tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1995 התפטר מייג'ור ממנהיגות המפלגה וקרא לערוך בחירות חדשות, בהן זכה מול המועמד ג'ון רדווד ברוב של 218 קולות לעומת 89, אולם בחירתו מחדש לא שיפרה את תדמיתו הציבורית, ובבחירות 1997 איבדה מפלגתו את הרוב בפרלמנט.
מייג'ור ניהל מספר שיחות בלתי רשמיות עם ה-IRA בתחילת כהונתו, אף שאלה הוכחשו מאוחר יותר בנאום שנשא בפרלמנט הבריטי.
מייג'ור סירב לחתום על הטיוטה הראשונה של "הבנות מיטשל", ובעקבות סירובו הסתיימה הפסקת האש בין ה-IRA לבריטניה (שהחלה ב-1994 ונמשכה שנה).
בעקבות החלטתו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון לארח את איש ה-IRA גרי אדמס בבית הלבן בארוחה חגיגית לכבוד יום פטריק הקדוש, סירב מייג'ור לענות לשיחות טלפון של נשיא ארצות הברית במשך מספר ימים.
בבחירות הכלליות ב-1 במאי 1997 ספגה המפלגה השמרנית את התבוסה הגדולה ביותר שלה מאז חוק הרפורמה הגדולה של שנת 1832. בשל הפופולריות הנמוכה של מייג'ור תבוסתו הייתה צפויה, אולם איש לא צפה את עומקה.
בפרלמנט הנבחר קיבלה מפלגת הלייבור 418 מושבים, והשמרנים רק 165 מושבים.
ג'ון מייג'ור עצמו נבחר במחוז הבחירה שלו ברוב של שמונה עשר אלף קולות, אולם ניצחונו במחוז בחירה זה היה מובטח.
לעומתו, 179 חברי פרלמנט שמרנים שכיהנו בפרלמנט הקודם איבדו את מקומם.
ב-2 במאי 1997 השיב ג'ון מייג'ור את חותמו הרשמי של ראש הממשלה למלכה אליזבת השנייה, ונשא את נאום התבוסה שלו.
מייג'ור נשאר בתפקיד ראש האופוזיציה עד בחירתו של ויליאם הייג ביוני 1997.
לאחר הפסדו שמר מייג'ור על פרופיל נמוך ונמנע מלהתערב בפוליטיקה (בניגוד לקודמתו - מרגרט תאצ'ר).
הופעותיו הפומביות היחידות היו בתוקף תפקידו כראש מועדון הקריקט של סארי.
בעקבות מותה של הנסיכה דיאנה בשנת 1997 מונה מייג'ור כאפוטרופוס מיוחד של הנסיך ויליאם והנסיך הארי.
בספטמבר 2002 פרצה לתקשורת התגלית כי בטרם מונה לשר, היה למייג'ור רומן מחוץ לנישואים עם חברת פרלמנט אחרת - אדווינה קארי, וטענו נגדו שהנאומים שלו בדבר חזרה לערכי המוסר בהיותו ראש ממשלה היו צביעות לשמה.
לקראת משאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי (2016) תמך מייג'ור במחנה ההישארות וקרא להצביע בעדה.
על מעשה זה ספג ביקורת ממחנה היציאה ובעיקר ממנהיג המחנה, נייג'ל פרג'.
בשנת 1999 קיבל מייג'ור את תואר מגן הכבוד בשל עבודתו בניסיון להשיג הסכם שלום בצפון אירלנד.
ב-23 באפריל 2003 קיבל מייג'ור את תואר אביר מסדר הבירית.
הוא היה גם חבר במסדר אחוות הכבוד.
בשנת 2005 קיבל תואר אבירות מהמלכה.
ג'ון מורי ריימר-ג'ונס היה מפקד משטרת המנדט הבריטי בארץ ישראל מאוגוסט 1943 עד מרץ 1946.
באוגוסט 1943 נתמנה ריימר-ג'ונס למפקד המשטרה הבריטית בארץ ישראל.
בתחילת כהונתו, במהלך מלחמת העולם השנייה, היה המצב בארץ ישראל רגוע יחסית.
ההגנה והאצ"ל נמנעו מפעולה נגד הבריטים, הלח"י רק החל להתאושש מהמכה שניחתה עליו בתחילת 1942 והערבים לא חידשו את המהומות לאחר שמאורעות תרצ"ו - תרצ"ט נסתיימו בשנת 1939. לקראת תום מלחמת העולם השנייה נערך ריימר-ג'ונס לחידוש הפעילות של היישוב נגד הבריטים שהתבטא בהגברת ההעפלה ובהמשך במאבק מזוין נגד שלטונות המנדט.
ריימר-ג'ונס מילא את תפקידו כמפקד משטרת המנדט עד חודש מרץ 1946, מועד שבו שב לאנגליה.
בשנת 1948, בשלהי תקופת המנדט, ביקר ריימר-ג'ונס שוב בארץ ישראל על מנת לגייס למשטרת לונדון שוטרים בריטים שעמדו לסיים שירותם בארץ ישראל.
בשנים 1950 עד 1959 שירת ריימר-ג'ונס כעוזר למפקד הראשי של משטרת לונדון רבתי (המטרופוליטנית).
בינואר 1950 קיבל ריימר-ג'ונס תואר אבירות.
ג'ון ריימר-ג'ונס האריך ימים ונפטר בשנת 1993 בגיל 96 שנים.
ג'וֹן מְיוּר היה חוקר טבע, בוטנאי, שומר טבע וסביבה ואקולוג אמריקני ממוצא סקוטי.
מיור הוא אבי רעיון הגנת הסביבה ושימורה באמצעות הקמת שמורות טבע ומוכר כ"אבי הפארקים הלאומיים" בארצות הברית.
פעילותו קידמה מאוד את רעיון שמירת הטבע וכתביו הם חלק מהקאנון האמריקני ונלמדים בבתי הספר ובאוניברסיטאות.
מיור נולד בעיירה דונבר שבסקוטלנד בשנת 1838, אחד משמונת ילדיהם של דניאל מיור ואן גילריי (Gilrye).
ב-1849 היגרה משפחתו לארצות הברית והתיישבה בחווה בקרבת העיירה פורטג' בוויסקונסין.
ב-1860 התחיל ללמוד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון אך לא סיים את לימודיו.
בין 1866 ל-1867 עבד כמהנדס במפעל באינדיאנפוליס שבאינדיאנה, אך לאחר שכמעט התעוור בתאונה, הלך ברגל אלף מיל מקנטקי דרך מדינות הדרום עד פלורידה.
משם תכנן להמשיך לדרום אמריקה, אך חלה במלריה והגיע באונייה לקליפורניה ב-1868. מסן פרנסיסקו הגיע ליוסמיטי שבמזרח קליפורניה.
ולאחר זמן הפך למדריך תיירים במקום.
בין השנים 1876 - 1873 גר מיור בסן פרנסיסקו, פרסם מאמרים בנושאים גאולוגיים ובוטניים והרבה לבקר בהרי הסיירה.
ב-1879 ערך מסע ראשון לאלסקה וגילה את מפרץ הקרחון.
הוא נשא לאישה את לואיסה ונדה סטרנצל (Louisa Wanda Strentzel) ב-14 באפריל 1880 (לזוג נולדו מאוחר יותר שתי בנות), ושב לאלסקה.
בשנה זו התרחשה ההרפתקה שעליה כתב את ספרו "סטיקין".
ב-1881 הצטרף למשלחת חיפושים אחר אוניית הקיטור ז'אנט שאבדה באלסקה.
ב-1886 יצא למסעות בוונקובר, בפיוג'ט סאונד (Puget sound) ובהר ריינייר.
התלווה אליו הצייר ויליאם קית.
ב-1894 ראה אור ספרו הראשון, "הרי קליפורניה" (Mountains of California).
ב-1896 שירת כיועץ לוועדה שבדקה את מצב היערות בארצות הברית והמליץ לקונגרס להקים שמורות יער.
ב-1897 ראה אור לראשונה "סטיקין" כסיפור (ב-1909 פורסם כספר), בכתב העת Century Magazine ("מגזין המאה").
ב-1899 יצא שוב למסע באלסקה בלוויית ג'ון בורוז (Boroughs) וחוקרי טבע אחרים.
ב-1903 יצא מיור למסעות באירופה, בסיביר, ביפן, בסין, בהודו ובאוסטרליה.
הוא המשיך בסיוריו, גילה באריזונה את היער הכחול ובו עצים מאובנים ופעל להכרזת היערות המאובנים כמונומנטים לאומיים.
ב-1911 יצא למסעות בהרי האנדים באמריקה הדרומית וב-1912 ערך מסעות באפריקה.
נדודי מיור ברכס ההרים סיירה נבדה, הגבירו את מודעותו לאיומים השונים על שטחי הבר, והוא פעל בקרב הציבור לשימור ההרים והיערות.
ב-1889 נטל חלק פעיל במאבק לשמירת אופייה הטבעי של הסיירה נבאדה ובהתנגדות לתוכניות יישוב הרכס.
הוא קרא להכרזה על עמק יוסמיטי כפארק לאומי, הכרזה שיצאה לפועל ב-1 באוקטובר 1890, אז קיבל הקונגרס האמריקאי חוק להקמת פארק לאומי יוסמיטי, אך עדיין ללא עמק יוסמיטי וחורשת מריפוסה של עצי סקוויה ענקית.
אלה נותרו "פארק מדינתי יוסמיטי" בשליטת קליפורניה, שנוצר ב-1864, לאחר שהנשיא אברהם לינקולן העניק את שטח העמק והחורשה לשליטת קליפורניה לשם שימור ושימוש ציבורי, וכך הפך השטח לשמורת הטבע הראשונה בעולם.
ב-28 במאי 1892 היה מיור ממקימי "מועדון סיירה", ארגון לאיכות הסביבה ולהגנת הטבע באזור רכס הסיירה נבאדה, ועמד בראשו עד יום מותו.
את מסעותיו במקומות שונים, ובסיירה נבאדה בפרט, תיאר בעשרה ספרים ובמאמרים רבים.
ב-1893 נסע למדינות מזרח ארצות הברית ולאירופה.
ב-1901 פרסם מיור את "הפארקים הלאומיים שלנו".
בעקבות הספר נחשף הנשיא תאודור רוזוולט לעניין וביקר ביוסמיטי.
הנשיא ומיור יצאו לבדם למסע בן שלושה ימים בפארק, במאי 1903. לימים פעל הנשיא למען שמירת הטבע, לפי קווים מנחים שהשניים גיבשו במהלך טיולם.
כמו כן שכנע מיור את הנשיא לצרף את עמק יוסמיטי וחורשת מריפוסה לפארק הלאומי.
כשלוש שנים מאוחר יותר חתם הנשיא על הצעת החוק המשיבה את עמק יוסמיטי וחורשת מריפוסה לשליטה פדרלית, וכל שטח יוסמיטי הפך לפארק לאומי.
מיור למד גם גאולוגיה, אך לא לתארים מתקדמים, אך צדק בוויכוח על היווצרות עמק יוסמיטי עם מי שנחשב אז לאחד הגאולוגים המומחים, פרופ' ג'וזיה ויטני (Josiah Dwight Whitney) שהיה פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת הרווארד ויו"ר "המכון הגאולוגי של קליפורניה" (California Geological Survey) ועל שמו הר ויטני בקליפורניה.
ויטני וחבריו המלומדים טענו שעמק יוסמיטי נוצר משקיעת הקרקע עקב אסון טבע שיצר גוש שקוע המוקף בהעתקים מקבילים הנקרא גראבן, ואילו מיור טען שהעמק (וכן אתרים בתוך העמק ובאזור) נוצרו כתוצאה מפעילות קרחונית, כפי שאכן סוברים כלל החוקרים היום.
ויטני התייחס למיור בזלזול ובלעג, כאל בור וחובבן חסר ידע, וכינה אותו "רועה צאן" (הוא אכן רעה צאן במשך כמה שנים), ואף שעוד בחייו של ויטני נמצאו ראיות לקיום קרחונים ביוסמיטי בעבר הרחוק, הוא החזיק בדעתו עד יום מותו.
למרבה האירוניה, על שמו של פרופ' ויטני נקרא גם "קרחון ויטני" שעל הר שסטה בקליפורניה.
בתחילת המאה ה-20 תכננה עיריית סן פרנסיסקו להציף את עמק הֶץ' הֶצִ'י באמצעות הקמת סכר, וכך להפיק חשמל ולספק מים לצריכה ביתית של תושבי סן פרנסיסקו.
ב-1908 נאבק מיור בניסיון להקים מאגר מים בעמק.
היזמים קיבלו את האישורים הדרושים למרות הגעת המאבק לעיתונות והצטרפות של רבבות תומכים, בין השאר, משום שהתברר לציבור הרחב עומק מצוקת המים בעיר בעקבות השריפות שפרצו עקב רעידת האדמה בסן פרנסיסקו ב-1906 שלא היו די מים לכבותם.
ב-1913 התחילו לבנות את סכר אושונסי על נהר הטואולומי.
ספרו של מיור, "סיפור ילדותי ונעורי" (Story of my Boyhood and Youth), ראה אור באותה שנה, אך ב-1914 נפטר מדלקת ריאות, בערב חג המולד.
ליד מיטתו נמצא כתב היד של הספר "מסעות באלסקה" (שעתיד היה לראות אור ב-1915) ופיסת נייר שעליה כתב: "המוות הוא אחות רחמנייה האומרת: "בואו למיטה, ילדים, ותקומו מחר בבוקר", או אם חסודה הקוראת לילדיה לבוא הביתה."
מיור נחשב לאחד מחלוצי שמירת הטבע בארצות הברית, והחברה ההיסטורית של קליפורניה הגדירה את מיור כאיש הדגול ביותר.
קליפורניה קבעה ב-1898 את 21 באפריל, יום הולדתו, כיום לזכרו.
יצא לזכרו ב-1964 בול עם דיוקנו, וב-2004 הוטבע דיוקנו (עם עמק יוסמיטי וקונדור קליפורני) על צד הערך של מטבעות של קוורטר - רבע דולר.
על שמו נקראו המקומות והאתרים הבאים:
שבילי טיול בשם "שביל ג'ון מיור" בקליפורניה, בטנסי ובויסקונסין
"ארץ הבראשית ג'ון מיור" בדרומו ומרכזו של רכס סיירה נבאדה
הרים שנקראו על שמו: "הר מיור" שברכס "סיירה נבדה" (מעל "שביל ג'ון מיור" ומדרום להר ויטני) וגובהו 4,273 מטרים, "הר מיור" שבתוך "היער הלאומי איינג'לס" שמדרום לפסדינה בקליפורניה וגובהו 4,688 מטרים, ו"פסגת מיור" שליד הר שסטה
"מחנה מיור" שבשטח "הפארק הלאומי הר ריינייר"
"פארק ג'ון מיור" בגרין ביי שבמדינת ויסקונסין
"המונומנט הלאומי יער מיור" (Muir Woods National Monument) - יער של עצי סקוויה נאה כ-19 ק"מ מצפון לסן פרנסיסקו.
"האתר ההיסטורי הלאומי ג'ון מיור" - הבית שבו התגורר ג'ון מיור ב-24 שנותיו האחרונות (1914-1890) על שטח של 1,400 דונם במפרץ סן פרנסיסקו במרטינז שהיא עיר המחוז של מחוז קונטרה קוסטה
"דרך ג'ון מיור" (John Muir Highway) בקליפורניה - כביש שהיה לפני כן קטע מ"הכביש המדינתי 132" (California State Route 132) בין עיירת המכרה קולטרוויל שבמרכז קליפורניה ולמרגלות רכס סיירה נבדה לבין תחנת סמית' בקצה "הכביש המדינתי 120".
הכביש עוקב באופן כללי אחרי חלק מהדרך של מיור בהליכתו הראשונה ליוסמיטי.
John Muir Health - מאגד שלושה מרכזים רפואיים בקליפורניה על שמו של ג'ון מיור (כל אחד מהם מכונה "המרכז הרפואי ג'ון מיור") בערים ברנטווד, קונקורד וערוץ ולנוט במחוז קונטרה קוסטה
"הפארק המדינתי ג'ון מיור" (John Muir Country Park) בדונבר שבסקוטלנד
"דרך ג'ון מיור" בסקוטלנד (עדיין בפיתוח)
שכונת "ג'ון מיור" באזור המוניציפלי סוּק שבקולומביה הבריטית בקנדה
ישנה פינת הנצחה ביזארית לזכרו במשחק "סם ומקס מתגלגלים בדרכים - Sam & Max Hit The Road" ומשימה צדדית המשלבת את תמונתו במשחק.
כן נקראו על שמו מוסדות חינוך שונים או מבנים בתוכם:
בתי הספר יסודיים: שבעה בקליפורניה, שניים בוויסקונסין, אחד באילינוי, באוהיו, במדינת וושינגטון, ובסוק שבקולימביה הבריטית בקנדה
חטיבות ביניים: ארבע חטיבות ביניים בשם "ג'ון מיור" כששלוש מהן בקליפורניה (בלוס אנג'לס ובסן חוזה ובסן לאנדרו) ואחד בוויסקונסין (בווסו), וחטיבת ביניים בשם Muirlands ("אדמות מיור") בלה חויה בקליפורניה
בתי ספר תיכוניים: תיכון ג'ון מיור" בפסדינה שבקליפורניה
מוסדות אקדמיים: "מכללת ג'ון מיור" (אחת משש המכללות לתואר ראשון של אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו), בניין מדעי החיים באוניברסיטת הריוט-ואט באדינבורו שבסקוטלנד
בנוסף, על שמו נקרא האסטרואיד "אסטרואיד 128523 ג'ון מיור" (asteroid 128523 Johnmuir).
ג'וּן מָטְסוּמוֹטוֹ (ביפנית: 松本潤; נולד ב-30 באוגוסט 1983) הוא שחקן וזמר יפני.
הוא מוכר בעיקר כחבר בלהקת הפופ היפנית ARASHI, יחד עם מַאסַאקִי אַייבַה (Masaki Aiba), קַאזוּנַארִי נְינוֹמִיה (Kazunari Ninomiya), סַאטוֹשִי אוֹהנוֹ (Satoshi Ohno) ושוֹ סַאקוּרַאִי (Sho Sakurai).
כשחקן, מטסומוטו זכה בפרסים רבים והופיע במספר רב של דרמות וזכה לשבחים רבים.
בשנת 2002 מטסומוטו הטביע את חותמו בתעשיית המשחק כששיחק את שין סָאוואדַה בסדרת הדרמה המבוססת על מנגה בשם Gokusen, תפקיד שזיכה אותו בפרס "השחקן המשנה הטוב ביותר" (Best Supporting Actor) בתחרות פרסי אקדמיית הדרמה הטלוויזיונית ה-44.
בשנת 2003, שיחק מטסומוטו את התפקיד של "מוֹמוֹ" - טאקֵשי גוֹדַה בסדרת הדרמה Kimi wa Petto ("אתה חיית המחמד שלי"), בתור בחור חסר בית שמאומץ על ידי עיתונאית מצליחה בתור חיית המחמד שלה.
שנה לאחר מכן, הוא כתב שיר שנקרא "La Familia" כמחווה ליום השנה החמישי של ARASHI, וביצע אותו בהופעת "Iza Now".
בשנת 2005 הוא הצטלם בסרט שמבוסס על המאגנה אני אוהב את אחותי הקטנה.
בשנת 2008 יצא סרט לסדרה, בו שיחק מטסומוטו את אותו התפקיד.
בקיץ 2007, זכה מטסומוטו בפרס "המשחק הטוב ביותר" עבור תפקידו בדרמה Bambino!, המבוססת על מנגה מאת סֵאִיקַה טֵטְסוּג'י.
בסדרה זו שיחק מטסומוטו את בַאן שוֹגוֹ (Ban Shogo), שף שחצן שהגיע לטוקיו ומגלה שיש לו הרבה מה ללמוד על המטבח האיטלקי.
נוצר הרבה פרסום כשהוא הופיע בטקס הפרסים "Golden Melody" ה47 בטאיוואן, ביוני 2006.
לבוש בחליפה אפורה, כונה ג'ון לעיתים תכופות על ידי כתבי הטלוויזיה הטאיוואנים "הנסיך המקסים" (Prince Charming).
מאתיים מעריצים קיבלו אותו בשדה התעופה, והוא דקלם בפניהם מספר ביטויים במנדרינית בזמן שהציג את פרס העורך הטוב ביותר.
לצד קריירת המשחק וקריירת השירה שלו, מטסומוטו הנחה את Utawara Hot Hit 10 יחד עם אַיַה מַטְסוּאוּרַה (Aya Matsuura) ואַקִיקוֹ ווַאדַה (Akiko Wada).
הרגע היותר מוכר מהתוכנית היה הוויכוח של מטסומוטו עם אַקַאנִישִי גִ'ין (Akanishi Jin) מהלהקה KAT-TUN.
מטסומוטו הצטרף ל"Johnny's Entertainment" בשנת 1996, בגיל 13. בניגוד לשאר חברי הסוכנות, ג'ון לא עבר אודישנים - אלא הוזמן אישית להצטרף כשקיבל שיחת טלפון מג'וֹני קיטַאגַאווה, מקים הסוכנות.
בספטמבר 1999, במהלך שיט לחופי הונולולו, הוואי, הוא נתן את הופעת הבכורה שלו כחבר הצעיר ביותר של ARASHI.
הלהקה הייתה מאוד פופולרית בקרב המעריצים.
למרות שחברי ARASHI נהנו פחות או יותר מפופולריות באופן שווה, חלק גדול מהמעריצים נמשכו ללהקה בעקבות צפייה בדרמות בהן השתתף מטסומוטו, לכן העניקו לו המעריצים את הכינוי Jun-Bait, כלומר "ג'ון פיתיון".
ביוני 2006, הפך מטסומוטו לחלק מקבוצה בלתי רשמית בתוך "Johnny's Entertainment" הקרויה "No Border", הכוללת בתוכה את יַאמַאשִיטָה טוֹמוֹשִיה (Yamashita Tomoshia) מהלהקה NEWS, מוּרַאקַאמִי שִינְגוֹ (Murakami Shingo) מהלהקה Kanjani8, סַאטוֹ אַטְסוּהִירוֹ (Satou Atsuhiro),
הקבוצה הוקמה כאשר שמונה חברי "Johnny's Entertainment" נפגשו לארוחת ערב והחליטו לקרוא לעצמם "No Border".
Propose בתפקיד אורח בפרק 1 (NTV, 2005)
Boku wa Imouto ni Koi wo Suru בתפקיד Yori (2007) - על בסיס אני אוהב את אחותי הקטנה
מוריסון היה חמש פעמים אלוף קנדה, ופעם נוספת חלק מקום ראשון (בשנת 1931, מוריס פוקס ניצח בדו-קרב).
מוריסון סיים במקום ה-12 בתחרות ניו-יורק בשנת 1913 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), וסיים במקום השביעי בתחרות ניו-יורק בשנת 1918 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה).
מוריסון חלק את המקומות ה-14–15 בתחרות לונדון בשנת 1922 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה).
מוריסון שיחק בלוח הראשון של נבחרת קנדה באולימפיאדת השחמט 1939 והשיג תוצאה של (+5 –6 =4) (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).
בין היתר, ניצח את קונל יו אודונל אלכסנדר וסיים בתיקו עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר.
במהלך הקריירה שלו ניצח גם את דוד ינובסקי ומקס אויבה.
ג'ון פרדריק מיליוס (John Frederick Milius; נולד ב-11 באפריל 1944) הוא תסריטאי, במאי קולנוע ומפיק קולנוע יהודי-אמריקאי.
מיליוס ידוע בעיקר בשל עבודתו עם הבמאים ג'ורג' לוקאס ופרנסיס פורד קופולה בתחילת שנות ה-70, שהביאה ליצירת סרטים כ"אפוקליפסה עכשיו", כמו גם בשל יצירותיו העצמאיות שכללו סרטים כ"יום רביעי הגדול", "קונאן הברברי" ו"היה שלום, המלך".
מיליוס ידוע בשל דעותיו הימניות, המשתקפות אף בסרטיו, ובשל חיבתו לנשק חם, ופעילותו בלובי פוליטי למניעת צמצום הזכות לשאת נשק בארצות הברית.
ב-2013 יצא סרט דוקומנטרי בשם "מיליוס" על פועלו.
שנה תוכנית תפקיד1971הארי המזוהםתסריטאי (ללא קרדיט)1973הארי המזוהם: כוח המגנוםתסריטאי1975מלתעותתסריטאי (ללא קרדיט)1975חטיפה במדברבמאי ותסריטאי1979אפוקליפסה עכשיותסריטאי1982קונאן הברבריתסריטאי, במאי1984שחר אדוםתסריטאי1991טיסת הפולשבמאי1994סכנה ברורה ומיידיתתסריטאי
ג'ון מטור היה בישוף באנגליה, שהעביר את מושב הדיוקסיה לבאת'.
ג'ון היה יליד העיר טור שבצרפת, ושימש כרופאו של המלך ויליאם הראשון, ואף נכח בשעת מותו של המלך ב-1087. ויליאם ממלמסברי, כרוניקאי מימי הביניים, כינה אותו "דוקטור מוכשר מאוד, לא בידע תאורטי, כי אם בניסיון".
ג'ון היה כומר בטור לפני שהחל לכהן כרופאו של ויליאם.
לא ברור האם רכש את כישורי הרופא שלו בבית ספר לרפואה, ונראה כי היה רופא מיומן בזכות עצמו.
ב-1088 מונה ג'ון לבישוף ולס על ידי ויליאם השני, בנו ויורשו של ויליאם הראשון.
הכתרתו לבישוף נערכה ביולי בקנטרברי על ידי לנפרנק, הארכיבישוף מקנטרברי.
ככל הנראה הוא קיבל את המינוי כהוקרה של המלך על הטיפול באביו.
זמן קצר לאחר מינויו לבישוף רכש ג'ון את אדמות מנזר באת' מהמלך, וכן את העיר באת' עצמה.
לא ברור האם ג'ון שילם למלך על באת' או קיבל אותה במתנה.
זמן קצר קודם לכן מת אב המנזר אלפסיג, שלפי ספר יום הדין היה בעלים של אחוזות גדולות בבאת' ובאזורים הסמוכים לה.
ייתכן וג'ון רכש את המנזר בגלל עושרו הרב, ובאמצעות רכישת באת' הוא רכש גם את המטבעה ששכנה בה.
ב-1090 העביר למנזר באת' את מקום המושב של הבישופות, ככל הנראה בניסיון להגדיל את הכנסותיו.
מנזר באת' היה מנזר עשיר, ולס הייתה בדרך כלל דיוקסיה ענייה.
באמצעות רכישת המנזר הוא הצליח להגדיל את הרווחים האפיסקופליים של הבישופות.
ויליאם ממלמסברי תיאר את העברת הכס האפיסקופלי כמהלך שהונע על ידי הרצון לשלוט באדמות המנזר, אך היה זה חלק מדפוס פעילות של העברת קתדרלות מכפרים קטנים לערים גדולות.
לאחר שג'ון העביר את הכס האפיסקופלי הוא הפך את המנזר לצ'פטר הקתדרלה שלו, ובנוסף הפך את הדיוקסיה שלו לבישופות המקבלת שירות מנזירים במקום הכמרים הקאנוניים ששכנו בוולס ושירתו את הדיוקסיה.
ג'ון שיקם את כנסיית המנזר בבאת', שנפגעה במהלך המרידות של רוברט דה מוובריי.
בסיום הבנייה הייתה הכנסייה קטנה רק מהקתדרלות באלי, נוריץ' ווינצ'סטר.
קתדרלת באת' הנוכחית איננה הבניין שהוקם בתקופת ג'ון, והיא משתרעת רק על חלק מהשטח של הבניין המקורי.
ג'ון ערך גם רפורמות אחדות בדיוקסיה שלו, מינה ארכידיקונים חדשים וארגן בית משפט שישמע תיקים בסוגיות דת.
מאמציו לבצע רפורמה בדיוקסיה שלו גרמו לכך שחברי מועצת הקתדרלה שלו התלוננו על הטיפול שקיבלו, וככל הנראה הוא התעלם מכך.
כשהיה בוולס הוא הואשם בהרס קהילת הקאנונים המקומית, שהוקמה על ידי קודמו בתפקיד.
ב-1092 השתתף ג'ון בטקס הקידוש של קתדרלת סולסברי, וב-1094 ביצע את אותו טקס במנזר באטל.
לאחר עלייתו לשלטון של הנרי הראשון קיבל ג'ון את האישור על הענקת העיר באת', ושילם 500 פאונדים של כסף עבור האישור מחדש.
ב-1102 קיבל ג'ון אישור מהמלך הנרי לערוך יריד בבאת' ביום החג של פטרון הקתדרלה, פטרוס.
הוא הקים ספרייה בקתדרלה של באת', ובסופו של דבר פייס את הנזירים שהיו בה.
אולם, הוא המשיך להחזיק בבעלותו את רוב אחוזות המנזר הישנות, וזאת במקום להשתמש בהן לסיוע לנזירים.
ג'ון היה אחד מהבישופים שחברו למלך ויליאם כשזה התעמת עם אנסלם מקנטרברי במועצת יום ראשון הלבן שנערכה ב-1097, שהייתה אחת מהמועצות הראשונות שכונסו במהלך מחלוקת ההסמכה (Investiture Controversy) באנגליה.
בתקופת שלטונו של הנרי הראשון, שירש את אחיו ויליאם ב-1100, קידשו ג'ון ורוברט בלואט (הבישוף של לינקולן) את אבות המנזר שמונו לתפקידם על ידי המלך.
ג'ון השתתף במועצת הרפורמה של אנסלם שנערכה בלונדון ב-1102, ובה נקבעו תקנות אחדות הנוגעות לרפורמה בכמורה, בהן הכרזה על הומוסקסואליות כחטא ברחבי הכנסייה כולה וגינוי סחר העבדים שהתנהל באותה תקופה.
תחת הדרכתו של ג'ון נודע נזירי באת' בלמדנותם, אף על פי שהוא עצמו לא התבלט בכך.
ויליאם ממלמסברי טען שג'ון היה נדיב ונחמד, אם כי הודה שהוא התייחס לקאנונים של ולס בצורה בלתי מתקבלת על הדעת.
ויליאם תיאר את ג'ון כשתיין כבד וכמי שאינו מסוגל לרסן את עצמו, והוסיף כי למרות זאת הוא היה בריא בדרך כלל וזכה לאריכות ימים.
ג'ון מיד פוקנר היה סופר ומשורר אנגלי, הידוע במיוחד בשל ספרו "מונפליט" שיצא לאור בשנת 1898, ונחשב לספר ילדים קלאסי ואהוב.
הספר עובד לקולנוע ותורגם לשפות רבות.
פוקנר היה גם תעשיין מצליח, ועמד בראש יצרנית הנשק הבריטית "ארמסטרונג וויטוורת'" (Armstrong Whitworth) במהלך מלחמת העולם הראשונה.
פוקנר נולד בעיירה מנינגפורד ברוס בווילטשייר שבאנגליה.
הוא למד במרלבורו קולג' והרטפורד קולג שבאוקספורד וסיים תואר בהיסטוריה ב-1882. לאחר אוקספורד בילה זמן מה כמורה בבית הספר הפרטי דרבי, ולאחר מכן שימש מורה פרטי לילדי משפחתו של אנדרו נובל, אציל בריטי שניהל את חברת הנשק ארמסטרונג וויטוורת'.
ב-1915 פרש נובל מניהול החברה והותיר את הניהול בידי פוקנר.
ב-1921 פרש פוקנר מניהול החברה, והקדיש עצמו לעיסוקים שברוח.
במסעותיו העסקיים מסביב לעולם רכש אוסף עתיקות יקר ערך.
כן עסק בפליאוגרפיה - פיענוח כתבי יד עתיקים.
הוא קבע את מושבו בדרהאם, וחי שם עד מותו ב-1932, אם כי בתקופה זו גם יצא למסעות רבים.
בקריירת הכתיבה שלו כתב שלושה ספרי פרוזה, מספר ספרי שירה, וכן מדריכים לאזורים שונים באנגליה.
ספרו הידוע ביותר של מיד הוא "מונפליט".
ספר זה מספר את סיפורם של מבריחים בכפר קטן על חופה הדרומי של אנגליה במאה ה-18. הספר נחשב לספר ילדים אהוב, ועובד לקולנוע בשנת 1955 על ידי הבמאי פריץ לאנג.
פעם אחת בשנת 1958 על ידי יהושכר כרכי בהוצאת י' שמעוני, ופעם שנייה על ידי יעקב שרת בהוצאת "כתר".
מיד מכונה "פלקנר" בשני התרגומים.
ג'ון מייקל קוסטרליץ הוא פיזיקאי בריטי יהודי, פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת בראון בארצות הברית, זוכה פרס נובל לפיזיקה ב-2016.
קוסטרליץ נולד למשפחת מהגרים יהודית, שעזבה את גרמניה והתיישבה באברדין שסקוטלנד.
אביו, הנס וולטר קוסטרליץ, היה גם הוא מדען בעל שם בתחום הביוכימיה.
קוסטרליץ למד לתואר ראשון ושני באוניברסיטת קיימברידג' ואת עבודת הדוקטורט שלו השלים ב-1964 באוניברסיטת אוקספורד.
בשנים 1974–1982 שימש כמרצה באוניברסיטת ברמינגהאם ובשנת 1982 התמנה לפרופסור באוניברסיטת בראון שבארצות הברית.
התמחותו העיקרית היא בפיזיקה של מצב מוצק.
קוסטרליץ חבר בחברה האמריקנית לפיזיקה.
זכה בפרס נובל לפיזיקה ב-2016, יחד עם דייוויד ג'יימס ת'אולס ודאנקן הולדיין, על גילויים תאורטיים של מעבר קוסטרליץ-תולס טופולוגיים בחומר מעובה (ת'אולס קיבל מחצית מסכום הזכייה, ושני האחרים קיבלו רבע מהסכום כל אחד).
אדמונד ג'ון מילינגטון סינג היה מחזאי, משורר, סופר ואספן פולקלור אירי, דמות מובילה בתחייה של הספרות האירית ואחד ממייסדי תיאטרון אבי בדבלין.
נודע, בין היתר במחזהו "ילד הפלא של עולם המערב", שהצגת הבכורה שלו בתיאטרון אבי גרמה למהומות.
אף על פי שסינג היה בן למשפחה בעלת מעמד מועדף ממוצא אנגלו-אירי, כתביו עסקו לרוב בעולם הכפריים האירים הקתוליים וביסודות ה"פגניים" שבהשקפת עולמם.
סינג מת שבועות אחדים לפני יום הולדתו ה-38 בעת שניסה להשלים את מחזהו האחרון "דירדרה של העצבות".
סינג נולד בניוטון וילאס, בראטפארנם, במחוז דבלין, בשנת 1871. הוא היה הבן הבצעיר במשפחה בת שמונת ילדית.
הוריו היו בני המעמד הבינוני-גבוה ממוצא אירי-פרוטסטנטי.
אביו, ג'ון הץ' סינג היה עורך דין, שנולד במשפחת אצילים כפרית בקאסל גלנמור, במחוז ויקלו.
הסב, שנקרא גם כן ג'ון הץ' סינג, נמנה עם מעריצי המחנך השווייצרי יוהאן היינריך פסטלוצי והקים באחוזתו בית ספר ניסויי.
לאמו של סינג היו הכנסות מאדמות במחוז מחוז גולוויי.
אביה, רוברט טרייל' היה כומר של כנסייה של אירלנד ביישוב סקאל במחוז קורק וחבר בוועד ההצלה של סקאל בימי הרעב הגדול בשנים 1849-1845.
אביו של סינג חלה באבעבועות שחורות ומת בשנת 1872 בגיל 49. אלמנתו עבר עם הילדים לבית סמוך לבית אמה בראתגר, במחוז דבלין.
סינג, על אף היותו חולני לעיתים קרובות, בילה שם ילדות מאושרת.
הוא אהב לצפות בצפורים שהתאספו על גדות נהר דודר ובחגים בילה עם המשפחה בעיירת הנופש בגרייסטונס שבמחוז וילקו ובאחוזת המשפחה בגלנמור.
סינג התחנך בבתי ספר פרטיים בדבלין ובבראיי ומאוחר יותר למד לנגן בפסנתר, בחליל ובכינור, וכן תאוריית המוזיקה וקונטרפונקט באקדמיה המלכותית האירית למוזיקה.
הוא היה סטודנט מוכשר ובשנת 1891 זכה במלגה בקונטרפונקט.
בשנת 1888 עבר עם המשפחה לגור בפרבר של קינגסטאון (בימינו דן לירי) ובשנה הבאה נרשם ללימודים בטריניטי קולג' בדבלין.
בשנת 1892 הוא סיים בו תואר ראשון בשפה האירית ובעברית מקראית.
במקביל המשיך גם בלימודי מוזיקה וניגן בתזמורת האקדמיה ב"איינשנט קונסרט רומס" (Antient Concert Rooms) מנובמבר 1884 ועד 1899 לקח שיעורים פרטיים למוזיקה אצל רוברט פרסקוט סטיוארט.
סינג הצטרף למועדון "Dublin Naturalists' Field Club" שבו התוודע בגיל 14 לתורת האבולוציה של צ'ארלס דרווין.
בהשפעתה התערערה אמונתו הדתית ובהמשך התחיל להתעניין בעיניין הלאומי האירי, אולם בדרך כלל נרתע מתנועות מהפכניות וחצי-צבאיות.
מאוחר יותר הסתקרן בעתיקות ארצו ובאיי אראן ולמשך שנה פעל כחבר ב"לידה האירית".
בשנת 1893 סינג פרסם את יצירתו הידועה הראשונה, שיר כתוב בהשפעת ויליאם וורדסוורת': "Kottabos: A College Miscellany".
בתום לימודיו החליט להיות מוזיקאי ונסע לגרמניה כדי להשתלם במוזיקה וללמוד גרמנית.
במהלך שנת 1893 שהה בקובלנץ ובינואר 1894 עבר לווירצבורג.
אולם, בגלל חרדותיו מפני נגינה מול קהל וספקותיו לגבי יכולותיו, החליט בסופו של דבר, לוותר על הקריירה המוזיקלית ולהתמקד בכתיבה.
ביוני 1894 הוא חזר לאירלנד ובינואר 1895 נסע לפריז כדי ללמוד ספרות ושפות בסורבון.
השתתף שם בקורסים לספרות צרפתית מודרנית ומימי הביניים, ובין היתר, פקד את שיעוריו של אנרי ד'ארבואה דה זובנוויל, מומחה בציוויליזציה הקלטית וקורס לפונטיקה השוואתית ב"אקול פרטיק דה אוטז אטיד".
בחופשת הקיץ בילה עם משפחתו בדבלין והתאהב בצ'רי מתסון, ידידה של אחד מבני דודיו, חברה בקהילה האוונגליסטית הידועה כ"אחוות פליימות".
בשנת 1895 ובעוד שנה הוא ביקש את ידה, אך היא דחתה את חיזוריו בגלל פער הדעות שלהם בנוגע לאמונה.
סינג קיבל קשה את הדחייה והתחזק ברצונו לשהות הרבה ככל האפשר מחוץ לאירלנד.
בשנת 1896 הוא ביקר באיטליה, כדי ללמוד איטלקית, אחר כך שב לפריז.
מאוחר יותר באותה שנה פגש ב"אוטל קורניי" את ויליאם בטלר ייטס שעודד אותו להתגורר באיי אראן ואחר כך לחזור לדבלין והקדיש את עצמו לכתיבה יוצרת.
באותה שנה הצטרף סינג לייטס, לליידי אוגוסטה גרגורי ולג'ורג' ויליאם ראסל בהקמת חברת התיאטרון הלאומי האירי, שהתמקמה בהמשך בתיאטרון אביי.
סינג כתב אז מאמרי בקורת ספרות בעיתון בצרפתית של מוד גון, "אירלאנד ליבר" (Irlande Libre) ובעיתונים אחרים וכתב למגירה שירים וספורת בסגנון "דקדנס" של סוף המאה.
כתבים אלה נקבצו בשנות ה-60 בקובץ יצירותיו.
ב-1897 נתקף סינג בהתפרצות הראשונה של מחלת הודג'קין ועבר בבית החולים "Mount Street Nursing Home" ניתוח כריתת בלוטת לימפה מוגדלת בצווארו.
בשנה הבאה (1898) התגורר לראשונה באיי אראן וכן התארח אצל ליידי גרגורי בקול פארק על יד גוטר, במחוז גולוויי.
בביתה פגש שוב את ייטס ואת אדווארד מרטין.
בסך הכל בילה באיי אראן כחמישה חדשים, שבהם ליקט אגדות ופולקלור מקומי ושיפר את ידיעתו בשפה הגאלית האירית.
בכל שנה בילה חלק מהזמן גם בפריז.
ערך פעם גם ביקור בחבל ברטניה.
באותה תקופה כתב סינג את מחזהו הראשון, "When the Moon Has Set", ושלח אותו לליידי גרגורי אך היא דחתה אותו.
היצירה לא פורסמה שוב עד לשנות ה-60.
בשנת 1898 הופיע ב"ניו איירלנד רוויו" הסיפור על ימיו באיי אראן והספר, המבוסס גם כן על יומניו באיי אראן, הושלם ב-1901 והוצא לאור ב-1907 עם איורים מאת ג'ק באטלר ייטס.
סינג העריך את ספרו זה "כיצירתו הרצינית הראשונה".
ליידי גרגורי שעברה על כתב היד המליץ לסופר הצעיר להסיר את השמות הישירים של המקומות ולהוסיף עוד אגדות עם, אך הוא סירב, מפני שרצה ליצור משהו יותר ריאליסטי.
בספר הביע סינג את אמונתו כי מאחורי שכבת הקתוליות של תושבי האיים מסתתרת תשתית של אמונות פגניות של אבותיהם.
חוויותיו באיי אראן יצרו לימים בסיס למחזותיו על החיים בכפר האירי.
בשנת 1903 עזב סינג את פריז ועבר לגור בלונדון.
בשנה שחלפה כתב מחזות בני מערכה אחת - "Riders to the Sea" (הרוכבים אל הים) ו-"Shadow of the Glen".
הם אושרו על ידי ליידי גרגורי.
"Shadow of the Glen" הוצג באולם מולסוורת' באוקטובר 1903 ו-"Riders to the Sea" הוצג באותו אולם בשנה הבאה בפברואר.
שני המחזות התבססו על סיפורים שאסף סינג באיי אראן והמחזאי נעזר בבימוי באביזרים שהביא מאיי אראן.
כמו כן, השתמש סינג בשפה האנגלית האירית (Hiberno-Irish) אותה קידש כשפה ספרותית, מפני שפיקפק בסיכוייה של השפה הגלית לשרוד.
המחזה "The shadow of the Glen" המבוסס על סיפורה של אשה בוגדנית, עורר את זעמו של המנהיג הלאומני האירי ארתור גריפית' שטען בתקשורת הכתובה שהוא "הטלת רבב על הנשיות האירית".
הצטרפו אליו עוד מבקרים שטענו כי סינג תיאר בצורה לא הוגנת את הנשים האיריות.
גם המחזה "Riders to the Sea" הותקף על ידי לאומנים, ביניהם פטריק פירס שהתקומם נגד גישתו של המחזאי לאלהים ולדת.
פירס, גריפית' וגם קתולים שמרנים טענו שסינג גורם לנזק לעניין הלאומי האירי בכך שאינו עושה אידיאליזציה של הדמויות ביצירה.
מאוחר יותר, להפך היו שמתחו ביקורת על סינג על שהלך רחוק מדי עם האידיאליזציה של האיכרים האירים.
בערך באותה תקופה כתב סינג מחזה נוסף, בשלוש מערכות, "The Tinker's Wedding" אותו לא התכוון להציג מיד על הבמה, זאת בגלל סצנה שבה קושרים כומר בתוך שק, שהיה בטוח (כפי שהתבטא במכתב אל המו"ל אלקין מתיוז) כי תרגיז הרבה מידידיו בדבלין.
עם הקמת תיאטרון אבי, התמנה סינג ליועצו הספרותי ובמהרה היה לאחד ממנהליו, לצד ייטס וליידי גרגורי.
גישתו הייתה שונה מזו של ייטס וליידי גרגורי.
כפי שכתב לסטיבן מק'קנה, "אינני מאמין באפשרות של תיאטרון לאומי פנטסטי טהור, בלתי מודרני, אידיאלי, עליז, אביבי, קוכלאנואידי" (רמז לגיבור המיתי קוכולן שעליו חיברה ליידי גרגורי קובץ סיפורי עם מרוככים ורומנטיים).
שום דרמה לא יכולה לצמוח ממשהו שאיננו המציאות היסודית של החיים, שאף פעם אינה פנטסטית, אינה מודרנית או בלתי מודרנית, וכפי שאני רואה אותה, נדיר שהיא אביבית, עליזה או קוכלנואידית".
המחזה הבא של סינג "The Well of the Saints" (מעיין הקדושים) הוצג בתיאטרון אבי בשנת 1905, למורת רוחם של הלאומנים, ואחר כך בשנת 1906 על במת דויטשס תיאטר בברלין.
המבקר ג'וזף הולוויי העריך אותו כתערובת "של ליריות ושל לכלוך".
ילד הפלא של עולם המערב, המהומות וההמשך
הידוע ביותר הוא יצירת המופת של סינג "ילד הפלא של עולם המערב" שהוצגה בבכורה בתיאטרון אבי ב-26 בינואר 1907. בתור קומדיה על "רצח אב" לכאורה, הוא משך אש ממגזרים שונים של הציבוריות האירית.
Freeman's Journal תיאר אותו כ"הוצאת דיבה בלתי מרוסנת ומתמשכת נגד האיכרים האירים וגרוע מכך, נגד הבנות האיריות".
גריפית' שסבר כי תיאטרון אבי אינו מגויס מספיק מבחינה פוליטית, תיאר את המחזה כסיפור שפל ובלתי אנושי שספור בשפה המתועבת ביותר ששמענו אי פעם על במה ציבורית" ועלבון לצניעותה של הנשיות האירית"
בהצגת הבכורה חלק מן הקהל פרץ בהתפרעויות וגרם לכך שהמערכה השלישית שוחקה ללא מילים.
ייטס חזר מסקוטלנד, ניסה לפנות להמון בהצגה השנייה והחליט לקרוא למשטרה.
לבסוף הפכה דעת הקהל עוינת למתפרעים והמחאות דעכו.
ייטס התייחס לאירוע זה בנאום אל קהל התיאטרון בשנת 1926 בהצגה הרביעית של המחזה של שון או'קייסי, "המחרשה והכוכבים" ואמר: "שוב עשיתם צחוק מעצמכם.
כך עושים כבוד לגניוס האירי?
קודם סינג ואחר כך קייסי?".
אף על פי שאת "The Tinker's Wedding" החל סינג לכתוב בו זמנית עם "Riders to the Sea" ועם "In the Shadow of the Glen", לקחו לו עוד חמש שנים להשלימו והוא היה מוכן ב-1907. "Riders" הוצג ב-"Racquet Court theatre" בגולוויי בין ה-4 ל-8 בינואר 1907, ולאחר מכן ב-1909 בלונדון.
התגובה הראשונה באה מדניאל קורקי שאמר: "איננו יכולים להיות אלא עצובים על שסינג כתב משהו כל כך גרוע וקשה להבין למה בכלל צריך להציג כזה דבר איפשהו".
סינג נפטר בבית החולים הסיעודי הפרטי אלפיס (Elphs Nursing Home) בדבלין ב-24 במרץ 1909, בגיל 37. הוא מת מסיבוכים של לימפומת הודג'קין זמן קצר לאחר מות אמו, אליה היה קשור מאוד.
סינג הובא לקבורה בבית הקברות מאונט ג'רומי בהרולד'ס קרוס בדבלין.
ב-8 באפריל 1909 הוצא לאור קובץ "שירים ותרגומים", פרי עטו, עם מבוא מאת ייטס.
ייטס וארוסתו באותה תקופה, השחקנית מולי אולגוד, השלימו את מחזהו האחרון, "דירדרה של העצבות", והוא הוצג על ידי שחקני אבי בינואר 1910 עם אולגוד בתפקידה של דירדרה.
מחזותיו של סינג הטביעו את חותמם על הרפרטואר של תיאטרון אבי עד לשנות ה-50. עמוד התווך של הרפרטואר היו ההצגות על חיי הכפר.
הריאליזם המוסגנן של כתיבתו השפיע גם על גישת בית הספר למשחק שליד התיאטרון.
המחזאי החשוב הבא שכתב לתיאטרון אבי היה שון או'קייסי שהכיר היטב את יצירותיו של סינג וניסה לעשות עבור מעמד הפועלים של דבלין מה שסינג עשה בשביל האיכרים העניים.
מחזאים אחרים שהלכו בדרכו של סינג היו ברנדן בהן, ברינסלי מקנמרה ולנוקס רובינסון.
המבקר ויויאן מרסייה היה בין הראשונים שהבחינו בחוב שחב סמואל בקט למחזותיו של סינג.
בנעוריו בקט ביקר באופן קבוע בתיאטרון אבי והעריץ את מחזותיהם של ייטס, סינג ואו'קייסי.
מרסייה מצא הקבלות בין גבוריו של סינג - נוודים, קבצנים ואיכרים - והרבה מהדמויות המאכלסות את המחזות והרומנים של בקט.
שופצה הבקתה שבה התגורר סינג באי אישימן באיי אראן והפכה למוזיאון.
החל משנת 1991 - בכפר ראתדרום, במחוז ויקלו, מתקיים בית ספר קיץ שנתי ע"ש סינג .
1991 - מק דארה או'קוריד ביים סרט תיעודי על סינג - Synge agus an Domhan Thiar ("סינג ועולם המערב")
2010 - ג'וזף או'קונור כתב את הרומן "Ghost Light" (אור רפאים) המבוסס על הקשר בין סינג למולי אולגוד
נער השעשועים של העולם המערבי, 1907
Collected Works of John Millington Synge - (אוסף יצירותיו של ג'ון מילינגסטון סינג'') ב-4 כרכים 1962–1968
ילד הפלא של עולם המערב - בהוצאת "בית צבי"
1962 - "נער הקסמים" - הוצג בתיאטרון העירוני חיפה בבימוי ארנון תמיר
1999 - "הפלייבוי של הולם המערב" - נוסח עברי מאת עידו ריקלין - הוצאת מודן ובית צבי
ילד השעשועים של העולם המערבי - בתרגום מיכאל אלמז
2011 - ילד הפלא של עולם המערב - בתרגומו של אסף אור
2014 - בתרגומו ובבימויו של שלמה מושקוביץ - הוצג בתיאטרון אוניברסיטת תל אביב
הרוכבים אל הים בתרגום מאנגלית שמעון לוי הוצאת גמיר 1987
ג'ון מונטרול (נולד ב-1 בינואר 1960) הוא אמן אוריגמי אמריקאי, סופר, מורה, ומתמטיקאי.
הוא כתב ספרים רבים על אוריגמי.
מונטרול לימד בבית סנט אנסלם המנזר של בית הספר בוושינגטון מאז 1990.
ג'ון מונטרול נולד בוושינגטון הבירה.
הוא בנו של אליוט ווטרס מונטרול, מדען ומתמטיקאי אמריקאי.
יש לו תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת רוצ'סטר, תואר שני בהנדסת חשמל מאוניברסיטת מישיגן, ותואר שני במתמטיקה שימושית מן האוניברסיטה של מרילנד.
כבר בגיל שש, למד מונטרול את ספר האורגמי הראשון שלו, "איך לעשות אוריגמי" מאת איסאו הונדה.
באותו גיל הוא התחיל ליצור לעצמו אוריגמי חיות.
הוא הפך להיות חבר במרכז אוריגמי באמריקה בגיל שתים עשרה.
הוא השתתף בכנס האוריגמי הראשון שלו בגיל 14. מונטרול לימד מתמטיקה בבית מנזק סנט אנסלם של בית הספר בוושינגטון הבירה, לימד קבוצות קטנות של מתמטיקה מתקדמת לתלמידים, חדו"א, גאומטריה, וכן קורס אוריגמי.
אחד התחביבים של ג'ון מונטרול הוא שריקה – הוא יכל לשרוק ב-5 אוקטבות, וגם הוכיח כישרון זה בשתי ועידות שריקות בלואיסברג, צפון קרוליינה.
ג'ון מונטרול היה חלוץ האוריגמי המודרני עם פרסום ספרו הראשון, "אוריגמי עבור חובבים" ב־1979, אשר היה ספר האוריגמי הראשון שבו כל דגם הוא גיליון מקופל מרובע יחיד ללא חתכים.
באותו ספר הוא גם הציג את המונח אוריגמי "קיפול אוזן ארנב כפול."
ג'ון מיליקין היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
מיליקין נולד ב-7 בינואר 1888 בדנוויל, אינדיאנה, להוראס ואידה מיליקין.
בשנת 1906 החל מיליקין את לימודיו באקדמיה צבאית, ובשנת 1910 סיים את לימודיו, והצטרף כלוטננט משנה לחיל הפרשים של צבא ארצות הברית.
ב-1 ביולי 1916 הועלה מיליקין לדרגת לוטננט, וב-15 במאי 1917 הועלה לדרגת קפטן.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נשלח מיליקין לצרפת, והשתתף שם בקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.
ב-22 ביוני 1918 הועלה מיליקין לדרגת מייג'ור, וב-16 בנובמבר אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט קולונל.
ב-15 במרץ 1920 חזר מיליקין לדרגתו הקבועה - דרגת קפטן, וב-1 ביולי אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור.
מיליקין מילא תפקידי מטה שונים, וב-1 בנובמבר 1934 הועלה לדרגת לוטננט קולונל.
ב-1 ביוני 1939 הועלה מיליקין לדרגת קולונל, וב-9 בספטמבר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-6. ב-1 באוקטובר 1940 מונה מיליקין למפקד חטיבת הפרשים ה-1, ולמחרת הועלה לדרגת בריגדיר גנרל.
ביוני 1941 מונה מיליקין למפקד דיוויזיית הפרשים ה-1, וב-16 ביולי אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל.
בספטמבר 1941 הוביל מיליקין את הדיוויזיה שבפיקודו במהלך תמרוני לואיזיאנה, כחלק מקורפוס השריון ה-1 במסגרת הארמייה השנייה.
ביולי 1942 מונה מיליקין למפקד הדיוויזיה ה-83, ובספטמבר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-33. ביולי 1943 נשלחה הדיוויזיה להוואי, ובאוקטובר אותה שנה מונה מיליקין למפקד הקורפוס ה-3. בספטמבר 1944 נחת הקורפוס בשרבור שבצרפת, והוכפף לארמייה התשיעית.
במשך שישה שבועות התארגן הקורפוס, וכן סייע למערכת אקספרס הכדור האדום, ולאחר מכן הוכפף לארמייה השלישית באזור ורדן.
הקורפוס השתתף בתקיפת מבצר ז'אן ד'ארק באזור מץ, וב-13 בדצמבר כבש את המבצר.
במהלך הקרב על הבליטה הצטווה הקורפוס לנוע צפונה לעבר בסטון, וב-26 בדצמבר חבר הקורפוס שכלל את הדיוויזיות ה-26, ה-80 והמשוריינת ה-4, לכוחות שהיו נצורים בבסטון.
לאחר מכן הוכפף הקורפוס לארמייה הראשונה, וב-9 במרץ 1945 כבשו כוחות מהדיוויזיה המשוריינת ה-9 שהייתה תחת פיקודו את גשר רמאגן.
בשל אופיו ההססני הודח מיליקין מהפיקוד על הקורפוס, ובאפריל מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-13 שמפקדה נפצע קשה בקרבות, ופיקד עליה עד סוף המלחמה.
ב-30 באפריל 1946 חזר מיליקין לדרגתו הקבועה - קולונל, וב-24 בינואר 1948 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל.
ב-29 בפברואר 1948 פרש מיליקין מהצבא, וב-29 ביוני אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל.
ג'ונתן דייוויד גוד , הידוע יותר בשם הבמה שלו, ג'ון מוקסלי הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW).
בנוסף, הוא מופיע בארגון ההיאבקות New Japan Pro-Wrestling (NJPW).
הוא ידוע בעיקר בשל הופעותיו בארגון ההיאבקות WWE, שבו התחרה תחת שם הבמה דין אמברוז בין השנים 2011 ל-2019.
לאחר שחתם בארגון ה-WWE תחת שם הבמה הנוכחי שלו, אמברוז התחרה במתחם הפיתוח FCW, לצד ליגת הפיתוח הנוכחית NXT במהלך שנת 2011, לפני שהצטרף לסגל הראשי בשנת 2012 כחלק מקבוצת "המגן" לצד רומן ריינס וסת' רולינס.
אמברוז זכה באליפות הראשונה שלו, אליפות ארצות הברית, בעודו חבר בקבוצת "המגן".
אמברוז החזיק באליפות זו במשך 351 ימים, מה שהפך אותו למחזיק השלישי בהיסטוריה באליפות ארצות הברית.
לאחר ההתפרקות של קבוצת "המגן", אמברוז זכה פעם אחת באליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד, פעמיים באליפות הבין-יבשתית ופעם אחת באליפות הזוגות של Raw (ביחד עם רולינס).
כמו כן, אמברוז זכה במזוודת "כסף בבנק" בשנת 2016 והשתמש בה כדי לפדות אותה ולהפוך לאלוף ה-WWE העולמי במשקל כבד.
בשל זכייתו באליפות הזוגות של Raw, אמברוז הפך לאלוף הטריפל קראון ה-27 ואלוף הגראנד סלאם השמיני, חבר קבוצת "המגן" הראשון שעשה זאת.
גוד החל לעבוד עבור לס טאצ'ר בארגון Heartland Wrestling Association כנער שמכר פופקורן והקים את הזירה למופעים.
בגיל 18 החל להתאמן בארגון (טאצ'ר סירב לאמן את גוד לפני שהגיע לגיל זה) תחת הדרכתם של טאצ'ר וקודי הוק.
ביוני 2004, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו תחת שם הבמה ג'ון מוקסלי.
בפחות משנה, מוקסלי זכה באליפות הזוגות של הארגון ביחד עם ג'ימי טרנר, אך הפסידו את חגורות האליפות חודשיים לאחר מכן.
לאחר מכן, מוקסלי חבר לשורות המתאבק ריק בירן ויחדיו הם זכו באליפות הזוגות ב-19 באוגוסט, אך הופשטו מחגורות האליפות באותו היום עקב סיבות לא ידועות.
ב-2006, מוקסלי החל לשים את עיניו על תואר האליפות במשקל כבד של הארגון תוך כדי שהוא הרכיב קבוצה שנקראה The Crew ביחד עם סמי קליהן, דיק ריק, אריק דארקסייד ופפר פארקס.
ב-9 במאי, מוקסלי ניצח את פארקס וזכה באליפות במשקל כבד.
הוא החזיק בתואר זה יותר מארבעה חודשים עד שהפסיד אותו לצ'אד קולייר ב-12 בספטמבר.
מוקסלי זכה שוב בתואר ב-30 בדצמבר לאחר שניצח את פארקס, אך הפסיד אותה מספר ימים מאוחר יותר לבריאן ג'נינגס.
מעתה ואילך, מוקסלי חזר למחלקת הזוגות לאחר שהצטוות לשורות מאמנו לשעבר, קודי הוק.
ב-12 ביוני 2007, מוקסלי והוק זכו באליפות הזוגות של הארגון, אך תקופת כהונתם כאלופים נמשכה כארבעה ימים בלבד.
מוקסלי המשיך להתאבק במחלקת הזוגות במשך שארית שנת 2007 עד לתחילת שנת 2010.
בשנת 2009, מוקסלי חבר לשורות המתאבק קינג וו.
הם הצליחו לזכות בתואר אליפות הזוגות פעמיים.
הפעם הראשונה הייתה ב-14 באוקטובר, אך הפסידו את חגורות האליפות ב-2 בדצמבר.
הפעם השנייה הייתה 17 ימים בלבד לאחר מכן.
ב-6 בינואר 2010, בעוד שהיה אלוף הזוגות, מוקסלי זכה באליפות במשקל כבד בפעם השלישית בקריירה שלו.
ב-24 בפברואר, קינג וו בגד במוקסלי ומשום כך הם הפסידו את תואר אליפות הזוגות.
מוקסלי הפסיד את תואר האליפות במשקל כבד ב-14 ביולי לג'רום פיליפס.
בספטמבר 2006, מוקסלי חבר לשורות הייד ונסן, כשביחד הם זכו באליפות הזוגות של IWA.
הם החזיקו בתואר במשך 69 ימים, עד שהפסידו את חגורות האליפות בחודש נובמבר.
מוקסלי התאבק בשני קרבות בעבור הארגון Ring of Honor בשנת 2007. ב-23 בפברואר, כשהצטוות לאלכס פיין בהפסד לבובי דמפסי ורט' טייטוס בקרב חושך, וב-22 ביוני, בהפסד למיץ' פרנקלין בקרב חושך נוסף.
מוקסלי החל לעבוד עבור ארגון ההיאבקות Dragon Gate USA בשנת 2009 וב-28 בנובמבר הוא ניצח את בי-בוי בקרב חושך (קרב שאינו שודר בטלוויזיה).
ב-26 במרץ 2010, הוא חבר לשורות בריאן קנדריק בקרב זוגות שבו הם ניצחו את פול לונדון וג'ימי ג'ייקובס.
לאחר הקרב, קנדריק ולונדון תקפו את מוקסלי לאחר שהם הטיחו את גופו בשולחן שנשבר כתוצאה מכך.
יום לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באירוע שלם וצפה של הארגון כשהתחרה נגד טומי דרימר בקרב הארדקור, שבו הוא ניצח.
ב-8 במאי, מוקסלי ספג פציעה במהלך קרב נגד ג'ימי ג'ייקובס.
ב-7 בינואר 2011, מוקסלי ואקירה טוזאווה נוצחו על ידי הומיסייד ו-BxB האלק.
ב-17 באפריל 2010 במסגרת אירוע של ארגון ההיאבקות Full Impact Pro (FIP), מוקסלי ניצח את רודריק סטרונג וזכה באליפות העולם במשקל כבד של FIP.
הוא שימש כאלוף במשך 441 ימים עד למעמד חתימתו עם ה-WWE ביולי 2011.
כמו כן, ב-6 ביוני 2009, מוקסלי הופיע בטורניר המוות השמיני של ארגון ההיאבקות Combat Zone Wrestling CZW, שנודע בקרבות ההארדקור שלו.
בסיבוב הראשון, מוקסלי ניצח את בריאן דאמאג', אך בחצי הגמר הפסיד לניק גייג' בקרב משולש, שכלל בנוסף את סקוטי וורטקז.
ב-25 באוקטובר, מוקסלי התחרה בטורניר המוות: החזרה לאחור של הארגון וכבר בסיבוב הראשון הפסיד לטאמבסטאק ג'ק.
ב-12 בפברואר 2010 במסגרת חגיגות 11 שנים לארגון, מוקסלי ניצח את בי-בוי וזכה באליפות העולם במשקל כבד של CZW.
ב-8 באוגוסט, מוקסלי הפסיד את התואר לניק גייג' בקרב משולש, שכלל בנוסף את דרייק יאנגר.
שישה ימים בלבד לאחר מכן, מוקסלי זכה שוב בתואר מידי גייג' בקרב משולש, שכלל בנוסף את אגוטיסטיקו פנטסטיקו.
ב-12 בפברואר 2011 במסגרת חגיגות 12 שנים לארגון, הוא הפסיד את התואר לרוברט אנטוני.
גוד חתם על חוזה פיתוח עם ארגון ה-WWE באמצע שנת 2011 ונשלח ישירות למחלקת הפיתוח שלהם בפלורידה לארגון FCW תחת שם הבמה דין אמברוז.
אמברוז ערך את הבכורה הטלוויזיונית שלו ב-3 ביולי, שבה איתגר לקרב את סת' רולינס.
חודש לאחר מכן, השניים התחרו בקרב איירון מן של 20 דקות; קרב זה הסתיים בתיקו, כשאף אחד מהצדדים לא השיג אפילו הכרעה אחת.
כתוצאה מכך, בחודש ספטמבר נקבע ביניהם קרב חוזר על אליפות FCW 15 של רולינס, כשהפעם הקרב היה איירון מן של 30 דקות; הפעם, רולינס הצליח לנצח לאחר הארכה.
לאחר מכן, אמברוז פתח בפיוד נגד ויליאם ריגל אשר נמשך מסוף שנת 2011 ועד לאמצע שנת 2012. השניים התאבקו אחד נגד השני פעמיים בסך הכל במהלך הפיוד, כשבקרב הראשון ביניהם ריגל ניצח, אך הקרב החוזר ביניהם הסתיים ללא תוצאה לאחר שאמברוז גרם לריגל לדמם מהאוזן שלו.
ביולי 2012, אמברוז איתגר את רולינס לקרב על האליפות במשקל כבד של FCW, אך הוא לא הצליח לנצח ולזכות באליפות זו.
בנובמבר 2012, אמברוז ערך את הופעת הבכורה שלו באירוע השלם וצפה, סדרת ההישרדות, לצד רומן ריינס וסת' רולינס, כששלושתם ביצעו על רייבאק את מהלך הפאוורבומב המשולש על שולחן השדרנים במסגרת הקרב המרכזי המשולש על אליפות ה-WWE, מה שאיפשר לסי.
פאנק להצמיד את ג'ון סינה ולהגן על התואר בהצלחה.
השלישייה כינתה את עצמה "המגן" והיא החלה להגיח מהקהל באופן שגרתי ולתקוף את יריביו של CM פאנק במהלך הקרבות שלו, כולל רייבאק ואלופי הזוגות של ה-WWE, הצמד Hell No (דניאל בריאן וקיין).
באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, שנערך ב-17 בדצמבר, אמברוז, רולינס וריינס ניצחו בקרב הבכורה שלהם את הצמד Hell No ורייבאק.
השילד המשיכו לסייע לפאנק לאחר האירוע TLC, גם בתוכניות Raw וגם ברויאל ראמבל, שנערך בינואר 2013. לילה לאחר הרויאל ראמבל נודע שפאנק והמנג'ר שלו, פול היימן, שילמו לקבוצת המגן ובראד מדוקס כדי לעבוד עבורם.
חברי קבוצת השילד סיימו את שיתוף הפעולה שלהם עם פאנק לאחר הפיוד שלהם נגד סינה, רייבאק ושיימוס הוביל לקרב באירוע תא ההדחות, שבו השילד ניצחו.
את קרב הבכורה שלהם בתוכנית Raw ערכו השילד לילה לאחר האירוע, שבו גברו על כריס ג'ריקו, רייבאק ושיימוס.
בתגובה, שיימוס יצר ברית עם רנדי אורטון וביג שואו כדי להתחרות נגד השילד באירוע רסלמניה 29 בחודש אפריל; בקרב זה ברסלמניה השילד ניצחו.
שבועיים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, אמברוז ערך את קרב היחידים הראשון שלו נגד אנדרטייקר, שבו אמברוז הפסיד כתוצאה מהכנעה.
ב-13 במאי בתוכנית Raw, רצף הניצחונות של השילד בקרבות שלושה נגד שלושה הגיע לסיומו לאחר שהם הפסידו לאלוף ה-WWE, ג'ון סינה, והצמד Hell No כתוצאה מפסילה.
באירוע חוקי אקסטרים, אמברוז ניצח את קופי קינגסטון וזכה באליפות ארצות הברית, אליפות היחידים הראשונה שלו ב-WWE.
הוא הגן בהצלחה על התואר בקרב החוזר לאחר עזרה מריינס ורולינס.
ב-14 ביוני בתוכנית סמאקדאון, רצף אי ההפסדים כתוצאה מהצמדה/הכנעה של השילד בקרבות שלושה נגד שלושה הסתיים לאחר שספגו הפסד מרנדי אורטון והצמד Hell No, כשבריאן הכניע את רולינס והעניק לקבוצתו את הניצחון.
אמברוז הגן בהצלחה על התואר נגד קיין בשני מקרים: האחד, באירוע פייבאק, והאחר, בתוכנית Raw למחרת.
חודש לאחר מכן באירוע כסף בבנק, אמברוז לקח חלק בקרב כסף בבנק על חוזה לקרב על אליפות העולם, שבו כשל בניסיון לנצח בקרב, למרות עזרה מצידם של ריינס ורולינס.
באוגוסט, השילד החלו לעבוד עבור ה-Authority.
אמברוז המשיך להגן בהצלחה על אליפות ארצות הברית נגד יריבים כמו רוב ואן דאם, דולף זיגלר וביג אין לנגסטון באירועים סאמרסלאם, לילה של אלופים וגיהנום בכלוב, בהתאמה.
מתיחות בין חברי קבוצת השילד החלה להיות מורגשת בחודש אוקטובר, בעיקר בין אמברוז לריינה, בטענה שאמברוז הוא היחיד שהחזיק בחגורת אליפות.
באירוע סדרת ההישרדות, השילד השתתפו בקרב ההדחות המסורתי של האירוע; אמברוז היה הראשון שהודח, וריינס ניצח את הקרב כשהיה השורד היחיד בקרב.
באירוע TLC,CM פאנק ניצח את השילד בקרב האנדיקאפ לאחר שאמברוז ביצע על ריינס את מהלך הספיר בטעות.
אמברוז נכנס לקרב הרויאל ראמבל של שנת 2014 כמספר ה-11 והדיח שני משתתפים, אך הודח לאחר מכן על ידי ריינס.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, השילד התחרו נגד דניאל בריאן, ג'ון סינה ושיימוס בקרב אשר קבע את זהות שלושת המעפילים לקרב תא ההדחות עבור אליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד.
השילד הפסידו לאחר שמשפחת וויאט (בריי וויאט, אריק רואן ולוק הארפר) הפריעה, דבר שלמעשה הצית את הפיוד בין שתי הקבוצות.
באירוע תא ההדחות, השילד הפסידו למשפחת וויאט, כשאמברוז נעלם לקראת סוף הקרב.
למרות המתיחות, השילד יישרו ביניהם את ההדורים ופתחו בפיוד נגד קיין.
פיוד זה הפך אותם לחביבי הקהל והוביל לקרב ברסלמניה 30, שבו השילד ניצחו את קיין והניו אייג' אאוטלוס (רוד דוג ובילי גאן).
ב-28 באפריל, אמברוז עבר את המתאבק MVP והפך לאלוף ארצות הברית לזמן הארוך ביותר תחת הארגון של ה-WWE.
שבוע לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, אמברוז הגן בהצלחה על האליפות בקרב מרובע נגד קורטיס אקסל, אלברטו דל ריו ורייבאק.
לאחר מכן, השילד פתחו בפיוד נגד קבוצת אבולוציה (בטיסטה, רנדי אורטון וטריפל H), ואף ניצחו אותם בקרב שלושה נגד שלושה באירוע חוקי אקסטרים.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, טריפל H הכריח את אמברוז להגן על אליפות ארצות הברית בבאטל רויאל של 20 משתתפים, כשרולינס וריינס לא נטלו חלק בקרב.
בקרב זה, אמברוז הצליח לשרוד עד שהפסיד לשיימוס; הפסד זה קטע תקופת כהונה של 351 ימים כאלוף.
השילד ניצחו פעם נוספת את אבולוציה בקרב ללא חוקים באירוע פייבאק, שנערך בחודש יוני.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, רולינס בגד באמברוז וריינס, דבר שפירק את הקבוצה וגרם לרולינס להתחבר לשורות טריפל H.
אמברוז פתח מיד בפיוד עם רולינס, פיוד שכלל התערבויות בקרבות של האחד לשני.
במהלך תקופה זו, אמברוז וריינס נפרדו בטוב לב כצוות, כשאמברוז מיתג את דמותו מחדש בעזרת לבוש חדש ומוזיקת כניסה חדשה.
ב-29 ביוני, אמברוז התחרה בקרב כסף בבנק של שנת 2014 ובו רולינס ניצח לאחר שקיין תקף את אמברוז.
אמברוז אמור היה להתמודד מול רולינס ב-20 ביולי באירוע באטלגראונד, אך הוא הוצא מהאולם על ידי טריפל H לאחר קטטה לפני הקרב נגד רולינס.
מאוחר יותר רולינס הוכרז כמנצח בקרב כתוצאה מפרישה, מה שהניע את אמברוז לחזור לזירה ולתקוף את רולינס.
בסופו של דבר, אמברוז ורולינס התאבקו באירוע סאמרסלאם, שנערך ב-17 באוגוסט במסגרת קרב חוטבי עצים, שבו אמברוז הפסיד לאחר שקיין שוב הפריע ורולינס הכה את אמברוז עם מזוודת כסף בבנק שלו.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, אמברוז התמודד נגד רולינס בקרב ספירות בכל מקום, שבו אמברוז הפסיד פעם נוספת לאחר הפרעה נוספת של קיין.
לאחר הקרב, רולינס ביצע על אמברוז את מהלך הסיום שלו, הקורב סטומפ, על אבני הבניין, מה שהוביל לפציעת ראש כחלק מהעלילה אשר סידרה לו להיעדר מן המרקע.
אמברוז חזר באירוע לילה של אלופים בחודש ספטמבר, כשהוא תקף את רולינס.
הצמד נפגש פעם נוספת, הפעם לקרב גיהנום בכלוב בחודש שלאחר מכן באירוע גיהנום בכלוב, שבו אמברוז הפסיד שוב כאשר בריי וויאט, שביצע את חזרתו לארגון, התערב ותקף אותו.
אמברוז הפסיד לוויאט הן באירוע סדרת ההישרדות והן באירוע TLC.
השניים התחרו ביניהם בפעם השלישית בקרב רחוב ב-22 בדצמבר בתוכנית Raw, ובו אמברוז הפסיד שוב.
הפיוד בין השניים הסתיים כאשר ווייאט ניצח את אמברוז בקרב אמבולנס ב-5 בינואר 2015 בתוכנית Raw.
באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-25 בינואר 2015, אמברוז התחרה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנס לקרב כמספר ה-25, הספיק להדיח את טייטוס אוניל, אך הודח על ידי ביג שואו וקיין.
לאחר מכן, אמברוז התחיל בפיוד עם האלוף הבין יבשתי, באד ניוז בארט.
הוא כשל בניסיונו לזכות בתואר מידי בארט באירועים פאסטליין ורסלמניה 31. אמברוז ניצח את לוק הארפר באירוע חוקי אקסטרים, שנערך ב-26 באפריל במסגרת קרב רחוב; זה הוא היה הניצחון הראשון של אמברוז בקרבות יחידים מאז פירוק קבוצת המגן.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, אמברוז התחרה בטורניר מלך הזירה 2015, אך הודח מהטורניר, כשבקרב נגד שיימוס בשלב רבע הגמר, דולף זיגלר התערב וכתוצאה מכך אמברוז נפסל.
אמברוז חזר לפיוד שלו נגד רולינס, כשהפעם הוא סבב סביב אליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד, ואף אמברוז ניצח את רולינס ב-4 במאי בתוכנית Raw בקרב שאינו היה על התואר.
כתוצאה מכך, הוא התווסף לקרב האליפות שבו רולינס הגן על התואר נגד רנדי אורטון ורומן ריינס באירוע פייבאק.
בקרב זה, רולינס שמר על התואר.
באירוע תא ההדחות, שנערך ב-31 במאי, אמברוז התמודד נגד רולינס בקרב יחידים על חגורת אליפות.
הוא ניצח בקרב כתוצאה מפסילה לאחר שרולינס דחף את השופט, אך לא זכה בתואר, מכיוון שאליפות לא יכולה להחליף ידיים בדרך של פסילה.
בלי קשר, אמברוז גנב מידי רולינס את חגורת האליפות ואיתגר אותו לקרב סולם באירוע כסף בבנק, שנערך ב-14 ביוני, אך גם בקרב זה, אמברוז הפסיד וכשל בניסיונו לזכות בתואר.
אחרי אירוע זה, אמברוז חבר לשורות רומן ריינס כדי לנצח בקרב זוגות את בריי וויאט והארפר באירוע סאמרסלאם.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, אמברוז וריינס התחרו בקרב חוזר נגד אותם וויאט והארפר, שבמהלכו ערך ברון סטרומן את הופעת הבכורה שלו ב-WWE, וסייע לוויאט והארפר לנצח בקרב.
באירוע לילה של אלופים, שנערך ב-20 בספטמבר, אמברוז, ריינס וכריס ג'ריקו, שביצע את חזרתו לארגון, הפסידו בקרב שלושה נגד שלושה לוויאט, הארפר וסטרומן.
לאחר שרולינס ספג פציעה בברכו ב-3 בנובמבר, אליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד הוכרזה כפנויה; אמברוז נכנס לטורניר בן 16 איש כדי להכתיר את האלוף החדש.
לאחר שניצח את טיילר בריז בסיבוב הראשון, דולף זיגלר ברבע הגמר וקווין אואנס בחצי הגמר, אמברוז הגיע בסופו של דבר לשלב הגמר לקרב המרכזי של אירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-22 בנובמבר, אך בקרב זה נחל הפסד לרומן ריינס.
בדצמבר, אמברוז זכה לראשונה באליפות הבין יבשתית לאחר שניצח את קווין אואנס באירוע TLC.
אמברוז הפסיד את האליפות הבין יבשתית ב-15 בפברואר בתוכנית Raw במהלך קרב מחומש, שבו האלוף הקודם, אואנס הצמיד את טיילר בריז וזכה בתואר.
באירוע פאסטליין, שנערך ב-21 בפברואר, אמברוז התחרה נגד רומן ריינס וברוק לסנר בקרב משולש אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד, שנערכה ברסלמניה 32, אך הוא הפסיד בקרב לאחר שהוצמד על ידי ריינס.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, אמברוז איתגר את לסנר לקרב רחוב באירוע רסלמניה 32, כשהנציג של לסנר, פול היימן, נענה לאתגר זה בחיוב.
לאחר מכן, הוא כשל בניסיונו לזכות באליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד לאחר שהפסיד לטריפל H באירוע רודבלוק, שנערך בחודש מרץ.
כמו כן, הוא גם הפסיד ללסנר ברסלמניה 32. לאחר רסלמניה, אמברוז פתח ביריבות נגד כריס ג'ריקו.
הוא הצליח לנצח את ג'ריקו באירוע פייבאק ובאירוע חוקי אקסטרים במסגרת קרב אסיילום כדי לסיים את הפיוד ביניהם.
בחודש מאי, אמברוז העפיל לקרב הכסף בבנק המסורתי של האירוע כסף בבנק, שבסופו הוא ניצח.
מאוחר יותר באותו לילה, הוא פדה את מזוודת כסף בבנק שלו וניצח את רולינס כדי לזכות לראשונה באליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד.
אמברוז רשם את ההגנה הראשונה שלו על התואר נגד רולינס ב-18 ביולי בתוכנית Raw, קרב שהסתיים בתיקו לאחר הצמדה כפולה.
למחרת בדראפט ה-WWE של שנת 2016, אמברוז הועבר לסמאקדאון, בהיותו בחירת הדראפט הראשונה של המותג והביא עימו את אליפות ה-WWE; באותו הלילה, הוא הצמיד את רולינס כדי לשמור על האליפות.
באירוע באטלגראונד, אמברוז שמר על תוארו נגד ריינס ורולינס בקרב משולש לאחר שהצמיד את ריינס לניצחון.
אמברוז רשם הגנה מוצלחת נוספת, על האליפות ששונתה עתה ל"אליפות ה-WWE העולמית", נגד דולף זיגלר באירוע סאמרסלאם, שנערך בחודש אוגוסט.
באירוע באקלאש, שנערך ב-11 בספטמבר, הוא הפסיד את התואר ל-AJ סטיילס לאחר שסטיילס הכה אותו בעזרת מכה מתחת לחגורה ואז ביצע עליו את מהלך הסטיילס קלאש בזמן שהשופט לא היה נוכח בזירה לראות זאת.
אמברוז לא הצליח להחזיר אליו את האליפות באירוע ללא רחמים, שנערך ב-9 באוקטובר, במסגרת קרב משולש, שכלל בנוסף את ג'ון סינה, שהוצמד על ידי סטיילס.
בחודש שלאחר מכן באירוע סדרת ההישרדות, אמברוז היה חלק מקבוצת סמאקדאון לצד סטיילס, בריי וויאט, רנדי אורטון ושיין מקמהן, כשהם לבסוף ניצחו את קבוצת Raw.
הוא התמודד שוב נגד סטיילס, הפעם במסגרת קרב TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות.
במהלך הקרב, ג'יימס אלסוורת' הפריע ודחף את אמברוז מהסולם דרך שולחנות מרובים, מה שאיפשר לסטיילס לשמור על התואר בהצלחה.
אמברוז לא הצליח להפוך למתמודד מספר אחת לאליפות ה-WWE לאחר שהפסיד בקרב הדחות מרובע, שכלל את דולף זיגלר, לוק הארפר והמיז.
ב-3 בינואר בתוכנית סמאקדאון, אמברוז גבר על המיז כדי לזכות באליפות הבין יבשתית בפעם השנייה.