tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בני קבוצה זו מכונים בשם העממי פוסומים (המבלבל בינם לאופוסומיים האמריקאים).
בשל המאפיינים הגופניים והאקולוגים שלהם, דמויי הקוסקוס ממלאים ביבשת אוקיאניה תפקיד אקולוגי דומה לפרימטים, וניתן להבחין בדמיון רב בינם לבין הלמורים ממדגסקר, הלוריסים, הגלשנאים והקופיפים מדרום-מזרח אסיה והאופוסומים מאמריקה.
כל המינים בתת-סדרה זאת בעלי זנב גמיש ששווה לאורך הגוף או למעלה מזה, והם משתמשים בו לאיזון, ייצוב, או כ"רגל חמישית" בדומה לקופים רבים.
לרוב המינים יש טפרים חדים ומעוקלים שהופכים אותם לטפסני עצים מצוינים.
דמויי הקוסקוס מתאפיינים במבנה גוף קומפקטי ועגלגל, ויש להם רגליים וגפיים קצרים.
הראש שלהם חרוטי והאף קטנטן וחלק.
באזור החוטם יש להם זיפי מישוש ארוכים מאוד שחיוניים במיוחד לפעילות הלילית שלהם.
אוזניהם עגלגלות או משולשות ומשתנות בגודלן בין המינים.
כל המינים בתת-הסדרה פעילים בשעות הלילה - חלקם אך ורק בזמן זה, וחלקם יהיו פעילים במידה פחותה יותר גם בבין השמשות ובשחר.
במהלך היום הם נוטים לנוח מכורבלים בפרוותם בתוך חורים נטושים בעצים ובסלעים.
מרבית דמויי הקוסקוס חיים בבדידות, אך יש מספר מינים חברותיים.
הרגלי האכילה של המשפחות בסדרה משתנים בין המינים: חלקם אוכלי כל או אוכלי עלים בעוד שאחרים יהיו אוכלי חרקים או יונקי צוף.
באופן כללי, המינים הגדולים יאכלו בעיקר פירות, עלים, ופרוקי רגליים והקטנים יאכלו בעיקר חרקים זעירים וזרעים או ילקקו שרף וצוף.
כמעט כל מיני הפסומים חיים ביערות ושיחים סבוכים, אך יש מספר מינים שמותאמים היטב גם לאזורים עירוניים.
תת-סדרת דמויי הקוסקוס מכילה 3 קבוצות לא טקסונומיות: קבוצת הפוסומים, קבוצת הדאונים וקבוצת הקוסקוסים.
הפוסומים בעלי זנב דקיק וגמיש עם פנים חרוטיות ואוזניים משולשות, הדאונים מפורסמים בקרומי הדאייה שלהם והקוסקוסים ידועים במבנה גופם המוצק והחזק, בזנבם הקירח ובראשם האגסי.
מבחינה אקולוגית וחיצונית, ניתן למצוא קווי דמיון בין משפחות מסוימות בדמויי-הקוסקוס: הפוסומים הטבעתיים והקוסקוסיים מתאפיינים במידות גוף גדולות יחסית, יש להם ראש וגוף עגלגלים יותר, פרווה שעירה, או צמרירית בגווני חום, שחרחר, אפרפר וזית ולרובם אוזניים קטנות.
הכיסנאיים קטנים יותר ומתאפיינים בפרווה חלקה ורכה בצבע אפרפר-כסוף עם סימונים שחורים ולבנים על הפנים.
בנוסף לכך לכל המינים במשפחות אלו ישנו קרום עבה בין המפשעה לבית השחי שמאפשר להם לבצע דאייה באוויר למשך זמן קצר או ארוך.
הפוסומים המנוצים, הפוסומים הננסיים והצופוניים (פוסומי הדבש) זעירים יותר - גודלם לא עולה על 15 סנטימטרים.
הם מתאפיינים בפרווה עדינה בצבע חום-אפרפר, יש להם ראש קטנטן ומחודד יותר ואף ועיניים זעירים.
למינים אלו יש זנב דקיק שמשמש אותם לאחיזה בגבעולים דקים ובתפרחות עליהם הם מסוגלים לטפס בשל משקלם הנמוך.
מבחינה פילוגנטית וגנטית, המשפחות בסדרה מחולקות בצורה שונה לגמרי: הקוסקוסיים והפוסומים הננסיים מסווגים תחת על-משפחת הפלנגרים, והשאר מסווגים תחת על משפחת הפטאורים.
המין הגדול ביותר בתת-סדרת דמויי-הקוסקוס הוא המין קוסקוס דובי סולוואסי שעשוי להגיע למשקל של 10 קילוגרם, והמין הקטן ביותר פוסום ננסי זוטי שמשקלו כ-10 גרם בלבד.
מין: קוסקוס טלפומין (Phalanger matanim)
מין: קוסקוס נמרי אדמירלתי (Spilocuscus kraemeri)
מין: קוסקוס דובי סולאווסי (Ailurops ursinus)
מין: קוסקוס דובי טלאוד (Ailurops melanotis)
מין: פוסום זנב-מברשת מצוי (Trichosurus vulpecula)
מין: פוסום זנב-מברשת נחושתי (Trichosurus johnstonii)
מין: פוסום זנב-מברשת קצר-אוזן (Trichosurus caninus)
סוג ומין יחיד: פוסום זנב-קשקש (Wyulda squamicaudata)
סוג: פוסום זנב-טבעת דק (Pseudochirulus)
מין: פוסום זנב-טבעת ויילנד (Pseudochirulus caroli)
מין: פוסום זנב-טבעת נהר-דיינטרי (Pseudochirulus cinereus)
סוג: פוסום זנב-טבעת מדומה (Pseudochirops)
מין: פוסום זנב-טבעת נחושתי (Pseudochirops cupreus)
סוג ומין יחיד: פוסום הסלע (Petropseudes dahli)
סוג ומין יחיד: דאון ענק (Petauroides volans)
מין: פוסום מפוספס גדול-זנב (Dactylopsila megalura)
מין: פוסום מפוספס טייט (Dactylopsila tatei)
סוג ומין יחיד: פוסום מפוספס ארך-אצבע (Dactylopsila palpator)
סוג ומין יחיד: דאון מנוצה-זנב (Acrobates pygmaeus)
סוג ומין יחיד: פוסום מנוצה-זנב (Distoechurus pennatus)
מין: פוסום ננסי מזרחי (Cercartetus nanus)
סוג ומין יחיד: פוסום ננסי הררי (Burramys parvus)
דמויי-טורפים ימיים (שם מדעי: Pinnipedimorpha) היא אינפרא-סדרה של יונקים טורפים מקבוצת הארקטואידה שבתת-סדרה דמויי-כלב, אשר מכילים כיום את הטורפים הימיים.
הקבוצה הוגדרה ב-1989 בידי החוקרת אנאליסה ברטה וקבוצתה.
קבוצה זו כוללת את ראשוני הטורפים דמויי-הכלב שהחלו לעבור לים והתפתחו בנפרד מדמויי-הסמורים - מוסטלואידה.
הקבוצה מכילה את האנליארקטוס שהיה בעל מבנה פרימיטיבי הכולל גפיים מותאמות לתנועה יבשתית, זנב רחב וניבים שמתאימות לציד חיות קטנות.
ככל הנראה היה אמפיבי וחי סמוך לחופים.
המינים המאוחרים יותר בקבוצה זו היו כבר חיות ימיות, אך עדיין היו אמפיביים יותר מיונקים ימיים אחרים כמו לווייתנאים.
כיום הטורפים הימיים הם היחידים ששרדו מקבוצה זו בשלוש משפחות: אוטריים, ניבתניים הכוללת כיום רק את הניבתן וכלבי ים.
משפחה אנליארקטיים (Enaliarctidae) - נכחדה
דמויי אדם היא ישות לא-אנושית בעלת צורה או מאפיינים אנושיים.
הדבר בא לתאר יצורי דמויי אדם המופיעים בתחומים שונים כמו מיתולוגיה, פנטזיה, מדע בדיוני, תאוריות קונספריציה וכן ברובוטיקה.
עד המאה ה-20, המונח בא לתאר מאובנים שהיו דומים מבחינה מורפולוגית, אך לא זהים, לאלו של השלד האנושי.
אף על פי ששימוש זה היה נפוץ במדעים במשך רוב המאה ה-20, הוא נחשב כיום נדיר.
באופן כללי יותר, המונח יכול להתייחס לכל דבר בעל מאפיינים או הסתגלות אנושית מובהקת, כגון 2 גפיים דמויות רגליים ו2 גפיים דמוית ידיים, הליכה זקופה על 2 גפיים אחוריות, מבנים דמויי אגודלים (ובאופן כללי- תוספי גפיים קדמיים מנוגדים), שתי עיניים בקדמת הראש.
הומנואידים עשויים לכלול גם תאורי "הכלאה" של אדם-חיה (כאשר לכל תא יש בחלקו תוכן גנטי אנושי ובחלקו של בעלי חיים) או סייבורגים.
דוגמאות לדמוי אדם במיתולוגיה ובפנטזיה כוללות גמדים, ענקים, אלפים, גנומים, אורקים, סאטיר, טרולים ועוד.
דמויות אינטליגטניות שאינן דומות לאדם בפנטזיה כוללות דרקונים או חד-קרן או "הוינהנהונים" (סוסים רגישים ובעלי תבונה גדולה יותר מבני אדם במסעות גוליבר).
בסדרת ספרי נרניה בעלי החיים (קרובים יחסית לאדם מבחינה גנטית) כמו עופות ויונקים מתוארים כיצורים אינטליגנטים, בעלי יכולת דיבור וחשיבה.
יצירות מדע בדיוני, וכן תאוריות קונספריציה מציגה תכופות צורות חיים חוצניות כדמויי אדם.
הדבר יכול לנבוע כתוצר לוואי של אבולוציה מתכנסת, או עקב ידע נמוך של היוצרים או הקוראים באפשרויות הרבות למגוון של צורות של בעלי חיים בעקבות נתיבי אבולוציה נפרדים.
ביצירות אחרות קיימים יצורים אינטליגנטים שאינם דומים כלל לאדם (לדוגמה דמוי חרק או אפילו בדמות צמח או פטריות).
גם תאורים של סייבורג - שילוב של אדם, חלקי מחשב ומכונה הם לעיתים קרובות דמויי אדם.
דמויות אנושיות מוגדרות על ידי המאפיינים והצורות הפיזיים דמויי האדם שלהם, שיכולים להשתנות.
דמויות אלו עשויות להיראות אנושיות לחלוטין, בעיקר דמויות אנושיות (למשל, סייאנים מדרגון בול Z, אנשי מאדים וקריפטונים מ-DC Comics), או שהן עשויות להיות בעלות תכונות כלליות לא אנושיות בעודן בעלות מאפיינים פיזיים דמויי אדם (למשל, אנושיים- כמו פוקימון דמוי אדם).
במקרה האחרון, לעיתים קרובות הם חופפים לדמויות מאנושות, כאשר דמויות אנושיות הן תת-סוג של האנשה, במיוחד במונחים של מאפיינים פיזיים.
דְּמוּיֵי חֲזִיר (שם מדעי: Suina; בעבר: Suiformes) היא תת-סדרה של יונקים בסדרת מכפילי הפרסה הכוללת את מכפילי הפרסה הקדומים ביותר.
תת-הסדרה כוללת שתי משפחות קיימות: חזיריים ופקאריים.
אחד ממיני תת-הסדרה בוית - חזיר הבית.
בבירוסה (Babyrousa) בו 4 מינים
חזיר יבלות (Phacochoerus) בו 2 מינים
חזיר (Sus) בו 9 מינים
מין יחיד חזיר גמדי (Porcula salvania)
חזיר אדום (Potamochoerus) בו 2 מינים
מין יחיד טאיאסו לבן שפתיים (Tayassu pecari)
מין יחיד קטגונוס צ'אקו (Catagonus wagneri)
פקארי (Pecari) בו 2 מינים
דמויי כריש (שם מדעי: Selachimorpha) היא אולטרה-סדרה בתוך מחלקת דגי הסחוס (סחוסיים) של מינים שונים החיים בימים ובאוקיינוסים והם מהטורפים הבולטים בהם.
בשימוש היומיומי המונחים כריש וכרישים מציינים מינים של על-סדרה זו (למרות שיש סוג טקסונומי ספציפי הנקרא כריש ומשפחה הנקראת כרישיים).
בין מיני הקבוצה ידועים ביותר המינים: כריש לווייתני - הדג החי הגדול ביותר, עמלץ לבן - הדג הטורף הגדול בעולם, עמלץ כחול, פטישן כד-חרטום, כריש טיגריסי, כריש כחול וכריש שורי.
הקבוצה מחולקת ל-2 על-סדרות גדולות: כרישים גלניים ובעלי קוץ.
דמויי הכריש (להלן ייקראו רק כרישים, כדי למנוע סרבול) הם דגי סחוס, כלומר: השלד שלהם עשוי מסחוס ולא מעצם גרמית.
הגוף של רובם בנוי בצורה הידרודינמית ורבים מהם הם שחיינים טובים.
רבים ממיני הכרישים הם טורפים פעילים שתוקפים דגים ויצורים ימיים אחרים, כולל יונקים ימיים, אך יש ביניהם גם מסנני פלנקטון הניזונים מסינון הפלנקטון שנסחף במים.
הכרישים נמצאים בדרך כלל בראש מארג המזון הימי, הן בשל גודלם והן בשל היותם ציידים קטלניים.
לגדולים שבהם אין אויבים טבעיים מלבד האדם, הלווייתן הקטלן, תנין הים, הראשתן ומיני כרישים אחרים.
לרוב הכרישים חושים חדים מאוד עם דגש על ריח וראייה, ולחלקם יש גם איברים הנקראים אמפולות לורנציני המאפשרים להם לחוש בשינויים בשדה אלקטרומגנטי וזרמים חשמליים.
הזימים שלהם אינם מכוסים וחריצי הזימים בולטים בצידי ראשם, מעל סנפירי החזה.
מספר החריצים במינים השונים של דמויי הכריש נע בדרך כלל בין 5 ל-6. לעומת זאת, בבטאים הזימים נמצאים בגחון, לצד הפה ומתחת לסנפירי החזה.
ק"ג 600 ק"ג ארוך יותר מהעמלץ הלבן והכריש הטיגריסי אך שוקל פחות 7 Sphyrna mokarran פטישן פגום-חרטום פטישניים 3.5 מטר 6 מטר 300–500 ק"ג 580 ק"ג 8 Isurus oxyrinchus עמלץ כחול עמלציים 3.2 מטר 4.5 מטר 135 ק"ג 600 ק"ג דווח שנתפס פרט במשקל 1,000 ק"ג
משפחה כרישכלביים שפמתניים (Leptochariidae), בה סוג ומין יחיד כרישכלב שפמתן (Leptocharias smithii)
משפחה כרישים ענקים (Cetorhinidae) בה מין יחיד כריש ענק (Cetorhinus maximus)
משפחה כרישים גדולי פה (Megachasmidae), בה מין יחיד כריש גדול פה (Megachasma pelagios)
משפחה כרישי גובלין (Mitsukurinidae), בה מין יחיד כריש גובלין (Mitsukurina owstoni)
משפחה כריש לווייתניים (Rhincodontidae) בה מין יחיד כריש לווייתני (Rhincodon Typus)
משפחה זנבתניים מנומרים (Stegostomatidae) בה מין יחיד זנבתן (Stegostoma fasciatum)
סדרה קסנקנתידה (Xenacanthida) - נכחדה
סדרה היבודונטים (Hybodontiformes) - נכחדה
דמויי החתול (שם מדעי: Feliformia) היא תת-סדרה בסדרת הטורפים והם כוללים את משפחות החתוליים, צבועיים, נמייתיים, טורפי מדגסקר, גחניים, לינסנגים אסייתיים וזבדי דקלים אפריקנים - משפחה שממנה שרד רק מין אחד כיום.
דמויי החתול חיים בעיקר באפריקה ואסיה הטרופיים כשמעט מינים (בעיקר חתוליים) חיים באזורים נוספים.
הם שונים מדמויי הכלב בלסתותיהם הקצרות והרחבות יותר ובכפותיהם הרחבות בעלות הטפרים הנשלפים, דבר העוזר למינים רבים לטפס על עצים וגם להרוג את טרפם ביעילות.
כל בני קבוצה זו חיים על היבשה ולא בימים.
בני משפחת הסטנופלסיקטיים (Stenoplesictidae) הנכחדת נחשבת היום לפוליפילטית וסוגיה משויכים לקבוצות אחרות.
דמויי סנאי או סְּנָאִים (שם מדעי: Sciuromorpha) היא תת-סדרה הכוללת מספר משפחות, שהגדולה והחשובה שבהן היא הסנאיים.
בתת הסדרה שש משפחות ובהם 61 סוגים ו-307 מינים חיים:
סוג ומין יחיד בונה הררי (Aplodontia rufa)
משפחת נמנמניים (myoxidae) - בה עשרה מינים בשבעה סוגים.
סוג ומין יחיד נמנמן יפני (Glirulus japonicus)
סוג ומין יחיד נמנמן שמן (Glis glis)
תת-משפחה סנאים ננסיים נאוטרופיים (Sciurillinae)
סוג ומין יחיד סנאי ננסי נאוטרופי (Sciurillus pusillus)
בעבר נכללו בתת-סדרה זו המשפחות בוניים, ירבועניים וחולדי השק שנמצאים היום בתת-סדרת דמויי בונה.
גם המשפחות אנומלוריים ופדטיים נכללו בתת-סדרה בעבר.
דמויי כלב (שם מדעי: Caniformia) היא תת-סדרה בתוך סדרת הטורפים וכוללים את הכלביים, הדוביים, הסמוריים, הראקוניים, בואשיים ופנדה זנובה.
גם טורפים ימיים נמצאים בתת-סדרה זו.
תת-הסדרה השנייה של הטורפים היא דמויי חתול בהם נמצאים החתוליים.
דמויי הכלב הופיעו בתקופת האאוקן לפני 42 מיליון שנה כטורפים שחיו על עצים, אך בהמשך התחילו לרדת ולחיות כיצורי קרקע.
בדרך כלל הם בעלי לסתות יותר מוארכות מדמויי חתול והטפרים שלהם אינם יכולים להישלף.
משפחה כלבי דב (Amphicyonidae) – נכחדה
פנדות אדומות (Ailuridae) – בה מין יחיד פנדה אדומה (Ailurus fulgens)
דמויי קביה (שם מדעי: Caviomorpha) היא תת-סדרה של מכרסמים הנפוצה ברחבי העולם והיא כוללת את המכרסמים הגדולים ביותר ובראשם הקפיבארה הדרום אמריקאית.
תחת תת-הסדרה מסווגות שבע משפחות נכחדות ושלוש עשרה משפחות קיימות, שכוללות מעל 150 סוגים נכחדים ו-60 קיימים ומעל 250 מינים קיימים.
חלק מהמינים כמו הקביה, הדגו והצ'ינצ'ילה הם חיות מחמד ידועות ואחרים כמו הנוטרייה שימשו לתעשיית פרוות.
המינים הקדומים הגיעו לדרום אמריקה כנראה בפליוקן ובמיוקן מאפריקה, דרך האוקיינוס האטלנטי.
בגלל שדרום אמריקה הייתה אז מנותקת מצפון אמריקה, התפתחו המינים בתת-הסדרה ללא איום משמעותי של טורפים.
מתחריהם היחידים היו מיני כיסאים דרום אמריקניים אולם אלה לא היוו איום גדול.
תוך שמירה על תזונה צמחונית כמעט לגמרי, התפתחו המינים וגדלו מממדים ממוצעים של חולדה עד לגודל של ביזון, אליו הגיע המין הנכחד Phoberomys pattersoni.
כמו כן, התפתחו המינים להתאמה למגוון סביבות חיים, כגון אדמת מרעה, הרים ויערות טרופיים.
לאחר ההחלפה האמריקנית הגדולה היגרו מינים רבים למרכז אמריקה, אולם רק מין קיים אחד - סמרן מקריס הצליח להתיישב ולשרוד באופן טבעי צפונית למקסיקו.
המין הנכחד נאוכרוס פינקניי (Neochoerus pinckneyi) הצליח לעשות זאת גם הוא אך לבסוף נכחד ואילו הנוטריה הועברה לצפון אמריקה על ידי בעלי חוות פרוות והוגדרה שם מין פולש.
היא קיימת גם בישראל כמין פולש.
משפחה חולדות לאוס (Diatomyidae) - בה סוג ומין יחיד חולדת לאוס (Laonastes aenigmamus)
משפחה חולדות שפניות (Petromuridae) - בה סוג ומין יחיד: חולדה שפנית (Petromus typicus)
משפחה חולדים עירומים (Heterocephalidae) - בה סוג ומין יחיד: חולד עירום (Heterocephalus glaber)
קבוצה קביות העולם החדש (Caviomorpha)
משפחה נוטריים (Myocastoridae) - בה סוג ומין יחיד: נוטרייה (Myocastor coypus)
משפחה הוטיות ענק (Heptaxodontidae) - נכחדה
דמויי אליגטור (שם מדעי: Alligatoroidea) היא על-משפחה של תנינאים שהתפתחה בקרטיקון עליון.
כיום היא מוגדרת כענף של האליגטור אמריקאי (Alligator mississippiensis), וכל התנינאים שקרובים אליו יותר מאשר אל תנין היאור (Crocodylus niloticus) או אל הגוויאל ההודי (Gavialis gangeticus) - המשוייכים לקבוצה לונגירוסטרס (Longirostres).
העל-משפחה כוללת כיום את משפחת האליגטוריים, המצויים (למעט אליגטור סיני) לאורך אמריקה וכן תנינאי עבר שנכחדו דוגמת הדיינוסוכוס והליידיוסוכוס.
הדיינוסוכוס היה תנינאי ענק (אורכו: 8–12 מטר ומשקלו יכול להגיע אף ל-8.5 טונות) באמריקה הצפונית שטרף בעיקר צבי ים ודינוזאורים.
סוג ללא מקור ליידיוסוכוס (Leidyosuchus) - נכחד
סוג ללא מקור Tadzhikosuchus - נכחד
סוג ללא מקור דיינוסוכוס (Deinosuchus) - נכחד
סוג ללא מקור Acynodon - נכחד
סוג ללא מקור Albertochampsa - נכחד
סוג ללא מקור ברכיצ'יימפסה (Brachychampsa) - נכחד
דמויי דורבן (שם מדעי: Hystricognathi) היא אינפרא-סדרה של מכרסמים מתת-סדרת דמויי קביה החיים בדרום-מזרח אסיה, אפריקה, אמריקה הדרומית ואמריקה הצפונית.
בתוכם כלולים מיני המכרסמים הגדולים בעולם, כשהגדול ביותר הוא קפיבארה מצויה מביצות אמריקה הדרומית השוקלת מעל 90 ק"ג – כמו סוס פוני.
רבים מהם גדולים מכדי להיכנס למאורות וכדי להתגונן מטורפים הם פיתחו קוצים ארוכים על גופם אצל הדורבניים והסמרניים הקרובים להם או רגליים מהירות כמו המארה הפטגונית.
רובם חיים בקבוצות גדולות ואפילו במחילות גדולות.
המאפיין העיקרי של בני הקבוצה הוא ששריר המלעס שלהם עובר דרך הלסת העליונה ומתחבר לצד השני.
כמו רוב המכרסמים הם בעלי חותכות חזקות המאפשרות להם להתמודד עם מזונות קשיחים כמו זרעים או גזעים.
רוב המינים אוכלי צמחים אך חלקם יגוונו גם במזון מהחי.
מאפיין נוסף המיוחד למכרסמים אלה הם התנהגות משחק ייחודית בעודם מנענעים את הראש באופן מיוחד ורצים יחדיו.
משפחה חולדות שפניות (Petromuridae) – בה סוג ומין יחיד: חולדה שפנית (Petromus typicus)
משפחה חולדים עירומים (Heterocephalidae) – בה סוג ומין יחיד: חולד עירום (Heterocephalus glaber)
משפחה נוטריים (Myocastoridae) – בה סוג ומין יחיד: נוטרייה (Myocastor coypus)
משפחה הוטיות ענק (Heptaxodontidae) – נכחדה
דמויי עמלץ הידועים גם ככרישי מקרל וכן עמלצאים (שם מדעי: Lamniformes) היא סדרת כרישים גדולה החיה ברוב האוקיינוסים בעולם.
בסדרה מינים מגוונים מאוד מכרישי הענק והכרישים גדולי הפה מסנני הפלנקטון ועד לכריש העמלץ הלבן המסוכן שצד אחר טרפו באופן פעיל.
לכרישים אלה יש סנפיר גבי חד וגבוה, 5 חריצי זימים וכיסויי עיניים דמויי-עפעפיים בעת הצורך.
בנוסף ללא מעט מינים יש יכולת לשמור על טמפרטורה הגבוהה בכמה מעלות מטמפרטורת המים.
משפחה עמלציים (Lamnidae) ובה 3 סוגים: קרכרודון (Carcharodon, מכונה גם קרחה ובו המין עמלץ לבן וייתכן שגם המגלודון), עמלץ מאקו (Isurus) ולמנה (Lamna) - משפחה זו ידועה במיוחד לשמצה עקב מיניה התוקפניים.
משפחה כרישועליים (Alopiidae) ובה סוג יחיד - כרישועל (Alopias)
משפחה כריש ענקיים (Cetorhinidae) ובה סוג ומין יחיד - כריש ענק (Cetorhinus maximus)
משפחה כרישים גדולי פה (Megachasmidae) ובה סוג ומין יחיד - כריש גדול פה (Megachasma pelagios)
משפחה כרישי גובלין (Mitsukurinidae) ובה סוג ומין יחיד - כריש גובלין (Mitsukurina owstoni)
משפחה כרישי חול (Odontaspididae) בה 2 סוגים: כריש חול (Carcharias) ואודונתספיס (Odontaspis)
משפחה אוטודונטיים (Otodontidae) - נכחדה.
בה ייתכן שהיה המגלודון (ע"פ האפשרות שלא היה שייך לעמלציים)
משפחה אקוילולמניים (Aquilolamnidae) - נכחדה.
דמויי ראשתן (שם מדעי: Physeteroidea) היא על-משפחה של לווייתני שיניים הכוללים כיום שתי משפחות של לווייתנים בעלי ראשים גדולים.
בני הקבוצה כוללים את הראשתן גדול-הראש שהוא היצור הלווייתן הטורף הגדול ביותר בעולם והגדול בתת-סדרת לווייתני שיניים.
קרובי משפחתו הקוגיות קטנים ממנו בהרבה, חיים ברחבי האוקיינוס הפתוח ואינם מחזה נפוץ.
סוג ומין יחיד ראשתן גדול-ראש (Physeter macrocephalus)
מין קוגיה גמדית (Kogia sima)
דמויי זאורופודים (שם מדעי: Sauropodomorpha) היא תת-סדרה נכחדת של דינוזאורים צמחוניים שמשתייכת לקבוצת בעלי אגן דמוי לטאה.
הם אופיינו בצוואר וזנב ארוכים והתפתחו להיות אוכלי צמחים ענקיים.
הם החלו כפרוזאורופודים שהיו קטנים יותר ויכלו לעמוד על רגליהם האחוריות כדי להגיע לעצים ולאכול מעליהם.
הקבוצה המוצלחת ביותר של דמויי-הזאורופודים היא האינפרא-סדרה זאורופודה שכללה את היצורים הגדולים ביותר שצעדו על פני האדמה ושרדה עד לקץ המזוזואיקון.
הזאורופודים הגיעו לגודלי ענק והגדול מביניהם היה הארגנטינוזאורוס שהגיע למשקל 70–100 טון ולאורך 30–40 מטר.
הם התקיימו מתקופת הטריאס העליון עד להכחדת הדינוזאורים בסוף תקופת הקרטיקון בטווח של 231–66 מיליון שנה לפני זמננו.
הם התאפיינו במערכת עצמות גסטרליה מפותחת.
דמויי בונה (Castorimorpha) היא תת-סדרה בסדרת המכרסמים ובה ישנם 3 משפחות קיימות, הכוללים את מיני הבונים, ירבועניים ואת חולדי השק המכונים גופרים.
כל המשפחות הללו חיות באמריקה הצפונית, למעט הבונה אירופי המצוי גם ביבשת אירופה.
דמויי אנומלור (שם מדעי: Anomaluromorpha) היא אחת מחמש התת-סדרות שבסדרת המכרסמים.
בתת-הסדרה שתי משפחות קיימות החיות רק באפריקה הטרופית.
משפחה אחת היא האנומלוריים, המזכירים סנאים בעלי קרומי תעופה והם יודעים לדאות ביערות הגשם של אפריקה.
המשפחה השנייה היא הפדטיים או הספרינבוקים של אפריקה הדרומית והם יודעים לקפץ על 2 רגליים במהירות כדי לברוח מאויביהם.
סוג פדט (Pedetes) - ובו 2 מינים: פדט דרום אפריקני ופדט מזרח אפריקני וכן מין נוסף שנכחד.
דמויי עכבר או עַכְבָּרִים (שם מדעי: Myomorpha) הם תת-הסדרה הגדולה בסדרת המכרסמים המכילה 1,137 מינים שונים.
בקבוצה זו מינים רבים ושונים: עכברים וחולדות, נברנים, חולדים וירבועים.
המשותף להם הוא גופם הקטן, שיניהם המופנות קדימה ומנהגם לאכול מזון הן מהחי והן מהצומח, בדרך כלל מזרעים שונים.
הם נפוצים ברחבי כל העולם והיונקים השכיחים בעולם כולו וגם בעלי כמות המינים הרבים ביותר.
משפחת עכבריים (Muridae) - המשפחה הגדולה ביותר במחלקת היונקים
בעבר נמנו גם המשפחות ירבועניים, חולדי השק ונמנמניים בתת-סדרה זו.
דמויי עטלפי פרי (שם מדעי: Yinpterochiroptera) היא תת-סדרה בסדרת העטלפים המונה 6 משפחות.
תת-סדרה זו קוראת תיגר על החלוקה הישנה והמוכרת יותר בין עטלפי פרי לבין עטלפי חרקים.
קבוצה זו מכילה הן עטלפי פירות והן 5 משפחות של עטלפי חרקים.
האזכור הראשון של קבוצה זו היה במאמר מדעי של החוקר מארק שפריגר משנת 2001.
ההנחה של מייסד הקבוצה מתבססת על נתונים מולקולריים דומים בכל המשפחות הללו והיא נקראת על שמם של העטלפים הדומיננטיים בה - עטלפי הפרי.
הקבוצה השנייה על פי חלוקה זו של הסדרה, היא תת-סדרת דמויי נשפון (Yangochiroptera).
פרספוניים (Hipposideridae) - בה 10 סוגים
עטלפי פרי (Pteropodidae) - בה 45 סוגים
ערפדים מדומים (Megadermatidae) - בה 5 סוגים
דמויי נשפון (שם מדעי: Yangochiroptera) הם תת-סדרה בסדרה של עטלפים הכוללת 13 משפחות.
תת-סדרה זו, ביחד עם מקבילתה - דמויי עטלפי פרי (Yinpterochiroptera), קוראת תיגר על החלוקה הישנה בין עטלפי פרי לבין עטלפי חרקים, שנקבעה בין השאר לפי מזונם, שעות פעילותם וגודלם.
תת-סדרה זו הוגדרה ב-1984 על ידי החוקר קארל פ.
הגדרת הקבוצה מסתמכת על נתונים גנטיים.
בני קבוצה הם כולם עטלפי חרקים, החיים באזורים שונים ברחבי העולם ומעופפים בלילות בחיפוש אחר טרף.
רוב המינים ניזונים מחרקים ופרוקי-רגליים אחרים, אך חלקם אוכלי דגים, אחרים יונקי צוף ואחרים טורפים חולייתנים קטנים או מוצצי דם.
בעבר הייתה בתת-סדרה זו גם המשפחה לשעבר Antrozoidae, שכיום היא שבט Antrozoini בתת-משפחת Vespertilioninae שבמשפחת הנשפוניים.
דמויי כחלאים (שם מדעי: Picocoraciae) היא קבוצה של עופות מתת-מחלקת עופות בתראים המכילים 5 סדרות.
אלו עופות שונים בגודל קטן עד בינוני, החיים בין הענפים (למעט בני משפחת הקלאויים) וניזונים בעיקר מחרקים ומיצורים דומים, אף שיאכלו גם פירות וזרעים ואצל כמה מינים גם דגים וחולייתנים אחרים.
לכולם מקור גדול וחזק - דבר הבולט בעיקר אצל הקלאוניים ואצל הטוקניים וגם אצל הנקריים, בו הם משתמשים בשביל לאחוז במזונם או לסלק מכשולים או לחורר חור בעצים.
ישנם חלוקות אחרות המחשיבות את חלק מהסדרות בקבוצה לקרובות לסדרות אחרות כמו ציפורי שיר, קוקיתאים, טרוגונאים, הואצינאים וטוראקיים.
משפחה קלאויים (Bucorvidae) - בה סוג אחד קלאו קרקע
משפחה דוכיפתיים (Upupidae) - בה סוג אחד דוכיפת (Upupa )
משפחה קורוליים (Leptosomidae) - בה סוג ומין יחיד קורול (Leptosomus discolor)
משפחה טודיים (Todidae) - בה סוג אחד טודי (Todus)
משפחה ברבטי טוקן (Semnornithidae) - בה סוג אחד ברבט טוקני (Semnornis)
דמויי שממית (שם מדעי: Gekkota) היא אינפרא-סדרה בתת-סדרת הלטאות שבסדרת הקשקשאים.
רוב מיני הקבוצה בעלי כריות שטוחות על אצבעותיהם, עיניהם גדולות וחסרות עפעפיים, ולסתותיהם רחבות וגדולות.
חלקם גם מסוגלים להשמיע קולות רועשים, ובהם הגקו הענקי.
דמויי השממית הן לטאות קטנות הפעילות בעיקר בלילה ונפוצות כמעט בכל העולם, כולל במבנים אנושיים.
רבים מהם מצטיינים בהסוואה מתוחכמת ביותר, המעלימה אותם מעיני טורפים ומטרפם, הכולל בעיקר חרקים ופרוקי-רגליים.
בעבר גם משפחת הדיבמיים (Dibamidae), השתייכה לקבוצה, אולם במשך היא הפכה לאינפרא-סדרה עצמאית.
דמויי חומט (שם מדעי: Scincomorpha) היא אינפרא-סדרה מסדרת הקשקשאים, הדומים לחומטים.
בני קבוצה זו הם קרוביהם הרחוקים של הלטאיים השכיחים ולחלקם חסרים רגליים, אף שהם לא קרובים לנחשים.
הקשקשים שלם גדולים, הצוואר קצר והגוף שטוח.
מינים אלה מוותרים על זנבם בקלות כדי להימלט מטורפים, למעט הקוצניים יותר למשל הקורדיליים.
הם חיים באזורים הטרופיים והצחיח ברחבי העולם וכמה מינים חיים גם בישראל.
דמויי לטאה (שם מדעי: Lacertoidea) היא אינפרא-סדרה של זוחלים בינוניים מתת-סדרת הלטאות שבסדרת הקשקשאים.
בני קבוצה זו כלות את הלטאות האמיתיות ומינים דומים.
כמו כן הם כנראה אבותיהם של הטבעונים, חסרי הרגליים.
דמויי הלטאה הם קרוביהם הרחוקים של החומטיים ובעבר היו באותה קבוצה, עד שבדיקות גנטיות סיווגו אותם לקבוצות נפרדות.
בני הקבוצה הם בעלי ארבע רגליים חזקות ופעילי יום הניזונים הן מהחי והן מהצומח.
הם חיים בכל היבשות פרט לאנטארקטיקה.
משפחת רינאוריים (Rhineuridae) - בו סוג ומין יחיד טבעון צפון אמריקאי (Rhineura floridana)
דמויי כוח (שם מדעי: Varanoidea) היא על-משפחה בסדרת הקשקשאים, ובה 2 משפחות קיימות הכוללות את המינים הגדלים ביותר של לטאות.
לטאות אלה הן קרוביהם הרחוקים של הנחשים, וכמותם בעלי לשון מפוצלת.
הידועה שבמשפחות הקבוצה היא הכוחיים (Varanidae), שבה רק סוג אחד: כוח (Varanus).
עוד משפחה הקרובה לה היא הלנתנוטיים (Lanthanotidae), בה מצוי רק המין כוח חסר אוזן (Lanthanotus borneensis) מבורניאו.
הקבוצה קשורה לתת-סדרה דמויי קמטן, בה מיני הלטאות הקרובות לנחשים והלטאות הארסיות היחידות כמו ההלודרמה מאמריקה הצפונית ומשפחות דומות כמו הקמטניים והקסנוקזאוריים.
המין הקרוב ביותר לקבוצה היא לטאה תנינית סינית ממשפחת הסיניזאוריים.
אלו הלטאות הגדולות ביותר היום כשהגדול מכולם הוא דרקון קומודו (Varanus Komodoensis), שאורכו 2.5–3 מ' ומשקלו עד 280 ק"ג.
בעבר היה מין גדול אפילו יותר – המגלניה (Megalania), שאורכה היה 5–7 מ' והיא שקלה עד 700 ק"ג.
דמויי קמטן (שם מדעי: Anguimorpha), היא אינפרא-סדרה של קשקשאים המהווים שלב מעבר בין הלטאות לנחשים ומכילים משפחות קיימות.
בתוך הקבוצה נמצאת גם קבוצת דמויי כח המכילה את הלטאות הכח הענקיות.
כמו כן היא מכילה מספר משפחות נכחדות כמו המוסזאוריים (Mosasauridae) הימיים.
לרבים מבני המשפחה אין בכלל רגליים והם מזכירים במראם את הנחשים, הקרובים אליהם.
לאחרים רגליים קצרות או גוף מגושם.
חלקם בעלי לשון מפוצלת קלות והם בעלי גולגולת עבה ולסת קצרה וחזקה.
רובם אוכלים מזונות מהחי לרבות חרקים, פרוקי-רגליים, חולייתנים קטנים ונבלות.
המינים הגדולים ביותר מהסוג כוח מסוגלים להתמודד אפילו עם איילים.
דמויי יונקים (שם מדעי: Mammaliaformes) היא קבוצה קדומה של יצורים מקבוצת הסינאפסידה שהתפתחו מהקיינודונטיים (Cynodontia) לפני 225 מיליון שנה בתקופת הטריאס ומהם התפתחו היונקים המודרניים.
הטקסונים היחידים מקבוצה זו שחיים כיום הם התת-מחלקות קדם-יונקים (Yinotheria) ויונקים אמיתיים (Theria).
יצורים אלה היו בעלי גדלים שונים אך רובם הגדול היו קטנים ודמויי עכברים או חדפים.
חלקם כמו הקסטרוקאודה גם חיו במקווי מים.
רובם היו פעילי לילה, עקב הטורפים הזוחלים שצדו במשך היום ותפסו את הגומחות הקיימות ליצורים גדולים.
לאחר היכחדות הדינוזאורים הם התחילו לגדול ולהתפתח למגוון צורות.
גופם הזכיר גוף יונק עם פרווה ומערכות שיניים של יונקים, אך הם הטילו ביצים.
יצורים אלה התפתחו ליונקי הביב המודרניים ולשאר היונקים.
ב-2020 דווח על מציאתו של מאובן אדלאת'ריום הויי המתאפיין בגודלו החריג ביחס לדמויי יונקים אחרים מאותה תקופה.
משפחה Morganucodontidae - בו המורגנוקודון, אריטרותריום ומגזוסטרודון
דמויי זוחלים (שם מדעי: Reptiliomorpha) היא קבוצה של מיתרניים יבשתיים בעלי ארבע רגליים שהתפתחו מהדו-חיים והיו אבותיהם של הזוחלים המודרניים ומכאן שמם.
הם שייכים לקבוצה הפרפליטית לאבירנתודונטיה.
יצורים אלה התפתחו מהדו-חיים המימיים והפכו ליצורים יבשתיים כדי לשגשג ביבשה, והחלו לפתח עור יבש, רגליים חזקות בעלות אצבעות ולסתות מלאות שיניים.
חלקם היו טורפים ואחרים צמחוניים.
הם הגיעו לממדים של עד 3 מטר.
הם היו קרובים לדו-חיים ונראה שהם חזרו להטיל ביצים רכות קליפה במים, אך הצאצאים התבגרו מהר ופיתחו עור עבה.
המאוחרים ביניהם הטילו ביצים על היבשה.
יצורים אלה נכחדו כולם לאחר עידן הפלאוזואיקון למעט בני קבוצת בעלי שפיר עוברי.
דמויי דיפלודוקיים (שם מדעי: Diplodocoidea) היא על-משפחה של דינוזאורים גדולים שחיו מהיורה התחתון עד הקרטיקון העליון.
בני קבוצה זו היו בעלי כמה מינים כמו האמפיקוליאס, הדיפלודוקוס, האפטוזאורוס והסופרזאורוס שהיו גדולים וארוכים מאוד והם השתמשו בצווארם כדי להגיע לעלי העצים הגבוהים.
עם זאת חלקם דווקא היו בעלי צוואר קצר והותאמו לאכילת מזון קרקעי.
לזאורופודים אלה היו שיניים דקות דמויות עפרונות שנועדו רק לתלוש עלים מענפי העצים.
הם היו בעלי זנבות ארוכים שנועדו להגנה.
לחלקם כמו הדיקראוזאוריים היו דוקרנים לאורך עמוד השדרה והם כנראה יצרו מפרש.
דמויי דינוזאורים (שם מדעי: Dinosauromorpha) היא קבוצה גדולה של זוחלים נכחדים ארכוזאורים שחיו בעידן המזוזואיקון מתור הטריאס לפני עד לסוף תור הקרטיקון לפני 66 מיליון שנה (עם זאת העופות שהתפתחו מקבוצה זו שרדו עד היום).
הידועים ביותר מבני קבוצה זו הם הקבוצה הענקית דינוזאורים, אשר הכילו את היצורים הגדולים ביותר שחיו על פני האדמה.
הדינוזאורים התחלקו לשתי קבוצות גדולות: בעלי אגן דמוי עוף ובעלי אגן דמוי לטאה.
כמה מהדינוזאורים השתנו והפכו לעופות.
לפני הדינוזאורים מספר זוחלים, אשר חלקו אבות משותפים עם הדמויי התנינים ועם הפטרוזאורים המעופפים החלו לפתח מאפיינים הכוללים הליכה על 2 עם רגליים זקופות, עצמות ירך רחבות יותר הפונות קדימה ועוד הבדלים קטנים.
המינים הראשונים של דמויי הדינוזאורים הופיעו ברחבי העולם מפולין וטנזניה עד אריזונה וארגנטינה והם היו זוחלים קטנים בעלי יציבה חלקית שככל הנראה נעו רוב הזמן על ארבע.
בהמשך הם התפתחו למינים בעלי יציבה זקופה וכך יכלו לרוץ מהר יותר כדי לתפוס טרף ולהתחמק מאויבים.
כל בני הקבוצה למעט הדינוזאורים נכחדו בסוף הטריאס, אולי עקב התחרות עם הדינוזאורים החדשים.
דמויי ארכוזאורים (שם מדעי: Archosauriformes) הוא ענף של זוחלים קדומים דיאפסידים אשר השתלשלו מהקבוצה זאוריה.
הם היו מאבותיהם של הארכוזאורים ולעיתים מבלבלים בין שתי הקבוצות.
ראשוני בני הקבוצה התפתחו בסוף הפרם, בסוף עידן הפלאוזואיקון ומעט לפני תחילת המזוזואיקון, אז הם שגשגו בתור דינוזאורים ענקיים וכן דמויי-תנינאים ופטרוזאורים גדולים.
כיום שרדו מהקבוצה רק התנינאים והעופות המודרניים.
הראשונים מביניהם, שבעבר רבים מהם שויכו לקבוצה הפרפילטית תקודונטיה, היו קטנים יחסית ודמו במראם לתנינים קטנים באורך של 1–2 מטר, אך כבר בתחילת הטריאס הופיעו מינים גדולים יותר כמו הפרוטרוסוכוס שהגיע לאורך שלושה מטרים.
בניגוד לרוב הזוחלים בני הקבוצה הם בעלי מפרקי רגליים גדולות ויציבות, מה שעזר לחלקם להזדקף ולנוע במהירות.
משפחה פרוטרוסוכיים (Proterosuchidae) - נכחדה
משפחה אריתרוסוכיים (Erythrosuchidae) - נכחדה
משפחה אאופרקריים (Euparkeriidae) - נכחדה
סדרה פייטוזאורים (Phytosauria) - נכחדה
קבוצה אוומטאטרסליה (Avemetatarsalia) - בה העופות והדינוזאורים
קבוצה פסאודוסוכיה (Pseudosuchia) - בה דמויי התנינים
דמויי שקנאים (שם מדעי: Aequornithes; מילולית: "aequor" בלטינית - מים, "ornithes" ביוונית - עופות) היא קבוצה של עופות בתראים החיים בקרבת הימים ובתוכה 5-6 סדרות.
עם זאת לא כל סדרות עופות הים נכללים בקבוצה (למשל חופמאים, אווזאים, פלמינגואים וטבלנאים נפרדים מהקבוצה).
בני קבוצה זו שסווגה ב-2010 נתמכת בקווים מונופילטיים על פי מספר מחקרים פילוגנטיים של דמיון במבנה העצמות, ההורמונים וכו'.
היא כוללת מינים הקרובים לימים, ניזונים בעיקר מדגים וחלקם גדולים מאוד ושוברים את שיאי המינים הגדולים ביותר (פינגווין קיסרי), המעופפים הכבדים ביותר (שקנאי מסולסל) או בעלי מוטת הכנפיים הארוכה ביותר (אלבטרוס נודד).
סדרה סולתאים (Suliformes) - ייתכן ששייכת לסדרת השקנאים
שתי הקבוצות שייכות יחדיו לקבוצה הגדולה Ardeae.
דמויי היפופוטם (שם מדעי: Whippomorpha; מילולית: "Whippo" (הלחם של "whale" + "hippo") - "היפופוטם + לווייתן", "morphē" - צורה") היא תת-סדרה של יונקים פרסתנים מהסדרה מכפילי פרסה הכוללים את הגדולים שבבני הסדרה.
כיום רווח במחקר שבני תת-סדרה זו היו אבותיהם של הלווייתנאים, היונקים הימיים.
כיום רוב המשפחות מקבוצה זו נכחדו.
יונקים אלה החלו להתפתח בתקופת האאוקן כיצורים קטנים יחסית בגודל של איילי מושק או מונטיאקים, ככל הנראה מאבות דמויי חזיר.
בהמשך הם התפתחו למינים שחלקם שוכנים במים באופן קבוע או חלקי.
הידועים מביניהם הם ההיפופוטמים והאנתרקותריים שדמו להיפופוטמים רזים.
חוקרים רבים מעריכים שמינים דמויי היפופוטם היו אבותיהם של הלווייתנים הקדומים, אך יש על כך מחלוקות (חלק מהחוקרים רואים בלווייתנים צאצאים של המזוניכידים או של האנדרוסארכוס).
משפחה אנתרקותריים (Anthracotheriidae) - נכחדה
ענף לווייתנאים (במיון הלינאי הלווייתנאים הוגדרו כסדרה אך במיון הקלדיסטי הם מוגדרים כענף ללא דרגה כלשהי)
דמויי פטרספידים (שם מדעי: Pteraspidomorphi) היא מחלקה נכחדת של דגים חסרי לסתות, אשר היו מהחולייתנים הראשונים בעולם.
הם התקיימו החל מתקופת האורדוביק עד לסוף הדבון, אז הם פינו את מקומם לדגים מפותחים יותר.
דגים אלה היו חסרי לסתות ופיות ובמקום זה היו בעלי פתח שאיבה, בדומה לפתח הפה של הצמדים, המיקסינות ושל יצורים פרימיטיביים יותר כמו האצטלניים, כך שהם ניזונו רק מסחופת או מיצורי פלנקטון זעירים.
הם היו בעלי זימים וגופם היה נוקשה, מכוסה בלוחיות שריון להגנה.
הם היו חסרי סנפירים כמו דגים מודרניים ונראה שנעו לאט במים, אם כי היו בעלי זנב מתפקד.
חלקם חיו במים מתוקים ואחרים במי הים, אך בקרבה רבה לחוף.
סדרה Astraspida - בה האסטרספיס
סדרה Pteraspidiformes - בה הפטרספיס והדרפאנאספיס
דמויי צפלספיסים (שם מדעי: Pteraspidomorphi) היא קבוצה נכחדת של דגים חסרי לסתות עתיקים, מקרובי הצמדאים והמיקסינות, אשר חיו בעידן הפלאוזואיקון בתקופות הסילור והדבון.
בעבר שייכו לקבוצה את הצמדאים, אך כיום מעריכים שהם התפתחו מהמחלקה Hyperoartia.
דגים אלה הם המתקדמים ביותר מבין חסרי הלסתות ואולי הם התפתחו לחולייתנים הלסתניים.
הם היו שטוחים ובעלי זנב ארוך וראשם וצידי הזימים שלהם עטו "קסדה" משוריינת להגנה.
הפה שלהם כלל שפתיים משתרבבות, איתה יכלו לינוק טרף אך לא יכלו ללעוס כלל.
התנועה העיקרית שלהם התבצעה באמצעות זנבם, אף שהיו להם סנפירי חזה בשרניים מתחת ל"קסדה".
לא ברור אם היה להם שלד, אך לא היה עשוי מסחוס כמו של כרישים.
אורך המינים הגיע ל-5 עד 6 סנטימטרים.
הם חיו כנראה על קרקעית הים ושאבו טרף קטן לפיהם או סיננו אצות או שיריים מהקרקעית בדומה לכמה מיני שפמנונאים או חריתאים מודרניים.
דמויי לפידוזאורים (שם מדעי: Lepidosauromorpha) היא קבוצה של זוחלים דיאפסידים, אשר מהווים את אבות הלפידוזאורים המודרניים, בה כלולים מחדקי הראש והקשקשאים המודרניים (הלטאות, הטבעונים והנחשים).
הם התפתחו מקבוצת הזאוריה ונפרדו מהארכוזאורומורפים, אבות הארכוזאורים.
הם התפתחו החל מהטריאס התחתון.
מינים אלה בעלי מבנה נמוך הכולל זנב ארוך, אצבעות קצרות ורגליים המצויות הרחק מגופם.
חלקם מתחפרים באדמה והם בעלי מפרק מיוחד בעצם החזה ומבנה לסת תחתונה בעלת סוללות, מה שמונע מהם להיות עמידים אך בעלי יכולת חילוף גבוהה יותר.
מינים אלה נעשו קטנים יותר מהארכוזאורומורפים, אם כי בהמשך חלקם גדלו עד לגודל של מוזאזאורוס.
חלקם צוידו בבלוטות ארס להגנה.
כל המינים בקבוצה זו בעלי דם קר.
ישנה מחלוקת על שיוכם של בני הקבוצה Pantestudines, ממנה התפתחו הצבים והזאורופטריגיים לכאן.
חוקרים אחרים סוברים שהם קבוצה נפרדת של זאוריה.
דמויי יונאים (שם מדעי: Columbaves) הוא ענף של עופות בתראים, המכיל שש סדרות הקרובות ליונים ולקרוביהם, המבוססת על ניתוחים גנומים דומים, אם כי יש עליהם מחלוקות.
היא הוגדרה רק ב-2015, אך הקבוצות הפנימיות בה הוגדרו עוד לפני.
דמויי היונאים מחולקים לשתי קבוצות: Otidimorphae ובה הקוקיות והחובות ו-Columbimorphae ובה היונים והקטות.
בעבר הייתה בקבוצה גם הקבוצה מירנדורניטס, הכוללת את הפלמינגואים והטבלנאים אשר כיום נחשבים לקרובי החופמאים ועופות מים מהקבוצה דמויי שקנאים.
בעבר הסדרות של קבוצה זו שויכו לענף הטקסונומי Metaves ("עופות אחרים") שבוטל.
דמויי יונים (שם מדעי: Columbimorphae) הוא ענף של עופות בתראים, המכיל שלוש סדרות הקרובות ליונים ולקרוביהם.
קבוצה זו הוגדרה ב-1790 בהתבסס על ניתוחים גנומים ומורפולוגים דומים.
הקבוצות הקרובות ליונאים (Columbiformes) הם הקטות שכיום נחשבים לסדרה עצמאית (Pterocliformes), לאחר ששויכו במקור לסדרות אחרות כמו התרנגולאים, החופמאים והיונאים.
סדרה נוספת הקרובה אליהם היא המסיטאים (Mesitornithiformes) החיים רק במדגסקר.
מיני עופות אלה קטנים בגודלם והגדול ביותר מביניהם היה הדודו האפור מהאי מאוריציוס שנכחד בעת.
מין זה הגיע לגובה מטר אחד ולמשקל של 10 עד 17 קילוגרם.
דמויי טורפים (שם מדעי: Carnivoramorpha) הוא ענף של יונקים שליינים המשתייכים לקבוצה פריה.
קבוצה זו כוללת בעיקר את סדרת הטורפים המודרניים וכן את אבותיהם המיאקויים הנכחדים, אשר לפי מספר חוקרים שייכים לסדרת הטורפים האמיתיים.
קבוצה זו נכחדה למעט הטורפים האמיתיים שהתפתחו החל מהפלאוקן כיצורים קטנים שדמו במראם לחמוס או לגחן.
עם הזמן הם התפתחו לטורפים גדולים ושיניהם הותאמו לשיסוע, הריגה ולעיסת בשר.
עם זאת חלקם הם אוכלי כל או אף אוכלי צמחים.
משפחה ויברוויים (Viverravidae) - כלולה בעל-משפחת המיאקויים.
משפחה מיאקיים (Miacidae)- כלולה בעל-משפחת המיאקויים.
דמויי הדרוזאורים (שם מדעי: Hadrosauroidea) היא על-משפחה של אורניתופודים גדולי ממדים שהתקיימו בתור הקרטיקון לפני 130 עד 66 מיליון שנה.
הקבוצה תוארה לראשונה ב-1869 בידי החוקר האמריקאי אדוארד דרינקר קופ.
הוא כלל בה בעיקר מינים שהתגלו לאורך אסיה, אירופה ואפריקה והתקיימו בקרטיקון, לרוב בקרטיקון התחתון.
מינים אלה התפתחו בעיקר לתזונה מצמחים בעלי פרחים שהחלו למלא את הסביבה של שלהי הקרטיקון התחתון.
בשביל ללעוס צמחים אלה ההדרוזאורים וקרוביהם פיתחו שורות של שיניים אחוריות שהתחלפו במהירות ושרירי לסת גדולים.
דבר זה גרם ללסתם להיראות כ"מקור ברווז".
הם חיו בעדרים וחלקם כמו הקוריתוזאורוס היו בעלי ריאות חזקות ואיברי תהודה קולניים, אשר עזרו להם להפיק צלילים ולתקשר ביניהם.
הקבוצה כוללת סוגים הקרובים יותר לבני משפחת ההדרוזאוריים מאשר לאיגואנודוניים ושאר האורניתופודים.
עם זאת הם לא משתייכים למשפחה עצמה ובעלי מספר הבדלים קטנים.
סוג ללא מקור אלטירינוס (Altirhinus)
דמויי פרימטים (שם מדעי: Primatomorpha) היא קבוצה של יונקי שליה מהקבוצה אאוארכונטוגליריים, אשר קרובים ביותר לפרימטים.
הם כוללים את כל בני קבוצת האאוארכונטה, למעט חדפי העצים.
הקבוצה הוגדרה ב-1991 בידי החוקר ק.
כריסטופר בירד , אשר מיין את הקבוצה על סמך רצפים מיטוכונדריים בדגימות הDNA של חברי הקבוצה.
הקבוצה כוללת 3 סדרות: גלשנאים, פרימטים ואת סדרת הפלסיאדפאים שנכחדה במשך הפלאוגן.
מינים אלה מצויים בטבע בעיקר ביערות גשם ואזורים טרופיים והם בעלי התמחות בחיים על עצים.
בין השאר הם בעלי אצבעות חזקות וגדולות יחסית, פנים המופנות קדימה ותזונתם היא של אוכלי כל או לפחות אוכלי פירות ברובה.
דמויי למור (שם מדעי: Lemuriformes) היא אינפרא-סדרה של פרימטים מתת-סדרת בעלי אף-לח, הכוללת את כל המינים החיים בתת-הסדרה.
הם קרויים על שם קבוצת הלמורים שוכני מדגסקר.
קבוצה זו התפתחה החל מהפלאוקן ונפרדה מהקבוצה אדפיפורמס.
המאפיינים שלהם כוללים לסת בעלת שיניים דמויות מסרק בלסת התחתונה, המשמשת לטיפוח הפרווה, החוטם שלהם ארוך וכשמם מפריש לחות, המעוררת את חוש הריח החד שלהם.
רובם חיים לבדם או בקבוצות קטנות והמוח שלהם קטן.
מינים אלה חיים רק ביערות גשם ויערות שונים לאורך אפריקה, דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה ובאי מדגסקר, שם הם מילאו את מרבית הגומחות הקיימות.
מינים אלה קטנים יחסית והגדול ביותר ביניהם הוא האינדרי שמגיע למשקל 10 קילוגרם.
בעבר היו מינים שהגיעו לגודל גורילה כמו למור ענק.
משפחה למורי קוף (Archaeolemuridae) - נכחדה
משפחה למורי קואלה (Megaladapidae) - נכחדה
משפחה למורי עצלן (Palaeopropithecidae) - נכחדה
דֵּמוֹקְרַטְיָה , κράτος "קרטוס" שלטון]) היא שיטת משטר שבה היחידה הפוליטית נשלטת על ידי ציבור האזרחים.
בדמוקרטיה המודרנית הדבר נעשה באופן עקיף, בכך שרצונם של האזרחים בא לידי ביטוי בדרך של הצבעה בבחירות לנציגים שישלטו במדינה.
לאזרחי מדינה דמוקרטית זכות חוקית להשפיע על המדיניות הציבורית באמצעות הצבעה בבחירות או במשאלי עם, התמודדות בבחירות או הצטרפות אל מפלגה המתמודדת בהן, הבעת דעות בפומבי, השתתפות בדיונים לפני ההחלטות ובהחלטות עצמן.
דמוקרטיות בנות ימינו מעניקות משקל משמעותי לעקרונות שמבססים את יכולת האזרח לממש זכות זו, ובהם שמירת זכויות אדם כמו הזכות לחירות, חופש הביטוי, חופש התאגדות, זכות הקניין וחופש התנועה.
מרבית המדינות הדמוקרטיות המודרניות משתדלות לאפשר השפעה שלטונית שווה של כלל האזרחים, בלא תלות במוצא וגזע, מעמד חברתי וכלכלי, דת, מין ומגדר.
הדמוקרטיה העתיקה המפורסמת ביותר התקיימה באתונה.
במשך מאתיים השנים אחרי שנת 500 לפנה"ס, נשלטה העיר היוונית על ידי אספה כללית של האזרחים הגברים.
זו הייתה רחוקה מאוד מלהיות דמוקרטיה במובנה המודרני, משום שכדי להיחשב אזרח באתונה היה צריך להיות זכר, בן להורים אזרחים ובן חורין, בן 20 שנה ומעלה, כך שזכות ההשתתפות וההצבעה הוגבלה למיעוט מתוך אוכלוסיית הפוליס.
הדמוקרטיה היוונית הייתה ישירה - רוב ההחלטות היו מתקבלות באספה עצמה (שכללה כ-3,000 איש) ולא דרך באי כוח נבחרים.
תפקידים מסוימים כן הוטלו על נציגי ציבור, אך רק מיעוטם של אלו היו נבחרים - רובם נקבעו בהטלת גורל.
באתונה כובד חופש הביטוי של האזרחים (ועל כן התפתחה שם הרטוריקה ולצידה גם הדמגוגיה) והשוויון ביניהם.
אומנם התקיים בה מנגנון כמו ה"אוסטרקיסמוס", שאפשר גירושם של אזרחים מהעיר לעשר שנים, אם רוב האזרחים הצביעו על כך בהצבעה חשאית, ויש הרואים בקיומו עדות להיעדר הגנה על המיעוט בדמוקרטיה האתונאית, אולם הפעלתו לא הייתה שכיחה.
ברומא העתיקה התקיימה רפובליקה בין השנים 49-509 לפנה"ס, עד שבוטלה למעשה אבל לא להלכה על ידי יוליוס קיסר.
אף על פי שכל העם היה זה שבחר את המגיסטראטות באספת הקנטוריות, בפועל כמעט כל ההצבעות היו החלטות של המעמדות הגבוהים בעלי הרכוש הרב כתוצאה מהמבנה הטימוקרטי של האספה ושיטת ההצבעה בה.
נוסף על כך הזכות להיבחר למגיסטראטות הייתה מוגבלת לשכבה קטנה של אצולה, הנוביליטאס, אף על פי שבאופן רשמי כל אזרח רומאי היה יכול להתמודד.
שורשיה של הדמוקרטיה המודרנית בהגות הרנסאנס, ויותר מכך בהגות הנאורות, במאות ה-17, 18. אחת משאלות היסוד העיקריות במחשבה המדינית מאז ומעולם, דרך הרנסאנס, דרך הנאורות ועד ימינו היא שאלת מהות היחסים בין היחיד לחברה, בין האינטרסים האנוכיים של היחידים לאתיקה ולפרקטיקה הציבורית.
קיומה של חברה אזרחית פעילה וחופשית הוא יסודה, וסוד קיומה של הדמוקרטיה.
הוגי הנאורות, כמו מונטסקייה וטוקוויל, חששו מאוד מעריצות הרוב בדמוקרטיה, ודגלו בהפרדת רשויות השלטון, כדי להגביל את כוחו.
על פי סמואל הנינגטון, ניתן להסתכל על התפשטותה והתפתחותה של הדמוקרטיה המודרנית כמספר גלים של דמוקרטיזציה.
כל גל מתחיל בעלייה הדרגתית בדמוקרטיזציה העולמית שמגיעה לשיא מסוים, שאחריו נסיגה מסוימת של המגמה.
הגל הראשון של הדמוקרטיה, על פי סמואל הנינגטון, החל משנת 1828 ונמשך עד שנת 1926. גל זה היה איטי לעומת אלו שיבואו אחריו ובמהלכו היו תהליכים מתמשכים של הרחבת זכות הבחירה, שהחלה להיכנס לתוקף בכמה מדינות.
בראשיתה, זכות הבחירה הייתה רלוונטית רק למיעוט קטן של גברים בעלי מעמד.
במהלך הגל הראשון נמתח בהדרגה הרף המאפשר זכות בחירה, בין השאר בזכות מאבק הסופרג'יסטי בבריטניה ובארצות הברית שבסופו הוענקה זכות בחירה לנשים, עד שבסוף הגל הראשון במספר מדינות כבר הייתה זכות בחירה לכלל האזרחים.
הגל השני החל אחרי מלחמת העולם השנייה וניצחון בעלות הברית, ובהן המעצמות הדמוקרטיות-ליברליות.
במהלך אותה תקופה גם נחקק בארצות הברית חוק זכות ההצבעה (1965), אשר מטרתו הייתה לתת כלים לאכיפת איסור האפליה במתן זכות בחירה על רקע גזעי.
החוק הועבר בקונגרס למחרת סיומה של צעדת מחאה בת ארבעה ימים בהנהגת מרטין לותר קינג ו-25,000 צועדים מסלמה (Selma) למונטגומרי.
הגל השלישי החל בשנות ה-70 בדרום אירופה, המשיך לאמריקה הדרומית וחלק ממדינות אסיה ואפריקה, והגיע לשיאו בדמוקרטיזציה של המדינות הקומוניסטיות לשעבר בגוש הסובייטי.
לאחר כל אחד מהגלים היה גל-נגדי ובו חלק מהמדינות שהפכו לדמוקרטיות בגל הקודם חזרו למשטר דיקטטורי.
בכל אחד משני הגלים-הנגדיים שהיו במאה ה-20 הייתה צורת שלטון חדשנית שקראה תיגר על הדמוקרטיה.
בסוף הגל הראשון היה זה הפשיזם, ובסוף הגל השני היה זה מודל של סמכותנות ביורוקרטית שהושפע מהקומוניזם.
ישנן דעות שונות בקרב חוקרים ופרשנים בנוגע לתאריך המדויק שבו החל הגל השלישי של נסיגה מדמוקרטיה.הגל הנגדי השלישי הנוכחי מתאפיין בשחיקה של נורמות דמוקרטיות בתוך דמוקרטיות מבוססות.
הוא מתמקד בהעצמת כוחה של הרשות המבצעת, כאשר מנהיגים נבחרים מחלישים את מנגנוני הפיקוח על כוחם.
הדבר מתרחש לרוב באופן הדרגתי ובלתי בולט.
במקום לבטל מוסדות דמוקרטיים באופן גורף, משטרים הנסוגים מדמוקרטיה בגל נגדי זה, נוטים להשתמש באמצעים חוקיים ולתמרן מוסדות קיימים.
פירוש המילה דמוקרטיה הוא "שלטון העם", אך כיום מבטאת המילה משמעויות נוספות, ויש המפרשים את המילה הזאת כדמוקרטיה ליברלית, המבטיחה לאזרח זכויות מסוימות, כגון חופש ביטוי, חופש תנועה וחופש התאגדות.
בכך נוספה למילה משמעות אפשרית נוספת שלא הייתה לה בדמוקרטיה האתונאית הקדומה.
בדמוקרטיה יכול הציבור להחליף ממשלות ללא צורך בשינוי ההסדרים החוקיים העומדים בבסיס מערכת השלטון.
כך מוקטנים למינימום אי-הוודאות הפוליטית והעדר היציבות, ומובטח שתהיה לציבור הזכות, בבחירות הבאות, לשוב בו מבחירתו, ולבחור אחרת.
הסדרים חוקיים מגנים על המיעוט, ומבטיחים שגם אם הרוב יהיה עוין כלפיו, יכולתו לפגוע בו תוגבל.
את הרציונל של הדמוקרטיה המודרנית ניתן לתמצת במילים: "הכרעת הרוב, זכויות לכול".
הדעות חלוקות בנוגע ליכולתן של מדינות דמוקרטיות מודרניות להשיג את האידיאל הזה.
מחקרים מראים שדמוקרטיות נוטות לצמוח כלכלית בצורה מהירה יותר מאשר משטרים אחרים.
הצמיחה בדמוקרטיות נוטה להיות גם שוויונית יותר, עם השקעות גבוהות יותר בחינוך ובריאות.
דמוקרטיות מצליחות יותר במשימה של חלוקת השפע באופן שוויוני יותר בין האזרחים.
הן נוטות להגן על זכויות אדם בצורה טובה יותר מאשר משטרים אחרים.
אם נעשות בחירות חברתיות ופוליטיות מושכלות בנוגע לטכנולוגיה, הדמוקרטיות יכולות לרתום טכנולוגיות חדשות לטובת הכלל וליצור מקומות עבודה טובים יותר.
דמוקרטיות שבהן קיימת השתתפות רחבה של האזרחים בתהליכים פוליטיים וכלכליים, נוטות להיות יציבות יותר מאשר משטרים אחרים.
לאזרחים במדינות דמוקרטיות יש את הכוח להשפיע על המדיניות באמצעות הצבעה, השתתפות בארגונים חברתיים, והבעת דעתם.
עם זאת היתרונות של הדמוקרטיה תלויים במידה רבה בתפקודה התקין.
על מנת שדמוקרטיות יוכלו לממש את הפוטנציאל שלה על הממשל להיות תקין ונקי משחיתות, וצריכה להיות חלוקה הוגנת של משאבים.
ישנן הגדרות שונות לדמוקרטיה, ומגוון צורות, כשכל צורת שלטון מדגישה היבט ועיקרון אחר.
אולם ניתן למנות מספר עקרונות המשותפים לכל הדמוקרטיות המערביות: שלטון העם, הכרעת הרוב, פלורליזם וסובלנות, עקרון זכויות האדם והאזרח ושמירה על זכויות המיעוט, הגבלת השלטון, שלטון החוק ושוויון בפני החוק, הפרדת רשויות, איזונים ובלמים, חופש הביטוי וחופש העיתונות, וחילופי שלטון (בחירות).
בדמוקרטיה מודרנית יש מנעד רחב ביחס לתפיסת תפקיד המדינה כמדינת רווחה, המעניקה זכויות סוציאליות.
הדעות חלוקת ביחס למידת אחריותו של השלטון על רמת החיים של כלל האזרחים ומכך נגזרים סוגי מדיניות כלכלית-חברתית שונים: ליברלית או סוציאל-דמוקרטית.
בשנים האחרונות קיימת מגמת נסיגה בדמוקרטיה.
מחקרים מראים כי מספר המדינות הדמוקרטיות בעולם נמצא בירידה.
כן קיימת עלייה במספר המשטרים האוטוריטריים ומגמת התחזקות של מנהיגים ומפלגות פופוליסטיות המערערים על עקרונות דמוקרטיים בסיסיים.
תהליך הנסיגה הדמוקרטית מתמשך לאורך זמן ונעשה באצטלה "חוקית" וכל צעד בפני עצמו לא נראה כאיום מיידי .
גם האתגר הטכנולוגי החדש מולו ניצבות דמוקרטיות- השימוש ברשתות חברתיות ובמידע מוטעה, מחזק את מגמת הנסיגה הדמוקרטית הקיימת בעולם.
נכון לשנת 2024 קיימת הידרדרות במדדי הדמוקרטיה הגלובליים המובילים.
במדד הדמוקרטיה של אקונומיסט נרשם ב-2024 הציון הממוצע העולמי הנמוך ביותר מאז היווסדו ב־2006. על פי המדד 6% מאוכלוסיית העולם חיים בשנת 2024 בדמוקרטיה מלאה לעומת 39% שחיים תחת שלטון אוטוריטרי.
על פי דו"ח החירות של Freedom House לשנה זו מדד נכון לשנה זו מדד החופש העולמי רשם ירידה בפעם ה-19 ברציפות.
שישים מדינות חוו הידרדרות בזכויות הפוליטיות ובחירויות האזרחיות שלהן, בעוד שרק 34 מדינות רשמו שיפורים.
בדו"ח הדמוקרטיה של v-dem מצוין כי גל האוטוקרטיזציה נמשך זה 25 שנה ללא סימני בלימה.
כמעט 40% מאוכלוסיית העולם חיה במדינות שחוות תהליכי נסיגה דמוקרטית.
מספר המדינות הנמצאות בתהליכי אוטוקרטיזציה עלה, והגיע ל-45. 27 מתוכן היו דמוקרטיות בעבר רק 9 מהן נותרו דמוקרטיות בשנת 2024. 72% מהאנשים בעולם חיים באוטוקרטיות בשנת 2024. זהו הנתון הגבוה ביותר מאז 1978
המודלים הדמוקרטיים בעת המודרנית התגבשו והתחדדו בהתבסס על מספר עקרונות.
בין האמצעים המאפשרים לקיים את עקרון שלטון העם:
בחירות הוגנות חופשיות וחשאיות, שבהן לכל אזרח קול שווה.
בחירות עשויות להיערך במדינות טוטליטריות, אך ההפחדה, הגבלת חופש הביטוי ודיכוי האופוזיציה עלולים לגרום לכך שיכולות האזרחים לבחור יהיו מוגבלות.
המונח בחירות מתייחס לבחירות לפרלמנט.
במשטר נשיאותי בו נבחר ראש הרשות המבצעת באופן ישיר על ידי האזרחים מתייחס מונח זה גם לבחירת האדם שיכהן בתפקיד זה.
תדירות בחירות - הבחירות חייבות להיות לתקופת כהונה קצובה, שברוב המקרים נעה בין ארבע לשש שנים.
זכות הצבעה לכל האזרחים הבוגרים.
בתחילת המאה ה-20 הייתה שלילת זכות הצבעה מנשים בגדר מוסכמה, ואף ביישוב העברי בארץ ישראל התנהל מאבק עיקש על כך בין ראשי החרדים להנהגה החילונית.
כיום, במדינות דמוקרטיות, זכותה של אישה להצביע מקובלת על הכול .
גם ממיעוטים נמנעה האפשרות להצביע.
בארצות-הברית, למשל, התקשו השחורים לקבל זכות הצבעה.
אף על פי שאחרי מלחמת האזרחים באמצע המאה התשע עשרה הוענקה להם זכות כזו, היא נשללה בפועל באמצעות "חוקי ג'ים קרואו (Jim Crow laws)" עד שנות השישים של המאה העשרים.
גיל ההצבעה המינימלי המקובל הוא בדרך כלל 18, אם כי טווח הגילים עשוי לנוע בין 15 ל-21.
הזכות להתמודד בסיסית כמעט כמו הזכות להצביע, אך בה יש בדרך כלל יותר חריגים.
לעיתים יש ערכים שגוברים על הזכות להתמודד, למשל הרצון שהצבא לא יהיה פוליטי.
לכן בישראל מנועים אנשי צבא מלהתמודד בבחירות, ואף נדרשת תקופת צינון מרגע פרישתם ועד הצגת מועמדותם.
במדינות שונות נהוגות הגבלות שונות על זכותם של אישים שהורשעו להיבחר.
דוגמה מיוחדת למדינה הנתפסת בעיני עצמה ובעיני העולם כדמוקרטית, ועם זאת יש בה הגבלה על הזכות להיבחר לפרלמנט היא אירלנד, בה מחויבים, בין השאר, נבחרי הפרלמנט לגלות בקיאות בספרות והיסטוריה אירית.
עקרון הכרעת הרוב או שלטון הרוב הוא ההליך הפורמלי המאפשר לממש את עקרון שלטון העם ואת הפלורליזם.
על פיו, החלטות מתקבלות על ידי הרוב, והן מחייבות את הציבור כולו.
הכרעת הרוב באה לידי ביטוי בבחירות, בהצבעות בפרלמנט ובממשלה ובפסיקות של בית המשפט.
עקרון הכרעת הרוב מחייב את כלל האזרחים במדינה – הרוב והמיעוט כאחד, והוא גם משקף את עקרון ההסכמיות במדינה הדמוקרטית.
הסיבות בשלהן נדרשת במשטר דמוקרטי הכרעת הרוב הן: אחידות דעים לא תיתכן, והכרעת המיעוט המנוגדת להיגיון, לפיכך רק הכרעת הרוב יכולה להתקבל כדי למנוע אנרכיה או דיקטטורה.
בדמוקרטיה ייצוגית, הכרעת הרוב היא הכלי הקרוב ביותר לביטוי רצון העם, מפני שמספרית, הרוב קרוב יותר לסך כל האזרחים שמרכיבים את העם.
בדמוקרטיה מודרנית להכרעת רוב יש צורך בשני תנאים הכרחיים:
תנאי פורמלי: ההחלטה מתקבלת על-ידי רוב הקולות של המצביעים.
תנאי מהותי: מניעת "עריצות הרוב", כלומר החלטת הרוב לא תפגע בזכויות אדם של המיעוט ולא תפגע בעקרונות הדמוקרטיה האחרים.
מדינה המקיימת רק את התנאי הפורמלי מכונה "דמוקרטיה חלולה" או "דמוקרטיה לא ליברלית", ובפועל אינה נחשבת למשטר דמוקרטי אלא למשטר סמכותני.
רק מדינה שבה מתקיים התנאי המהותי של הגנה על זכויות המיעוטים יכולה להיקרא "דמוקרטיה מהותית".
הכרעת הרוב חשובה ליעילות הממשל וללגיטימיות התוצאות.
עם זאת, בדמוקרטיה ליברלית, שלטון הרוב אינו מוחלט, וקיימים מנגנונים חוקיים ומוסדיים שונים להגבלת סמכות הרוב והגנה על זכויות המיעוט.
קיים מתח מתמיד בין שני העקרונות הללו, המחייב איזון זהיר.
חברה דמוקרטית בריאה מטפחת סובלנות פוליטית וכבוד לדעות שונות, גם אם הן שונות מדעת הרוב.בדמוקרטיה עקרון הסובלנות נובע מהצורך לאיזון בין יחסי רוב ומיעוט.
הוא מבטא את הנכונות של כל פרט לקבל את האחר ואת השונה ממנו ולנהוג בכבוד כלפי כל אדם או כלפי כל קבוצה השונים במראה פניהם, במינם, בדתם, באמונתם ובהשקפתם.
יש לנהוג כלפיהם בכבוד גם אם דעותיהם ואמונותיהם שונות וגם אם הם שונים מבחינה תרבותית, לאומית, מינית, או דתית.
הסובלנות חיונית לתפקוד הפרלמנטים ולתהליכים דמוקרטיים, ומאפשרת דיון וחילופי דעות.
היא תורמת ליציבות ודו-קיום בחברות הטרוגניות בכך שהיא מאפשרת קיום בשלום על ידי כיבוד הבדלים באמונות, בתרבויות ובסגנונות חיים.
היא מפחיתה את הסבירות לסכסוכים הנובעים מזהויות מגוונות על ידי טיפוח הבנה ואמפתיה, ומחזקת את הלכידות והיציבות החברתית על ידי כך שהיא מאפשרת לקבוצות שונות לחיות יחד מבלי לפגוע זו בזו.
הפילוסוף ג'ון רולס סבר שחברה חייבת לקבל את חסרי הסובלנות והבלתי צודקים, אחרת היא עצמה תהיה בלתי צודקת.
עם זאת על מנת לשמור עקרונותיה ועל זכויות אזרחיה, חברה דמוקרטית עשויה להידרש להיות לא סובלנית כלפי גורמים המבקשים לערער את יסודות הדמוקרטיה ולפגוע בזכויות האדם הבסיסיות.
קרל פופר טבע את המושג פרדוקס הסובלנות.
הוא סבר כי חברה דמוקרטית חייבת לשמור על הזכות לא לסבול את הלא סובלניים כדי למנוע את קריסת הסובלנות ואת התפוררות החברה.
הוא ציין כי יש לאזן בין סובלנות לבין צורך בהגנה על ערכים דמוקרטיים וזכויות אדם.
זכויות אדם הן זכויות יסוד טבעיות המוקנות לכל בני האדם באשר הם מעצם היותם בני אדם, ללא קשר לאזרחותם או למקום מגוריהם.
הן נחשבות אוניברסליות ואינן ניתנות לשלילה.
זכויות אזרח הן זכויות משפטיות המוענקות על ידי ממשלה לאזרחיה על פי חוק ומגנות על האזרחים מפני אפליה, אי צדק ואי שוויון ומפני כוח שרירותי של המדינה.
בין המונחים קיימת מידה רבה של חפיפה.לאזרחים במדינה דמוקרטית ישנן זכויות אדם וזכויות אזרח שונות:
הזכות לחיים מכירה בזכות הטבעית לחיים ומחייבת הגנה משפטית ואיסור על שלילת חיים שרירותית.
הזכות לשוויון כל בני האדם נולדו בני חורין ושווים בערכם ובזכויותיהם וככאלה הם זכאים לשוויון בפני החוק.
הזכות לפרטיות מגן מפני התערבות שרירותית או בלתי חוקית בפרטיות, במשפחה, בבית או בהתכתבות, ומפני פגיעה בלתי חוקית בכבוד ובשם הטוב.
הזכות להליך הוגן הזכות לשוויון מלא למשפט הוגן ופומבי על ידי בית דין בלתי תלוי וחסר פניות, בהחלטה על זכויותיו וחובותיו וכן על כל אישום פלילי נגדו.
הזכות לחירות, שממנה נגזרים בין היתר:
חופש המחשבה והדעה שמשמעותה חירותו של אדם לגבש את דעתו בחופשיות, בכל נושא.
ואין למנוע את זכות זאת, גם אם דעתו נחשבת למסוכנת ומזיקה, כל עוד היא לא באה לידי ביטוי חיצוני.
חופש הביטוי – הזכות להחזיק בדעות ללא הפרעה ואת החופש לבקש, לקבל ולמסור מידע ורעיונות מכל סוג.
חופש הביטוי כולל גם את: חופש העיתונות ואת חופש ההפגנה.
חופש המחשבה והמצפון שמשמעותה חירותו של האדם להחזיק בדעותיו בתחום המוסר והערכים, ולפעול, או לסרב לפעול, על פיהם.
חופש הדת - זכות אדם המבטאת את החופש של כל אדם (או קהילה) לבחור בדת (religion) או אמונה (belief) מסוימת, להאמין בה, לנקוט את כל הפעולות שאמונתו מחייבת, להימנע מכל הפעולות שאמונתו אוסרת, והכל כדי להגשים הלכה למעשה את אמונתו.
חופש מדת - חירות זו מאפשרת לכל אזרח לבחור שלא להשתייך לדת כלשהי או לעדה דתית כלשהי, שלא לקיים פולחן, מנהגים, חוקים או ציוויים הנובעים מהשתייכות זו, וליהנות מכל זכויות האזרח המקובלות במדינתו ללא קשר לדת.
חופש התנועה מבטיח את הזכות לחופש תנועה ובחירת מקום מגורים בתוך המדינה, כמו גם את הזכות לעזוב כל מדינה ולשוב אליה.
חופש העיסוק- מבטיח את הזכות לעבוד, לבחור באופן חופשי בתעסוקה ולקבל תנאי עבודה נוחים וצודקים והגנה מפני אבטלה.
חופש ההתאגדות – מבטיח את הזכות לחופש ההתאגדות עם אחרים, לרבות הזכות להקים ולהצטרף לאיגודים מקצועיים.