tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-1 באפריל 2024 יצא הסינגל הראשון 'עוד רגע בה נוגעת', בהשתתפות גבע אלון, מתוך אלבום הבכורה myrtus, בהפקה משותפת של שניהם יחד עם המפיק-יוצר זיו שחר.
ב-1 במאי יצא הסינגל השני 'אהבה אחרת'.
את המילים לשני השירים כתבה הדס אופיר יזרעאלי.
ב-2 ביוני יצא הסינגל השלישי 'לקחת אוויר'.
ב-9 ביוני יצא האלבום באופן רשמי לשירותי הסטרימינג יחד עם הסינגל הרביעי 'נהווה'.
ב-21 ביוני יצא האלבם myrtus באופן רשמי בגרסת ויניל כפול בלייבל 'זהב שחור' מבית 'האוזן השלישית' והופץ לחנויות התקליטים.
ב-5 ביולי נערך מופע השקה מצומצם בחנות התקליטים 'האוזן השלישית' בחיפה, בליווי פדריקו 'פדה' טייץ (גיטרה) ומאור יזרעאלי (שירה וכלי הקשה).
באוקטובר יצא הסינגל החמישי והאחרון 'פרדס' מתוך אלבום הבכורה.
בנובמבר 2024 החל לעבוד על אלבומו השני.
בספטמבר 2025 הפך למנכ'ל הבלעדי של בית הספר למוסיקה 'רוק סיטי' שבבעלותו.
בינואר 2026 שב להיות מוסיקאי פעיל.
2007: רכבת לונה פארק (בית השנטי | מכללת Muzik)
2008: כיוונים חדשים (גדי אלטמן)
2009: כל המקומות האלה (אלי רוזן)
2023: סיבוב ההופעות של הגולם מפראג (אריאל הורוביץ)
2001: תולדות המים (דני סנדרסון)
2010: זהו לא שמי האמיתי (Hepi)
2011: אוהלים אדירים | מוזיקאים למען שינוי סדר העדיפויות (רמלה)
2012: אל תסעי מכאן (ניר אריאל)
2020: סיפורים לטוטו (מלי שלום)
איסר מתגורר בעיר חיפה מאז שנת 2014.
איסר מחזיק בשני תארים אקדמאיים.
תואר ראשון BA במדעי המדינה וערבית מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני MSc במינהל בתי מלון מאוניברסיטת FIU, מיאמי, פלורידה, ארצות הברית.
איסר הוא רץ למרחקים ארוכים ומרתוניסט פעיל בתחרויות רשמיות בארץ ובעולם.
בפברואר 2024 סיים לראשונה מרחק אולטרה-מרתון (50K) במסגרת 'מרתון ארץ ים המלח'.
איסר חלמיש (חלמר) (8 במרץ 1923 - 17 בדצמבר 2008) היה לוחם פלמ"ח ואיש המחלקה הערבית.
ממקימי וממפקדי היחידה הצ'רקסית והדרוזית.
מאנשי הממשל הצבאי של צה"ל.
פעל רבות להנצחת מורשת הפלמ"ח ומורשת התרבות הצ'רקסית דרוזית במערכת החינוך.
איסר נולד ב-1923 בזכרון יעקב כאיסר חלמר להוריו טוכה ויוסף חלמר שעלו ב-1905 מאוקראינה (האימפריה הרוסית), איסר למד בבית הספר המקומי.
את לימודיו התיכוניים השלים איסר בבית הספר מקוה ישראל שם חבר ל-חיים בר-לב שעודד אותו להתגייס לפלמ"ח.
עם סיום לימודיו ב-1941 התגייס איסר לפלמ"ח והצטרף למחלקה הערבית וב-1944 נשלח לקורס קצינים בג'וערה.
עד תחילת מלחמת העצמאות עסק איסר בפעילויות ביטחוניות שונות.
בין השאר הפעילה המשפחה תחנת רדיו מביתה בבנימינה.
כמו כן שימש הבית נקודת מעבר כוחות פלמ"ח לפעולות באזור הכרמל
ב-1948 מונה כקצין המודיעין והמבצעים של הגדוד השישי של הפלמ"ח בחטיבת הראל (תחת פיקודו של המג"ד צבי זמיר).
גדוד זה עסק בליווי ואבטחת השיירות לירושלים.
במהלך המלחמה השתמש איסר בכישוריו שנרכשו במחלקה הערבית כדי לשכנע חיילי אויב ממוצא צ'רקסי ודרוזי לעבור לצד הישראלי
לאחר סיום המלחמה גויס איסר לצה"ל שם המשיך לטפח את הקשרים עם המיעוטים הדרוזים והצ'רקסים, הביא להקמת יחידת המיעוטים במסגרת צה"ל והיה ממפקדיה הראשונים.
בתקופה זו שירת איסר בדרום הארץ במניעת הברחות ובלחימה בפדאיון ובהמשך עבר (עם משפחתו) לצפון הארץ.
ב-1960 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למושל באזור המשולש הגדול (באקה אל-גרבייה, טולכרם, ג'ת, טייבה ועוד).
בתקופה זו גרה המשפחה בנתניה.
ב-1967, לאחר סיום הממשל הצבאי, החל איסר לשרת כמתאם פעולות בשטחי יהודה ושומרון ובטיפול באוכלוסייה הפלשתינאית.
בתקופה זו עברה המשפחה להתגורר בלוד.
לאחר שחרורו מצה"ל חזרה המשפחה לגור בבית ההורים בבנימינה ואיסר החל לעבוד בבית החרושת לצמיגים "אליאנס" בחדרה.
במקביל עסק איסר רבות בהנחלת מורשת הפלמ"ח ומורשת הגדוד הצ'רקסי דרוזי.
בין השאר תרם חומרים רבים למוזיאון הפלמ"ח ברמת אביב.
ב-10 במאי 1948 שלח חיל האוויר מטוס תובלה קל מסוג "נורדואין UC-64A נורסמן" לסיוע אווירי בכיבוש הכפר בית מחסיר (היום בית מאיר) על ידי חטיבת הראל של הפלמ"ח.
צוות המטוס כלל שני טייסים ( ודניאל בוקשטיין), אלחוטן/צלם אווירי () ושלושה מומחי חימוש (, ו).
המטוס נשא פצצה ניסיונית חדשה – חבית נפץ במשקל 200 קילוגרמים.
מסיבה בלתי ידועה התרסק המטוס על פסגת דיר עמר (היום הר איתנים) ועקבותיו ועקבות אנשי צוותו לא נמצאו.
לאחר האירוע סייע איסר לחקור שבוי ערבי ולאתר את המטוס ואת גופות אנשי הצוות.
אנשי הצוות הובאו לקבורה בקבר אחים בקריית ענבים ואילו מנוע המטוס שימש להקמת אנדרטה על הר הטייסים.
איסר נישא ב-1945 לרבקה לבית ורזגר (אמיתי) (ילידת 1924) ונולדו להם שני בנים ובת.
בנו תא"ל יובל חלמיש שירת כקצין מודיעין ראשי.
נכדו גל חלמיש הוא שחקן כדורסל.
איסר נפטר ב-2008 בבנימינה ורבקה נפטרה ב-2012. שניהם נקברו בבית הקברות בבנימינה.
איסקנדר הוא טיל בליסטי לטווח קצר.
האיסקנדר מונע בדלק מוצק ובעל מגוון ראשים קרביים, כולל יכולת לשאת נשק גרעיני.
טיל האיסקנדר נמצא בפריסה מבצעית רחבה ברוסיה וככל הנראה, נעשה בו שימוש מבצעי במהלך המלחמה בדרום אוסטיה וכן במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה.
רוסיה איימה שתפרוס טיל "איסקנדר" למובלעת שלה לחוף הים הבלטי, קלינינגרד, כתגובה להצבת מערכות הגנה אקטיבית אמריקאיות לפולין ורומניה.
על פי דיווחים שונים מגרמניה ומרוסיה, המערכות נפרשו בפועל בדצמבר 2013.
ה"איסקנדר" הוא המערכת השנייה שנועדה להחליף את טילי ה"סקאד".
אבל רוסיה נאלצה לנטוש את תוכנית ה"אוקה" על רקע הסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני, שאסר ייצור מערכות נשק לטווחים של 500 עד 1,500 ק"מ.
הוא נבנה לחמוק מהגנות מפני טילים על ידי תנועה במסלול נמוך ותמרונים בתנועה והיה מסוגל לפגוע ביעדים במרחק של עד 500 ק"מ.
טיל ה"איסקנדר" הוא טיל בליסטי המונע על ידי מנוע רקטי, בעל דלק מוצק.
לטיל יש שלב מונע יחיד והוא לא מפריד את הראש הקרבי מהמנוע.
הטיל נישא באמצעות משגר נייד בעל עבירות טובה מאוד שנושא שני טילים על כל משגר.
לטיל יש יכולת פגיעה מדויקת שנשענת על צירוף של הנחיה באמצעות מערכת ניווט אינרציאלית, מערכת ניווט לווינית ומערכת להתאמת תמונות.
דיוק הפגיעה מוערך כ-5 עד 7 מטרים.
בקרת הטיל מבוססת על "בקרת הטיית דחף" בשלב השיגור (בדומה לסקאד) ואחר כך על ניהוג באמצעות משטחים, מכיוון שהטיל נשאר באטמוספירה לכל אורך המעוף.
הטיל עושה "מסלול שטוח", כדי להישאר כל הזמן בתוך האטמוספירה ויש לו יכולת לפזר פתיונות ודמאים ואפילו לתמרן.
הטיל נבנה, במידה רבה, כדי להתמודד עם מערכות הגנה אקטיביות מערביות ובכללן טיל הפטריוט ובין השאר, יש לו יכולת לתמרן בסדר גודל של 30g ולעצב את מסלול הטיסה כך שהפגיעה במטרה תהיה כאשר הוא צולל באנך.
ניתן לעדכן לטיל מטרה, באמצעות תקשורת מוצפנת, תוך כדי מעוף מה שמקנה לו יכולת להחליף מטרות ולפי מקורות מסוימים, גם לפגוע במטרות נעות.
לטיל יש יכולת לשאת ראש קרבי מצררי, חומר נפץ אחוד, ראש קרבי לחדירה, דלק אוויר או ראש קרבי-גרעיני.
מכיוון שהטיל מונע בדלק מוצק, זמן ההיערכות לשיגור קצר (דקות בודדות מעצירה), ניתן לשגר את הטיל השני מאותו משגר תוך כדקה כאשר לכל טיל יש מטרה אחרת.
במהלך המלחמה בדרום אוסטיה, ככל הנראה נעשה שימוש בטילי "איסקנדר" לפחות בשני מקרים שונים.
בין השאר, אחד מהטילים פגע בעיתונאי הישראלי צדוק יחזקאלי ושני עיתונאים הולנדים שהיו איתו ואחד מהם נהרג.
הקביעה שמדובר ב"איסקנדר" הייתה קביעה רשמית של רשויות החוק ההולנדיות.
ציטטות מאמצעי התקשורת הרוסיים מופיעות גם במאמר שהתפרסם ב-2012, מאת האוניברסיטה הפינית לביטחון לאומי.
נכון ל-2014, הטילים נמצאים בפרישה רחבה ברוסיה ונמצאים גם בארמניה ובלארוס, ולפי מקורות מסוימים, גם בקלינינגרד – מובלעת רוסית, ובסוריה.
בפברואר 2022 במסגרת הפלישה הרוסית לאוקראינה שוגרו טילי איסקנדר על מקומות באוקראינה.
נכון לאוקטובר 2022, מאז תחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה בוצעו הרבה מאוד שיגורים על מגוון מטרות באוקראינה, כולל על תחנות רכבת ומתקני תשתיות שונים.
ככל הידוע, חלק מהשיגורים בוצעו מאדמת בלרוס.
אופן הנחיית הטיל, המתבסס על מעקב מתמשך אחר מיקומו במרחב בהשוואה למיקומה של המטרה, מכתיב כי המערכת מיועדת לפגיעה במטרות נייחות וגדולות בלבד, כדוגמת:
פגיעה במקורות אש של האויב, כמו, למשל, משגרי רקטות, סוללות ארטילריות וכדומה.
פגיעה במסלולי ובמתקני שדות תעופה ובמערכי טילי קרקע-אוויר הפרושים סביבם.
פגיעה במטוסים ומסוקים החונים בשטח פתוח (כלומר, שאינם חוסים בדיר תת-קרקעי).
איסר נתנזון (כינוי מחתרתי: גדעון; 1916 - 2 במאי 1976) היה מפקד מחלקת האצ"ל ברובע היהודי של ירושלים העתיקה.
נתנזון נולד ברומניה, וכתינוק רך התייתם מאביו, שנהרג כחייל במלחמת העולם הראשונה, בחזית המזרחית.
בגיל צעיר הצטרף לתנועת הנוער הרוויזיוניסטית בית"ר, ובהגיעו לגיל 20, הצטרף לתנועת ההעפלה אף על פי, כמלווה ספינות מעפילים, העמוסות בעולים, בדרכם לארץ ישראל.
בשנת 1939 החליט בעצמו לעלות לישראל, התיישב בראש פינה, ושם הצטרף לאם פלוגות בית"ר ולאצ"ל.
בעקבות הכרזת המוסדות הלאומיים על צו גיוס של רווקים מגיל 20 עד 30, לצבא הבריטי, התנדב נתנזון בשנת 1941 לצבא הבריטי, ושירת במצרים ובאיטליה.
עם סיום המלחמה, לא חזר נתנזון ארצה, אלא נשאר בפירנצה והחל ללמוד לימודי פיזיקה באוניברסיטה המקומית.
לאחר זמן, גברו געגועיו לישראל, ואיסר חזר והתיישב בירושלים, את לימודי הפיזיקה המשיך באוניברסיטה העברית.
בכל תקופת לימודיו, נשאר נתנזון חבר בארגון האצ"ל, והתקדם בדרגות הפיקוד, הוא קיבל את הכינוי המחתרתי "גדעון".
בינואר 1948 הועבר לעיר העתיקה, ומונה למפקד הארגון ברובע היהודי, כדי להערים על המשטרה הבריטית שמנעה כניסת יהודים לעיר העתיקה, שילם איש הלח"י, ראובן גרינברג, 20 לירות לשוטרים איריים, ואלו הבריחו את נתנזון לרובע בתוך משוריין משטרתי.
במקום היו באותה עת כ-30 אנשי אצ"ל, אליהם הצטרפו אנשים מתושבי הרובע, וביחד 47 איש ואישה התפרסו על פני 6 עמדות, בגוש בתי ניסן ב"ק.
עם היכנסו לתפקיד הנהיג "גדעון" שהיה בעל ניסיון צבאי, מספר שינויים משמעותיים.
הוא חייב את הלוחמים לעבור אימונים אינטנסיביים, הבנות שותפו באימונים ובלחימה במידה שווה עם הבנים, כולל שמירה בעמדות, הקשר עם אנשי ההגנה השתפר, והוגבר שיתוף הפעולה בין הארגונים ברובע.
גדעון גם יזם את הקמתו של מפעל לייצור רימוני יד מקופסאות שימורים ונס קפה, ריקות.
במפעל עבדו הלוחמות בשיתוף עם קבוצת מורים, וילדים עברו מבית לבית ואספו את חומרי הגלם לייצור.
רימונים אלו סייעו בעמידה בקרב, מנעו הסתערויות המונים, וגרמו לפגיעות קשות באויב.
ב-28 במאי נותרו מבין מאה וחמישים הלוחמים שהיו בתחילת הקרבות, ו-84 אנשי התגבורת, רק 43 גברים שאינם פצועים.
מטה ההגנה אישר לרבני הרובע, הרב בן ציון מרדכי חזן והרב זאב מינצברג, לצאת עם דגל לבן אל מפקד הלגיון עבדאללה א-תל, כדי לסכם עמו על הפוגה, לשם פינוי ההרוגים והפצועים.
מפקד הרובע, משה רוסנק, כינס ישיבה משותפת של המטה ונציגי התושבים, ובה נתקבלה פה אחד ההחלטה להיכנע, בהימנעותו של איסר נתנזון, מפקד מחלקת האצ"ל.
תנאי הכניעה עליהם חתמו א-תל ורוסנק היו כדלקמן:
כל הגברים הבריאים יילקחו בשבי.
הפצועים יילקחו בשבי, או ישוחררו, בהתאם לחומרת פציעתם
השאר יישלחו לעיר החדשה באמצעות הצלב האדום.
נתנזון שנפצע בקרבות בידו באופן קשה, אולם חזר לעמדה לאחר שנותח, לא ניצל את זכאותו, על פי הסכם הכניעה, לעבור למערב העיר, והלך עם פיקודיו לשבי בירדן.
לאחר שובו מן השבי חזר נתנזון ללימודי הפיזיקה, ועסק במחקר יישומי באוניברסיטה העברית בירושלים, הוא נישא לחיה מלכה לבית גרינברג, שהייתה מלוחמות הרובע, וחברת האצ"ל גם היא, אותה הכיר כאשר פיקד על מחלקת האצ"ל ברובע.
בב' באייר ה'תשל"ו הלך נתנזון לעולמו בירושלים, ונטמן בבית העלמין בהר הזיתים.
עיריית ירושלים קראה רחוב על שמו, בשכונת פסגת זאב שבעיר.
הרב איסר קלונסקי (נולד בשנת ה'תרצ"ט, 1939) הוא רב ציוני דתי, מרבני "תקומה".
מעורכי כתביו של רבו הרב צבי יהודה הכהן קוק ורבה של שכונת גבעת מרדכי בירושלים.
נולד בירושלים למשפחה ירושלמית ותיקה, ונקרא על שם אבי סבו, ר' ישראל איסר לעווי-לוין.
מצד אביו הוא ממשפחה בעלת שורשים חב"דיים: סבו, לוי אליעזר קלונסקי, היה מנכבדי קהילת חב"ד בחברון.
למד בבית הספר היסודי "לדוגמה" בעיר לאחר מכן למד שנתיים בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה.
השלים את לימודיו התיכוניים בבית ספר לדוגמה שליד סמינר המזרחי בירושלים.
היה פעיל בבני עקיבא, בהדרכה ובהנהלה, וחבר גרעין "אמונים" של בני-עקיבא.
את שירותו הצבאי עשה בנח"ל בגדוד 50, ובסיירת שקד.
במלחמת ששת הימים לחם בסיירת של חטיבת ירושלים והשתתף ב, במהלכה נטל חלק בכיבוש ארמון הנציב, בית לחם, כפר עציון וחברון.
עם גמר השירות הצבאי התחיל ללמוד בישיבה גבוהה, שנה אחת בישיבת כרם ביבנה וכעשר שנים בישיבת מרכז הרב.
עם תום לימודיו נסמך לרבנות בידי הרב סלמן חוגי עבודי, הרב אברהם דוד רוזנטל, הרב יצחק אריאלי, הרב אברהם שפירא והרב שלמה גורן.
במשך שנים שירת בשירות מילואים בצה"ל, ולחם במלחמת יום הכיפורים.
עבר לרבנות הצבאית ושימש כרב חטיבה במשך עשר שנים.
למד באופן אקסטרני לתעודת הוראה, נבחן לתעודת הוראה וקיבל תואר אקויולֶנְטי לתואר ד"ר.
נבחר לשמש בתור רב שכונת גבעת מרדכי.
במקביל לעבודת הרבנות למד בכולל האידרא מספר שנים ולימד במוסדות שונים המזוהים עם הציונות הדתית, בהם: ישיבת המאירי, ישיבת ירושלים לצעירים, ישיבת נתיב מאיר, מדרשית נעם ואולפנת צביה ירושלים, אותה הקים ביחד עם חבריו.
אולפנה זו התפתחה לרשת גדולה של אולפנות ברחבי הארץ ומספר ישיבות תיכוניות והרב קלונסקי נבחר לעמוד בראשות העמותה ומשמש כראש ההנהלה באופן פעיל.
היה פעיל בתנועת "גוש אמונים".
במהלך המאבק נגד נסיגת צה"ל מסיני, שימש כרב בחצר אדר שבפתחת רפיח.
שימש כאב בית דין בעיר פראג.
הרב קלונסקי נטל חלק בסיוע לקהילת פראג לאחר מותו של הרב עוזי קלכהיים, שהיה מהמסייעים להקמתה המחודשת של קהילה זו עם נפילת מסך הברזל.
במשך שש שנים ניהל ברבנות הראשית לישראל את תחום הכשרות הארצית בזמן כהונת הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, תחתיו התקדם מאוד מצב הכשרות של הרבנות.
הוא התבקש על ידי הרב צבי יהודה הכהן קוק לערוך את ספריו.
יחד עם הרב חיים שטיינר, הוציאו יחדיו את הספרים "אור לנתיבתי" מכתב ידו של הרב, וכן את הספר "לזכרו" – של הרב צבי יהודה.
גם כתבים של הרב אברהם יצחק הכהן קוק עצמו נערכו על ידו לדפוס וחלקם נדפסו בהוצאת פרדס.
כמו כן פעל להוצאה לאור של כתבי היד של חותנו של הרב קוק, האדר"ת.
ביניהם: "יקר האדרת" (כעורך) וכן "תפילת דוד", ביאור האדר"ת והערותיו על סידור התפילה (כמו"ל, בעריכת הרב אברהם קוסמן), ושו"ת "מענה אליהו".
כתב עם הרב חיים שטיינר את החוברת 'ארץ צבי' (ירושלים תשמ"ג) ואת החוברת 'הקול קול יעקב' – על הלכות תפילה.
החוברת נבדקה והוערה על ידי הרב שלמה זלמן אוירבך ושימשה מאוחר יותר כאחד המקורות לספר 'הליכות שלמה'.
חבר ברבני תורת הארץ הטובה.
נשוי לחנה (לבית פוקס) ולהם חמישה ילדים ונכדים.
"עצמיות האדם במשנת הרב קוק", סיני כז (תשכ"ה), עמ' רמג–רמח
"דין 'מדעתא' בקידושין", זכור זאת ליעקב, ירושלים תשל"א, עמ' רמד–רנ
חבר ההנהגה הארצית של ההגנה.
איסר בן צבי נולד כאיסר גוז'נובסקי ב-1913 בווילנה לאברהם גוז'נובסקי ולמינה (ממשפחת מנזט).
איסר התחנך בווילנה בבית ספר עברי עממי ובהמשך סיים בית ספר תיכון יהודי.
היה מראשי תנועת גורדוניה בפולין וחבר ועד החלוץ בווילנה.
ב-1934 עלה ארצה והצטרף לקבוצת דגניה ב' שם נישא לאשתו וב-1944 עבר עם משפחתו לקיבוץ מעלה החמישה שם היו עד 1949.
עם סיום מלחמת העולם השנייה גילה כי הוריו ושניים מאחיו אבדו בשואה.
אחות ואח ששרדו את המלחמה עברו לרוסיה.
באוגוסט 1945 נשלח בן צבי לפולין מטעם המוסד לעלייה ב' של ארגון ההגנה על מנת למסד את ארגון הבריחה.
יחד איתו הגיעו צבי נצר ויוחנן כהן.
בן צבי שהה בפולין עד 1947 כשבתקופה זו הציג את עצמו כניצול מחנה בשם שמעון שחזר למולדתו פולין.
מ-1947 עד מאי 1948 היה חבר המפקדה ארצית של ארגון ההגנה תחת פיקודו של ישראל גלילי.
1948 מונה לחבר הוועד האולימפי הישראלי הראשון (בראשות יושבי הראש אבא חושי ונחום חת).
1949 עד 1950 היה בשליחות למזרח אירופה מטעם המחלקה המדינית של אגף החקר במשרד החוץ בראשות ראובן שילוח.
1954 עד 1955 שימש ראש אגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון.
1962 עד 1965 מונה לנציג בנק הפועלים באמריקה הלטינית.
1967 עד 1970 שימש כנציג הסוכנות היהודית באמריקה הלטינית
ב-1936 נשא בן צבי לאישה את עדה אופנהיים (ילידת 1912).
בתקופה שחיו בדגניה נולדו לזוג שלושה ילדים (אברהם, עזריה ושולמית).
נפטר ב-1971 ונקבר בבית הקברות בחולון.
איסק קיסה טלין (בשוודית: Isaac Kiese Thelin; נולד ב-24 ביוני 1992) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת החלוץ.
קיסה טלין התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קרלסלונדס, ממנה התקדם עד לקבוצה הבוגרת.
ב-4 ביוני 2014 חתם לארבע עונות במאלמה.
ב-16 ביולי 2014 ערך טלין את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד ונטספילס במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
ב-19 ביולי 2014 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד קאלמאר.
עד לסיום העונה בשוודיה הוא כבש 5 שערים ב-14 משחקים.
ב-22 בינואר 2015 חתם לארבע וחצי שנים בבורדו.
יומיים לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד בסטיה.
ב-5 בינואר 2017 הושאל לאנדרלכט עד לסיום העונה, וב-24 במאי עבר לקבוצה באופן רשמי.
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל לואסלנד-בוורן.
ב-7 באוגוסט 2018 הושאל לבאייר לברקוזן מהבונדסליגה.
ב-9 בינואר 2020, טלין הושאל למאלמה לכל השנה.
ב-6 בינואר 2021, טלין הושאל לקסימפאשה מליגת העל הטורקית.
ב-16 במרץ 2022 חזר לקדנציה שנייה במאלמה.
בעונת 2023 זכה בתואר מלך השערים של הליגה, לאחר שהבקיע 16 שערים.
קיסה טלין שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של שוודיה, ואף זכה עם נבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015.
ב-15 בנובמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד .
קיסה טלין נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
אִיסֶקָאי (ביפנית: 異世界, שמשמעותה היא "עולם אחר") הוא ז'אנר של אנימה ומאנגה המתמקד בדמות או דמויות אנושיות מכדור הארץ שמוצאות את עצמן ביקום מקביל.
לעיתים רבות היקום המקביל מוכר לגיבור ממשחק וידאו או מספר.
לעיתים הגיבור מוצא את עצמו בעולם חדש לגמרי בו עדיין יש לו זיכרונות מחייו הקודמים או שהוא שוכח לחלוטין את מה שקרה לו עד שהוא התעורר ביקום המקביל.
במקרים אחרים היקום המקביל יכול להיות עולם וירטואלי, או עולם וירטואלי שהופך לממשי.
סיפורי מסע בזמן (אל העבר או אל העתיד) אינם שייכים לז'אנר זה, שכן הדמויות נשארות באותו עולם.
בסדרות בסוגת "איסקאי הפוך" דמויות מעולם אחר מוצאות את עצמן בכדור הארץ בתקופה המודרנית, לדוגמה בסדרה .
איסקאז (בהונגרית: Iszkáz) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם באיסקאז מספר התושבים נמצא בירידה.
הכפר הוקם בשנת 1947 מאיחוד של הכפרים אלשויסקאז (Alsóiszkáz), פלשיסקאז (Felsőiszkáz), קזפיסקאז (Középiszkáz).
יהודי הכפרים המרכיבים את איסקאז
באלשויסקאז חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
בפלשיסקאז חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
בקזפיסקאז חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
איסקר (בבולגרית: Искър) הוא נהר בבולגריה, יובל של הדנובה.
אורכו של איסקר הוא 368 קילומטרים והוא הנהר הארוך ביותר שזורם כולו בבולגריה.
האיסקר נובע מהרי רילה ובדרכו אל הדנובה מספק את המים הדרושים לאגם המלאכותי מאגר איסקר.
בהמשך דרכו הנהר יוצר את ערוץ איסקר שאורכו 84 קילומטרים.
האיסקר הוא הנהר היחיד שנובע בדרום בולגריה וזורם צפונה.
הוא הנהר הקדום ביותר בבלקן והיחיד ששמר על כיוונו המקורי למרות השינויים הגאולוגיים.
איסקנדר קכרמונוביץ' מחמודוב (באוזבקית: Искандар Қаҳрамонович Маҳмудов; נולד ב-5 בדצמבר 1963 בבוכרה) הוא איש עסקים מיליארדר רוסי יליד אוזבקיסטן.
ב-25 במאי 2021 העריך מדד המיליארדרים של בלומברג את הונו של איסקנדר ב-9.41 מיליארד דולר.
מחמודוב, בן למשפחה מוסלמית, הוא בוגר האוניברסיטה הלאומית של אוזבקיסטן בטשקנט בירת אוזבקיסטן, הוא עשה את הונו בעסקי כריית מתכות, ומחזיק בלמעלה מ-50% ממניותיה של ענקית הכרייה הרוסית "חברת המטלורגיה של הרי אורל" המהווה בפועל קונגלומרט של עשרות חברות בענפי הכרייה, בניין, חקלאות ותקשורת ברוסיה ומחוצה לה.
איסק סאלי סוואנקמבו (בשוודית: Isak Ssali Ssewankambo; נולד ב-27 בפברואר 1996 באנגרד שבשוודיה) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת הבלם.
סוואנקמבו גדל במחלקות הנוער של לאריה-אנגרדס IF וגטבורג.
בשנת 2012 הצטרף אל מחלקת הנוער של צ'לסי מהפרמייר ליג.
לאחר ששוחרר מצ'לסי, חתם סוואנקמבו על חוזה לעונה אחת בנאק ברדה, מליגת העל ההולנדית, עם אפשרות הארכת החוזה לעונה נוספת.
ב-9 באוגוסט 2014 ערך סוואנקמבו את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אקסלסיור רוטרדם במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2014/2015. בסך הכל ערך 13 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-2 בינואר 2015 חתם סוואנקמבו בדרבי קאונטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
לאורך כל תקופתו שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, וב-12 באוגוסט 2015 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 2-1 לפורטסמות' במסגרת הסיבוב הראשון של גביע הפוטבול ליג.
ב-3 במרץ 2016 חתם סוואנקמבו על חוזה לשלוש עונות במולדה מליגת העל הנורווגית.
ב-13 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד טרומסה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
בסך הכל ערך 30 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-19 במרץ 2018 הושאל סוואנקמבו למאלמה מליגת העל השוודית.
ב-2 באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי המועדון, בניצחון 2-1 על אלפסבורג במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
בסך הכל ערך חמש הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-21 בפברואר 2019 חתם סוואנקמבו על חוזה לשלוש עונות באסטרסונד מליגת העל השוודית.
ב-3 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במדי המועדון, בניצחון 3-0 על סיריוס במסגרת הגביע השוודי לעונת .
ב-31 במרץ ערך סוואנקמבו את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 0-0 נגד א.י.ק סולנה במסגרת המחזור הראשון לעונת .
ב-29 באפריל הבקיע סוואנקמבו את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על הלסינגבורג במסגרת המחזור השישי בליגה.
בסך הכל שיחק סוואנקמבו במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 70 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
ב-31 במרץ 2022 חתם סוואנקמבו בסיריוס מליגת העל השוודית עד לקיץ 2022. ב-3 באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי המועדון, בניצחון 2-1 על סונדסוואל במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
הוא שוחרר מהמועדון בחודש יוני 2022 בתום חוזהו, לאחר שערך תשע הופעות ליגה במדי המועדון.
איסק ליהדג'י הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ליל מליגת העל הצרפתית.
ליהדג'י גדל במחלקות הנוער של ספטמה ואולימפיק מרסיי.
ב-24 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אולימפיק מרסיי, בתיקו 0-0 נגד דיז'ון במסגרת המחזור השביעי בליגת העל הצרפתית לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך שתי הופעות ליגה במועדון.
ב-2 ביולי 2020 חתם ליהדג'י בליל מליגת העל הצרפתית.
ב-25 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על נאנט במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2020/2021. בשתי העונות הראשונות שלו במועדון ערך 28 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.
ב-14 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בתיקו 0-0 נגד וולפסבורג במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022.
ליהדג'י היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של צרפת לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021.
איסקנדר קבב (בטורקית :iskender kebabı; באזרית: Iskəndər Kabab) הוא מאכל טורקי העשוי מבשר בקר או מבשר כבש, מקורו בטורקיה ונחשב לנפוץ במדינות הקווקז ומרכז אסיה.
נהוג להגיש את המאכל חם כשהוא בליווי רוטב עגבניות, פלפל חריף, לחם פידה ויוגורט.
למאכל גרסאות שונות ומלבד הגרסה הטורקית, קיימת גרסאות שונות נפוצות בעיקר באזרבייג'ן, גאורגיה, ארמניה, בולגריה, קזחסטן וקירגיזסטן.
המאכל הוזכר לראשונה במאה ה-19 לאחר שנוצר על ידי השף איסקנדר אפנדי, בהשראת המנה הטורקית והמסורתית דונר קבב.
אפנדי שהתגורר בעיר בורסה, שאף ליצור גרסה מקומית של הקבב ויצר את האיסקנדר קבב כשהוא מורכב מפרוסות של בשר שהושרו במרינדה, נצלו יחד עם פיתות על רוטיסרי והוגשו בליווי רוטב עגבניות, יוגורט וחמאה מומסת.
כיום, ה-"Kebapçı İskender" הוא סימן מסחרי של יבוז איסקנדרוגלו, שמשפחתו עדיין מנהלת את המסעדה בבורסה.
איסקסנטג'רג' (בהונגרית: Iszkaszentgyörgy) הוא כפר במחוז פייר בהונגריה בנפת סקשפהרוואר.
איסקסנטג'רג' ממוקם צפונית-מערבית לסקשפהרוואר, כ-10 קילומטרים ממנה.
היישוב גובל בהרי הבאקון מצפון, בהר Iszka המשתרע ממנו דרומה לכיוון מערב, ב-Sárrét בדרום ובתעלת מורי במזרח.
חיבורי התנועה של היישוב מסופקים בעיקר על ידי שני כבישים דרג נמוך (בני ארבע ספרות): כביש 8202 המתחיל מקטע סקשפהרוואר של הכביש המהיר 8 (היום כביש 801) ומשם נמשך עד Kincsesbánya, וכבי 8203 המסתעף מכביש 81 ב-Sárkeresztes.
השניים מצטלבים במעגל התנועה במרכז הכפר.
איסקסנטג'רג' הייתה מיושבת כבר באלפי השנים שלפני התיישבות המדיארים במרכז אירופה, באזור הכפר התגלו עקבות של יישוב מתקופת הברונזה.
ההנחה היא שהדרך שנבנתה בתקופה הרומית יכולה הייתה להוביל מכיוון וארפלוטה - צ'ור דרך איסקסנטג'רג', שהמשיכה לכיוון Magyaralmás - Csákberény - צ'אקוואר.
במאות השנים שלאחר התמוטטות האימפריה הרומית התיישבו באזור זה הונים, אווארים פאנוניים ושבטים גרמאניים, וזה לא פלא, שכן המאפיינים הגאוגרפיים והתנאים הטבעיים היו נוחים (למשל, מעיינות חמים).
גם ההונגרים הכובשים בנו את מקום מגוריהם באזור זה.
החלק העתיק ביותר של הטירה נבנה בשנת 1735 על ידי אנטל אמאדה.
בשנת 1800 הפכה הטירה לנחלתם של בני הבייזאט, אשר בשנת 1820 החלו בבנייה משמעותית.
ציורי הקיר של טירת בייזאט שוחזרו לפני כמה שנים, וניתן לצפות בהם מעת לעת.
אזור זה של הטירה אינו בשימוש כיום, אם כי לעיתים מתקיימת כאן תערוכה.
במשך מאות שנים, המקור של המעיין (דוזוגו) הזרים בקביעות מים בטמפרטורה של 28 מעלות צלזיוס המכילים מלחים ומינרלים יקרי ערך.
הספא עם סביבה אקזוטית נבנה על ידי הרוזן זיגפריד פאפנהיים לאורך הדרך המובילה לכפר.
באותה תקופה עדיין היו באזור שפע של מעיינות חמים.
המעיינות Forrófői ו-Duzzogói יצרו מערכת מעיינות, כמה מעיינות קטנים פרצו בחופשיות ביער בין עצי האלמון.
בחורף, היער כמעט היה אפוף בחלק זה של היער.
אופייני לתנובת המעיינות שמימיהן הניעו שלוש טחנות.
ז'יגמונד באן (במקור באומגרטן, 1852–1906) היה עיתונאי יהודי-הונגרי וסופר כלכלי,
איפא"ק (AIPAC; ראשי תיבות באנגלית: American Israel Public Affairs Committee – הוועד האמריקאי-ישראלי לענייני ציבור) היא שדולה פרו-ישראלית בבתי הקונגרס האמריקניים.
השדולה נוסדה ב-1951, מורכבת בעיקר מיהודים-אמריקאים, ועוסקת בעיקר בשתדלנות לגבי האינטרסים של מדינת ישראל.
היא נחשבת כאחת השדולות החזקות והמשפיעות ביותר בקונגרס ומהגדולות הן בלובי הישראלי והן בלובי היהודי.
מטרתה הראשונית הייתה להתמקד באנשי הקונגרס, אך בפועל היא מפנה את רוב תשומת הלב לאנשי הזרוע המבצעת.
ישנם אנשים רבים בממשל האמריקאי אשר מאמינים, כמו איפא"ק, כי תמיכה בישראל צריכה להיות המרכיב המרכזי ב.
השדולה נוסדה על ידי ישעיהו (סי) קינן כהמשך לארגונים ציוניים קודמים, בהם מועצת החירום הציונית שפעלה בסוף מלחמת העולם השנייה.
תחילה נרשמה השדולה בשם "המועצה הציונית האמריקאית", אולם ב-1954 הוחלף המעמד לארגון מקומי בשם "ועד האמריקני ציוני לענייני ציבור" ויועד לשדולה בקונגרס.
את השם הנוכחי קיבל הארגון בשנת 1959.
בשנת 1974 החליף את קינן בראשות הארגון וב-1980 החליף אותו .
במהלך תקופה זו היה איפא"ק ארגון קטן יחסית ולא מוכר.
דיאן הביא לגידול עצום בהיקף הפעילות של הארגון (התקציב גדל מ-1.5 מיליון דולר ל-14 מיליון ומספר החברים גדל משמונת אלפים לחמישים אלף תוך שבע שנים).
ב-1981 עשה איפא"ק את הניסיון המשמעותי הראשון להתמודד עם הממשל סביב פרשת מכירת מטוסי ה-AWACS לערב הסעודית.
הניסיון אומנם נכשל, אך איפא"ק הקשה מאוד על הנשיא.
ב-1982 תמך הארגון בתוכנית רייגן, בניגוד לעמדת ישראל, והצליח למנוע קיצוץ בסיוע האמריקאי שנועד ללחוץ על ישראל.
במקביל החל איפא"ק ב"תוכנית לפיתוח מנהיגות פוליטית" שמטרתה לגדל דור של פוליטיקאים יהודים.
במהלך שנות השמונים החל איפא"ק לעבוד גם בשתדלנות בזרועות הממשל ואימץ בעקבות כך עמדות ימניות יותר.
לשיא הגיע תהליך זה בזמן המאבק על ההתנחלויות שהגיע לנקודת פיצוץ ב-12 בספטמבר 1991 כאשר שתדלני איפא"ק (למעלה מאלף מאתיים) ניסו לשכנע את חברי הקונגרס לתמוך באימוצן.
המאמץ נכשל בעקבות מתקפה חריפה ביותר של ג'ורג' בוש (האב) כלפי השדולה שבה טען (בין השאר) כי השדולה אינה פועלת בהתאם לאינטרסים של ארצות הברית.
עם זאת, איפא"ק הצליח לבסוף לגייס את תמיכת הקונגרס בערבויות (לאחר שהוסכם לקזז מהן את ההשקעות בהתנחלויות).
מאז תחילת שנות התשעים, פעילות איפא"ק פחתה במקצת וכך גם השימוש שישראל עושה בה, אולם לפי מגזין פורצ'ן איפא"ק עדיין נשארה לשדולה השנייה בעוצמתה בקונגרס האמריקאי (לאחר שדולת יצרני הנשק הקל).
ב-2005 הסתבכו שניים מבכירי איפא"ק בפרשה של העברת מידע סודי לישראל, פרשה שהביאה לפרישתם מהארגון ולפגיעה חמורה במעמדו.
בעשור השני של המאה ה-21 עומדים בראש מועצת המנהלים של איפא"ק חמישים אנשים, בהם הסנטור לשעבר רודי בושווייץ, סטיבן גרוסמן ובוב אשר.
תקציב השדולה מגיע מתורמים פרטיים ומדמי חברות של חברי השדולה.
היא אינה מקבלת שום סבסוד מממשל ארצות הברית או מממשלת ישראל.
במרץ 2022 פורסם מכתב מטעם איפא"ק ובו נתבקשו חברי הארגון להמשיך לתמוך ברשימת חברי קונגרס מהמפלגה הרפובליקנית בשל יחסם החיובי למדינת ישראל, בהם עשרות חברי קונגרס שטענו שתוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 זויפו, וחלקם תמכו באירועי ההסתערות על הקפיטול ובתאוריית ההחלפה הגדולה.
איפא"ק פועלת לדאוג לקיומו של הסיוע החיוני אותו מקבלת ישראל מממשלת ארצות הברית, על מנת שישראל תישאר חזקה ובטוחה.
כמו כן, היא פועלת על מנת לקדם שיתוף פעולה אסטרטגי בין שתי המדינות על מנת לקדם מדיניות נגד הטרור.
שיתוף הפעולה האסטרטגי יביא גם להחלפת מידע בין המדינות בנושא טכניקות ביטחוניות וטכנולוגיות על מנת לשמור על ביטחון המדינות וכן, עצירת מדינות כגון איראן מלהשיג נשק להשמדה המונית.
איפא"ק זוקפת לזכותה הישגים רבים במהלך שנות קיומה:
השיגה תמיכה נרחבת לכך שזכותה של מדינת ישראל להגן על עצמה מפני רקטות בעזרת העברת החלטה בבית הנבחרים.
חיזוק שיתוף הפעולה בין ארצות הברית וישראל בנושא האנרגיה.
העבירה חקיקה שייסדה תוכנית מענק שמממנת מיזם משותף של ארצות הברית וישראל בנושא אנרגיה חלופית.
באמצעות עצומה שחתמו עליה 104 חברי בית הנבחרים, יצאה בקריאה לחיזוק כוחה של יוניפי"ל לעצור את העברת הנשק של חזבאללה לאורך הגבול הסורי.
העבירה מכתב שחתומים עליו 34 סנטורים שמדגיש את הצורך בהפעלת לחץ אמריקני על מצרים לפעול להפסקת הברחות הנשק לעזה.
העבירה החלטה בבית הנבחרים שמברכת את ישראל על ציון 40 שנה למלחמת ששת הימים.
נקטה בפעולות רבות בדאגה לשמירה על הסטנדרטים של הממשלה הפלסטינית, ביניהן, שליחת מכתבים חתומים בידי 259 חברי בית הנבחרים ו-79 סנטורים שקוראים לאיחוד האירופי ולארצות הברית לא להעניק שום סיוע או הכרה לממשלה הפלסטינית עד שזאת לא ממלאת את דרישותיה הבין-לאומיות.
אישרה הסכם שהוביל לכניסת מגן דוד אדום לצלב האדום העולמי.
דאגה לחיזוק הסנקציות הכלכליות המוטלות על איראן במטרה למנוע ממנה ייצור של נשק גרעיני.
העבירה החלטה שקוראת להטלת סנקציות על ארגונים המשקיעים בסקטור האנרגיה של איראן, במטרה להקטין את המענקים שאיראן מקבלת עבור פיתוח נשק גרעיני.
העבירה החלטות בקונגרס שמביעות תמיכה נלהבת בזכותה של מדינת ישראל להגן על עצמה מפני התקפות של חזבאללה וחמאס.
הגבירה את הסיוע הצבאי לישראל במשך האינתיפאדה.
העבירה החלטה שנותנת לנשיא ארצות הברית להטיל סנקציות על סוריה, בעקבות מעורבותה בלבנון ותמיכתה בטרור.
איפא"ק פועלת במגוון דרכים על מנת להגיע לקהלי יעד שונים בארצות הברית – מחברי קהילות יהודיות, לסטודנטים בקמפוסים ועד לחברי ממשלה וקונגרס.
איפא"ק מארחת ועידות ותוכניות חינוכיות שבהן משתתפות דמויות מפתח בהנהגה היהודית העולמית.
יוצרת קשרים עם דמויות מפתח בקהילות שונות ובעלי רקעים תרבותיים ופוליטיים שונים, על מנת להבטיח שארצות הברית נשארת מחויבת לקשר אמריקני-ישראלי חזק.
כל שנה איפא"ק פועלת יחד עם חברי קונגרס מובילים על חוקים שניתן להעביר שיסייעו בחיזוק הקשר בין ארצות הברית וישראל.
באמצעות ארגוני צדקה מסבסדת משלחות לימוד לישראל עבור מנהיגים בין-לאומיים, מקבלי מדיניות, עיתונאים ועוד.
חלק מהמשלחות מתמקדות באוכלוסיות ספציפיות, למשל מנהיגים פרוגרסיבים בארצות הברית.
מצוותת יחצ"ני ציבור יחד עם צוות מומחים לחנך את נבחרי הציבור, מקבלי ההחלטות וכו' בתחום.
פועלת במאות קמפוסים ברחבי ארצות הברית כדי ללמד את הסטודנטים איך להתערות בעולם הפוליטיקה ואיך לבנות תמיכה בישראל.
איפא"ק ממלאת עצומה לנשיא ארצות הברית, ובה דרישה להימנע מלחץ על ישראל בנושא המשא ומתן הפלסטיני.
איפא"ק ספגה ביקורת כמי שתומכת רק במדיניות והשקפות של הימין הישראלי, ואינה מייצגת את היהודים באמריקה.
לביקורת שותפים פוליטיקאים אמריקאים וישראלים.
הסרט הישראלי "הלובי" הציג ראיונות עם בכירים לשעבר באיפא"ק שתיארו כיצד הארגון השתנה במהלך השנים, מארגון ליברלי לארגון ימני ושמרני שאוהד את בנימין נתניהו.
הפרופסורים סטיבן וולט וג'ון מירשהיימר פרסמו ספר בשם ובו טענו שבשל כוחו הרב של הארגון הוא עלול להשפיע על הממשל האמריקאי לפעול בניגוד לאינטרסים שלו, דבר שעלול לפגוע גם בביטחונה של ישראל בטווח הארוך.
המעורבות של איפא"ק בפוליטיקה האמריקאית מציתה תגובות נגד באשר למעורבותו של "הלובי הישראלי החזק", במיוחד בקרב המחנה הפרוגרסיבי, ש"ממילא חושב שישראל משפיעה יתר על המידה בפוליטיקה המקומית".
בפברואר 2020 חברת הקונגרס בטי מקולום האשימה את איפא"ק בהסתה וכינתה אותה "קבוצת שנאה" בעקבות פרסומות בפייסבוק כנגדה, לאחר שאיפא"ק כבר הסירו את הפרסומות והתנצלו עליהן.
באותו החודש הסנאטור ברני סנדרס הודיע כי לא ישתתף בוועידה של השדולה, בנימוק שהיא "נותנת במה למנהיגים שמביעים גזענות ומתנגדים לזכויות הבסיסיות של הפלסטינים".
ביוני 2024 טען הפוליטיקאי הרפובליקני תומאס מאסי שלכל רפובליקני בקונגרס מלבדו יש "איש איפא"ק" שפועל כמו "בייביסיטר", משפיע עליו ומנהל איתו שיחות.
באוקטובר 2025 הודיע חבר בית הנבחרים סת' מולטון כי בכוונתו להחזיר את כל התרומות שקיבל מאיפא"ק, וכי הוא יסרב בעתיד לקבל ממנה תמיכה כלשהי.
כהן גילם בסדרה כמה דמויות מארסנל הדמויות הקומיות אותן פיתח במסגרת הצמד "אסי וגורי", ובהן: קוקו הזמר והימרי ה"הילר והומופוב".
בתפקידי משנה קטנים הופיעו בסדרה גם שלמה בראבא והדר לוי.
תוכנית הפתיחה של "איפה אתה חי", זכתה למדרוג גבוה של 25.6%, שהיו אז 570 אלף צופים.
התוכנית השיגה רייטינג של 18.3% בממוצע בעונה הראשונה שכללה עשר תוכניות, לעומת 23.3%-19.6% לעונות "רק בישראל" שהוביל ארז טל קודם.
והוחלט לא להפיק עונות נוספות.
בגרסה הבריטית המקורית ו-Where's Waldo?
בגרסה האמריקאית) היא סדרה של ספרי ילדים שנוצרה על ידי הצייר הבריטי מרטין הנדפורד.
בספרים אלו הקורא צריך לאתר איש מסוים, אפי, בתוך ציור עמוס בדמויות ובפרטים שונים.
אפי לובש חולצה עם פסים אדומים ולבנים, מכנסי ג'ינס כחולים, חובש כובע צמר עם פונפון, מחזיק מקל הליכה מעץ ומרכיב משקפיים בעלי מסגרת עגולה.
אפי תמיד מאבד דברים, למשל ספרים, ציוד מחנאות ואפילו את הנעליים שלו, והקוראים מוזמנים למצוא את הפרטים האבודים בתוך הציור.
הספר מורכב מסדרה של תמונות גדולות ומורכבות שמכילות מאות אנשים קטנטנים שעוסקים במגוון פעולות משעשעות.
המטרה היא למצוא את אפי בתוך קבוצת האנשים, מה שיכול להיות קשה משום שאפי תמיד מוחבא היטב.
בתמונה מסוימת מתוך "איפה אפי 3: המסע המופלא", למשל, הדף מלא במאות "אפים" שונים והקורא מתבקש למצוא מתוכם את האפי האמיתי שמזוהה רק בעזרת העובדה שחסרה לו נעל.
ישנם קוראים שציינו את העובדה שהרעיון הבסיסי של הספרים אינו חדש.
סדרת "איפה אפי?" מכילה ציורים הרבה יותר מורכבים ועמוסים ולא עושה שימוש בבועות טקסט.
יצא לאור בעברית על ידי הוצאת שוקן.
בהשראת סדרת הספרים יצאו שתי סדרות טלוויזיה מונפשת - הראשונה "איפה אפי?" ששודרה לראשונה בשנת 1991; והשנייה "איפה אפי?" ששודרה לראשונה בשנת 2019.
בשני הספרים הראשונים אפי נדד לבדו, אך במשך הזמן נוספו עוד דמויות שניתן היה לחפש בכל תמונה:
אפרת (Wenda), חברה של אפי, הופיעה לראשונה ב"איפה אפי: ספר הכרזות המדהים".
אפצ'י (Woof), הכלב של אפי, ברוב התמונות אפשר לראות רק את הזנב שלו.
הקוסם צחורזקן (Wizard Whitebeard), הופיעה לראשונה ב"איפה אפי: המסע המופלא".
בהופעתו הראשונה, הוא זה ששלח את אפי למסע לגילוי האמת לגבי עצמו, ומאז, הוא מצטרף אליו לכל מסע.
פשעוני (Odlaw), אויבו המושבע של אפי, הופיע לראשונה ב"איפה אפי: ספר הכרזות המדהים".
בגרסה האמריקאית השם Odlaw הוא היפוך אותיות לשם Waldo, אך משחק מילים זה אינו קיים בגרסה הבריטית או בגרסה העברית.
פשעוני נראה כמעט בדיוק כמו אפי, רק שהבגדים שלו בצבעי צהוב ושחור במקום אדום ולבן, למשקפיים שלו יש גוון כחול ויש לו שפם.
קבוצת איסתא (נוסדה ב-1956) היא מקבוצות התיירות הוותיקות בישראל.
איסתא משווקת מוצרי תיירות, בהם טיסות, מלונות והשכרת רכב.
החברה מפעילה מערך תקופתי של טיסות שכר ונופשונים ליעדי אירופה ואגן הים התיכון.
מנכ"ל איסתא: אחישי גל, יו"ר דירקטוריון: ערן זמורה.
בראש הקבוצה נמצאת החברה הציבורית איסתא בע"מ, שלה מספר חברות בנות העוסקות בתחום התיירות, ובראשן איסתא ישראל, המונה 45 סניפים נכון לשנת 2014. בין החברות הבנות בקבוצת איסתא נכללות החברות אמריקן אקספרס טרוול ישראל, וואלה טורס, נופש ישיר, איסתא ספורט, אורטל, איסתא סטייל, אקדמי טרוול, איסתא נכסים ומלונות ועוד.
על פי נתוני שנת 2014, קבוצת איסתא דורגה במקום הראשון בין סוכנויות הנסיעות בישראל, שירתה כ-750,000 נוסעים נכון לשנה זו, עם מחזור של 650 מיליון $.
בחברה למעלה מ-1,000 עובדים, שהם כ-35% מהמועסקים בענף זה.
בדצמבר 2017 הפכה החברה לראשונה בארץ שמקבלת תשלום בביטקוין.
ראשי התיבות של השם איסתא, איגוד סטודנטים לתיור אקדמי, מעיד על ייעודה הראשוני של החברה, שהחלה את דרכה כארגון חילופי סטודנטים בשנת 1956 ופעלה מחדר קטן בטכניון.
עד מהרה החלה איסתא לשמש כרשת-קשר לתיור סטודנטיאלי שהקנתה הנחות והוזלות לחבריה.
הצעד המסחרי הראשון שבו נקטה החברה היה שיווק הפלגות באניות "צים" במחיר מיוחד לסטודנטים.
בשנת 1958 הוקמה איסתא כחברה עצמאית השייכת לאגודת הסטודנטים בטכניון.
באותה שנה חכרה איסתא לראשונה מטוסים והחלה בשיווק טיסות לאתונה במחיר מיוחד של 33 דולר לכיוון.
איסתא המשיכה לתפקד כמפעילת טיסות שכר והפלגות ובשנות ה-60 הפכה את שדה התעופה של אתונה לנמל הבית שלה, לשם יצאו מרבית טיסותיה וממנו המריאו טיסות המשך ליעדים שונים באירופה, במושבים שנחכרו ושווקו על-ידה.
בשנות ה-60 החלה איסתא להציע שירותי תיירות נכנסת: טיולי אוטובוסים, אכסניות, מלונות וחומר כתוב, עקב עליה בתיירות הצעירים ובמתנדבים אשר הגיעו לישראל.
בעקבות המודל שהתוו ארגוני תיירות הסטודנטים בעולם, החלה איסתא לשווק גם טיסות סדירות במחירים מוזלים לסטודנטים ולצעירים, אשר הושגו בהסכמים לטווח ארוך עם חברות התעופה השונות.
במשך שנות השבעים ידעה איסתא, ככל המשק, תהפוכות רבות.
מלחמת יום הכיפורים הובילה למשבר חמור בענף התיירות.
התיירות היוצאת נבלמה לחלוטין, ותיירים ומתנדבים הפסיקו להגיע לישראל.
משבר האנרגיה העולמי גרם לייקור הטיסות.
עקב ההפיכה הצבאית שהתחוללה בקפריסין בקיץ 1974 הפסיקו כל חברות התעופה (מלבד אל על) את טיסותיהן לישראל למשך מספר שבועות.
בקיץ 1978 חכרה איסתא מטוס מ"אל על" לעונה שלמה וביצעה טיסות שכר לסטודנטים מתל אביב לאירופה.
בקיץ 1979 חכרה איסתא מחברת Capitol Airlines מטוס בן 260 מושבים לטיסה לניו יורק ולאחר מכן הפעילה שתי טיסות שכר טרנס-אטלנטיות בשבוע במטוס שנחכר מ"אל על שירותי שכר" (לימים "סאן דור").
בזכות הטיסות הללו הייתה 1979 השנה הרווחית ביותר בתולדות איסתא.
בשנת 1985 צורפה איסתא להתאחדות סוכני הנסיעות.
עונות קיץ וחורף רווחיות במיוחד הובילו לתנופת פיתוח.
החברה התחייבה לטיסות נוספות, הרחיבה סניפים והוסיפה עובדים בעונות השיא.
בשנת 1987 היו לאיסתא 8 סניפים והועסקו בה כ-120 עובדים.
מחזור המכירות הגיע ל-9 מיליון דולר והיא חילקה לראשונה מלגות לימודים לסטודנטים.
בשנת 1989 פתחה איסתא במהלך אסטרטגי של הקמת סניפים בערי הלוויין של הערים הגדולות.
בשנות ה-90 הוקם מוקד "איסתא ישיר", שהחל כמרכז מידע טלפוני ולימים הפך למוקד הזמנות.
ב-1995 הגיע מחזור המכירות הכללי של איסתא לכ-90 מיליון דולר.
החברה העסיקה 300 עובדים ב-20 סניפים.
בשנת 2011 שירתה הקבוצה כ-650,000 נוסעים במחזור מכירות כולל של כ-550 מיליון דולר.
במאי 1996 הונפקה איסתא בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
" כנפיים – אחזקות ארקיע", שהחזיקה ב-23% ממניות איסתא ליינס, מכרה בשנת 2005 את החזקותיה לאחישי גל.
במאי 2007 מכרה עמותת איסתא ליינס, שבשליטת התאחדות הסטודנטים, 24.4% ממניות החברה לקבוצה בראשות אחישי גל.
בשנת 2018 הוגש כתב אישום כנגד אחישי גל, בגין חלקו בהסדר כובל בשוק המסעות לפולין.
ביוני 2022 מכרה התאחדות הסטודנטים עוד 16% ממניות איסתא ליינס, ונותרה עם החזקה של 5.31% בחברה.
נכון לאוגוסט 2022, בעל המניות הגדול בחברת איסתא ליינס הוא המנכ"ל, אחישי גל, המחזיק בכ-31.57% ממניותיה.
קופות הגמל של הפניקס חברה לביטוח מחזיקות 15.71% ממניות החברה
בשנת 2020 הרחיבה איסתא את פעילותה בתחום התעופה באמצעות חתימה על הסכמים מסחריים עם חברות תעופה ישראליות.
בשנת 2025 נחתם הסכם ארוך טווח בין איסתא לישראייר, שבמסגרתו התחייבה איסתא לרכוש מראש הקצאות מושבים בטיסות ארוכות־טווח.
המהלך נועד לתמוך בהיערכות ישראייר להפעלת מטוסים גדולים לטיסות ארוכות־טווח ובהרחבת פעילותה בקווים בינלאומיים.
בבעלות קבוצת איסתא ליינס שורה של חברות בנות העוסקות בצדדים שונים של ענף התיירות.
כמו כן, חברות בת העוסקות בתחום הנדל"ן המניב והמלונאי:
איסתא ישראל – רשת הנסיעות הגדולה בישראל, העוסקת הן בתיירות פנים והן בתיירות חוץ.
זוהי הזרוע הראשית של הקבוצה, המפעילה 45 סניפים ומהווה את ליבת העסקים של איסתא ליינס.
היסתור אלטיב – מחזיקת המותג "אמריקן אקספרס טרוול ישראל", כיום בשליטת איסתא ליינס, זכיינית רשמית ובלעדית בישראל של אמריקן אקספרס נסיעות.
החברה מפעילה כ-16 סניפים בארץ ומתמחה בעיקר במגזר העסקי.
מבט פלטיניום – חברת המתמחה בתיירות נכנסת.
החברה מייעצת ומתאימה חבילות תיירות ליחידים ולקבוצות מחו"ל המעוניינים לבקר בישראל לכל פרק זמן ולכל מטרה.
וואלה טורס – חברה בבעלות משותפת של "וואלה!
שופס" (מבית "וואלה") ושל "איסתא ליינס", המתמחה בשיווק ובמכירה של שירותי תיירות באמצעות האינטרנט, על בסיס התשתית של "וואלה!
נופש ישיר – עיקר פעילות החברה מתבצעת על ידי מוקד הזמנות טלפוני, שבו ניתן להזמין שירותי תיירות בישראל ומחוצה לה.
אורטל – שותפות עם חברה המתמחה בתיירות פנים לקבוצות, ארגונים וועדי עובדים וכן בארגון ימי כיף, כנסים ואירועים לשוק המוסדי.
איסתא ספורט – החברה מתמחה בחבילות תיירות סביב הופעות ואירועי ספורט בעולם, כגון משחקי NBA, פיינל פור, אולימפיאדה, מונדיאל וכדומה.
לכל עובדי החברה רקע ספורטיבי.
כנס תיירות גלובל סרוויס – חברה בת של איסתא ספורט – החברה עוסקת בתיירות נכנסת בעיקר מצפון אמריקה בסגמנטים שונים הכוללים: ארגונים יהודים, קבוצות, נוצרים, תגלית ובודדים.
אקדמי טרוול 2013 – מתמחה בארגון משלחות נוער לפולין ומסעות שורשים למבוגרים, לצד תיירות העשרה בעולם עבור מוסדות חינוך וארגונים.
בנוסף, מתמחה החברה בהטסות רפואיות.
ממסי תיירות – מספקת שירותים ופתרונות לנוסעים לחו"ל, בדגש על השכרת רכב בחו"ל, הנפקת רישיון נהיגה בינלאומי, הסדרת ביטוחים ופתרונות תקשורת.
איסתא נכסים ואיסתא מלונות – שתי חברות בת העוסקות בתחום הנדל"ן המניב והמלונאי.
באמצעותן רוכשת הקבוצה נכסים מניבים בישראל ובתי מלון בישראל ומחוצה לה.
בבעלות החברות כיום, בין היתר, מתחם מעונות הסטודנטים בנתניה, בית קליפורניה, בית קמור ובית איסתא בתל אביב, מלון ברנר תל אביב, מלון כרמים בקריית ענבים ומלון שנמצא בשלבי הקמה בהרצליה פיתוח
נפת איסרניה (באיטלקית: Provincia di Isernia) היא נפה בצפונו של מחוז מוליזה שבאיטליה.
הנפה משתרעת על שטח של 1,529 קמ"ר, בירתה בעיר איסרניה ובשנת 2001 התגוררו בה 89,775 תושבים.
היא גובלת בנפת ל'אקווילה ובנפת קייטי במחוז אברוצו בצפון, בנפת קמפובאסו במחוז מוליזה בדרום, בנפת קזרטה במחוז קמפניה בדרום ובנפת פרוזינונה במחוז לאציו במערב.
"אִסְתְּרָא בִּלְגִינָא קִישׁ קִישׁ קָרְיָא" הוא פתגם בארמית שמופיע בתלמוד הבבלי.
פירושו המילולי של הפתגם הוא 'מטבע בכד קורא "קיש קיש"', כלומר, מרעיש יותר מכד מלא מטבעות, והוא משל לאדם טיפש המתפאר במעט החוכמה שיש לו.
הטיפש משול בכך לכד ריק מתוכן, לעומת הפיקח, המלא בחוכמה.
"איסתרא" היה מטבע פעוט ערך של המושבה היוונית אִיסטרוֹס שליד הדלתה של הדנובה בים השחור, שהונפק בסביבות המאה ה-5 לפנה"ס.
הפתגם מופיע בתלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, שם מבואר במשל הגלום בפתגם זה הפסוק מספר משלי: .
הפסוק מתפרש באמצעות משל זה, שבעוד החכמה הנמצאת בלב חכם - תנוח, הרי שזאת המצויה בלב הכסיל, הטיפש, תיוודע ותפורסם.
בילקוט שמעוני על ספר משלי (רמז תתקנז), מוזכר הפתגם בהקשר של הפסוק .
על אף שבדרך כלל נאמר פתגם זה על טיפש שמעורר מהומה, הרי שהגמרא מבחינה באמצעות פתגם זה בין תלמיד חכם בנו של תלמיד חכם לבין תלמיד חכם שאביו עם הארץ.
הפתגם העברי המקביל הוא הפתגם אילני סרק – קולם הולך; כלומר, עצי סרק מרעישים בעליהם (קולם נשמע) יותר מעצי פרי, שהם שקטים יותר.
מקורו של פתגם זה בבראשית רבה:
באנגלית: Empty Barrels Make the Most Noise (חביות ריקות עושות את הרעש הרב ביותר)
נחום סוקולוב מאשים, בשנת 1901, בעיתון הצפירה אשר בעריכתו, את התקשורת, שברצונה, מחליטה להאדיר, וברצונה מחליטה להקטין.
"אפשר בידי מכה"ע [מכתבי העת] לקרוא קיש קיש, על ידי איסתרא בלגינא, ואפשר להם להקטין גם את הדבר הגדול בגדולים"
מנדלי מוכר ספרים, מתוך "בישיבה של מעלה ובישיבה של מטה", "כל השומע יצחק לו לאמור: חבת קבצן למה היא ומאי עבידתה?
החבה נודעת במעשה: בחיל ובכח ידיים, בעבודת הצדקה ובפזור ממון לצורכי-הצבור, וכיוצא בזה – וחבתך הרי כל כחה אינה אלא בפה, היא איסתרא בלגינא, אך קיש קיש קריא ואין לי ממנה כלום!
ולא עוד אלא שאתה עושה אותה קרדום לחפור בה וחובב להנאת עצמך."
אהרן מגד, עשהאל, "הילדים הפריעו, שרה 'התנכרה' לה, פנחס, בעלה של אראלה, פלט הלצות ריקות, 'איסתרא בלגינא קיש קיש קריא'".
בוגי יעלון מגיב על הדחתו מתפקיד שר הביטחון ומינויו של אביגדור ליברמן: "אני משוכנע שהרוב השפוי לא שם, אבל איסתרא בלגינא קיש קיש קריא, כלומר אבן קטנה בחבית ריקה עושה רעש גדול"
רון חולדאי, על התבטאותו של יאיר נתניהו בעניין כיעורה של העיר תל אביב: "איסתרא בלגינא קיש קיש קריא".
איפאה (שם מדעי: Tabebuia) הוא עץ אשר גדל במדינות מרכז ודרום אמריקה.
עצי האיפאה הם עצים גבוהים (גובהם יכול להגיע עד ל־50 מטרים ולעיתים אף מעבר לזה), חזקים ובעלי גוונים חומים כהים אשר נובעים מצפיפות חלקיקים גבוהה.
השם הגנרי של האיפאה הוא Tabebuia Spp ואילו בעברית שמו הגנרי הוא איפאה טבקו.
קיימים שני סוגים של איפאה.
כאמור הראשון הוא איפאה טבקו ואילו השני הוא איפאה שמפיין (קומרו).
השם איפיאה מקורו ב-ipe ואילו קומרו הוא עץ אחר.
מקור השם טבקו לא ידוע, וייתכן שהוא שיבוש של lapacho.
שני סוגי העץ נחשבים כחומרי גלם איכותיים ומבוקשים בתעשיות הבנייה והעץ השונות לנוכח חוזקם ועמידותם לשחיקה.
שימוש נפוץ באיפאה הוא הנחתם כמשטחי מדרך חיצוניים (דקים), רהיטים ועוד.
יתרונו של עץ האיפאה הוא עמידותו לנזקי הזמן ומזג האוויר ותחזוקתו הדרושה המועטה יחסית לעיתים עד כדי משיחתו אחת לשנה בלבד בתנאים של קרינת שמש ישירה.
חסרונו של העץ הוא מחירו הגבוה, משקלו הסגולי הגבוה והצורך במיכון מיוחד בעבודה עמו.
ניסור וקידוח העץ דורש מסורים ומקדחות עמידים לחומרים קשיחים, הברגים והפרזול ייחודי וחלקם מותקן באופן ידני.
התקנת משטחי מדרך מאיפאה דורשת הנחת בסיס שעמיד למשקלו העצמי הגבוה.
האיפאה קומרו לעיתים עובר תהליך של ייבוש בתנור ייעודי אשר הופך אותו לקשיח יותר.
הקומרו זול יותר מן האיפאה טבקו, גווניו חומים ואדמדמים, הוא עשיר בשמן טבעי, שמעניק לו מראה רענן במשך שנים רבות לעומת הטבקו אשר זקוק לצביעה וחידוש פעם בשנה.
בישראל שטופת השמש נעשה שימוש רב באיפאה להנחת משטחי מדרך (דקים) גם במקומות שחשופים לקרינת שמש ישירה כל שעות היום.
איסרניה (באיטלקית: Isernia) היא בירת נפת איסרניה שבמחוז מוליזה שבאיטליה.
איסרניה ממוקמת על קו רכס שגובהו נע בין 350 ל-475 מטרים.
תוכנית העיר עדיין משקפת את קווי המתאר של עיר רומית, עם רחוב מרכזי רחב, הקארדו, שמיוצג על ידי שדרות מרצ'לי (Corso Marcelli) והרחובות הצדדיים במתאר שתי וערב.
נוכחות אנושית קיימת באיסרניה לפחות 700,000 שנה.
באתר סמוך נתגלו הממצאים העתיקים ביותר המעידים על שימוש באש על ידי בני אדם.
שמה הרומי של העיר, Aesernia, מקורו ככל הנראה בשפתם של הסאמניטים.
בשפות הודו-אירופיות המילה aeser, משמעותה "מים".
איסרניה הייתה עיר סאמניטית שנכללה בנחלתו של שבט פנטרי (Pentri), ששכנה בעמק הנהר וולטורנוס (Vulturnus, כיום Volturno), על פלג קטן שנשפך לנהר ובמרחק של 22 ק"מ מוונפרום (כיום וונפרו).
האזכור הראשון לעיר ולאזור הוא משנת 295 לפנה"ס.
בתקופה זו היה האזור כבר בשליטה רומית.
לאחר הכנעתם של הסאמניטים, הקימו הרומים קולוניה בשנת 264 לפנה"ס והעיר הייתה לצומת דרכים חשובה בין דרום איטליה לבין אזורי האפיניניים הפנימיים.
הקולוניה מוזכרת שוב בשנת 209 לפנה"ס כאחת מ-18 הקולוניות הנאמנות לרומא בתקופת המלחמה הפונית השנייה.
במהלך מלחמת בעלות הברית הייתה העיר לצידם של הרומים והתגוננה באבירות כנגד הסאמניטים בעזרתו של מרקוס קלאודיוס מרקלוס, אך נכנעה בסופו של דבר בשנת 90 לפנה"ס לאחר מצור ורעב ממושכים.
מכאן והלאה המשיכה איסרניה להיות בשליטתם של בעלות הברית ובתקופה מאוחרות יותר בה התחולל עימות בינם לבין הרומאים, נתנה העיר מקלט לאחד ממנהיגים הסאמניטים שהובס על ידי לוקיוס קורנליוס סולה.
לזמן מה הייתה העיר למפקדתה של הליגה האיטלקית.
בתקופה זו הייתה איסרניה לעיר חשובה ומבוצרת, אך לאחר תבוסתם הסופית של הסאמניטים ב-84 לפנה"ס הוענשה העיר קשות על ידי סולה על עריקתה.
בתקופתם של יוליוס קיסר ושל אוגוסטוס קיסר נעשו ניסיונות להקים שם קולוניה ושוב בתקופתו של נירון קיסר.
בסופו של דבר לא זכתה איסרניה מעולם במעמד של קולוניה, אך ניתן להבין שהיא הייתה עיר בעלת חשיבות בתקופתם של טראיאנוס ושל אנטונינוס פיוס.
לתקופה זו ניתן לשייך אמת מים רומית וגשר רומי שניתן לראותם בשטח, בעוד שאת החלקים התחתונים של החומה העכשווית, הכוללים כמות ניכרת של בנייה פוליגונלית, ניתן לייחס הן לעיר הסאמיניטית העתיקה והן לקולוניה הרומית המוקדמת.
בראשית המאה ה-7 לספירה, השטח שעליו שוכנות איסרניה והערים בז'אנו (Bojano) וספינו (Sepino), היה האזור בו גרימואלד הראשון, מלך הלומברדים, יישב קבוצה של בולגרים, שחיפשו מפלט מפחד האווארים.
במשך דורות רבים היו הבולגרים קבוצת אוכלוסייה נפרדת באזור עד אשר נטמעו בקרב האוכלוסייה האיטלקית המקומית.
גם לאחר נפילתה של האימפריה הרומית המערבית, איסרניה סבלה ממעשי חורבן כמה פעמים במהלך ההיסטוריה.
העיר נחרבה על ידי הסרצנים בשנת 800, נבזזה על ידי מארקוורד פון אנוויילר ב-1199 והועלתה באש ב-1223 על ידי חייליו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ב-1519 שוחררה איסרניה מהשעבוד הפאודלי על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ונעשתה לעיר בממלכת נאפולי.
בבוקר ה-10 בספטמבר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, שיגרו האמריקנים מתקפה של מפציצי B-17 מבצר מעופף על העיר הצפופה במהלך יום שוק ובהתקפה נהרגו אלפים.
בשבועות הבאים הם שבו 12 פעמים לאיסרניה מבלי להצליח להכות במטרתם, הגשרים של העיר שהיו בנויים מפלדה ושהיו חיוניים לנסיגתם של הגרמנים.
ב-1970 הפכה איסרניה לבירתה של נפת קמפובאסו.
למרות שחרבה מספר רב של פעמים, השתמרו באיסרניה שרידים ארכאולוגים לא מעטים.
המרכז ההיסטורי של העיר עדיין בנוי במתאר של העיר הרומית העתיקה.
מזרקת פרטרנה (Fontana Fraterna), סמלה של העיר, נבנתה במאה ה-13. המזרקה נבנתה מאבנים שנלקחו מאנדרטאות רומיות בשימוש משני.
זוהי מזרקה ציבורית עם שישה סילוני מים, עם מבנה בלתי רגיל בצורת קשת, העשויה מאבני גיר.
לה פינטה (La Pineta) הוא אתר ארכאולוגי שנתגלו בו אלפי עצמות וכלי אבן על שטח של 20,000 מטרים רבועים.
האתר התגלה ב-1979 על ידי חוקר טבע חובב שהבחין בעצם מבצבצת מחפירה שבוצעה במסגרת סלילת כביש מהיר.
האתר נוצר על ידי בני אדם אך ייעודו עדיין לא ידוע.
טיפוס האדם שחי שם נקרא הומו אסרנינסיס (Homo Aeserniensis).
"איפה אתה חי?" היא סדרת דרמה קומית בת שמונה פרקים, ששודרה מה-12 במרץ 2015 עד ה-2 ביולי 2015 בערוץ הראשון.
הסדרה נוצרה על ידי צפריר קוחנובסקי והאחים חי דוידוב ורונן דוידוב שמשחקים בתפקידים ראשיים.
הקומדיה עוסקת בחי שם טוב, צעיר שהשתחרר זה עתה מהצבא, תושב שכונת תל כביר בתל אביב, בן למשפחה בוכרית מסורתית, העובד בעסק הצילום המשפחתי יחד עם אביו ואחיו בכור.
חי, המגולם על ידי רונן דוידוב, מעוניין להשתחרר מהעתיד שמתכננת לו משפחתו: להמשיך לעבוד בעסק המשפחתי, ולהינשא לבת העדה.
הוא מצליח להתקבל ללימודי משחק, למורת רוחה של משפחתו.
העונה השנייה, בת 13 פרקים, צולמה ב-2017 בבוכרה ובישראל ועלתה לשידור ב-4 בדצמבר 2017 בערוץ כאן 11.
העלילה מבוססת על החיים האמיתיים של האחים היוצרים.
האח הצעיר, חי, מבקש לפרוץ את גבולות המשפחה המסורתיות ולהפוך לשחקן.
זאת בניגוד לציפיות של הוריו, לפיהן הוא צריך להמשיך את העסק המשפחתי, חנות הצילום של האב בה גם עובד האח הגדול, בכור.
מחי גם מצופה להתחתן עם בת דודתו ולנהל חיים צנועים ומסורתיים.
אל עבר חברתו של חי, דפי, מושמעות בדיחות בשל מוצאה האשכנזי.
מוצאה ואורח חייה הליברלי וחילוני של דפי מעוררים התנגדות מצד משפחתו של חי.
ברקע גם מתפרקת משפחתו המצומצמת של האח בכור בעקבות בגידותיו באשתו מרגו.
העונה השנייה נפתחת עם מסעם של האחים, חי ובכור (חי ורונן דוידוב), לבוכרה, כדי למצוא ולהביא את ספר התורה של סבם.
בעיוות של הגורל הם מוצאים את עצמם על אותה טיסה עם דפי (עדי הימלבלוי) שנמצאת בדרכה להודו וסופת חול מונעת ממנה להמשיך ליעדה ותוקעת את השלישייה יחד בבוכרה למשך כמה ימים.
יחד הם עוברים מסע שמחבר אותם אל שורשיהם וזה אל זו.
אחותם הצעירה מלי יוצרת מערכת יחסים עם גיא, שמוצאו אשכנזי, והם מחליטים להתחתן.
לאחר חזרתם מאוזבקיסטן מחליט חי להקים את התיאטרון הבוכרי העברי הראשון.
המשפחה הופכת לשותפה מעורבת בתיאטרון וכך מקום המפלט של חי הופך להמשך ישיר של חיי המשפחה שלו מהם הוא מנסה לברוח בכל פעם מחדש.
בפרק האחרון נערכת החתונה של מלי וגיא.
חי מציע נישואין לאסתי, אך היא מסרבת.
חי שם טוב (רונן דוידוב) - בנם של מליקה ואבו, צעיר בוכרי שחלומו להיות שחקן.
בכור שם טוב (חי דוידוב) - בנם הבכור של מליקה ואבו, ואחיהם הגדול של חי ומלי.
גס רוח ולעיתים אף אגרסיבי, בוגד באשתו עם נסטיה.
מלי (בחמל) שם טוב (אריאל רעיה איסחקוב) - האחות הצעירה של חי ובכור ובתם של מליקה ואבו שם טוב, לקראת סוף עונה 2 מתחתנת עם גיא.
מליקה שם טוב (רבקה מיכאלי) - אם המשפחה השתלטנית.
מרבה להתערב בחיי ילדיה, ללא רצונם.
אבו שם טוב (אליק שמעונוב) - אב המשפחה.
אדם לבבי ואיש משפחה למופת שתומך בילדיו בכל אשר יעסקו.
דפי (דפנה) אורן (עדי הימלבלוי) - צעירה אשכנזייה אשר לומדת משחק עם חי, ובהמשך מושא אהבתו.
מרגו שם טוב (לירז צ'רכי) - אשתו המסורה של בכור ואם שני ילדיו, ובהמשך חווים בעיות בנישואין.
סבתא חפציגול (חפציגול שמואלוב אושרוב) - סבתא של חי ובכור.
מרבה לתת עצות, הן למשפחתה והן למקשיבים לתוכנית הרדיו שלה בשפה הבוכרית.
אפרים אלוני (טוביה צפיר) - מורה למשחק של חי ושל דפי.
הדמות היא הומאז' לניסן נתיב.
אסתי דמטוב (שנטי השנטי) - השידוך של חי שנועדה "להחליף" את דפי.
מתמחה בעריכת דין בוכרית מבית טוב שבסוף תופסת את מקומה של דפי.
גיא גורביץ (ניר זליחובסקי) - עובד עם מלי בחברת הגרפיקה, בהמשך הם יוצאים יחד ולבסוף מתחתנים.
אלעד (אדי קבטנר) - לומד משחק עם חי, מעלה ביחד עם חי מופע.
עופר (בצלאל בורוכוב) - לומד משחק עם חי, מעלה ביחד עם חי מופע.
יהודה דמטוב (רומן שמחייב - עונה 1; גרא סנדלר - עונה 2) - אבא של אסתי.
(בעקבות הרצח של שמחייב הוא הוחלף על ידי גרא סנדלר)
אדיר (גל אמיתי - עונה 2) - עורך דין ונוטריון, עובד עם אסתי ושותף במשרד עורכי הדין.
ציפורה גורביץ' (ליליאן ברטו - עונה 2) - אמא של גיא, סקסולוגית בעלת קליניקה.
דב גורביץ' (רמי שטרן - עונה 2) - אבא של גיא.
רב (שמעון מימרן - עונה 2) - רב בית הכנסת השכונתי.
עמיקם (דן תורן - עונה 2) - מנהל צוותא, אחראי להופעות תיאטרון, עוזר לחי וחבריו להופיע עם המערכונים שלהם.
רחל אחונוב (מאיה חודאיידאטוב) - השכנה החטטנית של מליקה, שנכנסת לבקר לעיתים תכופות מדי.
ישראל (יגאל עדיקא) - יו"ר עמותה של הקהילה הבוכרית בתל אביב.
נסטיה (גאלה קוגן - עונה 1) - הייתה החברה של בכור בילדות.
בכור נפרד ממרגו כדי לחזור אליה ועוברים לגור ביחד.
שמחה בנגייב (אלכסנדר סנדרוביץ' - עונה 1) - לקוח של העסק המשפחתי של משפחת שם טוב ששוכר את שירותם למען הברית מילה של נכדו.