tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בראש הרשות המקומית ("מועצת הכפר") מכהן מאז אפריל 2008 ג'ורג' ואן דוסן.
מקור השם סקוקי הוא בשפת הילידים האמריקנים המקומית ופירושו הוא "שטח ביצות".
בעבר היישוב נקרא "ניילס סנטר" (Niles Center).
אזור החוף הצפוני של שיקגו הוא אזור מישורי שלפני הבניה בו היה אזור של יערות וביצות, קשה לניקוז ולתחבורה.
היישוב סקוקי מצוי בעמק רדוד מאוד הקרוי "עמק סקוקי", שבו באופן טבעי יש יותר ביצות ופחות יערות.
ממזרח - אוונסטון, מדרום - שיקגו ולינקולנווד, מצפון - וילמט, מצפון-מערב - גלנוויו, ממערב - מורטון גרוב וניילס.
בהמשך המאה התשע עשרה התיישבו באזור החוף הצפוני בעיקר אנשי מעמד הביניים שהיו בני מיעוטים דתיים או גזעיים וחקלאים.
הדרך היבשתית הנוחה ביותר – דרך "גרין ביי" (מסלול דומה לשדרות גרין ביי של היום) הייתה קשה מאוד ואיטית מאוד להליכה ורכיבה.
היישוב נוסד ככפר חקלאי בשנת 1888 ונקרא בתחילה ניילס סנטר.
שמו של היישוב גרם לבלבול עם היישוב השכן ניילס.
ב-15 בנובמבר 1940 שונה שם היישוב לסקוקי.
היישוב נוסד בשכנות ליישוב אוונסטון.
באוונסטון עברה כבר מסילת ברזל, דרך "גרין ביי" עברה דרכה וכמו כן הייתה לאוונסטון גישה לחוף ימת מישיגן.
אל סקוקי לא הייתה תחבורה נוחה במשך כשלושים השנים הראשונות לקיומה.
במהלך שנות העשרים נסללה מסילת הרכבת של עמק סקוקי שעברה דרך היישוב.
מעל למסילה נפרש קו מתח גבוה.
המסילה וקו המתח הגבוה הקלו על עבודת החקלאים ועל מכירת התוצרת שלהם ובו זמנית האיצו את תהליך עיור היישוב וייקרו את הנדל"ן שבו.
ביישוב החלו להיבנות בניינים רבים.
בעיקר בניינים המכילים שתיים או שלוש דירות נבנו ביישוב.
נכון לשנת 2008, היישוב והיישובים השכנים לו עויירו לחלוטין.
אין בשטחם אף לא חווה חקלאית אחת.
החווה האחרונה בדרום פרוורי החוף הצפוני של שיקגו פעלה ביישוב השכן, גלנוויו, עד שהפכה למוזיאון.
אולם, אף על פי שאופי היישוב הפך עירוני לכל דבר, נכון לשנת 2008, הוא עדיין מוגדר ככפר מבחינה מנהלתית.
לאחר קריסת שוק המניות בשנת 1929 שהחל את השפל הכלכלי הגדול, נפסקה תנופת הבנייה בסקוקי וקו הרכבת שעבר ביישוב נסגר.
אולם, קו המתח הגבוה שנפרש מעליו נשאר פעיל, נכון לשנת 2008. מאז סגירת קו הרכבת, רק אחת מתחנותיו של אותו הקו פעילה - היא מקושרת לקו הצהוב של מערכת הרכבת העילית של שיקגו.
סקוקי מושכת מהגרים יותר מפרוורים אחרים של ערים גדולות בארצות הברית.
כמעט כל גל הגירה אל ארצות הברית גרם לשינוי משמעותי במבנה האוכלוסייה שלה.
הבולט בגלי ההגירה האלה היה גל ההגירה היהודי שבין שתי מלחמות העולם ולאחר מלחמת העולם השנייה.
עם ההגירה היהודית הגדולה לארצות הברית, בעיקר בין שתי מלחמות העולם, הפכה סקוקי, במשך שנים רבות, לפרוור בעל רוב יהודי ובכללם מספר רב של ניצולי השואה.
על רקע זה ניהלה המפלגה הנאצית האמריקנית מאבק על זכותה לקיים מצעד בפרוור בשנים 1977 ו-1978, שנודע בשם "פרשת סקוקי".
בעקבות המקרה צולם סרט התעודרמה סקוקי.
בשנות התשעים של המאה העשרים היהודים חזרו להיות בה מיעוט, אם כי מיעוט גדול.
בפרוור זה יש בתי כנסת רבים כמו גם קבוצת ישיבות חנויות באוריינטציה יהודית ומזנונים כשרים.
אף על פי כן, במהלך שנות הארבעים ושנות החמישים כאשר דור הבייבי בומרס עברו עם בני משפחותיהם מהעיר שיקגו לאזור הפרוורים של שיקגו הדיור בסקוקי החל להתפתח שוב.
בפרוור יש גנים ציבוריים ובריכות ציבוריות מפותחות, כמו גם שמורות טבע מיוערות.
רמת הצפיפות ביישוב הייתה 6,309 אנשים לכל קילומטר מרובע, אשר מתגוררים ב-23,702 יחידות דיור.
משנות החמישים של המאה ה-20 סקוקי הפך למוקד של הקהילה היהודית באזור שיקגו.
בסקוקי נבנו בתי כנסת רבים אשר ממשיכים למשוך אל היישוב מהגרים יהודים (עד לאחרונה בעיקר מאזור ברית המועצות, במהלך סוף המאה ה-20).
בשנת 2009 נפתח מוזיאון השואה של אילינוי בסקוקי.
יש תקווה שמוסד יהפוך חשוב עבור מדינת אילינוי והמערב התיכון כולו.
לבד ממוזיאון השואה, ביישוב סקוקי אין מוסדות בולטים בעלי חשיבות מעבר לגבולות מחוז קוק.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 היה בה המוסד אחד בעל מעמד כזה - הקניון הפתוח "וסטפילד אולד אורצ'רד".
אולם, נכון לשנת 2008 ניכרים בקניון זה סימני השפל הכלכלי של סוף העשור הראשון של המאה ה-21, כעשירית משטח החנויות שהיו בו עומד ריק וחנויות רבות אחרות החליפו בעלים והחלו למכור סחורות זולות יותר.
הקניון עדיין משמש כאחת מתחנות האוטובוס החשובות באזור.
תחנת המסוף של קווים אחדים מצויה שם וקווים אחרים עוצרים שם גם כן.
מוסדות בסקוקי שיש להם חשיבות עבור אנשים מפרוורים שכנים ומהשטח העירוני של שיקגו הם בית המשפט מחוזי, כמה מכללות קטנות, קמפוס משני של אוניברסיטת נישנל לואיס, כמה מרפאות מומחים ייחודיות ומשרדי הקונצרנים "פיפוד" (Peapod, סופר-מרקט אינטרנטי), Rand McNally ו-U.S.
בסקוקי ניתן לקבל חינוך יסודי ותיכוני.
בין מוסדות החינוך של סקוקי קיימים מספר בתי ספר יהודים.
בעיירה נמצאת גם ישיבת "בית המדרש לתורה" הידועה כ"ישיבת סקוקי" (Hebrew Theological College).
שטח הפרוור מחולק בין כמה מחלקי חינוך (מינהלות אזוריות של בתי ספר).
החינוך במזרחה של סקוקי מנוהל על ידי מחלק חינוך 65 המשותף לה ולכל שטח הפרוור השוכן ממזרח לה - אוונסטון.
נכון לשנת 2008, עורק התחבורה הבולט בסקוקי הוא הכביש המהיר Interstate 94. הכביש עובר בסמוך למסלול קו הרכבת הנטוש של עמק סקוקי ובדרכו חולף בקרבת תחנת הקו הצהוב של הרכבת העילית וסמוך לקניון.
שירות האוטובוסים בסקוקי מפותח יחסית לפרוורי החוף הצפוני.
זאת משום שאוכלוסיית הפרוור פחות מבוססת כלכלית מאוכלוסיות הפרוורים השכנים ובבעלותה פחות מכוניות ומשום ששירות הרכבות בה מפותח פחות מזה של שכנותיה.
האוטובוסים מופעלים על ידי שתי חברות.
האחת היא חברת CTA, המפעילה גם את האוטובוסים והרכבת העילית של שיקגו.
השנייה היא חברת Pace המפעילה שירותי אוטובוסים בפרוורים רבים של שיקגו ומפעילה גם את שירות הפארטרנזיט של שיקגו - שירות האוטובוסים הנגיש לנכים בכיסאות גלגלים ממונעים כבדים.
משתמשי כיסאות גלגלים קלים יכולים לנסוע בכל האוטובוסים הרגילים.
מרבית הקווים של CTA פועלים בתדירות של אחד לעשרים דקות ותדירות מרבית הקווים של Pace היא אחד לחצי שעה או אחד לשעה.
קווי אוטובוס אחדים בוטלו בשנת 2005 בשל הקיצוץ התמיכה בתחבורה ציבורית ומאבק ציבורי מנע קיצוץ כבד נוסף בסוף שנת 2007.
בשנות העשרים עבר בסקוקי קו הרכבת הפרוורית של עמק סקוקי.
עם פרוץ השפל הכלכלי הגדול של 1929 נסגר הקו לנוסעים.
מאוחר יותר נפסקה גם הובלת המשאות על קו זה ומסילת הרכבת פורקה בחלקה.
נכון לשנת 2008, מבין כל מבני התחנות של קו זה, רק מבנה אחד נותר פעיל – מבנה תחנת הקו הצהוב של הרכבת העילית.
מבנה זה משמש את תחנת הרכבת היחידה של סקוקי.
בסקוקי, בניגוד לשכנותיה ממערב וממזרח, לא עוברת רכבת פרוורית.
על כן, מרבית קווי האוטובוס שבסקוקי, מתחלקים לשני סוגים – אלה שחוצים אותה ממערב למזרח ומקשרים אותה עם שרותי הרכבות והמרכזים המסחריים של שכניה משני הכיוונים ואלה שיש להם מסוף בתוך סקוקי והם מקשרים אותה רק אל שכנתה המזרחית המפותחת – אוונסטון.
מרבית קווי האוטובוס בסקוקי עוצרים בקניון, בתחנת הקו הצהוב או בשני המקומות גם יחד.
לקו הצהוב של הרכבת העילית יש רק שתי תחנות.
האחת בסקוקי והשנייה היא תחנת רחוב האוורד, על גבול אוונסטון ושיקגו, אם כי היו תחנות נוספות בעבר.
הקו הצהוב נקרא בעבר "סקוקי סוויפט" על סמך מהירות הנסיעה בו.
תחנת רחוב האוורד המשותפת לקו הצהוב, לקו הסגול העובר באוונסטון ובווילמט ולקו האדום הנוסע לשיקגו.
בשעות השיא, מחצית מרכבות הקו הסגול ממשיכות מתחנת האוורד אל מרכז שיקגו תוך דילוג על תחנות רבות של הקו האדום.
הדבר מאפשר לנוסעי הקו הצהוב מסקוקי קשר נסיעה מהירה למרכז שיקגו וממנו בשעות שרוב העובדים מתחילים ומסיימים את עבודתם.
שירות המוניות בסקוקי אינו מפותח.
בניגוד לעיר שיקגו, שבה משוטטות מוניות ומחפשות לקוחות ברחוב, המוניות מגיעות אל מרבית שטחי סקוקי בהזמנה טלפונית בלבד.
הזמנה כזו צריכה להיעשות לפחות עשרים דקות לפני מועד תחילת הנסיעה.
נוסע שאינו מכיר היטב את הדרך אל יעד נסיעתו חייב להזמין מונית שמותקן בה GPS ולא לצפות מנהג המונית לדעת את הדרך בעצמו.
זאת משום שפרוורי שיקגו קשים מאוד להתמצאות ונהגי המוניות לא מכירים היטב.
בעיה נוספת עם שירות המוניות נובעת מצפיפות הבניה הנמוכה בארצות הברית ובמיוחד בפרוורי הערים שלה.
נסיעה מפרוור לפרוור עשויה לערוך זמן רב ולהיות יקרה מאוד.
הנסיעה באופניים בסקוקי מקובלת מאוד בחודשי הקיץ.
ככלל, אילינוי מישורית והקשיים העיקריים אתם מתמודד רוכב האופניים הם מזג האוויר והמרחקים הגדולים.
מרבית האוטובוסים במטרופולין של שיקגו מצוידים במתקן לנשיאת אופניים ומרבית תחנות הרכבת מכילות מתקנים לקשירת אופניים.
כמו כן, מותר לעלות לרכבת העילית עם אופניים בכל שעה ומחוץ לשעות העומס, מותר לעלות גם לרכבות הפרווריות עם אופניים.
סרטי קולנוע אשר צולמו בסקוקי
אזור פרוורי החוף הצפוני של שיקגו קיבל חשיפה רבה יחסית בשנות השמונים כאשר סרטי נעורים אמריקנים רבים צולמו בו, לצד סרטים מסוגות נוספות.
חלק מהסרטים האלה צולמו בסקוקי.
בין הסרטים הנודעים ביותר שצולמו באזור זה או שעלילתם מתרחשת באזור זה:
בנוסף לסרטים אלה, סרט הטלוויזיה "סקוקי" שהוא תעודרמה על אודות ההתנגדות למצעד הנאצים בפרוור.
סקונדוס מאסטי (באיטלקית: Secondo di Asti; נפטר ב-119) הוא קדוש נוצרי.
יום חגו של סקונדוס, בכנסיית הקתולית, נחוג ב-29 במרץ, אולם באסטי (עירו של הקדוש) נחגג יום חגו עד המאה ה-15 ב-30 במרץ וכיום ביום שלישי הראשון של חודש מאי.
סקונדוס, שהיה חייל בצבא הרומי וחבר בלגיון תבי, הוכרז כקדוש לאחר שראשו נערף באסטי במצוות הקיסר הדריאנוס בשל היותו נוצרי.
על פי האמונה הנוצרית, סקונדוס ביקר באסטי, ויחד עם חבר סאפריקיוס הם נסעו לטורטונה שם פגש סקונדוס את הבישוף הראשון של העיר - מארקיאן מטורטונה (שאף הוא הוצא להורג במצוות האדריאנוס).
בעקבות הפגישה המיר סקונדוס את דתו לנצרות.
חברו, סאפריקיוס ניסה לשכנעו לעזוב את הנצרות, ושסקונדוס סירב הוא הוצא להורג.
שרידיו הוטמנו ב-1237 באי סן סקונדו הקרוי על שמו.
סקונדוס הקדוש או סקונדיוס הקדוש (בספרדית: San Segundo - סן סגונדו) הוא קדוש נוצרי אשר חי במאה הראשונה בספרד.
על פי המסורת הנוצרית, סקונדוס ניצר את העיר "אבולה" (המזוהה עם אווילה של ימינו, או עם אבלה), והפך לבישוף הראשון של העיר.
אבולה מוזכרת בספרו של תלמי "גאוגרפיה" כעיר באזור באסטטאניה שבספרד, ואף מצוינת כעיר שנוצרה על ידי סקונדוס.
על פי האמונה הנוצרית, סקונדוס הוא אחד משבעת השליחים אשר הוסמכו על ידי פטרוס ופאולוס ברומא ונשלחו לספרד על מנת לנצרה.
סקוקי הוא סרט טלוויזיה מסוגת התעודרמה משנת 1981, אודות ניסיונה של המפלגה הנאצית האמריקנית לקיים מצעד בעיירה סקוקי, בסוף שנות השבעים.
העיירה סקוקי היא פרוור של שיקגו, שבסוף שנות השבעים קרוב לשישית מאוכלוסייתו הייתה יהודית והיה בו ריכוז גבוה של ניצולי השואה.
הסרט בוים על ידי הרברט וייז (Herbert Wise).
שלוותו של הפרוור מופרת כאשר פרנק קולין (Frank Collin, מגולם על ידי ג'ורג' דזונדזה, George Dzundza), מנהיג נאו-נאצי אמריקני בוחר בו כאתר למצעד הבא של המפלגה הנאצית האמריקנית.
רבים מתושבי הפרוור רואים במצעד זה תזכורת לחייהם במחנות הריכוז.
בקהילה היהודית עולים קולות הקוראים לכיבוד החוק האמריקני ולהתנגדות למצעד רק במסגרת החוק, אך הקהילה מחליטה להילחם במצעד בכל מחיר, עד שהמנהיגים המתונים ברט סילורמן (אלי וולך) ורוברט רוזן (קרל ריינר) משכנעים את הקהילה להתעלם לחלוטין מהפרובוקציה וכך לא לעזור לה לתפוס הד תקשורתי.
תושב אחד, ניצול שואה בשם מאקס פלדמן (דני קיי) מתעמת עם ההנהגה.
הוא טוען שארבעים שנה קודם לכן, בגרמניה, הוא הסכים כמו כולם להתעלם מהנאצים וההתעלמות הביאה את השואה.
הוא טען שבהתחלה הוא התעלם גם שם וחיש קל הוא מצא את עצמו מובל למחנה ריכוז.
פלדמן מכריז שהוא יצא לרחוב עם אלת בייסבול כדי להפסיק את המצעד.
הוא עורך מסע שכנועים בביתו שלו ובכל הקהילה, מערער על מעמד הרבנים ומשיג אחדות דעים בין תושבי הפרוור – לא יהיה מצעד ויהי מה.
התנועה הנאצית שוכרת עורך דין יהודי (ג'ון רובינשטיין) ומעבירה את המאבק לקיום המצעד אל בית המשפט.
שם הדיון עוסק בעיקר בתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, המבטיח את חופש הביטוי.
בסופו של דבר, המצעד אינו יוצא אל הפועל.
סְקוֹמְבְּרָן זָרִיז (שם מדעי: Scomberomorus commerson), המוכר בשמו העממי פלמידה לבנה, הוא דג-ים טורף מהסוג סקומברן שבמשפחת הקולייסיים.
הדג פלש לים התיכון באמצעות הגירה לספסית ומאז התבסס בו.
זהו המין הגדול ביותר של מקרל.
תפוצתו של הסקומברן הזריז משתרעת על פני שטחים נרחבים סביב דרום-מזרח אסיה ומערבה עד החופים המזרחיים של אפריקה, ומהמזרח התיכון לאורך החופים הצפוניים של האוקיינוס ההודי ומגיע מזרחה עד פיג'י באוקיינוס השקט.
הוא נפוץ משני צדי אוסטרליה מפרת' בחופים המערביים ועד סידני בחופים המזרחיים.
הוא נמצא גם צפונה עד סין ואפילו יפן.
תפוצתו של הדג בים התיכון אינה סביבתו הטבעית.
הדג פלש לים התיכון מים סוף דרך תעלת סואץ ונצפה לראשונה בסביבת הים התיכון בחופי ישראל בשנת 1935. מאז תועד בלבנון בשנת 1965, בטורקיה ב-1981, במצרים ובתוניס ב-1997. כיום הדג נפוץ בחופי ישראל.
צבעו כחול בהיר עד אפור כהה לאורך הגב והצדדים הנחלש לכחול-כסוף אפרפר בבטן.
לסקומברן הזריז יש דוגמת פסים אנכיים בחלק התחתון של צדדיו.
הסקומברן הזריז הוא המקרל הגדול ביותר מהמקרלים האוסטרליים המגיע לאורך של כ-2 מטר ולמשקל של עד 70 ק"ג.
הסקומברן הזריז מטיל ביצים בתנאי אוקיינוס, במדפי שוניות.
לביצים יש מעטפת שמן המסייעת להן לצוף ומחזיקה אותם בחלק העליון של עמודת המים שם הטמפרטורות גבוהות יותר, מחומצנות ובעלי שפע של מאגר פלנקטוני המשמש לתזונה לפגיות (לַרְוַוה) ברגע שיבקעו.
הרבייה היא עונתית אולם מתארכת במים טרופים חמימים.
רבים מדייגי הסקומברן הזריז מתבססים על התקבצות הדג המתרחשת טרם עונת הרבייה.
רוב הנקבות הנתפסות באזורי האקלים הצפוני בין יולי לדצמבר הן כאלו שהטילו לאחרונה את ביציהן או קרובות למועד זה.
באופן כללי, זמן הטלת הביצים של הסקומברן הזריז מתרחש בדרך כלל בטמפרטורות גבוהות של המים המקדמות זמינות אופטימלית של מזון לגדילה והתפתחות מהירה של הפגיות.
כשהפגיות הצעירות מתפתחות הן נעות מן המים הרחוקים מהחוף אל מי החופים ובסביבת שפכי נהרות, שם ימצאו בשלב המחזורי הצעיר של התפתחותן.
בסביבה החופית תזונתן תכלול בעיקר פגיות ודגיגונים של דגים קטנים וסרטנאים קטנים עד שיגדלו מספיק כדי לצוד דגים קטנים ודיונונים.
מחקרים אוסטרליים של מין זה הציעו כי הנקבות גדולות יותר מהזכרים.
הנקבות של המין מגיעות לבגרות מינית בגיל של בערך שנתיים, ובאורך של בערך 80 ס"מ
הסקומברן הזריז הוא מין טורף, אופורטוניסט ורעבתן.
כמו מינים נוספים בסוג הזה, מזונו מכיל בעיקר דגים קטנים וכמויות קטנות יותר של חסילונים ודיונונים.
הסקומברן הזריז נוהג לצוד את טרפו במרדף במים פתוחים, בסמוך לשוניות וגם בקרבה לחוף.
הוא מסוגל לבתר בקלות את טרפו באמצעות שיניו החדות.
הסקומברן הזריז הוא מקרל נחשק מאוד באזור תפוצתו במערב האוקיינוס ההודי.
דייגים חובבים דגים את הסקומברן הזריז מסירות בשיטת הטרולינג: גרירת דג או דמוי-דג כמה עשרות מטרים מהסירה תוך כדי שיט איטי; באמצעות הטלת דמוי-דג באמצעות חכה מהחוף וגרירתו חזרה; או באמצעות משיכת דמוי-דג שוקע מקרקעית הים ושחרורו בתנועות הקפצה.
שיטות אלו מעוררות את יצר התקיפה אצל הסקומברן הזריז, משום שהן מדמות תנועת דג פצוע באמצעות תנודות שדמוי-הדג מחולל במים.
הדג פופולרי מאוד בקרב דייגים חובבים בישראל.
דיג מסחרי בעיקרו מתבסס על רשתות דיג אנכיות ומערך חכות.
בהיבט השימור, המין קרוב לסיכון בשל ערכו המסחרי הגבוה וטעמו הנחשק של הדג שהוביל לדיג יתר באזורים רבים בתחומי תפוצתו.
סְקוּפּ (מאנגלית אמריקנית: scoop; פירוש המילה המקורי הוא "מחטף") הוא מונח בעיתונאות המציין ידיעה חדשותית מקורית, חשובה, מפתיעה או מרעישה שנחשפה באופן בלעדי על ידי גורם עיתונאי כלשהו.
השימוש המתועד הראשון במילה במשמעות זו הוא מאמצע המאה ה-19.
בהשאלה, המילה משמשת כסלנג עבור תגלית מפתיעה בכל תחום שהוא בחיים.
האקדמיה ללשון העברית הציעה, כבר בשנות החמישים, את החלופה העברית סנונית.
אולם עדיין לא נפלה החלטה בדבר.
סקופים הם לרוב חדשות בעלות חשיבות רבה, אשר סביר להניח שיעניינו מספר רב של אנשים.
הסקופ הוא לרוב סיפור חדש או, לחלופין, כזה המלמד על היבט חדש לגבי אירוע חדשותי אשר ידוע זה מכבר.
לרוב הסיפור הוא לא צפוי או מפתיע ולעיתים אף מדובר בידיעה סודית.
בשל כך, אירועים אשר מתרחשים לעיני כל ובפומבי, כגון אירוע ציבורי גדול או הצהרות שניתנו במהלך מסיבת עיתונאים, אינם נחשבים כסקופים.
על אף זאת, לא כל ידיעה בלעדית למדיום חדשותי כלשהו היא סקופ.
כך, לדוגמה, ידיעה בלעדית על פריצה למשרד היא לאו דווקא סקופ, שכן לרוב אין לפריצה שכזו השפעה רבה על הציבור או על ההיסטוריה.
מצב הפוך עלול להתרחש כאשר ידיעה בלעדית אשר בהקשרה המקורי לא נראתה כסקופ הופכת לכזו בהקשר ההיסטורי, כך למשל היה בפרשת ווטרגייט.
מחוז סקוֹנֶה, לעיתים גם סקניה (בשוודית: Skåne), הוא המחוז הדרומי ביותר של שוודיה.
סקונה הוא חצי אי שבולט בדרומה של שוודיה אל תוך הים הבלטי, כשהוא מהווה את קצהו הדרומי ביותר של חצי האי הסקנדינבי.
מצר ארסונד, שהמשכו צפונה בקטגט, מפריד בין חצי-האי לבין דנמרק במערב.
בצפון גובל החבל בחבלים הלנד וסמולנד ובצפון-מזרח בבלקיניה.
יחד עם איי מזרח דנמרק יוצר סקונה אזור הקרוי "אזור ארסונד" (דנית: Øresundsregionen).
מאז 1997 נכלל חבל סקונה בשלמותו במחוז האדמיניסטרטיבי סקונה, ושתי הישויות חופפות באופן כמעט מוחלט.
קודם לכן נחלק החבל בין שני מחוזות, שבוטלו עם איחודם: מחוז מאלמהוס ומחוז קריסטיאנסטד.
חלוקתם הגאוגרפית של תושבי סקונה אינה שווה.
לאורך החוף המערבי, מאֵנְייֶלהוֹלם ועד טְרלבורג ועוד כ-10 ק"מ לפנים הארץ, גרים כ-900,000 מתוך 1.2 מיליון תושבי החבל.
הסמיכות לקופנהגן ולדנמרק הייתה מאז ומתמיד בעלת חשיבות דמוגרפית מכריעה עבור האזור, אך גם הקרבה לגרמניה ולפולין משמעותית.
מאז שהאראלד הראשון, מלך דנמרק ("האראלד כחול-השן") איחד את דנמרק בחלקה השני של המאה העשירית, היה סקונה חלק מדנמרק, ויחד עם הלנד, בלקיניה ובורנהולם נקרא "ארץ סקונה" (Skåneland).
בשנת 1060 נוצרה הבישופות של לונד, שבין 1164 ל-1531 עלתה בחשיבותה אף על זו של אופסלה.
עד לבוא הרפורמציה הפרוטסטנטית הייתה לונד למרכז תרבותי מוביל הן עבור דנמרק והן עבור ממלכת שוודיה שכללה את פינלנד.
יחסים הדוקים עם ברית ערי הנזה תרמו לנסיקה כלכלית, שנמשכה עד לסוף המאה ה-16. הרפורמציה הדנית ועמה עלייתה של דנמרק ככוח-על אזורי הביאו לקביעתה של מאלמה כמרכזן.
הסכם רוסקילדה, שהיה הסכם שלום שנחתם ב-1658 בין מלך דנמרק-נורווגיה למלך שוודיה ובמסגרתו איבדה הראשונה שטחים גדולים לשוודיה, העביר את סקונה אל האחרונה.
ראשית כדומיניון שוודי ובהתמדה, מ-1719, נכלל כל סקונה בממלכת שוודיה.
החבל מציג מגוון של תצורות נוף.
תופעה גאולוגית ייחודית היא הורסטים, רכסי-העתק נמוכים ותלמים שנמשכים בכיוון דרום-מזרח – צפון-מערב ומסמנים את הגבול בין הלוח הסקנדינבי לזה הימי.
חלק גדול מהחבל מכוסה יער, בעיקר של אשור.
מישורים רחבים מאפיינים את דרום ומערב סקונה, כמו את אזור קריסטיאנסטד שבמזרח.
האדמה החקלאית נחשבת בין הטובות בעולם כולו, והחקלאות נפוצה מאוד בסקונה, שמכונה "אסם הבר של שוודיה", והוא החבל המעובד ביותר במדינה.
כ-70% מאדמת החבל היא שדות או אחו.
סקונה הוא החבל החם ביותר בשוודיה, אולם השינויים הפנימיים בין האזורים השונים גדולים למדי.
החודש הקר ביותר הוא פברואר, עם טמפרטורה ממוצעת של 0 מעלות צלזיוס והחודש החם ביותר הוא יולי עם 17.1 מעלות.
הנקודה הגבוהה ביותר בסקונה השטוח מצויה בפארק הלאומי סדרוסן (Söderåsen) בגובה 212.2 מטרים.
הנקודה הנמוכה ביותר בחבל היא גם הנמוכה ביותר בשוודיה, ונמצאת ליד כריסטיאנסטד, בגובה 2.4 תחת פני הים.
הנקודה הדרומית ביותר בשוודיה כולה היא נמל הדייגים סמיגהוק (Smygehuk), שבקרבת טרלבורג.
הערים העתיקות של סקונה בנויות באבן, לעיתים, כמו באיסטד, עם מסגרות עץ חיצוניות.
על לונד חולשת הקתדרלה שלה, הלסינגבורג מצטיינת במצודת ימי הביניים ומאלמה בבתים מהמאה ה-16. בצפון-מערב החבל מצויות עיירות נופש, ובדרום כפרי דייגים.
עשרת היישובים הגדולים מבחינת מספר התושבים הם:
תשע מתוך ערי סקונה הן בעלות שורשים מימי הביניים, וחבל הארץ מנוקד ב-500 כנסיות.
הערים לונד ואיסטד, בין היתר, מִתנאות ברשת רחובות ימי-ביניימית ששומרה.
240 טירות מצויות בסקונה, יותר מכל חבל אחר בשוודיה.
מהבולטות הן גלימינייהוס (Glimmingehus) ומאלמהוס (Malmöhus), כמו כן, גם טירת גילבו, טירת קנוטסתורפ וטירת טוסתרופ.
המבטא הסקוני מפורסם בכך שהוא שונה במיוחד מהמבטא השוודי הסטנדרטי, ולמעשה מהווה דיאלקט מזרח-דני; הביטוי סקונסקה (Skånska) מתייחס לניבים הדרום-שוודיים בכללם, אולם גם לדיאלקט הדרום-סקנדינבי שהיה נהוג בטרם השוודיזציה שארעה בסוף המאה ה-17.
סְקוּנֶר הוא סוג של ספינת מפרשים בעלת שני תרנים או יותר ומעטה אורכי, המניפה מפרש־גף על כל אחד מתרניה, מפרשי־קדמה משולשים ומפרשי גף עיליים (אורכיים) או מפרש עילי (רוחבי) על התורן הקדמי.
מוצאו של הסקונר בהולנד של שלהי המאה ה־17, אף שלא נקרא אז בשם זה.
מערך המעטה המאפיין אותו שימש ביכטות ובכלי שיט קטנים בנתיבי מים פנימיים ובקרבת החוף, והיה מוכר גם באנגליה השכנה.
היכטה המלכותית "רויאל טרנספורט" (Royal Transport), לדוגמה, שנבנתה ב־1695 עבור המלך ויליאם השלישי ונודעה במהירותה ובכושר התמרון שלה, הייתה סקונר דו־תורני חמוש בתותחים, הראשון מסוגו הידוע לנו.
סירות וספינות קטנות למסחר ולדיג, בעלות מערך מעטה של סקונר, היו בשימוש באותה תקופה גם מעברו האחר של האוקיינוס האטלנטי, במושבות האנגליות באמריקה הצפונית, אליהן הגיע המערך בין במישרין מהולנד או בעקיפין מאנגליה.
למרות מוצאו האירופי נחשב הסקונר לכלי שיט "אמריקני" במהותו, שכן בוני ובעלי האוניות האמריקנים במאות ה־18 וה־19 תרמו יותר מכל אחד אחר לפיתוחו ולתפוצתו.
הם אלה שהעניקו לו את שמו, והיו הראשונים להשתמש בו להנעתן של ספינות גדולות.
זאת ועוד, הסקונרים האמריקנים היו ספינות הסוחר הראשונות בעלות מעטה אורכי שהרחיקו מקרבתו המגוננת של החוף ויצאו אל הים הפתוח, דבר שהיה שמור עד אז לאוניות בעלות מעטה רוחבי בלבד.
עד אמצע המאה ה־18 כבש לו הסקונר מקום מרכזי במסחר הימי ובשדות הדיג בקולוניות האמריקניות, הן לאורך החופים, הן בנהרות הגדולים ובאגמים.
סוד הצלחתו היה טמון במספר הקטן של אנשי צוות שנדרשו להפעלתו, במהירותו, וביכולתו לשוט קרוב יותר לרוח בהשוואה לאוניות המעטה הרוחבי.
גוף הסקונר היה צר וארוך, הוא ניצל ביתר יעילות משבי רוח קלים, והיטיב לשוט ולתמרן לאורך החוף ובמים רדודים יחסית.
יתרונות אלה, שקסמו לכל סוחר או בעל אוניות, לא נעלמו גם מעיניהם של הבריטים ששלטו בקולוניות באותו זמן.
תחילה שכרו סקונרים מבני המושבות כדי להדביר את שודדי הים באיי הודו המערבית, ומשנות השישים של המאה ה־18 החלו מצרפים לשורות הצי המלכותי סקונרים שנבנו ונקנו באמריקה.
חלקם, כמו אה"מ "סולטאנה", שימשו ללכידת מבריחים ולאכיפת חוקי המסחר והמכס בקולוניות, ואחרים, כמו אה"מ "פיקל", שהביאה אל לונדון את בשורת הניצחון בקרב טרפלגר, מילאו תפקידי סיור בקרבת החוף והעברה מהירה של ידיעות.
סקונרים היו בשימוש פעיל גם במלחמת העצמאות האמריקנית ובמלחמת 1812, בעיקר כפריבטירים ובמשימות סיור.
"הֶנָה" (USS Hannah), הנחשבת לאונייה הראשונה של הצי המלחמתי האמריקני, הייתה סקונר שנשכר מבעליו על ידי הצבא הקונטיננטלי והוסב ללחימה.
אולם מעל הכל היה הסקונר כלי שיט מסחרי.
הסחר החופי בתקופת היישוב בין ארץ ישראל לשכנותיה באגן המזרחי של הים התיכון התנהל באמצעות סקונרים.
הם החליפו את סירות המפרשים הערביות המסורתיות נמוכות השוקע, שהועלו על חולות החופים ממש.
סקוץ' היא להקת יורודאנס בריטית בה חברים נטלי פאוורס, קרוליין בארנס, דייוויד דוקאס וראס ספנסר.
בין 1997–1998 ערכו מפיקי המוזיקה מייק סטוק ומאט אייטקן מבחנים לגיבוש הלהקה, וארבעת החברים נבחרו בסוף 1998. ב-1999 הוחתמו על ידי אקולייד, לייבל הפופ של EMI ובאותה שנה זכו בתחרות של תוכנית הבוקר "Live & Kicking" בערוץ BBC One.
הסינגל הראשון של הלהקה, "When My Baby", נכנס לטופ-40 הבריטי.
לאחר מכן השתתפה כלהקת חימום במופעים של B*Witched והוציאה את הסינגל המצליח ביותר שלה, "More Than I Needed to Know", שהגיע למקום החמישי במצעד הבריטי ולמקום הראשון במצעד היפני.
הסינגל השלישי של הלהקה, "The Best Is Yet To Come" הגיע למקום ה-12 במצעד הבריטי.
בשנת 2000 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, "Welcome To The Planet Pop", לשוק היפני.
לאחר מכן הוציאה את הסינגל הרביעי "For Sure" ובעקבותיו את הגרסה הבריטית של אלבומה הראשון, תחת השם "Four Sure".
הסינגל לא נכנס לטופ-40. בהמשך הלהקה התפרקה.
בפברואר 2007 התאחדה הלהקה כדי להתחרות בקדם אירוויזיון הבריטי וזכתה בתחרות ב-17 במרץ עם השיר "Flying the Flag".
במהלך ההכרזה על הזוכה בתחרות חל בלבול וכל אחד מהמנחים הכריז על זוכה אחר, אך כעבור שניות אחדות הסתבר שסקוץ' זכתה בתחרות.
הלהקה ייצגה את הממלכה המאוחדת בתחרות אירוויזיון 2007 שנערכה בהלסינקי שבפינלנד והגיעה למקום ה-23 מבין 24. במצעד הבריטי הגיע השיר למקום החמישי.
סקופיא הוא כפר סורי עזוב בדרום רמת הגולן.
עד למלחמת ששת הימים בשנת 1967, היה הכפר חלק מנפת פיק במחוז קוניטרה והייתה בו אוכלוסייה של כ-1,210 תושבים.
הוא ישב כ-4.5 קילומטרים צפונית לכפר פיק וכ-4 קילומטרים מערבית לכפר אל-על.
הכפר שכן מעל עין גב והכנרת בקרבת הגבול עם ישראל, משום מיקומו האסטרטגי הוקם במקום מוצב סורי.
ישנם סימנים ארכאולוגים המעידים על כך שהכפר ישב על תל קדום יותר, ונמצאו ממצאים המראים שהייתה במקום התיישבות יהודית בין המאה ה-2 למאה ה-4. סקופיה גם מוזכרת בחיבור שומרוני מהמאה ה-10, שם היא מוזכרת בשמה הקדום "אסקופיה".
בחיבור שומרוני זה מבואר השם "שפמה" המוזכר בתורה לכדי אסקופיה ("שפמה – והיא אסקופיה").
בספר במדבר, מתואר היישוב שפם כחלק מתיאור גבולות ישראל:
הכפר נעזב כתוצאה מהתקדמות צה"ל ברחבי רמת הגולן במהלך מלחמת ששת הימים, ביוני 1967. לאחר המלחמה, שימש הכפר הנטוש החל משנת 1969 היאחזות נח"ל שעברה בשנת 1973 למושב הקבע שלה ברמות.
בשטחי הכפר הנטוש הוקם היישוב בני יהודה ובצמוד אליו גם המושב גבעת יואב.
סקונהלנד (בשוודית: Skåneland, בדנית: Skånelandene; תרגום מילולי: ארץ סקונה) הוא אחד מארבעת חלקי שוודיה, מהווה ארץ היסטורית והוא מכיל 3 מחוזות: סקונה, הלנד ובלקיניה.
בין השנים 1675 ל-1679 התקיימה מלחמה בסקונה, אחד המחוזות בסקונהלנד.
הצדדים הלוחמים היו איחוד דנמרק-נורווגיה, מרקיזות ברנדנבורג, והאימפריה השוודית.
בתחילת המלחמה, איחוד דנמרק-נורווגיה השיג ניצחונות רבים וכבש חלקים מסקונה, אך בהמשך המלחמה, שוודיה כבשה בחזרה את השטח שנכבש ממנה.
המלחמה הסתיימה באבדות כבדות לשני הצדדים הלוחמים.
סקופישוק (בליטאית: Skapiškis, סקפישקיש; בפולנית: Skopiszki, סקופישקי; ביידיש: סקאָפּישאָק) היא עיירה במחוז משנה קופישוק במחוז פוניבז' בצפון מזרח ליטא, אשר נוסדה במאה ה-17.
העיירה הוקמה בתחילת המאה ה-17 על שטחו של האציל המקומי, סטאניסלאב סקופס.
הוא נתן לקתולים קרקע לבניית כנסייה בשנת 1555, ולכן העיירה נקראת על שמו.
במחצית השנייה של המאה ה-19 היו בעיירה כ-20 חנויות ובתי מרזח ונערכו בה ירידים וימי שוק.
בשנת 1863 כבשה יחידת מתקוממים את סקופישוק ושרפה מסמכים.
בשנת 1870 היו בעיירה 60 בתים, שתי כנסיות, בית תפילה יהודי וקסרקטין.
העיירה היוותה מרכז של מספר כפרים בסביבה.
בין השנים 1915 ל-1917, תקופת מלחמת העולם הראשונה, האזור היה בשליטת הגרמנים והם סללו מסילת רכבת בקרבת העיירה שהובילה עד לטביה.
במקום פעל ועד מהפכני מטעם השלטון הסובייטי עד שנת 1919. משנת 1918 עד 1940 הוקמו בעיירה ספרייה, תחנת משטרה, משרד יערנות, תחנת מכבי אש, שתי טחנות קמח, מחלבה, מנסרה, מספר חנויות ובית מרקחת.
בשנת 1847, כ-250 שנה לאחר הקמת העיירה, מנתה אוכלוסיית העיירה 282 נפשות, ו-85 אחוזים מהם היו יהודים.
לפני מלחמת העולם הראשונה חיו 50 משפחות יהודיות בסקופישוק, מאות בודדות של יהודים.
לאחר כ-40 שנה, בשנת 1889, מסיבות לא ידועות, לא נותרו יהודים בעיירה.
עם השנים, ידעה העיירה שינויים תמידיים באוכלוסיית היהודים.
בתקופה שבה מספר היהודים בעיירה היה בשיאו, הם התפרנסו מסחר בעצים, בדים, ברזלים וכלי עבודה שונים.
באותן השנים, פעל בעיירה בית כנסת, והקהילה המקומית אפשרה ליהודים לקיים אורח חיים יהודי.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה (בספטמבר 1939), נכבשה פולין בידי הגרמנים, וליטא עברה לתחום השליטה הסובייטי ולאחר שנה סופחה לברית המועצות.
ב-22 ביוני 1941 נכבשה ליטא על ידי הגרמנים.
גורלם של יהודי סקופישוק היה כגורל יהודי המחוז, שבאוגוסט 1941 הועברו לעיר רוקישקיס ושם נרצחו על ידי הגרמנים.
בשנים אלו נהרסו בתי העסק של היהודים, כל הארגונים הציוניים וגם חלק ממוסדות הקהילה חוסלו, ולא נותרו יהודים בעיירה.
בשנת 1870 פעל בעיירה בית תפילה יהודי אחד ושתי כנסיות.
במחצית השנייה של המאה ה-20 פעלו בעיירה שני בתי מדרש בנויים מעץ: אחד של חסידים ואחד של מתנגדים.
בין השנים 1918–1940 נבנה בעיירה בית ספר עממי אחד, ששימש לחינוך ילדי העיירה היהודים.
כיום בית הספר בעיירה משמש לחינוך ילדי העיירה.
יהודי העיירה נקברו בבית העלמין שסקופישוק, והוא נהרס כליל לאחר מלחמת העולם השנייה.
ר' עזריארל גורדון - כיהן לפני מלחמת העולם השנייה.
ר' מנדל - כיהן לאחר מלחמת העולם השנייה.
ר' מנחם קופלוביץ - היה הרב האחרון של הקהילה היהודית בסקופישוק.
סקומברולברקס (שם מדעי: Scombrolabrax heterolepis מכונה גם "מקרל שחור") הוא מין של דג גרם שוכן-תהומות מסדרת הדקראים שהוא המין היחיד במשפחת הסקומברולברקיים (Scombrolabracidae) ובתת-סדרה Scombrolabracoidei.
יש גם חוקרים הרואים בו מין מסדרה עצמאית (Scombrolabraciformes).
למרות השם הוא איננו קשור למשפחת הקולייסיים.
בעבר היה קשור לתת-סדרות דמויי-דקר ודמויי-מקרל, בהם דגי המקרל והטונה המזכירים אותו.
דג זה מגיע לאורך 30 סנטימטר ומזכיר במראהו את הגמפיליים, הדומים לטונות קוצניות.
צבעו חום כהה עד שחור.
הוא בעל גוף מוארך וזרים עם ראש גדול ועיניים חסרות אישונים גדולות המותאמות לתנאי חשיכה.
הלסתות גדולות ובעלות שיניים גדולות מאמצע הלסת.
לדג סנפיר חזה ארוך וסנפירי גב וזנב קצרים אך שריריים.
הקשקשים שלו רכים ויכולים להישלף בקלות.
בחוליות דג זה ישנם תאים המתפקדים כשלפוחית אוויר, דבר ייחודי לדג זה.
הוא חי בים הפתוח בעומק 100–900 מטר, אך לא נראה הרבה.
לעיתים הוא נידוג אך אין לו הרבה חשיבות כלכלית.
סקומברן מלכותי (שם מדעי: Scomberomorus cavalla) הוא מין של דג ימי ממשפחת הקולייסיים המצוי לאורך מערב האוקיינוס האטלנטי וכן במפרץ מקסיקו.
דג זה הוא אחד מהגדולים שבמקרלים ומגיע לאורך של 60-70 ס"מ ולמשקל של 4-14 ק"ג אך יכול להגיע גם למשקל 45 ק"ג.
הוא בעל סנפירים גבוהים ומחודדים לאורך גופו, סנפיר גבי דמוי-מפרש וזנב רחב העוזר לו להאיץ ברדיפה אחרי טרף במים.
הראש צר ובעל לסתות חדות ושיניים שטוחות.
צבע הדג כסוף-כחול ולעיתים גם בצבע זית עם סנפירים אפורים-צהובים והגב מפוספס בפסים אופקיים צרים בצבע תכלת.
הוא חי בלהקות קטנות הנודדות בימים שלחופי אמריקה האטלנטית בין קרוליינה הצפונית לחופי ברזיל בעומק של 12-45 מטר אם כי פרטים בוגרים נצפו עד לעומק 180 מטר.
הוא מצוי בעיקר במים טרופיים וסובטרופיים.
כמה אוכלוסיות נפוצות בפלורידה ונודדות דרומה בחורף.
הם מתרבים לאורך חופי פלורידה ולעיתים בקרוליינה באזור אוגוסט והנקבות משריצות למים מעל 50,000 ביצים אותם מפרים הזכרים.
הסקומברן הוא דג טורף מהיר כמו קרוביו, דגי הטונה והוא צד מיני דגים אחרים כמו סרדיניים, עפייניים, צניניתיים, רצועניים, מסריים, גממיתיים ודיונונים.
זהו דג מאכל פופולרי הנידוג בכמויות בין קרוליינה לטקסס והוא בעל תכולת שומן גבוהה.
סקון (בהונגרית: Szakony) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בסקון מספר התושבים נמצא בירידה.
בסקון חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
סקופיה 2014 (במקדונית: Скопје 2014) היה מיזם שמומן על ידי ממשלת מקדוניה הצפונית, במטרה להעניק לסקופיה סגנון קלאסי יותר.
המיזם, שהוכרז רשמית ב-2010, כלל בעיקר הקמת מכללות, מוזיאונים, מבני ממשלה, ואנדרטאות המתארות דמויות היסטוריות מאזור מקדוניה .
כחלק מהמיזם, נבנו כ-20 מבנים ולמעלה מ-40 אנדרטאות חדשים.
ישנה מחלוקת פוליטית לגבי האם המיזם ניסה לכפות את הנרטיב של ההיסטוריה המקדונית, וניסה לקדם את הזהות המקדונית דרך ההיסטוריה המקדונית.
המיזם עורר גם מחלוקת בנוגע לעלותו, כאשר ההערכות נעו בין 80 ליותר מ-500 מיליון יורו.
המיזם, אשר בוצע בין השנים 2010–2014, כלל הקמה של 136 מבנים שנבנו בעלות של יותר מ-700 מיליון דולר.
רעידת האדמה שהתרחשה בסקופיה ב-1963 הרסה כ-80% מהעיר, כולל מרבית המבנים הנאו-קלאסיים בחלק המרכזי של סקופיה.
בזמן הניסיון לשחזר מבנים, בלטה האדריכלות המודרנית.
זוהי גם אחת הסיבות שמסרה ממשלת מקדוניה הצפונית בשביל נחיצות המיזם, להעניק לסקופיה דימוי מונומנטלי ונעים יותר מבחינה חזותית.
סיבה נוספת להקמת המיזם היא להחזיר את תחושת הגאווה הלאומית וליצור אווירה מטרופולינית יותר.
בנאום של ראש הממשלה, ניקולה גרואבסקי, הצהיר כי סקופיה 2014 היה בכלל הרעיון שלו.
המיזם סקופיה 2014 ספג ביקורות מגוונות מצד קבוצות שונות מאז שהוכרז לראשונה.
עלות המיזם מוערכת בין 80 ליותר מ-500 מיליון יורו ונחשבת בעייני רבים כבזבוז משאבים במדינה, כאשר באותו זמן בלטה האבטלה והעוני במקדוניה הצפונית.
המבקרים מאמינים כי המיזם היווה הסחה מהבעיות האלו.
מפלגת האופוזיציה, האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה, התנגדה למיזם וטענה כי המונומנטים יכלו לעלות פי שישה עד עשרה פחות ממה ששילמה הממשלה בפועל.
המיזם נתפס כחלק ממדיניות "העתיקות" של הממשלה, בה המדינה מבקשת לתבוע דמויות מקדוניות קדומות כמו אלכסנדר מוקדון ופיליפוס השני.
המיזם הגיע בעקבות אי הזמנת המדינה לנאט"ו בשל המשך המחלוקת על שם המדינה עם יוון, דבר שהביא להשערות כי מדובר בפעולות תגמול או ניסיון להפעיל לחץ על יוון.
יש תושבים הרואים את המיזם כמיזם התגלמות לאומיות של ממשלה שמרנית המתמקדת באותה מידה גם בהפיכת סקופיה למטרופולין וגם בשינוי תולדות האומה ותיארו את המיזם כמיני-לאס וגאס, בעוד שאחרים מעריכים כי המיזם מסמל את המעבר מהקלאסי לעבר.
היועץ לשעבר של ניקולה גרואבסקי, שמואל ואקנין , הצהיר כי המיזם אינו אנטי-יווני או אנטי-בולגרי, אלא אנטי-אלבני.
בראיון הוא אמר כי כדי להסיט את תשומת הלב מהיעדרם של אלבנים ממיזם סקופיה 2014, ממשלת מקדוניה הצפונית הסכימה לממן את כיכר סקנדרבג שנבנתה סביב אנדרטת סקנדרבג שנמצאת בחלק של סקופיה שבה אוכלוסייה אלבנית ברובה.
תוספות מאוחרות למיזם נוספו שכללו אנדרטאות לאוכליסייה האלבנית, כמו למשל נצ'אט אגולי , יוסף באגרי ופיטר בוגדני , וכמו כן מספר אנדרטאות נוספות על גשר האמנות.
אדריכלים ביקרו לגבי האסתטיקה של המיזם, והם מאמינים כי ניתן היה לבזבז את הכסף על הקמת מבנים מודרניים.
המיזם תואר גם כקיטש לאומני , וראש הממשלה הנוכחי זוראן זאאב תייג את המיזם .
בסוף פברואר 2018, הודיעה ממשלת מקדוניה הצפונית על הפסקת המיזם סקופיה 2014, והחלה להסיר את האנדרטאות והפסלים השנויים במחלוקת שלה.
משרד התרבות המקדוני גם הקים ועדה שתחזה את האפשרות להסיר את השאר, וביניהם גם אלכסנדר מוקדון ופיליפוס השני.
כצעד ראשון, פורקה האנדרטה של אנדון קיוסטו , שנחשבה כאחת מהאנדרטאות השנויות ביותר במחלוקות.
ביוני 2018, הודיעה ממשלת מקדוניה הצפונית כי שמם של האנדרטאות ישונו ויסומנו בכתובות לכבוד ידידות יוונית-מקדונית.
סקומברן סיני (שם מדעי: Scomberomorus sinensis) הוא מין של דג גרם ממשפחת הקולייסיים החי באוקיינוס השקט שלחופי מזרח אסיה סביב ים יפן וחופי הונשו, סין, קוריאה, טאיוואן, דרום וייטנאם וקמבודיה והוא אף נכנס לעיתים לנהר המקונג עד 300 ק"מ במעלהו.
סקומברן זה הוא דג מהיר הקרוב למין סקומברן זריז ומגיע לאורך של 100 ס"מ בממוצע אך נצפו גם פרטים באורך 247 ס"מ ומשקל 131 ק"ג.
הוא בעל גוף מוארך עם סנפירים חדים וכסופים כשהזנב בצורת מגל, ראש קצר בעל לסתות דקות ומחודדות והוא בעל שלפוחית אוויר גדולה העוזרת לו לנשום במים מתוקים.
דג זה מצוי לרוב באוקיינוס הפתוח והוא מחפש מזון הכולל דגים קטנים וחסילונים.
הוא מהווה דג מאכל חשוב ולא ברור מה מצב שימורו בטבע.
סקומברופידיים (שם מדעי: Scombropidae) היא משפחת של דגים מסדרת הדקראים.
במשפחה זו סוג בודד - סקומברופס ובה שלושה מינים.
דגי המשפחה מכונים גם "דגי גנום".
מינים אלה הם קרוביהם של הגרזנוניים והם חיים באוקיינוסים הטרופיים בעומק 200 עד 610 מטרים מתחת פני הים.
הם מזכירים מעט דגי מקרל רחבים בעלי שני סנפירי גב וסנפירי שת נמוכים ופרוקים והמכוסים בקשקשים.
הדגים בעלי עיניים גדולות המתאימות לראייה בחשיכה.
הגדול שבמינים אלה הוא Scombrops boops היכול להגיע לאורך 150 ס"מ ומשקל 16.1 ק"ג.
דגים אלה נידוגים למאכל באזורים שונים בעולם.
סקונדיליאנו היא שכונה גדולה הנמצאת בצפון העיר נאפולי, איטליה.
שמה של סקונדיליאנו מורכב מהלחם של המילים "מייל" (miglio) ו-"שני" (secondo) כדי לציין שהאזור הוא ציון הדרך השני בדרך לקפואה, עיר חשובה במחוז קמפניה.
הסבר חלופי למקור השם, הוא שהוא נובע משם המשפחה הרומאי סקונדילי (Secondili).
האזור היה אחוזה פיאודלית בתקופת ימי הביניים, ולא התווסף לנאפולי עד לתקופה הפשיסטית.
סקונדיליאנו היא מודרנית באופן יחסי, הודות לבנייה נרחבת שנעשתה בעיר בשנות ה-70 וה-80. עם זאת, האזור מוכה בעיות חברתיות רבות, כגון אבטלה רבה, שיעורים גבוהים של היעדרות ונשירה של תלמידים ממערכת החינוך, סמים ונוכחות גבוהה של פשע מאורגן מצד ארגון הקאמורה.
ברית סקונדיליאנו היא ברית אסטרטגית של ארגונים המשתייכים למאפיית הקאמורה בנאפולי ומחוז קמפניה, השולטת בנתיבי המסחר בסמים, ומבצעת גביית דמי חסות באזורים שונים בנאפולי וסביבתה.
לברית סניפים נוספים גם בספרד והולנד, עם אינטרסים וקשרים הנוגעים לסחר בינלאומי בסמים והלבנת כספים.
סקונדיליאנו היא מקום ההתרחשות העיקרי של הסדרה האיטלקית גומורה.
סקופ (Scoop) הוא סרט קולנוע, קופרודוקציה אמריקאית בריטית מסוגת קומדיית פשע וסרט רומנטי משנת 2006 בכתיבה ובימוי של וודי אלן, עם וודי אלן, סקרלט ג'והנסון, יו ג'קמן ואיאן מקשיין בתפקידים הראשיים.
הוא מתאר עיתונאית וקוסם המונחים על ידי רוחו של עיתונאי המגיעה מעולם המתים, כדי לחשוף אריסטוקרט בריטי כרוצח סדרתי.
את התסריט כתב אלן במיוחד עבור ג'והנסון, לאחר הצלחת סרטו הקודם, "נקודת מפגש" בה כיכבה.
לפי ג'ונסון, הסרט כולו נועד לרצות את בקשתה להופיע ביחד עם אלן על המסך ולשחזר שם את הקשר הטוב שיש להם מאחורי הקלעים.
קטעי המוזיקה הם של אדוארד גריג (פר גינט), יוהאן שטראוס הבן (Annen Polka) ופיוטר צ'ייקובסקי (אגם הברבורים).
ג'ו סטרומבל (איאן מקשיין) היה עיתונאי מפורסם בבריטניה שאהב לגלות סקופים.
כעת הוא נמצא בלימבו ומחפש סקופים.
ניגשת אליו ג'יין קוק (פנלה וולגר) ומספרת לו כי היא הייתה מזכירתו של האריסטוקרט העשיר פיטר ליימן (יו ג'קמן) וכי הוא הרעיל אותה לאחר שגילתה שהוא רוצח סדרתי המאיים על לונדון, רוצח יצאניות בלונדיניות ומשאיר במקום קלף טארוט.
סטרומבל נחוש בדעתו להעביר את הידיעה למישהו בעולם החיים.
סונדרה פרנסקי (סקרלט ג'והנסון) היא עיתונאית צעירה מברוקלין שמגיעה להתארח אצל חברתה ויויאן (רומולה גראי) בלונדון.
היא מצליחה לראיין את השחקן הידוע מייק טינסלי (קווין מקנלי) דרך מיטתו במלון.
סונדרה וויויאן הולכות לצפות בהופעה של הקוסם והמנטליסט מארצות הברית, "ספלנדיני" ששמו האמיתי הוא סיד ווטרמן (וודי אלן).
הוא מכניס אותה לתא קסמים ושם היא רואה את רוחו של סטרומבל שמוסר לה את הסקופ של חייה - רוצח הטארוט הסדרתי הוא פיטר מיילן (יו ג'קמן) בנו של לורד מיילין (ג'וליאן גלובר).
היא מוסרת זאת לסיד אך הוא לא מאמין לה עד שסטרומבל מתגלה שוב לעיניהם.
הם מתחילים לעקוב אחרי פיטר ומוצאים אותו בבריכת שחייה במלון יוקרתי.
למרות שהיא שחיינית מצטיינת היא מזייפת טביעה ופיטר "מציל" אותה.
היא מציגה את עצמה בתור ג'ייד ספנס ואת סיד בתור אביה.
פיטר מתאהב בה ומזמין את שניהם לאחוזה המפוארת של משפחתו.
הם עוקבים אחריו וסונדרה מוצאת בחדר כלי הנגינה השמור, קלפי טארוט מתחת לקרן יער.
סונדרה מספרת זאת לויויאן והיא מפנה אותם לאביה מר מלקולם (צ'ארלס דאנס) שהוא עורך בכיר בעיתון.
הוא דוחה אותם בגלל שמדובר רק בהוכחות נסיבתיות וכן כי הרוצח האמיתי נתפס והודה.
הם ממשיכים בחקירות ומגלים כי הנרצחת האחרונה, זונה בשם בטי גיבסון נרצחה על ידי פיטר שהשאיר שם קלף טארוט כדי שיחשבו שהיא חלק מהנרצחות הסדרתיות.
פיטר מאזין לשיחות הטלפון שלהם ומזמין את סונדרה לשייט באגם העמוק באחוזתו כדי להתוודות בפניה ולחסל אותה.
סיד ממהר למקום אך נהרג בתאונת דרכים.
פיטר מספר לסונדרה כי גיבסון החלה לסחוט אותו ולכן חיסל אותה.
הוא נאבק בסונדרה, משליך אותה למים והיא "טובעת" מול עיניו.
הוא מזמין שוטר (אלכסנדר ארמסטרונג) ובלש (אנתוני הד) ומספר להם כי סונדרה סבלה לאחרונה מדיכאון, בקשה לשוט לבד בסירה וכנראה התאבדה בטביעה.
נראה שהם מאמינים לפיטר אך לפתע נכנסת סונדרה ומספרת את כל האמת.
כעת מקבל אותה העורך בשמחה ומפרסם את הסקופ הגדול שלה.
לבסוף רואים את סיד בעולם המתים מבדר את הקהל בלהטוטי קלפים.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותוודי אלןסיד ווטרמןסקרלט ג'והנסוןסונדרה פרנסקייו ג'קמןפיטר ליימןאיאן מקשייןג'ו סטרומבלרומולה גראיויויאןקווין מקנלימייק טינסליג'וליאן גלוברלורד ליימןפנלה וולגרג'יין קוקמזכירתו של פיטראלכסנדר ארמסטרונגשוטראנתוני הדבלש
סקוקינומאב (בלועזית: Secukinumab) היא תרופה ביולוגית ומשמשת לטיפול מחלות אוטואימוניות שונות.
סקוקינומאב היא למעשה נוגדן חד-שבטי אנושי מסוג IgG1k הנקשר לחלבון IL-17A, ומשמשת לטיפול בפסוריאזיס, דלקת חוליות מקשחת, ודלקת מפרקים פסוריאטית.
המותג המוביל של סקוקינומאב היא קוסנטיקס (Consentyx) שמיוצר ומשווק על ידי חברת נוברטיס.
התרופה פותחה על ידי חברת נוברטיס, ותוצאות שלב I של הניסויים הקליניים בתרופה פורסמו לראשונה בשנת 2010.
זוהי התרופה הראשונה הפועלת במנגנון של עיכוב IL-17A שאושרה אי פעם .
בינואר 2015, אושרה התרופה בארצות הברית ובאיחוד האירופי לטיפול במבוגרים עם פסוריאזיס בדרגה בינונית-חמורה.
שנה לאחר מכן, בינואר 2016, אישר מִנְהָל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) את השימוש בתרופה לטיפול במבוגרים עם דלקת חוליות מקשחת ודלקת מפרקים פסוריאטית.
בפברואר 2018 אושרה התרופה לטיפול בפסוריאזיס בקרקפת בדרגה בינונית-חמורה.
באוקטובר 2023, גרסה של התרופה הניתנת במתן תוך ורידי אושרה על ידי ה-FDA.
התרופה משמשת לטיפול בפסוריאזיס, דלקת חוליות מקשחת, ודלקת מפרקים פסוריאטית.
התוויות עיקריות לשימוש בתרופה ע"פ האיחוד האירופי:
פסוריאזיס בדרגה בינונית-חמורה במטופלים מעל גיל 6.
דלקת מפרקים פסוריאטית פעילה במבוגרים.
הטיפול בסקוקינומאב יינתן בפני עצמו או בשילוב עם מתוטרקסט.
דלקת חוליות מקשחת פעילה אצל מבוגרים שהגיבו בצורה לא מספקת לקווי הטיפול הקונבנציונליים.
סקוקינומאב הוא נוגדן מונוקלונלי אנושי הנקשר ומעכב ציטוקינים ממשפחת הIL-17A, המיוצרים על ידי מערכת החיסון, בעיקר על ידי תאי T helper.
בכך, סקוקינומאב מעכב את פעילות מערכת החיסון.
IL-17A הוא חלבון פרו-אינפלמטורי, המקדם יצירת דלקת כאשר הוא נקשר לקולטן שלו, IL-17R, המתבטא על גבי תאים מסוגים שונים.
רמות גבוהות של החלבון IL-17A נמצאות בדמם של חולים בפסוריאזיס, ובנוזל הסינוביאלי של חולים בדלקת מפרקים פסוריאטית.
סקוקינומאב ניתן כזריקה תת-עורית, או תוך-ורידית, והוא נמכר בתצורה של מזרק מלא מראש או במזרק אוטומטי בו ניתן להשתמש בבית, במרפאות ובבתי החולים.
תדירות השימוש בסקוקינומאב והמינון נקבעת על ידי הרופא המטפל, בהתאם לסוג המחלה והדלקת.
התרופה לא נוסתה על נשים בהיריון, ועל כן ה-FDA ממליץ כי התרופה תינתן לנשים בהיריון אך ורק אם התועלת הפוטנציאלית מהשימוש בה מצדיקה את הסיכון לעובר.
לעומת זאת, על פי הסוכנות האירופית לתרופות (EMA) מומלץ שלא להיכנס להיריון בעת השימוש בתרופה.
באוסטרליה, התרופה נמצאת בקטגוריית C של בטיחות הריון.
תופעות הלוואי השכיחות ביותר של סקוקינומאב כוללות:
זיהומים בדרכי הנשימה העליונות מהווים תופעת לוואי נפוצה (דווחה אצל מעל ל-10% מהמטופלים).
נזלת, שלשולים והתפרצות של הרפס אוראלי מהווים תופעות לוואי שכיחות יחסית (דווחו ב-1-10% מהמטופלים).
במהלך ניסויים קליניים, נצפו מקרים נדירים של התפרצות ראשונית של מחלת מעי דלקתית, או החמרה של מחלת מעי דלקתית קיימת.
סקולרפדיה (Scholarpedia) היא אנציקלופדיה מקוונת מבוססת ויקי בשפה האנגלית עם תכונות המשויכות בדרך כלל לכתבי עת אקדמיים מקוונים בגישה פתוחה, שמטרתה לרכז תוכן איכותי במדע וברפואה.
מאמרים של Scholarpedia נכתבים על ידי מחברים מומחים מוזמנים או מאושרים והם כפופים לביקורת עמיתים.
Scholarpedia מפרטת את השמות והשיוכים האמיתיים של כל המחברים, האוצרים והעורכים המעורבים במאמר.
תהליך ביקורת עמיתים (שיכול להציע שינויים או תוספות, ויש לבצע אותו לפני פרסום המאמר) הוא אנונימי.
מאמרי Scholarpedia מאוחסנים במאגר מקוון, וניתן לצטט אותם כמאמרי כתב עת קונבנציונליים (ל-Scholarpedia יש את מספר ISSN ISSN 1941-6016).
מערכת הציטוטים של Scholarpedia כוללת תמיכה במספרי גרסאות.
הפרויקט נוצר בפברואר 2006 על ידי יוג'ין מ.
איזיקביץ', בזמן שהיה חוקר במכון למדעי המוח, סן דייגו, קליפורניה.
איזיקביץ' משמש גם כעורך הראשי של האנציקלופדיה.
סקופ היה אתר חדשות ישראלי במודל השתתפותי-אזרחי, אשר אפשר לגולשיו לכתוב ולפרסם בו ידיעות, טורי דעה וסיפורים חדשותיים.
האתר הוקם בינואר 2006 על ידי מיכאל וייס ומייקל אייזנברג, אשר הצהירו כי מטרתם היא "לספק לקהל רחב יותר מקום בשיח התקשורתי", ולהרחיב את תחומי הסיקור המקובלים.
בתחילת דרכו העורכת הראשית של האתר הייתה רונית סלע, שקודם לכן הייתה עורכת האתר ג'רוזלם פוסט.
לאחר שלושה חודשים החליף אותה מונה יוסי סעידוב, שכיהן בתפקיד למשך כשנתיים.
מודל ההפעלה של האתר היה בהשראת אתר החדשות הקוריאני Ohmynews .
גולשי האתר יכלו לשלוח למערכת כתבות ותכנים, עליהם עברו עורכי החדשות באתר טרם פרסומם לצורך בחינת מהימנות.
הגולשים באתר יכלו לדרג את התכנים בו, באופן אשר השפיע על מיקום בדף הבית.
בינואר 2008 עתרה מערכת האתר לבג"ץ כנגד לשכת העיתונות הממשלתית בטענה כי הקריטריונים להכרה באתרי חדשות מפלים אותם לעומת העיתונות המודפסת, לאור הדרישה להוכיח למעלה מ-20 אלף כניסות לאתר ביום כתנאי להפוך למערכת המזכה את כותביה בתעודות לע"מ (תעודות עיתונאי).
בעקבות העתירה הנמיכה לשכת העיתונות הממשלתית בשנת 2013 (לאחר סגירת האתר) את הדרישות לאתרי חדשות, כך שהם נדרשים להוכיח רק 10,000 כניסות ביום.
בתחילת 2008 במסגרת התייעלות כלכלית באתר, צומצם מספר העובדים השכירים בו משבעה לאחד - עורך ראשי.
שי גולדן מונה לעורך האתר.
לטענת האתר במועד זה עמד מספר הגולשים באתר על כ-250 אלף משתמשים ייחודיים בחודש.
ד"ר צבי רייך מהמחלקה לתקשורת באוניברסיטת בן-גוריון חקר והשווה את דרכי העבודה של העיתונאים החובבים והמתנדבים באתר סקופ לאלה של עיתונאים מקצועיים המעוסקים בכלי תקשורת ממוסדים ומצא כי באתרים הממוסדים מהוות ידיעות המתבססות על הודעות לתקשורת וקומוניקטים של דוברים ויח"צנים כמחצית מסך הידיעות - בעוד באתר סקופ היוו פחות מ-4%.
זאת, בין היתר כיוון שלעיתונאים החובבים פחות גישה למקורות רשמיים.
ממצאי המחקר שפורסמו בשנת 2008 העלו כי גם עיתונאים חובבים יכולים ליצור חדשות - וכי לאור היעדר הנגישות למקורות הם נאלצים ליזום יותר, להיעזר באינטרנט ולהתבסס על הימצאותם בשטח במקומות בהם מתרחשות החדשות.
רייך ציין כי מספר ידיעות שפורסמו בסקופ אומצו ופותחו על ידי העיתונות הממוסדת, ללא מתן קרדיט.
עם זאת, ציין כי איננו מעריך ש'עיתונות אזרחית' תוכל להחליף לחלוטין את התקשורת הממוסדת, המחוברת למקורות.
בסוף 2009 שינה האתר את שמו ל-Youpost ורחביה ברמן מונה לעורכו ואפרת שפושניק למנכ"לית.
בסוף שנת 2010 נסגר האתר בשל חוסר רווחיות.
לדברי שפושניק בשנת 2010 מספר המבקרים הייחודיים לחודש באתר עמד על 45 אלף.
לטענתה, הקשיים הכלכליים של האתר נגרמו בשל מדיניות המערכת שסירבה 'להתכופף בפני גורמים כלכליים'.
סקופר (Scooper) היא חברת היי-טק ישראלית המתמחה בניטור, ניתוח וייעוץ בתחום השיח הציבורי הדיגיטלי.
החברה מפעילה מערכת מתקדמת לאיסוף וניתוח נתונים מרשתות חברתיות ואתרי אינטרנט, ביותר מ-187 שפות ומעל ל-190 מדינות.
המערכת סורקת למעלה מ-500 מיליון מקורות תוכן, כולל כלל הרשתות החברתיות המרכזיות בעולם.
החל מ־2017 מנכ"ל החברה הוא יונתן חסידים.
החברה נוסדה בשנת 2009 בהשקעה של כ-1.5 מיליון שקל על ידי טל אינבינדר וערן מיוחס בשיתוף עם חברת בינת מערכות תוכנה.
עם הקמתה, פעלה סקופר כאתר אינטרנט מקצועי שנועד לשמש אנשי יחסי ציבור, דוברים, עיתונאים, משרדי פרסום וגופי תקשורת.
האתר נועד לספק גישה למאגרי מידע וכלים לחיפוש ממוקד המאפשר לקבל מידע עדכני ובזמן אמת על גופים או אישים בעולמות בתחום התקשורת, כמו עיתונאים, דוברים ויועצי תקשורת.
בשנת 2015 נרכשה החברה על ידי חברת אם.דבליו.סי.אם בע"מ.
עיקר הפעילות של סקופר היא פיתוח והפעלה של מערכת חכמה שמנטרת ומנתחת פעילות של גולשים ברשתות החברתיות ובערוצים דיגיטליים.
המערכת של החברה נחשבת לאחת המתקדמות בעולם, והיא סורקת מעל 150 מיליון אתרים, ב-192 מדינות וב-187 שפות – כולל רשתות באסיה ובמזרח אירופה.
בנוסף החברה פעילה גם בתחומי מחקר ביטחוני, מודיעין אזרחי ו-OSINT, ועובדת בשיתוף פעולה עם גופי ביטחון, ממשל ומודיעין.
כחלק מהעשייה שלה היא ביצעה ניתוחי שיח ציבורי בזירות רגישות ברחבי העולם.
בשנת 2023 נוספו למערכת יכולות AI מתקדמות, שמאפשרות תמצות אוטומטי של מידע, ניתוח סנטימנט חכם יותר, זיהוי ישויות, איתור חריגות בשיח והפקת התרעות בזמן אמת.
מיד לאחר טבח שבעה באוקטובר, השיקה החברה מערכת חינמית לדיווח על תכנים מסיתים נגד מדינת ישראל ולקידום תוכן פרו-ישראלי ברשתות החברתיות.
המערכת נועדה לסייע בהתמודדות עם שיח שנאה ודיסאינפורמציה בזירה הדיגיטלית הבין־לאומית.
בנוסף, החברה סייעה למטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים במאבק ההסברתי ברשתות החברתיות.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, בחנה החברה את הסיקור העולמי בתקשורת ובמדיה החברתית, במטרה לבחון את רמת הלגיטימציה של ישראל בזירה הבין־לאומית בזמן אמת תוך שימוש בכלי ניטור וניתוח מגמות בהיקפים רחבים במהלך מבצע עם כלביא, ניתחה החברה את השיח של הציבור האיראני ברשתות החברתיות.
בשנת 2024 הקימה סקופר, בשיתוף עם חברות מדיה פורסט וקבוצת מלם תים, את חברת MIG AI – העוסקת בניטור וניתוח של מידע תקשורתי בישראל ובעולם.
החברה מספקת פתרונות מקיפים המשלבים מידע ממקורות תקשורת מגוונים, בהם תקשורת משודרת (רדיו וטלוויזיה), עיתונות כתובה, אתרי חדשות, פלטפורמות דיגיטליות ורשתות חברתיות.
המערכת שפיתחה MIG AI מבוססת טכנולוגיות מתקדמות, כולל בינה מלאכותית, תמלול אוטומטי, עיבוד שפה טבעית ויכולת ניתוח סנטימנט, ומאפשרת למשתמשים לקבל תמונת מצב תקשורתית עדכנית בזמן אמת.
בשנת 2026 פורסם כי ממחקר שעשתה חברת סקופר עלה כי נעשה שימוש נרחב על ידי פוליטיקאים ברשתות בוטים שונות.
בין השאר גילה המחקר כי 70% מהשיתופים של פרסומי ראש הממשלה בנימין נתניהו ברשת X (טוויטר לשעבר) ב-2025 הם בוטים שרשומים בחו"ל, פרסומים שנעשו שניות בודדות לאחר הפרסום עצמו.
סקוֹשה-בנק ארנה הוא אולם ספורט בביי סטריט (Bay street) 40, במרכז טורונטו שבאונטריו, קנדה.
זהו גם אצטדיון הבית הרשמי של קבוצת ה-NBA טורונטו ראפטורס, קבוצת ה-NHL טורונטו מייפל ליפס, וה-NLL טורונטו רוקס, וכמו כן היה זה אצטדיון הבית של קבוצת הפוטבול טורונטו פאנטומס.
האולם נפתח ב-19 בפברואר 1999 ונקרא אז "אייר קנדה סנטר".
עלות בנייתו הייתה כ-265 מיליון דולרים קנדיים ושטחו הוא 62 דונם.
האולם נקרא גם ה"האנגר" בגלל היותו מזוהה לאורך שנים עם החברה המאמצת הקודמת שלו, אייר קנדה.
אבן הפינה של סקושה-בנק ארנה, תחת השם "אייר קנדה סנטר", הונחה בפברואר 1997.
האתר היה שייך למרכז הפצה של רשות הדואר הקנדית.
החזית הבולטת של הקירות בצד המזרחי והמערבי של המבנה שומרת על הפנים של האולם.
האולם נבנה במטרה להחליף את מייפל ליף גארדנס האגדי שהיה קטן מדי וישן מדי.
האולם פתח את משחקי ה-NHL נגד מונטריאול קנדיאנס ב-20 בפברואר 1999.
כמו כן פתח את משחקי ה-NBA נגד ונקובר גריזליס ב-21 בפברואר 1999.
ניצחון האליפות הראשית הראשונה שהייתה באולם, עדיין בשמו המקורי, הייתה ב-14 במאי 2005 כאשר טורונטו רוקס הביסו את אריזונה סטינג וזכו באליפות של ה-NLL.
סקורפיונז (Scorpions, בעברית: העקרבים) היא להקת הארד רוק גרמנית, אשר הוקמה בשנת 1965 בהאנובר, גרמניה, ששרה בעיקר באנגלית, והיו לה גם מספר קטן של שירים בשפות אחרות כגון גרמנית, ספרדית ואיטלקית.
סגנון הלהקה היה מהפכני לתקופתו, כאשר לצד המוזיקה הרועשת שהיוותה את ניצני הרוק הכבד הם היו מאבות רוק הבלדות שהתאפיין בהמנוני רוק עתירי רגש ומסרים פוליטיים למען השלום וכנגד הרודנות.
אחד משיריה המפורסמים של הלהקה הוא "Wind of Change", שנכתב במהלך שהות הלהקה במוסקבה בשנת 1989 לקראת הופעה (הסקורפיונז היו אחת הלהקות הראשונות שהופיעו במוסקבה בימי טרום התפרקות ברית המועצות).
השיר, המדבר על רוחות השינוי, היווה את שיר הסמל של נפילת חומת ברלין והיה להצלחה גדולה.
כיום רק 3 מחברי ההרכב הם גרמנים, אחד פולני ואחד שוודי.
הלהקה הוקמה ב-1965 בהאנובר שבגרמניה על ידי הגיטריסט רודולף שנקר, החבר היחיד שיישאר בשורות הלהקה לאורך כל שנותיה.
הלהקה הושפעה מתחילתה מלהקות הרוק שהיו פופולריות באנגליה באותה תקופה, בייחוד הביטלס, ואת שיריהן ניגנה בהופעות החיות שלה בתחילת דרכה, כשרודולף עצמו מבצע את השירה.
ב-1970 הצטרפו ללהקה הסולן קלאוס מיינה והגיטריסט המוביל מייקל שנקר, אחיו הצעיר של רודולף, כאשר רודולף עצמו משמש כגיטריסט הרית'ם.
כשאת ההרכב משלימים הבסיסט לותר היימברג והמתופף וולפגנג דזיאוני, הקליטה והוציאה הלהקה לאור ב-1972 את אלבום הבכורה שלה, Lonesome Crow.
מבחינה מוזיקלית היה האלבום שונה בתכלית מהסגנון המוכר שתפתח הלהקה בשנים הבאות, והושפע רבות מסצנת הקראוטרוק, ז'אנר של רוק פרוגרסיבי שהיה נפוץ בגרמניה.
על אף שהאלבום לא זכה להצלחה מסחרית כלשהי, הוא הציג לראווה את כישרונו של מייקל שנקר, שעל אף גילו הצעיר (בן 16 בלבד בעת הקלטת האלבום) הפגין יכולות וירטואוזיות כגיטריסט מוביל, ולימים ירכוש לעצמו שם כאגדה בתחום הרוק הכבד.
לאחר יציאתו לאור של Lonesome Crow יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ברחבי גרמניה לצורך קידום האלבום, במהלכו שימשה להקת חימום ללהקת הרוק הבריטית UFO.
לקראת סיום סיבוב ההופעות הציעה UFO למייקל שנקר להצטרף לשורותיה, הצעה אותה קיבל בתוך זמן קצר.
אולי ג'ון רות', חברם של האחים שנקר, סירב לבקשתו של מייקל להחליפו בלהקה באופן קבוע כגיטריסט מוביל, אולם מילא את מקומו באופן זמני עד לסיום סיבוב ההופעות.
בעקבות עזיבתו של מייקל שנקר התפרקה הלהקה.
לאחר שסייע רות' לסקורפיונס להשלים את סיבוב ההופעות שלהם בקיץ 1973, הפגינו הן רות' והן רודולף שנקר נכונות להמשיך ולעבוד יחד, אולם שנקר לא רצה להקים לתחייה את ההרכב שהתפרק.
תחת זאת הצטרף שנקר למספר חזרות של להקתו של רות', Dawn Road, ובסופו של דבר החליט להצטרף ללהקה, שכללה מלבדם גם את הבסיסט פרנסיס בוכהולץ והמתופף יורגן רוזנטל.
כעבור זמן קצר נענה מיינה להזמנתו של שנקר והצטרף ללהקה גם הוא כסולן.
על אף שההרכב החדש כלל יותר חברים מ-Dawn Road מאשר חברים מסקורפיונז, החליטה הלהקה לפעול תחת שמה של סקורפיונז, כיוון שזו כבר הפכה לשם מוכר בסצנת הרוק הכבד הגרמנית, שהייתה קטנה ביותר באותו זמן.
בהמשך שנות ה-70 הלכה סקורפיונז וביססה את מעמדה כלהקת הארד רוק והבי מטאל קלאסיים, ועקב הצלחתה הפכה לחלוצת ז'אנר המטאל בגרמניה.
סגנון הלהקה באותה תקופה התבסס בעיקר על נגינתו של הגיטריסט אולי ג'ון רות', שהודות לנגינתו עם הסקורפיונז הפך לאחד מהגיטריסטים המוערכים והמשפיעים ביותר בעולם הרוק, ואשר היה מהתורמים המרכזיים לפיתוחו של זרם המטאל הנאו-קלאסי.
קולו הגבוה והייחודי של הסולן קלאוס מיינה מילא אף הוא תפקיד מרכזי במוזיקה של הלהקה.
על אף שלא זכתה להצלחה מסחרית גדולה במיוחד, המוזיקה של הלהקה בשנות השבעים התאפיינה בסגנון ייחודי ואומנותי שזכה לשבחים רבים מפי מבקרי מוזיקה וחובבי רוק, והיוותה מקור השראה לאומנים מוערכים רבים.
בשנת - 82' הוציאו הסקורפיונז את האלבום "Blackout".
אחרי זה בשנת - 84' הסקורפיונז הוציאו את האלבום "Love at First Sting".
שני האלבומים האלה היו שיא ההצלחה של הלהקה ומיד אחרי זה יצאו לסיבוב הופעות "Love at First Sting".
בזמן סיבוב הופעות זה הוציאו הלהקה אלבום הופעה בשם "World Wide Live": הופעות שכולם רצו לבוא אליהן.
לקראת האלבום "Unbreakable" שנחשב אלבום מאוחר של הלהקה הצטרף ללהקה פאוול מצ'ידווה - הבסיסט הנוכחי.
ב-24 בינואר 2010 נמסרה באתר הלהקה הודעה על פירוקה בשנת 2012 בחודש דצמבר.
במהלך שנת 2010 קיימה הלהקה סיבוב הופעות פרידה עולמי; במסגרת סיבוב הופעות זה הופיעה גם בישראל ב-4 באוקטובר 2010.
ב-7 ביולי 2005 הופיעו הסקורפיונז מול עשרות אלפי צופים באצטדיון בלומפילד בתל אביב, בהופעה שזכתה להצלחה רבה וביקורות נלהבות.
הזמרת הישראלית ליאל קולט ביצעה בהופעה זו יחד עם הלהקה את השיר "Send Me An Angel" ועוד מספר שירים ידועים של הסקורפיונז.