tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כך למשל: הצהרותיו של לאון דגרל פעיל נאצי, שזכה לחסינות בספרד, בנושא השואה הביאו לתביעה נגדו מצד ניצולת השואה ויולטה פרידמן.
על אף שבתי המשפט המחוזיים בספרד היו לטובתו של דגרל, הוא הורשע לבסוף על ידי בית המשפט העליון הספרדי בזילות זכר הנספים בשואה, והוטל עליו קנס גבוה.
עבור אחדים הפטנט הזה משמש ככלי לכסות על פשעי אבותיהם במובן הפשוט ביותר."
בבריטניה הועלו האשמות כי היו אלו היהודים שגררו את בריטניה למלחמה מיותרת מול הנאצים, שכונתה "מלחמה יהודית".
היו אף שהאמינו כי בתקופה זו "היהודים ארגנו קונספירציה עולמית נגד בריטניה המסכנה והזקנה", שלפיה הציונים איחדו כוחות עם הסובייטים במטרה להוריד מכוחה של בריטניה.
האשמת היהודים בנאציזם הופיעה בקרב דוברי הצד הערבי במהלך מלחמת העצמאות.
כיום רעיונות אלו הפכו לנפוצים ופופולריים ביותר בבריטניה, כשהחל משנת 1967 השמאל החדש החל לתאר את המדיניות הציונית כלפי הערבים והפלסטינים כ"רצח עם", גישה שאומצה בקמפוסים החל מ-1970 על ידי הליברלים.
באפריל 2002 הוצג בpro-Pasok daily, Eleftherotypia קריקטורה תחת הכותרת: "השואה השנייה", בו הוצג חייל ישראלי שמן שמכוון אקדח על אישה ערביה דקה המרימה את ידה בכניעה, ותחתיה תמונתו המפורסמת של הילד בגטו ורשה מרים את ידיו.
הכיתוב לקרוא: "מכונת המלחמה של שרון מנסה לבצע שואה נוספת, רצח עם חדש".
אף על פי שהפעילות להקמתה של מדינת ישראל החלה הרבה לפני השואה, כשהשואה האטה את הפעילות הציונית, אחד מהשימושים העיקרים בהכחשת השואה היא בהתנגדות לקיומה של מדינת ישראל; בטענה כי השואה הומצאה על ידי הקורבנות על מנת לזכות באמפתיה ורמה מוסרית גבוהה.
אחד מהטיעונים היא שהשואה פרי מכונת הייצור של התעמולה היהודית-הציונית, על מנת למלא את מוחם של הגויים בעולם ברגשות אשם, כך שלא יביעו מחאה נגד שדידת הציונים את הפלסטינים ממולדתם, באכזריות נוראית.
במשך לאותו רעיון ז'וזה סאראמאגו, למרות היותו אתאיסט, פרסם בשנת 2002 בעיתון אל פאיס מאמר בעל אלמנטים מובהקים של אנטישמיות נוצרית עתיקה:
אזכור השואה נוכח בשיח הציבורי בישראל מצד מגוון רחב של עמדות בדיון הציבורי ובהתאם האשמות בזילות השואה מופנות לכיוונים מגוונים.
כך למשל בתקופת תוכנית ההתנתקות האשים הרמטכ"ל דאז דן חלוץ בזילות השואה את המתנחלים שתלו שלטים עם הכתובת "לא נשכח ולא נסלח", שלצידה תמונה של חיילים מפנים תושבים.
יד ושם כינה שימוש של חרדים באחת מהפגנותיהם בסמלי השואה "זילות זכר השואה".
זימבבואה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980).
עוד קודם לכן, בהיותה המושבה הבריטית רודזיה, השתתפה בשלוש אולימפיאדות: אולימפיאדת אמסטרדם (1928), אולימפיאדת רומא (1960) ואולימפיאדת טוקיו (1964), בהן לא זכתה להישגים משמעותיים.
ב-1965 הכריזה רודזיה באופן חד-צדדי על עצמאותה, ובראשה עמד איאן סמית', שהנהיג מדיניות מפלה כלפי השחורים, בדומה למשטר האפרטהייד בדרום אפריקה השכנה.
מקסיקו, שאירחה את המשחקים הבאים, ב-1968, לא כיבדה את הדרכונים הרודזים, ולכן לא השתתפה המדינה במשחקים אלה.
שבועות ספורים לפני פתיחתה של אולימפיאדת מינכן (1972) החליט הוועד האולימפי הבינלאומי, בלחץ מדינות אפריקה, לאסור על השתתפותה של רודזיה במשחקים.
לאחר שהסתיים שלטונו של סמית' ב-1980, ושינוי שמה של המדינה לזימבבואה, התאפשרה חזרתה של המדינה למשחקים.
לאורך השנים צברו הספורטאים הזימבבואים 8 מדליות, בהן 3 מדליות זהב.
ב-7 מהמדליות זכתה השחיינית קירסטי קובנטרי.
במשחקי החורף השתתפה זימבבואה רק באולימפיאדת סוצ'י (2014), אליה שלחה ספורטאי אחד.
המדליה האולימפית הראשונה לזכותה של זימבבואה הושגה כבר במשחקים הראשונים בהם השתתפה, אולימפיאדת מוסקבה.
נבחרת הנשים בהוקי שדה כלל לא הייתה אמורה להשתתף במשחקים, אך עקב החרם שהובילה ארצות הברית על המשחקים בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, ביטלו נבחרות רבות את השתתפותן, וזימבבואה נקראה למלא את מקומן.
הנבחרת החלה להתאמן רק שבוע לפני המשחקים, וזכייתה בתואר, לאחר שסיימה את משחקיה עם שלושה ניצחונות ושתי תוצאות תיקו, היוותה הפתעה גדולה.
יתר הספורטאים הזימבבואים לא רשמו הצלחות גדולות במוסקבה.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) היו שני הספורטאים הזימבבואים המצליחים ביותר זפניה נקובה, שסיים במקום ה-11 בריצת 10,000 מטר, והמתאגרף נדאבה דובה שהעפיל לשלב רבע הגמר.
באולימפיאדת סיאול (1988) העפילה הקופצת למים טרייסי קוקס לשלב הגמר בקפיצה מ-3 מטר, וסיימה במקום ה-12. באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים רץ המרתון טנדאי צ'ימוססה במקום ה-13. צמד הטניסאים ויין בלאק וביירון בלאק הגיעו כמדורגים במקום השמיני, אך הודחו כבר בסיבוב השני.
באולימפיאדת סידני (2000) שיפר צ'ימוססה את הישגו וסיים במקום התשיעי.
24 שנים לאחר המדליות האולימפיות האחרונות בהן זכו ספורטאיות מזימבבואה, זכתה השחיינית קירסטי קובנטרי ב-3 מדליות באולימפיאדת אתונה (2004).
קובנטרי זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב, במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
בשלושת המשחים קבעה שיאי אפריקה חדשים.
הטניסאים ויין בלאק וקווין אולייט הודחו בשלב רבע הגמר בידי ההודים מאהש בופאטי ולאנדר פאס.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) שמרה קובנטרי על תוארה ב-200 מטר גב, תוך קביעת שיא עולם חדש במשחה (2:05.24 דקות).
גם בשלב חצי הגמר ב-100 מטר גב קבעה קובנטרי שיא עולם חדש (58.77 שניות), אך בשלב הגמר לא הצליחה לשחזר את הישגה, וסיימה במקום השני אחרי נטלי קוגלין.
במשחה חצי הגמר ל-200 מטר מעורב אישי קבעה שיא אולימפי חדש (2:09.53 דק'), אך במשחה הגמר נכנעה לסטפני רייס, שקבעה שיא עולם חדש.
התוצאה שהשיגה קובנטרי במשחה הגמר, 2:08.59 דק', הייתה אף היא טובה משיא העולם שהיה בתוקף ערב המשחקים.
בנוסף להישגים אלה, זכתה קובנטרי במדליית כסף שלישית, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
פרט לקובנטרי, היו שני אתלטים זימבבואים קרובים למדליות בבייג'ינג.
נגונידזאשה מקושה סיים במקום הרביעי בקפיצה לרוחק, לאחר שהקובני איברהים קמחו עבר אותו בסנטימטר בקפיצה האחרונה שלו.
בריאן דזינגאי סיים במקום הרביעי בריצת 200 מטר.
באולימפיאדת לונדון (2012) לא הצליחה קובנטרי לשחזר את הישגיה.
היא סיימה במקום השישי במשחים ל-200 מטר גב ול-200 מטר מעורב אישי, ובמשחה ל-100 מטר גב לא הצליחה להעפיל לגמר.
רץ המרתון קאתברט ניאסנגו סיים במקום השביעי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שוב סיימה קובנטרי במקום השישי במשחה ל-200 מטר גב, ובמשחה ל-100 מטר גב לא העפילה לגמר.
המחלוקת הראשונה בה מופיע עניין זה הנה במעשה בו באו שני אנשים לבית דינו של רב נחמן לדון על בעלותה של קרקע שכל אחד טען שהיא שייכת לו.
לצד אחד היו עדים שהעידו שהקרקע של אבותיו ושהוא אף אכל את פירותיה במשך שלוש שנים (דבר שמקנה לו חזקה עליה) ואילו לשני היו עדים שהעידו רק שאכל את פירותיה במשך שלוש שנים.
רב נחמן פסק שיש לתת עדיפות למי שיש לו את העדים שמעידים שהקרקע הייתה שייכת לאבותיו, בשונה מרבא ולבסוף היא אכן ניתנה לו.
לאחר זמן הופיע בעל הדין השני והביא עדים שהקרקע של אבותיו דבר שערער את עליונות הראיות של בעל הדין הראשון.
רב נחמן פסק כי יש להחזיר את המצב לקדמותו ולהוציא את הקרקע מידי בעל הדין שלידיו ניתנה הקרקע בטעות.
לעומת זאת טען רבא כי יש לחשוש לכבוד בית הדין.
למרות זאת, פסק רב נחמן שאין לחשוש לכבוד בית הדין כאשר מבטלים בית הדין את פסקם הקודם, והביא ראיה לדבריו ממשנה אחרת שבה ברור שיש תנאים החולקים על כך, ולכן יכול הוא להסתמך על דעתו הקובעת כי אין לחשוש לזילותא דבי דינא, במקרים כאלו.
בגמרא לא מבואר מה יסוד הדין של זילותא דבי דינא.
כיוון אחד להסבר מופיע בדבריו של הרשב"ם:העולה מדבר הרשב"ם הוא שבמידה ובית הדין יחזרו בהם מפסיקתם, יצטייר הדבר כמגוחך בעיני הציבור ומכאן שתדמית בית הדין עלולה להיפגע.
ביסודו של דבר נראה שהחשש של זילותא דבי דינא נוגע לעניין תדמיתי-חיצוני, כיצד ייתפס בית הדין אחר מהלך שכזה, ואינו מבטא יסוד משפטי מהותי.
לעומת הרשב"ם, כיוון אחר עולה מדבריו של הראב"ן.
הראב"ן במסכת יבמות עוסק באריכות בדין של זילותא דבי דינא ובמהלך דיונו מקשר בינו לבין דין נוסף, המופיע במסכת יבמות - "מה כח בית דין יפה".
המקרה הנדון שם עוסק במצב בו אדם שלח גט לאשתו על ידי שליח, אך ביטל את הגט לפני שהגיע ליד האישה.
מדאורייתא, יש בכוחו של הבעל לבטל את הגט, ולפיכך האישה איננה מגורשת, אף אם הגיע הגט לידה.
אך תיקנו חכמים שאין לבטל את הגט, כדי למנוע תקלה.
לדעת רשב"ג, תקנה זו חלה אף בדיעבד, ואף אם ביטל את הגט, אין הוא מבוטל:במידה ונפסוק שכאשר הבעל ביטל את הגט - הגט מבוטל, אזי תקנת חכמים, האוסרת את הביטול עצמו, היא למעשה חסרת כל תוקף משפטי.
כדי להעניק עוצמה ומשמעות לתקנה, בהכרח חייבים לומר שגם בדיעבד הגט איננו בטל.
העיקרון "אם כן מה כח בית דין יפה" איננו מבטא עניין תדמיתי ואינו מצד זילותא דבי דינא אלא שיקול משפטי מהותי, הנוגע לתוקפו ועוצמתו של הדין.
הראב"ן מקשר בין הדין של "מה כח בית דין יפה" לבין הדין של זילותא דבי דינא ומעצם ההשוואה ניתן להסיק שגם דין זילותא דבי דינא מבטא יסוד מהותי-משפטי: פסיקה של בית הדין תקפה ושרירה, כל עוד לא הוכח בצורה חד משמעית שהפסק מוטעה.
יש מן הראשונים (יד רמה, ראב"ן) שהשתמשו בביטוי "קם דינא" בהקשר של זילותא, שבאופן מובהק מתייחס לכוחו של בית הדין ולא לשאלה התדמיתית.
לפי הראב"ן מסקנת רב נחמן היא כדעת רבא שחוששים לזילותא דבי דינא, אלא שלמרות שאת הפסק - לפי פירוש הראב"ן - ביצע לפני שרבא הקשה על דבריו מדבריו של רבי מנחם בר יוסי, הגמרא מסבירה שהוא לא טעה בה שכן חלוקים התנאים בכך, ויש גם דעה חולקת.
רוב הראשונים חלוקים על הראב"ן ופוסקים שלהלכה לא חוששים לזילותא דבי דינא.
נחלקו הראשונים האם קיימת זילותא דבי דינא רק כאשר נעשה מעשה על פי בית הדין.
לדעת התוספות והראב"ן, הגורם של זילותא דבי דינא קיים אפילו אם עדיין לא נעשה מעשה על סמך פסיקת בית הדין שכן קיימת זילותא בכך שהוא חוזר בו מפסקו.
ראשונים אחרים (הרמב"ן, הרשב"א) גרסו כי כאשר מדובר בפסק של בית הדין האמור להביא ליידי מעשה, כל עוד לא נעשה אותו המעשה - אין חשש לזילותא בביטולו.
זימבבואה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים ב, מעט לאחר הכרזת עצמאותה.
קודם לכן התחרו נציגי זימבבואה במסגרת השתתפות רודזיה במשחקים הפאראלימפיים.
מאז 1980 משתתפת זימבבואה בקביעות במשחקים, למעט המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) והמשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) מהם נעדרה.
במשחקי החורף לא נטלה זימבבואה חלק מעולם.
ברוב המדליות זכתה המשלחת הראשונה אותה שלחה המדינה למשחקים ב-1980, אז זכתה המשלחת ב-8 מדליות כסף ו-4 ארד.
במדליית הזהב הראשונה זכתה זימבבואה ב.
זימברולו שי וולטורולו (ברומנית: Zimbrulu şi Vulturulu) היה עיתון שיצא לאור במאה ה-19, ביאשי, בנסיכות מולדובה.
העיתון תמך באיחוד העתידי של נסיכות מולדובה עם נסיכות ולאכיה ומנוי שנתי לעיתון עלה שלושה מטבעות זהב.
גיליון בודד של העיתון, שנשלח לגאלאץ במאי 1858, זכה לפרסום מיוחד בשל הבולים שהודבקו עליו.
הגיליון היה העותק הראשון בחבילה של עיתונים, שנשלחו בדואר לגאלאץ ועל הגיליון הראשון הודבקו בולי הדואר במחיר משלוח החבילה.
בולי הדואר כללו שמונה בולי ראש פר, חמישה ברצף אחד, שניים בצמד ואחד בודד.
הבולים הם מהמהדורה השנייה של הבולים הראשונים של נסיכות מולדובה ונושאים את הכיתוב PORTO GAZETEI, שמשמעו תשלום דואר עבור עיתונים - אלה היו בולים מיועדים למשלוח עיתונות בדואר.
הגיליון המבוייל נמכר לאספן בולים בעל חנות ספרים והמשך גלגול הבעלות לא ידוע, אך בשנת 1969, בעלי העיתון המבוייל הציגוהו בתערוכת בולים, בסופיה וזכו בפרס הראשון של התערוכה.
בהמשך הבעלות על העיתון עברה לאספן שווייצרי ובשנת 2007, נמכר במכירה פומבית, ב-830.000 אירו, ליוסי חכמי, ישראלי תושב לונדון, בעבר מבעלי הפניקס חברה לביטוח.
זים הפולש היא תוכנית אנימציה אשר שודרה במקור בערוץ ניקלודאון בין השנים 2001 עד 2006. התוכנית שודרה בשידורים חוזרים בערוץ עד שנת 2013. הסדרה עוסקת בחייזר מהאימפריה האירקנית בשם זים שנשלח על ידי מנהיגיו למשימה חשאית: כיבוש כדור הארץ.
יחד עם עוזרו GIR הרובוט, המסתווה בתור כלב, ובעזרת תחפושת אדם מוזרה, הם מנסים למצוא את החולשות של כדור הארץ, כדי שהצי המלחמתי האירקני יוכל להרוס את הכוכב עד יסוד.
אבל חוקר העל-טבעי דיב מנסה בכל פעם לעצור אותם, וכך נוצרות מלחמות רבות בין זים לדיב.
בין 23 במאי 2015 - 4 באוגוסט 2021 יצא קומיקס באותו שם המבוסס על התוכנית על ידי המו"ל "אוני פרס" בשיתוף עם ג'ונן ואסקז , יוצר התוכנית, וערוץ ניקלודאון.
ב-16 באוגוסט 2019 יצא בנטפליקס סרט הממשיך את הסדרה, "זים הפולש: חור שחור לפניך" .
זים הוא חייזר מהאימפריה הארקנית, שרוצה להתקבל לעבודה כפולש.
כדי להיפטר מזים, שני מנהיגים של האימפריה שולחים אותו למשימה להשמיד את כדור הארץ, למרות שהם לא בטוחים שזה כוכב בכלל.
כדי להקטין את סיכויין לשרוד, במקום להביא לו רובוט עזר, המנהיגים מוסרים לו רובוט מקולקל.
להפתעתם, זים מגיע לכדור הארץ.
הסדרה היא על ניסיונותיו של זים להשמיד את כדור הארץ בזמן שדיב, חוקר על-טבעי, עוצר אותו.
זים - חייזר מרושע מהאימפריה האירקנית שנשלח על ידי המפקדים שלו למשימה שהיא בעצם דרך להרוג אותו במסווה אך בטעות מוצא את עצמו בכדור הארץ ולוקח עליו את המשימה להשמיד את כדור הארץ ללא הצלחה.
הוא מסתווה לילד עם בעיית עור ולפעמים אדם זקן עם כלב.
בעל אלרגיה למים אשר גורמת לעור שלו להישרף.
גיר - הוא רובוט מקולקל שמטרתו לעזור לזים להשמיד את כדור הארץ.
גיר מתנהג לרוב כמו ילד קטן אך לפעמים גם מתנהג בצייתנות (דבר זה מאופיין כשעיניו הופכות לאדומות).
דיב - דיב הוא ילד פרנואיד מהכיתה של זים, חושב שהוא היחידי שמבין שזים הוא חייזר.
מנסה לעצור את זים מלהשמיד את כדור הארץ ולהוכיח שזים הוא חייזר.
גאז - אחותו של דיב.
גאז היא לעיתים רחוקות עוזרת לאחיה במשימותיו.
גאז היא אדישה ומטילה אימה על אחיה כשהוא מעצבן אותה.
כמו אחיה גם היא מודעת לזהותו האמיתית של זים אך לא עושה שום דבר בנידון.
פרופסור ממברין - אבא של גאז ודיב, מדען מפורסם שיש לו תוכנית טלוויזיה על ניסוים במדע.
ממברין הורה יחיד, שיטת התקשור עם ילדיו זה בעיקר דרך מסך מעופף.
רוצה שדיב יעזוב את החקר על חייזרים ויחקור "מדע אמיתי" .ההמצאות שלו בדרך כלל ביזאריות אך לפעמים רציניות.
לעיתים קרובות עסוק מידי כדי להיות עם ילדיו.
גברת ביטרס - המורה של הכיתה שבה נמצא דיב וזים.
היא אישה גבוהה, רזה וזקנה, נטולת רגש וחמלה, בעלת סלידה צינית כלפי החיים.
היא נותנת עונשים מוגזמים כלפי תלמידיה.
הרבה פעמים היא הולכת כמו נחש ומופיע פתאום בצללים של אנשים.
נרמז בקומיקסים שהיא מלכת החרקים אשר מתכננת פלישה.
הגבוהים - המנהיגים של האימפריה האירקנית.
שונאים את זים ושלחו אותו ל"משימה מיוחדת וסודית" בכדור הארץ כדי להיפטר ממנו.
אוהבים לצחוק על זים ולהעמיד פנים שהם מתעניינים בו.
קיף - החבר הכי טוב לשעבר של זים.
זים אשר נמאס מנסיונותיו לבלות איתו ומחליף את עייניו בעיניים רובוטיות אשר שגורמות לדבר הראשון שקיף מסתכל עליו, סנאי, להראות כמו זים מה שגורם לו לרדוף אחריו.
זילה קלארק היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.
קלארק החלה את דרכה כשחקנית בטלוויזיה בשנת 1972. היא הופיעה במה יפית עמק נוי ב-1976, ובתפקיד סוזן ניפר ב"דומבי ובנו" (1983) המבוסס על הרומן מאת צ'ארלס דיקנס.
עוד השתתפה בפרק הראשון בסדרת הדרמה "פולדארק" (1975).
תפקידה הידוע ביותר הוא ג'יין בסדרת הטלוויזיה "ג'יין אייר" עיבוד לרומן באותו שם מאת שרלוט ברונטה.
הסדרה הופקה על ידי בארי לטס עבור ה-BBC והבמאי היה ג'וליאן אמייס.
קלארק שיחקה בתפקיד הנשי הראשי ולצידה כיכב טימותי דלטון בתפקיד אדוארד רוצ'סטר.
ב-1985 הייתה קלארק מועמדת על תפקידה כג'יין אייר לפרס CableACE לשחקנית הטובה ביותר בסרט או במיני-סדרה.
זילנדיה היא יבשת ש-94% משטחה נמצאים מתחת למי האוקיינוס השקט, גאולוגים אמריקנים משערים שזו היבשת השמינית במספר בכדור הארץ.
עם זאת לא קיים גוף מדעי רשמי המכיר ביבשת זו.
מדובר ביבשת שקועה כמעט לחלוטין של קרום יבשתי.
משוער שהיא שקעה לאחר התנתקות מגונדוונה לפני 83–79 מיליון שנים.
השם והמושג של זילנדיה הוצעו לראשונה על ידי ברוס לויידיק בשנת 1995, ותמונות לוויין מראות שהיא כמעט בגודלה של אוסטרליה.
רוב הקרקע (94%) נותרה שקועה מתחת לאוקיינוס השקט.
ניו זילנד היא החלק הגדול ביותר של זילנדיה שנמצא מעל פני הים, ואחריה קלדוניה החדשה.
זילנדיה מורכבת ברובה משני רכסים כמעט מקבילים, מופרדים על ידי בקע כושל, שבו התפרקות הבקע של היבשת נעצרת והופכת לגראבן מלא.
הרכסים מתנשאים מעל קרקעית הים לגבהים של כ-1500 מטרים, עם כמה איים סלעיים המתנשאים מעל גובה פני הים.
הנקודה הגבוהה ביותר בה היא כנראה הר קוק.
הרכסים הם סלע יבשתי, אך גובהם נמוך יותר מיבשות רגילות.
בעוד שעומק האוקיינוס השקט הוא בין ארבע לחמישה קילומטרים, ממוקמת זילנדיה בעומק של כאלף מטר בלבד.
עם זאת, עד לפיתוח יכולת טכנולוגית לצילום כולל של שטח כה גדול, לא ניתן היה להבחין בה כמאסה אחת.
לפי מדענים באיגוד הגאולוגים האמריקני, גודלה של זילנדיה חמישה מיליון קילומטרים רבועים, כמעט כגודלה של יבשת אוסטרליה.
הטענה לכך שזילנדיה היא יבשת בפני עצמה, נטענה על ידי ניק מורטימר והאמיש קמפבל בספרם משנת 2014, שכותרתו Zealandia: Our continent revealed תוך ציטוט של ראיות גאולוגיות ואקולוגיות התומכות בהצעה.
הבחנה אטימולוגית בין יבשת ליבשה
למרות הקרבה המילולית בין המילים "יבשה" ו"יבשת", בגאולוגיה ניתן להגדיר "יבשת" גם אם היא איננה יבשה וחלקה העיקרי מכוסה במים.
יחידה גאולוגית תוגדר כיבשת אם היא עונה על ההגדרות הבאות:
גובהה הממוצע עולה על עומק האוקיינוס שסביבה.
במקרה של זילנדיה, גובהה הממוצע הוא בעומק של כ-1,000 מטרים מתחת לפני הים, אך האוקיינוס בממוצע הוא בעומק של לפחות 4,000 מטרים.
היבשת עשויה מסלעים השונים מהאוקיינוס הסובב אותה.
בעוד שהאוקיינוסים מתאפיינים בקרקעית בזלתית, היבשות עשויות מסלעים אחרים כגון גרניט, ומצויים בה גם סלעים סדימנטריים (משקע) כמו גיר.
קרום כדור הארץ המצוי באוקיינוסים הוא דק יחסית ועוביו כ-8 קילומטרים.
ביבשות הקרום עבה יותר ומשתנה בהתאם לרכסי ההרים או תצורות חוף, לרוב מעל 10 קילומטרים בעוביו.
זילט הוא אי השוכן בצפון גרמניה, משתייך מנהלית למחוז שבמדינת שלזוויג-הולשטיין.
האי זילט הוא חלק מהאיים הפריזיים שבים ואדן, והוא האי הגדול מבין איי צפון פריזיה.
באי תופעת סחף אדמות המתרחשת בעקבות סערות גאות ושפל.
זילט, שמשתרע על שטח של 99 קמ"ר, מחובר מאז 1927 עם היבשת על ידי ההינדנבורג-דאם - מסילת רכבת באורך של 11 ק"מ.
האי מוכר בצורת קו החוף הייחודי שלו, קו החוף משתרע על כ־40 קילומטרים של חוף חולי, בתוך הפארק הלאומי של ים וודלדן בשלזוויג-הולשטיין (הפארק הלאומי הגדול ביותר במרכז אירופה).
אתרי תיירות באי כוללים את וונינגשטדט-בראדרופ וסטרלנד וקמפן.
זימבבואה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
עד כה, אף ספורטאי נוער מזימבבואה לא זכה במדליה אולימפית לנוער.
המשלחת הראשונה של זימבבואה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והייתה המשלחת הגדולה ביותר שזימבבואה שלחה עד כה.
המשלחת כללה 27 ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישגים בענף האתלטיקה שהעפילה לגמר ריצת 100 מטר נערים וריצת 3000 מטר נערות.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אופניים, טריאתלון, כדורגל ורכיבה וסיימו במקומות האחרונים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה עשרה ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפים.
המשלחת הגיעה להישגים פחות לעומת אולימפיאדת הנוער סינגפור בענף האתלטיקה כאשר העפילה רק לגמר ריצת 1500 מטר נערות.
אולם, היא שיפרה את מיקומה בענף הרכיבה.
המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים חתירה, טריאתלון ושחייה.
זילוח (פֶּרְפוּזְיָה) הוא מעבר נוזל דרך מערכת הדם או המערכת הלימפתית לאיבר או רקמה.
בדרך כלל מדובר במעבר מכלי דם נימיים לרקמה סמוכה.
במקרה של מערכת הדם הנוזל הוא דם, והוא מוביל חמצן, תאים וחומרי הזנה לרקמות שונות, ובמקרה של מערכת הלימפה מדובר בנוזל דמוי פלזמה המכיל חומרים ותאים שונים המנוקז מהרקמות.
זילוח נמדד כקצב מעבר הדם לרקמה, או נפח הדם ליחידת זמן (זרימת דם) ליחידת מסת רקמה.
היחידה הבינלאומית למדידת זילוח היא , אך היא לרוב מדווחת ביחידת ml/min/g בהקשרי גוף האדם.
נוזל הדם משמש כמוביל של חמצן, חומרי הזנה ותאי דם לבנים לכל הרקמות בגוף.
בכלי הדם הורידיים והעורקיים זורם הדם בצינור ואין מעבר לרקמות הסובבות את כלי הדם, אך בכלי הדם הנימיים יש שכבת תאים יחידה המפרידה בין הדם לבין הרקמה.
החומרים השונים עוברים לרקמה בפעפוע.
באמצעות מנגנון דומה, הדם מועשר בחמצן במעבר הגז לכלי הדם הסמוכים לנאדיות הריאה ומועבר לכל רקמות הגוף בזילוח.
באיברים בהם מתקיימת פעילות של סינון דם, כמו בכבד ובטחול, הקפילרות מתרחבות ומאפשרות מעבר איטי יותר של הדם בו לצורך סינון הנוזל (על פי מכניקת הזורמים, גידול ברדיוס הצינור מביא לזרימה איטית יותר של הנוזל), והזילוח בהן גבוה במיוחד.
רוב רקמות הגוף בבעלי חיים דורשות אספקה קבועה של דם עם החומרים השונים אותם הוא מוביל לכלל הרקמות, לקיום פונקציות ביולוגיות שונות.
זילוח לקוי גורם למגוון של בעיות רפואיות, בהן: מחלות כלי דם, מחלת לב כלילית, שבץ, מחלת העורקים הפריפריאליים ועוד.
הערכת איכות הזילוח בגוף יכולה להיעשות בהערכת צבע ומאפייני עורו של החולה, חום גופו והמילוי הקפילרי.
זילוח ירוד ברמה המערכתית יכול להעיד על הלם והוא מצב חירום.
ב-1920, אוגוסט קרוג זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה על גילוי מנגנון הוויסות של נימי הדם בשריר השלד.
קרוג היה הראשון שתיאר את התאמת זילוח הדם בשריר ובאיברים אחרים לדרישות באמצעות סגירת ופתיחת עורקים ונימים.
עבודתו נסמכה על גילוי מחזור הדם על ידי וויליאם הארווי ב-1628 וגילויו של מרצ'לו מלפיגי את הקפילרות ב-1661.
זילוח לקוי (Malperfusion) מתייחס לכל סטייה של הזילוח מהנורמה, אך לרוב נמצא בשימוש כדי לתאר היפופרפוזיה.
לזילוח לקוי השלכות רפואיות רבות.
רמות הזילוח מגוונות ושונות בין אדם לאדם, בהתאם לדרישת המטבוליזם אצלו.
לכן, רמות גבוהות או נמוכות של זילוח ביחס לממוצע הרקמות בגוף לא בהכרח מתארות מצב פתולוגי: למשל, רקמות הלב נחשבות בזילוח גבוה, כיוון שפעולתן המתמדת דורשת רמת זילוח גבוהה מהממוצע בשאר רקמות הגוף.
זילוח שונה גם בהתאם לתנאים ולצורכי הגוף: במקרה של רקמת העור, כמות דם נוספת מעל הנחוץ תזרום לעור לצורך שמירת ויסות טמפרטורת הגוף; בזמן התעמלות, החום הנוצר בשרירים מתפשט באמצעות הזילוח.
סוגים שונים של גידולים מתוארים כחמים וגדושים בדם מפני שהזילוח אליהם גבוה ביחס לשאר הגוף.
היפופרפוזיה והיפרפרפוזיה מתארים את מצב הזילוח ברקמה ביחס לרמה אשר מספקת את הצרכים המטבוליים של רקמה מסוימת, ולכן מונחים אלו מתארים מצב פתולוגי.
היפופרפוזיה הוא מצב בו הזילוח ירוד ביחס לנחוץ ברקמה.
דוגמה להיפופרפוזיה היא חסימה של כלי דם על ידי תסחיף אשר חוסם אותו.
לעומת זאת, היפרפרפוזיה, יכול להיגרם על ידי זיהום שהמאבק בו גורם לגוף להגדיל את זרימת הדם לאזור, לכן אזור מודלק יהיה חם, אדום ולעיתים ניתן יהיה לחוש בו דופק.
מאפיינים אלו מאפשרים לעיתים לזהות מוקדי דלקת באמצעות זילוח.
איסכמיה (חסימת כלי דם) יכולה להיווצר עקב היפופרזפוזיה ועלולה לגרום לנקרוזיס (מות הרקמה).
זילוח לקוי יכול להוביל למגוון בעיות רפואיות כגון: ריפוי איטי של פצעים (כמו במחלת הסוכרת), ויסות טמפרטורה לקוי (כמו בתסמונת רנו), וכו'.
השימוש בזילוח לצורכי אבחנה רפואית
כאמור, היפופרפוזיה והיפרפרפוזיה הן אינדיקציות של מצבים פתולוגיים, על כן, מיקום של מקור הבעיה הוא קריטי לטיפול.
ישנן טכניקות שונות לזיהוי חסימות בכלי דם או עליה זילוח שמעיד על בעיה מקומית.
בנוסף לזאת, ניתן להשתמש בזילוח בגוף ככלי לזיהוי בעיות רפואיות אחרות מסוגים שונים.
כך לדוגמה, נמצאו קשרים בין רמות זילוח לרמות נזק עצבי ותפקוד במחלת ה-ALS.
כמו כן, גידולים רבים מתאפיינים בזילוח יוצא דופן ואספקת הדם הרבה אליהם מחשידה אותם כפתולוגיים ומשמשת לסיווגם.
מסלולי הזילוח בגוף יכולים גם לתת מושג על מיקומים פוטנציאליים לגרורות של גידולים ממאירים לאורך הצנרת הלימפטית, זאת באמצעות הזרקת סמן רדיואקטיבי ובחינת הדגימה.
בטכניקה זו, חלקיקים רדיואקטיביים מוזרקים למטופל ונעים בגופו דרך זרם הדם, כך הם משתתפים גם בזילוח, ומאפשרים מדידה של מידת הזילוח באמצעות מד קרינה.
מדידה זו יכולה למפות חסימות ורקמות בהם יש ליקוי בזילוח.
טכניקה זו הייתה בשימוש מאז שנות השישים של המאה העשרים.
בהמשך, התחיל להיעשות שימוש במיקרו ספרות פלואורסצנטיות במקום הרדיואקטיביות.
זילוח של רקמות שונות יכול להימדד בגוף החי באמצעות שיטות רפואה גרעינית, בעיקר PET ו-SPECT, כמו כן יש תרופות גרעיניות ספציפיות לזיהוי זילוח באיברים שונים.
במהלך צנתור, כאשר ממפים ומתקנים חסימה בכלי הדם, מזריקים חומר ניגוד ובוחנים את הזילוח שלו באמצעות קרני רנטגן.
המצנתר מביט בפיזור חומר הניגוד בכלי הדם של המטופל וכאשר לא מופיע כלי דם, זוהי אינדיקציה לכך שהוא חסום.
לאחר שהחסימה זוהתה ומוקמה, ניתן להסירה או לעקוף אותה.
סיטי פרפוזיה ב-שבץ מוחי איסכמי הפך לאחת הבדיקות לאבחון שבץ מוחי יחד עם סיטי אנגיוגרפיה, ואלו באים כתוספת לסיטי הקובנציאונלי של המוח.
סיטי פרפוזיה מאפשר הבחנה בין רקמות הניתנות להצלה ברקמה הפגועה לרקמות אשר הנזק הוא סופי.
דבר זה שימושי בעת מתן טיפול (תרומבוליזיס לעומת אחזור הקריש).
אף על פי ש-MRI יותר רגיש לשינויים מוקדמים ברקמה בעת אוטם, מפני שישנו צורך בקבלת תמונה במהרה וקבלת טיפול בפרק הזמן הקצר ביותר, MRI פחות מתאים במיוחד שזמני ההמתנה אליו ארוכים ואינם רלוונטיים למקרים שמצריכים טיפול ומענה מהירים.
המפתח לפירוש סיטי פרפוזיה בשבץ מוחי הוא ההבנה וזיהוי הגורם לאוטם (הנקרא core zone שבו זילוח הדם פחות מ-25%) וזיהוי הפנומברה (אזור שבו הזילוח מועט יותר מהמצב הרגיל אך מאפשר פעילות תקינה של התאים והנוירונים).
נוירונים אשר נמצאים בפנומברה יכולים לשרוד עד כמה שעות לאחר האוטם ולכן משמעות ההבדלה בין שני האזורים חשובה מאוד.
הפרמטרים המשמשים על מנת להגדיר את שני האזורים הם:
MTT – זמן ממוצע בשניות שתאי דם אדומים נמצאים בנפח מסוים בקפילרה.
הנוסחה לחישוב הMTT היא: .
הערכים הנורמליים ל-MTT במוח הם: 4 שניות בחומר האפור ו-4.8 שניות בחומר הלבן.
כאשר ה-CPP (Cerebral perfusion pressure) יורד מעבר ליכולת הפיצוי של המוח ה-CBF יורד בהתאמה לCPP.
בהתחלה, ירידה לא משמעותית ב-CBF מאפשרת חימצון טוב יותר של הרקמה כיוון שהתאי דם האדומים שוהים זמן ממושך יותר בקפילרה באזור חילוף הגזים.
אך, בנקודה מסוימת תאי המוח יתחילו לסבול כי חילוף הגזים ירד משמעותית מהצריכה של החמצן.
CBF – נפח הדם העובר דרך רקמת מוח באורך מסוים ליחידת זמן, לרוב נמדד במילימטר של דם פר דקה פר 100גרם של רקמה.
ברוב המקרים למדוד את זרימת הדם במוח היא קשה במונחים אבסלוטים ולכן משתמשים בCBF יחסי, ביחס לחומר הלבן במצב תקין.
הערכים התקינים הם: החומר האפור עם סטייה עד, והחומר הלבן עם סטייה של.
CBV – מוגדר כנפח הדם בכמות רקמה מסוימת, נמדד לרוב במילימטר פר 100 גרם רקמת מוח.
הערכים התקינים הם: חומר האפור עם סטיית תקן של 0.4, ובחומר הלבן עם סטיית תקן של.
אזור האוטם מוגדר לפי הפרמטרים כאשר: MTT עולה, CBF הוא מתחת ל-30% מהפעילות הרגילה וCBV הוא מתחת ל-40% מהפעילות הרגילה.
אזור זה מוגדר כלא ניתן להצלה לעומת אזור הפנומברה אשר נחשב לאזור בעל אפשרות לתיקון כיוון שתהיה ירידה מתונה ב-CBF ו-CBV יהיה בגדר הנורמלי או אפילו יעלה עקב יכולת אוטורגולציה.
חולים עם תפוקת לב ירודה, פרפור עליות, היצרות של עורקים או מיקום לא נכון של העורקים והורידים בצפיפות באזור הנבדק, הירידה בCBF יכולה להוביל למפות פרפוזיה לא מדויקות ובמיוחד להערכה גדולה יותר של MTT והערכה נמוכה של CBF.
רוב הפרוטוקולים של CT פרפוזיה מתרכזים בבזל גאנגליה ומעל אזור הגנגליונים.
דבר זה גורם לאי הכללה של אזורים נרחבים של המוח.
CT אינו רגיש לאוטמים קטנים וגורם למפות באיכות ירודה בעקבות הרזולוציה הנמוכה.
במקרים של פרכוס האזור האוקטלי מראה על היפרפרפוזיה דבר אשר יכול להוביל לפספוס של היפופרפוזיה בהמיספריה.
זרימת הדם וחילוף החומרים של רקמות אנושיות נבדקו על ידי עוקבים ברפואה גרעינית במשך שנים רבות ונחקרים כעת בעזרת טומוגרפיה פליטת פוזיטרון (PET).
לטכניקות אלה חסרה מרחביות, רזולוציות זמניות וספציפיות.
שיטות רדיולוגיות עדכניות כוללות בדיקות זילוח ב-CT וב MRI.
בדיקת זילוח MRI ניתן לבצע עם חומרי ניגוד חיצוניים כמו גדוליניום או ללא הזרקה של חומר ניגודי.
זילוח מתייחס למעבר דם עוקרי לניקוז ורידי דרך מחזור הדם.
זילוח הכרחי לאספקת התזונה לרקמות ולפינוי התוצרים של חילוף החומרים.
זילוח יכול להיות מושפע ממספר תהליכי חולי המשפיעים על רקמה ספציפית.
מכאן שמדידת השינויים בזילוח יכול לעזור באבחון של מחלות מסוימות, ניטור ומעקב על מנת להעריך את התגובה לטיפול הניתן.
סוכנים פרה-מגנטיים כמו גדוליניום גורמים לקיצור של זמני T1,T2 של הרקמה או האזור שעליו הולכים חומרי הניגוד.
ירידה בזמן הרפיה של T1 בתמונות T1 משוקללות מביאה להגברת האותות או התבהרות.
קיצור זמן ההרפיה של T2 בתמונות T2 או T2 משוקללות מביאות לירידות או להשחרת אות.
חומר ניגוד המבוסס גדוליניום עובר במערכת חילוף החומרים בריכוז גבוה תהיה ירידה באות ברקמות סמוכות מרגישות מגנטית שגורמות לקיצור זמן T2*- זמן הרפיה.
ההנחה כי ירידת האות תהיה פרופורציונלית לזילוח.
בהתחשב בקבוע הריכוז של החומר הניגוד, ככל שיש יותר כלי דם קטנים לכל ווקסל הרקמה ירידת הסיגנל תהיה גדולה יותר ירידת האות.
כך המיקרו-ווסקולריות או הזילוח היחסי של אותו אזור או רקמה יכולים להיקבע על ידי בדיקת MRI זילוח/פרפוזיה.יש 3 שיטות לביצוע בדיקת זילוח ב MRI:
Dynamic susceptibility contrast- היא אחת הטכניות הנפוצות ביותר לשימוש MRI פרפוזיה.
היא נשענת על אובדן האות המושרה על ידי רגישות של רצפי ה-T2* משוקללים הנובעים מבולוס של חומר ניגוד המבוסס גדוליניום העובר בנימים.
הפרמטרים המחושבים ביותר הם MTT, rCBV ,rCBF.
CBV-Cerebral blood volume מוגדר כנפח הדם בכמות נתונה של רקמת מוח, בדרך כלל מיליליטר דם לכל 100 גרם של רקמת מוח.
חומר האפור עם סטיית תקן של, ובחומר הלבן עם סטיית תקן של .
CBF-Cerebral blood flow מוגדר כנפח הדם העובר בכמות נתונה של רקמת מוח ליחידת זמן, לרוב מיליליטר דם לדקה לכל 100 גרם של רקמת מוח.
החומר האפור עם סטייה עד, והחומר הלבן עם סטייה של .
MTT-Mean transit time מתאים לזמן הממוצע, בשניות, שתאי הדם האדומים מבלים בתוך נפח קובע של זרימת הנימים הערכים התקינים: בחומר אפור 4 שניות בחומר לבן 4.8 שניות.
זילוח MR משופר בניגודיות (DCE), המכונה לעיתים גם MRI חדירות, הוא אחת הטכניקות העיקריות של זילוח MRI המחשבת פרמטרי זלוף על ידי הערכת קיצור T1 הנגרמת על ידי בולוס ניגודיות מבוסס גדוליניום העובר ברקמות.
הפרמטר המחושב ביותר הוא k-trans.
Ktrans הוא מדד לחדירות נימית המתקבלת באמצעות זילוח MR דינאמי-משופר (DCE).
זה מחושב על ידי מדידת ההצטברות של חומר ניגודי מבוסס גאדוליניום במרחב החוץ-וסקולרי.
חדירות מוגברת של כלי במוח נראית בשלל מצבים: גליומה: VEGF המיוצר על ידי הגידול מפחית את היעילות של צומת הפער (GAP JUCTIONS) ויוצר גידור באנדותל של נימי המוח; גרורות מוחיות, אשר חסרות מחסום מוחי בדם ודומות לכלי הדם של רקמת האב.
נגעים דלקתיים (למשל, שלוחות מפוררות של טרשת נפוצה).
Arterial spin labeling היא טכניקת זילוח MR שאינה מצריכה הזרקה של חומר ניגודי לתוך הנבדק (שלא כמו זלוף DSC וזילוף DCE).
במקום זאת היא מנצלת את יכולתו של ה-MRI לתייג באופן מגנטי דם עורקי מתחת ללוח ההדמיה.
הפרמטר הנפוץ ביותר הוא זרימת דם מוחית (CBF).
זיליז (בהונגרית: Ziliz) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בזיליז חיו מעט יהודים ובמקום היה בית קברות יהודי.
זילופה (Zilupe; בלטגלית: Sīnuoja, מהמילה "סינה", גבול.
ברוסית: Розеново) היא עיירה בלטביה, ליד נהר זילופה, על הגבול עם רוסיה.
תחנת הרכבת של זילופה היא התחנה האחרונה בקו הרכבת ריגה-זילופה, אחד מקווי מסילת הברזל הארוכים ביותר בלטביה.
העיירה החלה להתגבש לראשונה במהלך בניית קו הרכבת ונטספילס - מוסקבה בשנת 1900, סביב התחנה שקיבלה את השם רוזנובה, על שם בעל הקרקע לשעבר.
ליד התחנה הוקם יישוב קטן של סוחרים ועובדי רכבת.
בשנת 1908 כבר הייתה ברוזנובה מחלקת משטרה, בית ספר וסניף דואר.
פיתוח ההתיישבות הופרע על ידי מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1918 נהרס גשר הרכבת מעל נהר זילופה.
משנת 1918 ועד 1920 הייתה רוזנובה - כמו כל מזרח לטביה - תחת שלטון סובייטי.
בינואר 1920 רוזנובה שוחררה על ידי צבא לטביה בשלב האחרון של מלחמת העצמאות הלטבית .
לאחר שהפך לחלק מרפובליקת לטביה שונה שם היישוב, והוא נקרא על שם נהר זילופה.
בתקופה שבין מלחמות העולם הייתה זילופה מרכז חשוב באזור.
תושבי זילופה עסקו בעיקר במסחר ובחקלאות.
בשנת 1930 הופעלו טחנת מים ומנסרה בזילופה, וכן בית חולים קטן וכ-120 חנויות.
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה זילופה כבושה על ידי הצבא הגרמני מ-6 ביולי 1941 עד 18 ביולי 1944 ונוהלה כחלק של נציבות הרייך אוסטלנד.
כל יהודי העיירה נרצחו וחלק ששרדו הועברו ללודזה ונרצחו שם.
לאחר מלחמת העולם השנייה נפתחו סניפים של מפעלים גדולים בזילופה.
אלה כללו בית מלאכה לייצור מתכות, מפעל טקסטיל קטן ומאפייה.
העיירה נמצאת בסמוך לכביש A12, שלאחר מעבר הגבול לרוסיה הופך לכביש המהיר M9, שניהם חלק מכביש E22 האירופי.
לאחר שלטביה קיבלה עצמאות בשנת 1991 ליד זילופה הוקם מעבר גבול עם רוסיה.
זילנדיה היא ההאנשה המדינית של ניו זילנד.
בצורתה הסטריאוטיפית, זילנדיה מופיעה כאישה הדומה בלבושה ובמראה לבריטניה, שנאמר שהיא אמה של זילנדיה.
זילנדיה הובאה למושבה כהתייחסות ישירה לממלכה המאוחדת ולעולם הישן.
היא הביאה למושבה תחושה של היסטוריה ארוכת-שנים ומכובדות קלאסית בשנותיה המעצבות כאומה צעירה.
זילנדיה הופיעה על בולי דואר, כרזות, סרטים מצוירים, אנדרטאות מלחמה ופרסומי ממשלת ניו זילנד לרוב במחצית הראשונה של המאה העשרים.
זילנדיה הייתה סמל נפוץ של תערוכת המאה הניו זילנדית, שהתקיימה בוולינגטון בשנים 1939 ו 1940. ארבעה פסלים גדולים של זילנדיה קיימים בעיירות או בערים בניו זילנד; אחד נמצא בוואימאט, אחד נמצא בפלמרסטון, ואחד ברחוב סימונדס, אוקלנד, ואחד בתוך מוזיאון המלחמה באוקלנד.
השניים הראשונים אשר עשויים מאבן הם אנדרטאות לזכר מלחמת הבורים השנייה והאחרון שעשוי מארד הוא אנדרטה לזכר מלחמת ניו זילנד.
כמה פסלים קטנים יותר קיימים במוזיאונים אחרים ובידיים פרטיות.
זילנדיה הוצגה גם כן על בולי דואר שהונפקו בין השנים- 1901 ו- 1909 בתקופת שלטונם של המלכה ויקטוריה ואדוארד השביעי, כאשר היא עברה מלהיות ממושבה לדומיניון ותוארה גם על בול עם סמל ניו זילנד שהונפק בשנת 1929.
האישה המופיעה בצד שמאל של הסמל של ניו זילנד היא זילנדיה.
מלבד הסמל, זילנדיה מוזכרת או מתוארת לעיתים רחוקות מאוד באומנות ובהתייחסויות.
זימון בוכר הוא שחיין אוסטרי, סגן אלוף העולם (דוחה 2024) במשחה ל-100 מטר פרפר.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-100 מטר פרפרפר בתוצאה של 51.80 שניות ובמקום 30 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.93 שניות.
באולימפיאדת טוקיו הוא סיים במקום 37 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.52 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בסוף יוני הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.28 שניות, כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 51.18 שניות ועלה רביעי לשלב חצי הגמר שבו קבע תוצאה של 51.22 שניות ועלה חמישי למשחה הגמר.
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:33.28 דקות, אחרי איטליה (3:28.46 דקות) וצרפת (3:32.50 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 50.97 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום חמישי במשחה -50 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 23.12 שניות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.44 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר אותה שנה הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 49.39 שניות, במקום 11 במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 22.35 שניות, כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 22.44 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 19 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 23.55 שניות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.26 שניות.
בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 23.05 שניות וסיים במקום שמיני ביחד עם דילן קרטר מטרינידד וטובגו.
השניים התחרו ב-Swim off ובוכר ניצח בתוצאה של 23.10 שניות לעומת 23.26 שניות לקרטר.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 26 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.27 שניות ובמקום 11 במשחה שליחם 4x100 מרט מערוב בתוצאה של 3:34.58 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה את הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 51.87 שניות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.28 שניות, אחרי דייגו ריביירו מפורטוגל (51.17 שניות) ולפני יקוב מיירסקי מפולין (51.32 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום 17 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.54 שניות, לאחר שבשלב המוקדמות סיים במקום 16 ביחד עם עוד שני שחיינים בתוצרה של 23.53 שניות.
השלושה ניגשו למשחה Swim off והוא סיים במקום שני ולא עלה שלב.
זילקה רנק היא אתלטית עבר מגרמניה המזרחית, אלופה אולימפית (ברצלונה 1992) וזוכת מדליית ארד באליפות עולם (טוקיו 1991) בהטלת כידון.
רנק נולדה בקוורפורט שבמחוז האלה, גרמניה המזרחית.
בתחרות שנערכה ברוסטוק בחודש יוני קבעה את שיאה האישי בהטלת כידון, 71.00 מטר.
באולימפיאדת סיאול שנערכה בספטמבר סיימה במקום חמישי בהטלת כידון בתוצאה של 66.38 מטר.
באוניברסיאדת דיסבורג שנערכה באוגוסט זכתה במדליית זהב בתוצאה של 66.09 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בספליט שביוגוסלביה סיימה במקום רביעי בהטלת כידון בתוצאה של 64.76 מטר.
באליפות העולם שנערכה בספטמבר בטוקיו שביפן זכתה במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 66.80 מטר, אחרי שו דמיי מהרפובליקה העממית של סין (68.78 מטר) ובת ארצה פטרה פלקה (68.68 מטר).
באולימפיאדת ברצלונה שנערכה ביולי-אוגוסט זכתה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 68.34 מטר, לפני נטליה שיקולנקו מהמשלחת המאוחדת (68.26 מטר) ובת ארצה קארן פורקל (66.86 מטר).
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בשטוטגרט שבגרמניה סיימה במקום שישי בהטלת כידון בתוצאה של 64.00 מטר.
באולימפיאדת אטלנטה שנערכה ביולי סיימה במקום 13 בהטלת כידון בתוצאה של 59.70 מטר.
זילוג Z80 הוא מיקרו-מעבד 8 סיביות שפִּתחה חברת זילוג , והיה בעל תפקיד משמעותי בעלייתם של מחשבים אישיים מוקדמים.
הוא הושק בשנת 1976, ותוכנן להיות תואם ברמת התוכנה למעבד אינטל 8080, תוך שהוא מציע כילול (integration) טוב יותר וביצועים משופרים.
בשנות ה־90 הוא שימש גם במכשירים ניידים כגון ה־Game Gear וסדרת המחשבונים הגרפיים TI-83.
Z80 היה רעיונו של פדריקו פג'ין, אחד מהאנשים המרכזיים שעמדו מאחורי פיתוח האינטל 8080. לאחר שעזב את אינטל בשנת 1974, פג'ין ייסד את חברת זילוג (Zilog) יחד עם ראלף אונגרמן.
Z80 הושק ביולי 1976, והצלחתו אפשרה לזילוג להקים מתקני ייצור שבבים משלה.
בתחילה העניקה זילוג רישיון ייצור של ה־Z80 לחברות האמריקאיות Synertek ומוסטק (Mostek), וכן ליצרנית האירופית SGS.
עם הזמן, העיצוב הועתק גם על ידי יצרנים ביפן, מזרח אירופה וברית המועצות.
חברות גדולות כגון NEC, טושיבה, שארפ והיטאצ'י יצרו גרסאות תואמות ל־Z80 או עיצובים משלהן בהשראתו.
למרות הופעתם של מעבדים חזקים יותר בשנים מאוחרות יותר, Z80 נשאר פופולרי במערכות משובצות למשך עשרות שנים.
ייצורו נמשך עד יוני 2024 – 48 שנים לאחר השקתו.
זילוג המשיכה לפתח גם גרסאות משופרות שלו, כולל Z180, Z280 ו־Z380. הגרסה העדכנית ביותר, eZ80, הוצגה בשנת 2001 וזמינה לרכישה גם בשנת 2025.
הפיזיקאי והמהנדס פדריקו פג'ין עבד על טכנולוגיה בסיסית לייצור טרנזיסטורים ומוליכים למחצה בחברת פיירצ'יילד סמיקונדקטור (Fairchild Semiconductor), ומאוחר יותר באינטל.
הוא גם פיתח את מתודולוגיית העיצוב הבסיסית המשמשת עבור זיכרונות ומיקרו־מעבדים באינטל והוביל את הפיתוח של אינטל 4004, אינטל 8080 ועוד מספר מעגלים משולבים.
מסטושי שימה היה המתכנן הראשי של הלוגיקה ושל רמת הטרנזיסטור של 4004 ו־8080 תחת פיקוחו של פג'ין, בעוד ראלף אונגרמן היה אחראי על תיכון מעגלים משולבים מותאמים אישית.
בתחילת 1974, אינטל ראתה את המיקרו-מעבדים שלה לא רק כמוצרים שיימכרו בעצמם אלא כאמצעי לקדם את עסקי הליבה שלה – זיכרונות RAM סטטיים ו־ROM.
ארגון מחדש בחברה החליש את השפעת קבוצת המיקרו־מעבדים, ובמהלך מיתון 1973–1975 אינטל פִּטרה מספר עובדים.
פג'ין, שחש תסכול מהמצב, פנה לאונגרמן והציע לו להקים יחד חברת סטארט־אפ.
אונגרמן הסכים מיד ועזב את אינטל בסוף הקיץ, ולאחריו עזב גם פג'ין, כאשר יומו האחרון היה בליל כל הקדושים של 1974. כששימה שמע על כך, ביקש גם הוא להצטרף לחברה החדשה, אך נאמר לו להמתין, מכיוון שעדיין לא היה מוצר או מימון.
החברה החדשה שהוקמה ללא שם החלה לתכנן מיקרו-בקר בעל שבב אחד בשם 2001. הם פנו לחברת Synertek כדי לבדוק אפשרות לייצור, אך פג'ין הבין שעם מוצר זול כזה, לא ניתן להתחרות בחברות כמו אינטל שיש להן קווי ייצור משלהן.
השקעה של אקסון, פיתוח מפורט מתחיל
כבר כשעשתה זילוג את צעדיה הראשונים, פרסם ניוזלטר התעשייה Electronic News ידיעה על החברה החדשה שהוקמה.
הידיעה משכה את תשומת לבה של Exxon Enterprises, זרוע ההשקעות בהייטק של חברת אקסון.
באותה תקופה, בעיצומו של המיתון, היו מעט מאוד השקעות הון סיכון – בכל שנת 1975 הושקעו 10 מיליון דולר בלבד עבור כל התעשייה (שווה ערך לכ־57 מיליון דולר בשנת 2023).
נציג של Exxon יצר קשר עם החברה שעדיין לא נקראה בשם, וארגן פגישה שהובילה בסופו של דבר לקבלת מימון ראשוני של $500,000 ביוני 1975 (שווה ערך לכ־2.9 מיליון בשנת 2023).
לאחר שהמימון החל להתגבש והיה צורך לעצב את המעבד, הצטרף שימה רשמית לצוות בפברואר 1975.
הוא החל מיד לתכנן את הארכיטקטורה ברמה גבוהה, תוך שילוב רעיונות מניסיונו עם מיני־מחשבים של NEC.
אחד החידושים המרכזיים היה השימוש בשתי קבוצות של אוגרים, שאפשרו מעבר מהיר בזמן פסיקות.
אונגרמן החל לפתח סדרה של בקרים ושבבים היקפיים שישלימו את המעבד.
בתקופה זו, שימה רכש מוניטין אגדי כמי שיכול להמיר רעיונות לוגיים לתכנון שבב בזמן אמת – לעיתים קרובות היה פוסל תכונה מוצעת אם היא דרשה יותר מדי שטח על גבי השבב.
התכנון הראשוני הושלם באפריל 1975, והעיצוב הלוגי הסתיים בתחילת מאי.
גרסה מתוקנת של הלוגיקה הוצגה ב־7 באוגוסט, והמפרט הסופי של האפיק הושלם ב־16 בספטמבר.
תהליך ה־Tape-out (שליחת התכנון ליצירת מסכת ייצור) התרחש בנובמבר, וההמרה למסכת ייצור לקחה עוד חודשיים.
פג'ין כבר חיפש שותף לייצור.
בשלב זה, ל־Synertek ולמוסטק (Mostek) כבר היו קווי ייצור מוכנים לשבבי NMOS בטכנולוגיית "דילול יונים" .
פג'ין פנה תחילה ל־Synertek, אך נשיא החברה התעקש לקבל רישיון second-source – רישיון שיאפשר להם למכור את השבב בעצמם.
פג'ין חשש שזה יפגע בזילוג, וסירב.
לאחר מכן פנה למוסטק, שהסכימה להסכם בלעדיות זמני בזמן שזילוג תקים את קו הייצור שלה, ולאחר מכן קיבלה רישיון second-source.
לאחר ששקלו שמות רבים לחברה החדשה, פג'ין ואונגרמן הציעו שמות רבים אך הם לא היו קליטים עד כדי כך שלא הצליחו להיזכר בהם אפילו יום לאחר מכן.
לבסוף, בעת שעסקו במשחקי מילים עם הביטוי "integrated logic", אונגרמן הציע את השם "זילוג".
פג'ין אהב את הרעיון, וציין שזה יכול לסמל "המילה האחרונה בלוגיקה משולבת".
כששניהם זכרו את השם ביום שלמחרת – השם נבחר סופית.
היחידות הראשונות של ה־Z80 התקבלו ממוסטק ב־9 במרץ 1976. עד סוף אותו חודש, השלימה זילוג גם מערכת פיתוח מבוססת אסמבלר.
באותו הזמן פותחו גם שבבים היקפיים ותומכים ל־Z80, שחלקם הושקו בשנה שלאחר מכן.
בין השבבים הללו נמנים Z80 CTC (מונה/טיימר), Z80 DMA (גישה ישירה לזיכרון), Z80 DART (מקלט־משדר כפול ואסינכרוני), Z80 SIO (בקר תקשורת סינכרוני), ו־Z80 PIO (קלט/פלט מקבילי).
Z80 הושק רשמית ביולי 1976. באותה תקופה שררו חששות בתעשיית המוליכים למחצה מהעתקות לא מורשות של תכנוני שבבים בידי יצרנים זרים.
כדי להקשות על הנדסה הפוכה, מהנדסי זילוג שִלבו במעבד שש "מלכודות" – טרנזיסטורים שתוכננו בכוונה להתנהג באופן שונה מהצפוי.
לדברי שימה, מהנדס מ־NEC סיפר לו מאוחר יותר שהמלכודות עיכבו את הנדסה ההפוכה שלהם בשישה חודשים.
בסופו של דבר, NEC יישבה עם זילוג סכסוך על הפרת פטנט, וקיבלה רישיון לייצור חוקי של שבבים תואמי Z80.
לאחר הצלחת השקת ה־Z80, פנו פג'ין ואונגרמן שוב ל־Exxon כדי לממן הקמת מפעל ייצור שבבים עצמאי של זילוג.
Exxon הסכימה, וזילוג הקימה קו ייצור משלה, שאפשר לה לתפוס נתח מוערך של 60–70 אחוזים משוק ה־Z80. במקביל, מוסטק ייצרה גרסה ברישיון של המעבד בשם MK3880, כדי לשמש כמקור שני .
זו הייתה פרקטיקה נפוצה באותם ימים – לקוחות נמנעו מהסתמכות על ספק יחיד, במיוחד כשמדובר בחברות סטארט־אפ כמו זילוג.
Z80 תוכנן להיות תואם לקוד מקור ותואם ברובו ברמת בינארית לאינטל 8080, כך שרוב התוכנות שנכתבו עבור ה־8080 יכלו לרוץ עליו ללא שינוי.
עם זאת, Z80 הוסיף פקודות רבות חדשות – בעיקר פקודות לטיפול בסיביות, העברת בלוקים ופעולות קלט/פלט, שאִפשרו כתיבת קוד יעיל יותר.
הוא גם כלל שתי קבוצות של אוגרים כלליים, שאפשרו מעבר מהיר בין הקשרים שונים – תכונה שימושית במיוחד לטיפול בפסיקות ולריבוי משימות.
בעוד ה־8080 דרש שלושה מקורות מתח נפרדים (, , ), ה־Z80 פשט את הדרישות החשמליות ופעל באמצעות אפיק של בלבד.
בנוסף, הוא כלל בתוכו לוגיקה לרענון DRAM, מה שחסך את הצורך במעגלים חיצוניים נוספים בעת שימוש בזיכרון דינמי.
גם מעגל השעון של ה־Z80 היה פשוט יותר, ונדרש לו רק שעון חד־מופעי.
למרות התאימות, הארכיטקטורה הפנימית של ה־Z80 הייתה שונה למדי.
לדוגמה, בעוד ה־8080 השתמש בלוגיקת בקרה קשיחה (hardwired), ה־Z80 השתמש במיקרוקוד, שאִפשר פענוח פקודות עשיר יותר והרחבות עתידיות.
השיפורים הללו סייעו ל־Z80 להתפשט במהירות בתעשיית המחשבים.
Z80 התחרה בהצלחה ב־8080 של אינטל, והיה אחד ממעבדי ה־8 סיביות הפופולריים ביותר.
באותו זמן שזילוג הציגה את המעבד, הציגה גם אינטל גרסה של 8080 בשם "אינטל 8085", כאשר ה-5 בשם השבב מדגיש את העובדה שגם מעבד זה נבנה בטכנולוגיה החדשה ודורש מתח של 5 וולט בלבד, בדומה ל-Z80.
חברות מסוימות, כמו British Telecom ו־Zenith , העדיפו את המוצר של אינטל.
מחשבים רבים שִלבו את ה־Z80 לעיתים לצד מעבדים נוספים, כמו TRS-80 מודל 16 עם מוטורולה 68000 וקומודור 128 עם MOS 8502. זילוג אף ייצרה גרסה חסכונית בחשמל של ה־Z80 שהתאימה למחשבים ניידים, ובסופו של דבר גרסאות ה־CMOS של ה־Z80 נעשו לדומיננטיות בשוק זה.
אחת הסיבות להצלחתו הראשונית של ה־Z80 הייתה יכולתו לרענן זיכרון DRAM באופן מובנה, תכונה שהפחיתה את הצורך ברכיבים חיצוניים והוזילה את המערכת.
יתרונות נוספים היו מערכת הפסיקות הפשוטה שלו, והתמיכה בשרשור התקני קלט/פלט, שאפשרו תכנון חומרה פשוט יותר.
אחרים מציינים את קבוצת האוגרים הכפולה כיתרון בולט, שאפשרה ביצועים טובים יותר בהחלפת הקשר ובחישובים מתקדמים.
המהירות המרבית של גרסאות ה־NMOS של ה־Z80 עלתה בהדרגה מ־2.5 מגה־הרץ ועד 10 מגה־הרץ.
גרסאות CMOS, שהופיעו בהמשך, תמכו בתדרים של עד 20 מגה־הרץ ואף כללו מצבי חסכון בחשמל ללא הגבלה על תדר מינימלי.
נגזרות תואמות כמו Z180 ו־eZ80 הגיעו למהירויות של 33 ו־50 מגה־הרץ בהתאמה.
מודל התכנות ומערך האוגרים של ה־Z80 הם מסורתיים למדי, ומבוססים על מבנה האוגרים של המחשב Datapoint 2200 .
ה־Z80 פותח כהרחבה של אינטל 8080, שנוצר בידי אותם מהנדסים.
ה־8080 עצמו היה שדרוג ל־8008, אשר היה יישום PMOS של המעבד מבוסס־TTL ששימש את ה־Datapoint 2200.
ה־Datapoint 2200 אפשר לזוג האוגרים בגודל 8 ביט H ו־L (High ו־Low) לתפקד כצמד וכך ליצור אוגר כתובת בגודל 16 ביט בשם HL.
ב־8080, הורחב שימוש זה כך שגם זוגות האוגרים BC ו־DE יכלו לשמש כצמדים, וה־HL שודרג בכך שהוא שימש לא רק כאוגר כתובת, אלא גם כצובר (accumulator) בגודל 16 סיביות.
בנוסף, נוספה בו האפשרות לטעון ערכי 16 סיביות ישירות לאוגרים BC, DE, HL ו־SP (מצביע המחסנית).
כמו כן, ניתן היה לבצע העתקות ישירות בין HL לבין הזיכרון, באמצעות כתובת מוחלטת.
ה־Z80 לקח את הרעיון הזה צעד נוסף קדימה, והפך את כל זוגות האוגרים בגודל 16 ביט – כולל IX ו־IY – לאוגרים לשימוש כללי, תוך שהוא מאפשר העתקה ישירה של ערכי 16 ביט בין הזיכרון ובין כל אחד מהזוגות האלה.
אוגרים IX ו־IY יועדו בראש ובראשונה לשמש כאוגרי כתובת בסיס, כאשר פקודה מספקת היסט קבוע שמתווסף לערך הבסיס, אך הם יכולים לשמש גם כצוברים בגודל 16 סיביות.
עם זאת, כל פקודה שמעורבים בה אוגרים IX או IY דורשת בייט נוסף של קידומת לפקודה, מה שמוסיף לפחות ארבעה מחזורי שעון יותר מפקודה זהה אך שמשתמשת באוגר HL.
לכן לפעמים השימוש באוגרים IX ו־IY פחות יעיל בהשוואה לאוגרים המסורתיים של ה־8080. בנוסף, ה־Z80 הכיל דגל חדש לזיהוי גלישה מסומנת (signed overflow), והוסיף פקודות ייעודיות לאריתמטיקת 16 סיביות עבור מספרים מסומנים, דבר ששדרג את יכולות האריתמטיקה הפשוטות יותר שהיו ב־8080.
ב־Z80 קיימים שני סטים של האוגרים AF, BC, DE ו־HL, התואמים ל־8080. המעבד יכול לעבור במהירות בין שני הסטים – תוך ארבעה מחזורי שעון (זמן הביצוע המינימלי לפקודה ב־Z80).
תכונה זו אפשרה תגובה מהירה לפסיקות בעדיפות גבוהה.
קובץ האוגרים הכפול נמצא שימושי במיוחד במערכות משובצות, בשל השיפור בביצועי הטיפול בפסיקות, אך זכה לשימוש נרחב גם במחשבים אישיים – כסט נוסף של אוגרים כלליים עבור משימות מורכבות, כמו חישובי נקודה צפה או משחקים.
קובץ האוגרים המשני נקרא לעיתים "מערך האוגרים החלופיים", ולעיתים "המערך המסומן בגרש" (primed), משום שבקוד אסמבלי ובתיעוד של זילוג משתמשים בסימן גרש לציון האוגרים הללו.
רק מערך אחד נגיש בכל זמן נתון.
עם זאת, הצובר בגודל 8 ביט A והאוגר הנלווה לו F (אוגר הדגלים) מופרדים מזוגות האוגרים הכלליים HL, DE ו־BC.
כדי להחליף ביניהם קיימות שתי פקודות: הפקודה שמחליפה רק את הזוג AF עם , והפקודה EXX שמחליפה את שלושת הזוגות HL, DE ו־BC עם , ו־.
באופן זה, הצובר A יכול לתקשר באופן עצמאי עם כל אחד מהאוגרים הכלליים במערך החלופי, או – אם מצביע על כתובת בזיכרון – עם תוכן בזיכרון באותה כתובת (גם ו־ יכולים לשמש להעברת נתוני 8 ביט בין הזיכרון לבין הצובר A).
עם זאת, החלפה כזו עלולה לבלבל מתכנתים, שכן לאחר ביצוע או EXX, התוכן של האוגרים החלופיים הופך להיות התוכן הפעיל, ולהפך.
הדרך היחידה לדעת איזה מערך אוגרים נמצא כעת בשימוש היא לעקוב באופן מדויק אחר זרימת הקוד ולשים לב לפקודות ההחלפה.
כאשר הקוד כולל קפיצות או קריאות לתת שגרות, מעקב אחר מצב האוגרים עלול להפוך למסובך אם הקוד אינו מתועד כראוי.
לכן מומלץ להשתמש בפקודות ההחלפה במקטעים קצרים וברורים.
מערך הפקודות המורחב של זילוג Z280 כולל אף את הפקודות JAF ו־JAR שקופצות לפי מצב מערך האוגרים – כלומר מכיר באופן רשמי במורכבות התכנותית הזו.
בדומה למעבר אינטל 8080, גם ב־Z80 ניתן בדרך כלל להשתמש בזוגות אוגרים של 8 סיביות כדי ליצור אוגרים של 16 סיביות.
AF – צובר 8 סיביות (A) ואוגר הדגלים (F) הכולל: נשא, אפס, סימן, זוגיוּת/גלישה, חצי נשא (משמש עבור BCD) ודגל הוספה/חיסור (N, גם עבור BCD)
BC – אוגר נתונים או כתובות בגודל 16 סיביות, או שני אוגרים בגודל 8 סיביות
DE – אוגר נתונים או כתובות בגודל 16 סיביות, או שני אוגרים בגודל 8 סיביות
HL – צובר או אוגר כתובות בגודל 16 סיביות, או שני אוגרים בגודל 8 סיביות
SP – מצביע מחסנית, בגודל 16 סיביות
PC – מונה התוכנית, בגודל 16 סיביות
האוגרים החדשים שנוספו ב־Z80 הם:
IX – אוגר אינדקס או אוגר בסיס בגודל 16 סיביות להסטות מיידיות של 8 סיביות
IY – אוגר אינדקס או אוגר בסיס בגודל 16 סיביות להסטות מיידיות של 8 סיביות
I – אוגר בסיס לווקטור פסיקה בגודל 8 סיביות
R – מונה רענון DRAM בגודל 8 סיביות
– צובר ודגלים חלופיים (מוחלפים באמצעות פקודת )
, ו־ – אוגרים חלופיים (החלפה באמצעות פקודת EXX)
ארבע סיביות עבור מצב הפסיקות ומצב סוג פסיקה
אוגר הרענון (או מונה הרענון) R הוא אוגר שערכו מוגדל ב־1 בכל אחזור מהזיכרון של קוד פעולה או של קידומת קוד פעולה.
אין קשר ישיר בין ערכו של אוגר R לבין זרימת התכנית בפועל.
היו מחשבים שנִצלו באופן יצירתי את R להפקת מספרים פסאודו־אקראיים במשחקים, ולהגנות תוכנה.
באחד המחשבים – ה־ZX81 – נעשה שימוש באוגר R כמונה "חומרתי" למיקומי תווים על גבי מסך הטלוויזיה, על ידי חיבור INT לקו A6 כדי לעורר פסיקה עם בכל פעם שהתרחשה גלישה של אוגר R.
אוגר וקטור הפסיקות I מיועד למצב הפסיקות הייחודי של Z80 – מצב 2 (נבחר בעזרת הפקודה IM 2).
אוגר זה מספק את הבייט הגבוה של כתובת בסיס למערך המכיל 128 כתובות עבור שגרות שירות.
הכתובת הרצויה נבחרת מהמערך באמצעות אינדקס שנשלח מהתקן חיצוני למעבד במהלך מחזור אישור פסיקה (interrupt acknowledge cycle) לרוב, התקנים חיצוניים כאלה מחוברים ב"שרשת חינניות" (daisy chain) שתפקידה לאפשר להתקן בעל העדיפות הגבוהה יותר לבקש פסיקה ראשון.
כמו אוגר הרענון R, גם האוגר I שימש לעיתים כאוגר נתונים רגיל בגודל 8 סיביות, בעיקר במצבי הפסיקות 0 ו־1 או במערכות שלא השתמשו בפסיקות כלל.
בניגוד לשאר הפקודות מסוג LD (טעינה), הפקודות LD A,R ו־LD A,I משפיעות על אוגר הדגלים של Z80. דגל הסימן (סיבית 7) ודגל האפס (סיבית 6) מקבלים ערך לפי תוכן אוגר הרענון או הפסיקה.
בשתי הפקודות, דגל הזוגיוּת/גלישה (סיבית 2) מוגדר בהתאם למצב הנוכחי של הדלגלג IFF2.
אף על פי שה-Z80 נחשב בדרך כלל למעבד 8 סיביות, הוא מכיל יחידה אריתמטית-לוגית (ALU) של 4 סיביות בלבד, ולכן פעולות חישוב נעשות בשני שלבים עבור מספרים של 8 סיביות, וארבעה שלבים עבור מספרים של 16 סיביות (כגון ADD HL,DE ו־ADC HL,DE).
שפת האסמבלי המקורית של אינטל 8008 התבססה על תחביר פשוט ושיטתי, שיובא ממבנה ה־Datapoint 2200 .
במהלך השינויים הללו, הסימון הרומז (mnemonic) L (קיצור ל־"LOAD") הוחלף בקיצורים שונים של הפקודות LOAD, STORE ו־MOVE, יחד עם סימונים נוספים.
האות M, אשר סִמנה גישה לזיכרון על פי הכתובת בזוג האוגרים HL, הוצאה מתוך שם הפקודה ונעשתה לאופרנד עצמאי.
התוצאה הייתה תחביר לא עקבי – לעיתים נעשה שימוש באופרנדים מקוצרים (כגון MVI D ו־LXI H), לעיתים המידע שובץ בתוך שם הפקודה (כגון LDA ו־LHLD), ולעיתים נוצר ערבוב של שניהם (LDAX B ו־STAX D).
הטבלה משווה בין ארבעה תחבירי שפה שונים באמצעות דוגמאות של פקודות טעינה ואחסון שקולות, או, במקרה של 8086, דומות מאוד.
בתחביר ה־Z80, סוגריים עגולים סביב ביטוי מציינים שהביטוי מייצג כתובת זיכרון, בעוד שבתחביר של 8086 נעשה שימוש בסוגריים מרובעים לשם כך.
בשתי הארכיטקטורות, Z80 ו-8086, סימן הפלוס (+) מציין כי יש להוסיף קבוע לאוגר בסיס כדי לחשב כתובת.
8086 אינו קבוצת־על מלאה של Z80 – ב-8086 רק זוג הרגיסטרים BX יכול לשמש כמצביע.
מכיוון שאינטל טענה לזכויות יוצרים על שמות הפקודות (mnemonic) בשפת האסמבלי שלה, היה צריך לפתח שפת אסמבלי חדשה עבור ה־Z80. הפעם ננקטה גישה מסודרת ואחידה שהתבססה על עקרונות ברורים:
כל שמות האוגרים וזוגות האוגרים נכתבים במלואם (לדוגמה: BC, DE או HL).
סוגריים מציינים באופן עקבי גישה לזיכרון – כלומר התוכן שבכתובת קבועה או שבכתובת שנותן מצביע – למעט פקודות הקפיצה JP (HL), JP (IX) ו־JP (IY), אשר קופצות לערך שבאוגר ישירות, ולא לתוכן שבזיכרון.
כל פקודות הטעינה והאחסון משתמשות בסימון הרומז LD (עבור "LOAD") – חזרה לפשטות של Datapoint 2200. באותה רוח, גם פקודות נפוצות כגון ADD ו־INC שומרות על שם הפקודה ללא קשר לסוג האופרנד או אופן המעינה, מאחר שהאופרנדים עצמם מספקים את המידע הנדרש.
שיטה זו הקלה על קביעת שמות לפקודות החדשות של ה־Z80, וגם אפשרה אורתוגונליזציה לפקודות קיימות, לדוגמה LD BC,1234.
למרות ההבדלים בשמות ובמבנה האוגרים הבסיסי, תחבירי ה־Z80 ואינטל 8086 הם כמעט זהים עבור חלק גדול מהפקודות.
לעומת זאת, בין התחבירים של ה־8080 ושל ה־8086 יש רק דמיון שטחי (כגון שימוש ב־MOV, או באות X לציון אוגרים מורחבים).
אף על פי כן, ניתן לתרגם קוד אסמבלי של 8080 לקוד אסמבלי של 8086 בעזרת תוכנות תרגום.
ה־Z80 משתמש ב־252 מתוך 256 הקודים האפשריים כפקודות של בית בודד ("פקודות שורש", שרובן עברו בירושה מה־8080).
ארבעת הקודים הנותרים משמשים כקידומות לפקודות: הקידומות CB ו־ED מוסיפות פקודות חדשות, בעוד DD ו־FD מאפשרות לבחור את אוגרים IX+d או IY+d (כתובת בסיס עם היסט, אך במקרים מסוימים גם ללא היסט) בהתאמה במקום את אוגר HL.
פעולות על סיביות (הדלקה, כיבוי ובדיקה)
קפיצות, קריאות לשגרות וחזרה מהן
אין פקודות כפל מפורשות ב־Z80 המקורי, אך ניתן להכפיל את הצובר A או את האוגר HL בחזקות של שתיים בעזרת הפקודות ADD A,A ו־ADD HL,HL (וכן גם את IX ואת IY).
פקודות ההזזה מאפשרות גם חילוק או כפל בחזקות של 2.
דגל הגלישה החדש משמש בפקודות החדשות של 16 סיביות (ADC, SBC) וגם בפקודות אריתמטיות של 8 סיביות, אך הפקודות הוותיקות מה־8080 (כגון ADD, INC ו־DEC) אינן משפיעות עליו.