tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נכון לינואר 2014, 1,321 משפחות (5,857 נפש) שבו לחיות בבתיהם החדשים במחנה, ו-284 חנויות חדשות במחנה סופקו לסוחרים.
שאר המשפחות שנעקרו, 3,546 במספר (15,723 נפש), ממשיכות לחיות בדיור זמני שנבנה סביב למחנה ובמחנה הפליטים אל-בדאווי.
נהר אל-כלבּ הוא נהר במדינת לבנון, הזורם מנביעה בעיירה ג'עיתא אל הים התיכון, 12 קילומטר צפונית לביירות.
הנהר זורם בעמק תלול באזור, המיושב באוכלוסייה נוצרית.
לצד הנהר מצויות מערכות מערות מפותחות.
אחת מהן היא מערת ג'עיתא, בה נובע אחד ממקורות הנהר.
הנהר מפורסם בעיקר בזכות כתובות נהר אל-כלב – קבוצת מצבות זיכרון היסטוריות מגולפות בסלעי גיר סמוך לשפך הנהר.
האתר הוא מונומנט מרכזי בלבנון.
נהר אנאדיר הוא הנהר המרכזי המזרחי ביותר ברוסיה, הוא קפוא ברוב חודשי השנה ואורכו 1,150 ק"מ.
הנהר יוצא במפרץ אנאדיר (שם נמצאת הדלתה שלו) שבים ברינג באוקיינוס הקרח הצפוני והוא עובר במחוז האוטונומי צ'וקוטקה.
הנהר עובר בעיר אנאדיר, בירת המחוז האוטונומי צ'וקוטקה ומסתיים בהרי אנאדיר המצויים במרכז המחוז.
סביב הנהר נמצאים יערות ובעלי חיים כמו דובים חומים, דובי קוטב, שועלי קוטב, שונרים, איילי הצפון ועוד.
במשך שנים היה אנאדיר הדרך העיקרית למעבר מאוקיינוס הקרח הצפוני אל האוקיינוס השקט ואל חצי האי קמצ'טקה.
נהר אימג'ין (בקוריאנית: 임진강 בקוריאה הדרומית) או נהר רימג'ין (בקוריאנית (צפון קוריאה): 림진강 בקוריאה הצפונית) הוא הנהר ה-7 בגודלו בקוריאה.
הנהר זורם מצפון לדרום, חוצה את האזור המפורז הקוריאני ומתחבר לנהר האן במורד הזרם של סיאול, ליד הים הצהוב.
נהר אימג'ין היה האתר בו התקיימו 2 קרבות מרכזיות: הקרב על נהר אימג'ין במהלך פלישת יפן לקוריאה ב-1592, והקרב על נהר האימג'ין שהתרחש במהלך מלחמת קוריאה.
ב-4 בנובמבר 2018, צוות של 20 חברים המורכב מ-10 אנשים מקוריאה הצפונית ו-10 אנשים מקוריאה הדרומית, החלו בסקר בין-קוריאני משותף שנועד להוביל לפיתוח אזור ניצול משותף לאורך שפך נהר אימג'ין.
הסקר הבין-קוריאני של שפך נהר אימג'ין הסתיים ב-9 בדצמבר 2018. מפה של האזור התפרסמה ב-25 בינואר 2019.
נהר אירפין (באוקראינית: Ірпі́нь, ברוסית: Ирпе́нь) הוא נהר באוקראינה, יובל ימני של נהר הדנייפר.
הוא זורם דרך העיר אירפין.
כרוניקות רבות מזכירות את הנהר בקשר לאירועים היסטוריים חשובים, כמו הקרב על נהר אירפין ב-1321, שבו הדוכס הגדול של ליטא גדימינאס השיג שליטה באזור.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, הכוחות המזוינים האוקראינים הרסו את הגשר שחוצה מעל הנהר כדי לעצור התקדמות רוסית לעבר קייב.
נהר איבניז (בספרדית: Ibáñez River) הוא נהר בצ'ילה הממוקם באזור אייסן.
מקורו בשוליים של הר הגעש הדסון והוא זורם לדרום מזרח דרך הרי האנדים לתוך אגם חנרל קררה.
הנהר גובל בצד הדרומי של הפארק הלאומי סרו קסטיו, בו נמצא הר סרו קסטיו.
העיירה פוארטו אינחניירו איבאנייס ממוקמת קרוב לשפך הנהר.
נהר אטואל הוא נהר הממוקם בעיקר בדרום מחוז מנדוסה בארגנטינה.
חלקו האחרון של הנהר מגיע ללה פמפה.
נהר אטואל הוא הנהר הארוך ביותר במחוז מנדוזה.
מקור הנהר בהרי האנדים, בגובה מעל פני הים, מקור הנהר מאגם באותו שם.
הזרימה הממוצעת של הנהר הוא 31.8 מטר מעוקב לשנייה, אגן הניקוז שלו מכסה 13,000 קילומטר רבוע.
נפח הנהר עולה בדרך כלל בין נובמבר למרץ (בסביבות הקיץ בחצי הדרומי של כדור הארץ).
כשהנהר מתקרב לסן רפאל, מכיוון דרום-מערב, המים נאגרים בשטח של ליד .
בהמשך, הנהר מתעקל לאורך קניון ויוצר אשדים.
אורך הקניון כ-60 קילומטר, תוך כדי המסלול הנהר יורד מגובה של 1,250 מטר לגובה של 700 מטר.
הפרש זה מנוצל על ידי ארבע תחנות כוח הידרואלקטריות.
רוב זרימת המים של הנהר בנקודה זו, נותבה דרך מערכת מנהרות בתוך ההרים, המחברות את שרשרת המאגרים.
בין המחוזות מנדוסה ולה פמפה התנהל נכון ל-2016 דיון משפטי ארוך שנים, בקשר לניצול מי הנהר על ידי מחוז מנדוסה.
אזור קניון אטואל הוא אטרקציה תיירותית מרכזית, הכוללת מלונות, אתרי קמפינג, מועדוני קאנטרי ומתקני לינה אחרים.
האשדים משמשים לרפטינג ולקיאקים בדרגות קושי משתנות.
הקניון מסתיים ברינקון דל אטואל.
משם הנהר זורם לאורך מישור, מתרחב ומתפתל עד שהוא נשפך לנהר דסגואדרו.
נְהַר דִּי נוּר (בתרגום מארמית: נהר של אש) הוא נהר אגדי המוזכר במקורות יהודיים.
בספר דניאל, פרק ז', מתואר נהר די-נור היוצא מלפני כיסא הכבוד.
חז"ל אמרו עליו שיוצא מזיעת חיות הקודש, הנושאות את כיסא הכבוד.
יש גם תיאורים של נהר די-נור המשמש כחלק מן הגיהנום ובו נענשים הרשעים, שעל ראשיהם הוא נשפך, ואולי דרכו יזוקקו נשמות כל בני האדם, בטבילת אש.
מהנהר גם נבראים מלאכים רבים בכל יום.
בקבלה ובחסידות מופיע נהר די נור פעמים רבות, רבות מהן בהקשר של היטהרות רוחנית.
יש שמזהים את נהר די נור בדברי חז"ל כשביל החלב, עקב מאמר הגמרא () לפיו אם לא היה זנב העקרב טבול בנהר די נור - לא היה אדם שנעקץ מעקרב יכול לחיות.
ואכן, שביל החלב נראה כיוצא מתוך "זנבו" של מזל עקרב.
נהר דיאלא הוא יובל של נהר החידקל.
תחילתו של הנהר באיראן, עיקר נתיבו הוא במזרח עיראק.
אורכו הכולל הוא 445 ק"מ.
שמו של הנהר בכורדית ובפרסית הוא סירואן, שמשמעותו "הים השואג" או "צעקות הנהר".
זה גם שמה של עיר עתיקה ליד העיר עלאם, בירת מחוז עלאם באיראן.
בתקופה הסאסאנית והאסלמית הקדומה, חלקו התחתון של הנהר היה חלק מתעלת נאחרוואן (Nahrawan).
מחוז דיאלא בעיראק נקרא על שם הנהר.
תחילתו של הנהר בהרי הזגרוס שבאיראן ליד סננדג' (سنندج) .
לאחר מכן הוא יורד דרך ההרים כשלאורך 32 ק"מ אפיק הנהר מהווה את הגבול בין איראן לעיראק.
הנהר נשפך לחידקל מדרום לבגדאד.
השיט בחלקו העליון של הנהר אינו אפשרי בגלל המבנה הצר של אפיק הנהר.
עמק נהר הדיאלא מהווה כבר מהעת העתיקה נתיב מעבר וסחר חשוב בין ערי מסופוטמיה ועילם, וכיום בין עיראק ואיראן.
באלף השלישי לפנה"ס שכנה בעמק נהר דיאלא ממלכת אשנונה.
שרידי הממלכה נמצאו במספר אתרים תל אסמר, אתר חָפָגֶ'ה, ותל חַרְמַל, האתר של העיר העתיקה שדופום.
הנהר מופיע במקורות בשם גינדס.
על פי המקורות, המלך כורש הגדול חילק את הנהר על ידי כך שחפר 360 תעלות מים, כעונש על כך שסוס קדוש לבן נספה בנהר, ולאחר שערוצי התעלות נעלמו בתוך החול הנהר חזר לממדיו המקוריים.
במלחמת העולם הראשונה, בין 8 ל-11 במרץ 1917, התנהל הקרב המכריע על כיבוש בגדאד על גדות נהר הדיאלא.
באיראן, נכון לשנת 2013, נמצא בבנייה "סכר דאריאן" (سد داریان), ליד העיר דאריאן שבמחוז כרמאנשאה.
מטרתו של הסכר היא להסיט חלק ניכר ממי הנהר לאזור דרום מערב איראן לצורך השקיה באמצעות מנהרת שינוע מים באורך 48 ק"מ, וכן לייצר חשמל הידרואלקטרי.
גבהו המתוכנן מהיסודות הוא 169 מטר ואורכו 368 מטר.
בהמשך זרימת הנהר בתוך עיראק הוא מגיע לסכר דרבנדח'אן (سد دربندخان) , הנמצא במחוז סולימאניה.
הסכר מייצר אנרגיה הידרואלקטרית ואוגר מים לצורכי השקיה.
בהמשכו הנהר מגיע לסכר חמרין (سد حمرين) , הנמצא כ-100 ק"מ מצפון מזרח לעיר בגדאד.
סכר זה, שנבנה בין השנים 1976–1981, נועד גם הוא למטרות ייצור אנרגיה שליטה בשיטפונות ואגירת מים.
בחלקו התחתון של עמק נהר הדיאלא ליד בגדאד נמצא סכר דיאלא ( سد ديالى) , שנבנה לצורך שליטה ובקרה על השיטפונות בנהר ומספק מים להשקיה לאזור מצפון-מזרח לבגדאד.
נהר האגם האדום הוא נהר הממוקם בצפון-מערב מינסוטה.
הנהר זורם מצידו המערבי של האגם האדום התחתון (Lower Red Lake) וממשיך מערבה.
לאחר שעובר בערים תיף ריבר פולס, רד לייק פולס וקרוקסטון, מתמזג הנהר עם הנהר האדום של הצפון בעיר איסט גרנד פורקס.
אורכו הכולל של הנהר הוא 310.6 ק"מ.
נהר האגם האדום ידוע כאתר בילויים פופולרי לתושבי האזור.
נהר האגם האדום תרם לשיטפונות הכבדים של 1997 בגרנד פורקס רבתי, ובנוסף גרם נזק אם כי פחות חמור, לעיר קרוקסון.
הנהר זורם במהלכו בסוגים שונים של תוואי קרקע; לאחר עוברו את האגם האדום, זורם הנהר דרך ביצה בשמורת הטבע האינדיאנית האגם האדום.
לאחר מכן עובר הנהר בשטחי ערבה ובאדמות חקלאיות.
לאחר עוברו את העיר סנט הילאייר, גדותיו של הנהר הופכים תלולים יותר; בחלקים שונים של הגדה צומחת צמחייה מעובה.
נהר האגם האדום הוא אחד מנתיבי שיט הקאנו הבודדים במדינת מינסוטה, ומספר אתרי קמפינג פזורים לאורכו.
נהר ההאוּז' (באוקראינית :Уж) הוא נהר בצפון אוקראינה במחוזות ז'יטומיר וקייב (יש להבדיל בינו לבין נהר בעל שם זהה, הרחק במערב אוקראינה שזורם מסלובקיה לאוקראינה ועובר בעיר אוז'הורוד ונקרא בסלובקית בשם אונג)
הנהר נשפך אל הפריפיאט, שזורם למאגר קייב.
ושטח אגן הניקוז שלו הוא 8080 ק"מ².
מקורו באזור הכפר אנופול שבמחוז ז'יטומיר.
הוא זורם בשפלת פולסיה באפיק מתפתל בעל יובלים רבים.
שיפוע הנהר הוא 0.47 מטר לקילומטר בממוצע ומוזן על ידי מי גשמים ומי תהום.
על הנהר אוז' שוכנות הערים קורוסטן, צ'רנוביל והעיירות פוליסיה ונארודיצ'י.
עקב אסון צ'רנוביל, קיימת בחלקו המזרחי של הנהר רמת קרינה חריגה.
ישנן מספר דעות לגבי מקור שמו של הנהר, הדעה הרווחת היא ששמו העתיק של הנהר ברוסית הוא אואשה על שמו של הכפר אושומיר שנמצא על גדותיו.
דעה נוספת היא שהמילה Уж ברוסית מציינת מין של נחש, וממנה נגזר שמו של הנהר כיוון שהוא מתפתל בדומה לנחש.
ברוסית מודרנית פירוש המילה Уж הוא "כבר", אך קשה להניח שיש קשר בינו לבין "נהר כבר", המופיע בספר יחזקאל.
על אחד מיובליו של האוז', בשם נורין ניצבת העיר העתיקה אוברוך.
נהר האבדון הוא מערבון רומנטי אמריקאי משנת 1954 בבימויו של אוטו פרמינגר, עם רוברט מיצ'ם ומרילין מונרו בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי פרנק פנטון לפי סיפור של לואיס לנץ.
הסרט צולם בנופים של הרי הרוקי הקנדיים – הפארק הלאומי באנף, הפארק הלאומי ג'ספר ואגם לואיז.
נהר האבדון שממנו אין חזרה צולם בנהר סלמון באיידהו.
הסרט צולם בצבעי טכניקולור ובשיטת סינמסקופ.
השיר "נהר ללא חזרה" הולחן על ידי ליונל ניומן ומושר בסרט בפיה של מרילין מונרו וכנעימת רקע לאורך הסרט.
העלילה מתרחשת בשנת 1875 בצפון מערב ארצות הברית בימי בהלה לזהב והמלחמות עם האינדיאנים.
מאט קאלדר (רוברט מיצ'ם) מגיע לעיר אהלים של מחפשי זהב כדי למצוא את בנו.
מאט הוא חוואי אלמן שנדון למאסר לאחר שהרג אדם שתקף את חברו.
הוא מוצא את בנו מארק (תומי רטיג) בחברת קיי, זמרת מועדונים יפהפייה ומושכת (מרילין מונרו).
בחווה מלמד אותו מאט לחרוש את האדמה ולקלוע ברובה.
קיי מאורסת להארי ווסטון (רוי קלהון), מהמר שזכה כעת במשחק פוקר בשטר זיכיון לכריית זהב במקום עשיר בזהב.
לשם מימוש הזכייה עליו להגיע לעיר המחוז (Council City) והוא מציע לקיי להצטרף אליו.
היא נותנת לו את שארית כספה והוא קונה רפסודה עליה ישוטו בנהר לעיר המחוז.
הנהר סוער והם כמעט טובעים עד שמאט מבחין בהם ומציל אותם.
הוא מביא אותם לחווה ואומר להארי כי הנהר הזה סוער ומסוכן.
הארי מחליט להגיע בעצמו לעיר ומבקש ממאט סוס ורובה.
כשהוא נענה בשלילה הוא תוקף ומהמם את מאט ונמלט מהחווה עם הרובה.
אינדיאנים שצפו בקטטה מתקרבים לחווה וברגע האחרון נמלטים מאט, קיי ומארק לרפסודה ומתחילים שיט מסוכן בנהר השוצף ומרבה מפלים המכונה "נהר ללא חזרה".
כעת מתחיל מסע חתחתים שבו נאבק מאט בפומת ההרים, מתגבר על שני מחפשי זהב ועל אינדיאנים שמתקיפים את האסדה בחיצים והוא יורה בהם ברובה.
היחסים בין מאט לקיי יודעים עליות וירידות.
מאט מדבר בגנותו של הארי וקיי עונה לו כי גם הוא עשה מעשה רע בזה שהרג אדם ביריה בגבו.
מארק מקשיב לכל השיחות האלה ולבסוף מסביר לו מאט מדוע נאלץ לירות ולהרוג אדם בגבו.
הם מגיעים לעיר המחוז ומאט שולח את קיי לפגוש את הארי בבר.
היא מבקשת מהארי לפגוש את מאט ולסיים את הסכסוך ביניהם בשלום.
הארי מניח את אקדחו אבל לא מגלה שיש לו אקדח נוסף.
הוא מתקרב לעבר מאט ושולף לעומתו אקדח כדי להרוג אותו אבל מארק מבחין בזה, יורה בו בגבו והורג אותו כמו שעשה אביו בעבר.
קיי מקבלת עבודה כזמרת בבר והיא שרה על "הנהר ללא חזרה".
מאט נכנס לבר, נוטל אותה על כתפיו ונושא אותה לכרכרה שם יושב מארק.
הם נוסעים הביתה וקיי זורקת את נעלי ההופעה שלה עם העקבים הגבוהים.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותרוברט מיצ'םמאט קאלדרחוואימרילין מונרוקייזמרת בריםתומי רטיגמארק קאלדרבנו של מאטרורי קלהוןהארי ווסטוןמהמרדאגלס ספנסרסם בנסוןמחפש זהבמרווין ווידייב קולבימחפש זהב
נהר בטסיבוקה הוא נהר באורך 525 קילומטר הממוקם במרכז צפון מדגסקר.
הנהר זורם לכיוון צפון-מערב ונשפך למפרץ בומבטוקה שם הוא יוצר דלתה גדולה.
מקור הנהר במזרח אנטננריבו בירת מדגסקר.
נהר בטסיבוקה נודע במימיו האדומים, אשר נצבעים באדום כתוצאה ממשקעי הנהר אשר נושא כמות גדולה של סחף אדמדם-כתום לים.
היובל הגדול ביותר של נהר הבטסיבוקה הוא נהר איקופה, המנקז את מימי עיר הבירה אנטננריבו.
נהר ברוניי הוא נהר הזורם דרך ברוניי ונשפך אל מפרץ ברוניי לכיוון צפון-מזרח.
על גדותיו של הנהר עומד ארמון איסטנה נורול אימאן שהוא מעונו הרשמי של סולטאן ברוניי.
זהו אגן הנהר הגדול במחוז ברוניי ומוארה, המחוז הקטן ביותר אך המאוכלס ביותר.
הנהר זורם דרך בירת המדינה בנדר סרי בגוואן, ומעליו בנוי הכפר המסורתי קמפונג אייר.
בעבר שלטה סולטנות ברוניי בכל בורנאו, כולל חלקים מהפיליפינים ואינדונזיה.
בגלל הג'ונגל העבות של האזור, התחבורה והתקשורת באזור הייתה נעשית תמיד באמצעות סירות.
הדבר הוביל להקמה של יישובים מסורתיים לצד נהרות ומקווי מים.
דרכי מים אלו סיפקו תחבורה נוחה בסביבת ג'ונגל ואספקת מזון.
בשנת 2006 המשרד לאיכות הסביבה, הגנים והנופש של ברוניי, יזם מסע ניקיון.
סך של 3.9 מיליון דולר הוקצו לפרויקט הניקיון, בנוסף ל-90,000 דולר לאיסוף הפסולת מבית לבית.
קמפונג אייר הוא כפר ברוניאני מסורתי על כלונסאות מעל נהר ברוניי.
זו הייתה הבירה של ברוניי במשך מאות שנים בתקופת הסולטנות של ברוניי וכן תחת החסות הבריטית.
כעת היא חלק מהבירה בנדר סרי בגוואן.
לאורך גדות הנהר נמצאים כמה מהאתרים ההיסטוריים של ברוניי בהם:
האתר הארכאולוגי קוטה באטו, האתר הארכאולוגי העיקרי בארץ
קברו של הסולטאן שריף עלי, הסולטאן השלישי של ברוניי
קברו של הסולטאן בולקיה, הסולטאן החמישי של ברוניי
קברו של הסולטאן מוחמד חסן, הסולטאן ה-9 של ברוניי
קברו של הסולטן חוסין קמאלודין, הסולטאן ה-16 של ברוניי
המאוזוליאום המלכותי שהוא מקום קבורתם של כמה סולטאן ברוניי כולל הסולטן עומר עלי סיפודיאן השלישי, הסולטאן הקודם ואביו של הסולטן חסן אל-בולקיה
בובונגן דוה בלס (הבית של שנים עשר הגגות), המעון הרשמי של התושבים הבריטים והנציבים הגבוהים בתקופת החסות הבריטית
באזור קוטה באטו נמצא מוזיאון ברוניי שהוא המוזיאון הלאומי של המדינה.
המוזיאון נמצא על גבעה המשקיפה על הנהר.
בקרבת מקום נמצאים גם המוזיאון הטכנולוגי של מלאי, והמוזיאון הימי של ברוניי דרוססלאם.
האתר הארכאולוגי לימאו מאניס שמתוארך לשושלת סונג הסינית (960–1279 לספירה) נמצא לצד נהר לימאו מאניס שמזין את נהר ברוניי.
ארמונו של הסולטאן של ברוניי הסולטן חסן אל-בולקיה, איסטנה נורול אימאן, נמצא על גבעה המשקיפה על נהר ברוניי.
נהר האן או האנגנג או Hangang) הוא נהר מרכזי בדרום קוריאה והנהר הרביעי באורכו בחצי האי הקוריאני אחר הנהרות אמנוק (יאלו), טומאן (טומן) ונאקדונג .
הנהר מתחיל בנקודת המפגש של שני נהרות קטנים יותר בהרים המזרחיים של חצי האי הקוריאני, המתכנסים ליד סיאול, בירת דרום קוריאה.
הנהר האן והאזור שמסביבו מילאו תפקיד חשוב בהיסטוריה הקוריאנית.
שלוש הממלכות של קוריאה חתרו להשתלט על האזור, שבו שימש הנהר כדרך סחר לסין (דרך הים הצהוב).
הנהר כבר אינו בשימוש פעיל לשיט לכל אורכו, מכיוון ששפך הנהר שלו ממוקם באזור המפורז הקוריאני שבין שתי הקוריאות ולכן הנהר חסום לכניסה לכל אזרח מכיוון הים הצהוב.
ביולי 2000 הודה צבא ארצות הברית שהשליך פורמלין למערכת הביוב המחוברת לנהר, דבר שגרם להפגנות, כי הנהר משמש כמקור מים ליותר מ-12 מיליון דרום קוריאנים שנבהלו מהעובדה שהם וגם הבעלי החיים שבנהר יורעלו מהפורמלין.
בקטעים של הנהר האן בסמוך לבירה סיאול ישנם שבילים להולכי רגל, שבילי אופניים, פארקים ציבוריים ומסעדות.
בסקר משנת 2011 שנערך על ידי המכון לפיתוח סיאול בקרב 800 תושבים ו-103 מומחים לתכנון ערים ואדריכלות, נמצא ש- % 51.3 מהתושבים ו- % 68.9 מהמומחים הצביעו על הנהר במקום השני הכי נופי בעיר, אחרי הר נמסאן שנמצא במקום הראשון.
הנהר האן נוצר על ידי מפגש הנהרות, הנהר Namhan (נהר האנגאנג הדרומי), שמקורו בהר Daedeoksan, והנהר Bukhan (נהר האנגנג הצפוני), שמקורו במורדות הר Kumgangsan שבצפון קוריאה.
הנהר האן זורם דרך סיאול ולאחר מכן מתמזג עם נהר Imjingang (או Rimjingang) לפני שהוא ממשיך לזרום לים הצהוב.
שני הענפים העיקריים של הנהר, נהר Namhangang ונהר Bukhangang, מתאחדים במחוז Yangpyeong, שממזרח לסיאול, מנקודת האיחוד הזאת של הנהרות הנהר נקרא נהר האן.
לאחר מכן הוא עובר דרך סיאול וממשיך אל הים הצהוב.
שפך הנהר שליד הים הצהוב נמצא לאורך האזור המפורז הקוריאני המפריד בין דרום וצפון קוריאה.
האורך הכולל של נהר האן הוא כ-474 קילומטרים.
אף על פי שהנהר לא ארוך, האן התחתון ליד השפך רחב מאוד בהתייחס לאורכו הקצר יחסית.
בתוך גבולות העיר סיאול, רוחב הנהר הוא יותר מ-1 קילומטר.
לפני בנייתם של מספר סכרים מרכזיים לאורכו, הנהר היה ידוע במקדם משטר הנהרות העצום שלו (יחס בין כמות הזרימה המקסימלית והמינימלית) של 1:390.
השם Namhangang כולל שני חלקים Namhan פירושו "האן הדרומי" ו-gang פירושו "נהר".
בדרום קוריאה רק לפעמים הנהר מכונה בשם "האן".
המונח "האן הדרומי" מובן ללא קשר לאיזה צד של הגבול הוא נמצא.
נהר האן נקרא בשמות שונים במהלך ההיסטוריה הקוריאנית.
במהלך תקופת שלוש הממלכות, הנהר כונה לעיתים קרובות בשם דאסו (; "המים האזוריים").
ממלכת גוגוריאו קראה לנהר אריסו (; "המים הרווחיים").
בממלכת Baekje הנהר נקרא אונגניה (; "נהר מים ריחני"), בעוד שממלכת סילה כינתה אותו בשם איהא (; "נהר בוצי").
הנהר האן מילא תפקיד מרכזי בהיסטוריה הקוריאנית מהתקופות המוקדמות ביותר.
ממלכת באקיה Baekje הייתה הראשונה שתבעה את נהר האן, והכירה במשמעותו האסטרטגית כנתיב מים ראשוני המקשר את האזור המערבי המרכזי של חצי האי עם הים הצהוב.
הנהר הוכר גם בזכות גדות הסחף הפוריות שלו, דבר נדיר יחסית בחצי האי ההררי.
העיר ההיסטורית Pungnaptoseong, הממוקמת דרומית לסיאול, נחשבת כבירה מוקדמת של ממלכת Baekje.
שפך נהר האן שליד הים הצהוב, הפך לסלע מחלוקת בין ממלכת באקיה לבין הממלכה העולה גוגוריאו.
בתקופת שלטונו של המלך ג'אנגסו (R.
413-491) ממלכת גוגוריאו כבשה את הקצה המערבי של נהר האן מיריבתה ממלכת Baekje.
בשנת 553 ממלכת סילה השתלטה על הנהר כולו כחלק מהניסיון שלה להשתלט על חצי האי הקוריאני.
לאחר איחוד חצי האי תחת ממלכת סילה בשנת 668, הנהר האן נקרא ה"נהר הקוריאני", תחילה בשליטתה של ממלכת סילה המאוחדת (668-918) ולבסוף כחלק משושלת ג'וסון (1392-1910).
במהלך תקופת ג'וסון, נהר האן השיג בולטות חדשה בתור נתיב המים העיקרי של הבירה הקוריאנית החדשה סיאול, שנקראה אז האניאנג.
במהלך השבוע הראשון לתחילת מלחמת קוריאה הצבא הדרום קוריאני הפציץ את גשר האנגנג במטרה לעצור את התקדמות הצבא הצפון קוריאני הפולש.
בתחילת 1951, נפלו חיילים רבים מבין חיילי צבא העם הסיני המתנדבים וכוחות האומות המאוחדות בראשות ארצות הברית באזור הנהר האן שבאזור את סיאול, במהלך מלחמת קוריאה.
נהר האן נמצא ברובו ברפובליקה של קוריאה (קוריאה הדרומית), כולל שפך שלו לים הצהוב הנמצא במרחק של כמה מיילים ימיים מהגבול עם קוריאה הצפונית (חלק מיובליו של הנהר נמצאים בצפון קוריאה).
במהלך העשורים הראשונים לקיומה של קוריאה הדרומית הפך נהר האן למילה נרדפת, לזיהום, שכן התעשייה המתפתחת והאוכלוסייה הענייה השתמשו בו כאתר שופכין, נוח לשפיכת אשפה תעשייתית ועירונית.
אף על פי שהוא כבר לא ממלא תפקיד מרכזי במסחר או בתחבורה, הוא מהווה מרכיב חשוב בחייה של בירת דרום קוריאה ובעשור האחרון הפך למוקד המאמצים הסביבתיים בחסות הממשלה לנקות אותו ולהפוך אותו לאתר אקולוגי מועדף של הבירה.
במהלך אולימפיאדת הקיץ 1988 בסיאול, הנהר האן היה האתר שבו התקיימו תחרויות החתירה האולימפיות.
בשנת 1986 היה חשש, בדרום קוריאה, שצפון קוריאה תתקוף את סיאול על ידי פתיחת סכרים במעלה זרם הנהר, כדי ליצור שיטפונות במורד הזרם.
ביולי 2000, צבא ארצות הברית הודה שהשליך כ־75 ליטרים של פורמלין מדולל למערכת הביוב המחוברת לנהר.
מכיוון שהנהר משמש כמקור שתייה לכ-12 מיליון דרום קוריאנים, אזרחים דרום קוריאנים פתחו בהפגנות גדולות והאשימו את צבא ארצות הברית בהתעלמות מהתקנות הסביבתיות של דרום קוריאה.
פעילים ירו רקטות צעצוע, מלאות במים מהנהר, לתוך הבסיס הראשי של צבא ארצות הברית.
המפלגה הפוליטית מפלגת הירוקים הקוריאנית האשימה את ארצות הברית בהשלכת כמעט 60 ליטר של הכימיקל הרעיל לנהר, וטענה כי "...
אם אנשים ייחשפו לחומר הכימי במשך תקופה ארוכה, הדבר עלול לגרום לסרטן ריאות [וכאשר] החומר יתמוסס במים, הוא יהרוג דגים ויצורים מימיים אחרים." האירועים היוו השראה לסרטו עטור השבחים של בונג ג'ון-הו משנת 2006, שנקרא, המארח .
משנת 2009 הממשל של לי מיונג בק החל בפרויקט לחפירת תעלה המקשרת את נהר האן עם הים הצהוב מעיר הנמל אינצ'און.
התעלה נקראת תעלת ערה , אורכה שמונה עשר קילומטרים והיא הושלמה בשנת 2012 .
התעלה מחברת את נהר האן סמוך לעיירה גימפו הסמוכה לבירה סיאול עם נמל אינצ'און שלחוף הים הצהוב.
התעלה מספיק עמוקה ורחבה לשיט אניות מכולה ונוסעים גדולות.
ב-4 בנובמבר 2018, צוות של 20 נציגים, המורכב מ-10 נציגים מצפון קוריאה ו-10 נציגים מדרום קוריאה החל בסקר בין-קוריאני משותף שהוביל לפיתוח אזור לניצול משותף לאורך שפך נהר האן.
האזור יאפשר לאזרחים להגיע לשפך הנהר לצורך תיירות, הגנה אקולוגית וכריית חול וחצץ לבנייה, תחת הגנה של הצבאות משני צדי הגבול הקוריאני.
ב-5 בנובמבר 2018, המועצות האזרחיות של מחוזות Gangwon ו-Gyeonggi בדרום קוריאה, הגובלות באזור המפורז (DMZ), חתמו על "הסכם עבודה לשלום" בתחנת Dorasan שבעיר פאג'ו , המעניק אישור כניסה מקומי לאזור הניצול המשותף.
הסקר הבין-קוריאני של שפך נהר האן הושלם ב-9 בדצמבר 2018. המפה החדשה של שפך הנהר, המורכבת משוניות שהתגלו, התפרסמה ב-25 בינואר 2019.
לנהר האן מתחברים כ-10 יובלים ראשים, שכל אחד מהם הוא נהר בפני עצמו, שאליו מתחברים יובלים נוספים.
שטח אגן הניקוז של הנהר האן הוא 35,770 קילומטרים רבועים והספיקה של הנהר 613 מטרים מעוקבים בשנייה.
גשרים מעל נהר האן התחתון
את נהר האן חוצים 31 גשרים רק באזור הבירה סיאול.
עד שנת 2017 חצו את הנהר 9 רכבות תחתית.
בשנת 2022, נחפרה מנהרה מתחת לאפיק הנהר למעבר רכבות תחתית.
נהר האן מופיע במספר סרטים.
הסרט המארח (2006) שבו לגשר וונהיו תפקיד חשוב.
הוא עוסק במפלצת שחיה לאורך נהר האן, המטילה פחד בקרב אזרחי סיאול תוך כדי שהיא תוקפת וטורפת אותם חיים.
הסרט Castaway on the Moon משנת 2009 שבו האי Bamseom הנמצא באמצע הנהר האן, הוא האי שהדמות הראשית מוצאת את עצמה תקועה בו.
הסרט אינצ'ון (1981) , כולל את תיאור הריסת גשר האנגנג במלחמת קוריאה.
נְהַר הַיַּרְדֵּן הוא נהר העובר בשבר הסורי-אפריקני מצפון לדרום ומחלק אותה לשני חלקים, עבר הירדן המזרחי והצד המערבי של הירדן.
אורכו הכולל של הנהר ממקורותיו למרגלות החרמון ועד ים המלח הוא כ־250 ק"מ וספיקתו הממוצעת בשפך לכנרת היא כ־440 מיליון מטר מעוקב בשנה.
בשל חשיבותו ביהדות ובנצרות, הירדן הוא אחד הנהרות המפורסמים ביותר בהיסטוריה ובספרות.
בימינו נהר הירדן מהווה גבול טבעי בין מדינת ישראל ויהודה ושומרון ממערב לבין ממלכת ירדן ממזרח.
השם ירדן מאוזכר לראשונה במאה ה-13 לפנהס בפפירוס אנסתזי 1 – (יארדֹן – yrdwnꜣ) ייתכן והשם נגזר במצרית כהלחם השמות יאר + דן.
(יֲטרוּ – jtrw) הוא ה'יאור', (השם יִטרֹ שמש גם כיחידת אורך מצרית של כ-10 קילומטר).
מושאל לדמוטית (יארַ yꜥrꜥꜣ) ששימש בהוראה כללית של נהר, וגם כיאור במצרים.
לפיכך 'יארַ' + 'דן' הוא יאור-הדן, או לחלופין מה שבעבר קרוי היה נהר-הדן, וכיום מסתפק בשם נחל דן.
אפשרות אחרת גוזרת את השם מיסודות הודו־אירופיים עתיקים: הלחם השמות yar (שנה) + dan (נהר) בא לציין נהר איתן שזורם בכל עונות השנה.
ב נכתב: "אמר רבי חייא בר אבא אמר רבי יוחנן: למה נקרא שמו ירדן?
שיורד מדן", פירושו שיורד מנחלת שבט דן.
היווצרות אגן ההיקוות של הירדן כרוכה בד בבד עם היווצרותו של בקע ים המלח.
אורכו של נהר הירדן ממוצאו בעמק החולה ועד לשפכו בים המלח הוא כ־250 ק"מ.
הוא נהר מפותל יותר מממוצע הפיתול של נהרות בעולם.
אורך מסלולו של הנהר בקו אווירי בין הכנרת לים המלח הוא כ־105 ק"מ, אך בשל הפיתולים הרבים מגיע אורכו בבקעה ל־200 ק"מ.
יחס הפיתולים של אפיק הירדן (היחס בין אורך האפיק במציאות לאורכו בקו אווירי) הוא 1:1.86 שהוא יחס גבוה יחסית לנהרות מפותלים בעולם (המתאפיינים ביחס של 1:1.5 בממוצע).
שטח אגן ההיקוות של נהר הירדן, הכולל גם את אגן הירמוך, הוא 18,331 קמ"ר: 1,531 קמ"ר עד כניסת הירדן לכנרת, ו־16,800 קמ"ר נוספים עד שפך ים המלח.
כיוון זרימתו של הירדן בהשוואה לנחלי ישראל הוא לא שגרתי – מצפון לדרום.
בישראל רק שני נחלים זורמים באופן אורכי – הירדן (מצפון לדרום) ונחל הערבה (מדרום לצפון).
המקורות העיקריים של מי הירדן הם הגשמים והשלגים היורדים על החרמון.
הם מזינים את הירדן על ידי זרימה של נגר עילי, חלחול תת-קרקעי ונביעה בשלושת הנחלים המהווים את מקורות הירדן:
נחל חרמון (בניאס), שמקורו למרגלות הר החרמון.
נחל דן, הנובע למרגלות תל דן.
נחל שניר (חצבני), הארוך מכל היובלים, שמקורותיו למרגלות החרמון בתחום לבנון.
יש המונים גם את נחל עיון, שמקורו בלבנון, עם מקורות הירדן, אולם נחל זה נשפך בעבר ישירות לאגם החולה, ורק לאחר ייבוש האגם הובל בתעלות ישירות אל אפיק נחל שניר והירדן.
נהר הירדן נחלק לשני חלקים: החלק הנמשך משדה נחמיה, המקום בו נמצאת נקודת המפגש של היובלים המזרימים מים אל הנחל, דרך עמק החולה ועד צפון הכנרת הנקרא – הירדן ההררי, מפני שבשטח זרימה זה של הנהר, פני השטח הם הרריים.
החלק האחר, הירדן הדרומי, נמשך מסכר דגניה בדרום הכנרת ועד ים המלח בדרום וזורם בבקעת הירדן שהיא חלק מהשבר הסורי-אפריקני.
הירדן הדרומי מהווה ברובו את גבולה של ישראל עם ממלכת ירדן.
הירדן זורם דרך עמק החולה בתעלה מלאכותית שנבנתה לאחר ייבוש אגם החולה.
התעלה מסתיימת באזור גשר הפקק, ומשם ממשיך הנהר בזרם חזק בערוץ טבעי החתור לעומק רמת כורזים עד לבקעת בית צידה (ה"בטיחה"), עד שהוא נשפך לכנרת מצפון.
בדרום הכנרת יוצא הירדן ליד דגניה א', עובר את עמק הירדן תוך פיתולים רבים עד שנשפך לים המלח.
בדרכו נשפכים לעברו יובלים רבים, והגדולים שבהם (כולם מצדו המזרחי של הירדן) הם: הירמוך בצפון, היבוק במרכז ונחל חשבון בדרום.
רוחב אפיקו של הירדן בבקעת הירדן הוא 27–30 מטר ובכמה מקומות מגיע ל־40 מטר ויותר, אך יש מקומות שבהם הוא צר מאוד.
הירדן במקום התלכדות מקורותיו נמצא בגובה של 76 מטר מעל פני הים ובהישפכו לים המלח הוא נמצא 392 מטר מתחת לפני הים התיכון – ירידה של 468 מטר.
בעונת הגשמים ובאביב הירדן עמוק יחסית וזרמו מהיר וסואן, אך בעונת הקיץ הוא הופך לנחל רדוד ואיטי שבכמה מקומות אפשר לחצותו בהליכה.
לאגן ההיקוות של נהר הירדן מגוון רחב של תנאים אקלימיים ובתוך שטח קטן יחסית, אשר אופייני לתנאי האקלים של ארץ ישראל שבאזור הלבנט.
הטופוגרפיה המשתנה בחדות ושילוב ההשפעות של הים התיכון, הגובלות בתנאים צחיחים ויבשתיים, יוצרים אקלימים ומיקרו אקלימים שונים באגן.
כתוצאה מכך, שיפוע תנאי האקלים התלול באזור, ממערב למזרח, מוביל לרצף של אקלים ים תיכוני, אקלים צחיח למחצה ואקלים צחיח בטווחי מרחק של 10 עד 20 ק"מ בלבד, ואף פחות מכך, במקטעים באגן.
הר החרמון, המשתרע על שטח קטן יחסית בצפונו של אגן נהר הירדן, מתאפיין באקלים ים תיכוני ממוזג של הרים רמים, עם משקעי חורף מרובים, ואף באקלים יבשתי מושלג בפסגות.
ברוב אזורי ההר הגבוהים באגן, הכוללים גם את פסגות הרי עבר הירדן, הטמפרטורה היומית הממוצעת בחודשי הקיץ נעה סביב 22°C ויש לפחות ארבעה חודשים בשנה עם טמפרטורה ממוצעת מעל 10°C.
לעומת זאת, המורדות התוחמים את בקעת כינרות מאופיינים על ידי אקלים ים תיכוני חם יותר ופחות גשום.
בגבעות ובמורדות ההרים שמשני עברי נהר הירדן הדרומי, תנאי היובש והחום מתגברים ומתקיים אקלים ערבתי עם טמפרטורה שנתית ממוצעת מעל 18°C.
האקלים הופך לאקלים מדברי ברמות ובמישורים שבסוריה ובירדן ובבקעת הירדן, אזורים בהם טמפרטורות הקיץ הגבוהות גורמות לשיעורי התאדות גבוהים במיוחד וזאת ביחס לגשמי חורף מועטים.
בהקשר זה, כמויות המשקעים באגן ההיקוות של הירדן משתנות במרחב – ממעל 1,300 מ"מ לשנה בחרמון עד פחות מ־200 מ"מ לשנה במורדות ההרים שמשני עברי נהר הירדן הדרומי, ופחות מ־100 מ"מ לשנה בחוף ים המלח.
כמויות המשקעים פוחתות מצפון לדרום וממערב למזרח, ורוב המשקעים מרוכזים בין החודשים נובמבר ומרץ.
בנוסף, באגן ההיקוות של הירדן בולטות גם תנודות חזקות בכמויות המשקעים משנה לשנה.
כל אלה מעצבים את אקלים אגן ההיקוות של נהר הירדן ואקלימה של ארץ ישראל.
נהר הירדן הוא הגדול בנחלי ישראל וספיקת מימיו בחלקו העליון היא 444 מיליון מ"ק בממוצע לשנה בתחנת ההידרוגרף שבגשר הפקק, לפני כניסת הנהר לכנרת (ממוצע לשנים 1960–2024).
בעבר, עד שנות ה־50 של המאה ה־20 וייבוש אגם החולה, הייתה ספיקתו השנתית הממוצעת של הירדן ההררי כפולה.
בנוסף, נהר הירמוך הנשפך אל הירדן מדרום לכנרת תרם בעבר לזרימתו עוד כ־480 מיליון מ"ק בממוצע לשנה, אך כיום מנוצלים מי הירמוך ברובם.
לפיכך, הנפח הכולל השנתי הממוצע של הירדן הדרומי היה בעבר בסביבות 1,200–1,300 מיליון מ"ק (1.2–1.3 מיליארד מ"ק בשנה).
בחורף 1968–1969 נרשמו ספיקות שיא לעונה (נפחים שנתיים מקסימליים) בירדן ההררי ובנחלים רבים בצפון הארץ, וימת הכנרת עלתה על גדותיה לרמת שיא באותו חורף.
בירדן, בגשר הפקק, נרשם השיא של 1,094 מיליון מ"ק לכל העונה (פי 2.5 מהממוצע), ובהידרוגרף בסמוך לשדה נחמיה נמדד השיא של 763 מיליון מ"ק, לעומת ממוצע של 383 מיליון מ"ק בשנה (1942– 2018).
הספיקה המקסימלית (השיטפונית) הגבוהה ביותר בירדן ההררי בגשר הפקק היא 214 מ"ק בשנייה ונרשמה ביום ה־23 בינואר 1969. להשוואה, הספיקה המקסימלית הרב שנתית הממוצעת עומדת על 89 מ"ק בשנייה (1960–2024).
ספיקה מקסימלית גבוהה אף יותר של 280 מ"ק בשנייה נרשמה ביום ה־18 בדצמבר 1951 בהידרוגרף בסמוך לשדה נחמיה, לעומת ספיקה מקסימלית רב שנתית ממוצעת של 97 מ"ק בשנייה (1942–2018).
בימים 13–18 בדצמבר 1951 ירדו גשמים עזים בצפון־מזרח הארץ: בששת הימים ירדו 250 מ"מ בכפר גלעדי ו־236 מ"מ במטולה, פי 1.5–1.8 מהממוצע לכל חודש דצמבר באזור (במורדות החרמון כ־400 מ"מ גשם באותם ימים).
הספיקה השנתית הנמוכה ביותר בירדן ההררי, 141 מיליון מ"ק (32% ביחס לממוצע), נמדדה בגשר הפקק בעונת הבצורת 2014–2015. ספיקות שנתיות מתחת ל־170 מיליון מ"ק נמדדו גם בעונות הבצורת 2015–2016 ו־2017–2018.
השיפוע הממוצע של הירדן הדרומי הוא 0.8% כאשר מהירות זרימת המים בו בעת שפל היא 1.37 מטר/שנייה ובעת גאות 1.7 מטר/שנייה.
ספיקת המים משתנה בין החורף לאביב, בשל מי השיטפונות המתנקזים אליו.
כתוצאה של ניצול מים ממקורות ההזנה של נהר הירדן הדרומי ומאז הקמתו של סכר דגניה ב־1932, פחתה באופן מאוד משמעותי כמות המים הזורמת לאורכו.
מסך הספיקה הכוללת, כ־20 מיליון מ"ק הם מי המוביל המלוח, המוזרמים לירדן הדרומי ישירות מדרום הכנרת.
בתוכניות של רשות המים, ישנה כוונה להתפיל מים אלו ולנצלם.
הקמת סכר דגניה נועדה לאגירה וניצול מי הכנרת במפלס גבוה, תוך הטיית המים באמצעות המוביל הארצי, שבנייתו הושלמה בשנת 1964. באותה השנה החלה לפעול תעלת הע'ור הירדנית אשר הובילה את מי הירמוך לבקעת הירדן הירדנית.
נוסף על כך, הסורים הקימו מערך של מאגרים כדי לנצל את מי הירמוך.
כלל המפעלים הללו הביאו לירידה חדה בספיקת המים מדרום הכנרת אל הירדן הדרומי.
יש לכך השפעה מרחיקת־לכת גם על גורלו של ים המלח, שכן זרימת מי הכנרת לאורכו של הירדן הדרומי, הייתה המקור העיקרי שהזין את ים המלח.
כיום המים הזורמים בירדן ממוצא הכנרת הם מי תמלחות בלבד, כשלעיתים נדירות, משוחררים עודפים של מים שפירים מסכר דגניה.
אל זרימת מים אלו מתווספת זרימה נמוכהמהירמוך, שגם הוא נסכר לצורך ניצול המים.
לפיכך, ההזנה העיקרית של זרימת הירדן כיום היא ממי שפכים, מי ניקוז מסוחררים מבריכות דגים (בעיקר מעמק בית־שאן) וכן עודפי ניקוז השקיית שדות, המהולים בעודפי חומרי הדברה, דישון ומלחים.
אזור נהר הירדן מתואר כאזור פורה, בדומה לדלתא של הנילוס אותו בוחר לוט לישיבתו:
גם יעקב אבינו מזכיר כי בדרכו לחרן, עבר את נהר הירדן, גבולה הטבעי של הארץ:
לנהר הירדן היה תפקיד אסטרטגי חשוב בתנ"ך: הירדן נזכר כמה פעמים כגבול המזרחי של ארץ כנען וכמפריד בין נחלתם ממזרח לירדן של שניים וחצי שבטי ישראל לבין נחלות שאר שבטי ישראל.
בספר יהושע מסופר על מעבר הירדן – כניסת בני ישראל לארץ כנען דרך נהר הירדן, כשבישוב אדם המים עמדו בצד אחד וזרימת הירדן פסקה עד ים המלח.
עוד מסופר בספר שופטים על אנשי שבט אפרים שחסמו במעברות הירדן את הדרך בפני המדיינים הנסוגים מפני גדעון.
בספר מלכים – אליהו הנביא עבר את הנהר על ידי שחצה אותו באדרתו ומשעלה השמיימה התקיים אותו הנס באלישע הנביא.
נעמן שר-צבא ארם נרפא מצרעתו לאחר שטבל בירדן שבע פעמים, וכן אלישע מבצע ניסים נוספים על גדותיו..
בכמה מקומות במקרא נזכר האזור 'כיכר הירדן'.
מתיאור המקום באזכורים אלו עולה שהכוונה למישור השטוח והמבותר של בקעת הירדן, (ה'ע'ור, שפירושו עמק או שקע), המצוי מעל עמק גאון הירדן (הזור, שפירושו הסבוך או הגרוע) שמוצף כאשר הירדן גואה בשיטפונות החורף.
במישור זה ישבו חמש הערים: סדום, עמורה, אדמה, צבויים וצוער, שארבע הראשונות מביניהן נחרבו במהפכת סדום ועמורה.
חכמים גזרו שלא יעביר אדם אפר פרה אדומה בנהר ובספינה משום מעשה שהיה באדם אחד שהיה מעביר אפר פרה בירדן בספינה ונמצא כזית מת תחוב בקרקעיתה של הספינה והאהילו עליו ונטמאו.
הירדן הוא גבולה המזרחי של ארץ ישראל לרוב מצוות התלויות בארץ, אך אם שינה הירדן מסלולו והרחיב גבול ארץ ישראל וקיצר מהצד השני או להפך, השינוי חל בהתאם למהלך הנהר, שהגבול של ארץ ישראל הוא תמיד הירדן ומשתנה עם שינוי מהלך הירדן.
הירדן עצמו נחלקו בו תנאים ואמוראים האם הוא קדוש בקדושת ארץ ישראל או לא.
חכמים תיקנו ברכת שבח מיוחדת לרואה את מקום מעברות הירדן שנעשו בו ניסים לישראל בימי יהושע בן נון: .
הירדן מוזכר בהלכה כנהר שיטפוני לעיתים, שחפצים שנשטפו בו איבדו את בעלותם ומותרים לכל אדם המוצאם.
נחלקו אחרונים בשאלה, האם קו התאריך ההלכתי עובר 90 מעלות אסטרונומיות ממזרח לירושלים, או ממזרח לנהר הירדן.
אדם בעל עדר בקר, מעשר באופן נפרד את בהמותיו הרועות מצד אחד של הירדן, עם אלו שבצד השני של הירדן.
על פי ההלכה, הירדן נחשב מ"בית ירח (ו) ולמטה", כלומר, חלקו של הירדן שמצפון לכנרת אינו נחשב כירדן, והיבשה שמאחוריו אינה נחשבת כעבר הירדן.
בנצרות נחשב הירדן לאתר מקודש.
צליינים נוצרים שעולים לארץ נוהגים לטבול במימיו כחלק מהפולחן הדתי.
בשל כך, יש הנוהגים בעולם הנוצרי לקנות בקבוקונים קטנים המכילים מי ירדן, מזכרת למאמינים.
מנהג דומה מופיע כבר בראשית המאה ה-20, בו ייצא איש עסקים מקנטקי לרחבי העולם הנוצרי חביות מים מהירדן לשם שתייה, טבילה לנצרות ושימושי דת נוספים.
בירדן נמצאים כמה אתרים המקודשים לנצרות.
האתר המוכר והנגיש ביותר בישראל בו נוהגים נוצרים המגיעים לארץ לטבול הוא אתר הירדנית, הנמצא במוצא הירדן מן הכנרת.
מול יריחו, בצידו הירדני של הנהר, שוכן אתר בית עברה המזוהה מאז סוף המאה ה-20 עם המקום בו פעל יוחנן המטביל ואשר בו הטביל את ישו.
במקום הוקם מרכז עלייה לרגל וטבילה.
מולו, בצד הישראלי של הנהר, שוכן קאסר אל-יהוד ובו שוכנות כנסיות רבות.
בשנת 1932 נבנה סכר דגניה, החוסם את מוצא הירדן מהכנרת.
מחסום נוסף הוא סכר אלומות הנמצא 2 ק"מ מדרום לסכר דגניה.
סכר זה חוסם לחלוטין את מי הכנרת וממקום זה מוזרמים לירדן מי תעלת המים המלוחים ומי שפכים המטוהרים טיהור ראשוני.
ב-1964 החלה פעולת המוביל הארצי בישראל.
בירדן נחנכה באותה שנה תעלת הע'ור המובילה את מי הירמוך לבקעת הירדן הירדנית, ובסוריה הוקמו מאגרים לאגירת מי הירמוך.
הקמתם של מפעלים אלה הביאה לירידה של כ-98% בזרימת המים בירדן שמדרום לכנרת, וכפועל יוצא מכך לגדיעת אחד ממקורות המים החשובים של ים המלח ולתהליך של התייבשות הים.
בנוסף לכך, נפגעה הסביבה הטבעית של נהר הירדן באורח קשה.
גשרים עיקריים על הירדן (מדרום לצפון)
סכר דגניה – סכר וגשר במוצא הדרומי של הכנרת
גשר אריק על יד שפך הירדן לכנרת
גשר בנות יעקב ליד גדות
גשר יוסף ליד שדה נחמיה
גשר צנברי – נבנה בסביבות המאה ה-10
נהר הירדן שימש השראה למשוררים ופזמונאים והוא מוזכר בכמה שירים ופזמונים עבריים מוכרים.
שניים מהנודעים שבשירי בית"ר הם "שמאל הירדן" מאת זאב ז'בוטינסקי ("שתי גדות לירדן") ו"עלי בריקדות" מאת מיכאל אשבל ("את המדינה לכונן, משתי גדות הירדן").
נעמי שמר, בת קבוצת כנרת, כתבה בשנת 1961 את שירה "חורשת האקליפטוס" על רקע הירדן והוא מוזכר בשיר ("מעבר לירדן רעמו התותחים").
בשנות ה-70 כתבה שמר את "לשיר זה כמו להיות ירדן" ששרה חבורת בימות (עם מירי אלוני כסולנית).
במלחמת ששת הימים, בעת שיובב כץ שירת בצפון הארץ באזור הירדן, הוא כתב את שירו "בתי את בוכה או צוחקת" ובו הוא מזכיר את הירדן ("זורם הירדן, מתפתל כשיכור...
זורם הירדן, בין גדות יעבור").
ב-1969, בזמן מחלחמת ההתשה, כתב ירון לונדון את השיר "גשר אלנבי" עבור סרטו הדוקומנטרי של מיכה שגריר "המלחמה שאחרי המלחמה", שמתאר את המציאות בישראל לאחר מלחמת ששת הימים.
הגשר, שנבנה כגשר ביילי צבאי, מסמל את הפיוס הזהיר שבין ישראל לירדן לאחר מלחמת ששת הימים, בתקופת מדיניות הגשרים הפתוחים.
בשנת 1972 ראה אור שירו של אברהם זיגמן "אלעד ירד אל הירדן".
שירים נוספים: "אוצר הירדן" (מילים: מרדכי לבנון, לחן ושירה בני ברמן); "על הירדן" (מילים: אורי אסף, לחן: אריק רודיך); "ארץ ישראל" (הפותח ב"סוף סוף הגעתי לירדן, נכנס למים נותן לגוף להתרענן") שכתב ושר מוש בן ארי.
נהר הלאות'ר הוא נהר הזורם דרך קאמבריה, באנגליה.
הלאות'ר הוא פלג של נהר האימונט, שהוא פלג של נהר העדן, שנשפך למפרץ סולוויי ליד קרלייל.
הלאות'ר מתחיל בהתמזגות הקלד גיל והקלד דאב ליד הכפר קלד.
האזכור המוקדם ביותר של הנהר הוא בסביבות שנת 1172, כ-Lauder.
יכול להיות שהשם בא מנורדית עתיקה בהתמזגות המילים lauðr + á (נהר קצפי), או שהשם בא מקלטית.
נהר הייז הוא נהר ארוך שמתחיל במפרץ הדסון ונגמר באגם קני, שבקנדה.
הנהר מתחיל במפרץ הדסון במניטובה שבקנדה בגובה של 221 מטרים.
משם הנהר זורם לכיוון דרום-מערב בדרכו לאגם ויניפג.
ליד נהר רובינסון, הנהר מתפצל לשניים, כאשר אחד מהם משתלב בנהר רובינסון וממשיך דרומה, בעוד שהמשכו של הנהר מצפין והופך צר יותר.
פיצול זה של הנהר משמש סוחרים המגיעים מארצות הברית להביא סחורות למפרץ הדסון ולאגן הצפוני של אגם וויניפג.
מעת הפיצול, הנהר הופך לצר מאוד וממשיך לכיוון צפון מערב כאשר כ-90 ק"מ משם מתרחש פיצול נוסף של הנהר, בו נוצרים שני פלגים שנקראים "נהר הייז" וממשיכים לשני כיוונים שונים.
הפלג הראשון הופך צר אפילו יותר ומתחיל לזרום במהירות גבוהה דרומה, כשהוא חולף על פני אגמים רבים אך לא מתנקז לתוכם.
לאחר כ-140 ק"מ (בקירוב), הנהר מתרחב עד לכדי היווצרות אגם סוומפי שזורם בכמויות גדולות אל תוך אגם קני.
הפלג השני ממשיך באותו הרוחב דרום מערבה משם במשך 200 ק"מ (בקירוב) עד שהוא נשפך אל תוך אגם האבן הגדולה (Bigstone Lake).
מאז היווצרותו ועד היום הנהר נותר ללא מגע ידי אדם וללא כל התערבות חיצונית בזרימתו, לטובה או לרעה.
בנהר לא קיימים כל סכרים לאגירת מים או הוספות מים מלאכותיות להגברת הזרימה.
נהר הייז הוא הנהר הארוך ביותר במניטובה שזורם באופן טבעי לחלוטין ולכן הוא משמש בין היתר גם לתיירות קייקים והשכרות של סירות קאנו בשבי אנשים שמעוניינים בשייט באמצע הטבע, ללא כל הפרעות אנושיות.
ניתן למבקרים ואנשים מקומיים להגיע לנהר כדי לבצע שייט בקאנו, ציד, דייג ולמידה על סחר הפרוות בקנדה מפי אנשי רשות הטבע של קנדה.
האגם מוכרז כשמורת טבע ובזכות כך שוחים בו מינים רבים של דגים, והוא משמש לביתם של ציפורים רבות, יונקים וחרקים.
"נהר הדמעות" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרים הישראלים פאר טסי ושלמה ארצי.
השיר יצא לאור ב-15 בינואר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל.
נכון לאוגוסט 2025, לשיר יש למעלה מ-1.5 מיליון צפיות ביוטיוב.
ב-12 בינואר 2024, נמסר כי הזמרים הישראלים, פאר טסי ושלמה ארצי, ישירו יחד דואט.
בתחילה, טסי השמיע לארצי סקיצה ראשונה מתוך השיר.
לאחר מכן, ארצי הסכים לבצע, לכתוב ולהפיק יחד עם טסי את השיר.
תוכנו הלירי של השיר עוסק בטבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל.
נהר הוּמבּוֹלדט הוא נהר ממוקם בצפון מרכז מדינת נבדה בארצות הברית.
ג'ון סי פרמונט העניק לנהר את שמו, על שם חוקר הטבע הפרוסי המפורסם אלכסנדר פון הומבולדט.
הנהר משתרע ממזרח למערב, ממקורותיו בהרי ג'רבידג', הרי העצמאות והרי הרובי במחוז אלקו, עד לשפך הומבולדט, במרחק של כ-362 קילומטר (225 מייל) בצפון-מערב מחוז צ'רצ'יל .
לפי רוב ההערכות אורכו של נהר ההומבולדט הוא 300 עד 330 מייל (480 עד 530 ק"מ); עם זאת, בשל אופיו המתפתל ורוחבו של הנהר, אורכו עשוי להיות כ-380 מייל (610 ק"מ).
הנהר ממוקם בקו פרשת המים של האגן הגדול והוא הנהר השלישי באורכו בקו פרשת המים אחרי נהר הדוב בגובה 355 מייל (571 ק"מ) ונהר סווייר באורך 325 מייל (523 ק"מ).
אגן נהר הומבולדט הוא תת-האגן הגדול ביותר של האגן הגדול, המקיף שטח של 43,600 קמ"ר (16,840 מייל רבוע).
זוהי מערכת הנהרות הגדולה היחידה המוכלת במלואה בתוך מדינת נבדה.
זהו עורק התחבורה הטבעי היחיד על פני האגן הגדול וסיפק באופן היסטורי נתיב להגירה מערבה.
בנוסף, שני נתיבי רכבת מרכזיים עוקבים אחר דרכו.
הכביש הבין-מדינתי 80 עוקב אחר מהלך הנהר ממקורו ועד לפתחו.
נהר הפנינה (珠江 בפיניין Zhū Jiāng), הוא הנהר השלישי באורכו בסין אחרי היאנגצה והנהר הצהוב.
אורכו כ-2,400 ק"מ, והוא השני בסין מבחינת רוחבו.
הנהר ממוקם בדרום המדינה, והוא נשפך אל ים סין הדרומי בין הונג קונג למקאו, כשהוא חוצה בדרכו את גואנגג'ואו ושנג'ן.
נהר הפרא הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מותחן פשע משנת 1994 עם מריל סטריפ וקווין בייקון בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על משפחה היוצאת לרפטינג ונתקלת בשני שודדים אלימים.
הסרט צולם במונטנה ואורגון ובסצנות החתירה המסוכנת במים הגועשים השתתפו כפילים מיומנים בחתירה.
מריל סטריפ הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה וקווין בייקון היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
גייל ותום הרטמן הם זוג הגר בבוסטון ולהם בן ובת.
גייל (מריל סטריפ) היא מורה ותום הוא ארכיטקט וורקהולי שעסוק כל הזמן בעבודתו ומזניח בגלל זה את משפחתו.
היחסים בינו לאשתו ובנו רורק (ג'וזף מאזלו) הם מתוחים וגייל שוקלת גירושים.
גייל היא חותרת רפטינג מנוסה במים גועשים עוד מימי נערותה.
לרגל יום הולדתו העשירי של רורק היא מתכננת רפטינג ביחד עם טום ורורק כדי לנסות ולשפר את היחסים במשפחה.
היא מגיעה עם רורק לנהר, שוכרת סירה מתנפחת וברגע האחרון מגיע תום למקום.
יחד אתם מגיעים למקום השכרת הסירות גם שלושה צעירים: ווייד (קווין בייקון), טרי (ג'ון סי.
הם נראים נחמדים ובמהרה מתפתחים יחסי ידידות בין ווייד לגייל ורורק המעדיף אותו על אביו.
למעשה הם שודדים ששדדו חוות בקר ורצחו שומר.
הם מנסים להימלט עם הכסף דרך הנהר הגועש והמסוכן בו לא ימצאו אותם.
הם מבקשים מגייל המנוסה להצטרף לחתירה.
הם מתחילים לחתור כשהם שניים לאחר שטרי רצח בהיחבא את פרנק.
ווייד מתחבר עם רורק ומראה שיש לו אקדח וכי זה סוד שמור ביניהם.
גיל שומעת ברדיו על השוד וחששה מתחיל להתעורר.
לאחר הפסקה בחוף הם מחליטים לברוח במהירות אך ווייד וטרי תופסים אותם ומכאן מתחיל החלק האלים.
השודדים קושרים אותם ומכריחים את גייל להעביר אותם במעבר המסוכן והגועש בנהר בו קיפחו את חייהם חותרים רבים בעבר.
באחת ההפסקות מגיע למקום פקח פארק המכיר את גייל (בנג'מין בראט) אך ווייד רוצח אותו.
בלילה כשטרי השומר עליהם נרדם מנסה תום לתפוס את אקדחו אך טרי מתעורר ותום בורח בחשיכה.
ווייד מחפש אחריו עם פנס ויורה.
תום קופץ למים ווייד משוכנע שהוא נהרג.
תום מצליח לטפס על הצוק, לקפוץ למים ולהגיע למקום אחרי המפלים.
הוא מצליח לבנות מתקן שישחרר חבית כבדה על הסירה ויגרום להתהפכותה.
הם עוברים את המפלים בנס ואז תום משחרר את החבית.
שני השודדים שאינם קשורים נופלים למים.
גייל חובטת במשוט בטרי ושוברת את ידו ואז זורקת את התיק עם הכסף למים.
ווייד שוחה לעבר התיק, תופס אותו ודורש מגייל שתשחרר אותם, אחרת יורה לטרי להרוג את תום בסכין.
גייל פותחת את האקדח, רואה שיש בו קליע אחד, יורה בווייד והורגת אותו.
לבסוף מגיע הליקופטר וטרי נאסר.
גייל ותום מתחבקים ומצטרף אליהם רורק.
על שאלת המחלצים לגבי המקרה, הוא אומר כי אביו הוא זה שהציל את חייהם.
הרזדאן (בארמנית: Հրազդան) הוא הנהר השני בגודלו בארמניה.
מקורו בחלק הצפון-מערבי של ימת סוואן והוא זורם דרומה דרך מחוז קוטיאק ובירת ארמניה, ירוואן; האגם בתורו מוזן על ידי מספר נחלים.
בערבות אררט הוא מתמזג עם נהר אראס, לאורך הגבול עם טורקיה.
סדרה של מפעלים הידרו-חשמליים נבנו לאורך הנהר.
אחר כך היה מוכר בשמו הטורקי זאנגו (בארמנית: Զանգու), זאנגה, זאנגי, או זנגי (באזרית: Zengi בטורקית: Zəngi).
אגמי סוואן (להם 30 נהרות התורמים למימיהם), יחד עם נהר הרזדאן אשר מקורו באגמים, יחד יוצרים את "שטח הניהול סוואן-הרזדאן", אשר הוא אחד מתת-האגנים של האגנים קורה ואראקס של ארמניה.
הנהר נובע מאגם בגובה של .
הנהר אשר זורם מן האגם בכיוון דרום עובר דרך נקיק עמוק שם הוא נכנס לצד המערבי של ירוואן, ואז נשפך לתוך נהר אראס בצד הדרומי של העיר.
המבנה הגאולוגי של ערוץ הנהר מורכב מזרמי לבה (בצורת בזלת) שנוצרו משלושה הרי געש ברכס גגהאם.
משטחי הלבה מייצגים סביבות שהתקיימו בצורת אגמים, ערוצי נהרות ושטחי הצפה.
הכרונולוגיה של הנוף של השכבה העליונה ביותר של שכבת הבזלת מצביעה על גיל של 200,000 שנים.
עולם החי בנהר כולל 33 מינים של chironomids ו-23 מינים של blackflies.
25 מינים של חסרי חוליות, הכולל שני מינים של רוטייפרה, 13 מינים של קלדוסרה, ו-10 מינים של copepods.
מיני הדגים באזור כוללים את פורל הסוואן (Salmo ischchan)," siga, קרפיון, סרטנים, bojak (Salmo ischchan danilewskii) ובחורף Salmo ischchan ischchan ובקיץ Salmo ischchan aestivalis, וכן דווחו בנהר מינים של סרטנים, כמו גם קאראס ושפע של סרטני נהרות.
הנהר מזוהם על ידי שפכים הזורמים ממפעלים חקלאיים, מסחריים, תעשייתיים, מגורים, פיתוח, אך בעיקר על ידי מי שפכים בלתי מטופלים מירוואן.
מחקר שבוצע בשנת 2008 מצביע על כך שלאורך 16 ק"מ של הנהר, מ-2 ק"מ במעלה הזרם משפכי הביוב של ירוואן ועד ל-14 ק"מ מעבריהם, המים אינם באיכות מספקת לתמוך בסביבה בריאה עבור בעלי חיים.
וורם הוא נהר במדינת נורדריין-וסטפאליה שבמערב גרמניה.
תחילתו של הנהר בהרי אייפל ואורכו 57 ק"מ שם הוא מתחבר לנהר הרור.
מקור הוורם הוא חיבור של כמה נחלים ביערות דרומית-מערבית לאאכן, המהווים את הוורם אחרי מאגר דינבנדן.
משם הוא זורם דרך תעלות בתוך העיר אאכן, עד שהוא עולה שוב לעבר האירופפלאץ מזרחה לאאכן.
בצפון אאכן (בין קרקראדה להרצוגנרט) הנהר מהווה את הגבול עם הולנד במשך כ-10 ק"מ וזורם אל נחל הרור ליד היינסברג.
ערים נוספות בגרמניה בהן עובר הנהר הן גיילנקירכן, וורסלן וÜbach-Palenberg .
נהר ווטרטון הוא נהר המצוי בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
אורכו הכולל של הנהר 80 קילומטרים.
גובהו הממוצע של הנהר- 964 מטרים מעל פני הים.
שטחו של אגן הניקוז של הנהר 1,730 קילומטרים רבועים, אשר חלקו בקנדה, וחלקו בארצות הברית, בשטח הפארק הלאומי גליישר.
ספיקתו הממוצעת של הנהר 80 מטר מעוקב מים בשנייה.
נהר ווטרטון מהווה חלק מאגן הניקוז של נהר דרום ססקצ'וואן, ותת אגן של נהר אולדמן.
נהר ווטרטון זורם לכיוון צפון, החל מאגם ווטרטון התחתון (Lower Waterton Lake) למרחק של 32 קילומטרים, ונשפך אל מאגר ווטרטון (Waterton Reservoir), בסמוך לכפר היל ספרינג (Hill Spring).
נהר ווטרטון מנקז את מאגר ווטרטון, וזורם 39 קילומטרים לכיוון צפון, עד התמזגותו עם נהר בלי (Belly River), שהוא יובל של נהר אולדמן (Oldman River).
בנהר ווטרטון כמות סחף (סדימנטים) נמוכה במיוחד, בשל האגם המזין אותו, והמאגר שבמרכזו, המשמשים אתרי שיקוע הסחף.
נהר זורם ביניהם הוא סרט דרמה תקופתית בבימויו של רוברט רדפורד.
הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו.
נורמן ופול הם שני אחים שגדלו במיזולה שבמונטנה, מאביהם הם רכשו את האהבה לדייג, והם התחנכו על ידיו בחינוך ביתי.
נורמן הולך ללמוד בדארטמות' קולג', בתקופת היובש הוא חוזר למקום הולדתו ומגלה שפול נהיה לדייג מיומן ועיתונאי.
נהר הסלווין הוא נהר המשתרע מהרמה הטיבטית עד לים אנדמן.
הנהר גובל מדרום מערב לסין, ממזרח למיאנמר ובגבול תאילנד.
נהר הסלווין נחשב לאחד האזורים המגוונים ביותר מבחינה אקולוגית בעולם, ומכיל על פי הערכה 25 אחוז ממיני בעלי החיים היבשתיים בעולם ואלפי מיני צמחים.
הנהר שימש מדינות-ערים עוד מלפני 5,000 שנים.
נהר הסלווין משתרע על פני כ־283,000 קמ"ר.
הסלווין הוא נהר באורך 3,289 קילומטר.
48% מהנהר נמצא בשטח סין, 44% ממנו נמצא במיאנמר ו-8% בתאילנד.
נהר הסלווין הוא הנהר השני בגודלו באסיה ובעל משאבי טבע רבים.
מדינות רבות רצו לנצל את משאביו באמצעות תחנת אנרגיה הידרואלקטרית, אך החונטה המיאנמרית השתלטה עליו בפברואר 2021, מה שמנע זאת.
הנהר מאפשר את מחייתם של 10 מיליון אנשים המתגוררים בסמוך אליו.
הוא מספק מזון ימי ואדמה פורייה לתושבי האזור.
הנהר מכיל כ-6,000 זנים של צמחים התומכים ב-25% מבעלי החיים בעולם.
נהר הסלווין מתחיל בסין, שם הוא נקרא נהר נו (בסינית: 怒江; פין-יין: Nù Jiāng).
באנגלית שם הנהר מתורגם ל-"Salween".
נוכחות של בני אדם סביב נהר הסלווין החלה עוד לפני 31,000-39,000 שנים.
ממצאים ארכאולוגיים מוכיחים כי נעשו באזור כלים מאבן ועץ.
אנשי ה-"המון" ואנשי ה-"נו" התגוררו באזור עוד בסביבות 1,000-2,000 לפני הספירה, והנהר היה אזור מסחר מרכזי לאורך דרך המשי.
במהלך 1,000 השנים האחרונות, הסלווין הגדיר גבולות שונים של האימפריות הבורמזיות וממלכת סיאם.
קרבות רבות התקיימו בסמוך לנהר, בעיקר במהלך מלחמת האזרחים במיאנמר.
ב-1941, האימפריה היפנית פלשה אל בורמה הבריטית דרך נהר הסלווין.
הנהר נוצר בהדרגה לפני 5 מיליון שנים בתהליכים טבעיים.
סביב הנהר יש יערות עם עצים טרופים המתנשאים לגובה גבוהה.
בנהר עצמו חיים למעלה מ-4,300 סוגים של צמחים ו כ-151 סוגים של דגים, כאשר 77% מהם נמצאים בחלק העליון של הנהר.
כחצי מבעלי החיים בסין נמצאים בסביבת הנהר.
הג'ונגלים המנותקים בסמוך לנהר מהווים אזור מחיה לבעלי חיים נוספים כגון דובים, נמרים, אריות, גיבונים ועוד.
הנהר הוא גם אזור מחייתם של הצב הראשתני והחרומף השחור הנמצא בסכנת הכחדה.
נהר הסלווין משמש לחקלאות כבר במשך מאות שנים, עבור 500,000 אנשים לפחות.
כ-940,000 דונם בסביבת נהר הסלווין משמש לחקלאות.
בשנים האחרונות, חקלאים מגדלים קני סוכר ובעלי חיים בסמוך לנהר, רבים מהם בסכנת הכחדה בעקבות כריתה של עצים.
בנהר מצוי הדג נגה פונה נה "Paradise threadfin" אשר נאכל באזור רבות.
האזרחים המקומיים דגים גם חסיונים.
במאה ה-21 כמות הדיג בנהר ירדה ב-60% בכפרים מסוימים.
זאת בשל שימוש בכלי דיוג גדולים וברעלנים.
נהר הקפרוצ'אי המוכר גם בשם נהר אורימדון (ביוונית עתיקה: Εὐρυμέδων), הוא נהר השוכן במחוז אנטליה, טורקיה, ונשפך לים התיכון.
בשפך הנהר, בשנות ה-460 לפנה"ס (התאריך המדויק שנוי במחלוקת), הגנרל האתונאי קימון הביס כוח פרסי גדול של ספינות וחיילים שנע מערבה ב.
הקרבות היבשתיים והימיים נמשכו יום אחד וכללו את לכידתו או השמדתו של הצי הפרסי שכלל 200 תלת-חתריות.
בשנת 190 לפנה"ס, צי רומי בראשות הביס את הצי הסלאוקי של אנטיוכוס השלישי, בראשות חניבעל, ליד הנהר.
סטראבון מתעד אגם שהוא קורא לו קפריאס ליד שפך הנהר, אף שהאזור כיום הוא ביצה מלוחה.
מתקופת הסלג'וקים, השוכן על יסודות רומיים, חוצה את הנהר באספנדוס.
בהמשך הזרם, באמצע הדרך ל העתיקה, גשר רומי נוסף חוצה את עמק אורימדון.
נהר מָלָגָרָסִי הוא הנהר השני באורכו בטנזניה.
הנהר נשפך לאגם טנגניקה כ-40 קילומטרים דרומית לקיגומה, ומהווה אחד ממקורות המים המרכזיים של האגם.
המלגרסי היה קיים לפני היקוות האגם והיה בעבר אחד מיובלי נהר קונגו.
80 הקילומטרים הראשונים של הנהר מהווים את הגבול הטבעי והבינלאומי בין טנזניה לבורונדי.
נהר יאלו או נהר אמנוק הוא נהר ששוכן בגבול בין קוריאה הצפונית לבין סין.
הנהר, ביחד עם נהר טומן וחלק קטן מהר פאקטו, מהווים את הגבול בין קוריאה הצפונית לסין.
הנהר שימש חלק מרכזי במלחמת סין–יפן הראשונה, מלחמת רוסיה–יפן ומלחמת קוריאה.
בשל מיקומו האסטרטגי של הנהר בגבול סין – קוריאה הצפונית, התרחשו על הנהר מספר קרבות.
קרב נהר יאלו (1894) – התרחש במלחמת סין–יפן הראשונה
קרב נהר יאלו (1904) – התרחש במלחמת רוסיה–יפן
נהר כְּבָר היה תעלת מים מלאכותית, או מערכת תעלות, שנחפרה בבבל באלף הראשון לפנה"ס למטרות השקיה ותחבורה.
תוואי התעלה איננו ידוע כיום בוודאות וקיימת מחלוקת בין חוקרים בנושא זה.
שמה של התעלה מופיע לראשונה במקרא כנהר שעל גדותיו גרו גולי יהודה בבבל.
ייתכן שלנהר זה התכוונו גם הפסוקים בתהילים קל"ז - "על נהרות בבל, שם ישבנו, גם בכינו...".
החל מהמאה ה-19, התגלו תעודות בבליות רבות המזכירות את נהר כבר בשם Naru-Kabari, אשר משמעותו בבלית היא הנהר הגדול.
משתמע שמדובר בתעלה מלאכותית או במערכת תעלות שמקורה בנהר הפרת, והיא נמשכת לאורך מאות קילומטרים, דרך וליד העיר ניפור, דרום מזרחית לבבל הבירה.
בחפירות שביצעה משלחת ארכאולוגית מאוניברסיטת פנסילבניה באזור העיר העתיקה ניפור, נמצאו תעודות המתייחסות לנהר כבר ועל בסיסם ניסו אנשי המשלחת לאתר את שרידיה של התעלה בחורבות העיר.
לטענתם, סימני כתב היתדות ששימשו לכתוב את המושג Nar-Kabari, היו גם יצוג אידאוגרמי למושג הפרת של ניפור.
כלומר, המקבילה של נהר הפרת, בעיר ניפור.
על בסיס זה העריכו שמה שנראה כמו שרידים של תעלה או נהר גדול שעבר במרכזה של העיר.
רוחבה של התעלה היה להערכתם לפחות 20 מטר ועומקה לעיתים 5-6 מטרים.
תוואי תעלה זו שגילו התחיל מנהר הפרת צפונית לעיר בבל, המשיך דרום מזרחה לעיר ניפור ובסופו התחבר מחדש לנהר הפרת באזור העיר אורוכ.
תעלה זו מוכרת גם מתקופות מאוחרות יותר כשאט אנ-ניל .
עם זאת, בתעודות אחרות צוין נהר כבר כתעלה שעברה ליד העיר ולא בתוכה.
לא ברור, אם כן מה היה בדיוק מיקומה של התעלה באזור ניפור או אם כינויה התייחס למערכת של תעלות שעברו הן בתוך העיר והן לידה לכיוון דרום מזרח.
בתעודות אל יהודו, המתוארכות לתחילת המאה החמישית לפנה"ס, ועוסקות בחיי היום-יום של גולי יהודה בבבל, נמצאו גם התייחסויות ל-Naru-Kabari כמקום חתימת כמה מהן.
חוקרי תעודות אלה מעריכים שרובן נכתבו באזור מרחב העיר ניפור (ודרומה לה) וייתכן שגם זו עדות למקומו של נהר כבר, באזור התיישבות הגולים היהודאים.
יחזקאל הנביא התנבא בעל נהר כבר
בתעודות בבליות מהתקופה הפרסית צוין נהר כבר כערוץ תחבורה נפוץ לכיוון העיר שושן.
בקרב קהילת מחקר המזרח הקרוב הקדום התפתח פולמוס באשר לזהותה של העיר שושן ובמשתמע, כיוון מסלולו הגאוגרפי של נהר כבר.
חלק מהחוקרים טענו שבתקופה הנאו-בבלית היו מספר ערים שענו לשם זה, לעומת חוקרים אחרים שזיהו את העיר עם בירת הממלכה הפרסית, שושן.
בקרב האסכולה השנייה התפתחה תובנה, כי המשך חפירתה של התעלה לכיוון פרס, היה חלק ממאמץ אימפריאלי פרסי מתמשך לנצל את משאבי ממלכת בבל לטובת פרס ולהניע את מוקד הפעילות שבאזור בבל, לערי הבירה הפרסיות בדרום פרס.
נהר מורגאב הוא נהר ארוך במרכז אסיה.
הוא מתחיל במרכז-מערב אפגניסטן, זורם צפון-מערבה לכיוון מחוז מורגאב, הקרוי על שם הנהר, ומשם למדבר קאראקום.
מקורות נהר מורגאב נמצאים במרכז-מערב אפגניסטן, על רמה הממוקמת בין מספר שרשראות הרים.
אפיק הנהר צר, רוחבו פחות מקילומטר, ומדרונותיו תלולים.
בתחילת האפיק זורמים אליו מי נהר קושק.
לאחר כ-190 קילומטר הוא הופך לנקיק עמוק הזורם מערבה, לכיוון טורקמניסטן, שם רוחבו מגיע ל-2 קילומטר.
מעט ממימיו משמשים להשקיית שדות, בשני צדי הגבול.
בשטחה של טורקמניסטן הנהר זורם לנווה המדבר "מרב העתיקה", שם נספגים מימיו, יחד עם מים המגיעים מתעלת קאראקום ומי הנהר אמו דריה.
שטחו של אגן הניקוז של נהר המורגאב נאמד בכ-46,880 קמ"ר.
נהר טוּמֵן, הידוע גם כנהר טוּמַן או דוּמַן (ההגייה הקוריאנית), הוא נהר באורך של 521 ק"מ, המהווה חלק מהגבול בין סין, קוריאה הצפונית ורוסיה.
מקורו של הנהר בהר פאקטו והוא נשפך לים יפן.
הנהר זורם בצפון מזרח אסיה, על הגבול בין סין וקוריאה הצפונית בקצותיה העליונים, וכן בין קוריאה הצפונית ורוסיה ב-17 ק"מ האחרונים (11 מייל) לפני הכניסה לים יפן.
הנהר יוצר חלק גדול של הגבול הדרומי של מחוז ג'ילין בצפון מזרח סין ואת הגבולות הצפוניים של קוריאה הצפונית ממחוז הנגיונג הצפוני עד פרובינציית ריאנג-גאנג.
הר באקו שנמצא על הגבול הסיני-צפון קוריאני הוא מקור הנהר, כמו גם נהר האמנוק, המכונה גם נהר יאלו (המהווה את החלק המערבי של הגבול של קוריאה הצפונית וסין).
שמו של הנהר מגיע מן המילה המונגולית tümen, כלומר "עשרת אלפים" או מספר עצום.
נהר זה מזוהם על ידי מפעלים הסמוכים של קוריאה הצפונית וסין; עם זאת, הוא עדיין אטרקציה תיירותית חשובה באזור.
בטומן, ג'ילין סין, על טיילת הנהר יש מסעדות שבהם אפשר להביט מעבר לנהר אל תוך קוריאה הצפונית.
השם הרוסי של הנהר הוא טומאניה, המשמעות היא מעורפל.
ב-1938 בנו היפנים את גשר נהר טומן, במפגש הנהרות קוואן וטומן, בין הכפרים וונג'ונג (הונצ'ון) וקואנה.