tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם סיום הקיץ, כלב לוקח את רובוט לחוף הים, שם הם מבלים יום ארוך במשחק במים ומאוחר יותר נרדמים.
הם מתעוררים לאחר שכל המבקרים האחרים עזבו, וכלב מבין שרובוט חלוד מהמים ולכן אינו יכול לזוז; כלב המיואש נאלץ לחזור הביתה ללילה.
כלב חוזר למחרת עם כלי תיקון, רק כדי לגלות שהחוף נסגר עד 1 ביוני של השנה שלאחר מכן.
לאחר כמה ניסיונות כושלים להיכנס לחוף, כלב מתרצה לחכות עד שיוכל ללכת ולהציל את רובוט בשנה הבאה, ותולה פתק על המקרר שלו כתזכורת מתמדת.
לאורך כל שהותו של רובוט על החוף, הוא חולם על תרחישים שונים שבהם הוא מצליח לברוח מהחוף ולחזור לדירתו של הכלב, רק כדי לחזור בסופו של דבר למציאות שהוא תקוע על החוף.
אחת מרגליו של רובוט נכרתת על ידי כמה ארנבים, שמשתמשים בחלק ממנה כדי למלא חור בסירתם הטובעת לפני שהם משליכים את הרגל.
בינתיים, הכלב נזכר כל הזמן ברובוט ומתקשה למצוא חברים חדשים.
קוף ידידותי מתגנב לחוף ומוצא רובוט קבור עם גלאי המתכות שלו.
הקוף לוקח את רובוט למגרש גרוטאות כדי למכור אותו.
בעל המגרש התנין ובנו זורקים מיד את רובוט לערימת גרוטאות, שוברים את רובוט לחתיכות וגורמים לו להיכבות.
כאשר סוף סוף מגיע 1 ביוני, כלב חוזר לחוף אך מצליח למצוא רק את רגלו המושלכת של רובוט.
בחיפושיו, הוא נזרק החוצה משום שיצר חורים גדולים רבים בחול.
הוא מבלה את הלילה בבית שוכב במיטה עם רגלו של רובוט.
מאוחר יותר, דביבון בשם רסקל מבקר במגרש הגרוטאות ומגלה את ראשו של רובוט ואת גפיו הנותרות.
הוא קונה את החלקים ולוקח אותם הביתה, ובונה מחדש את רובוט עם רמקול כגוף החדש.
בינתיים, כלב קונה חבר רובוטי חדש בשם טין.
במהלך הקיץ, רובוט ורסקל יוצרים חברות קרובה, וכך גם כלב וטין.
כלב הולך לחוף הים עם טין, ולומד מטעויות העבר שלו, מצפה את טין בתרסיס שמן ומונע ממנו להיכנס למים.
בזמן שרובוט ורסקל אוכלים ארוחת צהריים על הגג, רובוט מביט החוצה ורואה את כלב וטין הולכים על המדרכה.
רובוט רץ במורד הרחוב ומצליח להתאחד עם כלב, אך רסקל מופיע לפתע, וחושף שהאיחוד הזה היה עוד פנטזיה של רובוט.
במציאות, רובוט מחליט לא לרדוף אחרי כלב, ובמקום זאת משתמש בגוף הרמקול שלו כדי לנגן את השיר "ספטמבר".
דוג שומע את השיר והשניים (מבלי שידוע בכלב) רוקדים יחד לצליליו בפעם האחרונה.
כלב מבחין ברובוט בזווית עינו, אך רובוט מסתתר, שוקל האם לחשוף את עצמו.
כאשר רובוט מבין שהוא וכלב מצאו מערכות יחסים משמעותיות חדשות לאחר פרידתם, הוא בוחר לא לחשוף את עצמו כדי לאפשר לכלב להמשיך עם טין.
טין מבחין בעצבו של כלב ומיד מעודד אותו בזמן ששניהם רוקדים זה לצד זה ברחוב.
רובוט חוזר בשמחה לארוחת הצהריים של רסקל ו-4השניים ממשיכים לרקוד יחד על הגג.
בשנת 2008, פנו אל שרה ורון מאולפן הנפשה שלא פורסם בבקשה להפיק עיבוד קולנועי של "חלום של רובוט", אשר היה אמור להתבצע כולו באמצעות הנפשה ממוחשבת.
פרויקט זה מעולם לא יצא לפועל.
ברגר קרא לראשונה את הרומן הגרפי של ורון בסביבות שנת 2010 והושפע ממנו (כפי שיקרא לסרט מאוחר יותר מכתב האהבה שלו לניו יורק של שנות ה-80).
לאחר שעשה את שני סרטיו הראשונים, הוא חזר ל"חלום של רובוט" והחל לדמיין כיצד להפוך אותו לסרט הנפשה.
בתחילה, ברגר רצה לעבוד עם Cartoon Saloon כדי להנפיש את הסרט, אך זנח את התוכניות בשנת 2020 עקב מגפת הקורונה.
בסופו של דבר, ברגר סייע בהקמת אולפני הנפשה שונים ברחבי ספרד כדי לסייע בהפקת הסרט.
תהליך ההנפשה החל באמצע יוני 2021 במדריד, ספרד, ומאוחר יותר נפתחו גם אולפני Iruñea בפמפלונה, שעבדו במקביל לצוות מדריד.
איוון לבנדה מספק קולות גם עבור כלב וגם עבור רובוט.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-21 במאי 2023 במסגרת הקרנות מיוחדות של פסטיבל קאן ה-76, ולאחר מכן הוקרן ב-12 ביוני 2023 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של אנסי, ב-23 ביולי 2023 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ניו זילנד, וב-14 באוגוסט 2023 בפסטיבל הסרטים ה-29 בסרייבו .
הסרט הוקרן ב-7 בספטמבר 2023 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-48 של טורונטו ובאוקטובר 2023 בפסטיבל הסרטים ה-56 של סיטגס, ובפסטיבל הסרטים ה-67 של לונדון .
הסרט יצא לראשונה בבתי הקולנוע הספרדיים ב-6 בדצמבר 2023 על ידי BTeam Pictures.
הוא התרחב לשוק הצרפתי ב-27 בדצמבר 2023. קורזון הוציאה את הסרט בממלכה המאוחדת ובאירלנד ב-22 במרץ 2024. ניאון רכשה את זכויות ההפצה בצפון אמריקה והוא יצא לאקרנים ב-31 במאי 2024.
הסרט הופץ ב-DVD וב-Blu-ray בארצות הברית על ידי Decal Releasing ב-8 באוקטובר 2024.
אתר הביקורות Rotten Tomatoes נתן לסרט דירוג 98% המבוסס על 136 ביקורות עם רייטינג ממוצע של 8.4/10. האתר ציין: "שובר לב ומחמם לב, חלום של רובוט הוא סרט הנפשה מלא כל טוב אשר נוצר" Metacritic, נתן לסרט דירוג של 87 מתוך 100, המבוסס על 30 ביקורות, וציין "הצלחה עולמית".
פאולה אראנצאטו רויז מאתר "סינמאניה" נתנה לסרט ציון 5 מתוך 5 כוכבים, וציינה "[הקשר בין] כלב ורובוט היא החברות הכי מדהימה והכי יפה של השנה".
רובי קולינס מאתר "הטלגרף" נתנה לסרט ציון 5 מתוך 5 כוכבים, וציינה "זהו סיפור מדהים על חברות אשר מקסימה ומבדרת ילדים - ומשאיר מבוגרים עם דמעות בעיניים".
מגזין וראייטי הכניס את הסרט לרשימת 22 הסרטים שהוזנחו לשנת 2023. רולינג סטון הציב את הסרט במקום ה-14 ברשימת הסרטים הטובים ביותר לשנת 2024.
במרץ 2024, במהלך הקרנה בתיאטרון אירו, הבמאי פבלו ברגר הביע עניין ביצירת סרט המשך "בו הכלב והרובוט נפגשים שוב לחג ההודיה עם בני זוגם" או ספין-אוף של הסרט:
"חשבתי לבקר מחדש בעולם הזה, אולי עם ספין-אוף של כמה מהדמויות.
סרט אימה עם הארנבים, או ש"ברווזה נוסעת לברצלונה"?
אבל אנחנו בלוס אנג'לס, אז מישהו יכול לגנוב לי את הרעיון", אמר ברגר.
חלומות רכבת הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2025 בבימויו של קלינט בנטלי שגם כתב את התסריט יחד עם גרג קוודר, ומבוסס על הנובלה בשם זהה מאת דניס ג'ונסון.
מככבים בו ג'ואל אדגרטון, פליסיטי ג'ונס, ויליאם ה.
מייסי, קרי קונדון וקליפטון קולינס.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-26 בינואר 2025 במסגרת פסטיבל הסרטים סאנדנס.
הוא עלה לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים בארצות הברית ב-7 בנובמבר 2025 ועלה לשידור בנטפליקס ב-21 בנובמבר.
הסרט מתאר את חייו של רוברט גריינר, המתגורר באזור איידהו בתקופה שבין סוף המאה ה-19 לאמצע המאה ה-20. רוברט מגיע לאזור ברכבת כילד יתום, נושר מבית הספר ומבלה את שנות נעוריו ללא מטרה.
הוא פוגש את גלדיס אולדינג, הם מתחתנים, בונים בקתת עץ ומתגוררים בה.
בהמשך נולדת לזוג בת, קייט.
רוברט מתחיל לעבוד כחלק מצוות שבונה מסילות ברזל עבור הרכבת.
הוא עד למקרה בו עובד סיני נזרק מגשר על ידי קבוצת פועלים לבנים מסיבה לא מובנת ונופל אל מותו.
הוא רדוף על ידי חזיונות של האיש, וחולם שהוא נדרס על ידי הרכבת.
הוא עובר לעבוד בכריתת עצים עונתית, מה שמרחיק אותו מגלדיס וקייט לפרקי זמן ארוכים ומקשה עליהם.
במהלך עבודתו הוא פוגש גברים רבים שמשאירים עליו רושם משתנה, ועד לטרגדיות נוספות אליהן הוא מתייחס בחוסר אונים.
פועל אדוק אחד נהרג על ידי אדם הטוען שהוא נוקם את רצח אחיו; פועלים אחרים נהרגים מפעם לפעם בתאונות עבודה, וקבריהם מסומנים על ידי זוג מגפיים הממוסמרים לעץ.
רוברט מתקרב במיוחד לפועל מבוגר בשם ארן פיליפס, שנהרג על ידי ענף שנופל במפתיע.
רוברט וגלדיס מתקשים להתמודד עם המרחק שהעבודה יוצרת ביניהם, ורוברט מנסה למצוא אפיקים אחרים לפרנסה.
הוא וגלדיס מחליטים לפתוח מנסרת עצים ולהתפרנס באמצעותה מיד לאחר שישוב מעבודת כריתת עצים אחרונה.
כשהוא חוזר, רוברט מגלה שהבקתה כולתה בשריפה שפרצה במקום, וגלדיס וקייט נעדרות.
רוברט בונה מחדש את הבקתה כשהוא שרוי בדיכאון.
הוא חוזר לעבוד בכריתת עצים, אך מתקשה למצוא את מקומו לצד טכנולוגיה חדשה וגברים צעירים.
לבסוף, הוא בוחר לפרוש מעבודתו.
רוברט הופך להיות נהג כרכרה עבור תושבי העיר.
באחת הנסיעות הוא פוגש את קלייר תומפסון, אלמנה המגיעה לאזור במסגרת עבודתה מטעם שירות היערות של ארצות הברית.
הם מתיידדים, ורוברט חושף בפניה את קשיי ההתמודדות שלו עם האבל ותחושת חוסר משמעות.
לילה אחד הוא מאמין שפגש על סף ביתו את קייט הפצועה והוא מטפל בה בבקתה, אך בבוקר לא נשאר סימן להימצאותה שם.
הוא מחליט להמשיך ולהתגורר במקום למקרה שתחזור.
השנים ממשיכות לחלוף, והעולם משתנה סביב רוברט המזדקן והולך.
יום אחד הוא קונה כרטיס לטיסה חווייתית קצרה במטוס דו-כנפי נטול חופה.
כאשר המטוס מתמרן באוויר עוברים במוחו קולות, מראות וזכרונות מן העבר.
המספר מתאר שרוברט מת בשנתו בבקתה בנובמבר 1968, ושבאותו יום במטוס כאשר אבדה לו תחושת הכיוון הוא חש לרגע מחובר להכול.
ג'ואל אדגרטון - רוברט גריינר
פליסיטי ג'ונס - גלדיס גריינר, אשתו של רוברט
קרי קונדון - קלייר תומפסון, עובדת שירותי ייעור
צ'אק טאקר - איש שקט
רוב פרייס - חוטב העצים הסקרן
פול שניידר - פרנק, חוטב עצים דברן
ג'ון דיל - בילי, חוטב עצים זקן
אלפרד הסינג - פו שנג
נתנאל ארקנד - איגנטיוס ג'ק, בעל חנות וחברו של רוברט
בפברואר 2024 דווח כי עיבוד לנובלה "חלומות רכבת" מאת דניס ג'ונסון יופק על ידי Black Bear Pictures בבימויו של קלינט בנטלי על פי תסריט שכתב יחד עם גרג קוודר, כאשר ג'ואל אדגרטון ופליסיטי ג'ונס יככבו.
במאי 2024 הוכרז על הצטרפותם של יתר צוות השחקנים.
צילומי הסרט העיקריים החלו באפריל 2024 בוושינגטון.
רובו המוחלט של הסרט צולם במזרח וושינגטון, בין היתר במרכז העיר ספוקיין, מטאליין פולס וקולוויל.
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל 95 אחוזי טריות המבוססים על 207 ביקורות.
באתר Metacritic עומד הסרט על ציון ממוצע משוקלל של 88 המבוסס על 42 מבקרים, נתון המצביע על 'הערכה אוניברסלית'.
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס גות'הם1 בדצמבר 2025הסרט הטוב ביותרמייקל היימלר, וויל יאנוביץ, מריסה מקמהון, אשלי שלייפר וטדי שוורצמןהתסריט המעובד הטוב ביותרקלינט בנטלי וגרג קוודרפרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי4 בינואר 2026הסרט הטוב ביותר"חלומות רכבת"השחקן הטוב ביותרג'ואל אדג'רטוןהתסריט המעובד הטוב ביותרקלינט בנטלי וגרג קוודרהצילום הטוב ביותראדולפו ולוסוהשיר הטוב ביותר"Train Dreams" (ניק קייב וברייס דסנר)
רוזטה היא חלון עגול גדול המקבל את שמו מדמיונו לשושנה ומזכיר עיצוב מנדלה.
רוזטות אופייניות מאוד לסגנון הגותי אך נעשה בהם שימוש דומה גם בסגנונות מאוחרים יותר, אלא לרוב ביתר פשטות.
הרוזטה היא חלון בעל מסגרת אבן (Tracery) המכיל בתוכו ויטראז'ים היוצרים ביחד את צורת השושנה.
הרוזטה מחולקת לצורות משניות - עיגולים קטנים יותר, פלחי המעגל וצורות שונות המזכירות תלתנים ועלים.
לעיתים נבנות רוזטות גם בחזית המזרחית וגם בקצוות הטרנספט (בית הרוחב).
מקורה של הרוזטה הוא ככל הנראה באוקולוס - צוהר עגול שהיה נפוץ באדריכלות הרומית.
האוקולוס התפתח לחלונות גדולים ועגולים שהופיעו לראשונה באדריכלות הרומנסק.
ישנן מספר דוגמאות לכך בכנסיות באזור צפון ספרד אך הרוזטה הגותית המושלמת הופיעה לראשונה בבזיליקת סן-דני (St.
רוזטה זו הושלמה בשנת 1130 אך נהרסה במאה ה-18.
חלונות רוזטות החלו להתפשט בקתדרלות רבות ברחבי צרפת החל מהמאה ה-12 במסגרת עלייתה של האדריכלות הגותית.
הראשון להצבת חלון רוזטה בחזית הכנסייה היה סוגריוס בבזיליקת סן-דני.
אחריו באו חלונות רוזטה בקתדרלות הגותיות הראשונות בהן קתדרלת לאן, קתדרלת נוטרדאם דה פארי (המפורסמת בחלונות הרוזטה שלה, חלקם בסגנון Rayonnant) וקתדרלת שארטר (הכוללת 3 חלונות רוזטה).
לחלון הרוזטה העגול המוצב בתוך ריבוע הייתה משמעות סמלית, שכן העיגול סימל את הקוסמוס האינסופי והנצחיות של אלוהים והריבוע סימל את מעשה הבריאה המושלם של אלוהים.
כאשר הגותיקה הבשילה לשיאה ובסגנון הגותי הקורן (Rayonnant) התפתחו חלונות הרוזטה לרמה גבוהה של מורכבות ואיכות.
צורתם הייתה כשל פרח או השמש, הקורנת מהמרכז החוצה.
בשלהי ימי הביניים התפתחו חלונות הרוזטה לדוגמה ממורכזת ממנו קורנים עלים בצורת להבות אש כחלק מסגנון הלהבות הגותי (Flamboyant).
בסגנונות הרנסאנס והבארוק היה השימוש בחלונות רוזטה נדיר יותר.
גם בכנסיות נאו-גותיות רבות, מהמאות ה-19 וה-20, נבנו חלונות מסוג זה, אם כי אופי העיטורים של הוויטראז'ים היה פשטני יותר.
הוויטראז' גם קישוטי בעיקרו וכמעט ולא מכיל ציורים של סיפורים כלשהם כפי שהיה נהוג בימי הביניים.
אלה הם חלונות ויטראז' בצורת עיגולים, בה עיצוב התמונה לא מתייחס בצורה גאומטרית למרחב המעגלי ואין דוגמה של שושן או פרח.
חלונות יכלו להיות פתוחים, "עיוורים", בעלי זיגוג או מלאים בשכבה דקה של אלבסטר.
במהלך התקופה הגותית המאוחרת באיטליה, חלונות כאלה היו נפוצים והועדפו על פני חלונות עם תחרת אבן מורכבת.
בתקופת סוף ימי הביניים ותחילת הרנסאנס את התמונה בתוך החלון תכננו בדרך כלל האמנים המוכשרים בזמנם, ובהם דוצ'ו, דונטלו, אוצ'לו וג'יברטי.
אלה חלונות עגולים בעלי דוגמה פשוטה של תחרת חלונות בה מוטות קורנים החוצה מאבן תמיכה מרכזית (boss) או מטבעת אבן (rondel) במרכז החלון.
חלונות כאלה היו פופולריים באדריכלות רומנסקית ובאיטליה בתקופה הגותית.
ניתן למצוא אותם ברחבי אירופה, אך בעיקר בגרמניה ואיטליה.
חלונות אלה זכו לעדנה במבני התחייה הרומנסקית של המאה ה-19 והמאה ה-20.
אלו הם חלונות עגולים בהם תחרת החלונות נמצאת במסגרת החלון בדוגמה מעגלית, כמעין חור מסוגנן, ולא באמצע החלון.
חלונות כאלה עוצבו בשלבי המעבר מהאדריכלות הרומנסקית לאדריכלות הגותית ובפרט בצרפת ובקתדרלת שארטר.
הדוגמה הידועה ביותר לחלון כזה היא בקתדרלת לינקולן, בקצה בית הרוחב הצפוני, בחלון הידוע בשם "עין הדיקאן".
ניתן למצוא אותם לעיתים גם בבניינים מהמאה ה-19.
אלו הם חלונות עגולים עם תחרת חלונות של קשתות חופפות כמו עלי כותרת של פרח, ועם צורות עגולות וישרות.
חלונות אלו ניתן למצוא בצפון צרפת, וראוי לציון החלון בקתדרלת לאן, באיטליה ובאנגליה.
סגנון זה זכה לעדנה בגל התחייה הגותית בגלל דמיונו לפרח.
לעיתים, תכנון זה התייחס ל-Our Lady of the Rosary.
אלו הם חלונות עגולים בהם עלי הכותרת של הפרח קורנים החוצה מטבעת מרכזית, ולעיתים חופפים זה את זה, בתכנון מורכב.
כל עלה מסתיים בקשת מחודדת ולעיתים בקוורטרפויל (עיגול ובו תחרת חלונות בצורת 4 עלים) או צורות אחרות הכלואות במעגל.
חלונות אלה דומים לפרחים או שמש קורנת.
רבים מחלונות הרוזטה הגדולים בצרפת הם בסגנון זה, בפרט אלה בקתדרלת נוטרדאם דה פארי ובזיליקת סן-דני.
דוגמה ידועה לחלון כזה היא בבית הרוחב הצפוני של מנזר וסטמינסטר.
חלונות אלו היו נפוצים בגותיקה בשיאה וניתן למצוא אותן בהרבה כנסיות.
הסגנון זכה לעדנה בגל התחייה הגותית.
אלה חלונות עגולים עם תחרת חלונות מורכבת.
הצורה האופיינית לסגנון הן עקומות בצורת S בתחרת החלונות, שגורמת לכל אור להיראות בצורה דמוית להבת אש, בצורה "לוהבת" (Flamboyant) ומכאן השם.
מספר רוזטות גותיות מאוחרות מציגות מורכבות רבה בתכנונן, ולעיתים משתמשות באלמנטים גותיים בצורות בלתי צפויות.
דוגמה מצוינת לכך היא בחזית המערבית של קתדרלת אמיין.
למרות שלרוב הצורות המתוכננות קורנות החוצה מהמרכז, הצורה המתקבלת לא בהכרח סימטרית סביב כל ציר.
דוגמה לכך היא חלון "עין הבישוף" בקתדרלת לינקולן מהסגנון הגותי האנגלי המקושט שבה התכנון הוא כשני קשוות חיטה.
דוגמאות נוספות לחלונות רוזטה לוהבים ניתן למצוא בסנט שאפל ובקתדרלת בווה.
אדריכלות הרנסאנס התנתקה מהאדריכלות הגותית, וחזרה לסגנון האדריכלות הקלאסית.
בסגנון זה נעשה שימוש בחלונות אוקולוס פשוטים וחסרי תחרת חלונות, לעיתים על גמלונים קלאסיים או סביב כיפות, כגון בזו של קפלת פאצי (בקלויסטר של בזיליקת סנטה קרוצ'ה) או סנטה מריה דל פיורה.
באדריכלות הבארוק נעשה שימוש רב יותר (מאשר באדריכלות הרנסאנס) בחלונות עגולים, שלא תמיד היו עיגולים מושלמים ולעיתים היו אליפטיים (סגלגלים) או בעלי צורות מורכבות יותר.
לרוב הם היו נטולי תחרת חלונות, אך לעיתים הם היו בעלי מוטות תמיכה פשוטים.
לעיתים קרובות הם הוקפו בקישוטים מגולפים באבן.
מטרת חלונות אלה הייתה לספק תאורה מספקת לפנים החלל בלי להשתמש בחלונות גדולים המאפשרים לראות מבחוץ את הבפנים.
רק לעיתים נדירות הם היוו אלמנט ויזואלי דומיננטי בחזית או בפנים, כפי שהיו הרוזטות הגותיות.
למרות זאת, היו מספר יוצאים מן הכלל הראויים לציון, בפרט מטח האור הגדול שזורם דה חלון האלבסאר הסגלגל (אליפטי) שמתאר את רוח הקודש ברדרדוס מאחורי המזבח הראשי בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא.
חלונות עגולים מודרניים, שלרוב הם מסוג האוקולוס הפשוט, שואבים ממגוון רב של השפעות וסגנונות, הכוללים אמנות מופשטת, חלונות ספינה וחלונות עגולים חסרי זיגוג של אדריכלות המזרח.
עם זאת ישנם חלונות רוזטה מודרניים שמעוצבים בסגנון הגותי.
חלון תרפויטי (נקרא גם אינדקס תרפויטי או טווח תרפויטי, באנגלית: therapeutic window) הוא מונח בפרמקולוגיה המתאר את טווח המינונים שבהם תרופה (או חומר פעיל ביולוגית אחר) פועלת באופן הרצוי וללא סכנת הרעלה.
החלון התרפויטי נקבע בעיקר על ידי:
הפרמקוקינטיקה של התרופה - קצב ספיגת התרופה בגוף, הנמדד על ידי זמן ההגעה לריכוז מסוים בדם ומידת הקישור של החומר לאתרים נוספים על אתר המטרה בגוף, בעיקר לחלבוני הסרום; קצב המטבוליזם והפינוי של התרופה מאתר המטרה (תהליך אנזימטי) ברמת התא; וקצב הפינוי מהדם ומהגוף בכלל (בעיקר על ידי הכבד והכליות).
הפרמקודינמיקה של התרופה - קצב ואופן הקישור של התרופה (ליגנד) לאתר המטרה (רצפטור) ברמת התא, בעיקר קישור הפיך לעומת קישור לא הפיך.
החלון התרפויטי של תרופה הוא ערך סטטיסטי קבוע הנקבע במהלך הניסויים לאישור תרופה חדשה.
האומדן מתאים לרוב בני האדם, אך לא לכולם.
בקביעת החוזק והמינון לתרופות בעלות חלון תרפויטי צר על הרופא הרושם לשקול גורמים אלה: נטילת תרופות נוספות, כשל במנגנוני המטאבוליזם, גיל המטופל, מידת הבנת המטופל או המטפלים בו את אופן הנטילה.
אינדקס תרפויטי הוא צורת החישוב המקובלת לאומדן כמותי של החלון התרפויטי הוא מחושב כך:
כאשר LD50 הוא המינון הדרוש לכך ש־50% מהאוכלוסייה ימותו (Lethal Dose), ו ED50 הוא המינון הדרוש להשגת אפקט טיפולי ב-50% מהאוכלוסייה (Effective Dose).
אינדקס תרפויטי (TI) הקטן מ־10 מעיד על כך שהתרופה לרוב תהיה רעילה (כמו חומרים כימותרפיים) כלומר, לתרופה חלון תרפויטי צר מאוד, ושינויים במינון התרופה עשויים להיות קטלניים.
ככל שה-TI גבוהה יותר, כך התרופה בטוחה יותר ויידרשו מינונים גבוהים יותר של התרופה על מנת לגרום למוות.
תרופות נבחרות בעלות חלון תרפויטי צר (רשימה חלקית ביותר)
במיוחד בתחום הסמים הפסיכואקטיביים המשמשים לצורכי פנאי משתמשים לפעמים במושג שיעור בטיחות
במקרים אלה המנה ה"יעילה" היא הכמות והתדירות שיוצרים את ההשפעה הרצויה.
היא יכולה להיות גדולה או קטנה מהמינון היעיל מבחינה טיפולית.
גורם הבטיחות הוודאי הידוע גם כטווח הבטיחות (MOS= Margin of safety) הוא היחס בין המנה הקטלנית עבור 1% של האוכלוסייה ובין המנה היעילה עבור 99% של האוכלוסייה (LD1/ED99).
זה סממן בטיחות טוב יותר מ - LD50 עבור אותם החומרים שיש להם השפעות רצויות ובלתי רצויות כאחד.
הוא מתייחס לקצות הספקטרום שבהם נחוצות מנות הנדרשות ליצור תגובה באדם אחד, ובאותה מנה, עלולות להיות קטלניות באדם אחר.
חלון פלזמה (מכונה גם מגן פלזמה) הוא כינוי לטכנולוגיה למילוי נפח במרחב בפלזמה, התחומה באמצעות שדה מגנטי.
בשימוש בטכנולוגיות הנוכחיות, נפח זה הוא קטן למדי והפלזמה נוצרת בו כמישור שטוח בתוך מרחב גלילי.
פלזמה היא הכינוי לגז שכל חלקיקיו (אטומים או מולקולות) מיוננים.
מצב זה של החומר נחשב למצב צבירה בפני עצמו.
לרוב מגיעים למצב זה על ידי חימום הגז לטמפרטורות גבוהות במיוחד, אם כי שיטות אחרות ליצירת פלזמה אפשריות גם כן.
צמיגותה של הפלזמה הולכת וגוברת בטמפרטורות גבוהות, עד כדי הצגת מחסום משמעותי בפני מעבר של חומר.
צמיגותו של חלון פלזמה מאפשרת לו להפריד בין אוויר בלחץ של אטמוספירה מריק מוחלט.
באותו הזמן, הוא מאפשר מעבר של קרינה, כגון לייזר ואלומת אלקטרונים.
מאפיין זה הוא המפתח לתועלתיות של הטכנולוגיה – היא מאפשרת שימוש בקרינה שניתנת להפקה בריק בלבד, על פריטים הנמצאים באטמוספירה.
את חלון הפלזמה המציא עדי הרשקוביץ במעבדה הלאומית ברוקהייבן והוא אושר כפטנט ב-1995.
תקופה קצרה לאחר מכן, בשנת 1996, הומצא שסתום הפלזמה, המבוסס על אותו העיקרון.
שסתום הפלזמה הוא שכבה של גז במעטפת של מאיץ חלקיקים.
הטבעת של מאיץ החלקיקים מכילה ריק.
פרצה בריק זה היא, באופן כללי, הרת אסון.
במקרה של פרצה במאיץ המצויד בשסתום פלזמה, שכבת הגז מיוננת תוך ננו-שנייה, ובכך יוצרת אטם המונע כניסה של אוויר.
מנגנון זה נותן בידי החוקרים זמן מספק לכבות את אלומת החלקיקים במאיץ ולמלא את הטבעת באוויר באופן איטי ומבוקר, למניעת נזקים.
מאפייניו הפיזיים של חלון הפלזמה משתנים עם תלות בשימוש בו.
רוב חלונות הפלזמה נוצרו בטמפרטורות הסובבות את ה-15,000 קלווין.
גודלו של החלון מוגבל באופן מעשי, הואיל ויצירת חלון שכזה דורשת כ-20 קילו-ואט עבור כל אינץ' בקוטרו של חלון עגול שנוצר (בסביבות 8 קילו-ואט עבור ס"מ בקוטר).
חלון הפלזמה זוהר בבהירות, כשצבעו תלוי בגז בו השתמשו ליצירתו.
השימוש החשוב ביותר בחלון פלזמה היום הוא כעדשה אשר מאפשרת מעבר של אנרגיה, אך אוכפת גבול ברור בין אטמוספירה לריק.
תכונה זאת מאפשרת בניית סוגים חדשים של מקורות קרינה ומאפשרת הוזלת השימוש במקורות קרינה קיימים.
כיום, ריתוך והתכה מבוססי אלומת אלקטרונים הם תהליכים תעשייתיים שיש בהם יתרון, במקרים רבים, על פני החלופות; עם זאת, שיטות אלה יקרות לפריסה עבור רוב המיזמים.
הסיבה המקורית להיותן של שיטות אלה יקרות, הייתה היעדר אמצעים יעילים להפרדת הריק – בו אלומת אלקטרונים יכולה לפעול – מהאטמוספירה.
חלון הפלזמה מאפשר הלחמת מתכות בלחץ של האטמוספירה.
יש צורך בריק אך ורק בצינור דק, בתוכו עוברת אלומת האלקטרונים.
ללא חלון הפלזמה, היה צורך בתא ייעודי לעבודות על החלקים, בו שורר ריק.
חלון הפלזמה שימושי גם עבור מחקר מדעי, היות שהוא מוזיל את התהליך הדרוש ליצירת קרינה אשר ניתן ליצור רק בתנאי ריק.
ההכרזה על הטכנולוגיה גררה התלהבות בקרב חובבי הסדרה מסע בין כוכבים, מכיוון שחלון הפלזמה דומה מאוד לשדה הכוח – טכנולוגיה בדיונית מרכזית ביותר בז'אנר המדע הבדיוני בכלל ובסדרה מסע בין כוכבים בפרט.
למעשה, עם מספיק אנרגיה, ניתן ליצור חלון פלזמה שיעצור וישרוף כל קליע פיזי שנורה לעברו.
עם זאת, כמות האנרגיה הכרוכה בזה היא הרבה מעבר למה שניתן ליצור היום.
בנוסף לזה, חלון הפלזמה יהיה חם כל כך עד שייתכן ויפגע בדבר עליו הוא מגן.
כמו כן, החלון יאפשר מעבר ללא כל בעיה של לייזרים או כלי נשק אחרים מבוססי אנרגיה.
חלון הפלזמה מזכיר במעט את שדות הכוח שמונעים את בריחת האוויר מסיפון ההאנגר (מנחת החלליות).
חלון שכזה אפשרי באופן תאורטי, בהינתן הספק אנרגיה מתאים.
בשימוש בגז ארגון, למשל, החלון יהיה אפילו בעל אותו הזוהר הכחול שמופק משדה הכוח בסדרה.
הבעיה הגדולה עם הרעיון הזה היא הטמפרטורה הגבוהה.
מקור נוסף להתלהבות למעריצי הסדרה מטכנולוגיה זאת הוא הקלות המוגברת לייצור קרינות אקזוטיות, כשאיפה לאותה הקלות בה מיוצרת קרינה מסוגים מגוונים, לבקשת אנשי הצוות בחלליות השונות בסדרה.
חלון סודי הוא סרט מתח/אימה משנת 2004, אשר בוים ונכתב על ידי דייוויד קפ.
הסרט מבוסס על ספרו של סטיבן קינג.
מורטון 'מורט' רייני, הוא סופר מצליח, שחייו נקטעים משלוותם, כאשר הוא תופס את אשתו איימי עם גבר אחר בשם טד מילנר.
כתוצאה מכך, הוא תובע מאשתו גירושים, אך אלו נעשים מכוערים וקשים.
הוא אינו מצליח להתמודד עם העוול שנוצר ונכנס לדיכאון עמוק.
בעקבות זאת, הוא עובר להתגורר בבקתת נופש מבודדת, על שפת אגם פסטורלי, בתקווה ששם יצליח לכתוב מחדש.
בכל זמן שהותו בבקתה, הוא אינו מצליח לשוב ולכתוב יותר משורה אחת, ודיכאונותיו רק מחמירים.
יום אחד מגיע לביתו במפתיע איש בשם ג'ון שוטר, בחור דרומי מסתורי בעל כובע שחור, המאשים את מורט בגנבת אחד מסיפוריו - "חלון סודי".
כשזה דורש פיצוי ממורט, מורט מזלזל בו, ומסלק אותו מביתו.
לאחר מעשה זה, מתחיל שוטר לחסל זה אחר זה את כל האנשים הקרובים למורט.
בסוף הסרט, מתגלה כי לאורך כל הסרט מורט סבל מפיצול אישיות בעקבות בגידת אשתו בו, ושוטר הייתה הדרך שלו להביע את הרצון שלו לרצוח אותה.
לבסוף מורט מזמין את אשתו הביתה ומשתנה לשוטר שרוצח אותה ואת הגבר איתו בגדה.
ג'וני דפ - מורטון 'מורט' רייני
ג'ון טורטורו - ג'ון שוטר
מריה בלו - איימי רייני
טימותי האטון - טד מילנר
חלון טריפורי (איטלקית Trifora) הוא חלון המחולק אופקית לשלושה מפתחים המופרדים זה מזה בשני עמודים קטנים, ומעליו שלוש קשתות מעוגלות או מחודדות.
לעיתים מקיפה קשת גדולה יותר את החלון ובמשטחים שמעל שלוש הקשתות המקוריות וביניהן, מופיע סמל, עיטור כלשהו או מפתחים נוספים, בדרך כלל מעוגלים, או בצורת פרח.
החלון הטריפורי היה פחות נפוץ מהחלון הביפורי, ושימש למפתחים גדולים יותר מהאחרון ובדרך כלל היה מעוטר ממנו.
שימוש מקובל בטריפורה היה בקומות העיליות במגדלי פעמונים מקום בו נדרשה חדירת אור רבה.
החלון הטריפורי היה נפוץ באדריכלות הגותית וברומנסקית, ולעיתים נעשה בו שימוש גם באדריכלות הרנסאנס.
חלון מונופורי (באיטלקית: Monofora) הוא חלון שלו מפתח בודד ומעליו קשת מעוגלת או מחודדת.
ציון היותו של חלון בעל מפתח בודד (מונופורי) מקובל רק בסמוך וכדי להשוותו לחלון עם מספר מפתחים, כמו חלון ביפורי, חלון טריפורי וכן הלאה, ואך בהקשרם של סגנונות בנייה בהם רווח השימוש בחלונות אלה, כמו באדריכלות הגותית או הרומנסקית, ובמידה פחותה מכך באדריכלות הרנסאנס.
חלון קואדריפורי (באיטלקית: Quadrifora) הוא חלון המחולק אנכית לארבעה מפתחים המופרדים זה מזה בשלושה עמודים קטנים, ומעליו ארבע קשתות מעוגלות או מחודדות.
לעיתים מקיפה קשת גדולה יותר את החלון, ובמשטחים שמעל ארבע הקשתות המקוריות וביניהן מופיע סמל, עיטור כלשהו או מפתחים נוספים, בדרך כלל מעוגלים, או בצורת פרח.
החלון הקואדריפורי היה פחות נפוץ מהחלון הביפורי או הטריפורי, ושימש למפתחים גדולים יותר מהאחרונים ובדרך כלל היה מעוטר מהם.
שימוש מקובל בקואדריפורה היה בקומות העיליות במגדלי פעמונים מקום בו נדרשה חדירת אור רבה.
החלון הקואדריפורי היה נפוץ באדריכלות הגותית וברומנסקית, ולעיתים גם באדריכלות הרנסאנס.
חלון ראווה (גם: "ויטרינה") הוא חלון הממוקם בחזית חנות ופונה לעבר העוברים ושבים.
הוא מציג מדגם מייצג של מוצרי החנות או מבחר של מוצרים אטרקטיביים במיוחד, ונועד לפתות לקוחות פוטנציאליים החולפים על פניו להיכנס לחנות, בעקבות הרושם הראשוני שיצר אצלם חלון הראווה על המוצרים שבחנות.
משכך, חלון הראווה הוא כלי שיווקי חשוב.
בחנויות בגדים בדרך כלל מוצגות בחלון הראווה בובות תצוגה דמויות אדם, הלבושות בבגדים ובאביזרי הלבוש הנמכרים בחנות.
בנוסף נתלים שלטי ומדבקות מחירים, מבצעים וקידום מכירות על הזגוגית או על המוצרים עצמם.
החלטה שעל בעלי או מנהלי החנות לקבל היא אם לנצל את חלון הראווה להצגת מגוון רחב ממוצרי החנות, או לשם קידום מכירתו של מוצר יחיד.
דוגמה להחלטה זו ניתן לראות בחנויות ספרים, שבהן יש המציגות מגוון ספרים בחלון הראווה, ויש המציגות ספר חדש יחיד, שלחנות יש עניין בקידומו.
לעיתים חלון הראווה אינו אלא חלון המאפשר לראות דרכו את החנות.
חלון פנורמי הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה משנת 2008, שמבוסס על רומן משנות ה-60 של ריצ'רד ייטס.
הסרט בוים על ידי סם מנדס ומשחקים בו לאונרדו דיקפריו וקייט וינסלט.
זו הפעם הראשונה שדיקפריו ווינסלט משחקים ביחד מאז הסרט "טיטניק".
העלילה מתרחשת בעיירה קטנה, בשנות החמישים בארצות הברית השמרנית של טרם המצאת הגלולה.
אפריל היפה היא עקרת בית ואם לשניים ובעלה פרנק עובד בעבודה משעממת עד מוות אך מכניסה מספיק כדי לאפשר להם לרכוש בית בפרוורים.
דווקא אפריל, הפשוטה כביכול מבין בני הזוג, מנסה למצוא בחיים משהו קצת מעבר לחיי הבורגנות שלא מצליחים להעניק לה משמעות.
היא בטוחה שבבעלה יש שאר רוח ושמגיע לו (ובעקבות כך גם לה) חיים מעניינים יותר, "אמיתיים", בהם יוכלו להגשים את עצמם.
לאחר משחק במחזה חובבני וכושל עולה בה הרעיון לעזוב הכול ולנסוע לפריז, שם היא תפרנס אותם ופרנק "ימצא את עצמו".
בשלב הראשון פרנק משתף איתה פעולה אך ככל שהתוכנית הופכת ממשית הוא נתקף פחד.
לאחר שמוצע לו קידום בעבודה, והפיתוי לוותר על תוכניתה של אפריל גדל, פרנק מנסה בעקיפין ובאמצעות מניפולציות לשכנע את אפריל לעזוב את הרעיון.
בסופו של דבר את מחיר רצח החלום של אפריל תשלם המשפחה כולה כשאפריל מתה, יחד עם עוברה, כאשר היא מנסה להפיל בחודש מתקדם מידי בכוחות עצמה.
פרנק עובר לגור במקום אחר וממשיך בחייו הזעיר-בורגניים העצובים יחד עם שני ילדיו.
"חלון לים התיכון" (על עטיפת הסינגל נכתב: "חלון לים התיכון (דצמבר 1950)") הוא שיר שכתב יעקב גלעד והלחין יהודה פוליקר, ועובד ביחד על ידי שניהם.
את השיר ביצע במקור פוליקר באלבום "אפר ואבק" (1988), שנוצר בשיתוף פעולה עם גלעד.
השיר מתאר מכתב דמיוני שכותב ניצול שואה שעלה לישראל לאהובתו שנותרה בחוץ לארץ.
בשיר הוא מספר על כך שהצליח למצוא דירת חדר וחצי על גג של בית נטוש ביפו.
מחלון הדירה שמצא נשקף נופו של הים התיכון, ומכאן שם השיר.
הוא מציע לה להצטרף אליו כי יש מקום בדירה לה ולילד.
את המכתב הוא כותב בדצמבר 1950, ומציין תופעת טבע חריגה כששלג ירד במישור החוף, והזכיר לכותב את נוף ילדותו, כנראה באירופה.
השואה מוזכרת בשיר רק במרומז, כשהכותב אומר "עוד הפצע פתוח", או בפזמון החוזר כשהוא מדבר על "סיכוי אחד למיליון" לאושר.
לימים, מקץ שני עשורים, נשאל יעקב גלעד על הנסיבות שבהן נכתב השיר.
הוא השיב כי הסיפור דמיוני, אבל הוא מבוסס על הסיפורים שאביו של יהודה פוליקר, ז'אקו פוליקר (פּוליקארי), ניצול השואה מיוון, ואמו של גלעד, הלינה בירנבאום, ניצולת השואה מפולין, ששניהם שרדו את אושוויץ, סיפרו לו.
השיר הופיע לראשונה באלבום "אפר ואבק" שיצא לאור בשנת 1988 בהוצאת CBS.
האלבום היה אלבומו השלישי של הזמר יהודה פוליקר, שיצר אותו בשיתוף פעולה עם יעקב גלעד, שהפיק וכתב את מרבית השירים.
פוליקר וגלעד שילבו בו שנים עשר שירים הנוגעים בחייהם כבני הדור השני לשואה, שגדלו בישראל בצל הטראומה שחוו הוריהם.
הלחן לשיר אותו כתב פוליקר, שגדל על ברכי המוזיקה היוונית, הוא יווני באופיו, ופוליקר מלווה את השירה בנגינה בבוזוקי.
פרט לבוזוקי מנגן פוליקר בשיר גם בגיטרה, באס וקלידים, והוא מלוּוה בז'אן פול זימבריס (תופים וכלי הקשה) ובאיתי הבר (קלידים).
השיר הגיע למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-16 בפברואר 1988 וצעד בו במשך 13 שבועות, מתוכם שבוע אחד (29 במרץ 1988) בראש המצעד.
במצעד השנתי תשמ"ח-1988 דורג השיר במקום ה-35 (השיר היחיד מהאלבום שהגיע ל-50 המקומות הראשונים).
בקליפ נראה פוליקר בדירה מרוהטת בצניעות המשקיפה לים, כותב מכתב ושר כשהוא מביט דרך החלון לים.
המכתב מגיע לאישה (שאותה משחקת אתי אנקרי) המטפלת בתינוק, והיא אורזת מזוודה ויוצאת מביתה כשהתינוק בידיה ונראית פוסעת לאורך חוף הים.
עם השנים בוצעו לשיר גרסאות כיסוי רבות, בהן: יזהר כהן, באלבום "אגדה ישראלית, חלק ב'", 2000; גליקריה באלבום Far Away שרה חלק ממנו ביוונית; גבי ברלין, בתקליט "שירים הם חברים"; רון שובל; וביצוע כֵּלי של שלישיית אדלר.
בשנת 2013 נכלל עיבוד באנגלית לשיר באלבום All Is One של להקת האוריינטל מטאל הישראלית אורפנד לנד תחת השם "As I Stare at the Ocean Alone".
בריאיון לבן שלו אמר וינר: "השיר של פוליקר הדהד חזק כשהתחלנו את הלהקה.
'אפר ואבק' הוא חלק מהדנ"א האישי-זהותי-מוזיקלי שלי.
יש בי הרבה אהבה למקור, אבל היה גם רצון להוסיף את הנדבך הזה.
מה חלק מהסיפור ומה לא חלק מהסיפור.
זה מאוד מרגש לשיר אותו כך.
זאת לא תוכחה ובטח לא ציניות.
ההתרגשות מהשיר של פוליקר נמצאת שם והיא לגמרי כנה, אבל היא לא מבטלת את הצורך להביא לו כאפה".
שם השיר שימש מקור לשם הפסטיבל "חלון לים התיכון" המתרחש מדי שנה בחוף אשדוד, והתחיל שנה אחרי שיצא השיר לאור.
לדעת ההיסטוריונית פניה עוז-זלצברגר, השיר מבטא יחס אישי מאוד, ולא לאומי, למולדת החדשה: "טרגדיה פרטית, סיפור אהבה פרטי וניסיון פרטי מאוד לשרוד בעוני ובייסורים".
חלון פנורמי הוא הרומן הראשון של הסופר האמריקאי ריצ'רד ייטס.
הספר יצא לאור בשנת 1961, ולפי עדותו של ייטס עצמו זהו סיפרו הטוב ביותר.
חלון פנורמי הוא גם בסיס לסרט הוליוודי שבו משחקים לאונרדו דיקפריו וקייט וינסלט בבימויו של סם מנדס.
אייפריל היפה היא עקרת בית ואם לשניים ובעלה פרנק עובד בעבודה משעממת עד מוות אך מכניסה מספיק כדי לאפשר להם לרכוש בית בפרוורים.
דווקא אייפריל, הפשוטה כביכול מבין בני הזוג, מנסה למצוא בחיים משהו קצת מעבר לחיי הבורגנות שלא מצליחים להעניק לה משמעות.
לאחר שמוצע לו קידום בעבודה, והפיתוי לוותר על תוכניתה של אייפריל גדל, פרנק מנסה בעקיפין ובאמצעות מניפולציות לשכנע את אייפריל לעזוב את הרעיון.
בסופו של דבר את מחיר רצח החלום של אייפריל תשלם המשפחה כולה.
עם זאת, פרנק לא מעורר תיעוב מצידו של הקורא.
נהפוך הוא, רוב הרומן מסופר מנקודת מבטו וכל הדמויות מדברות מתוך עצמן בצורה משכנעת.
בסופו של דבר נגוזות התקוות ומתברר שההידרדרות אל התהום היא בלתי נמנעת.
ייטס לא זכה לתהילה ספרותית בחייו.
כך למשל, ה"ניו יורקר" פרסם לראשונה סיפור שלו כשמונה שנים לאחר מותו ורק בשנת 2008 תורגם חלון פנורמי לעברית בהוצאת אחוזת בית.
עם זאת, חלון פנורמי זכה לשבחים מפי סופרים רבים וטובים שראו בו יצירת מופת.
בין היתר אמר על חלון פנורמי קורט וונגוט שהספר הוא גטסבי הגדול של זמנו...
ואחד הספרים הטובים ביותר של סופרים בני זמנו.
הספר זכה בשנת 2005 להיכנס לרשימת מאה הספרים הטובים ביותר של הניו יורק טיימס החל משנת 1923.
הספר תורגם לעברית על ידי קטיה בנוביץ' ויצאה לאור בהוצאת אחוזת בית ב-2008.
חלון תרמאלי הוא חלון גדול בעל מתאר חצי עגול, מחולק באמצעות שני פסים מאונכים מקבילים לשלוש מסגרות.
מכונה כך על-שם מרחצאות (thermae) הקיסר דיוקלטיאנוס ברומא שם נעשה בהם שימוש, והם שרדו בבניין.
את טיפוס החלון הזה זיהה במאה השש-עשרה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו בעת ביקורו ברומא, ועשה בו שימוש רב בבנייניו בוונציה ובאזור הוונטו שבצפון איטליה.
שימוש רב נעשה בו בצדדיה של כנסיית הגואל בוונציה.
הוא מופיע כחלון מרכזי בראש אחדות מן הווילות שבנה פלאדיו, כגון וילה פיזאני, וילה זנו.
המונח נכנס לשימוש לאחר זמנו של פלאדיו.
חלון שיגור הוא מונח המשמש בטיסות חלל כדי לתאר פרק זמן בו על רכב חלל להיות משוגר.
אם רכב החלל אינו משוגר במהלך ה"חלון", הוא יאלץ להמתין ל"חלון" הבא.
בשיגורים למסלול סביב כדור הארץ, כמעט כל זמן מתאים לשיגור, אם כי לעיתים מזג האוויר משפיע על עיתוי השיגור.
אולם במידה ורכב החלל מיועד לחבור אל רכב חלל אחר (לדוגמה אל תחנת החלל הבינלאומית) שכבר נמצא במסלול, על השיגור להיות בעיתוי מדויק על מנת ששני רכבי החלל יוכלו להיפגש בחלל.
בשיגורים אל מעבר למסלול לווייני נמוך, השיגור עשוי להתגמש אם משתמשים בחניית ביניים במסלול הלווייני הנמוך, ורק לאחריה מפעילים שלב נוסף שמביא את רכב החלל למסלול הרצוי.
כדי להגיע אל גרם שמים אחר עם שימוש במסלול הוהמן, חלונות השיגור הם תקופתיים לפי התקופה הסינודית.
לדוגמה, במקרה של מאדים, חלון השיגור מגיע אחת ל-2.135 שנים (780 ימי ארץ).
במקרים מסובכים יותר, כולל בשימוש במקלעת כבידתית, חלונות השיגור אינם סדירים.
לעיתים צצות הזדמנויות נדירות, כמו במקרה וויאג'ר 2 שניצלה התקבצות המתרחשת אחת ל-175 שנים, כדי לבקר את צדק, שבתאי, אוראנוס ונפטון.
כאשר הזדמנות שכזו מוחמצת, תיבחר בדרך כלל מטרה אחרת, לדוגמה הגשושית רוזטה תוכננה לחקור את השביט 46P/Wirtanen, אך עקב בעיה במשגר, השיגור נדחה והשביט 67P/Churyumov–Gerasimenko נבחר כמטרה חדשה עבור הגשושית.
המונח "חלון שיגור" משמש באופן מטאפורי בכלכלה כדי לתאר שחרור לשוק של מוצר חדש, כאשר ה"חלון" מתאר את הזדמנות המפתח לשחרור המוצר.
לדוגמה, עבור סרטי קולנוע, עונת הקיץ נחשבת לחלון שיגור רווחי, אך בשל עיכובים בהפקת הסרט, הוא עלול לפספס את חלון השיגור ולהיות פחות רווחי.
חלון מכשפות או חלון ורמונט הוא מונח המתייחס, במסגרת הבנייה הוורנקולרית האמריקנית, לחלון הממוקם בקצה הגמלון של הבית בזווית של 45 מעלות מהקיר האנכי (באלכסון) במקביל לשיפוע הגג.
טכניקה זו מאפשרת לבנאי להתאים חלון בקנה מידה מלא בחלל הקיר שבין שני קווי גג.
חלונות אלו מצויים כמעט באופן בלעדי במדינת ורמונט (ארצות הברית) או בסמוך אליה, לרוב במרכז ובצפון המדינה, ובדרך כלל בבתי חווה מהמאה ה-19.
השם "חלון מכשפות" בא מאמונה טפלה לפיה המכשפות אינן מסוגלות להטיס את המטאטאים שלהן מבעד לחלונות משופעים.
חלון קייזר , ידוע גם כחלון קייזר-בסל, פותח על ידי ג'יימס קייזר במעבדות בל.
חלון קייזר הוא משפחה חד-פרמטרית של פונקציות חלון המשמשות לעיבוד דיגיטלי של אותות ומוגדר על ידי הנוסחה:
I0 הוא סדר 0 של פונקציית בסל מהסוג הראשון.
α מספר ממשי חיובי שרירותי אשר קובע את צורת החלון.
במרחב התדירויות, הוא קובע את האיזון בין רוחב האונה הראשית ורמת האונה הצדדית.
זו היא החלטה מרכזית בתכנון החלון.
כאשר N הוא מספר אי-זוגי ערך הקצה של החלון הוא וכאשר N זוגי ערכי הקצה הם
מאחורי הרצף הדיסקרטי עומדת הפונקציה הבאה וטרנספורם פורייה שלה:
רצף ה-w[n] המוגדר למעלה נגזר מתוך:
וכאשר ()rect היא פונקציית המלבן האיפוס הראשון אחרי האונה של (W0(f קורה ב:
אשר ביחידות "DFT bins" הוא פשוט
α שולטת באיזון בין רוחב האונה הראשית ושטח האונה הצדדית.
ככל ש α עולה, האונה הראשית W0(f) גדלה ברוחב, והאונה הצדדית קטנה במשרעת.
α = 0 מגיב לחלון מלבני.
עבור α גבוה, צורת חלון קייזר (הן בזמן והן בתדירות) נוטה לעקומת גאוס.
חלון קייזר הוא כמעט אופטימלי במונחים של ריכוז מקסימום סביב התדירות 0 (Oppenheim et al., 1999).
חלון חג המולד הוא חלון ראווה המקושט עבור עונת הקניות בחג המולד בחנויות כלבו ואצל קמעונאים אחרים.
קמעונאים ברחבי העולם התפרסמו במיוחד בזכות חלונות הראווה שלהם לחג המולד, שגם הפכו לרוב לאטרקציה תיירותית.
בדרך כלל חלונות חג המולד הם תמטיים, ולפעמים גם כוללים אנימטרוניקה.
מספר קמעונאים בעיר ניו יורק ידועים בחלונות חג המולד שלהם, וביניהם מייסיס ולורד אנד טיילור.
מייסיס ביססה את המנהג בחנותה בעיר ניו יורק, כשהציגה לראשונה חלון ראווה עם הנפשות בשנת 1883.
חנות הדגל של רשת הכלבו AM&A's הממוקמת בעיר באפלו שבניו יורק הייתה ידועה באזורה בשל חלונות חג המולד הוויקטוריאניים שלה.
חברת האינטרנט למכירות פומביות צ'ריטיבאז הציעה למכירה פומבית את חווית הצפייה בסיימון דונאן יוצר את חלון חג המולד של בארניז לטובת המכירה הפומבית הירוקה של כריסטי'ס בשנת 2010, עם ההצעה הסופית על 60,000 דולר.
חנות הכלבו קאופמנ'ס הציגה חלונות חג המולד והפכה את החנות ל"סנטה לנד".
דמי כניסה נגבו כדי לראות את מיצג חלון חג המולד של לוני הנזון, "" בעיר אומהה בשנת 1987.
עד לסגירתה בשנת 1989, אלטמנ'ס הייתה ידועה בחלונות חג המולד שלה שהתחרו באלה של לורד אנד טיילור, שהייתה במרחק בניינים ספורים ממנה, בשדרה החמישית.
בפיטסבורג, הורנ'ס היה אחד הקמעונאים שהיו ידועים בזכות חלונות חג המולד שלהם.
בבוסטון, פילנ'ס עורכת הדלקת עץ חג המולד וג'ורדן מארש מציגה סדרת חלונות חג המולד חגיגיים שהיו ידועים בתור "הכפר הקסום" (Enchanted Village).
מאז החלון הועבר למרכז הכנסים של בוסטון ומאוחר יותר לכיכר העירייה.
במונטריאול, ג'יימס איירד נסביט היה אחראי על חלונות חג המולד המסורתיים בחנות הכלבו אוגליבי.
בשנת 1947, הוא הזמין את חברת הצעצועים הגרמנית שטייף ליצירת שתי סצנות חג מצוירות שהיו ידועות בתור "הטחנה ביער" (The Mill in the Forest) ו"הכפר הקסום" (The Enchanted Village).
החלונות כללו עשרות צעצועי חיות מכניים בעבודת יד ויותר ממאה חלקים ניתנים להזזה.
בשנת 2008, החלונות שופצו לחלוטין.
חנות הכלבו וודוורד'ס במחוז הקניות בוונקובר התפרסמה בזכות חלונות חג המולד שלה.
טום קיאו עיצב את חלונות חג המולד השנתיים עבור חנות הכלבו גלריז לפייט בפריז מסוף שנות ה-40 עד תחילת שנות ה-50.
חנות הכלבו פנוויק בניוקאסל ידועה באזורה בשל חלונות חג המולד שלה.
מאז 1971 הוצבו מיצג חג המולד בחלונות החנות, ואנשים מכל רחבי המדינה הגיעו כדי להסתכל עליהם.
עם זאת, ישנם רישומים עוד משנות ה-30 שמצביעים על כך שמיצגים שכאלה היו כבר אז.
הנושא של 2009 היה סצנת המולד המסורתית, שונה מאוד מנושא החייזרים של 2002 ("Christmas in Another World"), שבמסגרתו הוצגו חייזרים חוגגים את חג המולד והצית דיון תוסס בדף המכתבים של העיתונים המקומיים.
הפרשנים כנראה לא הכירו את המיקום של בית לחם.
בשנת 2011, החנות ערכה את יום השנה ה-40 של מסורת הצגת חלון חג המולד בחנות.
החנות היא המפורסמת ביותר בחלונותיה המוגזמים, שהיו ממולאים בתפאורות מפורטות ודמויות נעות מתוחכמות, שהופיעו בכל חג מולד וכמעט התחרו בחלונותיה של ליברטי'ס.
הנושאים היו לקוחים בעיקר ממעשיות וסיפורי ילדים.
בשנת 2011, אנתוני אוסגנג עיצב את חלונות חג המולד עבור חנות הכלבו לה רינשנטה במילאנו עם דגמי ענק תלת־ממדיים של החתולים המצויים הפסיכידליים שלו, שנחשבים לסימן ההיכר שלו.
ברטרנד פליינס עיצב את חלונות חג המולד עבור חנות הכלבו לה בון מרשה בפריז.
באוסטרליה, חנות הכלבו דיווייד ג'ונס בסידני מציגה מדי שנה חלון חג מולד עם הנפשות.
באופן מסורתי הם כללו לרוב תרחישי חג מולד מושלג בחצי הכדור הצפוני, אך ב-2014 החלונות קושטו במפורש כקיץ אוסטרלי, וכללו חוף וסצנות יער גשם, בהתבסס על הספר "Reindeer's Christmas Surprise" של הסופרת האוסטרלית אורסולה דובוסרסקי והמאיירת סו דה ג'נרו.
במלבורן, חנות הכלבו מייר החלה להציג מדי שנה חלון חג מולד בשנת 1956, ומאוחר יותר החלה את מצעד חג המולד של מייר.
בדרך כלל המיצגים כללו סצנות מסיפורי חג מולד כדוגמת The 12 Days of Christmas, A Christmas Carol ו-How The Grinch Stole Christmas, וכמו כן גם סצנות מולד וסצנות מסיפורי ילדים וממעשיות.
בעשורים האחרונים, המיצגים כללו דמויות מצוירות.
הספר Uno's Garden נבחר בתור הנושא של חלון חג המולד של מייר בשנת 2007 במלבורן ובבריזבן, אוסטרליה.
הסרטים Miracle on 34th Street ו-A Christmas Story כוללים מיצגים של חלון חג המולד.
בעטיפת רומן הילדים Christmas Holidays at Merryvale של אליס הייל ברנט משנת 1916 נראים שני ילדים מתבוננים בחלון חג המולד.
חלון סנל (נקרא גם המעגל של סנל
הוא תופעה בה צופה מתחת לפני המים רואה את מה שמעל פני המים דרך חרוט אור ברוחב של כ־97 מעלות.
תופעה זו נגרמת על ידי שבירת אור הנכנס למים, וזו נשלטת על ידי חוק סנל.
האזור מחוץ לחלון סנל חשוך לחלוטין או יחזיר השתקפות של אובייקטים תת-מימיים על ידי החזרה גמורה.
צלמים תת-ימיים לעיתים יוצרים תצלומים בצורה זו, כך שמרכז התמונה נמצאת במרכז חלון סנל, וכך ממקד את תשומת לב הצופה.
בתנאים אידיאליים, צופה המתבונן מעל פני המים מלמטה רואה תמונה מעגלית לחלוטין של כל חצי הכדור מעל המים - מאופק לאופק.
עקב השבירה בגבול האוויר/מים, חלון סנל דוחס בתוכו מפתח ראייה של 180 מעלות שמעל פני המים, לזווית מפתח של 97 מעלות מתחת לפני המים, בדומה לנעשה בעדשת עין הדג.
הבהירות של תמונה זו נמוכה, מכיוון שבחלק גדול מן הזוויות האור משתקף ולא נשבר .
השבירה רגישה מאוד לאי סדרים במישור הממשק (כגון אדוות או גלים), שיגרמו לעיוותים מקומיים או לטשטוש מוחלט של הדמות.
חלון לים הוא סינגל של הזמר הישראלי דודו אהרון, אשר יצא לאור ב-14 ביוני 2021, על ידי חברת התקליטים NMC.
השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, הולחן על ידי אוחיון ומתן דרור והופק על ידי האחרון.
אהרון הקליט את השיר לאחר שאוחיון ודרור, יוצרי השיר, השמיעו לו את הסקיצה הראשונית שלו באולפן ההקלטות, ולדבריו, "כבר משמיעה ראשונה התמכרתי לקסם של השיר הזה שמלטף לך את הלב".
באתר כיפה, תואר השיר כ"שיר אהבה קיצי".
בשבוע הראשון לצאתו, הגיע השיר למקום ה-15 במצעד השבועי של מדיה פורסט, עם 69 השמעות בתחנות הרדיו בישראל.
שבוע לאחר מכן, קפץ למקום הראשון, עם 141 השמעות.
נכון לאוקטובר 2023, השיר צבר למעלה מ-3.8 מיליון צפיות ביוטיוב.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם14 ביוני 2021הורדה דיגיטלית • סטרימינגNMC
חלון קוקיה (נקרא גם דורמר; מאנגלית: Dormer) הוא מבנה מקורה, המכיל לרוב חלון, המבצבץ אנכית מעבר למישור של .
חלון קוקיה הוא צורה של חלון גג .
מקובל להשתמש בחלונות קוקיה כדי להגדיל את החלל השימושי ב וליצירת פתחי חלונות במישור הגג.
חלון קוקיה הוא לעיתים קרובות אחד המרכיבים העיקריים של הסבת שימוש בלופט.
כמרכיב בולט של מבנים רבים, סוגים שונים של חלונות קוקיה התפתחו כדי להשלים סגנונות שונים של אדריכלות.
כאשר המבנה מופיע על צריחי הכנסיות והקתדרלות, הוא מכונה בדרך כלל .
המילה dormer מקורה ב-dormeor מצרפתית תיכונה , שפירושה "חדר שינה", שכן חלונות סיפקו לעיתים קרובות אור ומרחב לחדרי שינה בקומת עליית הגג.
אחד השימושים המוקדמים ביותר בחלונות קוקיה היה בצורת לוקרנה, חלונות דקים אשר סיפקו אוורור לצריחי הכנסיות והקתדרלות הגותיות האנגליות.
דוגמה מוקדמת הם הלוקרנים של הצריח של קתדרלת כריסט צ'רץ', אוקספורד .
חלונות קוקיה שימשו בבנייה ורנקולרית בבריטניה מאז המאה ה-16.
חלונות קוקיה זכו לפופולריות על ידי האדריכל הצרפתי פרנסואה מנסאר, שהשתמש רבות במעונות בגגות המנסארד שתכנן עבור פריז של המאה ה-17.
באדריכלות מודרנית, בניית גגות משופעים היא בדרך כלל בבתים פרטיים.
חלון מפרץ הוא חלון הבולט החוצה מהקירות הראשיים של בניין ויוצר מפרץ בחדר.
חלון מפרץ הוא סוג של חלון הבולט מהקיר החיצוני של הבניין, ויוצר מפרץ או גומחה בתוך החדר.
הוא מורכב בדרך כלל מחלונית מרכזית, הנקראת אבנט קבוע, ולצדה שני חלונות קטנים או יותר, הידועים כחלונות תלויים או כפולים.
הסידור יוצר נוף פנורמי של החוץ, מאפשר כניסת יותר אור טבעי לחדר ומספק מרחב נוסף בתוך החדר.
חלונות מפרץ מתוכננים לרוב כך שימשכו מעבר לקיר החיצוני, ויצרו פינה קטנה או פינת ישיבה בפנים, אשר יכולה לשמש למטרות שונות כגון קריאה, תצוגה או פשוט להנאה מהנוף.
הם נמצאים בדרך כלל בבנייני מגורים, במיוחד בחדרי מגורים, פינות אוכל או חדרי שינה, אך ניתן לראות אותם גם במבנים מסחריים או ציבוריים.
חלון מפרץ הוא כינוי כללי לכל מבני החלונות הבולטים, ללא קשר אם הם מעוקלים או זוויתיים, או מתפרשים על פני קומה אחת או מספר קומות.
בתוכנית, הצורות הנפוצות ביותר הן טרפז שווה-שוקיים (שאפשר להתייחס אליו כחלון מפרץ משופע) ומלבן.
אבל צורות מצולעות אחרות עם יותר משתי פינות נפוצות גם הן כמו צורות מעוקלות.
אם חלון מפרץ מעוקל ניתן לחלופין לקרוא לו חלון קשת.
חלונות מפרץ בצורת משולש עם פינה אחת בלבד קיימים אך נדירים יחסית.
חלון מפרץ הנתמך על ידי תושבות, כנים או זיזים דומים נקרא חלון גַּבְלִית.
"רוואשין" (Rawashin) הוא סגנון מסורתי וייחודי של חלון מפרץ מעוצב בג'דה, ערב הסעודית (למשל, כמו בחזית בית נאסיף ).
חלון תקרה המוכר גם בשם סקיילייט ומכונה לפעמים גם חלון גג הוא מבנה או חלון המאפשרים מעבר אור, ועשוי בדרך כלל מזכוכית שקופה או שקופה למחצה, המהווה את כל חלל הגג של בניין או חלק ממנו לצורכי תאורת יום ואוורור.
חלונות תקרה פתוחים שימשו באדריכלות הרומית העתיקה, דוגמת האוקולוס של הפנתיאון.
חלונות גג 'סגורים' מזוגגים היו בשימוש מאז שהמהפכה התעשייתית התקדמה בייצור זכוכית באופן תעשייתי.
מאז אמצע המאה ה-20 ייצור המוני הביא את צוהר הגג לשימושים והקשרים רבים.
חיסכון באנרגיה גרם למוטיבציה חדשה, חדשנות עיצובית, אפשרויות שידור ומערכות דירוג יעילות עבור חלונות גג.
לפני המהפכה התעשייתית, היו אלו ספרד וצרפת שהחזיקו כנראה בטכנולוגיה המובילה בזכוכית אדריכלית .
אחת הצורות המוקדמות ביותר של חלון תקרה מזוגג ניתן לראות בקתדרלת בורגוס בקפלת השוטר.
משמעות הדבר היא שסקיילייט כפי שאנו מכירים אותה, בצורות רבות כיום, הייתה כנראה חלוצית בצרפת בתחילת המאה ה-18 או סוף המאה ה-17. על פי זכוכית אדריכלית, חלונות הגג הפונקציונליים המוקדמים ביותר נוצרו על ידי יציקת זכוכית, זכוכית קרון (חלון), גיליון ניפוח גלילי ויריעת גליל מצוירת במכונה, או תהליך Fourcault.
סוגי סקיילייט כוללים חלונות גג, חלונות גג ליחידה, התקני תאורת יום צינוריים (TDDs), זיגוג משופע וצוהר מותאמים אישית.
אלמנטי תאורת יום המאפשרים אור שמש ישיר ו/או עקיף, באמצעות תאורה עליונה.
מתן חיבור ויזואלי לסביבה החיצונית לדיירי הפנים.
בניין בר קיימא – חימום שמש פסיבי, ועם יחידות הפעלה; אוורור לקירור פסיבי וחילופי אוויר צח.
חלוציות היא מעשה ראשוני של אדם או קבוצה.
המונח מתייחס לרוב לפעולה הנוגעת לתחילת ההתיישבות, הגעה לשטח חדש לצורך בחינתו או בנייתו, מחקר או פיתוחים חדשים בתחומם.
חלוציות תיתכן גם במשמעות צבאית, שפירושה הגעה של כוח מצומצם לפתיחת שטח, להנחת יסודות כלשהם או הקדמת כוחות גדולים.
הביטוי חלוציות מגיע מן השורש ח־ל־ץ.
יש שקישרו לפועל "חָלַץ" בהוראת: שלף, הוציא; שהחלוץ יוצא מתוך הקהל ומוביל את הדרך.
או משום שהוא הלוחם שפשט ("חלץ") את בגדיו המיותרים ומוכן לצאת למלחמה.
אחרים קישרו למילה "חלצים", שהחלוץ הוא מי שחגור כלי מלחמה בחלציו.
(יש שהסבירו באופן דומה את הגיזרון של חָמוּשׁ).
יש להביא תימוכין לדעה זו, שבמקרא "חלוץ" מתורגם "מזרז", כלומר חגור כלי מלחמה.
מעשה החלוציות טמון עוד בימי התנ"ך, כמסופר ב על חלוצי העם העברי בארץ ישראל: "ועבר לכם כל חלוץ את הירדן לפני ה'...ונכבשה הארץ...".
כבר בראשית ימיה של הציונות עלה נושא החלוציות כמעשה מרכזי במטרותיה.
פעולות חלוציות ראשונות לקראת סוף המאה ה-19 היו קיום העלייה הראשונה והקמת מושבותיה.
בשנים מאוחרות יותר היו החלוצים בין היתר, אותם אנשים אשר עברו בארצות מוצאם בגולה הכשרות מקצועיות לקראת עלייתם לארץ ואלו אשר עלו לארץ והתיישבו בה.
תנועת "החלוץ" שהוקמה ב-1917 בידי יוסף טרומפלדור, הייתה כוח חלוצי מרכזי באותן שנים.
החלוצים עסקו בהקמת התיישבות חקלאית, כאשר פעלו בשנים שלאחר מכן חלוצי העלייה השנייה, העלייה השלישית.
חלוצי התיישבות גם המשיכו להגיע בעליה הרביעית למרות כינוייה - "העלייה הבורגנית".
התואר "חלוץ" היה למושג נשגב במפעל הציוני, דוד בן-גוריון הגדיר חלוציות כך:
זוהי הכרה בשליחות היסטורית והתייצבות ללא תנאי וללא רתיעה מכל קושי וסכנה - לרשות השליחות הזאת.
--- חלוציות - זהו הכשרון המוסרי וההכרח הנפשי לחיות יום יום לפי צו המצפון ולפי תביעת היעוד."
זאב ז'בוטינסקי תיאר פגישה שלו מ-1916 עם טרומפלדור, בה הוסבר לו על מושג החלוץ:
"זהו מושג רחב הרבה יותר מ"צועד בראש".
כמובן דרושים גם פועלים, ואולם לא זהו המובן של המלה "חלוץ".
לנו דרושים אנשים מוכנים "לכל", לכל מה שתדרוש ארץ ישראל.
ל"פועל" יש האינטרסים הפועליים שלו, לחיילים ה-esprit de corps שלהם, לרופא למהנדס ולכל השאר יש הרגלים משלהם אם אפשר לומר כך.
אולם אנו צריכים להקים דור, שלא יהיו לו אינטרסים ולא הרגלים.
מתכת, שאפשר לחשל ממנה כל מה שיש צורך בו בשביל המכונה הלאומית.
חסרים מסמר, בורג, גלגל תנופה?
בבקשה, אני עושה את הכל.
אין לי פרצוף, אין פסיכולוגיה, אין רגשות, אין לי אפילו שם: אני האידיאה הטהורה של שירות, מוכן לכל, איני קשור בשום דבר; אני יודע רק ציווי אחד: לבנות.
-אין בני אדם כאלה, - אמרתי.
הראשון מבני אדם כאלה ישב לפני.
הוא בעצמו היה כזה: עורך דין, חייל, פועל במשק חקלאי.
אפילו לתל חי בא לחפש עבודת אדמה, מצא שם את מותו מכדור של רובה, אמר "אין דבר" ומת כבן אלמוות".
הרוח החלוצית לא פסקה עם קום המדינה.
בראשית המדינה הוקמו האחזויות נח"ל על ידי הממשלה.
בעקבות מלחמת ששת הימים קמו התנחלויות ביהודה ושומרון, בחצי האי סיני, רצועת עזה ורמת הגולן.
בספרו "חזון ודרך" הגדיר דוד בן-גוריון את החלוציות כתופעה יהודית שראשיתה "באיש השח"ל [=שירות חלוצי לישראל] הראשון" - אברהם אבינו, שיצא מחרן "הלוך ונסוע הנגבה".
חלוציות: "זוהי קודם כל אי-השלמה עם המציאות.
אין עם בעולם שיש בתולדותיו גילויי אי-השלמה כתופעה מתמדת, יסודית, אורגנית כאשר יש לאומה היהודית [...] הדברים לא התחילו עם התנועה הציונית, והמפעל הציוני לא התחיל עם הקונגרס הציוני הראשון.
יסוד פתח-תקווה קדם לקונגרס, מקוה-ישראל קדם לפתח תקווה, והפרדס של מונטיפיורי קדם אף למקוה ישראל.
הדבר שנתחדש בדורותינו - ההתנדבות האקטיבית, רצון המהפכה והכיבוש החיובי.
חלוצי ישראל לא הסתפקו עוד באי-כניעה פסיבית, אלא גמרו אומר לשנות גורלם בעצם ידיהם ולבנות לעצמם חיים חדשים.
הופיעה חלוציות בונה וכובשת [...] וכל אשר יש לנו בארץ עכשיו הוא פרי מהפכה היוצרת".
חלוציות היא הנושא המרכזי לשנת העצמאות ה-75 למדינת ישראל.
חלוצה, או אלוסה במקורות היסטוריים (יוונית Eλούσα) ובפי הבדואים חלצה, הייתה עיר נבטית, כ-20 ק"מ דרומית-מערבית לבאר שבע.
העיר הוקמה במאה ה-3 לפנה"ס כתחנה לאורך דרך הבשמים.
היא שגשגה בתקופה הנבטית, בשנת 358 לספירה הייתה לבירת הפרובינקיה הרומית פלשתינה סלוטאריס (Palaestina Salutaris) ובשנת 409 לבירת פלשתינה טרטיה - פרובינקיה ביזנטית לצד הפרובינקיות האחיות פלשתינה פרימה ופלשתינה סקונדה.
הנצרות החלה חודרת לעיר במאה ה-5, ובניגוד לערים אחרות בנגב, חלוצה לא ננטשה עם הכיבוש הערבי.
העיר השתרעה על שטח של יותר מ-1,000 דונם ונראה שלא נהרסה אלא נקברה ברובה מתחת למעטה של חול.
בשנת 2005 הוכרזה חלוצה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו ביחד עם שבטה, עבדת וממשית, כחלק מדרך הבשמים.
הכתובת הנבטית הקדומה ביותר שהתגלתה בארץ ישראל והמתוארכת לשנת 168 לפנה"ס ציינה כי חלוצה היא "המקום אשר עשה נתירו, בימי חייו של חרתת מלך הנבטים".
גם קלאודיוס פתולמאיס מהמאה ה-2 הזכיר את העיר כ"אחד מיישובי אדום שממערב לנהר הירדן" (פתולמאיס, גאוגרפיה, 5, 16, 10), ובמפת פויטינגר היא מופיעה במרחק של 71 מיל רומי מירושלים ו-24 מיל רומי מעבדת.
במפת מידבא מופיע ציור של חלוצה עם מגדלי שמירה ומבנים הנושאים גגות אדומים, ככל הנראה כנסיות.
שני מכתבים של ליבנוס מאנטיוכיה מאזכרים את העיר בשנים 356 ו-359 ועומדים על מעמדה כבירה אזורית.
בימי הביניים, במאה ה-4, ביקר הילריון הקדוש בחלוצה, ומצא בה מקדש המוקדש לונוס.
הוא ניצר חלק מתושביה, אך כתובות יווניות רשמיות מהשנים 454 ו-455 אשר נמצאו בתיאטרון בעיר אינן נושאות סמלים נוצריים.
מאידך ידוע כי בישופים מהעיר בעלי שמות נבטים-ערבים השתתפו בוועידת אפסוס בשנת 431 ובוועידת כלקדון בשנת 451. תעודה של הנוסע אנטונינוס מפיאצ'נצה הזכירה את ביקורו בחלוצה באמצע המאה ה-6, ובה ציין כי בעיר, אותה כינה "אלואה", יושב בישוף והיא ממוקמת "בתחילת המדבר המשתרע עד סיני".
חלוצה נזכרה בחלק ממגילות הפפירוס שהתגלו בניצנה, ובמיוחד במגילות הצבאיות שנכתבו במהלך המאה ה-6. מגילות אלה ומגילה נוספת משנת 605 מכתירות את חלוצה כבירת האזור אליו השתייכה ניצנה.
עוד נזכרה חלוצה במגילה מאמצע המאה ה-6, המונה את שיעורי מיסי ההגנה שהוטלו עליה ועל הערים הסמוכות, וכן במגילות מאוחרות יותר שנכתבו בין השנים 674 ו-689, היינו לאחר הכיבוש הערבי, והמציינות כי העיר נותרה בירת מחוז בנפת עזה.
אף על פי שנוסעים רבים פקדו את חלוצה במאה ה-19, כמעט שלא מסרו מידע אודותיה, כנראה בגלל הרושם כי לא נותר כמעט דבר מן העיר עקב שוד אבניה שנלקחו לבניית עזה.
בתקופת המנדט הבריטי קם במקום כפר ערבי קטן ששימר בשמו (אלחלצה) את שמה של העיר הקדומה, וגם בתיו נבנו מאבניה של חלוצה.
הארכאולוגים צ'ארלס לנרד וולי, ותומאס אדוארד לורנס (שנודע בכינויו לורנס איש ערב) סקרו את חלוצה בשנת 1915 וציינו במפתם חומה המקיפה אותה.
המחקרים המודרניים בעיר נערכו בשנת 1973 על ידי אברהם נגב ושוב בשנים 1979–1980 על ידי משלחת מאוניברסיטת בן-גוריון.
חפירות נוספות מטעם אוניברסיטת בן-גוריון, התנהלו בשנים 1997, 2000, בראשותם של הארכאולוגים חיים גולדפוס ופטר פביאן.
בשנים אלו נחפרו הכנסייה המזרחית, התיאטרון ובית מלאכה לקרמיקה.
צורתה של העיר היא כשל אליפסה והיא גובלת בנחל בשור המקיף אותה ממערב ובנחל אטדים שממזרח לה.
בניגוד לעדותו של תומאס אדוארד לורנס לא נתגלו ראיות לקיומה של חומה בעיר, והגנתה נעשתה ממגדלים שאחד מהם נישא לגובה של יותר מ-8 מטר.
כתובות הלנסיטיות נמצאו בעיקר בחלקה הצפון-מערבי של העיר, שבו התמקד היישוב גם בתקופה הביזנטית, בעוד שהעיר הנבטית התרכזה בחלקו המזרחי והדרום-מזרחי של האתר.
באתר נמצאו מספר בארות, ורשת של מאגרי מים מלבניים, האחד מהם באורך של 10 מטר וברוחב של 5 מטר, סיפקה מים למערבה של העיר.
צינורות העשויים מחרס ומאדמה סיפקו מים לבית מרחץ ולבתים פרטיים.
שרידיהן של שתי כנסיות גדולות התגלו בצידה המזרחי ובצידה המערבי של העיר, ונראה כי הראשונה ניצבה במקום בו שכן מקדש נבטי קדום.
במזרח העיר התגלו חורבותיהם של בניין גדול ששימש, אולי, כמקדש, תיאטרון בקוטר של 35 מטר, מאוזוליאום ורובע מגורים.
דרומית לעיר התגלו בית מלאכה שעסק בקדרות ומבנה שייתכן ושימש כאצטדיון, ומצפון לה התגלו היפודרום ובתי קברות מהתקופה הנבטית והתקופה הרומית המאוחרת.
בנובמבר 1947 הוקמה בקרבת מקום היאחזות חלוצה על ידי הכשרת הפלמ"ח.
הנקודה שהייתה תחת מצור תקופה ארוכה הוחזקה עד סוף מלחמת העצמאות ואז עברו חבריה סמוך לביר עסלוג' והקימו את קיבוץ משאבים, כיום משאבי שדה.
חלופות לניסויים בבעלי חיים הן שיטות מחקר המאפשרות במקרים מסוימים הסקת מסקנות מדעיות מבלי לעשות שימוש ניסויי בבעלי חיים.
פיתוח שיטות מחקר חלופיות לשימוש בבעלי חיים במחקר ביו רפואי הוא תחום בין-תחומי, הנעזר בשיטות טכנולוגיות מתקדמות.
התחום משלב ביואינפורמטיקה, מודלים ממוחשבים, מחקר קליני, ביולוגיה מולקולרית, ביוכימיה, סימולציות ממוחשבות, רובוטים, שימוש במכשירי דימות ואמצעים נוספים.
חלופת הצמצום מקובלת במחקר בבני אדם, היות שיקר וקשה למצוא מדגמים גדולים ובנוסף, להבדיל מבעלי חיים, משתתפי הניסוי יכולים לעזוב אותו לפני שהוא נגמר.
שיטה פותחה בעשור האחרון של המאה העשרים לניסויים קליניים בבני אדם בודדים היא שיטת ABA.
לאחרונה וריאציה שלה אומצה בניסוי בעכברים והורידה את גודל המדגם לשישה.