tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הניסיון הראשון לעיצוב דגל לאומי לשש המושבות היה הדגל הקולוניאלי הלאומי שעוצב על ידי קפטן ג'ון ניקולסון וקפטן ג'ון בינגל ב-1823–1824. דגל הפדרציה האוסטרלית משנת 1831 היה הניסיון השני והפופולרי יותר שעוצב גם הוא בידי ניקולסון.
דגלים אלו ודגלים נוספים אחרים, כגון דגל יוריקה (ששימש כדגל מרד ביצורי יוריקה בשנת 1854), הציגו הדמיה של כוכבי הצלב הדרומי.
הדגל המוקדם ביותר הידוע לנו שהציג את הכוכבים כפי שהם נראים בשמיים היה דגל הליגה האוסטרל-אסיתית נגד הגליה, שעיצובו דמה לעיצוב הדגל הלאומי של ימינו.
תחרות עיצוב הדגל הפדרלי (1901)
עם התקרבותו של האיחוד הפדרלי התברר הצורך בדגל רשמי לאיחוד.
בשנת 1900 פתח העיתון "מלבורן הרלד" בתחרות עיצוב דגל שעל פי עקרונותיה היה צריך לכלול את דגל הממלכה המאוחדת ואת כוכבי הצלב הדרומי בסגנון דגל ימי בריטי.
התחרות נערכה בידי "Review of Reviews for Australasia" ואף על פי שבאותה עת חשבו כי ההגבלות על העיצוב אינן נבונות, הטענה הייתה כי דגל שלא יכלול סמלים אלו ספק אם יזכה.
לאחר איחוד אוסטרליה, שהתרחש ב-1 בינואר 1901, ערכה ממשלת אוסטרליה תחרות רשמית לעיצוב דגל עבור הפדרציה החדשה שזה עתה קמה.
התחרות התקיימה בחודש אפריל ובמסגרתה התקבלו למעלה מ-32,000 פניות (רבות מהן נשלחו במקור לתחרות הראשונה).
הדגלים נשפטו על פי שבע קטגוריות: נאמנות לאימפריה, לפדרציה, היסטוריה, הרלדיקה, ייחודיות, שימושיות ומחיר ייצור.
רוב העיצובים כללו את דגל הממלכה המאוחדת ואת הצלב הדרומי, אולם עיצובים שהציגו חיות מקומיות היו פופולריים אף הם.
חמישה עיצובים דומים נבחרו כעיצוב המנצח, ומעצביהם חלקו בפרס של מאתיים פאונד.
הזוכים היו: איבור אוונס, בן 14 ממלבורן; לזלי ג'ון הוקינס, שוליית אופטומטריסט מסידני; אגברט ג'ון נוטל, אדריכל ממלבורן; אנני דוריגטון, אמנית מפרת' וויליאם סטיבנס, קצין ספנות מאוקלנד, ניו זילנד.
כל אחד מהזוכים קיבל פרס של ארבעים פאונד.
התגובות הראשוניות לדגל היו מעורבות.
המגזין הרפובליקני הבולטין סבר כי הדגל הוא:
עיצוב הדגל היה זהה לעיצובו של דגל ויקטוריה (נס כחול מושחת בהדמיית הצלב הדרומי), בתוספת כוכב נוסף.
מבקרים רבים, הן בממשלה הפדרלית והן בממשלת מדינת ניו סאות' ויילס, התנגדו לדגל בטענה שהוא יותר מדי "ויקטוריאני".
הם רצו בדגל הפדרציה האוסטרלית.
ראש הממשלה אדמונד ברטון, שניסה לקדם את דגל הפדרציה האוסטרלית, הגיש את שני הדגלים: את דגל הפדרציה ואת הדגל הזוכה בתחרות לאישור האדמירליות הבריטית על מנת לקבל אישור סופי.
האדמירליות העדיפה את הדגל שזכה בתחרות.
הנס האדום יועד להנפה על ספינות פרטיות ובנס כחול לשימושם של ספינות ממשלתיות.
אישרה הממשלה האוסטרלית את הדגלים הללו כדגלים הימיים הקולוניאליים.
הדגל האוסטרלי החדש הונף לראשונה על גגו של בניין התערוכה המלכותי במלבורן ב-3 בספטמבר 1901. גרסה פשוטה יותר של הדגל שזכה בתחרות אושרה רשמית כדגלה של אוסטרליה על ידי המלך אדוארד השביעי בשנת 1902.
הממשלה הסכימה להניף את הדגל בימי דגל מסוימים, אך רק אם הדבר לא יגרור הוצאות כספיות נוספות.
הנס הכחול הונף מעל בנייני ממשל של המדינות רק אם לא היה דגל מדינתי בנמצא.
הנס האדום היה הדגל היחידי שאזרחים היו רשאים להניף ביבשה.
על פי מוסכמות המסורת הבריטית, שהועידה את השימוש בניסים הכחולים לממשלות ואת הניסים האדומים לאזרחים, נשמר הנס הכחול לשימושה של ממשלת אוסטרליה, בעוד שממשלות מדינות האיחוד, ארגונים פרטיים ואזרחים, הניפו כולם את הנס האדום.
למרות זאת, בפתיחת מושב הפרלמנט בשנת 1927 הונפו רק הנס האדום והיוניון ג'ק.
הנס הכחול החליף את היוניון ג'ק בכל הבסיסים הצבאיים בשנת 1908 והוא שימש גם דגל ההצדעה של צבא אוסטרליה בכל המסדרים והמצעדים הטקסיים החל משנת 1911, אך עד 1941 שרר בלבול סביב שאלת הצבע הנכון לדגל.
זאת מכיוון שעד אז היו כ-10% מכלל הדגלים בשימוש הצבא כחולים, וכל השאר אדומים.
ספינות פרטיות לא מסחריות היו חשופות לקנס כבד אם לא הונף עליהם הנס האדום הבריטי.
האדמירליות הבריטית פרסמה צו שאישר לאותן ספינות להניף את נס אוסטרליה האדום ב-5 בדצמבר 1938. חוק הגבלות הספנות 1981 חיזק את הקביעה כי הנס האוסטרלי האדום הוא "הצבעים הנכונים" להנפה על ספינות סוחר הרשומות באוסטרליה.
כחלק מהאימפריה הבריטית, הניפה אוסטרליה את דגל הממלכה המאוחדת (היוניון ג'ק) כדגלה המקורי.
זהו היה הדגל דה פקטו של האימפריה הבריטית שנוסד כדגל מלכותי.
עם הקמתו של הצי המלכותי האוסטרלי ב-5 באוקטובר 1911, הונחה הצי להניף את הנס הלבן בירכתי ספינותיו ואת דגל אוסטרליה על מוט דגלון החרטום.
בשנת 1920 החל דיון ציבורי האם השימוש בנס הכחול הוא נחלתה הבלעדית של ממשלת אוסטרליה.
דיון, ששיאו היה בהסכם ב-1924, קבע כי דגל האיחוד נושא את זכות הקדימה של הדגל הלאומי.
כיוון שדגל האיחוד הוכר כדגל הלאומי, היה זה אקט של חוסר נאמנות להניף את אחד הניסים ללא דגל הממלכה המאוחדת לצידו, וכמו כן, היה זה דגל הממלכה המאוחדת שכיסה את ארונות חללי המלחמות האוסטרלים.
הנס הכחול החליף את דגל הממלכה המאוחדת באופן רשמי ב-14 באפריל 1954, אך היוניון ג'ק נחשב בעיני אוסטרלים רבים כדגלם הלאומי גם בשנות ה-70 של המאה ה-20, תחושה שגרמה למערכה הציבורית של ארתור סמות' (בשנים 1968 ל-1982) לעודד מתן קדימות לדגל האוסטרלי.
באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 הפסיקה ממשלת אוסטרליה לתזכר את אזרחי אוסטרליה כי הזכות להניף את דגל הממלכה המאוחדת לצידו של הדגל הלאומי שמורה להם וכמו כן הפסיקה לפרסם הנחיות כיצד יש להניף את שני הדגלים יחדיו.
בשנת 1940 חוקקה ממשלת ויקטוריה חוק המאפשר לבית ספר לרכוש ניסים כחולים, ובכך סללה את הדרך להנפת הנס הכחול בידי אזרחים.
ראש הממשלה רוברט מנזיס עודד אזרחים להניף את הנס הכחול, בכך שפרסם הצהרה המתירה לאזרחים להניף את שני הדגלים (האדום והכחול).
בשנת 1947 הצהיר ראש הממשלה בן צ'יפלי הצהרה דומה.
ב-4 בדצמבר 1950 הכריז ראש הממשלה רוברט מנזיס על הנס הכחול כעל דגלה הלאומי של אוסטרליה, ובשנת 1951 אישר המלך ג'ורג' השישי את המלצות הממשלה.
אוסטרליה הדרומית בחרה שלא להחליף את דגל הממלכה המאוחדת בדגל האוסטרלי, והיה זה עד 1954, עת נתנה לבתי הספר האפשרות להניף את היוניון ג'ק או את אחד הדגלים האוסטרליים (האדום או הכחול).
מצב זה שרר עד 14 בפברואר 1954, אז נתנה המלכה אליזבת השנייה את הסכמתה המלכותית לחוק הדגלים.
ההסכמה המלכותית תוזמנה עם ביקורה של המלכה במדינה.
החוק הסמיך את המושל הכללי למנות דגלים וסמלים לאוסטרליה ולהנפיק צווים לשימוש באותם דגלים.
סעיף 8 של החוק קובע כי זכותו של אזרח להניף את היוניון ג'ק לא תפגע מהחוק.
בשנת 1988 הוכנס תיקון לחוק הדגלים שקבע את הכללים הנוגעים בשינוי עיצובו של הדגל הלאומי.
על מנת לשנות את הדגל לחלוטין יש צורך בעריכת משאל עם - בהנחה כי החוק לא יתוקן בפרלמנט בהליך חוקי רגיל.
קווים מנחים להנפת הדגל מותווים ב"חוק הדגלים (1953)" ובחוברת "הדגל הלאומי האוסטרלי" המונפקת על ידי הממשלה האוסטרלית מפעם לפעם.
הקווים מנחים כי הדגל מותר להנפה בכל יום מימות השנה.
הדגל הלאומי יונף בעמדה עליונה על כל דגל או נס כשהוא מונף באוסטרליה או בטריטוריות האוסטרליות, גבוה וחופשי.
יש להניף את הדגל על כל בנייני הממשל ולהציגו בכל עמדות ההצבעה כשמתקיימות בחירות או משאל עם.
על ספינות שעשועים ניתן להניף את הנס האדום או את הדגל הלאומי.
ספינות עשויות להניף את הנס הבריטי הכחול רק אם הן תחת צו תקף תחת החוק הבריטי.
משרד ראש הממשלה והקבינט מציין גם כי את הדגל יש להניף רק בשעות אור היום אלא אם הוא מואר.
כמו כן לא ניתן להניף שני דגלים מאותו התורן.
כשהדגל מונף בחצי התורן, יש להניפו בשליש גובהו של התורן.
את דגל אוסטרליה לא ניתן להניף בחצי התורן בלילה.
דגל אוסטרליה יונף בחצי התורן על בנייני הממשלה בימים הבאים:
ביום מותו של הריבון - מרגע ההכרזה על מותו ועד סיומה של הלוויה.
ביום ההכרזה על הריבון החדש נהוג להניף את הדגל לראש התורן בשעה 11:00.
ביום מותו של כל אחד מחברי משפחת המלוכה האוסטרלית.
ביום מותו של המושל הכללי של אוסטרליה או מושל כללי בדימוס.
ביום מותו של אזרח אוסטרלי ראוי לציון.
ביום מותו של ראש מדינה זרה שלה יחסים דיפלומטיים עם אוסטרליה - ניתן להניף את הדגל ביום הלוויה.
ביום אנזא"ק יונף הדגל בחצי התורן עד חצות היום.
ביום הזיכרון הלאומי יונף הדגל בראש התורן עד 10:30 יורד לחצי התורן מ-10:30 ועד 11:03 ואז יונף שוב בראש התורן עד לסיומו של היום.
בשנת 1996 ייסד המושל הכללי, סר ויליאם דין, יום דגל לאומי אוסטרלי שנתי, שיתקיים ב-3 בספטמבר.
חגיגות יום הדגל התקיימו בסידני מאז 1985 ונוסדו בידי הווקסילוגרף ג'ון כריסטיאן ואוגן על מנת לציין את הנפתו של הדגל הלאומי לראשונה בשנת 1901. במהלך יום הדגל נערכים טקסים במרכזים רבים והמושל הכללי ופוליטיקאים ואישי ציבור נואמים בתקשורת.
יום הדגל אינו חג לאומי.
ביום המאה להנפתו של הדגל, 3 בספטמבר 2001, הציגה התאחדות הדגל הלאומי האוסטרלי בפני ראש הממשלה דגל שנועד להחליף את הדגל המקורי שאבד.
הדגל לא היה שחזור של הדגל המקורי, בו היו לכוכב חבר העמים שישה קודקודים, אלא הדגל הנוכחי שלו שבעה קודקודים.
לדגל צורף סרט אדום ועליו הקדשה:
צו המתיר שימוש בדגל המאה תחת סעיף 6 לחוק הדגלים הוצא על ידי המושל הכללי וכיום (2008) הדגל מונף כדגל הרשמי של המדינה באירועים מיוחדים.
על פי סעיף 5 לחוק הדגלים יכול המושל הכללי להכריז על דגלים נוספים מלבד הדגל הלאומי והנס האדום כדגלי או ניסי אוסטרליה.
הדגלים הראשונים היו נס הצי המלכותי האוסטרלי ונס חיל האוויר המלכותי האוסטרלי.
לצבא האוסטרלי אין דגל המייצג אותו, אך ניתנה לו המשימה הטקסית של "מגן הדגל הלאומי".
חיל האוויר והצי הניפו בעבר ניסים בריטיים בהתאם לתפקידם (הנס הלבן ונס חיל האוויר המלכותי) עד לאימוצם של ניסים אוסטרליים דומים על פי עיצובו של הדגל הלאומי האוסטרלי בשנת 1948 ובשנת 1969 בהתאמה.
דגל האבוריג'ינים ודגל תושבי האיים של מצר טורס קיבלו גם הם מעמד חוקי באוסטרליה בשנת 1995. צעד זה, שאז נראה כמחווה של הכרה, יצר לא מעט ויכוחים ומחלוקות בזמנו.
מנהיג האופוזיציה טען כי צעד זה מעורר מחלוקות וילידים רבים, ביניהם מעצב הדגל הארולד תומאס, טענו כי הדגל אינו זקוק להכרה רשמית.
נס כוחות ההגנה של אוסטרליה הוכרז בשנת 2000. הדגל נועד לייצג את כוחות ההגנה של אוסטרליה כאשר יותר מענף אחד מעורב בפעילות (כגון האקדמיה של כוחות ההגנה האוסטרליים או שר ההגנה).
בנוסף לשבעת הדגלים, אותם מסמיך חוק הדגלים כדגלים לאומיים, יש שני דגלי חבר עמים רשמיים דגל האוויר האזרחי של אוסטרליה ונס רשות המכס האוסטרלית, שמונה דגלי משנה למלכה ותשעה דגלי מדינות וטריטוריות המוכרים כדגלים רשמיים, אך נמצאים תחת חוקים ואמצעים אחרים.
הדיון הציבורי על דגל אוסטרליה
מזה שנים מתקיים דיון ציבורי מאופק אך עקשן לגבי השאלה האם יש מקום להחליף את דגל אוסטרליה, על מנת להסיר או לא להסיר את היוניון ג'ק שבקנטון (הרבע השמאלי העליון), וכל זאת בהקשר לדיון בדבר הפיכתה של אוסטרליה לרפובליקה.
הדיון הגיע לכותרות במספר הזדמנויות כגון יום השנה ה-200 ליסודה של ההתיישבות הלבנה באוסטרליה בשנת 1988, ובתקופת כהונתו של ראש הממשלה פול קיטינג שהביע תמיכה פומבית בהחלפתו של הדגל וצוטט אומר:
שתי קבוצות לובי עיקריות מעורבות בדיון הציבורי.
הראשונה היא אוספלג (Ausflag) התומכת בהחלפתו של הדגל, והשנייה היא התאחדות הדגל הלאומי האוסטרלי''' (Australian National Flag Association - ANFA) המעוניינת בהשארתו.
הטיעון העיקרי להשארתו של הדגל הוא היסטורי, והטיעון העיקרי להחלפתו הוא שהדגל הנוכחי אינו מתאים למעמדה של אוסטרליה כמדינה עצמאית ורב-לאומית.
אוספלג מתמקדת בפרסום נושא החלפת הדגל סביב אירועים לאומיים, כגון אולימפיאדת סידני, ומקיימת תחרויות עיצוב לדגל חדש, בעוד ההתאחדות פועלת במישורים הקוראים להשארתו של הדגל, כגון יום הדגל הלאומי.
דגל אוקראינה (באוקראינית: Державний Прапор України, בעברית: דגלה הממלכתי של אוקראינה) הוא דגלה הלאומי של אוקראינה.
מורכב משני פסים אופקיים בצבעים תכלת (למעלה) וצהוב.
הצבעים הם הצבעים הלאומיים והם צבעי סמל גליציה, שתוארו לראשונה בקרב גרונוולד.
השורשים ההיסטוריים של הצבעים מגיעים מהמאה ה-13, כאשר העיר לבוב נוסדה.
העיר קיבלה במתנה שלט הרלדי עם איור של אריה זהב על רקע כחול.
במהלך מלחמות ומאבקים קשים, הדגל הוחלף ועבר שינויים רבים עד שבשנת 1848 קיבל את צורתו המודרנית.
לפי גרסה אחרת מקור הצבעים בצבעי שלט אצולה של אחת הממלכות האוקראיניות מתקופת ימי הביניים, הצבעים שימשו גם בדגלים שהונפו בקרב נגד המונגולים במאה ה-13, ובשנת 1848 כחלק מגל הלאומיות שסחף את אירופה באביב העמים.
דגל אוקראינה אומץ רשמית בשנת 1918 על ידי הרפובליקה העממית של אוקראינה ומפורש כשמיים תכולים (המסמלים שלום) מעל שדות חיטה (המסמלים שגשוג), הגדלים במישורים הפוריים של אוקראינה.
תחת השלטון הסובייטי נאסרה הצגת הדגל, כסימן ללאומנות, ולרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אוקראינה היה דגל אחר שהיה וריאציה של הדגל הקומוניסטי.
לאחר החזרת העצמאות האוקראינית היו שזיהו את הדגל בעיקר עם קבוצות ששיתפו פעולה עם הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה, אולם הרוב הכיר במסורת העתיקה יותר.
הפרלמנט האוקראיני החל להניפו שוב בשנת 1991, והדגל הוחזר באופן רשמי להיות הדגל הלאומי בשנת 1992.
יום הדגל הלאומי של אוקראינה חל מדי שנה ב-23 באוגוסט, יום לפני יום העצמאות האוקראיני.
במהלך ההפגנות של האוקראינים בשנת 2014 במטרה לשמור על זכותם לעתיד דמוקרטי ואירופאי, היה ניתן לראות בכל מקום את הדגל מתנוסס.
בנוסף במהלך המלחמה מול רוסיה, ניתן לראות את דגל אוקראינה מתנופף ומייצג סמל של העם האוקראיני יחד עם תחושת הזדהות חזקה של כל מנהיגי העולם המגנים את המלחמה.
דגל אורוגוואי (בספרדית: Pabellón Nacional - "הדגל הלאומי") הוא דגלה הלאומי של אורוגוואי.
הוא אומץ לראשונה ב-16 בדצמבר 1828. לדגל המקורי היו 17 פסים עד 12 ביולי 1830, עת צומצם המספר לתשעה על מנת לייצג את תשעת המחוזות המקוריים של המדינה עם עצמאותה בשנת 1828. בשנת 1830 שונו צבע הפסים מתכלת לכחול.
בקנטון הדגל (הרבע העליון הקרוב לניצב) מצוירת שמש מאי (שמש האביב) על רקע לבן.
שמש מאי מופיעה גם בדגל ארגנטינה, והיא מציינת את המהפכה שהתחוללה במאי 1810 נגד השלטון הקולוניאלי הספרדי.
ייתכן ביותר שצבעי הדגל והשמש הזהובה מקורם בדגל ארגנטינה שהניפה אותו בעת מאבקה בשלטון הספרדי.
אורוגוואי היא ייחודית בין מדינות העולם בכך שיש לה שלושה "דגלי מולדת" (Banderas Patrias) בעלי מעמד רשמי בו זמנית.
יחד עם הדגל הלאומי המתואר לעיל מונפים גם דגל ארטיגאס ודגל טריינטה אי טרס (השלושים ושלושה) בחגיגות לאומיות ועל בנייני הממשל ובתי הספר
דגל ארטיגאס הוא מחווה לזכרו של הגיבור הלאומי חוסה חרוַאסיו ארטיגַס.
דגל השלושים השלושה, שבמרכזו המוטו הלאומי "חירות או מוות", Libertad o Muerte, מונף לזכרם של שלושים ושלושה הלוחמים שהגיעו ב-1825 בספינה מארגנטינה, ופתחו את המערכה לשחרור אורוגוואי מן הכיבוש הברזילאי.
דגירה היא פעולה שמבצע בעל חיים לצורך שמירה על טמפרטורה מבוקרת של הביצה, על ידי ישיבה על הביצה והעברת חום גופו אליה.
מספר הביצים להטלה אחת מכונה בשם תטולה.
כל העופות, בלי יוצא מן הכלל, מטילים ביצים.
קבוצה של עופות מסוימים, שמיקומה באוסטרליה ובאיים שכנים לה, מטילה את ביציה בדומה לזוחלים, בתוך גומחות באדמה וזונחת אותם לחלוטין.
הולדות אחר בקיעתן מסוגלים לדאוג לעצמם ואף לעופף במהרה.
כל שאר העופות דוגרים על ביציהן, במטרה להעביר את חום גופם, תהליך חיוני להתפתחות העובר.
חלק הגוף שנמצא במגע עם הביצים, הוא על פי רוב נטול שיער וכלי דם רבים מתפתחים בו בעת תקופת הדגירה.
נקבות עופות רבים כאווזים וברווזים למשל, אף מורטות את שיער החזה שלהם כך שרק עורן יבוא במגע עם הביצה, וחום גופן יהיה ישיר עליה.
עופות רבים מחלקים את הדגירה בין שני המינים.
אך ישנה חשיבות לניצוי העוף בתהליך הדגירה, על כן הנקבות שצבע נוצותיהן כהה יותר, דוגרות על הביצים יותר מהזכרים שצבע הנוצות שלהם צבעוני ובהיר יותר.
אצל עופות גדולים חסרי תעופה, כיען ואמו, הזכרים דוגרים על הביצים כמעט לבדם, כאן בא לידי ביטוי משקלם הרב ומסת נוצותיהם.
תקופת הדגירה משתנה ממין למין, בין 10 ל-30 ימים אצל עופות קטנים ובינוניים עד ל 60–80 ימים אצל עופות גדולים.
המשתנים הם גודל הביצה, גודל הוולד וטמפרטורת הגוף של ההורים.
בעופות שוכני הקינים, שגוזליהם בוקעים חסרי ישע וזקוקים לשהייה ממושכת בקן, הדגירה ארוכה יותר.
אצל עוזבי הקינים, היכולים לצאת מהקן מיד בעקבות הוריהם, הדגירה קצרה.
חום הגוף לבדו, אינו מספק לחימום הביצה כולה.
על כן עופות רבים הופכים את הביצים כפעמיים ביום, חלקם עושים זאת עם מקורם וחלקם עם הרגליים, תהליך זה הנעשה במסירות, מחמם את הביצה מכל צדדיה.
תהליך הבקיעה אינו נעשה בעזרת ההורים.
הוולד מצויד ב"שן בקיעה" על מקורו, מן חומר גרמי חזק העוזר לו לשבור את הביצה מבפנים.
מאוחר יותר תיעלם השן לחלוטין ותתמזג עם מבנה המקור.
דגל אוגנדה הוא דגל המורכב משישה פסים אופקיים שווים בגודלם בצבעים שחור, צהוב ואדום, ובמרכזו עיגול לבן המוטען בעגור כתר לבן-לחיים.
הדגל אומץ בשנת 1962 כאשר אוגנדה קיבלה את עצמאותה מבריטניה.
במהלך תקופת שלטונה של המפלגה הדמוקרטית טרם הכרזת העצמאות הוצע עיצוב לדגל אוגנדה, אשר כלל שלושה פסים אנכיים בצבעים ירוק–כחול–ירוק, שביניהם שני פסים אנכיים צהובים צרים, ולאורך הפס הכחול, צללית עגור צהוב.
בבחירות למועצה המחוקקת שהתקיימו ב-25 באפריל 1962, כחצי שנה טרם הכרזת העצמאות, זכתה קואליציה בראשות מפלגת הקונגרס העממי של אוגנדה (Uganda People's Congress).
מפלגה זו דחתה את העיצוב של קודמתה לדגל אוגנדה והציעה במקומו את עיצובו הנוכחי של הדגל, בהתבסס על דגלה שלה – שלושה פסים אופקיים בצבעים שחור, צהוב ואדום.
הדגל, שעוצב על ידי שר המשפטים של אוגנדה, גרייס איבינג'ירה, אושר על ידי הממשל הבריטי טרם קבלת העצמאות, ומיום 9 באוקטובר 1962, יום העצמאות של אוגנדה, הפך דגל זה לדגלה הלאומי.
דגל אוגנדה מורכב משישה פסים אופקיים שווים בצבעים שחור, אדום וצהוב – צבעי מפלגת הקונגרס העממי של אוגנדה.
הצבע השחור בדגל מסמל את עמי אפריקה, שצבע עורם שחור, הצהוב מסמל את השמש הזורחת מעל ראשיהם והאדום את האחווה ביניהם.
במרכז הדגל, על גבי שני הפסים האמצעיים, עיגול לבן, ובתוכו עגור כתר לבן-לחיים, הציפור הלאומית, עומד ופניו אל התורן.
העגור נבחר בשל אופיו העדין, ומאחר שהיה במרכזו של תג היחידה של החיילים האוגנדים.
רגלו המורמת של העגור מסמלת את התקדמותה של המדינה.
מעמדו החוקי של דגל אוגנדה מעוגן ב"חוק הדגל הלאומי והסמל" משנת 1962. החוק מפרט את עיצוב הדגל, אך אינו מפרט את מידותיו.
הוא מסמיך את השר הממונה לתקן תקנות בעניין הנפת הדגל, ואוסר על פגיעה בכבוד הדגל, עברה שהעונש המרבי עליה הוא שנתיים מאסר.
דגל אוגנדה מרץ - אוקטובר 1962 הנס הכחול של אוגנדה תחת השלטון הבריטי 1914 - 1962נס הנשיא של אוגנדה
דגימה מוטה הוא כשל לוגי מסוג שגיאות תצפית, השייך לקבוצת כשלי היקש בו מתייחסים לדגימה המשמשת בתצפית כאילו היא מייצגת, בעוד שהמצב בפועל שונה.
"דגימה מוטה" שכיחה במשאלי אוכלוסין ובמיוחד במשאלים מקוונים או משאלים בהם המשתתפים יוזמים את ההצבעה (לדוגמה, הצבעה ב-SMS).
ההטיה כאן כפולה: היא מגבירה את משקלם באוכלוסייה של אלו שביקרו באתר או צפו בתוכנית הטלוויזיה; ומתוכם, היא מגבירה את משקלם באוכלוסייה של הפעילים והיוזמים ביחס לאלו שאינם.
פרדוקס החברות נחשב לדוגמה של דגימה מוטה.
מסקר שנערך באתר המוקדש לנינט טייב, עולה כי הזמרת הצעירה היא הפופולרית ביותר במדינת ישראל.
משאל אקראי בין עובדי הטלוויזיה הלימודית מצביע על רוב גדול בעד המשך פעילותה של רשת טלוויזיה שמטרותיה חינוכיות ולימודיות.
מקרה מיוחד של דגימה מוטה הוא "כשל זרקור", שבו מניחים שדברים הנכונים לגבי חברי קבוצה מסוימת הזוכים לתשומת לב רבה, נכונים לגבי הקבוצה כולה.
"כשאגדל, אני רוצה להיות זמרת.
ראית כמה כסף הזמרים האלה מרוויחים?"
"כל הצעירים מעשנים חשיש וגונבים, אני כל הזמן רואה ידיעות בעיתון על צעירים שנתפסו בגלל סמים".
דגימה מוכתמת הוא כשל לוגי מסוג שגיאות תצפית, השייך לקבוצת כשלי היקש בו מוקשת מסקנה מתצפית שהושגה באופן שישנה סבירות שיטה או ישחית את התוצאות.
בכשל דגימה מוכתמת התצפית היא הבעיה, משום שהיא גורמת לשינוי ועיוות בתוצאות.
דוגמה טיפוסית לדגימה מוכתמת הוא שאלון שבו יש שאלה טעונה, או מתן רמזים חזותיים או אחרים המצביעים על התשובה המועדפת.
יש להבחין, עם זאת, בכך שלעיתים הכתמת הדגימה היא חלק מהליך הניסוי.
לדוגמה, כאשר בוחנים תגובה של משתתף בניסוי עם ובלי דרבון לפעולה מסוימת (השפעה חברתית), המדגם שאינו מוכתם הוא בקרה לחלק המדגם שהוכתם בכוונה תחילה.
בעיות וכשלי דגימה מוכתמת הן מן החמורות שבבעיות במדעים העוסקים בעיקר בחקר בני אדם בסביבה חברתית, כמו פסיכולוגיה, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה וכלכלה.
בתחומי חקר אלו, אין למעשה דרך להימנע מהכתמה כלשהי של הדגימה, משום שעצם קיומו של צפיין במהלך ניסוי משנה את תוצאותיו.
הדוגמה הבולטת ביותר לכך הוא אפקט הות'ורן, שבו התוצאות משתנות משום שמושאי המחקר משנים את התנהגותם כיוון שהם נצפים.
מסיבה זו, בעיקר, נחשבות רוב התצפיות בתחום האנתרופולוגיה או כל סוגי המחקר האיכותי למוכתמות וחשודות בהטייה מראש.
דוגמה בולטת אחרת היא אפקט פלצבו, שבו הציפייה של מושא המחקר לתוצאות מסוימות משנה את התוצאות.
במחקרים בתחומי הרפואה, לדוגמה, ניתן לבצע מחקר עיוור או סמיות כפולה, אך בתחומים אחרים הדבר בלתי אפשרי או כמעט בלתי אפשרי.
"יש לנו הרגשה טובה מאוד לגבי הבחירות.
הפעילים שלנו הסתובבו כל היום וחילקו מדבקות ועלונים ורוב האנשים שהם שאלו אמרו להם שהם יצביעו בעדם, כך שאני משוכנע שנזכה בהצלחה גדולה".
"בדקנו את ההתנהגות בכיתה במהלך שעות הלימודים.
המפקחת שהתה בעשרות כיתות ומעולם לא הבחינה במקרה בו מורה נהגה בגסות באחד התלמידים.
כמו כן, גם התנהגותם של התלמידים הייתה שקטה ורגועה".
דגל אונטריו הוא דגל המעוצב כנס אדום, דגל בצבע אדום אשר בקנטון מופיע דגל הממלכה המאוחדת, המושחת במגן מתוך סמל אונטריו.
הדגל משמש כדגל הפרובינציה הקנדית אונטריו מאז ב-21 במאי 1965, בעקבות חקיקת "חוק הדגל".
קודם לשנת 1965, נס קנדה האדום שימש כדגל הרשמי בפרובינציה.
באותה שנה, לאחר שהדגל הלאומי הוחלף בדגל קנדה הנוכחי, התנגדו תושבי אונטריו להחלפה, וראש ממשלת הפרובינציה ג'ון רובארטס, הציע כי לאונטריו יהיה דגל דומה לנס קנדה האדום (וההבדל היחיד הוא - החלפת שלט האצולה המלכותי של קנדה במגן מתוך שלט האצולה של אונטריו).
על אף שרובארטס תמך בהחלטת ממשלת קנדה להחליף את הדגל, הוא חשב שלדגל הקודם חשיבות היסטורית ותרבותית רבה.
דגל אוהיו הוא דגלה של המדינה האמריקנית אוהיו.
הדגל אומץ בשנת 1902 והוא פרי עיצובו של ג'ון אייזמן.
הדגל מעוצב בצורת דגלי חילות הפרשים שלחמו במלחמות ארצות הברית במאה ה-19 (מלחמת האזרחים ומלחמת ארצות הברית–ספרד), בצבעי אדום, כחול ולבן.
לדגל, שצורתו אינה מרובעת כי אם משולשת, ישנו זנב סנונית ומתוארים בו משולש כחול, עליו מוטענים 17 כוכבים לבנים ועיגול אדום ממוסגר בלבן.
בשולי הדגל ישנם חמישה פסים בצבעי אדום ולבן.
המשולש הכחול מסמל את הגבעות והעמקים של אוהיו, והפסים מסמלים את הדרכים (הן היבשתיות והן מעברי המים).
שבעה עשר הכוכבים מסמלים את היותה של אוהיו המדינה ה-17 המצטרפת לארצות הברית.
העיגול הלבן שבמרכזו עיגול אדום מסמל הן את האות הראשונה של שם המדינה באנגלית - האות "O" וכן את הכינוי של המדינה "מדינת הערמון" ("the Buckeye State")
הדגל הוא הדגל היחיד מבין דגלי מדינות ארצות הברית שאינו מרובע בצורתו.
דגל נוסף הידוע בתכונה זו הוא דגל נפאל.
דגל אוטווה הוא דגלה של המטרופולין אוטווה, בירתה של קנדה.
הוא מעוצב בשני צבעים - ירוק ו המופרדים ביניהם בעיצוב הכולל במרכזו את האות "O", המעוצבת בעיצוב מודרני של עלה עץ האדר, סמלה של קנדה, וכן מייצגת את מגדל השלום המשולב במבנה המרכזי של בניני הפרלמנט הקנדי.
הדגל אומץ עם הפיכתה של אוטווה למטרופולין ב-1 בינואר 2000. שני הצבעים נבחרו על מנת לסמל את העיר החדשה - הכחול את נהרות העיר; והירוק את היערות שמסביבה ואת איכות החיים.
דגלה הקודם של העיר היה בעיצוב דגל תלת-צבעי ובו הצבעים סגול, אדום וכחול: הסגול סימל את המלוכנים בעיר, האדום את הליברליסטים, והכחול את הטורים.
דגל זה אומץ בשנת 1901 וקודם להחלפתו היה הדגל העירוני העתיק ביותר בקנדה, כמו כן לא היה פופולרי בקרב אוכלוסיית העיר.
בשנת 1987, בניסיון להפוך את הדגל לפופולרי, הוטען סמל העיר במרכזו.
דגל אלדרניי הוא דגלו של האי אולדרני - הצפוני באיי התעלה השייך לביליוויק של גרנזי והמהווה מושבת כתר של בריטניה.
הדגל הוענק לאי ב-20 בדצמבר 1993. ועיצובו מתבסס על צלב ג'ורג' הקדוש ועליו סמל אולדרני - אריה המחזיק ענף ירוק על רקע מוזהב.
דגל אוסטרליה הדרומית אומץ רשמית על ידי ממשלת מדינת אוסטרליה הדרומית כדגל המדינה בשנת 1904.
הדגל הוא נס כחול בריטי, ובמרכזו עיגול מוזהב שעליו חנקן מציץ (Piping Shrike) שכנפיו פרושות.
לא ברור מדוע בחר מעצב הדגל, רוברט קרייג דווקא בציפור זו, ולא בעקעק אוסטרלי (Australian Magpie) האופייני לאזור - ואשר הופיע על התרשימים הראשונים של הדגל.
הדגל הראשון של אוסטרליה הדרומית אומץ בשנת 1870. דגל זה היה נס כחול שבמרכזו עיגול שחור ועליו הצלב הדרומי.
דגל שני אומץ בשנת 1876, דגל זה היה אף הוא נס כחול, אולם במרכזו סמל אחר המתאר את הגעתה של בריטניה, מואנשת כאישה הלובשת גלימה ומחזיקה מגן, ומייצגת את בואם של המתיישבים החדשים, ומולה אבוריג'יני המחזיק בידו חנית על רקע סלעי.
מאחורי האבוריג'יני, חרותה בסלה דמות של קנגורו.
דגל זה עוצב לבקשת משרד המושבות הבריטי מאחר שהדגל הקודם דמה לדגל ויקטוריה ולדגל ניו זילנד.
דגל אוסטרליה המערבית הוא דגל מדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה.
הדגל הנוכחי אומץ על ידי ממשלת המדינה בשנת 1953.
הדגל הוא נס כחול בריטי שבמרכזו עיגול זהוב ועליו ברבור שחור.
הברבור פונה לכיוון נס הדגל.
הברבור השחור הוא סמל המדינה עוד מהתקופה הקולוניאלית.
תצפית האירופית הראשונה שאושרה על החוף המערבי של אוסטרליה נעשתה על ידי חברת הודו המזרחית ההולנדית בראשית שנות ה-1600. במהלך משלחת בינואר 1697 וילם דה פלאמינג ציין שראה ברבורים שחורים רבים שפך הנהר .
הברבור השחור הפך במהרה לסמל הלא רשמי של הטריטוריה.
למשל, הוא תואר על שטרות השטרות שלו, שהחלו להסתובב מספר שנים לאחר הקמת המושבה.
הציפור הוצגה גם ב "גרביין נהר הברבורים ", העיתון הראשון של היישוב, וכן בסוגיית הבכורה של כתב העת הממשלתי המערבי באוסטרליה .
שני אלה הודפסו לראשונה בשנת 1836. לאחר מכן הוצג על גבי בולי הדואר הראשונים שהוציאה המושבה בשנת 1854.
ב-1870 3 בינואר, פרדריק וולד, מושל מערב אוסטרליה, העלה תכנון מוצע של התג המתאר ברבור שחור על רקע צהוב.
נימוקו לעיצוב זה היה כי המושבה "בתחילתה נקראה בדרך כלל התיישבות נהר הברבורים, והברבור השחור מיוצג על חותמו, ותמיד נחשב כתג המיוחד שלו, או הכרתו.
העיצוב אושר רשמית במשלוח הנושא את התאריך 27
דגלה הראשון של המדינה אומץ בשנת 1870 והוא כמעט זהה לדגל בצורתו הנוכחית למעט כיוון פניו של הברבור, שהיה בעבר לכיוון השני.
כיוון הברבור שונה בהתאם לכללי עיצוב הדגלים (וקסילולוגיה) המורים שפני בעל חיים על דגל צריכים לפנות לכיוון נס הדגל (כדי שכאשר הדגל יונף יפנו בעלי החיים למניף הדגל) הנושא הובא בפני הפרלמנט של מערב אוסטרליה וכיוונו של הברבור תוקן ב-3 בנובמבר 1953.
דגל אולנד הוא דגלה של קבוצת האיים אולנד המהווה אוטונומיה פינית.
הדגל מעוצב בצורת צלב נורדי.
עד לשנת 1809 אולנד הייתה שייכת לשוודיה.
בעקבות המלחמה הפינית עבר ארכיפלג אולנד יחד עם פינלנד כולה לידי רוסיה.
כאשר פינלנד זכתה בעצמאות בשנת 1917 עברו האיים לבעלותה, בניגוד לרצונם של מרבית התושבים אשר העדיפו להסתפח לשוודיה.
בשנת 1921 קבע חבר הלאומים שאולנד תישאר תחת חסות פינית, אך תיהנה מאוטונומיה מלאה.
עד שנת 1954 שימש דגל טריקולור אנכי המורכב מהצבעים כחול-צהוב-כחול באופן לא רשמי כדגל אולנד.
בשנה זו הוכר הדגל הנוכחי כדגלה הרשמי של קבוצת האיים.
הדגל משקף את ההיסטוריה של האיים, והוא מבוסס על דגל שוודיה - צלב נורדי צהוב על רקע כחול.
מקורו של הצלב האדום בסמל פינלנד.
ההחלטה על הדגל הנבחר מייצגת פשרה בין רצון התושבים לדגל דומה לדגל שוודיה ורצונו של נשיא פינלנד להימנע מכך.
הצבע האדום התקבל על ידי התושבים כאשר מומחים להרלדיקה גילו כי אחד ממלכי שוודיה השתמש בדגל בעל עיצוב זהה.
דגל אוקלהומה מבוסס על סמלו של שבט אוסייג' האינדיאני אשר התגורר במחוז אוסייג' שבאוקלהומה.
הדגל מכיל מגן מעור ביזון אמריקאי עם שבע נוצות עיט על רקע של כחול השמים.
על המגן מופיעים שני סמלי שלום: מקטרת שלום, המייצגת את האינדיאנים וענף של זית המייצגת את האדם הלבן.
על המגן נמצאים גם שישה צלבים המסמלים את הכוכבים אצל האינדיאנים.
במקור הצלבים היו לבנים, אולם בשנות ה-80 של המאה ה-20 הם שונו לצבע אדום-חום.
הצבע הכחול של הרקע נלקח מהדגל של שבט הצ'וקטאוו, הדגל האינדיאני הראשון.
במקור, אימצה אוקלהומה בשנת 1911 דגל עם רקע אדום וכוכב כחול-לבן באמצע עם המספר 46, שסימל את היותה של אוקלהומה המדינה ה-46 של ארצות הברית.
הצבעים של הדגל היו צבעי ארצות הברית.
תחרות לעיצוב דגל חדש נפתחה בשנת 1924 בגלל הדמיון בין הדגל של אוקלהומה לדגל הקומוניסטי.
ב-2 באפריל 1925 אימצה אוקלהומה את המקור לדגל הנוכחי.
הכיתוב "אוקלהומה" הוסף לדגל בשנת 1941.
דגל מדינת אורגון הוא בעל רקע כחול ועליו סמל מדינת אורגון הנתמך על 33 כוכבים המייצגים את היותה של אורגון המדינה ה-33 של ארצות הברית.
מעל לסמל כתוב באנגלית "מדינת אורגון" ומתחת לסמל מצוינת שנת ההצטרפות של אורגון לארצות הברית – "1859".
בצד האחורי של הדגל מצויר בונה.
יחס אורך לגובה של הדגל הוא 3:5.
דגל אורגון הוא בין הבודדים בעולם שיש להם תמונות שונות משני עבריהם, דבר שמייקר מאוד את ייצור הדגל.
דגל נוסף כזה הוא זה של פרגוואי.
דגל אג'ריה כולל 7 פסים בצבע כחול ולבן, עם הדגל הלאומי של גאורגיה בפינה השמאלית העליונה.
הפסים הכחולים מסמל את הים השחור והפסים הלבנים מסמלים טוהר.
הדגל אומץ ב-20 ביולי 2004, על ידי הוועדה העליונה של אג'ריה.
בין יוני 2000 ועד ליולי 2004 היה בשימוש דגל שונה על ידי ממשלתו של אסלן אבשידזה.
הדגל, העל רקע כחול כהה המייצג את הים השחור, כאשר בפינה שמאלית עליונה ישנם 7 כוכבים המייצגים את שתי הערים של אג'ריה (בתומי וכובולתי), וחמש הנפות (נפת כדה נפת כובולתי נפת חלבצ'אורי נפת שואחבי ונפת חולו).
דגל הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה
תחת שלטון ברית המועצות, הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה היה לה דגל משלה בין השנים 1921–1950, ושוב בשנים 1978–1991. דגל זה מכיל את הדגל של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה בתוספת כיתוב בגאורגית, תחת הסמל בצידו השמאלי העליון, აასსრ (א א ס ס ר).
דגל אבחזיה הוא דגלה הרשמי של אבחזיה, חבל ארץ בגאורגיה שהכריז עצמאות ומוכר חלקית כרפובליקה של אבחזיה.
למרות זה, דה יורה רוב מדינות העולם מכירות בחבל ארץ זה כממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה.
דגל הרפובליקה של אבחזיה נוצר בשנת 1991 על ידי ו.
ואומץ רשמית על ידי הרפובליקה של אבחזיה ב-23 ביולי 1992.
הדגל בנוי מקנטון אדום, כפי שהיה בדגלה של ממלכת אבחזיה ההיסטורית, משמעות כף היד הפתוחה היא "שלום לחברים!
עצור לאויבים!", שבעת הכוכבים מעל כף היד מייצגים את שבע הנפות ההיסטוריות של אבחזיה (סדזן, בזיב, גומאה, אבז'ואה, סמורזקאן, דאל-צבאל ופסחוי איבגה).
כמו כן, המספר שבע הוא מספר בעל משמעות דתית מבחינת האבחזים.
שבעת הפסים בצבע ירוק ולבן מייצגים את הסובלנות שמאפשרים לנצרות ולאסלאם להתקיים יחדיו בשלום.
ממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה לא אימצה שום דגל באופן רשמי, ודגל גאורגיה משמש אותה במקום.
דגל אחד הוצע על ידי מועצת ההרלדיקה של גאורגיה, והוא משלב את דגל גאורגיה עם שבעת הפסים הירוקים והלבנים.
דגימה או סימפול במוזיקה היא שימוש חוזר בצלילים מוקלטים ביצירה מוזיקלית אחרת.
דגימה יכולה להיות של חריזה, לחן, דיבור, קולות או קטעים מוזיקליים, ולהיבנות על גבי שכבות, לעבור איזון והתאמות מהירות או להשתנות בכל דרך אחרת.
דגימות בדרך כלל נעשות על ידי שימוש בדוגם צלילים או על ידי תוכנות עריכה.
דגימות מוזיקליות היוו את הבסיס למוזיקת היפ הופ, שצמחה בשנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי מפיקים מוזיקליים שדגמו מוזיקת פאנק ונשמה, ועל גביהם הדביקו קטעי ראפ.
דגימות מוזיקליות היוו השראה לכל סוגות המוזיקה, ובעיקר עבור מוזיקה אלקטרונית ופופ.
מוזיקאים שונים יצרו אלבומים שלמים על ידי דגימות, לדוגמה האלבום "Endtroducing....." של המפיק המוזיקלי די ג'יי שאדו, המורכב כמעט כולו אך ורק מסימפולים.
דגימת מוזיקה ללא היתר יכולה להפר זכויות יוצרים.
התהליך של קבלת היתר לביצוע דגימה מוזיקלית (clearance) עשוי להיות מורכב ויקר.
דגל אדמונטון הוא דגל כחול שבמרכזו פס קנדי.
במרכז הריבוע הלבן מופיע סמל העיר.
הצבע הכחול מסמל את מי נהר צפון ססקצ'ואן העובר בעיר, והצבע הלבן מסמל שלום ושלווה.
הצבע הלבן והצבע הכחול הם הצבעים הרשמיים של העיר.
הדגל אומץ על ידי מועצת העיר אדמונטון ב-12 בדצמבר 1966 ושונה שינוי קל בשנת 1986.
בתכנות מחשבים, דגל הוא משתנה, אשר משמש לאחסון ערך בוליאני (0 או 1), או קוד בעל משמעות מוגדרת מראש.
מתכנת ישתמש בדגל כאשר ירצה לגרום להליך בתוכנה לזהות ולאותת כי התקיים מצב כלשהו בעל חשיבות להמשך הרצת התוכנה.
בעיבוד אותות, דגימה היא עיבוד של אות רציף לכדי אות בדיד.
דוגמה נפוצה לדגימה היא המרה של גלי קול אות חשמלי אנלוג/רציף בזמן ממיקרופון, לרצף של דגימות בדידות (דיגיטליות) בזמן.
דגימה מייחסת ערך או קבוצת ערכים בדידים למשתנה התלוי (לרוב זמן או מרחב).
דוגם הוא האמצעי שמבצע את דגימת האות הרציף.
דוגם אידיאלי-תאורטי מפיק דגימות שבנקודות זמן בהן נדגמו הן שוות בערכן לאות הרציף שנדגם.
דוגם ADC (Analog to Digital Converter) מעביר את האות הרציף (האנלוגי) לאות בדיד (דיגיטלי).
הפעולה ההופכית לדגימה שהופכת אות בדיד לרציף היא DAC (Digital to Analog Converter).
תדר נייקוויסט מציין את הקצב הנמוך ביותר בו ניתן לדגום את האות כך שיהיה ניתן לשחזר את האות המקורי באופן מדויק.
לדוגמה, אם האות חסום ברוחב פס , נדרש תאורטית קצב דגימה של לפחות כדי לשחזר את האות.
ברפואה, דגל אדום הוא סימן או תסמין המעיד על אפשרות למחלה חמורה.
דגלים אדומים שהתגלו בבדיקה רפואית דורשים הערכה מחודשת וזהירה של מצבו של הנבדק או הפנייתו למומחה או אף לטיפול דחוף.
ישנן מערכות של דגלים אדומים המותאמות להפרעות מסוימות, למשל דגלים אדומים המצביעים על מחלה המסתתרת מאחורי מצג של הפרעה לא חמורה כגון תסמונת המעי הרגיז או כאב ראש או דגלים אדומים המצביעים על אפשרות של הידרדרות ופגיעה באיברים פנימיים בסקלרודרמה.
דגלים אדומים ניתנים לחלוקה לשלוש רמות עיקריות, תולדות החולה ושיעורי הימצאות, תואם מאפייני ההפרעה ובדיקה פיזיקלית וממצאי מעבדה.
דגלים אדומים לדוגמה בתולדות החולה ושיעורי הימצאות הם שימוש בתרופות מדכאות מערכת חיסונית המגבירות סיכון למחלות זיהומיות או גיל גבוה מ-50 המתאר קבוצת גיל בה שכיחות יותר הפרעות חמורות כגון סרטן.
תואם מאפייני ההפרעה מתייחס לסימנים ותסמינים לא אופייניים כגון הפרעות במתן שתן לסובלים מכאב גב תחתון או תגובות גרועות לטיפול שמרני.
בבדיקה פיזיקלית יכולים להימצא דגלים אדומים כגון החזרים או טונוס חריגים.
שאלות סינון מיוחדות ובדיקות ספציפיות נועדו לזהות דגלים אדומים.
משנמצאו כאלו נערכים לפי הצורך בירורים מעמיקים בעזרת שאלות נוספות ובדיקות פיזיקליות או אחרות, שלהן מדדים הנחשבים מדויקים, וביכולתן לשלול או לאשר את החשד להפרעה חמורה.
יש בדגלים האדומים כאלו הדורשים הפניה מיידית לבירור מעמיק כגון הפרעה בתחושה באזור האגן בתצורת "אוכף".
דגל זה מצביע על תסמונת זנב הסוס הנחשבת למצב חירום רפואי הדורש טיפול מיידי.
דגלים כגון גיל מבוגר מובילים לשאלות בירור נוספות היכולות לשלול הפרעות אופייניות לקבוצת הגיל הזו ודגלים כגון החזרים חריגים מובילים לבדיקה נוירולוגית מקיפה שביכולתה לשלול הפרעות חמורות או להצביע על צורך בהפניה למומחה.
חלק מהדגלים יהוו התוויות נגד לטיפולים מסוימים בנבדק.
בדיקה רפואית ובעיקר תשאול עשויים לזהות סימנים לתחזית גרועה.
דגלים צהובים, דגלים כחולים ודגלים שחורים הם סימנים הקשורים לגורמים פסיכו-סוציאלים המהווים חסמים להחלמה.
דגלים צהובים הם גורמים פסיכולוגים והתנהגותיים כגון תגובות כאב ותפיסות כאב חריגות ואמונות הקשורות להפרעה ולטיפול בה.
דגלים שחורים הם גורמים כלכליים-תעסוקתיים כגון קיומם של דיונים משפטיים ותביעות נגד ביטוח הקשורים להפרעה.
דגלים כחולים הם גורמים תעסוקתיים כגון שכר עבודה נמוך ועבודה בתפקיד חדש.
באנשים הסובלים מכאב גב תחתון חריף מהווים הגורמים הפסיכו-סוציאלים מנבאים חזקים להחלמה מהירה ולחזרה לעבודה וכן להתאוששות מטיפול ניתוחי.
"Bandiera Rossa" (באיטלקית: "דגל אדום") הוא שיר סוציאליסטי איטלקי.
פעמים רבות מכונה השיר על פי מילותיו הראשונות, Avanti Popolo.
השיר מהלל ומשבח את הדגל האדום, סמל הסוציאליזם והקומוניזם, ואת תנועת העובדים.
השיר ידוע החל מסוף המאה ה-19 (בסביבות 1870) כהמנון הרפובליקנאים האיטלקים.
הנוסח המוכר היום נכתב על ידי קרלו טוצי ב-1908, ואומץ כהמנון המפלגה הקומוניסטית האיטלקית.
הלחן לקוח משיר עם לומברדי.
מלבד הטקסט האיטלקי המקורי, יש נוסחים נוספים לשיר המתייחסים למפלגות סוציאליסטיות מסוימות.
שתי השורות האחרונות של השיר, "יחי הקומוניזם והחופש", הוספו לטקסט אחרי עליית הפשיסטים בראשות בניטו מוסוליני לשלטון.
הסרט הישראלי "אוונטי פופולו" קרוי על שם שיר זה.
הבית הראשון והפזמון של השיר, בצירוף תרגום חופשי:
תרגום חופשי מילות השיר המוכר כיום, באיטלקית
דגים שוודיים הן סוכריות גומי דמויות דג.
הממתק פותח במיוחד עבור השוק בצפון אמריקה בידי החברה השוודית Malaco.
בשנת 1968 חברת Malaco השוודית עסקה בייצוא שוש וממתקי גומי נוספים לצפון אמריקה.
היצוא של החברה גדל בשנות ה-60 המאוחרות כאשר החברה החלה לייצר את הדגים השוודיים.
בסופו של דבר החברה נמכרה לחברת Leaf International.
כיום דגים שוודיים נמכרים בצפון אמריקה ומיוצרים בהמילטון על ידי חברת קדבורי שרכשה את המותג בשנת 2006.
דגימה מהעתקה הופכית או דגימה מטרנספורמציה הופכית היא שיטה לדגימה ממוחשבת של מספרים אקראיים מהתפלגות ידועה כלשהי, בהינתן שפונקציית ההתפלגות המצטברת שלה ידועה, ובהינתן שניתן לדגום מהתפלגות אחידה רציפה.
תהי פונקציית ההתפלגות המצטברת (פה"מ) של ההתפלגות ממנה אנו רוצים לדגום.
נגדיר את "הפונקציה ההופכית המוכללת" של , אותה נסמן ב , באופן הבא:
או במילים: הערך של עבור p הוא ה-x הקטן ביותר (אינפימום) עבורו גדול-שווה ל-p.
אם היא התפלגות רציפה, אז ההופכית המוכללת היא בדיוק הפונקציה ההופכית של , כלומר:
ההגדרה ה"מסובכת" יותר שהופיעה בהתחלה נועדה "לתפוס" גם התפלגויות בדידות, שעבורן לא קיימת התפלגות הופכית .
בהינתן משתנה מקרי בעל התפלגות אחידה רציפה בקטע (0,1), אז הוא בעל התפלגות .
כלומר, על מנת לקבל מספר אקראי מהתפלגות , כל שעלינו לעשות הוא לדגום מספר מהתפלגות אחידה בקטע (0,1), ואז להפעיל עליו את הפונקציה .
הקושי העיקרי הקיים בשיטה, הוא שלעיתים קשה למצוא את ההופכית המוכללת , גם כש- ידועה לנו.
נניח שאנו רוצים לדגום מספר מהתפלגות מעריכית עם פרמטר .
כלומר, נדגום מספר u מהתפלגות אחידה בקטע (0,1), ואז יהיה מספר אקראי מהתפלגות מעריכית עם פרמטר .
נניח שאנו רוצים לדגום מספר מהתפלגות אחידה בדידה בין a ל-b.
הפה"מ הוא: לכל x בקטע [a,b].
נמצא את הפונקציה ההופכית המוכללת, עבור x בקטע [a,b]:
ה- הקטן ביותר (האינפימום) המקיים אי-שוויון זה, הוא המספר השלם הקטן ביותר שאינו-קטן מ-, כלומר:
כלומר, נדגום מספר u מהתפלגות אחידה בקטע (0,1), ואז יהיה מספר אקראי מהתפלגות אחידה בדידה בין a ל-b.
ניתן לראות שהתוצאה שקיבלנו היא הגיונית, שכן עבור u קרוב מאוד ל-1 נקבל ועבור u קרוב מאוד ל-0 נקבל .
על מנת להוכיח את נכונות השיטה, יש להוכיח שבהינתן התפלגות בעלת פונקציית התפלגות , ובהינתן משתנה מקרי בעל התפלגות אחידה רציפה בקטע (0,1), מתקיים: הוא משתנה מקרי בעל התפלגות .
ההוכחה במקרה זה היא יחסית פשוטה; פונקציית ההתפלגות של (נסמן אותה ב-) היא:
נפעיל את (שהיא פונקציה מונוטונית-עולה) על שני צידי האי-שוויון בתוך נוסחת ההסתברות, ונקבל:
וכיוון ש- הוא משתנה אחיד סטנדרטי:
כלומר אכן הפה"מ של התפלגות של זהה ל-, ולכן התפלגות זהה להתפלגות .
לכל ולכל הפונקציה ההופכית המוכללת מקיימת את 2 אי-השוויונות הבאים:
מכיוון ש- מחזירה בהכרח ערך x המקיים , מתקיים בהכרח:
מכיוון ש- מחזירה את האינפימום על פני כל ערכי x המקיימים , מתקיים בהכרח:
שכן אחרת: כלומר היה גדול-ממש מ-x, וזה לא ייתכן כי הוא אינפימום על פני קבוצה המכילה את x.
משני האי-שוויונים לעיל נובע שקבוצת ה-x-ים וה-p-ים המקיימים זהה לקבוצת ה-x-ים וה-p-ים המקיימים , כלומר:
אם יש (x,p) השייך לקבוצה הראשונה, כלומר מקיים , אז נפעיל את הפונקציה (שהיא פונקציה מונוטונית-עולה) על שני הצדדים ונקבל: , ולפי מה שהוכחנו למעלה: , כלומר: , כלומר (x,p) שייך גם לקבוצה השנייה.
אם יש (x,p) השייך לקבוצה השנייה, כלומר מקיים , אז נפעיל את הפונקציה (שהיא פונקציה מונוטונית-עולה) על שני הצדדים ונקבל: , ולפי מה שהוכחנו למעלה: , כלומר: , כלומר (x,p) שייך גם לקבוצה הראשונה.
המטרה שלנו היא להוכיח שפונקציית ההתפלגות של זהה לפונקציית ההתפלגות .
פונקציית ההתפלגות של (נסמן אותה ב-) היא:
לפי מה שהוכחנו בשלב הקודם, מתקיים בהכרח (נציב את U במקום p):
ברפואה, נטילת דגימה היא תנאי הכרחי עבור בדיקות רפואיות רבות, דגימה של חומר כלשהו (דם, הפרשות, תאים ועוד) מסייעת לתהליך האבחון והערכת המטופל ולהתווית הטיפול במחלתו.
ישנן טכניקות שונות לסוגי הדגימות השונות בהתאם לצורך הנדרש.
ניתן לסווג סוגים שונים של חומר שנדגם לפי מסיסות לעומת נזילות, כגון:
רקמה מוצקה, כמו ביופסיה של מח העצם
רקמה רכה, כמו ביופסיה של שרירים
דגימת דם לבדיקת דם ובכלל זה:
דגימת דם עורקי, נטילת דגימה מעורק לשם בדיקת רמות הגזים (חמצן ופד"ח).
דגימת דם נימי, מבוצעת בדרך כלל בעזרת ניקוב קצה האצבע (או העקב אצל תינוקות קטנים) ואספת הדם למבחנה או צינורית דקה, בדיקה זו נפוצה אצל חולי סוכרת למעקב אחרי רמת הגלוקוז.
דגימת דם ורידי, רוב בדיקות הדם נעשות באמצעות דגימת דם ורידי, הדגימה נאספת במבחנה עם כמות של חומר ביולוגי.
דגימת נוזל המוח והשדרה, בדרך כלל באמצעות ניקור מותני.
דגימה של נוזל האדר, בדרך כלל באמצעות thoracentesis .
דגימה של נוזל מי שפיר, בדרך כלל מתקבלת על ידי דיקור מי שפיר.
סוגי דגימה לפי איתור רכיבים
ניתן לנתח את החומר שנדגם באמצעות רכיבים שונים, למשל:
תאים (לדוגמה תאי דם לבנים בדגימת דם)
חומרים מיקרוביולוגיים, לדוגמה פטריות או חיידקים
דגימה לתרבית גרון (משטח גרון), מבוצע באמצעות העברת מטוש על פני הגרון
דגימת ליחה מהריאות לתרבית ליחה, מבוצע באמצעות טכניקת שיעול מיוחדת או באמצעות מברשת דגימה מיוחדת בעלת כיסוי מיוחד למניעת זיהום הגרון
דגל אומת נאוואחו הוא דגלה של טריטוריית אומת נאוואחו, שאומץ רשמית ב־21 במאי 1968. אומת נאוואחו היא שמורת אינדיאנים, טריטוריה חצי-אוטונומית המנוהלת בידי אינדיאנים ונמצאת בדרום-מערב ארצות הברית, בשטח גבול מדינות "ארבע הפינות", בין אריזונה, ניו מקסיקו, יוטה וקולורדו.
הדגל עוצב על ידי ג'יי ר'דגרוט, סטודנט מניו מקסיקו לאחר שהדגל שהציע ניצח בתחרות בה נרשמו כ-140 הצעות לדגלים שונים.
בשנת 1995 נתלה הדגל ביוזמת האסטרונאוט האפרו-אמריקני ברנרד האריס, על גבי מעבורת החלל דיסקברי, ובכך הפך לדגל אינדיאני ראשון שנישא בחלל.
במתמטיקה, דגל הוא שרשרת סופית של תתי-מרחבים המסודרת ביחס להכלה.
אם V מרחב וקטורי מממד סופי d, הדגלים המקסימליים שלו הם שרשראות באורך d, שבהן הפרש הממדים בכל צעד הוא 1. אוסף כל הדגלים נקרא יריעת הדגלים , וכאשר השדה סופי -- קומפלקס הדגלים .
מכיוון שהחבורה הליניארית הכללית פועלת פעולה טרנזיטיבית על היריעה, אפשר לתאר אותה כמרחב המנה , כאשר היא תת-חבורת בורל (המייצבת אחד הדגלים).
בורל הוכיח (ב-1953) שחוג הקוהומולוגיה של יריעת הדגלים של היא , כאשר הן הפולינומים הסימטריים האלמנטריים.
המושג משמש באופן כללי יותר גם עבור שרשראות של אובייקטים קומבינטוריים הסדורות ביחס להכלה, כגון הזוגות של קודקוד וצלע העוברת דרכו בגרף .
דגימת גיבס או דוגם גיבס היא אלגוריתם מבוסס שרשראות מרקוב מונטה קרלו (Markov Chain Monte Carlo-MCMC) המפיק סדרת תצפיות משוערכות מתוך פונקציית הסתברות רב משתנית .
הפקת סדרת התצפיות מבוססת פונקציות ההסתברויות המותנות המלאות.
במילים אחרות, האלגוריתם מפיק תצפיות בעלות מספר משתנים.
הסתברות ההפקה של התצפיות נתונה על ידי פונקציה המקבלת כקלט את כל המשתנים, ומחזירה כפלט את הסתברות ההפקה (פונקציית ההסתברות המשותפת).
האלגוריתם עושה זאת תוך שימוש בסדרת פונקציות המתארות את הסבירות להפקת תצפיות בערכי אחד המשתנים, המקבלות כקלט ערכים בכל שאר המשתנים (פונקציית ההסתברות המותנית המלאה עבור אותו משתנה).
שיטה זו שימושית בעיקר כאשר:
קיים קושי לדגום תצפיות רב משתניות באופן סימולטני, כלומר לדגום מתוך פונקציית ההסתברות המשותפת
אין קושי רב לדגום מתוך פונקציות ההסתברות המותנות המלאות, כלומר מתוך קבוצת פונקציות ההסתברות של כל משתנה לחוד בהינתן ערכי שאר המשתנים .
על סדרת התצפיות המופקת באמצעות האלגוריתם ניתן לבצע חישובים, כמו אינטגרציה, בתהליך חישוב שכיח, ניתן באמצעות לשערך את פונקציית ההסתברות המשותפת, ואת פונקציית ההסתברות השולית של כל משתנה.
דגימת גיבס נפוצה בסטטיסטיקה מודרנית, ובפרט בסטטיסטיקה בייסיאנית.
באופן דומה לאלגוריתמי MCMC אחרים, דגימת גיבס מפיקה שרשרת מרקוב של דגימות.
שרשראות אלו מהוות סדרת מספרים, אשר כל איבר בסדרה תלוי רק באיבר הקודם לו.
כתוצאה מתכונה זו, כל איבר בסדרה נמצא במתאם (Correlation) עם איברים בעלי אינדקס קרוב, כלומר מספרים במיקום קרוב בסדרה דומים זה לזה יותר בהשוואה למספרים הרחוקים זה מזה במיקומם בסדרה.
לפיכך, כאשר עבור חישוב מסוים נדרשות תצפיות בלתי תלויות, יש צורך להתחשב בתכונה זו אם הקלט לחישוב מופק באמצעות דגימת גיבס.
בנוסף, הדגימות הראשונות בסדרה המופקות באמצעות דגימת גיבס לרוב אינן מייצגות נכונה את ההתפלגות המשוערכת.
לכן, נהוג למחוק דגימות ראשונות אלו בטרם השימוש בסדרת המספרים.
הליך המחיקה קרוי בעגה המקצועית "שריפה" (Burn-in), ולמרווח הזמן מתחילת הפקת המספרים על ידי האלגוריתם עד להפקת המספר הראשון המשמש לחישוב שאינו 'נשרף' נהוג לקרוא בעגה המקצועית 'פרק זמן השריפה' (Burn in period).
נניח וערך התחלתי כלשהו .
דגימת גיבס מספר j היא דגימה של המשתנה הראשון מתוך פונקציית ההסתברות המותנית על כל שאר המשתנים 2 עד K שערכם הושג מהדגימה הקודמת (מספר j-1).
לאחר שהושגה דגימה j של המשתנה הראשון, יידגם המשתנה השני מתוך פונקציית ההסתברות המותנית על כל שאר המשתנים למעט 2, שערכם הושג מהדגימה הנוכחית (המשתנה הראשון) או הקודמת.
בכתיב מתמטי זהו הביטוי: .
באופן דומה יידגם משתנה k כלשהו, כאשר הביטוי התואם לו הוא כדלהלן:
דגימת המשתנה האחרון K עונה לביטוי:
בהנחה ורצויה שרשרת דגימות באורך n, אזי יש לחזור על אופן הדגימה הגנרי שתואר לעיל עבור דגימה j, מ-j=1 עד ל-j=n.
האלגוריתם תואר לראשונה על ידי האחים סטיוארט ודונלד גמאן, בשנת 1984. עם זאת, דגימת גיבס נקראת על שם הפיזיקאי ג'וסיה וילארד גיבס משום אנלוגיה הקיימת בין הדגימה לבין תהליכים בפיזיקה סטטיסטית.
בעיבוד אותות, דגימת חֶסֶר או תת־דגימה () היא טכניקה שבה נדגם אות פס (bandpass signal) בתדר דגימה הנמוך מתדר נייקוויסט המתאים לו (פעמיים תדר הקיטעון העליון), שנחשב בדרך כלל הכרחי למניעת קיפול תדרים (aliasing) – אך האות עדיין ניתן לשחזור מלא.
כאשר מתבצעת דגימת חֶסר של אות פס, אם לא ידוע מה טווח התדרים של האות המקורי, לא ניתן להבחין בין הדגימות של העותקים המוסטים לתדרים נמוכים, לבין דגימות של האות המקורי, שתדריו גבוהים יותר.
דגימה כזו ידועה גם כדגימת פס, דגימה הרמונית, דגימת IF (תדר ביניים) והמרה ישירה של IF לדיגיטלי (direct IF-to-digital conversion).
התמרות פורייה של פונקציות ממשיות הן סימטריות סביב ציר התדר (0 הרץ).
לאחר דגימה, רק סיכום מחזורי של התמרת פורייה (הנקרא התמרת פורייה בזמן בדיד – DTFT) עדיין אפשרי.
העותקים המוזזים בתדר של ההמרה המקורית נקראים באנגלית aliases.
היסט התדר בין עותקים סמוכים הוא תדר הדגימה, המסומן ב־.
כאשר העותקים לא חופפים זה לזה ספקטרית, ניתן לשחזר מהדגימות את התמרה פורייה של האות המקורי וממנה את האות המקורי (או גרסה שלו שהוסטה בתדר, אם יש צורך בכך).
הגרפים הראשון והשלישי באיור 1 מתארים ספקטרום של אות פס לפני דגימה בתדר דגימה ואחריה, שמביאה לכך שהעותקים נפרדים לחלוטין, כלומר שאין חפיפה ביניהם.
הגרף השני באיור 1 מתאר את פרופיל התדר של פונקציית פס המאכלסת את הפס (כחול מוצל) ואת תמונת הראי שלה (בז' מוצלל).
התנאי לתדר דגימה שלא מעוות את האות הוא שהעותקים של שתי הרצועות אינם חופפים כאשר הם מוזזים בכל כפולה שלמה כלשהי של .
הגרף הרביעי מתאר את התוצאה הספקטרית של דגימה בתדר זהה לפונקציית פס הבסיס.
התדר נבחר הוא המנה הקטנה ביותר של בחלוקה במספר שלם () וגם עומד בתנאי נייקוויסט של פס הבסיס ().
כתוצאה מכך, פונקציית הפס הומרה למעשה לפס בסיס.
כל שאר התדרים המונעים חפיפה של עותקים ניתנים על ידי תנאים כלליים יותר אלה, כאשר ו־ מוחלפים ב־ וב־, בהתאמה:
, עבור כל שלם המקיים:
ה־ הגבוה ביותר שעבורו מתקיים התנאי מוביל לתדר הדגימה הנמוך ביותר האפשרי עבורו האות לא מתעוות.
אותות חשובים מסוג זה כוללים אות תדר ביניים (IF), אות תדר רדיו (RF) והערוצים הבודדים של בנק מסננים .
אם , אז התנאים מביאים לדגימת חֶסר, כלומר שימוש בתדר דגימה הנמוך מתדר נייקוויסט ().
במקרה של תדר דגימה נתון, נוסחאות פשוטות יותר עבור האילוצים על הפס הספקטרי של האות ניתנות להלן.
בארצות הברית, רדיו FM פועל על פס התדרים מ־ ועד .
רוחב הפס ניתן על ידי:
עבור יתקבל תחום תדרי הדגימה הנמוכים ביותר: .
זהו תרחיש של דגימת חסר; במקרה זה, ספקטרום האותות הוא בין פי 2 לפי 2.5 מתדר הדגימה (גבוה מ-86.4-88 מגה-הרץ אך נמוך מ-108–110 מגה-הרץ).
ערך נמוך יותר של גם יוביל לתדר דגימה שימושי.
לדוגמה, באמצעות , ספקטרום פס ה-FM מתאים בקלות בין פי 1.5 לפי 2 מתדר הדגימה, משום שתדר הדגימה הוא בערך 56 מגה-הרץ (כפולות של תדר נייקוויסט הן 28, 56, 84, 112 וכו').
בעת דגימת חסר של אות בעולם האמיתי, מעגל הדגימה חייב להיות מהיר מספיק כדי לדגום את התדר הגבוה ביותר באות שבו מעוניינים.
תאורטית, כל דגימה צריכה להידגם במרווח קצר לאין שיעור, אבל דבר זה אינו מעשי.
במקום זאת, דגימת האות צריכה להתבצע במרווח קצר מספיק כדי שתוכל לייצג את הערך הרגעי של התדר הגבוה ביותר של האות.
המשמעות היא שבדוגמה של רדיו FM לעיל, מעגל הדגימה חייב להיות מסוגל לדגום אות בתדר של 108 מגה-הרץ ולא בתדר של 43.2 מגה-הרץ.
לפיכך, אמנם תדר הדגימה עשוי להיות רק מעט יותר מ-43.2 מגה-הרץ, אך רוחב הפס של קלט המערכת חייב להיות לפחות 108 מגה-הרץ.
באופן דומה, דיוק תזמון הדגימה או אי הוודאות במִפתח של הדוגם (לעיתים קרובות הממיר האנלוגי לדיגיטלי), חייבים להיות מתאימים לתדרים הנדגמים ב־108 מגה־הרץ, ולא לתדר הדגימה, הנמוך יותר.
אם משפט הדגימה מתפרש כמי שדורש פי שניים מהתדר הגבוה ביותר, אזי יש להניח שתדר הדגימה הנדרש גדול מתדר נייקוויסט – 216 מגה-הרץ.
אמנם תדר של 216 מגה-הרץ מקיים את תנאי נייקוויסט, אך הוא יגרום לדגימת יתר (Oversampling).
אם דוגמים פס עם תדרים המתאימים ל־, אזי נדרש מסנן מעביר פס (BPF) עבור המסנן לביטול קיפול תדרים, במקום מסנן מעביר נמוכים (LPF).
כפי שראינו, התנאי עבור פס הבסיס הרגיל לדגימה הניתנת לשחזור הוא ש־ מחוץ לקטע , ופונקציית האינטרפולציה המשחזרת (התגובה להלם של מסנן מעביר נמוכים) היא .
עבור דגימת חסר, התנאי עבור הפס הוא שיתקיים מחוץ לאיחוד של פסי תדר חיוביים ושליליים פתוחים:
עבור שלם חיובי כלשהו, שכולל את מצב פס הבסיס הרגיל כמקרה (תנאי נייקוויסט).
ניתן לשחזר ישירות את האות, כלומר לקיחת האות המקורי ולא עותק האות המוזז לפס בסיס, על ידי שימוש במסנן מעביר פס.
פונקציית האינטרפולציה המתאימה, מסנן מעביר פס, ניתנת על ידי הפרש של תגובות להלם של מסננים מעבירי נמוכים:
ניתן להעביר את האות הדגום אף במסנן צר יותר, ועדיין לשחזר את האות באופן מושלם.
לאחר מעבר במסנן זה יתקיים מחוץ לאיחוד של פסי תדר חיוביים ושליליים סגורים:
פונקציית האינטרפולציה המתאימה היא מסנן מעביר פס הניתן על ידי מכפלה של תגובה להלם של מסנן מעביר נמוכים עם קוסינוס (שתי פונקציות דלתא בתחום התדר):
אף על פי שניתן לשחזר כך את האות המקורי ישירות מהאות הדגום, בדרך כלל זוהי לא המטרה באותות IF או RF שנדגמו.
במקום זאת, ניתן להתייחס לרצף הדגימה כדגימות רגילות של האות המוזז לפס בסיס קרוב, ומיצוי האפנון (demodulation) הדיגיטלי יכול להמשיך על בסיס זה, תוך זיהוי של שיקוף הספקטרום כאשר זוגי.
הכללות נוספות של דגימת חסר עבור מקרים של אותות עם פסים מרובים הן אפשריות, ואף אותות על פני תחומים רב-ממדיים (מרחב או מרחב-זמן).
הכללות כאלו עובדו בפירוט על ידי המתמטיקאי הסלובקי איגור קלובאנק .
דגל איטליה (איטלקית: Bandiera d'Italia) לעיתים מכונה גם הטריקולור (il Tricolore) הוא דגלה של הרפובליקה האיטלקית בעיצוב טריקולור המורכב משלושה פסי צבע אנכיים השווים ברוחבם בצבעי ירוק, לבן ואדום.
הדגל בצורתו הנוכחית, נמצא בשימוש המדינה האיטלקית מ-19 ביוני 1946 ואושר באופן חוקי ורשמי ב-1 בינואר 1948.
הישות הראשונה אשר עשתה שימוש בצבעי הטריקולור האיטלקי הייתה רפובליקה צ'יספדנה בשנת 1797, לאחר חציית צבאו המנצח של נפוליאון את איטליה.
הצבא הצרפתי הביא איתו רעיונות והשראה יעקובינים אשר גרמו ליצירת רפובליקות זעירות בהשפעתם, הביאו לקריסת המדינה העתיקה, ולרוב גם הניפו דגלים בעיצוב של שלושה פסים מקבילים בהשראתו של הדגל מהפכני הצרפתי של 1790. בחירת הצבעים הושפעה מצבעי דגל מילאנו האדום-לבן והצבע הירוק אשר שימש את צבעי המשמר האזרחי של מילאנו.
דגל איטליה הוא בצבעי ירוק, לבן ואדום ביחס רוחב/גובה של 2:3. רוחבם של הפסים זהה, וכל אחד מהם רוחבו 1/3 מרוחב הדגל.
בשנת 2003, לאחר 206 שנות הנפה, תוקננו צבעי הדגל האיטלקי על ידי הממשל.
תקנון זה לווה בביקורת אודות הגוונים שנבחרו, ביקורת אשר הובילה לשינויים ותקנון מחודש בשנת 2006.
הטריקולור האיטלקי הוצג לראשונה ב-7 בינואר 1797 כאשר הוכרז על ידי הקונגרס ה-14 של הרפובליקה הציספדנית.
בהצעתו של נציג לוגו ג'וספה קומפנוני נכתב כי .
בחירת הצבעים הללו מיוחסת לצבעי הדגלים של לגיון לומברדה שם צבעי האדום והלבן הגיעו מדגל מילאנו והירוק מצבע מדי המשמר האזרחי, סכמת צבעים אשר אומצה על ידי הלגיון האיטלקי אשר חייליו הגיעו מאמיליה ומרומנה.
דגל אירלנד (באירית: An Bhractach Náisiúnta; באנגלית: Flag of Ireland) הוא דגלה של הרפובליקה של אירלנד.
זהו טריקולור אנכי בצבעי ירוק, לבן וכתום ביחס אורך/גובה של 1:2. אף על פי שאין לדגל סמליות רשמית, על פי המסורת הצבע הירוק מסמל את המסורת הלאומית האירית, הכתום את תומכיו של ויליאם, נסיך אורנז' והלבן את השלום ואת הדו-קיום ביניהם.
הדגל, שהובא לאירלנד ב-1848 בעת מרד אירלנד הצעירה, הפך לסמל לאומי עת הונף בשנת 1916 על גגו של בית הדואר המרכזי של דבלין בעת מרידת חג הפסחא ואומץ כדגלה הלאומי של המדינה האירית החופשית בשנת 1922. הדגל קיבל מעמד חוקתי בשנת 1937, כששינתה המדינה את שמה ל-Éire.
על פי החוקה האירית מה-1 ביולי 1937:
מאחר שאין דרישות חוקיות נוספות בחוקה, הנחיות בגין עיצובו של הדגל פורסמו על ידי משרד הטישך (ראש ממשלת אירלנד).
צורתו של הדגל מלבנית ואורכו כפול מגובהו (יחס אורך גובה של 1:2), רוחב הפסים זהה והפסים מוצגים בצורה רוחבית כאשר הצבע הירוק צמוד לתורן, הכתום בצד ההינף והלבן במרכז הדגל.
על פי פרסום משרד הטישך קוד הפנטון של הצבעים הוא כדלהלן: כתום - 151C, ירוק - 347C, לבן -
הצבע הירוק, המסמל את המסורת הגאלית הקתולית של אירלנד, מקורו בצבעו הירוק של דגל לנסטר, דגל היסטורי של הפרובינציה האירית הכולל נבל מוזהב במרכזו.
הדגל, אשר זוהה עם הפרובינציה כבר מהמאה ה-16, במקורו היה דגל כחול, אולם צבעו הוחלף במאה ה-18 בעת גל המהפכות אשר פקדו את אירלנד.
הדגל שימש כדגלה הלאומי הלא רשמי של אירלנד משנת 1789 ועד לתחילתה של המאה ה-20
הצבע הכתום בדגל הרפובליקאי מבקש לסמל רצון לפיוס עם הפרוטסטנטים.
מעונו של נשיא אירלנד - Áras an Uachtaráin.
בית לנסטר (Leinster House) - מקום מושבו של הפרלמנט האירי, כאשר הפרלמנט מתכנס.
הדגל גם מונח על ארונם של:
נשיאי והנשיאים לשעבר של אירלנד.
חיילים ואנשי משטרה שנהרגו בעת מילוי תפקידם.
בהלוויות ממלכתיות שנערכו לפטריוטים אירים כמו סר רוג'ר קאסמנט (Roger Casement) (1965), קווין בארי (Kevin Barry) (2000) ואחרים, הדגל הלאומי הונח על ארונם כאות של כבוד.
הסמליות העיקרית של הדגל (איחוד וכבוד הדדי בין לאומנים (ירוק) לבין תומכי האיחוד עם בריטניה (כתום)) לא הפכה למציאות.
אירלנד חולקה רשמית ב-Government of Ireland Act 1920, כשהחלק הצפון-מזרחי של האי, שבו היה רוב לתומכי האיחוד, הופך לצפון אירלנד.
צפון אירלנד, דרך מנגנון שהוגדר בסעיפים 11-15 של ההסכם האנגלו-אירי, בחרה לא להצטרף למדינה האירית החופשית ובמקום זאת להישאר חלק מהממלכה המאוחדת.
צפון אירלנד השתמשה בדגל בריטניה ובדגל צפון אירלנד הכולל את "היד האדומה של אלסטר" וכתר מעל כוכב בן שישה קודקודים.