tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בבואו יום אחד ביוני 1958 לבקר את אמו מצא אותה מונחת עירומה ומתה כתוצאה מחניקה.
תעלומת רצח האם לא נפתרה והיא מלווה את אלרוי כל חייו ומוצאת את ביטויה ביצירתו.
אלרוי מצא הקבלה בין רצח אמו לתעלומת הדליה השחורה, תעלומת רצח משנות הארבעים בה נמצאה גופה עירומה של אישה.
אלרוי סולק מבית הספר התיכון ובגיל שבע עשרה התגייס לצבא, שגם ממנו סולק.
הוא החל לחיות חיים של עבריין זוטר העוסק בגנבה מחנויות ובפריצות, נעצר פעמים רבות, הורשע ואף נכלא למספר חודשים.
לאחר שמצא עבודה כנושא כלים במגרש גולף, החל לשקם את עצמו, עבר תהליך גמילה מסמים והרבה בקריאה, בעיקר של ספרים בלשיים, שמהם קרא לדבריו מאות אחדות, והחל בכתיבה.
ספרו הראשון יצא לאור בשנת 1981 וזכה להכרה ולפרסום.
אלרוי הצליח לשקף בספריו את האווירה, סגנון החיים וסגנון הדיבור שרווחו בלוס אנג'לס בשנות הארבעים והחמישים.
אלרוי כתב ארבעה ספרים המכונים "רביעיית אל-איי" שעסקה בתקופה זאת.
הראשון שבהם הוא "הדליה השחורה" משנת 1987, שבו העלה פתרון בדיוני לתעלומה זו.
בשנות התשעים החל לכתוב על תקופה אחרת בארצות הברית והיא תקופת שנות השישים.
בספריו על תקופה זו שילב נושאים הנוגעים לרצח קנדי.
מספריו תורגם לעברית עד כה ספר אחד בלבד והוא "סודות אל-איי", שהופיע בשנת 2004 בהוצאת "עם עובד".
ההקדשה לספר היא: "למארי דוהרטי אלרוי" - לזכר אמו.
ספר זה עובד לסרט קולנוע עטור פרסים משנת 1997 (שלושים פרסי אוסקר לשנת 1997 בקטגוריות השונות) בהשתתפותם של קווין ספייסי, קים בייסינגר, ראסל קרואו ודני דה-ויטו.
ג'יימס אלרוי חי כיום במדינת קנזס עם אשתו השנייה.
ג'יימס ארל ריי היה רוצחו של לוחם זכויות האדם מרטין לותר קינג, בו ירה למוות ב-4 באפריל 1968 בממפיס, טנסי.
ריי הוצב פעמיים בראש רשימת המבוקשים של ה-FBI.
מעט יותר מחודשיים לאחר מות קינג, ב-8 ביוני 1968, ריי, אסיר אשר נמלט מבית הסוהר של מדינת מיזורי שנה לפני ההתנקשות, נתפס בנמל התעופה לונדון הית'רו שבלונדון כשניסה לעזוב את הממלכה המאוחדת עם דרכון קנדי מזויף על שם רמון ג'ורג' סנייד (Sneyd).
ריי הוסגר במהירות למדינת טנסי והואשם ברצח מרטין לותר קינג.
הוא הודה ברצח ב-10 במרץ 1969 (על אף שהכחיש את ההודאה לאחר שלושה ימים), ונגזרו עליו 99 שנות מאסר.
ב-10 ביוני 1977, ריי נמלט, יחד עם עוד שישה אסירים, מבית סוהר בטנסי, זמן קצר לאחר שהעיד בפני ועדת בית הנבחרים בנוגע להתנקשויות וטען כי הוא לא ירה בקינג.
בעקבות הבריחה מהכלא, ריי הופיע שוב בראש רשימת המבוקשים של ה-FBI ב-11 ביוני.
ב-13 ביוני, ריי ושאר האסירים נתפסו ונכלאו מחדש, ותקופת המאסר של ריי הוארכה במספר שנים.
ד"ר ויליאם פפר (Pepper) שימש כעורך דינו של ג'יימס ארל ריי עד למותו של ריי ולאחר מכן המשיך מטעם משפחת קינג.
בשנת 1997, בנו של מרטין לותר קינג, דקסטר קינג, נפגש עם ריי ותמך בפומבי במאמציו של ריי לקבלת משפט חוזר.
ריי מת בבית הסוהר ב-23 באפריל 1998 בגיל 70 מסיבוכים הקשורים במחלת כליות, שנגרמו על ידי הפטיטיס C, אשר נגרם כנראה כתוצאה מעירוי דם, שניתן לו לאחר שנדקר בבית הסוהר שבטנסי.
ניתוח שלאחר המוות אישר כי ריי מת עקב כשל בכבד.
בדצמבר 1999 נתבע לדין אזרחי מסעדן בשם לויד ג'ואורז (Jowers) מהעיר ממפיס על לקיחת חלק ברציחתו של מרטין לותר קינג.
ג'ואורז נמצא אשם וחויב לשלם פיצויים על סך של 100 דולרים, סכום שנקבע כדי למנוע טענות שהתביעה הוגשה מטעמים כלכליים.
ג'יימס מונטגומרי בגס היה המנהל השישי של נאס"א, מ-10 ביולי 1981 עד 4 בדצמבר 1985.
בגס נולד בפיטסבורג, פנסילבניה שבארצות הברית.
הוא מונה להיות מנהל נאס"א על ידי הנשיא רונלד רייגן, ונכנס לתפקידו ב 10 ביולי 1981. הוא המשיך למלא את התפקיד הזה עד 4 בדצמבר 1985, אז הוגש כנגדו כתב אישום בנוגע להונאה שנחשד בה לפני תקופת שירותו כמנהל נאס"א.
מאוחר יותר בוטל כתב האישום והתובע הכללי של ארצות הברית התנצל בפני בגס.
בגס התפטר באופן רשמי ב 26 בפברואר 1986, לאחר אסון הצ'לנג'ר.
והכחיש שידע על הבעיות הקשורות לאסון.
נפטר מאי ספיקת לב בבת'סדה, מרילנד ב-23 באפריל 2020.
ג'יימס באזבי היה הנציג הבריטי הראשון בניו זילנד, מהמעורבים בניסוחו ובחתימתו של הסכם ואיטנגי ונחשב בעיני רבים לאבי תעשיית היין באוסטרליה.
ג'יימס באזבי, יליד סקוטלנד, היגר ב-1824 עם משפחתו למושבה הבריטית ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה, ובמרץ 1832 התמנה לנציג הראשון מטעם בריטניה בניו זילנד.
במסגרת תפקידו עסק באזבי בהגנת האינטרסים הבריטיים בניו זילנד וביישוב סכסוכים בין המאורים למתיישבים האירופאים.
ב-1834 בחר באזבי את דגל ניו זילנד בתיאום גורמים קולוניאליים ומאורים.
בשנת 1840 התמנה ויליאם הובסון למושל הכללי של ניו זילנד הראשון, בהמשך אותה שנה כתבו באזבי והובסון את הטיוטה להסכם ואיטנגי, ולאחר שההסכם אושר על ידי כ-40 צ'יפים מאורים חתמו עליו והפיצו אותו בכל ניו זילנד.
ההסכם נועד להסדיר את היחסים והמחלוקות בין המאורים והמתיישבים האירופאים בניו זילנד ומהווה את הבסיס ליחסים בין הגזעים בניו זילנד עד היום.
ג'יימס בויד וייט הוא פרופסור למשפטים אמריקאי, מבקר ספרות, מלומד ופילוסוף.
הוא האב המייסד של תחום המשפט והספרות והוא התומך הבולט של ניתוח ה"רטוריקה מכוננת" בניתוח של טקסטים משפטיים.
וייט החל את חוק לימודיו העל תיכוניים בקולג' אמרסט, אותו סיים ב-1960, לאחר שעשה תואר ראשון בלימודים קלאסיים.
הוא המשיך ללמוד וסיים תואר שני באוניברסיטת הרווארד ב-1961, ותואר במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד אותו סיים ב-1964.
הוא עשה את התמחותו במשרד עורכי הדין פולי, הואג ואליוט שבבוסטון.
לימד באוניברסיטת קולורדו מ-1967 עד 1974, ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו מ-1974 עד 1983. הוא מלמד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן החל מ-1983. הוא משמש כמופקד הקתדרה על שם ל.
הארט רייט למשפטים, כפרופסור לאנגלית וכמרצה אורח ללימודים קלאסיים.
הוא גם חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
ספרו הנודע ביותר הוא "הדמיון השיפוטי", שפורסם ב-1973. הספר יועד להיות ספר לימוד לסטודנטים הלומדים את השפה המשפטית.
בדמיון השיפוטי, מושווים ספרות וטקסטים אחרים לטקסטים משפטיים בדרך שבה מכוננת זהות דמויותיהם ומשמעויות רעיונותיהם.
זהו ספר היסוד של תנועת המשפט והספרות והוא עדיין רב השפעה.
ג'יימס ארל ג'ונס היה שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי, שהיה ידוע בזכות תפקידיו בסרטי קולנוע ובתיאטרון.
הוא היה אחד המעטים שזכו להוקרה בארבעת פרסי EGOT (אמי, גראמי, אוסקר וטוני), בנוסף לפרס גלובוס הזהב, פרס אובי ופרס גילדת שחקני המסך.
ג'ונס תואר בתור השחקן המכובד והרב-גוני ביותר בהופעותיו על הבמה ועל המרקע, ואף כונה "אחד מהשחקנים הגדולים ביותר בהיסטוריה האמריקנית".
זכה להוקרה בשנת 1992 עם המדליה הלאומית לאמנויות, בפרס מרכז קנדי לשנת 2002, פרס מפעל חיים של גילדת שחקני המסך בשנת 2009 ופרס אוסקר לשם כבוד בשנת 2011. אחד מתפקידיו הידועים ביותר היה דיבוב דארת' ויידר, האנטגוניסט הראשי בסרטי מלחמת הכוכבים.
קול הבאס של ג'ונס הפך למזוהה ביותר עם הדמות האייקונית.
ג'ונס נולד כטוד ג'ונס בארקבטלה שבמחוז טייט במיסיסיפי לרות ורוברט ארל ג'ונס, אף הוא שחקן, שעזב את משפחתו לפני לידתו של ג'יימס.
ג'ונס ואביו התפייסו בשנות ה-80. הוא גדל אצל סביו החקלאים, מגי וג'ון הנרי קונולי.
ג'ונס עבר להתגורר בחוותם של סביו במישיגן בגיל חמש, אך המעבר היה כה טראומטי עבורו, שהחל לפתח גמגום כה חזק עד כדי כך שהוא נמנע מלדבר בקול רם במשך שמונה שנים, עד להגיעו לגיל התיכון.
בתיכון גילה עניין בכתיבת שירה, דבר שעזר לו להתגבר על שתיקתו הממושכת.
מוריו חשבו שקריאת שיריו בציבור תעזור לו להגביר את ביטחונו, והתעקשו שג'ונס ידקלם שיר אחד בכל יום.
בשנת 1949 החל ג'ונס בלימודיו באוניברסיטת מישיגן מתוך כוונה ללמוד רפואה.
במקביל נרשם לתוכנית שירות המילואים.
הוא עזב את לימודי הרפואה מתוך בחירה להתרכז בלימודי דרמה וסיים תואר ראשון ב-1955. במהלך לימודיו הוא מצא עבודה חלקית בצוות התיאטרון המקומי.
בסוף 1953 הוא עבר קורס קציני חי"ר בפורט בנינג, שם סיים בהצלחה אימוני סיירים.
תפקידו הקולנועי הראשון של ג'ונס היה בשנת 1964 כאיש צוות מפציץ B-52 סטרטופורטרס בסרט הקולנוע "דוקטור סטריינג'לאב", אך תפקידו היה שרוי בצילם של פיטר סלרס וסלים פיקנס, שעשו את הסרט למפורסם.
תפקידו הגדול הראשון היה בדמותו של המתאגרף ג'ק ג'פרסון בסרט הקולנוע-מחזה "התקווה הלבנה הגדולה", המבוססת על דמותו של המתאגרף ג'ק ג'ונסון.
על תפקידו כשחקן ראשי, ג'ונס זכה למועמדות לפרס אוסקר.
הוא היה האפרו-אמריקני השני שזכה לקבל מועמדות לאוסקר, אחרי סידני פואטייה.
בשנת 1969 השתתף ג'ונס, בין היתר, בתשדירי ניסיון קצרים לסדרת הילדים "רחוב סומסום".
בשנת 1976 זכה ג'ונס בגראמי על עבודתו כקריין.
ג'ונס זכור כקולו של דארת' ויידר בסרטי מלחמת הכוכבים שהחלו בשנת 1977. לבקשתו האישית, לא ניתן לו קרדיט על תרומת קולו לתפקיד, היות שהתפקיד בוצע למעשה על ידי השחקן דייוויד פראוז.
הוא התייחס בכך למועמדותן לאוסקר של לינדה בלייר (שגילמה את הילדה אחוזת השד במגרש השדים) ומרסדס מקיימברידג' (שתרמה את קול השד), וטען כי עצם הרעיון למועמדות כפולה מגוחך.
ג'ונס המשיך לדבב את דארת' ויידר גם בסרטי ההמשך ומשחקי המחשב בזיכיון, וקול הבאס העמוק, הקר והמאיים שלו נהפך למזוהה ביותר עם הדמות של לורד הסית' האכזר והטרגי.
בספטמבר 2022 הודיע ג'ונס שהוא פורש מדיבוב דארת' ויידר, וחתם על הסכם עם חברת סטארט-אפ מאוקראינה שתסנתז את קולו באמצעות בינה מלאכותית.
בטכנולוגיה זו נעשה שימוש בסדרה אובי ואן קנובי.
ג'יימס הוא היחיד ששיחק בשלושה סרטים בסדרה המבוססת על ספריו של טום קלנסי: "המרדף אחר אוקטובר האדום", "משחקים פטריוטיים" ו"סכנה ברורה ומיידית" בתפקיד אדמירל (מיל') ג'יימס גריר.
ג'ונס הוא גם שחקן תיאטרון מוערך.
הוא זכה בשנת 1969 בפרס טוני על משחקו במחזה "התקווה הלבנה הגדולה" ובשנת 1987 על המחזה "Fences", שדן בגזענות נגד אפרו-אמריקנים בשנות החמישים של המאה ה-20. כמו כן, ביצועו למחזה אותלו נחשב לאחד הביצועים הגדולים שנעשו על הדמות.
ג'ונס הוסיף לשחק במחזות שייקספירים כ"המלך ליר", אוברון ב"חלום ליל קיץ", אבהורסון ב"מידה תחת מידה", ואף קיבל הוקרה בשנת 2002 ממרכז קנדי לאמנויות הבמה.
בפברואר 2008 החל ג'ונס להשתתף כביג דאדי בעיבוד אפרו-אמריקני למחזה זוכה פרס הפוליצר "חתולה על גג פח לוהט" של טנסי ויליאמס, לצד שחקנים כפיליסיה ראשד ("משפחת קוסבי"), אניקה נוני רוז וטרנס הווארד ("איירון מן").
ג'ונס השתתף בתפקידי אורח בסדרות הסיטקום פרייז'ר, ויל וגרייס, האוס, אברווד והמפץ הגדול.
הוא הופיע במשחק המחשב "Command & Conquer: Tiberian Sun" משנת 1999 בתפקיד הגנרל ג'יימס סולומון, ונידב את קולו לסרט ההנפשה מלך האריות ולהמשכו כמופסה המלך.
באפריל 2005 הופיע ג'ונס בעיבוד אפרו-אמריקני מחודש למחזה משנת 1979 "האגם המוזהב" בברודוויי (שבתורו עובד לסרט קולנוע בשנת 1981 ובו כיכבו קתרין הפבורן והנרי פונדה).
בשנת 2006 קריין ג'ונס בשני סרטים דוקומנטריים - האחד על חייו של האפרו-אמריקני מלקולם אקס, והשני בגירושם המאולץ של שבט הצ'רוקי מאדמתם במה שהיה ידוע כ"מסלול הדמעות".
באותה שנה שיחק בקומדיית הספורט "חמים על הספסל" שביים דניס דוגן.
בשנת 2009 הוענק לג'ונס פרס גילדת שחקני המסך על מפעל חיים.
בשנת 2014 השתתף ג'ונס בסדרת הטלוויזיה "המפץ הגדול" בתפקיד עצמו.
בשנת 2019 חזר לדבב את דמותו המוכרת מופסה מסדרת מלך האריות, בגרסת הלייב אקשן של "מלך האריות".
ג'ונס נישא לשחקנית והזמרת האמריקאית ג'וליאן מארי בשנת 1968, אותה הכיר בזמן ששיחק במחזה אותלו.
לזוג לא היו ילדים והם התגרשו ב-1972.
בשנת 1982 התחתן ג'יימס ארל ג'ונס בשנית עם ססיליה הארט, והשניים הביאו לעולם ילד אחד, פלין ארל ג'ונס.
הארט נפטרה מסרטן השחלה ב-16 באוקטובר 2016.
באפריל 2016 סיפר ג'ונס לראשונה מזה עשרים שנה על מאבקו בסוכרת מסוג 2, בה אובחן באמצע שנות ה-90.
ג'ונס הפך לקתולי במהלך שירותו הצבאי.
בסדרת ההנפשה "הפכים סולארים" נקרא התיכון שבו לומדות הדמויות הראשיות על שמו.
מלחמת רצועת וגאס (1984) - ג'ק מדריד (סרט טלוויזיה של NBC)
רציחות הילדים באטלנטה (1985) - ווקר
וידויים: שתי פנים של רוע (1994, סרט טלוויזיה) - צ'ארלס לויד
ריבאונד: סיפורו של ארל "העז" מניגולט (1996, סרט טלוויזיה) - ד"ר מקדאפי
הסוכן X (2015) - קיילב ת'ורן, נשיא בית המשפט העליון
ג'יימס אנגלטון היה מנהל הסגל של סיכול הריגול ב-CIA (תוארו הרשמי היה משנה למנהל למבצעים לסיכול ריגול).
אנגלטון נחשב אחד משני המעצבים הבולטים של אופיו ופעולותיו של ה-CIA, זאת לצד מייג'ור ג'נרל ויליאם דונובן.
אנגלטון בלט בתקופת שירותו הארוכה בשרות ה-CIA ובהיותו לוכד המרגלים הבולט ביותר.
אולם, זכורה אף העובדה כי הוטעה על ידי המרגל הסובייטי קים פילבי.
כאשר חבריו של פילבי בשרות החשאי הבריטי, מקלין ובורג'ס, ערקו לברית המועצות, התברר מיד כי פילבי הקים בארצות הברית ובבריטניה רשת ריגול חסרת תקדים בגודלה וזאת למרות מאמצי סיכול ריגול בראשות אנגלטון.
חשיפת רשת הריגול הסובייטית זיעזעה את אנגלטון ומאותה עת הוא היה ידוע ברגישותו חסרת הלאות לנוכח כל חשד של "חפרפרת" בשרות ה-CIA.
היו שראו בחשדנותו הרבה גורם מפלג ומעורר מחלוקת בשרות הביון.
אנגלטון שימש כיועץ ראשי למספר מנהלי שרות ה-CIA ביניהם: אלן דאלס, וריצ'רד הלמס.
בשנות ה-50 היה אנגלטון ממונה על הקשר בין ה-CIA ושירותי המודיעין של מדינת ישראל הצעירה.
בתוקף תפקידו זה קיבל מישראל בשנת 1956 את תדפיס הנאום הסודי של ניקיטה חרושצ'וב, ודאג להדלפתו לעיתון הניו יורק טיימס.
הישג זה של המודיעין הישראלי תרם רבות לקשרים המודיעיניים בין ישראל וארצות הברית.
אנגלטון המשיך להיות איש הקשר עם המוסד עד סמוך להדחתו מה-CIA ב-1974, ובתוקף תפקידו נפגש ערב מלחמת ששת הימים עם ראש המוסד מאיר עמית שהגיע לוושינגטון בשליחות מיוחדת מאת ראש הממשלה לוי אשכול.
אפרים הלוי (ראש המוסד לשעבר), שהיה ידידו האישי של אנגלטון, כתב עליו:
אנגלטון נחשב לידיד גדול של ישראל.
יוסי מלמן ודן רביב מתארים אותו בספרם מרגלים לא מושלמים כ"מליץ היושר החשוב ביותר של המדינה היהודית בחוגי הביטחון והמודיעין של ארצות הברית".
לפי ספר זה, זמן קצר לאחר מותו של אנגלטון ב-1987 הציבה ישראל מצבה לזכרו בירושלים.
המרכז למורשת המודיעין הקים על שמו קרן המחלקת מלגות לעידוד עבודות מחקר בתחום המודיעין והטרור.
ג'יימס אלזוורת' (James Ellsworth, נולד ב-13 באוקטובר 1849 - 2 ביוני 1925) היה איש עסקים אמריקאי, אשר החזיק בין היתר במכרה פחם ובבנק.
לאחר שסיים את לימודיו ב"ווסטרן ריזרב אקדמי" (Western Reserve Academy) שבהאדסון, החל לעבוד כפקיד בקליבלנד.
ב-1869 הוא הצטרף לחברת כרייה, "איימס ושות'" (Ames & Co.) וב-1873 הוא השתלט על החברה וקרא לה על שמו (James W.
לחברה היו משרדים וסניפים ברחבי ארצות הברית.
החל מ-1869 הוא שימש כנשיא "יוניון נשיונל בנק" ובנוסף היה בעלים של נדל"ן ברחבי ארצות הברית, שווייץ ופירנצה.
בנו היה לינקולן אלזוורת', חוקר ומגלה ארצות של האזור הארקטי והאנטארקטי.
ג'יימס אלזוורת' תרם $50,000 , סכום עתק באותם ימים, למשלחת חקר הקוטב הצפוני של רואלד אמונדסן ב-1925 בה השתתף גם בנו כטייס.
אלזוורת' מת בווילה פלמיירי שבפירנצה שבאיטליה.
ג'יימס בארטלי הייתה דמות מרכזית באגדה אורבנית אשר הופצה בסוף המאה ה-19 (השנה המדויקת היא 1891) ובתחילה המאה ה-20, בתור אדם אשר נבלע על ידי לווייתן מסוג ראשתן גדול-ראש בזמן ציד לווייתנים.
על פי האגדה, סירתו של בארטלי התהפכה בעקבות התקפתו של הלוויתן, והוא נחת הישר לתוך פיו.
בארטלי שרד את הנפילה ואת תהליך הבליעה, ומאוחר יותר אף הוצא מתוך הקיבה על ידי עמיתיו שהפשיטו את עור הלוויתן.
דווח כי עורו של בארטלי נאכל על ידי מיצי הקיבה.
הוא חזר לעבודתו בתוך שלושה שבועות.
הסיפור המקורי (בו בארטלי נבלע על ידי לוויתן מצוי) שנוי במחלוקת בעקבות העובדה שגרונו של לוויתן אינו גדול מספיק כדי לבלוע אדם בשלמותו.
הלוויתן היחיד שמסוגל לעשות זאת הוא ראשתן גדול-ראש.
כמו כן יש ספק רב אם היה לבארטלי מספיק חמצן לנשום מכיוון שפיו של הלוויתן נמצא מתחת למים רוב הזמן והוא אינו מחובר למערכת הנשימה.
הספינה שמוזכרת בדרך כלל בסיפור היא ספינה ממשית העונה לשם "כוכב המזרח" (The Star of the East) ובעוד הספינה אכן קיימת, לא קיים שום תיעוד על אדם בשם ג'יימס בארטלי מפליג על סיפונה, זאת ועוד, היא כלל לא הייתה ספינת לווייתנים.
המקרה נזכר בספרו של ג'וליאן בארנס, "תולדות העולם בעשרה וחצי פרקים", שם הושווה למקרה יונה במעי הדג ותואר כהתפתחות של הנרטיב בהיסטוריה האנושית.
קנינגהם נולד בעיר אלנטאון בפנסילבניה.
הוא למד מדע המדינה ופסיכולוגיה באוניברסיטת סירקיוז וסיים, בשנת 1974, תואר ראשון בהצטיינות.
הוא שימש כסגן ראש המשלחת הדיפלומטית בשגרירות ארצות הברית ברומא בטרם מוּנה לתפקיד השגריר לאו"ם.
במשך רוב שנותיו במשרד החוץ עסק בנושאי מדיניות וביטחון באירופה.
בשנים 1989–1990 שימש ראש המטה של המזכיר הכללי של נאט"ו, מנפרד ורנר.
בין השאר יעץ למזכיר נאט"ו במגוון נושאים הקשורים לפירוק ברית ורשה וברית המועצות.
קנינגהם התמנה לסגן היועץ לעניינים מדיניים של משלחת ארצות הברית לאומות המאוחדות בחודש אוגוסט 1990, מיד לאחר פלישת עיראק לכווית.
בשנת 1992 הוא שב לוושינגטון ושימש סגן מנהל המשרד לעניינים מדיניים וביטחון אירופי במחלקת המדינה, ובשנת 1993 התמנה למנהל משרד זה.
כמנהל היה מעורב בהיבטים שונים של מדיניות ארצות הברית כלפי אירופה, כולל נאט"ו, מרוץ החימוש, והסכסוך בבוסניה.
לאחר שסיים שנה של השתלמות לפקידים בכירים במשרד, הוא קיבל את שליחותו הדיפלומטית ברומא, בחודש אוגוסט 1996.
קנינגהם דובר אנגלית, איטלקית, צרפתית וספרדית.
הוא עוטר באות השירות המצטיין של נשיא ארצות הברית.
נשוי ללסלי גניאר ולזוג שתי בנות בוגרות.
ג'יימס באטלר, הדוכס השני מאורמונד היה חייל ומדינאי אירי, בנו של תומאס באטלר, הרוזן השישי מאוסורי ואשתו אמיליה, ונכדו של ג'יימס באטלר, הדוכס הראשון מאורמונד.
באטלר נולד בדבלין והתחנך בצרפת ובמכללת כרייסט צ'רץ' שבאוקספורד.
לאחר מות אביו ב-1680 הוא ירש את תואר רוזן אוסורי.
ב-1684 קיבל את הפיקוד על רגימנט פרשים באירלנד, ולאחר עלייתו לשלטון של ג'יימס השני הוא הועסק בחצר המלוכה ושירת בדיכוי מרד מונמות' ב-1685.
ב-1688 ירש את סבו בתור הדוכס מאורמונד, ולאחר מכן הצטרף אל ויליאם מאוראנז', שמינה אותו לקולונל של רגימנט הפרשים האישי שלו.
על רגימנט זה פיקד בקרב בוין במסגרת מלחמת ויליאם באירלנד.
באותה שנה מונה גם לנשיא טריניטי קולג' שבדבלין, וכיהן במשרה זו עד 1715. ב-1691 הוא שירת באירופה תחת פיקודו של ויליאם.
לאחר עלייתה לשלטון של המלכה אן הוא התמנה למפקד כוחות הקרקע שפעלו ביחד עם סר ג'ורג' רוק בספרד, שם נלחם בקרב קדיס וקרב מפרץ ויגו במסגרת מלחמת הירושה הספרדית.
לאחר שהושבע כחבר במועצת המלוכה הוא החליף את הרוזן מרוצ'סטר בתפקיד הלורד לוטננט של אירלנד, תפקיד אותו מילא בין 1703 ל-1707.
לאחר פיטוריו של הדוכס ממרלבורו ב-1711 החליף אותו באטלר בתפקיד קפטן-גנרל, והפך לעושה דברם של השרים הטורים, שמדיניותם הייתה להמשיך את המלחמה בארצות השפלה במקביל למתן פקודות סודיות לאורמונד לא לקחת חלק פעיל בתמיכה בבני בריתם שתחת פיקודו של הנסיך אויגן מסבויה.
בזכות תפקידו כקפטן-גנרל הוא היה לדמות מפתח במשבר שפרץ לאחר מותה של המלכה אן.
אף על פי שתמך במהפכה המהוללת של 1688 הוא היה בעל נטיות טוריות, ומבחינה פוליטית היה מתומכיו של לורד בולינגברוק.
בשנותיה האחרונות של אן הוא נחשד גם בנטיות יעקוביטיות, והתכתב עם בן דודו פירס באטלר (מפקד רגימנט יעקוביטי) וג'יימס פיץ ג'יימס, הדוכס הראשון מברוויק.
אולם, הוא הצטרף לבולינגברוק והרוזן מאוקספורד בתמיכה הפומבית שלהם במלך ג'ורג' הראשון, שלמרות זאת פיטר אותו מתפקידו כקפטן-גנרל.
ביוני 1715 הוא הודח מכל תפקידיו, נמלט לצרפת, ובמשך תקופה קצרה התגורר עם בולינגברוק.
ב-1716 החרים הכתר את כל אחוזותיו באמצעות חוק של הפרלמנט, אם כי חוק נוסף שנחקק לאחר מכן התיר לאחיו צ'ארלס לרכוש את האחוזות מחדש.
הוא נטל חלק במרד היעקוביטי של 1715, ולאחר מכן התגורר בספרד, שם התקרב לראשי המדינה ונהנה מגמלה מלכותית.
הוא אף נטל חלק בתוכנית הספרדית לפלוש לאנגליה ב-1719 ולהמליך את ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט, אך הצי שלו נפגע קשות מסערה ליד גליסיה.
בימיו האחרונים הוא התגורר בעיקר באביניון, שם סעדה אותו ליידי מרי וורטלי מונטגיו.
אורמונד מת ב-16 בנובמבר 1745, ונקבר במנזר וסטמינסטר.
היה נשוי לליידי מרי סומרסט, בתם של הנרי סומרסט, הדוכס הראשון מבופורט ואשתו מרי קאפל.
כמו כן, היה חבר במסדר הבירית ומסדר הדרדר.
ג'יימס באדג' דייל הוא שחקן אמריקאי.
התפרסם בזכות הופעותיו בסדרות הטלוויזיה המצליחות "24" בתור צ'ייס אדמונדס ו"הפסיפיק" בתור הטוראי רוברט לאקי.
הופיע בסרטים "השתולים" ו"בעל זבוב".
דייל נולד בניו יורק לשחקן גרובר דייל ולשחקנית אניטה מוריס.
בגיל 10 נבחן לתפקיד הילד סיימון בדרמת ההתבגרות "בעל זבוב" המבוססת על הרומן "בעל זבוב", לצורך הצילומים נאלץ דייל לנטוש את לימודיו ואת אזור מגוריו ולנסוע לג'מייקה למשך חמישה חודשים.
לבסוף דייל קיבל את התפקיד והסרט יצא לאקרנים ב-1990. בהמשך, למד ב"מכללת מנהטנוויל" ושיחק בתור שוער בקבוצת ההוקי המקומית עד שקרע שריר ברגלו.
במהלך תקופת ההחלמה מהפציעה חזרה לדייל התשוקה לתחום המשחק, לאחר שלמד במגמת הדרמה במכללה המשיך לפתח את יכולותיו במוסדות משחק מקצועיים בניו יורק.
התפרסם לראשונה מאז תפקידו הראשון בעונה השלישית של סדרת המתח הפופולרית " 24" בתור סוכן היחידה ללוחמה בטרור צ'ייס אדמונדס, שותפו של ג'ק באואר (קיפר סאת'רלנד) והחבר הסודי של בתו קים (אלישה קאת'ברט).
ב-2006 שיחק במותחן הפשע של מרטין סקורסזה "השתולים" בתור באריגן חברו של קולין סאליבן (מאט דיימון) להכשרה במשטרת בוסטון, בסצנה המפורסמת ביותר מתוך הסרט "סצנת המעלית" יורה באריגן למוות בבלש הסמוי בילי קוסטיגן (לאונרדו דיקפריו) ובשוטר בראון (אנתוני אנדרסון) ולאחר מכן נורה למוות בעצמו על ידי סאליבן.
ב-2010 התפרסם בדמותו הראשית של הטוראי רוברט לאקי בסדרת המלחמה של סטיבן ספילברג וטום הנקס "הפסיפיק".
באותה השנה קיבל דייל את התפקיד הראשי של איש המודיעין המבריק ויל טראברס בסדרת המתח הפסיכולוגית "רוביקון", ושיחק בסרטו הביוגרפי של רוברט רדפורד "הקנוניה".
בשנת 2017 שיחק בדרמה הביוגרפית של ג'וזף קוסינסקי "רק האמיצים" לצד מיילס טלר.
בשנת 2018 שיחק במותחן הפשע "עצים קטנים", לצד טסה תומפסון, ובמותחן "בחשכת הליל".
ב-2019 שיחק לצד פרנק גרילו בסרט "לתוך האפר", ושיחק בסרט הפשע "קיטצ'ן" אודות נשות מאפיונרים משכונת הלס קיצ'ן של שנות השבעים בניו יורק שלוקחות את העסק לידיהן לאחר שה-FBI עוצרים את בעליהן.
בשנת 2021 שיחק בסרט הקומדיה השחורה "חוויה מתקנת".
בשנת 2025 שיחק במיני-סדרת הפשע "רוצח בתחפושת" מבית שירות הסטרימינג "Peacock" המבוססת על הרוצח הסדרתי ג'ון ויין גייסי ועל קורבנותיו.
בשנת 2021 נולד לו ילד עם בת זוגו, השחקנית האמריקאית אמילי ויקרשאם, הם נישאו בספטמבר 2024. באוקטובר 2024 נולד להם ילד שני.
ג'יימס סידני אדואר, הבארון אנסור היה צייר בלגי סימבוליסטי, שחי רוב חייו באוסטנדה.
הוא היה חלק מקבוצת "העשרים" .
אביו של אנסור, שנולד בבריסל להורים אנגלים, למד הנדסה באנגליה וגרמניה, ואמו של אנסור הייתה בלגית.
אנסור עצמו, שנולד באוסטנדה, לא גילה עניין בלימודים אקדמיים; הוא עזב את בית הספר בגיל חמש-עשרה והחל לעבוד כמתלמד אצל שני ציירים מקומיים.
בין 1877 ו-1880 הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנויות היפות בבריסל, שם הכיר את פרנאן קנופף, שלמד לצידו.
עבודותיו של אנסור הוצגו לראשונה בתערוכה בשנת 1881. מ-1880 עד 1917 הסטודיו שלו היה בעליית הגג בבית הוריו, והמסעות היחידים שערך היו שלוש נסיעות קצרות לפריז, לונדון והולנד.
בתחילת דרכו רבות מעבודותיו ספגו ביקורות קשות ונחשבו שערורייתיות - במיוחד הציור "בואו של ישו לבריסל" (1888-1889), אבל הוא הצליח תמיד למצוא מקומות שיציגו את עבודותיו, ובהדרגה זכה להכרה ולתהילה.
ב-1895 נקנה ציורו "נער המנורה" על ידי המוזיאון המלכותי לאמנויות יפות בבריסל, והוא העלה את תערוכת היחיד הראשונה שלו.
עד 1920 הוא כבר הספיק להיות במרכזן של תערוכות חשובות רבות, וב-1929 הוא קיבל תואר ברון מן המלך אלברט הראשון.
ב-1933 הוא קיבל את אות לגיון הכבוד.
ככל שהזדקן ירדה מאוד תפוקתו האמנותית, והוא התמקד יותר ויותר במוזיקה.
אף כי לא הייתה לו כל הכשרה פורמלית, הוא היה ידוע כמאלתר ואף פרסם יצירות מפרי עטו.
בעת מלחמת העולם השנייה הוא בחר להישאר באוסטנדה, למרות ההפצצות הכבדות.
הוא מת אחרי מחלה קצרה, בשנת 1949.
ג'יימס ביוקנן "באקי" בארנס הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס "קפטן אמריקה" ביקום מארוול קומיקס.
הדמות נוצרה על ידי הכותב ג'ו סיימון והמאייר ג'ק קירבי והופיעה לראשונה במרץ 1941 במהדורה הראשונה של "קפטן אמריקה", Captain America Comics #1. בשנת 2005, דמותו של באקי הוחזרה לחיים לאחר שנחשבה למתה, והוא קיבל את הכינוי חייל החורף.
בשנת 2008 הוא נטל את זהותו של קפטן אמריקה לאחר שסטיב רוג'רס נחשב למת.
דמותו של ג'יימס בארנס מדורגת במקום ה-53 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN.
את דמותו של באקי בארנס בסרטי היקום הקולנועי של מארוול מגלם השחקן סבסטיאן סטן, לרבות "קפטן אמריקה", "קפטן אמריקה: חייל החורף", "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק", "ת'אנדרבולטס*" ובהמשך "Avengers: Doomsday", עם הופעות אורח בסרטים "אנטמן", "הפנתר השחור" ו"קפטן אמריקה: עולם חדש מופלא".
סטן שב לגלם את דמותו בסדרת הטלוויזיה של דיסני+ "הפלקון וחייל החורף".
בארנס, שנקרא על-שם נשיאה ה-15 של ארצות הברית, ג'יימס ביוקנן, נולד בשלביוויל, אינדיאנה, בשנת 1925. הוא יתום, בנו של חייל שנהרג במהלך האימונים במחנה הצבאי להיי בווירג'יניה מעט לפני כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה.
כתוצאה מכך, הוא מאומץ באופן בלתי רשמי כדמותג המחנה.
הוא כונה בשם החיבה "באקי", ועד מהרה ידע את השגרה שבחיים הצבאיים, למרות היותו נער מתבגר.
באותו מחנה צבאי הכיר את טוראי סטיבן רוג'רס, שהוא התחבר עמו.
טוראי רוג'רס נראה על פניו כחייל השלומיאל ביותר בכל המחנה.
באותה תקופה הגיעו דיווחים על קפטן אמריקה המסתורי בעיתונים ובמגזינים, ובארנס קרא בשקיקה כל דיווח שנכתב על הגיבור החדש.
בשנת 1940, באקי נכנס בטעות כאשר רוג'רס החליף למדי הגיבור שלו.
בכך גילה כי חברו הוא קפטן אמריקה, והתעקש להצטרף להרפתקאותיו.
הוא עבר אימונים מפרכים והפך לשותפו.
הצבא תירץ את הצטרפותו של הנער בן ה-15 למאמץ המלחמתי בכך שהוא משמש כסמל לגיוס קולותיהם של צעירי אמריקה (כפי שנראה בחוברת Captain America Vol.5 #12, דצמבר 2005).
הם נלחמים בגולגולת האדומה ביחד, וקפטן אמריקה מקבל את באקי כשותפו.
יחדיו, הם נלחמים בנאצים גם בגבולות ארצות הברית וגם מחוצה לה, גם כצמד וגם כחלק מקבוצת גיבורי-העל "הפולשים", והם נלחמו בנבל-על "מאסטר מן" במשימתם הראשונה.
בארנס מצוות עצמו גם לשותפים צעירים אחרים של גיבורי-על בקבוצה הנקראת "בני הברית הצעירים".
בנוסף, באקי שוכתב מחדש בשנת 1976 כמארגן קבוצת-העל "לגיון החופש", בסיפור פלאשבק על מלחמת העולם השנייה, בתקופה שבין הקמת "הפולשים" ו-"All-Winners Squad" שלאחר המלחמה.
הוא נטל גם חלק בקבוצת "קיד קומנדוס".
הוא קיבל תפקיד של תצפיתן עבור קפטן אמריקה וקבוצת הפולשים, ולקח חלק במשימות שאחרים לא היו מוכנים לבצען.
בסוף ימי המלחמה, בשנת 1945, קפטן אמריקה ובאקי ניסו לעצור את הנבל ברון זמו מלהשמיד כלי טיס בלתי מאויש.
זמו שיגר את המטוס עם פצצה עליו, כאשר רוג'רס ובארנס דלקו בעקבותיו והגיעו למטוס ממש לפני שהמריא.
באקי ניסה לנטרל את הפצצה אך ללא הצלחה, והיא התפוצצה באוויר לפני שהגיעה ליעדה.
באקי נחשב כמת בעת מילוי תפקידו, ורוג'רס נפל למימי האוקיינוס האטלנטי הקפואים.
גופתו של רוג'רס נשמרה בהקפאה בתוך גוש קרח, והוא נמצא בידי האוונג'רס כשני עשורים לאחר מכן.
בזמנים המודרניים, רוג'רס למד שלבאקי הייתה אחות בשם רבקה, אותה פגש בחגיגות חג המולד ליוצאי צבא ותיקים.
באקי גם הופיע פעם אחת לאחר מותו, כאשר ישות קוסמית בשם הגראנדמאסטר איתגר את האוונג'רס מהחוף המערבי והמזרחי לקרב על קיומו של היקום והחיה מחדש חברים ואויבים מתים שיילחמו נגדם.
קפטן אמריקה נלחם בבאקי, שהובס ונעלם כלא היה.
כשהמטוס התפוצץ, גנרל וסילי קרפוב וצוותה של צוללת פטרול רוסית מצאו את גופתו הקפואה, ללא אחת מזרועותיו.
באקי מוחזר לחיים במוסקבה, ועקב הפיצוץ הוא סובל מנזק מוחי בנוסף לאמנזיה.
מדענים מחברים זרוע ביונית, ומשדרגים אותה כל אימת שהטכנולוגיה משתפרת.
בארנס מתוכנת להיות מתנקש סובייטי עבור מחלקה X, תחת שם הקוד "חייל החורף".
הוא נשלח למשימות שטח סודיות ואט אט הופך לחסר רחמים ולאפקטיבי כאשר הוא הורג בשם המדינה.
כסוכן סובייטי, יש לו מערכת יחסים קצרה עם האלמנה השחורה.
חייל החורף נשמר בהקפאה כשהוא נמצא בין משימות, וכתוצאה מכך התבגר מספר שנים בלבד מאז סיום מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1968, חייל החורף נשלח להרוג את פרופסור זאנג צ'י, אותו פגש במלחמת העולם השנייה.
לרוע מזלו, הוא נלכד בידי ישות בשם "האדם ללא פנים", אף על פי שנמלט לאחר מכן.
במשימה בארצות הברית בשנות ה-70 של המאה ה-20, הוא סובל מהתמוטטות והולך לאיבוד למשך כמה ימים לאחר שרצח את מטרתו.
מתברר כי תחת זהות זו, חייל החורף עזר לוולברין להימלט ממתקן הכליאה נשק אקס ולאחר מכן רצח את אשתו איטסו, וככל הנראה גם את בנם שטרם נולד דאקן, אם כי זה האחרון נחתך מרחם אמו ושרד.
בזמן ההווה, חייל החורף הורג את הגולגולת האדומה ואת הנווד ג'ק מונרו תחת פקודותיו של הגנרל אלקסנדר לוקין, בן חסותו לשעבר של קרפוב.
הוא מנחיל מתקפת טרור על פילדלפיה, פנסילבניה, הורג מאות ומטעין את הקוביה הקוסמית שגנרל לוקין שלח אותו להשיג.
הוא חוטף את שרון קרטר, סוכנת בסוכנות הביון הסודית S.H.I.E.L.D ואהובתו לשעבר של סטיב רוג'רס.
מנהיג סוכנות S.H.I.E.L.D, ניק פיורי, מאמת את קיומו של חייל החורף, אם כי אינו מזהה את דמותו.
קפטן אמריקה מאתר את חייל החורף ומתעמת מולו.
לאחר שהשיג שליטה על הקוביה הקוסמית, רוג'רס אומר לו "היזכר מי אתה".
זכרונו של באקי שב אליו, והוא אכול אשמה על הפשעים שביצע.
הוא משמיד את הקוביה הקוסמית ומשתגר משם.
באקי מופיע מאוחר יותר בלונדון, אנגליה ועוזר לקפטן אמריקה להדוף מתקפת טרוריסטים.
הוא מבקש מניק פיורי להצטרף אל הסוכנות וגם ציוד חדש בעקבות אובדן זרועו הביונית.
בעקבות אירועי מלחמת האזרחים על חוק רישום העל-אנושיים, חייל החורף תכנן ביחד עם פיורי את הימלטותו של רוג'רס השבוי.
אולם, בטרם התוכנית יוצאת לפעולה, מתנקשים בחייו של רוג'רס.
חייל החורף רואה בטוני סטארק כאחראי לכך, ונשבע לנקום את מותו של חברו הוותיק.
הוא מגיע למסקנה שסטארק יביא לגיוסו מחדש של קפטן אמריקה, וגונב את מגנו של סטיב רוג'רס מהאלמנה השחורה כדי שלא ניתן יהיה למסור אותו הלאה.
בחזרה במפקדת קרונסס, אלקסנדר לוקין מגלה כי הוא הגולגולת האדומה וכי גרם לפסיכיאטר המרושע דוקטור פאוסטוס לשטוף את מוחו של חייל החורף ללא הצלחה.
לאחר שנמלט מדוקטור פאוסטוס ונלכד בידי S.H.I.E.L.D, בארנס מגלה מסטארק שרוג'רס השאיר מכתב אחריו שבו הוא מבקש מסטארק לשמור על בארנס, ושעל נטל קפטן אמריקה להמשיך בלעדיו.
סטארק מציע שבאקי יהפוך לקפטן אמריקה החדש.
באקי מסכים, בתנאי שסטארק יעניק לו אוטונומיה מלאה.
משום שהסכם זה הוא בלתי חוקי לפי חוק רישום העל-אנושיים, סטארק שומר על ההסכם בסודי סודות.
כקפטן אמריקה החדש, באקי לובש תלבושת חדשה העשויה אדמנטיום, ונושא אקדח וסכין נוסף על מגנו של רוג'רס.
הוא ובני בריתו מצליחים לבטל את תוכניותיו של הגולגולת האדומה, ובאקי מציל את המועמדים למפלגה הדמוקרטית והרפובליקנית מניסיון התנקשות וזוכה לתשואות הקהל.
בנוסף, הוא מתחיל מחדש את מערכת יחסיו עם האלמנה השחורה.
באקי בגלגולו משנת 1941 מופיע במיני סדרה משנת 2008 Avengers\Invaders יחדיו עם חבריו לקבוצת הפולשים, כאשר תקרית מסע בזמן לוקחת אותם מהמערכה במלחמת העולם השנייה ליקום מארוול בזמן ההווה, שם הם פוגשים בקבוצות האוונג'רס העוצמתיים והאוונג'רס החדשים.
בסוף חוברת מספר 4, בניסיונו להימלט מנושאת המטוסים המרחפת של סוכנות S.H.I.E.L.D - אותה האמין לבסיס גרמני - באקי נתקל בגרסה העכשווית שלו כקפטן אמריקה החדש.
במהלך פגישה זו, באקי העתידי מנסה לשנות את ההיסטוריה מבלי שמסגיר את זהותו בכך שאומר לעצמו מהעבר לנטוש את המטוס אשר עומד להתפוצץ מעל האוקיינוס האטלנטי, ואשר בו הוא "נהרג" כביכול.
אולם, באקי מחליט לתת לזמן לעשות את שלו לאחר שהיה עד להשפעות ההרסניות הכרוכות בשינוי ההיסטוריה.
במהלך אירועי "פלישה סודית", שבה מרבית גיבורי-העל נפלו קורבן לפלישת גזע הסקרול משני הצורה, באקי כקפטן אמריקה נראה צופה בתור מגן על חפים מפשע בסנטרל פארק.
מאוחר יותר, לאחר עימות קצר עם תור, הוא מצטרף לקבוצות גיבורי-העל השונות (האוונג'רס העוצמתיים, האוונג'רס החדשים, היוזמה, ת'נדרבולטס, ניק פיורי ולוחמיו הסודיים, האוונג'רס הצעירים וקבוצתו של הברדס) בקרב נגד הסקרול שבהנהגת המלכה ורנקה.
בעקבות אירועי "פלישה סודית", באקי מגלה ששרידיו של ג'ים האמונד, הלפיד האנושי המקורי, התגלו ונלקחו למחקר בידי האומות המאוחדות.
הגופה נגנבה בידי פרופסור זאנג צ'ין, שהשתמש בלפיד האנושי כדי ליצור נגיף שיכחיד חצי מאוכלוסיית העולם.
הוא מצטרף לנאמור, ויחדיו הם מביסים את צ'ין ומבטיחים כי גופתו של האמונד תזכה לקבורה ראויה.
באקי מצטרף לאוונג'רס החדשים ומציע את ביתו כבסיס מבצעים חדש לקבוצה.
הוא היה מועמד למנהיגות הקבוצה, אך סירב לכך משום שלא היה לו הניסיון הקבוצתי הנדרש.
בקשת הסיפור "קפטן אמריקה: נולד מחדש", באקי מגלה משרון שהיא לא באמת הרגה את סטיב רוג'רס.
כפי שהוסבר לנורמן אוסבורן בידי המדען ארנים זולא, רוג'רס היה כלוא בין המרחב והזמן.
אולם משום ששרון הרסה את המכשיר שנועד להחזיר את סטיב להווה, הוא חווה מחדש את עברו.
באקי והאלמנה השחורה מנסים לגנוב את המכשיר של סוכנות H.A.M.M.E.R אך הם נלכדים.
אוסבורן שולח את האלמנה השחורה בחזרה לשרון עם אולטימטום - או שתסגיר את עצמה כיורה השנייה ברוג'רס, או שהוא יהרוג את באקי.
ואז, באקי נלקח תחת מעצרם של הת'נדרבולטס ונאמר לו שהוא יצטרף לשורותיהם בזמן שרוג'רס יוחזר לזמן ההווה.
אולם, באקי משוחרר בחשאי בידי איש הנמלה וניצל בעזרתו של פלקון.
הוא מצטרף לקלינט ברטון, האלמנה השחורה, האנק פים, ויז'ן ופלקון כדי להציל את שרון.
מעל אנדרטת לינקולן, הקבוצה מיירטת ותוקפת את ספינתו של הגולגולת האדומה, שלקח את גופתו של סטיב רוג'רס.
באקי והגולגולת האדומה נלחמים זה בזה בשעה שהאנק מציל את שרון והשאר נלחמים בסוכני קרוסבון ומודוק.
בסוף קשת הסיפור, ויז'ן משתמש בספינתו של הגולגולת כדי להשמידו.
באירועים המובילים לאירועי "המצור", באקי נראה כשהוא לבוש בזהותו של קפטן אמריקה ומדבר עם סטיב רוג'רס, העומד לצידו בחליפת קרב כהה.
השניים משתפים פעולה כדי להשיב את זכרונו של סטארק תוך שימוש במגן של רוג'רס כמוליך לברקיו של תור, ולאחר מכן נראים כשהם נלחמים זה לצד זה באסגרד כאשר שניהם לבושים בתלבושת קפטן אמריקה האופיינית לכל אחד מהם.
לאחר אירועי המצור, רוג'רס מחזיר את המגן לבארנס, פורש מזהותו כקפטן אמריקה ומותיר את באקי כקפטן אמריקה היחיד.
גולאג ושובו של חייל החורף
בארנס הוא חבר קבוצת האוונג'רס הראשית, שהוקמה מחדש לאחר אירועי "המצור", ונשפט על פשעים שביצע בעת שתפקד כחייל החורף.
הוא נמצא לא אשם בבית המשפט האמריקני, אך בכירים בממשלת רוסיה לקחו אותו לאחר ששכנעו אותו בפשעים שביצע וכי הרג שני אזרחים חפים מפשע.
אולם, שרון קרטר והאלמנה השחורה מגלות שקורבנותיו של באקי היו קשורים למחלקה X הרוסית.
הוא נמלט בעזרתה של האלמנה השחורה וחזר לגבולות ארצות הברית, אך הוחלט ששמו הוכתם בעקבות המעשים שביצע כדי להמשיך כקפטן אמריקה.
במהלך אירועי "הפחד עצמו", באקי נהרג לכאורה בקרב נגד סין, בתו של יוהאן שמידט, הגולגולת האדומה.
מאוחר יותר התגלה כי הוא שרד לאחר שהוזרקה לו נוסחת האינסופיות, והוא ביצע משימות מיוחדות הקשורות לימים בהם תיפקד כחייל החורף.
רק סטיב רוג'רס, ניק פיורי והאלמנה השחורה יודעים את האמת על מותו לכאורה.
לאחר מאורע זה, באקי חוזר לזהותו כחייל החורף.
ג'יימס בארנס התאמן תחת סטיב רוג'רס, קפטן אמריקה המקורי מימי מלחמת העולם השנייה, וכתוצאה מכך הוא מומחה בקרב פנים אל פנים ואמנויות לחימה, וכן בשימוש בכלי נשק, סכיני הטלה ורימוני יד.
זמנו כסוכן סובייטי בזהות חייל החורף עזר לו להתמקצע בכישוריו, מה שהפך אותו למקביל בכישורי הקרב לקודמו, כמו גם ביכולות התנקשות והריגול.
הוא דובר שפות זרות באופן שוטף, ביניהן ספרדית, פורטוגזית, גרמנית, רוסית ויפנית.
זרועו השמאלית של בארנס היא קיברנטית, והיא בעלת כוחות על-אנושיים וזמן תגובה משופר.
הזרוע יכולה לתפקד גם ללא חיבור לבארנס (באמצעות שתלים קיברנטיים) ומסוגלת לירות פרצי אנרגיה מכף היד וכן מטח EMP המסוגל לשתק מערכות אלקטרוניות.
לזרוע גם יכולת הולוגרפית לשנות את מראה לזרוע בשר ודם.
כקפטן אמריקה החדש, בארנס נושא את המגן המקורי עשוי הוויברניום הבלתי חדיר של סטיב רוג'רס, נוסף על תחפושת סופגת זעזועים העשויה משילוב בין קוולאר ונומקס.
פרד דייוויס, באקי מסוף ולאחר מלחמת העולם השנייה
בפחדו כי המורל יצנח אם יתגלה דבר מותם של קפטן אמריקה ושל באקי, נשיא ארצות הברית הארי טרומן ביקש מהגיבור ויליאם נסלונד, חבר קבוצת "הצלבנים" (Crusaders) ליטול את זהותו של קפטן אמריקה.
עזר לו פרד דייוויד, חובט צעיר לשעבר של הניו יורק יאנקיז, שהתחזה לבאקי עוד בשנת 1942. קפטן אמריקה ובאקי החדשים סיימו את המלחמה והמשיכו להילחם בפשע יחד עם קבוצת All-Winners Squad.
נסלונד נהרג בשנת 1946 בזמן שלחם באדם השני, אנדרואיד נבל שנוצר בעקבות הצלחתו של האנדרואיד הראשון, הלפיד האנושי המקורי.
זהותו של קפטן אמריקה עברה לג'פרי מייס, הפטריוט המקורי.
דייוויס עזר למייס עד לשנת 1948, בה הוא נורה ונפצע, והוא אולץ לפרוש, כאשר הוא נותר צולע על רגל אחת.
בשנת 1951, דייוויס הצטרף ל"גדוד הניצחון" (V-Battalion), ארגון סודי שצד אחר פושעי מלחמה, ולבסוף הפך לאחד ממנהיגיו במועצת הכפרה.
הוא שירת את גדוד הניצחון גם כמנהיג וגם כמהנדס במועצת הכפרה.
ג'ק מונרו, באקי של שנות ה-50
בשנת 1953, יתום בשם ג'ק מונרו - אשר גדל להעריץ את קפטן אמריקה ואת באקי - גילה שלמורה להיסטוריה שלו ויליאם בורנסיית יש את אותה תאווה, עד כדי כך שהוא עבר ניתוח פלסטי כדי להידמות לסטיב רוג'רס ונטל את זהותו כקפטן אמריקה.
בנוסף, גרסה זו של רוג'רס גילתה בארכיון נאצי ישן במחסן בגרמניה את נוסחת הסופר-חייל האבודה שהעניקה לקפטן אמריקה את כוחותיו.
השניים השתמשו בנוסחה על עצמם ולחמו בקומוניסטים בזהויות קפטן אמריקה ובאקי.
לרוע המזל, "רוג'רס" ומונרו לא היו מודעים לתהליך קרני הויטה המייצב שאותו עבר קפטן אמריקה המקורי.
כתוצאה מכך וחרף מצבם הפיזי המשודרג מעל ומעבר לגבולות היכולת האנושית, הם הפכו לפרנואידים ובלתי שפויים עד לרמה מסוכנת.
עד לאמצע שנת 1954, הם כבר החלו להתקיף כל אחד שאותו חשבו לקומוניסט.
בשנת 1955, ה-FBI הצליח ללוכדם ולשמרם בהקפאה עמוקה.
קפטן אמריקה ובאקי של שנות ה-50 של המאה ה-20 הוחיו מספר עשורים לאחר מכן, לאחר החזרתו לחיים של קפטן אמריקה המקורי, ויצאו שוב למסע רצחני, כאשר הפעם הם נעצרו בידי האדם שהם עיצבו עצמם לפיו.
מונרו נרפא בסופו של דבר ממצבו, ולקח על עצמו את זהות גיבור-העל "נווד", זהות אותו נטל קפטן אמריקה בעצמו בשנות ה-70 של המאה ה-20 (כאשר נטש את זהות הקפטן בעקבות גרסת מארוול לפרשת ווטרגייט).
הוא אף הצטרף למספר משימות יחד עם קפטן אמריקה.
באחת ממשימותיו, מונרו נפצע אנושות ונאלץ להישאר תחת הקפאה פעם נוספת.
הוא הוחייה ועבר שטיפת מוח בידי הנרי פיטר גייריץ', איש הקשר של האוונג'רס בידי הסוכנות לביטחון לאומי, ומאוחר יותר התגלה שגייריץ' עצמו היה נתון להשפעתו של ברון וולפגנג פון סטרוקר, מנהיג ארגון הטרור הידרה.
או אז, מונרו אולץ להפוך לנגע העולם התחתון החדש ונשלח להרוג את קבוצת נבלי-העל הת'נדרבולטס, שקיוו לכפר על מעשיהם הנפשעים.
מונרו השתחרר מהמצב בו היה שרוי, עזר לת'נדרבולטס להביס את גייריץ' ועקבותיו נעלמו.
מונרו נראה לאחרונה כשהוא נוטל מחדש את זהות הנווד.
הוא החל לחוות שוב הזיות ושפיותו שוב הייתה בסכנה.
הוא נהרג בסופו של דבר בידי חייל החורף והושלך לתא מטען של מכונית.
מעט לאחר שהתעורר בעידן המודרני, סטיב רוג'רס פגש בריק ג'ונס, ועקב שהותו הממושכת בקיפאון נהג לקרוא לו באקי משום שדמה לו מאוד.
גם ג'ונס נטל את זהותו של באקי בניסיון להפוך לשותפו הצעיר של קפטן אמריקה.
אולם, רוג'רס עדיין היה אכול אשמה על מותו של באקי וסירב להפוך את השותפות עם ג'ונס לקבועה, אף על פי שזה התעקש שרוג'רס ישאיר את הטרגדיה מאחוריו.
אף על פי שהזמן בו הופיע ג'ונס כבאקי היה קצר, והמטלה שלו להשתוות לדמותו הייתה מתישה, ג'ונס הרוויח מכך אימונים מידיו של רוג'רס.
בזמן שזהות קפטן אמריקה עברה לסוכן ארצות הברית ג'ון ווקר, הוא הקים את הקומנדו האורבני הנועז ("Bold Urban Commandos", "BUCkies" בקיצור) כיחידת גיבוי.
שותפו העיקרי היה למאר הוסקינס, אפרו-אמריקני שהשתמש בשם באקי עד אשר גילה את ההשלכות הגזעניות לשימוש באותו שם (לפני מלחמת האזרחים של מארוול, עבד זכר זכה לכינוי הגנאי "באק").
מאוחר יותר, הוא נטל את הזהות "באטלסטאר".
רבקה "ריקי" בארנס הייתה מיקום חלופי שנוצר בידי פרנקלין ריצ'רדס לאחר אירועי "אקס-מן: סאגת אונסלוט", והיא עדיין חברה ב"בעלות הברית הצעירים" של הארץ החלופית.
לאחר אירועי קשת הסיפור "Onslaught Reborn", ריקי בארנס נוספת (מיקום "הגיבורים נולדים מחדש" שבו האוונג'רס וארבעת המופלאים מעולם לא עזבו) הועברה לכדור הארץ של ההמשכיות העכשווית.
היא מנסה ליצור קשר עם קפטן אמריקה החדש (באקי בארנס) על ידי כך שהיא מתחברת ל"פטריוט" ג'פרי מייס.
במיני סדרה חדשה היא נוטלת את זהות הנווד.
ג'יימס אשר היה ארכיבישוף פרוטסטנטי של כנסיית אירלנד.
בשנת 1650 פרסם אשר את כרונולוגיית אשר, פירוש מילולי של ספר בראשית, בו חישב את גיל כדור הארץ על בסיס שושלות האדם המונצחות בו, ומנקודה זו ואילך עלתה לדיון משמעותי שאלת גיל כדור הארץ.
לפי חישובו מצא כי העולם נברא בשנת 4004 לפני הספירה, והוא הגיע לרמת דיוק כה גבוהה עד כי קבע בביטחון כי הבריאה התרחשה ב-27 באוקטובר בשעה שש בערב.
החישוב – שנערך על בסיס שושלות בברית הישנה – נחשב בזמנו לחישוב מדעי מכובד, אך במרוצת חמישים השנים הבאות ירד ערכו וקהילת החוקרים הפסיקה להתייחס אליו ברצינות.
ג'יימס אנדרו ארתור הוא זמר ומוזיקאי בריטי, שהתפרסם בעיקר בזכות זכייתו בעונה התשיעית של תוכנית המוזיקה הבריטית אקס פקטור בשנת 2012 עם גרסת כיסוי לשיר "Impossible" של שונטל.
בעקבות הפרסום והאהדה של השיר, כבר בשבוע הראשון לאחר הזכייה עלה השיר במצעד הסינגלים בבריטניה למקום הראשון, ובאותו שבוע נמכרו מעל 1.2 מיליון עותקים ובסך הכל נמכרו מעל 2.5 מיליון, מה שהופך אותו לשיר השני הנמכר ביותר של אקס פקטור אחרי אלכסנדרה בורק עם השיר "Hallelujah".
ארתור נולד במידלסברו, להורים מהממלכה המאוחדת, אמא מאנגליה, שירלי אשוורת', ואבא מסקוטלנד, נייל ארתור.
נייל הוא נהג משלוחים, אבל היה בעבר די-ג'יי ומתופף הרבה שנים, בעוד ששירלי הייתה דוגמנית אופנה, ולאחר מכן מוכרת ומשווקת מקצועית.
הוריו נפרדו כשהיה בן שנה וכמה שנים לאחר גירושיהם נכנסו שניהם למערכות יחסים חדשות.
הם בקושי דיברו אחד עם השני במשך יותר מ-20 שנה, אבל הם הסכימו להגיע לאודישן של ארתור יחד במפגש משפחתי כדי לתמוך בבנם.
לארתור יש אח ואחות גדולים, נייל וסיאן ארתור, ושלוש אחיות קטנות, שרלוט ארתור, יסמין רפרטי וניב רפרטי.
ארתור כתב והקליט שירים מאז גיל 15 כאמן לא חתום.
ארתור גם העלה כמה מהשירים שלו לאתר שיתוף המוזיקה SoundCloud ול-YouTube, ובנוסף גם אלבום שנקרא "Sins By The Sea".
ב-2011 נבחן ל-"The Voice" בריטניה, אבל הצליח להגיע רק ל-200 פיינליסטים ולא ליותר מזה.
בתחילת שנת 2012 הוא הקליט שירים עם "The James Arthur Band" שיצאו בשני מיני-אלבומים.
הלהקה כוללת את ארתור, (שירה וגיטרה), ג'אז טיילור (גיטרה), כריס סמולס (אורגן), ג'ורדן סוואן (תופים), ואת ריץ' דוני (בס).
ב-2012 הלהקה הוציאה את האלבום "The EP Collection CD" ובו תשע רצועות בהשפעות רית'ם אנד בלוז, מוזיקת נשמה והיפ הופ, אוסף של רצועות משני המיני-אלבומים.
באוגוסט 2012, הוציא ארתור מיני-אלבום נוסף בשם "Hold On" תחת השם "The James Arthur Project" בשיתוף עם ג'ון מק' גו.
ארתור נבחן במקור לאקס פקטור בניוקאסל ולאחר ששר גרסה אקוסטית לשיר "Young" והדהים את השופטים, עבר לאקס פקטור הבריטי.
במחנה האימונים שר את "A Million Love Songs" ונבחר כאחד מששת האמנים בקטגוריית "הבנים" שעוברים לשלב של בתי השופטים.
מהנקודה הזו והלאה, ארתור הודרך בתוכנית על ידי המנטורית ניקול שרזינגר.
לאחר ההופעה בבתי השופטים עם השיר "I Can't Make You Love Me", נבחר כאחד מ-13 המתמודדים שעברו לשלב השידורים החיים, ואחד משלושת המתמודדים בקטגוריית "הבנים".
ב-9 בדצמבר זכה ארתור באקס פקטור עם השיר "Impossible" עם 53.7% מהקולות.
הביצוע של ארתור לשיר "Impossible" שאיתו ניצח, נהיה הסינגל המנצח הנמכר הכי מהר עד כה, כשהגיע ל-225,000 הורדות תוך 48 שעות, ויותר מחצי מיליון עד סוף השבוע.
הסינגל הגיע לראש מצעדי הסינגלים בבריטניה כבר בשבוע הראשון של שחרורו.
כבר ב-11 בינואר, הסינגל נמכר ביותר ממיליון עותקים.
ב-4 בנובמבר 2013 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "James Arthur".
ב-9 בספטמבר 2016 הוציא ארתור את השיר "Say You Won't Let Go", שהגיע לראש מצעדי הסינגלים בארצות רבות.
בהמשך השנה הוא הוציא "Can I Be Him", אך הוא לא זכה באותה הצלחה.
ב-24 בנובמבר 2017, הוא הוציא את השיר "Naked".
ב-1 במרץ 2019, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם מרטין ינסן, את הסינגל "Nobody".
הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-27 בסקוטלנד, ולמקום ה-52 במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-4 באוגוסט 2023 הוציא את הסינגל "Blindside".
ג'יימס אנדרסון היה סופר וכומר סקוטי, שנולד והתחנך באברדין, סקוטלנד.
הוא הוסמך לכמורה בכנסייה של סקוטלנד בשנת 1707 ועבר ללונדון, שבה שירת ככומר בכנסיית פרסביטריאן עד 1734. דווח כי הוא איבד רכוש וממון רב כאשר "חברת הים הדרומי" (South Sea Company) נפלה בעקבות בועת הים הדרומי בשנת 1720. אנדרסון ידוע בעיקר בזכות תרומתו לבנייה החופשית.
אנדרסון נולד בערך בשנת 1680 באברדין, בה התחנך וקרוב לוודאי קיבל את התואר השני שלו (M.A) ואת תואר הדוקטור בתאולוגיה (DD).
בשנת 1710 הוא עבר ללונדון והוסמך לכמורה בכנסיית פרסביטריאן, ומאוחר יותר עבר לכנסייה אחרת מזרם הפרסביטריאניזם.
על פי The Gentleman's Magazine ("העיתון לג'נטלמן)" נאמר על אנדרסון כי היה ידוע בקרב תושבי לונדון כ"בישוף אנדרסון", ותואר כ"אדם מלומד, אך עם זאת פזיז, אשר איבד חלק ניכר מרכושו בשנת 1720 הקטלנית".
חלק מדרשותיו של אנדרסון הוצאו לאור.
אחת מהן לא רוצחי המלך (No King-Killers), אותה הטיף ב-1715, ביום השנה של הוצאתו להורג של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, היה נאום הגנה נלהב על ניהולו של זרם הפרסביטריאניזם במהלך מלחמת האזרחים, ואף הגיע למהדורה שנייה.
אנדרסון היה בונה חופשי וב-1721 בעת תחייתה של הבנייה החופשית באנגליה, הלשכה הגדולה גמרה אומר להפיק תקציר סמכותי של חוקת האחווה והמשימה הוטלה על אנדרסון.
כשסיים לכתוב את החוקה, הציג אותה לפני המפקח הגדול של הלשכה.
החוקה של אנדרסון שהיא החוקה של הבונים החופשיים המכילה את ההיסטוריה, החוקים, הנהלים אשר נהוגים על ידי רוב הלשכות הקדמוניות, העתיקות ועבודת האחווה לשימוש הלשכה של לונדון.
עבודתו של אנדרסון עברה עריכות והיא מוכרת מאז על ידי הבונים החופשיים האנגליים כקוד הסטנדרטי בנושא הבנייה החופשית ותורגמה לגרמנית.
העתק אמריקני של המהדורה הראשונה של 1723 פורסם בניו יורק ב-1855 וקיימים העתקים מאותה מהדורה ב"חוקת קוקס של הבנייה החופשית באנגליה ואירלנד" (1871 וכן בכרך הראשון של הספרייה הארכאולוגית המסונית של קניג (1878).
אנדרסון תרם לספרות המסונית את כתב ההגנה של הבנייה החופשית שתורגם לגרמנית והודפס ב-עיזבונות הזהב של הסופרים המוקדמים של הבנייה החופשית של ג'ורג' אוליבר (1847).
אנדרסון היה בונה חופשי, נשיא לשכה מסונית ומפקח גדול של הלשכה הגדולה של אנגליה.
הוא הוזמן בספטמבר 1721 בידי הלשכה הגדולה לכתוב את ההיסטוריה של הבונים החופשיים, וכתב ידו פורסם ב-1723 כחוקותיהם של הבונים החופשיים.
שמו של אנדרסון לא מופיע בכותרת העמוד אך בספח למסמך הוא מוכרז כיוצרו.
ב-1732 הופיעה עבודה בשם "הגנאלוגיה המלכותית של קיסרים, מלכים ונסיכים החל מאדם עד לימנו", שבזכותה מוכר אנדרסון במיוחד.
היא מבוססת על עבודתו של ג'והאן הובנר.
לפרקיה הראשונים של העבודה לא היה ערך היסטורי רב, אך פרקיה המאוחרים של העבודה היו לשימוש לעיתים קרובות ביחס הגנאלוגי של שושלות שליטי יבשות.
הכרך מסתיים עם תקציר אודות האצולה האנגלית, ובהקדמה המחבר מכריז על נכונותו, אם יהיה בה צורך, לנסח ולערוך באורך מלא את הגנאלוגיות של כל האיים הבריטיים.
העבודה הוסרה מרשימת ההפצה על בסיס הטענה כי היו בה מספר הערות משפילות על מצב האצולה האנגלית ועל אופי העם האירי.
עם זאת, בשנת 1742 היא פורסמה שנית לאחר עריכה ללא ההערות המשפילות.
על המידע הגנאלוגי הרב בספר זה נאמר כי הוא מיתי (נטען כי מדובר במיתוס ולא בעובדות).
עבודה נוספת של אנדרסון: "חדשות מאליסיום, או דיאלוגים מהמתים, בין ליאופיד, האימפריה הרומית, ולואי ה-14, מלך צרפת" (News from Elysium, or Dialogues of the Dead, between Leopold, Roman Emperor, and Louis XIV, King of France) פורסמה זמן קצר לאחר מותו בשנת 1739.
החוקות של הבנייה החופשית עברו עריכות מחדש וב-1734 כתב היד פורסם על ידי בנג'מין פרנקלין בפילדלפיה והפך להיות הספר המסוני הראשון שהוצא לאור באמריקה.
גרסה אלקטרונית של עבודה זו קיימת באינטרנט.
מהדורת לונדון שנייה מורחבת הרבה יותר הופיעה ב-1738. העבודה תורגמה לשפות רבות, כולל הולנדית (1736), גרמנית, (1741) וצרפתית (1745).
ההיסטוריה הגנאלוגית של בית יברי (1742)
ג'יימס בוון הוא סופר ונגן רחוב בריטי שהתפרסם בזכות סיפרו האוטוביוגרפי "חתול רחוב ושמו בוב" שהפך במהירות לרב-מכר עולמי.
כשהיה בן שלוש התגרשו הוריו והוא עבר לאוסטרליה יחד עם אמו ואביו החורג.
הוא לא הסתדר עם אביו החורג ובבית הספר.
בגיל חמש עשרה נשר מבית הספר והחל להשתמש בסמים.
בגיל שמונה עשרה אמו שלחה אותו לגור בלונדון עם אחותו למחצה, בתקווה ששם מצבו ישתפר.
הוא התקשה להשיג עבודה, הידרדר לסמים קשים ונזרק מבית אחותו.
גם אביו סירב לקבלו והוא הפך לחסר בית והתגורר ברחובות לונדון.
לבסוף התקבל לתוכנית שיקום עירונית, קיבל דירת מגורים ממחלקת הרווחה בטוטנהאם וכן החל בטיפול במתדון לצורך גמילה מסמים, המשמש תחליף להרואין.
לפרנסתו עבד כנגן גיטרה ברחובות באזור קובנט גרדן.
ערב אחד, בתחילת אביב 2007, חזר לביתו וגילה חתול ג'ינג'י שוכב בחדר המדרגות.
בתחילה התעלם ממנו כי לא רצה לקבל אחריות על יצור נוסף, בשעה שהיה לו מספיק קשה לקחת אחריות על עצמו.
החתול המשיך לשכב באותו מקום ולמחרת ראה בוון שהוא פצוע, במצב תזונתי גרוע וקרחות בפרווה.
נכמרו רחמיו על החתול ובשארית כספו מימן לו טיפול וטרינרי, אשר כלל טיפול בפצעים וסירוס, ולאחר מכן הכניסו לדירתו.
הוא קרא לחתול בוב על שם הדמות של "קילר בוב" מהסדרה טווין פיקס.
בוון טיפל בבוב עד שהבריא ושילח אותו לדרכו בתקווה שלא ייפגשו יותר.
כאשר הלך לעבודתו כנגן רחוב, עקב בוב אחריו, התגנב לאוטובוס וקפץ על כתפו.
בוון החל לנגן ובוב לצידו.
באותו יום הרוויח בוון הרבה יותר מביום רגיל.
אנשים עצרו לצילום ונותו לו כסף ברוחב לב.
תוך זמן קצר השתנה מצבו של בוון.
הוא נגמל מסמים, רואיין בטלוויזיה והוא ובוב הפכו לחביבי התקשורת ולידוענים.
הסיפור על חתול הרחוב שהציל את בעליו זכה להתעניינות וירלית ברשת.
ב-13 ביוני 2020 ניגש בוון להאכיל את בוב וגילה שהוא נעדר.
יומיים לאחר מכן נודע לו שבוב נדרס על ידי רכב ונהרג.
מחוות נערכו לזכרו בכל רחבי העולם, ואנדרטה לזכרו נחנכה ב-2021 בפארק איזלינגטון גרין.
זמן קצר לאחר מכן טען בוון כי הסוכן התקשורתי שלו "זרק" אותו.
בעקבות כך, הידרדר שוב לשימוש בהירואין, אך בינואר 2023 נגמל מהסם.
מאוחר יותר באותה השנה נאלץ למכור את ביתו עקב העלייה במחירי המשכנתא, וכתוצאה מכך הפך שוב לחסר בית.
ארבעה חתולים אחרים שהיו עימו הועברו לבתים אחרים לאחר מכירת הבית, אך הותר לו להמשיך ולהחזיק בכלב השי טסו שלו.
נכון ל-2024 מתגורר בוון באזור צפון לונדון.
חתול רחוב ושמו בוב, נכתב על ידי בוון והסופר ג'רי ג'נקינס ויצא לאור ב-2012. תוך זמן קצר הוא הפך לרב מכר עולמי.
נמכר בבריטניה בלבד ביותר ממיליון עותקים ותורגם ל-30 שפות.
העולם לפי בוב, ספר המשך, יצא ב-2013 וזכה גם הוא להפוך לרב מכר
בוב: לא חתול רגיל, גרסה מותאמת לילדים של "חתול ושמו בוב", יצא ב-2013.
שמי הוא בוב, ספר מאויר לילדים ובו תיאור דמיוני של חייו של בוב לפני שנפגש עם בוון.
ב-2016 הופק סרט לפי "חתול רחוב ושמו בוב".
ג'יימס מירנדה סטוארט בארי היה רופא שחי בין סוף המאה השמונה עשרה למאה התשע עשרה.
למרות העובדה שבארי חי מרבית חייו כגבר, כאשר נפטר, התגלה כי בתעודת לידתו הוא נרשם כנקבה וכונה מרגרט אן בולקלי.
הוא נחרט בדפי ההיסטוריה בתור האישה הראשונה שסיימה לימודי רפואה בבריטניה (אם כי בחשאי) וכאישה הראשונה בעלת קריירה צבאית פעילה.
הוא הקדיש את חייו לרפואה ולשיפור שיטות הרפואה שהיו נהוגות עד אז.
בארי שירת בהצלחה כרופא ובניהול בתי חולים במשך יותר מארבעים שנה, במהלכן נחל מספר הישגים.
מוסכם כי בארי נולד בסוף המאה השמונה עשרה, עם זאת קיימת אי ודאות רבה לגבי תאריך הלידה וזהות הוריו.
החוקרים חלוקים אודות שנת לידתו, כאשר הטווח נע בין 1789 ל-1799. בטופס ההרשמה לאוניברסיטת אדינבורו משנת 1809, בארי ציין כי הוא נולד בלונדון בשנת 1799..
תעלומת מוצאו הצמיחה השערות רבות; כך, נטען כי הוא היה הבן של הרוזן ה-11 של באקן.
בנוסף, הוצע כי הוא היה בנו של הנסיך ריג'נט.
הרקולס מייקל דה-פריז טוען שהוא היה אחד מארבעת הילדים שנולדו לירמיהו ומרי-אן בולקלי, אם כי נרמז שהבת שנולדה אחריו הייתה למעשה בתו של בארי, אך גדלה כאחותו הקטנה (האישה שרחצה את גופתו של בארי כשנפטר וגילתה שנולד כנקבה טענה שראתה סימני מתיחה על בטנו שהעידו על לידה).
קיימת מחלוקת בדבר המועד הספציפי שבו בארי הוא שינה את שמו והחל להזדהות כגבר.
עם זאת, רוב החוקרים מסכימים שעוד לפני הכניסה לאוניברסיטה הוא כבר נודע בתור ג'יימס בארי.
תאריכו המדויק של השינוי המגדרי הוא כנראה ה-29–30 בנובמבר 1809. בארי החל את לימודיו כסטודנט לספרות ורפואה באוניברסיטת אדינבורו בשנת 1809, בגיל צעיר מאוד.
שם, הוא הוכר כתלמיד מוכשר שהראה מיומנות רבה כמנתח.
הקורסים שבארי למד לפי רשימה שסופקה על ידי ליסה רוזנר, כוללים אנטומיה וכירורגיה, כימיה, בוטניקה, תרכובות רפואיות, פרמקולוגיה, תאוריות רפואיות ויישומיהן.
בנוסף, הוא השתתף בהרצאות קליניות במחלקת היולדות של המרפאה המלכותית, שיעורים פרטיים באנטומיה וכירורגיה, כירורגיה בצבא ותורת המשפט הרפואי.
בשנת 1812, בארי הגיש תזה בנושא "בקע באזור המפשעה" וזכה לתואר דוקטור.
השמועה אומרת שבארי היה איש עם ביטחון עצמי שחי אורח חיים ססגוני.
הוא היה מפורסם בחוש האופנה והלבוש הגנדרני שלו.
בנוסף, הייתה לו אהבה לבידור והוא היה פעיל חברתית.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, בארי עבר את בחינת הוועדה הרפואית הצבאית הבריטית בשנת 1813. הוא הוצב בבסיס צבאי בפלימות', שם נשאר עד שנת 1816. במהלך הקריירה הצבאית שלו בארי שירת בין היתר בדרום אפריקה, ג'מייקה, סנט הלנה, ברבדוס ומלטה.
אומרים כי במהלך שהותו בצבא, בארי הלך עם נעלי עקב שהגביהו אותו ב-10 ס"מ כדי לטשטש את קומתו הנמוכה והלא גברית, שעמדה על מטר וחצי.
בנוסף, הוא היה ידוע כבעל מזג חם.
לאחר שירותו בפלימות', הוצב בארי כעוזר-מנתח במחנה הצבאי בכף התקווה הטובה.
בשנת 1828, לאחר קריירה מצליחה בכף התקווה הטובה, בארי הוצב מחדש כמנתח צוות ברפובליקת מאוריציוס.
בשנת 1831 הוא נשלח לג'מייקה.
בשנת 1836 בארי הפליג לסנט הלנה, שם תפס את עמדת קצין הרפואה הראשי בבית החולים של סנט הלנה.
בשנת 1838 בארי הורד בדרגה למנתח צוות בעקבות ועדת חקירה ונשלח אל איי הודו המערבית במהלך שהותו שם בארי הקדיש זמן רב לשיפור התנאים של כוחות הצבא.
ארבע שנים לאחר הגעתו לאיי הודו המערבית בארי הועלה חזרה לדרגת קצין רפואה ראשי.
עם זאת, בשנת 1845, עקב הידבקות בקדחת הצהובה, בארי עזב לאנגליה לחופשת מחלה.
לאחר שהתאושש, בשנת 1846, נשלח בארי למלטה כרופא ראשי.
כתוצאה מכך, בארי שירת במשך יותר מעשור בארצות הים התיכון, ועזב ביוני 1857. בשנת 1858 בארי שירת בקנדה בדרגה המקבילה לדרגת אלוף.
עם זאת, בקנדה, לאחר ריתוק למיטה בעקבות מחלת השפעת, הוחלט כי בארי כבר אינו כשיר לשירות.
בחודש יולי 1859 שירותו הצבאי הסתיים.
על אף שהזדהה כגבר, הוא נחרט בדפי ההיסטוריה בתור האישה הראשונה שסיימה לימודי רפואה בבריטניה.
מלבד הישג זה היו לבארי הישגים נוספים ורבים.
בחודש דצמבר 1817 הציל את חיי הלורד צ'ארלס שחלה אנושות בטיפוס.
בשנת 1819, כאשר פרצה כולרה באי מאוריציוס, נשלח בארי לאזור ונטל חלק משמעותי בהתמודדות עם המחלה.
בשנת 1820, במהלך שהותו בדרום אפריקה, ביצע את הניתוח הקיסרי המוצלח הראשון באפריקה, בו האם והילוד שרדו.
יתר על כן, במהלך שהותו בדרום אפריקה, יזם שינויים בדבר מתן תרופות על ידי אנשים בלתי מוסמכים.
הוא היה מאמין גדול באוויר צח ותזונה בריאה, שהיו רעיונות לא מקובלים בזמנו.
בסנט הלנה ניהל את בית החולים הצבאי והאזרחי.
עם פרוץ מלחמת קרים היה בארי נחוש לשרת שם.