tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהמשך הדרך מתפצלת פניה ימינה מובילה לגשר מהמאה ה-11 ולאזור עמודי הבזלת המשושים.
פניה שמאלה מובילה במעלה הנהר לשמורת חוסרוב ולמנזר האווטס טאר.
קניון הזהב הוא מרכז קניות הממוקם באזור התעשייה המערבי של העיר ראשון לציון.
את הקניון יזמו האחים משה ויגאל גינדי בשנת 1990, לאחר שרכשו את הקרקע והחלו לשווק חנויות עוד לפני שהיה בידם אישורי בנייה.
פתיחתו הרשמית הייתה ב-21 בספטמבר 1993. שטחו המקורי היה כ-12,000 מ"ר והוא אכלס כ-100 חנויות.
עלות הקמתו עמדה על כ-60 מיליון דולר.
במהלך השנים נוספו לו אגפים.
תכנון שלב א' וב' נעשה על ידי האדריכל גידי גולומב.
בשנת 2011 נפתח לקהל חלקו השלישי והחדש של הקניון שתוכנן על ידי צוות בראשות האדריכל יוסי סיוון ממשרד האדריכלים "יסקי מור סיון".
על הקניון נוצר הסרט "ילדי קניון הזהב", שגם צולם בשטחו.
הקניון פונה לאוכלוסיית ראשון לציון, רחובות, חולון, בת ים ותושבי השפלה.
בסמוך לקניון עובר שירות אוטובוסים לרחבי ראשון לציון, גוש דן והשפלה.
שחלק גדול מהם ממסוף שצמוד לקניון.
בשנת 2025 הוערך שווי קניון הזהב ב-2 מיליארד ש"ח.
קניון מול הים הוא מרכז קניות במרכז העיר אילת מול חופי הים האדום והטיילת שלצידם.
קניון זה הוערך בשנת 2010 כקניון הרווחי ביותר בישראל, שכן נמצא באזור סחר חופשי הנהוג באילת משנת 1985, ולכן המוצרים הנמכרים בו פטורים ממע"מ.
בקניון מגוון של כמאה חנויות לממכר מוצרי חשמל, אופנה, אביזרים, תכשיטים, ספורט, הנעלה, מזון, קפה ועוד.
לקניון ארבע כניסות: דרך הטיילת, דרך מסעדת "קפה קפה", השער הראשי מול רחבת החניון, וכניסה מהחניון התת-קרקעי.
רשות מקרקעי ישראל הקצתה בשנות ה-80 של המאה ה-20 את הקרקע שעליה נבנה קניון מול הים לטובת בניית מסחר ואטרקציות, ומכרה אותה ב-1981 לחברת אום רשרש של אריה דגן.
הקרקע נותרה כשטח לא מאוכלס בלב העיר אילת וזכתה לכינוי "הבור של דגן".
בשנת 1994 רכשה אופק נכסים בבעלות אלי ישראלי את מחצית הזכויות על הקרקע ואת מלוא זכויות הניהול.
אבן הפינה לקניון הונחה ב-20 נובמבר 1994. ב-18 במרץ 1997 נחגג יום אילת לזכר הנפת דגל הדיו באום רשרש במלחמת העצמאות, ובהזדמנות זו נפתחו שערי הקניון לקהל הרחב.
בשנת 2006 רכשה חברת אופק נכסים שבבעלות המנכ"ל אלי ישראלי את מניותיו של אריה דגן, והיא מכרה ב-2008 50% מהבעלות לשותפות שוה בשווה של חברת הביטוח הפניקס ואילן בן דב.
באוקטובר 2021 דיווחה קבוצת עזריאלי על חתימת הסכם לרכישת מלוא הבעלות על קניון מול הים בתמורה ל-1.31 מיליארד שקל.
קניון גלן הוא קניון שנחצב על ידי נהר הקולורדו ומשתרע בדרום מזרח מרכז יוטה ובצפון אריזונה בתוך אזור "צוקי השני" (Vermillion Cliffs) ברמת קולורדו.
בשנות ה-60 של המאה ה-20, נבנה בקניון סכר, בשם סכר קניון גלן ומאחוריו נוצר מאגר המים אגם פאוול.
הסכר הוקם בקניון גלן לאחר מאבק מוצלח שניהל ארגון איכות הסביבה הוותיק מועדון סיירה, בהנהגת דייוויד ברואר (David Ross Brower; 2000-1912) כנגד הכוונה להקים סכר אחר שהיה אמור להציף את הקניונים באזור המונומנט הלאומי דינוזאור (Dinosaur National Monument) המוגן על ידי הממשל הפדרלי על פי החלטת נשיא ארצות הברית.
כחלק מההבנות שהושגו במהלך מאבק זה, הסכים מועדון סיירה שלא להתנגד להקמת סכר בקניון גלן.
ברואר הבין את גודל טעותו רק לאחר ששט בקניון לאחר שההחלטה לבנות את הסכר התקבלה, אבל בטרם הוצף הקניון, וניסה לפעול לשווא לעצור את הפעלת הסכר.
קניון גלן, אותו הציף אגם פאוול, היה בפועל יותר עמק צר שמדרונותיו תלולים מאשר קניון.
הקניון תואר כ"ארץ פלאות של נקיקים, צריחים, צוקים ונקרות".
הקניון תואר כ"לב הביולוגי של הקולורדו" בשל הצמחייה השופעת על גדות הנהר ובית הגידול על מדרגות הנהר הנמוכות המרובות.
סביב 1956 תכננו ארכאולוגים וביולוגים מאוניברסיטת יוטה ומהמוזיאון של צפון אריזונה חפירות הצלה בחלקו התחתון של קניון גלן, שעמד להיות מוצף במי האגם שמאחורי הסכר שתוכנן.
לשם כך הם קיבלו מענקי מחקר משירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
בין 1958 ל-1960 נערכו ארבעה שלבי מחקר ויחד עם סקרים שבוצעו לפני 1957 נתגלו 250 אתרים ארכאולוגיים.
חפירות החלו בקיץ 1958 ב-16 אתרים.
על סמך הממצאים הועלתה ההשערה שהתושבים הפרהיסטוריים שהתגוררו ביישובי קבע ברמות שדרומית לקניון גלן, וברמת קמינגס (Cummings Mesa), עיבדו את הקרקע בחלקו התחתון של קניון גלן על בסיס עונתי, ולקטו חומרי גלם.
על מנת להוכיח את השערת היישוב העונתי, נבחנו קריטריונים כדוגמת מבני מגורים, מיקומן של מערכות דרכים, קיומם של מבנים טקסיים, מידת הנפוצות של אתרי קבורה, והיחס בין שכבות טבעיות ותרבותיות.
ארבעה סוגים של אתרים תוארו בסקר: אתרים פתוחים על טרסות סלע, אתרי דרדרת מתחת לצוקים, אתרי מחסה באזורים מוגנים מתחת לצוקים בולטים ואתרי מחסה במערות בקירות הקניון.
אתרים פתוחים היו הסוג הנפוץ ביותר משתי גדות הנהר.
ברוב האתרים, שמרביתם מחנות של הנאוואחו נמצאו שברי כלי אבן, קרמיקה או שניהם.
אתרי דרדרת כמעט שלא הותירו חותם.
מרבית השרידים התרבותיים שנתגלו היו כלי אבן מחודדים שכללו ראשי חץ, מגרדות, מקדחים, סכינים, מקצצים, וכלים לטחינת מזון.
פטרוגליפים נמצאו בכל רחבי הקניון.
"דמויות שנוצרו בחריתה ובניקור מתארים כבש הרים, דמויות אנושיות, עופות, טביעות ידיים ועקבות בעלי חיים.
צורות גאומטריות נעו ממעגלים וספירלות לתבניות מסובכות בקווים ישרים.
לדמויות האנוש היו גופים משולשים.
דמויות מצוירות נתגלו משני צדי הנהר....פטרוגליפים מאיכות כזו לא קיימים ברמות הסמוכות לקניון גלן".
מהמחקרים עולה שהכרונולוגיה של הפרהיסטוריה של חלקו התחתון של קניון גלן משתרעת מהמאה הראשונה לספירה ועד המאה ה-15, וההיסטוריה הרשומה מתחילה מ-1776":
שלהי תקופת קולעי הסלים II (Late Basketmaker II Era; 500-50 לספירה) מיוצגת בכמה אתרים.
בדיקות תיארוך פחמן-14 משרידי מדורות הן מ-250 ועד 440 לספירה (פלוס/מינוס 80 שנים).
תקופת קולעי הסלים III אינה מיוצגת בחלקו התחתון של קניון גלן, אבל מתועדת בקניון נאוואחו, יובל גדול הנשפך לגדה השמאלית של הקולורדו, בתחומי האזור הגאוגרפי של קניון גלן.
בתקופת קולעי הסלים III החל השימוש בכלי קרמיקה שנשרפו בתנור.
מקובל להניח שתרבות קולעי הסלים נמשכה מעבר לתקופת פואבלו I.
תקופת פואבלו I (Pueblo I Era; 900-750 לספירה) – שרידים מתקופה זו נתגלו ב"רוק קריק" (Rock Creek – "ערוץ הסלע") בחלקו התחתון של קניון גלן, ובקניון נאוואחו.
כלי החרס שייכים למשפחות קרמיות שונות (Kana-a Black-on-white, Deadmans Black-on-red, and Kana-a Gray) שנעשו ממרבצים שנמצאו באתר המכונה "גומחת הלטאה" (Lizard Alcove).
פואבלו I היא התקופה המתועדת בצורה הטובה ביותר בקניון נאווחו, שהתחילה בערך בשנת 800 ונמשכה 200 שנים.
תקופת פואבלו II (Pueblo II Era; 1100-900 לספירה) – ותחילת תקופת פואבלו III היא התקופה המתועדת בצורה הטובה ביותר בקניון גלן ומקבילה להתיישבות ברמת קמינגס.
הופי – ילידים מאזור ג'דיטו (Jeddito) התיישבו בקניונים במאה ה-14.
מרבית החרסים שנתגלו בקניון הראשי נוצרו ככל הנראה ברמות, אם כי ייתכן שחלק מכלי החרס נוצרו בחלקו התחתון של קניון גלן.
מרבצי חרסית נתגלו לאורך הנהר יחד עם כמה כלי חרס גסים, שייתכן שיוצרו שם.
לאורך חלקו התחתון של קניון גלן נתגלו ארבעה קברים בלבד בשלושה אתרים.
מצבורי אשפה נדירים במרבית האתרים.
אלו הן עובדות נוספות המעידות על שהות עונתית בלבד של ציידים וחקלאים במקום.
ההיסטוריה הכתובה על קניון גלן מתחילה במשלחת המחקר של האבות הפרנציסקנים הספרדים פרנסיסקו אטנסיו דומינגס וסילבסטרה ולס דה אסקלנטה שיצאה ב-1776 מסנטה פה שבניו מקסיקו במטרה להגיע לקליפורניה.
הגאולוג ג'ון וסלי פאוול, שעל שמו המאגר מאחורי הסכר, סייר במקום פעמיים ב-1869 וב-1872 והדפיס תיאור מפורט ב-1875 של מסעות המחקר שערך (Explorations of the Colorado River and Its Canyons).
משלחתו של ג'ון ווסלי פאוול גם נתנה את השם לקניון.
באוקטובר 1869 כתב פאוול ביומנו על הקניון "נתקלנו במקבץ נפלא של תצורות, קירות מגולפים, קשתות מלכותיות, עמקים צרים ועמוקים (באנגלית גלן (Glen), מילה שמקורה סקוטי), ערוצי גומחות, תלים ומונומנטים.
החלטנו לקרוא לו קניון גלן".
למרות ריחוקו של המקום מיישובים ועיירות נערכו במקום שיוטים לאורך הקניון.
וחלקם, דוגמת הסופר וולאס סטגנר, שהיה במקום ב-1947, גם כתבו על כך.
עם זאת, כשנפלה ההחלטה על הקמת סכר קניון גלן לא פעל מועדון סיירה, ארגון איכות הסביבה הגדול ביותר אז בארצות הברית כנגד ההחלטה.
הארגון התמקד בניסיון המוצלח למניעת הקמת סכר אחר, שהיה חלק ממיזם אגירת מי נהר הקולורדו ב"פארק אקו" (Echo Park), באזור המונומנט הלאומי דינוזאור (Dinosaur National Monument) המוגן על ידי הממשל הפדרלי על פי החלטת נשיא ארצות הברית.
מנהיג הארגון דייוויד ברואר סייר בקניון גלן בתחילת שנות ה-60, אחרי שהסכר כבר כמעט הושלם, ורק אז הבין את גודל טעותו.
הוא ניסה לשווא למנוע את הפעלת הסכר.
ב-1963, כשבניית הסכר כבר הייתה בעיצומה, הדפיס מועדון סיירה ספר שכתב ברואר על קניון גלן, בשם "המקום שאיש לא הכיר" (The Place No One Knew), שבו קונן על אובדן הנקיק הנופי לפני שלרוב הציבור האמריקני היה סיכוי לבקרו, או אפילו לדעת על קיומו.
בינואר 1963 ביקר ברואר בחדר הסגלגל שבבית הלבן בניסיון אחרון להציל את קניון גלן מהצפה - אבל נכשל בניסיונו לשכנע את נשיא ארצות הברית, ג'ון קנדי..
כנגד ברואר נטען כי היה בידיו מידע מספיק על הייחודיות של קניון גלן, קודם לכך שנוכח בה במו עיניו.
וולאס סטגנר למשל אמר לברואר "אקו אינו מגיע לקרסוליים של גלן" ("Echo doesn't hold a candle to Glen").
ניסיון זה שינה את גישתו של ברואר לשימור הסביבה והוא הפך קיצוני יותר ופחות נוטה לפשרות.
תהליך דומה עבר ג'ון מיור בעקבות הניסיון שנכשל למנוע את הקמת סכר אושונסי (O'Shaughnessy Dam), בעמק נופי בתחומי הפארק הלאומי יוסמיטי.
הקמת הסכר בקניון גלן חישלה את ברואר במאבק למניעת הקמת סכר נוסף על הקולורדו בתחומי הגרנד קניון.
משלהי שנות ה-90 של המאה ה-20 חידשו מועדון סיירה וארגוני איכות סביבה נוספים את התביעה לייבש את אגם פאוול בחלקו התחתי של קניון גלן.
קניון ים המלח הוא קניון מסחרי באזור התיירות בעין בוקק שלחוף ים המלח, שנפתח בנובמבר 2018. הקניון נבנה על ידי חברת הנדל"ן BERCLEYS.
ביוני 2023 נרכש הקניון על ידי חברת רני צים מרכזי קניות תמורת 152 מיליון שקלים.
הקניון משתרע על שטח של כ-15,000 מ"ר, על פני שתי קומות, והוקם בהשקעה של כ-300 מיליון שקלים.
הקניון נותן מענה לאזור מלונות ים המלח כמרכז קניות ובילוי, ומכוון בעיקר לתיירות החוץ שמגיעה לים המלח.
בקניון פועלות חנויות ומותגים בינלאומיים לצד מותגים מקומיים מתחומי ההלבשה, ההנעלה והתכשיטים, וכן מסעדות ובתי קפה.
קניון וסט אנד הוא קומפלקס הכולל מרכז קניות ומשרדים הממוקם באזור פשט בעיר בודפשט שבהונגריה.
הקניון נפתח ב-12 בנובמבר 1999, נבנה על ידי חברת TriGránit ונחשב לגדול בקניונים שבאירופה המזרחית.
מציע גישה נוחה בסמוך לתחנת הרכבת ניוגטי של בודפשט.
על פני 3 קומות פרוסות חנויות אופנה בינלאומיות, מסעדות, חנות אלקטרוניקה, משחקים, מוזיקה ומקושר ישירות למלון "הילטון וסט אנד".
מעל הקומה העליונה של הקניון משתרעת גינת גג גדולה.
קניון מרבל הוא קניון בנהר הקולורדו השוכן במדינת אריזונה.
הקניון מתחיל על פי הגדרה אחת בליז פרי, או, על פי הגדרה אחרת, בסכר קניון גלן, כ-26 קילומטרים מליז פרי במעלה הנהר, ומסתיים בשפך של הקולורדו הקטן לנהר הקולורדו, נקודה שממנה מתחיל הגרנד קניון.
מסע המחקר המאורגן הראשון שעבר דרך קניון מרבל היה מסע המחקר של ג'ון וסלי פאוול ב-1869. פאוול, גידם כתוצאה מפציעה משירותו בצבא הצפון בתקופת מלחמת האזרחים בארצות הברית ארגן משלחת מחקר שהפליגה בסירות עץ בנהר גרין מנקודה בסמוך לעיירה גרין ריוור ביוטה.
המשלחת שטה במורד הנהר גרין עד למפגשו עם הנהר קולורדו ומשם המשיכה דרך קניון קטרקט, קניון גלן, וקניון מרבל, ובסופו של דבר חצתה את הגרנד קניון לפני שסיימה את מסעה בסמוך לשפך הנהר וירג'ין.
כל שמות הקניונים שהוזכרו נקבעו במהלך משלחת זו על ידי פאוול.
שמו של הקניון, באנגלית "קניון השיש" הוא שם שגוי מבחינת זו שאין שיש בקניון.
אף שפאוול היה מודע לכך בעת שנתן שם לקניון נדמתה לו אבן הגיר של קירות הקניון שעברה ליטוש על ידי פעולת המים כשיש.
בנקודה בה נשפך הנהר פאריה (Paria) לקולורדו מצפון שוכן אתר ליז פרי.
האתר שוכן בתוך עמק פתוח במורד הנהר והוא המקום היחיד בטווח של מאות קילומטרים שבו ניתן לחצות את נהר הקולורדו.
האתר שימש במהלך ההיסטוריה כנקודת חצייה חשובה והחל מאמצע המאה ה-18 הוא היה אתר של מעבורת שהופעלה על ידי ג'ון דויל לי (John Doyle Lee; 1877-1812), שעל שמו קרוי האתר.
שירות המעבורת שבוצע בליז פרי בעזרת סירות המשיך ברציפות במשך 60 שנים עד שהוחלף בגשר שהוקם בתחילת המאה ה-20. האתר משמש כיום נקודת השקה למטיילים המבצעים שיט רפטינג דרך הגרנד קניון.
מספרו של הכביש העובר על גשר נאוואחו שונה מאז לכביש 89A.
קניון מרבל מסמן את הגבול המערבית של שמורת האינדיאנים של בני הנאוואחו הקרויה אומת נאוואחו.
עד 1975 היה קטע הנהר שבין הגרנד קניון לליז פרי חלק מהפארק המכונה "המונומנט הלאומי קניון מרבל" (Marble Canyon National Monument).
באותה שנה הוא שולב הפארק בשטח הפארק הלאומי גרנד קניון
קניון מרבל הוא האתר של אחד ממיזמי הסכרים הגדולים על הקולורדו, "סכר מרבל קניון".
קניון מרבל הוא בית הגידול היחידי למין קקטוס Pediocactus bradyi המצוי בסכנת הכחדה.
קניון מטקה (במקדונית: Матка; שפירושו רחם) נמצא כ-20 ק"מ דרומית מערבית לסקופיה.
זאת שמורת הטבע הפופולרית ביותר במקדוניה.
שטחה 65.75 קמ"ר ובה מערות קרסטיות, צמחים, בעלי חיים, ומנזרים.
בקניון זורם נחל טרסקה (Треска).
סכר מטקה שנבנה ב-1937, יוצר את אגם מטקה.
הבדלי הגבהים בין האגם והנהר מאפשר ייצור אנרגיה הידרואלקטרית.
קרבת הקניון לסקופיה הופכת את המקום אטרקטיבי לתושבים ולתיירים.
בנהר טרסקה מתקיימות תחרויות שיט בקיאקים.
במקום יש 77 סוגי פרפרים ובמערות יש מושבות של עטלפים.
קניון נהר בלייד הוא אחד מאתרי הטבע הבולטים של דרום אפריקה.
הוא נמצא בחלקו הצפוני של רכס הרי דראקנסברג.
אורכו של הקניון 25 ק"מ, והעומק הממוצע שלו הוא 750 מטר.
הנקודה הגבוהה ביותר בקניון, הקרויה Mariepskop, היא בגובה 1,944 מטר מעל פני הים.
הנקודה הנמוכה ביותר, בה עוזב הנהר את הקניון, גובהה מעט פחות מ-561 מטר מעל פני הים.
קירות הקניון הם בעיקר מאבן חול אדומה.
קניון בלייד הוא מהגדולים בקניונים בעולם, והשני בגודלו באפריקה, אחרי קניון נהר פיש בנמיביה.
הוא כולל כמה מהמצוקים הגבוהים ביותר בין הקניונים בעולם.
קניון וינטגאר (סלובנית: soteska Vintgar) או קניון בלד (סלובנית: Blejski vintgar) הוא קניון באורך 1.6 ק"מ בצפון מערב סלובניה, בתחום המוניציפלי של גורג'ה ובלד ואשר נמצא כ-4 ק"מ צפון מערבית לבלד.
הקניון נחצב על ידי נהר הרדובנה ומהווה את המשכו של עמק הרדובנה.
גובהם של צוקי הקניון נע בין 50-100 מטרים עם אורך מדרון של כ-250 מטרים.
הנהר יצר תופעות רבות של סחיפה כגון ברכות ומפלים ומסתיים בנפילה של 13 מטרים במפלי סום (מילולית: המפלים הרועשים) הציוריים שהם המפלים הגדולים ביותר בסלובניה.
כשהוא הקניון ההררי הראשון בסביבה שנפתח לתיירות, המילה 'וינטגאר' עברה תהליך של הכללה ומתייחסת גם לקניונים מוגנים אחרים כגון קניון איסקה (Iški vintgar), קניון ביסטריצה (Bistriški vintgar) וקניון ריבניצה (Ribniški vintgar).
עד 1890, היה קניון בלתי נגיש, פרט לשני מקומות שבהם הייתה גישה לנהר הרדובנה.
גשר מעל מפלי סום נבנה כבר ב-1878. שאר הקניון נחקר ב-1891 על ידי ראש עיריית גורג'ה, יעקב צומר ועל ידי בנדיקט לרגטפורר, צלם ידוע באותה תקופה.
ב-1893 התקינו בקניון, במאמץ רב, דקים וגשרים מעץ שעליהם מבקרים יוכלו ללכת ולתצפת בקניון.
שבילי ההליכה האלה, בחלקו העיקרי של הקניון, נקראו מאוחר יותר גלריות צומר, ועברו כמה שיפוצים מאז.
סכר הידרואלקטרי נבנה בקניון וגשר קשתי נבנה עבור מסלול רכבת הבוהיני (Bohinj Railway).
הגשר נבנה ב-1904 וב-1905 מאבן מסותתת והוא הגשר הרכבת, עשוי אבן, הגדול ביותר בסלובניה אשר נשמר בשלמותו.
אורכו 65 מטרים, רוחבו 4.5 מטרים והוא מתנשא לגובה של 33 מטרים.
מבחינה אטימולוגית, המילה 'וינטגאר' (vintgar) לקוחה מהמילה הגרמנית 'וינדגר' (Windegg(er)) שפירושה 'מקום החשוף לרוח' שניתן לכפרון בתחילת הקניון בכפר פודום (Podhom).
ישנו עוד הסבר הטוען שהשם לקוח מהמילה הגרמנית 'וויינגרטן' (Weingarten) שפירושה כרם, וזאת מתייחסת לכרמים בפודום או לקניון עצמו המזכיר בצורתו כוס יין.
לפני עידן הקרח האחרון, זרם נהר הרדובנה כלפי מזרח.
לאחר שנחסם על ידי הקרח של קרחון בוהיני, נוצר אגם שחתך מסלול חדש לכיוון צפון מזרח דרך שכבה רכה של אבן גיר מהתקופה הטריאסית בין פסגות בורסט (Boršt), שגובהה 931 מטרים לבין הום (Hom) שגובהה 844 מטרים בעמק הסבה העליון.
וינטגאר - DEDI - אנציקלופדיית הטבע והתרבות של סלובניה.
גשר הרכבת הקשתי מעל קניון וינטגאר - משרד התרבות הסלובני
קניון חולון הוא מרכז קניות מקורה אשר נמצא ברחוב גולדה מאיר בחולון.
הקניון נפתח בשנת 1998 על ידי חברת IC ונרכש על ידי קבוצת עזריאלי בשנת 2000 עם רכישת חברת IC.
בתחילת שנות ה-2000 נסגר סניף היפרנטו שהיה בקניון ובמקומו נפתח סופרמרקט של שופרסל.
בשנת 2006 נסגרו הום סנטר ומשחקייה שכללה מתנפחים שהיו בקומה 2- לצורך בניית שדרת חנויות חדשה והנגשת כל חלקי הקומה.
בזמן בו הום סנטר והמשחקייה פעלו קומה 2- הייתה מפוצלת לשני חלקים כאשר החלק צפוני של הקומה אינו היה נגיש לנכים כיוון שהמעליות הובילו לחלק השני של הקומה שממנו הייתה את הגישה לחניון.
בניית שדרת החנויות הסתיימה ב-2007 ועם בניית השדרה, הקומה שופצה.
בשנת 2008 נסגר קולנוע גלובוס, אשר כלל 6 אולמות שהיה הקולנוע היחיד בחולון ובמקומו נפתחה חנות של המשביר לצרכן.
בשנת 2012 חנות אופיס דיפו בקניון נסגרה ובמקומה נפתחה חנות טויס אר אס.
באותה שנה נפתחה בקומת הגג משחקיית "פעלטון סיטי" אך נסגרה לאחר שלוש שנות פעילות, בסוף 2015.
במהלך השנים נפתחו ונסגרו בחלק המקורה הקטן של קומת הגג באזור שמעל הכיכר המרכזית כ-4 עסקים שרובם היו מתחום הרהיטים.
לרוב חלק זה היה בשימוש על ידי עסקים אלו כאולם תצוגה אך כיום משרדי הנהלת הקניון שוכנים במקום מאז 2017 לצד חדר כושר מרשת פרופיט.
שטחו המסחרי של הקניון מורכב משלוש קומות מסחר על שטח של 15,500 מטרים רבועים שבו נמצאות כ-100 חנויות.
הקניון כולל 3 עוגנים: זארה, המשביר לצרכן וסופרמקרט שופרסל דיל.
זארה היא החנות היחידה בקניון הכוללת 2 קומות.
בקומה העליונה ישנו מתחם מזון מהיר הכולל כ 5 מסעדות מזון מהיר.
בקניון ישנו גם סניף בנק של מזרחי טפחות, מרכז בריאות הילד של כללית ותופרת.
לקניון צמוד חניון מקורה בן שבע קומות הכולל כ-1000 מקומות חניה.
קומת הגג בחניון אינה פעילה.
בסוף שנת 2016 שופצו שלוש מקומות החניון מתוך שבע, ובשנת 2019 החל שיפוץ שאר הקניון.
קניון מונטריי או הקניון התת-ימי של מונטריי (Monterey Submarine Canyon) הוא קניון תת-ימי במפרץ מונטריי, קליפורניה, שקירותיו התלולים מגיעים לגובה של 1.5 קילומטרים, מקביל לגובה הגרנד קניון.
זהו הקניון התת-ימי הגדול לאורך החוף המערבי של יבשת אמריקה הצפונית והוא נוצר על ידי תהליך סחיפה תת-ימי הקרוי זרמי עכירות.
שאלות רבות נשארו פתוחות לגבי המקור לזרמי העכירות, ולפיכך הוא נושא למחקרים גאולוגיים וביולוגיים המתבצעים על ידי מדענים המוצבים ב"מכון המחקר האקווריום של מפרץ מונטריי" (Monterey Bay Aquarium Research Institute) במעבדות הימיות במוס לנדינג (Moss Landing Marine Laboratories) ומוסדות אוקיינוגרפיים אחרים.
קניון מונטריי מתחיל מול היישוב מוס לנדינג, השוכן במרכז חוף מפרץ מונטריי, ומשתרע לאורך כ-150 קילומטרים מתחת לאוקיינוס השקט, ומסתיים במניפת סחף תת-ימית, בעומק של 3,600 מטרים מתחת לפני הים.
הקניון הוא חלק ממערכת הקרויה "מערכת הקניונים של מפרץ מונטריי (Monterey Bay Canyon System), הכוללת את הקניונים: מונטריי, סוקל (Soquel) וכרמל.
המים העשירים בחומרי מזון מהווים בית גידול לצורות חיים ימיות רבות.
שחזור של תוואי הנוף הקדומים בעזרת תאוריית טקטוניקת הלוחות מלמדים שהקניון זז במהלך השנים צפונה למיקומו הנוכחי בשל העתק הסטה אופקית בשל פעולת העתק סן אנדראס והיה באזור סנטה ברברה של ימינו כאשר נוצרו הן העתק סן אנדראס והן מפרץ קליפורניה.
אף שתהליך הסחיפה של זרמי עכירות שחצב פעם את קניון מונטריי מוכר היטב, הגורם לעומק הרב ולאורך הקניון, שמובן מאליו התרחש לפני מיליוני שנים, והגודל העצום של מניפת הסחף בשפך, כ-150 קילומטרים מערבית למונטריי, הם נושאים להשערות וספקולציות.
בדרך כלל נוצרים קניונים תת-ימיים בעומק ובאורך דומים כאשר נשפכים מולם נהרות גדולים מאוד כמו האמזונאס או המיסיסיפי.
כיוון שאין כיום נהר גדול הנשפך למפרץ מונטריי, ומכיוון שקניונים כאלו לא מצויים מול נהרות שספיקתם נמוכה כדוגמת הנהר סאלינס שזרם עד התקופה המודרנית למפרץ (מימיו מנוצלים כיום להשקיה), משערים כי בעבר זרם למפרץ נהר גדול.
תאוריה שלטת אחת היא שהקניון הוא מוצא קדום של הנהר קולורדו, שזרם לפי התאוריה ישר מערבה ושינה נתיבו בעקבות התרוממות הרי סיירה נבדה ופתיחת מפרץ קליפורניה לפני 7.9 מיליון שנים.
אחרים משערים כי מדובר בנהר קדום שניקז בעבר את כל הסנטרל ואלי (העמק המרכזי של קליפורניה), ייתכן שאפילו דרך אגן הניקוז של לוס אנג'לס (שמדרום למפרץ).
מחקרים מודרניים חשפו משנות ה-80 תופעה של נהר של זרם עכירות עז הזורם בקרקעית הקניון ומרחיב אותו כל הזמן.
הרמזים למקור הקדום של קניון זה קבורים בעומק 3,600 מטרים בשפך הקניון בשכבות המשקעים העצומות שבמניפת הסחף המכונה מניפת מונטריי.
מניפה גדולה מדי מכדי שתיווצר מהצטברות משקעים מהנחלים שזרמו בתקופה המודרנית למפרץ.
המחקר הדוגם את השכבה הוא מחקר מתמשך.
בינתיים נדגמו רק השכבות העליונות.
השכבות העתיקות ביותר קבורות עמוק ועדיין צריך להביא דגימות מהן אל פני השטח.
כאשר הדגימות העמוקות יותר ינותחו ניתן יהיה להבין מאיזה מקור הגיעו, ואז גם תהיה התשובה לשאלה איזה נהר קדום יצר את זרמי העכירות העזים שמשערים שחצבו קניון כה עמוק וגדול.
התקווה היא שבשל המשקעים העצומים בשפך הקניון תיפתר קושיה זו לבסוף.
קניון דובאי הוא הקניון השביעי בגודלו בעולם (מבחינת שטח כולל), הנמצא בעיר דובאי באיחוד האמירויות הערביות ומתפרש על שטח של 1.2 מיליון מטרים רבועים.
הקניון מכיל כ-1,200 חנויות, שוק זהב מקורה, מרכז החלקה על הקרח, מפל מלאכותי, אקווריום גדול ופארק שעשועים.
עלותו של הקניון נכללת בחישוב עלות כל מתחם הדאונטאון דובאי (באזור הבניין הגבוה בעולם הנמצא צמוד לקניון - בורג' ח'ליפה), והיא עומדת בסך הכול על כ-20 מיליארד דולר.
בניית הקניון נמשכה יותר מארבע שנים.
קניון עופר לב חדרה הוא הקניון המרכזי בחדרה.
הקניון ניצב במרכז העיר בין הרחובות רוטשילד והגיבורים.
הוא משתרע על פני 3 קומות וכולל כ-500 מקומות חנייה.
הקניון נפתח בשנת 1988 על ידי האחים רויכמן שהיו בעלי חברה לבניית תשתיות, והיה לקניון הראשון בעיר.
עם פתיחתו נקרא באופן רשמי "קניון לב חדרה ע"ש פייגה רויכמן", שהייתה אם המשפחה.
לצורך בנייתו נהרסו בית גורביץ ובית גולדנברג שהיו בתים בסגנון אקלקטי, ונבנו בשנת 1924 על ידי משפחות ממייסדי חדרה.
כשנה לאחר פתיחת הקניון נפתח בו מתחם של בתי קולנוע, אך הוא נסגר בהמשך.
אולפני רדיו אמצע הדרך שכנו אף הם במרתפי הקניון אך הועברו לנתניה.
בעקבות סכסוך שפרץ בין האחים חולקו נכסיהם בין עסקי התשתיות והקניון, ושניים מן האחים זכו בקניון.
בהמשך נמכרה מחצית מהקניון לחברת בריטיש ישראל
בשנת 2011 רכשה בריטיש ישראל מקבוצת מליסרון שבשליטת חברת אחים עופר נכסים, את המחצית השנייה בבעלות על הקניון בסכום של 260 מיליון שקלים.
בכך השיגה קבוצת קניוני עופר בעלות מלאה על הקניון, ושמו שונה ל"קניון עופר לב חדרה".
קניון הדר הוא מרכז קניות באזור תעשייה תלפיות בירושלים, סמוך לשכונת מקור חיים.
הקניון נחנך בשנת 2001, ונמצא בבעלות משותפת של חברת רבוע כחול נדל"ן וחברת כלל ביטוח.
במגרש בו הוקם הקניון פעל מפעל "מגדנית הדר", מפעל לייצור ביסקוויטים, קרקרים, עוגיות וופלים שעבר מהמושבה הגרמנית, בה הוקם ב-1949, והעסיק כ-100 עובדים.
בשנת 1995 רכש מפעל "אפיפית" מנצרת עילית את "מגדנית הדר".
מפעל "אפיפית" הוקם בשנת 1958 ובמרץ 1996 עבר למבנה גדול יותר באזור התעשייה בנצרת עילית.
למפעל זה הועברו קווי היצור של "מגדנית הדר" והמפעל בירושלים נסגר.
חברת מפעל "אפיפית" עצמה החלה לפעול תחת המותג "הדר" שהיה מוכר יותר בשוק.
משפחות הרצברג וליפמן, מייסדי "מגדנית הדר", שמרו בבעלותם את קרקע המפעל.
בשנת 1997 חתמו על עסקת קומבנציה עם חברת "מרל"ז" שהייתה בבעלות הקבלן מרדכי יונה, להקמת קניון במקום.
חברת "מרל"ז" קיבלה את הקרקע ובתמורה הם קיבלו כ-20% מהבעלות בפרויקט הקניון.
בסוף 1997 נמכרו מחצית מהזכויות בקרקע לרשת "קואופ הריבוע הכחול" תמורת 10 מיליון דולר.
בספטמבר 2003, מכרה חברת "מרל"ז" לחברת "אמד" את חלקה בקניון תמורת 18 מיליון שקל.
בפברואר 2007, חברת "בריטיש ישראל" (אז פעלה בשם "ריט ישראל") רכשה מחצית מהקניון מחברת "אמד" ומייסדי "מגדנית הדר", תמורת 31 מיליון שקל.
חברת "רבוע כחול נדל"ן" המשיכה להחזיק במחצית השנייה.
חברת מליסרון רכשה את "בריטיש ישראל" בשנת 2012, אך היא נאלצה למכור את חלקה בקניון בעקבות דרישה של הממונה על ההגבלים העסקיים.
את חלקה רכשה חברת כלל ביטוח תמורת 266 מיליון שקל.
הקניון נבנה על מגרש בשטח של 16.5 דונם, ובשלב הראשון כלל 17 אלף מ"ר של שטחי מסחר ו-24 אלף מ"ר של שטחי שירות, עם 71 בתי עסק בסך הכל.
שוכרי "העוגן" של הקניון עם פתיחתו היו "קו אופ הריבוע הכחול" והום סנטר.
לאחר פתיחת הקניון החל משא ומתן עם קבוצת גלובוס גרופ, להקמת בתי קולנוע בקניון כחלק משלב ב' שלו, אך הדבר לא יצא לפעול.
בשנת 2012, החלה חברת "רבוע כחול נדל"ן" בפרויקט להרחבת הקניון בעלות של 125 מיליון שקל.
הפרויקט כלל הקמת קומה נוספת לחנויות אופנה בשטח של 7,700 מ"ר, הכפלת מספר מקומות החניה ושדרוג שטחי המסחר הקיימים.
ביוני 2014, הושלמה הרחבת הקניון.
לאחר ההרחבה יש בו כ-26,000 מ"ר של שטחי מסחר, עם חמש קומות של חנייה וארבע קומות של מסחר וכ-120 בתי עסק.
בשנת 2021 החלה להיבנות קומת מסחר נוספת מתחת לקומות המסחר הקיימות על שטח ששימש אז כחניון תת-קרקעי.
קניון מת הוא כינוי למרכז קניות (לרוב מקורה) שרובו עד כולו של שטח המסחר בו נטוש ושתנועת הלקוחות בו דלה.
תופעת הקניונים הנטושים נפוצה באמריקה הצפונית ובסין.
ישנם מספר גורמים אשר מביאים לנטישת הלקוחות את הקניונים, כמו ירידה במעמד הסוציו אקונומי של הלקוחות אשר גרים בסביבת הקניון או סגירה של חנות עיקרית במתחם הקניון (כגון סופרמרקט או חנות רהיטים גדולה).
גורם נוסף אשר מוריד את היקף המסחר במרכזי הקניות הוא התפשטות הקניות באינטרנט.
נכון לשנת 2018, בישראל התופעה אמנם קיימת אך בממדים נמוכים בהרבה (בשנת 2015 תוכננה בנייתם של 123 מרכזי קניות חדשים).
במהלך מגפת הקורונה בשנת 2020 תופעת הקניונים המתים התרחבה בשל הנחיות הריחוק החברתי והסגר שמדינות רבות נקטו, מה שגרם לרבים להימנע משהייה במרכזי קניות סגורים.
קניון העמקים הוא מרכז קניות מקורה אשר נמצא ברחוב יהושע חנקין בעפולה.
הקניון נמצא בבעלות חברת ההסעות הורן את לייבוביץ'..
ב-2023 פורסם כי קניון העמקים נרכש על ידי קבוצת משקיעים, בראשות הזמר עומר אדם.
מרכז הקניות הוקם בשנת 1994.
הקניון משתרע כיום על שטח של כ-15,500 מ"ר.
שטחו המסחרי מורכב משלוש קומות מסחר על שטח של 10,500 מטרים רבועים שבו נמצאות 30 חנויות.
האזור המסחרי של הקניון כולל בין היתר מבני משרדים, מכון כושר, חנויות אופנה, בית קפה, ומתחם מזון.
מרכז הקניות אינו פתוח בשבת ונמתחה ביקורת על כך מטעם הציבור החילוני בעיר.
ב-19 במאי 2003 אירע במקום הפיגוע בקניון העמקים שגבה את חייהם של שלושה אנשים.
באמצע העשור השני של המאה ה-21 הורחב מרכז הקניות בהשקעה של 100 מיליון שקל לפי תוכנית שעיצב האדריכל ערן מבל.
הקניון הוא הראשון באזור עמק יזרעאל ופונה בעיקר לאוכלוסיית העיר עפולה ולתושבי יישובים מרוחקים יותר שעבורם הוא הקניון הקרוב ביותר.
קניון חריץ (מאנגלית: Slot canyon) הוא קניון צר, שנוצר על ידי סחיפה באמצעות מים הזורמים דרך הסלע.
קניון חריץ עמוק בצורה משמעותית מרוחבו.
ישנם קניוני חריץ שרוחבם פחות ממטר בקצה העליון, אבל עומקם יותר מ-30 מטרים עד קרקעית הקניון.
מרבית קניוני החריץ נוצרים בסלעי אבן חול ואבן גיר, אף על פי שקיימים קניוני חריץ גם בסוגי סלעים אחרים, כדוגמת גרניט ובזלת.
אפילו באבן חול ובאבן גיר, רק מספר קטן מאוד של נחלים ייצרו קניוני חריץ בשל השילוב של המאפיינים הייחודיים של הסלע ומשטר הגשמים האזורי.
קניוני חריץ קיימים במקומות רבים ברחבי העולם, בייחוד במקומות שבהם יש מיעוט משקעים.
כמה מהקניונים החריצים הידועים ביותר מצויים בדרום-מערב ארצות הברית.
אזורים משמעותיים נוספים כוללים את סיירה דה גווארה (Sierra de Guara) בצפון ספרד, הרי הפירנאים בגבול בין צרפת לספרד וההרים הכחולים בניו סאות' ויילס באוסטרליה.
האזור עם המקבץ הגדול ביותר הידוע של קניוני חריץ באוסטרליה הוא ההרים הכחולים, מערבית לסידני.
הם קיימים ברצועה צרה של אבן חול שאורכה בערך 30 קילומטרים ממזרח למערב, ובערך 100 קילומטרים מדרום לצפון.
מרבית קניונים אלו הם בפארק הלאומי וולמי (Wollemi National Park) והגישה אליהם קשה.
גולשי קניונים מסיירים בחלק קטן מהם בסופי השבוע בקיץ.
בגרנד קניון (Grand Canyon), בסמוך לבלאקהית (Blackheath) יש שביל מוסדר לתיירים, אבל הסיור בשביל בשלמותו מחייב שימוש בגלישת מצוקים ובשחייה.
קניוני חריץ מאבן חול קיימים גם בכמה מקומות מרוחקים יותר של אוסטרליה, כולל הפארק הלאומי קאריג'יני (Karijini National Park) ורכס בנגל בנגל (Bungle Bungle Range) בפארק הלאומי פורנולולו, שניהם באוסטרליה המערבית, וקניון קרנארוון (Carnarvon Gorge) בקווינסלנד.
קניונים חריציים רבים אחרים שוכנים על אדמות ציבוריות בבעלות לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית ואדמות בבעלות המדינה בדרום יוטה, באזורים המקיפים את הפארקים והמונומנטים הלאומים שהוזכרו לעיל.
באקסקין גולץ' (Buckskin Gulch), אחד הקניונים החריצים הארוכים ביותר בעולם מתחיל בדרום יוטה ונמשך לתוך צפון אריזונה בתחומי אזור הטבע הבראשיתי קניון פאריה-צוקי השני (Paria Canyon-Vermilion Cliffs Wilderness).
ריכוז גדול של קניוני חריץ קיים גם בצפון אריזונה, כולל קניון אנטילופ ו"הקניון הסודי" (Secret Canyon), שהם שניים מהקניונים החריצים המפורסמים ביותר השוכנים סמוך לפייג' על קרקע השייכת לאומת נאוואחו.
קניוני חריץ שוכנים גם בעמק בין כביש 89 וצוקי השני באריזונה, וניתן לצפות בהם בנסיעה בירידה לעמק בכביש 89, אבל הם חלק משמורת הנאוואחו והם סגורים לציבור.
שביל קניון החריץ במונומנט הלאומי סלעי האוהלים קאשה-קאטובי (Kasha-Katuwe Tent Rocks National Monument) בניו מקסיקו ייחודי בכך שנחצב בטוף (אפר געשי).
בקליפורניה כמה קניוני חריץ שוכנים בתחומי הפארק הלאומי עמק המוות.
סופות מקומיות ומרוחקות עלולות לגרום לשיטפון בזק מסוכן בקניונים חריצים, ומטיילים לא אמורים להיכנס אליהם אם יש סימן לגשם בסביבה.
ברבים מהקניונים החריצים יציאה בטוחה אפשרית רק אחרי קילומטרים רבים.
ב-12 באוגוסט 1997 נהרגו אחד עשר תיירים, כולל שבעה מצרפת, אחד מבריטניה, אחד משוודיה ושניים מארצות הברית בשיטפון בזק בחלק התחתון של קניון אנטילופ.
מעט מאוד גשם ירד באתר באותו יום, אבל בסופת רעמים מוקדמת יותר ירדה כמות גשם גדולה באגן הניקוז של הקניון, כ-11 קילומטרים במעלה הזרם.
הניצול היחיד מהשיטפון היה מדריך הטיול פרנסיסקו "פונצ'ו" קווינטנה שעבר קודם לאירוע הדרכה בהתמודדות עם מי שיטפון.
באותה תקופה הייתה מערכת הסולמות מורכבת מסולמות עץ חובבניים שנסחפו במי השיטפון.
מאז הותקנה מערכת סולמות המוברגת לסלע, ורשתות הותקנו בקצה העליון של הקניון, ובדוכן התשלום בכניסה הותקנה מערכת צפירת אזהרה.
בספטמבר 2015 נלכדה קבוצה של שבעה מטיילים בשיטפון בקניון קיהול (Keyhole Canyon), קניון חריץ בפארק הלאומי ציון.
קניון לב הפסגה (בעבר קניון הפסגה) הוא מרכז קניות הממוקם בשדרות משה דיין בפסגת זאב שבצפון ירושלים.
קניון הפסגה הוקם בתחילת המאה ה-21. הקניון נבנה על ידי חברת הבנייה הירושלמית ב.
יאיר, על שטח של 10 דונם ופתיחתו נערכה במאי 2004.
הקניון שוכן בקצהו של נחל זמרי.
בספטמבר 2016 מכרה חברת ב.
יאיר את הקניון לסלע נדל"ן תמורת 224 מליארד ש"ח.
סלע שינתה את שם הקניון ל"קניון לב הפסה".
הקניון משתרע על שטח של 22,000 מ"ר, עם 3 קומות מסחר ועם כ-60 בתי עסק.
קניון ישראל תלפיות (הידוע גם כקניון האחים ישראל) הוא מרכז קניות הממוקם ברחוב יד חרוצים אזור התעשייה תלפיות שבדרום ירושלים, ונמצא בבעלות חברת "האחים ישראל".
הקרקע עליה הוקם הקניון נרכשה בעסקת קומבינציה מהחברה הכלכלית לירושלים, בידי חברת "האחים ישראל" בשנת 1985. במקום עמד קודם מבנה תעשייתי שאותו הרסה החברה.
על פי ההסכם החברה הכלכלית לירושלים החזיקה 30% מהזכויות בפרויקט.
על פי תוכנית המתאר ואישורי הבנייה במסגרת הפרויקט היה אמור לקום מבנה לתעשייה ומלאכה, אך במקום זאת בנו "האחים ישראל" קניון בשטח 13 אלף מ"ר.
כבר במהלך הבנייה הם הצליחו להשכיר את כל שטחי הקניון, ובדצמבר 1988 ועדת בדיקה שהוקמה הגישה המלצה לאפשר לאחים ישראל להשתמש בבניין למטרות מסחר, כיוון שכבר נקבעו עובדות בשטח.
הקניון נפתח בקיץ 1989. הקניון נחשב תחילה למוצלח, הוא היה הקניון המודרני הראשון בירושלים (לעומת מרכז כלל שהוקם עשר שנים לפניו), וגבה דמי שכירות של עד 30 דולר למ"ר.
עם פתיחת קניון מלחה בשנת 1993, ואחר כך קניון הדר הסמוך ב-2001, הוא איבד את מעמדו כקניון המוביל בירושלים, ודמי השכירות בו ירדו.
עם פתיחתו של הקניון התקיימה מדי שנה בקניון תחרות יופי שנקראה "מיס קניון".
בינואר 1991 (ימי מלחמת המפרץ) זכתה בתואר זה לאותה שנה הדוגמנית ענת אלימלך, תושבת העיר שהייתה בת כמעט 17 בזמן זכייתה בתואר.
בשנת 2001 פתחה במרתף הקניון רשת רמי לוי שיווק השקמה את אחד המרכולים הראשונים שלה.
בינואר 2009 רכש רמי לוי את הבעלות על השטח, המשתרע על 1,300 מ"ר, מהחברה הכלכלית לירושלים.
קניון האמירויות הוא קניון שנמצא בדובאי שבאיחוד האמירויות הערביות.
הקניון מכיל מספר קומות שהם יש כ-630 חנויות קמעונאיות, כ-7900 מקומות חניה, מעל 100 מסעדות ובתי קפה ואף כ-80 חנויות יוקרה, מלבד אלו בשטח הקניון יש גם את תיאטרון והאמנויות הקהילתי של דובאי שמכיל כ-500 מקומות ישיבה.
בין הרשתות להם יש חנויות בקניון נמנים צ'יזקייק פקטורי, האגן דאז, קרפור, מרקס אנד ספנסר וכן רשתות רבות נוספות.
בנובמבר 2005 הוא זכה בתואר הקניון החדש המוביל בעולם בטקס פרסי הנסיעות העולמיים שהתקיים בלונדון.
בשנת 2017, בחר עיתון העסקים האמריקאי, פורבס בקניון האמירויות כאחד מחמשת הקניונים המובילים בדובאי.
בשטח הפארק קיים פארק השלג המקורה הגדול בעולם "סקי דובאי" וכן מרכז בילוי למשפחות שכולל אולם עם כ-180 מכונות משחק, שולחנות ביליארד וכן כ-12 מסלולי באולינג.
הפרויקט הושק באוקטובר 2003 והקמתו עלתה כ-800 מיליון דירהם, סוג האדריכלות במתחם בן שלוש הקומות משלבת מספר אלמנטים בסגנון ערבי וים תיכוני.
הקניון נפתח לעסקים ב־28 בספטמבר 2005 עם טקס חניכה רשמית חודש לאחר הפתיחה.
קניון ח'אלידיה הוא קניון שנמצא באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות, הקניון מכיל כ-160 חנויות ושטח הקניון הוא כ-86,000 מ"ר, הקניון נפתח בינואר 2007 ומנוהל על ידי קבוצת לולו אינטרנשיונל (LuLu Group International).
עוד במאי 2004 החברה שהייתה אחראית על פרויקט הקמת החברה ששמה היה "EMKE Group" קיבלה מספר הצעות מחברות שונות לגבי הקמת הקניון, חודש לאחר מכן הוענק החוזה לקבלנים שיבנו את הקניון.
התרחשות נוספת אודות הקניון התרחשה רק בספטמבר של אותה שנה כאשר הוענקו כל החוזים לכל הגורמים האחראים והחל משא ומתן עם קמעונאים שהתעניינו ברעיון להקים חנות שלהם בקניון.
חודש לאחר מכן נחשף הלוגו של הקניון בעת אירוע שבו השתתף אחיו של ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן (נשיא איחוד האמירויות) מוחמד בן זאיד אאל נהיאן שהיה גם אז סגן מפקד הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות.
עבודות על הקמתו של הקניון היה צפוי להסתיים ביולי 2006 אך לבסוף הסתיים כמה חודשים לאחר מכן, בקניון יש גם חניון שמכיל כ-2,500 מקומות חנייה, בקניון עצמו מלבד חנויות יש גם מספר בתי קולנוע ומתחם של מסעדות וחנויות מזון.
קניון דימונה הוא מרכז מסחרי הממוקם בסמוך לכניסה לעיר דימונה.
הקניון הוקם במקום בו פעל מפעל גדול לטקסטיל במשך כ-40 שנה, תחילה בשם "סיבי דימונה" ואחר כך בשם "דימונה טקסטיל".
הקניון הוקם על ידי חברת "פרץ בוני הנגב" ובתחילת דרכו היה הבדרן דודו טופז שותף בפרויקט.
המגרש שעליו הוקם הקניון יועד עם הקמת העיר למפעל שיספק תעסוקה לתושבים.
המפעל הראשון שהוקם במקום נקרא "סיבי דימונה".
הקמת המפעל החלה בסוף 1959 כמפעל טוויה ואשפרה של סיבי כותנה.
טקס הנחת אבן הפינה למפעל נערך ב-1 בינואר 1960. המפעל הוקם על ידי משקיעים מארצות הברית ואיטליה, בסיוע הלוואה ממשלתית.
כל הציוד למפעל נרכש ביפן והורכב במקום על ידי מומחים יפנים.
המפעל נחנך ב-8 באוגוסט 1961, בטקס בנוכחות שר המסחר והתעשייה פנחס ספיר.
בשנת 1965 כבר עבדו במפעל למעלה מ-500 עובדים.
הייצור הורחב גם לסיבים סינתטיים והחלה הקמתו של מפעל נוסף בירוחם.
בפברואר 1967, רכשה החברה מפעל נוסף בבאר שבע, ונחנך מפעל נוסף ליצור סריגים.
את האנרגיה למפעלי התשלובת סיפק גז טבעי שסופק משדה ראש זוהר שמדרום לערד.
בסוף שנת 1968 עבדו במפעלי החברה 1,750 עובדים, כולל 150 עובדים בדואים.
בשנת 1971 רכש הבנק הממשלתי, הבנק לפיתוח התעשייה, מחצית ממניות סיבי דימונה.
בשנת 1975 צבר המפעל הפסדים של כ-58 מיליון ל"י, והיה בסכנת סגירה.
בסוף 1975 מונה לו כונס נכסים, שניהל את החברה ופעל להבראתה.
בשנת 1979 נוסדה חברת "דימונה טקסטיל" שרכשה את התשלובת מכונס הנכסים.
לאחר שקבוצת משקיעים, בראשות איש העסקים ניסים גאון רכשה את מפעל "סיבי דימונה" מכונס הנכסים והשקיעה 10 מיליון דולר בציוד חדש.
במאי 1982, מפעל דימונה טקסטיל החדש החל לפעול.
המפעל עסק בתווית כותנה וייצור מגבות.
המפעל נקלע לקשיים, שנים ספורות לאחר הקמתו.
בשנת 1986 פתחו העובדים בשביתה בת 6 שבועות בדרישה להעלה בשכר.
בשנת 1989 ביקש ערבות מדינה לחובותיו.
ביולי 1994 רכשו אנשי העסקים עודד גולד ושלמה וחניש מהבנק לפיתוח התעשייה בישראל את "דימונה טקסטיל", אך המפעל נסגר סופית בסוף 1996. במהלך 1997 נעשו נספר ניסיונות למכור את המפעל ולהמשיך להפעיל אותו, אך בסוף 1997 החליט מפרק החברה למכור את הציוד שנותר בו לכיסוי חובות המפעל.
במרץ 1998, נמכר כל הציוד וקווי הייצור של המפעל לחברה ממצרים.
ביוני 1998 נעצרו אנשי העסקים עודד גולד ושלמה וחניש בחשד שהוציאו מהמדינה במירמה עשרות מיליוני שקלים.
עוד לפני שרכשו ביולי 1994 את המפעל, אושר מענק של מרכז ההשקעות לשם הרחבת המפעל בהיקף של 17 מיליון שקל.
לאחר שרכשו את המפעל, פנו גולד וגניש בשם חברת דימונה טקסטיל אל מרכז ההשקעות ואל שר המסחר והתעשייה בבקשה לאשר להם ביצוע תוכנית הבראה עבור החברה, והחל ממאי 1995 הגישו בקשות לתוספת השקעה בתוכנית המאושרת של מרכז ההשקעות.
על-סמך הבקשות, הוסיפה מנהלת מרכז ההשקעות ואישרה, מעת לעת, תוספות לכתב האישור, ובאופן זה הגיע סכום ההשקעה המאושרת לסך של 73 מיליון שקל.
כספי המענקים וההלוואות בערבות המדינה היו אמורים להינתן לחברת דימונה טקסטיל בהדרגה, בהתאם לשלבי התקדמות העבודה במפעל.
בכתב-האישום נגדם נטען כי התכוונו לקבל במרמה את כספי המענקים ואת ההלוואות לשימושם העצמי.
בהתאם לכך, הגישו למרכז ההשקעות בקשות לקבלת מענקים, בהם דווח במרמה כי בוצעה השקעה במפעל בסכום של 51,604,103 שקל.
כבר בשנת 1996, הודו נציגי החברה הגרמנית דורניר, שסיפקה ציודל למפעל, בתרמית כלפי "דימונה טקסטיל" שעלות הציוד נפוחה מעבר לעלותה האמיתית.
בדצמבר 2009, בית המשפט המחוזי בתל אביב גזר 8 שנות מאסר בפועל על עודד גולד, ו-6 שנות מאסר בפועל על שלמה וחניש, הם הורשעו במירמה בהיקף כולל של כ-53 מיליון שקל ממרכז ההשקעות.
על חיים סדרס, ששימש איש הקש שלהם והורשע בעבירות מס, נגזרה שנת מאסר בפועל.
חניש וגולד ערערו לבית המשפט העליון, אך הוא אף החמיר את עונשו של גולד ל-9.5 שנים.
לאחר סגירת המפעל החלה בעלת הקרקע חברת "עץ ערמונים" בקידום תוכנית לבניית מכרז מסחרי על קרקע המפעל.
באפריל 2003, רכשה את המתחם חברת "פרץ בוני הנגב", החברה תיכנה להקים במבני המפעל וסביבתו פארק שעשועים, מרכז מסחרי ומוזיאון לאטום.
במאי 2003 הכריז דודו טופז שהוא נכנס כשותף להקמת פארק שעשועים במתחם יחד עם "פרץ בוני הנגב".
ביולי 2003 קיבלה החברה אישור לבנות במקום מרכז מסחרי.
על פי התכנון שם המרכז המסחרי היה אמור להיות "מרכז טופז" ופארק השעשועים "דודולנד".
בנובמבר 2006 הגיש טופז תביעה נגד "פרץ בוני הנגב" בסך של 5 מיליון שקל, בטענה להפרת הסכם להקמת המבנה המסחרי ופארק השעשועים.
לבסוף הגיעו הצדדים להסכם פשרה.
טופז למעשה לא השקיע בפרויקט אלא קיבל תשלום עבור יחסי ציבור.
קניון לי מרטין הבן הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.
בנו של כדורסלן העבר קניון מרטין.
קניון מרטין הבן למד בבית הספר התיכון אוקס כריסטיאן אך לא שיחק כדורסל באותה שנה.
בתחילת שנת הלימודים, קניון מרטין ג'וניור הוצא מאוקס כריסטיאן כדי לקבל חינוך ביתי.
לאחר שנת הלימודים הראשונה שלו, הוא נרשם למכינה של מכללת צ'מינאד, שם החל לשחק כדורסל כסטודנט ב'.
וגויס מבית הספר סיירה קניון בצ'טסוורת', קליפורניה, מרטין שיחק לצד סקוטי פיפן ג'וניור וקאסיוס סטנלי.
מרטין העמיד ממוצעים של 16.7 נקודות ו-9.8 ריבאונדים למשחק באליפות קליפורניה הפתוחה.
מרטין התחייב במקור לשחק בתיכון ונדרבילט לפני שהפך את החלטתו ובחר ללמוד שנה לתואר שני באקדמיית IMG.
באקדמיית IMG הוא העמיד ממוצעים של 20 נקודות ושמונה ריבאונדים למשחק.בתצוגת ההכנה הלאומית מרטין קלע 37 נקודות והראה יכולת משופרת.
בדראפט ה-NBA 2020 נבחר מרטין בבחירה ה-52 על ידי סקרמנטו קינגס, ומיד הועבר בטרייד ליוסטון רוקטס.
ב-33 המשחקים הראשונים בהם שותף קלע מרטין 6.6 נקודות בממוצע למשחק, אולם ב-12 המשחקים האחרונים של העונה זכה לדקות משחק מרובות יותר, והעמיד ממוצעים של 16.8 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
מרטין הוא בנם של קניון והתר מרטין,אביו נבחר ראשון בדראפט ה-NBA בשנת 2000 ושיחק בNBA במשך 15 שנים.
קניון הטודרה (בשפות ברבריות: ⵜⵉⵣⵉ ⵏ ⵜⵓⴷⵖⴰ, בערבית מרוקאית: مضايق تدغة, בצרפתית: Gorges du Toudra) הוא קניון מאבן גיר, בחלק המזרחי של הרי האטלס הגבוה באזור עמק הטודרה במרוקו, ליד העיירה טינריר.
גובה קירות הקניון יכול להשתנות, אך במקומות מסוימים יכול להגיע עד לגובה של 400 מטר.
באזור כולו יש סדרה של קניונים שנוצרו על ידי זרימת הנהרות טודרה ודאדס לאורך 40 ק"מ.
קטע בן 600 מטר של הקניון הוא המרהיב ביותר.
כאשר הקניון מצטמצם למסלול אבן שטוח, שרוחבו עד כ-10 מטר בלבד, עם קירות סלע נקיים וחלקים בגובה של עד 150 מטר בכל צד.
בעונה היבשה, רצפת הקניון יבשה ברובה; לכל היותר יהיה זרם מים קטן בעונה זו, ורצפת הוואדי נחצת בקלות על ידי מטיילים.
במהלך העונה הגשומה, לעומת זאת, נהר הטודרה יכול להתרחב בצורה משמעותית, ולכסות את רצפת הקניון בשטף חזק.
האזור הפך נגיש בקלות ב, לאחר שנסלל כביש אספלט מודרני במעלה העמק מטינריר אל הקטע המרכזי של הערוץ.
דרך בטון ממשיכה במעלה העמק, חולפת על פני המלונות בפתח הערוץ עד לשני כפרים שבלב עמק הטודרה.
הודות לדפנות הסלע החזקות שלו עם משטחים לא אחידים רבים, קניון הטודרה הוא אתר פופולרי בקרב מטפסי סלעים ולטיולי ג'יפים.
בקניון יותר מ-150 מסלולי טיפוס.
ערוץ ויקוס או קניון ויקוס הוא ערוץ בהרי הפינדוס, בצפון-מערב יוון.
הוא שוכן על המדרונות הדרומיים של הר טימפה (Mount Tymphe,אנ'), אורכו כ-32 ק"מ, עומקו נע בין 120 ל-1350 מ', ורוחבו נע בין 2500 מ', לבין מטרים בודדים בלבד בחלקו הצר ביותר.
ערוץ זה מוכר על ידי ספר השיאים של גינס בתור הערוץ "העמוק ביותר ביחס לרוחבו" בעולם.
ישנן מספר דעות לגבי האטימולוגיה של השם:
לפי Ιωάννης Λαμπρίδης זה נובע משפות סלאביות ופירושו 'ערוץ'.
לפי Ευάγγελος Μπόγκας זה נובע מהיוונית βίκος 'στάμνος עם אוזניים', מציין את צורתו של הגורם וההדים שלו.
המילה נרשמה בלקסיקון של סיקיוס מאלכסנדריה.
לפי Κωνσταντίνος Άμαντος הוא נובע מהשם הצמחי היווני βικίον.
לפי Κωνσταντίνος Οικονόμου הוא נובע ממילה אלבנית לגשר או מעבר עץ, vig-u או vig-ku, בשל גשר עץ מלבש שהוצב בתקופה העות'מאנית.
Kostandin Kristoforidhi מקשר אותו עם המילה היוונית העתיקה βαβύκα 'גשר', המתועדת בלקסיקון של סיכיוס מאלכסנדריה.
אותה מילה נמצאת גם בניבים היווניים של צפון אפירוס בצורה βίγκι, ובארומנית בצורות vig או viga.
הערוץ נמצא באזור הליבה של הפארק הלאומי Vikos–Aoös , באזור זגורי.
חלקו העיקרי מתחיל בין הכפרים Vitsa ו-Koukouli , ומסתיים ליד הכפר Vikos (או Vitsiko) הערוץ מנקז מים ממספר נחלים קטנים, עונתיים בעיקר, ומוביל אותם אל נהר ה-Voidomatis , הנוצר בסופו של הערוץ הראשי.
בחלק העיקרי של הערוץ, זרימת המים היא על בסיס עונתי בלבד, והיא קבועה רק בחלק הנמוך ביותר של הערוץ.
ויקוס הוא גם אתר בעל חשיבות גדולה למדע, וזאת ממספר סיבות: הוא נמצא במצב כמעט בתולי, הוא מהווה מקלט למינים בסכנת הכחדה, וכן מכיל מערכות אקולוגיות רבות ומגוונות.
אורכו של הערוץ הוא 32 ק"מ, הוא בעל קירות שעומקם נע בין 120 ל-1350 מטרים, ורוחב שנע בין 2,500 מטרים, לבין מטרים ספורים בלבד בחלקו הצר ביותר.
נתונים אלה זיכו אותו בתואר הקניון העמוק ביותר בעולם ביחס לרוחבו מטעם ספר השיאים של גינס, אם כי יש המערערים על טענה זו.
חלקו העיקרי של הערוץ משתרע מהכפר ויקוס ועד מונודנדרי , ומגיע לעומק של כ-1,350 מטרים.
נוף הערוץ, המשתרע על פני כ-32 ק"מ (12 ק"מ מהם שייך לאזור הליבה של הפארק), מציג תבליט מגוון, ומאופיין בשינויי גובה פתאומיים.
מדרונות תלולים וצוקים סלעיים שולטים באזור האמצעי והגבוה בהתאמה.
ערוצים רבים מבתרים את שני צידי הערוץ, ותנועת המים המנתקת חומרים סלעיים שונים יוצרת דרדרת מורחבת.
הערוץ, המשתרע בכיוון צפון-מערב - דרום-מזרח, נחצב במשך מיליוני שנים על ידי נחל ויקוס, והמשכו על ידי נהר Voidomatis, שהוא יובל של הנהר Aoos .
מכיוון שערוץ ויקוס הוא חתך עמוק של ההר, מדרונותיו חושפים שורה של תצורות סלע מעידנים שונים.
השכבות העליונות, בעומק של כ-200 מטרים, מורכבות מאבן גיר אאוקן צעירה יחסית, בעומק שבין 200 ל-700 מטרים הן מורכבות משכבה מהתקופה הקמפנית, בעוד שהשכבות המצויות מתחת ל-700 מטרים מורכבות מאבן גיר מתקופות היורה והקרטיקון.
בשכבות העמוקות ביותר, דולומיט היורה האפור דומיננטי.
חקירת סלעי המשקע, כמו גם ליתולוגיה (ענף בגאולוגיה העוסק בחקר הסלעים ומאפייניהם הפיזיים, אנ') באגן Voidomatis, העלו כי מרבצי הסחף הפנימיים ביותר מורכבים מחומר שמקורו באבן גיר, הנישא על ידי נהר Voidomatis מגובה רב יותר על ידי סחיפה, מזה כ-30,000 שנים.
מספר לא מבוטל של עשבי תיבול של ערוץ ויקוס ואזורים סמוכים בתוך הפארק הלאומי ויקוס-אווס, נחשבו כבעלי סגולות רפואיות, ונקצרו בעבר על ידי מרפאים מקומיים, שכונו בשפה הרווחת "רופאי ויקוס" (Vikos doctors) .
מרפאים אלה השתמשו במתכונים מיוחדים, שלעיתים קרובות התבססו על עותקים של מתכונים יווניים עתיקים של היפוקרטס או דיוסקורידס, והתפרסמו אף מעבר לגבולות יוון.
הצמחים המשמשים במתכונים אלה כוללים בין השאר את מליסה אופיסינליס (Melissia officinalis) , Tilia tomentosa , נענע קרחת, ועוד.
בדיקה כימית של מיני צמחים מקומיים אלה הראתה כי מספר גבוה מהם מתאפיין במרכיבים פעילים ביולוגית.
אוסף של כ-2,500 מינים יבשים של צמחים ועשבי תיבול מקומיים מוצג במוזיאון הטבע המקומי בכפר קוקולי (Koukouli).
אחת האטרקציות המקומיות המיוחדות במקום היא צפיר האלפים (Rupicapra rupicapra), זן נדיר החי בגבהים גבוהים הרחק מפעילות האדם, בעיקר בצוקים הסלעיים, למשל במגאס לאקוס (Megas Lakos), שהוא נקיק משני של ערוץ ויקוס.
יש פלטפורמת תצפית טבעית מעל החלק העמוק ביותר של הערוץ באוקסיה (Oxia).
נקודת תצפית נוספת על הערוץ נמצאת בבלואי (Beloi), בצד המזרחי של הערוץ, הנגישה מהכפר Vradeto .
מסלול הליכה יורד לתוך הערוץ ממונודנדרי.
לאחר מכן השביל מוביל צפונה דרך הערוץ למעיינות נהר Voidomatis, משם יוצאים שבילים מהערוץ לכפר Papingo בצד הצפוני של הערוץ, או לכפר Vikos בצד הדרומי של הערוץ.
אפשר גם לטייל דרומה דרך הערוץ ממונודנדרי ועד לגשרי האבן מהמאה ה-18 ליד קיפי (Kipi) .
ממצאים אפיפלאוליתיים חשובים נחשפו מ-Kleithi rock shelter , על גדות ה-Voidomatis.
במהלך המאות ה-9-4 לפני הספירה, התקיים יישוב מולוסי קטן בין מונודנדרי (Monodendri) לוויצה (Vitsa), כולל בתי אבן ושני בתי קברות שהניבו ממצאים חשובים.
עם זאת, במשך רוב התקופה ההיסטורית, הייתה האוכלוסייה המקומית בכפרים הסמוכים דלילה.
הקרקע הסמוכה לערוץ ויקוס, כמו גם הערוץ עצמו, שימשה בעיקר לפסטורליה, וכן לאספקת עצי הסקה.
קניון וילאג'יו הוא מרכז קניות הממוקם באזור עיר הספורט, בקצה המערבי של דוחה, קטר.
המרכז נפתח בחודש יוני 2006, נבנה בהשראת עיירה איטלקית ומכיל כ-150 מטרים של גונדולות מקורות.
בין "רחובות" הקניון ניתן למצוא פארק שעשועים, מרכז באולינג, משטחי הוקי קרח וכ-200 חנויות עם מותגים בינלאומיים מארצות הברית, בריטניה, איטליה וגרמניה.
בחודש ספטמבר 2012, נהרגו 19 בני אדם בעקבות שריפה שפרצה בקניון.
קניון לב אשדוד היה קניון ברובע ה' באשדוד, שהוקם ב-1993, נסגר ב-2023 לאחר שהיה בהליכי סגירה מ-2015, ונהרס ב־2024. הקניון נבנה בתכנונו של האדריכל יעקב רכטר.
כשהיה פעיל, נכחו בו כ-100 חנויות על פני שטח מסחר של 13 אלף מ"ר.
לאורך פעילותו פעלו סניפים מרשתות רבות, בהן מקדונלד'ס, מגה, BUG, המשביר לצרכן, בורגר קינג, ארומה אספרסו בר, סטימצקי, קרביץ, קפולסקי, בורגראנץ', דלי קרים.
כמו כן, פעל בו התיאטרון העירוני "ברמוזה".
קניון לב אשדוד הוקם ב-1993 על ידי איתן פרוטיץ.
באותה השנה נכנסה קבוצת יעסור כשותפה בחברת "לב אשדוד" שהוקמה לשם כך, ומתחילת השותפות נכנסו לסכסוכים משפטיים רבים.
ב-2005 עברו כל הזכויות בחברה לחזקתה של יעסור.
הקניון נרכש ב-2014 על ידי קבוצת האחים עופר, שהשקיעה כ-2.5 מיליון ש"ח בשיפוצו ובהכנסת חנויות נוספות תחתיו.
עם הקמת מרכז הקניות "BIG Fashion" בכניסה הדרומית לאשדוד ב-2015, הקניון הידרדר מבחינה כלכלית.
בעניין זה אמר ב-2016 אבי לוי, מנכ"ל קבוצת מליסרון, בעלי "קניוני עופר" למקומון "אשדוד אונליין", כי וכי .
לאחר שנראה שההשקעה בקניון לא נשאה פרי, באותה השנה בוועידת הקניונים באילת, האשים את פתיחת סניף ה-BIG בעיר באי-הצלחת הקניון והודיע כי מליסרון פנתה לעירייה בבקשה לשנות את ייעוד הקרקע.
בנובמבר 2017 החליט מנהל הקניון החדש שמינתה מליסרון – מנחם מעודי, לנסות לשפר את מעמד הקניון והוא הוסב לקניון עודפים.
המהלך, שכלל מיתוג מחדש לשם "עופר לב העודפים אשדוד" ופתיחת מתחם ירידים מתחלפים בשטח 500 מ"ר והגדלת החנויות לשטח של 100 ועד 150 מ"ר, השקיעה קניוני עופר כ-1.5 מיליון ש"ח.
הגדלת החנויות, שגודלן המקורי עמד על 30 עד 40 מ"ר התאפשר עקב עזיבת בעלי החנויות אל קניון הסיטי (התחנה המרכזית), קניון "סי מול" ולסטאר סנטר.
ב-2019 התפרסם כי מליסרון מתכננת להרוס את הקניון כדי לבנות במקומו שכונת מגורים בת 4 מגדלים בני 26 קומות שבתחתיתם תוקם שדרת חנויות, בשטח 12,000 מ"ר.
בספטמבר 2020 במהלך טקס החתימה על הסכמי אברהם, נורו רקטות על ידי חמאס לעבר אשדוד ואשקלון בניסיון לפגוע בתהליך השלום.
אחת מהן פגעה ברחוב משה אבן עזרא בסמוך לכניסה הראשית לקניון ופצעה 5 אנשים משברי זכוכית, ביניהם אחד במצב בינוני-קשה, וגרמה נזק לחנויות במרכזון הרובעי "סנטר פארק" הסמוך.
ביוני 2020 קבוצות הנדל"ן "צרפתי שמעון" ו"יחד הבונים אשדוד" רכשו את הקניון מקבוצת מליסרון בעבור 230 מיליון ש"ח.
במהלך אותה השנה הוכרז כי סגירת הקניון תתרחש במהלך חודש יולי באותה השנה.
סגירתו נדחתה לנובמבר 2020, אך נדחתה בשנית.
בספטמבר 2022 הוועדה המחוזית אישרה את פינוי הקניון ואת הבנייה בשטחו.
ביולי 2023 הקניון הכריז על סגירתו, ובפועל רק הסופרמרקט "שוק העיר" נותר פתוח כדי לתת מענה לתושבי הרובע – שהרי זהו המרכז המסחרי היחיד ברובע.
הגרפיטי ההמוני על חזית הקניון
במרץ 2024, חזית הקניון נצבעה בציוריהם של אמני גרפיטי מאשדוד ומהסביבה – בהם דודי שובל ("ONE LOVE"), רומן קוז'וקין, "AVIEL", "PIT", "The MisSk", "PAPATAR" ו-"YONAS".
בסוף יולי 2024 החלו העבודות להריסת הקניון.
נכון לסוף אוקטובר 2024, תהליך הריסה נמצא בשלבי סיום.
לאחר הריסת הקניון, מתוכננת בניית שכונת מגורים מעורבת שימושים בת 4 מגדלים, פארק, דיור מוגן, בית ספר ומתנ"ס.
המתחם החדש העתיד להיבנות במקום הקניון, תוכנן על ידי האדריכלית קיקה ברא"ז.
קניון מבשרת הוא קניון במבשרת ציון אשר באזור ירושלים.
הקניון בבעלות איש העסקים רמי לוי.
חברת רמי לוי שיווק השקמה שבבעלותו פתחה גם מרכול בקניון.
זהו הקניון השני במבשרת ציון לאחר קניון הראל בבעלות משפחת עופר.
בניית הקניון החלה בסביבות שנת 2013 והסתיימה כ-3 שנים לאחר מכן בשנת 2016. בשנת 2025 עלו טענות שראש מועצת מבשרת ציון יורם שמעון פעל כדי לחסוך לרמי לוי תשלום היטל השבחה בסך 21 מיליון ש"ח.
קניון הרים הוא מרכז קניות בצומת גוש עציון, שנועד לשמש את תושבי גוש עציון והסביבה.
הקניון, שגודלו 5,000 מ"ר, הוא בבעלות של החברה לפיתוח גוש עציון.
נמצאים בו חנויות, מסעדות, בתי קפה ומתחמי בילוי.
במרפסת הקומה העליונה של הקניון נמצאת תצפית על גוש עציון.
קניידלך (ביידיש: קניידלעך, ריבוי של קניידל) הוא מאכל יהודי אשכנזי מסורתי העשוי כמעין כופתה עגולה.
הקניידלך עשויים מקמח (לרוב מקמח מצה) וביצים, ובתוספת מעט שמן ומים.
לעיתים, מוספים לקניידלך תבלינים שונים, בהם ניתן למנות פלפל שחור, מלח או סוכר.
את התערובת הנוצרת מעגלים, בדרך כלל ביד, לצורת כדורים, אותם מבשלים לרוב בתוך מרק.
אף שניתן לאכול קניידלך בכל השנה, הם מזוהים במיוחד כאחד המאכלים המסורתיים לחג הפסח, בעיקר בקרב עדות אשכנז.
זאת, מכיוון שניתן להכינם מקמח מצה, וכך הם לא יהיו חמץ ויהיו כשרים לפסח.
עם זאת, אלו המקפידים לא לאכול בפסח מצה שרויה נמנעים מלאכול קניידלך בפסח או מכינים אותם בגרסה בה את קמח המצה מחליף קמח שקדים.
יש האוכלים אותם בסעודה שלישית בערב פסח שחל בשבת.
קניון עזריאלי הנגב הוא מרכז קניות בבאר שבע, השני בגודלו בנגב.
הקניון ממוקם בצומת אלי כהן סמוך לתחנה המרכזית, לתחנת הרכבת באר שבע – מרכז ולקריית הממשלה.
הקניון משתייך לרשת מרכזי הקניות של קבוצת עזריאלי.
את הקמת הקניון יזם יצחק רגר, שבמסגרת תפקידו כנשיא העולמי של ארגון "הבונדס" פגש את איש העסקים דוד עזריאלי ושכנע אותו להשקיע בנגב.
באותה עת החל עזריאלי להקים את קניון איילון ברמת גן ורגר ביקש שיקים פרויקט דומה בבאר שבע (לימים נפתח הקניון שיצחק רגר כיהן כראש העיר).
ראש עיריית באר שבע אליהו נאוי הסכים להקצות את המגרש בתנאי שכל ההשקעה בפרויקט תהיה פרטית ללא עלות לעירייה.
הסכם להקמת הקניון בין עזריאלי ועיריית באר שבע נחתם במאי 1984.
בניית הקניון התעכבה מאחר שעזריאלי התקשה למצוא שוכרי עוגן שיקימו בקניון כל-בו ומרכול, לבסוף חתם על הסכמי שכירות עם רשתות "המשביר לצרכן" ו"קו-אופ היפר-שוק".
ביוני 1986 נחתם הסכם עם חברת סולל בונה להקמת הקניון.
הקניון נחנך בתקופת כהונתו של יצחק רגר כראש העיר, ב-13 במרץ 1990, בטקס בנוכחות נשיא המדינה חיים הרצוג.
בשנת 1996 הורחב, כאשר נבנה מגדל משרדים מעל הקניון.
באותה תקופה היה הקניון אחד הגדולים שנבנו בישראל ושרת את אוכלוסיית העיר והאזור.
הוא נהנה מתפוסה של 100%, במאי 2005 דווח כי הכנסותיו הם 500 מיליון שקל בשנה.
אולם בהמשך החל לסבול מתחרות מצד "ביג באר שבע", מרכז הקניות "One Plaza", אותו אף ניסתה קבוצת עזריאלי לרכוש; והחל מ-2013 "גרנד קניון באר שבע".
שעקף את "קניון הנגב" כקניון המוביל בעיר, ופגע בפדיון שלו.
קניון הנגב תוכנן על ידי האדריכל יעקב גיל.
שטחו המסחרי של הקניון 22,000 מטר רבוע והוא בנוי בשמונה קומות המהוות 4 מפלסים.
בקניון פועלים כ-170 עסקים, והוא כולל חניון בתשלום עם כ-600 מקומות חניה.
בינואר 2004 הודיעה קבוצת עזריאלי כי הקניון יהיה פתוח גם בשבת, אך בהמשך חזרה בה.
הקמת הקניון והצלחתו גרמו מצד אחד להעלאת נפח המסחר בעיר ובכך הפך את אורח חיי תושב העיר לקלים ודומים יותר לאלה של תושבי המרכז והעולם המערבי, מצד שני הקניון פגע בחיי המסחר בעיר העתיקה של באר שבע ובמרכזי השכונות הוותיקות, שממנו לא התאוששו.
בשנת 2010 נסגר בית הקולנוע "רב חן" שפעל בקניון מיום הקמתו.
בפברואר 2019 הודיעה רשת "גלובס מקס" על תוכנית, שלא יצאה לפועל, להקים מתחם של 12 בתי קולנוע בקניון.
קניון שבעת הכוכבים הוא מרכז קניות בהרצליה הממוקם בשדרות שבעת הכוכבים, הקרויות על שם דגל שבעת הכוכבים, ומכאן נגזר שמו.
הקניון ממוקם באזור מרכזי המחבר בין חלקה המזרחי של העיר, שבו מתגוררים מרבית תושביה, לבין חלקה המערבי, ובו אזור התעשייה, הרצליה פיתוח וחוף הים.
הוא נמצא בבעלות חברת הכשרת היישוב ונחשב אחד מנכסיה הבולטים.
אחד הדברים שמייחדים קניון זה, הוא שהחנויות בו פתוחות בשבת החל משעות הבוקר.
את הקרקע עליה הוקם הקניון חכרה הכשרת היישוב מעיריית הרצליה בפברואר 1998 תמורת 12 מיליון דולר, לתקופה של 49 שנה.
את הקניון מחזיקה חברת הכשרת היישוב, באמצעות חברת הבת "הכשרת היישוב קניונים ומרכזי מסחר", שהייתה חברה ציבורית עד 2006.