tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בסיום הלימודים חזר לסטוקטון במטרה לשנות את מצב העיר שדורגה כאומללה ביותר בארצות הברית ב-2011. בנובמבר 2012 נבחר למועצת עיריית סטוקטון והיה בכך לנציג הצעיר ביותר במועצה מאז ומעולם.
מסע הבחירות שלו לווה בתשומת לב תקשורתית רבה ובתרומות ותמיכת ידוענים כגון אם סי האמר ואופרה וינפרי.
הקמפיין תועד בסרט הדוקומנטרי "True Son" של הבמאי קווין גורדון שיצא ב-2014.
בנובמבר 2016 נבחר לראשות העירייה לאחר שגבר על ראש העיר המכהן אנתוני סילבה ברוב של 70%.
כראש העיר החליט להוציא לפועל ניסוי של הכנסה בסיסית לכל, במסגרתו מוענקים ל-100 משפחות 500 דולרים מדי חודש לכל אחת.
בבחירות שנערכו בנובמבר 2020 הפסיד טאבס ליריבו מהמפלגה הרפובליקנית.
לאחר הפסדו מונה ליועצו של מושל קליפורניה גווין ניוסם.
ב-2024 הודיע כי יתמודד ב-2026 למשרת סגן מושל קליפורניה.
ב-2018 נכלל ברשימת האישים המשפיעים עד גיל 40 של מגזין פורצ'ן.
טאבס נשוי לאנה אותה הכיר במהלך לימודיהם בסטנפורד.
מייקל ויילדר (נולד ב-17 באוגוסט 1962 בפילדלפיה) הוא שחמטאי יהודי-אמריקאי בדרגת רב-אמן.
הוא סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת מישיגן.
בשנת 1987 הוא סיים במקום השלישי באליפות ארצות הברית ובתחרות בינלאומית בלונדון.
בשנת 1988 הוא זכה באליפות ארצות הברית בשחמט.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 הוא השתתף בתחרויות בינלאומיות רבות.
ויילדר היה חבר בנבחרת ארצות הברית בשחמט באליפות העולם לגיל עד 26. בשנת 1983 הנבחרת סיימה במקום הרביעי ובשנת 1985 במקום השני.
ויילדר הפסיק להשתתף בתחרויות בשנת 1989 והתרכז בקריירה במשפטים.
מייקל טרוטון הוא שחקן, סופר ומורה אנגלי.
הוא בנו של השחקן פטריק טרוטון (שידוע מתפקידו בדמות הדוקטור השני בסדרה "דוקטור הו" משנות השישים של המאה העשרים), ואחיו הצעיר של השחקן דייוויד טרוטון.
הוא הופיע בתפקידים רבים בסרטי קולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון.
תפקידיו הידועים ביותר הם בדמות מליש בסדרה "Minder", ובדמות סר פירס פלטצ'ר-דרביש בסדרה "פוליטיקאי קטן שלי" ששודרה מ-1987 עד 1992. טרוטון כיכב בעונה הראשונה של הסיטקום "Backs to the Land".
עוד שיחק בתפקיד דרק האלידיי בפרק "Out of Bounds" בסדרה "טגארט", בתפקיד פסיכולוג בעונה הרביעית של הסדרה "רגליים קרות", ובדמות מר מרמגן בסרט "אניגמה".
ב-2002 לקח טרוטון הפסקה ממשחק כדי לטפל באשתו הנכה, ולמד לתואר במדעים באוניברסיטה הפתוחה.
אחר כך היה מורה לפיזיקה בבית הספר סר ג'ון לימן בבקלס במשך שנתיים, ובהמשך היה ראש מחלקת הדרמה בבית ספר וודברידג'.
ב-2009 הפסיק ללמד והפך למטפל במשרה מלאה.
ב-2011 הוציא לאור ביוגרפיה של אביו פטריק טרוטון בהוצאת הירסט פבלישינג.
ב-2013 חזר לשחק, והופיע בסדרה "Breathless" של ITV.
הוא הקליט תסכיתי דרמה עבור חברת Big Finish, ובשנת 2022 הקליט תסכית שבו גילם את התפקיד של אביו כדוקטור השני.
ב-2014 הופיע טרוטון בפרק ספיישל חג המולד בשם "חג מולד אחרון" של הסדרה "דוקטור הו" בתפקיד פרופסור אלברט.
ב-1981 התחתן טרוטון עם קרוליין מ.
לבני הזוג נולדו בן בשם מתיו ובת בשם סאלי.
ה-1988 עברה המשחה מלונדון לסאפוק.
קרוליין חלתה בטרשת נפוצה ונפטרה בקיץ 2012.
מר ארנולד בפרק "Dick's House of Horror" 1996 עדות אילמת Silent Witness אלן סימונדס בפרק "Darkness Visible" 1996 My Good Friend מר מוס סדרת טלוויזיה (פרק אחד) 1996 פולדארק Poldark דוכס לידס סרט טלוויזיה 1997 Woof!
מייקל רובין וריפס (בהולנדית: Michael Robin Verrips; נולד ב-3 בדצמבר 1996) הוא כדורגלן הולנדי, המשחק בעמדת השוער בדנדר מליגת העל הבלגית.
וריפס שיחק במועדוני הנוער של ויטסה ארנהם ופ.ס.וו.
לאחר שנתיים במועדון הנוער של איינדהובן, עבר למועדון הנוער של טוונטה, ובשנת 2014 חתם על חוזהו המקצועני הראשון בקבוצה.
לאחר שלא שיחק כלל במדי הקבוצה, עבר לספרטה רוטרדם.
הוא שיחק בעיקר בקבוצת הנוער של המועדון, וערך את הופעתו היחידה בליגת העל ההולנדית ב-14 במאי 2017, במשחק ליגה נגד גו אהד איגלס.
בעונת 2017/2018 הושאל למאסטריכט מהליגה ההולנדית השנייה וערך במדיה 38 הופעות.
ביולי 2019 נחתך חוזהו באופן חד צדדי בעקבות השערורייה בכדורגל הבלגי.
ב-8 באוגוסט 2019 חתם על חוזה לארבע עונות בשפילד יונייטד.
וריפס ייצג גם את נבחרת הולנד עד גיל 19 וגם את נבחרת הולנד עד גיל 20.
מייקל וודס הוא רוכב אופני כביש קנדי לשעבר.
וודס הוא מדליסט הארד מאליפות העולם ב-2018, מנצח קטע בוואלטה אספנייה באותה שנה ומנצח מילאנו–טורינו ב-2019.
נולד ב-12 באוקטובר 1987 בטורונטו שבקנדה.
כילד, וודס התעניין בהוקי קרח וזה היה הספורט הראשון שבו הוא עסק.
אחר כך עבר לאתלטיקה והיה רץ למרחקים בינוניים, כשהוא קובע שיאים לאומיים בריצת מייל וב-3000 מטרים לנערים.
וודס אף זכה במדליית זהב במקצה ה-1500 מטרים במשחקים הפאן אמריקאיים לנוער ב-2005. וודס סבל מפציעות חוזרות ברגלו השמאלית שגרמו לו לפרוש מהתחום.
הוא אף עבד כמורה לאנגלית ולמד באוניברסיטת מישיגן.
בזמן שוודס עבד לפרנסתו כפקיד בנק, מאמן האופניים כריס סאלדניה סבר שניתן לנתב את כישרונו של וודס לתחום האופניים ובסיוע מימוני של סילבן אדמס החל לרכוב באופן תחרותי.
בשנותיו הראשונות כרוכב, החל וודס לרכוב בקבוצה מקומית בקנדה בדרג הקונטיננטל, לאחר שנה בלבד עבר לקבוצת "אמורה–ויטה" האוקראינית ב-2014, בחצי השני של 2014 עבר לקבוצת 5-Hour האמריקאית.
ב-2015 הוא חתם בקבוצת אופטום האמריקאית, הוא אף סיים במקום ה-12 בוואלטה או אלגארבה, ניצח קטע בטור של יוטה וסיים במקום השני הכללי באותו המרוץ.
ב-2016 הצטרף לקבוצת ה-UCI World Tour, שנקראה אז קנונדייל פרו.
הוא סיים במקום החמישי בטור דאון אנדר, וודס נבחר לסגל קנדה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, וסיים במקום ה-55. בסוף העונה השיג וודס את ההישג הגדול הראשון בקריירה שלו, כשסיים במקום השני במילאנו–טורינו, לאחר מיגל אנחל לופס.
בעונת 2017 וודס הוכיח שהוא חלק לגיטימי מהרוכבים הבכירים בעולם, הוא סיים במקום השני במרוץ לזכר מיגל אינדוראין וסיים במקום ה-12 בוואלטה אל פאייס ואסקו.
הוא סיים תשיעי בלייז'–בסטון–לייז' ובמקום ה-11 בלה פלש ואלון.
הוא השתתף לראשונה בגרנד טור, כאשר נבחר לסגל קבוצתו לג'ירו ד'איטליה וסיים במקום ה-38. וודס גם נבחר לוואלטה אספנייה, ורשם הופעה מוצלחת מאוד כאשר הוא מסיים במקום ה-7, 8:27 דקות אחרי כריס פרום המנצח, וודס אף סיים שלישי בקטע ה-9.
2018: מדליית ארד באליפות העולם ומקום שני בלייז'–בסטון–לייז'
ב-2018, סיים וודס במקום השני במונומנט לייז'–בסטון–לייז', לאחר בוב יונגלס, וכשהוא מקדים את רומן בארדה במקום השלישי.
וודס סיים שני בקטע ה-4 בג'ירו ד'איטליה, ובמקום ה-19 הכללי.
הוא סיים תשיעי בטור של יוטה, וניצח את הקטע ה-17 בוואלטה אספנייה, כשמרוץ כולו הוא מסיים במקום ה-34 הכללי.
לאחר הוואלטה, זכה במדליית ארד באליפות העולם שהתקיימה באינסברוק, אוסטריה.
וודס סיים שלישי מתוך קבוצת רוכבים של ארבעה רוכבים במאוץ אל קו הסיום, כשמקדימים אותו רומן בארדה (מדליית כסף) ואלחנדרו ולוורדה (מדליית זהב).
הוא סיים רביעי בג'ירו דל'אמיליה וטרה ואלי וארסינה.
בתחילת עונת 2019, סיים במקום ה-7 בטור דאון אנדר, ניצח קטע בטור הראלד וסיים שלישי כללי.
הוא סיים שישי בוולטה אה קטלוניה, וסיים שוב בעשירייה הראשונה בלייז'–בסטון–לייז', הפעם במקום החמישי.
וודס סיים במקום ה-10 בטור דה רומאנדי וערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס, כשהתוצאה הבכירה שלו היא מקום 7 בקטע ה-18, כשהוא מסיים במקום ה-32. לאחר הטור סיים תשיעי בקלאסיקה סן סבסטיאן, שמיני בגרנד פרי קוויבק ושני בג'ירו דל'אמיליה, אחרי פרימוז' רוגליץ'.
הוא ניצח את מרוץ מילאנו–טורינו לאחר שגבר על אלחנדרו ולוורדה, בנוסף לכך, סיים חמישי בג'ירו די לומברדיה.
ב-12 באוגוסט 2020 פורסם כי וודס יצטרף לקבוצת Israel Start-Up Nation הישראלית לחוזה של שלוש שנים.
בשנים 2022 ו-2023 הוא ניצח במרוץ הקטעים רוט ד'אוקסיטני.
ב-2023 הוא ניצח בקטע התשיעי של הטור דה פראנס שהסתיים בעליה אל פוי דה דום.
מייקל ג'ונתן זיגן הוא שחקן אמריקאי-יהודי, הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד ג'ואל מייזל בסדרה "גברת מייזל המופלאה".
עוד שיחק בתפקיד דמיאן קיפי בסדרת הדרמה של FX Networks "הצילו (אנ')".
זיגן נולד בגלן רוק (אנ'), ניו ג'רזי ב-20 בפברואר 1979, לאם מורה ולאב עורך דין.
כשהיה בן חמש עברה המשפחה לעיירה רידג'ווד (אנ') הסמוכה.
אמו נולדה במחנה פליטים באוסטריה, והורי אמו היו ניצולי שואה מאוקראינה ומפולין.
הוא למד בבית הספר התיכון רידג'ווד (אנ'), שם היה פעיל בתוכנית התיאטרון של בית הספר.
ב-2001 סיים זיגן את לימודיו בסקידמור קולג' (אנ') שבסרטוגה ספרינגס, ניו יורק.
בשנת 2001 שיחק בסרט הקצר "The Pizza Boy" בתור צ'רלי.
תפקידו בסדרה "הצילו" החל כדמות משנה בעונות הראשונה עד השלישית, בתפקיד האחיין של הדמות הראשית טומי גאווין (דניס לירי).
בעונות החמישית והשישית צורף לצוות השחקנים הראשיים, כשהדמות שגילם הפכה לכבאי מתלמד.
בסוף 2010 לוהק זיגן לגלם את דמותו של הגנגסטר באגסי סיגל בעונות השנייה, השלישית והחמישית של סדרת הדרמה "אימפריית הפשע" של רשת HBO.
בשנת 2011 לוהק זיגן יחד עם ג'יימס רנסון לתפקידי משנה בסדרה הקומית של HBO' "איך להצליח באמריקה".
עוד ב-2011 שיחק זיגן בתפקיד אורח בעונה השנייה של הסדרה "המתים המהלכים" של ערוץ AMC.
בשנת 2013 הופיע בתפקיד ליאם במחזה של אוף ברודוויי, "Bad Jews".
בשנת 2017, החל לגלם את דמותו של ג'ואל מייזל בסדרה הקומית התקופתית,"גברת מייזל המופלאה" שיצרה איימי שרמן-פלדינו עבור שירות "פריים וידאו".
הסדרה סיימה את שידוריה ב-2023 לאחר חמש עונות מוצלחות.
הוא חזר לברודוויי בשנת 2021 כדי לככב במחזה "Trouble in Mind" מאת אליס צ'יילדרס.
בינואר 2025 נישא זיגן לשחקנית התיאטרון ג'ניפר דמיאנו (אנ') לאחר שהכירו כשעבדו על המחזה "בוב וקרול וטד ואליס" ב-2020.
מייקל דאגלס ויליאמס הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1988–1999. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בליגה הם 11.0 נקודות, 5.8 אסיסטים, 2.5 ריבאונדים ו-1.7 חטיפות למשחק.
מחזיק בשיא ה-NBA לקליעות רצופות מקו העונשין ללא החטאה, עם 97 קליעות עונשין רצופות.
ויליאמס נולד וגדל בדאלאס שבטקסס, ובין השנים 1984–1988 למד באוניברסיטת ביילור אשר בעיר וייקו הסמוכה.
בכל 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שימש כשחקן חמישייה קבוע, ולאורך התקופה רשם ממוצעים כוללים של 16.1 נקודות, 4.0 אסיסטים, 2.9 ריבאונדים ו-2.5 חטיפות למשחק.
בעונת 1987/1988 הוביל את הקבוצה, לצדו של דריל מידלטון, להעפלתה הראשונה מזה 38 שנים לטורניר אליפות המכללות; במשחק הראשון של הטורניר הפסידה ביילור מול אוניברסיטת ממפיס בתוצאה 60–75, והודחה מהטורניר.
בדראפט ה-NBA 1988 נבחר ויליאמס בבחירה ה-48, על ידי דטרויט פיסטונס.
לאורך עונת הרוקי שלו קלע 2.6 נקודות למשחק, ובסיומה זכה עם דטרויט באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה.
בעונתו השנייה ב-NBA שותף ב-28 משחקים בסך הכול כשחקן פיניקס סאנס ושארלוט הורנטס, ותרם 5.6 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת חתם ויליאמס באינדיאנה פייסרס, במדיה פרח בשנתיים הבאות.
בפלייאוף 1991 הצטיין עם ממוצעים של 20.6 נקודות, 8.4 אסיסטים ו-2.8 חטיפות למשחק, אולם קבוצתו הודחה על ידי בוסטון סלטיקס כבר בסיבוב הראשון, בתוצאה 2–3. בעונה העוקבת המשיך לשמש כשחקן חמישייה קבוע, העמיד ממוצעים של 15.0 נקודות, 8.2 אסיסטים ו-2.9 חטיפות למשחק (שני בליגה), ונבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
על אף יכולתו הגבוהה, לצדם של רג'י מילר, צ'אק פרסון, דטלף שרמפף וריק סמיתס, שוב הודחו הפייסרס על ידי הסלטיקס בסיבוב הפלייאוף הראשון, הפעם בתוצאה 0–3.
בקיץ 1992 הועבר יחד עם פרסון בטרייד למינסוטה טימברוולבס, בתמורה לסם מיטשל ופו ריצ'רדסון.
בשתי עונותיו הראשונות במינסוטה היה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, עם ממוצעים של 14.4 נקודות, 8.0 אסיסטים ו-1.9 חטיפות למשחק, אך הטימברוולבס נותרו אחת הקבוצות החלשות ב-NBA, ורשמו מאזן כולל של 39 ניצחונות ו-125 הפסדים.
בין 24 במרץ ל-9 בנובמבר 1993 קבע ויליאמס את שיא ה-NBA לקליעות רצופות מקו העונשין ללא החטאה, עם 97 קליעות עונשין רצופות.
בשל פציעות בכף רגלו שיחק ויליאמס ב-35 משחקים בסך הכול לאורך 4 עונותיו הבאות במינסוטה.
בינואר 1999 הועבר לטורונטו ראפטורס במסגרת טרייד בין שלוש קבוצות, וכבר לאחר שני משחקים שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 32.
מייקל ריי וילבון הוא פרשן ספורט ב-ESPN, בעבר היה בעל טור ב"וושינגטון פוסט".
הוא מארח את "Pardon the Interruption" ב-ESPN עם טוני קורנהייזר מאז 2001.
וילבון גדל בסאות' סייד של שיקגו שבאילינוי, בנם של מוכר ומורה בבית ספר ציבורי.
הוא סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1976 וקיבל תואר בעיתונות בשנת 1980 מבית הספר לעיתונאות של אוניברסיטת נורת'ווסטרן.
בהיותו בקולג', כתב וילבון בעיתון האוניברסיטאי "The Daily Northwestern".
במהלך זמנו ב"פוסט", זכה וילבון למוניטין של אחד מ"הכותבים הטובים ביותר בעיתונים האמריקניים עד לדדליין", כלומר הכותבים שאינם מחברים כתבות מקיפות על נושאים שונים, אלא מסקרים באופן קבוע, מדי יום, את נושא הסיקור שלהם.
בשנת 2001 נבחר וילבון לבעל הטור הטוב ביותר בנושא ספורט על ידי חברת העיתונאים המקצועיים .
וילבון התפרסם יותר כאיש ESPN מאשר ככתב ב"פוסט" מאז החל להופיע בתוכניות הערוץ, להקליט ולכתוב עבורו.
ב-7 בדצמבר 2010 הוא כתב את הטור האחרון שלו ב"וושינגטון פוסט", והמשיך לעבוד במשרה מלאה ב-ESPN וב-ABC.
וילבון הופיע בתוכנית "The Sports Reporters" ובתוכניות אחרות בערוץ הכבלים של ESPN, וב-22 באוקטובר 2001 החל להנחות את תוכנית הפרשנים היומית "Pardon the Interruption" עם טוני קורנהייזר.
וילבון השתתף גם בתוכנית "NBA Countdown" של ABC, שמשודרת לפני משחקי ליגת ה-NBA (הוא הנחה את התוכנית לצד ג'יילן רוז, ביל סימונס ומג'יק ג'ונסון).
וילבון הופיע מדי שבוע בערוץ WRC-TV בוושינגטון די.
יחד עם מנהל הספורט של WRC ג'ורג' מייקל , ושחקני הפוטבול לשעבר ג'ון ריגנס וסוני ג'ורגנסן בתוכנית "Redskins Report" במהלך עונת הפוטבול.
הוא גם הופיע עם מייקל, כתב הכדורסל של USA Today דייוויד דופרי (Dupree) וטוני קורנהייזר בתוכנית "Full Court Press" במהלך עונת הכדורסל.
שתי התוכניות בוטלו בדצמבר 2008 בגלל קיצוץ בתקציב.
בסוף 2006 הסכים וילבון להארכת חוזה רב-שנתית עם ESPN.
לאחר קבלת החוזה, ביקש וילבון להתפטר מה"פוסט", אבל יו"ר העיתון דונלד גרהאם והעורך בפועל לאונרד דאוני ביקשו ממנו להישאר.
לאחר מכן, קיבלה ESPN עדיפות כאשר נתקל בסתירה בין מטלותיו בעיתון למטלותיו ברשת.
הסכסוך הגדול הראשון התרחש ב-4 בפברואר 2007, כאשר וילבון סקר משחק של דטרויט פיסטונס נגד קליבלנד קאבלירס במקום את סופרבול XLI.
וילבון מתגורר בבת'סדה שבמרילנד, ויש לו בית מגורים נוסף בסקוטסדייל שבאריזונה.
בנם הראשון של וילבון ושל אשתו שריל ג'ונסון וילבון נולד ב-2008. כתבת חדשות ABC לשעבר קרול סימפסון היא בת דודתו של וילבון.
וילבון לקה בהתקף לב ב-27 בינואר 2008. לאחר שהתלונן על כאבי חזה הוא נלקח לבית חולים בסקוטסדייל, ושם ביצעו רופאים אנגיופלסטיה.
וילבון הוא גם חולה סוכרת מסוג 2.
וילבון הוא חבר טוב של כוכב ה-NBA לשעבר צ'ארלס בארקלי, וערך וכתב את ההקדמה לספריו "I May Be Wrong But I Doubt It" ו-"Who's Afraid of a Large Black Man?" שהיו שניהם רבי מכר של "הניו יורק טיימס".
מייקל ואלגרן אנדרסן (בדנית: Michael Valgren Andersen; נולד ב-7 בפברואר 1992) הוא רוכב אופני כביש דני בקבוצת EF Education–EasyPost.
ב-2018 ניצח ואלגרן במדי אסטנה את אומלופ הט ניוסבלד ואת מרוץ אמסטל גולד.
ב-2014 ניצח את אליפות דנמרק, במדי טינקוף–סאקסו.
ב-2009 סיים ואלגרן במקום השני באליפות דנמרק עד גיל 19, כשב-2010 שיחזר את ההישג וסיים שלישי במקצה נגד השעון באליפות.
באותה עונה ואלגרן התחרה באליפות העולם שנערכה באופידה, איטליה וסיים במקום ה-10 במקצה נגד השעון עד גיל 19.
כישרונו של ואלגרן בקלאסיקות התגלה כבר בגילאים הצעירים, כשניצח את מרוץ לייז'–בסטון–לייז' עד גיל 23 וסיים שני באסקבורן–פרנקפורט עד גיל 23 ב-2012. בהמשך עונת 2012 סיים במקום הרביעי באליפות דנמרק.
ב-2013 שיחזר ואלגרן את הישגו, כשניצח שוב את לייז'–בסטון–לייז' עד גיל 23 וסיים שוב שני באסקבורן–פרנקפורט עד גיל 23. בהמשך העונה ניצח ואלגרן את הקטע השלישי בטור דה ל'אווניר.
ב-2014 הפך ואלגרן למקצוען, עם הצטרפותו לקבוצת טינקוף–סאקסו הדנית.
הישגיו הבכירים באותה עונה היו מקום שלישי בארבעת הימים של דנקרק, 6 שניות אחרי ארנו דמאר המנצח ומקום רביעי בטור של פיורדס בנורווגיה לאחר מכן.
ביוני הפך ואלגרן לאלוף דנמרק לאחר שניצח את מקצה הכביש, כשהוא מסיים שלישי במקצה נגד השעון באליפות ולאחר מכן ניצח את מרוץ "דנמרק–רונדט" בדנמרק.
הוא נבחר לראשונה לגרנד טור כאשר ערך את הופעת הבכורה שלו בוואלטה אספנייה, ואלגרן לא בלט מבחינת תוצאות וסייע לבן קבוצתו, אלברטו קונטדור, לנצח את המרוץ.
את 2015 פתח ואלגרן עם ניצחון בקטגוריית הרוכב הצעיר בטור של דובאי.
בהמשך העונה איבד את תואר אלוף דנמרק בכביש לאחר שהגיע שישי, 12 שניות אחרי בן קבוצתו, כריס אנקר סורנסן.
במקצה נגד השעון באליפות סיים במקום ה-6. לאחר מכן ערך ואלגרן את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס, הוא לא בלט במיוחד ונאלץ לפרוש מהמרוץ במהלך הקטע ה-19.
ב-2016 ההישג הבולט של ואלגרן היה מקומו השני במרוץ אמסטל גולד.
לאחר שאנריקו גאספארוטו האיטלקי תקף מהפלוטון 2.2 קילומטרים לסיום, ואלגרן תפס אותו והשניים המשיכו ביחד עד הסוף, כשגאספארוטו גובר על ואלגרן בספרינט הסיום ומנצח את המרוץ, כשסוני קולברלי מוביל את הפלוטון במקום השלישי, ארבע שניות אחרי.
ואלגרן התקשה לשחזר את ההצלחה שלו במרוץ בקלאסיקות הבאות, כשסיים במקום ה-96 בלה פלש ואלון ובמקום ה-14 בלייז'–בסטון–לייז'.
ואלגרן סיים שני במקצה נגד השעון ומקצה הכביש באליפות דנמרק.
לאחר מכן נבחר בפעם השנייה ברציפות לטור דה פראנס, תוצאתו הטובה ביותר הייתה מקום 18 בקטע ה-10, כשהוא מסיים במקום ה-77 הכללי.
לאחר הטור שיחזר את הישגו מ-2014 כשניצח את דנמרק רונדט, כשהפעם גם ניצח את הקטע השלישי במרוץ.
ב-2017 הצטרף ואלגרן לאסטנה הקזחית, לאחר סגירתה של טינקוף - סאקסו.
הוא רכב שוב כמה מקלאסיקות האביב ואף סיים שישי ב-E3 בינקבנק קלאסיק, כשהוא מוביל קבוצה מצומצמת של רוכבים שסיימה 52 שניות אחרי גרג ואן אוורמאט המנצח.
לאחר מכן ואלגרן סיים במקום ה-11 במונומנט פריז–רובה, 53 שניות אחרי פיליפ ז'ילבר המנצח.
בהמשך העונה נבחר בפעם השלישית לטור דה פראנס, ההישג הבכיר שלו במרוץ היה מקום שביעי בקטע ה-8, והוא סייע לפאביו ארו לסיים חמישי את המרוץ כולו, כשואלגרן עצמו מסיים במקום ה-61. לאחר הטור ואלגרן התחרה בטור ריניווי וסיים שישי את המרוץ, כ-1:16 דקות אחרי טום דימולן המנצח.
הוא סיים שני בדנמרק-רונדט, לאחר שאשתקד ניצח את המרוץ.
2018: ניצחון באומלופ ובמרוץ אמסטל גולד
עונת 2018 נחשבת לעונת הפריצה האמיתית של ואלגרן, זה החל באומלופ הט ניוסבלד, כ-2 ק"מ לסיום התקיף ואלגרן מקבוצה קדמית שהתנתקה מהפלוטון, שמר על הפער שלו עד הסיום וניצח את הקטע, כשלוקאש וויסניווסקי הפולני מסיים שני וספ ואנמרקה הבלגי מסיים שלישי, שניהם 12 שניות אחרי ואלגרן.
עם ניצחונו באומלופ הפך ואלגרן לדני הראשון בהיסטוריה לנצח את המרוץ.
בהמשך התחרה בעוד כמה מהקלאסיקות אך לא בלט, עד שהגיע למונומנט רונדה ון פלנדרן וסיים במקום הרביעי, 20 שניות אחרי המנצח ניקי טרפסטרה.
בהמשך אפריל ואלגרן קבע עוד תוצאת שיא, הוא התחרה במרוץ אמסטל גולד ו-2.2 קילומטרים התקיף מתוך הקבוצה הקדמית שמנתה מספר מצומצם של רוכבים.
רומן קרויציגר הצ'כי התקיף אחריו והצליח לתפוס אותו ובספרינט הסיום ואלגרן גבר על קרויצגר וניצח אותו, כשאנריקו גאספארוטו, שגבר על ואלגרן ב-2016 וניצח את המרוץ, מסיים שלישי.
עם ניצחונו במרוץ הפך ואלגרן לדני השני לנצח במרוץ מאז ביארנה ריס.
יכולתו הטובה של ואלגרן הובילה אותו להיבחר בפעם הרביעית ברציפות לטור דה פראנס, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום רביעי בקטע ה-15, כשהוא מסיים 29 שניות אחרי בן קבוצתו ומדינתו מגנוס קורט נילסן, כשבקטע ה-16 רשם עוד תוצאה טובה, כשסיים במקום ה-7, 56 שניות אחרי ז'וליאן אלאפיליפ המנצח.
בסופו של דבר סיים ואלגרן את המרוץ במקום ה-44. בהמשך העונה סיים במקום השני בקלאסיקת ברטאן, כשהוא מפסיד לאוליבר נאסן בספרינט הסיום.
לאחר מכן התחרה בקנדה, כשהתחרה בגרנד פרי מונטריאול וגרנד פרי קוויבק וסיים תשיעי ושמיני בהתאמה במרוצים.
ואלגרן התחרה גם באליפות העולם שנערכה באינסברוק, במקצה נגד השעון הקבוצתי סיים עם אסטנה במקום ה-9 ובמקצה העלית גברים סיים במקום ה-7, 43 שניות אחרי זוכה מדליית הזהב אלחנדרו ולוורדה, כשהוא חלק מדבוקת רוכבים שסיימה בין המקומות 6–11.
לאחר עונה מוצלחת ואחרונה בשורות אסטנה, הצטרף ואלגרן ב-2019 לדיימנשן דאטה הדרום אפריקאית.
ואלגרן לא הצליח לשחזר את הישגיו מעונתו הקודמת ולא בלט באף אחת מקלאסיקות האביב, למרות זאת הוא הספיק לסיים שביעי באליפות דנמרק ולהתחרות בפעם החמישית בטור דה פראנס, כשהתוצאה הבכירה שלו במרוץ הייתה מקום 18 בקטע ה-12. בסופו של דבר סיים את הטור במקום ה-75 הכללי.
לאחר מכן התחיל ואלגרן להתאושש מפתיחת העונה הרעה שלו, כשסיים עשירי בבינקבנק טור ורביעי בקלאסיקת ברטאן, כשלאחר מכן גם סיים חמישי בגרנד פרי מונטריאול.
הוא הצליח לשפר את המקום השביעי שלו באליפות העולם שנה שעברה למקום שישי השנה, כשסיים 45 שניות אחרי מאדס פדרסן זוכה מדליית הזהב.
לקראת סוף העונה סיים במקום ה-6 ב-Chrono des Nations, מרוץ חד יומי של נגד השעון.
ב-2020 התחרה ואלגרן בפעם השישית בטור דה פראנס וסיים במקום ה-73, כשקבוצתו נכשלה ולא ניצחה אף קטע.
הוא סיים במקום ה-11 באליפות העולם ולאחר מכן התחרה בפעם השנייה בוואלטה אספנייה, בגרנד טור הזה התבלט יותר עם מקומות 5 ו-8 בקטעים 6 ו-16, כשהוא סיים 33 כללי.
לאחר שעתיד NTT Pro Cycling לא היה ברור, הצטרף ואלגרן ל-EF Pro Cycling.
מייקל ויין נולד בקלירווטר, פלורידה וגדל במלבורן הסמוכה.
הוא אחיו הצעיר של לוטננט פטריק אדוארד ויין, שנעדר בקרב ב-8 באוגוסט 1966 בווייטנאם, הוכרז כהרוג ב-1974 וב-1977 הוחזרה גופתו.
ויין סיים את הכשרתו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית ב-1966 ושירת בחיל האוויר של ארצות הברית במשך שבע שנים.
הוא סיים את שירותו כקצין בדרגת קפטן ובתפקידו האחרון היה מרצה לאסטרונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
במהלך שירותו הוא סיים לימודי מוסמך במדעים בהנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של חיל האוויר של אוניברסיטת חיל האוויר בבסיס חיל האוויר רייט-פטרסון, אוהיו.
לאחר תום שירותו ועד מאי 1975 שימש ויין כמנהל בחברת Research Analysis and Development (RAD), Inc.
ביולי אותה שנה הוא החל קריירה בת 24 שנים בחברת ג'נרל דיינמיקס.
בתקופה זו הוא עבר למשך שלוש שנים לחברת לוקהיד מרטין ושב לג'נרל דיינמיקס כדי לכהן כסגן נשיא בכיר.
ב-1999 הוא סיים את עבודתו בחברה.
בשנים 2000–2001 הוא היה מעורב בקרנות הון סיכון.
הוא טיפח חברות טכנולוגיה קטניות בשלב ההזנק שלהן ושימש במשרות ניהוליות בשתי חברות כאלה.
ביולי 2001 מונה ויין כסגן ראשי לתת-מזכיר ההגנה לרכש, טכנולוגיה ולוגיסטיקה.
במאי 2003 הוא מונה כתת-מזכיר ההגנה בפועל לרכש, טכנולוגיה ולוגיסטיקה.
בתפקידו זה היה ויין איש הצוות הראשי והיועץ של מזכיר ההגנה וסגנו בכל הנושאים הקשורים למערכות הרכש, מחקר ופיתוח, טכנולוגיות מתקדמות, הערכה ובדיקה, ייצור, לוגיסטיקה, ניהול מתקנים, בינוי צבאי, רכש, הגנת הסביבה, ונושאים הקשורים לנשק להשמדה המונית של מחלקת ההגנה.
בנובמבר 2005 מונה ויין כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית.
בתפקיד זה הוא היה אחראי על מחלקת חיל האוויר, כולל על ארגון, אימון, הצטיידות ודאגה לענייני הרווחה של כמעט 370,000 איש ואישה בשירות פעיל, 180,000 אנשי המשמר הלאומי של חיל האוויר ואנשי המילואים, ושל 160,000 עובדים אזרחיים ובני משפחותיהם.
ויין בלט כתומך באנרגיות מתחדשות וקידם את הנושא בחיל האוויר.
בחוברת שהופצה בחיל בנושא הוא כתב: "ההיסמכות על נפט מיובא ממשיכה לאיים על הביטחון הכלכלי, הפיננסי והפיזי של האומה, בעוד שהשימוש בדלק מאובנים תורם לבעיות הזיהום הלאומיות.
חיל האוויר מאמין שפיתוח מקורות אנרגיה מתחדשות עבור מתקניו הוא אחד המרכיבים החשובים ביותר של האסטרטגיה הכוללת שלנו".
ב-2008 מוקם חיל האוויר של ארצות הברית ברשימת 25 הגופים העושים שימוש בחשמל מאנרגיות מתחדשות בהיקף הרחב ביותר בארצות הברית.
ב-5 ביוני 2008 הודיע מזכיר ההגנה רוברט גייטס שהוא קיבל את התפטרותו של ויין כמזכיר חיל האוויר על רקע "ירידה בהתמקדות ובביצועים של המשימות של חיל האוויר הקשורות לכלי נשק גרעיני" ו"חוסר בתרבות של הערכה עצמית קריטית".
גייטס ציין שתי תקריות בהן חיל האוויר איבד את המעקב שלו על כלי נשק גרעיניים או על חלקים שלהם.
בתקרית אחת, מרעומים של כלי נשק גרעיני נשלחו בטעות לטאיוואן במקום סוללות של מסוקים שהוזמנו.
בתקרית השנייה , טס מפציץ B-52 לכל אורכה של ארצות הברית כשהוא מחומש בשישה טילי שיוט גרעיניים ללא שאף אחד ידע שהם נמצאים במטוס.
ויין יצא נגד הדוח שהוגש בעקבות חקירת שתי התקריות, שנכרכו יחדיו, שנוהלה על ידי האדמירל קירקלנד דונלד, וטען נגד גישתו של דונלד, כאיש הצי.
כמו כן הוא טען נגד גישתו של גייטס נגד חיל האוויר.
ביוני 2020 הודיע הנשיא דונלד טראמפ על מינויו של ויין כחבר במועצת המבקרים של אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
מייקל מאנינג ות'רלי ג'וניור הוא שחקן, מפיק ובמאי אמריקאי, הידוע בתפקיד אנטוניו דינוזו בסדרת הטלוויזיה "NCIS".
הוא גילם קודם לכן את לוגן קייל בסדרת הדרמה "מלאך שחור" בין השנים 2000–2002. בשנת 2016 החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה המשפטית "בול".
ות'רלי נולד בניו יורק וגדל בפיירפילד, קונטיקט.
הוריו הם פטרישיה (לבית הטרינגטון) ומייקל וות'רלי.
ות'רלי למד בבית הספר בפיירפילד וסיים את בית הספר ברוקס בנורת' אנדובר, מסצ'וסטס.
הוא למד באוניברסיטת בוסטון, במכללת מנלו, אמריקן יוניברסיטי ובאוניברסיטה האמריקאית בפריז, אך לא השלים את לימודי באף אחד מהמוסדות והעדיף להתמקד במשחק.
ות'רלי שר ומנגן בכמה כלים, כולל פסנתר וגיטרה.
ות'רלי החל את קריירת המשחק שלו בתפקיד טלוויזיה קטן בתוכנית "משפחת קוסבי" כשותפו לחדר של תיאו האקסטבל.
הוא שיחק את התפקיד של קופר אלדן בסרט "לאהוב" ואחר כך הופיע בסדרת הטלוויזיה "העיר" בין השנים 1992 עד 1996.
ות'רלי עבר ללוס אנג'לס, ותוך זמן קצר קיבל תפקיד ברשת פוקס בסדרת הטלוויזיה "Significant Others" עם ג'ניפר גארנר, אם כי הסדרה נמשכה רק שישה פרקים.
לאחר מכן פגש את הבמאי ויט סטילמן שליהק אותו לסרט משנת 1998, "הימים האחרונים של הדיסקו" בתפקיד האפ שם שיחק לצידה של קלואי סביני.
ות'רלי הופיע גם כמכשף מסוכסך בסדרה "מכושפות" בעונתה הראשונה בשנת 1998.
הקרדיטים שלו לסרטים כוללים את "פגוש את וולי ספארקס" עם רודני דנגרפילד, "Gun Shy" עם ליאם ניסן, "בקתה ליד האגם", ובסרט העצמאי "טריגר שמח" עם רוזריו דוסון.
הוא שיחק בסדרה "מלאך שחור" במשך שתי העונות.
תפקיד זה זיכה אותו בשלוש מועמדויות לפרס סאטורן לשחקן המשנה הטוב ביותר בטלוויזיה בשנים 2001 ו-2002, ופרס אחד בקטגוריית בחירת הנוער לשחקן הנבחר בשנת 2001.
בשנת 2003 הופיע כסוכן בכיר ב- NCIS אנתוני דינוזו בשני פרקים מסדרת של רשת CBS, "ג'אג", תפקיד אותו שיחק בסדרת הספין-אוף "NCIS".
הוא הופיע בהמשך בהופעות אורח הן ב-"NCIS: ניו אורלינס" (2014) והן ב-"NCIS: לוס אנג'לס" (2015).
יחד עם פאולי פררט, שגילם את אבי סקיוטו, הוא אחד משני השחקנים היחידים שהופיעו בכל ארבע התוכניות: "ג'אג", "NCIS", "NCIS: לוס אנג'לס", "NCIS: ניו אורלינס".
בשנת 2004 שיחק בסרט הטלוויזיה "היעלמותה של נטלי ווד", בו גילם את רוברט וגנר.
מאז 2010, רוברט וגנר שיחק בתפקיד אורח ב-"NCIS" בתפקיד אנתוני דינוזו האב, אבי דמותו של וות'רלי.
הוא היה מגיש אורח בטקס פרסי הלוגי האוסטרלי בשנת 2007 ב-6 במאי 2007 והתארח ב-"Rove Live".
ות'רלי ערך את הופעת הבכורה שלו כבמאי בסדרה כשביים פרק "NCIS" בעונה השמינית בשם "One Last Score", ששודר ב -1 במרץ 2011, וביים גם את פרק "NCIS" בעונה העשירית שכותרתו "Seek" ששודר ב -19 במרץ 2013.
הוא שיחק את ישו בסרטון יוטיוב שהציג גם את הקומיקאית שרה סילברמן ונתן את חסותו לארגון Abortion-rights movements.
ות'רלי התחתן עם שותפתו לסרט "Loving / The City" אמליה הינלי בפברואר 1995. בנם, אוגוסט, נולד בשנת 1996. הם התגרשו בשנת 1997.
במהלך הצילומים של "מלאך שחור" בינואר 2000, החל ות'רלי מערכת יחסים עם שותפתו לסדרה ג'סיקה אלבה, שהובילה לאירוסין בשנת 2001. הקשר הסתיים באוגוסט 2003.
ות'רלי נשוי לד"ר בויאנה ינקוביץ ב-30 בספטמבר 2009. בני הזוג גרים במנהטן עם שני ילדיהם, בת אוליביה, ובן ליאם.
ות'רלי הוא דוד של השחקנית אלכסנדרה ברקנרידג'.
בינואר 2019 הגיעה רשת CBS להסדר של 9.5 מיליון דולר עם השחקנית אלייזה דושקו לאחר שפוטרה מהסדרה "בול", לאחר שהודיעה למפיקים על התנהגות בלתי הולמת של ות'רלי על הסט.
הוא הוקלט בווידאו כשהוא מעיר הערות פוגעניות, שידול לקיום יחסים בשלישייה, רומז לתקיפה מינית והערות לא הולמות אחרות.
בדצמבר 2019, כאשר דווח על ההסדר, התנצל ות'רלי בפומבי על ההערות.
דושקו הגיבה כי ות'רלי עבר על תנאי ההסדר בכך שדיבר עם התקשורת ותיארה את התנצלותו כ"הכחשה וספין תקשורתי".
שנה סרט צילוםתפקידהערות 1997 הכירו את וולי ספארקס וולי 1998 הימים האחרונים של דיסקוהאפ 1999 דרכים מפותלות מיק סימונס 2000 Gun Shy דייב ג'וניפר The Speacialsשני פרקים 2001 ונוס ומאדים קודי אצבע קלה על ההדקביל 2005 הדבר הקטן שלה טום לינדמן 2010 צ'רלי ולנטיין דני ולנטיין
פרקים: "מלכת הקרח", "Meltdown" (פיילוט הדלת האחורית של NCIS) 2003–2016 NCIS תפקיד ראשי (עונות 1–13) 2004 היעלמותה של נטלי ווד רוברט וגנר סרט טלוויזיה 2012 Major Crimes קוץ וודסון פרק: "האקסטזה והייסורים" 2014 של מי השורה הזאת בכלל?
עצמו מתחרה; פרק אחד ליל המשחק בהוליווד מתחרה; 2 פרקים NCIS: ניו אורלינס הסוכן המיוחד של NCIS אנתוני "טוני" דינוזו פרק: "מנשא" 2015 NCIS: לוס אנג'לס פרק: "האשימו בריו" 2016–2022 בול ד"ר ג'ייסון בול תפקיד ראשי2025NCIS: טוני וזיוההסוכן המיוחד של NCIS אנתוני "טוני" דינוזותפקיד ראשי; 10 פרקים
+שנהמסגרתקטגוריהעבודה מועמדתתוצאה2001פרס סאטורןשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיהמלאך שחור20021994Soap Opera Digest Awards כוכב הגבר החם ביותר לאהוב1995השחקן הראשי הצעיר המצטיין2001פרסי בחירת הנוערשחקן הטלוויזיה הנבחרמלאך שחור
מייקל ולאמיס הוא שחקן וקולנוען אמריקאי הידוע בתפקידו בתור מייקל גוארין (אנ') בסדרת הטלוויזיה "רוזוול, ניו מקסיקו" (2019 - 2022).
ולאמיס נולד בשיקגו, אילינוי והוא עבר לקליפורניה כדי ללמוד לתואר ראשון ביזמות באוניברסיטת צ'פמן.
לאחר שסיים תואר ראשון, ולאמיס עבד בשיווק.
משנת 2009, ולאמיס השתתף בעשרות סרטים קצרים.
לאחר פרישתו מעולם השיווק והיזמות, ערך ולאמיס את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בשנת 2013, בפרק של הסדרה "הבחורה החדשה".
סיפור הוליוודי אמיתי", סרט קצר שזכה בתחרות לסרטים קצרים מתחת ל-120 שניות.
בשנת 2019, ולאמיס כתב ביוגרפיה על חייו של הראפר המנוח מק מילר, שכותרתו Blue Side Park".
בשנת 2020 ולאמיס הופיע לצד קלואי בנט בסרט "5 Years Apart".
בשנת 2022, הוא החל לעבוד על סרטו הראשון בבימויו "Crossword", מותחן פסיכולוגי שהוא גם כתב, הפיק וכיכב בו.
החברה של קינן תומפסון, Artists For Artists, רכשה את הזכויות לסרט.
הוא מתגורר במערב הוליווד, קליפורניה.
+שנהסרטתפקידהערות2018Spiralריאן20205 Years Apartסמיגם מפיק2021The Resortסם2024Crosswordג'יימסגם במאי, תסריטאי ומפיק2026האודיסיאהTBAPoolsמייקל
+ שנה סדרה תפקיד הערות 2013 הבחורה החדשה היפסטר ג'רקוואד פרק: "Tinfinity" 2016 Us Too רקס סדרת רשת; פרק: "The Cover" 2017 VlamCarter מייקל / טומי סלאמי / מייק סדרת רשת; 5 פרקים
גם במאי, תסריטאי ומפיק 2019–2022 רוזוול, ניו מקסיקו מייקל גוארין (אנ') תפקיד ראשי (4 עונות); 52 פרקים
מייקל וורדלו הידוע יותר בשם הבמה שלו, וורדלו הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW).
מייקל וורדלו נולד ב-19 בינואר 1988 בקליבלנד, אוהיו.
יש לו רקע קודם באיגרוף ובג'ו ג'וטסו.
וורדלו ערך את קרב הבכורה שלו ב-15 במרץ 2014 בארגון ההיאבקות המקומי מאוהיו American Revolution Wrestling, שבו הוא נוצח על ידי ניקי ולנטינו.
במרוצת השנים, וורדלו הופיע בארגוני היאבקות עצמאיים מחוץ למדינת אוהיו, כולל International Wrestling Cartel (IWC).
בדצמבר 2016, הוא זכה באליפות הראשונה שלו בקריירה, כשניצח את RJ סיטי וכתוצאה מכך הפך לאלוף העולם במשקל כבד של IWC.
לאחר מכן, הוא הוסיף שתי זכיות בתואר זה.
נוסף לכך, במרץ 2019 הוא זכה באליפות סופר אינדי של IWC.
לעומת זאת, הוא הפסיד את התואר בחודש אוגוסט של אותה השנה לג'וש אלכסנדר.
כמו כן, הוא התאבק בארגון ההיאבקות Revenge Pro Wrestling מפנסילבניה, שם כיהן פעם אחת כאלוף העולם של Revenge Pro.
שומר הראש של MJF וחבר בקבוצת The Pinnacle (2019–2022)
באירוע השלם וצפה All Out של ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW), שנערך ב-31 באוגוסט 2019, שודר סרטון אשר נועד לקדם את הבכורה הקרובה של מתאבק בשם וורדלו.
וורדלו ערך את הופעת הבכורה שלו ב-AEW ב-13 בנובמבר בפרק של התוכנית השבועית Dynamite, כשתקף את קודי.
כעבור זמן מה, הוא הצטוות לשורות מקסוול ג'ייקוב פרידמן (MJF), כשהפך לשומר הראש שלו.
קרב הבכורה שלו הגיע ב-19 בפברואר בפרק של התוכנית Dynamite, ובו הוא הפסיד לקודי במסגרת קרב כלוב.
בחודש אוקטובר, וורדלו השתתף בטורניר אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות העולם של AEW, כשניצח את ג'ונגל בוי בסיבוב הראשון, אך לבסוף הודח מהטורניר על ידי אדם פייג' בשלב חצי הגמר.
באירוע Full Gear, שנערך ב-7 בנובמבר, MJF גבר על כריס ג'ריקו וכתוצאה מכך הוא הצטרף ביחד עם וורדלו לקבוצת The Inner Circle.
בלילה הראשון של הספיישל New Year's Smash, שנערך ב-6 בינואר 2021, וורדלו ניצח את חברו לקבוצה, ג'ייק הייגר.
בסופו של דבר, וורדלו ו-MJF עזבו את קבוצת The Inner Circle בחודש מרץ על מנת להקים קבוצה מתחרה בשם The Pinnacle אשר כללה את שון ספירס ו-FTR (קאש וילר ודקס הרווד), צעד שהצית פיוד בין הקבוצות.
באירוע Blood and Guts, שנערך ב-5 במאי, קבוצת The Pinnacle ניצחה את קבוצת The Inner Circle בקרב ה-Blood ang Guts הראשון בתולדות הארגון.
באירוע Double or Nothing, שנערך בסוף אותו החודש, קבוצתם של וורדלו ו-MJF נחלו הפסד לקבוצת The Inner Circle במסגרת קרב הסטדיום סטמפיד.
ב-18 ביוני, וורדלו הפסיד להייגר בקרב כלוב בסגנון חוקי MMA.
ב-11 באוגוסט בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו נוצח על ידי כריס ג'ריקו.
ב-8 בדצמבר בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו התחרה בקרב באטל רויאל, שבו הוא הודח על ידי MJF, מעשה שבישר על עתיד הפיוד שיתקיים בין השניים.
במהלך השבועות שבאו לאחר מכן, המתיחות ביניהם גברה, כשוורדלו נקלע לעימות עם שון ספירס, MJF ושאר חברי קבוצת The Pinnacle, וב-2 במרץ בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו ספג סטירה מידו של MJF לאחר עימות טעון.
ב-16 בפברואר בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו ניצח את מקס קאסטר והעפיל לקרב סולם פני המהפכה של האירוע Revolution.
באירוע זה, שנערך ב-6 במרץ, וורדלו ניצח בקרב סולם פני המהפכה את כריסטיאן קייג', קית' לי, אורנג' קאסידי, פאוורהאוס הובס ואלוף ה-FTW, ריקי סטארקס וכתוצאה מכך השיג לעצמו קרב עתידי על אליפות TNT של AEW.
מאוחר יותר באותו האירוע, וורדלו עזר ל-CM פאנק לנצח את MJF במהלך קרב קולר כלבים שהתקיים ביניהם לאחר שהעניק לו את טבעת היהלום של דינאמייט, צעד שרמז על מעבר דמותו לדמות חביב הקהל.
בפרק העוקב של התוכנית Dynamite, וורדלו ביסס את דמותו כדמות הטובה לאחר שהצהיר שהוא לא ישמש יותר כשומר הראש של MJF ולא יהיה חלק מקבוצת The Pinnacle.
ב-16 במרץ בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו הפסיד לסקורפיו סקיי בקרב שהובטח לו על אליפות TNT זאת לאחר הפרעה מצידם של MJF ושון ספירס.
כחלק מהעלילה, וורדלו נחשב כמתאבק שלא תחת חוזה רשמי בארגון.
ב-25 במאי במסגרת פרק הספיישל Year Anniversary 3 של התוכנית Dynamite, וורדלו גבר על שון ספירס בקרב כלוב, שבו MJF שימש כשופט המיוחד.
באירוע Double or Nothing, שנערך ב-29 במאי, וורדלו ניצח את MJF לאחר שביצע עליו עשרה מהלכי פאוורבומב רצופים וכתוצאה מכך הוא שוחרר מהחוזה שלו תחת MJF והוענק לו חוזה חדש לפי העלילה שבה הוא מתאבק רשמי בארגון AEW.
ב-6 ביולי בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו ניצח את סקורפיו סקיי בקרב רחוב וכתוצאה מכך זכה באליפות TNT.
הגנתו הראשונה על התואר הייתה מול אורנג' קאסידי שבוע לאחר מכן, כאשר וורדלו גבר על אותו קאסידי.
ב-29 ביולי בפרק של התוכנית Rampage, וורדלו נחלץ לעזרת קאסידי מתקיפה בידי ג'יי לית'ל.
בפרק העוקב של התוכנית Dynamite, המנג'ר של לית'ל, סנג'יי דאט, איתגר את וורדלו לקרב על אליפות TNT בשם הלקוח שלו.
וורדלו נענה בחיוב לאתגר זה ואף הגן על תוארו בהצלחה ב-6 באוגוסט במסגרת הספיישל Battle of the Belts.
ב-5 באוקטובר בפרק של התוכנית Dynamite, וורדלו שמר על תוארו מול בריאן קייג'.
קרב סולם פני המהפכה (2022)
אליפות העולם במשקל כבד של IWC (3 פעמים)
PWI דירג אותו במקום ה-397 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2020
הישגים בארגון ההיאבקות Revenge Pro Wrestling
אליפות העולם של Revenge Pro (פעם אחת)
מייקל ג'ורג' גלן וולץ הוא שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות ופוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית.
בעבר שימש כיועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית בקדנציה השנייה של הנשיא דונלד טראמפ.
בעברו, איש צבא, וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת פלורידה.
וולץ נולד בבוינטון ביץ' שבמזרח פלורידה.
לוולץ תואר בוגר אוניברסיטה ביחסים בין-לאומיים מהמכון הצבאי של וירג'יניה.
בתום לימודיו התגייס למשמר הלאומי של הצבא בדרגת לוטננט משנה (Second Lieutenant).
כקצין במערך הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, לחם וולץ במלחמת אפגניסטן.
לאחר שירותו הצבאי, כיהן בתפקיד בכיר ב כמנהל מדיניות לענייני אפגניסטן במשרד מזכיר ההגנה של ארצות הברית, ושימש כיועץ בכיר לסגן הנשיא דיק צ'ייני לענייני דרום אסיה ולוחמה בטרור בממשל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש.
וולץ הוא מייסד שותף של חברת "Askari Associates, LLC".
הוא שימש כפרשן בנושאי מדיניות חוץ וביטחון בערוץ פוקס, ופעמים תכופות הופיע ברשתות BBC, CNN, MSNBC, ו-PBS.
בבחירות 2018 הכריז וולץ על התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השישי של פלורידה, במקומו של רון דה-סנטיס אשר התמודד למושל פלורידה.
ביום הבחירות הכלליות גבר על יריבתו ננסי סודרברג, מועמדת המפלגה הדמוקרטית, והושבע בינואר 2019 אל הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
הוא יוצא הכוחות המיוחדים הראשון שנבחר אל הקונגרס של ארצות הברית.
באפריל 2020 הצטרף וולץ למאמצי התגובה של המשמר הלאומי של ארצות הברית להתפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית כקולונל בצוות התכנון של המשמר.
ב-6 בנובמבר 2020, במהלך מגפת הקורונה בארצות הברית, נמצא וולץ חיובי למחלת נגיף קורונה 2019.
בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק בטענה כי לטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
בנובמבר 2024 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית דונלד טראמפ כי ימנה אותו לתפקיד היועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית.
לסגנו של וולץ מינה הנשיא הנבחר דונלד טראמפ את אלכס וונג.
ערב כניסתו לתפקיד היועץ לביטחון לאומי אמר: "היינו ברורים לגבי כך שעזה חייבת להיות נטולת צבא ונשק, חמאס חייב להיות מושמד עד לנקודה שלא יוכל להתארגן מחדש, ולישראל יש כל זכות להגן על עצמה באופן מלא".
בעקבות הודעת דובר צה"ל לפיה ילדי משפחת ביבס נרצחו בשבי אמר וולץ שהחמאס הוא רשע טהור, ארגון טרור מהסוג הגרוע ביותר וחייבים להשמידו.
במאי 2025, הודיע נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ כי וולץ יודח מתפקידו כיועץ לביטחון לאומי וימונה לשגריר ארצות הברית באומות המאוחדות לאחר שעל פי עיתון "הוושינגטון פוסט" וולץ ניהל "מגעים אינטנסיביים" עם ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו בנוגע לפעולה צבאית באיראן, שעות בודדות לפני פגישתם של טראמפ ונתניהו.
בנוסף, וולץ וסגנו, אלכס וונג הדליפו מצ'אט קבוצתי באפליקציית ההודעות סיגנל.
ב-19 בספטמבר 2025 אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויו של וולץ לתפקיד שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות ברוב של 47 מול 43.
מייקל יאנג הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בסטאל אוסטרוב ויילקופולסקי.
יאנג למד בתיכון סנט בנדיקטוס בניוארק שבניו ג'רזי, וסיים את לימודיו בשנת 2013. יאנג שיחק בנבחרת בית הספר, והוביל את התיכון לסיים במקום השני בתום העונה.
בשנתו האחרונה הוא הוביל את נבחרת בית הספר לדירוג השני מכל נבחרות התיכונים ברחבי ארצות הברית.
הוא הוביל את התיכון לאליפות התיכונים לאחר שהפסידו במשחק הגמר לאקדמיית מונטוורדה בתוצאה 65–67.
במהלך עונתו האחרונה הוא הופיע במשחק ראווה של המותג אייר ג'ורדן אשר היה במגרש ברקליס סנטר, שם קלע 19 נקודות.
יאנג השתתף גם במחנות כדורסל יוקרתיים יותר, ביניהם המחנה של ריבוק, מחנה החמישה כוכבים, המחנה של אדידס והופ גרופ אליט.
יאנג סיים את הקריירה שלו בתיכון עם 1,445 נקודות ודורג כשחקן ה-56 בטיבו והפאוור פורוורד ה-14 בטיבו ברחבי ארצות הברית אשר מתמודדים למכללות.
לאחר הצעות מרובות, בחר יאנג ללכת לאוניברסיטת פיטסבורג.
יאנג פתח בכל 36 המשחקים של המכללה, והעמיד סטטיסטיקה של 6 נקודות ו-4.1 ריבאונדים, ובנוסף הוא קלע בדאבל פיגרס בחמישה משחקים במהלך העונה.
הוא קלע 9 נקודות והוריד 3 ריבאונדים במהלך משחקו הראשון בטורניר אליפות המכללות בכדורסל מול אוניברסיטת קולורדו במחזור הפתיחה וקלע 4 נקודות בהפסד בסיבוב השלישי למדורגת ראשונה, אוניברסיטת פלורידה.
במהלך שנתו השנייה במכללה, יאנג שיפר את הממוצעים שלו משמעותית, והוזכר כאחד המועמדים להיכנס לאחת מחמישיות העונה.
הוא העמיד ממוצעים של 13.4 נקודות ו-7.3 ריבאונדים.
מתוך 34 משחקים בהם שיחק, הוא הוביל את הקבוצה בנקודות 11 פעמים והוביל בריבאונדים 17 פעמים.
הוא קלע שיא עונתי של 27 נקודות מול אוניברסיטת שאמינאדה בהונולולו.
במהלך שנתו השלישית, קלע יאנג 11 פעמים ב-20 נקודות ומעלה.
הוא העמיד ממוצעים של 15.7 נקודות ו-7.3 ריבאונדים למשחק, מה שהוביל אותו להיבחר לחמישייה השלישית של המחוז.
הוא הוביל את קבוצתו בנקודות, וסיים את העונה במקום ה-13 בנקודות מכל הליגה, במקום ה-12 בריבאונדים ובמקום החמישי באחוזים מהשדה.
במהלך העונה רשם יאנג 4 פעמים דאבל דאבל.
בארבעת המשחקים הראשונים של שנתו האחרונה, העמיד יאנג ממוצעים של 23 נקודות ו-8 ריבאונדים למשחק מה שהוביל את מכללתו בהמשך למאזן 2–8. במהלך הניצחון 76–78 על אוניברסיטת מרקט, הוא קלע שיא קריירה של 30 נקודות והוסיף 8 ריבאונדים.
20 ימים לאחר מכן, בניצחון 73–81 על אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, הוא קלע 29 נקודות והוריד 9 ריבאונדים.
בשנת 2017, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, חתם יאנג על חוזה כפול בוושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA.
לפי החוזה, הזמן שלו בין הקבוצה לבין קבוצה מליגת הפיתוח, יתחלק לפי רצונה של הקבוצה.
כיוון שלא הייתה לויזארדס קבוצה בליגת הפיתוח באותה תקופה, הוא תחילה שיחק במשך ארבעה משחקים בדלאוור בלו קואוטס, קבוצת הבת של פילדלפיה 76', אך ב-13 בנובמבר 2017 עבר לנורת'רן אריזונה סאנס, קבוצת הבת של פיניקס סאנס.
ב-3 בינואר 2018, הודיעה ווישנגטון על ביטול החוזה של יאנג ללא ששיחק בקבוצה, ונורת'רן אריזונה סאנס רכשה אותו בחוזה חדש.
ב-11 באפריל 2018, חתם יאנג עד תום העונה בליונס דה פונס מהליגה הפורטו ריקאנית.
ב-30 ביולי 2018, חתם יאנג לעונה בשולה באסקט מהליגה הצרפתית.
ב-23 ביולי 2019, חתם יאנג בדיז'ון באסקט הצרפתית, אך ב-5 בדצמבר 2019 שוחרר מהקבוצה.
ב-12 בינואר 2020, חתם יאנג עד תום העונה בהפועל גלבוע גליל מהליגה הישראלית.
ב-18 בינואר 2020, בהופעת הבכורה שלו, קלע יאנג 19 נקודות ב-8 מ-15 מהשדה, יחד עם 7 ריבאונדים במהלך הניצחון 80–96 על עירוני נס ציונה.
ב-18 משחקים בקבוצה, העמיד יאנג ממוצעים של 17.1 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק, מה שעזר לקבוצתו להגיע לחצי הגמר שם הפסידו 78–81 למכבי תל אביב שיותר מאוחר זכתה באליפות.
ב-25 באוגוסט 2020, חתם יאנג לעונה בא-נאסר מאיחוד האמירויות.
ב-1 בדצמבר 2020 חזר יאנג לישראל וחתם עד תום העונה בעירוני נהריה.
מייקל וורד הוא שחקן בריטי יליד ג'מייקה ודוגמן לשעבר, וזוכה פרס באפט"א לכוכב העולה לשנת 2020.
מייקל וורד נולד בספניש טאון, ג'מייקה ב-18 בנובמבר 1997. אמו הייתה בת 18 כשנולד.
אביו נהרג בתאונת דרכים כשהיה בן שנתיים.
לאחר מכן עבר וורד להקני, מזרח לונדון עם אמו ואחותו בגיל ארבע, בעזרת דודתו ודודו שניהלו מסעדה קריבית בצ'אדוול הית'.
מאוחר יותר עברה המשפחה לרומפורד.
הוא למד באקדמיית צ'אדוול הית' ולאחר מכן למד בלאפינג פורסט קולג' אמנויות הבמה לאחר שנשר מהכיתה השישית.
בנערותו עבד במשלוחים במסעדה של דודתו ולאחר מכן עבד בתחנת הימורים.
וורד החל את הקריירה שלו בזמן שלמד בקולג', שם פגש את המורה שלו, אלי נלסון, שעבד לאחר מכן עבור סוכנות לניהול כישרונות שבה וורד חתם מאוחר יותר.
מהסוכנות הוא קיבל כמה תפקידים בקליפים של אמנים כמו לילי אלן וטום ווקר.
בגיל שבע עשרה, וורד זכה בתחרות הדוגמנות.
מאז הוא דגמן עבור מותגים ידועים רבים ונבחר על ידי וירג'יל אבלו לדגמן עבור קמפיין בגדי הגברים של לואי ויטון באוגוסט 2020.
הופעת הבכורה של וורד בקולנוע הייתה בסרט "Brotherhood" משנת 2016. בשנת 2018 הופיע בסדרת הטלוויזיה "The A List".
שנת הפריצה של וורד הגיעה ב-2019, כאשר החל לשחק בתפקיד ג'יימי בעונה השלישית של הסדרה "Top Boy".
באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "סיפור אפל".
על משחקו זכה וורד בפרס באפט"א לכוכב העולה על הופעתו.
בשנת 2020 הופיע בסרט הטלוויזיה "גרזן קטן: רוק אוהבים", שעליו קיבל מועמדות לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.
בשנת 2022 שיחק לצד אוליביה קולמן בסרט הקולנוע "אימפריית האור" בבימויו של הבמאי זוכה פרס האוסקר סם מנדס, שצילומיו החלו בתחילת השנה.
הוא לוהק לצד ביל ניי בסרט "The Beautiful Game", שהוקרן בנטפליקס ב-2024.
וורד הוא אוהד קבוצת הכדורגל ארסנל.
הוא למד בבית הספר עם הכדורגלן האנגלי ריאן ברוסטר.
וורד נבחר ברשימת פורבס 30Under30 בשנת 2020. הוא קיבל אזרחות בריטית בשנת 2015.
שנה סרט תפקיד הערות 2016 Brotherhood האמנים התומכים 2019 סיפור אפל מרקו 2020 משמר האלמוות ליקון2022ביוטיקיין אימפריית האורסטיבןמועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה2023הבשורה על פי קלרנס (אנ')2024המשחק היפה (אנ')ויני2025אדינגטוןמייק קוק
שנה כותרת תפקיד הערות 2018, 2021 The A List ברנדן תפקיד ראשי (עונה 1) תפקיד אורח (עונה 2) 2019–2022 טופ בוי ג'יימי תפקיד ראשי (עונה 3–4) 2020רוק אוהבים (אנ') פרנקלין סרט טלוויזיה של BBC One; כחלק מסדרת סרטי "גרזן קטן"
שיר שנה אמן הערות "Blessings" 2017 טום ווקר "Trigger Bang" 2018 לילי אלן מארחת את.
מיכאליס "מייקל" ואלקאניס הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אוסטרלי-יווני וכיום עוזר מאמן אייאקס.
ואלקאניס, אוסטרלי ממוצא יווני, החל לשחק כדורגל כנער במועדון סאות' מלבורן, ולאחר מכן עלה לקבוצה הבוגרת.
ב-1996 עבר לשחק בליגה היוונית, שם שיחק במדי היראקליס, לאריסה ואגיוס ניקולאוס.
ב-2002 שב לאוסטרליה, ושיחק באדלייד סיטי, אדלייד אולימפיק ואדלייד יונייטד, כאשר באחרונה שיחק מ-2003 ועד לפרישתו ממשחק פעיל ב-2009.
בעונת 2005/2006 זכה עם אדלייד יונייטד באליפות העונה הסדירה בליגת העל האוסטרלית, ונבחר לשחקן העונה של המועדון.
ב-16 באוגוסט 2006 ערך את הופעתו היחידה בנבחרת אוסטרליה, במשחק נגד במסגרת מוקדמות גביע אסיה בכדורגל 2007, ובכך הפך לאחד מהשחקנים המבוגרים ביותר שערכו הופעת בכורה בנבחרת.
באמצע 2007 מונה לקפטן הקבוצה.
בדצמבר 2008 הודיע כי יפרוש בתום העונה, וערך את הופעת הפרישה שלו ב-9 בינואר 2009, בניצחון קבוצתו 2–0 על ניוקאסל ג'טס.
לאחר שפרש ממשחק פעיל במדי אדלייד יונייטד, החל ואלקאניס לשמש כעוזר מאמן בקבוצת הנוער של המועדון, ולאחר מכן שימש כמאמנהּ הראשי.
בינואר 2013, לאחר פיטוריו של מאמן קבוצת הבוגרים ג'ון קוסמינה , החליף אותו ואלקאניס כמאמן הראשי עד לתום העונה, ולאחר מכן שב לעמדת עוזר המאמן.
ביוני 2016 מונה לעוזר מאמן במלבורן סיטי, תחת המאמן ההולנדי-קנדי ג'ון ואן 'ט סחיפּ .
ב-3 בינואר 2017 התפטר ואן סחיפּ מסיבות אישיות, ועד לתום העונה מילא ואלקאניס את מקומו כמאמן ראשי.
ב-9 במאי 2018 הצטרף שוב לוואן סחיפּ, הפעם כעוזר מאמן תחתיו בזוולה.
לקראת עונת 2019/2020 היה אמור ואלקאניס להפוך למאמן קבוצת הנוער של זוולה, אך בחר לעזוב ולהצטרף שוב לוואן סחיפּ, שמונה למאמן נבחרת יוון בכדורגל.
לאחר שהנבחרת לא הצליחה להעפיל ליורו 2020 ולמונדיאל 2022, השניים עזבו את הנבחרת.
בינואר 2022 הצטרף לצוות האימון של אויפן.
באותו חודש החליף זמנית את המאמן שטפן קרמר, שחלה בקורונה.
ב-16 בפברואר פוטר קרמר, ועד לתום העונה מילא ואלקאניס את מקומו ואז עזב את הקבוצה.
ב-4 ביוני 2023 מונה למאמן הפועל תל אביב.
ב-30 באוקטובר 2023 עזב את הפועל תל אביב עקב מלחמת חרבות ברזל, ומונה לעוזר מאמן אייאקס.
מייקל וסטון הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי.
התפקידים הידועים ביותר שלו הם הבלש הפרטי לוקאס בסדרה "האוס", החוטף המטורלל והסדיסט ג'ייק בדרמה הסדרתית של HBO "עמוק באדמה", ובריאן דנסר ב"סקראבס", כמו גם הארי הודיני ב"הודיני ודויל".
מייקל רובינשטיין נולד בניו יורק, בנם של השחקנים ג'ון רובינשטיין וג'ודי וסט .
סבו מצד אביו היה וירטואוז הפסנתר הפולני-יהודי ארתור רובינשטיין.
הוא גם נינו של המנצח הפולני אמיל מלינארסקי , המנצח המייסד של התזמורת הפילהרמונית של ורשה והמנצח הראשי של התזמורת הסקוטית הלאומית.
הוא בעל תואר בתיאטרון ואמנויות מאוניברסיטת נורת'ווסטרן.
בשנת 2000 הוא שינה את שם משפחתו ל"וסטון" מכיוון שכבר היה "מייקל רובינשטיין" בגילדת שחקני המסך.
וסטון היה חבר טוב ושותפו לשעבר לדירה של השחקן זאק בראף והופיע איתו במספר סרטים, ביניהם "נשיקה אחרונה", והופיע ככוכב אורח בתוכנית הטלוויזיה של בראף "סקראבס".
וסטון הופיע במספר פרקים בתור סיימון מרסדן, אחיה למחצה של אוליביה בנסון ב"חוק וסדר: מדור מיוחד".
וסטון הופיע בעונה החמישית של "האוס" כחוקר פרטי בשם לוקאס דאגלס שנשכר על ידי ד"ר גרגורי האוס; הוא הופיע שוב בעונה השישית.
יוצר הסדרה דייוויד שור תכנן תוכנית ספין-אוף עם דמותו של וסטון בתור הדמות הראשית בשנת 2008, אך התוכנית מעולם לא נכנסה להפקה.
ב-2009 הופיע וסטון בסרט האקשן של ג'רארד באטלר "Gamer".
הוא הופיע בהופעת אורח ב"צווארון לבן" וב"סוכן מחוק".
בשנת 2016, הוא הופיע בתור הארי הודיני ב"הודיני ודויל".
ב-2020 הופיע בסדרה Home Before Dark בתפקיד ראשי, ב-2021 עלתה העונה השנייה של הסדרה.
וסטון נשוי למוזיקאית פריסילה אהן מאז 2010.
שנה סרט תפקיד הערות 2000 חופשיות על הבר דני סאלי באגים כמייקל רובינשטיין מספרי מזל לארי Cherry Falls בן 2002 משאלת לב ברט באמפרס Hart's War Pfc.
שנהסדרהתפקידהערות1998Night Manבפרק: "Chrome II"2003פרייז'רפסל בקרחבפרק: "Daphne Does Dinner"2004מונקמוריסבפרק: "Mr.
טיירון אוואנס הוא מתאבק עבר וראפר אמריקאי.
הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה מייקל טארבר בעונה הראשונה של התוכנית NXT ולאחר מכן הצטרף לרוסטר הראשי של WWE כחבר בקבוצת הנקסוס.
לאחר שחרורו מה-WWE בשנת 2011, הוא המשיך להופיע עבור ארגוני היאבקות עצמאיים, כשהבולט ביניהם היה National Wrestling Alliance (NWA).
אליפות במשקל כבד של BBPW (פעם אחת)
גביע האלופים (2012) - עם טים סטורם
האליפות הלאומית כבד של CWE (פעם אחת)
אליפות פלורידה במשקל כבד של NWA (פעמיים)
אליפות ברוייזרוייט של FUW (פעם אחת)
אליפות במשקל כבד של MEWL (פעם אחת)
אליפות בראס נאקלס של PWX (פעם אחת)
PWI דירג אותו במקום ה-132 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2011
מייקל לנדון היה שחקן, תסריטאי ובמאי אמריקאי.
לנדון הופיע על השער של TV Guide כ-22 פעמים, במקום השני רק ללוסיל בול.
לנדון נולד כיוג'ין מוריס אורוביץ ב-31 באוקטובר 1936, בפורסט הילס, קווינס, ניו יורק.
הוריו היו קתלין "פגי" (לבית אוניל) רקדנית וקומיקאית ואלי מוריס אורווויץ.
אביו היה יהודי, ואמו הייתה קתולית.
יוג'ין היה הילד השני במשפחה, בתם, אוולין, נולדה שלוש שנים קודם לכן, בשנת 1933. ב-1941, כשלנדון היה בן 4, הוא והמשפחה שלו עברו לקולינגסווד, ניו ג'רזי.
הוא השתתף וחגג את הבר מצווה שלו בבית הכנסת בית שלום.
משפחתו זוכרת כי לנדון "השקיע רבות בלימוד עבור האירוע הגדול, כולל רכיבה על אופניים לעיר הסמוכה כל יום כדי ללמוד לקרוא את העברית ולהתפלל".
במהלך ילדותו, לנדון דאג כל הזמן שאמו תנסה להתאבד.
הוא דיווח כי בחופשה משפחתית בחוף, אמו ניסתה להטביע את עצמה, אבל לנדון הציל אותה.
זמן קצר לאחר הניסיון, אמו התנהגה כאילו לא קרה כלום, וכמה דקות לאחר מכן, הוא הקיא.
הוא אמר שזו הייתה החוויה הגרועה ביותר בחייו.
לנדון למד בתיכון קולינגסווד והוא עסק בהטלת כידון.
הזריקה שלו של 195 מטר ב-1954 היא הזריקה הארוכה ביותר של תלמיד תיכון בארצות הברית באותה שנה.
התוצאה הזו אפשרה לו לקבל מלגת ספורט באוניברסיטת דרום קליפורניה, אבל הוא פצע את הכתף שלו, מה שהביא לסיום ימיו כאתלט בקולג' .
לנדון חשב ללכת לתחום הבידור, הוא עבד בתחנת דלק מול אולפני האחים וורנר, עד שאותר על ידי בוב רייסון, סוכן מקומי.
בעקבות עצה, לנדון שינה את שם המשפחה שלו מאורוביץ.
הוא בחר את השם החדש לנדון מתוך ספר טלפונים.
הופעתו הראשונה של לנדון בכיכובו הייתה ב-1956 בסדרת הטלוויזיה "Telephone Time" כקספר האוזר.
בסוף שנות ה-50 הופיע בסרטי קולנוע רבים.
ב-1959, בגיל 22, החל לנדון את תפקידו הראשון בטלוויזיה בתפקיד ג'ו קרטרייט הקטן ב"בוננזה", אחת מסדרות הטלוויזיה הראשונות שהוצגו בצבע.
בשנים 1967-1964 זכתה הסדרה לרייטינג הגבוה ביותר בארצות הברית.
לנדון כתב וביים חלק מהפרקים בעונות האחרונות.
שנה לאחר ביטול "בוננזה", לנדון החל להופיע כצ'ארלס אינגלס בתוכנית הטלוויזיה המצליחה, "בית קטן בערבה", שוב עבור NBC.
התוכנית נלקחה מתוך ספר מ-1935 שכתבה לורה אינגלס וילדר, אותה גילמה בתוכנית מליסה גילברט בת ה-9. בנוסף לגילברט, שתי שחקניות לא ידועות אחרות גם השתתפו בתוכנית: מליסה סו אנדרסון, שהופיעה כמרי אינגלס, הבת הבכורה במשפחה האינגלס, קארן גרסלי כקרוליין, אשתו של צ'ארלס.
לנדון היה מפיק, תסריטאי ובמאי בסדרה.
התוכנית זכתה בפרסים רבים כמו פרס אמי וגלובוס הזהב.
לאחר שמונה עונות הסדרה הסתיימה ב-1983. בשנה שלאחר מכן, שודרו שלושה סרטי טלוויזיה.
לאחר שהפיק גם את "בית קטן בערבה" ולאחר מכן את סדרת הטלוויזיה "האב מרפי" , לנדון שיחק בתוכנית מצליחה נוספת.
ב"הדרך לגן העדן", הוא שיחק מלאך על תנאי (שכינה את עצמו ג'ונתן סמית) שתפקידו היה לעזור לאנשים להרוויח כנפיים.
בדרך לגן העדן לנדון היה המפיק הראשי, התסריטאי והבמאי.
לנדון הזמין את הבת הקטנה שלו, ג'ניפר לנדון, להשתתף בפרק האחרון.
בשנת 1972, הוא היה בין האורחים בפרויקט הטלוויזיה המוזיקלי של דייוויד ווינטרס, "The Special London Bridge Special", בכיכובו של טום ג'ונס וג'ניפר או'ניל.
בשנת 1973, לנדון היה במאי ותסריטאי של סדרת האנתולוגיה הרומנטית קצרת המועד "Love Story".
בשנת 1982, הוא הפיק סרט טלוויזיה בכיכובו "Love Is Forever" שעסק בניסיונו המוצלח של צלם העיתונות האוסטרלי ג'ון אורינגהם לצלול מתחת למקונג כדי להציל את אהובתו מהשלטון הקומוניסטי בלאוס ב-1977. אוורינגהם האמיתי לוהק כתוספת בסרט, מה שסימן גם את הופעת הבכורה של פריסילה פרסלי .
"הבן של סאם" היה סרט ב-1984 שנכתב ובוים על ידי לנדון, המבוסס באופן כללי על שנות חייו הראשונות.
בסרט כיכבו טימותי פטריק מרפי, אלי וולך, אן ג'קסון, האלי טוד וג'יימס קארן.
קארן עבדה בעבר עבור לנדון בסרט "בית קטן: הפרדה האחרונה".
ללנדון הייתה מערכת יחסים עם רשת NBC שנמשכה 30 שנים רצופות.
לאחר ביטול הדרך מגן עדן וכתוצאה מהפגיעה של אנשי ההנהלה של NBC, הוא עבר ל-CBS וב-1991 שיחק בתוכנית פיילוט שנמשכה שעתיים בשם Us.
התוכנית נועדה להיות סדרה נוספת ללנדון אבל, עם האבחנה שלו ב-5 באפריל של סרטן הלבלב, התוכנית מעולם לא יצאה לפועל.
לנדון היה נשוי שלוש פעמים והיה אב לתשעה ילדים (ששלושה מהם אומצו):
מארק פרייזר לנדון (מאומץ; בנו הביולוגי של דודי (ב-1956 בן 11)
ג'וש פרייזר לנדון (אומץ כתינוק)
שריל לין לנדון (נולדה שריל אן פונטרלי), בתה של לין מנישואיה הראשונים; היא הייתה בת תשע כשאמה ולנדון התחתנו.
סינדי קלריקו (נישאו 1983 - עד מותו ב-1991), מאפרת בבית הקטן בערבה
לנדון אמר בראיון ל-Associated Press "אני מאמין באלוהים, אני מאמין במשפחה, אני מאמין באמת בין אנשים, אני מאמין בכוחה של אהבה, אני מאמין שאנחנו באמת נבראנו בצלם אלוהים, שיש אלוהים בכולנו".
לנדון החל לסבול מכאבי ראש חמורים בזמן שהוא היה בחופשת סקי ביוטה.
שלושה ימים לאחר מכן, אובחן לו סרטן הלבלב, אשר החל להשפיע על הרקמות וכלי הדם סביב הלבלב שלו.
הוא הופיע בתוכנית "הלילה" עם ג'וני קרסון כדי לדבר על הסרטן ולגנות את חטטנות העיתונות בחייו האישיים.
במהלך התוכנית לנדון הבטיח להילחם במחלה וביקש מאוהביו להתפלל בשבילו.
12 ימים לאחר הופעתו בתוכנית, הוא עבר ניתוח מוצלח ברגל שמאל .
ביוני, הוא הופיע על השער של מגזין לייף לאחר שקיבל כתבת ראיון בלעדית על חייו, משפחתו, והמאבק שלו לחיות.
ב-1 ביולי 1991, בגיל 54, נפטר לנדון במאליבו, קליפורניה עם אשתו ליד מיטתו.