tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא סיים לימודים בבית ספר פרטי והחל לשחק טניס.
בשנת 1914 הוא השתתף לראשונה באליפות וימבלדון.
לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה הוא גויס לצבא וקודם לדרגת קצונה.
על פעילתו בקרב הוענק לו הצלב הצבאי.
ג'רלד פטרסון ניצח לראשונה באליפות וימבלדון בשנת 1919. באותה שנה הוא דורג במקום הראשון בעולם לצד ביל ג'ונסטון מארצות הברית.
פטרסון זכה בווימבלדון פעם נוספת בשנת 1922. במשחקי זוגות גברים פטרסון היה פעמיים (ב-1922 ו-1928) בגמר אך הפסיד.
בשנת 1920 פטרסון זכה בתחרות זוגות מעורבים כאשר שיחק לצד סוזן לנגלן מצרפת.
באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס פטרסון הגיע פעמיים למשחקי חצי הגמר בתחרויות גברים.
בתחרויות זוגות הוא ניצח בשנת 1919 (שיחק לצד נורמן ברוקס).
באליפות צרפת הפתוחה פטרסון הגיע רק לשלב הרביעי בשנת 1928.
באליפות אוסטרליה הפתוחה פטרסון ניצח בתחרות גברים בשנת 1928 ופעמים בתחרויות זוגות גברים (1922 ו-1925/27)
בתחרויות גביע דייוויס פטרסון שיחק משנת 1919 ועד 1928 וזכה עם נבחרתו מספר פעמים בגביע.
לאחר פרישה מתחרויות פטרסון פנה לעסקים ועשה קריירה מוצלחת.
ג'רלד פטרסון נפטר בשנת 1967.
ג'ראמנה היא עיר במחוז ריף דמשק בע'וטה שבדרום סוריה.
העיר ממוקמת שלושה קילומטרים דרומית-מזרחית לבירת סוריה, דמשק, והיא בעלת אוכלוסייה נוצרית ודרוזית ברובה.
יאקות אל-חמאווי ביקר בעיר בתחילת המאה ה-13.
בסוף 2012 הביא המכון לחקר המלחמה דיווחים על מיליציות מקומיות ועל שביחה שפועלים בעיר בשיתוף פעולה הדוק עם כוחות הממשלה.
ב-28 באוגוסט, ב-29 באוקטובר וב-28 בנובמבר 2012, התפוצצו בעיר מכוניות תופת והרגו למעלה מ-50 תושבים, בהם פליטים עיראקים ופלסטינים.
ב-20 במרץ 2018, נורו רקטות לעבר העיר שהביאו למותם של לפחות 44 בני אדם ופציעת 23 נוספים.
לאחר נפילת משטר אל-אסד והקמת הממשלה החלופית בסוריה, עמדה העיר במוקד תשומת הלב עקב האוכלוסייה הדרוזית הגדולה המתגוררת בה ומיקומה בסמוך לאזור הכיבוש הישראלי בשטח סוריה.
בסוף פברואר 2025 פרצו קרבות בג'ראמנה, שכללו עימותים בין כוחות המשטר הסורי למיליציות דרוזיות מקומיות.
בקרבות נהרגו לפחות דרוזי אחד וחייל אחד של הממשל.
מקורות דרוזים דיווחו על מל"טים ישראלים מעל העיר הצופים במתרחש.
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ושר הביטחון ישראל כ"ץ הנחו את צה"ל להיערך להגנה על העיר, ובהמשך איימו על משטר סוריה שאם כוחותיה ייכנסו לעיר, צבא הגנה לישראל יתערב בסוריה לטובת הדרוזים ונגד השלטון.
בסוף אפריל אותה שנה פרצו שוב קרבות בין הדרוזים לכוחות השלטון, כחלק מעימות הדרוזים-סונים בדרום סוריה.
ישראל לא התערבה לטובת הדרוזים בעיר זו אלא רק בריכוזים הדרוזיים בחרמון ובהר החורן, והעיירה נפלה לידי המשטר החדש יחד עם שאר העיירות הדרוזיות שבפרוורי דמשק – ו.
כוחות המשטר ביצעו בשְלוש העיירות טבח בדרוזים, והרגו בהן לפחות 11 תושבים.
מאז תחילת מלחמת עיראק, מספר גדול של עיראקים היגרו לעיר, והגדילו את אוכלוסייתה מכ-100,000 ליותר מ-250,000. לפי המפקד הרשמי שבוצע ב-2004, אוכלוסיית העיר מנתה 114,363 תושבים.
ליד העיירה קיים גם מחנה פליטים פלסטיני הנושא את שמה.
לג'ראמנה היגרו גם פליטים נוצרים אשורים רבים שנמלטו מעיראק.
באוקטובר 2006 הגיע לקהילה האשורית בג'ראמנה כומר ממוסול.
הכומר טען שיש 2,000 פליטים עיראקים אשורים בעיר ג'ראמנה לבדה.
ג'רמי פרנסיס ג'ון בואן הוא עיתונאי ומגיש טלוויזיה ולשי.
בין השנים 1995 ל־2000 שימש ג'רמי בואן ככתב ה-BBC לענייני המזרח התיכון, כשהיה מוצב בירושלים.
בין השנים 2005 ל־2022 כיהן כעורך המזרח התיכון של ה-BBC, ובאוגוסט 2022 מונה לעורך הבינלאומי של BBC News.
ג'רמי פרנסיס ג'ון בואן נולד ב-6 בפברואר 1960 בעיר קארדיף שבוויילס.
הוא התחנך בבית הספר דה לה סאל, שברובע רומני, בבית הספר התיכון של קארדיף, ולאחר מכן ביוניברסיטי קולג' לונדון תואר בוגר בהיסטוריה.
בהמשך למד בבית הספר ללימודים בינלאומיים מתקדמים ע"ש פול ה.
אביו גארת' בואן דיווח עבור ה-BBC על אסון הפחם באברוון בשנת 1966, ולימים מונה לעורך חדשות ברדיו ויילס BBC Radio Wales.
ג'רמי בואן הצטרף ל־BBC בשנת 1984, ושימש במשך רוב הקריירה שלו ככתב לענייני מלחמה.
את סיקורו הראשון מאזור סכסוך החל בשנת 1989, כאשר דיווח מאל סלוודור.
במהלך השנים סיקר ממעל ל־70 מדינות, בעיקר באזורי המזרח התיכון והבלקן.
במהלך מלחמת המפרץ היה ג'רמי בואן עד ראייה לפינוי גופות ממקלט אל־עאמיריה בבגדאד, שבו נהרגו מאות אזרחים.
לדברי בואן, הקורבנות היו נשים, ילדים וגברים מבוגרים, ולפי עדותו, לא נראו באתר מדים צבאיים.
עם זאת, הפנטגון ומשרד ההגנה הבריטי טענו כי מדובר היה במרכז פיקוד צבאי.
במסגרת קמפיין דיסאינפורמציה תקשורתי, השווה עיתון ה־Daily Star את בואן ללורד האו האו (Lord Haw-Haw), ששידר מברלין במהלך מלחמת העולם השנייה.
בעקבות ההשוואה קיבל בואן פיצוי כספי ניכר בגין הוצאת דיבה.
ג'רמי בואן סיקר את המתרחש בבוסניה והרצגובינה במהלך מלחמת בוסניה, וכן דיווח מקוסובו במהלך הסכסוך שם בשנת 1999. במהלך שהותו בקוסובו נשדד באיומי אקדח על ידי שודדים מקומיים.
ג'רמי בואן נקלע לאש במהלך שליחויות עיתונאיות במספר הזדמנויות.
את הרגע המכונן בחייו תיאר כאירוע שהתרחש ב־23 במאי 2000, כאשר עמיתו וחברו, עבד תקוש (Abed Takkoush), נהרג בלבנון.
האירוע התרחש בעת שבואן סיקר את נסיגת צה"ל מלבנון.
רכבו נורה על ידי טנק של צה"ל, והמפיק המקומי ששימש גם כנהגו, נהרג במקום.
ג'רמי בואן וצלם הווידאו שלו הצליחו להימלט מהירי, אך בואן סבל מהפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD) והחליט להתרחק מקו החזית.
בעקבות זאת עבר לעבוד באולפן כמגיש.
בין השנים 2000 ל־2002 הנחה את תוכנית הבוקר היומית של ה־BBC, Breakfast, לצד סופי רוורת' (Sophie Raworth), שכללה חדשות ובידור.
הוא שימש גם כמנחה אורח בתוכנית הסאטירית הבריטית Have I Got News for You.
בשנת 2001 הגיש את הסדרה התיעודית בת שלושה חלקים Son of God, שעסקה בחייו של ישו.
בשנת 2002 הגיש סדרה דוקומנטרית נוספת בשם Moses, שסקרה את חייו של משה.
ג'רמי בואן סירב להצעתו של ה־BBC לסקר מבגדאד את הפלישה האמריקנית לעיראק בשנת 2003. עם זאת, במרץ אותה שנה חזר לשטח בתפקיד כתב מיוחד, ובמהלך תקופה זו סיקר, בין היתר, את מותו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
ביוני 2005 מונה ג'רמי בואן לראשונה לתפקיד עורך המזרח התיכון של BBC, עם היווסדו של התפקיד.
המינוי בא לאחר פרסום דו"ח ביילן בשנת 2004, שעסק בסיקור של ה־BBC את הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
מטרת התפקיד הייתה לספק נקודת מבט רחבה יותר על סוגיות אזוריות במזרח התיכון, ולהוסיף הקשר רחב לדיווחים מהשטח.
בשנת 2005 פרסם ג'רמי בואן את הספר שישה ימים: כיצד עיצבה מלחמת 1967 את המזרח התיכון (Six Days: How the 1967 War Shaped the Middle East).
ב־11 במאי 2008 נקלעו ג'רמי בואן וצלם הווידאו שלו שוב לאש במהלך סיקור בהר הלבנון.
איש לא נפגע באירוע, והאירוע תועד במצלמה.
באפריל 2009 פרסמה ועדת התקנים העריכתיים של נאמנות ה-BBC דו"ח בנוגע לשלוש תלונות, ובהן תלונה מטעם ארגון הוועדה לדיוק דיווח המזרח התיכון באמריקה Committee for Accuracy in Middle East Reporting in America (CAMERA), שהוגשו נגד שני פריטי חדשות שבהם היה מעורב ג'רמי בואן.
התלונות כללו 24 טענות להפרת הנחיות ה־BBC בנוגע לדיוק ועקרון האיזון.
שלוש מהן התקבלו במלואן או בחלקן.
הביקורת של הוועדה התמקדה בכתבות שעסקו בשכונת הר חומה בשנות ה־60, בהשפעת מלחמת ששת הימים על המזרח התיכון, ובמאמר על השלכות המלחמה.
אף על פי שלא נמצאה הטיה אנטי־ישראלית, קבעה הוועדה כי על בואן היה לנקוט לשון מדויקת יותר ולהבהיר חלק מהניסוחים בטקסט.
נאמנות ה־BBC קיבלה כי באחת הטענות שנמצאה כבלתי מדויקת, הסתמך ג'רמי בואן על מידע שנמסר לו ממקור מוסמך.
בעקבות כך, תוקן מאמר באתר ה־BBC, אך בואן לא ננקט כלפיו הליך משמעתי.
בואן הביע התנגדות לביקורת שנמתחה עליו, וטען כי מדובר בתוצאה של פעילות קבוצת לחץ, שלדבריו פועלת כ"אויבי האובייקטיביות".
בפברואר 2011 היה ג'רמי בואן לעיתונאי הבריטי הראשון שראיין את מועמר קדאפי מאז פרוץ מלחמת האזרחים הראשונה בלוב נגדו ונגד ממשלתו.
עם התקדמות הסכסוך, לפחות שניים ממחברותיו של בואן אבדו או נגנבו.
אחת מהן נמצאה לאחר מכן בין שרידי שיירה צבאית שהותקפה על ידי כוחות המורדים, שלדבריהם כללה את בנו של קדאפי, ח'מיס קדאפי.
במחברת נמצאו הן הערות שנכתבו על ידי בואן באנגלית והן רשימות בערבית, שכללו תיאורים של מהלכים צבאיים ורשימת אנשים שיועדו למעצר.
ב־5 ביולי 2013 סיקר ג'רמי בואן עבור ה־BBC את ההפגנות במצרים נגד הנשיא לשעבר מוחמד מורסי, כאשר נפצע בראשו מירי של כדורי רובה ציד.
הוא לא נפגע באורח קשה, וחולץ מהמקום על ידי עמיתיו, אשר חבשו את פצעיו.
הוא נמנה עם העיתונאים הבודדים ששהו בסוריה וסיקרו את מלחמת האזרחים.
בפברואר 2015, הוא ראיין באופן בלעדי עבור ה-BBC את הנשיא בשאר אל-אסד בנוגע לסכסוך המתמשך בסוריה.
מאז חודש מרץ 2022, סיקר בואן את מלחמת רוסיה–אוקראינה גם משטח אוקראינה עצמה.
באוקטובר 2023, דיווח ה-BBC על מלחמת חרבות ברזל, כולל דיווח על פיצוץ בבית החולים אל-אהלי בעיר עזה.
בואן היה העורך האחראי על סיקור זה, וספג ביקורת על דיווח ה-BBC על התקרית.
בואן מתגורר בקמברוול, דרום לונדון, עם בת זוגו ג'וליה ויליאמס, גם היא עיתונאית ב-BBC.
הוא אוהד של קארדיף סיטי.
ב-1 באפריל 2019 הודיע בואן שעבר טיפול רפואי להסרת גידול שהתפתח במעי הגס שלו.
ג'רמי סמואל פיבן הוא שחקן וקומיקאי יהודי-אמריקאי, זוכה שלושה פרסי אמי ופרס גלובוס הזהב עבור תפקידו בתור סוכן השחקנים ארי גולד בסדרה "הפמליה" של HBO.
פיבן נולד במנהטן, ניו יורק, וגדל באוונסטון, אילינוי למשפחה יהודית רקונסטרוקטיבית ממוצא אוקראיני.
אביו היה ברנרד "ביירן" פיבן (אנ') (1929–2002), ואימו היא ג'ויס הילר פיבן (אנ') (לבית גולדשטיין), ילידת 1930. שני הוריו היו שחקנים וגם מורים למשחק.
בצעירותו לקח חלק בבית הספר למשחק שהקימו הוריו, ה-"Piven Theatre Workshop".
אחותו הגדולה היא במאית הקולנוע שירה פיבן (אנ'), אותה תיאר כאחת ממורותיו הראשונות למשחק; גיסו הוא הבמאי אדם מקיי.
בצעירותו השתתף במחנה קיץ ללימודי דרמה באגם אלקהרט, ויסקונסין, שם הוא גילם את ברנרדו בהפקה של "סיפור הפרברים".
הוא גם למד באוניברסיטת דרייק בעיר דה מוין, איווה; ממנה פרש לאחר שנתו הראשונה כדי ללמוד בבית הספר לאמנויות ע"ש טיש של אוניברסיטת ניו יורק.
הוא עזב גם את אוניברסיטת ניו יורק במהלך שנתו האחרונה כדי לקדם את קריירת המשחק שלו.
בשנת 1986, הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "לוקאס" כאשר שיחק את דמותו של ספייק.
ב-1989, שיחק את דמותו של מארק בסרט "אמרי לי כן".
ב-1991, הופיע בפרק בסדרת האנימציה "ראגרטס".
בין השנים 1992–1998, שיחק במספר פרקים במופע של לארי סנדרס.
ב-1993, הופיע בפרק בסדרה סיינפלד, בו גילם שחקן המגלם את דמותו של ג'ורג' קוסטנזה.
בשנת 1995, הופיע בשני פרקים בסדרה "שיקגו הופ".
באותה שנה החל לשחקבקומדיית המצבים "אלן" לצד השחקנית והקומיקאית אלן דג'נרס.
בשנת 1997, התארח בפרק בקומדיית המצבים "מופע של דרו קארי".
בין השנים 1998 - 1999, הופיע בסדרה "קופידון", אך היא שרדה רק עונה אחת.
בשנת 2000, התארח בפרק בסדרות "ויל וגרייס" ו"באז שנות אור ממפקדת הכוכב".
ב-2001, שיחק בסרט "בלאק הוק דאון" את דמותו של קליפטון "אלביס" וולקט, טייס מסוק הבלק הוק שמתרסק בלב סומליה.
בין השנים 2004–2011, פיבן כיכב בתוכנית של HBO, "הפמליה", כסוכן האישי של וינס צ'ייס, ארי גולד (דמות שאף היא ממוצא יהודי).
ב-2006, 2007 וב-2008, זכה פיבן בפרס אמי בקטגוריית שחקן המשנה על משחקו בסדרה.
בנוסף הוא זכה ב-2008 בפרס גלובוס הזהב.
ב-2006, שיחק בסרט "לחסל את האס" וב-2007, שיחק את דמותו של דמון שמידט בסרט "הממלכה".
ב-2009 כיכב בסרט הקומדיה "לספק ת'סחורה" בו הוא מגלם את סוכן הרכב דון.
בשנת 2011, שיחק בסרט "ספיי קידס 4: כל הזמן שבעולם".
בשנת 2013 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הבריטית "מר סלפרידג'" בדמותו של הארי גורדון סלפרידג', למשך 4 עונות עד 2016.
בשנת 2014, שיחק בסרטים "קצה המחר" בכיכובו של טום קרוז וב"עיר החטאים: עלמה להרוג" בכיכובה של ג'סיקה אלבה.
בשנת 2017 החל לשחק בסדרת הדרמה "חוכמת ההמונים", ברשת CBS, לצידם של מוניקה פוטר ונטליה טנה על פי תסריט מאת+ הסופרים הישראלים דרור משעני ושירה חדד.
בנובמבר 2017 בוטלה הסדרה לאחר עונה אחת.
בשנת 2014 פיבן כיכב בספיישל של ערוץ הטיולים "מסע חייו של ג'רמי פיבן", אשר פירט את מסעו ברחבי הודו.
בשנת 2016, פיבן הביע את תמיכתו בפוליטיקאי ברני סנדרס לנשיאות ארצות הברית במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016.
פיבן הוא אוהד מושבע וידוע של קבוצת הפוטבול שיקגו ברס, ובשנת 1998 הופיע בפרסומת של שיקגו בלאקהוקס.
ב-30 באוקטובר 2017, שחקנית הפורנו אריאן בלאמר האשימה את פיבן שמישש את גופה, אולם הוא הכחיש זאת.
השחקנית קאסידי פרימן יצאה להגנתה של בלאמר.
בפוסט באינסטגרם היא כתבה כי פיבן עסק ב"התנהגות דורסנית" כלפיה כשהייתה "הרבה יותר מדי צעירה".
ב-9 בנובמבר, מנהלת הפרסום טיפאני בייקון סקורבי טענה כי פיבן תקף אותה ב-2003, והצהירה כי הוא "קפץ" עליה, "חשף את איבר המין שלו, החזיק את ידיה למטה והחל להתחכך בגופה עד שפלט".
פיבן הגיב להאשמות וכינה אותן "שגויות לחלוטין ומומצאות לגמרי".
ב-13 בנובמבר 2017 ערך פיבן מרצונו בדיקת פוליגרף בה נשאל שורה של שאלות לגבי כל טענה ושוב הכחיש אותן.
הוא עבר את המבחן בכך שהוא דובר אמת.
מאוחר יותר באותו החודש, אנסטסיה טאני, לשעבר ניצבת ב"הפמליה" טענה כי פיבן "התעמת איתה במסדרון חשוך וגישש את חזה ואיבר המין שלה כשהוא דחף אותה בכוח אל מול קיר".
ב-27 בנובמבר 2017, רשת CBS החליטה שלא להזמין עונה שנייה של הסדרה "חוכמת ההמונים" עקב רייטינג נמוך וההאשמות נגד פיבן.
בינואר 2018, BuzzFeed פרסמה מאמר שבו שלוש נשים נוספות האשימו את פיבן בהתנהגות בלתי הולמת.
הם טענו כי בשנת 1985 עקב אחרי אישה לרכבה על הסט של סרט והצמיד אותה לספה.
עם אישה אחרת הוא התנהג בצורה "תוקפנית פיזית" בזמן דייט, וניסה לכפות את עצמו על האישה השלישית בחדר מלון בסביבות 1994. פיבן הכחיש את כל ההאשמות.
הוא אמר כי מדובר במאמצים אופורטוניסטיים "להשיג תשומת לב ו/או כסף".
פיבן הגיש הצהרה כתובה ל-BuzzFeed בה התייחס לבדיקת הפוליגרף שעבר וטען שמעולם לא כפה את עצמו על אף אחת.
+שנהסרטתפקידהערות1986לוקאסספייקקיץ מטורףטיי1989אמרי לי כןמארק1990הנוכליםימאיכשגבר אוהב אשהקהאן1992השחקןסטיב ריבסTwogetherארניבוב רוברטסמוכר נרותסינגלסדאג הוגליThere Goes the Neighborhoodאלברט לודג'1993Twenty Bucksפקיד עצבניליל הדיןריי קוקרן1994Car 54, Where Are You?הרברט הורץFlounderingבחורפי.
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה בסדרת קומדיה (אנ') (2006 - 2008)2013 - 2016מר סלפרידג'הארי גורדון סלפרידג' (אנ')תפקיד ראשי (4 עונות); 40 פרקים2017 - 2018חוכמת ההמוניםג'פרי טאנרתפקיד ראשי; 13 פרקים
ג'רמי נורת'ם הוא שחקן אנגלי.
ג'רמי פיליפ נורת'ם נולד בקיימברידג' שבאנגליה, למד בבית ספר תיכון בבריסטול ובבית ספר לתיאטרון אולד ויק שבבריסטול.
ב-1988 החליף את דניאל דיי-לואיס בתפקיד המלט במסגרת התיאטרון הלאומי המלכותי.
ב-1990 זכה בפרס אוליבייה על היותו שחקן חדש ומבטיח.
ב-1995 שיחק בסרטו האמריקאי הראשון המותחן "הרשת" לצידה של סנדרה בולוק.
נורת'ם הופיע לרוב בסרטים בריטיים כגון "קרינגטון" (1996) על האמנית הבריטית דורה קרינגטון, וגילם את התפקיד הראשי בסרט "אמה" לפי ספרה של ג'יין אוסטן.
עוד שיחק ב"כבודו של וינסלו", "בעל אידיאלי" מחזה מאת אוסקר ויילד ובסרט "אניגמה".
ב-2001 גילם את דמותו של הזמר הוולשי אייבור נובלו בסרטו של רוברט אלטמן, "פארק גוספורד".
ב-2002 כיכב ב-"Cypher" לצדה של לוסי לו.
ג'רמי לנגפורד (נולד ב-1956) הוא אמן ופסל בזכוכית בריטי-ישראלי.
פיתח שיטות עבודה ייחודיות באמנות הזכוכית.
יצירותיו מוצגות באתרים רבים ברחבי העולם, חלקם אתרים יהודיים.
יצירתו המוכרת ביותר בישראל היא "שרשרת הדורות" במנהרות הכותל.
ג'רמי לנגפורד נולד בלונדון שבאנגליה.
אביו, בארי לנגפורד , היה עורך ובמאי ב-BBC, ומן הבמאים הראשונים של הטלוויזיה הישראלית.
אחותו של ג'רמי, היא קרוליין לנגפורד, שחקנית ואשתו השנייה של אסי דיין ואחיינו הוא ליאור דיין.
שם המשפחה המקורי של ג'רמי לנגפורד היה לליוולד, משפחתו ילידת הולנד.
לנגפורד קשור לג'וזף לליוולד , עורך העיתון "הניו יורק טיימס", ולרב ארתור לליוולד , פעיל זכויות האזרח.
סבא רבא של ג'רמי לנגפורד היה בדרן חצר מלכותי בבריטניה (שהתמחה בשריקות) ששירת בחצרו של אדוארד השביעי ופתח את מפעל הסבון של סלומאן.
ג'רמי לנגפורד עבר מאנגליה למלבורן שבאוסטרליה כשהיה בן 13. בגיל 15 התחיל להתעניין ולעבוד עם זכוכית.
תחילה הוא המיס בקבוקי זכוכית בתנורי קרמיקה ישנים ומחומרי הגלם המותך הכין את עבודות הוויטראז' הראשונות שלו.
בגיל 18 חזר לאנגליה ללמוד בבית הספר לקולנוע בלונדון, ושם פגש אמן זכוכית אשר לימד אותו טכניקות שונות לשימוש בזכוכית.
בשנות ה-70 פתח לנגפורד סטודיו בלונדון, ובמקביל שהה גם בישראל.
בתקופה זו התנסה בעבודה בזכוכית רבודה (שכבות זכוכית) ליצירת פסלים אמנותיים.
כיום הוא רב-אמן בתחום הפיסול בזכוכית וויטרז'ם ויצירותיו מוצבות במקומות רבים בעולם.
לנגפורד היה נשוי ליעל (שם רווקות: ז'וסלין איתח), חוקרת כימיה קוונטית (נפטרה ב-15 בנובמבר 2009), יחד יש להם 5 ילדים.
בני הזוג עסקו בפרויקט העוסק בחקירת הקשר שבין אמנות, גלי מוח ומודעות.
לנגפורד עסק לאחרונה בפרויקטים במקומות שונים בארצות הברית.
בין היתר מוצגות עבודות שלו בניו יורק, בלוס אנג'לס ובפלורידה.
עבודות מגוונות שלו מוצבות בבתי כנסת רבים ברחבי ארצות הברית.
עבודה נוספת שלו, הכוללת אנדרטה להנצחת זיכרון השואה ובה נעשה שימוש בשלושים טכניקות שונות לעבודה בזכוכית, תוצב בקרוב בבוורלי הילס שבקליפורניה.
הפרויקט המפורסם ביותר של לנגפורד בישראל הוא מרכז שרשרת הדורות-פרויקט המוצב ליד מנהרות הכותל בירושלים.
המיצג כולל 9 יצירות זכוכית (במשקל כולל של 150 טון) המתארות בשפה מיוחדת את ההיסטוריה של העם היהודי מימי האבות ועד לימינו אלה.
האתר זכה בפרס THEA לאתרים מיוחדים מחברת דיסני (2007).
עבודותיו מוצבות בין היתר ב:
אוהל קדושים בישיבת פוניבז', בני ברק
מוזיאון מגדל דוד, העיר העתיקה, ירושלים
מלון הילטון, Mayfair, לונדון, אנגליה
מרכז עולמי ליהדות בוכרה ניו יורק
קהילת "עץ חיים" –לוס אנג'לס, לוס אנג'לס
המגדלים של טראמפ, Sunny Isles Beach, פלורידה - שלושה פסלים מונומנטליים.
קידוש לבנה בית הכנסת המרכזי, רבבה
ג'רמי דייוויס הוא שחקן אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור דניאל פאראדי בסדרת הטלוויזיה "אבודים" (2008–2010) ולאחר מכן בשל תפקידו בתור דיקי בנט בסדרה "צדק פרטי" (2011–2015); תפקיד אשר זיכה אותו בפרס אמי לשנת 2012.
דייוויס נולד בטרברס סיטי, מישיגן.
אביו הוא סופר הילדים מל בורינג במהלך ילדותו נפרדו הוריו, והוא עבר להתגורר בקנזס עם אימו.
דייוויס הוא שם הנעורים של אימו של ג'רמי, שאותו אימץ כשמו המקצועי.
באמצע שנות ה-70 נפטרה אימו מזאבת והוא עבר לגור עם אביו ואשתו בסנטה ברברה, קליפורניה.
יש לו אח, ג'ושוע, ושני אחים למחצה, זאקרי וקתרינה, מנישואיו השניים של אביו.
ב-1986 הם עברו לרוקפורד, איווה ושם הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון, ולאחר מכן למד ב בלוס אנג'לס, קליפורניה.
דייוויס החל את קריירת המשחק שלו בשנת 1991. הוא שיחק בעיקר בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה כגון: "שנות הקסם" ו"מלרוז פלייס".
ב-1993, הוא לוהק לפרסומת לסובארו.
בשנת 1998 שיחק בסרט המלחמה של סטיבן ספילברג "להציל את טוראי ריאן" לצד מאט דיימון וטום הנקס.
דייוויס קיבל ביקורות טובות מאוד על הופעתו בסרט ולאחריהן זכה לשחק ב-15 סרטים נוספים לצד שחקנים ידועים כמו ג'ורג' קלוני.
ב-2004 שיחק בדרמת הטלוויזיה של CBS "הלטר סקלטר", אותו חייו של צ'ארלס מנסון, אותו דייוויד גילם.
מ-2008 ועד 2010 הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה "אבודים" בתור דניאל פאראדי.
בשנת 2011 היה מועמד לפרס אמי לשחקן אורח בסדרת דרמה על משחקו בסדרה "צדק פרטי".
שנה לאחר מכן ב-2012 זכה דייוויד בפרס זה.
בשנת 2014 ביצע הופעות אורח בסדרות הטלוויזיה "חניבעל" ו"קונסטנטין".
בשנת 2015 גילם סוכן בטקסס ריינג'רס מתוך הסדרה "עליית טקסס", ששודרה בערוץ ההיסטוריה.
בשנת 2016 התארח בסדרה "לוציפר".
בשנת 2017 גילם את דמותו של מלקולם דרייפוס בעונה הרביעית של "סליפי הולו" ברשת FOX.
בשנה זו התארח גם בסדרות "טווין פיקס" ו"אלים אמריקאים".
בשנת 2018 התארח בסדרות המצליחות של DC קומיקס "הפלאש", "החץ" ו"סופרגירל".
בשנת 2020 התארח בסדרת הטלוויזיה "FBI".
+שנהסדרהתפקידהערות1991Dream Onשודד #3פרק: "No, I'm Just Happy to See You"Shoot First: A Cop's Vengeanceפרחחסרט טלוויזיה של NBC1992שנות הקסםאדי הורוות'2 פרקיםמלרוז פלייספיט סטולרפרק: "The Whole Truth"2001The Atlantis Conspiracyפלאשסרט טלוויזיה של HBO2002פרויקט לארמי: עיירה עם תקווה (אנ')ג'דדיה שולץסרט טלוויזיה של HBO
מועמד פרס סטלייט לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה2004הלטר סקלטרצ'ארלס מנסוןסרט טלוויזיה של CBS2008–2010אבודיםדניאל פאראדיתפקיד ראשי (עונות 4–6); 34 פרקים
מועמד פרס סאטורן לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה2011–2015צדק פרטידיקי בנטתפקיד חוזר (עונות 2–3)
פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח בסדרת דרמה (אנ') (2012)
מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח בסדרת דרמה (אנ') (2011)2014חניבעלפיטר ברנרדון2 פרקיםקונסטנטיןריצ'י סימפסון2 פרקים2015עליית טקסססמל אפרים נולס5 פרקים2016לוציפרניק הופמייסטרפרק: "Lucifer, Stay.
Good Devil."2017סליפי הולומלקולם דרייפוסתפקיד ראשי (עונה 4); 13 פרקיםאלים אמריקאיםישופרק: "Come to Jesus"טווין פיקסג'ימיפרק: "Part 6"2018הפלאשג'ון דיגן / דוקטור דסטיני (אנ')פרק: "Elseworlds"החץסופרגירל2020FBIקנת' בייטספרק: "Hard Decisions"הטירוןהבלש ביל סאמרלנדפרק: "Hand-off"
ג'רמי מתיו וורינר הוא אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי ואלוף עולם בריצת 400 מטר.
שיאו של וורינר בריצת 400 מטר מדרג אותו כאתלט הרביעי במהירותו בהיסטוריה בריצה זו, ביחד עם מייקל נורמן.
וורינר למד בתיכון למר בארלינגטון, טקסס ושם השתתף במספר ענפי ספורט עד שהתגלה כספרינטר מדהים.
הוא התאמן תחת הדרכתו של המאמן מייק נלסון שאימן גם את האלוף הלאומי בריצת 110 משכות רג'י הרל.
הוא למד באוניברסיטת ביילור והתאמן אצל קלייד הרט שאימן גם את מייקל ג'ונסון.
בשנה הראשונה ללימודיו הוא סבל מפציעות רבות שעיכבו את התקדמותו ריצה, אך בשנת הלימודים השנייה ב-2004 הוא כבר זכה באליפות המכללות באתלטיקה ובאליפות המכללות באתלטיקה באולמות בריצת 400 מטר.
מאוחר יותר אותה שנה הוא גם ניצח באליפות ארצות הברית בריצה זו והפך למועמד המוביל לזכייה באולימפיאדה.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה וורינר בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא אישי של 44.00 שניות ובריצת השליחים 4x400 מטר.
בעקבות ההצלחה האולימפית שלו, הוא בחר להיות מקצוען כשוויתר על המחויבויות האקדמאיות שלו, אך נשאר בביילור והמשיך להתאמן אצל מאמנו קלייד הרט.
בשנת 2005 וורינר זכה שוב באליפות ארצות הברית בריצת 400 מטר כשקבע זמן של 44.20 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד אותה שנה זכה וורינר בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.93 שניות למרות מזג אוויר קר וגשום ובריצת שליחים 4x400 מטר.
בתחילת שנת 2006 וורינר התחרה בריצת 200 מטר ושיפר את שיאו האישי כשקבע 20.19 שניות.
בכך הוא הוכיח שמהירותו משתפרת ותסייע לו לשפר את הישגיו בריצה 400 מטר.
אותה שנה הוא שיפר את שיאו האישי בריצת 400 מטר כשקבע זמן של 43.62 שניות ברומא.
במסגרת ליגת הזהב הוא זכה שש פעמים בריצת 400 מטר בשנה אחת וביחד עם אסאפה פאוול (ריצת 100 מטר) וסניה ריצ'רדס (ריצת 400 מטר) היחידים שעמדו במשימה, הם התחלקו במיליון דולר וכל אחד קיבל סכום של 330,000 דולר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה וורינר שוב בשתי מדליות זהב.
בריצת 400 מטר בשיא אישי של 43.45 שניות, תוצאה שממקמת אותו כרץ הרביעי במהירותו בהיסטוריה בריצה זו, ביחד עם מייקל נורמן.
התוצאה הבלתי רשמית שנמדדה לו בריצת השליחים היא התוצאה המהירה בהיסטוריה 42.93 שניות.
בשנת 2008 הוא החליף את מאמנו והחל להתאמן אצל עוזר המאמן של ביילור מייקל פורד.
צעד מקצועי שהפתיע רבים, במיוחד בשנה אולימפית.
הסוכן שלו היה מייקל ג'ונסון.
וורינר סיים במקום השני באליפות ארצות הברית אחרי לאשון מריט והבטיח את השתתפותו פעם נוספת באולימפיאדה.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה וורינר במדליית כסף אחרי לאשון מריט בכמעט שנייה.
דייוויד נוויל סיים שלישי והשלים זכייה אמריקאית בכל שלוש המדליות בריצת 400 מטר.
בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 44.12 שניות, למרות שהאט חמישים מטר לקראת הסיום, ובמדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשנת 2009 בברלין, גרמניה זכה וורינר בשתי מדליות.
מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.60 שניות, אחרי מריט (44.06 שניות) ולפני רני קואו מטרינידד וטובגו (45.02 שניות) ומדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אנג'לו טיילור, קיירון קלמנט ומריט בתוצאה של 2:57.86 דקות, לפני בריטניה (3:00.53 דקות) ואוסטרליה (3:00.90 דקות).
ג'רמי פארגו הוא כדורסלן אמריקאי, אשר משחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת גרינדאוויק מליגת העל האיסלנדית בכדורסל.
פארגו שיחק במשך ארבע שנים באוניברסיטת גונזגה והציג כמה משחקי שיא מצוינים, אך חוסר יציבות בקליעה ו"היעלמות" ממספר משחקים, דרדרו אותו אל מחוץ לדראפט ה-NBA, אליו נרשם כשסיים את עונתו הרביעית במכללה.
בקיץ ניסה את מזלו שוב בליגת הקיץ של ה-NBA במדי דטרויט פיסטונס ואורלנדו מג'יק, אך לא זומן למחנה האימונים של אף אחת מקבוצות הליגה.
אחיו, ג'אנרו פארגו, אף הוא כדורסלן.
ב-8 באוגוסט 2009 חתם פארגו בהפועל גלבוע גליל מליגת העל הישראלית וכבר במשחקו השני בליגה קלע 36 נקודות והוביל את קבוצתו לניצחון על הפועל ירושלים במלחה שקטע רצף של 23 ניצחונות ביתיים רצופים של ירושלים.
בגמר אליפות ישראל בעונת 2009/2010 מול מכבי תל אביב פארגו קלע 15 נק' ולקח את האליפות יחד עם הפועל גלבוע גליל.
ב-26 באוגוסט 2010 חתם פארגו במכבי תל אביב, כמחליפו של מיקייל טורנס שהתמוטט במהלך אימון.
ב-24 במרץ 2011 קלע פארגו סל ניצחון בשלוש השניות האחרונות במשחק נגד קאחה לאבורל ויטוריה, שהשווה את תוצאת הסדרה ביניהן ל-1-1. שבוע לאחר מכן, מכבי החזירה את יתרון הביתיות שלה.
בשני המשחקים בבית פארגו הוביל את מכבי לפיינל-פור כשהוא קולע 23 ו-26 נקודות בשני המשחקים.
פארגו נבחר ל-MVP של היורוליג לחודש מרץ.
ב-8 במאי 2011 הפסידה מכבי בגמר היורוליג לפנאתינייקוס אחרי ניצחון בחצי הגמר על ריאל מדריד.
במהלך עונת 2010/11, במדי מכבי תל אביב, הפך פארגו לאחד השחקנים המבוקשים באירופה.
הוא קיבל הצעות לחוזה בקבוצות אירופיות בכירות כמו ברצלונה, פנרבחצ'ה אולקר וריאל מדריד.
פארגו דחה בסופו של דבר את ההצעות, וב-24 במאי 2011 חתם לשנתיים נוספות במדי מכבי תל אביב.
בשנת 2011 נבחר פארגו לחמישייה השנייה של העונה ביורוליג, ולחמישיית העונה בליגת העל.
באוגוסט 2011, בזמן שרבים משחקני ה-NBA חתמו בקבוצות אירופאיות בשל השביתה בליגה, הודיע השחקן למכבי תל אביב כי הוא מעוניין להשתחרר ממנה בהתאם לסעיף היציאה ל-NBA שבחוזהו לאחר שזכה להתעניינות מקבוצות אמריקאיות.
בקבוצה הגיבו, כי מכיוון שאין לשחקן חוזה מובטח היא רואה במעשיו הפרת חוזה, אשר תגרור פעולות ענישה כלפיו.
פארגו פנה לפיב"א על מנת שהגוף ישמש כבורר שיפסוק במחלוקת.
בפסיקת הבוררות נקבע כי פארגו אכן הפר את חוזהו, וכי יפצה את הקבוצה ב-270 אלף דולר.
ב-11 בדצמבר 2011 הודיעה קבוצת ממפיס גריזליס מליגת ה-NBA כי החתימה את פארגו על חוזה לשנתיים.
ביולי 2012 הועבר פארגו בטרייד לקליבלנד קאבלירס תמורת בחירת דראפט וסכום כסף.
הקאבלירס חוו עונה קשה ופארגו שוחרר במהלכה במסגרת טרייד בין קליבנלנד לממפיס אף על פי שגילה יכולת טובה כמחליף לקיירי אירווינג הפצוע במשחקיו האחרונים, ב-7 בפברואר 2013 הוחתם על ידי פילדלפיה 76' על חוזה זמני ל-10 ימים.
ב-18 בפברואר הוחתם על חוזה ליתר עונת 2012/2013 אך ב-1 באפריל 2013 שוחרר במטרה לפנות מקום בסגל לג'סטין הולידיי.
ב-7 ביוני 2013 חתם פארגו בצסק"א מוסקבה תמורת 2.2 מיליון דולר.
בסוף אותה עונה, ב-24 ביולי 2014, שוחרר פארגו מצסק"א תמורת פיצוי של 600 אלף דולר לאחר ששני הצדדים החליטו על ביטול החוזה,
עוד באותו יום לאחר כמה שעות חתם פארגו על חוזה עם מכבי תל אביב לשנתיים בחוזה המוערך בכמעט 2 מיליון דולר עבור עונה ואופציה לעונה נוספת, אולם מכבי החליטה שלא לממש את האופציה על פארגו ולשחררו.
ולאחר מכן חתם בקבוצת ז'ג'יאנג גואנגשה ליונס מהליגה הסינית תמורת 2 מיליון דולר אך הודח מהפלייאף בסיבוב הראשון.
ב-24 באפריל חתם פארגו עד סוף העונה בוונציה האיטלקית.
בעונת 2016/2017 שיחק פארגו בשנג'ן לאופרדס הסינית.
את עונת 2017/2018 פתח בליגת הפיתוח של ה-NBA במדי סנטה קרוז ווריורס בה העמיד ממוצעים של 16.1 נקודות ו-10.3 אסיסטים למשחק.
ב-26 במרץ 2018 הצטרף לקבוצת צ'מפוויל מלבנון, בשורותיה שיחק חמישה משחקים והעמיד ממוצעים של 15.8 נקודות ו-7 אסיסטים למשחק.
ב-25 באפריל 2018 הגיע לקדנציה שלישית במכבי תל אביב כאשר חתם במועדון עד סיום העונה, העמיד ממוצע של 13.2 נקודות והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות ראשונה מזה ארבע שנים.
ב-11 ביולי 2018, לאחר אותה עונה, חתם במכבי תל אביב לעונה נוספת.
ב-7 בנובמבר 2019 חתם פארגו בקבוצת סנטה קרוז ווריורס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-7 בפברואר 2020 חתם על חוזה לעשרה ימים בגולדן סטייט ווריורס מה-NBA.
ב-3 ביוני 2020 חזר פארגו לישראל וחתם בהפועל ירושלים.
ב-15 בפברואר 2021 חתם פארגו במכבי ראשון לציון.
ג'רמי טיילר הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA.
טיילר הוא הזר הצעיר ביותר ששיחק בליגת העל הישראלית בכל הזמנים, זאת לאחר ששיחק במדי מכבי חיפה בגיל 18 בלבד.
טיילר שיחק בליגת התיכונים של ארצות הברית, במדי תיכון סן דייגו בין השנים 2005–2009, כשבעונתו האחרונה בליגה הוא קולע 28.7 נקודות בממוצע למשחק.
הוא החליט לוותר על כיתה י"ב והמכללה וכבר בגיל 18 יצא לאירופה.
לאחר מספר שבועות בהם ניסו כמה מקבוצות היבשת לצרפו אליהן, חתם במכבי חיפה הישראלית, בתקווה שמאמני הקבוצה יכינו אותו ל-NBA.
בכך הפך לשחקן הזר הצעיר בהיסטוריה של ליגת העל.
טיילר החל את העונה עם ציפיות גדולות, אך כבר במשחק הפתיחה של העונה נגד מכבי תל אביב, גילה חוסר תיאום עם שאר הקבוצה והוחלף על ידי עידו קוז'יקרו לאחר 10 דקות בלבד.
במשחקו השלישי בקבוצה מצבו הידרדר אף יותר כאשר נגח בפניו של שחקן הפועל גלבוע גליל, מוטי מוסקוביץ'.
הוא הורחק מיידית מהמשחק והושעה מהמשחק הבא נגד הפועל חולון.
בנוסף, נקנס ב-10 אלף שקלים בפועל וב-20 אלף שקלים על תנאי.
בעקבות המקרה ובעיות משמעת קודמות של טיילר, אמר עליו מאמנו אבי אשכנזי: "אני גמרתי להתעסק עם בעיות ההתנהגות שלו.
השקעתי בזה הרבה מעבר למה שצריך ואני לא מתכוון להתעסק בזה יותר.
הוא יישפט רק על פי הפן המקצועי - לא יהיה טוב, לא ישחק.
ההתנהגות שלו דוחה." גם כלי התקשורת לא נשארו אדישים למקרה הנגיחה והחלו להתפרסם מאמרים רבים על הכישלון שבהחתמת השחקן ועל אי יכולתו להעתיק את יכולותיו מהתיכונים לכדורסל המקצועני.
לאחר חזרתו מההשעיה שיפר במעט את יכולתו ובארבעת המשחקים שלאחר המקרה קבע ממוצעים של 4.2 נקודות ו-2.5 כדורים חוזרים למשחק.
למרות זאת, הלך ודעך מעמדו בקבוצה ולאחר שלא נכלל בסגל הקבוצה במשך ארבעה משחקים רצופים, עזב את מכבי חיפה ב-19 במרץ 2010, פיטר את סוכנו וחזר לארצות הברית.
ב-29 ביולי 2010 חתם טיילר בקבוצת טוקיו אפאצ'י היפנית..
ביוני 2011 נבחר טיילר בדראפט ה-NBA על ידי שארלוט בובקאטס בבחירה ה-39. שארלוט העבירה את זכויות ההחתמה שלו לגולדן סטייט ווריורס, שהודיעה כי תחתים אותו על חוזה.
במהלך עונת 2011-2012 שיחק טיילר בגולדן סטייט ווריורס, במהלך העונה (27 בפברואר 2012) נשלח לקבוצת הדאקוטה וויזארדס מליגת הפיתוח של ה-NBA (קבוצת פיתוח הכישרונות של הווריורס), אך הוחזר לסגל גולדן סטייט ב-6 במרץ 2012.
ג'רמי ברנשטיין היה פיזיקאי, מחנך וסופר מדע פופולרי יהודי אמריקאי.
נולד ברוצ'סטר שבניו יורק למשפחה יהודית שהיגרה מליטא לארצות הברית בסוף המאה ה-19. אמו הייתה סופי רובין, ואביו, פיליפ ס.
ברנשטיין, היה רב הקהילה הרפורמית "ברית קודש" ברוצ'סטר במשך 46 שנים.
פיליפ עשה את עבודת המאסטר שלו על ירמיהו, במכון היהודי לדת (כיום חלק מהיברו יוניון קולג'), ומכאן שמו של בנו הראשון, ג'רמי.
ברנשטיין עשה את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, שם סיים תואר ראשון ב-1951, תואר שני ב-1953, וב-1955 סיים את עבודת הדוקטורט שלו בפיזיקה, בנושא "התכונות האלקטרומגנטיות של דאוטריום".
הוא הועסק בציקלוטרון בהרווארד ובשנת 1957 הוא עבד בקיץ כמתמחה בלוס אלמוס ובשנתיים אחר כך עסק בפיתוח נשק אטומי.
אחר כך עבד במכון למחקר מתקדם בפרינסטון.
בשנת 1962 התמנה לפרופסור חבר לפיזיקה באוניברסיטת ניו יורק.
ובשנת 1967 התמנה לפרופסור ב-Stevens Institute of Technology in Hoboken בניו ג'רזי עד לשנת 1993. הוא סגן הנשיא של חבר הנאמנים של "Aspen Center for Physics".
כמו כן עבד במכון החלקיקים בCERN.
ולימד כפרופסור אורח באקול פוליטכניק בצרפת, באוניברסיטת רוקפלר, באוניברסיטת פרינסטון, אוקספורד ובאוניברסיטת איסלמבד בפקיסטן.
עוסק במשך השנים בכתיבת מדע פופולרי וחקר ההיסטוריה של המדע והטכנולוגיה, ופרסם עשרות ספרים בנושאים אלה.
הוא כתב בעבור מגזין הניו יורקר משנת 1963 ועד שנת 1993 וכתב טור בשם "Out of My Mind" בעבור המגזין "The American Scholar".
כתב ספרי לימוד בפיזיקה, ובנוסף ספרי מדע פופולרי על איינשטיין, קוסמולוגיה, וגבולות הפיזיקה, בנוסף, כתב על טיולי הרים בהימלאיה ועל מושל הודו הבריטית הראשון, וורן הייסטינגס.
ג'רמי טולאלאן הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדות הקשר ההגנתי והקשר המרכזי והיה חלק מנבחרת צרפת.
טולאלאן נחשב לאחד משחקני הקישור הטובים בכדורגל הצרפתי, וידוע במיוחד בשל ראיית המשחק הטובה שלו ויכולתו ההגנתית היעילה המתבטאת בתיקולים בעלי השפעה על המשחק.
טולאלאן גדל במחלקת הנוער של נאנט, ושיחק לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת , בניצחון 1-3 על סטאד רן בו נכנס כמחליף.
היה זה משחקו היחיד בקבוצה הבוגרת באותה עונה, וגם בשנתיים הבאות קיבל דקות משחק מועטות.
בעונת ביסס טולאלאן לראשונה את מעמדו כשחקן מפתח בקישור של נאנט, והבקיע את שערו היחיד במדי הקבוצה, בניצחון 0-2 על שטרסבורג.
בעקבות יכולתו הטובה הוא זכה בתואר השחקן הצעיר של השנה בליגה הצרפתית ונבחר לנבחרת העונה של הליגה.
הוא המשיך להפגין יציבות בעונת , בטרם עשה את התקדמותו המקצועית.
כבר בקיץ 2005 הביעה אלופת צרפת, אולימפיק ליון, עניין בצירופו של טולאלאן לשורותיה, אך נתקלה בסירוב מצידה של נאנט.
ב-2006 הגבירה ליון את מאמציה להחתמת טולאלן מאחר שרצתה בו כמחליף למחמדו דיארה שעבר לריאל מדריד.
לבסוף עבר טולאלאן לליון במאי 2006 תמורת סכום של שבעה מיליון אירו, וחתם על חוזה לארבע שנים במועדון.
את הופעת הבכורה שלו בליון ערך טולאלאן נגד קבוצתו הקודמת, נאנט, ושיחק במשך כל המשחק בניצחון 1-3. כבר בעונתו הראשונה בליון, , היה טולאלאן שחקן מפתח בקבוצה שזכתה באליפות צרפת השישית שלה.
הוא שיתף פעולה בהצלחה בחוליית הקישור של הקבוצה יחד עם שחקנים כז'וניניו הברזילאי, קים שלסטרם השוודי וטיאגו מדנס הפורטוגלי.
בעקבות הצטיינותו בעונת נבחר טולאלאן לנבחרת העונה בליגה הצרפתית ואף נכלל בין ארבעת המועמדים לפרס כדורגלן השנה בצרפת, בו זכה לבסוף חברו לקבוצה בליון, קארים בנזמה.
הישג זה נחשב היה לנדיר מאחר שטולאלאן שיחק בתפקיד הגנתי.
הוא סייע לליון ב"" באותה עונה.
יכולתו הטובה של טולאלאן גררה עניין מצד מועדונים בכירים מאנגליה בדמותם של צ'לסי וארסנל.
מאמן ארסנל, ארסן ונגר, שלח סקאוט של המועדון לעקוב אחרי השחקן, אך טולאלאן העדיף להישאר בליון.
בעונת היה שותף טולאלאן להעפלה הראשונה בתולדותיה של ליון לחצי גמר ליגת האלופות.
בקיץ 2011 חתם במאלגה מליגת העל הספרדית ל-4 שנים תמורת 10 מיליון אירו.
ב-6 ביולי 2013 חתם טולאלן לשנתיים במונקו הצרפתית.
ב-29 ביוני 2016 חתם לשנתיים בבורדו.
טולאלאן החל לשחק בנבחרות הנוער של צרפת בשנת 2000, עת זומן לסגל הנבחרת עד גיל 17. הוא שיחק גם בנבחרת הנוער של צרפת עד גיל 18. ב-2006 היה טולאלאן חבר בסגל הנבחרת הצרפתית באליפות אירופה עד גיל 21, וסייע לה להעפיל לחצי גמר הטורניר בטרם הפסידה להולנד.
הוא נכלל בנבחרת המצטיינים של הטורניר בתור קיצוני שמאלי על מנת לכלול בנבחרת את הקשרים המרכזיים איסמאיל אסיאטי וריו מאבובה שנבחרו גם הם לתואר.
טולאלאן זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של צרפת ב-2006, למשחק נגד נבחרת איי פארו במסגרת מוקדמות יורו 2008. הוא פתח בהרכב ושיחק במשך כל המשחק בניצחון 0-5. טולאלאן סייע לנבחרת להעפיל לטורניר היורו, ובזכות הופעותיו הטובות במדיה ובמדי ליון נכלל בסגל הנבחרת לטורניר.
הוא פתח בהרכב בכל משחקיה של צרפת בשלב הבתים, מול נבחרות , ו, אך הודח עמה כבר בשלב הראשון.
מאז הפך טולאלאן לשחקן קבוע בסגל הנבחרת של ריימונד דומאנק ונחשב לממשיך דרכו של קלוד מקאללה בנבחרת.
הוא מועדף בהרכב הפותח על פני שחקנים כמו ריו מאבובה, אלו דיארה ולסאנה דיארה.
דומינק אף אמר על טולאלאן במספר מקרים כי הוא תחליף מתאים לפטריק ויירה בעת שזה יפרוש מהנבחרת.
השחקן הצעיר של השנה בליגה הצרפתית: 2004/2005
ג'רמי יששכרוף הוא דיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל בגרמניה, משנה למנכ"ל משרד החוץ והמייסד של האגף לעניינים אסטרטגיים.
יששכרוף נולד בלונדון בירת הממלכה המאוחדת ב-1955 להורים ישראלים ממוצא בוכרי.
הוא בוגר בית הספר לכלכלה של לונדון, ובעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני ביחסים בינלאומיים ואסטרטגיה.
בשנת 1977 עלה לארץ, שירת בצה"ל והשתחרר בשנת 1980.
החל את עבודתו במשרד החוץ בשנת 1981 במחלקה המשפטית.
לאורך השנים שימש בתפקידים דיפלומטיים שונים ובהם ציר-יועץ מדיני למשלחת הישראלית באו"ם, יועץ מדיני לשרי החוץ יצחק שמיר ושמעון פרס וחבר בשיחות השלום עם לבנון ובמשלחת הישראלית לוועידת מדריד (1991).
בשנת 1993 מונה לציר-יועץ מדיני בשגרירות ישראל בוושינגטון.
בשנת 2001 הקים את האגף האסטרטגי במשרד החוץ ומונה לסמנכ"ל משרד החוץ וראש האגף.
ב-2005 מונה לציר המדיני בוושינגטון וממלא מקום השגריר.
כשחזר לישראל שימש כעמית מחקר ב.
תחומי מחקרו היו גרעין ומדיניות בקרת נשק ויחסי ארצות הברית–ישראל.
משנת 2010 עד שנת 2014 כיהן שוב כסמנכ"ל משרד החוץ וראש האגף לעניינים אסטרטגיים.
בתפקידו כסמנכ"ל לעניינים אסטרטגיים, נשא יששכרוף באחריות המערכה המדינית מול הגרעין האיראני, בקרת נשק, ביטחון אזורי במזרח התיכון ופיקוח על הייצוא הביטחוני של מדינת ישראל.
באוקטובר 2014 מונה למשנה למנכ"ל משרד החוץ וראש המערך המולטילטרלי, התפקיד השני בחשיבותו בדרג המקצועי של המשרד.
ב-2003 מונה יששכרוף על ידי מזכ"ל האו"ם קופי ענאן לחבר בוועדת האו"ם לפירוק מנשק, UNIDIR, עד ל-2009.
ב-4 באפריל 2017 מונה לכהן כשגריר ישראל בגרמניה.
ב-29 באוגוסט 2017 הגיש את כתב האמנתו לנשיא גרמניה פרנק-ואלטר שטיינמאייר.
באוגוסט 2022 סיים את תפקידו והוחלף על ידי רון פרושאור.
יששכרוף נשוי ללורה קם, אשת יחסי ציבור, ואב לשלושה.
אחד מבניו, דין, שימש דובר ארגון שוברים שתיקה וכיום משמש דוברו של יו"ר חד"ש, חבר הכנסת איימן עודה.
ג'רמי שו-הו לין הוא כדורסלן עבר טייוואני-אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הרכז.
לין שיחק במהלך רוב הקריירה בליגת ה-NBA, בין היתר שיחק לין בניו יורק ניקס, לוס אנג'לס לייקרס ובטורונטו רפטורס שם זכה באליפות ה-NBA.
לין קיבל לראשונה חוזה בליגת ה-NBA בשנת 2010, בקבוצת גולדן סטייט ווריורס, בתום לימודיו באוניברסיטת הרווארד לאחר שלא קיבל מלגת ספורטאי מצטיין במכללות המובילות.
בעונת הרוקי שלו, שיחק לין לעיתים רחוקות, ולאחר זמן הועבר לליגת הפיתוח של ה-NBA.
לין נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה לגיי-מינג ושירלי, שהיגרו מטאיוואן לארצות הברית באמצע שנות השבעים.
הוריו מחזיקים באזרחות כפולה: אמריקאית וטאיוואנית.
שני הוריו של לין הם נמוכים יחסית (1.68 מ'), אולם משפחתה של סבתו מצד אימו הייתה משפחה גבוהה, וגובהו של אביה היה יותר מ-1.80 מ'.
לין הוא השני מבין שלושה אחים.
אביו, גיי-מינג, לימד את בניו לשחק כדורסל במגרש ימק"א המקומי.
בשנתו האחרונה בתיכון לין הוביל את תיכון פאלו אלטו למאזן 32–1. הוא סיים את השנה עם ממוצעים של 15.1 נקודות, 7.1 אסיסטים, 6.2 ריבאונדים ו-5.0 חטיפות, והוגדר כשחקן השנה של אזור המדינה בו שיחק.
לין שלח קורות חיים ודי.וי.די עם סרטי ביצועים נבחרים מתקופתו בתיכון לכל חברות ליגת הקיסוס ולשלוש מכללות מליגת פסיפיק-10 במטרה להתקבל לאחת המכללות בחסות מלגת ספורטאי מצטיין.
מכללות מה-PAC-10 אמנם קיבלו אותו, אך ללא מלגה, וללא הבטחה כי ישובץ בנבחרותיהן.
אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת בראון היו היחידות שהבטיחו לו מקום בנבחרת הכדורסל שלהן, אלא שאוניברסיטאות אלה לא מעניקות מלגת ספורטאי מצטיין לשחקני נבחרת הכדורסל.
בסופו של דבר בחר לין ללמוד בהרווארד היוקרתית.
מאמן קבוצתו בהרווארד מתאר את שנתו הראשונה כשחקן כ"חלש ביותר (פיזית) בקבוצה".
למרות זאת, בשנתו השנייה השיג לין שיפור משמעותי, העמיד ממוצע של 12.6 נקודות למשחק ונבחר לחמישייה השנייה של הליגה.
בעונתו השלישית כבר העמיד ממוצעים של 17.8 נקודות, 5.5 ריבאונדים, 4.3 אסיסטים, 2.4 חטיפות ו-0.6 חסימות עם 50.2 אחוזי קליעה מהשדה, 40 אחוזי קליעה לשלוש ו-74.4 אחוזי קליעה לעונשין.
בתום העונה הוא נבחר פה אחד לחמישיית העונה של ליגת הקיסוס.
בשנתו האחרונה בהרווארד סיפק לין ממוצע של 16.4 נקודות, 4.4 ריבאונדים, 4.5 אסיסטים, 2.4 חטיפות ו-1.1 חסימות, ושוב נבחר פה אחד לחמישיית העונה של ליגת הקיסוס.
הוא סיים את לימודיו לתואר בכלכלה בהרווארד עם ממוצע ציונים של 3.1 (מקביל לממוצע 85 בישראל).
עם סיום לימודיו בהרווארד לא נבחר לין בדראפט 2010 (הפעם האחרונה בה שיחק בוגר הרווארד בליגת ה-NBA הייתה בשנת 1954).
בהקשר זה התבטא לין: "משחקי המבחן ל-NBA הם משחקי 'אחד על אחד', 'שניים על שניים' או 'שלושה על שלושה', ואני מעולם לא שיחקתי כך".
לין הוזמן על ידי דאלאס מאבריקס למחנה אימונים קצר ולמשחקי ליגת הקיץ בלאס וגאס.
זו הייתה הזמנתו היחידה לליגת הקיץ.
בחמישה משחקי ליגת הקיץ קלע לין בממוצע 9.8 נקודות, קטף 3.2 ריבאונדים, חילק 1.8 אסיסטים וחטף 1.2 חטיפות ב-18.6 דקות למשחק, תוך שהוא קולע 54.5 אחוזים מהשדה.
בסוף ליגת הקיץ ביקשה המאבריקס להחתים את לין, וכמוה גם לוס אנג'לס לייקרס וגולדן סטייט ווריורס הציעו לו חוזה.
ביולי 2010 הוחתם לין על ידי ה'ווריורס' על חוזה לשנת 2010–2011, כאשר לקבוצה עמדה אופציה להאריך את החוזה לעונה נוספת.
השכר בעונה הראשונה עמד על 500,000 דולר.
לדברי לין השכר שהוצע לו על ידי שתי הקבוצות האחרות שביקשו להחתים אותו על חוזה היה גבוה יותר, אך הוא העדיף לשחק ב'ווריורס' שהייתה הקבוצה האהודה עליו מנעוריו.
בנוסף חתם לין על חוזה בן שלוש שנים עם חברת נייקי.
גופיית המשחק שלו עמדה למכירה עוד לפני משחקו הראשון ב-NBA.
לין קיבל דקות משחק מעטות, רובן בסיומם של המשחקים.
בששת המשחקים הראשונים שלו בקבוצה קלע לין סך הכל 7 נקודות.
במהלך העונה הועבר לין שלוש פעמים לקבוצת הפיתוח של ה'ווריורס' - רינו ביגהורנס, ושלוש פעמים הוחזר חזרה ל'ווריורס'.
בתקופתו ב'ביגהורנס' הוא השתתף ב- של ליגת הפיתוח, עזר ל'ביגהורנס' להשיג מאזן של 2 ניצחונות ללא הפסד, ונבחר לחמישיית ה-'Showcase', עם ממוצע של 21.5 נקודות, 6 ריבאונדים, 5.5 אסיסטים ו-3.5 חטיפות.
ב-20 משחקי הליגה שלו ב'ביגהורנס' העמיד לין ממוצע של 18 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים.
את העונה ב'גולדן סטייט ווריורס' סיים לין עם ממוצע של 2.6 נקודות בלבד ב-29 המשחקים בהם שותף, עם 38.9 אחוזי קליעה.
במהלך שביתת השחקנים שקדמה לפתיחת עונת 2011–2012 ב-NBA התאושש לין מפציעה בברכו השמאלית ושיחק מספר משחקים במסגרת טורניר בקבוצה הסינית 'דונגגוואן לאופארדס'.
בתקופה שקדמה לפתיחת העונה שיפר לין משמעותית את כושרו הגופני.
כך למשל הוא הכפיל את משקל המשקולות אותן הרים (מ-50 ק"ג ל-105) וכמעט שילש את מספר עליות המתח אותן הוא עולה (מ-12 ל-30).
משקל גופו עלה בחמישה ק"ג ומסת השרירים שלו עלתה ב-6.8 ק"ג.
הוא הוסיף כ-9 ס"מ לגובה הקפיצה שלו מהמקום, 15 ס"מ לגובה הקפיצה שלו תוך כדי ריצה ושיפר את הזריזות שלו ב-32 אחוזים.
למרות זאת, ב-9 בדצמבר 2011 הוא נופה מהסגל של ה'ווריורס'.
ב-27 בדצמבר 2011 החתימה קבוצת הניו יורק ניקס את לין, כגיבוי לרכזים מייק ביבי וטוני דאגלס, לאחר פציעתו של בארון דייוויס.
גם בתחילת דרכו בניקס לא זכה לין לדקות משחק רבות: במהלך 23 משחקיו הראשונים בקבוצה שותף לין ל-55 דקות בלבד.
ב-17 בינואר 2012 הועבר לקבוצת אירי בייהוקס מליגת הפיתוח.
כעבור שלושה ימים, בניצחונם של ה'בייהוקס' הגיע לין לטריפל דאבל, עם 28 נקודות, 11 ריבאונדים ו-12 אסיסטים.
שלושה ימים אחר כך נקרא לין שוב לשורותיה של ה'ניקס'.
באותו זמן חשבה הנהלת הקבוצה 'לשחרר' את לין משורותיה על מנת להחתים שחקן אחר לפני שחוזהו של לין יהפוך למחייב ב-10 בפברואר, אלא שעיכוב בהחלמתו של בארון דייוויס עיכבה את שובו למשחק פעיל והכריעה את הכף לטובת השארתו של לין בקבוצה.
לאחר שהקבוצה איבדה יתרון מבטיח במהלך הרבע הרביעי במשחקה מול הבוסטון סלטיקס ב-3 בפברואר, החליט מאמן הקבוצה, מייק ד'אנטוני, "מתוך יאוש", לדבריו, להעניק ללין יותר דקות משחק.
במהלך הפסקת מחצית המשחק שהתקיים למחרת, נגד הניו ג'רזי נטס, הציע כרמלו אנתוני למאמן לשתף יותר את לין במחצית השנייה.
במשחק זה קלע לין 25 נקודות, קלט חמישה ריבאונדים ומסר שבעה אסיסטים בדרך לניצחון 92–99.
במשחק הבא פתח לין לראשונה בחמישייה.
אנתוני לא שותף במשחק זה ובשלושה שאחריו בעקבות פציעה.
אמארה סטודמאייר לא שותף במשחק זה ובשבעה שאחריו בעקבות מות אחיו.
לין קלע 28 נקודות ומסר שמונה אסיסטים, והניקס ניצחו 88–99 את יוטה ג'אז.
גם בחמשת המשחקים הבאים פתח לין, ובכולם ניצחו הניקס.
בין השאר ניצחו את הלייקרס, עם הכוכב קובי בראיינט במשחק בו לין קבע את שיא הקריירה שלו - 38 נקודות.
במשחק אחר (נגד טורונטו ראפטורס) קלע לין שלשת ניצחון פחות משנייה לסיום המשחק, ובמשחק נוסף (נגד הוושינגטון ויזארדס) הגיע לין לראשונה בקריירת ה-NBA שלו לדאבל-דאבל.
מאז החל לין לקבל דקות משחק משמעותיות היה מאזנם של הניקס 0–7, ו-0–6 מאז החל לפתוח בחמישייה, זאת לעומת 11 הפסדים ב-13 המשחקים הקודמים.
רצף הניצחונות נקטע במשחק השביעי בו פתח לין בחמישייה, בהפסד 85–89 לניו אורלינס הורנטס, במשחק בו קלע לין 26 נקודות, אך גם איבד תשעה כדורים.
מספר הנקודות שקלע לין בשלושת, ארבעת וחמשת המשחקים הראשונים שלו כשחקן חמישייה מהווים שיא NBA (כל אחד בנפרד: 89 נקודות לשלושת משחקיו הראשונים בחמישייה, 109 ו-136 נקודות לארבעת וחמשת משחקיו הראשונים כשחקן חמישייה.
לשם השוואה - אלן אייברסון החזיק בשיא הקודם לארבעת המשחקים הראשונים כשחקן חמישייה: 101 נקודות).
הישגים, תוצאות, ונתונים סטטיסטיים כגון אלו ועוד רבים אחרים הביאו להתעצמות התעניינות התקשורת והקהל בתופעה שכונתה לינסניטי.
ב-12 המשחקים שבהם פתח טרם היציאה לפגרת האולסטאר הוא העמיד ממוצע של 22.5 נקודות ו-8.7 אסיסטים.
ההתעניינות הגוברת בלין ובניקס בעקבות פריצתו המפתיעה של הכוכב החדש הביאה איתה עלייה דרמטית במכירות של כל מה שהיה קשור בקבוצה: המשחק בין הניקס לבין הנטס זכה לרייטינג של 7.34%, הרייטינג הגבוה אי פעם בעונה הרגילה של משחק של הניקס, מאז החלו למדוד לה רייטינג בעונת 1998/1999.
שווי חברת MSG, שמחזיקה בבעלות על הניקס ואולם המדיסון סקוור גארדן ומחזיקה גם בזיכיון לשידור משחקי הקבוצה עלה בכ-300 מיליון דולר.
מחירי הכרטיסים למשחקי הניקס עלו בכ-25-30%, ובאתר האינטרנט של הקבוצה נרשמה עלייה של 3,000% במכירת מרצ'נדייז.
בחנויות אזלו גופיות מספר 17, המספר שאותו לובש לין, וגופיית המשחק אותה לבש במשחקו נגד ה'לייקרס' נמכרה עבור 42,388 דולר.
תוך זמן קצר הופיע לין על שערי הספורטס אילוסטרייטד (עם הכותרת "כנגד כל הסיכויים"), הטיים באסיה וכן שערי מגזינים רבים בטאיפיי.
מספר האזכורים של שמו באתרי הספורט הרקיע שחקים והכותרות הראשיות בהם עסקו בלין גם בימים בהם הניקס לא שיחקו.
פחות מחודשיים לאחר פריצתו של לין כבר פורסמו לפחות 13 ספרים שעוסקים בסיפורו.
דייוויד סטרן, קומישינר ה-NBA אמר עליו "לא היה אף שחקן שיצר כזאת מהומה וכל כך הרבה עניין תוך זמן קצר כל-כך בשום ענף ספורט שאני מכיר".
באפריל 2012 הוא נבחר על ידי המגזין "טיים" לאחד מ-100 האנשים המשפיעים בעולם.
כתוצאה מההתעניינות הגוברת בו זכה לין לכמה חוזי פרסום בתקופה שלאחר פריצתו, הראשון שבהם היה עם יצרנית הרכב וולוו.
כחודשיים לאחר פריצתו המפתיעה נפצע בברכו, נזקק לניתוח, וסיים את העונה מוקדם מהצפוי, ב-1 באפריל.
ביולי 2012 חתם על הצעת חוזה ביוסטון רוקטס ל-3 עונות עבור כ-25 מיליון דולר.
הניקס החליטו שלא להשוות את ההצעה ובכך הצטרף לין לרוקטס.
ב-1 בפברואר 2014 השיג לין את הטריפל דאבל הראשון שלו בליגת ה-NBA, במשחק נגד קליבלנד בו קלע 15 נקודות, קטף 11 ריבאונדים וחילק עשרה אסיסטים.
ב-11 ביולי 2014, לאחר שתי עונות ביוסטון, עבר לין בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס.
ב-9 ביולי 2015 חתם על חוזה לשנתיים בשארלוט הורנטס, אך לאחר עונה אחת השתחרר מהחוזה.
לקראת עונת חתם על חוזה ל-3 עונות בברוקלין נטס, עבור כ-36 מיליון דולר.
ב-18 באוקטובר 2017 קרע את רצועת הברך ונאלץ להחמיץ את כל עונת .
ביולי 2018 הועבר בטרייד לאטלנטה הוקס.
בפברואר 2019, לאחר 51 משחקים באטלנטה, שוחרר מהקבוצה.
ב-12 בפברואר 2019 חתם על חוזה בטורונטו ראפטורס עד לסיום עונת .
בפלייאוף 2019 זכה עם טורונטו באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה על גולדן סטייט ווריורס בסדרת הגמר בתוצאה 4–2.
באוגוסט 2019 עזב את ליגת ה-NBA לאחר 9 עונות רצופות, וחתם על חוזה בבייג'ינג דאקס מליגת העל הסינית.
ב-31 באוגוסט 2025 הודיע לין על פרישתו מכדורסל מקצועי.
ג'רמי לוין הוא יהודי אמריקאי, דוקטור לרפואה, נשיא ומנכ"ל של חברת "Ovid Therapeutics" ולשעבר נשיא ומנכ"ל חברת טבע תעשיות פרמצבטיות.
לוין נודע בזכות הישגיו בתעשיית הביו-פארמה ושמו צוין כאחד המשפיעים בתעשיית התרופות
לוין נולד בדרום אפריקה, בחווה של משפחתו – חווה דה הויק, בפיקטברג, הכף המערבי.
אביו, ארצ'י לוין, היה עיתונאי פוליטי.
אמו, לאה לוין, קיבלה תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת אסקס.
היא כיהנה בחבר המנהלים של עמותת האומות המאוחדות, אנטי-עבדות ו-International Alert, והייתה בחבר המנהלים של JUSTICE בין השנים 1982–1992. כמו כן, לאה לוין כיהנה בחבר המנהלים של Redress, Readers International, International Journal of Human Rights.
היא המחברת של הספר מטעם אונסקו: "זכויות אדם: שאלות ותשובות" – אחד הספרים בעלי התפוצה הרחבה ביותר בנושא זכויות אדם.
בשנת 1965 התבקש המשפחה לעזוב מיד את המדינה, על רקע התנגדות הוריו למשטר האפרטהייד.
בעקבות טבח שארפוויל משפחתו עזבה את דרום אפריקה ועברה לסאליסבורי, רודזיה (כיום הארארה בזימבאבווה).
לבסוף התמקמה משפחתו של לוין בלונדון, אנגליה, שם רכש את השכלתו.
קיבל תואר ראשון בזואולוגיה ותואר דוקטור בביולוגיה של התא ומבנה הכרומטין מאוניברסיטת אוקספורד, ותואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת קיימברידג'.
לאחר שסיים לימודי רפואה עבד בבתי חולים: האמרסמית' בלונדון, גרוט שור בקייפטאון שבדרום אפריקה, ובבית החולים האוניברסיטאי בז'נבה, שווייץ.
בשנת 1986 הגיע לארצות הברית לעבוד בתעשיית התרופות והתקדם בסולם הדרגות.
שימש כראש פיתוח עסקי גלובלי ושותפויות אסטרטגיות בחברת נוברטיס, ולפני כן היה יו"ר ומנכל של חברת התרופות Cadus.
כיהן כחבר הנהלה בכיר בחברת בריסטול מאיירס סקוויב שם היה אחראי על אסטרטגיה, מיזוגים ורכישות.
בתפקיד זה עיצב והוביל את אסטרטגיית "מחרוזת הפנינים" של החברה.
אסטרטגיה זו עזרה להוביל את השינוי שעברה BMY כחברה, במיוחד לאחר רכישת חברת Medarex Inc שלוין יזם ביולי 2009, אשר מיצבה את BMY כמובילה בתחום האימונו אונקולוגיה.
במאי 2012 מונה לנשיא ומנכ"ל של חברת התרופות טבע, אחת מחברות התרופות הגדולות בעולם.
הוא כיהן בתפקיד עד עזיבתו באוקטובר 2013, על רקע מתיחות עם יו"ר הדירקטוריון פיליפ פרוסט.
כיום לוין משמש מנכ"ל ויו"ר של חברת Ovid Therapeutics Inc, חברה המפתחת תרופות לילדים ומבוגרים עם הפרעות נוירולוגיות תוכניות הפיתוח הראשוניות של Ovid התמקדו במחלות מוח חשוכות מרפא ונדירות, בין היתר: תסמונת אנגלמן ותסמונת איקס שביר.
לוין מכהן כיום כדירקטור בחברות לונדבק, Biocon ו-ZappRx
הוא דובר קבוע בכנסים בתחום הפארמה, בהם הוא מתמקד בהעמקת הקשר בין חברות למטופלים, קיום חדשנות בתעשיית התרופות, הרחבת התפקיד של מיזוגים ורכישות, וגלובליזציה של תעשיית התרופות.
באוקטובר 2023, בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל, קרא להתפטרותו או להדחתו המידית של בנימין נתניהו.
לוין נישא בשנת 1987 למרג'רי פלדברג (בתו של סטנלי פלדברג, אחד השותפים המקימים של חברת "TJX"), ולהם שתי בנות.
אחיו הוא דייוויד לוין, מנכ"ל McGraw-Hill Education, ואחותו היא מיכל לוין.
אחד האנשים המשפיעים בתעשיית התרופות – FierceBiotech
פרס Kemrode חדשנות של תרופות בתחום ה-לחץ יתר
פרס אלברט איינשטיין למנהיגות במדעי החיים
פרס בני ברית על ההישגים בתחום "מחויבות לשיפור מערכת הבריאות הגלובלית"
אות קצין מאת מסדר הכבוד של רפובליקת הונגריה
פלינט היה שחקן ברידג' בריטי מצטיין וכותב ספרי ברידג'.
הוא היה גם חובב נלהב של מרוצי סוסים.
פלינט היה בנו של רופא מנתח מלידס.
בביקור ארוך בארצות הברית בשנת 1966 בו שיחק עם Peter Pender הוא זכה לדרגת Life Master תוך 10 שבועות בלבד.
זה היה הזמן הקצר ביותר, ששחקן כלשהו קיבל את הדרגה.
שיאו החזיק מעמד עד שנת 1989. בשנה זו השיגה השחקנית הגרמנייה סאבין אוקן ) את הדרגה תוך 8 שבועות.פלינט כתב ביחד עם טרנס ריס כמה ספרים וביחד איתו חיבר את שיטת ההכרזה Little Major.
פלינט היה העורך של מדור הברידג' של הטיימס.
הוא כתב כמה ספרים חשובים והשתתף בתוכניות טלוויזיה על ברידג'.מנישואיו הראשונים לסוזאנה היו לו שני בנים.
אשתו השנייה, הונור, הייתה שחקנית ברידג' מצטיינת, ששיחקה בתחרויות בינלאומיות.
ג'רמי פול סוויפט הוא שחקן אנגלי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור לזלי היגינס בסדרה "טד לאסו", עליו היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה מצטיין בסדרת קומדיה.
סוויפט נולד בסטוקטון-און-טיס שבמחוז דרהאם.
בין השנים 1978 ו-1981 למד משחק בבית הספר "גילדפורד דרמה סקול".
בשנות השמונים של המאה העשרים עבד כמעט אך ורק בתיאטרון.
הוא הופיע עם להקות תיאטרון כמו "דבורה וורנר קיק תיאטר" והלהקה הקומית "The People Show".
בתקופה זו הופיע סוויפט בפרסומות רבות בטלוויזיה.
בשנות התשעים של המאה העשרים שיחק בתיאטרון המלכותי הלאומי בהפקה של פילידיה לויד של המחזה "What the Butler Saw" לצדם של דייוויד טננט וריצ'רד וילסון.
בטלוויזיה שיחק בסיטקום "Blind Men" של רשת ITV, ובמיני-סדרה "יריד ההבלים", עיבוד לרומן באותו שם של BBC One.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הופיע סוויפט בסרט "פארק גוספורד" בתפקיד המשרת ארתור.
בסרט "אוליבר טוויסט" בבימויו של רומן פולנסקי שיחק בתפקיד מר באמבל.
בתיאטרון הופיע במחזה "Abigail's Party", ההפקה האחרונה בתיאטרון המפסטד הישן.
ב-2009 שיחק בתפקיד ראשי במחזה "The Antiques' Rogue Show" ששודר ב-BBC2 בהשתתפות ליז סמית' ופיטר ווהן.
הוא הופיע בתפקיד הדיאקון בסרט "דו-קרב", עיבוד לסיפור קצר מאת אנטון צ'כוב, ושיחק בדרמה הטלוויזיונית "Canoe Man", המבוססת על סיפור היעלמותו של ג'ון דרווין .
סוויפט כיכב בסרט הקומי הבריטי "Downhill" שיצא לאקרנים ב-2014 ולצדו כיכבו גם נד דנהי, קארל תאובולד וריצ'רד לומסדן.
ביים את הסרט ג'יימס ראוס וכתב את התסריט טורבן בוס .
סוויפט הוא גם מלחין, ואחת מיצירותיו היא המוזיקה לסרט הטלוויזיה "Werewolves: The Dark Survivors" עבור ערוץ דיסקברי ו-ITV global.
בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" של רשת ITV גילם סוויפט את תפקיד ספראט, הבאטלר של הרוזנת האם (מגי סמית').
ב-2016 הופיע בתפקיד דניס, משרת של הרוזנת מוורודאקי (לסלי קארון) בפרק בסדרה "משפחת דארל".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1983 Fords on Water חייל דרומי 1985 Mr.
ג'רמי טוליאן הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת המגן הימני בלבאנטה מהלה ליגה.
טוליאן נולד בשטוטגרט, ושיחק כנער בקבוצות המקומיות, שטוטגרטר קיקרס ושטוטגרט.
ב-30 באוגוסט 2017 חתם טוליאן לחמש שנים בבורוסיה דורטמונד.
בינואר 2019 הושאל טוליאן עד לסוף עונת 2018/19 לסלטיק מליגת העל הסקוטית.
טוליאן ערך עשר הופעות עד לסיום העונה, וזכה עם סלטיק בדאבל מקומי.
בסיום העונה, חזר טוליאן לדורטמונד.
ב-10 ביולי 2019 הושאל לססואולו מהסרייה א' לעונה אחת, שהוארכה לעונה נוספת.
לאחר שנתיים במועדון, חתם טוליאן בססואולו על חוזה קבוע.
בעונת 2023/24 נשר טוליאן עם ססואולו לסרייה ב', אך העפיל בחזרה עם המועדון לסרייה א' כבר לאחר עונה אחת, 2024/25.
ב-8 ביולי 2025 חתם טוליאן בלבאנטה, העולה החדשה ללה ליגה.
עבור טוליאן קיימת אפשרות לשחק בנבחרת ארצות הברית ועבור נבחרת קרואטיה, בזכות שורשיו.
טוליאן דחה בקשה מארצות הברית להצטרף אל הנבחרת, מאחר שהוא מעוניין לשמור על האפשרות לייצג את גרמניה בנבחרת הבוגרת.
טוליאן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, ובאוגוסט 2016 השתתף עם נבחרת גרמניה האולימפית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, וזכה עמה במדליית כסף, לאחר הפסד בגמר לנבחרת ברזיל האולימפית בבעיטות הכרעה.