tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מפ"ם קיבלו כשלושה מושבים והסיעות הדתיות קיבלו כ-4 מושבים.
אחדות העבודה ותנועת החירות קיבלו כמושב אחד לכל רשימה.
מק"י והציונים הכלליים לא נכנסו למועצה.
גם בלוד נבחר ראש עיר המכהן מטעם מפא"י פסח לב לאחר שגם רשימתו קיבלה 4 מושבים תוך 13 מושבי המועצה.
גם בעכו נבחר ראש העיר המכהן מטעם מפא"י יוסף גדיש, שמפלגתו קיבלה כשלושה מושבים מתוך 13 מושבי המועצה.
בנתניה נבחר אף הוא ראש העיר המכהן עובד בן עמי מהציונים הכלליים.
רשימתו קיבלה כשלושה מושבים מתוך 15. מפא"י קיבלה מספר זהה של מושבים, ושאר הסיעות קיבלו מושב אחד או שניים.
זאת מלבד אגודת ישראל ומק"י שלא נבחרו כלל למועצה.
גם בראשון לציון נבחר ראש העיר המכהן מטעם הציונים הכלליים אליקום אוסטשינסקי לאחר שרשימתו קיבלה 4 מושבים תוך 15 מושבי המועצה.
באבן יהודה נבחר מועמד המפלגה הפרוגרסיבית יהודה בכר, אף על פי שהיה נציג יחידי ממפלגתו במועצה בת תשעה חברים.
גם בבית יצחק (שהייתה מועצה מקומית עצמאית עד 1963) המפלגה הפרוגרסיבית ניצחה, והפעם ברוב משמעותי של כשחמישה מושבים מתוך תשעה.
באזור ניצח אבנר גרעין ממפא"י לאחר שמפלגתו קיבלה כשלושה מושבים מתוך 9 מושבי המועצה.
גם בבאר יעקב ניצחה מפא"י (בהובלת שלום ריחנית) שקיבלה כשלושה מושבים מתוך 7 מושבי המועצה.
מפא"י ניצחה במועצות רבות נוספות ובהן בית דגן, בית שאן, בת ים, גבעתיים, גבעת עדה, גבעת שמואל, גן יבנה וקריית טבעון.
באופן חריג לתקופה זו, בגדרה ניצח אליהו פרנקל, שהוביל רשימה מקומית שלא שויכה למפלגה ארצית.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם השלישית במדינת ישראל ב-3 בנובמבר 1959 במקביל לבחירות לכנסת הרביעית.
בירושלים מפא"י שימרה את שלטונה, כשסיעתה בראשות מרדכי איש-שלום קיבלה 8 מושבים – כשניים יותר מהבחירות הקודמות.
תנועת החרות הייתה השנייה בגודלה, עם כארבעה נציגים.
שאר הסיעות קיבלו ממושב אחד עד שלושה.
בבחירות אלו מק"י, העובד הדתי, מפ"ם והציונים הכלליים לא נבחרו כלל למועצה.
בבחירות בתל אביב התחרו זה מול זה שר העבודה מרדכי נמיר ממפא"י מול חיים לבנון מהציונים הכלליים.
לקראת הבחירות נערכו כ-2,400 חוגי בית עם עשרות אלפי משתתפים, בעיקר בדרום העיר ויפו.
בניגוד לשיח במערכות הבחירות הקודמות שהתמקדו בסוגיות ארציות, בחירות אלו התמקדו בסוגיות מוניציפליות.
בסופו של דבר, אחוז ההצבעה ירד מבחירות 1955, ועמד על כ-77%.
מפא"י קיבלה יותר מ-36% מקולות הבוחרים שהיוו כ-11 מושבים בעירייה, זאת בניגוד לציונים הכלליים שקיבלו פחות מ-20% וכשישה מושבים.
בסופו של דבר מפא"י הצליחה להרכיב קואליציה של 19 חברים ביחד עם הדתיים, השמאל והמפלגה הפרוגרסיבית.
במועצה החדשה מונו לא פחות משישה סגנים לראש העירייה – מספר שטרם נראה עד אז.
עם מהפך זה היווה סוף לעשרות שנות הציונים הכלליים בתל אביב.
מפא"י הצליחה לשמר את כוחה גם בעיר חיפה עם ראש העירייה המכהן אבא חושי.
המפלגה גם ניצחה בערים אילת עם המועמד יוסף לוי, אשקלון, חדרה ונתניה (שם מועמד מפא"י דוד פוקס הצליח לנצח את ראש העירייה עובד בן עמי).
מקומות נוספים שבהם מפא"י שימרה את שלטונה הקיים היו באר שבע (עם ראש העירייה דוד טוביהו), טבריה, בת ים וחולון.
לעומת זאת הציונים הכלליים הצליחו לשמר את שלטונו של אברהם קרני בעיר רמת גן.
ברחובות בוטלו תוצאות הבחירות בידי בית המשפט המחוזי בתל אביב, בשל טענות לגילויי שחיתות וקניית קולות ובחירות חוזרות התקיימו בתחילת 1960.
באופן חריג לתקופה זו, באבן יהודה ניצח יחיאל זלינגר שהוביל רשימה מקומית, ללא קשר לשום מפלגה ארצית שהיא.
גם בגדרה ראש המועצה התמודד בראשות רשימה עצמאית וניצח בשנית.
ביסוד המעלה כל חמשת מושבי המועצה אוישו על שתי רשימות מקומיות.
לראשונה נערכו בחירות בעיירה אופקים, שם ניצחה מפא"י.
המפלגה ניצחה גם בבית דגן, גבעתיים, הרצליה, יהוד, באר יעקב, אזור וגבעת עדה.
בבית שמש ניצחה הרשימה הבלתי תלויה שאמנם קיבלה מספר מושבים זהה לזה של מפא"י (4), אך הצליחה להרכיב קואליציה עם הנציג הבודד של תנועת החירות.
בגן יבנה ניצחו באופן חריג המפלגות הדתיות, שהשיגו כחמישה מושבים, לעומת ארבעה של מפא"י.
הבחירות בקלנסווה בוטלו בידי בית המשפט המחוזי בתל אביב, ובחירות חוזרות נעקכו בשלהי ינואר 1960.
הבחירות לראשות מפלגת העבודה הישראלית נערכו ב-24 בינואר 2021 בין מתפקדי המפלגה.
הבחירות נערכו לאחר הודעתו של יושב ראש המפלגה, עמיר פרץ, שניצח בבחירות הקודמות לראשות המפלגה בשנת 2019, שלא יתמודד בבחירות לכנסת העשרים וארבע.
בבחירות אלה ניצחה חברת הכנסת מרב מיכאלי, לאחר שגרפה כ-77.54% מקולות הבוחרים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע יו"ר המפלגה עמיר פרץ, הודיע על פרישתו מראשות המפלגה ומהחיים הפוליטיים.
קודם לכן, בנובמבר 2020 העביר פרץ החלטה כי הרשימה לכנסת תורכב על ידי ועידת המפלגה ולא באמצעות בחירות מקדימות בקרב חברי המפלגה כפי שהיה נהוג עד כה.
גם איציק שמולי שהיה חבר הכנסת ושר מטעם העבודה הודיע שיעזוב את המפלגה.
בינואר 2021, שופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב, רחל ברקאי, קיבלה את עתירתה של מרב מיכאלי כנגד החלטה זו, וביטלה אותה.
פרץ ערער על ההחלטה לבית המשפט העליון אך בית המשפט דחה את הערעור ופסק כי הפריימריז לראשות המפלגה יתקיימו ב-24 בינואר, בקרב כלל מתפקדי המפלגה.
מרב מיכאלי – חברת כנסת מטעם מפלגת העבודה, בעברה הייתה אשת תקשורת ופובליציסטית.
אבי שקד – איש עסקים, מבעלי חברת 888 אחזקות.
גיל ביילין – עיתונאי, בנו של יוסי ביילין שהיה חבר הכנסת ושר מטעם מפלגת העבודה ובהמשך יושב ראש מרצ.
יצחק טיים – פעיל חברתי, מייסד תנועת ש.ל.נ.ו.
דוד לנדסמן – רקדן ומדריך ריקודים, התמודד גם בבחירות לראשות העבודה ב-2019.
עופר סגמן – רואה חשבון
נאווה פרוטכר כץ – חברת המועצה המקומית אפרת (מטעם סיעת "שומרי הסף אפרת"), פרוטכר כץ הייתה המתנחלת הראשונה שמתמודדת לראשות המפלגה.
בבחירות אלה אחוז הצבעה היה נמוך במיוחד.
סך הכול הצביעו 9,651 בעלי זכות בחירה, שהם 26.01% מכלל בעלי זכות ההצבעה.
לאחר ניצחונה בבחירות, הודיעה מיכאלי כי תכנס את ועידת המפלגה, כדי שתקבל החלטה על פרישת המפלגה ושריה, עמיר פרץ ואיציק שמולי מהממשלה.
עם זאת עמיר פרץ החליט לעזוב את המפלגה ולהישאר שר בממשלה מטעם כחול לבן.
גם שמולי עזב את מפלגת העבודה.
בעקבות הבחירות לכנסת הצטרפה העבודה לממשלה ה-36, ממשלת חילופים בראשות נפתלי בנט ויאיר לפיד, אך כעבור כשנה מהקמתה איבדה הממשלה את הרוב בכנסת והקואליציה נאלצה להקדים את הבחירות.
בעקבות כך הכריזה מפלגת העבודה על בחירות חדשות לראשות המפלגה ולרשימתה לכנסת ב-18 ביולי 2022. בבחירות אלו זכתה מיכאלי בשנית בראשות המפלגה, הפעם הראשונה בה יו"ר זוכה לכהונה שנייה מאז הנהגת שיטת הפריימריז.
כהונתה לא האריכה ימים ובדצמבר 2023 הכריזה מיכאלי על בחירות חדשות בהן היא לא תתמודד.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם הרביעית במדינת ישראל ב-2 בנובמבר 1965 במקביל לבחירות לכנסת השישית.
בירושלים התמודדו לראשות העיר ראש העיר המכהן מטעם המערך לאחדות פועלי ארץ ישראל מרדכי איש-שלום ומועמד רשימת פועלי ישראל טדי קולק.
בבחירות עצמן שתי הרשימות קיבלו כחמישה מושבים כל אחת (מתוך 21 מושבי המועצה) ושתיהן ניסו לקבל את תמיכת הסיעות הדתיות.
בסופו של דבר קולק הצליח להרכיב קואליציה ולהתמנות לראש העיר.
בעיר תל אביב-יפו – חל בבחירות אלו תיקו בין סיעת המערך (שהובלה על ידי ראש העיר המכהן מרדכי נמיר) לבין גח"ל שהונהגה על ידי מרדכי-חיים שטרן.
מתוך 31 מושבי המועצה, שתי הרשימות קיבלו כ-12 מושבים כל אחת, הסיעה הדתית קיבלה כשלושה מושבים, רפ"י – שניים, המפלגה הליברלית העצמאית ומפ"ם קיבלו מושב לכל רשימה.
בסופו של דבר ראש העיר נמיר הצליח להרכיב קואליציה והמשיך לכהן בתפקידו.
בחיפה המערך (בהובלת אבא חושי) קיבל כעשרה מושבים מתוך 21 מושבי המועצה.
גח"ל כ-5 מושבים, הרשימה הדתית ורפ"י כשני מושבים לכל רשימה, והמפלגה הליברלית העצמאית ומפ"ם קיבלו מושב לכל רשימה.
המערך הצליח לשמר את שלטון מפא"י גם בערים הבאות:
גבעתיים (יעקב קרייזמן שנבחר להחליף את ראש העירייה הפורש שמעון בן-צבי)
באשקלון נבחר מועמד גח"ל רחביה אדיבי.
כמו כן, גח"ל ניצחה גם בערים:
חדרה (עם המועמד דב ברזילי)
בבני ברק ניצח ראש העיר המכהן ומועמד פועלי אגודת ישראל ראובן אהרונוביץ'.
בנצרת ניצחה המפלגה הקומוניסטית הישראלית, שקיבלה כ-7 מתוך 15 מושבי מועצת העיר.
המערך ניצח ביקנעם עילית (שהייתה ברשות משותפת יחד עם יקנעם המושבה).
המערך ניצח גם בשדרות, אבן יהודה, תל מונד, רכסים, מצפה רמון, גדרה, גבעת עדה, בית שאן, אזור ובית דגן.
בגני תקווה נבחר ראש המועצה המכהן מטעם המערך שלמה דובין.
זאת אף על פי שסיעתו הייתה רק השנייה בגדולה לאחר המפד"ל – באמצעות הקמת קואליציה עם מפ"ם.
גח"ל ניצחה בבית שמש (למרות שסיעת המערך הייתה גדולה יותר) ובמנחמיה.
באור יהודה ניצח מועמד רפ"י מרדכי בן-פורת.
רפ"י ניצחה גם בדימונה עם ראש המועצה המכהן ערמון לרדו, אך זה פרש כשנה מאוחר יותר והעניק את השלטון ביישוב לטובת המערך.
באופקים המפד"ל ניצחה עם כחמישה חברי מועצה, אל מול ארבעה בלבד של המערך.
המפד"ל ניצח גם באור עקיבא, שלומי, נתיבות, מבשרת ציון, יבנה ובגן יבנה.
בראש העין ניצח שלום מנצורה מטעם התאחדות התימנים בישראל.
באופן חריג לתקופה זו, ביסוד המעלה התחרו כשתי רשימות מקומיות על חמשת מושבי המועצה.
במטולה ובקריית ביאליק ניצחה רשימה מקומית את רשימת המערך.
במושבה כנרת, רמות השבים, שבי ציון ובכפר תבור התמודדו רשימה מקומית אחת בכל ישוב.
ביישובים אלו לא נערכו בחירות והרשימה היחידה קיבלה את כלל המושבים במועצה.
בניגוד לרוב הארץ, בקרב המועצות המקומיות הערביות בלטו בעיקר רשימות מקומיות שונות.
מקרה חריג התרחש בדלית אל-כרמל שבה הסיעה הגדולה ביותר הייתה דווקא זו של גח"ל.
במע'אר התמודדו 19 רשימות ואף אחת מהן לא עברה את אחוז החסימה.
בג'סר א-זרקא נבחר מועמד רשימת קידמה ופיתוח.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם החמישית במדינת ישראל ב-28 באוקטובר 1969 במקביל לבחירות לכנסת השביעית.
בחירות אלו היו הראשונות שהתקיימו בישראל לאחר מלחמת ששת הימים.
הבחירות נערכו ב־129 רשויות מתוך 145 עיריות ומועצות מקומיות שהיו בישראל בעת עריכת הבחירות.
ב־9 רשויות שנערכו בהן בחירות בין 1966 ל־1969 לא נערכו בחירות, וכן ב־7 רשויות בהן כיהנה ועדה קרואה.
במהלך השנה התקיימו בחירות ב־8 מועצות אזוריות.
בירושלים היו אלו הבחירות הראשונות לאחר איחוד ירושלים.
בנוסף על כך, גדל מספר מושבי מועצת העיר מ-21 ל-31. ראש העיר המכהן מטעם המערך טדי קולק קיבל כרוב מוחלט של המושבים – 16. שאר המושבים חולקו כך: גח"ל – 6, אגודת ישראל – 4, מפד"ל – 3, פועלי אגודת ישראל ורשימת "עולי בבל" – מושב לכל רשימה.
בעיר תל אביב-יפו נבחר ממלא מקום ראש העיר מטעם המערך יהושע רבינוביץ.
סיעתו קיבלה כ-13 מושבים, ואילו גח""ל כ-12. המפד"ל קיבלו כשלושה מושבים, ואילו אגודת ישראל, הרשימה הממלכתית והרשימה הליברלית העצמאית קיבלו כמושב לכל רשימה.
בחיפה נערכו הבחירות כחצי שנה לאחר מותו של ראש העיר הבולט מטעם המערך אבא חושי.
בבחירות נבחר ממשיכו משה פלימן.
בבחירות אלו התמודדו 9 רשימות על 27 מושבים.
רשימת המערך קיבלה כ-14 מושבים, גח"ל – 6, המפלגה הליברלית העצמאית וגח"ל – 2 לכל רשימה, ואילו המפד"ל קיבלה כמושב אחד.
בבאר שבע ניצח מועמד המערך אליהו נאוי עם רוב מוחלט של 9 מתוך 17 מושבי המועצה.
המערך ניצח גם בלוד (עם ראש העיר המכהן צבי איצקוביץ) ובערים נהריה, בת ים, כפר סבא, חולון, הרצליה, גבעתיים ואילת.
בבני ברק מועמד המפד"ל ישראל גוטליב הצליח לגבש קואליציה ללא אגודת ישראל ועם המערך וגח"ל.
קואליציה זו כללה כ-9 מתוך 15 מושבי מועצת העיר.
המפד"ל ניצחה גם בדימונה עם המועמד ישראל נבון.
באשדוד חל מהפך, כאשר מעומד גח"ל צבי צילקר ניצח את ראש העיר מטעם המערך אבנר גרעין.
מהפך נוסף חל בעיר ראשון לציון עם בחירתו לראשונה של המועמד חנניה גיבשטיין.
בעיר רחובות הסתיימו 23 שנות שלטון מפא"י, עם היבחרו של שמואל רכטמן לראשות העירייה.
גח"ל שימרה את כוחו בעיר אשקלון עם ראש העיר רחביה אדיבי ובעיר חדרה עם ראש העיר דב ברזילי.
ראש עיריית נתניה מטעם המפלגה עובד בן עמי נבחר אף הוא לכהונה נוספת.
גח"ל הצליחה לשמר את כוחה אף בעיר צפת עם ראש העיר המכהן מאיר מיבר.
אלו היו הבחירות האחרונות בעיר רמת גן שבהן ניצח ראש העיר מטעם גח"ל אברהם קריניצי, אשר כיהן כראש העיר במשך 43 שנים.
קריניצי נהרג בתאונת דרכים כשבועיים לאחר הבחירות, וירש אותו בתפקיד השני ברשימת גח"ל, ישראל פלד.
במטולה חל מהפך כאשר רשימת המערך קיבלה 83% מקולות הבוחרים ואיישה את כל חמשת מושבי המועצה, לאחר שבבחירות 1965 הפסיד המערך לסיעה המקומית "למען מטולה".
במועצה המקומית אופקים חל מהפך כאשר מועמד המערך יחיאל בנטוב ניצח את המפד"ל (5 נציגים אל מול 3 ונציג אחד של גח"ל).
המערך שימר את כוחו במספר יישובים נוספים, ובהם: עפולה, מגדל, ירכא, יהוד, כפר יונה, קריית מוצקין, הוד השרון, אור יהודה, אבן יהודה, מגדל העמק, קריית גת ורמת ישי.
בתל מונד ניצח מועמד המערך נפתלי דין, אך הוא פרש כשנה לאחר מכן והחליף אותו דב אבלס שאינו נמנה עם סיעת המערך.
בבאר יעקב ניצח מועמד גח"ל אברהם ליכטנשטיין, אף על פי שהיה נציג בודד מסיעתו במועצת היישוב.
בטירת הכרמל הורכבה קואליציית ימין-דתיים שהשאירה את סיעת המערך באופוזיציה.
גח"ל ניצחה גם במועצת מנחמיה.
במועצת רמת השרון גח"ל חברה לסיעה המקומית "הרשימה הציבורית" ובכך לשים סוף לשלטון המערך.
בירוחם התמודדו כשלוש רשימות: סיעה מקומית בראשות ראש העיר המכהן פנחס מענית, המערך בהובלת חיים אביסרור, והמפד"ל בהנהגת נסים אבודרהם.
הסיעה המקומית קיבלה כשלושה מושבים ואילו ששת הנותרים התחלקו בין המפד"ל למערך שהקימו קואליציה עם רוטציה בראשות העיר.
בבחירות אלו פרש ראש מועצת גני תקווה הראשון מהמערך שלמה דובין, והוחלף על ידי שלמה וייס מהמפד"ל.
המפד"ל שימרה את שלטונה בנתיבות, מבשרת ציון, בית שאן ובגן יבנה.
בכפר שמריהו, גבעת שמואל ונווה אפרים ניצחו רשימות מקומיות.
בגדרה ניצח יוסף גרפי מאחת הסיעות המקומיות את ראש המועצה צבי עגנון מהמערך אף על פי שהשני קיבל יותר מושבים במועצת היישוב.
ביסוד המעלה, שבי ציון, כפר תבור וברמות השבים התמודדו רשימה אחת בכל ישוב.
במקרים אלו לא התקיימו בחירות והרשימה היחידה איישה את כלל המושבים במועצת היישוב.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם השישית במדינת ישראל ב-31 בדצמבר 1973 במקביל לבחירות לכנסת השמינית.
בחירות אלו היו האחרונות שבהן שיטת הבחירות הייתה דומה לשיטת הבחירות לכנסת.
בחירות אלו היו אמורות להתקיים ב-30 באוקטובר, אך נדחו בשל פרוץ מלחמת יום הכיפורים.
בחירות אלו היו גם הראשונות שבהן התמודדה מפלגת הליכוד.
בירושלים ניצח מועמד המערך טדי קולק עם כ-14 מושבים מתוך 31 מושבי המועצה.
שאר המושבים התחלקו בין הליכוד (7), אגודת ישראל והמפד"ל (4 לכל רשימה), ו-2 רשימות מקומיות (מושב לכל רשימה).
בבחירות התמודדה גם רשימה של הפנתרים השחורים, שלא עברה את אחוז החסימה.
בעיר תל אביב-יפו חל מהפך כאשר רשימת הליכוד בהובלת שלמה להט קיבלה 14 מושבים לעומת 11 מושבי המערך בהובלת ראש העיר המכהן יהושע רבינוביץ.
המפלגה הליברלית העצמאית והמפד"ל קיבלו כשני מושבים לכל רשימה, ואילו רשימת אגדות ישראל ו"רשימת בויאר" קיבלו מושב לכל רשימה.
מספר מפלגות שמאל (מפלגת מוקד, מק"י והפנתרים השחורים) ניסו להתמודד אך ללא הצלחה.
בחיפה המערך בהנהגת יוסף אלמוגי קיבלה כ-15 מושבים מתוך 25 מושבי מועצת העיר.
שאר במושבים התחלקו בין הליכוד (שישה מושבים), המפד"ל (שני מושבים), אגודת ישראל והמפלגה הליברלית העצמאית (מושב לכל רשימה).
בדומה לתל אביב, גם בחיפה התמודדו מפלגות שמאל שלא עברו את אחוז החסימה.
בבאר שבע ניצח מועמד המערך אליהו נאוי עם 9 מתוך 17 מושבי מועצת העיר.
בראשון לציון ניצחה "הרשימה למען ראשון לציון" בהנהגת ראש העיר חנניה גיבשטיין את המערך.
בנתניה הושג תיקו בין רשימות המערך והליכוד, אך בסופו של דבר הורכבה קואליציה בהובלת המערך.
בקריית אתא ניצח אהרן אבוחצירא, מועמד המפד"ל.
המערך ניצח ביישובים בית שאן, בית שמש, נשר, מטולה, אור יהודה, יהוד, נוה מונוסון, מזכרת בתיה, זכרון יעקב וגבעת עדה.
באזור, ראש פינה, רמת השרון ובקריית אונו ניצחו רשימות מקומיות את רשימות המערך.
בגדרה נבחר יהודה לרנר מרשימה מקומית שלימים יקיים רוטציה עם יוסף גרפי ושלום כהן איש מפד"ל.
ביבנה נבחר מועמד בליכוד מאיר שטרית ובקריית מלאכי מבחר מועמד הליכוד משה קצב.
שני ראשי מועצה אלו בסופו של דבר בלטו ביותר בפוליטיקה הארצית.
רשימת הליכוד ניצחה גם ביבנאל, נתיבות, מנחמיה ובכפר יונה.
בכפר יונה מועמד הליכוד כיהן כמספר חודשים בלבד עד הקמת ועדה קרואה ביישוב.
בג'סר א-זרקא ניצחה רשימת קידמה ופיתוח.
ביסוד המעלה, שבי ציון ובכפר תבור התמודדה רשימה מקומית אחת בכל יישוב.
במקרה זה לא התקיימו בחירות והרשימה איישה את כלל מושבי המועצה.
בקריית שמונה נבחר מועמד רצ אברהם אלוני.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התרחשו בפעם השביעית ב-7 בנובמבר 1978. בחירות אלו היו הראשונות שהתקיימו באמצעות שיטת הבחירות הנוכחית שכוללת הפרדה בין הבחירות למועצת העיר לבחירה הישירה של המועצה.
בנוסף על כך, היו אלה הבחירות הראשונות שלא הוצמדו ליום הבחירות לכנסת, וכן הבחירות הראשונות שהתרחשו לאחר המהפך ועליית מפלגת הליכוד לשלטון הארצי – מאורע ששינה את המפה הפוליטית במדינה.
בירושלים התמודד לראשונה ראש העיר טדי קולק מטעם רשימה עצמאית ("ירושלים אחת") ולא מטעם המערך.
סיעתו של קולק קיבלה רוב מוחלט של 16 מושבים, ואילו שאר המושבים התחלקו בין הליכוד (5), אגודת ישראל (5), המפד"ל (3) ורשימה הדתית נוספת שקיבלה כשני מושבים.
בבחירות לראשות העיר קולק קיבל כ-64,622 קולות, שהם 62% מהבוחרים.
בעיר תל אביב-יפו ניצח מועמד הליכוד שלמה להט שקיבל כ-85,000 קולות, שהיוו כ-58% מקולות תושבי העיר.
סיעת הליכוד קיבלה כ-15 מושבים מתוך 31 מושבי המועצה, לעומת 10 מושבים שקיבל המערך.
החזית הדתית המאוחדת של אגודת ישראל והמפד"ל קיבלה כשישה מושבים ואילו הרשימה הליברלית העצמאית קיבלה כשני מושבים.
בעיר חיפה מספר חברי מועצת העיר גדל מ-25 ל-27 וניצח מועמד המערך אריה גוראל.
סיעתו השיגה כ-11 מושבים, ואילו הליכוד קיבל כחמישה מושבים.
המפד"ל קיבלה כשלושה מושבים, מפלגת חד"ש קיבלה כמושב אחד ושאר המושבים התחלקו בין 5 סיעות מקומיות.
באילת התמודדו כשלוש רשימות: הליכוד, המערך והמפד"ל על 13 מושבי מועצת העיר.
המערך קיבל רוב מוחלט של כ-7 מושבים, ואילו הליכוד קיבל כחמישה מושבים והמפד"ל כמושב אחד.
ראש העיר המכהן מטעם המערך גד כץ ניצח עם כ-58.5% מקולות הבוחרים.
בבאר שבע ניצח ראש העיר המכהן אליהו נאוי, שהתמודד לראשונה במסגרת רשימה מקומית ולא מטעם המערך.
סיעתו קיבלה כתשעה מושבים מתוך 21 מושבי המועצה.
נאוי עצמו קיבל כ-18,000 קולות, שהיוו 52% מקולות הבוחרים.
בגבעתיים ניצח מועמד המערך יצחק ירון עם כ-48% תמיכה ושבעה מתוך 15 מושבי המועצה.
בהרצליה ניצח ראש העירייה המכהן מטעם המערך יוסף נבו עם כמעט כ-50% מקולות הבוחרים.
הליכוד ניצח גם בקריית גת עם ראש העיר המכהן דוד מגן.
הליכוד ניצח גם בערים רמת גן (ישראל פלד) ולוד.
בחולון התמודדו שלוש רשימות גדולות על 23 מושבים: המערך בראשות ראש העיר פנחס אילון (14 מושבים), הליכוד (7 מושבים) והמפד"ל (שני מושבים).
אילון עצמו קיבל כשני שלישים מקולות הבוחרים.
בכפר סבא ניצח מועמד המערך זאב גלר שקיבל כ-67.8% מהקולות.
רשימתו קיבלה כ-9 מושבים ואילו רשימות הליכוד והמפד"ל קיבלו כשלושה מושבים לכל רשימה.
בעיר נהריה ניצח מועמד המערך אפרים שריר עם 54% מהתמיכה.
מועמדי המערך ניצחו גם בערים בנצרת עלית (מנחם אריאב), עכו (ישראל דורון), קריית ים (בנימין אברהם), צפת (אהרן-רפאל נחמיאס) ופתח תקווה (דב תבורי).
בעפולה ניצח מועמד המערך שמשון שחורי.
רשימתו קיבלה כחמישה מושבים, ואילו הליכוד קיבל כארבעה מושבים בלבד.
הרשימה הדתית המאוחדת למפד'ל ולאגודת ישראל קיבלה כשני מושבים.
בראשון לציון ניצח ראש המועצה המכהן חנניה גיבשטיין.
באופקים ניצח מועמד המפד"ל אברהם רביבו את ראש המועצה המכהן יחיאל בנטוב בהפרש של 7% בלבד.
גם בבית שמש ניצח מועמד הליכוד יהודה בן זאב את ראש המועצה המכהן מטעם המערך עמרם לוק.
בעומר ניצח ראש מועצה המכהן בצלאל גבר מטעם רשימת "עומר שלנו".
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם השמינית ב-25 באוקטובר 1983.
בירושלים התמודדו ארבעה מועמדים: ראש העירייה המכהן טדי קולק, מאיר פורוש, שלמה תוסיה כהן וגרשון סלומון.
בבחירות עצמן הצביעו כ-125,000 איש, וטדי קולק ניצח ברוב משמעותי של כ-80,000 קולות.
לקראת הבחירות למועצת העיר הוקמה מפלגת ש"ס, שבשנים שלאחר מכן הפכה למשמעותית ברמה הארצית.
סיעתו של קולק ("ירושלים אחת") קיבלה כ-17 מושבים, ושאר מושבי העיר התחלקו בין הסיעות הליכוד (4), אגודת ישראל וש"ס (3 מושבים לכל רשימה), פועלי אגודת ישראל (2 מושבים), סיעת תדי"ר, שהתמודדה במשותף עם מחנה הציונות הדתית (מצ"ד), והמפד"ל (מושב לכל רשימה).
בתל אביב-יפו התמודדו כ-7 מועמדים (ובהם מועמד המערך דב בן-מאיר, ויקי שירן, יצחק ארצי, אייבי נתן ומרדכי וירשובסקי) אל מול ראש העירייה המכהן מטעם הליכוד שלמה להט.
להט ניצח בסיבוב הראשון עם כ-58.4% מקולות הבוחרים.
במועצת העיר סיעת הליכוד קיבלה כ-14 המושבים, ושאר המושבים התחלקו בין סיעת המערך (9), הסיעה הדתית (3), הרשימה הליברלית ושינוי (2 לכל רשימה), ואילו רשימתו של אייבי נתן קיבלה כמושב אחד.
מפלגת חד"ש התמודדה אף היא למועצת העיר, אך לא עברה את אחוז החסימה.
בחיפה ניצח ראש העירייה המכהן מטעם המערך אריה גוראל ברוב גדול של כ-63% מקולות הבוחרים.
מולו התמודדו כמספר מועמדים ובהם המדענית יהודית נאות שהתמודדה מטעם מפלגת שינוי שקיבלה כ-6.6% מהקולות, והטייסת יעל רום שהגיעה למקום השני עם 17% מהקולות.
במועצת העיר סיעת המערך קיבלה כ-13 מושבים, ואילו הליכוד כחמישה מושבים.
שאר הסיעות היו החזית הדתית המאוחדת (3), סיעת "חיפה בדרך הנכונה" ושינוי (2 לכל רשימה), חד"ש, רשימת הצעירים והרשימה הליברלית (מושב לכל רשימה).
בבאר שבע התמודדו כ-7 מועמדים מול ראש העירייה המכהן אליהו נאוי.
בסופו של דבר נאוי ניצח את מועמד העבודה אורי סבג בסבב השני.
בראשון לציון ניצח מועמד המערך מאיר ניצן את ראש העירייה המכהן חנניה גיבשטיין ברוב של 52% מול 33%.
סיעת המערך קיבלה כ-11 מושבים, לעומת 5 מושבים שקיבלה רשימתו העצמאית של גיבשטיין.
הליכוד והרשימה הדתית קיבלו כשני מושבים לכל רשימה.
רשימה מקומית נוספת קיבלה כמושב אחד.
ברמת גן הגיע למקום הראשון מועמד הליכוד ישראל פלד, שקיבל כ-1.2% (600 קולות) פחות מרף ה-40% הדרושים לניצחון בסבב הראשון.
בסבב השני פלד התחרה מול מועמד המערך אורי עמית, שניצח ברוב של כ-50.5%.
בהרצליה התמודדו לראשות העיר מועמד העבודה וראש העירייה המכהן יוסף נבו מול מועמד הליכוד אלי לנדאו.
בסופו של דבר, לנדאו ניצח עם 55% מהקולות, לעומת 41.7% שהצביעו לנבו.
במועצת העיר מפלגת העבודה קיבלה כ-8 מושבים, לעומת 7 לליכוד, כאשר המפד"ל ואגודת ישראל שקיבלו כמושב לכל רשימה.
הירוחם ניצח מועמד מפלגת העבודה ברוך אלמקייס.
בכפר סבא ניצח מועמד המערך יצחק ולד עם כ-74.6% מהקולות ו-10 מתוך 15 מושבי המועצה.
במגדל העמק ניצח מועמד הליכוד שאול עמור שקיבל כ-54.5% מהקולות.
מולו התמודדו יעקב טולדנו מהמערך ודוד קדוש העצמאי.
בקריית גת ניצח ראש העירייה המכהן מטעם הליכוד דוד מגן.
הליכוד ניצח גם בקריית שמונה עם המועמד פרוספר אזרן.
בבת ים ניצח מועמד המערך אהוד קינמון שקיבל כ-44% מקולות הבוחרים.
סיעתו קיבלה כ-12 ממושבי המועצה מתוך 23.
בנצרת עלית ניצח ראש העירייה המכהן מטעם המערך מנחם אריאב.
מועצת העיר התחלקה בין המערך (8 מושבים) לבין הליכוד (5 מושבים).
בבני ברק ניצח המועמד משה אירנשטיין עם כ-55% תמיכה.
בגבעתיים ניצח מועמד המערך בהובלת יצחק ירון.
בחדרה ניצח ראש העירייה המכהן יחיאל כהנא עם כ-44.3% מקולות הבוחר.
המערך ניצח גם ברוב גדול בעיר חולון עם ראש העיר פנחס אילון.
בעפולה התמודד רק ראש העירייה המכהן מטעם הליכוד עובדיה עלי, שקיבל כ-100% מהקולות.
בגבעת עדה ניצח מועמד העבודה יעקב דורון את מועמד הליכוד עמינדב ארגוב.
המערך ניצח גם ביישובים נס ציונה, נחלת יהודה ומצפה רמון.
במטולה ניצח מועמד הליכוד יוסף גולדברג את המועמד העצמאי ביאליק בלסקי.
הליכוד ניצח גם בנתיבות, מנחמיה וקריית עקרון.
המפד"ל ניצחה במבשרת ציון עם המועמד צדוק בן יצחק.
המפד"ל ניצח גם בטבריה עם ראש העירייה המכהן יגאל ביבי.
ברמות השבים התמודדו רשימת מועמדים אחת ומועמד אחד לראשות המועצה לכן לא התקיימו בחירות.
הרשימה היחידה איישה את כלל מועצת היישוב והמועמד היחיד דוד אפיק מונה לראש המועצה.
מקרה דומה קרה בסביון, שבי ציון ובאזור (שם הרשימה היחידה הייתה של מפלגת העבודה).
בקצרין נערכו הבחירות לראשונה בתולדות היישוב, שבהן ניצח ראש המועצה המכהן סמי בר לב מסיעת "קצרין בתנופה".
בנצרת התמודדה התנועה המתקדמת שפרשה מהסניף המקומי של חד"ש וזכתה ב־4 מושבים מתוך 17. מועמדה לראשות העירייה כאמל אל־ד'האר זכה בכרבע מהקולות.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם התשיעית ב-28 בפברואר 1989. בחירות אלו היו אמורות להתקיים ב-1 בנובמבר 1988, אך נדחו בשל קיום הבחירות לכנסת השתים עשרה שנערכו באותו היום.
בשש מועצות מקומיות (זכרון יעקב, כפר שמריהו, מטולה, משהד, ע'ג'ר ורמות השבים) הוגשה רשימה אחת בלבד שהוכרזה כזוכה ללא קיום הצבעה.
סיבוב שני נערך ב-14 במרץ באבן יהודה, אופקים, בית שמש, ג'לג'וליה, גני תקווה, דימונה, הוד השרון, חדרה, חצור הגלילית, יהוד, כפר כמא, כפר כנא, כפר קרע, כרמיאל, מעליא, נהריה, נתיבות, עוספיא, צפת, קלנסווה, קריית מלאכי, קריית עקרון, רהט, רחובות, רמת השרון, רעננה ושלומי.
בירושלים ניצח ראש העיר המכהן טדי קולק עם כ-58.8% מקולות הבוחרים, כשהוא גובר על מאיר פרוש, נסים זאב, שמואל פרסבורגר ומיירון קרמר.
בבחירות למועצת העירייה זכתה רשימת ירושלים אחת (יא) שבראשות קולק ב־11 מושבים.
רשימות רצ-שינוי (רצהן) והליכוד (מחל) קיבלו ארבעה מושבים.
רשימות דגל התורה (עץ), ש"ס ואגודת ישראל קיבלו שלושה מושבים לכל רשימה, המפד"ל (ב) קיבלה שני מנדטים ורשימת אמונה קיבלה מושב אחד.
בעיר תל אביב-יפו התחרה ראש העיר המכהן מטעם הליכוד שלמה להט מול שישה מועמדים, ובהם נתן וולוך ממפלגת העבודה.
בסופו של דבר, להט זכה בסיבוב הראשון לאחר שקיבל כ-55% מקולות הבוחרים (70,000 קולות בסך הכל).
לעומת זאת, וולוך קיבל כ-19%.
במועצת העיר קיבלה סיעת הליכוד 12 מושבים, לעומת 8 של מפלגת העבודה.
שאר המושבים התחלקו בין הסיעה הדתית (4), רצ (3), ואילו רשימות מפ"ם, "תל אביב יש רק אחת", שינוי והמפלגה הליברלית קיבלו כמושב לכל רשימה.
בחיפה ניצח ראש העיר המכהן מטעם המערך אריה גוראל עם כ-42% מהמצביעים וסיעתו קיבלה 10 מושבים.
המועמד המרכזי מול גוראל היה רמי דותן מן הליכוד.
דותן קיבל כ-38% מקולות הבוחרים, ורשימת הליכוד קיבלה 8 מושבים.
שינוי קיבלה כשלושה מושבים, ואילו רצ והחזית הדתית קיבלו שני מושבים כל רשימה.
חד"ש וסיעת הצעירים קיבלו מושב אחד.
בבאר שבע ניצח מועמד הליכוד יצחק רגר עם כ-60% מהקולות.
מפלגת העבודה קיבלה חמישה מנדטים, ואילו שאר הסיעות היו ש"ס ורשימת "תנופה לבאר שבע" (2 לכל סיעה), רצ, "עתיד לבאר שבע" והמפד"ל (מושב לכל רשימה).
כמספר מפלגות ארציות ניסו להתמודד למועצת העיר אך נכשלו, ובהן "התחיה", "מולדת" ו"שינוי".
בכרמיאל התחרו כשלושה מועמדים לראשות העיר: גיורא רוזנטל מן הרשימה העצמאית למען כרמיאל, עמוס עוזני מן הליכוד ועדי אלדר מן המערך.
בסופו של דבר אלדר ניצח את עוזני בסיבוב שני.
בעיר נתניה ניצח ראש העירייה המכהן מטעם הליכוד יואל אלראי עם כ-65% מהקולות.
בהרצליה ניצח ראש העיר המכהן מטעם הליכוד אלי לנדאו עם כשני שלישים מהקולות, וסיעתו קיבלה עשרה מבין 19 מושבי מועצת העיר.
רשימת העבודה קיבלה 6 מנדטים, רשימת רצ-שינוי קיבלה שניים, ואילו רשימת המפד"ל-ש"ס קיבלה מושב אחד.
בחולון חל מהפך כאשר מועמד הליכוד משה רום ניצח את ראש העיר המכהן מטעם המערך חיים שרון.
במועצת העיר חל תיקו כאשר כל רשימה קיבלה תשעה מושבים.
סיעת "עוז" קיבלה ארבעה מושבים, ואילו רשימות המפד"ל, זהבי וש"ס-אגודת ישראל קיבלו מושב אחד.
בגבעתיים ניצח ראש העיר המכהן מטעם המערך יצחק ירון את מועמד הליכוד מיכאל ריחוק ברוב של כ-72% מול 28%.
בראש העין ניצח מועמד הליכוד יגאל יוסף.
בטבריה חל מהפך כאשר מועמד הליכוד יוסף פרץ ניצח את ראש העיר מטעם המפד"ל יגאל ביבי עוד בסיבוב הראשון.
במועצת העיר הליכוד קיבל חמישה מושבים, ש"ס שלושה, ואילו רשימות "למען קידום טבריה", "נאמני החירות", המפד"ל והמערך קיבלו שני מושבים.
רשימת "מטרה" קיבלה מושב אחד.
מפ"ם לא עברה את אחוז החסימה.
בערד ניצח בצלאל טביב מן המערך וסגנו של ראש המועצה הפורש אברהם שוחט.
באזור ניצח מועמד המערך אמנון זך.
בכוכב יאיר התקיימו הבחירות בפעם הראשונה בתולדות היישוב, ובהן ניצח דוד ראש.
בלוד נבחר ראש העיר מקסים לוי מהליכוד לכהונה נוספת.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם העשירית ב-2 בנובמבר 1993.
בחירות אלו היו הראשונות שבהן התמודדו המפלגות הארציות מרצ ויהדות התורה שנוסדו בשנתיים טרם הבחירות.
בירושלים טדי קולק כיהן כראש עיר כ-28 שנים.
בתחילה קולק החליט שלא להתמודד בשל גילו המתקדם (82), אך בהמשך החליט קולק לשוב ולהתחרות בחבר הכנסת ושר הבריאות לשעבר אהוד אולמרט, מאחר שמעולם לא טיפח יורש בולט לצידו בתפקיד.
לקראת הבחירות פרש המועמד החרדי הבולט מאיר פרוש שקרא לתמוך באולמרט.
ביום הבחירות עצמו אחוז ההצבעה בקרב האוכלוסייה החרדית היה גבוה, בניגוד לערביי העיר ולחילונים שמיאנו להגיע לקלפי.
מצב זה הוביל לבחירתו של אולמרט שקיבל כ-55% מהקולות, לעומת 41% שהצביעו לקולק.
למרות זאת, המצב במועצת העיר היה אחרת: הסיעה הגדולה ביותר הייתה יהדות התורה (מצב הנשמר עד 2018) עם כ-7 מושבים ולאחר מכן סיעת "ירושלים אחת" של קולק (6), "ירושלים המלוכדת" של אולמרט (5), מרצ-הירוקים והמפד"ל (4), ש"ס וצומת (2) ורשימתו של יהורם גאון שקיבלה מושב אחד.
לאחר הבחירות הקים אולמרט קואליציה עם הסיעות הדתיות וצומת.
בתל אביב-יפו ניצח מועמד "לב" רוני מילוא את מועמד העבודה אביגדור קהלני.
בדומה לירושלים, גם בתל אביב המצב במועצת העיר היה שונה לגמרי- סיעת העבודה הייתה הגדולה ביותר (10 מנדטים), הליכוד (6), "לב" (5), מרצ והחזית הדתית (3), רשימת "אכפת לי" (2), ורשימות "למען יפו" ורשימתו של אליהו אמינוב קיבלו מנדט אחד.
לאחר הבחירות חבר קהלני למילוא וכיהן כסגנו.
בחיפה ניצח מועמד מפלגת העבודה עמרם מצנע עם כ-56% מהקולות.
מושבי מועצת העיר התחלקו בין העבודה (13), רשימת הליכוד (5), סיעת הצעירים (4), מרצ (3), רשימת השלום והסיעה הדתית (2), החזית התורנית וצומת (1).
בבאר שבע ניצח ראש העיר המכהן יצחק רגר.
רשימות "עלה", המפד"ל ומרצ קיבלו מנדט אחד.
מפלגת צומת לא עברה את אחוז החסימה.
בראשון לציון ניצח ראש העיר המכהן מטעם מפלגת העבודה מאיר ניצן.
באותן הבחירות התמודד גם דוד ביטן מטעם מפלגת הליכוד, אך קיבל פחות מ-7% מהקולות.
המושבים במועצת העיר התחלקו בין העבודה (8), הליכוד (6), ש"ס, "לב" והחזית הדתית (2), צומת, תנועת המעירים וראשון אחת (1).
ברמת גן ניצח ראש העיר המכהן צבי בר.
רשימתו "רמת גן בראש" קיבלה כשמונה מושבים.
הסיעות האחרות היו העבודה (6), הליכוד (4), המפד"ל ומרצ (2), הרשימה הדתית, התנועה למען העיר וצומת (1).
בחולון חל מהפך כאשר מועמד העבודה מוטי ששון ניצח את ראש העיר המכהן מטעם הליכוד משה רום בהפרש של כ-4% בלבד.
מועצת העיר התחלקה בין העבודה (11), הליכוד (6), ש"ס וצומת (2).
המפלגות מרצ, "זהבי", הרשימה הדתית ו"אלמוג" קיבלו כמושב אחד.
בלוד ניצח המועמד מקסים לוי וסיעתו "לוד אחת" קיבלה כשבעה מושבים.
שאר הסיעות היו "אחדות" (3), נאמני לוד, הסיעה הערבית ו"יחדיו" (2), ואילו רשימת ש"ס-מפד"ל קיבלה כמושב אחד.
ברמלה ניצח מועמד הליכוד יואל לביא.
עיר אחרת בה ניצח הליכוד היא מגדל העמק עם ראש העיר המכהן שאול עמור.
בעפולה ניצח הליכוד עם ראש העיר המכהן צדוק נאווי.
בקריית ביאליק ניצח ראש העיר המכהן דני ז'ק עם כמחצית מהקולות.
בקריית שמונה נצח ראש העיר פרוספר אזרן.
בערד ניצח ראש המועצה מטעם מפלגת העבודה בצלאל טביב.
סיעתו איישה כשמונה מתוך 15 מושבי המועצה.
סיעת "יחד" קיבלה כשני מנדטים ואילו מרצ קיבלה כמושב אחד.
בגדרה ניצח מועמד הליכוד אליהו רדיע בסבב השני.
הליכוד ניצח גם בשלומי עם המועמד ישראל אוקרט.
באופקים ניצח המועמד מיכאל הרמן שהתמודד מטעם רשימה מקומית את ראש המועצה המכהן יאיר חזן מטעם הליכוד.
במצפה רמון ניצח מועמד העבודה-מרצ סמי (שלמה) שושן בסבב השני.
רשימתו קיבלה כארבעה מושבים, ואילו רשימת "המצפאים" קיבלה ארבעה מושבים אף היא והליכוד קיבל כשלושה מנדטים.
במכבים-רעות התקיימו בפעם הראשונה בחירות למועצת היישוב שבהן זכה משה ספקטור.
ספקטור זכה בכ-57% וסיעתו קיבלה כ-5 מתוך 11 המושבים.
בכפר שמריהו ניצח המועמד שרגא מילשטיין שהיה מועמד יחיד.
באזור ניצח ראש המועצה המכהן אמנון זך, שהתמודד ברשימת העבודה-מרצ.
בעומר ניצח ראש המועצה המכהן פיני בדש.
בטבריה ניצח ראש העיר המכהן יוסף פרץ.
ביישוב בועיינה-נוג'ידאת ניצח מועמד מפלגת העבודה.
ביישוב ע'ג'ר היה מועמד יחיד לראשות המועצה ורשימה אחת למועצת היישוב, ולכן לא התקיימו בחירות.
תרחיש דומה קרה ברמות השבים.
בעספיא היו כמספר רשימות, אך מועמד מפלגת העבודה היה המועמד היחיד ולכן נבחר באופן אוטומטי.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם האחת עשרה ב-10 בנובמבר 1998, כ"א בחשוון ה'תשנ"ט.
ב־24 בנובמבר (ה' בכסלו) התקיים סיבוב שני ב־34 רשויות בהן לא זכה אף מועמד לרשות המועצה ב־40% הנדרשים.
בכפר יאסיף ביטל בית המשפט המחוזי בחיפה את התוצאות והורה על עריכת בחירות חוזרות, כך שלא נערכו בה בחירות בסיבוב שני.
הבחירות לראשות מועצת אבו גושתאבת יוסף אבו גוש108244.20%איברהים ג'וודאת572.33%סלים ג'בר130953.47%
באבו גוש נערכו הבחירות לראשונה מהקמת המועצה המקומית ב־1992, לאחר שנוהלה בידי ועדה קרואה בראשות ציון הדר.
לראשות המועצה נבחר סלים ג'בר, שזכה ב־1309 קולות, כ־53% מהקולות, לעומת 1082 קולות (44%) לתאבת יוסף אבו גוש ו־57 קולות לג'וודאת איברהים.
תשעת המושבים במליאת המועצה התחלקו בין הפיתוח והשוויון (למ) של סלים ג'בר שזכתה בשישה מושבים, רשימת אבו גוש המאוחדת (א) של תאבת יוסף אבו גוש שזכתה בשני מושבים, והרשימה לשינוי וקידום (קם) זכתה במושב אחד.
הרשימות אבו גוש 2000 (אג), אל־הודא (ם) הרשימה המודרנית לקידום המדע התרבות והספורט (נ) והאחווה (ע) לא עברו את אחוז החסימה.
באום אל-פחם נבחר לראשות העירייה ראיד מחג'אנה מרשימת אל־תחאלוף אל־דימוקראט, כשהוא גובר על עפו אגבאריה וג'מאל מחאמיד.
מועצת העירייה התחלקה בין אל-קותלב אל-אסלאמיה (ך) שזכתה ב־11 מושבים, קאאמת אל־ווחדה אל־ווטניה (וד) שזכתה בשלושה מושבים, אל־תחאלוף אל־דימוקראט (גד) זכתה בשני מושבים ותחאלוף אל־מוסקלין (נ) זכתה במושב אחד.
הרשימות אל־חילאס (ני) ואפואגי אל־אנסאר (ק) לא עברו את אחוז החסימה.
באשדוד ניצח ראש העירייה המכהן צבי צילקר עם כ-64% מהקולות.
מולו התמודד יחיאל לסרי שקיבל כ-32% מקולות הבוחרים.
9 סיעות התחלקו ב-25 המושבים שבמועצת העיר:
אשדוד חדשה בראשות לסרי - 2
אומץ בהנהגת אילן גילאון - 2
אחדות למען אשדוד - 1
באשקלון נבחר ראש העירייה המכהן בני וקנין לכהונה נוספת, כשהוא זוכה בכ־75% מהקולות וגובר על חיים ברדה ודוד סעדון.
רשימות אומץ לזכויות התושבים (מ), גשר (נר) והנהגה חדשה לאשקלון (ע) לא עברו את אחוז החסימה.
בבאר שבע התחרו כ-21 רשימות על 27 מושבי המועצה.
שני המועמדים הבולטים לראשות העיר היו ראש העירייה המכהן דוד בונפלד (הליכוד) ויעקב טרנר (באר שבע אחת).
בסופו של דבר טרנר ניצח בסיבוב הראשון עם 59% מהקולות לעומת 39% שהצביעו לבונפלד.
מועצת העיר הורכבה מרשימתו של טרנר (7), הליכוד בראשות בונפלד (3), ישראל בעלייה (5), מפלגת ש"ס (3), המפד"ל ואגודת ישראל (2), מפלגת העבודה - מושב אחד.
ארבע רשימות מקומיות קיבלו יחד 6 מנדטים.
בגבעת שמואל נבחר זמיר בן-ארי, שהחליף את ירמי אולמרט בראשות המועצה לאחר התפטרותו של אולמרט ב־1996, לראשות המועצה כשהוא זוכה בכ־50% מהקולות וגובר על יורם אברהמי ויהודה סימן טוב.
13 מושבי מועצת העירייה התחלקו בין הגבעה שלנו (א) של ארבהמי, חזית דתית מאוחדת (בסד), הרשימה למען גבעת שמואל (גש) והליכוד ובלתי מפלגתיים של בן-ארי שזכו בשלושה מושבים כל אחת, ורישמת יהב (יהב) שזכתה במושב אחד.
רשימת גבעת שמואל 1 ומאוחדת בראשות סימן טוב (חן) לא עברה את אחוז החסימה.
בגבעתיים ניצח ראש העירייה המכהן מטעם מפלגת העבודה אפרים שטנצלר ברוב של כ-52% מקולות הבוחר.
המועמד המרכזי מולו היה אמיר גרינבוים מהליכוד שקיבל כ-21% מהקולות.
מועצת העיר התחלקה בין מספר סיעות, ובהן: מפלגת העבודה (6), מרצ (3), צעירי גבעתיים (3), הליכוד-צומת-ישראל בעלייה (3), מפד"ל (2), גבעתיים נטו (יורם טל) (1) וגבעתיים קדימה (טליה ארגמן) (1).
בדימונה נבחר ראש העירייה המכהן גבי ללוש לכהונה שלישית בראשות העירייה עם כ־47% מהקולות, כשהוא גובר על בני ביטון, שזכה בכ־40% מהקולות, יורם אדרי, מוריס כהן ונסים פרץ.
15 מושבי מועצת העירייה התחלקו בין הליכוד בראשות ללוש וש"ס שזכו בארבעה מושבים, עתיד לדימונה בראשות בני ביטון (על) שזכתה בשלושה מושבים, ישראל בעליה וספורט לדימונה (פ) שזכו בשני מושבים, והעבודה ומפד"ל שזכו במושב בודד כל אחת.
הרשימות מאור היהדות (זך), מורשת אבות (חי), גשר (נר) וצומת (ץ) לא עברו את אחוז החסימה.
הבחירות לראשות עיריית הוד השרוןחי אדיב5,41537.81%עזרא בנימיני8,90762.19%
בהוד השרון זכה ראש העירייה המכהן עזרא בנימיני בכהונה שלישית בראשות העירייה כשהוא זוכה בכ־62% מהקולות וגובר על חי אדיב.
רשימת עזרא בנימיני למועצת העיר (עב) זכתה שבעה מושבים, הוד השרון אחת של אדיב זכתה בארבעה מושבים, העבודה זכתה בשלושה מושבים, הליכוד, חזית דתית מאוחדת ורשימה משותפת לש"ס ויהדות התורה (שס) זכו במושב אחד.
רשימת לב רשימת יחיאל דמרי למועצת העיר (לב) לא עברה את אחוז החסימה.
בהרצליה התמודדו כשבעה מועמדים כשהבולטים שבהם היו יעל גרמן (מרצ), יהודה אוריאלי (רשימה עצמאית) וחיים פלד (פלד למען הרצליה).
בסבב הראשון גרמן קיבלה כ-32%, יהודה אוריאלי כ-26% ופלג קיבל כ-25%.
בסבב השני גרמן ניצחה כשקיבלה 25 אלף קולות, לעומת 13 אלף שקיבל אוריאלי.
פלד למען הרצליה - 4
שבעה מועמדים התמודדו לראשות עיריית חולון.
ששון ניצח בסיבוב הראשון ונבחר לכהונה נוספת.
גם בחיפה התחרו רשימות רבות על 31 המושבים במועצת העיר.
מול ראש העירייה המכהן עמרם מצנע (מפלגת העבודה) לא התמודדו מתחרים משמעותיים, והוא ניצח עם יותר מ-64% מקולות הבוחרים.
למרות זאת, סיעתו בעירייה נחתכה בחצי וירדה מ-13 נציגים ל-7. שאר הסיעות היו חיפה שלנו-הירוקים (4), ישראל בעלייה (4), דור שלם והליכוד (3), החזית התורנית למען חיפה-ש"ס-יהדות התורה, "החיפאים", חד"ש והמפד"ל (2), "לקח" והליכוד (1).
מפלגת גשר לא עברה את אחוז החסימה.
בטבריה הודיע ראש העירייה המכהן יוסף פרץ כי הוא לא התמודד לבחירות נוספות וסגניו, ציון פיניאן וצביקה כהן, הודיעו שיתמודדו.
גם יוסף בן-דוד ודרור ללוש הודיעו כי התמודדו בבחירות לראשות העיר בפעם הראשונה.
מספר חודשים לפני הבחירות הודיע מפלגת הליכוד כי היא תומכת דווקא במועמד חיצוני, בנימין קריתי, לראשות עיריית טבריה וכך למעשה כל המועמדים, למעט צביקה כהן שהתמודד מטעם מפלגת ש"ס, הודיעו כי הם פורשים מהמירוץ.
הבחירות עסקו סביב בחירות בין חילוניים ודתיים כשלבסוף ניצח קרייתי ופיניאן, ללוש ובן יוסף מונו להיות סגניו.
הבחירות לראשות עיריית טייבהיונס ג'באלי560.38%עבד אל-חכים חאג' יחיא7,29249.14%עיאסם מסארוה7,49150.48%
בטייבה נבחר לראשות העירייה עיאסם מסארוה, שזכה בכמאתיים קולות יותר מעבד אל-חכים חאג' יחיא שהגיע למקום השני.
מתמודד שלישי, יונס ג'באלי, זכה ב־56 קולות בלבד.
הרשימות האמת והצדק (מ), מגד אלטייבה (נ), אלנצר (נק), חוריית אלראי (סד) אלוחדה אלווטנייה ואלשבאב אלתקדומי (צ) ואלמצלחה אלעאמה אולן (קץ) לא עברו את אחוז החסימה.
בירושלים התמודד ראש העירייה המכהן אהוד אולמרט מול כשישה מועמדים, כשהבולט בהם הוא שמעון שטרית (מטעם "ירושלים אחת"), שנהנה מתמיכת המפלגות העבודה, שינוי והדרך השלישית.
אולמרט זכה ב-97 אלף קולות, שהיוו 61% מהבוחרים, ושטרית זכה ב-23% מהקולות.
מועצת העיר התחלקה בין "ירושלים המלוכדת" של אולמרט (שקיבלה שלושה מושבים) לבין "יהדות התורה" (7), ש"ס (5), "ירושלים עכשיו" של ארנן יקותיאלי (4), מרצ (3), המפד"ל, קהילות למען ירושלים "ירושלים אחת" (העבודה, הדרך השלישית ושינוי) (2 כל אחת), "יהורם גאון אני ירושלמי" ורשימת "יש עתיד בירושלים" קיבלו מנדט אחד.
חמישה מועמדים התמודדו לראשות העיר כפר סבא: יצחק ולד (26%), עמירם מילר (23%), יואל קרול (22%), יעקב אוחיון (16%) ודניאל אלדר (8%).
בסיבוב השני ניצח יצחק ולד עם כ-13,000 קולות לעומת 11,500 שקיבל מילר.
כפר סבא שלנו - 3
הבחירות לראשות עיריית מעלות-תרשיחאשלמה בוחבוט5,71660.01%יקי גוב ארי3,80939.99%
במעלות-תרשיחא זכה ראש העירייה הוותיק שלמה בוחבוט בכהונה נוספת עם כ־60% מהקולות, כשהוא גובר על יקי גוב ארי.
במועצת העירייה זכתה רשימת יחד (י) בארבעה מושבים, יש דרך אחרת תפנית במעלות תרשיחא (בהד) של גוב ארי ומעלות תרשיחא שלנו (מתש) של בוחבוט זכו בשלושה מושבים כל אחת, ישראל בעליה זכתה בשני מושבים, אחוה ושיתוף (אח), תרשיחא אלמוסתקבל (נ) וברית לאומית דמוקרטית (צ) זכו במושב אחד.
מרצ, מולדת (ט), המפלגה הדמוקרטית הערבית (ע) ובעד נשים וצעירים (פ) לא עברו את אחוז החסימה.
בנהריה זכה ראש העירייה המכהן ז'קי סבג בכהונה שלישית עם כ־46% מהקולות.
מולו התמודדו רון פרומר, דוד רוזן, רובי רוט ואשר שמואלי מטעם העבודה.
רשימת נהריה אחת (חי) של סבג זכתה בשישה מושבים במועצת העירייה, נהריה נטו (הד) של פרומר זכתה בשלושה מושבים, העבודה (אמת), לנהריה מאוחדת (הנ) של רוט וציבור למען שינוי (זך) של רוזן זכו בשני מושבים, וישראל בעליה (כן) והליכוד (מחל) זכו במושב אחד.
רשימת עליה למען נהריה (ע) לא עברה את אחוז החסימה.
בנס ציונה זכה ראש העירייה יוסי שבו בכהונה נוספת בראשות העירייה כשהוא זוכה בכ־80% מהקולות לעומת כ־20% לחנן פרץ.
רשימת נס ציונה נטו בראשות יוסי שבו (טל) זכתה בשמונה מושבים במועצת העירייה, העבודה זכתה בשלושה מושבים, מפד"ל, ישראל בעליה, אומץ בראשות ג'קי עמית (מ), גשר (נר), פז (פז) וש"ס זכו במושב אחד.
נאמני נס ציונה (יד) לא עברה את אחוז החסימה.
בנצרת נבחר ראש העירייה ראמז ג'ראיסי לכהונה נוספת, כשהוא מביס את סלמאן אבו אחמד שהתמודד מולו.
בבחירות למועצת העירייה התמודדו חמישה רשימות: רשימת נצרת המאוחדת, רשימת האחווה, חזית נצרת הדמוקרטית, תג'מוע אלנצרה אלוטני וג'בהת אלעמל אלוטני ואבנא אלבלד.
רק שתי רשימות עברו את אחוז החסימה: רשימת נצרת המאוחדת (10), וחזית נצרת הדמוקרטית (9).
בנצרת עילית ביקש זאב הרטמן להתמודד על ראשות העיר מטעם רשימה משותפת למפלגת צומת, מולדת וגשר.
לבקשת היועץ המשפטי לממשלה נזקק יו"ר ועדת הבחירות המרכזית לבקשה לפסול את הרשימה ואת הרטמן על סמך הסתה לגזענות.
יו"ר הוועדה החליט לפסול את הרטמן אך לא את רשימתו.
בערעור שהגיש היועץ המשפטי לממשלה לבית המשפט העליון הוחלט לפסול גם את הרשימה.
בנתניה התפטר ראש העירייה צבי פולג ב־1998, וורד סוויד שימשה כממלאת מקום עד לאחר הבחירות.
לראשות העירייה נבחרה מרים פיירברג מטעם רשימת הליכוד שזכתה ב־47% מהקולות וגברה על יואל אלראי, מוטי הוד (העבודה), ויקטור סרוסי ושוש ערער (מרצ).
הרשימות הדרך השלישית (הד) נתניה שלי (זך), אהבת ישראל (חי), לב אחד (ים), תקוה לשויון (ף), ביתינו נתניה (ק) ורשימת הנכים –אזרחים למען אזרחים (קז) לא עברו את אחוז החסימה.
בפתח תקווה הביס יצחק אוחיון, שזכה בכ־42% מהקולות, את ראש העירייה המכהן גיורא לב.
בנוסף התמודדו נחום אוסי, מוניקה כהן, סגן ראש העירייה חנוך מילוא, מיכאל רצון ואשר שגב.
רשימתו של אוחיון, פתח תקווה אחת (פ), זכתה בחמישה מושבים.
הרשימות הדרך השלישית (הד), תנועת טל (זך), אשר שגב – מנהיגות ותקווה – רשימה לא מפלגתית (ים), שינוי שומרי הסביבה (יש) וגשר תנועה חברתית לאומית (נר) לא עברו את אחוז החסימה.
ברעננה ניצח המועמד זאב בילסקי ברוב משמעותי של כ-72%.
הרשימה העצמאית של בילסקי - 4
רשימת דן ברוך - 1
בשדרות התחרו 3 מועמדים בולטים: דוד בוסקילה (38%), אלי מויאל (34%) והרצל שאולי (16%).
בסבב השני ניצח מויאל את בוסקילה ברוב של כ-52% מול 48%.
מושבי מועצת העיר התחלקה בין רשימת ש"ס-העבודה (4) ורשימת ישראל בעלייה (3).
הרשימות "עם אחד", "גשר", "עוצמה" ו"חיים חדשים" קיבלו כשני מושבים.
הליכוד והמפד"ל לא עברו את אחו החסימה.
בתל אביב-יפו התחרו כ-27 רשימות על 31 מושבי מועצת העיר.
בבחירות אלו ראש העירייה רוני מילוא בחר שלא להתמודד, והמועמדים המרכזיים לראשות העיר היו רון חולדאי (יורשו של מילוא), דורון רובין והשחקן שמואל וילוז'ני.
בסופו של דבר, חולדאי קיבל כ-65,000 קולות, שהיוו כ-50.3% מקולות הבוחרים.
רובין קיבל כרבע מהקולות ווילוז'ני כ-13.5%.
מועצת העיר התחלקה בין סיעת "תל אביב אחת" בהובלת חולדאי שקיבלה 5 מושבים ולאחריה מרצ והליכוד (4), ש"ס, דור שלם וכוח לגמלאים (3), הירוקים, רשימת דורון לתל אביב ורשימת "העיר שלנו" של וילוז'ני (2), ואילו המפד"ל, הרשימה החילונית ויהדות התורה קיבלו כמושב אחד.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם השתים עשרה ב-28 באוקטובר 2003.
ב־10 יישובים במחוז יהודה ושומרון נערכו בחירות ב־2 בנובמבר 2004.
המועמד סלים ג'בר (54.11%) ניצח את המועמד יוסף איברהים (45.89%) בבחירות לראשות העיר.
בבחירות למועצת העיר, רשימתו של איברהים זכתה ביותר קולות אך למספר מנדטים שווה כמו זאת של גבר (4 מנדטים כל אחד).
רשימה נוספת זכתה במנדט אחד.
אבו גוש המאוחדת- בראשות יוסף איברהים- 4 מנדטים
הפיתוח והשוויון- בראשות סלים גבר- 4 מנדטים
הרשימה לשינוי וקידום- מנדט אחד
רב-גונדר בדימוס, עמוס עזאני (69.85%) גבר על המועמדת שמולו, קרן כצמן (30.15%) ואחרי שהמועמד אברהם הררי, פרש מהתמודדות לראשות העיר.
בדרך אחרת עם עמוס עזאני- 4 מנדטים
קרן כצמן לראשות המועצה (כן)- 2 מנדטים
הליכוד בראשות אברהם הררי- 2 מנדטים
אבן יהודה שלנו (המפד"ל)- מנדט אחד
רשימות שינוי, ש"ס ואבן יהודה אחת לא עברו את אחוז החסימה.
המועמד האשם מחאג'נה (75.06%) גבר על המועמד סעיד אגבאריה (24.94%) ואחרי שהמועמד יוסף מחאמיד פרש יחד עם רשימתו.
בנוסף, רשימותיהם של שני המתמודדים לא עברו את אחוז החסימה.
אלתחאלוף אלווטני אל בלדי- 4 מנדטים
רשימות אלאימאן (האשם מחאג'נה), בל"ד (סעיד אגבאריה) לא עברו את אחוז החסימה.
רשימות אום אל-פאחם אל מוסתקבל ותחאלף אלמוסתקלין (יוסף מחאמיד) פרשו מהתמודדות וקיבלו 0 קולות.
ראש העיר המכהן, יאיר חזן (40.37%) שהתמודד ברשימה עצמאית (בתמיכת הליכוד) הפסיד ליו"ר הליכוד בעיר, אבי אסרף (43.06%).
בנוסף התמודד עוד מועמד, יעקב עבאדה (16.58%).
במועצת העיר הרשימה שזכתה להכי הרבה קולות הייתה רשימת הקהילה התורנית (דגל התורה) לעומת רשימתו של יאיר חזן (שירדה מהשנייה בגודלה לשלישית בגודלה) ולעומת רשימת הליכוד (שזכתה למנדט בודד והייתה הרשימה השישית בגודלה).
רשימתו של המועמד יעקב עבאדה לא עברה את אחוז החסימה וזכתה להכי מעט קולות.
הקהילה התורנית- למען אחי (דגל התורה)- 2 מנדטים
אופקים בתנופה בראשות יאיר חזן- 2 מנדטים
הליכוד בראשות אבי אסרף- מנדט אחד
הרשימות אור באופק, מהפך, אופק חדש ושילוב (יעקב עבאדה) לא עברו את אחוז החסימה.
לראשונה התקיימו בחירות גם במספר יישובים ביהודה ושומרון וביניהם גם אורנית.
צבי מה-יפית (45.23%) זכה בבחירות לראשות העיר לאחר קרב צמוד עם דב רוזן (44.40%) שהוכרע ב-20 קולות בלבד.
אורנית מה-יפית (צבי מה-יפית)- 4 מנדטים
רשימת דב רוזן- 4 מנדטים
רשימת אדרי שמעון- מנדט אחד
רשימת יחד (רוני שמר) לא עברה את אחוז החסימה.
ראש העירייה המכהן, יצחק בוכובזה, התמודד מול 4 מועמדים נוספים, שחלקם שימשו בסגניו בעבר.
בסיבוב הראשון זכה בוכובזה ל-37.27% מקולות הבוחרים.
דוד יוסף, סגנו לשעבר ומס' 2 של בוכובזה בבחירות 1998 התמודד מטעם רשימה עצמאית וזכה ל-26.75% מהקולות.
אור יהודה ביתנו (חנניה בנימינוב) - 3 מנדטים
עוזי אהרון למען כל תושבי אור יהודה - 2 מנדטים
זו הדרך (דוד יוסף) - 2 מנדטים
הליכוד (יצחק בוכובזה) - 2 מנדטים
אור חדש (ליאת שוחט) - 2 מנדטים
דור צעיר - מנדט אחד
נאמני ציבור - מנדט אחד
למען אור יהודה - מנדט אחד
רשימת נווה - מנדט אחד
הרשימות שינוי, התנועה לשינוי פני העיר ורשימת "לקידום החינוך" לא עברו את אחוז החסימה.
ראש העיר המכהן, אמנון זך (48.51%) זכה שוב בבחירות לראשות העיר לאחר שקיבל תמיכה רחבה ממפלגות השמאל בארץ ומהרשימה החרדית בעיר.
העבודה-עם אחד- מרצ (אמנון זך)- 4 מנדטים
הליכוד (אוריאל תנעמי)- 3 מנדטים
אזור שלנו (ציון חוה)- מנדט אחד
חזית דתית מאוחדת (ש"ס-מפד"ל)- מנדט אחד
אלטרנטיבה (נבון קצב)- מנדט אחד
יהדות עם נשמה (יהדות התורה)- מנדט אחד
בבחירות אלו התמודדו 5 מועמדים לראשות העיר.
ראש העיר המכהן גבי קדוש, ראש העיר לשעבר רפי הוכמן, יו"ר האופוזיציה מאיר יצחק-הלוי, סימה נמיר ורוני בן שושן.
בסיבוב הראשון קיבל קדוש רק 19.14% מקולות הבוחרים ולא העפיל לסיבוב השני.
ראש העיר לשעבר רפי הוכמן הוביל עם 34.3% מהקולות ואחריו יצחק-הלוי עם 31.13% מהקולות.
קדוש סיים במקום השלישי ואחריו סימה נמיר (11.69%) ורוני בן שושן (3.74%).
בסיבוב השני תמד קדוש ביצחק-הלוי (51.51%) שניצח את הוכמן (48.49%) בפער קטן של 500 קולות בלבד.
כיוון חדש (מאיר יצחק-הלוי) - 4 מנדטים
אילת חוזרת לשגשג (רפי הוכמן) - 3 מנדטים
יחד חילונים דתיים (ש"ס) - 2 מנדטים
לב חדש לאילת - 2 מנדטים
סדר (סימה נמיר) - מנדט אחד
חי באילת (גבי קדוש) - מנדט אחד
האיחוד הלאומי - מנדט אחד
רשימות הליכוד, צ.מ.ד, אילת אחת (רוני בן שושן), הבחירה שלנו, שינוי, מרצ, אילתים טובים, אהבה ואילת החדשה לא עברו את אחוז החסימה.
ראש העיר המכהן ויו"ר "אליכין עצמאית", גדעון חממי (54.52%) ניצח את המועמד השני, יו"ר הליכוד בעיר, זרח יהודה (45.48%) ולאחר שהמועמד דוד חממי פרש מהתמודדות לראשות העיר.
רשימת יחד (דוד חממי) לא עברה את אחוז החסימה.
עבד אלסלאם דראושה (43.47%) הדיח את ראש המועצה המכהן, מוחמד שלבי (26.63%) ונבחר לכהונה.
עוד התמודד גם מוסא דראושה (29.90%).
אכסאל המאוחדת - 2 מנדטים
השינוי (מוחמד שלבי) - 2 מנדטים
חזית אכסאל הדמוקרטית - מנדט אחד
אכסאל העצמאית - מנדט אחד
אל ופא - מנדט אחד
הרשימות אלסדאקה ורע"מ שלא עברו את אחוז החסימה היו רשימות פיקטיביות של עבד אלסלאם דראושה ומוסא דראושה בהתאמה.
עאטף חאג' זכה ל-49% מקולות הבוחרים ונבחר לכהונה.
מולו התמודדו גם: סלים סלאח (44.85%), נור סלמאן (6.03%) ושלושה מועמדים נוספים שפרשו: מאמון שיח' (7 קולות), דיב אבו גנימה ועלי חידר (0 קולות לשניהם).
צעירי אעבלין (מאמון שיח') - 2 מנדטים
בל"ד (נור סלמאן) - 2 מנדטים
אלמחבה ואלסלאם - מנדט אחד
תע"ל (עלי חידר) - מנדט אחד
הרשימות חד"ש, אלוופאק, אל שעשע, אלסאלם, אל נסר, אלעלם נור, אלאמאנה ואלתטויר, אלסדאקה לא עברו את אחוז החסימה.
במועצה מקומית אפרת נערכו בחירות בנובמבר 2004. בבחירות זכה אליהו מזרחי, שזכה ל־64% תמיכה.
במועצה מקומית אריאל נערכו בחירות בנובמבר 2004. בבחירות זכה רון נחמן, שזכה ל־48% תמיכה.
ראש העיר המכהן צבי צילקר נבחר לכהונה נוספת עם 58.81% מקולות הבוחרים.
אשדוד ביתנו - 5 מנדטים
אשדוד אחת (צבי צילקר) - 4 מנדטים
יהדות התורה - 2 מנדטים
קול הלב - 2 מנדטים
הליכוד (יצחק דרי) - 2 מנדטים
קהילת אשדוד (בוריס גיטרמן) - 2 מנדטים
אשדוד אין (נטו) (אייל בן שמחון) - מנדט אחד
דרך חדשה - מנדט אחד
אשדוד חדשה (אריה ללוש) - מנדט אחד
הרשימות בלי חשבון, קקטוס, תקווה, אומץ והירוקים, המפד"ל, אשדוד בתנופה (יצחק גבאי), מולדת, העוגן, ישר ולעניין, קול הגמלאים, אופק, אשדוד אחרת (אלי לחמני) ואשדוד שלנו לא עברו את אחוז החסימה.
מועמד הליכוד, ניסים גוזלן (66.67%) ניצח בבחירות לראשות העיר.
מולו התמודדו יוסף אומיד מרשימת "יש דרך אחרת" (32.66%) ויו"ר החזית החרדית, אברהם בוסקילה (0.67%).
חזית חרדית (ש"ס-אגודת ישראל)- 2 מנדטים
יש דרך אחרת- מנדט אחד
ראש העירייה המכהן יעקב טרנר זכה לכהונה נוספת לאחר שקיבל כ-48% מהקולות.
יריביו העיקריים היו אנדריי אוזן מרשימת הליכוד (16.7%) וצבי פוגל מרשימת באר שבע בראש (15.4%).
בבחירות למועצה זכתה רשימתו של טרנר ב-4 מנדטים, רשימתו של פוגל ב-2 מנדטים ורשימת הליכוד של אוזן ב-2 מנדטים.
הדתיים שרצו במשותף קיבלו 4 מנדטים, "באר שבע ביתנו" זכתה ב-3 מנדטים ושלוש רשימות קטנות זכו כל אחד במנדט אחד.
רשימתו של רוביק דנילוביץ', (שכיום מכהן כראש העירייה) זכתה להישג מכובד כאשר קיבלה 7 מנדטים.
קדימה באר שבע בראשות רוביק דנילוביץ'- 7 מנדטים
באר שבע אחת בראשות יעקב טרנר- 4 מנדטים (בתמיכת מפלגת העבודה)
האיחוד הדתי (ש"ס-מפד"ל- יהדות התורה)- 4 מנדטים
באר שבע ביתנו (משה בורוכוב)- 3 מנדטים
הליכוד (אנדריי אוזן)- 2 מנדטים
באר שבע בראש- שינוי בראשות צביקה פוגל- 2 מנדטים
באר שבע שלנו- מנדט אחד
נתיב הדרום (זכריה אוהב שלום)- מנדט אחד
הרשימות אלטרנטיבה (יוסף שכטמן), חידוש (יעל מגן), מחנה הצדק (מרצ), שח"ר, התקווה החדשה ונחל 2003 לא עברו את אחוז החסימה.
ראש העיר המכהן, מרק בסין (60.92%) זכה בבחירות לראשות העיר והמשיך לכהונה שנייה.
מולו התמודדו יצחק בן יצחק מהליכוד (24.16%) ובוריס גורמן (14.91%).
ביתנו האחד בני עי"ש (ישראל ביתנו) (מרק בסין)- 5 מנדטים
הליכוד (יצחק בן יצחק)- 2 מנדטים
קידום (בוריס גורמן)- מנדט אחד
ראש העיר המכהן מאז 1993, אפרים (אפי) שטנצלר (55.88%) נבחר לקדנציה נוספת בעיר (ממנה פרש ב-2006).
העבודה בראשות אפי שטנצלר- 5 מנדטים
הליכוד בראשות טליה ארגמן- 3 מנדטים
מאמינים בגבעתיים (המפד"ל)- 2 מנדטים
יהיה טוב בגבעתיים (יוסף זרזבסקי)- 2 מנדטים
אלוף-משנה במילואים ירון יצחק בן-נון מסיעת כיוון חדש ניצח עם כ-50% מקולות הבוחרים את יריבו מהליכוד, יואל גמליאל.
כיוון חדש - 3 מנדטים
גדרה אחת - 2 מנדטים
ההתאחדות הספרדית העולמית - מנדט אחד
במועצה מקומית הר אדר נערכו בחירות בנובמבר 2004. בבחירות זכה אבירם כהן, שזכה ל־63% תמיכה.
ראש העירייה המכהנת יעל גרמן ניצחה בסיבוב הראשון עם כ-56% מקולות הבוחרים.
המועמד המרכזי מולה היה יהודה אוריאלי שקיבל 23% מההצבעות.
הרצליה שלנו בראשות יעל גרמן – 6 מנדטים (נתמכה על ידי מרצ)
מפד"ל-יהדות התורה – 2 מנדטים
להרצליה מגיע יותר בראשות יהודה אריאלי- 2 מנדטים
הליכוד (עוזי לב צור)- מנדט אחד
הרשימות ועדי הורים בהרצליה (הראל ניסנוב), הרצליה למען תושביה, הרצליה חוזרת להוביל (דניאל פלטי), אורית רשפי לראשות עיריית הרצליה ורשימת "גבעתי היתרון בניסיון" לא עברו את אחוז החסימה.
ראש העיר המכהן ומועמד מפלגת העבודה, מוטי ששון (58.54%) נבחר לקדנציה נוספת בעיר לאחר שניצח את מועמד הליכוד יואל ישורון (41.46%)
אמת בראשות מוטי ששון– 7 מנדטים
הליכוד (יואל ישורון) – 4 מנדטים
חולון ביתנו – 2 מנדטים
רשימת עמוס ירושלמי- מנדט אחד
המחנה החברתי- מנדט אחד (נתמכה על ידי עם אחד)
רשימת חולון בראשות משה רום (ראש העיר בין השנים 1989-1993) לא עברה את אחוז החסימה.
בחיפה נבחר מועמד שינוי יונה יהב, עם כ-51.8% מההצבעות.
יהב היה לראש העיר הראשון שנולד בחיפה ושאינו מטעם מפלגת העבודה.
מולו התחרה מועמד הליכוד שמואל ארד שגרף 42% מהקולות, המועמד החרדי יהודה אריה בליטנטל (כ-3%) ושמעון אוחיון (כ-1.5%).
חיפה שלנו – 6 מנדטים (נתמכה על ידי מפלגת שינוי)
ליכוד-עם אחד – 5 מנדטים
התושב בעדיפות ראשונה – סיעת הצעירים, הגמלאים והנשים (מפלגת העבודה) – 3 מנדטים
יחד – 2 מנדטים (יוצאי ישראל בעלייה)
קריית חיים נטו (בראשות אליעזר קולס) – 2
יהדות התורה (יהודה אריה בליטנטל) – 1
מרצ- חיפה שבלב- דור שלום – מימד – 1
הקשת החיפאית הירוקה – 1
הרשימות אלטלנה (שמעון אוחיון), הירוקים, אור לשכונות ו"פוש" לא עברו את אחוז החסימה.
לאחר שראש העיר בנימין קריתי הודיעה כי לא יתמודד לכהונה שנייה, החליט סגנו יוסף בן-דוד להתמודד מול הקבלן זוהר עובד.
עובד ניצח ונבחר לראשות העירייה.
בבחירות לראשות העיר המועמדים המרכזיים היו המועמד החרדי מטעם יהדות התורה אורי לופוליאנסקי והמועמד החילוני ניר ברקת מטעם סיעת "ירושלים תצליח".
מועמדים שוליים יותר היו יגאל עמדי מהליכוד, לריסה גרשטיין מישראל ביתנו ורוני אלוני.
מועמדים אלו קיבלו כאחוזים בודדים של תמיכה.
רשימות העבודה ועם אחד לא עברו את אחוז החסימה.
רון מוסקוביץ' (54.47%) מרשימת רם בתנופה גבר על שני המועמדים האחרים, חנן חן (35.53%) וראובן מלאך (10%).
רם בתנופה (רון מוסקוביץ')- 4 מנדטים
תומ"ר- תושבים מרוצים- 3 מנדטים
יחד (חנן חן)- 2 מנדטים
רשימת יותר לא עברה את אחוז החסימה.
ראש המועצה המקומית מאז 1977, אפי דרעי (42.11%) גבר על ששת המועמדים האחרים שהתמודדו מולו וזכה בבחירות לראשות העיר.
כפר יונה אחת בראשות אפי דרעי- 3 מנדטים
בראשות אבי בן סימון (ע)- 2 מנדטים
רשימה מקומית בראשות ישראלה רוזן- 2 מנדטים
שינוי (אבישי ברעם)- מנדט אחד
דרך חדשה (יצחק דב)- מנדט אחד
התנועה לרווחת התושבים- מנדט אחד
רשימות המפד"ל, חיים חדשים בכפר (חיים מור, בתמיכת עם אחד), הליכוד (אהרון חלפון) והאיחוד הלאומי (רפאל אליה).
במועצה מקומית מודיעין עילית נערכו בחירות בנובמבר 2004. בבחירות הוכרז יעקב גוטרמן כזוכה לאחר שלא התמודדו מולו מועמדים אחרים.
ראש העיר המכהן ויו"ר הליכוד, אליהו ברדה (57.54%) זכה והמשיך לכהונה נוספת.
מגדל העמק ביתנו- 3 מנדטים
הליכוד (אליהו ברדה)- 2 מנדטים
שינוי- למען הדור (גולן משעלי)- 2 מנדטים
יחד- עם אחד (עמוס גלם)- 2 מנדטים
הרשימות העבודה (אליעזר סעדה), תנועת חי, וביחד חילונים דתיים לא עברו את אחוז החסימה.