחרים ידי חובתם, אך אין איסור לומר את הפסוקים לעצמו.
המהר"ל מפראג מסביר שישנו פגם רוחני באמירה בעל פה תורה שבכתב, משום שכאשר לומדים תורה יש צורך שהדברים יהיו כתובים בספר על מנת שהתורה תחשב כשלימה.
ואילו כאשר אומרים את הפסוקים בעל פה, אין חיבור בין הפסוקים, ורק כאשר קוראים מתוך הכתב הפסוקים מתחברים והלימוד נעשה מתוך תורה שלמה.
הפוסקים צמצמו את האיסור והגבילו אותו באופנים שונים:
הטור הביא בשם אביו הרא"ש, שהאיסור הוא דווקא כאשר קורא על מנת להוציא את הרבים ידי חובה, כלומר דווקא בקריאה מחויבת ודווקא בקריאה ציבורית.
השולחן ערוך פסק את האיסור לומר בעל פה דברים שבכתב, אך כתב שדבר שרגיל ושגור בפי הכל כגון קריאת שמע וברכת כהנים ופרשת התמיד וכיוצא בהן מותר.
המגן אברהם פסק שמכיוון שאין אנו בקיאים אילו פסוקים מוגדרים כשגורים בפי כל, אסור להקל מעבר לפסוקים שנכתבו במפורש בשולחן ערוך.
הרב יוסף קאפח כתב שמקובל ביד רבני תימן מפי רבותיהם שלא נאסרה אלא קריאה בטעמים כדרך שקוראים בצבור, אבל קריאה שלא בטעמים מותר.
התוספות כתבו שהאיסור נאמר דווקא בתורה ולא בכל התנ"ך.
דברים שבעל פה אי אתה רשאי לכותבן הוא האיסור לכתוב את התורה שבעל פה.
מעיקר הדין, אסור היה לכתוב כל דבר תורה נוסף על התנ"ך, וכל שאר הפירושים, החידושים וההלכות צריכים להאמר בעל פה בלבד.
ברבות השנים, בשל הכלל עת לעשות לה' הפרו תורתך, התירו לכתוב דברי תורה, כי ראו שאיסור הכתיבה עלול להוביל לשכחת התורה.
כיום, נוהגים לכתוב דברי תורה ללא הגבלה.
הר"ן כותב שהטעם בכך הוא שלא ניתן לרדת לעומק הביאורים של התורה שבכתב כי אם על ידי מלאכת הלימוד של רב לתלמיד.
אילו היו הדברים נכתבים בכתב, הייתה אפשרות של מכשול בכך שהתלמיד יסתפק ברמת הבנה הנקנית מן הכתובים, אף על פי שהבנה זו איננה שלמה.
ר' צדוק הכהן מלובלין כתב שהמילה הכתובה אינה יכולה לכלול את עומקה של המילה המדוברת.
לדבריו, המילה עוצמתה של המילה המדוברת היא בכך שהדיבור נובע מ"מעמקי הלב", ואילו דברים כתובים אינם יכולים לרדת לאותו עומק.
הרב יהודה גרשוני כתב שהאיסור לכתוב תורה שבעל פה הוא בשביל שלא לעשות קיום מוחלט לפירוש התורה, אלא 'שתהיה התורה חיה עם האומה ומתפתחת עמה', כלומר שהחכמים בכל דור ודור יוכלו לפרש את התורה לפי השגתם.
רש"י – דבר של חידוש מותר באופן פרטי.
היתר זה מתבסס על דברי התלמוד: "דילמא מילתא חדתא שאני" (אולי חידוש שונה, ומותר לכתבו).