tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2018 גילם את דמותו של סגן נשיא ארצות הברית דיק צ'ייני בסרט הדרמה הפוליטי "סגן הנשיא" שנכתב ובוים על ידי אדם מקיי; בייל עבר שינוי גוף משמעותי פעם נוספת, כאשר העלה מעל 40 פאונד (18 ק"ג) וגילח את ראשו כדי לגלם את דיק צ'ייני.
עבור תפקידו בסרט היה בייל מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, לפרס גילדת שחקני המסך, לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר וזכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי.
בשנת 2019 גילם את דמותו של נהג המרוצים קן מיילס בסרט "פורד נגד פרארי" שבוים על ידי ג'יימס מנגולד.
עבור תפקידו בסרט, היה בייל מועמד בפעם החמישית לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמה, לפרס גילדת שחקני המסך ואף זכה בפרס סטלייט.
בייל מתגורר בלוס אנג'לס מאז 1992. הוא מחזיק באזרחות אמריקאית בנוסף לאזרחותו הבריטית מלידה.
ב-29 בינואר 2000 בייל נישא לדוגמנית האמריקאית סנדרה "סיבי" בלייזיק, בטקס שנערך בלאס וגאס; לזוג יש בת ובן.
בייל הפך לצמחוני בגיל שבע אבל ב-2009 אמר שהוא "מחוץ לצמחונות כיום".
הוא הפסיק לאכול בשר אדום לאחר שקרא את ספר הילדים "חוות הקסמים".
בתור פעיל למען זכויות בעלי חיים, הוא תומך בארגונים כמו גרינפיס והקרן העולמית לשימור חיות הבר.
בזמן קידום הסרט "פרחי מלחמה" בדצמבר 2011, בייל וצוות מרשת הטלוויזיה CNN ניסו לבקר את צ'ן גואנגצ'נג, "עורך הדין היחף" בכפר במזרח סין, אך ויתרו לאחר עימות עם שומרים במחסום.
לבסוף פגש בייל את צ'ן בארוחת ערב שערכה העמותה "זכויות אדם קודם כל" בשנה שלאחר מכן.
ב-22 ביולי 2008, בייל נעצר בלונדון לאחר שאמו ואחותו שרון דיווחו עליו למשטרה בגין תקיפה לכאורה בבית מלון.
בייל הכחיש את ההאשמות ומאוחר יותר כינה את האירוע "עניין אישי עמוק".
ב-14 באוגוסט, שירות התביעה של הכתר הכריזו שלא ינקטו נגד בייל צעדים נוספים בשל "חוסר ראיות".
פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר (2011)
פרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2011)
פרס סטלייט לשחקן המשנה הטוב ביותר (2010)
מועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2011)
מועמד פרס סאטורן לשחקן המשנה הטוב ביותר (2011)2011פרחי מלחמה (אנ')ג'ון מילר2012עלייתו של האביר האפלברוס ויין/באטמןמועמד פרס סאטורן לשחקן הטוב ביותר (2013)2013אחים בדם (אנ')ראסל בייזחלום אמריקאיאירווין רוזנפלדמועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2014)
מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי (2014)
מועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי (2014)
מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמה (2014)2014אקסודוס: אלים ומלכיםמשה2015אביר הגביעים (אנ')ריקמכונת הכסףמייקל בורי (אנ')פרס סטלייט לשחקן המשנה הטוב ביותר (2016)
מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (2016)
מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי (2016)
מועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2016)
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2016)2016ההבטחה (אנ')כריסטופר "כריס" מאיירס2017אויבים (אנ')קפטן ג'וזף ג'יי.
בלוקר2018מוגלי: אגדת הג'ונגלבגירהדיבובסגן הנשיאדיק צ'ייניפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי (2019)
מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2019)
מועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי (2019)
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר (2019)2019פורד נגד פראריקן מיילספרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמה (2019)
מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמה (2020)
מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר (2020)2022תור: אהבה ורעםגור שוחט האלים אמסטרדםברט ברנדסןגם מפיקעיניה התכולותאוגוסטוס לנדורגם מפיק2023הילד והאנפהשואיצ'י מאקידיבוב2025הכלה!המפלצת של פרנקנשטייןTBAThe Church of Living Dangerouslyג'ון לי בישופגם מפיק
שנהסדרהתפקידהערות1986אנסטסיה: המסתורין של אנהאלכסיי ניקולאייביץ', הצארביץ' של רוסיהסרט טלוויזיה של NBC1987Heart of the Countryבן האריסמיני-סדרה1990אי המטמון (אנ')ג'ים הוקינס (אנ')סרט טלוויזיה של TNT1991A Murder of Quality (אנ')טים פרקינססרט טלוויזיה של A&E1999Mary, Mother of Jesus (אנ')ישוסרט טלוויזיה של NBC
כריסטיאן דניאל לדסמה (בספרדית: Cristian Daniel Ledesma; ) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי-איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.
לדסמה, יליד בואנוס איירס, החל לשחק בקבוצת הנוער של בוקה ג'וניורס.
ב-2001 עבר לשחק בלצ'ה במדיה שיחק 5 עונות מתוכן 4 עונות בסרייה א' והיה אחד השחקנים החשובים שלה.
ב-2006, עם ירידתה של הקבוצה לסרייה ב', עבר לדסמה ללאציו.
בעונתו הראשונה הופיע ב-33 משחקי ליגה וכבש שני שערים, כולל שער מבעיטה ממרחק גדול בדרבי מול רומא.
במהלך קיץ 2007 ביקש לדסמה לעבור לקבוצה אחרת, ריאל בטיס וסביליה גילו עניין בשחקן אך עלייתה של לאציו לליגת האלופות שכנעה אותו להמשיך עונה נוספת.
במהלך ספטמבר 2008 הביע לדסמה מספר פעמים את החלטתו לעזוב את לאציו בתום העונה.
ב-28 באוגוסט 2015 עזב את לאציו לאחר 9 עונות, וחתם בסנטוס הברזילאית.
בסוף העונה, לאחר שלא מצא את מקומו בהרכב, חתם לדסמה בפנאתינאיקוס על חוזה לשנתיים.
ב-20 בינואר 2017 חתם לדסמה בטרננה קלצ'ו מהסרייה ב'.
ב-22 באוגוסט 2017 חתם בלוגאנו השווייצרית.
ב-5 בספטמבר 2018 חתם בפרו פיאצ'נצה האיטלקית מהליגה השלישית.
ללדסמה יש אזרחות איטלקית בעקבות נישואיו עם אישה איטלקייה, וכתוצאה מכך הוא יכול לשחק בנבחרת איטליה.
ב-14 בנובמבר 2010 קיבל לדסמה את זימון הבכורה, והיחיד שלו למשחק ידידות נגד נבחרת רומניה.
כריסטיאן מריו גונזאלס איידינוביץ' (בספרדית: Cristian Mario González Aidinovich; נולד ב-19 בדצמבר 1976) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הבלם והמגן הימני.
גונזאלס שיחק במהלך הקריירה שלו במספר קבוצות באורוגוואי, ביניהן ליברפול ופניארול, ובשנת 2005 הגיע לישראל וחתם במכבי תל אביב.
לאחר עונה אחת עבר למועדון ספורט אשדוד, במדיה שיחק שתי קדנציות עד שנת 2010, אז עבר לבית"ר ירושלים.
בשנת 2011 חזר לאורוגוואי, וחתם בקבוצת ריבר פלייט מונטווידאו.
כריסטיאן גוטפריד אהרנברג היה זואולוג, גאולוג ורופא גרמני.
אהרנברג, בנו של שופט, נולד בעיר קטנה במחוז סקסוניה שבגרמניה.
סיים לימודי תאולוגיה באוניברסיטת לייפציג ומאוחר יותר מדעי הטבע ורפואה באוניברסיטת ברלין.
ב-1827 קיבל מינוי כפרופסור באוניברסיטת ברלין.
בשנת 1818 הוא גיל הותיאר פיטריה עובש לחם שחור.
ב-1820–1825 השתתף אהרנברג, כביולוג, במשלחת חקר למצרים, למדבר הלובי ולצפון הים האדום, אסף אלפי דוגמיות הן של עולם החי והן של עולם הצומח, וחקר את עולם האלמוגים.
בהמשך עשה מסע חקר לחצי האי ערב וסוריה.
בבדיקת ממצאיו הוקסם ממה שניתן לגלות מתחת למיקרוסקופ.
ב-1829 התלווה אל אלכסנדר פון הומבולדט למסעו לרוסיה.
כחלק מתהליך העבודה עם המיקרוסקופ החל לחקור מיקרואורגניזמים.
אהרנברג היה הראשון שכינה את החיידקים בשם "בקטריה"; עד תקופתו כינו אותם בכינוי שטבע אנטוני ואן לוונהוק - אנימלקולס (animalcules).
אוספיו, הכוללים רישומים רבים, מכתבים, משטחים ומיקרוסקופים נמצאים כיום במוזיאון אוניברסיטת הומבולדט בברלין ובאוניברסיטת הומבולדט בברלין.
כריסטיאן דיור היה מעצב אופנה צרפתי רב השפעה, אשר נודע כמייסדו של בית האופנה "דיור", אחד מבתי האופנה המובילים בעולם.
דיור נולד בעיירה גרנוויל, בחבל נורמנדי תחתית בצרפת.
הוא היה בן למשפחה מבוססת, שמקור הונה היה בייצור דשנים לחקלאות.
מתוך ציות לרצון הוריו, שקיוו כי יהיה לדיפלומט, למד דיור במכון למדע המדינה בפריז בין השנים 1920–1925. אולם, משיכתו של דיור הייתה דווקא לתחום האמנויות, בעיקר לאופנה ולציור.
לאחר סיום לימודיו, פתח בשנת 1928 גלריה קטנה לאמנות בתמיכתו הכספית של אביו, שם מכר מעבודותיהם של פבלו פיקאסו, מקס ז'אקוב ואחרים.
דיור סגר את הגלריה בשנת 1931, לאחר שמשפחתו סבלה התמוטטות כלכלית שהובילה לסגירת עסקו של אביו.
בתחילת שנות ה-30 הרוויח דיור את לחמו במכירת ציורי אופנה לבתי אופנה עילית בפריז.
החל משנת 1938, עבד עם רוברט פיג'ו ומאוחר יותר הצטרף לבית האופנה של לוסיאן ללון, והיה למעצב ראשי יחד עם מרסל בוסה.
בשנת 1945 מימן מרסל בוסה לדיור את הקמת בית האופנה כריסטיאן דיור.
בית האופנה של דיור נפתח בדצמבר 1946. בפברואר 1947 הציג דיור את תצוגת האופנה הראשונה בשם Corolle, תצוגה אשר נודעה בכינוי שהעניקה לה העורכת הראשית של המגזין הארפר'ס בזאר: New Look.
עיצוביו של דיור התאפיינו בעיצובים עשירים יותר מאשר העיצובים החסכניים בבד שהופיעו עם תום מלחמת העולם השנייה, בהשפעת הקיצוב בבדים.
דיור נחשב בעולם האופנה לאמן ביצירת צורות וצלליות בבד ובעיצוב בגדים המחמיאים מאוד לצורת הגוף.
מנגד, בגדיו זכו בתחילה לביקורת על כמויות הבד שהושקעו ביצירת כל בגד, זאת על רקע המחסור בבדים שאפיין את התקופה.
קו ה-New Look של דיור היה להצלחה מיידית, והוא זכה לשפע של הזמנות לבגדיו מידוענים דוגמת השחקנית ריטה הייוורת' ורקדנית הבלט מרגוט פונטיין.
כמו כן הוזמן לערוך תצוגת אופנה פרטית לבית המלוכה הבריטי.
יש המייחסים לדיור את שיקומה של פריז כבירת עולם האופנה.
דיור המשיך וחידש בעולם האופנה כאשר שיווק את בגדיו ברחבי תבל וגיוון את מוצרי המותג כך שכללו אף אביזרי אופנה אחרים, דוגמת בשמים.
דיור אף מכר רישיונות לייצור אביזרי אופנה תחת המותג שייצר.
לרעיונות העיצוביים של דיור הייתה השפעה גם על פיתוחן של חליפות החלל ששימשו את האסטרונאוטים שהלכו על אדמת הירח.
'המראה החדש' שהדגיש את עיצוב צללית הגוף הביא לשימוש מוגבר בבדים מחטבים (כגון Latex), ומפתחי חליפות החלל נעזרו בבדים אלה כדי לאפשר לאסטרונאוטים טווח תנועה מרבי תוך מניעה של התנפחות החליפה עקב לחץ האוויר הפנימי.
דיור מת ב-1957 בעיירת המרפא מונטקטיני טרמה באיטליה מהתקף לב.
לאחר מותו המשיכו מעצבי אופנה אחרים להוביל את בית האופנה שהקים, זאת עד לשנת 1990, אז נרכש בית האופנה בידי לואי ויטון (Möet Hennessey Luis Viutton).
כריסטיאן דוריולה היה סייף צרפתי.
אלוף אולימפי בעל 6 מדליות, מהן 4 זהב.
הוא אלוף עולם בעל 11 מדליות, מהן 8 זהב.
בשנת 2001 התאחדות הסיף הבינלאומית קבעה שדוריולה הוא הסייף הטוב ביותר במאה ה-20 וזאת בשל זריזות ידיו, הטכניקה המופלאה שלו, עבודת רגליו, תגובותיו המידיות וכושר ההמצאה שלו.
באליפות העולם בסיף שנערכה בליסבון, פורטוגל בשנת 1947 זכה דוריולה בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בתחרות ברומח קבוצתי ומדליית כסף בתחרות רומח אישי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בקהיר, מצרים בשנת 1949 זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בתחרות רומח אישי ובכך הגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי ובאליפות העולם בסיף שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1951 הוא זכה במדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה דוריולה בשתי מדליות זהב, בתחרות ברומח אישי ובתחרות ברומח קבוצתי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בבריסל, בלגיה בשנת 1953 זכה דוריולה בשתי מדליות זהב בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי, באליפות העולם בסיף שנערכה בלוקסמבורג בשנת 1954 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בתחרות רומח אישי ובכך הגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי ובאליפות העולם בסיף שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1955 הוא זכה במדליית כסף בתחרות רומח אישי.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה דוריולה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב בתחרות ברומח אישי והגן על תוארו ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.
באליפות העולם בסיף שנערכה בפילדלפיה, ארצות הברית בשנת 1958 זכה דוריולה במדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.
באולימפיאדת רומא (1960) זכה דוריולה לכבוד לשאת את דגל צרפת בטקס הפתיחה של המשחקים.
בתחרויות עצמן הוא סיים במקום שמיני בתחרות רומח אישי, במקום חמישי בתחרות רומח קבוצתי ובמקום תשיעי בתחרות דקר קבוצתי.
פייר ז'ונקר דוריולה, הוא בן דודו של דוריולה והוא אלוף אולימפי ברכיבה על סוסים, בעל 4 מדליות מהן 2 זהב ו-2 כסף ב-5 אולימפיאדות.
בשנת 2007 נפטר דוריולה בנים.
כריסטיאן גודינו (Christian Goudineau; נולד ב-5 באפריל 1939 - 9 במאי 2018) הוא ארכאולוג והיסטוריון צרפתי, המתמחה בחקר הגאלים.
פרופסור של כבוד בקולז' דה פראנס.
בין השנים 1965 ל-1968 למד בבית הספר הצרפתי ברומא (École française de Rome).
בשנת 1968 מונה לעוזר הוראה ואחר כך נהיה פרופסור באוניברסיטת פרובאנס.
בשנת 1984 נבחר כפרופסור בקולז' דה פראנס ועזב את משרתו באוניברסיטת פרובאנס.
בין השנים 1985 ל-1994 שימש כמנהל יחיד המחקר אודות הגאלים ב-CNRS, ובין השנים 1992 עד ל-1995, שימש כראש הוועדה לארכאולוגיה ב-CNRS.
בשנת 1998 מונה לחבר בלגיון הכבוד הצרפתי.
כריסטיאן בולאניוס נבארו (בספרדית: Christian Bolaños Navarro; נולד ב-17 במאי 1984) הוא כדורגלן עבר קוסטה ריקאי ששיחק בעמדת הקשר ימני.
בולאניוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דפורטיבו סאפריסה בשנת עלה לבוגרים.
עם סאפריסה זכה בארבע אליפויות קוסטה ריקה, גביע UNCAF למועדונים ובגביע CONCACAF לאלופות.
באליפות העולם לקבוצות 2005 הגיע עם הקבוצה למקום השלישי וזכה במקום השלישי ב"שחקן הטורניר".
לאור יכולתו בטורניר, הוזמן בולאניוס למבחנים בליברפול אך שוחרר לאחר שלא הרשים.
ב-9 באוגוסט 2006 נסגרה עסקת השאלתו של בולאניוס לצ'רלטון אתלטיק לשנה אחת, אך הוא לא הצליח להשיג אשרת עבודה והעסקה בוטלה.
ב-2 ביוני 2007 הוא חתם על חוזה של 3 שנים באודנסה בולקלוב הדנית.
ב-6 בנובמבר 2008 הוא חתם בסטארט הנורווגית העסקה יצאה לפועל ב-1 בינואר 2009. במשחקו הראשון בקבוצה זכה בולאניוס לביקורת נלהבת מהתקשורת.
במשחק הרשמי הראשון שלו בקבוצה הבקיע שני גולים נגד סטרומסגודסט.
בצעירותו, היה בולאניוס חלק מנבחרת קוסטה ריקה בכדורגל עד גיל 17 והשתתף עימה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 שנערכה בטרינידד וטובגו בשנת .
במאי 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד .
אליפות קוסטה ריקה: , ,
כריסטיאן אסטבן גמבואה לונה (בספרדית: Cristian Esteban Gamboa Luna; נולד ב-24 באוקטובר 1989) הוא כדורגלן עבר קוסטה ריקאי ששיחק בעמדות המגן הימני והקשר הימני.
גמבואה החל את הקריירה שלו בקבוצת מוניסיפאל ליבריה מליגת העל של קוסטה ריקה, איתה זכה בקלאוסורה 2009. ב-2010 עבר לפרדריקסטד מליגת העל הנורווגית ושיחק בקבוצה שנה אחת בקיץ 2011 עבר לפ.צ.
בקופנהגן הוא שיחק בשני משחקים בלבד האחד בגביע והשני בליגה האירופית.
הקיץ 2012 הוא הושאל לרוזנבורג ולאחר שנה חתם בה.
ביולי חתם בוסט ברומיץ' אלביון.
בקיץ 2019 חתם גמבואה על חוזה לשנתיים בבוכום מהבונדסליגה השנייה.
גמבואה שיחק בנבחרת קוסטה ריקה עד גיל 20 והשתתף בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 2009 בו הגיעה הנבחרת למקום הרביעי.
גמבואה זומן לראשונה לנבחרת בינואר 2010. הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
ליגת העל הקוסטה ריקאית : קלאוסורה
כריסטיאן בנטקה ליולו הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת החלוץ בדי.
בנטקה, נולד בקינשאסה עיר הבירה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו וכשהיה צעיר היגר יחד עם משפחתו ללייז' שבבלגיה.
בשנת 2004 החל בנטקה לשחק במחלקת הנוער של סטנדרד לייז' ממנה עבר בשנת 2006 לשחק בקבוצת הנוער של ראסינג גנק בשנת 2007 הוקפץ בנטקה לסגל הקבוצה הבוגרת של גנק ובמהלך שלוש עונות רשם השחקן עשר הופעות ליגה במהלכן כבש שער אחד.
בינואר 2009 חזר בנטקה לשחק בסנטדרד ליאז' כשהפך לחלק מהסגל הבוגר של המועדון, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות.
בעונת הושאל בנטקה לקורטרייק ובמדיה כבש 15 שערים ב-34 הופעות.
לאחר מכן, הושאל בנטקה למכלן ורשם 18 הופעות בהן כבש שישה שערים.
בשנת 2011 חזר בנטקה לשחק בגנק ובמהלך עונה אחת כבש 19 שערי ליגה ב-37 הופעות.
ב-31 באוגוסט 2012 חתם בנטקה לארבע עונות באסטון וילה מהפרמייר ליג בסכום של שבעה מיליון ליש"ט.
ב-15 בספטמבר 2012 ערך בנטקה את הופעת הבכורה שלו במדי אסטון וילה ואף כבש שער בכורה בניצחון אסטון וילה 0–2 על סוונסי סיטי.
בנוסף כבש בנטקה את השער היחיד של אסטון וילה בתיקו 1-1 עם נוריץ' סיטי, ואף כבש צמד שערים בניצחון וילה 2–3 על סווינדון טאון במהלך גביע הפוטבול ליג.
ב-22 בנובמבר 2012, הוא כבש את שער הניצחון של אסטון וילה שניצחה את רדינג 1-0. בעונתו הראשונה באסטון וילה כבש בנטקה 23 שערים.
הפתיחה הטובה של כריסטיאן בנטקה באסטון וילה עוררו ספקולציות רבות לגבי עתידו, ובתחילת יולי 2013 הוא ביקש לעזוב את המועדון.
בוילה אישרו לשחקן לעזוב את המועדון רק אם יגיעו להבנות כספיות.
שבועיים לאחר מכן, החליט בנטקה לוותר על בקשת ההעברה שלו וחתם על חוזה לארבע שנים נוספות באסטון וילה.
במהלך משחקי טרום העונה של וילה בנטקה כבש שלושער בניצחון וילה 1–5 על קרו אלכסנדרה ובסך הכל במשחקי טרום העונה של וילה כבש בנטקה שבעה שערים בחמש הופעות.
ב-17 באוגוסט 2013 כבש בנטקה צמד שערים בניצחון אסטון וילה 1–3 על ארסנל במשחק הפתיחה של הפרמייר ליג.
ארבעה ימים לאחר מכן, כבש בנטקה את השער היחיד של וילה בהפסד קבוצתו 1–2 לצ'לסי.
במהלך משחקי פתיחת העונה של הפרמייר ליג נפצע בנטקה במשחק מול נוריץ' ועל פי דיווחים השחקן היה אמור להיעדר מהמגרשים לשישה שבועות.
עם זאת, הוא עשה את הקאמבק שלו מוקדם מהצפוי כשחזר לשחק אחרי חודש אחד כשעלה כמחליף בהפסד וילה 0–2 לטוטנהאם הוטספר.
במהלך עונת 2014/2015 חזר בנטקה למגרשים, וכבש 13 שערי ליגה.
ב-22 ביולי 2015 חתם בליברפול עבור 32.5 מיליון ליש"ט, והפך לשחקן השני ביוקרו בתולדות המועדון, אחרי אנדי קארול.
ב-9 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על סטוק סיטי.
ב-12 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 1–3 למנצ'סטר יונייטד.
באותה העונה העפיל עם קבוצתו לגמר הליגה האירופית 2016, ועלה כמחליף בדקות הסיום בהפסד 1–3 לסביליה.
בעונתו היחידה בקבוצה הבקיע 10 שערים ב-42 משחקים בכל המסגרות.
ב-20 באוגוסט 2016 חתם בנטקה בקריסטל פאלאס עבור 30 מיליון ליש"ט, והפך לשחקן היקר בתולדות המועדון.
בנטקה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של בלגיה והיה חלק מהנבחרת עד גיל 17 ששיחקה במשחקי גביע העולם בקוריאה הדרומית ושיחק שלושה משחקים במהלכם כבש שער אחד.
ב-19 במאי 2014, ערך בנטקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של בלגיה במשחק ידידות נגד נבחרת בולגריה.
ב-15 באוגוסט 2014, הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון בלגיה 2–4 על נבחרת הולנד.
בנטקה הבקיע שני שערים בשבע הופעות במשחקי מוקדמות מונדיאל 2014, אבל נעדר מהטורניר עצמו עקב פציעה.
ב-10 באוקטובר 2016 הבקיע בנטקה שער לאחר 7 שניות מפתיחת המשחק נגד נבחרת גיברלטר במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
כריסטיאן דלפש (בספרדית: Christian Delpech) הוא ברמן ופלייריסט המפורסם ביותר בעולם, המחזיק ב-17 תוארי אלוף העולם בתחרויות רשמיות של איגוד הפליירינג הבינלאומי ויותר מ-50 ניצחונות בתחרויות פליירינג בינלאומיות.
דלפש ידוע בסגנונו הריקודי והנונשלנטי המשלב תרגילים ייחודיים קשים במיוחד הדורשים דיוק רב וזריזות עצומה.
דלפש נולד ב-25 בפברואר 1977 בבואנוס איירס, ארגנטינה.
בשנת 1995, בזמן שעבד בעבודה זמנית בפאב של חברו ולא חשב להיות מוזג מקצועי, צפה בסרט קוקטייל בכיכובו של טום קרוז והושפע ממנו מאוד.
דלפש החל להתאמן רבות בפליירינג, וב-1998 החליט לעבור לטנריפה, ספרד כדי להתפתח במקצוע.
בספרד למד דלפש גם להטוטי קסמים כדי לשפר את מופעו.
דלפש עובד כמוזג בלאס וגאס ומשמש כשופט בתחרויות פליירנג בינלאומיות.
הוא הפרזנטור של חברות אלכוהול רבות.
דלפש הפיק קלטות הדרכת פליירנג והופיע רבות בטלוויזיה בנושאי אלכוהול.
אחיו הצעיר של כריסטיאן דלפש, רודריגו דלפש, אף הוא מוזג ופלייריסט ידוע מאוד שזכה באליפויות עולם ותחרויות בינלאומיות רבות.
סגנונו של רודריגו משלב עד שישה אלמנטים - דבר הנחשב לקשה במיוחד וברמה הגבוהה ביותר בתחום להטוטנות בר.
חברת כריסטיאן דיוֹר , המוכרת בקיצור כדיוֹר, היא חברה ציבורית צרפתית העוסקת בייצור ובשיווק של מוצרי יוקרה, ובהם אופנה עילית, בשמים, מוצרי איפור, תכשיטים, שעונים ואביזרי אופנה.
החברה הוקמה בשנת 1946 כבית אופנה על ידי המעצב כריסטיאן דיור.
המותג "כריסטיאן דיוֹר" פונה בעיקר לנשים, והחברה מפעילה גם מותג בשם "דיור אום" לגברים ו"בייבי דיור" (baby Dior) לילדים.
דיור נשלטת על ידי ברנאר ארנו, העומד גם בראש קבוצת LVMH.
נכון לדצמבר 2023, דיור שלטה בכ-42% מהמניות ו-57% מזכויות ההצבעה של LVMH.
בנוסף, משפחת ארנו החזיקה ב-7% נוספים מהמניות ו-8% מזכויות ההצבעה של LVMH נכון לתאריך זה.
בשנת 1945 מימן המעצב מרסל בוסה לעמיתו כריסטיאן דיור את הקמת בית האופנה "כריסטיאן דיור", שנפתח בדצמבר 1946. בפברואר 1947 הציג דיור את תצוגת האופנה הראשונה בשם Corolle, תצוגה אשר נודעה בכינוי שהעניקה לה העורכת הראשית של המגזין הארפר'ס בזאר: New Look.
יש המייחסים לדיור את שיקומה של פריז כבירת עולם האופנה לאחר מלחמת העולם השנייה.
דיור המשיך וחידש בעולם האופנה כאשר שיווק את בגדיו ברחבי תבל וגיוון את מוצרי המותג כך שכללו אף אביזרי אופנה אחרים, כדוגמת בשמים.
כאשר נפטר כריסטיאן דיור בשנת 1957 מלא את מקומו במשך שנה איב סן-לורן שהיה אז בן 21 בלבד.
בשנת 1960 הוחלף בידי מרק בוהאן, ואיב סן-לורן הקים בית אופנה משלו.
בשנים 1997–2011 ג'ון גליאנו שימש כמעצב הראשי, עד שפוטר עקב התבטאויות אנטישמיות.
במקומו מונה מעצב האופנה הבלגי ראף סימונס, אך הוא פרש שלוש שנים בלבד לאחר מינויו, לאחר שאמר כי אינו עומד בלחץ של תעשיית האופנה הקדחתנית, שדרשה ממנו עיצוב של שבע קולקציות בשנה.
בשנים 1998–2018 שימש סידני טולדנו כמנכ"ל החברה.
ב-2016 מונתה מריה גרציה קיורי למעצבת הראשית של המותג, האישה הראשונה בתפקיד זה והשנייה בלבד בתאגיד LVMH כולו.
בזמן שעבדה על הקולקציה הראשונה שלה נוצרה עליה סדרה תיעודית, "דיור: מבט מבפנים", בת שני פרקים.
בינואר 2023 מונתה בדלפין ארנו, בתו של ברנרד ארנו, למנכ"לית החברה.
כריסטיאן דה דוב היה פיזיולוג בלגי שעסק בתחומי הביולוגיה והכימיה והתמקד בחקר המבנה המקרוני של התא.
דה דוב נולד באנגליה וחי בבלגיה.
הוא זכה ב-1974 בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה יחד עם עמיתיו אלבר קלוד וג'ורג'ה אמיל פאלאדה.
הפרס ניתן להם על מחקרם ותגליותיהם בנושאי אברוני התא ליזוזום, ופראוקסיזום.
דה דוב זכה ב-1967, בפרס מטעם עמותת גאירדנרבזכות תגלית הליזוזום וב-1989 גם במדליית וילסון (הפרס שנחשב ליוקרתי ביותר לחקר הפיזיולוגיה של התא).
הוריו של דה דוב ברחו במהלך מלחמת העולם הראשונה מבלגיה לאנגליה, שם נולד בנם בעיירה תמז דיטון, הסמוכה ללונדון.
ב-1920, לאחר המלחמה, כשהיה כריסטיאן בן שלוש חזרה משפחתו לבלגיה.
דה דוב למד בבית ספר באנטוורפן בתקופה בה למדו בבית הספר בשפות הצרפתית והפלמית, ובשנת 1934 הצטרף לאוניברסיטה הקתולית של לובן שם קיבל, ב-1942, את תואר ה-MD.
בשנת 1988 העניקה לו אוניברסיטת רוקפלר שבניו יורק את תואר הפרופסור
בשנת 1943 התחתן עם ג'נינה הרמן, שנפטרה ב-2008. לבני הזוג נולדו ארבעה ילדים (שני בנים ושתי בנות).
בנאום הנובל של דה דוב, הוא הדגיש ואמר כי במהלך חייו זכה לפגוש בפנים הרבות והמופלאות של התארגנות ופעילות התאים החיים.
בנוסף, הדגיש שהוא ועמיתיו מרוצים מאוד מהעובדה שממצאיהם לא רק מעשירים את הידע העולמי, אלא עשויים גם לסייע לנצח מחלות.
דה דוב חקר, יחד עם אנשי מדע נוספים (אלבר קלוד, ג'ורג' פאלאד ואחרים), חקרו נושאים בתחומי הכימיה ומדעי החיים, ובהם את הורמוני האינסולין והגלוקוגן, הצוות שלו גילה, באמצעות תצפיות על גוף התא, את אברוני הליזוזום והפראוקסיזום.
גילויים אלה סייעו לפיתוח תרופות למחלות גנטיות ואחרות (לדוגמה: ליזוזום שאינו תקין יכול לתרום להיווצרות בעיה של עיכול בלתי תקין בתא).
כשהיה דה דוב בן 95, הוא היה נכה וסבל ממוגבלויות בחלקים רבים של גופו.
לבקשתו, הוא הומת ב-4 במאי 2013, בהמתת חסד שבוצעה בבלגיה בנוכחות ארבעת ילדיו.
במהלך חייו פרסם דה דוב מאמרים רבים ושלושה ספרים שעסקו במבנה התא: ב-1984 פרסם את "A guided tour of the living cell", ב-1991 את "Blueprint for a cell", וב-1995 את "Vital Dust".
ספריו ומאמריו תורגמו למספר שפות.
כריסטיאן גנטנר הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בבעמדת הקשר.
גנטנר שיחק לאורך רוב הקריירה שלו בשטוטגרט, בה אף שימש קפטן הקבוצה.
לגנטנר חמש הופעות במדי נבחרת גרמניה.
גנטנר הגיע לשטוטגרט בשנת 2004, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, כשבמקביל הוא קיבל הזדמנויות גם בקבוצה הבכירה.
את הופעת הבכורה בבונדסליגה ערך גנטנר בפברואר 2005 בניצחון של שטוטגרט 0–1 על הרטה ברלין.
את שערו הראשון בקבוצה הבקיע במשחק גביע אופ"א בספטמבר 2005 מול דומז'אלה מליגת העל הסלובנית.
בשנת 2006 הוארך חוזהו של גנטנר בקבוצה עד לשנת 2010. בעונת 2006/07 גנטנר לקח חלק בעונת שיא של שטוטגרט, שהסתיימה בזכייה באליפות הבונדסליגה.
לגנטנר היו 15 הופעות בעונה זו, כאשר הוא היה חלק מחוליית קישור שכללה גם את סאמי ח'דירה, תומאס היצלספרגר, רוברטו הילברט ופבל פארדו.
בעונה זו גנטנר אף הגיע לגמר הגביע הגרמני עם שטוטגרט שהחמיצה הזדמנות לזכות בדאבל כאשר הפסידה 2–3 לנירנברג.
גנטנר לא שותף בגמר זה.
בתום עונת 2006/07 הושאל גנטנר לוולפסבורג לתקופה של שתי עונות, כשבתום העונה הראשונה נמכר לוולפסבורג באופן סופי.
גנטנר שיחק בוולפסבורג שלוש עונות, ופתח כמעט בכל המשחקים.
בעונת 2008/09 גנטנר זכה עם וולפסבורג באליפות הבונדסליגה הראשונה בתולדותיה, הפעם כשחקן מרכזי בקבוצה, כחלק מחוליית קישור שכללה את ז'וסואה הברזילאי, זואזדאן מיסימוביץ' הבוסני, מקוטו האסבה היפני ואשכאן דז'אגה האיראני.
זכייתה של וולפסבורג באליפות הקנתה לה כרטיס לליגת האלופות בעונת 2009/10. הופעה זו הסתיימה באכזבה כאשר וולפסבורג סיימה במקום השלישי אחרי מנצ'סטר יונייטד וצסק"א מוסקבה.
גנטנר הבקיע שער אחד בשלב הבתים מול בשיקטש.
לאחר ההדחה מליגת האלופות, וולפסבורג נשרה אל הליגה האירופית.
בסיבוב הפליי-אוף הראשון הדיחה וולפסבורג את ויאריאל במפגש כפול, כאשר המשחק הראשון בספרד הסתיים בתיקו 2-2, ובגומלין, ניצחה וולפסבורג 1–4, כשגנטנר מבקיע את השער השלישי.
בשמינית הגמר גנטנר הבקיע שער מכריע בהארכה מול רובין קאזאן.
שני המשחקים הסתיימו בתיקו 1-1, וגנטנר הבקיע שער ניצחון במשחק הגומלין בוולפסבורג בדקה ה-119. וולפסבורג הודחה ברבע הגמר של הליגה האירופית לאחר צמד הפסדים לפולהאם מהפרמייר ליג.
בתום עונת 2009/10 חזר גנטנר לשטוטגרט בהעברה חופשית, לאחר שהביע את רצונו כבר בינואר של אותה עונה לחזור למועדון נעוריו.
בינואר 2013 האריך את חוזהו בקבוצה עד תום עונת 2015/16. גנטנר הגיע עם שטוטגרט לגמר הגביע הגרמני בעונת 2012/13, אך הקבוצה הפסידה בגמר זה בתוצאה 2–3 לבאיירן מינכן, שזכתה שבוע קודם לכן בליגת האלופות, והשלימה עם הגביע הגרמני טרבל היסטורי.
גנטנר שיחק 90 דקות בגמר זה.
לאחר עזיבת סרדר טשצ'י לספרטק מוסקבה בתום עונת 2012/13, מונה גנטנר לקפטן הקבוצה.
בתום עונת 2015/16 נשר גנטנר עם שטוטגרט לבונדסליגה השנייה, כאשר זו הייתה ירידת ליגה ראשונה של שטוטגרט מזה 39 שנים.
לאחר ירידת הליגה הבטיח גנטנר שיישאר במועדון גם כשהוא משחק בליגה השנייה ויעשה הכל כדי להעלות אותו בחזרה לבונדסליגה.
בעונת 2016/17 עמד גנטנר במשימתו והעפיל עם הקבוצה בחזרה לבונדסליגה כבר לאחר עונה אחת, כשהקבוצה מסיימת במקום הראשון בבונדסליגה השנייה.
בעונת 2017/18 רשם גנטנר עונה נאה עם שטוטגרט, כשסיים עמה במקום השביעי, והבקיע שני שערים ב-27 הופעות.
בעונת 2018/19 גנטנר רשם ירידת ליגה שנייה עם שטוטגרט, שסיימה במקום ה-16 ונזקקה למשחקי מבחן מול אוניון ברלין.
במשחק הראשון במרצדס בנץ ארנה הבקיע גנטנר שער בתיקו 2-2, אך הגומלין בברלין הסתיים בתיקו 0-0, ושטוטגרט וגנטנר ירדו בעקבות חוק שערי החוץ.
בקיץ 2019, לאחר ירידת הליגה עם שטוטגרט, עזב גנטנר את הקבוצה לאחר תשע עונות רצופות, וחתם בשורות העולה החדשה לבונדסליגה, אוניון ברלין.
לגנטנר, ששיחק בנבחרות גרמניה הצעירות, חמש הופעות במדי נבחרת גרמניה הבוגרת.
הופעת הבכורה של גנטנר במדים הלאומיים נערכה במאי 2009 במשחק ידידות מול נבחרת סין, שהסתיים בתיקו 1-1. הופעתו האחרונה של גנטנר בנבחרת התקיימה בשנת 2010.
שער החודש בבונדסליגה: אוגוסט 2013
כריסטיאן הארלד לוריץ פיטר אמיל בוהר (1855–1911) היה רופא דני, פרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת קופנהגן.
הוא אביהם של הפיזיקאי, הכדורגלן וחתן פרס נובל לפיזיקה נילס בוהר והמתמטיקאי והכדורגלן הארלד בוהר, וסבו של הפיזיקאי וחתן פרס נובל אגה בוהר.
כריסטיאן בוהר נולד ב-1855. למד רפואה באוניברסיטת קופנהגן מ-1872 עד 1878, שם היה תלמידו של פטר לודוויג פאנום .
כתב את המאמר המדעי הראשון שלו "Om salicylsyrens indflydelse på kødfordøjelsen" ("ההשפעה של חומצה סליצילית על העיכול של בשר"), בגיל 22. הוא קיבל תואר ברפואה בשנת 1880, למד אצל קארל לודוויג באוניברסיטת לייפציג, וקיבל תואר דוקטור בפיזיולוגיה.
בשנת 1885 הוענקה לו מדליית הכסף של החברה המלכותית הדנית למדעים על עבודתו.
בשנת 1886 מונה לפרופסור חבר לפיזיולוגיה באוניברסיטת קופנהגן, וכעבור ארבע שנים מונה לפרופסור מן המניין.
בשנת הלימודים 1905/06 שימש כרקטור האוניברסיטה.
עבודתו עסקה, בין היתר, בספיגת גזים תלוית טמפרטורה בנוזלים, ובקשירת חמצן ופחמן דו-חמצני לדם.
לאחר מכן הגיעו ניסויים על הכוחות היעילים בספיגת החמצן בריאות.
הוא היה הראשון שאפיין את המושג נפח מת.
ב-1903 תיאר את התופעה המכונה כעת אפקט בוהר.
על תגלית זו הוא היה מועמד לפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה.
בתחילת 1888 נבחר לחבר באקדמיה המלכותית הדנית למדעים , ובסוף 1888 נבחר כחבר באקדמיה לאופולדינה.
בוהר נישא בשנת 1881 לאלן אדלר, בתם של דוד ברוך אדלר (1826–1878), בנקאי יהודי דני אמיד ובעל השפעה וחבר פרלמנט ליברלי, וג'ני רפאל (1830–1902), בת למשפחת בנקאים יהודית-בריטית.
בוהר התחנך על הדת הלותרנית, אולם בשלב מאוחר יותר בחייו הפך לאתאיסט.
כריסטיאן האביכט היה היסטוריון גרמני שעסק ביוון העתיקה ואפיגרף של יוונית עתיקה.
לאחר קבלת תואר PhD מאוניברסיטת המבורג בשנת 1952, היה האביכט מורה מן החוץ באוניברסיטה, ולאחר שעשה שם הביליטציה בשנת 1957, מרצה זוטר (פריווט-דוצנט).
בשנת 1961 היה לאורדנטליכר-פרופסור באוניברסיטת מרבורג וב-1965 עבר לאוניברסיטת היידלברג.
ב-1973 עבר למכון למחקר מתקדם שבפרינסטון, ניו ג'רזי, ארצות הברית.
בהיידלברג נותר "פרופסור של כבוד".
מאז 1983 לימד גם באוניברסיטת פרינסטון כמרצה אורח; פרש ב-1998.
מחקריו של האביכט עסקו באפיגרפיה יוונית ובאתונה העתיקה בתקופה ההלניסטית.
כתב רבות על פאוסניאס ועל מרקוס טוליוס קיקרו.
בשנת 1991 קיבל את פרס רויכלין מטעם העיר פפורצהיים שבגרמניה, בשנת 1996 את פרס מו מטעם החברה הפילוסופית האמריקאית, ובשנת 1998 את פרס קריטיקוס מטעם החברה לקידום הלימודים ההלניסטיים בלונדון.
היה חבר האקדמיה למדעים של היידלברג מאז 1970, חבר המכון הארכאולוגי הגרמני והמכון הארכאולוגי האוסטרי, החברה הפילוסופית האמריקאית, האקדמיה הבריטית והאקדמיה של אתונה.
כריסטיאן גונטר הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת המגן השמאלי בפרייבורג מהבונדסליגה, בה הוא גם משמש כקפטן, ובנבחרת גרמניה.
גונטר הצטרף לפרייבורג בשנת 2006, כאשר היה בן 13. כנער התבלט גונטר ונחשב ככישרון גדול, והיה קפטן בקבוצות הנערים של פרייבורג.
בעונת 2012/13 הצטרף גונטר לסגל הקבוצה הבוגרת של פרייבורג.
תחילה שיחק בעיקר בקבוצת המילואים, אך החל מעונת 2013/14 הפך לשחקן הרכב קבוע בפרייבורג.
בעונה זו הצטיין גונטר, וסיים עם פרייבורג במקום ה-14, בטווח ביטחון של תשע נקודות ממבחני ההישרדות בבונדסליגה, כשקבוצתו ספגה 61 שערי ליגה.
הצלחה זו אף הקנתה לו זימון לנבחרת גרמניה.
בעונה זו השתתף גונטר עם פרייבורג במפעל הליגה האירופית, לנוכח העובדה שפרייבורג סיימה חמישית בעונת 2012/13. פרייבורג וגונטר כשלו להעפיל לשלבי הנוק אאוט כשסיימו במקום השלישי בבית שכלל את סביליה, סלובן ליברץ ואשטוריל.
בעונת 2014/15 גונטר לא החמיץ ולו משחק אחד של פרייבורג בבונדסליגה, אך נשר עם קבוצתו אל הבונדסליגה השנייה בתום העונה, על אף שיפור משמעותי בהגנה, שספגה 47 שערים.
בעונה זו הבקיע גונטר את שער הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של פרייבורג, בניצחון 0–2 על שאלקה 04 בנובמבר 2014. בעונת 2015/16 היה גונטר חלק מהצלחת הקבוצה שהעפילה מחדש לבונדסליגה.
בעונת 2016/17 גונטר היה חלק מחוליית הגנה שכללה את מנואל גולדה, צ'יילאר סויונג'ו, פסקל שטנצל ומארק אוליבר קמפף, וסיימה את העונה במקום השביעי בבונדסליגה עם 60 ספיגות.
בזכות המקום השביעי זכו גונטר ופרייבורג בכרטיס למוקדמות הליגה האירופית, אך כשלו עוד לפני שלב הבתים כאשר הודחו על ידי דומז'אלה.
גונטר שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה.
במאי 2014 ערך הופעה בודדת בנבחרת גרמניה הבוגרת, בתיקו 0-0 מול נבחרת פולין, במשחק הכנה למונדיאל 2014, כאשר החליף בדקה ה-81 את חברו דאז לפרייבורג, אוליבר זורג.
עם זאת, גונטר לא זומן לסגל הגרמני למונדיאל 2014 עצמו.
גונטר היה מועמד להצטרף כבוגר לסגל נבחרת גרמניה האולימפית לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בשנת 2016, אך לא זומן לבסוף.
כריסטיאן אלכסיס בורחה גונסאלס (בספרדית Cristian Alexis Borja Gonzales) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת קלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית.
החל את הקריירה שלו בפלייאוף בשנת 2015 של הליגה השנייה במדי קורטולואה.
הוא הצליח להעפיל עימה לליגה הבכירה ובשנת הבכורה שלו היה מהשחקנים הבולטים בקבוצה, מה שגרם להתעניינות של מספר קבוצות בכירות.
הושאל ב-2016 לאינדפנדיינטה סנטה פה והיה חלק מהקבוצה שגם התמודדה בגביע הליברטאדורס.
את הקפיצה אל מחוץ למדינה ערך בינואר 2018, כאשר טולוקה רכשה אותו.
את הבכורה ערב בגביע המקסיקני ב-24 בינואר, כשקבוצתו הפסידה 1–2 לסנטוס לגונה.
את שערו בראשון כבש ב-6 במאי מול מורליה בתיקו 2-2 שהעלה את קבוצתו לחצי הגמר של הפלייאוף.
ב-24 בינואר 2019, הודיעה ספורטינג ליסבון על רכישת 80% מכרטיסו של בורחה תמורת 3.1 מיליון יורו.
את הבכורה ערך ב-6 בפברואר בהפסד 1–2 ליריבה העירונית בנפיקה ליסבון במסגרת הגביע.
בסך הכול שיחק בורחה 14 משחקים בחצי העונה הראשונה שלו, 11 מתוכם בליגה והפגין יכולת לא רעה לעונת בכורה.
ב-1 בפברואר 2021 חתם בורחה בספורטינג בראגה.
במשך כחצי שנה שיחק בורחה במדי הקבוצה, עד שעבר בהשאלה לקבוצת אלניהספור מליגת העל הטורקית.
בטורקיה שיחק הקולומביאני ב-33 משחקים ופתח ב-29 בהרכב, כבש ובישל שער וסיים את דרכו במדינה לאחר עונה ממוצעת ביותר.
ב-1 ביולי 2022 חזר בורחה לספורטינג בראגה, וב-18 בינואר 2024 כבש את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 על פמליקאו במסגרת המחזור ה-18 בליגה.
ב-20 ביוני 2024 הודיעה ספורטינג בראגה על שחרורו.
בורחה זומן לנבחרת קולומביה עד גיל 23 שהתכוננה לאולימפיאדת ריו ושיחק בשני משחקי הפלייאוף מול הנבחרת המקבילה של ארצות הברית.
קולומביה העפילה ובורחה שותף באולימפיאדה בשני משחקים נוספים מתוך הארבעה שקיימה קולומביה, שהגיעה עד לרבע הגמר.
ב-28 באוגוסט 2018 קיבל זימון בכורה לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן הזמני, ארתורו רייס, לקראת צמד משחקי הידידות מול ו.
ב-7 בספטמבר ערך את הבכורה מול כשפתח בהרכב והיה מהבולטים בניצחון 1–2. נכלל על ידי המאמן קרלוס קיירוש לסגל הסופי שנסע לקופה אמריקה 2019.
כריסטיאן בולטנסקי היה אמן מיצב, צלם וצייר צרפתי ממוצא יהודי.
בשנת 2006 הוא זכה בפרמיום אימפריאלה.
אנט מסג'ה הייתה בת זוגו.
כריסטיאן בולטנסקי נולד בפריז שבצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה.
אביו היה יהודי ממוצא רוסי ואמו הייתה נוצרייה ילידת קורסיקה.
במהלך כיבוש פריז על ידי הנאצים אביו של בולטנסקי נאלץ להסתתר בתוך הבית במשך כשנה וחצי.
כריסטיאן גדל תוך ידיעה זו והיא השפיעה רבות על השקפת עולמו.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 בולטנסקי החל לעסוק באמנות ויצר מספר סרטים קצרים.
בשנת 1986 הוא עבר לאמנות המיצב.
בשנת 1987 כריסטיאן בולטנסקי יצר Chases School במרכזו היו תמונות של ילדי בית ספר יהודי של וינה בשנת 1931. בשנת 1989 בבזל הוא הציג את יצירתו Reserve שהייתה מבוססת על פרטי בגדים והנעלה במטרה לייצג את הטרגדיה האנושית של מחנות ריכוז.
יצירתו הנוספת Monument (Odessa) כללה צילומים של סטודנטים יהודים משנת 1939 על רקע של נרות נשמה.
כריסטיאן בולטנסקי לימד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות והאמן הישראלי אבשלום היה בין תלמידיו.
במהלך הקריירה כריסטיאן בולטנסקי השתתף בכ-150 תערוכות קבוצתיות ואישיות.
בין התערוכות האישית ניתן לציין תערוכה במוזיאון החדש לאמנות עכשווית בניו יורק, המוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של היהדות ומוזיאון ישראל.
כריסטיאן בולטנסקי זכה במספר פרסים בגרמניה, צרפת ויפן לרבות פרמיום אימפריאלה.
כריסטיאן צווטאנוב גולומייב (בבולגרית: Кристиан Цветанов Голомеев; ביוונית: Κριστιάν Τσβετάνοφ Γκολομέεβ; נולד ב-4 ביולי 1993) הוא שחיין יווני יליד בולגריה, סגן אלוף העולם (קוואנגג'ו 2019) וסגן אלוף אירופה (גלאזגו 2018) במשחה ל-50 מטר חופשי.
גולומייב מתנשא לגובה של 2.02 מטר, הגבוה מבין שחייני תבל, ברמה העולמית.
אמו, כריסטינה גולומייבה, נפטרה בלידתו בשל טעות רפואית.
אביו, צווטאן גולומייב (1.95 מטר), שחיין אולימפי מפורסם בבולגריה, השתתף בשתי אולימפיאדות (מוסקבה 1980 וסיאול 1988), סיים במקום 15 במשחה ל-100 מטר חופשי בסיאול, החליט להגר לייוון הסמוכה איתו ועם שני אחיו הגדולים, ניקולה ואיוואן, על מנת לחפש חיים טובים יותר.
מגיל צעיר הוא החל לשחות.
בשנת 2010 נפטר אביו מסרטן לאחר מאבק של שמונה חודשים במחלה.
באליפות העולם לנוער שנערכה בלימה, פרו בשנת 2011 זכה גולומייב במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.80 שניות, אחרי קמרון מקאבוי מאוסטרליה (22.69 שניות) ואיטור מרטינז רודריגז מבספרד (22.72 שניות).
באליפות אירופה שנערכה בדברצן, הונגריה בסוף מאי 2012 סיים גולומייב במקום רביעי עם עוד 3 שחיינים במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.22 שניות, 4 מאיות איטי ממדליית ארד.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 20 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.89 שניות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:37.24 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים גולומייב במקום 31 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.08 שניות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה באוגוסט 2013 סיים גולומייב במקום 24 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.62 שניות.
באליפות אירופה שנערכה בברלין, באוגוסט 2014 סיים גולומייב במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.13 שניות.
בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 21.96 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 16 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.73 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 49.49 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן באוגוסט 2015 סיים גולומייב במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.98 שניות.
בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 21.87 שניות, ועלה שלישי לשלב חצי הגמר.
בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 21.89 שניות ועלה שישי לגמר.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.92 שניות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום 13 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.98 שניות.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 21.93 שניות ועלה מהמקום העשירי לשלב חצי הגמר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביולי 2017 סיים גולומייב במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.73 שניות.
בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 21.69 שניות, ועלה שלישי לשלב חצי הגמר.
בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 21.71 שניות ועלה שישי לגמר.
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד באוגוסט 2018 זכה גולומייב במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 21.44 שניות, אחרי בן פראוד מבריטניה (21.34 שניות) ולפני אנדראה ורגני מאיטליה (21.68 שניות).
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 21.68 ועלה ראשון לשלב חצי הגמר.
בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 21.52 שניות ועלה רביעי לשלב הגמר.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.19 שניות, במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.52 דקות, כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.51 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית בסוף יולי 2019 זכה גולומייב במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בצוותא עם ברונו פרטוס מברזיל בתוצאה של 21.45 שניות, אחרי קיילב דרסל מארצות הברית שקבע שיא אליפות ושיא לאומי חדש של 21.04 שניות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.29 שניות ובמקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.44 דקות, כשחיין שני הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.60 שניות, התוצאה השלישית בטיבה בשלב המוקדמות מבין כל השחיינים.
בשנת 2018 נישא גלומייב לחברתו, לינדזי מורו גולומייב, מאוניברסיטת אלבמה שבה למד.
כריסטיאן דה לה פואנטה (בספרדית: Cristián de la Fuente; נולד ב-10 במרץ 1974) הוא שחקן, דוגמן ומנחה טלוויזיה צ'יליאני-אמריקאי.
דה לה פואנטה נולד בסנטיאגו, צ'ילה, בנם היחיד של הכימאי הוגו דה לה פואנטה (נפטר ב-1996) ואדריאנה סבארוטס, עקרת בית ממוצא צרפתי.
הוא שירת במילואים בחיל האוויר של צ'ילה לפני שהחל את לימודיו באוניברסיטה הקתולית האפיפיורית של צ'ילה, שם למד לתואר ראשון בהנדסה אזרחית.
בעודו תלמיד שנה ב',התגלה דה לה פואנטה על ידי סוכן כישרונות ועודד אותו להיכנס לתחרות הטלוויזיונית "Super Teen", בה מחפשים פנים חדשות לטלוויזיה, והוא זכה במקום הראשון.
מיד לאחר מכן הוא הופיע במספר טלנובלות.
ב-1998 שיחק בגרסה דוברת הספרדית של הסדרה "סטארסקי והאץ'", אך הסדרה לא זכתה להצלחה וירדה מהמסכים.
ב-2000 שפט בתחרות מיס תבל.
ב-2001 שיחק בסרט הפעולה האמריקאי "מסלול מסוכן" עם סילבסטר סטאלון.
ב-2002 הופיע בסרט האימה "ערפדים: המתים" עם ג'ון בון ג'ובי.
ב-2003 שיחק בסרט הפעולה "בייסיק" לצד ג'ון טרבולטה.
ב-2008 השתתף בעונה השישית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" האמריקאית והגיע למקום השלישי.
בשנה זו גם הנחה את פרס גראמי הלטיני והשתתף בטלנובלה המקסיקנית "Fuego en la Sangre".
בשנת 2010 גילם רופא בארבעה פרקים של הסדרה "מרפאה פרטית".
בשנת 2011 השתתף בסדרת הדרמה העל-טבעית "The Nine Lives of Chloe King" של רשת הטלוויזיה האמריקאית Freeform.
באותה שנה שיחק בסדרת הדרמה הצ'יליאנית "Prófugos" ברשת HBO Latin America Group שם גילם את איגנסיו קורדובה, עובד ממשלתי שמנהל רומן עם הדמות הראשית, ויסנטה.
בשנת 2017 גילם את אחד הדמויות הראשיות בטלנובלה המקסיקנית "אדמה פראית".
בשנת 2023 הופיע בפרק של סדרת האנתולוגיה המקסיקנית "Amores que engañan"של ערוץ לייפטיים הלטיני.
ב-5 בינואר 2002 התחתן עם הדוגמנית הצ'יליאנית אנג'ליקה קסטרו; יש להם בת, לאורה.
בני הזוג ובתם מתגוררים במיאמי, פלורידה.
+שנהסרטתפקידהערות2001מסלול מסוכןמימו מורנו2002Minimal Knowledgeמאט גלאגרערפדים: המתיםהאב רודריגו2003בייסיקקסטרוEl Nominadoרודריגו2005Once Upon a WeddingמנולוSueñoד"ר לופז2009Dawson Isla 10לברקה2010צעצוע של סיפור 3באטרקאפדיבוב בגרסה הלטינית2011¿Alguien ha visto a Lupita?
Lucía, un don extraordinarioד"ר אמיליאנו מונטרו דה לה וגה29 פרקים2025La Jefaחואן חוזה קרוזהופעת אורח
כריסטיאן דניאל ראוך היה פסל גרמני אשר ייסד את בית הספר לפיסול בברלין.
לואיזה ממקלנבורג-שטרליץ שהתרשמה מעבודתו שלחה אותו ללימודים באקדמיה הפרוסית לאמנות בברלין, ואחרי זמן קצר הרוזנת סנדרסקי סיפקה לו את האמצעים להמשיך את לימודיו ברומא.
ברומא ראוך חבר לוילהלם פון הומבולדט, אנטוניו קנובה, וברטל תורוואלסן, ונשאר שם שש שנים.
בשנת 1830 ראוך התחיל לעבוד בייחד עם קארל פרידריך שינקל על מודלים לפרויקט גדול ממדים של מונומנט פרידריך השני, מלך פרוסיה בברלין שהסתיים בשנת 1851.
בין תלמידיו: אוגוסט קיס, קארל היינריך מולר, קרל יוהאן שטיינהאוזר, אלברט וולף ופרידריך דרייק.
בשנת 1837 החל בקשר עם האקדמיה ההולנדית המלכותית לאמנות ומדעים.
כריסטיאן ברנהרד טאוכניץ היה מוציא לאור גרמני.
נולד בנאומבורג, אחיין של המדפיס והמו"ל קרל כריסטוף טראוגוט טאוכניץ.
החברה שלו נוסדה בלייפציג ב-1837, והתפרסמה בזכות מהדורות מדויקות לספרות קלאסית ולתנ"ך שהוציאה, כמו גם מילונים וספרות עיון אחרת.
ב-1841 החל בית ההוצאה לאור של טאוכניץ לקבל מעמד חשוב ביבשת כולה, עם הדפסתה של "מהדורת טאוכניץ" ליצירות אנגליות בשפת המקור, סדרה שתכלול ברבות השנים למעלה מ-3,700 כרכים, ותזכה לפופולריות רבה ביבשת אירופה.
בכך ששילם לסופרים תמורת הזכות לפרסם את יצירותיהם, תרם טאוכניץ לקידום חוקי זכויות היוצרים בתקופה שלפני קבלת אמנת ברן להגנת יצירות ספרותיות ואמנותיות.
ב-1860 הוענק לו התואר ברון בידי הדוכס מסקסוניה-קובורג-גותה, ושנה לאחר מכן הוכר התואר בידי מלך סקסוניה.
ב-1872 מונה טאוכניץ לכהונת הקונסול הכללי הבריטי לסקסוניה, וחמש שנים לאחר מכן, ב-1877, נבחר כחבר בית הנבחרים הסקסוני.
כריסטיאן בראסינגטון הוא שחקן אנגלי.
הוא למד באקדמיה לאמנות הדרמה ובר דאגלס.
ב-2009 גילם בראסינגטון את דמותו של בוריס ג'ונסון בדוקו-דרמה "When Boris Met Dave" של ערוץ More4. לפני כן שיחק בתפקיד טוני בלייר בסרט תיעודי של ערוץ 4. בנובמבר 2013 הופיע בקומדיה "The Five(ish) Doctors Reboot" שנוצר במסגרת ציון יובל לסדרה "דוקטור הו".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2006 Tony Blair: Rock Star טוני בלייר סרט טלוויזיה דוקומנטרי Incubus פיטר2007 Web of Deceit טום גאנר Mrs.
בתפקיד עצמו סדרת טלוויזיה (פרק אחד) 2022 תא לחץ Hard Cell דין תפקיד ראשי; 6 פרקים
כריסטיאן גריפנקרל היה צייר ופרופסור גרמני באקדמיה לאמנויות יפות וינה.
גריפנקרל נולד לאחת המשפחות העשירות באולדנבורג.
כצעיר, הוא נעתר לעצתו של בן ארצו, צייר הנוף ארנסט וילרס, ונסע לוינה בסוף 1855 על מנת להירשם לבית הספר הפרטי לאמנות לציורים מונומנטליים שהוקם על ידי קרל ראל ארבע שנים קודם לכן.
ראל איפשר לחלק מתלמידיו להשתתף ברישום וביצוע ציוריו ובכך עיצב את התפתחותם האמנותית האישית.
הציור הראשון של גריפנקרל קיבל את אישורו של ראל, והוא היה מעורב לאחר מכן עם ראל ועם סטודנטים אחרים בציור ציורי קיר בגרם המדרגות הגדול של מוזיאון הנשק, בפאלה טודסקו בווינה, ובארמון העיר של הבנקאי סימון סיאנס.
לאחר מותו של ראל בשנת 1865, הוא המשיך והשלים את המשימות הלא גמורות של המאסטר.
בשנת 1874 מונה גריפנקרל לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות בווינה, שם החל בשנת 1877 עמד בראש בית ספר מיוחד לציור היסטורי.
המומחיות שלו הייתה הייצוג האלגורי תוך שימוש בנושאי המיתולוגיה הקלאסית ובפורטרטים.
גריפנקרל לימד דור שלם של ציירים וינאים.
"השקפותיו השמרניות" הובילו להפגנות חוזרות ונשנות מצד תלמידיו ובהמשך אף לנסיגה, מה שהוביל בין היתר להקמתה של קבוצת האמנות החדשה.
גריפנקרל התפרסם גם לאחר מותו בכך שדחה את בקשתו של אדולף היטלר להתאמן באקדמיה לאמנויות יפות בווינה.
בשנת 1907, כאשר קיבל היטלר משימה להכין רישום לדוגמה, ציין גריפנקרל בחוות הדעת, "ציור לדוגמה לא מספק.
מעט מדי ראשים." ובשנת 1908, פסק דינו היה ברור עוד יותר: "לא התקבל".
אוסף גדול יותר של הקומפוזיציות שיצר ראל ושגריפנקרל השלים בעזרת אדוארד ביטרליך, הם בבית האופרה העירוני החדש באותם ימים.
הם עבדו ארבע שנים על תקרת האודיטוריום ועל הווילון של במת האופרה.
רק לאחר מותו של ראל בשנת 1865 קיבל גריפנקרל מטלות מונומנטליות משלו.
האדריכל הנסן העסיק אותו לקישוט כמה ארמונות, ואילו פרנץ קליין שכר את גריפנקרל לטירת הורנשטיין ולארמון סינא בוונציה.
שם הוא צייר על התקרה את פרסקו תהלוכת החתונה של פוסידון, עם שדי הסערה ורוחות הרפאים המגוננות של הים, שהן בעלות צורה אצילית וחיננית מאוד.
אותה חשיבות יש לציורי הקיר באחוזה של הדוכסית הגדולה של טוסקנה וציורו "חתונת אפרודיטה ואדוניס" בחדר האוכל של אחוזת סיימון ליד היזינג, ונציה.
גריפנקרל גם עשה את ציורי השמן הדקורטיביים (שהושלמו בשנת 1878) באולם המדרגות של אוגוסטום באולדנבורג.
הציורים על התקרה מתארים את ונוס כאידיאל של כל היופי, מוקפת בארבעה נושאים מהמיתוס של פרומתאוס.
ועל שלושת הקירות, מתוארת התכנסות של גיבורי האמנות של כל הזמנים ברצף היסטורי.
אחריו הגיע מחזור של ציורים - המדגימים שוב נושאים ממיתוס פרומתאוס - ומובחנים בשלל צורות והרכב משתנה, באולם הכנסים של האקדמיה החדשה למדעים באתונה.
כריסטיאן ג'ורג' גנאה (ברומנית: Cristian George Ganea; נולד ב-24 במאי 1992) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת המגן השמאלי בפארול קונסטנצה ובנבחרת רומניה.
גנאה נולד ברומניה, ובגיל צעיר עבר עם משפחתו לספרד, שם החל לשחק כדורגל במחלקות נוער שונות.
בשנת 2011 הוא הושאל ממיורקה לסאנטאני מהליגה הספרדית הרביעית, במדיה הפך לשחקן הרכב.
בינואר 2013 שב למולדתו, וחתם בטרגו מורש מליגת המשנה הרומנית.
בקיץ 2013 עבר לCSU קראיובה, גם היא מהליגה השנייה, וסייע לה לעלות לליגת העל.
בקיץ 2014 עבר לנבודאר מהליגה השנייה, אך המועדון התפרק באמצע העונה, וגנאה עבר לבראשוב מליגת העל.
בתום העונה ירדה בראשוב לליגה השנייה, וגנאה שוחרר מהמועדון.
בקיץ 2015 עבר לויטורול קונסטנצה מליגת העל הרומנית, והפך לשחקן הרכב.
בעונת 2016/2017 הוא זכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה.
בעונת 2017/2018 היה שותף למסעה האירופי של הקבוצה, ובתום העונה סיימה במקום הרביעי בליגה.
ב-15 בינואר 2018 רכשה אותו אתלטיק בילבאו תמורת מיליון אירו, כשהוא התעתד להצטרף אל הקבוצה רק בקיץ, וחתם על חוזה לשלוש עונות.
הוא ערך את ההופעה היחידה שלו בלה ליגה ב-3 בדצמבר 2018, אז פתח בהרכב הקבוצה בהפסד 0–3 ללבאנטה, והוחלף בדקה ה-52 בשל פציעה.
גנאה לא הצליח להילחם על מקומו בהרכב, ובינואר 2019 הושאל לנומנסיה מתחתית הליגה הספרדית השנייה.
בקיץ 2019 הוא שב לאתלטיק בילבאו, אך הפציעות שבו להטריד אותו, ובינואר 2020 הושאל למועדון במדיו פרץ, ויטורול קונסטנצה.
הוא לא הספיק לשחק במועדון במשך זמן רב בשל התפרצות נגיף הקורונה, וביולי 2020 שב לבילבאו, אך לא נכלל בסגל הקבוצה עד לתום חוזהו ב-11 באוגוסט 2020.
ב-14 באוגוסט 2020 חתם על חוזה לשנתיים באריס סלוניקי מליגת העל היוונית.
הוא כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה ב-28 בפברואר 2021, בניצחון הביתי 3–0 על אטרומיטוס.
גנאה שיחק בנבחרות הצעירות של חבל הבסקים, אבל כששב לרומניה בחר לייצג את הנבחרת הרומנית הבוגרת.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-13 ביוני 2017, בניצחון 3–2 על במשחק ידידות.
כריסטיאן בראר (צרפתית: Christian Bérard: 20 באוגוסט 1902 - 11 בפברואר 1949), הידוע גם בשם בבה, היה אמן, מאייר אופנה צרפתי.
בראר ואהובו בוריס קוצ'נו, היו ממייסדי" בלט דה שאנז אליזה", ואחד מהזוגות ההומוסקסואליים הבולטים בגלוי בתיאטרון הצרפתי במהלך שנות השלושים והארבעים.
בראר נולד בפריז בשנת 1902, ולמד בילדותו בבית הספר ג'נסון דה סאלי.
בשנת 1920 הוא נכנס לאקדמיה רנסון, שם הושפע מסגנונם של אדוארד וויארד ומוריס דניס.
בראר הציג את התערוכה הראשונה שלו בשנת 1925, בגלריה פייר.
מתחילת הקריירה שלו היה לו עניין בתפאורות תיאטרון ובעיצובי תלבושות, ומילא תפקיד חשוב בהתפתחות העיצוב התיאטרלי בשנות השלושים והארבעים.
בתחילת שנות השלושים בראר עבד עם ז'אן מישל פרנק, צייר תפאורות, עשה עבודות בעץ וצייר דגמים לשטיחים.
הוא עבד גם כמאייר אופנה של קוקו שאנל, אלזה שיאפרלי ונינה ריצ'י.
ההישג הנודע ביותר של בראר היה כנראה העיצובים הבוהקים והקסומים שלו לסרטו של ז'אן קוקטו ב-1946 .
בראר נפטר בפתאומיות מהתקף לב ב-11 בפברואר 1949, על במת תיאטרון מריני.
סטבאט מאטר (1950) של פרנסיס פולנץ הולחן לזכרו, וז'אן קוקטו הקדיש לו את סרטו אורפה (1950).
כריסטיאן דוד גינצבורג (לעיתים: גינזבורג או גינסבורג; באנגלית: Christian David Ginsburg; 25 בדצמבר 1831, ורשה – 7 במרץ 1914) היה חוקר תנ"ך בריטי, חוקר המסורה למקרא.
גינצבורג, בן למשפחה יהודית ורשאית, למד בבית המדרש לרבנים בוורשה והתנצר בשנת 1846 בגיל 15. הוא היגר לאנגליה והחל בחקר המקרא.
מלבד מהדורה מתורגמת עם פרשנות היסטורית וביקורתית של שיר השירים (1857) ואחריה של קהלת, פרסם מחקרים על הקראים, האיסיים ועל תורת הקבלה.
המגנום אופוס שלו הוא ספרו לביקורת ה"מסורה" בארבעה כרכים (1880–1905) שנדפס במהדורה מצומצמת ונחשב לספר יסוד במקצוע זה.
גינצבורג היה אחד המומחים שבחנו את מגילות שפירא מטעם המוזיאון הבריטי.
כריסטיאן רוחליו בניטס בטנקור (בספרדית: Christian Benítez; 1 במאי 1986 – 29 ביולי 2013), הידוע בכינוי צ'וצ'ו (בספרדית: Chucho), היה כדורגלן אקוודורי ששיחק בעמדת החלוץ.
בניטס נולד בקיטו שבאקוודור, לאביו ארמן בניטס, כדורגלן נבחרת אקוודור לשעבר, ולאמו ריטה בטנקור.
בשנת 2007 נישא לליזט, בתו של כדורגלן נבחרת אקוודור לשעבר קלבר צ'אלה.
לזוג נולדו תאומים בחודש אוגוסט 2009.
בניטס החל את הקריירה המקצוענית שלו באל נסיונל מליגת העל האקוודורית, לאחר ששיחק במחלקת הנוער שלה.
הוא ערך 84 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 29 שערים.
בחודש יולי 2007 חתם בניטס בסנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית.
בשתי עונותיו הראשונות במועדון הוא ערך 50 הופעות ליגה, בהן הבקיע 31 שערים.
ב-7 ביולי 2009 הושאל בניטס למשך עונה אחת לברמינגהאם סיטי מהפרמייר ליג.
ב-16 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 למנצ'סטר יונייטד במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2009/2010. ב-9 בנובמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ליברפול במסגרת המחזור ה-12 בליגה.
בסך הכל ערך בניטס 30 הופעות בפרמייר ליג במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-21 ביולי 2010 חתם בניטס על חוזה חדש לשלוש עונות בסנטוס לגונה.
הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת נוספת, בה ערך 35 הופעות ליגה והבקיע 20 שערים.
ב-22 במאי 2011 חתם בניטס בקלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית.
ב-24 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו, בניצחון 2-1 על קרטרו במסגרת הליגה.
ב-21 באוגוסט הבקיע שלושער בניצחון 5-2 על אטלס.
הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 79 הופעות ליגה והבקיע 52 שערים.
ב-6 ביולי 2013 עזב בניטס את קלוב אמריקה וחתם באל-ג'יש מליגת העל הקטרית.
ב-28 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק נגד מועדון ספורט קטר במסגרת גביע השייח' ג'אסם.
לפי גורמים באל-ג'יש, הוא לא התלונן על בעיות בריאותיות.
זה היה משחקו היחיד במדי המועדון.
הוא מת יום לאחר המשחק, בגיל 27.
ב-18 באוגוסט 2005 ערך בניטס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בניצחון 3-1 על נבחרת ונצואלה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת אקוודור בטורניר מונדיאל 2006 בגרמניה.
על-אף שנחשב לבחירה מפתיעה של מאמן הנבחרת לואיס פרננדו סוארס, הוא הרשים עם מהירותו ומיומנותו במשחקי קדם המונדיאל של נבחרת אקוודור נגד נבחרות הולנד ויפן, וכן בגביע ליברטדורס 2006. הופעתו היחידה בטורניר מונדיאל 2006 הייתה בהפסד 3-0 לנבחרת גרמניה בשלב הבתים, כאשר החליף את פליקס בורחה במחצית המשחק.
ב-6 בספטמבר 2007 הוא כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת פרו במשחק ידידות.
בניטס היה חלק מסגל נבחרת אקוודור גם בטורניר קופה אמריקה 2007 ובטורניר קופה אמריקה 2011.
ב-7 ביוני 2013 הוא ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת, בהפסד 1-0 לנבחרת פרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. בסך הכל ערך 59 הופעות במדי הנבחרת, בהן הבקיע 29 שערים.
ב-29 ביולי 2013 הגיע בניטס לבית חולים בדוחה שבקטר בשל כאב חזק בבטנו.
לפי מיגל הררה, מאמן קלוב אמריקה, ושחקנים מקלוב אמריקה, כפי שסיפרו בראיון לתוכנית הבוקר המקסיקנית Matutino Express, בניטס לא קיבל טיפול והתייחסות מידיים, ושעות לאחר מכן חווה אי-ספיקה נשימתית.
הוא מת בגיל 27 כתוצאה מסיבוכים שהובילו לדום לב.
עשרות אלפי בני אדם חלפו ליד גופתו, שהוצבה בארון מכוסה זכוכית בקיטו, לפני טקס לווייתו הפומבי, בו נכחו אישים רבים מעולמות הספורט והפוליטיקה, וביניהם נשיא אקוודור רפאל קוראה.
לאחר מותו, הודיעה פדרציית הכדורגל האקוודורית כי היא מפסיקה את השימוש במספר חולצתו, 11, בנבחרת אקוודור.
חברו לנבחרת אנטוניו ולנסיה קעקע את מספרו של בניטס במעלה זרועו להנצחתו.
במונדיאל 2014 בברזיל, לבש פליפה קאייסדו את חולצה מספר 11 בנבחרת אקוודור, בשל חוקי פיפ"א.
אליפות מקסיקו (1): 2008 קלאוסורה
אליפות מקסיקו (1): 2013 קלאוסורה
השחקן המצטיין בליגת העל האקוודורית (1): 2006
השחקן המצטיין בליגת העל המקסיקנית (2): 2008 קלאוסורה, 2012 אפרטורה
מלך השערים של ליגת העל המקסיקנית (4): 2010 אפרטורה, 2012 קלאוסורה, 2012 אפרטורה, 2013 קלאוסורה
כריסטיאן ניקולאס בראון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בדנוור נאגטס.
בראון גדל בקנזס והיה שותף לשלוש זכיות רצופות של התיכון שלו באליפות המדינה בכדורסל.
הוא בחר לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס.
בעונתו הראשונה בקבוצה העמיד ממוצעים של 5.3 נקודות ו-2.9 ריבאונדים למשחק.
ב-27 בנובמבר 2020 רשם שיא קריירה של 30 נקודות, והוסיף תשעה ריבאונדים וארבע חטיפות בניצחון קבוצתו 94–72 על סנט ג'וזף.
בעונתו השנייה בקבוצה העמיד ממוצעים של 9.7 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק.
בעונת 2021/2022 זכה עם קבוצתו בטורניר אליפות המכללות בכדורסל, ובמשחק הגמר רשם 12 נקודות ו-12 ריבאונדים.
במהלך האחרון של המשחק חסם זריקת שלשה של קיילב לאב והבטיח את ניצחון קבוצתו.
ב-25 במאי 2022 הכריז כי יירשם לדראפט 2022 ב-NBA ולא ימשיך באוניברסיטה.
בדראפט נבחר בראון בבחירה ה-21 על ידי דנבר נאגטס.
הוא זכה עם דנוור באליפות אותה עונה.
הוא אחד מחמישה שחקנים בלבד בהיסטוריה של ארצות הברית אשר זכו ברצף באליפות ה-NCAA ולאחריה באליפות ה-NBA - האחרים הם מג'יק ג'ונסון, ביל ראסל, הנרי ביבי ובילי תומפסון.
כריסטיאן מוגאנג באסוגוג הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת החלוץ באל-אוח'דוד.
באסוגוג התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ריינבוו.