tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2014 פורסמו מספר תחקירים שערכה עם דפנה ליאל על התנהלות חברת הליהוק "התעשייה", שגבתה אלפי שקלים מילדים ונערים עבור אודישנים שלא יצאו לפועל.
בעקבות התחקירים הוגש כתב אישום נגד אורן כהן, מנהל החברה.
בשנת 2015 ערכה יחד עם יונתן ריגר תחקיר על ההתנהלות של תיאטרון "הבימה", שהעלה חשד להלנות שכר והטרדות מיניות.
בעקבות התחקיר נכתב דו"ח של מבקר המדינה על התנהלות ההנהלה הבכירה של התיאטרון.
באוגוסט 2015 מונתה לכתבת נדל"ן וכלכלה ב"תוכנית הכלכלית".
במסגרת מאבקה בהונאות בשוק קבוצות הרכישה ותמ"א 38 פרסמה תחקירים רבים, ובהם חשפה את שיטת הפעולה של החברות בבעלות יזמית הנדל"ן ענבל אור.
בעקבות פרסום התחקיר נעצרה אור בחשד לעבירות מס והחברות שבבעלותה פורקו.
במאי 2016 פרסמה תחקיר על התנהלות חברת "אדמה" שבבעלות היזם אורן קובי.
שורת התחקירים שפרסמה הובילה להתערבות של שרת המשפטים איילת שקד ולהליך חקיקה בכנסת שיגן על הרוכשים בקבוצות רכישה.
בשנת 2017 חשפה חשבוניות שהחזיקה המשטרה במסגרת חקירת תיק 1000, שמוכיחות כי ארנון מילצ'ן רכש סיגרים ושמפניה בשווי עשרות אלפי שקלים כדי לתת לבנימין נתניהו.
בפברואר 2018 מונתה לכתבת תחקירים בחברת החדשות.
החל מאוגוסט 2019 היא גם מגישה מעת לעת מבזקי חדשות לאורך היום בקשת 12.
באוקטובר 2023 פרצה מלחמת חרבות ברזל ודדון דיווחה ושידרה מהשטח והפיקה מספר כתבות וידאו ששודרו בחדשות 12. באותה תקופה שידרה משדרים מיוחדים ומהדורות חדשות לאורך היום.
החל משנת 2010 מתנדבת דדון בעמותת "בית הגלגלים" שמסייעת לילדים ונערים עם שיתוק מוחין וניוון שרירים.
בשנת 2017 נכללה דדון ברשימת "האנשים המשפיעים בדיגיטל" של מגזין "Profile".
2024, אות הוקרה מטעם איגוד דוברי הרשויות המקומיות ועיריית באר שבע על עבודתה העיתונאית בסיקור מלחמת חרבות ברזל
ב-2017 נישאה דדון לגלעד שלמור, כתב הפלילים של חברת החדשות, ובינואר 2020 נולדה בתם.
מ-2023 דדון בזוגיות עם השחקן ידין גלמן.
בתחילת שנת 2024 התארסו השניים, ובאוגוסט אותה השנה נולד בנם הראשון.
אדוואלד בואסון האגן הוא רוכב אופני כביש נורווגי מקצועי לשעבר.
בואסון האגן הפך למקצוען ב-2006, לאחר שחתם בקבוצת הפיתוח הנורווגית מאקסבו - ביאנקי (כיום נקראת ג'וקר פוול).
הוא ניצח את הקטע הראשון והאחרון במרוץ טורינגה-רונדפארט, ניצח את דירוג הצעירים במרוץ וסיים שלישי כללי.
בטור דה ל'אווניר, הוא ניצח שלושה קטעים במרוץ וסיים שני בקטגוריית המאיצים.
הוא השתתף באליפות העולם עד גיל 23, וסיים שמיני.
בואסון האגן ניצח את קטע הפרולוג במרוץ איסטארסקו בקרואטיה, וניצח את המרוץ כולו.
הוא ניצח את אליפות נורווגיה בנגד שעון, וסיים שלישי באליפות נורווגיה במרוץ כביש עד גיל 23. הוא ניצח את הקטע הרביעי בטור של אירלנד .
הוא סיים שישי באליפות העולם עד גיל 23 בנגד שעון.
2008: אלוף נורווגיה בנגד שעון וניצחון בקטע באנקו טור
בואסון האגן הצטרף לקבוצת קולומביה (אין קשר למדינה, קבוצה אמריקאית) לצד רוכבים בכירים כמו מרק קוונדיש, אנדרה גרייפל, טוני מרטין, וג'ורג' הינקאפי.
הוא ניצח את המרוץ החד יומי הצרפתי, גרנד פרי דה דניין פורט.
הוא שמר על תוארו כאלוף נורווגיה בנגד השעון, וסיים רביעי באליפות נורווגיה במרוץ כביש.
הוא השתתף באולימפיאדת בייג'ינג, והגיע במקום ה-71. הוא ניצח את הקטע הרביעי בטור של אנקו (כיום בינקבנק טור).
הוא השתתף גם בטור של בריטניה, וניצח במרוץ שלושה קטעים.
2009: ניצחון בגנט - וולגם
בואסון האגן סיים רביעי בסטראדה ביאנקה.
הוא ניצח את מרוץ גנט - וולגם, לאחר שהקדים את אלכסנדר קוצ'ינסקי בספרינט.
הוא רכב לראשונה בגראנד טור, כאשר נבחר לסגל קבוצתו בג'ירו ד'איטליה 2009, ואף ניצח את הקטע השביעי במרוץ.
הוא שמר על תוארו כאלוף נורווגיה בנגד שעון, וניצח את הקטע ה-4 וה-6 בטור של פולין.
הוא ניצח את טור אנקו, לאחר שניצח את הקטע השביעי והשמיני במרוץ.
הוא ניצח גם את הטור של בריטניה, לאחר שניצח ארבעה קטעים ברציפות במרוץ.
2010: ניצחון בקטעים בטירנו - אדריאטיקו, ובדופינה ליברה
בואסון האגן הצטרף לקבוצת סקיי הבריטית.
הוא סיים שני בטור של עומאן, אחרי שניצח את הקטע השלישי והשישי במרוץ.
הוא סיים שישי באומלופ הט ניוסבלד, וניצח את הקטע השביעי בטירנו - אדריאטיקו ואת הקטע השמיני בדופינה ליברה.
הוא ניצח בפעם הרביעית ברציפות את אליפות נורווגיה בנגד שעון, בואסון האגן השתתף לראשונה בטור דה פראנס, וסיים פעמיים (קטעים 4 ו-5) במקום השלישי, בסופו של דבר, סיים במקום ה-113 הכללי.
הוא ניצח את גרנד פרי אוסלו, ואת קלאסיקת דאץ' פוד ואלי.
הוא סיים שני בגרנד פרי קוויבק.
2011: ניצחון בשני קטעים בטור דה פראנס ובטור אנקו
בואסון האגן סיים שני בטור של עומאן ושמיני בקורן-בריסל-קורן.
הוא ניצח את הקטע הראשון בבאיירן-רונדפארט, וניצח בפעם החמישית ברצף את אליפות נורווגיה בנגד השעון.
בטור דה פראנס, הוא ניצח את הקטע השישי לאחר שהקדים את מת'יו גוס ואת תור הוסהובד בספרינט.
הוא ניצח גם את הקטע ה-17 במרוץ, לאחר שהקדים את באוקה מולמה ב-40 שניות.
הוא סיים במקום ה-51 הכללי.
הוא ניצח את מרוץ סנדפורד, ואת אנקו טור, לאחר שגם ניצח את הקטע השביעי במרוץ.
הוא ניצח את קלאסיקת ואטנפול, לאחר שהקדים את ג'רלד צ'יולק ואת בורוט בוזיץ' בספרינט.
הוא סיים שמיני באליפות העולם.
2012: ניצחון בגרנד פרי דה פלואה ובאליפות נורווגיה במרוץ כביש
בואסון האגן ניצח את קטגוריית המאיצים בטור דאון אנדר, ובוואלטה או אלגראבה (ניצח גם את הקטע השני), הוא סיים חמישי בגנט - וולגם.
הוא ניצח את הטור של נורווגיה, וגם את דירוג הצעירים והמאיצים, ובנוסף לכך גם את הקטע הרביעי במרוץ.
בואסון האגן ניצח לראשונה את אליפות נורווגיה באופני כביש.
אך לאחר חמישה ניצחונות רצופים, הפסיד את אליפות נורווגיה בנגד שעון לריידר בורגרסן.
בטור דה פראנס, הוא סיים שני בקטע השלישי, ושלישי בקטע ה-1 וה-13. הוא סיים במקום ה-56 הכללי, לאחר שבן קבוצתו, בראדלי ויגינס, ניצח את המרוץ.
הוא ניצח את גרנד פרי דה פלואה, וזכה במדליית הכסף באליפות העולם לאחר שפיגר ב-4 שניות אחרי פיליפ ז'ילבר המנצח.
הוא ניצח את קטגוריית המאיצים בטור של בייג'ינג'.
2013: ניצחון בטור של נורווגיה ובאליפות נורווגיה בנגד השעון
בואסון האגן סיים שמיני בטור של קטר, הוא סיים תשיעי ב-E3 בינקבנק קלאסיק.
בטור של נורווגיה, הוא ניצח את המרוץ לאחר שהקדים את סרחיו מיגל פאוליניו, ואת סונדרה הולסט אנגר.
הוא ניצח את הקטע הרביעי במרוץ ואת דירוג המאיצים, עם 68 נקודות.
גובר על אלכסנדר קריסטוף השני עם 60 נקודות.
הוא ניצח את הקטע השלישי בדופינה ליברה, והחזיר לעצמו את התואר כאלוף נורווגיה.
הוא סיים שלישי במרוץ הכביש באליפות נורווגיה.
הוא נבחר שוב לטור דה פראנס, אך נטש את המרוץ לפני הקטע ה-13 (לא לפני שהספיק לסיים שני בקטע החמישי).
ובעקבות כך נבחר גם לוואלטה אספנייה, שם סיים שני בשני קטעים (12, 17) והגיע במקום ה-84 הכללי.
הוא זכה ביחד עם סקיי במדליית הארד באליפות העולם בנגד השעון הקבוצתי, במרוץ הכביש, הגיע במקום ה-20.
2014: שלישי באומלופ הט ניוסלבד
בואסון האגן סיים שני במרוץ טרופאו סרה דה טראמונטאנה.
הוא סיים שלישי באומלופ הט ניוסבלד, לאחר שאיאן סטאנרד וגרג ואן אוורמאט הקדימו אותו.
הוא נבחר לג'ירו ד'איטליה, אך פרש לפני הקטע ה-16. הוא סיים שני בגביע יפן, לאחר שניית'ן האס הקדים אותו.
2015: אלוף נוורגיה בכביש ובנגד שעון, ניצחון בטור של בריטניה
בואסון האגן הצטרף לקבוצת דיימנשן דאטה הדרום אפריקאית.
הוא סיים שני בטור של נוורגיה, וניצח את הקטע החמישי בטור של פיורדס וסיים במקום השביעי הכללי.
הוא ניצח גם את אליפות נורווגיה באופני כביש, וגם את אליפות נורווגיה בנגד השעון.
הוא סיים במקום ה-82 הכללי בטור דה פראנס, והגיע רביעי בקטע האחרון.
הוא ניצח את הקטע השני בטור של דנמרק, וסיים במקום השישי הכללי.
הוא סיים במקום הרביעי הכללי ב-המרוץ הארקטי של נורווגיה.
בואסון האגן ניצח בפעם השנייה את הטור של בריטניה, לאחר שהקדים את ווט פולס ואת אווין דול.
2016: אלוף נוורגיה בכביש ובנגד השעון וניצחון בקטע בדופינה ליברה
בואסון האגן ניצח את הקטע השלישי בטור של קטר, שהיה קטע נגד השעון, הוא סיים חמישי כללי.
בטור של עומאן, הוא ניצח את הקטע השני והחמישי, סיים שישי כללי וניצח את קטגוריית המאיצים.
הוא סיים חמישי בפריז - רובה.
בואסון האגן ניצח את הקטע הרביעי והחמישי בטור של נורווגיה, וסיים במקום השני הכללי.
ב-דופינה ליברה, הוא גבר על ז'וליאן אלאפיליפ ועל נאסר בוהאני בספרינט, וניצח את הקטע הרביעי.
בואסון האגן ניצח במרוץ גם את קטגוריית המאיצים, לאחר שצבר 59 נקודות.
הוא שמר על תוארו כאלוף נורווגיה בכביש ובנגד שעון, וסיים שלישי בקטע ה-10 בטור דה פראנס.
בואסון האגן סיים בטור זה במקום ה-109 הכללי.
הוא השתתף במשחקים האולימפיים בריו, הוא סיים במקום ה-30 במקצה נגד השעון, ולא סיים את המרוץ הכביש.
הוא ניצח את הקטע השביעי באנקו טור, וסיים שישי באליפות העולם.
2017: ניצחון בקטע בטור דה פראנס
בואסון האגן ניצח את הטור של נורווגיה, לאחר שניצח את הקטע החמישי והראשון במרוץ בפער של 4 שניות מסימון גרנס השני ו-10 מפיטר ווינינג השלישי.
הוא ניצח שלושה קטעים רצופים בטור של פיורדס, וניצח את הדירוג הכללי וגם את דירוג המאיצים.
הוא שמר על תוארו כאלוף נורווגיה בנגד שעון, אך הפסיד את תוארו כאלוף נורווגיה בכביש, לאחר שסיים במקום ה-56. בטור דה פראנס, הוא ניצח את הקטע ה-19 במרוץ לאחר שתקף מתוך קבוצת בריחה.
הוא סיים שלישי בקטגוריית המאיצים עם 220, וסיים במקום ה-78 הכללי.
הוא ניצח את הקטע השמיני בטור של בריטניה, וסיים שני כללי (8 שניות אחרי לארס בום המנצח).
2018: אלוף נורווגיה בנגד שעון
בואסון האגן סיים רביעי בדווארס דור פלנדרן, ושמיני באסקבורן-פרנקפורט.
הוא ניצח את הקטע השני בטור של נורווגיה, וסיים שלישי כללי (12 שניות אחרי אדוארד פראדס המנצח).
הוא סיים רביעי בטור של פיורדס, וניצח את אליפות נורווגיה בנגד שעון.
ב-טור דה פראנס, הוא לא בלט בקטעי הספרינט וסיים במקום ה-84 הכללי.
בואסון האגן פתח את עונת 2019 עם ניצחון בנגד השעון בקטע הראשון של וואלטה ולנסיה.
הוא ניצח את הקטע השלישי בטור נורווגיה, וסיים שלישי כללי (5 שניות מאלכסנדר קריסטוף המנצח).
הוא סיים במקום ה-76 בטור דה פראנס, ובמקום ה-96 בוואלטה אספנייה.
ב-2020, נבחר שוב לסגל קבוצתו לטור דה פראנס, וסיים שני בקטע ה-7 שהסתיים בספרינט רב משתתפים, כשהוא מפסיד לווט ואן ארט.
לאחר שש עונות במדי קבוצת NTT Pro Cycling, עבר בואסון האגן לקבוצת טוטאל דיירקט אנרז'י מדרג הפרו, לעונת 2021.
בתרגום חופשי לעברית: תחנת עבודה דיגיטלית לאודיו) ליצירה ועריכה של מוזיקה, שמפותחת על ידי אדובי מערכות ומופצת כיום כחלק מחבילת Creative Cloud.
התוכנה הייתה ידועה עד 2003 כCool Edit Pro, ונקנתה בשנת 2003 על ידי אדובי.
התוכנה תומכת בעריכה לא ליניארית (שאינה "דורסת" את התוכן המקורי ומאפשרת שינויים בזמן אמת) ומיקס במספר ערוצי סאונד (Multi Track).
התוכנה פותחה במקור בשם Syntrillium Cool Edit על ידי שני פורשים מחברת מיקרוסופט שייסדו חברה בשם Syntrillium.
לאור הצלחת התוכנה פיתחו השניים גרסה מקצועית בשם Cool Edit Pro, שתמכה בעריכה במספר ערוצי סאונד.
עם הזמן התווספו לה תכונות נוספות כגון עריכה לא ליניארית, מיקס בסאונד היקפי ויכולת עבודה על מספר בלתי מוגבל של טראקים בו זמנית (במגבלות החומרה).
התוכנה כללה אף מספר תוספים (תוסף להפחתת רעש לדוגמה).
במאי 2003 נקנתה התוכנה על ידי אדובי בסכום של 16.5 מיליון דולר, ושמה שונה לAudition.
עם הזמן התווספו לה תכונות נוספות, דוגמת תמיכה בתוספים תואמי VST (כמקובל אצל שאר התוכנות שעוסקות בעריכת אודיו מקצועית), כלי מאסטרינג, תמיכה ב-MIDI, ואינטגרציה עם תוכנות שונות של אדובי, במיוחד עם פרמייר פרו.
Adobe Audition CS5.5. בגרסה זו התוכנה שווקה לראשונה כחלק מחבילת Creative Suite.
גרסה ראשונה שנכללה כחלק משירות הענן Creative Cloud.
אדובי בראקטס (Adobe Brackets) הוא עורך קוד מקור, המשמש בעיקר לפיתוח בסביבת אינטרנט.
התוכנה, שהתחילה כתוסף עבור Adobe Edge, מפותחת על ידי אדובי מערכות בע"מ, יצאה כתוכנה חופשית תחת רישיון MIT למערכות ההפעלה Windows, מקינטוש ולינוקס, וכיום מתוחזקת על ידי אדובי ועל ידי מפתחי קוד פתוח באמצעות GitHub.
התוכנה מתמקדת בעיקר בפיתוח לווב, בשפות HTML, CSS ו-Javascript.
אדובי החלה לעבוד על תוסף עריכת קוד למטרות פיתוח לווב כחלק מתוכנת Adobe Edge.
עורך הקוד, שנקרא Edge Code, הושמט עם הזמן מחבילת האם שלו והפך לתוכנה עצמאית ב-2014. עם יציאתה של גרסה 1.0 הכריזה אדובי כי הפרויקט יהפוך לפרויקט חופשי בקוד פתוח והוא כבר "איננו מהווה מוצר ניסיוני".
כיום, למאגר קוד המקור של התוכנה בגיטהאב יש מעל ל-280 תורמים, ועם מעל ל-100,000 הורדות, דורג הפרויקט בשנת 2015 במקום 16 מבין הפרויקטים הפופולריים ביותר בגיטהאב.
אדובי בראקטס תמכה בעבר בתכונה בשם "Extract" שמטרתה הייתה הוצאת מידע עיצובי מקבצי PSD, קבצים הנוצרים על ידי פוטושופ, ושילובם במסמך CSS.
עקב אחוזי שימוש נמוכים בתכונה, אדובי השמיטו את התמיכה בתכונה זו.
עם זאת, התכונה "יובאה" משם אל דרימוויבר - תוכנת הפיתוח לווב הקניינית של אדובי.
עריכה מהירה - באמצעות תכונה זו, המפתח יכול לשנות בקלות ובמהירות תכונות של תגיות HTML, ולהוסיף אליהם מאפייני CSS הן כתוספת לתגית הנבחרת והן כהוספה לקובץ CSS קיים או לקובץ חדש.
תכונה זו מאפשרת גם השלמה אוטומטית של קודי JavaScript כמקובל אצל עורכי קוד אחרים.
תצוגה חיה - באמצעות תכונה זו המפתח יכול לסמן קטע קוד כלשהו ולקבל מעין תצוגה מקדימה של איך הקטע ייראה בדפדפן.
מסך מפוצל - מאפשר לעבוד על מספר קבצים במקביל.
תמיכה בשפות תכנות נוספות - התוכנה יכולה לעבוד, בנוסף לקובצי HTML, JavaScript וCSS, גם עם קבצים שנוצרו ב38 שפות תכנות אחרות, ביניהן C++, C, פייתון, VBScript, רובי, Perl ועוד.
"תזיאוס" - Debugger בקוד פתוח שמאפשר ביצוע ניטור ותיקון שגיאות בקובצי JavaScript או בסקריפטים של JavaScript שצורפו לקוד HTML.
ניתן גם להתקין הרחבות מסוגים שונים לתוכנה, או לפתח הרחבות כאלו בעצמך.
את ההרחבות ניתן להתקין באמצעות מנהל הרחבות המובנה בתוך התוכנה.
אדוארדו סלמי קמבינגה הוא כדורגלן צרפתי יליד אנגולה המשחק בעמדות הקשר והמגן השמאלי בריאל מדריד מליגת העל הספרדית ובנבחרת צרפת.
בגיל 11 הצטרף קמבינגה למחלקת הילדים של סטאד רן.
הוא חתם על חוזה מקצועי ראשון ב-14 בדצמבר 2018 בגיל 16 והפך לכדורגלן הצעיר ביותר לחתום על חוזה במועדון.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסטאד רן בתיקו 3–3 עם אנז'ה בליגת העל הצרפתית ב-6 באפריל 2019, והפך לשחקן הצעיר ביותר שמשחק אי פעם עבור הקבוצה הבוגרת, הוא עשה זאת בגיל 16 שנים וארבעה חודשים בלבד.
הוא כבש את שערו הראשון עבור רן בניצחון 1–0 מול אולימפיק ליון ב-15 בדצמבר 2019, בדקה ה-89 של המשחק.
ב-31 באוגוסט 2021 חתם לחמש שנים בריאל מדריד מהלה ליגה, תמורת 30 מיליון אירו.
ב-12 בספטמבר ערך הופעת בכורה וכבש שער בכורה בניצחון 2–5 על סלטה ויגו.
בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שני שערי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות ספרד בליגת האלופות ובסופר קאפ האירופי והספרדי.
בעונת 2024/2023 זכה עם קבוצתו ריאל מדריד בליגת האלופות.
קמבינגה נולד באנגולה ועבר עם משפחתו לצרפת בגיל שנתיים.
ב-5 בנובמבר 2019 קיבל אזרחות צרפתית.
ב-11 בנובמבר 2019 זומן לייצג את נבחרת צרפת עד גיל 21 למשחקים נגד גאורגיה ושווייץ.
ב-27 באוגוסט 2020 זומן לשחק בנבחרת הבוגרת של צרפת לאחר שפול פוגבה הוצא מהסגל עקב כך שנמצא חיובי לנגיף הקורונה.
בכך הפך קמבינגה לשחקן הצעיר ביותר שזומן לנבחרת צרפת הבוגרת מאז רנה ג'רארד בשנת 1932, שזומן אז כשהוא רק בן 17 שנים, תשעה חודשים ו-17 ימים.
ב-8 בספטמבר אותה השנה, ערך את הופעת הבכורה בניצחון 2–4 על קרואטיה במסגרת ליגת האומות.
בכך הפך קמבינגה לשחקן הצעיר ביותר ששיחק עבור נבחרת צרפת מאז מוריס גסטיגר בשנת 1914 שעשה זאת בגיל 17 שנים, תשעה חודשים ו-29 ימים.
ב-7 באוקטובר 2020 פתח בהרכב נבחרת צרפת בניצחון 7–1 מול אוקראינה שם כבש את שערו הבינלאומי הראשון כשהוא כובש את השער הראשון במשחק.
שער זה הפך אותו לכובש הצעיר ביותר בצרפת מאז מוריס גסטיגר בשנת 1914.
נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר יורו 2024.
קמבינגה נולד במחנה הפליטים במיקונג, אנגולה ב-2002, הוריו הם קונגולזים שברחו מקינשאסה.
משפחתו עברה לצרפת כשהיה בן שנתיים והתגוררו בפוגרס, שם גדל.
הוא התאמן בג'ודו זמן מה, לפני שוויתר על כך על מנת להתמקד אך ורק בכדורגל.
בשנת 2013 נשרף בית המשפחה שלו והרס את מרבית רכוש המשפחה.
שחקן החודש בליגת העל הצרפתית: אוגוסט 2019
אדוארדס פיירפונט היה עורך דין, דיפלומט ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית וכשגריר ארצות הברית בממלכה המאוחדת.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת ייל ב-1837, למד פיירפונט משפטים וב-1840 התקבל ללשכת עורכי הדין.
במלחמת האזרחים היה פיירפונט חבר המפלגה הדמוקרטית, ואף על פי כן הוא תמך בנשיא אברהם לינקולן.
בתחילה תמך פיירפונט בצעדי המדיניות השמרנים של הנשיא אנדרו ג'ונסון בתקופת השיקום והתנגד להשקפתם של הרפובליקנים הראדיקליים.
ב-1868 וב-1872 תמך פיירפונט במועמדותו של יוליסס ס.
על תמיכתו זו מינה אותו גרנט ב-1869 כתובע פדרלי.
ב-1871 קנה פיירפונט שם של רפורמטור, לאחר שהצטרף ל"וועדת השבעים" של ניו יורק וחיסל את הטמאני הול המושחת בהנהגתו של ויליאם טוויד.
ב-1872 הוא שינה את דעותיו בנוגע לשיקום והצהיר שיש להגן על זכויותיהם של העבדים המשוחררים האפרו-אמריקאים.
באפריל 1875 מינה הנשיא גרנט את פיירפונט כתובע הכללי של ארצות הברית.
יחד מזכיר האוצר, בנג'מין בריסטו הוא פעל ללא ליאות להעמדתם לדין של אנשי רשת , שהייתה רשת ארצית להעלמת הכנסות בה היו מעורבים יצרני ויסקי, מתווכים ופקידי ממשל, כולל מזכירו האישי של גרנט, אורוויל בבקוק.
עם כניסתו לתפקיד, דאג פיירפונט למיגור השחיתות בדרום ארצות הברית.
הוא המשיך את פעילותו של קודמו, ג'ורג' הנרי ויליאמס, להעמדה לדין של חברי הקו קלוקס קלאן.
בשנים 1871–1873 פעלו ויליאמס וקודמו בתפקיד איימוס טפן אקרמן להעמדתם לדין של חברי הארגון על פגיעה בזכויות האזרח של האפרו-אמריקאים בדרום.
פיירפונט קבע שבנו של מהגר פרוסי, שנולד בארצות הברית לא היה מחויב לשרת בצבא הפרוסי.
בקביעתו בתביעות צ'ורפנינג, ציטט פיירפונט את פסק הדין של בית המשפט העליון של ארצות הברית "ג'ורדן נגד ארצות הברית", והסכים שהמנהל הכללי של הדואר ומזכיר המלחמה שירתו כשרים ולא כבוררים שפסיקתם מחייבת כלפי אזרחים פרטיים.
לאחר תום כהונתו כתובע הכללי מונה פיירפונט על ידי הנשיא גרנט כשגריר ארצות הברית בממלכה המאוחדת ובתפקיד זה הוא שירת בשנים 1876–1877. לאחר ביקורים רבים שערך בצרפת, היה פיירפונט לתומך בהנפקת מטבעות הן מזהב והן מכסף.
לאחר שובו מבריטניה הוא חידש את עיסוקו בעריכת דין עד למותו ב-1892.
אדוארדס פיירפונט נולד בנורת' הייבן שבקונטיקט.
הוא היה בנם של גילס פיירפונט ושל יוניס מנסון פיירפונט.
גילס פיירפונט היה צאצא מניו אינגלנד של ג'יימס פיירפונט, ממייסדי אוניברסיטת ייל.
אדוארדס פיירפונט הוטבל בשם מנסון אדוארדס פיירפונט, אך הוא שינה את שמו לאדוארדס, השמיט את השם מנסון והוסיף r נוספת לשם משפחתו.
שם זה היה גרסה מוקדמת של שם משפחתו.
פיירפונט התחנך בכמה בתי ספר באזור נורת' הייבן.
לאחר מכן הוא למד באוניברסיטת ייל, וב-1837 הוא סיים שם את לימודיו.
לאחר מכן הוא נסע לחקור את המערב, ולאחר מכן למד בבית הספר למשפטים של ניו הייבן.
ב-1840 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין.
לאחר מכן ועד 1841 הוא לימד באוניברסיטת ייל, ולאחר מכן עבר לקולומבוס, אוהיו, שם הוא עסק בעריכת דין בשותפות עם פיניאס ב.
וילקוקס עד 1845. ב-1846 הוא עבר לניו יורק, שם הוא הקים משרד משל עצמו.
ב-27 במאי 1876 נשא פיירפונט לאישה את מרגרטה וילוובי מברוקלין, בתו של סמואל וילוובי.
הבן, אדווין, נפטר ב-1885 ברומא, כאשר שירת שם כממונה על היחסים, לאחר שהחליף את ויליאם אסטור, שגריר ארצות הברית שפרש.
בתו, מרגרטה, נישאה ללאונרד פ.
ב-1852 השלים פיירפונט את בניית ביתו בשדרה החמישית בניו יורק.
בית זה יהיה מעונו הקבוע במשך ארבעים השנים הבאות.
ב-1867 הוא בנה מעון כפרי בכפר גריסון הסמוך לעיר, שתוכנן על ידי האדריכל אלכסנדר ג'קסון דייוויס.
בית זה נרשם ב-1982 במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים כ"אחוזת הרסט-פיירפונט".
עם הגעתו לניו יורק נעשה פיירפונט לפעיל בפוליטיקה וב-1846 הצטרף למפלגה הדמוקרטית.
בשנים 1857–1860 הוא כיהן כשופט בבית המשפט העליון של ניו יורק.
פיירפונט שימש כיועצו האישי של אברהם לינקולן לפני בחירתו של זה האחרון לנשיאות וגם אחריה.
ב-1862, במהלך מלחמת האזרחים, מינה הנשיא לינקולן את פיירפונט כחבר הוועדה הצבאית לשפיטת עצורים שהיו במשמורת רשויות הצבא הפדרלי.
במהלך הבחירות לנשיאות של 1864, תמך פיירפונט בלינקולן בנאום פוליטי שנשא בקולג' קופר יוניון בניו יורק, בהאמינו שהנשיא יוביל לשיקומו של האיחוד.
בנאומו הכריז פיירפונט שלינקולן ניצב במערכה למען החופש, החירות והתהילה הלאומית.
ב-1867 ניהל פיירפונט את התביעה נגד ג'ון סוראט, שזוהה כשותף לקשר לרצח לינקולן.
סוראט, שהיה מרגל בשירות הקונפדרציה, היה האדם האחרון שנשפט על ידי בית דין צבאי על רצח הנשיא.
לאחר הרצח נמלט סוראט מארצות הברית למונטריאול, ומשם לליברפול, רומא, ולבסוף נלכד במצרים ב-2 בדצמבר 1866, שם הוגש נגדו כתב אישום והוא הוחזר לארצות הברית כדי לעמוד בפני משפט צבאי.
המשפט נפתח ב-10 ביוני 1867 בניהולו של השופט ג'ורג' פ.
פישר ומשך תשומת לב ציבורית רחבה בארצות הברית.
פיירפונט טען שסוראט היה מעורב בקשר להפלת ממשלת ארצות הברית והיה בקשר עם ג'ון וילקס בות' בנוגע לרצח לינקולן.
פיירפונט טען שהמשפט הצבאי תואם למקרה של סוראט וציטט פסוקים מכתבי הקודש כחיזוק לתפקיד הממשלה בחסדי האל למצוא את האשמים.
הוא טען שבשל העובדה שסוראט עשה שימוש בשם מזויף, ג'ון הריסון, כאשר התאכסן במלון, ונמלט מארצות הברית, ניתן להוכיח את אשמתו.
המשפט נמשך עד 10 באוגוסט והסתיים כאשר לאחר דיון שארך 70 שעות, לא עלה בידי חבר המושבעים להגיע לידי החלטה.
נציג לוועידה החוקתית של ניו יורק
באפריל 1867 נבחר פיירפונט כנציג לוועידה החוקתית של מדינת ניו יורק, שם הוא שימש כחבר בוועדת המשפט.
19 ועדות הוקמו כדי לחקור את כל אחד מהתיקונים לחוקה כשוועדת המשפט בה היה פיירפונט מנתה 15 חברים.
הוועידה החוקתית הפכה לתהליך ארוך למדי שנמשך עד יוני אותה שנה ושמטרתה הייתה לשרש את כל הפגמים החוקתיים שהיו בנוסח החוקה של 1846. אחת הסוגיות השנויות המחלוקת הייתה אם לתת זכות בחירה לנשים ולמחוק את המילה "זכר" בהגדרת ציבור המצביעים של המדינה.
מאפריל 1869 ועד יולי 1870 שימש פיירפונט כתובע פדרלי של המחוז הדרומי של ניו יורק, לאחר שמונה לתפקיד על ידי הנשיא יוליסס ס.
בתפקיד זה הוא ניהל את התביעה נגד המהפכנים הקובנים שהפרו את חוק הנייטרליות.
ב-15 ביוני אותה שנה נעצרו והואשמו חברים של "החונטה הקובנית", ארגון שסייע למרד הקובני.
בין העצורים נכללו נשיא החונטה וחברים נוספים.
החונטה התארגנה במאי כמשלחת צבאית שהתארגנה ללחום במסגרת המרד נגד ספרד.
לאחר תום שירותו כתובע הפדרלי שב פיירפונט לעסוק בעריכת דין במגזר הפרטי.
לאחר מלחמת האזרחים השיגה המפלגה הדמוקרטית בשליטת טמאני הול בהנהגתו של ויליאם טוויד את השליטה במועצת העיר ניו יורק ובבית המחוקקים של המדינה.
עד מהרה עלו חשדות לשחיתות כאשר נפוצו השמועות שטוויד ושותפיו לטמאני הול עסקו בהלבנת כספי משלם המיסים ברכישת מקרקעין ובמתן שוחד לחברי בית המחוקקים לטובת צעדי חקיקה מועדפים.
לפועלי העיר ניו יורק תחת טמאני הול שולם שכר מופרז על חשבון משלמי המיסים.
ב-1871 דרשו תושבי העיר והעיתונות שתתבצע חקירה של מעשי השחיתות ומיגורה.
ב-4 בספטמבר, בקולג' קופר יוניון, הוקם ארגון גדול של אזרחים מכובדים שנודע בשם "ועדת השבעים" , שחקר את השחיתות של טמאני הול.
פיירפונט מונה כחבר בוועדה והיה פעיל בוועד החקיקה שלה.
ועדת השבעים הבטיחה לחקור ביסודיות את השחיתות בטמאני הול ועודדה בוחרים הוגנים לחדול מלקבל שוחד מהארגון בבחירות.
עד סוף אוקטובר אותה שנה הצליחה ועדת השבעים לבלום את המימון של טמאני הול באמצעות צו מניעה של בית משפט שלמעשה חיסל את הארגון.
ב-25 בספטמבר 1872 נשא פיירפונט בניו יורק נאום לטובת בחירתו של גרנט לכהונה שנייה לנשיאות.
הוא ציין שיריבו של גרנט, הוראס גרילי, ציין שגרנט היה נשיא טוב מעל הצפוי ושתקופת נשיאותו השנייה תהיה טובה מזו הראשונה.
פיירפונט ציין שהנשיא גרנט הושמץ ללא הצדקה על ידי העיתונות, ושהוא מאמין ש"ביטחון, אמון, פיתוח ושגשוג חסר תקדים" יתרחשו במהלך תקופת נשיאותו הראשונה של גרנט.
פיירפונט, שסייר ברחבי הדרום בפברואר אותה שנה, דיבר על מדיניות השיקום של גרנט.
הוא הגיע למסקנה שהלבנים העניים בדרום תמכו בגרילי, בעוד שהאפרו-אמריקאים היו נאמנים לנשיא גרנט.
אף על פי שהוא הכיר בכך ששיקום הממשל במדינות צריך לעבור רפורמות, האשים פיירפונט את "הגאווה הנפוחה והרצון העקשני" של תושבי הדרום בעוני שאליו נקלעו.
פיירפונט האמין שמדיניותו של גרנט בדרום הייתה טובה לתושביו, שהאפרו-אמריקאים היו זקוקים להגנה על זכויותיהם, ושהממשלה הייתה צריכה למשול באופן צודק ונדיב.
הוא האמין שבחירתו של גרילי תהפוך את ממשלות המדינות למורדות והזכיר לקהל שומעיו את השבויים של הצפון שמתו באנדרסונוויל ואת התנאים הקשים בכלא ליבי .
כמוביל רפורמות, ציין פיירפונט שהוא יעשה כמיטב יכולתו להבטיח שהנשיא גרנט יהיה מוקף באנשים ישרים.
ב-11 באוקטובר נאם פיירפונט באית'קה.
בנאומו זה הוא התייחס לסיפור על כך שגרנט לא היה מודאג מכך שהוא לא ינצח בקרוליינה הצפונית.
אף על פי שהייתה דאגה שהוא לא ינצח במדינה זו, ציין פיירפונט בנאומו שגרנט אמר לידיד ש"כאשר זאבים מייללים בלילה הם נשמעים כלהקה גדולה יותר מגודלה הממשי".
לדעתו של גרנט זה היה המקרה בקרוליינה הצפונית.
פיירפונט חזה שגרנט ינצח בניו יורק בשל שבע סיבות, כולל העובדה שהוא כבר ניצח במדינה ב-1868, כאשר הקואליציה הדמוקרטית שם הייתה בשיאה, הרפובליקנים שלטו בממשלת המדינה, ושגרנט יזכה ב-17,000 הקולות של האפרו-אמריקאים.
פיירפונט ציין שארגון טמאני הול כבר לא יהיה שם כדי להבטיח את ההצבעה לדמוקרטים באמצעי הונאה.
עם העמדתם לדין של אנשי הקו קלוקס קלאן וחיסול טמאני הול, הפכה מערכת הבחירות של 1872 לאחת ממערכות הבחירות ההוגנות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
ב-1874 שכר פיירפונט את הפסל הצעיר יליד אירלנד אוגוסטוס סנט-גאודנז שייצור פרוטומה של שיש שלו.
פיירפונט, שהאמין בתאוריית הפרנולוגיה, סבר שראש רחב הוא סימן לאינטליגנציה.
הוא היה מעריץ של אפלטון, סוקרטס ואריסטו, ושאף שראשו יפוסל בגודל כמו זה של ראשיהם.
פיירפונט התגלה כלקוח תובעני כאשר הוא עמד על כך שסנט-גאודנז ייצור את ראשו במידה גדולה יותר מאשר במציאות.
אף על פי שסנט-גאודנז נענה לבקשתו, הוא לא היה שבע רצון מכך.
סנט-גאודנז אמר שהפרוטומה של פיירפונט "הייתה ככל הנראה מושפעת ממחלה קשה שגרמה לנפיחות".
הוא היה כה ממורמר מכך עד שמאוחר יותר הוא אמר לידידו, דייוויד ארמסטרונג, שהוא "ייתן כל דבר כדי לאחוז בפרוטומה ולנפץ אותה לרסיסים".
ב-26 באפריל 1875 מינה הנשיא גרנט את פיירפונט כתובע הכללי של ארצות הברית.
כאיש המפלגה הדמוקרטית לשעבר, נתקל פיירפונט בקשיים להשתלב בממשלו של גרנט, שכן נוצרו מתחים במהלך כהונתו בשל העמדתם לדין של המעורבים ברשת וכתב האישום שהוגש נגד מזכירו האישי של גרנט, גנרל מלחמת האזרחים אורוויל בבקוק.
פיירפונט, שהיה מוביל רפורמות, קיבל מגרנט יחד עם מזכיר האוצר בנג'מין בריסטו משימה לטהר את הממשל משחיתות.
בריסטו גילה שמזקקי ויסקי חברו לגורמים בממשל שסייעו להם להתחמק מתשלום מס על הכנסותיהם.
פיירפונט היה מעורב בתהליך השיקום, שכן הנשיא גרנט ניהל את מדיניותו בדרום באמצעות מחלקת המשפטים ומחלקת המלחמה.
במונחים של שיקום הדרום, פיירפונט המשיך את השהיית הפעילות של קודמו בתפקיד, ג'ורג' הנרי ויליאמס של העמדה לדין בתיקי זכויות אדם ובאופן כללי הוא לא הגיב למתקפות האלימות או לפגיעות של תושבי הדרום כנגד האפרו-אמריקאים.
פיירפונט היה יותר מודאג בנוגע להשבתם על כנם של "ההשפעה הבינלאומית וכוחה הפוליטי" של ארצות הברית לאחר מלחמת האזרחים והוא נודע בעיקר בשל מהלכיו בנוגע לחוק הבינלאומי, חוקי ההתאזרחות, והליכי הסגרה.
כאשר החל פיירפונט לכהן כתובע הכללי, הוא מיד יישם רפורמה במחלקות שירות המרשלים והתובעים הפדרליים בדרום.
שיא הרפורמות הללו התרחש ביוני 1875. פיירפונט נתן הוראות מפורשות למחלקות הרלוונטיות בדרום שנאכפו באופן נמרץ.
הוא ניהל חקירות מקיפות בנוגע להתנהלותן, וחשף מעשי הונאה ושחיתות.
צעדיו אלו של פיירפונט זכו לעידודו של הנשיא גרנט.
לאחר מלחמת האזרחים יצרו מזקקי ויסקי בסנט לואיס ארגון להתחמקות מתשלום מיסים שגרם לדלדול קופת האוצר של ארצות הברית.
עד 1875 התפתחה לסינדיקט פשע ארצי שכלל מזקקי ויסקי, מתווכים ופקידי ממשל, שגרף רווחים עצומים מכירות הוויסקי ללא תשלום מס.
נפוצה גם שמועה שהארגון מימן את הקמפיין של המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות של 1872. במאמץ לבצע רפורמות ולמגר את השחיתות, מינה הנשיא גרנט ב-1874 את בנג'מין בריסטו כמזכיר האוצר של ארצות הברית, שמיד גילה שמיליוני דולרים נגרעו מהכנסות מחלקת האוצר.
בהוראת הנשיא, במאי 1875, הכה בריסטו קשות את טבעת הוויסקי, כאשר סגר את המזקקות, עצר מאות אנשים שהיו מעורבים בפעילות הארגון, והגיש יותר מ-350 כתבי אישום.
באמצעות פעילותו של בריסטו חוסלה למעשה פעילות טבעת הוויסקי.
באפריל 1875 מינה הנשיא גרנט את פיירפונט לפעול בשותפות עם בריסטו להגשת כתבי האישום ולמיגור השחיתות.
על פי הוראות הנשיא שלח פיירפונט באופן מעורר מחלוקת מכתבים לתובעים המחוזיים במילווקי, שיקגו וסנט לואיס עם הוראה לשלול חסינות משפטית מכל מי שיעיד נגד טבעת הוויסקי.
בכל אופן, העמדתם לדין של אנשי הארגון התקבלה בברכה בציבור.
בקיץ 1875, קיבלו הן פיירפונט והן בריסטו הוראה מהנשיא גרנט ליידע אותו על כל מקרה של זיכוי בפרשה.
בסתיו אותה שנה התגלה שמזכירו האישי של גרנט, אורוויל בבקוק היה מעורב בפעילות טבעת הוויסקי.
בריסטו ופיירפונט נשארו עם הנשיא גרנט לאחר ישיבת הקבינט והציגו בפניו את התכתובות בין בבקוק לבין ויליאם ג'ויס בסנט לואיס, מנאשמי הפרשה, שהועברה במברקים מוצפנים כעדות למעורבותו של בבקוק בעסקי הטבעת.
בבקוק זומן אל החדר הסגלגל למתן הסברים.
בהמשך הוגש נגדו כתב אישום בסנט לואיס ובסופו של דבר הוא זוכה לאחר שהנשיא גרנט העיד לטובתו.
בסופו של דבר השיגה מחלקת המשפטים 110 הרשעות של המעורבים בפרשה.
במרץ 1876 נפוצו בוושינגטון די.
שמועות שפיירפונט העביר מידע שסייע לפרקליטו של בבקוק בסנט לואיס.
פיירפונט הכחיש את ההאשמות במכתב ששלח לסקוט לורד וציין שהשמועות היו "שקר מתועב".
פיירפונט חשד בבבקוק עצמו שהוא היה המקור לשמועות.
לאחר זיכויו הודח בבקוק מתפקידו כמזכיר האישי של גרנט.
פיירפונט הכחיש גם את השמועות שהוא ובריסטו היו מסוכסכים על רקע הפרשה.
באוקטובר 1875 הוא קיבל מכתב מבלופורד וילסון, עוזרו של בריסטו באותה תקופה, שבו הוכח שבריסטו ופיירפונט עבדו בהרמוניה במהלך הגשת כתבי האישום בפרשה.
ב-22 במאי 1876 מינה הנשיא גרנט את פיירפונט כשגריר ארצות הברית בבריטניה.
הוא כיהן כשגריר עד 1 בדצמבר 1877. בעת שירותו בבריטניה החל פיירפונט לגלות עניין בשיטת הבימטליזם (הנפקת מטבעות הן מזהב והן מכסף) ולעיתים קרובות ביקר בצרפת שם הייתה השיטה נהוגה.
ב-5 ביוני 1877 קיים פיירפונט קבלת פנים לכבודו של הנשיא לשעבר גרנט במעונו שבכיכר קבנדיש שבלונדון.
באירוע נכחו הנסיך מוויילס אדוארד אלברט, מזכיר המדינה הבריטי לענייני חוץ, , ויליאם גלאדסטון ורעייתו קתרין והעיתונאית האמריקאית קייט פילד.
אף על פי שגרנט התקבל בסבר פנים יפות בציבור הבריטי, נגרמה תקרית דיפלומטית כאשר פקידי ממשל בריטים, כולל ראש הממשלה בנג'מין דיזראלי, אמרו לפיירפונט שכראש מדינה לשעבר, גרנט לא היה יותר מ"אדם פשוט" ולא היה יכול להתקבל על ידי שום גורם ממשלתי.
הלורד דרבי אמר לפיירפונט שמאחר שלגרנט לא היה כבר שום מעמד רשמי בארצות הברית, כך לא היה לו מעמד כלשהו בבריטניה.
פיירפונט הגיב באומרו שנפוליאון בונפרטה היה שליט נבחר, שלא שלט מכוח חוק הירושה, ועדיין יורשיו זכו להכרה מבריטניה, "פעם קיסר, תמיד קיסר".
לפיכך, אותו תקדים היה אמור לחול על ראש מדינה נבחר, "פעם נשיא, תמיד נשיא".
ההכרה הדיפלומטית בגרנט, אם כי לא באופן רשמי, הגיעה כאשר המלכה ויקטוריה הזמינה אותו לטירת וינדזור.
גרנט נעתר להזמנה, וב-26 ביוני הוא הציג את הנשיא לשעבר בפני המלכה.
לאחר סיום כהונתו כשגריר שב פיירפונט לארצות הברית וחידש את עיסוקו בעריכת דין בניו יורק.
ב-1883, כשהיה בן 66, יצאו פיירפונט ובנו אדווין למסע לאורך היבשת שהחל מניו יורק והגיע עד לאלסקה.
ב-25 ביולי הם ביקרו בפורט ראנגל, ומשם הם הפליגו לראנגל הרבור.
עם שובם הם פרסמו מאמר שכותרתו הייתה "מהשדרה החמישית לאלסקה".
אדווין פיירפונט קיבל חברות בחברה הגאוגרפית המלכותית, אך המסע גרם להתדרדרות במצבו הבריאותי והוא נפטר ב-1885.
ב-28 באוגוסט 1886 ערכו פיירפונט ורעייתו ביקור באטלנטה.
שנה קודם לכן הוא פרסם מאמר בעיתון "אטלנטה קונסטיטושן" בנושא הבימטליזם, שהיה נושא פופולרי לדיון באותו עשור.
פיירפונט היה חסיד של הכלכלה הבימטליסטית בהאמינו מעבר לשיטת מטבע המבוסס על שתי המתכות תקל על העוני ותמנע מאנשי עסקים אמידים מהחזקת מונופול על מטבע המבוסס על תקן הזהב.
בעת ביקורו באטלנטה, ציין פיירפונט שהיחסים בין הצפון והדרום בארצות הברית השתפרו ושלדרומיים כבר לא היו רגשות קשים כלפי הצפון.
הוא האמין שאטלנטה הייתה עיר לדוגמה עבור התעשייה הדרומית.
בני הזוג פיירפונט סיירו בדרום מתוך מטרה למצוא מקום מתאים לשיפור מצב בריאותה של מרגרטה.
מרגרטה פיירפונט הייתה מוכת יגון לאחר מות בנם שנה קודם לכן.
בסוף 1889 סבל פיירפונט ממחלה נוירולוגית שמנעה ממנו את השימוש בידיו וברגליו.
על אף נכותו, במשך השנתיים וחצי הבאות הוא המשיך לעסוק בעריכת דין ונסע באופן קבוע ממעונו בניו יורק למעונו בגריסון.
ב-2 במרץ 1892 הוא לקה בשבץ מוחי קשה שגרם לשיתוק בפלג גופו הימני והוא איבד את יכולתו לדבר.
אדוארדס פיירפונט נפטר ארבעה ימים לאחר מכן, ב-6 במרץ 1889, בביתו שבניו יורק.
טקס האשכבה שלו התקיים בכנסיית הפרשים שבמנהטן.
ארונו הועבר לגריסון שם הוא נטמן בבית הקברות סנט פיליפ המקומי.
אדוה דרורי (נולדה ב-1975) היא אמנית רב-תחומית ישראלית.
אדוה דרורי נולדה וגדלה בקיבוץ שריד.
בגיל 9 נסעה עם משפחתה לשליחות של שנתיים בלוס אנג'לס.
למדה בתיכון במגמת אמנות ובצבא שירתה כחובשת קרבית בחיל הים.
לאחר שחרורה למדה במשך שנה צילום בבצלאל, ולאחר מכן עברה ללמוד בבית הספר לתיאטרון החזותי בירושלים וסיימה בהצטיינות.
דרורי למדה תרפיה באמנות באנגליה, ועשתה תואר שני בטיפול באמנות במכללת דוד ילין בירושלים.
דרורי חיה ויוצרת בתל אביב, מלמדת טיפול באמנות ובעלת קליניקה פרטית ביפו.
דרורי משלבת בעבודתה בעיקר מיצבים ומיצגים.
כלי הביטוי האמנותיים שלה שייכים לתחום "העמלנות הנשית" ועמוסי טקסטיל – תפירה, ליבוד, רקמה, סריגה, בישול ואפייה.
דרכם היא עוסקת בסוגיות פסיכולוגיות וחברתיות של מגדר, ישראליות, זהות, קיבוציות וזיכרון.
דרורי מעצבת סביבות התרחשות גדושות בצבע ופרטים ומשתלבת בהן דרך פרפורמנס בשיתוף קהל.
העבודות שלה מערבות חושים שונים ופעולות שהקהל שותף להן כמו: אכילה, סאונד, מגע ותפירה.
עבודתה נעה בין האישי לפוליטי ויצירותיה מזמינות מבט אחר מהמקובל בגלריות ומוזיאונים: היא תולה על התקרה, מניחה על הרצפה, יש עבודות שניתן לגעת בהן, לדרוך עליהן, להשתחל לתוכן ואפילו לאכול מהן.
ב-2013 הציגה דרורי את המיצב "ילדה – צבע אדום!" בבית קנר, הגלריה העירונית בראשון לציון.
האובייקט המרכזי במיצב הוא עבודת ליבוד בגודל של 4x5 מטר שנפרש כשטיח גדול על רצפת הגלריה.
במרכז היצירה מופיעה ילדה עם דם שנוזל מפיה ומגיר אל שמלתה הלבנה כשברקע צורות מופשטות בגוונים שחורים ואדומים.
העבודה נוצרה בזמן מבצע עמוד ענן בסטודיו של דרורי שהיה בתוך מקלט וכך פוליטיקה ומלחמה זלגו לתוך יצירתה.
הילדה שמתוארת ביצירה היא ילדה שחווה מלחמה בתוכה ומחוצה לה, תחושת איום שמלווה את הקיום שלה.
בשם היצירה ישנה קריאת אזהרה "ילדה – צבע אדום!".
זוהי קריאה לילדה לברוח למקום בטוח בעת התקפה ולשמור על עצמה.
צמד המילים 'צבע אדום' הוא אזכור לאקטואליה מאיימת וחרדות הקשורות למציאות הישראלית.
זאת אזעקה של מדינה שלמה שמערערת על הביטחון הבסיסי, ובה בעת זאת זעקה של ילדה.
בעבודותיה של דרורי "הכללי" הוא שיקוף של "האישי": הפצע המדמם של החברה הוא גם פצע מגדרי שמגדיר את המעבר מילדות אל בגרות נשית.
האדום הוא צבע שמסמן תשוקה וגם יחסי כח.
התערוכה "דמעות אדומות ופצעים לבנים" שהוצגה ב-2018 בגלריה נולובז בתל אביב עוסקת אף היא במרחב שבין האישי לפוליטי.
התערוכה משלבת שמלות, שטיחים ובובות רקומות – כולן קשורות במלאכת התפירה, הטוויה והליבוד.
מהתקרה תלויים כדורי צמר ענקיים בגוון אדום עז.
החלל כולו נראה כמו בית בובות אל-ביתי שטורד את המנוחה.
השמלות וסממני הילדות מתארים קיפאון בזמן, אך גם מתארים חברה פצועה בה אונס, רצח, אלימות במשפחה ומלחמה – הפכו חלק משגרת חיים.
דרורי מותחת את הגבול בין המושך והתמים לדוחה ולמבהיל ובין הפרטי לקולקטיבי.
כמו באגדה היא מאפשרת נגישות למקומות אפלים דרך עטיפה מתקתקה, מפתה ורכה.
בתערוכת היחיד "שומרת לילה בואי לגן תכלת!" שהוצגה בגלריה לאמנות ישראלית בקרית טבעון דרורי עוסקת בזיכרונות שלה מבית הילדים בקיבוץ בו גדלה.
"שומרת לילה בואי לגן תכלת!" היא אותה קריאה כואבת של ילדים מתוך שנתם לשומרת לילה שתבוא אליהם.
היא נושאת גם את כאב הריחוק מההורים והבדידות.
דרורי יצרה ממלכת ילדים של מבני אוהלים עשויים טלאים טלאים של בגדי תינוקות ומעליהם דמות של שומרת נטולת פנים.
במיצב – מיצג אחר היא מציגה דמויות קטנות מלבד של ילדים, שחלקם מחייכים אך עיניהם מכוסות וחלקם מדממים.
היא מפזרת ברחבי החלל בובות בד שצבעוניותן מסתירה משהו קשה: איברים קטועים ופציעות שונות.
במסגרת התערוכה הקהל מוזמן להצטרף אל האמנית לתפור בובות שיהפכו אחר כך לחלק מהסביבה הפיסולית כך שנוצר מארג ונרטיב משותף של אמנות עם הקהל.
דרורי תפרה בובות אנונימיות וביקשה מהקהל להעניק להן זהות.
האנונימיות קשורה למחיקה של הזהות האישית בתוך הקולקטיב הקיבוצי.
רוקמות כיבוי אורות הוא מיצב מיצג רב תחומי ואינטראקטיבי, נוצר בשיתוף פעולה עם רוקמות ותופרות מרחבי הארץ.
הוא עוסק בלינה משותפת ושופך אור על נקודת מבטן של שומרות הלילה.
במיצב טקסטים מתוך מחברותיהן של שומרות הלילה שנשמרו בארכיון הקיבוץ.
שפת היצירה היא שפה נשית, עמלנית ומורכבת מעבודות טקסטיל.
2021 – "רוקמות כיבוי אורות", הגלריה בקיבוץ גן שמואל
2019 – "שומרת לילה בואי לגן תכלת!", הגלריה לאמנות ישראלית, מרכז ההנצחה, קריית טבעון
2019 – "דמעות אדומות ופצעים לבנים", גלריה נולובז, תל אביב
2018 – "בית הבובות ", גלריה פריסקופ, תל אביב
2015 – "להיות ראויה – בעבר, בהווה ובעתיד", הגלריה בקיבוץ בארי
2015 – "באה המלכה למלך", גלריית צדיק, יפו
2013 – "ילדה – צבע אדום!", בית קנר, הגלריה העירונית ראשון לציון
The Silent Kingdom" – 2011, גלריה הקיבוץ, תל אביב
2010 – "Remembrance" רחוב שבטי ישראל, יפו.
הוצג לראשונה במסגרת האירוע – אוהבים אמנות.
2010 – "ילדות מחוצפת", מוזיאון ראשית ההתיישבות, קיבוץ יפעת
2007 – "איברים", הגלריה, קיבוץ בארי
2003 – "נומי עמק", גלריית מרכז ההנצחה, טבעון
2002 – "מחא לי כף", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
2001 – "דיזנגוף", גלריית רוזנפלד, תל אביב
2019 – "הקולקטיביסטים", תערוכה קבוצתית של גלריות שיתופיות, בית האמנים, תל אביב
2019 – "אלטרנטיב ניישן", גלריה זוזו להנעה חברתית מארחת את חברי נולובז (חלל לאמנות שיתופית)
2019 – "טקסטיל פיל", גלריה שרה ארמן, תל אביב
2018 – "מקלות בגלגלים", גלריה נולובז, תל אביב
2018 – "ממחטה ופודריה", גלריה נולובז, תל אביב
2017 – "הדשא של השכן", מרכז וייל, כפר שמריהו
2015 – "סינדרלה", גלריה ברבור, ירושלים
2014 – "ארוגים בתודעה", מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב
2008 – "Are You Hungry?", המרכז לאמנות עכשווית בורשה, פולין
2008 – "הבה נגילה", גלריה לאמנות עכשווית, אוסטקה, פולין
2006 – "Intensive Care", גלריה ג'ולי מ., תל אביב
2005 – "נשים בשחור", גלריה לאמנות עכשווית, קרלסקרונה, שוודיה
2005 – "לינה משותפת", ביתן הלנה רובינשטיין, מוזיאון תל אביב
2004 – "נשים בשחור", מתחם רידינג, תל אביב
2004 – "נפש", מיצג באבו דיס סמוך לגדר ההפרדה, במסגרת אירוע "פותחים חלון בחומה", ביוזמת ארגון "אמנים ללא חומות"
2003 – "פיות", מיצג בביאנלה הבינלאומית למיצג, תל אביב-יפו
2002 – "האמיני יום יבוא", הגלריה באום אל-פחם
אדוארדו רוסלס (בספרדית: Eduardo Rosales; 4 בנובמבר 1836 – 13 בספטמבר 1873) היה צייר ספרדי.
הוא היה חסיד של תנועת האמנות האיטלקית הידועה בשם "פוריסמו" והתמחה בסצנות היסטוריות.
בנו השני של פקיד זוטר, הוא החל את לימודיו בבית ספר פרטי שהופעל על ידי האסקולפיוס (פיאריסטים).
הוא התייתם כנער ונרשם לאקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו, שם למד אצל פדריקו דה מדרסו ב-1851.
רוסלס ליווה כמה חברים לרומא ב-1857, ללא מלגה או תמיכה כספית אחרת, עד שקיבל קצבה מיוחדת מהממשלה להמשך לימודיו ב-1861. הוא הצטרף לקבוצה של ציירים ספרדים שנפגשו בקפה גרקו, שכללה את חוסה קסדו דל אליסל, דיוסקורו פואבלה ומריה פורטוני.
שם החל להתרועע עם חסידי תנועת הנצרתיים, אך עד מהרה נטש את התעניינותו בהם והפיק את יצירתו החשובה הראשונה "Tobías y el angel".
עם זאת, הוא המשיך להתעניין בפיתוח סגנון ריאליסטי יותר, שהושג ביצירתו הידועה ביותר "Doña Isabel la Católica dictando su testamento".
הוא הציג אותה בתערוכה העולמית של פריז (1867) ומאוחר יותר חזר לרומא, שם שלח מכתב לחבריו וסיפר להם שהציור זכה להצלחה יוצאת דופן, וקיבל את מדליית הזהב הראשונה של צייר זר.
הוא זכה גם בתואר אביר בלגיון הכבוד .
הוא התחתן עם בת דודתו מקסימינה בשנת 1868. נולדו להם שני ילדים, אחד מהם, אלויסה, מת בינקותו והונצח בציורו "Primeros pasos" ("צעדים ראשונים").
רוסלס היה במצב בריאותי ירוד בעצמו, לאחר שלקה בשחפת במשך שנים רבות, וערך ביקורים תכופים בפנטיקוסה בהרי הפירנאים, שם המים היו מפורסמים בסגולותיהם המרפאות.
ב-1869 הוא עזב את רומא סופית ופתח סטודיו במדריד.
הביקורת הקשה שקיבל על יצירתו "לה מוארטה דה לוקרציה" (1871) הותירה אותו מיואש והוא מעולם לא צייר עוד על קנבס בקנה מידה גדול.
בשנה שלאחר מכן, בתקווה למצוא אקלים שיהיה מתאים יותר לבריאותו, הוא עבר למורסיה.
עם הכרזת הרפובליקה הספרדית הראשונה, הוצעו לו משרה במוזיאון הפראדו, שאותה דחה, ובאקדמיה המלכותית של ספרד ברומא שאותה קיבל אך מעולם לא מילא, עקב החמרה במצבו.
הוא מת זמן קצר לאחר מכן, במדריד.
ב-1922 כיבדה אותו מדריד בפסל זיכרון, שהוצב ברחוב הקרוי על שמו, Paseo del Pintor Rosales.
אדובי XD (או בשמה המלא: Adobe Experience Design) היא תוכנת גרפיקה וקטורית מבית אדובי המיועדת לעיצוב ממשק משתמש וחוויית משתמש עבור יישומי רשת ואפליקציות מובייל.
התוכנה מופצת על ידי אדובי כחלק משירות הענן Creative Cloud וזמינה עבור חלונות ומקינטוש, כאשר זמינים גם כלי תצוגה מקדימה עבור iOS ואנדרואיד על מנת לסייע למעצבים לבדוק את תוצריהם במכשירים ניידים.
אדובי הכריזה לראשונה על פיתוח מוצר לעיצוב חוויית משתמש בכנס Adobe MAX שהתקיים באוקטובר 2015 כתשובה לעלייה בפופולריות תוכנת העיצוב Sketch, אף היא תוכנת גרפיקה וקטורית ייעודית ל-UI/UX, שיצאה לאור ב-2010 עבור פלטפורמת המקינטוש.
גרסת הבטא של התוכנה למשתמשי מקינטוש יצאה לאור ב-14 במרץ 2016 תחת השם "Adobe Experience Design CC" והייתה זמינה להורדה עבור כל מי שהחזיק באותה עת בחשבון Creative Cloud.
מאוחר יותר השנה, ב-13 בדצמבר, יצאה גם גרסת בטא עבור משתמשי חלונות 10.
ב-18 באוקטובר 2017 הכריזה אדובי על יציאה משלב הבטא.
לקראת סוף 2022 ניסתה אדובי לקנות את התוכנה המתחרה, Figma.
לאחר כישלון העסקה במהלך 2023, הודיעה אדובי כי תפסיק למכור את XD החל מ-22 ביוני.
אדובי הודיעה כי תפסיק להשקיע בתוכנה בעקבות הכישלון.
אדובי XD מאפשרת למעצב ליצור סקיצות של ממשקי משתמש עבור יישומי שולחן עבודה, יישומי רשת ואפליקציות מובייל בעזרת כלים לשרטוט מסכים ויצירת אבות-טיפוס.
תכונות רבות שקיימות ב-XD לא היו קיימות לפני כן בתוכנות גרפיות "ותיקות" של אדובי כפוטושופ ואילוסטרייטור, או שהיו קיימות אך היה קשה להשתמש בהן.
בין תכונות התוכנה נמנות, בין היתר:
סיוע ביצירת רשת עבודה עבור אלמנטים שחוזרים על עצמם, דוגמת רשימות, גלריית תמונות וכיוצא בזה.
יצירת אב-טיפוס אינטראקטיבי של יישום על ידי קישור מסכים.
ניתן לצפות ולהתנסות באב-הטיפוס שנוצר בתוכנה עצמה, או בכלי התצוגה המקדימה שזמין עבור מכשירים ניידים.
אינטגרציה עם כלים נוספים של אדובי דוגמת פוטושופ, אילוסטרייטור ואפטר אפקטס, וכן עם כלי שיתוף פעולה כמו Microsoft Teams נוסף על העבודה מול הענן של אדובי.
יצירה של רכיבים גרפיים (קומפוננטות) ושמירתם בספרייה לצורך שימוש חוזר.
שינוי גודל רספונסיבי של אלמנטים גרפיים, כך ששינוי גודל של עצם מסוים יתחשב במצבי תצוגה שונים (מחשב או נייד)
תמיכה בתוספי צד שלישי, למשל בתוספים שמאפשרים ייצוא של סקיצות שנוצרו ב-XD לקוד HTML+CSS, ל-React Native ועוד.
אדוארדו קוריה רידל (בפורטוגזית: Eduardo Riedel; נולד ב-5 ביולי 1969) הוא המושל הנוכחי של מאטו גרוסו דו סול.
בשנת 1995 הוא קיבל לידיו את ניהול הנכס הכפרי של המשפחה ב-Maracaju, וצבר ניסיון בניהול.
מאז לקח על עצמו תפקידים הקשורים לניהול.
בשנת 2015, רידל התפטר מתפקיד נשיא מנהל פמאסול (2012–2014), תוך שהוא מקבל את ראש מזכירות המדינה לממשל וניהול אסטרטגי של מאטו גרוסו דו סול, בממשלת ריינאלדו אזמבוג'ה, תפקיד בו הוא נשאר עד 2021.
במהלך מגפת הקורונה ממשלת מאטו גרוסו דו סול, בתמיכת ארגון הבריאות הפאן-אמריקאי, יצרה את תוכנית הבריאות והבטיחות בכלכלה, שמטרתה לספק מידע ומדדים לחברה.
כמו פיתוח פעולות יעילות יותר לטיפול בהשפעות הקורונה במדינה.
ב-1994 התחתן עם מוניקה מוראיס, איתה יש לו שני ילדים.
אדובי איקובה הוא כדורגלן אמריקאי-ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת זלאגרסגי ט.א.
איקובה שיחק במשך ארבע שנים עבור דארטמות' קולג'.
הוא ערך גם הופעה אחת עבור קבוצת ה-USL PDL בלאק רוק.
ב-30 ביולי 2019 חתם איקובה בזלאגרסגי ט.א.
הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-13 ביולי 2020 חתם איקובה על חוזה לשלוש שנים בא.ס.
הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 48 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים.
ב-27 ביולי 2022 חזר לקדנציה שנייה בזלאגרסגי ט.א.
אדובי גו לייב הייתה תוכנה לבניית אתרי אינטרנט ולעריכת דפי HTML בשיטת WYSIWYG ("מה שאתה רואה זה מה שאתה מקבל").
התוכנה, שפותחה במקור על ידי GoNet Communication, נרכשה על ידי אדובי מערכות ב-1999 ובכך החליפה תוכנה אחרת של אדובי, PageMill.
התוכנה הייתה בפיתוח פעיל עד ל-2008, כאשר הוחלט להפסיק את פיתוחה לטובת תוכנת דרימוויבר.
תוכנת גו לייב החלה את דרכה ב-1996 כמוצר הדגל של חברת GoNet Communication שישבה באותה עת במנלו פארק שבקליפורניה ובהמבורג שבגרמניה.
מאוחר יותר, שינתה החברה את שמה ל-GoLive Systems, וכתוצאה מכך שם התוכנה השתנה ל-GoLive CyberStudio.
ב-1999 קנתה אדובי את GoLive Systems, ושינתה את שם התוכנה ל-Adobe GoLive.
אדובי קנתה לאחר מכן את חטיבת הפיתוח שישבה בגרמניה על מנת להמשיך ולפתח את המוצר.
בעשותה כן, הפסיקה אדובי את הפיתוח של תוכנת Adobe PageMill, שהייתה תוכנת אחרת לעריכת HTML שפותחה על ידי אדובי מ-1994.
במקור, תוכנת CyberStudio על שלוש גרסאותיה פותחה עבור מחשבי מקינטוש בלבד, אך באביב 1999, זמן מה לאחר הרכישה, הוציאה אדובי לאור את גרסה 4.0, הגרסה הראשונה של גו לייב שיכלה לפעול גם על מקינטוש וגם על חלונות.
מאז יציאתה לאור, התחרתה התוכנה בתוכנת דרימוויבר של מקרומדיה, וגרסאותיהן הראשונות יצאו בסמיכות זו לזו.
עם הזמן, צברה דרימוויבר נתח שוק רחב יותר, והפכה לתוכנה הדומיננטית בשוק עורכי ה-HTML בשיטת WYSIWYG.
לאחר שאדובי רכשה את מקרומדיה ב-2005, החליטה אדובי לשווק מחדש את גו לייב עבור קהל הרוכשים ה"מסורתי" שלה - מעצבים וגרפיקאים, במקום לשווקה כתוכנה מקצועית לבניית אתרי אינטרנט.
במסגרת מהלך זה כללה אדובי את גרסת CS2 (גרסה 8) של התוכנה כחלק ממהדורת הפרימיום של "החבילה היצירתית 2" (Creative Suite 2) וכללה בה תמיכה טובה יותר באינטגרציה עם תוכנות עיצוב אחרות של אדובי (למשל פוטושופ).
אך עם יציאתה של "החבילה היצירתית 3" (CS3) החליטה אדובי לשנות כיוון, ולכלול במסגרת מהדורת הפרימיום דווקא את דרימוויבר, ולהוציא לאור את גרסתה התשיעית של גו לייב כמוצר עצמאי, שלא כחלק ממותג "החבילה היצירתית".
באפריל 2008 הודיעה אדובי על הפסקת הפיתוח והמכירה של התוכנה לטובת דרימוויבר.
גרסהמפתחתשם קודמערכות הפעלהתאריך יציאה לאור1.0GoNet Communicationמקינטושיוני 19961.1 ProGoNet Communicationמקינטושאוגוסט 1996CyberStudio 1GoLive Systemsמקינטושאפריל 1997CyberStudio 2GoLive Systemsמקינטושספטמבר 1997CyberStudio 3GoLive Systemsמקינטושאפריל 19984אדובימקינטושינואר 19994אדוביחלונותמאי 19995אדוביThe Fifth Elementחלונות, מקינטושאוגוסט 20006אדוביThe 6th Dayחלונות, מקינטוש, Mac OS Xפברואר 2002CS (7)אדוביSe7enחלונות, Mac OS Xאוקטובר 2003CS2 (7)אדוביReloadedחלונות, Mac OS Xאפריל 20059אדוביViciousחלונות, Mac OS Xיוני 2007
אֵדווין פאוול האבל היה אסטרונום אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות שתי תגליות מדעיות מרכזיות.
האבל היה הראשון שהוכיח כי הגלקסיות הן מקבצי כוכבים ענקיים הנמצאים מחוץ לשביל החלב, שהוא בפני עצמו אך גלקסיה אחת מני רבות.
כמו כן ניסח את "חוק האבל", העוסק בהתפשטות היקום, ומשמש, בין היתר, חלק מרכזי בתאוריית המפץ הגדול, שהיא אחת התאוריות המקובלות כיום באשר להיווצרות היקום והתפתחותו.
האבל נחשב לאחד מגדולי האסטרונומים בכל הדורות.
האבל נולד בשנת 1889 למשפחה אמריקנית ממעמד הביניים, בעיירה מארשפילד שבמדינת מיזורי.
בילדותו עברה משפחתו לעיירה ויטון שבאילינוי, בשל עסקיו של אביו, סוכן הביטוח ג'ון האבל.
כשהיה האבל בן 8 קנה לו סבו טלסקופ שעורר את התעניינותו בנעשה בחלל.
כבר בתקופת התיכון כתב מאמר על כוכב הלכת מאדים ופרסם אותו בעיתון מקומי.
בצעירותו הצטיין במיוחד באתלטיקה, נוסף על יכולתו האינטלקטואלית.
את לימודי התואר הראשון סיים בקולג' בוויטון, ובשל הצטיינותו קיבל מלגה ללימודים מתקדמים באוניברסיטת שיקגו.
אביו של האבל סבר כי לימודי משפטים הם הדרך הנכונה לבנו, והאבל למד באוניברסיטת שיקגו משפטים, אך השתתף גם בקורסים בנושאים שעניינו אותו יותר, ובהם פיזיקה ואסטרונומיה.
בשנת 1910 זכה האבל במלגת רודז היוקרתית, שאותה העניק ססיל רודס לאמריקנים מצטיינים בלימודיהם הרוצים ללמוד באוניברסיטת אוקספורד.
באוקספורד המשיך האבל בלימודי המשפטים, וקיבל תואר שני בשפה הספרדית.
הגינונים הבריטיים שרכש באוקספורד ליווהו במהלך שנות חייו.
בשנת 1913 מת אביו, והאבל שב לארצות הברית כדי לתמוך במשפחתו.
לאחר שובו לארצות הברית לימד האבל בבית ספר תיכון, ושימש גם מאמן כדורסל בתיכון המקומי.
במקביל המשיך להגשים את חלומו להיות אסטרונום, והתקבל ללימודי תואר שני במצפה הכוכבים ירקס, שפעל בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת שיקגו.
שם השלים את לימודיו והגיש עבודת דוקטורט שעסקה בחקר הערפיליות, וכותרתה "חקירה צילומית של ערפיליות חיוורות".
חקר הגלקסיות עתיד להיות אחת מתרומותיו הגדולות של האבל למדע, אך בעת שכתב את הדוקטורט שלו, לא היה ידוע טיבם המדויק של הגופים המכונים "ערפיליות", והקהילה המדעית הייתה מפולגת בהשערות שונות באשר להן.
עם כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה בשנת 1917, מיהר האבל להגיש את עבודת הדוקטורט שלו, והתגייס לצבא.
שם התקדם עד לדרגת מייג'ור.
לאחר שירותו הצבאי שהה זמן מה באנגליה בטרם שב לארצות הברית בשנת 1919, כדי לעבוד במצפה הר וילסון שליד לוס אנג'לס את המשרה הזאת הציע לו האסטרונום ג'ורג' אלרי הייל , מייסד המצפה.
במצפה וילסון, שבו הושלמה זמן קצר קודם לכן התקנתו של הטלסקופ בעל המראה המחזירה בקוטר 100 אינץ' (2.54 מטר) על שם הוקר (Hooker) , שהיה עד 1948 הטלסקופ הגדול בעולם, ערך האבל את תצפיותיו החשובות שהביאו לתגליות אסטרונומיות פורצות דרך, ובו עבד עד יום מותו.
ב־1923 הצליח לראשונה לראות משתנים קפאידיים בגלקסיית אנדרומדה.
גילוי זה חשף כי מדובר בגלקסיה נוספת לשביל החלב, ולא לערפילית בתוכו.
בעקבות כך פרסם ב-1924 את תגליתו הגדולה הראשונה, כי הגלקסיות הן למעשה צבירי כוכבים ענקיים ורחוקים, ולא, כפי שסברו רבים עד אז, גופים קטנים המצויים בתוך שביל החלב.
תגלית זו נעשתה באמצעות מדידת המרחק אל גלקסיית אנדרומדה, אותו העריך ב-900,000 שנות אור.
בשנת 1929 פרסם את תגליתו הגדולה השנייה, כי הגלקסיות מתרחקות זו מזו במהירות עצומה, וכי יש יחס קבוע בין המרחק שבין הגלקסיות ובין המהירות שבה הן מתרחקות זו מזו.
תגלית זו הייתה אישוש אמפירי להשערות שהועלו בתקופה זו, שהביאו בסופו של דבר לביסוס התאוריה המקובלת כיום בדבר התהוות היקום, תאוריה הקרויה "המפץ הגדול".
ב-26 בפברואר 1924 התחתן האבל עם גרייס ברק.
ב-1926 קבע את הסיווג המורפולוגי של הגלקסיות המוכר כסיווג האבל.
ב-30 באוגוסט 1935 גילה את האסטרואיד 1373 Cincinnati .
תגליותיו של האבל זיכו אותו במעמד מוביל בקהילייה האסטרונומית בארצות הברית ובעולם.
באותה תקופה האבל קנה לעצמו שם של מדען והפך לידוען.
הוא בילה דרך קבע בחוגים החברתיים של הוליווד ואף אירח כוכבי קולנוע במצפה הר וילסון.
האבל נהנה מאורח חיים זה.
ב-1938 זכה במדליית ברוס, וב-1940 במדליית זהב מטעם האגודה האסטרונומית המלכותית.
הוא המשיך בעבודתו המדעית ברציפות, פרט לתקופת מלחמת העולם השנייה, שבה שירת בבסיס הניסויים אברדין של צבא ארצות הברית, עסק בו בחקר הבליסטיקה, וזכה לעיטורים על מחקריו, ובהם אות לגיון ההצטיינות על תרומה יוצאת דופן במחקר בליסטי ב-1946.
ב-26 בינואר 1949 נחנך במצפה הר פאלומר טלסקופ הייל בקוטר 200 אינץ', והאבל התכבד לחנוך אותו ולבצע בו את התצפית הראשונה.
טלסקופ זה שימש את האסטרונום הגרמני ולטר באדה לעדכון תצפיתו החלוצית של האבל משנת 1920, ולקביעה, בשנת 1952, כי המרחק אל גלקסיית אנדרומדה הוא יותר מפי שניים מכפי שקבע האבל.
אף שתצפית מעודכנת זו לא סתרה את ההנחה הבסיסית של האבל כי הגלקסיות הן צבירי כוכבים רחוקים, אלא רק חיזקה אותה, חש האבל כי התגלית פגעה במוניטין שלו.
כל חייו נאבק האבל למען מתן פרס נובל לפיזיקה לאסטרונומים.
ועדת פרס נובל סברה כי האסטרונומיה אינה עיסוק הכלול במסגרת הפיזיקה, והאבל נאבק לשינוי ההגדרה.
מעט לפני מותו קיבלה ועדת הפרס את טענתו, ואף החליטה להעניק לו את הפרס, אלא שהוא מת בטרם הוכרז רשמית על זכייתו, ופרס נובל אינו מוענק לאחר המוות.
אף שדיוני הוועדה חסויים, חשו חבריה אנריקו פרמי וסוברהמניאן צ'נדראסקאר צורך ליצור קשר עם אלמנתו, ולספר לה על החלטתם.
האבל מת משבץ מוחי בן 63 בסן מרינו שבקליפורניה.
הוא נקבר על ידי אשתו, גרייס, אשר סירבה לחשוף את מקום קבורתו.
האבל חונך לנצרות, אך מאוחר יותר הפך לאגנוסטי.
תרומתו של האבל למחקר האסטרונומי מוערכת גם כיום, והוא נחשב לאחד מגדולי האסטרונומים בכל הדורות.
על שמו קרויים האסטרואיד 2069 האבל, מכתש האבל על הירח וטלסקופ החלל האבל.
הגלקסיות הן מחוץ לשביל החלב
עד לשנות ה-20 של המאה ה-20 היו גודלו של היקום ומבנהו, מהותן של הגלקסיות, והמרחקים ביניהן, נושא לוויכוח בקרב הקהילייה האסטרונומית.
רבים מן הקהילייה המדעית סברו כי הערפיליות הספירליות, שבהן ניתן היה להבחין היטב בטלסקופים של אותה התקופה, הן גופים קטנים יחסית המצויים בתחומי שביל החלב.
אחרים, לעומתם, סברו כי ערפיליות אלו הן גלקסיות בפני עצמן.
בשנת 1920 החליטה האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית לערוך עימות פומבי המכונה "הוויכוח הגדול" בין התומכים בשתי הדעות.
את התומכים בדעה כי הערפיליות הן בתחומי שביל החלב ייצג האסטרונום הרלו שפלי, ואילו את התומכים בדעה הנגדית ייצג האסטרונום הבר קרטיס.
ב-26 באפריל 1920, באולם במוזיאון הסמית'סוניאן, הציגו הצדדים את עמדתם.
הוויכוח הגדול הסתיים ללא הכרעה ברורה.
הקהילייה המדעית נותרה חלוקה בשאלת גודלו של היקום ומיקומן של הערפיליות.
יש שסברו כי שאלה זו היא מסוג השאלות שלא תיפתרנה לעולם.
עוד בשנת 1908 צפתה חלוצת האסטרונומיה האמריקנית הנרייטה ליוויט בכוכבים מסוג משתנים קפאידיים, ועסקה במדידת מחזור השתנות הבהירות נראית שלהם.
היא גילתה כי לגבי סוג זה של כוכבים, שאורם משתנה מבהיר יותר לעמום יותר ובחזרה במחזורים קבועים, קיים קשר בין זמן המחזור ובין הבהירות המוחלטת שלו, המשקפת את עוצמת פליטת האור של הכוכב.
עבודה של מדענים נוספים הובילה ליכולת לחשב, לפי מידת הבהירות הנראית מכדור הארץ, את המרחק בין המשתנה הקפאידי ובין כדור הארץ.
תגלית זו הפכה את המשתנים הקפאידיים ל"נר תקני".
בראשית המאה ה-20 היו יכולים האסטרונומים לחשב לפי מחזור ההשתנות של הכוכב ובהירותו הנצפית את מרחקו מכדור הארץ.
ב-4 באוקטובר 1923 ערך האבל, באמצעות הטלסקופ במצפה הר וילסון ובעזרת עמיתו למחקר מילטון יומאסון, תצפית לעבר גלקסיית אנדרומדה, וגילה שם קפאיד משתנה.
תגלית זו הובילה ליכולת לחשב את המרחק של גלקסיית אנדרומדה מכדור הארץ.
חישובו של האבל הראה כי הגלקסיה רחוקה מעמנו מרחק של כ-900,000 שנות אור, הרבה מעבר לגודלו הנצפה של שביל החלב, ומכיוון שכך הוא, ברור כי היא חיצונית לו.
בכך הכריע האבל את "הוויכוח הגדול".