tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אנרגיה סולארית: נכון לנובמבר 2023, לקבוצה למעלה מ-1WG של פרויקטים סולאריים מחוברת ומוכנה לחיבור, וכ-1GW של פרויקטים סולארים בהקמה ולקראת הקמה.
מדובר בפרויקטים קרקעיים, על גגות ועל מאגרי מים.
נופר הייתה החברה הראשונה בישראל שהקימה מערכות סולאריות צפות, והיא יצרנית האנרגיה המתחדשת הגדולה בישראל.
נופר ממוקדת בשני סגמנטים מרכזיים בתחום הסולארי:
C&I -פרויקטים סולאריים בדו-שימוש על גגות מסחריים ומאגרי מים.
לנופר כ-438MW של פרויקטי C&I (מחוברים ומוכנים לחיבור) באיטליה, ישראל וארצות הברית.
Utility Scale - פרויקטים סולאריים קרקעיים בהיקף גדול.
לנופר כ-518MW של פרויקטים מסוג זה זה (מחוברים ומוכנים לחיבור) בספרד, פולין ורומניה
אגירת אנרגיה: נכון לנובמבר 2023, לקבוצה כ-1GW של פרויקטי אגירה בשלבים שונים (מחוברים, לקראת חיבור, בהקמה ולקראת הקמה) ברחבי העולם.
נופר הייתה הראשונה להקים פרויקט אגירה בישראל, והיא מקימה את פרויקט האגירה הגדולה ביותר באנגליה.
כמו כן לחברה שותפות אסטרטגית עם חברת טסלה המייצגת את מתקני האגירה.
טעינה חשמלית: נופר פורסת, באמצעות חברת הבת שלה enova (בשותפות עם קבוצת מילגם), רשת טעינה כלל ארצית המונה מאות עמדות רגילות ומהירות.
בין השאר פרוסה הרשת במעל ל-25 רשויות מקומיות, ובמאות קיבוצים, בנייני מגורים, עסקים ומתחרים מסחריים.
הרשת מספקת עמדות טעינה פרטיות AC, ועמדות טעינה ציבוריות רגילות AC ומהירות DC.
הפריסה הגלובאלית של קבוצת נופר
נופר פועלת באמצעות מספר פלטפורמות הממוקדות בתחומי התמחות שונים, וביניהם:
Atlantic Green – זרוע הקבוצה באנגליה לתחומי אגירת האנרגיה, ביחד עם קבוצת אינטרלנד.
אטלנטיק גרין מקימה בימים אלו את פרויקט האגירה הגדולה ביותר באנגליה, ובסה"כ מקימה פרויקטים בהספק של למעלה ל-1GWh.
enova – פעילות נופר בישראל בתחומי אספקת החשמל ועמדות טעינה לרכבים חשמליים, בשיתוף עם קבוצת מילגם.
אינובה פורסת עבור נופר רשת טעינת רכבים ארצית, עם עמדות טעינה רגילות AC ומהירות DC.
כמו כן, אינובה בעלת רישיון אספקת חשמל והיא ספקית חשמל לצרכנים עסקיים ומסחריים.
BlueSky – זרוע הקבוצה בארצות הברית.
החברה, אשר ממוקמת בקליפורניה, עוסקת בפרויקטים סולאריים מסחריים (C&I) ובפרויקטי אגירת אנרגיה.
לחברה כ-55MW של פרויקטים סולאריים מחוברים, מוכנים לחיבור, בהקמה ולקראת הקמה.
Sunprime – זרוע הקבוצה באיטליה ביחד עם קרן נוי.
חברה הממוקדת בתחום הגגות הסולאריים.
לסאנפריים צבר משמעותי של פרויקטים מניבים בהקמה ולקראת הקמה בהיקף של 308MW.
עד סוף שנת 2025 צפויה סאנפריים להגיע ל-400MW של אנרגיה סולארית מחוברת.
נופר פולין - זרוע הקבוצה בפולין, בשותפות עם קבוצת אלקטרום.
בפולין הפעילות מתמקדמת בפרויקטים קרקעיים, עם כ-69MW של פרויקטים סולאריים מחוברים, בהקמה ולקראת הקמה.
נופר רומניה - זרוע הקבוצה ברומניה, אשר מקימה את הפרויקטים הסולאריים הגדולים במדינה, עם הספק כולל של 782MW (פרויקטים סולאריים מחוברים, מוכנים לחיבור, בהקמה ולקראת הקמה).
בין הפרויקטים של נופר רומניה ניתן למצוא את:
פרויקט Ratesti, בהיקף של 155MW, אשר חובר לרשת החשמל במהלך הרבעון האחרון של שנת 2023 והוא הפרויקט הסולארי המחובר הגדול ביותר ברומניה.
פרויקט Iepuresti, בהיקף של 169MW.
פרויקט Corbii Mari, בהיקף של 256MW.
נופר ספרד - זרוע הקבוצה בספרד, אשר הקימה מקבץ של שלושה פרויקטים קרקעיים בהיקף כולל של 407MW.
- בהיקף של 169MW, אשר הקמתו הושלמה בשנת 2022.
פרויקט Sabinar 1 - בהיקף של 155MW, אשר הקמתו הושלמה בשנת 2022.
פרויקט Sabinar 2 - בהיקף של 83MW, אשר הקמתו צפויה להסתיים עד סוף שנת 2023.
נופר ישראל - נופר התחילה את הפעילות שלה בישראל, תוך התמקדות בפרויקטים סולאריים על גגות של קיבוצים ומושבים.
כיום נופר ישראל היא יצרנית החשמל הסולארי הגדולה בישראל, עם כ-360MW (פרויקטים סולאריים מחוברים, מוכנים לחיבור, בהקמה ולקראת הקמה), מתוכם כמאה מגה-ואט של פרויקטים סולאריים צפים.
כמו כן לנופר ישראל 232MWh של פרויקטי אגירה (מחוברים, מוכנים לחיבור, בהקמה ולקראת הקמה).
נופר סרביה - לנופר פרויקטים בהקמה ולקראת הקמה בסרביה בהיקף של 22MW.
נופר גרמניה - בשנת 2023 נכנסה נופר לפעילות בגרמניה, בה היא מקימה פרויקט אגירה בהיקף של 209MWh.
+פרויקטים מניבים, בהקמה ולקראת הקמהמדינהMWMWhישראל362230אנגליה758ארצות הברית55סרביה22איטליה380רומניה798ספרד407פולין69גרמניה209
נוּצָה בּוּזָלַאדְזֶה (בגאורגית: ნუცა ბუზალაძე; נולדה ב-28 בינואר 1997) היא זמרת-יוצרת גאורגית, שייצגה את מדינתה באירוויזיון 2024, והגיעה בגמר למקום ה-21 עם 34 נקודות.
בוזלאדזה נולדה בטביליסי, בירת גאורגיה.
מגיל 5 הופיעה בקביעות כחלק מלהקת ילדים מקומית.
לאחר מכן הייתה הסולנית והגיטריסטית הראשית של אנסמבל אחר.
בגיל 8 החלה ללמוד נגינה על פסנתר.
את ניסיונה המוזיקלי צברה בתקופת מגוריה בלוס אנג'לס שבארצות הברית.
מאוחר יותר עברה לדובאי, שם היא עד היום מתגוררת.
בוזלאדזה החלה את קריירת המוזיקה שלה ב-2011, כשהשתתפה ב-Georgia's Got Talent.
בשנת 2014 הפכה למוקד התעניינות רב מצד כלי התקשורת במזרח אירופה לאחר שייצגה את מדינתה בתחרות הגל החדש ביורמלה שבלטביה.
בשנת 2017 הגיעה למקום השני בקדם הלאומי של גאורגיה לאירוויזיון 2017 עם השיר "White Horses Run".
ב-2019 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Nutsa22, הכולל גרסאות כיסוי לשירים גאורגיים מסורתיים ויצירות מקוריות באנגלית.
הסינגל הבא לאחר מכן, "Gelodebi", זכה להצלחה אדירה במזרח אירופה.
מאז שעברה להתגורר בדובאי הספיקה לבצע את שירה באקספו 2020, בתיאטרון הלאומי של דובאי ובבית האופרה הרשמי.
היא התמודדה בקטגוריית "אמנים בין-לאומיים" בתחרות האלבנית Kënga Magjike 2021, שם דורגה במקום השני.
היא נמנתה בין 12 האמנים הראשונים של העונה ה-21 של "אמריקן איידול".
ב-12 בינואר 2024 הוכרזה כנציגת גאורגיה לאירוויזיון 2024. שירה, "Firefighter", יצא לאור ב-11 במרץ.
בוזלאדזה התחרתה בחצי הגמר השני של התחרות, ונמנתה בין עשרת המעפילים לשלב הגמר, שהתקיים ב-11 במאי.
בערב הגמר דורגה במקום ה-21 עם 34 נקודות.
נופר מזרחי היא קצינת משמר הגבול מעוטרת צל"ש המפכ"ל.
מזרחי התגייסה לשירות חובה במשטרה במסגרת משמר הגבול ושירתה כשנה בגזרת חברון.
אחרי קורס פקידו חזרה לגזרה ופיקדה על נקודת עיקול 160 בסמוך למערת המכפלה.
במהלך משמרת ב-12 בדצמבר 2012 הותקף שוטר משמר הגבול במחסום עליו פיקדה ומזרחי ביצעה ירי וניטרלה את המחבל.
על פעולה זו הוענק לה בשנת 2013 צל"ש המפכ"ל על "הצטיינות בפעילות מבצעית, תוך גילוי יוזמה, נחישות ומקצועיות".
לאחר פעולה זו הועברה מזרחי לשירות בגזרה אחרת מחשש לנקמה.
בשנת 2015 סיימה קורס קצונה והמשיכה לשירות קבע במטה יהודה.
נופיה ידידיה (נולדה ב-21 בינואר 2000) הידועה גם בשם הבמה נופיה היא זמרת-יוצרת ישראלית, שהתפרסמה בעקבות השתתפותה בעונה התשיעית של תוכנית הריאליטי "הכוכב הבא" בשנת 2022.
ידידיה למדה בבית ספר "אורט סינגאלובסקי" בתל אביב, נתנה את חלקה בלהקת בית הספר בה שרה בטקסים מרכזיים בבית הספר.
בשנת 2018 סיימה את לימודי התיכון בבית הספר.
במשך כל נעוריה, למדה שנים רבות בכיתות הנוער הקהילתיות בבית הספר למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין והשתתפה בהפקות שונות.
בשנת 2019 התגייסה ידידיה לצה"ל ושירתה שירות מלא בלהקה צבאית.
עם שחרורה מצה"ל, למדה נופיה מספר חודשים בבית הספר למוזיקה "רימון".
בשנת 2022, השתתפה בעונה התשיעית של תוכנית הריאליטי "הכוכב הבא".
במהלך השתתפותה בתוכנית, נופיה ביצעה מספר שירים, ביניהם גרסה מחודשת לשיר "זאת שמעל לכל המצופה" של דני סנדרסון, שבה שילבה בית ראפ מקורי.
בעקבות הביצוע, סנדרסון הזמין אותה להתארח בהופעותיו.
היא ניסתה למנף את ההצלחה מהתוכנית אך חוותה קשיים בהתמודדות עם השינוי הפתאומי בחייה ובסוכנות שלה דחפו אותה לסיבוב הופעות במקום להקליט חומרים חדשים, מה שהוביל לתחושת ריקנות.
בעקבות העומס והלחץ שקעה במצב נפשי קשה, התנתקה מחברים ושקעה בדיכאון.
ב-7 במאי 2023 הוציאה את הסינגל "כולם פה", אותו כתבה והלחינה בעצמה, וההפקה המוזיקלית נעשתה על ידי שקל.
ב-24 באוגוסט 2023 הוציאה את הסינגל השני שלה, "מלכה".
את המילים והלחן כתבה בעצמה, וההפקה המוזיקלית נעשתה על ידי יובל גולד.
ב-5 בפברואר 2024 הוציאה את הסינגל "פיות", שנכתב ימים ספורים לאחר אירועי טבח שבעה באוקטובר, והוא מוקדש לזכר הנרצחות בפסטיבל נובה.
הקליפ לשיר מורכב מסרטונים של 20 נשים שנרצחו במתקפת הטרור, שנשלחו על ידי משפחותיהן וחבריהן, וכן מסרטונים של שורדות הטבח וחברים נוספים.
הפרויקט נעשה בשיתוף מלא עם המשפחות, במטרה להנציח את הנרצחות כרגעים יפים ומאושרים מחייהן.
בדצמבר 2024 הוציאה את הסינגל "לילה טוב (מיכאלי)" שנכתב לזכרו של , שנפל בקרב בח'אן יונס במהלך מלחמת חרבות ברזל, והיה אמור לחגוג את יום הולדתו ה-30 ביום פרסום השיר.
את המילים כתבה אחותו הצעירה, אגם, בהתבסס על הודעות ששלחה לו במהלך שירותו בעזה ולאחר נפילתו.
הלחן נוצר בשיתוף בין שירה זלוף ונופיה.
ב-21 בינואר הוציאה את הסינגל "נכון" יחד עם ילד.
ב-18 בפברואר הוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה בשם "זאת שמתחת", אשר עוסק בתהליכי השיקום שלה לאחר השתתפותה ב"כוכב הבא".
ידידיה משלבת ביצירתה סגנונות של היפ הופ ו-R&B.
היא מציינת את תרבות ההיפ הופ כאחת ההשפעות המרכזיות עליה.
בנוסף, נופיה ציינה את קנדריק לאמאר כאחת ההשפעות המוזיקליות הגדולות עליה.
נופיה במערכת יחסים עם עמית בזילר, יוצא התכנית "מאסטר שף".
נופר שלום (נולדה ב-4 באוגוסט 1988) היא שחקנית כדורסל ישראלית, המשחקת בעמדות הסמול פורוורד (עמדה 3) והפאוור פורוורד (עמדה 4).
היא אחת השחקניות הוותיקות בליגת העל לנשים בכדורסל, עם קריירה מקצעית שנמשכת מעל לשני עשורים.
נופר שלום נולדה ב-4 באוגוסט 1988 וגדלה בישראל בעיר רעננה.
היא למדה בבית הספר התיכון "אוסטרובסקי", שם בלטה כספורטאית מצטיינת.
את דרכה החלה במחלקת הנוער של מכבי רעננה, אחד המועדונים המובילים בישראל בפיתוח שחקניות צעירות.
בילדותה התאמנה בבלט, אך בעקבות מעבר של חברתה לבית ספר אחר, ובתמיכת משפחתה, החליטה להצטרף לחוג כדורסל – צעד שהוביל אותה לקריירה מקצועית בענף.
נופר שלום החלה את דרכה במחלקת הנוער של מכבי רעננה, ומשם עברה לשחק בקבוצות שונות בליגת העל לנשים.
בנות השרון - עמן זכתה בגביע המדינה בשנת 2015
לאורך הקריירה התבלטה כשחקנית יציבה ומנוסה, ששומרת על רמה גבוהה.
בעונת 2022/2023, בגיל 34, הייתה השחקנית הוותיקה ביותר בליגת העל לנשים, ושימשה כקפטנית אליצור רמלה, אותה הובילה לזכייה באליפות.
בעונת 2024/2025 המשיכה לשחק במכבי עירוני רמת גן, לאחר שחתמה על חוזה לעונה נוספת.
במהלך הפלייאוף של העונה שלפניה הצטיינה עם 16 נקודות במשחק השלישי בסדרה מול רמלה – משחק שהיה לשיא עונתי עבורה.
מלבד הקריירה הספורטיבית, נופר שלום היא קוסמטיקאית מקצועית ומנהלת קליניקה פרטית משלה.
נופר שלום משתתפת בפעילויות קהילתיות, ובין היתר ביקרה במחלקת הילדים בבית החולים תל השומר יחד עם שחקניות נוספות מהליגה, שם חילקה מתנות ושימחה את הילדים המאושפזים.
אליפות ליגת העל לנשים (2023) – עם אליצור רמלה.
"נופל מחוץ לזמן" הוא ספר של דויד גרוסמן שיצא לאור בשנת 2011 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
הספר עוסק בתהליך האבל והשכול של הורים על מות ילדם ומנסה לבטא במילים את חווית השכול והאובדן.
הספר נכתב בתגובה למות בנו אורי במלחמת לבנון השנייה.
הספר זכה בשנת 2012 בפרס ברנר.
הספר, הכתוב כשירה, קינה או חלום, מתאר מסע של אב אל בנו המת.
בתחילת הסיפור הבעל נפרד מאשתו ומחיי היומיום שלו ויוצא אל ארץ המתים במטרה לפגוש את בנם, כי אינו יכול לשאת עוד את האובדן.
מסע זה הוא מעגלי ומצטרפים אליו הורים שכולים נוספים שנמצאים באזור שבין החיים למוות, הצועדים למפגש עם ילדם המת.
ההורים השכולים צועדים בתהלוכה, מהופנטים מצער ומשחזרים טיפין-טיפין את מה ששימרו מזיכרון ילדיהם.
במהלך המסע הם מנסים להבין את פשר המוות ואת פשר האסון.
בין ההורים השכולים נקשר קשר קרוב של שותפות גורל.
במהלך הדרך עולים כאב גדול, תחושה ש"זה לא יכול להיות", אבדן על החיים הרגילים שהיו טרם האסון, קיפאון ומשיכה אל החידלון והאין.
עולה כמיהה להיפגש שוב עם הילד ולהחיות אותו ואת הזיכרון וגם אפשרות לשרוד את מה שקרה יחד עם בן הזוג.
יש חיפוש אחר האפשרות למצוא נשימה בתוך הכאב, למצוא מרחק מהבן המת שיאפשר חיים ולאפשר להורה חיים שיש בהם גם מקום לבנו המת.
דרך הדמויות בספר יש ניסיון של גרוסמן למצוא מילים לעובדת המוות- לרשום את זה כדי להבין.
הספר "נופל מחוץ לזמן" זכה לשבחים רבים בקרב מבקרי ספרות ופסיכולוגים:
לילך וולך כתבה כי גרוסמן עושה שירות ציבורי גדול כשהוא מוצא מילים עבור מה שרבים חווים אך לא יכולים לבטא.
היא כותבת: "על הספר המבריק הזה, על חשיפת הקרביים הזו, ועל מה שהוא עושה עבור ציבור קוראיו במילים שלו, מגיעה לו תודה עד אין קץ, והערכה מעומק הלב."
חוקר הספרות והסופר פרופ' אברהם בלבן כתב כי גרוסמן מצא בספר איזון מופלא בין צעקה לאיפוק.
הוא תיאר את היצירה כ"מחקר ספרותי מפורט ומדוקדק באבלם של הורים, ובו בזמן צעקת שכול מהדהדת." בלבן ציין שהספר הוא יצירה בעלת היקף ועומק גדולים, שנוגעת בכל כך הרבה היבטים של התמודדות עם המוות שהיא חוצה זמן ומקום.
חוקרת הפסיכולוגיה והחברה ישראלית פרופ' עמיה ליבליך הגדירה את הספר כ"יצירת מופת גדולה ויוצאת דופן".
וציינה כי "מעשה הסיפור עצמו מהווה גבורה עילאית ופתח לתקווה".
על חוויית הקריאה בספר כתבה: "קוראת את השורות הקצרות כהד לפעימות הלב, בקצב הנשימה, כמו בהיפנוזה, בהזיה רב-חושית, ואיני יכולה להרפות."
עורך ומבקר הספרות יותם שווימר ציין שהספר הוא הכלאה בין כתיבה דרמטית לשירת קינה והבלחות פרוזאיות, המייצר את המארג הסיפורי החזק ביותר של גרוסמן עד כה.
הוא הדגיש שהאפקט הרגשי הוא עצום, לא רק בשל הסיפור הביוגרפי, אלא בזכות המפגש בין העולמות שיוצר "חיכוך, אלימות, בערה" המועברים לקורא בעוצמה רבה.
הוא כותב: "כל עמוד בספר חזק, מעניין ומרגש..התחושות החריפות והחזקות הללו מתורגמות לאחד הטקסטים המרגשים שנכתבו בעברית בשנים האחרונות."
חוקרת הספרות סמדר שיפמן כתבה שגרוסמן מתמודד בספר באומץ, ביושר ובאהבה אין קץ עם האובדן והשכול וכי הספר הוא ביטוי חד-פעמי, נטול סנטימנטליות ומרגש עד מאוד.
השימוש בשירה: פרופ' אברהם בלבן ציין שהשימוש בשירה מעניקה לספר את כוחו הגדול.
קולותיהם של הדמויות מעוצבים כמונולוגים שיריים.
השימוש בשירה, הכולל שורות קצרות, ריתמוס וחריזה פנימית, משמש כיסוד של הרחקה אך במקביל מעניק כוח רב לכאבן של הדמויות.
הקשרים תרבותיים: הספר מתכתב עם המקרא, עם מיתוסים שונים כמו מיתוס הירידה לשאול כדי לפגוש את המתים ועם יצירות של יוצרים רבים.
המציאות המתוארת אינה מציאות ישראלית.
יש גיוון בסיבות המוות, במרחקי הזמן מהאסון ובמעמדות החברתיים של הדמויות ויש בכך לתת לשכול ממד אוניברסלי ועל-זמני.
גרוסמן ציין כי המימד האוניברסלי קשור לרצונו לדבר בספר על המוות הפרטי האינטימי ולשחרר אותו מכל תיבת תהודה לאומית.
ריבוי קולות: הקולות המאכלסים את הסיפור הם כולם קולותיו של גרוסמן.
כל אחת מהדמויות ורמזי סיפורה משקפים, כמו בחדר מראות, פנים נוספות של השכול, האבל והאובדן.
ריבוי הקולות מאפשר נגיעות אינספור בגוונים שונים של אובדן.
התחושה של התרוקנות ה"אני", של מוות בצל המוות, המשותפת לכל משתתפי הסיפור בקולות, מועברת לקוראים באופן צלול להכאיב.
חוויה טרום מילולית: פרופ' עמיה ליבליך כותבת שגרוסמן מקבל על עצמו לכתוב באזור הדמדומים שבו יש-אין-מלים, מה שנקרא בפסיכולוגיה השלב הטרום-מלולי של החוויה.
ד"ר סמדר שיפמן כותבת שהספר כתוב בשורות קטועות וכי מבנה זה מבטא את תחושת הריסוק של חוויית האובדן ואת הקושי לבטא אותה באופן שלם.
המעברים בין השורות הקטועות מאלצים את הקורא להשתהות ולהתעמק בזיכרון ובתחושה הקדם-מילולית של האבל.
תנועה והתמודדות: האנליטיקאי יהושע זיו פירש את המסע בספר כהתמודדות עם האובדן דרך תנועה ותיעוד.
המסע אל ארץ המתים הוא ניסיון לצאת מחוץ למגבלות הזמן האנושי, כאשר התנועה עצמה, כמו גם מעשה הסיפור, הופכות לכוח מחייה וריפוי.
הטקס של הירידה ל"בור" או "לקבר" מסמל לידה מחדש.
דרכו, האב לומד להפריד את זיכרון בנו מהכאב, ולהבין ש"מותו לא מת", כלומר יש לזיכרון נוכחות חיה בצורה אחרת, המאפשרת לאב להרות משהו חדש ולהמשיך לנוע בחייו.
הדיאלוג בין הדמויות חושף את המאבק בין תקיעות לתנועה, ואת האפשרות לפרידה מהזיכרון הכואב תוך שמירה על זיכרון חי ועל לידה נפשית מחודשת.
תהליך כתיבת הספר היווה עבור גרוסמן אפשרות להיות "במקום שבו החיים והמוות נוגעים זה בזה בלי חציצה".
מול תחושת האין שבמוות הכתיבה הייתה כיצירת תנועה בתוך האין, כנגד היכולת להמית.
כתיבת הספר הייתה עבורו אקט של בחירה בחיים ותביעתם מחדש.
בכתיבתו הייתה תחושת חופש ובחירה, התקוממות פנימית כנגד ההתקבעות במקום שהאסון ניסה לקבע אותו בו.
בשנת 2014 עובד הספר להצגה שהוצגה בתיאטרון גשר בבימויו של יחזקאל לזרוב.
בשנת 2024 עובד הספר להצגה על ידי קבוצת התיאטרון אנסמבל פספורט במוזיאון תל אביב בבימויה של יעל קרמסקי.
קטע מהסיפור הולחן לשיר שנקרא כשם הספר והולחן על ידי הילה כהן אלעזר.
נוּק (בגרינלנדית: Nuuk, בתרגום מילולי: "כֵּף", נהגה: ; בדנית: Godthåb) היא עיר הבירה של גרינלנד.
היא הבירה הצפונית בעולם, בשל מיקומה מספר קילומטרים צפונית לרייקיאוויק, בירת איסלנד, בסמוך לחוג הארקטי.
אולם התואר עדיין שמור לרייקיאוויק, בירת איסלנד, מכיוון שגרינלנד היא לא מדינה עצמאית אלא טריטוריה אוטונומית של דנמרק.
האזור בו נמצאת כיום העיר יושב בתחילה על ידי עם פליאו-אסקימואי קדום עוד בסביבות 2200 לפני הספירה.
האזור בו נמצאת כיום העיר היה מיושב במהלך המאה ה-10 לספירה על ידי ויקינגים ובהמשך יושב על ידי עמים אינואיטים.
העיר עצמה נוסדה בשנת 1728 על ידי המיסיונר הדני-נורווגי הנס אגדה אשר נתן לה את השם "גוטהוב" ("תקווה טובה").
בעת ההיא הייתה גרינלנד מושבה דנית-נורווגית תחת שלטונה של דנמרק-נורווגיה, אך למעשה לא היה קשר בין גרינלנד לנורווגיה במשך שתי מאות.
נוק ממוקמת ליד מקורותיו של הפיורד נופ קנגרלואה, 10 ק"מ מהחוף הדרום מערבי של גרינלנד לים לברדור, וכ -240 ק"מ דרומית לחוג הארקטי.
בהתחלה, הפיורד זורם לכיוון צפון-מערב, ואז הופך לשלוש זרועות נפרדים.
יש שלושה איים גדולים בין הזרועות: אי סרמיצק, קקרטרסואק איילנד, וקורנופ קקרטרסואה.
הפיורד מתרחב לתוך מפרץ מנוקד השוניות, שהוא חלק מים לברדור.
הסטייה המגנטית בנוק היא קיצונית והקוארדינטות שלה נושקות ל־N90.
נוק היא העיר הצומחת באופן המהיר ביותר בגרינלנד.
למרות ירידה כוללת באוכלוסיית המדינה, חל גידול של 74 אנשים מ-2014 עד 2015. אוכלוסיית נוק הוכפלה מאז 1977, עלתה ביותר משליש מאז 1990, עלתה בכמעט 21% מאז שנת 2000. בנוסף לילידי גרינלנד, 3,636 נולדו מחוץ למדינה.
מתיישבים נמשכים על ידי הזדמנויות תעסוקה טובות עם שכר גבוה, הדנים המשיכו להתיישב בעיר.
היום בנוק יש את השיעור הגבוה ביותר של דנים יותר מכל עיר אחרת בגרינלנד.
ושליש מאוכלוסיית גרינלנד חיים בנוק.
אוניברסיטת גרינלנד הממוקמת בעיר נוק היא האוניברסיטה היחידה בגרינלנד.
באוניברסיטה לומדים כ-200 תלמידים, רובם תושבי נוק, ו-14 מרצים.
הכמות המצומצמת של סטודנטים באוניברסיטה היא בגלל מדיניות הממשלה המאפשרת לימודים אקדמאים בחינם בכל מקום באירופה וצפון אמריקה.
המוזיאון נפתח באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 ומכיל חפצי ארכאולוגיה, אומנות ומלאכת יד (למשל מפות אמסליק) כמו-גם מידע אודות מבנים, חורבות, קברים ועוד.
מוצג מרכזי הוא מומיות קילאקיצוק.
בין פעילויותיו של המוזיאון: ייעוץ לממשלה בחפירות ארכאולוגיות והחזרת חפצים גרינלדים מסורתיים שפוזרו ברחבי העולם.
נמל תעופה נוק ממוקם 4 ק"מ צפונית לעיר.
הוא מהווה בסיס אם לחברת התעופה אייר גרינלנד ונבנה בשנת 1979. הנמל לא מהווה את עיקר התחבורה הבינלאומית בגרינלנד ועונה רק על צרכים בסיסיים ביותר עם קו אחד של אייר גרינלנד לקופנהגן וקו שני של איסלנד אייר לרייקיאוויק.
בנמל התעופה מסלול סלול אחד.
יפתח שדה התעופה כשדה תעופה בינלאומי ב-28 בנובמבר
כתוצאה מן העלות הגבוהה של ייבוא מוצרים לגרינלנד, יש קו מנוק ומערים נוספות לדנמרק על ידי אוניות מטען.
האוניות מגיעות לגרינלנד עם שלל מוצרים: בגדים, קמח, תרופות, עץ, דגים, פירות ים ועוד.
ספינות יוצאות לקופנהגן, לכן תיירים מנצלים זאת ועולים על הספינה לקופנהגן לצורכי תיירות.
החל משנת 2004 ישנם בנוק שירותי תחבורה ציבורית של 72 אוטובוסים ו-2,570 מוניות בבעלות גרינלנד.
ישנה חברת תחבורה ציבורית אחת בגרינלנד חוץ מזו של הממשלה, שמה הוא נוק בוסי והיא מספקת שירותי אוטובוסים ברחבי עיר.
לחברה זו יש קווים למחוזות המרוחקים ביותר בגרינלנד, כמו גם שירות הסעות לשדה התעופה.
אין כבישים בגרינלנד מלבד כבישי העיר.
הנוצרים הדמוקרטים (Demokrščani) היא מפלגה בבוסניה והרצגובינה.
המפלגה היא חלק מהקואליציה שנבחרה בבחירות לבתי הנבחרים שנערכו ב-5 באוקטובר 2002 המפלגה זכתה ב-9.5% מהקולות שהם 5 מושבים מתוך 42 המושבים.
בנוסף המפלגה זכתה ב 16 מושבים מתוך 140 המושבים של בית הנבחרים של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה.
הנוצרים בישראל הם תושבי ישראל בני הדת הנוצרית, לפלגיה השונים.
בסוף שנת 2025 נאמד מספר הנוצרים בישראל בכ-184.2 אלף, כ-1.9% מכלל האוכלוסייה הישראלית, מתוכם כ-78.7% ערבים-נוצרים.
מרבית הנותרים הם נוצרים שהיגרו לישראל עם בני משפחתם היהודים.
בנוסף קיים בישראל גם מספר מועט של מהגרי עבודה נוצרים, וכן חברי סגל כנסייתי קבוע, ובני עמים המגדירים עצמם כלא ערבים כמו הארמנים.
את הנוצרים בארץ ישראל ניתן לחלק לשלוש קבוצות עיקריות:
"קדומים", כלומר שייכים לעדות קדומות – צאצאי קהילות נוצריות שחיו באזור לפני הכיבוש הערבי של ארץ ישראל במאה ה-7 לספירה, רובם משתייכים לכנסיות מונופיזיטיות ואורתודוקסים .
"בינוניים", רובם קתולים – מתנצרים מקרב האוכלוסייה המקומית לאחר מסעי הצלב וחברי סגל כנסייתי קבוע (כגון נזירים).
"חדשים" – נוצרים שהיגרו לארץ ישראל מסיבות שאינן קשורות לדת, וצאצאיהם, אם הצאצאים נוצרים (לדוגמה, נוצרים הנשואים ליהודים שעלו מתוקף חוק השבות, ארמנים שהיגרו לירושלים בעקבות הסכסוך עם טורקיה, חיילי צד"ל ובני משפחותיהם) ומתנצרים שהתנצרו במאה ה-19 ובמאה ה-20 לכנסיות הפרוטסטנטיות.
ראשית הדת הנוצרית הייתה בארץ ישראל, וקבוצות נוצריות חיות בה כאלפיים שנה, חלקן עוד לפני שנת 324, עת נקבעה הנצרות כדתה הרשמית של האימפריה הביזנטית (למשל הכנסייה הסורית, הכנסייה הקופטית ועוד כנסיות וכתות השייכות לכנסיות המזרחיות).
מהמאה הרביעית לאחר ההכרזה על הדת הנוצרית כעל הדת הרשמית של האימפריה ועד המאה ה-13 בתקופת הכיבוש הממלוכי, היו הנוצרים לרוב בארץ ישראל.
מוצאם האתני של הנוצרים בישראל
רוב הנוצרים בישראל הם צאצאי הפיניקים שהשתלטו על הגליל המערבי לאחר נפילת ממלכת ישראל בשלהי המאה ה-8 לפנה"ס, וסורים-ארמים שהיגרו לארץ בתקופה הרומית והביזנטית, שאליהם נוספו המרונים, אף הם ממוצא סורי-ארמי, במאה ה-18. עוד נכללו קבוצות קטנות כיהודים ושומרונים שהתנצרו, ושרידי מתיישבים ממוצא הלניסטי.
הצלבנים (מאות 11–13 לסה"נ) יִישבו בגליל המערבי מתיישבים קתולים מהמערב, אבל ערב הכיבוש הממלוכי רבים ברחו ורוב אלו שנותרו נרצחו.
בגליל נותרה בעיקר האוכלוסייה המקומית הנוצרית, שהייתה ממוצא פיניקי.
הכנסייה המרכזית של האימפריה הביזנטית המשיכה להתקיים ככנסייה היוונית-אורתודוקסית (בערבית נקראת רוּם אורתודכס וחבריה נקראים רוּמים), והיוותה את הכנסייה המרכזית של תושבי הארץ לפני התקופה הצלבנית ולאחר הסתלקותם של הצלבנים.
לכנסייה נכסים רבים, שליטה על כנסיית הקבר בירושלים, שטחי אדמה נרחבים, מבני ציבור, כנסיות ומנזרים.
הכמורה תמיד יוונית, במיוחד בדרגות הגבוהות; התפילה מתקיימת ביוונית בעוד שבני העדה דוברי ערבית; רק דרג הכמורה הנמוך הוא מבין בני הארץ, דוברי הערבית.
על מבני הכנסיות ומבני הציבור השייכים לפטריארכיה היוונית אורתודוקסית מונף דגל יוון והם מסומלים בסמל הטאפוס.
במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 הייתה רוסיה פטרון עז כוח של הכנסייה היוונית אורתודוקסית בארץ ישראל ועל רקע זה פרצה אף מלחמת קרים.
הרוסים ניהלו תנועת צליינות רחבת היקף ובנו כנסיות רבות, נפרדות מהכנסיות היווניות אורתודוקסיות, שיועדו לאוכלוסייה המקומית, לדוגמה, זו שבמגרש הרוסים.
עם מהפכת אוקטובר ירד כוחה של רוסיה כפטרון כנסייתי.
הכנסיות שהוקמו בארץ ישראל התחלקו לאחר 1948 בין חסות "הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית הלבנה" (בשטחי יהודה ושומרון) לבין חסות הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית האדומה (בשטחי מדינת ישראל).
שאר הנוצרים ה"קדומים" משתייכים לכנסיות מונופיזיטיות שונות, קטנות במספרן, שרוב חבריהן מתרכזים בעיר העתיקה בירושלים.
הם אינם ערבים ושומרים על מסורת ארוכה של מאות רבות של שנים.
בהן הכנסייה הסורית, הכנסייה הקופטית, הכנסייה האשורית, חבשים, וארמנים השוהים בירושלים דורות רבים (בניגוד לארמנים שהיגרו לירושלים בתקופת מלחמת העולם הראשונה).
כיבוש ארץ ישראל על ידי הצלבנים הביא אליה נוצרים קתולים, שנקראים בלבנט "לטינים".
בראשם מסדרים כגון הפרנציסקנים ("שומרי ארץ הקודש"), שהותירו בארץ סגל נזירים קבוע.
הצלבנים הותירו בארץ שכבת מתיישבים מבני המסדרים שנטמעו באוכלוסייה המקומית ונותרו גם לאחר תבוסת הצלבנים.
הם היוו את התשתית לגרעין של לטינים-בני הארץ, שכיום מרוכזים ברובם בגליל, חיפה, נצרת, רמלה ובית לחם.
תופעה נוספת שהתרקמה במהלך השנים היא הופעתן של כנסיות "מאוחדות", פלגים של כנסיות עתיקות מקומיות ("מזרחיות") שקיבלו על עצמן את עול האפיפיור ומספר מנהגים קתולים, אך מבלי לוותר על סממנים מקוריים.
כך ניתן למצוא בישראל ארמנים-קתולים, סורים-קתולים, קופטים-קתולים ואשורים-קתולים ("כלדיים").
החשובה שבכנסיות המאוחדות, הגדולה שבהן (כמחצית מהערבים הנוצרים בישראל משתייכים אליה) והייחודית היא הכנסייה המלכיתית היוונית-קתולית.
הכמורה בכנסייה זו, לעומת הכנסייה היוונית-אורתודוקסית, היא ערבית-מקומית.
מעוזה הוא במרחב עכו–שפרעם וסביבותיהן, בכפרי הגליל, בירושלים, רמאללה, בית לחם ומרחב רמלה.
מאוחר יותר פלשו לארץ ישראל נושאי הצלב והקימו בה את ממלכת ירושלים הצלבנית.
הממלכה לא החזירה את הנוצרים להיות רוב בארץ, אך היא תגברה את מספרם והוסיפה להם את בני הדת הנוצרית הקתולית.
במאה ה-19 לקחו על עצמן מעצמות המערב צרפת ובמידה פחותה מעט גם בתי המלוכה של איטליה, ספרד וגרמניה חסות על ה"לטינים", הקימו מבני פאר (כנסיות, סמינרים, מנזרים, בתי מלון לצליינים ועוד) בכל רחבי הארץ, אך במיוחד בירושלים, בית לחם וסביב הכנרת.
כך הפכה כת זו משולית יחסית לאורתודוקסים לבעלת עוצמה, דבר שהתבטא בדרישות לחֲזָקָה על מקומות קדושים, למשל בכנסיית הקבר ובכנסיית המולד בבית לחם.
מוסדות שונים ורבים של מדינות המערב הקתולי מחזיקים סגל הוראה, נזירים וכמרים בישראל.
חלקם מעורים בחיי התרבות, החברה והאקדמיה והבולט שבהם היה הפרופסור מרסל דיבואה.
הנוצרים ה"חדשים" (החל מהמאה ה-19) מתחלקים למקומיים (ערבים וגם יהודים) שהתנצרו עקב פעילות המיסיון האנגליקני-פרוטסטנטי שפעל בארץ ישראל בקרב אוכלוסיות עניות.
אין לכנסיות הפרוטסטנטיות חלק בכנסיית הקבר (את מקום קברו של ישו הם מזהים במקום זאת בגן הקבר) או במאחזי הכתות העתיקות אך יש להן מוסדות רבים, מוסדות מחקר ולימוד ובעבר גם בתי חולים, בתי יתומים ומוסדות צדקה.
הפרוטסטנטים פעלו בעיקר בירושלים וביפו ובמושבות הגרמניות שנבנו במאה ה-19 ברחבי הארץ והותירו אוכלוסייה מתנצרת מקומית.
המהגרים נחלקים לקבוצות משנה רבות.
בהם ארמנים שהיגרו לירושלים עקב שואת הארמנים ומתגוררים ברובע הארמני בירושלים וביפו, נוצרים שהם בני זוג של יהודים שעלו לארץ, ומהגרי עבודה מהפיליפינים, מארצות אפריקה וממזרח אירופה שהקימו בישראל קהילות, כנסיות ומוסדות דת, ומהווים חלק ממרקם החיים הנוצרי-ישראלי.
בישראל יש גם עובדים זרים נוצרים כמו מהגרי עבודה ממזרח אירופה, מרומניה ומההפיליפינים.
כמו כן ישנם גם חיילי ואנשי כוחות או"ם והצלב האדום ודיפלומטים המתגוררים בישראל.
בתקופה הביזנטית, בעקבות מבצע ניצור שנערך בתיאום בין הכנסייה לבין השלטון הנוצרי-ביזנטי, והתנצרות מרצון או מאונס של האוכלוסייה הסורית-ארמית, הפיניקית וההלנסטית, הפכה ארץ ישראל לבעלת רוב נוצרי ומיעוט יהודי ושומרוני.
מתוך כשלושה מיליון תושבי הארץ, מנו הנוצרים למעלה משני מיליון.
הקבוצה הנוצרית הייתה מורכבת מעילית ממוצא הלניסטי ששפתה ותרבותה יוונית, ושכבה נמוכה של סורים-ארמים שרובם שמרו על שפתם ותרבותם הארמית.
בתקופת הכיבוש הערבי-מוסלמי, גם לאחר בריחה המונית של נוצרים לתחומי האימפריה הביזנטית ומעשי טבח שבוצעו בנותרים, עדיין היו רוב תושבי הארץ נוצרים-מזרחיים, בעיקר סורים דוברי ארמית.
בתקופה הצלבנית מנתה אוכלוסיית הארץ כ-500,000 תושבים, רובם הגדול נוצרים.
הכיבוש הצלבני לא הביא להגירה מסיבית של נוצרים קתולים מאירופה והפרנקים שהיו המעמד השליט בארץ נשארו מיעוט כובש.
בתקופת הכיבוש הממלוכי כמעט כל הפרנקים נטבחו או ברחו.
הנוצרים שנותרו בארץ היו ממוצא סורי-ארמי או פיניקי, ומיעוטם נוצרים ממוצא מערבי, שרידי משפחות מהתקופה הביזנטית.
השלטון הממלוכי ראה בנוצרים אויבי האסלאם, התנכל להם ואף אסלם בכפייה.
בשלהי הכיבוש הממלוכי, ראשית המאה ה-16, מנו הנוצרים כ-21,000 נפש מתוך סה"כ 123,000 תושבי הארץ.
בעת הכיבוש העות'מאני מנתה האוכלוסייה הנוצרית בארץ כ-12,000–13,000 נפש, רובם יוונים-אורתודוקסים.
הם היוו כ-10% מכלל האוכלוסייה.
באמצע המאה ה-19 הגיעו לארץ קבוצות של נוצרים מארצות הברית ומאירופה שבאו בעיקר מתוך מניעים דתיים.
הקבוצות האמריקאיות לא החזיקו מעמד זמן רב וחזרו לארצות הברית לאחר כשנה.
הקבוצה הגרמנית, הטמפלרים, הקימה שכונות ומושבות חקלאיות ותרמה תרומה נכבדה לפיתוח הכלכלי של הארץ.
חלקם גורשו מהארץ בידי הבריטים בעת מלחמת העולם השנייה ואחרוני הטמפלרים גורשו במלחמת העצמאות.
במפקד שנעשה על ידי שלטונות המנדט בשנת 1921 עמד מספר הנוצרים על 71,400 והם היוו כ-10% מהאוכלוסייה הכללית.
בארבע עיירות הנוצרים היוו רוב מוחלט: נצרת, רמאללה, בית לחם ובית ג'אלא.
רק כ-20% מכלל הנוצרים גרו בכפרים.
כבר בתקופה זו, אחוז הנוצרים בכפרים הלך ופחת, ובמספר כפרים ועיירות שבעבר היה בהם רוב נוצרי, הנוצרים כבר הפכו למיעוט.
מספר הנוצרים בארץ ישראל המשיך לעלות ל-148,000 ערב מלחמת העצמאות.
עקב המלחמה, רבים מהערבים הנוצרים עזבו את הארץ וכ-34,000 נשארו בשטח מדינת ישראל.
כאמור כ-34 אלף נוצרים נותרו במדינת ישראל בשנת 1948, לאחר שרבים מהם נמלטו מהמדינה בזמן מלחמת העצמאות.
עקב המלחמה גדל חלקם היחסי של הנוצרים בקרב ערביי ישראל, לעומת המצב בימי המנדט הבריטי, והם היוו כ-20% מהם (לעומת כ-10% בשלהי תקופת המנדט).
בשלושת האזורים העירוניים בהם התרכזה אוכלוסייה ערבית, נצרת, שפרעם וחיפה הם הפכו לרוב, לאור עזיבתם הכמעט מלאה של המעמדות העשירים של האוכלוסייה המוסלמית שם.
עקב שיעורי ילודה נמוכים ביחס לאוכלוסייה הערבית מוסלמית, ירד משקלם של הערבים הנוצרים בקרב האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל ונכון לשנת 2023 הוא עומד על 6.9%]
המספר המוחלט של הנוצרים בישראל נמצא במגמת עליה.
ועבר את 150 אלף איש לאחר שנת 2010. נכון לשנת 2025 חיו במדינת ישראל כ-184 אלף נוצרים, המהווים כ־1.9% מאוכלוסיית המדינה.
כי 78.7% מהנוצרים בישראל הם ערבים נוצרים.
הרכב הגילים של כלל האוכלוסייה הנוצרית שונה מזה של האוכלוסייה המוסלמית, ודומה יותר להרכב הגילים של האוכלוסייה היהודית.
אחוז הצעירים בגיל 0–19 עומד על 29.6%, נמוך מזה של האוכלוסייה המוסלמית (48.7%), ואף מזה של האוכלוסייה היהודית (33.6%).
אחוז בני ה-65 ומעלה בקרב כלל הנוצרים עומד על 10.3% נכון לסוף שנת 2012 (לשם השוואה – 12.2% בקרב היהודים ו-3.6% בקרב המוסלמים).
בשנת 2023 מספר הילדים שאישה נוצרייה צפויה ללדת במהלך חייה עמד על 1.8 ילדים לאישה.
בשנת 2020 נולדו 2,239 ילדים לנשים נוצריות, מהם 1,797 (כ-80%) לנוצריות-ערביות, בהשוואה לשנת 2009 שבה נולדו 2,514 ילדים לנשים נוצריות, 2,009 מהם לערביות-נוצריות.
רוב הנוצרים הערבים מתגוררים במחוז הצפון ובמחוז חיפה (70.2% ו-13.6%, בהתאמה).
39.0% מהנוצרים שאינם ערבים מתגוררים במחוז תל אביב ובמחוז המרכז, 36.3% במחוז הצפון ובמחוז חיפה.
נכון לשנת 2023, היישובים עם האוכלוסייה הנוצרית הערבית הגדולה ביותר הם: נצרת (21.1 אלף), חיפה (16.7 אלף), ירושלים (12.9 אלף) ושפרעם (10.5 אלף).
רשימת יישובים עם אוכלוסייה נוצרית ערבית משמעותית:
על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2020, הערבים הנוצרים בישראל גרים ביישובים הבאים:
הערה: שני היישובים האחרונים ברשימה הם כפרים בתוך מועצות אזוריות.
הנתונים הדמוגרפיים למעלה מתייחסים לכפר לבדו, ואילו אלו שלמטה מתייחסים לכל המועצה האזורית.
השכלתם של הנוצרים הייתה תמיד גבוהה יותר והפער החברתי-כלכלי בינם לבין המוסלמים היה גדול ואף העמיק.
האוכלוסייה הנוצרית היא אחת האוכלוסיות המשכילות ביותר בישראל.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה משנת 2010, אחוז הזכאים לתעודת בגרות במגזר הערבי-נוצרי הוא גבוה (70%), ויותר גבוה מאחוז הזכאות בזרם הממלכתי-דתי (65.9%) ומאחוז הזכאות בזרם הממלכתי (64.5%), כמו כן שיעור העומדים בסף הנדרש ללימודים באוניברסיטאות (78%) גבוה יותר מבשאר המגזרים.
עוד עולה מהנתונים כי בקרב האוכלוסייה הערבית-נוצרית, מספר לומדי הרפואה גדול פי שלושה מכלל האוכלוסייה, וכי אחוז הנשים הערביות-נוצריות הלומדות באקדמיה גבוה בהרבה מבמגזרים האחרים, ומספר הערבים נוצרים העומדים בסף הנדרש ללימודים באוניברסיטאות גבוה יותר מכלל המגזרים.
אחוז המועמדים הערבים הנוצרים באוניברסיטאות הוא 17.0% ו-14.4% במכללות, ולימודי משפטים נפוצים יותר בקרב הנוצרים.
גם במקצועות המתמטיקה ומדעי המחשב נרשמו שיעורי סטודנטים גבוהים יותר בקרב הנוצרים.
רבים מהתלמידים הערבים-נוצרים לומדים בבתי ספר כנסייתיים.
חלק מבתי ספר אלה נחשבים לבתי ספר עם אחוזי הצטיינות גבוהים.
בתחילת שנת הלימודים 2015–2016, שבתו תלמדי בתי הספר הכנסייתיים ומוריהם, כמחאה על חלוקה תקציבית לא הוגנת בין בתי הספר השונים בארץ, ועל הקיצוץ בתקציב בבתי הספר הכנסייתים בפרט.
כ-33,000 תלמידים וכ-3,000 מורים שבתו במשך כ-4 שבועות מתאריך ה-1.9.2015. לאור האשמות מצד השובתים לממשלת ישראל על חלוקה גזענית ולא שוויונית של תקציבים לבתי הספר, הגיב שר החינוך, נפתלי בנט, בהתייחסות לסוגיה ואמר בדיון פגרה בכנסת: "אני שר החינוך של כל ילדי מדינת ישראל, כולם באותה המידה.
אין שום תעדוף בין דת, גזע, מין או נטייה מינית.
לא מדובר כאן על אפליה על רקע דת או גזע, אלא על העדפה של בתי ספר ציבוריים על פני בתי ספר לא רשמיים.
זה תקף גם אצל יהודים, חרדים, דתיים וגם בציונות הדתית.
בדיוק את אותה מכה שאתם חטפתם, חטפו גם בתי ספר מהציונות הדתית, או אנתרופוסופיים, או הריאלי".
המאבק שניהלו תלמידי בתי הספר הכנסייתים ונציגיהם הוא מאבק חלוקה על רקע אפליה תקציבית בין המגזרים השונים בישראל.
כמו כן, לאות הזדהות עם אותם בתי הספר, בתאריך ה-20.9.15 שבתו רבים מהתיכונים בארץ, המשתייכים לארגון המורים, עד השעה 10:00. השביתה הסתיימה לאחר פשרה שהושגה בין משרד החינוך לנציגי בתי הספר הכנסייתיים.
האוכלוסייה הנוצרית בישראל חיה מאז ומתמיד לצד האוכלוסייה המוסלמית.
לאחר קום המדינה, רוב הערבים הנוצרים הזדהו עם הלאומיות הפלסטינית.
רבים מהערבים הנוצרים, בדגש על בני הכנסיות האורתודוקסיות מזדהים עם המפלגה הקומוניסטית הישראלית.
לצד זאת, ישנם נוצרים שאימצו רעיונות ציונייים כמו פעיל ההסברה הישראלי יוסף חדאד.
בשנות המדינה הראשונות צברו הערבים הנוצרים כוח מעבר למשקלם הדמוגרפי.
רבים מחברי הכנסת הערבים היו נוצרים, כדוגמת תופיק טובי ממק"י ואמין-סלים ג'רג'ורה מהרשימה הדמוקרטית של נצרת שהייתה מקורבת למפא"י.
מצב זה השתנה רק בשנות ה-70 של המאה העשרים.
בחג המולד הנוצרים חוגגים ומקיימים טקסים, בעיקר בבית לחם, נצרת וירושלים.
בכנסייה הקתולית שליד כנסיית המולד הנוצרים מקיימים חגיגה דתית המעוררת התעניינות רבה בציבור.
עד שנת 1994 הוא היה משודר על ידי רשות השידור הישראלית.
מאז הועבר השליטה בעיר לרשות הפלסטינית.
סיבות נוספות להתעניינות של שאר האוכלוסייה היא השפעת התרבות המערבית.
לפי מחקר משנת 2017 רוב הנוצרים בישראל מגדירים עצמם כערבים (96%).
בפברואר 2014 עבר לראשונה בכנסת חוק שנוי במחלוקת המבדיל בין אזרחי ישראל הנוצרים והמוסלמים.
החוק, שהוצע על ידי ח"כ יריב לוין, מיועד להוסיף נציג נוצרי ונציג מוסלמי בוועדה המייעצת לנציבות שוויון הזדמנויות בתעסוקה.
שָׁאדי חלוּל, נוצרי ארמי ויו"ר העמותה הארמית נוצרית, הוביל מאבק למען הכרה בבני עדתו כארמים-נוצרים ולא כערבים-נוצרים.
בעקבות פעולתו של חלול, שכללה הפנייה של נציגי העדה הארמית למשרד הפנים, ב-16 בספטמבר 2014 הורה שר הפנים גדעון סער לאפשר לרשום מוצא ארמי תחת סעיף הלאום במסמכי מרשם אוכלוסין.
ההחלטה נוגעת לחלק מהנוצרים החיים בישראל - כ-13 אלף מתוך כ-160 אלף.
אף על פי שהחוק הישראלי לגבי שירות חובה בגיל 18 לא חל על הנוצרים בישראל, חלק זעיר מהם (בודדים עד כמה עשרות בשנה) מביעים רצון להתגייס לצה"ל.
לדבריהם, הם מעוניינים לתרום למדינה ולקחת חלק בחברה הישראלית.
הנוצרים מתגייסים ליחידות מעורבות, יחד עם היהודים, בניגוד לבדואים למשל, שלמענם קיימת יחידת גששים משלהם.
פוטנציאל הגיוס השנתי הממוצע בקרב אוכלוסיית הנוצרים בישראל מגיע לכ-1,400 מתגייסים בשנה.
בעקבות פעילותו של מייסד פורום גיוס העדה הנוצרית - סא"ל במיל', איהאב שליאן.
בשנת 2013 התגייסו כ-120 ערבים-נוצרים לצה"ל, במקום הבודדים שהתגייסו עד אז.
בשנים 2014–2015 התגייסו כמאה נוצרים בשנה.
ביוני 2017 נסגרה העמותה של נדאף לגיוס ערבים-נוצרים, לאחר שנתקלה בקשיים תקציביים ומסיבות אישיות של נדאף.
הנוצרים בלבנון מהווים עדה דתית בעלת היסטוריה ארוכה, המתחילה כמעט עם הופעת הנצרות.
נכון לשנת 2018, הנוצרים מהווים כ- 33.7% מאוכלוסיית לבנון, מה שהופך את ריכוז הנוצרים בה לגבוה ביותר במזרח התיכון.
הנצרות הממוסדת הגיעה לשטח של לבנון של ימינו כבר במאה הראשונה לספירה.
לבנון הייתה כר פורה לפעילות נוצרית, כבר מימי המיסות של פאולוס באמצע המאה הראשונה.
במאה הרביעית קונסטנטינוס הראשון הצהיר על דתו הנוצרית, כשהוא מעודד את הנצרות להפוך לדת המדינה.
בתחילת המאה החמישית כשמת הנזיר מארון בנו חסידיו מנזר לזכרו והם היוו את הגרעין שממנו צמחה הכנסייה המרונית, כנסייה אליה משתייכים רוב הנוצרים בלבנון.
המרונים נאבקו במהלך ההיסטוריה הן בזרמים אחרים בנצרות והן באסלאם שהגיע במאה השמינית ללבנון.
בתקופת מסעי הצלב קיבלה הנצרות בלבנון סיוע מהצלבנים, בעיקר מאלו שהגיעו מצרפת.
במאה ה-16 וה-17 התקיימו מאבקי כוח בין המתואלים (שיעים לבנונים) לבין הנוצרים המרונים, בצפון לבנון.
בעקבות ניצחון המרונים בראשית המאה ה-18, נדדו מתואלים רבים דרומה.
לבנון המודרנית נוצרה כמדינה נפרדת מסוריה, עבור הנוצרים.
בשנים שבין קבלת העצמאות ועד מלחמת האזרחים עזבו נוצרים רבים את לבנון.
מדינות בהן קיימת קהילה גדולות של נוצרים יוצאי לבנון הן צרפת, קנדה, ברזיל וארצות הברית.
לבנון היא המדינה בעלת שיעור הנוצרים הגבוה ביותר במזרח התיכון.
מספר הנוצרים בלבנון שנוי במחלוקת.
בלבנון לא נערך מרשם אוכלוסין רשמי מאז 1932, ולפי המפקד הנ"ל היוו הנוצרים 54% מהאוכלוסייה.
הנוצרים בלבנון מתחלקים לתת קבוצות רבות הכוללות את:
המרונים המהווים את הקבוצה הגדולה ביותר והפעילה הפוליטית ביותר מכל זרמי הנצרות במדינה.
הכנסייה היוונית-אורתודוקסית מהווה את הכנסייה השנייה בגודלה.
בסוף שנות ה-70 היו בלבנון מעל 200,000 יוונים אורתודוקסים.
היוונים הקתולים כללו בסוף שנות ה-70 כ-130,000 נפש.
הארמנים המשתייכים לכנסייה האפוסטולית הארמנית או לכנסייה הארמנית הקתולית.
מיעוטים קטנים המשתייכים לזרמים אחרים בנצרות, כגון הכנסייה המלכיתית (כנסייה מזרחית קתולית הכפופה לאפיפיור), הכנסייה הלטינית, נצרות קופטית והאורתודוקסית-סורית.
בפרלמנט הלבנוני, הנוצרים מחזיקים 64 מושבים, אל מול 64 מושבים השמורים למוסלמים יחד עם הדרוזים.
מתוכם הכנסייה המרונית מחזיקה ב-34 מושבים, היוונית-אורתודוקסית 14, והארמנים, היוונית הקתולית והפרוטסטנטית מחזיקות את 16 המושבים הנותרים.
ראש הכנסייה המרונית הוא הפטריארך המאורני של אנטיוכיה, שנבחר על ידי הבישופים של הכנסייה המרונית, וכיום יושב בבכרכי, השוכנת צפונית לביירות, ברוב חודשי השנה, ובעיירה הצפונית דימאן בחודשי הקיץ.
הפטריארך הנוכחי (מאז 1986) הוא הקרדינל מאר נסראללה בוטרוס ספיר.
כאשר נבחר פטריארך חדש, עליו לבקש את ברכת האפיפיור, ובכך לבטא את כפיפותו לכנסייה הקתולית.
פטריארכים יכולים לקבל מעמד של קרדינל, בדרגת קרדינל-בישוף.
הם חולקים דוקטרינה זהה עם הקתולים, אך המרונים משמרים את הליטורגיה הייחודית שלהם וההיררכיה המיוחדת.
באופן כללי, הכנסייה המרונית שייכת למסורת האנטיוכית והיא זרם סירו-אנטיוכי.
ארמית-סורית מהווה את שפת התפילה, ולא לטינית.
למרות זאת, הכנסייה המרונית נחשבת, יחד עם הכנסייה הסורית-מאלברית, לכנסיות המושפעות יותר מלטינית מבין הכנסיות המזרחיות.
הכנסייה הראשית של הזרם האורתודוקסי (הכנסייה האנטיוכית) היא הקתדרלה האורתודוקסית של גאורגיוס הקדוש.
ישנם מנזרים בלבנון המופעלים על ידי הכנסיות המרוניות והאורתודכסית כאחת.
מנזר גאורגיוס הקדוש בדיר אל-חרף, המנזר הבפטיסטי של יוחנן הקדוש בדאומה, הוקמו כבר במאה החמישית.
מנזר בלמאנד בטריפולי הוא מנזר ותיק מאוד שמחזיק סמינר ואוניברסיטה הכפופה לו.
הסכם טאיף הביא ליצירת מערכת חלוקת כוח מחודשת בין המוסלמים והנוצרים בפוליטיקה הלבנונית.
כתוצאה מכך המצב הכלכלי בלבנון השתפר מאוד.
המאבקים בין חזבאללה לישראל, שאיימו לדרדר את לבנון מבחינה פוליטית וכלכלית, ומתח גובר בין קואליציית 14 במרץ אל מול קואליציית 8 במרץ איימו על יציבותה.
העדה הנוצרית נכון ל-2009 מחולקת בין מפלגתו של מישל עאון לבין מפלגתו של סמיר ג'עג'ע, ומנהיגים נוצריים אחרים ממחנה 14 במרץ.
אף על פי שרבים חששו שהסכם טאיף ידרדר את ההשפעה של הנוצרים ויעביר סמכויות מהנשיא (שנקבע להיות מרוני ע"פ ההסכם) לטובת ראש הממשלה (סוני), הנשיא הלבנוני עווד מחזיק בהשפעה רבה, בהיותו מפקד הכוחות המזוינים ובעל סמכות לאשר הקמת ממשלה בחתימתו בלבד.
מנהיגים לבנונים רבים, וכן מנהיגים בעולם, בוחנים כיום את החזרת חלק מהסמכויות של נשיא הרפובליקה הלבנונית, שנלקחו ממנו בהסכם טאיף.
הנוצרים מחזיקים בתפקיד מפקד הצבא, שמהווה את מפקדם של כל הכוחות המזוינים הכפופים לנשיא.
תפקיד זה ניתן למרונים מאז הקמת צבא לבנון.
תפקיד נשיא הבנק המרכזי הלבנוני מוחזק בידי הנוצרים, בשל בעלותם על רוב מערכות הבנקים והבנקים הפרטיים הפועלים בלבנון, אשר מהווים את הבנקים הגדולים והחזקים ביותר במזרח התיכון.
עם התחזקות כוחם של הארגונים הג'יהאדיסטים במזרח התיכון, וכיבוש חלקים נרחבים מעיראק ומסוריה על ידי ארגון דאעש וכפיית האסלאם הרדיקלי באזורי שליטתו, חלה התעוררות וחשש בקרב המיעוט הנוצרי והדרוזי בלבנון בקשר לעתידם, עד כדי תחושת איום קיומי.
חשש זה התגבר בעקבות אירועים שקרו בתוך לבנון כמו פלישת ג'הבת א-נוסרה ודאעש לעיירת הגבול הלבנונית ערסאל באוגוסט 2014, והמשך עימותים מזוינים שהתרחשו בתחילת אוקטובר 2014 בטריפולי עם קבוצות לבנוניות חמושות המזוהות עם הארגונים האסלאמיסטים.
במהלך שנה זו היו אירועים כמו ריסוס כתובות גרפיטי על גדרות כנסיות ובתי ספר נוצרים, שכללו איומים באשר להתקרבות המדינה האסלאמית, ואיומים לשחיטת נוצרים.
חשש הנוצרים התגבר בעקבות החלשות השלטון המרכזי וחוסר היכולת להגן עליהם, חלקים נרחבים מהציבור הנוצרי החלו להתחמש בעצמם ולחפש מקורות הגנה באופן עצמאי.
לאורך שנת 2014 עלתה המתיחות בין הסונים לנוצרים והגברת האיומים כנגד הנוצרים וחשש למלחמת אזרחים.
הציבור הנוצרי בלבנון בחר להתמודד עם האיומים והחשש ברמה התקשורתית-תעמולתית וגם ברמה הביטחונית-צבאית והתגייסות ל"פלוגת התנגדות" של נוצרים בפיקוד חזבאללה.
נוצרים ידידי ישראל הוא ארגון נוצרי-אוונגלי שמרכזו בירושלים ולו נציגויות ב-24 מדינות ברחבי העולם.
הארגון מגייס תרומות ומפעיל מתנדבים במגוון פרויקטים חברתיים לרווחת תושבי ישראל מתוך אידאולוגיה נוצרית-ציונית המתבטאת באהבת ישראל ובתמיכה בה.
בראש הארגון עומדים איש הדת האמריקאי ריי סאנדרס ורעייתו שרון, אשר ייסדו את הארגון בדצמבר 1985. הארגון מפעיל בישראל פרויקטים של תמיכה וסיוע לעולים חדשים, ניצולי השואה, מעוטי יכולת, חיילי צה"ל, נפגעי טרור, קהילת יוצאי אתיופיה ונוצרים מקומיים.
אחת לשנה, בסמוך לחג השבועות, מארגן מטה הידידים הנוצרים בירושלים כנס בינלאומי בהשתתפות מאות מאמינים וצליינים נוצרים-אוונגליים מרחבי העולם, להבעת תמיכה בישראל ולתפילה לשלום ירושלים.
כארגונים נוצרים-ציוניים אחרים, לארגון זה הזדהות חזקה עם עמדות הימין הפוליטי הישראלי.
יש בין אנשי הציונות הדתית המברכים על פעילותו ומשתפים עמו פעולה, אך גופים יהודיים-דתיים אחרים רואים בארגון זה גוף מיסיונרי שמטרתו הסופית המרת יהודים לנצרות.
בין היתר נטען כי התמקדותו של הארגון בסיוע לאוכלוסיות חלשות נובעת מכך שאוכלוסיות אלו מהוות כר פעולה נוח להשפעה דתית מיסיונרית.
בעקבות הביקורת מיתן הארגון את ניסוח כמה ממסריו האידאולוגיים באתר האינטרנט שלו, תוך הדגשה כי פעילותו בסיוע ליהודים נובעת מאהבה שאינה מותנית בדבר.
נוצת מצנפת היא נוצה המשמשת לקישוט של כובע, לרוב במסגרת צבאית.
שימוש בנוצות מצנפת נפוץ בצבאות השייכים לבריטניה או לחבר העמים הבריטי, בעיקר אלו בעלי זיקה לסקוטלנד או צפון אירלנד בנוסף ליחידות פוסיליירים.
הנוצות מגיעות בצבעים שונים, לרוב לבן, אדום או כחול.
בין הצבאות בעולם אשר בהם ניתן למצוא את נוצת המצנפת הם הצבא הבריטי, הקנדי, ההודי, דרום אפריקני, הניו זילנדי, הפקיסטני ועוד.
באלגברה מופשטת, מבנה אלגברי נוצר סופית אם אפשר לקבל כל איבר שלו מתוך קבוצה סופית של איברים.
אופי הפעולות שאותן אפשר להפעיל על קבוצת היוצרים אינו קבוע, ואמור להיות מובן מתוך ההקשר.
לכן יש להבדיל בין התכונות נוצר סופית כמודול, נוצר סופית כאידיאל, נוצר סופית כחוג, נוצר סופית כשדה, וכן הלאה.
בכל המקרים האלה, המבנה נוצר סופית אם יש בו קבוצת איברים סופית שהמבנה הוא תת-המבנה הקטן ביותר המכיל את כולם.
מרחב וקטורי נוצר סופית אינו אלא מרחב וקטורי בעל ממד סופי.
באופן כללי יותר, אומרים שמודול נוצר סופית מעל חוג , אם קיימת קבוצת איברים כך שכל איבר ב- הוא צירוף מהצורה עבור מקדמים מתאימים .
מודול כזה נקרא גם מודול סופי.
נוסח זה מתאים גם עבור אידיאל שמאלי.
חוג נוצר סופית נקרא גם חוג אפיני.
בהחלט ייתכן שחוג שאינו נוצר סופית ככזה, יהיה נוצר סופית כשדה; או שמודול שאינו נוצר סופית ככזה, יהיה נוצר סופית כחוג.
לדוגמה, שדה הפונקציות הרציונליות במשתנה אחד, (מעל שדה ) נוצר על ידי איבר אחד כשדה, אבל אינו נוצר סופית כחוג.
(אחד המשפטים היסודיים באלגברה קומוטטיבית קובע שחוג אפיני אינו יכול להיות שדה אלא במקרה הטריוויאלי).
באותו אופן, חוג הפולינומים במשתנה אחד נוצר כמובן סופית כחוג, אבל הוא בעל מימד אינסופי מעל , ואינו סופי כמודול.
כאשר יש לאובייקט האלגברי מבנה נוסף, כגון טופולוגיה, אפשר לכלול את המבנה הזה בהגדרה.
לדוגמה, אומרים שחבורה טופולוגית היא נוצרת סופית (כחבורה טופולוגית) אם יש בה קבוצה סופית שאינה מוכלת באף תת-חבורה סגורה; כאן הפעולות המותרות הן פעולות החבורה, ובנוסף להן פעולת הגבול הטופולוגי.
לדוגמה, חוג השלמים ה-p-אדיים נוצר סופית כחבורה טופולוגית: אפשר ליצור אותו מאיבר אחד, ולכן החבורה הזו נקראת גם "חבורת-p הטופולוגית הציקלית".
המבנה של אובייקטים נוצרים סופית עשוי להיות מסובך ביותר, ובדרך כלל תכונה זו אינה נשמרת במעבר לתת-אובייקטים.
למשל, יש דוגמה לחבורה פתירה מוצגת סופית שהמרכז שלה אינו נוצר סופית.
(חבורה שבה חיתוך של שתי תת-חבורות נוצרות סופית גם הוא נוצר סופית מקיימת את תכונת Howson).
לעומת זאת, תנאי השרשרת העולה נשמר במעבר לתת-אובייקטים, והוא מהווה תחליף מבני ראוי לנוצרות סופית.
לפעמים לא ברור האם אובייקט טבעי הוא בעל קבוצת יוצרים סופית או לא.
למשל, חבורת המטריצות נוצרת סופית, אבל אינה נוצרת סופית אפילו אם שדה סופי; תוצאות בתורת K האלגברית מראות ש- נוצרת סופית אם גדול מספיק, אבל לא תמיד ידוע הערך הראשון שבו התופעה מתרחשת.
לעיתים קרובות אפשר לשכן כל מבנה נוצר-מנייתית במבנה נוצר סופית.
היגמן-ניומן-ניומן (1949) הראו שאפשר לשכן כל חבורה נוצרת מנייתית בחבורה נוצרת סופית.
מלצב (1952) הראה שאפשר לשכן כל אלגברה אסוציאטיבית מממד בן-מניה באלגברה אסוציאטיבית נוצרת סופית.
שירשוב (1958) הראה שאפשר לשכן כל אלגברת לי מממד בן מניה באלגברת לי נוצרת סופית.
יש מושגים חזקים יותר מאשר נוצרות סופית.
חבורה היא בעלת יצירה חסומה (bounded generation) אם קיימים בה איברים כך שכל איבר בחבורה הוא מהצורה .
חבורה בעלת יצירה חסומה היא נוצרת סופית.
כל חבורה נילפוטנטית נוצרת סופית, ואפילו כל חבורה פולי-ציקלית נוצרת סופית, היא בעלת יצירה חסומה (אבל חבורה פתירה נוצרת סופית אינה בהכרח כזו).
החבורה (וכמוה SL_n מעל חוג שלמים של כל שדה מספרים) היא בעלת יצירה חסומה כאשר n>=3 (אבל לא עבור n=2), Carter-Keller.
נוצרי חדש היה שיוך חברתי-דתי והבחנה משפטית באימפריה הספרדית ובאימפריה הפורטוגזית, ששימש החל מהמאה ה-15 בעיקר כדי לתאר את צאצאיהם של היהודים והמורים הספרדים שהוטבלו בכפייה לכנסייה הקתולית.
היהודים גורשו בעקבות צו אלהמברה משנת 1492, הידוע גם כצו הגירוש.
הצו היה חוק אנטי-יהודי שנקבע על ידי המלכים הקתוליים עם הרקונקיסטה של חצי האי האיברי, שחייב יהודים להמיר דתם לנצרות קתולית או להיות מגורשים מספרד.
רוב ההיסטוריה של "הנוצרים החדשים" מתייחסת לאנוסים (המומרים היהודים, שהיו ידועים בדרך כלל כקונברסוס) בעוד שהמומרים המוסלמים היו ידועים בשם מוריסקוס.
כיוון שהמרות הדת הושגו בחלקן באמצעות כפייה וגם על ידי איום בגירוש, במיוחד כשמדובר ביהודים, האינקוויזיציות והמלוכנים האיבריים חשדו בכמה מה"נוצרים החדשים" שהם יהודים בסתר.
האינקוויזיציה הספרדית ולאחר מכן האינקוויזיציה הפורטוגזית נוצרו כדי לאכוף אורתודוקסיה קתולית ולחקור את ההאשמות בכפירה.
הדבר הפך לסוגיה פוליטית בספרד ובפורטוגל עצמן ובאימפריות שלהן בחו"ל, במיוחד באמריקה הספרדית, אמריקה הפורטוגזית והאיים הקריביים.
לפעמים "נוצרים חדשים" נסעו לשטחים שנשלטו על ידי אויבי ספרד הפרוטסטנטיים – כגון האימפריה ההולנדית, האימפריה הקולוניאלית האנגלית, או אזורים בצרפת שהושפעו מההוגנוטים, כדוגמת בורדו – וקיימו שם בגלוי מצוות יהודיות, דבר שחיזק את החשד לקיומם של יהודים בסתר.
לדברי , מורה לספרות והיסטוריון פורטוגזי, "הדיכוטומיה בין נוצרי ותיק לנוצרי חדש התקיימה בפועל רק בטקסונומיה האינקוויזיטורית.
ההגדרה הדתית או האתנית של הנוצרים החדשים הייתה, בסופו של דבר, פורמלית בלבד.
כמו כן, התווית 'נוצרי חדש' יכולה להתבסס על שמועות שמקורן באילן יוחסין מפוקפק, לשון הרע ותככים." על פי חוק, קטגוריית הנוצרים החדשים כללה את המומרים לאחרונה, וכל אדם שהוטבל שחלק כלשהו מדמו מגיע מהמומרים הללו, עד דור שלישי – אך הדור הרביעי פטור.
בהמשך, בתקופת שלטונו של פליפה השני, מלך ספרד, הקטגוריה כללה כל אדם שחלק כלשהו מדמו מגיע מנוצרים חדשים, "מימי קדם".
בפורטוגל, בשנת 1772, הורה סבשטיאאו דה מלו להפסיק את ההבחנה המשפטית בין נוצרים חדשים לנוצרים ותיקים.
נוק הוא קורא ספרים אלקטרוני - מכשיר נייד לקריאת ספרים אלקטרוניים, שהושק על ידי בארנס אנד נובל ב־2009. הוא עושה שימוש בטכנולוגיית תצוגה נייר אלקטרוני אך ישנם גם דגמים שמשתמשים בתצוגת LCD.
קורא ספרים בפורמט PDF וכן בפורמט הפתוח EPUB.
למרות תמיכת המכשיר ב-EPUB, הוא אינו תומך בעברית באופן רשמי.
משנת 2009 יצאו מספר דגמים שונים של נוק בשני מסלולים:
מכשירים מבוססי דיו אלקטרוני - נוק (Nook Classic), נוק סימפל טאצ' (Nook Simple Touch) ולאחרונה גם נוק סימפל טאצ' עם תאורת קריאה (Nook Simple Touch with GlowLight) שמאפשר קריאה בחשיכה באמצעות תאורה מיוחדת שמאירה את המסך.
מכשירים מבוססי LCD - נוק קולור (Nook Color), נוק טאבלט ונוק HD (Nook HD)
בין התכונות המעניינות של המכשיר קיימת גם יכולת השאלה למשתמשים אחרים (במגבלות מסוימות).
כמו כן, ניתן לקרוא באמצעות המכשיר באופן חופשי בחנויות של בארנס אנד נובל.
בשנת 2014 יצאה גרסה של נוק מתוצרת חברת סמסונג, "Galaxy Tab 4 NOOK", הזהה מבחינת חומרה ל-Samsung Galaxy Tab 4 7.0.
נוק אייר (בתאית: นกแอร์; באנגלית: Nok Air) היא חברת תעופה זולה תאילנדית.
בסיס הפעולה המרכזי שלה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי דון מואנג, ומטה ההנהלה שלה שוכן ברג'נאקרן טאוור שבמחוז סתורן, שבבירה בנגקוק.
החברה היא הספונסרית הרשמית של מועדוני הכדורגל TTM לופ בורי, צ'יאנג מאי, והאד-יאי.
החברה נוסדה בפברואר 2004, והיא החלה את פעילותה ב-23 ביולי אותה השנה.
החברה ביצעה את הטיסה הבינלאומית הראשונה שלה ב-31 במאי 2007, לבנגלורו בירת קרנאטקה, הודו.
באותה השנה קיבלה את אישור הרשויות להפעיל טיסות ליעדים נוספים במדינה: היידראבאד, ניו דלהי, וצ'נאי.
בחודש נובמבר 2007 השעתה נוק אייר את טיסותיה לבנגלור, לאחר שהמתחרה ג'טסטאר אסיה איירווייז החלה להפעיל טיסות בקו.
לאחר שנכשלה בהפעלת טיסות בקווים בינלאומיים, החליטו בנוק אייר להתמקד בשוק המקומי, כך הפכה החברה לבעלת מספר הקווים הפנימיים הגדול בתאילנד.
אסטרטגיה זו הוכיחה את עצמה כנכונה, בשנת 2010 הרוויחה החברה 618 מיליון באט, והיא הזמינה שבעה מטוסי בואינג 737-800 וארבעה מטוסי ATR 72.
בעלי המניות בחברה הם: תאי איירווייז אינטרנשיונל (49%), Nok Air Management Company Limited (25%), CPB (6%) בנק סיאם המסחרי (5%) King Power International Company Limited (5%), והיתר (10%) ביידי משקיעים פרטיים.
כלי טיס בצי בהזמנה נוסעים הערותבואינג 737-80015—189בואינג 737-8MAX—7טרם נקבעבומברדיה DASH-8-Q400NG8—86סה"כ237
נוצרים מאוחדים למען ישראל אנגלית: Christians United for Israel, בראשי תיבות: CUFI) הוא ארגון אמריקאי נוצרי התומך בישראל.
זהו הארגון הגדול ביותר בארצות הברית הפועל למען ישראל.
בארגון חברים כנסיות וארגונים נוצריים אחרים, כמרים ואנשי דת, המפעילים קבוצת אינטרס בארצות הברית שמטרתה תמיכה כלכלית ופוליטית בישראל.
מנהיג הארגון הוא הכומר האוונגליסטי ג'ון הייגי.
עם מעל 7 מיליון חברים רשומים (אוקטובר 2019) הוא הארגון הפרו-ישראלי הגדול בארצות הברית.
ארגון בשם "נוצרים מאוחדים למען ישראל" הוקם בשנת 1992 על ידי דייוויד לואיס, אך היה פעיל רק במשך זמן קצר.
בתחילת שנות ה-2000 הכומר האוונגליסטי ג'ון הייגי קיבל רשות מלואיס להשתמש בשם זה, והקים מחדש את הארגון, אליו הצטרפו כ-400 פעילים פרוטסטנטים מכנסיות וארגונים דתיים שונים בארצות הברית.
ב-7 בפברואר 2006 רשם הייגי את הארגון באופן פורמלי.
משרדי הארגון נמצאים בסן אנטוניו, טקסס.
משנת 2011 הארגון פעיל ב-225 אוניברסיטאות בארצות הברית.
בחודש מרץ 2012 היו מיליון חברים רשומים בארגון, ובינואר 2015 שני מיליון.
זהו הארגון הגדול ביותר בארצות הברית הפועל למען ישראל ותנאי להצטרפות אליו הוא לא לעסוק במסיונריות.
הרב אריה שיינברג והרב שלמה ריסקין שבדקו את פעילות הארגון, אמרו כי הארגון אינו שואף להתנצרות יהודים.
תמיכה בעם היהודי ובמדינת ישראל
הארגון תומך בעם היהודי והכומר סקוט תומאס מפלורידה הבהיר בנאום רשמי שהתמיכה בישראל איננה קשורה לחזון אחרית הימים הנוצרי, אלא לתפיסות דתיות אחרות המביעות אחדות בין נוצרים ליהודים.
לדבריו, האמונה הנוצרית לא יכולה להתקיים ללא הבסיס היהודי.
הארגון תומך בשותפות בארגונים יהודים דוגמת המרכז להבנה ושיתוף פעולה יהודי-נוצרי (CJCUC) בירושלים.
בתקופת ממשל דונלד טראמפ הארגון פעל באופן משמעותי לקידום העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים, הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל ברמת הגולן וצמצום הסיוע הכספי לאונר"א.
הארגון עורך "ערב לכבוד ישראל" בערים שונות ברחבי ארצות הברית, ערב שמיועד להביע סולידריות נוצרית עם מדינת ישראל והעם היהודי.
באירועים אלה משתתפים חברי הקהילות היהודיות המקומיות, ומגויסים בו כספים לתמיכה בישראל.
בשנים 2008 עד 2010 נערכו אירועים גדולים יותר, בהם השתתפו בין השאר שגריר ישראל באומות המאוחדות דן גילרמן והסנאטור ג'וזף ליברמן.
ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, השתתף בשנת 2010 באירוע באמצעות ועידת וידאו.
ביוני 2019 ערך הארגון בוושינגטון כנס שנתי בהשתתפות סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס, המנהיג הדתי ג'ון הייגי מזכיר המדינה מייק פומפאו, היועץ לביטחון לאומי ג'ון בולטון ושגריר ארצות הברית בישראל דייוויד פרידמן.
הארגון מעביר כספים לארגוני ימין פוליטי בישראל.
בשנת 2009 פורסם שארגון "נוצרים מאוחדים למען ישראל" היה אחראי על שלושה רבעים מהמימון של "אם תרצו", והסוכנות היהודית שימשה כצינור להעברת הכספים, בניגוד לנהלים שלה-עצמה.
הפוליטיקאי האמריקאי מייק פנס טופח על ידי "נוצרים מאוחדים למען ישראל" עוד בהיותו מושל אינדיאנה.
פנס ביקר בישראל ב-2014, במימונו של הארגון.
ב-2016 חתם פנס על חוק לפיו מדינת אינדיאנה לא תסחר עם חברה שמחרימה את מדינת ישראל.
בחירתו כסגן נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ היא הישג של הארגון, ומתוארת כחלק מ"ההשפעה הציונית" על הממשל האמריקאי.
ביולי 2017 פנס נאם בכנס השנתי של הארגון, שם אמר:
נוצרים יוונים-אורתודוקסים לבנוניים הם קבוצה בעם הלבנוני הנמנית עם חסידי הכנסייה האנטיוכית בלבנון, המהווה כנסייה אוטוקפלית יוונית אורתודוקסית בתוך קבוצת הכנסיות הרחבה יותר של הנצרות האורתודוקסית, והיא הכנסייה השנייה בגודלה בלבנון, אחרי הכנסייה המרונית.
הערכות מצביעות על כך שהנוצרים היוונים-אורתוקסיים מהווים כ-8% מכלל אוכלוסיית לבנון.