tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זוכי אירוויזיון 2011, אל וניקי מאזרבייג'ן, מחזיקים בציון הממוצע הנמוך ביותר עבור שיר מנצח בשיטת ההצבעה הזו, עם 5.14 נקודות מכל מדינה בממוצע.
הממלכה המאוחדת הגיעה למקום השני בתחרות 16 פעמים (בפעם האחרונה ב-2022), יותר מכל מדינה אחרת.
בשנת 2024 שירה של עדן גולן מישראל, הוריקן, הפך לשיר המפולג ביותר בהיסטוריית התחרות, עם הפרשי הדירוג הגבוהים ביותר בין הקהל לשופטים, כאשר ניקוד הקהל היה 323 נקודות (מקום שני), וניקוד השופטים 52 נקודות (מקום 12).
השתמע כי הבדל זה נוצר בשל מלחמת חרבות ברזל והאשמות לכאורה כלפי ישראל בביצוע פשעי מלחמה.
בשנים 1956 ו-1969 לא הוכרז באופן רשמי על הזוכה במקום השני.
לרשימת כותבי השירים הזוכים של כל שנה, ראו בוויקיפדיה האנגלית.
במופע שיר היובל באירוויזיון שהתקיים בשנת 2005 הופיעו 11 מבין זוכי האירוויזיון, לצד שלושה מבצעים שהשתתפו ולא זכו.
באירוע זה נבחר השיר "Waterloo" של להקת אבבא לשיר הפופולרי ביותר מבין השירים הזוכים בחמישים השנים הראשונות של התחרות.
מאז 2004, מתקיים חצי גמר שבו עשרה שירים עולים לגמר הגדול והשאר מודחים מהמשך התחרות.
מאז 2008 מתקיימים שני חצאי גמר כאשר מכל אחד מהם עולות עשר מדינות.
המדינות המכונות "חמש הגדולות" (צרפת, איטליה, ספרד, גרמניה ובריטניה) והמדינה המארחת עולות אוטומטית לגמר ולא משתתפות בשלב החצי גמר.
להלן דירוג הישגי כל המדינות בתחרות, על פי מספר הפעמים בה כל מדינה הגיעה למקומות הראשון, השני והשלישי.
בין השנים 1966 ו-1972, ושוב בין 1977 ל-1998, המדינות הורשו להופיע בשפתן המקומית בלבד.
זולגות דמעותי, אמר השוטר (במקור באנגלית: "Flow My Tears, the Policeman Said") הוא רומן מדע בדיוני משנת 1974 מאת הסופר האמריקאי פיליפ ק.
הסיפור עוקב אחר גֵ'ייסון טַוֶורנֶר, זמר וכוכב טלוויזיה משופר גנטית, שמתעורר יום לעולם שבו הוא מעולם לא התקיים.
הסיפור מתרחש ב-1988 עתידנית, בארצות הברית שהפכה למדינת משטרה אחרי מלחמת אזרחים שנייה.
בעולם זה ביקורות פתע של כוחות שיטור מתרחשות תדיר ברחובות, ואדם אשר נתפס ללא תעודות זיהוי מתאימות, נשלח למחנות עבודה או למותו.
טוורנר נאלץ למצוא דרכים שונות באמצעות טיפוסים מפוקפקים שונים, לגלות מה קרה לו וכיצד להתחמק ממצב אפשרי של כליאה וגירוש למחנה עבודה.
הספר היה מועמד לפרסי ההוגו (1975) ונבולה (1974), וזכה בפרס ג'ון וו.
קמפבל לספר המדע הבדיוני הטוב ביותר ב-1975. הוא נחשב לאחד מספריו החשובים והמוערכים ביותר של דיק.
מכתש זולא הוא מכתש פגיעה הנמצא על כוכב חמה אשר קרוי על שמו של הסופר והפובליציסט הצרפתי אמיל זולא.
האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הכריז על שמו של המכתש ב-1979.
זול ובגדול היא רשת סופרמרקטים ישראלית שהוקמה בשנת 2006 ומונה כ-26 סניפים נכון ל-2020.
עיקר סניפיה מתפרסים באזור ירושלים והסביבה (עשרים סניפים) ובאזור אשדוד ואשקלון (ארבעה סניפים).
יש עוד סניף אחד שפועל בבת ים וסניף נוסף באזור בקעת הירדן, בסמוך ליפית.
מייסד הרשת, אבי (אביקם) יוחנן גדל והתחנך בירושלים.
בגיל 13 החל לעבוד בחנות "כל זול" שהייתה בבעלות בני משפחתו, בצומת בר-אילן בעיר.
עם שחרורו מצה"ל קנה יוחנן ביחד עם אשתו שרון את החנות שהיוותה למעשה החנות הראשונה ברשת, שהתפתחה באמצעות רכישות של מרכולים בודדים.
הרשת מתאפיינת בסניפים שכונתיים קטנים יחסית, ומרב הסניפים שלה (כ-70%) ממוקמים בנכסים בבעלות הרשת, ובכך היא ייחודית בענף זה בו הרשתות בדרך כלל ממקמות את הסניפים בנכסים שכורים.
בפברואר 2019 הגישה הרשת הצעה לרכישת רשת הקואופ שקרסה על סך 153 מיליון שקל, אך לבסוף הצעתה לא התקבלה.
זולו הוא סרט פשע משנת 2013 בבימויו של ג'רום סאל ובכיכובם של אורלנדו בלום ופורסט ויטאקר.
הוא נבחר לסרט הנעילה בפסטיבל קאן 2013. הסרט מבוסס בחלקו על פרויקט קוסט, התוכנית לכלי נשק ביולוגיים וכימיים שהפעיל משטר האפרטהייד בדרום אפריקה, ועל הספר "זולו" מאת הסופר קריל פריי, זוכה הגראן פרי הצרפתי לרומן הפשע הטוב ביותר בשנת 2008.
בילדותו בקייפטאון, עלי סוחלה עד לרצח אביו ולאונס אמו ג'וזפינה בידי רודפים.
באותו יום, עלי גם הועבר לסריס לאחר שכלב קרע את איברי המין שלו.
כיום עלי הוא בלש מחלק הרצח של משטרת דרום אפריקה, עם שותפו בריאן אפקין (אורלנדו בלום) ודן פלטשר (קונרד קמפ).
הגברים נקראים לחקור את רצח ג'ודית בוטה, צעירה שנמצאה בגנים הבוטניים המקומיים, רק כדי לגלות שהיא חיה וחברתה הטובה ביותר ניקול וייס הייתה הקורבן, לאחר שנמצאה עם תעודת הזהות של ג'ודית והוכתה מוות.
בזמן הראיון טענה ג'ודית שניקול בילתה את הערב עם החבר שלה.
תוך כדי נסיעה הביתה, עלי נתקל בשני נערים צעירים שנלחמים באלימות, אך שניהם בורחים לאחר שהוא מנטרל את המאבק.
עלי מוצא במקום חומר אבקה, שהוא מאוחר יותר חושף שהוא צורה חדשה של toke, סם מניפולטיבי פסיכולוגי.
בינתיים התגלה שבריאן מתמכר לגירושין מאשתו לשעבר רובי, בעוד שבנו המתבגר דייוויד התרחק מבריאן בשל אורח חייו כרווק, חובות כבדים והתמכרות להימורים ואלכוהול.
עלי מתעמת עם הרקדנית האקזוטית זינה במועדון שלה "סאנדנס", אך היא מזהה את החבר של ניקול כסטן קוואלנה, סוחר סמים מקומי ואילו מזכירת המחלקה ג'נט מתחקה אחר הטלפון של ניקול לחוף מיוזנברג.
עם הגעתם, עלי, בריאן ודן מותקפים על ידי חבורת פושעים, שממשיכים לפצוע אנושות את דן במצ'טה, אם כי עלי ובריאן הורגים את שאר החבורה; מאוחר יותר מת דן בבית החולים, ומשאיר את אשתו קלייר אבלה והיא מנתקת קשרים עם המשטרה.
לאחר הלווייתו של דן, עלי מקבל את קפטן פול קרוגר כשותף לחקור את "חתול", אדון פשע בעל קשרים לרוצחים של דן, אך הוא מכחיש שהוא מכיר את הפושעים.
מאוחר יותר מתגלה כי "חתול" הוא היצרן של toke וסטאן, לאחר שמנת יתר של התרופה הרגה את ניקול בהתקף של זעם עיוור הרג אותה.
למחרת, אישה נוספת בשם קייט מונטגומרי, אשתו של מוזיקאי ג'אז מפורסם, נמצאת מתה באותה צורה כמו ניקול בחוף לונג איילנד; עלי ובריאן חושפים את הודעת לוחם הזולו "באזוקלה" שנצרבה על החזה שלה.
מאוחר יותר באותו יום, ראשו הכרות של סטאן נמצא.
עלי ובריאן שוב מתעמתים עם חתול, אך לפתע, אותם פושעים מחוף מיוזנברג תוקפים את המקום והורגים כמה מאנשיו של חתול; עלי ובריאן רודפים אחרי הפושעים, אך אלה נהרגים על ידי הבריונים של חתול ועלי נפצע במהלך המרדף.
בריאן חוזר למתחם ומגלה שסטאן תויג כרוצחן של ניקול וקייט, אך בריאן מסרב להאמין שהתיק נסגר.
מאוחר יותר, בריאן מבקר את הסיירת המקומית טארה, שגילתה שראתה ג'יפ צבאי חונה מחוץ לחוף מיוזנברג בזמן רצח דן.
מודע לקשריהם לפרויקט, בריאן מסתנן למפקדת DPS, מיליציה פרטית בראשות פרנק דה באר; בריאן מזהה את אחד הרכבים כזהה לזה שנמצא בחוף מיוזנברג ביום מותו של דן ומאשר את מעורבותם באופרמן.
מאוחר יותר באותו יום, ג'וזפין נרצחת בביתה על ידי חתול, לאחר שעלי התבשר על החקירה.
לאחר ששמע על מות אמו, עלי נודע מפילגשו של חתול שנסוג למדבר נמיב עם אופרמן; מונע מזעם עלי טס לנמיביה כדי לצוד את "חתול".
עם איסוף הראיות להעמדה לדין של אופרמן, בריאן מקבל הודעה כי רובי ובעלה ריק נלקחו בשבי על ידי דה באר, בדרישה מבריאן לוותר על הראיות בתמורה לחייהם.
עם הגעתו, בריאן נלכד ומוכה, בעוד שריק מוצא להורג בגין ניסיון שוחד.
לאחר שדה באר יוצא לנמיביה, בריאן משתחרר והורג את סוכניו ומציל את רובי; הראיות מאשרות שדה באר רצח את קייט ואילו חתול הרג את סטאן בהוראתו של אופרמן.
עלי ובריאן מגיעים מחוץ למטה אופרמן במדבר נמיב, שם מתחיל קרב יריות; תוך כדי כך, בריאן לוכד ועוצר את דה באר, בעוד עלי הורג את חתול, אך נורה תוך כדי.
אופרמן בורח מעבר למדבר, אך עלי רודף אחריו עד הבוקר במה שמוביל את שניהם לתשישות.
לאחר שלכד אותו, עלי מטשטש את אופרמן למוות, לפני שנכנע לפצעו ומת במדבר.
בריאן ויחידת משטרה מגיעים למקום ומחזירים את גופתו של עלי לקבורה מכובדת.
עם חזרתו לקייפטאון, בריאן קובר את עלי וחוזר למשטרה, תוך שהוא מתאמץ לשפר את חייו על ידי תיקון יחסיו עם דייוויד ותיקון המצבה של אביו.
אורלנדו בלום בתפקיד בריאן אפקין
פורסט ויטאקר בתפקיד עלי סוחלה
טניה ואן גראן בתפקיד טארה
סוון רויגרוק בתפקיד דייוויד אפקן
אדריאן גליי בתפקיד נילס בוטה
קונרד קמפ בתפקיד דן פלטשר
רוקסן פרנטיס בתפקיד ג'ודית בוטה
טינרי ואן וויק-לוטס בתפקיד קלייר פלטשר
קלסי איגן בתפקיד ניקול וייס
הני בוסמן בתפקיד ראש מגולח
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל קאן 2013 ב-26 במאי כסרט הנעילה.
מאוחר יותר הוא הופץ בצרפת ב-4 בדצמבר 2013. בדרום אפריקה שונה שם הסרט ל"עיר של אלימות" (City of Violence).
לאחר הקרנת הבכורה בקאן, הסרט הופץ בארצות הברית על ידי חברת ויינשטיין.
אך יציאתו נדחתה עד לשנת 2017, כאשר הבמאי ג'רום סאל הודיע כי הארווי ויינסטין טרם שחרר אותו מכיוון שהוא כנראה חשב שהוא יותר מדי לקהל האמריקני.
הסרט שוחרר בנטפליקס בשם "שוטרי קייפטאון" (Cape Town Cops).
זולטאן באלינט (במקור בלאייר, בהונגרית: Bálint Zoltán; אוראדיה, 6 במרץ 1871 – בודפשט, 17 בינואר 1939) היה אדריכל יהודי-הונגרי, אחיו של הנוירולוג רז'ה באלינט (רופא) ושל אימרה באלינט (כלכלן) וסבו של השחקן אנדראש באלינט.
זולטאן בלייר נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף בלייר, סוחר תבואה, ושל יוליה פוליצר.
הוא למד מוזיקה, אך היה הופך למוזיקאי ממוצע בלבד ולכן בין 1888 לבין 1892 למד באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה ואחר כך נסע לסיור לימודים במערב אירופה.
בשובו עבד במשרדי פלוריש קורב ושל קלמן גירגל והשתתף בבניית תערוכת המילניום ובקשר לכך כתב גם יצירה גדולה יותר על הבניינים שנבנו באותה תקופה.
הוא הציג בתערוכה את תוכנית התיאטרון העצמאית שלו (1895).
בשנת 1897 הקים משרד אדריכלות משותף עם לאיוש יאמבור.
ניתן לחוש בהשפעתו של אדן לכנר בעבודותיהם, אך לעיתים קרובות נבדלו ממנו בעיקר מבחינת הרכב המבנה וחלוקת פני השטח.
בבודפשט הוקמו כמה בניינים שלהם, כמו למשל וילת הסטודיו של הפסל ג'רג' זלה (1898–1899); ארמון לדרר (1903–1904); בניין הדירות של שלהם שהקימו להשכרה; בניינים של דירות קטנות (1925).
הוא הצליח לעצב את הביתן ההונגרי של התערוכה העולמית בפריז בשנת 1900 כבר בגיל צעיר.בשנת 1900 התקבל ל"תא דמוקרטיה" של הבונים החופשיים, לשם שותפו, לאיוש יאמבור גם הצטרף כעבור שנה.
כיצירת מופת של הבונים החופשיים, הם עיצבו את אכסנייתו של המלך לאסלו באוראדיה בשנת 1901.
זול סטוק היא רשת שיווק ישראלית למכירת מוצרים לבית.
הרשת הוקמה בשנת 2013 על ידי אדיר ונונו, אליו חבר בשנת 2015 סהר כוכבי.
בשנת 2021 רכשה רשת השיווק יוחחנוף 50.1% מן הבעלות על הרשת, תמורת 45 מיליון שקלים, לפי שווי של 90 מיליון שקל.
נכון לאפריל 2021 הרשת מונה 57 סניפים ברחבי הארץ, חלקן בבעלותה המלאה וחלקן מופעלות באמצעות זכיינים.
בספטמבר 2025 אנשי העסקים החרדים רונן גנון ושמואל אטיאס רכשו את חלקו של איתן יוחננוף (50.1%) תמורת 48 מיליון שקל.
זולטאן באנדה (בהונגרית: Bánde Zoltán; ראצקווה, 27 באוקטובר, 1883 – כנראה אושוויץ, 1944) היה רב, הרב הראשי של העיר קישפשט (משנת 1950 רובע 19 של בודפשט, 60,000 תושבים), תאולוג.
הרב ד"ר זולטאן באנדה הוא בנם של אליהו באנדה (נפטר ב-1940) ושל פאולינה גולדנר.
בין השנים 1897–1907 היה תלמיד בית המדרש לרבנים בבודפשט.
בשנת 1906 קיבל את הדוקטורט במדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט (כיום שמו אוניברסיטת אטווש לוראנד), וב-1908 את הסמיכה לרבנות.
בשנים 1908 עד 1912 היה הרב של צ'ונגראד, ומשנת 1912 כיהן כרב הראשי של העיר קישפשט שהייתה אז עיר עצמאית בגבול של בודפשט.
חיו בה בשנת 1944 כ-3600 יהודים, שהשתייכו לזרם הניאולוגי.
ב-1939 נעצרו הרב ד"ר זולטן בנדה (Zoltan Bande) והכומר הפרוטסטנטי המקומי משום שסיפקו לפליטים יהודים מפולין מסמכים מזויפים שהיו עשויים לסייע להם להישאר בעיר.
הרב באנדה היה דרשן ונואם בולט שעסק רבות גם בחינוך היהודי ובכתיבה.
הוא גורש לאושוויץ ביולי 1944 ומת בשנת 1944 במקום לא ידוע (ככל הנראה עם הגעתו למחנה ההשמדה).
אשתו הייתה אולגה טאפלר (1886–?), בתם של דוד טאפלר ושל צילי אדלר, אותה נשא לאישה ב-26 בדצמבר 1909 בשורוקשאר (כיום רובע 23 של בודפשט, עיר של כ-25 אלף תושבים).
בתו ז'וז'נה באנדה (1913–1944), נישאה לאיזידור רוזנברג.
בתו אוה באנדה רעייתו של פטר גונצלר הרב של לורינץ.
בנו אנדראש (בנדי) באנדה (1915) נספה באושוויץ.
בתו שארי באנדה (1921) נספתה באושוויץ.
יוסוף אל בסיר קיטאב אל מוכתבי.
זולטאן בלום, (בהונגרית: Blum Zoltán; פאפה, 3 בינואר 1892 – בודפשט, 25 בדצמבר 1959) היה כדורגלן ומאמן יהודי-הונגרי.
אחיו היה מיקלוש בלום, כדורגלן שנהרג כחייל במלחמת העולם הראשונה.
בין שתי מלחמות העולם, בלום היה אחד ממאמני הכדורגל ההונגרים המשמעותיים ביותר.
הוא עבד בפרנצווארוש כמאמן במשך הזמן הארוך ביותר.
זולטאן בלום נולד במשפחה יהודית.
הוא הצטרף לקבוצת הכדורגל פרנצווארוש (FTC) בגיל שלוש עשרה, ונשאר נאמן אליה עד 1928. הוא היה חלק מארבע זכיות באליפות הונגריה ובשלוש זכיות בגביע.
לאחר שכבר לא השתלב בקבוצה הראשונה, הוא שיחק בשתי קבוצות קטנות יותר וסיים ספורט פעיל.
בפרנצווארוש שיחק 416 משחקים, מתוכם 222 משחקי ליגה.
הוא כבש בסך הכל 5 שערים.
בלום שיחק 38 פעמים בנבחרת בין השנים 1912 לבין 1925 וכבש שער אחד.
ב-1912 היה שותף באולימפיאדת סטוקהולם.
בין השנים 1930 לבין 1937, היה המאמן הראשי הרשמי השני של פרנצווארוש, לאחר חברו לשעבר לקבוצה, אישטוון טוט.
במשך שבע שנים הוא ישב על הספסל כמאמן ב-351 משחקים ובכך היה שיאן.
לשמו עומדות שתי אליפויות ליגה ושתי זכיות בגביע, אחת מהן היא אליפות 100% הליגה האגדית של 1931/32. ב-1937 היה המאמן של אוראדיה במשך שלושה חודשים.
הוא היה מאמן בארד במשך שנה, שם הוביל את הקבוצה לתואר אליפות הליגה.
בלום הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
זולטאן אסודי (בהונגרית: Aszódi Zoltán; בודפשט, 22 במרץ 1891 – בודפשט, 18 בנובמבר 1971) היה דוקטור לרפואה, פנימאי, יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, דוקטור (PhD) במדעי הרפואה (1952).
זולטאן אסודי נולד במשפחה יהודית כבנם של אברהם אסודי (1867–1932), סוחר, ושל ז'ופיה לדרמן (1863–1939).
הוא סיים את בחינות הבגרות ב-1909 בגימנסיה הממלכתית הראשית בדרך אישטוואן ברובע 7 של בודפשט.
המשיך את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1915. לאחר מכן הפך למתמחה עטור פרסים ב"מכון לפיזיולוגיה ופתולוגיה" (Élet- és Kórvegytani Intézet).
הוא שימש כרופא מתמחה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
מספטמבר 1919 מונה כמתמחה ב"מכון למדעי החיים".
הוא מונה למרצה מספטמבר 1920, אשר אושר מחדש שנה לאחר מכן לתקופה עד אוגוסט 1923. בשנת 1925 נסע עם זולטאן ארנסט, הרופא והמרצה של הקליניקה הפנימית מס' 1 (Belklinika) לקנדה, לארצות הברית ולבריטניה כדי ללמוד את הייצור ואת השימוש באינסולין.
הגיבוי הכספי לסיור הלימודי שלהם ניתן על ידי מלגה של קרן רוקפלר.
לאחר שובו המשיך בעבודתו במכון למדעי החיים.
בשנת 1928, באוניברסיטת פטר פאזמאן בבודפשט (אוניברסיטת אטווש לוראנד), הוסמך כמרצה בכיר ל"שיטת בדיקת חילוף החומרים".
הוא הצליח לשרוד את שואת יהודי הונגריה ובאוגוסט 1945 השתתף בישיבת הפתיחה של המועצה הרפואית הזמנית של קופת הסיוע.
במקביל מייד לאחר המלחמה החל לעבוד בבית החולים היהודי ברחוב סבולץ' (כיום שמו המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט.
בשנת 1946 הוענק לו תואר פרופסור מן המניין באוניברסיטה כהוקרה על פועלו בתחום הספרות המדעית ופועלו בתחום החינוך האוניברסיטאי.
מאוחר יותר מונה לרופא הראשי ומנהל מחלקה 4 של "המכון להכשרה רפואית" (כיום שמו אוניברסיטת זמלווייס).
מספר מחקרים מרכזיים שלו על המטבוליזם פורסמו בכתבי עת רפואיים הונגריים, אך בעיקר בכתבי עת זרים.
אשתו ד"ר אולגה ליבנר (1890–1970) הייתה רופאה, היא הייתה בתם של שמואל ליבנר ושל אירן ליבנר.
הם נישאו ב-20 בספטמבר 1917 בבודפשט.
אסודי (1918–2000) הייתה עורכת שנישאה לד"ר מיקלוש טאובר בנובמבר 1942.
גיסו היה ארנה ליבנר רופא העור והפרופסור באוניברסיטה (1895–1974).
מדליית הצטיינות של העבודה (1960)
מדליית מסדר העבודה דרגת הכסף (1969)
זולטאן ארנסט (בהונגרית: Ernst Zoltán; גיור, 6 באפריל 1892 – מחנה הריכוז טרזינשטט, 8 במאי 1945) היה דוקטור לרפואה מומחה ברפואה פנימית, מרצה בכיר, אחד החלוצים והמומחים בייצור וטיפול באינסולין בממלכת הונגריה, שניספה בשואת יהודי הונגריה.
זולטאן ארנסט נולד במשפחה יהודית אורתודוקסית כבנם של לאיוש ארנסט (1864–1921), סוחר, ושל יוספה מאוטנר (1870–1945).
הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בברטיסלאבה (1902–1910) ולאחר מכן המשיך את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (1910–1915) (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל דוקטור לרפואה ב-1915. בסיום לימודיו הצטרף ל"מכון לרוקחות" (Gyógyszertani Intézet) בניהולו של הרופא והרוקח ארפאד בוקאי.
מ-1 בפברואר 1916 התחיל התמחות ב"קליניקה הפנימית" (Belklinika).
במהלך מלחמת העולם הראשונה, פעל בבית חולים צבאי במשך שנתיים ועל כך זכה במספר עיטורי הצטיינות.
מספטמבר 1922 הפך למתמחה בשכר וכן מרצה משנת 1923. בשנת 1925 יחד עם זולטאן אסודי, שהיה כבר מרצה בכיר ועבד במכון לפיזיולוגיה ופתולוגיה נסע לסיור לימודי מקיף בקנדה, בארצות הברית ובבריטניה כדי ללמוד את הייצור והיישום של הטיפול באינסולין.
הוא פגש שם את ג'ון מקלאוד ועם שובו הפך לתומך מרכזי ואחד המומחים הראשונים בממלכת הונגריה בייצור אינסולין ומאמין ללא תנאי בטיפול באינסולין.
בנובמבר 1935 נאלץ לעזוב את הקליניקה הפנימית בשל מוצאו היהודי וקיבל תפקיד כרופא ראשי בבית החולים דניאל בירו ברחוב וארושמאיור (Városmajor), שהיה שייך לקהילה היהודית האורתודוקסית של בודפשט.
במהלך מלחמת העולם השנייה עבד תחילה כרופא של הגנה אזרחית ולאחר מכן נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי).
הוא הועבר דרך מספר רב של מחנות ובסופו של דבר גורש לטרזיינשטט, שם מצא את מותו מטיפוס ביום האחרון למלחמה, ביום שחרור המחנה.
יצירתו המקצועית-הספרותית נשמרת בשלושה ספרים ולמעלה מ-60 פרסומים.
רבים מהאחרונים הופיעו בכתבי עת בינלאומיים.
אשתו הייתה רוז'ה פירושקה טאוס, בתם של היצואן איזידור טאוס ושל ארז'בט וייס.
הם נישאו ב-26 בינואר 1928 בבודפשט.
ילדיהם היו לאיוש אריק ארנסט (1929–?) ומריה אנה אגוטה ארנסט (1931–?).
יום השנה למותו הונצח בבית הכנסת ברחוב דזפי (Dessewffy), שבו התפלל בקביעות עם משפחתו.
בדיקות על טונוס שרירים הכימי.
נתונים למקרים של מלריה "זיהום מעורב".
קביעת שתן ושארית חנקן לפי Kjeldahl תוך שימוש במעט כימיקלים.
חקירה של היווצרות בילירובין חוץ-כבדית באיברים שורדים.
מחקרים על שרידות טחולים .
עם בלה ספנוש - II.
בדיקות לשרוד טחול, כליות וריאות.
בדיקות לטחול של כלב שהורעל עם פנילהידראזין.
בדיקות לטחול של כלבים שטופלו בקולרגול ובברזל.
- על תכולת האורובילין של התריסריון.
- על ספירת טסיות דם .
- הגברת הרגישות של תגובת הבילירובין של Hammarsten עם אצטון.
ייצור אינסולין ושימוש קליני באמריקה.
עם רז'ה באלינט ובלה פורייס.
השפעת עבודה סטטית על חילופי גזים.
עם אימרה שיל - חקירה של היווצרות בילירובין חוץ-כבדית באיברים שורדים.
מנגנון של היפוגליקמיה בעקבות צריכת פחמימות.
מדליה מעוטרת של הצלב האדום דרגת כסף, עם עיטור מלחמה (1915)
עיטור מסדר הצלב האדום, דרג 2 (1918)
זוכר כמעט הכל הוא אלבום האולפן החמישי של הזמר עידן עמדי, אשר שוחרר ב-29 בדצמבר 2022, בסיומה של שנת העשור לקריירה.
את אלבומו החמישי כתב עמדי במהלך ארבע שנים ושחרר מתוכו לאורך הדרך סינגלים לתחנות הרדיו שצברו הצלחה גדולה והפכו במהרה ללהיטים.
הסינגל הראשון באלבום, "מה את מרגישה", יצא בינואר 2019 בהפקתו של פטריק סבג וכבש את המצעדים הדיגיטליים ותחנות הרדיו.
ביוני 2019 יצא הסינגל השני "אני רוצה" בהפקתו של סתיו נחמיאס.
בפברואר 2020 הוציא את השיר "מפה לשם" בשיאן של מערכות הבחירות החוזרות ונשנות בפוליטיקה הישראלית ורגע לפני התפרצות מגפת הקורונה.
במאי 2020 הוציא את שיר הנושא של האלבום, "זוכר כמעט הכל", שנכתב במהלך הסגר במגפת הקורונה.
השיר אף פתח את מופע העשור שהתקיים בהיכל מנורה בפברואר 2022.
באוגוסט 2020 יצא השיר "בקרוב יפתחו השמיים" בהפקתם של גיא ויהל, שיר המתייחס לתקופת הקורונה.
בפברואר 2021 יצא השיר "תסתכלי לי בעיניים" בהפקתו של סתיו נחמיאס.
בתחילת אוגוסט 2021 הוציא עמדי את הדואט "מקום לשנינו" עם הזמרת היווניה מאלו.
השיר מהרגע הראשון כבש את צמרות כל המצעדים ורשימות ההשמעה בדיגיטל ובתחנות הרדיו והפך במהרה לאחד מהשירים המצליחים באלבום.
באפריל 2022, הוציא עמדי את "בייבי, השיר הבא מוקדש לך" שנכתב לזכרו של רס"ן אופק אהרון, ובאוגוסט 2022 הוציא את השיר "ערב ערב" לקראת הופעות הקיץ של סיבוב העשור לפעילותו.
כשבועיים לפני יציאת האלבום הוציא עמדי את הסינגל האחרון, "יבוא מחר", שהוקדש ליום הולדתה השלישי של בתו הבכורה שנולדה תוך כדי כתיבת האלבום.
"זוכר כמעט הכל (Unplugged)" הוא אלבום הופעה של הזמר-יוצר הישראלי עידן עמדי.
את אלבומו החמישי כתב עמדי במהלך ארבע שנים והוציא מתוכו סינגלים לתחנות הרדיו שצברו הצלחה גדולה, ואת הגרסה האקוסטית הזו לאלבום החמישי הקליט במהלך תקופת ההפסקה שלקח מהופעות בסוף שנת 2022 ותחילת שנת 2023, יחד עם ליעד גרושקה ועידן שניאור שהשתתפו בעיבוד והפקת השירים.
בין היתר מנגנים עם עמדי באלבום עידן שניאור, אבי סינגולדה, ליעד גרושקה, יוני דרור ומשפחת אלייב.
השיר מהרגע הראשון כבש את צמרות כל המצעדים ורשימות ההשמעה בדיגיטל ובתחנות הרדיו והפך במהרה לאחד מהשירים המצליחים באלבום החמישי, בגרסת ה-Unplugged עמדי מבצע את השיר בגרסתו העברית המלאה והפעם לבדו, בעיבוד זה עמדי גם מופיע עם השיר "מקום לשנינו" בהופעות לקהל הרחב.
זולטאן גרגה במקור גריינר עד 1905, בהונגרית: Gergő Zoltán; סגד, 16 בינואר 1893 – בודפשט, 24 באוגוסט 1975) היה כלכלן יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, קנדידט (דוקטורט .CSc) במדעי הכלכלה (1958).
זולטאן גריינר נולד במשפחה יהודית כבנם של אמיל גרה (גריינר) (1855–1918), פקיד ברכבות הונגריה (מ.א.ב) הממלכתית, ושל אַאוּסלנדר גיזלה (1868–1927).
הוא השלים את לימודיו בית הספר התיכון העירוני הראשי בסגד ולאחר מכן בבית הספר המסחרי המלכותי הממלכתי המלכותי העליון בסגד, שם סיים את לימודיו ב-1909. בין השנים 1910–1921 עבד כפקיד במחלקת החשבונאות של הבנק האנגלו-אוסטרי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) שירת בחזית המזרחית ונפל בשבי הרוסי.
משנת 1926 עבד במפעל הלבד אויפשט כרשם חברות, לימים כחשב ראשי ולאחר מכן כמזכיר החברה.
בין השנים 1936 לבין 1939, היה מנכ"ל חברת "מוצרי צמר ומסחר כללי" (Gyapjúáru Kereskedelmi Kft).
בתחילת שנות ה-30, הצטרף לחוג של "סקירה חברתית" (Társadalmi Szemle), היה חבר מערכת של כתב העת "תקופתנו" (Korunk) בקלוז', ומאמריו פורסמו גם בנפסבה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, מונה למזכ"ל הסיוע הלאומי ולחבר צוות בוועדה הכלכלית של ההנהגה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית.
במאי 1946 כיהן כמנהל הוצאות הספרים וחברת הדפוס, העיתונים סיקרה.
באוגוסט 1948 מונה ליועץ השר במשרד האוצר וקיבל גם תואר ראש אגף משרד האוצר.
בין 1948 לבין 1950 לימד כלכלה פוליטית ב:
בין 1953 לבין 1959, עמד בראש המחלקה הכלכלית של אחד הגופים החשובים ביותר בהונגריה באותה התקופה "האגודה הלאומית של הקואופרטיבים" (Szövetkezetek Országos Szövetsége)
ב-24 באפריל הגן על התזה של הדוקטורט שלו ששמה היה "הקשרים בין ערך, מחיר והכנסה לאומית"
בשנים 1959 עד 1963 עמד בראש "המכון למחקר שיתופי"
סבא רבא וסבתא רבתא מצד אביו (הידועים): אברהם גריינר, רבקה רוזליה רייך; אלברט לאם.
סבא רבא וסבתא רבתא מצד אמו (הידועים): יוזף קליין סוחר כללי באוקניצה, מריה רוזנברג.
סבא וסבתא (הידועים): סלמון גריינר (1833–1897 וינה, אוסטריה) סוחר, קטלין לאם; לפני נישואם אאוסלנדר (1831–1888)
אשתו הייתה ינקה באומגרטן, בתם של איז'ק באומגרטן ופאני קליין, איתם התחתן ב-1927. התחתן בבודפשט ב-2 באוקטובר.
הדרך והטבע של אופן הייצור הקפיטליסטי.
פרסם תחת השם גאבור נאג'.
גרסה מתורגמת ומחודשת של מחקרו של סטלין תחת השם הבדוי וינצה בוטוש, עם טמאש נאג'.
הסבר פופולרי למונחים הטכניים המצויים בעבודות המדע הכלכלי המתקדם בשפה הגרמנית.
אנגליה וארצות הברית של אמריקה במאבק על השווקים (סקירה חברתית, 1947)
תיאור פופולרי של היסודות הכלכליים של הסוציאליזם המדעי.
יחסים בין ערך, מחיר והכנסה לאומית.
מאבקם של הקומוניסטים למען הפצתה של התיאוריה הכלכלית המרקסיסטית-לניניסטית.
עיתונאים קומוניסטים בנפסבה (עלוני היסטוריה של המפלגה, 1962)
המאבק של המפלגה הקומוניסטית הבלתי חוקית נגד העברת העובדים ואמצעי הייצור של המפעלים בבודפשט (Párttörténeti Közlemények, 1963)
חוויות שיתופיות של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית (בודפשט, 1964)
מאבק נגד גירוש העובדים והעברת המכונות של מפעלי בודפשט (בשחר החירות.
עורך ארנה לאני, אטה נאג', קטלין פטראק.
בודפשט, 1965 זיכרונות מתולדות תנועת הפועלים ההונגרית.
תפקידם של קואופרטיבים בחברה הסוציאליסטית (בודפשט, 1966)
הגופים העליונים של הקואופרטיבים (Társadalmi Szemle, 1968)
פורסם בארבעה חלקים, ההקדמה נכתבה על ידי אריק מולנאר.
תורגם תחת השם הבדוי של גרגה – גאבור נאג'.
קרל מרקס: לקראת ביקורת על הכלכלה הפוליטית.
נספח: מתוך עבודתו של מרקס "ביקורת על כלכלה פוליטית", מתוך התכתבות של פרידריך אנגלס.
ההקדמה נכתבה על ידי ארנה צובל.
(הספרייה הקטנה של המרקסיזם-לניניזם, בודפשט, 1953)
עיטור מסדר הצטיינות העמל (1955)
זולבטוקסימאב , היא תרופה ביולוגית ממשפחת הנוגדן חד-שבטי (monoclonal antibodies) המשמשת לטיפול באדנוקרצינומה של הקיבה (סרטן) או של החיבור ושט–קיבה (GEJ) המבטאת CLDN18.2. היא נמכרת, בין היתר, תחת השם המסחרי Vyloy.
זולבטוקסימאב פותח על ידי חברת Ganymed Pharmaceuticals.
[2] חברת Astellas Pharma רכשה את הזכויות לזולבטוקסימאב בדצמבר 2016, כאשר רכשה את חברת Ganymed Pharmaceuticals.
זולבטוקסימאב אושר לשימוש רפואי ביפן במרץ 2024, באיחוד האירופי בספטמבר 2024, ובארצות הברית באוקטובר 2024. מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) רואה בו תרופה ראשונה מסוגה.
זולבטוקסימאב מסומן בשילוב עם כימותרפיה המכילה פלואורופירימידין ופלטינה משמשת לטיפול קו ראשון במבוגרים עם אדנוקרצינומה של צומת הקיבה או הקיבה-ושטי שלילית ל־HER2 (קולטן גורם גדילה אפידרמלי אנושי 2) מתקדמת מקומית, בלתי ניתנת לכריתה או גרורתית, שהגידולים שלה חיוביים לקלאודין (CLDN) 18.2.
תופעות הלוואי הנפוצות ביותר כוללות בחילה, הקאה, ירידה בתיאבון, ירידה במשקל, נויטרופניה (רמות נמוכות של נויטרופילים, סוג של תאי דם לבנים הנלחמים בזיהומים), חום, היפואלבומינמיה (רמות נמוכות של אלבומין, חלבון בדם) ובצקת היקפית (נפיחות, במיוחד בקרסוליים ובכפות הרגליים).
תופעות לוואי נוספות כוללות יתר לחץ דם, בעיות עיכול (דיספפסיה), צמרמורות, הפרשת יתר של רוק (ייצור עודף של רוק), תגובות הקשורות לעירוי ורגישות יתר (תגובות אלרגיות)
התרופה הביולוגית היא נוגדן חד־שבטי הנקשר לחלבון Claudin 18.2 (CLDN18.2), חלבון ממברנלי המתבטא באופן תקין בתאי אפיתל של הקיבה, אך מבוטא ביתר בתאי סרטן קיבה מסוימים.
לאחר הקשירה לתאי הגידול, הנוגדן מפעיל מנגנוני הרג חיסוניים, כולל ציטוטוקסיות תלוית נוגדן בתיווך תאים (ADCC) וציטוטוקסיות תלוית מערכת המשלים (CDC), אשר מובילים להרס תאי הסרטן.
פיזור: מתפזר בעיקר במדור הווסקולרי ובנוזל הבין־תאי, בדומה לנוגדנים חד־שבטיים אחרים.
נפח הפיזור קטן יחסית, דבר המצביע על חדירה מוגבלת לרקמות שאינן מטרה.
מטבוליזם: התרופה עוברת פירוק חלבוני (קטבוליזם) לפפטידים ולחומצות אמינו על ידי מערכת הרטיקולואנדותליאלית.
אינה עוברת מטבוליזם כבדי דרך מערכת האנזימים CYP.
⁠הפרשה: אינה מופרשת בשתן או במרה כתרכובת שלמה.
הפינוי מתבצע באמצעות פירוק חלבוני, כמקובל בתרופות ביולוגיות.
זמן מחצית חיים: כ-41 מים.
אופן כללי, לא צפויות אינטראקציות פרמקוקינטיות משמעותיות עם זולבטוקסימאב, משום שמדובר בנוגדן חד־שבטי המתפנה בעיקר בפירוק חלבוני (ולא דרך אנזימי CYP בכבד).
בהתאם לכך, לא בוצעו מחקרי אינטראקציה ייעודיים רבים, ולא ידוע על אינטראקציות תרופתיות "קלאסיות" (כמו עיכוב/השראה של CYP).
אין אינטראקציות פרמקוקינטיות מוכחות; שילוב עם כימותרפיה (למשל mFOLFOX6) לא הראה שינוי משמעותי בחשיפה של מרכיבי הכימותרפיה (כגון 5-FU/אוקסליפלטין) במסגרת נתונים קליניים שצוטטו בדו"ח הערכה רגולטורי.
בפועל, עיקר ה"אינטראקציה" הרלוונטית קלינית היא תופעות לוואי מצטברות כאשר זולבטוקסימאב ניתן בשילוב עם כימותרפיה (לפי התכשירים הנלווים).
יעילות התרופה הודגמה בעיקר בשני מחקרי Phase 3 בחולים עם אדנוקרצינומה מתקדמת של הקיבה/צומת קיבה–ושט (HER2-שלילי, CLDN18.2-חיובי):
SPOTLIGHT: זולבטוקסימאב + mFOLFOX6 לעומת פלצבו + mFOLFOX6 – שיפור ב־PFS וב־OS.
GLOW: זולבטוקסימאב + CAPOX לעומת פלצבו + CAPOX – שיפור ב־PFS וב־OS.
בנוסף, מתקיימים מחקרים להרחבת שימושים ושילובים, כולל:
מחקרים המשלבים זולבטוקסימאב עם אימונותרפיה (למשל פמברוליזומאב) יחד עם כימותרפיה במסגרות מחקריות.
מחקרי "עולם אמיתי" (Real-world) להערכת יעילות ובטיחות לאחר כניסה לשימוש קליני.
ניסיונות להרחבת אינדיקציה לגידולים נוספים (כגון לבלב) נחקרים; לדוגמה, ניסוי Phase 2 בשם GLEAM בלבלב גרורתי לא עמד בתוצא ראשי (OS) לפי הודעת החברה
בהריון, אין נתונים מספקים בבני אדם להערכת סיכון עוברי.
במחקרי בעלי חיים (עכברות) לא נצפתה טוקסיות עוברית, אך בנוגדנים מסוג IgG ייתכן מעבר של נוגדנים דרך השליה; לכן ההמלצה היא לתת בהריון רק אם התועלת עולה על הסיכון האפשרי.
בהנקה, אין נתונים על הימצאות התרופה בחלב אם בבני אדם או השפעתה על התינוק/ייצור חלב.
בשל האפשרות שנוגדנים יופרשו לחלב והחשש לתגובות לא רצויות, ההמלצה היא לא להניק במהלך הטיפול ולמשך 8 חודשים לאחר המנה האחרונה.
זולטאן טילדי (בהונגרית: Tildy Zoltán; 18 בנובמבר 1889 – 3 באוגוסט 1961) היה ראש ממשלת הונגריה מטעם מפלגת האיכרים הזעירים בין נובמבר 1945 לפברואר 1946, ונשיאה הראשון של הונגריה לאחר מלחמת העולם השנייה מפברואר 1946 למשך שנתיים וחצי.
היה גם חבר בממשלתו של אימרה נאג' בימי המרד ההונגרי בשנת 1956.
טילדי נולד בעיירה לושנץ (כיום בסלובקיה) למשפחה ממוצא הונגרי, בעלת מעמד בשלטון המקומי.
טילדי היה פרוטנסטנטי, ועל כן השתייך למיעוט בהונגריה, שבה כ-90% מהנוצרים היו קתולים.
בצעירותו התעניין בתאולוגיה, ולמד תאולוגיה הן בהונגריה והן בבלפסט, מכיוון שלא הייתה מכללה פרוטסטנטית בהונגריה.
הוא שימש ככומר בכנסייה פרוטסטנטית בעיירה קטנה בהונגריה ובשנת 1921 עבר לכהן בעיירה סאגהאלום שבמחוז בקש, בה רוב התושבים היו פרוטסטנטים.
בסאגהאלום ערך כתב עת פרוטסטנטי בשם "המשפחה הנוצרית".
בשנת 1929 הצטרף ל"מפלגת האיכרים הזעירים", והיה לסגנו של מנהיג המפלגה.
הוא נבחר לפרלמנט ההונגרי בשנת 1936 ולאחר מכן נבחר שוב בשנת 1939. במסגרת פעילותו קרא לעוצר הונגריה, מיקלוש הורטי, לנסות ולהוציא את הונגריה מן הברית עם אדולף היטלר במלחמת העולם השנייה.
משכבשו הגרמנים את הונגריה במרץ 1944 ירד טילדי למחתרת.
לאחר שנכבשה הונגריה בידי ברית המועצות, שב טילדי לפעילות גלויה והפך למנהיגה של מפלגת האיכרים הזעירים.
בממשלת הקואליציה הזמנית שהוקמה, בהשתתפות הקומוניסטים, ובהשתתפות טילדי, החלה פעולת שיקומה של הונגריה, אשר סבלה מהרס רב במהלך המלחמה.
התשתית חודשה, ואספקת המזון הסדירה חודשה אף היא.
האינפלציה הודברה, והחלה פעולה לקראת רפורמה אגררית, וחלוקת האחוזות הגדולות בין האיכרים היושבים עליהן.
בבחירות לפרלמנט ההונגרי בנובמבר 1945 קיבלה מפלגתו של טילדי רוב מוחץ של 57%, בעוד שהמפלגה הקומוניסטית והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית קיבלו 17% כל אחת.
השלטונות הרוסיים מנעו מטילדי לשלוט באמצעות הרוב הפרלמנטרי וכפו עליו את המשך הפעולה באמצעות ממשלת קואליציה ביחד עם הקומוניסטים.
אחת הפעולות הראשונות של הממשלה הייתה קביעת חוקה להונגריה, במסגרתה הייתה הונגריה לרפובליקה לקראת סוף ינואר 1946. בפברואר 1946 הושבע טילדי כנשיא הונגריה, ונאלץ לראות כיצד הקומוניסטים דוחקים את שאר השותפות הקואליציוניות, ומשתלטים על המדינה.
טילדי שימש כנשיא הונגריה עד 30 ביולי 1948, כאשר נאלץ לפרוש לאחר שעלו כנגד חתנו האשמות בשחיתות ובגידה.
היה זה צעד נוסף בדרכם של הקומוניסטים לשלטון האבסולוטי במדינה.
טילדי הושם במאסר בית, בו שהה עד 1 במאי 1956. מותו של סטלין ב-1953 הביא לערעור המשטר הקומוניסטי בהונגריה.
הסטאליניסט מתיאש ראקושי, יורשו של טילדי, אשר שלט בהונגריה ללא מצרים, נאלץ להתפטר, ובמקומו עלה לשלטון אימרה נאג', רפורמיסט, אשר הוביל את הונגריה אל מה שנראה כהליך של דמוקרטיזציה ועצמאות מדינית.
בסוף אוקטובר 1956 הקים נאג' ממשלה, אליה צירף גם את נציגי החקלאים הזעירים, לרבות טילדי.
ממשלה זו הכריזה על החזרת הדמוקרטיה, ועל פרישה מברית ורשה.
לאחר נקיטת צעדים אלו לא יכלה עוד ברית המועצות להישאר בלתי מעורבת, ופלישת כוחות ברית המועצות להונגריה הביאה לאירועי המרד בהונגריה.
המורדים דוכאו באכזריות, נאג' הוצא להורג, והרודן יאנוש קאדאר הושלט על המדינה למשך שלושים השנה הבאות.
רבים ממנהיגי מרידת 1956 נשפטו והוצאו להורג בשנים הבאות.
טילדי נדון ב-15 ביוני 1958 לחמש שנות מאסר.
באפריל 1959 הומתק עונשו בשל "חרטתו" וגילו המתקדם.
הוא חי בבידוד עוד מספר חודשים לאחר מכן ומת באוגוסט 1961.
זולטאן קודאי (בהונגרית: Kodály Zoltán; 16 בדצמבר 1882 – 6 במרץ 1967) היה מלחין, מנצח, אתנומוזיקולוג ופדגוג הונגרי.
קודאי נולד בשנת 1882 בקצ'קמט, אך רוב ילדותו עברה עליו בגאלאנטה ובנאג'סומבאט (כיום טרנבה, סלובקיה).
אביו, פרידייש קודאי, עבד כגזבר בתחנות רכבת בבודפשט ואחר כך בגאלאנטה ובנאג'סומבאט, והיה מוזיקאי חובב שניגן בכינור.
האם, פאולינה לבית יאלובצקי, ממוצא פולני, ניגנה בפסנתר והייתה זמרת חובבת.
קודאי למד בילדותו לנגן בכינור ובהמשך למד לנגן גם בפסנתר, בוויולה ובצ'לו.
כמו כן שר במקהלת כנסייה וכתב מוזיקה (אף שהשכלתו המוזיקלית באותה עת הייתה זעומה).
בשנת 1900 החל ללמוד שפות מודרניות באוניברסיטת בודפשט, ומוזיקה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, שם למד הלחנה אצל הנס קסלר.
קודאי היה בין הראשונים שניגשו ברצינות לחקר השיר העממי.
הוא היה מהדמויות החשובות ביותר בראשיתו של תחום האתנומוזיקולוגיה.
החל בשנת 1905 יצא אל כפרים נידחים לאסוף שירים ובשנת 1906 כתב את התיזה שלו על שיר העם ההונגרי ("מבנה הבתים בשיר העם ההונגרי").
באותו זמן פגש את המלחין בלה בארטוק והציג לפניו את שירי העם ההונגריים.
השניים פרסמו יחדיו כמה קבצים של מוזיקה עממית וביצירות של שניהם ניכרת השפעתה של מוזיקה זו.
אחרי שהוענק לו תואר דוקטור בפילוסופיה ובלשנות, נסע קודאי לפריז, שם למד מוזיקה אצל שארל-מארי וידור.
בפריז גילה את המוזיקה של קלוד דביסי וקלט את השפעותיה.
בשנת 1907 חזר לבודפשט והתמנה לפרופסור באקדמיה למוזיקה.
הוא המשיך במסעותיו לאיסוף מוזיקה עממית גם במהלך מלחמת העולם הראשונה.
במקביל לעבודתו האקדמית המשיך קודאי להלחין, והפיק שתי רביעיות מיתרים, סונאטות לצ'לו ופסנתר ולצ'לו סולו (אופוס 8, 1915), ודואו לכינור וצ'לו.
אבל להצלחה ממשית זכה רק בשנת 1923, כאשר נוגנה יצירתו פסאלמוס הונגריקוס (תהילים הונגריים) בקונצרט חגיגות היובל לאיחוד בודה ופשט (באותו אירוע נוגנה גם סוויטת מחול של בארטוק).
בעקבות הצלחה זו יצא קודאי לסיור ברחבי אירופה בו ניצח על המוזיקה שלו.
קודאי גילה עניין רב בחינוך המוזיקלי וכתב יצירות רבות של מוזיקה חינוכית לבתי ספר, ואף ספרים באותו נושא.
לעבודתו הייתה השפעה עמוקה על החינוך המוזיקלי הן בארצו והן מחוצה לה.
כמה פרשנים מתייחסים לרעיונותיו כ"שיטת קודאי", אם כי נראה שזה כינוי מטעה, שכן קודאי לא יצר שיטה מקיפה אלא קבע מערכת עקרונות שיש למלא אחריהם בחינוך המוזיקלי.
קודאי המשיך להלחין להרכבים מקצועיים.
בין יצירותיו המוכרות ביותר: "מחולות מָארוֹשסֶק" (1930, בגרסאות לפסנתר סולו ולתזמורת מלאה), "מחולות גלנטה" (1933, לתזמורת), "וריאציות הטווס" (1939, בהזמנת תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית לרגל חגיגות היובל לייסודה) וה"מיסה ברוויס" (1944, לסולנים, מקהלה, תזמורת ועוגב).
סוויטה מן האופרה שלו "הארי יאנוש" (1926) התפרסמה ברבים, אך הפקות של האופרה במלואה היו מעטות.
קודאי נשאר בבודפשט בשנות מלחמת העולם השנייה ופרש מן ההוראה בשנת 1942. בשנת 1945 היה לנשיא המועצה ההונגרית לאומנויות, ובשנת 1962 קיבל את אות הרפובליקה העממית של הונגריה.
שאר המשרות שהחזיק בהן היו נשיאות המועצה הבין לאומית למוזיקה עממית ונשיאות כבוד של האגודה הבין לאומית לחינוך מוזיקלי.
בין השנים 1946–1949 מילא את תפקיד היושב ראש של האקדמיה ההונגרית, שעם חבריה נמנה משנת 1945 (חבר בהתכתבות עוד משנת 1943).
הוא מת בבודפשט בשנת 1967. קודאי היה בין הדמויות המכובדות והנודעות ביותר בעולם האומנות ההונגרי.
אשתו הראשונה של קודאי הייתה יהודייה.
בשנת 1948 הוא כתב עיבוד למקהלה של משפט מסידור התפילה היהודי: "ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד".
בשנת 1966, שנה לפני מותו, הוקמה רביעיית קודאי, רביעיית מיתרים המנציחה את שמו.
בשדרת אנדראשי בבודפשט הוקם מוזיאון קטן לזכרו.
הוא נחשב היום לאחד מגדולי המלחינים ההונגרים.
ב-1973 הוקם בעיר הולדתו של קודאי, קצ'קמט, מכון לחינוך מוזיקלי להקניית תפיסותיו של קודאי למחנכים מוזיקליים מרחבי העולם.
היום מהווה המכון שלוחה של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט.
המכון ממוקם בבית מנזר בן כ-200 שנה, ומבוסס על לימודים אינטנסיביים בכל מקצועות המוזיקה, ובעיקר (על פי דרכו של קודאי) שירה ושירה רב-קולית.
קודאי היה נשוי לאמה שנדור (במקור- שלזינגר), מלחינה ומתרגמת יהודייה, אחותו של הפוליטיקאי ההונגרי-יהודי פאל שאנדור.
המלחין ארנה דוהנאני הקדיש לה את הוולס לפסנתר לשתי ידיים
אופוס 3, וריאציות ופוגה על נושא מאת א.ג.
אמה שאנדור-קודאי נפטרה בנובמבר 1958 (אחרי 48 שנות נישואים לקודאי).
בדצמבר 1959 התחתן קודאי עם שרולטה פציי, סטודנטית שלו באקדמיה למוזיקה (בת 19), והם חיו יחד בהרמוניה עד פטירתו של קודאי (בגיל 84) בבודפשט, בשנת 1967.
דואו לכינור וצ'לו, אופוס 7
מיסה ברוויס לסולנים, מקהלה ועוגב
זוֹלְטַאן צִיבּוֹר (בהונגרית: Czibor Zoltán; 23 באוגוסט 1929 – 1 בספטמבר 1997) היה כדורגלן הונגרי ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי בנבחרת הזהב, איתה זכה במדליית זהב אולימפית ובסגנות הגביע העולם בכדורגל.
ציבור שיחק בליגת העל ההונגרית עד המהפכה הקומוניסטית של 1956 וזכה בשלוש אליפויות.
אחר כך עבר לספרד וזכה עם ברצלונה בשתי אליפויות ובגביע ערי הירידים.
ציבור היה ידוע כמי שהשכיל להבקיע במשחקי גמר, כולל במשחק גמר אליפות העולם בכדורגל 1954, שאותו הפסידו ההונגרים למערב גרמניה.
ב-1955 היה מלך השערים של הליגה ההונגרית עם 20 כיבושים.
הונבד זכתה אז באליפות ועל כן הייתה זכאית לשחק ב-1956 בגביע אירופה לאלופות.
בעת שהקבוצה שהתה בבילבאו, לאחר המשחק הראשון בהתמודדות מול אתלטיק המקומית בסיבוב הראשון של גביע האלופות, פרצה המהפכה בהונגריה.
שחקני הונבד החליטו שלא לחזור בינתיים להונגריה, אלא לשחק את המשחק הביתי של הונבד באצטדיון הייזל שבבריסל.
הונבד סיימה משחק זה בתיקו 3-3, לאחר ששוערה נפצע וציבור נאלץ לעמוד בשער במקומו.
ההדחה מגביע אירופה העמידה את השחקנים בפני ההחלטה, האם לשוב הביתה אם לאו.
לאחר שקנו זמן מה על ידי יציאה לסיבוב משחקים באירופה ובדרום אמריקה, החליטו לבסוף חלק מהשחקנים לשוב להונגריה, בעוד חלקם יצאו לגלות.
בכללם של האחרונים היו ציבור ופרנץ פושקש, שהיגרו לספרד.
צ'יבור חתם, בהשפעת חברו לאסלו קובאלה, בברצלונה ומיד הפך לשחקן חשוב בסגל, בעוד פושקש חתם אצל היריבה ריאל מדריד.
המעבר הביא אל קיצה לא רק את הקריירה הבינלאומית של ציבור, אלא פירק למעשה את נבחרת הונגריה הגדולה.
מועדון הספורט זולטה ורכם (בפלמית: Sportvereniging Zulte Waregem) הוא מועדון כדורגל בלגי.
המועדון ממוקם בעיר ורכם שבמערב פלנדריה.
בעונת 2025/2025 הוא משחק בליגת העל הבלגית.
מועדון הספורט זולטה הוקם בשנת 1950 בעיר זולטה והפך למועדון מוכר על ידי התאחדות הכדורגל הבלגית.
המועדון מועדון הכדורגל הממלכתי זולטה הוקם בשנת 1976 בה התבצע האיחד בין מועדון הספורט זולטה לאס.
בשנת 2001 התאחד המועדון עם אס.קי.וי.
ורכם ששיחק בליגה הבכירה מספר שנים רבות לפני האיחוד.
אף קבוצה מהעיר זולטה לא הגיעה מעולם לליגה השנייה לפני האיחוד שהסתיים בשנת 2002. למרות זאת, מועדון הכדורגל הממלכתי זולטה זכה לעלות לליגה השלישית בשנת 1995, אך באותה העונה בליגה השלישית סיימה הקבוצה במקום ה-14 מתוך 16 וירדה לליגה הרביעית.
אף על פי שהקבוצה המאוחדת רשומה בעיר זולטה היא משחקת את משחקיה במגרשה הוותיק של אס.
בעונתה הראשונה בליגה הבכירה זכתה הקבוצה בגביע הבלגי והעפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופאים במסגרת גביע אופ"א בעונת 2006/2007. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת לוקומוטיב מוסקבה והעפילה לשלה הבתים.
הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות אספניול, אייאקס אמסטרדם, ספרטה פראג ואוסטריה וינה.
הקבוצה סיימה את הבית במקום השלישי והעפילה לשלב 32 האחרונות.
בשלב 32 האחרונות הפסידה לקבוצת ניוקאסל יונייטד והודחה מהטורניר.
בעונת 2012/2013 סיימה את הליגה במקום השני והעפילה בפעם הראשונה לליגת האלופות בעונת 2013/2014. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסידה לקבוצת פ.ס.וו.
איינדהובן ועברה לשחק בשלב הפלייאוף בליגה האירופית.
הקבוצה ניצחה את קבוצת אפואל ניקוסיה והעפילה לשלב הבתים.
הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות רובין קאזאן, מריבור, וויגאן אתלטיק.
הקבוצה סיימה את הבית במקום השלישי והודחה מהטורניר.
גביע הליגה הבלגית: 2006 (סגנית)
זולטאן הלמיי (בהונגרית: Halmay Zoltán; 18 ביוני 1881 – 20 במאי 1956) היה שחיין הונגרי, אלוף אולימפי בעל 9 מדליות מהן 3 זהב ושיאן עולם.
הלמיי נולד בוישוקה פרי מורבה שבסלובקיה (בעבר מגספלו).
באולימפיאדת פריז (1900) זכה הלמיי ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד.
בתחרות שחייה שנערכה בווינה בדצמבר 1905 קבע הלמיי במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 1:05.8 דקות.
באולימפיאדת אתונה (1906) זכה הלמיי במדליית זהב במשחה שליחים 4x250 מטר חופשי בתוצאה של 16:52.4 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי אחרי דניאלס (1:13.0 דקות) ולפני ססיל הילי מאוסטרליה.
בשנת 1956 נפטר הלמיי בבודפשט.
בשנת 1968 זכה הלמיי להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
זולטאן וראסטו (בהונגרית: Verrasztó Zoltán; נולד ב-15 במרץ 1956), הוא שחיין עבר הונגרי, סגן אלוף אולימפי, אלוף עולם (בעל 3 מדליות, אחת מכל סוג) ואלוף אירופה במשחה ל-200 מטר גב וכן שיאן עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
באולימפיאדת מינכן (1972) סיים וראסטו במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.09 דקות.
בשלב המוקדמות הוא שחה תוצאה של 2:09.89 דקות.
המנצח היה רולנד מאתס ממזרח גרמניה שקבע שיא עולם חדש של 2:02.82 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973, זכה וראסטו במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.89 דקות, אחרי מאתס שקבע שיא עולם חדש של 2:01.87 דקות ולפני ג'ון נייבר מארצות הברית (2:06.91 דקות).
בנוסף, הוא סיים במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:01.64 דקות כששחה את סגנון הפרפר.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974, זכה וראסטו בשתי מדליות, מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.76 דקות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.78 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה בשנת 1975 זכה וראסטו במדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.05 דקות, לפני מארק טונלי מאוסטרליה 2:05.78 דקות) ופול הוב מארצות הברית (2:06.49 דקות).
בנוסף, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.28 שניות.
בתחרות שחייה שנערכה בלונג ביץ', קליפורניה ב-2 באפריל 1976, שבר וראסטו במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 4:26.00 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנתיים של חברו לקבוצה אנדראש הרגיטאי (4:28.89 דקות).
שיא זה החזיק מעמד 3 חודשים וחצי, עד אולימפיאדת מונטריאול (1976).
במשחקים עצמם הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.23 דקות, המנצח במשחה זה היה נייבר שקבע שיא עולם חדש של 1:59.19דקות, במקום 12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.63 דקות ובמקום 28 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה חלשה מאוד עבורו של 4:48.51 דקות.
רוד סטראכן מארצות הברית שיפר את שיאו העולמי והעמידו על 4:23.68 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה ביינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכה וראסטו בשתי מדליות, מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.88 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.48 שניות.
שבוע לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בסופיה, בולגריה הוא זכה ב-3 מדליות, מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.60 דקות, במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.19 דקות ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.79 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במערב ברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 זכה וראסטו במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:03.90 דקות, אחרי ג'סי ואסאלו מארצות הברית (2:02.16 דקות) וגארי הרינג מניו זילנד (2:03.71 דקות).
רביעי סיים חברו הרגיטאי (4:24.48 דקות).
ילדיו של זולטאן אוולין ודוד הם שחיינים אלופים בעלי מדליות באליפות אירופה בשחייה.
זולטאן סֶקֶיי (בהונגרית: Székely Zoltán; 8 בדצמבר 1903 – 5 באוקטובר 2001) היה כנר ומלחין הונגרי.
זולטאן סקיי נולד בקוץ', אז בקיסרות האוסטרו-הונגרית.
הוא למד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, כינור אצל ינה הובאי והלחנה אצל זולטאן קודאי.
בכתיבתו המוזיקלית התמקד בעיקר במוזיקה קאמרית.
סקיי היה ידידו של בלה בארטוק.
הקונצ'רטו השני של בארטוק לכינור ותזמורת נכתב לבקשתו, והוא היה מושא הקדשתו ומי שניגן אותו בביצוע הבכורה במרץ 1939, בניצוח וילם מנגלברג.
ההופעה שודרה בשידור חי ורדיו הילוורסום ההולנדי הקליט אותה על תקליט 78, אמצעי ההקלטה המקובל ביותר בימים ההם.
בשנת 1937 הצטרף זולטאן סקיי לרביעיית המיתרים ההונגרית, שמייסדה, שאנדור וג, ויתר למענו על כס הכנר הראשון.
בתקופת מלחמת העולם השנייה מצאה עצמה הרביעייה תקועה בהולנד, שם נשארה עד לסיום המלחמה וניצלה את הזמן ללימוד מקיף של רביעיות המיתרים של בטהובן.
בתקופת שהותו בהולנד, בשנים 1942-1940 היה הכנר הראשון של תזמורת הקונצרטחבאו עם מנצחה וילם מנגלברג.
ב-1950 עבר סקיי עם רביעיית המיתרים שלו לארצות הברית, שם המשיך לנגן עמה עד להתפרקותה בשנת 1972. בשנת 1981 ניתן לו התואר פרופסור של כבוד באקדמיה ע"ש פרנץ ליסט, לציון יובל המאה של בארטוק.
סקלי עיבד את יצירתו של בארטוק, "מחולות רומניים", לכינור ופסנתר.
זולטאן סקיי מת בבאנף, אלברטה, קנדה.
זולטן באי (בהונגרית: Bay Zoltán; 24 ביולי 1900, דיולה שבמזרח הונגריה – 4 באוקטובר 1992, וושינגטון הבירה) היה פיזיקאי גרעין וחסיד אומות העולם אמריקאי ילידי הונגריה.
באי היה המדען הראשי של מעבדות חברת נורות ליבון וחשמל מאוחדת ובשמו המסחרי "טונגסרם" , יצרנית נורות חשמל וציוד חשמלי אחר.
הוא היה מממציאי הגרסאות הראשונות של הדיודה פולטת האור ומממציאי .
בשנת 1938 הקים באי, בסיוע בעל המפעל היהודי ליפוט אשנר, את המרכז הראשון למחקר אטומי בהונגריה.
משנת 1930 היה מרצה בכיר לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה ובאוניברסיטת סגד.
לאחר פלישת הגרמנים להונגריה במרס 1944 נעצר אשנר על ידי הגסטפו וגורש למחנה הריכוז מאוטהאוזן.
באי מונה למנהל החברה ועשה כמיטב יכולתו כדי להגן על עובדי החברה היהודיים ועל בני משפחותיהם.
הוא סייע ליהודים רבים מבין עובדיו לקבל מסמכים שהעידו על היותם מוגנים על ידי נציגי מדינות זרות, בתקווה שמסמכים אלה יגנו עליהם מפני גירוש.
במעשה שהיה מנוגד לחוק, הוא שילם משכורות ליהודים שבין עובדיו.
כשעמדו היהודים להיות מגורשים, אפשר להם באי לברוח מהמפעל ולרדת למחתרת.
בנובמבר 1944, בתקופת שלטון אנשי צלב החץ, הובלו חלק מעובדיו של באי לתחנת הרכבת לשם גירוש.
באי הלך לתחנת הרכבת ולמרות התנגדות השומרים, ותוך סיכון חייו, הצליח להוריד את פועליו מהרכבת ולמנוע את שילוחם לשטחי גרמניה.
באי הפך לאחד מראשי הקהילה המדעית ההונגרית.
רבים מהיהודים שהציל הגיעו אף הם לתפקידי מפתח בקהילה המדעית בהונגריה והפכו לחוקרים מצטיינים באוניברסיטאות בהונגריה ומחוצה לה.
ב-1948 עזב באי את הונגריה והיגר לארצות הברית.
הוא היה פרופסור באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ומנהל המחלקה לפיזיקה גרעינית במכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה.
בין יתר מחקריו סייע ללשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות כשזו התכנסה בשנת 1983 לשם קביעת המידה הרשמית של המטר.
הוא התקבל בתור חבר באקדמיה ההונגרית למדעים.
באי הובא למנוחות בעיר הולדתו, גיולה.
בשנת 1998 הוכר באי בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
זולטן זבסקן הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא הונגרי ששיחק בעמדות המגן הימני והקשר הימני, והצליח בעיקר בבאייר לברקוזן, עמה השתתף בגמר ליגת האלופות 2002. לזבסקן הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה.
זבסקן החל את הקריירה בשטוטגרטר קיקרס, בה שיחק מאז שהיה בן שבע.
בשנת 1994 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של שטוטגרטר קיקרס, ששיחקה אז בליגה השלישית בגרמניה.
בעונת 1995/96 העפיל זבסקן עם שטוטגרטר קיקרס לבונדסליגה השנייה.
זבסקן שיחק שלוש עונות נוספות עם שטוטגרטר קיקרס בבונדסליגה השנייה, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה.
בקיץ 1999 עזב זבסקן את שטוטגרטר קיקרס, בה שיחק 17 שנים, וחתם בוולפסבורג מהבונדסליגה.
עונת הבכורה של זבסקן בוולפסבורג, 1999/00, הייתה מוצלחת במיוחד, כאשר הוא הבקיע שישה שערי ליגה וסייע לקבוצתו לסיים במקום השביעי המפתיע, כשהוא משתף פעולה עם אנדז'יי יוסקוביאק, ג'ונתן אקפובורייה, דורינל מונטאנו ויורגן רישה.
בעונת 2000/01 הבקיע זבסקן ארבעה שערי ליגה, וקבוצתו סיימה במקום התשיעי.
בקיץ 2001, לאחר שתי עונות בוולפסבורג, חתם זבסקן בבאייר לברקוזן שהייתה באותן שנים המתחרה העיקרית של באיירן מינכן בצמרת הבונדסליגה, ושיתף פעולה בקישור עם מיכאל באלאק, ברנד שניידר, זה רוברטו, קארסטן ראמלו ויילדיריי בשטורק.
עונת הבכורה של זבסקן בבאייר לברקוזן, 2001/02, הייתה מוצלחת מאוד עבורו מבחינה אישית, כאשר הוא ערך 25 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
עם זאת, עונה זו הסתיימה במפח נפש עבור באייר לברקוזן, שאיבדה את כל התארים על אף שהייתה קרובה אליהם.
זבסקן ובאייר לברקוזן איבדו את ההובלה בבונדסליגה במחזור האחרון, והפסידו הן בגמר הגביע הגרמני בתוצאה 4-2 לשאלקה 04, במשחק בו זבסקן לא שיחק, והן בגמר ליגת האלופות 2002 לריאל מדריד.
בגמר זה זבסקן פתח בהרכב, והוחלף בדקה ה-65 במצב של 2-1 לריאל מדריד על ידי אולף קירסטן, אך התוצאה נשארה בעינה.
בעונת 2002/03 ערך זבסקן שבע הופעות ליגה בלבד במדי לברקוזן, מאחר שסבל מפציעות רבות בברכיו, שנגרמו בין השאר כתוצאה ממחלת ליים.
הופעתו האחרונה של זבסקן בבונדסליגה נערכה בפברואר 2003, בהפסד באייר לברקוזן בתוצאה 2-1 לבוכום.
באוגוסט 2005 הצהיר זבסקן על פרישתו ממשחק פעיל באופן סופי בגיל 29 בלבד, לאחר שלא שיחק תקופה ארוכה.
זבסקן הוא השחקן הראשון בהיסטוריה של מועדון הכדורגל וולפסבורג ששיחק בנבחרת גרמניה.
משחקו היחיד של זבסקן בנבחרת גרמניה היה בהפסד 2-1 מול נבחרת הולנד במשחק ידידות.
זבסקן פתח בהרכב במשחק זה והוצב בעמדה זרה לו.
הופעתו של זבסקן במשחק זה הייתה חלשה, כאשר כשל בשמירתו על ההולנדי בודווין זנדן, והוחלף במחצית המשחק.
לאחר משחק זה, לא זומן זבסקן שוב לנבחרת.
לזבסקן שלוש הופעות בנבחרת המשנה של גרמניה.
החל מיולי 2007 זבסקן מועסק במועדון נעוריו שטוטגרטר קיקרס כמתאם נוער.
זולטאן ריבלי (בהונגרית: Zoltán Ribli ; נולד ב-6 בספטמבר 1951, מוהאץ' הונגריה) הוא שחמטאי הונגרי בדרגת רב-אמן.
היה אלוף הונגריה בשחמט, התחרה באליפות העולם בשחמט.
זולטאן ריבלי פעמיים היה אלוף אירופה לנוער (ב-1969 ו-1971).
בשנים 1984 ו-1987 הוא העפיל לשלבים המתקדמים של אליפות העולם.
בשנת 1984 הוא הודח בחצי הגמר על ידי וסילי סמיסלוב.
בשנת 1986 הוא ניצח בתחרות השחמט בדורטמונד
במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 ריבלי זכה במספר תחרויות חשובות.
מאוחר יותר הוא השתתף בתחרויות מעטות, אך אפילו בשנת 2002 הצליח לנצח בתחרות.
ריבלי כתב מספר ספרים בנושא שחמט.
בין השנים 1970 ל-1994 השתתף זולטאן ריבלי ב-12 אולימפיאדות שחמט:
זולטאן מכלוביץ' (בהונגרית: Mechlovits Zoltán; 1891 – 25 במרץ 1951, בודפשט) היה שחקן טניס שולחן יהודי-הונגרי, אלוף העולם השני ביחידים (סטוקהולם 1928), בעל 11 מדליות מאליפויות העולם, מהן 6 זהב, ביחידים, בזוגות מעורבים ובקבוצתי.
היה בין מייסדי הפדרציה הבינלאומית לטניס שולחן.
מכלוביץ' נולד בבודפשט ובמסגרת אליפות הבינלאומית השנייה בטניס שולחן שנערכה בברלין, גרמניה ב-16 בינואר 1926 היה בין מייסדי הפדרציה הבינלאומית לטניס שולחן, שארגנה בשלב הראשון את הקונגרס הראשון בטניס שולחן שבו דנו בנושא הציוד, עקרונות וחוקי המשחק ואת אליפות העולם הראשונה שנערכה בלונדון, אנגליה בתחילת דצמבר אותה שנה.
באליפות הוא זכה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף.
מדליות זהב, בטורניר לזוגות מעורבים ביחד עם מריה מדניאנסקי לאחר ניצחון במשחק הגמר על רולנד יעקובי ולינדה גליסון מבריטניה 0–2 במערכות (14–21, 8-21) ובטורניר הקבוצתי ביחד עם, רולנד יעקובי, בלה וון קרלינג ודניאל פצ'י לפני אוסטריה שזכתה בכסף ואנגליה והודו שזכו בארד.
מדליות כסף, בטורניר ליחידים לאחר שהפסיד במשחק הגמר לחברו לנבחרת רולנד יעקובי 0–3 במערכות (21-12, 24-22, 21-19) ובטורניר בזוגות ביחד עם בלה וון קרלינג לאחר שהפסיד במשחק הגמר לרולנד יעקובי ודניאל פצ'י 1–3 במערכות (21-15, 21-11, 19-21, 21-11).
באליפות העולם השנייה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בסוף ינואר 1928 הוא זכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בינואר 1929 הוא זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד.
מדליית זהב, בטורניר הקבוצתי ביחד עם ויקטור ברנה, שנדור גלנץ, אישטוואן קלן ומיקלוש סבדוש לאחר 9 ניצחונות וללא הפסד, לפני אוסטריה ואנגליה.
מדליות ארד, בטורניר ביחידים לאחר שהפסיד במשחק חצי הגמר לחברו לנבחרת מיקלוש סבדוש 2–3 במערכות (21-18, 22-24, 22-24, 21-17, 21-13) ובטורניר זוגות מעורבים ביחד עם מריה מדניאנסקי לאחר הפסד בשלב חצי הגמר ללאסלו בלאק ומגדה גל 3-2 במערכות (21-16, 13-21, 21-18, 11-21, 21-16), ולא הצליח להגן על תואריו אלה.
בטורניר זוגות עם אישטוואן קלן הם הפסידו בשלב רבע הגמר לצ'ארלס בול ופרד פרי 2–3 במערכות.
זולטאן וארקוני (בהונגרית: Várkonyi Zoltán בודפשט, 13 במאי 1912 – בודפשט, 10 באפריל 1979) היה שחקן, במאי קולנוע ובמאי תיאטרון יהודי-הונגרי; זוכה בפרס קושוט פעמיים, זוכה פרס האמן הממצטיין ופרס האמן הדגול.
לוארקוני היו שתי אחיות צעירות, נעמי אפּור (במקור נעמי וארקוני) וקטלין וארקוני.
וארקוני התחתן בשנת 1935 והתגרש בשנת 1945. בשנת 1946 התחתן שוב עם השחקנית ורה סֶמֶרֶה.
בשנה שלאחר מכן נולד בנם, גאבור, שהיה לבמאי, תסריטאי, מפיק.
כבר בילדותו הצטיין וארקוני בכישרון המשחק הבולט שלו.
לאחר בית הספר למשחק כיכב בכמה סרטים.
הוא הצליח להינצל בשואה כשהסתתר בבודפשט עם ניירות חסות של מדינה נייטרלית.
אחרי השחרור לימד משנת 1949 באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע והיה הרקטור שלה משנת 1972 ועד מותו.
הוא שמח לחלוק את הידע שלו עם אחרים.
הוא גם גילה את השחקן ג'רג' בארדי כשהלך במסעדת גודור באחד מפרברי בודפשט.
כבמאי, הוא לא נכח רק בתיאטרון ובאולפני הקולנוע, אלא היה אחד האמנים החלוצים בזירת הטלוויזיה שהתהווה.
בשנת 1957 אירח את קברט הטלוויזיה הראשון בערב השנה החדשה.
זולטאן שומיו (במקור שוורץ, בהונגרית: Somlyó Zoltán; דוניה דוברבה, 22 ביוני 1882 – בודפשט, 7 בינואר 1937) היה משורר, עיתונאי, מתרגם ספרותי.
אביו של ג'רג' שומיו (1920–2006) משורר, מתרגם ספרותי, וסבו של באלינט שומיו (1957–) פילוסוף, אסתטיקאי.
שומיו נולד במשפחה יהודית להורים שמעון שוורץ ואילקה פיק.
לאחר סיום לימודיו בתיכון בעיר נג'קניז'ה, משנת 1901 קיבל משרה ככותב כתובות מינויים בעיתון היומי, ואחר כך כעיתונאי ברייקה.
כשחזר לבודפשט הפך לעיתונאי ב"מאדיאר נמזט" (Magyar Nemzet שפירושו: "אומה הונגרית").
בשנת 1908 עבד במערכת "העיתון של הערב והחירות" אוראדיה.
בין 1909 ל-1913 עבד במערכות העיתונות של סגד, פץ' וסובוטיצה.
משנת 1913 התגורר שוב בבודפשט ומשנת 1922 עבד ב"פשטי הירלאפ" (Pesti Hirlap כלומר "יומן של פשט", משנת 1926 עד 1928 עבד במגזין "ליטרטורה", ומשנת 1928 בפשטי נפלו.
משנת 1928 התפרנס מכתביו שפורסמו גם על ידי הירחון "עתיד יהודי" של טרנסילבניה.(עתיד יהודי היה ירחון ספרותי וחברתי שיצא לאור בסאטו מארה בין 1930 ל-1940, בעריכת בני משפחת פרישמן).
בשנת 1920 התחתן עם מרגיט בולגר.
בנם נולד באותה השנה, (לימים המשורר ג'רג' שומיו).
אשתו השנייה הייתה שטפניה הַרניש.
חייו המוטרדים והבלתי מסודרים השפיעו על נושאי, רמה, סדירות ופרסום שירתו.
שיריו הראשונים הושמעו בקולם העממי-הארט נובו של סוף המאה, בהשפעת משוררי המאה ה-19. כמה משיריו פורסמו בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט.
בבדידותו הרוחנית כתב על הבדידות של להיות לבד ועל האהבה השזורה בארוטיקה.
שיריו הושפעו מהאנרכיזם הבוהמי ומ- l'art pour l'art (משמעותו שהאמנות היא רק למען יופייה ואינה צריכה לשרת שום נושא אחר: חברתי, פוליטי, כלכלי וכו') לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית שומיו השמיע את קולו בעיקר כמתרגם.