tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתוך חמש שנים החברה גדלה לרשת של 24 חנויות ברחבי מדינת ארקנסו והגיעה למכירות של 12.6 מיליון דולר.
בשנת 1968 החברה פתחה חנויות ראשונות מחוץ לגבולות מדינת ארקנסו, בסייקסטון, מיזורי ובקליירמור, אוקלהומה.
החברה התאגדה כחברה בע"מ ב-31 באוקטובר 1969, ובשנת 1970 פתחה בבנטונוויל, ארקנסו את מטה החברה ומרכז ההפצה שלה.
בשלב זה היו בחברה 38 חנויות ובהן 1,500 עובדים.
סך המכירות השנתי עמד על 44.2 מיליון דולר.
מניותיה של החברה החלו נסחרות בבורסת ניו יורק בשנת 1972. החברה המשיכה לפתוח סניפים במדינות דרום ארצות הברית, ובשנת 1975, כאשר פתחה את סניפה הראשון בטקסס, כבר היו בה 125 סניפים ו-7,500 עובדים.
סך המכירות השנתי עמד על 340.3 מיליון דולר בשנה.
בשנות השמונים והתשעים גדלה החברה במהירות והייתה לחברה השנייה בגודלה בעולם על פי סך מכירותיה.
ליבה של חברת וולמארט הוא בשלוש רשתות קמעונאיות: חטיבת חנויות וולמארט ארצות הברית, "המועדון של סם" (Sam's Club), ווולמארט אינטרנשיונל.
וולמארט מנהלת את עסקיה במסגרות קמעונאיות שונות: חנויות כלבו ענקיות (סופר-סנטר), חנויות מזון ובתי מרקחת, חנויות סחורות קמעונאיות כלליות, שווקים קטנים, חנויות שלם וקח, מועדוני קניות בסגנון מחסן, חנויות בגדים, חנויות מוצרים בהנחה ומסעדות.
חטיבת חנויות וולמארט ארצות הברית
חנויות וול-מארט ארצות הברית היא החטיבה הגדולה בחברה ואחראית ל-62.7% מסך המכירות (בהתאם לדו"ח ינואר, 2006).
בחטיבה זו שלוש מסגרות קמעונאיות: חנויות מוצרים בהנחה, חנויות כלבו ענקיות וולמארט סופר-סנטר, וחנויות כלבו וולמארט שכונתיות.
כמו כן החטיבה מפעילה חנות לקניות ברשת בשם walmart.com.
כל חנויות החטיבה נמצאות בארצות הברית.
החטיבה מפעילה חנויות כלבו קמעונאיות עם מגוון מוצרים שלא בתחום המזון, על אף שלאחרונה היא שמה דגש על חנויות כלבו ענקיות שבהן נמכרים גם מוצרי מזון.
חנויות למוצרים בהנחה של וולמארט
חנויות המוצרים בהנחה של וולמארט היא רשת חנויות בשטח ממוצע של 9,500 מ"ר כל חנות.
בחנויות מגוון מוצרי צריכה כלליים וכן מבחר מוצרי מזון.
בהתאם לדיווחי החברה, נכון ליום 31 באוגוסט 2006, היו בארצות הברית 1,135 "חנויות למוצרים בהנחה של וולמארט".
וולמארט סופר-סנטר היא רשת היפרמרקטים בשטח ממוצע של 17,000 מ"ר כל חנות.
בחנויות נמצא אותו מבחר מוצרים הקיים ברשת "חנויות המוצרים בהנחה של וולמארט" ובנוסף, בכל חנות קיים מרכול (סופרמרקט) שלם.
רבות מן החנויות מכילות מחלקות נוספות כגון:גינון, בית מרקחת, ועוד.
בכמה מן החנויות קיימת אף תחנת דלק תחת המותג "מורפי ארצות הברית" (Murphy USA).
חנות הסופר-סנטר הראשונה נפתחה בשנת 1988 בעיר וושינגטון במיזורי.
בהתאם לדיווחי החברה, נכון ליום 31 באוגוסט 2006, קיימות 2,121 חנויות וולמארט סופר-סנטר בארצות הברית.
חנויות כלבו וולמארט השכונתיות היא רשת של מרכולים (סופרמרקטים) ששטחם הממוצע הוא 3,900 מ"ר.
בחנויות מבחר מוצרים הכולל מרכול, וכן מוצרי מרקחת, ועוד.
החנות הראשונה ברשת הכלבו השכונתית נפתחה בשנת 1998 בבנטונוויל, ארקנסו.
בהתאם לדיווחי החברה, נכון ליום 31 באוגוסט 2006, קיימות ברשת 108 חנויות כלבו שכונתיות בארצות הברית.
"המועדון של סם" (Sam's Club)
רשת "המועדון של סם" היא רשת "חנויות מחסן", בסגנון סיטונאי, המוכרות מוצרי מזון ומוצרי צריכה כלליים, בדרך כלל בכמויות ובאריזות גדולות.
לקוחות הרשת משלמים דמי חבר שנתיים לצורך חברות במועדון הלקוחות.
החנות הראשונה ברשת "המועדון של סם" נפתחה בשנת 1983, בעיר מידווסט סיטי, באוקלהומה.
בהתאם לדו"ח הכספי האחרון של וולמארט (ינואר, 2006), מכירות "המועדון של סם" היוו כ-12.7% מכלל המכירות השנתי של החברה.
נכון ליום 31 באוגוסט 2006, היו מעל 567 חנויות ברשת "המועדון של סם", רובן בחלקה המזרחי של ארצות הברית.
המתחרה העיקרית של המועדון היא רשת קוסטקו.
למועדון של סם יש יותר סניפים ברחבי ארצות הברית, אך היקף המכירות של קוסטקו גבוה יותר.
פעילויות חטיבה זו מתבצעות ב-2,700 חנויות ב-14 מדינות מחוץ לארצות הברית.
בהתאם לדו"ח הכספי האחרון של וולמארט (ינואר, 2006), המכירות בחטיבה זו מהוות כ-20.1% מסך המכירות השנתי של החברה.
לחברה חנויות בבעלות מלאה במדינות ארגנטינה, ברזיל, קנדה, קוריאה הדרומית ובריטניה.
וולמארט פעילה בקנדה מאז שרכשה את חטיבת וולקו (Woolco) מחברת "וולוורת' קנדה".
לוולמארט 278 חנויות בקנדה, בהן מועסקים כ-70,000 עובדים וכן מטה עסקים מקומי בעיר מיסיסאוגה, אונטריו.
בדצמבר 1997 נכנסה לראשונה לפעילות באירופה, שרכשה את הרשת הגרמנית "וורקאוף",שהפעילה 21 היפר-חנויות ברחבי המדינה ביולי 2006, הכריזה וול-מארט כי תפסיק את פעילותה בגרמניה עקב הפסדים נמשכים, ומכרה בהפסד את 85 סניפיה.
ביוני 1999 רכשה את רשת המרכולים ASDA הבריטית, תמורת 11.8 מיליארד דולר.
נכון לתחילת שנת 2006 היו 236 חנויות ASDA בבריטניה.
בניגוד לאופי חנויות וול-מארט בארצות הברית, ASDA הייתה ונשארה במהותה רשת חנויות מזון.
בנוסף לעסקים הבינלאומיים שבבעלותה המלאה, חברת וול-מארט אף שותפה בעסקים בסין.
וול-מארט מחזיקה ברוב מניות "וולמקס" במקסיקו.
ביפן וול-מארט מחזיקה ב-55.3% ממניות חברת סיו (The Seiyu Co.
לוול-מארט 51% בחברת החזקות קמעונאית במרכז אמריקה בשם "חברת מרכז אמריקה לאחזקות קמעונאיות" (CARHCO).
ל"חברת מרכז אמריקה" למעלה מ-360 חנויות מזון (סופרמרקט) וחנויות קמעונאיות אחרות, בחמש מדינות: גואטמלה, אל סלוודור, הונדורס, ניקרגואה וקוסטה ריקה.
בשנת 2004 רכשה וול-מארט רשת של 116 חנויות סופרמרט בדרום-מזרח ברזיל בשם בומפרצ'ו (Bompreço).
באמצעות חברה זו השתלטה וול-מארט על מספר רשתות מזון נוספות (ביניהן "ביג" ו"מרקדורמה").
לאחר רכישה זו הפכה וול-מארט לבעלת רשת המזון הגדולה ביותר במדינות ריו גראנדה דו סול ופרנה בברזיל.
רכישות אלה הפכו את וול-מארט לבעלת רשת חנויות המזון השלישית בגודלה בברזיל.
בנובמבר 2006 חתמה על הסכם עם קונצרן בהרטי ההודי, להקמה משותפת של מאות חנויות ברחבי הודו במהלך 5 עד 4 השנים.
בשנת 2020 מכרה את הפעילות שלה בבריטניה, יפן וארגנטינה.
הדגם העסקי של וול-מארט מבוסס על מכירת מגוון גדול של מוצרי צריכה כלליים "תמיד [ב]מחירים נמוכים" כסיסמתה.
החברה מכנה את עובדיה בשם "עמיתים".
בכל חנויות החברה בארצות הברית ובקנדה עובדים "מקדמי פני קהל", שתפקידם לברך את הקונים בפתח החנות וכן לעזור לקונים בהתמצאות בחנות ולשמש אף בתפקידי ביטחון.
שלא כמו רשתות קמעונאיות רבות אחרות בארצות הברית ובעולם, וול-מארט אינה גובה "אגרת מיקום" מספקיה כתנאי למיקום מוצריהם על מדפי החנות.
תחת זאת, החברה מתמקדת במכירות מוצרים פופולריים יותר.
סיסמת חברת וול-מארט הנוכחית היא "חסוך כסף תחיה טוב יותר" (באנגלית :"Save Money Live Better") סיסמה זו החליפה את הסיסמה הישנה "תמיד מחירים נמוכים, תמיד" (באנגלית :"Always Low Prices, Always") שהייתה סיסמת החברה במשך 19 שנים.
ב-30 ביוני 2008 הציגה וול-מארט את הלוגו החדש של החברה שהחליף את הלוגו הישן, שהיה לוגו החברה במשך 18 שנים.
חברת וול-מארט מנוהלת על ידי דירקטוריון בן שלושה-עשר חברים, אשר נבחר כל שנה על אספת בעלי המניות.
רוברט וולטון, בנו הבכור של מייסד החברה סם וולטון הוא יושב ראש הדירקטוריון וה.
לי סקוט משמש כמנכ"ל ואף חבר דירקטוריון.
בין חברי דירקטוריון וול-מארט בעבר הייתה גם הילרי קלינטון (1985-1992).
וול-מארט היא חברה בינלאומית עם בסיס לקוחות מגוון.
על פי דיווח אחד, 80% מתושבי ארצות הברית מבקרים בחנות וול-מארט לפחות פעם בשנה.
בכל שבוע מבקרים בחנויות החברה 100 מיליון לקוחות, יותר משליש מאוכלוסיית ארצות הברית.
מבדיקת מאפיינים דמוגרפיים של לקוחות וול-מארט קבועים בארצות הברית ניתן לראות כי הכנסותיהם הן מתחת לממוצע ההכנסה הארצי.
על בסיס ניתוח נתוני לקוחות ההערכה היא כי לחמישית מלקוחות החברה בארצות הברית אין חשבון בנק, שיעור גבוה כפליים מן השיעור הארצי.
וול-מארט נוקטת צעדים כדי להרחיב את בסיס הלקוחות של החברה.
בדיווח מיום 7 בספטמבר 2006, בוול סטריט ג'ורנל נמסר כי החברה משנה את אופי המוצרים שהיא מציעה בחנויותיה.
עד היום הציעה החברה מוצרים בשיטת "מידה אחת שווה לכל" ומעתה תחל החברה להציע מוצרים המשקפים את הטעם של שישה מגזרים דמוגרפיים שונים: שחורים, המעמד הכלכלי הגבוה, רווקים/רווקות, היספנים, תושבי הפרברים ותושבי האזורים הכפריים.
דוגמה למאמצי החברה להרחיב את בסיס לקוחותיה בארצות הברית, כדי שיכלול גם לקוחות הומוסקסואלים, הם מגעים שקיימה החברה עם לשכת המסחר של ארגון ההומוסקסואלים הלאומי בארצות הברית.
במסגרת פניה זו לציבור הצרכנים ההומוסקסואלי אף החלה החברה לשווק בחנויותיה את ה-DVD של הסרט הר ברוקבק, למרות מחאות של ארגונים שמרניים בארצות הברית.
דבר שמשך אליה ביקורת חריפה מחוגים שמרניים בארצות הברית.
חברת וול-מארט, המעסיק הפרטי הגדול בארצות הברית, אשר סניפיה פזורים על פני כל המדינה בארצות הברית ובמדינות אחרות, זוכה לא פעם לביקורת על היבטים שונים בפעילותה העסקית.
בין מבקריה בולטים ארגונים קהילתיים, איגודי עובדים, ארגונים דתיים וארגונים להגנת הסביבה.
וול-מארט מעוררת לעיתים ביקורת על החלטותיה באשר למיקום חנויותיה.
לדעת המבקרים, וול-מארט מתעלמת בהחלטות אלה מהשפעות סביבתיות של החנות, בטיחות הציבור, עומסי תנועה ויחסי ציבור גרועים.
בשנת 2004 ספגה ביקורת החלטתה של וול-מארט לפתוח חנות וול-מארט סופרסנטר במקסיקו, כשני קילומטר מהאתר הארכאולוגי של פירמידת הירח של טאוטיהואקן.
במהלך עבודות הבניה במגרש החניה נחשף מזבח עתיק.
לדעת המבקרים, וול-מארט נהגה בחוסר רגישות כאשר בחרה למקם את חנותה סמוך לאתר הארכאולוגי, אחד ממבקריה השווה את התנהגות החברה להתנהגותו של הקונקיסטאדור קורטז.
יש לציין כי מיקום החנות אושר על ידי המכון הלאומי של מקסיקו לאנתרופולוגיה וכן על ידי ארגון האומות המאוחדות.
מבקריה של וול-מארט טוענים לעיתים קרובות כי החברה גורמת לסגירת עסקים קטנים, הנמצאים בבעלות מקומית, ליד חנויותיה.
מחקרים על ההשפעה הכלכלית של פתיחת חנות וול-מארט על סביבתה העסקית מצביעים על השפעות חיוביות ושליליות גם יחד.
במחקר אחד משנת 1997 נמצא כי פתיחת חנות וול-מארט באזור של יישובים קטנים, עלולה לגרום לסגירת כמחצית מן העסקים הקמעונאיים, בתוך עשר שנים מפתיחת החנות.
מנגד יש הטוענים כי המחירים הזולים בחנויות וול-מארט הם חסרי השפעה, מבחינה סטטיסטית, על מגזר העסקים הקטנים בארצות הברית.
אף בתחום יצירת משרות חדשות קיימות דעות חלוקות באשר להשפעת חנויות וול-מארט על סביבתן.
מחד, יש הטוענים כי סגירת עסקים קטנים כתוצאה מכניסת חנות ענק לפעולה, גורמת לגידול באבטלה.
מנגד, במחקר שנעשה באוניברסיטת מיזורי נמצא כי, בטווח הקצר, פתיחת חנות וול-מארט חדשה, תורמת 100 משרות חדשות לקהילה.
בתוך 5 שנים אובדות בקהילה 50 משרות אחרות כתוצאה מסגירת עסקים קטנים, אולם עדיין נוספו 50 משרות לאותה קהילה.
עוד נטען כי מחירי המזון הזולים בוול-מארט מגבירים באופן משמעותי את כוח הקניה של השכבות החלשות בציבור.
אף באשר לרמת השכר במשרות המוצעות על ידי וול-מארט נשמעה ביקורת רמה.
נטען כי וול-מארט משלמת משכורות נמוכות יחסית, דבר הגורם ליותר משפחות להיות תלויות בגורמי הרווחה.
נטען כנגד וול-מארט כי היא משתמשת בכוחה כמונופסון כדי לאלץ את ספקיה לבצע פעילויות בלתי כלכליות מצדם.
כך למשל נטען כי דרישתה המתמדת של וול-מארט מספקיה להוזיל את מחיריהם, גרמה לחברת המזון "קראפט" לסגור 36 ממפעליה, לפטר 13,500 עובדים ולהפסיק ייצור רבע ממגוון מוצריה.
נטען כי לולא מדיניותה זו של וול-מארט, קראפט הייתה יכולה להימנע מנקיטת צעדים אלו על ידי העברת חלק מעלויותיה אל צרכניה ובסופו של דבר, אל ציבור הלקוחות.
יש שהאשימו את וול-מארט בכך שהיא קובעת מחירי הפסד על חלק ממוצריה בכוונה לחסל מתחרים בשוק.
כך בתביעה שהגישה נגד וול-מארט חברת "אמריקן דרגס".
ערכאה נמוכה בארקנסו פסקה כי אכן התנהגותה של החברה בקביעת מחירי מוצרים מסוימים הייתה פסולה, אולם בית המשפט העליון של ארקנסו הפך פסיקה זו וקבע כי זכותה של חברה מסחרית לקבוע "מחירי הפסד" לחלק מן המוצרים שהיא מוכרת ואין בכך כדי לבסס שיטות מסחר בלתי הוגן.
וול-מארט ספגה ביקורת על מדיניותה כנגד התאגדות עובדים בחברה.
בחנויותיה בצפון אמריקה החברה הצליחה במידה רבה למנוע התאגדות של עובדיה, לעיתים בשיטות תוקפניות.
לדוגמה, כאשר קצבים באחת מחנויות החברה בג'קסונוויל, טקסס, ביקשו להתאגד, סגרה החברה את מחלקת הבשר הטרי בחנות והחלה לשווק בשר באריזות, בכל חנויותיה.
בחנויות החברה בגרמניה הצליחו עובדי החברה להתאגד בכל החנויות, אולם יש לציין כי לאחרונה החליטה וול-מארט למכור את חנויותיה במדינה זו.
איגודי עובדים בארצות הברית הביעו דאגה לנוכח רמות השכר הנמוכות המשולמות לעובדי וול-מארט וכן לתנאים הנחותים של ביטוח בריאות לעובדים.
אפילו הוגשו נגד החברה מספר תביעות של עובדים הטוענים כי הוכרחו לעבוד מעבר לשעות שתועדו בשעון הנוכחות, ללא הפסקות וללא תשלום על העבודה הנוספת.
בפברואר 2015 החליטה וול-מארט על העלאת שכר המינימום לעובדים העוברים הכשרה בסיסית ל-10$ ולמנהלי מחלקות ל-15$, זאת במקביל ליצירת מסלולי התקדמות ברורים יותר לעובדים ולהגמשת שעות העבודה.
פעילי זכויות עובדים בירכו על השינוי, אך הדגישו כי הוא אינו מספיק וכי הוא אינו מיושם במלואו.
וול-מארט היא הלקוח הגדול ביותר של רוב ספקיה, דבר המעניק לה כוח מיקוח אדיר.
החברה דורשת מספקיה להוריד מחירים משנה לשנה, אחרת עלול הספק למצוא כי החברה תמצא ספק אחר, זול יותר, לאותו מוצר.
לטענת מבקרי החברה, התנהגות זו של וול-מארט מאלצת ספקים רבים להעביר את מפעלי הייצור שלהם מארצות הברית למדינות בעולם שבהן כוח העבודה זול יותר, דוגמת סין ומדינות העולם השלישי.
בשנת 2005 60% מן המוצרים על מדפי חנויות וול-מארט יוצרו מחוץ לארצות הברית, זאת לעומת 6% בלבד בשנת 1995.
אתר אינטרנט "Walmart Watch" המבקר את רשת וולמארט, משתמש בפרודיות על הארי פוטר על מנת להשוות את הרשת לוולדמורט, ומכנה אותה "אדון האופל וולדמארט".
" משהו וול-מארט זה בא " - פרק משנת 2004 של סאות ' פארק של קומדי סנטרל
A Walmart Supercenter הופיע בסרט משנת 2021 מכסחי השדים: החיים שאחרי, בעיירה בדיונית באוקלהומה, סאמרוויל.
זה צולם בחנות Walmart (חנות מס' 3013) במיקום במרכז הקניות Deerfoot City בקלגרי, אלברטה.
וולי בארנס היה כדורגלן ולשי ושדרן רדיו.
בארנס נולד בעיירה ברקון שבוויילס, וכנער בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא החל לשחק כחלוץ אחורי בסאות'המפטון, היכן שאותר והוחתם על ידי ארסנל.
הוא שיחק בכל עמדה במשחקי ארסנל שנערכו בזמן המלחמה (כולל שוער), אך ב-1944 סבל מפציעה קשה בברכו.
בארנס התאושש למרות הפרוגנוזה הלא טובה, ואילץ את עצמו לשחק במדי קבוצת המילואים של המועדון נגד אוניברסיטת קיימברידג'.
הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הסגל הבוגר במשחק נגד פרסטון נורת' אנד ב-9 בנובמבר 1946.
בארנס התפרסם בזכות ביצועיו כבלם שמאלי, ויכולתו הגבוה להפריע למסירת כדורים לידו.
עד מהרה הוא הפך לשחקן הרכב קבוע בארסנל, והיה חלק מהסגל שזכה באליפות בעונת 1947/1948. בתקופה זו הוא נמנה גם על הסגל הקבוע של נבחרת ויילס.
בארנס ערך את הופעת הבכורה במדיה במשחק נגד נבחרת אנגליה ב-18 באוקטובר 1947, ומשימתו במשחק הייתה לשמור באופן אישי על הכוכב האנגלי סטנלי מתיוס; אנגליה ניצחה בתוצאה 3–0, ובארנס לא הצליח להתמודד עם מתיוס.
בארנס לא התייאש, ולאחר מכן הופיע במדי הנבחרת 22 פעמים, חלקן כקפטן הנבחרת.
בארנס עבר לעמדת הבלם הימני בעקבות פציעתו של הקפטן לורי סקוט, וזכה במדליה מיוחדת של גביע ה-FA לאחר ניצחון ארסנל על ליברפול בגמר של עונת 1949/1950. שנתיים לאחר מכן העפיל המועדון לגמר הגביע פעם נוספת, הפעם נגד ניוקאסל יונייטד.
בארנס עיקם את ברכו כשניסה לתקל את ג'ורג' רובלדו, ונאלץ לנטוש את המגרש לאחר 35 דקות בלבד כאשר הקיצוני דון רופר ממלא את מקומו; באותה תקופה לא הותרו חילופי שחקנים, ושחקני ניוקאסל ניצלו את יתרונם המספרים על מנת לנצח במשחק.
בארנס החמיץ את כל עונת 1952/1953 (שבה זכה המועדון באליפות) כתוצאה מהפציעה בברכו.
למרות שהוא המשיך לשחק במדי ארסנל במשך שלוש העונות הבאות הופעותיו היו פחות סדירות, ובעונת 1955/1956 הוא שיחק בשמונה משחקים בלבד, כאשר לן ויליס וג'ו וייד מתחרים על מקומו בהרכב.
בארנס פרש ממשחק פעיל בקיץ 1956, כתוצאה מהשילוב של גילו המתקדם ופציעתו.
לאורך עונותיו בארסנל הוא שיחק ב-294 משחקים, בהם הבקיע 12 שערים.
בתקופות מסוימות הוא היה בועט הפנדלים של המועדון.
בשתי עונותיו האחרונות כשחקן פעיל הוא כיהן גם כמאמן נבחרת ויילס בין מאי 1954 לאוקטובר 1956. לאחר מכן הוא החל לעסוק בשידור ספורט, והצטרף ל-BBC.
בארנס שידר מספר פעמים את גמר גביע ה-FA, וב-1964 שיתף פעולה עם קנת' וולסטנהולם בהגשת המהדורה הראשונה של התוכנית הידועה "Match of the Day".
בארנס היה עוזרו של וולסטנהולם ששימש פרשן במשחק הגמר של מונדיאל 1966, שבו התמודדה נבחרת אנגליה נגד נבחרת גרמניה וגברה עליה.
בארנס כתב את האוטוביוגרפיה שלו, הנקראת "Captain of Wales".
הוא המשיך לעבוד ב-BBC עד מותו ב-1975.
וולינג איירליינס היא חברת תעופה ספרדית, המוגדרת כחברת לואו קוסט.
בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה בברצלונה, והיא מפעילה קווים ל-13 יעדים מנמל התעופה אליקנטה-אלש מיגל ארננדס.
החברה נוסדה בשנת 2004 והחלה לפעול ביולי אותה שנה בקו ברצלונה - איביזה.
בשנת 2006, בדירוג חברות התעופה הזולות הטובות באירופה, נבחרה החברה במקום השלישי אחרי החברות אייר ברלין, ואיזיג'ט.
ביולי 2009 התאחדה החברה עם חברת קליקאייר תחת השם וולינג איירליינס.
באוגוסט 2012 התנתק הקשר בין מטוס של החברה לנמל התעופה סכיפהול בטיסה מספרד לאמסטרדם, כאשר המטוס נחשד כחטוף והוזנקו שני מטוסי קרב ליירטו.
בסופו של דבר המטוס נחת באמסטרדם והתגלה שהמטוס לא נחטף, אלא היו לו בעיות בקשר.
וולטר רוברט "וולי" זרביאק הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ספרדי, אשר שיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
זרביאק נבחר לשחק במשחק האולסטאר של ה-NBA בשנת 2002, ובשנת 2000 נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
כיום עובד זרביאק כפרשן כדורסל מכללות בערוץ CBS.
אביו, וולט זרביאק, היה כדורסלן מקצועי אשר שיחק בליגת ה-ABA ובריאל מדריד.
את רוב ילדותו בילה זרביאק באירופה, כשאביו עדיין שיחק.
אחרי שאביו גמר את הקריירה שלו הם עברו ללונג איילנד שבניו יורק.
אחרי שסיים את התיכון עבר זרביאק לאוניברסיטת מיאמי שבאוהיו.
בשנת 1999 הוא הוביל את קבוצתו לשמינית גמר טורניר ה-NCAA.
במהלך שמינית הגמר קלע זרביאק שיא קריירה של 43 נקודות.
בסיום השנה ניתן לו התואר שחקן השנה באזור המיד-אמריקן, והוא נבחר לחמישייה השנייה של האול-אמריקן ב-NCAA.
את קריירת המכללות שלו הוא סיים כקלעי השני בהיסטוריה של אוניברסיטת מיאמי, כשקלע 1,847 נקודות.
זרביאק נבחר במקום ה-6 בדראפט 1999 של ה-NBA בידי המינסוטה טימברוולבס.
את העונה הוא סיים עם ממוצעים של 11.6 נקודות עם 3.7 ריבאונדים ושיא קריירה של 51.1% מהשדה בממוצע למשחק.
בסיום העונה הוא נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
בעונת 2000/2001 שיחק זרביאק בכל המשחקים, ופתח בכולם בחמישייה.
את העונה הזו הוא סיים עם שיפור מהעונה הקודמת כשקלע 14.0 נקודות עם שיאי קריירה של 5.5 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים בממוצע למשחק.
באמצע עונת 2001/2002 נבחר זרביאק לשחק במשחק האולסטאר של ה-NBA.
במשחק זה הוא קלע 10 נקודות ב-12 דקות בלבד.
בעונה זו המשיך זרביאק לשחק בכל המשחקים ולפתוח בכולם בחמישייה.
זרביאק שיפר את ממוצעיו גם בעונה זו כשהשיג 18.7 נקודות עם 4.8 ריבאונדים ושיא קריירה של 45.5% מקו השלוש בממוצע למשחק.
בפלייאוף של אותה עונה הוא קלע 20.0 נקודות עם 7.0 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונת 2002/2003 שיחק זרביאק 52 משחקים בלבד, ומהם פתח בחמישייה ב-42. כך למעשה נפסק רצף של 164 משחקים רצופים שבהם הוא פותח בחמישייה.
בעונה זו חלה ירידה קלה בממוצעיו, כשקלע 17.6 נקודות עם 4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בנוסף, ב-13 באפריל 2003 קלע זרביאק 44 נקודות, שיא המועדון עד אז.
מאז השיא נשבר על ידי קווין גארנט.
בעונת 2003/2004 חלה ירידה ביכולתו של זרביאק, ובעונה זו הוא שיחק 28 משחקים בלבד ולא פתח בחמישייה.
הוא קלע 10.2 נקודות והוסיף 3.1 ריבאונדים בממוצע למשחק, שניהם שיאים שליליים עד אז.
בעונת 2004/2005 פיספס זרביאק רק משחק אחד, אך פתח בחמישייה ב-37 משחקים בלבד.
במהלך העונה הביע זרביאק את אי שביעות רצונו מכך שהוא לא פותח בחמישייה בכל המשחקים.
למרות זאת ממוצעיו נמצאו בעלייה, כשהוא קלע 15.5 נקודות עם 3.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונת 2005/2006 שיחק זרביאק 40 משחקים בלבד, אך פתח בכולם בחמישייה.
בעונה זו הוא קלע שיא קריירה של נקודות בממוצע, 20.1 נקודות למשחק.
הוא הוסיף 4.8 ריבאונדים ושיא קריירה של 38.9 דקות בממוצע למשחק.
ב-26 בינואר 2006 עבר זרביאק בטרייד לבוסטון סלטיקס.
במסגרת הטרייד עברו לסלטיקס מייקל אולווקנדי, דוויין ג'ונס זרביאק ובחירת דראפט בסיבוב הראשון.
הטימברוולבס קבלו את ריקי דייוויס, מארק בלונט, מרכוס בנקס, ג'סטין ריד ושתי בחירות דראפט בסיבוב השני.
במשך עונת 2005/2006 עם הסלטיקס קלע זרביאק 17.5 נקודות עם 3.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בתחילת עונת 2006/2007 ערך זרביאק ניתוח בברכו, הפצועה כבר במשך חודשים.
תחילת העונה של זרביאק הייתה טובה, כשלמשל במשחק נגד שארלוט בובקאטס הוא קלע 35 נקודות.
למרות התחלת העונה הטובה פציעות חוזרות ונשנות בקרסוליים השפיעו על יכולתו והורידו אותה.
זרביאק החליט לעבור ניתוח בקרסוליו שיסיים את העונה בשבילו.
במשך העונה הוא קלע 15.0 נקודות עם 3.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-28 ביוני 2007, בערב דראפט 2007 העבירו הסלטיקס את זרביאק בטרייד לסיאטל סופרסוניקס.
במסגרת הטרייד עברו לסיאטל ביחד עם זרביאק גם דלונטה וסט וג'ף גרין (הבחירה החמישית של הסלטיקס בדראפט).
הסלטיקס קבלו את ריי אלן והבחירה ה-35 של הסוניקס, גלן דייוויס.
בסוניקס שיחק זרביאק 50 משחקים בלבד, בהם הספיק לקלוע 13.1 נקודות עם 2.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בהמשך עונת 2007/2008 הועבר זרביאק בטרייד משולש לקליבלנד קאבלירס.
במסגרת הטרייד עברו זרביאק ודלונטה וסט לקאבלירס, ומשיקגו בולס עברו לקאבלירס גם בן וולאס וג'ו סמית'.
הבולס קבלו את לארי יוז, דרו גודן, שאנון בראון וסדריק סימונס.
הסוניקס קבלו את איירה ניובל, דונייל מרשל ואדריאן גריפין.
זרביאק הספיק לשחק 25 משחקים עם הקאבס בעונה זו, בהם קלע 8.2 נקודות עם 3.2 ריבאונדים בממוצע למשחק, ולראשונה בקריירה שלו ירד מממוצע של 10 נקודות ויותר.
בפלייאוף של עונת 2007/2008 שיחק זרביאק בעמדת הקלע, ופתח בחמישייה בכל משחקי קבוצתו.
במשחק השישי בסדרת המשחקים הראשונה נגד וושינגטון ויזארדס קלע זרביאק 26 נקודות.
זרביאק השיג ממוצעים של 10.8 נקודות עם 1.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונת 2008/2009 שיחק זרביאק ב-74 משחקים, אבל פתח בחמישייה רק ב-5. בעונה זו הוא "השיג" ממוצעי שיא שליליים בנקודות (7.0), אסיסטים (1.1), ודקות (20.6) בממוצע למשחק.
גם בפלייאוף של אותה עונה הוא הגיע לממוצעי שיא שליליים בנקודות (3.6) ודקות (12.8).
לפני עונת 2009/2010 נגמר חוזהו של זרביאק, והוא לא חודש.
כך הפך זרביאק לשחקן חופשי.
ההחתמות של אנתוני פארקר וג'מאריו מון שמשחקים בעמדתו של זרביאק רק הגדילו את העובדה שהקאבס לא יחדשו את החוזה איתו.
ב-5 בנובמבר 2009 חשף זרביאק שערך ניתוח שלישי, הפעם בברכו השמאלית.
ניתוח זה, כך הסתבר, סיים את הקריירה של זרביאק.
בערך אחרי שבוע דחה זרביאק חוזה מינימום לשחקן ותיק שהוצע על ידי דנוור נאגטס.
בכך זרביאק פתח את האופציות שלו, וניסה לשקם את ברכו המנותחת.
אחרי שניסה לחתום בניו יורק ניקס ונכשל, הסתובבו שמועות שזרביאק יפרוש ממשחק פעיל ויתחיל בקריירת פרשן ספורט.
כרגע הוא אכן עובד כפרשן בערוץ CBS למשחקי מכללות.
וולי וסט הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס פלאש ביקום DC קומיקס.
דמותו הופיעה לראשונה בחוברת The Flash #110 מדצמבר 1959, ונוצרה על ידי צמד הכותבים רוברט קניגר וג'ון ברום והמאייר קרמיין אינפנטינו.
וולי וסט ידוע בזהות קיד פלאש המקורי, והוא אחיינו של הפלאש בארי אלן.
הוא תואר כשותפו הנאמן וגם כחבר מייסד של קבוצת הטיטאנים הצעירים.
במקור, וולי וסט עטה תלבושת אדומה-צהובה כמו זו של בארי אלן, ובהמשך אף יצר תלבושת חדשה היישר מתוך כוח המהירות המהווה את מקור כוחם של הפלאשים השונים.
לאחר חזרתו מחדש, וולי השיג חליפה חדשה בצבעי אדום-כסף המייצרת אנרגיה כחולה-לבנה והקשר הישיר שלו לכוח המהירות היה חזק מתמיד.
כמו כן, הוא תואר במקור כבחור לבן בעל שיער אדמוני ועיניים ירוקות.
בהרצת "ה-52 החדשים" משנת 2011 לאחר אירועי "פלאשפוינט", חברת DC קומיקס החליטה לשנות את דמותו לבחור אפרו-אמריקני.
לאור ביקוש המעריצים להחזרת הדמות המקורית, החברה החליטה להשיב את הדמות לקדמותה בהרצת "הלידה מחדש של DC" בשנת 2016, בעוד הדמות מהרצת "ה-52 החדשים" שוכתבה מחדש כדמותו של בן דודו וואלאס וסט.
דמותו של וולי וסט מדורגת במקום השמיני ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN.
וולי וסט הוא אחיינו של בארי אלן מנישואין לאייריס וסט אלן.
לאחר שביקר במעבדת המשטרה בה עבד בארי בעיר סנטרל סיטי, תאונת מעבדה דומה לזו שקרתה לדודו התרחשה בשנית, ושטפה את וולי בכימיקלים.
וסט ניחן כעת בכוחות דומים לאלה של בארי.
הוא עוטה העתק לחליפתו של הפלאש והופך לשותפו הצעיר קיד פלאש.
עיצוב החליפה השתנה בחוברת The Flash #135 משנת 1963 כדי שהיא תהיה שונה יותר מבחינה ויזואלית - האדום הוחלף בתלבושת המורכבת בעיקר מצהוב, רגליים וכפפות אדומות, וסמל ברק אדום.
נוסף על השתתפותו בכותרי הפלאש, וסט גם הופיע כחבר בטיטאנים הצעירים החדשה.
מאוחר יותר, הוא הודבק במחלה מסתורית - ככל שישתמש יותר בכוחותיו, כך גופו ימות מהר יותר.
הדבר גרם לפרישתו בטרם עת מלחימה בפשע.
במהלך המשבר בעולמות האינסופיים, בארי הקריב את חייו כדי להציל את כדור הארץ.
וולי, שלא היה מודע לכך, עזר לגיבורי-העל נגד כוחותיו של אנטי-מוניטור.
בקרב האחרון נגדו, הוא הוכה באנרגיית אנטי-חומר שגרמה לנסיגת מחלתו.
בסיומו של הקונפליקט, וסט נטל את זהותו של הפלאש ואת תלבושתו.
החלטת החברה לערוך שינויים מרחיקי לכת ביקום DC ראו מספר שינויים בדמותו של פלאש החדש.
וסט היה פלאש פחות חזק מקודמו, כך למשל, בעוד בארי אלן היה מסוגל לרוץ במהירות האור, וסט רץ במהירות שגבלה במהירות הקול.
כמו כן, הדמות הייתה צריכה לאכול כמויות רבות של אוכל כדי לחדש את חילוף החומרים שלה.
שימוש מודרני בעיצוב החליפה הזו נעשה בסדרת הטלוויזיה "הפלאש".
עימות עם נבל-על אלים בשם איאוברד ת'ון - הפלאש ההפוך הראשון מתור הכסף, כמו גם לעידוד מצידו של מקס מרקורי, גרם לוולי וסט לדחוף את כוחותיו אל מעבר לגבולותיהם ולמחסום הפסיכולוגי שמנע בעדו לעבור אותן.
כדי למנוע מעצמו באמת "להחליף" את בארי ולהיות שווה ערך אליו מתוך כבוד אליו, וסט הגביל את מהירות ריצתו.
אך הייתה זו התרברבותו של ת'ון שהוא זה שיהפוך לפלאש האמיתי שגרמה לשבירת מחסום זה מכיוון שווסט חשש יותר מכך שת'ון הנבל יחליף את בארי.
לאחר מאורע זה, הוא היה שווה ערך לבארי מבחינת מהירות, אולם עדיין לא יכול היה לשלוט ביכולות הרטט של מורהו הרוחני.
הכותב מארק וייד הרחיב על כוחותיו של וסט והציג את כוח המהירות - מקור אנרגיה ששימש כהסבר פסבדו-מדעי לכוחותיו ולכוחותיהם של מאיצים נוספים ביקום DC.
רעיון זה שימש כבסיס להגברת יכולותיו של וסט.
הדמות יכלה כעת להשאיל מהירות לחפצים ולאחרים וליצור תלבושת היישר מאנרגיית כוח המהירות.
כוחות מקוריים כמו רטט דרך חומרים מוצקים חזרו לשימוש.
שנות ה-2000 בכתיבתו של ג'ף ג'ונס ראו את הצגתו של הפלאש ההפוך זום, עשו שימוש נרחב יותר בקבוצת הנבלים ואת נישואיו של וסט לחברתו משכבר ימים לינדה פארק.
צניחת מכירות החוברות הביאו למספר שינויים נוספים בסדרת הכותרים.
יצירתו של המשבר האינסופי הביאה לעזיבתם של וסט ומשפחתו למציאות חלופית, כאשר בארט אלן היה לרביעי לנטול את זהותו של הפלאש, והוביל סדרת כותרים חדשה בשם The Flash: The Fastest Man Alive.
תגובות ראשוניות לדמות זו היו מעורבות, ובארט נהרג לאחר 13 גליונות בלבד.
הוחלט כי דמותו של וולי וסט תוחזר, וסיפור הקרוסאובר "סאגת הברק" בין הקבוצות ליגת הצדק וחברת הצדק של אמריקה הביאה לחזרתם של וסט ומשפחתו, אשר התבגרו בכמה שנים.
הופעתו הבאה של הפלאש הייתה בחוברת All-Flash #1 משנת 2007, והיא חיפשה נקמה על אלה האחראים למותו של בארט אלן.
המשך הרצתו של כרך שני עקב את הסיפור, החל מחוברת מספר 231. בד בבד עם הרפתקאותיו כפלאש, וולי וסט היה צריך לעזור בגידולם של זוג תאומים בעלי כוחות-על, להיאבק בקצב הזדקנות מואץ, אי-יכולתו לשמור על עבודה יציבה וחוסר אמונתם של חברי הליגה בגיוסם של התאומים הצעירים כחברים.
באירועי המשבר האחרון, וולי וסט אוחד בשנית עם בארי אלן, שחזר לחיים.
תלבושתו עוצבה מחדש בידי המאייר אית'ן ואן סקייבר, שהבדיל אותה מזו של אלן.
צבעה האדום של החליפה היה כהה יותר, והיא שמרה על העיצובים המקוריים של חגורה בצורת V, עדשות לבנות ומגפיים ללא כנפיים.
סמל הברק עוצב מחדש כדי לדמות את הסמל מליגת הצדק: סדרת האנימציה.
במציאות שלאחר אירועי פלאשפוינט, וולי וסט מופיע כאחיינה של איריס וסט, והוא מקבל גישה לכוח המהירות לאחר מותה של גרסה שלו מן העתיד.
וולי וסט שלפני אירועי "פלאשפוינט" הופיע בחוברות "לידה מחדש".
לאחר אירועי פלאשפוינט הוא נכלא בכוח המהירות, ויצא לאחר שחש בנוכחותה של ישות האחראית ליצירתו של יקום DC חדש ולהסרתו של עשור מההיסטוריה.
הוא הרכיב קבוצה חדשה של הטיטאנים במטרה לזהות את הישות ולהחזיר את היקום לקדמותו.
וולי וסט מסוגל לרוץ במהירות-על וכן לשלוט בקצב בו גופו רוטט.
הוא מקבל את מהירותו ישירות מכוח המהירות - מקור אנרגיה בין-ממדי בלתי מוסבר, ממנו שואבים המאיצים השונים את כוחותיהם (בהבדל מג'יי גאריק, שהיה על-אנושי מטבעו ויכול היה לרוץ במהירויות גבוהות גם ללא עזרת כוח המהירות).
שיתוף המהירות בין המאיצים השונים מאפשר את השאלת ושאילת הכוחות וכן ספיגת אנרגיה קינטית.
וסט גם היה מסוגל ליצור לעצמו תלבושת מכוח המהירות, בשעה שמאיצים אחרים השתמשו בחליפות משלהם.
לאחר שלמד לווסת את מהירותו בעקבות מחסום פסיכולוגי, וסט הוא המהיר ביותר מבין כל הפלאשים, ומהירותו הגבוהה מאפשרת לו לנסוע בזמן.
כמו הפלאשים האחרים, גם וולי וסט מוקף בהילה שחסינה בפני חיכוך והיווצרות חום הנגרמים ממהירויות-העל שלו.
עקב קשרו לכוח המהירות, המחדש אותו ללא הרף, וסט מסוגל לרוץ לתקופות זמן ממושכות וללא צורך במנוחה, כשלמעשה הוא ניזון מכוח המהירות ולא מהאנרגיה שגופו מייצר.
למרות זאת, עקב חילוף החומרים המואץ שלו, עליו לאכול כמויות אדירות של מזון כדי לספק את כמות האנרגיה הנחוצה לרוץ במהירויות שהוא רץ.
באמצעות יכולותיו, וולי מסוגל לרוץ על מים, ליצור מערבולות אוויר עוצמתיות בעזרת ידיו או גופו, ולרטוט במהירויות מסחררות שהופכות אותו לבלתי נראה.
עקב קשרו לכוח המהירות, חפצים דרכם הוא עובר יכולים להתפוצץ לאחר מגע עימם כאשר הם הופכים לבלתי יציבים.
יכולת זו אפקטיבית בעת קרב.
וולי וסט הוא הברק שמופיע בסדרת האנימציה "ליגת הצדק" מבית האחים וורנר בה הוא מהווה את אחד משבעת המייסדים של קבוצת גיבורי-העל של DC קומיקס הכוללת את סופרמן (קלארק קנט), באטמן (ברוס ויין), וונדרוומן (הנסיכה דיאנה), הצייד ממאדים (ז'ון ז'ונס), הפקח הירוק (ג'ון סטיוארט) והוקגירל (שיארה הול).
וולי וסט הוא החבר הפחות רציני של הצוות והבדחן של הקבוצה המרבה להעיר הערות שנונות ומצחיקות ומשמש כאתנחתא קומית.
בהמשך הסדרה הוא מתבגר ונהייה רציני יותר, אך עדיין נשאר בדחן.
בקרב האחרון נגד לקס לות'ר וברייניאק ממלא וסט תפקיד מרכזי.
ווּלִינְגְיְוֵּ'אן (בסינית: 武陵源; בפין-יין: Wǔlíng Yuán) הוא אזור נוף ועניין היסטורי במחוז חונאן שבדרום סין.
הוא ידוע בשל כ-3,100 עמודי הקוורציט (אבן חול שעברה התמרה), רבים מהם מעל לגובה של 200 מטרים ותופעות הקרסט המרובות באבן הגיר.
ב-1992 הכיר ארגון אונסק"ו בוולינגיואן כאתר מורשת עולמית.
שמורת וולינגיואן שוכנת בנציבות עירונית ג'אנְגְגְ'יָאגְ'יֵה (Zhangjiajie) בצפון-מערב מחוז חונאן, כ-270 קילומטרים צפונית מערבית לצ'אנגשה ו-480 קילומטרים דרומית מערבית לווהאן בירת מחוז חוביי.
השמורה שוכנת בין ל- בחלק המזרחי של רכס וולינג, רכס המשתרע מצ'ונגצ'ינג במערב ועד מערב חונאן במזרח.
שטח השמורה 264 קמ"ר ובנוסף יש סביבה שטח של 127 קמ"ר המוגדר כשטח חיץ ומנוהל על ידי הגוף המנהל גם את השמורה.
השמורה נחלקת לשלושה אתרי טבע שלכל אחד מהם ייחוד משלו: פארק היער הלאומי גָ'אנְגְגְ'יָאגְ'יֵה (张家界 ) הר טְיֶינְדְזֶה (天子山) ועמק סוּאוֹסי (索溪峪).
השטח כולל את כל אגן הניקוז של ערוץ הנחל סְווֹשִׂי (Suoxi) שמתפתל בשמורה לאורך 69 קילומטרים.
תצורת הנוף הבולטת בנוף ומכסה כשני שלישים ממנו הם 3,103 עמודי אבן חול קוורציטית, רבים מהם מעל לגובה של 400 מטרים.
העמודים מורכבים ברובם (בין 75% ל-95%) קוורץ והם בנויים משכבות עבות של קוורציט וביניהן שכבות דקות של נציץ-פורפיר או פצלים.
לאורך העמודים יש סדקים שהתרחבותם הייתה הגורם העיקרי ליצירת עמודים אלו והערוצים ביניהם.
בין העמודים זורמים פלגי מים שיוצרים מדי פעם בריכות ומפלים.
האתר ידוע כ"אתר 800 הפלגים", אבל בפועל יש בו כ-60 פלגי מים שמרביתם נשפכים לנחל סְווֹשִׂי.
חלק מהפלגים זורם מתחת לקרקע.
על אחד מפלגים אלו הוקם סכר שיצר את אגם בָּאופֶנְג (Baofeng).
האגם משמש לנופש, לבקרת שיטפונות, כמקור למי שתייה וכבית גידול לסלמנדרת ענק סינית.
תופעה גאולוגית בולטת נוספת באתר היא צורות הקרסט שנוצרו באבן הגיר (שליש משטח השמורה מכוסה באבן גיר), בייחוד מערות, שכ-40 מהן מצויות בשטח האתר וכוללות תופעות של נטיפים וזקיפים.
המערה הארוכה ביותר היא מערת חואנלונג (黄龙 - "הדרקון הצהוב") שאורכה 11 קילומטרים (בין עשר המערות הארוכות ביותר בסין) והכוללת: אגם תת-קרקעי, שני נהרות ושלושה מפלי מים, אחד מהם בגובה 50 מטרים.
האקלים בשטח השמורה הוא סובטרופי גשום.
גשמים יורדים כל השנה בשמורת וולינגיואן, כאשר הקיץ חם יחסית וגשום (מרבית הגשמים יורדים בין החודשים אפריל ואוגוסט) והחורף - קר ויבש יחסית.
הטמפרטורה הממוצעת בשמורה, כפי שנמדד לאורך 30 שנים, היא 16.4°C והיא נעה בין 4.8°C בחודש ינואר ל-27.3°C בחודש יולי.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת לאזור זה היא 1,427 מילימטרים.
שלג יורד בחלק מהשנים, וערפל וענני כבשים נפוצים למדי והם מוסיפים נופך דרמטי לנוף העמודים באתר.
שמורת וולינגיואן שוכנת באזור הפיטוגאוגרפי של מזרח אסיה, ושימשה מקלט למינים קדומים רבים בתקופת עידן הקרח של הרביעון.
99% משטח השמורה מכוסה בצמחייה וכ-85% מכוסה ביער.
בשמורה נמנו 3,000 מינים של צמחים, מתוכם 600 מינים של עצים (המתחלקים בין 252 סוגים ו-94 משפחות) המתחלקים שווה בשווה בין מינים השייכים לאקלים הטרופי והסובטרופי לבין מינים השייכים לאקלים הממוזג.
לרבים ממינים אלו יש ערך כלכלי, כמקור לעץ, בשימוש ברפואה או למטרות נוי.
בין המינים, כאלו המוגדרים בסיכון.
מתחת לגובה 700 מטרים הצמחייה השלטת היא של שיחים ועצים רחבי עלים ירוקי עד כדוגמת השיח Ternstroemia gymnanthera ממשפחת התאיים, עצים מהסוג Castanopsis ו-Quercus glauca סוג של אלון המכונה באנגלית "אלון כחול יפני" (Japanese Blue Oak) ממשפחת האלוניים ו-litsea elongata ממשפחת העריים.
בגובה בין 700 ל-950 מטרים יש חבורה מעורבת של עצים רחבי עלים, ירוקי עד ועצים נשירים: מינים של אלונים, בהם: Lithocarpus harlandii ומינים של Daphniphyllum ממשפחת Daphniphyllaceae בסדרת הבקעצוראים.
בגובה זה יש כמה מינים של עצים מחטניים, כולל: Cephalotaxus fortunei (באנגלית Chinese plum yew) ממשפחת Cephalotaxaceae וכמה מיני אורניים.
מעל לגובה של 950 מטרים יש חבורה של עצים רחבי עלים נשירים, שיחים עשבים, כולל: Quercus spinosa ממשפחת האלוניים, Rosa henryi מין של ורד ו-Clethra faberi - שיח מסדרת האברשאים.
במקומות מסוימים מתחת ל-1,000 מטרים העץ השולט הוא Pinus massoniana, המכונה באנגלית אורן אדום סיני (Chinese Red Pine).
אחד הסקרים בשמורה מונה 116 מינים של חולייתנים המשתייכים ל-50 משפחות: 12 מינים של דו-חיים, 17 מינים של זוחלים, 53 מיני עופות ו-34 מיני יונקים.
המספר האמיתי של המינים בשמורה הוא בלא ספק גבוה מכך.
סקר אחר של עופות בלבד גילה בשמורה 70 מיני עופות.
בין בעלי החיים הבולטים בשמורה: סלמנדרת ענק סינית, פסיון זהוב, טרגופן, דול מצוי, דוב שחור אסייתי, מקוק רזוס, נמר, נמר ערפילי מצוי ואלקרן הגדות.
האזור סביב וולינגיואן נשמר במשך אלפי שנים במצבו הטבעי משום ריחוקו ממרכזי האוכלוסייה ומשום שחלקים רבים בו אינם נגישים.
אגדה מקומית טוענת כי אציל מתקופת שושלת האן בשם גָ'אנְגְלְיָאנְג התגורר בבדידות במקום וקבור מתחת להר צִ'ינְגְיֵן (כיום הר גָ'אנְגְגְ'יָאגְ'יֵה).
לְיוֹ דְזונְגְיְוֵּ'אן, סופר ידוע מתקופת שושלת טאנג התייחס בכתביו ליופיו של המקום.
מרבית התושבים באזור הם מיעוטים אתניים הכוללים את בני הטוּגְ'יָה, המְיָאו והבָּאי המקפידים לשמור על תרבותם ומנהגיהם הייחודיים.
ב-1988 הכריזה מועצת המדינה על האזור "אזור נוף ועניין היסטורי" והוא הופקד להשגחתו של ממשל הנפה של וולינגיואן שהוקמה באותה שנה, וב-1992 זכתה השמורה למעמד של אתר מורשת עולמית.
במקביל לצעדים אלו הלך וגדל מספר התיירים (מרביתם סינים) שפקדו את המקום, וב-1992 ביקרו במקום כמיליון תיירים.
וולים אנטרטיינמנט היא חברת תקליטים ובידור דרום קוריאנית שנוסדה בשנת 2003. החברה משמשת כבית לאמנים כמו Nell, אינפיניט ,Rphabet,לאבליז, Jisun, Joo, טייסטי.
באוגוסט 2013, החברה התמזגה עם החברה S.M.
וולינצי (בבלארוסית: Валынцы, ולינצי; בליטאית: Valinčiai, ברוסית: Волынцы) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
וולינצי נזכרת לראשונה בתחילת המאה ה-17. בשנת 1764 הסתיימה בניית מנזר על ידי המסדר הדומיניקני.
המנזר ובית הספר נבנו לפי תוכנית של יוהאן גלאוביץ.
בחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.
בתיאטרון של בית ספר ליד מנזר דומיניקני בשנת 1787 לראשונה הוצגה הצגת תיאטרון בשפה הבלארוסית.
בין מלחמות העולם נמנו בוולינצי כ-450 יהודים, רוב תושביה.
ב-10 ביולי 1941 נכנסו לעיירה הגרמנים, וריכזו את כל יהודיה בגטו מוקף גדר תיל.
בסוף פברואר 1942 חוסל הגטו בעיירה, כאשר יהודיו נרצחו ביער סמוך.
ואלאס פרי "וולי" וולף, ג'וניור היה שחיין ושחקן כדורמים יהודי-אמריקאי.
בעל מדליית זהב אולימפית בשחייה (לונדון 1948).
ייצג את ארצות הברית בשתי אולימפיאדות בכדורמים (מלבורן 1956 ורומא 1960).
וולף נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשיקגו בתחילת אוגוסט 1949 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-300 מטר מעורב אישי.
האמריקאים שיפרו את שיא העולם הוותיק בן ה-12 שנים של יפן שעמד על 8:51.5 דקות.
באליפות ארצות הברית שנערכה בלוס אנג'לס באוגוסט 1949 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-300 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:03.7 דקות, אחרי ג'ו ורדור (3:53.7 דקות) ולפני טונאטייה גוטירז ממקסיקו (4:04.8 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:13.6 דקות, שלישי מבין האמריקאים (שלושה שחיינים יפנים הזיגו אותו) ושישי במשחה ל-400 מטר חפשי בתוצאה של 4:54.7 דקות (שני מבין האמריקאים, ארבעה שחיינים יפנים השיגו אותו).
באליפות ארצות הברית שנערכה בסיאטל, בסוף יולי 1950 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-330 יארד מעורב אישי אחרי ג'יימס תומאס ולפני בוב מטסון.
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-440 יארד חופשי.
באליפות ארצות הברית שנערכה בדטרויט, בסוף יולי 1951 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-300 מטר מעורב אישי אחרי במפי ג'ונס וג'יימס תומאס.
נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר חושי
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת הלסינקי סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:12.6 דקות.
במשחקים עצמם הוא שחה בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
הוא שחה ראשון בשיא אולימפי חדש של 2:11.4 דקות.
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, באוגוסט 1953 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-300 מטר מעורב אישי בתוצאה של 3:58.7 דקות, שני בין האמריקאים, שני אחים שחיינים בריטים סיימו לפניו במקום שני ושלישי.
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, בתחילת אוגוסט 1954 הוא סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:51.9 דקות.
באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים וולף במקום חמישי עם חבריו לנבחרת הכדורמים.
באולימפיאדת רומא (1960) סיים וולף במקום שביעי עם חבריו לנבחרת הכדורמים.
הוא שיחק בכל שבעת המשחקים והבקיע חמישה גולים.
לאחר שפרש מספורט תחרותי עסק וולף בעריכת דין בלוס אנג'לס.
הוא היה נשוי ואב לשלושה ילדים.
וולמארי "וומה" פריטיוף איסו-הולו (בפינית: Volmari "Vomma" Fritijof Iso-Hollo; 1 במאי 1907 – 23 ביוני 1969) היה אתלט פיני למרחקים ארוכים, פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1932 וברלין 1936) בריצת 3000 מטר מכשולים.
בזירה הבינלאומית, איסו הולו וחבריו הפינים, שבלטו בעולם האתלטיקה של אותה תקופה, כונו "הפינים המעופפים".
כנער עסק במספר ענפי ספורט: סקי, התעמלות ואגרוף.
הוא החל להשתתף בתחרויות ריצה לאחר שהתגייס לצבא.
הוא הצליח בריצות מ-400 מטר ועד ריצת מרתון.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה איסו-הולו בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב, בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 10:33.4 דקות, לפני טום אוונסון מבריטניה (10:46.0 דקות) וג'ו מק'קלאסקי מארצות הברית (10:46.2 דקות).
לרוע מזלו השופטים שכחו לספור את מספר ההקפות לא הסתכלו על הריצה ושכחו לצלצל בפעמון להקפה אחרונה ולכן הרצים רצו 3,460 מטר, אילו היה רץ את המרחק הנכון, סביר להניח שהיה זה שיא עולם חדש.
מדליית כסף, בריצת 10000 מטר בשיא אישי חדש של 30:12.6 דקות, אחרי יאנוש קוסוצ'ינסקי מפולין שקבע שיא אולימפי חדש של 30:11.4 דקות ולפני חברו לנבחרת לורי וירטנן (30:35.0 דקות).
בתחרות שנערכה בלאהטי פינלנד בשנת 1933 קבע איסו-הולו בריצת 30000 מטר מכשולים שיא עולם חדש של 9:09.4 דקות.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה איסו-הולו בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא עולם חדש של 9:03.8 דקות, לפני חברו לנבחרת קרלו טומינן (9:06.8 דקות) ואלפרד דומפרט מגרמניה (9:07.2 דקות) ובכך הגן על תוארו ומדליית ארד בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:20.2 דקות, אחרי חבריו לנבחרת אילמארי סלמינן (30:15.4 דקות) וארבו אסקולה (30:15.6 דקות).
וולין (בפולנית: Wolin, בגרמנית: Wollin, בפומרנית: Wòlin) הוא אי פולני בים הבלטי.
מנהלית האי שייך לפומרניה המערבית.
נהר הסווינה מפריד בין אוזדום, האי השכן, לבינו וערוץ של נהר האודר מפריד בינו לבין שאר פומרניה.
באי ישנה עיירה גם בשם וולין.
וולמט 361 D הוא טרקטור חקלאי, מתוצרת Valmet tractor הפינית אשר יוצר בין השנים 1960–1965.
דגם ה"וולמט 361 D" היה טרקטור דיזל השלישי של היצרן Valmet tractor אשר הוצג גוף חדש עם סגנון רחב יותר בעל הנעה אחורית.
בשנת 1962 נוספו: מנעול דיפרנציאלי, מושב מרופד, והדגם נבנה עם הידראוליקה חדשה ומתוחכמת.
סך הכול יוצרו 14,796 יחידות.
וולטרס פרידנברגס (בלטבית: Valters Frīdenbergs; 26 באוקטובר 1987 - 17 באוקטובר 2018) היה זמר לטבי.
פרידנברגס נולד בריגה, לטביה, ולמד בגימנסיה של ריגה, לאחר מכן גם למד תקופה באוניברסיטת לטביה, הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו כחבר בלהקת "Dzeguzīte".
בשנת 2005 נבחר לייצג את לטביה באירוויזיון 2005 ביחד עם קרליס בומייסטרס כצמד "וולטרס וקאז'ה" עם השיר "המלחמה עוד לא נגמרה" שכתב מרטינש פריימאניס, הם עלו לגמר התחרות, ודורגו לבסוף במקום החמישי.
הוא ניסה לייצג את לטביה באירוויזיון 2009 בהופעת סולו, אך לא עבר את חצי הגמר של התחרות הלאומית, הוא ביצע מספר שנים פרשנות לטלוויזיה הלטבית עבור תחרות האירוויזיון.
וולידוליה (שם מדעי: Whollydooleya) הוא סוג נכחד של יונק כיס ממשפחת נמיות הכיס, אשר חי ביבשת אוסטרליה בסוף המיוקן.
סוג זה היה קרוב לשד הטסמני, אך היה גדול ממנו בהרבה.
הממצא שהוביל לזיהוי יונק זה נמצא בתצורת המאובנים ריברסליי שבקווינסלנד.
הוא תואר בשנת 2016, בידי קבוצת מדענים ממספר מוסדות אוסטרליים, אשר מצאו במאפייניו דמיון לנמיות הכיס.
במקור הוא שויך לסוג הקנגורו הקדום אקלטדטה.
היונק קיבל את שמו על שם המקום בו נמצא - "גבעת וולי דולי" (Wholly Dooley hill) שבשטחי "ריברסליי החדשה", שבקצה האתר.
השרידים שלו כללו רק שן טוחנת שנייה או שלישית.
היונק הקדום היה טורף היפרקרניבור בדומה לשד הטסמני, אך ממדי השן שנמצאה היו גדולים בהרבה ומשקלו ככל הנראה כפול מהשד הטסמני שמשקלו עד 10 קילוגרם.
הוא הגיע לגובה 60 סנטימטרים ולמשקל של 20 עד 30 קילוגרם, קרוב לזאב הטסמני הנכחד.
באמצעות מבנה הלסתות בעלות הנשיכה האימתנית שלו הוא היה יכול להרוג חיות גדולות עוד יותר ממנו.
יונק זה הוא היצור הראשון שנחשף בשטחי "גבעת וולי דולי", אשר התגלו בידי נתוני לוויין ומהם נחשף שטח גדול עשיר במאובנים לא מוכרים של אזור שנוצרה בעת שרפה קדומה באזור ריברסליי.
וולטר "וולי" ג'ונס הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-NBA וה-ABA בין השנים 1964–1976. בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן פילדלפיה 76', ולאורך 10 עונותיו בליגה העמיד ממוצעים כוללים של 10.1 נקודות, 3.2 אסיסטים ו-2.3 ריבאונדים למשחק.
ג'ונס נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה, ובין השנים 1960–1964 למד באוניברסיטת וילאנובה אשר ברדנור טאונשיפ הסמוכה.
לאורך תקופתו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("וילאנובה ויילדקטס") שיתף פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד ג'ים וושינגטון וביל מלקיוני, וקלע 16.8 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1964 נבחר ג'ונס על ידי דטרויט פיסטונס, בבחירה ה-18. כחודש לאחר הדראפט הועבר לצד ביילי האוול, דון אול, בוב פרי ולס האנטר לבולטימור בולטס, תמורת טרי דיסינג'ר, דון קוג'יס ורוד ת'ורן.
בעונתו היחידה בבולטימור שימש כמחליפם מהספסל של דון אול וקווין לוגרי, והעפיל עם הבולטס לגמר האזור המערבי.
בספטמבר 1965 הועבר בטרייד לפילדלפיה 76', בתמורה לסנטר הוותיק ג'וני "רד" קר.
בעונת שימש כשחקן חמישייה קבוע בפילדלפיה, לצדם של וילט צ'מברלין, לוציוס ג'קסון, צ'ט ווקר והאל גריר, וסייע לקבוצה לרשום את מאזן הניצחונות הטוב בתולדותיה; 68–13. בסדרת גמר הפלייאוף, אליה העפילו לראשונה מזה 12 שנים, גברו הסיקסרס על סן פרנסיסקו ווריורס בתוצאה 4–2, בדרך לזכייתם השנייה באליפות ה-NBA.
במשחק הראשון של סדרת הגמר התעלה ג'ונס עם 30 נקודות, 10 ריבאונדים ו-8 אסיסטים בניצחון הסיקסרס בתוצאה 141–135, ולאורך הסדרה כולה רשם ממוצעים של 20.2 נקודות ו-5.3 אסיסטים למשחק.
בשנת 1996 נבחרה פילדלפיה של עונת 1966/1967 לאחת מעשר הקבוצות הגדולות בתולדות ה-NBA.
ב-4 העונות הבאות המשיך ג'ונס להציג יכולת טובה בפילדלפיה, עם ממוצע של 12.2 נקודות למשחק.
בדצמבר 1971 הועבר בטרייד למילווקי באקס, אותה אימן לארי קוסטלו, אשר שיחק לצדו בפילדלפיה בין השנים 1966–1968. בשנת 1973 פרש ג'ונס ממשחק למשך שנה, ובין השנים 1974–1976 שיחק עבור יוטה סטארס (מליגת ה-ABA), דטרויט פיסטונס ופילדלפיה 76' כשחקן ספסל.
האי וולמר הוא אי מכוסה קרח, למול חופי ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בקצהו של מדף הקרח סולזברגר; 13 קילומטרים צפונית-מערבית מהאי קרוננווט.
אורכו של האי 20 קילומטרים.
האי התגלה ומופה באופן גס על ידי משלחת בירד לאנטארקטיקה (משלחות שחקרו את אנטארקטיקה בין השנים 1928– 1930), בפיקודו של אדמירל ריצ'רד בירד.
האי נקרא על שמו של לוטננט ויליאם ט.
Vollmer), מצי ארצות הברית, שהיה קצין הנדסה באוניית צי ארצות הברית גליישר (USS Glacier), אשר סיירה לאורך חוף זה של ארץ מרי בירד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962.
אדווייל "וולי" אדיימו הוא יועץ פוליטי וכלכלי אמריקאי.
אדיימו, חבר המפלגה הדמוקרטית, מילא שורה של תפקידים כלכליים בכירים בממשלו של נשיא ארצות הברית לשעבר, ברק אובמה, ומאוגוסט 2019 עד מינויו לסגן מזכירת האוצר כיהן כנשיא קרן אובמה.
בדצמבר 2020 הוכרז מינויו לסגן מזכירת האוצר בממשל הנשיא ג'ו ביידן והוא שימש בתפקיד זה עד ינואר 2025. הוא האפרו-אמריקאי הראשון בתפקיד.
אדיימו נולד בעיר איבדאן שבניגריה וגדל בדרום קליפורניה.
אביו היה מורה, ואמו הייתה אחות.
לאדיימו שני אחים צעירים ממנו.
את לימודיו התיכוניים השלים בתיכון אייזנהאואר השוכן בעיר ריאלטו שבמחוז סן ברנרדינו.
לאדיימו תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ותואר שני ודוקטורט במשפטים מאוניברסיטת ייל.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 היה מנהל היישוג לקהילה האפרו-אמריקאית במטה הבחירות הנשיאותי של ג'ון קרי, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ועבד ממשרדו בסן פרנסיסקו.
אדיימו עבד ב"מיזם המילטון" של מכון ברוקינגס בטרם הצטרף אל ממשלו של הנשיא ברק אובמה.
ב-2008 החל לעבוד לצדו של מזכיר האוצר טימותי גייטנר.
בממשל היה יועץ בכיר וסגן ראש הסגל של ג'ק לו, שכיהן אז כמזכיר האוצר של ארצות הברית.
מאוחר יותר היה חבר בצוות המשא ומתן האמריקאי בשיחות השותפות הטראנס-פסיפית.
נוסף על כך, הוא ראש הסגל הראשון ברשות להגנת הצרכן הפיננסי (CFPB) בראשותה של אליזבת וורן.
לאחר מכן נבחר לשמש במקביל כסגן היועץ לביטחון לאומי לכלכלה בינלאומית, ובשנים 20162015 היה סגן מנהל המועצה הלאומית לכלכלה.
במהלך כהונתו היה אדיימו נציגו של נשיא ארצות הברית לפסגות ה-G7 וה-G20. במחלקת האוצר של ארצות הברית מילא שורה של תפקידים בכירים בהם יועץ בכיר למזכיר המחלקה וסגן ראש הסגל.
ב-1 באוגוסט 2019 נבחר אדיימו לנשיא הראשון של קרן אובמה.
בנובמבר 2020 הוכרז כי אדיימו יכהן כסגן מזכירת האוצר ג'נט ילן בממשלו של הנשיא ג'ו ביידן.
בנובמבר 2021 הגיע אדיימו לביקור בישראל, במהלכו נפגש עם שר האוצר, נגיד בנק ישראל ובכירים נוספים.
וולינג הונגגוואנג מיני EV (במנדרינית: 五菱宏光Mini EV, פיניין: Wǔlíng HóngGuāng, באנגלית: Wuling Hongguang Mini EV, קרוי גם: Freze Nikrob EV) היא מכונית מיקרו חשמלית מתוצרת קונצרן הרכב הסיני SAIC-GM-Wuling (SGMW), אשר מיוצרת משנת 2020 בסין.
SAIC-GM-Wuling היא מיזם משותף בין קונצרן הרכב הסיני סאיק מוטור, קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס ו-יצרנית הרכב הסינית "Liuzhou Wuling Automobile Industry Co., Ltd"
ממאפייני "וולינג הונגגוואנג מיני EV"
מנוע חשמלי מסוג "Permanent magnet motor" המפיק 17.4 כ"ס
מצבר 9.2 קילוואט־שעה לטווח 120 קילומטר ללא טעינה, מצבר 13.8 קילוואט־שעה לטווח 170 קילומטר ללא טעינה
הדגם כולל: מיזוג אוויר, חלונות חשמל, מערכת סטריאו, חיישני חניה אחוריים, 12 תאי אחסון.
שטח תא מטען: 741 ליטר (כשהמושבים האחוריים מקופלים כלפי מטה).
בשנת 2020 היה "וולינג הונגגוואנג מיני EV" הרכב הזול ביותר בסין.
מדגם טסלה מודל 3 נמכרו בסין בדצמבר 2020 סך של 23,804 יחידות.
בינואר 2021 נמכרו 36,700 יחידות מדגם "וולינג הונגגוואנג מיני EV" כאשר מדגם "טסלה Model 3" נמכרו 21,500 יחידת
וולטר ג'וזף "וולי" היקל היה איש עסקים, יזם נדל"ן ופוליטיקאי אמריקאי מאלסקה.
הוא עבד כפועל בניין, ובסופו של דבר היה לבעלים והמנהל של חברת בנייה במהלך התקופה בה אלסקה הייתה טריטוריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה היה היקל מעורב מאוד בעסקי הנדל"ן, ובבניית בתי מגורים, מרכזי קניות ובתי מלון.
בשנות ה-50 נכנס היקל לפוליטיקה במהלך מאבקה של אלסקה לקבלת מעמד של מדינה בארצות הברית ונותר פעיל בפוליטיקה כל ימי חייו.
היקל כיהן כמושל אלסקה השני, לאחר שניצח בבחירות את המושל הראשון ויליאם איגן ב-1966. הוא כיהן כמושל עד 1969, עת התפטר כדי לקבל על עצמו את תפקיד מזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ריצ'רד ניקסון.
בהמשך, בשנים 1990–1994, כיהן היקל כהונה שנייה מלאה כמושל מטעם מפלגת העצמאות של אלסקה.
וולי היקל נולד בעיר אלינווד שבקנזס, כבנם של אמה פאולין (לבית זקה) ורוברט אנטון היקל.
הוא גדל בחווה ששכרו הוריו באגן האבק במהלך השפל הגדול ליד העיר קלפין.
באוקטובר 1940 עבר היקל לאלסקה לאחר שהפליג על סיפון הספינה "יוקון" יחד עם 95 נוסעים נוספים, שם הוא החל לעבוד בענף הנדל"ן.
ב-1947 הוא הקים חברת בנייה מצליחה.
היקל הצטרף לדמוקרטים שקראו לקבלתה של אלסקה כמדינה בארצות הברית במהלך שנות ה-40 ושנות ה-50. ב-1958 חתם הנשיא דווייט אייזנהאואר על חוק לקבלתה של אלסקה כמדינה.
בשנות ה-50 היה היקל יושב הראש הפיננסי של המפלגה הרפובליקנית וב-1952 הוא קיבל את הגיבוי של אנשי העסקים באנקורג' להיבחר כמושל הטריטוריה, אך תחת זאת מונה לתפקיד בנג'מין היינצלמן.
ב-1953 נסע היקל יחד עם רעייתו ונציגים נוספים מאלסקה לוועידה המערבית של המפלגה הרפובליקנית בסן פרנסיסקו, ובהמשך הוא נבחר כראש המועדון הרפובליקני של אנקורג'.
בדצמבר אותה שנה שלחו הינקל ו-18 רפובליקנים בולטים מאנקורג' מכתב למושל הינצלמן בו הם בקשו לפטר את רוברט דארמונד ולהחליפו בתושב אנקורג'.
מאוחר יותר הם שלחו מברק למזכיר הפנים דאגלס מקיי וביקשו ממנו לבנות את תדמית המפלגה וכן ביקשו מהינצלמן לשקול מחדש את החלטתו ולהיפגש עמם.
תקופת כהונה ראשונה כמושל אלסקה
ב-1966 נבחר היקל כמושל אלסקה בבחירות כלליות.
בבחירות הוא ניצח את המושל המכהן, הראשון ממושלי אלסקה מאז היותה למדינה, הדמוקרטי ויליאם איגן.
תקופת כהונתו הראשונה של היקל כמושל, השנייה בהיסטוריה של המדינה הצעירה, והראשונה בה כיהן מושל רפובליקני, עמדה בסימן גילוי שדות הנפט בפרודו ביי ב-1968, גורם שיוכח כמכריע מבחינה פוליטית בשנים הבאות.
היקל, שהיה רפובליקני מתון, וסביבתן, לא דחף לניצול נרחב של משאבי הנפט.
על כל פנים, במהלך החודשים הראשונים לכהונתו כמושל, אישר ממשלו מכירת זיכיונות נפט בשטחים של 37,000 אקר (150 קמ"ר) במדרון הצפוני של אלסקה על אף התנגדות מצד הילידים.
בנובמבר 1968 החלה מחלקת התחבורה בממשלו של היקל לסלול כביש באורך של 400 מיל (640 ק"מ) מליוונגוד ועד פרודהו ביי שבהמשך זכה לכינוי "כביש היקל".
באותה שנה מינה היקל את טד סטיבנס כסנאטור במקומו של בוב ברטלט שנפטר.
כמו קודמו בתפקיד, ויליאם איגן, שאף היקל לשפר את היחסים עם הילידים באלסקה בחיפוש אחר פתרונות לתביעות הקרקע שלהם.
קבוצה של ילידים מהחלק הפנימי של אלסקה, כולל מוריס תומפסון ודון ג'ולס רייט, נטלו חלק מרכזי במערכת הבחירות של היקל ב-1966 ובתקופת כהונתו כמושל.
בחירתו של ריצ'רד ניקסון כנשיא ארצות הברית ב-1968 הובילה להצעה להיקל לכהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית.
בתחילה דחה היקל את ההצעה.
שנים לאחר מכן נזכר היקל שלאחר ההצעה הוא בכה והודיע שהוא יתפטר מכהונתו כמושל ויעבור לוושינגטון.
מינויו של היקל נתקל במה שהוא כינה מאוחר יותר כמסע "השמצה" בעיתון של "האשמות מטורפות" ושגויות שהוא בעל רקע מושחת ואנטי-סביבתני כמושל.
ההתנגדות למינויו, שהובלה על ידי בעלי הטור המשפיעים דרו פירסון וג'ק אנדרסון.
העיתונים שהתנגדו למינויו היו הניו יורק טיימס והלוס אנג'לס.
לאישור מינויו בסנאט התנגדו בין השאר, הסנאטורים הדמוקרטים וולטר מונדייל וג'ורג' מקגוורן.
מנהל מועדון סיירה דייוויד ברואר העיד נגד מינויו של היקל.
בכל אופן, ב-23 בינואר 1969 אישר הסנאט את מינויו של היקל כמזכיר הפנים.
עם תחילת כהונתו בתפקיד, הוכיח היקל את עצמו כסביבתן, והוא תמך בתוקף בחקיקה שהטילה מחויבויות על חברות הנפט שהפעילו אסדות קידוח מול החופים וכן דרשה אמצעי הגנה סביבתיים בתעשיית הנפט הצומחת של אלסקה.
קולו המרכזי של היקל בממשל ניקסון הוביל אותו בסופו של דבר לעימותים עם הנשיא.
קריאת התנגדות זו של היקל משכה תשומת לב בתקשורת העולמית, וב-25 בנובמבר 1970 הוא הודח מתפקידו.
ימים אחדים לפני הדחתו, אמר היקל בתוכנית 60 דקות של CBS שהוא לא יתפטר תחת לחץ ושהוא יפרוש רק בגלל "חץ בליבי, לא בגלל כדור בגבי".
תתי-המזכירים שהיו כפופים להיקל, כמו לסלי גלאזגו, שהיה אחראי על הדגה, הטבע, הפארקים והמשאבים הימיים, הודחו אף הם.
לאחר פחות משנתיים בוושינגטון, שב גלאזגו לאוניברסיטת מדינת לואיזיאנה, שם הוא היה פרופסור מומחה ללימודי חיי הטבע בביצות.
בבחירות המקדימות שהתקיימו ב-28 באוגוסט 1990 נבחרה ארליס סטרגוליסקי, חברת הסנאט של אלסקה מאנקורג' מאז 1979, כמועמדת המפלגה הרפובליקנית למשרת מושלת אלסקה.
מועמד המפלגה הדמוקרטית היה טוני נולס, שסיים שלוש שנים קודם לכן את כהונתו כראש עיריית אנקורג'.
הרפובליקנים בחרו את ג'ק קוגהיל כמועמדם למשרת סגן המושל, חבר הסנאט המדינתי מנננה.
קוגהיל כיהן בסנאט המדינתי באופן בלתי רצוף מאז 1952, ובתקופת כהונתו הראשונה של היקל כמושל הוא שימש לזמן קצר כעוזרו המיוחד.
על סטרגוליסקי, שזכתה במועמדות המפלגה הרפובליקנית בפעם הראשונה ברציפות כנגד אופוזיציה שמרנית ברובה, נמתחה ביקורת על ידי הרפובליקנים על עמדותיה בסוגיות כמו הפלות ועונש מוות.
לאחר פגישות ממושכות בין סטרגוליסקי ובין השמרנים הבולטים במפלגה הרפובליקנית, שהתקיימו בביתו של פעיל המפלגה דייוויד קאדי, חש קוגהיל שיהיה זה בלתי אפשרי מבחינתו להתמודד לצידה של סטרגוליסקי.
לאחר שקוגהיל נפגש עם היקל ולאחר מכן עם אדגר פול בויקו, עלה הרעיון לריצה משותפת של היקל וקוגהיל מטעם .
יושב ראש מפלגה זו, ג'ו וולג'ר, הגיע מיד מפיירבנקס לאנקורג' זמן קצר לפני המועד האחרון להגשת המועמדויות.
ג'ון לינדואר וג'רי וורד, שנבחרו מלכתחילה כמועמדי המפלגה (ושמונה שנים לאחר מכן נבחרו יחדיו כמועמדי המפלגה הרפובליקנית למשרות המושל וסגן המושל), ויתרו על מועמדותם, כשהסיבה הרשמית לכך הייתה מחלתה של אשתו של לינדואר.
בבחירות הכלליות ניצחו היקל וקוגהיל.
באפריל 1994, לקראת תום כהונתו כמושל, שב היקל לחיק המפלגה הרפובליקנית.
ב-1991 ניסה היקל לקדם תוכנית להנחת מוביל מים מאלסקה לקליפורניה.
היקל היה גם יזם נדל"ן ויושב הראש של חברת היקל להשקעות (Hickel Investment Company).
רוב המיזמים שלו משנות ה-50 והלאה היו בניה והפעלה של בתי מלון ומרכזי קניות.