tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
קוריאה הצפונית טוענת עד היום כי השיטפון הגדול היה אירוע בלתי טבעי והסיבה המרכזית אשר הובילה לרעב הגדול.
מנגד, מומחים טוענים כי הרעב הגדול היה בלתי נמנע ונבע כתוצאה מנפילת ברית המועצות, המשבר הפנימי של דגן בסין, חוסר תכנון וסוציאליזם לקוי ולפיכך השיטפון הגדול החמיר את הרעב אך לא היה הסיבה המרכזית לפריצתו.
בשנת 1995 הגישה צפון קוריאה, שכמעט ולא הייתה חברה בשום מוסד בינ"ל, בקשה רשמית לסיוע הומניטרי והקהילה הבינ"ל נענתה.
בין השנים 1995–2005, הוענק סיוע של כ-2.3 מיליארד דולר לצפון, 67% ממנו כמזון כאשר עיקר המסייעים היו ארצות הברית, יפן, סין, קוריאה הדרומית, אירופה וארגוני סיוע בתחום המזון מרחבי העולם.
צפון קוריאה לא התאוששה עד היום מהשטפונות ונעזרת במומחים חיצוניים לשיקום רשת החשמל ותכנון המזון בשטחה.
השיטפונות בסין ב-2020 נגרמו על ידי היו גשמים עזים בעונת הגשמים האזורית בתחילת יוני 2020, והובילו לשיטפונות שהשפיעו קשות על אזורים נרחבים בדרום סין, כולל אגן היאנגצה ויובליו.
גשמים ושיטפונות התרחבו למרכז ומזרח סין במהלך יולי ותוארו כגרועים ביותר מאז 1998 לפחות.
לפי נתוני המשרד לניהול חירום, עד סוף יוני השיטפונות עקרו 744,000 בני אדם ברחבי 26 מחוזות עם 81 בני אדם נעדרים או מתים, נכון ל-13 באוגוסט, השיטפונות השפיעו על 63.46 מיליון בני אדם וגרמו להפסד כלכלי ישיר של 178.96 מיליארד יואן שהם גבוהים ב-12.7% וב-15.5% מהממוצע של 2015-2019, בהתאמה.
השיטפון באוטראקהאנד, שאירע ב-7 בפברואר 2021, היה אסון טבע ב, אוטראקהאנד, הודו.
מקורו של השיטפון אינו ידוע, אך מדענים וחוקרים סבורים כי האסון נגרם כתוצאה ממפולת שלגים או שיטפון של אגם קרחוני.
כתוצאה מהשיטפון, הנהרות רישיגאנה, דהאוליגאה, אלקנאדה וגנגס עלו על גדותיהם והציפו את הכפרים המקומיים.83 בני אדם מצאו את מותם בשיטפון.
גורם השיטפון שנוי במחלוקות אצל מספר מדענים מקומיים.
בשל ההתחממות הגלובלית, מספר מדענים טוענים כי השיטפון נגרם כתוצאה משבר של חלק מקרחון של ההר "נאנדה דווי".
הקרחון הכיל בתוכו אגם קרחוני גדול, ששוחרר עקב הפיצוץ.
מדענים נוספים מעריכים כי השיטפון נגרם כתוצאה ממפולת שלגים אדירה.
כ-35 פועלי בנייה שעבדו על גדותיו של נהר "רישיגאנה" הוכרזו כנעדרים על ידי משטרת הודו.
הרובע הצפוני "צ'אמולי" הוצף כתוצאה מהצפת נהר "דהאוליגאה".
הסכר בנהר דהאוליגאה נפרץ ונשבר על ידי המים הגועשים.
כ-176 פועלים אשר עבדו בפרויקט מים גדול של חברת NTPC, נלכדו בשתי המנהרות בהן עבדו.
בכירים במשטר ההודי פרסמו כי בעקבות השיטפון, גשר שחיבר בין 13 כפרים באזור תפובאן, התרסק מכובד המים והשלג.
כמה מדענים פרסמו כי המטרים הצפויים בחורף הקרוב עשויים להחמיר את הנזק הקיים.
כוחות ההצלה ההודיים הצליחו לפנות מספר כפרים לפני תחילת האסון.
בנוסף, שני סכרים בנהר אלקנאדה חוזקו ושופצו על מנת למנוע מהשיטפון להגיע לערים הרידוואר ורישיקש.
שני מטוסי לוקהיד מרטין C-130J סופר הרקולס הוקצו לחיפוש הנעדרים.
מספר צוותי הצלה חילצו כ-30 פועלי בנייה שעבדו באתר הפרויקט של חברת NTPC.
סדרה מתמשכת של שיטפונות באירופה החלה ב-12 ביולי 2021. הם השפיעו על מספר אגני ניקוז בעיקר בגרמניה, לוקסמבורג, הולנד, אוסטריה ובלגיה.
נזק השיטפונות ניכר בעיקר בגרמניה, שם לפחות 184 בני אדם נספו.
בין 12 ל-15 ביולי 2021 ירד גשם כבד ברחבי מערב גרמניה, הולנד, בלגיה ולוקסמבורג.
כמות המשקעים הייתה אינטנסיבית ביותר במדינות נורדריין-וסטפאליה וריינלנד-פפאלץ בגרמניה שם הייתה הצטברות ממוצעת של 100 עד 150 מ"מ.
ברייפרפרייד, עיירה במחוז ריינלנד-פפאלץ, ירדו 207 מ"מ בתוך מספר שעות בודדות.
על פי השירות המטאורולוגי הגרמני, חלק מהאזורים שנפגעו לא ראו גשמים בסדר גודל כזה למעלה מ-100 שנה.
שיטפונות החלו להירשם גם בבלגיה, הולנד ושווייץ ב-14 ביולי 2021 לאחר כמות שיא של גשמים במערב אירופה, וגרמו לנהרות רבים לעלות על גדותיהם.
לפחות 127 בני אדם נהרגו מהשיטפונות, בהם 103 בגרמניה, 1 באיטליה ו-23 בבלגיה.
השיטפונות הם אסון הטבע הקטלני ביותר בגרמניה מאז מלחמת העולם השנייה.
בנוסף, למעלה מ-1,300 בני אדם נעדרים בגרמניה.
הסופות הגיעו גם לצפון מזרח איטליה וגרמו נזק לגידולים חקלאיים.
בטרנטינו-אלטו אדיג'ה נפל רכבל וכמה כבישים נקטעו, ובונטו אדם אחד נהרג.
ב-15 ביולי, כל 200,000 תושבי לייז', האזור העירוני השלישי בגודלו בבלגיה, נקראו להתפנות על רקע החשש כי נהר המז עלול לעלות על גדותיו וכי גשר סכר עלול לקרוס.
החל מ-15 ביולי לא הותרה כלל תנועת כלי רכב למרכז העיר לייז', התנועה הורשתה רק לרכבי חילוץ ופינוי.
בנוסף, בשל הצפות כבדות, מספר ערים במחוז לייז' ונאמור נותרו ללא מי ברז ראויים לשתייה.
כל שירותי הרכבות באזור ולוניה הושעו.
ראש ממשלת בלגיה אלכסנדר דה קרו הכריז על 20 ביולי כיום אבל לאומי.
ב-15 ביולי הזהיר השירות המטאורולוגי השווייצרי כי השיטפונות במדינה יחמירו בימים הקרובים, וייתכן שיגיע לרמת "שיטפון המאה" משנת 2005 וכי קיים סיכון גבוה במיוחד להצפות באגם ביל , אגם תון וימת ארבעת הקנטונים, כמו גם סיכון של מפולות.
באותו יום, מפלס המים בימת ארבעת הקנטונים הגיע לרמת האזהרה הגבוהה ביותר.
על פי הרשויות בהולנד, נהר המז ליד לימבורג הגיע לרמה הגבוהה ביותר שנמדד בקיץ זה למעלה ממאה שנים, וצפוי היה החל מ-15 ביולי לעלות אפילו על שיאי החורף שנמדדו ב-1993 וב-1995. ב-14 ביולי, השירות המטאורולוגי של הולנד נתן את קוד האזהרה הגבוה ביותר עבור לימבורג.
הוא הורד לאזהרה צהובה בסביבות השעה 03:50 שעון מקומי ב-15 ביולי.
בחלק גדול משאר הולנד הייתה אזהרה צהובה לגשם ב-15 ביולי.
למעלה מ-400 בתים בלימבורג איבדו את אספקת החשמל.
בגרמניה דווח כי נעדרו 70 בני אדם מאזור הרי אייפל.
כמות הגשמים באזורים מסוימים בגרמניה הייתה הגבוהה ביותר מזה למעלה מ-100 שנה.
הנזק הקשה ביותר מהשיטפון היה ברובע ארוויילר , ריינלנד-פפאלץ, שם עלה נהר אהר על גדותיו, הרס בניינים רבים והרג לפחות 18 בני אדם.
השיטפונות באו לאחר גלי חום חסרי תקדים במערב האוקיינוס השקט וצפון אירופה, מה שגרם למדענים להעריך חיבור אפשרי לשינויי האקלים.
עוד לפני השיטפונות, הזהירו מדענים כי אירועי מזג אוויר קיצוניים יהפכו נפוצים יותר ויותר כתוצאה משינויי האקלים.
דוגמאות לאירועים קיצוניים כאלה יכללו גשמים עזים באופן קיצוני ולאורך זמן, עלייה בטמפרטורת האטמוספירה תאפשר לה לספוג יותר אדי מים, וכתוצאה מכך יהיו יותר משקעים.
שינויי אקלים עשויים גם לגרום לזרם הסילון להיות לא יציב, מה שעלול להוביל לתופעות מזג אוויר קיצוניות לעיתים תכופות יותר.
עם זאת, יש צורך במחקרים נוספים ובניתוחים כדי להבין את מידת תפקידם של שינויי האקלים בשיטפונות.
שורה של שיטפונות התרחשו ומתרחשים ברחבי מדינת מהאראשטרה שבהודו בשנת 2021. נכון ל-27 ביולי 2021, מתו כ-251 בני אדם, נפצעו 51 ויותר מ-100 נעדרים עקב שיטפונות ומפולות.
13 מחוזות נפגעו קשות מהשיטפונות במערב מהאראשטרה.
השיטפונות היה חלק מסדרה של אירועי מזג אוויר קיצוניים צמודים בחודש יולי, כולל אירועין קיצוניים בחנאן ובאירופה.
השיטפונות הן חלק מגידול באירועי גשם במהלך עונת המונסון ההודית הנגרמים כתוצאה משינויי אקלים.
באפריל 2021 דיווח מכון פוטסדם לחקר השפעות האקלים על שינויי אקלים שישפיעו מאוד על עונות המונסון בהודו.
ב-22 ביולי 2021, נצפו במהאראשטרה גשמים כבדים ברבים מהמחוזות המערביים שלה.
ב-23 ביולי 2021, דיווחה חברת החדשות NDTV כי במהאראשטרה נצפו הגשמים החזקים ביותר בחודש יולי בארבעים השנים האחרונות.
הנתונים שנצפו, מראים עלייה של פי שלושה באירועי גשמים קיצוניים נרחבים ברחבי הודו, כולל אזורים שבהם אירעו השיטפונות.
האזורים המושפעים ביותר הם המחוזות רייגאד, רטנאגירי, סינדהדורג, סאטרה, סנגלי וקולהאפור.
בשל גשמים עזים, יותר מ-1,020 כפרים הושפעו ועדיין מושפעים במחוזות אלה.
היו יותר מ-28,700 מקרי מוות של עופות וכ-300 מקרי מוות של בעלי חיים במחוזות במערב מהאראשטרה.
ההערכות הראשוניות מצביעות על כך שנפגעו בשיטפונות למעלה מ-200,000 דונם של גידולים.
מתקנים תשתיתיים שונים נפגעו וניזוקו.
כ-800 גשרים נהרסו ומנעו תקשורת פיזית עם כפרים שונים.
אספקת מי השתייה של כ-700 כפרים נפגעה והגשם גרם גם לנזק לכ-14,700 שנאים חשמליים.
כ-34 צוותים מכוח התגובה הלאומי לאסונות (NDRF) נפרסו למשימות חילוץ באזורים שונים.
ב-27 ביולי, ממשלת הודו הכריזה על סיוע כספי בסך 700 מיליון רופי הודי (98 מיליון דולר אמריקאי).
חברי הפרלמנט של הודו ממפלגת העם ההודית הודיעו גם כי יתרום משכורת של חודש אחד לתמיכה בנפגעים.
השיטפון בים הצפוני ב-1962 היה אסון טבע שפגע בחופי גרמניה המערבית ובעיקר בעיר המבורג.
השיטפון גרם למותם של 347 נפשות והרס את בתיהם של 60,000. בנוסף לכך, בעקבות רוחות הים שנוצרו מהשיטפון, ניזוקו גם אזורי חוף בממלכה המאוחדת, כאשר העיר שספגה את הנזק הרב ביותר הייתה שפילד.
השיטפון נגרם בעקבות סופת רוחות במהירות של 200 קמ"ש ששררה במי הים הצפוני.
בעקבות הסופה נגרמו הצפות שעלו מעל לסוללות הנדסיות ולתעלות ניקוז בנהרות האלבה והוזר.
בעקבות השיטפון נשלחו אמצעי תמיכה הומניטרית ממדינות נאט"ו שונות לידי גרמניה המערבית ונעשה לראשונה שימוש בצבא גרמניה (הבונדסוור) למען מטרות הצלה של תושבים מההצפות.
השיטפון נגרם בעקבות סופת רוחות אירופאית מהסוג שהובילה לאסון ההצפות בהולנד ומזרח אנגליה מזה עשור קודם לכן, אם כי הפעם הסופה פגעה בחופי גרמניה המערבית.
צפון-מערב גרמניה (מדינת סקסוניה התחתונה) נפגעה במלוא העוצמה מרוחות במהירות של 200 קמ"ש שגרמו לנחשול סערה עוצמתי בים הצפוני שפגע בחוף ועלה לגובה של 3 מטר (10 רגל) מעל הגאות הגבוהה ביותר שנמדדה קודם לסופה.
הסופה התגברה על תעלות הניקוז והסוללות האזרחיות הקיימות שלא התאימו להתמודדות עם שיטפון בקנה מידה שכזה.
בשעת ערב מאוחרת ב-16 בפברואר, תעלות הניקוז הראשונות הוצפו מעל גדותיהם ואפקט דומינו אפשר במהירות למים המתקדמים לבלוע שטחים נרחבים לאורך נהרות האלבה והוזר.
בגלל השעה המאוחרת והעובדה שקווי הטלפון והחשמל נפלו בעקבות השיטפון הפתאומי, אוכלוסיית העיר המבורג לא הוזעקה מפני הסכנה הנשקפת.
המבורג הייתה לעיר השנייה בגודלה בגרמניה המערבית ולעיר נמל שנשאה בחשיבות מכרעת בעבור כלכלתה של המדינה.
לפני שניתן היה לארגן תגובה יעילה של הגנה אזרחית, הוצפה שישית מהעיר.
למעלה מ-6,000 מבנים נהרסו או ניזוקו ללא אפשרות תקנה ומאות אזרחים יושבי המקום נהרגו.
המבורג נותקה אף מן העולם החיצון מכיוון שלא היה ניתן לנסוע בכבישים המוצפים ומערכת הרכבות הפכה לבלתי פעילה.
כמעט חמישית מהשטחים העירוניים (12,500 דונם) דיווחו על "קרקע שקועה" מתחת למים.
האזורים שנפגעו בצורה הקשה ביותר היו בדרום העיר, שכללו את רובע וילהלמבורג המאוכלס בצפיפות, שתושביו היו עיקר קורבנות השיטפונות בעיר.
מלבד אלפי חיות משק וחיות מחמד שמספר האבדות בקרבם לא ידוע, בסך הכל 315 בני אדם בהמבורג ועוד 35 איש בשאר צפון גרמניה נהרגו באסון השיטפונות.
בעת הסופה כיהן הלמוט שמידט בתפקיד הסנאטור לענייני-פנים של עיר המדינה המבורג, והוא לקח לרשותו את כל סמכויות קבלת ההחלטות ותיאם את פעולות החילוץ ואמצעי הסיוע.
שמידט קרא לעירוב של הבונדסוור בכדי לחלץ נפגעים ללא תיאום עם הממשל הפדרלי.
מבחינה רשמית, פעילותו של שמידט הפרה את חוקת גרמניה, שכן פריסת כוחות הבונדסוור במשימות אזרחיות מקומיות לא הייתה מעוגנת בחוק היסוד נכון לאותה העת.
כוח בן 26,000 מסייעים נכנס לאזור האסון בסירות מתנפחות ומסוקים, ואלו פינו בהצלחה כעשרת אלפים תושבים וטיפלו בהם במקלטי חירום.
לאור ההצלחה רחבת ההיקף בניהול משברים, הן הלמוט שמידט והן הצבא הגרמני החדש שנבנה זכו להכרה ציבורית רחבה.
עבור הכוחות המזוינים הגרמניים, זה היה מאמץ הסיוע ההומניטרי הראשון שלהם על אדמת גרמניה.
ההלם סביב השיטפון וקורבנותיו והעובדה שהתבררה השבריריות של אמצעי האבטחה הביאו למפנה במדיניות ההגנה על החופים ובמוכנות לאסונות עתידיים דומים.
הצעדים הראשונים של הממשל הפדרלי והרשות הביצועית של המבורג כללו תכנון ובנייה של תשתיות חדשות להגנה מפני הצפות, הגדלת גובה וחוזק של סוללות מהונדסות ותעלות ניקוז ישנות והקמת תוכנית מגירה לקראת אסונות עתידיים לבוא.
למרות השיטפונות הרבים, החמורים באותה מידה, שבאו בעקבות השיטפון של 1962, לא התרחשה פגיעת נזק בקנה מידה דומה בחוף הים הצפוני מאז.
השיטפונות בפטרופוליס הם אסון טבע שאירע בעיר פטרופוליס, הנמצאת במדינת ריו דה ז'ניירו, ברזיל בחודש פברואר 2022. גשמים עזים שירדו באזור גרמו לשיטפונות ולמפולות בוץ.
לפחות 171 אנשים מתו כתוצאה מהאסון.
פטרופוליס היא עיר תיירות פופולרית בברזיל, ועם התרחבותה, נבנו בצידי ההרים הסמוכים שכונות עוני.
בנייה הובילה לכריתת יערות ולפגיעה בניקוז הגשמים באזורים אלה של העיר.
הרשויות המקומיות ביצעו בשנת 2017 סקר סיכונים וזיהו 15,240 בתים עם סיכון גבוה להיהרס עקב גשמים כבדים, כ-18% מהעיר.
למרות הממצאים לעירייה לא היו את המשאבים לפעול לתיקון הליקויים.
המרכז הלאומי לניטור התראות אסונות טבע (Cemaden) פרסם התראה על עוצמת הסופה יומיים לפני השיטפונות ב-15 בפברואר.
לדברי מומחים, האזהרה הייתה אמורה לעורר את הרשויות להתגייס לפינוי התושבים.
ב-15 בפברואר 2022, ירדו בעיר פטרופוליס 258 מילימטרים של גשם בתוך 3 שעות.
כמות הגשם הייתה גבוהה מסך הגשמים שירדו ב-30 הימים הקודמים ביחד.
לפי המרכז הלאומי לניטור התראות אסונות טבע זייתה זו הסופה הגדולה ביותר בתולדות העיר, מאז החלו המדידות בשנת 1932. השיא הקודם של הגשמים התרחש ב-20 באוגוסט 1952, כאשר ירדו 168.2 מ"מ של גשמים ב-24 שעות.
רמת המשקעים הגבוהה גרמה להצפות בתוך העיר וכן ערערה את יציבות האדמה בצלע ההר, וגרמה למפולות בוץ.
סרטונים של האסון שותפו בהרחבה ברשתות החברתיות, בהם נראים מכוניות ובתים נגררים תחת המפולות.
לפחות 231 אנשים מתו באירוע, חמישה אנשים הוגדרו כנעדים.
תושבים המתגוררים באזורים שהוגדרו בסיכון גבוה פונו לבתי ספר מקומיים שהוסבו למקלטים זמניים.
כשבוע לאחר האירוע נפתחו באזור 14 מקלטים זמניים בהם התאכסנו כ-850 תושבים שנותרו ללא קורת גג.
בעקבות האירוע הכריזה עיריית פטרופוליס על שלושה ימי אבל.
ביוני 2022 החלה סדרה של שיטפונות בפקיסטן, שנמשכו עד אוקטובר באותה שנה והביאו, על פי נתוני הרשות הלאומית של פקיסטן לניהול אסונות, למותם של 1,739 בני אדם ולפציעתם של 12,867.
השיטפונות נגרמו עקב גשמי מונסון כבדים מהרגיל וקרחונים שנמסו כתוצאה מגל חום חמור, כל אלה קשורים לשינויי האקלים.
זהו השיטפון הקטלני ביותר בעולם מאז השיטפונות בדרום אסיה ב-2017. ב-25 באוגוסט הכריזה פקיסטן על מצב חירום בשל ההצפות.
ב-29 באוגוסט, הודיעה השרה לנושא שינויי אקלים בפקיסטן כי שליש מהמדינה נמצא מתחת למים, מה שמשפיע על חייהם של כ-33 מיליון בני אדם.
ממשלת פקיסטן העריכה את הנזק מהשיטפונות ברחבי המדינה בכ-10 מיליארד דולר שהם כ-3% מהתוצר לאומי גולמי, נכון ל-30 באוגוסט 2022.
באוגוסט 2022 נהרגו שישה קציני צבא בהתרסקות מסוק במהלך מבצע חילוץ בהצפות.
שיטפונות בזק אירעו גם במדינות השכנות הודו ואפגניסטן.
באוגוסט 2025 נהרגו למעלה מ-300 בני אדם נהרגו בשיטפונות קטלניים בפקיסטן, הודו ונפאל.
השיטפונות פגעו בעיקר באזורים ההרריים הצפוניים במחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה, שם נרשמו מרבית ההרוגים.
השיטפונות, שבמהלכם אירעו שברי ענן, פגיעות ברק ומפולות, גרמו לסופת הגשמים הקטלנית ביותר בעונת המונסון בשנה זו.
בשיטפונות נסחפו בתים רבים, מטוס חילוף התרסק, משפחות שלמות נספו, ואלפים נותרו ללא קורת גג.
לאור הנזקים הגדולים, הכריזה הממשלה המחוזית על האזורים שנפגעו כאזורי אסון, ודאגה להקמת בתי חולים שדה.
באוגוסט 2022 ירדו בפקיסטן גשמים בכמות גבוהה מהרגיל, כאשר במחוז סינד ירדו 784% יותר גשמים מהממוצע הרגיל בחודש אוגוסט, ובמחוז בלוצ'יסטן 500% יותר.
ירידה של גשמי מונסון בכמות גבוהה מהממוצע נרשמה גם בהודו ובבנגלדש.
האוקיינוס ההודי הוא אחד מהאזורים שהתחממותם מתרחשת בקצב המהיר בעולם, והוא מתחמם בממוצע במעלת צלזיוס (בניגוד לממוצע ההתחממות הגלובלית בעולם, של 0.7 מעלות צלזיוס).
ההערכה היא שהעלייה בטמפרטורות פני הים מגבירה את גשמי המונסון.
בנוסף, בדרום פקיסטן חוו שני גלי חום רצופים שוברי-שיאים בחודשים מאי ויוני, אשר סביר שנגרמו בשל שינויי האקלים.
אלה יצרו שקע תרמי חזק שהביא לגשמים כבדים מהרגיל.
גלי החום גרמו גם להצפות קרחונים במחוז גילגיט-בלטיסטן.
בסך הכול, 1,136 בני אדם נהרגו בעקבות השיטפונות, ו-1,634 פצועים.
יותר מ-300 אלף איש עדיין חיים במחנות זמניים, נכון לאוגוסט 2022, בשל השיטפונות.
שיטפונות אלו הם הקטלניים ביותר שהתרחשו בפקיסטן מאז שנת 2010, אז קרוב ל-2,000 איש נהרגו בשיטפונות, והקטלניים ביותר בעולם מאז השיטפונות בדרום אסיה ב-2017. שר האוצר של פקיסטן, מיפתח איסמעיל, אמר כי השיטפונות גרמו לפקיסטן נזק של לפחות 10 מיליארד דולר (או 2,206 טריליון רופי פקיסטני).
ב-29 באוגוסט, השרה לנושא שינויי אקלים שרי רהמן אמרה כי "שליש" מהמדינה נמצא מתחת למים, וכי אין "כל אדמה יבשה כדי לשאוב את המים החוצה", והוסיפה כי מדובר ב"משבר בעל ממדים בלתי נתפסים".
גם שדות חקלאיים נהרסו על ידי המים.
מאז אמצע יוני, גשמי מונסון ושיטפונות כבדים השפיעו על כ-33 מיליון בני אדם בפקיסטן, הרסו כמעט 218,000 בתים וגרמו נזק למאות אלפים נוספים.
המחוזות סינד ובלוצ'יסטן נפגעו בצורה הקשה ביותר מבחינת ההשפעה על האוכלוסייה ועל התשתיות.
יותר מ-700,000 בעלי חיים נהרגו, רובם במחוז בלוצ'יסטן, בעוד שהרס שנגרם למעל ל-3,600 ק"מ של כבישים ו-145 גשרים מנע גישה לאזורים שנפגעו מהצפות.
יותר מ-17,560 בתי ספר נפגעו או נהרסו גם כן.
לבקשת הרשות לניהול אסונות מחוזית של בלוצ'יסטן (PDMA), בוצעה הערכת צרכים רב-מגזרית מהירה ב-10 אזורים במחוז בלוצ'יסטן על מנת לזהות צרכים בעדיפות עליונה ופערים בין המגזרים.
ב-1 באוגוסט 2022, מסוק תעופה של צבא פקיסטן שהיה בעת פעולות חילוץ באזור לסבלה שבמחוז בלוצ'יסטן, איבד קשר עם בקרת התנועה האווירית.
ששת אנשי הצבא שהיו על המסוק, כולל מפקד החיל ה-12, לוטננט גנרל סרפרז עלי, נהרגו בהתרסקות.
דיווחי הרשויות בפקיסטן על חקירותיהם הראשוניות ייחסו את ההתרסקות לתנאי מזג אוויר קשים, ואילו רויטרס דיווחה על טענות לא-מאומתות של קבוצת ההתקוממות "באלוך ראג'י אאג'וי סנגר", כי הם הפילו את המסוק בירייה.
במחוז סינד כמעט כל הגידולים העיקריים הושמדו בשיטפונות.
לפחות 402 בני אדם נהרגו ו-1,055 נפצעו מהשיטפונות במחוזסינד.
בין ההרוגים היו שלושה ילדים צעירים, שנספו מקריסת גג ביתם בעיר קנדקוט .
10 מיליון בני אדם נעקרו מבתיהם בסינד, ו-57,496 בתים נפגעו קשות או נהרסו כליל, רובם בדיוויזיית היידראבאד , ו-830 ראשי בקר נהרגו.
1.54 מיליון דונם של אדמות חקלאיות נסחפו בשיטפונות.
גם המחוזות המנהליים לארקנה וסוכור נפגעו קשות מהשטפונות; העיר תוארי מירוואה 'הוצפה'.
העיר קראצ'י, בירת מחוז סינד, עדיין לא נפגעה מההצפה המחודשת, אך הושפעה בעבר מהצפות.
בשיטפונות במחוז בלוצ'יסטן נהרגו 244 בני אדם.
באזורים רבים חדרו מי הגשמים לבתים רבים והפכו אותם לבלתי ראויים למגורים.
בנוסף, יותר ממיליון ראשי בקר נהרגו.
על פי נציב הסיוע לניהול אסונות מחוזיים, העיר כוויתה, בירת מחוז בלוצ'יסטן, הוכרזה כאזור אסון בעקבות הגשמים, והוכרז מצב חירום במחוז.
בסך הכול, מאז חודש יולי נהרגו לפחות 258 בני אדם ו-338 נפצעו כתוצאה מהשיטפונות במחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה.
בין ההרוגים היו חמישה ילדים ממחוז דיר העליון , שנסחפו בשיטפונות וטבעו כשחזרו הביתה מבית הספר.
326,897 בתים ניזוקו עקב שיטפונות ומפולות, ו-7,742 ראשי בקר מתו מסככות שקרסו.
במחוז סוואט , בית מלון חדש שנבנה קרס עקב הצפה כבדה.
החלק הדרום-מערבי של המחוז כבר נפגע מרעידת אדמה שהתרחשה באפגניסטן השכנה, חודשיים קודם לכן.
במחוז קוהיסטאן התחתון נסחפו 5 אנשים שנתקעו בשיטפון על גבעה; 4 מהם נהרגו, ואחד חולץ.
במחוז בלקוט טסיל נהרגו 8 נוודים משיטפונות בפלג נהר קונהר .
כמו כן, 12 בני אדם נהרגו בהצפות באזורים שונים במחוז דרה איסמעיל חאן עקב שיטפונות בזק שנגרמו משיטפונות על גבעה.
בסך הכול, במחוז גילגיט-בלטיסטן מאז יולי נהרגו לפחות 22 בני אדם, ארבעה מוגדרים נעדרים והשיטפונות פגעו קשות בכביש קארקוראם.
כבישים נסגרו לתנועה במספר מקומות עקב מפולות.
כ-420 בתים נהרסו וכ-740 ניזוקו עקב שיטפונות ומפולות.
בינתיים, גם הכביש המהיר האסטרטגי S-1 נשחק עקב זרימות מים גבוהות בנהר האינדוס.
דרך עמק אישקומן נקטעה באזור גוטקש עקב שיטפונות בנחל אישקומן.
גשר בעיר צ'ורבאט שבמחוז גאנצ'ה הוצף גם הוא.
כבישי העמק ושני גשרים במחוז נגאר נסחפו בשיטפונות.
כמו כן דווח על נזקים בערים ח'אנאר ובונאר במחוז דיאמר .
נכון ל-26 באוגוסט, רוב חלקי הכפרים במחוז גיזר נהרסו בשיטפונות.
בין אלה ניתן למנות את עמק בובר, גאהקוץ' וגולמוטי.
התושבים התבקשו להתפנות מהאזורים שנפגעו בהצפות.
מפלס הנהר עלה לגובה מסוכן ביותר.
במחוז פנג'אב, בסך הכול 168 בני אדם נספו ו-105 אחרים נפצעו בשיטפונות האחרונים.
בעיר טאונסה שריף , אזורים רבים שקעו במי השיטפונות.
בעיירה ההיסטורית מנגאדותה, שממערב לטאונסה שריף, מאות בתים ובעלי חיים נסחפו במי השיטפונות.
כמו כן, 178,000 דונם של קרקע חקלאית אבדו.
תושבי היישובים הסמוכים לנהרות שהוצפו החלו להתפנות מבתיהם, ורוב המשפחות התרחקו מהאזור.
מרבית המשפחות עברו ברגל או ברכיבה על גמלים למקומות בטוחים יותר, תוך שהם לוקחים איתם רק אספקה חיונית, שכן הכבישים והגשרים נסחפו.
לפחות 41 בני אדם נהרגו בהצפות באזור אזאד קשמיר.
ב-31 ביולי, במחוז פונץ' , עשרה בני אדם נהרגו וארבעה נפצעו מקריסת גג.
ב-19 באוגוסט, חמישה תיירים מהעיר מיאנוואלי נהרגו לאחר שנסחפו בעמק נילום .
ראש הממשלה, שהבז שריף, שהחליט להוביל את מבצע הסיוע בעקבות השיטפונות העוצמתיים, נפגש ב-25 באוגוסט עם שותפים בינלאומיים אשר התחייבו לתת 500 מיליון דולר למדינה על מנת להתמודד עם ההרס שגרמו השיטפונות.
קציני צבא וחברי קבינט וסנאטורים פדרליים הודיעו כי יתרמו את משכורתם החודשית עבור הסיוע בעקבות השיטפונות.
קבוצת PTCL, ספקית שירותי הטלקום והאינטרנט הגדולה בפקיסטן הודיעה על תרומה של 1.75 מיליארד רופי פקיסטני (כ-7.9 מיליון דולר) לתמיכה בנפגעי ההצפות.
יו"ר מפלגת פקיסטן תח'ריק אי-אינסאף וראש הממשלה לשעבר, עימראן ח'אן, ערך משדר התרמה באורך 3 שעות כדי לגייס כספים עבור נפגעי השיטפונות, וגייס 500 קרורים (כ-225,600 דולר) עבור סיוע בעקבות נזקי השיטפונות.
ב-30 באוגוסט הודיעה ממשלת פקיסטן על הקצאה של 170 מיליון דולר עבור נפגעי השיטפונות, אשר יוחזרו דרך "תוכנית התמיכה בהכנסה של בנזיר" (BISP) , כחלק מתוכנית התגובה של פקיסטן לשיטפונות.
רשות התקשורת של פקיסטן (PTA) פרסמה את המספר 9999 עבור תרומות ב-SMS לסיוע מול נזקי השיטפונות, כדי לאפשר לאנשים לתרום את כספם באמצעות שליחת הודעה עם המילה "fund" דרך הטלפון הנייד עבור תרומה של 10 רופי פקיסטני לקרן הסיוע לשיטפונות של ראש הממשלה, לתמיכה בנפגעי השיטפונות.
האו"ם הקצה 3 מיליון דולר מתוך קרן החירום המרכזית למקרי חירום (CERF) על מנת לסייע לאזורים שנפגעו במדינה.
מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש, ביקר במספר אזורים בפקיסטן ואמר כי "המדינה זקוקה לסיוע כספי גדול מאוד.
זה לא עניין של נדיבות, אלא של צדק".
ב-23 באוגוסט, האיחוד האירופי הודיע כי הוא מקצה באופן מיידי 350 אלף אירו (כ-76 מיליון רופי פקיסטני) לפקיסטן, עבור סיוע הומניטרי.
ב-18 באוגוסט, מזכיר המדינה של ארצות הברית, אנתוני בלינקן, הודיע על מתן סיוע אסון בסך מיליון דולר לפקיסטן, על מנת להתגבר על האתגרים שנגרמו מהשיטפונות.
ב-30 באוגוסט, ארצות הברית הודיעה על מענק נוסף בסך 30 מיליון דולר.
ב-25 באוגוסט, דובר משרד החוץ בסין הצהיר כי הם מביעים צער עמוק לקורבנות שנפגעו מהשיטפונות, ושלח תנחומים למשפחות הקורבנות.
סיוע חירום הומניטרי, בין היתר 25,000 אוהלים וחומרי הקלה, נשלחו באופן מיידי, יחד עם 4,000 אוהלים, 50,000 שמיכות, 50,000 יריעות ברזנט ורזרבות אחרות שסיפקה סין במסגרת שיתוף הפעולה החברתי והמחייתי בין שתי המדינות, במסגרת המסדרון הכלכלי סין-פקיסטן (CPEC) , ושימשו בחזית הסיוע.
אגודת הצלב האדום של סין סיפקה סיוע חירום בסך 300,000 דולר לאגודת הסהר האדום של פקיסטן .
ב-30 באוגוסט הודיעה סין על מענק סיוע נוסף בסך 100 מיליון יואן (14.5 מיליון דולר).
ב-27 באוגוסט, ממשלת בריטניה הודיעה על מתן סיוע בסך 1.5 מיליון ליש"ט לתמיכה בפקיסטן.
ב-27 באוגוסט הודיעה אזרבייג'ן על מתן 2 מיליון דולר כסיוע לפקיסטן.
ב-28 באוגוסט, שר החוץ האירי סיימון קובני צייץ בטוויטר כי אירלנד "התחייבה להעניק תרומה ראשונית של 500 אלף אירו כסיוע הומניטרי לשעת חירום" לפקיסטן.
ב-29 באוגוסט, קנדה הודיעה על מתן 5 מיליון דולר עבור סיוע הומניטרי לפקיסטן.
ב-31 באוגוסט, ממשלת אוסטרליה הודיעה כי תיתן 2 מיליון דולר כסיוע הומניטרי לפקיסטן.
טורקיה שלחה מוצרי סעד לפקיסטן.
ב-29 באוגוסט, איחוד האמירויות הערביות פתחה רכבת אווירית להעברת סיוע הומניטרי מאיחוד האמירויות לפקיסטן.
איחוד האמירויות הערבית התחייבה כי תשלח 20 מטוסים עם מוצרי סעד עבור קורבנות השיטפונות.
האירוע הוריד כמות השווה ל-3,000 מילימטרים של מים בקליפורניה, בצורה של גשם ושלג, על פני תקופה של 43 ימים.
כמות שלג עצומה בהרים של מערב אמריקה הצפונית גרמו להצפות נוספות באיידהו, אריזונה, ניו מקסיקו, כמו גם במדינות מקסיקו באחה קליפורניה וסונורה באביב ובקיץ שלאחר מכן, כשהשלג נמס.
האירוע נחתם בסערה עזה וחמה שהמיסה את שכבת השלג העמוקה.
הפשרת השלגים הציפה עמקים, הציפה או סחפה עיירות, טחנות, סכרים, צינורות, בתים, גדרות וחיות בית, והרסה שדות.
אירוע זה תואר כאסון הגרוע ביותר אי פעם שפקד את קליפורניה.
הסערות גרמו לנזק של כ-100 מיליון דולר במונחי 1861, שווה בקירוב ל-3.117 מיליארד דולר במונחי 2021. המושל, בית המחוקקים של המדינה ועובדי המדינה לא קיבלו שכר במשך שנה וחצי.
על פי ההערכות, לפחות 4,000 בני אדם נהרגו בשיטפונות בקליפורניה, שהיו בערך 1% מאוכלוסיית המדינה באותה עת.
נהר אטמוספירי הוא שכבה עמוקה של אדי מים הנישאת ברוח, שמקורה באזורים הטרופיים, המשתרעת מפני השטח ועד לגובה רב, לרוב מעל 3,000 מטרים, ומרוכזת ברצועה צרה יחסית, בדרך כלל כ-400 עד 600 קילומטרים, בדרך כלל זורמת לפני גבול חזית מזג אוויר, או מתמזגת לתוכו.
בדינמיקה נכונה המאפשרת עילוי יכול נהר אטמוספירי לייצר כמויות מדהימות של משקעים, במיוחד אם הוא נעצר על פני שטח לאורך זמן.
השיטפונות באו בעקבות בצורת של 20 שנה.
במהלך נובמבר, לפני השיטפון, ירד באורגון גשם ממושך אך כבד מהרגיל, עם שלג כבד יותר בהרים.
חוקרים מאמינים שזרם הסילון סטה דרומה, מלווה בתנאי קיפאון שדווחו בתחנות אורגון עד 25 בדצמבר.
גשם כבד החל לרדת בקליפורניה כאשר המרזבה של הגלים הארוכים נעה דרומה מעל המדינה, ונשארה שם עד סוף ינואר 1862, מה שגרם למשקעים לרדת בכל מקום במדינה במשך כמעט 40 יום.
בסופו של דבר, המרזבה זזה עוד יותר דרומה, מה שגרם לירידת שלג בעמק המרכזי וברכסי ההרים שמסביב (5 מטרים של שלג בסיירה נבדה).
בנובמבר 1861 ירדה כמות גדולה מאוד של משקעים אטמוספיריים על מרבית שטחה של אורגון, וכמות קטנה יותר בקצה הצפון-מערבי של המדינה.
היה קר מספיק בגבהים הגבוהים על מנת שירד שלג רב ברכס קסקייד, שכאשר הוא הפשיר מאוחר יותר כתוצאה מגשמים חמים הוא הפיק כמות גדולה של מים שזרמו לנהר וילאמט ולנהרות אחרים בקסקייד.
היובלים של הווילאמט שמקורם ב, הנמוך יותר מרכס הקסקייד, לא גאו כל כך גבוה.
שקע טרופי שהגיע בתחילת דצמבר הוליד באורגון רוחות דרומיות חזקות וחמות, עם גשם חזק במיוחד.
השיטפונות היו הכבדים ביותר בנהרות עם יובלים שמקורם ברכס הקסקייד המכוסה שלג.
שיא השיטפון בווילאמט הגיע לסיילם ב-3 בדצמבר; ל ב-4; ל, בין אורגון סיטי לפורטלנד, ב-5; ול ב-8 בדצמבר.
שיא השיטפון באולבני ובסיילם היה הגבוה ביותר שנמדד אי פעם לפני כן ומאז.
באורגון, השיטפון היה אחד הגדולים בהיסטוריה המתועדת של ושאר חלקי מערב אורגון.
מאמר ב-14 בדצמבר 1861 בכתב העת "אורגון סיטי ארגוס" (Oregon City Argus), תיאר את מהלך השיטפון באורגון סיטי כך:
מפלס מי השיטפונות היה כה גבוה עד שבאורגון סיטי בשיא השיטפון ב-5 בדצמבר, הצליחה ספינת הקיטור סיינט קלר לעבור דרך המפלים שכוסו במים, וספינות קיטור יכלו לבקר בנקודות שקודם לא ניתן היה להגיע אליהם.
אף על פי שכמויות גדולות של חיטה וקמח נסחפו, חלקן נמצאו כאשר נמצאה טחנת האי של אורגון סיטי (Oregon City's Island Mill) באי במורד הנהר מפורטלנד.
העיירה הסמוכה נהרסה כליל בהצפות ולא נבנתה מחדש.
השיטפון הרס את העיירות ההיסטוריות של , האתר של הממשלה הזמנית הראשונה באורגון, ו, מעבר לנהר וילאמט מ.
נהר ה סחף את רכושם של המתיישבים ונגרם נזק גדול גם על הנהר רוג ועל נחלים קטנים אחרים.
ההפסדים הכלכליים מנזקי שיטפונות היו חמורים, שכן הנהרות באורגון היו נתיבי התחבורה העיקריים.
גדת הנהר הייתה אתר הבנייה של מפעלים, מחסני סחורות ומחסנים לתבואה ומוצרי מזון אחרים.
בתי עסקים ובתי מגורים רבים היו סמוך לאתרי ירידה לנהרות.
מבני משק היו בעיקר באתרים עם גישה נוחה לנהרות ואספקת מזון לבעלי חיים.
אובדן של כל כך הרבה קמח חיטה והביקוש החדש שהגיע מאז 1860 משדות הזהב של איידהו שנפתחו זמן קצר קודם לכן גרמו לזינוק במחיר הקמח מ-7 ל-12 דולר לחבית.
בחלק הפנימי של טריטוריית וושינגטון, במה שהיא כיום איידהו, הסופה שיצרה את השיטפון באורגון הורידה את המשקעים שלה כשלג חסר תקדים.
השיטפון בנהר קולומביה והשלג בהרים מנעו את האפשרות לשלוח האספקה לעיירות הכורים החדשות על נהר ה, וגרמו לרעב בקרב הכורים של , שהיו מנותקים מדצמבר עד מאי 1862. בתחילת יולי, כשהשלג הכבד בהרים הפשיר לבסוף, הנגר גרם להצפות גדולות.
הנהר הוצף בכמות גדולה במיוחד של מי נגר, ומעריכים כי השיטפון היה גדול פי ארבעה מהשיטפון הגדול ביותר שנרשם בשנת 1943. מי השיטפונות גרמו לנהר להתרחב לרוחב של כמה קילומטרים.
הוא שטף או כיסה את המסלול המקורי של שביל אורגון בעמק הנהר.
קליפורניה נפגעה משילוב של גשם ושלג בלתי פוסקים, ולאחר מכן טמפרטורות גבוהות יוצאות דופן לעונה.
בצפון קליפורניה ירד שלג כבד במהלך החלק המאוחר של נובמבר ובימים הראשונים של דצמבר, כאשר הטמפרטורה עלתה בצורה יוצאת דופן, עד שהחל לרדת גשם.
היו ארבע תקופות גשומות מובחנות: הראשונה התרחשה ב-9 בדצמבר 1861, השנייה ב-23–28 בדצמבר, השלישית ב-9–12 בינואר, והרביעית ב-15–17 בינואר.
הילידים האינדיאנים ידעו שעמק סקרמנטו יכול להפוך לים פנימי כשהגשמים מגיעים.
מספרי הסיפורים שלהם תיארו מים הממלאים את העמק מרכסי החוף של קליפורניה ועד לרכסי סיירה נבדה.
פורט טר-ואו, מוצב של צבא ארצות הברית ששכן בקלאמת גלן של ימינו, נהרס בשיטפון בנהר קלאמת בדצמבר 1861 וננטש ב-10 ביוני 1862. גשרים נשטפו במחוזות טריניטי ושסטה.
ברד דוג (Red Dog) במחוז נבדה, דיווח ויליאם בגול (William Begole) כי מ-23 בדצמבר עד 22 בינואר ירד גשם בכמות של 25.5 אינץ' (650 מילימטרים), וב-10 וב-11 בינואר לבדם, ירד גשם של יותר מ-11 אינץ' (280 מילימטרים).
ב, היה ג'ון קאר (John Carr) עד להפשרה הפתאומית של השלג בשל הגשם הכבד והתחלת השיטפון בדצמבר 1861 על הנהר טריניטי:
שנתיים לאחר מכן ראה ליד קרסנט סיטי, את עיי החורבות מהשיטפון:
העמקים סקרמנטו ו היו מוצפים לחלוטין.
אזור באורך של כ-500 קילומטרים, וברוחב ממוצע של 30 קילומטרים, ושהשתרע על 13,000 עד 16,000 קילומטרים רבועים היה מתחת למים.
המים שהציפו את העמק המרכזי הגיעו לעומקים של עד 9 מטרים, כשהם מכסים לחלוטין עמודי טלגרף שזה עתה הוצבו בין סן פרנסיסקו לניו יורק.
התחבורה, הדואר והתקשורת ברחבי המדינה הופסקו למשך חודש.
מים כיסו חלקים של העמק מדצמבר 1861, דרך האביב ועד לקיץ 1862.
העונה הגשומה החלה ב-8 בנובמבר, ובמשך ארבעה שבועות, כמעט ללא הפסקה, המשיך לרדת גשם קל מאוד בסן פרנסיסקו, אך בפנים הארץ היו ממטרים עזים.
לפי ההצהרה של העיתון "גראס ואלי" (Grass Valley), ירדו שם 228 מילימטרים של גשם בשלושים ושש שעות בימים ה-7 וה-8...
למחרת היו אפיקי הנהר מלאים כמעט עד לפסגות הגבעות.
המפלס של היובל (North Fork of the American River) ב עלה ב-10.5 מטרים, ובנחלי הרים רבים אחרים העלייה הייתה גדולה כמעט באותה מידה.
ב-9 הגיע השיטפון לשפלה של עמק סקרמנטו.
ביישוב , למרגלות הסיירה נבדה המשתרע משני עברי הנהר , כ-60 קילומטרים מזרחית למודסטו, נהרסו בשיטפון בתי היישוב, הטחנה שלו ומרבית העסקים.
הגשר שחצה את הנהר עמד בתחילה במי השיטפונות, אך נהרס כאשר הגשר ב"טו מייל בר" (Two-Mile Bar), במרחק קצר במעלה הנהר, נתלש מיסודותיו, והתנגש בגשר נייטס פרי, ריסק את תומכות המסבך וניתק אותן מיסודות הסלע שלהן.
כל סקרמנטו, למעט רחוב אחד, חלק ממריסוויל, חלק מסנטה רוזה, חלק מאוברן, חלק מסונורה, חלק מנבדה סיטי וחלק מנאפה היו מתחת למים.
כמה עיירות קטנות יותר כמו ו נהרסו כליל.
מישור ההצפה שבו שוכנת סקרמנטו יושב בתקופה קצרה על ידי אוכלוסייה הולכת וגדלה במהלך הבהלה לזהב, ושימש כמרכז למסחר וכמשכן של המנהיגות הפוליטית, בית המחוקקים של מדינת קליפורניה.
סקרמנטו נבנתה במפגש הנהרות סקרמנטו ו, שטח שהיה ידוע כאזור מועד לשיטפונות.
ג'ון מיור ציין את היקף השיטפון העונתי בסקרמנטו: "...השיטפונות הגדולים ביותר מתרחשים בחורף, כאשר ניתן היה לשער שכל המים הפראיים יהיו חסומים וכבולים בכפור ובשלג...
גשמים חמים במרווחים נדירים ורוחות חמות פולשות להרים ודוחפות להחזיר את קו השלג מ-2,000 ל-8,000 רגל, או אפילו גבוה יותר, ואז מגיעים השיטפונות הגדולים".
העיר נבנתה במקור בגובה 4.9 מטרים מעל סימון מפלס המים הנמוך, והנהר בדרך כלל התרומם לגובה של 5.2 עד 5.5 מטרים כמעט מדי שנה.
ה"ניו יורק טיימס" דיווח ב-21 בינואר 1862 כי צייד פרוות שבילה יותר מ-20 שנה בקליפורניה שייט לעיתים קרובות מעל אתר העיר, ובשנת 1846, המים במקום היו בעומק של 2.1 מטרים במשך שישים יום.
ב-27 בדצמבר 1861, הנהר סקרמנטו הגיע למפלס שיטפון של 6.88 מטרים מעל סימן מפלס המים הנמוך, לאחר שעלה 3 מטרים במהלך 24 השעות קודם לכן.
עם זאת, סדרת הסערות שהובילה לשיטפון הגדול של 1862 היו של רמות משקעים ממוצעות שלפי הרישומים מתרחשות רק פעם אחת בכל 500 עד 1,000 שנים.
התחום הגאוגרפי של השיטפון במדינה צוין על ידי ויליאם ברואר, גאולוג מאוניברסיטת ייל, שכתב כי ב-19 בינואר 1862:
מדצמבר עד ינואר 1862 סדרת הסופות שנשאו בחובן רוחות עזות ומשקעים כבדים הותירו את רחובות ומדרכות העיר מתחת למים.
התמונות מציגות תעלות במקום רחובות ערים וסירות העוגנות מול חלונות ראווה.
ביום השבעתו, 10 בינואר 1862, שט המושל השמיני של המדינה, לילנד סטנפורד, בסירת משוטים לבניין שבו הושבע, משרד בית המחוקקים של המדינה.
חלק גדול מסקרמנטו נשאר מתחת למים במשך 3 חודשים לאחר חלוף הסערות.
כתוצאה מההצפה, מ-23 בינואר 1862 הועברה בירת המדינה באופן זמני מסקרמנטו לסן פרנסיסקו.
העיר סקרמנטו ספגה את הנזק הקשה ביותר בשל הסוללה שלה, ששכנה בעמק רחב ושטוח במפגש הנהרות אמריקן וסקרמנטו.
כאשר מי השיטפונות נכנסו מהאזור הגבוה במזרח, הסוללה שימשה כסכר ששמר שהמים יישארו בעיר במקום לתת להם לזרום החוצה.
עד מהרה היה מפלס המים גבוה ב-3 מטרים מבפנים ממפלס נהר סקרמנטו מבחוץ.
ג'ון קאר כתב על שיט בספינת נהר במעלה הנהר סקרמנטו כשהיה באחד משלבי השיטפון הגבוהים ביותר שלו:
עשרות בתי עץ, כמה בגובה של שתי קומות, פשוט הורמו ונישאו בשיטפון, וכך גם "כל עצי ההסקה, רוב הגדרות והסככות, כל העופות, החתולים, החולדות ורבים מהפרות והסוסים".
הסינים ב שנבנו בצורה גרועה הושפעו באופן לא פרופורציונלי.
נשלחה לפרוץ את הסוללה, שכאשר נפרצה לבסוף, אפשרה למים לזרום החוצה ממרכז העיר והורידה את מפלס השיטפון ב-1.5–1.8 מטרים.
בסופו של דבר ירדו המים לרמה של לחלק הנמוך ביותר של העיר.
פוליטיקאים התייחסו לסיכון השיטפונות בהשקעה של יותר מ-1.5 מיליון דולר בבקרת שיטפונות ומניעתה באמצעות מערכת סוללות משופרת סביב סקרמנטו ואזור סקרמנטו רבתי.
סקרמנטו השקיעה מאמצים בארגון מחדש של היסודות של העיר על ידי חפירת ערוץ חדש של הנהר אמריקן, חיזוק מערכת הסוללות שהוקמה ויישום מיזם בן שני עשורים להעלאת העיר מעל פני מישור הצפה.
בשל העלויות הגבוהות הכרוכות בהתאוששות מהשיטפונות, פנתה העיר סקרמנטו בבקשת עזרה לחברת הרכבות הטרנס קונטיננטלית (Transcontinental Railroad Co), שמעשיה היוו נקודת מפנה מרכזית בעמידות ושיקום הסוללה.
לפני השיטפון הגדול, נזקים וכשלים בסוללות גרמו להרס רב משיטפונות.
מסילת הרכבת הטרנס-קונטיננטלית הניחה פסים על פני סיירה נבדה והציבה את מפעל התיקונים והייצור העיקרי שלה בסקרמנטו.
כוח העבודה הסיני של למעלה מ-14,000 בנה מחדש את הסוללות בהדרכתו של צ'ארלס קרוקר, הקבלן הראשי של .
בתגובה למערכת סוללות חלשה ושיטפונות עונתיים, שולבה אדריכלות מישור ההצפה בתשתיות מגורים, ניכרת בבניינים ויקטוריאניים ברחבי סקרמנטו.
עיצוב הצפה כולל מרפסות קדמיות מוגבהות עם מדרגות המובילות לרחוב.
בנוסף, במפלס המרתף נבנו חללים קטנים כדי להתמודד עם הצפה ואוורור של המרתף.
העיר העתיקה של סקרמנטו התרוממה בגובה של 5 מטרים מעל פני מפלס השיטפון.
חורבות העיר העתיקה נותרו מתחת לרחובות כמנהרות המובילות לשום מקום, עם מדרכות חלולות, מלאות כניסות, דלתות מלכודות והריסות היכן שהיו בעבר חלונות ראווה ושבילי הליכה.
קורות עץ גדולות ואדמה שהובאו מאזורי הסביבה סייעו לייצב ולבנות בסיס על גבי העיר שפעם הייתה מוצפת.
בדרום קליפורניה, החל ב-24 בדצמבר 1861, ירד גשם במשך 28 ימים בלוס אנג'לס.
ב נשטפה עיירת הכורים במי השיטפונות.
השיטפון הטביע אלפי ראשי בקר וסחף עצי פרי וכרמים שגדלו לאורך הנהר .
דואר לא התקבל בלוס אנג'לס במשך חמישה שבועות.
ה"לוס אנג'לס סטאר" דיווח כי:
המישורים של מחוז לוס אנג'לס, אז אזור ביצות עם הרבה אגמים קטנים וכמה נחלים מתפתלים מההרים, הוצפו בצורה נרחבת, וחלק ניכר מהפיתוח החקלאי לאורך הנהרות נהרס.
ברוב השטחים הנמוכים היישובים הקטנים הוצפו לחלוטין.
אזורים מוצפים אלה יצרו מערכת אגמים גדולה עם הרבה פלגים קטנים.
עוד כמה נחלים עם זרמים עזים חצבו ערוצים על פני המישור והובילו את הנגר לים.
במחוז לוס אנג'לס, (כולל מה שהוא כיום מחוז אורנג') הנהר המוצף יצר ים פנימי ששרד כשלושה שבועות עם מים בעומק של 1.2 מטרים ובמרחק של עד 6 קילומטרים מהנהר.
בפברואר 1862 התמזגו הנהרות לוס אנג'לס, סן גבריאל וסנטה אנה.
סקרים ממשלתיים באותה תקופה הצביעו על כך שמרחב מוצק של מים כיסה את האזור מ ועד הנטינגטון ביץ', מרחק של כ-29 קילומטרים.
במחוז סנטה ברברה, הוצפו מישורי החוף הצרים בנהרות היוצאים מההרים.
שעדיין שאבה מים מיובל של הנהר ונטורה עבור מערכת המים של העיירה ונטורה, ננטשה עקב הנזק באזור שהפך למחוז ונטורה הנפרד ב-1873.
במחוז סן ברנרדינו, כל השדות הפוריים על שפת הנהר והכל פרט לכנסייה ובית אחד של המושבה המקסיקנית של , נסחפו על ידי הנהר סנטה אנה, שעלה על גדותיו.
כומר מקומי צלצל בפעמון הכנסייה בליל 22 בינואר 1862, והזהיר את התושבים על התקרבות השיטפון, וכולם נמלטו.
בסן דייגו, סערה בים שהתחזקה במי השיטפון הזורמים אל המפרץ מהנהר , וכתוצאה מכך נחצב ערוץ נהר חדש לנמל סן דייגו.
הגשם הכבד המתמשך שינה גם את הנוף, הגבעות המעוגלות קודם לכן נחתכו בהרחבה על ידי גיאיות וקניונים.
מצפון, בעמק אוונס, תנאי שלג והצפות דומים לאלו במזרח ב בנבדה , הובילו לכך שבני הפאיוט המקומיים איבדו חלק גדול מחיות הציד שבהן הם היו תלויים למחייתם.
בקר, שהובא זמן קצר קודם לכן לתוך העמק כדי להאכיל את הכורים, התחרה בלוחכי העשב המקומיים ואכל את צמחי הבר המקומיים שהפאיוט היו תלויים בהם כדי לשרוד.
כשהם גוועים ברעב, החלו הפאיוט להרוג את הבקר, והחל סכסוך עם בעלי הבקר, מה שהוביל ל.
במרץ 1862 דיווחה התאחדות מגדלי הצמר כי 100,000 כבשים ו-500,000 שיות נהרגו בשיטפונות.
דווח אפילו שהצדפות ב במפרץ סן פרנסיסקו שליד אוקלנד גוססות מהשפעת הכמויות האדירות של מים מתוקים שנכנסו למפרץ.
מים אלו היו מלאים בסחף, והוא כיסה את שוניות הצדפות.
רבע מהכמות המשוערת של כ-800,000 ראשי הבקר בקליפורניה נספו בשיטפון, מה שהאיץ את קיצה של החברה המבוססת על חוואי בקר.
רבע עד שליש מרכוש המדינה נהרס, ובית אחד מכל שמונה נסחף או נהרס על ידי מי השיטפונות.
ציוד כרייה כגון מגלשות, צינורות, גלגלים ומנופים נסחפו ברחבי המדינה.
הערכה מוקדמת של נזק לרכוש הייתה 10 מיליון דולר.
עם זאת, מאוחר יותר הוערך כי כרבע מהנדל"ן החייב במס במדינת קליפורניה הושמד בשיטפון.
המדינה כמעט נאלצה להכריז על פשיטת רגל בשל עלויות הנזק ואובדן ההכנסות ממסים.
אגן הנהר במזרח קליפורניה ומערב טריטוריית יוטה (כיום נבדה), סבל מדפוס דומה של שיטפון.
שיטפונות החלו בדצמבר 1861 בעמק קרסון מסדרה של סערות באגן העליון של הנהר קרסון.
60 סנטימטרים של שלג כבד רטוב ירדו ב-20 בדצמבר 1861, והצטברו על קרקעית העמק.
אחרי השלג באה תקופה של טמפרטורות קרות מאוד שהקפיאו את השלג, ואחר כך גשם של שלושה ימים, החל ב-25 בדצמבר 1861. עד 2 בינואר 1862 הוצפו העיירה והאזור הסובב אותה.
בסביבת ירד שלג קל בנובמבר, ואז מזג אוויר מתון עד ערב חג המולד, אז החל שלג כבד ומהיר במשך ימים.
הטמפרטורה ירדה מתחת לאפס והמעברים מעל הסיירה נבדה נסגרו.
במהלך השבוע השני של ינואר, התחמם מעט, והשלג הפך לגשם זלעפות.
הערוצים של אזמרלדה (Esmerelda) ווילו (Willow) עלו על גדותיהם והציפו את אורורה.
עם מים בעומק של עד 76 מילימטרים בבניינים רבים, בניינים מלבני בוץ הפכו לבוץ וקרסו.
לאחר שבוע, שוב התקרר, ושלג החל לרדת שוב.
תוך מספר ימים השלג היה עמוק יותר ממה שהיה לפני שהגשמים החלו לרדת.
סמואל יאנג מאורורה רשם ביומנו כי השלג והגשם ירדו במשך 26 ימים מתוך 30 מאז 24 בדצמבר 1861.
היישובים המוקדמים של דרום-מערב יוטה במחוז וושינגטון: , סנט ג'ורג', , , ו כמעט נהרסו בשיטפון של הנהרות וירג'ין ו, שאחרי 44 ימי גשם בינואר ופברואר 1862. ניצולי פורט קלרה הקימו את העיירה המודרנית סנטה קלרה קילומטר מזרחית מהמבצר הישן על הנהר.
ו נוסדו בשנת 1862 על ידי מתיישבים שנמלטו מהיישובים שהוצפו בשיטפון אדוונצ'ר, נורת'רופ ומקומות אחרים בסביבה.
מתיישבים נאלצו לעזוב את במחוז איירון כאשר היה צורך לנטוש את המבצר לאחר שרוב חומות לבני הבוץ שלו נסחפו.
היישובים ו נוצרו אז על ידי פליטים מאסון זה.
במערב טריטוריית ניו מקסיקו ירדו גשמים עזים בסוף ינואר, וגרמו להצפות קשות של הנהרות קולורדו וחילה.
ב-20 בינואר 1862 החל נהר הקולורדו לטפס, ובשעות אחר הצהריים של 22 בינואר הוא התרומם בפתאומיות תוך שלוש שעות משלב כבר גבוה של כמעט 1.8 מטרים, עלה על גדותיו והפך את פורט יומה בקליפורניה לאי באמצע הנהר קולורדו.
בשעה 1 בבוקר של 23 בינואר הגיע הנהר לשיאו.
במרחק קילומטר במורד הנהר מפורט יומה, ו, מעבר לנהר הקולורדו נסחפו.
הנהר עלה על גדותיו עד כדי כך שהיו מים בעומק 6 מטרים בחווה באדמה הנמוכה ממש מעל , שם הצטרף הנהר חילה לקולורדו.
ביתו שעל שפת הנהר של יזם ספינות הקיטור ובית המגורים הסמוך של הופר היו המקומות היחידים בעיירה שלא ניזוקו מכיוון שהם נבנו על קרקע גבוהה.
קולורדו סיטי נבנתה מחדש בקרקע גבוהה יותר לאחר השיטפון של 1862.
הנהר חילה הוצף גם הוא, וכיסה את כל העמק שלו בשפך שלו לקולורדו מגבעות החול בדרום ועד למרגלות הגבעות בצפון.
כ-30 קילומטרים ממזרח לפורט יומה, הוא סחף את רוב עיירת הכרייה של יחד עם אספקת חציר שנאספה שם כדי לתספק את ההתקדמות המתוכננת של הכוח של צבא האיחוד המכונה לתוך אריזונה בשליטת הקונפדרציה.
מזרחה יותר הדרך הוצפה, מבנים וכלי רכב נסחפו והיו קושי לנוע בדרך במשך זמן מה לאחר מכן בשל הבוץ שכיסה את הדרך לטוסון.
השיטפון הגדול בנהרות חילה וקולורדו, כיסה את קרקעותיהם בבוץ.
חלק גדול מחיות המשק לאורך הנהרות טבעו ויבולים של הילידים האינדיאנים לאורך הנהר הושמדו.
גלישת המים מנהר הקולורדו באביב שנת 1862 זרמה לשקע סלטון דרך הנהרות ו, מילאה אותו ויצרה אגם באורך של כ-100 קילומטרים וברוחב של כ-50 קילומטרים.
שכבת השלג העבה שנוצרה במהלך החורף של 1861–62, בדרום הרי הרוקי, ורכסים אחרים, המקורות של הנהר ריו גראנדה, גרמו לשיטפון אביבי גדול באותו נהר ששינה את מסלולו ב.
השיטפון גם עיכב את הפעולות של הכוח הצבאי של בניסיונו לעצור את של הקונפדרציה שהיה בנסיגה.
ב-8 ביולי 1862, כתב לוטננט קולונל אדוארד אי אייר (Edward E.
Ey) מחיל הפרשים המתנדבים הראשון של קליפורניה:
במקום לחצות במסייה, המים הגבוהים ושינוי המסלול של הנהר אילצו את הכוח של אייר לחצות את הריו גראנדה, במעלה הנהר ב הישן מתחת ל, לאחר שהמתין עוד שבוע עד שהמים ירדו, מה שאפשר למשמר העורפי של צבא הקונפדרציה לברוח לטקסס.
מסייה, שנבנתה על הגדה המערבית של הריו גראנדה לאחר מלחמת ארצות הברית-מקסיקו, הושארה על ידי שינוי הערוץ של הנהר בגדה המזרחית שלו, היכן שהיא נמצאת כיום.
עד השיטפון הגדול של 1862, מה שהפך ל, בסונורה במקסיקו, היה ביצה של מי גאות רדודים, אבל מי השיטפונות הקיצוניים של אותה שנה חצבו ערוץ עמוק הרבה יותר, כך שבעת הגאות הוא עדיין היה בעומק של 5.4 מטרים.
פתחו של הנחל הזה היה רק 8 קילומטרים משפך הנהר ומוגן מהקיצוניות של נחשול הגאות של נהר הקולורדו ועמוק מספיק כדי למנוע תקיעה על שרטונות או בוץ בשפל.
עובדה זו הפכה אותו למעגן אידיאלי עבור כלי שיט ימיים להעמיס ולפרוק את המטענים והנוסעים שלהם מספינות הקיטור שהובילו אותם במעלה ובמורד הנהר ללא הסכנה מהגאות שהם נאלצו להסתכן בשפך הנהר ב.
בחודש מרץ 1865, הסקונר איזבל, מסן פרנסיסקו, מצאה ונכנסה לביצה זו ופרקה את המטען שלה לשם בפעם הראשונה.
לאחר מכן, ספינות הקיטור, ספינות המפרש ומאוחר יותר ספינות הקיטור הגדולות העמיסו והורידו שם את מטעניהם, וחברת ספינות הקיטור הקימה את פורט איזבל 4 קילומטרים מעל פתח הביצה.
הנמל החזיק מעמד עד 1878. לאחר שמסילת הרכבת של חברת הרכבת סאות'רן פסיפיק הגיעה ליומה, היא ננטשה בשנה שלאחר מכן, והמספנה שבה הועברה ליומה.
הסופה לא הייתה אירוע חסר תקדים.
נמצאו עדויות גאולוגיות לכך ששיטפונות מסיביים, בהיקף שווה או גדול יותר לאירוע של 1861–1862, התרחשו בקליפורניה בערך כל 100 עד 200 שנים.
הסקר הגאולוגי של ארצות הברית פיתח תרחיש היפותטי, המכונה "", שיקרה אם אירוע דומה יתרחש בקליפורניה של ימינו.
אם סערה כזו הייתה מתרחשת היום, היא כנראה תגרום לנזק של למעלה מ-725 מיליארד דולר עד מיליארד דולר, ותהרוג כ-395,000 בני אדם (אם היא תהרוג 1% מאוכלוסיית המדינה, בדומה לסופה הקודמת).
על פי ההערכות, הסבירות לאירוע שיטפון מסיבי גדלה עקב שינוי אקלים.
השיטפונות באירופה בשנת 2016 התרחשו בסוף מאי ותחילת יוני 2016 לאחר מספר ימים של גשמים עזים החלו הצפות ושיטפונות באירופה, בעיקר בגרמניה ובצרפת, אך גם באוסטריה, בלגיה, רומניה, מולדובה, הולנד ובריטניה.
הנהרות נקר, הדנובה, הריין, הסיין ויובליהם עלו על גדותיהם והציפו שטחים שבסביבותיהם.
לפחות 21 בני אדם נהרגו בשיטפונות.
הכפר בראונסבאך בבאדן-וירטמברג, שבגרמניה, נפגע בצורה הקשה ביותר מהשיטפונות.
לאחר שיטפונות בזק שהתרחשו ב-29 במאי 2016, בשעה שיובלים של הנהר קוצ'ר הציפו את רחובות הכפר תוך דקות ספורות, הכבישים כוסו בסלעים, עצים והריסות של מכוניות.
למרות הפגיעה הקשה בתשתיות, איש לא נהרג בבראונסבאך.
ארבעה בני אדם נהרגו במדינת בבאדן-וירטמברג, שלושה מהם בשיטפונות, והקורבן הרביעי, ילדה בת 13, נהרגה כשחיפשה מחסה מהגשם מתחת לגשר רכבת ליד שטוטגרט.
בין ההרוגים היו צעיר בן 21 וכבאי בן 38, שניסו לחלץ לצעיר ונהרגו יחד אתו, במעבר תת-קרקעי מוצף, כשנבלעו לתוך בור ביוב פתוח.
לפחות שבעה בני אדם נהרגו בבוואריה, במדינה זו שבגרמניה השלטונות הכריזו על מחוזות שלמים כ"אזורי אסון".
העיירות טריפטרן וסימבאך שעל נהר אין הוצפו בשיטפונות.
שלוש נשים נמצאו מתות במרתף בית שהוצף בסימבך, אישה שטבעה נמצאה צפה על בול עץ ליד הכפר ג'ולבאך, לאחר שביתה התמוטט.
ב-2 ביוני דווח בבוואריה, ששני גברים בני 75 ו-65, נמצאו מתים בסימבך.
בנוסף, דווח על ארבעה נעדרים.
מפלס מי נחל סימבך עלה תוך שעות מגובה חצי מטר למפלס בגובה של 5 מטרים.
שני בני אדם נעצרו באשמת ביזה.
קורבן שביעי, גבר בן 72, מת בבית החולים לאחר שחולץ מהשיטפונות.
ב-3 וב-4 ביוני דווח שוב על סופות גשמים עזות בדרום גרמניה.
81 בני אדם נפצעו בפסטיבל רוק אם רינג, 15 מהם באורח קשה, לאחר שברק פגע בקהל ב-3 ביוני, בערב.
פרמדיקים בצעו החייאה בשני בני אדם; עם זאת, אף אחד מהם לא היה בסכנת חיים.
מאות עזבו את הפסטיבל ב-4 ביוני, הוא הופסק זמנית למשך מספר שעות אך לאחר שסופות הברקים והרעמים חלפו, נמשך הפסטיבל, מאוחר יותר, עוד באותו הערב.
הפסטיבל לא התקיים ב-5 ביוני, משום שהרשויות שללו את רישיונות הפסטיבל להמשך קיומו.
ב-4 ביוני, באזור בון, השיטפונות נגרמו מעליית מפלס המים ביובלים של נהר הריין.
בבוואריה עילית הוכרז על "מצב אסון", על ידי השלטונות, בבוואריה התחתונה היו יותר מ-140 פעולות חילוץ.
הערכות הראשוניות של הנזקים הסתכמו במיליארד אירו, בבוואריה בלבד.
השטח המוצף שם היה גדול פי שניים מאגם כימזה.
בצרפת, נהר הסיין עלה על גדותיו, עיירה אחת פונתה וארבעה אנשים נהרגו בשיטפונות.
אישה בת 86 נמצאה מתה לאחר שביתה הוצף.
גבר בן 74 נמצא מת כשהוא רכוב על סוס דרומית לפריז.
מחלק מהאזורים לאורך נהר סן, בצרפת, נתקבלו דיווחים על ההצפות הקשות ביותר שנראו מזה מאה שנה.
בנפת לורט, דווח, שירדו גשמים בכמות של שישה שבועות תוך שלושה ימים.
נהגים בכביש המהיר נחלצו על ידי הצבא.
בפריז בוטלו הפלגות הסירות על נהר הסן.
מוזיאון הלובר סגר את הכניסה לציבור הרחב ב-2 ביוני עד 3 ביוני כדי לאבטיח שיצירות האמנות לא יפגעו, במקרה של הצפה שתגרם מנהר הסן.
השיטפון בפריז היה צפוי להגיע לשיא בשעה שגובה מי הנהר הגיעו לגובה 6.30 מטרים מעל לגובה הרגיל.
בשנת 1982 הגיע גובה מי הנהר לגובה של 6.18 מטרים.
גובה זה היה מתחת לגובה השיטפון שהיה בשנת 1955. אז הגיע גובה מי הנהר לגובה של 7.12 מטרים, השיטפון של פריז בשנת 1910 התרחש כשרמות גובה המים בנהר הגיעו ל־8.62 מטרים מעל לגובה הרגיל.
בברטאן ובקורסיקה, לעומת זאת, הייתה בצורת במהלך חודש מאי.
דווח על הצפות בכמה אזורים בבלגיה שהתרחשו בעקבות ארבעה ימים של גשם זלעפות.
ההצפות גבו לפחות שלושה הרוגים ברחבי המדינה.
גבר בן 60 מת בין חרסין להרג'ימונט לאחר שנסחף בנהר בניסיון להזיז את הכוורות שלו.
בוולקנראדט נמצאה גופתה של אישה בת 80, לאחר שנחל באיון עלה על גדותיו.
הגשמים הרבים גבו את חייו של גבר בן 83 בעיריית מומיניס בולוניה.
ביום שישי, 3 ביוני דיווחו הרשויות ששני בני אדם נהרגו ו-200 בני אדם פונו מבתיהם בשעה שהשיטפונות שטפו חלקים ממזרח רומניה.
משרד הפנים דיווח כי 7,000 כבאים, שוטרים ואחרים נשלחו במהלך הלילה של יום שישי לסייע במאמצי החילוץ בהצפות.
המשרד הודיע שאדם אחד נהרג במזרח המדינה.
במחוז בקאו, במזרח רומניה, נמצא אדם נוסף שטבע.
שר הפנים של בוואריה, יואכים הרמן, הכריז על סיוע כספי לנפגעים.
נשיא צרפת פרנסואה הולנד הצהיר "כשיש תופעות מזג אוויר קשות כל כך, שעלינו להבין שאנחנו צריכים לפעול ברמה הגלובלית".
הוא אמר בפגישה שהוא השתתף בה "מה שקורה כעת, במיוחד בפריז ובאזורים מסוימים, הוא יוצא דופן".
קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל הביעה את תנחומיה לקרובי הקורבנות.
אירועי מזג אוויר קשים נוספים
ב-7 ביוני בערב, סופת טורנדו, מלווה בסופות ברקים ורעמים, גרמה לנזק חמור בחלקים הצפון מזרחיים של העיר המבורג.
דווח על 254 פעולות חילוץ של צוותי כיבוי והצלה באותו ערב.
מצב חירום הוכרז זמנית בעיר.
גם במדינת שלזוויג-הולשטיין הסמוכה דווח על טורנדו.
המטאורולוג אדריאן לייזר דיווח על הצטברות תופעות "מפתיעות בחלקן" ו"על תנאים מטאורולוגיים מיוחדים".
גשם כבד גרם לסדרה של שיטפונות בזק בחלקים נרחבים של הממלכה המאוחדת החל מה- 7 ביוני 2016; עם זאת, אירוע זה נגרם ממערכת מזג אוויר שונה מאשר זו שגרמה להצפות במרכז היבשת האירופית.
באפריל 2024, גשם כבד הכה בכמה מדינות במפרץ הפרסי, וגרם להצפות חריגות.
מספר מדינות רשמו כמות גשם של שנה ממוצעת במהלך יום בודד.
לשיטפונות הייתה השפעה משמעותית ברחבי האזור, כאשר עומאן ואיחוד האמירויות הערביות נפגעו במיוחד, בשיטפונות נהרגו לפחות 33 בני אדם, רבים מהם היו בעומאן וכן גמלים וחיות אחרות.
גם דרום מזרח איראן, בחריין, קטר ומחוז א-שרקייה של ערב הסעודית, חוו גשמים כבדים והצפות שלאחר מכן.
אזור המפרץ הפרסי ידוע במזג אוויר חם ויבש, אם כי גשמים עזים שגרמו להצפות התרחשו בקביעות רבה יותר בשנים האחרונות.
בשל האקלים המדברי הצחיח והטמפרטורות הגבוהות, נעשה שימוש בזריעת עננים באיחוד האמירויות הערביות על מנת להילחם במחסור במים.
ייצור גשם מלאכותי זכה לביקורת על ההשפעה הסביבתית של שימוש בחומרי זריעה מזיקים, אך באיחוד האמירויות משתמשים במלחים טבעיים כסוכני זריעה במקום כימיקלים מזיקים כמו יודיד כסף.
כאחד האזורים החמים והיבשים ביותר על פני כדור הארץ, תוכנית המחקר של איחוד האמירויות הערביות למדעי שיפור הגשם משקיעה בפתרונות חדשים להתמודדות עם המחסור הצפוי במים במדינה.
כמה פרשנים קישרו את מזג האוויר החריג לשינויי האקלים.
האזור נפגע בעבר מגלי חום וציקלון בשנים האחרונות, ועם עליית הטמפרטורות ורמות הלחות, יש הצופים עלייה בסיכון לשיטפונות במפרץ.
באוקטובר 2024 אירעו מספר שיטפונות קטלניים בעקבות גשמים עזים מתחילת יולי ועד סוף ספטמבר בנפאל.
השיטפונות גרמו להצפות משמעותיות ברחבי המדינה וכן למספר מפולות בוץ.
גשמים אלו היו הכבדים ביותר שתועדו באזור מאז 1970 לפחות, והיו תוצאה של שקע ברומטרי בעונת המונסון השנתית.
נזקי השיטפונות היו כבדים גם עקב תשתיות ותכנון לקויים, לרבות בנייה לא מתוכננת במישורי שיטפונות.
השיטפונות החלו ב-26 בספטמבר והשפיעו מאוד על האזורים המזרחיים והדרום-מזרחיים של נפאל, כמו גם באזורים הסמוכים של הודו, כמו אוטר פראדש ואסאם.
נהר הקוסי התמלא עד לרמות מסוכנות, בעוד שנהרות בגמטי ונאקו גרמו להצפות במחוז בגמטי.
עמק קטמנדו קיבל בין 240 מ"מ ל-322.2 מ"מ גשם בין ה-28 ל-29 בספטמבר, מה שגרם להצפות כבדות בבירת נפאל, קטמנדו.
תשתיות, כולל צינורות מים וגישה לחשמל ולאינטרנט, ניזוקו, ושלושת הכבישים המהירים מחוץ לעיר נחסמו.
דווח על מספר נפגעים מכלי רכב שנקברו במפולות.
הממשלה הפנתה את כוחות משטרה וצבא, הכוללים למעלה מ-3,000 איש, לסייע בעבודות חילוץ וניקיון, ובתי ספר ואוניברסיטאות נסגרו באזורים שנפגעו.
לפחות 193 הרוגים ו-64 נעדרים אושרו בשל השיטפונות בסוף ספטמבר, כולל לפחות 37 בקטמנדו.
כל הטיסות משדה התעופה של קטמנדו בוטלו, ובתי ספר ואוניברסיטאות בנפאל
כ-4,000 בני אדם נזקקו לחילוץ, ולפחות 322 בתים ו-16 גשרים ניזוקו.
השיטפונות במרכז טקסס ביולי 2025 היו אסון טבע שהתרחש ב-4–5 ביולי 2025 במרכז טקסס.
שיטפון גדול התרחש ב וגרם למותם של מעל ל-136 בני אדם, כאשר מאות עדיין נעדרים.
השיטפונות נגרמו עקב עלייה מהירה של נהר גוואדלופה לאחר גשמים עזים ופתאומיים.
ההצפות החלו ב-4 ביולי, לאחר כמויות גשם גדולות שירדו במרכז טקסס.
שישה מצבי חירום עקב שיטפונות בזק הוכרזו באותו יום, כולל בערים קרוויל ומייסון.
נהר הגוואדלופה עלה בכ-8.8 מטרים באזור האנט, שם דווח על היעדרותן של כ-25 בנות ממחנה קיץ.
ב-5 ביולי הונפקו אזהרות נוספות על שיטפונות בזק באזור אגם טראוויס , שהוא חלק מאגן הניקוז של נהר קולורדו.
ב-6 ביולי, ה"ניו יורק טיימס" דיווח: "מבין כל אירועי ההצפה הקטלניים בארצות הברית, כולל אלו שנגרמו מקריסת סוללות, גשמי עונה והוריקנים, שיטפונות אזור ההיל קאנטרי ככל הנראה ידורגו בין הקטלניים ביותר מאז 1925".
רוב ההרוגים היו במחוז קר, במיוחד בעיירה קרוויל ובשטח של מחנה הקיץ מיסטיק באזור האנט.
בשעות המאוחרות של 3 ביולי, שאריות הסופה הטרופית האטלנטית בארי, שקעו בתוך שקע רחב יותר בגובה בינוני, שהכיל לחות טרופית במזרח האוקיינוס השקט.
סופות רעמים וגשמים עזים ממערכת זו גרמו לשיטפונות קטלניים במרכז טקסס במיוחד לאורך נהר גוואדלופה.
בשעות הבוקר המוקדמות של 4 ביולי 170 מילימטרים של גשם ירדו תוך שלוש שעות בלבד.
בהאנט, טקסס, שם נפגשים שני יובליו של נהר גוואדלופה, מד הנהר עלה ל-6.7 מטר תוך שעתיים, המים החלו לרדת רק אחרי שהנהר הגיע לגובה של 8.8 מטרים.
במורד הזרם בקרוויל, הנהר עלה ל-6.4 מטר, בהמשך הזרם, בקומפורט, הוא זינק ל-9.10 מטר.
העיר קרוויל הכריזה על אסון טבע ב-4 ביולי בעקבות השיטפונות.
בסך הכל, 130-280 מילימטר של גשם ירדו באזורים מסוימים, מה שיצר שיטפונות משמעותיים.
השיטפונות נמשכו עד יום שבת, 5 ביולי כאשר שני מצבי חירום נוספים של שיטפונות פתאומיים הוכרזו באזורים סביב אגם טרוויס, מצפון לאוסטין.
מאוחר יותר הוכרז מצב חירום שלישי עקב שיטפונות פתאומיים במחוז קומאל.
516 מילימטרים של גשם ירדו צפונית-מערבית לסטריטר.
יותר מ-200 בני אדם חולצו מהשיטפונות במהלך ה-4 ביולי.
פעולות חיפוש והצלה התקיימו ביום זה ובמהלך הלילה שבין ה-4 ל-5 ביולי, ובמהלכן חולצו לפחות 237 בני אדם ממי השיטפונות, כולל 167 בני אדם שחולצו באמצעות מסוק.
שחיין ההצלה של משמר החופים של ארצות הברית, סקוט רוסקן, זכה לשבחים כגיבור לאחר שבכירים במשרד לביטחון המולדת, כולל מזכירת המחלקה קריסטי נואם, ייחסו לו את חילוצם של 165 בני אדם.
לוטננט קולונל בן בייקר משירות המשמר של טקסס אמר ביום שלישי, ה-8 ביולי, כי בוצעו למעלה מ-440 חילוצים של נפגעי שיטפונות, אף שלדברי הרשויות, פעולת החילוץ החיה האחרונה התבצעה ביום שישי, ה-4 ביולי.
בייקר אמר כי הרשויות סרקו כ-26 מיילים של נהר.
הרשויות השתמשו בכלבים לסייע בחיפוש בין ערימות גדולות של הריסות שהצטברו בעקבות השיטפונות, על מנת לאתר גופות.
"צוותים מיוחדים חייבים להיכנס שכבה אחר שכבה," אמר בייקר.
"זה מסוכן מאוד, לוקח הרבה זמן.