tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סרטן תאי עור קשקשיים נוטה יותר להתפשט לגרורות מאשר סרטן תאי בסיס.
כאשר סרטן תאי עור קשקשיים או השינויים הטרום סרטניים מוגבלים לשכבה החיצונית ביותר של העור הוא נקרא גם מחלת בואן .
גורם הסיכון המשמעותי ביותר הוא חשיפה גבוהה לקרינה אולטרה סגולה מהשמש.
סיכונים נוספים כוללים צלקות קודמות, פצעים כרוניים, קרטוזיס אקטינית, עור בהיר, מחלת בואן, חשיפה לארסן , טיפול בקרינה, עישון טבק, תפקוד לקוי של מערכת החיסון, קרצינומה קודמת של תאי בסיס וזיהום HPV.
הסיכון מקרינת UV קשור לחשיפה מתמשכת ולא לחשיפה מוקדמת נקודתית.
מקור נפוץ נוסף לקרינה אולטרה סגולה הוא שימוש במיטות שיזוף.
כמו כן, הסיכון לסרטן גדל, אם קיימות הפרעות עור גנטיות כגון xeroderma pigmentosum וצורות מסוימות של אפידרמוליזיס בולוזה.
הסרטן מתחיל בתאי קשקש שנמצאים בעור.
האבחנה מבוססת לרוב על בדיקת עור ומאושרת על ידי ביופסיית רקמות.
מחקרים חדשים הוכיחו שוויסות העל של FGFR2, תת-קבוצה ממשפחת האימונוגלובין של גורמי גדילה פיברולסטים (FGFR), משחק תפקיד משמעותי בהתפתחות תאי הסרטן.
מוטציה בגן TPL2 גורמת לביטוי יתר של FGFR2, אשר מפעיל מסלולי mTORC1 ו-AKT בשורות תאים הסרטניים הראשוניות וגרורות כאחד.
שימוש ב-FGFR pan-inhibitor, AZD4547, הוא הגורם היחיד שמאפשר להחליש את נדידת התאים הסרטניים ואת התפרצותם.
נראה כי השיטות היעילות ביותר למניעת סרטן תאי העור קשקשיים הן הפחתת החשיפה לקרינה אולטרה סגולה ושימוש בקרם הגנה.
הטיפול בדרך כלל כולל הסרה כירורגית,כריתה פשוטה אם הסרטן קטן, או ניתוח מוז אם הסרטן מתקדם יותר אפשרויות נוספות לטיפול הן טיפול בקור ורדיותרפיה.
אם מופיעות גרורות ניתן לטפל בהן באמצעות כימותרפיה או באמצעות טיפול ביולוגי.
נכון לשנת 2015, כ-2.2 מיליון אנשים סובלים מסרטן תאי עור קשקשיים.
סרטן זה, מהווה כ-20% מכלל מקרי סרטן העור.
כ-12% מהגברים ו-7% מהנשים בארצות הברית חלו בסרטן זה במהלך חייהם.
בעוד שהפרוגנוזה בדרך כלל טובה, אם הסרטן מתפתח לגרורות סיכויי ההשרדות לחמש שנים מרגע האבחנה הוא כ־34%.
בשנת 2015 סרטן זה גרם לכ-51,900 מקרי מוות ברחבי העולם.
הגיל הממוצע לאבחון הוא 66. גם לאחר החלמה, החולים נמצאים בסיכון גבוה לפתח מקרים חוזרים.
סרטן תאי עור קשקשיים מתחיל כגוש קטן בעור.
ככל שהגוש גדל, מרכזו נהיה בצקתי והגוש הופך לכיב.
אלו הסימנים והסימפטומים הנפוצים להופעת סרטן תאי העור הקשקשיים:
ברב המקרים, הפצע שנוצר בעקבות סרטן תאי העור הקשישי הוא אסימפטומטי.
כיב או כתמי עור אדמומיים שמתפשטים באיטיות
דימום לסירוגין מהגידול, במיוחד על פני השפתיים
המראה הקליני של הסרטן לא אחיד והוא משתנה
ברב המקרים, הגידול מופיע כנגע כיבי שקצוותיו קשים ומוגבהים
הגידול עשוי להופיע גם כקטעי עור קשיחים או כפצעון בעל כלי דם זעירים, לעיתים צבעיו מתחלפים.
לעיתים הגידול נמצא תחת שכבת עור שטחית ופולש לאחר זמן מה לרקמה הבסיסית בצורת כיב.
לרב, הגידול מופיע באזורים החשופים לשמש (כגון גב כף היד, הקרקפת, השפתיים והמשטח העליון של אפרכסת האוזן )
כאשר הגידול נמצא על גבי השפתיים, הוא מופיע בצורת כיב קטן המדמם לסירוגין.
נזק בעור, כמו גידול קרני על פני העור
בניגוד לקרצינומה של תאי בסיס (BCC), לקרצינומה של תאי עור קשקשיים (SCC) יש סיכון גבוה יותר לגרורות.
הסיכון לגרורות גבוה יותר בקרצינומה של תאי עור קשקשיים הנובעים מצלקות, בשפתיים התחתונות או ברירית, ומופיע אצל חולים בעלי דיכוי חיסוני.
סרטן של תאי עור קשקשיים הוא הסרטן השני בשכיחותו בעור (אחרי קרצינומה של תאי בסיס אך שכיח יותר ממלנומה).
סרטן זה מופיע לרב באזורי הגוף החשופים לשמש.
גורמי הסיכון לסרטן של תאי עור קשקשיים הם חשיפה לשמש ודיכוי חיסוני.
קיים סיכון נמוך להופעת גרורות של סרטן תאי עור קשקשיים 10 שנים ואילך לאחר הופעתו הראשונית.
עם זאת, סיכון זה גבוה משמעותית מהסיכון לגרורות דומות בקרצימה של תאי הבסיס.
סרטן תאי עור קשקשיים של השפתיים ושל האוזניים הוא בעל שיעור גבוה להישנות מקומית ולגרורות.
במחקר שנערך לאחרונה, הוכח שמחיקה או הקטנה משמעותית של גן Tpl2 עשויה להשפיע על הפיכת תאי עור קשקשיים לסרטניים.
סרטן תאי עור קשקשיים מהווה כ-20% ממקרי סרטן העור שאינם מלנומה.
אך בשל אופיו הברור ושיעורי הגדילה המובהקים שלו הוא מהווה 90% מכלל מקרי סרטן הראש והצוואר המאובחנים.
עישון טבק גם כן מגדיל את הסיכון לסרטן תאי העור הקשקשיים.
הרוב המכריע של מקרי סרטן תאי העור הקשקשיים הם אלה של העור, ולעיתים קרובות הם תוצאה של חשיפה לקרינה אולטרה סגולה.
הם מופיעים לרב באזורים בגוף החשופים לשמש ; הפנים, האוזניים, הצוואר, הידיים או הזרוע.
הסימן העיקרי לגידול הוא בליטה הולכת וגדלה שעשויה להיות בעלת משטח מחוספס וקשקשי וכתמים אדמדמים שטוחים.
בניגוד לקרצינומות של תאי בסיס, סרטן תאי העור הקשקשיים נושא עימו סיכון גבוה יותר לגרורות, אשר עלולות להתפשט לבלוטות הלימפה באזור.
מושתלי איברים מוצקים, הנוטלים תרופות לדיכוי חיסוני באופן כרוני נמצאים בסיכון גבוה יותר לפתח סרטן תאי עור קשקשיים.
בעוד שהסיכון ללקות בכל סוגי סרטן העור עולה עם נטילת תרופות מסוג זה, השפעתן חמורה במיוחד עבור סרטן תאי העור הקשקשיים.
דווח יחס הסיכונים העומד על 250 בסרטן תאי העור הקשקשיים, לעומת יחס סיכונים העומד על 40 עבור קרצינומה של תאי בסיס.
מבין מושתלי האיברים, מושתלי לב וריאות נמצאים בסיכון הגבוה ביותר לפתח את הסרטן מכיוון שהם נוהגים לנטול תרופות מדכאות חיסוניות אינטנסיביות יותר.
סרטן תאי עור קשקשיים בעור אצל אנשים העוברים אימונותרפיה או הסובלים מהפרעות לימפופרוליפרטיביות (לוקמיה) נוטים להיות הרבה יותר אגרסיביים, ללא קשר למיקומם.
הסיכון לסרטן תאי עור קשקשיים ולסרטני עור שאינם מלנומה באופן כללי, משתנה בהתאם למשטר הטיפולי שנבחר ביחס לתרופות המדכאות את מערכת החיסון.
הסיכון לפיתוח הסרטן גבוהה ביותר בעקבות נטילת מעכבי calcineurin כמו cyclosporine ו-tacrolimus.
הסיכון בנטילת מעכבי mTOR, כגון sirolimus ו-everolimus נמוך יותר.
תרופות לאנטי-מטבוליטים אזתיופרין וחומצה מיקופנולית בעלות פרופיל סיכון בינוני.
מאשרים אבחון סרטן תאי העור הקשקשיים באמצעות ביופסיה של הרקמה או הרקמות החשודות כמושפעות מסרטן זה.
המראה הפתולוגי של סרטן תאי קשקש משתנה בהתאם לעומק הביופסיה.
מסיבה זו, בשביל לאבחן נכונה סרטן זה צריך לבצע ביופסיה הכוללת את הרקמה התת-עורית ואת האפיתל הבזילרי.
ביופסיה לא מספקת עשויה להתפרש כקרטוזיס אקטינית עם מעורבות זקיקים.
ביופסיה עמוקה יותר עד לדרמיס או לרקמה התת-עורית עשויה לחשוף את הסרטן האמיתי.
הביובסיה האידיאלית היא ביופסיית כריתה אך ברב המקרים היא אינה מעשית ולכן, עדיפה ביופסיית חתך או אגרוף.
בסרטן תאי עור קשקשיים הרקמות יראו באופן פרה-קרטוזי או היפר-קרטוזי (התקרנות יתר של העור).
כמו כן ניתן יהיה להבחין באקנתוזיס עם התארכות ועיבוי של העור (rete ridge).
השינוי הרקמתי משתרע על פני כל עובי האפידרמיס, כאשר הקרטינוציטים (תאי אפידרמיס) מפגינים פעילות מיטוטית אינטנסיבית, פלאומורפיזם וגרעינים מוגדלים מאוד.
הם גם יראו אובדן בגרות וקוטביות, מה שיעניק לאפידרמיס מראה לא מסודר או "windblown".
ניתן לראות שני סוגים של תאים מרובי גרעינים: הראשון יופיע כתא ענק רב-גרעיני, והשני יופיע כתא דיסקראטוטי שנבלע בציטופלזמה של קרטינוציט.
מדי פעם, בתאים של האפידרמיס העליון יראו בועיות ציטופלזמה אאוזינופילית.
ייתכן שתתגלה הסתננות לימפהיסטוציטית קלה עד בינונית בעור.
מחלת בואן זהה לסרטן תאי עור קשקשיים אין סיטו כל עוד לא חדרה את קרום הבסיס.
בהתאם למקור המחלה, היא תסווג כשינויים טרום סרטניים או סרטן אין סיטו.
במצבים אלו תאי קשקש לא טיפוסיים מתרבים בכל עובי האפידרמיס.
הגידול כולו מוגבל לאפידרמיס ואינו חודר לדרמיס.
התאים הם לעיתים קרובות מאוד לא טיפוסיים תחת המיקרוסקופ, ולמעשה עשויים להיראות יוצאי דופן יותר מאשר תאים של קרצינומות פולשניות של תאי קשקש.אריתרופלזיה של קווירט היא סוג מסוים של מחלת בואן שיכולה להופיע על העטרה או העורלה בגברים, : 733  : 656  והנרתיק בנשים.
היא מופיעה בעיקר אצל גברים ערלים מעל גיל 40. הוא קרוי על שמו של רופא העור הצרפתי לואי קווירט (1856–1933).
בסרטן פולשני תאים סרטניים חודרים דרך קרום הבסיס.
ההסתננות יכולה להיות מעט קשה לזיהוי בשלביה המוקדמים.
עם זאת, ניתן להשתמש באינדיקטורים נוספים כגון שינוי של אפידרמיס בעובי מלא ומעורבות של זקיקי שיער כדי להקל על האבחנה.
שלבי פלישה מאוחרים יותר מאופיינים ביצירת קינים של תאי גידול לא טיפוסיים בדרמיס, לרוב עם הסתננות דלקתית מתאימה.
ביגוד מתאים להגנה מפני השמש, שימוש בקרם הגנה רחב טווח (UVA/UVB) עם SPF 50 לפחות, והימנעות מחשיפה אינטנסיבית לשמש עשויים למנוע סרטן עור.
סקירה משנת 2016 של קרם הגנה ייעודי למניעת סרטן תאי עור קשקשיים לא מצאה ראיות מספיקות כדי להוכיח אם הוא יעיל.
רוב קרצינומות תאי הקשקש מוסרות בניתוח.
שיטת הטיפול הנפוצה היא כריתה כירורגית עם שוליים חופשיים של רקמה בריאה.
כמה מקרים נבחרים מטופלים בתרופות מקומיות.
רדיותרפיה, הניתנת כקרינת קרן חיצונית או כברכיתרפיה (קרינה פנימית), יכולה לשמש גם לטיפול בקרצינומות של תאי קשקש.
יש מעט עדויות המשוות את היעילות של טיפולים שונים עבור סרטן תאי קשקש לא גרורתי של העור.
ניתוח מוז נחשב לטיפול המועדף עבור קרצינומה של תאי קשקש בעור.
משתמשים בשיטה זו לטיפול גם בקרצינומה של תאי קשקש של הפה, הגרון והצוואר..
טיפול בקרינה משמש לעיתים קרובות לאחר הניתוח בסרטן בסיכון גבוה.
ברכיתרפיה היא אופציה לאזורים שקשה יותר לנתח כמו תנוכי האוזניים או איברי מין.
אך באופן כללי מדובר באופציה לא פולשנית וללא כאבים לטיפול בכל סוגי סרטן תאי קשקש.
דוגמה לסוג זה של טיפול היא ברכיתרפיה במינון גבוה Rhenium-SCT שעושה שימוש בתכונה פולטת קרני בטא של Rhenium-188. הקרינה מכוונת אל עבר תרכובת הנמרחת על רדיד דק שממוקם מעל הנגע.
כך ניתן למזער קרינה לרקמה בריאה.
לאחר הסרת הסרטן, סגירת העור עבור חולים עם ירידה בכמות רפיון העור כרוכה בהשתלת עור בעובי מפוצל.
בוחרים אתר תורם בגוף ומסירים מעט עור כדי שהאתר התורם יוכל להחלים בעצמו.
רק האפידרמיס וכמות חלקית של דרמיס נלקחים מהאתר התורם.
ניתן לקצור את העור באמצעות דרמטום מכני או סכין הומבי.
ניתן לבצע אלקטרודיזציה וריפוי או EDC תאי סרטן נבחרים.
באזורים שבהם ידוע כי הם אינם אגרסיביים, ובהם החולה אינו מדוכא חיסוני, ניתן לבצע EDC בקצב ריפוי טוב.
אפשרויות הטיפול במחלת בואן (סרטן in situ או שינויים טרום סרטניים) כוללות טיפול פוטודינמי עם חומצה 5-aminolevulinic, קריותרפיה, פלואורואורציל-5 מקומי או אימיקוימוד.
כמו כן ניתן לבצע כריתה.
מחקרים הראו עדות לכך ש-PDT יעיל יותר מקריותרפיה ובעל תוצאות קוסמטיות טובות יותר.
קרצינומת תאי קשקש בסיכון גבוה מתרחשת סביב העין, האוזן או האף.
היא בגודל גדול, קשה למיין אותה, גדלה במהירות והיא לרוב דורשת טיפול רב-תחומי אגרסיבי יותר.
פיזור הגידול לאזור של צמתים לימפתיים:
אם יש בלוטות נמושות או כיבים של מרג'ולין יבוצע ניתוח אנבלוק (enblock dissection).
עם זאת לא הוכח היתרון של הסרה מניעתית של בלוטות לימפה עם כיבים של מרג'ולין.
בסרטן בסיכון גבוה עשויים לשקול תוספת של רפואה משלימה גם בהיעדר ראיות לגרורות מקומיות.
אימקוימוד (אלדרה) שימש בהצלחה עבור קרצינומה של תאי קשקש in situ של העור והפין, אך הטיפול עלול לגרום לתחלואה או אי נוחות.
היתרון הוא התוצאה הקוסמטית: לאחר הטיפול העור דומה לעור רגיל ללא צלקות (לעומת כריתה כירורגית).
אימקיוימוד אינו מאושר על ידי ה-FDA עבור כל קרצינומה של תאי קשקש.
באופן כללי, לקרצינומות של תאי קשקש יש סיכון גבוה של 50% להישנות מקומית.
בדיקות עור תכופות אצל רופא עור מומלצות לאחר הטיפול.
התוצאה ארוכת הטווח של קרצינומת תאי עור קשקשיים תלויה במספר גורמים: תת-סוג הקרצינומה, טיפולים זמינים, מיקום וחומרה ומשתנים שונים הקשורים לבריאות החולה (מחלות נלוות, גיל וכו').
בדרך כלל, התוצאה ארוכת הטווח חיובית, שכן פחות מ-4% ממקרי קרצינומת תאי הקשקש נמצאים בסיכון לגרורות.
כאשר קיימות גרורות, האיברים המעורבים הנפוצים ביותר הם הריאות, המוח, העצמות ומקומות אחרים בעור.
מחקר אחד מצא שלקרצינומה של תאי קשקש בפין שיעור תמותה גבוה, כ-23%.
מדובר בשיעור גדול בהרבה מאשר כמה צורות אחרות של קרצינומה של תאי קשקש.
עם זאת, זה עשוי להיות קשור לכך שמטופלים נמנעים מבדיקות באיברי המין עד שהסימפטומים חמורים מאד, וכמו כן נמנעים מניתוחים מצלקים באיברי המין.
אלו עלולים לגרום לתמותה בשל אבחנה או טיפול מאוחר.
קרצינומה של תאי קשקש המתרחשת באוכלוסיית מושתלי האיברים קשורה גם לסיכון גבוה יותר לתמותה.
השכיחות של סרטן תאי עור קשקשיים ממשיכה לעלות ברחבי העולם.
מחקר שנערך לאחרונה העריך כי ישנם בין 180,000 ל-400,000 מקרים של סרטן זה בארצות הברית בשנת 2013. גורמי סיכון לקרצינומה של תאי קשקש משתנים עם גיל, מין, גזע, גאוגרפיה וגנטיקה.
שכיחותו עולה עם הגיל ושיא השכיחות היא בדרך כלל סביב גיל 60. גברים סובלים מסרטן תאי קשקש ביחס של 2:1 בהשוואה לנשים.
קווקזים נוטים להיפגע יותר, במיוחד אלה עם עור בהיר או אלה שנחשפו כרונית לקרינת UV.
קרצינומה של תאי קשקש בעור יכולה להימצא בכל אזורי הגוף אך היא שכיחה ביותר באזורים החשופים לשמש לעיתים קרובות, כגון הפנים, הרגליים והידיים.
מושתלי איברים מוצקים (בין היתר לב, ריאות, כבד ולבלב) נמצאים גם הם בסיכון מוגבר לפתח סרטן אגרסיבי.
ישנן גם כמה מחלות מולדות נדירות המועדות לממאירות עורית.
במקומות גאוגרפיים מסוימים, חשיפה לארסן במי באר או ממקורות תעשייתיים עלולה להגביר באופן משמעותי את הסיכון לסרטן זה.
סרטן רך שריון הוא מונח קולינרי לסרטנים שהשירו לאחרונה את שלדם החיצוני הישן ועדיין רכים.
רכי שריון מוצאים מהמים מיד לאחר נשירת שריונם, או רצוי, ממש לפני כן, כדי למנוע התקשות של שריונם.
לכידת סרטנים רכי שריון היא תהליך מאוד רגיש זמן ודורש החזקת סרטנים שנלכדו באזורים בעלי אקלים מבוקר מיד לאחר הלכידה עד לנשירתם, ובנקודה זו ניתן להוציאם ולמכור אותם בבטחה.
משמעות הדבר היא שניתן לאכול כמעט את כל החיה, במקום שיהיה צורך לקלוף אותה כדי להגיע לבשר.
היוצאים מן הכלל הם חלקי הפה, הזימים וכיסוי הבטן, אשר מושלכים ("מנוקים").
החלק הנותר, הניתן למאכל, בדרך כלל מטוגן בשמן עמוק או מוקפץ .
סריג הוא בד סרוג, כלומר עשוי מחוט אחד מתמשך משמש ליצירת לולאות הנקראות עיניים, שורה אחר שורה.
בצד אחד הנקרא גם צד ימין הסריג נראה כשורות של האות האנגלית V המשולבות זו בזו, בדרך כלל זה הצד שנהוג ללבוש כלפי חוץ.
הצד השני נראה כמו שורות של קווים קטנים אופקיים.
להבדיל מבדים אחרים שמיוצרים באריגה, כלומר בחוטים המתוחים בשתי וערב ושילובם זה בזה.
בשפות רבות נקרא בד סריג בשם טריקו (מצרפתית: tricot).
בד הטריקו נבדל מסריגת-יד בכך שהוא מיוצר מחוטים עדינים, במכונות סריגה מיוחדות.
סוודרים, אפודות, גרביים וחולצות T הם דוגמאות לסריגים.
סריג אפשר גם לסרוג בעיגול, כך שאין צורך בתפר.
לסריג, מתיחות גבוהה יותר באחד הכיוונים מאשר בכיוון הניצב לו.
השימוש בסריג להכנת בגדים הוא בדרך כלל כאשר הכיוון הנמתח מוצב אופקית, והכיוון שאינו משנה אורכו - אנכית.
אחרת, כוח הכבידה יעוות את צורת הבגד.
סריג שנפער בו חור ימשיך להיפרם בכיוון אחד - הכיוון הנמתח פחות, פרימה זו בגרביונים העשויים ניילון ומשי מכונה "רכבת" על שם צורתה שנדמית כמו מסילת רכבת, תיקון הפרימה בגרבי ניילון ובגרבי משי נעשה בעזרת מחט חשמלית וכונה 'תיקון אמנותי'.
בין חלוצי התעשייה בארץ היה המפעל לגרביים לודז'יה שהוקם ב-1924. אחרי שנקלע לקשיים נמכר לאריה שנקר, שהקים בו גם מחלקה ליצור סריגים.
סריגה היא אחת ממספר דרכים להפוך חוט או סיב ליריעה.
בניגוד לבדים ארוגים, שבהם חוטי השתי קלועים בחוטי הערב בהצלבה, בדים סרוגים מכילים שורות מקבילות של חוט אחד מתמשך.
השורות מחוברות האחת לשנייה באמצעות לולאות, הנקראות "עיניים", שבהן לולאות קצרות של חוט משורה אחת, כרוכות סביב לולאות מהשורה הסמוכה.
סריגה יכולה להיות מבוצעת בעבודת יד או במכונות.
(סריגה במסרגה אחת בעברית או באנגלית "קרושה" איננה יכולה להיסגר על ידי מכונה.) ניתן לסרוג עם כל חוט גמיש אך לרוב סריגה נעשית עם צמר כבשים, כותנה, סיבים סינתטיים מחומרים שונים ופשתן.
דוגמאות הסריגה מורכבות מכמה צורות של קיבוץ עיני ימין או שמאל, ועל כן נוצרו ראשי תיבות מקובלים למונחים ברוב השפות, ועם הגלובליזציה נוצרו סימנים בין לאומיים.
מועצת מלאכות החוט האמריקאית פרסמה לוח סימני סריגה שמכיל גם סימנים לסריגת צמות.
אופני העשייה הנפוצים ליצירת סריגים
סריגה בשתי מסרגות לפחות עליהן סורגים עיניים, שנקראות עין ימין או עין שמאל על פי כיוונן.
מסרגות שיפודים הן בדרך כלל בעלות חוד בצד אחד המשמש לסריגה ובליטה בצד השני שמונעת מהעיניים ליפול מהשיפוד.
מסרגה עגולה היא בעלת שתי מסרגות המחוברות זו לזו בחוט גמיש ומאפשרת לסרוג משהו גדול, רחב מאוד או שני פריטים זהים בבת אחת, וכן מאפשרות סריגה במעגל.
מסרגות דו צדדיות (DPNs) (נקראות בעברית לעיתים "מסרגות גרביים" או "5 מסרגות") הן בעלות חוד בשני צדיהן ולרוב יהיו קצרות ממסרגות השיפודים.
נהוג להשתמש ב-4 או 5 מסרגות דו צדדיות ליצירת צורות עגולות.
שימושן דומה לשימוש המסרגות העגולות והן מאפשרות לסרוג במעגל גם בהיקפים מאוד קטנים.
בנוסף לסריגה הקלאסית, שנקראת סריגה בשתי מסרגות (knitting) קיימות שיטות סריגה נוספות
בזמן העתיק, יצרו סריגים בעזרת מחט, בליפוף על כל עין לחוד, באופן עשייה שנקרא Nalbinding .
עבודת קרושה נעשית במסרגה אחת עם וו בקצה, שבה יוצרים עיניים, היוצרות חצאי עמודים, עמודים, עמודים כפולים, ועמודים משולשים.
סריגת שרוכים (i-cord) בה לרוב משתמשים בכלי קטן בעל חור במרכזו ומספר מסמרים בראשו.
בזמן הסריגה השרוך נוצר לתוך החור ויוצא מתחתית הכלי.
סריגת נול הנעשית בעזרת נולי סריגה שהם משטחים או טבעות בצורות וגדלים שונים בהם תקועים מסמרים בולטים או מקלות קצרים.
קיימת גם סריגת אצבעות הנעשית בעזרת חוט ללא כלי עזר, ובהן מתבצעת סריגה על אצבעות או בעזרת הזרועות ללא שום מסרגה.
סריגה במכונות סריגה ידנית מכניות או חשמליות.
בכל אופני הסריגה, נוצרות דוגמאות שונות על ידי שילובים של העיניים.
הסריגים העתיקים ביותר שנמצאו, נכון לשנת 2004, הם קטעים שנסרגו בטכניקת Nalbinding, תוארכו לשנת 256 לפני הספירה ונמצאו בחפירות דורא אירופוס, הנמצאת בצפון סוריה המודרנית.
כמה סריגים עתיקים נוספים נמצאו גם במצרים, כשברוב המקרים מדובר בגרביים, שכונו גרביים קופטיות, ובהמשך נקראו גרביים רומיות-מצריות.
הסריגה התפתחה בארצות הים התיכון עוד לפני הספירה ומשם התפשטה לאירופה.
במקור הסריגה הייתה מקצוע גברי.
בימי הביניים סרגו בעיקר כפפות, גרביים וצעיפים לאנשי כמורה רמי מעלה, מחומרים יקרים: משי, חוטי כסף וזהב.
הגילדה המקצועית הראשונה לסריגה הוקמה בפריז בשנת 1268. סריגה הפכה לעיסוק ומקצוע ביתי לנשים רק בשלהי המאה ה-15, בתקופה שבה הבנים נשלחו לחינוך ציבורי שבו למדו כתיבה, קריאה וחשבון, והבנות שחונכו בביתן או במנזר, קבלו חינוך שמכשיר אותן להיות עקרות בית.
כבר במאה ה-14 מתחילים לראות בכנסיות ציורים של מדונות סורגות.
עליית הפופולריות של גרביים סרוגים חלה בסוף המאה ה-17 - בין מיליון לשני מיליון זוגות גרביים סרוגים יוצאו מבריטניה לשאר אירופה.
בתקופת המהפכה הצרפתית שיחקה הסריגה תפקיד חשוב ודוגמאות הסריגה שימשו להעברת מסרים סודיים בין המורדים.
בפרק 10 המוקדש לסריגה, מוצאים הוראות להעלאת עיניים, סריגת גרביים, חיזוק ותיקוני סריגה.
הוראות לסריגת קטעים לעיטור כלי מיטה, פסי תחרה לעיטור בגדים או מדפים.
כל הפריטים שימושיים ומיועדים לקישוט הבגדים או הבית.
לאורך חופי אנגליה, היו הרבה דייגים וספנים, לבושם כלל תמיד סוודרים חמים מצמר כבשים.
בחלקים נבחרים של הסוודרים הללו נסרגו תמיד דוגמאות מעניינות, כדי לסמן מאיזה אזור ולעיתים אף מאיזה כפר בא לובש הסוודר הזה.
על פי סיפורים עממיים, דוגמאות אלו עזרו להחזיר את גופות הדייגים שטבעו לכפר שממנו באו.
על כן שמות חלק מהדוגמאות הוא על שם המקומות או האזור ממנו באו.
בתחילת המאה ה-21, הסריגה על כל צורותיה משמשת גם ליצירת אמנות, כחלק מ'אמנות הסיבים'.
סריגת משטחים מהם אפשר לתפור פריטים
בסריגה מסוג זה משתמשים בדרך כלל בשתי מסרגות ישרות מחודדות בצד אחד ובעלות בליטה בצד השני כדי למנוע את נפילת העיניים.
עובי המסרגות, בשילוב עם עובי חוט הצמר ומתח הסריגה יקבעו את מידת הצפיפות של הסריג.
בכל אופני הסריגה נהוג לסרוג דוגמית לקנה מידה, כדי לדעת כמה עיניים יש להעלות על המסרגה ולקבל סריג במידות הרצויות, כי לא כל סורג או סורגת יוצרים באותו מתח.
בתחילת הסריגה יוצרים בדרך כלל בסיס של לולאות הקשורות אחת לשנייה, סביב אחת המסרגות ("העלאת עיניים").
המסרגה השנייה משמשת כדי להגיע לכל אחת מהלולאות בזו אחר זו, ולשלב בתוכן לולאה חדשה מחוט הסריגה.
בצורה זו נוצרת שורה חדשה של לולאות בראש שורת הלולאות הקודמת.
ניתן לסרוג בשורות הלוך וחזור, או באופן מעגלי, בדרך כלל על ידי שימוש במספר מסרגות, או ב'מסרגה העגולה'.
שתי העיניים הבסיסיות הן ימין ושמאל.
למעשה, שתי העיניים הללו הן זהות.
זוהי למעשה אותה הפעולה בהיפוך.
עין ימין נוצרת על ידי הכנסת המסרגה בחלק האחורי של הלולאה ומשיכת החוט כדי ליצור לולאה חדשה, בעוד שעין שמאל נוצרת על ידי הכנסת המסרגה בחלקה הקדמי של הלולאה, ומשיכת החוט כדי ליצור לולאה חדשה.
סריגה בעיגול, על גבי כמה 'מסרגות גרביים' או על 'מסרגה עגולה', יוצרת סריג ללא תפרים.
במקרה זה סורגים כל הזמן על אותו הצד של הסריג, ויש להתאים את הדוגמה לכך.
סוודרים ואפודות שנסרגים ללא תפרים 'בחתיכה אחת', נסרגים לרוב מפתח הצוואר כלפי מטה בשיטה הנקראת רגלן, סורגים קודם את החלק העליון של החזה והזרועות בעיגול גדול, לאחר מכן בגובה בית השחי מפרידים את העיניים לשני השרוולים, ואת הצד הקדמי והאחורי מחברים יחד לעיגול אחד וממשיכים לסרוג כלפי מטה.
בצורה זו אפשר גם לסרוג סוודרים בצינורה קרושה בחתיכה אחת ללא תפרים.
יש גם אפשרות לסריגת סוודר משרוול אחד שבקצהו העליון מעלים עיניים לכיוון גוף הסוודר וסורגים את הסוודר בשורות מאונכות לכיוון המותניים, באמצע העליון פותחים פתח לצוואר סוגרים אותו ואז ממשיכים לסרוג לכיוון השרוול השני ומסיימים בקצה השרוול השני.
ניתן לסרוג כך ששורה אחת היא עיניים ימניות והשורה הבאה היא עיניים שמאליות וחוזר חלילה.
סוג סריגה זו משמש בסריגה תעשייתית של חולצות טי וסריגים שיוצרו על ידי מכונה.
דוגמה שונה תיווצר אם כל השורות תהיינה לאותו הכיוון.
ניתן ליצור מרקמים שונים על ידי שילובים שונים של שני סוגי העיניים ושל שני סוגי חוטים או יותר.
סריגה ללא תפרים מקובלת מאוד בבגדי תינוקות וילדים, גרביים כובעים ושרוולי סוודרים.
אפשר לשלב צבעים ודוגמאות תוך כדי הסריגה, לא רק על ידי החלפת עין ימין בשמאל, אלא גם על ידי סריגה של כמה צבעים במקביל באותה שורה.
כך אפשר ליצור צורות, תבניות ודוגמאות מצבעים שונים.
במקרה כזה יש לעבוד עם שני חוטים בצבעים שונים ולהחליף חוט בכל פעם על פי מספר העיניים הרצוי.
אפשר ליצור מגוון רחב וצבעוני על ידי כך.
אפשר גם לסרוג בחוטים בעלי צבעים מתחלפים היוצרים בעת הסריגה דוגמאות צבעוניות מגוונות.
דוגמה לאמן סריגה אנגלי מוביל בתחום הוא קאפה פאסט .
בספרו "Glorious Knitting" ניתן למצוא דוגמאות עשירות ומגוונות לסריגה בצבעים רבים ומשתלבים.
סריגה במסרגת קרס אחת, המוכרת בלעז בשם Crochet, מתבצעת על ידי מסרגה אחת צרה עם קצה מעוקל המיועד לעזור בתפיסת ומשיכת חוט הסריגה.
בסריגה זו מתחילים ביצירת לולאה ראשונית ולאחר מכן מושכים באמצעות המסרגה חוט דרך הלולאה הקיימת.
כך שבכל פעם ישנה לולאה אחת שאיתה עובדים ודרכה משחילים את החוט וכך יוצרים את הלולאה הבאה.
שיטת סריגה זו משמשת ליצירת מפות ווילונות, וכן לסריגת כיפות, כובעים מפיות להחזקת סירים חמים ותיקים.
באמנות נפוצה סריגת קרושה בצורה חופשית (Free form Crochet) שממנה יוצרים כל מה שרוצים (כולל חפצי אמנות) ועיקרה שאין צורך לחזור על אותה הדוגמה כל הזמן.
ביו אמני תנועת הדאדא, הייתה סופי טויבר-ארפ שיצרה חלק ניכר מיצירותיה בצורה זו.
אמנים ידועים בסגנון זה הם סילביה קוש (Sylvia Cosh) ג'יימס וולטרס (James Walters), ופרודנס מאפסטון (Prudence Mapstone).
במפעלי הסריגה נעשה תהליך הייצור במכונות סריגה.
ישנה הבחנה בין שני סוגי מכונות: מכונות סריגה שטוחות ומכונות סריגה עגולות.
מכונות הסריגה העגולות הן בעלות כושר ייצור גבוה ומיועדות בעיקר לסריגת הלבשה תחתונה, גרביונים ועוד פריטים המיוצרים מחוטים דקים.
מכונות הסריגה השטוחה הן מכונות הסריגה הקלאסיות.
במכונות אלה מייצרים את המוצרים הקלאסיים - סוודרים.
טכניקת הסריגה שלהן מאפשרת מגוון דגמים.
כל מכונות הסריגה החדשניות המיוצרות בתחילת המאה ה-21 הן ממוחשבות ומתוחכמות מאוד מבחינת כושר הייצור.
תהליך הייצור הוא כדלקמן: את החוט מעבירים במכונות סלילה דרך גלילי שעווה כדי לתת לו מעטה שמנוני שיעזור בתהליך הסריגה.
את סלילי החוטים מניחים על המכונות ומשחילים אותם דרך מובילי החוטים.
את דוגמת הסריגה שמתוכנתת מראש על גבי דיסקט מעבירים אל המכונה.
בתהליך הסריגה נסרגים בדים שעוברים אשפרה (גיהוץ בעזרת אדים).
את הבדים המגוהצים מעבירים למחלקת הגזירה ומשם למתפרות ולמחלקות האריזה.
סביב מפנה המאה ה-21 עבר רוב ייצור הטקסטיל בעולם לסין.
במלחמת השחרור סרגו בישראל 'כובעי גרב' ללוחמי ה'פלמ"ח', ומנהג זה היה נפוץ עד מלחמת ששת הימים.
עם התרחבות הייצור המתועש של מוצרים סרוגים ירדה קרנה של הסריגה כמלאכת יד.
עלות הצמר הייתה לעיתים גבוהה ביחס לעלות רכישת סוודר שיוצר במדינות עניות.
כמו כן ישנן נשים שיוצרות לעצמן ולחברות צעיפים ייחודיים, שנלבשים לא רק בחורף אלא בקיץ כשמיזוג האוויר מקפיא אולמות ותחבורה ציבורית.
גם במאה ה-21 ישנם בתי ספר שבהם מלמדים סריגה כחלק ממערכת הלימוד.
במאה ה-21, כחלק מהתהליך הגלובלי של מעבר רוב תעשיית ייצור הטקסטיל לסין, נסגרו רוב מפעלי הסריגה בישראל.
נותרו מספר יצרנים בודדים אשר נותנים שרותי סריגה למעצבים בשוק המקומי ומפעל "אסיב תעשיות טקסטיל" מקיבוץ אפק, אשר סורגים על "מכונות סריגה עגולות" ומייצאים את כלל תוצרתם למצרים תחת הסכמי QIZ.
כניסתן של הרשתות החברתיות באינטרנט והמסחר המקוון חידשו את העניין בסריגה בקרב הדור הצעיר בישראל, וכך גם במדינות נוספות.
כמו כן, סריגה במסרגה אחת ממשיכה להיות נפוצה, בין השאר לצורך סריגת כיפות, כובעים, שמיכות לתינוקות ועוד.
סורגות פיתחו במשך הדורות פתרונות לעיצוב סריגים בעלי צורות בעזרת קנה המידה, מדידת הגוף או החפץ שאותו התכוונו להלביש.
הן חישבו ופיתחו טבלאות ליצירת הבגדים הללו לכל המידות הנחוצות.
אחד הפיתוחים המאתגרים היה רעיון הגרב, שצריכה לכסות כף רגל, עקב וקרסול, כך שהחלק של הקרסול צריך להיות סרוג כך שלא יגלוש למטה.
מתמטיקאיות מצאו דרך להשתמש בסריגה וקרושה כאמצעי להדגים צורות מתמטיות שקשה היה להדגימן בצורה אחרת.
גמישות הסריג מאפשרת תמרון הצרה-הרחבה בכל נקודה רצויה.
ב-2004 פרסמו המתמטיקאית ההולנדית הינקה אוסינחה יחד עם בעלה ברנד קראוסקופף דגם של 'יריעת לורנץ' בקרושה.
בשנת 1981, סטודנטית הראתה לסורגת אליזבט זימרמן איך ליצור טבעת מביוס מפיסת ניר ארוכה וצרה.
זימרמן סרגה פס ארוך, סובבה קצה אחד, תפרה את הקצוות בתפר נסתר וכך יצרה את צעיף המוביוס הראשון.
המבנה הגמיש של סריגים מאפשר גם להדגים ולחקור רעשי אדמה, וכן מחקר על התכונות הפיזיות של חומרים תעשייתיים בעלי תכונות ייעודיות.
מחקרים על מבנה סריגים מאפשרים גם מחקרים על מכניקה.
בבוליביה גויסו נשים סורגות, כדי ליצור התקן לתינוקות שנולדו עם מום לב מולד של צינור עורקי פתוח.
ההתקן, שנקרא Nit Occlud פותח על ידי הקרדיולוג פרנץ פרוידנטל , ועשוי מחוט יחיד של ניטינול – סגסוגת של ניקל וטיטניום, אך הוא כה זעיר שאי אפשר לסרוג אותו באופן תעשייתי.
ההתקן מוחדר ללב התינוק באמצעות צנתור.
התועלת הבריאותית והחברתית של סריגה
הרבה שנים שימשו מלאכות יד למיניהן כאמצעי לריפוי והשבת השימוש בשרירים פגועים בידיים.
בתחילת המאה ה-21 פורסמו מחקרים שמראים שסריגה מאטה תהליכים של דמנציה.
מחקרים שונים מצביעים על תרומה של פעולת הסריגה לבריאות.
מחקר בקרב 1000 סורגים וסורגות של Knit For Peace ארגון המאגד 15.000 אנשים שסורגים בהתנדבות לאנשים נזקקים הראה שסריגה מורידה את לחץ הדם, מסדירה את הדופק, מפחיתה דיכאון, מאטה מחלות דמנציה.
מחקרים משווים מראים שנשים עם מחלות מפרקים כגון אוסטיאוארטריטיס שסורגות, שיפרו את יכולות התנועה של ידיהן, סבלו פחות מכאבים, והתפתחות המחלה הואטה מאוד.
בבריטניה יש קריאה לרופאי משפחה לעודד אנשים לסרוג כדי להפחית במתן תרופות.
מרפאות מאיו (Mayo) בארצות הברית פרסמו הרבה מחקרים רפואיים המראים את התועלות הבריאותיות השונות של הסריגה.
הסריגה היא גם כלי חברתי, אנשים שרואים מישהו סורג בציבור, מרגישים שאפשר לשוחח עם הסורג/ת.
ישנן קבוצות של סורגות שנפגשות יחד, מלמדות אחת את השנייה אופני עשיה שונים.
בארצות הברית לאחר נפילת המגדלים ב־9/11, אנשים חיפשו נחמה בקבוצות של סורגות.
בארצות הברית ובברזיל מעודדים אסירים בבתי סוהר, ליצור מוצרים שונים במלאכת יד לעצמם ולמכירה, רבים בוחרים בסריגה.
נמצא שזה משחרר לחצים, מפחית תוקפנות, מעודד כושר חברתי וגאווה במעשי ידיהם.
בסקר שנערך על ידי פיפה בורנס ורוזמרי פאן דר מאר מטעם אוניברסיטת וולונגונג באוסטרליה עלה שסריגת יכולה לשפר את בריאות העוסקים בכך.
בסקר נשאלו 8000 אנשים, מתוכן 99% נשים, מחציתן בגילאי 41 עד 60, על הרגלי הסריגה שלהן.
רובן ענו שהן נוטלות סורגות ברוב ימי השבוע אם לא כל יום (77%).
בסקר נמצא ש-90% אמרו שהסריגה הרגיעה אותם, 82% אמרו שהפעולה גורמת להם אושר.
מעל 70% חשו שהסריגה שיפרה את הזיכרון וכושר הריכוז שלהם.
מגפת הקורונה שפשטה בעולם בתחילת שנת 2020, ושבגללה אנשים נסגרו בבתים מחשש הדבקה, השיבה אנשים רבים שוב לסרוג, או לעסוק במלאכת יד כלשהי, חלק כדי לשחרר לחצים ולהעביר את הזמן וחלקם כדי ליצור משהו שלא יכלו לקנות, ולהרגיש 'מועילים'.
יש גם אנשים שצינרו או סרגו מסכות פנים, אבל הן אינן יעילות כמו מסכות הבד.
חוקרי חברה ופסיכולוגיה מגלים עניין בתופעת 'החזרה למלאכות' וכותבים שהעוסקים במלאכות בזמני לחץ וחרדה, חשים שעל ידי יצירת משהו במו ידיהם, הם מוכנים יותר לשרוד את התקופה הרעה.
בישראל נולדים כ-15.000 פגים כל שנה, התינוקות שנולדו טרם זמן נמצאים בסכנת בריאותיות קשות.
הסתבר במחקרים שבובת תמנון מצונרת במסרגה אחת מרגיעה ומנחמת את הפגים, ומפחיתה את הסיכון שהם ימשכו בצינורות שהם מחוברים אליהם.
קבוצות של סורגות מתנדבות ברחבי הארץ סורגות בובות תמנונים ותורמות אותן לבתי החולים.
במרץ 2024, פרסמה אוניברסיטת גוטנבורג (Gothenburg) מחקר חדש על התועלת של הסריגה לאנשים עם בעיות נפשיות.
החוקרת הראשית היא יואנה נורדסטרנד (Joanna Nordstrand) מרפאה בעיסוק שחקרה את הנושא באוניברסיטת גוטנבורג לקראת הדוקטורט שלה.
במחקר נבדקו 600 רשומות של דברים שאנשים עם בעיות נפשיות כתבו על עצמם ועל ההשפעה המרגיעה של הסריגה עליהם.
הרשומות נאספו מאתר הסריגה הבינלאומי Ravelry.
הרשומות נבדקו בשיטות מקובלות לניתוח תוכן איכותי.
הסריגה נתנה לאנשים אפשרות להשתחרר מלחצים, כתחביב זה נתן להם זהות וקשרים חברתיים, הסריגה גם עזרה לארגן את חייהם, מה שהועיל לבריאותם.
שותפים למחקר של יואנה אישרו את הדברים.
במחקר מובאות ציטטות מאנשים המציינים שהעדיפו לסרוג מאשר לקחת תרופות ושאכן הסריגה הרגיעה אותם.
בזמן מלחמות העולם היו מרגלות, שהשתמשו בסריגה שלהן, גם כדי להצדיק ישיבה ממושכת בגנים או ספסלים ציבוריים בזמן תצפית על מטרה, וגם כדי להעביר מסרים בקוד נסתר.
לאורך ההיסטוריה אין ספור ציירים וציירות ציירו נשים, ילדות ואף כמה גברים, סורגים.
תופעה מפורסמת בהקשר זה היא נטייתם של ציירים במאה ה-14 לצייר מדונות סורגות, מה שמלמד אותנו על טכניקות סריגה שכבר היו מקובלות בעת ההיא, ועשוי לרמוז על כך שסריגה הפכה לנפוצה יותר בתקופה זו בקרב נשים ממעמד גבוה במרכז אירופה.
גם חלוצי הצילום חשבו שהסורגים הם נושא מעניין לצילום.
האמנית הבריטית שירלי קמרון הציגה בסוף שנות ה-70 מיצגים, שבהם היא סרגה בציבור, מיצגים שונים שמדדו זמן, או היו להם אמירות על מצב הנשים בתקופתה.
הסריגה מופיעה גם בספרות המבוגרים ובספרי ילדים.
בישראל כתבה אסתר קל את הספר לנוער "לבת וגם לבן לא יזיק לדעת" שבו יש פרק המדבר על אב שלימד את בתו לסרוג.
את הספר "סבתא סורגת" כתב אורי אורלב ואיירה אורה איתן.
בספר מתוארת אישה שהגיעה לעיר קטנה, ובידיה רק זוג מסרגות ומקל נדודים.
היא סורגת עולם שלם אבל כשראש בעיר ויועציו רוצים לגדר את יצירותיה, היא כועסת ופורמת אותן.
שולמית הרטל פרסמה בשנת 1970 את הספר 'בוטיק בבית', 100 עבודות-יד נוספות לבנות הנעורים, בו היא נותנת שלל עצות לעשיית חפצים ומתנות אחרות בפרק 'לקראת יום האם : אילו מתנות נכין לאמא?' היא מיעצת למי ש'ידיהן זריזות במלאכת הסריגה' להכין לאמא 'מערכת שלמה המורכבת מארנק, כובע וצווארון'.
בפרק 'עבודות מחוט ומצמר' היא נותנת הוראות סריגה ל'צעיף סריג-אריג, לכובע לאמא, עניבה לאבא ולמחממי ביצים'.
בפרק 'שמא נעשה משהו למען אחינו הקטן?
היא נותנת הוראות לסריגה כובע - צעיף ומחמם לבקבוק.
יש כמה סוגים של מילוני סריגה.
יש מילונים שבהם יש איור או צילום של דוגמה, יחד עם שם הדוגמה והסבר כיצד לסרוג אותה.
לרוב הדוגמאות מקובצות על קבוצות נושא כגון 'תחרה', 'סריגה בעיגול, 'צמות וכדומה.
לעיתים צילום כזה רק מראה צילום או איור של הדוגמאות בלי לתת שם לכל דוגמה בנפרד.
סוג שונה של מילון סריגה נותן בסדר אלפביתי מונחים של סריגה, ולעיתים גם הסברים היסטוריים, יש מילון מונחי סריגה אמריקאי, שבו מופיעה הגדרה Foreign terms שכוונתו מונחים שאינם באנגלית ותחתם מופיעים תרגומי מונחי סריגה בתרגום מאנגלית לצרפתית, מאנגלית לגרמנית ומאנגלית לאיטלקית.
בדורות קודמים אנשים שסרגו סוודרים, מכנסיים, גרביים, ועוד פריטי ביגוד, התחשבו במחיר החומר ובזמן שהיה עליהם להשקיע כדי ליצור את הפריט.
הם חיזקו מראש מקומות רגישים ואיחו חורים בסריגים, בעיקר במקומות הרגישים, כדי לאחות גרביים נוצרו כל מיני אמצעים מעץ בצורות של ביצה או פטריה, כדי להקל על איחוי הגרב.
כאשר בגד סרוג כבר לא התאים להם מסיבה כלשהי, הם פרמו את הצמר, גלגלו אותו על לוח כלשהו או על קולב פלסטי, מה שהקל על תליית הצמר לייבוש, טבלו במים, כדי ליישר את סלסולי החוט.
כשהחוטים התיישרו גלגלו אותם ושבו וסרגו מהם פריט חדש.
לעיתים השתמשו בחוטים של שנים או יותר סוודרים קטנים לעשיית סוודר חדש.
באתר פינטרסט יש מאגר גדול של סוודרים שהושבחו כך.
המצב האקולוגי והכלכלי של העולם מחייב מיחזור של סריגים, כמו של כל מוצרי הטקסטיל.
היתרון של סריגים הוא שאפשר לעשות מהם הרבה פריטים אחרים.
סריגים מצמר טבעי אפשר להפוך ללבד.
סריגים סרוגים ביד כמו גם סריגים מתועשים אפשר גם לחתוך כדי לשנותם או לתפור מהם משהו שונה.
השיטות המוקדמות לסריגה בחוטי טריקו הייתה על ידי מיחזור בדי טריקו, אותם חתכו לרצועות צרות וסרגו עם החוט שמתקבל.
הספר כולל סיפורים של אנשים שהביאו למחברת סריגים ל"איחוי".
חלקם על האנשים שיצרו את הסריגים וחלקם על האנשים שבקשו לאחותם כדי לשמרם ואף ללבוש אותם.
הספר נכתב במטרה לחבר בין זה שכאשר אנשים מתחום הסריגה שומעים את המילה איחוי, הם חושבים באופן מיידי על "איחוי גרביים", לבין זה שגם העצמות והגוף שלנו לעיתים מתאחים.
סָרָיֶיבוֹ (בבוסנית: Sarajevo, בקירילית: Сарајево, בספרות רבנית: שאראי, שָֹרָאי-בּוֹסְנָה) היא הבירה, והעיר הגדולה ביותר במדינת בוסניה והרצגובינה ובפדרציה של בוסניה והרצגובינה, אחת משתי הישויות הפדרליות של בוסניה והרצגובינה לצד רפובליקה סרפסקה.
העיר היא אחת הערים החשובות בהרי הבלקנים, מאז נוסדה על ידי העות'מאנים בשנת 1461. בעיר נרצח הארכידוכס פרנץ פרדיננד מאוסטריה - האירוע שהוביל לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
כמו כן נערכו בעיר משחקי החורף האולימפיים של 1984.
סרייבו מהווה את קנטון סרייבו - אחד מעשרות הקנטונים של בוסניה והרצגובינה.
רוב תושבי סרייבו הם בוסניאקים-מוסלמים.
סרייבו ממוקמת במרכז בוסניה והרצגובינה.
שטח העיר הוא 142 קמ"ר ומרכזה נמצא במרכז עמק סרייבו, בגובה 500 מטרים מעל פני הים.
נהר מיליאצקה חוצה את העיר בזורמו ממזרח למערב ומקורותיו של נהר הבוסנה נמצאים בקרבת העיר.
סביב העיר נמצאים חמישה הרים בהם ישנם אתרי סקי רבים:
הר ביילאשניצה - 2,067 מטרים.
האקלים בסרייבו הוא אקלים ממוזג, המשלב בין האקלים היבשתי האירופי לבין האקלים הים תיכוני.
בסרייבו הקיצים חמים (טמפרטורות עד 35 מעלות צלזיוס) והחורפים קרים, בעיקר בשל גובהה של העיר.
החודש החם בשנה הוא חודש יולי, בו טמפרטורה ממוצעת של 19 מעלות צלזיוס.
החודש הקר בשנה הוא ינואר, עם טמפרטורה ממוצעת של מעלה אחת מתחת לאפס.
הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 10 מעלות צלזיוס.
בסרייבו כמות משקעים שנתית ממוצעת של 905 מ"מ.
בחודש אוקטובר, החודש הגשום בשנה, כמות המשקעים הממוצעת היא 89.4 מ"מ.
החודש היבש בשנה הוא פברואר, ובו כמות המשקעים הממוצעת יורדת ל-61.4 מ"מ.
במקום בו שוכנת העיר סרייבו, הייתה התיישבות החל מתקופת האבן.
במקום היו התיישבויות איליריות אשר נכבשו על ידי האימפריה הרומית בשנת 9 לפנה"ס.
בתקופה הרומאית נקראה העיר אקווה סולפורה.
התאריך המקובל של ייסוד העיר הוא 1461, כשהמושל העות'מאני של בוסניה, איסה בק איסקוביק, הפך את הכפר שהיה במקום לעיר הבירה האזורית ובנה בה מסגד, באזאר מקורה וסראייה (ארמון מושל), שעל שמו קרויה העיר.
בתקופת המושל גאזי הורסב בק במאה ה-16 גדלה העיר.
רוב העיר מתקופה זו השתמר עד ימינו ומהווה את העיר העתיקה של סרייבו.
במאה ה-17 הייתה סרייבו העיר השנייה בחשיבותה בבלקנים, אחרי איסטנבול.
בשנת 1697 כבש את העיר הנסיך אויגן מסבויה ושרף אותה.
העיר נבנתה מחדש אך לא שבה לגדולתה, ועיר הבירה של בוסניה הועברה לטרבניק.
בשנת 1878, סופחה העיר על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית, והחל תהליך תיעושה.
ב-28 ביוני 1914 נרצחו הארכידוכס של אוסטריה פרנץ פרדיננד ואשתו בעת ביקור בסרייבו על ידי הלאומן הסרבי גברילו פרינציפ.
"הרצח בסרייבו" היה הניצוץ שהצית את האש במלחמת העולם הראשונה.
לאחר מלחמת העולם, משהוקמה ממלכת יוגוסלביה הפכה סרייבו לבירתה של דרינסקה בנובינה - אחד המחוזות החשובים בממלכה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הפכה סרייבו למרכז תעשייתי עיקרי ביוגוסלביה.
בשנת 1984 נערכו בעיר משחקי החורף האולימפיים.
במלחמת בוסניה, ב-6 באפריל 1992, צרו כוחות סרביים על העיר ותקפו אותה.
המצור על העיר נמשך עד שנת 1995 והוביל להרס מרביתה.
בשנת 2003 הסתיים שיקומה של העיר, מלבד כמה אתרים קטנים במרכז העיר שטרם שוקמו.
במפקד אוכלוסין שנערך ביוני 2010 נמצא כי מתגוררים בסרייבו 310,605 תושבים, ובמטרופולין מתגוררים כ-436,572 תושבים.
צפיפות האוכלוסין בעיר היא 2157.2 תושבים לקמ"ר.
בשכונת נובו סרייבו (הצפופה בשכונות העיר) 7524.5 תושבים לקמ"ר ובשכונת סטארי גראד (הכי פחות צפופה משכונות העיר) 742.5 תושבים לקמ"ר.
הקבוצה האתנית הגדולה בסרייבו היא בוסנים - 77.4% מתושבי העיר (230,000 תושבים).
הקבוצה השנייה בגודלה היא המיעוט האתני הסרבי המהווה 35,000 תושבים (12% מהתושבים).
הקבוצה השלישית בגודלה היא המיעוט הקרואטי - 9,283 תושבים (3.1% מהתושבים).
היתרה (7.5% מהתושבים) הם צוענים, יהודים ממוצא ספרדי ופועלים זרים (בעיקר סינים).
סרייבו היא המרכז הכלכלי של בוסניה והרצגובינה.
בעיר מיוצרים מוצרי טקסטיל, רהיטים, מכוניות, תרופות, אלכוהול וסיגריות.
סרייבו מחולקת לארבע רשויות מקומיות (בבוסנית: "Općina"):
סטארי גראד - העיר העתיקה.
אחד ממקורות ההכנסה העיקריים של העיר סרייבו הוא ענף התיירות, ובעיקר תיירות החורף (סקי).
בעיר מעל 50 מלונות גדולים ומספר רב של בתי הארחה.
בעיר 7 קווי רכבת קלה, 4 קווי חשמלית, ומספר קווי אוטובוסים.
נמל התעופה הבינלאומי סרייבו ממוקם בקרבת העיר.
בזמן מלחמת האזרחים השתמשו בנמל התעופה בעיקר עבור טיסות של האו"ם.
בסרייבו מספר רב של תיאטראות.
בניין התיאטרון הלאומי של בוסניה אשר נבנה בשנת 1919.
המוזיאון הלאומי של בוסניה והרצגובינה הוא החשוב והגדול במוזיאונים במדינה.
המוזיאון הוקם בשנת 1888, ומוצגת בו "הגדת סרייבו".
מוזיאנים נוספים הנמצאים בעיר הם:
מוזיאון ארס אבי לאומנות מודרנית.
המוזיאון ההיסטורי של בוסניה והרצגובינה.
המוזיאון לספרות של בוסניה והרצגובינה.
המוזיאון האולימפי שתיעד את המשחקים האולימפיים נהרס במהלך מלחמת האזרחים.
בעבר הייתה קיימת ספרייה לאומית גדולה בעיר, אולם היא נהרסה מאש תותחים סרביים ובמקומה, נבנה בניין חדש לשכן את הספרייה הלאומית.
האוניברסיטה הראשונה שנבנתה בעיר היה בית ספר לפילוסופיה סופית - אוניברסיטה זו נבנתה על ידי גאזי הוסרב בק בשנת 1531.
אוניברסיטת סרייבו נוסדה בשנת 1887.
בעיר סרייבו ישנן שתי קבוצות כדורגל מרכזיות, ז'לייזניצ'אר סרייבו ומועדון הכדורגל סרייבו, שניהם מועדונים מכובדים מאוד, עוד בתקופת יוגוסלביה ומאוחר יותר עם עצמאותה של בוסניה והרצגובינה הפכו לשניים מהמועדונים המובילים במדינה.
בעיר קיימת קבוצת כדורסל, בוסנה סרייבו, שזכתה בעבר באליפות אירופה וממוקמת בצמרת בליגת הכדורסל הבוסנית.
ראשוני היהודים התיישבו בסרייבו באמצע המאה ה-16. ב-1577 הוקם הרובע היהודי שכונה אֶל קוֹרְטִיג'וֹ (בלאדינו: החצר), ב-1581 הוקם בית הכנסת הספרדי הראשון בעיר וב-1630 הוקם בית עלמין.
במהלך המאה ה-17 היגרו לעיר פליטים יהודים אשכנזים והקימו במקום קהילה נפרדת.
ב-1879 סיפחה האימפריה האוסטרו-הונגרית בפועל את אזור בוסניה ובכלל זה העיר סרייבו.
בתקופה זו חלה פריחה כלכלית ותרבותית ולעיר הגיעו משפחות ממעמד כלכלי רם שבניהם עסקו במקצועות חופשיים.
ב-1902 הוקם בית הכנסת האשכנזי המרכזי בעיר.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקמה ממלכת יוגוסלביה וקהילת סרייבו הייתה אחת מ-117 הקהילות המאורגנות בממלכה והשלישית בגודלה.
ב-1932 הוקם בית הכנסת הספרדי המרכזי שכונה "קהל גדול".
האזור הועבר לחזקת הבובות של מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה בהנהגת אנטה פאבליץ' ומייד הוחל ברדיפת יהודי החבל.
כ-6,600 מיהודי סרייבו נספו במחנות ההשמדה.
לאחר מלחמת העולם, שבו שרידי הקהילה לעיר וחידשו את הפעילות הקהילתית.
ב-1992, על רקע התפרקות יוגוסלביה, פרצה מלחמת בוסניה.
הקרבות באזור העיר העמידו את יהודי הקהילה בסכנה.
בסיוע הסוכנות היהודית, חולצו חלק מבני הקהילה הועברו לזאגרב, חלקם למדינות אירופיות נוספות וחלקם עלו לישראל.
כמה מאות יהודים העדיפו לא להתפנות ולהמשיך ולהתגורר בעיר.
קהילת סרייבו נותרה הגדולה והמרכזית שבקהילות בוסניה והרצגובינה.
סריגי בְּרָאבֶה הם מחלקות של סריגים, הממוינות לפי מידת הסימטריה של הסריג.
למיון זה חשיבות רבה במיון של גבישים על-פי המבנה המרחבי שלהם, ובתחומים אחרים בפיזיקה של מצב מוצק.
סריגי בראבה קרויים על שמו של הפיזיקאי הצרפתי אוגוסט בראבה (Auguste Bravais) שגילה אותם ב-1848.
סריג הוא אוסף אינסופי של נקודות, הנוצר באמצעות אוסף בדיד של פעולות הזזה, כך שמתקיימת התכונה:
הסריג נראה אותו דבר, מכל נקודה בסריג בה מביטים עליו.
הגדרה נוספת, ושקולה לקודמת, מראה כיצד ליצור בפועל סריג -ממדי: נבחר וקטורים בלתי תלויים ליניארית, .
(קבוצה זו נקראת "בסיס פרימיטיבי לסריג", או לפעמים "בסיס ראשוני").
במילים אחרות, הסריג נפרש על ידי כל הצירופים הליניאריים במקדמים שלמים של וקטורי הבסיס הפרימיטיבי.
צירופים אלו (כלומר, איברי ), נקראים וקטורי סריג.
הווקטורים בבסיס הפרימיטיבי מגדירים מקבילון, המכונה תא יחידה, שאיתו אפשר לרצף באופן מחזורי ושלם את המרחב.
כל הסריגים מקיימים מספר תכונות:
סימטריה ביחס להזזה בווקטור סריג: אם נזיז את כל נקודות הסריג בווקטור סריג, נקבל בחזרה את אותו סריג.
באופן מתמטי: אם , אז .
סימטריה לסיבוב ב-180° (או: רדיאנים): אם נבחר נקודה במרחב, ונסובב סביבה את הסריג בחצי סיבוב, נקבל חזרה את אותו סריג.
סימטריה ביחס לשיקוף מלא: אם נחליף כל וקטור סריג בשיקוף שלו – כלומר – נקבל אותו סריג.
הסימטריות הנוספות שעשויות להיות לסריגים מחלקות אותם לקבוצות (מחלקות שקילות), תוך התעלמות מהגדלים הפיזיים של הסריג (פרמטרי הסריג) – קבוצות אלו הן סריגי בראבה.
ב-0 ממדים ובממד אחד, יש רק סריג בראבה אחד.
בשני ממדים, ניתן להבחין בין חמישה סריגי בראבה, לפי מידת הסימטריה שיש לכל אחד מהם, בנוסף לסימטריות שיש לכל הסריגים:
לסריג כללי (oblique) אין סימטריות נוספות.
לסריג מלבני (rectangular) יש סימטריה לשיקוף ביחס לשני מישורים (קווים במרחב הדו-ממדי).
לסריג מלבני ממורכז (centered rectangular) יש אותן סימטריות סיבוב ושיקוף של סריג מלבני, אבל סימטריות הזזה שונות.
לסריג משושה (hexagonal) יש, בנוסף לסימטריה של סריג מלבני ממורכז, סימטריה לסיבוב בכפולות של 60° (או: רדיאנים).
לסריג ריבועי (square) יש, בנוסף לסימטריה של סריג מלבני, סימטריה לסיבוב ב-90° ( רדיאנים), ולשיקוף ביחס ל"אלכסון" של הריבוע.
ניתן להראות שיש בסך הכול 14 סריגי בראבה תלת-ממדיים אפשריים.
הללו מתבססים על 7 מקבילונים (7 מערכות גבישיות), עם 6 אפשרויות להוספת נקודות סריג נוספות במרכזי הפאות או הגוף.
שש האפשרויות להוספת נקודות ("מרכוז"; "centering") הן:
I – ממורכז גוף (Body centered; BC) – מוסיפים נקודת סריג אחת במרכז כל תא.
F – ממורכז פאה (Face centered; FC) - מוסיפים נקודת סריג אחת בכל פאה של תא היחידה.
C – מרכז חד-פאה (Base centered) - בוחרים זוג אחד מפאותיו של תא היחידה ומוסיפים להם נקודת סריג אחת לכל פאה (הוספת נקודת סריג בפאה השנייה מתחייבת מסימטריה ביחס להזזה בווקטור סריג).
אלו 3 אפשרויות, שכן יש 3 אפשרויות לבחור את זוג הפאות שיתווספו להן נקודות סריג.
לכאורה, מהאמור לעיל אמורים להתקבל 42 מבני סריג אפשריים במרחב תלת-ממדי (7 מערכות גבישיות כפול 6 אפשרויות להוספת נקודות).
אולם, כאשר מנסים לבנות אותם מגלים שחלק גדול מהמבנים האפשריים זהים למבנים אחרים.
עם הפחתת הכפילויות מגלים שיש בסך הכול 14 סריגים תלת-ממדיים השונים זה מזה, והם מסוכמים בטבלה להלן:
מערכות גבישים סריג: טריקליני(Triclinic) מונוקליני(Monoclinic) פשוט ממורכז בסיס אורתורומבי(Orthorhombic) פשוט ממורכז בסיס ממורכז גוף ממורכז פאה משושה(Hexagonal) טריגונלי (או: רומבוהדרלי)(Trigonal; Rhombohedral) טטרגונלי(Tetragonal)פשוט ממורכז גוף קובייתי(Cubic) פשוט ממורכז גוף ממורכז פאה
חבורות הסימטריות הנקודתיות של כל אחד מהסריגים האלו תלויות, במערכת הגבישית.
בנוסף, כתלות במרכוז, יש לכל אחד מהסריגים חבורות סימטריות מרחביות.
סריג קובי פשוט הוא סריג שכל צלעותיו זהות באורכן וניצבות זו לזו.
ניתן לחשוב עליו כעל ריצוף כל המרחב התלת-ממדי בקוביות (באופן דומה לריצוף דף דו-ממדי במשבצות ריבועיות).
כדי לתאר סריג ספציפי לא מספיק לתאר את סריג בראבה שלו (קובי, בדוגמה זו), אלא גם פרמטרים נוספים (במקרה זה, אורך הצלע), הנקראים "פרמטרי סריג".
אם ידוע שאורך הצלע הוא a, אז התיאור המתמטי שלו יהיה קבוצת הווקטורים שנפרשת (במקדמים שלמים) על ידי הבסיס הפרימיטיבי הבא:
במקרה זה, ניתן לבחור את תא היחידה הפרימיטיבי כקובייה שנפחה a3.
לסריג כזה יש שלושה צירי סימטריה לסיבוב ב-90°, ארבעה צירי סימטריה לסיבוב ב-120°, שישה צירי סימטריה לסיבוב ב-180°, תשעה מישורי סימטריה לשיקוף ומרכז סימטריה.
לכן, משויכות לו 5 חבורות סימטריה נקודתיות, ו-15 חבורות סימטריה מרחביות.
סריג הופכי של סריג בראבה מסוים הוא מעין התמרת פורייה של הסריג.
לסריג ההופכי חשיבות רבה בפיזיקה כגון בקריסטלוגרפיה באמצעות ניתוח פיזורי קרינה ושיאי בראג.
אזי הסריג ההפכי שלו *L מוגדר להיות קבוצת כל הווקטורים שמקיימים:
הסריג ההופכי הוא בעצמו סריג בראבה, והסריג ההפכי של הסריג ההפכי הוא הסריג המקורי, כלומר: .
נהוג לומר שווקטורים בסריג המקורי הם "במרחב הממשי" או "בסריג הישר" ואילו וקטורים בסריג ההפכי הם "במרחב k" או "במרחב הגל".
עבור סריג תלת-ממדי אפשר להציג בניה מפורשת של הסריג ההפכי.
בנייה זו שקולה להגדרת הסריג ההפכי וקלה יותר לחישוב.
נניח שסריג בראבה שלנו L נוצר על ידי הבסיס הפרימיטיבי הבא
אזי הסריג ההפכי *L ייווצר על ידי הבסיס הפרימיטיבי המוגדר להלן:
ואז מתקיימת "אורתוגונליות" בין הבסיסים במובן הבא:
כדאי לשים לב שעד כדי סימן, הביטויים במכנה של הבסיס ההפכי הם נפח תא יחידה פרימיטיבי בסריג המקורי L.
עובדה זו מקלה על חישוב הבסיס ההפכי (שכן את הסימן של כל וקטור קובעים לפי תנאי ה"אורותוגנליות" לעיל).
כל נקודה (hkl) בסריג ההפכי מתאימה לקבוצה של מישורי סריג מקבילים (hkl) במרחב הישר (כלומר: בסריג האמיתי).
הכיוון של וקטור הסריג ההפכי שווה לכיוונו של הווקטור הנורמלי בין המישורים, וגודלו שווה להפכי של המרחק בין שני מישורים סמוכים (כלומר: מידת הריווח בין המישורים).
אזור ברילואן הוא תא יחידה פרימיטיבי של הסריג ההפכי.
סריגים הופכיים של סריגי בראבה נפוצים
הסריגים ההופכיים של קבוצת הסריגים הקוביים קלה לחישוב.
קל לראות מהבניה המפורשת שהסריג ההפכי של סריג קובי פשוט בעל צלע באורך a הוא סריג קובי פשוט בעל צלע באורך .
כלומר: עד כדי שינוי סקלה, הסריג הקובי הוא ההפכי של עצמו.
הסריג ההפכי של FCC הוא סריג BCC (ממורכז תא).
הסריג ההפכי של BCC הוא סריג FCC.
באופן כללי, עבור סריגים שווקטורי הבסיס הפרימיטיביים שלהם אורתוגונליים (כלומר, ניצבים זה לזה), הסריג ההפכי הוא בעצמו מערכת וקטורים אורתוגונלית, באותן כיוונים (כל וקטורי הופכי מקביל למתאים לו בסריג המקורי), אך בסקלה אחרת.
הסריג ההפכי של סריג משושה הוא סריג משושה המסובב בזווית 30 מעלות, וגודל צלעו שונה.
הסריג ההפכי הוא בעל תפקיד מרכזי במרבית הניתוחים של מבנים מחזוריים, בפרט בגבישים.
התופעה היסודית ביותר בה מופיע הסריג ההפכי היא עקיפה דרך סריג בראבה.
בעקיפת קרני X דרך סריג בראבה (בהזנחת תנודות תרמיות של הגביש), ההפרש בין וקטור
התנע של הקרן הפוגעת לבין זה של הקרן היוצאת, הוא וקטור סריג הפכי.
עובדה זו מאפשרת להשתמש בתבנית העקיפה כדי למצוא את וקטורי הסריג ההפכי ומכאן את מבנהו.
באמצעות ידיעת הסריג ההפכי ניתן לחשב את המבנה האמיתי של הסריג הישר ובכך למפות את הגביש.
בתורת הקבוצות, סריג הוא קבוצה עם יחס סדר חלקי, שבו לכל שני איברים יש אינפימום וסופרמום.
פירושו של דבר שיש איבר גדול ביותר מבין כל אלה המקיימים , ואיבר קטן ביותר מבין כל אלה המקיימים .
בצורה זו מתקבלות שתי פעולות בינאריות על איברי הקבוצה הסדורה:
פעולת המצרף (join) שמחזירה לכל זוג איברים את הסופרמום של שניהם.
פעולת המפגש (meet) שמחזירה לכל זוג איברים את האינפימום של שניהם.
אחת הדוגמאות הבסיסיות לסריג הוא אוסף תת-הקבוצות של קבוצה X, עם פעולות האיחוד והחיתוך כמצרף ומפגש, בהתאמה.
גם אוסף תת-הקבוצות הסופיות הוא סריג.
כל יחס סדר מלא הוא סריג כי בו המצרף של שני איברים הוא הגדול מביניהם, והמפגש של שני איברים הוא הקטן מביניהם.
בסריג אפשר להגדיר מצרף ומפגש של כל קבוצה סופית.
אם לכל קבוצה יש אינפימום וסופרמום הסריג נקרא שלם.
כל סריג שלם הוא חסום: יש בו איבר קטן ביותר (הסופרמום של הקבוצה הריקה), ואיבר גדול ביותר (האינפימום שלה).
סריג תת-הקבוצות של X הוא סריג שלם; לא כל אלגברה בוליאנית היא שלמה.
הסריג שמגדיר יחס סדר מלא הוא שלם, אם ורק אם הסדר וההפכי לו שניהם יחסי סדר טובים.
אם לכל שני איברים קיים מצרף, אבל לא בהכרח מפגש, הקבוצה מכונה סריג-למחצה עליון.
באופן דומה, אם לכל זוג איברים קיים מפגש, אבל לא בהכרח מצרף, הקבוצה מכונה סריג-למחצה תחתון.
היפוך של יחס הסדר מחליף בין שני טיפוסי הסריגים-למחצה.
פעולת המצרף מקיימת שלוש תכונות אלגבריות חשובות: היא אסוציאטיבית (), קומוטטיבית (), ואידמפוטנטית ().
מאידך, בכל קבוצה עם פעולה בינארית המקיימת את שלוש התכונות האלה, אפשר להגדיר יחס סדר ( אם ורק אם ), שביחס אליו הוא המצרף של a ו-b.
לכן יש התאמה מלאה בין סריגים-למחצה לבין קבוצות עם פעולה אסוציאטיבית, קומוטטיבית ואידמפוטנטית.
לדוגמה, פעולת החיתוך של קבוצות היא אסוציאטיבית, קומוטטיבית ואידמפוטנטית; ויחס הסדר שהיא מגדירה, אם ורק אם , אינו אלא יחס ההכלה הרגיל.
באופן דומה לזה, יש התאמה מלאה בין סריגים לבין אלגברות בוליאניות.
בכל סריג, אם , אז לכל c מתקיים .
אם זהו תמיד שוויון, הסריג נקרא מודולרי.
המודולריות משותפת לסריגים חשובים רבים, כגון סריג תת-החבורות הנורמליות של חבורה, או סריג תת-המודולים של מודול.
בסריג מודולרי, לכל a,b, הפונקציות ו- הן איזומורפיזמים הפוכים זה לזה של הקטעים ו-.
אומרים שאיבר a בקבוצה סדורה מכסה את האיבר b, אם , ולא קיים .
אם המצרף עם x שומר על היחס "מכסה או שווה" (ובאופן שקול: אם מכסה את b כל אימת ש-a מכסה את ), אז הסריג נקרא מודולרי-למחצה עליון.
אם המפגש עם x שומר על היחס "מכסה או שווה", אז הסריג הוא מודולרי-למחצה תחתון.
כל סריג מודולרי הוא גם מודולרי למחצה עליון ותחתון.
ולהפך: אם אין בסריג שרשראות אינסופיות, והוא מודולרי-למחצה עליון ותחתון, אז הוא מודולרי.
כאשר אין בסריג שרשראות אינסופיות, מן המודולריות למחצה (מאחד הטיפוסים) נובע שכל השרשראות המקסימליות מ-a ל-b הן באותו אורך.
אם , אפשר להגדיר את המרחק כארכה של השרשרת הקצרה ביותר מ-a ל-b.
סריג הוא מודולרי-למחצה עליון, אם ורק אם לכל a ו-b; ומודולרי אם ורק אם לכל a ו-b.
אם לסריג יש איבר מינימלי 0 והמרחק מ-0 תמיד סופי, אז פונקציית הגובה מקיימת אם ורק אם הסריג מודולרי.
סריג אטומרי הוא מבנה של סריג ענק הבנוי מאטומים הקשורים זה לזה בקשרים קוולנטיים חזקים, והוא מאפיין חומרים אטומריים.
בשל חוזקם של הקשרים הללו, כל החומרים האטומריים הם מוצקים בטמפרטורת החדר ומאופיינים בנקודות התכה ורתיחה גבוהות במיוחד.
כמו כן, החומרים האטומריים אינם נמסים במים או בממסים אורגניים, והם אינם מוליכים חשמל (למעט גרפיט).
החומרים האטומריים הם מעטים למדי.
רובם מורכבים מאטומי פחמן (C) או צורן (Si) שהם האל-מתכות היחידות בטור הרביעי של הטבלה המחזורית.
באפשרותם להתרכב עם עוד ארבעה אטומי פחמן או צורן נוספים וליצור סריג.
בין החומרים הבנויים מסריג אטומרי:
יהלום - כל אטום פחמן מצוי במרכז ארבעון (טטראדר) וקשור לארבעה אטומי פחמן שכנים המצויים בקדקדיו של הארבעון.
גרפיט - כל אטום פחמן קשור לשלושה אטומי פחמן שכנים.
אטומי הפחמן יוצרים שכבות מישוריות, אשר ביניהן מתקיימים קשרי פאי חלשים.
אלקטרון הערכיות הרביעי אינו משתתף בקשר, ולכן הוא נייד ומאפשר מוליכות חשמלית.
גרפן- שכבה דקיקה אחת של אטומי פחמן מסודרים בצורה של כוורת, מוליך חום וחשמל טוב, שקוף, חזק ודחוס.
ננו-צינורית פחמן- שכבה אחת יחידה של אטומי פחמן מגולגלים לצינור, כאילו גרפן גולגל לגליל.
חומר חזק, מוליך חום וחשמל טוב.
צורן דו-חמצני (סיליקה) - SiO2.
בדיל אפור - אלוטרופ α של בדיל - Sn
קרבורונדום - סריג מלאכותי שנוצר במעבדה בחימום לטמפרטורות גבוהות והעברת זרם חשמלי מחול, פחמן וסיליקון.
סריג יוני הוא מבנה המורכב מיונים חיוביים ושליליים הנמשכים זה לזה באמצעות קשרים יוניים, דהיינו, מכוח המשיכה בין מטעניהם המנוגדים, והוא מאפיין חומרים יוניים, הנקראים גם מלחים.
היונים החיוביים הם בדרך כלל יוני מתכת, ואילו היונים השליליים הם בדרך כלל יוני אל מתכת.
המטענים המנוגדים מאזנים זה את זה, ועל כן לחומרים היוניים יש מטען חשמלי כולל אפס.
חומרים יוניים מיוצגים באמצעות נוסחה אמפירית, המביעה את היחס השלם הקטן ביותר בין היונים המרכיבים את החומר.
למשל, בנתרן כלורי (מלח שולחן), היחס בין יוני הנתרן ליוני הכלור הוא 1:1 (שכן מטענם החשמלי של יוני הנתרן הוא 1+ ואילו זה של יוני הכלור הוא 1-), ועל כן נוסחתו היא NaCl.
לעומת זאת, נוסחת סידן כלורי היא CaCl2, שכן מטענם החשמלי של יוני סידן (Ca) הוא 2+, ולכן, על מנת לאזן את מטענו של כל יון סידן דרושים שני יוני כלור.
חלק מן היונים מורכבים משני אטומים או יותר, ונקראים יונים מורכבים.
כך, למשל, יון ההידרוקסיד, -OH שמורכב מזוג אטומים או יון האמון, +NH4.
הקשרים היוניים הם חזקים יחסית.
על כן, דרושה אנרגיה רבה על מנת לנתקם בהתכה וברתיחה, ומשום כך טמפרטורות ההיתוך והרתיחה של חומרים יוניים גבוהות למדי, ורובם המכריע מוצקים בטמפרטורת החדר.
ככל שהרדיוסים היוניים של היונים המרכיבים את החומר היוני קטנים יותר, וכן ככל שמטענו החשמלי של כל יון גדול יותר, כך הקשרים היוניים חזקים יותר, וטמפרטורות ההתכה והרתיחה של החומר היוני גבוהות יותר.
חלק מן החומרים היוניים מסוגלים להתמוסס במים.
בתהליך ההמסה במים, מתפרק החומר ליונים המרכיבים אותו, ומולקולות המים עוטפות את היונים במבנים הנקראים כדורי מיום.
במבנים אלה, אטומי המימן המרכיבים את מולקולות המים, הטעונים במטען חיובי חלקי, פונים לכיוון היונים השליליים, ואטומי החמצן המרכיבים אותן, הטעונים במטען שלילי חלקי, פונים לכיוון היונים החיוביים.
חומרים יוניים המתמוססים בקלות במים נקראים קלי תֶמֶס.
במצב מוצק, היונים המרכיבים את החומר היוני אינם חופשיים לנוע.
עם זאת, במצב נוזל, בדומה לתמיסה מימית, מתפרק החומר היוני ליונים המרכיבים אותו, והם חופשיים לנוע.
לכן, חומרים יוניים מוליכים חשמל במצב נוזל ובתמיסה מימית בתהליך של אלקטרוליזה.
חומרים יוניים אינם ניתנים לריקוע, משום שהזזת שכבה גורמת להעמדת היונים בעלי המטען החשמלי הזהה, אשר ביניהם קיימת דחייה הדדית, זה מול זה, ועל כן לשבירת החומר.
סֶרְיוֹל אַטְלַנְטִי (שם מדעי: Seriola dumerili) הוא מין דג טורף ממשפחת הצניניתיים מהסוג סריול והוא הגדול בבני משפחתו.
שמו העממי המקובל אצל הדייגים בישראל הוא אינטיאס וגם שולה.
דג זה נחשב לדג מאכל משובח.
תפוצתו של הסריול האטלנטי בים התיכון, באוקיינוס האטלנטי, באוקיינוס השקט ובאוקיינוס ההודי.
הוא נפוץ בעומקים של בין 20–70 מטר ועד עומק מקסימלי של 360 מטר.