tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חוסר יציבות: שווקים חופשיים עלולים להיות לא יציבים ולגרום למשברים כלכליים.
ניצול: ליברליזם כלכלי עלול לאפשר ניצול של עובדים על ידי מעסיקים.
הזנחת צרכים ציבוריים: ליברליזם כלכלי עלול להוביל להזנחת צרכים ציבוריים כמו חינוך, בריאות ותשתיות.
הוגים קלאסים התומכים בליברליזם כלכלי
אדם סמית': פילוסוף וכלכלן סקוטי, נחשב לאבי הכלכלה המודרנית.
סמית' תמך בשוק חופשי שבו היצע וביקוש קובעים את המחירים.
לטענתו, התערבות ממשלתית בשוק גורמת יותר נזק מאשר תועלת ו"יד נעלמה" מכוונת את השוק החופשי לטובת הכלל.
ג'ון סטיוארט מיל: פילוסוף וכלכלן אנגלי, תמך בחירות הפרט ובשוק חופשי תוך הגנה על זכויות חברתיות.
מיל תומך בהתערבות ממשלתית מינימלית בכלכלה.
לדעתו, הממשלה צריכה להתמקד בהגנה על זכויות הפרט, אכיפת החוק ומתן שירותים ציבוריים חיוניים.
מיל מתנגד לסוציאליזם ולכל צורה אחרת של התערבות ממשלתית נרחבת בכלכלה.
בנושא השוק החופשי, מיל מאמין ששוק חופשי הוא המערכת הכלכלית הטובה ביותר.
לטענתו, שוק חופשי מוביל לצמיחה כלכלית, יעילות וחדשנות והוא תומך בתחרות חופשית ובזכות הקניין הפרטי.
לודוויג פון מיזס: כלכלן אוסטרי, ממייסדי האסכולה האוסטרית, טען נגד התערבות ממשלתית בכלכלה.
על פי תפיסתם של הראשונים שהחזיקו בתאוריה זו, באדם יש יסוד אנוכי, המניע אותו לקדם את האינטרס העצמי שלו.
כאשר מניחים לאדם לפעול באופן חופשי, טוענים תומכי הגישה, מתקיים מנגנון כמו-אבולוציוני המביא לכך שמצבם של כל בני האדם משתפר, כלומר גם אם אינם מודעים לכך, כאשר פרטים פועלים למען תועלתם האישית, הם פועלים גם לטובת האינטרס הכללי (סמית כינה זאת עקרון "היד הנעלמה").
כאשר כל התנאים האחרים שווים (סטריס פריבוס), פעולה חופשית כזו עתידה להניב את התוצאות הטובות ביותר.
הוגים מודרניים התומכים בליברליזם כלכלי
פרידריך האייק: כלכלן ופילוסוף אוסטרי, ממייסדי אסכולת שיקגו, הדגיש את חשיבות חירות הפרט והשוק החופשי.
מילטון פרידמן: כלכלן אמריקאי, זוכה פרס נובל לכלכלה, תמך במדיניות מוניטרית יציבה ובשוק חופשי.
רוברט נוזיק: פילוסוף אמריקאי, תיאר את התפיסה הליברלית-כלכלית במאמרו "The Economic Theory of Liberalism".
לִיבֶֿרְמוֹרְיוּם הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר העמידות שסמלו הכימי Lv ומספרו האטומי 116. זהו היסוד ה-13 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-24 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.
ב-7 ביוני 1999 מדענים שעבדו במשרד האנרגיה של ארצות הברית הנמצא בברקלי טענו כי יצרו את יסודות 116 ו-118. המדענים ניסו לחזור על הניסוי כדי לאמת את התגלית.
גם מעבדות שונות ניסו לשחזר את הניסוי, אך ללא הצלחה.
לא נמצאה כל עדות ליסוד ליברמוריום.
ביוני 2002 מנהל מעבדת לורנס ברקלי הכריז כי התביעה לגילוים של יסודות 116 ו-118 התבססה על מידע מזויף או שגוי על ידי מנהל הדוחות ויקטור נינוב.
ב-6 בדצמבר 2000 מדענים מהמכון המאוחד למחקר גרעיני (JINR) שבעיר דובנה ברוסיה בשיתוף מדענים ממשרד האנרגיה האמריקאי הודיעו כי הצליחו ליצור את האיזוטופ 292Lv במעבדה על ידי הפצצה של 248Cm ביוני 48Ca.
פעולה זו יצרה את האיזוטופ 292Lv ו-4 נייטרונים חופשיים.
שמו הזמני של היסוד היה אונונהקסיום וסימונו הכימי Uuh: אחד (un) - אחד (un) - שש (hex) והסיומת ium המקובלת לחומרים כימיים.
ב-31 במאי 2012 אומץ השם "ליברמוריום" על שם המעבדה הלאומית לורנס ליברמור הממוקמת בליברמור, קליפורניה.
289 - בעל זמן מחצית חיים של בערך 10 מילישניות.
290 - בעל זמן מחצית חיים של 15 מילישניות.
291 - בעל זמן מחצית חיים של 6.3 מילישניות.
292 - בעל זמן מחצית חיים של 18 מילישניות.
293 - בעל זמן מחצית חיים של 61 מילישניות (היציב ביותר).
מועדון הכדורגל ליברפול הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר ליברפול, המשחק בפרמייר ליג, הליגה הבכירה של הכדורגל באנגליה.
ליברפול היא הקבוצה האנגלית המצליחה ביותר במאה ה־20, אחת הקבוצות המצליחות ביותר בתולדות הכדורגל האנגלי, ומדורגת במקום השלישי באירופה מבחינת הישגיה עם שש זכיות בגביע אירופה לאלופות, שלוש זכיות בגביע אופ"א וארבע זכיות בסופר קאפ האירופי.
ליברפול מחזיקה בשיא הזכיות בגביע הליגה האנגלית (10), זכתה בשמונה גביעי אנגליה ועד 2011 החזיקה בשיא הזכיות באליפות אנגליה, וכיום היא בשוויון עם מנצ'סטר יונייטד (20 כל אחת).
ב־2019 זכתה ליברפול לראשונה בגביע העולם למועדונים ובכך הפכה לקבוצה האנגלית הראשונה הזוכה בטרבל הבין-לאומי – זכייה בליגת האלופות, הסופר-קאפ האירופי וגביע העולם למועדונים בשנה אחת.
ב־2024 העריך המגזין פורבס את שווי המועדון ב-5.37 מיליארד דולר.
יו"ר הקבוצה הנוכחי הוא איש העסקים האמריקאי-יהודי טום ורנר.
ליברפול נוסדה ב-15 במרץ 1892 אחרי שבעלי אצטדיון אנפילד, ג'ון הולדינג, הסתכסך עם אברטון (הקבוצה השנייה של העיר) וחיפש קבוצה אחרת שתשחק באצטדיון.
כמאמנה הראשון של הקבוצה הובא ג'ון מקנה האירי שהחתים עד הגעתו 13 שחקנים סקוטים, מספר רב כל כך עד שבמספר מקרים, בהרכב הקבוצה לא שיחקו כדורגלנים אנגלים כלל.
כבר בעונתה הראשונה זכתה הקבוצה באליפות לנקשייר, והקבוצה העפילה לליגה האנגלית השנייה בעונת 1893/1894. גם בעונה זו הוכתרה ליברפול כאלופת הליגה, ללא הפסד ליגה יחיד והקבוצה העפילה לליגה האנגלית הראשונה, אז הליגה הבכירה בכדורגל האנגלי.
הקבוצה זכתה באליפות הלאומית הראשונה שלה בעונת 1900/1901, ובפעם השנייה הוכתרה כאלופה בעונת 1905/1906. הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר גביע ה-FA בשנת 1914, בו הפסידה 0–1 לברנלי.
בשנים 1922 ו-1923 הקבוצה זכתה בשתי האליפויות ברצף הראשונות שלה בהנהגת הקפטן שלה, אפרים לונגוורת', שהיה מגן ושיחק גם במדיה של נבחרת אנגליה.
אחרי שתי האליפויות הללו הגיעה תקופת היובש הארוכה ביותר בתולדות המועדון, כאשר הקבוצה לא זכתה באף תואר עד לעונת 1946/1947, עונה בה זכתה באליפות פעם נוספת.
למרות זאת, הקבוצה נתקלה בקשיים בעונות שלאחר מכן וירדה לליגת המשנה בעונת 1953/1954.
בדצמבר 1959 מונה למשרת מאמן הקבוצה ביל שאנקלי, אשר כבר בעונתו הראשונה בקבוצה הוציא מהסגל הקיים 24 שחקנים והרכיב את סגל הקבוצה מחדש.
שלוש שנים לאחר שמונה למאמן, בעונת 1961/1962, עלתה הקבוצה חזרה לליגה הבכירה, אשר ממנה לא ירדה מאז.
בעונת 1963/1964 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה מזה 17 שנה.
הקבוצה זכתה באליפות גם בעונת 1965/1966 לאחר שזכתה בגביע האנגלי בעונה שלפני כן בניצחון 2–1 על לידס יונייטד בגמר.
הקבוצה זכתה בתואר האליפות השמיני שלה בעונת 1972/73. בעונה זו גם זכתה בגביע אופ"א לאחר ניצחון על בורוסיה מנשנגלדבך הגרמנית במשחק הגמר וזה היה התואר האירופאי הראשון בתולדותיה.
בעונה שלאחר מכן זכתה הקבוצה בגביע אנגלי נוסף, ובסופה של העונה הודיע המאמן שאנקלי על פרישה ובמקומו מונה למשרת המאמן עוזרו, בוב פייזלי, אשר שימש בתפקיד עד 1983, אז הוחלף בידי עוזרו, ג'ו פייגן.
מאז ועד 1985 (השנה בה סולקה מאירופה בעקבות אירועי אסון הייזל בגמר גביע אירופה לאלופות 1985, כאשר לאחריו התפטר פייגן מתפקידו וקני דלגליש מונה במקומו כמאמן שחקן, כשפייזלי חזר לשמש כיועץ) זכתה ליברפול בארבעה גביעי אירופה ובשני גביעי אופ"א.
ב-1989 היה המועדון מעורב בטרגדיה נוספת, אסון הילסבורו, בו נהרגו 97 מאוהדי הקבוצה (ב-28 ביולי 2021 הלך לעולמו הקורבן ה-97 של האסון, אנדרו דווין, עד אז היה נהוג לספור ולציין 96 הרוגים, מספר שהפך לסמלי ומשמעותי עבור אוהדי הקבוצה).
לאחר האסון הופסקו משחקי הקבוצה לשבועיים בהם ביקרו שחקני הקבוצה ומאמנה, קני דלגליש, את האבלים.
האליפות ה-18 של ליברפול הושגה בעונת 1989/1990 והיא זכורה בישראל בעיקר עקב תרומתו של החלוץ הישראלי רוני רוזנטל, שכבש 7 שערים ב-8 הופעות.
מלך השערים של הקבוצה בליגה באותה עונה היה ג'ון בארנס, שהבקיע 22 שערים.
ניתן לומר, כי תקופת הפאר של הקבוצה הייתה ב-20 השנים שבין 1970 ל-1990. בשנים אלה זכתה ליברפול ב-11 אליפויות (מתוך 19 זכיות שלה בסה"כ), 4 אליפויות אירופה (מתוך 6 בסה"כ), 3 זכיות בגביע FA (מתוך 7 בסה"כ), 2 גביעי אופ"א (מתוך 3 בסה"כ) ו-4 זכיות בגביע הליגה (מתוך 8 בסה"כ).
לאחר שהושעתה מהמפעלים האירופאיים, הקבוצה דעכה תקופה ארוכה, אך בעונת 2001 החלה לחזור לימיה הגדולים כשזכתה בגביע אופ"א (גברה 5–4 בהארכה על דפורטיבו אלאבס במשחק הגמר), גביע ה-FA, גביע הליגה והסופר קאפ ובעונה לאחר מכן הגיעה לרבע גמר ליגת האלופות.
בעונת 2004/2005 זכתה ליברפול בליגת האלופות בפעם החמישית בתולדותיה, אחרי משחק גמר דרמטי בו הצליחה לחזור מפיגור 0–3 מול מילאן בתוך 6 דקות במחצית השנייה ולנצח 3–2 בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים לאחר שיז'י דודק השוער הפולני של ליברפול הציל 2 בעיטות.
בעונת 2005/2006 זכתה ליברפול בגביע האנגלי השביעי שלה, לאחר משחק גמר נגד וסטהאם יונייטד.
במשחק חזרה ליברפול פעמיים מפיגור, כאשר בלט במיוחד הקפטן סטיבן ג'רארד, שהשווה את התוצאה ל-3–3 בתוספת הזמן של המחצית השנייה עם שער מרהיב מ-30 מטר.
המשחק המשיך להארכה עקרה משערים וליברפול ניצחה 3–1 בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים וזכתה בגביע.
בשנת 2010 הקבוצה הגיעה עד חצי גמר הליגה האירופאית, שם הודחה על ידי אתלטיקו מדריד ודייגו פורלאן שכבש שער בתוספת הזמן, אשר גרם להדחתה של ליברפול מהמפעל לאחר שבניון כבש שער בהארכה, שהיה צריך להעלות את הקבוצה לגמר.
את עונת 2010/2011 ליברפול פתחה בצורה רעה, כאשר לאחר 7 מחזורי ליגה היא דורגה במקום ה-18, מתחת לקו האדום.
ב-6 באוקטובר 2010 נמכר המועדון בסכום משוער של 300 מיליון לירות שטרלינג על ידי הבעלים היקס וג'ילט ל-New England Sports Ventures שבראשה עומד ג'ון הנרי, מבעלי קבוצת הבייסבול בוסטון רד סוקס.
בינואר 2011 פוטר המאמן רוי הודג'סון והוחלף על ידי קני דלגליש, ולקראת סוף ינואר הועבר פרננדו טורס לצ'לסי תמורת 50 מיליון לירות שטרלינג, סכום שיא לאותה עת בפרמייר ליג.
במקומו, עברו לקבוצה לואיס סוארס מאייאקס ואנדי קארול מניוקאסל יונייטד.
את העונה סיימה הקבוצה במקום השישי.
לקראת עונת 2011/2012 ערכה הקבוצה שינוי משמעותי בסגל, כאשר החתימה שחקנים רבים וביניהם סטיוארט דאונינג וג'ורדן הנדרסון.
אחרי 6 שנים ללא תואר הצליחה ליברפול לזכות בגביע הליגה לאחר ניצחון בפנדלים על קארדיף סיטי מליגת המשנה, וכן להעפיל לגמר הגביע האנגלי.
עם זאת, כשלה הקבוצה במאבק על אליפות הליגה האנגלית וסיימה את העונה במקום השמיני בלבד, עובדה שהביאה במאי 2012 להחלטה לפטר את מאמנה קני דלגליש, ובמקומו מונה ברנדן רוג'רס.
את עונת 2013/2014 סיימה ליברפול במקום השני, לאחר שנאבקה על האליפות עד המחזור האחרון.
שחקן הקבוצה, לואיס סוארס, סיים את העונה כמלך שערי הליגה, עם 31 שערים.
לאחר שסוארס נמכר לברצלונה בסכום של 75 מיליון לירות שטרלינג, סיימה ליברפול את עונת 2014/15 במקום השישי.
בסיום אותה עונה עזב סטיבן ג'רארד את הקבוצה ופוטר רוב הצוות המקצועי.
ב-4 באוקטובר 2015 פוטר רוג'רס מאימון ליברפול, ובמקומו מונה יורגן קלופ, שאימן קודם לכן את בורוסיה דורטמונד וזכה עימה פעמיים רצופות באליפות הבונדסליגה.
עם קלופ הגיעה הקבוצה לגמר גביע הליגה, בו הפסידה למנצ'סטר סיטי, ולגמר הליגה האירופית, שם הפסידה לסביליה בתוצאה 1–3.
את עונת סיימה הקבוצה במקום הרביעי, מה שהקנה לה השתתפות בפלייאוף מוקדמות ליגת האלופות לעונת .
ליברפול הוגרלה נגד הקבוצה הגרמנית הופנהיים.
במשחק הראשון ליברפול ניצחה 2–1 בחוץ ובמשחק הגומלין באנפילד ניצחה 4–2, מה שנתן לה מקום בליגת האלופות אחרי שנתיים של היעדרות מהמפעל.
ליברפול סיימה את שלב הבתים במקום הראשון בביתה.
בשלב שמינית הגמר הוגרלה מול פורטו אותה ניצחה 5–0 בסיכום שני המשחקים.
בשלב רבע הגמר הוגרלה מול מנצ'סטר סיטי, אותה ניצחה 3–0 במשחק הראשון באנפילד ו-2–1 במשחק השני.
בחצי הגמר ליברפול שיחקה נגד רומא.
במשחק הבית באנפילד היא הביסה את רומא 5–2. בעונה זאת שברה ליברפול את שיא הכיבושים של קבוצה אנגלית בליגת האלופות בעונה אחת.
במשחק הגומלין בסטאדיו אולימפיקו ניצחה רומא בתוצאה 2–4, וליברפול עלתה לשלב הגמר, בו שיחקה מול ריאל מדריד והפסידה לה בתוצאה 1–3 בקייב.
מוחמד סלאח היה למלך שערי הליגה, לאחר שכבש 32 שערים, והיה לשחקן שכבש את מספר השערים הרב ביותר בעונת פרמייר ליג בעלת 38 משחקים.
בנוסף, נבחר לשחקן העונה בפרמייר ליג, הן מטעם התאחדות עיתונאי הכדורגל והן מטעם התאחדות שחקני הכדורגל.
בעונת השיגה ליברפול 97 נקודות בליגה.
על אף ההישג, סיימה במקום השני.
זהו מספר הנקודות הגבוה ביותר עבור קבוצה שלא זכתה בתואר האליפות.
שני שחקניה, סאדיו מאנה ומוחמד סלאח, היו בין שלושת מלכי שערי הפרמייר ליג לעונה זו, כאשר כל אחד מהם כבש 22 שערים.
וירג'יל ואן דייק נבחר לשחקן העונה בפרמייר ליג על פי בחירת שחקני הליגה.
בעונה זו השלימה ליברפול זכייה שישית בליגת האלופות, תוך ניצחונות על פריז סן-ז'רמן, נאפולי, באיירן מינכן ופורטו.
במשחק הראשון של חצי הגמר, נחלה הקבוצה תבוסה, 3-0 לברצלונה, בקאמפ נואו.
במשחק הגומלין השלימה ליברפול מהפך היסטורי, כאשר ניצחה 4–0 באנפילד.
במשחק הגמר פגשה את טוטנהאם הוטספר וניצחה 2–0, משערים של מוחמד סלאח ודיבוק אוריגי.
באוגוסט 2019 זכתה ליברפול בסופר קאפ האירופי עם ניצחון 5–4 בפנדלים על צ'לסי (לאחר תיקו 2–2 בתום 120 דקות).
בדצמבר 2019 המועדון זכה לראשונה בגביע העולם למועדונים, לאחר ניצחון בהארכה 1–0 על קבוצת פלמנגו הברזילאית משער של רוברטו פירמינו.
ב-24 בפברואר 2020 ניצחה ליברפול 3–2 את וסטהאם ובכך שברה הקבוצה שיא בכדורגל האנגלי של 18 ניצחונות רצופים ו-21 ניצחונות בית רצופים (השיא הקודם היה גם הוא של ליברפול, ב-1972).
ב-25 ביוני 2020, לאחר שיריבתה למאבק האליפות, מנצ'סטר סיטי, הפסידה לצ'לסי, הבטיחה ליברפול את האליפות ה-19 בתולדותיה והראשונה בעידן הפרמייר ליג, בפעם הראשונה לאחר 30 שנה ללא אליפות.
הייתה זו האליפות שהושגה מעשית הכי מהר אי פעם בליגה מבחינת כמות משחקים (31), אך הכי מאוחר, באופן רשמי (סיום העונה), מבחינת התאריך (בשל פגרת מגפת הקורונה).
ב-26 ביולי 2020, ניצחה הקבוצה את ניוקאסל יונייטד בתוצאה 1–3, ובכך הגיעה הקבוצה ל-99 נקודות בעונת ליגה בודדת.
מספר זה הוא שיא כל הזמנים של הקבוצה, ושני בהיסטוריית הליגה האנגלית רק למנצ'סטר סיטי שהגיעה ל-100 נקודות בעונת .
זו הייתה הפעם הראשונה שאלופה מכהנת סופגת שבעה שערים מאז 1953, אז הייתה זו סנדרלנד שניצחה את ארסנל 1–7, והראשונה בעידן הפרמייר ליג.
ב-3 בנובמבר 2020 ניצחה ליברפול 0–5 את אטאלנטה במסגרת ליגת האלופות.
היה זה הניצחון הגדול ביותר אי פעם של קבוצה אנגלית על יריבה איטלקית במפעלים האירופיים.
ב-19 בדצמבר 2020 ניצחה הקבוצה 0–7 את קריסטל פאלאס.
היה זה ניצחון החוץ הגבוה ביותר של המועדון בתולדות הפרמייר ליג.
בין החודשים אפריל 2017 לינואר 2021 לא הפסידה הקבוצה משחק ליגה ביתי במסגרת הפרמייר ליג במשך 68 משחקים.
ב-21 בינואר 2021 נכנעה הקבוצה 0–1 לברנלי ובכך נשבר הרצף.
ב-27 בפברואר 2022 זכתה ליברפול בגביע הפוטבול ליג לראשונה מאז עונת 2011/2012 לאחר ניצחון על צ'לסי בדו-קרב פנדלים 10–11 לאחר תוצאת 0-0 בתום 120 דקות.
ליברפול ניצחה את כל ששת המשחקים בשלב המוקדם והייתה לקבוצה האנגלית הראשונה שמנצחת את כל ששת המשחקים בשלב הבתים.
את עונת 2022/2023 פתחה ליברפול בזכייה ראשונה במגן הקהילה לראשונה מאז 2006, לאחר שגברה על מנצ'סטר סיטי בתוצאה 1–3. במחזור הרביעי של העונה, ב-27 באוגוסט 2022 רשמה ליברפול את הניצחון הגדול בתולדותיה בפרמייר ליג, כשגברה 0–9 על בורנמות'.
בהמשך אותה עונה הקבוצה רשמה ניצחון היסטורי נוסף, 0-7 על מנצ'סטר יונייטד.
בעונת 2023/2024 היוותה ליברפול לאורך רוב העונה מועמדת רצינית לאליפות, אך לבסוף איבדה אותה למנצ'סטר סיטי, וכן גם את המקום השני לארסנל.
בסיום אותה העונה עזב יורגן קלופ את הקבוצה, לאחר שמונה עונות כמאמן.
במקומו מונה לתפקיד ארנה סלוט ההולנדי, שאימן קודם לכן את פיינורד.
בעונתו הראשונה של סלוט בתפקיד, זכתה ליברפול באליפות ה-20 בתולדותיה והשתוותה למנצ'סטר יונייטד בראש טבלת הזכיות באליפות אנגליה אי פעם.
ביוני 2025 הוחתם בקבוצה פלוריאן וירץ הגרמני מבאייר לברקוזן תמורת 130 מיליון אירו, מה שהפך אותו לרכש היקר בתולדות הפרמייר ליג.
לאורך רוב ההיסטוריה צבע מדי הבית של ליברפול היה אדום, אך בעת היווסדו של המועדון צבע המדים היה כחול.
מדים בצבעי כחול-לבן היו בשימוש עד שנת 1894, ולאחריה אומץ הצבע האדום כצבע העיר ליברפול.
ציור הליבר-בירד (הציפור של העיר ליברפול) המאפיין את המועדון אומץ בשנת 1901, אף על פי שנכלל בצורה רשמית בסמל המועדון רק מאז שנת 1955. ליברפול לבשה מדים בצבעי אדום-לבן עד שנת 1964, כאשר לאחריה שינתה את צבע התלבושת לאדום בלבד בעקבות החלטתו של המאמן ביל שאנקלי.
המשחק הראשון בו לבשה הקבוצה מדים אדומים בלבד היה נגד קבוצת אנדרלכט הבלגית.
צבעי מדי החוץ של המועדון היו ברוב העונות צהובים כולם או לבנים עם מכנס שחור, למעט מספר עונות חריגות.
בשנת 1987 אימצה הקבוצה תלבושת חוץ בצבע אפור, שהייתה בשימוש עד לעונת המאה של המועדון, 1991/92, בה הוחלפה התלבושת בתלבושת בצבעים ירוק ולבן.
במהלך שנות ה-90 החליפה הקבוצה את צבעי מדי החוץ מספר פעמים, בין היתר לצבעי זהב, צהוב בהיר, שחור ואפור.
בעונת 2008/09 התקבעה הקבוצה על צבעי האפור כמדי תלבושת החוץ.
לקבוצה גם תלבושת שלישית שנועדה לשימוש במפעלים אירופיים, אך בפועל משמשת גם כתלבושת משחק במשחקי הליגה האנגלית במצבים בהם תלבושת החוץ זהה לתלבושת הבית של קבוצת היריב.
תלבושת הקבוצה מעוצבת על ידי חברת ניו באלאנס, שהחליפה את חברת הבת שלה, וריור ספורטס, בתפקיד יצרנית המדים הרשמית של המועדון בעונת 2015/16. מהלך זה התבצע כחלק מתוכניותיה של החברה לחדור לשוק הכדורגל העולמי.
ליברפול הייתה הקבוצה האנגלית הראשונה שהשתמשה בלוגו של ספונסר על חולצת המשחק שלה, לאחר הסכם עם חברת היטאצ'י בשנת 1979. מאז, עוטרה תלבושת המועדון בסמלילי ספונסרים נוספים: "קראון פיינטס", "קנדי", "קרלסברג" ובנק "סטנדרט צ'רטרד".
סמל המועדון מבוסס, כאמור, על סמל העיר ליברפול, ציפור הליבר-בירד, שבעבר הוטמע בתוך מגן.
בשנת 1992, על מנת להנציח את עונת המאה של המועדון, השתמש המועדון בסמלו ב"שערי שאנקלי" שבאצטדיון אנפילד.
בעונה העוקבת, הוטמעו שני הלפידים בצידי הסמל כאות זיכרון לאסון הילסבורו בדומה לאלה שמצויים כאש תמידית באצטדיון אנפילד.
בשנת 2012 שינתה וריור ספורטס את סמל המועדון, בכך שהפכה אותו להיות דומה לזה שהוטמע במדי הקבוצה בשנות ה-70: שני הלפידים הועברו לאחורי הצווארון של תלבושת המשחק, שם הם נמצאים משני צדדיו של המספר 96, המציין את מספר ההרוגים באסון הילסבורו.
אצטדיון אנפילד נבנה בשנת 1884 סמוך לסטנלי פארק שבליברפול.
במקור שימש האצטדיון דווקא את מועדון הכדורגל אברטון, עד אשר זה עבר לאצטדיון גודיסון פארק, לאחר מחלוקת לגבי דמי השימוש בו בינו לבין בעלי האצטדיון ומייסד קבוצת ליברפול לעתיד ג'ון הולדינג.
כאשר נותר עם מגרש ללא שימוש, הקים הולדינג בשנת 1892 את קבוצת ליברפול, אשר מאז ועד היום שיחקה באצטדיון.
בתקופה זו הכיל האצטדיון כ-20,000 מקומות, אם כי במשחק הבכורה בו נכחו רק 100 צופים.
בשנת 1906 נקרא באופן רשמי אחד מיציעי האוהדים שמאחורי קו רוחב המגרש "הקופ", על שם גבעה שהיוותה מחנה קרב במהלך מלחמת הבורים השנייה, בה נהרגו יותר מ-300 אנשים מגדוד הלנקשייר, רובם מהעיר ליברפול.
בשיאו, יכול היה היציע לאכלס 28,000 צופים והיווה את היציע הגדול ביותר בעולם הבנוי ממפלס אחד.
אצטדיונים רבים באנגליה השתמשו בשם "הקופ" לתיאור יציעי האוהדים שלהם, אך זה שבאנפילד היה הגדול ביותר בזמנו.
יציע זה יכול היה לעיתים להכיל יותר אנשים מאשר אצטדיונים שלמים.
בשיאו אכלס אצטדיון אנפילד יותר מ-60,000 צופים, ועד שנות ה-90 של המאה ה-20 היה בעל תפוסה של 55,000 מקומות.
לאחר פרסומו של דו"ח טיילור, שניתן בעקבות אסון הילסבורו ובהוראת חוקים נוספים מצידה של הפרמייר ליג האנגלית, אולצה ליברפול להפוך את אנפילד לאצטדיון בעל מקומות ישיבה בלבד בעונת 1993/94, ובכך הקטינה את תכולתו ל-45,276 מקומות ישיבה.
ממצאי דו"ח טיילור הביאו להקמתו של יציע הקמלין רואד, בשנת המאה להיווסדות המועדון, 1992, ולציון שנת המאה שונה שמו ל"יציע המאה".
זהו היציע שלצידי אחד מקווי האורך של המגרש.
בסוף שנת 1998 נבנה מפלס נוסף ביציע המאכלס בין היתר את אוהדי הקבוצה האורחת, יציע ה"אנפילד רואד", המצוי מאחורי קו הרוחב שממול ליציע ה"קופ".
בנייה זו הגדילה את מספר המקומות באצטדיון, אך גם גרמה למספר בעיות.
בתחילת עונת 1999/00 הורגשו מספר רעידות ביציע העליון החדש, ובעקבות כך הוכנסו מוטות תמיכה ליציע זה.
התוכנית, שאושרה בפברואר 2005, הגיעה לאישור מועצת העיר ליברפול כשנה מאוחר יותר, כדי להבטיח שהאצטדיון החדש – אצטדיון סטנלי פארק – יעמוד בתקנות הבנייה, אולם התוכנית לבניית אצטדיון נגנזה בשל קשיים בגיוס ממון לבנייתו.
מרכז האימונים AXA הוא מתחם האימונים הראשי של ליברפול, הממוקם בקירקבי שבמחוז מרזיסייד.
המתחם נפתח בנובמבר 2020 ונועד לרכז לראשונה במקום אחד את פעילות הקבוצה הבוגרת ומחלקת הנוער של המועדון, תוך החלפת מתחם האימונים ההיסטורי Melwood.
המתחם תוכנן באופן ייעודי לצורכי מועדון כדורגל מקצועני, ומשלב בין מתקני אימון עילית, מערך שיקום מתקדם ומדעי הספורט, לצד משרדי צוות האימון, האנליטיקה והסקאוטינג.
בתכנון האדריכלי נעשה שימוש בחומרים טבעיים ועמידים, ונקבע איזון בין אזורי עבודה מקצועיים לבין אזורי מנוחה ורווחה לשחקנים.
כבעלים של אצטדיון אנפילד ומייסד הקבוצה, ג'ון הולדינג היה יושב הראש הראשון של הקבוצה, תפקיד אותו אייש מיום הקמת המועדון ב-1892 ועד 1904. ג'ון מקנה היה מחליפו של הולדינג לאחר פרישתו.
לאחר מכן הפך מקנה לנשיא קבוצת הכדורגל.
עמדת יושב הראש אוישה על ידי מספר אנשים שונים, עד להגעתו של ג'ון סמית בשנת 1973, שהיה בנו של אחד ממחזיקי מניות הקבוצה.
תחת ניהולו של סמית ועד לפרישתו בשנת 1990 חווה המועדון את תקופתו הטובה ביותר בכל הזמנים.
יורשו היה נואל וייט שנכנס לתפקיד יושב הראש בשנת 1990. באוגוסט 1991 הפך דייוויד מורס, שמשפחתו החזיקה בשליטה על המועדון למעלה מ-50 שנה, ליושב ראש הקבוצה.
דודו, ג'ון מורס, היה גם בעל מניות בליברפול, ובמקביל יושב ראש קבוצת אברטון בין השנים 1961–1973. מורס החזיק ב-51% ממניות המועדון, עד שבשנת 2004 החליט לאפשר קבלת הצעות לרכישת החזקותיו במניות החברה.
מורס החליט לבסוף למכור את מניותיו במועדון לאנשי העסקים האמריקאים ג'ורג' ג'ילט וטום היקס ב-6 בפברואר 2007. הערכת השווי שניתנה למכירה, הכוללת את חובות המועדון, הייתה £218.9 מיליון.
צמד האמריקאיים שילם £5,000 למנייה, או £174.1 מיליון לכל המניות ו-£44.8 מיליון לכיסוי חובות החברה.
חילוקי דעות בין ג'ילט והיקס, וחוסר תמיכה מצד האוהדים, הביאו את הזוג להחלטה למכור את שליטתם במועדון.
מרטין ברוטון מונה ליושב ראש המועדון ב-16 באפריל 2010 על מנת לפקח על המכירה.
במאי 2010 פורסמו דו"חות הקבוצה שהצביעו על חובות בסדר גודל של £350 מיליון (כתוצאה מהלוואה ממונפת) והפסדים של £55m מיליון, דבר שגרם לפירמת ראיית החשבון KPMG לשנות את חוות דעתה על הדוח"ות הכספיים של החברה שלהם.
נושי המועדון, ביניהם הרויאל בנק של סקוטלנד, לקחו את ג'ילט והיקס לבית המשפט על מנת להכריח אותם להמשיך במכירת שליטתם בקבוצה, בעצם הנכס העיקרי של החברה.
בהחלטת בית משפט אולצו צמד האמריקאים למכור את החזקותיהם בקבוצה.
לזוג ניתנה זכות ערעור על ההחלטה, אך הקבוצה נמכרה בסופו של דבר ב-15 באוקטובר 2010 לקבוצת ספורט פנוואי עבור £300 מיליון.
דו"ח משנת 2010 העריך את סמלה המסחרי ונכסיה הבלתי מוחשיים ב-£141 מיליון, עלייה של £5 מיליון מהשנה הקודמת.
ליברפול קיבלה קבוצת דירוג אג"ח של AA (דירוג גבוה).
באפריל 2010 דורגה ליברפול על ידי המגזין פורבס כמועדון השישי בערכו בעולם, אחרי מנצ'סטר יונייטד, ריאל מדריד, ארסנל, ברצלונה ובאיירן מינכן.
שווי החברה הוערך בכ-$822 מיליון בניכוי חובות.
פירמת ראיית החשבון הבין-לאומית דלויט טוש טומטצו דירגה את ליברפול שמינית בעולם מבחינת הכנסות מועדון.
בשנת 2011 דיווחה ליברפול על הפסדים שנתיים בגובה £49.4 מיליון, על אף שמספר זה לא כולל הכנסות מכניסת הספונסר החדש, וריור ספורטס, בסך £25 מיליון.
בעונת 2011/12 הוציא המועדון €142 מיליון על משכורות, כמעט כמו באיירן מינכן ופי 2.5 מבורוסיה דורטמונד.
יו"ר הקבוצה הוא איש העסקים האמריקאי-יהודי טום ורנר.
היריבות המוקדמת ביותר של הקבוצה היא זו עם השכנה העירונית, אברטון, והמשחקים בין השתיים מכונים "הדרבי של ליברפול" או "המרזיסייד דרבי".
במאזן בין השתיים, מובילה ליברפול עם 90 ניצחונות לעומת 66 ניצחונות לאברטון.
שיאן ההופעות במרזיסייד דרבי הוא נוויל סאות'הול (אברטון).
מלך השערים של משחקי הדרבי בין השתיים הוא איאן ראש הוולשי ששיחק בליברפול עם 25 שערי דרבי.
מן הצד השני ישנו דיקסי דין מאברטון עם 19 שערים.
יריבה נוספת של ליברפול היא מנצ'סטר יונייטד.
מבין כל יריבותיה של ליברפול בצמרת לאורך השנים, רוב היריבות היו מאזור לונדון (צ'לסי, ארסנל, קווינס פארק ריינג'רס ועוד) כאשר מאזורה של ליברפול, אזור צפון-מערב אנגליה, ישנה מנצ'סטר יונייטד.
ליברפול ו"יונייטד" הם שני המועדונים המעוטרים ביותר בהיסטוריה של הכדורגל האנגלי, כאשר שתיהן יחד זכו ב-131 תארים שונים בכדורגל האנגלי והאירופאי (ליברפול – 66, מנ' יונייטד – 65).
לשם השוואה, העיר לונדון, לה מספר רב של קבוצות שזכו בתארים (ארסנל, צ'לסי, טוטנהאם הוטספר, קווינס פארק ריינג'רס, וסטהאם יונייטד, צ'רלטון אתלטיק ופולהאם) זכתה ב-104 תארים מ-7 מועדונים שונים (בהשוואה, כאמור, ל-130 כאלו בארונותיהם של שני מועדונים בלבד).
אליפות אנגליה: 20 (שיא משותף)
הנתונים נכונים ל-25 במאי 2025 ומתייחסים לכל המסגרות.
השחקנים מסומנים בירוק שיחקו לאורך כל הקריירה שלהם בליברפול.
בליברפול שיחקו שלושה כדורגלנים ישראליים: אבי כהן, רוני רוזנטל ויוסי בניון.
המועדון הוציא משימוש את החולצה מספר 20, שהייתה שייכת לדיוגו ז'וטה.
(מושאל לאסטון וילה עד 30 ביוני 2026)
ליברליזם קלאסי היא אסכולה חברתית, מדינית, פילוסופית ופוליטית, שבליבה נמצאים עקרונות חירויות הפרט והיא בעלת תפקיד משמעותי בעיצוב של העולם המערבי ממגוון בחינות, ממדינית ועד חברתית.
מתוך הליברליזם הקלאסי המוקדם שפרח מבחינה אידאולוגית במאה ה-18, התפתחו התורות המדיניות והחברתיות של שמרנות וליברליזם.
בין העקרונות שמקורם בליברליזם קלאסי נמצאות אבני היסוד של דמוקרטיה ורפובליקה מודרניים ומונרכיה חוקתית, כגון הפרדת הרשויות ושקיפות ממשלתית.
המהפכה המהוללת ומגילת הזכויות שנחקקה בעקבותיה, כמו גם המהפכה האמריקאית וחוקת ארצות הברית שנוסחה בעקבותיה, מבוססות על עקרונות הליברליזם הקלאסי.
בין ההוגים המוקדמים של הליברליזם הקלאסי ניתן למנות אישים כגון ג'ון לוק, אדם סמית, דייוויד יום ואדמונד ברק.
האבות המייסדים של ארצות הברית, ובהם אלכסנדר המילטון, ג'יימס מדיסון ותומאס ג'פרסון היו כולם הוגים ליברלים קלאסיים.
לסיעה רדיקלית של הליברליזם הקלאסי, שעיקרה התבסס על הוגים צרפתים שנטו לאוטופיה כגון ז'אן-ז'אק רוסו, הייתה השפעה מכרעת על פריצתה ועל מהלכה של המהפכה הצרפתית ותוצאותיה.
הוגים מאוחרים, מן המאה ה-20, כוללים את הוגי האסכולה האוסטרית ואסכולת שיקגו בכלכלה, כגון פרידריך האייק, לודוויג פון מיזס ומילטון פרידמן.
ליברסיון הוא עיתון יומי צרפתי בעל קו שמאלני מתון, שנוסד בשנת 1973 על ידי ז'אן-פול סארטר, בני לוי וסרג' ז'ולי, בעקבות מהומות מאי 1968. הקו בהתחלה היה שמאלני קיצוני, אך התמתן בשנות ה-80 וה-90, ובעיקר כש-37% מהעיתון נרכש בשנת 2005 על ידי אדוארד דה רוטשילד.
זהו העיתון הצרפתי היומי הראשון שהקים אתר באינטרנט.
במקור, השם "ליברסיון" היה שמו של עיתון מחתרתי שהקימו ריימונד ולוסי אוברק ב-1941, בשתי מהדורות, לצפון ולדרום.
אחד הגיליונות הזכורים ביותר של ליברסיון היה זה של ה-22 באפריל 2002. לאחר שז'אן-מארי לה-פן הצליח לעלות לסיבוב השני בבחירות לנשיאות צרפת, יצא העיתון בשער שבו הייתה כתובה מילה אחת: non!
לאחר רכישת העיתון על ידי רוטשילד, הוא עבר מספר זעזועים שאיימו על קיומו.
לאחר שהעורך סרז' ז'ולי קרא לקוראי העיתון לתמוך באמנה ליצירת חוקה באירופה, נוצר קרע בין עמדות העיתון בנושא לעמדות רבים מקוראיו המסורתיים; וז'ולי פוטר בסופו של דבר על ידי רוטשילד.
ב-2006 שב לערוך אותו לורן ז'ופרן, שהיה העורך של "ליברסיון" בין 1996 ו-1999 במקומו של ז'ולי.
חרף זאת, המשיכו מצוקותיו הכלכליות של העיתון.
באמצע 2007 הצליח רוטשילד לגייס קבוצת משקיעים נוספת, בהם (בהשקעה זעומה יחסית, אך בעלת חשיבות ציבורית) הפילוסוף ברנאר-אנרי לוי.
בתמורה, נאלצו העיתונאים לאבד מעמד ייחודי: עד 2007 הייתה להם זכות החלטה על מהלכי העיתון.
בספטמבר 2020 מונה דב אלפון לעורך הראשי של העיתון.
בשנת 2011, התפוצה הממוצעת בתשלום הייתה 119,759. לעיתון יש גם אתר שמושך 150,000 מבקרים ביום בממוצע ומפרסם כמה מוספים כמו נקסט, מגזין תרבות שיוצא בכל שבת ראשונה בחודש ואתר דיגיטלי, Ecran.fr.
ליבְּרציה, באסטרונומיה, היא שם כולל למספר תופעות פיזיקליות, המאפשרות תצפית מפני השטח של גוף המוקף בלוויין נעול כבידתית על אותו לוויין, כך שיותר ממחצית שטחו של הלוויין ניתנת לצפייה מהגוף המוקף.
ליברציה מתייחסת בדרך כלל לתופעה הנצפית בירח אולם היא מתקיימת בגופים שמימיים רבים הנעולים כבידתית לגוף שאותו הם מקיפים.
שמה של התופעה נגזר מ-"libro" (התנודדות, שיווי משקל, בלטינית) והעובדה שהליברציה היא תנועה מחזורית הלוך ושוב של פני הלוויין הנצפים.
הליברציה של הירח מאפשרת לצפות מכדור הארץ בכ-59% מפני השטח שלו.
הנעילה הכבידתית של הירח לכדור הארץ גורמת לכך שהוא משלים סיבוב סביב עצמו בזמן השווה לזמן שבו הוא משלים סיבוב סביב כדור הארץ, כך שבאופן קבוע רק צד אחד שלו מופנה לכדור הארץ, ואילו הצד השני מוסתר.
הליברציה של הירח היא שילוב של מספר תופעות שונות, המאפשרות לצפות במעט יותר מפני השטח של צד זה.
ליברציית קו רוחב נגרמת מכך שציר הסיבוב של הירח אינו ניצב למישור סיבובו סביב כדור הארץ, כפי שציר הסיבוב של כדור הארץ אינו ניצב למישור המילקה.
סטיית צירו של הירח גורמת לכך שהוא מפנה לסירוגין את קוטבו הדרומי ואת קוטבו הצפוני לכיוון כדור הארץ.
ליברציית קו אורך נגרמת מכך שמסלול ההקפה של הירח סביב כדור הארץ אינו מעגלי אלא אליפטי, על פי חוקי קפלר, ולכן מהירותו לאורך ההקפה משתנה.
מאחר שמהירות סיבובו של הירח סביב צירו היא קבועה, הסינכרון בין שתי מהירויות אלו אינו מושלם, ובחלקים שונים של החודש מופנים לכיוון כדור הארץ לסירוגין חלקים מעט מזרחיים או מערביים של פני הירח.
ליברציה יומית (מכונה גם ליברציה אופטית או ליברציית היסט) אינה תנודה פיזית של הירח, אלא תופעה אופטית הנגרמת מכך שעקב סיבוב כדור הארץ משתנה זווית הצפייה לכיוון הירח מנקודה נתונה.
כך, בעת זריחת הירח ושקיעתו ניתן לצפות באזורים החורגים מעט לצדו המזרחי או המערבי (בהתאמה).
בנוסף, קיימות שתי ליברציות נוספות שהשפעתן פחותה:
ליברציה טופוצנטרית היא תופעה אופטית הזהה בסיבותיה לליברציה יומית, ובעזרתה ניתן לצופים הנמצאים באזורים צפוניים או דרומיים מאוד על כדור הארץ לצפות באזורים צפוניים ודרומיים יותר של הירח (בהתאמה).
ליברציה זו אינה רלוונטית לצופה בודד.
ליברציה חופשית (מכונה גם ליברציה פיזיקלית) היא תנודתיות זעירה של מסת הירח בשלושת צירי המרחב במחזור שאורכו מספר שנים.
תנודתיות זו נובעת ככל הנראה מפגיעות מטאוריטים גדולות שאירעו בעבר הרחוק.
עוצמת הליברציה החופשית הולכת וקטנה עם הזמן עקב השפעות כבידת כדור הארץ.
לליברציה זו אין כמעט השפעה על השטח הנצפה של הירח, אולם יש לה חשיבות מדעית רבה בשל העובדה שמדידתה המדויקת מספקת מידע על חלוקת המסה של הירח והרכבו הפנימי.
היסטוריה של מדידות וחישובי ליברציה
תופעת הליברציה הייתה מוכרת כבר מימי קדם, אולם רק במאה ה-17 אפשרה המצאת הטלסקופ את מדידתה וחקירתה המדעית.
בשנת 1647 פרסם האסטרונום הפולני יוהנס הווליוס את המפה הראשונה של הירח, שבה מסומנים במדויק גבולות הליברציה.
במאה ה-18 וה-19 פיתחו אסטרונומים ומתמטיקאים כלגראנז' ולפלס מודלים מתמטיים המסבירים את הנעילה הכבידתית והליברציות של הירח, במסגרת מחקריהם בתחום תנועת גרמי השמים.
שימוש בכלים חישוביים מורכבים אפשר את קיזוזן של הליברציות העיקריות ומדידתן של הליברציות החופשיות, שמידתן זעירה ומחזורן ארוך ביותר.
מדידות אלו מהוות כלי חשוב להבנת הרכבו הפנימי של הירח.
ליברפול היא עיר הנמל השנייה בגודלה ובחשיבותה באנגליה בפרט, ובממלכה המאוחדת בכלל.
ב-2004, הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, עד להסרתה מרשימה זו, ב-2021.
ליברפול שוכנת בצפון-מערב אנגליה במחוז מרזיסייד, מצפון לשפך הרחב של נהר המרזי לים האירי.
מעבר לשפך, מדרום, שוכנת העיר ברקנהד, שהיא חלק מנמלה של ליברפול.
בין שתי הערים מקשרת מנהרה ארוכה העוברת בקרקעית הנהר בליברפול.
בשנת 1190 נקרא יישוב זה בשם ליברפול שמשמעו "אגם עם מים בוציים".
בשנת 1207 נוסדה במקום עיר, כפי שמצוין במכתבו של המלך ג'ון, המזמין מתיישבים לעבור ולגור בעיר, כיוון שהמלך רצה לבנות נמל חדש באזור, שכן הנמלים האחרים באזור היו בשליטת הרוזן מצ'סטר.
הנמל שימש נקודת מוצא לכוחות צבא שנשלחו לאירלנד.
בעיר נבנתה מצודה שנהרסה בשנת 1726. במהלך ימי הביניים הייתה העיר ללא כל חשיבות כלכלית ואסטרטגית.
במאה ה-16 התגוררו בעיר פחות מ-500 תושבים.
במהלך מלחמת האזרחים נערכו באזור מספר קרבות והנסיך רופרט מהריין הטיל מצור על העיר למשך 18 ימים, בשנת 1644. בשנת 1571 פנו תושבי העיר למלכה אליזבת הראשונה בבקשה שתקל את נטל המסים על העיר.
בשנת 1699 עבר חוק בפרלמנט שהפך את העיר לקהילה מקומית עצמאית.
החל מתקופה זו החלה העיר לגדול, והפכה לעיר השנייה בגודלה בבריטניה.
במאה ה-18 המסחר הרב מאיי הודו המערבית עבר דרך העיר וסייע לשגשוגה הכלכלי.
המבדוק הרטוב הראשון נבנה בעיר בשנת 1715 והיה למבדוק הרטוב הראשון בבריטניה.
הרווחים מהסחר בעבדים בתקופה זו הביאו לפיתוח העיר וכן לגידול האוכלוסייה השחורה בעיר.
בתחילת המאה ה-19 עבר דרך נמל ליברפול 40% מהסחר העולמי.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית נבנו בליברפול ספינות עבור הקונפדרציה.
בשנת 1880 הפכה ליברפול לעיר.
בתחילת המאה ה-20 המשיכה אוכלוסיית העיר לגדול, ובשנת 1930 הגיעה לכ-850,000 תושבים.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה העיר כנמל ובסיס ראשי עבור שיירות אוניות הסוחר שחצו את האוקיינוס האטלנטי ויחידות הצי הבריטי שליוו אותן.
בהפצצת ליברפול נפגעה העיר בלמעלה מ-80 הפצצות גרמניות, שבהן נהרגו "רק" כ-2,500 תושבים, אולם למעלה ממחצית מהעיר נהרסה וכ-11,000 בתים נהרסו כליל.
לאחר המלחמה נבנתה העיר מחדש, אולם החלה לשקוע מבחינה כלכלית.
בשנת 1985 ירד מספר התושבים בעיר, בשל האבטלה הגבוהה, לכ-460,000 תושבים.
בשנת 1989 נהרגו 96 מאוהדי קבוצת הכדורגל של ליברפול במהלך משחק כדורגל שנערך באצטדיון הילסבורו בעיר שפילד - אירוע הידוע כאסון הילסבורו.
אירוע זה השפיע על העיר וקבוצת הכדורגל בצורה קשה מאוד.
הידועות שבהן הן הגלריה לאמנות וואקר וגלריית טייט ליברפול.
בעיר קיימת אוכלוסייה קתולית הגדולה באנגליה, ברובה ממוצא אירי.
השיר האירי הידוע הכתום והירוק (צבעים מסורתיים של קתולים אירים וקתולים ופרוטסטנטים) נכתב על ידי תושב העיר.
בשנת 1974 נפתח מסגד אל-רחמה שמתאים לכ-2,500 מתפללים.
בשנות ה-60 התפרסמה העיר כמקום מוצאם של חברי להקת הביטלס, אחת מלהקות הרוק החשובות בהיסטוריה.
חברי הלהקה ג'ון לנון, פול מקרטני, ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר, כולם נולדו בעיר.
בעיר תזמורת פילהרמונית שנקראת התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול.
ב-2008 נבחרה העיר להיות בירת התרבות של אירופה לשנת 2008 והושקעו 750 מיליון ליש"ט על מנת לשפר את פני העיר, בין היתר על ידי שיפוץ מרכז העיר, ובניית מערכת חשמליות.
על פי כללי התעתיק של האקדמיה ללשון העברית, יש לכתוב ליברפול ולא ליברפול.
אירוויזיון 2023 התקיים בעיר ליברפול.
בשנת 2004 הכריז אונסק"ו על העיר כאתר מורשת עולמית בשל חשיבותה להתפתחות המסחר בעולם, והשימוש הייחודי ברציפי הנמל שבה.
ביולי 2021 הוסרה ליברפול מרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשל בנייה מודרנית ששינתה את קו הרקיע.
הפעם השלישית בלבד שאתר כלשהו מוסר מהרשימה.
בליברפול מצוי חלון הויטראז' הגדול בעולם, בבניין הקתדרלה המטרופולינית של ליברפול, בניין הלבנים הגדול בעולם, ומערכת הרציפים הסגורה האינטגרלית הגדולה בעולם.
בקתדרלה האנגליקנית שבעיר מצוי העוגב הגדול בעולם וכן מערך הפעמונים הכבד בעולם.
בליברפול 3 אוניברסיטאות, אוניברסיטת ליברפול (הוקמה ב-1881 כשלוחה של אוניברסיטת ויקטוריה, הפכה לאוניברסיטה עצמאית ב-1903), אוניברסיטת ליברפול ג'ון מוריס (הוכרזה כאוניברסיטה ב-1992), ואוניברסיטת הופ ליברפול (הוקמה ב-1844).
תחת הנהר מרזי עוברות שלוש מנהרות - מנהרת רכבת ושתי מנהרות דרכים (מנהרת קווינסוויי ומנהרת קינגסוויי).
בשנת 2001 שונה שמו של "שדה התעופה ספיק", השוכן בקרבת העיר, לשדה התעופה ליברפול ג'ון לנון על שמו של זמר להקת הביטלס.
בשנת 2002 השתמשו כ-716,000 נוסעים בנמל ליברפול, המשמש בעיקר כנקודת מוצא למעבורות נוסעים לאי מאן ולאירלנד.
בתוך העיר מצויה מערכת רכבות הנקראת מרסירייל, שרובה תת-קרקעית.
בעיר היו בעבר שני עיתונים יומיים, הליברפול דיילי פוסט (עיתון בוקר) והליברפול אקו (עיתון ערב), ושניהם פורסמו על ידי אותה הוצאה לאור.
מאז 2012 רק האקו ממשיך לפעול בעיר.
כלכלת העיר התבססה במחצית השנייה של המאה ה-20 על התעשייה וכן על הנמל.
בשל ירידת כדאיותם של אלה, כשלה כלכלת העיר, ואחוזי האבטלה בה גדלו.
רק לאחרונה החלה כלכלת ליברפול להתאושש, ובין השנים 1995 ו-2002 גדל התוצר העירוני ב-6.3% לשנה.
כיום כלכלת העיר מתבססת גם על התיירות, ונעשים ניסיונות להפוך את העיר למרכז תרבות.
כן נבנים בעיר מלונות, מסעדות ומועדונים רבים.
העיר משמשת רקע לסרטים רבים המצולמים בה.
בליברפול שתי קבוצות כדורגל בולטות, ליברפול, המשחקת באצטדיון אנפילד ואברטון המשחקת באצטדיון היל דיקינסון.
ליברפול נחשבת לאחת הקבוצות הבכירות בכדורגל האנגלי והאירופי וזכתה בתארים רבים, ובהם 20 אליפויות אנגליה ושש זכיות בליגת האלופות.
בין הקבוצות מתקיים לעיתים מזדמנות הדרבי של ליברפול.
באמצע המאה ה-18, התיישבו יהודים בעיר.
תחילה, מנתה הקהילה כעשרים יהודים בלבד, אך בהמשך הלכה וגדלה עד שהייתה לשנייה בגודלה באנגליה, במאה ה-19, והמשיכה לגדול גם במאה ה-20. בית הכנסת האורתודוקסי, פרינסס רוד, שנחנך בעיר בשנת 1874, נחשב לאחד המרהיבים בעולם, וסימן ההיכר המיוחד שלו היה, שירת מקהלה מעורבת, של גברים ונשים השרים יחדיו.
בית הכנסת סגר את שעריו בנובמבר 2021, לאחר 147 שנות פעילות עקב עזיבת היהודים, הנובעת מעלייה למדינת ישראל לצד מעבר ללונדון ולמנצ'סטר, והיחלשותה של התפיסה היהודית המסורתית.
בית הכנסת יישמר, וייתכן, שיתקיימו בו אירועים של הקהילה מעת לעת.
לעיר ליברפול 6 ערים תאומות:
ליברפול פוטבול קלוב, או בפשטות "ליברפול", הוא מועדון כדורגל אורוגוואי מהעיר מונטווידאו, בירת אורוגוואי.
הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה באורוגוואי בעונת 1919. ישנה מחלוקת עד היום באשר לסיבה לשם המיוחד של הקבוצה.
גרסה אחת טוענת כי הקבוצה נקראה על שם העיר ליברפול באנגליה לאחר שהוקמה הקבוצה על ידי סטודנטים לגאוגרפיה שעשו עבודה על קו החוף של בריטניה והתאהבו בשם של עיר זו במהלך לימודיהם.
גרסה שנייה טוענת כי הוחלט להקים את הקבוצה על שם אחד המקומות בעולם ולכן לקחו גלובוס מסתובב, סובבו אותו ונעצו את האצבע בו, וזו נחתה על מיקומה של העיר ליברפול.
בעונת 2005/06 שונו המדים של משחקי החוץ לצבע אדום, כמו ליברפול הבריטית.
הקבוצה משחקת נכון להיום באצטדיון אסטדיו בלברדה, שהיה בעבר בבעלותה של קבוצת מונטווידאו וונדררס.
הקבוצה מעולם לא זכתה בתואר כלשהו, הן בליגה המקומית והן במשחקי הגביע, ונודעת כיום באורוגוואי כ"הקבוצה הגדולה היחידה ללא אף תואר" עד שנת 2023 בזכתה בליגה.
ליבש מַסרי-מישורי (1923 – 28 במאי 2009) היה רואה חשבון ומבקר פנים ישראלי, נשיא התאחדות עולי מצרים בין השנים 1962–1992, אסיר ציון ופעיל ציוני.
ליבוש מסרי מישורי נולד בעיר אלכסנדריה שבמצרים ולמד בבית הספר אגיון.
עבד בבית החרושת לסיגריות "קוטרלי" כדי לעזור בפרנסת הבית.
היה פעיל בתנועה הציונית, וממקימי תנועת החלוץ במצרים.
ב-1945, בעקבות ביקור רפאל רקנאטי ושליחי הסוכנות היהודית באלכסנדריה, הגביר את פעילותו להקמת המדינה.
הוא נרתם לפעולות ארגון "ההגנה", נשלח בחשאי לארץ ישראל לפעולות אחדות, ונפגש עם לובה אליאב, רפאל רקנאטי, עקיבא איגר ואנשי הסוכנות היהודית.
ב־30 במרץ 1947 נישא לפורטונה לבית קסוטו (1926–2006), דוגמנית במפעל "ריטה פומו" שסיפק בגדי יוקרה ללקוחות כגון המלכה פארידה ובנות המלוכה בארמון המלך פארוק.
הזוג נישא בבית הכנסת אליהו הנביא.
בשל פעילותו הציונית נעצר באלכסנדריה במאי 1948, ערב הכרזת המדינה, והיה עצור במחנה הריכוז באבו קיר כשנה וחצי.
בתו הבכורה נולדה בהיותו במעצר ונקראה "ציונה", כביטוי לאהבת ציון.
על דרכונו הוטבעה בצרפתית החותמת "הלוך ללא שוב" (Aller sans Retour).
המשפחה עלתה לישראל והותירה את כל רכושה ובני המשפחה במצרים.
תחילה שוכנו במעברת פרדס חנה ואחר כך נדדו בין מקומות שונים ברחבי ישראל.
הקימו את ביתם תחילה ברמלה ולאחר מכן ברמת גן.
לזוג נולדו עוד שלושה ילדים.
ז'קי (יעקב ) איזי (יצחק ) ואורה(קלרה)
התגייס למשטרת ישראל ובמקביל סיים את לימודיו בראיית חשבון וכלכלה בשלוחה של האוניברסיטה העברית.
עם סיום לימודיו עבד במשרד מבקר המדינה ולאחר מכן בחברת "דלק" ושימש כמבקר הפנים של החברה וחברות הבנות.
היה נשיא לשכת המבקרים הפנימיים וסגן נשיא לשכת רואי חשבון בישראל.
חיבר ספרים בתחומי הביקורת הפנימית, היה ממקימי קורסי ההכנה לבחינות מועצת רואי החשבון והביקורת.
היה מיוזמי החקיקה לגבי מיסוד מבקרים פנימיים ברשויות וגופים ציבוריים.
עמד במשך 30 שנה בראש התאחדות עולי מצרים בישראל ושימש כנשיא של התאחדות עולי מצרים.
במסגרת פעילותו בארגון הוביל את פעולות שימור המורשת של יהודי מצרים, יזם כנסים שנתיים וטיפח שיתופי פעולה עם גופים שונים, בהם התאחדות יוצאי מצרים בחיפה.
בין האירועים המרכזיים שארגן היה הקונגרס הראשון של הארגון, שהתקיים במלון הילטון תל אביב במאי 1983, אליו הגיעו מאות משתתפים מרחבי הארץ והעולם, בהם שגריר ישראל במצרים שמעון שמיר, שגריר מצרים בישראל מוחמד בסיוני שרי ממשלה וחברי הכנסת.
בין השאר גייס הארגון תרומות לשארית הפליטה במצרים, פעל לשימור בתי עלמין ובתי כנסת במצרים ומתן מלגות למעוטי יכולת מקרב יוצאי מצרים.
בית ההתאחדות שימש גם כספרייה וכמקום למפגש ולאירועי תרבות עבור יוצאי מצרים.
מישורי שימש גם כחבר הנהלת "ווז'אק", ארגון עולמי של יוצאי ארצות ערב, בראשותו של מרדכי בן-פורת.
באספות הארגון נידונה סוגיית רכוש היהודים, בתי הכנסת ובתי העלמין שנותרו במדינות ערב, וכיצד יש לדרוש ולתבוע את הרכוש שנותר; טפסים לתביעת הרכוש הועברו אל הממונה על התביעות במשרד המשפטים.
במהלך שיחות השלום עם מצרים, נשלחה בקשה מטעם התאחדות יוצאי מצרים בראשותו של מישורי, לשלב את נציגיה בשיחות השלום, ולחייב את המצרים לפצות את היהודים, אך הבקשה נדחתה.
ליברץ (בצ'כית: , בגרמנית: Reichenberg - רייכנברג) היא עיר בצפון צ'כיה, ובירת מחוז ליברץ.
העיר שוכנת לגדת נהר נייסה, למרגלות הרי ייזרה (Jizera).
במהלך המאה ה-19 – המאה ה-20 בעיר התגוררה קהילה גרמנית גדולה והוא היה מרכז של חבל הסודטים.
ליברץ היא העיר החמישית בגודלה בצ'כיה, בשנת 2021 התגוררו בעיר 104,340 תושבים.
יחד עם פרבריה, ממוקמת ליברץ במקום השלישי, אחרי פראג ופלזן.
7,000 סטודנטים לומדים בשבע פקולטות ומכון מיוחד אחד של האוניברסיטה הטכנית בליברץ מאז 1953 בתחום העברת הטכנולוגיה, לאוניברסיטה הטכנית בליברץ יש מסורת של מחקר בשיתוף פעולה הדוק במיוחד עם תעשיית הטקסטיל והרכב.
זה הבטיח מיקומים מצוינים לבוגרים.
יתר על כן, האוניברסיטה מעורבת ביותר מ-100 פרויקטים של מחקר בשווי של כמעט 3 מיליון דולר ובמחקר חוזים.
בעוד שהיא מחוברת ברחבי העולם, האוניברסיטה מבינה את אחריותה כמוסד הממוקם באופן ייחודי במרכז אירופה ועוסקת בפרויקטים חוצי גבולות.
ולדזיו ולנטינו ליברצ'ה , הידוע בשם הבמה ליברצ'ה, היה פסנתרן ובדרן אמריקאי.
בשיא תהילתו, בין שנות ה-50 לשנות ה-70 של המאה ה-20, ליבראצ'ה היה הבדרן בעל השכר הגבוה ביותר בעולם.
ליברצ'ה נולד בעיר וסט אליס, ויסקונסין שבארצות הברית להורים מוזיקאים.
אחיו התאום של ליברצ'ה מת בלידה.
אביו, סלווטורה ליברצ'ה היה מהגר איטלקי, אשר ניגן בקרן יער בתזמורת הפילהרמונית של מילווקי.
אמו, פרנסס זוקובסקי הייתה מורה לפסנתר אמריקנית ממוצא פולני.
ליברצ'ה החל לנגן בפסנתר בעת שהיה בן ארבע.
כנער, ליברצ'ה התפרנס מנגינה על פסנתר במועדוני לילה, אירועים, ושיעורי ריקוד.
בהמשך החל הופיע יחד עם התזמורת הסימפונית של שיקגו.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 ליברצ'ה הנחה את תוכנית הטלוויזיה "המופע של ליברצ'ה" אשר שודרה בסינדיקציה.
במשך זמן מסוים תוכניתו זכתה לרייטינג גבוה יותר אף מהתוכנית המצליחה "לוסי אהובתי".
בהמשך שנות ה-50 שיחק בתפקידים קטנים במספר סרטי קולנוע.
במהלך שנות ה-50 ליברצ'ה הוציא לשווקים מספר אלבומים שהופקו על ידי קולומביה רקורדס.
ב-1955 החל להופיע באופן תדיר במועדון ריביירה שבלאס וגאס.
בשנת 1960 קיבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ב-1965 הופיע בסרט "אמריקה לאן?" בסצנה מפורסמת בה הוא מציע ללקוח את מוצרי הקבורה היוקרתיים של חברת קבורה.
ב-1966 הוא הופיע בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה האמריקנית "באטמן".
ב-1973 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי הראשון.
במהלך שנות ה-70 הפיע בתפקידי אורח בפרקים של סדרות הטלוויזיה "הנה לוסי", "קוג'אק", ו"החבובות".
לאורך שנות ה-70 ההופעות החיות של ליברצ'ה ערך בלאס וגאס זכו להצלחה רבה כאשר ליברצ'ה נהג להרוויח כ-300,000 דולרים מדי שבוע.
בשנת 1979 ליברצ'ה פתח בלאס וגאס את מוזיאון ליברצ'ה אשר הציג בין היתר את הפסנתרים שלו, מכוניות היוקרה שלו, וחפצים אחרים שהיו בבעלותו.
ליברצ'ה היה אספן ידוע של רהיטים עתיקים, פסנתרים עתיקים ומכוניות יוקרה.
אוסף הפסנתרים שלו כלל בין היתר פסנתרים שהיו שייכים לפרדריק שופן וג'ורג' גרשווין.
ב-1982 סקוט תורסון, מי שהיה מאהבו של ליברצ'ה בסתר בין השנים 1977 ל-1982, תבע מזונות מליברצ'ה.
על אף התביעה ליברצ'ה המשיך להכחיש את היותו הומוסקסואל.
בשנת 1984 התביעה יושבה מחוץ לבית המשפט כאשר תורסון קיבל 95,000 דולרים.
הופעתו האחרונה של ליברצ'ה התקיימה ב-2 בנובמבר 1986 ב"רדיו סיטי מיוזיק הול" שבניו יורק.
ליברצ'ה נפטר מאיידס שלושה חודשים לאחר מכן, בהיותו בן 67, בביתו שבפאלם ספרינגס, קליפורניה.
ליברצ'ה היה אחד מהידוענים הראשונים שנפטרו מאיידס.
Sandman" של להקת הקורדטס וכן בשירה של נינה סימון, "My baby just cares for me".
במאי 2013 שודר לראשונה סרט הטלוויזיה "חיי עם ליברצ'ה" (Behind the Candelabra) בבימויו של סטיבן סודרברג, עיבוד קולנועי לספרו האוטוביוגרפי של סקוט תורסון, בו מייקל דאגלס גילם את דמותו של ליברצ'ה, ומאט דיימון גילם את דמותו של תורסון.
ליבת השמש מוגדרת כאזור הנמצא בין מרכז השמש עד למרחק של 0.2 עד 0.25 רדיוס שמש מהמרכז ומכיל 34% ממסת השמש.
זהו האזור החם ביותר בשמש עצמה ובמערכת השמש כולה.
הצפיפות בליבה מגיעה עד ל-150 גרם לסנטימטר מעוקב (פי 150 מצפיפותם של מים נוזלים) והטמפרטורה קרובה ל-15,000,000 מעלות קלווין.
לשם השוואה, הטמפרטורה על פני השמש היא כ-6,000 מעלות קלווין.
הליבה מכילה פלזמה חמה וצפופה, בלחץ המוערך ב-265 מיליארד בר.
בליבה מתבצע תהליך ההיתוך הגרעיני המהווה את מקור האנרגיה של השמש.
ליברמור היא עיר במחוז אלמידה שבקליפורניה, ארצות הברית.
העיר שוכנת בשוליים המזרחיים של אזור מפרץ סן פרנסיסקו (The San Francisco Bay Area).
ליברמור נוסדה על ידי ויליאם מנדנהול (Mendenhall) ונקראה על שמו של רוברט ליברמור, ידידו וחוואי שהתיישב באזור בשנות הארבעים של המאה ה-19. בעיר שוכנת המעבדה הלאומית לורנס ליברמור, על שמו של הפיזיקאי ארנסט לורנס.
על שמה של המעבדה נקרא היסוד הכימי ליברמוריום, כך ששם העיר נכנס לטבלה המחזורית.
בחלקה הדרומי של העיר משתרעים כרמי גפנים.
העמק בו שוכנת ליברמור משתרע במרחק של 48 ק"מ ממזרח ומעבר לרכס הרי החוף הראשון שמקיף את אזור מפרץ סן פרנסיסקו.
עמק ליברמור משתרע בכיוון מזרח-מערב כשמעברי ההרים במזרח ובמערב מקשרים אותו לעמק המרכזי (Central Valley).
מעברי ההרים משמשים את מסילות הרכבת ואת הכבישים המהירים שמחברים בין שני העמקים.
אורכו של עמק ליברמור הוא כ-24 ק"מ ורוחבו הוא כ-16 ק"מ.
האדמה המקומית היא אדמת חצץ עם ניקוז מעולה.
קיימים כמה אתרי הפקת חצץ מחוץ לעיר.
האדמה החצצית והאקלים הים-תיכוני מעצימים את ריכוז הטעם של הענבים הגדלים באזור.
האקלים בליברמור הוא אקלים ים-תיכוני, אף על פי שהיא קרובה לאזור של אקלים צחיח למחצה בשל כמות המשקעים השנתית הנמוכה יחסית שלה.
האקלים מתאפיין בקיץ חמים עד חם ויבש וחורף מתון עד קר ולח (CSA על פי שיטת קפן).
הטמפרטורות בקיץ (יוני-אוקטובר) במהלך היום נעות בין 24-29 מעלות צלזיוס, אך מגיעות לעיתים ל-38 מעלות.
לילות הקיץ קרירים הרבה יותר בדרך כלל והטמפרטורות בהם נעות בין 10-16 מעלות צלזיוס.
הרוחות נושבות בעמק ממערב למזרח.
בערבי הקיץ נושבות רוחות קרירות המגיעות מהאוקיינוס השקט בדרכן לעמק המרכזי.
הרוחות, הנושבות במהירות של כ-14 קמ"ש, חזקות וקבועות דיין כדי שהגבעות של ליברמור יהיו מכוסות בטורבינות רוח.
החודשים יוני-ספטמבר יבשים באופן קיצוני והשמיים בהירים, אך בסוף הקיץ הלחות הסוב-טרופית חודר לעיתים לתוך עמק ליברמור ומביאה אתה ענני מונסון ובאופן שכיח פחות, סופות רעמים.
כמעט כל 370 המ"מ של המשקעים במשך השנה יורדים בחודשים ספטמבר-מאי, אך בערך במחצית מהימים השמיים בהירים.
חודשי השיא של הגשמים הם דצמבר-מרץ.
החודשים הקרים הם ינואר ומרץ, הטמפרטורות בהם נעות בין 13-3 מעלות צלזיוס ובבקרים שוררת לעיתים קרה.
טמפרטורת השיא בלילות החורף יכולה לרדת ל-4-7 מעלות מתחת לאפס.
שיא החום שנרשם בליברמור היה ב-3 בספטמבר 1950 ועמד על 46 מעלות צלזיוס ושיא הקור תועד ב-5 בינואר 1961 וב-9 בדצמבר 1972 ועמד על 8 מעלות צלזיוס מתחת לאפס.
לפני שהחל האזור בו ממוקמת ליברמור להיות חלק משטחו של המיסיון הפרנציסקני של סן חוזה (כיום בפרימונט), הוא היה מקום משכנם של שבטי האוהלון (Ohlone).
בכל מיסיון פעלו שניים או שלושה נזירים וחיל מצב של עד חמישה חיילים שסייעו לשמור על הסדר במיסיון ולשלוט על האינדיאנים.
כמו רוב האינדיאנים בקליפורניה, אלה שהתגוררו בסביבתו של מיסיון סן חוזה, הוכנסו אליו בכפייה, שם הם למדו ספרדית, את יסודות הדת הקתולית, מלאכת הבניה, מקצועות חקלאיים ורעיית בעליה חיים.
במקור, לא הייתה לילידים של קליפורניה מיומנות בחקלאות או בביות בעלי חיים, למעט כלבים.
האינדיאנים של המיסיון חיו במתחמים שהם בנו בעצמם בהנחיית הספרדים ובהם חיו הנשים והגברים בנפרד.
אוכלוסיית המיסיונים של קליפורניה הצטמצמה במהירות כאשר האינדיאנים נדבקו במחלות שמהן לא היו מחוסנים ושיעור תמותה של 50% לא היה נדיר.
בין השנים 1800-1837 שימש עמק ליברמור-אמדור בעיקר כאדמת מרעה לעדרי הבקר, הצאן והסוסים שהיו בבעלות המיסיון.
העדרים רעו בשטחי מרעה פראיים ולא מגודרים וכונסו אחת לשנה לצורך הפקת חלב ועורות.
בעלי החיים המתים הושארו להירקב או ששימשו טרף לדובי הגריזלי ששוטטו אז בקליפורניה.
תהליך החילון וסגירת המיסיונים של קליפורניה, כפי שדרשה ממשלת מקסיקו, גרם לכך שבין השנים 1834-1837 הועברו האדמות והרכוש של המיסיונים לאורך חופי קליפורניה לידיהם של כ-600 חוות.
לאחר שפורקו המיסיונים, הועסקו האינדיאנים ששרדו בחוות לגידול תבואות ובעלי חיים, שם הם קיבלו מקום מגורים ומזון, מעט בגדים ובדרך כלל לא קיבלו תשלום על עבודתם, תנאים דומים לאלה שקיבלו במיסיונים.
חלק מהאינדיאנים הללו חזרו לחיק השבטים שלהם.
ב-1839 הוענקו כמעט ללא תמורה 190 קמ"ר, שכיום מהווים את רוב שטחה של ליברמור, לחוואי רוברט ליברמור ולשותפו חוזה נוריאגה.
ליברמור (1799-1858) היה אזרח בריטי שירד מספינת סוחר בריטית שעגנה במונטריי ב-1822 הוא קיבל אזרחות מקסיקנית והמיר את דתו לקתוליות שנה לאחר מכן, כפי שנדרש לצורך קבלת אזרחות ולזכות ישיבה.
לאחר שעבד כמה שנים כמנהל עבודה בחוות שונות, נישא ליברמור ב-1838 לאלמנה מקסיקנית.
ב-1839, לאחר שקיבל חווה משל עצמו, הוא החל להתעניין בגידול גפנים וירקות ופירות ואף עסק בגידול בקר וסוסים.
בראשית שנות הארבעים הוא עבר עם משפחתו לעמק ליברמור והיה שם למתיישב הלבן השני, בנה שם את ביתו וב-1846 היה לראשון שנטע שם כרמי גפנים, מטעי אגסים וכרמי זיתים.
ביתו הראשון היה בית טיט.
לאחר שהאמריקנים השתלטו על קליפורניה ב-1847 ולאחר תחילת הבהלה לזהב ב-1848 החל ליברמור להתעשר ממכירת בקר לאלפי כורי הזהב שנהרו לקליפורניה.
שיעור האוכלוסייה הלבנה החל לעלות באופן מהיר וערכו של הבקר עלה.
באמצעות הונו החדש קנה ליברמור בשנת 1849 בית עץ שהובל בספינת מפרשים בהפלגה ארוכה סביב לכף הורן והיה לבניין העץ הראשון בעמק.
במהלך הבהלה לזהב, הייתה חוותו של ליברמור לתחנת עצירה ראשונה של מחפשי זהב ואנשי עסקים שנסעו מסן פרנסיסקו בדרכם לסקרמנטו ולאזור חיפושי הזהב.
ליברמור מת ב-1858 ונקבר במיסיון סן חוזה לפני שהוקמה העיר שנושא את שמו.
שטח חוותו חופף לרוב שטחה של העיר של היום.
העיר הוקמה בשנת 1869 על ידי ויליאם מנדנהול שהיה הראשון שפגש את ליברמור ב-1846 כאשר צעד יחד עם הגדוד הקליפורני של ג'ון פרימונט בדרכו לכבוש את הערים שסבבו את השטח שנתפס על ידי הפלגה הפסיפית של צי ארצות הברית.
משרד הדואר של ליברמור, שהיה ממוקם בביתו של ליברמור, פעל בין השנים 1851-1853. גרעין ההתיישבות הראשון צמח סביב בית מלון שהוקם ב-1864. משרד הדואר הרשמי נפתח ב-1869. באותה שנה חוברה העיר לרשת מסילות הברזל כאשר נפתחה המסילה בין אוקלנד לסקרמנטו, מה שהאיץ את פיתוחה של העיר.
בתי ספר פעלו בליברמור כבר בשנות השישים והלאה.
ב-1870 נפתח בית הספר התיכון הראשון.
בשנים הבאות התגלו מרבצי נפט ופחם באזור.
ב-1871 אירעה שרפה רחבת היקף והבתים שנבנו במסגרת תהליך השיקום מהווים את האזור בו נמצא היום מרכז העיר.
עד 1875 היו נהוגים בליברמור קרבות בין פרים לבין דוב גריזלי שניצוד.
עם התפתחותה של העיר הוקמה בה תחנת כיבוי אש, נבנו כנסיות, נפתח בנק וב-1876 נפתחה בה ספריה.
ליברמור הוכרזה באופן רשמי כעיר על ידי מדינת קליפורניה ב-15 באפריל 1876. בשנותיה הראשונות היא הייתה ידועה בשל המלונות הגדולים שלה שפעלו ברחובה הראשי, לפני שהם הוחלפו בבניינים גדולים יותר.
לאחר שנות השמונים של המאה ה-19 נודעה ליברמור בשל ענף היין המתפתח שלה.
בשל האקלים הים תיכוני שלה, אדמת החצץ, הימים החמים והלילות הקרירים, היא היוותה מיקום מצוין לגידול גפני יין וענף זה החליף את גידול התבואה.
במשך תקופה מסוימת בוצעה פעילות כרייה של כרומיט שהתגלה במקום.
ב-1885 הוקם מפעל לייצור לבנים שהעסיק מעל 100 עובדים.
ב-1886 חוברה העיר לקו טלפון וב-1889 הוארה העיר בתאורת גז.
ב-1890 הסתכם אורכם הכללי של רחובות ליברמור ב-32 ק"מ.
ב-1942 הוקם בעיר שדה תעופה ששימש להכשרתם של טייסי צי ארצות הברית.
המתקן פעל עד לתום מלחמת העולם השנייה.
בינואר 1951 העביר צי ארצות הברית את השטח לרשות הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית לשימוש המעבדה לקרינה של אוניברסיטת קליפורניה.
ב-1952 הקימה ממשלת ארצות הברית את המעבדה הלאומית לורנס ליברמור (LLNL), שנקראה על שמו של הפיזיקאי ארנסט לורנס.
המקום שימש כמעבדה השנייה, לאחר המעבדה הלאומית לוס אלמוס, למחקר בתחום האנרגיה הגרעינית.
המעבדה נוהלה על ידי אוניברסיטת קליפורניה.
את המעבדה ייסד וניהל במשך שנים אדוארד טלר.
ב-1956 הוקמו המעבדות הלאומיות סנדיה (Sandia).
שתי המעבדות מעסיקות כיום כמעט 8,000 עובדים ויחדיו הן מהוות את המעסיק הגדול ביותר בליברמור.
בתחנת כיבוי האש של ליברמור פועלת נורת להט חשמלית שעל פי ספר השיאים של גינס היא פועלת מאז שנת 1901. הנורה פועלת ברציפות כל השנים הללו להוציא הפסקות חשמל ולהוציא שלוש פעמים בהן היא נותקה ופורקה בעת מעבר לתחנות חדשות.
חוט הלהט של הנורה עשוי מפחמן.
ליברלנד, או הרפובליקה החופשית של ליברלנד (בצ'כית: Svobodná republika Liberland) היא מדינה לכאורה במזרח אירופה, אשר עצמאותה הוכרזה ב-13 באפריל 2015 על ידי ויט ידליצ'קה.
היא הוקמה על אזור של כ-7 קמ"ר בגדה המערבית של נהר הדנובה בין קרואטיה וסרביה, בשיתוף גבול יבשתי עם סרביה.
מאז מלחמות יוגוסלביה, כמה שטחים על הגבול מהווים מוקד למחלוקות, כגון האי של ווקובר; עם זאת, אזור זה (הידוע גם בשם גורנייה סיגה) נותר ללא דורש.
ידליצ'קה הוא חבר במפלגת האזרחים החופשיים הצ'כית, אשר מבססת את ערכיה על הליברליזם הקלסי, על אידאולוגיה זו הוא ביסס את חוקת ליברלנד.
הוא טוען שקיבל תגובות חיוביות ליוזמה, בעיקר ממפלגתו שלו ובנוסף לכך גם מחלק מחברי המפלגה הדמוקרטית ומפלגת הפיראטים צ'כית.
אף מדינה אינה מכירה בליברלנד.
השטח הוא בפועל תחת שליטה של קרואטיה, אשר מונעת גישה אליו מאנשים הקשורים לליברלנד וטוענים לריבונות עליו.
ויט ידליצ'קה, נשיא ליברלנד, טוען שלא סרביה, קרואטיה או כל מדינה אחרת טוענת ריבונות בשטח ולכן היא שטח הפקר (טרה נוליוס).
הגבול מוגדר בהתאם לשתי טענות גבול, קרואטית וסרבית, ואינו מתערב בריבונותה של מדינה אחרת.
ידליצ'קה הודיע כי הצהרה דיפלומטית רשמית תישלח בעתיד לקרואטיה ולסרביה, ומאוחר יותר לכל המדינות האחרות, עם בקשה רשמית להכרה בינלאומית.
לטענת הנשיא באוגוסט 2017, עד מועד זה נרשמו כ-450 אלף אנשים לקבלת אזרחות.
לפי הצהרותיו של ויט ידליצ'קה ולפי אתר האינטרנט של ליברלנד, המדינה דוגלת במוטו "חיה ותן לחיות" ובחופש אישי וכלכלי לתושביה.
מטרת המקימים היא לאפשר לאנשים ישרים לשגשג ללא דיכוי של ממשלות המטילות מגבלות ומיסים בלתי נחוצים.