tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ביוני 2007 פורסם הרמיקס הרשמי של השיר, בהשתתפות הראפרית האמריקאית ליל מאמא.
לאבין ביצעה אותו מספר פעמים, כמו בטקס פרסי בחירת הנוער ובטקס פרס ג'ונו.
הצלחת השיר הקנתה לו מקום ברשימות סוף השנה של מיטב להיטי הפופ בסוף העשור הראשון של המאה ה-21. "Girlfriend" קיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) וממקבילו האוסטרלי (ARIA) מעמד של מספר פלטינות על מכירותיו במדינה.
עם נתוני מכירות של למעלה מ-7.3 מיליון עותקים ברחבי העולם הפך לאחד השירים הנמכרים ביותר בשנת 2007. בשנת 2008 צבר הקליפ שלו כמות גבוהה של צפיות מזו של כל קליפ שיצא לאור באותה השנה.
מגזין "רולינג סטון" דירג את השיר במקום ה-35 ברשימת "100 השירים הטובים ביותר מ-2007".
בשנת 2010 דורג במקום ה-94 במצעד העשור של הבילבורד הוט 100. AllMusic אף ציינו ש-"Girlfriend" הוא אחד משירי הפופ-פאנק המשמעותיים ביותר בכל הזמנים.
לאחר יציאת האלבום השני שלה, Under My Skin, רצתה לאבין להקליט מוזיקה קצבית ואופטימית יותר.
"Girlfriend" נכתב על ידי לאבין ולוקאס גוטוואלד, הידוע בכינויו "ד"ר לוק", שגם הפיק אותו.
הוא נכתב בעת שלאבין הייתה שיכורה ממשקאות חריפים.
לטענתה, את הפזמון כתבה במשך שתי דקות בלבד.
תחילה היססה להוציא את "Girlfriend" לאור בתוך סינגל מוביל מ-The Best Damn Thing, וחששה שמא ייתפס כבדיחה.
נימוקיה להימלכות היו ש-"Girlfriend" אינו מספיק קליט, והנושא הכללי של סינגל מוביל צריך להיות מופנה לקהל רחב יותר מאשר בני נוער.
אולם לבסוף החליטה, בדצמבר 2006 להכריז על הוצאת "Girlfriend" כסינגל מוביל:
במאמץ לפנות לקהל נוסף, שאינו דובר אנגלית כשפת אם, הקליטה לאבין את הפזמון של השיר בשבע שפות שונית: ספרדית, צרפתית, איטלקית, פורטוגזית, גרמנית, יפנית ומנדרינית.
היא שהתה בביתה שעות רבות בלימוד השפות השונות הללו על מנת להבטיח הגייה מדויקת של המילים.
גרסה נוספת בשפה ההינדית הוקלטה גם כן, אם-כי היא נגנזה מאוחר יותר בשל בעיות דיקציה ושינוי המשקל בפזמון ממקצב מערבי להודי.
"Girlfriend" הוא שיר פופ-פאנק מהיר.
הוא כתוב בסולם רה מז'ור, והוא בעל קצב מהיר מאוד של 152 פעימות לדקה.
קולה של לאבין מתפרס על שתי אוקטבות, החל מהתו לה באוקטבה השלישית וכלה בתו רה באוקטבה החמישית.
סכסוך משפטי בדבר כתיבת השיר
ב-2 ביולי 2007 הגישו סולן להקת דה רובינוס, טומי דנבר, וכותב השירים ג'יימס גנגוור תביעה משפטית בגין הפרת זכויות יוצרים נגד לאבין, ד"ר לוק, חברת RCA רקורדס ואפל.
הם טענו ש-"Girlfriend" בעל מילים דומות מאוד לסינגל של דה רובינוס משנת 1979, "I Wanna Be Your Boyfriend".
לאבין ומנהליה הכחישו את ההאשמות וציינו כי הדמיון בין השירים מופרך.
הם אף הוסיפו וטענו כי מילות השיר "Get Off My Cloud" של הרולינג סטונז דומות מאוד גם כן לשיר "I Wanna Be Your Boyfriend".
ד"ר לוק הצהיר כי אינו האזין לעולם לשירי הלהקה, וכי הוא מוכן ללכת לבדיקת פוליגרף.
דנבר התובע ומנהלה המוזיקלי של לאבין, טרי מקברייד, הנתבע התייעצו עם מספר מוזיקולוגיים על מנת לאושש את טענותיהם משני צדי התביעה.
המוזיקולוג של דנבר מצא קווי דמיון רבים מאוד בין שני היצירות, ואילו המוזיקלוג של מקברייד דיווח שהם כלל לא דומים הן במילותיהם והן במקצבם.
מקברייד ציין כי הוא מוכן ליישב את הסכסוך המשפטי בדלתיים סגורות, ללא התערבות של הערכאות, על מנת להימנע מעלויות הליכי המשפט הגבוהות.
בינואר 2008 אישר עורך דינם של התובעים כי הושג הסדר חשאי בין הצדדים.
ב-15 בינואר אותה השנה פרסמו דנבר וגנגוור הצהרה בה זיכו את לאבין ואת ד"ר לוק מהאשמות שהטיחו בהם.
כריסטיאן הורד מרולינג סטון ציין את קווי הדמיון בין "Girlfriend" ל-"Mickey" של טוני באסיל מ-1982, וטען שהוא ממצה את יכולותיה הווקאליות של לאבין בצורה הטובה ביותר.
הוא אהב את המקצב הזכיר שיש לו ואת הפקתו.
כריס וילמן מאנטרטיינמנט ויקלי סיקר את הפופולריות הנרחבת לה זכה השיר, והתייחס ללאבין כ"נקבת אלפא" חדשה בעולם המוזיקה; הוא שיבח את קו העלילה של השיר, הכרוך סביב שלושה אלטר אגו שונים זה מזה לגמרי.
בביקורת על האלבום The Best Damn Thing בחר סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic ב-"Girlfriend" בתור הרצועה הטובה ביותר בו.
הוא גם אהב את הסדר הכרונולוגי של האלבום, בו "Girlfriend" הוא הרצועה הראשונה.
ג'ון פארק מניו יורק טיימס הכתיר גם כן את השיר כרצועה הטובה ביותר מתוך האלבום, וציין לשבח את קולות ההד המדומים שיוצרים מעין קול מקהלה.
ג'ודי רוזן מסלייט טענה ש-"Girlfriend" הוא אחד מהשירים הקליטים ביותר ששמעה מימיה, והיללה את היכולות הווקאליות של לאבין, את האקורדים והמקצב של השיר ואת מחיאות הכפיים שהולכות וגוברות לאורכו.
על פי סאל סינקואמאני ממגזין Slant גם זיהה את הדמיון בין "Girlfriend" ל-"Mickey", אולם הוא ציין שניסיונותיה של לאבין להישמע כמו נערה מרדנית נשמעים מלאכותיים או צעירים מדי.
אלכס מקפרסון מהגרדיאן כינה את השיר כ"ממכר" וכ"קליט מאוד".
טים אוניל מ-PopMatters טען שהפזמון של "Girlfriend" הורס את ההוק של "Mickey".
אם-כי הוא ציין לשבח את הקליטות של השיר.
בניגוד אליו שיבחה ג'ואן אנדרמן מבוסטון גלוב את ההוק שלו וציינה כי הוא נשמע נהדר, צעיר ומלא חיים.
ב-MuchMusic טענו כי השיר הצליח ברחבי העולם בזכות השילוב בין מספר סוגות מוזיקליות רבות.
בטקס פרס ג'ונו לשנת 2008 קיבל "Girlfriend" מועמדות בקטגוריית "סינגל השנה".
הוא גם זיכה את לאבין בשני פרסים של תקליטור הזהב היפני לשנת 2008 בקטגוריות הנעימון הטוב ביותר והסינגל הטוב ביותר במכירות דיגיטליות.
"Girlfriend" דורג במקום ה-35 ברשימת "100 השירים הטובים ביותר של רולינג סטון שיצאו בשנת 2007".
ב-MTV Latin America ומגזין הבילבורד מיקמו אותו במקום הראשון וה-12 בהתאמה ברשימות שלהם.
הווידאו קליפ בוים על ידי דה מלויס וצולם ב"גוף אן סטאף" בעיר נורווק שבקליפורניה.
הוא כולל שתי בנות אותן לאבין מגלמת.
אחת עם משקפיים ושיער בצבע אדום, ואילו השנייה בעלת אישיות מרדנית-גותית עם שיער שחור.
הוא מתחיל בתוך מרכז בילוי שבו לאבין האדמונית ובן-זוגה צועדים יחד.
הזוג נפגש עם האלטר אגו השלישי, לאבין הגותית, בפאתי מסעדה.
באותה הסצנה ניתן להבחין בעוינות שלאבין הגותית מפגינה לבת הזוג העכשווית של הגבר.
כשהזוג מתרחק היא מתחילה לבצע את השיר, ומתחילה לנסות לכבוש את לב הגבר.
בסצנת המעבר בפזמון ניתן לראות דמות אחרת של לאבין, עם שיער בלונדיני ופסים ורודים, ששרה את "Girlfriend" יחד עם להקה.
לאחר הפתיחה לאבין הג'ינג'ית והגבר רוכבים בקרטרים בליל אינדי.
לאבין הגותית חובטת בחוזקה במכוניתה של הג'ינג'ית, וגורמת לה להסתחרר בכביש ולאבד שליטה על הרכב.
לאחר מכן נכנס הזוג לתא צילום.
הגותית מושכת את הג'ינג'ית מחוץ לתא ומצטלמת עם בן-זוגה.
סצנה נוספת התרחשה במגרש גולף מקומי.
לאבין הג'ינג'ית והגבר משחקים יחד, והגותית פוגעת בראשה עם כדור גולף.
כתוצאה מההדף היא נופלת לנהר קטן, והגבר מתחיל להתאהב בלאבין הגותית.
בסוף הקליפ נראים השניים (הגותית והגבר) מחזיקים ידיים עד שהג'ינג'ית רצה להפריד ביניהם.
היא מועדת ומתגלגלת לתא שירותים נייד.
לבסוף, מי שכבשה את לבו של הגבר היא לאבין הבלונדינית, שמרימה את ידה לסמל את הניצחון.
את הגבר עליו השלוש נלחמות מגלם הדוגמן האמריקאי בריאן מקמולין.
בקליפ מופיעים הגיטריסט הקודם של לאבין, אוון טאובנפלד, ואחיה, מאט בבס.
עם מכירות דיגיטליות של יותר מ-122,000 עותקים נכנס השיר לבילבורד הוט 100 במקום החמישי.
זו הייתה הכניסה הגבוהה ביותר של לאבין במצעד זה.
ב-5 במאי 2007 עלה למקום הראשון, והפך להישג הטוב ביותר של לאבין במצעד.
השיר הקודם שהגיע לדירוג הגבוה ביותר בהוט 100 הוא "Complicated" משנת 2002, שבשיאו היה במקום השני.
"Girlfriend" נשאר בעשרת השירים הפותחים במשך 18 שבועות רצופים, שבועיים יותר מהסינגל המוביל לרשימות סוף שנת 2007, "Irreplaceable" של ביונסה.
"Girlfriend" נחשב לשיר הקנדי שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד.
שיא זה נשבר בשנת 2012 עם הוצאת "Call Me Maybe" של קארלי ריי ג'פסן.
בארץ מולדתה של לאבין הגיע השיר למקום הראשון במצעד המוכר ביותר שם, קנדה הוט 100. נכון לספטמבר 2015 עומדים נתוני המכירות הדיגיטליות של השיר על 3.8 מיליון עותקים בארצות הברית.
ביפן קיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות היפני תואר פלטינה משולשת על מכירות של כ-750,000 עותקים בנייד ותואר זהב על מכירות של כ-100,000 עותקים במחשב.
הוא שומש כנעימון מיליון פעמים.
בחישוב הכולל את המכירות הטהורות של הסינגל הפך "Girlfriend" לשיר המערבי הנמכר ביותר בכל הזמנים ביפן (3,000,000 עותקים).
בשבוע לאחר יציאתו הגיע במצעדי ה-ARIA למקום הראשון למשך שישה שבועות לא רצופים.
לאחר שלושה שבועות בלבד קיבל את תואר הזהב מאיגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי.
לאחר מכן קודם למעמד פלטינה כפולה בעקבות הגעתו ל-140,000 עותקים.
בשנת 2008, כשנה לאחר פרסומו, קודם פעם נוספת למעמד פלטינה מרובעת.
במצעד הסינגלים הבריטי הגיע "Girlfriend" בשיאו למקום השני, ועקף את "Complicated" כסינגל המצליח ביותר במצעד, שהגיע למקום השלישי.
הוא סיים את שנת 2007 במקום ה-20 במצעד השנתי לשירים הנמכרים ביותר בממלכה.
עד 2022 נמכר "Girlfriend" בלמעלה מ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם.
אזור תאריך יציאה פורמט חברת תקליטים הערות ארצות הברית 20 במרץ 2007 רדיו להיטים עכשוויים RCA יפן 21 במרץ 2007 תקליטור סוני גרמניה 30 במרץ 2007 הממלכה המאוחדת 2 באפריל 2007
Girls Want Girls (בעברית: בנות רוצות בנות) הוא סינגל של הראפר הקנדי דרייק, בהשתתפות הראפר האמריקאי ליל בייבי, מתוך אלבום האולפן השישי של דרייק, Certified Lover Boy.
השיר יצא לאור לרדיו הקצבי העכשווי ב-28 בספטמבר 2021, על ידי חברות התקליטים OVO סאונד וריפבליק רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע בשיאו למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, מצעד הסינגלים האוסטרלי ומצעד הבילבורד הוט 100. לצד "Wants and Needs", שיתוף פעולה של דרייק וליל בייבי גם כן, זהו שירו המצליח ביותר של ליל בייבי במצעד הבילבורד.
"Girls Want Girls" הוא שיר R&B וטראפ מלודי, המכיל אינטרפולציות מתוך השיר "Time Flies" של דרייק.
הוא הופק על ידי אוז ואמבזה וכולל קולות של ליל בייבי.
זהו שיתוף הפעולה החמישי בין דרייק וליל בייבי, לאחר "Yes Indeed", "Never Recover", "Wants and Needs" והרמיקס ל-"Life Is Good" של פיוצ'ר עם דה-בייבי.
בשיר, דרייק מדבר על כך שהוא נמשך ללסביות, ועל הניסיון לפתות אישה לסבית בטענה שהוא "לסבית" גם, כשהוא שר "Say that you a lesbian, girl, me too" ("תגידי שאת לסבית, ילדה, גם אני").
אלים חראג' מהגרדיאן כתב שהשיר "או על בילוי לילי לאסוף נשים עם חברה לסבית, או על כך שדרייק יכול 'להפוך' לאישה מוזרה".
בשונה משאר שירי Certified Lover Boy, השיר קיבל בעיקר ביקורות שליליות ממבקרי המוזיקה, שביקרו את מילותיו של השיר ותיארו אותן כמבלבלות ופטישיסטיות, אם כי מבקרים אחדים שיבחו אותו וטענו שהוא קליט.
נמתחה ביקורת גם כנגד מילותיו של דרייק על כך שהוא "לסבית" בעצמו.
מגזין וראייטי כלל את השיר ברשימת השירים הגרועים ביותר לשנת 2021.
"Girls Want Girls" נכנס למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100, וזכה ל-57.4 מיליון השמעות בסטרימינג ו-1.5 מיליון קהל באיירפליי ומכר 3,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו.
השיר, לצד "Wants and Needs", שיתוף פעולה נוסף של דרייק וליל בייבי, הוא שירו המצליח ביותר של ליל בייבי במצעד זה.
בשבוע השני של השיר במצעד, הוא ירד שמונה מקומות למקום העשירי.
בבריטניה ואוסטרליה הגיע השיר למקום השני, ובמצעד הבילבורד גלובל 200 הגיע למקום השלישי.
מקוםתאריםמכירות הממלכה המאוחדת (BPI) זהב 400,000
"Girls Like" הוא סינגל של הראפר הבריטי טייני טמפה, בשיתוף פעולה עם הזמרת השוודית זארה לארסון.
השיר יצא ב-26 בפברואר 2016 בהוצאת חברות התקליטים פרלופון ווורנר רקורדס.
השיר מופיע כסינגל השלישי באלבום האולפן השלישי של טייני טמפה, Youth.
השיר נכתב על ידי אלישה בנט, זארה לארסון וטייני טמפה, והופק על ידי ננה רוג'ס.
נכון לאוקטובר 2023, השיר הושמע למעלה מ-232 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-343 מיליון פעמים בספוטיפיי.
אזורתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000בלגיה (BEA)זהב10,000דנמרק (IFPI Danmark)פלטינה90,000גרמניה (BVMI)זהב200,000איטליה (FIMI)זהב25,000ניו זילנד (RMNZ)זהב7,500נורווגיה (IFPI Norway)2× פלטינה120,000פולין (ZPAV)זהב25,000הממלכה המאוחדת (BPI)2× פלטינה1,200,000
אזורתאריךפורמטחברת תקליטים אירלנד 26 בפברואר 2016הורדת מוזיקה פרלופון, וורנר רקורדס הממלכה המאוחדת ארצות הברית 19 ביולי 2016להיט רדיו עכשווי
"Give Life Back to Music" הוא שיר שנכתב, הוקלט, והופק על ידי צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק עבור אלבום האולפן הרביעי שלהם, Random Access Memories.
זהו הרצועה הפותחת את האלבום.
השיר כולל מילים שבוצעו על ידי דאפט פאנק באמצעות ווקודרים.
"Give Life Back to Music" כולל גם עבודת גיטרה של נייל רוג'רס ופול ג'קסון ג'וניור, תופים של ג'ון רובינסון וקלידים מאת צ'ילי גונזלס.
השיר הופץ לתחנות הרדיו ב-31 בינואר 2014 כסינגל החמישי בסך הכל של האלבום והסינגל האחרון מהאלבום בשנת 2014. לפני כן, הוא הגיע למצעדים בצרפת, שוודיה, שווייץ, ארצות הברית ובריטניה.
נייל רוג'רס אמר כי שיתוף הפעולה הוא "משהו שאנחנו (דאפט פאנק ורוג'רס) מדברים עליו כבר הרבה זמן.
כיבדנו אחד את השני בלי סוף".
הוא נפגש לראשונה עם הצמד ב"מסיבת האזנה לדאפט-פאנק" בניו יורק לפני מספר שנים וציין כי סדרה של כמעט החמצות וקונפליקטים בלוחות הזמנים עיכבו את הסיכוי שלהם לשתף פעולה מאז.
דאפט פאנק ביקרו מאוחר יותר בביתו של רוג'רס לג'אם סשן לא רשמי, מה שהוביל לשיתוף פעולה רשמי.
בסופו של דבר הצמד הזמין את רוג'רס לסשנים של Random Access Memories באולפני אלקטריק ליידי בניו יורק, שהיה במקרה האולפן שבו הוקלט הסינגל הראשון של צ'יק, וגם ממוקם בשכונה שבה רוג'רס גדל.
הוא אמר שהעבודה עם דאפט פאנק "הרגישה כמו לעבוד עם בני זמננו" וכי הם הניעו אחד את השני להצטיין כששיתפו פעולה באלבום.
הוא ציין כי סגנונם של הצמד התפתח ובו זמנית חקר את עברה של המוזיקה, וציין כי "הם חזרו כדי להתקדם".
רוב הסשנים הקוליים של האלבום התקיימו בפריז, בעוד שקטעי הקצב הוקלטו בארצות הברית.
האפקטים קוליים הוקלטו לאחרונה בעזרת מומחי קולנוע מהאחים וורנר.
כשנשאל מי משני חברי דאפט פאנק ביצע את השירה הרובוטית באלבום, בנגלטר אמר שזה לא משנה.
הצמד הפיק את רוב רצועות הזמר באולפן הפרטי שלהם בפריז, כאשר עיבוד מאוחר יותר נעשה על ידי מיק גוזאוסקי באולפני קפיטול.
ג'ורג'ו מורודר פירט כי לדאפט פאנק ייקח "שבוע בערך" למצוא צליל ווקודר הולם, וכמה ימים נוספים להקליט את המילים.
גונזלס, שניגן קלידים בשיר "Give Life Back to Music", הצהיר בראיון כי תרומתו לאלבום הוקלטה בסשן של יום אחד: "ניגנתי במשך שעות והם הולכים לתפוס את מה שהם תופסים ולהפוך אותו לכל דבר אחר".
הוא הסביר שדאפט פאנק הניעו אותו ליד הפסנתר באותו אופן שבו במאי קולנוע מאמן שחקן, וגונזלס עזב את האולפן בלוס אנג'לס בלי לדעת איך יישמע התוצר הסופי.
מאוחר יותר הוא הרחיב על האנלוגיה הקולנועית באומרו כי נוכחותו באלבום הייתה שוות ערך להופעת קמע ולא לתפקיד ראשי, וכי "זה דורש במאי קולנוע גדול כמו דאפט פאנק כדי להשתמש באדם כראוי".
גונזלס הקליטה בעבר גרסת כיסוי לשיר "Too Long" של דאפט פאנק שהופיעה באלבום Daft Club משנת 2003.
ביוני 2013, רמיקס לא רשמי של "Give Life Back to Music" שוחרר על ידי המפיק ניקולס ג'אר והמוזיקאי דייב הרינגטון מלהקת Darkside, כחלק מאלבום הרמיקס שלהם Daftside.
ג'אר הוציא בעבר רמיקסים לשירים של גריזלי בר ובריאן אינו.
ב-22 בפברואר 2023, בדיוק שנתיים לאחר פרידתם, דאפט פאנק הכריזו על מהדורת 10 שנים ל-Random Access Memories.
ההוצאה המחודשת כוללת גרסה מוקדמת של "Give Life Back to Music" בשם "GLBTM (Studio Outtakes)", ששוחררה כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר כולל הקלטות אולפן של גונזלס ומוזיקאי אולפן אחרים.
ההודעה הרשמית לעיתונות תיארה את השיר כמבט על "גרסאות מרובות של מה שהשיר יכול היה להתפתח אליו".
"Give Life Back to Music" כולל עבודת גיטרה של נייל רוג'רס ופול ג'קסון ג'וניור, תופים של ג'ון רובינסון, ומילים שבוצעו על ידי דאפט פאנק באמצעות ווקודרים.
השיר משקף את מטרת הצמד ליצור אלבום קליל אך מלוטש ואלגנטי.
עבודת גיטרת פדאל סטיל בשיר בוצעה על ידי גרג לייש.
דאפט פאנק ביקשו להשתמש בכלי באופן הגובל בין אלקטרוני לאקוסטי.
כפי שנאמר על ידי NME, האלבום מתחיל עם "פתיח רוק עצום להפליא שמוחק כל זכר לטכנו השברירי של Human After All".
בנוגע לתוכן הלירי, תומא בנגלטר הרגיש שהמסר של השיר פתוח לפרשנות וכי "הדרך שבה הוא מושר זו אמירה אופטימית.
ויש בו תמימות מסוימת ששנות ה-70 היו מלאות בה.
עם זאת, גי-מנואל דה הומם-קריסטו הודה כי מאזינים יכולים לפרש את המילים כיומרניות, וכי הוא אישית חש שמוזיקת המיינסטרים איבדה עומק בשנים האחרונות.
גרג ליש - גיטרת פדאל סטיל
CI/CD with Git and GitHub Actions הוא פתרון אינטגרציה ופיתוח רציף (CI/CD) המבוסס על מערכת ניהול הגרסאות Git והפלטפורמה GitHub באמצעות כלי האוטומציה GitHub Actions.
הפתרון נועד לייעל את תהליכי פיתוח תוכנה על ידי אוטומציה של בנייה, בדיקה והפצה של קוד, ומהווה חלק מרכזי במתודולוגיית DevOps.
Workflows (זרימות עבודה) הם תהליכי אוטומציה המוגדרים באמצעות קובצי YAML, ויכולים לכלול שלבים (Steps) המריצים פעולות (Actions).
Actions הן רכיבי קוד מוכנים מראש (או מותאמים אישית) המסוגלים לבצע משימות כמו התקנת ספריות, בדיקות או פריסת קוד.
כך ניתן ליצור ולהריץ תהליכים מורכבים בקלות.
Git היא מערכת לניהול גרסאות מבוזרת (Distributed Version Control System) המאפשרת לצוותי פיתוח לעבוד במקביל על אותו פרויקט בלי ליצור התנגשויות בקוד.
GitHub הוא שירות אחסון בענן לפרויקטי Git, המספק כלים לשיתוף פעולה ואוטומציה.
CI/CD (אינטגרציה ופיתוח רציף) מתייחס לתהליך שבו שינויי קוד משולבים ונבדקים ( CI), ולאחר מכן מופצים (CD) אוטומטית לגרסאות או לסביבות השונות.
המונחים CI (אינטגרציה רציפה) ו־CD (הפצה או פיתוח רציף) הופיעו בראשית שנות ה־2000 כחלק ממתודולוגיות Agile ו־DevOps.
באותה תקופה, כלים פופולריים דוגמת Jenkins, Travis CI ,CircleCI ו־GitLab CI כבר פעלו בתחום.
בשנת 2019 השיקה GitHub את GitHub Actions – פלטפורמה מובנית ליצירת צינורות CI/CD מתוך מאגרי GitHub עצמם.
הפלטפורמה זכתה במהרה לפופולריות בזכות האינטגרציה ההדוקה עם GitHub, התמיכה במגוון שפות תכנות והיכולת להתאים Workflows (זרימות עבודה) מורכבות באמצעות קובצי YAML.
אינטגרציה הדוקה עם GitHub – מאפשרת התממשקות מלאה עם Pull Requests, תגיות (Tags), ניהול גרסאות ועוד.
שוק פעולות עשיר (Marketplace) – GitHub Marketplace כולל אלפי פעולות ("Actions") מוכנות מראש עבור פריסות בענן, בדיקות אבטחה, ניהול מכולות Docker ועוד.
קובצי YAML גמישים – הגדרת תהליכים (Workflows) באמצעות YAML מאפשרת התאמה למגוון שפות ופרויקטים.
מעקב לוגים ודיווח – בכל Workflow ניתן לצפות בתהליך הריצה ולקבל פירוט שגיאות, אזהרות וזמני ביצוע.
אוטומציה של בדיקות – הרצת בדיקות יחידה, אינטגרציה, עומס ואבטחה על מנת לזהות באגים טרם פריסה.
פריסת גרסאות – הפצה אוטומטית של גרסאות ל סביבות ענן כגון AWS, Azure או Google Cloud.
ניהול Secrets – הגדרת סודות (Secrets) וסיסמאות בסביבה מוגנת, והזנתם אוטומטית לתהליך הבנייה והפריסה.
אינטגרציה עם שירותים משלימים – שילוב עם כלים להתראות, ניתוח קוד סטטי (SAST), בדיקות איכות ופריסות Container.
תלות בשירות חיצוני (Vendor Lock-in) – הסתמכות מלאה על GitHub מצריכה זמינות ותמיכה, ועלולה להגביל ארגונים הדורשים סביבת ענן מקומית או רמת אבטחה ייעודית.
מגבלות בתוכנית החינמית – על אף שפרויקטים ציבוריים נהנים מזמן ריצה חינמי, עבור פרויקטים פרטיים בהיקף גדול העלויות עשויות לגדול.
ניהול תצורה מורכב – פרויקטים גדולים מחזיקים קובצי YAML ו־Workflows מרובים, ואף מסתמכים על פעולות וצד שלישי (Actions), מה שמחייב תחזוקה שוטפת.
סוגיות אבטחה – יש צורך להקפיד על הגדרות נכונות של הרשאות ושמירת Secrets כדי למנוע דליפות מידע.
YAML הוא פורמט טקסט פשוט המבוסס על מרווחים (Indentation) והיררכיה, שמאפשר להגדיר הגדרות תצורה (Configuration) באופן קריא ומסודר.
דוגמה זו מיועדת לפרויקט מבוסס Node.js, ומציגה תהליך בדיקה אוטומטי (npm test) בעת כל פעולת Push.
פעולת Push היא שליחת קוד מהעבודה המקומית אל מאגר (רפוזיטורי) ב־ GitHub לענף הראשי (בדרך כלל ענף ה־ main או master).
ב־Git, ענף (Branch) הוא גרסה נפרדת של הקוד המתפתחת במקביל, ו־'Pull Request' (בקשת משיכה') הוא תהליך שבו מגישים שינויים מתוך ענף אחד לבדיקה ואישור לפני מיזוג לענף המרכזי.
"Give My Heart a Break" (בעברית: "לתת ללבי הפסקה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת השוודית קאצי אופיה.
הוא יצא לאור ב-2 במרץ 2024 בהוצאת חברת התקליטים סטארצ'יילד הפקות, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד הסינגלים השוודי, "סוורייטופליסטן".
השיר נכתב על ידי המבצעת, אלן ברג, ג'ימי ינסון ותומאס ג'יסון.
"Give My Heart a Break" היה שירה של קאצי אופיה למלודיפסטיבלן השנתי, הקדם השוודי לאירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.
לשיר לא פורסם וידאו קליפ רשמי אך ב-2 במרץ 2024 הועלה לערוץ היוטיוב של אופיה קטע אודיו רשמי שלו.
נכון לפברואר 2025 עומד מונה הצפיות של הקליפ על כ-400 אלף צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם2 במרץ 2024הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתסטארצ'יילד הפקות
Give הוא אלבום האולפן הרביעי של הלהקה הישראלית בלקן ביט בוקס, מיסודם של תמיר מוסקט ואורי קפלן, שיצא לאור ב-6 במרץ 2016. השירים באלבום משלהים סגנונות שונים, מוזיקה בלקנית, פאנק צועני, מוזיקה אלקטרונית, ומוזיקת דאב.
האלבום זכה לביקורות חיוביות באופן כללי.
מבקר המוזיקה, יוסי חרסונסקי, כותב באתר האינטרנט שלו ב-3 במרץ 2012: "הבלקן ביט בוקס תומר יוסף, תמיר מוסקט, אורי קפלן ממשיכים בחגיגת מוזיקת העולם באוריינטציה של World Beat זה עובד.
הביטים, הקצב המרקיד, צליל הסקסופון שמשתחל למקום הנכון." ונותן לאלבום ציון של 4 כוכבים מתוך 5.
בן זילכה, מהשבועון מקור ראשון, כותב בטור שלו: "מ"Give", אלבומה החדש של בלקן ביט בוקס, כמו משלושת אלבומי האולפן הקודמים של ההרכב, בוקעת אהבת אדם.
לחיבה ולכבוד שרוחשת הלהקה למין האנושי, ולאמונה של חבריה בסגולותיהם של תושבי הכפר הגלובלי באשר הם, יש רבדים רבים.
שמחת חיים היא אחד מהם.
הסרת המחסומים התרבותיים והגזעיים היא רובד נוסף".
מגזין המוזיקה האמריקאי Consequence ביקר את האלבום וציין שבאלבום זה:"הלהקה לא הצליחה לעמוד בסטנדרטים שהציבו בעבר, באף אחת מהקטגוריות".
GiveWell הוא ארגון צדקה אמריקאי ללא מטרות רווח שפועל על פי עיקרון האלטרואיזם האפקטיבי.
הארגון מתמקד בעיקר ביחס המחיר-תועלת של הארגונים שהיא מעריכה, ולא במדדים סטנדרטים כמו אחוז תקציב הארגון המוצא על הוצאות תקורה.
בשנת 2006, הולדן קרנופסקי ואלי האסנפלד, שעבדו יחד בקרן גידור בקונטיקט, הקימו קבוצה לא רשמית עם עמיתים שמטרתה הערכת ארגוני צדקה על סמך נתונים ומדדי ביצועים דומים לאלה שבהם השתמשו בקרן, והופתעו לגלות שלעיתים קרובות לא נמצאו נתונים.
שנה לאחר מכן, קרנופסקי והאסנפלד הקימו את GiveWell כארגון ללא מטרות רווח כדי לספק שירות ניתוח פיננסי לתורמים.
בסופו של דבר הם החליטו לדרג ארגוני צדקה על סמך המדד של כמה כסף עולה להציל חיים.
בשנה הראשונה, המימון לניהול הארגון סופק על ידי קרן בשם Clear Fund, בה השקיעו חברי הקבוצה הלא רשמית לשעבר, כיום מנהלי GiveWell, כ-300,000 דולר, כאשר כמחצית מהכסף הופנה למימון הארגון עצמו.
בשנה הראשונה, קרנופסקי והאסנפלד דגלו בכך שארגוני צדקה צריכים להוציא יותר כסף על הוצאות תקורה, כדי שיוכלו לשלם עבור צוות וניהול רישומים כדי לעקוב אחר יעילות מאמציהם; הדבר עמד בסתירה לשיטות הסטנדרטיות להערכת ארגוני צדקה המבוססות על אחוז הכסף שמושקע בצדקה עצמה.
בשנת 2008, GiveWell התחילה לקבל תרומות מיוזמת השוק ללא מטרות רווח של קרן ויליאם ופלורה יולט.
בשנת 2013, GiveWell העבירה את משרדיה לסן פרנסיסקו, שם נמצאו תומכים רבים רבים בפילוסופיית האלטרואיזם האפקטיבי בעמק הסיליקון.
"Give Me Love (Give Me Peace on Earth)" (מאנגלית: "תני לי אהבה (תני לי שלום עלי אדמות)") הוא שיר מאת המוזיקאי האנגלי וחבר להקת הביטלס ג'ורג' האריסון.
השיר יצא לאור כרצועת הפתיחה וכסינגל המוביל של האלבום Living in the Material World משנת 1973. השיר הפך לסינגל השני של האריסון שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האמריקאי, אחרי "My Sweet Lord".
בכך, השיר דחק את "My Love" של פול מקרטני וכנפיים מראש מצעד ה"בילבורד הוט 100", וסימן את המקרה היחיד בו שני חברי הביטלס לשעבר החזיקו בשני המקומות הראשונים במצעד בארצות הברית.
הסינגל הגיע גם לעשירייה הראשונה ב, קנדה, אוסטרליה והולנד.
זהו אחד משיריו הפופולריים ביותר של האריסון והוא כולל סדרה של סולואי גיטרת סלייד, שזכו לשבחים רבים.
מלבד האריסון, משתתפים בשיר, בין היתר, ניקי הופקינס וקלאוס פורמן.
במילותיו שר האריסון על רצונו להיות חופשי מקארמה וממעגל הלידה מחדש המתמיד; מאוחר יותר הוא תיאר את השיר כ"תפילה והצהרה אישית ביני, אלוהים, וכל מי שאוהב אותו".
האריסון ביצע את השיר בכל הופעה במהלך סיבובי ההופעות שלו כאמן סולו, וגרסה חיה נכללה באלבום ההופעה שלו משנת 1992, Live in Japan.
במופע המחווה להאריסון, שנערך שנה לאחר מותו בנובמבר 2002, ביצעו את השיר ג'ף לין עם ו, שניגנו על גיטרות סלייד.
אליוט סמית', סטינג, ג'יימס טיילור, אלטון ג'ון וגרייס ונדרוואאל הם בין האמנים שביצעו גרסת כיסוי לשיר.
Girls Gone Wild (בעברית: בנות השתוללו; מכונה לעיתים GGW) היא זיכיון בידור למבוגרים שיצר היזם האמריקאי ג'ו פרנסיס בשנת 1997. הזיכיון התמקד בהפקת סרטי וידאו בהם נשים צעירות, לרוב סטודנטיות, חושפות את גופן או מתנהגות בצורה "משוחררת" במסיבות, חופשות אביב או אירועים ציבוריים.
הזיכיון כלל גם מוצרים נלווים כמו מגזינים, בגדים ותקליטים, והפך לסמל תרבותי של תופעת "הבנות השתוללו" בתחילת שנות ה-2000. הזיכיון זכה להצלחה מסחרית גדולה אך גם לביקורת רבה על רקע טענות לניצול נשים, בעיות משפטיות ופגיעה בפרטיות.
בשנת 2013 הגישה החברה בקשה לפשיטת רגל, והיא נמכרה בשנת 2014.
זיכיון "Girls Gone Wild" נוסד על ידי ג'ו פרנסיס, יליד 1973 באטלנטה, ג'ורג'יה, ששימש כמפיק ועוזר הפקה בתוכנית הטלוויזיה "Real TV".
הרעיון נולד לאחר שפרנסיס שם לב לקטעי וידאו גרפיים של נשים צעירות חושפות את עצמן, מה שהוביל אותו להפיק סרטון ראשון בשנת 1997. הזיכיון התרחב במהירות בזכות שיווק ישיר דרך פרסומות לילה מאוחרות בערוצי כבלים כמו E!, פוקס ספורטס נט ו-קומדי סנטרל.
עד 2001 נמכרו כ-4.5 מיליון עותקים של סרטים ו-DVD, ועד סוף 2002 הופקו 83 כותרים.
בשיאו, בשנת 2003, השקיעה החברה מעל 21 מיליון דולר בפרסום והפכה למפרסמת הגדולה ביותר ב.
פרנסיס, ששימש כמנחה לעיתים, העריך את שוויו האישי בכ-150 מיליון דולר בשנת 2008.
הזיכיון התבסס על צילומי צוותי מצלמות במסיבות, מועדונים או אירועי חופשת אביב, בהם נשים צעירות (לרוב בגילאי קולג') הסכימו להיחשף תמורת פרסים כמו חולצות, כובעים או כסף.
חלק מהצילומים התרחשו באוטובוסי סיור מיוחדים.
ב-2004 הושק זיכיון נלווה בשם "Guys Gone Wild" (גברים השתוללו), שכלל גברים צעירים במצבים דומים, אך הוא נחשב פחות מוצלח והופק על ידי צוותי נשים כדי לשמור על קהל יעד נשי.
תיאור מפורט של היבטים עיקריים
התוכן העיקרי של הזיכיון כלל סרטי וידאו קצרים שבהם נשים צעירות חושפות חלקי גוף, משתתפות בתחרויות חולצות רטובות או מתנהגות בצורה "משוחררת" תחת השפעת אלכוהול.
עד 2013 הופקו מעל 300 סרטים תחת הניהול של פרנסיס.
ההפצה התבצעה דרך פרסומות טלוויזיה, תשלום לפי צפייה, וידאו לפי דרישה ו-DVD.
משנת 2008 עבר הדגש לאתר אינטרנט עם הזרמת וידאו והורדות.
אלבום אוסף מוזיקה בשיתוף ג'ייב רקורדס.
תרומות צדקה, כמו תרומת רווחים מסרטי "Mardi Gras" (בהשתתפות סנופ דוג) לקרן הצלב האדום לאחר הוריקן קתרינה ב-2005.
הזיכיון זכה להופעות אורח של סלבריטאים כמו אמינם וסנופ דוג, והשפיע על תרבות הפופ עם פרודיות בתוכניות טלוויזיה וסרטים.
בשנת 2002 הוכרז על סרט קולנוע בהפקת MGM, אך הוא לא יצא לאור.
הזיכיון עורר מחלוקות רבות, כולל טענות לניצול נשים, צילום ללא הסכמה ופגיעה בקטינות.
פרנסיס וחברתו Mantra Films נתבעו מספר פעמים:
בשנת 2002, הסכם פשרה עם סטודנטית מאוניברסיטת פלורידה סטייט על שימוש בתמונתה ללא הסכמה.
בשנת 2003, קנס של 1.1 מיליון דולר מהמחלקה למשפטים האמריקאית על הפרות בתוכנית מנויים.
בשנת 2006, החברה הורשעה באי-תיעוד גילאי משתתפות והסכימה לקנס של 2.1 מיליון דולר.
בשנת 2008, תביעה מצד אישה ממיזורי על צילום ללא הסכמה, שהסתיימה בפיצויים של 5.77 מיליון דולר.
בשנת 2013 הגישה החברה בקשה לפשיטת רגל (Chapter 11) כדי להימנע מתשלום חובות, כולל 19 מיליון דולר לסטיב וין בעקבות תביעת דיבה.
הזיכיון נמכר לבאנג ברוס בשנת 2014.
בשנת 2015, פרנסיס הודה באשמת התעללות בקטינים וזנות לאחר צילום נערות מתחת לגיל 18 בפלורידה; הוא ריצה 336 ימי מאסר (רובם על תנאי) והושם על תנאי.
פרנסיס עצמו הורשע במספר עבירות, כולל תקיפה, כליאה כוזבת, שוחד והעלמת מס.
מאז 2015 חי פרנסיס במקסיקו כדי להימנע מהליכים משפטיים נוספים.
"Girls Gone Wild" השפיע על תרבות הפופ האמריקאית בשנות ה-2000, כסמל של "תרבות המסיבות" וחופשות האביב.
הוא קידם שיווק ישיר דרך פרסומות לילה והשפיע על תעשיית הבידור למבוגרים, אך גם עורר דיונים על פמיניזם, הסכמה ותקשורת.
הביקורת התמקדה בהשפעה שלילית על דימוי נשים, כפי שתואר במאמרים כמו זה של אריאל לוי ב-New York Magazine (2006).
הזיכיון תרם להתפתחות תוכן דיגיטלי, אך דעך עם עליית אתרי סטרימינג חינמיים כמו פורנהאב.
כיום, הוא נחשב לדוגמה להתרסקות אימפריות בידור בעקבות בעיות משפטיות ותרבותיות.
סרט דוקומנטרי חדש שמתאר את השתלשלות האירועים מאחורי הקלעים של המותג Girls Gone Wild יצא לאקרנים בשנת 2004 בשם: Girls Gone Wild: The Untold Story
GlobalSecurity.org הוא ארגון אמריקאי ללא מטרות רווח, לא פוליטי ועצמאי, המשמש כצוות חשיבה, קבוצת מחקר וייעוץ.
לארגון יש גם אתר אינטרנט.
אתר האינטרנט של GlobalSecurity הושק בדצמבר 2000, ומתאר את עצמו כארגון למדיניות ציבורית שמטרתו להיות מקור מהימן למידע רקע ומידע על עניינים שעל סדר היום הציבורי בתחומי הביטחון, חלל, מודיעין, נשק להשמדה המונית וביטחון פנים.
הארגון מספק את המידע לציבור הרחב באמצעות אתר האינטרנט שלו.
משרדי הארגון שוכנים באלכסנדריה, וירג'יניה, ארצות הברית.
האתר מספק חדשות וניתוח של מערכות נשק ותעשיית הנשק, מידע מקיף אודות תוכניות, גופים, ומתקנים הקשורים לצבא, חלל ונשק להשמדה המונית.
האתר מציג גם תצלומי לוויין של מתקנים צבאיים מסווגים וניתוח שלהם.
GlobalSecurity.org מספק מסמכים פוליטיים - חקיקה, פולמוסים פוליטיים, שימועים, ודו"חות - חומר שעשוי לא להיות זמין במקום אחר באינטרנט, ו-GlobalSecurity.org מצהיר שהוא מציג אותו כדי שיהיה נגיש יותר לקוראיו.
האתר נגיש לקוראיו בחינם והכנסותיו מבוססות על פרסום מקוון.
קהלי היעד של האתר הם "מומחים בתחום", "מנהיגים בכירים", "צוותים זוטרים ומתמחים", "אזרחים מודאגים", ו"כתבי חדשות"; האחרונים, לפי האתר, הם קהל היעד החשוב ביותר שלו.
GlobalSecurity.org התפצל מ-www.fas.org, האתר של פדרציית המדענים האמריקניים (FAS), המעסיקה הקודמת של מנהל GlobalSecurity.org, ג'ון פייק.
חלק מתכני האתר הוכנו על ידי פייק במקור עבור האתר של FAS.
במחשבים, Globally Unique Identifier (GUID; בעברית: מזהה ייחודי גלובלי) או Universal Unique Identifier (UUID; בעברית: מזהה ייחודי אוניברסלי), הוא מספר פסאודו אקראי המשמש לזיהוי ייחודי של אובייקט בכל הקשר בו הוא עשוי להופיע.
קיימים מזהים כאלה כך שאף על פי שייתכן שמזהה מסוים יוגרל פעמיים הסבירות לכך נמוכה מאוד.
הסבירות ששני מזהים זהים שהוגרלו יופיעו באותו הקשר קטנה אף יותר.
המונח GUID הומצא לראשונה על ידי חברת מיקרוסופט לשימוש בשיטה במערכות חלונות.
כיום, משתמשים בשני המונחים כמילים נרדפות אף על פי שהשם GUID נפוץ יותר.
GUID הוא מספר באורך 16 בתים (128 סיביות).
נהוג לכתוב את המזהה בבסיס הקסדצימלי מוקף בסוגריים מסולסלים.
לדוגמה, המזהה מורכב ממספר הגרסה שלו, מהזמן בו נוצר ומזהה ייחודי כלשהו.
גרסה 1 – בגרסתו הראשונה של האלגוריתם המזהה הייחודי היה כתובת ה-MAC של המחשב עליו נוצר.
שימוש בגרסה זו מאפשר לאתר את המחשב עליו נוצר ה-GUID.
משיקולים של שמירת הפרטיות נזנח השימוש בגרסה זו לטובת גרסאות חדשות יותר.
גרסה 2 – בגרסה זו מחושב המזהה הייחודי באמצעות שימוש בכתובת ה-MAC ומזהה הקשור לדומיין אליו משתייך המחשב.
גרסה 3 – בגרסה זו מחושב ה-GUID באמצעות שימוש בפונקציית הגיבוב MD5 על מזהה ייחודי כלשהו של המחשב (למשל URI, FQDN או OID).
גרסה 4 – בגרסה זו מחושב המזהה הייחודי על ידי שימוש במחולל מספרים פסאודו-אקראיים כלשהו.
גרסה 5 – אופן השימוש בגרסה 5 זהה לאופן השימוש בגרסה 3 פרט לשימוש בפונקציה SHA1 במקום הפונקציה MD5.
כיוון שמספר המזהים האפשריים הוא עצום ניתן לזהות באופן ייחודי אובייקטים דומים אך לא זהים באמצעות GUID.
כך למשל, גרסאות שונות של אובייקטי COM יכולות לקבל שם זהה אך יבדלו ביניהן באמצעות ה-GUID שלהן.
GUID יכול גם לשמש כמפתח בבסיסי נתונים או בטבלאות גיבוב ללא צורך בפתרון התנגשויות.
קבצים של מערכת ההפעלה חלונות (כגון קובצי Word ,Excel וקובצי ASF) מזוהים על ידי GUID.
כיוון שבעת חישוב ה-GUID מוגרלות 122 סיביות מתוך 128 הסיביות באופן פסאודו-אקראי הסיכוי ליצירת שני מזהים זהים הוא .
כדי להעריך גודל זה ניתן להשתמש בחישוב מפרדוקס יום ההולדת הקובע כי הסיכוי להתנגשות לאחר יצירה של n מזהים הוא: .
אם נחשב את ההסתברות להתנגשות לאחר יצירת מזהים (מספר הכוכבים ביקום המוכר מוערך ב-) נקבל כי ההסתברות היא כ- – הסתברות נמוכה מאוד.
על אף שהסיכוי להגריל באופן אקראי את אותו מזהה נמוכה מאוד, אין הדבר מגן על המערכת מפני האקר המנסה לנחש את המספר הבא.
למעשה, בהינתן סדרה של מספרים ונוסחת החישוב בה משתמשים, קל לנחש מה יהיה המזהה הבא שיתקבל.
משום כך, אין להשתמש ב-GUID בישומים קריפטוגרפיים.
תוסף ל־iGoogle המאפשר לחולל מזהים ייחודיים
Glitter (בעברית: נוצץ) הוא שם פסקול הסרט הנושא את אותו שם, של הזמרת האמריקאית מריה קארי, אשר יצא לאור למכירה עולמית בשנת 2001 לאחר שנת עבודה.
לאחר שסיימה את החוזה עם חברת התקליטים בה החלה את הקריירה שלה, קולומביה רקורדס, קארי פנתה לחברת התקליטים וירג'ין וחתמה על חוזה ההקלטות היקר ביותר בהיסטוריה – כ־25 מיליון דולר לאלבום.
אמנם את אלבומה הראשון והיחיד תחת חסותם, היא הקליטה בהיותה בחברה הקודמת שלה.
עוד מאז שנת 1998 קארי התכוונה להוציא לאור סרט בכיכובה בשם Glitter, שיעסוק בסיפורה של זמרת צעירה אשר מנסה לפלס את דרכה בתחום המוזיקה ולהצליח, וזאת למרות כל הקשיים אותם תעבור.
העבודה על הסרט נדחתה שוב ושוב, לראשונה ב-1998, ולכן יצא אוסף הסינגלים Number 1's, ושנית ב-1999, כאשר בלית ברירה בעקבות דרישה מחברת התקליטים שלה, קארי נאלצה להשתמש ברצועות המוכנות שהיו ברשותה עבור הסרט, לטובת אלבום האולפן Rainbow.
רק לאחר שהשתחררה מקולומביה וסוני מיוזיק, היא חתמה על החוזה וניסתה לממש את הרעיון שלה לכדי תוצר מוגמר.
הקלטות הסרט הסתיימו והוא עמד לצאת לאקרנים, ולאורכו שולבו השירים מתוך הפסקול.
פסקול הסרט יצא לאור ב־11 בספטמבר 2001 - היום בו התרחשו פיגועי 11 בספטמבר.
האלבום, שהיה ברוח שנות ה-80 והיה כולו סביב שירים בעלי אופי שמח וקליל, נקטל במהרה על ידי מבקרי העיתונים ונכשל במכירות בשל התקופה בה יצא וכמו כן בעקבות הידיעות אודות חייה של קארי באותה עת.
עד היום, זהו אלבומה הכושל ביותר, ומכירותיו עומדות על מעל 4 מיליון עותקים ברחבי העולם.
גם במצעדים, מדובר באלבום האולפן שלה שהצליח להתמקם במיקום הכי נמוך בקריירה של קארי – מקום 7 במצעד האלבומים האמריקאי.
הסרט עצמו נכשל וזכה להכנסות מעטות מאוד ביחס להוצאות הגבוהות שהושקעו לטובת הפיתוח שלו.
מחלוקות סביב הקלטת השירים ופגיעה בתדמית הציבורית
בסינגל הראשון מהאלבום, "Loverboy", קארי השתמשה בדגימות מתוך השיר "Firecracker" של מרטין דני, בביצוע מחודש של ההרכב Yellow Magic Orchestra, משנת 1978. קארי יצרה קשר עם יוצרי השיר וביקשה מהם את הרשות להשתמש בדגימות מתוכו, דבר שמעולם לא נעשה עם השיר הזה.
חודש לאחר מכן, הזמרת ג'ניפר לופז פנתה אליהם באותה הבקשה עבור השיר שלה "I'm Real".
על פי דיווחים שונים, קארי הרגישה כי בעלה הקודם, טומי מוטולה, נשיא חברת התקליטים לשעבר שלה, קולומביה רקורדס, היה מעוניין בלחבל בעבודתה בכך שידווח ללופז, הזמרת החדשה שהוא החתים, על פרטים מתוך אולפן ההקלטות בו קארי הקליטה.
כעוסה מהצעדים של בעלה לשעבר, קארי נאלצה לשנות את העיבוד לשיר בכך שהשתמשה בדגימות אחרות, מכיוון שלופז כבר הספיקה לשחרר את השיר שלה, שהגיע למקום הראשון במצעד הלהיטים האמריקאים, אף על פי שלא קיבלה את הרשות מיוצרי השיר שממנו נלקחו הדגימות.
קארי בחרה להשתמש בדגימות חלופיות הלקוחות מתוך השיר "Candy" של הראפר Cameo, שגם הסכים להשתתף בשיר כאמן אורח.
אולם היא לא זנחה לחלוטין את הדגימות הקודמות – בגרסת הרמיקס לשיר, שיצאה במקביל לגרסה המקורית, נותרו הדגימות בחלק של הראפרית דה בראט, שנשמעות בבית בו היא שרה:
אולם באותו שלב עדיין לא הסתיימה המחלוקת בין קארי ללופז ומוטולה.
קארי, שתכננה לשתף את הראפר ג'ה רול בשיר "If We" מתוך האלבום, התבשרה על כך שהוא הוזמן על ידי מוטולה להשתתף בהקלטות הרמיקס של לופז ל-"I'm Real".
הגרסה יצאה במהרה לאחר מכן והפכה ללהיט, והביצוע בין קארי לג'ה רול, לא יצא כסינגל.
בתחילה, לאור כל האירועים הללו, לא האמינו לקארי ולטענותיה כלפי מוטולה.
היא טענה כי מוטולה שלח בלש פרטי שמתחקה אחר צעדיה ושמטרתו היא להוציא אותה מדעתה.
אולם אישור לכך שאכן מוטולה היה מעורב בדבר, הגיע דווקא מאירב גוטי, המפיק של הרמיקס ל-"I'm Real" וכמו כן מפיק השיר "If We", שהתראיין במגזין XXL, טען כי אכן מוטולה פנה אליו בבקשה שיצור שיר עבור לופז שישמע זהה לזה של קארי.
באותה עת, חלה הרעה במצבה האישי של קארי אשר גרמה לכך שתדמיתה הציבורית תינזק.
בזמן שידור חי של התוכנית TRL של רשת MTV, קארי התפרצה לאולפן במפתיע, לבושה בחולצה בלבד אשר עליה כתוב Loverboy ועקבים לרגליה, מובילה עגלת ארטיקים שאותם חילקה לקהל ההמום.
מנחה התוכנית אשר ניסה להבין את פשר ביקורה, קיבל תשובות לקויות ולא ברורות ממנה בהן דיברה בחוסר בהירות על נושאים לא קשורים.
בשיא הביקור, היא אף הסתובבה לכיוון החלון באולפן אשר משקיף על העיר מנהטן, והורידה את חולצתה, נותרת בבגד ים בלבד.
עוד אירוע אשר תועד בכלי התקשורת היה בעת ויכוח שניהלה עם המנהלת האישית שלה, בעודה מתייחסת אל אנשים אשר שונאים אותה ורוצים להזיק לה.
הקליפ של "Loverboy", אשר בוים על ידי הצלם דייוויד לה-שאפל, עורר אף הוא סערה תקשורתית ולווה בביקורות שליליות בחלקן על הופעתה הפרובוקטיבית של קארי בו.
בסופו של דבר, לאחר כל אותה תקופה טעונה, קארי השאירה הודעה קולית באתר הרשמי שלה שבה אמרה בקול מעורפל כי היא "מעוניינת לקחת חופשה לתקופה מסוימת".
אחרי פרסום אותה הודעה, היא נמצאה בבית אימה ממוטטת והובלה לאשפוז.
לאור כל האירועים הללו, מכירות הסינגלים והאלבום נכשלו, כמו גם הסרט, אשר יצא ימים ספורים לאחר אותה התמוטטות מתוקשרת.
בדיעבד, קארי טענה כי הסרט יכול היה להצליח אלמלא "לא היה סוטה מהרעיון המקורי שלו".
רק לקראת סוף השנה, קארי הצליחה להשתקם והופיעה בספטמבר 2002 באירוע הזיכרון של קורבנות פיגועי 11 בספטמבר.
החוזה עצמו עם חברת וירג'ין, בוטל וקארי אולצה לעזוב את החברה לאחר הקלטת אלבום אחד בלבד.
"Loverboy Remix" (ביחד עם לודקריס ודה בראט)
"If We" (ביחד עם ג'ה רול ונייט דוג)
"Last Night A DJ Saved My Life" (ביחד עם פביולס ובאסטה ריימס)
"Want You" (ביחד עם אריק בנט)
השיר "Twister" נכתב על המלבישה של קארי, טונז'ואה טוויסט, אשר שמה קץ לחייה.
השיר "" הוא שיר שכביכול הזמרת בסרט של קארי, כתבה לאימה.
הזמר פרינס היה אמור גם הוא לקחת חלק בפסקול הסרט אך שיתוף הפעולה לא יצא לפועל ואריק בנט הובא במקומו.
זהו האלבום הראשון של קארי, למעט אלבום שירי חג המולד שלה, שבו אף אחד מהשירים לא הצליח להגיע למקום ה-1 במצעד האמריקאי או שנכנס אליו מלכתחילה.
כניסיון לשקם את התדמית הציבורית שלה, קארי שילבה בשיר "Never Too Far" קטעים משירה הידוע משנת 1993 Hero (שנמצא באלבום Music Box).
השיר קיבל עיבוד בסגנון גוספל וקארי הוציאה אותו כסינגל עצמאי הנקרא "Never Too Far/Hero Medley".
Glass Spider הוא אלבום הופעה של הזמר דייוויד בואי משנת 1987, בסידני, אוסטרליה.
המופע המצולם מורכב למעשה משתי הופעות אשר נערכו באותו אולם בתאריכים ה-7 וה-9 בחודש נובמבר 1987. סיבוב ההופעות נועד לקדם את האלבום שהוציא בואי באותה שנה Never Let Me Down, המופע קרוי "Glass Spider" כשם שיר מתוך האלבום.
את בואי ליוו להקת נגנים ורקדנים.
המופע היה תיאטרלי ורווי בדיאלוגים בין בואי לרקדנים, אשר שיחקו ורקדו לצלילי השירים.
תפאורת המופע הייתה עכביש ענק, כאשר ראשו היווה במה נוספת, ממנה בואי ביצע מספר שירים.
Glass Spider Tour יצא לדרך בחודש מרץ 1987, לתשע הופעות בערים גדולות בעולם, לצורך קידום מכירות ובדיקת המופע מול קהל, וסיבוב ההופעות הרחב החל במאי והסתיים בנובמבר אותה השנה.
במהלך המסע עבר בואי באירופה, ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד.
Glass Spider הופץ לראשונה בשנת 1988 על גבי קלטות וידאו, בשנת 2007 יצאה מהדורת ה DVD של ההופעה, ומהדורה נוספת הכוללת את ה -DVD ותוספת של שני תקליטורים המתעדים הופעה שהוקלטה במונטריאול, קנדה ב - 30 באוגוסט 1987.
כל השירים - דייוויד בואי, למעט ההערות בסוגריים:
רשימת השירים - הוצאה מיוחדת DVD & 2CD
גלי היא סדרת טלוויזיה דרמה קומית-מוזיקלית אמריקאית, שנוצרה על ידי ראיין מרפי, בראד פלצ'וק ואיאן ברנן, ושודרה החל מ-19 במאי 2009 עד ל-20 במרץ 2015 ברשת Fox האמריקאית, במשך 6 עונות ו-121 פרקים.
הסדרה שודרה בישראל ב-Yes החל מינואר 2010.
הסדרה עוקבת אחר מקהלת תיכון מקינלי, "כיוונים חדשים", במהלך הכנותיה לתחרות הלהקות המחוזית, ואחר התמודדות חבריה עם סוגיות של מערכות יחסים, אכזבות לצד ניצחונות וקשרים חברתיים.
בדמויות הסדרה ניתן למצוא ייצוגים לדמות המעודדת, שחקן הפוטבול, נער המצוקה, דמויות ממוצא אסייאתי ומוצא אפרו-אמריקאי, דמות נכה ודמויות להט"ביות.
עם פתיחת שנת הלימודים בתיכון על שם "ויליאם מקינלי" שבאוהיו, מבקש ויליאם שוסטר, המורה לספרדית, להקים מקהלת תיכון (Glee club) שתיקרא "כיוונים חדשים".
לאודישנים מתייצבים חמישה נבחנים בלבד, מה שמבטיח את קבלתם בפועל למקהלה.
הבא לחבור למקהלה הוא פין הדסון קוורטרבק נבחרת הפוטבול, אשר בכישרונו הטבעי הבחין שוסטר וצירף את פין בזכות הפללתו בשימוש בסמים.
למקהלה מצטרפות בהמשך גם מספר בנות מנבחרת המעודדות הבית ספרית, שבראשה ניצבת המורה סו סילבסטר.
בנוסף חוברים מספר שחקני נבחרת הפוטבול הבית-ספרית שמצטרפים בעידודו של שו, אשר עזר להם ללמוד ריקוד שהביא להם את הניצחון הבודד שלהם בעונת המשחקים.
כמו כן שחקני הפוטבול ניצבים לאורך העלילות בפרשות דרכים בין שתי אהבותיהם - מועדון glee או מועדון הפוטבול.
סילבסטר מאמנת המעודדות מנסה להפסיק את פעילות המקהלה, הגוזלת חלק מתקציב קבוצת המעודדות.
בסוף שנת הלימודים ולאחר שהצליחה במטרתה, היא משנה את דעתה ומשכנעת את מנהל בית הספר לאפשר את המשך פעילות המקהלה.
עם התפתחות העלילה נוצרים קשרי חברות ורומנטיקה שאי אפשר להתעלם ממנה בין חברי הלהקה, שלא היו מתאפשרים מחוצה לה.
פרקי הסדרה כוללים עיבודים לשירים מוכרים המבוצעים ומבוימים בידי הלהקה, כחלק מהמטלה השבועית שניתנה לה מהמורה המנחה אותה.
בפרקים שונים של הסדרה התארחו בתפקידי משנה האמנים ששיריהם בוצעו באותו פרק.
glee זכתה להצלחה גדולה באמריקה ובמדינות אחרות בעולם, כולל ישראל.
הסדרה, שהולידה גם סרט קולנוע (יצא ב-16 באוגוסט 2011), נחשבת לאחת התוכניות המצליחות ביותר של הרשת.
בתום עונתה הראשונה היא הייתה מועמדת לפרסים רבים וגרפה בין היתר מספר פרסי אמי ואת פרס גלובוס הזהב בקטגוריית "סדרת הקומדיה או הסדרה המוזיקלית הטובה ביותר".
אחד מקווי העלילה בעונה זו עוסק בכניסתה להיריון של דמות המעודדת הראשית קווין פבריי, בזמן שיצאה עם שחקן הפוטבול פין הדסון.
לאחר מכן מתברר שהאבא האמיתי של העובר הוא נוח פאקרמן, חברו הטוב ביותר של פין.
בסוף ההיריון קווין ונוח מחליטים למסור את התינוק לאימוץ אצל אמא של רייצ'ל ברי ש-15 שנים קודם לכן מסרה את רייצ'ל לאימוץ.
קו עלילה שני נסוב סביב המאבק בין המורה וויל שוסטר למאמנת המעודדות סו סילבסטר, ועוד קו עלילה מתרחש בין וויל שוסטר לאשתו טרי שנכנסת להיריון מזויף, ובינו לבין אמה.
שאר קווי העלילה עוסקים בעיקר בקשריהם הרומנטיים של דמויות שונות בסדרה או בהתמודדותן עם השוני שלהם בבית הספר.
מתוך כוונה למשוך את קהל היעד לצפייה בסדרה, שודר פרק הבכורה של הסדרה מיד עם תום העונה של תוכנית הריאליטי והשירה "אמריקן איידול".
שני פרקי מחווה הופיעו בעונה זו.
האחד נקרא "The Power of Madonna", והוקדש כולו לעיבודים לשיריה של מדונה.
הפרק אף זכה לביקורות אוהדות בשל התייחסותו להעצמת נשים.
השני בפרקי המחווה הוקדש לעיבודים לשיריהם של ליידי גאגא ולהקת קיס וזאת תחת הכותרת של מופע להקה תיאטרלי.
בפרק הראשון של העונה אנחנו נחשפים לשיר שאחר כך יהפך ל"המנון" של הסדרה, "don't stop believin'" אשר בוצע על ידי 6 חברים הלהקה המקורים (ועם קולות ראשיים של פין ורייצ'ל).
עונה זו כללה חמישה פרקי מחווה - האחד לזמרת בריטני ספירס שהשתתפה אף בתפקיד אורח, בפרק השני למופע הקולנוע של רוקי, השלישי לג'סטין ביבר, הרביעי לליידי גאגא והחמישי לפליטווד מק.
העלילה בעונה זו התמקדה בניסיון של הלהקה להגיע לתחרות הארצית.
בעונה מצטרפות כמה דמויות חדשות.
ביניהן; סאם אוונס- תלמיד חדש בבית ספר שנמצא בנבחרת הפוטבול, המאמנת ביסט- המאמנת החדשה של נבחרת הפוטבול, ובליין אנדרסון- הקול הראשי של מקהלת ה"זמירים", מקהלה שמתחרה מול "כיוונים חדשים" בתחרויות.
הסדרה יצאה להפסקה בעונה השנייה לקראת סוף 2010 וחזרה לשידור עם פרק ספיישל של שעה ששודר לאחר משחק הסופרבול, והשיגה אחוז רייטינג של 26,800,000 צופים, וכך השיגה את השיא לשלוש השנים האחרונות כמשדר עם התסריט הכתוב עם הרייטינג הגבוה ביותר.
בפרק האחרון, "ניו יורק" שמו, המועדון הגיע למקום השנים עשר בתחרות הארצית.
העלילה בעונה זו התמקדה בתוכניות העתידיות של התלמידים בתיכון מקינלי.
בתחילת בחלק הראשון של העונה בליין מצטרף למקינלי, נוצרו סכסוכים פנימיים בין חברי המקהלה, מה שגרם לחלק מבנות המקהלה (מרסדס, סנטנה ובריטני) לעזוב ללהקה חדשה בניהולה של שלבי קורקורן (האמא הביולוגית של רייצ'ל והאם המאמצת של בת') המגולמת בידי אידינה מנזל, הנקראת "קולות הצרה" (באנגלית - "Troubletones").
שתי הלהקות התחרו אחת בשנייה בתחרות המקומית שבפרק השמיני, ובסופו של דבר ניצחו "כיוונים חדשים", מה שגרם לפירוק קולות הצרה, והבנות חזרו אל המקהלה.
בנוסף, חלק זה עסק בהעלאת המחזמר הבית ספרי "סיפור הפרברים" ובבחירות לנשיא שכבת י"ב, בה התחרו קורט ובריטני זה נגד זה בין היתר, ובריטני ניצחה בסופו של דבר.
בנוסף, קווין מנסה לקחת את בת' בחזרה משלבי.
בחלק השני של העונה, מתמודדים להקת כיוונים חדשים נגד להקת ה"זמירים" (מאקדמיית דלטון), ובסולן החדש של להקתם, סבסטיאן סמיית', ביריון מקהלות שמנסה לפגוע ב"כיוונים חדשים".
בנוסף, פין ורייצ'ל מקבלים החלטה גורלית לגבי גורלם בתור זוג, וכך גם וויל ואמה.
בחלק הזה סנטנה יוצאת מהארון ומתחילה לצאת עם בריטני, שנפרדה מארטי שקרא לה טיפשה.
בחלק השלישי והאחרון של העונה, להקת כיוונים חדשים מתכוננת לתחרות הלאומית שבשיקגו וקורט ורייצ'ל מתכוננים לאודישן שלהם לאקדמיה הניו-יורקית לאומניות הבמה (NYADA- New York Academy of Dramatic Arts).
בנוסף מתמודדים שאר תלמידי י"ב עם סיום הלימודים המתקרבים, ו"כיוונים חדשים" מופיעים בתחרות הלאומית.
בפרק האחרון של העונה, מגיעה תפנית בזוגיות של פין ורייצ'ל, כשזאת עוזבת לניו יורק בדרך להגשים את חלומה, בעוד אחרים מסיימים את הלימודים בתיכון.
בעונה זו התקיימו שלושה פרקי מחווה: פרק 11 הוקדש לזמר המנוח מייקל ג'קסון, פרק 16 הוקדש לסרט הדיסקו "שגעון המוזיקה", ופרק 17 הוקדש לזמרת ויטני יוסטון.
העלילה של העונה מתפצלת בין תיכון מקינלי לבין אלו שסיימו את התיכון בעונה השלישית ועברו לניו יורק.
בעונה הרביעית משתתפים שחקנים חדשים, בין השאר הזוכה של העונה השנייה של פרויקט Glee, ושחקנים אורחים נוספים.
רוב מהדמויות שסיימו את הלימודים בעונה הקודמת, יצאו מממרכז העלילה.
בעונה הרביעית, המקהלה נהפכת להיות מועדון פופולרי עקב הניצחון בתחרות הלאומית בעונה הקודמת, אך זה לא נמשך זמן רב.
אל המקהלה מצטרפים מספר חברים חדשים: מארלי (בתה של עובדת קפיטריה), ג'ייק (אחיו למחצה של פאק), ריידר (הזוכה של פרויקט Glee), קיטי (מעודדת חדשה), ווייד/יוניק (שעובר מאדרנלין קולי לכיוונים חדשים).
בעונה זו המקהלה מתחרה בתחרות המקומית (בה היא מפסידה תחילה אך לאחר מכן מנצחת עקב הפסילה של מועדון הוורבלרס) ובהמשך העונה מתכוננת לתחרות האזורית.
בניו יורק העלילה עוקבת בעיקר אחרי רייצ'ל וקורט, הלומדים באקדמיה לאומניות הבמה בניו יורק NYADA.
שם לומד גם ברודי, דמות חדשה בעונה הרביעית, תלמיד הבוגר מרייצ'ל בשנה אחת ומתאהב בה.
בנוסף מופיעות דמויות חדשות נוספות, כמו קסנדרה ג'ולי, המורה לריקוד של רייצ'ל, ואליזבט רייט, עורכת באתר vouge.com, שם עובד קורט.
בין קווי העלילה הבולטים בעונה זו, הם: חתונתם של וויל ואמה, הקשרים הנרקמים בין חברי ה-Glee Club, המשבר בחייו של פין, ההתקדמות בחייה של רייצ'ל להגשמת יעדיה וכך גם של קורט, ועוד.
בעונה זו ישנם שלושה פרקי מחווה: פרק מחווה שני לבריטני ספירס, פרק מחווה למחזמר והסרט גריז, ופרק מחווה לזמר סטיבי וונדר.
עלילתה של עונה זו מתחלקת לשני חלקים - החלק הראשון (פרקים 1–13) שמתרחש בתיכון מקינלי (סוף השנה של עונה 4) ועובר במקביל לעלילה בניו יורק והחלק השני (פרקים 14–20) שמתרחש בניו יורק ועוקב אחרי אלו שסיימו את התיכון ומנסים להסתגל לחיים חדשים במסגרת חדשה.
בנוסף, קריסטין צ'נוות', גווינת' פלטרו ווופי גולדברג חוזרות בעונה זו.
עונה זו כוללת שני פרקי מחווה לביטלס, פרק לזכרו של קורי מונטית' שנפטר ב-13 ביולי 2013, פרק מחווה לליידי גאגא וקייטי פרי, פרק מחווה לבילי ג'ואל ופרק מחווה לסטיבן סונדהיים.
בנוסף, עונה זו שוברת כמה שיאים - היא העונה בעלת הכי הרבה אלבומים (3) ומיני אלבומים (11) והעונה עם המספר המצומצם ביותר של תחרויות (אחת בלבד).
העונה השישית החלה ב-9 בינואר 2015 והסתיימה ב-20 במרץ 2015, זו הייתה העונה האחרונה של הסדרה.
עלילת עונה זו התמקדה בחזרתן של הדמויות לעיר מולדתן ועל התרת בעיותיהן.
העונה מתחילה עם ביטולה של תוכנית הטלוויזיה של רייצ'ל.
לאחר שהיא מגלה שסו השתלטה על האומנויות בתיכון מקינלי, היא מחליטה להקים מחדש את הלהקה.
בינתיים, בליין וקורט נפרדו פעם נוספת ובליין חזר לעיר והחל להנחות את ה"וורבלרס".
קורט חוזר לעיר גם הוא ומצטרף אל רייצ'ל.
מר שוסטר החליט לקחת את עצתה של סו והחליט להנחות את "אדרנלין קולי".
בעונה זו, השחקנים האורחים הבולטים היו מקס ג'ורג' (סולן להקת "אדרנלין קולי"), ג'ינה גרשון (אימו של בליין), גלוריה אסטפן (אמה של סנטנה, שהופיעה לראשונה בעונה השלישית של הסדרה), וכן ג'ונתן גרוף (ג'סי) שהשתתף בשתי העונות של הסדרה.
בנוסף, אחד מפרקי הסדרה התרחש על ציר הזמן בתקופה שלפני הפרק הראשון של הסדרה כולה, פרק שהיווה מעין פלאשבק אשר הציג כיצד המקהלה הוקמה וכיצד השתנו חיי הדמויות.
עונה זו כולל פרק מחווה לקרול קינג ולאלאניס מוריסט ולברט בכרך.
רייצ'ל ברי (ליאה מישל; עונות 1–6): חברה במקהלת "כיוונים חדשים", זמרת עם יכולות מרשימות אך שאפתנית במיוחד והקול המוביל של המקהלה.
הייתה בת-זוגו של פין, וחלומה הוא להופיע בברודוויי.
בעונה 5 הגשימה חלום זה ונבחרה לשחק תפקיד ראשי בחידוש למחזמר "מצחיקונת".
איבדה את התפקיד בעקבות ניסיונה בטלוויזיה (סדרה משלה) ובשל כך חזרה לאוהיו לאמן את מקהלת ה"כיוונים החדשים".
ידועה בשאפתנות ובשתקורט האמל (כריס קולפר; עונות 1–6): חבר במקהלת "כיוונים חדשים" ובעל קול סופרנו ייחודי.
בעונה 4 הוא מסיים את התיכון, ועובר לניו יורק עם רייצ'ל כדי לנסות להתקבל לאקדמיה שוב ומתקבל.
בתחילית עונה 4 הוא ובליין נפרדים כיוון שבליין בגד בו, והשניים חוזרים בתחילת עונה 5 ואף מתארסים.
בעונה 6 הוא ובליין נפרדים וקורט חוזר לאוהיו עם רייצ'ל, כדי לנסות להקים מחדש את "כיוונים חדשים".
לקראת סוף העונה הוא ובליין חוזרים ואף מתחתנים.
סו סילבסטר אוהבת אותם כזוג.
פין הדסון (קורי מונטית'; עונות 1–4): חבר במקהלת "כיוונים חדשים" ובו-זמנית גם קפטן נבחרת הפוטבול של בית-הספר.
בן-זוגה של רייצ'ל ואף היו מאורסים.
נפטר בעונה 5 (עקב מותו הטרגי של השחקן במציאות).
קווין פאבריי (דיאנה אגרון; ראשית 1–3; משנית 4–6): קפטן נבחרת המעודדות "הצ'יריוס" שנקלעת להיריון לא רצוי מפאק.
נהיית חברה במקהלה ועוברת שינוי ככל שמתקדמת הסדרה.
בליין אנדרסון (דארן כריס; משני 2, ראשי 3–6): קפטן מקהלת ה"זמירים" באקדמיית דלטון לשעבר ובהמשך תלמיד תיכון "ויליאם מקינלי", בן זוגו של קורט וחברו הטוב.
הוא מתחתן איתו לקראת סוף הסדרה.
ארטי אברמס (קווין מק'הייל; עונות 1–6): חבר במקהלת "כיוונים חדשים", נכה בכיסא גלגלים מאז היותו בן 8 בעקבות תאונת דרכים.
יצא עם טינה, בריטני וקיטי לאורך הסדרה בתקופות שונות.
מרסדס ג'ונס (אמבר ריילי;עונות 6-1:) חברת "כיוונים חדשים" ובעלת קול עמוק ועוצמתי, ממוצא אפרו-אמריקאי.
חברתם הטובה של קורט ורייצ'ל.
נוח "פאק" פאקרמן (מארק סלינג; ראשי 1–4, משני 5–6): רודף שמלות טיפוסי, חבר בנבחרת הפוטבול ומאוחר יותר גם חבר במקהלת "כיוונים חדשים".
הכניס את קווין להיריון בתחילת הסדרה.
פירס (הת'ר מוריס; ראשית 2–4, משנית 1, 5-6): מעודדת ב"צ'יריוס" וחברת "כיוונים חדשים", נחשבת טיפשה למדי, אך בעונה 4 מתגלה כגאון.
חברתה הטובה של סנטנה ומאוחר יותר גם בת-זוגה ואשתה לעתיד.
סנטנה לופז (נאייה ריברה; ראשית 2–5, משנית 1, 6): מעודדת ב"צ'יריוס" וחברת "כיוונים חדשים", רכלנית, מלגלגת ונוהגת להעליב אנשים.
חברתה הטובה של בריטני ומאוחר יותר גם בת-זוגה ואשתה לעתיד.
טינה כהן-צ'אנג (ג'נה אושקוביץ; עונות 1-6): חברת מקהלת "כיוונים חדשים", ממוצא אסיאתי.
חברתו הטובה של ארטי ובת-זוגו לשעבר של מייק צ'אנג.
מייק צ'אנג (הארי שום ג'וניור; ראשי 3; משני 1–2, 4-6): חבר מקהלת "כיוונים חדשים", ממוצא אסיאתי.
בעל כישורי ריקוד, ובן זוגה לשעבר של טינה.
סאם אוונס (קורד אוברסטריט; ראשי 2, 4-6, משני 3): חבר מקהלת "כיוונים חדשים".
מצטרף למקהלה בעונה השנייה, בעונה השנייה נחשף שמשפחתו ענייה.
היה בן זוגה של מרסדס ובריטני.
וויד "יוניק" אדמס (אלכס ניוול) - תלמידה טרנסג'נדרית.
הצטרפה ל"כיוונים חדשים" בעונה 4 לאחר שפרשה מ"אדרנלין קולי" כיוון שלא הרגישה שם בנוח להיות עצמה.
ג'ייק פאקרמן (ג'ייקוב ארטיסט) - אחיו של נוח פאקרמן.
בקי ג'קסון - בעלת תסמונת דאון, סו דואגת לה כאמא
ויליאם (ויל) "מר שו" שוסטר (מתיו מוריסון; עונות 1–6): מורה לספרדית בתיכון "מקינלי" והבמאי והמייסד של "מקהלת כיוונים חדשים".
מושא אהבתה של היועצת החינוכית אמה פילסברי, ומאוחר יותר גם בעלה.
אמה פילסברי (ג'יימה מייס; ראשית 1–3, משנית 4–6): היועצת החינוכית בתיכון "מקינלי", לא עוזרת במיוחד.
בעלת הפרעה טורדנית-כפייתית המתבטאת בניקיון אובססיבי.
מאוהבת בוויל ומאוחר יותר גם אשתו.
סו סילבסטר (ג'יין לינץ'; עונות 1–6): המאמנת הקשוחה והאמביציונרית של נבחרת המעודדות הפופולרית "הצ'יריוס", היא רעה ושתלטנית, נוהגת לריב עם וויל ומנסה לחבל במקהלה באובססיביות.
יש לה אחות בעלת תסמונת דאון.
שלדון (שאנון) ביסט (דוט מארי ג'ונס; משנית 2–5, ראשית 6): מאמן טרנסג'נדר, אימן את קבוצת הפוטבול "טיטאנים" והיה לאחד מחבריו הטובים ביותר של ויליאם שוסטר.
תחת זיכיון הסדרה יצאו לאור 17 פסקולים, שישה אלבומי להיטים ו-31 מיני-אלבומים הכוללים כ-754 ביצועים לשירים או מאשאפים.
כ-460 שירים מהסדרה זכו להוצאה כסינגלים.
רובם המוחלט של הביצועים המוזיקליים בסדרה הם גרסאות כיסוי לשירי מוזיקה פופולרית.
בשתי עונותיה הראשונות זכתה הסדרה לנתוני רייטינג מרשימים לצד ביקורות חיוביות.
פרסים משניים יותר בהם זכתה הסדרה הם פרס ה-People's Choice Awards עבור הסדרה הקומית הטובה ביותר לשנת 2010, פרס גילדת שחקני המסך לאנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרת קומית ומספר פרסים מהליגה ההומו-לסבית נגד השמצה.
Glade הוא בונה ממשק המשתמש הגרפי של GTK+, עם רכיבים נוספים עבור GNOME.
בגרסתו השלישית, גלייד הוא שפת תכנות עצמאית אשר אינה מייצרת קוד לאירועים אלא קובץ XML בלבד, המפורש עם הספרייה המתאימה (כגון GTK+ עבור שפת התכנות C).
גלייד הוא תוכנה חופשית המופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו (GNU LGPL), אך חלקו עדיין מופץ תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו (GNU GPL).
הגרסה הראשונה של גלייד, גרסה 0.1, שוחררה ב־18 באפריל 1998.
גלייד גרסה 3 שוחררה ב־12 באוגוסט 2006. ההבדלים הבולטים ביותר עבור משתמשי הקצה הם:
תמיכה בביטול וביצוע חוזר של פועלות
תמיכה עבור מיזמים פתוחים רבים
גלייד־3 שוכתב מחדש, על מנת לנצל את תכונותיה החדשות של GTK+ ומערכת GObject.
לכן גלייד־3 קטן יותר ומאפשר דברים מעניינין חדשים: