tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כריסטין פולון – הדודה גווינת', דודתה של מרי שביצעה מדי פעם עבודות תפירה בבנטינק
ג'ורג' פראבדה – מסייה אלכס
רוג'ר המונד – הנסיך מוויילס ובהמשך המלך אדוארד השביעי
מייקל קולבר – מייג'ור פרג'ון
ג'ואנה דייוויד – מרגרט הייזלמיר
מרטין שו – ארתור, אחיה של לואיזה
הדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג, , היה איחוד דוכסויות בחבל הריין כאוניה פרסונלית, ואשר פורק לאחר מלחמת הירושה של ייליך.
לאחר קונגרס וינה הוקמה פרובינציית ייליך-קלווה-ברג בשטחים הללו, ובשנת 1822 צורפה הפרובינציה לשטחי פרובינציית ריינלנד.
בשנת 1423 איחד אדולף, דוכס ייליך-ברג את דוכסות ייליך עם דוכסות ברג, והקים את דוכסות ייליך-ברג.
בשנת 1511 מת וילהלם הרביעי, דוכס ייליך-ברג ללא בנים, ובתו מריה מייליך-ברג אשר הייתה נשואה ליוהאן השלישי, דוכס קלווה ירשה את נחלותיו.
בשנת 1521 איחד יוהאן השלישי את הדוכסויות תחת שלטונו, והקים את הדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג.
שטח הדוכסויות המאוחדות כלל את כל שטחי נורדריין-וסטפאליה המודרנית, מלבד השטחים אשר השתייכו לנסיכות הבוחר מקלן ולבישופות מינסטר.
בשנת 1539 מת יוהאן השלישי, ובנו וילהלם, דוכס ייליך-קלווה-ברג ירש את נחלותיו, ובימיו שגשגה הדוכסות.
בשנת 1592 מת וילהלם, ובנו יוהאן וילהלם, דוכס ייליך קלווה-ברג ירש את נחלותיו.
בשנת 1609 מת יוהאן וילהלם ללא יורשים, ובעקבות כך פרץ סכסוך בין פיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג ליוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג על ירושת נחלותיו.
בנוסף התערבו בסכסוך גם ממלכת צרפת, ממלכת הבסבורג, נסיכות הבוחר מסקסוניה והרפובליקה ההולנדית, במה שהיווה הקדמה למלחמת שלושים השנים אשר פרצה זמן קצר לאחר מכן.
בשנת 1614 נחתמה אמנת קסנטן, ולפיה בנו של פיליפ לודוויג וולפגנג וילהלם קיבל את דוכסויות ייליך וברג, בעוד יריבו יוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג קיבל את דוכסות קלווה ואת רוזנויות מארק וראבנסברג.
בשנת 1680 ירש נכדו של פיליפ לודוויג - פיליפ וילהלם את נסיכות הבוחר מפפאלץ, ואילו בשנת 1701 הוקמה ממלכת פרוסיה על ידי בית הוהנצולרן שליטי ברנדנבורג.
בשנת 1815 קיבלה פרוסיה בקונגרס וינה את שטחי הדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג לשעבר כפיצוי על השטחים שנלקחו ממנה בפולין, והם נכללו בפרובינציית ייליך-קלווה-ברג, אשר צורפה בשנת 1822 לשטחי פרובינציית ריינלנד.
יוהאן וילהלם, דוכס ייליך קלווה-ברג (1592–1609)
הדוכסות הגדולה של קרקוב (גרמנית: Fürstentum Schwarzburg-Sondershausen, פולנית: Wielkie Księstwo Krakowskie), הייתה דוכסות גדולה בשטחי האימפריה האוסטרית, ולאחר מכן בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית, והתקיימה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1815 הוחלט על ביטול דוכסות ורשה, וחלוקתה בין פולין הקונגרסאית לממלכת פרוסיה, אולם העיר קרקוב הושארה כעיר חופשית.
בשנת 1846 פרץ בעיר מרד קרקוב, ולאחר דיכויו בוטלה העיר החופשית קרקוב והפכה לדוכסות גדולה.
הדוכסות הייתה חלק מממלכת גליציה ולודומריה, לצד דוכסות אושוויץ ודוכסות זאטור.
לאחר קריסת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918 בסוף מלחמת העולם הראשונה, צורפו שטחי הדוכסות לרפובליקה הפולנית השנייה.
הדוכס מבורגונדי הוא סרט דרמה בריטי משנת 2014 שנכתב ובוים על ידי פיטר סטריקלנד, בכיכובן של סידסה באבט קנודסן בתפקיד סינתיה, וקיארה דאנה בתפקיד אוולין.
הסרט הוקרן בפסטיבלים בינלאומיים רבים, כולל טורונטו פסטיבל הסרטים הבינלאומי, לונדון, פסטיבל הסרטים, פסטיבל הסרטים הבינלאומי ברוטרדם, וזכה לביקורות חיוביות.
אוולין לומדת את תחום חקר הפרפרים והעש (לפידופטרולוגיה) אצל סינתיה, המבוגרת ממנה.
אוולין בקשר רומנטי עם סינתיה, ועובדת כמשרתת בביתה, ונתונה מצד סינתיה לסטנדרטים נוקשים לגבי התנהגותה וניקיון הבית.
כאשר אוולין לא משלימה משימות לסיפוקה של סינתיה, היא נענשת.
עם הזמן, יש נפילות בשליטתה של סינתיה, ומתבהר כי אוולין היא זו שמכוונת את סינתיה במערכת היחסים על ידי כתיבת סקריפטים על סצנות מסוימות, אותן בנות הזוג מבצעות באותו האופן בכל יום.
בעוד אוולין מתרגשת מינית מכך, סינתיה מבצעת את הסצנות רק כדי לספק את המאהבת שלה.
כדי לרצות את אוולין, היא מזמינה מנגרית מיטה עם מגירה מתחת, שם אוולין יכולה לישון בתור עונש; אך אוולין לא מרוצה מהזמן הנדרש כדי לבנות את המיטה, ובסופו של דבר מסרבת למתנה.
אוולין מתחילה לדרוש מסינתיה לנעול אותה בתיבה כל ערב כעונש מסוג חדש.
סינתיה מסכימה, אבל היא כועסת על ההפרדה הפיזית הזו.
סינתיה גם מתחילה להיות מודעת להזדקנות שלה, כשהיא פוגעת בגבה כשהיא מושכת את התיבה לקרבת מיטתה.
היא מבטאת את אומללותה ביום הולדתה של אוולין, כאשר היא דורשת מאוולין לאפות לעצמה עוגת יום הולדת, אותה סינתיה אוכלת כשהיא נחה עם רגליה נח על פניה של אוולין.
אוולין לא נהנית מהסצנה, ואומרת את מילת הביטחון שלה, פינאסטרי (סוג של עש), ממנה סינתיה מתעלמת.
הקשר הזוגי הופך למתוח יותר ויותר ככל שהציפיות של אוולין אינן ממומשות.
בסופו של דבר, סינתיה מאשימה את אוולין שצחצחה את מגפיה של מרצה אחרת, אשר היא רואה כמעשה בגידה.
אך בסוף נראה שהשתיים מתפייסות, ואוולין מסכימה לשים פחות דגש על סיפוק צרכיה המיניים.
בסגירת הסרט השתיים נראות משחקות את אותה הרוטינה השגרתית שבה הסרט התחיל.
סידסה באבט קנודסן - סינתיה
יוג'יניה קרוזו - ד"ר פרקסיני
קאטה בארטש - ד"ר לורידה
אסתר טומפה - ד"ר ורידנה
זיטה קראז'קו - ד"ר שולר
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים.
באתר Rotten Tomatoes יש לסרט דירוג של 94%, בהתבסס על 109 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.1 מתוך 10. על פי הקונצנזוס הביקורתי באתר, הסרט הוא "מסוגנן, חושני, חכם, ומוכיח שקולנוע אירוטי יכול להיות בעל תוכן משמעותי".
ב-Metacritic, הציון הממוצע המשוקלל של הסרט הוא 87 מתוך 100, בהתבסס על 24 ביקורות.
Club דירג את הדוכס מבורגונדי בתור הסרט הרביעי הטוב ביותר של 2015. גם פסקול הסרט, מאת קאטס אייז (Cat's Eyes) זכה לביקורות חיובית, ועל פי המבקר נואל מורי, היה זכאי למועמדות לפרס אוסקר למרות האלמוניות היחסית של הסרט.
סטריקלנד קיבל את פרס ווטר בארנדרכט לחזון קולנועי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי המפטון עבור הסרט.
הסרט גם זכה בפרס השופטים בפסטיבל הסרטים של פילדלפיה.
הדוכסות הגדולה של הריין התחתון , או כפי שכונתה בפשטות פרובינציית הריין התחתון (), הייתה מחוז של ממלכת פרוסיה והתקיימה מ-1815 עד 1822.
הדוכסות הוקמה לאחר קונגרס וינה ב-1815, שם קיבל פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה את חבל הריין ואיתו את התואר הדוכס הגדול של הריין התחתון.
זה אפשר לפרוסיה לגבש את השטחים הריניים שלה שהוחזקו מאז 1803, כמו נסיכות הבוחר מטריר, רוזנות מנדרשייד, נסיכות שטאבלוט-מלמדי, העיר הקיסרית החופשית אאכן, חלקים מלוקסמבורג ולימבורג, כמו גם כמה מדינות קטנות אחרות.
ב-22 באפריל 1816 שולבו שטחים אלה ליצירת הדוכסות הגדולה של הריין התחתון, כאשר בירת המחוז ממוקמת בקובלנץ.
ב-22 ביוני 1822, בהוראת הקבינט הפרוסי, התמזג מחוז זה עם המחוז השכן של ייליך-קלווה-ברג כדי ליצור את פרובינציית הריין, שהדוכסות לשעבר הייתה חלקה העליון.
הדוכסות הגדולה של פוזן הייתה חלק מממלכת פרוסיה, שהוקמה משטחים שסופחו על ידי פרוסיה לאחר חלוקת פולין, והוקמה רשמית בעקבות מלחמות נפוליאון ב-1815. לפי הסכמים שנחתמו בקונגרס וינה, היא הייתה צריכה להיות קצת אוטונומית.
אולם למעשה היא הוכפפה לפרוסיה והזכויות המוצהרות לנתינים פולנים לא יושמו במלואן.
השם שימש באופן לא רשמי לאחר מכן לציון הטריטוריה, במיוחד על ידי פולנים, וכיום משמש היסטוריונים מודרניים להתייחסות לישויות פוליטיות שונות עד 1918. בירתה הייתה פוזן.
הדוכסות הגדולה הוחלפה רשמית בפרובינציית פוזן בחוקה הפרוסית מ-5 בדצמבר 1848.
האזור היה במקור חלק מממלכת פולין, אזור זה חפף במידה רבה עם פולין הגדולה.
החלקים המזרחיים של השטח נכבשו על ידי ממלכת פרוסיה במהלך חלוקת פולין; במהלך החלוקה הראשונה (1772), כבשה פרוסיה רק את מחוז נצה, החלק שלאורך נהר הנצה.
פרוסיה הוסיפה את השאר במהלך החלוקה השנייה ב-1793. פרוסיה איבדה לזמן קצר את השליטה במהלך מרד קושצ'יושקו ב-1794.
האזור נוהל בתחילה כמחוז פרוסיה הדרומית.
הפולנים היו בעלי בריתו העיקריים של נפוליאון בונפרטה במרכז אירופה, השתתפו במרד פולין רבתי של 1806 וסיפקו חיילים למסעותיו.
לאחר תבוסת פרוסיה על ידי צרפת הנפוליאונית, דוכסות ורשה הוקמה על ידי הסכם טילזיט ב-1807.
על פי קונגרס וינה, שהתכנס לאחר נפילת נפוליאון ב-1815, הועברו חלקים מהשטח הפרוסי שחולק מפולין לרוסיה.
מהשאר הייתה אמורה להיווצר הדוכסות הגדולה של פוזן, שהייתה אמורה להיות פרובינציה אוטונומית נומינלית תחת שלטון הוהנצולרן עם זכויות "פיתוח חופשי של האומה, התרבות והשפה הפולנית", והייתה מחוץ לקונפדרציה הגרמנית.
במקור הדוכסות הגדולה הייתה אמורה לכלול את חלמנו וטורון.
אולם פרוסיה התעלמה מהבטחה זו שניתנה בקונגרס וינה.
בתקופה זו העיר פוזן הייתה המרכז האדמיניסטרטיבי ומקום מושבו של הסטאדהאודר "הנסיך אנטוני הנריק רדזיוויל מפוזן".
למעשה, את הסמכות המנהלית על האזור העניקה פרוסיה לנשיא המחוז העליון יוזף זרבוני די ספוסטי, שהיה פרוסי ממוצא גרמני.
בתחילת ההשתלטות הפרוסית על שטחי פולין, האפליה והדיכוי של הפולנים כללו צמצום הגישה שלהם לחינוך ולמערכת המשפט.
פקידים פרוסים זיהו את הגרמניזציה כהתקדמות של תרבות גבוהה יותר על תרבות נמוכה יותר.
כתוצאה מכך, המינהל המקומי הפלה לרעה את הפולנים.
לאחר 1824 גברו ניסיונות הגרמניזציה של מערכת בתי הספר והממשלה סירבה להקים אוניברסיטה פולנית בפוזן.
פוליטיקאים פולנים פרסמו הפגנות נגד המדיניות הפרוסית, ונוסד ארגון פולני סודי ופטריוטי בשם "Towarzystwo Kosynierów" (חברת חרמשים).
פעילות ההתנגדות של הפולנים הביאה לתגובה מברלין, שם נערך משפט בקשר לקשרים בין פולנים מהדוכסות הגדולה עם פולנים מפולין הקונגרסאית הנשלטת על ידי רוסיה.
מרד נובמבר 1830 בתוך פולין הקונגרסאית נגד האימפריה הרוסית נתמך באופן משמעותי על ידי פולנים מהדוכסות הגדולה.
לאחר מכן, הממשל הפרוסי בפיקודו של אוברפרזידנט אדוארד פלוטוול הידוע באנטי- פולוניזם שלו הנהיג מערכת דיכוי מחמירה יותר נגד הפולנים.
השלטונות הפרוסיים ניסו לגרש פולנים מהממשל כדי להחליש את האצולה הפולנית על ידי רכישת אדמותיה, ולאחר 1832, תפקידה של השפה הפולנית בחינוך נדחק באופן משמעותי.
בוטל השלטון העצמי המקומי באחוזות האדמות של בעלי הקרקע, שנשלטה על ידי האצולה הפולנית, ובמקום זאת המדינה הפרוסית מינתה נציבים, מנזרים ונכסיהם הוחרמו על ידי פרוסיה.
בוטלה כהונתו של המושל (Statthalter).
יושמה גרמניזציה של מוסדות, חינוך וכן באמצעות קולוניזציה.
לפני שנת 1848 התגברו הדיכויים בדוכסות הגדולה, התחזקה הצנזורה, הובאו מתיישבים ממוצא גרמני.
הפגנות פטריוטיות גדולות נערכו לזכרו של אנטוני באבינסקי, חבר בחברה הדמוקרטית הפולנית.
הוא נפצע מירי, כאשר הז'נדרם הפרוסי שניסה לעצור אותו, נלחם עמו.
לאחר מכן נתפס באבינסקי, נידון למוות והוצא להורג בפוזן.
הוצאתו להורג הפומבית בפברואר 1847 לוותה באבל ציבורי.
בד ספוג בדמו ושרידים אחרים חולקו כשרידים לאומיים.
תפילות גדולות נערכו לזכרו, לעיתים קרובות בניגוד לפקודות פרוסיה.
חברי התכנסויות כאלה נרדפו על ידי המשטרה.
במקביל גדלה המודעות העצמית הלאומית בקרב האוכלוסייה הכפרית ממוצא פולני וגרמני כאחד.
בעוד ששני שלישים מאוכלוסיית הדוכסות הגדולה זוהו כפולנים אתנים (בעיקר במרכז, בדרום ובמזרח), שליש ראה את עצמם כבני אתניות גרמנית.
הסנטימנט האנטי-פרוסי גדל כתגובה למדיניות הגרמניזציה והדיכוי מצד השלטונות הפרוסיים וארגון הקונספירציה שנקרא Związek Plebejuszy מצא קרקע חזקה.
הובילו אותו מוכר הספרים ולנטי סטפנסקי, המשורר רישארד ברווינסקי ועורך הדין יאקוב קראוטהופר-קרוטובסקי.
האספה הלאומית של פרנקפורט 1848 והדוכסות
במהלך המהפכות של 1848 ניסתה האספה הלאומית של פרנקפורט לחלק את הדוכסות הגדולה לשני חלקים: מחוז פוזן, שהיה אמור להיות מסופח לגרמניה המאוחדת שעתידה להיווצר, ומחוז גנייזנו, שהיה נשאר מחוץ לגרמניה, אך בגלל מחאת חברי הפרלמנט הפולנים נכשלו התוכניות הללו ושלמותה של הדוכסות הגדולה נשמרה.
עם זאת, ב-9 בפברואר 1849, לאחר סדרה של הבטחות שבירות, המינהל הפרוסי שינה את שמה של הדוכסות הגדולה לפרובינציית פוזן.
אף על פי כן, השטח נותר רשמית מחוץ לגרמניה עד לפירוק הקונפדרציה הגרמנית והקמת הקונפדרציה הצפון-גרמנית כבר ב-1866, בעוד שהמלכים הפרוסים עד וילהלם השני, קיסר גרמניה עדיין החזיקו בתואר "הדוכס הגדול מפוזן" עד 1918.
הדולפין הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2011 בבימוי של דני מנקין ויונתן ניר.
הסרט עוסק בנער ערבי שלקה בהפרעת דחק פוסט-טראומטית קשה עם ניתוק מהמציאות לאחר חבלה קשה וטופל במגע עם דולפינים בריף הדולפינים באילת.
לאורך כל הסרט מטפל ועוקב אחריו הפסיכיאטר ד"ר אילן קוץ.
הסרט מוקדש לאשתו של הפסיכיאטר, סו קוץ (1943–2011).
הסרט היה מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר, ולפרס ה"אוסקר הירוק" מטעם ארגון "Cinema for Peace".
הוא הוקרן בעשרות פסטיבלים ברחבי העולם וזכה במספר פרסים, ביניהם צל"ש השופטים בפסטיבל ירושלים, פרס הקהל בפסטיבל וודסטוק, פרס הקהל בפסטיבל המילניום בבריסל ופרס הסרט הטוב ביותר במונדיאל הצילום התת- ימי באנטיב.
"הדולפין" שודר על ידי רשתות טלוויזיה בצרפת, בגרמניה, בבריטניה, בקנדה, ביפן, בנורווגיה, בשוודיה, בדנמרק, באירלנד, בצ'כיה, בשווייץ, בפולין ובאיטליה, וכן יצא להקרנות מסחריות בארצות הברית ובאוסטרליה.
מוראד, נער ערבי־ישראלי בן 17, נחטף והוכה באכזריות על ידי צעירים מכפרו, קלנסוואה, החושדים בו כי ניהל מערכת יחסים רומנטית עם בת משפחתם.
הוא מאושפז במרכז רפואי מאיר עם חבלות קשות.
הוא מתאושש מהפציעות הפיזיות אבל נשאר מנותק מהמציאות.
הפסיכיאטר ד"ר אילן קוץ קובע שהוא במצב של דיסוציאציה פוסט טראומתית.
לאחר שחולף זמן ומצבו של מוראד לא משתפר, מעלה ד"ר קוץ אפשרות לשלוח אותו לטיפול בריף הדולפינים באילת, בתקווה שתקשורת לא מילולית עם דולפינים תועיל לו.
אסאד אביו של מורד נפרד ממשפחתו, מוכר אדמות ורכוש ועובר עם בנו לאילת בתקווה לכפר עם בן בריא.
מוראד מתחיל טיפול במסגרת תוכנית בריף הדולפינים, ולמרות שהוא מנותק לחלוטין מבני אדם, נוצר בינו לבין הדולפינים קשר לא מילולי יוצא דופן בעוצמתו.
הוא הופך לצולל מעולה ומגיע בצלילה חופשית לעשרים מטר.
מוראד מתחיל לדבר לאחר שלושה חודשים אבל אז מתברר כי הוא יצר לעצמו זהות חדשה המנותקת מזהותו הקודמת.
הוא אינו זוכר את עברו, מתכחש למוצאו ואפילו מסרב לראות את אמו סימה שהייתה בעבר האדם הקרוב אליו ביותר.
הוא אינו רוצה לחזור לכפר כפי שאביו תכנן.
לעומת זאת הוא מפתח מערכת יחסים עם שני, צעירה יהודייה המשרתת בצה"ל והם חיים בזוגיות במשך שנתיים.
הוא נשאר בריף הדולפינים ארבע שנים.
מתערה במקום אך עדיין סובל מהתקפי זעם, נדודי שינה קשים והתקפי חרדה.
לאחר שתרופות והיפנוזה לא עוזרים מנסה הפסיכיאטר טיפול של גלים אלקטרומגנטים למוח שמיטיב את מצבו.
הוא מתקשר שוב עם אמו וגם מסוגל להעיד במשפט נגד תוקפיו שנשלחו למאסר.
הוא חוזר לקלנסוואה ומתקבל בהתלהבות על ידי בני משפחתו.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותמוראדבתפקיד עצמואסאדבתפקיד עצמואבא של מורדסימהבתפקיד עצמהאמא של מורדד"ר אילן קוץבתפקיד עצמופסיכיאטרסופיבתפקיד עצמהמאמנת דולפיניםעומרבתפקיד עצמומאמן דולפיניםלירוןבתפקיד עצמומאמן דולפיניםשניבתפקיד עצמהחברה של מוראד
הדוכסות הגדולה של פלנדרנסיס (בהולנדית: Groothertogdom Flandrensis) היא מדינה לכאורה דוכסית גדולה הטוענת לחלקים מחבל הארץ הטרה נוליוס ארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
הדוכסות הוקמה ב-2008 על ידי נילס ורמירש הבלגי, ומ-2021 רשומה בבלגיה כארגון סביבתי ללא מטרת רווח ושמו "vzw Groothertogdom Flandrensis".
הדוכסות הגדולה של פלנדרנסיס הוקמה ב-4 בספטמבר 2008 על ידי נילס ורמירש הבלגי כתחביב זמני לשבועיים, הדוכסות הוקמה בהשראת רוזנות פלנדריה, ישות פוליטית ששכנה בארצות השפלה בתקופת ימי הביניים.
ורמירש הגדיר אותה כמיזם אקולוגי להעלאת המודעות בנושאי המסת הקרחונים וההתחממות הגלובלית.
עד 2014, פלנדרנסיס היוותה סוג של סימולציה פוליטית פרלמנטרית וכללה סיעות שהשתתפו בבחירות השנתיות של הדוכסות.
בנוסף לכך לפלנדרנסיס סממנים מדיניים כמו מטבע, הרלדיקה, עיתון, חוקה והמנון לאומי.
פלנדרנסיס יוצגה בכמה ועידות וכנסים בין-לאומיים ביניהם, ועידת "פוליניישן" 2012 שהתקיימה בבריטניה, ועידת פוליניישן 2015 שהתקיימה באיטליה, כנס "מיקרו-קון" 2017 שהתקיים בארצות הברית, כנס מיקרו-קון 2022 שגם כן התקיים בארצות הברית, כנס מיקרו-קון 2023 אותו אירחה וכנס "שינוי עכשיו" 2022 שהתקיים בצרפת, ועידה סביבתנית בה ורמירש שימש כנואם.
נכון ל-2024 פלנדרנסיס מכילה כ-1061 אזרחים דיגיטליים מ-80 מדינות שונות.
מחוץ לאינטרנט, עיקר הפעילות של הדוכסות מתרחשת בעיר הבלגית רואסלייר אך השגרירות הרשמית ממוקמת בכפר לנגמרק.
פלנדרנסיס טוענת לחמישה איים במערב אנטארקטיקה והם האי סיפל, האי צ'רי, האי מאהר, האי פרנק והאי קרני.
עם זאת, הודיעה כי לא בכוונתה לבקר באף אחד מאיים אלה.
ב-12 באוגוסט 2021 הוקרה על ידי העיתון הרשמי הבלגי כארגון סביבתי ללא מטרת רווח.
הדומיניון של מלכיצדק היא מדינה לכאורה באוקיינוס השקט ויש לה גם תביעה לשטח באנטארקטיקה.
על-פי טענות הרשויות האמריקאיות, נשיא המדינה, דייוויד קורם, הוא רמאי מקצועי.
על פי אתר האינטרנט של המדינה, בירתה של המדינה מצויה באוקיינוס השקט, אולם היא מייחלת לקבוע את בירתה בירושלים, עירו ההיסטורית של מלכיצדק מלך שלם, על שמו קרויה המדינה.
מתחקיר של בוב סיימון בחדשות CBS ומתחקיר האתר quatloos, המשמש מוזיאון וירטואלי למעשי הונאה, עולה כי קורם עצמו לא ביקר מעולם באי ורק שמע עליו מפי עדי ראייה.
הוא מתגורר בקליפורניה ומשם מפעיל את אתר האינטרנט של המדינה.
עוד מתברר כי האי, אם הוא קיים, כנראה מכוסה מים בתקופות הגאות.
קורם מנפק דרכונים, מציע איגרות חוב ממשלתיות ופוליסות ביטוח, ומייצר למקום תדמית של מקלט מס.
בישראל התפרסם ולדימיר זוטולובסקי, אשר הציג עצמו כקונסול של מדינת מלכיצדק.
זוטולובסקי הנפיק דרכונים מזויפים ואישורי שהייה שלא כדין באמצעות מסמכים, חותמות, כרטיסי ביקור וגלופות של בול הדומיניון של מלכיצדק, ובעקבות זאת נשפט ל-4 שנות מאסר.
הדּוּמַה (Ду́ма) או הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית (Государственная дума Российской империи) הייתה הבית התחתון של הפרלמנט באימפריה הרוסית בשנים 1906–1917 וכיום מחליפה אותה הדומה הממלכתית בפדרציה הרוסית מאז 1993. הדומה הייתה הבית התחתון כאשר מועצת המדינה הרוסית הייתה הבית העליון בפרלמנט.
בשנת 1917 בוטלה הדומה על ידי הממשלה הזמנית בציפייה לכינוס של האספה המכוננת.
הבית התחתון של הפרלמנט של הפדרציה הרוסית משנת 1993 נקרא גם הוא דומה, הדומה של רוסיה.
עד למהפכת 1905 לא היה גוף מחוקק רשמי ברוסיה, אלא מועצות מייעצות לצאר.
לאחר פרוץ מהפכת 1905, הסכים הקיסר הרוסי, ניקולאי השני, להקים את הדומה, כמוסד מייעץ, אלא שבמנשר הקיסרי של אוקטובר 1905 (הנחשב לחוקה הרוסית הראשונה) נאלץ הצאר להקנות לדומה סמכויות של מחוקק.
בדצמבר 1905 פורסמו שינויים לחוק הבחירות, אשר הקנו זכות בחירה ליותר ממחצית מהאוכלוסייה הגברית, מעל גיל 25.
הבחירות לדומה הראשונה התקיימו בפברואר־מרץ 1906 ומושב הדומה נפתח ב־27 באפריל 1906 בארמון טבריצ'סקי, אך פוזר על ידי הממשלה כעבור 72 ימים, ב־8 ביולי 1906. בדומה היה רוב לנציגי המפלגה הדמוקרטית החוקתית.
לאחר פיזור הדומה 180 מחבריה קראו למרד אזרחי ונשפטו.
הדומה השנייה התכנסה בפברואר 1907 והייתה קצרת ימים אף היא (103 יום).
הסיעה הגדולה בדומה הייתה סיעת ברית העבודה והאיכרים.
פיזורה ב-3 ביוני 1907 לווה בפרסום חוק בחירות חדש אשר הבטיח יתרון לבוחרים שמרניים והעניק לשלטונות אפשרויות כמעט בלתי מוגבלות להשפיע על מהלך הבחירות.
הדומה השלישית התכנסה בנובמבר 1907 והצליחה להתקיים עד שנת 1912 והייתה הדומה היחידה שהתקיימה במשך תקופת כהונה מלאה.
הסיעה הגדולה בדומה הייתה סיעת מפלגת האוקטיאבריסטי.
הדומה שיתפה פעולה עם הממשלה וזה אפשר לה לסיים את תקופת כהונתה החוקית.
הדומה הרביעית התכנסה בנובמבר 1912 והייתה מושב הדומה האחרון של אימפריה הרוסית כאשר הפרלמנט פורק ב-1917 בעקבות פרוץ המהפכה.
שםתמונהמפלגהתקופת כהונהמושב הדומה סרגיי מורומצב הקדטים אפריל-יולי 1906 I פיודור גולובין הקדטים פברואר-יוני 1907 II ניקולאי חומיאקוב האוקטובריסטים נובמבר 1907-מרץ 1910 III אלכסנדר גוצ'קוב האוקטובריסטים 1910-1911 III מיכאיל רודזיאנקו האוקטובריסטים 1911-1917 III - IV
הדומה הממלכתית , המכונה גם "גוסדומה" (Госдума) היא הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי, האספה הפדרלית.
הבית העליון הוא מועצת הפדרציה.
בניין הדומה ממוקם במרכז מוסקבה, מרחק קצר מכיכר מנז'.
בדצמבר 1993, לאחר שאושרה במשאל עם חוקת רוסיה, הדומה החליפה יחד עם מועצת הפדרציה את הפרלמנט הקודם, הסובייט העליון הסובייטי שהחליף את גוף החקיקה של ברית המועצות, ועידת נציגי העם והסובייט העליון של רוסיה.
בעקבות לחצים פנימיים לאחר המלחמה הכושלת ביפן בשנת 1905 ומהפכת 1905, הצאר הרוסי ניקולאי השני החליט לענות על צורכי העם ולהקים את הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית – פרלמנט רוסי.
בדצמבר 1905 נערכו בחירות לדומה בפעם הראשונה, והיא התכנסה ב-1906. הבחירות נערכו במכללות ובאוניברסיטאות ברחבי המדינה, וזכות ההצבעה בהן נתנה רק לבעלי נכסים ופועלים במפעל בו מועסקים מעל 50 פועלים.
לא הייתה זכות בחירה לנשים, צעירים מתחת לגיל 25, פושעים, ואנשי צבא.
סמכויותיה של הדומה היו מצומצמות למדי: אם עיכבה את הצעות החוקים של הממשלה או כאשר אופייה לא התאים לרוחו של הצאר, הדומה פוזרה.
פיוטר סטוליפין, ראש הדומה הראשונה, שאף לרפורמות במדינה, ולכן הדומה פוזרה תוך מספר חודשים.
את הדומה הראשונה החרימו הבולשביקים, הסוציאליסטים ומפלגת הס"ר (סוציאל־רבולוציונרים).
לאופוזיציה הרוסית היו תומכים רבים, החל מאלה שביקשו להפוך את רוסיה למלוכה חוקתית, וגם בולשביקים שביקשו רפורמות סוציאליסטיות קיצוניות.
הדומה לא הייתה יעילה בליבון הסכסוכים.
שנה לאחר מכן, ב-1907, כינס הצאר את הדומה השנייה.
כמו הדומה הקודמת, גם היא נכנסה לעימות חריף עם מועצת השרים, וגם היא קיימה רק מושב אחד, מ-20 בפברואר עד 3 ביוני 1907, אז פוזרה על ידי ניקולאי השני.
לאחר מכן, שונתה חקיקת הבחירות.
בשנת 1917 בוטלה הדומה על ידי הקומוניסטים, אולם שבה לפעילות לאחר קריסת ברית המועצות ב־1993, בעקבות המשבר החוקתי.
בקיץ 2020 מבנה הפרלמנט החל לעבור שיפוץ וישיבות הדומה עברו זמנית להיכל העמודים של בית האיגודים ברחוב דמיטרובקה הגדולה.
הדומה היא שם כללי לפרלמנטים מרכזיים ומקומיים בהיסטוריה של רוסיה ובתור גוף שייעץ לצארים ולנסיכים הרוסים.
מקור השם במילה הרוסית думать (דוּמַט') שמשמעותה "לחשוב".
הדומה הממלכתית נוסדה לראשונה ב-1906 והייתה הפרלמנט הרוסי הראשון שנבחר.
לאחר המהפכה הרוסית ב־1917 והקמת ברית המועצות, בוטלה הדומה ובמקומה הוקם הוועד הפועל המרכזי שלימים יהיה הסובייט העליון ולאחר מכן ועידת נציגי העם.
לאחר פירוק ברית המועצות הציע בוריס ילצין, הנשיא הראשון של הפדרציה הרוסית, להקים פרלמנט דו-ביתי שהדומה תהיה הבית התחתון שלו.
הצעות להקמת פרלמנטים שיחליפו את הפרלמנט הסובייטי נשמעו גם ברפובליקות האחרות שהרכיבו את ברית המועצות לשעבר.
ההצעה אושרה במשאל עם שכונן את חוקת רוסיה.
בשנים הראשונות שלאחר הקמתה הייתה הדומה מוקד התנגדות לחוקים ולמדיניות של ילצין, ופעמים רבות הצביעה נגד החוקים שלו.
הדומה הייתה מוקד התנגדות לרפורמות ולהפרטות שביקשו ילצין ותומכיו לבצע.
ילצין בתגובה הטיל וטו על רבים מהחוקים שהובאו להצבעה בדומה.
מאז שנות ה-2000, ובמיוחד מאז 2003, הפרלמנט יציב ותומך בולדימיר פוטין, בין השאר עקב הרוב שיש למפלגה שתומכת בפוטין, רוסיה המאוחדת.
ככלל, הדומה מעוניינת בשינויים מרחיקי לכת יותר מאשר הבית העליון, מועצת הפדרציה.
כבית התחתון של הפרלמנט, כל חוק, יוצע היכן שיוצע, חייב להיות מאושר קודם כל בדומה.
לאחר שהדומה הצביעה עליו, טיוטת החוק נשלחת למועצת הפדרציה, הבית העליון, לפני שיובא לחתימתו של הנשיא.
הדומה יכולה לאשר חוק בלא צורך באישור מועצת הפדרציה אם יש רוב של 3/4 וחתימה של הנשיא.
סמכויות מיוחדות המוענקות רק לדומה על ידי החוקה:
אישור צו נשיאותי של הנשיא בנוגע למינוי ראש ממשלה;
אישור המועמד של הנשיא לתפקיד יושב ראש הבנק המרכזי
התחלה של הליכי הדחה של הנשיא (דרוש רוב של 2/3)
על כל חוק תחילה מצביעים בדומה, ורק לאחר מכן במועצת הפדרציה
הדומה מורכבת מ-450 צירים, הנבחרים בבחירות כלליות, חשאיות, ישירות, ויחסיות אחת ל-5 שנים (בהתאם לתיקון משנת 2008).
כל אזרח רוסי מעל גיל 21 רשאי להתמודד בבחירות לדומה.
בראש הדומה עומד יושב ראש שתפקידו לנהל את ענייניו השוטפים של הבית.
ועדות הדומה הן הזרועות הביצועיות ומורכבות בהתאם ליחסי הכוחות המפלגתיים של הרכב הדומה.
מטרת הוועדות היא הפחתה ממעמסת הדיונים במליאה הראשית ומתן אפשרות לפיקוח ומעקב הדוקים יותר על שטחי פעולה ממוקדים.
הרכב הדומה השמינית של הפדרציה הרוסית
חברי הפרלמנט הצטרפו לתנועת "אחדות" הבחירה הדמוקרטית של רוסיה 1 פיזור ואיחוד עם ברית כוחות הימין המפלגה הרוסית לאחדות והסכמה 1 פירוק.
חברי הפרלמנט הצטרפו ל"מחוזות רוסיה" הפטריוטים של רוסיה 4 פועלת במחוזות ובערים.
התאחדה עם מפלגת התחייה של רוסיה, שמוזגה זמנית עם המפלגה הרוסית לשלום ואחדות בשנים 2008—2012
מאז 1996 ממונה נציג נשיאותי לדומה, שהוא נציג נשיא הפדרציה הרוסית בבית הדומה הממלכתית.
שםתמונהמפלגהתקופת כהונהמושב הדומה איוואן ריבקין המפלגה האגררית 1993–1996 I גנאדי סלזניוב המפלגה הקומוניסטית 1996–2002 II – III בוריס גריזלוב רוסיה המאוחדת 2003–2011 IV – V סרגיי נארישקין רוסיה המאוחדת 2011–2016 VI ויאצ'סלב וולודין רוסיה המאוחדת 2016– VII – VIII
הדומיניון היא אימפריה צבאית בעולם הבדיוני של "מסע בין כוכבים" המורכבת ממספר רב של גזעים של חייזרים שונים, המבוססים ברביע גמא.
אימפריה זו הופיעה לראשונה בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", ושימשה בה כיריבתה העיקרית של פדרציית הכוכבים המאוחדת.
בשורות הצבא של הדומיניון, וכן במוסדות האזרחיים שלו, חברים מספר רב של מינים, הפזורים על פני מספר רב של כוכבי-לכת.
מעט מאוד ידוע לגבי המנגנון הפנימי של הדומיניון, אלא רק שהג'מהדאר והוורטה ממלאים את עיקר תפקידי החיילים והמנהלים (בהתאמה).
בין מינים החברים בדומיניון ניתן למצוא את הבאים:
"המייסדים" הוא הכינוי של מייסדי ושליטי הדומיניון.
כל המייסדים משתייכים לגזע מסתורי של משני צורה הנקרא מִשְׁתַּנִּים.
בעבר, המִשְׁתַּנִּים סבלו מרדיפות גזעיות מצד גזעים שאינם-משני-צורה (המכונים "מוצקים" על ידי המייסדים), עד אשר מצאו מחבוא על כוכב מרוחק ברביע גמא, בו הם חיים יחדיו בצורתם הטבעית-הנוזלית, כחלק מ"הקשר הגדול".
את "הדומיניון" הם הקימו מתוך שאיפתם להשליט "סדר" על רביע גמא ועל כל מי שעלול לפגוע בהם, כאמצעי להגנה על עצמם כנגד הרדיפה הנרחבת שהם התמודדו בעבר.
וורטה הוא גזע של חייזרים המשרתים את המייסדים של הדומיניון, להם הם סוגדים כאלים.
לרוב, תפקידיהם כוללים משרות ניהוליות בכירות, דיפלומטים או קצינים המופקדים על יחידות צבאיות של ג'מהדאר.
הוורטה הם דמויי-אדם, המתרבים על ידי שיבוט.
הם בעלי עור לבן, שיער שחור ועיניים בהירות בצבע לילך ובהשוואה לבני אדם - יש להם חוש שמיעה מפותח מאוד, אולם חושי ראייה וטעם ירודים מאוד, והם חסינים בפני רוב סוגי הרעלים.
הג'מהדאר הוא גזע אשר הונדס גנטית על ידי המייסדים, על מנת שאלו ישמשו כחייליו (אין זה ידוע אם היה קיים גזע חייזרים בעבר אשר שונה גנטית ונהיה לג'מהדאר, או שמלכתחילה הם עוצבו במלואם על ידי המייסדים).
בהיותם מהונדסים גטית לשרת את המייסדים, הג'מהדאר מאופיינים בכוח ובנחישות, כולם זכרים, ומוחדרת בהם האמונה כי "ניצחון הוא חיים".
כמו כן, מוחדרת בהם התמכרות לסם המכונה "קטרסל לבן" (סם שאי-נטילתו לאורך זמן תגרום למוות).
חייהם קצרים, בתוך שלושה ימים מלידתם הם כבר בוגרים ומוכנים לקרב ומאמינים כי המייסדים הם אלוהיהם ולכן אינם מסוגלים לפגוע בהם.
הדומיניון הוקם כ-2,000 שנה לפני האירועים המתרחשים ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", על ידי משתנים - גזע חייזרים בעלי יכולת שינוי צורה, כאמצעי להגנה על עצמם כנגד הרדיפה הנרחבת שהם התמודדו איתה מצד גזעים דמויי-אדם (אותם הם מכנים "מוצקים").
המשתנים הנדסו גנטית מספר גזעים המשועבדים להם, על מנת שישמשו להם כחיל רגלים של האימפריה החדשה שלהם.
יצירות גנטיות אלו החלו לכנות את יוצריהם - המשתנים - בשם "המייסדים".
המפגש הראשון וההסלמה שלאחר מכן
המפגש הראשון (הידוע) של יצור תבונתי מרביע אלפא עם הדומיניון נראה בפרק "Rules of Acquisition", פרק 7 בעונה 2 של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", בו קווארק נשלח אל רביע גמא על ידי הנגוס הגדול זק, על מנת לרכוש 100,000 חביות יין.
בפרק זה, כמו גם בפרקים נוספים במהלך עונה 2, יש אזכורים מעורפלים שונים המתייחסים אל הדומיניון כאל הכוח העיקרי של רביע גמא.
הדומיניון לא היה ידוע למעצמות של רביע אלפא, עד אשר התגלה חור התולעת הסמוך לבאג'ור, בשנת 2369, שאפשר את חקר החלל של רביע גמא.
בשנת 2370, חיילי ג'מהדאר השמידו מושבות שהוקמו ברביע גמא על ידי באג'ור והפדרציה, הרסו ספינות חלל רבות שהגיעו לרביע גמא, ואף לקחו בשבי את קומנדר סיסקו, תוך שהם דורשים כי הפדרציה תישאר בצד שלה של חור התולעת.
כתוצאה מאירוע זה, הפדרציה מוציאה את הדיפאיינט מאחסון, מתקינה בה מערכת הסוואה של הרומולאנים, ומתחילה בהכנות לשיפור מערכות ההגנה של תחנת החלל חלל עמוק 9 באופן דרסטי.
בתחילת השנה שלאחר מכן, הפדרציה מציבה לעצמה משימה: למצוא את המייסדים ולכרות איתם הסכם שלום.
משימה זו הסתיימה באסון, כאשר המשלחת נתפסה, ובאמצעות מניפולציות של הזיה הדומיניון בחן את נכונותם לפייס את הדומיניון.
במהלך אירוע זה, מתגלה כי המייסדים המתבודדים של הדומיניון הם משתנים, אשר מצדיקים את מעשיהם על ידי הצורך להגן על בני-מינם נגד רדיפה של מוצקים, תוך כדי ציון חובתם ונטייתם "להשליט סדר ביקום כאוטי".
כתוצאה מאיום הדומיניון ההמשך, מספר מהכוחות של רביע אלפא פעלו, תוך התגברות הכנות ופרנויה, אשר באו לכדי ביטוי, בין השאר, בניסיון רומולאני להביא לכדי קריסה את הכניסה של חור התולעת.
למרות האזהרות של הדומיניון, הפדרציה המשיכה לחקור ולמפות את רביע גמא.
המייסדים החלו להסתנן אל רביע אלפא, ואפילו עשו שמות בכדור הארץ עצמו.
בשנת 2371, כוח צבאי משולב של מסדר אובסידיאן והטאל שיאר - ארגוני המודיעין החשאיים של האיחוד הקרדאסי ואימפריית הכוכבים הרומולאנית (בהתאמה) - ניסו להלום ברביע גמא עם צי של ספינות המצוידות במכשירי הסוואה, שמטרתו לתקוף את כוכב הבית של המייסדים, ובכך לשתק את הדומיניון.
אולם, באמצעות מניפולציות אינטנסיביות מצד המשתנים, כוח תקיפה זה נתקל במארב, בעת שתקף את מה שהוא חשב שהוא כוכב הבית של המייסדים (שהתגלה להיות כוכב נטוש), וחוסל כולו על ידי הג'מהדאר.
מאוחר יותר מתגלה כי התומך הראשי שעודד את התקיפה הזו היה משתנה-מסתנן.
כישלון זה החליש משמעותית הן את הקרדאסים והן את הרומולאנים, וסלל את הדרך עבור הדומיניון לחדירתו אל רביע אלפא.
סכסוך פנימי פרץ ברביע אלפא, כאשר כתוצאה מהפיכה אזרחית של המשטר הצבאי של קרדאסיה - האימפריה הקלינגונית האשימה כי המהפיכה היא תוצאת של התערבות מצד משתנים-מסתננים, שעכשיו שולטים באיחוד הקרדאסי.
אשר הפדרציה גינתה את פלישתם של הקלינגונים אל שטחי קרדאיסה, הקנצלר גאורון גירש את כל אזרחי הפדרציה מהשטחים הקלינגונים, החזירו את שגריריהם וביטלו את "הסכמי קיטאמור" - הסכם השלום בין הפדרציה לבין האימפריה הקלינגונית.
הקלינגונים לחמו לחימה מזוינת כנגד הפדרציה והאיחוד הקרדאסי במשך חודשים רבים, עד אשר בנג'מין סיסקו הצליח לחשוף משתנה-מסתנן בקרב הקלינגונים, המעמיד פנים להיות הגנרל מרטוק.
בסופו של דבר, גאורון מתרצה, מחדש את הסכמי קיטאמור, ומצטרף לצד הפדרציה במלחמתה נגד הדומיניון.
שנת 2373 - ההתעצמות לקראת המלחמה
שנת 2375 - שלהי המלחמה וסיומה
מעמדו של הדומיניון כישות מדינית בסיום המלחמה מעולם לא נדון ב-"מסע בין כוכבים".
תנאי ההסכם הסופי שהביא לסיום המלחמה מעולם לא הוצגו.
ניתן להניח כי בסיומה של המלחמה - הדומיניון עדיין מחזיק שטחים נרחבים ברביע גמא.
הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית (כינוס 1906) הייתה הגוף המחוקק הייצוגי הראשון באימפריה רוסית שנבחר על ידי העם.
היא כונסה בעקבות אירועי מהפכת 1905, והייתה ניסיון של הצאר לייצב את אי השקט הפוליטי וההתקוממויות המהפכניות שפרצו במדינה.
הדומה קיימה מושב אחד בלבד והתקיימה רק 72 ימים באביב-קיץ 1906 עד שפוזרה על ידי ניקולאי השני.
מקום הכינוס של הדומה היה אולם הכס הגדול שבארמון החורף בסנקט פטרסבורג.
הייתה זו הפעם הראשונה שרוסים מן השורה הורשו להיכנס לארמון הקיסרי, חוויה סוריאליסטית הן עבור האיכרים והן עבור המשפחה הקיסרית.
אחותו של הצאר, הנסיכה הגדולה אולגה אלכסנדרובנה, כתבה מאוחר יותר: "אני זוכרת את הקבוצה הגדולה של צירים מקרב איכרים ואנשי מפעלים.
אבל הפועלים היו גרועים יותר: הם נראו כאילו הם שונאים אותנו".
סמכויות הדומה הוגדרו בחוק מ-20 בפברואר 1906. בהתאם לחוק, הדומה הייתה מתכנסת לתקופה של 5 שנים, אך הקיסר היה יכול לפזר אותה.
הדומה הייתה יכולה לאשר את החוקים לאחר שהם קיבלו את המלצת הממשלה ולאשר את תקציב המדינה.
במהלך הפסקות בין המושבים, הקיסר היה רשאי לקבל את החוקים שלאחר מכך היו צריכים לקבל את אישור הדומה.
דומה הייתה הבית התחתון של הפרלמנט.
הבית העליון היה מועצת המדינה שהיה צריך לאשר את החוקים שהתקבלו בדומה.
השלטון הביצועי היה בידי הקיסר שהיה המפקד העליון, קבע מדיניות חוץ והיה רשאי להכריז מלחמה או מצב חרום בכל חלקי המדינה.
חוק הבחירות פורסם ב-11 בדצמבר 1905. הבחירות היו לא ישירות והתקיימו ב-4 קוריות שבחרו בוחרי חברי הדומה:
קוריה של בעלי האדמות - בבחירת חבר דומה אחד מ-2,000 חברי קוריה
קוריה עירונית - בחירת חבר דומה אחד מ-4,000 חברי קוריה
קוריה של האיכרים - בחירת חבר דומה אחד מ-30,000 חברי קוריה
קוריה של הפועלים - בחירת חבר דומה אחד מ-90,000 חברי קוריה
לא לכל תושבי המדינה היה זכות בחירה.
לקבלת זכות בחירה היה צורך להיות בעל נכס, פועל במפעל בו מועסקים מעל 50 פועלים.
בסך הכול נבחרו 524 חברי הדומה לפי האזורים הבאים: רוסיה האירופאית 412 (79%), פולין 37 (7%), קווקז 29 (6%), סיביר ומזרח הרחוק 25 (4%), מרכז אסיה 21 (4%).היו אזורים שהבחירות התקיימו רק באביב ולכן לקראת תחילת הכינוס נבחרו רק 480 חברים.
חלק מהנבחרים הגיעו למושב כבר לאחר תחילתו.
הבולשביקים החליטו להחרים את הבחירות, ולדימיר לנין הכיר שהחלטה זו הייתה שגויה.
בסך הכול נבחרו 499 חברי הדומה לפי חלוקה כדלקמן:
המפלגה הדמוקרטית החוקתית - 176
ברית העבודה (Трудовая группа) - 102. הקבוצה לא הייתה מפלגה מאורגנת, אך קבוצת אנשים בעלי השקפות עולם "שמאלה ממפלגה הדמוקרטית החוקתית".
במהלך עבודת הדומה הם גיבשו טיוטת מצע אך עם פיזור הדומה התארגנותם המפלגתית הופסקה.
הקבוצה הפולנית - 33. הקבוצה היווה אוסף של נציגי פולין שהיו שייכים למפלגות שונות שפעלו בפולין.
המפלגות הקימו סיעות, אך נציגי המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית פעלו כעצמאיים ללא הקמת סיעה מפלגתית ולעומת זאת הוקמה סיעת ברית 17 באוקטובר על בסיס חברי הדומה העצמאיים (כללה 16 חברים).
כמו כן הוקמה פרקציית "אוטונומיסטים" שכללה נציגי לאומים שונים שדגלו במתן אוטונומיה לחבלי האימפריה השונים.
המושב הראשון החל ב-27 באפריל 1906 בארמון טבריצ'סקי בסנקט פטרבורג.
כבר בתחילת הפעילות היה ברור שצפוי מאבק קשה של רוב החברים נגד הממשלה בראשות איוואן גורמיקין.
לראש הדומה נבחר פרופסור של אוניברסיטת מוסקבה סרגיי מורומצב, סגניו היו הנסיך פיוטר דולגורוקוב וניקולאי גרדסקול, והמזכר היה דמיטרי שחובסקוי (כולם חברי המפלגה הדמוקרטית החוקתית, המפלגה בעלת מספר החברים הגדול בדומה)
במהלך 72 ימי המושב הדומה שלחה לממשלה 391 שאילתות על פעילות לא חוקית של הממשלה.
כבר בתחילת המושב המפלגה הדמוקרטית החוקתית העלתה לדיון את נושאי שחרור האסירים הפוליטיים, ביטול עונש המוות, ביטול המועצה המדינית והכפפת הממשלה לדומה.
ב-5 במאי הדרישות הועבדו לאיוואן גורמיקין שב-13 במאי נתן תשובה שלילית מוחלטת לכל הדרישות.
נושא בעלות על האדמות היה במרכז פעילות הדומה.
ב-7 במאי הועברה הצעת חוק להגדרת חלקת האדמות שבבעלות האיכרים על חשבון אדמות המדינה, הכנסייה וקנייה חלקית של אדמות מבעלי אדמות גדולים.
ב-6 ביוני הועלתה הצעת חוק על הלאמה מיידית של אוצרות טבע וביטול בעלות על האדמות.
רוב של חברי הדומה לא קיבל את ההצעה.
הועלתה הצעה לחיסיון של חברי הדומה שלא הועלה לדיון.
אחד מסימני המשבר היה העברה לדיון בדומה של הצעת הממשלה לבניית מכבסה באוניברסיטת טרטו.
במשך המושב הדומה אישר 2 הצעות חוק - על ביטול עונש מוות (שהתקבל תוך הפרת סדר הדיון) והקצאת 15 מיליון רובל לנפגעי הבצורת שבוצעה על ידי הממשלה.
לקראת הבחירות הבונד עשה הסכם עם מפלגת הפועלים בליטא וזה גרם לבחירת שני נציגים יהודים: שמריהו לוין ולאון ברמסון.
יתר הנציגים, מתוכם גם הציונים, נבחרו מטעם המפלגה הדמוקרטית החוקתית, ביניהם: מקסים וינבר (ממייסדי המפלגה), ניסן קצנלסון, משה אוסטרוגורסקי, שמשון רוזנבאום, מיכאיל שפטל, ויקטור יעקובסון, דר' צבי ברוק, גריגורי יולוס, מיכאיל הרצנשטיין.
יולוס והרצנשטיין נרצחו על ידי מתנקשים מטעם ברית העם הרוסי.
הרוב מהם לא המשיך בפעילות פוליטית לאחר פיזור הדומה וחלק אף עלו ארצה.
ב-6 ביולי 1906 פיוטר סטוליפין מונה לראש הממשלה.
תוך יומיים הצאר החליט על פיזור הדומה ועריכת בחירות חדשות לפי מפתח זהה.
ב-9 ביולי חברי הדומה שהגיעו לארמון גילו שהדלתות נעולות.
חלק מחברי הדומה (כ-180) עברו לעיר ויבורג הנמצאת בשטח הדוכסות הגדולה של פינלנד ופרסמו את כרזת ויבורג.
הכרזה כללה קריאה למרד אזרחי לא אלים.
לקריאה זו לא היו תגובות של ממש, אך כל חברי הדומה שחתמו על ההכרזה קיבלו עונש של 3 חודשי מעצר וזכות הבחירה שלהם בוטלה.
הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית (כינוס 1907) היה ניסיון שני ליצור מוסד פרלמנטרי נבחר באימפריה רוסית.
הוא כונס בעקבות פיזור הדומה הקודמת ב-1906. כמו הדומה הקודמת, גם היא נכנסה לעימות חריף עם מועצת השרים, וגם היא קיימה רק מושב אחד, מ-20 בפברואר עד 3 ביוני 1907, אז פוזרה על ידי ניקולאי השני.
אירועי פיזור הדומה ידועים בשם "הפיכת 3 ביוני" ומהווים אבן דרך לסיום אירועי מהפכת 1905.
סמכויות הדומה הוגדרו בחוק מ-20 בפברואר 1906. בהתאם לחוק, הדומה מתכנסת לתקופה של 5 שנים, אך הצאר היה יכול לפזר אותה.
הדומה הייתה יכולה לאשר את החוקים לאחר שהם קיבלו המלצת הממשלה ולאשר תקציב המדינה.
במהלך הפסקות בין המושבים, הצאר היה רשאי לקבל את החוקים שלאחר מכך היו צריכים לקבל את אישור הדומה.
הדומה הייתה הבית התחתון של הפרלמנט.
חוק הבחירות פורסם ב-11 בדצמבר 1905. הבחירות היו לא ישירות והתקיימו ב-4 קוריות:
לקבלת זכות בחירה היה צורך להיות בעל נכס, פעול במפעל בו מועסקים מעל 50 פועלים.
לא הייתה זכות בחירה לנשים, צעירים מתחת לגיל 25, פושעים, חיילים וקצינים.
בסך הכול היה צורך לבחור 518 חברי הדומה.
רק 6% מהנבחרים היו חברי הדומה הראשונה, זאת בעקבות חתימת 180 מחברי הדומה הראשונה על הקריאה למרד אזרחי ושלילת זכות בחירות מהחותמים.
חברי הדומה התחלקו לפי הסיעות הבאות:
ברית העבודה והאיכרים (трудовая крестьянская фракция) - 104. היא כללה חברי קבוצת העבודה (71), חברי ברית האיכרים (14) ותומכים (19)
המפלגה הדמוקרטית החוקתית - 98
מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית - 65
הקבוצה הפולנית - 46. הקבוצה הייתה אוסף של נציגי פולין שהיו שייכים למפלגות שונות שפעלו בפולין.
מפלגת העם הסוציאליסטית - 16
מפלגת הרפורמות הדמוקרטיות - 1
בין חברי הדומה היו 7 יהודים בסיעות שונות.
המושב הראשון החל ב-20 בפברואר 1907 בארמון טבריצ'סקי בסנקט פטרבורג.
ליושב ראש הדומה נבחר נציג המפלגה הדמוקרטית החוקתית פיודור גולובין (לאחר מהפכת אוקטובר שיתף פעולה עם הממשל הסובייטי ונרצח במהלך הטיהורים הגדולים בשנת 1937).
עוד לפני תחילת פעילות הדומה היה ברור שקיימת מחלוקת עקרונית ב-2 נושאים:
הממסד התנגד לכך שממשלה תהיה במינוי הדומה.
לעומת זאת, רוב סיעות הדומה דגלו בכך שמינוי שר לממשלה צריך לקבל אישור הדומה.
סיעות השמאל של הדומה היו בעד העברת אדמות מבעלי האדמות לאיכרים ללא תמורה לבעלים.
סיעות המרכז והימין היו בעד רכישת אדמות מבעלי האדמות (כאשר בעל האדמה אינו יכול לסרב) והעברתם לאיכרים.
לעומת זאת, הממשלה כבר החל ברפורמה בתחום שהתרכזה במתן הלוואות לאיכרים לרכישת אדמות בשוק החופשי.
בהתאם לחוק, חברי הדומה הקימו ועדות והחלו בהכנת הצעות חוק ודיוני על הצעות הממשלה.
הנושא העיקרי היה נושא האדמות.
בנוסף לכך, הדומה טיפלה בנושאים שונים - אספקת מזון, תקציב 1907, חוק הגיוס החדש, ביטול בתי משפט שדה, ועוד.
ב-6 במרץ הופיע ראש הממשלה דאז, פיוטר סטוליפין בדומה והכריז על שורה רחבה של רפורמות שבכוונתו לבצע.
הדיון שנערך לאחר נאום של סטוליפין הראה שחברי הדומה לא מתייחסים ברצינות להצעות הממשלה והם עלולים להתעכב תקופה ארוכה בדיוני ועדות.
ב-17 באפריל בדומה נערך דיון על חוק הגיוס.
בנאום של המנשביק ארשק זורבוב צוין ש"צבא יכול להילחם רק עם אוכלוסיית המדינה ובמלחמות במזרח היא לא יכולה לעמוד מול צבא אמיתי".
כתוצאה מכך, כל חברי הממשלה עזבו את הישיבה.
הרוחות נרגעו, אך היה ברור כי צפוי משבר בין הממשלה לבין הדומה.
באביב 1907 הועלה נושא טיפול הממשלה במהפכנים.
הממשלה הגישה לדומה הצעת חוק לפיה יש לאפשר לממשלה לנקוט בצעדים קשוחים נגד החשודים בפעילות מהפכנית.
ב-17 במאי 1907 הדומה הצביעה נגד הצעת החוק ונגד פעילות המשטרה בנושא.
במשך המושב הדומה טיפלה ב-287 הצעות חוק, אישרה 20, אך רק 3 קיבלו תוקף.
ב-29 באפריל 1907 ביוזמת התא הצבאי של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית נערך מפגש בין החיילים לבין חברי הדומה מסיעת המפלגה.
בסיום המפגש סוכם על הכנת מסמך מיוחד עם תיאור בקשות החיילים ולהעביר אותו לדומה.
בין חברי התא היו גם סוכני משטרה ולאור כך, המסמך הגיע לשולחן פיוטר סטוליפין.
בעקבות קריאת המסמך הוא נתן הוראה למשטרה לעצור את מחברי המסמך וחברי הדומה במהלך המפגש הקרוב.
אלא שנציגי המשטרה לא יכלו לעצור את חברי הדומה בהיותם בעלי חסינות.
במהלך ביצוע חיפוש במקום המפגש נמצאו מסמכים המפלילים כביכול בפעילות חתרנית.
במהלך חודש מאי הממשל פעל בשני מישורים - הכנת תיק פלילי נגד חברי הדומה שהשתתפו במפגש, והכנת חוק בחירות חדש.
ב-1 ביוני פיוטר סטוליפין דרש להשעות 55 מחברי הדומה מהשתתפות בדיונים ובפעילות נגד הממשלה, ונגד 16 מהם ביקש הסרת חסינות.
זאת על בסיס מידע שהיה קיים כביכול במשטרה.
בנאומו הוא רמז שתשובה שלילית עלולה להביא לפיזור הדומה.
הדומה לא נתנה תשובה מיידית והקימה ועדה מיוחדת ללימוד הנושא.
הוועדה הייתה צריכה לתת את התשובה ב-4 ביולי.
על בסיס בקשת סטוליפין, ומבלי שהמתין לתשובת הדומה, חתם הצאר ניקולאי השני על צו לפיזור הדומה.
במקביל, שונה חוק הבחירות, כך שהדומה השלישית נבחרה בהתאם לחוק החדש.
בעקבות פיזור הדומה נעצרו 37 מחבריה.
המשפט נערך במהלך נובמבר-דצמבר 1907. 17 מהנבחרים קיבלו עבודות כפייה לתקופה של עד 5 שנים, 10 נשלחו לסיביר ו-10 שוחררו ללא אישום.
אחד מחברי הדומה המואשמים, איראקלי צרתלי היה חבר הממשלה הזמנית שהוקמה בעקבות מהפכת פברואר בשנת 1917.
הדומה העירונית של מוסקבה הוא בית המחוקקים של העיר מוסקבה.
הדומה מורכבת מארבעים וחמישה חברים.
הדומה העירונית של מוסקבה היא אחד מבתי המחוקקים העירוניים הוותיקים ברוסיה.
בתקופת האימפריה הרוסית התקיימה הדומה העירונית החל משנת 1862 ועד לפרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה ב-1917. קודם לשנת 1862 התקיימה הדומה בת ששת הקולות (Шестигласная дума) שהייתה מועצה מייעצת למושל העיר.
בתקופת ברית המועצות המועצה העירונית של מוסקבה (Московский городской совет) תפקדה הן כעירייה והן כפרלמנט עירוני, בשנים 1917–1993. הדומה מתכנסת בהרכב מלא אחת לחודש, כשמדי יום מתכנסים רק יושב ראש הפרלמנט, סגניו ויושבי ראש ועדות.
מאז 2009 הדומה העירונית נבחרת לתקופת כהונה של 5 שנים.
בשנת 2015 הדומה העירונית של מוסקבה עברה למשכן במתחם ההיסטורי של בית החולים נובו-יקטרינה, מבנה שנבנה בשנת 1740 ונהרס בינואר 2013, חרף התנגדות רבים להרס המבנה ההיסטורי.
הדומה השביעית, שהרכבה נקבע בבחירות הפרלמנטריות ברוסיה שהתקיימו ב-17 בספטמבר 2017, הושבעה באוקטובר באותה שנה.
יושב ראש הדומה השביעית היה ויאצ'סלב וולודין.
הבחירות לדומה השמינית התקיימו בספטמבר 2021.
תחילה, בדומה השביעית כיהנו 448 חברי פרלמנט מתוך 450 שאמורים לכהן, לאחר ששלושה מושבים נותרו מיותמים, כשחברי הפרלמנט התפטרו מהפרלמנט ולא מונו להם מחליפים.
את מושביהם נטלו 3 חברים שנבחרו בבחירות משלימות במסגרת הבחירות לרשויות המקומיות בספטמבר 2018.
הדומה השביעית התכנסה לראשונה ב-5 באוקטובר 2016, בכנס באולם המליאה שנפתח על ידי זקן הצירים, ז'ורס אלפרוב, בן ה-87, בדיון שבמסגרתו נבחר ויאצ'סלב וולודין ליושב ראש הדומה הממלכתית.
ב-23 בספטמבר 2016, הנשיא ולדימיר פוטין הציע את מועמד מפלגת רוסיה המאוחדת ויאצ'סלב וולודין לתפקיד יושב ראש הדומה הממלכתית.
מנהיג הרוב, ולדימיר ואסילייב אמר שסיעת רוסיה המאוחדת תתמוך במועמדותו של וולודין.
ב-24 בספטמבר במפלגה אישרה את המועמדים מטעמה לתפקיד יושב ראש הדומה וסגניו.
גם המפלגה הליברל-דמוקרטית ומפלגת רוסיה הוגנת הביעו תמיכתן בוולודין.
המפלגה הקומוניסטית הציעה את דמיטרי נוביקוב לתפקיד היושב ראש.
ב-5 באוקטובר 2016, במושב הפתיחה של הדומה נבחר ויאצ'סלב וולודין ברוב קולות ליו"ר.
מועמד קולות אחוזים √ ויאצ'סלב וולודין (רוסיה המאוחדת) 404 דמיטרי נוביקוב (המפלגה הקומוניסטית) 40 נמנעו 6
7 באוקטובר 2016: אושרר הסכם לפריסת כוחות האוויר והחלל של רוסיה בסוריה, ברוב של 446
19 באוקטובר 2016: אושרר חוק להשעיית ההסכם עם ארצות הברית בדבר צמצום השימוש בפלוטוניום ברוב של 445.
20 בינואר 2017: אושרר הסכם עם טורקיה אודות פרויקט צינור הגז טורקיש סטרים, ברוב של 416.
27 בינואר 2017: אומץ חוק שנוי במחלוקת המסיר אחריות פלילית על הכאה במשפחה, ברוב של 380.
9 ביוני 2017: אלווירה נביאולינה מונתה מחדש לתפקיד נגידת הבנק המרכזי של רוסיה, ברוב של 360.
19 ביולי 2017: אומץ חוק המאפשר למדינה לשלול אזרחות למי שהיה מעורב בפעילות טרור, ברוב של 409.
15 בנובמבר 2017: אומצו תיקונים לחוק "אודות המידע", בנוגע למעמדם של כלי תקשורת זרים ברוסיה והגדרתם כ"סוכנים זרים", ברוב של 414.
ללא תאריך: הדומה קידמה הצעת חוק להטלת אחריות פלילית לאזרח רוסי שמיישם את הסנקציות האמריקאיות שהוטלו על רוסיה
8 במאי 2018: דמיטרי מדבדב מונה מחדש באישור הדומה לתפקיד ראש ממשלת רוסיה, ברוב של 81%.
22 במאי 2018: אלכסיי קודרין אושר כמועמד לתפקיד יושב ראש לשכת החשבון של הפדרציה הרוסית ברוב של 264 חברים.
27 בספטמבר 2018: אושרה העלאת גיל הפרישה מ-55 לנשים ו-60 לגברים ל-60 ו-65 בהתאמה, ברוב של 332. צעד זה ספג ביקורת רחבה ולמחאות עממיות שדוכאו מהר מאוד.
16 באפריל 2019: אומץ החוק "אודות אינטרנט ריבוני", שנועד לנתק את ההסתמכות של האינטרנט הרוסי על שרתים זרים.
נשיא רוסיה פוטין אשרר את החוק ב-1 במאי.
18 ביוני 2019: אושר חוק להשהיית הסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני, שנחתם עם ארצות הברית ב-1987. החוק עבר ברוב של 417 ולמעשה החוק מסיר כל מגבלה על פיתוח נשק גרעיני לטווח בינוני.
16 בינואר 2020: ברוב של 83.1% אושר מינויו של מיכאיל מישוסטין לתפקיד ראש הממשלה.
11 במרץ 2020: אושרו התיקונים לחוקת רוסיה ברוב של 383.
13 במאי 2020: על רקע התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה הדומה הממלכתית אישרה תיקון לחוק הבחירות, במסגרתו יתאפשר לבצע הצבעה ממוחשבת מרחוק, כולל באמצעות הודעת טקסט, באינטרנט ובפורטל Gosuslugi.ru ובאמצעות משלוח טפסים דרך סניפי דואר רוסיה.
21 ביולי 2020 - ברוב של 344 אושרו תיקונים לחוק הבחירות, במסגרתן מתאפשרת ההצבעה הרב-יומית ברוסיה לא רק על הבחירות המקומיות, אלא גם על בחירות לדומה.
על פי החלטת ועדת הבחירות, משאל עם, הצבעה בבחירות (כולל בחירות שניות), ניתן לקיים במשך מספר ימים ברציפות, אך לא יותר משלושה.
22 ביולי 2020: עבר החוק "אודות שמירה על בריאותם של אזרחים מפני חשיפה לעישון טבק יד שנייה והשלכות צריכת הטבק" המהווה הרחבת החקיקה נגד עישון ומטיל עונשים גם על הפצת נרגילות וסיגריות אלקטרוניות.
24 ביולי: נכנסו לתוקפם התיקונים לחוק האזרחות במסגרתן בוטל הדרישה לוויתור אזרחות וקוצרה משך השהייה הנדרשת במדינה לקבלת אזרחות, ל-3 שנים.
27 באוקטובר: נכנסו לתוקפת התיקונים לחוקת רוסיה, שאושררו בהצבעת חברי הדומה.
28 באוקטובר: אושרר תקציב פדרלי לשלוש שנים, עד סוף 2023.
22 בדצמבר: הדומה הממלכתית אימצה בקריאה ראשונה הצעת חוק בנושא אחריות פלילית בגין הוצאת דיבה ולשון הרע באינטרנט, שבדרך כלל גם מחמירה את העונשים בגין הצהרות מסוג זה.
296 צירים הצביעו בעד, 95 הצביעו נגד.
הצעת החוק על לשון הרע באינטרנט, בתקשורת או בכל מקום ציבורי אחר, מציעה לקנוס בסכום של מיליון רובל, להעניש בעבודת שירות עד 240 שעות או שנתיים מאסר.
בנוסף, נקבע כי נושא משרה רשמית יוענש בחומרה בגין לשון הרע.
בין שלוש עד ארבע שנות מאסר, על מי שמפיץ מידע מכפיש שלכאורה אדם מסוים סובל ממחלה המסוכנת לאחרים.
מי שמפיץ האשמות לא מבוססות באונס, פשע חמור, יישלח לכלא לחמש שנים.
4 במאי: הוגשה הצעת חוק שנועד לחקור התערבות הזרה בענייני הפנים של רוסיה, בכך התקבלה הצעת חוק האוסרת על אנשים המעורבים בפעילות ארגונים קיצוניים להשתתף בבחירות לדומה הממלכתית, ב-18 במאי הצעה זו עברה בקריאה ראשונה.
בכך למעשה הוכשרה הקרקע להגבלת פעילות הקרן למלחמה בשחיתות שהקים אלכסיי נבלני, כך שהחוק נועד למנוע מאנשיו ומקורביו מלהתמודד בבחירות לפרלמנט.
11 ביוני: נכנס לתוקף חוק בנושא חיבור חינם של האוכלוסייה לגז - עלויות אלה יילקחו בחשבון בתעריפי גז.
המסמך פורסם בפורטל המידע המשפטי של ממשלת רוסיה, כאשר המרחק מרשת חלוקת הגז למיקום הצרכן לא צריך להיות יותר מ-200 מטר ונפח צריכת הגז לא יעלה על 7 קוב גז לשעה.
החוק החדש מבססות את מעמדן של גזפרום וחברות הבת שלה כמפעילות גז.
החוק אושר לאחר שבנאומו בפני האספה הפדרלית הורה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין להאיץ את חיבורם לגז של משקי בית שאינם מחוברים לצינורות גז פנימיים עד שנת 2022, מבלי למשוך כספים מהאוכלוסייה.
28 ביוני: נכנס לתוקף תיקון לחוק הנשק, במסגרתו הזכות לרכוש נשק ציד וכלי ירייה לצורך הגנה עצמית מוקנית לאזרחים רוסים שהגיעו לגיל 21 ולא לגיל 18, כפי שהיה קודם.
הוראה זו אינה חלה על אזרחים שעברו או עוברים שירות צבאי בעת הרכישה, ומשרתים בארגונים צבאיים ובעלי דרגות צבאיות או דרגות מיוחדות.
נקבע כי בעלי נשק מחויבים לדווח ל על אובדן או גניבת כלי הנשק שלהם.
הדומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית הששית במספר הוא מושב הדומה של הפדרציה הרוסית שנבחר ב-4 דצמבר 2011 וכיהן מה-21 בדצמבר 2011 ועד ה-5 באוקטובר 2016.
הדומה התקיימה מ-21 בדצמבר 2011 עד 24 ביוני 2016. עד בחירת היושב ראש וסגנו כיהן חבר הפרלמנט המבוגר ביותר כיושב ראש, היה זה נציג מפלגת "רוסיה המאוחדת" בן ה-87 ולדימיר איוואנוביץ' דולגיך (שהתפטר לאחר מכן מהדומה ומונה ב-13 בספטמבר 2013 כחבר מועצת הפדרציה).
לסגנו הזמני נבחר חבר המפלגה הקומוניסטית וזוכה פרס נובל בן ה-81, ז'ורס איוואנוביץ' אלפרוב.
סיעהמספר מושביםרוסיה המאוחדת238המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית92רוסיה הוגנת64המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה56
הדומה ספגה שלל ביקורות על חקיקות שאומצו ללא דיון מוקדם והתייעצות עם מומחים.
21 בדצמבר 2012: אומץ "חוק דימה יאקובלב" ברוב של 420, שאוסר על אמריקאים לאמץ ילדים רוסיים.
8 במאי 2012: דמיטרי מדבדב אושר לתפקיד ראש ממשלת רוסיה ברוב של 299.
2013: אומץ חוק נגד תעמולה הומוסקסואלית בתקשורת
20 במרץ 2014: אושר החוק הפדרלי "אודות הצטרפות חצי האי קרים לפדרציה הרוסית" ברוב של 443.
20 במרץ 2014: אושר החוק הפדרלי "אודות סיפוח קרים לרוסיה והקמת שתי ישויות מדיניות חדשות: רפובליקת קרים והעיר הפדרלית סבסטופול" ברוב של 444.
3 ביולי 2015: אושר החוק להקדמת הבחירות לדומה הממלכתית בשלושה חודשים, זאת ברוב של 339.
24 ביולי 2016: "חוק יארובאיה", אושר ברוב של 287, שמחייב את כל ספקי התקשורת לשמור שיחות ולהעבירן לידי שירות הביטחון הפדרלי במאבקו בטרור.
הדומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית החמישית במספר הוא מושב הדומה של הפדרציה הרוסית שנבחר בשנת 2007 וכיהן מה-21 בדצמבר 2011 ועד ה-5 באוקטובר 2016.
הדומה נבחרה בנובמבר 2007 ובשל אחוז החסימה שעמד על 7%, ארבע מפלגות בלבד נכנסו לפרלמנט: המפלגה הקומוניסטית, המפלגה הליברל-דמוקרטית הלאומנית, רוסיה הוגנת הסוציאל-דמוקרטית ורוסיה המאוחדת השמרנית, כאשר מפלגתו של פוטין, רוסיה המאוחדת שוב זכתה במרבית המושבים בדומה.
סיעהמושביםרוסיה המאוחדת315המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית57המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה40רוסיה הוגנת38
ב-24 בדצמבר 2007 הפרלמנט בחר מחדש את בוריס גריזלוב מרוסיה המאוחדת לתפקיד יושב ראש הדומה הממלכתית.
באותה עת, עד לבחירות (על פי המסורת) כיהן חבר הפרלמנט המבוגר ביותר כיושב ראש זמני, היה זה ז'ורס אלפרוב בן ה-77.
8 במאי 2008: אושר מינויו של ולדימיר פוטין לתפקיד ראש ממשלת רוסיה ברוב של 392.
21 בנובמבר 2008: אושרו תיקונים לחוקת רוסיה ברוב של 392, ביניהם גם הארכת כהונת הנשיא לשש שנים.
2 בפברואר 2011: אושר חוק המשטרה שהביא להקמת משטרת הפדרציה הרוסית במקום המיליציה שפורקה.
הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית הרביעית במספר הוא המושב הרביעי של בית המחוקקים והבית התחתון באספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית, שנבחר ב-7 בדצמבר 2003.
הדומה כיהנה מ-29 בדצמבר 2003 ועד ל-16 בנובמבר 2007. במשך כל המושב כיהן בוריס גריזלוב ממפלגת רוסיה המאוחדת כיושב ראש הדומה הממלכתית.
מרבית הישיבות נערכו בבניין הדומה במוסקבה, אך ב-27 באפריל 2006 נערכה גם ישיבה מיוחדת במושבה ההיסטורי של הדומה הממלכתית, בארמון טבריצ'סקי שבסנקט פטרבורג, לציון מאה שנה לישיבה הראשונה של הדומה.
הרכב הדומה נקבע בהתאם לתוצאות הבחירות לדומה שנערכו בדצמבר 2003. מתוך 24 מפלגות שהתמודדו רק ארבעה הצליחו להיכנס לפרלמנט, בשל אחוז החסימה שעמד על 5%.
ברם בשל היצמדות לשיטת בחירות מעורבת, שבה נספרה גם תוצאות הבחירות במחוזות נכנסו גם מועמדים עצמאיים ונציגי המפלגה הסוציאליסטית.
סיעה יושב ראשמושביםרוסיה המאוחדתבוריס גריזלוב304המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסיתגנאדי זיוגאנוב47רוסיה הוגנת – מולדתסרגיי גלאזייב33המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיהאיגור לבדב30המפלגה הסוציאליסטית – הפטריוטים של רוסיהסרגיי באבורין8מועמדים עצמאיים23מושב ריק5
הדומה העירונית של סנקט פטרבורג – היה גוף הניהול של השלטון המוניציפלי בסנקט פטרבורג, עיר הבירה של האימפריה הרוסית.
הדומה העירונית הוקמה בשנת 1786 על פי החלטת יקתרינה השנייה.
הדומה הייתה אחראית על הכלכלה של העיר, מיסים, מסחר, הענקת טיפול רפואי, חינוך, וכו'.
החלטות הדומה העירונית אושרו לאחר מכן על ידי המושל הכללי, משנת 1871 – ראש העיר.
הדומה העירונית תפקדה הן כגוף מחוקק והם כגוף ניהול העיר.
ב-1798, פאבל הראשון ביטל את הדומה העירונית והחליף אותה בעירייה.
ברם, בשנת 1802, הדומה העירונית הושבה על כנה.
על פי תקנות העיר משנת 1846 הדומה הורכבה מ-12 חברים וחברי אחד "מן הכס" (נציג של המשפחה הקיסרית).
בשנים 1863–1917 הדומה העירונית נהגה להוציא לאור כתב עת בשם "ידיעות הדומה העירונית של סנקט פטרבורג" (מ-1914 – "ידיעות הדומה העירונית של פטרוגרד").
על פי תקנות 1870 הדומה העירונית הייתה חסרת מעמדות.
בשנת 1873, הגוף המנהל הפך למועצת העיר בראשות יו"ר הדומה העירונית.
ב-1903 קטן כוחה של הדומה והעירייה הגדילה את כוחה ושלטה בה; מ-8 ביוני 1903 הוקם תפקיד יושב ראש הדומה העירונית – ואלה מי שכיהנו בתפקיד: פיוטר פאבלוביץ' דורנובו (1904–1905), מיכאיל קראסובסקי (1906), אלכסיי אלכסנדרוביץ' ברובינסקי (1907–1908), סרגיי אונקובסקי (1909–1911), דמיטרי קאזיצין (1912–1913), סרגיי איבנוב (1914–1916), סרגיי חודקוב.
אחרי מהפכת פברואר 1917, הדומה העירונית הוחלפה בדומה המרכזית.
בנובמבר 1917, על פי צו הסובנארקום הדומה פורקה, הוכרזו בחירות חדשות.
נבחר 200 חברים, מתוכם 188 בולשביקים.
ליושב ראש נבחר מיכאיל קלינין.
באפריל 1918, מועצת העיר אימצה החלטה לפירוק הדומה העירונית.
בספטמבר 1918, זו בוטלה, השלטון המקומי עבר לאחריות סובייט פטרוגרד.
בשנים 1786–1918 הדומה העירונית שכנה בבניין הדומה העירונית שממוקם על נייבסקי פרוספקט 33/1 (הבניין נבנה בשנים 1784–1887 על ידי האדריכל.
בשנים 1799–1804 נבנה מגדל (בעיצובו של גא'קומו פרארי), אשר הפך לאחד מציוני הדרך האדריכליים בנייבסקי פרוספקט.
המגדל שימש בשנים 1830–1850 כתחנה לטלגרף אופטי, בשנים 1850–1920 – שימש כתחנת כיבוי אש.
בשנים 1847–1852, המבנה נבנה מחדש (בעיצוב האדריכלים נ.
בונשטדט), בשנים 1913–1914 נוספו שתי קומות (בתכנון האדריכל א.
הדומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית השלישית () היה הכינוס השלישי של הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי.
חברי הדומה השלישית התאספו בבניין הדומה הממלכתית במוסקבה מה-19 בדצמבר 1999 ועד ה-7 בדצמבר 2003.
עד לעריכת בחירות ליושב ראש הדומה בראש המליאה עמד אב הבית – חבר הפרלמנט בן ה-79 איגור ליגאצ'יוב – על פי המסורת.
ב-18 בינואר 2000, הפרלמנט בחר את גנאדי סלזניוב הקומוניסטי לתפקיד יושב ראש הדומה.