tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
יחד עם דייסון הוא מצליח להשיג מימון למשלחת למרות התנגדותו של לודג'.
עם סיום המלחמה, אחותו של אדינגטון מצטרפת למאמצי הסיוע של קווייקרים בגרמניה ההרוסה, למרות חששותיה שאחיה מאבד את האמונה שלו.
העלילה חוזרת למשלחת בפרינסיפה, שמתעכבת עד לרגע האחרון בגלל מזג אוויר גרוע, בעוד איינשטיין חוזר לאשתו לשעבר ולילדיו.
המשלחת חוזרת עם שתי תמונות של הליקוי כדי להשוות אותן עם תמונות של הכוכבים בלילה אחר.
אדינגטון מחליט לערוך את ההשוואה בפומבי.
בנוכחותם של לודג' ושל ויניפרד, אדינגטון לא רק מוכיח שאיינשטיין צודק, אלא גם מוצא אישור מחודש לאמונתו, באמרו "אני יכול לשמוע את אלוהים חושב".
הידיעות על הצדקת התאוריה שלו מגיעות אל איינשטיין, המוני עיתונאים צובאים על דלתו, בדיוק כשאלזה חוזרת אליו.
שנה אחר כך, בסצנת הסיום, איינשטיין מבקר בקיימברידג' ופוגש את אדינגטון.
בכתוביות הסיום נכתב על המשך עבודתם של המדענים, על שההוכחה של אדינגטון הפכה את איינשטיין לאחד האנשים המפורסמים בעולם, ועל כך שעבודתו של אדינגטון נשכחה ברובה.
אלברט איינשטיין – אנדי סירקיס
מילבה איינשטיין – לוסי קוהו
אלזה איינשטיין – ג'ודי מיי
מקס פלאנק – דונלד סאמפטר
הנס איינשטיין – קאלום ויליאמס
אדוארד איינשטיין – ג'ייקוב ת'אטו
פריץ הבר – אנטון לסר
לאופולד קופל – ג'ון בו
דודה פאני – קיקה מרקהם
דוד רודולף – פיליפ ויטצ'רץ'
ארתור אדינגטון – דייוויד טננט
סר אוליבר לודג' – ג'ים ברודבנט
ויניפרד אדינגטון, אחותו של ארתור – רבקה הול
פרנק ווטסון דייסון – ריצ'רד מקייב
הה טרנר – פול ברוק
ויליאם מרסטון – פטריק קנדי
הר מולר – כריסטופר קמפבל
פראו מולר – קרוליין גרובר
אגנס מולר – אלינור טומלינסון
שחקן טניס – בן אטלי
איש עם נוצה לבנה – ריצ'רד גרהם
את הסרט "איינשטיין ואדינגטון" כתב פיטר מופאט וביים פיליפ מרטין.
השניים שיתפו פעולה בהפקה של הסרט הביוגרפי "הוקינג" על חיי הפיזיקאי סטיבן הוקינג.
הצילומים נערכו באקדמיה ההונגרית למדעים, סנט ג'ונס קולג' באוניברסיטת קיימברידג', ובחוף הים האדריאטי בקרואטיה.
וולטר אייזקסון שימש כיועץ, ופרסיסקו דייגו יעץ בנושא ליקוי החמה.
אי דיוקים היסטוריים ומדעיים בסרט
סצנת הפתיחה המתארת העלאת ציוד מעל הסלעים באי פרינסיפה, לא התרחשה במציאות.
הליקוי צולם ברוזה סאנדי שיש אליו גישה מנמל סנטו אנטוניו.
סר אוליבר לודג' לא הורה לאדינגטון לחקור את עבודתו של איינשטיין.
דה סיטר מהולנד הוא זה ששלח לאדינגטון את מאמריו של איינשטיין, שכתב על כך דו"ח.
אדינגטון מבקש בספריה מאמרים מאת איינשטיין, מקבל מסמך אחד בלבד, ונאמר לו שזה כל מה שיש.
המאמר שנמסר לו פורסם ב-1905 יחד עם ארבעה מאמרים אחרים מאת איינשטיין.
בספרייה היו צריכים להיות כתבי עת ומאמרים רבים נוספים שפורסמו בעשור עד 1914.
בסרט סר אוליבר לודג' עומד בראש המבקרים את איינשטיין, התומכים בניוטון ונראה שהוא נשיא החברה המלכותית לאסטרונומיה.
אין הוכחה לכך שלודג' היה אסטרונום, או שהיה מעורב בנושאים של גרביטציה, איינשטיין או אדינגטון.
הוא לא מינה את אדינגטון לאסטרונום הראשי.
אדינגטון לא כתב לאיינשטיין על בעיית האנומליה במסלול של כוכב חמה.
איינשטיין היה מודע לבעיה כבר קודם, ופתר אותה בעצמו לפני שפרסם את התאוריה שלו ב-1916.
איינשטיין לא שיתף פעולה עם פלאנק בנוגע לבעיית כוכב חמה.
הוא נעזר בדייוויד הילברט בניסוח תורת היחסות הכללית.
סר אוליבר לודג' לא היה מעורב בהשגת המימון למשלחת לפרינסיפה.
דייסון לא נסע עם אדינגטון לפרינסיפה, זה היה אדווין קוטינגהם.
התמונות לא נבדקו לראשונה בפומבי כפי שנראה בסרט.
איינר הנרי גרהרדסן (בנורווגית: Einar Henry Gerhardsen ; 10 במאי 1897 - 19 בספטמבר 1987) היה פוליטיקאי נורווגי מן מפלגת העבודה אשר שימש כראש ממשלת נורווגיה בשנים 1945-1951 ובשנים 1955-1965 (למעט הפסקה קצרה בסתיו 1963).
בסך הכל, גרהרדסן כיהן כראש ממשלה כ-17 שנים, יותר מכל פוליטיקאי נורווגי אחר.
נורווגים רבים מתייחסים לגרהרדסן כ"אבי האומה".
הוא נחשב לאחד ממשקמי נורווגיה לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1954 כיהן לתקופה קצרה כנשיא המועצה הנורדית.
גרהרדסן נולד ב-10 במאי 1897 באקרסהוס שבדרום נורווגיה.
החל להיות פעיל בנוער מפלגת העבודה כשהיה בן 17. גרהרדסן התחתן בשנת 1932 ונולדו לו כשני ילדים.
באותה השנה נבחר למועצת עיריית אוסלו.
בשנת 1938 החל לכהן כסגן ראש העירייה ובשנת 1939 נבחר להיות סגן יושב ראש המפלגה.
בשנת 1940, לאחר כיבוש נורווגיה בידי גרמניה הנאצית, גרהרדסן החל לשמש כמנהיג המפלגה.
במשך שבוע וחצי באוגוסט 1940 הוא גם כיהן כראש עיריית אוסלו, אך פוטר על ידי השלטון הנאצי שבתקופה זו הוציא את כלל המפלגות אל מחוץ לחוק.
בזמן מלחמת העולם השנייה השתתף גרהרדסן בהתנגדות המאורגנת נגד הכיבוש הגרמני ונעצר ב-11 בספטמבר 1941. הוא נכלא במחנה ריכוז בדרום המדינה.
בספטמבר 1944 הוחזר למחנה ריכוז בנורווגיה, ושם נשאר עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה, בסוף מאי 1945, שבה ממשלת נורווגיה הגולה לנורווגיה ובהתאם להבטחתה התפטרה כדי לפנות מקום לאנשים שלא היו מעורבים באחריות לתבוסה בשנת 1940. בתחילת יוני 1945, הגיע גם המלך חזרה לאוסלו, וב-19 ביוני הוא הטיל על גרהרדסן להקים ממשלת מעבר של כל המפלגות עד לבחירות באוקטובר של אותה השנה.
בבחירות אלו ניצחה מפלגת העבודה והשיגה לבדה רוב של 76 מתוך 150 מושבים בסטורטינג.
גרהרדסן המשיך לכהן כראש ממשלה, הפעם בראש ממשלה של חברי מפלגתו בלבד והוביל מדיניות של הלאמת ענפים מרכזיים במשק הנורווגי.
בבחירות בשנת 1949 הגדילה מפלגת העבודה את הרוב שלה ל-85 מושבים ורבים ייחסו את הניצחון לגרהרדסן.
מינואר 1954 ועד ינואר 1955 כיהן כנשיא הסטורטינג.
בבחירות בשנת 1961 ירד במעט כוחה של מפלגת העבודה וגרהרדסן ביסס את ממשלתו על 74 חברי מפלגתו ו-2 חברי הפרלמנט מהשמאל הקיצוני, שהיוו לשון מאזניים.
באוגוסט 1963 הודח גרהרדסן בהצבעת אי אמון בה חברו 2 חברי הפרלמנט מהשמאל הקיצוני, אל האופוזיציה הימנית, בעקבות אסון במכרה בסבאלברד שאירע בנובמבר 1962, במכרה בבעלות הממשלה.
חודש לאחר מכן חברו שני נציגי השמאל הקיצוני חזרה למפלגה הסוציאליסטית, ממשלת הימין הופלה וגרהרדסן שב לתפקיד ראש הממשלה.
אולם בבחירות בספטמבר 1965 הפסידה מפלגת העבודה עוד 6 מושבים, ובכך הקיץ הקץ על שלטונו הארוך של גרהרדסן.
גרהרדסן פרש מהפוליטיקה בשנת 1969 אך גם לאחר מכן נחשב עדיין למעצב דעת קהל.
הוא נפטר ב-19 בספטמבר 1987 באוסלו.
בתקופת שלטונו, זכה גרהרדסן להערכה רבה, גם ממתנגדיו הפוליטיים.
משנתו הכלכלית שילבה רגולציה ממשלתית, עם כלכלת שוק.
הממשל ביצע רפורמות רבות במערך הפנסיה והקצבאות.
העוני והאבטלה פחתו במידה ניכרת כתוצאה מתהליכי תיעוש, מערכת ביטחון סוציאלי מקיפה ומערכת מיסים פרוגרסיביים.
נורווגיה בהנהגתו הייתה ממקימי נאט"ו.
מכתש איינשטיין הוא מכתש פגיעה שנמצא בצידו המערבי של הירח.
המכתש קרוי על שמו של הפיזיקאי היהודי אלברט איינשטיין.
גרסה רחבה ולא רשמית פורסמה על ידי פטריק מור בשנת 1939. באמצע המאה ה-20, המהנדס הוולשי יו פרסי וילקינס קרא למכתש זה מכתש קאראמואל אחרי הסכולסטיקן הספרדי קתולי חואן קאראמואל אי לובקוביץ.
המכתש היה מוכר בשם זה עד ל-1964 למרות שהאיגוד האסטרונומי הבינלאומי לא הכיר בשם זה.
מכתש איינשטיין הוא מהגדולים במכתשי הירח.
עם זאת, הוא אחד ממכתשי הירח הקשים ביותר לתצפית מכדור הארץ בשל מיקומו בשפה המערבית של הירח.
לפיכך מרבית המידע הידוע נאסף מתצפיות מהחלל.
קוטרו של מכתש איינשטיין מוערך בין 170 ל-193 קילומטר.
זהו מכתש עתיק, עם דפנות שחוקות מאוד בשל פגיעות משניות רבות לאורך השנים.
במרכזו ישנו מכתש קטן יותר, המכונה מכתש איינשטיין A, אשר נוצר בפגיעה מאוחרת יותר.
מדידות טופוגרפיות מראות כי רוב רצפת המכתש מכוסה בשכבת עפר עבה שמקורה ככל הנראה במכתש הפגיעה הים המזרחי הסמוך.
איינשטיין (2001 Einstein) הוא אסטרואיד שהתגלה ב-5 במרץ 1973 על ידי האסטרונום השווייצרי פאול ווילד ונקרא על שם אלברט איינשטיין.
איינשטיין הוא אסטרואיד מסוג x ממשפחת הונגריה בחגורת האסטרואידים.
אסטרואידים ממשפחה זו חגים סביב השמש באזור הצפוף ביותר במערכת השמש ומקיפים אותה במרחק של 1.7 עד 2.1 יחידות אסטרונומיות, אחת לשנתיים ושמונה חודשים.
האסטרואיד איינשטיין נמצא באזור הפנימי ביותר על חגורת אסטרואידים.
איינסלי קורי מייטלנד-ניילס הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר, הקיצוני והמגן הימני באולימפיק ליון.
מייטלנד-ניילס גדל בלונדון, ושיחק באקדמיית הכדורגל ובכל קבוצות מחלקות הנוער של ארסנל.
ב-24 באוקטובר 2014, לאחר עונת פריצה בקבוצת הנוער, חתם על חוזה מקצועי ראשון בקבוצה.
ב-9 בדצמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשעלה כמחליף בניצחון קבוצתו 4–1 על גלאטסראיי במסגרת ליגת האלופות.
בעת המשחק הוא היה בגיל 17 שנים ו-102 ימים, והפך לשחקן השני הצעיר ביותר שייצג את ארסנל בליגת האלופות.
ב-13 בדצמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג כשעלה כמחליף בניצחון קבוצתו 4–1 על ניוקאסל יונייטד.
ב-2 ביולי 2015 הושאל לאיפסוויץ' טאון לעונת 2015/2016. את שערו הראשון, שהיה שערו הראשון אי פעם בקבוצת בוגרים כבש ב-3 בנובמבר 2015, בניצחון קבוצתו 2–0 על בולטון וונדררס.
בעונה שאחריה חזר לשחק בארסנל.
ב-12 ביוני 2018 חתם על חוזה ארוך טווח בארסנל.
ב-1 בפברואר 2021, מייטלנד-נילס הושאל לווסט ברומיץ' אלביון על בהשאלה עד לסיום העונה.
ב-8 בינואר 2022 הושאל מייטלנד-ניילס לרומא עד לסוף העונה.
ב-7 באוגוסט 2023 חתם באולימפיק ליון לארבע שנים.
ב-9 בספטמבר 2020 ערך את הופעות הבכורה בנבחרת אנגליה הבוגרת כשעלה כמחליף במסגרת ליגת האומות נגד דנמרק, במשחק שהסתיים בתיקו מאופס.
נבחרת אנגליה בכדורגל עד גיל 20
שחקן החודש של איפסוויץ' טאון: ספטמבר 2015
איינור איידן (בטורקית: Aynur Aydın; נולדה ב-15 בדצמבר 1985) היא זמרת-יוצרת טורקייה.
בשנת 2011, הוציאה את אלבום הבכורה שלה , אשר זכה להצלחה בעיקר בטורקיה.
בשנת 2016, יצא אלבומה השני Emanet Beden, שזכה להצלחה רבה ברחבי העולם ובפרט בטורקיה.
איינור איידן נולדה במינכן, גרמניה המערבית, להורים טורקים, ב-15 בדצמבר 1985. היא החלה לשיר בגיל 10 וביצעה את הופעותיה הראשונות בתיאטראות הילדים והנוער.
כדי לשפר את כישורי השירה שלה, היא החלה לעשות מופעי במה בקנה מידה יותר גדול בגיל 18. בשנת 2000 הצטרפה ללהקה בשם Sürpriz והקליטה איתה את אלבומה הראשון.
לאחר מכן, הצטרפה ללהקה Tagtraeumer.
הלהקה ניסתה לייצג את גרמניה באירוויזיון 2003 עם שירה "Mükemmel Dünya İçin".
אלבום הבכורה שלה הוקלט באולפני קוסמוס.
בנוסף, הקליטה שירים שנכללו לבסוף באותו האלבום, .
איידן, יחד עם פזמונאים טורקיים נוספים, כתבו, הלחינו והפיקו את כל שירי האלבום.
הווידאו קליפ הראשון שהוציאה היה עבור השירים "Yenildim Daima" ו-"DNA" שהוא הגרסה האנגלית של אותו השיר.
הקליפ השני שהוציאה היה עבור השירים "Meas Up" והגרסה הטורקית שלו "Yanı Başıma".
לאחר מכן, היא השתתפה בפרויקט מוזיקלי של ארדם קיניי, תוך שביצעה במסגרתו את השיר "İşporta".
ביולי 2012, צולם הקליפ הרשמי של השיר בבלגיה.
הקליפ בוים על ידי אנול קורקמז.
באפריל 2016 יצא אלבום האולפן השני שלה Emanet Beden.
מתוך האלבום בלטו שני השירים "Günah Sevap" ו-"Bi Dakika", שהגיעו למקום השלישי במצעד המוזיקה הטורקי.
בדצמבר 2017 היא הוציאה את הסינגל "Bana Aşk Ver", בו שיתפה פעולה עם טורק בורקיאו.
2020: "Yağdır" (בהשתתפות דמלה ילדיז)
2020: "Sahiden" (בהשתתפות בוניאס הרק)
איינר טמברסקיילב (בנורדית עתיקה: Einarr Þambarskelfir, בנורווגית: Einar Tambarskjelve; ) היה אציל ופוליטיקאי נורווגי שפעל במהלך המאה ה-11, נודע בעיקר כאחד שעמד בראש התנגדות האצילים הפיאודלים כנגד אולף השני, מלך נורווגיה, וגם עקב התייחסויות אליו בבלדות (ראה הסאגה של אולאף טריגפסון והרוזן איריק).
איינר טמברסקיילב אשר נולד בשנת 980, היה בנו של אינדרייד, חוואי עשיר ובעל כוח בתקופת הוויקינגים במלהאוס (Melhus).
כשגדל, הפך איינר להיות אדונה ומפקדה של הוסאבי (Husaby), נחלה בשקאון (Skaun), עיירה במחוז טרנדלג והפך למצביא רב עוצמה עם צבא משלו.
איינר גם היה צאצא של שושלת לדה, שושלת אשר הייתה דומיננטית ביותר אז.
את מסע הבכורה שלו כדמות בבלדה וגם בזירה הפוליטית ערך בקרב סבולדר בשנת 1000 כאשר לחם בצד המפסיד לצד אולף טריגבאסון.
קטע המובא מהבלדה על ידי אודר סנורסון המציג את השתתפותו של איינר בקרב סבולדר:
כשהפסיד בקרב סבולדר המלך אולאף טריגפאסון קפץ למים והתאבד בטביעה (אף על פי שגופתו מעולם לא נמצאה, אם כי יש המשערים שהוא קפץ למים עם שריונו עליו וכך הגיע לקרקעית הים, הוא ואחרוני לוחמיו.), איינר עם זאת לא קפץ למים אחר אולאף, ושרד את הקרב.
את עשורי חייו הבאים בילה בתמרון במפה הפוליטית המשתנה של נורווגיה.
איינר יחד עם ארלינג סקיאלסון (Erling Skjalgsson) תמך בדוכס סוון הוקונסון מלדה, אחיו למחצה של אריק הוקונסון, אשר נגדו נלחם איינר בקרב סבולדר.
איינר וארלינג תמכו בסוון כנגד אולף השני בקרב נסייאר בשנת 1016. בשל תוצאות הקרב, סוון ברח מנורווגיה לשוודיה וארלינג הצטרף לברית עם המלך החדש אולאף אולאף האראלדסון.
הוא חזר למלהאוס ונשאר יריב של המלך.
כאשר קנוט הגדול, מלך דנמרק ביקש להפיל את אולאף האראלדסון בשנת 1028, איינר תומך בו.
עם זאת, הוא לא מצטרף לצבא האיכרים אשר נלחם כנגד צבאו של האראלדסון בקרב סטיקלסטד.
אחרי הקרב אצילים נורווגיים רבים חשו שהמלך קנוט הבטיח למליך אותם כשליטי נורווגיה במקומו.
איינר ציפה שהוא יהיה הבחירה הטבעית, בהיותו היריב הוותיק ביותר של אולף.
במקום זאת, המלך האנגלי-דני הפך את בנו סוון למלך בפועל, ואת אשתו אלפגיפו מנורת'האמפטון (Ælfgifu of Northampton) לשליטת נורווגיה.
ככל שהמתח עולה ולוחץ על איינר עקב מתיחותו עם סוון קנוטסון, הוא פותח בשביתה פוליטית ועוזב את נחלתו ונוסע לגארת'ריקי (באזור בלארוס של היום), שם הוא מוצא את בנו הבלתי-חוקי בן האחד עשר של אולאף, מגנוס (אשר לימים יוודע בתור מגנוס "הטוב").
לאחר שאיינר מוצא את מגנוס הוא כורת ברית פוליטית עם קאלב ארנאסון, בעל ברית לשעבר של אולאף השני אשר גם לחם עמו בקרב סטיקלסטד.
ויחד עם קאלב הוא כורה ברית עם הארדיקאנוט מלך אנגליה (בזמן הזה סוון קנוטסון כבר הספיק להתחלף לאחר שהיה שליט דה פקטו של נורווגיה 5 שנים.) וכך ממצב את עצמו כמלך בפועל מאחורי מלך-הבובה מגנוס (תפקיד שלעולם לא היה יכול למלא אילו היה משתתף בקרב סטיקלסטד).
קאלב ארנאסון ת'וריר הונד, שני האצילים שעזרו לאיינר לעלות לשלטון הוגבלו בכוח והורחקו מכל כוח פוליטי, עקב כך נמוגו אל מאחורי הקלעים ואיבדו כל חשיבות שהיא.
איינר נשאר השליט בפועל מאחורי מגנוס לאורך כל חייו, אף על פי שככל שהתבגר מגנוס הפך גם הוא לבעל דעה והשפעה משל עצמו.
עם זאת, בסביבות 1045 אזל מזלו של איינר המזדקן, בשלב זה, אחיו למחצה של אולאף האראלדסון, האראלד סיגורדסון, שכונה מאוחר יותר "הרדראדה" (בתרגום עקיף "שליט קשוח"), חזר עם הון עצום שצבר כמפקד צבאי בקונסטנטינופול.
על פי חוקי הירושה שהציב המלך לשעבר האראלד הראשון, הארלד סיגורדסון טען ללגיטימיות כס המלך, טענה שהוא לא היסס להעלות.
מחשש שהאראלד יהפוך את כוחו הכלכלי לכוח צבאי, מגנוס בניגוד לעצתו של איינר נתן להארלד להפוך למלוכה משותפת בסוף שנת 1046. כעבור שנה נפטר מגנוס, והאראלד הופך להיות מלכה היחיד של נורווגיה.
האראלד היה נחוש לרכז את השלטון סביבו, ולא הייתה לו סבלנות לעסוק בענייני האצילים היריבים ומנהיגי האיכרים.
לפיכך, הוא הגיע למסלול התנגשות עם איינר, אשר היה נחוש באותה מידה.
נוצר סכסוך, שעלול היה להתחיל מלחמת אזרחים נורווגית, איינר החל להקים צבא איכרים נוסף כנגד האראלד ההולך ונעשה פופולרי ורודן.
עם זאת, לפני שעבודה זו הושלמה, האראלד ביקש להתפייס עם איינר.
הוא ביקש מאינר לפגוש אותו בחוותו אשר בנידרוס, כדי שהשניים יוכלו לשבת ולתווך הסכם.
להאראל, לא היו כוונות כאלה.
הוא החליט שיש להרוג את איינר לפני שתמיכתו תהיה חזקה מדי.
לפיכך, כשהגיעו לחוות המלך, נרצחו איינר ובנו איינדריד.
כנקמה, אלמנתו של איינר, הרוזנית ברגליוט הוקונשדאטר (Bergljot Håkonsdatter), הקימה צבא ותקפה את חוותו של האראלד בנידרוס, אולם האראלד הצליח לברוח מצבאה.
איינזצגרופה מצרים (מגרמנית: Einsatzgruppen - "קבוצות משימה") הייתה יחידה שהקימו הנאצים בצפון אפריקה, במטרה לחסל את היהודים בארץ ישראל, אחרי כיבושה המתוכנן.
האיינזצגרופן היו יחידות רצח ממונעות שפעלו במלחמת העולם השנייה בשטחים כבושים בידי גרמנים.
איינזצגרופן הופיעו לראשונה בעת סיפוח אוסטריה לרייך במרס 1938. תפקידן של עוצבות המבצע היה להתקדם בעקבות היחידות הלוחמות ולחסל את האויבים האידאולוגים, הם היו גורם מרכזי בהשמדת היהודים באירופה בזמן מלחמת העולם השנייה.
האיינזצגרופן חולקו ליחידות חיסול, איינזצגרופן מצרים היא יחידת חיסול שנועדה לחסל יהודים בארץ ישראל.
בקיץ 1942 הייתה השמדת היהודים על ידי הגרמנים בשיאה, בברית המועצות נורו למוות קרוב למיליון יהודים בידי הס"ס, הוורמאכט ומשתפי פעולה מקומיים, או נחנקו למוות במשאיות הגז של RASA (המשרד הראשי לביטחון הרייך).
בדצמבר 1941 הופעל מחנה המוות חלמנו להשמדת יהודי ורטגאו, ובאמצע מרס 1942 החלו ההמתות השיטתיות בגז במחנה ההשמדה בלז'ץ ועוד.
היעדים המועדפים לחיסול יהודים היו בריטניה וארץ ישראל.
ב-20 ביולי 1942 ס"ס אוברשטורמבנפיהרר ולטר ראוף קיבל הוראות להפעלת יחידות האיינזצקומנדו של משטרת הביטחון (סיפ"ו) ושל האס דה (ס"ד).
היחידה הזו תוכננה להשתתף בתוך זמן קצר מאוד במבצעים משותפים עם הדיוויזיות הגרמניות והאיטלקיות לכיוון מזרחה.
הקמתה של היחידה איינזצגרופה מצרים
ב-1 ביולי 1942 התייצב אצל הימלר ס"ס שטנדרטנפיהרר ולטר שלנברג ב-RASA ומנהל שירותי הריגול של הס"ד ודיווח לו שהתוכנית על הפעלת כוחות במצרים.
באותו היום נשא הימלר, הרצאה בת שעה אצל היטלר במאורת הזאבים.
באותה הזדמנות התקבלה ההחלטה על הפעלת היחידה אייצקומנדו מצרים.
ההסכמים ודרכי הפעלתה של היחידה איינזצקומנדו
ב-13 ביולי 1942 הוורמאכט נתן את פקודת ההפעלה של היחידה איינזצקומנדו שנועדה לרצוח יהודים בארץ ישראל.
פיקוד הוורמאכט קבע :" בהסכמת הרייכספיהרר ס"ס בראש המשטרה הגרמנית תוסדר הפעלת הס"ס קומנדו של ארמית השלטון לאפריקה כדלקמן: הס"ס איינזצקומנדו יקבל את הנחיותיו המקצועיות מראש הסיפ"ו והס"ד ויבצע את המשימות המיועדות לו באחריות שלו.
במסגרת תפקידו ואחריותו שלו הוא רשאי לנקוט אמצעים מבצעיים נגד האוכלוסייה האזרחית".
ההסכם כולו היה זהה בתוכנו לטקסט ששימש מאז אביב 1941 בסיס לרצח ההמוני בידי האיינזצגרופן בברית המועצות.
בהסכם נקבע כי היחידה רשאית לבצע פעולות רצח, גם של אוכלוסייה אזרחית.
מפקד יחידת הרצח האיינזצקומנדו היה ס"ס אוברשטורמבנפיהרר ולטר ראוף.
בתחום המנהלי - אוברשטורמפיהרר קורט לובה
בתחום התקשורתי - קצין ה ס"ס השביעי ביחידה אונטרשטורמפירר ולדמר מנגה.
שירותי הביון ביחידת הקומנדו - שטורמבנפירר פרנק הוט.
ראש אגף המבצעים של היחידה - אוברשטורמפירר הרברט ורט.
הכוונה לכבוש את ארץ ישראל
ב-29 ביוני כבשה ארמיית הפאנצר אפריקה גם את מבצר מרסא מטרוח כ-350 קילומטר מזרחה לשם על אדמת מצרים.
בימים שלאחר מכן הניסו כוחות גרמניים ואיטלקיים את החילות הבריטים ובתחילת יולי הגיעו אל קו ההגנה האחרון של הבריטים באל עלמיין, יותר מ-100 קילומטרים מאלכסנדריה.
ב"הנחיות הפיהרר מספר 32" מ-11 ביוני 1941, קבע היטלר בפירוש שמטרת המבצעים הצבאיים הבאים היא שחלק מהצבא שבמזרח אירופה יפלוש למזרח התיכון במהלך ההכרעה בברית המועצות, כדי לחבור אל קורפוס אפריקה המתקדם במזרח התיכון.
היטלר ניסח: "טוב שהפחד מפני השמועה שאנחנו מחסלים את היהודים ילך לפנינו.
הניסיון להקים מדינת יהודים ייכשל".
האייצגרופה מצריים הוקמה לביצוע משימה זאת.
גודל היחידה, היה כ-24 חיילים.
מספרם היה קטן, אך ערבים מקרב האוכלוסייה המקומית במזרח התיכון היו מוכנים להשתתף בתוכנית הרצח של היהודים.
שיתוף פעולה של הערבים המוסלמים עם האיינזצקומנדו
לאחר כיבוש טוברוק, שהיה מיקום אסטרטגי, בסוף יוני 1942, החליט המופתי של ירושלים, אמין אל-חוסייני להתחיל לפעול כדי לרצוח יהודים בארץ ישראל.
בברלין הוקם איינזצקומנדו עבור ארמיית השריון אפריקה, והוא נשלח תחילה לעמדת המתנה באתונה.
באמצעות תעמולה במצרים, חוסייני הציע לדרבן את שיתוף הפעולה הערבי.
בהקשר זה קרא גם לשלוח את מחלקת האימונים הגרמנית - הערבית למצריים כדי לסייע לנאצים להגיע אל היהודים ולפגוע בבריטים ששלטו בארץ ישראל.
כחלק מתוכניתו הטקטית של חוסייני לערעור אחיזת הבריטים במזרח התיכון ולהכנת האזור לפלישת גרמניה, הוקם ארגון של כנופיות ערביות בתוך כוחות לוחמים, שנועדו להגיע למצריים ואל ארצות ערב האחרות כדי לפגוע בבריטים וביהודים, על ידי הריסה של רחובות, של גשרים ושל דרכי תקשורת ככלל וכדי לעודד מרידות בפנים הארץ.
הוקמו גם יחידות צבאיות ערביות רגילות שיילחמו לטובת גדודיהם של מדינות הציר.
כחלק מתפקידן של היחידות היה גיוס מתנדבים ללחימה.
כדי להכין את הקרקע למרידות ולשיבוש פעולות הצבא הבריטי והיהודים, נשלחו משלוחים של ותחמושת למצריים, פלשתינה, סוריה ועיראק.
הגרמנים לא הצליחו להגיע לארץ ישראל, והקומנדו של ראוף לא ביצע את הפעילות שתוכננה, ובאל עלמיין החל הנסיגה של מדינות הציר לכיוון לוב ותוניסיה.
כחלק ממצב אסטרטגי מיוחד, ארמיית השריון אפריקה הייתה אמורה לפרוש לארץ ישראל בקיץ 1942. בתחילת נובמבר 1942 החלה מתקפת הנגד של הבריטים, וארמיית השריון אפריקה נסגה סופית ממצרים ומלבנון.
לאחר הכרעת הקרב השני על אל עלמיין ב-3 בספטמבר, יחידת האייצדקומנדו מצריים יצאה מאתונה בסוף ספטמבר 1942.
בתוניס, בעלת הברית של גרמניה שהייתה בתחום ההשפעה של גרמניה, יחידת הקומנדו לא ארגנה רצח המוני של האוכלוסייה היהודית, אנשי היחידה התעסקו ברישום יהודים, ובגיוסם לעבודות כפייה בבניית ביצורים.
תוכניתם של הנאצים וחלק ממנהיגי הציבור הערבי נכשלה ובכך ניצלה האוכלוסייה היהודית בארץ ישראל.
איינסלי סיגר היא שחקנית אמריקאית הידועה בתפקידה כג'ט סלוטמאקרס בתוכנית "חוק וסדר: פשע מאורגן".
סיגר נולדה בשנת 1998 בעיר קארי בצפון קרוליינה, ארצות הברית, לאמא זמרת אופרה ואבא תכשיטן.
היא למדה בתיכון אפקס, וסיימה תואר ראשון בשנת 2020 באוניברסיטת צפון קרוליינה לאומנות בוינסטון סיילם.
סיגר החלה את הקריירה שלה בתיאטרון, בעודה בתיכון.
היא הופיעה בברודוויי בשנת 2016 בתפקיד ונסדיי אדמס ממשפחת אדמס, תפקיד עליו זכתה בפרס תיאטרון.
היא הופיעה במספר סרטים קצרים ביניהם הסרט "American Waste" ב-2019 בתפקיד ג'ואן.
בשנת 2021 היא הצטרפה לצוות של הסדרה "חוק וסדר: פשע מאורגן".
במסגרת תפקידה הופיעה גם במספר פרקים בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד".
בתפקידה כג'ט סלוטמאקרס היא משמשת כחלק מהיחידה של הפשע המאורגן, תחת סמלת איאנה בל (דניאל מונה טרואיט).
סיגר משתמש/ת/ים בכל כינויי הגוף her/she/they ומגדיר/ה עצמם כביסקסואל.
+שנהפרויקטתפקידהערות2021חוק וסדרג'ט סלוטמאקרספרק: "Gimme Shelter – Part Three"2021–2023חוק וסדר: מדור מיוחד3 פרקים2021–2025חוק וסדר: פשע מאורגןתפקיד ראשי (עונות 1–4); תפקיד משני (עונה 5)
איינשטיין קליש (8 בדצמבר 1939, וידין, ממלכת בולגריה–9 בפברואר 1996, הרצליה, ישראל), היה כדורגלן, מאמן כדורגל, ואיש ניהול ישראלי המזוהה עם קבוצת מכבי יפו.
איינשטיין קליש נולד בווידין שעל גדות הדנובה ללזר-אליעזר ולמתילדה.
ב-1948, במהלך העלייה ההמונית עלתה המשפחה לישראל.
בתחילה התיישבה ביד המעביר ובהמשך עברה ליפו.
בגיל 15 הצטרף לנוער של מכבי יפו.
קליש הוא בן מחזורם של בובי קלמי וצ'וצ'קו לוי.
בשלהי עונת 1957/1958 בליגה הלאומית הועלה לקבוצה הבוגרת ומשחק הליגה הראשון שלו נערך ב-30 באפריל 1958 מול הפועל רמת גן.
קליש שיחק בעמדת הקיצוני ועונת השיא שלו בקריירה הייתה עונת 1963/1964 במהלכה סיימה מכבי יפו כסגנית האלופה הפועל רמת גן, בהפרש של נקודת ליגה אחת.
בסיומה של עונה זו קיבל קליש הצעה לעבור ולשחק בקבוצת אולימפיק מרסיי מצרפת, אך דחה אותה ונשאר במכבי יפו.
משחק הליגה האחרון שלו בשורות יפו נערך ב-2 בספטמבר 1967 מול הפועל ירושלים, בעיצומה של עונת 1966/1968 בליגה הלאומית "העונה הארוכה".
ב-1962 זומן קליש לסגל נבחרת ישראל בכדורגל על ידי המאמן גיולה מאנדי.
הוא השתתף בשלושה משחקים רשמיים.
משחקו הראשון בנבחרת נערך ב-19 במאי 1963 ובו הפסידה ישראל לנבחרת ברזיל בתוצאה 0–5. הוא נכלל בסגל הנבחרת גם תחת יוסף מרימוביץ' וזכה עימה בגביע אסיה בכדורגל 1964. בטורניר שנערך בישראל, השתתף קליש במשחק ב-29 במאי 1964 בו גברה ישראל על נבחרת הודו בתוצאה 2–0.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן במשך שנה את קבוצת מכבי בת ים.
בעונת 1968/1969 בליגה הלאומית החלה מכבי יפו את העונה תחת המאמן אריה קוך.
בדצמבר 68 פוטר קוך וקליש מונה למאמנה של מכבי יפו.
הוא סיים עמה במקום ה-11 בטבלה.
בהמשך, מונה יחיאל מור למאמן הקבוצה, אך סיים את עבודתו לאחר מספר חדשים.
קליש המשיך ואימן את יפו במהלך עונת 1969/1970 בליגה הלאומית אשר בסיומה ירדה הקבוצה לליגה א' שהייתה השנייה בישראל.
המשחק שהכריע את הירידה התקיים במחזור האחרון של העונה, ובו הפסידה מכבי יפו להפועל באר שבע 1–2, משער בדקה ה-85 של מאיר ברד.
יפו הצטרפה לבאר שבע שירידתה לליגה השנייה כבר נקבעה מספר מחזורים קודם לכן.
קליש נטל פסק זמן מפעילותו באגודה והתמקד בעסקיו הפרטיים.
בעונת 1976/1977 בליגה הלאומית אימן את יפו צ'וצ'קו לוי וקליש נבחר ליושב ראש מח' הכדורגל של האגודה.
קליש נקט בסדרת צעדי התייעלות על מנת לייצב את מצבה הכלכלי של האגודה.
יפו סיימה כסגנית האלופה ועלתה למשחקי האינטרטוטו.
ב-1978 פרש מתפקידו ושב לתפקיד יושב הראש ב-1980, אך פרש ממנו שנה מאוחר יותר בשל מצבה הכלכלי של האגודה והיחסים העכורים בין חברי ההנהלה.
בהמשך, שב לכהן כיושב ראש מח' הכדורגל, כיו"ר האגודה, וכיו"ר חבר הנאמנים עד 1988.
איינשטיין קליש היה נשוי לוויזה-ויקי לבית משיח (1943–2013), והם היו הורים לשני בנים ובת וסבים לנכדים.
בשנותיו האחרונות נאבק במחלת הסרטן, והלך לעולמו ב-1996 והוא בן 56. הובא למנוחות בבית הקברות הישן "פינסקר" בהרצליה.
אחיינו אלי קליש כיהן כיושב ראש קבוצת מכבי קביליו יפו ומכהן כנשיא המועדון (2023).
איינר גלילאה אסקטה (בספרדית: Einar Galilea Azaceta; נולד ב-22 באפריל 1994 בויטוריה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מלאגה.
גלילאה שיחק בקבוצות דפורטיבו אלאבס, נ.ק.
רודש וסושו, והחל משנת 2019 משחק באיסטרה 1961 מליגת העל הקרואטית.
בקיץ 2023 חזר לספרד וחתם במלאגה.
איינזצגרופה H הייתה אחת מיחידות האיינזצגרופן, יחידות של האס אס שלקחו חלק פעיל בהשמדת יהדות אירופה.
איינזצגרופה H הייתה יחידת מיוחדת של כ-700 חיילים שהוקמה בסוף חודש אוגוסט 1944 לשם השמדת שארית יהדות סלובקיה וכן מעצר של פעילי המרד הסלובקי שירדו למחתרת.
במהלך שבעת חודשי קיומו שיתפה היחידה פעולה עם משמר הלינקה ויחד עצרו 18,937 אנשים, מתוכם 9,653 יהודים.
2,257 מהאסירים נרצחו על ידי אנשי איינזצגרופה והיתר גורשו למזרח למחנות ריכוז והשמדה.
ב 14 במרץ 1939 הוכרזה העצמאות של המדינה הסלובקית בחסות המשטר הנאצי.
מדיניות הממשל כלפי היהודים הייתה חקיקת תקנות אנטישמיות ורדיפות.
ב 26 במרץ 1942 החל השילוח של יהודי סלובקיה למחנות השמדה.
עד 20 באוקטובר באותה השנה יצאו 57 טרנספורטים, ובהם קרוב ל־58,000 יהודים, כשני שלישים מיהדות סלובקיה.
19 רכבות נשלחו ישירות למחנה הריכוז אושוויץ ויעד יתרת המשלוחים היו גטאות מחוז לובלין (אחד מהם היה בקונסקובולה).
ארבעת מחנות השמדה פעלו בשנת 1942 במחוז לובלין, בהם מצאו מותם רוב יהודי סלובקיה אשר לא היו כשירים לעבודה: טרבלינקה, בלזץ, סוביבור ומאידנק.
עד קיץ 1944 המשלוחים פסקו והיהודים רוכזו בשלושה מחנות עבודה (סרד, ויהנה ונובאקי).
ב 1944 החלה תסיסה בקרב מתנגדי משטר הבובות במדינה ואלו הכינו תשתית מחתרתית לקראת מרד.
הנאצים שחשו כי אינם יכולים לסמוך על ממשל טיסו פלשו לסלובקיה ב 29 באוגוסט 1944 וכך התחיל המרד הסלובקי.
במקביל הנאצים הבינו כי בעלות הברית מתקדמות במזרח ולכן רצו לגמור את השמדתם של כ 25,000 היהודים הנותרים בסלובקיה באמצעות שילוחם לאושוויץ.
לשם כך הקימו את יחידת איינזצגרופה H.
על היחידה הוטלה המשימה לסיים את הפתרון הסופי בסלובקיה.
לשם כך החלו במבצעי מעצר נרחבים.
היהודים שנעצרו נכלאו בבתי כלא מקומיים או נלקחו למשרד היחידה בבראטיסלבה ומשם למחנה הריכוז סרד לגירוש.
במקרים רבים הרשויות סיפקו רשימות של היהודים.
באותה העת היהודים כבר הבינו שהם מיועדים להשמדה ולכן התחבאו.
היו מבין המקומיים שסייעו ליהודים אך גם רבים שהסגירו אותם.
במעצר היהודים השתתפו גם אנשי משמר הלינקה.
בעקבות תחילת המרד הגבירו אנשי האיינזצגרופה את אווירת הטרור בסלובקיה, ובסיוע משמר הלינקה, עצרו ורצחו אנשים שנחשדו לפרטיזנים.
כמו כן הגבירו את הרציחות של היהודים וצוענים.
בין היתר ביצעו את מעשי הטבח בקרמניצ'קה ובנמצקה.
בסך הכל, לפי רישומים של אנשי היחידה, הם עצרו 18,937 אנשים מתוכם: 9,365 יהודים, 3,409 פרטיזנים (או חשודים כפרטיזנים), 2,186 אסירים פוליטיים, 714 חברי תנועת ההתנגדות, 172 צוענים ו 546 אחרים.
2,257 נרצחו לפני שילוחם למחנות.
היחידה הצליחה לשים ידה גם על מנהיגי תנועת ההתנגדות, וביניהם יאן גוליאן ורודולף ויסט.
לאחר שחרור סלובקיה בידי בעלות הברית, נמצאו 211 אתרי רצח המוני ובהם 5,304 קורבנות ירויים.
כרבע מהקורבנות היו נשים וילדים.
מתוך קרוב ל 25,000 יהודים שהיו בסלובקיה בעת איינזצגרופה H החלו לפעול, קרוב ל 13,500 נעצרו, מרביתם גורשו למחנות השמדה שם נרצחו והיתר נרצחו בסלובקיה.
איינשטיין היא משימה לחקר אסטרופיזיקה ששוגרה כמיזם של אקדמיה למדעים של סין, סוכנות החלל האירופית ומכון מקס פלנק לחקר פיזיקה מחוץ לכדור הארץ הגרמני.
על הגשושית הותקנו מספר מכשירים מדעים.
מטרת השיגור היא חקר חורים שחורים, כוכבים נייטוניים ולבצע סקר כללי בתחום קרני רנטגן.
השיגור בוצע ב-9 בינואר 2024 על ידי משגר מדגם צ'אנגג'נג 2C.
Wide-field X-ray Telescope (WXT) - טלסקופ חלל בטכנולוגיה חדשה שפותחה בסין.
טלסקופ כולל 12 רגשים שפועלים בתחום 0.4–4 keV.
משקל כולל של המכשיר הוא 251 ק"ג והוא צורך 315 ו"ט.
מכשיר בטכנולוגיה זהה הותקן בחללית Spektr-RG.
צריכת חשמל כוללת מגיע לכ-1,213 ו"ט והיא מחולקת למכשירים מדעים, מכשירי תקשורת ובקרה.
הגשושית הוצבה במסלול בגובה של כ-600 ק"מ ועושה סיבוב סביב כדור הארץ ב-97 דקות.
כחודש לאחר השיגור החלו להתקבל נתונים ראשונים.
באפריל 2024 צילומים ראשונים שוחררו לציבור.
במהלך מלחמת העולם השנייה, איינזצקומנדו () היו תת-קבוצה של האיינזצגרופן (יחידות הרג ניידות) – שהכילה עד 3,000 איש בסך הכל – שכללה בדרך כלל בין 500 ל-1000 פקידים של האס אס והגסטפו, שתפקידם היה לחסל יהודים, אינטלקטואלים פולנים, צוענים וקומוניסטים בשטחים שנכבשו לעיתים קרובות הרחק מאחורי החזית הגרמנית המתקדמת.
האיינזצקומנדו ביחד עם האס אס היו אחראים לרצח השיטתי של יהודים בעקבות מבצע ברברוסה, הפלישה לברית המועצות.
לאחר המלחמה, כמה מפקדים נשפטו במשפט האיינזצגרופן, הורשעו והוצאו להורג.
איינזצגרופן הוקמו במקור בשנת 1938 תחת ניהולו של ריינהרד היידריך – ראש האס דה ומשטרת הביטחון.
הן פעלו תחת האס אס (Schutzstaffel).
עוצבות האיינזצגרופן הראשונות של מלחמת העולם השנייה הוקמו במהלך פלישת 1939 לפולין.
לאחר מכן, בהתאם להוראה של היטלר והימלר, האיינזצגרופן הוקמו מחדש כהכנה לפלישת 1941 לברית המועצות.
האיינזצגרופן היו שוב תחת פיקוחו של ריינהרד היידריך כראש המשרד הראשי לביטחון הרייך (RSHA); ולאחר ההתנקשות בו, תחת פיקוחו של יורשו, ארנסט קלטנברונר.
היטלר הורה לאס דה ולמשטרת הביטחון לדכא את איום ההתנגדות המקומית מאחורי חזית הלחימה של הוורמאכט.
היידריך נפגש עם הגנרל אדוארד וגנר שייצג את וילהלם קייטל, שהסכים להפעלת יחידות משטרת הביטחון ואס דה במבצעי השדה של הוורמאכט; באזורים האחוריים, האיינזצגרופן היו אמורות לפעול תחת פיקודן המנהלי של צבאות השדה על מנת לבצע את המשימות שהוקצו להן על ידי היידריך.
המשימה העיקרית שלהן (במהלך המלחמה), על פי הגנרל אס אס אריך פון דם באך, במשפטי נירנברג: "הייתה השמדת היהודים, הצוענים, והקומיסרים הפוליטיים הסובייטיים".
הם היו חלק מרכזי ביישום "הפתרון הסופי של שאלת היהודים" בשטחים שנכבשו.
יחידות הרג אלו צריכות להיחשב בהקשר לשואה.
מפקדי הצבא ידעו מהי משימתם של האיינזצגרופן.
האיינזצגרופן היו תלויים במפקד הצבא שנתן להם את חסותו במה שנוגע לאכסון, למזון ולהובלה.
היחסים בין הצבא הסדיר למשטרת הביטחון (Sicherheitspolizei) ולאס דה היו קרובים.
מפקדי האיינזצגרופן דיווחו כי העובדה שמפקדי הוורמאכט הבינו את משימות האיינזצגרופן הקלה מאוד על פעולותיהם.
למבצע ברברוסה (יוני 1941), הוקמו תחילה ארבעה איינזצגרופן, כל אחד מנה 500–990 איש כדי להרכיב כוח כולל של 3,000 איש.
כל יחידה צורפה לקבוצת צבא אחרת: איינזצגרופה A לקבוצת ארמיות צפון; איינזצגרופה B לקבוצת ארמיות מרכז; איינזצגרופה C לקבוצת ארמיות דרום, ואיינזצגרופה D לארמייה ה-11. בפיקוד קציני אס דה, גסטפו וקריפו, האיינזצגרופן כללו מגויסים ממשטרת הסדר (Orpo), האס דה והואפן אס אס, שהוגברו על ידי מתנדבים במדים מהמשטרה המקומית.
כאשר היה צורך, מפקדי הצבא הגרמני חיזקו את כוחות האיינזצגרופן עם חיילים מהצבא הסדיר שלהם שסייעו בעצירת ורצח יהודים.
הרשימה הודפסה כספר בן 192 עמודים בשם ספר התביעה המיוחד–פולין, וכללה רק שמות ותאריכי לידה.
היא כללה פוליטיקאים, חוקרים, שחקנים, אינטלקטואלים, רופאים, עורכי דין, אצילים, כמרים, קצינים ואחרים רבים – כאמצעים שעמדו לרשות כיתות המוות של האס אס בסיוע מוציאים להורג של מיליציות הגנה עצמית גרמניות.
עד סוף 1939 כבר רצחו כ-50,000 פולנים ויהודים בשטחים המסופחים, כולל למעלה מ-1,000 שבויים.
הקבוצות המבצעיות של האס אס קיבלו מספרים רומיים לראשונה ב-4 בספטמבר 1939. לפני כן, שמותיהן נגזרו משמות מקומות המוצא שלהן בשפה הגרמנית.
איינשטיינהאוס (מגרמנית שווייצרית: בית איינשטיין) הוא מוזיאון ומקום מגוריו לשעבר של הפיזיקאי אלברט איינשטיין.
הבית שוכן ברחוב קראמגאסה מספר 49 בברן ששווייץ.
בין השנים 1903 ל-1905 התגוררו איינשטיין, רעייתו מילבה מאריץ' ובנם הנס איינשטיין בדירה שבקומה השנייה של הבניין.
במהלך תקופה זו חיבר איינשטיין את מאמרי שנת הפלאות, אשר הציגו את תורת היחסות ותרמו תרומה משמעותית להתפתחות הפיזיקה המודרנית.
מאמרים אלו פורסמו בכתב העת המדעי Annalen der Physik במקביל לעבודתו המדעית עבד איינשטיין במכון הפדרלי לקניין רוחני של שווייץ.
המוזיאון משחזר בקפידה את תנאי המחיה של משפחת איינשטיין באותה תקופה באמצעות ריהוט מקורי מהתקופה.
בקומה השלישית מוצגת ביוגרפיה של איינשטיין וכן סקירה של פועלו המדעי.
תערוכה קבועה קטנה יותר ממוקמת במוזיאון ההיסטורי של ברן.
איינשטיין: חייו והיקום שלו הוא ספר עיון ביוגרפי מאת וולטר אייזקסון על חייו ופועלו של אלברט איינשטיין.
הספר ראה אור ב-2007 ומתאר את דמותו הציבורית והאינטלקטואלית של איינשטיין לצד מסלול חייו האישי, על בסיס תכתובותיו, מסמכי ארכיונים וחומר ביוגרפי רחב.
אייזקסון כתב בעבר ספרים על חייהם של מדינאים ובהם בנג'מין פרנקלין והנרי קיסינג'ר.
לצורך עבודתו על איינשטיין, העמיק בחקר כרכים רבים של מכתבים ומסמכים שנכתבו על ידי הפיזיקאי ואליו.
בנוסף, שיתף פעולה עם מדענים כגון מארי גל-מאן, בריאן גרין ולורנס קראוס, על מנת לרכוש ידע רקע מדעי.
הניתוח הביוגרפי של אייזקסון על חייו של איינשטיין מדגיש את טיב ההישג האישי הנובע מחשיבותה של סקרנות והנכונות להתנסות ולבחון גבולות.
תורת היחסות הכללית זוכה בספר להדגשה מיוחדת.
במבט כולל, מוצג איינשטיין כדמות מרדנית מטבעה.
המחבר מתאר את החוצפה של איינשטיין, וכיצד אופיו המחוספס לעיתים גרם לו להפסדים בטווח הקצר, אך החברה בכללותה הרוויחה רבות מכך בטווח הארוך.
לאחר שסיים את לימודיו בפיזיקה בהמכון הטכנולוגי של ציריך בגישה "חצופה", היה איינשטיין הבוגר היחיד במחזורו שלא הוצעה לו משרה אקדמית.
הספר מתאר את מסעו של איינשטיין ברחבי אירופה בחיפוש אחר עבודה ואת כישלונו.
איינשטיין כתב באותה תקופה: "בקרוב אכבד כל פיזיקאי מצפון הים ועד דרומה של איטליה בהצעתי".
לאחר שנדחה מן הצבא השווייצרי בשל כפות רגליים מעוותות ודליות, הצליח איינשטיין להתחיל בקריירה במשרד הפטנטים השווייצרי.
על אף שהייתה זו משרה צנועה, המחקר העצמאי שערך בזמנו הפנוי בנושאים שהלהיבו אותו התגלה כבעל השפעה עצומה.
העיתון האובזרבר פרסם ביקורת חיובית מאת העיתונאי רובין מקי.
לדבריו, אייזקסון "גבר על כל הציפיות" וכתב "חקר מעמיק של חייו של איינשטיין" שהוא גם "יצירה ספרותית מדעית מיומנת וגם קריאה סוחפת ומהנה".
מקי הגדיר את סיפור חייו של איינשטיין כאחד הסיפורים המרתקים ביותר במדע המודרני ושיבח את עבודתו של אייזקסון כ"מעשה כתיבה מדרגה ראשונה".
בביקורת הרשמית באתר אמזון, שנכתבה בידי אן ברתולומיו, זכה הספר לשבחים על גישתו ופרטיו.
מביא את חוויות חייו, אהבותיו ותגליותיו האינטלקטואליות של איינשטיין למוקד מבריק.
זהו הספר הביוגרפי הראשון העוסק בהיקף העצום של מכתביו האישיים של איינשטיין, אשר עד אז היו חסומים בפני הציבור, וקשה להעלות על הדעת ספר אחר שיכול להעניק צדק כה מעמיק ומחושב לחיים כה מורכבים ומרובדים.
אייזקסון הוא אמן בז'אנר, והיצירה האחרונה הזו היא בעת ובעונה אחת שובת-לב וחושפנית להפליא."בביקורת שפורסמה ב-Physics Today, פרופ' לפיזיקה א.
שוקינג שיבח בהרחבה את סיקורו של אייזקסון את סיפור חייו של איינשטיין, אך מתח ביקורת על עמימות ורשלנות מסוימת בהצגת רעיונותיו המדעיים של איינשטיין.
בפרט ביקר את "ההתרחקות מנוסחאות מתמטיות", שלדבריו פוגעת בהבנת ההקשר המדעי.
עם זאת, הדגיש ששיטתו הכללית של אייזקסון "מחושבת", והגדיר את הספר כביוגרפיה סימפתית, כתובה היטב ונסמכת על מחקר מדוקדק עם הערות שוליים רבות.
פרופ' מתיו סטנלי, בביקורת בכתב העת Historical Studies in the Natural Sciences, הביע יחס מעורב.
לדבריו:"על אף ניצולו הכללי הטוב של אייזקסון את הספרות ההיסטורית, ההסבר המרכזי שלו לעבודתו של איינשטיין הוא: הוא היה מורד.
ולא רק ככינוי תיאורי, אלא כקטגוריה מסבירה.
המרדנות של איינשטיין מתוארת כבלתי-שבירה וטבועה בו מלידה...
אך עמידתו של כל אירוע במסגרת זו נעשית בהמשך מאולצת ומבליטה את מגבלות ההסבר האסנציאליסטי.
גאון מורד מתאפיין בהתמדה נוכח סתירה – אך כשלורנץ עשה כן כונה דוגמטי.
כאשר איינשטיין שינה את רעיונותיו...
הוא שוּבח על היותו מדען טוב.
אייס אוף בייס היא להקת יורודאנס מגטבורג שבשוודיה.
ב-1986 הקים ג'ונאס ברגרן יחד עם שניים מחבריו להקת טכנו בשם "Tech Noir".
ג'ונאס צירף עד מהרה את אחיותיו, מאלין וג'ני ברגרן לתרום את קולותיהן לקטעי קישור.
בשנים 1989–1990 שני הבחורים הנוספים עזבו את הלהקה לטובת קריירות אחרות ובמקומם הצטרף אוּלְף.
שם הלהקה שונה ל"אייס אוף בייס" (בתרגום לעברית: "האס הבסיסי").
בראיון משנת 2018, הסביר אולף את מקור השם של הלהקה:
ניסיונות לחתום על חוזה עם חברות תקליטים בשוודיה העלו חרס, ובשנת 1992 הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים הדנית, Mega Records.
באותה השנה, הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון "Wheel Of Fortune" בדנמרק.
הסינגל הופץ שלוש פעמים במרווחים של חצי שנה עד שלבסוף קיבל הכרה ושהה במקום השני במצעד הסינגלים הדני, כשבמקום הראשון נמצא הסינגל השני - "All That She Wants" (שהופק על ידי המפיק השוודי הנודע דניז פופ).
הסינגלים זכו להצלחה מפתיעה גם מחוץ לאירופה (ארצות הברית, יפן ואוסטרליה).
אלבום הבכורה של הלהקה, Happy Nation, נמכר ביותר מ-19 מיליון עותקים ברחבי העולם ונכנס לספר השיאים של גינס לשנת 1995 כאלבום הבכורה הנמכר ביותר בכל הזמנים עד אז.
אלבום הבכורה יצא בישראל בתחילת 1993 בחברת התקליטים פונוקול.
בעקבות ההצלחה ערך צהובון שוודי תחקיר על הלהקה במרץ 1993, בו חשף את עברו המפוקפק של אולף כנאו-נאצי, אשר גרם למבוכה בקרב הלהקה, ובמסיבת עיתונאים מיוחדת אולף התוודה והתחרט בפומבי על עברו.
אולף סיפר שעבר ילדות קשה שבמהלכה מצא את עצמו הולך ומתדרדר עד שבגיל 17, לאחר מות חברו הטוב ביותר כתוצאה ממלחמת כנופיות, החליט לעשות מעשה ולשנות את חייו.
לרגל חגיגות יום העצמאות של מדינת ישראל באפריל 1993, הגיעה הלהקה לישראל והופיעה באירוע שנקרא 'רוקדים עצמאות' ב-4 מוקדים שונים: חיפה, ראשון לציון, באר שבע ופארק הירקון בתל אביב.
ישראל הייתה למעשה המדינה הראשונה שאליה הגיעה הלהקה במסגרת סיבוב ההופעות שעשתה אז בעולם.
הביקור וההופעה בפארק הירקון, בה השתתפו למעלה מ-55,000 איש, מצוין בעמוד ביוגרפיה אישית של כל אחד מחברי הלהקה באתר הרשמי שלה כ"הזיכרון הטוב ביותר מאייס אוף בייס".
בשנת 1995 הוציאה לאור הלהקה את האלבום "The Bridge" אשר נמכר בכ-6 מיליון עותקים, ב-1998 את האלבום "Flowers" שהצליח בעיקר באירופה, ב-1999 הוציאה הלהקה לקט להיטים מאלבומיה הקודמים בתוספת 4 רצועות חדשות, תחת השם "Singles Of The 90's" ובשנת 2002 את "Da Capo" שזכה להצלחה זעומה מאוד באירופה.
בשנת 2009 צורפו שתי זמרות חדשות קלרה הגמאן ויוליה ויליאמסון.
למרות שאחיותיו של ברגרן לא פרשו מהלהקה באופן רשמי, הן לא תרמו את קולן לאלבום החמישי של הלהקה, "The Golden Ration", אשר יצא שנה לאחר מכן.
חברת ההפקות כן רואות בג'ני ובמאלין חברות הרכב לשעבר.
לאורך כל שנת 1994 היה להיט אחד לפחות של הלהקה בין 10 המקומות הראשונים של המצעד.
המצעד השנתי בארצות הברית בשנת 1994 כלל 3 להיטים של הלהקה: במקום הראשון, The Sign; במקום השמיני, All That She Wants ובמקום התשיעי, Don't Turn Around.
כמו כן, היו אלו השירים היחידים שאינם בלדות בעשירייה הראשונה של המצעד.
הסינגל "The Sign", שנחשף במהדורה מיוחדת של האלבום עבור הקהל האמריקאי, שהה במקום הראשון במצעד במשך 6 שבועות והיה מועמד לפרס גראמי.
אולף אקברג (נולד ב-6 בדצמבר 1970)
מאלין ברגרן (המכונה לין, נולדה ב-31 באוקטובר 1970)
קלרה הגמאן (נולדה ב-9 ביולי 1971)
או'שאה ג'קסון סיניור , המוכר בשם הבמה אייס קיוב (Ice Cube), הוא ראפר, שחקן, במאי ומפיק קולנוע אמריקאי.
היה מחבריה המייסדים של להקת הגנגסטה ראפ, N.W.A.
נולד בשם או'שאה ג'קסון (O'Shea Jackson) בלוס אנג'לס שבקליפורניה, למשפחה אפרו-אמריקאית.
בגיל 16 עזב בית הספר למען הצלחה מוזיקלית עם חברי ההרכב N.W.A.
הסתובב בכנופיית קריפס בשם "JINX GANG" באזור העיר קומפטון והסתבך פעמים רבות עם המשטרה.
במהלך שנות ה-90 אייס קיוב התאסלם, אך הוא מכחיש שבמשך אותה תקופה היה משויך לארגון האפרו-אמריקאי "אומת האסלאם".
בריאיון לדיילי ביסט ב-2017, כשנשאל על הדת אליה הוא משתייך, השיב אייס קיוב שהוא עדיין מגדיר עצמו כ"מוסלמי טבעי", אך משער שהוא עשוי להמיר את דתו עוד מספר פעמים במהלך חייו.
אייס קיוב הכיר את ד"ר דרה כאשר היה חבר בלהקת הראפ הקטנה C.I.A.
לה כתב את השיר Boyz-n-the hood עבור HBO ב-1986. כאשר השיר לא התקבל בשל מילותיו הגסות הוא החליט להקים עם מכריו להקה בשם N.W.A (Niggas With Attitude).
אייס קיוב שר את הקול הראשי של הלהקה, הלחין את מרבית השירים ואף חלק משירי האלבום שלהם ושל חלק מהאלבום Eazy-Duz-It של Eazy-E ב-1988.
בסוף 1989 עזב את N.W.A בשל סכסוכים עם אייזי-אי, טען שאיזי גונב מהם כסף, ופתח קריירת סולו מצליחה עם אלבומו AmeriKKKa's Most Wanted מ-1990, שנחשב לאחד מאלבומי הראפ-פוליטי הטובים והמשפיעים ביותר בהיסטוריית ההיפ-הופ.
בנוסף, הפיק את אלבום הבכורה של הרכב הראפ-הפוליטי Da Lench Mob אך סירב להיות חלק ממנו כדי לשמור על הקריירה העצמאית שלו.
חברי ה-N.W.A לא אהבו את עזיבתו, והתחוללה ביניהם "מלחמת שירים", במהלכה אזכרו חברי הלהקה ואייס קיוב האחד את השני באופן משמיץ בשיריהם (לדוגמה, "100 מיילז אנד ראנינג" של N.W.A, ו"נו וזלין" של אייס קיוב).
ב-1992 הוציא אייס קיוב את אלבומו השלישי The Predator, וזאת כבר אחרי פירוקה של N.W.A.
האלבום הזה היה שיא ההצלחה בקריירה של אייס קיוב עם שניים משירי הראפ הטובים ביותר ("It Was A Good Day" ו-"Check Yo' Self") במצעד 100 שירי הראפ הטובים ביותר של כל הזמנים.
ב-1993 הוציא את אלבומו הרביעי Lethal Injection, שזכה לביקורות ממוצעות בלבד והחליש את מעמדו של אייס קיוב.
אחרי אלבום זה התחיל אייס קיוב לחדור לעולם הקולנוע והסרטים בעוד שקריירת הראפ שלו נחלשה.
ב-1995 הקליט יחד עם חברו לשעבר ד"ר דרה את השיר המפורסם "Natural Born Killaz" והשתתף בסדרת הסרטים "Friday" ומאוחר יותר הקים להקה בשם Westside Connection שכללה אותו ועוד שני ראפרים חדשים: WC ו-Mack 10. הלהקה הוציאה את האלבום Bow Down שהפך לזהב בשנת 1997.
ב-1998 חזר אייס קיוב לאלבומי הסולו שלו כשהוציא את האלבום War & Peace Vol.
1 ומאוחר יותר ב-2000 את War & Peace Vol.2 שאירח בו שניים מחבריו ל-N.W.A, ד"ר דרה ו-MC Ren, בשיר "Hello", שסימל מעין איחוד מחודש של הלהקה.
מאוחר יותר אותו הרכב הוציא אלבום אוסף עם מיטב שירי הלהקה שכלל את השיר "Hello" ועוד שיר בשם "Chin Check" בו התארח סנופ דוגי דוג אך הלהקה התפרקה בשל סכסוכים בין אייס קיוב לסנופ דוג.
אייס קיוב ידוע גם בזכות העבודה הרבה שלו עם להקת הנו-מטאל המצליחה קורן (KoЯn).
בסוף יולי 2006 הוציא אייס קיוב את אלבומו השביעי, "Laugh Now, Cry Later".
אייס קיוב כיכב בסרטי קומדיה רבים כגון: מגן הזכוכית, שלושה מלכים, המספרה, המספרה 2, יום שישי, יום שישי הבא, יום ראשון הקרוב, מהיר ללא גבולות, יחצ"נים בהפרעה, הסיכויים הקלושים, יוצאים לסיבוב, אמא מאוהבת, מספרי המזל וסרט ההמשך לסרט.
בשנת 2012 השתתף בסרט הרימייק "רחוב ג'אמפ 21" בתפקיד קפטן דיקסון, המפקד האגרסיבי של מחלקת רחוב ג'אמפ.
אייס קיוב חזר לשחק בתפקיד זה גם בסרט ההמשך "רחוב ג'אמפ 22" שיצא לאקרנים ב-2014.
המפורסם מבין כל סרטיו וכנראה גם החשוב שבהם הוא סרטו של ג'ון סינגלטון משנת 1991 "החבר'ה מהשכונה" (Boyz N Da Hood).
בסרט זה מגלם אייס קיוב צעיר שחור שנגרר לעולם הפשע בתוך הגטו השחור של קליפורניה.
בעיני רבים זהו אחד הסרטים האפרו-אמריקאיים החשובים ביותר.
בשנת 2015 יצא הסרט הביוגרפי "Straight Outa Compton" המספר על להקת "N.W.A." בה לקח חלק אייס קיוב.
בשנת 2016 שיחק דמות ראשית בסרט הפעולה-הקומי "שחק אותה שוטר" ("יוצאים לסיבוב 2") לצד קווין הארט ואוליביה מאן, ושב לשחק בסרט הקומי "המספרה 3".
בשנת 2017 הופיע בתפקיד ראשי בקומדיה "מורים בהפרעה", לצדם של צ'ארלי דיי וכריסטינה הנדריקס.
אייס קיוב לוהק למשחק היריות "Call of Duty: Black Ops" בו הוא גילם את ג'וזף בואומן, שנראה כמוהו, מוזכר כמוהו, ואייס קיוב גם דיבב את קולו.
אנטישמיות והזדהות עם כת העבריים השחורים
לאחר שפרש מ-N.W.A החלו סכסוכים בינו לבן חברי הלהקה שהוציאו את השיר "Massage for B.A" (בנדיקט ארנולד, כלומר שהוא בוגד) בתגובה אייס קיוב יצר את השיר "No Vaseline" ("בלי וזלין") בו הוא מותח ביקורת על עמיתיו ללהקה וגם על כך שהם נשלטים בידי ג'רי הלר האמרגן היהודי שלהם.
עוד כשהיה בלהקת הגנגסטה ראפ, N.W.A, אייס קיוב הפגין אנטישמיות בכך שטען שהוא "שמח לראות שאין יהודים בקהל" וקילל לא פעם את היהודים בהופעות וטען שהם אשמים באפליית השחורים.
במאי 2015, בעת ששהה מחוץ לקזינו MGM Grand Detroit (אנ'), נתקל אייס קיוב ברב, אשר הזדהה בשם P.
על פי הרב, לאחר שהעיר לו על כך שנתקל בו, אייס קיוב שלח עליו את כל הפּמליה שלו, וגם הורה לאנשיו לתקוף את הרב פיזית במכות ובבעיטות.
הרב הוסיף וטען כי לאחר שהוכה קשות, אייס קיוב אף המשיך לסנן קללות וכינויי גנאי אנטישמים לעברו, על כך שחבש כיפה.
הרב תבע את אייס קיוב בסכום של 2 מיליון דולר בגין הנזקים שנגרמו לו.
לאחר החשיפה והפרסום, אייס קיוב המשיך בשלו וטען כי תביעותיו של הרב הן "שקריות".
במאי 2020 צייץ בטוויטר ברכת יום הולדת ללואיס פרחאן, מנהיג תנועת אומת האסלאם האפרו-אמריקאית, שנודע גם עקב עמדותיו ואמירותיו האנטישמיות, כאשר הוא מכנה אותו "השר המכובד פרחאן".
ב-6 ביוני 2020, כהבעת תמיכה במחאות ג'ורג' פלוייד שפרצו בארצות הברית, צייץ ציוץ עם קריקטורה אנטישמית המתארת מעין מועצה של יהודים משחקת מונופול על גבם של עבדים אפרו-אמריקאים, עם הכיתוב: "כל שעלינו לעשות הוא להתקומם, ומשחקם יסתיים".
ככל הנראה, קריקטורה זו היא אזכור לתאוריית הקונספירציה "הפרוטוקולים של זקני ציון".
ציוץ זה זכה לגינויים רבים מעוקביו, מפעילי המחאות ומגולשים אחרים.
למחרת, ב-7 ביוני של אותה שנה, כתב ברשתות פוסט נוסף מעורר-מחלוקת.
הציוץ היה תצלום של פסל דוד המלך בירושלים, עם הכותרת המתריסה "אנחנו העם הנבחר".
אייס קיוב פרסם מאז גם מספר ציוצים ותמונות המאשימים בטענות ובתאוריות קשר נוספות כי "היהודים שולטים בעולם" ובהתעמרות מצדם בשחורים שבארצות הברית.
מאז 1992 נשוי לקימברלי וודרוף, ולהם חמישה ילדים משותפים.
בנו הבכור הוא השחקן והראפר אוש'ה ג'קסון ג'וניור שבין השאר גילם את אביו בסרט הביוגרפי "Straight Outta Compton" העוסק בקורותיה של הרכב להקת הגנגסטה-ראפ N.W.A בה היה אביו חבר בעברו.
מועדון השחקנים (1998) – גם בימוי, תסריט והפקה
יום שישי הבא (2000) – גם תסריט והפקה
הכל אודות בנג'מין (2002) – גם תסריט הפקה
יום שישי שאחרי הבא (2002) – גם תסריט והפקה
המספרה 2: חוזרים לעסקים (2004) – גם הפקה
יום ראשון הראשון (2008) גם הפקה
יחצ"נים בהפרעה (2009) – גם תסריט והפקה
יוצאים לסיבוב (2014) – גם הפקה
היישר מקומפטון (2015) – רק הפקה
צבי הנינג'ה: טירוף המוטנטים (2023) – דיבוב
אייסופ רוק (Aesop Rock; נולד ב-5 ביוני 1976 בשם איאן מתיאס באביץ) הוא מוזיקאי היפ הופ, ראפר ומפיק מוזיקלי אלטרנטיבי.
הטכניקה של אייסופ רוק כוללת שימוש מתוחכם במטפורות, משחקי מילים (במיוחד פאראפרזות על פתגמים שונים) והתייחסויות מרובות לתרבות פופולרית.
סגנון הראפ של אייסופ רוק מגוון ביותר, גם מבחינת המהירות וגם מבחינת טון הדיבור (למשל בשיר "Big Bang" באלבום 'Float', בו הוא עובר מדיבור איטי מאוד בבתים לפזמון מהיר מאוד שמזכיר את באסטה ריימס).
אייסופ רוק מאופיין בקולו המיוחד, תוצר שנים מרובות של עישון.
אייסופ רוק משתמש לעיתים קרובות בברייקביט ובלחני אמביינט, שינויי מקצבים תוך כדי השיר ושילוב קטעי א-קפלה.
המילים של אייסופ בשיריו הן קשות להבנה ומסובכות והשימוש הרב של אייסופ במטפורות ומילים גבוהות מקשות על המאזינים להבין את כוונותיו של אייסופ.
אייסופ כותב את שיריו על אירועים מחייו האישיים ונוטים להתחבר אל שיריו אנשים מתרבות ההיפסטרים.
במאי 2014 מאט דניאלס מצא שאוצר המילים של אייסופ רוק כל כך גבוה שהוא משתווה לאוצר המילים של שייקספיר והרמן מלוויל ונמצא כהמשורר עם אוצר המילים הכי רחב בהיפ הופ.
בין המפיקים שעבדו עם אייסופ רוק נמנים בלוקהד, אומגה-וואן ואל-פי.
בין הראפרים שעבדו עמו נמנים פרסי-פי, דל דה פאנקי הומוספיין, סלאג מאטמוספיר, ואסט אייר מקאניבל אוקס, דוזוואן, אילוג'יק, סי-רייז-וואלז, פארטי פאן אקשן קומיטי, מיסטר ליף וקאמפ לו.
איינשטירצֵנדֵה נוֹיבּאוּטֵן היא להקה גרמנית המתמחה במוזיקה אקספרימנטלית, ומשויכת על פי רוב לסוגת המוזיקה התעשייתית.
הלהקה נוסדה במערב ברלין בשנת 1980, ופירוש שמה הוא "שיכונים חדשים מתמוטטים".
המונח "שיכונים חדשים" (Neubauten) מתייחס לבניינים שנבנו בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה ונחשבים לזולים, אפורים ולא אטרקטיביים במיוחד לעומת הבתים בסגנון ה"אלטבאו" Altbau.
חבריה המייסדים הם בליקסה ברגלד (בשמו האמיתי כריסטיאן אמרייך), אן.או.
אונרו, גודרון גוט וביאטה ברטל.
לאחר שינויים בהרכב הלהקה בשנותיה הראשונות התגבש ההרכב סביב ברגלד, אונרו, FM איינהייט, מרק צ'ונג ואלכסנדר האקה.
מסימני ההיכר של המוזיקה התעשייתית של הלהקה הוא השימוש בכלי נגינה ייחודיים הבנויים מגרוטאות מתכת, סגנון אשר פיתחו עם הזמן חברי הלהקה בשימוש עם קופסאות מפח.
הסגנון המיוחד והייחודי של הלהקה השפיע עם השנים על להקות נוספות גם מחוץ לגרמניה כמו ניין אינץ' ניילז.
הלהקה הוקמה באופן מקרי ואת הסגנון המוזיקלי ואת האג'נדה של הלהקה, לא היה ניתן להגדיר באופן חד משמעי, או לשייך לסגנון קיים, כך שהמוזיקה הוגדרה בהתחלה כאבסרקטית.
השימוש בכלי נגינה משלהם נוצר כתוצאה מכך שהמתופף נאלץ בעקבות מצב כלכלי למכור את התופים שלו, ובנה תופים מפלדה ומתכת שהוא מצא ברחוב.
בליקסה ברגלד סיפר בראיון שהם הושפעו מעבר לכך מההפגנות ההמוניות שנערכו בשנות השמונים בברלין שלפני נפילת החומה, בהם המפגינים תופפו בעצמם כאות מחאה על כלי מתכת שונים ברחוב וקיבלו מכך השראה.
הלהקה הייתה חלק מהסצנה הברלינאית של התקופה, בה להקות רבות חיפשו את עצמן ואת הסגנון המוזיקלי שלהן והייתה בעצמה סוג של ניסוי אקספרימנטלי.
ההופעה הראשונה שלהם הייתה במועדון "מון קלאב" במערב ברלין.
האלבום הראשון שלהם יצא בשנת 1981, ושילב מוזיקה תעשייתית עם שילובים של פאנק.
בשנת 1983 יצא האלבום השני של הלהקה, כשבאותה שנה הצטרף בליקסה ברגלד ללהקה של ניק קייב, ובעצם היה חבר בשתי הלהקות בו זמנית.
אייסבלומה היא להקת פופ רוק גרמנית.
הסינגל הראשון ששחררה הלהקה, בשנת 2008, נקרא "Unter dem Eis" (מתחת לקרח).
הסינגל השני ששוחרר הוא "Eisblumen", גרסת כיסוי של להקת Subway to Sally משנת 2005.
אלבומהּ הראשון של הלהקה, Unter dem Eis, יצא במרץ 2009 בהפקת חברת יוניברסל, והגיע באותה שנה ל-Top Five hit single עם הסינגל Eisblumen.
הלהקה נבחרה לפרס ה"ECHO" עבור הקליפ הטוב ביותר (לשיר Eisblumen).
בינואר 2012 הוציאה הלהקה אלבום אולפן שני - Ewig.
"ריה" (סוטיריה שנק) (Sotiria Schenk) - שירה
גולו שולץ (Golo Schultz) - קלידים
פיליפ שאדרברודט (Philipp Schadebrodt) - תופים
כריסטוף הסלר (Christoph Hessler) - גיטרה
אייסטיים הרצליה (בתרגום מאנגלית: זמן קרח הרצליה) הוא מועדון הוקי קרח ישראלי אשר מתמודד בליגת ההוקי קרח הישראלית וזכה באליפות 2009 אחרי שגבר על מ.ה.
צבעי המדים של הקבוצה הם צהוב, לבן וכחול כהה.
אליפות ליגת ההוקי קרח הישראלית: 2009
אייסטולף (בכתיב לטיני: Aistulf, מת ב-756) היה דוכס פריולי משנת 744, הפך למלך הלומברדים בשנת 749, והחל משנת 751 נשא גם בתואר דוכס ספולטו.
אייסטולף היה בנו של פמו שהיה הדוקס (Dux) של פריולי.
אחרי שפמו, אביו של אייסטולף, כלא את הפטריארך קליקסטוס ב-731, ציווה מלך לומברדיה ליותפראנד על החלפתו בבנו הבכור, רטכיס.
רטכיס ואיילסטולף השתתפו שניהם בקרבותיו של ליותפראנד נגד הדוקס המורד של ספולטו, טרנסמונד השני.
לאחר תקופה קצרה שבה מלך הילדפראנד, עלה רטכיס לכס המלוכה.
אייסטולף אם כן ירש בהדרגה בתפקידיו את אחיו, רטכיס (ולא את אביו, שנמלט על נפשו עד שרטכיס הצליח לשכך את זעמו של ליותפראנד).
אחרי שרטכיס הפך למלך לומברדיה, ירש אייסטולף את תואר הדוקס.
ב-749 החליט רטכיס לפרוש למנזר ואייסטולף הפך למלך.
אייסטולף המשיך את מדיניות אחיו, של התפשטות ומתקפות נגד הכס הקדוש ונגד האקסרכיה של רוונה מטעם האימפריה הביזנטית.
ב-751 הוא הצליח לכבוש את העיר רוונה ואיים על רומא, תוך שהוא דורש מס גולגולת.
באותה שנה הצליח גם לכבוש את איסטריה מידי הביזנטים.
האפיפיורים התקשו להתמודד עם הסכנה ועם חוסר האונים של הקיסר הביזנטי, ופנו לבקשת עזרה למאיורדומוס מן השושלת הקרולינגית של ארמון אוסטרזיה, שמלכו בפועל על ממלכת הפרנקים.
בשנת 741 ביקש גרגוריוס השלישי סיוע מקרל מרטל, אבל הלה היה עסוק בלחימה באזורים אחרים.
ב-753 ביקר האפיפיור סטפנוס השני את בנו של מרטל, פפין הגוץ, שהכריז על עצמו כמלך הפרנקים תוך הסכמה של האפיפיור זכריה.
כאות תודה לתמיכת הכס הקדוש בהמלכתו, חצה פפין את הרי האלפים והביס את אייסטולף .
השטחים שאייסטולף כבש באזור אמיליה-רומאניה ופנטפוליס ניתנו לאפיפיור.
אייסטולף מת בתאונת ציד ב-756 ודזידריוס ירש את כס המלוכה של לומברדיה.
אייסה מקסוול ת'ורנטון פאר באטרפילד הוא שחקן קולנוע אנגלי.
התפרסם בתור הילד הוגו קברה בסרטו של מרטין סקורסזה "הוגו", הילד ברונו בסרט דרמת השואה "הנער בפיג'מת הפסים", הילד אנדר בסרט "המשחק של אנדר", והנער אוטיס בסדרת הנעורים "חינוך מיני" מבית Netflix.
באטרפילד נולד במחוז איזלינגטון שבלונדון למשפחה נוצרית.
הוא למד בבית הספר לאמנויות Stoke Newington, והחל לשחק בגיל שבע בתיאטרון שחקני הנוער המקומי.
בגיל 9 התפרסם בקומדיית הפעולה הבריטית "הבן של רמבו" ובדרמה הטלוויזיונית "אחרי תומאס".
ב-2008 שיחק את התפקיד הראשי בדרמת השואה הספרותית "הנער בפיג'מת הפסים" בתור הילד הגרמני ברונו, בנו של קצין האס אס הממונה על מחנה השמדה.
במהלך הסרט מנהל ברונו ידידות יוצאת דופן עם אסיר יהודי בן גילו בשם שמואל.
בנוסף שיחק בסדרה הבריטית "מרלין" בתפקיד הדרואיד הצעיר מורדרד.
ב-2010 הופיע בפנטזיות "איש הזאב" בתור הדמות הצעירה של בן טלבוט ו"נני מקפי 2: הקסם חוזר" בתור נורמן בנה של איזבל גרין (מגי ג'ילנהול).
בסוף שנת 2011 שיחק באטרפילד בתפקיד הראשי של הילד הוגו קברה בסרט ההרפתקאות התלת־ממדי זוכה 5 פרסי האוסקר של מרטין סקורסזה "הוגו".
בשנת 2012, הצטלם לעיבוד הקולנועי לספרו של אורסון סקוט קארד, "המשחק של אנדר", אשר יצא לאקרנים בסוף 2013. ב-2016 הופיע בסרטו של טים ברטון "המעון של מיס פרגרין לילדים משונים" בתפקיד הראשי בסרט גילם ילד בשם ג'ייקוב.
ב-2017 שיחק בתפקיד ראשי בסרט ההרפתקאות "המקום בינינו" שם גילם את גרדנר אליוט, בן האנוש הראשון שנולד במאדים.
הוא התמודד מול צ'ארלי פלאמר, צ'ארלי רואו וטום הולנד על התפקיד הראשי של ספיידרמן בסרט "ספיידרמן: השיבה הביתה" משנת 2017. את התפקיד קיבל בסופו של דבר הולנד.
ב-2018 כיכב בסרט המדע בדיוני האמריקאי "Time Freak" לצד סופי טרנר.
בשנת 2019 החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרה הקומית "חינוך מיני" ברשת נטפליקס, שם הוא מגלם את אוטיס מילבורן.
באוקטובר 2023 ובדצמבר 2023 באטרפילד גינה ברשתות שלו את מדינת ישראל, במהלך מלחמת חרבות ברזל.