tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אם הסבירות לכך שמדובר בשיתוק שנגרם כתוצאה ממחלת ליים אינה ניתנת להזנחה, נהוג לבצע במטופל בדיקה סרולוגית עבור מחלת ליים.
אם התוצאה היא חיובית, ניתנת אבחנה למחלת ליים.
אם התוצאה היא שלילית, ניתנת אבחנה לשיתוק על שם בל.
ניתן לסווג את השיתוק בעצב הפנים לנגעים על-גרעיניים ולנגעים תת-גרעיניים.
שיתוק פנים מרכזי (בלועזית - central facial palsy) יכול להיגרם כתוצאה משבץ מוחי, שפוגע בסיבי עצב הפנים שנמצאים בקפסולה אינטרנה שבמוח, והפגיעה מגיעה עד לגרעין העצב.
גרעין עצב הפנים יכול להיפגע גם כתוצאה מאוטם בעורקים שעוברים באזור, שבדרך כלל מלווה שבץ מוחי.
נגעים תת-גרעיניים הם הגורם העיקרי לשיתוק הפנים ומביאים לשיתוק פנים פריפרי (בלועזית - peripheral facial palsy).
מדובר בפגיעות בסיבי עצב הפנים שאינן כוללות פגיעה בגרעין התא.
אם נמצא הגורם לשיתוק הפנים, יש לטפל בו כפי שנהוג.
אם הסבירות המוערכת לכך שהשיתוק נגרם כתוצאה ממחלת ליים גבוה מ-10%, נהוג להתחיל טיפול אמפירי באנטיביוטיקה, ללא קורטיקוסטרואידים, ולהעריך את הסבירות מחדש לאחר ביצוע בדיקות מעבדה עבור מחלת ליים.
בכל מקרה אחר, נהוג לתת טיפול שכולל מתן קורטיקוסטרואידים, ואם השיתוק חמור, ניתנות גם תרופות נוגדות נגיפים.
שיתוק בפנים נחשב לחמור אם המטופל אינו מסוגל לעצום את העין באזור המשותק או אם הפנים א-סימטריות גם במצב מנוחה.
מתן קורטיקוסטרואידים תוך 3 ימים מהופעת השיתוק על שם בל נמצא כמועיל בהעלאת סיכויי ההחלמה, בהורדת זמן ההחלמה ובהפחתת שאריות של תסמינים במקרים של החלמה חלקית.
לעומת זאת, מתן קורטיקוסטרואידים במקרים של שיתוק פנים שנגרם כתוצאה ממחלת ליים נמצא בחלק מהמחקרים כמזיק לתוצאות הטיפול ולהחלמה.
מחקרים אחרים מצאו שתרופות נוגדות נגיפים ככל הנראה משפיעות לטובה על תוצאות ההחלמה במקרים חמורים של שיתוק על שם בל, בהשוואה למקרים בהם ניתנו קורטיקוסטרואידים בלבד.
עבור מטופלים שהמצמוץ שלהם נפגע כתוצאה משיתוק הפנים, ניתן מרשם לטיפות עיניים שמהוות דמעות מלאכותיות, יחד עם משחות עיניים ורצועות להדבקה שעוזרות לסגור את העיניים בזמן שינה.
כאשר העצב לא נרפה ולא נרפא נדרשת התערבות כירורגית.
נכון ל-2022 בית החולים איכילוב הוא אחד משלושת המרכזים הרפואיים המובילים בעולם, שמציעים פתרון ניתוחי לחולים אלה.
שיתוף כלי רכב במוסקבה הוא סוג של תחבורה אלטרנטיבית במוסקבה.
נכון לשנת 2019, במוסקבה יש את צי השיתוף הגדול ביותר באירופה.
עם זאת, שוק free-float של שיתוף המכוניות במוסקבה הוא המתפתח ביותר בעולם.
המספר הממוצע של נסיעות יומיות במוסקבה נכון לאוגוסט 2019 הוא 140 אלף.
Yandex.Drive היא המפעילה הגדולה ביותר בשוק שיתוף הרכבים בעיר, עם צי של יותר מ-9,000 מכוניות.
בשנת 2019 צי רכבי השיתוף במוסקבה הגיע ל-30,000, כמעט פי שניים מהשנה הקודמת, עלה על הציפיות.
חלק מהמקורבים בתעשייה אומרים שיש פוטנציאל של עד 100,000 כלי רכב שיתופיים בסופו של דבר.
בנוסף לחנייה עירונית מועדפת עבור כלי רכב שיתוף, ממשלת מוסקבה פוטרת כלי רכב חשמליים מתשלום מס תחבורה.
ראש עיריית מוסקבה סרגיי סוביאנין וראש Yandex ארקדי וולוז' השתתפו באירוע שהוקדש להשקת כלי הרכב החשמליים של Yandex.Drive בסוף ספטמבר 2019.
שלושים מכוניות חשמליות של ניסאן ליף ממותגות Yandex.Drive הפכו לזמינות במוסקבה בשנת 2019. מספר כלי רכב חשמליים מדגמים שונים זמינים גם אצל מפעילי שיתוף מכוניות אחרים.
הברית הערבית-ישראלית נגד איראן, המכונה מדי פעם הקואליציה או הברית הישראלית-סונית, היא קואליציה לא רשמית במזרח התיכון.
הברית קודמה ונתמכה על ידי ארצות הברית בעקבות מסקנות ועידת ורשה בפברואר 2019. הברית מבוססת על ביטחון אזורי משותף הדדי בין ישראל ובעיקר מדינות ערב הסוניות בראשות ערב הסעודית.
מדינות ערב המשתתפות מהוות את הליבה של מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ.
חברות הברית לצד ישראל כוללות את ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות ובחריין.
שורשי הברית החלו בשנות ה-2000, בשל הירידה בחשיבותו של הסכסוך הישראלי-פלסטיני בסדר היום האזורי כסוגיית טריז ומתיחות הדדית עם איראן.
עד שנת 2016 ביקשו מדינות ה-GCC לחזק את שיתוף הפעולה הכלכלי והביטחוני עם ישראל, הנמצאת בסכסוך הצללים שלה עם איראן.
ממשל טראמפ ניסה להשיק "ברית אסטרטגית במזרח התיכון" (המכונה גם "נאט"ו הערבית") הכוללת את מדינות ה-GCC, מצרים, ירדן ואולי גם מרוקו.
באפריל 2019 הודיעה מצרים כי לא תשתתף.
ההסכם לא הוכרז נכון ל-11 בינואר 2021. "ההסכמים המאוחרים של איחוד האמירויות, בחריין ומרוקו לשנת 2020 לנרמול היחסים עם ישראל יכלו להוות אלטרנטיבה, ככל שהחלטות הנורמליזציה של איחוד האמירויות ובחריין היו קשורות, לפחות חלקית, נגד איראן."
בשנת 2020, כחלק מהסכמי אברהם, מדינות שונות נרמלו את היחסים עם ישראל, מדינות אלו היו: איחוד האמירויות הערביות, בחריין, סודאן, ומרוקו.
מרכז מרשל ניתח את הסכמי אברהם באוקטובר 2020, כולל מעורבות איחוד האמירויות הערביות ובחריין, אך לפני שסודן ומרוקו החליטו לנרמל את יחסיהן גם הן; מרכז מרשל תיאר כי הסכם אברהם "מחזק את הברית האנטי-איראנית הבלתי רשמית באזור".
לדברי יואל גוזנסקי, מומחה לאיראן מטעם המכון למחקרי ביטחון לאומי ופרופסור קלייב ג'ונס, מומחה לביטחון במזרח התיכון: "הגישה שלנו טמונה בהבנת הקשרים של ישראל עם רבות מממלכות המפרץ, ובמיוחד בסעודיה.
ערב, איחוד האמירויות ובחריין, לא כברית רשמית כלשהי אלא כביטוי של משטר ביטחון שבשתיקה.
משטר זה מאפשר לחקור ולנתח את התפתחות הקשרים בין ישראל לממלכות המפרץ, תוך שהוא מאפשר לנו להיות מודעים לכך שהיחסים הללו היו ליניאריים לעיתים רחוקות, שלא לדבר על בסיסם של ערכים נורמטיביים משותפים כלשהם.
בניתוח יום השנה של הסכם אברהם, אמר עיתון הארץ כי ההסכמים התבססו על רעיון של קואליציה אנטי-איראנית, "ישראלית-סונית" וכי נורמליזציה תעזור אך "ספק רב אם הייתה קואליציה כזו אי פעם.
וההסכמים לא עשו דבר כדי ליצור או לגבש אחת."
בנובמבר 2020, ערך ראש הממשלה בנימין נתניהו יחד עם ראש המוסד יוסי כהן ביקור חשאי בעיר החוף ניאום שבערב הסעודית ונפגשו עם יורש העצר מוחמד בן סלמאן.
בפגישה השתתף גם מזכיר המדינה האמריקני, מייק פומפאו.
ב-2 בפברואר 2022 ערך שר הביטחון בני גנץ, ביקור בבחריין.
היה זה ביקור רשמי ראשון של שר ביטחון ישראלי בממלכה במפרץ הפרסי מאז החתימה על הסכמי אברהם.
הטיסה לבחריין עברה מעל סעודיה, בפעם הראשונה שבה מטוס צבאי ישראלי הורשה לטוס באופן פומבי בשטחה האווירי של המדינה.
במהלך ביקורו חתם גנץ על הסכם שיתוף פעולה ביטחוני מול מקבילו הבחרייני, שר ההגנה עבדאללה בן חסאן אלנעימי.
מדובר בהסכם ביטחוני ראשון שנחתם בין מדינת ישראל לבין מדינה במפרץ הפרסי.
בנוסף באותו ביקור נפגש עם מלך בחריין, חמד בן עיסא אל-חליפה, עם יורש העצר סלמאן בן חאמד אל-חליפה וכן עם הרמטכ"ל ומפקד חיל הים הבחרייני.
זמן קצר לאחר הביקור הודיעה בחריין כי קצין צה"ל יוצב בשטחה ויהיה קשור לעבודתה של קואליציה בינלאומית המונה לפחות 34 מדינות.
בחריין מסרה כי מטרות הקואליציה הזו כוללות את הבטחת חופש השיט באזור, הגנה על הסחר הבינלאומי והתמודדות עם פיראטים וטרור.
ב-15 בפברואר 2022, ערך ראש הממשלה נפתלי בנט ביקור רשמי ראשון של ראש ממשלה ישראלי בבחריין.
בנט התקבל על ידי משמר כבוד ונפגש עם מלך בחריין, חמד בן עיסא אל-חליפה, וגם עם יורש העצר וראש הממשלה סלמאן בן חאמד אל-חליפה.
בנוסף ערך פגישות עם שרי האוצר, החוץ, התעשייה והתחבורה של ממלכת בחריין, ועם נציגי הקהילה היהודית במדינה.
במרץ 2022, יורש העצר הסעודי מוחמד בן סלמאן אמר כי שיחות הפיוס עם איראן יימשכו ו"אנו מסתכלים על ישראל כבעלת ברית פוטנציאלית אך לפני כן היא צריכה לפתור את בעיותיה עם הפלסטינים".
מטרת הפסגה היא מפגן של חזית אחידה מדינית וביטחונית נגד איראן, על רקע החתירה לחידוש הסכם גרעין חדש בין ארצות הברית ואיראן, ונגד התוקפנות של איראן ברחבי המזרח התיכון.
הפסגה הייתה הפגישה הראשונה והמייסדת של פורום הנגב..
המתקפה האיראנית על ישראל (אפריל 2024)
באפריל 2024, על פי דיווח ב"וול סטריט ג'ורנל", ערב הסעודית ואיחוד האמירויות סייעו לישראל להתגונן מפני המתקפה האיראנית, בכך שפתחו את המרחב האוויר שלהן לחיל האוויר הישראלי ושל ארצות הברית וגם שיתפו מודיעין חיוני עם שני הכוחות.
עוד על פי הדיווח, יומיים לפני המתקפה על ישראל גורמים איראנים תדרכו את עמיתיהם במדינות המפרץ, ביניהן סעודיה על מבנה ותיזמון התוכנית לתקיפה, כדי שאלו יוכלו לאבטח את מרחבן האווירי.
המידע הועבר לארצות הברית, ושימש אזהרה מקדימה מכרעת עבור ישראל וארצות הברית.
מרגע שהכטב"מים והטילים שוגרו מאיראן, הם זוהו בידי מכ"מים במדינות המפרץ - שמחוברים אל מרכז המבצעים של פיקוד המרכז של ארצות הברית שיושב בקטר, והוא העביר את המידע למטוסים שהיו בכוננות במרחב האווירי של המזרח התיכון.
כאשר המל"טים האיראנים הגיעו למרחב, הם הופלו ברובם ע"י ישראל וארה"ב, ובמספרים קטנים יותר ע"י בריטניה, צרפת וירדן.
ביוני 2024, נפגשו רמטכ"ל צה"ל, הרצי הלוי וכן ראש פיקוד מרכז של ארצות הברית, מייקל קורילה עם גנרלים מבחריין, מצרים, איחוד האמירויות, ירדן וערב הסעודית בחשאי בבחריין על מנת לדון בשיתוף פעולה ביטחוני אזורי.
שיתוק רפה חד/שיתוק דמוי פוליו (AFM) הוא מצב חמור של חוט השדרה.
התסמינים כוללים הופעה מהירה של חולשת זרועות או רגליים וירידה ברפלקסים.
קושי בהזזת העיניים, דיבור או בבליעה עלולים להתרחש גם כן.
לפעמים, חוסר תחושה או כאב עשויים להיות נוכחים.
סיבוכים יכולים לכלול קשיי נשימה.
הסיבה לרוב המקרים אינה ברורה נכון לשנת 2018. יותר מ-90% מהמקרים האחרונים עקבו אחר זיהום נגיפי קל, כגון אנטרו וירוס.
בעוד שפוליו יכול לגרום ל-AFM, מאז 2014, הוא לא היה מעורב במקרים בארצות הברית.
המנגנון הבסיסי כרוך בפגיעה בחומר האפור של חוט השדרה.
האבחון עשוי להיבדק על ידי הדמיה רפואית של עמוד השדרה, בדיקת אלקטרומיוגרפיה ובדיקת נוזל המוח והשדרה.
מדי פעם נדרשת הנשמה מלאכותית מכנית כדי לעזור למטופל לנשום.
המצב נדיר ומופיע לרוב בילדים.
פחות מאחד מכל 500,000 ילדים מושפע בשנה בארצות הברית.
למרות שהמחלה אינה חדשה, לא הייתה עלייה במספר המקרים מאז 2014 בארצות הברית.
בשנת 2018 אומתו 233 מקרים בארצות הברית.
קושי להזיז את העיניים או צניחת עפעפיים
קושי בבליעה או דיבור מעורפל
חולשה פתאומית של היד או הרגליים
סיכום המצב על ידי המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן בשנת 2014:
סממנים נפוצים כוללים חולשת גפיים חריפה ומציאות ייחודיות ב-MRI של חוט השדרה מכילים פצעים שאינם מחלימים, ובגדול מוגבלים לחומר אפור.
ברוב המקרים, הפצעים האלו התפרשו ליותר משכבה אחת של חוט השדרה.
לחלק גם היה דיספונקציה חריפה של עצבי גולגולת עם פצעי קשרים בגזע המוח שאינם משתפרים.
אף אחד מן הילדים שחלו מהמחלה חוו מצב נפשי שונה או פרכוסים.
לאף אחד לא היה פצעים בקורטקס, תת-קורטקס, גנגליונים בזליים, או, תלמי ב-MRI.
רוב הילדים דיווח על מחלה נישמתית (נפוצה כגון: צינון) כ-שבועיים לפני הפיתוח של התסמינים הנרולוגיים.
מחקרים רבים התמקדו בנגיף ה-Nonpolio enterovirus 68 (EV-D68) ו-71 (EV-A71), גורם שכיח למחלת ידיים, כף הרגל והפה בתינוקות וילדים צעירים, חברים במין enterovirus D ו-enterovirus A, בהתאמה, כגורם חשוד.
כמה ראיות תומכות בתפקיד סיבתי של EV-D68. Coxsackievirus A16 עשוי גם למלא תפקיד במקרים מסוימים.
דו"ח שבועי של תחלואה ותמותה משנת 2014 ציין את הקושי לבסס סיבתיות על ידי הנגיף.
אבינדרה נאת', המנהלת הקלינית של המכון הלאומי להפרעות נוירולוגיות ושבץ ונשיאת האגודה הבינלאומית לנוירו-וירולוגיה, השוותה את המצב לחקירות הממושכות שהובילו לאישור של HIV כגורם לאיידס.
בתגובה להצעה שייתכן שה-Enterovirus משתלט על תפקיד הפוליו, אמר Nath כי EV-D68 היה הרבה פחות אלים והתפשט הרבה יותר לאט מפוליו, ושבניגוד לפוליו, רק מקרים בודדים של שיתוק נראו בכל אלף ילדים שנדבקו.
הוא גם הציע שיש להעריך גם מבוגרים עם מחלות בדרכי הנשימה עבור חסרים נוירולוגיים, וכי יש להתייחס למחלה זיהומית כגורם כאשר חולים מציגים תסמינים נוירולוגיים.
דו"ח שלאחר מכן תיאר 29 מקרים של AFM הקשורים ל-EV-D68 באירופה בשנת 2016, וציין, "אלה כנראה מייצגים רק את קצה הקרחון".
CDC רואה ב-2018 שנת שיא, מקרים מתועדים שנתיים של AFM הגיעו לשיא של 238 ברחבי הארץ.
התפוצה הנמוכה יחסית בשנת 2020 עשויה לשקף את השימוש באמצעים להפחתת זיהומים במגפת COVID-19.
בגלל הזינוק של EV-D68 בשנת 2022 רשת Health Alert (HAN) פרסמה הודעה לספקי שירותי בריאות ובתי חולים.
ה-CDC הזהיר רופאים שגילויי EV-D68 המשיכו להיות גבוהים.
"אתרי מעקב זקיפים מדווחים על שיעור גבוה יותר של חיוביות EV-D68 בילדים שהם רינו-וירוס או אנטרו-וירוס חיוביים בהשוואה לשנים קודמות", כתבה הסוכנות.
על הרופאים להיות מודעים ל"פוטנציאל לעלייה במקרי AFM בשבועות הקרובים".
CDC קורא לספקי שירותי בריאות לשקול את EV-D68 כגורם אפשרי למחלות נשימתיות חריפות וקשות ולעלייה פוטנציאלית במקרי AFM.
AFM מאובחנת על ידי בדיקת מערכת העצבים של האדם בשילוב עם סקירת תמונות של חוט השדרה.
רופא יכול לבחון את מערכת העצבים של האדם ואת המקומות בגוף שבהם יש לו חולשה, טונוס שרירים ירוד וירידה ברפלקסים.
בנוסף, רופא יכול לבצע הדמיית תהודה מגנטית כדי להסתכל על המוח וחוט השדרה של אדם, לעשות בדיקות מעבדה על נוזל המוח השדרה (CSF, הנוזל סביב המוח וחוט השדרה), ויכול לבדוק הולכה עצבית (דחף שנשלח לאורך סיב עצב) ותגובה.
אבחון של שיתוק דמוי פוליו (AFM) מצריך שיתוק גפיים חריף ולפחות נגע אחד בחומר אפור בחוט השדרה.
ה-CDC ממליץ, "כדי למנוע זיהומים באופן כללי, אנשים צריכים להישאר בבית אם הם חולים, לשטוף את ידיהם לעיתים קרובות במים וסבון, להימנע ממגע קרוב (כגון מגע ולחיצת ידיים) עם חולים, ולנקות ולחטא משטחים הננגעים לעיתים קרובות."
מדי פעם נדרש אוורור מכני לתמיכה בנשימה.
לא ברור אם אימונוגלובולין, קורטיקוסטרואידים, חילופי פלזמה או תרופות אנטי-ויראליות שימושיים.
מחקרים מ-2014 עד 2017 הצביעו על תוצאה גרועה עבור מקרים רבים.
שבעה מתוך 61 מקרים עם EVD68 שזוהו ולשמונה מעקבים ארוכי טווח היו החלמה מלאה; שני מקרי מוות תוארו באנשים עם דחיקה חיסונית חמורה (אחד עם EVD68 ואחד עם EVD68 ו-coxsackie A16 שזוהו).
שישה מתוך 10 ילדים בדנבר נשלחו הביתה לטיפול חוץ.
חלק מהילדים עם מקרים קלים ובינוניים החלימו חלקית מחולשת גפיים זמנית אך עדיין סובלים מחולשה קבועה, בעוד שאלו עם מקרים חמורים יותר פחות החלימו.
פיזיותרפיה אינטנסיבית וריפוי בעיסוק עשויים להועיל להחלמה.
דפוס עונתי נראה בהתפרצויות, עם עלייה ניכרת במקרים המדווחים בסוף הקיץ ותחילת הסתיו.
ה-CDC קבע והגיש ל-GenBank רצפים גנומיים מלאים או כמעט מלאים עבור שלושה זנים ידועים של הנגיף, שהם "קשורים גנטית לזנים של הנגיף EV-D68 שהתגלו בשנים קודמות בארצות הברית, אירופה ואסיה.
בעוד שנראה כי שיעורי התסמינים השיתוקיים נמצאים בקורלציה עם מספר הזיהומים בדרכי הנשימה, בדיווחים אנקדוטליים ראשוניים, המקרים אינם מקובצים בתוך משפחה או בית ספר, דבר המצביע על כך שהשיתוק כשלעצמו אינו מדבק ישירות, אלא מתעורר כסיבוך נדיר מאוד.
של הזיהום השכיח בדרכי הנשימה.
מקרים של מחלות דומות דווחו בקנדה, צפון אירופה ויפן.
מעל 90% מהמקרים המדווחים הם בילדים.
קבוצה בטקסס דיווחה שהבחינה בדפוס בשנת 2013 של אחד עד ארבעה מקרים בשנה עם מאפיינים דומים של פוליו.
בשנת 2014, הדוח השבועי של CDC Morbidity and Mortality Report ושיחת ועידה של CDC Clinician Outreach and Communication Activity, ציינו שבמקרים רבים היו כאבי צוואר, גב או גפיים, אך חוץ מזה, אלו שנפגעו היו בדרך כלל תקינים.
כמה משתתפים בשיחת הוועידה דנו האם כאב, שייחלש מאוחר יותר, עשוי להקדים את תחילת השיתוק.
דו"ח מאוקטובר 2014 תיאר התפרצויות בקליפורניה ובקולורדו, והציע כי מספר המקרים עשוי להיות 100 או יותר ברחבי ארצות הברית.
האבחנה כללה היסטוריה רפואית מפורטת, הדמיית MRI וביטול דלקת חוד השדרה רוחבית או תסמונת גייאן בארה כגורמים אפשריים.
רופאים השתמשו ברשימת תפוצה מקוונת כדי לתקשר על מקרים דומים באלבמה וקנזס.
מקבץ המקרים הידוע הגדול ביותר היה בקולורדו, עם 29 בסך הכל, 12 מהם דווחו מאוגוסט ואילך של אותה שנה.
שלושה מתוך ארבעה מקרים שטופלו באלבמה כללו חוסר יכולת מוחלט להזיז זרוע אחת, שמזכירה פגיעה עצבית היקפית:
בית החולים רחמים לילדים, שהיו לו שלושה או ארבעה מקרים בשנת 2014, דיווח כי תמונות ה-MRI והתסמינים מחקים מקרוב פוליו.
הם דיווחו: "התפרצות פתאומית של שיתוק רפוי בגפיים בודדות או מרובות ללא ממצאים תחושתיים, בדיקות ה-MRI מראות עלייה אחידה באות קרני הגחון של חוט השדרה - זה בדיוק אותו אזור של חוט השדרה המושפע מפוליו...
כמעט לכל החולים יש עלייה בתאי הדם הלבנים בנוזל השדרה.
לחלק מהחולים יש ממצאים בגזע המוח וממצאים בעצב הגולגולתי".
מתוך 64 מטופלים שעומדים בקריטריונים של ה-CDC לפני 29 באוקטובר 2014, 80% סבלו ממחלה נשימתית קודמת ו-75% דיווחו על חום בימים שקדמו לחולשת הגפיים, שהתחילה בדרך כלל בפתאומיות.
עד 20 בנובמבר, מספר המקרים המאושרים עמד על 88 מ-29 מדינות.
ה-CDC ביקש מרופאים לספק מידע על מקרים העומדים בקריטריונים אלה: מטופלים שאובחנו לאחר 1 באוגוסט 2014, שלא מלאו להם 22, מראים התחלה חריפה של חולשת איבר מוקד, עם פגיעה בחוט השדרה המוגבלת במידה רבה לחומר האפור ההודמה על ידי MRI.
בנובמבר 2018, ה-CDC דיווח שהם חוקרים 286 מקרים, עם לפחות 116 מקרים מאושרים ב-31 מדינות.
ה-CDC מקים כוח משימה לחקור את הסיבות ולמצוא טיפולים.
שיתוף פעולה והנחיה ימית לספנות הוא מונח דוקטרינרי ימי.
אנשי צי מוכשרים לבצע פעילות NCAGS לצורך הקמה ומתן ייעוץ למעבר בטוח של אוניות סוחר ברחבי העולם, בתקופות של שלום, מתיחות, משבר ומלחמה.
אנשי NCAGS פועלים כגורם מקשר בין מפקדים צבאיים לבין הרשויות האזרחיות.
בעת מלחמה, ארגון ה-NCAGS עשוי להיות אחראי להקמת שיירות ימיות (convoys).
NCAGS מופעל על ידי מדינות רבות בנאט"ו במהלך תרגילים כגון Bell Buoy.
התחום מהווה מרכיב חשוב בכוחות המילואים הימיים.
בעבר, המונח הדוקטרינרי שהיה בשימוש היה שליטה ימית על הספנות (Naval Control of Shipping).
NCAGS הוא לעיתים קרובות מאמץ משותף בין מדינות, ולנאט"ו קיימת נוכחות ייעודית בתחום זה במרכז הספנות של נאט"ו (NATO Shipping Centre), כחלק מפיקוד הים המשולב של נאט"ו (Allied Maritime Command) בנורת'ווד, בריטניה.
המרכז מקיים תרגילים רב־לאומיים במטרה לחזק את הקשרים בין חילות הים הלאומיים לבין תעשיית הספנות האזרחית.
תרגילי NCAGS, כגון Exercise Lucky Mariner, בוחנים את כשירות והמיומנויות בתחום זה.
לעיתים קיים בלבול בין NCAGS לבין מערכת המידע הניווטית העולמית של בעלות הברית (Allied Worldwide Navigational Information System – AWNIS), אך למעשה מדובר בכלי אחד בלבד שחלק ממפעילי NCAGS מוכשרים להשתמש בו.
UKMTO (United Kingdom Maritime Trade Operations) הוא גוף ביטחוני ימי של הממלכה המאוחדת, הפועל מטעם הצי המלכותי הבריטי, ותפקידו המרכזי הוא תיאום, איסוף והפצת מידע ביטחוני בין כוחות צבאיים לבין כלי שיט מסחריים באזורי סיכון ימיים.
הגוף משמש כנקודת הקשר הראשית בין הספנות האזרחית לבין גורמים צבאיים הפועלים בים הערבי, בים סוף, במפרץ הפרסי ובאזור האוקיינוס ההודי.
UKMTO הוקם לאחר שנת 2001 ומפעיל משרד מרכזי בדובאי, המאוכלס בעיקר באנשי צי המילואים של בריטניה.
הארגון מפעיל תוכנית דיווח וולונטרית (Voluntary Reporting Scheme – VRS), שבמסגרתה אוניות סוחר מדווחות על מיקומן ופעילותן בעת מעבר באזורי סיכון, ובכך מאפשרות שיפור במודעות המצבית וביכולת התגובה של כוחות ביטחוניים.
בנוסף, UKMTO משמש כגורם מתאם מרכזי במצבי חירום ימיים.
במשך למעלה מעשור מספק UK Maritime Trade Operations (UKMTO) שירותים מקבילים גם באזור מפרץ גינאה, בשיתוף עם מרכז MICA של הצי הצרפתי, כחלק ממנגנון MDAT-GOG.
פעילות זו נועדה לחזק את הביטחון הימי באזור ולסייע בהתמודדות עם איומים כגון פיראטיות ופשיעה ימית במערב אפריקה.
שכבת היישום נקראת גם: שכבת התוכנה או שכבת האפליקציה.
היא השכבה השביעית והעליונה של מודל ה-OSI והחמישית במודל TCP/IP.
היא ממונה על אספקת שירותי הרשת לתוכנות בהן משתמש משתמש הקצה.
שכבת היישום משתמשת בשירותיה של שכבת הייצוג של מודל ה-OSI ואינה מספקת שירותים לאף שכבה אחרת במודל ה-OSI.
שכבת היישום היא זו הקובעת את סוג התקשורת בין מחשבים.
למשל, היא קובעת האם מדובר בתקשורת "שרת–לקוח" (client-server) שבה מחשב אחד (השרת) מספק נתונים לאחר (הלקוח) - כמו בגלישה באינטרנט, או שמדובר בתקשורת "קצה לקצה" (peer to peer), שבה כל אחד מהמחשבים הוא גם שרת וגם לקוח - כמו ברשתות שיתוף קבצים.
שכבת הייצוג (Presentation) של מודל ה-OSI היא השכבה השישית במודל.
היא מספקת שירותי רשת לשכבת היישום ומשתמשת בשירותיה של שכבת השיחה על מנת להעביר את הנתונים על גב הרשת.
תפקיד השכבה הוא ייצוג הנתונים, והוא מבוצע בשלושה אופנים עיקריים:
מערכות מחשבים שונות משתמשות בקידודים שונים על מנת לייצג מידע.
לכן, כאשר מעבירים מידע בין מערכות מחשבים שונות, יש לדאוג שהמידע שיוצא מהמקור יהיה קריא בתחנת היעד.
לדוגמה, כאשר מעבירים קובץ טקסט, תחנת המקור יכולה להשתמש ב-ASCII כאשר תחנת היעד "מבינה" רק EBCDIC.
או לחלופין תחנת המקור עובדת ביוניקוד כאשר תחנת היעד חושבת שמדובר בקידוד ISO-8859-8. דבר דומה קורה כאשר מעבירים קובצי קול (MP3, WAV, MIDI) או סרטוני וידאו (AVI, MPG, WMV).
לכן, שכבת הייצוג דואגת לתאם את הקידוד בין שתי המערכות, ובמקרה הצורך להתאים קידוד ביניים לנתונים - כזה שגם מחשב המקור, וגם מחשב היעד יוכלו להשתמש בו.
למרות שהקידוד מוגדר בשכבת הייצוג, כיום ההחלטות לגביו נעשות כמעט באופן בלעדי על ידי המשתמשים, ולכן ניתן לכלול אותו בשכבת היישום.
תעבורת הנתונים ברשתות מוגבלת בעיקר על ידי רוחב הפס, לכן, על מנת להעביר את הנתונים בזמן הקצר ביותר יש לשמור עליהם קומפקטיים ככל שניתן.
בשלב זה נכנסת לפעולה שכבת הייצוג המשתמשת באלגוריתמים שונים לדחיסת נתונים ובכך מקטינה את נפח הנתונים ומגדילה את מהירות העברה.
פעמים רבות מועבר ברשת מידע שאינו מיועד לעיני כל (תכתובות אישיות, פרטי כרטיסי אשראי וכו').
במקרים כאלו מופעלים בשכבת הייצוג אלגוריתמים שונים האחראים להצפנה של המידע הרגיש, כלומר - משנים אותו בצורה כזו שרק מי שיודע את השיטה (האלגוריתם) וברוב המקרים גם את המפתח (רצף תווים שמשמש לחיזוק ההצפנה) יוכל לפענח את הנתונים.
שכבת הקו היא השכבה השנייה במודל ה-OSI והיא משמשת את שכבת הרשת, ומשתמשת בשירותיה של השכבה הפיזית של מודל ה-OSI.
מבחינת התפקוד, שכבת הקו של מודל ה-OSI מקבילה לשכבת הקו של מודל ה-TCP/IP.
שכבת הקו אחראית על מעבר הסיביות בין שתי תחנות של הרשת.
שכבת הקו אחראית על העברת המידע למרות רעשים או תקלות או התנגשויות שיש בקו.
חבילות נתונים בשכבת הקו מכונות "מסגרות" (frames) ומכילות, בנוסף למידע ולתוספות הפרוטוקולים של השכבות הגבוהות יותר, את כתובות ה-MAC של תחנות המוצא והיעד.
כיום נהוג לחלק את שכבת הקו לשתי שכבות נפרדות:
Logical Link Control (LLC) אחראית על חלוקת הנתונים שמגיעים מהשכבות העליונות למסגרות, ועל הטיפול בכל מסגרת בנפרד.
Media Access Control (MAC) קיימת כאשר קיים מדיום משותף לכמה נקודות קצה - כאשר הרשת אינה רשת נל"ן (נקודה לנקודה) מלאה (ברשת נל"ן כל נקודת קצה מחוברת בקו ייעודי לכל נקודת קצה אחרת), ונכנסת לפעולה כאשר שני מחשבים או יותר באותו מתחם התנגשות (collision domain) מעוניינים לשדר בו-זמנית.
במקרה כזה, יופעל פרוטוקול לטיפול בשכבת ה-MAC.
פרוטוקול ALOHA אשר מהווה בסיס לפרוטוקול שכבת ה-MAC של מערכות Ethernet.
שימוש במנגנון מרכזי אשר מפקח על כלל התעבורה ברשת ונותן "רשות דיבור" לאחד המכשירים.
רכיבי תקשורת שמתפקדים בשכבת הקו
כבל פשוט או כבל קואקסיאלי - כמו למשל ב-10BASE5 ו-10BASE2
שכבת היישום של מודל TCP/IP מקבילה מבחינת תפקודה ותפקידיה לשלוש השכבות העליונות במודל ה־OSI.
מאחר שהתברר שההפרדה בין המשתמש (שכבת היישום של מודל ה־OSI), עיבוד הנתונים (שכבת ההצגה של מודל ה־OSI) וניהול התהליכים (שכבת התהליכים של מודל ה־OSI) היא מלאכותית, אוחדו שלוש השכבות האלו לשכבה אחת במודל ה־TCP/IP והיא ממלאת את התפקידים של שלוש השכבות הללו.
שכבת התוכנה של מודל TCP/IP משתמשת בשכבת התעבורה של מודל TCP/IP על מנת להעביר נתונים על-גבי הרשת.
תקשורת עם משתמש הקצה - שכבת היישום אחראית על התקשורת עם משתמש הקצה - ממשק המשתמש, טיפול בבקשות שונות, וכו'.
עיבוד הנתונים - בהתאם להחלטות שמבצע המשתמש, שכבת היישום יכולה לדחוס את הנתונים, להצפין אותם, או לעבד אותם בכל צורה אחרת לפני שיועברו על-גבי הרשת.
ניהול תהליכים - כל פעולה שהמשתמש מבצע ברשת מוגדרת כתהליך בין תחנת המוצא לתחנת היעד.
שכבת היישום אחראית על ניהול התהליכים הללו, כך ששני המחשבים יוכלו להבחין בין נתונים של תהליכים שונים המתקיימים במקביל.
בנוסף לפרוטוקולים משמשות בשכבה זו גם מספר שיטות דחיסה והצפנה דוגמת - PGP, GPG, ZIP
השכבה הדמית (Choroid) היא רקמה דקה ועשירה של כלי דם המכסה כחמש שישיות מחלקו הפנים-אחורי של גלגל העין.
הדמית מספקת דם לרשתית משכבת outer plexiform layer והלאה לכיוון הדמית.
עוביה של שכבה זו כחצי מילימטר והיא מצויה בין לובן העין (Sclera) לבין הרשתית.
היא אמונה על אספקת חמצן וחומרי מזון לשכבה החיצונית של הרשתית.
תפקיד נוסף הוא הסעת חום הנוצר ברשתית.
החום ברשתית נוצר עקב קצב מטאבוליטי גבוה הדרוש לפעילותה התקינה, ועקב ספיגת הפוטון היוצרת חום.
ביחד עם הקשתית והגוף הריסי, מהווה הדמית חלק משכבת הענביה (בלועזית: Uvea).
בבני אדם ובפרימטים שכבה זו עשירה מאוד בצבען (פיגמנט) מלנין אשר תורם במניעת השתקפות והחזרת אור תוך-עינית.
לבקנים, הסובלים ממחסור פתולוגי במלנין, סובלים מראייה ירודה כתוצאה מאותה החזרת אור ומהשתקפויות תוך-עיניות היוצרות עיוותים בראייה.
לעומתם, השכבה הדמית של בעלי חיים רבים אחרים (לדוגמה, חתולים) מצופה בשכבה ייחודית מחזירת אור, התורמת לניצול מקסימלי של האור החודר לעין.
שכבה זו מוכרת בשם "מרבד בוהק" .
בניגוד לדעה הרווחת, גם בעלי חיים ליליים המשתמשים בחוש הראייה, זקוקים לכמות מינימלית של אור על-מנת לראות.
לחץ הדם בשכבה הדמית עומד על כ-15 - 20 מילימטר כספית.
על-מנת לשמר את מחזוריות הדם (סירקולציה) בשכבה זו, דרוש לחץ תוך-ורידי ברמה של מעל 20 מילימטר כספית.
לאפקט הקירור הנוצר כתוצאה מהסירקולציה הגבוהה השפעה רבת חשיבות על הרשתית.
אפקט העין האדומה המופיע כשמצלמים אנשים בעזרת מבזק, מתרחש כתוצאה מהחזרת אור שמקורו בשכבה הדמית.
מקור הצבע האדום בכלי הדם הרבים שבשכבה זו.
ניתן לחלק את הדמית לארבע שכבות:
שכבת האלר (Haller) - השכבה החיצונית ביותר של הדמית.
מורכבת בעיקר מכלי דם בעלי קוטר גדול.
שכבת סאטלר (Sattler) - שכבה המורכבת מכליי דם בעלי קוטר בינוני
שכבה קוריאוקפילרית (Choriocapillaris) - שכבה המורכבת בעיקר מכלי דם קטנים (נימים)
שכבת ברוק (Bruch's Membrane) - השכבה הפנימית ביותר של הדמית, המפרידה בינה לבין האפיתל הצבעוני של הרשתית (RPE - Retinal Pigment Epithelium) (שכבה של תאי גלייה התומכת בפוטורצפטורים מכיוון הדמית).
שכא היא עיירה נוצרית מרונית לחופי הים התיכון, דרומית לעיר טריפולי וכ-15 קילומטר מהעיר בתרון.
העיר שוכנת בנפת בתרון, שבמחוז צפון לבנון, בצפון לבנון.
שכא נחשבת לעיירת נופש פופולרית.
מדי שנה, בעיקר בחודשי הקיץ מגיעים לשכא מבקרים רבים, מרביתם נוצרים.
העיירה נמצאת לחוף הים התיכון ומציעה למבקרים בה שלל אפשרויות בילוי.
האטרקציות הימיות הן המועדפות בקרב התיירים והספורט הימי במקום מפותח מאוד ומושך עוסקים רבים בתחום זה לעיירה.
כמו כן, בעיירה מרינה וחופים מטופחים.
היות שהעיירה משמשת כאתר תיירותי, במקום מלונות ובתי הארחה.
בשכא וסביבתה ישנם מספר אתרים נוצריים, ביניהם כנסיות ומנזרים גדולים המושכים אליהם מבקרים רבים, הן מלבנון והן מחוצה לה.
בעיירה עצמה פועלת רשת בתי-ספר דתיים מרוניים.
בנוסף לכך, בשכא אזור תעשייתי מפותח ובו מפעלים מהגדולים והרווחיים במזרח התיכון לייצור נייר וצמנט.
תושבי העיירה מתפרנסים ברובם מתיירות ועבודה במפעלים המקומיים.
בתקופת מלחמת האזרחים בלבנון, נשלט האזור על ידי מיליציות פלסטיניות, אך העיר עצמה היוותה מובלעת נוצרית בשליטת "הכוחות הלבנוניים".
בשל בידודה של העיירה משאר הערים הנוצריות שנשלטו על ידי מיליציות נוצריות, הותקפה שכא פעמים רבות על ידי לוחמים חמושים שיצאו מהעיר טריפולי.
השיא בשרשרת ההתקפות היה הטבח שאירע בעיירה בשנת 1976, וקיבל את השם "טבח שכא".
בטבח זה נרצחו לפחות 117 נוצרים, רבים נוספים נפצעו ורכוש רב ניזוק, בין השאר, נפגעה הכנסייה המקומית.
שכבת האוזון היא שכבה בסטרטוספירה, חלקה האמצעי של אטמוספירת כדור הארץ, המכילה ריכוז גבוה יחסית של אוזון, ולה חשיבות רבה בקיום החיים על פני כדור הארץ.
שכבת האוזון מסננת את הקרינה האולטרה־סגולה המגיעה מהשמש, קרינה המסכנת את היצורים החיים וגורמת לסרטן העור.
בשנת 1985 התגלה כי שכבת האוזון מעל הקוטב הדרומי הידלדלה עד מאוד והקרינה המסוכנת חודרת דרכה.
הידלדלות שכבת האוזון מאפשרת לקרינה רבה יותר להגיע אל כדור הארץ.
הגדלת הקרינה פוגעת באדם (מגדילה את שכיחות סרטן העור, פוגעת במערכות חיסוניות, גורמת לנזקים לראייה), וכן פוגעת בצמחים, בבעלי חיים ובחומרים פלסטיים.
שכבת האוזון בולעת חלק מהקרינה האולטרה סגולה המגיעה מהשמש והמזיקה ליצורים חיים.
קרינה אולטרה-סגולה באורכי גל שבין 220 ל-320 ננומטר (UVC) מפרקת את מולקולת האוזון, כך שנוצר מחזור של אוזון-חמצן.
החור בשכבת האוזון הפך לנושא מרכזי באיכות הסביבה העולמית.
שכבה מחזירת אור או רְפִידִית אוֹר היא שכבה משקפת שמאחורי (ולעיתים בתוך) רשתית העין של בעלי חוליות רבים.
היא משמשת לשיקוף האור חזרה לרשתית, ובכך מגבירה את כמות האור שנתפסת ברשתית.
הדבר משפר את הראיה באזורים בעלי אור נמוך, אך יכול לגרום לתמונה הנשקפת לרצד כתוצאה מהאור המשתקף.
לכן, שכבה זו נמצאת בעיקר בחיות לילה בעלות ראיית לילה משופרת כמו חתולים, דולפיננים, כלבים, תנינאים ואייליים.
אפקט ההשתקפות של השכבה מחזירת האור לעיתים נקראת "זוהר עין".
השכבה מחזירת האור אינה מצויה בעין האדם, וזו הסיבה שלבני האדם יש ראיית לילה לקויה.
בצילומי צבע של חיות מתרחש לעיתים אפקט עיניים אדומות, שנובע כתוצאה מהבזק של מצלמה המשקפת את אחורי העין לשבריר שנייה (בשכבת הרשתית).
הבזק מצלמה גורם לעיניהן של חיות להיראות בצבעים שונים (כחול, ירוק, צהוב וורוד).
השכבה לעיתים עובדת תוך עיקרון התאבכות של אופטיקה צרה, כמו שנראה ברקמות משתקפות כדוגמת כנפי פרפר.
אולם, לזנים מסוימים קיימים מבנים שונים של רקמות, שמובילים למכניקת התאבכות משתקפת שונה.
בגאולוגיה, שִכְבָה היא רובד של סלע או קרקע בעל אופי אחיד ושונה מהרבדים המצויים מעליו או תחתיו.
בדרך כלל, כל שכבה היא אחת השכבות האופקיות, המצויות אחת על גבי השנייה.
לעיתים, השכבות נוטות ממצבם האופקי בשל כוחות טבעיים כמו תוצאה של פעולות טקטוניקת הלוחות.
המונח שכבה מתייחס לשכבות סלעי משקע בלבד (סלעים סדימנטריים) וכל שכבה מוגדרת על ידי הראשון שמיפה אותה ומאז היא נקראת תצורה (פורמציה) שאליה מצטרף שם המקום בו הוגדרה השכבה לראשונה.
שכבה דקה היא שכבה של חומר המסודר ברצועות, יחדיו עם שכבות זהות אחרות, שעוביין ננומטר עד כמה מיקרומטרים.
מתקנים של מוליכים למחצה וציפויים אופטיים הם השימושים העיקריים בהם מנוצל המבנה של שכבות דקות.
כמו כל הטרנזיסטורים, ה-TFT (Thin-film transistor) עשוי מחומרים מוליכים למחצה המאפשרים הגברה, בקרה או יצירת אותות חשמליים.
ליסודות מוליכים למחצה TFT נפוצים יש מבנים ברמה אטומית של דפוסים סימטריים חוזרים הנקראים סריג קריסטל.
דוגמאות לחומרים גבישיים שמישים כוללים סיליקון (החומר הנפוץ ביותר ב-TFT) ותחמוצות מתכת.
ההתפתחויות האחרונות מראים שניתן להשתמש בחומרים אורגניים גם ליצירת המוליך למחצה זה.
חומר מוליכים למחצה מרכיב שכבה אחת של הטרנזיסטור ומתואר כסרט דק, ומכאן השם.
בהתחשב בתכונות המוליכות שלה, ניתן לסמם את השכבה הזו.
שיטה זו של סימום ידועה כהחדרת כמות קטנה מאוד של זיהומים (יסודות אחרים) לחומרים מוליכים למחצה טהורים.
אם שני אזורים בתוך מבנה גבישי מסוממים בצורה שונה, זה יוצר מה שמכונה צומת מוליכים למחצה המאפשר לנושאי המטען לנוע ולהתנהג בצורה מסוימת ובכך ליצור מטען פונקציונלי נושאי מטען יכולים להיות אלקטרונים, יונים או חורים אלקטרונים (משיכה של אטומים/סריגים אטומיים שחסרים בהם אלקטרונים שאם היו קיימים, היו יוצרים מטען נייטרלי).
בהכנת תרופות בצורה של שכבות דקות שמתמוססים בפה.
בייצור סוללות עם שכבות דקות.
שכבה ארכאולוגית היא יחידה ארכאולוגית מקומית שיש לה התחלה וסוף מוגדרים ויש לה מאפיינים תרבותיים.
באתר ארכאולוגי שכבה היא כל מערך השרידים שהתקיים בעבר בפרק זמן מסוים ומקורם במבנה, יישוב.
שכבה ארכאולוגית אינה זהה לתקופה.
תקופה היסטורית יכולה להימשך גם מאות שנים והיא יחידה תרבותית פוליטית וארכאולוגית המתפרסת על פני מרחב גאוגרפי גדול, ובאותה תקופה יכולות להיווצר מספר שכבות באתר מסוים.
לעומת זאת שכבה מכילה רק תקופה אחת.
תקופה אורכת מאות שנים, והשינויים בה הם איטיים.
שכבה היא קצרת טווח לרוב נעה בין 100–200 שנים.
לשכבה יש מאפיינים ארכאולוגים כגון: כלי חרס אופייניים, אדריכלות של מבנים.
התחלה וסוף של שכבה מוגדרים על ידי אירועים דרמטיים, כגון שרפה, אפר, חורבן.
ככל שהאירוע יותר דרמטי, כך קל יותר לזהות את הסוף של השכבה.
לדוגמה: בתל לכיש שכבה III נחרבה בשנת 703 על ידי סנחריב, זיהוי השכבה נעשה בקלות בעקבות מציאת בתים חרבים ושרופים.
אלמנט נוסף המקל על זיהוי שכבה הוא אלמנט סטרטיגרפי מקשר.
למשל רשת ניקוז של מי גשמים המקשרת בין כל הבתים בעיר.
שכבה היא ספציפית לאתר מסוים, וכל האפיונים שלה, שייכים לאתר הספציפי בה נחפרה ונמצאה.
כל אתר ארכאולוגי בנוי משכבות.
כאשר האתר התקיים רק פרק זמן אחד, תימצא באתר רק שכבה אחת.
כאשר עיר נחרבה, המתיישבים החדשים יישרו את הבתים ובנו עיר חדשה, אשר יצרה שכבה חדשה.
ההגדרה של שכבה נעשתה על ידי הארכאולוג האמריקאי ויליאם פוקסוול אולברייט .
"שכבי על הגב וחשבי על אנגליה" או "עיצמי עיניים וחשבי על אנגליה" הוא ביטוי אנגלי בעל משמעות דומה לביטוי העברי "לחשוק שיניים", כלומר, להשלים עם מה שקורה.
הביטוי היה בשימוש באנגליה ובין בריטים במקומות אחרים, במצב קשה.
הביטוי נאמר לרוב כעידוד לעשיית דבר לא נעים.
מקורות הביטוי אינם ידועים במדויק.
לפי אגדה אורבנית אחת, הביטוי שימש תחילה כהנחיה לנשים בתקופה הוויקטוריאנית כיצד להתמודד עם דרישותיהם המיניות של בעליהן.
כיוון שהולדת ילדים נחשבה כצעד פטריוטי, נשים לא היו אמורות ליהנות מיחסי מין, וכלות בפרט היו בוּרות בכל הנוגע ליחסים עצמם.
גם כיום מקובלת גישה זו בקרב חלק מהתרבויות השמרניות יותר.
גרסה אחרת לאגדה זו גורסת שהמלכה ויקטוריה נתנה עצה זו לבתה בליל כלולותיה, או קיבלה עצה זו מחמותה ביום נישואיה לבנה.
לפי אגדה אחרת, פחות אמינה, הביטוי נוצר ביומנה של ליידי אליס הילינגדון, ב-1912:
שכבת הרירית המיוחדת , או בקיצור השכבה המיוחדת (lamina propria, למינה פרופריה), היא רקמת חיבור רפה הנמצאת מתחת לרקמת אפיתל ומרכיבה יחד איתה את הרירית, רקמת הציפוי של החללים בגוף שלהם קשר עם הסביבה החיצונית – מערכת העיכול, מערכת הנשימה, מערכת השתן ומערכת הרבייה.
שמה של הרקמה מעיד על כך שהיא מאפיינת את הרירית.
שכבת הרירית המיוחדת כוללת נימים ותאים לימפואידיים, והיא מזינה את האפיתל, אשר אין בו כלי דם.
בשכבה זו ישנן גם בלוטות וצינורות המובילים את החומרים המופרשים אל החלל החיצוני.
שכבת ה-Lucidum (בתרגום לעברית מלטינית: "שכבה ברורה") היא שכבה דקה וברורה של תאים מתים באפידרמיס.
היא נקראת כך בגלל המראה השקוף שלה תחת מיקרוסקופ.
היא נמצאת רק באזורים עם עור עבה, ובאופן בולט על כפות הידיים וכפות הרגליים.
השכבה ממוקמת בין שכבת הגרנולוסום לבין השכבה קרנית, והיא מורכבת משלוש עד חמש שכבות של קרטינוציטים מתים משוטחים.
לקרטינוציטים שבשכבת ה-lucidum אין גבולות ברורים והם מלאים ב-eleidin, צורת ביניים של קרטין.
העובי של שכבת ה-lucidum נשלט על ידי שיעור המיטוזה של התאים באפידרמיס.
בנוסף, מלנוציטים קובעים את מידת הכהות של שכבת ה-lucidum.
התאים של שכבת ה-lucidum משוטחים ומכילים חומר שומני שהוא תוצאה של exocytosis של גופי Lamellar שהצטברו בזמן שהקרטינוציטים עברו דרך שכבת הספינוסום ושכבת הגרנולוסום.
שכבת הקשר של מודל TCP/IP מקבילה לשכבה הפיזית ושכבת הקו של מודל ה־OSI, היא אחראית על חלוקת חבילות הנתונים על פי כתובות פיזיות, ועל תקינת ציוד התקשורת.
השכבה הפיזית משמשת את שכבת הרשת של מודל TCP/IP לצורך העברת נתונים על-גבי הרשת.
השכבה הפיזית אחראית על המיפוי הפיסי של הרשת, בין אם מדובר ברשת מקומית (LAN) או רשת אזורית (WAN).
מיפוי זה נעשה באמצעות כתובות MAC, כתובות ייחודיות אלו משויכות לכל רכיב המסוגל לתקשר ברשת מחשבים, ומשמשות לזיהוי תחנת המוצא והיעד של חבילות נתונים.
למעשה, השכבה מתפקדת בשלוש רמות נפרדות -
העליונה - LLC - Logical Link Control, אחראית על חלוקת הנתונים שמגיעים מהשכבות העליונות למסגרות (Frames), והטיפול בכל מסגרת בנפרד.
תחתיה ה־Media Access Control שאחראית על הגישה למדיום הפיזי, ונכנסת לפעולה כאשר שני מחשבים או יותר באותו מתחם התנגשות (collision domain) מעוניינים לשדר בו זמנית, במקרה כזה שניהם יפסיקו לשדר, ועל פי התקן שעל פיו אותה הרשת מתפקדת יקרה אחד משניים -
כל אחד מהמחשבים ייקח לעצמו פסק זמן אקראי, אחד מהם יתחיל לשדר ראשון, והשני ימתין ורק לאחר שהקו יתפנה ורק אז יתחיל לשדר בעצמו.
כמו שקורה במערכות מבוססות Ethernet.
מנגנון מרכזי מפקח על התעבורה ברשת, ונותן את "רשות הדיבור" לאחד מהמחשבים.
כמו שקורה במערכות מבוססות Token Ring.
הרמה התחתונה ביותר אחראית על קביעת הייצוג הבינארי על המדיה הפיזית - כל המידע שעובר ברשתות מחשבים מיוצג בצורה דיגיטלית, ברצפים של אפסים (0) ואחדות (1).
מדיה יכולה להיות כבל נחושת, סיב אופטי, והאוויר (במידה ומדובר בתקשורת אלחוטית).
על מנת שהנתונים שנשלחו מקצה אחד של המדיום יובנו בקצה השני, יש לקבוע "שפה" מוסכמת לייצוג הבינארי של המידע, וכאן נכנסים לפעולה תקנים של השכבה הפיזית.
השכבה הפיזית קובעת גם תקנים שונים ביחס לכבלים בהם יש להשתמש, אורכם המקסימלי, תעבורה מקסימלית, מחברים, ועוד.
כל אלו חיוניים על מנת למנוע טעיות בזיהוי שעשויות להיגרם בשל הפרעות שונות באותות הבינאריים.
שכבה כפולה(פיזיקה פלזמית) היא מבנה בפלזמה המורכב משתי שכבות מקבילות בעלות מטען חשמלי מנוגד זה לזה.
משטחי המטען יוצרים שדה חשמלי חזק ושינוי חד במתח (פוטנציאל חשמלי) לאורך השכבה הכפולה.
יונים ואלקטרונים אשר נכנסים לשכבה הכפולה מואצים, מואטים ומוחזרים על ידי השדה החשמלי.
באופן כללי, שכבות כפולות מפרידות בין אזורים בעלי תכונות שונות מאוד בפלזמה.
שכבות כפולות נמצאות בסוגים רבים של פלזמה במעבדות ובטבע, למשל בזרם בירקלנד היוצר את זוהר הקוטב, ושכיחות בעיקר בפלזמה נושאת זרם חשמלי.
בהשוואה לגודל הפיזי של הפלזמה שבה היא נמצאת, השכבה הכפולה דקה יחסית (כ-10 פעמים אורך דביי), ועובייה יכול לנוע בין מילימטרים ספורים בפלזמה במעבדה ועד לאלפי קילומטרים בפלזמה אסטרופיזיקלית.
בתרשים של מעגל חשמלי, שכבה כפולה מסומנת כך: ────DL────.
שכב על הגדר הוא ביטוי עברי שמשמעותו היא "הסתכן ונפגע למען הצלחת הכלל או אדם אחר".
מקור הביטוי הוא בפעולתם של שלושה לוחמים במלחמת ששת הימים.
בשלושת המקרים נשכבו החיילים על גדר בעת קרב וחבריהם ללחימה עברו על גבם.
למעשה, מדובר בתרגולת צה"לית שהייתה קיימת עוד לפני מלחמת ששת הימים, שעל פיה, בעת פריצה ליעד מבוצר, פורץ הכוח התוקף את הגדרות המקיפות את היעד באמצעות בונגלור.
המקרה הראשון התרחש ב-6 ביוני 1967, במהלך קרב אום-כתף.
עזרא וישניא, חניך בקורס המ"כים של הנח"ל, נמנה עם חוליית הפריצה של מחלקתו.
על אף פצעיו, גרר את עצמו על גדר התיל, שכב על הגדר וצעק לעבר חבריו: "דירכו עלי ועברו".
אנשי הפלוגה עברו עליו לתוך המתחם ורק לאחר מכן נחבש ופונה.
לאחר המלחמה קיבל וישניא צל"ש על פועלו, אשר הומר מאוחר יותר בעיטור העוז.
ב-9 ביוני 1967 היו אלה דוד שירזי ויעקב חודרה מחטיבת גולני שנשכבו על גדרות המוצב בקרב תל פאחר.
לאחר שעברו חבריהם על גבם, קמו השניים והמשיכו להילחם.
במהלך הקרב נהרג שירזי מכדור בראשו.
לאחר הקרב הוענק לשירזי צל"ש הרמטכ"ל, אשר הומר מאוחר בעיטור הגבורה.
סיפורו של יעקב חודרה נשכח והתגלה מחדש רק בשנת 2015.
סיפורי העיטורים התפרסמו בציבור בישראל לאחר מלחמת ששת הימים, אך השימוש בביטוי בהתייחס לאירועים פוליטיים וחברתיים הפך לנפוץ רק בשנים מאוחרות יותר.
בין האישים שהשתמשו בביטוי לגבי עצמם:
פרופ' מיכאל קורינאלדי - (2004)
שכבת גבול בפיזיקה ובמכניקת זורמים היא שכבת זורם הנמצאת בקרבה למשטח בה צמיגות הזורם משמעותית.
הצמיגות מקטינה את התכונה (מהירות / ריכוז/ טמפרטורה) המקומית של הזורם (עד כדי עצירה) ואחראית ליצור החיכוך (מאמצי גזירה) במשטח.
שכבת הגבול בכנף של כלי טיס היא חלק מהזרימה הצמודה לכנף.
באטמוספירת כדור הארץ, "שכבת הגבול האטמוספירית" היא שכבת האוויר הקרובה לקרקע המושפעת מחום, לחות או ממומנטום המועבר אל הקרקע או מהקרקע.
יש שני סוגי שכבות גבול של זרימה:
שכבת גבול למינרית - בתוכה הזרימה חלקה ושכבתית ללא מערבולות.
עקב חיכוך הזרימה הלמינרית יוצרת פחות גרר לעומת הזרימה הטורבלנטית, אך היא פחות יציבה.
בזרימה על גבי משטח כנף שכבת הגבול מתחילה כלמינרית, וככל שמתקדמת לאורך הכנף עובייה הולך וגדל.
שכבת גבול טורבולנטית - במרחק מסוים מתחילת המשטח, הזרימה הלמינרית החלקה מתחילה להתפרק (כוחות הצמיגות לא מתגברים על כוחות האינרציה עקב הפרעות בזרימה).
לאחר אזור "מעבר" הופכת לזרימה טורבלנטית.
קיימים חלקי מכונות שבהם גורמים לזרימה טורבולנטית על מנת לדחות את הניתוקים בזרימה.
ישנן שכבות גבול המפורסמות הנסיבות שבגללן הן נוצרו.
לדוגמה: שכבת גבול סטוקס - שכבת הגזירה הדקה המתפתחת בגופים תונדים, שכבת גבול בלזיוס - מתייחסת לפתרון הדמיות של זרימה מציפה אחידה הזורמת על פני משטח ישר, שכבת גבול אקמן - מתקבלת כאשר זורם מסתובב וכוחות הצמיגות מתאזנים על ידי אפקט קוריוליס (ולא על ידי כוחות אינרציה).
שכבת גבול תרמית המתפתחת כתוצאה ממעבר חום.
משוואת הגבול האווירודינמיות הוגדרו לראשונה על ידי לודוויק פרנטל במאמר שהוצג בקיץ 1904 בקונגרס העולמי השלישי למתמטיקאים בהיידלברג שבגרמניה.
המודל של לודוויק מפשט את משוואות הזרימה של הנוזל על ידי פיצול שדה הזרימה לשני תחומים.
האחד בתוך שכבת הגבול בו האיבר הדומיננטי הוא הצמיגות, הגורם העיקרי ליצירת כוח גרר חיכוך (skin friction) הפועל על הגוף.
התחום השני הוא מחוץ לשכבת הגבול בו ניתן להזניח את איבר הצמיגות במשוואה, והזנחה זאת לא פוגעת בפתרון המשוואה.
גישה זו נותנת פתרון אנליטי לזרימה בשני התחומים, פישוט משמעותי למשוואות נאוויה-סטוקס.
החלק הגדול של מעבר החום מגוף לסביבה ולהפך קורה גם הוא בתוך שכבת הגבול.
גרדיאנט הלחץ לאורך שכבת הגבול בכיוון נורמל למשטח נשמר קבוע לאורך שכבת הגבול והוא זהה על המשטח עצמו.
עובי של שכבת הגבול מוגדרת כמרחק מהגוף המוצק עד למקום שבו המהירות של הזרימה הצמיגה שווה בערכה ל־99% ממהירות של הזרימה החופשית.
הגדרה נוספת לעובי שכבת הגבול, מתייחסת לשטף מעבר מסה.
במקרה זה עובי שכבת הגבול הוא העובי אשר ייתן מעבר מסה זהה בין שני המקרים הבאים.
האחד, החלקה על הגוף וזורם לא צמיג אל מול המצב השני, זורם צמיג ואי-החלקה על הגוף.
מצב אי-החלקה משמעותו שמהירות הזורם בשטח המגע על הגוף היא אפס ביחס למהירות הגוף, וטמפרטורת הזורם שווה לטמפרטורת המשטח של הגוף.
משוואת שכבת הגבול עבור המקרה של זרימה מציפה מעל לפלטה שטוחה וחצי אינסופית.
במקרה זה ניתן להשתמש בהנחות המפשטות את הבעיה והן:
נפתח את משוואות נאוויה-סטוקס ומשוואת שימור המסה :
עובי אופייני של שכבת הגבול
שכבת הגבול דקה ולכן ניתן לרשום:
נציב למשוואת שימור המסה ונקבל:
נירמול משוואת שימור המומנטום בכיוון ציר
מאחר ש נקבל את משוואת שכבת הגבול המנורמלות:
סכימה לאנליזה /נומריקה של חיבור הבעיה החיצונית (זרימה פוטנציאלית) לבעיה הפנימית (זרימה צמיגה)
באיבר הימיני ה-viscosity מתבטל מחוץ לשכבת הגבול
ו- גם הוא מתבטל מתנאי אי-חדירה
לאורך הקן של שכבת הגבול, הקן המקווקו בתמונה מספר 2, גרדיאנט הלחץ שווה מרציפות, נקבל:
עובי שכבת הגבול הוא הגובה מעל למשטח עליו מתפתחת שכבת גבול בו מתקיים תנאי אי החדירה בעבור הזרימה שמחוץ לשכבת הגבול.
נהוג לסמן עובי זה באות .
עובי זה מוגדר כנקודה בה המהירות מגיעה לכדי 99% מהמהירות של הזרימה החיצונית.
בעבור זרימה קבועה מעל לפלטה שטוחה מתקבל:
הפיזיקאי הגרמני בלזיוס (Paul Richard Heinrich Blasius ) פתר את משוואות שכבת הגבול בעזרת דמיות תוך הגדרת משתנה חסר מימד: .
שבעזרתו הוא קיבל פתרון בעבור עובי שכבת הגבול:
את משוואת שכבת הגבול הקושרת את הזרימה החיצונית אל הפנימית ניתן לפתור באופן הבא:
נבצע אינטגרציה על המשוואה ונקבל:
נבצע אינטגרציה על משוואת שימור המסה ונקבל:
מכאן נציב את שקיבלנו את תוך משוואת שכבת הגבול ונקבל:
לאחר פתרון נקבל את משוואת שכבת הגבול האינטגרלית:
ניתן כעת להגדיר מספר גדלים אופייניים לשכבת הגבול:
עובי הזזה- גודל הספיקה של הפתרון לזרימה החיצונית אשר יעלם עקב שכבת הגבול.
עובי מומנטום- גודל המומנטום של הפתרון לזרימה החיצונית אשר יעלם עקב שכבת הגבול.
עובי אנרגיה- כמות האנרגיה אשר אובדת מהפתרון של הזרימה החיצונית עקב שכבת הגבול.
שכבת גבול תרמית מתפתחת במידה וקיים שוני בין טמפרטורת הזורם לבין המשטח עליו הוא זורם.
בקצה השמאלי של הפלטה בתמונה מספר 2, ב-0=x, פרופיל הטמפרטורה אחיד
חלקיקי הזורם אשר באים במגע עם המשטח מגיעים לשיווי משקל תרמי, ומכך לאותה טמפרטורה, חלקיקים אילו מחליפים אנרגיה עם שכבת הזורם הנמצאת מעליהם וכתוצאה מתפתח גרדיאנט טמפטורה בזורם.
התחום בו קיים גרדיאנט טמפרטורה הוא שכבת הגבול התרמית, עובי זה
עם התרחקות מהקצה השמאלי של הפלטה, ההשפעה של מעבר החום גדלה וחודרת עמוק יותר לתוך הזרימה החופשית ושכבת הגבול התרמית גדלה.
על ידי שימוש בחוק פורייה נקבל את שטף החום מהמשטח אל הזורם
במשטח, ב- לא קיימת תנועת נוזל ומעבר אנרגיה מתבצע על ידי מנגנון ההולכה.
על ידי הוספת חוק ניוטון לקירור
והשוואת שטף החום נקבל את מקדם הסעת החום
בנוסחה האחרונה ניתן לראות כי למצב בשכבת הגבול התרמית יש השפעה גדולה על גרדיאנט הטמפרטורה, וזה משפיע על קצב מעבר החום לאורך שכבת הגבול התרמית.
מאחר שהערך- קבוע, בלתי תלוי ב-
ו- גדלה עם עליית הערך של
ו-גרדיאנט הטמפרטורה נחלש עם עליית הערך של
נובע מכך ששטף החום ומקדם הסעת החום בהסעה קטנים גם הם עם עליית הערך של
אוויר הזורם מעל בריכת מים, יגרום לחלק מהנוזל להתאדות, אדי מים אילו יכנסו לזרימת האוויר.
זוהי דוגמה למעבר של חומר A לחומר B.
שכבת הגבול של הריכוז היא התחום בו קיים בזורם גרדיאנטים של ריכוז.
ריכוז מולרי של חומר A במשטח
ריכוז מולרי של חומר A זורם
עם ההתרחקות מהקצה השמאלי בתמונה מספר 2,
0=x, אפקט מעבר הריכוז מתחזק ונכנס אל שכבות יותר עמוקות בזרימה ושכבת הגבול של הריכוז גדלה.
טיל טורפדו מדגם VA-111 Shkval נע במים במהירות של כ-370 קמ"ש (100 מטר לשנייה) על ידי שימוש בעיקרון ה-קוויטציה, כך שהוא נע בבועת גז הנוצרת על ידי חרטום הטיל יחד עם גזים מהמנוע.
כתוצאה משתנה הזורם (שקודם לכן היה מים) בשכבת הגבול, וכוח הגרר יורד משמעותית ומאפשר לטיל הטורפדו לנוע במהירות מאוד גבוהה במים.
בהידרודינמיקה, שכבת גבול סטוקס, או שכבת גבול תונדת, מתייחסת לשכבת גבול הקרובה לקיר מוצק בזרימה תונדת של זורם צמיג, או למקרה הדומה של משטח תונד בזורם צמיג במנוחה, עם כיוון התנודה במקביל למשטח.
במקרה של זרימה למינרית עם מספרי ריינולדס נמוכים על קיר מוצק חלק, ג'ורג' גבריאל סטוקס – ששכבת הגבול נקראת על שמו - פיתח פתרון אנליטי, אחד מהפתרונות המדויקים של משוואות נאוויה-סטוקס.
גם בזרימה טורבולנטית מושג זה קרוי "שכבת גבול סטוקס", אך יש להסתמך על ניסויים, הדמיות מספריות או בשיטות קירוב על מנת לקבל מידע שימושי על הזרימה.
עובי שכבת הגבול התונדת נקרא עובי שכבת גבול סטוקס.
מבט נוסף מפתרון סטוקס עבור זרימת סטוקס תונדת היא שהתנודות הערבוליות מתוחמות כשכבת גבול דקה ולחה הדועכת באופן מעריכי כאשר מתרחקים מהקיר.
התבוננות זו תקפה גם עבור מקרה של שכבת גבול טורבולנטית.
מחוץ לשכבת גבול סטוקס - אשר לעיתים זו כמות גדולה של נפח הזורם - התנודות הערבוליות זניחות.
בקירוב טוב, תנודות מהירות הזרימה הן אי-רוטציוניות מחוץ לשכבת הגבול, וניתן להחיל את תיאורית הזרימה הפוטנציאלית לתנועה התונדת.
כך ניתן לפשט משמעותית את פתרון בעיות זרימה מסוג זה, ולהחילן על האזורים האי רוטציוניים בגלי קול וגלי מים.
שכבת גבול סטוקס עבור זרימה למינרית קרובה לקיר
נניח כי הזרימה התונדת תהיה חד-כיוונית ומקבילה לקיר.
רכיב המהירות השונה מאפס נקרא u (ביחידות של מטר/שנייה) והוא נע בכיוון x המקביל לכיוון התנודה.
יתר על כן, כיוון שהזורם אי-דחיס, רכיב המהירות u הוא רק פונקציה של הזמן t (בשניות) והמרחק מהקיר z (מטר).
מספר ריינולדס קטן מספיק עבור זרימה למינרית.
ρ - צפיפות הנוזל (kg/m3), הוא קבוע.
p - לחץ הנוזל (פסקל).
ν - צמיגות קינמטית של הנוזל (m2/s), היא קבועה.
u - מהירות של הנוזל לאורך המשטח (m/s)
x - מיקום לאורך המשטח (מ')
z - המרחק מהמשטח (m)
כיוון שהמהירות u אינה פונקציה של המיקום x, גרדיאנט הלחץ p/∂x∂ גם הוא אינו תלוי ב-x (אבל הלחץ p משתנה באופן ליניארי כתלות ב-x).
יתר על כן, רכיב המהירות הניצב לקיר במשוואות נאוויה סטוקס שואף ל
0=p/∂z∂ לכן גם הלחץ p וגם גרדיאנט הלחץ p/∂x∂ אינם תלויים במרחק z.
לסיכום, גרדיאנט הלחץ p/∂x∂ יכול להיות רק פונקציה של הזמן t.
הרכיב שאינו אפס בווקטור ערבוליות בכיוון המאונך ל-x ו-z, נקרא (ω (s-1 ושווה ל:
נגזור לפי z מהמשוואה לעיל, ω נתון
בדינמיקה של ערבוליות, הלחץ נופל במשוואת הערבוליות.
תנועה הרמונית של לוח מישורי קשיח - הנע במקביל למישור - כתוצאה מכך הזורם הקרוב למשטח ייגרר יחד עם המשטח, בשל מאמץ הגזירה.
נניח כי התנועה של הלוחית
U0 משרעת המהירות של תנועת הלוחית (m/s),
Ω תדר זוויתי של התנועה ( rad/s).
הלוחית, הממוקמת ב z = 0, מאלצת את הזורם הצמיג בסמוך אליה לנוע באותה המהירות (u1( z, t וכתוצאה מתנאי אי-החלקה נקבל ש:
רחוק מהלוחית, עבור ∞→z , המהירות u1 שואפת לאפס.
כתוצאה מכך, גרדיאנט הלחץ p/∂x∂ הוא אפס באינסוף, כיוון שהוא פונקציה רק של הזמן.
t ולא של z, אזי חייב להיות אפס בכל מקום:
משוואה מהצורה הנ"ל נקראת משוואה חד-ממדית משוואת חום או משוואת הדיפוזיה.
פרטים על נגזרת הפתרוןניתן לפתור משוואה זו עבור תנועה הרמונית תוך כדי שימוש במספרים מרוכבים והפרדת משתנים:
כאשר i2 = −1 ו - {•}ℜ הוא החלק הממשי של הערך בסוגריים
כתוצאה מכך, הפתרון עבור מהירות הזרימה הוא
כאן, κ הוא סוג של מספר הגל בכיוון z, הקשור עם האורך
וזה נקרא עובי שכבת גבול סטוקס.
המהירות הופחתה ל- e^2π = 0.002 פעמים הערך U0 על פני הפלטה.
בנוסף, כפי שניתן לראות משינויי הפאזה Ω t − κ z בפתרון u1, תנודות המהירות נעות מהקיר כגל מרוסן בעל אורך גל דלתא ומהירות פאזה Ω / κ.
הערבוליות ω1 שווה ל -
u1 קטן באופן מעריכי כאשר מתרחקים ממישור הלוחית.
זרימה בשל תנודת גרדיאנט הלחץ קרוב ללוח מישורי קשיח
במקרה של תנודת נדנוד רחוק, שדה זרימה, עם צלחת מוחזק במנוחה, יכול בקלות להיות בנוי הקודמת פתרון נדנוד הצלחת על ידי שימוש ליניארי סופרפוזיציה של פתרונות.
לשקול מדים מהירות תנודה ∞u:
אשר מתאר את משוואות הזרימה של שכבת גבול סטוקס
חיסור הפתרון (u1(z, t מ (u∞(z, t נותן פתרון לזרימה תונדת הקרובה לקיר במנוחה:
שהיא 0 על הקיר, בהתאם לתנאי אי ההחלקה.
רחוק יותר מהקיר, המהירות u2 תונדת עם משרעת U0 עבור z → ∞.
מצב זה מתקבל לעיתים קרובות בגלי קול ליד פלטה קשיחה, או בתנועת המים בקרקעית הים בהשפעת גלי מים.
הערבוליות במקרה של זרימה תונדת ליד קיר נייח, שווה לערבוליות של פלטה תונדת אך עם סימן הפוך: ω2 = − ω1.
שכבה כפולה חשמלית , היא מבנה שנוצר על משטח של עצם, כאשר הוא נחשף לנוזל.
המבנה, עשוי משתי שכבות מנוגדות של מטען חשמלי, המקבילות וצמודות אחת לשנייה.
השכבה הראשונה, היא זו הצמודה למשטח עצמו, ועשויה ממטענים חשמליים ה"ספוגים" בתוך העצם עקב תגובות כימיות.
השכבה השנייה, בעלת מטען מנוגד לשכבה הראשונה, נמשכת לשכבה הראשונה עקב חוק קולון.
דוגמה לשכבה כפולה, בתא דניאל
למי שלא מכיר את פעילות תא דניאל, מומלץ לקרוא עליה, לפני שימשיך לקרוא את הדוגמה, שכן הדוגמה מתבססת על כך שלקוראים יש הבנה בסיסית של התא.
ברגע הנחת פיסת המתכת בתמיסת יוני המתכת מתחילות להתרחש שתי תגובות:
מולקולות המים החופשיות בתמיסה מושכות באמצעות הקוטב השלילי שלהן את הקטיונים הנמצאים בתוך המתכת.
נוצרים קטיונים ממוימים בתמיסה ואלקטרונים הנשארים בים האלקטרונים במתכת.
הקטיונים הממוימים בתמיסה נמשכים לים האלקטרונים במתכת ונכנסים לתוכה.
קצב התגובות נהיה שווה בתוך שניות ונוצר שיווי משקל במערכת האלקטרוכימית.
בזמן יצירת שיווי המשקל נוצרת השכבה הכפולה.
השכבה הכפולה, מורכבת ממטען חשמלי בשכבה החיצונית של המתכת, וממטען חשמלי נגדי שנמשך אליו מהתמיסה.
לדוגמה, למתכת אבץ פוטנציאל חיזור שלילי.
כלומר, יוני האבץ במתכת נוטים להמשך בידי מולקולות המים אל התמיסה.
על המתכת נוצרת שכבה שלילית של אלקטרונים אשר אליה נמשכים יוני האבץ הממוימים בתמיסה.
במהלך שיווי המשקל יוני אבץ יוצאים מהמתכת ונכנסים אליה בקצב זהה כך שהשכבות לא משתנות.
כלומר, יוני הנחושת הממוימים בתמיסה נוטים להמשך לאלקטרונים במתכת.
במהלך שיווי המשקל קצב כניסתם ויציאתם של יוני המתכת מהתמיסה למתכת נהיה שווה ונוצרת שכבת יוני נחושת חיובית במתכת, הנמשכת לשכבת יוני (SO4-2(aq בתמיסה.
במכניקת הזורמים, בפרט בתחומים של אוקיינוגרפיה פיזיקלית ומדעי האטמוספירה, שכבת גבול אקמן היא שכבת גבול בה הזרימה נקבעת כתוצאה משיווי משקל בין כוחות חיצוניים, כוח קוריוליס וכוחות צמיגות.
שכבת גבול אקמן תוארה לראשונה על ידי האוקיינוגרף השוודי ואון וולפריד אקמן (Vagn Walfrid Ekman) בשנת 1902 וקרויה על שמו.
הזרימה המתקבלת בשכבת אקמן היא זרימה ספירלית, הידועה כספירלת אקמן .
שכבת הגבול מופיעה בפני האוקיינוס, כאשר הרוח מספקת את הכוחות החיצוניים, ומנסה לגרום לפני האוקיינוס לזרום במהירות הרוח, לעומתה, כוחות הצמיגות מרסנים את הזרימה, וכוח קוריוליס פועל במאונך לכיוון הזרימה.
באופן דומה, שכבת הגבול מופיעה בקרקעית האוקיינוס, ובתחתית האטמוספירה, כאשר פני השטח הם היוצרים את התנאים החיצוניים.
בסוף המאה ה-19 יצא פריטיוף ננסן וצוות הספינה פראם למשלחת לחקר הקוטב הצפוני.
עם שובו, הוא דווח שבמסגרת תצפיותיו נראה שקרחונים נסחפים בזווית של 20–40 מעלות ימינה ביחס לכיוון הרוח.
ננסן פנה לעמיתו ווילהלם ביירקנס שהעביר את הבעיה לסטודנט שלו - ואון אקמן.
אקמן פרסם את מסקנותיו במסגרת עבודת הדוקטורט שלו ב-1902 והרחיב אותה מאוחר יותר ב-1905. לפי אקמן, הזרימה של המים לא מקבילה לזרימת הרוח כתוצאה מכוח קוריוליס, ולמעשה הרוח דוחפת את הקרחון במאונך לכיוון הקדמותה.
שכבת גבול אקמן קשה מאוד לצפייה באוקיינוס, מאחר שהשכבה היא דקה מאוד, ונדרשת מדידה מדויקת של מהירות הזרם.
תצפיות מדויקות כאלו התאפשר רק בשנות ה-80 של המאה ה-20 ואישרו את קיומן של שכבות אקמן.
נניח ששלושת הפרמטרים הללו קבועים בתיאור הבעיה.
משוואות נאוויה-סטוקס במקרה זה מצטמצמות ל:
למשוואות אלו יש לצרף תנאי שפה על מנת למצוא את שדה המהירות, נציג כעת את הפתרון המתקבל עבור שני תנאי השפה הנפוצים ביותר: קרקעית האוקיינוס ופני המים.
בקרקעית האוקיינוס, וכן בתחתית האטמוספירה, תנאי השפה המתקיים על הקרקעית הוא תנאי אי-החלקה.
כלומר המהירות בתחתית מקיימת .
לעומת זאת, הרחק מהקרקעית, מהירות הזרימה יכולה להילקח כאחידה, וציר ה- יכול להיבחר בכיוון הזרימה.
תנאי השפה הזה יוגדר ב- שם מתקיים .
משוואות הזרימה הרחק מהקרקעית נותנות:
מאחר ש- לא תלוי בעומק, ניתן להציב תוצאות אלו במשוואות התנועה ולקבל:
שפתרונם עם תנאי השפה בתחתית הוא:
כאשר הוא העומק האופייני של שכבת הגבול.
בגבול בו נקבל: כלומר הזרימה קרוב לקרקעית האוקיינוס תזרום בזווית של ביחס לכיוון הזרימה הכללי באוקיינוס, כאשר כיוון ההטייה הוא לשמאל בחצי הכדור הצפוני, ולימין בחצי הכדור הדרומי.
על פני האוקיינוס, תנאי השפה הוא המאמץ שמפעילה הרוח על המים.
תנאי זה יכול להיכתב באופן מתמטי בצורה הבאה.
בעומק האוקיינוס ניתן להניח שוב שמתקיימת זרימה אחידה ולקבל את משוואות התנועה:
כאשר הוא עומק שכבת הגבול.
קל לייצר שכבת גבול אקמן ולבחון אותה במעבדה על ידי סיבוב של מכל גלילי והזרקת דיו לתחתית המכל כדי לבחון את שכבת הגבול בתחתית או על פני המים כדי לבחון את שכבת הגבול שם.
בניסוי זה, שכבת הגבול תגרום לדיו לזרום לעבר מרכז המכל, בניגוד לאינטואיציה הפשוטה לפיה הכוח הצנטריפוגלי יגרום לזרימה מהמרכז כלפי חוץ.
תופעה זו ידועה כפרדוקס עלי התה, ופתרונה הוצג על ידי אלברט איינשטיין ב-1926 באמצעות תאוריית שכבת הגבול שהציע אקמן.
באוקיינוס למדוד את שכבת הגבול כתוצאה משלוש בעיות עיקריות: ראשית, החישוב התאורטי המוצג לעיל נכון רק כאשר מניחים שפרמטר הצמיגות האפקטיבי הא אחיד.
בפועל, הנחה זו לא מקיימת, ואי אחידות בפרמטר מחלישה את עוצמת האפקט.
שנית, עובי שכבת הגבול באוקיינוס הוא עשרות מטרים בודדים, ונדרש ציוד מדידה מדויק כדי למדוד את מהירות הזרימה באופן זה.
אמצעים כאלו לא היו קיימים עד לשנות השמונים של המאה העשרים.
בנוסף, גלי ים הנוצרים כתוצאה מהרוחות מסבכים את תיאור שכבת הגבול באופן ניכר.