tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בסוף 2023 ראה אור ספרה "So Late in the Day", סיפור קצר בן כ-50 עמודים.
1999 – אנטארקטיקה, תרגם תומר בן אהרן, הוצאת תשע נשמות, 2019
2007 – ללכת בשדות הכחולים, תרגם ארז וולק, הוצאת זיקית, 2015
2021 – דברים קטנים כאלה, תרגם יותם בנשלום, הוצאת אחוזת בית, 2024
קיגן זכה בפרס ויליאם טרבור הראשון, פרס רוני לספרות אירית, פרס אוליב קוק ופרס Davy Byrnes לשנת 2009. כן זכתה בפרס יו לאונרד, מלגת מקאוליי, פרס מרטין הילי, פרס קילקני ופרס טום גאלון.
היא גם זכתה במלגת וינגייט לשנת 2002 וזכתה פעמיים בפרס פרנסיס מקמנוס.
ב-2008 כיהנה כפרופסור אורח באוניברסיטת וילאנובה ולימדה במחלקה ללימודים קלטיים של מכללת סנט מייקל באוניברסיטת טורונטו במרץ 2009. בשנת 2019 היא מונתה כעמיתת כתיבה בטריניטי קולג' דבלין.
פמברוק קולג' קיימברידג' וטריניטי קולג' דבלין בחרו בקיגן כעמית המבקר של בריינה סטונטון לשנת 2021. הספר "דברים קטנים כאלה" זכה גם בפרס ORWELL לסיפורת פוליטית לשנת 2022.
קלימוצ'ו (בספרדית: calimocho או kalimotxo) הוא משקה המורכב מחלקים שווים יין אדום ומשקה קל על בסיס קולה.
יין אדום וקולה שולבו בספרד כבר בשנות העשרים של המאה הקודמת, אך קוקה-קולה לא היה זמין באופן נרחב.
זה השתנה בשנת 1953, כאשר מפעל קוקה-קולה הראשון נפתח בספרד.
השילוב קיבל שמות שונים, עד שהשימוש ההמוני בו בפסטיבל באלגורטה הוביל ל"הטבלת" הקלימוצ'ו, שילוב שובב של כינוייהם של שני היוצרים, קלימרו ומוצ'ונגו.
מאז המשקה הפך לקלאסיקה של אזור ארץ הבאסקים, במידה רבה בשל התערובת הפשוטה שלו, נגישות המרכיבים והעלות הזולה.
אותה תערובת ידועה בשם קטמבה בדרום אפריקה, קאטמבה במוזמביק, במבוס (במבוק) בקרואטיה, סרביה, מקדוניה הצפונית ומדינות חבל הבלקן האחרות, ג'וטה (נשר שחור) בצ'ילה, קולה רוט באוסטריה, הובה (פטריה) בצ'כיה מיץ ישו בארגנטינה.
קלייר (קלרה) סילארד (31 במרץ 1921 – 10 בספטמבר 2017) הייתה אמנית ישראלית-הונגרייה, התמחתה בציור פרסקו וויטראז'.
הויטראז' המפורסם שלה נמצא בחצר של בית הכנסת הגדול של בודפשט להנצחת ראול ולנברג.
סילארד נולדה וגדלה בבודפשט, הונגריה בתה של יוהנה לבית גרוטה.
בשנים 1940–1944 לצדה באקדמיה החופשית בבודפשט.
בסוף מלחמת העולם השנייה ברחה לשווייץ.
ושם למדה בשנת 1945 בבית הספר לאמנויות יפות בז'נבה.
בשנת 1951 עלתה לישראל דרך שווייץ וצרפת.
בשנת 1952 השתלמה בפרסקו באקדמיה לאמנויות יפות ברוונה, איטליה.
בשנת 1953 התקבלה לאגודת הציירים והפסלים בישראל.
בשנת 1954 השיקה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בישראל, בגלריה גורדון בתל אביב.
בשנת 1967 עברה להתגורר ביפו העתיקה יחד עם בעלה הראשון, אימרה באום (נפטר 1971), נגן קרן יער ב.
בראשית שנות ה-70 הכירה את בעלה השני, האמן פטר רוז'ה.
בשנת 1974 עברה להתגורר בכפר האמנים עין הוד.
בשנת 1980 השתתפה בסלון הסתיו במוזיאון הגראן פאלה בפריז, צרפת.
עיקר יצירתה היה בתחום הציור והויטראז'.
עבודותיה בציור עסקו בתיאורי נוף מלאי אימפסטו.
יצירות הוויטראז' שיצרה בעזרת בעלה, עוסקות בנושאים סמליים כגון תיאורים המתבססים על התנ"ך.
עבודות אלו הוצבו במקומות כגון ספריית המוזיקה בבית שנקר בתל אביב יפו, בית הכנסת בגבעת המורה, בית הכנסת "איחוד שיבת ציון" בתל אביב יפו ועוד.
בסך הכל יצרה ויטראז'ים עבור 14 בתי כנסת בישראל.
נוסף לכך, יצרה עיצובי תפאורה להצגות תיאטרון ושטיחי קיר.
מהמחצית השנייה של שנות ה-80 היא החלה ליצור גם פסלים מברזל מרותכים ומופשטים.
משנת 1991 התגוררה בפריז ובשנת 1993 חזרה להתגורר בבודפשט עד למותה ב-10 בספטמבר 2017.
בשנת 1969 זכתה בפרס נורדאו לאמנות
בשנת 1980 קבלה מלגה מקריית האומנים הבינלאומית - "הסיטה", פריז, צרפת
בשנת 1984 זכתה בפרס שני בסלון רבלאסיון, פריז, צרפת
בשנת 1985 זכתה בפרס אמן השנה של הטלוויזיה הבריזילאית
בשנת 1987 זכתה במדליית ארד בסלון "גילויים", פריז, צרפת
בשנת 2002 זכתה במדליית זהב מהרפובליקה של הונגריה
בשנת 2013 קיבלה פרס מפעל חיים מטעם האגודה הלאומית של אמנים הונגרים
1954 – גלריה גורדון, תל אביב
1956 – גלריה צ'מרינסקי, תל אביב
1970 – אגודת הציירים והפסלים בישראל, תל אביב
1971 – בית האמנים, אגודת הציירים והפסלים, ירושלים
1979 – המדבר, בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב
1981 – תמונות מפריז - אקוורלים, גלריה שץ, ירושלים
1982 – מחווה לתזמורת הפילהרמונית הישראלית, באכסדרת היכל התרבות, היכל התרבות ע"ש פרדריק ר.
1983 – מעברים ותזוזות, המשכן לאמנות בחולון
1983 – הביתן לאמנות בגני יהושע, תל אביב
1986 – גלריה דמנגה, רייהן, שווייץ
1987 – גלריה הכיכר, יפו העתיקה
1989 – חול וחלל, מוזיאון הנגב, באר שבע
1990 – גלריה ויגאדו, בודפשט הונגריה
1959 – התערוכה הכללית של אמני ישראל לרגל שנת היובל החמישים לעיר העברית תל אביב, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
1959 – התערוכה הכללית של אמני ישראל, מוזיאון תל אביב, בית דיזנגוף, תל אביב
1963 – התערוכה הכללית של אמני ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
1966 – תערוכת נופי הארץ: במלאת 46 שנה לייסוד ההסתדרות, בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב
1967 – אמני ישראל למען הביטחון, מוזיאון תל אביב לאמנות - ביתן הלנה רובינשטיין, תל אביב
1969 – ציור פיגורטיבי 1, ביתן האמנים, תל אביב
1969 – פסטיבל האמנות, ציור ופיסול, גני התערוכה, תל אביב
1979 – תערוכת הגרפוטק הישראלי, ספרית שער ציון, בית אריאלה, תל אביב
1989 – נגב, מדבר: תערוכת אמני ישראל, המוזיאון העירוני לאמנות, דימונה
1990 – פיסול בגן המדרון, החברה לפיתוח יפו העתיקה
1991 – פגישה מחודשת: עבודות חדשות של אמנים ותיקים, בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב
1997 – תערוכת ציירים, המוזיאון העירוני בית עמנואל, רמת גן
ויטראז' בחצר של בית הכנסת הגדול של בודפשט להנצחת ראול ולנברג.
ביצירה, להבות שמתוכן בוקע נחש.
ויטראז'ים בבית הכנסת "איחוד שיבת ציון", רחוב בן יהודה 86, תל אביב יפו
ויטראז'ים בבית הכנסת קוממיות, רחוב מודיליאני 20, תל אביב יפו
ויטראז'ים בבית הכנסת "תפארת צבי", רחוב הרמן כהן 9, תל אביב יפו
ויטראז'ים בבית הכנסת "היכל מאיר", רחוב מאנה 12, תל אביב יפו
ויטראז'ים בבית הכנסת הגדול, רחוב הרצל 47, רמת גן
ויטראז'ים בבית כנסת בפרדס חנה
ב-3 באפריל 2024 נערך טקס חנוכת לוח זיכרון על שם קלייר סילארד, ברחוב דמג'ניך 58 בודפשט, הונגריה במעמד סגן ראש העיר.
קלייר שיפמן היא עיתונאית טלוויזיה אמריקאית והכתבת הלאומית הבכירה לשעבר של "בוקר טוב אמריקה" של ABC.
היא מכהנת כנשיאה בפועל של אוניברסיטת קולומביה מאז מרץ 2025. בעבר הייתה יו"ר משותף של חבר הנאמנים של האוניברסיטה.
היא גם נשואה לג'יי קרני , מזכיר העיתונות לשעבר של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בבית הלבן.
שיפמן שימשה כיו"ר מועצת הנאמנים של אוניברסיטת קולומביה במהלך ההפגנות הפרו-פלסטיניות ב-2024, מה שהוביל לפריסת משטרת NYP בקמפוס שבמהלכן נעצרו למעלה מ-100 סטודנטים.
שיפמן נולדה ב-4 באוקטובר 1962 בוושינגטון, היא בתם של כריסטי (ארמסטרונג) ז"ל ומורגן אנלו שיפמן, פרופסור למשפטים באוניברסיטת המדינה של אוהיו, מכללת מוריץ למשפטים.
היא סיימה את בית הספר התיכון וורת'ינגטון בוורטינגטון, אוהיו, ב-1980. היא בוגרת 1986 בקולג' קולומביה של אוניברסיטת קולומביה עם תואר בלימודי רוסית וכן קיבלה תואר שני במדעים בינלאומיים מבית הספר למדעים בינלאומיים וציבוריים של קולומביה בשנת 1994.
שיפמן החלה את הקריירה שלה בעיתונאות ב-CNN, שם סיקרה את הבית הלבן, ובילתה חמש שנים בלשכת CNN במוסקבה בסיקור התמוטטות ברית המועצות.
לאחר מכן עבדה ב-NBC מ-1997 עד 2001 וסיקרה את הבית הלבן בתקופת ממשל קלינטון.
שיפמן הצטרפה לחדשות ABC בשנת 2001, ודיווח על פוליטיקה, נושאים בינלאומיים ונושאים חברתיים.
יחד עם העיתונאית קטי קיי מה-BBC, היא כתבה שלושה ספרים רבי מכר של הניו יורק טיימס.
ב-28 במרץ 2025, שיפמן החליפה את קתרינה ארמסטרונג בתור הנשיאה בפועל של אוניברסיטת קולומביה.
היא הייתה נשואה לראש לשכת CNN לשעבר במוסקבה, סטיב הרסט, מ-1991 עד 1996. לה ולבעלה השני, ג'יי קרני שהיה מזכיר העיתונות של הבית הלבן מ-2011 עד 2014, יש בן ובת.
בשנת 1990, היא זכתה בפרס אלפרד דופונט-קולומביה ופרס אמי על דיווחה על הפגנות כיכר טיאננמן.
שיפמן קיבל פרס פיבודי בשנת 1991 כחלק מצוות CNN שסיקר את ניסיון ההפיכה הסובייטית באוגוסט 1991 ואת פירוק ברית המועצות שלאחר מכן.
בשנת 1993 היא זכתה במדליית "מגן רוסיה החופשית" מנשיא רוסיה בוריס ילצין על פועלה בתקופה זו.
קלינגונית (tlhIngan Hol ט'להינגן חול IPA: ) היא שפה מתוכננת המדוברת בפי המין הקלינגוני בסדרות הטלוויזיה "מסע בין כוכבים".
הצליל האופייני של הקלינגונית הומצא לפני השפה עצמה ונוצר על ידי ג'יימס דוהאן, המגלם את דמותו של סקוטי בסדרה, עבור הסרט הראשון בסדרת סרטי "מסע בין כוכבים", בו נשמעה השפה לראשונה על המסך (1979).
השפה עצמה פותחה ב-1984 על ידי מארק אוקרנד, בלשן מומחה אשר נשכר במיוחד לשם כך על ידי אולפני פרמאונט.
הקלינגונית תוכננה בכוונה תחילה להיות בעלת צליל חייזרי.
היא מכילה חריגות רבות מהדקדוק המקובל בשפות אנושיות, כגון משפטים בעלי מבנה של מושא-פועל-נושא, צלילים גרוניים רבים שאינם נוחים להגייה ועוד.
לשפה הקלינגונית ציבור חובבים רחב, ומספר מצומצם של מעריצי הסדרה אף הגיעו לרמה המאפשרת שיג ושיח בסיסי בקלינגונית, חברת גוגל השיקה דף בית בקלינגונית.
בנוסף לכך, תורגמו כמה ספרים לשפה, כגון "המלט" (הידוע כ"המלט הקלינגוני"), "עלילות גילגמש", "רומיאו ויוליה" וכדומה.
בעבר אף הייתה קיימת ויקיפדיה בשפה זו.
הפונטיקה הקלינגונית פותחה כך שהצלילים יהיו לא קשים מדי להגייה אך השפה לא תשמע אנושית מדי לאוזן האנושית.
בעקבות כך, בקלינגונית ישנם הרבה עיצורים גרוניים, דבר הגורם לכך שהקלינגונית נשמעת שפה קשה וגרונית, וגם צירופי הצלילים והמבנה הפונטי של השפה הוא מאוד ייחודי, בכך שנבחרה קבוצה של צלילים אשר אינה קיימת במלואה באף שפה אנושית.
לדוגמה, בקלינגונית אין בכלל עיצורים שורקים ויש רק עיצור וילוניי אחד (ng).
האותיותIPAהסברaכמו פתחeכמו צירהIכמו חיריקoכמו חולםuכמו שורוק
קלינטון "קלינט" איסטווד, הבן הוא שחקן, במאי, מפיק קולנוע ומלחין קולנוע אמריקאי.
זוכה חמישה פרסי אוסקר - שני פרסים כבמאי, שני פרסים כמפיק ופרס הוקרה אחד.
איסטווד ידוע בעיקר בזכות תפקידיו כאיש קשוח וחסר פשרות, למשל בסרט "הארי המזוהם", בטרילוגיית "האיש ללא שם", סדרת מערבוני הספגטי של סרג'ו לאונה, ובפרט בסרט "הטוב, הרע והמכוער" שבו גילם את "בלונדי" ("הטוב").
כבמאי הוא מוכר בזכות סרטי דרמה שטבועה בהם פסימיות כגון "הבלתי נסלח", "מיסטיק ריבר" ו"מיליון דולר בייבי".
איסטווד נולד בסן פרנסיסקו, בקליפורניה שבארצות הברית.
הוריו הם רות' ווד וקלינטון איסטווד האב.
התגייס לצבא בשנת 1951 והשתחרר בשנת 1953. נרשם למכללת לוס אנג'לס ללמודי מנהל עסקים אך נשר לאחר זמן קצר.
לאחר מכן, חתם על הסכם לשישה חודשים עם אולפני יוניברסל וכיכב בתפקידים משניים בסרטים סוג ב' כמו "נקמת היצור" ו"ליידי גודייבה".
הפריצה הגדולה של איסטווד התרחשה בעקבות המערבון "בעבור חופן דולרים" (1964), שביים סרג'ו לאונה, תפקיד שהפך אותו לכוכב בינלאומי.
סרטים נוספים בטרילוגיה הם "הצלפים" (1965) ו"הטוב, הרע והמכוער" (1966).
ב-1971 החל את קריירת הבימוי שלו בבימוי הסרט "מיסטי" (על שדרן רדיו מנומנם ומעריצה אובססיבית).
ב-1992 ביים ושיחק בסרט "בלתי נסלח" וזכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
סרט זה שבר את התבנית הקלאסית של המערבון האמריקאי (הטוב, הרע והנערה), ונחשב למסמל את סיום תקופת המערבונים.
בשנת 1995 הפיק וביים את הסרט הגשרים של מחוז מדיסון בשנת 2005 זכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר בשנית, על סרטו "מיליון דולר בייבי".
ב-2008 ב"גראן טורינו" נפרד איסטווד מדמות הפטריוט שגילם בסרטים קודמים.
הסרט "מושבע מספר 2" בבימוי איסטווד כשהוא בגיל 94, הוקרן לראשונה בערב הסיום של פסטיבל הסרטים AFI ב-27 באוקטובר 2024. לאחר מכן, הסרט יצא בהפצה מוגבלת בבתי קולנוע החל מ-1 בנובמבר.
הסרט עוסק בג'סטין קמפ (בגילומו של ניקולס הולט), חבר מושבעים במשפט רצח מתוקשר, שמתמודד עם דילמה מוסרית שעלולה להשפיע על הכרעת המושבעים לגבי אשמת הנאשם.
בסרט משתתפים שחקנים ידועים כמו טוני קולט, זוכה האוסקר ג'יי קיי סימונס, זואי דויטש, כריס מסינה, גבריאל באסו, לזלי ביב וקיפר סאת'רלנד.
לאיסטווד שמונה ילדים משש נשים שונות, אך היה נשוי רק פעמיים, בסוף אוגוסט 2013 התגרש מאשתו זה 17 שנה דינה מריה רואיז.
בנו, סקוט איסטווד, הוא שחקן ודוגמן.
בתו פרנצ'סקה איסטווד, מהשחקנית פרנסיס פישר, אף היא שחקנית, דוגמנית, מנחת טלוויזיה ואשת חברה.
בשנת 2012 אשתו דאז דינה ופרנצ'סקה היו משתתפי תוכנית ריאליטי "בבית של איסטווד".
בשנות ה-80 של המאה ה-20 כיהן איסטווד שנתיים כראש עיריית כרמל שבקליפורניה, ארצות הברית.
באוגוסט 2012, הציג קטע תיאטרלי בכנס לגיוס כספים עבור מיט רומני, מועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית, שנערך בסאן וואלי, איידהו, והצהיר על תמיכתו ברומני במירוץ לנשיאות.
בתשובה לשאלה מדוע הוא תומך ברומני, השיב איסטווד בציטוט מהסרט "הארי המזוהם", כי "המדינה זקוקה לזריקת מרץ".
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 היה בין השחקנים הבודדים שתמכו במועמד דונלד טראמפ שלבסוף זכה, אך ארבע שנים לאחר מכן העביר את תמיכתו למייקל בלומברג.
הביע תמיכה בישראל במלחמת חרבות ברזל.
5 פרסי אוסקר: שני פרסים כבמאי, שניים כמפיק ופרס הוקרה אחד.
איסטווד הוא הבמאי המבוגר ביותר אי פעם שזכה באוסקר-בשנת 2004, כשהיה בן 74. 3 פרסי גלובוס הזהב.
זכה גם בפרס אריה הזהב ופרס דקל הזהב על מפעל החיים.
קלימנט יפרמוביץ' ווֹרוֹשילוב היה מצביא ומדינאי סובייטי.
וורושילוב נולד בכפר ורחניה שבפלך יקטרינוסלב של האימפריה הרוסית (כיום כפר הולדתו הוא חלק מעיר ליסיצ'נסק במחוז לוהנסק של אוקראינה).
אביו היה עובד של חברת הרכבות ואמו עובדת משק בית.
עד גיל 12 היה רועה צאן ולא למד קרוא וכתוב.
בגיל 12 שוכנע ללמוד בבית ספר כפרי ולמד בו במשך שנתיים.
בגיל 15 החל לעבוד במפעלי פלדה בעיר אלצ'בסק.
בהמשך עבר לעבוד במפעל לייצור קטרים בלוהנסק.
הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית (שטרם נקראה בשם זה) ב־1903. בשנת 1905 נכלאה לכמה חודשים, בשל ארגון שביתת עובדים במפעל.
לאחר שחרור מן הכלא עבר לפעילות מחתרתית.
נסע רחבי האימפריה הרוסית כדי להפיץ תעמולה קומוניסטית בין הפועלים.
בשנת 1906 היה ציר בוועידה הבולשביקית בסטוקהולם וב1907 - בלונדון.
בשובו לרוסיה, נעצר והוגלה לפלך ארכנגלסק בצפון רוסיה.
ברח משם והגיע לסנקט פטרבורג.
כעבור מספר חודשים נעצר ונכלא בכלא קרסטי.
לאחר מכן הוגלה שוב לצפון רוסיה.
בשנת 1914 הורשה לשוב מהגלות לדונבס.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה נסע לצאריצין, שם החל לעבוד במפעל לייצור תותחים (זאת כדי להימנע מגיוס לצבא - עובדי תעשיית נשק קיבלו פטור מגיוס).
לאחר מהפכת פברואר נסע לפטרוגרד, שם הפך לחבר בסובייט פטרוגרד.
בעקבות המהפכה הקומוניסטית היה לחבר בממשלה הזמנית האוקראינית וכיהן כקומיסר לענייני פנים.
במהלך קרבות ההגנה על העיר צאריצין במלחמת האזרחים היה לידידו הקרוב של סטלין.
הוא היה ממייסדי המיליציה הסובייטית ומראשי המשטרה הסובייטית בפטרוגרד.
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה היה בין מפקדי ארמיית הפרשים הראשונה.
וורושילוב התקדם בפוליטיקה הסובייטית, ולאחר מותו של מיכאיל פרונזה ב־1925 התמנה לקומיסר האחראי על הצבא והצי.
הוא היה לחבר בפוליטבירו ב־1926 כמקורבו של סטלין ונשאר בו עד 1960. וורושילוב היה מעורב בטיהורים הגדולים של שנות השלושים, ומעמדו התחזק מאוד לאחר הוצאתו להורג של המרשל מיכאיל טוכאצ'בסקי.
נטען עליו כי היה קצין בעל יכולות בינוניות ביותר, שרק הודות לטיהורים בהם היה מעורב הצליח להתקדם בדרגות הפיקוד, ועובדה זו השניאה אותו על חלק משותפיו ומכריו.
אחד מהם, ניקיטה חרושצ'וב, אמר עליו לימים (בלשונו העממית האופיינית) כי הוא היה "החריין הכי גדול בצבא".
עם זאת, נטען שגם בעת הטיהורים בצבא "התאמץ לשמור על מעין שלמות ההמשך בין כוחות הצבא הנבוכים, וזכה עקב כך להערצה וליחס של כבוד מצד הקצינים והחיילים".
ב־1935 מונה למרשל ברית המועצות.
בחודשים הראשונים של 1939 היה וורושילוב בין המתנגדים לכריתת ברית עם צרפת ובריטניה נגד גרמניה הנאצית.
עם זאת, באוגוסט 1939 השתתף במשלחת הסובייטית לשיחות עם צרפת ובריטניה, מהלך שהתפרש כרצינות שייחסה ברית המועצות לשיחות.
בספטמבר 1939 פיקד אישית על פלישת ברית המועצות לפולין.
וורושילוב פיקד על כוחות הסובייטים במלחמת החורף נגד פינלנד מנובמבר 1939 ועד ינואר 1940. ישנם היסטוריונים המאשימים את חוסר ניסיונו ופיקודו הכושל כגורמים לאבדות הכבדות בצד הסובייטי.
בפברואר 1940 החלו לצאת ידיעות שסר חינו בעיני סטלין והוא יודח בקרוב.
השמועות לא התאמתו, ובמאי 1940 הוא קודם לתפקיד סגן ראש הקומיסרים, והוחלף בתפקיד שר הצבא על ידי סמיון טימושנקו, גיבור המלחמה בפינלנד.
לאחר תחילת מבצע ברברוסה פיקד וורושילוב על הכוחות בחזית הצפון מערבית וגילה אומץ לב רב (מסופר עליו כי הנהיג אישית מתקפה נגד כוח שריון גרמני בעודו חמוש באקדח בלבד).
צבאו של וורושילוב עצר את הצבא הגרמני לפני לנינגרד.
היו ששיבחו את תפקודו, בעוד אחרים ביקרו אותו על שלא הצליח למנוע את המצור על לנינגרד.
לקראת סוף 1941 הוחלף וורושילוב על ידי גאורגי ז'וקוב ונשלח להקים את צבא הוולגה.
בהמשך מונה לפקד על כוחות הצבא על הגבול עם יפן.
הוא שב לחזית הצפונית בסוף ינואר 1942. בסוף 1943 השתתף בוועידת טהראן.
אחרי המלחמה פיקח על הקמת המשטר הקומוניסטי בהונגריה עד 1947.
ב־1952 התמנה לנשיאות הסובייט העליון.
מותו של סטלין שנה לאחר מכן הביא לשינויים משמעותיים במנהיגות הפוליטית הסובייטית, וורושילוב היה ליו"ר הנשיאות (נשיא ברית המועצות) כשניקיטה חרושצ'וב מזכ"ל המפלגה ומלנקוב ראש הממשלה.
שלושתם הביאו למעצרו של לברנטי בריה ב־1953 ולהוצאתו להורג.
עם התנערותו של חרושצ'וב מסטלין ב־1956, הצטרף וורושילוב לקבוצה האנטי-מפלגתית השמרנית, ביחד עם לזר קגנוביץ' וויאצ'סלב מולוטוב.
הם ניסו להדיח את חרושצ'וב ביוני 1957, אך כשלו, וורושילוב עבר לצדו של חרושצ'וב.
מ־1960 הודח וורושילוב בהדרגה מכל תפקידיו, כולל מהוועד המרכזי של המפלגה, תחת הכיסוי של התפטרות בגלל בריאות רופפת.
ברז'נייב החזיר את וורושילוב לפוליטיקה, אך לתפקידים סמליים בלבד.
הוא נבחר שוב לוועד המרכזי של המפלגה ב־1966 והוענקה לו מדליה נוספת של "גיבור ברית המועצות" ב־1968. שנה לאחר מכן נפטר במוסקבה.
סדרת טנקי ה־KV של מלחמת העולם השנייה נקראת על שמו, ולתקופת מה נקראו על שמו גם הערים לוהנסק ואלצ'בסק באוקראינה, אוסוריסק במזרח הרחוק הרוסי, וכן אקדמיית השריון של הצבא האדום.
thumb|left|200px|קברו של וורושילוב בבית הקברות של חומת הקרמלין
בשנת 1910 התחתן בסיביר עם גולדה גרובמן, מהפכנית יהודייה.
לצורך הנישואין היא התנצרה, ובעקבות זאת החליפה את שמה ליקטרינה.
היא ליוותה את בעלה במהלך הלחימה במלחמת האזרחים.
אחרי המלחמה הפכה לעקרת בית.
היא נפטרה ממחלת הסרטן בשנת 1959. לזוג וורושילוב לא היו ילדים ביולוגיים משלהם.
בשנת 1918 הם אימצו ילד בשם פיוטר (לימים בכיר בתעשיית הטנקים הסובייטית, בעל דרגת גנרל-לייטננט).
בשנת 1925, לאחר מותו של מיכאיל פרונזה, בני הזוג וורושילוב לקחו לביתם את שני ילדיו וגידלו אותם.
קלינאות תקשורת הוא מקצוע פרא-רפואי העוסק באבחון וטיפול בלקויות שונות במעגלי התקשורת, ביניהן לקויות דיבור, לקות בהבנה או הבעת שפה מדוברת, לקויות באיכויות תקשורת לא מילולית, לקויות קריאה וכתיבה, לקויות שמיעה, התפתחותיות ונרכשות כאחד.מרבית קלינאי התקשורת הם נשים.
זאת בדומה למקצועות פרא-רפואיים אחרים, זהו מקצוע צווארון ורוד.
קלינאיות תקשורת עוברות מסלול הכשרה אקדמי מלא המקיף תחומים רבים.
מרבית קלינאיות התקשורת מתמקצעות בתתי-תחומים במהלך ההתפתחות המקצועית, מרחיבות את ארגז הכלים המקצועיים ונדרשות לעקוב אחר המחקר הנרחב בתחום ואחר פרוטוקולים חדשים שמפורסמים בקהילה המקצועית ומותאמים לאוכלוסייה או להפרעה מסוימת.
כמו מקצועות רבים בישראל, גם לקלינאיות התקשורת עמותה מקצועית - האגודה הישראלית של קלינאי התקשורת, שעוסקת בקידום המקצוע, שמירה על אתיקה מקצועית, הכשרה והשתלמויות מקצועיות, ייצוג הקהילה המקצועית בדיונים שעולים על סדר היום הציבורי ומעורבות בתהליכי עיצוב מדיניות.
הלקויות בהן מטפלות קלינאיות תקשורת נובעות מסיבות מגוונות.
בתחום השפה והדיבור, הקלינאיות מטפלות בהפרעות בהגייה ודיבור (כמו בדיספרקסיה התפתחותית), קשיים פסיכולוגיים כמו אילמות סלקטיבית, בעיות פיזיות (כמו לשון קשורה, שפה קשורה, שפה שסועה, לחי קשורה, פגם מבני בחך), בעיות פונקציונליות (כמו דחיקת לשון) או גמגום.
בנוסף, הפרעות בליעה, הפרעות קול, קשיים מוטוריים (כמו בשיתוק מוחין ובפציאליס) ושיקום לאחר אירוע מוחי, ירידה בשמיעה או אפזיה, טיפול בהפרעות שפה-למידה, קשיי שליפה וטיפול בילדים ובמבוגרים מהקשת האוטיסטית.
בתחום השמיעה, קלינאית התקשורת מבצעת בדיקות שמיעה והתאמת מכשירי שמיעה.
קלינאית התקשורת מאבחנת, בוחרת ומעניקה טכניקות וגישות טיפול, מדריכה את המטופל והמלווים אותו לעבודה ותרגול בין טיפולים, מתאימה לפי הצורך עזרים של טכנולוגיה מסייעת כגון עזרים לשיפור יציבה תומכת דיבור, וכלים שונים ליצירת תקשורת תומכת וחליפית.
מטרת הטיפול היא לאפשר תקשורת מיטבית בין המטופלים לסובבים אותם בצורה קלה ונוחה ככל האפשר.
קלינאיות תקשורת עוסקות באבחון, טיפול ושיקום בקרב פעוטות, ילדים, נוער ומבוגרים.
הן פעילות במגוון מסגרות במערכות הבריאות, החינוך והרווחה בהתאם לתחומי התמחותן, וכן בקליניקות פרטיות, בבתי המטופלים ובמסגרות קהילתיות.
קלינאיות תקשורת עובדות כחלק מצוות רב-מקצועי, אשר כולל קולגות מתחומים משיקים כגון רפואה, סיעוד, חינוך, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, פסיכולוגיה וטיפול באמנויות.
קלינאיות תקשורת מועסקות במסגרות שונות ופוגשת את כל חלקי האוכלוסייה, ביניהם: בתי חולים, מכונים לאבחון ושיקום שמיעה, מכוני שפה ודיבור, מרכזי שיקום, מוסדות חינוך, מסגרות רווחה וטיפול בקהילה ועוד.
קלינאיות תקשורת עוסקות גם בהדרכות הורים כחלק מתהליכי הטיפול בגיל הרך.
יש העוסקות באיתור מוקדם של ירידות בשמיעה ועיכוב בהתפתחות שפה ומפנות לתוכניות התערבות מוקדמת כדי להפחית קשיי למידה עתידיים ותפקוד מקצועי וחברתי.
טיפול של קלינאית תקשורת, בתחומי השמיעה והדיבור, בגיל צעיר או בשלבים מאוחרים, בכוחו לקדם את המטופלים באופן משמעותי ולאפשר לילדים ומבוגרים השתלבות בחברה, במעגל העבודה, להתפתח ולתרום לפריון כאזרחים מן השורה.
קלינאיות רבות שותפות במסגרת עבודתם בהנחיית סטודנטים ובמחקר קליני, וכן בהוראה ובמחקר של ההתפתחות וההפרעות בתחומי השפה, השמיעה והדיבור.
בישראל הוסדר המקצוע בחוק ב-2008 על ידי משרד הבריאות והכנסת (כולל הסמכת קלינאי התקשורת), וההכשרה האקדמית והמקצועית של הקלינאים הפכה לרב-תחומית ובין-תחומית.
ההכשרה הנדרשת היא תואר אקדמי באחד המוסדות המוכרים להכשרה זו, והעיסוק במקצוע מותנה בקבלת תעודת הסמכה על ידי משרד הבריאות אחרי תקופת התמחות ובחינה ממשלתית.
תוכנית הלימודים בחוגים להפרעות בתקשורת היא מגוונת.
בשנת הלימודים הראשונה התוכנית כוללת מקצועות כמו פסיכולוגיה, אקוסטיקה, סטטיסטיקה ושיטות מחקר, מדעי הרפואה ורפואת ילדים, פיזיולוגיה, פיזיולוגיה של האוזן, נוירולוגיה, נוירואנטומיה, אודיולוגיה, גנטיקה, אנטומיה, בלשנות, פונטיקה ועוד.
החל משנת הלימודים השנייה, נלמדים מקצועות כגון מכשור אקוסטי, הפרעות בליעה, הפרעות נוירומוטוריות, סטומטולוגיה, אוטיזם, הפרעות היגוי, הפרעות שטף, שיקום שמיעה והתאמת מכשירי שמיעה, לקויות שפה-למידה, הפרעות קול, הפרעות שפה נוירוגניות, פסיכואקוסטיקה, אודיולוגיה קלינית ועוד.
בנוסף, הסטודנטיות מבצעות סמינרים מחקריים בשנים ג' וד'.
משך הלימודים הוא שלוש שנים וחצי, והם כוללים בתוכם כ-1,000 שעות של התנסות קלינית, שבהן לומדים בין היתר כיצד לערוך בדיקות שמיעה, ומתנסים בטיפולים שונים בלקויות שפה, דיבור ושמיעה.
כיום נכללים לימודי הפרעות בתקשורת בשישה מוסדות אקדמיים בישראל: אוניברסיטת תל אביב (בשיתוף בית החולים שיבא), המכללה האקדמית הדסה ירושלים, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת אריאל בשומרון, הקריה האקדמית אונו ומכללת אחווה.
קלינגונים הם גזע בדיוני של דמויי אדם המופיע ביקום הבדיוני של זיכיון מסע בין כוכבים.
הם ניחנו באגרסיביות ובכח רב.
זהו גזע השׂשׂ אלי קרב ולא מהסס להראות את גבורתו בכל הזדמנות.
תרבותם של הקלינגונים סובבת סביב מלחמותיהם המפוארות וגיבורי העבר.
הכבוד ממלא אצלם תפקיד חשוב, לוחם קלינגוני יעדיף למות במלחמה ולא להלקח בשבי בבזיון.
מפני שהם מרבים במלחמות אין הרבה קלינגונים שמגיעים לגיל מבוגר, מי שהצליח בכל זאת רואים אותו ככישלון, כיוון שהגיע למצב גופני שכבר אין בו תועלת ולא זכה במוות מכובד תוך קרב.
אבי האומה נקרא קיילאס, והוא הגיבור הגדול שאליו כולם שואפים להדמות.
הקלינגונים מאמינים כי במותם הם חוצים נהר של דם ומגיעים להיכל התהילה (המכונה סטו-וו-קור), בו מדורגים אנשים על פי הכבוד בו זכו בחייהם.
יחס הקלינגונים לפדרציה השתנה במהלך הזמן.
בתקופת הסדרה הראשונה הם נמצאים בעוינות, באופן רשמי הם אויבים, אבל הם ממעטים במלחמות מעל פני השטח מפני שכל אחד חושש מכוחו של יריבו.
יחס זה מבוסס על המלחמה הקרה שבין ארצות המערב לרוסיה בזמן שידור התוכנית.
בסרט מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת, הקלינגונים נאלצים לחתום על חוזה שלום עם הפדרציה, כשכוכב הבית שלהם, קרונוס, נכנס לסיכון קיומי.
בסדרת מסע בין כוכבים: הדור הבא למרות שהקלינגונים כבר נהיו בעלי ברית של הפדרציה, הנטייה הרווחת היא לא לסמוך עליהם כשלא צריך.
הקלינגונים היו במלחמה קשה עם הרומולאנים וגישור בין שני מחנות אלו נחשב למשימה בלתי אפשרית.
קלינגונים נראו במספר הזדמנויות עם כוח פיזי שווה או עדיף על זה של ג'מהדר והירוגן, שני גזעים אחרים בעלי כוח גדול.
לפי האנטומיה שלהם לכל איבר יש גיבוי, כולל קבוצה נוספת של כליות, לב בעל שמונה חדרים, ריאה שלישית, גזע מוח משני, כמו גם מבנה שלד נרחב ועמיד.
יתירות זו ניכרת אפילו ברמה התאית; לדוגמה, לקלינגונים יש רשתות סינפטיות גיבוי במערכות העצבים שלהם, המאפשרות להם להצמיח עמוד שדרה חדש, כפי שהוכח עם וורף כאשר עמוד השדרה שלו הוסר בניתוח והוחלף בחדש מושתל, משובט גנטית.
חילוף החומרים המהיר שלהם מאפשר לקלינגונים פצועים להחלים במהירות.
כל זה הופך את הקלינגונים לעמידים ביותר וקשים להרוג, כפי שמתחייבים מטבעם התוקפני, ועמידים בפני טראומה פיזית, חשיפה סביבתית ומחלות.
לקלינגונים בלבד יש עמידות טבעית ל"Phage", מה שמטריד את הווידיאנים של רביע הדלתא.
כמו הקרדאסים, הם נמנעים מטמפרטורות קרות.
לקלינגונים יש גם חוש ריח מוגבר כפי שהוצג באחד מהפרקים במסע בין כוכבים: הדור הבא, כאשר וורף וילד קלינגוני יוצאים לציד תוך עקיבה אחר בעל חיים לפי הריח.
הפוליטיקה הקלינגונית עובדת על בסיס הרעיון שכל בית מנוהל על ידי משפחה אחרת ובראשה הבן הבכור (או אשתו אם הוא מת).
ראש המועצה הגבוהה, נבחר לאחר מות הקודם בתפקידו על ידי הבתים והוא ראש של אחד הבתים.
בנוסף לכך, במאה ה-23 הוחזר תואר הקיסר לאחר שלא היה בו שימוש למעלה מ-200 שנים, כאשר שיבוטו של קיילאס נוצר, והוא משמש כקיסר האימפריה הקלינגונית מאז 2369.
למרות שרוב החוצנים בסדרה מתורגמים מיידית לאנגלית, עבור הקלינגונים המציאו כותבי הסדרה את השפה הקלינגונית, שאף הפכה לשפה מדוברת בקרב מעריצי הסדרה.
לקלינגונים יש שפה משלהם שפותחה עבור הסרטים העלילתיים, המתוארת לעיתים קרובות כ"גוטטורלית".
ג'יימס דוהאן, השחקן שגילם את מונטגומרי סקוט, הגה את הדיאלוג הראשוני בשפה הקלינגונית שנשמע בסרט.
עבור מסע בין כוכבים 3: החיפוש אחר ספוק, מארק אוקרנד, שיצר את דיאלוג הוולקן בו נעשה שימוש בסרט הקודם, פיתח שפת קלינגונית פועלת בפועל המבוססת על המילים המקוריות של דוהאן.
מארק אוקרנד הצטרך להמציא שפה שנשמעה זרה, אך עדיין פשוטה מספיק כדי שהשחקנים יוכלו לבטא.
בעוד שרוב השפות הבנויות עוקבות אחר עקרונות בסיסיים של שפות טבעיות - למשל, לכל השפות יש צליל "אה" - מארק אוקרנד שבר אותן בכוונה.
הוא בחר בצורה הנדירה ביותר של בניית משפטים, צורת האובייקט-פועל-נושא: התרגום של הביטוי "עליתי על האנטרפרייז ", ייבנה כ"המיזם עלה על אני".
אוקרנד טען שהשפה תעיד על התרבות - שפתם של הקלינגונים מתמקדת בפעולות ובפעלים, כמו מונגולית.
שמות תואר אינם קיימים אך ורק; אין מילה ל"חמדן", אבל יש פועל, qur, שפירושו "להיות חמדן".
לשפה הקלינגונית יש אוצר מילים קטן בהשוואה לשפות טבעיות, המכילה כ-2,000 מילים לאחר שנוצרה בשנות ה-90. לאחר יצירתו הראשונית, מארק אוקרנד יצר לעיתים קרובות מילים חדשות, כך שמספר המילים הכולל גדל לכ-3,000.
קלימרו (ביפנית: カリメロ, באנגלית: Calimero) היא סדרת אנימה יפנית לילדים בת 155 פרקים, המבוססת על סיפור איטלקי, שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1963 ל-1975, בשיתוף פעולה יפני-איטלקי.
הסדרה מספרת על אפרוח אנושי, היחידי בצבע שחור במשפחה של עופות צהובים.
הוא עדיין לובש חצי מקליפת הביצה שלו על ראשו.
הסדרה עוסקת בעיקר בהרפתקאות חברי הקבוצה, כאשר הם פותרים תעלומות ויוצרים סרטים דוקומנטריים.
אף על פי כן, הרפתקאותיהם לפעמים מסבכות אותם בצרות.
הדמויות נוצרו על ידי נינו וטוני פאגוט ובהתחלה שודרו במסגרת סדרת פרסומות ברחבי איטליה.
הדמויות לאחר מכן נרכשו על ידי חברת הפקות יפנית אשר הפיקה שתי סדרות אנימה.
הראשונה נוצרה על ידי טואי אולפני אנימציה ושודרה מאוקטובר 1974 עד ספטמבר 1975 והשנייה, שכללה סביבה ודמויות חדשות, נוצרה ב-1992. בסך הכל, נוצרו 99 פרקים בסדרה (47 בסדרה של טואי מ-1974 ו-52 בסדרה מ-1992).
בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון, בדיבוב לעברית, משנת 1996 ומאז בשידורים חוזרים.
החל משנת 2014 שודר בערוץ הופ!
אתחול של קלימרו בהנפשה ממוחשבת.
בישראל עקב הדמיון הרב בן הביצה שעל ראשו של קלימרו לקסדה הלבנה שחבשו חיילי חיל המשטרה הצבאית (עד שעברו לחבישת כומתה כחולה), הפכה המילה "קלימרו" לכינוי גנאי לשוטר צבאי.
קלימרו (שרית סרי): הגיבור הראשי בסדרה, אפרוח שחור קטן עם קליפת ביצה על ראשו.
אפי (אורית אמיר): החברה של קלימרו, אפרוחית ביישנית בעלת הגיון בריא.
ואלריאנו: אפרוח ירוק שמכור ליצירת סרטים.
סוזי (גליה שפרינג): ברווזית עשירה.
פיירו (דור צויגנבום): החבר של סאסי, ברווז עשיר ירוק.
רוזלה: החברה של ואלאריאנו, אפרוחית ביישנית.
קְלִימֶנְט ארקדייביץ' טִימִירְיַאזֶב 1843 – 28 באפריל 1920) היה חוקר בפיזיולוגיה של הצמחים וחלוץ הדרוויניזם ברוסיה.
טימיריאזב נולד בסנקט פטרבורג ולמד באוניברסיטת פטרבורג.
כבר בנעוריו היה מקורב לזרמים השמאלניים בחברה הרוסית, והשקפותיו הליברליות בענייני המשטר הביאוהו לידי התנגשויות עם שלטון הצאר.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19, קיבל עליו את התפישה הדארוויניסטית המקורית, זו המושתתת על ההנחה של הורשת התכונות הנרכשות (לאמארקיזם), ובה דבק כל ימיו.
לפיכך, הוא לא נטל כל חלק בהתפתחות הנאו-דרוויניזם.
הוא גם היה אחד מן הראשונים שהכריז במפורש על אי מדעיותה ועקרותה של תורת הפאנגנזה - תורת התורשה השגויה שהציע דרווין.
בשנת 1867 כשהיה במחוז סימבירק, התבונן בהכלאה בין שני מיני אספסת – אספסת תרבותית (Medicago sativa) עם אספסת צהובה (Medicago falcata), והסב את תשומת הלב לתועלת המרובה שאיכרי רוסיה יכולים להפיק מכך.
משנת 1877 החל לכהן כפרופסור באוניברסיטת מוסקבה ותבע במפגין את החופש המדעי.
הייתה זו תקופה שבה שיסו בניצני ההתפתחות המדעית גורמים שונים, ובהם הכמורה, בעלי האחוזות, המשטר והצנזורה.
אלה תבעו לשעבד את המדע אך ורק לצרכיהם, ולא לאפשר למדענים חירות בבחירת מושא המחקר.
טימיריאזב היה מרצה פופולרי על תורת דרווין.
חלק מהרצאותיו הועלו על הכתב ונתפרסמו בכתב העת "רוסקאיה מיסל" (המחשבה הרוסית).
כמו כן חיבר ערכים בביולוגיה במילון האנציקלופדי של גאראנט.
בשנת 1911 אולץ להתפטר מן האוניברסיטה, משום שהביע התנגדות מפורשת לקו של משרד ההשכלה.
הוא הוחזר למשרתו לאחר הפיכת אוקטובר בשנת 1917, והיה מראשוני אנשי המדע שהשלימו עם המהפכה הרוסית.
טימיריאזב היה זה שהוכיח כי הכלורופיל הוא שותף פעיל בתהליך הפוטוסינתזה.
הוא גילה התאמה בין קטעי הספקטרום שבהם חלים שיאי קליטת גלי האור בכלורופיל, ובין הקטעים הממריצים ביותר את הפוטוסינתזה.
כמו כן, חישב את ניצול אנרגיית האור על ידי הצמח, וקבע שהאנרגיה המצטברת בצמח בצורת החומר האורגאני, מגיעה מקליטת אנרגיית האור, ומכאן שגם בתהליך הפוטוסינתזה מתקיים חוק שימור האנרגיה.
צ' דרווין ותורתו / ק"א טימירייאזוב; מרוסית: ש' הרברג; עריכה מדעית: ד' זיצק, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תש"י.
השיטה ההיסטורית בביולוגיה: עשר הרצאות פופולריות / ק"א טימיריאזב; מרוסית: ש[רגא] פ[יבל] קלעי, בהשתתפות מ' אבנארי, מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1950.
קלין קונסטנטין אנטון פופסקו-טריצ'אנו (ברומנית: Călin Constantin Anton Popescu-Tăriceanu; נולד ב-14 בינואר 1952 בבוקרשט) הוא פוליטיקאי ליברלי רומני וראש ממשלת רומניה בשנים 2008-2004, ה-11 במניין אחרי מהפכת 1989. בשנים 2019-2014 כיהן כיושב ראש הסנאט של רומניה.
בשנת 2007 כיהן זמן קצר כשר החוץ.
החל משנת 2015 מכהן כיושב ראש מפלגת ALDE, ברית הליברלים והדמוקרטים שנוצרה על ידי איחוד בין סיעתו, המפלגה הליברלית הרפורמיסטית עם המפלגה השמרנית, והחל משנת 2014 הוא מכהן כיושב ראש הסנאט של רומניה.
פופסקו-טריצ'אנו הוא ממוצא יווני מצד אמו.
סבו גאורגה אתנסיאדה היה איש עסקים, מחלוצי ייבוא המכוניות ברומניה.
עם ניצחונו של טראיאן בססקו, בבחירות 2004 לנשיאות, מינה בססקו את פופסקו-טריצ'אנו לראש הממשלה.
המינוי בוצע בהתאם להסכם ביניהם טרם הבחירות.
בין שני האישים, בעלי הברית לשעבר, קיימת יריבות מתמדת.
הנשיא בססקו אף סירב לאשר מינוי שרים שהוצעו על ידי ראש ממשלתו, פופסקו-טריצ'אנו, וביצע לכאורה עברות נוספות כנגד החוקה.
בשל כך יזם פופסקו-טריצ'אנו את הדחתו של בססקו על ידי הפרלמנט.
בססקו הושעה מתפקידו, אך לאחר משאל עם שנערך ב-19 במאי 2007, זכה לאמון מחדש.
פופסקו-טריצ'אנו כיהן כראש ממשלת רומניה עד שהוחלף בידי אמיל בוק ב-22 בדצמבר 2008.
נישא 5 פעמים ומנישואיו האחרונים נולדו לו שני בנים - קלין מנישואיו השניים ומיכאי מנישואיו הרביעים.
קלִימֶנטִי צִיטַאִישווִילִי (בגאורגית: კლიმენტი წიტაიშვილი; נולד ב-5 בינואר 1979) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת החלוץ.
ציטאישווילי גדל בקבוצת זוגדידי (אז דינמו זוגדידי), וכשהיה בן 18 חתם בקבוצת דינמו טביליסי.
לאחר שזכה בשנת 2000 בתואר מלך השערים של ליגת העל הגאורגית הוא הגיע לישראל והוחתם במכבי תל אביב על ידי שלמה שרף, והושאל לעירוני ראשון לציון, במדיה כבש 12 שערים בעונת 2000/2001. בעונה שלאחר מכן עבר לבני יהודה תל אביב, ובמהלך העונה חתם בינואר 2002 בהפועל צפרירים חולון.
לאחר שחזר לגאורגיה לעונה אחת הגיע בשנת 2003 לקפריסין וחתם בקבוצת אנורתוסיס פמגוסטה, עמה זכה באליפות קפריסין בשנת 2005 והעפיל לשלב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות לאחר שהבקיע שער בניצחון 3–1 על הקבוצה הטורקית טרבזונספור.
לאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בקפריסין וחזר לאנורתוסיס, עמה זכה בשנת 2008 באליפות נוספת.
בשנת 2009 חתם בשורות היריבה העירונית נאה סלמיס פמגוסטה ובמדיה פרש ממשחק פעיל בשנת 2010.
בינואר 2014 חזר לשחק בקבוצת נעוריו זוגדידי עד תום העונה.
בנו, גאורגי ציטאישווילי, משחק בעמדת קשר בקבוצת דינמו קייב ובנבחרת גאורגיה בכדורגל.
קלינוהומיט הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) של ברזל ומגנזיום, המכיל גם פלואור והידרוקסיל, והשייך לקבוצת המינרלים "קבוצת ההומיט".
נוסחת המבנה הכימי של קלינוהומיט היא Mg,Fe2+)9(SiO4)4(F,OH)2).
קבוצת ההומיט, אליה משתייך הקלינוהומיט, היא קבוצה של מינרלים המאופיינים במבנה המשלב שכבות של סיליקטים ותחמוצות.
במקרה של הקלינוהומיט יש ארבע שכבות של אוליבין בין שכבות הברוסיט (להומיט שנתן את שמו לקבוצה יש שלוש).
כמו בחברים אחרים בקבוצת ההומיט הכמויות היחסיות של ההידרוקסיל והפלואור משתנות בין דגימות שונות וברזל המחליף חלק מהקטיונים של המגנזיום גורם לשינויים בתכונות הפיזיקליות והאופטיות.
החלפה של המגנזיום בטיטניום גורמת לשינויים בולטים בתכונות האופטיות של המינרל, ולכן לסוג זה יש כינוי מיוחד "טיטנקלינוהומיט".
עקב כך, קל יחסית לזהות שמינרל שייך לקבוצת ההומיט, אך קשה לזהות איזה חבר בדיוק מהקבוצה.
זיהומים נוספים נפוצים כוללים אלומיניום, מנגן וסידן.
הקלינוהומיט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית מונוקלינית רגילה וחבורת סימטריות מרחבית P21/c.
הקלינוהומיט מופיע בטבע בדרך כלל בדרך כלל משובץ כגרגירים.
הגבישים, הנדירים בדרך כלל, קטנים, פריזמתיים, שטוחים, ומעוגלים באורך של עד שני סנטימטרים.
הקלינוהומיט נשבר באופן בלתי שווה.
הקשיות של המינרל בינונית, 6 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.2.
מקדם השבירה של הקלינוהומיט נע בין 1.623 ל-1.728. גבישי הקלינוהומיט שקופים עד שקופים למחצה וצבעם הוא בדרך כלל חום עד כתום, אך גם חום אדמדם, צהוב, לבן, או אדום, ובכך הם דומים לגוונים של אבן החן הסוניט.
מכיוון אחד נראה המינרל בגוון זהוב, צהוב-חום או אדום עמוק, מכיוון שני בגוון צהוב חיוור עד צהוב-כתום.
מכיוון שלישי חסר צבע, צהוב חיוור עד צהוב-כתום.
חלק מדגימות המינרל פלואורסצנטיות בגוון כתום בקרינת על סגול, בהקרנה באורכי גל קצרים בלבד.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1876 בסומה (Monte Somma) שסמוך להר הגעש וזוב שבמחוז קמפניה, שבאיטליה.
הדגימה המקורית מצויה כיום במוזיאון לתולדות הטבע בפריז שבצרפת.
מקור שם המינרל מהרכבו דמוי ההומיט ושייכותו למערכת הגבישית המונוקלינית, בניגוד להומיט השייך למערכת הגבישית האורתורומבית.
קלינוהומיט מצוי בדרך כלל כגרגרים שקשה להבחין בהם בתוך מסת אם, ולכן גבישים מפותחים גדולים מבוקשים על ידי אספנים, ולעיתים חותכים אותם כאבני חן מבריקות בגוון צהוב-כתום.
כיום ידועים בעולם אך ורק שני מקורות לקלינוהומיט באיכות של אבני חן: קוש-לאל (Kuche-Lal) בהרי פמיר שבטג'יקיסטן וחצי האי טאימיר (Таймыр) שבצפון סיביר.
שני מקורות אלו נתגלו רק בשנים האחרונות, המקור בפמיר בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, והמקור בטאימיר בשנת 2000. שני מרבצים אלו נדירים והכרייה מהם אינה רצופה.
לכן קלינוהומיט הוא אחת מאבני החן הנדירות ביותר ויש ממנו רק כמה אלפי קרט באוספים פרטיים.
גוון האבן מטאימיר חום אדמדם כהה בעוד שלאבן מפמיר יש גוון צהוב מבריק עד כתום או כתום חום.
לאבן מפמיר יש קשיות גבוה מ-6 ומשקל סגולי נמוך יותר מהמצופה (3.18).
הקלינוהומיט הוא אחד משני סוגי המינרלים בקבוצת ההומיט בהם נעשה שימוש כאבן חן, השני הוא הכונדרודיט הנפוץ הרבה יותר.
הקלינוהומיט מצוי בדרך כלל יחד עם המינרל הומיט בסלעי גיר וסלעי דולומיט שעברו התמרה אזורית והתמרת מגע במפגש עם סלעיים פלוטוניים פלסיים או אלקליים.
כמו כן בסלעים כדוגמת שיסט של טלק או סרפנטין ובקרבונטיט, וכן בעורקים הידרותרמיים במיוחד אם כתוצאה תהליך המטאסומטיזם חדרו לסלע תמיסות המכילות ברזל, בורון ופלואור.
קלינוהומיט מופיע גם כמרכיב משני בגופים של פרידוטיט ממעטפת כדור הארץ שחדרו לקרום כדור הארץ וכמרכיב נדיר מאוד בקסנוליתים של פרידוטיט.
מופעים אלו והשלכותיהם סוכמו על ידי Luth (2003, ראו ב"לקריאה נוספת") בדיון על החשיבות האפשרית של המינרל כמציין מאגר מים משמעותי במעטפת כדור הארץ.
טיטניום הוא מרכיב משני של הקלינוהומיט ברוב הממצאים הללו.
קלינוזואיסיט הוא מינרל סורוסיליקטי (סורו ביוונית ערימה - סיליקט במבנה טטרהדרונים כפולים) מורכב של סידן ואלומיניום השייך לקבוצת האפידוט.
נוסחת המבנה הכימי של הקלינוזואיסיט היא (Ca2Al3SiO4Si2O7O (OH.
הקלינוזואיסיט הוא פולימורף של המינרל זואיסיט, כלומר לשניהם הרכב כימי זהה, אך בעוד שהקלינוזואיסיט הוא מונוקליני הזואיסיט הוא אורתורומבי.
הקלינוזואיסיט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" , וחבורת סימטריות מרחבית P21/m.
הקלינוזואיסיט מופיע בטבע בדרך כלל כגרגרים בגודל משתנה המשובצים בסלעי יסוד.
הגבישים סיביים או פריזמתיים מוארכים ומשורטטים.
תופעת גבישים תאומים קיימת, אך אינה נפוצה.
לקלינוזואיסיט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד, והוא נשבר באופן בלתי שווה.
הקשיות של המינרל בינונית-גבוהה, 7-6.5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.34.
מקדמי השבירה של הקלינוזואיסיט הם: nα=1.706-1.724, nβ=1.708-1.729 ו-nγ=1.712-1.735. גבישי הקלינוזואיסיט שקופים עד שקופים למחצה, והם בדרך כלל חסרי צבע, אבל החלפה של קטיונים של ברזל (Fe+3) במקום האלומיניום תגרום לגוונים של ירוק, ירוק בהיר, ירוק צהבהב או צהוב בהיר.
במקרים נדירים מחליפים קטיונים של מנגן (Mn+2) את הסידן ואז מופיע גוון אדמדם ורדרד.
הקלינוזואיסיט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש.
הוא נראה חסר צבע, ירוק צהבהב או צהוב ירקרק מזווית אחת, חסר צבע, ירוק או ורוד מזווית שנייה וחסר צבע, ירוק או אדום מזווית שלישית.
המינרל קלינוזואיסיט התגלה לראשונה ב-1896 בגסלסואנד (Gösleswand) ליד העיירה פראגרטן (Prägraten) במזרח טירול שבאוסטריה.
מקור השם בדמיונו למינרל זואיסיט ולצורתו המונוקלינית.
הקלינוזואיסיט מופיע בסלעי יסוד ובסלעי משקע שעברו התמרה אזורית בלחץ ובחום נמוכים עד בינוניים; כמו כן מהתמרת מגע של סלעי משקע עשירים בסידן, כמו כן מפלגיוקלז במהלך סאוסוריטיזציה.
הקלינוזואיסיט הוא מינרל נפוץ למדי.
קלינוכלור הוא מינרל פילוסיליקטי - (סיליקט במבנה בצורת לוחיות) נפוץ המכיל מגנזיום, ברזל, אלומיניום, והידרוקסיל, השייך לקבוצת הכלוריט.
נוסחת המבנה הכימי של הקלינוכלור היא Mg,Fe2+)5Al (Si3Al)O10(OH)8).
הקלינוכלור יוצר תמיסה מוצקה עם הריפידוליט ((Mg,Fe,Al)6(Al,Si)4O10(OH)8) עשיר בברזל) מצד אחד ועם הפנין (סוג עשיר במגנזיום) מצד שני.
כמו כן יוצר הקלינוכלור תמיסה מוצקה עם השמוזיט (Fe2+,Mg,Fe3+)5Al(Si3Al)O10(OH,O)8)), כאשר ההבדלים ביניהם שהקלינכלור בהיר ושקוף יותר.
הקלינוכלור מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" , וחבורת סימטריות מרחבית C2/m.
המבנה הפנימי של הקלינוכלור, כמו של המינרלים בקבוצת הכלוריט, הוא של לוחיות זעירים ברוחב של אנגסטרמים ספורים (האנגסטרם הוא החלק המאה מיליון של ס"מ וסימנו °A).
משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי, אלא שלא כמו בקבוצת הנציצים בעלת המבנה הדומה, שבה הפיצוי הוא בא בצורת קטיון אשלגן המחבר בין הלוחיות, בקבוצת הכלוריט הקשר נעשה באמצעות Mg2+, Fe3+)(OH)6).
ליחידה Mg2+ Fe3+)(OH)6) זו נוהגים להתייחס כאל "השכבה דמוית הברוסיט" בשל דמיונה למינרל ברוסיט (Mg(OH)2).
משום כך, מבנה הכלוריט הוא "t-o-t-ברוסיט-t-o-t-ברוסיט".
הפצילות המושלמת של המינרל מתרחשת לאורך שכבת הברוסיט.
המינרל מופיע כמקבץ גרגרי - מקבץ של גבישים בלתי מפותחים בתוך מסת אם, מקבץ לווחי, סיבי, כגבישים שצורתם פסאודו-משושה עד 10 ס"מ אורך או כמסה חסרת צורה.
לקלינוכלור יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}).
הפתיתים הנוצרים בפצילות גמישים, אבל אינם אלסטיים.
הקשיות של המינרל נמוכה, 2.5-2 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.65 גרם לסמ"ק.
מקדמי השבירה של הקלינוכלור הם: nα=1.571-1.588, nβ=1.571-1.589 ו-nγ=1.576-1.599. גבישי הקלינוכלור שקופים עד שקופים למחצה, הם חסרי צבע או שהם מופיעים בעיקר בגוונים של ירוק שחרחר או ירוק זית, אבל גם בלבן, אפור, חום, צהבהב, ירקרק, כחלחל, או אדום-סגול.
בשקף מנוסר צבע הקלינוכלור הוא ירוק או צהוב חיוור.
הברק של הקלינוכלור הוא זגוגי או פנינתי על משטחי הפצילות.
הקלינוכלור ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו).
מזווית אחת (X) המינרל ירוק צהוב עד ירוק כחלחל, ומשתי הזוויות האחרות (Y ו-Z) צהוב ירקרק עד ירוק כחלחל בהיר.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1851 במחצבת ברינטון (Brinton's Quarry) שליד העיירה ווסטטאון (Westtown Township) במחוז צ'סטר (Chester) בפנסילבניה שבארצות הברית על ידי המינרלוג והגאולוג האמריקני ויליאם פיפס בלייק (William Phipps Blake; 1910-1826).
מקור השם מיוונית "קלינו" - נטוי או רכון - מתייחס לנטיית הצירים של הגביש (מאותו מקור בא המונח מונוקליני) ו"כלורוס" – ירוק – מתייחס לצבעו הנפוץ.
הדלסיט קרוי על שמו של המינרלוג והגאולוג הצרפתי אשיל ז'וז'ף דלס (Achille-Joseph Delesse ; 1881-1817)
קמרריט – (Mg5(Al,Cr)2Si3O10(OH)8) כלוריט המכיל כרום בעל צבע סגול לילך ההופך אותו למינרל מבוקש על ידי אספנים.
הקמרריט קרוי על שמו של הגאולוג והכימאי הגרמני אוגוסט אלכסנדר קמרר (August Alexander Kämmerer; 1858-1789)
לוכטנברגיט – סוג של קלינוכלור שהוא כמעט נטול ברזל לחלוטין.
נפוץ במרבצי המגנזיט/סרפנטין של אוסטריה ונורווגיה.
קורונדופיליט או דיאבנטיט – Mg,Fe2+,Al)6(Si,Al)4O10(OH)8), הקורונדופיליט קרוי על שם הימצאותו בסמיכות למינרל קורונדום.
פנין – סוג פסאודו טריגונלי, עשיר במגנזיום, ובעל גוון ירוק-שחור.
מקור השם האלפים הפניניים, רכס במערב הרי האלפים המצוי בתחומי שווייץ ואיטליה.
שרידניט – סוג עשיר באלומיניום.
קרוי על שמם המקום בו נתגלה, מחוז שרידן (Sheridan) במדינת ויומינג בארצות הברית.
ריפידוליט – סוג של קלינוכלור עשיר בברזל שנתגלה בהרי אילמן במחוז צ'ליאבינסק שברוסיה.
מאופיט - תערובת של ליזרדיט וקלינוכלור שנתגלתה ברודזיה ב-1930 על שם מנהל השרות הגאולוגי של רודזיה.
ב-2006 החליטה האגודה הבינלאומית למינרלוגיה לפסול אותו כסוג של מינרל נפרד.
לקלינוכלור אין ערך מסחרי מעבר למכירה לאספני מינרלים (בייחוד לסוג בצבע סגול-לילך הקמרריט), ועניין מדעי.
הקלינוכלור נוצר מהתפרקות הידרותרמית של מינרלים סילקטיים מאפיים כדוגמת אמפיבול, פירוקסן וביוטיט.
הקלינוכלור הוא מינרל נפוץ מאוד בסלעים מותמרים, והוא המינרל הכלוריטי העיקרי בצפחות ירוקות הנוצרות בתנאי התמרה אזורית שחלו בה תנאי לחץ בינוני וטמפרטורה נמוכה של 400-500 מעלות צלזיוס.
כמו כן מצוי הקלינוכלור בסרפנטיניט, בשיש, באמפיבוליט ובעורקים של עפרות.
הקלינוכלור הוא המינרל הנפוץ ביותר בקבוצת הכלוריט.
קלימנט בויג'ייב (בבולגרית: Климент Бояджиев; 27 באפריל 1861, אוחריד, האימפריה העות'מאנית – 15 ביולי 1933, סופיה, ממלכת בולגריה) היה שר המלחמה הבולגרי באוגוסט 1913, ראש המטה הכללי הבולגרי בשנת 1915, גנרל, ומפקד הארמייה הראשונה של צבא בולגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה אשר הכריעה את ההתנגדות הסרבית.
בויג'ייב היגר לסופיה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), עם הקמת נסיכות בולגריה.
בשנת 1883 סיים את בית הספר הצבאי בסופיה.
במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885), הוא שירת בחזית, בתפקידי מטה.
בשנת 1895 סיים בהצטיינות את לימודיו באקדמיה הצבאית בטורינו, איטליה.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה פיקד על אוגדת הרגלים הרביעית "פרסלב" של הצבא הבולגרי והנחיל לעות'מאנים תבוסה בקרב לולבורגז.
למשך תקופה קצרה, בין ה-22 באוגוסט עד ה-1 בספטמבר 1913, כיהן כשר המלחמה הבולגרי.
ב-1 בפברואר 1915 שכל את בנו, שהיה קצין צעיר בצבא ונהרג בפיגוע בקזינו בעיר סופיה.
בין ה-15 באפריל ועד ה-7 בספטמבר 1915, כיהן כראש המטה הכללי הבולגרי ובתפקידו פעל לשיקום הצבא הבולגרי בחומר וברוח, לאחר התבוסה במלחמת הבלקן השנייה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה מונה למפקד הארמייה הבולגרית הראשונה אשר לחמה במסגרת המערכה על סרביה והכתה את הסרבים בקרב מוראבה ובקרב קוסובו שהובילו להכרעתם.
כוחותיו כבשו בזו אחר זו ערים סרביות בחבל מקדוניה ובכלל זה את העיר אוחריד, בה נולד.
בהמשך עברה הארמייה שתחת פיקודו לחזית המקדונית.
בשלהי אוגוסט 1916 נחלו כוחותיו כישלון לאחר קרב לרין, עת נפלה העיר פלורינה בחזרה לידי כוחות מדינות ההסכמה והוא הודח מהצבא ב-25 בספטמבר 1916.
בויג'ייב היגר לגרמניה בין השנים 1918 ועד 1923. בשנה זו נשפט בפני בית משפט צבאי על חלקו בכישלון הצבא במלחמה שהוביל לחוזה ניי ונידון לחמש שנות מאסר.
בויג'ייב נכלא, אך שנה מאוחר יותר זכה לחנינה מטעם המלך בוריס השלישי ושוחרר.
קלינה קרומובה (בבולגרית: Калина Крумова; נולדה ב-17 בינואר 1985) היא עיתונאית בולגרייה וחברת פרלמנט לשעבר.
קלינה נולדה בבורגס שבבולגריה ולמדה בבית הספר לשפות רומאניות, בבגרותה למדה עיתונאות ותקשורת ההמונים באוניברסיטת בורגס.
בהיותה חובבת שפות היא שולטת באנגלית, צרפתית ואיטלקית.
לאחר האוניברסיטה החלה להנחות את תוכנית הבוקר "Early buzz" ובבחירות 2009 נבחרה לפרלמנט מטעם מפלגת התקפה האנטי-מוסלמית, והפכה לחברת הפרלמנט הצעירה ביותר בבולגריה.
סיימה את תפקידה כחברת פרלמנט ב-2013.
ב-18 ביולי 2012 לאחר הפיגוע באוטובוס בנמל התעופה בורגס הגיעה מיד לבית החולים ועזרה לצוות הרפואי הישראלי לתקשר עם הצוות המקומי, לפי דברי גבי ברבש מנהל בית החולים איכילוב
קָלִימְנוֹס הוא אי יווני ורשות מקומית בדרום-מזרח הים האגאי.
הוא משתייך לקבוצת האיים הדודקאנסיים, ושוכן מערבית לחצי האי בודרום (הליקרנסוס העתיקה), בין האיים קוס ולרוס.
ההפלגה מרודוס אל קלימנוס אורכת בין שעתיים לחמש שעות.
באיטלקית נקרא האי קָלינוֹ (Càlino), ובטורקית – קִילִימְלִי או קֶלֶמֶז (Kilimli, Kelemez).
ב-2001 מנתה אוכלוסיית האי 16,235 נפש, והוא נחשב לשלישי במניין האוכלוסייה מבין איי הדודקאנסוס אחרי קוס ורודוס.
קלימנוס ידוע ביוון כמקום שרוב אוכלוסייתו אמידה, והוא נחשב לאי העשיר ביותר מבין האיים הדודקאנסיים ולאחד העשירים מבין איי יוון כולם.
הרשות המקומית קלימנוס, הכוללת את האיים המיושבים שלחופי קלימנוס – פסרימוס (130 נפשות), טנדוס (54), קלולימנוס (20) ופלאטי (2) – וכן כמה איים בלתי מיושבים, משתרעת על שטח של 134,544 קילומטרים מרובעים ואוכלוסייתה מונה סך הכל 16,441 נפש.
לאי צורת מלבן, אורכו 21 קילומטרים ורוחבו 13 קילומטרים ושטחו 109 קמ"ר.
בצדו הצפוני חצי אי, הבולט בכיוון צפון-מערב.
רובו של האי הררי, ולו טופוגרפיה מגוונת.
שלוש שרשרות הרים ראשיות מתוחות בו מצד מערב דרום-מערב אל מזרח דרום-מזרח, ורביעית חודרת אל תוך חצי האי.
צורת קו החוף אינה אחידה ובו מפרצונים מוגנים רבים.
באי כמה מעיינות, באחד מהם מפכים מים חמים.
אדמת האי עשויה בחלקה הגדול מאבן גיר, אך בעמק מצוי מרבץ של טוף געשי, שריד של הר געש קדום השוכן ליד הכפר קנטוני (Kantouni).
רוב שטחו של האי צחיח, לבד משני העמקים הפוריים ואתי (Vathi) ופותייה (Pothia), בהם מגדלים זיתים, תפוזים וגפנים.
סביב קלימנוס מתרחשות לעיתים תכופות רעידות אדמה.
סמוך לקלימנוס שוכן האי הקטן טנלדוס, שהיה פעם חלק ממנו, אך ניתק בשנת 554 בעקבות רעידת אדמה חזקה.
כיום מפריד ביניהם מצר ים שרוחבו כ-800 מטרים.
בין קלימנוס לקוס נמצא איון בלתי מיושב בשם פסרימוס, שטחו 11 קילומטרים מרובעים.
סמוך לפסרימוס שוכן האיון פלאטי (Plati) וכ-5 קילומטרים צפונית-מזרחית לו האיון קלולימנוס.
ראשוני המתיישבים בקלימנוס היו קארים (יושבי קאריה, בדרום-מערב אנטוליה).
בעת העתיקה היה האי נתון להשפעת האי קוס ותלוי בו ותולדותיו מקבילות לשלו.
בימי הביניים היה קלימנוס תחת שלטון האימפריה הביזנטית, ובמאה ה-13 שימש בסיס ימי מלחמתי של ונציה.
ב-1310 השתלטו עליו ההוספיטלרים, ומאוחר יותר (בעיקר ב-1457 וב-1460) סבל מהתקפות תכופות של העות'מאנים, והוא נפל לידיהם בסופו של דבר ב-1522. שלא כמו רודוס וקוס, לא היגרו מתיישבים טורקים אל האי בתקופת השלטון העות'מאני.
ב-12 במאי 1912, במהלך מלחמת איטליה-טורקיה, נכבש קלימנוס על ידי מלחי הצי המלכותי האיטלקי.
קלימנוס היה אחד המעוזים של ההתנגדות לשלטון האיטלקי והיו בו מספר התנגשויות בין התושבים היוונים לשלטון האיטלקי על רקע לאומי ודתי, בין השאר בדצמבר 1934 ובאפריל 1935. איטליה שלטה בקלימנוס ובאיים דודקאנסיים נוספים עד 1947, אז אוחד עם יוון היבשתית ומאז הוא מהווה חלק של מדינת יוון.
ביולי 1956 נפגע האי מרעידת אדמה.
רוב תושבי קלימנוס הם יוונים אורתודוקסים.
האי משתייך לחלק קטן של יוון שאינו כפוף לכנסייה של יוון אלא לפטריארכיה האקומנית של קונסטנטינופוליס שמושבה באיסטנבול שבטורקיה.
מבחינה ארגונית-דתית שייך קלימנוס למטרופוליס של לרוס, קלימנוס ואסטיפלאיה.
שליית ספוגים מן הים היא אחת המלאכות הקדומות ביותר בהן עוסקים היוונים, והיא נזכרת כבר בכתביהם של הומרוס ואריסטו.
חיי האי קלימנוס ותרבותו קשורים מקדמת דנא לבעל חיים ימי זה, וזו הסיבה מדוע שמעו יצא למרחוק כ"אי שולי הספוגים".
רבים מתושביו מתפרנסים ממקצוע זה, והספוגים הם מקור הכנסתו העיקרי.
ציד הספוגים ביוון התרכז ליד האיים הדודקאנסיים, וקלימנוס היה הבולט שבהם עד אמצע שנות השמונים של המאה ה-20; באותו זמן תקפה מחלה את כרי הספוגים במזרח הים התיכון, קטלה חלק גדול מהם והסבה נזקים חמורים לענף.
שליית ספוגים, על מסורותיה ותולדותיה, עדיין מהווה את נשמת אפו של האי.
סיפורים, שירים וסרטים רבים נכתבו אודות מקצוע עתיק והרה-סכנות זה ואודות אומץ לבם של הצוללים.
אחת לשנה, אחרי הפסחא, נחוג באי "שבוע הספוגים", בו מביעים תושבי האי את הוקרתם לספוג הידוע גם בשם "זהב קלימנוס".
אירועים אלה, כנהוג, מלווים בשירה, ריקודים ואכילת מאכלים מסורתיים.
אחד השירים המסורתיים של שולי הספוגים הוא "דיר-לה-דה".
שדות ציד הספוגים של אנשי קלימנוס משתרעים כיום מפסרימוס ועד צפון אפריקה.
אומנם היבול ששולים אנשי קלימנוס נתמעט בשל מחלה שפגעה בספוגי הים, אך החוקרים סבורים כי התופעה אינה בלתי-הפיכה, ושליית הספוגים תשוב לתפוס מקום מרכזי בכלכלת האי.
מאחר שרוב האי צחיח (18% בלבד משטחו ראויים לעיבוד חקלאי), תופסת החקלאות חלק קטן בכלכלת האי ומרוכזת בעמק ואתי.
ענף אחר שאפיין את קלימנוס היה ייצור מטפחות ראש צבעוניות, שהיו הפריט המקורי ביותר בתלבושתן של הנשים.
בשנים האחרונות הולכת ותופסת התיירות מקום חשוב בכלכלת האי, ובמיוחד טיפוס על סלעים (rock climbing).
ב-2006 הוקם באי נמל תעופה, ליד פותיה.
מתחילת המאה ה-20 קיימת הגירה הולכת וגוברת של תושבי קלימנוס מן האי, בעיקר לארצות הברית ולאוסטרליה.
רוב המהגרים השתקעו בערים דרווין ומלבורן שבאוסטרליה, וטרפון ספרינגס וקמבל שבארצות הברית.
מהגרים מקלימנוס וצאצאיהם תופסים גם חלק נכבד בתעשיית צביעת הגשרים בארצות הברית.
חוקרים אחדים קושרים זאת לאורח החיים ולמלאכת שליית הספוגים, שכן שני המקצועות הללו כרוכים בסיכון רב ובעבודה הרחק מן הבית.
קלימנטי שפטיצקי (באוקראינית: Климентій Шептицький) נולד בשם קזימיר (17 בנובמבר 1869 – 1 במאי 1951) היה אב מנזר בכנסייה האוקראינית היוונית, המשתייכת לנצרות המזרחית הקתולית, אחיו הצעיר של המטרופוליט אנדריי שפטיצקי, פעיל בהצלת יהודים בלבוב בתקופת מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם.
קלימנטי נפטר בכלא בעיר ולדימיר והוכר כחסיד אומות העולם.
קלימנטי שפטיצקי נולד ב-17 בנובמבר 1869 בפריבוצ'י (Prylbychi), כפר במחוז יבוריץ', ליד לבוב בגליציה למשפחת אצולה פולנית-רותנית ותיקה.
הוא היה אחיו הצעיר של אנדריי שפטיצקי, הארכיבישוף המטרופוליטני של הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית בלבוב וקיבל את השכלתו תחילה בביתו והחל מ-1882 בקרקוב.
שפטיצקי למד מאוחר יותר גם במינכן ובפריז.
בשנת 1892 הפך לדוקטור למשפטים באוניברסיטת יגיילוניאן.
לאחר מכן חזר הביתה כדי לטפל בהוריו המבוגרים ולנהל את הנכסים של משפחתו.
בשנת 1900 נבחר קז'ימייז' שפטיצקי לפרלמנט האוסטרי וחבר המועצה הלאומית, אך לאחר פיזורה ב-1907 החליט לפרוש מהפוליטיקה.
לאחר תקופה קצרה כמנהל הנכסים של משפחתו החליט ב-1911 להפוך לנזיר והוא נכנס למנזר הבנדיקטיני של באדן-וירטמברג בגרמניה.
לאחר כשנה החליט ללכת בעקבות אחיו ולחזור לכנסייה היוונית-הקתולית האוקראינית והוא נכנס למנזר הסטודיטי בקמניקה, כשהוא משנה את שמו לקלימנטי על שם האפיפיור קלמנט (קלמנס) הראשון .
בשנת 1913 הוא למד תאולוגיה באוניברסיטת אינסברוק.
ב-28 באוגוסט 1915 הוסמך לכומר במהלך לימודיו.
לאחר סיום לימודיו הוא חזר לאוקראינה למנזר הראשי באוניב, כיום במחוז לבוב.
בשנת 1926 מונה שפטיצקי להגמון (פריור) של המנזר הראשי באוניב ובשנת 1944 הפך לארכימנדריט (אב המנזר).
בשנת 1939 נכבש האזור על ידי קומוניסטים, הסובייטים ביצעו מיד תוכנית לחסל את העילית האינטלקטואלית האוקראינית והכנסייה.
באותה תקופה הם לא עצרו את המטרופוליט עצמו, מחשש מסמכותו הגדולה בקרב האומה, אלא הלכו אחרי משפחתו בניסיון ללכוד את שפטיצקי.
עם כיבוש לבוב על ידי גרמניה הנאצית ביוני 1941, הופסקה רדיפת הנוצרים.
בתקופה זאת החל קלימנטי שפטיצקי לפעול להצלת יהודים.
שפטיצקי סייע לאחיו אנדריי שפטיצקי להציל יהודים, הוא סיפק מקלט ליהודים, יחידים ומשפחות במנזרים של סטודיט, המנזרים שבראשותו, השיג עבורם תעודות זהות מזויפות וארגן קבוצות שיסייעו להם להימלט למחוז סובקרפטיה שבשליטת הונגריה.
מ-1941 עד 1944, כששלטה באזור גרמניה הנאצית, הוחבאו נערים יהודים במנזר באוניב, ביתם של נזירים מהכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית.
היו שלושה גורמים שהיו מכריעים לשמירתם: המטרופוליט אנדריי שפטיצקי, שפטיצקי, ואומליאן קובץ' (Omelyan Kovch), כומר מהעיירה הסמוכה פרמישליאני.
בנוסף, שפטיצקי סייע למאות ילדים יהודים להימלט מהעיר, והעביר אותם למנזרים ברחבי אוקראינה.
הוא גם סיפק סיוע הומניטרי לניצולי השואה, כולל מזון, ביגוד ותרופות.
בין היהודים שהציל שפטיצקי היה קורט לוין, בן 16, שאביו היה רב בלבוב.
ודוד כהן, לימים רב ראשי בחיל האוויר הישראלי, הם הוחבאו על ידי שפטיצקי בלבוב.
לוין הגיע למנזר של שפטיצקי באוגוסט 1942 לאחר שאביו נרצח על ידי הנאצים.
שפטיצקי השיג עבור לוין תעודת הטבלה מזויפת, והסתיר אותו במנזר עד לשחרור לבוב בידי הצבא האדום בקיץ 1944 במשך כל זמן הסתתרותו של לוין במנזר שמר שפטיצקי על קשר עמו ווידא שזהותו נשמרת בסוד..
ביולי 1944 נכבשה לבוב שוב על ידי הסובייטים.
באפריל 1945, החלה הממשלה הסובייטית בחיסולה של הכנסייה האוקראינית היוונית-קתולית.