tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קטיעות מתוכננות מתבצעות בעקבות מחלות כלי דם היקפיות או לשם הסרת גידולים סרטניים.
כאבי רפאים, תחושות רפאים או כאבים בגדם מופיעים בדרגות שונות בכל הקטועים.
תחושת רפאים היא תחושה לא כואבת הנתפסת בחלק החסר של איבר קטוע.
האדם חש את איברו החסר ולפעמים גם את מנח האיבר ותנועות המתקיימות בו.
שיעור היארעות תחושת רפאים מגיע ל-90-98 אחוזים מכלל הקטועים.
שבעים וחמישה אחוזים מהקטועים מרגישים את איברם החסר מיד לאחר הקטיעה והיתר מתחילים להרגיש אותו תוך מספר ימים או שבועות.
התחושה מופיעה רק בחמישית מהקטיעות בפעוטות בני פחות משנתיים אך מופיעה גם בחלק מחסרי הגפיים מלידה.
התחושה יכולה לכלול תחושה של טבעת שבדרך כלל נמצאה על אצבע או של רצועת שעון.
תחושת התנועה יכולה להיעלם עם הזמן ולהותיר תחושת רפאים של איבר קפוא או משותק.
לפעמים תחושת הרפאים של האיבר מדמה את התקצרות האיבר החסר וחלקו המרוחק מתקרב לגדם או אפילו נכנס לתוך הגדם בתנועה טלסקופית.
עיקר המחקר הנוגע לכאבי ותחושות רפאים עוסק בקטיעות גפיים, אך התופעות מופיעות גם בקטיעות אחרות כגון כריתת שד, כריתת חלקים מהפנים ואף בעקבות כריתה של איברים פנימיים.
תועדו מקרים שכללו תיאורים כגון תחושת זקפה בפין לא קיים או תנועת מעיים במעי שהוסר.
כאב רפאים בגפיים קטועות מופיע ב-60-80 אחוזים מהקטועים ובפחות מארבעה אחוזים של קטועי גפיים מלידה.
הכאב מופיע תוך מספר ימים ברוב הקטועים ותוך פרק זמן ממושך יותר ביתר הקטועים.
לפרקים מופיע הכאב לראשונה לאחר חודשים או שנים מהקטיעה.
ברוב המקרים הכאב ממשיך להופיע במשך שנים אך עם הזמן פוחתת עוצמת הכאב ותדירות הופעתו קטנה.
שבעים וחמישה אחוזים מהסובלים מכאב רפאים, ימשיכו לסבול ממנו גם 25 שנים לאחר הקטיעה.
הכאב מורגש בדרך כלל בחלק המרוחק של הגפה הקטועה, כלומר בכף היד ובאצבעות של יד קטועה או בקרסול ובכף הרגל של רגל קטועה.
יש שהכאב דומה לכאב שחש האדם בגפה בטרם הקטיעה.
במקרים מסוימים חש הקטוע תנועה בגפה החסרה שיכולה להיות אצבעות מתאגרפות בחוזקה עד כדי נעיצה כואבת של צפורניים בבשר כף היד.
כאבי רפאים קשורים לשורת שינויים בגוף המתרחשים לאחר קטיעה.
חלק מהגורמים נמצאים בגדם עצמו ואחרים במערכת העצבים, מסלולי הכאב למוח קלים יותר לעירור ובמוח עצמו מתרחשים שינויים פלסטיים.
לאחר קטיעה עשויים להופיע בגדם כאבים עקב צמיחה של בליטות עצם, זיהומים, הפרעות בצלקת וצמיחה פתולוגית של קצות העצבים הקטועים המכונה נירומה.
כאשר הבעיות בגדם מטופלות בהצלחה, פוחתים גם כאבי הרפאים.
סף ההפעלה של הנירומות נמוך ומגע קל בהן יכול לגרום לתחושת כאב.
בהמשכם של מסלולי הכאב למוח מתרחשים שינויים גם ברקמות נורמליות.
סף ההפעלה של תאי עצב הסמוכים לחוט השדרה במַעֲצָב הַשִּׁדְרָה (Ganglion sensorium nervi spinalis) ושל תאי עצב השייכים למערכת העצבים הסימפתטית יורד גם הוא וגורם להעברת דחפים עצביים המודיעים על כאב לאחר גירויים חלשים של תאי העצב.
שינויים בחוט השדרה כוללים חיבורים של מסלולי כאב של איברים שונים אל מסלול הכאב של האיבר הקטוע, בדרך שגורמת להפעלת מסלול הכאב של האיבר הקטוע עקב כאב במקום אחר.
בדומה לתהליך בחוט השדרה, לאחר קטיעה גם חלקי המוח שלא מקבלים גירוי נורמלי מעצבי האיבר הקטוע מתחילים להשתנות.
נראה שעצבים מאזורים סמוכים בקליפת המוח התחושתית פולשים לריק שנוצר ומעצבבים אותו.
כך מתקבלת בגפה העליונה למשל התופעה של עירור תחושת רפאים על ידי גירוי חלקים מהפנים או על ידי גירוי אזורים בגדם.
כפי שנראה במפת אזורי התחושה, הפנים והזרוע הם הסמוכים ביותר לאזור התחושה של היד.
גירוי הפנים והגדם מעורר תחושה ההולמת את הגירוי, כגון תחושת רפאים של קור המתעוררת מגירוי קר של הפנים, תחושת רפאים של ויברציה בהתאם לגירוי וכן הלאה.
כמו ביתר חלקי מערכת העצבים, גם במוח יורד סף ההפעלה של תאי העצב הקשורים לאיבר הקטוע והם מעוררים בקלות.
בכאב רפאים מטפלים בעזרת תרופות משככות כאב, ניתוחים ודרכים אחרות.
ראמאצ'נדראן דיווח על טיפולים מוצלחים בהיזון חוזר בעזרת קופסה עם ראי.
במקרים מסוימים חשים הקטועים שאצבעותיהם מתהדקות עד כדי כאב.
נראה שהמנגנון מאחורי התופעה קשור לניסיון של המוח לאגרף את האצבעות, בהיעדר משוב מהאצבעות שהן אכן מתאגרפות, מגביר המוח את המאמץ לסגירתן.
המאמץ החזק לסגירת האצבעות מעורר זיכרון של כאב המתרחש בזמן פעולה כזו.
ראמאצ'נדראן ביקש מנבדקיו להכניס את היד הקיימת שלהם לתוך קופסה בתוכה ראי אנכי היוצרת אשליה ויזואלית של היד הקטועה.
בעזרת המשוב מהראי, הצליחו הנבדקים להרפות את מנח הרפאים של אצבעותיהם הקפוצות וכאבם הפסיק.
טיפול הבחירה בכאב רפאים הוא בעזרת תרופות ממשפחת חסמי תעלות נתרן כגון לידוקאין ותרופות טריציקליות.
גם אופיאטים ואנטגוניסטים לקולטני NMDA משמשים לשיכוך כאבי רפאים.
הקשר בין הופעת כאב רפאים לכאבים באיבר לפני הקטיעה הוביל לניסיונות בשיכוך כאב ממושך לפני קטיעה מתוכננת.
הראיות החזקות יותר לא הראו הבדל בין הופעת כאבי רפאים בקטועים שכאבם שוכך בטרם הקטיעה לבין הופעת כאבים בקטועים שכאבם לא שוכך לפני הקטיעה.
אחת הדרכים הנוספות לטיפול שמרני הוא שימוש בגירוי חשמלי עצבי דרך העור (TENS).
טיפולים לא שמרניים, קרי ניתוחים במסלולים העצביים, נזנחו מכיוון שפעמים הם החמירו את הכאב.
לפעמים נערכים ניתוחים לטיפול בבעיה מסוימת בגדם.
כאב ראש מתחי (באנגלית- Tension headache) הוא הצורה הנפוצה ביותר של כאב ראש ראשוני.
הכאב יכול להקרין מהצוואר, הגב, העיניים או קבוצת שרירים אחרת בגוף.
כאבי ראש אלו מהווים כ־90% מכלל כאבי הראש.
כ- 3% מהאוכלוסייה סובלת מכאבי ראש כרוניים כתוצאה ממתח.
כאב ראש מתחי לרוב מאופיין ככאב ראש "לוחץ", המדמה רצועה הדוקה סביב הראש כולו.
הכאב הוא פעמים רבות דו -צדדי, ולרוב הוא כאב קל עד בינוני, אם כי לעיתים קיים כאב חמור.
כאבי ראש אלו יכולים להיות אפיזודיים או כרוניים.
כאבי ראש אפיזודיים הם כאלו הנמשכים פחות מ-15 ימים בחודש, ואילו כאבי ראש כרוניים מוגדרים ככאבי ראש הנמשכים מעל 15 ימים לפחות במהלך חודש, לאורך לפחות חצי שנה.
כאב ראש מתחיל יכול להימשך מדקות ועד ימים, חודשים ואפילו שנים, למרות שבאופן קלאסי הכאב אורך בין 4–6 שעות.
בצורתו הקלאסית, כאב ראש מתחי הוא הפרעה המתחילה לרוב לאחר גיל 20, והיא מאופיינת בהתקפות של כאבי ראש שאינם פועמים (בשונה ממיגרנה), דו צדדיים, באזורים אוקסיפיטליים (מאחורי הראש).
כאבי ראש אלו לרוב אינם מלווים בבחילות, הקאות, או הפרעות ראייה המקדימות את כאב הראש.
למרות שכאבי ראש אלו ומיגרנה נחשבות הפרעות נפרדות, לחולים רבים יש כאבי ראש שמציגים מאפיינים של שניהם; לכן, חולים מסוימים המסווגים תחת הגדרה של כאב ראש מתחי סובלים לעיתים מכאבי ראש פועמים, חד צדדיים, או עם הקאות.
לכן, יותר מדויק לראות כאב ראש מתחי ומיגרנה כקטבים מנוגדים של אותו ספקטרום קליני.
גורמים שונים יכולים להביא להתפתחות של כאב ראש מתחי:
מתח: לרוב כזה המתרחש בשעות אחר הצהריים לאחר יום עבודה רצוף במתחים או לאחר בחינה
רעב או ארוחות לא סדירות
כאב ראש מתחי יכול להיגרם על ידי מתיחה והתכווצות של שרירים מסביב לצוואר ולראש.
קיימות מספר תאוריות שהוצעו באשר לסיבה לכאב הראש עצמו.
אחד מהנוירוטרנסמיטורים שככל הנראה מעורב הוא סרוטונין – לאור העובדה כי תרופות נוגדות דיכאון (למשל, טריציקליות) עוזרות במניעת כאב הראש.
עם זאת, ככל הנראה קיימים הסברים נוספים כגון מעורבות של nitric oxide, עוררות יתר של עצבים מרכזיים האחראיים על העברת תחושות כאב ואבנורמליות בתהליך עיבוד הכאב במערכת העצבים המרכזית.
אצל מטופלים הסובלים מכאבי ראש כרוניים יותר, ומעוניינים במניעה והקלה על הכאבים, ניתן לתת תרופות טריציקליות, ובעיקר אמיטריפטילין (שמות מסחריים – אלטרול, אלטרולט, טריפטל) משמשות למניעת כאבי ראש מתחיים.
תרופות אלו היו במקור תרופות נוגדות דיכאון, ונמצאו יעילות יותר לטיפול בכאבי ראש אלו מאשר תרופות ממשפחת ה-SSRI.
עם זאת, לתרופות טריציקליות יש מגוון תופעות לוואי אשר לעיתים מקשות על נטילתן.
טיפול בכאבי ראש אפיזודיים כולל שימוש בתרופות כגון נורופן, אופטלגין, אקמול ותרופות נוגדות כאבים אחרות הנמכרות ללא מרשם רופא.
התקפים חריפים יכולים להגיב גם לתרופות כגון Ergotamine או Dihydroergotamine המשמשות גם לטיפול במיגרנה (בשמות מסחריים – טמיגרן, קפרגוט).
לעיתים ניתן להשתמש בטכניקות נוספות כגון פיזיותרפיה, פסיכותרפיה וטכניקות הרפיה אשר עשויות לעזור.
חלק מן החולים מגיבים היטב לטיפול משולב של תרופות נוגדות כאבים ותרופות סדטיביות, כגון ואליום או בנזודיאזפינים אחרים.
עם זאת, מומלץ שלא לשלב טיפול כאמור עקב פוטנציאל ההתמכרות הגבוה הכרוך בשימוש בבנזודיאזפינים.
כאבי שרירים רב-שיגרוניים (בלועזית: פולימיאלגיה ראומטיקה, Polymyalgia rheumatica) היא מחלה המאופיינת בכאבים וקשיחות בשרירים, בעיקר בשרירי הצוואר, הכתפיים והאגן.
הופעת הכאב יכולה להיות פתאומית או הדרגתית לאורך זמן.
פולימיאלגיה ראומטיקה היא מחלה המופיעה בחולים בגילאי 50 ומעלה, המציגים כאבי שרירים בי-לאטרליים וסימטריים בעלי אופי דלקתי.
מרבית החולים מציגים כאבי שרירים וקשיחות ראומטולוגית בבוקר (נמשכת מעל 30 דקות, אך נעלמת ולא מופיעה שוב במהלך היום), עם ההתעוררות משנת הלילה.
המחלה נעלמת בדרך כלל תוך כשנה או שנתיים מיום תחילת הטיפול.
המחלה דומה באופייה למחלה שגרונית אחרת הנקראת דלקת עורק הרקה "Giant Cell Arteritis" או בשם אחר "Temporal Arteritis" העלולה לגרום לפגיעה באספקת הדם לעיניים ואף לעיוורון וכן פגיעה בכלי הדם הגדולים בצורה המסכנת חיים.
בשל כך בעת אבחון כאבי שרירים רב-שיגרוניים ובמהלך המעקב חשוב לברר הופעה של סימנים היכולים להעיד על הופעת GCA.
המחלה משפיעה בדרך כלל על מבוגרים בגיל 50 ומעלה.
הגיל הממוצע לחולה בפולימיאלגיה ראומטיקה הוא 70.
יחס נשים לגברים 1:2 (נשים חולות פי שניים מגברים).
המחלה אופיינית בקרב אנשים לבנים (בעיקר בארצות סקנדינביה).
ישנו מגוון רחב של תסמינים וסימנים שיכולים להופיע במהלך המחלה, הנפוצים ביותר הם:
הגורמים לפולימיאלגיה ראומטיקה אינם ידועים.
במהלך המחלה המערכת החיסונית, מסיבה לא ברורה, תוקפת את האמתחת (בורסה) וגורמת לתגובה הדלקתית המובילה לתסמיני המחלה.
מחקרים עדכניים מעידים על כך שגורמי סיכון גנטיים, בעיקר נוכחות הגן HLA-DR4 המקודד לחלבון מסוג I במערך הראשי של התאמה רקמתית (MHC), מעלים את הסיכוי לחלות במחלה.
כמו כן, קיימות מספר השערות בנוגע לגורמי סיכון סביבתיים, בעיקר וירוסים ממשפחות האדנווירוס והפרבווירוס, שאם באים במגע עם אדם בקבוצת הסיכון הגנטית, עלולים לגרות את המערכת החיסונית ולגרום למחלה.
על מנת לסווג אדם כחולה בפולימיאלגיה ראומטיקה, נקבעו מספר קריטריונים:
כאב שרירים בילטרלי עם קשיחות בוקר הנמשכת מעל ל-30 דקות למשך למעלה מחודש ברציפות.
כאב שרירים באזורי הצוואר, הגב, הזרוע והירך.
שקיעת דם (ESR) מוחשת (40 מ"מ בשעה ומעלה).
הטיפול במחלה מתבסס על קורטיקוסטרואידים, בעיקר פרדניזון הניתנים לתקופה ממושכת (מעל שנה) ומהווים גורם מדכא לפעילות מערכת החיסון.
דיכוי זה מחליש את ההליך הדלקתי הגורם למחלה ומוביל להפסקת תסמיני המחלה.
מכיוון שפולימיאלגיה ראומטיקה מגיבה היטב גם למינונים קטנים של קורטיקוסטרואידים, חוסר שיפור במצב התסמינים לאחר שלושה ימים של טיפול (במינון מתאים) ראוי שיוביל לאבחון מחודש.
ב-1 במרץ 2023 אישר ה-FDA להשתמש בתרופה Sarilumab (הנמכרת תחת השם קבזרה, באנגלית Kevzara) בתור טיפול למחלה.
האישור ניתן רק לאנשים בוגרים שלא הגיבו טוב לטיפול בקורטיקוסטרואידים או שלא יכולים לקבל את הטיפול הזה.
כאברי (או אל־כאברי, בערבית: الكابري) היה כפר ערבי בגליל המערבי, בסמוך לקיבוץ כברי של ימינו.
נכבש ונהרס במהלך מלחמת העצמאות.
ההשערה היא, ששם זה שימר את השם "כבריתא" או "כבריתה" הנזכר כיישוב גבול צפוני בימי שיבת ציון ובתוספתא ובתלמוד הירושלמי.
הכפר שכן במורדות הגליל המערבי, במרחק של כ־6 ק"מ מחוף הים, ובגובה של כ־100 מ' מעל פני הים, כ־12.5 ק"מ צפונית-מזרחית לעכו.
בסמוך למקום מספר מעיינות גדולים (עין אל-מפשוח, עין אל-פוואר, עין אל-באשה, ועין אל עסל, כיום קרויים בהתאמה עין שפע, עין גיח, עין השיירה ועין צוף) ששימשו כמקור מים לתושבי הסביבה, ואף לעכו המרוחקת, באמצעות אמת עכו, שהיא למעשה מספר אמות מתקופות שונות.
המעיינות הם מקור המים הגדול ביותר באזור עכו.
סביב הכפר שרידים מתקופות קדומות.
במקום נערכו מספר חפירות ארכאולוגיות, ובמקום נתגלו שרידים מלפני כ־10,000 שנים.
בתקופות שונות היה התל מיושב באופן נרחב, על פני מאות דונמים, (כאשר עין שפע במרכז היישוב) ובמקום נתגלו שרידי חומה וביצורים.
באתר נמצא ממצא ייחודי של התרבות המינואית.
ישנם מספר אזכורים של הכפר מהמאה ה-12. בסוף המאה ה-19 כלל הכפר כמה מאות תושבים, שפרנסתם נסמכה על חקלאות פרימיטיבית.
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת עכו.
במפקד האוכלוסין המנדטורי משנת 1931 נמנו בכפר 173 בתים מיושבים ו-728 תושבים.
בשנות ה־30 של המאה ה־20 נסללה מדרום לכפר הדרך נהריה - תרשיחא (נמשכה מאוחר יותר עד סאסא וצפת, כיום כביש 89; כעבור שנים נסלל התוואי מחדש מצפון לחורבות הכפר).
הכפר השתתף באופן פעיל במרד הערבי הגדול שפרץ ב-1936, והושת עליו קנס קיבוצי בן 220 לא"י עקב ניתוק חוזר של קווי טלפון בסמוך לכפר.
כעבור זמן קצר הוטל על הכפר קנס נוסף של 80 לא"י.
בסקר הכפרים משנת 1945 הוערך מספר תושבי הכפר ביחד עם תושבי תרשיחא בכ־5,360 תושבים, כולם מוסלמים.
בסקר הכפרים צוין שטח הכפר ביחד עם תרשיחא כ-47,428 דונם טורקי, מתוכם 90 דונם בבעלות יהודית, ו-10,030 דונם בבעלות ציבורית.
במלחמת העצמאות שלט הכפר על הדרך בין נהריה וקיבוץ יחיעם המבודד, ושיירות ליחיעם הותקפו בסמוך לכפר.
ב־20 בינואר 1948 נערכה התקפה גדולה על יחיעם בידי צבא ההצלה.
כח גדול הוצב בדרך ליחיעם, על מנת למנוע החשת תגבורות ליחיעם מנהריה.
שיירת נוטרים שגרתית שיצאה מנהריה לכיוון יחיעם נתקלה בחסימה על הכביש בפאתים המזרחים של הכפר, ששולב יחד עם מארב ירי בסמוך, אך הצליחה לפרוץ את המחסום (בהמשך נהרגו 6 נוטרים מהשיירה בקרב שנערך עם כוחות צבא ההצלה כמה ק"מ מזרחית לכפר, באזור 'גבעת המשוריין', הקרויה על שם המשוריין מאירוע זה).
בראשית פברואר 1948 נערכה פשיטה על הכפר, ומספר בתים בכפר פוצצו.
ב-27 במרץ 1948 שיירת יחיעם נקלעה למארב ונלכדה בסמוך לכפר, ובקרב נהרגו 47 לוחמים.
בתחילת מאי 1948, בעקבות פעולת תגמול של ה"הגנה" שבה נהרגו כמה מתושבי הכפר, נמלטו ממנו רוב תושביו.
ב־21 במאי 1948 נכבש הכפר יחד עם הכפרים הסמוכים לו (כמו ע'אבסייה), במהלך מבצע בן עמי.
בהתאם לפקודה שהוצאה בידי מפקד חטיבת כרמלי, בתי הכפר פוצצו לאחר כיבושו.
כיום אזור הכפר הוא שטח חקלאי של קיבוץ כברי.
כאזאלו או כאזאלה הוא שמה של עיר עתיקה ששכנה בדרום מסופוטמיה.
העיר מופיעה במקורות בשפה האכדית.
על פי לוח בכתב יתדות מתקופת שלטונו של גודאה מלך לגש, שכנה כאזאלו במערב מסופוטמיה באזור בו שכנו האמורים.
החוקרים היום מעריכים שהעיר שכנה כ-15 ק"מ מצפון מערב לעיר בבל, ממערב לנהר הפרת.
במאה ה-24 או ה-23 לפנה"ס, נשלטה העיר על ידי המלך כשתובילה.
הוא מרד ונלחם כנגד סרגון מאכד על השליטה בעיר.
לאחר מכן הייתה העיר בתחום השפעתה של אור.
המלך שלה היה בעל ברית של איבי-סין, השליט האחרון של אור.
בעקבות נפילתה של העיר אור, התעצם בתחילת האלף השני לפנה"ס כוחה של העיר לתקופה קצרה, יחד עם עליית כוחה של העיר איסין.
היא הפכה לעיר-מדינה שכבשה מספר ערים שכנות, כולל הערים בבל וכיש.
היא הצליחה להרחיב את תחום שליטתה לתעלות שמדרום לעיר מאראד , עיר קטנה ממערב לניפור על הגדה המערבית של הפרת, עליה היא שלטה כחצי מאה.
בתחילת המאה ה-19 לפנה"ס שלט עליה המלך שומודיתמה (Sumuditama).
לאחר מותו, הצליח שומו-אבו, שהיה המלך הראשון של השושלת הראשונה של בבל במחצית הראשונה של המאה ה-19 לפנה"ס, לגבור על העיר ולהשתחרר משלטונה של כאזאלו.
גם העיר כיש השתחררה משלטון העיר.
העיר המשיכה לשלוט על אזור נרחב בדרום מסופוטמיה, מסיפר ועד מאראד.
שומו-ל-אל, בנו של שמו-אבו, נלחם בעיר והרס את חומותיה.
מלכה של העיר, יחזיר-אילו (Yakhzir-ilu), שאולי היה ממוצא שמי, נהרג.
בהמשך נבלעה כאזאלו בממלכת בבל שגודלה עלה והיא התפשטה על פני כל האזור.
כאב שריר מושהה הוא כאב שריר ונוקשות המורגשים במשך שעות עד ימים לאחר אימוני כושר גופני מאומצים.
הכאב החזק ביותר מורגש 24 עד 72 שעות לאחר האימון, והוא נגרם כנראה כתוצאה מהתארכות יתר של סיבי השריר, הגורמת לפצעים מיקרוסקופיים .
כאב זה זוהה והוגדר בשנת 1902 על ידי חוקר בשם תיאודור יו, מאוניברסיטת שארלוטסוויל.
כאב שריר מושהה הוא אחד משני התסמינים של נזק לשריר הנגרם כתוצאה מפעילות גופנית.
הסימפטום השני הוא כאב שריר חד , המופיע במהלך פעילות גופנית או מיד אחריה.
כאב שריר מושהה הוא כאב עמום.
מצב זה שונה מכאבים חזקים מאוד, העלולים להעיד על תמס שריר (ראבדומיוליזיס), מצב שבו נהרסת מעטפת התאים בשריר, ומלווה בחולשה כללית, נפיחות ושתן אדום או כהה.
כאב שריר מושהה מורגש ככאב עמום בשריר הפגוע, המלווה לעיתים קרובות עם רוך או קשיחות בשריר.
הכאב מורגש בדרך כלל רק כאשר השריר נמתח או נלחץ, ולא מורגש כאשר הוא במנוחה.
לרוב, עוצמת הכאב עולה ב-24 השעות הראשונות לאחר האימון, ולאחר מכן עולה ויורדת במשך מספר ימים, עד שבוע.
גורמים לכאב, והקשר בינו לתופעות אחרות
כאב שריר מושהה נגרם על ידי פעילות גופנית המאריכה את השרירים תחת עומס (כיווץ אקסצנטרי).
בדרך כלל תרגילים אחרים, כמו תרגילים איזומטריים (סטטיים) או אימון קונצנטרי (המקצר את השריר), אינם גורמים לכאב זה.
כאב שריר מושהה פירושו שנגרם נזק לשריר, אך עוצמת הכאב איננה משקפת בהכרח את עוצמת הנזק שנגרם לשריר.
כמו כן, אימון גופני מאומץ עלול לגרום לירידת כוח, טווח תנועה מופחת, ונפיחות בשריר.
הוכח כי שינויים אלה מתפתחים באופן עצמאי ואינם קשורים לכאב.
ניתן לצמצם את הסיכוי לכאב שריר מושהה על ידי אימון הדרגתי, במיוחד כאשר מתחילים תוכנית אימונים חדשה.
על פי מספר מחקרים, תרגילי חימום לפני אימון ומתיחות לאחר אימון - אינם מונעים כאבי שריר, וחזרה מרובה על תרגילי מתיחות עלולה כשלעצמה לגרום לכאב.
השימוש בביגוד המתאים לאימון גופני מפחית מעט את עוצמת הפציעה המיקרוסקופית בזמן האימון, ועשוי למנוע כאבי שריר.
תזונה נכונה, הכוללת שתייה במידה מספקת, תורמת למניעת הכאב.
מחקרים הראו הקלה בכאבים לאחר צריכה של כורכומין.
לוויטמין C לא הייתה השפעה.
בדרך כלל הכאב נעלם עד 72 שעות לאחר הופעתו, ואין צורך לטפל בו.
פעילויות המגבירות את זרימת הדם לשריר עשויות לסייע במידת מה, בהן אימון גופני בעצימות נמוכות, עיסוי, מרחצאות חמים או ביקור בסאונה.
טבילה במים קרים נמצאה כלא יעילה בהקלת כאבי שריר במחקר אחד, אך יעילה במחקר אחר.
כאבי שרירים (בלועזית: מיאלגיה Myalgia, מלטינית: מִיוֹ=שריר, אָלְגִיָה=כאב) הם כאבים שמקורם בדרך כלל נובע ממאמץ מוגבר (כמו פעילות גופנית) המשפיע על השרירים אך הם יכולים להיות גם סימן מרמז למגוון מחלות או דלקת ממקור ויראלי.
יש לחשוד בכך בעיקר כאשר אין סיבה להניח שהייתה פעילות שרירים מאומצת.
לעיתים הכאבים מורגשים ברקמות אשר עוטפות את השרירים, ובאים לידי ביטוי ברגישות בכל אזור השריר הרגיש למגע.
במקרים אלה מתבצע שימוש במושג Myofascial Pain (מיו=שריר, פסיה=רקמת חיבור העוטפת את השרירים).
כאבי שרירים אקוטיים עלולים להופיע יום או יומיים לאחר סיום אימון ולהימשך מספר ימים אחריו.
הכאבים המופיעים לאחר האימון לרוב מעיקים ועוצמתם אינה חמורה.
הופעת הכאבים בשרירים קשורה בעוצמת הפעילות הגופנית, כושר גופני ומהפעלת האנרגיה שנבעה מהאימון הקודם על השרירים.
ניתן לחוש בכאבים בשכיחות גבוהה יותר כאשר המאמץ הגופני היה מוגבר ולא הדרגתי.
פעילות גופנית מאומצת, ללא חימום יכולה אף להוביל לנזק והרס שיופיעו בתאי השריר.
בנוסף לכאב אקוטי של השרירים ייתכנו כאבים כרוניים, מתמשכים.
ניתן לחלק את הסיבות הנוספות לכאבים בשרירים לפי מספר קטגוריות - גורמים ולסיבות:
דלקת - כאבי שרירים המתלווים לתהליך דלקתי: מחלות שריר דלקתיות.
תסמונת כאבי שרירים – תסמונות המאופיינות בכאבים שאינן דלקתיות: פיברומיאלגיה (Fibromyalgia), וכאבים מיו-פסיאטים (Myofascial Pain).
כאבי שרירים עקב סיבה מטבולית גנטית – אופייניים ככאבים תחת מאמץ.
כאבי שרירים כסיבוך של תרופות.
כאבי שרירים הקשורים למחלות אחרות (נוירולוגיות וכלליות).
פיברומיאלגיה (דאבת) היא תופעה של כאב כרוני בשרירים ובסיבים של רקמות החיבור (הגידים).
פיברומיאלגיה מופיעה אצל כ-2% מהאוכלוסייה ובשנים האחרונות אף יותר.
תסמונת זו לא ניתנת לאבחון בפני עצמה מכיוון שהסימנים שלה יכולים להצביע על מקרים רפואיים אחרים ותהליך האבחון הוא ארוך.
פיברומיאלגיה לא נחשבת כסוג של דלקת פרקים והיא לא אמורה לגרום להפרעה בתפקוד על אף שההרגשה דומה לזו של מחלת פרקים.
פיברומיאלגיה מתוארת כך שהכאב הוא הסימן הראשון שלה.
לרוב היא מופיעה בכל הגוף, אך במקרים מסוימים היא עשויה להתחיל במקום מסוים, כמו הצוואר או הכתפיים, ולהתרחב לאחר זמן מסוים.
הכאב הפיברומיאלגי מתואר במספר דרכים ומתלווים אליו תסמינים רבים כמו הפרעות שינה, עייפות וכאב ראש ביניהן - שורף, מכרסם, רגיש וקשה.
הכאב מורגש בעיקר ברקמות השרירים והחיבור.
אצל חלק מהחולים הכאב עשוי להיות חמור מהרגיל אך ללא ממצאים בבדיקות אובייקטיביות בדרך כלל.
החולים נראים בריאים כלפי חוץ, אבל בבדיקת רופא דקדקנית יופיעו כאבים באזורים רגישים מסוימים.
אין בדיקת מעבדה או צילום רנטגן אשר יכולים לסייע באבחון התסמונת.
תלונות של הלוקים בתופעה מפושטות, לא ספציפיות, ומזכירות אבחנות רפואיות אחרות שלא מסמלות את המחלה דווקא,רוב המתלוננות והמתלוננים על כאבים מפושטים לא ספציפיים עוברים הערכות מורכבות וארוכות עד לקבלת אבחנה של פיברומיאלגיה.
תיאור התופעה הכללית של כאבים בשרירים וביטויה בגוף
כאבים בשרירי הפנים יכולים לנבוע מפגיעה בשרירים עצמם או מהקרנת כאב מאזור אחר בראש או בצוואר.
כתוצאה מהגורמים לכאבים חלה האפשרות להיווצרות פצעונים, חבלה, כאבי ראש המוקרנים לפנים, דלקת חניכיים או שיניים, דלקת באחד מעצבי הפנים, דלקת במפרק הלסת, דלקת של כלי הדם ברקות.
כאבי שרירם בגב עשויים להיגרם מפגיעה בכל אחת מהרקמות המרכיבות או התומכות בעמוד השדרה בעיקר ובגב באופן כללי.
הסיבה העיקרית של כאבי הגב כוללת כאבים הנגרמים מפגיעה בשרירי הגב או ברקמות הרכות הפועלות בקירוב או על עמוד השדרה (רצועות, גידים, מעטפות מפרקים ועוד).
השימוש הממושך והפיזי בידיים (עבודה, אכילה, אחיזה, עיסוק בספורט) מציג את כאבי הידיים כתופעה שכיחה.
כאבים אלו עלולים לנבוע מטראומה, מחבלה, מעומס יתר הנגרם משימוש שגוי ביד, או מחבורה באחת או יותר מהרקמות המרכיבות את הידיים: עצמות, מפרקים, שרירים, גידים, רצועות, כלי דם, עצבים והעור שתגרום לדלקת וכתוצאה ממנה גם למיחושים.
הכתף היא מפרק בעל טווח ומגוון רב של תנועות.
המאמץ המוגבר שלו באה לידי ביטוי ביכולת היציבות שלו.
לכתף יש סכנה אשר יכולה להיות פגיעה וחשופה לפציעות מסוימות מפני שהיד היא כלי רב אשר שימושי מאוד עבור האדם ובעקבות כך מפרק הכתף נתון ללחצים ועומסים כתוצאה מחיי היום יום.
כאבי רגליים הם תופעה נפוצה מפני שעל הרגליים מוטל מאמץ בסחיבה ולהנעת גוף האדם.
הם עלולים לנבוע מהלם פגיעה או מעומס יתר על אחת מהרקמות המרכיבות את הרגליים (עצמות, מפרקים, שרירים, גידים, רצועות, כלי דם, עצבים והעור).
הנזק לאחת מרקמות אלו יוצר דלקת המובילה גם למיחושים.
כף הרגל נושאת את משקל הגוף במקרים מקובעים ובמקרים פעילים.
כדי שכף הרגל תמשיך לתפקד במצבים אלו דרושה לה יציבות, עמידות, גמישות וכוח.
במהלך השנים כתוצאה מעומס והנזקים המצטברים קורים שינויים ניווניים ברקמות כף הרגל השונות ובשרירי כף הרגל אשר גורמים לדלקות ולכאבים בכף הרגל.
המפשעה המכילה את מפגש האזור העליון של הרגל עם חלק הגוף העליון, חשופה לעומסים ומרבה להיפצע.
גורם מרכזי לדלקת, לכאב במפשעה ולגבול מסוים באפשרות התנועה של המפשעה נגרם כתוצאה ממתיחה או קריעה של אחת הרקמות הרכות בחלק המפשעה או של הרצועות, הגידים והשרירים כתוצאה מחבלה, נקיעה או פריקה של הירך או של האגן.
עומס היתר היומיומי אשר מוטל על השרירים מהווה גורם מהותי להתפתחות כאבים ודלקות.
הדבר יכול לנבוע מפגיעה משמעותית ברקמת השריר.
מדי פעם הדווי אותו מרגישים בשריר נגרם כתוצאה מנזק ברקמת שריר אחרת אשר יש לה את האפשרות להקרין כאב.
כדוגמה ראשונה פריצת דיסק בגב התחתון עשויה לגרום ללחץ על שורש עצב ולהקרין כאב אל אחד או יותר מבין שרירי הרגל.
לחץ על שורש עצב בעמוד השדרה עשוי לגרום לכאב בעל השפעה שיופיע מעל קבוצת שרירים מסוימת כאשר לכאב הזה נלווים גם סימנים נוירולוגים הכוללים נימול, חולשה וירידה בעוצמת הרפלקס.
ברוב האירועים כאבי השרירים נגרמים מגידים, עצמות סמוכות או מרקמות חיבור אחרות.
מעבר לכך, לשרירים מסוימים אחרים בגוף האדם, יכולים להיגרם כאבי שרירים.
דוגמה שנייה, בעת אירוע התקף לב יורגשו כאבים הנובעים משריר הלב, דוגמה שלישית, כאבי מחזור יורגשו כאבים הנובעים משריר הרחם.
בעקבות עומס יתר או תנועה לא רצויה עלולה להיגרם מתיחה או אפילו קריעה של סיבי השריר.
הכאב אשר מרגישים בשרירים שנגרם על הרקע הזה יהיה מושתת בהכללה על שרירים מסוימים ויתחיל במידי או בקירוב לפעילות מסוימת.
אולם במקרים של שפעת יתבטאו כאבים כלליים בשרירים.
כאבי שרירים מעין אלו עשויים לרוב לחלוף תוך ימים אחדים, ובסיטואציות בהן הפציעה מורכבת יותר בשריר תוך מספר שבועות.
דלקות זיהומיות, תאונות, מחלות אוטואימוניות, הפרעות נוירולוגיות, מחלות שרירים, סרטן ושימוש בתרופות מסוימות (סטטינים להורדת כולסטרול ותרופות להורדת לחץ דם) מצביעים על סיבה נוספת לכאבי שרירים.
ישנם מקרים שהכאב בשרירים עלול להעיד על פתולוגיה קשה ועל מחלות מסכנות חיים.
כאבי שרירים עקב דלקת – מחלות שרירים דלקתיות
מחלות השריר הדלקתיות נחלקות לשתי קבוצות עיקריות:
מחלות דלקתיות כלליות שבהן השרירים הם חלק מאיברים רבים אחרים שנפגעים.
בקבוצה זו מחלות רבות, כגון: לופוס (SLE), דלקות פרקים, מחלות דלקתיות של רקמות החיבור (Mixed Connective Tissue Disease), מחלות דלקתיות של כלי הדם ועוד.
הנ"ל פוגעות באיברים רבים: כליות, פרקים, עור, ריאות, כבד, מערכת העצבים.
במידה ונפגעים השרירים יופיעו כאבים ואף חולשה בהם.
מחלות בהן האיבר היחיד או העיקרי שנפגע הוא השריר, כלומר מחלות דלקתיות המכוונות בעיקר עם שימת דגש לשרירים.
בקבוצה זו שלוש מחלות עיקריות: פולימיוזוטיס (Polymyositis), דרמטומיוזיטיס (Dermatomyositis) ודלקת שרירים (IBM).
בשתי המחלות הראשונות התהליך הדלקתי הוא המניע למחלה, ואילו ב- IBM טוענים כי הדלקת נלוות למסע ניוון השרירים, ואינה הגורם למחלת השריר.
כל שלוש המחלות מובילות לחולשת שרירים המאפיינת בעיקר בפעילויות שונות (קושי לקום מישיבה, ללכת, להרים את הידיים, לשאת משאות).
מחלות נוירולוגיות ומחלות ניוון שרירים עלולות לגרום בין היתר לכאבים שיורגשו ברקמת השריר.
במקרה הזה לכאבים אלה יתלוו גם חולשות שריר ומוגבלות פרוגרסיבית.
כאבי שרירים עקב בעיה מטבולית גנטית
מדובר בהרכב מורחב ישנה בעיה מטבולית גנטית של מחלות הנובעות בעקבות מום.
כשצריכת האנרגיה של השריר דלה, במחלות אלו לא יושם דגש, אולם בעת מאמץ כשלשריר נחוצה כמות אנרגיה גדולה ומידית, עקב הבעיה המטבולית הגנטית יצוצו כאבי שרירים שיתבטאו במאמץ, שלעיתים קרובות יגבילו את המשך המאמץ הגופני.
זה עלול להוביל גם להרס של השרירים מקור אספקת האנרגיה הזמין והמידי של השריר בעיקר מסוכרים ושומנים.
בהיעדר מקור אנרגיה מסוכר יופיעו כאבי השרירים וחוסר היכולת לבצע מאמץ יופיע בתחילת המאמץ.
לעומת זאת במחלות הנובעות מבעיה מטבולית במסלולי האנרגיה ממקור שומנים.
כאבי שרירים יופיעו בהמשכו של המאמץ.
המשך מאמץ זה עשוי להחריף את המצוקה האנרגטית של השרירים ולהוביל להרס שלהם.
הסיבה לכאבי שרירים ולנזק שלהם עשויה להיות תופעת לוואי של נטילת תרופות כדוגמת גלולות להורדת רמת הכולסטרול ממשפחת הסטטינים (Statins).
כאבי שרירים הנובעים כתוצאה משימוש בסטטינים משתלבים לרוב בעליה של האנזים CK או CPK בדם.
האנזים CK נוכח בשריר וכתוצאה מהחבורה בשריר הוא דולף לדם ורמתו עולה.
באופן נדיר סטטינים עשויים לגרום לנזק מהותי לשרירים, אשר יראה את אותותיו בחולשת שרירים.
בראש ובראשונה יש לקחת אנמנזה רפואית, אישית ומשפחתית של המטופל/ת המתלוננים על כאבים בשרירים.
למידה על ההיסטוריה הרפואית תיתן אפשרות לגלות פרטים נוספים שיכולים לסייע באבחון, ולפי הסימנים מסביב למקום הכאב והעבר התרופתי של המטופל, הרופא יכול גם להתאים תרופה המתאימה למקרה מסוים של כאבים.
בנוסף עורך הרופא בדיקה פיזית על מנת לזהות את האיבר הכואב, את סוג הכאב והרקמה המעורבת.
במידת הצורך הרופא יבצע גם בדיקה של צורת ההליכה והעמידה, בדיקת אפשרויות התנועה של האזור הכואב ובדיקות נוירולוגיות.
במקרים מסוימים יבקש הרופא לבקצע גם בדיקות הדמיה כגון צילומי רנטגן או בדיקות C/T,MRI וכן בדיקות מעבדה במטרה לשלול מחלות זיהומיות, דלקתיות או מחלות הקשורות לרקמות החיבור שרירים.
החשד כי הגורם לכאבי שרירים אינו מכני ויש צורך לבירור רפואי נוסף גובר כאשר בנוסף לכאבים יש גם סימנים כגון חום, אובדן משקל וחולשה.
פעילות נכונה בשלב המהותי של הכאבים הכרחית להחלמה של השריר.
כל פעילות אשר ניתן לפעול עימה ללא הרגשה של כאב, מומלץ יהיה להמשיך ולפעול לפיה.
ברוב הפעמים הימנעות מפעולות שעשויות להחריף את הכאב יאפשרו את הריפוי של השריר מכיוון שהשריר כמו כל איבר צריך לנוח כדי להחלים.
אחת הדרכים לטיפול היא שיטה הנקראת: כירופרקטיקה.
הכירופרקט מנוסה לגלות ולטפל בהרבה מכאבי השרירים שנגרמים כתוצאה משיבושים בתפקוד הביו-מכני או כתוצאה מעומס יתר.
טיפולים נוספים הניתנים בשלבים הראשונים הדלקתיים מתבצעים גם באמצעות מכשור רפואי להורדת דלקות הכולל לייזר, אולטרה סאונד וטיפול בגלי הלם.
בתהליך השלב הדלקתי יבוצע השלב השיקומי שמטרתו לאפשר לשריר לעמוד בנטל פעילות מלא.
אם תעלה רמת הכאב, ישלח הפציינט לטיפול באמצעות תרופות אנטי דלקתיות הכוללות אפשרות של הזרקת סטרואידים או טיפולים תרופתיים לבעיות המוקד, אשר גורמות לכאבי שרירים, דלקות פרקים, מחלות גנטיות ועוד.
מניעת כאבים ברקמת השריר תתבצע על ידי תפקוד נכון בבית, בעבודה ובפעילות הספורט, כך ימנעו חלק משמעותי מהפגיעות והכאבים הנגרמים ממערכות עצב שריר ושלד וכאבי השרירים.
יש לשמור על משקל גוף סביר לגובה האדם יש להתחמם לפני פעילות ולהימתח לאחריה.
"כאב של לוחמים" הוא פזמון שנכתב, הולחן ובוצע על ידי עידן עמדי ויצא לאור בשנת 2010. השיר נבחר כ"שיר השנה" של גלגלצ לשנת ה'תשע"א (2011) וזכה במקום הראשון ב"מצעד החיילים", שארגנה גלגלצ לרגל שנת ה-70 למדינת ישראל.
את השיר כתב עמדי בביתו בעת שירותו הצבאי.
עמדי, שהיה לוחם בחיל ההנדסה הקרבית, כתב את השיר בצורת מכתב אל חברתו שהוא נפרד ממנה.
השיר מדבר על הקשיים הרגשיים של לוחמים.
השיר בוצע על ידי עידן עמדי בשלב האודישנים במסגרת העונה השמינית (שנת 2010) של התוכנית כוכב נולד.
כאשר הגיע עמדי לתוכנית, לשיר לא היה שם, והוא חשב לקרוא לו פשוט "שיר בלי שם", אך את שמו העניק לו סיון יאנג, האחראי על המתמודדים ב"כוכב נולד".
בעונה זו הגיע עמדי למקום השני, ולאחר סיום העונה הוציא את השיר כסינגל באוקטובר 2010. הגרסה שיצאה היא הביצוע מתוך התוכנית.
"כאב של לוחמים" הושמע רבות בתחנות הרדיו, על פי נתוני מדיה פורסט.
הוא זכה במקום הראשון במצעד העברי השנתי של גלגלצ בשיתוף mako לשנת תשע"א (2011), ובמקום הראשון ברשת ג'.
בשנת 2018 נבחר השיר על ידי חיילי צה"ל, כשיר הזוכה במצעד החיילים של גלגלצ ואתר וואלה!, לרגל 70 שנות עצמאות למדינת ישראל.
נושא הפוסט טראומה המופיע בשיר, הוא נושא שאינו מדובר רבות בשירים בעברית.
בראיונות עמו בהמשך הסביר עמדי כי בדומה לחיילים רבים, אף הוא נושא עמו חוויות טראומטיות שונות מהשירות הצבאי, אותן ימשיך כנראה לשאת במהלך החיים.
בשנת 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הקליטו חברי "הפרויקט של רביבו" ביצוע משלהם לשיר.
סרטון נלווה מתוך אולפן ההקלטות פורסם ביוטיוב ב-15 באוקטובר באותה השנה.
כאותר בן הניה היא במאית קולנוע תוניסאית.
היא ידועה בשל הסרט (2017) Beauty and the Dogs אשר נבחר בתור המועמד מטעם תוניסיה לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בפרסי האקדמיה ה-91.
בן הניה נולדה בסידי בוזיד.
היא למדה בבית הספר לקולנוע (EDAC) בתוניסיה לפני שהמשיכה בלימודיה ב-La Fémis ובסורבון בפריז.
2020, האיש שמכר את עורו
שנהפרסקטגוריהמועמד(ים)תוצאהמקור2024פרס לומיירהסרט התיעודי הטוב ביותרFour Daughters
כאבים ברצפת האגן הם תחושת אי-נוחות בהיריון שגורמת לכאב, חוסר יציבות והגבלה של ניידות ותפקוד בכל אחד ממפרקי האגן.
כאבים ברצפת האגן מופיעים כבר בכתביו של היפוקרטס.
הם תוארו גם על ידי סנלינג: "ההשפעה מורכבת מרלקסציה של מפרקי האגן, והופכת להיות נראית בפתאומיות לאחר לידה, או בהדרגתיות במהלך היריון ומגבילה באופן מסוים את הניידות של עצמות האגן אשר משפיעה על תזוזה ומעוררת את התחושות המשונות והמרתיעותן" (1870).
לפני המאה ה-20, מומחים של כאבי רצפת האגן אשר משויכים לתקופת משכב הלידה השתמשו במגוון שמות למצב זה.
כיום מתייחסים לכך ככאבים ברצפת האגן אשר קשורים להיריון שיכולים להיות חלק מהמצבים הבאים:
רגיעה פיזיולוגית של אגן הירכיים
סימפטום שגורם לרגיעה של אגן הירכיים
הטיה של האגן/ הטיה של האגן העליון/ הטיה של תצמודת הערווה
סינדרום דלקתי בצד אחד/ שני צדדים של האגן
"כבר לא יוצרים הבדלה בין אי יציבות מכנית או הורמונלית במפרקי האגן.
בשביל טיפול/אבחנה אין זה משנה אם התלונות החלו בזמן הריון או לאחריו."
שילוב של שינויים ביציבה, עובר, מפרקי אגן לא יציבים בשל הורמונים המופרשים בתקופת ההריון ושינויים במרכז הכובד יכולים להשפיע על רמות הכאב וחוסר הנוחות שחשים בזמן ההריון.
לעיתים זה יכול לקרות פתאום ובמקרים מסוימים זה יכול להיגרם עקב נפילה, תנועה מהירה של פתיחת ירכיים או תנועה שגרמה למתיחה במפרק.
כאבים ברצפת האגן עלולים להתחיל כבר בתחילת השליש הראשון להריון.
לרוב הכאב מורגש בסחוס המחבר בין עצמות האגן אשר נקרא סמפיזיס פיוביס, אזור זה יכול להיות רגיש מאוד למגע.
בנוסף, הכאב יכול להיות מורגש גם באזור הירכיים, מפשעה והבטן התחתונה ואף יכול להקרין כאב מטה לשוקיים.
נשים הסובלות מסימפליוזיס עלולות להתחיל לחוות בעיות יציבות ואף לשמוע קול של קליק המגיע מאזור המפשעה.
סימפליוזיס יכול להתפתח באופן הדרגתי במהלך ההריון ולהחמיר ככל שההירון מתקדם.
בזמן ההריון ולאחר הלידה ניתן להרגיש את המרווח הסימפיזיאלי בזמן שהולכים, מטפסים במדרגות או מתהפכים במיטה.
משימות אלה אף יכולות להיות קשות עד בלתי אפשריות.
הכאב יכול להישאר במקום אחד, לדוגמה כאב בחלק הקדמי של המפשעה המדמה תחושה שלאחר בעיטה.
במקרים אחרים הכאב יכול להתחיל במקום אחד ולנוע לאזורים נוספים, ישנה אפשרות שאישה תחווה שילוב של מספר סימפטומים.
פעילויות הכוללות סחיבת משקלים עלולות להחמיר את התופעה ולגרום לסימפטומים אשר יגבילו את האישה גם בפעילויות יומיות.
ייתכן שהיא תחוש כאב בזמן פעולות פשוטות כגון התלבשות, כניסה ויציאה מהאמבטיה, התהפכות במיטה, עלייה במדרגות ובעת פעילות מינית.
פעולות של הרמה, סחיבה, דחיפה ומשיכה יכולות להיות מלוות בכאב גם כן.
הסימפטומים אשר חוות נשים עם סימפליוזיס עלולים לכלול:
נפיחות או אדמומיות באזור המפרק
חוסר יכולת לעמוד על רגל אחת
חוסר יכולת להעביר משקל דרך המפשעות והרגליים
כאב בירכיים או תנועה מוגבלת בירכיים
תפקוד לקוי של המעי או שלפוחית השתן
תחושת שחיקה של הסימפיזיס פיוביס
התאמה לא נכונה של מפרקי הגב או האגן
כאב בצד הפנימי של הירכיים
קליקים שניתן לשמוע מאזור האגן.
חומרת המצב של האגן נמדדת על סקלה בעלת שלוש דרגות.
דרגה 1: רצועות האגן תומכות באגן.
כאב לא יורגש בעת ביצוע פעילויות יומיות גם כאשר נעשה שימוש שגוי בשרירים.
מצב זה הוא השכיח ביותר אצל נשים שלא חוו הריון ונשים שלא היו בתאונת דרכים.
דרגה 2: הרצועות לבד אינן מצליחות לתמוך במפרקים בצורה מספקת.
עבודה מתואמת של מספר שרירים סביב המפרק יפצו על הרצועות החלשות.
אם השרירים סביב המפרקים אינם עובדים, המטופלת תחווה כאב וחולשה בעת ביצוע פעיליות יומיומיות.
דרגה 2 לרוב מתרחשת אצל נשים שילדו תינוק מעל 3 קילוגרם, נשים מאוד פעילות ולעיתים אחרי תאונה בה נפגע אזור האגן.
זוהי הדרגה הכי שכיחה של חוסר יציבות באגן.
הטיפול מבוסס על למידה כיצד להשתמש בשרירים סביב האגן בצורה יעילה יותר.
דרגה 3: הרצועות לא תומכות במפרק.
זהו מצב חמור בו השרירים אינם מסוגלים לפצות על הרצועות החלשות.
לרוב דרגה כזאת של חוסר יציבות באגן מופיעה לאחר תאונה או שילוב של לידה ותאונה.
לעיתים מדובר בתאונה קטנה אשר לא זוכרים והתופעה מופיעה לאחר הלידה ומיוחסת ללידה בלבד.
קשה להבדיל בין דרגה 2 לדרגה 3 אך כאשר המטופלת אובחנה עם דרגה 3 הטיפול הוא פולשני: במקרה זה חלקים רבים מהאגן צמודים ומעוכים.
סימפליוזיס (PGP) בזמן ההריון מקשה על הנשים להשתתף באירועי חברה ולבצע פעילויות יומיומיות; ממוצע ימי מחלה במהלך הריון עקב כאבים באגן הוא בין 7–12 שבועות.
ישנם מקרים בהם נשים עם סימפליוזיס עלולות לחוות חרדה, כעס, טינה, חוסר הערכה עצמית, תסכול ודיכאון; לנשים אלה סיכוי גבוה פי שלושה לסבול מסימפטומים של דיכאון אחרי לידה.
גורמי סיכון פסיכוסוציאליים נוספים יכולים להיות רמות גבוהות של לחץ, חוסר סיפוק מהעבודה ובעיות במערכת היחסים עם בן הזוג.
לעיתים אין גורם ברור להופעה של כאבים ברצפת האגן, אך בדרך כלל הכאבים נגרמים משילוב של מספר גורמים כגון:
תנועה לא סימטרית של מפרקי האגן
שינויים בפעילות השרירים באגן, הירך, הבטן התחתונה, הגב התחתון, ורצפת האגן
מיקום העובר שיוצר לחץ על רצועות ומפרקים באגן
רקע של כאבים בגב התחתון
רקע של כאבים ברצפת האגן בהריונות קודמים
תנועתיות יתר- הפרעה גנטית שגורמת לטווח תנועה רחב מהרגיל במפרקי האגן
אירוע במהלך ההריון שגרם לפגיעה או מתיחה של מפרקי האגן או קרע בסחוס בין עצמות האגן (Pubic Symphysis)
הריון מרובה עוברים מקושר בסיכוי גבוה יותר לכאבים ברצפת האגן
האגן הוא החלק הגרמי הגדול ביותר של השלד ומכיל את שתי עצמות האגן, ושלושה מפרקים: שני מפרקים בין עצמות האגן לעצם העצה (Sacroiliac joints), ומפרק סחוסי בין שתי עצמות האגן (Pubic Symphysis).
כל שלושת המפרקים מוקפים רשת של רצועות המחברות בין שתי העצמות משני צידי המפרק, מעניקות למפרק יציבות וחוזק רב.
ה-Pubic Symphysis הוא מפרק סחוסי המכיל סחוס סיבי ומעט נוזל.
הסחוס עצמו אינו מקבל אספקת דם ותפקידו לחבר בין שתי העצמות ולאפשר להן תנועה מוגבלת.
הסחוס נתמך על ידי רצועות עליונות ותחתונות שמספקות את מרב התמיכה, וכן על ידי רצועות קדמיות ואחוריות שמספקות תמיכה מועטה יחסית.
המפרקים בין עצמות האגן לעצם העצה הם מפרקים סינוביאליים (Synovial Joints), אך למרות זאת תנועתם מוגבלת יחסית.
תנועת המפרקים הולכת ופוחתת עם השנים, על ידי רקמת חיבור שנוצרת עם השנים ומקבעת אותם למקומם.
מטבעם של מפרקי האגן ומהמבנה האנטומי שלהם נגזר כי אף מפרק לא ינוע עצמאית, אלא הם תמיד ינועו שלושתם ביחד.
הורמון הרלקסין (Relaxin Hormone) מופק על ידי בלוטות בשחלה ובשד, בנשים הרות ושאינן הרות.
במהלך ההריון ההורמון מיוצר גם על ידי השלייה, ורקמות נוספות ברחם ומסביב לעובר.
גוף האישה מייצר רלקסין ברמות משתנות במהלך המחזור החודשי, כאשר השיא מגיע בערך לאחר 14 יום מהביוץ.
במהלך הריון הפרשת הרלקסין אינה דועכת לאחר הביוץ אלא ממשיכה לעלות לאורך כל השליש הראשון להריון, ולאחר מכן שוב עולה במהלך השבועות האחרונים להריון.
במהלך ההריון לרלקסין השפעות רבות, למשל ייצור וארגון מחדש של סיבי קולגן, ולכן גורם לגמישות רבה יותר בשרירים, בגידים וברצועות.
גמישות זו חשובה על מנת לאפשר מעבר של התינוק בתעלת הלידה בבוא העת.
במהלך ההריון ניתן לראות שינויים פיזיולוגיים רבים באופן שבו גוף האישה נע במרחב.
אחד השינויים שניתן לראות הוא התארכות של צעד האישה במהלך הליכה.
ככל שמתקדם ההריון העלייה במשקל והשינויים בתנוחת העמידה שנובעים ממנו גורמים לצעד ממוצע ארוך יותר.
עם זאת, כאבים ברצפת האגן יכולים לגרום לקיצור של הצעד בשל כאב במהלך התנועה.
בנוסף, אי יציבות במפרקי האגן עקב גמישות יתר במהלך ההריון יכולה לגרום לסיבוב פנימה של מפרק הירך, ובהתאם גם של מנח כף הרגל.
בממוצע, כף רגל האישה תגדל בכחצי מידה במהלך ההריון, ותקטן חזרה לאחר הלידה.
גם אגירת הנוזלים והעלייה במשקל הגוף במהלך ההריון משפיעים על גובה הקשת בכף הרגל ומרחיבים את כף הרגל.
כתוצאה מהשינוי במנח כף הרגל וכתוצאה מהמשקל הרב המופעל עליה יש עומס מוגבר על החלק הצידי של כף הרגל, ולכן עלולים להיגרם כאבים.
השינויים הפיזיולוגיים שהוזכרו משפיעים גם על מפרק האגן ועל התנועתיות שלו.
מפרקי האגן נדרשים לנוע צד זה אחר זה ולאפשר לרגל להתרומם.
במצב רגיל האגן מייצב את הגוף ושומר את מרכז הכובד סביב קו האמצע, אך במהלך ההריון מרכז הכובד משתנה ולכן הלחץ המופעל על כל אחד מצדדי האגן בתורו גדל.
הלחץ הגדול גם הוא עם הזמן יכול להביא לשחיקה ולכאב ברצפת האגן.
הטיפול מתחלק לטיפול תרופתי נגד כאב וטיפול על מנת למנוע את הכאב.
פראצטמול נחשב בטוח לשימוש, אך לא הוכח כיעיל במניעת כאבים ברצפת האגן.
שאר נוגדי הדלקת שאינם סטרואידים (NSAID's) נמצאו כיעילים לסירוגין, אך אינם מומלצים לשימוש לאחר השבוע ה-30 להריון בשל חשש לבריאות העובר.
בנוסף, קיימות גם מספר עבודות שתומכות בדיקור סיני כאמצעי להקל על הכאב.
קיימות עדויות לכך שפעילות גופנית וביצוע תרגילים לחיזוק רצפת האגן ייכולים להקל על הכאבים.
עם זאת, ייתכן והכאב לא יגיב לטיפול שמרני, ואז יישקל הצורך בביצוע ניתוח אורתופדי על מנת לייצב את המפרקים.
עבור מרבית הנשים הכאב יחלוף מספר שבועות לאחר הלידה, אך עבור חלק הכאב עלול להימשך שנים.
מצב זה יתבטא בסבל רב לאישה, וחוסר יכולת לבצע פעילות המערבת נשיאת משקל.
כאבי רצפת אגן יכולים לקחת בין 11 שבועות ועד לשנתיים לאחר הלידה כדי להיעלם לגמרי.
קיימים גם מחקרים שטוענים כי הזמן עד להחלמה מלאה יכול להימשך אפילו יותר משנתיים ועד 6 שנים לאחר הלידה כאשר המוסכמה היא שככל שהכאבים חמורים יותר במהלך ההריון כך משך ההחלמה יהיה ארוך יותר.
בממוצע 45% מכלל הנשים בהריון, וכ-25% מהנשים לאחר לידה סובלות מכאבים ברצפת האגן.
ב-25% מההריונות מופיעים כאבים המוגדרים "חמורים" ויתר המקרים מוגדרים קלים יותר.
ב-8% מהמקרים הכאבים חמורים כל כך שהם גורמים למוגבלות משמעותית בתפקוד היום יומי של האישה.
אין עדות ברורה למתאם בין גיל, תרבות, מוצא או מספר ההריונות לבין הסיכוי לחוות כאבים ברצפת האגן.
מנגד, כאבים ברצפת האגן בהריון אחד קשורים בסיכוי גבוה יותר לחוות כאבים ברצפת האגן בהריונות הבאים.
עם זאת, חומרת המקרה בהריון אחד לא בהכרח מעידה על החומרה הצפויה בהריון חוזר.
כאוינגופטריים (שם מדעי: Chaoyangopteridae) היא משפחה של פטרוזאורים מקבוצת הפטרודקטיליים שהתקיימה במשך הקרטיקון התחתון לפני 125 עד 120 מיליון שנה.
מרבית המאובנים שלהם התגלו במזרח אסיה, כשרבים התגלו במחוז ליאונינג בסין, אך כמה מהם התגלו באמריקה הדרומית בסמוך לחופים, ומאובנים לא מזוהים מספיק שאולי השתייכו למשפחה נמצאו באפריקה.
משפחה זו היא קרובתה של משפחת האז'דרכיים, בה גדולי הפטרוזאורים מעולם, והיא משויכת לענף אז'דרכואידה (Azhdarchoidea).
מינים אלה דומים מאוד לאז'דרכיים, וחלקם על פי חלוקות מסוימות שייכות אליה עד היום.
עם זאת הם היו בעלי מספר הבדלים מסוימים במבנה השלד והגפיים.
בין השאר החוטם שלהם היה בעל רכס בולט מאמצע החוטם שהתעקל מעלה עד הצוואר העבה והארוך.
גם מפרקי הלסתות בנויים מעט שונה, אך היו חסרי שיניים.
באורח חייהם הם דמו לאז'דרכיים ולשאר הפטרודקטיליים הענקיים, והם היו יכולים לדאות במשך שעות רבות בזכות המבנה הקל יחסית שלהם.
הם היו חסרי שיניים, אך בעלי לסתות ארוכות מאוד, איתן היו יכולים לחטוף טרף או נבלה במהירות מהאדמה ולהסתלק.
בפרסית: كاظم رَشتي, בערבית: كاظم الرشتي) היה מנהיג דתי שיעי, ממייסדי האסכולה השיח'ית או שיח'יה (בערבית الشيخيّة) שממנה התפתחה הדת הבאבית ובהמשך גם הדת הבהאית.
כאזם רשתי נולד בעיירה רַשְת שבאיראן ב־1793 (הערכה) ומת בכרבלא שבעיראק ב־1843.
המקורות העיקריים לביוגרפיה של רשתי הם כמה חיבורים שלו שכוללים מידע אוטוביוגרפי כמו דליל אל-מֻתַחַיִּרין דהיינו מורה נבוכים, וכן שתי ביוגרפיות שכתבו תלמידיו.
שני החיבורים הללו אבדו אך תוכנם סוכם על ידי אבו אל-קאסם בן זין אל-עאבִּדין כֵּרמאני (1879- 1969), איש דת שיעי איראני, מנהיג זרם השיח'יה- כרמאניה.
סייד כאזם נולד למשפחת סוחרים שאין ביניהם תאולוגים או מנהיגים דתיים ידועים.
סבו של רשתי במקור מהעיר אל-מדינה, עירו של הנביא מחמד בחצי האי ערב, אשר עזב את עירו בשל התפרצות מגפת כולירה או דבר ועבר לגור בעיר רשת שבצפון פרס, שם נולד סייד כאזם.
הקשר עם שיח' אחמד אל-אחסאי
רשתי היה תלמידו ויורשו של שיח' אחמד בן זֵין א-לדין אל-אחסאאִי ראש תנועת השיח'יה.
הסיפור לגבי יצירת הקשר ביניהם מתחיל בחלום שחלם סייד כאזם רשתי בצעירותו.
בחלום הופיעה פאטמה, בתו של הנביא מחמד, (בגרסה אחרת זה היה עלי בעצמו שהופיע בחלום) שיעצה לו לנסוע לעיר יזד כדי לפגוש את סייד אחמד אל-אחסאאי שגר בעיר באתוה תקופה.
רשתי נסע ליזד ב־1815 בהיות בן עשרים ופגש את סייד אחמד אל-אחסאאי, מנהיג ומייסד האסכולה השיח'ית.
זו הייתה תחילת הקריירה הלימודית של רשתי.
במשך עשר שנים, עד ששיח' אל-אחסאאי הלך לעולמו ב־1825, כאזם למד אצלו, התלווה אליו במסעותיו והיה לעוזר המקורב ביותר שלו.
סייד כאזם רשתי זכה ללמוד אצל עוד מספר מלומדים בני זמנו כגון סייד עבד אללה שובַּר (מת ב־1826), מולא עלי רשתי ושיח' מוסא נג'פי (מת ב־1825), אבל מבין כל מוריו הוא העריץ את שיח' אחמד אל-אחסאאי.
בשבילו הוא היה לא רק מורה אלא גם מנהיג רוחני, מדריך ומלווה שטיפח אותו ועיצב את דמותו.
בתוך מערכת יחסים כזאת סייד כאזם לא רכש רק את יסודות האמונה של שיח' אחמד אלא גם את גישותיו ותפיסת עולמו.
אל-אחסאאי מת ב־1826 מבלי להשאיר הצהרה כתובה שמציינת את יורשו.
עם זאת, מעמדו של רשתי כמנהיג היה די ברור לשאר חסידי השיח'יה וזאת בזכות העובדה שהמעמד המיוחד של רשתי בוסס כבר במהלך חייו של אל-אחסאאי שלעיתים תכופות ביקש שייצג אותו או שימלא את מקומו בזמן נסיעותיו, כפי שהיה במסעו האחרון של אלאחסאאי לעליה לרגל, שבמהלכו הלך לעולמו.
אל-אחסאאי גם נתן לו לענות בשמו למכתבים ואף להשלים חלק מחיבוריו הלא גמורים.
אל-אחסאאי האמין שהוא מקבל ידע וחוכמה ישירות מהתגלויות של הנביא ושל האמאמים בחלומותיו.
הוא האמין שהופעתו של אל-מהדי או האמאם הנעלם קרבה ויש להתכונן להופעתו.
אך אל-אחסאאי מת בדרכו לעליה לרגל ליד אל-מדינה, כעשרים שנה לפני המועד שהוא ניבא להופעת האמאם אל-מהדי, ויש עדויות שהוא הוריש את המנהיגות לסייד כאזם רשתי.
מסופר שאמר לחסידיו: אין אדם שמכיר את יעדי מלבד סייד כאזם רשתי.
בקשו ממנו את תורתי, הרי הוא קיבל אותה ממני ישירות, ואני קיבלתי אותה מהאמאמים שקיבלו אותה מהנביא, ובגרסה אחרת "שקיבלו אותה ישירות מאלוהים.
הוא גם ביקש שכאזם רשתי יקפיד להישאר עירני ומוכן להופעתו של אל-מהדי ויכשיר את תודעת האנשים לכך.
סייד רשתי, בהוראת אל-אחסאאי לפני מותו, קבע את מושבו בעיר כרבלאא והמשיך את תורתו ותפיסת עולמו של אל-אחסאאי כולל הפצת הבשורה שהאמאם הנעלם יופיע בקרוב.
הוא אף נהג לומר לחסידיו שהאמאם המיועד שאתם מחכים לו נמצא ביניכם ואתם רואים אותו בעיניכם אבל אינכם מזהים אותו.
אז הוא פנה לאחד מתלמידיו והודיע לו "אתה תראה אותו".
כאזם רשתי מת ב־1843 כמה חודשים לפני מועד חשיפת אל-מהדי שהיה אמור להיות, על פי התחזית השיח'ית, בתחילת 1844 (1260 הג'רית.
בחלוף אלף שנה על היעלמותו).
בימיו האחרונים, על ערש דווי, סירב סייד רשתי למנות לו חליף ותירץ זאת במעט הזמן שנותר עד הופעתו של האמאם הנעלם.
הוא אף ביקש מחסידיו לנטוש את בתיהם, לטהר את נפשותיהם, להתפזר ברחבי הארצות ולהקדיש את זמנם בחיפוש אחר [האמאם] המיועד שהגיע זמנו.
אף על פי שלא היה דמות כריזמטית כמו קודמו אל-אחסאאי, ואף על פי שהתמודד בתחילת דרכו עם התנגדויות קשות מטעם מנהיגים שיעים וסונים, הצליח סייד כאזם רשתי לבסס את מעמדו כתאולוג מכובד וכאחד העולמא החשובים ביותר בעיר כרבלאא בתקופת השלטון העות'מאני.
ההתנגדות לכאזם רשתי הייתה המשך למה שנתקל בו בסוף חייו שיח' אחמד אל-אחסאאי שאף הואשם בכפירה על ידי פוסקי הלכה שיעים.
כאזם רשתי שהתעקש להציג את עצמו כממשיך דרכו של אל-אחסאאי, השקיע מאמץ גדול כדי לנקות אותו מאשמת הכפירה וטען ששניהם שייכים בעצם לזרם השיעי האורתודוקסי התרי-עשר, וכי אל-אחסאאי רק פירש את הדת בצורה נכונה יותר ונצמד לתורתם של האמאמים הקדושים.
חכמי דת בני זמנו של רשתי האשימו גם אותו בגוזמאות, דברי כפירה וייחוס תכנות על אנושיות ואף אלוהיות לאמאמים השיעים.
למשל האמין רשתי שבזכות האמאמים נבראו כל הבריות, וכי אלוהים ברא את היקום כולו רק למען האדרת, המְלכָת וחיפוש אורם וסודותיהם של שושלת הנביא.
במסגרת הפולמוס בינו לבין אנשי דת אחרים, הופיע כאזם רשתי בשנת 1828 בפני קבוצת עולמא בעלי השפעה בכרבלא, ביניהם מחמד מהדי טבאטבאי, מחמד ג'עפר אסתר- אבאדי וגדול העולמא מחמד שריף מאזנדראני, ואלה תישאלו אותו על דעותיו של אל-אחסאאי בעניין יום הדין.
בסוף הדיון, הם האשימו את כאזם רשתי בכפירה, שללו ממנו את זכות הפסיקה הדתית (אִגְ'תִהאד) ואסרו עליו לפעול בכרבלא, אבל אף אחת מהגזירות הללו לא הוצאה לפועל, כי לעומת קבוצת המתנגדים הצליח כאזם רשתי ליצור קשרים טובים עם עולמא אחרים ועם אנשי מפתח באיראן.
המחלוקות שעוררו כתביהם של אל-אחסאאי ושל רשתי עצמו, וההתעקשות שלו לעמוד על דעותיו ובו זמנית להסביר אותם תרמו ליצירת מובחנות בין תפיסות האסכלוה השיח'ית לבין השיעה האורתודוקסית, וכך בעצם התגבשה תפיסת העולם והדוקטרינה השיח'ית.
באירוע נוסף, התכנסה קבוצת תלמידים ועולמא בראשות שיח' מוסא בן שיח' עיסא בן שיח' ח'דר ודנה בתכנים של אגרות ומכתבים שכתב כאזם רשתי.
הם מצאו שיש בהם דברי כפירה וסטיה מהקוו של אהל אלבית (أهل البيت Ahl al-Bayt) דהיינו שושלת הנביא.
הם העבירו את ממצאיהם אל הסמכות הדתית הגבוהה בכרבלא שיח' עלי בן ג'עפר כּאשף אלע'טאא علي بن جعفر كاشف الغطاء (1783- 1837) וביקשו לדון כאזם רשתי באשמת כפריה.
אך הוא נמנע באומרו: דמם של בני אדם הם אחד הדברים החשובים ביותר, ומניעת שפיכות דמם של מסלמים היא אחת המשימות הכבדות ביותר.
על אחת כמה וכמה [שהכלל ההלכתי קובע] שעונשים נפסלים מחמת הספק.
הקבוצה שלא הסתפקה בתושבתו של עלי בן ג'עפר, פנתה אל שיח' מחמד חסן אל-נג'פי (Muhammad Hasan al-Najafi (1788-1850 מחבר ספר אל-ג'ואהר [התכשיטים] וסמכות דתית שיעית בכירה בעיר נג'ף.
הם פרשו בפניו את חיבורי כאזם רשתי וביקשו לשפוט אותו.
אל-נג'פי ענה שלפסיקתו אין תוקף מול דעתו המנוגדת של שיח' עלי בן ג'עפר.
הם חזרו אל שיח' עלי ושאלו אותו: מה תעשה אם שיח' אל-נג'פי יתן פסק דין בעניין רשתי?, בן ג'עפר ענה: אאשר אותו.
אז פסק שיח' אל-נג'פי נגד כאזם רשתי וקבע שהוא ומאמיניו כופרים.
בעקבות ההחלטה שרפו התובעים את מכתביו של רשתי.
גרסה אחרת לסיפור מוסיפה ששני חכמי הדת בן ג'עפר ואל-נג'פי קיימו את המשפט בנוכחות כאזם רשתי ומושל כרבלא סעיד ת'אבת.
המשפט התקיים במתחם אל-חוסייני הקדוש ליד קבר חוסיין בן עלי בכרבלא.
בסוף הדיון, לפי גרסה זאת, אמר בן ג'עפר שאינו יכול לגזור כפירה על אדם כל עוד יש ספק באשמה, וכך ניצל כאזם רשתי מעונש מוות.
כאזם רשתי נפטר ב־1 בינואר 1844 בקרבלא.
האגדה מספרת שמושל בגדאד הזמין אליו את כאזם רשתי ואירח אותו מה שנראה על פניו אירוח נדיב.
אך בפועל החדיר מושל בגדאד רעל בתוך הקפה שהגיש לו.
אחרי שלושה ימים נפטר כאזם רשתי ונטמן באל-חוסייניה , מתחם קבר האמאם חוסיין הקדוש בכרבלא.
לעומת גרסה זאת, באינצקלופדיה אירניקה נכתב שאין כל הוכחה לטענה זו, במיוחד לאור מערכת היחסים הטובה בין רשתי לבין המושל הסוני של בגדאד.
יכול להיות שנעשה שימוש באגדה זו כדי לנקות את כאזם רשתי מאשמת שיתוף פעולה עם מושל שנחשב לאויב עז של השיעים (Kermāni, I, p.
בצוואה המיוחסת אליו לא מתייחס כאזם רשתי ליורשים או להמשך הפעילות של האסכולה השיח'ית.
הצוואה כוללת רק שני סעיפים ארוכים.
בראשון הוא מדגיש את אמונתו באל, בנביא ובאמאמים הקדושים.
בשני הוא מפרט את טקסי הרחצה והקבורה של גופתו אחרי מותו.
לבסוף הוא מבקש, וכך היה, להיטמן במקום הכי קרוב האפשרי לקברו של האמאם חוסיין בן עלי במתחם שנקרא על שמו אל-חוסייניה בעיר כרבלא בעיראק.
הדת הבאבית והבהאית צומחות מהשיח'יה
לאחר מותו של כאזם רשתי יצאו תלמידיו, בהוראתו מלפני מותו, לחפש את המהדי המובטח, הוא האמאם האחרון הנעלם על פי התפיסה השיעית והשיח'ית שאמור להופיע בתקופתם.
אדם בשם עלי מוחמד שיראזי, מהעיר האיראנית שיראז, שהשתייך לאסכולת השיח'יה ושמע מספר הרצאות של סייד רשתי בכרבלא, מכריז על עצמו כהתגלות אלוהית וכי הוא המהדי המובטח.
הכרזה זו מכה הדים בקרב חסידי השיח'יה.
תלמיד נוסף של רשתי בשם מולא חוסיין בושרואי שלקח חלק במשימת איתור המהדי, החליט לנסוע לשיראז אחרי שהגיעו לאוזניו הידיעות על עלי מוחמד שיראזי ופגש אותו בביתו.
במהלך הפגישה, בחן בושרואי את שיראזי, בדק אם קיימים באישיותו הסימנים של המהדי וביקש לוודא את כישרונו בפרשנות הקוראן.
בתום הפגישה, שהתקיימה ב-23 במאי 1844, התרשם מולא חוסיין בושרואי מיכולותיו ומעלותיו של שיראזי והשתכנע שהוא עונה על כל התנאים וכי הוא אכן המהדי המובטח והצהיר שהוא מאמין בו.
תאריך זה הפך יותר מאוחר למועד יסוד הדת הבהאית והחג המרכזי שלה.
חלק מחסידי השיח'יה האמינו גם הם בהתגלות המהדי בדמותו של שיראזי אבל רוב חסידי התנועה לא השתכנעו.
שיראזי, שכינויו יהיה הבאב الباب (השער), נחשב למייסד הדת הבאבית או הבאביזם, שממנה צמחה הדת הבהאית שיוסדה על ידי בהאא אללה, אחד מחסידיו של הבאב, שהכריז ב-1863 שהוא הבאב החדש, יורשו וממשיכו של הבאב עלי מוחמד שיראזי.
שיראזי העניק את תואר הכבוד "באב אלבאב" למולא חוסיין בושראי בהיותו האדם הראשון שהאמין בו.
כאוס מהלך הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי שביים דאג לימן מתוך תסריט מאת פטריק נס וכריסטופר פורד.
הסרט מבוסס על הרומן "החור שברעש" מאת נס משנת 2008, המהווה הספר הראשון בטרילוגיית הספרים כאוס מהלך.
בסרט מככבים דייזי רידלי, טום הולנד, מאדס מיקלסן, דמיאן ביצ'יר, קורט סאטר, ניק ג'ונאס, סינתיה אריבו ודייוויד אוילאו.
הסרט שוחרר לאקרנים בארצות הברית ב-5 במרץ 2021 על ידי סרטי ליונסגייט.
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 2257 בכוכב המכונה "העולם החדש" בו פתוגן מסתורי חיסל את כל הנשים בכוכב וגרם לכל אחד מהגברים הנותרים להיות מסוגל לשמוע את כל המחשבות של כל מי שהם פוגשים.
העלילה מתמקדת בטוד יואיט (טום הולנד), אשר אשר גר בעיירה הנידחת פרנטיסטאון.
חייו של טוד משתנים כאשר חללית מכדור הארץ מתרסקת בקרבת מקום ועל סיפונה הוא מגלה נערה מסתורית בשם ויולה (דייזי רידלי), האישה הראשונה שפגש אי פעם בחייו.
ויולה נלכדת בהמשך על ידי ראש העיר פרנטיס, אשר נחוש למנוע ממנה ליצור קשר עם ספינת האם שלה.
עם זאת, ויולה מצליחה להימלט בעזרתו של טוד, והשניים בורחים לכבר היישוב פארברנץ'.
לאורך הדרך הם מגלים את האמת המחרידה אודות ההיסטוריה של כוכב העולם החדש.
דייזי רידלי בתפקיד ויולה איד, אישה ללא רעש שהיא המפתח לפתיחת סודות לעולם החדש.
טום הולנד טוד יואיט, ילד שחי בכוכב הרחוק של העולם החדש.
מאדס מיקלסן בתפקיד דייוויד פרנטיס, ראש העיר האכזרי של פרנטיסטאון.
דמיאן ביצ'יר בתפקיד בן מור, אחד מאבותיו המאמצים של טוד.
קורט סאטר בתפקיד קיליאן בויד, אחד מאבותיו המאמצים של טוד.
ניק ג'ונאס בתפקיד דייוויד "דייווי" פרנטיס הבן, בנו של ראש העיר וחייל.
סינתיה אריבו בתפקיד הילדי, בעלת ברית חשובה לטוד ולויולה ומנהיגת פרבראנץ', יישוב שליו בעולם החדש שנאלץ לנקוט עמדה נגד ראש העיר פרנטיס וצבאו ההולך וגדל.
דייוויד אוילאו בתפקיד אהרון, כומר אלים בעולם החדש המחפש אחר טוד וויולה.
אוסקר חינאדה בתפקיד ווילף, שוטר מודר שהופך לכלי עיקרי במזימתם של וויולה וטוד נגד ראש העיר פרנטיס.
באוקטובר 2011 רכשה ליונסגייט את זכויות ההפצה ברחבי העולם לעיבוד קולנועי לטרילוגיית הספרים כאוס מהלך מאת פטריק נס, בהפקת חברת ההפקה של דאג דייוויסון, Quadrant Pictures.
צ'ארלי קאופמן כתב את הטיוטה הראשונה של התסריט.
הטיוטות הבאות נכתבו על ידי ג'יימי לינדן, לינדזי באר, גארי ספינלי, ג'ון לי הנקוק ונס עצמו.
בתחילה רוברט זמקיס היה אמור לביים את הסרט.
אך ב-10 ביוני 2016, דווח שדווקא דאג לימן ניהל שיחות לבימוי הסרט.
ב-4 באוגוסט 2016 דווח כי דייזי רידלי הצטרפה לצוות השחקנים.
היא הייתה מעריצה של הספרים, והוכרזה כמי שתגלם את ויולה.
ב-28 בנובמבר 2016 הצטרף טום הולנד לצוות השחקנים כדי לגלם את טוד.
ב-20 ביולי 2017 הוכרז כי מאדס מיקלסן הצטרף לצוות השחקנים כראש העיר הנבל.
באוגוסט 2017 הצטרפו דמיאן ביצ'יר, קורט סאטר, ניק ג'ונאס ודייוויד אוילאו.
בספטמבר 2017 הצטרפה סינתיה אריבו לצוות.
באוקטובר 2017 הצטרף אוסקר חינאדה לצוות השחקנים.
הצילומים העיקריים החלו במונטריאול, קוויבק ב-7 באוגוסט 2017. צילומי הסרט נערכו גם בסקוטלנד, איסלנד והושלמו בנובמבר 2017.
באפריל 2018 דווח כי הסרט אמור לקיים מספר שבועות של צילומים משלימים בסוף 2018 או בתחילת 2019. בשל המחויבות של רידלי למלחמת הכוכבים: עלייתו של סקייווקר והולנד לספיידרמן: רחוק מהבית, הצילומים המחודשים לא התחילו עד אפריל 2019, כאשר פדה אלווארז ביים את צילומי ההשלמה.
צילומים אלה שנמשכו עד מאי הוסיפו 15 מיליון דולר נוספים לתקציב הסרט.
בשנת 2020, נס וכריסטופר פורד נרשמו ככותבי התסריט.
הסרט היה אמור לצאת ב-1 במרץ 2019, אך יציאתו עוכבה כדי להשלים צילומים מחודשים.
כאוס מהלך היא סדרת מדע בדיוני למתבגרים, שנכתבה על ידי הסופר האמריקני-בריטי פטריק נס.