tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תוכנית הדגל הבינלאומית של EMBL (EIPP) היא ספינת הדגל - יש לה קהל סטודנטים של כ-200, ומאז 1997 יש לה זכות להעניק תואר משלה, על אף שבימינו מקבלים התלמידים את התארים שלהם מאוניברסיטאות שותפות.
פעילויות אחרות כוללות את תוכנית הפוסט-דוקטורט, כולל תוכנית הפוסט-דוקטורט הבין-תחומי EMBL (EIPOD) ותוכנית המבקרים.
במרץ 2010 נחנך מרכז ההדרכה המתקדם של EMBL (ATC) בקמפוס הראשי בהיידלברג.
מעוצב בצורת סליל כפול, הוא מארח כנסים מדעיים, סמינרים וקורסי הכשרה, ומספק גישה למעבדות הדרכה ואולמות הרצאות.
ה-ATC מארח גם את מעבדת הלמידה האירופית למדעי החיים (ELLS) של EMBL המספקת הכשרה למורים בבתי ספר תיכוניים על ההתפתחויות האחרונות בביולוגיה מולקולרית, ומפעילה תוכנית הסברה לתלמידים.
EMBL גם מפעילה תוכנית מדע וחברה פעילה המציעה פעילויות ואירועים על שאלות עדכניות במחקר מדעי החיים עבור הציבור הרחב והקהילה המדעית.
המעבדה הלאומית ברוקהייבן היא מעבדה לאומית של משרד האנרגיה של ארצות הברית, הממוקמת באפטון, עיירה קטנה במחוז סאפוק שבלונג איילנד, ניו יורק.
המעבדה נוסדה רשמית בשנת 1947 באתרו של מחנה Camp Upton, שהיה בעבר בסיס צבאי של צבא ארצות הברית.
המעבדה שוכנת כ-60 מייל מזרחית לעיר ניו יורק ומנוהלת כיום בשיתוף פעולה של אוניברסיטת סטוני ברוק והמכון לזיכרון באטל (Battelle Memorial Institute).
מחקרי המעבדה כוללים פיזיקה גרעינית ואנרגיות גבוהות, חקר חומרים וננו-חומרים, ביולוגיה סביבתית ומדעי האקלים, כימיה ואנרגיה, וביטחון לאומי.
הקמפוס, המשתרע על שטח של כ-21.45 קמ"ר, כולל מתקנים מדעיים מרכזיים כגון מאיץ היונים הכבדים היחסותי ומקור האור הסינכרוטרוני הלאומי II.
שבעה פרסי נובל הוענקו בעבור מחקרים שנעשו במעבדה זו.
פעילות המעבדה מפוקחת על ידי משרד האנרגיה האמריקאי.
כ-2,750 עובדים קבועים מועסקים בה, ובהם מדענים, מהנדסים, טכנאים ואנשי סיוע, והמעבדה מארחת מדי שנה כ-4,000 חוקרים אורחים.
המעבדה מפעילה מערך אבטחה משלה, שירותי כיבוי אש מלאים, ואף אזור מיקוד (ZIP Code) ייחודי – 11973. האתר כולל שלוחה מסילתית תפעולית המחוברת לרשת הרכבות של New York and Atlantic Railway.
בנוסף שוכן בו משרד החיזוי של השירות המטאורולוגי הלאומי לאזור ניו יורק.
למרות שהמעבדה נוסדה במקור כמתקן למחקר גרעיני, היקף פעילותה הורחב משמעותית וכיום תחומי המחקר העיקריים בה כוללים:
המעבדה הייתה שייכת במקור לוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית וכיום היא בבעלות משרד האנרגיה של ארצות הברית.
תפעול המחקר והניהול מועברים בחוזה לאוניברסיטאות וארגוני מחקר.
בין השנים 1947 ל־1998 הופעלה המעבדה על ידי Associated Universities, Inc., עד שאיבדה את החוזה בעקבות שני אירועים: שריפה בכור בשנת 1994 שגרמה לחשיפת עובדים לקרינה, ודיווחים ב־1997 על דליפת טריטיום למי התהום באזור Long Island Central Pine Barrens.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה הוועדה לאנרגיה אטומית כדי לתמוך במחקר של אנרגיה גרעינית לצרכים אזרחיים.
הקמת מתקן גרעיני בצפון־מזרח ארצות הברית קודמה בעיקר על ידי הפיזיקאים איזידור אייזק רבי ונורמן פוסטר רמזי, שחזו כיצד עמיתיהם באוניברסיטת קולומביה עוזבים לאתרים מרוחקים כחלק ממעבר פרויקט מנהטן.
במרץ 1946 הוקמה עמותה ללא כוונת רווח בה השתתפו נציגים מתשעה מוסדות מחקר מובילים, בהם: קולומביה, קורנל, הרווארד, ג'ונס הופקינס, MIT, פרינסטון, פנסילבניה, רוצ'סטר וייל.
לאחר בחינה של 17 אתרים לאורך מסדרון בוסטון–וושינגטון נבחר אתר Camp Upton בלונג איילנד בזכות נגישותו ושטחו הרחב.
המחנה שימש בעבר כמרכז אימונים צבאי במלחמות העולם ואף שימש כאתר ריכוז לאסירים ממוצא יפני במלחמת העולם השנייה.
לאחר סיום המלחמה הוחלט להפוך את המחנה למתקן מחקר.
ב־21 במרץ 1947 הועבר האתר רשמית ממחלקת המלחמה למחלקת האנרגיה האטומית של ארצות הברית – גוף שקדם למחלקת האנרגיה הקיימת כיום.
בשנת 1947 החלה בנייתו של הכור הגרעיני הראשון בברוקהייבן, ה־Brookhaven Graphite Research Reactor.
כור זה, שנפתח בשנת 1950, היה הכור הראשון שנבנה בארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה.
ה־High Flux Beam Reactor פעל בין השנים 1965–1999. בשנת 1959 הקימה המעבדה את הכור האמריקאי הראשון שיועד במיוחד למחקר רפואי – Brookhaven Medical Research Reactor, שפעל עד שנת 2000.
ב־1952 החלה המעבדה להשתמש במאיץ החלקיקים הראשון שלה, ה־Cosmotron.
באותה עת היה זה המאיץ החזק ביותר בעולם, והראשון שהצליח להאיץ חלקיקים לרמת אנרגיה של מעל 1 GeV.
מאיץ ה־AGS שימש במחקרים שזיכו בשלושה פרסי נובל, כולל גילוי הניוטרינו מיואוני, הקוורק הקסום ושבירת סימטריית CP.
בשנת 1970 הושק פרויקט ISABELLE להקמת שני מאיצי אגירה מצטלבים של פרוטונים.
העבודות החלו באוקטובר 1978, אולם ב־1981, לאחר חפירת המנהרה, נתגלו בעיות עם המגנטים העל־מוליכים שנדרשו למאיץ, והפרויקט נעצר ולבסוף בוטל בשנת 1983.
הNational Synchrotron Light Source פעל בשנים 1982–2014, והיה מעורב בשני מחקרים שזכו בפרסי נובל.
לאחר ביטול פרויקט ISABELLE, הציעו מדענים בברוקהייבן לנצל את המנהרה שכבר נחפרה וחלקים ממבנה המגנטים למאיץ חדש.
המימון אושר ב־1991, והמאיץ נכנס לפעולה בשנת 2000. RHIC הוא אחד משני הקוליידרים הפועלים בעולם לחקר יוני־כובד (heavy ions), ועד 2010 היה הקוליידר השני בעוצמתו בעולם אחרי ה־LHC של CERN בז'נבה.
המאיץ שוכן במנהרה באורך 3.9 ק"מ הנראית מהחלל.
ב-9 בינואר 2020 הכריז פול דאבר ממשרד האנרגיה האמריקאי כי העיצוב של eRHIC שהוצע על ידי ברוקהייבן נבחר כמתקן העתידי לקוליידר אלקטרון-יון (EIC) בארצות הברית.
במקביל, קיבל הפרויקט את אישור CD-0 (הגדרת צורך) מהמשרד.
התכנון של eRHIC מבוסס על שדרוג ה־RHIC הקיים והוספת מתקן מאיץ אלקטרונים קוטביים שיפעל באותה מנהרה.
בשנת 1958 יצרו מדעני ברוקהייבן אחד ממשחקי הווידאו הראשונים בעולם – Tennis for Two.
ב־1967 רשם צוות המעבדה פטנט על טכנולוגיית ריחוף מגנטי (Maglev) לתחבורה.
ב־2024 גילו מדעני המעבדה גרעין אנטי-חומר חדש מסוגו.
Relativistic Heavy Ion Collider (RHIC) – מתקן לחקר פלזמת קווארקים-גלואונים ומקורות הספין של הפרוטון.
מרכז לחקר ננו-חומרים פונקציונליים – למחקר חומרים בקנה מידה ננומטרי.
National Synchrotron Light Source II – מקור אור סינכרוטרוני חדש שנפתח ב־2015 והחליף את NSLS הישן.
Alternating Gradient Synchrotron – מאיץ חלקיקים שתרם לשלוש זכיות בפרס נובל.
Accelerator Test Facility – מתקן ניסויי ליצירת ובקרת אלומות חלקיקים.
Tandem Van de Graaff – בעבר המאיץ האלקטרוסטטי הגדול בעולם.
מרכז מחשוב עתיר ביצועים – כולל מחשב-על מסדרת Blue Gene, מהחזקים בעולם למחקר מדעי.
בניין המדעים הבין־תחומיים – כולל מעבדות לחקר מוליכים־על בטמפרטורה גבוהה וחומרים חדשניים לאנרגיה.
מעבדת קרינה חללית של נאס"א – לחקר השפעות קרינה קוסמית על ציוד ואסטרונאוטים.
המעבדה הלאומית ברוקהייבן היא שותפה תורמת בפרויקט ATLAS, אחד מארבעת הגלאים הראשיים הממוקמים במאיץ ההדרונים הגדול (LHC), הפועל כיום ב־CERN ליד ז'נבה שבשווייץ.
בנוסף, ברוקהייבן הייתה אחראית לתכנון טבעת האגירה של מקור הנייטרונים בספלאציה (SNS) בשיתוף פעולה עם המתקן באוק רידג', טנסי.
המעבדה מעורבת במגוון מחקרי נייטרינו ברחבי העולם, כולל ניסוי הנייטרינו של כור דאיה ביי בסין וניסוי הנייטרינו התת-קרקעי העמוק במעבדת פרמילאב.
למעט אירועים ציבוריים מאושרים, המעבדה סגורה לציבור הרחב.
במהלך יולי מתקיימים "ימי ראשון בקיץ" – אירועים פתוחים הכוללים מופע מדעי, סיורים במתקנים עיקריים ותוכניות מיוחדות.
בנוסף, המעבדה מארחת ירידי מדע, תחרויות רובוטיקה ותחרויות ידע מדעי לתלמידים מקומיים, ומארגנת הרצאות, מופעים ומפגשים קהילתיים.
מדי שנה משתתפים בתוכניות ההעשרה של המעבדה כ־35,000 תלמידים בוגרי K-12, מעל 200 סטודנטים לתואר ראשון וכ־550 מורים מכל רחבי ארצות הברית.
בינואר 1997 דגימות מי תהום שנלקחו בידי צוות המעבדה גילו ריכוזי טריטיום שהיו פי שניים מהתקן הפדרלי המותר למי שתייה.
דגימות מאוחרות יותר הגיעו לפי 32 מהתקן.
התברר כי הטריטיום דלף מבריכת הדלק המשומש של High Flux Beam Reactor אל שכבת האקוויפר שמספקת מי שתייה לתושבי מחוז סאפוק הסמוך.
החקירה העלתה כי הדליפה נמשכה עד 12 שנה מבלי שהמעבדה או משרד האנרגיה האמריקאי ידעו על כך.
כבר ב־1993 דנו מהנדסי ברוקהייבן בצורך בהתקנת בארות ניטור, אך הן הוקמו רק ב־1996. המחדל עורר סערה ציבורית, ותרם לסיום החוזה עם Associated Universities, Inc.
מנהלי המעבדה קיבלו אחריות על הכישלון לזהות את הדליפה, ומשרד האנרגיה הודה כי פיקוחו לא היה מספק.
רשויות הפיקוח המקומיות של משרד האנרגיה, וכן הנהלת המשרד בוושינגטון, לא פיקחו על עמידת המעבדה בהתחייבויותיה הסביבתיות ולא קידמו מערכת ניהול שמבטיחה תיאום בין הגורמים.
אחריות לא ברורה בענייני בטיחות, סביבה ובריאות היא בעיה חוזרת בניהול משרד האנרגיה.
מאז 1993 השקיע משרד האנרגיה מעל 580 מיליון דולר בניקוי הקרקע ומי התהום באתר, וביצע פרויקטים גדולים, בהם:
פינוי משקעי כספית מזוהמים מנהר פקוניק.
התקנה ותפעול של 16 מערכות טיפול במי תהום, שעד 2016 טיהרו מעל 95 מיליארד ליטר מים.
זמן קצר לאחר זכייתה בחוזה ההפעלה ב־1997 הקימה Brookhaven Science Associates מועצת ייעוץ קהילתית (CAC) לייעוץ למנהל המעבדה בנושאי ניקוי ועניינים קהילתיים.
המועצה כוללת נציגים מ־26 גופים – ארגונים עסקיים, חינוכיים, סביבתיים, בריאותיים, אזרחיים ועוד.
ה־CAC קובע את סדר יומו באופן עצמאי ומגבש המלצות בהסכמה למנהלי המעבדה.
1957 – צ'ן-נינג יאנג וצונג-דאו לי – על גילוי הפרת סימטריית פריטי (Parity violation).
1976 – סמואל טינג – גילוי חלקיק ה־J/psi.
1980 – ג'יימס קרונין וואל פיץ' – על גילוי שבירת סימטריית CP.
1988 – לאון לדרמן, מלווין שוורץ, ג'ק שטיינברגר – גילוי ניוטרינו מיואוני.
2002 – ריימונד דייוויס ג'וניור – מחקר נייוטרינו סולארי.
2003 – רודריק מקינון – מחקר תעלות יונים.
2009 – ונקטרמן רמאקרישנן ותומאס סטייץ – מחקר הריבוזום.
המעי הדק (Small intestine) הוא חלק המעי המתחיל בבעלי החוליות ביציאה מן הקיבה (בשוער) ומסתיים במעי הגס.
המעי הדק הוא החלק העיקרי של מערכת העיכול, ובאמצעותו נספג רוב המזון בגוף האדם.
ערך זה מתמקד במעי האדם, למרות שהתהליך עצמו נכון למרב היונקים (יוצאי הדופן העיקריים הם מעלי גירה).
המעי הדק בנוי כצינור מפותל.
אורכו הממוצע הוא כ-6–8 מטרים, קוטרו כ-3 ס"מ, אך הגודל אינו אחיד בכל הגילאים, והוא ממלא את רוב חלל הבטן.
המעי הדק מתחלק לתריסריון, מעי ריק ומעי עקום.
התריסריון (Duodenum) הוא קטע המעי המתחיל ביציאה מהקיבה ואורכו כ-28 ס"מ.
הוא מקבל הפרשות מהלבלב, מכיס המרה ומהכבד.
המעי הריק (Jejunum) נמצא אחרי התריסריון בחלקו העליון של חלל הבטן ואורכו כ-3 מטר.
המעי העקום (Ileum) הוא הקטע האחרון במעי הדק ונמצא בחלקו התחתון של חלל הבטן.
אורכו מ-3 עד 4 מטרים והוא מסתיים במעי הגס.
בין המעי הדק לגס נמצא מסתם אילאוצקלי (ICV) המונע מעבר של חיידקים הנפוצים יותר במעי הגס למעי הדק.
למעי הדק שני תפקידים עיקריים:
פירוק כימי ופירוק מכני של המזון - פחמימות, חלבונים ושומנים.
ספיגה של יחידות המזון הללו אל הדם והלימפה.
בתהליך הספיגה חודרים תוצרי העיכול אל תאי האפיתל שבדופן המעי, משם אל הנוזל הבין-תאי של דופן המעי, ומשם לנימי הדם וצינוריות הלימפה.
למעי הדק מבנה מיוחד שנועד למלא תפקידים אלו.
שטח הפנים שלו מוגדל על ידי בליטות דמויות-אצבע הנקראות מוריגים או סיסים (Villi), שהן בליטות אשר עשויות מתאי אפיתל העוטפות כלי דם ולימפה.
על גבי המוריגים מצויות בליטות קטנות הנקראות סיסונים.
הקיפולים, המוריגים והסיסונים מגדילים את שטח הפנים של המעי הדק פי 500, מבערך חצי מ"ר לצינורית באותו אורך, לכ-250 מ"ר.
במעי הדק מסתיים תהליך הפירוק של חומרי המזון ולו ההשפעות העיקריות של תהליך זה.
המזון שוהה בתוך המעי הדק כ-3 שעות.
במשך זמן זה נשלם עיכולם של חומרי המזון למיניהם.
בתריסריון, שהוא חלקו העליון של המעי הדק, נפתחות שתי בלוטות המפרישות מיצי עיכול ואנזימים.
בתוך התריסריון מתעכל המזון בהשפעת מיץ המרה ומיץ הלבלב.
מיץ הלבלב מכיל אנזימים המפרקים פחמימות, שומנים וחלבונים:
פחמימות: מתפרקות על ידי אנזימים (כגון: עמילז, מלטז וסוכרז) לחד-סוכרים.
חלבונים : מתפרקים על ידי אנזימים (כגון: פפסין וטריפסין) לחומצות אמינו.
שומנים: מתפרקים על ידי אנזימים (כגון: ליפז) לגליצרול ולחומצות שומן.
מיץ המרה המופרש על ידי הכבד, מכיל מלחי מרה ההופכים את השומנים שבמזון לתחליב, ומאפשרים בכך לאנזימים לפרקם ביעילות רבה יותר.
תהליך העיכול של מולקולות המסיסות במים (תוצרי הפחמימות והחלבונים) שונה מאלו שלא מסיסים.
תוצרי הפחמימות, חומצות אמיניות וחומצות שומניות קצרות שרשרת עוברים בדיפוזיה דרך קרומי התאים, לעומתם הליפידים שהם תוצרי השומנים מתפזרים במעיים כתחליב שמותנה בנוכחות מלחי המרה, ולאחר ספיגתם הם עוברים לכלי הלימפה.
דפנות המעי הדק מתכווצות לצורך ביצוע מספר פעולות:
תנועות קצביות של חלקים שונים דוחסות ומרסקות את המזון.
התכווצויות של כל זוג טבעות בכיוונים מנוגדים מערבבות היטב את המזון.
תנועה פריסטלטית - תנועות ניע רציפות דוחפות את המזון למעי הגס.
המעי הגס הוא איבר העיכול האחרון במערכת העיכול.
תפקידו ללכד את שאריות המזון, המגיעות אליו לאחר העיכול בקיבה ובמעי הדק, ולספוח מהן את הנוזלים ואת המלחים ולהוות כר לשגשוג החיידקים המועילים.
תהליך זה יכול להימשך כ-24 שעות, ולאחריו נפלטת השארית דרך פי הטבעת.
המעי הגס ממוקם בבטן ואורכו מגיע לכמטר וחצי.
הוא עטוף בצפק (תוך-צפקי, אינטראפריטונאלי) לסירוגין, וחלקיו שאינם עטופים נמצאים מאחורי הצפק (רטרופריטונאליים) בצורה משנית.
על מעטפת המעי הגס ניתן לזהות שלושה מאפיינים הייחודיים למעי הגס:
התוספתנים הפדריים (appendices epiploicae), שהם בליטות דמויות פדר קטנות ושומניות.
סרטי המעי הגס (taeniae coli), שהם שלושה סרטים אורכיים מעובים של שריר חלק.
שלושת הסרטים הם סרט מתלה המעי, סרט הפדר והסרט החופשי.
אל סרט מתלה המעי מתחבר מתלה המעי של המעי הרוחבי והמעי העקול, אל סרט הפדר מחוברים התוספתנים הפדריים, ואילו אל הסרט החופשי לא מחובר דבר.
הסרטים נמשכים לאורך המעי הגס, מהתוספתן ועד לסוף המעי העקול, שם הם מתחברים.
כפועל יוצא, ניתן לזהות כך באופן כירורגי את החלחולת, שבה הסרטים אינם נפרדים.
דליי המעי הגס (haustra coli), שהם שקיקים על דופן המעי הגס אשר נוצרים מהתכווצות הסרטים.
המעי העיוור (Caecum, צקום), או המעי האטום, נמצא בחלק הימני התחתון של הבטן, 2.5 ס"מ מרצועת המפשעה.
הוא מתחיל בחיבור למעי הדק והמשכו הוא המעי הגס העולה.
עמו נכלל גם התוספתן, שהוא איבר קטן דמוי תולעת.
המעי העיוור הוא מעין כיס בתוך צינורות המעי, ומאחר שאין לו יציאה כלשהי ושהוא נסגר על ידי שסתומים הנמצאים בסוף המעי הדק ותחילת הכרכשת, הוא נקרא "עיוור".
אורכו של המעי העיוור הוא 7.5 ס"מ, וכך גם רוחבו.
הוא עטוף כמעט כולו בצפק, אף שאינו בעל מצע מעי.
אם המעי מתמלא בצואה או בגזים, ניתן למשש אותו מצדה הימני הקדמי של הבטן.
הכרכשת (colon) היא החלק הארוך ביותר במעי הגס.
היא מתחילה במעי העיוור ומסתיימת בחלחולת, והיא מסודרת במעין ריבוע פתוח סביב המעי הדק.
היא מורכבת מ-4 קטעים: עולה, רוחבי, יורד ועקול.
תפקידה העיקרי ספיגת מים משאריות המזון.
המעי הגס העולה הוא החלק ראשון של הכרכשת.
הוא ממוקם בימין הבטן, מאחורי הצפק, ועולה מהמעי העיוור אל האונה הימנית של הכבד.
שם, בגובה הצלעות ה-9 וה-10, המעי מסתובב אופקית ויוצר את הכפף הכבדי (הימני).
המעי הגס העולה צר יותר מהעיוור.
המעי הגס הרוחבי הוא החלק שני של הכרכשת.
זהו החלק הארוך ביותר והנייד ביותר.
המעי הגס הרוחבי ממוקם לרוחב הבטן, בתוך הצפק, מהכפף הכבדי (הימני) עד לכפף הטחולי (השמאלי), שם המעי מסתובב כלפי מטה והופך למעי הגס היורד.
בדרך כלל, המעי הגס הרוחבי עובר בגובה תחום הטבור (אזור אנטומי במרכז הבטן, סביב לטבור), אך אורכו ומסלולו משתנים מאדם לאדם, כך שבאנשים גבוהים ורזים הוא אף יכול להגיע עד לאגן.
הכפף הטחולי גבוה יותר מהכפף הכבדי.
המעי הגס היורד הוא החלק השלישי של הכרכשת.
הוא ממוקם בשמאל הבטן, מאחורי הצפק, ויורד מהכפף הטחולי עד לגומץ הכסל השמאלי, שם הוא הופך למעי העקול.
הוא עובר קדמית לגבולה השמאלי של הכליה השמאלית.
המעי העקול ("סיגמואידי") הוא החלק הרביעי והאחרון של הכרכשת, ומחבר בין המעי היורד לחלחולת.
הוא ממוקם בשמאל הבטן, ביורדו מגומץ הכסל לכיוון חוליית העצה השלישית.
גם המעי העקול מופיע בצורות משתנות מאדם לאדם.
החלחולת, או המעי הישר, מתחילה בסוף הכרכשת ובנויה ממדור רחב שהולך ונעשה צר עד שמגיע לפי הטבעת, משם נפלט תוצר המעי הגס - הצואה.
המעי הגס העולה והמעי העיוור מסופקים על ידי סעיפים של עורק מתלה המעי העליון: סעיפים אלו הם עורק המעי העקום והמעי הגס, עורק המעי הגס הימני ועורק המעי הגס האמצעי.
המעי הגס היורד מסופק על ידי עורק המעי הגס השמאלי, שהוא סעיף של עורק מתלה המעי התחתון.
המעי הגס הרוחבי מסופק הן על ידי עורק המעי הגס האמצעי והן על ידי עורק המעי הגס השמאלי.
עורקים אלה יוצרים את עורק המעי הגס השולי בהשקתם.
המעי הגס העקול מקבל אספקת דם מעורקי המעי העקול, שהם ענפים של עורק מתלה המעי התחתון.
החלחולת מסופקת על ידי שלושה עורקים: עורק החלחולת העליון, עורק החלחולת האמצעי ועורק החלחולת התחתון.
קשת ריולן (arc the riolan) היא קשת עורקית הקרובה למעיים והמספקת דם לנהור המעי.
באשר לניקוז הוורידי מהמעי הגס, וריד מתלה המעי העליון (superior mesenteric vein) מנקז את המעי הגס העולה, המעי העיוור וחלק מהמעי הרוחבי, ווריד מתלה המעי התחתון (inferior mesenteric vein) מנקז את המעי היורד וגם כן חלק מהמעי הרוחבי.
כל הוורידים האלו מתנקזים אל וריד שער הכבד.
הניקוז הלימפטי מתלווה לאורך הניקוז הוורידי, ולפיו ניתן לדעת את אופן ההתפשטות של גידולי המעי הגס.
הניקוז הלימפטי של המעי העיוור עובר דרך קשריות במתלה התוספתן ולקשריות המעי העקום והמעי הגס, אשר ממוקמות לאורך עורק המעי העקום והמעי הגס.
הניקוז של המעי הגס העולה עובר דרך קשריות עלית המעי ומצד המעי ומשם לקשריות המעי הימניות ולקשריות מתלה המעי העליונות.
הניקוז של המעי הגס הרוחבי עובר דרך קשריות המעי האמצעיות אל קשריות מתלה המעי העליונות.
הניקוז הלימפטי של המעי הגס היורד והעקול עובר דרך קשריות עלית המעי ומצד המעי אל קשריות המעי הביניימיות ומשם לקשריות מתלה המעי התחתונות.
העצבוב של המעי העיוור והמעי הגס העולה והרוחבי מגיע ממקלעת מתלה המעי העליונה, כאשר מקורם של הסיבים הסימפתטיים הוא בחלק החזה התחתון של חוט השדרה, ממנו הם מובלים דרך עצבי הקרביים של החזה, הגדול והקטן, ואילו מקורם של הסיבים הפאראסימפתטיים הוא בעצב התועה.
המעי הגס, כמו האיברים האחרים הבונים את צינור העיכול, בנוי מארבע שכבות: רירית, תת-רירית, שרירית ונסיובית או מעטפת חיצונית (serosa).
בניגוד למעי הדק, אין בו סיסים להגדלת שטח הפנים.
הרירית עשויה מאפיתל עמודי פשוט, בו משולבים תאי גביע רבים המפרישים ריר שגורם לסיכוך שטח חלל הצינור.
באפיתל גם נמצאות בלוטות מעיים (intestinal glands או crypts of Lieberkühn), שמחדשות את אפיתל המעי הנתון לשחיקה מצד שאריות המזון העוברות דרכו.
בשכבת הרירית המיוחדת מצויה רקמה לימפטית רבה, בשל כמות החיידקים הגדולה במעי הגס.
השריר האורכי בשכבה השרירית של המעי הגס עשוי שלושה פסים המהווים את סרטי המעי הגס.
השכבה הרחוקה ביותר מחלל המעי היא קרום נסיובי או מעטפת חיצונית, כתלות במיקום של חלק המעי בתוך הצפק או מאחוריו.
במעי הגס ישנם חיידקי מעי רבים, אשר העיקרי בהם הוא חיידק ה-E.
חיידקי המעי חיים במעי בסימביוזה עם הגוף.
החיידקים מעכלים ומפרקים סיבים בלתי מסיסים ויוצרים חומצות שומן קצרות שרשרת, כמו גם ויטמינים כגון ויטמין K ויטמינים ממשפחת B, ובמרבית היונקים (אך לא אדם) אף ויטמין C.
בנוסף, הם תופסים מקום, ובנוכחותם מונעים מחיידקים פתוגניים ווירוסים אשר נכנסים להשתקע ברקמות.
תפקיד הגוף להקנות תנאי סביבה טובים לגידולם של החיידקים, החל בחומרי מזון חיוניים וכלה בטמפרטורת גידול מתאימה.
מחלות במעי הגס אינן נדירות: השכיח ביותר הוא גידול ממאיר של המעי הגס.
אבחון מוקדם וניתוח כריתה של הגידול הוא הטיפול האידיאלי הנותן סיכוי טוב להחלמה; בישראל מבוצעים אלפי ניתוחים כאלה בשנה.
בעשור השני של המאה ה-21 יש גם אפשרות לבצע ניתוחים מסוג זה בגישה לפרוסקופית ללא צורך בפתיחת בטן.
חסימה של המעי הגס עלולה להיות בשל סיבות שונות, אחת הנפוצה שבהן היא סרטן המעי הגס.
תסמינים של חסימת מעיים כוללים עוויתות כואבות, נפיחות, והקאות.
חסימה מוחלטת גורמת לעצירות חזקה ואילו חסימה חלקית לשלשול.
מספר מחלות דלקתיות עלולות לפגוע במעי הגס.
מחלת קרוהן ודלקת כיבית של המעי הגס (קוליטיס כיבית).
תסמינים עיקריים של שתי מחלות אלו הן דלקת עם כאב ורגישות בחלק הימני והתחתון של הבטן, חסימות מעיים חריפות הגורמות לעוויתות, התנפחות הבטן ולהקאות ועצירות.
תת-תזונה ותשישות, מורסות הגורמות לחום ולירידה חמורה במשקל.
בדלקת כיבית של המעי הגס, מתפתחים דלקת וכיבים בדפנות של המעי, הגורמים לשלשול דמי, התכווצויות וחום.
אצל אנשים הסובלים באופן כרוני ממחלה זו עולה הסיכון ללקות בסרטן המעי הגס.
דלקת נוספת היא דלקת שנגרמת בשל שימוש בתרופות אנטיביוטיות (קוליטיס שמאנטיביוטיקה).
תרופות אנטיביוטיות מפרות את האיזון בין סוגי וכמויות חיידקי המעיים ומאפשרות לחיידקים מחוללי מחלות להתרבות.
היווצרות של בליטה דמויות שקית במעי הנוצרת בנקודת חולשה במעי.
הסעיפים בדרך כלל נוצרים בגיל מתקדם ולאחר גיל העמידה.
הסעיפים כשלעצמם אינם מסוכנים אבל עלולים לעורר מצב של דימום או דלקת.
כל גידול ממאיר במעי הגס מתחיל בגידול זעיר לא-ממאיר (פוליפ), שאם הוא מאובחן בשלב הזה (טרום-סרטני), הוא מטופל בכריתה מקומית בקולונוסקופיה על ידי רופא גסטרואנטרולוג.
לכן חשובה מאוד המודעות לשכיחות מחלה זו והצורך לבצע קולונוסקופיה עם הופעת סימפטומים של דימום בצואה או שינוי ביציאות.
מומלץ לבצע קולונוסקופיה בגיל חמישים גם בהיעדר סימפטומים.
במשפחה שבה אובחן סרטן המעי הגס יש לבצע את בדיקת הקולונוסקופיה לבני המשפחה מגיל עשר שנים לפני הגיל בו התגלתה המחלה, גם בהיעדר סימפטומים.
המעורר היה כתב עת ספרותי שייסדו וערכו יוסף חיים ברנר ור' בנימין בלונדון, בין השנים 1906–1907.
"המעורר" יצא כירחון, אבל בהמשך נתקל בקשיים והופעתו הקצרה לא הייתה סדירה.
השפעתו על התפתחותה של הספרות העברית החדשה הייתה גדולה.
ברנר, שנדד אז באירופה, למד באנגליה את מקצוע סידור הדפוס, ובירחון "המעורר" עשה הכול במו ידיו, למעט ייצור הנייר.
כתב העת היה מבוסס על רשימת מנויים, חותמים, ונתקל בקשיים גדולים בהדפסה, בהפצה ובגבייה.
החוברת הראשונה נדפסה בינואר 1906 והאחרונה בספטמבר 1907.
ב"המעורר" השתתפו כמעט כל היוצרים בעברית של ראשית המאה: דבורה בארון, זלמן שניאור, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, גרשון שופמן, דוד שמעונוביץ, יעקב פיכמן, דוד פרישמן, יעקב לרנר, הלל צייטלין, ורבים אחרים.
ברנר עצמו פרסם בו סיפורים, מחזות, מאמרים וביקורות.
הובאו בו גם תרגומים לעברית מיצירתם של הסופרים הידועים דאז, מוריס מטרלינק, אוסקר ויילד, לב שסטוב ואחרים.
שם כתב העת הפך עם השנים למעין דגל וסיסמה לקבוצות ספרותיות שונות, הדוגלות בהתחדשות רוחנית מתוך מציאות משברית קשה.
בעת שברנר ערך את "המעורר" בלונדון, ערך אלעזר רוקח את דער יודישע וועקער ("המעורר היהודי") בסטניסלבוב ובבוצ'אץ'.
כתב עת שלישי בשם זה יצא לאור בניו יורק.
המעופפים הנועזים (קרואטית: Mali leteći medvjedi) היא סדרת אנימציה יוגוסלבית בשפה הקרואטית בת 39 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1990- 1991. בישראל הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית בין השנים 1992–1993, ולאחר מכן בשידורים חוזרים בערוץ הילדים, פוקס קידס ובערוץ ג'וניור.
כל פרקי הסדרה דובבו לעברית, מלבד פרק 11 שעוסק בחג המולד.
הסדרה מציגה בפני הצופים הצעירים את החשיבות שבהגנה על הסביבה.
הסדרה מציגה את ההשפעות המזיקות של זיהום האוויר ושל שרפות וכן את תפקידה החשוב של המערכת האקולוגית.
את שיר הפתיחה והסיום של התוכנית בגרסה העברית ביצעה חני נחמיאס.
הסדרה מתמקדת בזן נדיר של דובים קטנים בעלי כנפיים, החיים ביער קסום חיי קהילה שיתופיים אוטופיים.
המעופפים הנועזים יחד עם הידידים שלהם, לקחו על עצמם את המשימה להגן על היער שלהם מזיהום.
אף על פי כן, המאמצים שלהם, לעיתים קרובות, מופרעים על ידי שני סמורים, חמי וסמי, אשר משתדלים לזהם את היער.
מדי פעם הסמורים מקבלים עזרה מחיליק הנחש.
שלושתם תמיד משתדלים למצוא דרכים להפריע להרמוניה של היער אבל תמיד בסוף הדובים מסכלים את תוכניותיהם.
הדובים תמיד קשובים לעצותיהם של הדוב הזקן, צור (אשר זקן מדי בשביל לעוף) וחברו שוף הינשוף.
צור – דוב זקן וחכם אשר משמש כמנהיג של המעופפים הנועזים.
צור הוא גם הסבא של כל הדובונים.
צור זקן מדי בשביל לעוף.
הדובונים מעריכים אותו בשל חוכמתו ובשל כך נוהגים באופן קבוע להתייעץ עמו.
בר – דובון צעיר בצבע כחול.
הוא ופרח הם הגיבורים הראשיים של הסדרה.
פרח – דובה צעירה בצבע כתום.
היא ובר הם הגיבורים הראשיים של הסדרה.
דקל – דובון צעיר בצבע חום.
געש – דובון צעיר בצבע אדום.
דגנית – דובה צעירה בצבע ורוד.
דגנית היא אחותה התאומה של גנית.
גנית – גנית היא אחותה התאומה של דגנית.
יסמין – דובה צעירה בצבע ורוד.
חמי – סמור דמוי אדם.
האויב המושבע של המעופפים הנועזים.
לובש אפוד בצבע כחול ועגיל זהב באוזן ימין.
סמי – סמור דמוי אדם.
נוהג לסייע פעמים רבות לחמי ולסמי.
איזבל – עכבישה גדולה ואימתנית.
ראש – עכברוש ערמומי אשר הגיע מהעיר יחד עם שני עכברושים העובדים עבורו.
רוני – בונה אשר משקיע את רוב זמנו בעבודה על הסכרים שלו.
בינגו – קרוב משפחתו של רודני אשר אומץ על ידי רודני.
סיגלית – עכבישה גדולה אשר אוהבת להאזין לרדיו אותו היא בנתה מקורי עכביש.
צלילה – צפרדע אשר אוהבת לשיר אופרה.
ורדינה – פיית היער אשר שומרת על היערות ברחבי העולם.
ינשי גליש גלאש – בן דודו של שוף.
טובי – צפרדע אשר עבר מוטציה מזיהום בני האדם.
ימימה – צפרדע שעברה מוטציה מזיהום בני האדם.
המעונות המלכותיים של בית סבויה (באיטלקית: Residenze sabaude in Piemonte) הם קבוצת מבנים בטורינו ובאזור "טורינו" אשר במחוז פיימונטה בצפון איטליה.
בשנת 1997 הוסיף ארגון אונסק"ו את ה"מעונות המלכותיים" לאתרי מורשת עולמית.
בהחלטת אונסק"ו נקבע כי המעונות המלכותיים של בית סבויה מסביב לעיר טורינו מציגים מבט מקיף של הארכיטקטורה המונומנטלית האירופאית של המאה ה-17 והמאה ה-18, תוך הדגשת הסגנונות, הממדים והמרחבים של מונרכיה אבסולוטית.
כאשר אמנואלה פיליברטו, הדוכס לבית סבויה, החליט בשנת 1562 להעביר את בירתו לטורינו, הוא בנה שורה של מבנים מלכותיים (שבנייתם נמשכה בידי יורשיו) המבטאים את עוצמת בית המלוכה.
מעונות אלה, אשר נבנו על ידי גדולי האדריכלים והאומנים של אותם הזמנים, מרוכזים סביב מוקד הארמון המלכותי של בית סבויה באזור טורינו.
המכלול כולל מעונות מגורים ומעונות ציד.
ה"מעונות המלכותיים" כוללים את האתרים הבאים:
הארמון המלכותי של טורינו (Palazzo Reale di Torino).
ארמון קאריניאנו (Palazzo Carignano) - המוזיאון לתנועת התחייה האיטלקית.
כמו כן, מטה המשטרה עם מחסן הנשק המלכותי והספרייה המלכותית, ארכיב בית המשפט, האקדמיה הצבאית, המטבעה המלכותית, בית הספר לרוכבי מרוץ, תיאטרון רג'יו טורינו (Teatro Regio Torino), קסטלו דאל ולנטינו (Castello del Valentino) וילה דלה רג'ינה (Villa della Regina).
המעגל הקטן הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית ששודרה בין השנים 1997 ל-2000 (שלוש עונות) בערוץ 2, בשעות השידור של הזכיינית רשת בימי שבת בבוקר ושישי אחר הצהריים.
את התוכנית הנחה גל אוחובסקי, והיא עסקה במבחר תחומי תרבות "גבוהה" ו"פופולרית" (עם משקל רב יותר לאחרונה).
שמה של התוכנית נבחר כדי להדגיש את ההבדל בין התכנים המשודרים בה לבין התכנים ב"מעגל הגדול" - תוכניתו של דן שילון, שהייתה באותם ימים תוכנית הדגל של הזכיינית רשת.
בשל נתוני צפייה נמוכים (שנבעו בין היתר משיבוץ התוכנית בשעות שבהן הצפייה נמוכה), היו צעדים לבטלה לאחר העונה הראשונה; אך נחתמה עצומה להשאירה.
בנוסף, התעוררו מספר שערוריות בעקבות פרובוקציות שהתרחשו בתוכנית.
כך, למשל, לאחר הקרנת פרק של הסדרה "תקומה" בערוץ הראשון, רואיין בתוכנית העיתונאי שאול ביבי, שהגיב לפרק (העוסק במצוקתם של בני עדות המזרח, כמו למשל אירועי ואדי סאליב) בקריאה "מוות לאשכנזים".
גם העיתונאי מנחם בן, אשר ידוע בהתבטאויות בוטות, התארח בתוכנית מספר פעמים.
המעדנייה של כץ היא מעדנייה המגישה אוכל בסגנון המטבח היהודי המזרח-אירופי (אף שהמסעדה אינה כשרה).
המסעדה ממוקמת ברחוב האוסטון בשכונת הלואר איסט סייד שברובע מנהטן בעיר ניו יורק.
לצד מוסדות מזון היסטוריים אחרים: מפעל המזון של "סטרייט'ס" ומאפיית הקניש של יונה שימל, המעדנייה היא אחד השרידים להיסטוריה היהודית של הלואר איסט סייד.
המעדנייה נוסדה בשנת 1888, ומאז הפכה לשם דבר בסגנונה ולאתר תיירות פופולרי.
המסעדה ידועה בכריכי נקניק הפסטרמה שלה, שנחשבים לטובים ביותר בניו יורק.
למעדנייה שיטה ייחודית להזמנת אוכל.
כל סועד מקבל כרטיס, מזמין אוכל והמוכר ממלא בכרטיס את מחיר הפריט שהוזמן.
התשלום מבוצע ביציאה מהמעדנייה, כשכל סועד חייב להחזיר את הכרטיס שקיבל, אפילו אם הוא ריק.
במהלך מלחמת העולם השנייה יצאה המעדנייה במיזם פרסומי לתמוך בחיילי צבא ארצות הברית על ידי רכישה ומשלוח של נקניקי סלמי לחיילים.
מיזם זה עדיין פעיל, וכיום נשלחים הנקניקים לחיילים בעיראק ובאפגניסטן.
הסיסמה "שלח סלמי לחייל בצבא" (send a salami to your boy in the army) הפכה לשם דבר בתקופת מלחמת העולם, ואף אוזכרה בשירו של טום לרר "להתראות אמא" (So Long Mom).
המעדנייה הופיעה בסרט "כשהארי פגש את סאלי", ובה התרחשה הסצנה המפורסמת שבה מג ראיין מזייפת אורגזמה אל מול בילי קריסטל, ואסטל ריינר אומרת: "אני אזמין את מה שהיא אוכלת" (I'll have what she's having).
בעקבות זאת, על השולחן שאליו ישבו בני הזוג בסצנה מופיע הכיתוב "כשהארי פגש את סאלי...
נקווה שתזמיני מה שהיא הזמינה!" ().
במעדנייה צולמה סצנת הפגישה של ג'וני דפ עם סוכני ה-FBI בסרט "דוני בראסקו".
המעי העקום או אִילֶאוּם (מלטינית: Ileum) הוא החלק השלישי והאחרון של המעי הדק, אצל רוב החולייתנים הגבוהים ביניהם יונקים, זוחלים וציפורים.
המעי העקום המשכי לתריסריון ולמעי הריק ומופרד מן המעי הגס שלאחריו על ידי המסתם האילאוצקלי (ICV).
אצל בני אדם אורך המעי העקום הוא 4-2 מטר ובתוכו רמת חומציות (pH) של 8-7.
תפקיד המעי העקום הוא בעיקר לספוג ויטמין B12, מלחי מרה וכן את כל שאר תוצרי העיכול שלא נספגו במעי הריק.
דופן המעי העקום עשויה קפלים המצופים בליטות הקרויות ויליי.
תאי האפיתל המצפים את הויליי כוללים מספר עצום של מיקרוויליי (בליטות קטנות יותר).
כך יוצא שלמעי העקום שטח פנים אדיר, התורם ליכולת הספיגה.
מערכת של תאים נוירו-אנדוקריניים מפוזרים בין תאי המעי העקום ומפרישים הורמונים שונים (גסטרין, סקרטין, כוליציסטוקינין) לדם.
תאים המצפים את הצד הפנימי של המעי העקום מפרישים אנזימים מפרקי חלבונים ופחמימות, האחראים לשלבי העיכול הסופיים.
המעגל השחור הוא ספר מאת פטריק קרמן, החמישי בסדרת 39 רמזים.
הספר יצא בעברית בשנת 2011, לאחר שתורגם על ידי רוני בק.
בספר זה, שני האחים היתומים דן בן ה-11 ואיימי בת ה-14, ממשיכים במסעם ברחבי תבל בעקבות 39 רמזים.
בראשית הספר הם מגלים קצה חוט מסתורי שאומר להם לטוס לרוסיה.
הם מחליטים לעשות את זה מכיוון שבין שאר הדברים
שהם מקבלים יש תמונה של הוריהם המנוחים.
מתחת לתמונה היה כתוב - "השעון מתקתק מצאו אותי בתוך 36 שעות בדלת המובילה לחדר הנסגר לעד.
לאחר הטיסה לרוסיה, השניים נפגשים בהולטים, המנסים גם הם למצוא את הרמזים.
לאחר מכן הם מחלקים את המקומות בהם הם צריכים לבקר, בעזרת אנגרמות שמצאו, ומעבירים מידע מאחד לשני.
איימי ודן הולכים למוסקבה ולסנט פטרסבורג בעוד ההולטים הולכים לערים באזור סיביר.
לבסוף, לאחר מרדפים ממושכים אחר הרמז, ואחר ניסיונות לגלות את זהותו של נר"ר, איימי ודן מגיעים לארמון הקונגרסים של הקרמלין, שם, לאחר כמה מעברים סודיים, הם מגיעים לנר"ר ומגלים שהיא הבת של הנסיכה אנסטסיה רומנוב - שהייתה אמורה להירצח עם שאר משפחתה אך הצליחה לברוח.
מתברר להם ששמה של נר"ר הוא נטליה רוסלנובה ראדוב.
מתברר להם שהקבראים, המשתתפים גם הם במירוץ אחר הרמזים, החליטו על מקום הרמז ("הכנסייה שעל הדם" ביקטרינבורג) הוטל "מעגל שחור" - אזור סגור לכל מי שאינו לוקיאנוסי בעל אישור גבוה.
נטליה מצליחה להבריח אותם לשם ב"כריש" - מסוק מהיר ביותר.
הם מצליחים להיכנס לכנסייה, שנמצאת על המקום בו נרצחו וקבורים בני משפחת רומנוב ומגיעים לחדר הענבר המקורי שהוחזר מהנאצים על ידי הלוקיאנוסים.
בעזרת הוראותיה של נטליה הם מוצאים בשעון ענבר את הרמז - גרם של ענבר.
לאחר מכן הם חוזרים למוסקבה ומודיעים להולטים על הרמז.
אייזנהאואר, האב במשפחת ההולטים, מפרק את הברית.
המעגל הסודי היא סדרה אמריקאית על-טבעית ודרמה המשכית, המבוססת על סדרת ספרים בעלי אותו השם.
הסדרה מתמקדת בקאסי בלייק, אשר מגלה שהיא מכשפה ומצטרפת לעוד חמישה מכשפים ומכשפות בני גילה כדי ליצור מעגל כשפים.
ב-11 במאי 2012, The CW ביטלה את הסדרה, עקב ירידת הדירוגים במחצית השנייה של העונה והעלות היקרה של האפקטים המיוחדים אשר נדרשו.
לפני 16 שנה פרצה שרפה במעבורת ימית, שגבתה את חייהם של אימהות ואבות לשישה ילדים.
ההורים הללו היו בעלי דם מכשפים, ובעקבות מותם הוריהם לקחו את יכולות הקסם של מי שנותר בחיים.
מאז המבוגרים, וההורים שנותרו בחיים לא אמרו דבר לילדיהם, שהועבר אליהם דם מכשפים בירושה.
הסדרה נפתחת בסיפורה של קאסי.
בעקבות מות אמה, אמיליה, עוברת קאסי בלייק לצ'אנס הרבור שבוושינגטון כדי לגור עם סבתה, ג'יין.
צ'ארלס מייד רוצח את אמיליה כדי לגרום לקאסי לעבור לגור עם סבתה.
במהלך ניסיונותיה להסתגל למקום החדש, חבריה לכיתה מגלים לה שהיא באה משושלת ארוכה של מכשפות ושהם יכולים להשלים יחד איתה, לראשונה, מעגל.
תחילה קאסי מסרבת להאמין, אך לאחר שהיא מגלה ספר ישן של לחשים אשר היה שייך לאמה המנוחה היא משנה את עמדתה.
אמיליה הסתירה את היותה מכשפה מכיוון שהיא לא רצתה שקאסי תחבור למעגל כמוה.
החבורה מתמודדת בהתחלה עם ציידי מכשפות שבאים לרדוף את החבורה, ברגע שהם כבלו את המעגל.
בהמשך רודפים אותם שדים שזומנו לעיירה לפני 16 שנה, בשנה שבה הוריהם מתו.
כמו כן, רודפים אותם מכשפים שמתו ברצח המוני שהיה אחראי עליו אביה של קאסי.
באותו זמן צ'ארלס מייד ומנהלת בית הספר דון רוצחים את סבה של פיי, הנרי, ומנסים להשיב אליהם את כוחותיהם שנלקחו מהם.
בהמשך קאסי מגלה כי אבא שלה, ג'ון בלאקוול, חי וחושבת שבא לעזור לה.
אבל היא מגלה שלאביה תוכניות אחרות: הוא דאג להקמת המעגל הנוכחי וכן היה אחראי שכל הנשים מהמעגל הקודם יכנסו להיריון כדי שהילדים שלהם יצרו את המעגל של הדור הבא (הדור של קאסי).
מתגלה שהוא גם אביה של דיאנה אחרי שהכניס את אמא שלה, אליזבת', להיריון לפני שהיא נהרגה.
ג'ון הכניס להיריון נשים נוספות מהעיירות ליד, כדי שיוכל ליצור מעגל ממכשפים עם כוחות אפלים בעלי דם בלאקוול בלבד.
הוא מאחד קריסטלים מיוחדים שעוברים במשפחתם של כל אחד ואחת מחברי המעגל לגולגולת.
בכוחה של הגולגולת להרוג את כל המכשפים האחרים, עד שיישארו רק המכשפים עם הדם שלו.
אך בסופו של דבר דיאנה וקאסי גוברות עליו ומנצחות אותו לפני שהספיק להשמיד את כל שאר המכשפים.
בסיום הפרק האחרון דיאנה עוזבת את המעגל ונוסעת עם החבר שלה לחו"ל.
אדם קיבל את התפקיד להשמיד את הגולגולת, אך נראה שהוא משתמש בכוח שלה.
ג'ייק נראה שהוא מקבל חפץ קסום מסבא שלו.
פיי ומליסה נהנות מהכוחות המחודשים שלהן כדי לבלות.
קאסי נראית בוחנת את כוחה, ובתמונה האחרונה רואים ארבעה נערים עומדים על רקע העירייה, מסומנים ביד שלהם, בסמל של בלאקוול.
אלו האחים של קאסי ודיאנה שבאו להקים את המעגל.
קאסי בלייק (בריט רוברטסון) היא נערה בת 16 אשר גילתה לאחרונה שהיא מכשפה.
תחילה קאסי אינה אוהבת את הרעיון אך בהמשך היא מסתגלת אליו.
היא למדה שלמשפחתה קשר ארוך שנים עם כישוף.
מצד אמה, אמליה, הכישוף קיים לאורך שנים רבות עד היווצרותו ומצד אביה, ג'ון בלקוול, היא נצר לשושלת ארוכה של מכשפי אופל.
בהמשך היא ואדם ביחד אך צריכים להיפרד.
ג'ון ממציא קללה שבה בני משפחתה של קאסי לא יכולים לצאת עם בני משפחתו של אדם, אחרת מישהו מהמעגל ימות.
הם מאמינים לו, נפרדים, ושותים שיקוי שכחה שימנע מהם לחוש אהבה אחד לשנייה.
אדם קוננט (תומאס דקר) הוא אחד משני המכשפים ממין זכר שחברים במעגל.
אדם נמשך לקאסי מרגע שהגיעה לצ'אנס הרבור, למרות מערכת היחסים ארוכת השנים שלו עם דיאנה מייד.
אדם הוא שעוזר לקאסי להיפתח לכוחותיה ומעודד אותה להצטרף למעגל.
משיכתו המינית לקאסי מעיבה על מערכת היחסים עם דיאנה.
פיי צ'מברלין (פיבי טונקין) היא מכשפה מוזרה ועצמאית אשר מפעילה את כוחותיה באנוכיות ובפזיזות.
פיי לרוב נוהגת בחוסר אחריות ומאתגרת סמכות ממסדית ובייחוד את אמה, מנהלת בית הספר.
חברתה הטובה ביותר של פיי היא מליסה גלייסר.
פיי סבורה שדיאנה אינה צריכה לשמש כמנהיגת המעגל ואינה אוהבת את העובדה שדיאנה מצאה את ספר הצללים של משפחתה בעוד היא עצמה לא מצאה את הספר של משפחתה.
דיאנה מייד (שלי הניג) היא מכשפה אחראית ועצמאית ומנהיגת המעגל הסודי.
דיאנה היא חברתה הטובה של קאסי, למרות המשיכה המינית בין החבר שלה אדם וקאסי.
במהלך העונה היא מנסה לצאת עם בן דודה של מליסה, אחרי שהיא נפרדת מאדם.
בהמשך היא מכירה בחור אוסטרלי ומנסה ליצור איתו זוגיות נורמלית ורגילה, ללא הצלחה.
בסוף העונה היא עוזבת איתו את העיירה וטסה עימו לחו"ל.
דיאנה לוקחת קשה את הידיעה שאביה האמיתי הוא ג'ון בלאקוול וכן שאביה המאמץ, צ'ארלס, רצח את אמיליה.
היא מתערערת ולא מוכנה לחיות בעיירה יותר.
מליסה גליסר (ג'סיקה פרקר קנדי) היא חברתה הטובה ביותר של פיי צ'מברלין וחברתו לשעבר של ניק ארמסטרונג.
מליסה היא מכשפה שקטה, בשונה מחבריה, אך נאמנה למעגל.
בעבר היא הייתה חברה טובה של דיאנה, אבל ברגע שהיא החלה לצאת עם אדם הקשר בין השתיים נותק.
היא חברה טובה של פיי, ונאמנה לה למרות אופייה.
ניק אמסטרונג (לואיס האנטר; פרקים 1–5, 20-21) נמצא במערכת יחסים מינית עם מליסה גליסר אך לא רוצה לקדם את מערכת היחסים מעבר לסקס.
לאחר שפיי צ'מברלין מאיימת עליו הוא נוהג בנחמדות רבה יותר כלפי מליסה.
נהרג על ידי צ'ארלס מייד בגלל שנכנס בו שד לאחר שהת'ר (חברה של אמיליה (אמא של קאסי)) נדרסה, בגלל שבתוכה היה כול השנים הללו שד.
בסוף העונה מתגלה שניק מת אבל השד שבתוכו עוד חי ומשתמש בגופו.
ג'ייק נאבק בשד אבל ללא הצלחה, ובסופו של דבר מליסה רוצחת אותו.
ג'ייק ארמסטרונג (כריס זילקה; מופיע מפרק 6 ואילך) אחיו הגדול של ניק.
יצא לו מוניטין רע בעקבות עברו בעיירה.
הוא עבד אצל אביו של אדם ואז עזב את המקום, לאחר שגנב מהם.
הוא חוזר לעיירה עם מותו של ניק.
נהג לעבוד בעבר עם קבוצת ציידי מכשפים כיוון שחשב שהכישוף הביא למותם של הוריו.
למעשה ציידי המכשפים הם שהרגו אותם.
הוא היה נוכח ביום השרפה על המעבורת, אבל מדחיק את אשר ראה.
צ'ארלס מייד (גייל הרולד) הוא אביה של דיאנה וחבר בדור הקודם של המעגל.
לאחר השרפה במעגן הסירות, כוחותיו של צ'ארלס נלקחו ממנו יחד עם כוחותיהם של שאר חבריו למעגל שנותרו בחיים.
בפרק הראשון הוא הורג את אמה של קאסי באמצעות קריסטל קסום.
בהמשך הוא עוזר לדון להרוג את חמה, הנרי, צ'ארלס גם אחראי למותו של ניק.
הוא גם אחראי לרצח ג'יין, אבל מבצע את זה בטעות.
ג'יין בלייק (אשלי קרו) היא סבתה של קאסי ואמה של אמיליה.
אף שבהתחלה היא מעמידה פנים שאינה יודעת על המעגל הסודי, קאסי מבינה כי הם זקוקים לעזרתה ומשתפת אותה במידע.
היא מטושטשת במהלך העונה על ידי צ'ארלס ומתאשפזת.
אחרי שהוא מוריד ממנה את הכישוף היא מוכנה לעצור ולהרוג את ג'ון בלאקוול.
ג'יין נכשלת בניסיונה ונרצחת בשגגה על ידי צ'ארלס.
דון צ'מברלין (נטשה הנסטרידג') היא אמה של פיי צ'מברלין ומנהלת בית הספר צ'אנס הרבור.
הייתה חברה בדור הקודם של המעגל הסודי.
היא וצ'ארלס פועלים כקבוצה במטרה להחזיר את כוחות הקסם שלהם.
בעלה, טום, נהרג במעבורת לפני 16 שנה.
נראה שהיא הייתה מאוהבת בג'ון ואף ניסתה להיכנס ממנו להיריון, אבל ללא הצלחה, כי היא הייתה כבר בהיריון עם פיי.
ג'ון בלאקוול (ג'וי לנדאו) אביה של קאסי ודיאנה.
חוזר לעיירה לאחר שקאסי מתקשרת איתו דרך מדליון.
קאסי היא בתו מאמיליה, איתה היו לו יחסים.
אולם, דיאנה היא בתו מאליזבת'.
דיאנה נוצרה במהלך פרידה בין הוריה, בה ג'ון פיתה את אליזבת' והיא הרתה לו.
מניעיו לא ברורים עד הפרקים האחרונים, אז מתגלית כל תוכניתו.
קאסי ודיאנה מבינות שהוא יצר מלכודת במעבורת, 16 שנה לפני, וגרם לרצח ההורים של שאר הילדים.
הוא ידע שברגע שהילדים יהיו יתומים יהיה קל יותר לתמרן אותם.
הוא גם ניהל רומן עם דון, אבל הרומן לא הצליח מאחר שהיא כבר הייתה בהיריון מבעלה, טום.
איבן (סמי רוטיבי) מנהיג ציידי המכשפות.
הוא שונא מכשפות ויעשה הכל כדי לעצור אותם, להרוג אותם ולהשמיד כל זכר אליהם.
16 שנה לפני הוא הגיע למעבורת, אחרי שאביו של אדם, סיפר לו על המפגש של המכשפים שם.
הוא הרג את ההורים של הילדים, וניסה לרצוח גם את ג'ון אבל ללא הצלחה.
בהווה הוא מזמן שדים, כדי שיוכל להילחם במכשפות.
הם נכנסים לתוכו ומחזקים אותו במאבק עם המכשפות.
הוא נכשל ונרצח על ידי צ'ארלס וג'ייק.
אמיליה בלייק (אמילי הולמס) אמא של קאסי בלייק, וחברתו לשעבר של ג'ון.
היא הכניסה אותו למעגל הקודם.
היא עזבה אותו לאחר שהבינה מי הוא באמת, אבל זה היה מאוחר מידי.
היא עצרה את השדים שג'ון זימן 16 שנה לפני.
היא ידעה שדיאנה היא בתו השנייה של ג'ון ועל תוכניתו שכל בנות המעגל הקודם ייכנסו להיריון.
היא נרצחת על ידי צ'ארלס בפרק הראשון.
בעקבות ביטול הסדרה, הוקם אתר אינטרנט בשם "הצילו את המעגל" על ידי קבוצת מעריצים של הסדרה.
קמפיין כתיבת מכתבים הגיע אל THE CW, במטרה לעודד אותם לשקול מחדש את החזרת הסדרה לעוד עונה.
עוד קמפיינים הושקו גם ברשתות טלוויזיה אחרות כמו MTV, ABC Family ו-Syfy.
המפיק של "המעגל הסודי", אנדרו מילר, מכר במכירה פומבית פוסטר ובו צוות השחקנים כתמיכה בקמפיין.
המעריצים ניסו לפנות לרשת ABC Family בנוגע לבקשה להעביר את הסדרה אליהם, אך ללא הצלחה, ובעקבות כך הופסקו ניסיונות קמפיין עבור העברת הסדרה לרשתות אחרות.
קמפיין נוסף מכוון ל- Warner Bros הושק בעקבות הודעה כי העונה הראשונה בסדרה לא תשוחרר ב-DVD.
החל מספטמבר 2012, "המעגל הסודי" הפך זמין ב- Netflix לצפייה ישירה.
נכון ל-24 ביוני 2012, הקמפיינים השונים צברו מעל 85,500 חתימות.
מאז ביטול התוכנית, המעריצים הצביעו במספר סקרים כי "זו התוכנית שהכי תחסר".
המעי העיוור (caecum, צקום), או המעי האטום, נמצא בחלק הימני התחתון של הבטן, 2.5 ס"מ מרצועת המפשעה.
המונח caecum מגיע מלטינית ומשמעותו עיוור.
הוא ניתן למעי העיוור משום שאינו מוביל לשום מקום אלא מסתיים בתוספתן.
המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה התקיימה במסגרת מבצע צבאי רוסי שהחל ב-30 בספטמבר 2015, לאחר בקשות התערבות רשמיות מצד ממשלת סוריה, במטרה לכבוש מחדש שטחים מארגוני המורדים ולסייע לשרידותו של משטר בשאר אל-אסד.
ראשיתה הייתה תקיפות אוויריות, בתחילה בצפון-מערב סוריה, של מטרות הכוללות קבוצות מיליטנטיות המתנגדות לממשלת סוריה, כולל ג'בהת א-נוסרה, המדינה האסלאמית וצבא פתח הכיבושים.
הרוסים הצליחו לסייע לאסד לשמור על שלטונו ולכבוש שטחים רבים ובהמשך צמצמו משמעותית את מעורבותם.
בדצמבר 2024, בקרבות שנמשכו 11 ימים בלבד, משטרו של אסד נפל והרוסים נאלצו לפנות את בסיסיהם מהמדינה.
במהלך שנת 2015 הקימה רוסיה באזור לטקיה, צפון-מערב סוריה, בסיס צבאי אווירי בשם חמיימים .
הבסיס משמש את חיל האוויר הרוסי בנוסף לכמה בסיסים סוריים בהם משתמש חיל האוויר הרוסי.
בסיס חמיימים נגיש לאנשי צבא רוסיים בלבד.
בנוסף נערכות הפצצות באמצעות מפציצים הממריאים מרוסיה וחוזרים אליה.
התקיפות האוויריות מלוות לעיתים בפעולות קרקעיות נרחבות של צבא סוריה, משמרות המהפכה האסלאמית של איראן, חזבאללה, ומיליציות נוספות התומכות במשטר אסד.
לפני ההתערבות האקטיבית, מעורבותה של רוסיה במלחמת האזרחים כללה סיוע באספקת ציוד צבאי ואחר לצבא סוריה.
רוסיה התערבה לאחר בקשה רשמית של משטר סוריה לסיוע צבאי נגד מיליציות ג'יהאדיסטיות וקבוצות מורדים הפועלות בסוריה.
המשטר הרוסי אישר כי מטרתו לסייע לממשל הסורי לכבוש חזרה שטחים מהארגונים השונים, כולל ארגונים הנתמכים על ידי ארצות הברית.
פרשנים העריכו את הפעולות בסוריה כמלחמת פרוקסי בין ארצות הברית לרוסיה.
אולם לאחר הפיגועים של המדינה האסלאמית בפריז, שזעזעו את העולם המערבי, החלו סבבים של ניסיונות לתיאום ראשוני בין המעצמות בנושא הפעולות נגד הארגון.
רוסיה מצידה הגבירה משמעותית את הפעילות ההתקפית שלה, לאור האישור הסופי שהתרסקות המטוס הרוסי בסוף אוקטובר מעל סיני (שגבתה את חייהם של כל 224 האנשים שהיו על המטוס), הייתה פעולת טרור של המדינה האסלאמית.
באותה תקופה גובשה קואליציית איראן-סוריה-עיראק-רוסיה.
ב-24 בנובמבר 2015 הפילה טורקיה מטוס סוחוי SU-24 רוסי, שלטענתם חדר למרחב האווירי של טורקיה.
רוסיה הכחישה זאת, וטענה כי המטוס כלל לא הגיע קרוב יותר מקילומטר מהגבול.
נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, הכריז כי הפלת המטוס היא "תקיעת סכין בגבה של רוסיה" מצד טורקיה, וכי למאורע יהיו "השלכות קשות על היחסים בין שתי המדינות".
המעורבות הרוסית כוללת גם ירי של טילי שיוט, מספינות בים הכספי ומהצוללת רוסטוב על הדון שבים התיכון והתערבות קרקעית של כוחות מיוחדים, חיילי המרכז הבינלאומי לנטרול מוקשים של משרד ההגנה הרוסי וגדודי שיטור צבאיים.
הפצצות חיל האוויר הרוסי הובילו להרג של מאות אזרחים, ובין השאר הופצצו מתקני רפואה ושווקים.
מעשים אלה הובילו לטענות שרוסיה ביצעה פשעי מלחמה בפעילותה בסוריה.
ב-14 במרץ 2016 הודיע נשיא רוסיה ולדימיר פוטין כי תם המבצע הרוסי בסוריה וכי הסגת הכוחות הרוסיים תחל למחרת.
בהתאם לכך חלק מהכוחות הרוסיים יצאו מסוריה.
מטוסים ומסוקים של רוסיה המשיכו להשתתף בלחימה, ואחדים מהם הופלו.
באוגוסט 2016 הציבה רוסיה באיראן מפציצי טופולב Tu-22, שיצאו להפצצות בסוריה, אך כעבור זמן קצר הודיעה איראן שטיסות אלה יופסקו.
בספטמבר ובאוקטובר 2016 הגבירה רוסיה את נוכחותה הצבאית בסוריה, בין השאר בהצבת טילי נ"מ מדגם S-300, הצבת מטוסי קרב נוספים בבסיס חמיימים, ומשלוח קורבטות לים התיכון.
בחודשים אלה השתתפה רוסיה בהפצצות אינטנסיביות על חלב, שכונו על ידי נציב זכויות האדם של האו"ם, זייד ראאד אל-חוסיין, "פשעי מלחמה בממדים היסטוריים".
בדצמבר 2016 המרכז הסורי לזכויות אדם הכריז כי המתקפות האוויריות הרוסיות הביאו למותם של 5,013 אזרחים, למעלה מרבע מהם ילדים, יחד עם יותר מ-3,284 לוחמי המדינה האסלאמית ויותר מ-3,315 מורדים סורים.
ב-25 בדצמבר 2016 התרסק מטוס טופולב Tu-154 רוסי שעשה דרכו מרוסיה לבסיס חמיימים שבסוריה, וכל 92 הנוסעים ואנשי הצוות שבו נהרגו.
בנוסעים היו 64 מחברי מקהלת הצבא האדום, שתכננו להופיע בפני הכוחות הרוסיים בסוריה, בערב השנה האזרחית החדשה.
במרץ 2017 צבא סוריה בסיוע הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא רוסיה וחיל האוויר הרוסי כבשו מחדש את העיר תדמור מידי המדינה האסלאמית.
במאי 2017 הודיע משרד ההגנה במוסקבה כי כוחות הצי הרוסי שיגרו ארבעה טילי שיוט מדגם "קליבר" לעבר מטרות המדינה האסלאמית באזור העיר תדמור.
הצוללת "קרסנודאר" והמשחתת "אדמירל אסן", שתיהן מצי הים השחור, שיגרו ארבעה טילי שיוט מהים התיכון.
ההודעה ציינה שהטילים פגעו במטרות, גרמו להרג טרוריסטים והשמידו ציוד כבד שהועבר לתדמור מאזור העיר א-רקה, הנחשבת לבירת המדינה האסלאמית.
ביוני 2017, משרד ההגנה במוסקבה מסר כי ייתכן שמנהיג המדינה האסלאמית, אבו בכר אל-בגדאדי, נהרג ב-28 במאי כתוצאה מהפצצה של חיל האוויר הרוסי בפרבריה הדרומיים של העיר א-רקה, הנחשבת לבירת הארגון.
ההפצצה כוונה למקום בו התקיימה פגישה של מנהיגי הארגון.
עוד אומרת הודעת משרד ההגנה הרוסי כי על פי מידע הנבדק בערוצים שונים, בפגישה השתתף גם אבו בכר אל-בגדאדי, שנהרג בתקיפה.
את התקיפה ביצעו מטוסי סוחוי Su-34 וסוחוי Su-35, והיא כוונה לפגוע בכינוס של "המועצה הצבאית" של הארגון.
בתקיפה נהרגו 30 מפקדי דרג ביניים וכמעט 300 לוחמים בארגון.
לא מדובר באישור ברור וסופי על מותו של אל-בגדאדי, מאחר שאין זו הפעם הראשונה שנטען שהוא נהרג בתקיפה כזו או אחרת.
בספטמבר 2017 הצבא הרוסי סייע לצבא סוריה בכיבוש מחוז דיר א-זור מידי ארגון המדינה האסלאמית.
צבא רוסיה הצהיר כי כוחותיו של אסד שולטים כבר ב-85% משטחי סוריה.
בדצמבר 2017 המטה הכללי הרוסי הודיע כי ארגון המדינה האסלאמית הובס סופית וכי כבר אינו מחזיק באף שטח בסוריה, ימים מספר לאחר מכן נשיא רוסיה ולדימיר פוטין נחת בבסיס חמיימים שבסוריה והכריז על תחילת הוצאת הכוחות הרוסיים מהמדינה.
בינואר 2018 מניין ההרוגים הרוסיים במלחמה הגיע ל-43 חיילים, בעקבות מתקפת פצמ"רים על בסיס חמיימים
בפברואר 2018 הופל מטוס סוחוי Su-25 רוסי במחוז אידליב וטייסו נהרג.
ב-6 במרץ 2018 התרסק מטוס אנטונוב An-26 בעת שנחת בבסיס חמיימים ו-39 הנוסעים ואנשי הצוות שבו נהרגו.
במאי 2018 התרסק בים התיכון מטוס סוחוי Su-30 שהמריא מבסיס חמיימים ושני טייסיו נהרגו.
ב-26 ביולי 2018 הנשיא בשאר אל-אסד אירח משפחות חיילים רוסים שנהרגו בסוריה על מנת להכיר תודה לאלה ש"הקריבו את חייהם למען החופש והעצמאות של סוריה".
ב-17 בספטמבר 2018, במהלך מתקפת הטילים בלטקיה, הופל מטוס ביון רוסי ובו 15 חיילים.
התקרית הביאה את הצבא הרוסי לשלוח ציוד נוסף להגנה אווירית.
ב-30 בספטמבר 2018, ויקטור בונדרב, כעת יושב ראש ועדת ההגנה והביטחון של מועצת הפדרציה, הודיע כי מניין החללים הרוסיים מגיע ל-112 חיילים, בנוסף הצבא הרוסי איבד בשלוש השנים הראשונות ללחימה, 8 מטוסי קרב, 7 מסוקים, 2 נגמ"שים ורק"ם.
בינואר 2019 החלה המשטרה הצבאית הרוסית לסייר באזור הביטחון לאורך הגבול הסורי-טורקי באזור היישוב מנבג' (מצפון למחוז חלב, 85 ק"מ ממרכז המחוז) כדי להשליט סדר ולסייע לתנועת היחידות הצבאיות הרוסיות.
בדצמבר 2018, הצבא הסורי נכנס לעיר מנבג' לאחר נסיגת הכורדים ממנה והניף את דגל סוריה מעל העיר.
הכורדים הסכימו למסור את מנבג' לשלטונות סוריה תמורת ערבות להגנה על העיר מפני פלישה טורקית.
בסוף אוגוסט אותה שנה חיסל הצבא הסורי, בתמיכת כוחות האוויר והחלל הרוסים, מספר חמושים בצפון מחוז חמה, וכבש גם את העיר האסטרטגית חאן שייחון, על הכביש המהיר דמשק-חלב וכך שחררה את מחוז חמה מהלוחמים, למעט אזורים הרריים.
ב-22 באוקטובר חתמו נשיאי רוסיה וטורקיה, ולדימיר פוטין וארדואן, בעקבות תוצאות שיחות של שש שעות, על מזכר הבנות בן עשר נקודות.
המסמך צופה, בפרט, הכנסת יחידות של המשטרה הצבאית הרוסית ושירות משמר הגבול הסורי בצד הסורי של הגבול עם טורקיה כדי להקהל על תהליך נסיגת היחידות הכורדיות למרחק 30 קילומטרים מהגבול הסורי-טורקי, וגם מבצעים סיורים יחד עם הטורקים.
כך כבשו הצבא הסורי ויחידות המשטרה הצבאית הרוסית את הערים מנבג' וטבקה ממערב לפרת, הקימו שליטה משותפת עם הכוחות הטורקים על הגבול הסורי-טורקי, בפרט, המשטרה הצבאית הרוסית נכנסה לעיר קובאני, החלה בסיור משותף של הגבול מקובאני לקאמישלי.
במקביל נסוגו יחידות כורדיות 30 ק"מ מהגבול, ויחידות צבא ארצות הברית נסוגו לחלוטין מהאזור.
בנובמבר 2019, המשטרה הצבאית הרוסית, במסגרת סיור בגבול סוריה-טורקיה, כבשה כמה מעוזים שננטשו על ידי הצבא האמריקאי.
ב-14 בנובמבר הודיע משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית על הקמת בסיס אווירי תומך בעיר קאמישלי שבצפון מזרח סוריה, סמוך לגבולות טורקיה ועיראק.
בסיס האוויר ישמש כבסיס מסוקים של כוחות האוויר והחלל הרוסים התומכים במשטרה הצבאית הרוסית באזור, בבסיס ששימש בעבר את האמריקאים.
עם השנים, השקיעה רוסיה מאמצים גדולים להשיג הפסקות אש מקומיות ברחבי סוריה בין כוחות המורדים לבין הצבא הסורי.
כחלק מאותן עסקאות הסכימו הכוחות הסוריים והרוסים להתיר ללוחמי המיליציות לעזוב את עיירות מגוריהם ולעבור למחוז אידליב בתנאי שינטשו את כלי נשק הכבדים וישאירו בידיהם רק נשק קל ואת מקומם יתפסו כוחות משטר אסד.
בתחילת 2020 חלה הסלמה חדה במתיחות במחוז אידליב.
הצבא הסורי, בתמיכת הרוסים, ערך את "מבצע שחר אידליב" במחוז.
במהלך הלחימה הצליח הצבא הסורי לבטל לחלוטין את החסימה של הכביש המהיר דמשק-חאלב, לשחרר את הערים מערת-אן-נומן, סרקיב ולנקות לחלוטין את פרברי חאלב מכוחות המורדים.
ההתקדמות הפעילה של הצבא הסורי עוררה תגובה תוקפנית מצד טורקיה, ששלחה את יחידות הצבא שלה למחוז אידליב.
ב-27 בפברואר 2020, כוחות האוויר והחלל הרוסים תקפו את מעוז החמושים, שבו התבצר הצבא הטורקי.
בתקיפה נהרגו לפחות 33 חיילים טורקים והכוחות הטורקים הגיבו בכך שפתחו שורה של תקיפות נגד הצבא הסורי באמצעות תקיפות מזל"ט.
בתחילת מרץ, לאחר שיחות רוסיה-טורקיה במוסקבה, הושגה הסכמה על הפסקת אש והוקמו אזורי אבטחה חדשים, עם סיורים משותפים בין רוסיה לטורקיה.
לפי דוח של ועדת חקירה של האו"ם אשר פורסם במרץ 2020, הרוסים הפציצו במתכוון יעדים אזרחיים, בהם בתי חולים ובתי ספר, והביאו לגירוש מאות אלפים מביתם.
הדו"ח תיאר מקרים בהם חזרו מטוסים רוסים להפציץ יעד שכבר נפגע, זאת במטרה לפגוע בכוחות המחלצים
ב-29 במאי 2020, הורה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין למשרד ההגנה ומשרד החוץ לנהל משא ומתן עם סוריה על העברת שטח אדמה ומים נוספים בחוף הסורי, בצעד שנועד לחזק את השליטה הרוסית באזור.
בין התאריכים 18-24 באוגוסט חיסלו חילות האוויר של רוסיה וסוריה, בתמיכת ארטילריה וכוחות מיוחדים, 327 חמושים, הרסו 134 מקלטים, 17 עמדות תצפית, שבעה מחסנים עם ציוד וחמישה מתקני אחסון תת-קרקעיים לנשק ותחמושת באזור.
בערך באותו זמן נהרג היועץ הצבאי הרוסי האלוף ויאצ'סלב גלדקיך בסוריה.
ב-26 באוקטובר, פתחו הרוסים במתקפה אווירית על מחנה של הלוחמים הפרו-טורקים של קבוצת פאילאק א-שאם, בסמוך לגבול הטורקי ליד הכפר חרים.
כתוצאה מהתקיפה נהרגו כ-80 חמושים מהארגון.
ב-5 בפברואר 2021 ביצעו מפציצי סוחוי Su-24M של חיל האוויר הרוסי תקיפות אוויריות על עמדות קבוצת אג'נאד אל-קווקז, המורכבת מאנשים מצפון הקווקז.
כתוצאה מההתקפות נהרגו עשרות חמושים, מחסן עם תחמושת וציוד צבאי נהרסו.
התקיפות האוויריות נגרמו ביום השנה למותו של הטייס רומן פיליפוב.
ב-19 באפריל, כתוצאה מהתקפות הרוסים מצפון מזרח לתדמור, נהרגו כ-200 חמושים.
במקביל דווח על החמרת המצב במחוז דרעא, כשהמורדים יצאו למתקפות נגד הצבא הסורי.
המפקד העליון של הכוחות הרוסיים בסוריה:
אלכסנדר דבורניקוב(ספטמבר 2015 — יוני 2016)
אלכסנדר ז'וראבליוב(יוני - דצמבר 2016)
קולונל-גנרל סרגיי סורוביקין(מרץ — דצמבר 2017)
אלכסנדר ז'וראבליוב (דצמבר 2017 — ספטמבר 2018)
סרגיי קוראלנקו (ספטמבר — אוקטובר 2018)
לוטננט גנרל אלכסנדר לפין (אוקטובר 2018 — ינואר 2019)
סרגיי סורוביקין (ינואר — אפריל 2019)
אנדריי סרדיוקוב (אפריל — ספטמבר 2019)
אלכסנדר צ'ייקו (פברואר — יוני 2021)
יבגני ניקיפורוב (יוני — אוקטובר 2021)
רומן ברדניקוב (אוקטובר 2021 — אוקטובר 2022)
המעון של מיס פרגרין לילדים משונים הוא סרט פנטזיית הרפתקאות בבימויו של טים ברטון.
הסרט מבוסס על רומן באותו השם שנכתב על ידי רנסום ריגס.
בסרט מככבים אווה גרין, אייסה באטרפילד, אלה פורנל, כריס או'דאוד, אליסון ג'ני, טרנס סטמפ, קים דיקנס, רופרט אוורט, ג'ודי דנץ' וסמואל ל.
הסרט יצא לאקרנים ב-29 בספטמבר 2016.
כשג'ייקוב פורטמן מגלה רמזים שלוקחים אותו לאי מסתורי, הוא מגלה את מעונה של מיס פרגרין לילדים משונים.
ככל שהוא מעמיק בסיוריו באי, הוא מגלה שיושבי הבית היו בעלי כוחות על-טבעיים וייתכן שחלקם עוד בחיים.
אייסה באטרפילד - ג'ייקוב פורטמן
אווה גרין - מיס פרגרין
כריס או'דאוד - פרנקלין פורטמן
אליסון ג'ני - דוקטור גולן
טרנס סטמפ - אברהם פורטמן
קאלום וילסון - אברהם הצעיר
ג'ודי דנץ' - מיס אבוסט
אלה פורנל - אמה בלום.
נערה אשר קלה יותר מהאוויר ולכן נעזרת בנעלי עופרת כבדות על מנת לא לעוף.
בסרט כוחותיה הוחלפו עם אלה של אוליב.
פיקסי דייוויס - ברוניין בונטליי.
ילדה צעירה בעלת כוח פיזי רב בידייה, מסוגלת להרים סלעים, אחותו הצעירה של ויקטור.
לואיס דביסון - ויקטור בונטליי.
אחיה הגדול של ברוניין וכמוה גם בעל כוח פיזי רב, נהרג לפני עלילת הסרט על ידי "חלול".
קמרון קינג - מילארד נולינגס.
נער בלתי נראה שהדרך היחידה להבחין בו היא כאשר הוא לובש בגדים.
ג'ורג'יה פמברטון - פיונה פראונפלד.
נערה שתקנית בעלת כישרון משונה להצמחת צמחים.
פינלי מקמילן - אינוק או'קונור.
יכול להחיות מתים לפרקי זמן קצרים
מילו פארקר - יו אפיסטון.
נער השולט בדבורים הרבות השוכנות בבטנו ומגן עליהן.
לורן מקרוסטי - אוליב אברוהולוס אלפנטה.
נערה אשר יכולה ליצור אש מידייה.
בסרט כוחותיה הוחלפו עם אלה של אמה.
ראפילה צ'אפמן - קלייר דנסמור.
יש לה פה נוסף בעורף.
הצעירה בין הילדים המשונים של מיס פרגרין .
היידן קילר-סטון - הוראס סומרסון.
נער אשר אוהב להתלבש באופן יפה ומכובד.
זכויות ההסרטה של "המעון של מיס פרגרין לילדים משונים" נמכרו ל-"20th Century Fox" ב-17 במאי 2011. גם החברה "Chernin Entertainment" חתמה על חוזה להפקת הסרט יחד עם המפיקים פיטר צ'רנין, דילן קלארק וג'נו טופינג.
מאוחר יותר ב-15 בנובמבר באותה השנה, האתר "Deadline.com" דיווח כי טים ברטון נמצא במגעים לביים את הסרט.
ב-2 בדצמבר, ג'יין גולדמן נשכרה לכתוב תסריט לסרט.
ב-28 ביולי 2014, אווה גרין לוהקה לדמותה של מיס פרגרין.
ב-24 בספטמבר 2014, הוכרז כי אייסה באטרפילד הוא הבחירה המועדפת של ברטון לתפקיד הראשי הגברי, אבל באותו הזמן, התפקיד עדיין לא הוצע לו.