tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מגעים חשמליים בתעשיית האלקטרוניקה ומחברי אודיו (כגון XLR) מצופים לעיתים קרובות בזהב.
עמידותו הגבוהה בפני קורוזיה משמרת את טיב תכונות ההולכה ואת איכות הצליל בהתאמה.
ל-AuCl3 תפקיד כזרז בכימיה אורגנית.
לאיזוטופ 198Au (בעל זמן מחצית חיים של 2.7 ימים) שימוש בטיפול בסרטן ומחלות נוספות.
הזהב היה, במשך כל ההיסטוריה ועד היום, סחורה אמינה והיווה מפלט לאנשים בעת חשש משינויים בשווקים העולמיים, ולכן הם משקיעים בזהב מתוך הציפייה שמחירו יציב בדרך כלל.
מחיר הזהב עולה כאשר יש חשש למלחמה או אי-יציבות או חשש אחר אצל המשקיעים במניות, למשל, משום שערכו של הזהב יציב יחסית.
אייזק ניוטון קשר את הלירה שטרלינג למסחר זהב.
כך החל העידן שבו המטבעות קשורים למתכות.
כל מדינה החזיקה במאגרי זהב וניתן לומר שהייתה כמעט תלות מוחלטת בזהב (הוטבעו מטבעות זהב).
בשנת 1971 ביטל נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון את הצמדת הדולר לזהב (הסכם ברטון-וודס).
לצורכי מסחר נמדד משקל הזהב באונקיות מסוג טרוי, יחידת מידה ייחודית למתכות יקרות, שמשקלה 31.1034768 גרם.
הזהב נסחר בבורסות העולם לעומת הדולר, סימונו יכול להיות GOLD או XAUUSD.
מחירה של אונקיית זהב נכון לאוקטובר 2025 הוא כ-4250 דולר.
הזהב משמש ערבונות לאשראי במרבית הבנקים הגדולים בעולם.
יש ארצות שבהן משמש הזהב כעתודת כסף למקרי חירום, וכן כאוצר פיקדוני (למשל האתר פורט נוקס שבארצות הברית).
גוף האדם אינו סופג זהב ולכן תרכובותיו בדרך־כלל אינן רעילות.
נזק בכליות ובכבד לעומת זאת, דווח אצל 50% ממטופלים שטופלו בתרופות המכילות זהב.
זהב נחשב במשך תקופה ארוכה לאחת המתכות היקרות ביותר, לכן הוא מסמל עושר, מלוכה, אצולה ועוד.
הזהב זוהה לעיתים כאוריקלקום – מתכת מיתולוגית.
הזהב הוכר בתרבות האינקה כ"זיעת החמה" וכן האצטקים נהגו לפסל דמויות שונות בזהב ולהכין תכשיטים לכהנים.
בתחום האלכימיה הייתה לזהב חשיבות רבה, באשר מטרת האלכימאים הייתה יצירת זהב מיסודות אחרים, בעיקר עופרת.
רעיון הפקת הזהב ממתכות זולות ממנו ריתק אנשים רבים במהלך ההיסטוריה.
מדענים ומלכים התעניינו באלכימיה, תוך חיפוש אחר "אבן החכמים" ההופכת עופרת לזהב.
רעיון הפיכת מתכות זולות לזהב נזנח בעקבות הקונצנזוס המדעי שהפיכת מתכות לזהב היא בלתי-אפשרית בתהליכים כימיים.
משימה הפיכת מתכות לזהב אפשרית בטכנולוגיות בזבזניות של טרנסמוטציה גרעינית שמתאפשרת באמצעות מאיצי חלקיקים וצורכת כמויות גדולות של אנרגיה.
על פי המתואר בתנ"ך, לזהב הייתה חשיבות רבה, כמו גם למקצוע הצורפות.
כבר בתחילת ספר בראשית מוזכר הזהב .
רבים מכלי המקדש, והמקדש עצמו היו עשויים, או מצופים זהב.
בספר שמות מסופר על חטא העגל, שהיה עשוי זהב.
פולחן העגל היה נפוץ בממלכת ישראל וירבעם בן נבט בנה שני עגלים מזהב לפולחן.
בתנ"ך שמות נרדפים לזהב, והוא מכונה "כתם" , "פז" , "חרוץ" .
כמה סיפורים מהמיתולוגיה היוונית קשורים בשמם, או מספרים על זהב בהקשרים שונים:
הסיפור על המלך מידאס בעל מגע הזהב
כאשר אלים נפצעו, דמם היה זהב קסום שנקרש במהירות רבה.
השם המורחב של אפרודיטה, אלת האהבה והיופי היה "אפרודיטה המוזהבת".
זהב לבן עבודה שחורה הוא סרט טלוויזיה דוקומנטרי בהפקת מערכת תוכנית "עובדה" עם אילנה דיין, בבימוייה של טלי שמש ששודר ביוני 2004.
הסרט מבקר את מפעלי ים המלח.
נטען בו שכאשר החל המפעל בתהליך הפרטה הוא אמנם התחזק, אבל חילק את העובדים לשתי קבוצות עיקריות: עובדים הנהנים מזכויות ולעומתם עובדי קבלן חסרי זכויות סוציאליות שאפשר לפטרם בכל רגע.
חלוקה זו השליכה על העיר דימונה ותושביה, וגרמה להתפוררות יחסים חברתיים.
תהליך זה החל לפני המכירה והתעצם אחריה, בשל מיעוט מקורות הפרנסה באזור וההגמוניה של מפעלי ים המלח וחברות הקשורות אליהם, למיסוד שוק "עובדי הקבלן" באזור.
בסרט רואים כיצד הם מעמיסים שקי מלח בחום של 50 מעלות, חשופים לחומרים מסוכנים, בתמורה לשכר מינימום.
רק בודדים מהפועלים, בהם יצחק ג'קי אדרי, הסכימו להיחשף למצלמה.
זמן קצר לאחר הקרנת הסרט העובד (הסורר)פוטר.
אחרים הסכימו לדבר בתנאי שלא יזוהו.
הפועלים דיברו על משטר של פחד במפעל, איומים, חלוקת העובדים לשתי קבוצות ועוד.
עוד נטען בסרט כי מדינת ישראל העבירה "במתנה" את מפעל המלח למשפחת עופר, אחת העשירות בישראל, כחלק מתהליך מכירתו שפרטיו ונסיבותיו עדיין חסויים מהציבור.
הסרט היה בין חמשת המועמדים לפרס אופיר לשנת 2005 בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר.
זהא חדיד הייתה אדריכלית בריטית ממוצא עיראקי.
בתחילת דרכה הייתה מזוהה עם סגנון הדה-קונסטרוקטיביזם באדריכלות, אך בהמשך דרכה דבקה בזרם האדריכלות הדיגיטלית.
חדיד נולדה בבגדאד, למשפחה מהמעמד הגבוה בת שלושה ילדים.
אביה, מוחמד אל-חג'ג ח'וסין חדיד, היה תעשיין עשיר ממוסול.
הוא הקים את מפלגת אל-אהאלי השמאלית-ליברלית בשנת 1932, והיה מייסד שותף של המפלגה הלאומית הדמוקרטית בעיראק.
בשנת 1958, לאחר הפלת בית המלוכה העיראקי, כיהן כשר האוצר בממשלתו של עבד אל-כרים קאסם.
אמה, ווג'יהא אל-סבונג'י, הייתה אמנית ממוסול.
בשנות ה-60 למדה חדיד בפנימיות באנגליה ובשוויץ.
חדיד סיימה לימודיה לתואר במתמטיקה מהאוניברסיטה האמריקנית בביירות לפני שעברה, בשנת 1972, ללונדון כדי ללמוד בבית הספר לאדריכלות של אגודת האדריכלות (AA School of Architecture).
עם סיום לימודיה החלה לעבוד עם רם קולהאס, אדריכל הולנדי שהיה מרצה שלה, במשרד האדריכלים "המשרד לאדריכלות עירונית" באמסטרדם.
בשנת 1980 הקימה בלונדון משרד עצמאי.
לאחר מכן החלה בקריירה אקדמית בהוראת אדריכלות, תחילה באיגוד האדריכלות, לאחר מכן, בבית הספר לתארים מתקדמים בהרווארד, אוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת אילינוי בשיקגו ובאוניברסיטת קולומביה.
היא זכתה למוניטין המוקדם שלה בזכות העיצוב והפרויקטים המוקדמים הצבעוניים והייחודיים שלה, אשר פורסמו רבות בכתבי עת אדריכליים, אך רובם לא נבנו.
בין הפרויקטים השאפתניים אך הלא בנויים שלה, תוכנית למגדל בהונג קונג (1983), ותוכנית לבית אופרה בקרדיף, ויילס, (1994).
חוויית קרדיף הייתה מייאשת במיוחד עבורה; העיצוב שלה נבחר לטוב ביותר על ידי חבר השופטים בתחרות, אך ממשלת ויילס סירבה לשלם עבורו, והפרויקט נמסר לאדריכל אחר ופחות שאפתני.
המוניטין שלה בתקופה זו נשען בעיקר על משנתה האקדמית ועל הציורים המדומים והצבעוניים שהיא עשתה על הבניינים המוצעים שלה.
המוניטין הבינלאומי שלה שופר מאוד בשנת 1988 כאשר נבחרה להציג את רישומיה וציוריה כאחד משבעה אדריכלים שנבחרו להשתתף בתערוכה "דקונסטרוקטיביזם באדריכלות", שאצרו פיליפ ג'ונסון ומארק וויגלי במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.
הסיקור עיתונאי על עבודתה החל לא רק להוציא את שמה לעולם האדריכלות, אלא אפשר לאנשים לשייך לה סגנון אדריכלי מסוים.
בשנת 1994 הושלם הבניין הראשון שתכננה, תחנת כיבוי אש במפעל הרהיטים "ויטרה" בוייל אם ריין, שבגרמניה.
בשנות ה-90 תכננה מספר פרויקטים קטנים בעיקר אירופה ולאחר מכן, החל מתחילת שנות ה-2000, נבחרה לתכנן פרויקטים גדולים בכל רחבי העולם.
המשרד שלה "זהא חדיד אדריכלים" גדל במהירות תוך שנים ספורות והעסיק כ-350 עובדים.
בין העובדים של המשרד בתחילת דרכו היה האדריכל הישראלי רם אהרונוב.
חדיד החלה לעסוק גם בעיצוב מוצר, עיצוב פנים ופיסול.
בשנת 2012, נבחרה לתכנן את הבניין החדש של הבנק המרכזי בעיראק.
זהו הבניין הראשון שחדיד תתכנה במולדתה.
אחר כך נבחרה לתכנן גם בניין חדש לפרלמנט של עיראק.
בשנת 2015, הגיעה לפשרה במשפט דיבה נגד המגזין "ניו יורק רוויו אוף בוקס" והמבקר מרטין פילר.
על פי הסכם הפשרה, משכה חדיד את תביעתה, והמגזין ופילר התנצלו ושילמו לה פיצוי כספי.
במאמר שפרסם במגזין כתב פילר כי באתר האצטדיון שחדיד תכננה בקטר, לקראת משחקי המונדיאל ב–2022, מצאו את מותם 1,000 מהגרי עבודה.
פילר הודה ששגה והתנצל מיד אחרי פרסום המאמר ואמר שפועלים אכן נהרגו, אבל באתרי בנייה אחרים בקטר.
חדיד הודיעה כי תתרום את סכום הפיצוי, שגובהו נותר חסוי, לארגון להגנה על זכויות פועלי בניין.
בשנת 2016, בעקבות התקף לב, נפטרה חדיד בעת שהותה במיאמי, והיא בת 65. שותפה, פטריק שומאכר, ממשיך לנהל ולהוביל את משרד "זהא חדיד אדריכלים".
מספר פרויקטים שתכננה הושלמו לאחר מותה.
חדיד זכתה בפרסים אדריכליים רבים, חלקם על מבנים שלא נבנו מעולם כמו "פיק קלאב" (1983) בהונג קונג ובית האופרה של מפרץ קרדיף בוויילס (1994).
בשנת 2004 הייתה חדיד לאשה הראשונה שזכתה בפרס פריצקר לאדריכלות.
זכתה ב"פרס סטרלינג" של המכון המלכותי לאדריכלים בריטים פעמיים ברציפות, על תכנון מוזיאון מקסי ברומא ב-2010 ועל תכנון בית ספר בלונדון ב-2011, בשנת 2012 והוענק לה תואר אבירות של מסדר האימפריה הבריטית על תרומתה לאדריכלות.
בספטמבר 2017, ערכה עמותת אדריכלים מאוחדים בישראל, בשיתוף עם עיריית חולון ומוזיאון העיצוב חולון, כנס שהוקדש למורשתה תחת הכותרת "מעוף ותעוזה - מורשת זהא חדיד באדריכלות ובעיצוב".
בכנס השתתפה האדריכלית שרה קלומפס, שותפה במשרדה של חדיד, וממשיכת דרכה.
מרבית עבודותיה המוקדמות הן קונספטואליות בלבד ולא יצאו אל הפועל.
החל משנות ה-2000, תכננה עשרות מבנים בכל רחבי העולם, בין השאר:
תחנת כיבוי אש במפעל "ויטרה" (1994) - וייל אם ריין, גרמניה
מוזיאון רוזנטל לאומנות מודרנית (1998) - סינסינטי, ארצות הברית
מקפצת סקי (2002) - אינסברוק, אוסטריה
המבנה המרכזי של BMW (2005) - לייפציג, גרמניה
מרכז פואנו למדע (2005) - וולפסבורג, גרמניה
מלון פואטרה אמריקה (2006) - מדריד, ספרד
ביתן נייד עבור חברת שאנל שהוצג ברחבי העולם (2006 - 2008)
מגדל החדשנות (2009) - הונג קונג
מוזיאון לאומנות עכשווית MAXXI (2010) - צפון רומא
בית האופרה (2011) - גואנגג'ואו, סין
מרכז ספורט המים שנבנה לקראת המשחקים האולימפיים (2012) - לונדון, הממלכה המאוחדת
מרכז תרבות על שם היידר אלייב (2013) - באקו, אזרבייג'ן
בניין מטה נמל אנטוורפן (2016) - נמל אנטוורפן, בלגיה
בית מגורים "קפיטל היל רזידנס" (2018) - מוסקבה, רוסיה בהזמנת ולדיסלב דורונין
נמל התעופה הבינלאומי בייג'ינג דאשינג (2019) - בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין
אצטדיון אל-וכרה שנבנה לקראת מונדיאל 2022, שנערך בקטר
גשר מעל נהר טמוסי (בבנייה) - ניו טאיפיי, טאיוואן
בניין מטה הבנק המרכזי של עיראק (2024) - בגדאד
הסגנון האדריכלי של חדיד אינו מסווג בקלות, והיא לא תיארה את עצמה כחסידה של סגנון כזה או אחר.
עם זאת, לפני שבנתה בניין מרכזי יחיד, היא סווגה על ידי מוזיאון המטרופוליטן לאמנות כדמות מרכזית בדקונסטרוקטיביזם האדריכלי.
עבודתה תוארה גם כדוגמה לנאו-עתידנות ולפרמטריזם.
בתקופה בה הטכנולוגיה השתלבה בתכנון האדריכלי, חדיד קיבלה את השימוש בטכנולוגיה אך עדיין המשיכה בתכנון ועיצוב ידני, לצייר את הבניינים שלה ולעשות דגמים של העיצובים.
הסיבה לכך היא שהיא לא רצתה להגביל את עצמה ואת עיצוביה רק למה שהמחשב יכול לעשות.
סגנון העבודה העיצובי שלה, כלל צייר של הקונספט האדריכלי, שבה לידי ביטוי בצורות גאומטריות מפשטות.
מרישומים אלו פיתחה את הפרטים של העיצוב האדריכלי של הפרויקט שעליו היא עבדה.
כאשר הוענק לה פרס פריצקר בשנת 2004, יו"ר חבר השופטים, לורד רוטשילד, אמר: "במקביל לעבודתה התאורטית והאקדמית, כאדריכלית פעילה, חדיד לא נרתע ממחויבותה למודרניזם.
תמיד חידשה, התרחקה מהטיפולוגיה הקיימת, מההיי-טק, והעבירה את הגאומטריה של בניינים למימד חדש".
מוזיאון העיצוב של לונדון תיאר את עבודתה, בשנת 2016, כבעלת: "צורות נוזליות אקספרסיביות, גורפות של נקודות פרספקטיבה מרובות וגאומטריה מקוטעת, המעוררות את הכאוס והשטף של החיים המודרניים".
חדיד עצמה, שלעיתים קרובות השתמשה בז'רגון אדריכלי כבד, יכלה גם לתאר את מהות סגנונה בפשטות רבה: "הרעיון הוא שלא יהיו זוויות של 90 מעלות.
האלכסון בא מהרעיון של הפיצוץ שמגבש מחדש את החלל.
ז'וזה רוברטו דה סילבה ז'וניור (פורטוגזית: José Roberto da Silva Júnior; נולד ב-6 ביולי 1974 באיפירנגה), המכונה זה רוברטו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר.
עיקר הצלחתו הייתה במדי קבוצת באיירן מינכן עימה זכה ארבע פעמים בדאבל (אליפות וגביע) הגרמני.
זה רוברטו שיחק בנבחרת ברזיל וזכה עימה פעמיים בקופה אמריקה.
זה רוברטו החל את דרכו בפורטוגזה שם שיחק שלוש שנים.
בשנת 1997 עבר לריאל מדריד והיה שותף לזכייה באליפות הליגה.
זה רוברטו רצה להיות שותף לסגל נבחרת ברזיל במונדיאל 1998, אך חש שבריאל הוא אינו מקבל מספיק הזדמנויות להוכיח את יכולותיו.
לכן בסיום העונה בחר לעזוב את מדריד ולשוב לשחק בברזיל, הפעם במדי קבוצת פלמנגו.
הוא שיחק בקבוצה לצידו של רומאריו, שותף ב-24 משחקים, אך לא הצליח להבקיע לאורך כל העונה.
בקיץ 1998 חתם בבאייר לברקוזן, במדיה שיחק ארבע עונות.
התקופה בה שיחק בקבוצה נחשבת לאחת מהטובות בתולדותיה - בשלוש מתוך ארבע העונות סיימה הקבוצה את העונה כשהיא במקום השני ובעונת 2001/2002 הגיע יחד עם הקבוצה לגמר ליגת האלופות 2002, בו הפסידה הקבוצה לריאל מדריד.
באפריל 2002 הודיע על מעבר לקבוצת באיירן מינכן בסיום העונה.
חודש לאחר מכן חתם בקבוצה על חוזה לשלוש עונות תמורת 12 מיליון אירו.
במהלך שנותיו בקבוצה זכה שלוש פעמים בדאבל - אליפות וגביע.
בשנת 2006 עבר זה רוברטו לסנטוס וזכה עם הקבוצה באליפות סאו פאולו בכדורגל.
במהלך עונת 2007 בגביע ליברטדורס הבקיע 7 שערים והגיע עם הקבוצה עד לשלב חצי הגמר.
ביוני 2007 הודיעה באיירן מינכן על חזרתו של זה רוברטו לקבוצה.
בעונת 2007/2008 הבקיע חמישה שערים וזכה עם הקבוצה בדאבל נוסף.
בפתיחת עונת 2008/2009 הבקיע 4 שערים ב-11 המשחקים הראשונים, אך עד לסיום העונה לא כבש שערים נוספים.
בסיום העונה עזב את באיירן מינכן לאחר שהקבוצה לא הסכימה להעניק לו חוזה חדש לשנתיים נוספות.
ביולי 2009 חתם על חוזה לשנתיים בקבוצת המבורג.
בעונתו הראשונה בקבוצה כבש ששה שערים, אך בעונתו השנייה כבש שער אחד בלבד.
בסיום החוזה הוצע לו לחתום על חוזה לעונה נוספת, אך הוא דרש חוזה לשתי עונות לפחות.
משלא נענתה בקשתו הודיע על עזיבתו את הקבוצה.
ביולי 2011 חתם על חוזה לשתי עונות בקבוצת אל-גארפה מהליגה הקטרית.
בעונת 2011/2012 הבקיע שישה שערים בליגה והיה שותף לזכייה בגביע האמירות.
בסיום העונה, אף על פי שהיה לו חוזה לעונה נוספת, עזב את הקבוצה והצטרף לקבוצת גרמיו הברזילאית.
בדצמבר 2012, לאחר שהאריך את חוזהו בקבוצה, הכריז על רצונו לסיים את קריירת המשחק שלו כשחקן של גרמיו.
למרות ההצהרה, שנתיים לאחר מכן, עזב את הקבוצה וחתם על חוזה לעונה אחת בקבוצת פלמיירס.
במהלך העונה זכה עם הקבוצה בגביע הברזילאי, כשהוא כובש ארבעה שערים במהלך הטורניר.
בסיום העונה חתם על הארכת חוזה לעונה נוספת.
בעונתו השנייה בקבוצה זכה באליפות ליגת העל הברזילאית.
במהלך העונה הודיע כי זאת תהיה עונתו האחרונה, אך בסיום העונה חתם על חוזה חדש לעונה נוספת.
ב-28 בנובמבר 2017 לאחר משחק ליגה מול בוטפוגו פרש זה רוברטו מכדורגל.
זה רוברטו ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ברזיל ב-18 בדצמבר 1996 במשחק ידידות מול נבחרת נבחרת בוסניה והרצגובינה.
הוא נכלל בסגל הנבחרת למשחקי הקופה אמריקה בשנת 1997. הנבחרת הגיעה עד לגמר וזה רוברטו הבקיע את השער השלישי והאחרון בניצחון 1-3 על נבחרת בוליביה.
בדצמבר אותה שנה נכלל בסגל הנבחרת לגביע הקונפדרציות.
ברזיל זכתה בגביע, אך זה רוברטו שותף רק במשחק הפתיחה נגד נבחרת ערב הסעודית.
בשנת 1998 השתתף עם במונדיאל 1998, אך זכה לשחק שלוש דקות בלבד במהלך הטורניר, כשעלה כמחליף בדקות הסיום מול נבחרת דנמרק ברבע הגמר.
בשנת 1999 השתתף במשחקי הקופה אמריקה.
הוא שותף בשלושה משחקים, כולל משחק הגמר בו ניצחה ברזיל את נבחרת אורוגוואי בתוצאה 0:3. באותה שנה לקח חלק בגביע הקונפדרציות הוא שותף בארבעה משחקים, בהם הבקיע שלושה שערים.
במשחק הגמר הבקיע את השער האחרון שקבע את תוצאת המשחק - 4-3 לטובת נבחרת מקסיקו שזכתה בתואר.
זה רוברטו לא נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2002. בשנת 2005 לקח חלק במשחקי גביע הקונפדרציות.
הוא שושתף בכל המשחקים, אך לא הבקיע שערים.
במונדיאל 2006 שותף בכל המשחקים.
הוא הבקיע שער במשחק מול נבחרת גאנה בשלב 16 הגדולות, אך ברזיל הודחה בשלב רבע הגמר על ידי נבחרת צרפת.
אליפות סאו פאולו בכדורגל: 2007
גביע האמיר של קטר: 2012
במשפט העברי, "זה נהנה וזה לא חסר" הוא מצב שבו אדם נהנה מנכסיו או מעשיו של אחר, בעוד האחר אינו מפסיד דבר, הכלל הוא בעצם התניה בחיוב תשלום מדין נהנה, שבמידה ובעל החפץ לא נחסר, הנהנה אינו מחויב לשלם לו על כך.
מקור הביטוי בסוגיה בתלמוד הבבלי שבה נקבע כי "זה נהנה וזה לא חסר - פטור".
משמעות הכלל היא, שמי שנהנו מנכסיו באופן שלא נגרם לו כל נזק, אינו יכול לתבוע מחבירו את שווי ההנאה שנהנה מנכסיו.
הכלל נאמר אך ורק לאחר שכבר נהנו מנכסיו, אך במידה והתובע הודיע מראש כי אינו מסכים שיהנו מנכסיו, הנהנה מחויב לשלם על הנאתו לבעל הבית.
המקרה הקלאסי, אשר בו דנה הסוגיה ועל יסודו נפסקו ההלכות, הוא של אדם "הדר בחצר חבירו שלא מדעתו" - כלומר אדם הפולש לחצר ריקה של חברו, ללא ידיעתו ורשותו.
מקרה זה ניתן לחלוקה על פי שני קריטריונים,
היינו, האם החצר מיועדת להשכרה.
פירוש, האם השוכר עומד לשכור קרקע, היינו, במידה והשוכר לא ייוכל לגור במקום בחינם האם הדבר יגרום לו לשכור במקום אחר, או שיגרום לו לא לשכור כלל.
על פי הקריטריונים הנ"ל, ניתן לחלק את המקרה של אדם שדר בחצר חבירו לארבעה תתי מקרים,
דייר שמיועד לשכור, וחצר שמיועדת להשכיר.
במקרה זה פשוט שהדייר צריך לשלם לבעל הבית מדין נהנה.
דייר שאינו מיועד לשכור, וחצר שאינה מיועדת להשכיר.
במקרה זה, פשוט שהדייר אינו צריך לשלם.
דייר שאינו מיועד לשכור, אך החצר מיועדת להשכיר.
במקרה זה נחלקו הראשונים האם הדין הוא שחייב לשלם לבעל החצר או פטור.
דייר שמיועד לשכור, אך החצר איננה מיועדת להשכרה.
מקרה זה, הוא נושא סוגייתנו, ועל זה מסיקה הגמרא שפטור.
בתקופת האמוראים נערכו מספר דיונים בשאלה זו.
רמי בר חמא דן בשאלה על-פי המשנה: "כיצד השֵן מוּעדת לאכול את הראוי לה?...אבל ברשות הרבים פטור.
ואם נהנית משלם מה שנהנית".
הכלל הוא שבהמה נחשבת למועדת.
כל בהמה צפויה לאכול את המזון שהיא רואה ולכן היא נחשבת למזיקה - באופן רגיל צפוי להיגרם ממנה נזק, כאשר היא אוכלת את הראוי לה (פירות וירקות, או חציר וקש, להבדיל מבגדים וכלי חרס או כלי מתכת).
על פי המשנה, כאשר הבהמה אוכלת ברשות הניזק-היחיד, חייב בעליה בתשלום נזקים שגרמה, ואולם כאשר אוכלת הבהמה ברשות הרבים, פטור בעליה מתשלום נזקיה, אלא אם נהנה מן האכילה - אם האכילה הייתה לתועלתו ובעליה לא צריך עוד להאכילהּ.
במקרה זה, שבו נהנה הבעלים מן האכילה, משלם בעליה על-פי מה שנהנתה (את העלות שהיה עולה לו להאכיל אותה).
מדברים אלה ניתן לראות שלדעתו של רמי בר חמא, אף שאין עילת חיוב בנזיקין, הרי שעצם ההנאה גורמת לחיוב בתשלום - והכלל הוא "זה נהנה וזה לא חסר - חייב".
לעומתו, האמורא רבא טען כי אין ללמוד מן המשנה האמורה, ובמקרה שבו אין חיסרון ואין נזק בפועל, הנהנה יהיה פטור מלשלם.
רבי אמי מסכים עם רבא ומציין בהמשך הסוגיה: "וכי מה עשה לו, ומה חִסרו ומה הזיקוֹ?"
לגישת רבא ורבי אמי, כדי שתקום עילה המחייבת תשלום, יש הכרח כי להנאה יצטרף נזק בפועל - חיסרון כלשהו לאחר, ואם אין לנו "חסר" אין בעיה שאדם "יהנה".
על פי חלק מפרשני התלמוד, הטעם לפטור הניתן לנהנה שלא גרם לחיסרון אצל חברו הוא הכלל "כופין על מידת סדום".
כלל זה נותן סמכות לבית דין לכפות אדם לנהוג בדרך מסוימת, וזה על מנת שלא לנהוג כאנשי סדום ועמורה שהתנגדו לכל מעשה אשר עשוי היה להיטיב עם הזולת, גם אם לא היה נגרם להם חיסרון או טורח כלשהו.
כלומר, כופים אדם לוותר על תביעתו הממונית ובכך מונעים ממנו לנהוג כאנשי סדום.
אמנם דין זה הוא בדיעבד, כשכבר גר שם, אבל לכתחלה אינו יכול לגור בחצר אף אם היא אינה מיועדת כלל להשכרה.
כאשר האחד נהנה על חשבון האחר, ויוצר חסר, עילת החיוב היא עצם ההנאה של הנהנה (עילה נזיקית).
רק במקרה שבו אין חיסרון (אין עילה נזיקית), היעדרו מעכב את מימוש החיוב (בהיעדר עילה חוזית), על פי הכלל של "כופין על מידת סדום".
כלל זה נהג גם במשפט הרומי שהיה מקובל בתקופת התלמוד, שבו ראו ביחסים בין הצדדים "מעין חוזה" (quasi Contract) וחייבו מכוח החוזה הלכאורי.
בקצות החושן מסביר רבי אריה לייב הכהן:
כלומר, כאשר האחד נהנה והשני חסר ולו גם מעט שבמעט, הרי שגם אם לא נגרם נזק (בשל זניחות החיסרון) יהיה הנהנה חייב בתשלום.
חריג נוסף לכלל "זה נהנה וזה לא חסר" מצוי במשנת "השוכר פרה מחברו":
על-פי המשנה, פטור שוכר פרה מלשלם לבעלים אם זו "מתה כדרכה" - מתה מוות טבעי (שכן לא נהנה מן המושכר, ולמעשה הופר הסכם השכירות).
על שואל פרה מוטלת אחריות מוגברת ביחס לשוכר, והוא חייב לשלם את דמי הפרה, גם אם לא התרשל כלל ומותה של הפרה היה כדרכה (שכן השואל כמוהו כלווה הנכנס בנעלי הבעלים).
כלומר, נוצר המצב האבסורדי שבו במצב שבו שוכר הפרה השאילהּ לאדם אחר, ואצל השואל מתה הפרה כדרכה, על פי המשנה, השואל ישלם את דמי הפרה לשוכר, ואילו השוכר אינו חייב לשלם את דמי השכירות למשכיר (בעל הפרה).
רבי יוסי תוהה על מצב הלכתי זה, ועל כן ההלכה נפסקה בהתאם לעמדתו של רבי יוסי, לפיה על השוכר להעביר את דמי השכירות לבעלים.
חוק עשיית עושר ולא במשפט דן בענף המשפטי הנקרא עשיית עושר ולא במשפט (Quasi Contracts).
בדברי המבוא להצעת החוק נאמר, כי "הוא מאמץ את העיקרון של 'זה נהנה וזה לא חסר' כשיקול לפטור את הנהנה מהשבה".
אולם בפועל עשה החוק את ההפך - על-פי סעיף 1 לחוק, הכלל הוא חובת השבה.
החריג היוצא מן הכלל - פּטוֹר מהשבה, כולה או מקצתה, לפי שיקול דעת בית המשפט, כ"שהזכייה לא הייתה כרוכה בחסרון המזכה" (סעיף 2 לחוק), היינו רק על פי שיקול בית המשפט יש לנהוג לפי הכלל של המשפט העברי הפוטר מן החיוב.
הכלל "זה נהנה וזה לא חסר" תואם לעיקרון הכלכלי של יעילות פארטו.
"זהב הריין" היא האופרה הראשונה במחזור האופרות פרי יצירתו של ריכרד וגנר "טבעת הניבלונג".
טבעת הניבלונג היא טטרלוגיה אפית המבוססת באופן רופף על "שירת הניבלונגים" ועל אגדות גרמניות פגאניות.
האופרה "זהב הריין" הושלמה בשנת 1854. עם זאת, היא הוצגה לראשונה רק ב-1869 במינכן.
ארדה, אלת האדמה - קונטראלט
פלוסהילדה, בת הריין - סופרן
הסיפור מתחיל כאשר אלבריך, גמד ניבלונגי מכוער, מגיע לנהר הריין.
בתחתית הנהר הוא רואה שלוש מבנות הריין משחקות ולרגליהן גוש זהב.
אלבריך מנסה לחזר אחר שלוש הנערות.
בנות הריין, אשר מראהו המכוער דוחה אותן, מתחילות לעלוב בו ולהתגרות ברגשותיו.
אלבריך המצוי בסערת רגשות שם לב לזהב ושואל את בנות הריין לפשרו.
הן מספרות לו שהן שומרות את הזהב עבור אביהן.
זהו זהב מכושף אשר ניתן ליצור ממנו טבעת קסמים, שבאמצעותה ניתן לשלוט על העולם.
דבר אחד לא יישאר ליוצר הטבעת - אהבה.
זלזולן של בנות הריין, והרצון לנקמה, דוחפים את אלבריך לגנוב את הזהב היישר מתחתית הנהר.
ווטאן, ראש האלים, עושה עסקה עם שני ענקים - פאזולט ופאפנר.
הם יבנו לו טירה חדשה - את ולהאלה - והוא בתמורה ימסור לרשותם את אלת האהבה פריאה.
לאחר שהענקים משלימים את המשימה, אשתו של ווטאן, פריקה, שהיא אחותה של פריאה, מפצירה בבעלה שלא ייתן לענקים את אחותה.
הענקים באים לדרוש תשלום עבור עבודתם ומצביעים על המטה של ווטאן, שעליו חתמו את החוזה.
ווטאן מבין שאין לו ברירה אלא לתת לענקים את מבוקשם.
הבעיה היא שללא פריאה והתפוחים המוזהבים שלה, האלים מזדקנים בקצב מהיר.
בינתיים נכנס לתמונה לוגה, אל האש, ומספר להם על הטבעת שיצר אלבריך.
הענקים מוכנים לוותר על פריאה תמורת הטבעת, אך נוטלים אותה כבת ערובה.
ווטאן מתחפש יחד עם לוגה ויחד הם יורדים לכדור הארץ.
אלבריך משעבד את כל הניבלונגים האחרים ומאלץ אותם לחצוב עבורו אבנים טובות וזהב.
על אחיו מימה הוא מצווה ליצור קסדת קסמים אשר תאפשר לו להיות רואה ובלתי נראה או להפוך לבעל חיים.
אלבריך מספר בגאווה על תוכניות השליטה העולמית שלו, אך לוגה מערים עליו וגורם לו לשנות צורה לדרקון, ואחר כך לקרפדה.
בהיותו קרפדה ווטאן דורך עליו, ולוגה נוטל את קסדת הקסמים.
אלבריך חוזר לצורתו הטבעית ושני האלים כופתים אותו ועולים איתו אל משכן האלים.
במשכן האלים ווטאן ולוגה מבטיחים לאלבריך לשחרר אותו תמורת זהב הריין.
אך כאשר הם מבקשים גם את הטבעת, הוא אינו מוכן לוותר עליה.
לאחר מאבק קצר מצליח ווטאן להסיר את הטבעת מאצבעו של אלבריך ולענוד אותה על שלו, לא לפני שאלבריך מקלל את הטבעת.
אלבריך מטיל עליה קללה, שכל מי שאינו עונד את הטבעת ירצה אותה - וכל מי שיענוד אותה יהיה אומלל וימות מוות אל-טבעי.
כאשר הענקים שבים, ווטאן עושה איתם עסקה חדשה.
הם מוכנים לשחרר את פריאה, אם ווטאן יוכל לכסות את כל גופה בזהב.
ווטאן מכסה אותה בכל הזהב של אלבריך ובעזרת קסדת הקסם, אך חריץ קטן של עינה עדיין גלוי.
הענקים דורשים ממנו להסתיר את עינה בטבעת, אך ווטאן מסרב.
או אז מגיעה ארדה, אלת האדמה, ומשכנעת את ווטאן להימנע מהקללה ולתת את הטבעת.
"הישמר לך, ווטאן, הטבעת ארורה היא".
ווטאן מתרצה לבסוף, ומכסה את עינה של פריאה בטבעת.
הענקים המרוצים מחלקים את השלל ביניהם שווה בשווה עד אשר הם מגיעים לטבעת.
אז נוכח ווטאן בכוחה האמיתי של הקללה.
פפנר חובט בפאזולט למוות ובורח עם כל השלל.
עתה יכולים כל האלים להיכנס למשכנם החדש, ולהאלה, שבנו הענקים על פני קשת בענן שמתח עבורם דונר, אל הרעם.
ברקע מבכות בנות הריין את זהבן.
זה סינית בשבילי הוא ביטוי בעברית שמציין כי הדובר לא מבין את אשר נאמר לו, או לא מבין את הכתוב לפניו.
הביטוי יכול לבטא לא רק את אי הבנת השפה, אלא גם חוסר הבנה כללי.
מקובל להשתמש בו גם לצורך הבעת חוסר הבנה בנושאים טכנולוגיים, מדעיים ומתמטיים.
לביטוי יש משמעות הומוריסטית, והוא מקביל למשפט: "לא הבנתי כלום".
ביטוי דומה מופיע בשפות שונות, אלא שבכל ארץ, זהותה של "השפה הלא מובנת" שמשמשת כמטפורה היא שונה.
מקור הביטוי בספרים כתובים לטינית מימי הביניים שבהם הופיע המשפט "זה ביוונית; זה לא ניתן לקריאה" ("Graecum est; non potest legi") כהערת שוליים ליד קטעים כתובים יוונית.
שימוש בביטוי במשמעות שאולה מוצאים כבר אצל ויליאם שייקספיר שכתב "זה היה יוונית בשבילי" ("it was Greek to me") במחזה יוליוס קיסר ב-1599, ואצל מחזאי אנגלי נוסף בן אותה תקופה, תומאס דקר, שהשתמש בביטוי "זה יוונית בשבילו".
השימוש בשפה היוונית כדוגמה לשפה זרה ולא מובנת הוא מקור המילה גרינגו (כינוי לזר שאינו דובר את השפה) בספרדית ובפורטוגזית.
גרינגו הוא בעצם שיבוש של "גריאגו" (יוונית) מהביטוי הספרדי "לדבר יוונית" ("hablar en griego").
עם הזמן נוספו שפות נוספות, מלבד יוונית, למבחר "השפות הלא מובנות", ובארצות מסוימות מספר שפות משמשות כמטפורה לשפה לא מובנת.
כך למשל בצרפתית ניתן לומר "זה עברית בשבילי" וגם "זה סינית בשבילי".
למעשה, סינית נפוצה ביותר בתור דוגמה לדבר לא מובן, ואפילו ביפנית משתמשים בהברות חסרות משמעות שמזכירות סינית, כמו למשל "צ'ינפונקאנפון דה" (ちんぷんかんぷんだ), על מנת לציין חוסר הבנה.
הסינים עצמם אומרים במנדרינית "זה כתב שמיימי" על מנת לתאר טקסט לא מובן.
יוצרי השפה המתוכננת אספרנטו אף השתמשו בביטוי כדי ללעוג לשפה המתוכננת וולאפיק, שנוצרה והייתה בשימוש לפניה (ĝi estas laŭ mi Volapukaĵo).
זה ששומר עליי הוא אלבומה ה-15 של הזמרת שרית חדד אשר יצא לאור ב-6 ביוני 2007 .
האלבום כולל בלדות כמו השיר "חופשייה" ושירים קצביים - "עליך ועליי", "שמח", "אוהבת ת'חיים" ועוד.
הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "עליך ועליי" שכתבו והלחינו צמד דוסול (יעקב למאי וטל שגב) שגם עיבדו והפיקו מוזיקלית את מרבית האלבום.
בנוסף לשיר הזה הם כתבו והלחינו עוד חמישה שירים.
אמנים נוספים אשר תרמו את חלקם לאלבום: הנרי, אלון דה לוקו, זאב נחמה, שרית חדד ועוד.
בספטמבר 2007 קיבל האלבום מעמד פלטינה, על מכירות של מעל 45,000 עותקים.
בסך הכל נמכר האלבום בסדר גודל של למעלה מ-80,000 עותקים.
בדצמבר 2007 זכה השיר "זה ששומר עליי" בפרס שיר השנה של טקס פרסי עמ"י.
עיבודים והפקה מוזיקלית: "דו סול" (טל שגב ויעקב למאי), הנרי.
הפקת שירה ועיבוד קולי: יהודה תמיר
קולות רקע ולווי: שלומית בנשטי, מיה רוגל
תופים: אשר פדי, גלעד שמואלי
גיטרה: אבי סינגולדה, פיטר רוט, אריק כהן
קלידים ותכנותים: הנרי, טל שגב, יעקב למאי, עמית הראל, עדי גולדשטיין
כלי הקשה: גד סרי, יהודה תמיר
כלי מיתר: גליה חי, מאיה בליזצמן, חן שנהר, ניצן קנטי, קרן טטנבאום, יוני גרטנר
דרבוקה: שרית חדד, חזי יעקב
פסנתר: קרן פלס, טל שגב
הוקלט באולפנים: henreemusic, שיר, זזה
זהב"י (ראשי תיבות של זכויות המשפחות ברוכות הילדים) היא תנועה חברתית שהוקמה בשנת 1972 על ידי העובד הסוציאלי אברהם דנינו ופרופסור אליעזר יפה, שגדלו במשפחות מרובות ילדים, וכן על ידי ד"ר יוג'ין וינר.
מטרת התנועה הייתה להעלות את מעמד המשפחות מרובות הילדים ולקדם יוזמות חקיקה לטובת משפחות אלו, באמצעות מגעים ושדלנות בקרב המפלגות השונות בכנסת.
לתנועה היו עשרות סניפים ברחבי הארץ, אולם רק מפלגת תמ"י אימצה את מצעה בשנות השמונים; עם זאת, היא נכשלה בהעברת חוקים לטובת הנושא בכנסת.
פעילות התנועה דעכה עם מותו של דנינו בשנת 1986.
כיום מקיים ארגון בשם זה, שנוסד ב-1984, פעילות המתמקדת בייעוץ והדרכה למשפחות מרובות ילדים בתחומי החינוך, תרבות ופנאי, כלכלת הבית, וכן קידום פעולות עזרה עצמית והדדית בקהילת משפחות אלו בכל יישוב.
"זה רק אור הירח" הוא אלבום הבכורה של זמר הרוק הישראלי אביב גפן ולהקתו התעויוט שיצא בשנת 1992.
בחלוף השנים, גפן טבע את הכינוי "ילדי אור הירח" לתיאור הנוער שהתבגר לשיריו בשנות ה-90.
גפן החל ללמוד בבית הספר "רימון" לאחר שסולק מחטיבת הביניים ברופין, מפני שבמסיבת סוף השנה הקדיש שיר אהבה למורתו לספרות אפרת גן והיא נעלבה מכך (מספר שנים לאחר מכן התארחו השניים בשיחת פיוס אותה יזם רפי רשף בתוכניתו כל שני וחמישי).
בתקופת הלימודים ב"רימון" הכיר את קארין אופיר, בתו של השחקן שייקה אופיר והשניים נהיו לזוג.
ב-1990 בגיל 17 עזב ביחד עם אופיר את "רימון" בטענה שבית הספר לא מספק את צורכיהם.
גפן הקים הרכב בשם "חתולים בצנרת", עם גפן כסולן וגיטרות, שפריר ערד בגיטרות, אורן לץ בגיטרה בס, דני כץ בקלידים ועודד שחר בתופים.
חברו הטוב של גפן, ניר שפינר, לא התקבל להרכב.
חברת התקליטים הד ארצי החליטה שההרכב ייבחן אם הוא ראוי לחוזה הקלטות, והטילה על גפן והלהקה להקליט שיר ראשון.
השיר שהוקלט היה "חבר" ולמימון הוצאות ההקלטה גפן עבד כמגיש במסעדה.
אנשי המקצוע בהד ארצי לא התלהבו מהשיר, ולמרות זאת, השיר נכלל באלבום שפמשותפת: מועדון השירים הבודדים, וב-17 במרץ 1991 יצא השיר לרדיו וזכה להשמעות בודדות (בשנת 1997 השיר נכלל באלבום האוסף הכפול "ירח מלא").
גפן לא התאכזב מחוסר תשומת הלב לשיר, שדרבן את הוצאת אלבומו הראשון.
בינואר 1991, באותה שנה העלה ההרכב מופע בכורה שהקהל שלו היה בעיקר מוזמנים.
בהופעה נכח גם המפיק המוזיקלי משה לוי, שלעתיד יפיק את אלבומו הראשון ואת רוב אלבומיו של גפן.
לוי מסר לגפן שישמח לשמוע ממנו חומרים נוספים בעתיד.
גפן התרגש מהודעתו ולאחר זמן קצר שלח ללוי על קלטת ביתית הקלטה של השיר "לכבודכם", שלאחר מכן הוחלף שמו ל"מיליארד טועים".
גפן נכח במסיבה פרטית בתל אביב שם היה גם הראל בן-עמי, וגפן הזמין אותו למבחן בד בביתו.
לאחר ימים ספורים הגיע בן-עמי והחל לנגן סולו את שירו של גפן "לפעמים".
הטלפון צלצל באמצע השיר וגפן פתח את השיחה במילים: "הלו, מצאתי גיטריסט".
האלבום "זה רק אור הירח" הוקלט באולפני "גל-קול" ונערכו מספר שינויים בהרכב: אורן לץ ודני כץ הפכו לנגנים אורחים ואת מקומם תפסו הראל בן-עמי ומשה לוי.
כמו כן שינתה הלהקה את שמה ל"התעויוט" (החלפת האותיות ת' וט' בשם "טעויות").
טרם יציאת האלבום, הוציא לאור גפן תשעה סינגלים לקידומו - "אמש", "הכל נהיה לא רגיל", "שנינו שווים", "מיליארד טועים", "אלימות", "לאן את הולכת", "אור הירח", "שוב החושך" ו"לפעמים".
בעת הקלטות האלבום נחתו על גפן מספר טרגדיות שהתבטאו בשירים אלו באווירה ובטקסט.
הוריו התגרשו ואביו עזב את הבית, חברו הטוב ניר שפינר נהרג בתאונת דרכים (ומאוחר יותר כתב גפן את השיר המפורסם "לבכות לך", לזכרו של שפינר) וחברתו לחיים קארין אופיר הודיעה לו על היפרדותם, לטענתה בעקבות תנודות מצב רוחו וחרדותיו.
הסינגל הראשון "אמש" יצא לרדיו, ועל אף שמקובל להאמין שנכתב על אופיר (אם כי עוסק גם בביקורת על הצבא), נכתב על בחורה אחרת בה חשק.
בפברואר 1992 התראיין גפן למוסף "7 לילות" של ידיעות אחרונות.
הוא צולם עירום כשעל חזהו כתוב "טוב למות בעד עצמנו", וגיטרה מסתירה את איבריו.
בראיון שנתן הוא ביקר את צה"ל והתנהלותו.
בעקבות הראיון הייתה סערה גדולה וכעס על הזמר החדש ש"השתמט".
אזרחים רבים שלחו מכתבי מחאה לעיתונים, לרדיו ולטלוויזיה והעלו דרישה לצנזר את שיריו והופעותיו.
גפן עצמו קיבל איומים בטלפון, ספג קללות ברחוב ואף כמעט שנפגע.
הוא התראיין שוב למוסף והסביר שהצבא לא גייס אותו עקב הניתוח שעבר בגבו בהשתלת מוט מפלטינה, בעקבות מחלת העקמת, ושהשיר "גנרל" מהאלבום נכתב על אטימות הצבא במקרהו של צעיר בשם ליאור אדרת שהתאבד במהלך שירותו הצבאי ב-15 במאי 1990.
הנושא המרכזי שבו עוסקות מילות השירים הוא אהבה נכזבת (בעקבות הפרידה האחרונה מאופיר), כמו בשירים "אמש", "בואי אלי", "שנינו שווים", "לאן את הולכת" ו"השכבת אותי בעשר".
האלבום עוסק גם בביקורת על מוסד הצבא וקידום השלום, כמו בשירים "אמש" ("ובעטו בי מול כולם כי לא הייתי בצבא, ומה זה לב רגיש מול ביטחון של מדינה"), "גנרל" ו"שלום אחד".
ציוני דרך לאחר יציאת האלבום
במלאת 10 שנים לצאת האלבום בוצעה הופעה מיוחדת שכללה את כל שירי האלבום ובנוסף גם שירים נוספים מהאלבומים האחרים.
ההופעה התקיימה ב־15 בספטמבר 2001 באמפי וואהל בתל אביב, והתארחו בה קארין אופיר ומשה לוי.
בשל הביקוש הרב התקיימה הופעה נוספת ב-29 בדצמבר 2001 בהאנגר 11 במתחם נמל תל אביב.
בהופעה התארחו ברי סחרוף, מוקי משב"ק ס' וסטיבן וילסון מפורקיופיין טרי.
ב-25 ביוני 2011, במלאת 20 שנה לצאתו של האלבום התקיימה הופעה בהאנגר 11 במתחם נמל תל אביב.
בהופעה אירחו גפן ו"התעויוט" את נינט טייב, משינה, שלום חנוך ואורנה בנאי.
בספטמבר 2005, האלבום דורג במקום ה-64 ברשימת '100 האלבומים הישראליים של כל הזמנים' מטעם עיתון ידיעות אחרונות.
ב-15 בפברואר 2008, האלבום דורג במקום ה-17 ברשימת 50 אלבומי הבכורה הישראליים הטובים בכל הזמנים, מטעם מוסף 7 לילות של עיתון ידיעות אחרונות.
ב-2016 ערך גפן את נשף רוק 5 בסימן 25 שנה לאלבום.
במופע התארחו: מתי כספי, אביתר בנאי, נורית גלרון, מייק גרסון, שרון ליפשיץ, שלום חנוך וברי סחרוף.
ב-2018 יצא האלבום לאור על גבי תקליט בפעם הראשונה.
לפני כן היה זמין בפורמטי תקליטור וקלטת שמע.
ב-2021 במלאת 30 שנה ליציאת האלבום, הופיעו גפן והתעויוט באמפי שוני, בנוסף ב-2022 נערך לכבוד 30 לאלבום מופע במרכז הקונגרסים בחיפה.
זהותם של הנגנים בגרסה זו אינה ידועה, ובנוסף לא ידוע האם השיר תוכנן במקור לצאת לאור כשיר סולו של אופיר.
בשיר זה משתתפת בת זוגו של גפן לשעבר קארין אופיר.
מאחר שאורכו של שיר זה אינו עולה על דקה, נכלל בצד ב' של הסינגל "הכל נהיה לא רגיל", אשר אורכו דקה וחצי בלבד.
דבר זה נחשב באותה העת לחריג, מאחר שלא היה מקובל בישראל להדפיס על גבי סינגל יותר משיר אחד.
אביב גפן - זמרה, פסנתר, קלידים, סינתיסייזר, גיטרה, תופים אלקטרוניים, קולות רקע, עיבוד
עודד שחר - תופים, קולות רקע
משה לוי - גיטרה בס, פסנתר, קלידים, סינתיסייזר, קולות רקע, עיבוד
קארין אופיר - קולות רקע, זמרה
רן ברלב - קולות רקע
ליאור טבת - קולות רקע
אודי שמריהו - קולות רקע
זה קרה בברוקלין הוא סרט מוזיקלי שיצא לאקרנים בשנת 1947, הסרט בוים בידי ריצ'רד וורף.
הסרט שצולם בשחור-לבן מציג את אנדרה פרווין הצעיר מנגן בפסנתר, אך אינו נותן לו את הקרדיט על כך.
פרנק סינטרה מגלם את החייל לשעבר דני מילר, היוצא למסע רגשני ברובע ברוקלין בו גדל.
דני עובר לגור עם ידידו הוותיק, שרת בבית הספר התיכון ניק לומברדי (ג'ימי דוראנט ).
שלב קצר לאחר מכן מתחיל דני לפתח רומן עם המורה למוזיקה באותו בית הספר, אן פילדינג (קתרין גרייסון).
כמו כן הוא נחוש להפוך את ידידו המשמים ג'יימי שלגרוב (פיטר לופורד) לכותב שירים מצליח.
העלילה מסתבכת כאשר ג'יימי מתאהב גם הוא באן פילדינג וכאשר דני מנסה לגרום לכך כי תלמידתה המצטיינת של אן ונכדתו של ניק, ריאה, תקבל מלגה.
מכיוון שאולפני MGM קבעו כי פיטר לופורד ישחק את התפקיד המרכזי, זוכה ג'יימי לבסוף באהבתה של אן ואילו דני מוצא ניחומים באהבתה של ידידתו הוותיקה, אחות במקצועה ששמה שלא מוזכר (גלוריה גראהם).
בין הלהיטים של המחזמר היה ביצוע של פרנק סינטרה וג'יימי דוראנט המחקים אחד את השני בשיר, "The Song's Gotta Come From the Heart", ושיר נוסף של סינטרה, "Time After Time".
פיטר לופורד - ג'יימי שלגרוב
פרנק סינטרה - דני מילר
קתרין גרייסון - אן פילדינג
גיימי דוראנט - ניק לוברדי
זה רק כסף הוא סרט קומדיה מוזיקלית שהופק בידי אולפני RKO.
הסרט בוים על ידי אירווינג קאמינגס והופק בידי ארווין אלן ובנו של הבמאי, אירווינג קאמינגס הבן.
הסרט מבוסס על תסריט מאת לאו רוסטן ובמקור נקרא, "It's Only Money", הסרט צולם עוד בשנת 1948, אך לא יצא אל האקרנים אלא שלוש שנים אחר כך בשנת 1951, אז גם שונה שמו ל"Double Dynamite".
ג'וני דלטון (פרנק סינטרה) ומילדרד גודהאג (ג'יין ראסל) הם שני כספרים העובדים בבנק, במהלך עבודתם המשותפת השניים התאהבו ועתה הם רוצים להתחתן.
אף אחד מבין השניים אינו מרוויח הרבה כסף, וג'וני אינו מעוניין לקבוע תאריך עד שיהיו לו חסכונות בבנק.
אמיל קק (גראוצ'ו מרקס), חברו של ג'וני וממלצר בדיינר למחייתו, מציע את האפשרות "למצוא" את הכסף החסר להם בבנק בו הם עובדים, אך ג'וני מסרב ומעדיף להישאר בדרך הישר.
העלילה מתפתחת כאשר ג'וני מצליח להציל ספסר הימורים במרוצי סוסים בשם "הוט הורס" האריס (נסטור פאיבה), שהוכה ברחוב צדדי בידי כמה מהמרים מופסדים.
ג'וני שהפריד בין הניצים מגלה כי הספסר אסיר התודה הימר בשמו על סוס באחד ממרוצי הסוסים, ולפתע ג'וני מוצא את עצמו עם 60,000$ מכספי הזכייה.
אך לפני שג'וני ומילדרד יכולים ליהנות מהזכייה המפתיעה ולממש את רצונם להתחתן, מתגלה מעילה בבנק בסכום של 70,000$ וג'וני הופך לחשוד העיקרי בפרשה.
גראוצ'ו מרקס - אמיל קק
ג'יין ראסל - מילדרד גודהאג
פרנק סינטרה - ג'וני דלטון
זה מסובך הוא סרט קולנוע אמריקאי קומי-רומנטי משנת 2009 שבוים על ידי ננסי מאיירס.
בסרט מככבים בתפקידים הראשיים : מריל סטריפ, אלק בולדווין, סטיב מרטין, לייק בל וג'ון קרסינסקי.
הוא היה מועמד לשלוש קטגוריות בפרס גלובוס הזהב: הקומדיה או המחזמר הטובים ביותר, התסריט הטוב ביותר והשחקנית בקומדיה או במחזמר הטובה ביותר (מריל סטריפ).
מנגד, לא מעט מבקרים וצופים טענו שמדובר בסרט רדוד.
עלילת הסרט עוסקת בזוג גרוש, ג'יין (מריל סטריפ) וג'ייק (אלק בולדווין).
ג'יין עובדת בתור שפית וג'ייק הוא עורך דין מצליח.
הזוג התגרש לאחר עשרים שנות נישואים, אחרי שג'ייק בגד בג'יין עם אישה אחרת.
לאחר עשר שנים השניים נפגשים בשנית וג'ייק משכנע את ג'יין לפצוח ברומן.
במהלך הסרט מתברר שאשתו הנוכחית של ג'ייק היא האישה איתה בגד מלכתחילה בג'יין והם כעת נשואים.
אגנס (לייק בל), אשתו הנוכחית של ג'ייק, רוצה להביא ילד נוסף למשפחה, אבל ג'ייק מונע את ההריון בכך שהוא לוקח כדורים.
עכשיו ג'יין מרגישה אשמה על שהפעם היא לא האישה הנבגדת, אלא האישה האחרת.
כשרגשותיה מציפים אותה, ג'יין מתחילה לנהל במקביל רומן עם הארכיטקט שמעצב את מטבחה, אדם (סטיב מרטין) - התפתחות שמסבכת את המצב עוד יותר.
מריל סטריפ - ג'יין אדלר
אלק בולדווין - ג'ייקוב "ג'ייק" אדלר
סטיב מרטין - אדם שפר
לייק בל - אגנס אדלר
האנטר פאריש - לוק דייוויד אדלר
זואי קאזאן - גבי אדלר
ג'יימס פטריק סטיוארט - ד"ר מוס
רוברט קרטיס בראון - פיטר
תקציב הסרט עומד על 85 מיליון דולר והוא שוחרר בחג המולד של 2009 בארצות הברית וקנדה.
הכנסות בשבוע הראשון ליציאתו של הסרט היו גבוהות - כ-22 מיליון דולר.
ועד אפריל 2010 צבר הכנסות של 112.7 מיליון דולר.
זהו סרטה השני של סטריפ בשנה זו שעבר את רף 100 מיליון הדולר (האחר הוא "ג'ולי וג'וליה").
נכון ל-2021, הסרט הכניס כ-219 מיליון דולר ברחבי העולם.
זה קרה לילה אחד הוא סרט קולנוע אמריקאי הנחשב לסרט קומדיה מטורפת הראשון בהיסטוריית הקולנוע, וביים אותו פרנק קפרה בשנת 1934. עלילת הסרט, המבוסס על סיפור מאת סמואל הופקינס אדמס, שאף סיפק את שם הסרט, מתארת בת-עשירים מפונקת (קלודט קולבר), המנסה להתמרד באביה השתלטן ומתאהבת בעיתונאי שובב (קלארק גייבל).
למרות השם של הסרט, העלילה המתרחשת בו נמשכת מספר לילות, הסרט גם זכור בזכות הסצנה שבה אלי לוקחת "טרמפ" שהייתה נחשבת לנועזת באותה תקופה.
בשנת 1993, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בשל היותו "חשוב מבחינה תרבותית, היסטורית ואסתטית".
בת-העשירים המפונקת אלן "אלי" אנדרוס (קלודט קולבר) מתכננת להינשא לרודף הבצע ווסטלי (ג'יימסון תומאס), בניגוד מפורש לרצונות של אביה העשיר (וולטר קונולי).
אביה חובר אליה, לפני שהזוג מספיק לממש את הנישואין, אך אלי בורחת ממנו.
היא עולה על אוטובוס לניו יורק, שם מחכה לה בן הזוג החדש שלה.
באוטובוס היא פוגשת בנוסע נוסף – עיתונאי צעיר ומובטל בשם פיטר וורן (קלארק גייבל), אשר מזהה אותה, ומציב בפניה אולטימטום: אם היא תיתן לו בלעדיות על הסיפור שלה, הוא יעזור לה להתאחד עם ווסטלי.
אם לא – הוא ייצור קשר עם אביה, יספר לו היכן היא נמצאת ויקבל את הפרס המוצע על החזרתה.
מאחר שברחה ללא כל כסף ברשותה, אלי נאלצת לסמוך לחלוטין על פיטר, בכל הנוגע למגורים ולמזון.
השניים עוברים מספר הרפתקאות יחד, במהלך נסיעתם לניו יורק, ואלי הסנובית נפתחת אל פיטר, השניים מתיידדים ואף מתאהבים זה בזו.
לילה אחד, לקראת סיום המסע המשותף שלהם יחד, אלי מתוודה בפני פיטר שהיא אוהבת אותו.
פיטר מהרהר על מה שאלי אמרה לו, ומחליט שגם הוא אוהב אותה.
לאחר שהיא נרדמת, הוא יוצא לעשות סידורים על מנת להתאחד עם אלי, אולם כאשר היא מגלה שעזב – היא חושבת שהוא נטש אותה ומתקשרת אל אביה.
אביה של אלי כל כך שמח שהיא שבה אליו ללא כל פגע, והוא מסכים לתת לה להתחתן עם ווסטלי.
למרות שאלי כבר איננה מעוניינת להיות עם ווסטלי, היא חושבת שפיטר בגד בה תמורת כספי הפרס המוצע על החזרתה, והיא מסכימה לערוך חתונה שנייה, רשמית, עם ווסטלי.
בינתיים, פיטר השיג מעורך העיתון שלו את סכום הכסף לו הוא זקוק על מנת להינשא לאלי.
כאשר הוא מגיע לביתה של אלי, אביה מציע לו את פרס הכסף, אבל פיטר מסרב לקבלו, מתוודה בפניו שהוא אוהב את אלי ומתעקש לקבל רק החזר הוצאות על טרחתו – סכום פעוט של כ-40 דולר.
מהלך זה שינה את יחסו של האב אל פיטר, והוא החל לחבבו.
במהלך טקס החתונה, כאשר אלי צועדת במעבר עם אביה, הוא מעודד בשקט את אלי לברוח שוב, ואומר לה כי מכוניתו חונה בסמוך, איתה תוכל לברוח.
במהלך טקס הנישואין, כאשר הכומר שואל את אלי האם תסכים להינשא לווסטלי, וכולם מצפים ממנה לומר "I do", היא מהרהרת לרגע, מקבלת החלטה ובורחת משם – על מנת למצוא את פיטר.
את ליל הכלולות של אלי ופיטר הזוג מעביר באחד מבתי המלון שלנו בו, במהלך מסעם המשותף.
סרט זה היה הראשון שזכה בטקס פרסי אוסקר בכל חמשת הפרסים הגדולים – הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר, התסריט הטוב ביותר – הישג שאף סרט לא השתווה לו, עד ל"קן הקוקייה" (1975) ולאחר מכן – "שתיקת הכבשים" (1991).
פרנק קפרה והארי קוהן (מפיקים) – פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
קלארק גייבל – פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר
קלודט קולבר – פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר
פרנק קפרה – פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר
רוברט ריסקין – פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר
הסצנה המפורסמת שבה פיטר מראה לאלי איך תופסים טרמפ, כשהוא אוכל גזר ומדבר בו זמנית, נתנה השראה לדמות המצוירת באגס באני.
האובססיה של באגס לגזר והמבטא הניו יורקי המוגזם הושפעו מהופעתו של קלארק גייבל בסרט.
זהב האינקה הוא הספר השנים עשר בסדרת ספרים של הסופר האמריקני קלייב קאסלר.
בספר זה, השנים עשר בסדרת הספרים אודות דרק פיט, מהנדס ימי הרפתקן ורב תושייה, הוא נחלץ לעזרתם של ארכאולוגים אשר מצויים בסכנה מצד כנופיית מבריחים בהרי האנדים שבפרו.
עד מהרה מתברר לפיט כי מוטל עליו למנוע מכנופיית בוזזי אוצרות מלהניח את ידיהם על אוצרות הזהב של שבט האינקה.
"זה מכבר" הוא שיר עברי מאת לאה גולדברג, שהתפרסם כשנה לאחר מותה בספר "שארית החיים", לקט שירים מעיזבונה (ספרית פועלים, 1971).
השיר הולחן ב-1973 על ידי מתי כספי ובוצע על ידי אושיק לוי.
השיר נמנה עם השירים שכתבה גולדברג לקראת סוף ימיה ועם אלה העוסקים במוות ובבדידות.
השיר הוא מעין אלגיה, שבה קובעת המשוררת כי מזה זמן אין איש מחכה לה וכי העולם ינהג כמנהגו לאחר מותה.
השיר עוסק באפסות הקיום ובמשמעות החיים, כשגולדברג כותבת כי דבר לא ישתנה בחייה - היא תוסיף להתעורר מדי בוקר ולפקוח את עיניה כשהזמן יחלוף לו - "עוד שבוע, עוד חודש, עוד שנה", ואחרי מותה לא ייוותר חלל בעולם ודבר לא ישתנה - "אחרי מותי עוד יהיה משהו בעולם.
במהלך מלחמת יום הכיפורים הופיעו מתי כספי ואושיק לוי בבסיסי צה"ל בסיני.
השיר הוקלט מיד אחרי המלחמה בנובמבר 1973 ונכלל באלבומו של לוי הנושא את שמו, שיצא ב-1974, וכן באלבומו של כספי "צד א' צד ב'", שיצא בשנת 1978. בתחילת ההקלטה נשמע כספי מתחיל לנגן את השיר בגיטרה ומנהל דין ודברים עם לוי לגבי שימוש באוזניות במהלך ההקלטה.
השיר חודש בשנת 1998 על ידי אסף אמדורסקי במסגרת פרויקט "עבודה עברית" ומופיע גם באלבומו "15 הדקות של אסף אמדורסקי".
שמו של אלבום אוסף שהוציא אושיק לוי ב-1998 נושא את שם השיר.
שמו של סרט הקולנוע משנת 2021 "מישהו יאהב מישהו" בבימויה של הדס בן ארויה שאול משיר זה.
השיר עצמו, בביצועו של מתי כספי, מושמע במהלך הסרט.
זה רק ספורט הוא השיר עמו ייצגה הזמרת והשחקנית דפנה דקל את ישראל באירוויזיון 1992. השיר נכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי קובי אשרת.
לפי סדר הצגות השירים בתחרות האירוויזיון 1992, השיר היה השלישי במספר, וזכה במקום השישי.
דקל שרה על ההיבט המהנה של שירה וריקודים, המאפיינים את תחרות האירוויזיון.
לפי מילות השיר, המספרת היא נערה או אישה, המתארת את עצמה כאסירה למוזיקה וכמכורה לקצבה.
המספרת רוצה לרקוד את צרותיה ומועקותיה שלה החוצה, לשיר אל תוך החושך ולשתול אושר באווירה.
בבית השני, המספרת נגשת למאזינים באומרה: .
במסגרת קדם-אירוויזיון 1992 זכה השיר במקום הראשון, ונבחר לייצג את ישראל באירוויזיון.
ענת עצמון, אשר השתתפה בקדם והגיעה למקום השני עם השיר "התקווה", הגישה תביעה, משום שלטענתה השיר "זה רק ספורט" ארוך ב-17 שניות מהאורך המותר על פי כללי התחרות, שלוש דקות.
לאחר שהתברר שגם שירה של עצמון חרג באורכו מן האורך המותר במספר שניות, דקל זכתה במשפט, קיצצה את 17 השניות האסורות והגיעה למקום השישי באירוויזיון באותה שנה.
הגרסה האנגלית של השיר נקראת "ויוה ספורט", והמילים הן הצדעה לאולימפיאדת 1992 בברצלונה.
השיר הושמע שלישי בתחרות הסופית של האירוויזיון ב-1992, לאחר השיר שייצג את בלגיה, "Nous, on veut des violons" (בעברית: "אנחנו רוצים כינורות") והשיר של ספרד, "Todo esto es la música" (בעברית: כל זה זה מוזיקה).
בראיון שנערך עם דפנה דקל שבוע לפני האירוויזיון, נשאלה דקל לאיזה מקום היא רוצה להגיע, וענתה "במקום כלשהו בין החמישייה לשביעייה".
בתום ההצבעה קיבל השיר 85 נקודות, והגיע למקום ה-6 מתוך 23.
בתוכנית "ארץ נהדרת" השיר מוזכר כתירוץ מוכן מראש למקרה שישראל תפסיד.
בסדרה "פוראבר" טנצר (גדי רבינוביץ') מספר שהוא שימש בתור עורך דינה של ענת עצמון בתביעה נגד דפנה דקל על אורכו של השיר.
זהב הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הצמד הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי ויצא לאור ב-29 בינואר 2017.
השיר פורסם ב-29 בינואר 2017, כארבעה חודשים לאחר שפורסם הסינגל "סתם", זהב היה השיר החמישי שכתבו הצמד סטטיק ובן-אל תבורי, וכן החמישי שהפיק מוזיקלית ג'ורדי (ירדן פלג).
לטענתו, השיר עצמו נכתב כשמונה חודשים לפני שהחלו בעבודה עליו.
התגלעו מחלוקות רבות אם לפרסם אותו, לאחר שחבר הצמד, סטטיק התנגד לשיר.
בסופו של דבר הוחלט כי השיר ייצא לאור.
סגנון השיר הוא פופ ים-תיכוני.
האלמנטים המאפיינים את השיר הם סגנון הפופ האמריקאי של שנות ה-50 לצד ההווה הישראלי על ידי שימוש במילים כמו "שכונה" ו"כל המדינה".
הווידאו קליפ של השיר צולם באולפן ובוים על ידי רומן בוצ'אצקי, המביים הקבוע של הקליפים של הצמד.
בקליפ השתתפו מפורסמים כגון דניאל מורשת ואסי עזר.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את דניאל מורשת, כדמות סדרן נותן הוראות לפועל אשר מתקן את שלט הכיתוב "זהב".
לאחר מכן, סטטיק וג'ורדי יושבים על ספסל בעוד שסטטיק מתחיל את קצב השיר על ידי ביטבוקס וג'ורדי נענה לו "קל!".
סטטיק מבקש מג'ורדי לשים גיטרות והבית הראשון של השיר מתחיל.
הקליפ ומילות השיר עוסקים סביב בחורה, אשר סטטיק ובן-אל מנסים להרשים אותה על ידי ריקודים, סלטות, פרחים ועוד.
בסופו של הקליפ, הבחורה נעמדת לצד אסי עזר כאשר שניהם מחזיקים ידיים.
נכון לספטמבר 2025 לשיר יש למעלה מ-63 מיליון צפיות ביוטיוב, קליפ זה הוא השני הנצפה ביותר מבין הקליפים של הצמד, אחרי "טודו בום".
קוקוס - ביט של פסח - שיר פארודי של אנדרדוס.
זה מה שחסר לי עכשיו היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמת נעורים קומית, המבוססת על רומן גרפי באותו השם מאת .
הסדרה עלתה לשידור בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-26 בפברואר 2020.
לסדרה תוכננה עונה שנייה, אולם באוגוסט 2020 נטפליקס ביטלה את הסדרה בעקבות מגפת הקורונה.
סופיה ליליס - סידני "סיד" נובאק
ויאט אולף - סטנלי "סטן" בארבר
קתלין רוז פרקינס - מגי נובאק, אמה האלמנה של סידני
איידן ווייטאק-היסונג - ליאם נובאק, אחיה הצעיר של סידני
ריצ'רד אליס - בראד לואיס
ב-10 ביוני 2019 נודע כי נטפליקס הזמינה עונה ראשונה בת שמונה פרקים שתתבסס על הרומן הגרפי "זה מה שחסר לי".
הסדרה נוצרה על ידי ג'ונתן אנטוויסטל וכריסטי הול, שמשמשים גם כמפיקים בפועל לצדם של שון לוי, דן לוין, דן כהן וג'וש בארי.
עונתה הראשונה של הסדרה עלתה לשידור ב-26 בפברואר 2020.
נטפליקס חידשה את הסדרה לעונה שנייה, אולם באוגוסט 2020 ביטלה את הסדרה עקב נסיבות הקשורות במגפת הקורונה.
לצד ההכרזה על הפקת הסדרה, הוכרז כי סופיה ליליס, סופיה בראיינט, ויאט אולף וקתלין רוז פרקינס יככבו בצוות השחקנים הראשי של הסדרה, כאשר איידן וייטאק-היסונג וריצ'רד אליס יצטרפו לצוות השחקנים המשני.
צילומי הסדרה החלו בפיטסבורג במהלך יוני 2019.
זה שלנו הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי נתן גושן.
השיר יצא לאור ב-4 בפברואר 2016, כסינגל הראשון מתוך אלבומו הרביעי של גושן, שלושים, על ידי חברת התקליטים טדי הפקות.
השיר הוא בסגנון הפופ רוק המאפיין שירים נוספים מהאלבום.
הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי, שציין את השיר בחיוב והעניק לו ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלה גושן לערוץ היוטיוב שלו ב-4 בפברואר 2016 את האודיו הרשמי של השיר.
נכון לספטמבר 2025 לשיר יש למעלה מ-10 מיליון צפיות ביוטיוב.
זה קורה הוא פזמון שכתב והלחין שמוליק קראוס.
השיר ידוע בביצועו על ידי אריק לביא.
השיר נכתב עבור הסרט "אדם" שיצא לאור בשנת 1973. אלי מגן הקליט אותו לראשונה עבור הסרט, אך ההקלטה נגנזה.
לבסוף נותרה בסרט רק מנגינתו.
בשנת 1975 הקליט אותו אריק לביא עבור אלבומו "דיוקן", וביצוע זה הוא המוכר ביותר לשיר.
השיר מדבר על אי הוודאות מה ילד יום בקרב בני האדם.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של "קול ישראל" לשנת תשל"ה (1975) דורג השיר במקום ה-19.
קראוס סיפר בהופעה שלנעמי שמר היה חלק בכתיבת המילים בפזמון.
דני ליטני ביצע גרסת כיסוי לשיר.
בשנת 1998 ביצע יזהר אשדות גרסת כיסוי לשיר שהוקלטה עבור פרויקט "עבודה עברית".
בשנת 2003 רמיקס של השיר יצא במסגרת האלבום "פלסטלינה 1" של פוליאנה פרנק.
בשנת 2020 ביצעו ישי לוי ורבקה זוהר גרסת כיסוי לשיר שהוקלטה במסגרת פרויקט "צו השעה".
בשנת 2012 הוכתר השיר כאחד מ-100 השירים העבריים הנבחרים של "שבת עברית ב-103" בתחנת "103fm".
זה פוני היא סדרת הנפשה בריטית קומית לילדים, שנוצרה ונכתבה על ידי אנט בליידס.
הסדרה עלתה לשידור בערוץ ניקלודיאון בארצות הברית ב-18 בינואר 2020, ובישראל היא משודרת בניקלודיאון החל מ-10 במאי באותה שנה.
ב-28 במרץ 2024 הסדרה הוסרה מפרמאונט+ כחלק מ"החלטה אסטרטגית להתמקד בתוכן עם משיכה גלובלית המונית".
בישראל הסדרה הוסרה מה-VOD של ערוץ ניקלודיאון בחודש מאי, כנראה מאותה החלטה.
הסדרה עוקבת אחר אנני בראמלי, ילדה אדומת שיער שחייה בעיר עם הוריה החקלאים, כאשר החווה שלהם נמצאת במרפסת דירתם.
אנני יחד עם חיית המחמד שלה והחבר הטוב ביותר שלה, פוני, עוברת בכל פרק הרפתקאות ומסתבכת בצרות.
אנני בראמלי (ג'סיקה דידיקו/יובל אופיר) - ילדה אדומת שיער בת תשע, חברה הטובה ביותר הוא חיית המחמד שלה, פוני.
פוני בראמלי (ג'וש צוקרמן/ערן מור) - חיית המחמד של אנני, כשמו כן הוא, פוני.
בעל נטייה לסבך את עצמו ואת הסובבים שלו בצרות, בעל יחסים מתוחים עם אבא של אנני, לאחר סדרת תאונות איתו.
ג'ורג' בראמלי (אברהם בנרובי/שמחה ברבירו) - אביה של אנני, חקלאי ותיק שמגדל סוגים שונים של ירקות.
הלן בראמלי (אינדיה דה בופורט/ענת ניב) - אימה של אנני, חקלאית שמגדלת סוגים שונים של ירקות.
הלן נוהגת לדבר לתרנגולות שלה ומתנהגת אליהן כמו אל בנות משפחה.
הסטון (ג'וש קייטון/יהונתן מגון) - אחד מידידיה הקרובים של אנני.
ג'רי (נושיר דלאל/אורי זלצמן) - אחד מידידיה הקרובים של אנני, חכם, מסודר, ולרוב מצטרף בלי רצונו לבעיות של אנני ופוני.
קלרה (טיילור פולידור/נעה קשפיצקי) - אחת מידידותיה הקרובים של אנני, לרוב עסוקה בחוגים וקורסים שהיא לוקחת.
עונהמספר פרקיםמספר פרקים משנייםתקופת שידור בארצות הברית תקופת שידור בישראל שידור ראשוןשידור אחרוןשידור ראשוןשידור אחרון1203918 בינואר 202020 בינואר 202210 במאי 202010 בינואר 20212203829 באוקטובר 202126 במאי 202228 בנובמבר 202122 בספטמבר 2022קצרים3628 במאי 202117 במרץ 2022 לא שודרו
מספר הפרק שם הפרק באנגלית תאריך שידור בארצות הברית ניקלודיאון 1 Coffee Run 28 במאי 2021 Paper Chase2Hold My Spot4 ביוני 2021Screen Timeניקטונס3Vending Machine17 במרץ 2022Inside Pony
זה עושה לך את זה הוא אלבום האולפן השלישי והאחרון של להקת נוער שוליים.
האלבום יצא לאור באוגוסט 1991 והופץ על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
במקור יצא האלבום על גבי תקליט ויניל ותקליטור.
את אלבום זה הפיק עובד אפרת, שעבד עם הלהקה גם באלבומיה הקודמים.
את רוב השירים באלבום כתבה חנה גולדברג, ובהם שלושת שיריו המצליחים ביותר, "שמור עליי", "מותק" ו"לא אטוש את ידך".
האלבום זכה להצלחה פחותה בהרבה מקודמו, והביא לסוף פעילות הלהקה.
שיר נוסף שהקליטה הלהקה באותה שנה שזכה להצלחה היה "מספיק לי", שנכלל באלבום בשם "שפמשותפת - מועדון השירים הבודדים".
באותה השנה זכתה הלהקה בתואר "להקת השנה" בתחרות "תפוח הזהב" של רשות השידור.
חברי הלהקה לא הודיעו באופן רשמי על התפרקותה, אך למעשה חדלו לפעול ביחד אחרי יציאת האלבום השלישי.
עיבודים – נוער שוליים ועובד אפרת
הפקה מוזיקלית – עובד אפרת
זה צריך לקרות לך הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1954 בבימויו של ג'ורג' קיוקור, עם ג'ק למון, ג'ודי הולידיי ופיטר לופורד בתפקידים הראשיים.
זה סרטו הראשון של ג'ק למון בתפקיד ראשי.
הוא היה אז שחקן לא ידוע לעומת ג'ודי הולידיי זוכת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1950 על תפקידה בסרט "רק אתמול נולדה", אבל הבמאי ג'ורג' קיוקור האמין ביכולותיו.
הסרט צולם בחלקו בסנטרל פארק ובכיכר קולומבוס בניו יורק.
הוא סאטירה על עולם הפרסום.
פיט שפארד (ג'ק למון) הוא צלם סרטים צעיר.
הוא מסתובב עם מצלמת סרטי 16 מ"מ המכנית שלו בסנטרל פארק ומצלם אנשים כדי לעשות מזה סרט דוקומנטרי.
הוא נתקל בצעירה מאכילה יונים בגרעינים שמוצאת חן בעיניו.
לאחר שיחה קצרה היא מספרת לו ששמה הוא גלדיס גלובר (ג'ודי הולידיי) וכי הגיעה לעיר הגדולה כדי להצליח ולהיות מפורסמת אבל פיטרו אותה וכעת היא חושבת לחזור עם 1,000 הדולרים שחסכה, למצוא גבר, להתחתן ולהיות אישה פשוטה כאחד האדם.
פיט מבטיח להראות לה את הסרט אחרי השלמתו.
היא נותנת לו את כתובתה והוא שוכר דירה בבניין הזה, דירה לידה.
גלדיס מסתובבת בכיכר קולומבוס ורואה שלט פרסומת גדול ריק ומוצע להשכרה.
לאחר משא ומתן קצר עם פקיד חברת הנדל"ן היא שוכרת את השלט הזה לשלושה חודשים תמורת 623 דולרים.
על השלט כתוב באותיות ענקיות "גלדיס גלובר" אבל מאחורי זה אין דבר.
איבן אדמס ה-III (פיטר לופורד) הוא בעל חברה גדולה לסבון.
הוא לוחץ לקבל לידיו את שלט הפרסומת של גלדיס.
בחברת הנדל"ן מציעים להחזיר לה את הכסף ועוד 500 דולר אך היא מסרבת.
לבסוף מציע אדמס הצעה שאי אפשר לסרב לה - במקום השלט הגדול בכיכר קולמבוס הוא יפרסם את שמה בשישה שלטים במקומות בולטים בעיר כמו בתחנת גרנד סנטרל ומול מייסיס.
היחסים בין פיט וגלדיס מתהדקים אבל הוא מתנגד לכל הפרסומת המזויפת שלה.
השלטים עושים את שלהם - השם גלדיס גלובר מתפרסם בכל העיר.
כשהיא מגיעה לקנות במייסיס עטים עליה על הלקוחות והמוכרים לבקש חתימה.
שדרן הטלוויזיה ברוד קלינטון (מייקל או'שי) מפרסם בקשה לגלות מי זאת גלדיס גלובר האלמונית.
היא מתקשרת אליו וזוכה לחשיפה בראיון טלוויזיה.
בינתיים אדמס היפה והעשיר ורודף נשים ידוע מפעיל את קסמיו על גלדיס.
הוא מציע לה פרסומת בטלוויזיה על הסבונים שלו, מזמין אותה לביתו ומנסה לפתות אותה אבל היא מסרבת ובורחת.
בבית היא מוצאת סרטון שהכין לה פיט ובה צילומים שצילם אותה והודאה שלו שאינו יכול לעמוד בתחרות עם אדמס היפה והעשיר.
הם נפרדים וגלדיס ממשיכה במסע הפרסומת שלה שמנהל על ידי ברוד.
כעת היא ידוענית ומוזמנת על ידי חיל האוויר לטקס קריאת מטוס על שמה.
היא מרגישה שהיא למעשה "חפץ" בידי אנשי הפרסומת.
הוא נכנס לכלוב שימפנזה, מחקה אותה ומצלם את תגובות הקהל.