tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1861 חוקק הפרלמנט של הממלכה המאוחדת את חוק בתי המשפט העליונים של הודו שהקים בתי משפט עליונים במחוזות שונים בהודו הבריטית כשהוא מבטל את בתי המשפט העליונים בקולקטה, מדראס ובומביי וגם את ה"סאדר אדלת", שישבו בעיירות השונות.
בתי המשפט הללו היו בתי המשפט הגבוהים ביותר בהודו הבריטית עד להקמת בית המשפט הפדרלי של הודו ב-1935. לבית המשפט הפדרלי הייתה סמכות שיפוט במחלוקות בין מחוזות ומדינות פדרליות ולדון בערעורים על פסק דין של בתי המשפט הגבוהים.
בית המשפט העליון של הודו הוקם ב-28 בינואר 1950, והחליף הן את בית המשפט הפדרלי של הודו והן את הוועדה המשפטית של המועצה הפרטית , שהיוו עד אז את החוליה העליונה במערכת המשפט ההודית.
מושב בית המשפט העליון היה בתחילה בלשכת הנסיכים בבניין הפרלמנט ההודי שבו ישב בית המשפט הפדרלי הקודם של הודו מ-1937 עד 1950. בשנת 1958 עבר בית המשפט העליון למקום מושבו הנוכחי.
בחוקת הודו נקבע כי בית המשפט יכלול שבעה שופטים בנוסף לנשיאו, כשהיא משאירה לפרלמנט את הסמכות להגדיל את מספר השופטים.
סמל בית המשפט העליון מייצג את סמל הודו, כשמעליו עם גלגל עליון הכולל 32 חישורים.
סעיף 145 לחוקת הודו מסמיך את בית המשפט העליון לנסח כללים (בכפוף לאישור הנשיא) להסדרת הנוהג והנהלים בבית המשפט.
שלוש גרסאות של הכללים פורסמו: הראשונה ב-1950, לאחר מכן ב-1966 והאחרונה ב-2013.
הופעה בפני בית המשפט העליון
תקנות בית המשפט העליון שנקבעו ב-2013 מאפשרות רק לעורכי דין הרשומים בבית המשפט העליון להופיע בבית המשפט.
עורכי דין אחרים המבקשים להופיע בפני בית המשפט יכולים לעשות זאת רק תחת חסותו של עורך דין המורשה בהופעה בפני בית המשפט.
בחוקת הודו נקבע לבית משפט עליון תקן של נשיא ו-7 שופטים.
בשנותיו הראשונות ישבו כלל שופטי בית המשפט העליון בתיקים שהוצגו בפני בית המשפט.
ככל שעבודת בית המשפט גדלה הגדיל הפרלמנט את מספר השופטים מ-8 המקוריים ב-1950 ל-11 ב-1956, 14 ב-1960, 18 ב-1978, 26 ב-1986, 31 ב-1956. 2009, ל-34 ב-2019. ככל שמספר השופטים גדל, ישיבותיו הרגילות היו למושבים בני שניים ושלושה שופטים, המתאחדים לישיבות בנות חמישה שופטים ויותר במקרי דיון בשאלות יסוד בחוק.
הדיון הגדול ביותר אי פעם בבית המשפט העליון של הודו הוקם בשנת 1973 במשפט קסוננדה בהראתי נגד מדינת קראלה , בו ישבו 13 שופטים שדנו בשאלה האם יש לפרלמנט זכות בלתי מוגבלת לתקן את החוקה, מה שיצר את דוקטרינת המבנה הבסיסי והתיקון החוקתי שאינו חוקתי.
תנאי כשירות שופט בבית המשפט העליון
על מנת לכהן כשופט בבית המשפט העליון נדרש השופט להיות אזרח הודו שגילו אינו עולה על 65 שנים, שהיה שופט באחד מבתי המשפט העליונים למשך לפחות חמש שנים, עורך דין מורשה להופעה בפני בתי המשפט העליונים במשך עשור, או משפטן מומחה על פי דעת נשיא הודו.
על פי חוקת הודו, נשיא הודו ימנה שופטים לבית המשפט בעצת הוועדה הלאומית למינוי שופטים.
בית המשפט העליון קבע בשלושה פסקי דין, המכונים יחדיו "תיקי שלושת השופטים" (1982, 1993, 1998), כי הוועדה תכלול את נשיא בית המשפט העליון, ארבעת השופטים הוותיקים ביותר, והשופט הוותיק ביותר בקרב שופטי בית המשפט ממנו בא המועמד.
שופטים מונו בעבר על ידי הנשיא בעצת הקבינט של האיחוד, שהיא חלק מממשלת הודו.
לאחר 1993 (תיק השופטים השני), אף שר, או אפילו הרשות המבצעת כולה, אינם רשאים להציע מועמדים לנשיא, אשר נאלץ לבחור את השופטים רק מתוך רשימת המומלצים על ידי הוועדה של את מערכת המשפט.
במקביל, כפי שנקבע באותו פסק דין, ניתנה לרשות המבצעת סמכות לדחות שם מומלץ.
הוועדה ספגה כמות לא מבוטלת של ביקורת.
בשנת 2015, הפרלמנט העביר תיקון לחוקה ביטל את הוועדה והחליף אותה בוועדה הלאומית למינוי שופטים (NJAC).
תיקון זה נפסל על ידי בית המשפט העליון, בתיק השופטים הרביעי, כתיקון לא חוקתי החותר תחת המבנה הבסיסי.
לצד השבת הוועדה, בית המשפט הזמין הצעות, אפילו מהציבור הרחב, כיצד לשפר את שיטת המינוי, באופן רחב בנוסח – הקמת קריטריונים לזכאות למינויים, מזכירות קבועה שתסייע לוועדה לסנן חומר על מועמדים פוטנציאליים, החדרת שקיפות רבה יותר לתהליך המיון, תיקון תלונות וכל הצעה אחרת שאינה בארבע הקטגוריות הללו, כמו העברת שופטים.
בשנת 2009 הגיעה ההמלצה למינוי שופט שהתקבלה על ידי הוועדה, לערעור בבית המשפט העליון.
בית המשפט קבע שמי שיכול להיות שופט הוא עניין עובדתי, ולכל אדם יש זכות להטיל ספק בכך.
אבל מי צריך להיות שופט הוא עניין של דעה ואינו שפיט.
בשנת 1989 מונתה פטימה ביווי, אישה ומוסלמית ראשונה בהרכב.
בית המשפט לחוקה של פולין (בפולנית: Trybunał Konstytucyjny) הוא בית המשפט החוקתי של הרפובליקה של פולין, גוף שיפוטי שהוקם כדי לפתור מחלוקות על חוקתיות הפעילות של מוסדות המדינה; משימתו העיקרית היא לפקח על התאמת החוק לחוקת פולין.
בית המשפט הוקם בעקבות דרישה של תנועת הסולידריות בקונגרס הלאומי שקיימה ב-1981, מספר שבועות לפני כניסת החוק הצבאי לתוקף והוצאתה מחוץ לחוק.
בית הדין הוקם ב-26 במרץ 1982 ושופטיו הראשונים נכנסו לתפקידם ב-1 בינואר 1986.
סמכויות בית המשפט הוגדלו ב-1989 עם המעבר מהמשטר הקומוניסטי למשטר דמוקרטי וב-1997 עם כינון חוקה חדשה.
החוקה קובעת ש-15 השופטים בבית הדין ייבחרו על ידי הסיים, הבית התחתון, למשך 9 שנים.
המינויים הפכו למשבר מינויים מאז 2015.
במקביל לבית משפט זה מתקיים בית המשפט העליון של פולין.
בית המשפט החוקתי דן בעמידתם של חקיקה והסכמים בינלאומיים בתנאי החוקה, במחלוקות על סמכויותיהם של גופים חוקתיים מרכזיים, ועל עמידה בחוקה של מטרות ופעילויות מפלגות פוליטיות.
בית המשפט החוקתי מורכב מ-15 שופטים הנבחרים על ידי הסיים (הבית התחתון של הפרלמנט הפולני) לכהונה אחת של תשע שנים.
1982–1989: הרפובליקה העממית של פולין
בית המשפט החוקתי הוקם על ידי תיקון לחוקת הרפובליקה העממית של פולין ב-26 במרץ 1982. בשל חוסר הפירוט בסעיף שהוסף, הוחלט כי יש לחוקק חוק שיסדיר את הליכי בית הדין לחוקה.
התהליך הסתבך, והחוק לא אושרר על ידי הסיים עד 29 באפריל 1985, דבר שאפשר את ההתחלה הרשמית של ההליכים השיפוטיים של בית הדין ב-1 בינואר 1986. בשלב זה היכולת השיפוטית של בית המשפט הייתה מוגבלת, מכיוון שניתן היה לבטל פסיקות במשפט חוקתי ברוב של שני שלישים קולות בסיים.
בשנת 1989 התרחבו סמכויותיו של בית המשפט כאשר הוא קיבל את הסמכות לקבוע את פרשנותם המחייבת של חוקים.
שינויים רבים הגיעו עם חקיקת החוקה מ-1997; מספר השופטים גדל מ-12 ל-15, כהונתם הוארכה בשנה אחת ונקבעה ל-9 שנים, ובית הדין איבד את סמכותו להחליט על פרשנות חוקים (בצורת הוראות מופשטות).
2015–2016: משבר בית המשפט החוקתי הפולני
בבחירות שנערכו ב-25 באוקטובר 2015, מפלגת המצע האזרחי השלטת הפסידה הן בבחירות לנשיאות והן את הרוב בפרלמנט למפלגת חוק וצדק, שזכתה ברוב מוחלט בסיים.
תקופת כהונתם של שלושה משופטי בית המשפט תמה בין הבחירות לכינוס הסיים החדש ב-12 בנובמבר 2015, ושני שופטים נוספים עמדו בפני פרישה לאחר מכן.
לפני שהנשיא הנבחר, אנדז'יי דודה, נכנס לתפקידו ב-6 באוגוסט 2015, והסיים החדש התכנס ב-12 בנובמבר 2015, המצע האזרחי מינתה חמישה שופטים חדשים לבית המשפט.
ביוני 2015 חוקקה המפלגה הוראת שעה שביקשה לאפשר לסיים שעוד לא התפזר למנות גם את שני השופטים שיועדו לפרוש לאחר כינוס הפרלמנט החדש.
ואז ב-8 באוקטובר 2015, שבועיים לפני הבחירות, בחר הסיים את 5 השופטים הללו.
הנשיא החדש אנדז'יי דודה סירב להשביע אותם לתפקיד.
לאחר שמפלגת חוק וצדק ניצחה בבחירות וזכתה ברוב המושבים בסיים, הם הציעו קבוצה אחרת של חמישה שופטים שהושבעו מיד.
הדבר הצית מאבק מפלגתי חריף, שכן השופטים הנותרים בבית הדין, שרובם מונו על ידי מפלגת המצע האזרחי, פסלו 3 מתוך 5 המועמדים של מפלגת חוק וצדק, ובמקום זאת אישרו שלושה מינויים שנעשו על ידי מפלגת המצע האזרחי, ומנעו משלושת השופטים שמונו על ידי מפלגת חוק וצדק לדון בתיקים.
כתוצאה מכך, חוקקה מפלגת חוק וצדק סדרה בת 6 "הצעות חוק מתקנות" בתקופה 2015–2016 שנועדו לכפות את מינוי מועמדיהם.
לבסוף הסתיימה כהונת נשיא בית המשפט רזפלינסקי וב-21 בדצמבר 2016 מינה הנשיא אנדז'יי דודה את השופטת יוליה פז'לבסקה, שמונתה לבית המשפט על ידי מפלגת חוק וצדק, לנשיאת בית הדין החוקתי.
מאז הרפורמה וההשתלטות על בית המשפט החוקתי על ידי חוק וצדק, עצמאות וריבונות המוסד מוטלת בספק.
בפברואר 2020, שופטי בית המשפט החוקתי לשעבר, כולל מספר נשיאי בית המשפט לשעבר, הצהירו,
לאחר שמפלגת חוק וצדק זכתה בבחירות ב-2019 וב -2020, המפלגה הצליחה למלא את 15 המושבים של בית המשפט במלואם עד 2021.
עתירות רבות הוגשו לבית הדין האירופי לזכויות אדם ולבית הדין האירופי לצדק, המערערים על מעמדו המשפטי של בית הדין.
בית הדין האירופי לזכויות אדם קבע ב-7 במאי 2021 כי פסק דין של בית המשפט החוקתי בטל מכיוון שלא קוימה הזכות להליך הוגן מכיוון שבחירתו של מוז'ינסקי הייתה בלתי חוקית.
בפסיקה מ-14 ביולי 2021, בית הדין דחה את החוקתיות של כל ניסיון של בית הדין האירופי לזכויות אדם להשעות את בתי הדין הפולניים, שכן סמכות כזו מעולם לא הוענקה לו באמנה כלשהי.
בית המשפט העליון של ירדן הוא בית משפט עליון של הממלכה ההאשמית הירדנית.
בית המשפט הוא משמש כערכאה עליונה לערעורים וכבית דין גבוה לצדק.
בעת הקמת אמירות עבר הירדן ב-1921 מינה עבדאללה הראשון, מלך ירדן את מוחמד אל-ח'דר אל-שנקתי לשופט ראשי במערכת המשפט, שהתבסס כולה על הדין השרעי.
בהמשך פוצלו מערכות המשפט החילוניות ובית הדין השרעי הוגבל לשיפוט בענייני מעמד אישי בלבד.
בחוקת ירדן מ-1952 נקבע מדרג בן ארבעה ערכאות: בתי משפט שלום, בתי משפט מחוזיים, בתי משפט לערעורים (בירושלים ובעמאן) ובית המשפט העליון.
בעקבות כיבוש יהודה ושומרון בידי ישראל במלחמת ששת הימים ב-1967, ניתק הקשר בין מערכת המשפט שממערב לירדן למערכת המשפט הירדנית, ובית המשפט לא שימש יותר כערכאה עליונה על בתי המשפט שביהודה ושומרון.
ב-1998 פסק בית המשפט כי בכוחו לבחון את חוקיותם של חוקים והתאמתם לחוקה הירדנית, גם ללא פניית הממשלה הירדנית.
למרות שהפסיקה כובדה בידי ממשלת ירדן, העימות גרם להתפטרות נשיא בית המשפט פארוק אל-חלאני.
כאשר חוקק החוק מחדש על ידי הפרלמנט של ירדן, והגיע שוב לערכאות, חזר בית המשפט העליון מפסיקתו וקבע כי אין בכוחו לדון בחוקיותם של חוקים.
באוקטובר 2012 הוקם בית המשפט החוקתי של ירדן, ונקבע כי אזרחים יוכלו לפנות אליו כערעור על חוקיותם של חוקים המשמשים במשפטם אם יקבעו שופטי בית המשפט העליון כי יש מקום לטענתם בדבר אי-חוקיות.
ב-2022 בוטל הצורך באישור שופטי בית המשפט העליון, ונקבע כי די בהסכמת שופטי הערכאה הדנה בתיק.
בית המשפט העליון של ירדן מקבל עתירות על פסיקות בתי המשפט לערעורים (קיימים חמישה: בעמאן, מעאן ואירביד, לצד שני בתי משפט מיוחדים לערעורים בנושאי מכס ומס הכנסה), והוא הערכאה השיפוטית העליונה במערכת המשפט הרגילה.
למרות זאת, בית המשפט אינו מוסמך לדון בערעורים על פסיקת בית המשפט הפלילי הגדול ובית המשפט לביטחון המדינה.
בבית המשפט כהנו ב-2008 24 שופטים
לבית המשפט יש סמכויות לשבת כבית דין גבוה לצדק.
בית המשפט המלכותי ההונגרי עד 1945, לאחר מכן, בית המשפט העליון ההונגרי, (בהונגרית הראשון נקרא: Kúria) מ-2011, הוא פורום בית המשפט העליון בהונגריה, שוב בשם Kúria שתפקידו הבסיסי הוא להבטיח את רמת השיפוט הגבוהה ביותר ויישום אחיד של המשפט השיפוטי.
תפקידיו וסמכויותיו של בית המשפט מוגדרות בחוק יסוד ובחוק ארגון וניהול בתי המשפט סעיף CLXI משנת 2011 שמוגדר בחוק כדלקמן:
פעולות בית המשפט הנ"ל מבוצעות על ידי שופטים מקצועיים.
נשיא בית המשפט העליון נבחר על ידי הפרלמנט לתקופה של 9 שנים, בהמלצת נשיא הרפובליקה, מבין השופטים שמונו לתקופה בלתי מוגבלת ועם ניסיון שיפוטי של 5 שנים לפחות.
בחירת נשיא הקוריה מחייבת הצבעה של שני שלישים מחברי הפרלמנט.
ניתן להציג מועמדות לתפקיד שופט בית המשפט העליון באמצעות בקשה.
אלה מוגשות כבקשה, כמכרז ונדונות על ידי נשיא בית המשפט העליון.
על מנת לקדם התפתחות מקצועית, ניתן להציב שופטים לתקופת ניסיון מבתי משפט נמוכים יותר.
בבית המשפט עובדים 84 שופטים (נתונים מפברואר 2019).
נשיא הקורייה הוא פרופסור ד"ר אנדראש ז'ולט וארגה, משפטן הונגרי, עורך דין חוקתי, עורך דין למינהל ציבורי.
220 עובדי עזר מסייעים בפעילות השיפוט של הקוריה והאיחוד המשפטי של השופטים (נתונים מפברואר 2019).
מנהיגי הגוף השיפוטי ברמה הגבוהה ביותר
עד 1848, מנהיגי מועצת נשיאות הקורי היו שבעה אנשים שהיו הפלדינים, כלומר מושלי מחוזות (ובמקרה של מקום פנוי בתפקיד הפלדין, נשיאי מועצת המושלים).
בראש השולחן המלכותי עמד הקצין האישי המלכותי, נציג המלך.
בתי המשפט המרכזיים של הונגריה, שהוקמו מחדש במאי 1849, החליפו את הפאנל בן שבעת האנשים ואת הפאנל המלכותי, אך בשל אירועי המהפכה ומלחמת העצמאות של 1848, כמעט ולא היה זמן להתחיל את פעולתם.
חבריה נבחרו, אך לא נשיאה.
בין השנים 1850–1861 בוטל הפורום השיפוטי העליון בהונגריה, ובמקום זאת הפורום השיפוטי העליון של האימפריה כולה היה בית המשפט העליון לשיפוט, שפעל בווינה.
במסגרת בית משפט זה הייתה מחלקה מיוחדת שהורכבה מחברים בודדים בוועד הישן של שבעה אנשים לדיון בתיקים הונגריים, אך שופטים אלה לא החזיקו בתפקידים הונגריים, אלא אימפריאליים.
בין השנים 1861–1884 היו ראשי בית משפט השופטים האזוריים.
ג'רג' אאואר כיהן נשיא הקוריה החל משנת 1945 ועד ל-1948.
מקומו של בית המשפט העליון במערכת בתי המשפט הנוכחית
מאז הרפורמה של 2011, עד להקמתה המתוכננת של מערכת המשפט המנהלית העצמאית, ניהול המשפט בהונגריה מתבצע על ידי בית המשפט, ועדות השיפוט, בתי הדין, בתי המשפט המחוזיים ובתי המשפט המחוזיים לערעורים, וכן בתי הדין הציבוריים למינהל ולעבודה.
במערכת בתי המשפט יש בארבע רמות, ישנם 106 בתי משפט שונים באזור הכפרי ו-6 בתי משפט של רבעים בבודפשט.
בית המשפט הנפתי ובית המשפט של הרובע שופטים בערכאה הראשונה.
תביעות דיני קניין שנושאן אינו עולה על 30 מיליון פורינט הונגרי או שלא ניתן לקבוע את שווי התביעה המבוססת על זכויות קניין נמצאות בתחומה, למעט זכויות יוצרים, דיני שכנים ותביעות משפטיות תעשייתיות, פיצויים הקשורים למימוש.
של סמכות ציבורית, ותשלום תביעות פיצויים.
בתי משפט לעניינים מנהליים ועבודה (Közgazdasági és Munkaügyi)
בהונגריה פועלים 20 בתי משפט למינהל ולעבודה, הפועלים בערכאה ראשונה רק במקרים בעלי אופי מיוחד הנובעים משמם.
תפקידם של בתי משפט אלו הוא לבחון החלטות מינהליות ציבוריות בהליכי משפט, וכן לשפוט תיקים הנובעים מיחסי עבודה ועבודה משפטית.
בהונגריה, ישנם בסך הכל 20 בתי משפט מחוזיים.
אחד בכל אחד מ-19 המחוזות ובבירה.
סמכותו של בית המשפט קמא כוללת את כל התביעות, אשר פסיקתן אינה מופנית לסמכות בית המשפט הנפתי על פי דין.
כערכאה שנייה, בית המשפט דן בערעורים על החלטות בתי המשפט הנפתיים ובתי הדין המנהליים והעבודה.
מועצות שיפוט (בתי משפט לערעורים) (Itélőtáblák)
יש חמש מועצות שיפוט (בודפשט, דברצן, גיור, פץ' סגד) שמייצגות את הרמה בין בתי המשפט המחוזיים לבין הקוריה, מטרת הקמתן הייתה להקל על הנטל של בית המשפט העליון (הקוריה של היום).
מועצות השיפוט שופטות בערעורים שהוגשו על החלטות בתי המשפט כערכאה ראשונה, ופועלות בערכאה שלישית בתיקים פליליים בהם פעלו ערכאות שנייה.
בראש ההיררכיה השיפוטית נמצא הקוריה.
לפי החוק של 2011 לגבי ארגון וניהול בתי המשפט.
הרי בית המשפט העליון מפרסם החלטות עקרוניות והחלטות שיפוטיות לגבי החלטות בתי המשפט הנמוכים יותר, בית המשפט יכול להחליט על התנגשות ברמת השלטון המקומי עם חקיקה אחרת וגם על ביטולה של חקיקה זו, כמו כן הקוריה מחליט על אי מילוי חובתו החקיקתית של השלטון המקומי על פי חוק.
בנוסף לפיתוח יחסי בית המשפט העליון הדו-צדדי, הקוריה משתתף במיוחד בעבודתם של הארגונים הבינלאומיים הבאים ובפגישות בינלאומיות:
רשת נשיאי בתי המשפט העליון של האיחוד האירופי
רשת בית המשפט העליון הפועלת במסגרת בית הדין האירופי לזכויות אדם
ישיבות של שופטים ראשיים של מרכז ומזרח אירופה
פגישות הוועידה המתמדת של נשיאי בתי המשפט העליון של צ'כיה, קרואטיה, הונגריה, פולין, הרפובליקה הסלובקית וסלובניה
האיגוד הבינלאומי של בתי המשפט המנהליים העליונים
איגוד בתי המשפט המנהליים העליון ומועצות המדינה של האיחוד האירופי
האגודה הבינלאומית לשופטי דיני מס
בית המשפט הכללי, המוכר באופן בלתי רשמי כבית המשפט הכללי של האיחוד האירופי , הוא אחד מבתי המשפט המרכיבים את בית הדין לצדק של האיחוד האירופי.
תפקידו של בית המשפט הכללי הוא לשפוט במחלוקות המובאות על ידי מדינות החברות באיחוד האירופי או על ידי יחידים כנגד מוסדות האיחוד האירופי, למעט מקרים מסוימים המיוחדים לבית הדין האירופי לצדק.
בית המשפט הכללי עוסק בתביעות המוגשות כנגד מוסדות האיחוד האירופי, כגון ערעורים על סירוב לרישום סימן מסחר על ידי משרד הקניין הרוחני של האיחוד האירופי (EUIPO).
עם הקמתו של בית המשפט הכללי, נוצרה מערכת שיפוטית המבוססת על שתי רמות: כל מקרה שנשמע בבית המשפט הכללי יכול להיות נתון לערעור בפני בית הדין לצדק של האיחוד האירופי, אך ורק בנקודות משפטיות.
עקב הגידול במספר המקרים שהובאו בפני בית המשפט הכללי, ובעקבות אמנת ניס אשר נכנסה לתוקף ב-1 בפברואר 2003, הוחלט להקים "לשכות שיפוטיות" בתחומים מסוימים במטרה להקל על העומס.
דוגמה לכך היא בית הדין של השירות הציבורי האירופי, שהוקם ב-2005 והתמחה בסכסוכים בשירות הציבורי של האיחוד האירופי.
החלטותיו היו נתונות לערעור בפני בית המשפט הכללי, ולעיתים רחוקות יכלו להיות נבדקות גם על ידי בית הדין לצדק.
עם זאת, בית הדין של השירות הציבורי האירופי פורק ב-1 בספטמבר 2016, מה שהוביל להכפלת מספר השופטים בבית המשפט הכללי.
מאז פברואר 2020, בית המשפט הכללי מורכב מ-54 שופטים, לאחר רפורמה שנערכה ב-2016 והעלתה את מספר השופטים לשניים לכל מדינה חברה באיחוד האירופי.
בעקבות יציאתה של בריטניה מהאיחוד האירופי בינואר 2020, נשארו 49 שופטים בפועל.
השופטים מתמנים לתקופה מתחדשת של שש שנים על פי הסכמת הממשלות של המדינות החברות.
נשיא בית המשפט ונשיאי הלשכות, אשר מורכבות מחמישה שופטים כל אחת, נבחרים על ידי חברי בית המשפט לתקופה מתחדשת של שלוש שנים.
לבית המשפט הכללי אין פרקליטים כלליים קבועים, כמו בבית הדין לצדק, אך במקרים מסוימים יכול שופט לתפקד כפרקליט כללי, בהתאם למינוי שניתן לו.
בית המשפט העליון של פינלנד (בפינית: korkein oikeus, בקיצור: KKO; בשוודית: högsta domstolen, בקיצור: HD), הממוקם בהלסינקי, הוא ערכאת הערעור העליונה לתיקים בתחום המשפט הפרטי של פינלנד (כלומר, תיקים אזרחיים ופליליים).
המקבילה שלו היא בית המשפט העליון המנהלי העליון, המשמש כערכאת ערעור עליונה לתיקים בתחום משפט מנהלי.
בית המשפט העליון מורכב מנשיא ולפחות 15 שופטים נוספים, כאשר כיום מכהנים בו 18 שופטים, הדנים בדרך כלל בהרכבים של חמישה שופטים.
תפקידו העיקרי של בית המשפט העליון הוא להכריע בסוגיות משפטיות חשובות בתיקים בעלי משמעות למערכת המשפט כולה, ובכך להנחות את עשיית הצדק בתיקים עתידיים.
ניתן לערער על החלטות בתי המשפט לערעורים (בפינית: hovioikeudet, בשוודית: hovrätter), וכן על החלטות מסוימות של בית הדין לביטוח, בפני בית המשפט העליון, בכפוף לקבלת רשות ערעור.
במקרים פליליים נדירים בהם בית המשפט לערעורים משמש כערכאה ראשונה, אין צורך ברשות ערעור.
בית המשפט העליון רשאי לבטל החלטות סופיות של בתי משפט על בסיס העילות המפורטות בפרק 31 לחוק סדר הדין.
בית המשפט גם מטפל בתלונות הנוגעות לפגמים בהליך.
במקרים מסוימים, בית המשפט רשאי להחזיר את זכות הערעור לאחר שחלפה תקופת הזמן המוגדרת.
בית המשפט העליון מייעץ לנשיא המדינה בנושאי חנינה, ולמשרד המשפטים בענייני הסגרה.
הוא רשאי לתת חוות דעת משפטיות על הצעות חוק ממשלתיות בשלבים שונים של ההליך החקיקתי, והנשיא רשאי להתייעץ עמו בנוגע להצעות חוק שאושרו בפרלמנט טרם אישורן על ידי הנשיא.
בית המשפט העליון רשאי גם לפנות לנשיא ביוזמתו, ולהציע חקיקת חוק פרלמנט חדש או תיקון לחוק קיים.
בית המשפט העליון מסתמך בעיקר על ראיות בכתב בהכרעותיו.
עם זאת, בית המשפט רשאי לקיים דיונים בעל-פה בהם נשמעים הצדדים, העדים והמומחים באופן אישי.
תקדימים משפטיים נוצרים בדרך כלל במקרים שבהם חוקי הפרלמנט וצווים החלים אינם מספקים פתרון ברור לשאלה משפטית, או במקרים שבהם יש מקום לפרשנות.
מדי שנה נקבעים כ-150 תקדימים כאלה.
במערכת המשפט הפינית, תקדים משפטי אינו מחייב.
בתי המשפט לערעורים ואפילו בתי משפט מחוזיים רשאים לסטות מהחלטות קודמות של בית המשפט העליון, למשל כאשר הנסיבות החברתיות השתנו באופן משמעותי.
עם זאת, בפועל, תקדימי בית המשפט העליון מיושמים במקרים שעולים לאחר יצירת התקדים ושמעלים נקודה משפטית דומה.
בית המשפט העליון רשאי גם בעצמו לסטות מתקדימיו הקודמים, בתנאי שהמקרה נידון בפני הרכב מורחב (11 חברים) או במליאה (כלל השופטים).
תקדימי בית המשפט העליון מתפרסמים מדי שישה חודשים.
בנוסף, הם זמינים במאגר המידע פינלקס (Finlex).
הרכב השופטים שמכריע בתקדימים מקבל גם את ההחלטות הנוגעות לפרסומם.
כותרת פסק הדין מציגה בקצרה את הנקודה המשפטית שאליה התייחס התקדים ואשר מהווה את הסיבה לפרסומו.
במקרים הכוללים תקדימים, בית המשפט העליון נדרש גם לנקוט עמדה בשאלות נוספות מעבר לאלו המתוארות בכותרת.
עם זאת, עמדות אלה הן ככל פסקי הדין האחרים של בית המשפט, שאינם יוצרים תקדימים.
תקדים תורם להתפתחות המשפט הלאומי על ידי יצירת עקביות בפסיקה.
המטרה היא שבתי משפט בכל רחבי המדינה יפרשו את החוק באופן אחיד ויישמו עקרונות משפטיים באמצעות הערכה ושיקול דעת עקביים.
תקדימים משמשים גם במחקר, לצורך ניתוח תוכנם של החוקים הקיימים.
בתיקים בבית המשפט העליון שבהם נדרשת תחילה רשות ערעור בטרם יותר ערעור על החלטת ערכאה נמוכה יותר, ההליכים בפני בית המשפט מתנהלים בשני שלבים: החלטה על קבילות והחלטה לגופו של עניין.
ההחלטה בדבר קבילות התיק, כלומר מתן רשות הערעור, חייבת להתקבל על ידי שני חברי בית המשפט לאחר הצגת העניין על ידי רפרנט משפטי.
משמעות הדבר היא ששני החברים מקבלים את ההחלטה על בסיס עבודת ההכנה וחוות הדעת של הרפרנט.
בנסיבות מסוימות, ההחלטה על קבילות עשויה להתקבל על ידי שלושה חברי בית המשפט במקום שניים.
במקרה שבקשת רשות הערעור נדחית, התיק ייסגר ופסק הדין של בית המשפט לערעורים יישאר סופי.
אם ניתנת רשות ערעור, מהות התיק, כלומר הטענות המוצגות בכתב הערעור, נדונה על ידי חמישה חברי בית המשפט.
גם ההחלטה לגופו של עניין מתקבלת לאחר הצגה על ידי רפרנט, כלומר הרפרנט מכין את התיק ונושא באחריות חלקית לתוצאת התיק.
מלבד ראיות תיעודיות וחקיקה רלוונטית, מקורות המשפט שעליהם יכולה להתבסס החלטת בית המשפט העליון כוללים פסיקה, היסטוריה חקיקתית של חוקי הפרלמנט, ספרות משפטית ואמנות בינלאומיות.
אם שאלה משפטית שיש להכריע בה כרוכה בעקרונות משמעותיים או אם בית המשפט העליון מעוניין לסטות מתקדים קודם, התיק יידון בפני הרכב מורחב (11 חברים) או במליאה (כל החברים).
עניינים מנהליים, כולל מינוי שופטים, יידונו במליאה.
רפרנטים של בית המשפט העליון מכינים תיקים עבור בית המשפט ומציגים אותם בדיון.
הרפרנטים אחראים גם בעיקר ליצירת קשר עם הצדדים לתיק ולעבודה המנהלית הקשורה לדיונים, וכן למשלוח מסמכי בית המשפט לצדדים.
הרפרנטים מתמחים במידה מסוימת בתחומי משפט שונים.
בית המשפט העליון מסתמך בעיקר על ראיות בכתב בעת קבלת החלטה בתיק.
עם זאת, בית המשפט רשאי לקיים דיונים בעל פה שבהם נשמעים הצדדים, עדים ומומחים באופן אישי.
הדיונים בעל פה פתוחים לציבור.
בית המשפט העליון רשאי גם להחליט לערוך ביקור במקום, למשל, באתר שהוא נושא ההליך המשפטי.
בית המשפט העליון של איראן (בפרסית: دیوان عالی کشور; דִיוַאן-י עאלי-י כֵּשְוַר) הוא הגוף המשפטי העליון של הרפובליקה האסלאמית של איראן, אשר הוקם בשביל לפקח על שאר התהליכים המשפטיים במדינה, ובו ניתן לערער.
בית המשפט העליון של איראן מכיל את השופטים הבכירים ביותר במדינה.
נשיא בית המשפט העליון אחראי על אחידות ההליכים המשפטיים.
סעיף 161 של חוקת איראן מסדיר את האחריות של בית המשפט העליון במדינה:
בית המשפט העליון של איראן הוקם במהלך 1911.
בית המשפט העליון של איראן ממוקם בטהראן, בירת איראן והעיר הגדולה במדינה.
נכון ליוני 2014, לבית המשפט העליון של איראן היו 42 סניפים ברחבי המדינה.
5 מהם ממוקמים בקום, 3 במשהד והשאר בטהרן.
נשיא בית המשפט העליון של איראן נבחר בידי מערכת המשפט של הרפובליקה האסלאמית של איראן, לכהונה של 5 שנים.
הבחירה נעשית בהתדיינות עם שופטי בית המשפט העליון.
נשיא בית המשפט העליון חייב להיות מוג'תהיד (מלומד המתמחה בחוק האסלאמי), ועם הבנה בחקיקה משפטית.
נשיא בית המשפט העליון הנוכחי הוא מוחמד ג'עפר מונתזרי.
בית המשפט העליון הפדרלי של שווייץ (גרמנית: Bundesgericht; צרפתית: Tribunal fédéral; איטליקית: Tribunale federale), הוא הערכאה השיפוטית העליונה במדינה ומעוגן בחוקה השווייצרית.
בית המשפט העליון פוסק בסכסוכים משפטיים בתחומי המשפט האזרחי, הפלילי, המינהלי והחברתי, בין אזרחים, בין אזרחים למדינה, בין קנטונים, ובין הקנטונים לשלטון הפדרלי.
בית המשפט משמש בעיקר כערכאת ערעור על פסקי דין של בתי המשפט הקנטונליים הגבוהים ושל שלושת בתי המשפט הפדרליים – הפלילי, המינהלי והפטנטים – תוך בחינת יישום החוק ולא את עובדות המקרה.
בית המשפט העליון אחראי להבטחת אחידות ביישום החוק הפדרלי, להבטחת זכויות חוקתיות, ולפיתוח הפסיקה השווייצרית.
ככלל, בית המשפט העליון הפדרלי בוחן באופן סופי החלטות של ערכאות נמוכות יותר כסמכות השיפוטית העליונה, בית המשפט העליון הפדרלי פוסק בערעורים על החלטות של בתי המשפט הקנטונליים הגבוהים ביותר, בית המשפט הפלילי הפדרלי, בית המשפט הפדרלי למנהלי ובית המשפט הפדרלי לפטנטים.
הוא בוחן האם יישמו את החוק בצורה נכונה.
במקרה של סוגיות של זכויות אדם, ניתן להגיש ערעור לבית הדין האירופי לזכויות אדם.
הוא מבטיח יישום אחיד של החוק באמצעות החלטותיו, בית המשפט העליון הפדרלי מבטיח יישום אחיד של החוק הפדרלי.
הוא מגן על הזכויות החוקתיות של האזרחים.
בתי המשפט האחרים והרשויות המנהליות מיישרים קו עם החלטותיה.
זה תורם לפיתוח המשפט אם בית המשפט העליון הפדרלי צריך להכריע בשאלה משפטית שאינה מוסדרת בבירור או לא בחוק, זה תורם לפיתוח החוק באמצעות הפסיקה שלו.
זה יכול להוביל לניסוח מחדש של חוק הפרלמנט.
בית המשפט העליון הפדרלי מחולק לפי תחומים משפטיים.
שתי חטיבות משפט ציבורי (מיסים, זכויות פוליטיות)
שתי חטיבות משפט אזרחי (דיני חוזים, דיני משפחה)
שתי חטיבות בחוק הסוציאלי (למשל ביטוח תאונות ונכות).
38 שופטים רגילים ו-19 שופטים מחליפים עובדים בבית המשפט העליון הפדרלי.
הם נעזרים ב-350 עובדים נוספים (כולל כ-150 פקידי בית המשפט).
בית המשפט העליון הפדרלי מיוצג כלפי חוץ על ידי נשיאו.
בית המשפט כולו (כל 38 השופטים הפדרליים) מחליט בשאלות החשובות ביותר.
מושבו של בית המשפט העליון הפדרלי בלוזאן.
מסיבות היסטוריות, שתי חטיבות המשפט החברתי ממוקמות בלוצרן.
בדרך כלל בכתב ההליכים בפני בית המשפט העליון הפדרלי הם בדרך כלל בכתב.
השופט המוסמך לומד את התיק ומגיש טיוטת החלטה בכתב ליתר השופטים המעורבים בתיק.
אם כל השופטים מסכימים, ההחלטה תינתן.
אם לא כולם מסכימים, נקבע דיון ציבורי.
שקיפות – במהלך דיון פומבי, דנים השופטים בתיק, לא פעם בנוכחות הצדדים לסכסוך, נציגי תקשורת או מבקרים.
בסיום מצביעים השופטים בהרמת ידיים.
כל פסקי הדין של בית המשפט העליון הפדרלי מתפרסמים באינטרנט.
קטעי סרטים של דיונים פומביים מתפרסמים כאשר הם מעניינים במיוחד את הציבור.
אין בחינה עצמאית של עובדות המקרה – בית המשפט העליון הפדרלי בוחן סוגיות משפטיות.
עקרונית היא מבססת את ממצאיה על העובדות כפי שנקבעו בערכאות קמא.
רב לשוני – שלושה או חמישה שופטים – השופטים של בית המשפט העליון הפדרלי מגיעים מכל האזורים הלשוניים של שווייץ.
במהלך דיונים פומביים הם מדברים בשפת אמם.
ההחלטות כתובות בגרמנית, צרפתית או איטלקית ואינן מתורגמות.
ככלל, שלושה שופטים מחליטים בתיק וחמישה כאשר התיק מעורר שאלות משפטיות בעלות חשיבות עקרונית או לפי בקשת שופט.
בתי משפט קנטונים או בתי המשפט הפדרליים של ערכאה ראשונה פוסקים בערכאה הראשונה והשנייה.
אם הצדדים הנוגעים בדבר אינם מסכימים להחלטה, הם יכולים להגיש את התיק לבית המשפט העליון הפדרלי.
חוק בית המשפט העליון הפדרלי מסדיר את התנאים שבהם ניתן לערער.
בית המשפט הפדרלי המינהלי של שווייץ הוא בית משפט פדרלי שווייצרי.
מדובר בערכאה שאליה ניתן לערער על החלטות של הרשויות הפדרליות בשווייץ.
לרוב, ניתן לערער על פסקי הדין של בית המשפט הפדרלי למינהל בפני בית המשפט העליון הפדרלי של שווייץ.
בית המשפט הפדרלי למינהל, שממוקם בסנט גאלן, הוא בית המשפט הפדרלי הגדול ביותר בשווייץ ועוסק בעיקר בערעורים על החלטות של רשויות פדרליות, ולעיתים גם של רשויות קנטונליות.
בית המשפט המנהלי הפדרלי של שווייץ דן במגוון רחב של תחומים משפטיים ובהם מקלט מדיני, מכס, ביטוח סוציאלי, תשתיות, תעסוקה פדרלית, תחרות, בריאות הציבור, אזרחות ועוד.
בנוסף, הוא משמש כערכאה ראשונה במקרים מסוימים, למשל בתביעות חוזיות במשפט הציבורי.
ההליכים בבית המשפט אינם מתבססים רק על עובדות שהובאו בערכאות קמא, אלא כוללים בירור עצמאי של העובדות, כולל הזמנת חוות דעת של מומחים ובדיקות נוספות במידת הצורך.
מדי שנה ניתנות כ-7,500 החלטות, רובן בכתב ובשלוש השפות הרשמיות של שווייץ – גרמנית, צרפתית ואיטלקית.
ברוב המקרים, פסקי הדין שניתנים על ידו הם סופיים.
בית המשפט הפדרלי למינהל מטפל בערעורים על פסיקות שניתנו על ידי הרשויות הפדרליות.
באזורים מסוימים הוא גם סוקר החלטות שהתקבלו על ידי רשויות קנטונאליות.
בית המשפט מורכב משש חטיבות והמזכירות הכללית, האחראית על ניהול בתי המשפט.
בית המשפט המנהלי הפדרלי מחליט בערעורים הנוגעים לחוקיות פסיקות שנעשו על ידי הרשויות הפדרליות.
לפיכך הוא עוסק במגוון רחב של סוגיות משפטיות, החל מדיני מקלט ועד מכס.
בית המשפט בוחן גם תלונות נגד החלטות מסוימות שהתקבלו על ידי ממשלות קנטונאליות, כגון אלו הנוגעות לרשימות בתי חולים.
לבסוף, היא נותנת פסקי דין בנושא תביעה משפטית בשלושה תחומים ספציפיים בערכאה הראשונה, למשל.
במקרים הנוגעים לחוזים במשפט הציבורי.
שופטיו נבחרים על ידי האספה הפדרלית המאוחדת.
הם מבצעים את תפקידם באופן עצמאי ומחויבים רק לחוק.
עם 74 שופטים ו-355 עובדים, זהו בית המשפט הפדרלי הגדול ביותר בשווייץ.
בית המשפט המינהלי הפדרלי, שבסיסו בסנט גאלן, מורכב משש חטיבות והמזכירות הכללית:
חטיבה I מתמקדת בתשתיות, מיסים, תעסוקה פדרלית והגנה על נתונים
חטיבה II לכלכלה, תחרות וחינוך
חטיבה III לביטוח סוציאלי ובריאות הציבור
חטיבות IV ו-V לדיני מקלט
חטיבה VI לחוק אזרחי חוץ ואזרחות
חקירה מחדש – במקרה של מחלוקת משפטית, בית המשפט הפדרלי למינהל אינו מסתמך רק על העובדות שנקבעו בהליך בבית המשפט קמא ועל טיעוני הצדדים, אלא קובע וחוקר את העובדות הרלוונטיות של המקרה עצמו.
ניתן להזמין חוות דעת של מומחים ולבצע דיוני הכנה או בדיקות במקרים מסוימים.
סופיות דיון חלקית – מדי שנה, בית המשפט נותן בממוצע 7,500 החלטות – רובן בכתב – בגרמנית, צרפתית ואיטלקית.
רוב פסקי הדין שלה הם סופיים.
בית המשפט העליון של אוסטריה הוא הערכאה השיפוטית העליונה באוסטריה בתחומי המשפט האזרחי והפלילי.
הוא מהווה את האורגן העליון של מערכת השיפוט הרגילה באוסטריה וממוקם בווינה.
הבסיס החוקתי לבית המשפט העליון מעוגן בסעיף 92 בחוקה של אוסטריה (B-VG).
בהתאם לסעיף זה, נקבע כי "הערכאה העליונה בתיקים אזרחיים ופליליים היא בית המשפט העליון".
בכך נקבע מבחינה חוקתית כי במדינה יפעל בית משפט עליון אחד בלבד לתחומים אלה, וכי לא ניתן לבטל את קיומו באמצעות חקיקה רגילה.
החוקה אינה מחייבת כי כל הליך משפטי יסתיים בהכרח בבית המשפט העליון; פנייה אליו כפופה למגבלות פרוצדורליות, שנועדו לאפשר לבית המשפט למלא את תפקידו כערכאה מנחה תוך זמן סביר.
עם זאת, ההגבלות הללו אינן יכולות לרוקן את סמכותו מתוכן.
סעיף 92(2) לחוקה קובע הוראות אי-התאמה לשופטי בית המשפט העליון.
חברי הממשלה הפדרלית, ממשלות המדינות הפדרליות או גופים ייצוגיים אינם יכולים לכהן במקביל כשופטים בבית המשפט.
תקופת אי-ההתאמה חלה גם לאחר סיום כהונה מוקדמת, ונמשכת עד לתום תקופת החקיקה או הכהונה.
אדם שמילא תפקידים פוליטיים רלוונטיים בארבע השנים שקדמו, אינו כשיר להתמנות לנשיא או לסגן נשיא בית המשפט.
סמכות לפנייה לבית המשפט החוקתי
סעיף 89(2) לחוקה מקנה לבית המשפט העליון סמכות חוקתית להגיש עתירה לבית המשפט החוקתי, אם עולה חשש כי חוק מסוים הוא בלתי חוקתי.
בית המשפט העליון מהווה את האורגן העליון של מערכת השיפוט הרגילה באוסטריה, בהתאם לסעיף 92(1) לחוק החוקתי הפדרלי (B-VG).
הוא פועל כערכאה העליונה בתיקים אזרחיים ופליליים, ואין אפשרות חוקתית להקים מעליו ערכאה נוספת בתחומים אלה.
עם זאת, לא כל תיק מובא בפניו בהכרח, וההליך בפניו כפוף למגבלות שנקבעות בחוק, בעיקר כדי להבטיח את תפקודו היעיל והכוונתי של בית המשפט על כלל המערכת המשפטית.
בית המשפט פועל באמצעות סנאט – הרכב של שופטים מקצועיים.
סנאט רגיל כולל חמישה שופטים, וברוב המקרים הוא דן בערעורים אזרחיים ופליליים.
קיימים גם סנאט ייעודי לפסקי בוררות, סנאט פלילי, סנאט לערעורי קרטל (שלושה שופטים מקצועיים ושני שופטים מומחים), וסנאט לענייני עבודה וביטוח סוציאלי שבו יושבים שלושה שופטים מקצועיים ושני שופטים מומחים.
במקרים חריגים, פועל סנאט מצומצם בן שלושה שופטים, בעיקר בהחלטות מקדמיות, סמיכות ופסיקות עקרוניות בזכויות יסוד.
כאשר מתעוררת שאלה משפטית עקרונית או צורך בסטייה מהלכה קודמת, ניתן להרחיב את הסנאט לשבעה שופטים או יותר – סנאט מחוזק.
החלטות של סנאט מחוזק מחייבות את יתר ההרכבים, וניתן לסטות מהן רק בהחלטה נוספת של סנאט מחוזק.
במילוי תפקידו המנחה, עוסק בית המשפט העליון באחידות הדין, ביציבותו ובהתפתחותו.
בתיקים אזרחיים הוא דן בערעורים, ערעורים בנקודות חוק והחלטות מיוחדות.
זכות הערעור כפופה, בין היתר, לשווי נושא העימות (בדרך כלל מעל 5,000 אירו) ולמשמעות השאלה המשפטית.
בתחום הפלילי, סמכויותיו כוללות טיפול בתלונות בטלות, בערעורים בענישה ובהחלטות דיוניות, וכן ערעורי ביטול מטעם התביעה הכללית על בסיס אי חוקיות.
בתפקידו זה הוא נעזר בשירות המדעי, ברישום המשפטי ובספרייה המרכזית.
השירות המדעי של בית המשפט אחראי על עיבוד, קטלוג ופרסום של החלטות שיפוטיות.
מאז 1993 הוכנס תהליך אוטומציה מלא למערכת, הכוללת מעל 127,000 פסקי דין בטקסט מלא ומעל 130,000 תקדימים משפטיים.
השירות מסייע לשופטים במחקר, ניסוח החלטות ומעקב אחר פסיקה.
הספרייה המשפטית המרכזית של בית המשפט, הממוקמת בארמון המשפט בווינה, כוללת מעל 140,000 כותרים ומשמשת מרכז ידע משפטי לשופטים, משפטנים ועורכי דין.
הספרייה עברה שיפוץ כולל ונבנה עבורה מתחם ייעודי הכולל "גשר קריאה" עם תנאי אור טבעיים, ארכיון ומתקני גישה מודרניים.
מערך הרישום של בית המשפט מחולק למחלקות לפי תחומי עיסוק: אזרחי, פלילי, שירותי ומשמעתי, אקדמי, קבלת קהל, תשלומים ולוגיסטיקה.
רישום זה מספק את התמיכה המנהלית לתפקודו התקין של בית המשפט.
בהתאם לחוק שירות השופטים והפרקליטות (RStDG), בית המשפט מפעיל סנאט כוח אדם הכולל את הנשיא, סגן הנשיא הוותיק ביותר ושלושה נציגים נבחרים.
גוף זה אחראי, בין היתר, להמלצות למינויים בכירים ולחלוקת תחומי האחריות הפנימית.
בנוסף, פועל סנאט חיצוני הכולל את הנשיא, סגן הנשיא וחמישה שופטים נבחרים מבתי המשפט האזוריים העליונים.
סנאט זה מגיש המלצות על מינוי שופטים בערכאות הנמוכות יותר, כחלק מהעיקרון הפדרליזם של ייצוג אזורי מאוזן.
בית המשפט העליון של אוסטריה משמש כערכאה השיפוטית העליונה בתיקים אזרחיים ופליליים.
תפקידו העיקרי הוא פיקוח על החלטות שניתנו בערכאות קמא, תוך שמירה על אחידות, פיתוח ויציבות של הפסיקה המשפטית.
הדיון בו מתמקד בעיקר בהיבטים משפטיים של ההחלטות המובאות בפניו, ופחות בשאלות עובדתיות.
בית המשפט העליון דן בערעורים (Revision) או בערעורים על החלטות ביניים (Revisionsrekurs), בהתאם לטיב ההחלטה המותקפת.
הוא בוחן את קיום הפגמים הפרוצדורליים ואת נכונות הפרשנות המשפטית שניתנה על ידי הערכאה הדיונית או הערעורית.
עם זאת, הוא אינו בוחן את ממצאי העובדה או את מהימנות העדים.
ערעור לבית המשפט העליון אפשרי רק כאשר מתקיימת שאלה משפטית עקרונית, שיש לה חשיבות מיוחדת לאחידות הפסיקה, לביטחון המשפטי או לפיתוח הדין.
במקרים מסוימים קיימות הגבלות נוספות, כגון סף מינימלי של ערך התביעה – למשל, ערעורים במחלוקות רכושיות בשווי נמוך מ-5,000 אירו אינם ניתנים לרוב לערעור.
במקרים חריגים, פועל בית המשפט העליון כערכאה ראשונה ואחרונה, בעיקר בתיקים הקשורים לבוררות, כגון בקשות לביטול פסקי בוררות או דיונים על פסלות בוררים.
דיון פומבי נערך לעיתים נדירות בלבד.
החלטות של בית המשפט לערעורים בווינה (Oberlandesgericht Wien), הפועל כבית דין לתחרות והגבלים עסקיים, ניתנות לערעור בפני בית המשפט העליון, אשר דן בהן כערכאה סופית.
במסגרת הדין הפלילי, מוסמך בית המשפט העליון לדון בערעורים (Berufung) ובתלונות בטלות (Nichtigkeitsbeschwerde) כנגד פסקי דין של בתי משפט מחוזיים או מושבעים.
תלונת בטלות נועדה להצביע על טעויות מהותיות שנפלו בהליך או בפסק הדין, דוגמת שלילת זכות להבאת ראיות או שגיאות משפטיות בפסיקה.
התוצאה האפשרית היא ביטול פסק הדין במלואו או בחלקו, עם הכרעה מחודשת של בית המשפט או החזרת הדיון לערכאה קמא.
ערעור רגיל מתמקד בעיקר בשיקולי ענישה – לרבות סוג העונש, תקופתו או תנאי הפעלתו.
הוא עשוי להתייחס גם להכרעות בנוגע לתביעות אזרחיות שהוגשו במסגרת ההליך הפלילי.
הכרעות בתלונות בטלות ניתנות לרוב לאחר חוות דעת של הפרקליטות הכללית (Generalprokuratur), בדיון לא-פומבי או פומבי לפי הצורך.
כאשר מוגש גם ערעור רגיל, הוא יידון על ידי בית המשפט העליון רק אם תלונת הבטלות נדחית בדיון פומבי.
אם התלונה מתקבלת, הערעור הנלווה מתייתר.
הפרקליטות הכללית רשאית להגיש תלונת בטלות מיוחדת – גם ללא תלות בהליך פלילי תלוי ועומד – כאשר נתגלה פגם משפטי בהחלטת בית משפט, מתוך מטרה להבטיח אחידות ותקינות ביישום הדין.
במקרים כאלה, אם נמצא כי החוק הופר, קובע בית המשפט העליון את דבר ההפרה, ולעיתים אף מורה על ביטול ההחלטה שנפגעה.
נאשם רשאי לטעון בפני בית המשפט העליון כי נעצר או הוחזק במעצר חקירה בניגוד לחוק או מעבר לפרק הזמן המותר, באופן שפגע בזכותו לחירות.
בית המשפט רשאי לבטל החלטות מעצר בלתי חוקיות או לקבוע כי שחרורו של החשוד התעכב שלא כדין.
חידוש הליך פלילי מטעמים חוקתיים
בהתבסס על סעיף 363a לחוק סדר הדין הפלילי, רשאים נאשמים או צדדים שלישיים להגיש לבית המשפט העליון בקשה לחידוש ההליך הפלילי, בטענה להפרה של זכויות יסוד או זכויות אדם, גם אם טרם ניתנה הכרעה של בית הדין האירופי לזכויות אדם.
תנאי לכך הוא שהערעורים הקיימים במערכת המשפט האוסטרית מוצו, ולא הביאו לסעד.
בית המשפט העליון הפדרלי (בפורטוגזית: Supreme Tribunal Federal) הוא בית המשפט העליון של ברזיל.
זהו בית המשפט הגבוה ביותר בברזיל לסוגיות חוקתיות ולא ניתן לערער על פסיקותיו.
עבור נושאים שאינם חוקתיים, הערכאה העליונה היא .
לבית המשפט הנוכחי קדם בית משפט מלוכני, שהתקיים בסוף התקופה הקולוניאלית החל מ-10 במאי 1808. הכרזת העצמאות הברזילאית ואימוץ קדמו להקמת בית המשפט העליון לצדק ב-1829, ששימש כבית המשפט העליון של האימפריה הברזילאית.
עם ואימוץ , הוקם בית המשפט הנוכחי.
אף על פי שהנורמות החוקתיות שהסדירו את הקמת בית המשפט אפשרו לדאודורו דה פונסקה, הנשיא הראשון של ברזיל, למנות בית משפט חדש לחלוטין, בחר הנשיא למנות כחברים הראשונים בבית המשפט הפדרלי העליון את מי שכיהנו כחברים במוסד הקיסרי שקדם לו.
החוקה של 1891 קבעה שבית המשפט יכלול 15 חברים.
עם עלייתו של ז'טוליו ורגאס לשלטון, הצטמצם מספר החברים ל-11. המספר שונה ל-16 ב-1965, אך חזר ל-11 ב-1969 ולא השתנה מאז.
מכל נשיאי ברזיל, רק קפה פיליו וקרלוס לוז מעולם לא מינו שופט.
מאז 2002, כל הישיבות המשפטיות והמנהליות של בית המשפט שודרו בשידור חי.
בית המשפט פתוח לציבור שיכול להגיע ולצפות בדיונים.
ב-8 בינואר 2023 הותקף הבניין על ידי תומכי הנשיא לשעבר, ז'איר בולסונארו.
ב-13 בנובמבר 2024 הופעלה פצצה מחוץ לבית המשפט.
לצד סמכות הערעור שלו, בעיקר באמצעות הכלי של ערעור חריג, לבית המשפט יש מגוון מצומצם של מקרים בהם יש לו סמכות שיפוט מקורית, כולל סמכות הביקורת השיפוטית, השופטת את חוקתיותם של חוקים שנחקקו על ידי הקונגרס הלאומי, באמצעות פעולה ישירה של אי-חוקתיות.
ישנם גם מנגנונים אחרים לפנייה ישירה לבית המשפט, כגון הפעולה ההצהרתית של החוקתיות והפעולה הישירה של אי-חוקתיות על ידי השמטה.
במאי 2009 כינה האקונומיסט את בית המשפט הפדרלי העליון "בית המשפט העמוס ביותר בעולם, הודות לשפע של זכויות ופריבילגיות המעוגנות בחוקת המדינה משנת 1988 (...) עד לאחרונה החלטות בית הדין לא חייבו בתי משפט נמוכים יותר.
התוצאה הייתה בית משפט שנמתח יתר על המידה...
בית המשפט העליון קיבל 100,781 תיקים בשנה שעברה".
נשיא בית המשפט וסגן הנשיא נבחרים על ידי עמיתיהם לתקופת כהונה של שנתיים בהצבעה חשאית.
בחירה חוזרת לתקופת כהונה רצופה אסורה.
על פי המסורת, השופט הבכיר ביותר שעדיין לא כיהן בתפקיד נבחר לכהן כנשיא על ידי חברי בית המשפט, כדי למנוע פוליטיזציה של בית המשפט.
אם כל החברים המכהנים כבר כיהנו בתפקיד הנשיא, הרוטציה מתחילה מחדש.
עם זאת, בשל משרות פנויות שנגרמו עקב גיל פרישת החובה ומינוי שופטים חדשים לאחר מכן, נדיר מאוד שדבר כזה יקרה.
חלק מהשופטים נאלצים לפרוש לפני שיגיע תורם לכהן בנשיאות.
על פי אותה מוסכמה, השופט הבא בתור לרשת את הנשיאות מכהן כסגן הנשיא.
כמו כן, על פי המסורת, הבחירות לנשיא ולסגן הנשיא לעולם אינן פה אחד, תמיד יש קול מיעוט בודד, שכן השופטים הנבחרים בעצמם, לעולם אינם מצביעים עבור עצמם.
הקולות האלה ניתנים בדרך כלל לדיקן בית המשפט - החבר הבכיר ביותר בו - או לשופט זקן אחר שאותו זה שייבחר מעריץ ורוצה לחלוק לו כבוד.
נשיא בית המשפט העליון הוא גם הרביעי בסדר הירושה הנשיאותי, כאשר נבצר מנשיא הרפובליקה למלא את תפקידו, ואחרי סגן הנשיא, נשיא בית הנבחרים ונשיא הסנאט הפדרלי, כפי שנקבע בסעיף 80 לחוקת ברזיל.
אחד עשר שופטי בית המשפט נקראים שרים (Ministros), אם כי אין דמיון ביניהם ובין שרי הממשלה.
הם ממונים על ידי הנשיא ומאושרים על ידי .
אמנם אין אורך כהונה קצוב, אבל יש פרישה חובה בגיל 75.
בית המשפט לחוקה של הרפובליקה הטורקית (טורקית Türkiye Cumhuriyeti Anayasa Mahkemesi)
הוא הגוף המשפטי הגבוה ביותר בטורקיה לבחינתה של חוקת המדינה וחוקיות חקיקתה, ובתפקידו כבית המשפט העליון (Yüce Divan) משמש כערכאה הראשונה לשיפוטם הפלילי של ראשי המדינה על עבירות שעברו במסגרת תפקידם.
הקמתו של בית המשפט לחוקה
בית המשפט לחוקה קם ביום 25 באפריל 1962 מכוחה של חוקת טורקיה השלישית מ-1961, ועם קבלתה של החוקה הרביעית ב-1982 אושרו מעמדו ותפקידיו בסימן שתיים לפרק השלישי שבה.
קודם לכן שרר במדינה עקרון לפיו הסמכות העליונה בה שייכת לאספה הלאומית.
עם זאת, כאשר ראש ממשלת טורקיה אדנאן מנדרס החל לנגוס בעקרונותיה של החוקה הקיימת בסוף שנות השישים של המאה ה-20, התעורר הצורך בהקמת מערכת איזונים יעילה יותר אשר תפקח על פעולות האספה הלאומית והממשלה.
לאחר ההפיכה הראשונה בטורקיה בשנת 1960 זכה צורך זה ליישום בחוקה בתמיכתם של מפלגת העם הרפובליקאית והחונטה הצבאית ששלטה במדינה בראשותו של ג'מל גירסל.
מבנהו ותפקידו של בית המשפט לחוקה
בית המשפט לחוקה בוחן את חוקיותם של חוקים ותקנות בהיבט התוכני והפרוצדורלי ואת סדרי הדין של האספה הלאומית הגדולה של טורקיה.
תיקונים לחוקה עצמה נבחנים אך ורק בהיבט הפרוצדורלי.
סמכותו של בית המשפט לחוקה אינה חלה על חיקוקים אשר חוקקו בעת מלחמה, משטר צבאי או בעת מצב חירום.
בחינה פרוצדורלית של דברי חקיקה אפשרית אם הבקשה לכך הוגשה תוך עשרה ימים בלבד מיום קבלתו של החיקוק הרלוונטי.
בית המשפט לחוקה יושב בהרכב של 11 שופטים שאחד מהם הוא נשיאו, והחלטותיו מתקבלות ברוב מוחלט או ברוב של שלוש חמישיות במקרה של בחינת תיקונים לחוקה או בעניין פיזורן של מפלגות פוליטיות.
בית המשפט אינו שומע עדויות למעט במקרים בהם הוא מכהן כבית משפט עליון, או בעניין פיזורה של מפלגה פוליטית, או אם ראה לנכון לעשות כן.
חשדות להיות חיקוק לא חוקתי מובאים בפני בית המשפט לחוקה על ידי כל ערכאה במדינה, בין בדרך של עצירת דיוניה של הערכאה הרלוונטית עד להכרעת בית המשפט לחוקה בסוגיה, ובין במסגרת בחינת פסק הדין המוגמר של הערכאה הנמוכה.
הזכות להביא סוגיה בפני בית המשפט לחוקה שמורה גם לנשיא המדינה ולחברי האספה הלאומית בהתקיים התנאים הקבועים לכך בחוקה.
בית המשפט לחוקה מוסר את הכרעתו בעניין תוך חמישה חודשים וחלה מניעות על הבאתו של החיקוק נשוא ההחלטה לדיון נוסף בפני בית המשפט לחוקה משך 10 שנים לפחות מיום פרסום החלטתו בעיתון הרשמי.
קביעתו של בית המשפט לחוקה היא סופית, ובמידה והיא כוללת החלטה לביטול של חיקוק בהיותו לא חוקתי, תהיה גם מנומקת.
עם זאת, בית המשפט אינו מוסמך להעניק פירוש לחיקוק קיים.
תוקפו של חיקוק שבוטל על ידי בית המשפט לחוקה פג עם פרסום החלטתו בעיתון הרשמי, או במועד שיקבע על ידי בית המשפט לחוקה, ובלבד שיחול בין יום פרסום החלטתו בעיתון הרשמי ועד שנה אחת לאחר מכן.
בבית המשפט לחוקה מכהנים 11 שופטים קבועים וארבעה חליפיים הממונים על ידי נשיא טורקיה.
שלושת השופטים הקבועים והשופט החליפי הנותרים מתמנים מקרב עורכי הדין פרטיים ועובדי מדינה בכירים, כשאחד מהם מוצע על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
שופטי בית המשפט לחוקה בוחרים מקרבם נשיא וסגן נשיא לתקופת כהונה של ארבע שנים.
כהונת שופט בית המשפט לחוקה מסתיימת עם הגיעו לגיל 65, או במקרה שהורשע בפלילים, או מכוח הצבעה של רוב שופטי הבית נוכח אי יכולתו של שופט להמשיך בכהונתו בשל בריאותו הלקויה.
הרשות לדון בעניין המשך כהונתו של שופט בית המשפט לחוקה נתונה לבית המשפט בלבד.
החלטות ידועות של בית המשפט לחוקה
בשנת 1989 קבע בית המשפט כי לבישת כיסוי ראש על ידי נשים באוניברסיטאות מנוגדת לחוקה.
לאחרונה, בעת המשבר הפוליטי אשר פקד את טורקיה סביב סוגיית מינויו של עבדוללה גול לנשיאה, פסק בית המשפט לחוקה כי נדרש רוב של שני שלישים מקרב חברי האספה הלאומית גם בסבב ההצבעה השני לבחירת הנשיא, אם זה מתקיים בעקבות כישלונו של סבב קודם.
קביעה זו כמו גם המחאה הציבורית שהתעוררה בטורקיה בעניין והצהרתו של ראש המטות המשולבים של טורקיה כי לא יהסס להתערב בשלטון אם יסבור שהדבר נחוץ לשמירת אופייה של המדינה, הביאו להתפטרותו של ראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן ולהקדמת הבחירות.
ב-30 ביולי 2008 קיבל בית המשפט העליון את טענתו של התובע הכללי עבדורחמן ילצ'ינקאיה שמפלגת השלטון - מפלגת הצדק והפיתוח מהווה מוקד של פעילות אנטי-חילונית, אולם רק 6 מתוך 11 השופטים הצביעו בעד סגירתה, בעוד שנדרש רוב מיוחס של שני שלישים.
לבסוף החליט ביהמ"ש, ברוב של 10 שופטים מתוך 11, לקצץ ב-50% את המימון הניתן למפלגה.
ב-11 בדצמבר 2009 הורה בית המשפט על איסור קיומה של מפלגת החברה הדמוקרטית הכורדית בנימוק שהיא הפכה למוקד של פעילות כנגד האחדות הבלתי ניתנת לחלוקה של המדינה, הארץ והאומה.
בית המשפט העליון של ניו זילנד הוא הסמכות השיפוטית העליונה במדינת ניו זילנד.
בית המשפט פועל במתכונתו הנוכחית משנת 2004, לאחר שהוועדה המשפטית המייעצת למלכה חדלה מלשמש כסמכות הערעור העליונה במדינה.
בית המשפט העליון של ניו זילנד פועל במתכונתו הנוכחית מכוח חוק שהעביר הפרלמנט הניו זילנדי בשנת 2003. הוא קיים את דיוניו הראשונים ב-1 ביולי 2004. בית המשפט העליון נקרא בשם זה עוד מ-1980, במטרה להפכו לסמכות עליונה בעתיד.
בבית המשפט מכהנים חמשה שופטים.
הכהונה אינה קצובה בזמן, אך היא מסתיימת בגיל 70.
השופטים ממונים על ידי שר המשפטים, שנוהג להיוועץ באופן בלתי מחייב בנשיאת בית המשפט העליון ובפרקליטת המדינה.
את נשיא בית המשפט העליון בוחר ראש הממשלה.
בניין בית המשפט ממוקם בוולינגטון, בירת ניו זילנד.
לכס השיפוט מונו בשנת 2004 ותיקי השופטים של בית הדין לערעורים שפעל באותה עת, ובראשם כיהנה הנשיאה שאן אליאס.
מאז 14 במרץ 2019 מכהנת כנשיאת בית המשפט העליון הלן וינקלמן.
בית המשפט העליון של קנדה מהווה את הסמכות העליונה במסגרת הרשות השופטת בקנדה.
הוא מונה תשעה שופטים המתמנים לתפקידם על ידי ראש הממשלה (להרחבה ראו להלן).
בית המשפט העליון יושב בעיר הבירה אוטווה.
נשיא בית המשפט (2018) הוא רישאר וגנר.
בית המשפט העליון משמש כערכאת הערעורים העליונה במערכת המשפטית הקנדית.
מתחתיו מצויים באופן ישיר בית המשפט הפדרלי לערעורים, בתי המשפט הפרובינציאלים והטריטוריאליים לערעורים ובית המשפט הצבאי לערעורים.
החלטת בית המשפט היא סופית בית המשפט העליון מעורב בערעורים בתחומי המשפט השונים: משפט חוקתי, משפט מינהלי, משפט פלילי ומשפט אזרחי.
לפני שתיק ידון בבית המשפט העליון על המבקשים להוכיח כי מיצו את האפשרויות העומדות לפניהם בערכאות משפטיות נמוכות יותר.
בקשות לדיון נמסרות בכתב ונבחנות על ידי שלושה שופטים המחליטים האם התיק ראוי לדיון בבית המשפט העליון.
לממשלת קנדה יש זכות לפנות לבית המשפט העליון ולבקש את חוות דעתו בעניינים הנוגעים לפירוש החוקה הקנדית כולל כתב הזכויות והחירויות הקנדי.
בית המשפט בקנדה יכול לפסול חוקים של הפרלמנט הנוגדים את החוקה.
כיום השופטים מתמנים לפי בחירת ראש הממשלה.
בעבר מינוי השופטים היה ברובו חסוי, ומלבד הבנה כללית ששר המשפטים מתייעץ עם גורמים בקהילה המשפטית, התהליך היה לא פורמלי ולא גלוי.
בשנת 2004 הוועדה למשפט וזכויות אדם של בית הנבחרים הקנדי פרסמה דו"ח המלצות לשיפור הליך בחירת השופטים לבית המשפט.
בין היתר, ועדת בית הנבחרים המליצה על הקמת ועדה מייעצת שתגבש ותמסור לשר המשפטים רשימת מועמדים לבית המשפט העליון.
בנוסף הומלץ, כי לאחר הליך בחירת השופטים, על שר המשפטים להופיע בפני ועדת שימוע ולהסביר בפניה על הליך הבחירה ועל כישורי המועמדים שנבחרו.
במהלך השנים 2004–2016 נעשו מספר שינויים בדרכי מינוי שופטים, שינוי עיקרי (אשר במינוי מספר שופטים לא יושם) הייתה ועדה שיצרה רשימת מועמדים מומלצים, וכן שימוע בפני ועדת אד הוק.
בשתי הוועדות - שהרכבם השתנה לאורך השנים - לחברי הפרלמנט תמיד נשמר ייצוג.
בשנת 2016 נעשו השינויים האחרונים (עד היום) שנועדו על מנת להגביר את השקיפות, המקצועיות וההוגנות של מינוי השופטים.
בשנה זו הוקמה הוועדה העצמאית המייעצת למינוי שופטים לבית המשפט העליון, נפתחה האפשרות לכל אדם החפץ בכך להגיש טופס מועמדות ובאופן כללי כל התהליך הפך לשקוף לעיני הציבור.
שלושה חברים – שלפחות שניים מהם אינם עורכי דין - ממונים על יד שר המשפטים.
חבר בעל מעמד תקין של לשכת עורכי הדין של מחוז או טריטוריה מסוימים – ממונה על ידי לשכת עורכי הדין הקנדית.
חבר בעל מעמד תקין של לשכת עורכי הדין של מחוז או טריטוריה מסוימים – ממונה על ידי הפדרציה של אגודות המשפטים של קנדה.
חבר בעל מעמד תקין של לשכת עורכי הדין של מחוז או טריטוריה מסוימים – ממונה על ידי לשכת עורכי הדין הילידים.
שופט בית משפט עליון בדימוס, מועמד על ידי מועצת השופטים הקנדית.
משפטן מהאקדמיה, מועמד על ידי מועצת הדיקנים המשפטיים הקנדיים.
ראשית, הוועדה המייעצת בוחנת את הבקשות שהוצגו לה, מבצעת ראיונות עם המועמדים, וכן מבצעת חיפוש אקטיבי אחר מועמדם לשיפוט.
לאחר מכן הוועדה מגישה לראש הממשלה 3–5 מועמדים.
ראש הממשלה אינו מחויב להמלצות הוועדה, אם כי, מאז שהוקמה הוועדה, ראש הממשלה מינה תמיד שופט מבין אילו שהומלצו על ידי הוועדה.
ראש הממשלה מכריז על המינוי.
השופט מגיע לשימוע בשני הבתים, ולאחר השימוע הוא ממונה באופן רשמי על ידי המושל הכללי של קנדה.
על פי חוק שלושה מבין תשעת השופטים של בית המשפט העליון חייבים להיות מהפרובינציה של קוויבק.
על פי המסורת, שלושה נוספים הם מהפרובינציה של אונטריו, שניים ממערב קנדה, ואחד מהפרובינציות האטלנטיות.
בית המשפט העליון של רוסיה הוא הסמכות השיפוטית העליונה על פי החוק הרוסי.
בית המשפט העליון הוא הגוף העומד בראש ההיררכיה של הרשות השופטת ומהווה את המוסד השיפוטי הגבוה ביותר של הפדרציה הרוסית.
תפקידיו העיקריים של בית המשפט העליון הם דיון בערעורים על פסיקות שניתנו בערכאות נמוכות יותר.
תחום שיפוטו הוא כל שטח הפדרציה הרוסית.
בית המשפט הוקם ב-1992 על ייסוד בית המשפט העליון של ברית המועצות, שהוקם ב-4 בינואר 1923.
באוגוסט 2014 אוחד בית המשפט העליון עם בית המשפט העליון לבוררות.
בית המשפט העליון של רוסיה יונק את שורשו מבית המשפט העליון הפלילי שהוקם ב ב-17 באוגוסט 1764 והתקיים עד להקמת ברית המועצות.
בתקופה הסובייטית הוקם בית המשפט העליון של ברית המועצות בינואר 1923 ובית המשפט העליון של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, שהוקם ב-23 בנובמבר 1923) והתקיימו עד 2 בינואר 1992, כאשר רוסיה הסובייטית הפכה לפדרציה הרוסית.
בינואר 1992 הוקם בית המשפט העליון של הפדרציה הרוסית כאשר נשיא בית המשפט העליון של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית היה ויאצ'סלב לבדב והוא מונה גם לנשיא בית המשפט העליון של הפדרציה הרוסית והמשיך לכהן במשרה זו עד למותו בפברואר 2024.
מינוי שופטי בית המשפט העליון נעשה על ידי נשיא רוסיה ובאישור מועצת הפדרציה, הבית העליון של הפרלמנט.
הקריטריונים המינמליים על פי החוק כדי להיות שופט בבית המשפט העליון הם אזרחות רוסית, השכלה משפטית, גיל 35 ומעלה, וניסיון של 10 שנים בתחום.
אחת ל-4 חודשים מתכנס בית המשפט העליון במעמד כל השופטים החברים בו והתובע הכללי של רוסיה.
בישיבות המליאה נבחנים מקרים משפטיים ומתקבלות החלטות ופרשנויות לחוקים, שלאחר מכן, מהווים בסיס להמלצות לבתי משפט בדרגה נמוכה יותר.
לבית המשפט כפופה מועצה אקדמית מייעצת (Научно-консультативный совет при Верховном Суде Российской Федерации) כדי לסייע לו בנושאים משפטיים ואקדמאיים.
חברי המועצה נבחרים על ידי מליאת בית המשפט.
קומפלקס בנייני בית המשפט העליון בסנקט פטרבורג
בשנת 2013 משרד האדריכלים יבגני גרסימוב ושותפיו זכה במכרז לבניית רובע המשפט בעיר סנקט פטרבורג, קומפלקס בניינים שישרת את בית המשפט העליון.
בינואר 2017 הצטרפה לבניית הפרויקט חברת "קרדו" שעל פי חוזה חתום עליה לסיים את בניית הקומפלקס עד דצמבר 2019. בשנת 2019 נודע כי התכנית נזנחה והשטח המיועד יופנה לבניית פארק רחב ידיים.
ֶנכון לינואר 2017, בבית המשפט כיהנו שלוש עשרה שופטים.
אופן מינוי השופטים לבית המשפט העליון נקבע בחוקה הרוסית.
נקבע כי בידי הנשיא הסמכות למנות את שופטי בית המשפט העליון בעצת מועצת הפדרציה ובהסכמתה.
יושב ראש בית המשפט העליון
יושב ראש בית המשפט העליון של הפדרציה הרוסית הוא האדם העומד בראש מערכת בתי המשפט הפדרליים של רוסיה (הרשות השופטת של רוסיה).
הנשיא הוא אחד מ-13 השופטים בבית המשפט העליון של רוסיה והאחרים הם השופטים העמיתים של בית המשפט.
נשיא בית המשפט העליון הוא הקצין המשפטי הבכיר ביותר במדינה ופועל כמנהל הבכיר ביותר של בתי המשפט הפדרליים.
הוא מנהל את הליכי בית המשפט העליון ומנהל את הדיונים בעל-פה המתנהלים תחת בית המשפט.
כאשר בית המשפט מעניק דעה בפסק דין, הנשיא, אם נמצא בעמדת הרוב, מחליט מי רושם את עמדת בית המשפט.
לנשיא גם סמכות פוליטית מרכזית במקרים חריגים.
בית המשפט של המהפכה האסלאמית (בפרסית: دادگاههای انقلاب اسلامی) הוא בית משפט מיוחד ברפובליקה האסלאמית של איראן המיועד לשפוט חשודים בעיקר בניסיונות פגיעה במשטר האסלאמי.
פגיעה שכזו עשויה להתבצע באמצעות אלימות, הפצת דיבה, הפצת חומרים אסורים, וניסיונות להפלת המשטר.
בית המשפט החל בפעילותו מיד לאחר המהפיכה האיראנית בשנת 1979 וממשיך בפעילותו גם כיום.
עבירות הנוגעות לביטחון הפנים והחוץ של המדינה.
הוצאת דיבה נגד איראן ומנהיגיה.
נשיאת נשק בלתי חוקי ושימוש בטרור נגד הרפובליקה האסלאמית.
עיסוק בהברחת סמים ופריטים נרקוטיים.
בית המשפט לחוקה של איטליה (באיטלקית: Corte costituzionale della Repubblica Italiana) הוא בית המשפט העליון של איטליה.
במקביל אליו נמצא בית המשפט העליון לערעורים.
בית המשפט לחוקה שוכן בארמון הקונסולוטה.
על פי סעיף 134 לחוקת איטליה, בית המשפט שופט במקרים בהם קיימים:
מחלוקת בנוגע לחוקתיותם של חוקים.
אם פסק בית המשפט שחוק איננו חוקתי, תוקפו של החוק יפוג יום לאחר מתן פסק הדין.
סכסוכים בנוגע לסמכויות בין המדינה למחוזות.
אישומים פליליים נגד נשיא איטליה.
נשיא בית המשפט לחוקה נבחר על ידי בית המשפט ברוב חבריו (8 קולות במקרה של בית משפט מלא).
בית המשפט בוחר סגן נשיא או שניים, הממלאים את מקום הנשיא כאשר נבצר ממנו לכהן בתפקידו.
החל משנת 2014 אלסנדרו כריסרואולו מכהן כנשיא בית המשפט לחוקה.
בית המשפט לחוקה מורכב מ-15 שופטים שממונים לכהונה של תשע שנים.
5 ממונים על ידי נשיא הרפובליקה, 5 על ידי הפרלמנט האיטלקי ו-5 על ידי בתי המשפט העליונים המנהליים והרגילים.
בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית הוא אחד מבתי המשפט לערעורים במערכת בתי המשפט הפדרלית של ארצות הברית.
בית המשפט התשיעי הוא אחד מ-12 בתי משפט הפדרליים לערעורים אשר סמכותם מתוחמת על פי קריטריון גאוגרפי – כלומר שהם מוסמכים לדון בערעורים בזכות על פסקי דין של בתי משפט פדרליים מחוזיים במדינות וטריטוריות ספציפיות של ארצות הברית.
מביניהם, הוא הגדול ביותר מבחינת היקף שטחי השיפוט שלו כמו גם מבחינת מספר שופטיו: הוא דן בערעורים על פסקי דין מתשע מדינות במערב ארצות הברית ובנוסף משתי טריטוריות שלה, ומוקצים לו 29 תקני שופטים (נכון ל-2017).
ככזה יש לבית המשפט התשיעי השפעה רבה ביותר על החיים בארצות הברית.
שטחי השיפוט של בית המשפט