tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במקביל, אדם עובד עם "דנוור-קרינגטון" על פרויקט עם "תעשיות קולבי", מה שמצריך את הגעתו לקליפורניה, שם הוא פוגש את פאלון, חיה וסובלת מאמנזיה.
כשהיא רואה אותו, פאלון הופכת להיסטרית, ומאשימה אותו בכך שאנס אותה, אך חוזרת בה בהבינה כי הקונפליקט הלא פתור שלה למשיכתה המינית לאדם כאשר הם נפגשו לראשונה היה מה שגרם להתמוטטותה ולאמנזיה.
במסגרת עבודתו על הפרויקט, אדם מנסה לשחד את הסנטור בארט פאלמונט.
כאשר פאלמונט מסרב לשוחד, אדם חוקר ומגלה שפאלמונט הוא הומוסקסואל, ומדליף לעיתונות שבארט שכב עם סטיבן, מה שגורם להתקוממות משאר המשפחה, אך מחסל את ההתנגדות לפרויקט של אדם.
בינתיים, קלאודיה נהיית אובססיבית יותר ויותר למלאי הנפט, וכאשר אדם לא משתף עימה פעולה, היא מגלה לבלייק שאדם ניצל את מחלתו.
בסיום העונה, קלאודיה מציתה בטעות את חדרה במלון שלה בזמן שאדם משתכר.
אדם מצליח לברוח מהשריפה במלון, אך נשבר כשהוא מגלה שקלאודיה נספתה בשריפה.
כשהוא עובד עבור אלקסיס ב"קולביקו", אדם מנסה לפתות את העוזרת של אביו, דנה וורינג, שזועמת כאשר היא מבינה שאדם ניצל אותה, אך הוא ממצליח לשכנע אותה שרגשותיו אליה אמיתיים, ולאחר מכן הוא מציע לה נישואין.
בהמשך, ניל מקווין משתחרר מהכלא ומספר לאדם שיש לו הוכחה שאדם קרינגטון האמיתי מת כתינוק.
מקווין מתחיל לסחוט אדם, שמפחד שיאבד את הכל לאחר שהשלים עם בלייק, הוא נבהל שהוא יאבד הכל.
לבסוף, אדם מודה בפני בלייק ואלכסיס שהוא גילה לאחרונה שהוא לא בנם האמיתי ושהוא מתכנן לעזוב את דנוור עם דנה, אבל בלייק משכנע אותו לא לעזוב.
בסיום העונה, אדם ודנה נישאים, אך ממש לפני הטקס, בלייק ואלכסיס מציגים בפני אדם ההמום ואסיר התודה ניירות אימוץ רשמיים, ומכריזים בפניו שהוא תמיד יהיה בנם.
במהלך ירח הדבש שלהם, אדם מספר לדנה שהוא רוצה להקים משפחה, אך מתחיל לחשוד בה כאשר היא ממשיכה להימנע מהנושא.
כתוצאה מכך, אדם מחליט לעקוב אחרי דנה בביקורה אצל הגיניקולוג שלה ומגלה שדנה לא מסוגלת ללדת ילדים.
בתגובה, השניים מחליטים לשכור אם פונדקאית, ומוצאים את קארן אטקינסון.
אחרי שהיא נכנסת להריון, אדם מרעיף על קארן מתנות וחיבה, מה שגורם לדנה להרגיש מרוחקת מבעלה.
בתגובה, אדם מאשים את דנה בכך שהרגה את בנו.
במקביל, שון משלם לבעלה לשעבר של קארן, ג'סי, להתפייס עימה ולקחת את התינוק.
לאחר שהתינוק נולד, קארן מספרת לאדם שהיא וג'סי רוצים לשמור על התינוק.
בהמשך, אדם לומד שסיפורו של מקווין היה מפוברק, ושהוא אכן בנם האמיתי של בלייק ואלקסיס.
קארן תובעת משמורת על התינוק שנולד, ובמהלך המשפט, אלקסיס מגלה ששון שיחד את קארן וג'סי.
דנה מזדהה עם קארן וקובעת שקארן היא האם החוקית.
ממש לפני תום המשפט, התינוק נחטף ואדם נחשד במעשה, אך סטיבן מגלה ששון הוא זה שחטף את התינוק והשניים מצילים אותו מידיו.
עם זאת, בסיום העונה, המשמורת מוענקת לקארן וג'סי.
אדם השיכור והמדוכא מתנכר למשפחתו, ואילו דנה עוזבת את אדם ואת דנוור.
כתוצאה מכך, אדם חוזר לדרכיו המניפולטיביות והנלוזות, ומנסה לבגוד בג'ף ובפרויקט המשותף של השניים על ידי פיתוי מזכירתו לשעבר של סטיבן, קלייר.
במקביל, אדם גם מפתה את וירג'יניה, בת דודתה של קריסטל, שחולקת עבר מסתורי עם דקס, אך לאחר שהוא מגלה שווירג'יניה הייתה זונה, הוא משפיל אותה וגורם לה לעזוב את דנוור.
כאשר דקס לומד על מעשיו של אדם, השניים מתקוטטים.
דקס מספר לבלייק על התנהגותו של אדם, וגורם לקרע בין האב לבנו.
במקביל, אדם מפלרטט גם עם ג'ואנה סילס, עובדת בחברה של סייבל קולבי, בניסיון לעזור לאמו בנקמתה נגד סייבל.
בסופו של דבר, בלייק מפטר את אדם, שחוזר ל"קולביקו" ומציע לג'ואנה עבודה לאחר שסייבל מפטרת אותה.
לאחר מכן, אדם מסייע לאלקסיס לחקור את המסתורין סביב גופה שהתגלתה באגם בשטחה של אחד מנכסיהם של משפחת קרינגטון.
אדם מגלה את עדותו של עד שראה את בלייק מניח את הגופה במכרה שמתחת לאגם.
אדם מעביר את המידע הזה אל בלייק, ואז מוצא את העד מת מספר רגעים אחרי שראה את בלייק עוזב את דירתו של העד.
בלייק מאשים את אדם בכך שהוא מפליל אותו, אך אדם מתעקש כי מתרחש משהו יותר גדול מתחת לאפם.
ככל שהמסתורין מעמיק, אדם ואלקסיס מגלים שבמכרה מוחבא אוצר נאצי גנוב.
במקביל, אדם מצלם את ג'ף ואת אחותו למחצה, מוניקה, חולקים לכאורה רגע רומנטי.
כשג'ף מגלה על כך ומתקוטט עם אדם, אלקסיס חושפת שמוניקה היא לא אחותו של ג'ף, אלא בת דודו.
בפרק הסיום של הסדרה, אדם מתגרה בדקס לאחר שהוא מגלה שסייבל נושאת את בנו.
השניים רבים ואדם מביא להתנגשותו של דקס באלקסיס ולנפילתם מהמרפסת.
שלוש שנים לאחר מכן, אדם עודנו עובד עבור אלקסיס, לאחר שמכר את "דנוור-קרינגטון" לקונצרסציום הבינלאומי בזמן שבלייק שהה בכלא באשמת רצח.
לאחר שבלייק משתחרר מהכלא ומשיב לעצמו את השליטה ב"דנוור-קרינגטון" בעזרת בני משפחתו, אדם ובלייק מתפייסים שוב, ובנוסף, אדם מלא החרטה מתאחד עם קירבי ומציע לה שוב נישואין.
לקראת העונה השנייה, המפיקה בפועל, סאלי פטריק, אמרה: "אנחנו יכולים להניח שאדם האמיתי נמצא שם בחוץ, אני לא רוצה לאשר או להכחיש את זה ברגע זה, אבל כן, הוא יכול להיות מת, אבל...
הוא עדיין יכול להיות שם איפשהו."
השחקן סאם אנדרווד החל לגלם את דמותו של אדם קרינגטון האמיתי החל ממחציתה השנייה של העונה השנייה.
כמו בסדרה המקורית, דמותו של אדם מתגלה כקנאית ורכושנית, במיוחד כלפי הוריו, מניפולטיבית ואף בעלת שנאה תהומית כלפי ג'ף קולבי וליאם רידלי, בן זוגה של פאלון.
בנוסף, במהלך העלילה מודגשת במיוחד האובססיה שאדם מפתח כלפי אחותו הקטנה, פאלון.
אדם מופיע לראשונה לאחר שפאלון וסאמי ג'ו טסים לפריז לחפש את סטיבן בחשד שהוא עבר התמוטטות בעקבות שימוש בסמים.
סטיבן מספר לשניים על חברו, ג'ורג', אך השניים משוכנעים שסטיבן הוזה את ג'ורג' ומאשפזים אותו במוסד; כאשר הם נעלמים, ג'ורג' מופיע וחושף בפני סטיבן את זהותו כאדם קרינגטון האמיתי.
בהמשך, אדם מציג את עצמו בפני המשפחה ומוכיח את אמיתות זהותו באמצעות רעשן כסוף שבלייק מזהה.
אדם קארסט (נולד ב-1 באפריל 1979) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
קארסט נולד בקנדה וגדל בעיר יקנעם עילית.
הוא בוגר מגמת תעשייה וניהול ומחשבים בתיכון היובל (הרצוג) כפר סבא ובוגר פנימיית שטיינברג.
הוא למד בסטודיו למשחק וורד אליו נכנס בגיל 26 לתרפיה במשחק, בעודו עובד כמאבטח מטוסים בניו יורק.
את שירותו בצה"ל עשה כלוחם ביחידת אגוז.
בשנת 2008 שיחק בתפקיד ראשי בסרטו של ז'אן-קלוד ואן דאם בתפקיד 'סולי' ובסדרת הטלוויזיה Body Language ל-Showtime בתפקיד "אדוארדו" (הדרום אמריקאי), בבימויו של .
בשנת 2009 היה איש הפעלולים של הדמות 'ניק' במשחק הווידאו "Left 4 Dead 2" ושיחק בשני פרקים בעונה השישית של הפמליה כאיש האבטחה של "וינס" .
בשנת 2016 שיחק את איציק האינסטלטור בסדרה "מפלצות קטנות".
בשנת 2017 שיחק בפרק הפיילוט והראשון בסדרה "רבל" כעבריין הצ'צ'ני "אחמד זידוריף", בסדרה המצליחה של אמזון "Transparent" בתפקיד "אדם", ובנוסף התחיל לשחק בעונה הראשונה של הסדרה "שלג צח" המציגה את האתיקה השנויה במחלוקת של עולם הפשע, בתפקיד "מאיר", בה המשיך לעונה שנייה ושלישית 2018–2019.
בשנת 2018 שיחק בסרטו של אנטואן פוקואה "נקודת שוויון 2" בתור מאפיונר טורקי בסצנת הפתיחה של הסרט.
בנוסף הגיח ככוכב אורח בסדרות הטלוויזיה "מיגל" בערוץ HOT וב- בדמותו של קלוד מרלו הצרפתי.
בשנת 2019 החל לגלם את דמותו של "אדם" בסדרת הדרמה "ביום שהאדמה רעדה" של קשת 12.
בשנת 2025 החל לגלם את יוסף בסדרה "אמיה" של רשת 13.
אדם גוסטב יוסטוס פולסון הוא שחקן ומוזיקאי שוודי.
הוא שיחק בתיאטרון הדרמטי המלכותי בסטוקהולם וידוע בזכות משחקו בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "ולאנדר הצעיר" בתור "קורט ולאנדר".
פולסון שיחק בסדרות טלוויזיה שוודיות רבות.
פולסון התחנך באקדמיה השוודית הלאומית לפנטומימה ומשחק בסטוקהולם בין השנים 2008–2011. בשנת 2010 שיחק לצד ביל סקושגורד בסרט "Behind Blue Skies".
בשנת 2012 שיחק בהצגת יחיד במחזה "Frida är gravid!" בתיאטרון גליזן.
הוא גם כתב והציג עיבוד משלו למחזה המלט, בהשראת ויליאם שייקספיר והיינר מולר בתיאטרון סאטהולסטאד בסטוקהולם בשנת 2010.
פולסון ידוע אולי בזכות תפקידו בסדרה "Don't Ever Wipe Tears Without" ששודרה בתאגיד השידור השוודי, ובתפקיד הראשי ב-"För kärlekens", סרט ביוגרפי משנת 2018 על הזמר השוודי והפזמונאי טד גרדשטאד.
הוא גם שיחק תפקיד ראשיי בעונה השלישית של הסדרה הגשר משנת 2011.
פולסון היה בעבר סולן להקת אינדי רוק, ÅR & DAR.
הוא שיחק בקומדיית המצבים אווניו 5.
הוא מגלם את קורט ולאנדר בהפקת נטפליקס / Yellow Bird משנת 2020 בשם ולאנדר הצעיר.
בראיון ל"גרדיאן" הוא הסביר כי הוא מסוגל להתחבר לדמותו של ולאנדר כיוון שמשפחתו מאותו אזור בשוודיה.
הוא גם השחקן השוודי היחיד בסדרה.
אדם קומלושי (בהונגרית: Ádám Komlósi - נולד ב-5 בדצמבר 1977) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק כבלם.
קומלושי התחיל לשחק כדורגל בקבוצה בוגרת של "קזינצברציקה".
בודפשט ואיתה זכה בתואר אליפות הראשון שלו בשנת 2003. בעונת 2004/05 הוא שיחק בדברצן ו.ס.ק.
ואיתה זכה במקום השלישי בעונה הראשונה ובהמשך זכה באליפות בשלוש עונות.
הוא עזב את "דברצן" בשנת 2011 ומאז שיחק בליגות נמוכות בהונגריה.
החל משנת 1996 אדם קומלושי שיחק בנבחרת הנוער של הונגריה ובסך הכול היה שותף ל-16 משחקים.
בשנת 2004 הוא לראשונה השתתף במשחק של הנבחרת הבוגרת.
אמנם בשנת 2006 הוא נפצע, הוחלף על ידי וילמוש ואנצאק ומאז השתתפותו בנבחרת פחתה.
אדם קומלושי פרש מכדורגל בשנת 2018.
אדם ג'ון פירס הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, שבו הוא מתפקד כמפיק וכדמות על המרקע.
פירס הוא חמש פעמים אלוף העולם במשקל כבד של NWA, פעם אחת אלוף חבר העמים הבריטי במשקל כבד של NWA ופעם אחת אלוף העולם של PWG.
כמו כן, הוא חלק מהיכל התהילה של ארגון ההיאבקות NWA ובעברו היה מאמן במתחם ה-WWE Performance Center.
פירס נולד ב-24 ביוני 1978 בלייק פורסט, אילינוי.
במהלך תקופת התיכון, פירס סבל מתסמונת המדור בשתי רגליו ועבר ניתוח.
כתוצאה מכך, הוא הפסיק לעסוק בפעילות ספורטיבית, שבה היה לפני כן.
במהלך ההחלמה שלו, הוא פגש את מאמני ההיאבקות המקצועית, סאני רוג'רס ורנדי ריצ'י והחל להתאמן עימם בנובמבר 1995.
אליפות במשקל כבד של ACW (פעם אחת)
אליפות הטלוויזיה של ACW (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של AWS (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות Cauliflower Alley Club
הישגים בארגון ההיאבקות NWA Pro Wrestling
אליפות המורשת של NWA (פעמיים)
אליפות במשקל כבד של GLW (פעם אחת)
אליפות במשקל קל כבד של IWA Mid-South (פעם אחת)
אליפות העולם במשקל כבד של NWA (5 פעמים)
אליפות חבר העמים הבריטי של NWA (פעם אחת)
היכל התהילה של NWA (2015)
הישגים בארגון ההיאבקות Metro Pro Wrestling
אליפות במשקל כבד של Metro Pro (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של MAW (פעם אחת)
אליפות האוסטרלית הלאומית של PCW (פעם אחת)
PWI דירג אותו במקום ה-44 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2008
אליפות המדינות הצפוניות הטלוויזיונית של SDW (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של UPW (פעם אחת)
אדם יאנוש פשחשטה (בפולנית: Adam Janusz Przechrzta; נולד 14 באפריל 1965 זאבז'ה, פולין) הוא סופר פנטזיה פולני, דוקטור למדעי הרוח.
הוא סיים לימודי היסטוריה בשנת 2001. עבודת הדוקטורט שלו התמקדה בעבודת השירותים החשאיים הפולניים בשנים 1918–1939, הוא קיבל תואר דוקטורט מאוניברסיטת זילונה גורה וחיבר מאמרים בנושא השירותים החשאיים, לחימה בסכינים וקראטה.
הוא מתעניין בפעילות השירותים החשאיים וקיברנטיקה.
בשנת 2006, במגזין Nowa Fantastyka, פרסם את הסיפור "צעד ראשון", אותו פיתח לרומן, שפורסם בשנת 2008 על ידי הוצאת Fabryka Słow.
בספטמבר 2007 פרסם המגזין Science Fiction את סיפורו הקצר "האלכימאי", שפורסם בשנת 2009 במסגרת הרומן "דגל המלאך מיכאל".
ז'אנר ההיסטוריה האלטרנטיבית הפך לסימן מסחרי עבור פשחשטה, שמדלה עניין רב גם בתחום המודיעין, כך בשנת 2009 התפרסם אוסף של סיפורים קצרים Wilczy Legion בשם (2009) המתאר את המציאות האלטרנטיבית של התקופה שבין המלחמות, כפי שהיא נראית בעיני עובדי המודיעין והריגול הנגדי של פולין.
סיפור קצר של פיילוט מאוסף זה, הנושא את אותה הכותרת, התפרסם בגיליון 8/2008 של Nowa Fantastyka.
בשנת 2010 פרסם את הרומן "לילות לבנים", המשכו של "דגל המלאך מיכאל".
בנוסף, סדרת "שדים", המונה שישה ספרים, זכתה לפופולריות רבה במולדתו של הסופר, כשבמרכז העלילה קצין המודיעין הצבאי הסובייטי, אלכסנדר רזומובסקי.
ברקע המלחמה הציג המחבר את העולם האכזרי של הנ.ק.ו.ד., המודיעין הצבאי הסובייטי, את הקרבות בין שירותי הביון והטיהורים הפוליטיים של התקופה הסטליניסטית.
הרומן "גמביט וילופולסקי" שכתב, מתרחש במהלך ההתקוממויות הפולניות במאה ה-19 וראה אור בשנת 2013 על ידי המרכז הלאומי לתרבות.
על כתיבת הספר הזה הוא קיבל את פרס הספרות על שם יז'י ז'ולבסקי בשנת 2014.
בשנת 2016, השיק את טרילוגיית Materia Prima.
כל שלושת הספרים הועמדו ברשימת המועמדים ל"ספר השנה" באתר lubimyczytac.pl.
בתחילת המאה ה-20, פולין נכבשה על ידי האימפריה הרוסית, חולמת על עצמאות, אך אינה מסוגלת להשיג אותה.
יש פולנים שמשתפים פעולה עם הרשויות, אך יש מחתרת שנלחמת בה כולל באמצעות פיגועים.
הדמות הראשית היא האלכימאי אולף ארנולדוביץ' רודניצקי.
במהלך גיחותיו למובלעת, הוא נתקל בצבא הרוסי שם, בראשותו של אלכסנדר סמרין.
רודניצקי לא מגלה חיבה לרוסים, אבל הוא עוזר להם: הם יכולים רק לצאת מהמובלעת ביחד.
ואז הם נאלצים לשתף פעולה, ובהדרגה מתפתחת ביניהם ידידות גברית חזקה.
יתר על כן, סמרין מציג אותו בפני קרובת משפחתו, הנסיכה מריה פבלובנה וולקונסקאיה, והיא מקבלת את רודניצקי כקרוב משפחתה (מאוחר יותר מתברר שאביו המנוח של רודניצקי דאג לה ואם הנסיבות היו שונות, רודניצקי יכול היה להיות בנה).
הרוזנת חכמה ומחזיקה בעוצמה ובקשרים רבים בחברה.
היא אחת הדמויות הכריזמטיות המשניות, אך הארורות שעוזרות לגיבורים מעת לעת.
לסדרה זו יצאה טרילוגיית המשך בשם Materia Secunda.
דגל המלאך מיכאל, הוצאת פבריקה סלוב, לובלין 2009
לילות לבנים, פבריקה סלוב, לובלין 2010
שדי לנינגרד, פבריקה סלוב, לובלין 2011
שדי מלחמה, חלק 1, פבריקה סלוב, לובלין 2013
שדי מלחמה, חלק 2, פבריקה סלוב, לובלין 2014
שדים של עתות השלום, פבריקה סלוב, לובלין 2015
המיומן, הוצאת Fabryka Słów, לובלין 2016
המושל, Fabryka Słów, לובלין 2017
משרת הדם (Sługa krwi), לובלין 2021
משרת הכבוד (Sługa Honoru), לובלין, 2022
משרת האימפריה (Sługa Cesarstwa), לובלין, 2023
הצעד הראשון, פבריקה סלוב, לובלין 2008
לגיון הזאב, פבריקה סלוב, לובלין 2009
גמביט וילופולסקי, המרכז הלאומי לתרבות, ורשה 2013
שלב ראשון 2, "מגזין Fantastyka - מהדורה מיוחדת ", חורף 4/2006
אלכימאי, "מדע בדיוני, פנטזיה ואימה", 23/2007
סוכנים ברבוס, ADXIII, לובלין: Fabryka Słów, 2007
אדון חרב, "Fantastyka - מהדורה מיוחדת", 3/2007
ארץ טהורה מערבית, "Nowa Fantastyka", 1/2008
טעימה מהאפוקליפסה, ורשה: Powergraph, 2008
שדי לנינגרד, "פנטזיה - מהדורה מיוחדת", 1/2010
גמביט וילופולסקי, "Nowa Fantastyka", 1/2011
ספקובסקי ואחרים, או פנטזיה ומציאות, "Nowa Fantastyka", 10/2006
תרגולים סודיים וטקסי קסם בלחימה, "Nowa Fantastyka", 7/2007 (זמין גם באתר onet.pl)
ספורט בבוקר או כמה מילים על דו-קרב, "Nowa Fantastyka", 2/2008 (ניתן להשיג גם באתר media.wp.pl).
סכין או מי מפחד מפלדה קרה, פרנהייט, 64/2008.
אדם ג'ון פורשו הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר בבלקברן רוברס מהצ'מפיונשיפ.
פורשו הצטרף לאקדמיית הכדורגל של אברטון בגיל שבע.
מאמן אברטון, דייוויד מויס, זימן את פורשו לקבוצה הבוגרת לקראת המשחק חסר החשיבות במסגרת הליגה האירופית מול באטה בוריסוב ב-17 בדצמבר 2009, במהלכו שיחק 90 דקות.
במהלך עונת 2009/2010 הוא ישב על ספסלה של אברטון במשחק ליגה אחד ובמשחק גביע אחד, ורשם את מספר ההופעות הרב ביותר בקבוצת המילואים לאותה עונה.
פורשו לא קיבל הצעה נוספת להארכת חוזה ושוחרר מאברטון במאי 2012.
ב-24 בפברואר 2012 הצטרף פורשו בהשאלה לברנטפורד מהפוטבול ליג הראשונה בחוזה לחודש אחד, ולמחרת כבר שותף כמחליף כשנכנס בדקה ה-69 בתיקו 0-0 מול סקנת'ורפ יונייטד.
פורשו שותף בשבעה משחקים במדי ברנטפורד, ושב לאברטון לאחר שלסתו נשברה ב-24 במרץ, במהלך המשחק בו ניצחה קבוצתו את רוצ'דייל בתוצאה 0–2.
במאי 2012 הצטרף פורשו לברנטפורד בחוזה קבוע לשנתיים שפרטיו לא פורסמו.
ב-22 בספטמבר 2012 הבקיע פורשו את שער הבכורה שלו כשחקן מקצועי בניצחון 0–1 על אולדהאם אתלטיק.
פורשו פתח בהרכב במשחק הגמר מול יאוביל טאון שנערך באצטדיון ומבלי ב-19 במאי, אך הפסד בתוצאה 1–2 הותיר את ברנטפורד בפוטבול ליג הראשונה לעונה נוספת.
במהלך עונת 2012/2013 שותף פורשו ב-53 משחקים, הבקיע שלושה שערים ובישל שבעה.
ב-16 במרץ 2014 נבחר לשחקן המצטיין של הפוטבול ליג הראשונה לעונת 2013/2014. ב-12 באפריל הורחק הורחק בכרטיס אדום בפעם השנייה בקריירה שלו במשחק ההפסד 0–1 מול סווינדון טאון, וההשעיה מהמשחק הבא גרמה לכך שלא השתתף במשחק בו גברה ברנטפורד על פרסטון נורת' אנד, שהבטיח את ההעפלה האוטומטית של הקבוצה לצ'מפיונשיפ.
משחקו האחרון לאותה עונה התקיים ב-21 באפריל מול מילטון קינס דונס, שהסתיים תיקו 2–2, ולאחריו עבר ניתוח במטרה לתקן פציעה טורדנית בקרסולו.
במהלך עונת 2013/2014 השתתף ב-40 משחקים במדי ברנטפורד, הבקיע שמונה שערים ובישל ארבעה.
הוא נכלל בנבחרת העונה של הפוטבול ליג הראשונה מטעם התאחדות הכדורגלנים המקצוענית (PFA) וגם בנבחרת העונה מטעם מנהלת הפוטבול ליג הראשונה.
לאחר שהחמיץ את משחק ההכנה הראשון של ברנטפורד לעונת 2014/2015, הודיע מאמנה, מארק וורברטון, שפורשו ישתתף במשחקים האחרונים שלפני פתיחת העונה
בתחילת אוגוסט קיבל הוראה שלא להגיע למתקן בו נערכו אימוני הקבוצה, זאת בשל שתי הצעות "בלתי מתקבלות על הדעת" מצד יריבתה של ברנטפורד בליגה, ויגאן את'לטיק, לרכוש אותו.
לאחר פציעה בשרירי מיתר הברך, שמנעו ממנו להשתתף במשחקי הליגה הראשונים לעונה, פורסם ב-25 באוגוסט כי המועדונים הגיעו להסכמות ביניהם בנוגע למעבר של פורשו מברנטפורד אל ויגאן, וכי השחקן רשאי לפתוח בשיחות בנוגע לתנאיו.
הוא עזב את ברנטפורד ב-1 בספטמבר, לאחר שערך 100 הופעות והבקיע 11 שערים בשנתיים בהן שיחק במועדון.
ב-1 בספטמבר 2015 הצטרף פורשו לוויגאן את'לטיק בחוזה לארבע שנים, תמורתו קיבלה ברנטפורד סכום שלא פורסם, אך הוערך בכ-2.5 מיליון פאונד.
המעבר איחד בין פורשו למאמנו הקודם בברנטפורד, אובה רוסלר.
המעבר הפך לכישלון כאשר רוסלר פוטר בנובמבר, ופורשו עזב את ויגאן ב-28 בינואר 2015, לאחר ששותף ב-17 משחקים והבקיע שער אחד.
ב-28 בינואר 2015 הצטרף פורשו בחוזה לשלוש שנים וחצי למידלסברו מהצ'מפיונשיפ, תמורת סכום שלא פורסם, והוערך בכשני מיליון פאונד.
למשך שארית עונת 2014/2015 שותף פורשו ב-20 משחקים וחווה כישלון נוסף במשחק גמר פלייאוף, כאשר צפה מהספסל בהפסדה של מידלסברו לנוריץ' סיטי בתוצאה 0–2, בסיומו העפילה האחרונה לפרמייר ליג.
פורשו רשם 34 הופעות והבקיע שני שערים במהלך העונה המוצלחת של 2015/2016, בסיומה העפילה אוטומטית מידלסברו לפרמיירליג לאחר שסיימה את הליגה במקום השני.
באוגוסט 2016 חתם על חוזה חדש לארבע שנים ובנובמבר החלו דיווחים על כך שמאמן נבחרת אנגליה, גארת' סאות'גייט, עוקב אחר ביצועיו ושוקל לצרפו לסגל.
הוא שיחק ב-35 משחקים בעונת 2016/2017, בסיומה נשרה מידלסברו בחזרה לצ'מפיונשיפ.
פורשו שותף ב-14 משחקים בחצי הראשון של עונת 2017/2018, לפני שעזב את מידלסברו בינואר 2018. בשלוש השנים בהן שיחק באצטדיון ריברסייד רשם פורשו 103 הופעות בכל המסגרות, הבקיע שני שערים ובישל ארבעה.
ב-18 בינואר 2018 הועבר פורשו ללידס יונייטד מהצ'מפיונשיפ תמורת סכום של 4.5 מיליון פאונד וחתם במועדון על חוזה לארבע שנים וחצי.
במהלך ההכנות לעונת 2018/2019 נפצע פורשו באחת מאצבעות רגליו, ובאוגוסט נאלץ לעבור ניתוח אשר היה אמור להשביתו מפעילות למשך שמונה שבועות, אך ב-15 בספטמבר הוא שב לסגל ושותף כמחליף בתיקו 1–1 מול מילוול.
פורשו פתח בהרכב במשחק הראשון מתוך שניים של שלב חצי-הגמר מול הקבוצה שסיימה את העונה במקום השישי, דרבי קאונטי.
הוא נפצע במהלך המחצית הראשונה של המשחק שהתקיים בפרייד פארק, והסתיים בניצחון לידס בתוצאה 0–1. במשחק השני בין הקבוצות נוצחה לידס בתוצאה 4–2, ו-4–3 בסיכום שני המשחקים וכתוצאה מכך הודחה, כאשר דרבי קאונטי עולה לשלב הגמר, בו נוצחה על ידי אסטון וילה, שהעפילה לפרמייר ליג.
פורשו הופיע בסדרה הדוקומנטרית על לידס יונייטד בהפקת פריים וידאו, "קחו אותנו הביתה", שתיעדה את עונת 2019/2018 של המועדון ושידורה החל באוגוסט 2019.
ב-8 באוגוסט 2019 פורסם כי לידס דחתה מספר הצעות מקבוצות אחרות לרכוש את פורשו ושחקנים נוספים במהלך חלון ההעברות של ינואר אותה שנה, במטרה לעלות לפרמייר ליג בסיום העונה הבאה.
פורשו פתח את עונת 2019/2020 בצורה טובה, לצד מטאוש קליך וקלווין פיליפס במרכז הקישור, אך לאחר שבעה משחקים נפצע בירכו.
תחילה הוגדרה פציעתו כקלה, אך ב-16 בינואר 2020, לאחר 16 שבועות בחוץ, חשף מאמנו, מרסלו ביילסה, כי הוא עדיין מתקשה להתאושש ממנה.
בפברואר נשלח פורשו למרפאת סטידמן שבקולורדו, ארצות הברית, לניתוח, אשר השבית אותו מפעילות עד לסוף העונה.
לאחר שעונת הכדורגל האנגלית הופסקה במרץ 2020 בשל התפרצות נגיף הקורונה חודשה הליגה במהלך יוני, ולידס העפילה לפרמייר ליג לאחר היעדרות של 16 שנים, תוך שהיא זוכה באליפות הצ'מפיונשיפ לאחר סיום מוצלח של העונה.
עד ינואר 2021 החמיץ פורשו יותר משחקים במדי לידס מאשר כאלה בהם שותף.
במסיבת עיתונאים ב-25 בינואר הודה ביילסה כי: "הבעיה של פורשו לוקחת זמן רב יותר.
הוא לא שיחק במשך יותר משנה.
חוות הדעת הרפואית שקיבלנו אודות מצבו סבורה שייתכן שישוב לשחק בעתיד הלא רחוק.
פורשו הוא מקצוען הדואג מאוד למצבו הבריאותי ולכן אני סבור שברגע שבעייות הפציעה ייפתרו הוא יהיה מסוגל לשוב מהר מאוד".
פורשו שב לשחק ב-16 באפריל 2021 במשחק במסגרת קבוצת המילואים של לידס, אך פציעה קלה במיתר הברך גרמה לו להיעדר ממשחקי הקבוצה הבכירה לפרק זמן נוסף.
לאחר תקופת הכנה מוצלחת לקראת עונת 2021/2022 הוא פתח לראשונה לאחר שנתיים של היעדרות ממשחקים רשמיים, כששיחק במשך 60 דקות מול קרו אלכסנדרה במסגרת גביע הפוטבול ליג ב-24 באוגוסט 2021. הוא שותף במשחק הליגה הראשון שלו לעונת 2021/2022 מול סאות'המפטון ב-16 באוקטובר, כשנכנס כמחליף בדקה ה-64 במקומו של רודריגו מורנו.
ב-7 בנובמבר שיחק בהרכב הפותח במסגרת משחק הליגה מול לסטר סיטי, משחקו הראשון כפותח בפרמייר ליג לאחר יותר מארבע שנים.
ב-14 בינואר 2022 האריך פורשו את חוזהו בלידס יונייטד, עד קיץ 2023. ב-22 באפריל נפצע בברכו במהלך אימון קבוצתו וסיים את העונה.
ב-13 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו לעונת 2022/2023, כשנכנס כמחליף לקראת סיום המשחק מול סאות'המפטון, שהסתיים בתוצאה 2–2. הוא פתח לראשונה בהרכב ב-24 באוגוסט, בניצחון 1–3 על ברנסלי במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג.
ב-28 בדצמבר פתח בהרכב לראשונה לעונה במשחק ליגה, שהסתיים בהפסד קבוצתו למנצ'סטר סיטי בתוצאה 1–3. בסיום העונה נשרה לידס לצ'מפיונשיפ וב-1 ביולי 2023 הסתיים חוזהו ופורשו עזב את הקבוצה.
ב-26 באוגוסט 2023 חתם לעונה אחת בנוריץ' סיטי מהצ'מפיונשיפ.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כמחליף במסגרת גביע הפוטבול ליג ב-29 באוגוסט, בניצחון 0–1 על בריסטול סיטי.
בליגה ערך בכורה ב-20 בספטמבר, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–2 ללסטר סיטי.
ב-19 בינואר 2024 חתם בפליימות' ארגייל מהצ'מפיונשיפ בהעברה חופשית.
נבחרת העונה מטעם התאחדות הכדורגלנים המקצוענים (PFA) של הפוטבול ליג הראשונה (1): 2013/2014
שחקן העונה של קבוצת המילואים של אברטון (1): 2011/2012
ד"ר אדם פון טרוט צו זולץ היה דיפלומט ועורך דין גרמני אשר היה פעיל במשך שנים רבות במסגרת ההתנגדות הגרמנית לנאציזם.
פון טרוט היה חבר בחוג קרייזאו, חוג אינטלקטואלים אשר התנגד לשלטון הנאצי בגרמניה בין השנים 1940 עד 1944. חוג קרייזאו היה בקשר עם קבוצת הקושרים במטה הכללי, אנשי קשר העשרים ביולי, דרך הגנרל בדימוס לודוויג בק.
פון טרוט קיים קשר עם איש המודיעין האמריקני, אלן דאלס ובכך תרם לניסיון ההתנקשות באדולף היטלר.
נתפס והוצא להורג ב-26 באוגוסט 1944 על ידי המשטר הנאצי לאחר ניסיון התנקשות כושל בהיטלר.
אדם פון טרוט צו זולץ נולד כבן חמישי למשפחת האצולה הגרמנית הפרוטסטנטית פון טרוט צו זולץ, בפוטסדאם, ברנדנבורג בשנת 1909. אביו, אוגוסט פון טרוט צו זולץ (1855–1938) שימש כשר התרבות של פרוסיה.
אמו, אמילי אליאונור פון טרוט צו זולץ (1875–1948) לבית פון שוויניץ הייתה בתו של שגריר גרמניה בווינה ובסנקט פטרבורג.
אליאונור הייתה צאצאית של ג'ון ג'יי, אחד משבעת האבות המייסדים של ארצות הברית.
פון טרוט נשלח ללמוד בגימנסיה הצרפתית בברלין.
בנוסף, על חינוכו הופקדה אישה אנגלייה.
לאחר שאביו התפטר מתפקידו בשנת 1917 משפחתו עברה לקאסל.
האידאולוגיה שעליה פון טרוט התחנך הייתה איזון בין ערכים פרוסים שמרניים לבין ערכים אמריקאים ליברליים.
אמו של פון טרוט כיוונה אותו לנון-קונפורמיזם.
פון טרוט מצא את מקומו ב"ברית הניבלונגים" שהייתה קשורה ל-"ונדרפוגל", תנועה אשר דגלה בחינוך הנוער לחיים פשוטים, לאהבת המולדת ולצדק חברתי בתור ביטוי למרד במוסכמות החברה הבורגנית.
בבגרותו, התקרב לחוג שדגל בסוציאליזם דתי בהשפעת ספרות רוסית ורעיונות פוליטיים שמאלניים קיצוניים.
בהשפעה עמוקה מהתיאוריות של הפילוסוף הגרמני הנודע גאורג וילהלם פרידריך הגל, האמין פון טרוט שהנושא הדחוף ביותר שהציף השפל הגדול יהיה כיצד לחפש סינתזה של שמרנות וסוציאליזם, שלדעתו הוא הפתרון היחיד למשבר זה.
עבור פון טרוט, השפל הגדול הוכיח את כישלון הקפיטליזם כמערכת כלכלית, אך עם זאת, הוא לא היה מוכן לקבל את הקומוניזם כאלטרנטיבה, מה שהוביל אותו לחפש "דרך שלישית" בין קפיטליזם לקומוניזם.
לדעת פון טרוט הדרך לפתרון המשבר הכלכלי בגרמניה היא שיטה כלכלית שמבטיחה לכל אדם עבודה.
בשנת 1927 החל פון טרוט בלימודי משפטים באוניברסיטת גטינגן ובאוניברסיטת מינכן.
במהלך שהות של מספר שבועות בז'נבה, מקום מושבו של חבר הלאומים בסתיו 1928, פיתח פון טרוט עניין רב בפוליטיקה בינלאומית.
בשנת 1929 השלים את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד בבייליול קולג', שם למד תאולוגיה.
בתקופה זו, פון טרוט נחשף לדמוקרטיה הבריטית.
בהיותו באנגליה, התיידד עם ההיסטוריון והסופר הבריטי אלפרד לסלי רוז (Rowse) .
בזכות מוצאו האריסטוקרטי, חינוכו וחזותו חבר פון טרוט בתקופת לימודיו באוקספורד לאליטה האנגלית.
למרות זאת, רבים ראו בו פטריוט גרמני בעל אידיאלים "גרמניים מידיי".
בימי לימודיו באוקספורד יצר קשרים אינטלקטואליים וחברתיים עם אישי ציבור בריטים בעלי דרג גבוה ועם בכירים בקהילה האקדמית, ביניהם יהודים רבים.
בתקופה זו אחד מחבריו האנגליים הכיר לו את המשפטן הגרמני הלמוט ג'יימס פון מולטקה, אם כי הקשר בין השניים התהדק רק בחודשים שקדמו למלחמת העולם השנייה.
בבחירות לרייכסטאג שנערכו בשנת 1932, הצביע פון טרוט למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה.
בראשית 1933, עת עלה היטלר לשלטון, פון טרוט נכח באוקספורד.
בוויכוח שהתקיים במועדון הגרמני המקומי ביטא עמדה אנטי-נאצית, ואת תוכניתו לשוב לגרמניה תיאר בתור הצעד הנועז ביותר שעשה מימיו.
בספטמבר 1933, עם שובו לגרמניה, נשלח למחנה למשפטנים.
בשלב זה הוא עדיין האמין שהמשטר עשוי להתמתן, במיוחד בנוגע למדיניות החוץ שלו.
לאחר שעבד עם קבוצת משפטנים בתחום החוק הבין לאומי ובחברת ספנות בהמבורג נשלח שוב למחנה הדרכה נאצי למשפטנים שכלל אימונים טרום צבאיים ואינדוקטרינציה פוליטית.
כאשר הדבר נודע לידידיו באנגליה החלה להיווצר שמועה כי הוא נעשה לנאצי ובעד מטרות מפלגה זו.
שמועות אלו גרמו לו לעוגמת נפש רבה.
פון טרוט ידע על הסתייגותו של הציבור הבריטי מהמדיניות האנטי יהודית של הנאצים, וב־1 באפריל 1933, היום שבו הוכרז ברחבי גרמניה חרם על חנויות בבעלות יהודית, שלח מכתב לידידה יהודייה וביקש שחבריו יראו באירועים האחרונים תופעה מקומית חד פעמית ולא תופעה המבטאת את האופי הגרמני הלאומי.
תגובתם של ידידיו באוקספורד למתרחש בגרמניה והביקורת שנקטו לגבי החלטתו לחזור למולדתו פגעו מאוד בפון טרוט.
לאחר שעבד במשרד הפנים הפרוסי החליט לשמור על קשריו באנגליה, הוא ביקר בה לעיתים קרובות והרחיב את קשריו עם אנשי אקדמיה ופוליטיקה.
עליית הנאצים לשלטון לא מנעה ממנו מלהמשיך ולטפח את קשריו עם אישים יהודים רבים.
בתור עורך דין העניק פון טרוט סיוע משפטי ליהודים, מרביתם כאלה הנמנים עם יהודי המבורג, בייחוד אחרי חקיקת חוקי נירנברג.
בינואר 1934 פורסמו בעיתון הבריטי Manchester Guardian שלושה מאמרים ביקורתיים על רדיפת היהודים בגרמניה.
בייחוד עסק אחד המאמרים במתרחש בחבל הסן ומצוקת האוכלוסייה היהודית שם.
מאמרים אלו עודדו את פון טרוט לשלוח למערכת מאמרי תגובה בעלי גישה לאומנית קיצונית.
במכתבו למערכת התכחש לקיומן של דעות קדומות אנטישמיות בבתי המשפט של הסן, ציין את התנסותו האישית בבית משפט באחת הערים וטען שלא נתקל בשום יחס שלילי כלפי היהודים.
בנוסף, הדגיש פון טרוט שבזמן עבודתו אף כיהן יהודי בתור שופט מפקח בבית משפט מחוזי ושהיו עורכי דין נוספים ממוצא יהודי.
לגבי הטענה בדבר הרעה במצבם הכלכלי של היהלומנים היהודים מהסן, לדעתו היא לא נבעה מהחרמה מקומית אלא מהחרם הבינלאומי על היצוא הגרמני.
הוא שוחח עם אנשי "אס אה" ומצא שלמרות מחויבותם לתורת הגזע, הם לעולם לא היו מצדיקים שיטות של אלימות.
הוויכוח מעל דפי העיתון הבריטי ארך כחודש.
במכתב נוסף, הוא המשיך לטעון ומחה נגד הטענות על גילויי אנטישמיות בבתי המשפט בגרמניה וטען שלא חל שינוי ביושר שיפוטם.
למרות זאת פון טרוט כתב במכתבים אישיים לאחת מידידותיו הבריטיות ולאמו שהוא לא התכוון כלל שעמדותיו יפורסמו בעיתון.
בשנת 1937, פון טרוט הוצב בסין כעמית מחקר של המכון ליחסי האוקיינוס השקט.
פון טרוט בילה את רוב השנים 1937 ו-1938 בניסיון למצוא ב"חוכמת סין העתיקה" פתרון למצב הרוחני של המערב.
תוך כדי שהוא לומד פילוסופיה קונפוציאנית ומנדרינית.
פון טרוט האמין שהציוויליזציה המערבית המודרנית איבדה כל תחושה של רוחניות, שלדעתו עדיין קיימת בסין.
פון טרוט כלאומן גרמני האמין שלגרמניה יש את הזכות לספח את חבל הסודטים.
כלומר, פון טרוט תמך במדיניות החוץ של היטלר ביחס לצ'כוסלובקיה.
ההיסטוריון האמריקאי ליאנג הסי-הואי כתב שיש דיכוטומיה מסוימת בהגותו של פון טרוט בין התנגדותו למשטר הנאצי לעומת תמיכתו בשאיפות הכוח הגדולות של גרמניה, מה שגרם ליחס אמביוולנטי למדיניות החוץ הנאצית.
בדצמבר 1938, פון טרוט הוזמן לקבלת פנים שנערכה בפברואר 1939 באנגליה לכבוד ילדים יהודים, פליטים מגרמניה, אוסטריה וצ'כוסלובקיה.
פון טרוט סירב להשתתף בטענה שזה עלול לסכן אותו, אבל הדגיש שבתור גרמני הוא חש מושפל עקב הנסיבות שהובילו לקיומו של אירוע זה.
באחד מביקוריו בלונדון, לפני פרוץ המלחמה, הצהיר פון טרוט באירוע פרטי שהוא שולל את רדיפות היהודים בגרמניה ואמר שיש לעוקרן מן השורש.
כשנשאל אם משמעות הדבר שצריך לעשות זאת גם אם זה כרוך בחיסולו של היטלר הוא הרהר לרגע והשיב בחיוב.
בזכות קשריו עם כמה מידידיו האישיים של היטלר, פון טרוט קיבל בקיץ 1939 אישור לנסוע ללונדון בשליחות רשמית, במטרה לשפר את היחסים בין שתי המדינות.
פון טרוט נשלח ללונדון פעמיים מטעם משרד החוץ, לבחון את יחסי גרמניה ובריטניה בניסיון למנוע את המלחמה.
בחודש יוני 1939 נפגש עם שר החוץ הבריטי אדוארד פרדריק לינדלי ווד, הרוזן הראשון מהליפקס, וכעבור מספר ימים, ב־7 ביוני נפגש עם ראש ממשלת בריטניה, נוויל צ'מברלין, בצ'קרס.
פון טרוט ניצל את ההזדמנות כדי להציג את עצמו כאיש האופוזיציה האנטי-נאצית, שהתגבשה באותה תקופה בגרמניה, וניסה להשיג פשרה שתסלק את המניע העיקרי למדיניותו הכוחנית של היטלר - השלכותיו של חוזה ורסאי על גרמניה.
בנוסף, הוא ניסה לשכנע את הבריטים לנקוט עמדה תקיפה כלפי גרמניה הנאצית כדי שתמנע מלתקוף את פולין.
ביקורים נוספים שערך באנגליה באותה תקופה ופגישות שקיים עם מדינאים בריטים לא נשאו פרי.
לאחר שובו של פון טרוט לגרמניה, ניסה ארנסט פון וייצקר, מזכיר המדינה של משרד החוץ הגרמני, לקבוע פגישה בין פון טרוט לבין היטלר ויואכים פון ריבנטרופ, שר החוץ של גרמניה הנאצית, בה פון טרוט יפרט על ביקורו בבריטניה, אולם אף אחד מהם לא רצה לראותו.
פון טרוט חזר פעם נוספת לבריטניה, הפעם כנציג של קבוצת ההתנגדות לשלטון הנאצי.
בשנים 1939–1940, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, נשלח פון טרוט מטעם משרד החוץ הגרמני לארצות הברית כדי לבחון מקרוב את יחסה אל גרמניה הנאצית.
נסיעתו התאפשרה בזכות קשריו עם פון וייצקר.
בביקורו דיווח פון טרוט לאנשי ממשל וציבור אמריקאים שבגרמניה קיימת אופוזיציה אנטי-נאצית הפועלת להחלפת המשטר.
הוא התאמץ לשכנע את בני שיחו שאופוזיציה זו ראויה להכרה מצד מעצמות המערב וזקוקה לסיוע מהן.
באותה תקופה, סר ג'ון ווילר-בנט , חבר במחלקת המודיעין הפוליטי של משרד החוץ הבריטי, תמך בניסיונו של פון טרוט לשכנע את ממשלות מדינות בעלות הברית לפרסם הצהרה על מטרות המלחמה, שתכלול התחייבות להסדר שלום הוגן ובר קיימא עבור גרמניה.
כשליח גרמני רשמי מצד אחד ונציג האופוזיציה מצד אחר, קידמו את פניו בניו יורק נציג שגרירות גרמניה בארצות הברית וכן ידידתו היהודייה הוותיקה אינגריד ורבורג.
ורבורג הפגישה את פון טרוט עם נציגי הגולים הפוליטיים הגרמנים בארצות הברית, בהם יהודים לא מעטים, ועם היינריך ברנינג, שהיה קנצלר גרמניה בימי רפובליקת ויימאר.
מאחר ששאיפתו המרכזית הייתה לגייס את תמיכתו של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט באופוזיציה האנטי-נאצית, נפגש פון טרוט עם סגן מזכיר המדינה ג'ורג' שטראוסר מסרסמית' ועם יועץ הנשיא, השופט העליון פליקס פרנקפורטר, שהטיל ספק בקיומה של האופוזיציה וגם במהימנותו של פון טרוט עצמו.
לפיכך, פרנקפורטר יעץ לנשיא להתעלם מרעיונותיו של פון טרוט.
האחרון שיער שיחסו המתנכר של השופט היהודי נבע מדעותיו הקדומות והעלה השערה ש-"היהדות העולמית" היא זו הבולמת כל תקשורת עם גרמניה.
במסמך סודי כתב מסרסמית' שיחסו החשדני של פרנקפורטר כלפי פון טרוט התבסס על מידע שקיבל מידידים באנגליה.
מסרסמית' בעצמו פקפק בזהותו האנטי-נאצית של פון טרוט, ורק כעבור זמן השתכנע שמדובר באדם ישר המייצג את היסודות האחראיים בגרמניה.
בתזכיר ששלח לשר החוץ הבריטי הליפקס, חזר פון טרוט וניתח את המצב בגרמניה עם פרוץ המלחמה, והדגיש שעל אירופה החופשית לאחד כוחות כדי להציל את המסורות המשותפות מההתנהגות הנאצית.
במסמך אחר הציע שיתוף פעולה מערבי למניעת התרחבותה של המלחמה והביע תמיכה ברעיון איחודה של אירופה לפי הדגם האמריקאי.
בתזכיר נוסף הגדיר את מלחמתו של המערב בגרמניה כ-"מאבק לשחרור העם הגרמני מהשלטון הנאצי", והדגיש שבמאבק הזה יש למערב בעלי ברית בגרמניה.
פון טרוט ניסה לשכנע את בעלות הברית להצהיר שהן אינן מתכוונות לבתר את גרמניה, תרחיש שאנשי האופוזיציה פחדו ממנו.
במסמך שנכתב תחת הכותרת "חידוש מדינת החוק בגרמניה" הצהיר פון טרוט מפורשות כי חיסולו של המשטר הנאצי הוא מחויב המציאות.
עם שובו לגרמניה הגיש פון טרוט למשרד החוץ דוח רשמי על ביקורו והמליץ שלא להתגרות בארצות הברית.
נימוקו היה שהדבר עלול לחזק את מתנגדיה של גרמניה בארצות הברית אשר מושפעים מהתעמולה הבריטית ומהעיתונות היהודית.
הדוח שהגיש נוסח במלל נאצי אופייני, לרבות תיאוריו את יהדות ארצות הברית.
הנוסח הנאצי היה כמס שפתיים אשר נועד להקנות לו תפקיד במשרד החוץ הגרמני.
פון טרוט לא ידע שבביקורו בארצות הברית היה נתון למעקב ה-FBI, כדי למנוע מסוכני הגסטפו לחשוף את פעילותו הדיפלומטית החשאית.
גם משרד החוץ הבריטי החזיק בתיק מקיף על פון טרוט שכלל תיעוד של פגישותיו.
לפי עדותו של מסרסמית' שימשו שיחותיו של פון טרוט בוושינגטון מקור השראה עבור העיתונאי וולטר ליפמן מהעיתון New York Tribune.
ליפמן כתב שאם יצליחו האמריקאים לשכנע את הגרמנים שניצחון צבאי איננו בר השגה ושקיימת אפשרות להשיג "שלום הוגן", הם יחסכו מעצמם זוועות.
ב־3 ביוני 1940, לאחר שובו מארצות הברית, הצטרף פון טרוט למפלגה הנאצית על מנת לגשת למידע המפלגה ולפקח על תכנונה.
פון טרוט מונה לעוזר מחקר במחלקת המידע של משרד החוץ.
לצורך קידומו המקצועי הוא נעזר בקשריו האישיים עם רודולף דילס, ראש הגסטפו באותה עת.
התפקיד העניק לפון טרוט את מה שהיה בעיניו הדבר החשוב ביותר - אפשרות להמשיך לשחק משחק כפול ולעסוק בדיפלומטיה הנגדית בתור אופוזיציונר מבפנים.
באותה תקופה הוא שימש כיועץ למדיניות חוץ לקבוצת האינטלקטואלים החשאית שתכננה את הפלת המשטר הנאצי המכונה חוג קרייזאו.
חוג זה הוקם בשנת 1940 על ידי המשפטנים הגרמנים הרוזן פטר יורק פון וארטנבורג והרוזן הלמוט ג'יימס פון מולטקה.
בשנה זו פון טרוט הצטרף לחוג לצד הפוליטיקאי הגרמני ד"ר יוליוס לבר ואיש הכמורה והפילוסוף ד"ר אויגן גסטמייר.
כל אחד מחבורה זו תרם את חלקו בניסיון ליצור דמות רצויה של המשטר בגרמניה לאחר נפילת הנאציזם.
נראה כי גובש משטר רצוי בעל נטייה סוציאל-דמוקרטית מרוככת ביסודות שנלקחו מן הדת הנוצרית, תוך הבעת רצון לאיחוד פאן-אירופי בנוסח האיחוד האירופי דהיום.
חוג קרייזאו היה בקשר עם קבוצת האופוזיציה העיקרית בראשות הגנרל לודוויג בק והמדינאי קרל פרידריך גרדלר.
למרות זאת, אנשי חוג קרייזאו היו חלוקים עם קבוצת בק-גורדלר במספר נושאים.
על פי עדות אחד מחבריו לעבודה, נסע פון טרוט בקיץ 1940 לפריז הכבושה כדי לנסות לשחרר מכרים יהודים שנאסרו בידי המשטרה החשאית הגרמנית.
בזמן המלחמה פעל פון טרוט, במקביל לפוליטיקאי הדמוקרט אורליך פון האסל, בתור "שר החוץ" של האופוזיציה הלאומית השמרנית.
בחסות תפקידיהם הדיפלומטיים הזוטרים, ששימשו להם מסווה ואפשרו להם מידה רבה של חופש תנועה במדינות נייטרליות ובארצות הכבושות, פון טרוט ופון הסל פעלו למימוש מטרותיה של האופוזיציה בידיעה שהם מסתכנים באשמת בגידה.
למרות פער הדורות ביניהם וההבדלים בתפיסת עולמם, שאפו שניהם לשכנע את מדינות המערב, ובייחוד את בריטניה, שיכירו באופוזיציה הגרמנית בתור חלופה לשלטון הנאצי, יסייעו לה להפילו ויסכימו לכרות הסכם שלום קונסטרוקטיבי עם הממשלה שתקום במקומו.
בתזכיר שהעביר פון טרוט למסרסמית', הזהיר שאם זה לא ייעשה, המלחמה תימשך עוד זמן רב ללא הכרעה צבאית, דבר שעשוי לגרום להתקרבות בין גרמניה לברית המועצות ולהתפשטות האידאולוגיה הבולשביקית בגרמניה.
פון טרוט הודה כי הפיקוד העליון של הצבא מהופנט בידי היטלר, אבל הוא עדיין תולה את תקוותיו בדרג הבכיר.
לדעתו הדרג הבכיר בסופו של דבר יחזרו להשקפתם משכבר הימים, שמלחמה אירופית גדולה מסכנת את גרמניה ויבינו שהיטלר אינו הגואל וכי המשך שלטונו הוא המכשול העיקרי לשלום.
במקביל הוא הדגיש שוב ושוב שהוא חושש מהסדר שלום כפוי, ברוח חוזה ורסאי המשפיל.
פון טרוט חזר וקרא לראשי השלטון בבריטניה להתקרב לנפש הגרמנית ולהתנגד לפתרון דוגמת חוזה ורסאי או גרוע ממנו.
בתזכיר פרטי שנמסר באפריל 1942 למדינאי הבריטי סטפורד קריפס ציין פון טרוט שהמספר הגדול של אבדות בנפש במלחמה המתמשכת מאיים על המשך קיומה של חברה תרבותית באירופה אחרי המלחמה ועלול להוביל למשטרים טוטליטריים קיצוניים או להתפוררות ולאנרכיה.
האמצעי היחידי שיכול לעצור את הקטסטרופה על אירופה הוא מיגורו של המשטר הנאצי בגרמניה, והדבר צריך להיעשות בדחיפות המרבית.
לדעתו של פון טרוט המכשולים המרתיעים את אלו ששואפים לכך הם הצורך בהגנה על גבולותיה של גרמניה במזרח ובאזור הבלקן ואי־הוודאות העמוקה באשר לדרך שבה תופסים הבריטים והאמריקאים את אפשרות החלפת המשטר בגרמניה.
בהצעות שהגיש פון טרוט לגבי אופיו של המשטר העתידי בגרמניה הוא שילב באופן מפתיע ללא הסבר גם סעיף אנטישמי מובהק הקובע שגרמניה החדשה תיאות לשתף פעולה כדי להגיע לפתרון בינלאומי כלשהו כפי שנעשה בשאלה היהודית.
ב-22 בינואר 1943, בביתו של הרוזן פטר יורק פון וארטנבורג, התקיימה פגישה בין חוג קרייזאו ואנשי קשר העשרים ביולי.
בפגישה זו נכחו מצד אנשי קשר העשרים ביולי הגנרל בק, גורדלר, פון האסל, והמדינאי הגרמני הרמן אדוארד יוהנס פופיץ'.
בנוסף, בפגישה זו נכחו מצד אנשי חוג קרייזאו הרוזן פון מולטקה, פון טרוט, הרוזן פון ורטנבורג, ד"ר אויגן גרסטנמייר, והדיפלומט הגרמני פרידריך ורנר פון דר שולנבורג.
בפגישה זו אנשי קשר העשרים ביולי דנו יחד עם אנשי חוג קרייזאו לגבי דמותו של המשטר הרצוי לאחר הפלת השלטון הנאצי.
מרבית מאנשי קשר העשרים ביולי תמכו ברעיונות קפיטליסטיים ובהשבת השלטון המלוכני בגרמניה.
לעומתם, אנשי חוג קרייזאו תמכו ברעיונות סוציאליסטים שמרניים.
בהמשך, פון טרוט ופון דר שולנבורג נשארו בקשר שוטף עם פון האסל ופופיץ'.
עוד בשנת 1942, פון טרוט, יחד עם חברי חוג קרייזאו נוספים, התוודעו במעורפל ל"פתרון הסופי לשאלת היהודים" והתעניינו בגורלם של היהודים שנשלחו ל"יישוב מחדש במזרח".
במרץ 1943 דיווח פון טרוט בפגישה של חוג קרייזאו, בהסתמך על מקורות שוודיים, שבשלזיה העילית נבנה מחנה ריכוז גדול שיקלוט עד כ-50,000 אסירים והוסיף שעל פי התכנון עתידים להירצח בו מדי חודש כ-4,000 איש.
ביוני 1944, בתזכיר האחרון ששלח מסטוקהולם, שוב פנה פון טרוט לבעלות הברית המערביות וביקש מהן להכיר בדחיפות באופוזיציה האנטי-נאצית הגרמנית בתור בת ברית שלהן, וציין שהמחתרת הקומוניסטית לא תוכל להיחשב בת ברית.
באותו הזמן רמז על תכנון קשר העשרים ביולי שעתיד להתרחש בחודש הקרוב.
חוג קרייזאו מעולם לא הגיע לשאלות מעשיות בנוגע להפלת המשטר הקיים, אלא עסק יותר בדמותו של המשטר הרצוי לאחר המלחמה.
עם זאת, חוג קרייזאו היה בקשר עם קבוצת קשר העשרים ביולי בראשות הגנרל לודוויג בק.
בנוסף, פון טרוט, מילא תפקיד מפתח בקשר המתגבש.
פון טרוט ניהל דיפלומטיה נגדית לאורך רוב שנות המלחמה, עד ל־ 20 ביולי 1944.
בשבועות שלפני ניסיון התנקשות בהיטלר נפגש פון טרוט בז'נבה עם ראש הביון האמריקאי בשווייץ אלן דאלס, שעמד בקשר עם כמה מאנשי האופוזיציה.
בהמשך, נפגש עם סוכנים מערביים.
בדיונים שערכה האופוזיציה בסוגיית המשטר העתידי פון טרוט פסל את הרעיון של משטר טוטליטרי המבוסס על מפלגה יחידה ותמך בהקמת ממשלה זמנית ובבחירות חופשיות לאספה מכוננת שתכריע בין רפובליקה למונרכיה ותבחן את תקפותם של חוקי הרייך השלישי.
מאמציהם של אנשי האופוזיציה להבטיח את תמיכת בעלות הברית במשטר שיקימו אחרי הפלת הנאצים לא צלחו, בין היתר בגלל התעקשותם של וינסטון צ'רצ'יל ופרנקלין רוזוולט שעל גרמניה להיכנע ללא תנאי.
חמישה ימים לאחר ניסיון ההתנקשות הכושל בהיטלר, נעצר פון טרוט, הוא הועמד למשפט בבית הדין העממי ונמצא אשם.
הוא נידון למוות ב-15 באוגוסט 1944 וב-26 באותו החודש נתלה בכלא פלצנזה בברלין.
יחסו של פון טרוט כלפי היהודים
בנושא היהודי בולט הפער בין הסעד משפטי וההומניטרי שהעניק ליהודים נרדפים ומחויבותו לידידיו היהודים ובין שתיקתו בתזכיריו ובפגישותיו עם אישים מחוץ לגרמניה בעניין רדיפת היהודים והשמדתם תחת השלטון הנאצי בגרמניה.
עם זאת, עמדתו האנטי-נאצית המובהקת עולה מכתביו, ובכל ניירות העמדה שכתב בשנות המלחמה הדגיש שהשחרור מעול הנאצים הוא משימתם החשובה ביותר של הגרמנים, ואף חובתם.
רבים מידידיו בהם אינטלקטואלים יהודים, שיבחו אותו אחרי המלחמה וכיבדו את זכרו למרות שתיקתו בנושא היהודי במגעיו הדיפלומטיים.
יולי בראון פוגלשטיין, שנעצרה לאחר שגרמניה הכריזה מלחמה על ארצות הברית, תיארה בחקירתה את פון טרוט כמי שמקיים יחסי ידידות עם יהודים מטעמים פוליטיים ודתיים.
וילפריד ישראל הביע בשנת 1942, בעיצומה של המלחמה, באוזני חברם המשותף דויד אסטור הבריטי את דעתו שפון טרוט נשאר אנטי־נאצי כמקודם ויש לסייע לו במאמציו הדיפלומטיים.
פון טרוט הוא אחד מחמישה גרמנים המונצחים על אבן הזיכרון למלחמת העולם השנייה בבייליול קולג', אוקספורד.
כמו כן הוקמו גם חדר ומלגת נסיעות על שמו בבייליול קולג'.
שמו מתועד גם בין ההרוגים של חוקרי רודוס ברוטונדה של בית רודוס , אוקספורד.
מוקד הזיכרון של אדם פון טרוט צו זולץ במנספילד קולג', אוקספורד עורך הרצאות שנתיות בנושאים הרלוונטיים לחייו ולעבודתו, ומממן מלגות לצעירים גרמנים לקריאה לתואר שני בפוליטיקה במכללה.
קלריטה פון טרוט צו זולץ
ביוני 1940 פון טרוט נישא לקלריטה טיפנבאכר .
השניים הכירו ב-1935 ולאחר הנישואים עברו להתגורר בברלין.
בתם הראשונה ורנה נולדה ב-1 במרץ 1942 ובתם השנייה קלריטה ב-9 בנובמבר 1943.
בשנת 1943 עקב ההפצצות המתגברות של בעלות הברית על ברלין פון טרוט ומשפחתו עברו לבית הוריו בבברה.
ב-17 באוגוסט 1944 לאחר מעצרו של פון טרוט, קלריטה נעצרה ויחד עם נשים נוספות של לוחמי התנגדות למשטר הנאצי בכלא ברלין-מואבית.
בנותיהם של אדם וקלריטה פון טרוט נאספו על ידי הגסטפו מבית הוריו של פון טרוט ונלקחו לבית ילדים בבאד סכסה, בניהול האס אס.
קלריטה פון טרוט שוחררה ב-30 בספטמבר 1944. שתי בנותיה הקטנות חזרו לבית הוריו של פון טרוט זמן קצר לאחר מכן.
בחייה המאוחרים של קלריטה פון טרוט הייתה נשיאת כבוד של קרן אדם פון טרוט והמשיכה את מורשתו עד פטירתה בברלין בשנת 2013.
אדם פוליצר (בהונגרית: Politzer Ádám; בגרמנית: Adam Politzer; אלברטירשה, 1 באוקטובר 1835 – וינה, 10 באוגוסט 1920) היה רופא יהודי-הונגרי-אוסטרי, פרופסור באוניברסיטה ומחלוצי רפואת האוזניים.
אדם פוליצר נולד במשפחה יהודית באלברטי, שהיום חלק מהעיירה אלברטירשה בקרבת בודפשט הוא למד רפואה בווינה, בעיקר אצל יוזף שקודה, קרל פון רוקיטנסקי, יוהאן פון אופולצר וקרל לודוויג , כאשר אופולצר היה המשפיע עליו ביותר.
בשנת 1859 קיבל תואר דוקטור לרפואה בווינה ולאחר מכן עבד במעבדתו של קרל לודוויג.
הוא היה מתמחה עם אנטון פון טרלטש , הרמן פון הלמהולץ, קלוד ברנרד ורודולף אלברט פון קוליקר.
הוא למד את האנטומיה המיקרוסקופית והמקרוסקופית של האוזן הפנימית אצל אלברט פון קליקר בווירצבורג ואחר כך אצל ג'וזף טוינבי בלונדון.
הוא למד בשנת 1861 רפואת אף אוזן גרון, הפך למרצה בכיר לאוטולוגיה (ענף ברפואה החוקר את האנטומיה והפיזיולוגיה התקינה והפתולוגית של האוזן וכן את המחלות, האבחנה והטיפול בהן) באוניברסיטת וינה ובשנת 1871 התמנה לפרופסור.
יחד עם יוזף גרובר עמד בראש מרפאת האוזן של אוניברסיטת וינה משנת 1873. בשנת 1913 נבחר פוליצר כחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
שיטת האוורור האקטיבי של צינור חצוצרת השמע נקראת עד היום על שם פוליצר (פוליצר או מקלחת אוויר של פוליצר, החדרת אוויר לנחיר אחד באמצעות בלון גומי כשהנחיר השני סגור ובולע בו זמנית).
אדם פוליצר מצא את מקום מנוחתו האחרון בחלקה היהודית העתיקה של בית הקברות המרכזי של וינה (קומה 1).
תמונות ההארה של קרום עור התוף במצבים בריאים וחולים.
עשר טבלאות קיר על האנטומיה של איבר השמיעה.
ספר לימוד לרפואת אף אוזן וגרון.
נתיחה אנטומית והיסטולוגית של איבר השמיעה האנושי במצבים נורמליים וחוליים.
אטלס של תמונות עור התוף.
אטלס של תמונות הארה של קרום עור התוף.
אטלס ומתאר של רפואת אוזניים.
נערך על ידי Gustav Brühl בשיתוף אדם פוליצר.
מינכן 1901. כרך 24 של אטלס היד הרפואית של להמן.
מייסד שותף של ארכיון אף אוזן וגרון (1864), לימים הארכיון האירופי לאוטו-קרנף-גרון
תרומות לאנציקלופדיה של אלברט אולנבורג של כל התרופות.
אדם בריאן צ'אנלר-בראט הוא שחקן קולנוע וזמר יהודי-אמריקאי.
צ'אנלר-בראט נולד בווסט ניאק, מחוז רוקלנד, ניו יורק, לשלי צ'אנלר וברט בראט.
צ'אנלר-בראט ערך את הופעת הבכורה שלו באוף ברודוויי במחזמר "כמעט נורמלי" בשנת 2008, שהוצג מאוחר יותר לברודוויי ב-2009. הוא שיחק במחזמר כשלוש שנים.
לאחר שהמחזמר ירד מהבמות, צ'אנלר-בראט לוהק לתפקיד פיטר פן במחזה אוף-ברודוויי "פיטר ולוכד הכוכבים", המבוסס על הספר בעל אותו השם.
המופע הוצג לאחר מכן בברודוויי בתחילת 2012, והוא נשאר עם ההפקה עד לסגירתה במהלך ינואר של השנה הבאה.
הוא שיחק במחזה עד לירידתו.
לאחר מכן השתתף במספר הפקות אזוריות ואוף-ברודוויי, כולל "Fly By Night" בתור הרולד מקקלאם, "The Fortress of Solitude" בתור דילן אבדוס, "יום ראשון בפארק עם ג'ורג'" בתור ז'ורז' סרה.
בשנת 2018, צ'אנלר-בראט כיכב בברודוויי בהצגה "ז'או ד'ארק" בתור הדופין, צ'ארלס השביעי.
בשנת 2021, החל לשחק במחזה "Assassins", שהוצג באוף ברודוויי.
את ההפקה ביים ג'ון דויל.
צ'אנלר-בראט גילם את ג'ון הינקלי ג'וניור, שניסה להתנקש בנשיא רונלד רייגן.
במקור תוכנן לשחק מ-2 באפריל עד 17 במאי 2020, בסופו של דבר ההצגה הוצגה בין 2 בנובמבר 2021 ל-24 בינואר 2022. ההפקה הייתה מועמדת למספר פרסים בטקס פרסי לוסיל לורטל לשנת 2022, כולל החידוש הטוב ביותר.
בנוסף לעבודת התיאטרון שלו, צ'אנלר-בראט הופיע במספר תפקידי משנה בטלוויזיה ובקולנוע בהם בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר" ב-2006. ייתכן שהתפקיד הבולט שלו על המסך הוא תפקידו של ויגו בסרט "הטעות הגדולה", סרט משנת 2013 בכיכובו של וינס ווהן.
בשנת 2021 צ'אנלר-בראט החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "אחת שיודעת".
שנהכותרתתפקידהערות2006Bullyנורטוןמשחק וידאו; בתור "אדם צ'נדלר-בראט"2007The Life Before Her Eyesריאן2013הטעות הגדולהויגו
שנהכותרתתפקידהערות2006חוק וסדרג'ייסון וויידפרק אחד 2013האישה הטובהטד ורנרפרק אחד2013–2014It Could Be Worseבן פארלסדרות אינטרנט; 15 פרקים2014ויפמארקפרק אחד2015אלמנטריבריידי דיץפרק אחד2017ספקלסטרפרק: "פיילוט"2019הקודסגן גלן3 פרקיםNCIS: ניו אורלינססטיבן מרקספרק אחדפסקולאשר כץפרק אחד2021–2023אחת שיודעתג'ורדן גלסברגשחקנים עיקריים; 22 פרקים
אדם צין (10 במאי 1950 – 21 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בצל"ש הרמטכ"ל על פעולתו בקרב בסיני במלחמת יום הכיפורים.
אדם צין נולד בקטוביץ שבפולין להורים ניצולי השואה.
משפחתו עלתה לישראל בשנת 1957 והתיישבה בבאר שבע.
למד בבית הספר היסודי "נתיבות" בבאר שבע ולאחר סיום לימודיו שם למד במגמת מכניקה בישיבה התיכונית-מקצועית "קריית נוער" בירושלים.
צין גויס לצה"ל בקיץ 1969 והוצב בנח"ל.
שירת בסיירת הנח"ל, עבר קורס מ"כים וקורס צניחה והשתלם במקצועות הטנק בחיל השריון.
חלק משירותו עבר עליו עם גרעין הנח"ל במשק בדרום רמת הגולן, שם היה מא"ז, אחראי על הביטחון.
לאחר שחרורו מצה"ל התחתן והתיישב עם אשתו ביישוב בני יהודה שברמת הגולן.
בהמשך גרו בירושלים, שם עבד כמדריך מקצועי במשרד העבודה.
היה בעל הכרה דתית-לאומית ונמנה עם הנאבקים למען הקמת התנחלויות.
בנו נולד כחודש וחצי לפני מועד נפילתו.
בפרוץ מלחמת יום הכיפורים לא נקרא צין לשירות, אך יצא והתנדב לשרת ביחידת חרמ"ש.
הוא צוות לנגמ"ש הסמל במחלקה שהשתייכה לפלוגת החרמ"ש הקדמית (בשם הקשר "סמום") בפיקודן של סרן פרוספר עמר.
הפלוגה הייתה רכובה על נגמ"שים, והשתתפה ב-21 באוקטובר 1973 בבהתקפה של כוח גדודי מחטיבה 274 על מתחם "חמוטל" שבגדה המזרחית של תעלת סואץ, אחת מסדרה של התקפות צה"ל על מתחם זה.
חמש פעמים נשלחו כלי הרכב של היחידה לכבוש את השטח שהחזיקו החיילים המצרים.
הנגמ"ש שבו נמצאו צין ושבעה חיילים נוספים נפגע משני טילים נגד טנקים ועלה באש, וכל יושביו למעט צין נהרגו או נפצעו.
הוא ניסה לכבות את האש וחילץ את חבריו הפצועים דרך דלת קטנה של כלי הרכב הבוער, עד שלבסוף נפגע גם הוא ונהרג.
באותו קרב נהרגו שבעה חיילי צה"ל נוספים ו-20 נפצעו.
אחד מהפצועים שניצלו בזכות פעולתו של צין העיד:
אדם צין היה בן 23 במותו.
הניח אשה, בן, הורים ואח.
הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.
בספטמבר 1975 הוענק לצין לאחר מותו צל"ש הרמטכ"ל על פעולתו בקרב שבו נפל.
שמו של צין הונצח במספר אנדרטאות - באנדרטת יד לשריון בלטרון, באתר ההנצחה לחללי הנח"ל וחיל החינוך, באנדרטת חטיבה 274 בלטרון, בבתי יד לבנים בבאר שבע ובירושלים ובישיבה התיכונית שבה למד.
משפחתו הנציחה את זכרו בהקמת ספרייה על שמו.
אַדַם קְרַאפְט היה פסל אבן גרמני ורב-בנאי של שלהי התקופה הגותית, שבסיסו בנירנברג ובעל קריירה מתועדת שם מ-1490.
לא ידוע היכן קראפט נולד וגדל; נטען כי ידו ניכרת כעוזר בעבודות במינסטר של אולם (הושלם ב-1471) ובדוכן המטיף בקתדרלת שטרסבורג, שהושלם ב-1485. משערים שקראפט התחתן פעמיים, אך לא ידוע כי הוליד ילדים.
כל העבודות הידועות שלו הן באבן, אבל ייתכן שהוא גם גילף חלקים לא מזוהים בעץ.
כיצירת המופת שלו נחשב ה"" בגובה 18.7 מטר בכנסיית לורנץ הקדוש בנירנברג.
המשכן, בעל צורה של מגדל גותי המגיע אל תוך קמרון הכנסייה, מורכב מתחרת אבן המשולבת בסצנות עם דמויות מהפסיון של ישו והוזמן בשנת 1493 על ידי הנס אימהוף (Hans Imhoff), אציל מנירנברג.
החוזה על העבודה נשמר וכלולים בו פרטים על דרישות הביצוע וסיום העבודה.
מגדל האבן, הנתמך בשלוש דמויות, ניזוק קלות במהלך מלחמת העולם השנייה ושוחזר לאחר מכן.
אחת הדמויות התומכות היא דיוקן עצמי של קראפט (משמאל).
עבודה חשובה נוספת היא תבליט ענק מהשנים 1490–1492 המתאר את הצליבה, קבורת ישו ותחיית ישו, בחלק החיצוני של בנירנברג.
משערים שקראפט השלים את כל עבודת הפיסול שלו בנירנברג וסביבותיה בבוואריה, בין השנים 1490 ו-1509, כשהוא נעזר בשניים או שלושה עוזרים בלבד.
יצירותיו המשמעותיות הנוספות היו התבליטים המונומנטליים בכנסיות השונות בנירנברג.
הוא פיסל גם את האנדרטה הגדולה של שרייר-לאנדאואר בשנת 1492 עבור הנצחת שתי המשפחות בכנסיית זבלדוס הקדוש, וישו הנושא את הצלב מעל המזבח של אותה כנסייה.
הוא גם יצר עבודות שונות עבור מבנים ציבוריים ופרטיים, כמו תבליט על דלת הוואגהאוס, גאורגיוס הקדוש והדרקון, כמה מדונות ויצירות דקורטיביות גרידא.
המשכן הגדול, מכוסה פסלונים, במינסטר של אולם, ותחנות הצלב, בדרך לבית הקברות בנירנברג, הם גם שלו.
רבות מיצירותיו מוצגות במוזיאון נירנברג, .
אדם על הקצה הוא סרט מותחן פעולה אמריקאי משנת 2012 בבימויו של אסגר לית', בכיכובו של סם וורת'ינגטון.
שוטר לשעבר מאיים לקפוץ למותו מהקומה העליונה במלון במרכז מנהטן.
משטרת ניו יורק מזמנת לזירה את לידיה מרסר, נושאת משא ומתן מקצועית, בכדי לנסות ולשכנע אותו לחזור בו.
ככל שעברו של השוטר נחשף בפניה לפרטי פרטים וחלקי הפאזל של חייו מתחברים, לידיה מתחילה לחשוד שמאחורי ניסיון ההתאבדות עומדת מטרה נסתרת.
סם וורת'ינגטון - ניק קאסידי
אליזבת בנקס - לידיה מרסר
ג'יימי בל - ג'ואי קאסידי
אנתוני מאקי - מייק אקרמן
אדוארד ברנס - ג'ק דאגרטי
אדם ריצ'רד קיי (נולד ב-12 ביוני 1980) הוא תסריטאי, סופר, קומיקאי ורופא לשעבר, יהודי בריטי.
הוא ידוע בעיקר כמחבר של רב המכר "זה הולך לכאוב".
אדם קיי נולד בברייטון, אנגליה, לסטיוארט שהיה רופא ונעמי קיי, יהודים ממוצא פולני.
שם המשפחה המקורי שלהם היה סטריקובסקי.
לפי קיי, הבחירה שלו ללמוד רפואה הייתה ברירת מחדל, שנבעה מהיותו יהודי, לימודיו בתיכון מוצלח והיות אביו רופא.
קיי התחיל ללמוד רפואה ב-1998 באימפריאל קולג' בלונדון.
הוא סיים את לימודיו בשנת 2004. בזמן שלמד בבית הספר לרפואה, הוא הקים את להקת המוזיקה הקומית Amateur Transplants ושימש ככתב עבור BBC Radio 4.
קיי עבד כרופא מתמחה במיילדות וגינקולוגיה בין 2004 ל-2010. הוא עזב את המקצוע לאחר שניתוח קיסרי, שביצע, הסתבך וגרם לאשפוז האם בטיפול נמרץ ולמות התינוק.
בעקבות המקרה הזה הוא סבל מפוסט טראומה.
במהלך עבודתו כרופא הוא כתב ספר לימוד רפואי בתחום הגינקולוגיה והמיילדות בשם "Rapid Obstetrics and Gynaecology".
ספרו הראשון של קיי, זה הולך לכאוב, המבוסס על יומנים מתקופתו כרופא, יצא לאור באנגלית בספטמבר 2017, ובעברית בפברואר 2019. הספר הפך לרב מכר של "סאנדיי טיימס".
הספר היה רב מכר של הסאנדי במשך יותר משנה, ונמכר ב-2.5 מיליון עותקים.
הספר נבחר כספר השנה של בריטניה, לאחר שזכה בשלושה תארים משניים, לשנת 2018.
ב-6 ביולי 2018, ה-BBC הודיע כי קיי יעבד את הספר 'זה הולך לכאוב''' לסדרת דרמה קומית בת שבעה חלקים עבור BBC One.
הפרק הראשון בסדרה שודר ב-8 בפברואר 2022.
ספרו השני של קיי, זה הולך לכאוב בחגים, יצא לאור באוקטובר 2019 ובעברית במרץ 2020.
בשנת 2022, הוא פרסם את הספר 'ללא מרשם רופא' שמהווה המשך לספרים בסדרת 'זה הולך לכאוב'.
הספר יצא לאור בעברית בספטמבר 2023.
חמישה מספריו של קיי תורגמו לעברית, על ידי תומר בן אהרון, ויצאו לאור בהוצאת הכורסא.
קיי הוא הומו, ונבחר, ב-2011, כאחד מ-50 משתמשי הטוויטר הלהט"ב המשפיעים ביותר, לפי העיתון pink news.
קיי התחתן עם ג'יימס פארל ב-2018, וביחד נולדו להם שני ילדים באמצעות פונדקאות שעליה הכריז ביוני 2023. קיי ומשפחתו גרים באוקספורדשייר, אנגליה.
קיי סובל מפוסט טראומה בעקבות עבודתו כרופא.
אדם קלדרון (נולד ב-25 בפברואר 1981) הוא אמן, מעצב תלבושות, במאי ומפיק ישראלי.
יוצר הסרט פרחים של מרציפן המבוסס על יומן שכתבה אמא שלו, בשנות ה-50 לחייה.
ב-7 באוקטובר 2023 נרצחה אמא שלו בטבח בקיבוץ בארי.
בעברו שחיין נבחרת ישראל שהתמחה בסגנון הפרפר, שייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות.
סרטו "השחיין" מבוסס על חייו כשחיין הומו בארון.
קלדרון היה לספורטאי הישראלי הבכיר, הגבר השני, אחרי השחיין ברק עטר אשר יצא מהארון כהומו.
קלדרון נולד וגדל בקיבוץ בארי, בנם הבכור של רותם, מורה ומחנכת ומשה (קלדי) קלדרון.
אביו נהרג בשנת 2005 בתאונת אופנוע, כשהוא בן 49. חודש לפני כן יצא מהארון כהומו.
בתחילת שנות ה-2000 עבר להתגורר בברלין והחל ללמוד מוזיקה.
ב-7 באוקטובר 2023 נרצחה אמו בטבח בקיבוץ.
קלדרון התאמן בקבוצת הפועל אשכול בהדרכתו של אמיר כהן "פיש" ובהמשך עבר לפנימיית המחוננים בווינגייט והתאמן בהדרכתו של לאוניד קאופמן.
בשלהי שנות ה-90 השתתף בתחרויות בינלאומיות כחבר בנבחרת ישראל בשחייה.
בשנת 2005 הוציא את אלבום המוזיקה הראשון שלו בשם "אדם" ובעקבותיו יצא לסיבוב הופעות ברחבי גרמניה.
בהמשך עסק באמנות פלסטית ובוידאו ארט.
בשנת 2007 פתח את "גלריית השירותים", גלריה בתוך שירותים ציבוריים ברובע "קרויצברג" ושם הציג לראשונה עבודות וידאו.