tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אנבת' צ'ייס היא חצויה (חצי אלה חצי אדם) שנולדה בצורה מחשבתית באמצעות הקשר שבין אלת החכמה אתנה לדוקטור פרדריק צ'ייס (כמו כל ילדי אתנה לפי הספרים).
אנבת' הופיעה על מפתן ביתו של פרדריק, והוא גידל אותה.
כשהייתה קטנה התחתן פרדריק עם אישה אסייתית ששמה לא ידוע ונולדו להם תאומים.
אימה החורגת של אנבת' לא התנהגה יפה אליה, והקפידה להרחיק אותה מבניה (אנבת' נולדה ב-12 ביולי) במאמר שפורסם על ידי ריק ריירדן ב-18 באוגוסט 2022, נכתב כי לאף אחת מהדמויות אין שנת לידה קבועה.
בגיל שבע ברחה אנבת' מביתה ופגשה שני נערים ששמותיהם הם לוק קסטלאן בן הרמס ותאליה גרייס בת זאוס שבמשך זמן מה הסתובבו וצדו מפלצות, כאשר ברחו גם הם מהוריהם.
איתם היא מגלה את תרבות המיתולוגיה היוונית שהשתלבה באמריקה.
בסופו של דבר הסאטיר גרובר אנדרווד נשלח להביא אותם למחנה החצויים, מקום בו יוכלו להתאמן כמו חצויים אחרים.
כשהיו בברוקלין בדרך למחנה קיקלופ חטף וכמעט הרג את כל הרביעייה, ואנבת' הצליחה להציל אותם.
אומנם הקיקלופ לא הצליח להרוג אותם, אבל הוא עיכב אותם עד שבאזור צפון לונג איילנד סמוך למחנה תקפו אותם מפלצות שהיו הורגות אותם, אלמלא תאליה אשר הקריבה את עצמה למען חבריה.
זאוס אביה ריחם עליה ובעודה גוססת הפך אותה לעץ אורן שחיזק את ההגנות הקסומות של המחנה.
אנבת' היא המדריכה הראשית בביתן אתנה.
המדריך צריך להיות בדרך כלל הכי ותיק במחנה, הכי מבוגר, או שיצא להכי הרבה מסעות חיפושים.
אנבת' מדריכה בזכות הסעיף הראשון.
אחיה למחצה מלקולם פייס משמש כסגן שלה עד שהיא ופרסי עוברים לרומא החדשה והוא מתמנה למדריך במקומה.
בתחילת הספר הראשון אנבת' עוזרת לפרסי ג'קסון להחלים לאחר קרב בינו לבין המינוטאור רגע לפני שהגיע לראשונה למחנה החצויים ואומרת את המשפט המפורסם "אתה מזיל ריר כשאתה ישן" בפגישתם הראשונה.
למרות שהמשפט הראשון שהיא באמת אמרה לו זה "אתה האחד מהנבואה?
מה יקרה ביום אמצע הקיץ?".
בספר הזה ובספרים הבאים אנבת' עוזרת לפרסי להתאקלם במחנה החצויים, ובכלל בעולם המיתולוגיה היוונית כולו, ומלמדת אותו דברים רבים על האלים והמפלצות בעולם זה.
אנבת' יוצאת איתו למסע החיפושים שלו בספר הראשון כדי להציל את אימו וכדי ולמצוא ולהחזיר לאל זאוס את הברק הראשון, שפרסי עצמו, ואביו פוסידון, חשודים בגנבתו.
אליהם מצטרף, סאטיר שהתחזה לחבר של פרסי בבית הספר כדי להגן עליו והפך לחברו הטוב ביותר.
במהלך הספר מתגלה הפחד הגדול של אנבת' מעכבישים בגלל ארכנה אישה שהתרברבה ביכולות האריגה שלה שלפיה היו יותר טובות משל אתנה ולכן אתנה הפכה אותה לעכבישה הראשונה.
פרסי מגלה בסוף הספר שלוק עובד בשביל קרונוס, מלך הטיטאנים האכזר, שמנסה להשתלט מחדש על הכס לאחר שהוחלף בידי בניו (זאוס, פוסידון והאדס).
הפגיון של אנבת' מתגלה אחר כך להיות הלהב המקולל מהנבואה הגדולה.
מסע חיפושים נוסף מתרחש בספר השני, בו על פרסי, אנבת' והאח הקיקלופ של פרסי, טייסון, למצוא את גיזת הזהב, שיכולה להציל את העץ של תאליה שהורעל וגורם לכך שהגבול הקסום ששומר על המחנה נחלש.
גרובר, שניסה להגשים את חלומו, למצוא את האל פאן שנעלם לפני אלפיים שנה, נחטף על ידי הקיקלופ פוליפמוס שברשותו הייתה גיזת הזהב.
באמצעות קשר טלפתי עם פרסי, גרובר מצליח לספר לו, שגיזת הזהב נמצאת בים המפלצות, אצל פוליפמוס שחטף אותו.
אנבת' לא רוצה לקחת את טייסון למסע, כיוון שהוא קיקלופ, והיא מפחדת מקיקלופים לאור הקיקלופ שעיכב אותה ואת חבריה כשהגיעו למחנה החצוים אבל היא משלימה עם נוכחותו.
במהלך המסע טייסון נעלם לזמן מה, ואנבת' מספת לפרסי למה היא לא אוהבת קיקלופים.
לבסוף מסע החיפושים הושלם, אנבת' השלימה עם טייסון, ואחרי שהיא ופרסי ניצחו במרוץ המרכבות היא נשקה בפעם הראשונה על לחיו של פרסי.
הגיזה המכושפת עבדה טוב כל כך שהיא ריפאה את עץ האלון ושחררה את תאליה, שהייתה כלואה בעץ.
בספר השלישי אנבת' נחטפת בידי מנטיקור המכונה "ד"ר קוטס" בזמן שהיא הולכת למצוא שני חצויים חדשים, האחים ביאנקה וניקו די אנג'לו יחד עם פרסי ותאליה.
פרסי רואה בחלומו שלוק עובד עליה וגורם לה להרים מנהרה שמתרסקת עליהם, בסוף מתגלה שהיא הרימה את השמים, עד שהאלה ארטמיס, שכלואה שם גם כן, מחליפה אותה.
פרסי, גרובר, תאליה וציידות ארטמיס יוצאים למסע על מנת לאתר אותן.
לקראת סוף הספר, הם נעזרים בפרדריק צ'ייס (אביה של אנבת') ומטוס הקרב שלו שיורה כדורים מארד שמימי, (שהוא הכין בעצמו, יכולת מאוד מרשימה שבן תמותה אחר כנראה לא היה יכול לבצע), שעוזר להם להציל אותן.
בספר הרביעי אנבת' לומדת על דיידלוס, שבנה את המבוך, שכיום משתרע מתחת לקרקע העולם וצומח עוד יותר, ושדיידלוס נתן לו בינה מלאכותית.
הם לומדים על החוט של אריאדנה שבעזרתו הם יכולים לנווט בבטחה במבוך המסוכן.לאחר כמה ימי חיפושים של המלאכה של דיידלוס הם מוצאים את מלאכתו של הפייסטוס והוא נותן להם משימה (לבדוק מי משתמש בכבשנים של הפייסטוס) שאם יפתרו אותה הוא יומר להם איפה מלאכתו של דיידלוס.
הם רצים אחרי העכביש המכני שמוביל אותם להר הגעש וכשהם הגיעו הם ראו את הטלקינים (שדי ים דמויי כלבים וכלבי ים).
אנבת' משתמשת בכובעה שמאפשר לה להיות בלתי נראית (מתנה מאימה אתנה) והיא רצה לצד פרסי שלא התאפק והלך גם לתצפת.
כשהוא בורח היא רצה לידו והם מסתתרים מאחורי סלע שם פרסי אומר לה לברוח והוא יישאר, אנבת' לא מוכנה אבל פרסי לא מוכן לקבל תשובה שלילית.
אנבת' מפחדת שזה יהיה הפעם האחרונה שתראה אותו, היא נותנת לו נשיקה בשפתיים ואומרת לו את המשפט עם הכינוי שהיא נתנה לו: "תזהר מוח אצה".
אנבת' חוזרת למחנה ומחכה לפרסי שנעדר כבר לשבועיים, כולם חושבים שהוא מת, בזמן שריפת התכריכים פרסי חזר והם מגלים שבסוף לוק משיג את החוט, פרסי ואנבת' מנווטים במבוך בעזרת רייצ'ל אליזבת דר, בת תמותה שפרסי פגש שנה לפני כן ושהערפול לא משפיע עליה.
בסופו של דבר הם יוצאים מהמבוך ודיידלוס מקריב את עצמו כל מנת להקריס את המבוך (שמקושר לחייו) ולהשמיד את צבאו של קורונוס שהתכוננו לתקוף את המחנה דרך המבוך.
בספר החמישי אנבת' משתתפת בקרב על מנהטן.
היא מאמינה שלוק לא באמת רצה להיות עם קרונוס, אלא שקרונוס השתלט עליו.
בסוף הספר לוק מוכיח כי אנבת' צדקה לגביו- הוא משתמש בפגיון שנתן לה כדי להתאבד ולהשמיד את קורונוס.
הוא שואל אותה האם היא אהבה אותו ולמרות מה שהיא אמרה לפרסי בספר הקודם, היא עונה ללוק שפעם היא חשבה שכן אבל שהוא היה בשבילה כמו אח ולא יותר מזה.
לאחר הרס האולימפוס במלחמה אנבת' ממונית לאדריכלית הראשית האחראית על בנייתו מחדש.
שם פרסי עשה בועת אוויר בשביל שאנבת' תוכל לנשום והם מתנשקים.
בסדרה זו אנבת'היא דמות ראשית בניגוד לקודמת שבה היא הייתה חשובה אבל לא ראינו את נקודת מבטה
פרסי נעלם ואנבת' מחפשת אחריו.
הרה מעבירה לאנבת' מסר שאם תמצא נער בעל נעל אחת בלבד תמצא את פרסי.
אנבת' מפענחת את זה כך שהאיש הזה יהיה פרסי עצמו.
לאחר שלושה ימים היא מוצאת אדם עם נעל אחת, אך זה לא פרסי, אלא ג'ייסון גרייס, אחיה של תאליה (למרות שהיא לא יודעת את זה באותו הרגע).
אנבת' מאוכזבת אך מביאה אותו למחנה החצויים, שם הוא מתגלה כבן זאוס\יופיטר, ועוזרת לו ולחבריו ליאו ואלדס בן הפייסטוס ופייפר מקלין בת אפרודיטה, להתאקלם במחנה.
על פי נבואתה של רייצ'ל שהייתה בסוף הספר האחרון של הסדרה הקודמת, שבעה חצויים, יתאחדו וינסו להציל את העולם.
מטרתם תהיה לאחד את האלים היווניים עם הצד הרומי של פיצול האישיות שלהם (וכך גם לאחד בין מחנה החצויים היווני למחנה יופיטר הרומי), ולגבור על הענקים, שאת זה יוכלו לעשות אך ורק באיחוד כוחות שלהם ושל אלים.
לאחר מסע החיפושים של השלישייה שהוכרה קודם, ליאו, ג'ייסון ופייפר (יחד עם אנבת') הופכים להיות חלק מהשבעה, ומתחילים לבנות את ספינת המלחמה המרחפת שלהם, "ארגו 2" (על שם ארגו, ספינת הארגונאוטים).
התברר שאנבת' פגשה את אתנה, שאמרה לה שהיא לא רוצה שאנבת' תנסה לאחד את היוונים עם הרומאים, ובמקום זה תנסה להרוג אותם.
אנבת' סירבה וכתוצאה מכך אתנה התכחשה לביתה וכוחו המיוחד של הכובע שלה נעלם.
בספר השני בסדרה מתגלה איפה פרסי, במחנה יופיטר של הרומאים, שם הוא מתחבר עם הייזל לבסק ופרנק וז'אנג, והם יוצאים למסע חיפושים למציאת אל המוות, סגנו של פלוטו, אל השאול, מכיוון שגאיה (אלת האדמה) השתלטה על שערי המוות וכך המפלצות לא יכולות למות ליותר מכמה דקות.
ולאחר שליאו מצליח לתקשר איתו, ליאו, ג'ייסון, פייפר, אנבת' וגליסון הדג' (הסאטיר שאמור להשגיח עליהם) יוצאים בספר השלישי לרומא החדשה, עליה מגן מחנה יופיטר, אולם יצור זדוני משתלט על ליאו וגורם לו להפציץ את העיר, ומאז היוונים והרומאים חוזרים למלחמותיהם הקדומות.
בספר השלישי אות אתנה פרסי ושני חבריו הרומים הצטרפו אליהם, פרנק ז'אנג בן מארס והייזל לבסק בת פלוטו, ומתגלים כשלושת החצויים האחרים בנבואה, יחד הם יוצאים לרומא שבאיטליה (להבדיל מרומא החדשה), שם אנבת' תצטרך לקחת את פסל אתנה פרתנוס של אימה אתנה, שנגנב מהיוונים בידי הרומאים, ושלפי הנבואה יעשה שלום.
אנבת' צריכה ללכת לבדה למסע חיפושים מתחת לרומא, שם היא מצליחה לחלץ את הפסל, לאחר קרב עם מלכת העכבישים ואויבתה של אתנה, ארכנה.
החבורה מצליחה לחלץ את הפסל מהמקום, אבל אנבת' נופלת לטרטרוס, וכדי לא להיפרד ממנה שוב, פרסי נופל יחד איתה.
בספר הרביעי, פרסי ואנבת' הולכים דרך טרטרוס לשערי המוות שבבית האדס, בעוד שהחמישה האחרים עושים את דרכם לשם בחוץ, בהדרכת ניקו די אנגלו.
את פרסי ואנבת' מלווה בוב, טיטאן שפרסי ריחם עליו ובמקום להרוג אותו הפך אותו למשרת של האדס, ועיוות לו את הזיכרון כך שבמקום יאפטוס שמו הוא בוב.
באופן כללי הוא גורם לו לשכוח את היותו אויבם של האלים.
במהלך המסע הם פוגשים את בוב הקטן, חתול שלד שאומץ בידי בוב, ואת דמסן, הענק השוחר שלום היחיד, עקב היותו הענק המנוגד לאל המלחמה, ארס, ובניגוד אליו, לא נאמן לאחיו.
לאט לאט בוב נזכר שהיה טיטאן, אך בכל זאת מציל את פרסי ואנבת' ועוזר להם להגיע לשערי המוות, ומוציא אותם משם, במחיר חייו, וחייהם של דמסן ובוב הקטן שנלחמים לצידו.
מגנס צ'ייס והאלים של אוסגארד
אנבת' ממלאת תפקיד שולי בסדרה זו, הכולל בספר הראשון: מפגש קצר בינה לבין בן דודה, מגנס צ'ייס, הדמות הראשית בסדרה זו, חצוי מהאלים הנורדיים, לאחר שלא נפגשו כמעט עשור, ומשלימים פערים.
בספר השני בסדרה (פטיש הרעם) אנבת' אומרת שהיא חושבת שהגיע הזמן שמגנס יפגוש את חברה פרסי.
בתחילת הספר השלישי, אנבת' מביאה את פרסי לבוסטון ומפגישה בינו לבין מגנס, שאותו פרסי מאמן איך ליפול למים ולא להיפצע.
אנבת' לא מופיעה בספרים הראשונים אבל מופיעה בספר האחרון.
פרסי ג'קסון מופיע בספר הראשון, והוא מספר לאפולו, שהשתוקק כל כך לפגוש את חצויי הנבואה הגדולה השנייה, שאנבת' בונה מחדש את האולימפוס.
מזה ניתן להסיק כי החיפוש אחר פרסי והמלחמה בענקים עכבו את בניית האולימפוס מחדש.
פרסי מספר לאפולו שאנבת' נמצאת בבוסטון (אצל מגנס צ'ייס) והיא עסוקה בעניינים משפחתיים לכמה שבועות.
כאשר הסתובבה בגיל שבע עם לוק ותאליה, לוק נותן לאנבת' פגיון ארד כנשק וכסמל לכך שהם חברים והוא לא יבגוד בה לעולם.
בספר הראשון הוא מפר זאת כאשר הוא חובר לקרונוס והפגיון הופך למקולל, ולוק משתמש בו כדי להתאבד ולהציל את העולם מקרונוס.
הפגיון אבד כאשר אנבת' נפלה לטרטרוס.
בטרטרוס היא מקבלת פגיון עשוי עצם דרקון לידי מהענק הטוב (גיגאנט) דמסן.
כמו כן יש לה את כובע ההיעלמות עם סמל היאנקיז שקיבלה מאימה לכבוד יום הולדתה ה-12. הכובע הפסיק לעבוד לאחר שאתנה התכחשה לאנבת' כבתה, אך בסדרה שלא תורגמה לעברית הוא חוזר לעבוד.
אנבת' מתוארת כלוחמת טובה במספר כלי נשק.
בסרטים אנבת' צ'ייס מגולמת בידי אלכסנדרה דדריו, המבוגרת בכמה שנים מהגיל שבו אנבת' אמורה להיות בספר הראשון, למרות הזעם של המעריצים.
בסרטים הפכו את הדמויות למבוגרים יותר (גיל 16-17).
אלכסנדרה דדריו היא בעלת שיער כהה וחלק ועיניים כחולות, לא כמו התיאור של אנבת' בספרים, שהוא שיער בלונדיני מתולתל ועיניים אפורות.
אנבת' בסרט הראשון מתוארת יותר כבת של ארס, אגרסיבית ומתוארת כלוחמת בלתי מנוצחת, בניגוד לאנבת' בספרים שיותר ידועה מחוכמתה והאסטרטגיות שלה.
אמה של אנבת' היא אתנה, אלת החוכמה ואסטרטגיות קרב.
אתנה הכירה את פרדריק צ'ייס ושמה את ביתם אנבת' על מפתן ביתו של פרדריק.
לאחר שנפרדו, אתנה ליוותה את אנבת' למחנה החצויים כאשר ברחה מביתה.
היחסים בין שתיהן מורכבים, מעומעמים ומסובכים.
את כובע ההיעלמות שלה היא קיבלה ממנה.
מצד אתנה, אנבת' היא חצי אחות של הגאון דיידלוס.
כבתה של אתנה, לאנבת' יש חשיבה מפותחת ואסטרטגית.
בספר אות אתנה מסופר שאנבת' רבה עם אמה, וכתוצאה מכך כובע ההיעלמות הפסיק לפעול.
השתיים חזרו ליחסים טובים לאחר שאנבת' מצאה את אתנה פרתנוס ושלחה אותו לגבעת החצויים עם הפריאטור הרומית, ריינה, בכך ריינה החזירה את אתנה פרתנוס שהרומאים גנבו, כדי להחזיר את השלום בין שני המחנות.
אביה של אנבת' הוא דוקטור פרדריק צ'ייס, שמלמד היסטוריה אמריקאית.
פעם היה בן זוגה של אתנה והם הולידו את אנבת'.
לאחר שנפרד מאתנה פרדריק מתחתן עם אישה אחרת ולזוג נולדים התאומים בובי ומתיו.
אמה החורגת של אנבת' לא אהבה אותה והתאכזרה אליה.
בגיל שבע, אנבת' ברחה מהבית ומצאה את לוק ותאליה והצטרפה אליהם.
דודתה של אנבת' היא נטלי צ'ייס שהייתה בת זוגו של פריי, אל נורדי, ונולד להם בן מגנס צ'ייס.
דודה הוא פרופסור רנדולף צ'ייס, שאשתו ושתי בנותיו מתו כאשר רנדולף ניסה להחזיר את להב הקיץ מקרקעית הנהר וספינתם היטלטלה בשל הגלים החזקים.
מאז רנדולף משרת את לוקי - אל הרשע הנורדי, בתקווה שיצליח להחזיר את אשתו ובנותיו מן המתים אך בסופו של דבר מת בסוף הספר השני.
בן זוגה של אנבת', אנבת' חשה אליו רגשות כבר בספר השלישי - "קללת הטיטאן".
בספר הרביעי - "הקרב על המבוך" - פרסי פוגש את רייצ'ל, בת תמותה הרואה דרך הערפול.
אנבת' כועסת כשהיא רואה את פרסי ורייצ'ל ביחד (למרות שבשום שלב לא ברור שהם בני זוג), אך לבסוף רייצ'ל אומרת לפרסי שהם לא נועדו זה לזה.
בסוף הספר החמישי אנבת' מתוודה על רגשותיה לפרסי והיא מנשקת את פרסי.
אנבת' אינה היחידה שהתאהבה בפרסי - גם ניקו די אנג'לו, ריינה וקליפסו, התאהבו בו, אך בכל פעם מחדש בחר פרסי באנבת'.
אנבת' מתוארת כבעלת שיער בלונדיני מתולתל ושיזוף עמוק בעור.
שתי עיניה אפורות, כנראה בגלל אמה, אתנה, שתוארה כאפורת עין.
אבל בסרט פרסי ג'קסון וגנב הברק יש לה שיער חום ועיניים כחולות, ובסרט פרסי ג'קסון וים המפלצות יש לה שיער בלונדיני ועיניים כחולות.
אנג'ל ואן לייקן " ; נולדה ב-3 בדצמבר 1995), הידועה יותר בשם במה אנג'ל, היא זמרת-יוצרת, מוזיקאית, פסנתרנית, מפיקה תקליטים ושחקנית בלגית.
היא הייתה אחת מהתגליות הגדולות ביותר של 2018 בפופ הצרפתי והבלגי, ושברה את שיאו של סטרומאה כאשר במשך שבועות עמדה בראש מצעד הסינגלים הבלגי עם הסינגל "Tout oublier" בשיתוף אחיה רומיאו אלביס.
אנג'ל ואן לייקן נולדה ב-3 בדצמבר 1995 באוקלה, עיירה במחוז בריסל.
אנג'ל היא בתם של הזמר מארקה ושל השחקנית לורנס ביבוט.
אחיה הוא הראפר רומאו אלביס.
אביה עודד אותה כבר מגיל צעיר ללמוד נגינת פסנתר, מה שהיווה השראה לקריירה המוזיקלית שלה בהמשך.
אנג'ל הופיעה בהופעותיה הראשונות בבתי קפה ברחבי בריסל.
הסינגל הראשון שלה, "La Loi de Murphy", יצא בסוף 2017 וזכה למיליוני צפיות ביוטיוב.
הסינגל השני שוחרר בשנת 2018.
באוגוסט 2018 היא הכריזה על רשימת השירים באלבומה הראשון "Brol" והוא שוחרר ב-5 באוקטובר 2018. האלבום זכה להצלחה גדולה והגיע לראש מצעד הפזמונים בצרפת ובלגיה.
הוא זכנ למספר פרסים לרבות פרס המוזיקה של MTV אירופה.
כמה סינגלים מאלבום זה יצאו בנפרד, התברגו לראש מצעדי הפזמונים וזכו להצלחה מסחרית.
בשנת 2019 הפכה אנג'ל לאחת הזמרת המפורסמות ביותר בין בצרפת ובבלגיה והוציאה את השיר הפמיניסטי "Balance ton quoi" שמתייחס לתנועת #metoo הצרפתית, Balance ton porc .
פייר ניני מופיע בסרטון לצד כמה מחברותיה של אנג'ל כדי לדבר על התמודדויות אליהן נקלעו חברותיה עם גברים.
השיר אינו עוסק בלעג לגברים אלא בחינוך כולם לחיות בחברה מקבלת יותר.
באפריל 2020 הזמרת השתתפה בהופעה כלל עולמית Together at Home.
באוקטובר 2020 צולמה אנג'ל לצד הזמרת הבריטית דואה ליפה על סט הקליפ.
מאוחר יותר הוכרז על שיתוף פעולה ביניהן והן שיתפו פעולה במהדורה דיגיטלית/צרפתית של אלבומה של ליפה Future Nostalgia.
השיר המשותף, "פיבר" שוחרר ב-30 באוקטובר 2020. הקליפ שוחרר כעבור שבוע ב-6 בנובמבר 2020 ביוטיוב.
לפני שחרורו של הסרטון, ליפה הודיעה ברשתות החברתיות כי אנג'ל תופיע כאורחת מיוחדת בקונצרט הסטרימינג החי שלה.
ב-3 בדצמבר 2021 הזמרת שחררה את האלבום השני שלה "Nonante-Cinq".
בשנת 2023 שיחקה בסרט הלייב-אקשן הצרפתי "אסטריקס ואובליקס: הממלכה התיכונה", שם גילמה את פלבאלה.
בשנת 2024, אנג'ל ביצעה את "Nightcall" לצד קווינסקי ופיניקס כחלק מטקס הסיום של אולימפיאדת פריז.
שם פרטים מקום במצעד מכירות הישגים BEL (Wa) BEL (Fl) FRA SWI Brol שוחרר: 5 באוקטובר 2018
SNEP: 2× יהלום Nonante-Cinq שוחרר: 3 בדצמבר 2021
אנג'לה דון קרייג היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת מינסוטה.
קרייג נולדה בעיר וסט הלנה שבארקנסו, וגדלה כבת לאם חד-הורית ענייה.
היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון נטלטון השוכן בג'ונסבורו, ובאוניברסיטת ממפיס השלימה לימודי תואר ראשון בעיתונות.
לאחר לימודיה הגבוהים קרייג החלה לעבוד בעיתון "The Commercial Appeal" בממפיס והתמקצעה ככתבת.
היא התגוררה בלונדון בשנים 2002–2005, ועבדה בחברה "סנט ג'וד מדיקל" (St.
Jude Medical) בתחום משאבי אנוש ותקשורת מ-2005 עד 2017. בבחירות 2016 התמודדה קרייג אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השני של מינסוטה.
היא הודיעה על מועמדותה בטרם ג'ון קליין המכהן הכריז על פרישתו.
בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית לא ניצבה בפני התנגדות, ובבחירות הכלליות התמודדה נגד המועמד הרפובליקני ג'ייסון מ.
היא הפסידה לו בפער של פחות מ-7,000 קולות.
בבחירות האמצע ב-2018 התמודדה בשנית מול חבר הקונגרס לואיס, והפעם ידה הייתה על העליונה.
היא גברה עליו ביום הבחירות הכלליות ונהפכה לאימא הלסבית הראשונה שנבחרה אל הקונגרס, לאישה הראשונה שייצגה את מחוז הקונגרס השני של מינסוטה בבית הנבחרים, ולאדם הלהט"בי הראשון ממינסוטה בקונגרס.
היא הושבעה לתפקידה בינואר 2019, ובקונגרס ה-118 של ארצות הברית היא חברה בוועדת החקלאות ובוועדת אנרגיה ומסחר.
בחירות 2020 במחוז הקונגרס השני של מינסוטה היו ייחודיות.
אדם ויקס, מועמד "מפלגת מריחואנה חוקית עכשיו", אמר בהקלטה מאומתת כי פעילים רפובליקנים הציעו לו 15,000 דולר אמריקני אם יתתמודד לבית הנבחרים האמריקאי במחוז הקונגרס השני כדי "להסיט קולות" מקרייג.
ויקס אמר בהקלטה: "הם (הרפובליקנים) רוצים שאתמודד כמועמד שלישי וליברל, מה שאני לא.
אני יכול לגלם את תפקיד הליברל, אתם יודעים".
מנהיגי קבוצות למען לגליזציה של סמים קלים במינסוטה וארגונים פוליטיים אחרים במדינה גינו את האסטרטגיה של המפלגה הרפובליקנית, וכינו אותה "חסרת מצפון".
בשלהי ספטמבר, ויקס מת כתוצאה ממנת יתר, והבחירות היו כמרקחה.
החוק במינסוטה מחייב בחירות מיוחדות אם מועמד מטעם מפלגה גדולה מת בתוך 79 יום מיום הבחירות.
החוק נחקק כדי למנוע חזרה על הבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2002, בהן הסנאטור המכהן פול ולסטון נהרג בהתרסקות מטוס 11 יום לפני הבחירות הכלליות.
בתביעתה של קרייג, המועמד הרפובליקני טיילר קיסטנר הצטרף למזכיר המדינה של מינסוטה כנתבע.
השופט הפדרלי שדן בתיק פסק לטובת קרייג, וציין כי חוק הבחירות הפדרלי מונע את דחיית מועד הבית לבית הנבחרים בכל הנסיבות למעט כאלה בודדות.
קיסטנר הגיש ערעור לבית המשפט הפדרלי השמיני לערעורים, שגם שם זכתה קרייג.
בית המשפט לערעורים קבע כי מותו של מועמד מפלגה בעלת "כוח בחירות צנוע" אינו יכול להצדיק דחיית הבחירות.
לאחר שנדחתה פנייתו של קיסטנר לבית המשפט העליון של ארצות הברית, הבחירות התקיימו כמתכונן ב-3 בנובמבר 2020.
ב-29 באפריל 2025 הודיעה על התמודדותה אל הסנאט של ארצות הברית למושבה של הסנאטורית הפורשת טינה סמית'.
אנג'לה מישל הארמון היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
הארמון נולדה ב-10 באוגוסט 1972 בהיילנד פארק, טקסס, בתם של דפנה דמר (לבית קרוואגלי) ולורנס פול "לארי" הארמון, מנהלת רשת מידע בבית חולים בדאלאס.
אביה ממוצא גרמני ואירי ואילו אמה ממוצא יווני.
בפרק של התוכנית "מי אתה חושב שאתה?", הארמון גילתה שיש לה אב קדמון גרמני ששירת בצבא ג'ורג' וושינגטון במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, וכי האב הקדמון רכש מאוחר יותר אדמות במחוז מרסר, קנטקי.
האדמה עדיין בבעלות ענף רחוק של משפחתה.
הארמון עבדה כדוגמנית ובשנת 1987 זכתה בתחרות דוגמנות של המגזין "סבנטין".
היא למדה בבית הספר התיכון היילנד פארק עד 1990 ולאחר מכן עשתה קריירת דוגמנות מצליחה.
בתחילת שנות ה-90 היא עבדה כדוגמנית מסלול עבור קלווין קליין, ג'ורג'ו ארמני דונה קארן והופיעה על שערי מגזינים בין היתר של מגזיני האופנה Elle, קוסמופוליטן ואסקווייר.
היא חתומה ב-IMG Models בניו יורק.
הארמון החלה את הקריירה בשנת 1995 לאחר שהתגלתה על מטוס על ידי דייוויד הסלהוף.
היא לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה-"Baywatch Nights" ולתפקיד בסדרה "C-16: FBI", קצרת הימים.
בשנת 1998 היא הופיעה גם בסרט "Lawn Dogs".
בסוף שנות התשעים, הארמון קיבלה את תפקיד הפריצה שלה כשלוהקה לסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר".
היא גילמה את עוזרת לתובע המחוזי אבי קארמייקל בין השנים 1998–2001. במהלך תקופה זו, היא גם דיבבה את דמותה של ברברה גורדון בסרט האנימציה "באטמן הדור הבא: שובו של הג'וקר".
הארמון עזבה את הסדרה "חוק וסדר" כדי להתרכז בקריירה הקולנועית שלה ואמרה שהיא מעדיפה לעבוד בקולנוע על פני טלוויזיה.
לאחר שהופיעה בסרט "העצה הטובה" משנת 2001, שיצא ישירות לווידאו.
בשנת 2003 היה לה תפקיד משנה בסרט "סוכן סמוי קודי בנקס".
בשנת 2006 שיחקה הארמון יחד עם קובה גודינג ג'וניור וג'יימס וודס בדרמת המתח הפוליטית ישירה לדי.וי.די, "סוף משחק".
בשנת 2006 שיחקה הארמון בפיילוט של רשת ABC, "סודות עיר קטנה".
היא גם כיכבה בסדרה טלוויזיה כושלת נוספת ב-NBC, "Inconceivable", שבוטלה לאחר שני פרקים.
בשנה שלאחר מכן היא כיכבה בפיילוט אחר של ABC, "Women's Murder Club", ששודרה במשך שלוש עשרה פרקים.
הארמון הייתה אחת מחמש שחקניות שהצטלמו בעירום בדיסקרטיות למגזין "אלור" במאי 2008 לצד גבריאל יוניון, זואי מקללן, ג'יל סקוט ואנה אורטיז.
בין השנים 2010–2016 שיחקה יחד עם סשה אלכסנדר בסדרת דרמות הפשע ריזולי ואיילס בה גילמת את בלשית המשטרה ג'יין ריזולי בבוסטון, מסצ'וסטס.
הסדרה הוקרנה לראשונה ב-12 ביולי 2010. היא ביימה את הפרק ה-100 של הסדרה.
הארמון הופיעה בקליפ "This Ole Boy" של הזמר קרייג מורגן, שיצא בינואר 2012.
ביולי 2012, במהלך קידום לעונה חדשה של ריזולי ואיילס, הארמון חשפה בתוכנית של קונאן או'בריאן שהיא אוהדת ומעוניינת מאוד לשחק בגרסת סרט של "הענקית הירוקה" מבית מארוול קומיקס.
הארמון זכתה בפרס גרייס לשנת 2012, בקטגוריית שחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי בסדרת דרמה של "Rizzoli and Isles" .
ב-13 במרץ 2000, הארמון התארסה לשחקן ה-NFL לשעבר ג'ייסון סיהורן.
היא הופיעה כאורחת בתוכנית הלילה עם ג'יי לנו, כשלנו קרא לסיהורן כאורח מפתיע.
סיהורן ניגש אליה מיד, כרע על ברך אחת והציע.
הם נישאו ב-9 ביוני 2001. יש להם שלוש בנות: פינלי, ילידת 14 באוקטובר 2003; אייברי, יליד 22 ביוני 2005; ואמרי, ילידת 18 בדצמבר 2008. בנובמבר 2014 הודיעו הארמון וסוהורן על פרידתם לאחר 13 שנות נישואים.
בני הזוג התגרשו בשנת 2016.
היא וסוהורן תמכו בנשיא ג'ורג' ווקר בוש ונשאו נאום בוועידה הרפובליקנית בשנת 2004. היא תמכה בג'ון מקיין לנשיא בשנת 2008.
אנג'י הארמון מתרגלת טאקוונדו ואגרוף.
ב-25 בדצמבר 2019, הארמון התארסה לשחקן גרג ווהן.
היא הצביעה לג'ו ביידן בבחירות לנשיאות ב-2020.
אנבסה (אריה) טפרה (נולד ב-9 ביולי 1962) הוא בלשן שפות שמיות, המתמחה באמהרית ובגעז, ואיש חינוך.
הוא פרופסור חבר בחוג לשפות שמיות באוניברסיטת תל אביב, שם הוא מלמד וחוקר אמהרית ובתחומי שפות ותרבויות באתיופיה וסביבתה, וכן בתוכנית הבין-אוניברסיטאית ללימודי אפריקה.
טפרה סיים תואר ראשון (1984) ותואר שני בבלשנות (1987) במכון ללימודי שפות באוניברסיטת אדיס אבבה, שם גם עבד כמרצה וכחוקר שטח.
לאחר עלייתו לישראל ב-1990, עבד כמורה לאמהרית לבגרות.
בשנים 1994–2011 היה מרצה מן החוץ בחוג לבלשנות באוניברסיטה העברית, שם למד גם לתואר שלישי (2000 שבמסגרתו כתב עבודת דוקטור בנושא "הדקדוק של סידאמית".
מאז 2002 משמש טפרה כמפקח הכללי לאמהרית באגף השפות במשרד החינוך.
ב-2003 החל להרצות ולחקור בחוג לשפות שמיות באוניברסיטת תל אביב.
בנוסף, טפרה משמש תפקיד חשוב בקהילה האתיופית בישראל.
בין היתר, הוא עבד כמתרגם הראשי ועורך המשנה של העיתון הדו-חודשי ידיעות נגט בשנים 2001–2017, והגיש במשך שנים רבות תוכנית רדיו בקול ישראל באמהרית.
טפרה היה יוצא אתיופיה הראשון בישראל שהיה מרצה באוניברסיטה, ולאחר מכן הראשון בתפקיד מרצה בכיר.
באלישה, עגת הנשים בקרב הסידאמה.
הפונולוגיה והמורפולוגיה של אמהרית וגעז.
הפונולוגיה והמורפולוגיה של סידאמית ושפות כושיות אחרות.
סיפורי עם ותרבות של יהודי אתיופיה.
טפרה הוא יהודי, דובר יליד של סידאמית ואמהרית, ועובד בישראל גם בעברית ובאנגלית.
הוא עלה לישראל ב-1990 יחד עם אשתו דבורה, ביתו של מלסה תכלה.
"מילוני: מילון עברי-אמהרי מצויר לילדים".
המרכז לטכנולוגיה חינוכית (מט"ח), רמת אביב.
לימוד שפות זרות בבתי ספר בישראל: רוסית, אמהרית, צרפתית וספרדית.
בתוך: ס' דוניצה-שמידט וע' ענבר-לוריא (עורכות), סוגיות בהוראת שפות בישראל: חלק ב' (עמ' 225–262).
אנאבל הנקין מלצר הייתה במאית וחוקרת תיאטרון ישראלית ילידת ארצות הברית, שעמדה בראש החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
מלצר נולדה בניו יורק בשם אנאבל הנקין, ועלתה לישראל ב-1972.
תחום המחקר העיקרי שלה היה התנועה הדאדאיסטית, ואת עבודת הדוקטורט שלה בנושא השלימה באוניברסיטת קולומביה בבוסטון ב-1973. גם בישראל המשיכה במחקר זה, הרצתה בחוג לתולדות התיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים, והייתה ראש החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
ב-1981 הייתה אחת המנהלות במחנה הקיץ הראשון של "מתאן" (מפעל תרבות ואומנות לנוער), בו השתתפו כ-200 בני נוער שעסקו בתחומי האומנות ההצגתית.
ב-1982 השתתפה בסדרת ההרצאות "כיוונים חדשים" של מוזיאון ישראל, שביקשה לחקור את היחסים בין אומנויות הבמה השונות, וב-1987 הייתה אחת המועמדות להחלפת אורנה פורת בניהול תיאטרון הילדים והנוער מייסודה, אך לא זכתה בתפקיד.
בסוף שנות ה-90 עזבה את ישראל ושבה להתגורר בארצות הברית, אך כעבור זמן מה שבה לגור בישראל.
חקירה – מחזה מאת נורמן פנטון וג'ון בלייר המתעד את חקירת מותו של המנהיג הדרום אפריקאי סטיב ביקו.
מלצר צפתה בהצגה בניו יורק כששהתה שם בשנת שבתון, והחליטה להפיק אותה בישראל (החאן, 1978)
ארבי על האי – הצגה לילדים על פי ספרו של ויליאם סטייג ובתרגומו של יהודה מלצר (החאן, 1980)
קברט וולטר 1984 – פסטיבל מחווה במוזיאון ישראל שניסה לשחזר את "קברט וולטר" מ-1916 בציריך, באמצעות מפגש בין יצירות דאדא היסטוריות לבין יצירות דאדאיסטיות (מוזיאון ישראל, 1984)
אנג'לוס פוסטקוגלו הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אוסטרלי יליד יוון.
פוסטקוגלו נולד בניאה פילדלפיה, פרוור של אתונה, בירת יוון.
לאחר שאביו, דימיטריס ("ג'ים"), איבד את עסקיו בעקבות עליית המשטר הצבאי ביוון ב-1967, פוסטקוגלו היגר לאוסטרליה בסירה ב-1970 בגיל חמש, וגדל במלבורן, ויקטוריה.
לאחר שהצטרף לסאות' מלבורן הלס כשהיה בן תשע, התקדם פוסטקוגלו במחלקת הנוער של המועדון ולאחר מכן שיחק במדי הקבוצה הבוגרת 193 משחקים מ-1984 עד 1993.
כשחקן הוא לקח חלק באליפויות של הקבוצה ב-1984 ו-1990/91, האחרונה כקפטן.
מאמנו בשנותיו האחרונות בקבוצה היה ההונגרי פרנץ פושקש, ולפי פוסטקוגלו הוא השפיע עליו בקריירת האימון שלו לאחר שהנהיג מערך 4-3-3.
פציעה בברך סיימה את הקריירה של פוסטקוגלו בטרם עת.
בשנת 2000 הוא נבחר למגן השמאלי הפותח בקבוצת המאה של סאות' מלבורן לפי הצבעת האוהדים ופאנל מומחים.
פוסטקוגלו ייצג את נבחרת הבכירה ארבע פעמים בין 1986 ל-1988, וכן את נבחרת הנוער ב-1985.
לאחר פרישתו מונה פוסטקוגלו לעוזר מאמן בסאות' מלבורן.
הוא קיבל את תפקיד המאמן הראשי ב-1996, לאחר פיטוריו של פרנק ארוק.
הוא הוביל את הקבוצה לשתי אליפויות בליגה הלאומית האוסטרלית (NSL) ב-1997/98 (שקטעה בצורת של 7 שנים) ו-1998/99, כמו גם זכייה באליפות אוקיאניה למועדונים 1999, אשר הובילה להשתתפות הקבוצה באליפות העולם למועדונים 2000.
לאחר עונת 1999/2000 הוא התפטר מתפקידו בסאות' מלבורן לאחר שמונה למאמן נבחרת הנוער של אוסטרליה.
הוא האדם היחיד שהיה מעורב בכל ארבע הזכיות של סאות' מלבורן ב-NSL, שתיים כשחקן ושתיים כמאמן.
בעקבות הצלחתו באימון סאות' מלבורן מונה פוסטקוגלו למאמן נבחרות הנוער של אוסטרליה בשנת 2000. הוא הוחלף בפברואר 2007 לאחר שאוסטרליה לא הצליחה להעפיל לגביע העולם בכדורגל עד גיל 20.
לאחר שפוטר מהנבחרת אימן פוסטקוגלו את פנאצ'איקי מהליגה היוונית השלישית ואת ויטלסי זבראס ממלבורן.
ב-16 באוקטובר 2009 מונה פוסטקוגלו למאמן בריזבן רואר.
הניצחון 4–0 של קבוצתו על אדלייד יונייטד במחזור ה-13 נחשב לאחד המשחקים הטובים ביותר ששוחקו בליגת העל האוסטרלית בכדורגל.
פוסטקוגלו הוביל את הרואר לאליפות בעונת 2010/11 לאחר ניצחון 4–2 בדו-קרב פנדלים על סנטרל קוסט מרינרס.
בריזבן הפסידה רק משחק אחד כל העונה ולא הפסידה במשך 36 משחקים, שיא אוסטרלי חדש.
בעונת 2011/12 הפכה בריזבן רואר לקבוצה הראשונה שזוכה באליפויות רצופות, ופוסטקוגלו הפך למאמן המקומי המצליח ביותר באוסטרליה עם ארבע אליפויות.
ב-24 באפריל 2012 התפטר פוסטקוגלו מתפקידו כמאמן הראשי לאחר שנתיים וחצי, במהלכן הוביל את הרואר לשתי אליפויות והופעות בליגת האלופות האסיאתית.
ב-26 באפריל 2012 חתם פוסטקוגלו כמאמן ראשי במלבורן ויקטורי.
פוסטקוגלו מונה למאמן נבחרת אוסטרליה בכדורגל ב-23 באוקטובר 2013 לחמש שנים.
על פוסטקוגלו הוטל לחדש את נבחרת אוסטרליה, שנחשבה לכזאת שנסמכת יותר מדי על חברי דור הזהב של 2006, מה שהוביל לקיפאון בתוצאות שהגיעו לשיא בתבוסות רצופות 0–6 ל ו.
במשחקו הראשון כמאמן אוסטרליה, משחק ידידות ביתי מול , ניצחה אוסטרליה 1–0 בזכות שער של טים קייהיל.
במונדיאל 2014 הוגרלה אוסטרליה לבית ב' לצד המחזיקה , סגניתה ו.
הנבחרת הפסידה לצ'ילה 1–3 ולהולנד 2–3 בשני המחזורים הראשונים ואיבדה סיכוי לעלות לשלב הבא, ובמחזור האחרון הפסידה 0–3 לספרד.
ההופעות התחרותיות יחסית של הנבחרת בבית הקשה הביאו לאמונה שדור הזהב החדש עומד בפתח.
פוסטקוגלו אימן את אוסטרליה בגביע אסיה בכדורגל 2015, שם ניצחה את (4–1) ו (4–0), אך הפסידה ל (0–1) בשלב הבתים.
לאחר מכן ניצחה הנבחרת את 2–0 ברבע הגמר ואת 2–0 בחצי הגמר.
בגמר ניצחה אוסטרליה את דרום קוריאה 2–1 לאחר הארכה וזכתה בגביע אסיה בכדורגל הראשון בתולדותיה.
שבועיים לאחר שהסוקרוז העפילו למונדיאל 2018, ב-22 בנובמבר 2017, הודיע פוסטקוגלו על התפטרותו מאימון הנבחרת.
ב-19 בדצמבר 2017 מונה פוסטקוגלו למאמן יוקוהמה F.
המשחק הראשון של פוסטקוגלו כמאמן יוקוהמה היה תיקו 1–1 מול סרזו אוסקה.
לאחר פתיחת עונה קשה, בה עמדו המרינוס בפני סכנת ירידה, הוביל פוסטקוגלו את הקבוצה לגמר גביע הליגה היפנית ולמקום ה-12 בליגה.
על אף שהקבוצה סיימה במקום השני בטבלת השערים, היא ספגה את הכמות השלישית בגודלה בליגה.
למרות ההתעניינות שקיבל מנבחרת יוון בכדורגל, האריך פוסטקוגלו את חוזהו ביוקוהמה.
בעונת 2019 הוא הוביל את הקבוצה לאליפות ליגת העל היפנית בכדורגל הראשונה שלה מזה 15 שנים.
בכך הוא הפך למאמן האוסטרלי הראשון שזכה באליפות ביפן.
פוסטקוגלו הפך למאמן קבוצת ליגת העל הסקוטית סלטיק ב-10 ביוני 2021 והפך אותו לאוסטרלי הראשון שמאמן מועדון גדול באירופה.
אוהדי סלטיק, שזה עתה איבדה את אליפות הליגה ליריבתה הגדולה גלאזגו ריינג'רס לראשונה מזה עשור, לעגו בתחילה למינויו של פוסטקוגלו, אך הוא הגיב בזכייה באליפות.
משחק הבכורה של פוסטקוגלו בסלטיק היה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות ב-20 ביולי, תיקו 1–1 מול מועדון ליגת העל הדנית מיטיולן משער של ליאל עבדה.
הפסד 2–1 במשחק השני בדנמרק הוביל להדחה שמונה ימים לאחר מכן.
הוא הפסיד את משחק הליגה הראשון שלו 1–2 בחוץ להארט אוף מידלות'יאן ב-31 ביולי.
ב-19 בדצמבר 2021 זכתה סלטיק בגביע הליגה הסקוטית לאחר שניצחה בגמר את היברניאן 2–1 בהאמפדן פארק.
ב-2 בפברואר ניצחון 3–0 על ריינג'רס העלה את סלטיק לראש טבלת הליגה בפעם הראשונה העונה, וסיים רצף של 13 משחקים ללא הפסד למאמן היריב ג'ובאני ואן ברונקהורסט.
הקבוצה שמרה על היתרון וזכתה באליפות ב-11 במאי מחזור אחד לסיום לאחר תיקו 1–1 מול דנדי יונייטד.
פוסטקוגלו הפך לאוסטרלי הראשון שזוכה באליפות באירופה.
הוא היה מאמן החודש בליגה חמש פעמים בעונתו הראשונה, באוקטובר 2021 ומינואר עד אפריל 2022, וזכה במאמן השנה בסקוטלנד של ארגון השחקנים ואיגוד הכתבים.
את עונת 2022/23 פתחה סלטיק עם ניצחון 2–0 על אברדין ב-31 ביולי בסלטיק פארק.
סלטיק שלטה בליגה בעונתו השנייה של פוסטקוגלו במועדון, וזכתה באליפות שנייה ברציפות ו-53 בסך הכל.
ב-26 בפברואר 2023 זכה פוסטקוגלו בגביע הליגה השני שלו ברציפות לאחר ניצחון 2–1 על ריינג'רס בגמר.
סלטיק סיימה את העונה עם טרבל מקומי שמיני לאחר שזכתה ב לאחר ניצחון על אינברנס קלדוניאן טיסל ב-2 ביוני במשחקו האחרון של פוסטקוגלו במועדון.
ב-6 ביוני 2023 מונה פוסטקוגלו למאמן הראשי של טוטנהאם הוטספר בחוזה לארבע שנים, והפך למאמן האוסטרלי הראשון בפרמייר ליג.
בעונת 2024/2025 סיימה הקבוצה תחת פוסטקוגלו במקום 17 בליגה אך זכתה בליגה האירופית לאחר ניצחון במשחק הגמר 0–1 על מנצ'סטר יונייטד.
ב-9 בספטמבר 2025 מונה למאמנה הראשי של נוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג.
הוא פוטר מתפקידו אחרי 39 ימים בלבד, לאחר שלא הצליח לנצח ולו משחק אחד מאז מינויו.
פוסטקוגלו גדל במלבורן, ויקטוריה, ומגיל צעיר שיחק פוטבול אוסטרלי.
פוסטקוגלו נשוי לג'ורג'יה, שעבדה בסאות' מלבורן כמנהלת שיווק בזמן שכיהן כמאמן, ויש להם שלושה בנים.
בנם הבכור, ג'יימס, משרת ב.
ב-2018 אמר בריאיון שאביו, שמת באותה שנה, עבד קשה בכל יום בחייו: "אנשים אומרים שהם הולכים לארץ אחרת בשביל חיים טובים יותר.
להורים שלי לא היו חיים טובים יותר, הם נסעו לאוסטרליה כדי לספק לי הזדמנויות לחיים טובים יותר".
הזמן המשותף היחיד של אנג' ואביו היה רק כשהלכו ביחד למשחק כדורגל.
על קריירת האימון שלו אמר כי "המוטיבציה שלי היא תמיד לייצר קבוצות שאבא יהנה לראות".
פוסטקוגלו גדל לאהוד את ליברפול וא.א.ק.
בנובמבר 2022 נכנס פוסטקוגלו נכנס להיכל התהילה של הכדורגל האוסטרלי על תרומתו יוצאת הדופן לענף על המגרש ומחוצה לו, כשחקן וכמאמן.
אליפות דרום-מזרח אסיה עד גיל 19: 2006
ליגת העל היפנית בכדורגל: 2019
אנג'ה ביהלמאייר היא מנצחת גרמנייה.
אנג'ה ביהלמאייר נולדה בשווביש גמונד במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה.
מאוחר יותר למדה נגינה בפסנתר ובכינור.
מוריה כללו את רולנד באלדיני, יוהנס פיצר ווולקר שטנצל.
היא המשיכה בלימודי פסנתר אצל אלזה קולודין באוניברסיטת פרייבורג למוזיקה, ממנו סיימה את לימודיה ב-2003.
ביהלמאייר למדה ניצוח אצל סקוט סנדמאייר באוניברסיטת פרייבורג למוזיקה, וקיבלה תעודת ניצוח בשנת 2006. בשנים 2004 עד 2005 היא החזיקה במלגת ניצוח באוניברסיטת מוצרטיאום שם הייתה תלמידה של דניס ראסל דייוויס וחורחה רוטר.
משנת 2005 עד 2008, היא הייתה חלק מפורום המנצחים של מועצת המוזיקה הגרמנית, והשתתפה בניצוח כיתות אמן עם סיאן אדוארדס, פיטר גולקה, גינתר הרביג, גינטר קאלרט, קנת קיסלר, קלאוספטר סייבל וג'אק ואן סטין.
מנטורים נוספים לניצוח כללו את קירק טרבור, טסונגיה, ג'ורדנו בלינקמפי, קארן קמנסק ואנטוני הרמוס.
בין השנים 2006 ל-2010, עבדה ביהלמאייר כקורפטיטורית בתיאטרון קובורג, בתיאטרון גורליצה ובתיאטרון סקסוניה בהילדסהיים.
בין השנים 2010 ל-2013, עבדה בתיאטרון קמניץ כקאפלמייסטר שני ועוזר למנהל המוזיקלי הכללי.
מ-2013 עד 2015, היא הייתה קאפלמייסטר השני של האוצר הממלכתי של הנובר.
בין השנים 2015 ל-2018, שימשה כקאפלמייסטר ראשון וסגן מנצח של התיאטרון הממלכתי קאסל.
היא הייתה המנצחת השנייה בתואר המנצח בתולדות התיאטרון.
ביולי 2017, ביהלמאייר ניצחה על הפקת ריגולטו בפסטיבל האופרה של סנט מרגרטן, והייתה המנצחת הראשונה בתולדות הפסטיבל.
בנובמבר 2018, ביהלמאייר ניצחה על תזמורת הרזידנטי.
היא ניצחה לראשונה על התזמורת הסימפונית של לאהטי בדצמבר 2018. במאי 2019, תזמורת הרזידנטי הודיעה על מינויה של ביהלמאייר למנצחת הראשית הבאה שלה, החל מעונת 2021–2022. מינוי זה מציין את התפקיד הראשון שלה בתור מנצחת ראשית.
ביהלמאייר היא המנצחת הראשונה שזכתה לתואר המנצחת הראשית של תזמורת הרזידנטי, והמנצחת השנייה שזכתה לתואר המנצח הראשי של כל תזמורת הולנדית.
בספטמבר 2019, התזמורת הסימפונית של לאהטי הודיעה על מינויה של ביהלמאייר למנצחת האורחת הראשית הבאה שלה, החל מעונת 2020–2021, עם חוזה ראשוני של 3 עונות.
אנבלה ברז פירס (בפורטוגזית: "Anabela Braz Pires"; נולדה ב- 22 בספטמבר 1976) היא זמרת פורטוגזית.
אנבלה נולדה בעיר אלמדה, הסמוכה לליסבון.
היא החלה לשיר באופן מקצועי בגיל שמונה, כשהשתתפה במספר פסטיבלים לילדים.
ב-1989 ייצגה את פורטוגל בפסטיבל מוזיקה של יוניסף, והגיעה למקום השני.
ב-1991 השתתפה בפסטיבל סופוט ובאותה שנה, הוציאה לאור את אלבומה הראשון.
ב-1993 זכתה ב-"Festival da Canção", פסטיבל בו הזוכה נשלח לייצג את פורטוגל באירוויזיון.
בעקבות כך, ייצגה את מדינתה באירוויזיון, שנערך באותה שנה באירלנד, עם השיר "A cidade".
בתום הקראת הניקוד, התברר שסיימה את התחרות במקום העשירי עם 60 נקודות.
השיר מהאירוויזיון היווה סינגל מוביל באלבומה השלישי.
היא גילמה את אלייזה דוליטל בהפקת המחזמר "גבירתי הנאווה" שעלתה בליסבון, ולאחר מכן גם שיחקה את מריה במחזמר "".
היא עוסקת רבות בדיבוב ותרמה את קולה לדיבוב בפורטוגזית של הסרטים "מולאן" ו"נסיך מצרים".
אנג'י סטון (אנג'לה לאברן סטון, לבית בראון; 18 בדצמבר 1961 – 1 במרץ 2025) הייתה זמרת, כותבת שירים, שחקנית ומפיקה אמריקאית.
סטון נולדה וגדלה בקולומביה (קרוליינה הדרומית) שם החלה לשיר גוספל בתחילה בכנסייה הבפטיסטית Nazareth תחת ניצוחו של הכומר בלייקלי סקוט.
אביה, שהיה חבר בהרכב מקומי של מוזיקת גוספל, לקח אותה לראות הופעות של אמני גוספל שונים, בין היתר The Singing Angels וה Gospel Keynotes.
היא התפרסמה בסוף שנות ה-70 כשהייתה חברה בהרכב ההיפ הופ The Sequence.
בתחילת שנות ה-90 היא הצטרפה להרכב הרית'ם אנד בלוז ה-Vertical Hold, וחתמה חוזה עם אריסטה רקורדס על אלבום סולו.
אלבום הסולו הראשון שלה נקרא Black Diamond.
האלבום יצא בשנת 1999 וזכה לפרס תקליט הזהב של איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).
האלבום השני שלה נקרא Mahogany Soul ויצא בשנת 2001. הסינגל מתוכו "Wish I Didn't Miss You" הפך ללהיט.
אחריו היא הוציאה את האלבומים Stone Love (בשנת 2004) ו-The Art of Love &amp; War (ב-2007).
אלבום זה היה האלבום הראשון שלה במצעד אלבומי הרית'ם אנד בלוז/היפ-הופ בארצות הברית.
בשנות ה-2000 היא פנתה לראשונה לתחום המשחק.
הופעת הבכורה שלה במשחק בקולנוע הייתה ב-2002 בקומדיה חתיכה בהפתעה ואת הבכורה שלה בתחום המשחק בתיאטרון עשתה שנה לאחר מכן בברודוויי, במחזמר שיקגו שם שיחקה את תפקיד ביג מאמא מורטון.
היא שיחקה לאחר מכן בתפקידים נוספים בקולנוע ובטלוויזיה וגם במספר הפקות מוזיקה.
סטון הייתה מועמדת לשלושה פרסי גראמי וזכתה פעמיים בפרסי המוזיקה של סול טריין.
בשנת 2021 היא קיבלה את פרס סמל מוזיקת הנשמה בתחרות המוזיקה השחורה.
ב-2024 היא הייתה זמרת אורחת בשיר "No Stressing" של דיימון ליטל, שזכה במקום הראשון במצעד ה-Gospel Airplay של בילבורד.
ב-1 במרץ 2025 סטון נהרגה בתאונת דרכים.
היא הייתה בת 63 במותה.
בסוף שנות ה-70, כשסטון הייתה בת 16, היא הקימה הרכב בשם The Sequence.
בהרכב היו 2 נשים נוספות.
הם היו הרכב הראפ השני שהוחתמו בחברת "שוגר היל רקורדס" לאחר שעברו אודישן בקרוליינה הדרומית.
ב-1980 סינגל של ההרכב בשם Funk You Up נהיה להיט לאחר שהגיע למקום ה-15 במצעד השבועי של שירי ה-R&B/היפ-הופ.
השלישייה זכתה לסדרת להיטים, כהרכב הראפ הנשי הראשון במהלך השנים הראשונות של ההיפ הופ.
ההרכב היה פעיל עד 1985.
לפני שהפכה להיות הסולנית הראשית של ההרכב Vertical Hold שהוציאו את הסינגל Seems You're Much Too Busy שהפך ללהיט, סטון עבדה עם הרכב ההיפ-הופ והאלקטרו פאנק Mantronix.
ב-1996 סטון הקימה את ההרכב Devox יחד עם ג'רי דוו, בן דודו של הזמר לני קרביץ, וצ'רלי מולה.
סטון גם שיתפה פעולה עם הזמר דיאנג'לו בשני אלבומי האולפן הראשונים שלו וכן כזמרת קולות רקע בסיבוב ההופעות שעשה.
היא גם הייתה זמרת ליווי באלבום האולפן החמישי של לני קרביץ.
בסוף שנות ה-90 פיטר אדג' מי שהיה אז המנהל של חברת אריסטה רקורדס הביא את סטון לתשומת ליבו של קלייב דייוויס שניהל את הלייבלים.
הוא הציע לה חוזה הקלטות לאלבום סולו ובספטמבר 1999 יצא אלבום הסולו הראשון שלה, Black Diamond.
הוא נקרא על שם ביתה דיאמונד טיארה שהייתה אז מתבגרת.
האלבום הגיע להישגים יפים: נכלל בעשירייה הראשונה במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ זכה בתואר אלבום הזהב מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) ומאיגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) וכלל בתוכו את מה שהיה באותה התקופה הלהיט הגדול של שירי R&B למבוגרים No More Rain (In This Cloud).
הסינגל הקנה לסטון שתי מועמדויות בטקס פרסי המוזיקה של Soul Train לשנת 2000.
בשנת 2000, סטון עברה מחברת אריסטה ל-J Records של המנג'ר קלייב דייוויס.
באותה שנה, היא הקליטה את שיר הנושא עבור הסיטקום הטלוויזיוני Girlfriends ובעונה השלישית גם שיחקה בהופעת קמע.
ב-16 באוקטובר 2001 הוציאה סטון את האלבום השני שלה Mahogany Soul.
באלבום שיתפה פעולה עם מוזיקאים שונים מהתחום, בין היתר אלישה קיז, סוויז ביטז, רפאל סעדיק ועוד.
האלבום קיבל תגובות חיוביות ושבר שיאים גם במצעדים שונים ברחבי העולם.
ב-2002 היא שיחקה את תפקיד בעלת החנות מאדאם ממבוזה בקומדיית הנעורים האמריקאית חתיכה בהפתעה בכיכובו של רוב שניידר.
הסרט זכה לביקורות מעורבות אך זכה להצלחה מסוימת מבחינה קופתית.
בשנה שלאחר מכן היא שיחקה בתפקיד אלמה בדרמה הקומית המוזיקלית The Fighting Temptations לצד קובה גודינג ג'וניור וביונסה.
סטון הקליטה את "Rain Down", דואט עם אדי לברט, לפסקול של הסרט.
אלבומה השלישי Stone Love, יצא ביוני 2004 והגיע לראשונה למקום ה-14 בבילבורד 200 בארצות הברית, מכר 53,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו, ונכנס לעשרים הגדולים גם בבלגיה, פינלנד, שוודיה והולנד.
בשנת 2006, סטון הופיעה בעונה הרביעית של הריאליטי Celebrity Fit Club של VH1. היא הורידה שמונה עשר קילו ממשקלה.
אלבום האולפן הרביעי שלה The Art of Love & War יצא ב-15 באוקטובר 2007. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית, מכר 45,000 עותקים בשבוע הראשון והפך לאלבום שלה שדורג הכי גבוה עד כה, כמו גם אלבומה הראשון והיחיד שהגיע לראש מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ המובילים.
הסינגל הראשי מתוכו, Baby, דואט עם בטי רייט, הפך ללהיט השני שלה בשירי R&B למבוגרים בארצות הברית, וזיכה את סטון במועמדות השלישית לפרס הגראמי.
אלבום האולפן החמישי שלה Unexpected, יצא בנובמבר 2009. שם האלבום מתייחס גם לאובדן הפתאומי של אביה, שמת במפתיע במהלך ההקלטות לאלבום.
במאי 2011 סטון שיחקה במחזה Loving Him is Killing Me שהוצג בוושינגטון, מיאמי ופילדלפיה.
בשנת 2012 היא הוציאה את האלבוםRich Girl.
השחקן מלקולם-ג'מאל וורנר תרם את קולו לטובת שירה בסגנון פואטרי סלאם באלבום.
בשנת 2013, סטון הופיעה בעונה השנייה של הסדרה R&B Divas.
בנובמבר 2015, סטון הוציאה את אלבום האולפן השביעי שלה Dream בשיתוף עם TopNotch Music ו-Conjunction Entertainment.
האלבום זכה לתשבחות מהמבקרים שבין היתר כינו את האלבום כ"יציב ומחזק".
האלבום הגיע לראשונה למקום השלישי במצעד ה־Hip-Hop/R&B Top Albums ומכר כ-9,000 עותקים בשבוע הראשון.
ביולי 2019, סטון הוציאה את אלבום האולפן התשיעי שלה, Full Circle, ב-Conjunction Entertainment וקלאופטרה רקורדס.
ביוני 2024, סטון נכנסה להיכל התהילה של נשים כותבות.
סטון הייתה חברה של כבוד באחוות זטא פי בטא.
דיימונד, בתה הבכורה, נולדה ב-1984 לאנג'י ורודני סטון.
דיימונד מבצעת קולות רקע בשיר "Baby" של סטון מ-2007. לדיימונד 2 ילדים שנולדו ב-2008 וב-2012.
במהלך שנות ה-90, הייתה סטון במערכת יחסים עם זמר הנאו סול דיאנג'לו.
ב-1998 נולד להם בן בשם מייקל דיאנג'לו ארצ'ר השני.
סטון התגוררה באטלנטה, ג'ורג'יה, עם בנה, מייקל, ובתה, דיימונד.
במרץ 2015 דווח כי סטון נעצרה בגין תקיפת בתה בת ה-30.
בשנת 1999 אובחנה כחולה בסוכרת מסוג 2 ויחד עם הקומיקאי-שחקן אנתוני אנדרסון לקחה חלק בתוכנית FACE Diabetes (Fearless African-Americans Connected and Powered) בחסות חברת אלי לילי.
סטון אמרה שגם אמה וגם דודתה היו חולות סוכרת.
ב-1 במרץ 2025 נהרגה סטון בתאונת דרכים באלבמה.
אנג'לה מריה פרננדס גונסאלס (בספרדית: Ángela María Fernández González; נולדה ב-5 בספטמבר 1990), ידועה בשם הבמה אנג'י פרננדס, היא זמרת ושחקנית ספרדייה.
בצעירותה למדה נגינה על פסנתר וריקוד בתיכון על שם חוספ מריה יומפרט.
בשנת 2005 השתתפה בתחרות Camí de l'Èxit ובתוכנית הטלוויזיה Nit d'Èxit בערוץ המקומי IB3, אבן הדרך הראשונה שלה בתחום הבידור.
בשנת 2007 השתתפה בעונתה הראשונה של "X Factor Spain", שם דורגה בערב הגמר במקום השני.
בעקבות ההצלחה, הוציאה בשנה העוקבת את אלבום הבכורה שלה, והחלה לשחק יותר בסדרות טלוויזיה שונות.
בשנים 2008–2011 גילמה את דמותה של פאולה בסדרת הנעורים "Física o Química", ששודרה בערוץ אנטנה 3. בהמשך השתתפה בתוכניות נוספות, דוגמת Los protegidos, Gym Tony, Bajo la red ו-Amar es para siempre.
בשנת 2011 זכתה אנג'י בעונתה הראשונה של תוכנית החיקויים Tu cara me suena, בה חיקתה זמרות מוכרות כמו ליידי גאגא, סינדי לאופר וכריסטינה אגילרה.
ב-2013 הוציאה את אלבומה השני Drama Queen, שכלל את הסינגל "Boytoy".
בשנים האחרונות, הוציאה סינגלים נוספים כמו "Dualidad".
ב-2024 השתתפה בתחרות בבנידורם פסט, הקדם הספרדי לאירוויזיון 2024, עם השיר "Sé Quién Soy", שהגיע למקום השלישי בגמר.
במקביל לקריירת המשחק והשירה, אנג'י פעילה גם בתיאטרון, עם תפקידים במחזות כמו "קינקי בוטס", "לה למדה" ו"אונה תרפיה אינטגרל".
אנג'י דיברה בפומבי על מאבקיה עם חרדה ודיכאון, שהחלו בעקבות התמודדות עם תהילה פתאומית ואובדן אביה בגיל צעיר.
היא מדגישה את חשיבות התמיכה הנפשית ונאבקת להעלאת המודעות לבריאות הנפשית, במיוחד בקרב צעירים ובני נוער.
אנבלאק מטאל (Unblack metal) או בלאק מטאל נוצרי (Christian black metal) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של בלאק מטאל ומטאל נוצרי, שהתפתח בתחילת שנות ה-1990 באוסטרליה וסקנדינביה.
הז'אנר, שמושפע רבות מבאלק מטאל באפיון שלו, כגון צליל הז'אנר, הליריקה והאסתטיקה של הז'אנר, מקודם כהתנגדות לשטניזם וקידום הנצרות.
הז'אנר סופג ביקורות בתת-תרבות של הבלאק מטאל, בכך שחלוצי הבלאק מטאל, במיוחד אלו של הגל השני, היו אנטי-נוצריים.
כמו כן, נושא הנצרות סותר את אופיו האפל של בלאק מטאל ואת האידיאלים האינדיבידואליסטיים והמיזנתרופיים של להקות בלאק מטאל רבות.
התאריך המדויק שבו הופיע לראשונה הז'אנר הוא שנוי במחלוקת.
מקורו של הז'אנר הוא בבלאק מטאל, שמתמקד בנושאים ליריים נוצריים.
אנבלאק מטאל משלב את הקצב המהיר של הבלאק מטאל, שירה צורחת, גיטרות מעוותות מאוד, פריטה לסירוגין, תיפוף כפול, חזרות ומבני שירים לא שגרתיים.
באינצוקלפדיה A-Z of Black Metal של גארי שארפ-יאנג מ-2001, נקבע כי לבלאק מטאל "יש אמנים נוצריים 'אנבלאק' שנראים, נשמעים ומשתמשים בדימויים של בלאק מטאל לכל דבר ועניין, בעוד שבין הנהמות והעיוותים הקוליים הבלתי חרידים מוסתרות הכרזותיו של ישו".
חלק מאמני האנבלאק מטאל, כמו Horde , תוקפים ישירות את השטניזם ביצירותיהם המוזיקליות.
נושא זה נותר דומיננטי לאורך רוב שנות ה-1990. בסוף שנות ה-1990, יצירות אנבלאק מטאל החלו להכיל ליריקה פילוסופית ואידאולוגית יותר, שהיו בנושאי התנצרות, ספק, ישועה, מאבקי אמונה, והצד האפל של הנצרות.
אמני אנבלאק מטאל הצדיקו את השימוש שלהן בסגנון של הבלאק מטאל באחד מ-2 סיבות: הערכה אמיתית לבלאק מטאל או הפצת הנצרות לסצנת הבלאק מטאל האנטי-נוצרית ברובה, כלומר "הבאת אור לחושך".
אנג'לה איבון דייוויס היא פעילת שמאל חברתית רדיקלית, סופרת ופילוסופית אמריקנית.
דייוויס נטלה חלק ב"ועדת התיאום הלא-אלימה הסטודנטיאלית" ועם המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית בשנות ה־60 וה-70. היא התפרסמה בשנת 1970 לאחר שקושרה לרציחתו של השופט הארולד האלי, לאחר שזה נחטף על ידי אסירים חברי הפנתרים השחורים שניסו לברוח מהכלא.
היא ירדה למחתרת, ושמה נוסף ל"רשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר" של ה-FBI.
לאחר שנה וחצי של מנוסה נעצרה ונשפטה.
לאחר 16 חודשי מעצר, וקמפיין בינלאומי למען שחרורה זוכתה ומשפטה הפך לאחד המשפטים המפורסמים בארצות הברית.
דייוויס היא פרופסור אמריטה להיסטוריה של המודעות באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, בה כיהנה גם כראש החוג ללימודי נשים ומגדר.
היא פועלת למען שוויון גזעי ומגדרי ולמען ביטול בתי הכלא במסגרת הארגון "התנגדות קריטית" שייסדה.
כמו כן, פרסמה תשעה ספרים העוסקים לרוב במאבק למען שוויון זכויות ובבעיות המגדריות באמריקה.
בשנת 2020 הופיעה ברשימה 100 האנשים המשפיעים השנתית של מגזין טיים, טיים 100.
דייוויס נולדה בנולדה ב-26 בינואר 1944 בברמינגהאם, אלבמה, ב"גבעת הדינמיט", שכונה בה היה קונפליקט גזעי חריף.
אמה של אנג'לה, סאלי בל דייוויס, הייתה מהמארגנים של "קונגרס צעירי הדרום השחורים", ארגון שהושפע מאוד מהמפלגה הקומוניסטית.
כתוצאה מכך, בילדותה אנג'לה דייוויס הייתה מוקפת בפעילים קומוניסטים, דבר שהשפיע מאוד על השקפת עולמה.
דייוויס זכתה למלגת לימודים באוניברסיטת ברנדייס שבוולת'ם, מסצ'וסטס, שם הייתה אחת משלושת הסטודנטים השחורים היחידים בקרב תלמידי השנה הראשונה.
בתקופה הזו היא הכירה את הפילוסוף הרברט מרקוזה והחלה ללמוד אצלו.
ב-1962 נכחה ב"פסטיבל הנוער והסטודנטים העולמי" בהלסינקי, פינלנד.
עם חזרתה ב-1963, נחקרה על ידי ה-FBI בנוגע להשתתפות בפסטיבל בעל נותני חסות קומוניסטים.
במהלך שנתה השנייה בברנדייס, בחרה דייוויס בתואר בצרפתית, והתעמקה בפילוסופיה של ז'אן פול סארטר.
היא התקבלה לתוכנית לימודים בצרפת של המילטון קולג'.
בזמן שהייתה בצרפת, שמעה דייוויס על פיצוץ הכנסייה בברמינגהאם, שבוצע על ידי חברי הקו קלוקס קלאן ב-1963. האירוע השפיע עליה מאוד מכיוון שהכירה באופן אישי חלק מהקרבנות.
לקראת השלמת התואר בצרפתית, הבינה דייוויס שבעצם ברצונה להתמקד בפילוסופיה.
היא השלימה את לימודיה באוניברסיטת ברנדייס בהצטיינות בשנת 1965, כחברה באחווה היוקרתית פי בטא קפא, הידועה בדבקות במצוינות אקדמית באומנויות ומדעים.
לאחר מכן החלה ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת פרנקפורט.
דייוויס קיבלה מלגה של מאה דולר לחודש, ותחילה גרה אצל משפחה גרמנית.
בהמשך עברה עם קבוצת סטודנטים לגור בלופט במפעל ישן.
רבים מהסטודנטים שהתגוררה עמם היו פעילים באיגוד הסטודנטים הסוציאליסטים הגרמני, וגם היא לקחה חלק בפעילות שלהם.
לאחר שנתיים של לימודים בגרמניה, עברה דייוויס לאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, בה השלימה תואר שני.
כמו כן קיבלה דוקטורט בפילוסופיה מאוניברסיטת הומבולדט שבמזרח ברלין.
החל מ-1969 דייוויס עבדה כפרופסור במחלקה לפילוסופיה של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
היו לה גם הצעות עבודה מאוניברסיטת פרינסטון ומאוניברסיטת סווטארטמור, אך היא העדיפה את UCLA משיקולי מיקום.
באותה תקופה היא הייתה ידועה כפמיניסטית רדיקלית, חברה במפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית וקשורה למפלגת הפנתרים השחורים.
עקב לחץ ממושל קליפורניה, רונלד רייגן, חבר המנהלים של האוניברסיטה פיטר אותה בשנת 1969, באשמת חברות במפלגה הקומוניסטית.
הדבר גרר מחאה של איגוד הפרופסורים באוניברסיטאות האמריקאי.
היא הוחזרה לתפקידה כאשר השופט ג'רי פאצ'ט פסק כי לא ניתן לפטר אותה עקב קשריה עם המפלגה הקומוניסטית.
ב-20 ביוני 1970 חבר המנהלים פיטר את דייוויס על שימוש ב"שפה מסיתה" בארבעה מנאומיה.
הדוגמאות כללו בין היתר את כינוי אנשי-המשטרה "חזירים".
דייוויס הייתה ממגניהם של האחים סולדאד, שלושה אסירים שהואשמו ברצח שומר בבית הסוהר סולדאד שבקליפורניה.
ימים ספורים לפני המשפט, צעיר אפרו-אמריקאי חמוש (אחיו של ג'ורג' ג'קסון מנהיגם של האחים סולדאד) השתלט על אולם בית המשפט, וחטף את השופט הרולד היילי, התובע גרי תומאס ושלוש נשים מחבר המושבעים.
חילופי אש פרצו בניסיונם לעזוב את שטח בית המשפט, ובהם נהרגו מספר אנשים, ביניהם השופט.
הנשק שבו נהרג השופט היה רשום על שם אנג'לה דייוויס, והיא הואשמה בניסיון חטיפה וברצח.
צו מעצר הוצא נגדה ב-14 באוגוסט 1970, וב-18 באוגוסט היא הוכנסה לרשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI.
עקב כך דייוויס נמלטה מקליפורניה.
היא נעצרה על ידי ה-FBI ב-13 באוקטובר בניו יורק.
נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון, בירך את ה-FBI על "לכידתה של הטרוריסטית המסוכנת, אנג'לה דייוויס".
ב-1972 בית המשפט זיכה את דייוויס מכל סעיפי כתב האישום.
דייוויס הייתה בקשר עם הפנתרים השחורים שפעלו בישראל בשנות ה-70 וסייעה להם ביבוא ובגיבוש האידאולוגיה של מאבקם ששאב השראה ממאבק הפנתרים השחורים בארצות הברית.
דייוויס היא טבעונית בעלת עמדות אקו-פמיניסטיות אשר מצביעות על הקשר בין דיכוי בעלי חיים לדיכוי בני אדם, וכן על הקשר בין השיטה הקפיטליסטית לאופן בו החברה תופסת את בעלי החיים.
בכנס שהתקיים בשנת 2012 באוניברסיטת קליפורניה בברקלי טענה כי סוגיית המזון היא אחת מהזירות הגדולות הבאות במאבקים נגד דיכוי, וקראה להרחבת החשיבה הביקורתית בנוגע להמשך שיתוף הפעולה עם תעשיית משק החי על רקע הסבל הרב שנגרם לבעלי החיים.
עוד טענה כי בחירתה בטבעונות היא חלק מתפיסת עולם מהפכנית שמבקשת לבחון איך עלינו לפתח חמלה לא רק כלפי בני אדם אלא גם כלפי בעלי חיים, שאינם אלא מוצר צריכה בעולם הקפיטליסטי.
באותה שנה, חיוותה את דעתה בנושא זה גם בכנס שהתקיים באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס בו טענה כי העובדה שבני האדם מסוגלים לאכול תרנגולת שגודלה בתנאים איומים הכרוכים בסבל רב, בלי שייקחו זאת בחשבון, היא סימן למסוכנות השיטה הקפיטליסטית שמונעת מהחברה לראות בבעלי חיים משהו אחר מעבר למוצר.
עוד הוסיפה כי ישנו קשר בין האופן בו אנו מתייחסים לבעלי החיים לבין האופן בו אנו מתייחסים לבני אדם שנמצאים בתחתית ההיררכיה.
בשנת 2017 ביחד עם טיתי בהטאצ'אריה ופעילות נוספות היא השתתפה בכתיבת מניפסט "פמיניזם של ה-99%"
דייוויס ידועה כתומכת בקמפיין ארגון ה-BDS ופועלת כנגד ישראל וישראלים בארץ ובעולם.
המוזיקאית והאמנית האינטרסקס דייוויס הוגינאלית סיפרה בביוגרפיה שלה כי שם הבמה שלה הוא מחווה לאנג'לה דייוויס.
אנג'לה יואיט היא פסנתרנית קלאסית קנדית.
יואיט היא בת למשפחה מוזיקלית.
אביה, גודפרי, היה נגן העוגב של קתדרלת אוטווה.
היא החלה ללמוד נגינה בפסנתר בגיל 3 והופיעה בציבור לראשונה כשהייתה בת 4. בגיל 5 זכתה במלגה ראשונה.
נוסף על לימודי פסנתר, למדה יואיט לנגן בכינור, חלילית וכן למדה בלט.
הרסיטל הראשון שלה נערך בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה כשהייתה בת תשע.
שם למדה בשנים 1964–1973. אז נסעה ללמוד אצל הפסנתרן הצרפתי ז'אן-פול סוויליה (Jean-Paul Sevilla) באוניברסיטת אוטווה.
היא זכתה במקום הראשון בתחרות ג'יאן בטיסטה ויוטי בשנת 1978 ובשנת 1985 זכתה בתחרות באך לפסנתר הבינלאומית בטורונטו.
יואיט הופיעה ברחבי העולם, הן לבדה והן יחד עם תזמורות ידועות והקליטה יצירות רבות.
בשנת 1994 הוחתמה בחברת התקליטים Hyperion להקליט את כל יצירותיו של באך לכלי מקלדת - פרויקט שנמשך זמן רב והניב ארבעה-עשר תקליטורים.
יואיט גם הקליטה יצירות של מלחינים אחרים, בהם פרנסואה קופרן, עמנואל שברייה, מוריס ראוול, אוליבייה מסייאן ופרדריק שופן.
יואיט היא המייסדת והמנהלת האומנותית של פסטיבל המוזיקה טרסימנו, אשר נערך מדי שנה, מאז שנת 2005, במג'יונה שבאיטליה.
מאז שנת 1985 היא מתגוררת בלונדון, אך יש לה גם בתים בקנדה ובאומבריה שבאיטליה.
בשנת 2000 צורפה למסדר קנדה, וב-17 ביוני 2006 צורפה למסדר האימפריה הבריטית.
אנג'לה אוולין באסט היא שחקנית קולנוע, מפיקה ובמאית אמריקאית.
זוכת פרס גלובוס הזהב ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר בשנת 1993 על תפקידה בתור טינה טרנר בסרט "מה זה בכלל קשור לאהבה" ופרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 2023 על תפקידה בסרט הפנתר השחור: ואקאנדה לנצח בתור רמונדה, המלכה האם.
בנוסף קיבלה 9 מועמדויות לפרס אמי.
באסט נולדה בשכונת הארלם שבניו יורק וגדלה בסיינט פיטרסברג ביחד אחותה ד'ניטי אצל אמה בטי, עובדת סוציאלית במקצועה.
באסט למדה ב"תיכון בוקה סייגה" בו הייתה מעודדת והשתתפה בחוג דיבייט, במועצת התלמידים הבית ספרית ובחוג דרמה.
באסט למדה באוניברסיטת ייל שם סיימה תואר ראשון בשנת 1980 ב"לימודים אפרו-אמריקאים".
ב-1983 קיבלה באסט תואר בוגר נוסף כשסיימה את לימודיה בהצלחה ב"בית ספר לדרמה של ייל" שבחסות האוניברסיטה.
במהלך לימודיה פגשה את מי שמאוחר יותר יהיה בעלה.
לאחר לימודיה עבדה באסט כפקידת קבלה בסלון יופי ובחיפוש תמונות.
בניסיון לממש את יכולת המשחק שלה נסעה באסט לניו יורק והופיעה ב-1985 במחזה "נערה שחורה".
בנוסף הופיעה בשתי הצגות של המחזאי אוגוסט וילסון - "Ma Rainey's Black Bottom" ו-"Joe Turner's Come and Gone".
את ההופעה הקולנועית הראשונה שלה ערכה באסט ב-1986 ובהמשך הופיעה בסרטים רבים בקולנוע ובטלוויזיה.