tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תערוכת יחיד מוזיאלית, מוזיאון הרצליה (1999)
קדושה ושפיות", גלריה הגר (2001)
צילומי הסרט החלו ב-21 בינואר 2019 והתקיימו באטלנטה, קלגרי ובהוואי.
הסרט עלה לאקרנים ב-13 בדצמבר 2019 על ידי "סרטי סוני".
בישראל עלה הסרט לאקרנים ב-11 בדצמבר של אותה שנה.
ארבעת החברים מתכננים להפגש במסעדת "נורה".
ספנסר (אלכס וולף), שמתנהג מוזר לאחרונה ונפרד ממרתה (מורגן טרנר), אינו מתכוון להגיע לפגישה.
הוא שב לביתו בסיום הלימודים, ושם מוצא את סבו הישיש אדי (דני דה ויטו), שמחלים מניתוח בירך.
מבלי שידוע לחבריו, ספנסר שמר את פיסות משחק הווידאו של ג'ומנג'י.
מיילו ווקר (דני גלובר), חברו של אדי, בא לביתו של ספנסר.
אדי אינו שמח לראותו (בהמשך מתברר שהם ניהלו ביחד את מסעדת נורה במשך שנים רבות, עד שמיילו החליט למכור את חלקו בעסק ולפרוש, ואדי גם הוא נאלץ למכור את חלקו, ומעולם לא סלח למיילו על כך).
מיילו רוצה להתפייס כי (כפי שמתברר בהמשך) הוא חולה במחלה סופנית וימיו ספורים.
בת'אני (מדיסון איסמן), פרידג' (סר'דריוס בליין) ומרתה מחכים לספנסר, ולבסוף הולכים לביתו.
הם מגלים שספנסר חסר והמשחק פועל, ומחליטים להיכנס שוב אל ג'ומנג'י כדי להציל אותו.
אז קורים שלושה דברים בלתי צפויים: ראשית, המשחק אינו מאפשר להם לבחור באווטארים; שנית, בת'אני נשארת בעולם האמיתי; שלישית, אדי ומיילו נסחפים לתוך המשחק גם הם, למרות שהם בחדר אחר.
הארבעה מתגשמים בעולם של ג'ומנג'י.
מרתה מתגשמת באווטאר של רובי ראונדהאוס (אותו אווטאר שהיה לה בסרט הקודם); פרידג' מקבל את האווטאר של פרופסור שלי אוברון (בסרט הוקדם הוא קיבל את האווטאר של פרנקלין "מוס" פינבר); אדי מתגשם באווטאר של דוקטור סמולדר ברייבסטון (האווטאר של ספנסר בסרט הקודם); מיילו מתגשם באווטאר של מוס.
אדי ומיילו מתקשים להבין מה מתרחש, למרות שמרתה ופרידג' מסבירים להם שוב ושוב.
בת'אני המודאגת הולכת לביתו של אלכס (קולין הנקס) ומבקשת את עזרתו.
נייג'ל (רייס דארבי) מגיע, הפעם במטוס, ומסביר לבני החבורה את המשימה הנוכחית: מצביא בשם ג'ארגן האכזר (רורי מק'קאן) וצבאו פשטו על פרובינציית אביאן ושדדו את אבן הבז.
בהיעדרה של האבן היקרה, בצורת קשה פקדה את אביאן, וכל תושביה ימותו אם האבן לא תושב ותיחשף לאור השמש.
נייג'ל מוסיף שג'ארגן רצח את הוריו של ברייבסטון כשהיה ילד קטן.
נייג'ל מוסר להם מפה ומנחה אותם למצוא נוה מדבר ופרי מסוים, שבעזרתו אפשר להביס את ג'ארגן.
הוא זורק את בני החבורה באמצע מדבר.
מרתה ופרידג' מסבירים לאדי ומיילו כיצד בודקים את תכונות האווטארים שלהם.
התכונות שלהם דומות לאלו שהיו בסרט הקודם, בתוספות קלות: לרובי יש כישרון חדש - נונצ'קו, לברייבסטון יש חולשה חדשה - "אולר קפיצי" (בהמשך מתברר שזה כינוי של אויב שלו), למוס יש כישרון חדש - שפות, לשלי יש שלוש חולשות (מדבר, שמש וחול) וכישרון חדש - גאומטריה.
מהר מאוד מתברר שאדי ומיילו אינם מסתדרים עם האווטארים שלהם: אדי כ"כ מרוצה מזה שהוא שרירן, שהוא נכנס בכוונה למצבים מסוכנים, ואילו מיילו שאמור להזהיר את בני החבורה מפני בעלי חיים מסוכנים - עושה זאת לאט מדי.
בגללם בני החבורה מאבדים שתיים מתוך שלוש הפסילות בשלב די מוקדם.
אחרי היתקלות עם עדר של יענים אלימות, בני החבורה מגיעים לכפר קטן בשם "נוה מדבר".
ג'ארגן האכזר ואנשיו נמצאים שם.
נערה אסייתית בשם מינג פליטפוט מנסה ללא הצלחה לגנוב מג'ארגן מפתח לתיבה שבה ג'ארגן מחזיק את אבן הבז.
לתדהמתם של בני החבורה, הם מגלים שמינג היא האווטאר של ספנסר.
ספנסר מגלה להם מדוע תיקן את המשחק: הוא רצה להיות שוב ברייבסטון החזק, אבל התגשם באווטאר של מינג, שהיא פורצת וגנבת (החולשה שלה היא אבקת פרחים).
אישה יפה בשם פליים, אהובתו של ברייבסטון ואשתו של "אולר קפיצי", מגלה להם שג'ארגן מתכוון לשוב למבצרו בהר זטמיר, שם יפגוש את האחים קבביק ויתן להם את אבן הבז כדי לכרות ברית.
בני החבורה מתפצלים: מרתה/רובי ופרידג'/שלי הולכים להשיג את אוכמניית ג'ומנגי, הפרי שאפשר לנצח באמצעותו של ג'ארגן, ואילו ספנסר/מינג, אדי/ברייבסטון ומיילו/מאוס הולכים להשיג גמלים.
רובי ושלי משיגים את הפרי, ומגלים כיצד ניתן להתחלף באווטארים.
היתר משיגים גמלים, ולאחר היתקלות אלימה עם "אולר קפיצי" (שהורג את כל החבורה על ידי משגר טילים), הם עוזבים את הכפר, למבצרו של ג'ארגן.
החבורה מגיעה לתהום שמעליה מצויים גשרים קצרים רבים בזויות שונות, ולהקת קופי מנדריל תוקפת אותם.
בעזרת כישרון הגאומטריה של שלי, הם מצליחים לעבור" אבל אז הם מוקפים על ידי הקופים.
לפתע מגיעה הצלה בלתי צפויה: אלכס רוכב על סוס שחור בשם ציקלון, והם מגרשים את הקופים.
בני החבורה שמחים לראות את אלכס, ונדהמים לשמוע שהסוס ציקלון הוא האווטאר של בת'אני.
מיילו מתרגם להם את צהלות הסוס.
הם ממשיכים להר זטמיר, ובדרך אדי ומיילו מתפייסים.
זמן קצר לאחר מכן, אדי/מינג ומיילו/ציקלון נלכדים בידי אנשיו של ג'ארגן.
בני החבורה חודרים למבצר, ומצילים את ציקלון ואת מינג.
מתפתח קרב בין החבורה לבין אנשיו של ג'ארגן, שבמהלכו מרתה/רובי עושה שימוש מעולה בכישרון החדש שלה עם נונצ'קו.
ג'ארגן בורח בספינת אוויר עם אבן הבז, וספנסר/ברייבסטון רודף אחריו.
הם נלחמים, וידו של ג'ארגן על העליונה, עד שברייבסטון משתמש באוכמניית ג'ומנג'י נגדו.
ברייסטון לוקח מג'ארגן את אבן הבז ומשליך אותו אל מותו, ובכך נוקם את מות הוריו.
אדי/מינג רוכב על מיילו/ציקלון, שמתברר שהוא יכול לעוף.
ספנסר/ברייבסטון זורק להם את אבן הבז.
אדי/מינג חושף את האבן לשמש, צועק "ג'ומנג'י", וכך המשימה מבוצעת.
נייג'ל מופיע ומברך את בני החבורה על הצלחתם.
הוא ישיב את אבן הבז לפרובינציית אביאן.
החבורה מתכוננת לשוב לעולם האמיתי, אך מיילו/ציקלון מחליט להישאר בעולם של ג'ומנג'י.
פרידג'/מוס מתרגם את צהלותיו של הסוס: הוא בן 75 וזה עתה למד לעוף, ומישהו צריך לשמור על המקום.
אדי מצטער שעליו להפרד מחברו הטוב.
ציקלון אומר לו "אינך מאבד אותי, חבר.
בני החבורה שבים לעולם האמיתי.הם הולכים למסעדת "נורה", שם נורה אומרת לאדי שקשה לה לנהל את המסעדה, מאז שהמנהל הקודם עזב.
אדי, שחש הרבה יותר טוב מאי פעם, שמח להזדמנות לשוב ולנהל את המסעדה.
בסצנה שאחרי הכתוביות, טכנאי בא לביתו של ספנסר כדי לתקן את משכירי החימום.
אימו של ספנסר לוקחת אותו למרתף, שם הם מבחינים במשחק.
האיש נוגע במשחק, ולאחר מכן רואים עדר של יענים חולף ליד מסעדת "נורה", לתדהמתם של בני החבורה.
אלכס וולף – ספנסר גילפין.
מורגן טרנר – מרתה קפלי.
מדיסון איסמן – בת'אני ווקר.
סר'דריוס בליין – אנתוני "פרידג'" ג'ונסון.
קולין הנקס – אלכס וריק.
דני דה ויטו – אדי גילפין, סבו של ספנסר.
דני גלובר – מילו ווקר, חבר של אדי.
ביבי ניווירת' – נורה שפרד', תפקיד אותו ביצעה בסרט הראשון.
דוויין ג'ונסון – ד"ר סמולדר ברייבסטון, ארכאולוג וחוקר.
קארן גילאן – רובי ראונדהאוס, חיילת קומנדו.
ג'ק בלאק – פרופ' שלדון אוברון, קרטוגרף.
האוואטר של אנתוני, מרתה ובת'אני.
קווין הארט – פרנקלין "מוס" פינבר, זואולוג ונשא כלי נשק.
ניק ג'ונאס – ג'פרסון "סיפליין" מק'דונו, טייס.
אקוופינה – מינג פליטפוט, פורצת.
רייס דארבי – נייג'ל בילינגסליי, המדריך של הקבוצה.
דניה רמירז – פליים, המאהבת לשעבר של ברייבסטון.
מאסי פורלאן – רנאלדו, בעלה של פליים.
בריאיון בדצמבר 2019, דוויין ג'ונסון אמר כי דמות נוספת מעולם ג'ומנג'י, הנבל ג'ארגן האכזר, תופיע בסרט המשך פוטנציאלי.
במרץ 2020, ג'ייק קסדן אישר כי סרט המשך נמצא בפיתוח.
קסדן אישר כי התוכניות הן לשמור על צוות השחקנים משני הסרטים הקודמים.
באפריל 2020, היוצר הודיע כי התסריט לסרט הבא נמצא בכתיבה.
האי ג'וּן הוא אי באיי דבנהאם, למול החוף המערבי של ארץ גראהם בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
האי נמצא בסמוך לאי אודרי, דרומית מערבית לו.
ריימיל קרא לאי על שמה של ג'וּן, בתו של פרנק דבנהאם, חבר הוועדה המייעצת של משלחת החקר הבריטית אל ארץ גרהאם.
ג'ומה אוריס עבדאללה (1933–2001) היה קצין צבא אוגנדי ושר ממשלה תחת הדיקטטורה של אידי אמין.
לאחר שברח מארצו במלחמת אוגנדה-טנזניה, הוא הפך למנהיג חזית הגדה המערבית של הנילוס (WNBF), קבוצת מורדים שפעלה באזור תת-הנילוס המערבי באוגנדה במהלך שנות התשעים.
ג'ומה אוריס עבדאללה נולד וגדל באוגנדה.
הוא רכש השכלה מינימלית בלבד, ובסופו של דבר התגייס לצבא אוגנדה.
לאחר ההפיכה הצבאית באוגנדה (1971) הפך לאלוף-משנה ולאחת הדמויות המובילות בממשלתו של אידי אמין.
לראשונה התמנה לשר חוץ ממלא מקום, ולשר החוץ הרשמי ב־25 במאי 1975. הוא נשאר בתפקיד זה עד 1978, ועד 1979 מונה לשר למשאבי בעלי חיים.
בתחילת 1979 ברח מאוגנדה לסודאן, מעט לפני נפילת ממשלת אמין במסגרת מלחמת אוגנדה–טנזניה, והצליח לקחת עמו 3,000 ראש בקר.
הוא הצטרף לכוחות המזוינים הסודאנים כשכיר חרב, והיה גם חבר בצבא הלאומי באוגנדה לשעבר, קבוצת מורדים פרו-אמין שנלחמה במלחמת בוש אוגנדה.
בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים ג'וזף קוני, מנהיג קבוצת המורדים הידועה כ"צבא ההתנגדות של האל" טען שהוא מוחזק ברוחו של ג'ומה אוריס.
נראה שהוא לא היה מודע לכך שאוריס עדיין חי, אך גילה זאת כשנפגש איתו בסופו של דבר.
אוריס הקים את צבא המורדים שלו - "חזית הגדה המערבית של הנילוס המערבי" (WNBF) - בשנת 1994. אף שצבא זה הוקם בזאיר בברכתו של מובוטו ססה סקו, הקבוצה נתמכה ברובה על ידי ממשלת סודאן, מכיוון שמשטרו של מובוטו כבר היה בירידה סופנית בנקודה זו.
ה-WNBF נלחם על פרישתו של אזור תת-הנילוס המערבי או על השבתו של אידי אמין כנשיא אוגנדה.
אוריס הצליח להשיג תמיכה בצפון אוגנדה על ידי ניצול המתחים האתניים והיעדר הזדמנויות הפיתוח באזור, והציע למתגייסים כסף בתמורה להצטרפות ל-WNBF בעודו מבצע התקוממות נגד ממשלת אוגנדה, אוריס ככל הנראה ביצע הפרות זכויות אדם על ידי זריעת מוקשים בניסיונות מארב.
הוא גם נלחם עם חסידיו במלחמת האזרחים הסודאנית השנייה, לצדה של ממשלת סודאן.
במארס 1997, ה-WNBF ובעלות בריתה ספגו תבוסה כבדה כאשר מורדים של ה-SPLA הדרום-סודאנים השמידו את בסיסיהם בזאיר ובסודאן, ואז ארבו לכוחותיהם הנסוגים.
אוריס נפצע קשה במהלך קרב זה, וה-WNBF נהרס כמעט לחלוטין.
מרבית לוחמי ה-WNBF, כולל סגן מפקד עבדולאף טיואה, נהרגו או נפלו בשבי.
אוריס ושרידי המיליציה שלו ברחו לאחר מכן לג'ובה.
מכאן ואילך, ה-WNBF הפסיק לתפקד ככוח לוחם.
בסוף 1999, סבל אוריס משבץ מוחי והיה מרותק למיטתו, מצבו החמיר בתחילת 2001, והוא מת בג'ובה או בח'רטום במרץ 2001. הופצו דיווחים קודמים שלפיהם נהרג בקרב עם כוחות ההגנה של עמי אוגנדה.
ג'ומנג'י הוא זיכיון סרטי הרפתקאות ופנטזיה, הכולל 4 סרטים.
היא נוצרה בידי הסופר כריס ון אלסברג שכתב את הספר ג'ומנג'י, בו שני ילדים מתחילים לשחק במשחק לוח מיוחד במהלכו הם נאלצים להתמודד עם בעלי חיים וסכנות רבות היוצאות מתוך הלוח כתוצאה ממשחקם עד לסיום המשחק וצעיקת המילה "ג'ומנג'י" - מילה משפת הזולו שפירושה: "תופעות רבות".
ג'ומנג'י - ספר מ-1981 של כריס ון אלסברג בו שני נערים, פטר וג'ודי מתחילים לשחק במשחק לוח ובמהלכו יוצאים חיות וסכנות רבות מהמשחק.
המשחק נגמר רק כשהם מגיעים לשלב האחרון בו וצועקים את המילה "ג'ומנג'י", הגורמת לכל האירועים לחזור ללוח ולהחזיר את ההיסטוריה.
זאת'ורה - ספר מ-2002 של ון אלסברג, בו שכניהם של פטר וג'ודי, דני ווולטר מוצאים משחק דומה לג'ומנג'י.
לעומת זאת הם מוצאים משחק דומה בשם "זאת'ורה" העובד לפי אותם כללים אך פועל בחלל החיצון וגם הוא כולל מגוון של סכנות.
ג'ומנג'י - סרט שיצא ב-15 בדצמבר 1995 בבימויו של ג'ו ג'ונסטון ובכיכובם של רובין ויליאמס, בוני האנט, קירסטן דנסט, בראדלי פירס וג'ונתן הייד.
עלילת הסרט מבוססת על הספר הראשון מ-1981.
זאת'ורה - סרט שיצא ב-11 בנובמבר 2005 בבימויו של ג'ון פאברו ובכיכובם של ג'וש האצ'רסון, ג'ונה בובו, דקס שפרד, קריסטן סטיוארט וטים רובינס.
עלילת הסרט מבוססת על הספר מ-2002.
ג'ומנג'י: שורדים בג'ונגל - סרט שיצא ב-20 בדצמבר 2017 בבימויו של ג'ייק קסדן ובכיכובם של דוויין ג'ונסון, ג'ק בלאק, קווין הארט, קארן גילאן, ניק ג'ונאס ובובי קנאבלי.
ארבעה נערים שנשלחים לריתוק בבית הספר נשאבים לתוך משחק מחשב מסוכן ונאלצים לצלוח את המשימות שבו כדי לשוב לחייהם.
ג'ומנג'י: השלב הבא - סרט שיצא ב-13 בדצמבר 2019 בבימויו של ג'ייק קסדן ובכיכובם של דוויין ג'ונסון, ג'ק בלאק, קווין הארט, קארן גילאן, ניק ג'ונאס, אקוופינה, דני גלובר, דני דה ויטו ורורי מק'קאן.
עלילת הסרט ממשיכה את הסרט מ-2017 ובה הנערים שהיו בתוך המשחק נאלצים לחזור אליו, תוך שמופיעות סכנות חדשות.
יוצרי הסדרה הודיעו שעתיד לצאת סרט נוסף ב-2026 בשם Untitled Jumanji: The Next Level sequel
ג'ומנג'י - סדרת אנימציה ששודרה בין 1996 ל-1999, לשלוש עונות בהשראת הסרט הראשון.
הסדרה דובבה בין השאר בידי ביל פייגרברייק, דבי דריברי ואשלי ג'ונסון.
ג'ון "הוט רוד" ויליאמס היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1986–2000. ממוצעיו הכוללים לאורך 13 עונותיו בליגה הם 11.0 נקודות, 6.8 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-1.6 חסימות למשחק.
ויליאמס נולד בעיר סורנטו שבלואיזיאנה, ובשנת 1981 החל ללמוד באוניברסיטת טוליין אשר בניו אורלינס הסמוכה.
ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים כוללים של 16.0 נקודות ו-7.0 ריבאונדים למשחק, ובעת סיום לימודיו בשנת 1985 ניצב במקום השני בתולדות קלעי הקבוצה, עם 1,841 נקודות בסך הכול.
בסיום עונת 1983/1984 זכה בתואר שחקן העונה של מחוז Metro.
במרץ 1985 נעצר ויליאמס בשל חשד להטיית משחקים; על פי ההאשמות, קיבל כ-8,500 דולר בתמורה להטיית התוצאות בשלושה משחקים שונים של קבוצתו.
ביוני 1986 זוּכּה ויליאמס מכל חמש ההאשמות נגדו.
בדראפט ה-NBA 1985 נבחר ויליאמס בבחירה ה-45, על ידי קליבלנד קאבלירס.
בשל החשדות נגדו בפרשת הטיית המשחקים ובטרם זוכה מהם, לא הורשה לחתום על חוזה ב-NBA.
לכן שיחק בעונת 1985/1986 בקבוצות "רוד איילנד גאלס" ו"סטייטן איילנד סטאליונס" מליגת ה-USBL.
בעונת הרוקי שלו ב-NBA עם קליבלנד, , הצטיין עם ממוצעים של 14.6 נקודות, 7.9 ריבאונדים ו-2.1 חסימות למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, לצד חבריו לקבוצה רון הרפר ובראד דוהרטי.
כחלק משלד הקבוצה הצעיר, אשר כלל גם את הרפר, דוהרטי, מארק פרייס ולארי נאנס, הוביל את הקאבלירס ל-7 העפלות לפלייאוף ה-NBA ב-8 העונות הבאות, כולל העפלה לגמר האזור המזרחי בעונת .
לאורך פלייאוף 1992 הרשים ויליאמס עם ממוצעים של 15.0 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק כשחקן ספסל, אולם קבוצתו הפסידה מול שיקגו בולס בגמר המזרח, בתוצאה 2–4. לאורך 9 עונותיו בקליבלנד פתח בכמחצית מהמשחקים בהם שותף, ותרם 12.9 נקודות ו-7.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעת עזיבתו את הקבוצה בשנת 1985 הוביל את שחקני המועדון בסך חסימות (1,200), וכן ניצב במקום השני בתולדותיה בריבאונדים (4,669) ובמקום החמישי בנקודות (8,504).
באוקטובר 1995 הועבר בטרייד לפיניקס סאנס, בתמורה לדן מארלי, אנטוניו לאנג ובחירת דראפט עתידית.
ב-3 עונותיו בפיניקס הציג יכולת מאכזבת, עם 6.2 נקודות למשחק, ובכל שלוש העונות הודחה הקבוצה מהפלייאוף כבר בסיבוב הראשון.
בשנים 1998–2000 שותף ב-25 משחקים בסך הכול כשחקן דאלאס מאבריקס, ובקיץ 2000 פרש ממשחק, בשל פציעה בגבו.
באפריל 2014 אובחן ויליאמס כחולה בסרטן המעי הגס, וב-11 בדצמבר 2015 נפטר בבאטון רוז', לואיזיאנה, בגיל 53.
ג'ון אוטו מארש הבן היה פוליטיקאי אמריקאי ומרצה שלא מן המניין בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' מייסון.
הוא כיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית בין השנים 1981–1989 וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם וירג'יניה בין השנים 1963–1971.
ג'ון מארש נולד בווינצ'סטר, וירג'יניה.
הוא למד בבית הספר התיכון של הריסונבורג.
ב-1944 הוא התגייס לצבא ארצות הברית ובמלחמת העולם השנייה הוא נבחר להכשרה בבית הספר למועמדים לקציני חיל רגלים וסיים אותה כלוטננט משנה בנובמבר 1945 והוצב בצבא הכיבוש בגרמניה, בו הוא שירת בשנים 1946–1947. לאחר מכן ועד 1951 הוא שירת בכוחות המילואים של הצבא.
ב-1951 סיים מארש את לימודיו באוניברסיטת וושינגטון ולי, שם הוא היה חבר באחוות פי-קאפא-פסי.
באותה שנה הוא נכנס למשמר הלאומי בווירג'יניה וב-1964 הוא סיים את בית הספר לצניחה צבאית.
ב-1976 הוא פרש מהצבא בדרגת לוטננט קולונל.
במקביל, ב-1952 התקבל מארש ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה והחל לעסוק בעריכת דין בסטרסבורג, וירג'יניה, שם הוא שימש כשופט עירוני.
בין השנים 1954–1952 הוא שימש כתובע העירוני של ניו מרקט.
בין השנים 1963–1971 כיהן מארש כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית כנציג המחוז השביעי של וירג'יניה מטעם המפלגה הדמוקרטית.
בתקופת כהונתו הוא השתתף בלחימה במלחמת וייטנאם למשך חודש מבלי לגלות לחבריו לנשק שהוא חבר הקונגרס.
מארש היה הדמוקרט האחרון שייצג את מחוז הבחירה הזה, שהשתרע מווינצ'סטר ועד מנסס ומשארלוטסוויל ועד פרדריקסבורג.
מחוז זה, שהיה מחוז הבית של הסנאטורים הארי פ.
בירד הבן, התרחק משורשיו הדרומיים הדמוקרטים למשך זמן מסוים.
תושבי המחוז התפצלו בהצבעתם מאז שנות ה-30, אף על פי שהמחוז המשיך לבחור בדמוקרטים שמרנים כמו מארש.
עם סיום כהונתו של מארש כנציג המחוז, נבחר במקומו הרפובליקני, חבר הסנאט של וירג'יניה, ג'.
קנת רובינסון, שייצג את רובו של מערב המחוז, והייצוג של המחוז על ידי הרפובליקנים המשיך ברציפות עד 1993.
ב-1973 מונה מארש כסגן מזכיר ההגנה.
בינואר 1974 הוא מונה כיועץ לביטחון לאומי לסגן הנשיא ג'רלד פורד.
כאשר היה פורד לנשיא, התמנה מארש כיועץ לנשיא ברמת חבר הקבינט.
הוא נחשב לאחד מהיועצים הבכירים של הנשיא פורד לצדם של הנרי קיסינג'ר, דונלד ראמספלד ופיליפ ו.
בין השנים 1981–1989 כיהן מארש כמזכיר הצבא של ארצות הברית בממשלו של הנשיא רונלד רייגן.
הוא ניהל את הבנייה מחדש של צבא ארצות הברית באמצעות הגדלת תקציבו ב-30%.
הוא תמך בהרחבתם של הכוחות המיוחדים בעקבות מבצע טופר העיט ב-1979.
מארש היה מעורב בשכנוע הקונגרס לתמוך בהצבתם של טילי פרשינג 2 בגרמניה.
צעד זה מוזכר בדרך כלל כסיבה העיקרית להסכמתה של ברית המועצות להסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני.
כשסיים מארש את כהונתו לאחר שמונה שנים ושישה חודשים הייתה זו תקופת הכהונה הארוכה ביותר מכל אלו של מזכירי הצבא.
על תקופה זו הוא אמר, "לא הפכתי למזכיר הצבא כדי להיות רככוכי וחצי ביישן שמתנצל על תפקודו של צבא ארצות הברית בווייטנאם, שכן לא היה צורך בשום התנצלות".
לאחר פרישתו מתפקיד מזכיר הצבא נבחר מארש לשמש כיושב ראש המועצה למדיניות כוחות המילואים, תפקיד בו הוא שימש עד 1994. בהמשך הוא שימש כיושב הראש וכמנהל הכללי בפועל של נובקס, חברת תרופות, ובסופו של דבר הוא היה חבר בדירקטוריון שלה.
מארש היה איש סודו של דיק צ'ייני כאשר הוא היה סגן הנשיא.
בין השנים 1998–1999 שימש מארש כפרופסור אורח במכון הצבאי של וירג'יניה ולאחר מכן ועד שנת 2000 כמרצה שלא מן המניין למשפטים בקולג' ויליאם ומרי.
בעת מותו בשנת 2019 הוא לימד קורס בנושא טכנולוגיה, טרור וחוקי הביטחון הלאומי באוניברסיטת ג'ורג' מייסון.
ב-2007, כאשר הפך מצב המאושפזים במרכז הרפואי של הצבא על שם וולטר ריד למקור לדאגה ברמה לאומית, מונו מארש ומזכיר הצבא לשעבר טוגו וסט על ידי מזכיר ההגנה רוברט גייטס כצוות בדיקה עצמאי שיחקור את הכשלים הרפואיים והניהוליים שם.
בין ההמלצות הרבות שלהם הייתה ההמלצה לסגור את המחלקה לקשישים ולהעביר שירותים רפואיים מסוימים למה שהיה אז המרכז הרפואי הלאומי של הצי בבת'סדה, מרילנד.
מארש גם היה חבר בארגון "מרקל" לטכנולוגיה, רפואה וביטחון.
מארש התגורר עם רעייתו בעיר הולדתו, וינצ'סטר.
ג'ון מארש נפטר בעיירה ראפין, וירג'יניה, ב-4 בפברואר 2019 בגיל 92, מסיבוכים של אי-ספיקת לב.
בנו של מארש, ג'ון "רוב" אוטו מארש השלישי, התגייס לצבא ארצות הברית ב-1974 והשתחרר ב-1996 בדרגת מייג'ור.
הוא נודע כמי ששימש כחובש במהלך קרב מוגדישו ב-1993. הוא ורב-סמל דון הצ'ינסון ניסו להציל את הפצוע האנוש רב-סמל ראשון טימותי "גריץ" מרטין.
רוב מארש נפצע קשה ממתקפת מרגמות ב-6 באוקטובר שבה נהרג רב-סמל מאט ריירסון.
רוב מארש עוטר בלגיון ההצטיינות, בכוכב הארד, בלב הארגמן, במדליית השירות הביטחוני הראויה לשבח ובמדליית השירות הראוי לשבח.
כיום הוא עובד כרופא במידלברוק, וירג'יניה.
ג'ון-מייקל ויליאם אקר הוא שחקן אמריקאי.
אקר שיחק בסדרות אמריקאיות ומקסיקניות רבות ומוכר לצופים מהסדרות "נרקוס" ו"מלכת הדרום".
אקר נולד בסן מרקוס, טקסס בארצות הברית, לאם אמריקאית ולשחקן הברזילאי גיא אקר.
הוא גדל בטקסס ושם קיבל תואר ראשון בלימודי ביולוגיה בתחום הגנטיקה מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
לאחר מכן, עבר למקסיקו סיטי כדי לפצוח בקריירת משחק.
את הקריירה שלו החל באמריקה הלטינית עד ל-2014, אז חזר לארצות הברית כדי לעבוד בתעשיית הקולנוע האמריקאית.
שנה סרט תפקיד הערות 2014קנטיפלס מרלון ברנדוTBABlowin' Smokeג'ימיBenny's Lamentבני הארלו
שנה סדרה תפקיד הערות 2010 Niña de mi corazón אל מודרה 2011 El Equipoמייק 2 פרקים כוחו של גורלקרופייר פרק: "Vuelve a caer" Popland!
ארי מוראלס תפקיד ראשי; 70 פרקים 2012–2013 לב אמיץ פבלו פרלטה תפקיד ראשי; 131 פרקים 2013 אחת שיודעת: אקפולקו ניקולאס "ניקו" דה לה וגה תפקיד ראשי; 26 פרקים 2015 המפענחת: פשעים חמורים ג'ייק פרק: "Blackout" 2015–2016 נרקוס האריה 4 פרקים 2016–2019 מלכת הדרום אל ג'ירו תפקיד ראשי (עונות 1-3)
ג'ומאנה מנאע (נולדה ב-1987) היא אמנית פלסטינית, ילידת ארצות הברית, העובדת בעיקר במדיום של פיסול ובווידאו.
מנאע היא אמנית חוקרת המשלבת בעבודתה היסטוריה, אתנוגרפיה, קולנוע דוקומנטרי ואקטיביזם.
ג'ומאנה מנאע נולדה בשנת 1987 בפרינסטון ניו ג'רזי, ארצות הברית למשפחה פלסטינית ממג'ד אל-כרום.
מנאע למדה באקדמיה לאמנות בצלאל, ועשתה תואר ראשון באמנות יפה (BFA) באקדמיה הלאומית לאמנויות באוסלו, נורווגיה ותואר שני באסתטיקה ופוליטיקה ממכון קליפורניה לאמנויות בלוס אנג'לס.
הציגה מספר תערוכות יחיד בגלריות ומוזיאונים.
עבודותיה הוצגו בביתן המדינות הנורדיות בביאנלה ה-57 בוונציה בשנת 2017, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בווינה, אוסטריה, ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
עבודותיה של מנאע בוחנות את הדרכים בהן כוחות חברתיים, פוליטיים ובין אישיים נקשרים דרך יחסים.
היא מתרכזת בגוף האנושי וביחסו לנרטיבים של לאומיות והיסטוריה של המקום והדרך בה ניתן לספר את ההיסטוריה מחדש.
הסרט חוקר מסורות מוזיקליות שונות של מגוון קהילות שונות החיות בירושלים ובסביבתה וקושר אותן לסדרת תוכניות הרדיו שערך האתנו-מוזיקולוג היהודי-גרמני רוברט לכמן לרדיו פלסטין בשנות השלושים.
דרך ההקלטות בוחנת מאנע איך מוצגות זהות ומורשת בפניה המרובים של פלסטין.
ב-2016 הציגה מאנע בביאנלה השישית של מרקש, מרוקו את תערוכת הפיסול "The Contractor's Heel".
העבודה הוצגה בארמון אל-באדי .
מאנע השתמשה בהיסטוריה של הארמון ובמצבו כיום כנקודת בסיס להמשך מחקרה על בנייתם של מיתוסים.
בשנת 2017 הציגה מאנע את עבודתה "The Post Hebarium".
התערוכה מבוססת על גליונות עשבייה של האוניברסיטה האמריקאית בביירות אשר הכיל את המגוון הביולוגי של סוריה, פלסטין וסיני החל מסוף המאה ה-19. מחקרה של מאנע מאיר את ההשלכות ההיסטוריות והעכשוויות של שימור ואחסון, ונע בין דמיונות דתיים אי-רציונליים כביכול ובין מאמצים בוטניים, רציונליים למראית עין.
עבודת הווידאו "Wild relatives" משנת 2018 עוקבת אחר המסע שעברו זרעים מקומיים מחלב, סוריה, אל כספת הזרעים הגלובלית של סבאלברד וחזרה ללבנון בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, הפעם הראשונה והאחרונה עד כה, בה נמשכו זרעים מההפקדה.
בעבודה זו בוחנת מאנע את יחסי הכוחות המשפיעים על האספקטים האנושיים בחיים והמתח שבין המדינה לפרט, בין תעשייה מכנית וגידול אורגני ידני ומתעכבת על נושאים כהשתנות אקלימית וגיוון ביולוגי.
באותה השנה (2018) הציגה מאנע את "A Small Big Thing" תערוכה מוזיאלית במוזיאון הני אונסטד בנורווגיה, התערוכה הציגה מחשבות על פרקטיקות ארכיבאיות וסיווג של צמחים ולוותה בקטלוג בהוצאת שטרנברג.
2005–2006 המחלקה לאמנות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים.
2006–2009 - B.A, האקדמיה הלאומית לאמנויות, אוסלו, נורווגיה
2010–2011 - M.A, אסתטיקה ופוליטיקה, CalArts, לוס אנג'לס, ארצות הברית.
בעקבות זכייתה בפרס סאנדפיורד עבור האינסטליישן Walk Like a Vase
2018 - Adrenarchy, SALTS, בזל, שווייץ באוצרות סמואל לאונברגר
2020 - The Island Club, לימסול, קפריסין.
ג'ון אדוארד סונונו הוא פוליטיקאי אמריקאי שייצג את מדינת ניו המפשייר בקונגרס של ארצות הברית, תחילה בבית הנבחרים (2003-1997) ולאחר מכן בסנאט (2009-2003).
הוא האמריקאי הראשון ממוצא סלוודורי שנבחר לקוגרס האמריקאי.
סונונו היה החבר הצעיר ביותר בסנאט במשך כל כהונתו בת שש השנים.
הוא בנו של מושל ניו המפשייר וראש סגל הבית הלבן לשעבר, ג'ון ה.
בנובמבר 2008 הפסיד סונונו בבחירות לתקופת כהונה שנייה, והודח בידי המושלת לשעבר ג'ין שאהין.
אחיו הצעיר, כריס סנונו, הוא מושל ניו המפשייר מאז ינואר 2017.
סונונו, לו שמונה אחים, נולד בבוסטון בירת מסצ'וסטס, בנם של ננסי (לבית הייז) וג'ון ה.
סונונו, שכיהן בעבר כמושל ניו המפשייר וראש סגל הבית הלבן במהלך נשיאותו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
אבות-אבותיו של אביו היגרו לארצות הברית מהמזרח התיכון בראשית המאה העשרים, בעוד שסבתו מצד אביו הייתה סלוודורית שנולדה למשפחה יוונית-אורתודוקסית של לבנונים אשר התיישבו באמריקה המרכזית בתחילת המאה ה-20. מוצא סבו מצד אביו הוא מהקהילות הלבנוניות והפלסטיניות שהשתייכו לכנסייה היוונית-אורתודוקסית בירושלים.
חרף הגירת המשפחה מירושלים, חלק מבני המשפחה נותרו בביירות, בירת לבנון דהיום.
אביו, ג'ון, נולד בהוואנה שבקובה.
סבו מצד אביו, שנקרא גם הוא ג'ון, נולד בארצות הברית, ורוב שני הדורות האחרונים של משפחת סונונו נולד אף הוא בארצות הברית.
אבותיה של אמו כוללים מהגרים מאירלנד, וכן מסקוטלנד ואנגליה.
בשנת 1986 ובשנה העוקבת השלים סונונו לימודי תואר ראשון ותואר שני (בהתאמה) מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
הוא בעל תואר שני נוסף במנהל עסקים מאוניברסיטת הרווארד, אותו קיבל ב-1991. מהשלים את לימודיו הגבוהים עבד בתעשיית ההייטק, בעת ובעונה אחת בחברה של דין קיימן וכיועץ ניהולי עבור PRTM, חברה בת של פרייס ווטרהאוס קופרס.
ב-9 ביולי 1988 נישא סונונו לקת'רין הלוראן, ולהם שלושה ילדים.
בבחירות 1996, חבר הקונגרס הרפובליקני ביל זליף, החליט להתמודד על תפקיד מושל ניו המפשייר, ובכך נותר מחוז הקונגרס הראשון של ניו המפשייר ללא ייצוג בבית הנבחרים של ארצות הברית.
סונונו נבחר למועמד המפלגה הרפובליקנית, וביום הבחירות הכלליות גבר בקושי על ג'ו קיף, מועמד המפלגה הדמוקרטית.
בבחירות 1998 נבחר מחדש לתקופת כהונה שנייה עם 67% מקולות הבוחרים.
כעבור שתניים, ב-2000, נבחר סונונו לתקופת כהונה שלישית כשגבר על מרתה פולר קלארק עם 53% מקולות הבוחרים.
בשנת 1999, "הקואליציה הנוצרית של ניו המפשייר" העניקה עיטורים לשני נציגי ניו המפשייר בבית הנבחרים, סונונו וצ'ארלס באס, על תמיכתם בעמדות מסורתיות, תוך הוקרה על הצבעתם בעד הדחת הנשיא ביל קלינטון מתפקידו.
ב-8 בנובמבר 2000, העיתון "בוסטון גלוב" סיקר את ניצחונו של סונונו את המועמדת הדמוקרטית מרת'ה פולר קלארק, וציין כי לסונונו היה את "אחד מדפוסי ההצבעה השמרניים ביותר בבית הנבחרים" – תמיכה בתנועות נגד הפלות והתנגדות להגדלת שכר מינימום תוך העדפת תלושי חינוך וקידום עונש מוות.
הוא זכה לדירוג בן 100% מ"המועצה לאזרחים נגד בזבוז ממשלתית".
כמו כן, הוענק לו "פרס רוח היזמות" על ידי לשכת המסחר של ארצות הברית, "פרס שומר העסקים הקטנים" מאת הפדרציה הלאומית של עסקים עצמאיים, ו"פרס ידיד משלם המיסים" מ"אמריקאים עבור רפורמת מס".
סונונו כיהן בוועדת ההקצבות ובוועדת התקציב של בית הנבחרים.
בבחירות 2002 התמודד סונונו על אחד משני מושביה של ניו המפשייר בסנאט של ארצות הברית.
בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, גבר סונונו על הסנאטור המכהן בוב סמית' עם 54% מקולות הבוחרים, לעומת 45 האחוזים שגרף סמית'.
ביום הבחירות הכלליות ניצב בפני ג'ין שאהין, מושלת ניו המפשייר ומועמדת המפלגה הדמוקרטית, שגרפה 46% מהקולות והפסידה לסונונו, שקיבל 51%.
בטוהר הבחירות דבק רבב מצד חברים אחדים במפלגה הרפובליקנית המדינתית ששכרו חברת טלמרקטינג שהקימה מוקד טלפוני לשיבוש קמפיין ההמרצה של מטה הבחירות הדמוקרטי, תוך שיבוש קווי הטלפון של הדמוקרטים.
לפי העיתון "וושינגטון פוסט", סונונו הצביע עם עמדת המפלגה הרפובליקנית ב-84% מהמקרים.
הוא התנגד נחרצות למתן חנינה עבור מהגרים בלתי-חוקיים, והצביע נגד הצעת חוק ההגירה מקיין–קנדי ביולי 2007. סונונו קרא להקשחת האסדרה הפדרלית על חברות הפועלות בחסות ממשלתית מכוח פאני מאי ופרדי מאק, וביחד עם הסנאטור טים ג'ונסון הגיש הצעה לארגון-מחדש דרמטי של הרגולציה בענף הביטוח.
בינואר 2007 פעל לאיסור קבוע למיסוי חיבורי אינטרנט ומכירות מקוונות.
המוסד הבלתי-מפגלתי "National Journal" העניק לסונונו בשנת 2008 דירוג המורכב מ-65.8 אחוזי שמרנות ו-34 אחוזי ליברליזם.
הוא נימק קריאתו זו בניהולו הכושל של גונזאלס את מחלקת המשפטים של ארצות הברית ובחוסר האמון של הסנאטורים הרפובליקנים בגונזאלס.
בשנת 2007, סונונו היה השותף הרפובליקני המוביל של "חוק תכנון אוויר נקי", אשר ביקש לטפל באיכות האוויר ושינויי האקלים באמצעות קביעת לוח זמנים להפחתת פליטות מזיקות מתחנות כוח – גופרית דו-חמצנית ותחמוצות חנקן בפרט – כמו גם דרך הפחתת פליטת פחמן דו-חמצני בידי מערכת סחר בפליטות (Emissions trading).
החקיקה, שמעולם לא מוסדה, התייחסה גם לזיהום הכספית, וקראה להפחית 90% בפליטות הכימיקל עד 2015. סונונו הוסיף לתמוך בחוק הגירוי הדו-מפלגתי לאנרגיה נקייה משנת 2008, המספק תמריצי מס לפיתוח מקורות אנרגיה נקיים ומתחדשים.
בשנת 2006 תמך סונונו ב"חוק אזור הטבע הבראשיתי של ניו אינגלנד", שהגדיר עשרות אלפי דונמים של אדמה כיערות מוגנים פדרלית.
בהתמודדות חזורת, שאהין ניצחה את סונונו בבחירות 2008, אחרי שגרף 45% מהקולות.
היא זכתה בכל מחוזות ניו המפשייר פרט למחוזות קרול, בלקנאפ ורוקינגהאם.
במבקיל התקיימו הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, והמועמד הרפובליקני לנשיאות ג'ון מקיין גרף גם הוא 45% מקולות הבוחרים בניו המפשייר, אך הפסיד למועמד הדמוקרטי ברק אובמה.
זכייתה של שאהין גדעה שליטה בת שלושים שנה במושב זה של ניו המפשייר בסנאט, וכהונתו של סונונו תמה ב-3 בינואר 2009.
בהווה, סונונו יושב במועצת המנהלים של התאגיד "ConvergEx Holdings", חברת אחזקות של BNY ConvergEx Group – שלוחה של בנק אוף ניו יורק מלון – המחזיקה ב-33.8% ממניות BNY ConvergEx Group.
ב-7 ביולי 2010, החברה "Akin Gump Strauss Hauer & Feld LLP" הודיעה כי סונונו חובר אליה כ"יועץ מדיניות בכיר".
חברה זו היא אחת ממשרדי עורכי הדין וחברות השדלנות הגדולים ביותר בוושינגטון הבירה.
סונונו מונה בידי מנהיג הרפובליקנים בסנאט מיץ' מקונל כחבר בפאנל הפיקוח של הקונגרס על קרנות התוכנית לסיוע בנכסים בעייתיים, שמטרתה להעריך כיצד פועלת תוכנית TARP, תוך סיוע לקונגרס לקבוע אם להמשיך להזרים הון למגזר הפיננסי.
סונונו היא כותב קבוע בבוסטון גלוב.
לפני בחירות 2014 הועלו השערות רבות בדבר התמודדות שלישית בינו לבין שאהין.
אך באפריל 2013 הכריז כי יישאר מחוץ לפוליטיקה של ארצות הברית.
קולונל ג'ון "חניבעל" סמית' הוא דמות בדיונית ואחד מתוך ארבעה פרוטגוניסטים מתוך סדרת הפעולה והרפתקאות הומוריסטית אמריקאית "צוות לעניין", שגולמה בידי ג'ורג' פפארד.
הדמות יועדה במקור לג'יימס קובורן, אך לבסוף ניתנה לפפארד.
דמותו של חניבעל, שהתבססה באופן מסוים על קצין הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית לשעבר בו גריץ, הופיעה ב"צוות לעניין" מתחילת הסדרה בשנת 1983 ועד לסופה בשנת 1987. בעיבוד הקולנועי לסדרה משנת 2010, גולם חניבעל בידי ליאם ניסן.
המשפט שעימו חניבעל מזוהה יותר מכל "אני אוהב את זה כשתוכנית מצליחה" נכלל ברשימת "100 הציטוטים והמשפטים הגדולים בטלוויזיה" של ערוץ TV Land משנת 2006.
צוות לעניין היא קבוצת חיילים לשעבר מהכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, אשר לקראת סוף שירותם נעצרו בגין פשע שלא ביצעו, אולם הם הצליחו להימלט מהמשטרה הצבאית.
כנמלטים, הם התפרנסו כשכירי חרב, תוך שימוש בכישורים הצבאיים שלהם, על מנת להילחם בדיכוי או באי צדק.
חניבעל, ביחד עם סמל בי.
איי בראקוס, סגן טמפלטון (פייס) פק וקפטן ה.מ מרדוק הרכיבו את "צוות לעניין".
בפרק הפיילוט "קרוסלה מקסיקנית", תואר חניבעל בידי כתב עמית של איימי אלן באופן הבא: "המנהיג של צוות לעניין הוא ג'ון סמית', אך כולם מכנים אותו "חניבעל".
יש לו סגנון מאוד לא שגרתי." סמית' לקח כינוי זה מהמצביא והמדינאי והאסטרטג המפורסם חניבעל.
פריטים שונים של ספרות הקשורה לסדרה העירו שכמו שחניבעל המקורי הוביל את הפילים מעל האלפים, חניבעל מן הצוות הוביל את אנשיו מעל חומת פורט בראג לאחר שנעצרו בטעות.
הוא נבדל בהתנהגותו הבלתי ניתנת לחיזוי גם כאשר נמצא בסכנה, עישון הסיגר התמידי שלו, לבישת כפפות העור השחורות, והתחפושות הרבות שלו.
הוא טקטיקן ואמן (אף על פי שתוכניותיו מתבררות רק לעיתים רחוקות כפי שהן אמורות להיות; כשנשאלה אם היא חשבה שזה הולך לעבוד, איימי אלן סיכמה זאת באומרה "התוכניות של חניבעל אף פעם לא עובדות כמו שצריך.
הן פשוט עובדות"), ונראה שיש לו תוכנית לחלץ את הצוות מכל מצב אליו הם נקלעים.
המשפט האהוב על חניבעל הוא "אני אוהב את זה כשתוכנית מצליחה" ("I love it when a plan comes Together"), ולעיתים קרובות נשמע חניבעל כשהוא מעיר "נחמד" (!Nice) לאחר שחלק מהתוכנית שלו הצליח - לפעמים עם תוצאות הרסניות או נפיצות.
הוא לחם הן במלחמת קוריאה והן במלחמת וייטנאם, ושירת בקבוצת הכוחות המיוחדים החמישית בווייטנאם, וקיבל את מדליית הכבוד (ארצות הברית).
בארבע העונות הראשונות של הסדרה, הוא נודע כבעל דרגת לוטננט קולונל, אם כי בהתאם לנוהג של צבא ארצות הברית, הוא מכונה לרוב פשוט "קולונל".
איי), נראה שהוא באמת נהנה מכל אתגר שהצוות נקלע אליו.
הוא נודע הן על ידי בעלי ברית והן על ידי אויביו כקר רוח וחכם במיוחד.
לעיתים רחוקות קורה שהוא אינו מסוגל לחייך לנוכח מצוקה בה הוא נמצא.
בדרך כלל הוא מדליק סיגר כשהוא צריך לחשוב לעיתים קרובות על הגיית תוכנית, או בלהט של רגע מסוכן או מרגש מבחינתו.
הוא גם נראה לעיתים קרובות לובש את הכפפות שלו כאשר הוא חש שהפעולה עומדת להסלים (כגון מאבק ומכות מול אויבי הצוות).
כאשר נלכד על ידי אויביהם של הצוות, הוא יעיר הערות סתמיות או סרקסטיות.
יש לו גם שלל אמרות, במיוחד עבור אויבי הצוות לאחר שהביס אותם.
יש לו גם מספר כישורים רפואיים שרכש כשהיה בווייטנאם.
הוא מגדיר עצמו כ"אמן תחפושות", אם כי המיומנות שלו לא טמונה כל כך במידת התחפושת שלו, אלא ביכולתו לקחת כל תפקיד ולשכנע אחרים באמיתותו.
רוב הפרקים מתחילים בכך שהלקוחות המבקשים לשכור את הצוות מכירים קודם לכן את אחת מן הזהויות של חניבעל.
הוא משתמש בתחפושותיו השונות כדי לסנן את כל הלקוחות הפוטנציאליים של צוות לעניין, וזאת על מנת לוודא שהם לא שתולים של הצבא.
הלקוחות גם מתבקשים לעקוב אחרי הוראותיו של "מר לי", בעלים של מכבסה סינית אשר אומר להם היכן לפגוש את הצוות.
חניבעל הוא גם שחקן שאפתן, שמגלם מפלצות בסרטי אימה דלי תקציב (בהיותו נמלט, הוא יכול לבחור רק תפקידים שבהם לא ניתן לראות את פניו).
תפקידיו הרבים כוללים את "Gatorella", "Killgator", והדמות המפורסמת ביותר - "The Aquamaniac".
ד"ר מאגי סאליבן (עונה 1, פרק 6 "Black Day at Bad Rock") – ברגע לא אופייני בסדרה, חניבעל הוא זה שמסוגל לפתות את הדמות הנשית הראשית של הפרק ולא פייס כפי שקורה בדרך כלל בפרקי הסדרה.
דמותה של ד"ר מגי סאליבן חוזרת גם בעונה 2, פרק 21 ("Deadly Maneuvers"), שם נראה כי חניבעל וד"ר סאליבן עדיין דואגים זה לזו.
אן (אנני) סנדרס (עונה 3, פרק 4 !Fire) – הצוות נשכר על ידי כבאית בשם אנני סנדרס (השחקנית סטפני קריימר) שמסוגלת לאתגר את חניבעל.
המתח המיני בין השניים ניכר לאורך כל הפרק, והם גם מתנשקים בסופו.
דמותה לא שבה לפרקים נוספים.
מר לי (Mr Lee) – הבעלים של מכבסה סינית, שלעיתים קרובות עושה שימוש בפתגמים סיניים קלישאתיים ובעל מצב רוח בלתי צפוי.
מר לי נראה על המסך רק בפרק הראשון (קרוסלה מקסיקנית) אם כי צילום של חניבעל בדמותו של מר לי משמש כחלק מרצף הקרדיטים של העונה הראשונה.
עם זאת, הכינוי "מר לי" לעיתים קרובות ננקב לאורך הסדרה על ידי לקוחות ועל ידי הצוות עצמו, אם כי דוגמאות אלו נטו להיעלם לאחר שתי העונות הראשונות.
בדרך כלל "מר לי" הוא הראשון שמסקר ופוגש את הלקוחות הפוטנציאליים המבקשים לשכור את שירותיו של הצוות, ואז מפנה אותם למקום נוסף כדי לפגוש איש קשר שני מטעם הצוות.
בסרט משנת 2010 מגולם חניבעל בידי ליאם ניסן.
חניבעל מתואר כדמות שאף על פי שעדיין מבריקה מבחינה טקטית ומסוגלת ליצור תוכניות, היא לא ממש בלתי ניתנת להפלה כמו עמיתו בסדרת הטלוויזיה.
למעשה, בשל אופי הבגידה של העלילה (לגבי "הפשע שהם לא ביצעו"), חניבעל מוצג לעיתים קרובות ככועס ואינטנסיבי.
גם עישון הסיגר נשמר על כנו.
למרות היותו של ליאם ניסן מעשן לשעבר, הוא שמר בצד את העדפותיו האישיות לתפקיד.
חניבעל מפגין יכולות מנהיגות ניכרות, ומנסה לקחת על עצמו את מלוא האשמה של צוות לעניין בפשע שביצעו לכאורה, ומוציא אותם מהכלא כשהם דוחים אותו.
עם זאת, הוא נסוג לאחור ונותן לפייס לפנים לתכנן את המשימה הסופית, החלטה ש-b.a מתחרט עליה.
בסרט, חניבעל הוא קולונל מן המניין, שירת גם בגדוד הסיירים ה-75 של הצבא וגם בקבוצת הכוחות המיוחדים ה-7. בניגוד לסדרת הטלוויזיה, חניבעל אינו מקבל מדליית כבוד, וכמו פייס, מרדוק ובי.
איי יש לו קעקוע של יחידת הריינג'רס (על זרועו השמאלית).
ג'ון אדוארד ג'ונס השלישי הוא הנשיא ה-30 של קולג' דיקינסון ושופט מחוזי לשעבר של ארצות הברית בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז התיכון של פנסילבניה.
הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו בתיק קיצמילר נגד מחוז בית הספר של אזור דובר, שבו פסק שהוראה של תכנון תבוני בשיעורי מדעים בבתי ספר ציבוריים היא בלתי חוקתית.
ב-2014 הוא קבע שהאיסור של פנסילבניה ב-1996 על נישואים חד-מיניים אינו חוקתי.
ב-14 במאי 2021 הוכרז כי הוא ימונה כנשיא זמני של מכללת דיקינסון בה למד, לשנתיים, החל מ-1 ביולי 2021. ב-28 בפברואר 2022 מונה לנשיא ה-30 של מכללת דיקינסון.
ג'ונס נולד בפוטסוויל, פנסילבניה, וגדל באורוויגסבורג, פנסילבניה, שם למד בתיכון בלו מאונטיין.
הוא סיים את בית הספר התיכון באקדמיית מרסרבורג.
הוא סיים תואר ראשון במכללת דיקינסון ב-1977 והשלים דוקטורט במשפטים, Juris Doctor, בבית הספר למשפטים בדיקינסון ב-1980. באותה תקופה בית הספר לא היה מזוהה עם אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, אך לימים נקרא "בית הספר למשפטים של פן סטייט (אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה בדיקינסון)".
הוא עבד אצל גאי א' בואו, נשיא בית המשפט המחוזי של מחוז שוילקיל (Schuylkil) מ-1980 עד 1983, והצטרף למשרד עורכי הדין דולבין את קורי (Dolbin & Cori).
הוא מונה לשותף, ושם המשרד שונה לדולבין, קורי וג'ונס.
בשנת 1986 החל פרקטיקה פרטית, John Jones & Associates, והיה עורך דין מייצג (ליטיגטור) גם עבור מספר עיריות, כולל עיר הולדתו פוטסוויל, והיה עוזר לסנגור הציבורי של מחוז שוילקיל עד 1995. מ-1992 בערך עד מינויו כשופט פדרלי, יעץ לחברת רידינג של רולנד ושלגל (Roland & Schlegel).
בשנת 1992 ניסה להיבחר ללא הצלחה כרפובליקני לבית הנבחרים של ארצות הברית למושב של מחוז הקונגרס השישי ולאחר מכן היה יו"ר משותף של צוות המעבר של מושל פנסילבניה הנבחר טום רידג'.
ג'ונס היה יו"ר מועצת הפיקוח על האלכוהול של פנסילבניה מ-1995 עד 2002.
ג'ונס מונה למלא מקום פנוי בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז התיכון של פנסילבניה על ידי הנשיא ג'ורג' וו.
בוש בפברואר 2002. הוא אושר פה אחד על ידי הסנאט האמריקני ב-30 ביולי והחל לכהן ב-2 באוגוסט.
הוא הפך לשופט ראשי (Chief Judge) ב-1 ביוני 2020. לפני החלטת קיצמילר.
בייר נגד שיפנסברג (Bair v.
בשנת 2003, ג'ונס שפט בתביעת תלמידי אוניברסיטת שיפנסברג וולט בייר ואלן ריי נגד האוניברסיטה שאכפה קוד דיבור.
קוד הדיבור אסר על כל "מעשי חוסר סובלנות" לרבות דיבור גזעני, סקסיסטי והומופובי.
ג'ונס פסק נגד האוניברסיטה, והסביר שאף על פי שלקוד היו כוונות טובות, הוא הרחיק לכת בוויסות וצנזור הדיבור.
ג'ונס הוציא צו שאסר על שיפנסברג לאכוף ארבע הוראות של קוד ההתנהגות של הסטודנטים.
ג'ונס מצא שהממשלה לא רשאית לאסור דיבור רק על סמך ההשפעה שתהיה לו על המאזין.
ג'ונס שפט בתביעת קיצמילר נגד דובר, האתגר הישיר הראשון שהובא בבית משפט פדרלי נגד מחוז בית ספר שחייב לימוד תכנון תבוני.
הוא זכה לשבחים על ידי טום רידג', מושל פנסילבניה לשעבר ולשעבר ראש המחלקה לביטחון המולדת, שאמר, "אני לא יכול לדמיין שופט טוב יותר שישפוט בנושא כל כך טעון רגשית...
יש לו מוח סקרן, אינטלקט חודר וחוש הומור מדהים".
ב-20 בדצמבר 2005 קבע ג'ונס שחיוב הלימוד של התכנון התבוני אינו חוקתי, בהחלטה בת 139 עמודים.
קייסי לוסקין וג'ונתן וויט ממכון דיסקברי, והפעילה פיליס שלאפלי, השמיעו אישומים דומים.
ג'ונס קיבל גם איומי מוות, כתוצאה מהם ניתנה לו ולמשפחתו הגנה פדרלית מסביב לשעון.
בנאום בפני הליגה נגד השמצה ב-10 בפברואר 2006, הגיב למבקרים שטענו כי "דקר בגב את האוונגליסטים שהעלו אותו לספסל הפדרלי" בכך שציין כי חובתו הייתה לחוקה ולא לקבוצות אינטרסים מיוחדות.
בהרצאה בנובמבר 2006 בבנינגטון קולג', ג'ונס דחה שוב את הביקורת שהאשימה אותו באקטיביזם והסביר את תפקידה של מערכת המשפט וכיצד שופטים מחליטים:
בשנת 2008 ג'ונס זכה בפרס חופש הדת ההומניסטית של האגודה ההומניסטית האמריקאית בקונגרס האיגוד ההומניסטי העולמי בוושינגטון הבירה.
בנאום קבלת הפרס, ג'ונס הסביר כיצד ביקרו אותו ביל או'ריילי, פיליס שלאפלי ואן קולטר על החלטה בקיצמילר.
ג'ונס העיר על החסרונות של חינוך אזרחי וכיצד הציבור האמריקני נוטה לקבל הבנה מוגבלת של החוקה ואת החשיבות של סעיף חופש הדת בתיקון הראשון והפרדת הכנסייה והמדינה שקבעו האבות המייסדים של ארצות הברית.
ג'ונס ביטא את נקודת המבט שלו על הפרדת הרשויות על פי חוקת ארצות הברית: "סעיפים 1 ו-2 מייעדים את הרשות המחוקקת והרשות המבצעת, בהתאמה, כמייצגות את רצון העם - הן כפופות לרצון העם; הן עומדות לבחירת העם.
אבל סעיף 3 עומד כמשקל נגד עיקרי.
הרשות השופטת מגינה מפני עריצות הרוב.
אנחנו מעוז נגד דעת הקהל.
וזה נעשה מאוד מתוך מטרה, ואני חושב שזה באמת עמד במבחן הזמן.
מערכת המשפט היא המחאה נגד ניצול בלתי חוקתי והרחבת הכוח על ידי שאר זרועות הממשל".
ג'ונס הוסיף כי אלכסנדר המילטון עצמו העיר: "התלהבות היא בהחלט דבר טוב מאוד אבל התלהבות דתית היא, לכל הפחות, כלי מסוכן".
ווייטווד נגד וולף (Whitewood v.
בשנת 2014, ג'ונס שפט בתביעת דב ווייטווד וחב' נגד מייקל וולף, תיק שבו התובעים ביקשו סעד מחוקי הנישואין של פנסילבניה (23 Pa.
הוא מסר חוות דעת המבטלת את חוק פנסילבניה האוסר על נישואים חד מיניים ב-20 במאי 2014, בטענה שהחוק הפר באופן בלתי חוקתי את זכויות התובעים להליך הוגן והגנה שווה המובטחת על ידי התיקון הארבעה עשר לחוקה האמריקאית.
הוא לא צירף שהייה להוראתו, ולכן ההחלטה נכנסה לתוקף באופן מיידי.
ב-2014 הופיע ג'ונס ב-CNN כדי לדון בנישואים חד מיניים והחוק שהוא צפה שייושם על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית.
ג'ונס הוא לותרני ממוצא ולשי.
הוא התחתן עם בת' אן ב-1982. יש להם שני ילדים ושלושה נכדים.
ג'ונס הוא חבר במועצת העוצרים (board of regents) של אקדמיית מרסרבורג.
ג'ונס הוא הנשיא ה-30 של מכללת דיקינסון, מכללה פרטית למגורים לאמנויות בקרלייל, פנסילבניה.
ג'ונס גם יו"ר משותף של ועדת פנסילבניה לעצמאות המשפט.
הוא מונה על ידי השופט העליון רוברטס לוועדה לביטחון משפטי של ועידת המשפט של ארצות הברית.
חבר באגודת הכבוד של טופר העורב (Raven's Claw) במכללת דיקינסון.
חבר מועצת המנהלים לשעבר ונשיא הנבחר של האגודה הלאומית לבקרת משקאות אלכוהול (התפטר כאשר מונה לשיפוט פדרלי).
פרס הבוגרים בהצטיינות, בית הספר למשפטים דיקינסון
פרס האזרח הוולשי של השנה, אגודת סנט דייוויד של מחוזות שוילקיל וקארבון.
עוזר הצופים לשעבר ותפקידים אחרים בצופים של אמריקה.
2006, נכלל ב-100 האנשים המשפיעים ביותר של השנה של מגזין טיים.
2007, דוקטור לשם כבוד, מכללת מולנברג (Muhlenberg).
מועצת המנהלים, איגוד השופטים הפדרלי
חבר דירקטוריון, צדק על כף המאזניים
2008, פרס האגודה ההומניסטית האמריקאית לחירות הדת ההומניסטית.
2009, מדליית הנשיא, החברה הגאולוגית של אמריקה.
ג'ומנג'י הוא ספר תמונות לילדים משנת 1981 שנכתב ואייר על ידי הסופר האמריקאי כריס ואן אלסבורג.
הספר עוסק במשחק לוח קסום המשלב חיות בר ואלמנטים אחרים בג'ונגל כאשר המשחק משוחק בחיים האמיתיים.
הצלחת הספר הובילה ליצירה של מספר עיבודים.
המפורסם ביותר מין העיבודים היה הסרט "ג'ומנג'י" משנת 1995, בכיכובו של רובין ויליאמס.
הספר גם היווה השראה לסדרת טלוויזיה מונפשת ושלושה סרטי המשך.
ספר המשך בשם "Zathura" יצא לשווקים ב-2002. גם על בסיס ספר ההמשך נוצר עיבוד קולנועי בשנת 2005.
בתחילת הסיפור אח ואחות, פיטר וג'ודי, מגלים משחק לוח בשם "ג'ומנג'י" בפארק.
הם מתחילים לשחק את המשחק בביתם, והם מבינים במהרה שלמשחק יש כוחות על טבעיים.
ככל שהם מתקדמים במשחק, האירועים המתוארים בכרטיסי המשחק מתעוררים לחיים, וחיות שונות מהג'ונגל מופיעות בביתם, כולל אריה, קופים, וקרנפים.
למרות זאת הילדים ממשיכים לשחק במשחק, בתקווה שאם הם יסיימו את המשחק הכל יחזור לקדמותו.
המשחק מסתיים לבסוף ואכן הכל חוזר לקדמותו.
ג'ון הוא כפר לבנוני שיושב על גבעה בנפת שוף שבהר הלבנון במרחק של 13 קילומטרים מהעיר צידון.
ג'ון פירושו "הפינה" בארמית, והוא ממוקם בין הר הלבנון לדרום לבנון, ויוצר צורת פינה.
ג'ון הוא כפר המונה כ-7,400 תושבים, שהם בעיקר יוונים קתולים, מתואלים ומארונים.
ג'ון הוא כפר עתיק הממוקם מעל מקדש האל הפיניקי אשמון ליד העיר צידון.
ב-1887 מינו העות'מאנים את חברי הוועדה המקומית הראשונה בג'ון במטרה להסדיר את איכות הסביבה, חיי חקלאות ומים, וכן לפקח על הביטחון המקומי.
עד 1898, לוועדה היה לוגו משלה, ולכל חבר היה חותמת משלו, שבו השתמש כדי לחתום על הצהרות רשמיות.
בשנת 1903, האימפריה העות'מאנית חוקקה חוק שקבע כי יש לבחור את חברי העירייה.
מאז, לג'ון יש נבחרי ציבור שדואגים לעניינים מקומיים וממונים על היחסים עם הממשל.
בג'ון יש שלוש כנסיות ומסגד אחד.
יש בכפר גם ארבעה בתי ספר, שניים ציבוריים ושניים פרטיים.
ג'ון הוא כפר עשיר בעצי זית וענבים וידוע בייצור שמן הזית והסבון בו.
ג'וּמָייגְ'מה הוא כפר שיעי לבנוני, בנפת בינת ג'בייל במחוז דרום לבנון.
הכפר שוכן בגובה ממוצע של 650 מטרים מעל פני הים, כקילומטר מצפון-מזרח לספד אל-בטיח', כ-4 קילומטרים מצפון-מזרח לתבנין.
צפונית לעיר הנפה בינת ג'בייל.
החוקר אדוארד פאלמר כתב ב-1881 שפירוש השם הוא "הגולגולות הקטנות".
בשנת 1881 ביקרה ביישוב משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל והוא תואר: "כפר קטן של אבן ובוץ, שבו כ-100 מתואלים, ממוקם על ראש הגבעה, עם מעט זיתים ותאנים מסביב.
בשנת 2014 היו רשומים בכפר 1,213 תושבים בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני.
ג'ומנג'י היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית המבוססת על הסרט משנת 1995 בעל אותו שם, אשר בתורו התבסס על ספר תמונות לילדים משנת 1981 בעל אותו שם.
הסדרה שודרה במשך שלוש עונות, מ-8 בספטמבר 1996 עד 11 במרץ 1999. בשנת 1996 היא שודרה ברצועת השידור UPN Kids ברשת UPN, אך עונות מאוחרות יותר שודרו תחת רצועת השידור Bohbot Kids Network.
בישראל, הסדרה שודרה בתרגום עברי בערוץ הילדים בשנת 1997.
הסדרה הופקה על ידי אדלייד הפקות והייתה הסדרה הראשונה שהם עשו, עם עיצובי הדמויות מאת אוורט פק.
ג'ודי ופיטר שפרד הם שני ילדים שמוצאים משחק לוח בשם "ג'ומנג'י".
בכל תור, הם מקבלים "רמז" ואז מועברים לעולם המשחק עד שהם פותרים אותו, מה שמאפשר להם לעזוב.
במהלך הרפתקאותיהם, הם פוגשים את אלן פאריש, שחקן נוסף שנלכד בעולם המשחק מכיוון שמעולם לא ראה את הרמז שלו ולא הצליח לפתור אותו כדי לעזוב, ומטרתם העיקרית היא לשחרר אותו מהמשחק.
מאוחר יותר, הם משחררים שחקן נוסף שקורא לעצמו המאסטר של ג'ומנג'י ונמצא לכוד זמן רב יותר מאלן.
בניגוד לאלן, הוא ראה את הרמז שלו אך מעולם לא פתר אותו, למרות שניסה לגרום לאחרים לפתור אותו עבורו, אך הצליח לפתור אותו בעזרת הילדים.
אלן מגלה מאוחר יותר שהיו שחקנים אחרים של המשחק לאורך הזמן, שרבים מהם השאירו את צעצועיהם במערה שהיא חלק מביתו, אך לא כולם שרדו את המשחק.
בפרק האחרון, בעזרת גביש שמראה את העבר, הילדים ואלן מוצאים את הרמז שלו על ידי התבוננות בגלגול שלו ובמה שהמשחק אומר, ומבינים מדוע הוא מעולם לא ראה אותו: מיד לאחר שגלגל, אמו קראה לו לארוחת ערב, וכשהוא עזב, הרמז הופיע והוא הועבר אל תוך המשחק.
לאחר שהרמז נחשף בפניו, אלן הבין שהוא היה יכול לצאת מג'ומנג'י מיד כשהיה נכנס למשחק.
עכשיו, כשהוא יודע את הרמז שלו, אלן, בעזרתם של ג'ודי ופיטר, פותר אותו ובורח מג'ומנג'י.
לאחר מכן, הילדים מחליטים להרוס את ג'ומנג'י כדי שאף אחד אחר לא יסבול ממנו.
ביל פאגרבאקי – אלן פאריש
דבי דריברי – ג'ודי שפרד
אשלי ג'ונסון – פיטר שפרד
מלאני צ'רטוף – דודה נורה שפרד
טים קארי – טריידר סליק
שרמן הווארד – ואן פלט
ריצ'רד אלן – סטוקר, קצין בנטלי, בוב השבט
ויליאם סנדרסון – פרופסור איבסן
קווין שון – דד-איי, מנג'י, חברו של רוק
סרט המשך ללא שם ל"ג'ומנג'י: השלב הבא" הוא סרט קומדיה הרפתקאות אמריקאי עתידי בבימויו של ג'ייק קסדן, שכתב את התסריט יחד עם ג'ף פינקנר וסקוט רוזנברג.
הסרט מיועד להיות סרט ההמשך ל"ג'ומנג'י: השלב הבא" מ-2019 וגם הפרק החמישי והאחרון בסדרת סרטי "ג'ומנג'י".
דוויין ג'ונסון, ג'ק בלאק, קווין הארט, קארן גילאן, ניק ג'ונאס, אקוופינה, אלכס וולף, מורגן טרנר, סר'דריוס בליין, מדיסון איסמן, דני דה ויטו, רייס דארבי, ביבי ניווירת' ולמורן מוריס חוזרים על תפקידיהם מהסרט הקודם, לצד בריטני או'גריידי, ברן גורמן ודן הילדברנד שיצטרפו.
סרט ההמשך ללא שם מתוכנן לצאת לאקרנים בארצות הברית ב-11 בדצמבר 2026.
דוויין ג'ונסון – ד"ר זאנדר "סמודר" ברייבסטון
ג'ק בלאק – פרופסור שלדון "שלי" אוברון
קווין הארט – פרנקלין "מאוס" פינבר
קארן גילן – רובי ראונדהאוס
ניק ג'ונאס – ג'פרסון מקדוניו
דני דה ויטו – אדוארד "אדי" גילפין
אלכס וולף – ספנסר גילפין
מורגן טרנר – מרתה קפלי
סר'דריוס בליין – אנתוני "פרידג'" ג'ונסון
מדיסון איסמן – בת'אני ווקר
רייס דארבי – נייג'ל בילינגסלי
מרין הינקל – ג'ניס גילפין
ביבי ניווירת' – נורה שפרד
למורן מוריס – איש תיקון תנורי חימום
במרץ 2020, ג'ייק קסדן אישר התפתחויות מוקדמות לסרט המשך.
בחודש שלאחר מכן, הצהיר כי העלילה לפרק הבא נמצאת בפיתוח.
מאוחר יותר דווח כי סרט ההמשך התעכב עקב מגפת הקורונה.
במרץ 2023, קווין הארט ציין שזה יהיה הסרט האחרון בסדרה.
באוקטובר 2024, חברת ההפקות סוני אישרה כי הסרט נמצא בפיתוח פעיל, כאשר קסדן חוזר לכתוב ולביים, וג'ונסון, ג'ק בלאק, הארט וקארן גילאן יחזרו לגלם את תפקידיהם.
באוקטובר 2025, בריטני או'גריידי וברן גורמן הצטרפו לקאסט יחד עם אקוופינה, אלכס וולף, מורגן טרנר, סר'דריוס בליין ומדיסון איסמן שיחזרו לגלם את תפקידיהם מהסרטים הקודמים.
בנובמבר 2025, נחשף כי דני דה ויטו, ניק ג'ונאס, רייס דארבי, מרין הינקל, ביבי נויווירת' ולמורן מוריס יחזרו על תפקידיהם מהסרט הקודם, כאשר דן הילדברנד וג'ק ג'וקס יצטרפו אף הם לקאסט.
הצילומים העיקריים החלו ב-11 בנובמבר 2025, בלוס אנג'לס, כשבן דייוויס שימש כצלם.
ב-15 בדצמבר 2025, ג'ונסון העלה סרטון לאינסטגרם לציון יום השנה ה-30 לעלייתו לאקרנים של הסרט המקורי.
הסרטון צולם בסט של הסרט הנוכחי בכיכובו, ובו הוא חשף שבמרכז השרשרת שהוא עונד על צווארו בתור הדמות של ד"ר ברייבסטון, משובצת הקובייה המקורית מאותו הסרט.
ג'ון אנדרה האנה היה עורך דין, בעל עבדים ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן ארבע כהונות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת פנסילבניה בשנים 1797–1805.
ארצ'יבלד מקאליסטר, נכדו של ג'ון האנה, היה אף הוא חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם פנסילבניה.
האנה נולד ב-1762 בפלמינגטון שבפרובינציית ניו ג'רזי, קיבל השכלה קלאסית והשלים את לימודיו במכללת פרינסטון בשנת 1782. הוא היה בעל עבדים.
הוא למד משפטים, הוסמך לעריכת דין במחוז לנקסטר שבפנסילבניה בשנת 1783 והחל לעסוק במקצוע בלנקסטר.
בהמשך עבר להאריסברג והתקבל ללשכת עורכי הדין של מחוז דאופין בשנת 1785. בשנת 1787 היה ציר בוועידת המדינה לאשרור חוקת ארצות הברית, ובשנת 1788 שימש כמזכיר הוועידה האנטי-פדרליסטית.
בשנת 1791 כיהן האנה כחבר בית הנבחרים של פנסילבניה, וב-29 בדצמבר 1792 נבחר לדרגת לוטננט קולונל בגדוד השלישי של מחוז דאופין.
ב-19 באפריל 1793 מונה לבריגדיר גנרל של חטיבת מחוז דאופין, ופיקד עליה במהלך מרד הוויסקי באותה שנה.
ב-23 באפריל 1800 מונה למייג'ור גנרל של הדיוויזיה השישית של מחוזות דאופין וברקס.
האנה התמודד לקונגרס בשנת 1794 והפסיד לסמואל מקליי, אך ניצח בהתמודדות החוזרת בשנת 1796. הוא נבחר לקונגרס החמישי ולארבעה קונגרסים עוקבים אחריו, וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-4 במרץ 1797 ועד מותו בהאריסברג ב-23 ביולי 1805.
הוא נקבר בבית העלמין מאונט קלמיה.
ג'וני ריד "ג'ון" אדוארדס הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהן כסנאטור ממדינת קרוליינה הצפונית בין השנים 1999 ל-2005. אדוארדס היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בבחירות שנת 2004, כעמיתו למרוץ של הסנאטור ג'ון קרי ממסצ'וסטס.
הוא היה מועמד בולט בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, עד פרישתו מהמירוץ ב-30 בינואר 2008. נחשב כתומך נלהב של ישראל.
אדוארדס גדל בעיירה קטנה בקרוליינה הצפונית (רובינס), לאביו פועל טקסטיל ואמו מנהלת חנות עתיקות.
היה הראשון ממשפחתו שפנה ללימודים אקדמאים, וסיים לימודי משפטים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם הכיר את אשתו אליזבת.
כעורך דין עסק בתביעות נזיקין של אזרחים קטנים כנגד חברות גדולות.
כך צבר הון רב, ניסיון ומוניטין כנואם וכן הכרה ברמה הלאומית.
ב-1998 נבחר לסנאט, לאחר קרב קשה כנגד סנאטור רפובליקני מכהן, לוץ' פיירקלות'.
בתקופת שירותו בסנאט שירת בוועדות הבאות: ועדה לטיפול בעסקים קטנים, ועדה משפטית, ועדת החינוך, בריאות, עבודה ופנסיות וכן בוועדה המיוחדת לענייני מודיעין.
כן התבלט בהגנתו על הנשיא בדיוני ההדחה בעקבות פרשת מוניקה לווינסקי.
בשנת 2000 כבר דובר בו כמועמד אפשרי לסגנות הנשיא לצדו של אל גור.
תמך בהחלטה שאפשרה לנשיא בוש לצאת למלחמה בעיראק.
ב-2002 עם פרישת הסנאטור הרפובליקני האולטרא-שמרן ג'סי הלמס הפך אדוארדס לסנאטור הבכיר של מדינתו.
בשנת 2001 החל את המרוץ לנשיאות.
אדוארדס הקפיד לקיים מסע בחירות "חיובי", ולהימנע מלתקוף בחריפות את המועמדים האחרים בכלל ואת ג'ון קרי בפרט.
תקופה רבה דשדש בסקרים, אולם בימים האחרונים לקראת אספות הבחירות באיווה בינואר 2004, מעמדו החל להשתפר, והוא הגיע לבסוף במפתיע למקום השני עם 32% לאחר ג'ון קרי שקיבל 38% ולפני הווארד דין שהוביל בבטחה בסקרים, אבל קיבל לבסוף רק 18% ולפני חבר הקונגרס ממיזורי דיק גפהארדט.
הישג זה הוביל לשיפור מסוים במצבו גם בבחירות המקדימות בניו המפשייר, שם הגיע רביעי עם 12% מהקולות מעט אחרי וסלי קלארק שזכה ב-13%, ואחרי הווארד דין (מורמונט) וג'ון קרי (ממסצ'וסטס) השכנות שניצחונם היה צפוי.
בהמשך הצליח לנצח בקרוליינה הדרומית, ולהגיע במקום שני חזק במספר מדינות חשובות נוספות ובכך נשאר המועמד הרציני האחרון שהתמודד מול קרי.
לבסוף הוא התקשה לבדל את עצמו מקרי, והבוחרים העדיפו את הניסיון של קרי מול הקסם האישי של אדוארדס.
אחרי שלא הצליח לזכות באף אחת מעשר ההתמודדויות ב"סופר טיוסדיי" ב-2 במרץ הודיע על פרישתו מהמרוץ, והתייצבותו מאחורי מועמדותו של קרי.
ב-6 ביולי הכריז קרי כי הוא בחר באדוארדס לרוץ לצידו כמועמד לסגן נשיא.
בנאום שסגר את בחירות 2004, כשאדוארדס הוא המועמד לסגן הנשיא, רמז אדוארדס על הבאות: "אתה יכול להיות מאוכזב, אך אינך יכול לפרוש" - והתפרש כרצונו לרוץ לנשיאות בעתיד.
ב-27 בדצמבר 2006, התפרסמה באתר הבית של אדוארדס הידיעה כי אדוארדס ישתתף במרוץ לנשיאות 2008. הידיעה פורסמה יום קודם להכרזה המתוכננת של אדוארדס, שהייתה אמורה להתקיים במזרח ניו אורלינס.
באתר גם התפרסמה סיסמת הקמפיין: "המחר מתחיל היום".
ב-28 בדצמבר 2006, הכריז אדוארדס רשמית על כניסתו למרוץ לנשיאות 2008, והיה המועמד הראשון לעשות זאת במפלגה הדמוקרטית.
הוא בחר לעשות זאת על רקע ההריסות של הוריקן קתרינה, ועל בסיס המסר שלו של "שתי אמריקות" - אחת לעשירים והשנייה לעניים.
כמו כן, הוא העלה בקמפיין שלו "התנדבות אזרחית", על רקע הפעילות שלו בהוריקן קתרינה - שבה השתתפו בהתנדבות אזרחים בעזרה בשיקומם של התושבים שנפגעו.
בוועידה המפלגתית באיווה, שנחשבת ל"נייר הלקמוס" לקראת הפריימריז של המפלגה הדמוקרטית (אולם לא לבחירות הכלליות), אדוארדס הגיע למקום הראשון עם 22%, ביחד עם המועמד ברק אובמה כשהילרי קלינטון נשארת מאחור במקום הרביעי בלבד.
אשתו הופיעה בראיונות כדמות של "אישה עצמאית" ונחשבת לנכס ל"תשובה הנשית העצמאית" מול הילרי קלינטון.
אשתו של אדוארדס, אליזבת, בראיון משותף עם בעלה ממטה הפיקוד של הקמפיין של אדוארדס בצ'אפל היל שקרוליינה הצפונית, סיפרה על אביה ו"המשפחה הלוחמת" שבה גדלה.
אביה לחם בכל שלוש המלחמות: מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם.
מכשנשאלה כיצד משפיעה עליה הרקע של משפחתה על דעתה על המלחמה בעיראק, השיבה כי יש לה הרבה סימפתיה לחיילים, ליבה יוצא אליהם והיא תומכת בהם, אך היא לא תומכת במדיניות של המלחמה דווקא בגלל הרקע של אביה.