tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רבים מהמטיילים ממשיכים מואנג ויינג צפונה, לעיר לואנג פרבאנג.
פרנסישקו ואנדרסון דו קארמו קארניירו (בפורטוגזית: Francisco Wánderson do Carmo Carneiro; נולד ב-18 בפברואר 1986 בבאטוריטה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בדינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית.
המועדון המקצועני הראשון של ואנדרסון היה טיראנדטס מסיארה, בשנים שאחרי הוא שיחק בפרווויארו ובפורטלזה, ב-2007 שיחק בריבר אתלטיקו שבפיאאוי.
בשנים 2007 עד 2010 שיחק בגאיס מגטבורג.
ב-2009 זכה בתואר מלך השערים בליגת העל (הבקיע 18 שערים יחד עם טוביאס חיוסן).
בקיץ 2010 ואנדרסון חתם חוזה ל-3 שנים במועדון הסעודי אל-אהלי ג'דה, אך כעבור חצי שנה חזר לגאיס, תחילה בהשאלה ואחר כך חתם חוזה רשמי.
ב-ספטמבר 2012 ואנדרסון הושאל לקרסנודאר הרוסית.
ערך את משחק הבכורה שלו בליגה ב-21 בספטמבר כאשר נכנס כמחליף במשחק מול מורדוביה סראנסק והבקיע שער (המשחק נגמר 1:6 לזכות קרסנודר).
במשחק ליגה הבא מול קריליה סובייטוב הוא שוב נכנס כמחליף ושוב כבש לזכות קבוצתו.
בסוף דצמבר חתם 2.5 שנים במועדון.
ב-31 במרץ 2013 רשם ואנדרסון שלושער בניצחון 4:0 על אנז'י מחצ'קלה.
במרץ 2014 במשחק הניצחון 4:0 על ספרטק מוסקבה, כבש ואנדרסון שלושער נוסף.
לקראת עונת 2017/2018 בליגת העל הרוסית, הוחתם בקבוצת דינמו מוסקבה, שאך זה שבה לליגה הבכירה לאחר עונה אחת בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
מלך השערים בליגה השוודית לשנת 2009 (יחד עם טוביאס חיוסן, שניהם הבקיעו 18 שערים)
ואנזה (גרמנית: Wannsee) היא אחת מהשכונות המרכיבות את רובע צלנדורף בברלין בירת גרמניה, בקצה הדרום-מערבי של העיר.
שטחה של השכונה 23.7 קמ"ר ונכון לתחילת 2013 מתגוררים בשכונה 9,514 תושבים, צפיפות האוכלוסייה היא 401.8 תושבים/קמ"ר.
השכונה ממוקמת באזור פורה ומלא אגמים, מרכז השכונה מיוער ונמצא על האי ואנזה המוקף מצפון ומערב בנהר האבל ובדרומו אגם ואנזה המתחבר לאגמים נוספים.
השכונה והאי מושכים תיירים רבים, וניתן לראות בתי נופש רבים לחופי האי.
האי מחובר לשאר חלקי העיר בחמישה גשרים, בהם גשר קליין-גליניקה הנמצא ליד טירת הציד גלינקה, את האי חוצה הכביש הראשי של ברלין B1.
ואנזה מוכרת גם בשל ועידת ואנזה שהתקיימה ב"וילה ואנזה"שברחוב "אם גרוסן ואנזה" (Am Grossen Wannsee), שהייתה התכנסות של נציגים מכל משרדי הממשל הנאצי.
בוועידת ואנזה התקבלה ההחלטה על אופן ביצוע הפתרון הסופי - התוכנית להשמדת יהודי אירופה, תוך תיאום בין כל זרועות הממשל הנאצי.
בשנת 1988 הוחל בשיפוץ המבנה על מנת להופכו לאתר הנצחה, ובשנת 1992 נפתח במקום אתר הנצחה וחינוך ביום השנה ה-50 לוועידה על "הפתרון הסופי לבעיה היהודית".
משגר הוואנגארד שימש לשיגור לוויינים בין השנים 1957 עד 1959 כחלק מפרויקט ואנגארד.
שלשה מתוך אחד עשר השיגורים היו מוצלחים.
ואנדרסון הנריקה דו נסימנטו סילבה (בפורטוגזית: Wanderson Henrique Do Nascimento Silva; נולד ב-13 בספטמבר 1991; ידוע גם כ"ואנדרסון") הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בדילה גורי.
ואנדרסון התחיל את הקריירה שלו בוילה נובה.
בגיל 23 חתם בסאו ז'וזה גם בה לא מצא את מקומו, ובמהלך העונה חתם באופראריו בה שיחק 9 משחקים עד לסיום העונה.
בתחילת שנת חתם בגרמיו אנאפוליס בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 6-1 לגויאס, וביולי של אותה שנה חזר לאופראריו.
ב-1 בפברואר 2016 עזב לראשונה את ברזיל כאשר חתם בבני סכנין מליגת העל.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-16 בפברואר 2016, בניצחון קבוצתו 2–0 על בני יהודה תל אביב.
ב-23 ביולי 2018 חתם בסבאך מליגת העל האזרית לעונה אחת.
ב-15 במאי 2019 הודיעה הקבוצה כי לא תאריך את חוזהו.
בדצמבר חזר לברזיל וחתם בסאו קאנטו.
ב-1 בספטמבר 2020, ואנדרסון חתם בדילה גורי מליגת העל הגאורגית.
אוון פונג המוכר בכינויו ואנוס גיימינג , או פשוט ואנוס, הוא יוטיובר וגיימר קנדי.
הוא מפיק ועורך תוכן שבו הוא משחק עם חברים משחקים מסוימים, מציג מערכונים קומיים, ומשלים מודים ואתגרים מסוימים במשחקים.
מאז שהתחיל את קריירת היוטיוב שלו בשנת 2011, הערוץ של אוון קיבל 21 מיליון משתמשים רשומים וכ-8 מיליארד צפיות כוללות, נכון ל-5 באוקטובר 2021, והוא ממוקם במקום 150 ברשימת הערוצים עם הכי הרבה משתמשים רשומים.
אוון פונג טוען שהוא לא נחשף למשחקי וידאו בילדותו, אך הוא שיחק "פה ושם" משחקי קופסה בעיקר.
אחרי שבמקור היה שחקן הוקי קרח מקצועי, פונג למד כלכלה באוניברסיטה, אבל אחר שנתיים, נשר מהאוניברסיטה לטובת קריירת היוטיוב שלו כעבודה ועיסוק חיים.
פונג טוען שבהתחלה הוריו חששו מכך שהזניח את לימודיו לטובת ייצור והפקת תוכן עבור ערוץ היוטיוב שלו, בהצהרה ש"למרות שיש למישהו פוטנציאל לערוץ יוטיוב, זו לא דרך מובטחת לעבודה ולעתיד".
רוב סרטוניו של פונג הם מבחר או לקט של "קטעים מצחיקים" שקרו בזמן משחק מסוים, בדרך כלל עם יוטיוברים קומיקאים אחרים.
פונג ייצר את ערוץ היוטיוב שלו VanossGaming ב-15 בספטמבר 2011. הוא הכיר את חבריו כאשר היו ערוצי יוטיוב מתחילים.
אוון חשף את פניו בפעם הראשונה למצלמה ביולי 2013, עם סרטון החוגג מיליון משתמשים רשומים.
בינואר 2015 אוון התחיל לשים תשומת לב לערוץ שלו, כאשר הגיע ל-11 מיליון משתמשים רשומים וכאשר הגיע לבין 25 ערוצי היוטיוב עם הכי הרבה סאבים.
הוא הדגיש ואמר כי "צופים ממש אוהבים את הסוג האותנטי של התוכן של חברים שסתם משחקים ועושים צחוקים, כי הם מזדהים עם זה" .
ב-26 בנובמבר, פונג הכריז בטוויטר שהוא עורך לוגו חדש לערוץ.
הוא שחרר את הלוגו החדש מאוחר יותר באותו יום, יחד עם חולצות שעליהן הלוגו במהדורה מוגבלת.
ב-25 ביולי 2015, אוון הכריז שהוא עבד על משחק ששמו "Dead Realm" בשישה–שבעה חודשים האחרונים, כמפיק יצירתי, לצד יוטיוברים אחרים כמו Daithi De Nogla, Terroriser וגם MiniLadd.
המשחק שוחרר בסטים כ"יציאה מוקדמת" ב-30 ביולי 2015 ושוחרר רשמית בשנת 2016 המוקדמת.
אוון פונג נולד ב-31 ביולי 1992, בטורונטו, קנדה.
מוצאו של פונג הוא אסייתי, בעוד שאימו קוריאנית ואביו סיני.
מחוץ לקריירת היוטיוב שלו, אוון ממשיך לשחק הוקי קרח בשעות הפנאי וגם מנגן בגיטרה כתחביב נוסף.
ואנג שוג'ין (王樹金; 1904-1981) היה אמן לחימה סיני שהתפרסם בזכות יכולתו הגבוהה בשלוש אמנויות הלחימה הסיניות הפנימיות: פה קואה, שינג אי צ'ואן וטאי צ'י.
הוא נחשב לאחד הלוחמים הגדולים של המאה ה־20. בנוסף היה ואנג מנהיג רוחני בתנועה טאואיסטית בשם איגואן דאו.
ואנג התחיל להתאמן בשנות ה־20 של המאה ה־20 אצל המאסטר צ'אנג צ'או דונג (Chang Chao Tung או Zhang Zhaodong) ונשאר תלמיד של צ'אנג עד למותו של המורה בשנת 1940. בשנת 1934 למד ואנג שוג'ין גם אצל ואנג שיאנג צ'אי (Wang Hsiang Chai או Wang Ziangzhai).
מורה נוסף שהיה לואנג הוא שיאו האי פו (Xiao Haibo או Hsiao Hai Po).
בקיץ 1948, כאשר הוא בן 44, נמלט ואנג שוג'ין ממלחמת האזרחים שהתרחשה בסין אל טאיוואן וייסד את בית־הספר לאמנות לחימה צ'נג מינג (Cheng Ming) בעיר טאיג'ונג (Taichung).
הוא הפך לאיש עסקים ועם השנים צבר לעצמו הון מכובד.
בשנת 1951 נפגש ואנג בטאיוואן עם צ'ן פנלינג (Chen Panling) שהתפרסם בפועלו לקידום פיתוח סגנון טאי צ'י שמאחד את כל הסגנונות המרכזיים.
את הטאי צ'י הזה אימץ ואנג והטמיע לתוך השיטה אותה הוא לימד.
מסוף שנות החמישים לימד ואנג שוג'ין גם ביפן והיה למורה הראשון שלימד שם את אמנויות הלחימה הסיניות.
לא פעם הזמין אמני לחימה יפנים אחרים להתמודד איתו ותמיד הוכיח את עליונותו על פניהם.
ואנג שוג'ין היה אדם גדול ועב בשר, יותר ממאה קילוגרם שהתפרסו על פני פחות ממאה ושמונים סנטימטרים, אך זריז וקל תנועה.
הוא התפרסם ביכולת שלו לספוג מהלומות ללא פגע.
ואנג העמיד מאות תלמידים ביפן ובטאיוואן.
אחד מהתלמידים הבולטים של ואנג שוג'ין הוא ואנג פו לאי, מורהו של ניר מלחי.
הראשון התפרסם בשנת 1978 והשני בשנת 1981.
ואנג השנג (נולד ביוני 1961) הוא פוליטיקאי סיני, המכהן כסגן מנהל נציבות הבריאות הלאומית, מזכיר סניף המפלגה הקומוניסטית של סין ומנהל נציבות הבריאות המחוזית של חוביי וחבר בוועדה המחוזית של המפלגה במחוז חוביי.
וואנג נולד במחוז צ'ינגיואן, באודינג, חוביי, ביוני 1961. לאחר חידוש בחינת הכניסה הלאומית לקולג', הוא למד, ואז עבד, באוניברסיטה הרפואית של טיאנג'ין.
הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של סין ביוני 1984.
הייתה לו משימה קצרה בנציבות החינוך העירונית של טיאנג'ין ולוועדת החינוך והבריאות העירונית של טיאנג'ין.
באוגוסט 2005 הועלה לתפקיד מזכיר המפלגה של האקדמיה לאמנויות יפות בטיאנג'ין, תפקיד אותו מילא עד מאי 2008, אז מונה למזכיר המפלגה של לשכת הבריאות של טיאנג'ין, ששמה שונה בשנת 2014 לנציבות הבריאות והתכנון המשפחתי בעיר טיאנג'ין.
בדצמבר 2014 הוא הפך לסגן מנהיג מחלקת התעמולה העירונית של המפלגה בטיאנג'ין.
באוגוסט 2016 מונה לסגן מנהל וחבר בקבוצת המנהיגות המפלגתית, לנציבות הבריאות והתכנון המשפחתית, כראש רפורמה בתחום הבריאות, מינהל רפואי ובריאות ראשונית.
כמו כן שימש כמנהל המשרד לרפורמה בבריאות תחת מועצת המדינה.
בתחילת פברואר 2020 הועבר וואנג למחוז חביי המרכזי בסין ומונה לחבר הוועדה המחוזית של המפלגה בחביי ב-8 בפברואר.
ב-10 בפברואר הודחו ג'אנג ג'ין, מזכיר סניף המפלגה של נציבות הבריאות המחוזית חביי ומנהלה ליו יינגז'י מתפקידם, ושני התפקידים אוישו על ידי וואנג השנג, שהחל לרכז את המאבק בהתפרצות הנגיף הקורונה במדינה.
ואנג חו-נינג נולד בשנת 1955 למשפחת צוערים מהפכנית בשאנגחאי, שם בילה את רוב שנותיו המעצבות.
הוא גדל כילד שקט ומופנם, ופיתח נטייה לקריאה עוד בצעירותו.
במהלך מהפכת התרבות בסין בין 1966 ל-1971, כאשר ספרים רבים נשרפו והושחתו, הוא הצליח לגשת לספרות אסורה בתמיכת מוריו בבית הספר יונגקיאנג, והוא נחשף שם אף לקלסיקות ספרותיות זרות.
בשנת 1978 ואנג היה בין הראשונים שהשתתפו בבחינת הכניסה לאוניברסיטה לכלכלנות שנפתחה עוד בתחילת ממשלו של דנג שיאופינג.
הוא סיים בהצטיינות לכדי מצב שהתקבל ישירות ללימודי תואר שני בפוליטיקה בינלאומית באוניברסיטת פודאן היוקרתית, מבלי שנדרש קודם כל תואר ראשון.
בהנחייתו של פרופסור חן קירן, חוקר מוביל על הקפיטל של קרל מרקס, השלים ואנג את עבודת התואר השני שלו בהתחקות אחר התפתחות הרעיונית של ריבונות, שכותרתה "על תיאוריות ריבונות שפיתחה הבורגנות המערבית."
לאחר שקיבל את התואר השלישי, ואנג המשיך להיות אקדמאי באוניברסיטת פודאן ונמצא במהירות במסלול לתואר רביעי של פרופסור עקב ביצועיו יוצאי הדופן.
הוא לא היה רק מורה טוב, פופולרי בקרב סטודנטים, אלא גם חוקר פורה, ופרסם רבות הן בכתבי העת האקדמיים והן בעיתונות הכללית בנושאים של מדע המדינה ופילוסופיה פוליטית.
ואנג העשיר גם את ניסיונו בכך שבילה חצי שנה בסוף שנות ה-80 כחוקר אורח בארצות הברית, מה שהוליד את ספרו בשם "אמריקה נגד אמריקה", ובו פירוט על ההיבטים הסותרים הרבים של החברה האמריקאית.
כשכיהן כיו"ר הפוליטיקה הבינלאומית ואז ראש בית הספר למשפטים בתוך אוניברסיטת פודאן, הוא היה רק בשנות ה-30 לחייו, הישג יוצא דופן באותן שנים שבהן האקדמיה בסין הייתה היררכית נוקשה.
בנוסף לתעודות השבחים האקדמיות שלו, ואנג גם הדריך ואימן את צוות הדיונים בפודאן לזכייה בסדרה של אליפויות דיון בינלאומיות ששודרו בטלוויזיה בהן צפו מיליונים בסוף שנות השמונים ובראשית שנות התשעים, ובכך הוסיף למוניטין האימתני שלו כבר כאחד מבין המוחות העיקריים של סין בנושאים פוליטיים בתקופת הרפורמות של דנג.
תהילתו ההולכת וגוברת וכן תמיכתו בחיזוק סמכות השלטון המרכזי (שכונה "סמכות חדשה", תווית שואנג עצמו דחה) משכו את תשומת ליבם של מנהיגי הממשלה המרכזיים בשאנגחאי, בהם זנג צ'ינג-הונג וו-בנג-גוו, אשר הציגו אותו בפני הנשיא ג'יאנג דזה-מין.
בהתחלה נרתע מלעזוב את האקדמיה, אך בסופו של דבר ואנג שוכנע להצטרף לממשלתו של ג'יאנג בשנת 1995 בגיל 40, וכיהן בתחילה כראש ישיבת הפוליטיקה בלשכת המחקר המרכזי למדיניות הפנים.
ג'יאנג כבר שמע רבות על ואנג וקרא את עבודותיו לפני פגישתם הראשונה.
דווח שכאשר הם נפגשו לראשונה, התבדח ג'יאנג באומרו לואנג - ג'יאנג המשיך לצטט קטעים מספרי ואנג, להפתעתו הנעימה של האחרון.
העיתונות הסינית העבירה גם סיפורים על מידת התרשמותו של ג'יאנג מהידע והלמידה של ואנג.
למשל, כשנשיא ארצות הברית ביל קלינטון ביקר בבייג'ינג בשנת 1998, ג'יאנג דיבר בארוחת הערב במונחים זוהרים על יכולתו האקדמית של ואנג.
על מנת שלא יאבד ממקומו, מצא קלינטון מקום ראוי להצטרף לנושא את הישגיו ההישגיים של המדען הפוליטי האמריקאי הנודע סמואל הנטינגטון, שצוטט בעבר בעבודותיו של ואנג עצמו - עובדה שלא נודעה לקלינטון.
יכולתו האקדמית של ואנג אכן נוצלה היטב לאחר שנכנס לפוליטיקה.
תוך זמן קצר הוא הפך למנהל המשרד לחקר המדיניות הפנימית והפך לחבר בוועד המרכזי של המפלגה בשנת 2002. לאחר שג'יאנג העביר את מושכות השלטון לידי חו ג'ינטאו, ואנג המשיך לשרת את ההנהגה החדשה, והתקרב צעד קרוב יותר למקדש הכוח הפנימי כשהיה חבר במזכירות הפנימית של המפלגה.
כאשר שי ג'ינפינג לקח את הכוח כנשיא הרפובליקה העממית של סין וכמנהיג העליון של סין בשנת 2012, ואנג נשמר, ולא טוהר או פוטר כפי שהיה קורה לעיתים קרובות כאשר משטרים אוטוקרטיים מחליפים ידיים.
למעשה, ואנג הועלה בדרגותיו עוד יותר, ונכנס במהרה לפוליטביורו, הליבה של הנהגת המפלגה המורכבת מ-25 מחברי האליטה השלטת.
עם קונגרס המפלגה ה-19 שנחתם זמן קצר לאחר מכן, ואנג עלה סוף סוף לשיא הכוח בסין, כאחד מששת המנהיגים הבכירים בלבד מלבד הנשיא שי עצמו.
העובדה שכל שלושת המנהיגים האחרונים נזקקו לעצתו של ואנג מצביעה על שאלות עמוקות העומדות בפני סין העכשווית, שהן לא רק טכניות או ביורוקרטיות, אלא גם תאורטיות ואידאולוגיות.
חשיבותו לכלכלת הפנים והחוץ של סין העממית היא אשר קבעה את עלייתו לדרגות ואת הפיכתו למועמד בעל הסיכוי הרב ביותר להפוך לראש ממשלת הרפובליקה העממית של סין.
ואנגדי פודרנג (בדזונגקה: དབང་འདུས་ཕོ་བྲང་རྫོང་ཁག་) היא עיירה במחוז ואנגדי פודרנג , בהוטן.
העיירה ממוקמת כ-26 ק"מ מבירת בהוטן, טהימפהו.
בנוסף, הנהר נמצא ליד הנהר צ'אנג צ'ו ונהר סנקוס .
הטמפרטורה הממוצעת היא 10 מעלות צלזיוס.
החודש הכי חם הוא אוקטובר (12 מעלות צלזיוס).
החודש הכי קר הוא ינואר (6 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,550 מילימטרים בשנה.
חודש יוני הוא החודש הגשום ביותר (319 מ"מ גשם), וחודש נובמבר הוא החודש היבש ביותר (1 מ"מ גשם).
ואנג שינג (בסינית: 王兴, נולד ב-18 בפברואר 1979) הוא מיליארדר סיני ומנכ"ל מייטואן-דיאנפינג.
פורצ'ן דירגה את וואנג כמספר שלוש ברשימת "40 מתחת לגיל 40" לשנת 2018. פורבס העריך את הונו במעל 30 מיליארד דולר (ינואר 2021).
וואנג נולד בשנת 1979 בלונגיאן, פוג'יין, סין.
הוא סיים תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת צינגהואה בשנת 2001. הוא למד לדוקטורט בהנדסת מחשבים באוניברסיטת דלאוור בין השנים 2001–2004, אך נשר מהתוכנית.
אף על פי כן, בשנת 2005 הוענק לו תואר שני בהנדסת מחשבים מאוניברסיטת דלאוור.
לאחר שנשר מאוניברסיטת דלאוור, ואנג חזר לסין, ועם זוג חברים, ניסה ליצור גרסה סינית לאתר הרשתות החברתיות דאז Friendster.
האתר הראשון שלו נקרא Duoduoyou ("חברים רבים רבים"), והוא מכוון לסטודנטים באוניברסיטאות סיניות שונות.
לאחר מכן הוא הקים את יוזיטו שנועד לשרת סטודנטים סינים בחו"ל, אך האתר נסגר.
בשנת 2005 הוא יצר גרסה סינית של פייסבוק בשם Xiaonei (או "On Campus").
האתר היה להיט אך ואנג נאלץ למכור אותו בגלל בעיות כלכליות.
הבעלים החדשים מיתגו מחדש את האתר, והוא נקרא כיום Renren ("כולם").
בשנת 2007 הוא יצר גרסה סינית של טוויטר בשם Fanfou .
זה היה אתר המיקרו-בלוגינג הגדול הראשון של סין, אך עד מהרה הושבת על ידי הממשלה בגלל תוכן רגיש פוליטית.
בסופו של דבר הורשה להיפתח מחדש, אך אז נכנסו לשוק אתרי מיקרו-בלוגים סיניים אחרים כמו סינה וויבו וטנסנט וויבו ותפסו נתח שוק משמעותי.
בשנת 2010 הקים את אתר רכישת הקבוצות הסינית Meituan, שהתבסס על המודל העסקי של גרופון.
מיטואן הצליח מאוד והתמזג עם דיאנפינג בשנת 2015 והפך למייטואן-דיאנפינג.
ואנג וויי (בסינית: 王卫; נולד באוקטובר 1970) הוא מיליארדר סיני, מייסד ויו"ר SF Express, חברת שירותי אספקה ולוגיסטיקה רב-לאומית, עם משרדים ראשיים בשנג'ן.
ואנג וויי נולד בשנגחאי, סין.
אביו היה מתרגם של השפה הרוסית עבור חיל האוויר הסיני, ואמו הייתה פרופסור באוניברסיטה.
בגיל 7 עברה משפחתו של ואנג להונג קונג, שם למד בבית הספר היסודי והתיכון.
לאחר שסיים את לימודיו, ואנג לא למד באוניברסיטה, אלא הלך לעבוד בתחום הייצור.
הקריירה של ואנג החלה במפעלי דפוס וצביעה ברובע שונדה, פושאן, מרכז מסחרי וייצור במחוז גואנגדונג עם גישה מהירה דרך הנהר להונג קונג.
בתחילת שנות התשעים המפעלים בשונדה נדרשו להביא דגימות לקונים בהונג קונג, אך לעיתים קרובות היו להם בעיות עם עיכובים ארוכים במשלוח.
כדי להאיץ את התהליך הזה, ונג הקים את שונפנג אקספרס כשירות שליחים קטן עם שישה עובדים.
נכון לשנת 2017, SF Express הוא שירות שליחויות רב לאומי המונה למעלה מ -400,000 עובדים.
על פי פורבס, לואנג וויי שווי נקי של מעל 44 מיליארד דולר (פברואר 2021).
הוא גר בשנג'ן, סין, ויש לו שני בנים ובת.
באליפות העולם שנערכה בשנגחאי, סין ביולי 2011 זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, ביחד עם לין ז'נג, יונקי לי וסון יאנג בתוצאה של 7:05.67 דקות, אחרי ארצות הברית (7:02.67 דקות) וצרפת (7:04.81 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:47.09 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים במקום 22 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:00.85 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד באוגוסט 2013 זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, ביחד עם האו יון, לי יונקי וסון יאנג בתוצאה של 7:04.74 דקות, אחרי ארצות הברית (7:01.72 דקות) ורוסיה (7:03.92 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:47.41 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא לאומי חדש של 1:56.86 דקות.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה ביולי 2013 זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא לאומי חדש של 1:56.81 דקות, אחרי ראיין לוכטה מארצות הברית (1:55.81 דקות) וטיאגו פריירה מברזיל (1:56.65 דקות).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה ואנג במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:57.05 דקות, אחרי מייקל פלפס מארצות הברית (1:54.66 דקות) וקוסוקה הגינו מיפן (1:56.61 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:14.46 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:51.74 דקות, לפני פיליפ היינץ מגרמניה (1:52.07 דקות) ודאיה סטו מיפן (1:52.89 דקות).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2013 זכה פעם שנייה ברציפות במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:56.28 דקות, אחרי צ'ייס קייליש מארצות הברית (1:55.56 דקות) וקוסוקה הגינו (1:56.01 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום 19 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:20.01 דקות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:15.62 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:48.56 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר 2018 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:51.01 דקות, לפני ג'וש פרנוט מארצות הברית (1:52.69 דקות) והירומסה פוג'ימורי מיפן (1:52.73 דקות).
מדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא אסיה חדש של 6:47.53 דקות, אחרי ברזיל שקבעה שיא עולם חדש של 6:46.81 דקות ורוסיה שקבעה שיא אירופה חדש של 6:46.84 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:41.93 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 51.95 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, דרום קוריאה ביולי 2019 סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:56.97 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 23 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:23.23 דקות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בהשוואת השיא הלאומי של 7:04.74 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.17 דקות
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה ואנג במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אסיה חדש של 1:55.00 דקות, לפני דנקן סקוט מהממלכה המאוחדת שקבע שיא לאומי חדש של 1:55.28 דקות וז'רמי דפלנש משווייץ שקבע אף הוא שיא לאומי חדש של 1:56.17 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:10.63 דקות ובמקום תשיעי במשחה שליחם 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:08.27 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.07 דקות.
ואנגליס פבלידיס הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת החלוץ בבנפיקה ליסבון ובנבחרת יוון.
ב-9 באפריל 2016 חתם פאבלידיס בבוכום על חוזה מקצועי ראשון עד קיץ 2019. הוא סיפק שערים ובישולים בקבוצה עד גיל 19 של המועדון (ב-45 משחקים כבש 20 שערים ו-13 בישולים).
הודות לכך פבלידיס נבחר על פי פיפ"א לאחד מ-15 הכישרונות הגדולים ביותר באליפות אירופה הקודמת עד גיל 17.
ב-15 במאי 2016 הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של המועדון בניצחון 2–4 על פ.צ היידנהיים.
ב-26 בינואר 2018 הושאל לבורוסיה דורטמונד ב' למחצית השנייה של העונה.
ב-17 בינואר 2019 הושאל לוילם II מהליגה ההולנדית עם לסיום העונה.
ב-23 בינואר הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 3–2 על טוונטה בגביע ההולנדי.
ב-16 בפברואר הוא הבקיע את שערו הראשון בליגה בהפסד 2–3 לויטסה ארנהם.
בסיום העונה על חוזה קבוע בוילם II ועזב את בוכום.
ב-14 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה בהפסד 0–1 לואלבייק.
את שער הבכורה הוא כבש ב-29 באוגוסט בניצחון 1–3 על פורטונה סיטארד.
סך הכל כבש פבלידיס 18 שערי ליגה ב-37 הופעות בעונתו הראשונה בקבוצה.
ב-1 ביולי 2024 חתם פבלדיס לחמש שנים בבנפיקה ליסבון.
ב-29 באוגוסט 2019 פבלידיס זומן לנבחרת יוון הבוגרת לקראת משחקי מוקדמות יורו 2020 נגד פינלנד וליכטנשטיין.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-5 בספטמבר בהפסד 0–1 לפינלנד.
ב-15 באוקטובר הוא כבש שער בכורה במדים הלואמיים בניצחון 1–2 על בוסניה והרצגובינה.
ואנדרסון דה אוליביירה קמפוס (בפורטוגזית: Vanderson de Oliveira Campos; נולד ב-21 ביוני 2001 ברונדונופוליס שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת מונקו מליגת העל הצרפתית ובנבחרת ברזיל.
ואנדרסון גדל במחלקות הנוער של אוניאו רונדונופוליס, ריו ברנקו וגרמיו.
הוא ערך 47 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של גרמיו במסגרת ליגת העל הברזילאית, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-1 בינואר 2022 חתם ואנדרסון על חוזה לחמש שנים וחצי במונקו מליגת העל הצרפתית.
ב-9 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד נאנט במסגרת המחזור ה-20 בליגה לעונת 2021/2022. ב-23 בינואר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-2 למונפלייה במסגרת המחזור ה-22 בליגה.
ב-17 ביוני 2023 ערך ואנדרסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל, בניצחון 4-1 על נבחרת גינאה במשחק ידידות.
ואנג יאפינג (בסינית: 王亚平; נולדה ב-27 בינואר 1980) היא טייסת תובלה צבאית וטייסת חלל סינית.
יאפינג הייתה טייסת החלל השנייה שנבחרה לתוכנית החלל הסינית, האישה הסינית השנייה בחלל, והסינית הראשונה שביצעה פעילות חוץ רכבית.
באפריל 2022 היא קבעה שיא חדש לשהות הארוכה ביותר בחלל על ידי אסטרונאוטית סינית עם 197 ימים סך הכל בחלל.
יאפינג נולדה ב-1980 בנציבות ינטאי, במחוז שאנדונג בדרום סין.
אמה ואביה חקלאים, ויש לה שתי אחיות.
בספטמבר 1991 היא נכנסה לחטיבת הביניים בינטאי, וב-1994 נכנסה לתיכון ינטאי יז'ונג, וסיימה את לימודיה ב-1997. היא התקבלה למכללת הטיסה של צ'אנגצ'ון של חיל האוויר של צבא השחרור העממי .
יאפינג הצטרפה לחיל האוויר הסיני באוגוסט 1997. היא הייתה מהמחזור השביעי של טייסות צבאיות בסין, אחת מ-37 חברות, וסיימה את לימודיה באוניברסיטת התעופה ובבית הספר לטיסה ב-2001 בדרגת סגן ראשון.
כטייסת בצוות מטוסי התובלה של חיל האוויר בווהאן, היא השתתפה במשימות כגון תרגילי מוכנות לחימה, ברעידת האדמה של סצ'ואן, ובזריעה של עננים ושינויי מזג האוויר לקראת אולימפיאדת בייג'ינג 2008 שמטרתה לחסל עננים ולהפחית גשם.
לאחר שצברה 1600 שעות טיסה, היא זכתה לתואר טייסת בדרגה II של חיל האוויר.
במאי 2010 היא הפכה רשמית לאסטרונאוטית השנייה של סין.
באותה תקופה יאפינג הייתה קפטן בחיל האוויר של צבא השחרור העממי.
כחלק מתוכנית שנג'ואו הייתה מועמדת יאפינג למשימת החלל שנג'ואו 9 בשנת 2012. עם זאת, ליו יאנג נבחרה לבסוף למשימה ההיסטורית של נוסעת החלל הסינית הראשונה.
יאפינג הייתה חברה בצוות הגיבוי של SZ-9.
ביוני 2013 יאפינג הפכה לטייסת החלל הסינית השנייה כחברה בצוות המשלחת שנג'ואו 10, שהקיפה את כדור הארץ, ועגנה בתחנת החלל המקיפה טיינגונג-1. יאפינג הייתה אחת משתי נשים בחלל במלאת 50 שנה ל-ווסטוק 6, הטיסה הראשונה בחלל של אישה, ולנטינה טרשקובה.
האישה הנוספת בחלל ב-16 ביוני 2013 הייתה קארן נייברג, אסטרונאוטית אמריקאית על סיפון תחנת החלל הבין-לאומית.
בעודה על סיפון טיינגונג-1, יאפינג ערכה ניסויים מדעיים ולימדה שיעורי פיזיקה לסטודנטים סיניים בשידור חי בטלוויזיה.
בשנת 2018 היא החזיקה בדרגת אלוף-משנה בחיל האוויר הסיני, והתאמנה להטיס ארבעה דגמי מטוסים.
במרץ 2018, ואנג נבחרה לכהונה של חמש שנים כסגנית בקונגרס העממי הלאומי בסין.
באוקטובר 2021, הוכרז כי יאפינג נבחרה כאחת משלושת אנשי הצוות לטוס בשנג'ואו 13 לתחנת החלל טיינגונג, מסמנת את טיסת החלל השנייה שלה והפעם הראשונה שאישה סינית תטוס לחלל פעמיים.
היא הייתה אמורה להיות האסטרונאוטית הראשונה שעלתה על תחנת החלל טיינגונג ולבצע פעילות חוץ רכבית.
המשימה תהיה משימת החלל הארוכה ביותר של סין.
ב-15 באוקטובר 2021, שלושת אנשי הצוות של שנג'ואו 13 הגיעו למודול תחנת החלל טיינגונג, שעות לאחר השיגור.
ב-7 בנובמבר, סוכנות החלל המאוישת של סין הודיעה שהליכת חלל יוצאת לדרך והיא מבוצעת על ידי האסטרונאוטים ג'אי ג'יגאנג (אנ'), מפקד המשימה שנג'ואו 13, ויאפינג, שהייתה כעת האשה הראשונה בסין לצאת להליכת חלל.
הפעילות החוץ רכבית החלה בשעה 18:21. יאפינג יצאה מהתא שנמצא במודול ליבת טיאנה בשעה 20:28 .
שאי ויאפינג השלימו את הפעילות החוץ רכבית שלהם וחזרו לטיאנה ב-1:16 בבוקר ב-8 בנובמבר, הפעולה כולה נמשכה 6 שעות ו-25 דקות.
יאפינג לבשה חליפת חלל חדשה, שנמסרה לתחנה על ידי כלי הטיס של שנג'ואו 3 לאספקת המטען בספטמבר.
לפי התקשורת הממלכתית הסינית, החליפה הזו הותאמה לגובה הקצר שלה.
יאפינג נשואה לג'או פנג, טייס חיל האוויר של צבא השחרור העממי.
היא לומדת לתואר דוקטור בפסיכולוגיה באוניברסיטת פקין.
ואנוצ'קה (בצ'כית: Vánočka) הוא לחם קלוע, שנאפה בצ'כיה ובסלובקיה (בסלובקית נקראת וִיאנוצ'קה -Vianočka) באופן מסורתי בזמן חג המולד.
לחם חג מולד חגיגי מיוחד כזה העשוי מקמח לבן, בצורת טריז או בצורה קלועה, הוזכר לראשונה בסביבות שנת 1400 על ידי הנזיר הבנדיקטיני יאן מִהולשוב ביצירתו "מסכת בערב חג המולד".
לפי פרשנותו, מאפה זה סימל את ישו הילד עטוף בבד.
הלחם עשיר בביצים ובחמאה, מה שהופך אותו דומה לבריוש.
קליפת לימון ורום מוסיפים צבע וטעם.
הבצק יכול להכיל גם צימוקים ושקדים והוא קלוע כמו חלה.
עוד התייחסו לוואנוצ'קה במהלך המאה ה-16, אז הלחם הזה היה מותר להכנה ולאפייה רק על ידי אופה שהיה אומן חבר גילדה.
במהלך המאה ה-18 אנשים הביאו את המתכון לבתיהם והחלו לאפות אותו בעצמם.
ניתן ליצור ואנוצ'קה משלוש צמות קטנות יותר נוספות הנערמת על גבי שלוש צמות גדולות יותר שמהוות את בסיס הלחם.
לפעמים צורה זו מתפרשת כפסל גס של ישו התינוק עטוף בבד ומונח באבוס.
יש ללחם מוניטין של "קשה להכנה" ולכן בהרבה משקי בית מוצמדות לתהליך האפייה אמונות טפלות ומנהגים מיוחדים.
כשמכינים ואנוצ'קה, מאמינים שחייבים לחשוב על כל מי שיקר למכין והאופה אותו.
מנהג נוסף הוא להימנע מלגעת בוואנוצ'קה במתכת.
לבסוף, מי שמכין את הוואנוצ'קה צריך לקפוץ למעלה ולמטה בזמן שהבצק תופח.
הלחם נקרא על שם Vánoce שפירושו חג המולד בצ'כית (Vianoce בסלובקית).
מבצק זהה מכינים בחג הפסחא כיכר בשם mazanec.
וָאנְגֶרוּגֶה הוא אחד מ-32 האיים הפריזיים בים הצפוני, הממוקמים בקרבת חופי הולנד, גרמניה ודנמרק.
האי נחשב גם כעירייה במחוז פריזלנד שבסקסוניה התחתונה בגרמניה.
ואנגרוגה הוא אחד מאיי פריזיה המזרחית.
הוא המזרחי ביותר והקטן ביותר מבין האיים המיושבים בקבוצה זו (על פי מדידות אחרות, בלטרום הוא הקטן ביותר) והיחיד שהשתייך לדוכסות הגדולה והמדינה החופשית של אולדנבורג בין 1815 ל-1947. האיים שלצידו, בורקום, ג'ויסט, נורדרניי, בלטרום, לאנגוג ושפייקרוג תמיד השתייכו למחוז אוסטפריזלנד.
נכון למפקד האוכלוסין של 2004, באי מתגוררים 1,055 תושבים.
בחודשי בקיץ, האי מארח יותר מ-7,000 מבקרים ביום.
ואנגרוגה מופרד מאיי שפייקרוג על ידי הידוע בשם הארלה.
האי מושך תיירים בזכות החופים, מתקני הבילוי השונים והאווירה הנינוחה שלו.
הסלוגן של האי, הנראה על שלט בנמל, מדגיש זאת: "אלוהים יצר זמן, אבל הוא מעולם לא הזכיר מהירות".
טורניר כדורעף חופים שנתי, הנערך בדרך כלל בתחילת אוגוסט, הוא אחת האטרקציות העיקריות בקיץ, ושירת לשנות את הרושם הכללי שהאי מושך באופן בלעדי אנשים מבוגרים ומשפחות צעירות.
בנוסף, פעילויות גלישת רוח, קייט-סרפינג וגלישת גלים מושכות אנשים צעירים יותר.על מנת להבטיח אווירה רגועה, מכוניות אסורות באי.
ניתן להגיע לאי בספינה מהארלסייל, או באמצעות מטוס דרך שדה התעופה שלו, כאשר שירות קבוע מוצע מהארלסייל, ברמן או המבורג.
המעבורות יוצאות בזמנים שונים בכל יום בהתאם לגאות.
לגבי אתרים היסטוריים ומקומות מעניין אחרים, לאי יש מגדלור פעיל אחד, מגדלור ישן אחד ומגדל המערב.
מכיוון שהאי כולו היה נע כל הזמן מזרחה עד שבנייה של הגנות ימיות לפני מאה שנה, מבנים ישנים אבדו בהדרגה לים.
מגדל המערב נבנה בשנת 1597 והיה במקור במזרח האי.
ואנגרוגה ידוע גם כאתר של התרסקות היסטורי של מטוס B-17 "מבצר מעופף" ממלחמת העולם השנייה.
במהלך משימת הפצצה על המבורג בערב ראש השנה, 1944, סוללה של B-17 הותקפה על ידי מטוסי קרב גרמנים בטיסתה הביתה.
בזמן שהיו במבנה צמוד, מטוס אחד הופל והסתבך במטוס שמתחתיו.
אחד הטייסים הצליח להשתלט על שני המטוסים ולהטיס אותם בחזרה לעבר החוף הגרמני לנחיתה חירום.
רוב הצוות נטשו, בעוד שניים נשארו וביצעו בהצלחה נחיתת חירום בשדה.
לואנגרוגה יש שדה תעופה עם שירותים קבועים.
האי משתרע על פני 8.5 קילומטרים באורך בכיוון מזרח-מערב.
ההרחבה צפון-דרום היא מקסימום 2.2 קילומטרים בחלק המערבי ו-1.2 קילומטרים בגובה הכפר.
המרחק אל היבשת הוא 7 קילומטרים.
ממערב לואנגרוגה, המופרדת על ידי גאט הארלה, שפייקרוג המזרחית נמצאת במרחק של 2 קילומטרים.
מופרד על ידי בלו בלג'ה, האי מינסנר אוג מתחיל, שהוא 2 קילומטרים מזרח-דרום מזרח.
בצד הצפוני יש חוף חולי ברוחב של כ-100 מטר ואורך של 3 קילומטרים.
במזרח, חוף זה מתמזג בשדה ברוחב 500 מטר ואורך 3 קילומטרים עם משקעים חוליים.
במערב האי יש שני חופים נוספים באורך חצי קילומטר ו-1 קילומטר.
מדרום לאי שוכן ים ואדן, שהוא חלק מהפארק הלאומי ים ואדן סקסוניה התחתונה, כמו האיים, והוא יבש מאוד בזרימה בסיסית.
מתחת לאי, בעומק של כ-15 מטר, נמצא בסיס הגסט.
הנקודה הגבוהה ביותר באי היא דיונת התצפית, שהיא 17 מטר מעל פני הים.
הדיונות החוליות הנותרות מגיעות לגבהים של עד 12 מטר.
עם שטח של 7.94 קילומטרים רבועים (2008), ואנגרוגה הוא האי הקטן ביותר מבין איי פריזיה המזרחית המיושבים לאחר בלטרום (לפי חלק מהמדידות), והשטחים הגדולים יותר יכולים להיות עד 8.5 קילומטרים רבועים.
מכיוון שחלק משטח היבשה, כ-2.97 קילומטרים רבועים, אינו מוניציפלי אלא כחלק מנתיב מים פדרלי, שטח העירייה ואנגרוגה מכסה רק 4.97 קילומטרים רבועים.
וואנג יו (בסינית: 王宇; נולדה ב-1 במאי 1971) היא עורכת דין סינית לזכויות אדם.
יו נעצרה על ידי הרשויות הסיניות בשנת 2015 כאשר סין יזמה את מבצע 709 נגד עורכי דין לזכויות אדם.
היא הואשמה בהסתה לחתרנות נגד המדינה שהיא עבירה חמורה בסין הגוררת מאסר עולם.
היא זכתה באות האומץ הנשי הבין-לאומי בשנת 2021.
אירוע ביקורת תקשורת מפלגתית 2015
ב-11 ביוני 2015, Radio Free Asia דיווח ש-Xinhua News וכלי תקשורת אחרים של המפלגה הקומוניסטית הסינית פרסמו בו-זמנית ארבעה מאמרים שנכתבו בעילום שם המבקרים את עורכת הדין ואנג יו.
כתבה אחת האשימה אותה במעורבות בתקרית ב-2008 בתחנת טיאנג'ין, שבגינה נשפטה ב-2010 ושוחררה ב-2011. כלי תקשורת זרים, כולל המגזין Caixin New Century, העלו בעבר חשדות לגבי המקרה.
היו שהצביעו על מטרה של וואנג יו בשל הגנתה על פעילת זכויות האדם העצורה טו פו (וו גאן).
כמה עורכי דין סיניים בולטים, כולל טאנג ג'יטיאן, הגנו עליה בפומבי, והאשימו את הרשויות במסע הכפשה.
בתגובה, עורך הדין של בייג'ינג, צ'ן ג'יאנגאנג, פרסם מאמר המתייחס להאשמות ומגן על וואנג יו.
ואנדנה שיווה (בהינדי: वंदना शिवा; נולדה ב-5 בנובמבר 1952) היא פעילה סביבתית, חוקרת, סופרת ואקו-פמיניסטית הודית.
היא ידועה במיוחד בזכות הפעילות הענפה שלה לאורך השנים בקידום חקלאות בת קיימא ושמירה על זכויות האיכרים בהודו.
שיווה היא מבקרת חריפה של חקלאות תעשייתית ושימוש בהנדסה גנטית בחקלאות ובתעשיית המזון אשר לטענתה נותנות תעדוף למקסום רווחים, ופוגעות במגוון הביולוגי, פוגעות בסביבה, ומקשות על החקלאים הקטנים לשרוד.
שיווה מתנגדת נחרצות לרישום פטנטים על זרעים שמשמשים כדי לאסור על איכרים לשמור בעצמם זרעים לעונת הזריעה הבאה, מה שמביא לתלות בחברות הענק ומכביד את העול הכלכלי על האיכרים.
שיווה כתבה לאורך השנים מעל ל-20 ספרים העוסקים בנושאים כמו מגוון ביולוגי, זכויות קניין רוחני, חקלאות בת קיימא ויחסי הגומלין בין הטבע לאדם.
בשנת 1991 ייסדה שיווה את תנועת נבדניה (Navdanya) אשר מסייעת לחקלאים הודים לגדל מזון אורגני, מקדמת את המצב בו החקלאים ההודים ישתמשו בזרעים מקומיים בהם נעשה שימוש בהודו במשך מאות שנים, ופועלת להוביל לכך שהחקלאים בהודו לא יוכלו לבסוף רק לרכוש זרעים יקרים שנמכרים להם על ידי תאגידים שונים.
לאורך השנים שיווה הקימה מעל למאה בנקי זרעים ברחבי הודו אשר מאפשרים לחקלאים בהודו להמשיך להשתמש בזרעים המקומיים, ובאופן זה לשמור על המגוון הביולוגי הקיים בהודו ולהתנגד לשליטה תאגידית על החקלאות ההודית.
בשנת 1993 קיבלה שיווה את פרס הקיום הנכון אשר ניתן לה כהוקרה על תמיכתה בחקלאים הקטנים בהודו ועל קידום חקלאות בת קיימא.
שיווה מתנגדת נחרצות גם לרישום פטנטים על זרעים, ומזהירה מכך שהדבר עלול לאלץ את החקלאים בעתיד להיות תלויים בתאגידים על מנת שיורשו להשתמש בזרעים.
ואנוצ'יו בירינגוצ'יו (נולד בסביבות 1480 – נפטר ב-1539 לערך) היה מטלורג איטלקי.
הוא ידוע בעיקר בזכות המדריך שלו לעיבוד מתכת, על פירוטכניקה, שפורסם בשנת 1540, לאחר מותו.
בירינגוצ'יו נולד בסיינה כבנם של פאולו בירינגוצ'יו, ככל הנראה אדריכל, ולוקרציה די ברטולומיאו בירינגוצ'יו.
הוא היה חסיד של פנדולפו פטרוצ'ו , ראש משפחת פטרוצ'ו בעלת ההשפעה.
כאשר פנדולפו נפטר, בירינגוצ'יו נשאר קשור למשפחת פטרוצ'ו, והועסק על ידי בנו של פנדולפו, בורגזה פטרוצ'ו .
עם זאת, המרד של 1515 אילץ את בורגזה לברוח מסיינה, ובירינגוצ'ו התלווה אליו.
בירינגוצ'ו נסע ברחבי איטליה וביקר בסיציליה בשנת 1517.
בשנת 1523 גרם האפיפיור קלמנס השביעי להשבת משפחת פטרוצ'ו, ויחד איתם בירינגוצ'יו הצליח לחזור אף הוא מהגלות.
בשנת 1524 הוענק לו מונופול על ייצור המלח בכל סיינה.
עם זאת, הדבר היה קצר מועד – בשנת 1526, תושבי סיינה מרדו וגירשו שוב את משפחת פטרוצ'י.
המשפחה ניסתה (בסיוע בירינגוצ'יו) לחזור לסיינה בכוח, אך המאמץ כשל.
בשנת 1530, סיינה נכנסה לתקופה שלווה יותר, ובירינגוצ'יו חזר.
הוא היה סנאטור של העיר בינואר ובפברואר 1531, ולקח חלק בפרויקטים שונים.
בשנת 1536, הוצעה לו עבודה ברומא על ידי הכנסייה, ובשנת 1538 הוא הפך לראש בית היציקה האפיפיורי ולמנהל התחמושת.
מקום ותאריך מותו המדויקים אינם ידועים; כל מה שידוע הוא שמסמך משנת 1539 מזכיר את מותו.
בירינגוצ'יו נחשב על ידי חלק כאבי תעשיית היציקה , שכן ספרו "על פירוטכניקה" ("De la pirotechnia") הוא התיאור המודפס הראשון של נוהג יציקה תקין.
הוא גם מספק פרטים על נוהג כרייה, הפקה וזיקוק של מתכות רבות, סגסוגות כמו פליז, ותרכובות המשמשות בבתי יציקה וחומרי נפץ.
ספרו קדם להדפסת מאת גאורגיוס אגריקולה ב-14 שנים.
בירינגוצ'ו היה חבר בגילדה הסודית "פראטרניטה די סנטה ברברה".
לפני פרסום ספרו, מידע על מטלורגיה ואמנויות צבאיות היה סוד שמור היטב.
ספרו זוכה לקרדיט כמי שהתחיל את מסורת הספרות המדעית והטכנית.
במהלך הקריירה שלו, הוא היה אחראי על מכרה ברזל ליד סיינה, וגם אחראי על המטבעה והנשקייה שבו.
הוא היה אחראי על יציקת תותחים עבור ונציה ומאוחר יותר פירנצה.
היצירה היא אחד מכתבי היד הטכניים המוקדמים ביותר ששרדו מתקופת הרנסאנס, ולכן מהווה מקור מידע חשוב על הפרקטיקה הטכנית בזמן כתיבתה.
היצירה הודפסה בשנת 1540 בוונציה, והודפסה מחדש פעמים רבות.
היא מחולקת לעשרה ספרים העוסקים במינרלים, מינרלים למחצה, בדיקות, היתוך, הפרדת זהב מכסף, סגסוגות, אמנות יציקת מתכות (במיוחד פעמונים ותותחים) ואלכימיה.
הוא מתאר בפירוט את אופן ייצור התבניות ליציקה כדי למנוע פגמים, כולל אופן ייצור הדוגמאות לצורת המוצר הסופית.
ואנדה גלוב הוא מרוץ יאכטות, ליחיד, ללא עצירות וללא עזרה, מסביב לעולם.
המרוץ נוסד בשנת 1989, על ידי פיליפה ג'אנטו, ומאז 1992 הוא מתקיים פעם בארבע שנים.
המרוץ נקרא על שם מחוז ואנדה בצרפת, בו המרוץ מתחיל ומסתיים.
המרוץ נוסד בשם "אתגר הגלוב" בשנת 1989 על ידי פיליפ ז'אנטו.
ז'אנטו התחרה ב"Velux 5 Oceans Race", מרוץ מסביב לעולם לשייט יחיד, ב-1982-3 בקטגוריית 45–56 רגל וב-1986-7 בקטגוריית 51–60 רגל, וניצח בשתי הפעמים.
המרוץ התרחש בשלבים, כאשר לשייטים ניתנה הזדמנות לנוח ולתקן את סירותיהם בנמלים ברחבי העולם בין השלבים.
מכיוון שלא היה מרוצה מפורמט המרוץ, הוא החליט ליצור מרוץ מסביב לעולם לשייט יחיד ללא עצירות.
המרוץ הראשון נערך ב-90–1989, וניצח בו טיטואן למזו.
ז'אנטו עצמו השתתף במרוץ הראשון וסיים במקום הרביעי.
המרוץ השני נערך ב-3–1992 ומאז הוא נערך כל ארבע שנים.
המרוץ מתחיל ומסתיים בלה סאבל-ד'אולון, במחוז ואנדה, צרפת.
המסלול הוא למעשה הקפה לאורך נתיב הקליפר, מלה סאבל-ד'אולון, במורד האוקיינוס האטלנטי עד כף התקווה הטובה, לאחר מכן עם כיוון השעון סביב אנטארקטיקה, תוך שמירה על כף לוין וכף הורן משמאל ביחס לכיוון ההפלגה, וסיום בחזרה ללה סאבל ד'אולון.
אורך המסלול הוא 24,300 מייל ימי (45,000 קילומטר), אך לרוב המתחרים מפליגים יותר מ-28,000 מייל ימי.
ואנונו היא תוכנית טלוויזיה תיעודית-היסטורית, בערוץ כאן 11. הסדרה מביאה את סיפורו של מרדכי ואנונו שכונה "מרגל האטום", וכוללת מסמכים מסווגים ומידע שטרם פורסם, באישור הצנזורה.
מרדכי ואנונו ( שינה את שמו לג'ון קרוסמן; נולד ב-13 באוקטובר 1954) הוא טכנאי ישראלי שעבד בקריה למחקר גרעיני בדימונה.
לאחר שפוטר מעבודתו מסר לעיתונאים זרים תצלומים מתוך מתקני הקריה ומודיעין טכנולוגי על יכולתה הגרעינית של ישראל, מידע שממנו עלה שלמדינת ישראל מספר רב של פצצות גרעיניות.
בעקבות כך נחטף ואנונו לישראל, הורשע בבגידה ובריגול חמור וריצה בכלא את מלוא עונשו, 18 שנים.
לאחר מכן שוחרר בתנאים מגבילים ולאחר שהפר אותם נאסר שוב לשלושה חודשים.
ואנונו מכונה באמצעי התקשורת בישראל "מרגל האטום".
הסדרה התיעודית ואנונו בת שלושה פרקים, נוצרה על ידי אבי זילברברג ובוימה על ידי גלעד טוקטלי.
הסדרה עוסקת בסיפור חייו המורכב של מרדכי ואנונו ומציגה תחקיר מקיף המשלב עדויות וראיונות עם אנשים שהכירו את ואנונו מקרוב.
עם זאת, ואנונו עצמו אינו מתראיין באופן ישיר לסדרה.
משולבים בה קטעים מראיונות שהעניק בעבר לכלי תקשורת שונים, כולל בישראל, לאחר הרשעתו בבגידה ובריגול.
כל אחד משלושת פרקי הסדרה מתמקדת בשלב או היבט אחר בסיפורו של ואנונו.
מוקדש לשרטוט דיוקנו האישי של ואנונו, ובוחן היבטים כגון הרקע האישי, תחושת האפליה וההתפתחות הרעיונית שלו, המעצבים את דמותו.
סוקר את התקופה שקדמה לחשיפתו, כולל פעילותו הפוליטית השמאלנית הקיצונית ואת הסימנים המעידים שנפספסו על ידי מפקדיו.
כמו כן, הפרק עוסק בהתנהלותם של הגורמים השונים שליוו את הפרשה, ובכלל זה עיתונאי בריטי שהיה מעורב בה.
מתמקד במבצע החטיפה של ואנונו שבוצע על ידי המוסד, שנועד להשיבו לישראל לאחר מעשיו.
פרק זה מעלה לדיון סוגיות אתיות ומשפטיות הנוגעות לפעולה של המדינה נגד אזרח ישראלי.
הסדרה כוללת גם סקירה של חייו של ואנונו בהווה.
הסדרה ואנונו זכתה לביקורות מעורבות.
רועי אבן כתב במאקו שההיעדרות של מרדכי ואנונו כמרואיין פוגעת בסדרה, וזאת למרות ששולבו בה קטעים מראיונות עבר שהעניק לכלי תקשורת שונים בעולם ובארץ.
בביקורת נטען כי הסדרה לא מצליחה להתרומם ללא השתתפותו הפעילה.
עוד נמתחה ביקורת על השימוש המוגזם בפרשנות פסיכולוגית (שכונתה "פסיכולוגיה בגרוש") בחלקים נרחבים של הסדרה.
בנוסף, צוין עיסוק אינטנסיבי מדי בענייני התנהלות עיתונאית סביב פרסום המידע על פרויקט הגרעין, וכן נטען שהאלמנטים החזותיים של הסדרה היו "כעורים וכאוטיים".
ואנקה ז'וקוב הוא אחד מהסיפורים הידועים של אנטון צ'כוב שנכתב בשנת 1886.
זהו סיפור המספר על ילד בן 9 שמסרו אותו כמתלמד לסנדלר.
הוריו נפטרו ונשאר לו רק סבו (קוסטנטין מקריץ').
ואנקה כתב לסבו מכתב, ובו כמה סיפורי יום יום עגומים על חייו:
"אתמול החטיפו לי, בעל הבית משך לי בשערות והוריד עליי ברצועה זה משום שנענעתי את התינוק שלהם בעריסה ונרדמתי...
והשבוע בעלת הבית ציוותה עליי לנקות דג מלוח, התחלתי בזנב, והיא לקחה את הדג בראש והתחילה להרביץ לי בפנים עם הדג.
הם מצווים עליי לקנות וודקה ולגנוב מלפפונים, ואוכל אין בכלל...בבוקר הם נותנים לחם, בצהריים דיסה ובערב גם כן לחם, ואם זה תה או מרק כרוב הם זוללים בעצמם.
סבא חביב קח אותי לכפר אין לי שום סיכוי אם לא - אמות."
ואנקה שלח את מכתבו למרות שלא ידע את כתובתו של סבו.
הוא כתב על המכתב מעט מאוד פרטים: לסבא בכפר.
אחר כך הוסיף קוסטנטין מקריץ'.
ואנקה יצא בעלות השחר מהבית של בעליו ושלח את מכתבו באמצעות תיבת הדואר.
באותו הלילה (כלומר עלות השחר, מיד לאחר שחזר אל הבית) חלם שסבו קורא את מכתבו באוזני המבשלות, ושכלב סבו מכשכש בזנבו בזמן הליכתו ליד התנור.
הוואניר היו אחת משתי קבוצות האלים במיתולוגיה הנורדית, לצד אלי האסיר.
הוואניר קשורים לאדמה, מים, פריון, תבונה וניבוי עתידות.
מקורם בואנאהיים, שם שכנו עד למלחמה בין האסיר והוואניר.
לאחר המלחמה הם הפכו לתת קבוצה של האסיר.
הוואניר מוזכרים בשירה הסקאלדית וחיבוריו של הסופר סנורי סטורלוסון ובפרט באדה הפרוזאית, באדה הפואטית ובמחזור העולם.
בכל המקורות מזוהים האלים פרייה, פריי וניורד כאלי ואניר.
במחזור העולם מוזכרים גם אחותו של ניורד וקבסיר בחברים בקבוצה זו.
בנו של המלך Sveigðir נקרא ואנלנדי (Vanlandi, בנורדית עתיקה "בן ארץ הוואניר).
למרות שאין התייחסות מפורשת לעניין במקורות, ישנן תאוריות שהיימדאל ואול שייכים לקבוצה זו גם כן.
באדה הפרוזאית נקראים חזירי בר "ילדי ואן".
ישנן תאוריות רבות באשר לאטימולוגיה של השם "ואניר".
החוקר ריימונד איאן פייג' טוען שלמרות שיש אפשרויות רבות למקור השם, מפתה לקשר בין "ואניר" למילה ידיד (vinr) בנורדית עתיקה ולאלת האהבה הרומית ונוס.
באדה הפואטית הוואניר מוזכרים במספר פואמות.
האל אודין, המוסווה כגאגנראד'ר (Gagnráðr), שואל את הענק Vafþrúðnir על מקורותיו של האל ניורד.
הענק עונה שניורד נוצר בוואנאהיים על ידי כוחות תבוניים ומזכיר שניורד הוחלף כשבוי כחלק מהמלחמה בין האסיר לוואניר ויחזור לוואניר בראגנארוק.
אלי הוואניר מוזכרים בשניים מתוך ארבעת חלקי האדה הפרוזאית - "ההטעיה של גילבי" (Gylfaginning) ו"שפת השירה" (Skáldskaparmál).
בפרק 23 ב"הטעיה של גילבי", "השלישי" טוען שהאל ניורד גדל בואנהיים והוחלף באל האסירי הוואניר במסגרת עסקת החלפת שבויים שהובילה להסכם שלום בין האסירים לואנירים.
בפרק 35 נאמר שאחד משמותיה של האלה פרייה הוא "הליידי של ואניר".
ב"שפת השירה" ניתן הסבר למקורות השירה.
לפי הסיפור, במסגרת כינוס שלום בין האיסר לוואניר הם חתמו על הפסקת אש על ידי יריקה למכל.
המכל נשמר כדי לסמל את השלום בין הקבוצות ומתוכנו נוצק קבסיר.
קבסיר נרצח בהמשך על ידי גמדים ומדמו נוצר תמד השירה.
ב"שפת השירה" ניתנים שמות פואטיים לאל ניורד, ביניהם "צאצא ואניר", לאלה פרייה, ביניהם "אשת-ואן", "ליידי-ואן" ו"אלת ואניר" ולחזירים - "ילדי ואן".
בפרק הרביעי בסאגת ינגלינגה ב"מחזור החיים" מתוארת עסקת החלפת השבויים בסיום מלחמת אסיר-ואניר.
במסגרת העסקה האסיר שלחו את הוואניר ומימיר לוואניר וואניר שלחו את ניורד ופרייה לאסיר.
כשקיבלו את מימיר, החליטו ואניר לשלוח את קבסיר, החכם ביותר מביניהם, לאסיר.
ואניר הפכו את הוואניר למנהיג, אך בשל הססתנותו בקבלת החלטות הם הרגו אותו ושלחו את ראשו הערוף לאסיר.
האלים שהתקבלו מוואניר קיבלו מקום של כבוד בין אלי האיסר.
פרייה לימדה את האסיר את הקסם הוואנירי ובהחלטת אודין, פרייה וניורד התווספו לנמעני טקס הבלוט.
על פי הספר, ניורד היה נשוי לאחותו ופרייה ופריי היו שני ילדיהם.
ואסאבי (שם מדעי: Wasabia japonica) הוא מין יחיד בסוגו של צמח רב שנתי ממשפחת המצליבים המכונה גם "חזרת יפנית" ומקורו ביפן.
הוא משמש בעיקר כתבלין ומגדלים אותו בשל גבעולו המיוחד אשר מעניק לו טעם חריף, פיקנטי ומעט מתקתק.
הצמח דורש תנאים מיוחדים לגידולו ולכן הוא מהווה מוצר יקר ומבוקש בשוק.
הוואסאבי מוערך במיוחד בשל טעמו החריף ומשמש במידה רבה להכנת רטבים ותבלינים במטבח היפני.
השורש מכיל את רוב הטעם והוא החלק הנפוץ ביותר לשימוש, אם כי העלים והקנה מכילים גם כן חלק מהטעם.
טעם הוואסאבי דומה לטעמו של צמח החזרת (Armoracia rusticana), שהוא צמח רב-שנתי נוסף ממשפחת הברסיקאים.
ישנו הבדל עדין בטעם בין הצמחים, לעומת טעמה העוצמתי של החזרת, טעמו של הוואסאבי נעלם במהירות בפה, אך משאיר טעם מתוק שנשאר ללא תחושת צריבה.
צמח הוואסאבי גדל באדמות רטובות באזורים גבוהים וכן באדמות שטוחות עם סלעים וחול שמוצפים במים (באזורי נחלים ומעיינות).
תהליך גידולו משלב בין טכניקות מסורתיות וחדשניות ודורש תנאים אקולוגיים מיוחדים על מנת להשיג גידול איכותי ויעיל.
תנאי הגידול של הוואסבי דורשים תשומת לב מיוחדת וטיפוח קפדני.
גידול הצמח מצריך צל חלקי, וטמפרטורות קרות יחסית, בטווח של 10–20 מעלות צלזיוס.
יש להקפיד על הזנת הצמח בחומרים מזינים מתאימים ולשמור על רמות לחות תקינות.
בשל הדרישות המיוחדות הללו, גידול הוואסבי עשוי להיות מאתגר ודורש ידע מתמיד וטיפוח מקצועי.
במטבח היפני מכינים משורש הצמח ממרח ירוק חריף, שמקובל להגישו בצד סושי, כאשר הוא מפוסל כפלסטלינה.
במדינות המערב משתמשים בדרך כלל בחיקוי ואסאבי, שהוא אבקה צבועה ירוק המיוצרת מחזרת.
ביפן נהוג לומר כי הוואסאבי המוגש יחד עם הסושי מחסן את הגוף כנגד הרעלת דגים.
הוא מהווה בסיס לאפונת ואסאבי, מאכל יפני פופולרי.
הוואסאבי נמכר כשורש המצריך טחינה, כאבקה או כמשחה המגיעה בשפופרות.
בשורש הוואסאבי נעשה גם שימוש רפואי, הצמח מציע פוטנציאל רב במניעת מחלות ושיפור הבריאות.
הוא מכיל תרכובות העשויות לשמש ככלי למניעת מחלות לב, זיהומים והפחתת דלקות בגוף.
וארפד טור הוא פסטיבל רוק ואקסטרים ספורט אשר נודד ברחבי ארצות הברית ובקנדה מדי קיץ.
חברת ההנעלה ואנס נותנת חסות לפסטיבל משנת 1995 ולעיתים קרובות הוא מכונה ואנס וארפד טור.
הפסטיבל החל את דרכו בשנת 1994, כאשר קווין ליימן, בעלים של חברת תקליטים קטנה, עבד על מופעי סקייטבורד ששילבו גם הופעות של להקות פאנק וסקא.
בשנת 2018 יהיה הסיבוב האחרון של ואנס וארפד טור
הפסטיבל קיבל את שמו ממגזין אקסטרים ספורט, בשם וארפד מגזין שהיה קיים באותה תקופה.
הפסטיבל נודד כל קיץ ברחבי ארצות הברית ובקנדה, כאשר הליין-אפ בערים השונות נשאר לרוב קבוע.
בשנים האחרונות, הפסטיבל כולל בסביבות המאה להקות שמנגנות בעיקר: פאנק רוק (Punk rock), סקא, נו-מטאל, הארדקור ופ'אנק מטאל.
הלהקות מנגנות כמעט בו זמנית על פני 10 במות שונות, כאשר לכל במה ישנו נותן חסות אחר.
מלבד הופעות הפסטיבל כולל גם תחרויות סקייטבורד, רמפות וחצאי צינור.
אך עם השנים קטן חלקו של האקסטרים ספורט בפסטיבל.
בשטח הפסטיבל פרוסים עשרות דוכנים של הלהקות המופיעות, חברות תקליטים עצמאיות, חברות אקסטרים, מגזינים וארגונים ללא מטרת רווח.
הדוכנים וריבוי הבמות יוצרים אווירה של קרנבל, כאשר הלהקות נמצאות בדוכנים ומסתובבות ברחבי הפסטיבל.
בשנים האחרונות יצא הפסטיבל מגבולות צפון אמריקה ונכון ל-2008 הוא מגיע גם לאירופה וליפן.
ואנס היא חברה אמריקאית המייצרת בעיקר נעלי סקייטבורד וסניקרס, ובשנים האחרונות החלה בייצור נעלי ספורט שונות.
מושב החברה בדרום קליפורניה שבארצות הברית.
ואנס נוסדה בשנת 1966 על ידי פול ואן דורן ושמה היה "חברת הגומי של ואן דורן".
החברה משווקת בתחומי גלישת הגלים, הסקייטבורד והפאנק-רוק.
בשנים האחרונות ואנס החלה משווקת פריטים נוספים כגון ביגוד ואביזרי סקייטבורד.
בשנות ה-80 איבדה ואנס רבים מלקוחותיה המרכזיים, כאשר התחילה לייצר נעלי כדורסל וכדורגל.
כתוצאה מכך התאגיד פשט רגל בשנת 1984. ארבע שנים לאחר ההתאוששות מפשיטת הרגל קנתה את ואנס חברת הבנקאים McCown De Leeuw, ויצאה בהצהרה פומבית על כך בשנת 1991.
ואנס פתחה חנויות קמעונאות המכילות פארקי החלקת סקייטבורד מקורים וגדולים, והפתיחה הראשונה הייתה בשנת 1998 ב-"The Block at Orange".
פארק ההחלקה הזה, כמו גם פארק החלקה נוסף באורלנדו הם היחידים שנשארו פתוחים עד היום.
בשנת 2004 נרכשה החברה על ידי "VF תאגידים", יצרני ג'ינס ליווי'ס וג'ינס Wrangler, בשווי של 396 מיליון דולר.
ואנס הם נותני החסות של ואנס וארפד טור, פסטיבל סקא/פאנק וספורט אתגרי המתקיים בארצות הברית מדי שנה מאז שנת 1995.
הפריט הידוע והפופולרי ביותר של ואנס הוא הנעליים שלהם, הפופולריות ביותר בסצנת הפאנק/רוק/סקייטבורד ובשנים האחרונות גם בסצנת האימו וההיפ-הופ.
בשנת 2010 נפתחה חנות הדגל הרשמית הראשונה של ואנס בישראל בקניון שבעת הכוכבים ומאוחר יותר באותה שנה גם בקניון איילון.
כיום, קיימים ברחבי ישראל סניפים נוספים.
ואנקה (במאורית: Wanaka) היא עיירה הנמצאת במרכז חבל אוטגו, באי הדרומי של ניו זילנד.
ואנקה ממוקמת בקצה הדרומי של אגם ואנקה ומוקפת הרים.
העיירה מהווה מוקד משיכה תיירותי לפעילות בטבע במשך כל השנה.
נכון ליוני 2022 מתגוררים בעיירה 12,150 תושבים.
אזור העיירה ואנקה שימש את המאורים כנתיב מעבר לכיוון מעבר האסט (Haast Pass) והחוף המערבי במשך מאות שנים של מסעות ציד וחיפושי אבן ירקן.
מתיישבים אירופאים הגיעו לאזור לראשונה באמצע המאה ה-19, במסגרת הבהלה לזהב ששטפה את אזור אוטגו.
בשנת 1863 הוקמה במקום העיירה פמברוק (Pembroke), על מנת לספק שירותים וגישה נוחה לכרייה בעמק המטוקיטוקי (Matukituki).
המתיישבים זיהו את הפוטנציאל התיירותי של האזור, וארבע שנים לאחר מכן, בשנת 1867, הוקם בעיירה בית המלון הראשון.
ב-1940 שונה שם העיירה לוואנקה.
ואנאקה נמצאת באחד האזורים הבודדים בניו זילנד שנהנים מאקלים חצי יבשתי, עם ארבע עונות מובחנות.
מזג האוויר יבש למדי, כאשר האביב (ספטמבר-דצמבר) הוא העונה הרטובה ביותר.
"ואסה" (בשוודית: Vasa או Wasa) היא אוניית מפרשים מלחמתית שוודית מסוג גליאון, שטבעה בהפלגת הבכורה שלה, ב-10 באוגוסט 1628, ביציאה מנמל סטוקהולם.
האונייה, שהייתה חמושה ב-64 תותחים ולה עוצמת האש הגדולה ביותר בזמנה, טבעה לאחר שיט של פחות ממייל ימי אחד.
יציבותה הייתה פגומה בשל מרכז כובד גבוה מדי, ואף שהדבר התגלה במהלך התקנתה לשיט, היא בכל זאת הוכנסה לשירות מבצעי.
משב רוח חזק ופתאומי היטה את האונייה על צידה מבלי יכולת להתיישר, מים חדרו לתוכה דרך אשנבי התותחים של הסיפון התחתון והיא טבעה לעיני אלפים מתושבי סטוקהולם שצפו בה מהחוף.
ב-1961, 333 שנים לאחר טביעתה, נמשתה "ואסה" כשחלק גדול מגופה שלם.
העלאתה מקרקעית הים הייתה מבצע מסובך ורחב היקף שלא היה כדוגמתו עד אז, והוא מהווה ציון דרך חשוב בתולדות המחקר הארכאולוגי התת-ימי.
שרידי גוף האונייה והממצאים הרבים שהתגלו בתוכה ובסביבתה הועברו אל מבדוק מקורה לשימור ולמחקר.
ב-1988 הועברה האונייה למוזיאון שנבנה במיוחד עבורה במבדוק הישן של הצי באי יורגודן שבסטוקהולם.
ב הייתה שוודיה ממלכה צפון-אירופית קטנה, דלת אוכלוסין וחסרת השפעה, אך במרוצת המאה ה-17 התפתחה ונעשתה לאחת המעצמות החשובות באירופה.
בין 1611 ל-1718 הייתה לממלכה הדומיננטית ב והשתלטה על שטחים נרחבים סביב חופיו.
התעצמותה המדינית והצבאית באותה תקופה התאפשרה הודות לפועלם של שורת מלכים מוכשרים, שכוננו ממשל מרכזי חזק ויעיל והגדילו את כוחה הצבאי של הממלכה.
היסטוריונים שוודים מתארים את שוודיה של תקופה זו כאחת הדוגמאות המובהקות למדינה שניצלה את מרבית משאביה לניהול מלחמות.
גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה (1594–1632) נחשב לאחד המלכים המוכשרים בתולדותיה ונמנה עם הטובים שבמצביאיה.
כשנבנתה "ואסה" הוא כבר ישב על כס המלוכה למעלה מעשר שנים.
באותה עת ניהלה שוודיה מלחמה נגד פולין , ותוך כדי כך השקיפה בדאגה על זירת מלחמת שלושים השנים ב (כיום גרמניה).
במלחמה זו, שהתנהלה ללא הפסקה מאז 1618, הייתה ידם של הפרוטסטנטים על התחתונה.
גוסטב אדולף חשש מפני כיבוש קופנהגן והאי שלן (זיילנד) על ידי מעצמה קתולית; משמעותו של צעד זה הייתה שהשליטה על המעברים האסטרטגיים מהים הבלטי ל, החיוניים לשוודיה, תימצא בידי אויביה.
זאת ועוד, הצי השוודי ספג כמה מהלומות ב; שייטת שסיירה במימי מפרץ ריגה ב-1625 נקלעה לסערה ועשר מאוניותיה נסחפו אל החוף ונטרפו.
ב-28 בנובמבר 1627, בקרב אוליבה, הוכתה שייטת שוודית בת 6 אוניות על ידי שייטת פולנית בת 10 אוניות.
אוניית הדגל השוודית "טיגרן" (Tigern) נפלה לידי הפולנים והגליאון "סולן" (Solen) פוצץ והוטבע במכוון, לאחר לחימה עזה אך חסרת סיכוי, כדי שלא יפול גם הוא לידי האויב.
ב-1628, בתוך פחות מחודש, אבדו שתי אוניות גדולות נוספות.
אוניית הדגל של האדמירל קלאס פלמינג, "קריסטינה" (Kristina), נטרפה בסערה במפרץ דנציג , ו"ריקסניקלן" (Riksnyckeln) נטרפה על החוף ליד ויקסטן בארכיפלג הדרומי של סטוקהולם.
אובדן האוניות, צורכי המלחמה בפולין והתערבות צבאית אפשרית בגרמניה חייבו את הגדלת הצי המלחמתי ועוצמתו.
עד ראשית המאה ה-17 כלל הצי אוניות חד-סיפוניות קטנות ובינוניות בעלות סיפון תותחים אחד, חמושות על פי רוב בתותחי 12 ליטראות ובתותחים קטנים יותר; עלות הבנייה וההפעלה של אוניות מסוג זה הייתה נמוכה משל אוניות גדולות, והן התאימו היטב למשימות ליווי וסיור.
כמו כן תאמו האוניות הקטנות והבינוניות לחשיבה הטקטית שהייתה נהוגה בצי באותה תקופה, אשר שמה את הדגש על הכרעת האויב בפשיטה על הסיפונים ולא באש תותחים.
גוסטב אדולף, שגילה עניין רב בארטילריה, ראה את הפוטנציאל הגלום באוניית המלחמה כפלטפורמת תותחים צפה; זאת ועוד, אוניות גדולות וכבדות-חימוש הקרינו לא רק עוצמה צבאית אלא גם יוקרה מדינית רבה.
על כן החליט המלך לבנות סדרה של חמש אוניות גדולות, כבדות-חימוש ומפוארות מכל האוניות שנבנו עד אז, והאונייה "ואסה" הייתה הראשונה שבהן.
ארבע האחרות היו "אפלט" (Äpplet) , "קרונן" (Kronan), "סקפטר" (Scepter) ו"גוטה ארק" (Göta Ark).
אוניות אלה, ובמיוחד "קרונן" ו"סקפטר", היו הרבה יותר מוצלחות, השתתפו בקרבות והיוו את עמוד השידרה של הצי השוודי עד שנות ה-60 של המאה ה-17. "אפלט", השנייה מבין אוניות גדולות אלה, שכונו "אוניות מלכות" (regalskepp), נבנתה במקביל לבניית "ואסה".
בנייתה הושלמה ב-1629 והיא נחשבת לאונייה-אחות ל"ואסה".
ההבדל המשמעותי היחיד בין השתיים הוא ברוחבה הגדול יותר של "אפלט", כמטר אחד יותר.
שרידי האונייה "אפלט" התגלו בדצמבר 2021 על קרקעית הים ליד האי ואקסהולם .
החוקרים סבורים, כי לאחר שהוצאה משירות פעיל הוטבעה יחד עם אוניות נוספות במקום זה, כדי לחסום את אחד מנתיבי הכניסה הימיים החשובים לעיר הבירה סטוקהולם.
במאה ה-17 היה שמה של האונייה Vasen, כשמו של הסמל ההרלדי על שלט האצולה של בית ואסה , שגוסטב אדולף השתייך אליו.
המשמעות העיקרית של המילה ואסֶה ("vase") במאה ה-17 הייתה "אגודת זרדים" וגם "אלומת חיטים" בהקשרן ההרלדי.
האונייה מוכרת יותר בשם "ואסה" (Vasa) עקב בחירת המוזיאון בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20 בצורת שם זו ולא בצורה המקורית, משום שהיא תואמת את כללי ההגייה של השפה השוודית בת ימינו שהונהגו באופן רשמי בתחילת המאה ה-20.
"ואסה" תוכננה ונבנתה במספנת הצי בסטוקהולם על ידי רב האומן בבניית אוניות הנריק היברטסון ("מאסטר הנריק"), יליד הולנד.
מ-1620 ניהל והפעיל היברטסון את המספנה המלכותית בסטוקהולם בחכירה לארבע שנים יחד עם איש העסקים אנטון מונייר (Anton Monier), ומ-1624 עם שותף חדש, איש העסקים ארנדט דה גרוטה (Arent de Groote), גם הוא ממוצא הולנדי.
ב-16 בינואר 1625 חתמו היברטסון ודה גרוטה על חוזה עם האדמירליות השוודית לבניית ארבע אוניות: שתי אוניות גדולות, שאורך השדרית שלהן כ-41 מ', ושתיים קטנות יותר שאורך השדרית שלהן 33 מ'.
שלא כמו החוזה הראשון, אז סיפק הכתר בעצמו את חומרי הגלם לבנייה, החוזה השני היה על בסיס כסף מזומן בלבד.
בולי עץ גולמיים לבניית האוניות הראשונות נקנו מספקים פרטיים בשוודיה ולוחות עץ מנוסרים יובאו מריגה, קניגסברג ואמסטרדם.
הנחת השדרית של "ואסה", המציינת את התחלת הבנייה, אירעה בסוף פברואר או בתחילת מרץ 1625. הנריק היברטסון לא זכה לראות את השלמת הבנייה וההשקה של "ואסה".