tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1920 הוא הציג את תערוכת היחיד הראשונה על נושאי המלחמה ובשנת 1921 לקח חלק בתערוכת "החברה לאמנות רומנית".
בין השנים 1922-1923 למד בברלין יחד עם ארתור סגל והשתתף בהקמת קבוצת נובמבר.
הוא הציג בגלריות של "דר שטורם" לצד P.
Marcoussis ובשנת 1924 השתתף בתערוכה הבינלאומית של הקבוצה Contimporanul (בן זמננו) לצד קונסטנטין ברנקושי, מרסל ינקו, ויקטור בראונר, ארתור סגל, מ.
באותה שנה פתח את "האקדמיה לאמנות מודרנית ומעטרת" ברוח הבאוהאוס.
האקדמיה הופכת בשנת 1928 ל"סטודיו לאמנות מעטרת" המקדם את סגנון האר דקו.
מקסי ייסד את כתב העת האוונגארדי "אינטגרל" שבו השתתפו גם ברבו פונדויאנו, אילריה וורונקה ואחרים.
הוא המשיך בניהול כתב העת עד 1928. בשנת 1926, בהיותו בפריז עבד מקסי על תמונות הרקע והתלבושות של שני מחזות, אחד של פירנדלו והשני של אנדרה ז'יד.
בשנת 1929, לאחר ששב לרומניה, השתתף בתערוכה של הקבוצה "אמנות חדשה" וזכה למדליית הזהב בתערוכה העולמית של ברצלונה (1929).
בין השנים 1930-1938 המשיך להציג עם קבוצת Contimporanul, בתערוכה של רומא ובהפגנות של הקבוצה האומנותית "קריטריון".
משנת 1939 התחיל לעבוד עבור התיאטרון היהודי "באראשאום" בבוקרשט ומשנת 1941, לאחר שנכנסו לתוקף חוקי הפרדת העיסוק הגזעניים, היה לאחד ממנהלי התיאטרון והתחיל ללמד בבית ספר חדש לאמנויות שפתחו למען היהודים שסולקו מבתי הספר הרומניים.
לאחר המלחמה ארגן תערוכה בשם "עבודה ואמנות" שבה הוצגו מעבודות התלמידים והמורים גם יחד.
בשנת 1949 מונה לתפקיד מנהל המוזיאון לאמנות של רומניה וקיבל תפקיד של פרופסור אוניברסיטאי במכון לאמנות פלסטית על שם ניקולאה גריגורסקו.
עבודתו המוקדמת של מקסי הושפעה מאוד מהקונסטרוקטיביזם, אך בהמשך ניכרת פנייה למודרניזם מתון.
הרוזן מקסימיליאן פון שפה היה תת-אדמירל בצי המלחמה הגרמני.
בשנת 1878 הצטרף לצי הקיסרי הגרמני ושירת תחילה בבסיס הצי הגרמני הראשי בקיל.
הוא הוסמך לקצין בדרגת לויטננט צור זי, והוצב בסירת התותחים SMS מווה, שנשלחה למערב אפריקה.
במהלך מסע זה, הגרמנים חתמו על הסכמים עם שליטים מקומיים בטוגו ובקמרון, והקימו את המושבות של טוגולנד וקמרון הגרמנית, בהתאמה.
בשנת 1887 הועבר שפה לקמרון שם פיקד על הנמל בדואלה.
הוא חלה בקדחת שגרונית כשהיה שם, ונאלץ להישלח בחזרה לגרמניה כדי להחלים, אם כי סבל מדי פעם משיגרון למשך שארית חייו.
לאחר שחזר לגרמניה ב-1889, נשא לאישה את אשתו, מרגרטה הברונית פון דר אוסטן-סאקן.
ממנה היו לו שני בנים - אוטו, יליד 10 ביולי 1890, היינריך, יליד 24 באפריל 1893 - ובת אחת, הוברטה, ילידת 11 ביולי 1894. בדצמבר 1897 הוצב שפה בשייטת מזרח אסיה הגרמנית לאחר שתפסה את הטריטוריה החכורה של מפרץ ג'יאוז'ו, עם הנמל שלה בצ'ינגדאו.
כאן, הוא שירת במטה של ויצה-אדמירל אוטו פון דידריץ'.
במהלך מרד הבוקסרים בסין בשנת 1900, ספי ראה פעולה בצ'ינגדאו ועל היאנגצה.
לאחר שחזר לגרמניה, הוא הועלה לדרגת קורבטנקפיטן והוצב כקצין הראשון על סיפון אוניית המערכה פרה-דרדנוט ברנדנבורג.
בין השנים 1900 ו-1908 החזיק שפה בפיקוד על מספר אוניות, כולל האביסו הלה, המקשת פליקאן, ולבסוף על אוניית המערכה פרה-דרדנוט ויטלסבאך.
בתקופה זו הועלה לדרגת פריגטנקפיטן ב-27 בינואר 1904 ולקפיטן צור זי בדיוק שנה לאחר מכן; פיקודו על ויטלסבאך הגיע בעקבות הקידום האחרון.
בשנת 1908 נתמנה למפקד הצי הגרמני בים הצפוני ובשנת 1910 נתמנה למפקד הצי הגרמני במזרח הרחוק.
הצי הגרמני עגן בעיר הנמל צ'ינגדאו שבסין, שניתנה לגרמנים בחכירה.
משימתו הייתה לשמור על האינטרסים הביטחוניים של השטחים הגרמניים במזרח הרחוק.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הטילו ציי יפן ואוסטרליה מצור על הצי הגרמני בצ'ינגדאו.
שפה הבין שאין לו כל סיכוי נגד כוחות אלה, וכדי לא ליפול בשבי עם אוניותיו הבריח את הצי שלו לים הפתוח.
תוכניתו הייתה לחצות את האוקיינוס השקט ודרך מצר מגלן להיכנס לאוקיינוס האטלנטי ולחצות אותו כדי להתחבר לצי הגרמני בגרמניה.
זה היה מבצע לוגיסטי חסר תקדים.
בדרך לחוף צ'ילה הם הפגיזו את פפאטה, בירת טהיטי.
תנועות הצי הגרמני, שכלל שתי סיירות משוריינות ו-3 סיירות קלות, לא נעלמו מעיני הבריטים, שהכינו את ההתנגשות הבלתי נמנעת עם הגרמנים.
הקרב התחולל ליד עיר החוף הצ'יליאנית קורונל.
קרב קורונל נערך ב-1 בנובמבר 1914. הכוח הבריטי, בפיקוד תת-אדמירל כריסטופר קראדוק, הורכב משתי סיירות משוריינות, "Good Hope" (ספינת הדגל של קרדוק) ו-"Monmouth" ושתי סיירות קלות.
תוך זמן קצר הצליחו הסיירות המשוריינות של שפה, "שרנהורסט" ו"גנייזנאו", להטביע את שתי הסיירות המשוריינות של קרדוק, שנספה בקרב זה עם 1,654 מאנשיו.
התבוסה בקרב קורונל הייתה הראשונה של הצי הבריטי מזה 100 שנה, והכתה את הבריטים בהלם.
הם החלו לתכנן את התגובה באופן מיידי, בעיקר מתוך נקמה, אך גם מתוך צורך חיוני למנוע מציו של שפה להגיע לגרמניה.
הבריטים שיגרו בחשאי לדרום האוקיינוס האטלנטי שתי סיירות קרב מהירות וחמושות בתותחים כבדים בפיקוד אדמירל דובטון סטורדי, שהועברו מהכוח ששם מצור על הדרדנלים.
המבצע נוהל בחשאיות, ובמקום הסיירות האלה שלחו הבריטים שתי סיירות דמה לדרדנלים.
כן תגברו הבריטים את הכוח הימי שלהם באזור איי פוקלנד.
כל זה נעלם מעיניו של שפה.
בקרב שהתפתח ב-8 בדצמבר 1914 הושמדו כל אוניותיו של שפה פרט לסיירת קלה אחת, שנמלטה וטובעה לאחר מכן במימי צ'ילה.
הגרמנים איבדו בקרב זה 2,200 איש, בתוכם שפה ושני בניו.
שפה הפך לגיבור לאומי בגרמניה.
בשנת 1934 בנו הגרמנים את אוניית המערכה זוטא אדמירל גרף שפה, שטובעה על ידי צוותה הגרמני ב-1939 בנמל מונטוידאו באורוגוואי לאחר קרב נהר לה פלטה.
פרדיננד מקסימיליאן יוזף הראשון, קיסר מקסיקו (בספרדית: Emperador Maximiliano I de México; 1832 – 19 ביוני 1867) לבית הבסבורג האוסטרי.
מקסימיליאן מונה לקיסר ב-10 באפריל 1864, ביוזמתו של נפוליאון השלישי קיסר צרפת, אשר יזם שיתוף פעולה מדיני עם אוסטריה נגד פרוסיה.
אל מקסימיליאן, שהיה בטריאסטה הגיעו קבוצה של מקסיקנים שמרנים, אשר הציעו לו את המשרה, כאשר ארצם, מקסיקו, היא תחת כיבוש צרפתי.
ממשלות רבות מיאנו להכיר בשלטונו של מקסימיליאן על מקסיקו, ביניהן ארצות הברית, אשר פלשה לאזורים בצפון מקסיקו.
עובדה זו פעלה כיתרון למתנגדים לקיסר, הרפובליקנים המקסיקנים בראשותו של בניטו חוארס.
סופו הטראגי של קיסר מקסיקו האוסטרי, שהיה שליח בית הבסבורג האוסטרי למקסיקו, היה שהוקרב למען אינטרסים של אירופה: יוקרתיים, פיננסיים ודתיים, אשר לא ניתן להם גיבוי מתאים והוא הוצא להורג על ידי המורדים ב-19 ביוני 1867.
כיום נחשב מקסימיליאן כדמות חיובית בתרבות המקסיקנית.
בכך שבנה ושיפץ את עיר הבירה, ושלמרות שנקבר באירופה הוא קבור עם סמלים מקסיקניים.
בכך נעוץ ההסבר מדוע השם מקסימיליאן נפוץ במקסיקו עד היום.
הנסיך מקסימיליאן נולד בארמון שנברון שבווינה שבאוסטריה ב-6 ביולי 1832 כבנם השני של פרנץ קרל, ארכידוכס אוסטריה וסופי, נסיכת בוואריה.
אחיו הבכור היה הקיסר פרנץ יוזף, וארבעת אחיו האחרים היו קרל לודוויג, מריה אנה וקרל ויקטור.
אחותו מריה אנה נפטרה בשנת 1839 בגיל ארבע.
מיום הולדו נשא את התארים ארכידוכס אוסטריה ונסיך הונגריה ובוהמיה.
הוא נשא את שמו של קיסר אוסטרי מפורסם, מקסימיליאן הראשון, מראשוני בית הבסבורג במאה ה-15. תוארו הרשמי היה:
מקסימיליאן נחשב לילד מחונן, ופיתח עניין מיוחד במדעים, בייחוד בבוטניקה.
מקסימיליאן הוכשר לחיל הים, בו שירת בהתלהבות רבה.
למקסימיליאן היה חלק חשוב בהקמת הנמל הימי של העיר טריאסטה, והצי בו נחל האדמירל וילהלם פון טגטהוף ניצחונות במלחמות נגד איטליה.
ב-1855 ביקר בירושלים והעמיד פסל בכנסיית הקבר.
ב-27 ביולי 1857 נישא לשרלוט, בתו של לאופולד הראשון מלך בלגיה, בטקס שנערך בבריסל, בירת ארצו של לאופולד.
באותה שנה הוא מונה למשנה למלך לומברדיה-ונציה, בין השאר, היות שנחשב לליברל.
מקסימיליאן חי עם רעייתו במילאנו שבצפון איטליה, עד שסולק על ידי אחיו הקיסר פרנץ יוזף, היות שתמך במתנגדים הליברלים האיטלקיים של הקיסר.
בקרבות שניהל פרנץ כנגד האיטלקים לאחר הפיטורים, איבדה אוסטריה את רוב עמדותיה באיטליה.
לאחר הפיטורים עבר מקסימיליאן לחיות חיים פרטיים, בעיר טריאסטה, שם הקים את טירת מירמרה.
הקיסר הצרפתי נפוליאון השלישי העלה את הרעיון לשתף פעולה עם אוסטריה, בין השאר גם על ידי נישואין, נגד גרמניה וגם על ידי כך שימליכו נסיך אוסטרי על מדינה באמריקה.
וכך תהיה לאוסטריה מושבה מעבר לים כמו שלבריטניה הייתה את המושבה הודו.
במקסיקו הייתה מלחמת אזרחים בין הליברלים במקסיקו בראשו של בניטו חוארס לבין המקסיקנים השמרנים.
השמרנים באו לטריאסטה לארמון מיראמר, בברכתו של נפוליאון השלישי, ובקשו ממנו לבוא להיות קיסר.
היה זה לאחר שבשנת 1862 פלש הצבא הצרפתי למקסיקו.
מקסימליאן קיבל את המשרה בלחצם של נפוליאון השלישי והגנרל אלי פרדריק פורי כאשר לכל אחד מהם יש אינטרסים של יוקרה, התעשרות ואפילו יצירת ממלכה נוצרית קתולית בצפון אמריקה.
בשנת 1863 הוכתר מקסימליאן למשרת הקיסר, לאחר אישורו של משאל העם שנערך במקסיקו.
מקסימיליאן לא ידע על המצב המפוקפק בו נערך משאל העם.
מקסימיליאן למד את השפה הספרדית והגיע לעיר וראקרוס שבמקסיקו ב 28 במאי 1864. במקסיקו הוא נתקל בהתנגדות וסירוב להכרה בממשלתו בידי הליברליים והתנגדות זו הובילה למאבק מתמשך בין שני הכוחות.
הזוג המלכותי הוכתר באותה שנה בטקס שנערך בקתדרלת מטרופוליטנה, שבבירה מקסיקו סיטי.
לאחר מכן קבעו את מקום מושבם בטירת צ'פולטפק (Chapultepec), השוכנת במרומי גבעה בפרבריה של מקסיקו סיטי, הנקראת באותו השם.
מקסימיליאן אף יזם הקמת טיילת מטירת מושבו למרכז העיר.
הטיילת, שבמקורה נקראה "שדרות הקיסרית", כיום הינה אלא טיילת "לה רפורמה" (Paseo de la Reforma) הנודעה.
היות שלא זכו מקסימיליאן ושרלוט בילדים משלהם, אמצו את אוגוסטין דה איטרובידה אי גרין וסלבדור דה איטרובידה אי מרזן, שניהם נכדיו של אוגוסטין הראשון, מי שהיה קיסר מקסיקו בשנות ה-1820. הזוג ייעד את אוגוסטין, בנם על פי החוק, ליורש העצר תחת התואר "הוד מלכותו, נסיך איטרובידה".
לימין המקסיקני, השמרנים, הקונסרבטורס, היו הפתעות מהקיסר שבחרו.
הוא אימץ הצעות חוק של המפלגות הליברליות, כגון שינוי שיטת הבעלות על הקרקע, ביטול עבודת הילדים, קביעת שעות עבודה סבירות וחופש דתי.
הוא אף הציע חנינה לחוארס עצמו בתנאי שישבע אמונים לשלטונו, אך זה סירב להצעה.
לאחר שחוארס דחה את הצעתו, הורה מקסימיליאן להוציא להורג את כל תומכי חוארס שיתפסו; מהלך זה הווה טעות טקטית חמורה, אשר רק החמירה את המצב בו היה שרוי שלטונו.
עם סיום מלחמת האזרחים האמריקנית הביעה ארצות הברית נכונות לתמוך ברפובליקנים המקסיקנים וסיפקה להם נשק.
ארצות הברית פלשה לשטחים דרומית מארצות הברית, תוך ספיגת אבדות כבדות.
דרישתה הייתה כי חצי הכדור המערבי חייב להיות בשליטה אמריקאית ולאירופה אין מקום בחלק זה של העולם וזאת לפי דוקטרינת מונרו.
בשנת 1866 נסוג הצבא הצרפתי והסתבר כי היה זה האות לקץ הממשמש ובא, באופן זה או אחר, לשלטונו של מקסימיליאן, שאיבד כך משענת חשובה.
הצבא הצרפתי שב לאירופה כדי לקחת חלק במלחמות שהתעוררו אז באירופה, בין פרוסיה בהנהגת ביסמרק לבין אוסטריה וצרפת.
רעייתו של מקסימיליאן, שרלוט, יצאה לאירופה על מנת לנסות לגייס תמיכה לשלטונו של בעלה, בפריז, וינה ולבסוף ברומא, אצל האפיפיור פיוס התשיעי.
לאחר שכל מאמציה עלו בתהו, סבלה שרלוט ממשבר רגשי עמוק (יש אומרים: אי שפיות) ולא שבה מעולם למקסיקו.
שנה לאחר מכן, כשהוצא בעלה להורג בידי חוארס ותומכיו, עברה לחיות חיי בדידות.
תחילה בטירת מרמרה שבטרייסטה, אותה הקים בעלה, ולאחר מכן בטירת בוכאוט בעיר מייזה, בלגיה, שם נפטרה ב-19 בינואר 1927.
על אף שנסיגת נפוליאון השלישי הגבירה את רוח ההתנגדות כלפיו, נותר מקסימיליאן במשרתו ובארצו.
הוא נקרא לשוב לאירופה אך לא ויתר ונשאר נאמן למישרתו.
בפברואר 1867, כשחש בסכנה הקרבה, נסוג לעיר קרטרו, עיר בעלת היסטוריה עתיקה, שם הושם במצור על ידי הרפובליקנים.
לאחר כמה שבועות של מצור, ב-11 במאי, תכנן בריחה מן העיר למקסיקו סיטי, אך לאחר ארבעה ימים נפלה העיר, לפני שהספיקה התוכנית להתממש ומקסימיליאן נתפס חי.
לאחר משפט ראווה שנערך לו, נידון מקסימיליאן להוצאה להורג.
שליטים ודמויות בולטות מאירופה (ביניהם הליברלים ויקטור הוגו וג'וזפה גריבלדי) שלחו מכתבים ובקשות להקלת גזר הדין, אך חוארס לא נשמע להם, כיוון שחפץ להעביר מסר ברור של "במקסיקו לא ישלוט אף כח זר", וגזר הדין בוצע במלואו ב-19 ביוני של אותה שנה.
ב-19 ביוני הוצא מקסימיליאן להורג יחד עם שני הגנרלים שלו ביריה.
מילותיו האחרונות היו "קרלוטה המסכנה!".
על אף ששיחד מקסימיליאן את היורים שלא יירו בראשו, אחד מהם עשה כך.
גופתו של מקסימיליאן נחנטה, ונקברה בתחילת שנת 1868 בקריפטה המלכותית שבווינה.
הצייר הצרפתי אדואר מאנה צייר את הוצאתו להורג של הקיסר מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו.
פרופ' מיכאל הרסגור מציין כי בגרסאות אחדות של הציור, החיילים היורים הם בעלי מדים צרפתיים.
בכך ביטא הצייר את מורת רוחו מארצו, צרפת, שלא הושיטה עזרה לקיסר, ששלחה אותו למלוך על מקסיקו.
התנהגותה גרמה בעקיפין לכך שכשיפול בשבי הרפובליקנים הוא יוצא להורג, לאחר שהקיסר הורה בעבר, כי שבויים רפובליקאיים יוצאו להורג.
מקסימיליאן הקר הוא מוזיקאי גרמני הידוע במוזיקת הדרים פופ שלו.
לאחר שהופיע כמתופף במספר להקות גרמניות קטנות, קלטות הדמו שלו משכו את תשומת לבה של חברת התקליטים "קיטי-יו", אשר הוציאה את אלבום הבכורה שלו, "Infinite Love Songs" ב-2001. לאחר מכן, הוא ביצע מספר סיבובי הופעות באירופה והוציא עוד מספר אלבומים.
בשנת 2004 הוא עשה סבב הופעות בכל העולם ביחד עם ברברה מורגנשטרן.
בשנת 2012 מקסימיליאן הקר פרסם ספר אוטוביוגרפי ובאותה שנה הוא הקים חברת תקליטים ומאז הוא מוציא איתה את רוב האלבומים.
מקסימיליאן פון פריטוויץ היה גנרל גרמני, שידוע בעיקר כמפקד הארמייה הגרמנית השמינית בזמן מלחמת העולם הראשונה.
מקסימיליאן פון פריטוויץ נולד ב-27 בנובמבר 1848 בעיר ברנשטאדט, למשפחה אריסטוקרטית ותיקה משלזיה.
אביו, גוסטב פון פריטוויץ, היה קצין בצבא פרוסיה ואמו הייתה אליזבת פון קלאס.
ב-19 במאי 1874 נישא פריטוויץ לאולגה פון דוויץ (30 באוגוסט 1848 - 9 בינואר 1938) שהייתה בתו של האציל קורט פון דוויץ.
פריטוויץ התגייס לצבא הפרוסי ב-1866 והצטרף לרגימנט משמר הגרנדירים ה-3 (המלכה אליזבת), עמו נלחם ב-1866 במלחמת אוסטריה–פרוסיה ובמלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870. לאחר מכן התקדם פון פריטוויץ בסולם הפיקוד, ב-1901 מונה למפקד הדיוויזיה ה-8, ב-1906 מונה למפקד הקורפוס ה-16, וב-1913 מונה למפקד האזור הצבאי הראשון, והועלה לדרגת דרגת גנרל-אוברסט.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון פריטוויץ למפקד הארמייה הגרמנית השמינית.
הארמייה הוצבה בשטחי פרוסיה המזרחית ותפקידה הייתה להגן על השטחים מפני התקפות מצד האימפריה הרוסית.
בנוסף קיבל הוראה שעל השטח להיות מוגן בכל מחיר, ורק אם קיימת סכנה ממשית שהארמייה תושמד לחלוטין אז על פריטוויץ להורות לארמייה על נסיגה כוללת משטחי פרוסיה המזרחית אל עבר קווי נהר הוויסלה.
ההתקפות הרוסיות החלו ב-13 באוגוסט 1914 עם כניסת הארמיות הרוסיות הראשונה והשנייה אל שטחי פרוסיה המזרחית (הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית).
הקרב הראשון בחזית המזרחית בין הגרמנים לרוסים היה קרב שטלופנן, שבו הקורפוס הגרמני ה-1 יצא לתקוף את הארמייה הרוסית הראשונה בניגוד להוראה של פריטוויץ שלא לחתור למגע עם האויב הרוסי.
שלושה ימים לאחר מכן, ב-20 באוגוסט, החליט פון פריטוויץ לצאת להתקפה על הארמייה הרוסית הראשונה ליד גומבינן.
בקרב זה (קרב גומבינן) נחלו הגרמנים תבוסה אל מול הרוסים עקב ההססנות שבפתיחת הקרב.
פריטוויץ נתקף פחד שמא הארמייה תושמד לחלוטין ולכן הורה על נסיגה כוללת משטחי פרוסיה המזרחית אל עבר קווי נהר הוויסלה.
כששמע זאת רמטכ"ל צבא גרמניה, הלמוט פון מולטקה הצעיר, הורה ב-22 באוגוסט להחליף את פריטוויץ בגנרלים מנוסים יותר - פאול פון הינדנבורג ואריך לודנדורף.
תחת הנהגתם של הינדנבורג ולודנדורף נחלה הארמייה הגרמנית השמינית לניצחונות מרשימים בקרב טננברג ובקרב הראשון על האגמים המזוריים.
לאחר החלפתו כמפקד הארמייה הגרמנית השמינית סיים פריטוויץ את שירותו הצבאי.
הוא עבר לברלין, שם חי עד ל-29 במרץ 1917, אז נפטר כתוצאה מהתקף לב.
מקסימיליאן גרבנר היה קצין אס אס זוטר ממוצא אוסטרי.
שימש כמפקד הגסטפו במחנה ההשמדה אושוויץ וניהל את בלוק 11 המפורסם, הידוע בכינויו "בלוק המוות".
גרבנר נולד בווינה ב-1905, סיים לימודים ברמה בסיסית ועבד בשנות ה-20 כחוטב עצים.
ב-1930 הצטרף לכוחות משטרת אוסטריה ומאוחר יותר עבד במחלקה הפלילית במשטרת וינה.
באוגוסט 1932 הצטרף למפלגה הנאצית.
לאחר האנשלוס ב-1938 הצטרף לאס אס והיה לחבר בגסטפו.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הועבר בסתיו 1939 למשטרת קטוביץ, ולאחר מכן, עם הקמת מחנה אושוויץ, הועבר לשם לשמש כראש הגסטפו (אגף 2) במחנה.
כמפקד הגסטפו במחנה היה גרבנר אחראי, בין היתר, לדיכוי ההתנגדות במחנה, למניעת בריחות אסירים, ולמניעת כל קשר עם העולם החיצון.
בעת ניהול בלוק 11, התנהג גרבנר באכזריות רבה כלפי אסירי הבלוק, ובין השאר ביצע "טיהורים" בבונקר על בסיס יומי, ואסירים רבים נשלחו מדי יום אל החצר שבין בלוק 10 לבלוק 11, שם נורו.
ב-1943 נעצר גרבנר בחשד לשחיתות שלטונית ונשפט בוויימאר.
החקירה נגד גרבנר חשפה ניכוס רכוש בלא הרשאה ומקרים אחרים של ניצול סמכות לרעה שהיו מעורבים בהם כמה קציני ס"ס בכירים ובהם רודולף הס.
ב-1945 נעצר גרבנר על ידי בעלות הברית וב-1947 הועבר לפולין.
הוא הואשם ברצח ובפשעים נגד האנושות במשפט אושוויץ הראשון, ונידון למוות יחד עם 23 נאשמים נוספים.
הוא נתלה ב-28 בינואר 1948 בכלא מונטלופיך.
מקסימיליאן מריה יוזף קארל גבריאל, הברון וייכס שעל הגלון היה גנרל-פלדמרשל גרמני בזמן מלחמת העולם השנייה.
וייכס נולד בדסאו, והיה בן למשפחת אצולה בווארית.
ב-1900 הצטרף כצוער לחטיבת הפרשים הכבדים ה-2 בצבא בוואריה.
בין 1910 ל-1913 למד באקדמיה הצבאית במינכן, ואז הועבר למטה הכללי.
את מלחמת העולם הראשונה העביר כשליש וכקצין מפקדה.
ב-1920, עם הקמת הרייכסווהר, היה בין הקצינים שנותרו לשרת.
ב-1923, בדרגת מיור, קיבל פיקוד על גונדת פרשים.
ב-1928 נעשה למפקד חטיבה רכובה, וב-1930 קודם לראש מטה של דיוויזיה בחיל.
ב-1 בנובמבר אותה שנה קודם לאוברסט.
לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 קיבל דרגת גנרל מיור והוצב כמפקד דיוויזיית הפרשים ה-3 בויימאר.
ב-1935 הוחל בהסבה של היחידה לדיוויזיית הפאנצר ה-1 בוורמאכט.
וייכס התקדם במהירות בשנתיים הבאות, וב-12 באוקטובר מונה למפקד הקורפוס ה-13 בנירנברג.
בראשית 1939 השתתף בכיבוש יתרת צ'כיה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נטל הקורפוס ה-13 חלק במערכה בפולין במסגרת הארמייה השמינית ונכנס לוורשה.
באוקטובר קודם וייכס למפקד הארמייה השנייה, ובתפקיד זה השתתף במערכה על צרפת במסגרת קבוצת ארמיות A, שהבקיעה בארדנים.
כגמול על שירותיו קיבל וייכס ב-29 ביוני 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, והועלה לדרגת גנרל-אוברסט ב-19 ביולי 1940. כמו כן השתתפה הארמייה השנייה במערכה בבלקנים.
עם תחילת מבצע ברברוסה הוביל וייכס את הארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, אך הועבר לקבוצת ארמיות דרום לצורך כיבוש קייב.
לאחר מכן השתתפה הארמייה בפיקודו בקרב מוסקבה.
ביולי 1942 החליף את פדור פון בוק כמפקד קבוצת ארמיות B.
הוא נטל חלק בקרב סטלינגרד; קבוצת הארמיות רוסקה במבצע אורנוס.
ב-1 בפברואר 1943 קודם לגנרלפלדמרשל והועבר לעתודה ביולי.
שהותו שם נמשכה פחות מחודש ובאוגוסט נקרא לעמוד בראש קבוצת ארמיות F, שהוצבה בבלקנים בעיקר למטרות לוחמה בפרטיזנים.
המבצע העיקרי שניהל היה פינוי הצבא הגרמני מיוון ויוגוסלביה בספטמבר-נובמבר 1944, לנוכח האיום שינותק בידי הצבא האדום.
הוא שיקר לפיקוד העליון והציג את הנסיגה המחושבת כאילוץ תחת מתקפת אויב כבדה.
ב-2 בפברואר 1945 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-25 במרץ 1945 הועבר סופית לעתודה.
ב-2 במאי נשבה בידי הצבא האמריקני.
לאחר שנתיים בשבי היה בין הנאשמים במשפט בני הערובה על חלקו ברצח מאות אלפי אזרחים ביוגוסלביה, אך שוחרר מסיבות בריאותיות ב-1948 בטרם הורשע.
הוא פרש לטירת משפחתו ליד בון ומת שם ממחלה ב-27 בספטמבר 1954.
מקסימיליאן (מיקשה) מרדכי בן יהודה דרכסלר (בהונגרית: Drechsler Miksa; ברומנית וגרמנית: Maximilian Drechsler; 23 באוקטובר 1883 טאבאיד, הונגריה – 1970 טימישוארה) היה רב נאולוגי הונגרי ורומני, פעל בעיר טימישוארה (בהונגרית - טמשוואר) באוסטרו-הונגריה, ואחר כך ברומניה, בשנים 1910-1970.היה מנהיג קהילתי ומחבר ספרים ומאמרים בתחום הפילוסופיה היהודית ותולדות היהדות.
מרדכי דרכסלר נולד ב-1883 ביישוב טאבייד במחוז פייר בהונגריה.
בשנים 1903–1908 למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט.
במקביל למד באוניברסיטת בודפשט וסיים שם בשנת 1906 את עבודת הדוקטורט בפילוסופיה, שזיכתה אותו בפרס, על "סגפנות בספרות הדתית היהודית עד לרמב"ם".
באותה תקופה פרסם גם ספר על השקפתו של אברהם גייגר בנוגע לפילוסופיה של הדת.
בשנת 1909 הוסמך כרב ובהמשך שירת למשך שנה ביישוב סרווש בהונגריה.
בשנת 1910 נבחר לרב בקהילה הנאולוגית של טימישוארה.
דרכסלר נסע לאחר מכן להשתלמות באוניברסיטת אוקספורד והמכללה היהודית בלונדון, בה הוזמן בהמשך להרצות סדרת הרצאות על התלמוד.
בשנים 1935–1936 ערך דרכסלר יחד עם אימרה נאשיץ את האלמנך היהודי "Zsidó Évkönyv שכלל מאמרים על הדת, המדע והספרות, לצורכי הקהל היהודי.
ברוח היהדות הנאולוגית, הצטיין הרב דרכסלר במאמציו לקרב ליהדות קהלים חילוניים.
היה נשוי לאסתר, בת לבית רוזנברג.
מאמרים שפורסמו ב"אלמנאך היהודי ההונגרי", בכתב העת "עבר ועתיד" (Múlt és Jövő), ב Temesvári Hírlap, ב-Neue Zeit.
על הגותו הפילוסופית והתאולוגית של רבי יהודה הלוי
"עדות פואטית על האינקוויזיציה: חייו ופועלו של רבי יצחק בן חיים הכהן משאטיבה" (1932, סאין, מרמורוש) .
מקסימיליאן פון לאפרט , היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוס במלחמת העולם הראשונה.
פון לאפרט נולד בלינדאו ב-10 במאי 1855 לאביו קרל פון לאפרט שהיה אחראי על המכס ולאשתו קלרה לבית פון דר ונזה.
בשנת 1871 התגייס פון לאפרט לצבא הגרמני הקיסרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה.
בשנת 1908 מונה למפקד הדיוויזיה ה-40 (הסקסונית ה-4), ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-19 (הסקסוני ה-2).
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון לאפרט מפקד הקורפוס ה-19 (הסקסוני ה-2) שהיה חלק מהארמייה השלישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, וכן השתתף בקרב על המארן.
ב-1 בספטמבר 1916 קיבל פון לאפרט את העיטור פור לה מריט על הצלחתו בקרבות.
ב-20 ביולי 1917 מת פון לאפרט בפרנקפורט מהתקף לב פתאומי.
גנרל מקסימיליאן דה אנגליס היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
דה אנגליס נולד ב-2 באוקטובר 1889 בבודפשט, שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית.
בשנת 1910 התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-42, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה.
דה אנגליס השתתף בלחימה בגליציה ובדרום פולין, ובהמשך שירת כקצין מטה בדיוויזיה ה-8 ובדיוויזיה ה-88. בסוף המלחמה נפל דה אנגליס בשבי האיטלקי, ממנו שוחרר ב-12 באוקטובר 1919. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף דה אנגליס לצבא האוסטרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה.
ב-8 ביולי 1921 הועלה דה אנגליס לדרגת מיור, וב-1 בינואר 1926 מונה לקצין מטה בחטיבה ה-3. ב-1 בנובמבר 1927 מונה למדריך טקטיקה בבית הספר לחי"ר, וב-15 בינואר 1929 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
ב-1 בספטמבר 1933 מונה לקצין ההדרכה בחטיבה ה-1, וב-28 ביוני 1933 הועלה לדרגת אוברסט.
ב-1 בספטמבר 1934 מונה לראש ועידת שביתת הנשק במשרד המלחמה, וב-1 באוגוסט 1935 מונה למדריך בכיר בבית הספר לפיקוד ומטה בווינה.
דה אנגליס היה תומך נלהב בנאצים, ובשנת 1934 היה מהקצינים שתמכו בניסיון ההפיכה של הנאצים.
ב-13 במרץ 1938 מונה ל-3 ימים כשר המלחמה בממשלתו הנאצית של ארתור זייס-אינקווארט.
עם סיפוח הצבא האוסטרי לורמאכט, הועלה דה אנגליס ב-1 ביולי 1938 לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-30. ב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-15, וב-19 ביוני 1939 מונה לקצין מטה בקבוצת הארמייה השלישית.
ב-26 בינואר 1942 מונה דה אנגליס למפקד הקורפוס ה-44, שהיה חלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום.
ב-9 בפברואר 1942 קיבל דה אנגליס על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, וב-1 במרץ הועלה לדרגת חיל התותחנים.
במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית ב-1942, לחם דה אנגליס עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן במסגרת קבוצת ארמיות A.
במהלך שנת 1943 לחם דה אנגליס עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-17 ומאוקטובר כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות A, והשתתף בנסיגה מהקווקז, בלחימה בגשר קובאן, ובלחימה בדרום אוקראינה, ועל פעולותיו בקרבות קיבל דה אנגליס ב-12 בנובמבר 1943 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון.
ב-22 בנובמבר 1943 מונה למפקד הארמייה השישית, וב-19 בדצמבר חזר לפקד על הקורפוס ה-44. ב-8 באפריל 1944 מונה דה אנגליס למפקד הארמייה השישית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום אוקראינה, וב-17 ביולי 1944 מונה למפקד ארמיית הפאנצר השנייה, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות F, ולחם עימה ביוגוסלביה, הונגריה ואוסטריה.
ב-5 בינואר 1945 הועברה הארמייה תחת פיקוד קבוצת ארמיות דרום, ובמרץ 1945 לחמה הארמייה בקרב על גבעות טרנסבאודיאן במסגרת מתקפת אגם בלטון.
ב-8 במאי 1945 נכנע דה אנגליס בראש כוחותיו לצבא האמריקני, ונלקח בשבי.
ב-4 באפריל 1946 הוסגר דה אנגליס ליוגוסלביה, שם נידון באוקטובר 1948 ל-20 שנות מאסר.
ב-5 במרץ 1949 הוסגר דה אנגליס לרוסים, שדנו אותו במשפט ראווה ב-28 בפברואר 1952 ל-25 שנות מאסר.
דה אנגליס שוחרר מהשבי רק בשנת 1955. לאחר שחרורו התגורר דה אנגליס בתחילה בהנובר, לאחר מכן במינכן, ולבסוף התגורר בגראץ עד למותו ב-6 בדצמבר 1974.
מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה , היה הנסיך הבוחר מבוואריה בין השנים 1799–1806, ולאחר מכן מלך בוואריה בין השנים 1806–1825.
מקסימיליאן הראשון יוזף נולד ב-27 במאי 1756 לפרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד ומריה פרנצסקה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך, בתם של יוזף קרל עמנואל אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך ואליזבת אוגוסטה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג.
מקסימיליאן יוזף התחנך אצל דודו כריסטיאן הרביעי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן.
בשנת 1776 התגייס מקסימיליאן יוזף לצבא צרפת, עלה במהירות בסולם הדרגות, ובשנת 1777 קיבל דרגת גנרל.
בין השנים 1782–1789 הוצב מקסימיליאן בשטרסבורג, שם התיידד עם קלמנס פון מטרניך, לימים קנצלר אוסטריה.
בפרוץ המהפכה הצרפתית עזב מקסימיליאן את צרפת, והצטרף לצבא האוסטרי, עמו לחם במלחמות המהפכה הצרפתית.
ב-1 באפריל 1795 מת אחיו קרל השני אוגוסט, דוכס פפאלץ-צווייבריקן, ומקסימיליאן יוזף עלה לשלטון במקומו.
אולם, תוך זמן קצר נכבשה הדוכסות שלו על ידי הצרפתים.
ב-16 בפברואר 1799 מקסימיליאן יוזף הפך לנסיך הבוחר מבוואריה ולדוכס ברג, לאחר מותו של בן משפחתו קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה ללא ילדים.
מקסימיליאן יוזף שיפר את ניהול המדינה, והנהיג שלטון יותר ליברלי במדינה, בהשפעת הרעיונות שהגיעו מצרפת המהפכנית.
ביחסי החוץ עמד מקסימיליאן לצד צרפת, וסייע לה במלחמותיה, ובתמורה לכך הוכתר מקסימיליאן יוזף ב-1 בינואר 1806 למלך בוואריה.
מקסימיליאן יוזף היה החשוב ביותר מבין כל הנסיכים שהשתייכו לקונפדרציה של הריין, ונשאר בברית עם נפוליאון עד 1813. ערב קרב לייפציג, הבטיחו לו בעלות הברית הבטחה לשלמות ממלכתו, ובתמורה לכך הכריז מקסימיליאן יוזף מלחמה על צרפת.
בחוזה פריז הראשון (3 ביוני 1814), נאלץ מקסימיליאן יוזף לוותר על טירול לאוסטריה, תמורת הדוכסות הגדולה של וירצבורג.
אולם, בקונגרס וינה, נאלץ מקסימיליאן יוזף לבצע ויתורים נוספים לאוסטריה, שכללו ויתור על זלצבורג ואזורים נוספים, תמורת החלק המערבי של פפאלץ.
כמו כן, לא ניתנה לבוואריה רצף טריטוריאלי עם שטחיה בפפאלץ.
בקונגרס וינה ולאחר מכן התנגד מקסימיליאן יוזף במלוא כובד משקלו, לכל כינון מחדש של גרמניה אשר אמור לסכן את עצמאותו של בוואריה, ומשום התעקשותו (ועוד נסיכים) על העיקרון של ריבונות מלאה, הוקמה הקונפדרציה הגרמנית, שהייתה גוף חלש ובלתי מחייב, והותירה על כנה את עצמאות המדינות השונות.
ב-26 במאי 1818 העניק מקסימיליאן יוזף חוקה ליברלית לעמו, וב-24 באוקטובר 1817 חתם על קונקורדט עם הוותיקן שהחזיר לכמורה חלק מסמכויותיה שקוצצו קודם לכן.
הפרלמנט החדש הוכיח את עצמו יותר עצמאי ממה שציפה מקסימיליאן, ובשל כך בשנת 1819 התקין מקסימיליאן את תקנות קרלסבאד, שעסקו בפעילות נגד ארגוני הסטודנטים הליברליים, למען פיטורי פרופסורים ליברליים מהאוניברסיטאות ולמען הגברת הצנזורה על התקשורת.
והיוו את אחד משיאי הרסטורציה האירופית.
ב-13 באוקטובר 1825 מת מקסימיליאן יוזף במינכן, ובנו לודוויג הראשון עלה לשלטון במקומו.
ב-30 בספטמבר 1785 התחתן מקסימיליאן עם אוגוסטה וילהלמינה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתם של גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטדט ומריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים, ממנה היו לו 5 ילדים:
ב-9 במרץ 1797 התחתן מקסימיליאן עם קרולינה מבאדן, בתם של קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן ואמליה מהסן-דרמשטדט, ממנה היו לו 8 ילדים:
מקסימיליאן יוזף קרל פרידריך (1800–1803).
מקסימיליאן השני נולד ב-28 בנובמבר 1811 במינכן כבנם של לודוויג הראשון, מלך בוואריה ותרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ.
מקסימיליאן היה בעל אופי שקדן, והשקיע מאוד בלימודיו ובעיקר במדעים.
לאחר שטייל באיטליה, יוון וגרמניה, צירפו אביו בשנת 1836 למועצת המדינה.
ב-20 במרץ 1848 הודח לודוויג הראשון, מלך בוואריה, לאחר הפרשיה עם מאהבתו לולה מונטז, ומקסימיליאן עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1849 דיכא מקסימיליאן את המרד שפרץ בשטחי הפפאלץ, בסיוע הצבא הפרוסי.
משנת 1850 ואילך שלט מקסימיליאן באופן אבסולוטי, אך תמך בתרבות, חינוך, אמנות ומדעים, והיה מסור מאוד למשפחתו ועמו.
במדיניות החוץ תמך מקסימיליאן בעיקר באוסטריה כנגד פרוסיה, אך שמר על העצמאות המדינית של בוואריה.
ב-10 במרץ 1864 מת מקסימיליאן בפתאומיות לאחר מחלה קצרה, ובנו לודוויג השני, מלך בוואריה עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1842 התחתן מקסימיליאן עם מריה מפרוסיה בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג, ממנה נולדו לו שני ילדים:
מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה , היה דוכס בוואריה בין השנים 1597–1623, ולאחר מכן הנסיך הבוחר מבוואריה בין השנים 1623–1651, והנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1623–1648.
מקסימיליאן הראשון נולד ב-17 באפריל 1573 לוילהלם החמישי, דוכס בוואריה ורנאטה מלורן.
מקסימיליאן התחנך על ידי הישועים, ובשנת 1591 החל ליטול חלק בממשלה.
בשנת 1595 התחתן מקסימיליאן עם בת דודו אליזבת מלורן, ובשנת 1597 מונה לדוכס בוואריה, לאחר התפטרותו של אביו.
עד לשנת 1607 לא נטל מקסימיליאן חלק במלחמות הדת שהיו באותה עת בגרמניה, אולם, באותה שנה שלח מקסימיליאן את צבאו לכבוש את העיר דונאוורת, ולהשליט בה את הדת הקתולית.
בתגובה על כך הקימו הנסיכים הפרוטסטנטים את הברית הפרוטסטנטית, שכנגדה הוקמה בשנת 1609 הליגה הקתולית.
בשנת 1619 סירב מקסימיליאן להציע את מועמדותו לכס הקיסרות של האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1619 פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ מונה למלך בוהמיה, במקום פרדיננד משטיריה, ארכידוכס אוסטריה, שהיה קתולי מובהק.
בתגובה על כך שלח מקסימיליאן את צבאו לעזרת בית הבסבורג, ועד מהרה הובס פרידריך על ידי הכוחות האוסטרים והבווארים בקרב ההר הלבן בשנת 1620, ובשנים לאחר מכן נכבשו נחלותיו בפפאלץ עצמה על ידי הכוחות הספרדים.
בשנת 1623 הודח פרידריך מתפקידו, ונחלותיו נמסרו למקסימיליאן, שהיה אף הוא מבית ויטלסבאך, ובנוסף, שודרגה דוכסות בוואריה למעמד של נסיכות הבוחר.
בשנת 1632 כבש צבא שוודיה את מינכן, שנכבשה בחזרה רק לאחר שקיבל מקסימיליאן סיוע מאלברכט פון ולנשטיין.
בשלום וסטפאליה בשנת 1648, הוחזרה נסיכות הבוחר מפפאלץ מלבד פפאלץ העילית לבנו של פרידריך החמישי קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אולם, מעמדה היה פחות משאר נסיכויות הבוחר.
ב-27 בספטמבר 1651 מת מקסימיליאן במינכן, ובנו פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה עלה לשלטון במקומו.
ב-6 בפברואר 1595 התחתן מקסימיליאן עם אליזבת מלורן, בתו של קרל השלישי, דוכס לורן וקלוד דה ולואה, נסיכת צרפת, אך לא היו לו ממנה ילדים.
ב-15 ביולי 1635 התחתן מקסימיליאן עם מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתו של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה אנה מבוואריה, ממנה היו לו שני ילדים:
מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה היה הנסיך הבוחר מבוואריה בין השנים 1679–1726.
מקסימיליאן השני עמנואל נולד ב-11 ביולי 1662 במינכן, לפרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה ולאנריקטה אדליידה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה וכריסטין מארי מצרפת.
בשנת 1679 מת אביו פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה, ומקסימיליאן עמנואל ירש את השלטון, אולם, עד לשנת 1680 כיהן דודו מקסימיליאן פיליפ הירונימוס, דוכס בוואריה-לוכטנברג כעוצר.
מקסימיליאן עמנואל פיתח קריירה צבאית, ובמהלך שנת 1683 השתתף בקרב וינה ובקרבות נגד האימפריה העות'מאנית.
בשנת 1685 התחתן מקסימיליאן עמנואל עם מריה אנטוניה מאוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומרגרטה תרסה מספרד, על אף שלא אהב אותה, אלא מכיוון שהנישואים חיזקו את כוחו הפוליטי.
במהלך מלחמת תשע השנים לחם מקסימיליאן עמנואל לצד אוסטריה וספרד, ובשנת 1691 מונה למושל ארצות השפלה הספרדיות.
בשנת 1692 מתה אשתו מריה אנטוניה בווינה, ובשנת 1694 התחתן מקסימיליאן עמנואל עם תרזה סובייסקה, בתם של יאן השלישי סובייסקי, מלך פולין ומריה קז'ימייז'ה.
בשנת 1695 כוחות צרפתיים נשלחו על ידי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת הפגיזו את בריסל שהייתה תחת שלטונו של מקסימיליאן עמנואל בארטילריה.
יחד עם השריפה שנבעה מן ההפצצה, זה היה האירוע ההרסני ביותר בכל ההיסטוריה של העיר.
במהלך מלחמת הירושה הספרדית תמך מקסימיליאן עמנואל בצרפת, ובשנת 1704 הובס בקרב בלנהיים.
לאחר מכן הוחזקו מקסימיליאן עמנואל ומשפחתו בשבי באוסטריה, ובוואריה חולקה בין אוסטריה לנסיכות הבוחר מפפאלץ.
בשנת 1706 הובס מקסימיליאן עמנואל שוב בקרב ראימיאי, ונאלץ לברוח לצרפת.
בשנת 1712 מונה מקסימיליאן עמנואל לדוכס לוקסמבורג ומרקיז נאמור, ושלט בהם עד סוף המלחמה.
בשנת 1713 נחתם הסכם אוטרכט ובו הוסכם על החזרת נסיכות הבוחר מבוואריה למקסימיליאן עמנואל, ובשנת 1715 חזר יחד עם משפחתו למינכן.
לאחר המלחמה טיפח מקסימיליאן את האדריכלות במדינה, ובשנת 1717 שלח את צבאו לעזרת אוסטריה במלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718).
בשנת 1724 כרת מקסימיליאן עמנואל ברית עם כל הנסיכים לבית ויטלסבאך, ובכך השיג ארבעה קולות מבין הנסיכים הבוחרים של האימפריה הרומית הקדושה; בנו קלמנס אוגוסט ארכיבישוף קלן, קרל השלישי פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, פרנץ לודוויג מפפאלץ-נויבורג ארכיבישוף טריר, והוא עצמו.
ב-26 בפברואר 1726 מת מקסימיליאן עמנואל במינכן, ובנו קרל אלברכט, הנסיך הבוחר מבוואריה עלה לשלטון במקומו.
ב-15 ביולי 1685 התחתן מקסימיליאן עמנואל עם מריה אנטוניה מאוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומרגריטה תרסה מספרד, ממנה היו לו 3 ילדים:
ב-12 בינואר 1694 התחתן מקסימיליאן עמנואל עם תרזה סובייסקה, בתם של יאן השלישי סובייסקי, מלך פולין ומריה קז'ימייז'ה, ממנה היו לו 10 ילדים:
בנוסף היה למקסימיליאן בן מפילגשו אגנס לה לאושיר:
מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה , היה הנסיך הבוחר מבוואריה בין השנים 1745–1777.
מקסימיליאן השלישי יוזף נולד ב-28 במרץ 1727 במינכן, לקרל אלברכט, הנסיך הבוחר מבוואריה ומריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ווילהלמינה אמליה מבראונשווייג-לינבורג.
ב-20 בינואר 1745 מת קרל אלברכט במינכן, ומקסימיליאן יוזף עלה לשלטון בבוואריה במקומו.
אולם, בעקבות מלחמת הירושה האוסטרית, רוב הנסיכות הייתה כבושה על ידי הצבאות האוסטרים.
ב-13 בספטמבר 1745 חתם מקסימיליאן יוזף על הסכם פיסן, ובו תמך בבחירת פרנץ מלורן לקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ב-9 ביולי 1747 התחתן מקסימיליאן יוזף עם מריה אנה סופיה מסקסוניה, בתם של אוגוסט השלישי, מלך פולין ומריה יוזפה מאוסטריה, אולם, לא היו להם ילדים.
מקסימיליאן יוזף היה שליט נאור, ועשה הרבה על מנת לפתח את המדינה; הוא ביטל את הצנזורה על העיתונות, פיתח את התעשייה ועודד את החקלאות.
כמו כן ייסד את האקדמיה למדעים של בוואריה, ויצא נגד הבזבזנות של הכנסייה בבוואריה.
ב-30 בדצמבר 1777 מת מקסימיליאן השלישי יוזף ללא יורשים, ובמקומו עלה לשלטון קרל תאודור, הנסיך הבוחר מפפאלץ.
בשנת 1779 נחתם הסכם טשן, שבו קיבלה אוסטריה שטחים מסוימים בבוואריה, אך מלבד זאת לא נעשו שום שינויים טריטוריאליים.
מקסימיליאן גופל הוא כדורגלן ליכטנשטייני ששיחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ואדוץ מליגת העל השווייצרית ובנבחרת ליכטנשטיין.
גופל נולד בוואדוץ שבליכטנשטיין וגדל במחלקת הנוער של שאן, קבוצה מליכטנשטיין המשחקת בליגות הנמוכות בשווייץ, שכן בליכטנשטיין אין ליגת כדורגל פעילה.
בשנת 2014 עבר לשחק בבלצרס.
לקראת עונת חתם גופל בוואדוץ, מליגת העל השווייצרית.
ב-21 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד יאנג בויז ברן במסגרת המחזור השמיני בליגה.
ב-1 בינואר 2021 שוחרר מהקבוצה והיה שחקן חופשי עד שחתם בקבוצת אשן-מאורן מהליגה השלישית בשווייץ בתאריך 24 בפברואר 2021. ב-1 בינואר 2022 לקח הפסקה ממשחק פעיל, וחזר לשחק בקבוצת אשן מאורן ב-1 ביולי 2022.
ב-6 ביוני 2016 ערך גופל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליכטנשטיין, כששיחק 90 דקות בהפסד 4-0 לנבחרת איסלנד במשחק ידידות.
ב-9 באוקטובר 2016 הבקיע גופל את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-49 בהפסד 2-1 לנבחרת ישראל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה (; 4 בדצמבר 1808 - 15 בנובמבר 1888) היה דוכס בווארי מבית ויטלסבאך אשר התפרסם כאביה של אליזבת, נסיכת בוואריה ("סיסי"), וכסבא רבא של לאופולד השלישי, מלך הבלגים.
מקסימיליאן נולד בבמברג שבממלכת בוואריה ב-4 בדצמבר 1808, כבנם היחיד של פיוס אוגוסט, דוכס בבוואריה ואמלי לואיזה, נסיכת ארנברג.
בין 1817-1824 הוא למד במינכן במוסד שהשתייך למסדר הבנדיקטינים.
מגיל צעיר הוא יועד להינשא למקסימיליאנה, נסיכת בוואריה בתו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה, אולם זו מתה בשנת 1821, ולפיכך אירס אותו המלך לבת אחרת שלו, לודוביקה.
הם נישאו ב-9 בספטמבר 1828. הנישואים נכפו על שני הצדדים, במיוחד על לודוביקה שהייתה מאוהבת בנסיך הפורטוגזי מיגל (לימים מיגל הראשון, מלך פורטוגל).
לאחר נישואיו, היה מקסימיליאן אדם עשיר מאוד.
הוא בנה לעצמו ארמון מפואר במינכן, אשר עוצב בידי לאו פון קלנצה וידוע עד היום בכינוי "ארמון הדוכס מקס".
ב-1834 הוא רכש את טירת פוסנהופן על יד אגם שטרנברג, וזה היה ביתו העיקרי למשך שארית חייו.
ב-1838 הוא רכש גם את טירת אונטרוויטלבך, שבה פועל כיום "מוזיאון סיסי".
בנוסף על כך הוא גם רכש גם את "מנזר באנץ" ו"מנזר טגרנסה", וכן נכסים נוספים שחלקם נמצאים עד היום בידי צאצאיו (כיום בעליהם של הנכסים הוא הנסיך מקס, דוכס בבוואריה).
ב-20 בינואר 1838 הוא יצא עם פמליה קטנה למסע סביב הים התיכון.
הוא עבר בוונציה, קורפו, פטרס ואתונה ואז הגיע אל מצרים.
הוא ביקר באלכסנדריה ובקהיר, ובזמן שטיפס על הפירמידות הורה למשרתיו לשיר יודל ולהעמיד פנים שהוא מטפס על הרי האלפים.
הוא רכש מספר עתיקות במצרים, ביניהן מומיות ואבנים מקברים ומקדשים.
חלק מהפריטים מוצגים כיום במנזר באנץ.
הוא גם קנה ושחרר מספר ילדים בשוק העבדים של קהיר.
לאחר מכן המשיך אל ארץ ישראל, ביקר בירושלים ותרם כסף לשיפוץ קפלת ההלקאה בוויה דולורוזה.
הוא חזר למינכן ב-17 בספטמבר של אותה שנה, ומאוחר יותר פרסם ספר על הרפתקאותיו בשם "מסע למזרח ב-1838" (Wanderung nach dem Orient im Jahre 1838).
הוא קיבל תואר כבוד של חבר באקדמיה למדעים של בוואריה.
מבין כל ילדיו, מקסימיליאן יוזף אהב יותר מכל את בתו אליזבת אשר כונתה "סיסי".
סיסי ירשה מאביה את אופיו ההרפתקני, וכן את החיבה למסעות ולרכיבה על סוסים.
ב-1853, הציעה אחותה של אשתו לודוביקה, סופי, קיסרית אוסטריה, להשיא את בנה בן ה-23 הקיסר פרנץ יוזף, לבתם הבכורה של מקסימיליאן ולודוביקה, הלנה ("ננה") בת ה-18. מקסימיליאן ולודוביקה קיבלו את ההצעה, ולודוביקה נסעה עם הלנה כדי לקבל את הצעת הנישואים הרשמית מפרנץ יוזף.
סיסי בת ה-15 התלוותה אליהם בדרך.
פרנץ יוזף התאהב דווקא בסיסי, והודיע לאמו שאם לא יינשא לה, הוא לא יינשא כלל.
בלית ברירה אישרה הקיסרית את הנישואים, וסיסי הפכה לקיסרית האימפריה האוסטרית.
בין השנים 1997–1998 הופקה סדרת הטלוויזיה "סיסי הנסיכה", המתבססת בצורה רופפת ביותר על סיפורה של סיסי.
מקסימיליאן מופיע בה תחת השם "הדוכס מקס".
מקסימיליאן זכור עד היום כאחד המקדמים הבולטים של המוזיקה העממית בבוואריה.
הוא קידם במיוחד את הציתר, אשר כיום נחשב לכלי הנגינה הלאומי של בוואריה.
מקסימיליאן ניגן בעצמו על הציתר, ואף חיבר מנגינות עבורו.
בשל התעניינותו הרבה בכלי זה, הוא כונה "ציתר מקסל" (Zither-Maxl).
הוא נפטר במינכן ב-15 בנובמבר 1888 לאחר שני אירועים מוחיים.
יחסיו של מקסימיליאן יוזף עם אשתו לודוביקה, נסיכת בוואריה היו קרירים ביותר במשך רוב שנות נישואיהם.
מתילדה לודוביקה, נסיכת בוואריה (1843-1925), נישאה ללואיג'י, רוזן טראני
מקסימיליאן פיליפ הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת החלוץ בפרייבורג מהבונדסליגה.
פיליפ שיחק כילד בהרטה ברלין, טניס בורוסיה ברלין ואנרגי קוטבוס.
ב-2012, כשהיה בן 16, פיליפ חתם בשורות פרייבורג והשתלב בקבוצות הנוער ולאחר מכן בקבוצת המילואים.
ב-5 באפריל 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של פרייבורג במשחק בונדסליגה נגד שטוטגרט, כשהוא נכנס כמחליפו של פליקס קלאוס בדקה ה-90. בעונת 2014/15 הפך פיליפ לשחק הרכב בפרייבורג, וערך 24 הופעות בשורותיה, אך לא הצליח למנוע את נשירתה לבונדסליגה השנייה.
בעונת 2015/16 תפס פיליפ פיקוד בהתקפת הקבוצה, והבקיע שמונה שערים בדרך לזכייה באליפות הבונדסליגה השנייה והעפלה של פרייבורג בחזרה לבונדסליגה לאחר עונה אחת בלבד.
בעונת 2016/17 פיליפ המשיך להיות בורג חשוב בהתקפת הקבוצה לצידם של נילס פטרסן ופלוריאן נידרלכנר, הבקיע תשעה שערי ליגה, וסייע לפרייבורג לסיים במקום השביעי בבונדסליגה בעונת החזרה שלה.
יכולתו של פיליפ לא נעלמה מהמועדונים הגדולים, וביוני 2017 פיליפ חתם על חוזה לחמש שנים בשורות בורוסיה דורטמונד, כאשר סכום ההעברה מפרייבורג הוערך בכ-20 מיליון יורו כולל בונוסים.
את הופעת הבכורה שלו בדורטמונד ערך פיליפ במשחק הסופר קאפ הגרמני באוגוסט 2017 מול באיירן מינכן.
המשחק הסתיים בתיקו 2-2 כעבור 120 דקות והגיע לפנדלים, בהם פיליפ, שנכנס כמחליף, הבקיע את הפנדל שלו, אך דורטמונד הפסידה לבסוף 4–5. את שני שעריו הראשונים בקבוצה הבקיע פיליפ בספטמבר 2017 בניצחון 0–5 על פ.צ.
עד לסיום עונת 2017/18 הבקיע פיליפ תשעה שערי ליגה, וסיים עם הקבוצה במקום הרביעי בבונדסליגה.
בליגת האלופות חוו פיליפ ודורטמונד קמפיין מאכזב, כשסיימו את שלב הבתים במקום השלישי עם שתי נקודות בלבד, ולמרות זאת המשיכו אל הליגה האירופית, ממנה הודחו בשמינית הגמר על ידי רד בול זלצבורג.
בעונת 2018/19 פיליפ איבד את מקומו בהרכב דורטמונד והבקיע שער ליגה אחד בלבד ב-18 הופעות.
פיליפ ודורטמונד צלחו הפעם את שלב הבתים של ליגת האלופות, אך הודחו בשמינית הגמר על ידי טוטנהאם הוטספר.
ב-9 באוגוסט 2019 חתם על חוזה לארבע שנים בדינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית בכדורגל.
בהופעת הבכורה שלו בקבוצה, הבקיע שער בבעיטה חופשית בדרבי מול לוקומוטיב מוסקבה כבר בדקה השלישית של המשחק.
בדצמבר 2019 נבחר פיליפ כשחקן החודש בליגת העל הרוסית.
עד לסיום עונת 2019/20 ערך פיליפ 27 הופעות ליגה, והבקיע בהן תשעה שערים.
באוקטובר 2020 הושאל פיליפ לעונה אחת לוולפסבורג מהבונדסליגה, ועונת 2020/21 נחשבה עבורו להצלחה כשהבקיע שישה שערים וסייע לקבוצתו לסיים במקום הרביעי בבונדסליגה.
ביוני 2021 חתם באופן קבוע בוולפסבורג, ואת עונת 2021/22 סיים עם הקבוצה במקום ה-12. את עונת 2022/23 התחיל פיליפ בוולפסבורג, וב-30 בינואר 2023 הושאל לורדר ברמן עד לסוף העונה אחרי שאיבד את מקומו בהרכב וולפסבורג.
פיליפ ערך 15 הופעות במדי ורדר ברמן, וסייע לה לסיים במקום ה-13 בבונדסליגה, וחזר לוולפסבורג בתום ההשאלה.
באוגוסט 2023 הושאל פיליפ לפרייבורג לשנה אחת עם אופציה לרכישה, ובפברואר 2024 הוחלט בפרייבורג לממש עליו את האופציה.
בעונת 2023/24 פיליפ ערך 17 הופעות ליגה וסיים עם פרייבורג במקום העשירי.
לפיליפ עשר הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21. פיליפ השתתף עם נבחרת זו באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017, והיה שותף פעיל לזכייה שלה בטורניר.
פיליפ פתח בהרכב במשחק הגמר של טורניר זה, בו ניצחה גרמניה 0–1 את הנבחרת המקבילה של ספרד.
מקסימיליאן פרידריך וילהלם אוגוסט לאופולד פון שוורצקופן היה איש צבא פרוסי.
שוורצקופן הגיע לדרגת גנרל בצבא הקיסרות הגרמנית, ופיקד על דיוויזיה במלחמת העולם הראשונה.
עם זאת, הוא התפרסם דווקא בשל התקופה בה שירת כנספח הצבאי בשגרירות גרמניה בפריז, וגרם לפרוץ פרשת דרייפוס.
שוורצקופן נולד בפוטסדאם ב-24 בפברואר 1850. משפחתו הייתה משפחה עתיקה ביותר אשר מוצאה מבראונשוויג.
אביו, אמיל פון שוורצקופן (1810-1878), היה גנרל בצבא הפרוסי.
אמו הייתה כריסטיאנה מריה הילדגרד (1833-1916) ממשפחת פון ברדרלו.
באזור שנת 1869 התגייס שוורצקופן לצבא הפרוסי, ושנה לאחר מכן לחם במלחמת צרפת–פרוסיה.
בין השנים 1885-1888 שרת במטה הכללי בדרגת האופטמן, ולאחר מכן מונה לשלישו של ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן.
ב-10 בדצמבר 1891 הוא מונה לנספח הצבאי הגרמני בפריז.
השגריר הגרמני בפריז, הרוזן פון מינסטר, תיעב מרגלים ועסקי ריגול, ודרש משוורצקופן להבטיח לו שלא יתעסק בכך.
קודמו של שוורצקופן בתפקיד, סולק ממנו לאחר שמעל באמונו של השגריר וארגן רשת ריגול בפריז.
עם זאת, מכיוון ששוורצקופן היה איש צבא, הוא קיבל פקודות מהמטכ"ל בברלין בלבד, ומתחת לאפו של השגריר החל לארגן רשת מרגלים.
לעיתים קרובות הוא עבד בשיתוף פעולה עם מרגלים ממדינות אחרות, ובמיוחד קשר קשרי ידידות קרובים עם הנספח הצבאי האיטלקי אלסנדרו פניצארדי.
שוורצקופן היה ביסקסואל וקיים רומן עם פניצארדי ובו זמנית עם הרמנס דה ויד, אשתו של אחד מעובדי השגרירות ההולנדית.
ב-1894 קיבל שוורצקופן הצעה אנונימית לרכישת מידע חסר חשיבות מיוחדת על צבא צרפת.
המידע תואר במכתב לא חתום, אשר מאוחר יותר זכה לכינוי "הבורדרו" ("האיגרת").
שוורצקופן גרס את המכתב, והשליך אותו לסל האשפה.
לרוע מזלו, עובדת הניקיון בשגרירות הגרמנית, מארי בסטיאן, הייתה למעשה סוכנת צרפתית שעבדה תחת שם הקוד "אוגוסט".
בסטיאן העבירה את החומר הגרוס לאובר-ז'וזף אנרי מ"המשרד השני" (משרד הריגול) של צבא צרפת.
המכתב שוחזר והועבר לידי ראש המשרד ז'אן סאנדהר.
סאנדהר מיהר לצאת בהכרזה שיש בוגד בצבא צרפת.
לאחר חקירה מוטעית ולקויה, נעצר ונשפט אלפרד דרייפוס, קפטן יהודי בצבא צרפת.
שוורצקופן ופניצארדי לא התערבו כלל לאורך כל הפרשה, אולם התכתובת ביניהם שנתפסה בחלקה בידי הצרפתים, הוצגה במהלך המשפט.
דרייפוס נידון למאסר עולם באי השדים.
למעשה, דרייפוס היה חף מפשע, המרגל האמיתי היה קצין אחר בשם פרדיננד אסטרהאזי.
אולם בעקבות מעצרו של דרייפוס, החליט שוורצקופן לנתק את הקשרים עם אסטרהאזי, אשר המידע שהביא היה בלאו הכי תמיד בעל ערך מועט מדי.
הוא כתב מכתב לאסטרהאזי אשר נודע בכינוי "הפטי בלה" ("הכחול הקטן"), אולם לא שלח אותו ובמקום זאת גרס גם אותו והשליך אותו לפח.
הצרפתים השיגו גם מסמך זה, אולם הפעם הוא הגיע לקצין אחר בשם ז'ורז' פיקאר.
פיקאר אסף דגימות מכתב ידו של אסטרהאזי, וגילה שהוא זהה לחלוטין לכתב היד שבו נכתב הבורדרו.
ב-15 בנובמבר 1897 עזב שוורצקופן את פריז ולאחר מכן מילא תפקידי מטה שגרתיים.
ב-1902 הוא נישא ללואיזה גרפין פון ודל אשר ילדה לו שתי בנות.
ב-1907 הוא קודם לדרגת גנרל חיל הרגלים ושנה לאחר מכן עזב את הצבא ופרש לאחוזתו באלטמרק.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, חזר שוורצקופן לשירות, ומונה למפקד הבריגדה ה-233 עמה לחם בחזית המערבית.
ב-1916 הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-202 בחזית המזרחית.
בתקופה זו חלה בדלקת ריאות ואושפז בבית חולים בברלין.
בעודו הוזה הוא פלט: "תקשיב לי, דרייפוס חף מפשע, אין שום ראיות נגדו".
אשתו, אשר ישבה לצדו, רשמה את ההצהרה.
הוא לא התאושש מן המחלה, ונפטר ב-8 בינואר 1917 בגיל 66. ב-1930 פורסמו זיכרונותיו אשר בהם הוא מאשר את היותו של דרייפוס חף מפשע.
מקסימיליאן ובר הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדות הבלם והמגן השמאלי בקבוצת ורדר ברמן מהבונדסליגה בהשאלה מלידס יונייטד, ובנבחרת אוסטריה.
ובר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ראפיד וינה.
ב-6 בנובמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–1 לוולפסברגר.
עד לסיום עונת רשם עשר הופעות בליגה.
ב-22 ביולי 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 2-2 נגד מאטרסבורג.
ב-24 באוגוסט 2017 חתם לארבע שנים באייאקס תמורת 7.5 מיליון אירו.
ב-27 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו באייאקס בניצחון 0–2 נגד פנלו.
ב-1 באוקטובר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו באייאקס בניצחון 0–4 נגד הירנפיין.
ב-11 בינואר 2019 חתם לארבע וחצי שנים בסביליה.
הוא הגיע בהשאלה תחילה, ולאחר מכן נמכר רשמית.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-26 בינואר, בניצחון 0–5 על לבאנטה.
ב-13 באוגוסט 2019 חתם לחמש עונות ברד בול זלצבורג תמורת 12 מיליון אירו, מה שהפך אותו לשחקן היקר בתולדות הבונדסליגה האוסטרית.
ב-3 בינואר 2023 חתם לארבע וחצי שנים בלידס יונייטד.
את הופעת הבכורה שלו ערך כמחליף ב-13 בינואר, במשחק שהסתיים בהפסד לאסטון וילה בתוצאה 1–2.
ב-31 ביולי 2023 הושאל לבורוסיה מנשנגלאדבך מהבונדסליגה לעונה אחת.
בתחילת עונת 2024/2025 שב ללידס ושותף לראשונה כמחליף ב-24 בנובמבר 2024 בניצחון 3–4 על סוונסי סיטי.
ב-7 בדצמבר כבש שער בכורה בניצחון 0–2 על דרבי קאונטי.
הוא פתח לראשונה בהרכב ב-10 בדצמבר בניצחון 1–3 על מידלסברו במהלכו הבקיע שער עצמי.
הוא סבל מפציעות שונות במשך מרבית העונה ושותף רק בשמונה משחקים.
ב-4 ביולי 2025 ובר שב לבונדסליגה והצטרף בהשאלה לוורדר ברמן.
ב-6 בספטמבר 2017 ערך ובר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה בניצחון 2–3 על .
מקסימיליאן הנריק הורביץ (Maksymilian Horwitz; 6 בספטמבר או 27 באוגוסט 1877, ורשה – 20 בספטמבר 1937, מוסקבה) היה פעיל קומוניסטי יהודי-פולני ובינלאומי, ועיתונאי.
אביו היה בנו של הרב אלעזר הורוויץ – הרב הראשי של וינה.
אחותו הייתה הסופרת, המתרגמת והמו"לית ינינה מורטקוביץ.
בשנת 1898 הוא סיים את הפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה גנט שבבלגיה וקיבל תואר דוקטור.
באותו זמן היה פעיל בתנועת הפועלים בבלגיה.
מ-1898 חזר לוורשה, היה פעיל במפלגה הסוציאליסטית הפולנית והיה ממנסחי המצע שלה.
באוקטובר 1903 השתתף בכינוס יהודי מטעם המפלגה הסוציאליסטית בגרודנו ושם הוחלט על מאבק בציונות.
בשנים 1905–1906 הוא נכלא בביתן העשירי של מצודת ורשה, גורש לסיביר ומשם נמלט לשווייץ.
היה פעיל בארגונים ומפלגות שונות של השמאל הסוציאליסטי והקומוניסטי בפולין.
בשנת 1905 נעצר ונכלא שוב ונמלט שוב מהכלא.
בשנת 1922 היה לחבר הוועד הפועל של הקומינטרן.
לאחר 1926 סולק מפעילות בקומינטרן בפולין ומאז שהה באופן קבוע בברית המועצות.
שם היה חבר במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
לאחר הקונגרס השביעי של האינטרנציונל הקומוניסטי (1935) בשנים 1935–1937, הוא היה המזכיר הפוליטי של העיתון "Komunisticzeskij Internacjonał" וחבר ועדת הביקורת הבינלאומית של הקומינטרן.
כחלק מהטיהורים הגדולים ב-20 בספטמבר 1937, הורשע על ידי בית הדין המיוחד של ברית המועצות על בגידה של המולדת ובחברות בארגון טרור נגד המהפכה.
הוא הוצא להורג ביריה עוד באותו יום.
גופתו נשרפה בקרמטוריום בבית העלמין בדונסקי.
שמו טוהר על ידי הסובייט העליון של ברית המועצות בתאריך 29 באפריל 1955.
אשתו, סטפניה הורוביץ-וולקה (לבית הרינג, 1881-1937?), הייתה גם פעילה בתנועת הפועלים ונפלה גם קרבן לטיהורים הגדולים.
בנם, סטניסלב ביילסקי-ולצקי (Stanisław Bielski-Walecki), מהנדס טיס, מ-1926 בברית המועצות, שב לפולין ב-1947, והיה אלוף-משנה בצבא הפולני.
מקסימיליאן עמנואל, דוכס בבוואריה (; 7 בדצמבר 1849 - 12 ביוני 1893) היה בן אצולה וגנרל-לוטננט בווארי.
מקסימיליאן עמנואל נולד בטירת פוסנהופן ב-7 בדצמבר 1849. אביו היה מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ואמו הייתה לודוביקה, נסיכת בוואריה.
הוא היה הצעיר ביותר מבין עשרת ילדיהם.
ילדותו עברה עליו בטירת פוסנהופן על גדות אגם סטרנברג.
אחותו הגדולה הייתה אליזבת "סיסי", שנישאה לפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה.
אחות אחרת שלו הייתה מריה סופיה אשר נישאה לפרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות.
בילדותו הוא כונה במשפחתו "מפרל".
מגיל צעיר חלם מקסימיליאן עמנואל להתגייס לצבא, והוא הגשים את חלומו בשנת 1865. הוא הוצב כלוטננט משנה ברגימנט האולאנים ה-2 ("המלך") של הצבא הבווארי.
ב-1866 הוא לחם במלחמת שבעת השבועות כחלק מהכוח ששלחה בוואריה לעזרת בת בריתה האימפריה האוסטרית במלחמתה נגד פרוסיה.
ב-1867 הוא הועבר לרגימנט הפרשים ה-3 (קרל תאודור, דוכס בבוואריה), ולחם עמו במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה כנגד הקיסרות הצרפתית השנייה.
הוא השתתף בין היתר במצור על אורליאן והמצור על פריז.
בין 1873-1874 הוא נכנס ללימודים באקדמיית המלחמה.
הוא השלים את הקורס הראשון בהצטיינות, אולם לאחר מכן עזב את האקדמיה וחזר לשרת ברגימנט האולאנים ה-1. ב-1875 הוא הועלה לדרגת האופטמן.
שנה לאחר מכן הוא מונה למפקד גדוד ברגימנט הפרשים ה-1 (ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה).
ב-1877 הוא נאלץ לוותר על התפקיד מטעמי בריאות.
הוא המשיך להתקדם בסולם הדרגות וב-1889 הפך לגנרל לוטננט.
ב-12 ביוני 1893 הוא נפטר לאחר דימום בקיבה.
לודוויג וילהלם נישא לאמליה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, היא ילדה לו שלושה ילדים:
גנרל מקסימיליאן פון אדלסהיים , היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
פון אדלסהיים נולד ב-6 ביולי 1897 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לקצין הפרוסי פרנץ פון אדלסהיים, שהיה בנו של השר הבאדני לודוויג פון אדלסהיים.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס פון אדלסהיים לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט האולאנים של המשמר ה-2, ולחם עמו במהלך המלחמה.
ב-15 בדצמבר 1915 הוא הועלה לדרגת לויטננט, ובתחילת 1917 הוא הועבר לרגימנט הרגלים ה-59. על פעולותיו בקרבות קיבל פון אדלסהיים את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון אדלסהיים לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה.
ב-1 באפריל 1931 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר, וב-1 במרץ 1936 הוא הועלה לדרגת מיור.
ב-1 באפריל 1936 הוא מונה לקצין מטה האגד הפרשים ה-4, ובקיץ 1938 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הפרשים ה-6. ב-10 בנובמבר 1938 הוא מונה למפקד גדוד האופניים ה-1 בטילזיט, וב-1 באפריל 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
בפרוץ המלחמה פיקד פון אדלסהיים על גדוד האופניים ה-1, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין, המערכה על צרפת ומבצע ברברוסה, כחלק מדיוויזיית הפרשים ה-1, וב-30 ביולי 1941 הוענק לו על פעולותיו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-1 באוקטובר 1941 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הפרשים ה-22, אשר היה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-24, ואשר הפך בתחילת ינואר 1942 לרגימנט הרובאים ה-26, ובתחילת יולי 1942 הפך לרגימנט הפאנצרגרנדיר ה-26, ולחם עמו במבצע מקרה כחול ובמהלך קרב סטלינגרד.
ב-7 בנובמבר 1942 מונה למפקד חטיבת הפאנצרגרנדיר פאנצר ה-20, אשר הייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-20, וב-23 בדצמבר 1942 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-1 במרץ 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-24 שהוקמה מחדש בצרפת, וב-1 ביוני 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור.
ב-1 במרץ 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-20 באוגוסט 1944 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-24. ב-22 בספטמבר 1944 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-48, וב-23 באוקטובר 1944 הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-1 בדצמבר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל השריון, ובתחילת מאי 1945 הוא מונה למפקד היחידות הנכנעות של הארמייה ה-12, עמן נפל בשבי האמריקני ב-7 במאי 1945.
באביב 1947 שוחרר פון אדלסהיים מהשבי, ולאחר שחרורו הוא התגורר בקונסטנץ, עד למותו ב-26 באפריל 1994.
מקסימיליאן מוצקה הוא זמר גרמני.
מוצקה נולד בבאדן-וירטמברג, הוא החל את הקריירה שלו בלהקת הפאנק "Project Five".
ב-2004 בתחרות כישרונות שאורגנה במסגרת תוכנית האירוח "TV total" בהנחיית שטפן ראב.
ב-2004 ייצג את גרמניה באירוויזיון והגיע למקום השמיני.
בסוף אותה שנה יצא אלבומו הראשון, ב-2007 יצא אלבומו השני וב-2008 השלישי.
ב-2010 היה בין כותבי השיר "I Care For You" שבוצע על ידי "I Care For You" בגמר הלאומי של גרמניה לאירוויזיון.
מקסימיליאן מריה, נסיך טורן וטקסיס השביעי היה נסיך טורן וטקסיס השביעי מ-10 בנובמבר 1871 עד מותו ב-2 ביוני 1885.