tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במקביל, ורוניקה ולוגן מתנשקים ושוכבים, ובכך מציתים מחדש את מערכת יחסיהם לאחר שנפרדו בקולג' (עונתה השלישית של הסדרה).
ורוניקה שולחת פרחים בהם מושתלים מכשירי ציתות לדירתה של ג'יה ומתקשרת אליה כאשר בשיחה היא מפעילה הקלטות של קארי כאילו היא עדיין בחיים, בתקווה להפחיד את ג'יה ולכפות עליה להודות שהיא המוח מאחורי מותה של קארי.
מבוהלת, ג'יה מתקשר לקוב וחושפת את מעורבותו.
ורוניקה הולכת לדירתה של ג'יה כדי להתעמת איתה, שם ג'יה חושפת כי קוב הוא העומד מאחורי מותה של קארי והפללתו של לוגן: סוזן מתה בעקבות מנת יתר של סמים שקוב סיפק, ולכן הוא רצה להיפטר ממנה והציע לזרוק את גופתה של סוזן לים.
קארי, ג'יה ולוק המבוהלים, שפחדו שהם עומדים בפני שנים ארוכות בכלא, זרקו את גופתה של סוזן לים מבלי לדעת שקוב צילם תמונות של המאורע, באמצעותן הוא סחט את השלושה במשך שנים רבות.
מכשיר הציתות של ורוניקה משדר הכל באמצעות תדר רדיו שלדעתה אינו בשימוש אך למעשה נמצא בבעלותה של תחנת רדיו מקומית.
קוב שומע את שיחתם ברדיו מדירתו בבניין ממול, ואז יורה והורג את ג'יה דרך החלון לפני שמתחיל לרדוף אחר ורוניקה, שמתקשרת למשטרה ומפתה את קוב למרתף לפני שמכה אותו עד עילפון באמצעות מקל גולף.
לאחר זיכויו, לוגן חוזר לשירות פעיל בחיל הים, אך מבטיח לשוב לוורוניקה.
תמונתו של קוב וההקלטה הסודית של לאמב בה הוא מסרב לחקור את טענותיה של ורוניקה מופצות ברשת, מה שמאלץ את לאמב לעצור את קוב, עם קריאות להדיחו מהתפקיד.
קית' וויביל מחלימים מפציעותיהם, אך לאחר מכן החלמתו, ויביל שב לאורח חייו הפליליים.
בסיום הסרט, ורוניקה משתלטת על עסק החקירה הפרטית של אביה עם מק בתור העוזרת שלה, לאחר שהחליטה לסייע במאבק למיגור השחיתות בנפטון.
לאחר ביטול הסדרה, רוב תומאס כתב תסריט לעיבוד קולנועי שנועד להמשיך את העלילה, אך אולפני האחים וורנר בחרו שלא לממן את הפרויקט באותה העת.
ב-13 במרץ 2013 השיקו תומאס והכוכבת הראשית, קריסטן בל, קמפיין גיוס כספים להפקת הסרט באמצעות האתר "קיקסטארטר", והציעו תמריצים שונים למעריצים שיתרמו 10 דולר או יותר עבור הקמפיין.
לצורך קידום הקמפיין, בל, תומאס, אנריקו קולנטוני, ראיין הנסן וג'ייסון דורינג הופיעו בסרטון המעודד את המעריצים לתרום, ותוך פחות מאחת עשרה שעות הושג מימון של 2 מיליון דולר.
ביומו הראשון באתר, הפרויקט שבר את השיא כפרויקט המהיר ביותר שהגיע למיליון דולר, ולאחר מכן ל-2 מיליון דולר; הקמפיין גם השיג את מטרת ההתחייבות המינימלית הגבוהה ביותר שהושגה, והפך לפרויקט הקולנועי המצליח הגדול ביותר ב"קיקסטארטר" באותה תקופה.
ביום הקמפיין האחרון שלו, הקמפיין שבר את שיא במספר התומכים בפרויקט יחיד של קיקסטארטר, שהיה בעבר בידי המשחק "Broken Age".
לאחר מכן, הפקת הסרט זכתה לאור ירוק מחטיבת ההפצה הדיגיטלית של האחים וורנר.
ב-5 באפריל 2013, השלים תומאס את הטיוטה הראשונה של התסריט.
בתחילת אפריל 2013, נמסר כי דורינג ישוב לגלם את דמותו של לוגן אקולס.
במאי 2013, אישר תומאס כי קולנטוני ישוב לגלם את דמותו של קית' מארס.
ביוני 2013, נמסר כי פרסי דאגס השלישי (ואלאס פאנל), כריס לואוול (סטוש "פיז" פיזנארסקי) ופרנסיס קפרה (איליי "ויביל" נווארו) ישובו לגלם את דמויותיהם מהסדרה המקורית.
באותו חודש, נמסר על ליהוקם של סם הנטינגטון (לוק הלדרמן), אמנדה נורת' (מדיסון סינקלייר), דארן נוריס (קליף מקורמק) וטינה מאורינו (סינדי "מק" מקנזי).
ב-14 ביולי 2013, נודע כי לייטון מיסטר לא תשוב לגלם את דמותה של קארי בישופ, עקב מחויבויות קודמות, והיא הוחלפה במוזיקאית אנדראה אסטלה.
צילומי הסרט החלו ב-17 ביוני 2013 בלוס אנג'לס ונמשכו 28 ימים.
הצילומים הראשונים כללו 120 סצנות, שתומאס תיאר כ"אגרסיביים".
בין 28 הלוקיישנים שנבחרו עבור צילומי הסרט, נכללו מזח סנטה מוניקה, גשר וינסנט תומאס, מועדון הלילה "האדיסון" בבניין היגינס.
סצנות נוספות צולמו גם ברובע האמנות של לוס אנג'לס ובלונג ביץ', קליפורניה.
לאחר הקרנת-מבחן של הסרט באוקטובר 2013, אולפני האחים וורנר הסכימו לשלם עבור יום צילומים נוסף על מנת להבהיר נקודת עלילה.
כתוצאה מכך, צולמו שתי סצנות במהלך חודש דצמבר שלאחר מכן.
המוזיקה של הסרט הולחנה על ידי ג'וש קראמון, שהלחין בעבר את מוזיקת הרקע המקורית עבור סדרת הטלוויזיה.
אלבום הפסקול המכיל את הלחנים של קראמון יצא לאור ב-14 במרץ 2014, עם עליית הסרט לאקרנים.
עם התקרבות הפקת הסרט לסיומה, אולפני האחים וורנר התרצו להפיץ את הסרט בהפצה קולנועית רחבה יותר בארצות הברית.
הסרט עלה לאקרנים ב-14 במרץ 2014, והוקרן בעיקר בבתי הקולנוע של "AMC".
באוסטרליה, התקיימו קומץ "הקרנות מעריצים" בבתי הקולנוע הנבחרים של "Hoyts" בכל מדינה.
באותו יום, הסרט הפך גם לזמין להשכרה וקנייה באמצעות וידאו על פי דרישה ושאר הפלטפורמות המקוונות.
הסרט היה לסרט הראשון שהופץ בבתי הקולנוע ולצפייה במדיה ביתית סימולטנית בארצות הברית על ידי אחד מששת האולפנים הגדולים בהוליווד.
הסרט עלה לאקרנים בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים "South by Southwest" שהתקיים ב-8 במרץ 2014, והוקרן בכנס "פאליפסט" ב-13 במרץ 2014.
טיזר טריילר ראשון של הסרט נחשף לראשונה במהלך כנס הקומיק-קון שנערך ב-19 ביולי 2013. לאחר סיום הצילומים, הוקרנו קטעים נוספים במהלך פסטיבל אוסטין.
טריילר רשמי הופץ ב-2 בינואר 2014.
הסרט הופץ בפורמטי DVD ו-Blu-ray ב-6 במאי 2014. ממכירות ה-Blu-ray וה-DVD, הסרט הרוויח 2.2 מיליון דולר בשבועיים הראשונים לאחר הפצתו בשוק.
דיווחים ראשוניים על ביצועי הסרט בקופות עלו באוויר בשל האופי הכלכלי חסר התקדים לו זכה הסרט.
הסרט הרוויח 260 אלף דולר מעלייתו לאקרנים ביום חמישי בלילה (ב-95 בתי קולנוע), והגיע לסכום של מיליון דולר כיממה לאחר שהופץ ב-291 בתי קולנוע ביום שישי.
בסוף השבוע הראשון שלו, הסרט הכניס 1,988,351 דולר ב-291 בתי קולנוע בארצות הברית, ודורג במקום ה-11 בקופות.
האנליסטים ציינו כי ההיסטוריה הפיננסית יוצאת הדופן והפצת הסרט הקשו על הפרשנות של רווחיו בקופות או על השוואתו לרווחיהם של סרטים אחרים.
הסרט הכניס 3,322,127 דולר בקופות מקומיות ו-163 אלף דולר בקופות חוץ (אוסטריה, גרמניה ובריטניה) בסך כולל של 3,485,127 דולר.
הסרט זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים, שרבים מהם שיבחו את ביצועיה של בל כוורוניקה מארס.
שרי לינדן ממגזין "הוליווד ריפורטר" העניקה לסרט ביקורת חיובית, ותיארה אותו כ"עיבוד קולנועי סולידי לננסי דרו של המילניום החדש, [בעוד] שהוא בטוח ישמח את תומכי מימון ההמונים ומעריצים נוספים של הסדרה המקורית."
שנה מועמד/ים קטגוריה תוצאה 2014 ורוניקה מארס פרס "mtvU Fandom" לפאנדום השנה קריסטן בל פרס הסרט של MTV לדמות האהובה ביותר ורוניקה מארס פרס בחירת הנוער לבחירת סרט – דרמה קריסטן בל פרס בחירת הנוער – שחקנית בסרט דרמה ג'ייסון דורינג פרס בחירת הנוער – שחקן בסרט דרמה
ב-13 במרץ 2014, דיווח "וראייטי" כי השחקנית קריסטן בל מעוניינת לשוב לגלם את דמותה של ורוניקה מארס בסרט המשך; עם זאת, טרם הוכרז רשמית על תוכניות כאלו.
תומאס גילה כי לו ול"אחים וורנר" היה "מספר קסם" בראש עבור רווחי הסרט הראשון על מנת לאפשר הפקת סרט המשך.
בריאיון עם מייקל אוסיאלו שפורסם ב-29 ביולי 2014, אמר רוב תומאס: "אני אופטימי.
הסרט [הראשון] הרוויח כסף שהיה המפתח לסרט שני פוטנציאלי, אז כן, אשמח לעשות זאת."
נכון להיום טרם פורסמו תוכניות לסרט המשך פוטנציאלי אך נוצרה עונת איחוד חדשה לסדרה בשנת 2019
שני רומנים, שנכתבו על ידי יוצר הסדרה, רוב תומאס, והסופרת ג'ניפר גרהאם, ממשיכים את עלילותיה של ורוניקה מארס לאחר אירועי הסרט, ומציגים גם את דמויותיהם של לוגן, מק, ואלאס ודיק.
ב-15 ביולי 2013 נודע כי תומאס וחברת "Alloy Entertainment" חתמו על הסכם בן שני ספרים עם חברת ההוצאה לאור "ספרי וינטג'".
הספר הראשון בעסקה, שכותרתו "The Thousand Dollar Tan Line" ועלילתו ממשיכה מהמקום בו הסרט הסתיים, יצא לאור ב-25 במרץ 2014, במהדורת כריכה רכה של "ספרי וינטג'", ספר אלקטרוני וספר שמע אותו קריסטן בל מקריינת.
Kiss and Tell", יצא לאור ב-20 בינואר 2015. בראיונות, תומאס אישר כי הרומנים הם קנוניים בהמשכיות עלילותיה של "ורוניקה מארס", ושעלילותיהם לא ייסתרו על ידי יצירות עתידיות.
בנוסף לרומנים שפורסמו, רשת "The CW" הכריזה על תוכניות לסדרת רשת שבמרכזה יעמוד ראיין הנסן, שיגלם גרסה בדיונית של עצמו המנסה להפיק ספין אוף של "ורוניקה מארס", המתמקדת בדמותו של דיק קזבלנקאס.
סדרת הרשת בת שמונת הפרקים, "Play It Again, Dick", עלתה לשידור לראשונה בשירות "CW Seed" ב-8 בספטמבר 2014, והסתיימה ב-4 בנובמבר 2014.
ב-21 באוגוסט 2018, דווח כי שירות "הולו" מתכננת להפיק עונה רביעית, שתשמש כמעין תחייה , עבור הסדרה המקורית, יחד עם בל ויוצר הסדרה, תומאס.
הודעה רשמית של בל בנושא ופרטים נוספים על הפקת העונה הרביעית נחשפו ב-20 בספטמבר 2018. תומאס אישר כי התחייה תתקיים לאחר האירועים המתוארים בסרט וברומנים.
העונה, שמנתה שמונה פרקים, עלתה לשידור ב-19 ביולי 2019.
ורוניקה (ורני) צוואגרמן-מונש (Zwagerman, בהגייה הולנדית: זוואחרמן, על מצבתה נכתב צווגרמן; 20 במאי 1915 – 30 בינואר 1999) הייתה חסידת אומות העולם, שפעלה בזמן מלחמת העולם השנייה בעיר סנייק, הולנד.
ורני ובעלה וילם החביאו בין אפריל 1943 עד מאי 1945 נערה יהודיה בת 16 בשם חנה וייס גוטמן, בזמן חיפושיהם האינטנסיביים של הגרמנים הנאצים אחר יהודים בתקופת השואה בהולנד.
ורני נולדה בשנת 1915 בהולנד והתחתנה עם וילם מונש, מורה לכימיה במקצועו.
בני הזוג מונש השתייכו לזרם הרפורמי פרוטסטנטי אך לא היו אדוקים.
בתקופת השואה בהולנד, בזמן החיפושים האינטנסיביים של הנאצים אחרי יהודים, הזוג מונש הסתירו בביתם, אשר היה בעיר סנייק, את חנה וייס גוטמן מאפריל 1943 ועד מאי 1945.
בתום המלחמה הציעה ורני לחנה להישאר עימם ולהתחיל ללמוד בית הספר המקומי אך חנה סירבה.
במהלך השנים שאחרי המלחמה שמרה ורני על קשר עם חנה, ואף הוזמנה לבר המצווה של בנה.
ורני ביקרה לראשונה בישראל בשנת 1968 בעקבות הזמנתה של חנה, וחזרה לבקר בישראל בשנת 1983.
במהלך ביקורה הכירה את דוד פינק ונשארה לחיות עימו בתל אביב.
ב-25 בנובמבר 1987 העניק יד ושם לורני את התואר חסידת אומות העולם.
ורני נפטרה ב-30 ינואר 1999 בבית חולים בהולנד ונקברה על פי בקשתה בישראל בבית הקברות האזרחי בגבעת ברנר.
ורוניקה פורוצאי (בהונגרית: Porocai Veronika; 20 בינואר 1907 – 29 ביולי 1998) הייתה חסידת אומות העולם הונגרייה, שהצילה יהודים במהלך השואה ומלחמת העולם השנייה.
הקשר הראשוני בין ורוניקה לבין משפחת גרוסמן נוצר בשנת 1923, כאשר הגיעה בתור נערה לעזור בבית המשפחה באחזקת הבית.
מאז נמשך קשר זה בהפסקות, שנבעו מאיסורים חוקיים, כגון, האיסור על נוצרים להתגורר עם יהודים באותה התקופה או לעבוד בבתי יהודים.
בשנת 1940 נצטווה אבי המשפחה לשרת במחנה העבודה קורושמזור - ריטניץ.
ורוניקה, למרות הסיכון שבדבר, נהגה לנסוע אליו ולהביא לו מזון, ביגוד ושאר מצרכים להם נזקק.
ב-15 באפריל 1944 גויס הבן יצחק למחנה עבודה.
בנובמבר אותה שנה, הוחלט להעביר את הגדוד אל מחנות ההשמדה.
יצחק גרוסמן הצליח להתחמק מהשילוח וברח חזרה לבית הוריו בבודפשט, שם מצא את אמו שסיפרה לו כי כל יתר בני משפחתו נשלחו בטרנספורטים ומאוחר יותר הובהר למשפחת גרוסמן כי איש מהם לא נותר בחיים.
כעריק ממחנה עבודה, היו חייו נתונים בסכנה גדולה.
אמו סיפרה לו כי ורוניקה עובדת בעבודות ניקיון בבית החולים "מובי" בבודפשט ושהקשר ביניהן נמשך.
ורוניקה סייעה לאמו בהבאת מצרכי מזון, שכן ליהודים הותרה רק שעה אחת ביום לקניית מזון ובגלל הטלאי הצהוב על דש בגדיהם, נתקלו בעוינות ובקשיים חמורים ביותר בהשגת המצרכים הבסיסיים.
יצחק פנה אל ורוניקה שהציעה לו את עזרתה.
במהלך נובמבר 1944, הוא הסתתר באחד מחדרי השירותים במרתף בית החולים בו עבדה.
כעובדת ניקיון, היו ברשותה המפתחות למקום וכך נהגה לנעול את דלת השירותים בה התחבא גרוסמן במשך היום פרט לאותן פעמים בהם הייתה מגניבה לו את מזונו.
ורוניקה שיחדה קצין נאצי הונגרי והוא מסר לידיה תעודת פליט על שם נויד ג'ורג' שהיה קצין כבאים.
תעודת הזהות המזויפת איפשרה ליצחק תנועה חופשית ברחובות בודפשט.
השגת התעודה הייתה כרוכה בסיכון חייה של ורוניקה.
בבית החולים סידרה ורוניקה מקום מסתור גם לדודתו של יצחק, לנקה גרוסמן.ורוניקה ניסתה להציל יהודים נוספים, אך חלק מניסיונות ההצלה לא צלחו.
ביולי 1944 כשנסעה לקישקונפלדיהאזה, בני משפחתה מסרו לה כי משפחתה של אמו של גרוסמן - משפחת שטרסר, נמצאת בגטו והיא מיד נרתמה לעזרתם.
היא נהגה להגיע אליהם והביאה עמה עזרה במזון ולבוש.
ורוניקה הצליחה לשכנע את ד"ר רגו שטרסר כי יותיר לה להבריח את בתו קלרה בת ה-9 אל מחוץ לחומות הגטו ולהסתיר אותה בביתה עד חלוף הסכנה.
במשך שבועיים הסתירה ורוניקה את הילדה בביתה, אלא שאז חזרו בהם הוריה מדעתם והתעקשו כי מקומה של הילדה בקרב משפחתה ושגורלם יהיה אחד.
לא הועילו תחנוניה של ורוניקה, שנאלצה להחזיר את הילדה לגטו.
שבוע לאחר מכן, נשלחה כל המשפחה כולה למחנות ההשמדה.
שם מצאו קלרה והוריה את מותם.
לאחר המלחמה הבן יצחק גרוסמן עלה לארץ, בעוד שורוניקה נשארה עם אמו בבודפשט עד אשר האם נפטרה בשנת 1962. לאחר מכן עלתה ורוניקה לארץ, וחיה מאז בחיפה בביתו של יצחק.
ב־7 במרץ 1986, התראיינה למקומון החיפאי "כל-בו" והסבירה שלא ראתה בהתנהגותה דבר הראוי לפרס: "אני פשוט לא מבינה, איך אנשים אחרים יכלו שלא לנהוג כמוני.
אם קיימת מחויבות כלשהי, זאת מחויבות העולם הנוצרי כלפי היהודים ולא להפך".
ב-22 ביולי 1984 שלח ניצול השואה גבריאל קמני מכתב למדור לחסידי אומות העולם, ביד ושם ובו תיאר את הצלתו של חברו, יצחק גרוסמן על ידי ורוניקה.
כשנתיים לאחר מכן, ב-10 בנובמבר 1986 הוכרה ורוניקה כחסידת אומות העולם.
באפריל 1987 נשלח מכתב ליצחק גרוסמן,, ובו הזמנה לטקס נטיעת עץ וקבלת מדליה.
בנו של יצחק, רוני גרוסמן, פנה לראש עיריית חיפה יונה יהב בבקשה להנצחה של ורוניקה.
לאור הבקשה הוחלט ב-2008 להקים גן לכבוד חסידי אומות העולם בחיפה ובו פינות ישיבה ובכל אחת מהן ניצב סלע לכבודם של חסידי אומות העולם שהתגוררו בחיפה, בין היתר גם אבן לכבודה.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של ורוניקה.
קברה אותר בבית הקברות שערי חסד בחיפה ונקבעה עליו לוחית זיכרון
ורוניקה וולף כהן היא פרופסור אמריטה במחלקה לחינוך מוזיקלי באקדמיה למוזיקה בירושלים.
יוצרת שיטת 'מראות מוזיקליות' ופעילת זכויות אדם.
כהן נולדה בהונגריה בשנת 1944, ובהמשך התגוררה בארצות הברית ובקנדה.
היא למדה לתואר ראשון בהלחנה בבית ספר "פיבודי" למוזיקה (1966) ולתואר שני בהלחנה באוניברסיטת ייל (1969).
את התואר השלישי קיבלה מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (1980).
במשך השנים כיהנה באקדמיה כדיקנית הפקולטה לתיאוריה של המוזיקה, הלחנה, ניצוח וחינוך מוזיקלי, וכן יו"ר המחלקה להוראת מוזיקה, דיקנית סטודנטים ויועצת לשוויון מגדרי לנשיא האקדמיה.
היא יועצת הנשיא ומנהלת פדגוגית ומוזיקלית של מיזם הכנה להאזנה לקונצרטים בבתי ספר, באמצעות הנחיית מורים בסדנאות.
ורוניקה כהן הייתה שותפה לייסוד המחלקה למוזיקה ערבית באקדמיה, המתמקדת בהוראת מוזיקה ערבית קלאסית.
ייסדה את תוכנית 'לגעת במוזיקה' הפועלת מזה 30 שנה בארץ להכשרת צוותים ותלמידים להאזנה מודרכת למוזיקה ולקונצרטים, ומשמשת כיועצת פדגוגית ומוזיקלית של המיזם המהווה חלק מתוכנית הלימודים בירושלים ובצפון.
בנוסף הייתה בין המייסדים של פרויקט דיאלוג מוזיקלי במסגרתו נפגשים ילדים יהודים וערבים ולומדים להכיר את התרבות המוזיקלית זה של זה.
פעילת זכויות אדם בדגש על זכויות פליטים ודיאלוג ישראלי פלסטיני למען שלום ופתרון מדיני.
עם סיום לימודיה, עסקה בהוראה ובמחקר באוניברסיטאות בארצות הברית, בקנדה ובישראל.
היחס בין תנועה לקוגניציה מוזיקלית.
תוכנית לימודים על בסיס קוגניטיבי.
פרס שר החינוך למפעל חיים על יצירת כלי הוראה של "מראות מוזיקליות", 2020
ורוניקה כהן פיתחה גישה פדגוגית לקידום האזנה למוזיקה מורכבת באמצעות "מראות מוזיקליות" - הקרנה למרחב, ביטוי חזותי ממשי באמצעות תנועות - בעיקר של הידיים - המגלמות קוגניציה, הפעילות הקוגניטיבית/רגשית שעל ידה התודעה מסדרת מערך צלילים נתון למוזיקה.
תוכנית לימודים על בסיס קוגניטיבי
כהן פיתחה תוכנית לימודים המתמקדת בתהליך הקוגניטיבי-רגשי, שעל ידו התודעה האנושית מארגנת צלילים למחוות מוזיקליות, שהיא מרכיב חשוב של תוכנית הלימודים הלאומית בישראל.
בניגוד לתוכניות לימודים אחרות, המתמקדות ביסודות מוזיקליים תבוניים (מלודיה, הרמוניה, מקצב, גובה צליל, מרקם), כאן המוקד הוא על הפעילות הקוגניטיבית/רגשית של התודעה, כשהיא מעבדת את התופעות האקוסטיות השונות והופכת צלילים למוזיקה.
2019- "מראות מוזיקליות - תאוריה ופרקטיקה" מכון קודאי, קשקמט, שבוע כיתת אמן בינלאומית
2018 -"|מראות מוזיקליות - ביטוי ושיקוף בדרך היצירה", סמינר באקדמיה למוזיקה של קרקוב.
2014 - "מראות מוזיקליות ועצבונים מראה", כנס מדעי בינלאומי "אמנות וחינוך" - פלובדיב.
2009 - "אופרה היא משחק ילדים", כנס בינלאומי על חידושים בחינוך למוזיקה, גדנסק
1996 - "חינוך לקוגניציה מוזיקלית", כנס "פרספקטיבות על מוזיקה, התודעה, וחינוך, אוניברסיטת קיימברידג'
1996 - "הקבלות תנועתיות לסכימות מוזיקליות: כלי למחקר קוגניטיבי", כנס על מוזיקולוגיה קוגניטיבית, ברוז'
1996 - "מראות מוזיקליות", סדנה בכנס הבינלאומי הרביעי על פרספציה וקוגניציה של מוזיקה, אוניברסיטת מקגיל, מונטריאול
1994 - "חקר הקבלות תנועתיות לסכימות מוזיקליות", כנס על מחקר איכותי, אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, אילינוי
1986 - "הקדמה לתוכנית לימודים בכיוון קוגניטיבי", ISMEת אינסברוק
1979 - "המלחין בגן הילדים", כנס ISME, לונדון אונטריו, קנדה
חברה בוועדה לפיתוח תוכנית ללימודי מוזיקה לישראל
חברה בוועדה לפיתוח תוכניות לימודי אמנויות לגיל הרך
חברה בוועדת MISTEC (מוזיקה בבתי ספר והדרכת מורים) 2010-2006
ועדת רפרטואר של "סל תרבות"
חברה בוועדה המייעצת של ג'ורנל בינלאומי לחינוך לאמנויות
ורוניקה (ורה) אייכמן (בצ'כית: Veronika Eichmann; 3 באפריל 1909 מלאדה - 21 בנובמבר 1997 בערך) הייתה אשתו של פושע המלחמה הנאצי אדולף אייכמן.
ורוניקה נולדה למתיאש ומריה ליבל במלאדה, הסמוכה לצ'סקה בודייוביצה (כיום היא חלק מהעיר).
בני הזוג ליבל היו מהמשפחות העשירות במלאדה, והייתה בבעלותם חווה גדולה במקום.
כל משפחת ליבל הייתה חברה במפלגה הנאצית.
האח הבכור פרנץ היה מפקד הגסטפו בהראדץ קראלובה.
אח נוסף היה אריזטור ועסק בהחרמת רכוש יהודי.
ורוניקה נישאה לאדולף אייכמן בברלין ב-1935. היא גרה איתו במספר מקומות.
תחילה בגרמניה ואחר כך בפראג.
בתום המלחמה, היא ובניה (קלאוס - ברלין 1936, הורסט - וינה 1940, דיטר - פראג 1942) נסעו למקום מבטחים, תחילה לאלטאוסזה ולאחר מכן לאוסזה .
היא גרה שם עד אביב 1951. בזמן מגוריה שם היא טענה שבעלה מת.
ב-1947 הגישה בקשה לבית המשפט לאשר את מותו של בעלה על סמך עדותו של אדם בשם קארל לוקאש.
לאחר שהשופט גילה שלוקאש הוא גיסה, הוא דחה את הבקשה.
ב-1951 הגיע לידה מכתב בו כתוב שהדוד של ילדיה חי בארגנטינה.
ב-15 באוגוסט באותה שנה היא הגיעה לטוקומאן שבארגנטינה.
בהמשך עברו הזוג וילדיהם לבואנוס איירס.
לאחר ארבע שנים (1955) נולד לזוג בן רביעי והוא נקרא ריקרדו פרנסיסקו - על שמו של הנזיר הפרנציסקני שעזר לאייכמן להימלט מאיטליה לאמריקה.
אייכמן סיפר לבניו שהוא דודם, אך הודה על האמת לאחר ויכוח עם בנו הורסט.
ב-11 במאי 1960 נלכד אייכמן בבואנוס איירס.
לאחר 12 ימים הובא לישראל, והחל משפט אייכמן.
ב-15 בדצמבר 1961 נמצא אייכמן אשם, ונידון למוות.
ורוניקה יחד עם אדולף אייכמן ובני משפחה נוספים שלו, במקביל למספר אנשי רוח ישראלים, ביניהם נלי זק"ש, מרטין בובר, הוגו ברגמן ולאה גולדברג, שלחו בקשות חנינה לנשיא המדינה, יצחק בן-צבי, שפרטיהן פורסמו בשנת 2016. בין הדברים כתבה: "לאחר דחיית הערעור נתון גורלו של בעלי בידיך.
כרעיה ואם לארבעה ילדים מבקשת אני מכבודו על חיי בעלי".
הנשיא דחה את הבקשה, וכתב בכתב ידו על גבי מסמך הבקשה את דברי הנביא שמואל לאגג: "" ().
חודשיים לפני תליית אייכמן ביקשה ורוניקה משר המשפטים דב יוסף לסדר לה פגישה עם בעלה.
הממשלה דנה בבקשתה ב-18 במרץ 1962. דב יוסף אמר בדיון כי: "ראש הממשלה חושב שיהיה לישראל קשה לעמוד בביקורת בינלאומית אם לא תאפשר את הביקור".
הממשלה אישרה את הביקור, ושרת החוץ גולדה מאיר הביאה את הדברים לפני ועדת חוץ וביטחון, שאישרה את הביקור.
ב-30 באפריל 1962 ביקרה ורוניקה את בעלה ושוחחה עמו מספר דקות.
בסיקור העיתונאי נכתב כי "לעומת האשה הנרגשת לא הראה איכמן כל סימני התרגשות".
לאחר המשפט, ורוניקה חזרה לגרמניה יחד עם בנם הצעיר ריקרדו שהיה בן 5. ריקרדו, ארכאולוג שמתמחה במזרח התיכון, הוא היחיד שהתנער מאביו.
בנה הורסט קרא לבתו על שמה.
בסרט התיעודי על הלכידה, "מבצע פינאלה", מגלמת גרטה סקאקי את ורוניקה אייכמן.
ורוניקה גירנקו (נולדה ב-1998) היא שחיינית פאראלימפית ישראלית.
גירנקו נולדה בסיביר ועלתה לישראל בגיל שנתיים.
בשנת 2003 נשלחה אל סבתה בסיביר ושם נפגעה קשות בתאונת דרכים, אחריה נותרה משותקת בפלג גוף תחתון.
מספר שבועות לאחר התאונה הוחזרה לארץ והחלה שיקום בבית לוינשטיין ומגיל 11 שיקום הידרותרפי במסגרת מרכז השיקום של איל"ן בחיפה.
בגיל 15 החלה להשתתף בתחרויות שחייה.
ב השתתפה בשני משחים בדרגת נכות S3:
משחה 50 מטר בסגנון גב בו דורגה במשחה המוקדמות במקום ה-13 עם תוצאה של 1:30.97 דקות.
משחה 100 מטר בסגנן חופשי בו דורגה במשחה המוקדמות במקום ה-13 עם תוצאה של 2:59.28 דקות.
משחה 50 מטר בסגנון גב בדרגת נכות S3 בו דורגה במשחה המוקדמות במקום ה-10 עם תוצאה של 1:11.78 דקות.
משחה 50 מטר בסגנון חזה בדרגת נכות SB3 בו דורגה במשחה המוקדמות במקום ה-14 עם תוצאה של 1:22.17 דקות.
משחה 100 מטר בסגנון חופשי בדרגת נכות S3 בו דורגה במשחה המוקדמות במקום ה-11 עם תוצאה של 2:37 דקות.
משחה 150 מטר בסגנון מעורב בדרגת נכות SM4 בו דורגה במשחה המוקדמות במקום ה-16 עם תוצאה של 4:32 דקות.
בשנת 2021 השתתפה באליפות אירופה וסיימה במקום הרביעי, בשנת 2022 זכתה באליפות העולם במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חזה עם תוצאה של 1:25.74 דקות, ובשנת 2023 זכתה באליפות העולם במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חזה עם תוצאה של 1:21.31 דקות.
וֵרוֹנִיקָה לְבָנָה (שם מדעי: Veronica cymbalaria Bodard) - צמח עשבוני חד-שנתי שעיר, על פי רוב שרוע, בעל פרחים קטנים ולבנים ממשפחת הלחכיים (בעבר נקרא ברוניקה ושויך למשפחת הלועניתיים).
ורוניקה לבנה נפוצה בכל אזורי צפון ישראל ומרכזה שמצפון לבקעת באר שבע.
היא גדלה בחורש וביער ים-תיכוני, בבתה ובמיוחד בסלעים, בין אבנים, וגם בבתי-גידול מופרים, על קירות אבן של טרסות ובסדקי מדרכות וגדרות אבן, ובחורבות.
ורוניקה קטנת-פרחים דומה לוורוניקה לבנה מאוד, אבל פרחיה קטנים יותר ועליה צרים יותר.
ורוניקה מבריקה דומה לוורוניקה לבנה, אלא שכותרתה כחולה.
והיא מלווה את ורוניקה לבנה במעזבות ובשטחים פתוחים בחבל הים-תיכוני.
שם הסוג בֵּרוֹנִיקָה שונה ונקבע בווי"ו כבשם המדעי מאחר שהתברר שהכתיב בבי"ת דגושה - השגור בספרות הבוטנית העברית הישנה - אין לו על מה לסמוך.
השם שונה על ידי האקדמיה ללשון העברית בשנת 2003. שמה המדעי cymbalaria ניתן לה משום הדמיון של עליה לעלים של צלצל.
צמח עשבוני חד-שנתי שעיר, על פי רוב שרוע, מסתעף מבסיסו, גובהו 5 עד 30 ס"מ (כאשר יש לו תמיכה מקיר אבן או צמחים אחרים וכדומה).
הגבעולים שעירים, עגולים, עדינים, ארוכים, מסתעפים ושרועים או משולשלים.
העלים פשוטים, התחתונים נגדיים לרוב, העלים המלווים את הפרחים מסורגים.
עוקץ הפרח ישר וארוך כאורך הטרף או יותר.
בפרי עוקץ הפרי הוא מתעקל.
הגביע מחולק עמוקות ל-4 אונות, בדרך כלל לא שוות.
אונות הגביע ביציות עד אליפטיות, קהות, שעירות עד קירחות, והן נפרשות בפרי.
הכותרת לבנה, גלגלית (האונות מפושקות וצינור הכותרת קצר מאוד), בלתי נכונה, האגן בעל 4 אונות מפושקות, העליונה רחבה יותר.
קוטרה של הכותרת 5 עד 8 מ"מ (לפעמים 2 עד 3 מ"מ), כמעט שאורכה אינו ארוך מהגביע.
האבקנים 2, מעורים בכותרת, בולטים מתוך הפרח.
עמוד שחלה אחד, נימי, שאורכו אינו עולה על 1.2 מ"מ.
הפרי הוא הלקט נפוח עטוף בגביע משתייר, מכוסה שיער ארוך, בן 2 מגורות בכל מגורה 2 עד 4 זרעים.
ההלקט נפתח לאורך המחיצה שבין המגורות (לא במכסה).
הזרעים פחוסים וגבשושיים, זעירים, גודלם כ-2.5 מ"מ, בעלי אנדוספרם בשרני, המקיף את העובר הזקוף.
תפוצתה של ורוניקה לבנה משתרעת סביב אגן הים התיכון (פרט למצרים וסיני) עד מערב איראן ועד ערב הסעודית ועד חצי-האי קרים.
בישראל היא מצויה בעמק עכו, בחוף הכרמל, בשרון, בדרום מישור החוף, בגליל העליון, בגליל התחתון, בעמק יזרעאל, בכרמל, בשומרון, בשפלה, בהרי יהודה, בבקעת כנרות, בגלבוע, במדבר יהודה, בגולן, בגלעד, בעמון, במואב ובאדום.
ורוניקה לבנה גדלה בחורש וביער ים-תיכוני, בבתה ובמיוחד בסלעים, בין אבנים, וגם בתי-גידול מופרים ומוצלים, על חומות סלעים וקירות אבן של טרסות ובסדקי מדרכות גדרות אבן, בחורבות ובקרקע מעובדת.
ורוניקת השדה (שם מדעי: Veronica arvensis) צמח עשבוני חד-שנתי נדיר, מכוסה כולו בשערות בלוטיות וצבע פרחיו תכלת ממשפחת הלחכיים (בעבר שויך למשפחת הלועניתיים).
פריחתה בין סוף פברואר עד תחילת יוני ותפוצתה בשפלה המרכזית והצפונית, בהר הצפוני ובהר המרכזי של ישראל.
וֵרוֹנִיקַת הַשָּׂדֶה גדלה בשדות בור ובסלעים.
טיפוס תפוצתה: אירו־סיבירי, ים תיכוני ואירנו־טורני.
תפוצתה העולמית רחבה והיא משתרעת: במקרונזיה, בצפון מערב אפריקה (מרוקו, אלג'יריה, תוניס), בכל אירופה עד דרום מערב סיביר ועד מערב ההימלאיה.
היא חדרה לאמריקה הדרומית והצפונית.
בישראל היא גדלה בשרון, בדרום מישור החוף, בשפלה, בהרי יהודה (נדירה בירושלים), בגליל העליון, בבקעת כנרות, ובגולן.
היא גדלה בעיקר במעונות יובשניים בחבל הים-תיכוני ובחגורת הספר.
צמח עשבוני חד-שנתי שרוע שגבהו 10 עד 25 ס"מ.
כל איברי הצמח מכוסים שערות עדינות וקצרות וביניהן, בדלילות, שערות בלוטיות ארוכות יותר.
הגבעולים שעירים, עגולים, עדינים, מזדקפים עד זקופים, פשוטים או מעט מסתעפים.
העלים התחתונים ביותר בעלי פטוטרת; עלי הפרחים יושבים, העליונים מוארכים עד אזמליים, תמימים.
טרף העלה חרוקים באופן ברור.
צורת המתאר של הטרף דמוי ביצה, אורך העלים שווה לרוחבם או עד פי 2.5 מרוחבם, בסיסם קטום.
האשכולות דמויי שיבולת, צפופים למדי, מתארכים בעת הבשלת פרי;
עוקץ הפרח ישר וקצר יותר (4 מ"מ) מאשר החפה והגביע.
הגביע מחולק עמקות לארבע אונות, שאינן מפושקות זוגות-זוגות.
הזוג העליון קצר מהזוג התחתון.
אונות הגביע דמוי אזמל, מכוסה בשערות בלוטיות.
הכותרת תכולה, גלגלית (האונות מפושקות וצינור הכותרת קצר מאוד), בלתי נכונה, האגן בעל 4 אונות מפושקות, זעירות ותכולות, העליונה רחבה יותר.
קוטרה של הכותרת 3 עד 4 מ"מ.
האבקנים 2, מעורים בכותרת ובולטים מתוך הפרח.
הפרי הוא הלקט פחוס, דמוי לב, עטוף בגביע משתייר, ריסני (נושא שערות בלוטיות בשפתו), בן 2 מגורות בכל מגורה 7 עד 10 זרעים.
ההלקט נפתח לאורך המחיצה שבין המגורות (לא במכסה), אורכה ורוחבה 3 מ"מ.
אורך עוקצי ההלקטים 2.5 מ"מ לכל היותר והם קצרים מההלקטים.
המפרץ שבראש ההלקט עשוי בצורה זווית מחודדת, רוחבו של ראש ההלקט 3 עד 5 מ"מ.
גובה עמוד השחלה כאורך המפרץ בו הוא נמצא.
הזרעים צהבהבים, דמוי ביצה, שטוחים וגבשושיים, זעירים, אורכם לא יותר מ-1.7 מ"מ, בעלי אנדוספרם בשרני, המקיף את העובר הזקוף.
וֵרוֹנִיקָה מַבְרִיקָה (שם מדעי: Veronica polita) היא מין צמח עשבוני חד-שנתי, שפרחיו קטנים וכחולים מהאזור הים-תיכוני ההררי ממשפחת הלחכיים (בעבר היא נקראה ברוניקה ושויכה למשפחת הלועניתיים).
מין זה לא מצוי והוא מאכלס שדות ובתי-גידול מופרים מהאזור הים תיכוני ההררי.
ורוניקה מבריקה מלווה את ורוניקה לבנה במעזבות ובשטחים פתוחים בחבל הים-תיכוני ושכיחה על מדשאות.
תפוצתה רחבה מאוד ומשתרעת מאגן הים התיכון ומאירופה ועד מרכז אסיה ועד מערב ההימלאיה, ומהאיים הקנריים ועד צפון סומליה.
בישראל היא גדלה בשפלה המרכזית, בכל ההר, בעמק יזרעאל, בבקעת הירדן וברמת הגולן.
פרחיה קטנים וכחולים עם כותרת זעירה שנפרשת באור השמש, ונסגרת בבוא החשיכה.
שם הסוג בֵּרוֹנִיקָה שונה ונקבע בווי"ו כבשם המדעי מאחר שהתברר שהכתיב בבי"ת דגושה - השגור בספרות הבוטנית העברית הישנה - אין לו על מה להסתמך.
השם שונה על ידי האקדמיה ללשון העברית בשנת 2003.
צמח עשבוני חד-שנתי נמוך, גובהו 5 עד 25 ס"מ, שעיר, שרוע ומסתעף מבסיסו.
הגבעולים עגולים, עדינים, ארוכים, כפופים, מזדקפים או נטויים, עם שערות שאינן בלוטיות.
העלים פשוטים, התחתונים נגדיים לרוב והעלים (החפים) המלווים את הפרחים מסורגים.
כל העלים בעלי פטוטרת, דמויי ביצה, בסיסם כמעט דמוי לב או קטום, משוננים-חרוקים, באורך כ-1 ס"מ, לפחות אצל חלקם אורכם ארוך מרוחבם.
הפרחים ערוכים אחד אחד בחיק עלים שצורתם אינה שונה מצורת העלים האחרים שאינם נושאים פרחים בחיקם.
עוקצי הפרחים ארוכים בערך כמו אורך העלים, והם מתעקלים עם הבשלת הפירות.
הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול, בלתי נכונים ומאוחי עלי כותרת, כלומר עלי הכותרת מאוחים בבסיסם לצינור קטן, והם נושרים כיחידה אחת.
הגביע מחולק עמוקות ל-4 אונות דמויות ביצה או סגלגלות, קודקודן כמעט מחודד.
האונות אינן מפושקות זוגות זוגות, אונות הגביע משתיירות בפרי.
העורקים באונות הגביע בולטים עם הבשלת הפירות.
הכותרת כחולה, בקוטר 6 עד 8 מ"מ, גלגלית (האונות מפושקות וצינור הכותרת קצר מאוד), בלתי נכונה, האוגן בעל 4 אונות מפושקות, שאינן שוות, העליונה רחבה יותר.
אוגן הכותרת כחול ועליו נמשכים עורקים רדיאליים בכחול עז יותר.
לוע הכותרת וצינורה שעירים ולבנים-ירוקים.
האבקנים 2, מעורים בכותרת, ארוכים למדי ובולטים מתוך הפרח.
עמוד שחלה אחד, אורכו מ"מ אחד עד 1.5 מ"מ, משתייר בפרי, נימי, הצלקת אחת ותמימה.
הפרי הוא הלקט שעיר, פחוס כרגיל מן הצדדים ומפורץ בראשו, ומתוכו עולה עמוד השחלה והוא עטוף בגביע משתייר, בן 2 מגורות בכל מגורה 8 עד 12 זרעים.
עוקץ הפרי גדול מהפרי ומגיע לס"מ אחד או יותר (בשונה מוורוניקה פרסית).
הזרעים זעירים, אורכם אינו עולה על 1.5 מ"מ.
קעורים (דמוי סירה) וגבשושיים, בעלי אנדוספרם בשרני, המקיף את העובר הזקוף.
ורוניקה קוסטירקו (נולדה ב-1962) היא עיתונאית, סופרת ומרצה פולנייה.
היא שימשה בפולין עורכת ראשית של כתב העת "עקבים גבוהים" בין השנים 1999 ו-2005. כמו כן ערכה אתר אינטרנט פולני לענייני תרבות (Culture.pl) בין השנים 2012 ו-2016. בעשור האחרון פרסמה שתי ביוגרפיות חשובות המתייחסות ליוצרות יהודיות מרכזיות, רוזה לוקסמבורג ופולי נירנסקה.
קוסטירקו היא בוגרת אוניברסיטת ורשה, שם למדה בחוגים לתולדות האמנות וללשון וספרות גרמנית.
בין השנים 1991 ו-2011 עבדה כעיתונאית באחד העיתונים המרכזיים בארצה, "עיתון הבחירות" (בפולנית: Gazeta Wyborcza), שם שימשה ככתבת לענייני הפרלמנט, כשליחה המסקרת את ענייני גרמניה וכעורכת ראשית של כתב העת "עקבים גבוהים" (בפולנית: Wysokie Obcasy).
על פעילותה כעורכת אתר אינטרנט פולני לענייני תרבות (Culture.pl) בין השנים 2012 ו-2016 זכתה באחד הפרסים היוקרתיים ביותר שמעניקה הטלוויזיה בפולין, פרס "הערובה לתרבות".
בין השנים 2018 ו-2024 שימשה בוורשה כמרצה לכתיבה עיתונאית במכללה פרטית הקרויה ציוויטאס (בפולנית: Collegium Civitas).
ורוניקה צ'יינוב (נולדה ב-26 באוגוסט 2002) היא אתלטית ישראלית, אלופת ישראל שלוש פעמים ברציפות (2022–2024) בקפיצה לגובה.
צ'יינוב מתאמנת בקפיצה לגובה באגודת אתלטי הנגב.
בתחרות שנערכה בחודש מאי קבעה בקפיצה לגובה שיא ישראל חדש עד גיל 16 עם תוצאה של 1.75 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ביוני זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.69 מטר, יחד עם ברקת דרהי, ואחרי מעיין שחף (1.86 מטר).
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בגיור שבהונגריה קבעה בקפיצה לגובה תוצאה של 1.30 מטר.
באליפות מדינות הבלקן עד גיל 18 שנערכה ביוני זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראל עד גיל 18 חדש של 1.79 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה בגיור ביולי סיימה במקום 14 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.74 מטר.
באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס שנערכה באוקטובר סיימה במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.79 מטר.
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בבאקו שבאזרבייג'ן ביולי סיימה במקום 11 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.74 מטר.
באליפות ישראל 2020 שנערכה ביולי זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר, אחרי דניאל פרנקל (1.75 מטר) ומעיין שחף (1.75 מטר).
באליפות ישראל 2021 שנערכה ביוני סיימה במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ביוני זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.77 מטר, לפני שובל שר (1.60 מטר) ואביב אלבז (1.60 מטר).
באליפות ישראל 2023 שנערכה ביולי זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.78 מטר, לפני דניאל פרנקל בריינר (1.75 מטר) ורוני חובב (1.60 מטר).
באליפות ישראל 2024 שנערכה ביוני זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר, לפני דניאל פרנקל בריינר (1.70 מטר) ורוני חובב (1.65 מטר).
וֵרוֹנִיקַת הַמַּיִם (שם מדעי: Veronica anagallis-aquatica) היא צמח עשבוני חד-שנתי או רב-שנתי ממשפחת הלחכיים (Plantaginaceae; בעבר שויכה למשפחת הלועניתיים).
מין זה נפוץ באזורים ממוזגים באירואסיה, ומגיע גם לאזורים הרריים טרופיים במזרח אפריקה ובחצי האי ערב.
מחוץ לתחום תפוצתו הטבעי התאזרח באזורים נרחבים באמריקה, באיים באוקיינוס השקט ובאוקיינוס ההודי.
ורוניקת המים גדלה בבתי גידול לחים, שדות מרעה ביצתיים, שדות אורז, תעלות מים, נחלים, פלגים, לעיתים קרובות במים רדודים וזורמים של מעיינות ופלגים, אך בדרך כלל מצויה מעל פני המים.
הפריחה נמשכת מסוף ינואר ועד תחילת ספטמבר, ועיקרה בקיץ ופרחיה בגוני כחול וגובהה נע בין 15 ל-80 ס"מ.
המופע המורפולוגי שלה משתנה בהתאם לזמינות המים בבית הגידול, ונע מצמחים גבוהים ושופעי עלים בתנאים רוויים, לצמחים קטנים ודלילים בשולי אזורים מתייבשים.
בישראל ורוניקת המים נחשבת נפוצה במידה מועטה ומוגבלת בבתי גידול לחים בצפון הארץ ובמרכזה, לעיתים עד בקעת באר שבע.
תפוצתה המקומית מצטמצמת בהדרגה בשל הפגיעה המתמשכת במעיינות, פלגים ואזורים לחים.
מין זה קרוב לשני מינים נוספים הגדלים בישראל באותם בתי גידול: ורוניקה עדינה וורוניקת החולה.
מרבית הבוטנאים רואים ב"ורוניקת החולה" שם נרדף ל"ורוניקת המים", ואילו ורוניקה עדינה נחשבת למין עצמאי, אף שהיא דומה מאוד לוורוניקת המים.
באמריקה, לעיתים קרובות נגרם בלבול בין ורוניקת המים לבין המין הקרוב ורוניקה קָטֵנָטָה (Veronica catenata) המותאמת לאזורים קרים יותר.
ורוניקת המים היא מין תת-קוסמופוליטי, שתחום תפוצתו הטבעי משתרע באזורים ממוזגים של אירו-אסיה — מצפון אפריקה ואירופה, מזרחה דרך מערב אסיה, מרכז אסיה, הרי ההימלאיה (מהקשמיר ועד בהוטן), סיביר, סין וקוריאה — וכן בדרום-מערב חצי האי ערב.
דרומה משם היא גדלה גם באזורים הרריים טרופיים במזרח אפריקה, בעיקר באתיופיה, קניה וטנזניה, עד רום של כ־2,400 מטר.
המין התפשט מעבר לתחום תפוצתו הטבעי והתאזרח ביפן, קוריאה, מאוריציוס, ניו זילנד ואיים נוספים.
הוא התפשט בעקבות פעילות אנושית גם באזורים הבוראליים של אמריקה הצפונית – אזורים צפוניים וקרירים המאופיינים באקלים ממוזג-קר ויערות מחטניים, במיוחד בקנדה ובצפון ארצות הברית – וכן התאזרח באזורים נרחבים באמריקה הדרומית.
לפי רשימת המינים האדומה של IUCN, ורוניקת המים הוערכה לאחרונה בשנת 2010 ודורגה במצב "ללא חשש" (Least Concern), מאחר שהיא נפוצה ברחבי תחום תפוצתה ואינה נתונה לאיומים משמעותיים ברמה העולמית.
עם זאת, בישראל היא נחשבת למין שאינו שכיח, ותפוצתה המקומית מצטמצמת בהדרגה בעקבות הפגיעה המתמשכת בבתי גידול לחים, כגון מעיינות, פלגים ושולי נחלים.
ורוניקת המים נחשבת לצמח נפוץ יחסית בתחומי תפוצתה המקומית.
בישראל וסביבתה היא נאספה מאזורים נרחבים: גליל מערבי, מישור עכו, מישור השרון, מישור פלשת, גליל עליון ותחתון, עמק יזרעאל, הר הכרמל, שומרון, השפלה, הרי יהודה ומדבר יהודה; כמו גם מעמק החולה, בקעת הירדן העליונה והתחתונה, אזור ים המלח, רמת הגולן, גלעד, עמון ומואב.
ברפואה העממית יוחסו לצמח השלם תכונות משתנות, וחליטתו שימשה לעידוד הווסת בנשים שסבלו מהפסקה או עיכוב במחזור.
ברפואה האתנו-בוטנית נעשה שימוש בצמח כתרופה לשיפור כללי של מצב הבריאות, וכן לטיפול במצבי דלקת בשלפוחית השתן, לגרגור, למחלת הצפדינה (scurvy), לבעיות עור, לאבנים בדרכי השתן ולזיהומים באצבעות (whitlow).
עלים של מיני ורוניקה נחשבים ראויים למאכל (נא או מבושל), ועשירים בוויטמין C.
השורשים והעלים משמשים כמעוררי תיאבון וממריצי השתנה.
מה בין ורוניקת המים לוורוניקה עדינה
יחד עם ורוניקת המים גדלה בישראל גם ורוניקה עדינה (Veronica anagalloides), מין חד-שנתי הפורח בין מרץ לאוגוסט במספר בתי גידול לחים.
ההבחנה בין שני המינים עלולה להיות קשה, במיוחד בתנאי שדה, אולם אך קיימים סימנים בולטים המסייעים בזיהוי.
ההבדל המובהק ביותר הוא צבע הפרחים: לפרחי ורוניקת המים גוני תכלת עד כחול-סגול ולעיתים גם תכול-סגול-ורדרד, ואילו פרחי ורוניקה עדינה לבנבנים-תכולים, עם עורקים סגולים בולטים.
עם זאת, שונות זו בגוני הפרחים אינה תמיד חד-משמעית, שכן היא עשויה להשתנות בהשפעת תנאים סביבתיים, ובהם pH הקרקע, ריכוזי ברזל, חשיפה לאור, ואף השלב ההתפתחותי של הפרח.
גם גובה הצמח מסייע להבחנה בין המינים: ורוניקת המים גבוהה ממנה באופן ניכר, ומגיעה לעיתים עד 80 ס"מ, בעוד שוורוניקה עדינה לרוב אינה עולה על 30 ס"מ.
בנוסף לכך, קיימת הבחנה באורך הכותרת ביחס לגביע ובצורתם: כותרת ורוניקת המים לרוב ארוכה מהגביע, ואילו בוורוניקה עדינה היא אינה עולה על אורך הגביע.
גם אונות הגביע שונות: בוורוניקת המים הן דמויות אזמל-ביצה וחדות בקודקודן, ואילו בוורוניקה עדינה הן מוארכות וקהות.
ובאין פריחה אצל ורוניקת המים ההלקט עגול או דמוי ביצה, בסיסו רחב, מעוגל או קטוע קירח וקצר מהגביע, ואילו בוורוניקה עדינה ההלקט אליפסי, בסיסו דמוי יתד באופן ברור, וברוב המקרים אורכו עולה על אורך הגביע.
מה בין ורוניקת המים לוורוניקת החולה
ורונקת המים מראה שונות ניכרת בתכונותיו הווגטטיביות, ככל הנראה בהתאם למידת הלחות בבית הגידול.
הדבר מתבטא במעבר הדרגתי מצמחים גבוהים ושופעי עלווה הגדלים בבוץ עשיר, לצמחים קטנים בהרבה ודלילים הגדלים בקרקע בוצית ההולכת ומתייבשת בסמוך.
ורוניקת המים היא צמח עשבוני חד-שנתי או רב-שנתי שגובהו 15 עד 80 ס"מ, פרחיו בגווני כחול והוא מסתעף מבסיסו, כל זוג עלים נגדיים נושא זוג של תפרחות (לפעמים יותר).
הוא בעל קנה שורש והוא בעל רבייה מינית ואל-מינית מקנה השורש וממפרקים משרישים שטבולים במים.
הגבעולים, עדינים, ארוכים, זקופים, עדינים וארוכים, רְבוּעִים (בעלי חתך מרובע, לעיתים באופן לא בולט), ומתפצלים ונעשים מסועפים כתפרחת אשכול מסועף ככל שמתקרבים לחלק העליון.
ובנוסף, הגבעולים (אך לא עוקצי התפרחות) נבובים בדרך כלל, קירחים לגמרי או שעירים בשערות בלוטיות דלילות או צפופות בעיקר בחלקם העליון.
העלים פשוטים, קירחים, ולמעט התחתונים ביותר כולם יושבים או בעלי פטוטרות קצרות מאוד, לופתים את הגבעול בבסיסם, צורתם אזמלית עד ביצית, שפתם תמימה או משוננת בעדינות.
העלים התחתונים נגדיים לרוב, כל זוג עלים נגדיים נושא זוג של תפרחות (לפעמים יותר).
תמיד העלים ארוכים מהחפים שמלווים את הפרחים.
התפרחות מסוג אשכול צפופים או לא צפופים, מרובות פרחים, ורחבים למדי, חד-צדדיים (ורוניקת החולה) או אינם חד־צדדיים.
אורך התפרחת כולה עשוי להגיע לפי שלושה מאורך העלים שמחיקיהם התפרחות יוצאות.
חפי הפרחים ובפרט העליונים שבהם נבדלים בצורתם, גודלם ובשינונם מכל שאר העלים הם סרגליים וקטנים מעלי הגבעול; החפים המלווים את הפרחים ומחיקם יוצאים הפרחים, מסורגים והם קטנים פי שתיים עד שלוש או יותר מעוקץ הפרח.
כלומר עוקץ הפרח גדול פי 2 עד 3 או יותר מהחפה המלווה אותו.
עוקצי הפרחים ארוכים הן מהגביע והן מהחפה, ונטייתם זקופה-מפושקת או כמעט אופקית.
הגביע מחולק עמוקות ל-4 או ל-5 אונות, בדרך כלל לא שוות הן דמויות אזמל-ביצה וחדות בקצה, עורקיהם אינם בולטים.
אונות הכותרת מעורקים לאורכם וצבעם תכלת חיוור או עז-צבע, תכול–ורדרד או כחול או סגול.
לעיתים, צבעה כחול עם עורקים סגולים או לבן עם עורקים אדמדמים
המאבקים דמוי כליה, בעלי 2 לשכות, הנפתחות בחריץ אורך, דרכו משתחררת האבקה.
עוקצי ההלקטים ארוכים מס"מ אחד ומפושקים אופקית כמעט או ההלקטים כפופים במקצת ליד בסיסם ומופנים אל ציר התפרחת.
הפרי הוא ההלקט בן 2 מגורות מרובות זרעים, שנפתחים לאורך המחיצה שבין המגורות.
עטוף בגביע משתייר וקצר ממנו, קירח, עגול או דמוי ביצה, בסיסו רחב (ולא צר כבוורוניקה עדינה), מעוגל או קטוע.
ההלקט קירח עגול או דמוי ביצה, קוטרו כ-3 מ"מ, בסיסו רחב (ולא צר כבוורוניקה עדינה), מעוגל או קטוע.
והמפרץ שבין שתי קשוותיו אינו בולט.
עמוד השחלה המשתייר ארוך בהרבה מהמפרץ.
הזרעים זעירים, פחוסים וגבשושיים (ורוניקה לבנה) או קעורים, צבעם צהוב עד חום, בעלי אנדוספרם בשרני, המקיף את העובר הזקוף.
הפריחה נמשכת מסוף ינואר ועד תחילת ספטמבר, ועיקרה בקיץ.
ורוניקה דולינה היא משוררת, פזמונאית וזמרת-יוצרת רוסייה, אחת הדמויות הבולטות בדור השני של כותבי שירת הבארדים בשפה הרוסית.
ברפרטואר שלה מאות שירים ורומנסים, שרבים מהם הפכו לחלק מן הקאנון של השירה האוטורית הרוסית.
דולינה נולדה ב-1956 במוסקבה, במשפחה יהודית של אנשי מקצוע משכילים: אביה, ארקדי פישר, היה מהנדס ומעצב מטוסים, ואמה לודמילה דולינה הייתה רופאה וחוקרת רפואית.
סבה מצד האם, אלכסנדר דולין, היה נוירופיזיולוג ורופא שהשתתף במלחמת האזרחים ברוסיה ולאחר מכן עסק במחקר מדעי.
בילדותה למדה בבית ספר במוסקבה ולצדו למדה מוזיקה ונגינה על גיטרה.
בהמשך סיימה את האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של מוסקבה (מכון פדגוגי על שם לנין) כמורה לשפה צרפתית, ועבדה תקופה כמורה, ספרנית ועורכת במערכת כתב עת מדעי.
את שיריה הראשונים כתבה והלחינה בתחילת שנות ה-70, ומ-1971 החלה להופיע עם שירים עצמאיים בליווי גיטרה.
משלהי שנות ה-70 השתתפה בפעילות המועדונים לשירה אוטורית (קבוצות ק.ס.פ) והופיעה בפסטיבלי בארדים.
בתקופת פרסטרויקה זכתה יצירתה לפרסום רחב, הופיעה בתוכניות טלוויזיה, ותקליטיה החלו לצאת בחברות תקליטים סובייטיות ומערביות.
דולינה נחשבת לאחת מיוצרות השיר האוטורי הבולטות ברוסיה המאוחרת של ברית המועצות וברוסיה הפוסט־סובייטית.
שירתה מתאפיינת בשילוב של טקסטים ליריים, אירוניים ופוליטיים, לעיתים מנקודת מבט נשית יומיומית, ולעיתים תוך התייחסות לספרות, היסטוריה ותרבות פופולרית.
על פי פרסומים ביוגרפיים, ברפרטואר שלה יותר מחמש־מאות שירים ורומנסים, והיא הוציאה עשרות אלבומים ותקליטים שראו אור ברוסיה ובמדינות נוספות.
נוסף על שירי הסולו שלה, כתבה גם שירים למופעי תיאטרון ולקולנוע, ופרסמה ספרי שירה אחדים, בהם גם תרגומים ופירושים ליצירות קלאסיות.
במקביל לפעילותה המוזיקלית, פרסמה דולינה קובצי שירה רבים בעיתונות הספרותית וברוסיונות מיוחדים.
אתר "ירושלים–אנתולוגיה" מונה כשלושים קובצי שירה ויותר מעשרים וחמישה אלבומים שהוציאה לאורך שנות פעילותה.
דולינה מזוהה עם עמדות ליברליות וביקורתיות כלפי השלטון הרוסי.
ב-2001 חתמה על מכתב פומבי להגנה על ערוץ הטלוויזיה "NTV" בתקופת העימות סביב חופש העיתונות ברוסיה.
במרץ 2014 חתמה יחד עם אינטלקטואלים ואנשי תרבות נוספים על מכתב מחאה נגד מדיניות רוסיה כלפי קרים, וב־2022 הביעה בפומבי התנגדות לפלישה הרוסית לאוקראינה.
ורוניקה פוזארו היא זמרת-יוצרת שווייצרית.
בשנת 2026 עתידה לייצג את בתחרות האירוויזיון.
פוזארו נולדה בעיר תון לאב ממוצא איטלקי ולאם שווייצרית.
בשנת 2014 נטלה חלק בעונתה השנייה של תוכנית הריאליטי המוזיקלית The Voice of Switzerland, אשר שודרה בערוץ דובר הגרמנית SRF 1. במסגרת שלב האודישנים ביצעה את השיר "A Night Like This" מאת קארו אמרלד.
השתתפותה בתחרות נמשכה עד שלב הנוקאאוט, שבו סיימה את דרכה.
בשנת 2016 זכתה בפרס "דמו השנה" מטעם עמותת Demotape Clinic, הישג אשר עורר עניין רחב בקרב גורמי תעשיית המוזיקה בשווייץ.
בעקבות זכייה זו הוכתרה על ידי תחנת הרדיו הארצית SRF 3 כ"פריצת החודש" לחודש מאי 2016. בשנת 2018 הופיעה בטקס פרסי המוזיקה השווייצרי.
בשנת 2019 ביססה את מעמדה הציבורי עם יציאתו של הסינגל "Rollercoaster", אשר זכה להשמעות נרחבות בתחנות הרדיו המרכזיות של הקונפדרציה השווייצרית, בין היתר במסגרת שיתוף פעולה עם פלטפורמת MX3. באותה שנה השתתפה בפסטיבל גלסטונברי.
נוסף על כך שימשה כמופע החימום של מארק נופלר במסגרת פסטיבל נים בצרפת.
בשנת 2023, עם צאת אלבום הבכורה שלה, All the Colors of the Sky, הוענק לה פרס המוזיקה של עיר הולדתה תון, כהוקרה על תרומתה לחיי התרבות המקומיים.
ב-20 בינואר 2026 הודיע תאגיד השידור השווייצרי SRG SSR על בחירתה הפנימית של פוזארו לייצג את שווייץ בתחרות האירוויזיון 2026, אשר תתקיים בווינה.
שיר התחרות עתיד להיחשף ב-11 במרץ 2026.
וֶרְטִיגוֹ (Vertigo) היא תחושה מוטעית של סחרחורת סיבובית, שבה מרגיש האדם כאילו הוא עצמו או הסביבה נמצאים בתנועה מתמדת.
התחושה עלולה להיות מלווה בבחילה, הקאה, הזעה או קושי בהליכה.
הגורם להפרעה עשוי להיות פגיעה באוזן התיכונה, בעצב שיווי המשקל (העצב הוסטיבולרי) או במסלולים העצביים במוח, ובגרעינים הוסטיבולריים של המוח.
מאחר שמערכת שיווי המשקל מושפעת לא רק מאיבר שיווי המשקל שבאוזן הפנימית, אלא גם מחוש הראייה ומתחושות שהגוף חש באמצעות הגפיים והשפעת כוח המשיכה, הרי שכל פגיעה באיברים אלה תשפיע על שיווי המשקל.
ורטיגו פיזיולוגי שכיח לאחר תנועת ראש חדה או בלתי שגרתית או עקב אי התאמה בין הראייה לתחושה המרחבית ולתחושת שיווי המשקל, לדוגמה מחלת ים או פחד גבהים.
סחרחורת אמיתית כמעט אינה מופיעה לפני התעלפות.
ורטיגו פריפרי (Peripheral vertigo) נגרם מפגיעה בעצב שיווי המשקל או איבר שיווי המשקל שבאוזן הפנימית ואילו ורטיגו מרכזי (Central vertigo) קשור לפגיעה במוח עצמו ובמרכזי שיווי המשקל שבמוח, ורטיגו לעיתים נגרם משימוש באלכוהול ובקפאין
ורטיגו פרוקסיזמלי פריפרי או (BPPV (Benign paroxysmal positional vertigo זהו הוורטיגו הפריפרי הנפוץ ביותר, והוא נובע לפי תאוריה אחת, כתוצאה מנדידה של אבני קריסטל קטנות אל תוך אחת התעלות הסמיסירקולריות באוזן הפנימית.
ורטיגו זה גורם לתסמינים כגון ניסטגמוס (ריצוד מהיר ולא רצוני של גלגלי העיניים), כאבי ראש ובחילות.
מחלת מנייר- מחלה זו מאופיינת בוורטיגו חולף, שיכול להימשך אף ימים, ומלווה גם בטנטון ובאובדן שמיעה.
ככל הנראה הסיבה לכך היא עלייה בנפח של נוזלי האנדולימפה באוזן הפנימית, והטיפול הוא על ידי מתן משתנים ותרופות הדומות לתרופות הניתנות ב-BPPV.
במקרים קיצוניים ניתן לפנות לניתוח.
Acute Peripheral Vestibulopathy- זוהי התקפה ספונטנית של ורטיגו אשר חולפת מעצמה, ונובעת מפגיעה באיבר הוסטיבולרי הפריפרי באחת האוזניים.
החולה לרוב שוכב על הצד עם האוזן הפגועה כלפי מעלה, ומסרב להזיז את ראשו.
השמיעה היא תקינה, וקיים ניסטגמוס עם שלב מהיר בכיוון הנגדי לאוזן הפגועה.
ההתקף יכול להסתיים מעצמו תוך שבועיים, והטיפול כולל מתן פרדניזון (סטרואידים) ותרופות לדיכוי של המערכת הווסטיבולרית.
יש לשלול מצבים כגון שבץ הנגרם בגלל בעיה בזרימת הדם האחורית למוח או ורטיגו הנגרם מבעיה מרכזית.
ורטיגו מרכזי- יכול להופיע עם או בלי ניסטגמוס.
אם קיים ניסטגמוס, הוא יכול להיות לכל מיני כיוונים (בשונה מוורטיגו פריפרי שהוא בדרך כלל לכיוון מסוים ולעולם איננו אנכי).
סיבות אשר יכולות להביא לוורטיגו מרכזי כוללות נגעים בגזע המוח או בצרבלום, ותסמינים נלווים נוספים יכולים להיות חוסר מוטורי וסנסורי של גפיים ופנים, רפלקסים ערים, סימן בבינסקי חיובי, דיסארתריה, דיספאגיה, ראייה כפולה או אטקסיה.
סימנים אלו, בשילוב עם ורטיגו, יכוונו לכך שהבעיה היא מרכזית (כלומר, במוח עצמו).
הטיפול הרפואי עשוי להתחיל בהמלצה על מנוחה במיטה.
תרופות ממשפחת נוגדי האלרגיה (אנטיהיסטמינים) ונוגדי בחילות יכולות להקל.
מקובל להפנות לטיפול פיזיותרפי וסטיבולרי - במסגרתו מבוצעת מניפולציה תנועתית שיכולה להפחית משמעותית את הסחרחורת במקרה של BPPV.
במקרה של פגיעה באיבר הפריפרי תרגול של מערכת שיווי המשקל עשוי לעזור.
המוח עובר הסתגלות למצב החדש של מערכת שיווי המשקל ובהדרגה הסחרחורת נרגעת.
ורוצלב (בפולנית: Wrocław, נהגה: וְרוֹצְווַאף; ; גרמנית: Breslau, , בְּרֶסְלָאוּ; בצ'כית: Vratislav; בלטינית: Wratislavia או Vratislavia; ביידיש: ברעסלע או ברעסלוי), היא העיר הרביעית בגודלה בפולין ושוכנת בדרום מערב פולין, על גדות נהר האודר.
כמו כן היא בירת פרובינציית שלזיה תחתית.
העיר מהווה צומת מרכזי בין הים הבלטי, הים האדריאטי, מרכז אירופה ומזרחה.
ורוצלב נזכרת בכתובים לראשונה בשנת 900, כעיר שוק (Marktstadt) סלאבית השוכנת על אי בין ערוצי הנהר אודר.
במאות הבאות עברה השליטה בעיר מיד ליד.
בשנת 990 נכבשה על ידי הנסיך מיישקו הראשון מבית פיאסט.
ב-992 נכבשה על ידי ממלכת פולין.
מ-1038 ועד 1054 חזרה לשליטת נסיכי פיאסט.
ב-1054 חזרה לשליטת ממלכת פולין, ששלטונה נמשך עד 1202. לאחר מכן עברה לידי דוכסות שלזיה.
בשנת 1335, לאחר 350 שנות שלטון פולני, עברה העיר לשלטון גרמני, תחילה בידי מלכות בוהמיה, כחלק מן האימפריה הרומית הקדושה.
ב-1741, במהלך מלחמת הירושה האוסטרית, ממלכת פרוסיה שטענה לבעלות על מרבית שטחי שלזיה שלחה חיילים כדי לכבוש את העיר (שאז נקראה ברסלאו) מידי ממלכת הבסבורג ששלטה בעיר באותה התקופה.
העיר נכבשה על ידי החיילים שלא נתקלו בהתנגדות צבאית כלשהי.
ב-1742 נחתם הסכם ברסלאו שהביא לסיומה של המלחמה השלזית הראשונה שהייתה חלק ממלחמת הירושה האוסטרית.
במסגרת ההסכם העבירה מריה תרזה, הארכידוכסית של אוסטריה את רוב שטחה של שלזיה (כולל ברסלאו) לממלכת פרוסיה שסיפחה אותו אליה.
מאוחר יותר העיר אוחדה יחד עם ממלכת פרוסיה לתוך הקיסרות הגרמנית, ולאחר מלחמת העולם השנייה, סופחה למדינה הפולנית החדשה.
רוב תושביה הגרמנים גורשו מיד לאחר המלחמה (מאוכלוסייה של כ-630 אלף בשנת 1939 נותרו 171,000 בשנת 1946).
רבים מהגרמנים שנותרו נדחקו בשנים שלאחר המלחמה, ופולנים שגורשו משטחים שסופחו לברית המועצות במזרח פולין התיישבו בעיר.
ב-1982, בזמן המשטר הצבאי בפולין, הוקם בורוצלב הארגון האנטי-קומוניסטי האלטרנטיבה הכתומה.
גמדי ורוצלב מברונזה שנוצרו להנצחתו הפכו לנפוצים בעיר.
בהיסטוריה היהודית נודעת ורוצלב בעיקר בשם "בְּרֶסְלַאוּ" או "בְּרֶסְלוֹי" (כתיב יידי: ברעסלויא).
בעיר הייתה קיימת קהילה יהודית ענפה כבר מהמאה ה-12. במאה ה-19 זכה לתהילה ויוקרה בית-המדרש לרבנים ששכן בעיר – מוסד לימודי לחכמת ישראל, שנוהל על ידי פרופ' הרב זכריה פרנקל ושימש אבן שואבת לצעירים המעוניינים בלימודי יהדות בגישה אקדמית ומודרנית, ולמעוניינים להכשיר עצמם לתפקידי רבנות בקהילות נאורות.
בבית המדרש לרבנים בברסלאו היה קיים אוסף כתבי יד יהודיים שמנה 30,000 פריטים, ובתוכו היה האוסף של ויטה ליאון סראוול.
במלחמת העולם השנייה החרימו הנאצים את האוסף, והוא הוחזר לאחר המלחמה, אך חלקו אבד.
האוסף מפוזר בין מוסדות שונים בוורשה, מוסקבה, ירושלים, ניו יורק, פראג, ואוספים פרטיים.
חלק גדול מהספרייה הועבר לשווייץ ופוזר בין קנטונים שונים.
לפני כעשר שנים נאספו החלקים השונים והאוסף שוכן כיום בספריית הקהילה היהודית בציריך.
לאחרונה האוסף הוחזר לקהילה היהודית של ורוצלב (ברסלאו), שהיא היורשת החוקית של בית המדרש.
הודות לשיתוף פעולה מוצלח של מוסדות שונים, כתב היד ואינקונבולות מאוספו של ויטה ליאון סראוול הופקדו בספרייה של אוניברסיטת ורוצלב (ברסלאו).
כיכר השוק ובית העירייה הישן Rynek Główny
פנורמה רצוואויצקה Panorama Racławicka בה הוצג ציור של יאן סטיקה
אוסטרו טומסקי (אי הקתדרלה) Ostrów Tumski
קבוצת הכדורסל שלונסק ורוצלב היא מהבולטות בפולין.
נכון ל-2021 הקבוצה זכתה ב-17 אליפויות, מהן חמש ברצף בין השנים 1998–2002. קבוצת הכדורגל של המועדון, המארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון העירוני, זכתה פעמיים באליפות ליגת העל הפולנית, בה היא משחקת גם כיום (2023).
ורוצלב אירחה 3 פעמים את אליפות העולם באקרובטיקה בשנים: 1995, 2000 ו-2010. ב-2017 אירחה העיר את משחקי העולם, אירוע הספורט המרכזי בעולם הספורט של הענפים שאינם אולימפיים.
תחנת הרכבת של העיר היא ורוצלב גלובני, שבה עוברות בין היתר רכבות של חברת הרכבות הפולנית PKP.
זמן הנסיעה לוורשה הוא כ-3 וחצי שעות, לפוזנן כשעתיים וחצי, לשצ'צ'ין 6 שעות, לגדנסק 5 שעות ולקרקוב 3 ורבע שעות.
בסמוך לתחנת הרכבת נמצאת תחנת האוטובוסים המרכזית וקניון "ורוצלביה".
התחבורה הציבורית בעיר כוללת קווי אוטובוס, 22 קווי רכבת קלה המופעלים על ידי חברת Miejskie Przedsiębiorstwo Komunikacyjne.
לאורך העיר יש שבילי אופניים באורך כולל של 255 ק"מ, ובעיר מופעל שירות השכרת אופניים.
מדרום לעיר עובר הכביש המהיר A4 המקשר אותה ממזרח לשלזיה עילית ולקרקוב וממערב לדרזדן.
בצדה הצפוני והמערבי עובר כביש A8, המתחבר עם כביש S5 שמוביל לכיוון פוזנן ובידגושץ', ול-S8 המוביל לכיוון אולשניצה, לודז' וורשה.
את העיר משרת נמל התעופה ורוצלב קופרניקוס שהוא נמל תעופה בין-לאומי הנמצא מערבית לעיר.
בעיר עובר נהר אודר, ופועלות בה מספר מרינות.
ורחויאנסק היא עיירה ברפובליקת סאחה ברוסיה, מזרחית לנהר הגדול לנה.
ורחויאנסק נמצאת כ-110 ק"מ מצפון לחוג הקוטב הצפוני ו-610 ק"מ צפונית לעיר יקוטסק ובערך באותו מרחק צפונית-מערבית מהכפר אוימיאקון.
היא נמצאת בין רכס ורחויאנסק לרכס צ'רסקי ועל גבול הנהר יאנה.
בשנת 1638 נוסדה במקום מושבת קוזאקים, 90 ק"מ דרומית מזרחית לעיירה.
ב-1775 הם עברו לגדה השמאלית של נהר היאנה, כדי להקל על גביית המיסים.
ורחויאנסק קיבלה מעמד של עיר ב-1817 ובין 1860 ו-1917 היא הייתה מקום אליו הוגלו אסירים פוליטיים.
ורחויאנסק היא אחד ממקומות היישוב הקרים ביותר בחצי הכדור הצפוני.
הקיץ הוא קצר וחם והחורף הוא ארוך מאוד וקפוא.
כמות המשקעים נמוכה, פחות מ-180 מ"מ לשנה, שיורדים בעיקר בחודשי הקיץ.
הטמפרטורה הקרה ביותר: 75 מעלות צלזיוס מתחת לאפס (ללא אישור רשמי)
הטמפרטורה הקרה ביותר שנמדדה: 67.8 מעלות צלזיוס מתחת לאפס (7 בפברואר 1892)
הטמפרטורה הממוצעת בינואר: 50 מעלות צלזיוס מתחת לאפס
הטמפרטורה השנתית הממוצעת: 17 מעלות צלזיוס מתחת לאפס
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה: 38 מעלות צלזיוס (יוני 2020)
ורח-אוסוגלי (רוסית: Верх-Усугли) הוא יישוב ראשי בנפת טונגוקוצ'ן שבמחוז צ'יטה שבדרום רוסיה.
היישוב נמצא בדרום הנפה וממוקם על חוף נהר אוסוגלינקה.
בשנת 1936 תושב כפר אוסוגלי חשף את מרבצי הפלואוריט באזור.
בין השנים 1959-1966 בנו את המכרה "אוסוגלי" והמפעל הצמוד לו.
בשנות ה-90 המכרה נסגר כתוצאה משפל כלכלי.
כל המכרות בנפה נרכשו על ידי חברת Highland Gold Mining שמנסה לשקם ולפתח את התעשייה המקורית.
בערך שליש מהאוכלוסייה היגרה מהעיר עם פירוק השלטון הקומוניסטי בגלל אבטלה, אלכוהוליזם וכו'.
עיתון מקומי "ידיעות הצפון" "Вести Севера" (הפצה 1,000)
וֶרְטִיגוֹ הוא אובדן התמצאות מרחבית.
המונח בעברית מוכר בעיקר בהקשרים של טיסה בהן הוא מתאר אובדן יכולת ההתמצאות במרחב כתוצאה מאובדן סימנים ויזואליים שנובע מתנאי אל-ראות, כגון טיסה בתוך עננים כבדים, ערפל או טיסה בלילה חשוך מעל ים, ולעיתים אף מעל יבשה.
המונח ורטיגו נפל משימוש לתיאור תופעה זאת ברוב המצבים אך נשאר בשימוש בעברית והוא בעל קשר לתסמין הרפואי באותו שם שמתאר תופעה שונה: ורטיגו, שהוא איבוד שיווי משקל ואיזון עצמי בגלל בעיה באוזן הפנימית, לעומת ורטיגו בטיסה המתאר בעיה הנובעת מפרשנות שגויה לתחושה מהאוזן הפנימית.
כדי להתמודד עם הבעיה הזו, טייסים מאומנים לטוס תוך התייחסות לנקודות ציון בולטות במרחב ואל מכשירי הכיוון והניווט, כגון מצפן, מד גובה, מד אופק מלאכותי ועוד.
בעת אובדן היכולת להתייחס לנקודות ציון חיצוניות, ישנה נטייה טבעית לטייס לאבד במהירות את תחושת המרחב, ולחוש שהוא טס בכיוון, גובה ומהירות שונים מהמציאות.
תאונות מטוסים רבות התרחשו עקב ורטיגו.
במקרים רבים סברו הטייסים שהם עולים כלפי מעלה, בעוד שלמעשה היו הפוכים על גבם, וטסו לכיוון הקרקע.
בתעופה נפוץ המושג הלועזי Spatial Disorientation (או בראשי תיבות: SD) וגורם זה אחראי לכ-25 אחוז מכלל התאונות הקטלניות בתעופה צבאית ואף בעל אחוז תאונות גדול יותר בהקשר של הגורם האנושי בתעופה.
וֶרְטִיגוֹ הוא מותחן פסיכולוגי משנת 1958 שביים אלפרד היצ'קוק.
הסרט מספר את סיפורו של ג'ון ("סקוטי") פרגוסון, בלש משטרה בדימוס, הסובל מוורטיגו, הנשכר על ידי חברו לעקוב אחר אשת החבר, הסבור שאיחוז נשמתה של אם-סבתה המתה מתגלגלת לתוכה וחרד לחייה.
פרגוסון מתחיל לפתח רומן עם האישה.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן, ב-8 במאי 1958, שם הוא זכה לביקורות צוננות, מהמבקרים ואף מהקהל.
ככל שחלפו השנים הוא נהפך לאחד מהסרטים הידועים ביותר ונחשב לאחד הסרטים החשובים והטובים שנוצרו אי-פעם.
ב-1989 הוגדר ורטיגו כ"בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית" על ידי ארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית ושוחזר כפרויקט בינלאומי ב-1996. בשנת 2012, במשאל העשור הנחשב של כתב העת הבריטי "סייט אנד סאונד", דורג הסרט במקום הראשון ברשימת סרטי הקולנוע הטובים ביותר של כל הזמנים.
הפרולוג של ורטיגו מספר כיצד בלש במשטרת סן פרנסיסקו, ג'ון "סקוטי" פרגוסון (ג'יימס סטיוארט), פיתח חרדת גבהים (אקרופוביה) לאחר שקצין משטרה מעמיתיו נפל אל מותו, בשעה שניסה להציל אותו במהלך מרדף על גגות סן פרנסיסקו.
בעקבות האירוע נאלץ פרגוסון לפרוש מהמשטרה.