tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היקף ההפצה הוא בעיקר באזורים שבהם מתגוררים קוראי יידיש, כולל ארצות הברית, קנדה, בריטניה, בלגיה, שווייץ, אוסטריה וישראל.
במגזין נכתבים מאמרים על פרשת השבוע, היסטוריה עולמית, היסטוריה של עם ישראל, חיות בר, טיולים, קומיקס, מלאכות יד, פאזלים, משלים וסיפורים.
קינדליין הוא מגזין ייחודי מבין העיתונים החרדיים בכך שסופרים ומאיירים חייבים לייחס את מאמריהם לשמם האמיתי, ולא משתמשים בשם עט כפי שמקובל בציבור החרדי.
כותבי ועורכי קינדליין הם מחנכים ומורים ידועים בקהילה החרדית.
המערכת כוללת את המחבר והמרצה, הרב פישל שכטר, העורך הראשי מנדל פאנט ודוד ובר.
בין הכותבים נמצאים ארי אברמוביץ וההיסטוריון יוסף קוואדראט.
האיורים וציורי הקומיקס בקינדליין הם יצירותיהם של בת שבע הבלין, אברהם זמורה, מוטי הלר ועוד.
עם זאת, מובאים במגזין גם איורים וסדרות קומיקס של אמנים ישראלים מוערכים, כמו יואל וקסברגר (מלכות וקסברגר), גדי פולק, ג'קי ירחי ודבורה קוטובסקי.
בשיתוף עם מאיירים, כותבים וחברת ההוצאה לאור קינדר שפיל, קינדליין מוציאה באופן קבוע חוברות קומיקס בכריכה קשה של סדרות קומיקס וטורים שבועיים שהודפסו בעבר במגזין.
קינדייסהאפן (בהולנדית: Kindjeshaven, תרגום מילולי: מקום מבטחים לילדים) היה בית ילדים באוטרכט ששימש בתקופת הכיבוש הנאצי מקום מבטחים לילדים יהודים רבים.
המעון נוסד בנובמבר 1940, כחצי שנה לאחר שהגרמנים הנאצים כבשו את הולנד במלחמת העולם השנייה.
את המעון ייסדה הסטודנטית למשפטים טרוי ואן ליר (Trui van Lier) והוא שכן ברחוב פרינס הנדריקלאן 4 (Prins Hendriklaan 4).
הוא נקרא על שם רחוב במרכז העיר בשם קינטגנסהאפן.
יחד עם יט ברדניס ואן ברלקום, ואן ליר הצליחה להביא 150 ילדים יהודים למקום מבטחים דרך בית הילדים משנת 1941 ואילך.
עקב הוצאתה להורג של בת דודתה של טרוי, טרוס ואן ליר (Truus van Lier), נאלצה טרוי להפסיק את השתתפותה במבצע ההצלה בבית הילדים.
יט המשיכה בכך עד פברואר 1945.
הנהלת המבצע לא הייתה ממוקמת במעון עצמו, אלא מוסתרת בבטחה יחסית בארמון הארכיבישוף הרומי-קתולי של אוטרכט.
קינדר - טרנספורט: ההגעה הוא פסל זיכרון המוצב בכיכר "הופ" בסמוך לכניסה לתחנת רחוב ליברפול בלונדון.
הפסל מנציח את מבצע הקינדר-טרנספורט, במסגרתו הוברחו לבריטניה כ־10,000 ילדים מגרמניה ומאירופה הכבושה בידי הנאצים בין נובמבר 1938 לספטמבר 1939. רוב הילדים היו יהודים, והוריהם לא הורשו להתלוות אליהם.
תחנת ליברפול סטריט הייתה המקום שבו פגשו לראשונה משפחות אומנה שקלטו אותם.
הפסל מתאר חמישה ילדים הלבושים בבגדים בני התקופה ונושאים מזוודות ותיקים.
הדמויות ניצבות על מסילת רכבת סמלית, שעליה חקוקים שמות הערים מהן נמלטו הילדים.
מיקומו של הפסל בכניסה לתחנה מדגיש את תפקידה המרכזי של תחנת ליברפול סטריט במסע ההצלה.
את הפסל יצר הפסל והאדריכל פרנק מייסלר.
מייסלר עצמו היה אחד מילדי הקינדרטרנספורט, שנמלט מדנציג (כיום גדנסק) והגיע לליברפול סטריט ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה.
עבודתו מהווה שילוב בין עדות אישית לבין זיכרון קולקטיבי של אלפי ילדים שניצלו.
בכימיה פיזיקלית, קינטיקה כימית או קינטיקת התגובה היא תחום המחקר של קצב התגובה בתגובה כימית.
ניתוח ההשפעות של תנאי תגובה שונים על קצב התגובה נותן מידע על מנגנון התגובה ומצב המעבר של התגובה הכימית.
ב-1864, ניסח פיטר ווגה את חוק פעולת המסות שקובע כי מהירות התגובה הכימית עומדת ביחס ישיר לכמות של החומרים המגיבים.
ניסוח חוק זה היה תחילתו של המחקר בתחום הקינטיקה הכימית.
הקינטיקה עוסקת בקביעה ניסויית של קצבי תגובה שמהם משוואת הקצב וקבוע קצב התגובה נגזרים.
משוואות קצב חיוניות קיימות עבור תגובות מסדר אפס (בתנאים אלה קצבי התגובה לא תלויים בריכוז ההתחלתי), תגובות מסדר ראשון, ותגובות מסדר שני, וניתן לגזור אותן עבור סדרים אחרים באמצעות שימוש בחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי.
בתגובות עוקבות, שלב קובע המהירות הוא השלב הקובע את הקינטיקה.
בתגובות עוקבות מסדר ראשון, קירוב של מצב יציב עשוי לפשט את משוואת הקצב.
אנרגיית השפעול של תגובה כימית נקבעת באופן ניסויי באמצעות משוואת ארניוס ומשוואת איירינג.
הגורמים העיקריים שמשפיעים על קצב התגובה כוללים את: מצב הצבירה של המגיבים, הריכוזים של המגיבים, הטמפרטורה אשר בה התגובה מתרחשת, והאם יש או אין נוכחות של זרזים במדיום שבו מתרחשת התגובה.
גורמים המשפיעים על קצב התגובה
זמן התגובה משתנה באופן התלוי בסוג החומרים המגיבים.
תגובות חומציות, יצירת מלחים, וחילוף יונים הן תגובות מהירות.
כאשר נוצרות מולקולות גדולות התגובות הכימיות נוטות להיות מאוד איטיות.
מצב הצבירה (מוצק, נוזל, או גז) של מגיב הוא גם כן גורם חשוב בקצב השינוי.
כאשר מגיבים נמצאים באותו מופע, כמו למשל בתמיסה מימית, התנועה החומנית גורמת להם להיפגש.
אולם, כאשר הם במופעים שונים, התגובה מוגבלת לאזור המגע בין שני המגיבים.
תגובה יכולה להתרחש רק באזור המגע, ובמקרה של נוזל או גז, בפני השטח של הנוזל.
יש צורך בניעורים עזים ובערבוב על מנת לגרום להשלמת התגובה.
משמעות הדבר היא שככל שהחלוקה בין המגיב המוצק למגיב הנוזלי יותר ברורה, כך גדל שטח הפנים ליחידת נפח, ויש יותר מגע עם מגיבים אחרים, וכתוצאה מכך התגובה נהיית יותר מהירה.
אם נעשה אנלוגיה, לדוגמה, כאשר מציתים אש, קודם כל משתמשים בחתיכות עץ קטנות – לא עושים שימוש מראש בגזעי עצים גדולים.
בכימיה אורגנית תגובות על מים הן היוצא מן הכלל לכלל שתגובות הומוגניות מתרחשות במהירות גבוהה יותר מאשר תגובות הטרוגניות.
הריכוז ממלא תפקיד חשוב בתגובות כימיות.
לפי תאוריית ההתנגשויות המולקולריות, ההתנגשויות מתרחשות בעקבות העובדה שהמולקולות חייבות להתנגש על מנת להגיב ביחד.
ככל שריכוז המגיבים עולה, התדירות של התנגשות המולקולות עולה, והן פוגעות זו בזו חזק יותר על ידי כך שהן במגע קרוב יותר בכל נקודת זמן נתונה.
נניח שבמכל סגור יש שני מגיבים.
כל המולקולות הנמצאות בפנים מתנגשות ללא הפסקה.
אם נגדיל את הכמות של אחד או יותר מהמגיבים הגורמים להתנגשויות אלה להתרחש יותר פעמים, נגדיל את קצב התגובה.
נענוע או ערבוב של התמיסה יאיץ גם כן את קצב התגובה הכימית, כיוון שהוא נותן לחלקיקים אנרגיה קינטית גבוהה יותר, וגורם להגדלת מספר ההתנגשויות בין מגיבים ובכך מגדיל את ההסתברות להתרחשות של התנגשויות מוצלחות.
הגדלת הלחץ בתגובה גזית תגדיל את מספר ההתנגשויות בין המגיבים, ובכך את קצב התגובה.
תוצאה זו היא בגלל שהפעילות של גז נמצאת ביחס ישר ללחץ החלקי שלו.
תופעה זו דומה להשפעה של הגדלת ריכוז של חומר מסוים בתמיסה.
לטמפרטורה יש בדרך כלל השפעה גדולה על מהירות התגובה.
למולקולות בטמפרטורה גבוהה יש יותר אנרגיה תרמית.
כאשר מגיבים בתגובה כימית מתחממים, לאטומים או המולקולות האנרגטיים יותר יש סיכוי גבוה יותר להתנגש אחד עם השני ולהגיב.
באופן זה, בטמפרטורה גבוהה מתרחשות יותר התנגשויות, שיוצרות תוצר בתגובה כימית.
יותר חשובה מזה היא העובדה שבטמפרטורה גבוהה יותר למולקולות יש יותר אנרגיה ויברציונית, כלומר, האטומים רוטטים באופן הרבה יותר "אלים", כך שהעלאת הטמפרטורה מגדילה לא רק את מספר ההתנגשויות אלא גם את ההתנגשויות שיכולות להסתיים בסידור מחדש של האטומים בתוך מולקולות המגיבים.
לדוגמה, מקרר מאט את המהירות של קצב התגובה כיוון שהוא מקרר את המולקולות.
מצד שני, תנור נותן חום (אנרגיה) למולקולות שבתורן מאיצות את קצב התגובה, כך שהאוכל נאפה יותר מהר.
כמו כן, ניתן לקבוע את הקינטיקה הכימית באמצעות קפיצת טמפרטורה.
שיטה זו כוללת שימוש בעלייה חדה בטמפרטורה וצפייה בשינויים בקצב התגובה של תהליך שיווי המשקל הכימי.
זרז הוא חומר שמאיץ את הקצב של התגובה הכימית אך לא משתנה מבחינה כימית לאחר ההאצה.
הזרז מגדיל את קצב התגובה באמצעות מתן מנגנון תגובה שונה שמתרחש ברמה נמוכה יותר של אנרגיית שפעול.
בזרזים עצמיים תוצר התגובה עצמו מזרז את התגובה ובכך הוא גורם למשוב חיובי.
חלבונים שמתפקדים כזרזים בתגובות ביוכימיות נקראים אנזימים.
קינטיקת מיכאליס-מנטן מתארת את הקצב של תגובות מתווכות אנזימים.
במספר מולקולות אורגניות למתמירים מסוימים יש השפעה על קצב התגובה בהשתתפות של קבוצה שכנה.
בעוד שהקינטיקה הכימית קובעת את הקצב של התגובה הכימית, שיווי המשקל הכימי קובע את הגבול שאליו תגיע התגובה.
בתגובה הפיכה, שיווי משקל כימי מושג כאשר קצב התגובה של התגובה קדימה שווה לקצב של התגובה ההפוכה והריכוזים של המגיבים והתוצרים נשארים קבועים.
דבר זה מודגם בדוגמה הקלאסית של תהליך האבר-בוש.
ניתן לעשות שימוש בעקרון לה-שטלייה על מנת לנבא את ההשפעה של שינוי בריכוז, טמפרטורה או לחץ על המיקום של שיווי המשקל הכימי.
תגובות של שעון כימי כגון תגובת בלוסוב-ז'בוטינסקי מראות בצורה יפה שרכיב הריכוזים יכול להתנודד במשך זמן רב לפני שהוא מגיע לשיווי משקל.
במונחים כלליים, האנרגיה החופשית של התגובה קובעת אם התגובה הכימית תתרחש, והקינטיקה תספק מידע על מהירות התגובה.
התגובה יכולה להיות מאוד אקסותרמית אבל תהיה לא מעשית כיוון שהיא איטית מדי.
אם מגיב יכול להגיב וליצור שני תוצרים שונים, התוצר היותר יציב מבחינה תרמודינמית ייווצר בדרך כלל מלבד בנסיבות מיוחדות כאשר התגובה נמצאת תחת בקרה קינטית.
עקרון קרטין-האמט תקף כאשר קובעים את יחס המגיבים המומרים במהירות לכל אחד מנתיבי התגובה.
ייתכן שניתן לחזות את קבועי קצב התגובה עבור תגובה מסוימת מתוך יחסי האנרגיה החופשית.
תוצא האיזוטופ הקינטי הוא ההבדל בקצב של תגובה כימית כאשר אטום באחד מהמגיבים מוחלף על ידי אחד מהאיזוטופים שלו.
קינטיקות כימיות יכולות לספק מידע על זמן המעבר ומעבר החום במגיב כימי בתחום ההנדסה הכימית והתפלגות המסה המולרית בכימיה של פולימרים.
קינות לתשעה באב הן קינות הנאמרות בליל תשעה באב וביומו.
תוכנן הוא תיאור צרות רבות שהתרחשו במהלך הדורות לעם היהודי, החל מחורבן בית המקדש הראשון, חורבן בית שני, ואירועים היסטוריים נוספים.
הקינות נאמרות בהמשך לקריאת מגילת איכה, המתארת את חורבן בית המקדש הראשון.
סדר הקינות תלוי במנהגים שונים.
במשך הדורות הוסיפו עדות וקהילות שונות קינות על אירועים היסטוריים מאוחרים כמו מסעות הצלב, שרפת התלמוד וגזרות קנ"א, ובחלק מהקהילות אף נאמרות קינות על אירועים שאירעו ב, כמו השואה.
אמירת קינות בתשעה באב אינה נזכרת בספרות חז"ל.
במסכת סופרים נאמר לראשונה שיש לקרוא בתשעה באב את מגילת איכה (המכונה "ספר קינות"), אך עדיין לא נזכרת אמירת פיוטי קינה בפני עצמם.
ככל הנראה, נוצרו הקינות לתשעה באב בארץ ישראל כחלק מהתפתחות הפיוט בכלל והקרובות בפרט.
הקרובות שנכתבו בארץ ישראל הקיפו את כל ברכות העמידה, אך בתשעה באב (ואולי גם בשאר התעניות) הן הורחבו בברכת בונה ירושלים בפיוטים רבים נוספים.
פיוטי הרחבה אלה הם הקינות לתשעה באב.
הקינה הקדומה ביותר המצויה בידינו היא אז בחטאינו חרב מקדש, שנכתבה כנראה בתקופה הקדם-קלאסית של הפיוט (המאה החמישית בקירוב), ולאחריה מצויות קינות מהתקופה הקלאסית, כגון הקינה "הילילו הה", המיוחסת ליניי.
עשרות רבות של קינות חיבר רבי אלעזר בירבי קליר, פייטן שחי בארץ ישראל באמצע התקופה הקלאסית (בראשית המאה השביעית) וחיבר פיוטים רבים למועדים שונים.
בבבל של תקופת הגאונים לא נהגו לומר בתשעה באב קינות, שהיו מנהג ארץ-ישראלי ולמעשה הסתעפות של הקרובות הארץ-ישראליות.
בסידורי הגאונים נאמר שיש לומר בתשעה באב סליחות בברכת סלח לנו כבכל שאר התעניות, ופייטני בבל כרב סעדיה גאון ורב האי גאון כתבו סליחות לתשעה באב.
גם בנוסח הספרדים הקדום נהגו כנראה לומר סליחות לפי מנהג בבל.
אולם, ברבות השנים נתקבל בכל הקהילות המנהג הארץ-ישראלי לומר קינות בתשעה באב ולא לומר סליחות.
קינותיו של רבי אלעזר בירבי קליר מתאפיינות בקשר הדוק לצורה ולתוכן של מגילת איכה:
כתיבה באקרוסטיכון על סדר הא-ב, בדומה למגילה איכה שמרבית פרקיה בעלי מאפיין זה.
סגנון דומה למגילה, כדוגמת פתיחה של כל שורה במילה מקבילה ממגילת איכה בפיוט איכה אצת באפך.
תוכן דומה סביב חורבן בית המקדש.
פיוטיו של הקליר נחשבים לבעלי ערך מיוחד והיו רבים שהקפידו במיוחד לומר את קינותיו, דוגמת האר"י.
בימי הביניים, לצד קינות על החורבן שנכתבו כבעבר, נכתבו גם קינות על אירועים שאירעו בתקופות מאוחרות יותר, ובפרט סביב החורבן הקשה שנגרם לקהילות יהודיות במסעי הצלב.
בקינות אלה הנושא איננו החורבן שהיה בעבר, אלא הצרות הבאות עליהם בגלות כעת.
את המקום של בית המקדש בקינות החורבן, תופסת התורה ולומדיה, ובקינות רבות אובדן תלמידי חכמים ותורתם הופך למרכזי.
קינות רבות נכתבו על אירועים ספציפיים שאירעו בקהילות, וחלקן נכנס לסדר הקינות.
בימי הביניים בספרד, נתחברו קינות רבות בעקבות גירוש ספרד והאינקוויזיציה, ואף בעקבות פרעות מוקדמות יותר שסבלו היהודים בשנת ה'קנ"א (גזירות קנ"א).
אחת הקינות המפורסמות שחוברו בתקופה זו היא הקינה "יהודה וישראל דעו מר לי מאוד" שבנוסחה המקורי המחבר מקונן על אבדנן של קהילות מפוארות.
הקינות מסודרות בנוסחי הקינות על פי סדר היסטורי כללי, כך שהקורא עובר חוויה המתפתחת מהרגשת צער עמוק עד כדי ייאוש, לגעגועים ותקווה לבניין מחודש בסופו של דבר, בדומה למגילת איכה המאריכה בסיפור הצרות והחורבנות, אך מסיימת באמירה "השיבנו ה' אליך ונשובה, חדש ימינו כקדם".
כמו ברוב מנהגי אשכנז הקשורים בפיוט, מנהג אשכנז מתחלק לשני ענפי משנה, וישנו סדר קינות נפרד למנהג אשכנז המזרחי וסדר קינות נפרד למנהג אשכנז המערבי.
ההבדל בין שני המנהגים מתבטא לא רק בסדר הקינות, אלא גם באופן אמירתן: בקהילות הנוהגות כמנהג המזרחי אומרים הקינות ביחד ובלחש, חוץ מהאחרונה 'אלי ציון' שמנגנים או אומרים לסירוגין קהל וחזן.
אבל בקהילות הנוהגות כמנהג המערבי (ובקצת קהילות שהושפעו מהן) נהוג שהחזן אומר הקינות הראשונות, ואז היחידים מחלקים השאר ביניהם, והכל בקול רם ובניגון.
אחרי הקדיש (אותו אומרים בכמה מהקהילות בלי 'תתקבל') של תפילת ערבית מתיישבים על הקרקע וקוראים מגילת איכה.
זכור ה' מה היה לנו (נוסח מפויט)
במוצאי שבת: איך מפי בן ובת / קינה המסבירה שאין אומרים 'ויהי נעם' בגלל האבל.
על ארמון כי נטש / רבי אלעזר הקליר.
קינה על החורבן והצרות שליווהו.
בליל זה יבכיון / יש שייחסוה לר' אלעזר הקליר.
קינה על חמשת הדברים שאירעו בתשעה באב, כמבואר בתלמוד.
שומרון קול תתן / ר' שלמה אבן גבירול.
דו-שיח בין גלות יהודה וגלות שומרון, על-פי נבואת יחזקאל (פרק כג).
אז בחטאינו חרב מקדש / יש שייחסוה לר' אלעזר הקליר.
קינת האבות והשבטים, השמים והארץ והמזלות.
זכור ה' מה היה לנו (לשון הפסוקים של פרק ה' בהוספת אוי ואוי מה היה לנו)
על אלה ועל אלה אי בוכיה.
תיסתר לאלם / רבי אלעזר הקליר.
קינה המתארת את חורבן הבית בפרטיו.
בליל זה יבכיון/ יש שייחסוה לר' אלעזר הקליר.
אומרים קדושה דסידרא של בית האבל ואחריה 'קדיש תתקבל בלא תתקבל'.
בשני המנהגים מתחילים אחר החזרת הספר תורה ובלי קדיש, בקינות הקליר, והרבה מהן מקושרות אחת לחברתה באופן טבעי או שיש קטע המקשר ביניהן שאף הוא יוחס לקליר.
אחר כך אומרים קינות שמרביתן ממחברים שונים ועל אירועים טרגיים שונים, ולבסוף אומרים ה"ציונים" (קינות שאחד המאפיינים שלהן הוא פתיחה במילה "ציון"), וקצת נחמות.
נשמת ילדים שוממים על חורבן אריאל (ר' יעקב מלמד תינוקות מקשטיליה)
את אויביך אל תשמיד ותחריב / בעגלא ובזמן קריב (אליקים)
יום כמו נד עמדו דמעי בפני / על קדושים זרע ברוכי ה'
עד אן צבי מדח ואין מקבץ לו / נגש וגם נאנח גבר מאד חילו (ר' יהודה הלוי)
אשחר עדתי / ולמאד עניה / ואפקוד נותי / ורבה שאיה
אפתח פי להודות וגם אצרח בקול מר / אברך לאלהים בברוך שאמר
אריה שאג ועלה באפו / ועשה רצונו באף העור קצפו
איך משכני עליון לשמה נתנו / בנים בגלות מגבולם רחקו (ר' יוסף בנסולי)
הלנופלים תקומה מבור עני הטבעו בו (ר' יהודה הלוי)
נשמת אמונים רגזו וחלו ביום זעם (ר' אברהם אבן עזרא)
נלאה להיליל על שברינו / ואלו יללה מלא פינו (ר' משה אבן עזרא)
היכל ה' היכל ה' היכל ה' העל שאונו רבו זדוני (ר' יצחק אבן גיאת)
יום נלחמו בי יחד שכני / חסדי ה' היו אֲזֵנָי (ר' אברהם אבן עזרא)
קול אהלה תתיפח / קול משבי מר צורח /קול אהליבה משביה / קרע לבבי קול בכיה (ר' חביב בר יצחק)
בורא עד אנה יונתך במצודה...
ברוב הקהילות אומרים קינה זו לפני מזמור קל"ז:
על נהרות בבל חשכה / יפעת מאורותינו (ר' יהודה הלוי)
לכל המנהגים מקוננים את מזמור על נהרות בבל (תהילים קל"ז), ומתפללים ערבית.
לאחר תפילת העמידה אומרים חצי קדיש ואז מתחילים הקינות:
למי אבכה וכף אכה ובבכי אמרר והמון מעי אשנן
אקרא בבכיה רבה איכה ישבה
הלילה אלכה שולל ויחף אצא בקריאת איכה
זכר ה' מה היה לנו / אוי / הביטה וראה את חרפתנו / אוי מה היה לנו (נוסח מפויט)
בליל זה יבכיון וילילו בני.
מדי שנה קינה בליל זה מזומנה.
על זה היה דוה לבנו ועל אלה חשכו עינינו.
על ליל חרבן היכל מקדש / מדי ליל זה ספד יחדש / על עיר קדש ועל המקדש.
אוי כי ירד אש מן השמים.
קינה על הצרות שאירעו בחודש אב.
זכור ה' ליהודה ולאפרים / אשר שֻפך דמם כמים / סביבות ירושלים.
קינה על ההריגות שנעשו בישראל במשך הדורות.
אליכם עדה קדושה אשאל מכם שאלות / מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות.
קינה המשווה בין ליל פסח לליל תשעה באב.
אוי כי קינה רבת מפי בן ומפי בת / ויהי נעם נשבת במוצאי השבת (קינה למוצ"ש).
קינה המסברת שאין אומרים 'ויהי נעם' בגלל האבל.
אני הגבר אקונן / בליל זה במר ואתאונן / ותחת ויהי נעם / איכה זהב יועם (קינה למוצ"ש).
קינה המסברת שאין עושים הבדלה בגלל האבל.
אז בחטאינו חרב מקדש (יש שייחסוה לר' אלעזר הקליר).
עורה נא ימינך רמה / ולזעומה קרא נחמה (ר' יחייא אלדאודי).
מכבין כל הנרות חוץ מנר אחד, ומונין שנות החורבן.
וממשיכים "ואתה קדוש", קדושה דסידרא של בית האבל, ואחר כך קדיש מיוחד (קדיש הגדול) 'דהוא עתיד' לבניין בית המקדש השלישי (יש שמונין אחרי הקדיש).
יש נוהגים לומר גם קינות אלו או אחת מהן:
על היכלי חבלי כנחש נושך ולשממות ציון אשב בחושך (ר' ישראל נג'ארה)
על היכלי אבכה יומם ולילה / ולתפארת ציון עיר ההֻלָלָה (ר' יהודה בן-שמואל אבן-עבאס)
קיימים שני מנהגים ביחס ליתר הקינות המובאות לקמן (שני מנהגים אלו מחולקים גם בהרבה פרטים בנוסח התפילה ביום זה).
למנהג ספרד המקורי אומרים אותן מיד לאחר חזרת הש"ץ ולאחריהן אומרים את הקינות הקשורות לפתיחת ההיכל וקוראים את קריאת התורה וההפטרה ושאר התפילה ובסיומה קוראים מגילת איכה.
לפי מנהג אחר, הקיים בעיקר בארץ ישראל (מנהג בית-אל), מיד לאחר חזרת הש"ץ מוציאים ספר תורה ואומרים את הקינות של פתיחת ההיכל.
יתר הקינות נאמרות רק בסוף התפילה ולפניהן מקדימים את קריאת שירת האזינו ומגילת איכה, ויש הנוהגים להקדים לפניה גם את הקינה "למי אבכה" הנאמרת בתפילת ערבית.
המנהג בתקופות קדומות היה לומר את הקינות דלקמן כחלק מחזרת הש"ץ אך בשל חשש להפסק שונה מיקומן לאחד משני המקומות בהם הן נאמרות כיום.
לפי כל המנהגים הקדיש המיוחד הוא בסוף הקינות.
הקינות הראשונות הן שריד למנהג העתיק בספרד לומר קרובה וסליחות בתשעה באב.
יש המדלגים על חלק מהקינות.
וארץ שפל רומי / רבי שלמה בר יהודה, (רבי שלמה אבן גבירול או רבי שלמה הבבלי)
בחודש החמישי, אנו / רבי יהודה הלוי
ירדתי לתחתיות / רבי יוסף בן סלעי
בחודש החמישי, נתק / רבי יהודה הלוי
דוק וחוג / רבי דוד אבן בקודה
שכינה צועקת / רבי יוסף בנסולי.
קינה המתארת עשרת מסעות השכינה כמבואר במסכת ראש השנה (לא.).
בת ציון שמעתי / (ב' ציון?) הלוי.
קינה המתארת צער המקדש וכליו על השרפה וביטול העבודה.
דממו שרפים / רבי דוד אבן בקודה
בחודש החמישי, יעצו / רבי יהודה הלוי
בחודש החמישי, ירו / רבי יהודה הלוי
בחודש החמישי, הו הו / רבי יהודה הלוי
אך זה היום יום פקודת חובי.
עד מתי ה' יום זה לעומתך.
קינה על הריגת הצדיקים והחורבן.
איכה צאן ההרגה / רבי יהודה הלוי.
שאי קינה במגינה / שמואל.
גרושים מבית תענוגיהם / רבי יצחק אבן גיאת.
קינה על היציאה לגלות והטבח שהיו בעת החורבן.
איך נוי שדד ואחריו פסוקים.
אליכם עדה נאמנה אשאל מכם טענה / מה נשתנה יום זה מכל השנה.
קינה המקבילה אבל החורבן לשמחת יום פסח.
אש תוקד בקרבי / מיוחסת לר' יהודה הלוי או לראב"ע.
קינה המנגידה את המצב העלוב של חורבן הבית ויציאה לגלות, לשמחה של יציאת מצרים ועבודת המשכן.
קינה על צרות הגלות וגירוש ספרד.
שכורה ולא מיין / שלמה בן יצחק גירונדי.
קריאה לכנסת ישראל שתצעק אל ה' על צרות החורבן ושתתפלל לנקמה.
יום אכפי הכבדתי / רבי יהודה הלוי
קינה על מעשה חנה ושבעת בניה
איך נוי חטאתי השמימה / רבינו יחיאל.
קינה על בן ובת רבי ישמעאל כהן גדול.
קינה על הדברים שנאבדו מאז החורבן.
יהודה וישראל דעו מר לי מאוד (חסרה) / דון יהודה יחייא.
קינה על החסר בגלות ובאבדן הקהילות.
בקהילות יוצאי מרוקו נהוג להוסיף כאן עוד כמה מתוך ה'קינות קטנות', הנקראות כך על שם שמודפסות באותיות קטנות.
פנה בעוד יום (משה); הודי נהפך (ר' משה זכות); ארים בקול בכיה (ר' משה זכות); גוזל נגזל (ר' משה זכות); מנודדיך מזעיר בניך (ר' משה זכות); מהלל שם הקל (ר' משה זכות); אננו ספדו (שאול); אבינו, הגמול הזה; על שוד היכלנו.
עיני עיני יורדה מים על חורבן ירושלים.
זאבי ערב / רבי זרחיה הלוי.
שומרון קול תתן / רבי שלמה אבן גבירול.
קינה על עשרת הרוגי מלכות
דו-שיח בין כנסת ישראל לה' על הצרות.
אללי לי אללי על רוע מעללי.
קינה על שפלות ישראל מאז החורבן.
אקום במר נפשי / יעקב
אל תדום בת עיני / ר' אברהם הלוי (בפתיחת ההיכל)
על היכלי אבכה / ר' יהודה בן-שמואל אבן-עבאס (בפתיחת ההיכל)
ספדי והלילי תורת יקותיאל (בפתיחת ההיכל)
קומי וספדי תורה (בהוצאת ספר תורה)
במקום אשרי העם (באחיזת ספר תורה)
במקום ישמחו השמים (בהולכת ספר תורה)
אחרי התפילה קוראים איכה, ויש שגם קוראים איוב.
בקהילות יוצאי מרוקו נהוג להוסיף לפני התפילה פזמונים מתוך ה'קינות הקטנות': ארץ הקדושה (ר' אברהם סלאמה); ארץ חפץ (ר' יצחק בר ששת); אמרה לך עיר הצדק (ר' אברהם אנקווה).
ותיכף אחר חזרת התפילה אומרים נחמות:
אחרי קדיש תתקבל אומרים מזמור קכ"ו.
רוב הקינות שבתכלאל 'עץ חיים' המשמש כבסיס לנוסח ומנהגי ה'בלדי' בדורות האחרונים, לקוחות מסדר הספרדים המובא למעלה.
רק אלו שאינן בכלל זה מופיעות כאן באותיות בולטות.
בכמה קהילות נהגו לומר רק מעט קינות, ואלו מופיעות כאן באותיות מוטות.
לפני תפילת ערבית מתחיל הש"ץ לקונן מעומד:
על נהרות בבל חשכה / ר' יהודה הלוי
על נהרות בבל (תהילים קל"ז)
ומתפללים ערבית, ואחר כל התפילה יושב הש"ץ על הקרקע ומתחיל לקונן:
מדי שנה קינה בליל זה מזומנה
על זה היה דוה לבנו, ועל אלה חשכו עינינו.
אליכם עדה קדושה (מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות).
קינה על עשרת הרוגי מלכות.
לכן אנשי לבב שמעו לי.
ומונים שנות החורבן: 'כי בעונותינו ובעונות אבותינו אנו מונים לחרבן בית אלהינו ולפיזור עם ה' אלה מעל אדמת קדשנו היום לחרבן בית שני אשר בנה עזרא אדוננו __ שני יגונותינו ולחרבן בית ראשון ולפיזור אנשי גלותינו אנחנו הגולים פה (תימן) בארצות מונינו היום __ שנים על רוב עונותינו.
על זאת נשכבה בבשתנו ותכסנו כלימתנו ולא נשכח מקדש תפארתנו אם תשכח ימיננו.
לזאת נבכה ונקונן כל ימי שנותינו ולא נקח נחמה עד יבנה בית זבולנו ואל גבול ארצנו יחזירנו שובה יי את שביתנו'.
הש"ץ עומד ואומר קדיש מיוחד 'דעתיד לחדתא', 'יתכלי מננא'.
אחר כך יש שמכבין כל הנרות חוץ מנר אחד, ואומרים עוד קינה זו:
על היכלי חבלי כנחש נושך (ר' ישראל נג'ארה)
אחרי תחנון וקדיש, מתיישבים כל הקהל על הארץ ומקונן הש"ץ קינות אלו::
וארץ שפל רומי /רבי שלמה בר יהודה, (רבי שלמה אבן גבירול או רבי שלמה הבבלי)
שאו קינה בקול מרה / רבי יחייא צאלח
שכורת לא מיין / שלמה בן יצחק גירונדי.
אומללה יולדת השבעה.' קינה על מעשה חנה ושבעה בניה
קינה על עשרת הרוגי מלכותעל נהרות בבל חשכה / רבי יהודה הלוי.
יום חובי ענה ביאמרה ציון / רבי אברהם אבן עזראאח ועבד הדימוניארץ צבי תפרש כפיהזכור ה' מה היהאהה ידועת מכאובותאמרה ציון מצאוני עוני.
הש"ץ עומד ואומר קדיש מיוחד 'דעתיד לחדתא', 'יתכלי מננא', ואחר כך נגש להוצאת ספר תורה ומקונן:
עת היכלי אבכה./ ר' יהודה בן-שמואל אבן-עבאס
על שוד ספר אמרי שפר
אחר כל התפילה יושבים על הקרקע והש"ץ מקונן:
על נהרות בבל (תהלים קל"ז)אז בבית שבינו.
קינה על עשרת הרוגי מלכות.תרומם שפלה...
ברוך מנחם ציון ואבליה ובונה ברחמיו את ירושלים אמןספר איוב
אחרי התחנון ולפני הקדיש מוסיף הש"ץ פיוטים אלו:
אנא אב רחמן אל עליון.
היום, אף אחת מקהילות איטליה אינה אומרת את כל הקינות הקיימות בנוסח איטליה.
הרב הרטום מפרט במחזור שלו אילו קינות אומרים באילו קהילות.
במנהג האיטלקי הישן, אמרו את כל הקינות בתוך חזרת הש"ץ, כמו שהוא מופיע במחזורים העתיקים.
במחזור שד"ל כבר מצוין שיש קהילות שאומרות את הקינות לאחר חזרת הש"ץ, וכך נוהגים היום בכולן.
ישנה תופעה ייחודית בנוסח איטליה (כמו גם בנוסח רומניא) לומר כמה פיוטי נחמה בסוף הקינות.
ברומא ובמילאנו, נוהגים כיום להוסיף קינות מהמחזור הספרדי.
במחזורים הישנים לא רשומות קינות לליל תשעה באב, מלבד מגילת איכה ושני המזמורים קל"ז וע"ט.
למי אבכה עורה נא ימינך רמה / ר' יחייא אלדאודי.
היום עת בוא שמשיקינות ליום תשעה באב
בתוך חזרת הש"ץ, אומרים קרובת י"ד זכור איכה / רבי אלעזר הקלירדוד זרעושבת סורו / רבי אלעזר הקליר.
איכה אצת / רבי אלעזר הקליר.
קינה על שהפסיק ה' לגמול חסד לישראל והענישם באכזריות.
אאדה עד חוג שמים / רבי אלעזר הקליר.
ישראל למעת / רבי אלעזר הקליר.ישראל שתילי ביתי / שמואל.
איכה תפארתי / רבי אלעזר הקליר.
ציטוט הברכות והקללות שבפרשת בחוקותי, ואיך נתגשמו בעת החורבן.אני לבטתי / רבי אלעזר הקליר.
איכה אשפתו / רבי אלעזר הקליר.
המשך ציטוט הקללות שבפרשת בחוקותי, מהמקום שנסתיימה בו הקינה שלפניה, וצדוק הדין.
בדומיה בדד אשבה איכה ישבה חבצלת השרון / רבי אלעזר הקליר.
פירוט העבירות שגרמו לחורבן, וכל כ"ד משמרות הכהנים שהענישו.לו אלה / רבי אלעזר הקליר.
אהלי אני עבטתי / רבי אלעזר הקליר.מיריחו לכד / רבי אלעזר הקליר.
איכה אהובים נאמנים / רבי אלעזר הקליר.
קינה על שהרשעים נצחו את ישראל.
זכור אשר עש / רבי אלעזר הקליר.
קינה על אכזריות וחילול הקודש שביצע טיטוס בעת חורבן הבית השני.מי יתן אוי כי אסרתי / רבי אלעזר הקליר.
קינה על ששלטו כמה מלכויות בישראל (בבל, פרס, יון, אדום, ישמעאל).
כשרה שכינה אויל כהכניס / רבי אלעזר הקליר.
קינה המתארת מסעות השכינה כעין המבואר במסכת ראש השנה (לא.).
אנה אלך / רבי אלעזר הקליר.
קינה על הגלות.ויקונן ירמיהו איכה אילי קוננו / רבי אלעזר הקליר.
קינה על הריגת יאשיהו המלך על ידי פרעה נכה בעוון דורו.
שתים נשים אוי כי מחלוקת / רבי אלעזר הקליר.
דו-שיח בין גלות יהודה וגלות שומרון, על-פי נבואת יחזקאל (פרק כג).בת קול יצאה / רבי אלעזר הקליר.
במכת אהלה / רבי אלעזר הקליר.
קינה על גלות יהודה ושומרון.
עוונינו ארוכים / רבי אלעזר הקליר.
על שהעונות גרמו לכל צרות ישראל.
נשכבה בבשתנו אם תאכלנה נשים / רבי אלעזר הקליר.
קינה על הצער והסבל שעברו על ישראל בעת החורבן.ורוח הקדש.
מלבד לקשר, קטע זה מפרש למה באו כל צרות אלו.
אם תעירו תלנתיכם / רבי אלעזר הקליר.
הדרת מלכותך בת ציון שמעתי / ב' ציון?
תסתר לאלם / רבי אלעזר הקליר.
קינה המתארת את חורבן הבית בפרטיו.למענך אלקי'' אש תוקד בקרבי / מיוחסת לר' יהודה הלוי או לראב"ע.
אנכי אנכי אנחם (ויש גורסים אנכי אנכי איך אנחם).
חזון ותיאור ימות המשיח, חודש בחודש.
חזון ותיאור ימות המשיח, וחזרה לברכת דוד וירושלים.
שני סדרים נוספים של קינות נדפסו והגיעו לידינו:
כמנהג רומניא, נדפס בתוך מהדורות שונות של מחזור רומניא.
כמנהג ארם צובא, נדפס רק פעמים בתוך מחזור ארם צובא.
צום תשעה באב נוסד כאבל על חורבן בית המקדש, עם השנים הוסיפו לו את האבל על כל צרות הגלות, וכך חיברו במשך כל השנים קינות.
עם זאת, במאות השנים האחרונות חוברו מעט קינות ומה שחובר לא נכנס לסדר הקינות המקובל.
לאחר השואה, הרגישו רבים שאי אפשר להתאבל בתשעה באב על חורבנן של ערים בימי הביניים ולא על החורבן הגדול של השואה.
משום כך הציעו רבים לחבר ולומר קינות חדשות על השואה.
המציעים ובהם גם רבנים חשובים טענו שבכל הדורות חיברו קינות חדשות על האסונות שבימיהם, ואף בעקבות השואה יש לנהוג כך.
יתר על כן, חלקם סברו שחובתה לתקן קינות שכאלו, מחשש שהשואה תישכח בעתיד.
ידועה במיוחד "אלי אלי נפשי בכי" של יהודה לייב ביאלר, הנאמרת במנגינת הקינה המקובלת בנוסח אשכנז לקינה "אלי ציון ועריה".
קינות נוספות חוברו על ידי הרב שמואל הלוי ואזנר ("אש תוקד בקרבי"), האדמו"ר מבאבוב ("זכרו נא וקוננו כל ישראל"), הרב חיים סבתו ("איך אל אחי נגזר דין ונחתם") ורבנים נוספים.
קינתו של האדמו"ר מבאבוב נדפסה ב"לוח דינים ומנהגים" שמופץ על ידי איחוד בתי הכנסת בישראל.
הרב מיכאל דב וייסמנדל, שבתקופת השואה הקים, יחד עם גיזי פליישמן, את קבוצת העבודה ויזם את תוכנית אירופה, כתב קינה המופיעה בסוף ספרו 'מן המצר'.
בקינה ייחודית זו, מופיעים, בתוך דברי הקינה, גם דברי ביקורת חריפים כנגד ההנהגה הציונית בתקופת השואה.
בשנת 2007 הוציא יעקב פוקס את "קינת מן המצר", וצירף לה ביאור ופירוש.
קינה נוספת, "הזוכר מזכיריו", חיבר הרב שמעון שוואב, רבה של "קהל עדת ישורון" בניו יורק, והיא נכללה בקינות לתשעה באב של הוצאת "שי למורא" (ענף של הוצאת "אשכול" הוותיקה).
כנגדם טענו רבנים רבים שאיננו יכולים לתקן קינות חדשות משום שיש קדושה בהן, והן נתחברו על ידי גדולי הדורות, וכיום אין מי שיכול לכתוב בדומה להם.
כך סברו גם רבנים ניצולי שואה .
אחרים סברו שאמנם יחיד או קהילה מסוימת יכולים לומר אילו קינות שרוצים, אך תקנה כללית שתחייב את כל העם, דבר זה יכולים לעשות רק גדולי הדור או אפילו רק הגדולים שבדורות קודמים.
הרב יעקב אריאל מציין שסדר הקינות, בניגוד לסידור התפילה וספרים אחרים, לא נעשה לפי דעת רבנים אלא לפי התקבלותן בקהילות והחלטת המדפיסים, כך קינות יכולות להיכנס בתהליך איטי אל סדר הקינות המקובל.
אמנם, כיום נאמרות קינות על השואה בבתי כנסת רבים, ולדעתו ייתכן שעם הזמן הן ייחשבו כחלק אינטגרלי מן הקינות בלא שיוחלט על כך.
מלבד הקינות שכבר הוזכרו קיימות קינות רבות שנכתבו בנושאים שונים ומגוונים שרובן לא נכנס לסדר הקינות המצוי בעדות השונות.
כך קיימות קינות לתשעה באב על פרעות רינדפלייש, גזירות ק"ט, גירוש ספרד ועוד.
גם בדורות האחרונים המשיכו יחידים לכתוב קינות לתשעה באב על מאורעות שונים, בהן קינות של יהודי תימן על החילון שחל בקהילה לאחר העלייה לישראל, קינות על הנסיגה מגוש קטיף, על רצח הרב אלעזר אבוחצירא, על טבח שמחת תורה, לזכר אנשים רבי מעלה שנפטרו, וכדומה.
קינות אלה לא התקבלו לסדר קינות של נוסח מסוים, ולרוב נאמרות רק במקצת מן הקהילות.
קינטיקת מיכאליס-מנטן מתארת את הקינטיקה של אנזימים רבים.
היא קרויה על שמם של לאונור מיכאליס ומוד מנטן.
מודל קינטי זה תקף רק כאשר ריכוז האנזים קטן בהרבה מריכוזו של המצע (הסובסטרט) ורק כאשר האנזים הוא לא אלוסטרי.
בעזרת המשוואה ניתן לדעת את מהירות התגובה של אנזים מסוים בריכוז מסוים וזאת על פי המשוואה הבאה: .
כדי לקבוע את הקצב המרבי של תגובה בתיווך אנזים, ריכוז הסובסטרט (מסומן כ-) מוגדל עד שמושג קצב קבוע של היווצרות תוצר.
זוהי המהירות המרבית (המסומנת ב-) של האנזים.
במצב זה האתר הפעיל (או האתרים הפעילים) של האנזים רווים בסובסטרט.
במהירות המרבית, הפקטורים הנוספים אשר משפיעים על קצב התגובה (כגון pH וטמפרטורה) מצויים בערכים אופטימליים.
המהירות (מסומנת כ-) פירושה מספר התגובות לשנייה, אשר מזורזות על ידי האנזים.
עם הגדלת ריכוז הסובסטרט, האנזים מתקרב באופן אסימפטוטי למהירותו המרבית , אך למעשה לא יכול להגיע אליה.
כיוון שכך לא קיים שמתאים ל-.
במקום זאת, הערך אשר מאפיין את האנזים מוגדר בריכוז הסובסטרט בחצי מהמהירות המרבית ().
ערך זה מסומן כ- והוא נקרא גם קבוע מיכאליס-מנטן.
משום שלא ניתן להגיע למהירות המרבית Vmax בכל ריכוז אנזים (מפאת התנהגותה האסימפטוטית של הפונקציה, מהירות התגובה V ממשיכה לגדול כשמוגדל ריכוז הסובסטרט [S]), אנזימים מאופיינים לרוב בריכוז הסובסטרט שבו קצב התגובה הוא חצי מהמהירות המקסימלית.
ריכוז הסובסטרט נקרא קבוע מיכאליס-מנטן (Km).
קבוע זה מייצג (עבור תגובות אנזימטיות הפועלות על פי קינטיקת מיכאליס-מנטן פשוטה) את קבוע הדיסוציאציה של תצמיד האנזים-סובסטרט (ES).
ערכים נמוכים מצביעים על כך שתצמיד האנזים-סובסטרט קשור יחדיו בחוזקה ומתפרק לעיתים רחוקות לפני שהסובסטרט עובר תחילה תגובה להפיכתו לתוצר.
מ"מיכאליס-מנטן" הסיקו בריגס והולדן את התיאור הבא:
התגובה האנזימטית אמורה להיות בלתי הפיכה והתוצר לא נקשר מחדש לאנזים.
כיוון שאנו עוקבים אחר קירוב של המצב היציב (Steady state), ניתן להניח שהריכוזים של המתווכים לא משתנים, קרי נגזרות הזמן שלהם שוות לאפס:
את קבוע מיכאליס-מנטן ניתן להגדיר בצורה הבאה:
זה מפשט את צורת המשוואה ל:
הריכוז הכולל של אנזים הוא סך האנזים החופשי בתמיסה ושל האנזים הקשור לסובסטרט, וריכוז האנזים החופשי נגזר מ:
באמצעות ריכוז זה (2) וריכוז האנזים הקשור (1) אנו יכולים לרשום:
בהצבת 3 ב-4 והכפלת המונה והמכנה בריכוז הסובסטרט [S] מתקבל:
המשוואה ניתנת לניתוח ניסיוני באמצעות גרף ליינוויבר-בורק.
E0 היא הכמות ההתחלתית או הכוללת של האנזים.
לא מעשי למדוד את כמות תצמיד האנזים-סובסטרט במהלך תגובה, כך שהתגובה צריכה להיכתב במונחים של כמות כוללת של אנזים, שהיא מידה ידועה.
d[P]/dt ידוע גם כ-V0 או קצב תגובה הוא קצב היווצרות התוצר.
k2[E0] או Vmax הוא קצב מקסימלי או מהירות מקסימלית.
כאשר ריכוז הסובסטרט [S] גדול באופן משמעותי מקבוע מיכאליס-מנטן Km, [S]/(Km + [S]) קרוב ל-1. לפיכך קצב היווצרות התוצר במקרה זה שווה ל-k2[E0].
קינטוסקופ (Kinetoscope) הוא מכשיר שהוצג לראשונה בארצות הברית בשנת 1893, על ידי הממציא תומאס אדיסון ועוזרו ויליאם קנדי דיקסון.
באמצעות מכשיר זה ניתן היה לצפות בסרטים בצפייה יחידנית על ידי השחלת מטבע.
יחד עם הקינטוסקופ, המציאו אדיסון ודיקסון את המצלמה הקולנועית הראשונה - הקינטוגרף.
הקינטוסקופ של אדיסון קדם בשנתיים להמצאת הקולנוע על ידי האחים לומייר בשנת 1895.
בעקבות המצאת פילם הצלולואיד, פיתחו אדיסון ודיקסון את הקינטוגרף, מכשיר שאפשר הקלטה של רצף תמונות נעות.
כדי לאפשר צפייה ברצף התמונות שצילמו, פיתחו אדיסון ודיקסון מכשיר נוסף בשם קינטוסקופ.
בשנת 1891 הגיש אדיסון בקשה לפטנט על מכשיר שיהווה מקבילה לפונוגרף מבחינה חזותית ויאפשר צפייה בתמונות נעות.
אדיסון קרא להמצאתו קינטוסקופ, ביטוי המורכב מהמילים היווניות "קינטו", תנועה ו-"סקופוס", לצפות.
אדיסון האמין כי על התמונה הנעה ללוות את מכשיר הפונוגרף שאותו פיתח ולכן החליט שלא להמציא מכונת הקרנה אלא לפתח מכשיר שישמש כמעיין תא הצצה, שלצידו יפעל במקביל פונוגרף שישמיע את פס הקול.
העבודה על המכשיר החלה בשנת 1889. בעוד אדיסון הגה את הרעיון, מרבית הניסויים והפיתוח בפועל בוצעו על ידי דיקסון ועוזרו, צ'ארלס בראון.
עיקר הפיתוח התרחש במעבדות אדיסון בווסט אורנג', ניו ג'רזי.
הקינטוסקופ כלל תא צפייה, בו הורצה רצועת פילם רציפה באורך של כ-14 מטרים מול מנורה.
הקינטוסקופ בפני עצמו אפשר צפייה בסרט ללא קול.
בעת ההקרנה, רצועת סאונד הורצה במקביל בתוך התא על גבי פונוגרף תוך ניסיון להקפיד ככל שניתן על סינכרון בין הדימוי החזותי לשמע.
אב טיפוס ראשון לקינטוסקופ הוצג לראשונה לציבור ב-20 במאי 1891. אב הטיפוס כלל את המצלמה ותא ההצצה ליחיד.
נעשה בו שימוש בסרט צילום ברוחב 18 מ"מ אשר נע במהירות קבועה בין שני סלילים.
הקינטוסקופ שווק לראשונה באופן מסחרי בשנת 1894. מחירו באותה עת נע בין 250 -300 דולרים.
חברת אדיסון הקימה סטודיו קינטוגרפי במבנה ששמו "מריה השחורה" בווסט אורנג', בניו ג'רזי כדי לצלם בו סרטים שיוצגו לציבור על גבי מכשירי הקינטוסקופ המסחריים הראשונים.
מבנה זה היה צבוע שחור וחסר גג, שנע על ציר מיוחד לצורך מעקב אחרי תנועת השמש, לצורך תאורה עבור הסרטים.
סרטים קצרים אלה בוימו על ידי אדיסון באולפן ותוארו בהן הופעות קצרות כגון נשים רוקדות, קרבות אגרוף מבוימים, או הופעות קרקס.
המכשירים הראשונים הוצבו במקומות ציבוריים הומי אדם כגון במבואות בתי מלון, בפארקי שעשועים ובמתחמי מכונות משחק.
באפריל 1894 נפתח לציבור אולם הקינטוסקופים הראשון, בעיר ניו יורק.
עלות השימוש הייתה 25 סנט.
אדיסון החליט שלא להגיש פטנט בין לאומי על מכשירי הצפייה.
המכשירים הפכו פופולריים מאוד ברחבי אירופה, שם גם עברו שינויים ושדרוגים שונים על ידי ממציאים אירופאים שונים.
האחים לומייר קיבלו השראה למכשיר הסינמטוגרף שהמציאו לאחר שביקרו בתערוכת קינטוסקופים בפריז.
המכשיר של האחים לומייר פעל כמצלמה ומכשיר הקרנה גם יחד ויצא לשוק בשנת 1895.
הקינטופון, או קינטו-פונוגרף, היה המכשיר שאותו פיתחו אדיסון ודיקסון בשנת 1895 כשכלול של הקינטוסקופ.
מכשיר זה אפשר צפייה והאזנה במקביל של צופה בודד בסרט קצר.
הסרטים הראשונים הציגו הופעות פשוטות כגון נגן אורגן המנגן קטע קצר או הופעה קצרה של זמר.
פיתוחו של הקינטופון המשוכלל והמתקדם יותר הביא לירידה בשימוש בקינטוסקופ עד שזה כמעט ונעלם מהשוק.
קינטוכור בעברית מַחְבַּר הַכִּישׁוֹר, הוא קומפלקס חלבוני באורגניזמים אאוקריוטים, אשר מורכב על גבי הצנטרומר ומקשר בין הכרומוזום לסיבי המיקרוטובולים בכישור, הנוצרים במיטוזה ובמיוזה.
הקינטוכור כולל למעלה מ-40 חלבונים שונים, כגון חלבוני קישור למיקרוטובולים (כגון CENP-A או CenH3, שמקורם מהיסטון H3), חלבונים מוטוריים (דינאינים וקינזינים) ואחרים.
קינטיקה אנזימטית היא מחקר של תגובות כימיות שמזורזות על ידי אנזימים, בדגש על קצב הזירוז שלהן.
חקר הקינטיקה של האנזימים מאפשר להבין את מנגנון הפעולה של האנזים, תפקידו במטבוליזם, את הבקרה על פעילותו בתא ואת האופן שבו ניתן לעכבו באמצעות רעל או תרופה.
אנזימים הם חלבונים אשר משפיעים על מולקולות אחרות שמהוות את המצע שלהם – הסובסטרט.
מולקולות המצע נקשרות אל האנזים, בחלק הנקרא האתר הפעיל של האנזים, ונהפכות לתוצר במספר שלבים במכניזם האנזימטי.
ישנם אנזימים אשר קושרים סובסטרט יחיד וישנם אנזימים אשר קושרים סובסטרטים רבים.
אנזימים שקושרים סובסטרט יחיד, כגון טריוז פוספט איזומראז וביספוספוגליצראט מוטאז, שואפים לאפיניות (זיקה) גבוהה מאוד לסובסטרט כך שהאנזים יקשור את הסובסטרט בקצב מהיר יותר.
כאשר אנזים קושר מספר סובסטרטים כגון דיהידרופולאט רדוקטאז (dihydrofolate reductase) בחינת הקינטיקה של האנזים יכולה להראות את רצף שבו נקשרים הסובסטרטים השונים וכן את הרצף שבו משחרר האנזים תוצרים.
דוגמה לאנזימים אשר קושרים סובסטרט יחיד ומשחררים תוצרים אחדים היא אנזימים מפרקים, הנקראים פרוטאזות, ואשר מבקעים את הסובסטרט החלבוני לשני פוליפפטידים.
אנזימים אחרים מקשרים בין סובסטרטים שונים, כגון DNA פולימראז (DNA polymerase) המחבר נוקלאוטידים ליצירת DNA.
על אף העובדה שישנם מספר שלבים במערכת, ישנו רק שלב אחד שקובע את מהירות התגובה, שלב זה יכול להיות ראקציה כימית או שינוי קונפורמציה של האנזים או הסובסטרט.
זהו למעשה השלב האיטי ביותר של התהליך ועל כן הוא קובע את קצב הראקציה.
ידיעת מבנה האנזים מסייעת להסביר את נתוני הקינטיקה.
לדוגמה, המבנה של האתר הפעיל יכול להסביר איך הסובסטרט והתוצר קשורים במהלך הקטליזה, מה משתנה במהלך הריאקציה ואפילו את התפקיד הספציפי של שיירי חומצות אמינו שנמצאים במערכת.
חלק מהאנזימים משנים את צורתם באופן משמעותי במנגנון ובמקרים כאלו ניתן לקבוע את צורת האנזים עם וללא קישור הסובסטרט, באמצעות אנלוג של סובסטרט אשר נקשר אך אינו מושפע מהאנזים בראקציה.
לא כל הזרזים הביולוגיים הם אנזימים חלבוניים, למשל ריבוזומים וריבוזימים שמבוססים על RNA, נחוצים לתפקודים שונים בתא כגון שחבור ותרגום.
ההבדל העיקרי בין ריבוזימים לאנזימים הוא שריבוזימים מורכבים מבסיסים חנקניים בעוד שאנזימים מורכבים מחומצות אמינו.
כמו כן ריבוזימים מעורבים במספר מצומצם של ריאקציות, אף על פי שמנגנוני הפעולה שלהם והקינטיקה שלהם ניתנת לחקירה ולסיווג באמצעות אותן השיטות המשמשות לאנזימים.
קצב הראקציה יעלה כאשר ריכוז הסובסטרט יעלה אך בשלב מסוים יגיע לרוויה כאשר כל האתרים יהיו תפוסים על ידי סובסטרט ואז הוספת סובסטרט לא תשפיע על העלייה בקצב הראקציה.
האנזימים אינם משנים את שיווי המשקל בין התוצרים והמגיבים, הם מזרזים את קצב הראקציה.
ככל שנוסיף יותר סובסטרט הקצב יעלה עד לנקודת המקסימום.
שתי תכונות חשובות מאוד לקינטיקה של אנזים הן המהירות שבה האנזים הופך רווי במגע עם סובסטרט מסוים – כלומר מהירות קשירה של אנזים לסובסטרט ספציפי והקצב המקסימלי אליו הוא יכול להגיע.
קינטיקת מיכאליס מנטן – מתארת את הקינטיקה של אנזימים רבים.
היא קרויה על שמם של החוקרים לאונור מיכאליס ומוד מנטן.
קינטיקה שונה ממיכאליס מנטן – עקום סיגמואידי משקף בדרך כלל את התנהגותו של קישור קואופרטיבי של הסובסטרט לאתר הפעיל – קישור של מולקולה אחת משפיע על הקישור של מולקולות נוספות.
קואופרטיות שלילית – קשירה של סובסטרט מורידה את האפיניות לקישור מולקולה נוספת, כדוגמת האנזים אספרטט טראנסקרבמוילאז.
קואופרטיביות חיובית – קישור של סובסטרט מעלה את האפיניות לקישור מולקולה נוספת, לדוגמה האנזים פוספופרוקטוקינאז.
מנגנון הפינג פונג – מנגנון שבו סובסטרט אחד נקשר והופך לתוצר אחד, רק לאחר שהוא משתחרר יכול סובסטרט שני להיקשר, וחוזר חלילה.
קיניאוך או קינאד מק לוכטרן היה מלך הפיקטים במשך 14 (או 19) שנים, משנת 617 ועד מותו.
על פי "דברי ימי אלסטר", "דברי ימי טיגרנאך" וה"כרוניקון סקוטורום" נפטר קיניאוך בשנת 631 או 633.
ב"דברי ימי הפיקטים" מצוין כי קיניאוך מלך 14 או 19 שנים, וכי אחריו מלך גרטנייט השלישי.
קיניאוד הראשון או קיניאוד בן אואורויד היה מלך הפיקטים במשך שמונה שנים, משנת 763 ועד מותו.
על פי מקורות אירים היה פראדאך (באירית עתיקה: Feredaig), מלך דאל ריאטה, אביו של קיניאוד, שהודח בשנת 736.
שלטונו של קיניאוד החל בעקבות קרב שנערך בפורטריו, בו תקף קיניאד את חייליו של אאד פינד, שליט דל ריאה.
על פי "דברי ימי אלסטר" אירוע זה התרחש בשנת 768.
לדברי סימון מדורהאם, בשנת 774 נתן קיניאוד מקלט בחצרו לאלהרד מנורת'מבריה שנאלץ להימלט לאחר שהודח מממלכתו.
על פי "דברי ימי הפיקטים" קיניאוד מת בשנת 775. בהיעדר בנים מלך אחריו אחיו, אלפין השני.
לקיניאוד הייתה בת אחת - איתני, אשר מתה בשנת 778 (על פי "דברי ימי אלסטר").
קינטו קאטו (בלוגנדה: Kintu Kato) היה הקבקה הראשון של ממלכת בוגנדה.
קינטו הקים את ממלכת בוגנדה כאשר השתלט על ארבעה שבטים שחיו באזור.
כדי לסמל את ניצחונו על כל שבט, הוא נהג לישון בביתו של ראש השבט הנכבש.
על פי המסורת לאחר ניצחונו על בֵמבה (Bemba) ובני שבטו, ישן קינטו בבית הנקרא בוגנדה.
בעקבות זאת נקרא השטח בו הוא שלט אחר כך "בוגנדה".
קינטו קאטו בחר בשמו כדי לקשר בינו לבין האגדה על קינטו, האדם הראשון על פני כדור הארץ, לפי המסורת של הבגנדה.
קיניאוד השני או קינאד או קינת' , בנו של אואוראד היה מלך הפיקטים (מלך פורטריו).
קיניאוד מלך זמן קצר של פחות משנה, בשנת 842, החל מעלייתו לשלטון ועד מותו.
קיניאוד עלה לשלטון לאחר מותו של אחיו, ברידיי השישי, ועל פי "דברי ימי הפיקטים" נפטר זמן קצר לאחר מכן, כנראה במסגרת המאבק על השלטון.
לאחריו עלה לשלטון ברידיי השביעי וככל הנראה ברידיי הדיח את קיניאוד.
לימים שב לשלטון אחיו של קיניאוד - דרסט.
קִינֵזִינים הם משפחה של חלבונים מוטוריים בתאים אאוקריוטיים, הנעים לאורך סיבי מיקרוטובולים ותנועתם דורשת אנרגיה המתקבלת באמצעות הידרוליזה של מולקולת ATP.
תנועה זו היא מרכיב במספר תהליכים תאיים, לרבות רבייה תאית ושינוע מטען בתא.
הקינזינים שונים בצורתם, אך חלבון קינזין טיפוסי הוא דימר חלבוני המורכב משתי שרשראות כבדות ושתי שרשראות קלות.
לכל שרשרת כבדה ראש גלובולרי (המתחם המניע) המחובר דרך צוואר קצר וגמיש לגבעול ארוך וסלילי המסתיים בזנב העשוי שרשרת קלה.
הגבעולים מסתלסלים אחד סביב השני ליצירת הדימר.
אל הזנב מחובר המטען, שאותו משנע הקינזין.
לכל ראש יש שני אתרי קישור: האחד למיקרוטובול והשני ל-ATP.
קשירה של ATP, הידרוליזה שלו ושחרור ADP משנים את המבנה המרחבי של אתר הקישור, ועקב כך את הצוואר שלו הוא מחובר, דבר היוצר את התנועה של הקינזין על גבי המיקרוטובול.
בניגוד למולקולות קטנות כמו גזים וגלוקוז, הנעים בתא בפעפוע, מולקולות גדולות, בועיות, ואברונים אינם יכולים לנוע בפעפוע.
לצורך כך, הם נקשרים לזנב החלבונים המוטוריים, במקרה זה קינזין, אשר נע על גבי המיקרוטובולים.
בכל צעד של הקינזין על המיקרוטובול נצרכת האנרגיה המתקבלת מהידרוליזה של מולקולת ATP אחת.
הקינזינים נעים רק בכיוון אחד, רובם מקצה המינוס לקצה הפלוס, כלומר מאזור הגרעין לכיוון קרום התא, וזאת בשל הקוטביות של מולקולת המיקרוטובול.
מדינת קינטנה רו (בספרדית: Quintana Roo; רשמית: המדינה החופשית והריבונית קינטנה רו, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Quintana Roo) היא אחת מ-31 מדינות מקסיקו.
היא ממוקמת בדרום-מזרח מקסיקו, במזרחו של חצי האי יוקטן, ובכך היא המדינה המזרחית ביותר מבין מדינות מקסיקו.
היא גובלת במדינת יוקטן בצפון-מערבה, במדינת קמפצ'ה במערבה ובבליז בדרומה.
העיר המאוכלסת ביותר בקינטנה רו היא קנקון.
האזור שופע באתרי תיירות נופש ותיירות היסטורית ובכללם האי קוסומל, והשמורה הביוספרית ואתר המורשת העולמית סיאן קאאן.
ב 1 בפברואר 2015 אימצה המדינה אזור זמן של UTC−05:00 מסיבות כלכליות, והוא קבוע לאורך כל השנה.
קינוקפאליה הוא מונח המגדיר ייצוג של דמות אנושית בעלת ראש של כלב או תן.
המילה Cynocephalus, בלטינית, משמעה ראש של כלב.
המונח הלטיני מקורו ביוונית: κυνο (כלב) ו-κεϕαλ (ראש).
משמעות נוספת של המושג, אם כי נדירה יותר, היא כינוי לסוגי קופים, בדרך כלל בבון, שראשו כלבי למראה.
בתרבויות שונות לאורך ההיסטוריה היו ייצוגים של דמויות קינוקפאליות.
הנודע שבהם הוא כריסטופורוס הקדוש, המיוצג כקינוקפאלוס בנצרות האורתודוקסית ונחשב כזה גם אצל הבישוף הגרמני וולטר פון שפייר, שטען שראשו הפך אנושי כאשר קיבל על עצמו את הנצרות.
מקור הקינוקפאליה בתרבות המערבית בהשפעה של ייצוגי האלים המצריים אנוביס, סת והפי על התרבות היוונית העתיקה.
הפילוסוף והתאולוג אוגוסטינוס נוגע בחיבורו החשוב "עיר האלוהים" בקינוקפאליה, ודן בסוגיות כמו האם ניתן לראות בקינוקפאלים צאצאיו של אלוהים, האם הם בני אנוש, ואף מעלה את השאלה האם הם קיימים במציאות.
קיימים גם ייצוגים מודרניים לקינוקפאליה.
אחד הבולטים בהם הוא הנובלה הגרפית "מאוס", בה מיוצגים אמריקאים כבעלי ראש כלב, ואת הרומן של אומברטו אקו "באודולינו" בו הגבור מתעמת עם אנשי קינוקפאלוס, ועוד.
אנריקה קסטרו גונסאלס (בספרדית: Enrique Castro González; 23 בספטמבר 1949, אוביידו, ספרד - 27 בפברואר 2018, חיחון, ספרד) היה כדורגלן ספרדי הידוע בכינוי קיני.
קיני שיחק כחלוץ בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 במדי ספורטינג חיחון וברצלונה.
קיני היה ידוע כאחד מהחלוצים הטובים בהיסטוריית ספרד הודות לזכייתו 5 פעמים בתואר מלך השערים של ליגת העל הספרדית - "הפיצ'יצ'י".
כמו כן, ייצג קיני את מדינתו בשני גביעי עולם ובאליפות אירופה אחת.
קיני הצטרף בנעוריו למחלקת הנוער של אנסידסה, קבוצה קטנה מהעיר אבילס שבאסטוריאס.
הוא עלה לקבוצת הבוגרים שלה בעונת 1967/68, אז שיחקה בליגה השלישית.
ב-8 בנובמבר 1968 הצטרף קיני לספורטינג חיחון, ששיחקה בליגה השנייה.
כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, בגיל 19 בלבד, כבש קיני 15 שערים ב-21 משחקים ועזר לקבוצתו לסיים במקום החמישי בליגה.
בעונה הבאה, עונת 1969/70, היה קיני מלך שערי הליגה השנייה, עם 21 שערים ב-34 משחקים.
קיני הוביל את חיחון למקום הראשון של הליגה השנייה, ממנו העפילה הקבוצה לליגה הראשונה.
בעונתם הראשונה בליגה הבכירה בספרד, הצליחה הקבוצה לסיים במקום ה-12, וקיני עצמו כבש 13 שערי ליגה, ביניהם שלושער לרשתה של סביליה ב-14 בפברואר 1971. עונת 1971/72 הייתה העונה היחידה בה הבקיע קיני במספר חד-ספרתי במהלך שנות ה-70: 9 שערים בלבד ב-24 משחקים.
שתי עונות לאחר מכן, בעונת 1973/74, היה קיני מלך שערי הליגה הבכירה לראשונה בקריירה שלו, בזכות 20 השערים שכבש, 3 יותר מהמקום השני, מרסיאל פינה.
בין היתר כבש שלושער לרשתה של אספניול ב-9 בדצמבר 1973 וצמדים לרשתן של קאסטיון, ריאל סוסיאדד וריאל מדריד.
בעונה שלאחריה דעכה יכולתו של קיני והוא הצליח לכבוש רק 12 פעמים, אך בעונת 1975/76 שב קיני להציג יכולת גבוהה.
הוא הבקיע 21 שערים, כולל רביעייה לאספניול ושלושערים לריאל בטיס וללאס פאלמס, והוא זכה פעם נוספת בתואר מלך השערים של הליגה.
למרות היכולת האישית הגבוהה שהציג, כשלה קבוצתו במשחקי הליגה, והיא סיימה במקום ה-18, ממנו יורדים לליגה השנייה.
פעם נוספת בליגה השנייה, קיני תרם משמעותית לכך שחיחון עלתה חזרה לליגה הראשונה מהמקום הראשון, בכך שהבקיע 26 שערים והיה מלך השערים של הליגה.
בעונתם הראשונה בחזרה בליגה הבכירה, קיני אמנם לא כבש באותה כמות כבעבר, אך הוא היה משמעותי בכך שחיחון סיימה במקום החמישי והעפילה לגביע אופ"א, בזכות 15 שערים שכבש.
העונה הבאה, עונת 1978/79, הייתה מוצלחת אף יותר הן לחיחון, שהגיעה למקום השני, והן לקיני, שהבקיע 23 שערים והיה שני רק להנס קרנקל בטבלת מלך השערים.
קיני היה מלך השערים של הליגה הראשונה בפעם השלישית בקריירה שלו, עם 24 שערים, וחיחון סיימה במקום השלישי את הליגה.
בקיץ 1980, כשהיה כבר בן 31, עבר קיני מחיחון לברצלונה תמורת 80 מיליון פסטות.
קיני השתלב מהר בקבוצתו החדשה ועזר לה עם שערים רבים.
בין היתר כבש צמד לרשתה של אתלטיקו מדריד ב-9 בנובמבר 1980 ושער בניצחון 1–2 על ריאל מדריד ב-30 בנובמבר.
ב-1 במרץ 1981 כבש קיני צמד בניצחון 0–6 על הרקולס.
לאחר המשחק היה אמור קיני לנסוע לשדה התעופה אל פראט, שם קבע להיפגש עם משפחתו, אך הוא נחטף על ידי שני אנשים חמושים בכלי ירייה.
אשתו, מריה ניאבס, שחיכתה לו זמן רב בשדה התעופה, נסעה לביתם במונית וגילתה שבעלה נעדר, ומיד התקשרה למשטרה ולחבריו לקבוצה.
ההעלמות יצרה מתח רב והייתה אי-ודאות רבה.
במקביל לחיפושים אחריו, מספר ארגונים וגופים לקחו אחריות על החטיפה, אף על פי שהיה מדובר בשקרים.
רק יומיים לאחר היעלמותו של קיני, ב-3 במרץ, צלצלו החוטפים האמיתיים לבית משפחת קיני והודיעו על דרישת כופר נפש בגובה 100 מיליון פסטות.
על אף ההלם של שחקני ואנשי ברצלונה, כולל הצהרה של ברנד שוסטר הגרמני שלא ישחק כל עוד קיני בשבי, המשיכו להתקיים משחקי הליגה כשגרה.
לא הייתה התקדמות הן במשא ומתן עם החוטפים והן בחקירת המשטרה, על אף שיחות טלפון רבות של מריה ניאבס וחוסה רמון אלשנקו, בלם הקבוצה שהפך למעין מתווך, עם החוטפים.
בארבעת המשחקים שלאחר החטיפה השיגה ברצלונה תוצאת תיקו אחת והפסידה 3 פעמים.
ב-23 במרץ העלו החוטפים את דרישתם בפני אלשנקו פעם נוספת - 100 מיליון פסטות שיופקדו בחשבון בנק בשווייץ.
סגן נשיא ברצלונה בעצמו טס לשווייץ על מנת להפקיד את הכסף, והוא שיתף פעולה עם המשטרה המקומית כדי להתחקות על עקבות הפושעים.
ב-25 במרץ משך אחד החוטפים מיליון פסטות ונסע לכיוון שדה התעופה, אז נתפס על ידי השוטרים.
בחקירתו התבררו פרטיה המלאים של החטיפה, כולל זהות שותפו לפשע ומיקומו של קיני.
קיני נמצא במרתף מתחת לחנות בסראגוסה, והוא שוחרר כבר בערב של אותו יום.
שחרורו של קיני גרר הקלה ושמחה רבה בקרב כל המעורבים בדבר.
משפטתם של החוטפים הסתיים בגזר דין של מאסר ל-10 שנים ותשלום פיצויים בגובה 5 מיליון פסטות - סכום כסף אותו סירב קיני לקבל, ככל הנראה בשל תסמונת סטוקהולם שפיתח, שכן במהלך כל המשפט טען שהוא סולח להם על מעשיהם.
לפני חטיפתו של קיני, הייתה ברצלונה במקום השני ומועמדת לזכייה באליפות, אך בשל הידרדרות הקבוצה בהיעדרו, עם 3 הפסדים ותיקו כאמור, היא סיימה את העונה רק במקום החמישי.
על אף היעדרותו של קיני, הוא הבקיע 18 שערים לפני החטיפה ועוד שניים לאחריה, ועם 20 שערים היה מלך שערי הליגה בפעם השנייה ברציפות.
בגביע המלך היה קיני גורם משמעותי בזכייה של ברצלונה בתואר.
עד הגמר הבקיע קיני 9 שערים, ובמשחק הגמר עצמו, מול ספורטינג חיחון, קבוצתו הקודמת, הבקיע קיני צמד, ועם שער נוסף של אסטבן ויגו, ניצחה ברצלונה 1–3 וזכתה בתואר.
בעונה הבאה המשיך קיני לשחק כרגיל במדי ברצלונה.
קיני הבקיע 27 שערים בליגה בעונת 1981/82 ובכך היה מלך השערים של הליגה בפעם השלישית ברציפות.
הוא סייע לקבוצתו לסיים במקום השני בליגה, רק שתי נקודות מתחת לריאל סוסיאדד.
קיני הבקיע 4 שערי ליגה בלבד ב-22 משחקים בהם שותף, והוא סייע לקבוצה לזכות בגביע הליגה ובגביע המלך פעם נוספת.
בתחילת העונה הבאה עזר קיני לברצלונה לזכות בסופר קאפ, הודות לניצחון על אתלטיק בילבאו.
גם בעונת 1983/84 מיעט קיני לשחק ולהבקיע בליגה, אך בגביע היה לו חלק משמעותי.
הוא כבש שער בשמינית הגמר מול הרקולס ורביעייה ברבע הגמר מול אוסאסונה, וברצלונה הגיעה עד לגמר, בו הפסידה לאתלטיק בילבאו.
בקיץ 1984, בגיל 34, החליט קיני לפרוש ממשחק ואף נערך לכבודו משחק פרידה בברצלונה, אך הוא חזר בו והצטרף לקבוצת נעוריו, ספורטינג חיחון.
בעונתו הראשונה בחזרה בחיחון, עונת 1984/85, הבקיע קיני 9 שערים ב-21 הופעות והוא סייע לקבוצתו לסיים במקום הרביעי בליגה.
בעונה הבאה פתח ב-11 משחקים ונכנס כמחליף ב-13 נוספים, בהם כבש 7 שערים בלבד.
בקיץ 1986 הבקיע שער בודד בגביע הליגה, נגד קבוצתו הקודמת ברצלונה, אך חיחון הודחה על ידיה בתוצאה המצטברת 2–3. בעונת 1987/88 פתח קיני במשחק אחד בלבד ונכנס כמחליף ב-15 נוספים.
קיני כבש שער בודד באותה עונה, שערו האחרון כמקצוען, במשחק מול ריאל סרגוסה ב-1 בפברואר 1987. משחקו האחרון בליגה הספרדית היה ב-14 ביוני 1987, נגד ברצלונה.
קיני פרש ממשחק בגיל 37, לאחר שכבש 219 שערים ב-448 הופעות בסך הכול בליגה הראשונה, בנוסף להם כבש 62 שערים ב-93 הופעות בליגה השנייה, כך שבסך הכול לרשותו 281 שערים ב-541 משחקים.
קיני הוא מבין השחקנים בעלי מספר השערים הגבוה ביותר בתולדות הכדורגל הספרדי.
נבחרתו עברה את שלב הבתים והגיעה לפלייאוף מול .
קיני השתתף בשני המשחקים מולה, אך לא הצליח לכבוש ולעזור לנבחרתו להעפיל לטורניר הגמר.
נבחרת ספרד העפילה למונדיאל 1978 שנערך בארגנטינה, וקיני, שהבקיע פעמיים במשחקי ידידות לפני כן, נכלל בסגל הנבחרת.
קיני שותף רק במשחק אחד בשלב הבתים, בהפסד 1–2 ל, וספרד הודחה כבר בשלב זה.
בהמשך, הבקיע קיני במשחק ידידות מול לקראת יורו 1980 והוא השתתף עם הנבחרת בטורניר הגמר.
במחזור השני של שלב הבתים, מול , הבקיע קיני שער ונבחרתו הפסידה 1–2. במשחק השלישי קיני לא שותף, נבחרתו הפסידה 1–2 ל והודחה.
נבחרת ספרד העפילה אוטומטית למונדיאל 1982, בתור המדינה המארחת.
בטורניר הגמר השתתף קיני ב-3 משחקים אך לא כבש אף שער, ונבחרתו הודחה בשלב הבתים השני.
בסך הכול הבקיע קיני 8 שערים בלבד, מתוכם 5 במשחקי ידידות, ב-35 הופעות במדי הנבחרת הלאומית.
קיני נישא למריה ניאבס ב-1974. לזוג נולדו שלושה ילדים: לורנה, אנריקה (כשמו של קיני עצמו ושל אביו) וחורחה.
אחיו של קיני, חסוס קסטרו, היה שוער כדורגל.
ב-27 בפברואר 2018 הלך קיני לעולמו כתוצאה מהתקף לב.
פרס דון בלון לכדורגלן העונה בספרד: 1978/79
קינורטס הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, מלך ספרטה בנם של אמיקלס ודיומדה, אחיהם של ארגאלוס ולאודמיה.
לאחר מות אביו ירש את כיסא המלוכה ארגאלוס הבכור, ולאחר מותו של ארגאלוס עלה קינורטס לשלטון.
הוא היה אביו של אויבלוס ועל פי גרסאות מסוימות גם של פריארס.
קינוסטרנויים (שם מדעי: Kinosternoidea) היא על-משפחה של צבים החיים במים ובהם 2 משפחות: צבים מבאישים ודרמטמיסיים - בה המין צב נהרות מרכז אמריקני.
שתי קבוצות אלה חיות באמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית בנהרות איטיים וביצות והם חיים רוב זמנם על קרקעית האגמים.
לצבים אלו שריון רך יותר משאר הצבים והם יכולים לצלול בקלות יותר.
כמו כן הם בעלי צוואר ארוך יותר.
הצבים המבאישים הם אוכלי הבשר של יצורים תת-מימיים.
לעומתם צב הנהרות המרכז אמריקני ניזון בעיקר מפירות ומעלים של עצים יבשתיים.
סוג ומין יחיד צב נהרות מרכז אמריקני (Dermatemys mawii)
סוג ומין יחיד צב מבאיש צר-שריון (Claudius angustatus)
סוג צב מושק גדול (Staurotypus)
הקינולונים מאופיינים בספיגה טובה מאוד דרך הפה ומסוננות בשלפוחית השתן, ועל כן הן משמשות בין היתר כתרופות לטיפול בדלקות הנגרמות בדרכי השתן.
הקינולונים נכנסים לתאים בקלות יחסית דרך חורים הנקראים פורינים ולכן הם יודעים לטפל בפתוגנים תוך תאיים כגון Legionella pneumophila ו-Mycoplasma pneumoniae.
עבור חיידקים גראם-שליליים, המטרה היא פגיעה ב-DNA Gyrase, ואילו עבור חיידקים גראם-חיוביים המטרה היא פגיעה בטופואיזומרז 4.
ידועים שלושה מנגנוני עמידות שמציג החיידק כנגד הקינולונים.
הראשון משאבות efflux הפועלות להפחתת ריכוז הקינולונים בתא.
השני גן עמידות על גבי פלסמיד, המקודד חלבונים הנקשרים ל-DNA gyrase ובכך מונעים היקשרות התרופה אליו, והשלישי קיום מוטציות באתרי הקשירה של טופואיזומרז 4 או DNA gyrase המפחיתות את אפיניות הקשירה של קינולונים.
יצוין, כי קיימת כיום ביקורת רבה על השימוש התכוף במתן מרשם לתרופה זו – נמצא כי כמעט השימוש בפלואורקינולונים (דור חדש של קינולונים) בארצות הברית עלה פי 3 בחדרי מיון במהלך השנים 1995-2002, בהשוואה לאלטרנטיבות בטוחות יותר כגון מקרולידים, אשר השימוש בהן ירד.
קינולונים ניתנים לטיפול בזיהומים הנגרמים בדרכי השתן.
קינולונים ניתנים גם במקרים הבאים:
טיפול בחיידקי הסוג Pseudomonas (טיפול דרך הפה - נוח יחסית)
טיפול בטווח רחב של זיהומים הנגרמים על ידי חיידקים שונים, כולל חיידקים א-טיפיים
תרופות מהדור החדש של הקינולונים עוזרות לטיפול בציסטיק פיברוזיס.
קינולונים אינם מומלצים לחולי אפילפסיה, הארכת מקטע QT, ולאנשים שלקו בשבץ או בזיהום של ה-CNS.
בשנת 2008, ה-FDA האמריקאי הוסיף אזהרות "black box" חמורות על כל הפלואורוקווינולונים, המזהירה מפני סיכון המוגבר של נזק לגידים.
בשנת 2018 נוספו חששות בדבר רמות סוכר נמוכות בדם ובעיות נפשיות.
בישראל אזהרות אלה עדיין לא מופיעות תחת הדגשת "black box" ומסווגות כנדירות.