tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעזרת סריקת CT הפיקו החוקרים דגם תלת-ממד ממוחשב של הגולגולת של קנברזאורוס ושל קופסת המוח שלו.
הקנברזאורוס היה דינוזאור משוריין פרימיטיבי בגודל כבשה.
הוא היה מכוסה במעטפת שריון עצם וקשקשים גרמים בתוספת דוקרנים קרניים שהגנו על גבו, אך מעטה שריון זה היה פחות מסיבי וצפוף מאלה של האנקילוזאורים המתקדמים יותר.
הוא היה מצויד במקור בחזית פיו לתלישת צמחייה.
מבנה האוזן הפנימית שלו הזכיר את זה מבנה האוזן של הטואטרה.
מבנה האף שלו היה פשוט וקטן יותר מאלה של האנקילוזאוריים המתקדמים.
הוא כלל פחות לולאות וצינורות בעצמות האף, וככל הנראה היה חלק מדרכו של הקנברזאורוס לקרר את עצמו.
קנגה היא דמות בדיונית בסדרת ספרי וסרטי פו הדב מאת אלן אלכסנדר מילן.
קנגה היא נקבת קנגורו ואמו המסורה של רו.
השניים מתגוררים בבית ליד חלקת החול בחלקו הצפון-מערבי של היער.
קנגה היא הדמות הנקבית היחידה המופיעה בספרים.
דמותה מבוססת על צעצוע בובה ממולאת שהייתה שייכת לבנו של מילן, כריסטופר רובין מילן.
בעת הגעתם של קנגה ורו ליער, בפרק השביעי של הספר פו הדב, סבורים כולם שקנגה היא חיה פראית, אך עד מהרה מגלים שאין זו האמת ומתיידדים איתה.
בספרי פו הדב, כאשר מגיע טיגר ליער, היא מקבלת אותו בברכה לביתה, מנסה למצוא עבורו מזון החביב עליו ומתירה לו לחיות יחד איתה ועם רו.
לאחר מכן מתייחסת קנגה לטיגר באותו אופן בו היא מתייחסת לבנה.
קנגה היא טובת לב, נינוחה, סבלנית וצייתנית.
היא אוהבת שהדברים נקיים ומסודרים ומעניקה עצה אימהית ומזון לכל מי שמבקש זאת ממנה.
היא מגינה על רו ופונה אליו במילים טובות ומקפידה על המשמעת שלו בצורה עדינה.
היא גם בעלת חוש הומור, כפי שמסופר בפרק השביעי של הספר, כאשר ארנב חוטף את רו ומשאיר את חזרזיר במקומו וקנגה מעמדיה פנים כאילו היא לא הבחינה בכך שחזרזיר אינו רו וממשיכה לרחוץ אותו באמבטיה של רו, לדאבונו הרב של חזרזיר.
בסרטי וולט דיסני נותרה אישיותה של קנגה ללא שינוי בהשוואה לספרים, אם כי היא נוהגת יותר בהגיון ומאפשרת לרו יותר עצמאות, אך היא ממלאה תפקיד משני יותר בעלילות הסרטים ולא מופיעה בהם לעיתים תכופות יותר כמו רו.
בנוסף, בסרטים מתגורר טיגר בבית משלו ולא בביתם של קנגה ורו, אם כי הוא מבקר אצלם לעיתים קרובות.
בגרסה העברית לסרט הרפתקאותיו של פו הדב דובב קולה של קנגה על ידי שפרירה זכאי ובסרט פו הדב משנת 2011 דובב קולה על ידי מיכל צפיר.
קנגורו אילני או קנגורו עצים (שם מדעי: Dendrolagus), הוא סוג של כיסאי ממשפחת הקנגוריים שחי ביערות גינאה החדשה וצפון אוסטרליה וכולל 15 מינים.
זהו הקנגורו היחיד שחי בין ענפי העצים.
הגדול בבני הסוג הוא המין קנגורו אילני אפרורי שמגיע לאורך 51–78 ס"מ ולמשקל 20–15 ק"ג והקטן שבהם הוא קנגורו אילני לומהולץ שאורכו 48–65 ס"מ ומשקלו עד 7.5 ק"ג.
קנגורו זה בעל זרועות ארוכות, טפרים חזקים וזנב ארוך, איתם הוא מטפס ביעילות בין הענפים ומחפש עלים, צוף פרחים ופירות וחלקם גם מגוונים במזון מהחי.
הם בעלי פרווה שעירה בצבע חום-אדמדם ועם זרועות צהובות לעיתים.
קנגורו אילני יכול לקפץ למרחק 8 מטר בעזרת זנבו החזק ושרירי רגליו החזקים.
קנגורו זה נע על הקרקע בדומה לקנגורו אמיתי, בקפיצות, אך הוא מעדיף לנוע בין העצים.
קנגורו אילני וונדיוואי (Dendrolagus mayri)
קנגורו - שעשועון חידות במתמטיקה הוא שעשועון חידות בין-לאומי במתמטיקה העוסק בפיתוח חשיבה באמצעות פתרון בעיות.
השעשועון מתקיים במדינות שונות בעולם משנת 1991 והשתתפו בו, עד כה, כ-75 מדינות וכ-6.5 מיליון משתתפים כל שנה.
בשנות השמונים המוקדמות המציא פיטר אוהולוראן, מורה למתמטיקה מסידני, משחק חדש עבור בית הספר באוסטרליה: שאלון רב-ברירתי שאותו בודק מחשב.
החידוש אפשר לאלפי תלמידים להשתתף במשחק בו-זמנית.
בשנת 1991 החליטו שני מורים צרפתיים, אנדרה דלדיק וז'אן פייר בודין, להשיק את התחרות בצרפת תחת השם "קנגורו" המסמל את מקורו האוסטרלי של המשחק.
בשעשועון הראשון השתתפו 120,000 תלמידי תיכון.
מאז, התחרות פתוחה לתלמידים מכל הכיתות, ו-21 מדינות אירופיות הצטרפו ויצרו את "קנגורו ללא גבולות".
ביוני 1993 כינסה הנהלת קנגורו בצרפת ועידה כלל אירופית בפריז.
בוועידה השתתפו מארגנים ומנהלים של תחרויות מתמטיות מכל העולם שהתרשמו מאוד מהיקף ההשתתפות בתחרות קנגורו הצרפתית: 120,000 ב-1991; 300,000 ב-1992; 500,000 ב-1993. שבע מדינות נוספות החליטו לאמץ את התוכנית: בלארוס, הונגריה, הולנד, פולין, רומניה, רוסיה וספרד.
המהדורה הבאה של התחרות, במאי 1994, זכתה להצלחה אדירה בכל המדינות.
ביוני 1994, בשטרסבורג, החליטה המועצה האירופית – הגוף העליון של האיחוד האירופי – על יצירתה של הקרן "קנגורו ללא גבולות".
לקרן נבחרו שישה חברי הנהלה והיא קיבלה מעמד חוקי בפריז, ב-17 בינואר 1995. צרפת סיפקה תמיכה כלכלית וטכנית ביוזמה הגלובאלית עד שהוסדרו הנהלים בפגישות בפריז (ינואר 1995) ובאיינדהובן שבהולנד (דצמבר 1995).
באיינדהובן נקבע כי התחרות לגילאי 13–14 תתקיים באותו היום ועל פי אותו לוח זמנים בכל המדינות, ושהטכניקה, דהיינו, שאלון רב-ברירתי, תהיה זהה בכל המדינות וכך גם הפרסים למשתתפים.
לכל מדינה הוקם ארגון מקומי הקובע את התנאים המקומיים.
לא מתבצעת השוואה בין תוצאות של המדינות שונות.
החל מ-1996, מדינות משתתפות בארגון המעשי של התחרות על בסיס רמת ההשתתפות של תלמידי כל מדינה.
בטורון, פולין (נובמבר 1996), נקבע כי נושאי התחרות בכל הרמות יהיו זהים בכל המדינות.
בבודפשט (אוקטובר 1997), 21 המדינות שהיו נוכחות קבעו תקנה המגדירה סופית את ההשתתפות הכספית ואת הכללים המאפשרים השתתפות בתחרות וחברות בארגון.
מאז 1995 מתכנסת העצרת הכללית של הקרן פעם בשנה, בכל פעם במדינה אחרת, בחודשים אוקטובר או נובמבר.
הנושאים לתחרות הקרובה נבחרים, מסמכים ופרסים עוברים ידיים ונקבעים לוחות הזמנים והתוכניות של מחנות קיץ בין לאומיים.
השעשועון הוא מבחן רב-ברירתי מותאם גיל.
הוא כולל 24 שאלות לתלמידי כיתות ב-ד ו-30 שאלות לתלמידי כיתות ה-י.
משכו 75 דקות, והוא בנוי משאלות שמזכות ב-3, ב-4 וב-5 נקודות בהתאם לדרגת הקושי.
הציון המקסימלי הוא 120 נקודות.
ישראל הצטרפה לשעשועון החל משנת הלימודים תשע"ד, כחלק מיוזמה של ד"ר מארק אפלבאום, חבר סגל במכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי בבאר שבע.
בישראל, בשנים 2014–2017, השתתפו בשעשועון מדי שנה כ-4,000 תלמידים בגילים 7 עד 16 מכל רחבי הארץ.
השעשועון מועבר בבתי הספר בארץ בחסות המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי, ובחסות הפיקוח על הוראת המתמטיקה במשרד החינוך.
בשנת 2018 כל תלמידי שכבה ד' בישראל הוזמנו להשתתף בשעשועון על ידי משרד החינוך ובמימונו; סך הכול השתתפו בשעשועון בשנה זו כ–25,000 תלמידים בגילים שונים מכ-500 בתי ספר.
בישראל קיים שירות נלווה שבו ניתנת אפשרות לכל תלמיד שנרשם לשעשועון להיות פעיל בתהליך מתמשך של פתרון חידות מתמטיות בדרך אינטרנטית.
החידות המוצגות בתרגול נלקחו משאלוני קנגורו משנים עברו.
קנארד הוא משטח אווירודינמי אופקי במטוסים המותקן בקדמת המטוס, לפני הכנף ואופייני למטוסים בעלי כנף דלתא.
משטחי קנארד מסוגלים לשמש תפקיד דומה לכנף קדמית על ידי הוספת עילוי לפני מרכז המסה במטוסים שנוטים להיות יציבים מדי כמו כן הוא מסוגל לייצב זרימת אוויר על גבי הכנף.
האחים רייט החלו להתנסות בדגמים בעלי משטח ייצוב קדמי כבר בשנת 1900 והם התייחסו בחשדנות להתקנת משטחי ייצוב גובה מאחורי הכנפיים (יחסית לכיוון טיסה) בשל מותו של אוטו ליליינטל שנהרג בעוד הוא טס בדאון בעל משטח ייצוב אחורי.
הם שיערו שהגה הגובה יטה להוציא את כלי הטיס מיציבות אבל היו משוכנעים שהוא מהווה משטח שליטה טוב יותר.
כמו כן, הם היו בטוחים שלא יהיה ניתן לשלב יכולות ייצוב ושליטה במשטח בודד ולכן בחרו להקדיש אותו לשליטה.
רבים מחלוצי התעופה בזמנו האמינו, בדומה לאחים רייט, שמשטחי ההיגוי אמורים להיות בקדמת כלי הטיס רבות בשל כך שהם השתמשו בעיצוב של פרופלור מדחף — מדחף המותקן באחורי המטוס ודוחף את המטוס, בניגוד למטוסים המאוחרים יותר שכללו פרופלור מסחב המותקן בקדמת כלי הטיס ומושך אותו.
המושג קנארד הופיע לראשונה בשנת 1903 בהתייחסות למטוס סנטוס דימון 14 ביס אשר כונה Canard (ברווז בצרפתית) בשל צלליתו המזכירה ברווז.
המטוס התאפיין בכנפיים ומשטחי בקרה קובייתיים ובשביל לשפר ראות משטחי הייצוב הקדמיים היו נמוכים יותר משאר גוף המטוס.
מושג זה התייחס בזמנו לכלי טיס בעל משטחי הגה גובה בקדמת המטוס.
בשנת 1911 החל הלך הרוח הזה להשתנות, בעיקר משום שתצורת ההתקנה של פרופלור מסוג מסחב הפכה נפוצה בגלל נתוני היציבות שלהם.
עם מעבר המנוע לקדמת כלי הטיס, משטחי הניהוג והייצוב שלא כלולים בכנפיים היו צריכים לעבור אחורה בשביל להקטין אותם, לשם זה נדרשת זרוע ארוכה יחסית.
מספר חלוצים כולל את האחים רייט התנסו בתצורה תלת משטחית, עם משטח בקדמת כלי הטיס ובאחוריו.
בשנת 1914 נכתב במגזין פלייט: "לסוג [מטוסי] קנארד ניתנה מכה קטלנית בכל הקשור לדגמים המדעיים."
משנת 1914 ועד כניסת עידן הסילון נעשה בקנארד שימוש במספר מוגבל של מטוסי ניסוי, רובם היו מטוסי קרב עם מנוע שהותקן באחורי המטוס עם פרופלור מדחף.
עם התפתחות ההנעה הסילונית והתפשטות השימוש בכנפי דלתא ללא זנב — כנף דלתא הנמשכת לאורך מרבית הגוף ועד לזנב ללא משטחי מייצב והגה גובה, עלה כי כנף זאת התקשתה לתפקד במהירויות נמוכות וכן המטוס נוטה להפוך ליציבה מדי במהירויות על־קוליות.
בשנות ה־50 המאוחרות חברת נורת' אמריקן אוויאשן כללה משטח קנארד במטוס XB-70 ולקירי, יריבו הסובייטי הסוחוי T2 כלל משטח קנארד גם כן, אבל בעיות שליטה ויציבות שנבעו ממשטח זה בתצורתו הקבועה במטוסים קטנים יותר מנעו שימוש נרחב בו.
בשנת 1963 חברת סאאב הגישה פטנט למשטחי קנארד המותקנת בצמוד לכנף ומעט מעליה שמאז כונתה קנארד מוצמד.
בדגמים מתקדמים של מטוסי המיראז' III ו־VI וכן במטוסים שפותחו על בסיסם, כגון התע"א כפיר והאטלס צ'יטה כללו משטחי קנארד מוצמדים קבועים.
משטחי קנארד עדיין כללו תכונות בעייתיות במהלך הזדקרות שכן המשטח נטה להזדקר באופן שונה מהכנף, בשביל לפצות על זה החלו לשלב משטחי קנארד נעים הנשלטים על ידי מערכות בקרת טיסה דיגיטליות.
מטוסים כגון הדאסו רפאל והסאאב גריפן היו הראשונים לכלול משטחים אלו בשנים 1986 ו־1988 בהתאמה.
משטח קנארד מסוגל לסייע במספר תחומים כגון עילוי, יציבות, זרימת אוויר, ואפילו קיזוז.
עם כל זאת, משטח קנארד אינו כנף קדמית תפקידו הוא להוסיף מעט עילוי, אבל בעיקר לשפר ביצועים.
משטחי קנארד מסוגלים להוסיף מעט עילוי בקדמת כלי הטיס ובכך להזיז את מרכז העילוי מעט קדימה (יחסית למרכז המסה) ועל ידי כך לתרום למטוסים שנוטים להיות יציבים מדי – כלומר דורשים הטיה גדולה מאוד של משטחי ההיגוי בשביל להגיב ולבצע תמרונים.
כמו כן משטח קנארד מייצר מערבולות שניתן לנצלן בשביל לדרבן ולייצב זרימת אוויר מעל הכנף, זה דורש התקנת המשטח בצמוד לכנף ומעט מעליה מה שמכונה קנארד מוצמד.
במהלך נחיתה מטוס בעלת כנף דלתא ללא זנב לרוב לא משתמש במשטחי מדף שכן אלה יטו להוריד את אף המטוס בצורה חדה, משטח קנארד נע מסוגל "לקזז" נטייה זאת על ידי הוספת עילוי שיאזן את פעולת המדף.
חלק מהסיכונים הנובעים ממשטח קנארד הוא שהמשטח חייב להתנהג בצורה עקבית ואחידה עם הכנף של המטוס.
אם לדוגמה כנף המטוס מזדקרת אבל הקנארד לא מזדקר, המטוס מסוגל להרים את אפו ולהחמיר את ההזדקרות ולהקשות על היחלצות.
בשביל לייצר התנהגות עקבית כזאת ניתן לכוון את משטח הקנארד.
לעיתים זה מתבצע על ידי משטח היגוי בשפת הזרימה של המשטח או על ידי הנעת כל הקנארד, אם כי זה דורש מערכת בקרה מורכבת.
אבל עם בקרה מתאימה המשטח יכול לשלוט בצורה דינמית על מרכז העילוי ועל ידי זה לסייע ביכולת התמרון במטוסי קרב.
קנאשי (בלועזית: Kanashi) היא שפה סינו-טיבטית המדוברת כמעט בלעדית בכפר מבודד בשם מֶלָנָה השוכן בעמק פרוואטי שבהימאצ'ל פרדש, בצפון הודו.
במידה מסוימת, קנאשי יכולה להיות מובנת חלקית על ידי שפות סינו-טיבטיות אחרות כמו קינאורי.
מבחינת בלשנות חברתית מוערך שכיום ישנם כ-1700 דוברים פעילים של קנאשי במלאנה, ועל כן מדובר בשפה אשר עלולה להיעלם כליל.
הכפר ממוקם בערך 10,000 מטר מעל פני הים ויחסית מבודד מהציוויליזציה.
דוברי קנאשי משתמשים בשפה בשתי צורות שונות אשר שתיהן מקובלות נושא-פועל-עצם וגם נושא-עצם-פועל.
נראה שאין בקנאשי מין דקדוקי.
המין הטבעי שאינו משפיע על שאר המרכיבים הנמצאים בתוך אמירה, מובחן באחת משתי דרכים.
הראשונה היא להשתמש במונחים ברורים לקבוצות של זכרים ונקבות והשנייה היא על ידי קידומת של מונחים עם האב או האם המשמעותיים לעניין המדובר.
ההבחנה המגדרית קיימת רק עבור בני אדם.
שמות העצם האחרים נוטים להיות חסרי מגדר.
קנגורו אילני אפרורי (שם מדעי: Dendrolagus inustus; קרוי גם קנגורו אילני כהה), הוא מין של כיסאי גדול בסוג קנגורו אילני שאנדמי למערב גינאה החדשה.
הוא תואר מדעית בשנת 1840 על ידי חוקר הטבע הגרמני .
אף על פי שהקנגורו האפרורי התגלה כבר בשנת 1828, ואף שהוא היונק הגדול ביותר בגינאה החדשה, הוא לא נחקר רבות על ידי זואולוגים, והמידע אודותיו בטבע עדיין לוקה בחסר.
מצוי בקצה המערבי של גינאה החדשה ובאיים הסמוכים.
finschi - מכונה קנגורו פינץ'.
מצוי בחוף הצפון-מערבי של האי ובעל פרווה כהה יותר.
הקנגורו האפרורי הוא המין הגדול והחזק ביותר מבין קנגוריי העצים, והכיסאי הגדול ביותר במלנזיה.
יש לו גוף כבד, מוצק ומסיבי, אוזניים גדולות, פרווה חדגונית למדי, וראש קטן וצר משמעותית ממינים אחרים עם לוע שטוח.
כתוצאה מכך, הוא מזכיר מאוד במראהו החיצוני את הקנגורים הקרקעיים מאוסטרליה דוגמת קנגורו אפור מזרחי, וניתן להתבלבל ביניהם במבט מרחוק.
הירכיים שלו ארוכות ומסיביות יותר מקנגוריי עצים אחרים, אך עדיין קטנות בהרבה מאלו של הקנגורים הקרקעיים.
הוא מתאפיין בזרועות ארוכות, חזקות ושריריות, ובטפרים ענקיים ומעוקלים המשמשים אותו לטיפוס.
כפות ידיו ורגליו עבות ורחבות, והן גדולות יחסית ליונקים שוכני עצים; בצידן הפנימי יש כריות ספוגיות המסייעות לו להיצמד לענפים.
זנבו של הקנגורו האפרורי ארוך, גלילי וכבד, והוא שעיר במיוחד.
בבסיס הזנב לעומת זאת, יש כתם ייחודי קירח משיער שנגרם מתנוחת הישיבה יוצאת דופן שלו (הזנב שוכב בין שתי הרגליים כתושבת).
הקנגורו האפרורי הוא יונק גדול וכבד: אורך ראשו וגופו: 90-80 סנטימטרים ואורך זנבו 75–90 סנטימטרים; הדו צורתיות הזוויגית, באה לידי ביטוי בעיקר במסת הגוף: משקלו הממוצע של הזכר 15.5 קילוגרם ושל הנקבה 11.4 קילוגרם.
הזכרים ממשיכים לגדול לאורך חייהם ומגיעים לעיתים קרובות למשקל 17 קילוגרם.
הפרט הכבד ביותר שתועד אי פעם, היה זכר בגן חיות אמריקני שהגיע למשקל 23.8 קילוגרם.
הציד האינטנסיבי לבשרו הטעים של הקנגורו, גורם לכך שהם אינם זוכים להגיע לגודל המקסימלי שלהם בטבע.
הפרווה של הקנגורו האפרורי צפופה, שעירה ועבה.
באזור הכתף, השערות צומחות בכיוון מנוגד לשאר הגוף, ומשמשות לדחיית טיפות גשם מהגוף; מאפיין זה משותף לו ולמינים רבים בסוגו.
צבע הפרווה הכללי הוא אפור צפחה, אשר נוטה להיות חיוור ולבנבן בבטן, בחזה ובמפשעה, וכסוף או כהה באזור הצלעות, הזרועות והירכיים.
באזור הכתפיים, הגב ופלג הגוף האחורי, הפרווה האפורה מתכהה בהדרגה עם הגיל עד לשחור פחם מבריק, ולעיתים היא מקבלת גוון חלודה או ערמוני.
ראשו של הקנגורו בצבע אפור בהיר, הפנים בצבע אפור כהה או ורוד, ואילו העיניים, המצח, החוטם והאוזניים בדרך כלל בצבע שחור פחם.
הלחיים, הסנטר והגרון בצבע אפור בהיר עד לבן בוהק.
זנבו של מין זה בצבע אפור כסוף עד שחור פחם, ולעיתים יש בו מקטעים בהירים וכהים לסירוגין, המעניקים לו מראה טבעתי.
ההבדלים בין תת-המינים, מתבטאים בעיקר בגווני הפרווה.
הקנגורו האפרורי אנדמי לאי גינאה החדשה, בו הוא נמצא בעיקר בצד האינדונזי, ובמידה פחותה גם בצד הפפואני.
בצד האינדונזי, הוא מצוי בכל רחבי חצי האי ראש-ציפור (ווגלקופ) וחצי האי פקפק, ובאיים האינדונזים הסמוכים: סאלאווטי, וייג'יו, מיסול ויאפן.
תת-המין קנגורו פינץ', מצוי לאורך רכסי ההרים בחוף הצפוני של האי (גבול אינדונזיה-פפואה), בעיקר על מורדות הרי פוג'ה והרי קיקלופס וכן באי בנטנטה.
מסיבה שאינה ברורה, קנגורו פינץ' נעדר מרכסי ההרים הדרומיים שבקצה המערבי של החוף הצפוני.
טווח התפוצה של שני תת-המינים משתרע על כ-45,000 קילומטרים רבועים.
בית הגידול של הקנגורו האפרורי, מגוון יותר משל מינים אחרים, וכולל סוגים רבים של יערות גשם טרופיים, החל משפלות בגובה 100 מטר מעל פני הים, ועד רכסי הרים בגובה של 1,500 מטר.
אף על פי שהקנגורו מעדיף יערות בתוליים שבהם אין הפרעה אנושית, הוא נחשב לסבלני יחסית לנוכחות בני אדם, ומצוי גם ביערות המופרעים לעיתים קרובות.
הקנגורו האפרורי פעיל דמדומים, ואת שעות הבוקר והצהריים מבלה בשינה על ענפים חזקים המסוגלים לתמוך במשקלו הכבד.
לא ידוע בבירור האם הוא יונק יחידאי או חברתי, אך מדיווחי מקומיים עולה שהוא פעיל לרוב בגפו, ומדי פעם פעיל בקבוצה משפחתית (זכר, נקבה וגורים).
הקנגורו האפרורי הוא יונק טריטוריאלי במידה מסוימת, ושטחו של זכר אחר חופף לשטחן של מספר נקבות.
אף שטרם נחקרה התקשורת אצל מין זה, בהתחשב בטריטוריאליות שלו, סביר להניח שחוש הריח משמש תפקיד חשוב כדי להימנע משטחים תפוסים או לאתר נקבות.
הזכרים חזקים ואגרסיביים במיוחד; במהלך מפגש בין זכרים בגודל דומה, הם יפגינו תצוגה מאיימת הכוללת ראש מורם, זרועות מונפות מעלה, וטפרים מתוחים, ולאחר מכן ילחמו באמצעות נשיכות ושריטות.
חרף משקלו הכבד, על העצים, הקנגורו האפרורי מהיר וזריז ומשתמש בקפיצות בשביל לעבור מעץ לעץ.
במהלך הזינוקים מעץ למשנהו, הקנגורו תמיד יזנק לכיוון מטה, כך שכעבור מספר עצים הוא יהיה קרוב יחסית לקרקע.
התנהגות זאת עומדת לו לרועץ מפני ציידים אשר מסוגלים בדרך זו לתפוס אותו בזנב לאחר מרדף קצר בין העצים.
עם זאת, בהתחשב במסה הגבוהה שלו ובטפריו הענקיים והחדים, הקנגורו האפרורי נחשב ליריב עיקש כנגד כלבי הציד, ומסוגל לגבור על כלב בודד.
הקנגורו האפרורי מבלה את מרבית זמנו על העצים שבהם הוא מרגיש מוגן, אך בכל זאת נוהג לבקר לעיתים קרובות על הקרקע בחיפושיו אחר מזון.
בעת הילוכו על הקרקע, הקנגורו האפרורי נע באמצעות ריצה קופצנית מגושמת ואיטית, כאשר הגוף נע קדימה והזנב מתוח לאחור כדי לאזן אותו.
הקנגורו האפרורי הוא יונק צמחוני, הניזון בעיקר מעלים, פירות, שרכים, אפיפיטים, לופיים, סרפדיים, פיקוסים ומיני גנטאים.
בניגוד למספר מינים אחרים, בשבי מין זה אינו ניזון מהחי, אך אוכל תולעי קמח, וביצים מבושלות.
התפריט שלו בגני חיות כולל גם גזרים, חסה ובננות.
קצב חילוף החומרים של הקנגורו האפרורי גבוה יותר מקרוביו, מה שמסביר את הגדילה המהירה שלו.
מלבד האדם וכלבי הציד, לא ידוע על טורף טבעי המאיים על הקנגורו האפרורי בטבע.
כאמור, למין זה אוזניים גדולות משמעותית מקנגוריי עצים אחרים; בעקבות זאת, חוש השמיעה שלו מפותח יותר ומשמש אותו כדי לאתר סכנות מבעוד מועד.
בעת שהוא יושב או נח, אוזניו שוכבות על הצדדים ואינן זקופות למעלה כאצל הקנגורו הקרקעי; ככל הנראה, הקנגורו האפרורי משתמש בתנוחה זאת כדי למקד את שמיעתו לעבר קרקעית היער ממנה צפויה לו עיקר הסכנה.
אין מידע רב על סגנון הרבייה של הקנגורו האפרורי, אך משערים שהיא מבוססת על פוליגמיה בדומה לקנגורו אילני לומהולץ.
במהלך טקס החיזור, הזכר עומד מול הנקבה ובוחן ומרחרח אותה, והיא בתגובה תשמיע קולות רכים תוך כדי שהיא מרימה בעדינות את ראשה וכתפיה.
כאשר הנקבה מתרחקת, הזכר עוקב אחריה ממרחק נגיעה.
הרבייה מתרחשת בכל השנה ללא עונת רבייה קבועה.
לאחר תקופת היריון קצרצרה, נקבת הקנגורו ממליטה ולד יחיד (לעיתים נדירות תאומים), אשר שוהה בכיס במשך השנה הראשונה לחייו.
כאשר הגור מתחיל לעזוב את הכיס, הנקבה ממליטה גור נוסף השוכן בכיס פרק זמן מסוים בחברת הגור הבוגר עד שהלה עוזב את הכיס לחלוטין.
הגור הבוגר נשאר בחברת האם עד כשנתיים.
תוחלת החיים הממוצעת של הקנגורו האפרורי בטבע היא כ-10 שנים.
קנגורו אילני אפרורי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), בשל ירידה מתמשכת בגודל האוכלוסייה כתוצאה מציד ובירוא יערות, שמשוערת בכ-30% עד תחילת המאה ה-21, וכן בשל הצפי שאוכלוסייתו תתכווץ במהלך העשורים הבאים של המאה ה-21 בשיעור דומה.
האוכלוסייה של תת-המין קנגורו פינץ' מאוימת יותר מהאוכלוסייה של תת-המין המצוי.
בגלל כמות הבשר הרבה שניתן להפיק ממנו, הקנגורו האפרורי הוא אחד המינים הניצודים ביותר בגינאה החדשה, והוא סובל גם מלכידת פרטים צעירים ומתבגרים עבור גידול כחיית מחמד.
המרת יערות טרופיים למטעי דקל, לשדות ולמטרות חקלאיות אחרות, מהווה אף היא איום חמור עבורו.
הקנגורו האפרורי רשום בנספח ב' של אמנת CITES, שפירושו שהסחר במין זה ובמוצריו צריך להיות תחת פיקוח הדוק.
הוא נמצא במספר אזורי שימור מוגנים באינדונזיה.
הברית לשימור הטנקיל אשר מתמקדת בשימורם של קנגוריים העצים בהרי טוריצ'ילי, פועלת להגביר את המודעות לשמירת הטבע אצל התושבים המקומיים, ולהמיר את צריכת בשר הבר בבשר חיות הבית.
הברית הצליחה להגיע להישגים נאים ברחבי רכס טוריצ'ילי, וכפרים רבים הסכימו להפסיק את ציד הקנגוריים ולהתייחס עליהם כאל חיה מוגנת.
נדרשים מחקרים נוספים על מנת לקבוע את טווח התפוצה המדויק של המין.
קנגורו אילני בנט (שם מדעי: Dendrolagus bennettianus; מכונה גם צ'ריבינה) הוא מין כיסאי אוסטרלי גדול בסוג קנגורו אילני שאנדמי ליערות הטרופיים בצפון יבשת אוסטרליה, ואחד משני המינים היחידים בסוג שחיים ביבשת זו ולא בגינאה החדשה.
קנגורו בנט תואר מדעית בשנת 1887 על ידי צ'ארלס וולטר דה ויס, וקרוי על שמו של חוקר הטבע האוסטרלי ג'ורג' בנט.
זהו אחד המינים הגדולים בסוגו, ופרטים רבים אודותיו לוטים בערפל.
קנגורו אילני בנט הוא אחד המינים הגדולים בסוגו, ונחשב ליונק שוכן העצים הגדול ביותר ביבשת אוסטרליה: משקל הזכר 13.7-11.5 קילוגרם, ומשקל הנקבה 10.6-8 קילוגרם.
אורך ראשו וגופו של הזכר עד 75 סנטימטרים, לעומת 69 סנטימטרים אצל נקבה ממוצעת.
הזנב של הקנגורו ארוך אף יותר מאורך הגוף (84-82 סנטימטרים לזכר, 80 סנטימטרים לנקבה), והוא גלילי ואחיד בעוביו ומשמש כגורם מאזן בעת הטיפוס.
לצד קרובו הקטן יותר - קנגורו אילני לומהולץ, קנגורו אילני בנט מתאפיין בתנועה ובצורת גוף פרימיטיבית יחסית למינים הניו-גינאים, המצביעים על קרבה פילוגנטית רבה למיני הקנגורו והוולבי; בנוסף, הוא המין היחיד בסוגו אשר בעל דפוס צבע מנוגד בכתף ובגב, אשר מאפיין בעיקר את הקנגורים הקרקעיים.
מבנה הגוף של קנגורו בנט כבד ומסיבי, עם גב מעוגל ועצמות מסיביות וחזקות.
ראשו וצווארו קצרים, אוזניו קטנות ומעוגלות וחרטומו משולש ורחב.
אף על פי שהוא דומה בצורתו הכללית לקנגורו או לוולבי, בהשוואה אליהם, גפיו ארוכות ועבות, ואילו רגליו קצרות בהרבה - כך שהן בעלות פרופורציה דומה.
לקנגורו בנט טפרים גדולים ומעוקלים, וכריות בשרניות בכפות הידיים והרגליים המשמשים יחדיו לאחיזה טובה בגזעים ולטיפוס.
הפרווה של קנגורו בנט גסה, עבה וצפופה.
צבע הפרווה הכללי מתחלק בין חום אפרורי דהוי עם גוון כסוף בפלג הגוף האחורי, לחום זהוב או חלודה בפלג הגוף הקדמי; במרכז הגב יש בדרך כלל כתם שחרחר דהוי לא מוגדר.
הגרון צהבהב או כתמתם, ואילו החזה והבטן מתכהים עם הגיל לחום קפה כהה.
הצבע הכהה של חזהו ובטנו של קנגורו בנט, עומד בניגוד מוחלט לתבנית הצבע הבהירה באזורים אלה אצל מרבית היונקים; היפוך הצבעים נועד כנראה לתפקד כהסוואה, כך שכאשר מתבוננים מקרקעית היער למעלה לעבר חופת היער, הצבע התחתון הכהה של הקנגורו מתמזג עם החופה הכהה.
עובדה זאת מסבירה גם מדוע קשה לאתר את מין זה במרומי העצים בשעות היום.
פתח הביב ובסיס הזנב בצבע צהבהב בהיר, ועל בסיס הזנב מתפתח לרוב כתם שחור קטן.
כפות הידיים והרגליים בצבע שחור בולט.
הזנב בצבע אפרורי-צהבהב בצידו העליון, ושחור בצידו התחתון; הוא מסתיים בקצהו בציצת שיער שעירה ושחורה.
ראשו של קנגורו בנט בצבע חלודה בעורף ובמצח, בעוד שהפנים אפרוריות והלחיים והסנטר מפוחמים.
האוזניים בצבע אפרפר או חום כהה, ומעל העיניים יש לעיתים גבות לבנות דהויות.
ישנן מספר וריאציות בצבעי הפנים והגוף המשתנים מפרט לפרט ומצעירים לבוגרים.
קנגורו בנט אנדמי לפארקים הטרופיים הגשומים של קווינסלנד בצפון-מזרח אוסטרליה.
הטווח שלו מצומצם במיוחד ומשתרע מנהר דיינטרי בדרום עד להר עמוס באזור העיר קוקטאון בצפון, ומהאוקיינוס השקט במזרח עד להר קרבין טייבלנד במערב.
גודל הטווח הכולל מוערך בכ-5,000 קילומטרים רבועים או אף פחות מכך, וקיימות ככל הנראה 10 אוכלוסיות סך הכול.
בית הגידול של קנגורו בנט הוא ביערות גשם טרופיים בקצה הצפוני של הרי החיץ הגדול.
הם נמצאים הן ביערות הרריים והן ביערות שפלתיים על גדות נחלים, כאשר הגובה המקסימלי המאוכלס על ידם הוא 1,400 מטר מעל פני הים.
פרטים שנראים ביערות מקוטעים או ביערות-בתה, מייצגים בדרך כלל מבוגרים שאיבדו את השטח שלהם לטובת יריב חזק, או צעירים התרים אחר שטח מתאים עבורם.
לקנגורו בנט יש העדפה ליערות עם פסיפס של גפניים, עצי תמנון (Schefflera actinophylla) שרכים וצמחייה סובטרופית.
כמות המשקעים בבית גידולו גבוהה בהרבה מהממוצע ביבשת האוסטרלית.
קנגורו בנט הוא יונק פעיל לילה שמבלה את שעות היום בנמנום בראש צמרות העצים; במהלך השינה הוא מוסתר לרוב בתוך עלי גפנים, והם מגינים עליו מפני קרני השמש ומפני תשומת לב לא רצויה מלמטה (בני אדם למשל).
עם רדת החשיכה, הוא יוצא לתור אחר מזון בזהירות בין ענפי העצים, ומרשה לעצמו לנוע עד לעצים בקצה היער העשירים יותר במזון בזכות החשיפה לקרני השמש במהלך היום.
חרף מראהו המגושם והכבד, קנגורו זה זריז למדי ונע במהירות בין עצים וענפים באמצעות קפיצות קטנות ואחיזה בגזעים, ומסוגל לקפוץ 9 מטרים כלפי מטה לעבר ענף של עץ סמוך.
לזנבו הארוך והעבה אין את יכולת האחיזה כשל זנב הקופים, ובמקום זאת הוא משמש לייצוב משקלו של הקנגורו בעת המעבר בין ענפים.
בנוסף, הוא מסוגל לקפוץ מגובה של 18 מטר במרומי העצים הישר אל קרקעית היער מבלי להינזק, עקב עצמותיו המסיביות והחזקות.
הבדל נוסף בינו לבין הקוף, הוא שבעת ירידה רגילה מהעץ לאדמה, הקנגורו מחליק באמצעות ידיו כשראשו כלפי מעלה.
קנגורו בנט הוא שוכן עצים מובהק שיורד לקרקע לעיתים רחוקות, בעיקר בשביל ללקט פירות שנפלו לאדמה או ללחך עשבים טריים.
בדומה לקרובו קנגורו לומהולץ, על הקרקע, מין זה נע אך ורק באמצעות קפיצות קטנות, כשהגוף רכון קדימה והזנב מקושת כלפי מעלה; התנהגות זאת נבדלת משאר קנגוריי העצים הנעים על האדמה באמצעות ריצה-קופצנית מגושמת, ומצביעה על קירבה פילוגנטית של שני המינים הללו לקנגורים הקרקעיים.
קנגורו בנט הוא בין המינים הטריטוריאליים הבודדים במשפחת הקנגורים.
הזכרים הבוגרים חולשים על טריטוריה של כ-25 דונם, אשר כוללת בתוכה מספר שטחים של נקבות, אשר אף הן טריטוריאליות כלפי נקבות אחרות.
הקרבות בין הזכרים סביב הטריטוריות מתרחשים בתדירות גבוהה, והם עשויים להיות פראיים במיוחד ולהסתיים אף במוות של אחד הצדדים; כמעט כל הזכרים הבוגרים נושאים על גופם צלקות ממספר רב של קרבות ועימותים נגד פולשים, וחלקם עשויים אפילו להיות קטועי אוזן כתוצאה מכך.
קנגורו בנט הוא יונק יחידאי הפעיל רוב הזמן בגפו; עם זאת, לעיתים קרובות במהלך הניווט של הזכר בטריטוריה הגדולה שלו הוא יחלוף ליד נקבה ואז עשוי לשהות לצידה זמן קצר (במיוחד עם מדובר בעצים המשמשים כמזון).
להוציא כאשר היא מלווה בגור או באינטראקציה עם זכר, הנקבה מבלה אף היא את חייה בבדידות.
קנגורו בנט הוא אוכל עלים בעיקרו; יש לו העדפה לעלי עצים מסוימים כדוגמת: Ganophyllum מהסבוננאים, Aidia מהפואתיים, Schefflera מהקיסוסיים, Pisonia מהלילניים ו-Platycerium מהשרכיים.
הוא גם לא יהסס לאכול פירות כאשר יהיו בהישג ידו.
בעת האכילה, הוא נוהג לאחוז את מזונו עם שתי ידיו בו זמנית, בדומה לקנגורו הקרקעי והוולבי.
בהתחשב בגודלו של קנגורו בנט ובכך שהוא שוכן על צמרות העצים, האויבים הטבעיים שלו מועטים; פיתון שיחים בוגר הוא כנראה הטורף היחיד אשר מסוגל לטרוף אותו במרומי העצים, ועל הקרקע, הקנגורו עשוי להיטרף על ידי הדינגו.
קנגורו בנט הוא יונק חמקמק וזהיר, ויחד עם סביבת המחיה הגבוהה והסבוכה שלו, הוא במגע עם האדם לעיתים רחוקות.
חוקר טבע שעקב אחרי שני פרטים עם משדר רדיו עד לעץ עליו שהו, ציין שלקח לו לפחות כ-20 דקות על מנת לאתר את הזנבות שלהם בתוך חופה, וגם אז רק בעקבות תזוזה קלה שלהם.
בהתאם לכך, גם במקום שהמין נפוץ למדי הוא עשוי להיראות על ידי האדם לעיתים נדירות.
ההתנהגות הזהירה של קנגורו זה, היא הגורם העיקרי המקשה על ביצוע מחקר אודות הביולוגיה שלו.
מאחר שקנגורו בנט חי ביערות גשם טרופיים שבהם יש הבדל קטן בין העונות, אין לו עונת רבייה קבועה.
נקבת הקנגורו מתרבה אחת לשנה, וממליטה גור אחד בכל פעם.
הנקבה מסוגלת לעכב את התפתחות העובר בהתאם לתנאים הסביבתיים, בתהליך הידוע כדיאפאוזה.
סמוך ללידה, הנקבה יושבת על זנבה, וממתינה שהוולד הזעיר יזחל מהרחם לתוך הכיס.
הגור נשאר עם אימו במשך כשנתיים, מתוכם כ-9 חודשים ראשונים בתוך הכיס.
למרות שהזכרים טריטוריאליים, הם מתעלמים מנוכחות הגור טרם יצא לעצמאות; יתרה מזאת: במקרה של מות האם, הגור הצעיר עשוי להתלוות לזכר בוגר עד הגיעו לבגרות.
תוחלת החיים של מין זה אינה ידועה, אך סביר להניח שהיא מגיעה עד לכ-20 שנה בשבי בדומה למינים אחרים.
בעבר, הוא היה מאוים במיוחד מצד ציד על ידי השבטים האבוריג'ינים למטרות מזון, שגרמו לאוכלוסייה לנדוד לאזורים הרריים מבודדים.
כיום, עם הפיכתו לחיה מוגנת בחוק האוסטרלי, הציד אינו מהווה יותר איום עבורו, וטווח התפוצה של קנגוריי בנט החל להתרחב בהדרגה ליערות באזורים נמוכים.
בעוד שביערות ההרריים הוא מוגן כמעט לחלוטין, האיום המרכזי עליו בשלהי המאה ה-21, היה חדירה לבתי גידול ביערות השפלה וצמצומם או קיטועם באמצעות פיתוח כבישים.
קיטוע היערות מאלץ את הקנגורו לרדת מהעצים לקרקע בתדירות גבוהה יותר, ומגביר את סיכוני הטריפה מצד הדינגו.
גשרים אקולוגיים שהוקמו מעל כבישים במטרה לפתור את הבעיה, נמצאו כלא יעילים עבור קנגורו בנט הכבד, שמעדיף לנוע על עצים גבוהים ועבים בהם הוא חש מוגן יותר.
האיום מצד קיטוע בית הגידול מצומצם בהדרגה על ידי רשויות השימור האוסטרליות, הפועלות לשחזר יערות שבוראו באזורים קריטיים עבור הקנגורו ולאכוף בצורה אדוקה יותר את חוקי הסביבה.
כיום, כמעט כל טווח התפוצה של קנגורו בנט נמצא בתוך הפארקים הטרופיים הגשומים של קווינסלנד שמוגנים מפני פגיעה בסביבה.
נדרשים מחקרים אודות האקולוגיה והביולוגיה של המין, בעיקר על מנת לפתח אסטרטגיית שימור עבור אוכלוסיות הנמצאות ביערות השפלה.
קֶנְגִ'י דּוֹיְהָארָה (ביפנית: 土肥原 賢二) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי.
הוא היה מבין ראשי הפיקוד הצבאי על הפלישה היפנית למנצ'וריה ובמהלך מלחמת העולם השנייה ומלחמת סין-יפן השנייה שירת בין מפקדי הפלישה היפנית בצפון ומאוחר יותר גם מרכז סין.
לדויהארה היה תפקיד מרכזי בניהול האזורים שנכבשו בידי האימפריה היפנית בסין והוא היה אחראי לכמה ממעשה הטבח המרכזיים שאירעו בשטחים הכבושים, כמו כן ניהל את סחר הסמים, בייחוד אופיום, שהועבר במנצ'וקוו.
כמו כן הוא תמך בהוצאתה לפועל של המתקפה על פרל הארבור לאחר כניעת האימפריה היפנית הוא הואשם בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק בפשעי מלחמה ונגזר עליו דין מוות.
קנג'י דויהארה נולד בעיר אוקיאמה, בירת מחוז אוקיאמה, באימפריה היפנית למשפחת סמוראים לשעבר אשר תמכו בו ללמוד לקראת קריירה צבאית.
בשנת 1904 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית והתקבל לשורות הצבא היפני הקיסרי.
בשנת 1912 סיים את לימודיו במכללת מטה הצבא, ולאחר מכן נשלח לבייג'ינג שבסין כנספח צבאי, שם למד כיצד לדבר סינית מנדרינית יחד עם כמה ניבים אחרים.
בין השנים 1921 ל-1922 הוא שירת תקופה קצרה במזרח הרחוק הרוסי במהלך ההתערבות הסיבירית של מדינות ההסכמה ובראש כוחותיהם יפן נגד רוסיה הסובייטית אשר הייתה עוד בתוך מלחמת האזרחים ברוסיה.
לרוב מאז סוף שנות העשרים של המאה העשרים עבד בשירות המודיעין של הצבא היפני.
בשנת 1926 הוא צורף לרגימנט החי"ר השני ובשנת 1927 לרגימנט החי"ר השלישי.
מאוחר יותר באותה השנה הוא שימש חלק מסיור רשמי לסין.
בשנת 1928 הוא צורף לאוגדה הראשונה.
בשנת 1929 הוא הפך יועץ צבאי לצבאה של סין הלאומנית, תחת מפלגת הקוומינטנג אשר נלחמה לאיחוד סין במשלחת הצפונית ומלחמת המישורים המרכזיים.
בשנת 1930 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל והיה לקצין המפקד של רגימנט החי"ר ה-30. שנה אחר כך הפך למפקד שורות הביון של המוצב היפני בטיינג'ין.
הדיווח המודיעיני של דויהארה, נוסף על ראיות אחרות לפיהן ממשלה לאומנית בפיקודו של צ'יאנג קאי שק תוכל לאחד את סין, תרמה להחלטה האולטימטיבית של צירים רדיקלים בצבא היפני לפלוש למנצ'וריה.
דויהארה היה מראשי התכנון של ההתנקשות באיל המלחמה המנצ'ורי ג'אנג דזוו-לין מחשש שהאחרון יחבור לסין הלאומנית ויעניק לכוחותיה את מנצ'וריה.
לאחר הפלישה היפנית למנצ'וריה והקמת מנצ'וקוו כמדינת חסות יפנית, דויהארה תמך בהעלאת פויי, קיסר סין לשעבר לקיסר החדש של מדינת החסות המנצ'ורית.
בכירים יפניים שהתחזו למנצ'ורים היו ממוקמים בכל צירי הממשלה של מנצ'וקוו.
כל דרישה יפנית עברה בעזרת צבא קוואנטונג, הצבא המאנצ'ורי שלמעשה שימש זרועה צבאית של יפן שפעלה מעל לממשל פויי והמנצ'ורים.
דויהארה דאז המשיך את הכיבושים היפנים לתוך מונגוליה הפנימית והוקמה מדינת חסות חדשה שנודעה כמנגג'יאנג.
בעודו במנצ'וקוו, דויהארה היה מהתומכים המרכזיים להקמת מרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי.
לאחר תחילת מלחמת סין–יפן השנייה, קיבלה דויהארה פיקוד על הדיוויזיה ה-14 בצפון סין; בתפקיד זה הוא היה מעורב בקרב לנפנג במאי 1938. בין השנים 1938–1939 הוא צורף למטה הכללי כראש הסוכנות המודיעינית המיוחדת.
בשנת 1939 הוא הפך לקצין המפקד של הארמייה החמישית של צבא קוואנטונג במנצ'וקוו ופיקד על התפוקה האדירה של שוק האופיום בתוך מדינת החסות.
בשנת 1940 הוצב כחבר במועצת המלחמה העליונה, בתור ראש המחלקה האווירית של הצבא במשרד המלחמה, והמפקח הכללי על תעופת הצבא.
ב-1941 הפך לראש הניהול של האקדמיה הצבאית הקיסרית.
ב-4 בנובמבר 1941, בדיון של המטה הכללי הביע דויהארה תמיכה במתקפה יפנית על פרל הארבור.
בשנת 1943 הוא מונה למפקד המחוז הצבא המזרחי והחל להתערב במערכה בדרום מערב האוקיינוס השקט.
בשנת 1944 מונה למושל מדינת ג'והור במלזיה הכבושה וכן למפקד הראשי של הארמייה השביעית היפנית, שפיקודה נוהל מסינגפור.
בשנת 1945 הוא חזר ליפן והפך למפקח הכללי על הכשרה צבאית, תפקיד בכיר בצבא היפני, כששימש גם כקצין המפקד של הארמייה ה-12. זמן קצר לפני תום המלחמה הוא מונה למפקד הארמייה הראשונה.
לאחר כניעת האימפריה היפנית החלה תקופת הכיבוש האמריקאי ביפן.
בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק נפתח ב-3 במאי 1946. דויהארה, ביחד עם 28 מנהיגים יפנים צבאיים ואזרחים שהואשמו בפשעי מלחמה, הובל על ידי שוטרים צבאיים אמריקאים אל אולם המשפט.
11 השופטים, המייצגים מדינות שלחמו ביפן, ישבו ישירות מול הנאשמים.
למרבה האירוניה, יד ימינו של התובע הראשי היה ריוקיצ'י טנאקה, מבין מקורביו של דויהארה אשר פוטר עקב התנגדותו להידקי טוג'ו.
דויהארה החשיב כעת את טנאקה לבוגד.
בכתב האישום בן 43 העמודים היו 55 סעיפים, החל מפשעים נגד האנושות וכלה בטיפוח המלחמה בסין, דויהארה למעשה נמצא אשם בכל סעיפי האישום של בית הדין הבינלאומי הצבאי.
תגובתו של דויהארה להצהרת הפתיחה של התובע הראשי הייתה: דויהארה נמצא אשם בכל ההאשמות נגדו והוא הוצא להורג בתלייה, בכלא סוגאמו, ב-23 בדצמבר 1948, בדקה אחרי חצות.
קנאת ה' צבאות הוא ספר קבלי, מכתבי הרמח"ל.
נכתב כנגד הטענות השבתאיות שמקורן בפרשנות למאמרים בספר הזוהר.
מטרת הספר היא כפולה: לדחות את הפירושים השבתאיים שהביאו לשינוי מדרך ההלכה וכן להגן על ספר הזוהר מהלעז שיצא עליו בעקבות הפרשנות השבתאית.
בהקדמתו כותב הרמח"ל שבעיית השבתאות קיימת בזמנו אצל חכמי ישראל, "ומי יודע אם לעת כזאת כל חכמי ישראל כבר נמלטו נסעו מזה או לא".
באגרת לרבו כתב "ובארץ המערב כבאי התיבה הם הנקיים מן הטעות הזה".
שם הספר לקוח מהפסוק בספר ישעיהו:
הספר יצא לאור לראשונה בשנת ה'תרכ"ב בקניגסברג, ולאחר מכן בוורשה בשנת ה'תרמ"ח בשתי המהדורות נדפס רק חלק מתוך הספר (כמחציתו).
עוד לפני הוצאתו לאור כספר, נדפס חלק ממנו בתוספת הערות בתוך ספרו של רבי יצחק אייזיק חבר, "מגן וצינה".
החלק הזה, עם הערותיו של רבי יצחק אייזיק חבר, נדפס על ידי רבי חיים פרידלנדר כ"כללים מתוך ספר קנאת ה' צבאות" בתוך "ספר הכללים".
לאחר מכן הוציא הרב פרידלנדר מהדורה של "ספר קנאת ה' צבאות המלא" בתוך "גנזי רמח"ל".
גם במהדורה זו כתב היד היה חסר בסופו.
סילוק ההגשמה - לדברי הרמח"ל, כשם שיש להבין את פסוקי התנ"ך בהם ישנם תיאורים גשמיים של ה' בדרך של שלילת הגשמות, כך יש להבין את התיאורים הגשמיים שבספרות הקבלית.
עשר הספירות הספירות קשורות לגילוי הבורא על ידי פעולותיו, ולכן כללות הספירות מכונה בדמות אדם.
עבירה לשמה - בנקודה זו התפלמס עם השבתאות מנקודת מבט תאולוגית-קבלית תוך שהוא מבקרה באופן חריף ביותר.
הוא חושף את הסוד הקבלי שקיים במושג התלמודי של "עבירה לשמה", וכן מציין, בין היתר, שמושג זה ייתכן דווקא כהוראת שעה ולא כמצב מתמשך.
לכן האיסורים הרבים שאנשי "הרס הצבי" הקלו בהם בקביעות, אינם נכנסים במושג זה של עבירה לשמה.
קנבה היא פלטפורמה לעיצוב גרפי מקוון.
היא מאפשרת יצירת גרפיקה לתמונות, סרטונים, מצגות, פוסטרים, מסמכים, פוסטים ברשתות חברתיות ותכנים חזותיים אחרים.
הפלטפורמה כוללת גם תבניות גרפיות מוכנות לשימוש, ומשלבת אפליקציות שונות, לרבות אפליקציות בינה מלאכותית משתמשים ממדינות מסוימות יכולים גם לשלם עבור הדפסה ושליחה של מוצרים פיזיים.
הפלטפורמה חופשית לשימוש בסיסי, אבל מציעה גם שלושה תוכניות לחשבונות המשלמים כסף:
מורים יכולים לקבל חשבון ללא תשלום, המכיל את היתרונות של Canva Pro, ובנוסף, גם כלים להפעלת כיתה ולצירוף תלמידים.התלמידים המצורפים יכולים לקבל Canva Pro בחינם.
כמו שנאמר בפסקה הקודמת, מורים יכולים לשתף ולהפעיל תלמידים בפלטפורמה.
ניתן לשתף עבודה כמטלות ישירות דרך קנבה או באמצעות מערכת ניהול למידה (LMS).
קנבה מאפשרת לתלמידים להציג את תהליכי הלמידה באמצעות פורמטים שונים, פרויקטים קבוצתיים, סרטונים, פוסטרים ועוד.
גמישות זו עוזרת לתלמידים לפתח מיומנויות חיוניות ביצירתיות, תקשורת ושיתוף פעולה.
בקנבה יש כלי בינה מלאכותית שונים, וביניהם כלים לעריכת תמונות, יצירת מדיה ויצירת עיצובים אינטראקטיביים.
ב-2026, קנבה הכילה יותר כלי בינה מלאכותית מתמיד, וביניהם צ'אט שהמשתמש יכול לשוחח איתו בזמן העיצוב.
קנבה מספקת כלי נגישות, שהמשתמשים יוכלו לייצר עיצובים נגישים.
עם הכלים, משתמשים יכולים לזהות בעיות נגישות בעיצובים שלהם, ולטפל בהן מבלי להיות מומחים לנגישות.
שימוש בכלי הנגישות של קנבה אינו מבטיח עמידה בכל דרישות הנגישות, אך הוא מסייע בהשגתן.
יוזמה זו היא חלק מהניסיון של קנבה להיות כלי העיצוב הנגיש בעולם.
חברת קנבה נוסדה ב-28 ביוני 2012 בפרת' שבאוסטרליה על ידי מלאני פרקינס, קליף אוברכט וקמרון אדמס.
קנג' מנסור (1933 – יוני 2021) היה פעיל ציבור דרוזי ישראלי, שכיהן כראש מועצת עספיא.
קנג' מנסור היה בנם השני של נג'יב וכמלה.
במשפחתו היו שלושה בנים נוספים ובת.
נג'יב מנסור היה מוכתר עספיא בשנים 1931–1948. בקיץ 1947 החביא אביו בביתם לוחם פלמ"ח, שהשתתף במבצע לפיצוץ תחנת הרדאר הבריטית שעל הכרמל.
נג'יב מנסור כיהן כראש המועצה המקומית עספיא בשנים 1959–1965.
אחרי סיום לימודיו בבית הספר היסודי בעספיא החל ללמוד בבית הספר התיכון המקצועי בסמ"ת בחיפה.
הוא קיבל שם תואר הנדסאי מכונות.
מנסור החל לעבוד בבתי הזיקוק בחיפה.
היה פעיל בוועד העובדים במפעל.
בשנת 1972 נבחר לתפקיד מזכיר מועצת הפועלים של עספיא ודלית אל-כרמל מטעם המערך.
לאחר שלוש תקופות כהונה כמזכיר מועצת הפועלים התמודד על ראשות המועצה המקומית ביישוב ב-1989 ונבחר לתפקיד.
הוא מילא אותו עד 1998. בבחירות המקדימות במפלגת העבודה ב-1992 העביר את תמיכתו משמעון פרס ליצחק רבין.
בשנת 1955 נישא מנסור לחוסן.
אחיו הבכור של מנסור, כמאל, היה יועץ לענייני ערבים בלשכתו של נשיא המדינה.
הוא מילא את התפקיד תחת שבעה נשיאים, מזלמן שזר ועד שמעון פרס.
בנו של מנסור, בהיג', כיהן כראש המועצה המקומית עספיא.
לפני כן שירת בצבא הקבע ועבד במשרד החוץ, שם שימש כשגריר באנגולה וברפובליקה הדומיניקנית, כחבר במשלחת ישראל באו"ם וכראש המחלקה הבין-דתית.
קנבוטק בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית בתחום הביוטכנולוגיה, המפתחת מוצרים רפואיים ופתרונות טכנולוגיים לתחום הרפואה המניעתית והרפואה האינטגרטיבית.
היא החברה הראשונה בישראל שנכנסה לבורסה דרך פלטפורמת גיוס המונים ולא דרך רכז הנפקה.
בשנת 2019 הפכה קנבוטק לחברה מציעה וביצעה את גיוס ההמונים הראשון שלה דרך פלטפורמת פאנדיט בה גויסו 6.3 מיליון שקלים מהציבור.
לאחר מכן גייסה בהקצאה פרטית כ-1.1 מיליון שקלים.
באוגוסט 2020 הפכה קנבוטק לחברה הראשונה בישראל שגייסה בגיוס המונים לאחר אישור תשקיף על ידי הרשות לניירות ערך.
על בסיס התשקיף גייסה החברה מהציבור דרך פאנדיט 12.8 מיליון שקלים, וכפועל יוצא הפכה לחברה ציבורית שאינה נסחרת.
ביוני 2021 אושרה הצעת המדף של החברה בהתבסס על תשקיף על ידי הרשות לניירות ערך ועל ידי הבורסה, ובמסגרתו גייסה קנבוטק 32 מיליון שקלים ונכנסה למסחר בבורסה בתאריך 25 ביולי 2021 ובכך הפכה לחברה הראשונה בישראל שנכנסת לבורסה דרך פלטפורמת גיוס המונים ולא דרך רכז הנפקה.
החברה הוקמה על ידי אלחנן שקד, מנכ"ל לשעבר של חטיבת מוצרי הצריכה של Perrigo, ד"ר דב מלמד, מומחה בפיתוח תרופות, יואב רוטלר, סמנכ"ל הכספים של החברה ושראל חן-טוב, מנכ"ל קבוצת BioPharmax.
בצוות הפיתוח הרפואי שותפים האונקולוגית, פרופסור תמר פרץ, הפיזיולוג פרופסור יובל חלד, הביולוג פרופסור פואד פארס יחד עם בנו דוקטור באסם פארס, הקרדיולוג פרופסור חיים לוטן ופרופסור סולומון ואסר.
כל מוצרי החברה מבוססים על שילוב של קנבינואידים וחומרים פעילים מפטריות מרפא.
במוצרים שונים משלבים בחברה רכיבים טבעיים נוספים המתאימים לאופי הטיפול.
החברה מפתחת פתרונות בתחום הרפואה המונעת וחיזוק המערכת החיסונית.
שמונה פורמולות המשלבות פטריות מרפא וקנאביס רפואי.
הפורמולות נועדו להשתלב בטיפול של חולי הסרטן על מנת להביא לטיפול רפואי יעיל יותר, להפחית תופעות ולהקל ולשפר את חיי המטופלים.
החברה גם מבצעת ניסויים כדי לבחון את יעילות המוצרים בעיכוב הצמיחה והתפשטות הגידול הסרטני.
תרופה בוטנית לסרטן הלבלב והמעי הגס
לקנבוטק זכויות שימוש בלעדיות בפטריה בשילוב עם קנבינואידים מצמח הקנאביס.
בהתבססות על מחקר של פרופסור פואד פארס על פטריית מרפא ייחודית, מפתחת החברה תרופה בוטנית לסרטן הלבלב וסרטן המעי הגס.
קנאת סופרים תרבה חכמה היא אמרה בעברית המשבחת קנאה ותחרות אשר תוצאותיה הם השבחת התוצרת אשר היריבים מפיקים.
לעיתים נקראת בקיצור קנאת סופרים.
האמרה לקוחה מדברי חז"ל במסכת בבא בתרא מהתלמוד הבבלי אשר הסבירו את תקנת עזרא הסופר שהיו מושיבים מלמד זה לצד זה ואין חוששים שהדבר יגרום להם להתרשל בעבודתם משום ופירש רש"י: .
לקראת סוף המאה ה-18 עם תחיית הלשון העברית החל להתפתח השימוש באמרה בהקשר של קנאה בספרות הכתובה; כך ב-31 בינואר 1861 נכתב בעיתון המליץ כי רק על ידי ריבוי כתבי עת עבריים "קנאת סופרים תרבה חכמה בישראל", וב-16 בפברואר 1865 צוין כי קיימת "קנאת סופרים בין המומחים שבמדעים השונים".
כיום משמשת האמרה לתיאור כלל היריבויות הראויות אשר תוצאותיהן הן השבחת התוצרת אשר היריבים מפיקים בשלל נושאים כגון יצירת מוזיקה, עבודת האלוהים ופוליטיקה.
הרב אברהם יצחק הכהן קוק כתב כי קיים חיסרון אף בקנאה נעלה זו, ולעתיד לבוא יתקיימו דברי חז"ל: - "יוחל להיות מאיר אור הנשמה של החכמה העליונה מכל קנאה, שהיא למעלה מחכמת סופרים".
רבי מנחם מנדל שניאורסון אמר כי קנאת בני יעקב ביוסף המתוארת בסיפור מכירת יוסף לא הייתה קנאה סתמית אלא קנאת סופרים שעורר בהם יעקב מתוך כוונה לשבח את עבודת האלוהים שלהם באמצעותה.
ב-15 בפברואר 1809⁩ פורסם בכתב העת המאסף קינה בה נכתב: "אך שאנן ושקט רק בצל עמל ובקנאת סופרים יוציאו פרי".
בפברואר 2021 הוציאה הסופרת הישראלית מאיה ערד את ספרה "קנאת סופרות" אשר שמו נגזר מאמרה זו.
בשנת 1730 פרסם הרב חנניה בן מנחם קזיס את ספרו "קנאת סופרים" העוסק בספר המצוות של הרמב"ם.
ב-1974 הוציא הרב שלמה קלוגר את ספרו "קנאת סופרים" העוסק בהלכות סת"ם.
קנארית הוא כפר בנפת צידון במחוז דרום לבנון, כ-6 ק"מ דרומית לעיר צידון, מדרום לע'אזיה, ממזרח לכביש החוף (מס' 51), כ-1.5 ק"מ מזרחית לים התיכון, בגובה כ-200 מ' מעל פני הים.
בשנת 2014 גרו בו 214 בוגרים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני, מהם 211 שיעים ו-3 נוצרים.
בשנת 1875 כתב ויקטור גרן על הכפר: "קנארית הוא כפר שאוכלס על ידי מתואלים ונבנה על גבי יישוב עתיק, כפי שמעיד מאגר מים שנחצב בסלע, כמה מערות קבורה ומחצבות עתיקות".
קנבינואידים סינתטיים הם סוג של סם פיצוציות.
קנבינואידים סינתטיים בדרך כלל מורכבים מכל מיני חומרים כימיים שמנסים לחקות את השפעותיהם של תרכובות ה-THC וה-CBD שנמצאים בצמח הקנאביס.
בדרך כלל, קנבינואידים סינתטיים מורכבים משילוב של חומרים כימיים (ביניהם HU-210, JWH-018 ואחרים).
לרוב מדובר באגוניסטים המתחברים לקולטן הקנבינואידים ומשפיעים על האדם הלוקח אותם באופן המדמה חומר פסיכואקטיבי בקנאביס רגיל.
עם זאת, רוב הקנבינואידים הסינתטיים לא מומלצים לעישון, אידוי או אכילה, היות שייצורן לא נמצא תחת פיקוח, ולעיתים אותם הקנבינואידים הסינתטיים מכילים רעלנים, לדוגמה רעל עכברים מסוג ברודיפקום.
לא ידוע כמה אנשים מתו מעישון קנבינואידים סינתטיים, היות שצריכתן בלתי-חוקית ברוב מדינות העולם ולכן גם המחקר עליהן מוגבל, אך ישנם מאות דיווחים על הרעלות מדי שנה.
עם זאת, ברוב המדינות, גידול ושימוש בקנאביס הוא בלתי-חוקי, ולכן הוא מאוד יקר למסחר, קנייה ויצור.
הדבר הוביל אנשים לחפש אלטרנטיבות חוקיות וזולות לקנאביס, שיביאו בערך את אותה השפעה של סם הקנאביס.
באותה התקופה, בעשור הראשון של המאה ה-21, ג'ון וו.
האפמן, פרופסור לכימיה אורגנית באוניברסיטת קלמסון, ניסה לייצר חומר סינתטי המדמה את השפעתו של הקנאביס.
האפמן סינתז מגוון של תרכובות כימיות המשפיעות על המערכת האנדוקנבינואידית, ובכך יצר את החומר האגוניסט JWH-018. החומר היה מיועד למחקר ופיתוח ולא לשימוש עצמי, אך בהמשך, החומר רוסס על צמחים ונמכר בשוק האפור תחת המותגים Spice ו-K2, שצברו במהרה פופולריות רבה, בעיקר בארצות הברית.
לעיתים קרובות, קשה לדעת איזה מוצר או צמח מכיל קנבינואידים סינתטיים, ומה אותם החומרים המצויים בתוך הקנבינואידים הסינתטיים, וזאת בשל העובדה שאין פיקוח על הקנבינואידים הסינתטיים, והקלות שבה אפשר לייצר אותן במעבדה פרטית.
המוצרים הפופולרים ביותר שהכילו קנבינואידים סינתטיים, ובדגש על JWH-018, היו Spice ו-2K.
עם זאת, היום יש עוד תרכובות כימיות של קנבינואידים סינתטיים שנועדו למכירה המונית בשוק האפור, בשל העובדה שאין עליהם רגולציה, מכיוון שהם לא מוכרים על ידי מוסדות הבריאות (ביניהן: RCS-8, JWH-250, RCS-4, WIN 48,098, ועוד).
קנבינואידים סינתטיים מורכבים מחומרים אגוניסטים מלאים, ולא מחומרים אגוניסטים חלקיים כמו ה-THC וה-CBD שנמצאים בצמח הקנאביס.
בשל כך, הם מתחברים לכלל קולטני הקנבינואידים בגוף.
לכן, קנבינואידים סינתטיים נוטים להיות חזקים הרבה יותר, ומלווים בתופעות לוואי כגון פסיכוזה, חרדה, בחילה, פרנויה, ולעיתים אף עלולים להוביל לפגיעה עצמית.
בנוסף, בקנבינואידים סינתטים מסוימים, יש רעל עכברים מסוג ברודיפקום, שעלולים להוביל לבעיות במחזור הדם, לדימום פנימי, ולעיתים אף למוות.
בשנים המאוחרות של העשור השני של המאה ה-21, התפרצה "מגפה" לא ידועה בעיקר בארצות הברית.
לאחר חקירה של המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC), התגלה כי אותם החולים עישנו קנבינואידים סינתטיים בעלי רעל עכברים מסוג ברודיפקום.
מההרעלות, עד כה, מתו 61 ואושפזו מאות.
האירוע ההמוני העלה מודעות רבה לנושא הקנבינואידים הסינתטיים.
המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) מצא כי מספר מקרי המוות משימוש בקנבינואידים סינתטיים שילש את עצמו בין 2014 ל-2015, כשרוב המקרים היו הרעלות ברודיפקום, אך גם הרעלות מחומרים אחרים שהסתננו לתוך הקנבינואידים הסינתטיים.
בספטמבר 2018, לפחות 10 אנשים נטלו מנת יתר של קנבינואיד סינתטי בניו זילנד, כנראה מסוג AMB-FUBINACA, בקרייסטצ'רץ' במשך יומיים.
חלקם היו במצב אנוש וביחידה לטיפול נמרץ.
ב-10 בדצמבר 2021, מחלקת הבריאות של מחוז הילסבורו, פלורידה, דיווחה על מקרים של קנבינואידים סינתטיים המכילים רעל עכברים.
2 אנשים אשר נטלו מהסם נהרגו, ו-41 אושפזו, בשל בעיות במחזור הדם.
קנג'ירו נומורה (ביפנית: 野村 建二郎; 1896–1956) היה צייר אמריקאי ממוצא יפני.
כשהיגר לארצות הברית מיפן כילד, הפך לאמן ידוע בצפון מערב בשנות ה-20 וה-30.
בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר החתימה על צו הגירוש והמאסר, נכלאו נומורה ומשפחתו במחנה הסגר מינידוקה.
סקיצות וציורים שעשה שם במהלך שלוש השנים הבאות ממשיכים להיות מוצגים כתיעוד חשוב של חוויית המלחמה היפנית-אמריקאית.
נומורה עבר בסופו של דבר לציור מופשט.
קנג'ירו נומורה נולד בשנת 1896 במחוז גיפו, יפן.
ב-1907 היגרה משפחתו לארצות הברית, והתיישבה בטאקומה, וושינגטון.
כשהיה בן שש עשרה חזרו הוריו ליפן, אך קנג'ירו בחר להישאר בארצות הברית.
בשנת 1916, עבר נומורה לסיאטל והחל לעבוד אצל בעל חנות בשכונת ג'פנטאון של העיר (שנודעה מאוחר יותר כ"מחוז הבינלאומי").
תוך שנה, הוא החל לעבוד כשוליה של צייר שלטים (ככל הנראה עם בורגירה היראימה, צייר השלטים המקצועי היחיד הידוע בג'פנטאון באותה תקופה).
הוא החל לקחת שיעורים בסטודיו של פוקו טדמה, מורה בולט לאמנות שהדריך את נומורה בטכניקות הבסיסיות של אמנות מערבית.
טדמה היה מהגר הולנדי-אינדונזי ועבד לעיתים קרובות עם סטודנטים יפנים-אמריקאים.
קריירה מוקדמת: שנות ה-20 וה-30
בשנת 1922, לאחר חמש שנות לימוד אצל טדמה, נבחרו כמה מציוריו על ידי אגודת האמנות היפה של סיאטל להשתתף בתערוכה השנתית של האמנים של צפון מערב האוקיינוס השקט.
באותה שנה הוא וחברו, שואו טודה, פתחו עסק לציור שלטים בג'פנטאון.
בשנה שלאחר מכן הם העבירו אותו לשדרה השישית ולרחוב הראשי, בלב ניהונמצ'י, שם הוא נשאר במשך שלוש עשרה השנים הבאות.
עד מהרה העסק הפך למצליח ולסטודיו ולמקום בילוי לאמנים, כמו גם לביתם של נומורה וטודה וכתובת לאמנים נוספים.
לאחר שטודה התחתן והמשיך הלאה ב-1928, טוקיטה תפס את מקומו כשותף לעסקים של נומורה.
שני הגברים, שנפגשו בסביבות 1921, היו קשורים קשר בל יינתק, הדרכים השונות מאוד שלהם לצייר נושאים דומים מספקים ניגוד והקשר זה לעבודתו של זה.
זמן רב לאחר מותם ציוריהם המשיכו להיות מוצגים זה לצד זה.
בשנות העשרים של המאה ה-20 קהילת האמנויות של סיאטל גדלה עם אנרגיה שנמשכה אפילו במהלך השנים הראשונות של השפל הגדול.
נומורה ועמיתיו הופיעו בקביעות בתערוכות של המכון לאמנות בסיאטל, וכאשר מוזיאון האמנות של סיאטל נפתח ב-1933, תערוכת היחיד הראשונה שלו הייתה מעבודותיו של נומורה.
עבודתו הוצגה גם בגלריה לאמנות הנרי של אוניברסיטת וושינגטון, בארמון קליפורניה של לגיון הכבוד בסן פרנסיסקו ובמוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.
בשנת 1935 הוזמן נומורה להצטרף לקבוצת השנים-עשר, מפגש שיתופי של אמנים מתקדמים כולל קנת קלהאן ואמברוז פטרסון.
התערוכות של הקבוצה התגלו כפופולריות, וכמה נערכו במהלך השנים הבאות.
למרות הצלחותיו כאמן, השפל המעמיק עשה את שלו.
בשנת 1933 הוא שמח ששלמו לו 38.25 דולר לשבוע כדי לייצר מספר ציורים עבור פרויקט יצירות האמנות הציבוריות הפדרלי, שחלקם הוצגו בגלריה קורקורן בוושינגטון הבירה בשנת 1936. חוסר ההצלחה בעסקים אילץ את נומורה לסגור את עסק ציורי השלטים.
אך הוא וחברו הצליחו לבסוף לבסס את עצמם מחדש על ידי ניהול עסק לניקוי יבש במחוז האוניברסיטה של סיאטל.
מהגרים יפנים באופן כללי היו כפופים לחוקי ארצות הברית שאסרו עליהם להחזיק ברכוש או להפוך לאזרחים.
קבוצות גזעניות החלו במהומות ופעילות מעת לעת לחיסול מה שכינו "הסכנה הצהובה".
הפצצת פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941 הובילה לחשד של חוסר נאמנות ואף לחבלה מצד יפנים-אמריקאים.
צו ביצוע 9066 אפשרה לצבא ארצות הברית לסלק את כל האנשים ממוצא יפני מהחוף המערבי, כולל אזרחים ילידי ארצות הברית שבמקרים מסוימים דיברו יפנית מעט או בכלל לא.
הם היו אמורים להיות מרוכזים במחנות שנקראו "מרכזי רילוקיישן" - מחנות מעצר - הרחק בפנים הארץ.
ב-12 באפריל 1942, קנג'ירו נומורה ומשפחתו היו בגירוש למחנה ושהו שם במשך שלושה חודשים.
לאחר מכן הם הועברו למחנה מעצר מרכזי באיידהו, והוחזקו במשך שלוש שנים.
נומורה עבד כצייר שלטים במחנה, מה שאפשר לו גישה לצבע ולמכחולים.
הוא צייר או שרטט על כל החומרים שהיו זמינים, הוא יצר תיעוד ויזואלי מרגש של חיים במעצר.
חלק מציורי מחנה המעצר שלו היו בצבעים כהים שהעניקו גוון כבד לעבודותיו.
חלק מהעבודות היו קטנות בגודל דפי מחברת.
אחד מהם צויר בעפרון על נייר.
אף על פי שהם היו פשוטים וייצוגיים, הנושאים שהוא בחר נותנים תובנה גדולה יותר איך הייתה חווית המעצר: בציור נראה השער הראשי, לידו היה שטח מגודר וסככה שבה יכלו מבקרים מ"העולם החיצון" להיפגש עם עצורי המחנה.
ניתן לראות בציור שוטר צבאי חמוש נשען על הגדר האחורית של אזור הביקור.
מגדל השמירה, שצויר במהלך החורף של 43–1942, הציג שמי חורף אפלים ומבשרי רעות ומישור של קרקע מושלגת הממוסגרת על ידי קו של גדר תיל.
בציור - בניין הכביסה והתברואה, הוא אחד הציורים הבודדים שהציגו אנשים, מראה אישה בודדה עם סל צועדת לבניין הכביסה בסצנה בצבעי חום וירוק עמומים.
כשהם חזרו לסיאטל לאחר המלחמה, הם התקשו למצוא עבודה, ואשתו החולה של נומורה התאבדה בשנת 1946. נומורה לא צייר עד 1947, כאשר אמן יפני מקומי אחר, פול הוריוצ'י, עזר לו להתאושש מאובדנותיו ולחזור לאמנות.
הניסויים שלו בהפשטה משכו עניין רב, כולל תערוכה בגלריה בסיאטל.
קנגו קומה הוא אדריכל יפני ופרופסור אמריטוס במחלקה לארכיטקטורה באוניברסיטת טוקיו.
קומה נודע בסגנונו הייחודי המשלב טכנולוגיות בנייה חדשניות עם מסורות עיצוב יפניות, והשימוש בחומרים אורגניים ובמיוחד בעץ טבעי.
קומה תכנן מבני ציבור רבים ביפן וברחבי העולם ביניהם האצטדיון האולימפי החדש של טוקיו, פרויקט השירותים של טוקיו, ועוד.
בנוסף משמש כיועץ מיוחד לעיר קיטאקיושו ביפן.
קומה גם נודע ביצירתו הספרותית הפורה, הוא כתב עשרות מאמרים ספרים ומחקרים, העוסקים בכל היבטי הארכיטקטורה.
בשנת 2021 הופיע קומה ברשימת 100 המשפיעים של מגזין טיים.
קומה נשוי לאדריכלית סאטוקו שינהורה, ולהם בן אחד, טאיצ'י, אדריכל גם הוא.
קומה נולד בשנת 1954 בעיר קנאגאווה.
בשנת 1979 סיים את לימודי האדריכלות באוניברסיטת טוקיו.
לאחר סיום לימודיו הועסק מספר שנים במשרדים מקומיים, ובשנת 1985 עבר לניו יורק ושימש כחוקר אורח באוניברסיטת קולומביה.
במשך השנים לימד קומה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ובאוניברסיטת קיו.
בשנת 1990 פתח את משרדו "קנגו קומה ושות'".
בשנת 2008 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה של הארכיטקטורה מאוניברסיטת קיו.
בשנת 2009 החל ללמד באוניברסיטת טוקיו, שם הקים מעבדת מחקר הנקראת על שמו, במעבדה מתבצעים מחקרים בנושאי ארכיטקטורה, עיצוב, אורבניזם, ועוד.
קומה שימש שם כפרופסור עד לשנת 2020.
בקנגו קומה ושות' מועסקים מעל ל־300 אדריכלים, במשרדים שבטוקיו, שאנגחאי, בייג'ינג ופריז.
המטרה המוצהרת של קומה היא לחקור ולשחזר מסורות בנייה יפניות ולהתאימן לבנייה של המאה ה-21. בחיבוריו קומה קורא לארכיטקטורה של יחסים ודיאלוג המכבדים את הסביבה והמקום ולא משתלטים עליהם.
קומה מתאר את גישתו "אפשר לומר שהמטרה שלי היא 'להחזיר את המקום'.
המקום הוא תוצאה של הטבע והזמן; זה ההיבט החשוב ביותר.
אני חושב שהארכיטקטורה שלי היא סוג של מסגרת של הטבע.
בעזרתו נוכל לחוות את הטבע בצורה מעמיקה ואינטימית יותר.
שקיפות היא מאפיין של האדריכלות היפנית; אני מנסה להשתמש בחומרים קלים וטבעיים כדי לקבל סוג חדש של שקיפות".
לדוגמה כאשר קומה מתכנן שימוש באבן הוא אינו נוטה לעצבו בצורה מוצקה וכבדה כמצופה מחומר כה נוקשה, אלא מאתגר את האבן באמצעים טכנולוגים חדישים על מנת לקבל תופעה אחרת של האבן, רכה וקלילה יותר.
קומה גם מרבה ליצור מניפולציות של האור במפגש עם החומר מה שמחבר את החלל הבנוי למקום, כלשונו.
האצטדיון האולימפי החדש של טוקיו (2019)
באצטדיון שתכנן קומה העצים משמשים כמרכיב עיקרי במבנה.
העץ כולו הובא מיפן על מנת להפחית את ההשפעה הסביבתית.
רבים מאלמנטי העץ מורכבים בצורה מודולרית וניתן להחליף את האלמנט כאשר העץ מתבלה.
בהתאם למסורת יפנית בה למספר 47 יש משמעות, העץ הובא מ־47 מחוזות יפן.
כך גם גובה המבנה הוא 47 מטרים.
לדברי קומה אלמנטים רבים במבנה נבנו בהשראת מקדש הוריו-ג'י.
מוזיאון העיצוב ויקטוריה ואלברט דנדי סקוטלנד (2010–2018)
המבנה אשר דומה בצורתו לחרטום של ספינה העוגנת על המים מחופה במאות לוחות בטון המדמים את הסלעים של קו החוף הסקוטי, ויוצרים דפוסי צל שונים לאורך היום.
מרכז תיירות ותרבות אסקוסה (2012)
קומה תכנן את המבנה כ"ערימה של מבני עץ יפנים מסורתיים שנערמו זה על גבי זה".
כל קומה בנפרד מזכירה בצורתה מבנה יפני מסורתי אך עם פרשנות עכשווית.
שלד הבניין הוא מפלדה אך החלק החיצוני מבליט את העץ.
רפפות העץ ניצבים במאונך אל מנת להדגיש את המישורים של הגגות והרצפות.
אופן הההנחה של הבתים אחד על גבי השני בזוויות יצר חללים מפתיעים בין הקומות, השונים מאדריכלות השכבות הקונבנציונלית.
קומה השתמש בחללים הללו עבור כל חדרי המכונות והציוד הטכני.
"אנחנו רגילים מדי לרעיון שהרצפות צריכות להיות שטוחות, אבל אני מקווה שהצלחתי לעורר אנשים לחשוב מחדש על היחסים בין בניינים ורצפות" אמר קומה.
קנג'י יואל חורה (בהולנדית: Kenji Joel Gorré; נולד ב-29 בספטמבר 1994 בספייקניסה שבהולנד) הוא כדורגלן קוראסאואי-הולנדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת מכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת קוראסאו.