tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בפרק האחרון בסדרה רוס טוען שהוא היחיד מבין החבורה שלא גר מעולם בדירתה של מוניקה (שכל אחד מהחברים האחרים גר בה לתקופה מסוימת), אבל מוניקה מגלה שרוס כן גר בדירה הזאת כשהיא עוד הייתה שייכת לסבתם, בזמן שהוא ניסה ללמוד ריקוד ולהיות רקדן.
רוס עונה על כך ש"כמעט הצלחנו לעבור עשר שנים בלי שהדבר הזה יעלה".
לאחר גירושיו מקרול, רוס מאמץ קוף קפוצ'ין בשם מרסל.
מערכת היחסים ביניהם הייתה דומה לזו של בני זוג נשואים החיים יחד.
הדחף המיני של מרסל משכנע בסופו של דבר את רוס לתרום אותו לגן החיות של סן דייגו.
רוס מגלה מאוחר יותר כי מרסל הפך לקמע מפורסם של המותג Monkey Shine וכי הוא מככב בסרט "Outbreak 2: The Virus Takes Manhattan".
בהמשך הסדרה, רוס מודה כי בעלותו על מרסל הייתה יוצאת דופן, באומרו בפרק "The One With Unagi": "זוכרים שהיה לי קוף?
רוס מתעמת לעיתים קרובות עם חברת הקבוצה פיבי בופה.
התפיסה הרציונלית שלו לעומת התפיסה הרוחנית של פיבי הובילה לוויכוח בקשר לתאוריות האבולוציה, כוח המשיכה, והאם נשמת אמה המתה של פיבי חיה בתוך חתול.
בפרק "The One with the Mugging" מגלים כי פיבי שדדה את רוס בשנים שבהן חיה ברחוב (וגנבה קומיקס בשם "ילד מדע" שרוס כתב).
רוס מתאר לפעמים את צ'נדלר בינג כחברו הטוב ביותר.
הוא וצ'נדלר היו שותפים בזמן לימודיהם בקולג' והקימו להקה.
הוא האשים את צ'נדלר שהוא עישן מריחואנה כאשר ההורים של רוס הגעו לחדרו והריחו ריח של מריחואנה.
רוס הוא גם חברו הקרוב של ג'ואי טריביאני והוא מסייע לג'ואי עם האודישנים שלו.
הוא מנשק את ג'ואי פעם כדי לעזור לו להתאמן לתפקיד של גבר הומו.
הם גם מנסים "לחתוך" את צ'נדלר מתוך קבוצת החברים שלהם אחרי שהוא מתעלם מהם בפרק "The One with the Ring".
לקראת סוף הסדרה, רוס וג'ואי נהיים לחברים קרובים יותר, כאשר הם מבלים יחד אחרי שצ'נדלר נישא למוניקה.
בשלב מסוים, אומר רוס לרייצ'ל כי ג'ואי הוא חברו הטוב ביותר, רייצ'ל עונה שהיא חשבה שצ'נדלר הוא חברו הטוב ביותר, ורוס מתחיל להסביר, "ובכן, צ'נדלר הוא ידידי הוותיק ביותר", אבל אז מסרב להמשיך לדון בזה.
רוס ומוניקה מקורבים זה לזה לצד מריבות שגרתיות.
כשהיו ילדים, רוס התגרה במוניקה בגלל עודף משקלה והִרבה להציק לה על כך.
בפרקים רבים רוס ומוניקה משתמשים במחוות ילדות משונה כמו לדפוק באגרופיהם כשהאגודלים מכוונים כלפי חוץ (כתחליף ל"אצבע משולשת").
רוס ומוניקה הרבו להתחרות כשהיו ילדים.
כל חג הודיה, רוס ומוניקה היו משחקים פוטבול ומי שניצח זכה בגביע גלר השנתי.
המסורת הסתיימה כאשר מוניקה שברה "בטעות" את האף של רוס בגביע גלר השישי.
למוניקה ורוס יש ריקוד מיוחד, "הרוטינה", איתו זכו בתחרות ריקוד כשהיו בבית ספר יסודי.
את הריקוד ביצעו גם בתוכנית של דיק קלארק לכבוד השנה החדשה.
רוס התגרש שלוש פעמים במהלך הסדרה, ועובדה זו משמשת לבדיחות רבות.
הוא אומר שהוא "אוהב להיות מחויב למישהו בצורה כזאת", והוא מראה התלהבות של ממש בקשר להצעות נישואין.
רוס מתגרש מאשתו הראשונה, קרול, אחרי שמונה שנות נישואין, כאשר הוא מגלה שהיא הומופלקסבילית (לסבית לטענתה, אך אחרי היציאה שלה מהארון היא מתוודה לאהבתה לרוס), וכי היא מנהלת רומן עם סוזאן באנץ', שאותה פגשה במכון כושר.
לרוב רוס וקרול מסתדרים ביניהם והם אף חולקים שניהם במשמורת על בנם, בן (קול ספראוס), שנולד לקראת סוף העונה הראשונה.
רוס וקרול טוענים שהם נשואים משנת 1989, כאשר רוס היה רק בן 21. הוא מספר לאשתו השנייה, אמילי, שהוא יצא עם קרול במשך ארבע שנים לפני נישואיהם.
בפרק "The One That Could Have Been" שמתאר כיצד היו נראים חייהם של החברים אם דברים היו מתרחשים אחרת, רוס עדיין נשוי לקרול, אבל חיי המין שלהם קפואים.
בלי להבין כי היא לסבית, רוס מציע לקרול לקיים יחסי מין בשלישייה, כאשר השלישית היא בסופו של דבר סוזן.
לבסוף, רוס נאלץ לקבל את העובדה שאשתו לסבית ומתנחם על ידי רייצ'ל שגילתה כי בעלה, בארי, מנהל רומן גם עם מוליכת הכלבים של השכונה.
בעודו בסין, בין העונה הראשונה לשנייה, פוגש רוס את ג'ולי (לורן טום).
כאשר רייצ'ל מגלה שרוס מאוהב בה, היא הולכת לשדה תעופה לקבל את פניו ולהגיד לו שהיא אוהבת אותו גם כן, אבל זה היה מאוחר מדי; ג'ולי הייתה עכשיו חברתו של רוס.
בתחילה, רייצ'ל מנסה להרוס את היחסים ביניהם באומרה לרוס לא לקיים עם ג'ולי יחסי מין כאשר הוא מתוודה שהוא רוצה לקחת את זה לאט עם ג'ולי.
עם זאת, כאשר רייצ'ל מתחילה לראות כמה רוס וג'ולי אוהבים אחד את השני, היא נסוגה ומנסה להשלים עם המצב.
אבל כאשר היא שיכורה, היא משאירה הודעה במשיבון של רוס שבה היא אומרת ש"התגברתי עליך".
כאשר רוס מגלה את ההודעה, רייצ'ל מספרת לו את האמת על רגשותיה כלפיו.
אחרי הרבה שיקולים, ועשיית רשימה של היתרונות והחסרונות בג'ולי וברייצ'ל, רוס מגלה כי הוא כל הזמן אהב רק את רייצ'ל, ונפרד מג'ולי.
רוס ורייצ'ל גדלו באותה שכונה והתראו הרבה מאחר שרייצ'ל הייתה החברה הטובה ביותר של אחותו הקטנה – מוניקה גלר.
רוס היה מאוהב ברייצ'ל מאז כיתה ט', אבל לא פעל בנידון כי התבייש.
כשרייצ'ל חזרה לחייו בפרק הפיילוט (הפותח) של הסדרה, הוא רמז לה שיזמין אותה לדייט מתישהו, אבל לא עשה זאת כי עדיין התבייש.
הוא המשיך להיות מאוהב בה למשך כל העונה וסיפר על כך לצ'נדלר וג'ואי.
בסוף העונה הראשונה הוא מתבקש לנסוע לסין בדחיפות בדיוק ביום הולדתה של רייצ'ל, כדי להשתתף שם בחפירה ארכאולוגית עקב תגלית של עצם קדום.
אולם עוד לפני נסיעתו הוא קונה לה כמתנה סיכה יקרה שהיא אמרה לו פעם שיש לה ערך סנטימנטלי משפחתי אליה ושהיא הייתה רוצה לקנות אותה.
כאשר רייצ'ל רואה את המתנה ומתפעלת, צ'נדלר פולט בטעות שרוס מאוהב בה.
רייצ'ל מבינה שגם היא אוהבת אותו ונוסעת לשדה התעופה כדי להספיק לדבר איתו לפני עלייתו למטוס, אך מפספסת אותו.
כעבור מספר ימים חוזר רוס מסין עם חברה שפגש בחפירה, בשם ג'ולי, והשניים יוצאים יחד במשך שבעת הפרקים הראשונים בעונה השנייה של הסדרה, עד שרייצ'ל מגלה לרוס שהיא אוהבת אותו.
רוס מתלבט אם להיפרד מג'ולי או לא, לאור התעוררות רגשותיו החזקים לרייצ'ל בעקבות התגלית שלה, ויוצר רשימה של יתרונות וחסרונות לגבי כל אחת מהן.
לבסוף הוא מחליט לעזוב את ג'ולי, אבל אחרי שהוא נפרד ממנה רייצ'ל רואה את הרשימה במחשב ושואלת את הבנים מה היא רואה?
כאשר צ'נדלר סוגר את המחשב, המדפסת מדפיסה את הכתוב, לאחר שהבנים מעבירים את הדף מאחד לשני רייצ'ל חוטפת את הרשימה מג'ואי ולא רוצה להיות עם רוס.
בסופו של דבר היא סולחת לו לאחר שהיא רואה קלטת ישנה מתקופת התיכון שלה ושל מוניקה, שבה מתגלה כי רוס התכונן ללוות את רייצ'ל לנשף הסיום שלה כאשר חשבו בתחילה שבן זוגה הבריז לה.
רייצ'ל מבינה שוב כמה רוס אוהב אותה כבר מאז, והשניים חוזרים להיות זוג למשך שנה.
במהלך העונה השלישית רייצ'ל מקבלת עבודה בבלומינגדיילס (רשת אופנה מפורסמת) ולשם כך נעזרת בבחור בשם מארק.
רוס מקנא במארק שמבלה את כל היום עם רייצ'ל ומאוכזב מכך שהם לא מתראים כלל מפני שהיא עסוקה בעבודה.
רוס בטוח שמארק מאוהב ברייצ'ל והשניים רבים על כך כל הזמן, עד שהם מחליטים לקחת הפסקה ממערכת היחסים.
מאוחר יותר באותו היום רייצ'ל מצלצלת לרוס ומתנצלת וגם הוא מתנצל, עד שהוא שומע את מארק ברקע.
רוס שוכב עם בחורה נאה שמדברים עליה כל העונה בתור "הבחורה מחנות הצילום עם הפירסינג בפופיק".
רייצ'ל באה אליו בבוקר כדי להתנצל ולחזור להיות ביחד, אבל כשהיא מגלה דרך גאנטר שרוס שכב עם מישהי אחרת (הבחורה מהחנות צילום) הם נפרדים עד העונה העשירית.
נפתחת המריבה האינסופית שלהם לגבי האם רייצ'ל הייתה צריכה לסלוח לרוס.
רוס ורייצ'ל כמעט חוזרים במספר נקודות במהלך הסדרה:
בסוף העונה השלישית הם ביחד לפרק אחד.
רוס שוב נפרד מחברה שלו אחרי שהוא מבין שרייצ'ל עדיין אוהבת אותו.
רייצ'ל מבקשת מרוס שייקח אחריות מלאה לפרידה שלהם, ואז הם יחזרו.
בסוף העונה הרביעית רייצ'ל מגיעה לחתונה של רוס באנגליה כדי לעצור אותה כי היא הבינה שהיא אוהבת אותו.
בסוף היא מחליטה לא לעצור אותה אחרי שהיא רואה כמה רוס מאושר עם ארוסתו, אמילי.
רוס אומר בטעות רייצ'ל בחופה במקום אמילי, ואמילי עוזבת אותו אחרי שהם התחתנו.
כמה פרקים אחר כך רייצ'ל אומרת לרוס שהיא אוהבת אותו, ושהיא מבינה שהם לא יכולים לחזור.
בסוף העונה החמישית רייצ'ל ורוס מתחתנים בלאס וגאס כשהם שיכורים.
בתחילת העונה השישית רוס שיקר לרייצ'ל כדי להרגיע אותה שביטל את נישואיהם וכך השאיר אותם נשואים ללא ידיעתה, כי לא רצה להתגרש שלוש פעמים וכי עדיין אהב אותה.
בתחילת העונה השביעית רייצ'ל מנשקת את רוס אחרי שמוניקה וצ'נדלר מתארסים.
היא עושה זאת כי היא מקנאת במוניקה על כך שהיא כל כך מתקדמת בחיים.
במהלך העונה השביעית רייצ'ל שוכבת עם רוס פעם אחת (לא ברור בדיוק מתי) ונכנסת להריון, היא מגלה זאת בסוף העונה השביעית.
בסוף העונה השמינית רוס מתכוון להציע לרייצ'ל נישואין בגלל הילדה המשותפת שלהם, אבל הוא בסוף לא מציע.
בסוף העונה העשירית רוס ורייצ'ל הופכים לזוג.
בסדרת ההמשך שעוסקת בחייו של ג'ואי בלוס אנג'לס, נרמז שרוס ורייצ'ל התחתנו והקימו משפחה.
בעונה הרביעית, רוס מתחתן עם חברתו הבריטית אמילי וולטאם (הלן בקסנדייל) בלונדון.
בטקס הנישואין, רוס אומר בטעות את שמה של רייצ'ל במקום את שמה של אמילי.
דבר זה מוביל להתמוטטות מערכת היחסים ביניהם.
רוס מנסה להתפייס עם אמילי, אבל היא מתעקשת כי על רוס לנתק כל קשר עם רייצ'ל.
כאשר רוס אינו מסוגל לעמוד בזה, הם מתגרשים.
מאוחר יותר היא מתארסת עם מישהו אחר ומתקשרת אל רוס כדי לדבר איתו על נישואיה ושהיא חושבת שהם התגרשו מהר מידי ומשאירה לו הודעה, אבל רייצ'ל, בלי כוונה, מוחקת את ההודעה שלה, משוכנעת שרוס לא היה רוצה להתקשר אליה.
הבכור, בן, נולד לו מקרול לקראת סוף העונה הראשונה.
בן חי עם קרול וסוזן בת זוגה.
בן הוא ילד ביישן בהתחלה, אבל רייצ'ל הופכת אותו לקונדס ושובב.
הוא גולם על ידי קול ספראוס.
ילדתו הצעירה של רוס (נולדה בסדרה) היא אמה.
אמה נולדה לרוס מרייצ'ל אחרי לילה סוער של יחסי מין בין רוס ורייצ'ל.
אמה גרה עם רוס ורייצ'ל עד שרייצ'ל עוברת לגור עם ג'ואי.
היא נותרה שם עד לסוף הסדרה כשרוס ורייצ'ל חוזרים להיות יחד בפרק האחרון בסדרה.
אמה קיבלה את שמה לאחר שמוניקה "ויתרה" לרייצ'ל לקרוא לה ככה (מוניקה רצתה לקרוא לילדתה, אם תיוולד, אמה) ואמרה שרייצ'ל יותר חשובה ושבכל מקרה שום שם לא הולך עם שם המשפחה "בינג".
בפרק "The One with George Stephanopoulos", לעומת זאת, כאשר ג'ואי וצ'נדלר קונים כרטיסים למשחק של הניו יורק ריינג'רס כדי לחגוג את יום ההולדת של רוס ב-20 באוקטובר, אומר רוס כי יום ההולדת שלו היה "לפני שבעה חודשים", כלומר בחודש מרץ.
בדיון על ימי הולדת בפרק "The One with Joey's New Girlfriend", אומר רוס לגנת'ר (המלצר הראשי בסנטרל פרק): "יום ההולדת שלי בדצמבר...".
יש פרק נוסף שבו רוס מציין כי יום ההולדת שלו הוא בדצמבר.
גילו של רוס אינו תמיד עקבי.
בפרק הפיילוט, ששודר בחודש ספטמבר 1994, רוס רמז כי שנת הלידה שלו היא 1967 או 1968, כאשר הוא אומר: "אני רק בן 26 ואני גרוש".
רוס וצ'נדלר סיימו את לימודיהם בקולג' בשנת 1991. עם זאת, רוס מציין בעונה 6 כי הוא קפץ על כיתה ד'.
בלבול הגילאים קיים עם כל הדמויות, כי אף על פי שהם אמורים להיות בני 33 או 34 בסוף הסדרה, הם לא היו בני 23 או 24 בתחילת הסדרה, 10 שנים לפני כן.
דבר זה נובע ככל הנראה מן העובדה שהמפיקים רצו להראות בסדרה "אנשים בשנות ה-20 המאוחרות לחייהם", אך לא ידעו כי התוכנית תהפוך לפופולרית כל כך ותימשך על פני עונות רבות.
רוס למד לתואר בפלאונטולוגיה, השלים את הדוקטורט שלו ומאוחר יותר עבד במוזיאון להיסטוריה פרהיסטורית בניו יורק.
באחד הפרקים, רוס טוען כי הוא "ויתר על קריירה בתחום הכדורסל" כדי להפוך לפליאונטולוג.
בשלב אחר הוא אומר, כי הוא בחר בפלאונטולוגיה מתוך העזה.
הוא טוען שהוא היה יכול להיות טוב מאוד בתחום הפרסום.
בפרק "The One with the Mugging" רוס טוען שהוא המציא את הביטוי "יש לך חלב?".
הוא טוען גם כי הוא בעל הרעיון המקורי של פארק היורה ושל הסרט "מת לחיות".
הוא קיבל ציון 1250 במבחן הקבלה לאוניברסיטאות (SAT).
נאמר שכבר אז הייתה לו אובססיה לדינוזאורים.
עם זאת, בפרק "חג ההודיה הראשון" בו רוס מדבר עם התינוק שעדיין לא נולד לו דרך בטנה של גרושתו משום, שבת זוגה לחיים סוזן עושה זאת, אמר ש"בשביל הצחוקים בחרתי בפלאונטולוגיה" מה שסותר את האהבה הגדולה שלו לדינוזאורים.
מאוחר יותר, רוס עובד כמרצה באוניברסיטת ניו יורק וגורם למהומה בקרב עמיתיו, לאחר שהוא יוצא עם אחת מתלמידותיו, אליזבת.
בסופו של דבר, הוא מקבל קביעות באוניברסיטה, למרות העובדה כי חלק ממסמכיו לא תקינים, שהוא שוכח לבוא לשיעור מדי פעם, שהוא משעמם את תלמידיו עד כדי שינה ולפעמים נותן ציונים מבלי להסתכל אפילו על עבודת התלמידים.
בפרק "The One Where Emma Cries" בעקבות שבירת אגודלו והגעתו לחדר המיון, ג'ואי חייב לכתוב מה הקריירה של רוס וכותב "דינוזאורים".
רוּסֶה (בבולגרית Русе, בטורקית עות'מאנית רוֹסְצ'וּק) היא עיר נמל בבולגריה והחמישית בגודלה מבחינת כמות אוכלוסין במדינה.
רוסה היא בירת מחוז רוסה ושוכנת בצפון המדינה, על גדות הדנובה, בסמוך לגבול עם רומניה, 251 קילומטרים מהבירה סופיה.
שרידי התיישבות מאורגנת ומצודה שנמצאו באזור מתוארכים למאה ה-3 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית.
בתקופת אספסיאנוס הקימו הרומאים במקום מצודה, כחלק מביצורי הגבול הצפוני של מואסיה.
שמה של המצודה - סקסגינטה פריסטה (Sexaginta Prista) בא מעירוב של לטינית ויוונית ומשמעותו העיר בת 60 הספינות.
לאחר הפיצול באימפריה הרומית עברה המצודה לחזקת האימפריה הביזנטית ובמהלך המאה ה-6 הוחרבה בפשיטות של שבטים אווארים וסלאבים.
במהלך המאה ה-13 תקופת האימפריה הבולגרית השנייה, הוקמה בסמוך לשרידי המצודה הרומית, מצודת דרכים חדשה שנקראה רוּסִי והיוותה חלק ממערך ההגנה של האימפריה הבולגרית.
ב-1388 נפלה מצודת רוסי בידי צבאותיו של מוראט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית.
ב-1595 נכבשה העיר על ידי מיכאי האמיץ נסיך וולאכיה ולאחר כיבושה מחדש הרחיבו העות'מאנים את ביצוריה ובמהלך המאה ה-18 היא הפכה לאחת ממצודותיהם המרכזיות.
בתקופה בה שלטה במקום האימפריה העות'מאנית נקראה העיר רוסצ'וק (Rusçuk) וכך היא קרויה על ידי היהודים יוצאי בולגריה עד ימינו.
ב-1864 נקבעה העיר כמקום מושבו של הפחה וכבירת פלך הדנובה של האימפריה.
בתקופה זו עברה העיר מהפכה חינוכית ותרבותית, כאשר נבנו בתי ספר עצמאיים, הופץ עיתון בשפה הבולגרית ונפתחו קונסוליות של מדינות אירופיות.
ב-20 בפברואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נכבשה העיר בידי צבא האימפריה הרוסית ולאחריה נכללה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין בשטחה של נסיכות בולגריה.
בשלהי המאה ה-19 התפתחה רוסה לכדי מרכז כלכלי ותרבותי אזורי ואוכלוסייתה הורכבה מתמהיל אתני שכלל 43.36% בולגרים, 39.2% טורקים ו-7.43% יהודים.
לאחר מלחמת הבלקן השנייה איבדו הבולגרים את חבל דרום דוברוג'ה לממלכת רומניה ורוסה שהייתה מרכז כלכלי אזורי לחבל, איבדה מחשיבותה וסבלה ממשבר כלכלי חריף.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה העיר בסיס לוגיסטי לורמכט ומצבורי הדלק שבה היוו יעד להתקפות פרטיזנים.
רוסה מחוברת אל העיר הרומנית גיורגיו (Giurgiu) באמצעות גשר שנחנך ב-1954 המכונה "גשר הידידות" ומתוח מעל הדנובה.
רוסה ידועה בשל מבני המגורים והציבור שבה שחלקם נבנו בסגנונות אדריכלות הבארוק ורוקוקו וכן בשל הטיילת שלאורך החוף, הפנתיאון לזכר מרד אפריל הבולגרי ומספר מוזיאונים.
רוסה היא מרכז תעשייתי ולוגיסטי בבולגריה.
בפאתי העיר 2 אזורי תעשייה ואחסנה מרכזיים וכן 2 מרכזי דיוטי פרי.
בסמוך לעיר תחנת כוח תרמודינמית המייצרת חשמל בהספק של 600 מגה וולט אמפר ונמצאת בבעלות חברת אנרגיה מסלובניה.
ענפי התעשייה המרכזיים ברוסה הם עיבוד מזון, טקסטיל, תעשייה כימית וזיקוק נפט.
בנמל העיר קיימת מספנה ובה מתחזקים ומתקנים ספינות.
רוסה ממוקמת במרכז צומת מסילות רכבת בבולגריה.
קו הרכבת הראשון לעיר נחנך עוד ב-1867 ובימינו היא מקושרת לסופיה, וארנה ובוקרשט בקווים מהירים.
כ-15 קילומטרים דרומית מזרחית לעיר ממוקם נמל התעופה שְטְרָאקְלֶבוֹ המשמש לתעבורת סחורות ונוסעים פנים-בולגרית.
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה ובשל הגירה שלילית שנבעה מהמשבר הכלכלי שחוותה בולגריה לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי.
בעשור הראשון של המאה ה-21 קטנה אוכלוסיית העיר ב-14.48%.
ברוסה שורר אקלים ממוזג מתון.
ברצועה צרה לאורך הדנובה קיימים מאפיינים מסוימים של אקלים ים-תיכוני.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת עומדת על 12oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-0oc בינואר ועד 23oc ביולי.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 112 מילימטרים.
הקהילה היהודית ברוסה נוסדה בשלהי המאה ה-18 על ידי פליטים יהודים מבלגרד.
במהלך המאה ה-19 הותקפה הקהילה מספר פעמים על ידי חיילי צבא האימפריה הרוסית במסגרת המלחמות בין העות'מאנים לרוסים.
יהודי העיר נטשו אותה מספר פעמים, נמלטו לבוקרשט, וחלקם שבו מאוחר יותר.
בראשית המאה ה-20 מנתה הקהילה 4,000 נפשות.
בעיר פעלה מערכת חינוך יהודית מפותחת ובה כיתות גן, בית ספר יסודי ופרו גמנסיה.
בקרב בני הקהילה נרשמה פעילות ציונית ענפה לצד פעילות קומוניסטית.
בספטמבר 1939 גורשו כמה מאות מיהודי העיר במסגרת המסע לגירוש נתינים זרים, ובינואר 1940 הוחל על בני הקהילה החוק להגנת האומה, שדמה במתכונתו לחוקי נירנברג.
ב-10 במאי 1943 תוכנן גירושם של 477 מיהודי רוסה וראזגרד למחנות ההשמדה כמכסה ראשונית לקראת גירוש כל בני הקהילה, אך הוא לא יצא לפועל.
ביולי 1943 גורשו כמה מאות מיהודי העיר וחלקם נשלחו לשלושה מחנות ריכוז שהיו פזורים בשטח ממלכת בולגריה ופעלו עד ספטמבר 1944. מרבית יהודי העיר עלו למדינת ישראל לאחר הקמתה.
מחוז (אובלסט) רוסה (בבולגרית, Област Русе) הוא אחד מ 28 מחוזות בולגריה, הממוקם בצפונה של המדינה ליד גבול רומניה.
עיר הבירה של המחוז היא העיר רוסה.
התיישבות מאורגנת במחוז, החלה בתום עידן הממלכה התראקית וראשית התקופה ההלניסטית ובהמשך הפך לחלק מפרובינציית מואסיה של האימפריה הרומית.
מאוחר יותר נשלט האזור, על ידי האימפריה הביזנטית, עבר לחזקת האימפריה הבולגרית השנייה, בה שימש כמרכז פולחן חשוב.
ב-1388 נכבש שטחי המחוז על ידי מוראט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית, ובפברואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נכבש האזור על ידי צבא האימפריה הרוסית.
לאחר המלחמה צורפו שטחי המחוז לנסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.
מחוז רוסה הוא צומת דרכים חשוב המקשר את בולגריה לרומניה דרך נהר הדנובה.
דרך המחוז עוברים שני עורקי תחבורה של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים.
האחד מקשר בין הים הבלטי לים הצפוני והשני בין הים התיכון לים השחור.
ציר רוסה וארנה, העובר דרך העיר רוסה, מקשר בין נהר הדנובה לים השחור ולעיר האוקראינית רני.
מבחינת התוצר המקומי הגולמי, 60% מגיעים ממגזר השירותים, 21% מחקלאות ו 19% מתעשייה.
תוצר מקומי גולמי לנפש עמד בשנת 2003, על 3,902 אירו.
הערים רוסה, איבנובו ודווה מוגילי, הן הערים המתוירות במחוז ובסמיכות אליהן ממוקמות כנסיות ומנזרים, שחלקם מתוארכים לאימפריה הביזנטית והאימפריה הבולגרית השנייה, מביניהן ניתן למנות את מנזר Basarbovo והכנסיות החצובות בסלע של איבאנובו, שהן אתר מורשת עולמית.
כמו כן ברחבי המחוז פארקים ושמורות טבע ומגוון אתרים ארכאולוגיים.
לאורך תוואי נהר הדנובה, הוקמו בעשור הראשון של המאה ה-21 האחרונות גם בתי מלון.
רוסברי מנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney) ועיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay).
רוסברי מצוי 6 ק"מ דרומית ממרכז העסקים הראשי של סידני, והוא הפרוור הדרומי ביותר באזור השיפוט של עיריית סידני, והפרוור הצפוני ביותר באזור השיפוט של עיריית בוטאני ביי.
מצפון הוא גובל בזטלנד, במערב באלכסנדריה ובדרום במסקוט, השייך לאזור הפרוורים המזרחיים.
הרחובות הראשיים העוברים בו הם דרך בוטאני ודרך רוטשילד (מצפון לדרום), ודרך גרדנרס ממערב למזרח.
רוסברי נחנכה בשנת 1883 לרגל ביקורו של ארצ'יבלד פיליפ פרימרוז, רוזן רוסברי החמישי, באוסטרליה.
פרימרוז המשיך בקריירה פוליטית וקיבל את תפקיד ראש ממשלת הממלכה המאוחדת בשנים 1894–1895.
בשנת 1905 נפתח ברוסברי מסלול מרוץ הסוסים רוסברי, שהתמחה בתחילת דרכו במרוצי פונים.
עד שנות העשרים הצליח המסלול לפתח פופולריות שהעיבה על זו של המסלול המתחרה ברנדוויק.
במהלך מלחמת העולם השנייה הפך מסלול המרוץ למחנה צבאי.
ב-1961 חולק הפרוור לאזור תעשייתי ואזור מגורים צפוף.
אזור דרך גרדנרס פותחה על ידי ריצ'רד סטנטון, שעבודתו נתנה לפרוור מוניטין של "פרוור גנים".
החל משנת 1902 ועד 1957, נסע קו חשמלית דרך רוסברי, ומשם לזטלנד.
קו זה עבר ברחובות רדפרן, אליזבת' וצ'למרס.
הקו הפסיק את שירותו יחד עם פרוורים רבים אחרים בסידני, שהחליפו את שירות החשמליות בקווי אוטובוסים.
ברוסברי מצוי פארק טורוול, בין שדירת הרקורט ודרך הייז, כמו גם גנים קטנים רבים.
תחרויות גינון נערכו בפרוור מדי שנה החל משנות השישים ועד שנות התשעים.
מרבית בתי המגורים בפרוור הם בסגנון בונגלו, בארכיטקטורה קליפורנית ופדריישן אוסטרלית.
חלק מאוכלוסיית רוסברי היא מהגרים ובני מהגרים, רובם מארצות המזרח התיכון, בעיקר יוון ואיטליה.
רוסאטום (Росатом) הוא שמו הנפוץ של התאגיד הממלכתי לאנרגיה אטומית - רוסאטום (רוסית: Государственная корпорация по атомной энергии Росатом) האחראי לאחזקת תחנות החשמל הגרעיניות וצי שוברות הקרח הגרעיניות.
בעבר נודעה בשם "הסוכנות הפדרלית לאנרגיה אטומית", שהתקיימה בשנים 2004–2007 וירשה את המשרד הממשלתי לאנרגיה אטומית, שבתורו ירש את המשרד הסובייטי לבניית מכונות אמצעיות (Министерство среднего машиностроения СССР).
"רוסאטום" היא אחת החברות המובילות בעולם בתעשיית הגרעין, היא מדורגת במקום השני בעולם בעתודות האורניום והחמישית בנפח ייצורו, הרביעית בעולם בייצור אנרגיה גרעינית ושולטת על 40% מהשוק העולמי בתחום שירותי העשרת האורניום ו-17% משוק הדלק הגרעיני.
הגוף הראשון ברוסיה שהיה אחראי לניהול התעשייה הגרעינית ברוסיה היה משרד ממשלתי בשם "המשרד הסובייטי לבניית מכונות", אשר הוקם ב-23 ביוני 1953 על פי החלטת נשיאות מועצת הסובייט העליון של ברית המועצות.
ביוני 1988 שונה שמו ל"המשרד לתעשייה ואנרגיה אטומית של ברית המועצות" (Министерство атомной энергетики и промышленности СССР).
במרץ 2004, במסגרת הרפורמה הפדרלית של פוטין, שונה שוב שם המשרד ל"רוסאטום, הסוכנות הפדרלית לאנרגיה אטומית" (Федеральное агентство по атомной энергии).
בשנת 2008 הסוכנות הופרטה בחלקה והפכה לחברה ממשלתית הנסחרת בבורסה ואחראית לניהול התעשייה הגרעינית הרוסית ונקראת בשם "התאגיד הממלכתי לאנרגיה אטומית "רוסאטום"".
גוף הניהול הראשי של רוסאטום היא המועצה המפקחת המורכבת מעשרה אנשים.
בראש המועצה עומד סרגיי קיריינקו.
איגור בורובקוב, ראש הוועדה לתעשייה צבאית של ממשלת רוסיה
לריסה בריצ'ובה, עוזרת נשיא רוסיה
אלכסיי קלפאץ', סגן השר לפיתוח כלכלי של רוסיה
אלכסנדר נובאק, שר האנרגיה של רוסיה
יורי טרוטנב, נציג הנשיא במחוז הפדרלי של המזרח הרחוק הרוסי
יורי אושאקוב, עוזר נשיא רוסיה
סרגיי קורולב, ראש שירות הביטחון הכלכלי של שירות הביטחון הפדרלי
מנהל החברה בפועל הוא המנכ"ל, האחראי לתפעול היומיומי.
מאז הקמת תאגיד רוסאטום ועד אוקטובר 2016 כיהן סרגיי קיריינקו כמנכ"ל, לאחר שעמד קודם לכן בראש הסוכנות הפדרלית לאנרגיה אטומית עוד משנת 2005. מאז ה-5 באוקטובר 2016 מנכ"ל החברה הוא אלכסיי ליחאצ'וב, שכיהן בעבר כסגן השר לפיתוח כלכלי.
רוסאטום מורכבת מיותר מ-360 ארגונים וחברות בת שונות, נכון לנתונים משנת 2014. מרבית החברות והארגונים פועלים בתחום האנרגיה הגרעינית ובניית תחנות חשמל גרעיניות, הפקה ועיבוד אורניום ופיתוח טכנולוגיות בתחום זה.
רוסאטום מנהלת את חברות הבת שלה באמצעות חברת "אטום אנרגופרום" (Атомэнергопром) המאגדת תחתיה למעלה מ-80 חברות בתחום.
רוסאטום אחראית על חברת PPGHO האחראית ל-90% ממלאכת עיבוד האורניום ברוסיה ובאמצעותה רוסאטום ניצבת במקום החמישי בעולם בתפוקת האורניום.
רוסאטום גם אחראית לייצור צנטריפוגות גז באמצעות חברת TVEL (ТВЭЛ), מה שהופך את רוסאטום לאחת המובילות בעולם בתחום האנרגיה הגרעינית.
חברת Technabexport אחראית לייצוא שירותים בתחום האנרגיה הגרעינית והיא חטיבת הייצוא של רוסאטום.
החברה הוקמה בשנת 1963 כסוכנות הייצוא של המשרד לאנרגיה גרעינית בברית המועצות.
נושאת את הסימן המסחרי TENEX.
ב-1993 נחתם הסכם רוסי-אמריקאי להגבלת תפוקת האורניום.
בשנת 2006 רוסאטום הקימה את חברת הבת אטום אנרגומאש (Атомэнергомаш) האחראית לבניית תחנות כוח גרעיניות ומבנים עבור תעשיית האטום ברוסיה.
חברה זו מאגדת תחתיה כ-30 חברות בנייה שונות ומרכזי מחקר מדעי הפרוסים בצ'כיה ובהונגריה.
בחברה עובדים למעלה מ-25,000 איש והיא אחראית ל-13% מתחנות הכוח הגרעיניות בעולם ול-40% מתחנות הכוח המונעות בפחם בשטחי חבר המדינות והמדינות הבלטיות.
אטום אנרגומאש מהווה לחברה הגדולה בעולם המספקת ציוד לכור אנרגטי מים-מים והיחידה בעולם שמספקת כורים תעשייתיים מונעים בנייטרון איטי.
רוסאטום נחשבת למפעילת תחנות הכוח הגרעיניות ברוסיה.
נכון לתחילת שנת 2017 היא הפעילה 10 תחנות כוח אטומיות (34 כורים) בעלי עוצמה של 26.7 ואט ומספקות 18% מכלל תפוקת החשמל ברוסיה.
+ תחנות כוח גרעיניות ברוסיה
— תחנת כוח לקראת השלמת בנייה
— תחנת כוח שהוצאה משירותהנתונים דלעיל מסתמכים על נתונים רשמיים מתוך Действующие АЭС.
Сводная таблица // האתר הרשמי של תאגיד רוסאטום
בשנים 2012–2014 רוסאטום ערכה שינוי מבני בדרכי ניהול בניית הפרויקטים, תחילה עבודות הבנייה הוטלו על מספר חברות ומכוני הנדסה עצמאיים בשם "אטום אנרגופרויקט".
באוקטובר 2014 הוחלט כי כל עבודות ההנדסה והתכנון ובניית תחנות כוח אטומיות תוטל על חברת הבת "אטום פרויקט", בצעד שהקטין מאוד את התחרויות בנושא הבנייה וריכזה את כל התחום תחת חברה אחת.
החברה המשיכה בבניית תחנות כוח גרעיניות חדשות, הן בפנים המדינה הן מחוץ למדינה.
בשל כמות הפרויקטים ותכנון בניית תחנות כוח גרעיניות חדשות עד שנת 2030, המגזין "Atomic Expert" העריך כי ייבנו ברוסיה 30 כורים גרעיניים חדשים בעלי אנרגיה של 35.5 ואט.
+ תחנות כוח גרעיניות ברוסיה בבנייה שם
סמוך לעיר נמאן במחוז קלינינגרד
סמוך לסוסנובי בור במחוז לנינגרד
סמוך לכפר מונקובו מחוז ניז'ני נובגורוד
סמוך לעיר נובווורונז' במחוז וורונז'
2015מבוסס על נתונים מתוך Строящиеся АЭС в России // האתר הרשמי של תאגיד רוסאטום
רוסאטום פועלת באופן שוטף גם מחוץ לגבולות רוסיה ומסייעת בבניית תחנות כוח גרעיניות באיראן , הודו, בלארוס וברפובליקה העממית של סין.
שוק האנרגיה הגרעינית בעולם (נכון לשנת 2014):
לקראת סוף 2014 תוכנן לחנוך תחנות כוח גרעיניות חדשות בווייטנאם ובטורקיה ונחתם אף הסכם לבניית תחנת כוח גרעינית בפינלנד.
רוסאטום הייתה זו שניהלה למעשה את השלמת הבנייה בבושהר, החברה גם ניהלה משא ומתן לבניית תחנת כוח שכזו בהונגריה, בירדן,, בנגלדש וקזחסטן.
עד לפרוץ יברומאידן, רוסאטום גם ניהלה מגעים לשיפוץ תחנת כוח גרעינית בעיר חמלניצקי שבאוקראינה.
רוסאטום אחראית לתחום האחזקה והתחזוק של כורים גרעיניים ברוסיה ונוטלת חלק פעיל בעיבוד טכנולוגיות לשמירה על חומרים גרעיניים ומנהלת את המרכז הפדרלי לביטחון גרעיני וקרינה (Федеральный центр ядерной и радиационной безопасности) ומנהלת גם את מרכזי המחקר המדעיים השונים בתחום אבטחת הקרינה.
חברת הבת האחראית לייצוא טכנולוגיות רוסיות בתחום הגרעין היא חברת Rusatom Overseas שהוקמה בשנת 2011.
משנת 2008 רוסאטום מנהלת גם את צי שוברות הקרח הגרעיניות של רוסיה והיא מחזיקה למעשה את צי שוברות הקרח הגדול ביותר בעולם (5 בשירות, 4 נוספים בבנייה).
צי שוברות הקרח חונה במורמנסק ומנוהל באמצעות חברת "אטום פלוט" (Атомфлот).
+ צי שוברות הקרח האטומיות של רוסיה:
בנוסף לתפעול ותחזוקה בתחום האזרחי, רוסאטום גם מנהלת חברות בת בתחום התעשייה הצבאית, כדוגמת פיתוח נשק גרעיני במקומות כמו סרוב, סנז'ינסק, אוזיורסק ובערים סגורות אחרות.
באמצעות חברת "רוסאנרגואטום" (Росэнергоатом), רוסאטום נחשבת לחברת האנרגיה הרוסית הגדולה ביותר (מספקת 18.1% מכלל האנרגיה במדינה).
בשוק העולמי רוסאטום ניצבת במקום השני בעולם כתאגיד אנרגיה אטומית, כשעוקפת אותה רק חברת החשמל הצרפתית, Électricité de France.
רוס מקדונלד הוא שם העט של הסופר האמריקאי-קנדי קנת' מילר (13 בדצמבר 1915 - 11 ביולי 1983), שכתב בעיקר ספרי בלשים.
נודע במיוחד בסדרה בה יצר את הבלש האפל (Hard Boiled Detective) "לו ארצ'ר".
בתחילת דרכו השתמש גם בשם העט ג'ון מקדונלד, מה שגרם לבלבול בינו לבין הסופר ג'ון ד.
מקדונלד נחשב ליורשם של שני גדולי ספרות הבלש האמריקאית, דשיל האמט וריימונד צ'נדלר, אבל ספריו נחשבים לבעלי עומק פסיכולוגי רב יותר.
עלילותיו המורכבות מתארות לעיתים קרובות משפחות מרובות סודות, שאותם על הבלש לחשוף.
אחד המוטיבים החוזרים בעלילות הוא דמות בן או בת אובדים.
הבלש שלו, לו ארצ'ר, שבראשיתו היה דומה מאוד לפיליפ מרלו, גיבורו של ריימונד צ'אנדלר, הופך להיות רגיש ואמפתי באופן גלוי בהמשך.
לנקודת המפנה נחשב בדרך כלל הספר The Doomsters מ-1958.
ספרו המטרה הנעה עובד ב-1966 לסרט הקולנוע הארפר, בכיכובו של פול ניומן.
ספריו עובדו למספר סרטים נוספים, וכן, ב-1975, לסדרת טלוויזיה בת שישה פרקים.
תרגמה צפורה חן, הוצאת בוסתן, 1975.
פרשת גלטון (במקור: The Galton Case, 1959).
קרון המתים המפוספס (במקור: The Zebra-Striped Hearse, 1962).
בריכת הטביעה (במקור The Drowning Pool, 1950).
תרגמה צפורה חן, הוצאת בוסתן, 1976.
היפהפייה הנמה (במקור: Sleeping Beauty, 1973), תרגם אריה סיון, הוצאת הפועלים, 1979.
תרגמה נורית פלד, עם עובד, 1983.
תרגמה נורית פרז, הוצאת מודן, 1984.
הצרה דוהרת בעקבותי (במקור: Trouble Follows Me, 1946).
עיר כחולה (במקור: Blue City, 1947).
תרגמה דפנה לוי, הוצאת כתר, 1983.
רוס שור לינץ' הוא שחקן, זמר ומוזיקאי אמריקאי.
ידוע בשל תפקידיו בתור אוסטין מון בסדרת הטלוויזיה "אוסטין ואלי" (2011–2016) של ערוץ דיסני, בריידי מהסרט המקורי של ערוץ דיסני, "חוף מהסרטים" (2013) ובהמשכו "חוף מהסרטים 2" (2015) ובתור הארווי קינקל מהסדרה "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה" (2018–2020).
לינץ' מנגן בגיטרה, פסנתר ותופים, היה חבר בלהקה R5, ובפברואר 2018 הקים את הלהקה The Driver Era .
לינץ' נולד וגדל בליטלטון, קולורדו.
בנם של מארק וסטורמי לינץ' ואחיהם של רייקר לינץ', ריידל לינץ' ורוקי לינץ'.
הוא למד בחינוך ביתי מכיתה ד'.
בשנת 2009 הוא הקים את להקת הפופ-רוק "R5", יחד עם אחיו רייקר ורוקי, אחותו ריידל, וידיד המשפחה, אלינגטון ראטליף.
הוא ולהקתו התחילו להתפרסם בשנת 2010 כשהוציאו מיני אלבום שנקרא Ready Set RocK.
בתחילת 2011 לינץ' לוהק לתוכנית הטלוויזיה "אוסטין ואלי" בערוץ דיסני, והוא מגלם בה את התפקיד הראשי - אוסטין מון, זמר מתבגר, שהופך בין-לילה לסנסציה אחרי העלאת סרטונו לאינטרנט.
התוכנית שודרה לראשונה בדצמבר 2011 בארצות הברית, ויצאה בעונה שנייה באוקטובר 2012. לתוכנית זו 4 עונות.
בשנת 2013 שיחק לינץ' בסרט של ערוץ דיסני, "חוף מהסרטים", בו הוא מגלם את הדמות הראשית, בריידי.
הסרט יצא לאקרנים בקיץ 2013. לקראת סוף שנת 2014 השתתף בצילומים ל-"חוף מהסרטים 2" ששודר לראשונה בערוץ דיסני בקיץ 2015.
בשנת 2014 לינץ' השתתף כשחקן אורח בסרט "החבובות - מבוקשות" כנער פרחים.
בשנת 2015 התארח בשני פרקים של הטלנובלה הארגנטינאית "ויולטה".
באותה שנה ביצע הופעת אורח בסדרה "העולם של ריילי" בתפקיד אוסטין מון.
בשנת 2017 גילם את הרוצח הסדרתי ג'פרי דאהמר בסרט הביוגרפי "My Friend Dahmer".
בשנת 2018 השתתף רוס בסרט "מה הסטטוס".באותה שנה החל לשחק בתפקיד ראשי את דמותו של הארווי קינקל בסדרה "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה" של רשת נטפליקס.
הסדרה בוטלה ב-2020 לאחר ארבע עונות.
ב-2015 התחיל רוס בזוגיות עם הדוגמנית קורטני איטון, אשר נמשכה כשנתיים.
שנהסרטתפקידהערות2014החבובות - מבוקשותמוכר פרחים צעיר / נער חנון2016Snowtime!פיירסדיבוב2017My Friend Dahmerג'פרי דאהמר2018מה הסטטוס (אנ')קייל מור2023Holyאלכס
רוס בארקלי הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר באסטון וילה מהפרמייר ליג.
בגיל 11 הצטרף בארקלי לקבוצת הנוער של אברטון.
בעונת 2010/2011, היה צפוי לרשום את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, אך בשל התקלות עם אנדרה וויסדום , שחקנה של ליברפול, בזמן משחק הנבחרת הצעירה של אנגליה, שבר את רגלו ונבצרה ממנו ההשתתפות.
בארקלי החלים מפציעתו בדיוק בזמן למשחקי ההכנה לקראת עונת 2011/2012. באותה עונה רשם את הופעת הבכורה שלו באברטון בניצחון 0–1 על קווינס פארק ריינג'רס ואף נבחר לשחקן המצטיין על ידי "רדיו סיטי ספורט".
ביצועיו בתחילת אותה עונה זכו לתשבחות, ביניהם מרטין קיאון שחזה כי "בארקלי יהיה אחד מהשחקנים הטובים ביותר שאי פעם נראה במדינה".
בדצמבר 2011, חתם על חוזה ל-4 וחצי שנים.
ב-14 בדצמבר 2012, הושאל בארקלי לשפילד וונסדי.
הוא רשם את משחקו הראשון בהפסד החוץ לברייטון.
את שערו הראשון בקבוצה כבש בפנדל נגד בולטון שבוע לאחר מכן.
בינואר 2013, הושאל בארקלי ללידס יונייטד.
לקראת עונת 2013/2014 חזר בארקלי לאברטון וכבש את שערו הראשון בקבוצה במשחק הפתיחה נגד נורוויץ' סיטי.
באותו המשחק נבחר לשחקן המצטיין.
במהלך העונה נבחר פעמים נוספות לשחקן המצטיין, ביניהם, נגד ארסנל וסוונסי סיטי, כאשר נגד האחרונה גם כבש את שער הניצחון.
בנוסף, בארקלי זכה לתשבחות רבות על ביצועיו הכוללות את אלן הנסן וגארי ליניקר, שטען שבארקלי הוא כוכב בהתהוות ובעל כישרון עצום.
מאמן אברטון, רוברט מרטינז, אמר על בארקלי שהוא שילוב של פול גאסקוין ומיכאל באלאק.
ב-4 בינואר 2014, כבשר בארקלי את שערו הראשון בגביע ה-FA בניצחון 0–4 על קווינס פארק ריינג'רס.
במרץ, כבש שער סולו מרשים נגד ניוקאסל יונייטד כאשר החל לרוץ מחצי המגרש של קבוצותו עד לרחבת היריבה.
במהלך העונה כבש 6 שערים מתוך 34 הופעות מתוכם שער נגד מנצ'סטר סיטי שהוגדר כ"מרהיב" על ידי ה-BBC sport.
אותו שער נבחר לשער העונה של אברטון.
ב-18 באפריל 2014, נבחר בארקלי להיות מועמד לפרס הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית.
ב-5 בינואר 2018 בארקלי חתם באלופת הפרמייר ליג צ'לסי תמורת 15 מיליון ליש"ט.
ב-30 בספטמבר 2020 הושאל בארקלי לאסטון וילה לעונה אחת.
כבר בהופעתו הראשונה כבש שער והיה שותף לניצחון הגדול של אסטון וילה 2–7 על האלופה ליברפול.
ב–4 בספטמבר 2022 שוחרר מחוזהו בצ'לסי וחתם בניס הצרפתית לעונה אחת בה ערך 28 הופעות וכבש ארבעה שערים ובישל פעמיים.
ב-9 באוגוסט 2023 חזר בארקלי לאנגליה וחתם בהעברה חופשית אצל העולה החדשה לפרמייר ליג לוטון טאון.
ב-1 ביולי 2024 חזר בארקלי לאסטון וילה וחתם לשלוש שנים.
לבארקלי הייתה האפשרות לשחק בנבחרת ניגריה, מאחר שסבו ניגרי.
בארקלי ייצג את אנגליה בנבחרות השונות; עד גיל 16, עד גיל 17, עד גיל 18, עד גיל 19, עד גיל 20, עד גיל 21 ובנבחרת הבוגרת.
הזימון הראשון שלו היה בספטמבר 2008, בגיל 14 לנבחרת אנגליה עד גיל 16.
בארקלי זכה עם נבחרת אנגליה בגביע אירופה לנבחרות עד גיל 17. באוגוסט 2011 זומן לנבחרת עד גיל 21. ב-2013 הוא זומן לסגל הנבחרת לטורניר גביע העולם לנבחרות עד גיל 20. את שער הבכורה בנבחרת הצעירה של אנגליה כבש בניצחון 0–3 על נבחרת סקוטלנד.
באוגוסט 2013 זומן בארקלי לנבחרת הבוגרת של אנגליה.
לאחר כחודש, עלה כמחליף במשחק נגד מולדובה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
ב-12 במאי 2014, זומן בארקלי לסגל הנבחרת למונדיאל 2014.
רוסאן בצרפתית: Roussanne, מוכר גם כרוסאן בלאן וכברז'רון) הוא זן גפן יין לבן, שמקורו בעמק הרון שבדרום צרפת, שם הוא מעורבב על פי רוב עם זן הענבים מרסאן (Marsanne).
האפלסיונים המפורסמים של הרוסאן הם הרמיטאז' (Hermitage), קרוז-הרמיטאז' (Crozes-Hermitage) וסנט-ג'וזף (Saint-Joseph) בצפון עמק הרון.
באזור שאטונף-די-פאפ שבדרום עמק הרון, הרוסאן הוא אחד משישה זני ענבים לבנים המותרים לגידול, יחד עם גרנאש בלאן, פיקפול, קליירט בלאן, בורבולאן ופיקרדן.
בשאטונף-די-פאפ ניתן לערבב את הרוסאן יחד עם זנים אדומים.
הרוסאן נטוע גם באזורי גידול יין של העולם החדש כקליפורניה, וושינגטון, טקסס ואוסטרליה, כמו גם אזורי גידול באירופה ככרתים, טוסקנה וספרד.
כאשר הענבים בשלים, קליפתם נוטה לגוון אדמדם-חום ומעריכים שמכאן שורש שמו
היין המופק מענבי הרוסאן מאופיין לעיתים קרובות בארומות של תה צמחים.
באקלים חם, מאופיין היין בטעמים של אגס דבש וגוף מלא, באקלים קריר, היין יהיה פרחוני ועדין יותר ובעל חומציות גבוהה יותר.
זן זה קשה לגידול באזורים רבים וסובל מרגישות לקימחון ולריקבונות, כמו גם הבשלה מאוחרת יחסית או לא אחידה, ורמת יבול לא סדירה.
בישראל ניטע הרוסאן לראשונה בכמויות קטנות בשנת 2009. בין החלוצים בנטיעת הזן ובהפקת יין רוסאן זַנִּי היו יקב תבור ויקב פלדשטיין.
ממסך של רוסאן יחד עם זנים נוספים, הפיקו ביקב בנימינה, לוריא, יקב כרם אביתר, נטופה, ביקב ויתקין ויקב בזק (כרמי יוסף).
רוסאנו בראצי (באיטלקית: Rossano Brazzi; 18 בספטמבר 1916 – 24 בדצמבר 1994) היה שחקן קולנוע איטלקי.
בראצי נולד בבולוניה ולמד עריכת דין באוניברסיטת סן מרקו בפירנצה.
כבר אז הראה עניין בתיאטרון, והחל להשתתף בהצגות חובבים.
לאחר שסיים את לימודיו עבר לרומא ועבד שם בעריכת דין, אך יצר המשחק גבר עליו.
הוא הצליח במבחן בד וב-1939 השתתף בסרט "משפטו ומותו של סוקרטס".
לאחר זה השתתף בסרטים איטלקיים והפך מפורסם בארצו.
ב-1942 השתתף בסרט "אנו החיים" לפי ספרה של איין ראנד לצידה של אלידה ואלי שהוסרט בשני חלקים: Noi Vivi (אנו החיים) ו-Addio Kira (להתראות קירה).
הוא סירב להופיע בסרטי תעמולה של האיטלקים הפשיסטים והגרמנים ונאלץ לרדת למחתרת.
הקריירה שלו הופסקה, ולאחר המלחמה התקשה לקבל תפקידים משום שאופנת הסרטים הרומנטיים שם חלפה ובמקומם החלה תקופת הנאו-ריאליזם האיטלקי.
בהמלצתו של המפיק דייוויד או סלזניק עבר להוליווד, למד אנגלית והחל להופיע בסרטים.
הוא היה גבר נאה ודיבר אנגלית במבטא איטלקי, כך עד מהרה הודבקה לו התווית של המאהב הלטיני, ונאמר עליו שהוא מחליפו של המאהב הגדול רודולף ולנטינו.
הקריירה שלו פרחה והוא הופיע בעשרות סרטים לצד גדולי השחקנים.
ב-1954 הופיע בסרט "שלוש מטבעות במזרקה", באותה שנה הופיע גם בסרט "הרוזנת היחפה" לצידם של המפרי בוגרט ואווה גארדנר.
ב-1955 הופיע בסרט "חופשה בוונציה" (Summertime) כמאהב הלטיני של קתרין הפבורן.
ב-1957 הופיע בסרט "סיפורה של אסתר קוסטלו" לצידה של ג'ואן קרופורד וב"אינטרלוד" לצדה של ג'ון אליסון.
ב-1958 הופיע במחזמר דרום פסיפיק כאמיל דה בוק, אלמן בעל חווה, המגדל את שני ילדיו הקטנים, נעדר בקרב עם היפנים, ולאחר מכן שב בחיים לילדיו ואהובתו.
את זמרתו דיבב זמר האופרה ג'ורג'ו טוצי.
באותה שנה הופיע גם בסרט "חיוך מסוים" לפי ספרה של פרנסואז סאגאן.
ב-1962 הופיע בסרט "הכל אודות אהבה" לצידה של סוזן פלשט.
ב-1967 הופיע בסרט שבע פעמים אישה לצדה של שירלי מקלין.
ב-1968 הופיע בסרט האסונות "מזרחית ליאווה", ובשנת 1969 הופיע בקומדיית הפשע הג'וב האיטלקי.
בראצי גם ביים והפיק מספר סרטים.
הוא מת ברומא בגיל 78 מווירוס שתקף את מערכת העצבים שלו.
רוס קינג הוא סופר קנדי, הידוע בעיקר בשל ספרי העיון הפופולריים שלו שהפכו לרבי המכר.
קינג נולד באסטבן , ססקצ'ואן, קנדה וגדל בכפר.
בוגר לימודי חינוך מאוניברסיטת רגינה , בה המשיך וסיים תואר ראשון בהצטיינות בספרות אנגלית.
הוא המשיך את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת רגינה וכתב את התזה לתואר השני על ת"ס אליוט.
בשנת 1992 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת יורק בטורונטו, בו התמחה בספרות אנגלית בת המאה ה-18.
קינג עבר לאנגליה ועשה פוסט דוקטורט בקולג' האוניברסיטאי של לונדון, שם החל לכתוב את הרומן הראשון פרי עטו.
ספרו הראשון של קינג, Domino (1995) מתרחש בשנות השבעים של המאה ה-18 בלונדון ומגולל את סיפורו של קסטרטו, מבעד לעיניו של צייר מתחיל.
ב-1998 ראה אור Ex-Libris, הרומן ההיסטורי השני של קינג.
עלילתו מתרחשת בלונדון ובפראג ומספרת על מוכר ספרים בשנות השישים של המאה ה-17 בלונדון, המחפש אחר כתב ידיו שנעלם ונכנס לעולם של רצח ורמייה.
"הכיפה של ברונלסקי" (2000) מתאר כיצד האדריכל האיטלקי פיליפו ברונלסקי תכנן את מה שנחשב עד היום ככיפה הגדולה ביותר שנבנתה, הכיפה של קתדרלת סנטה מריה דל פיורה, שאת בנייתה סיים ב-1436. "הכיפה של ברונלסקי" מסמן את המפנה שחל בכתיבתו של קינג, כשהפך ממחבר רומנים היסטוריים להיסטוריון וביוגרף של האמנות.
הספר "מיכלאנג'לו ותקרת האפיפיור" (2002), עוקב אחר ארבע שנים קדחתניות בחייו של מיכלאנג'לו, במהלכן צייר את תקרתה של הקפלה הסיסטינית ומתאר את התככים הפוליטיים והדתיים שליוו את עבודתו ברומא של המאה ה-16.
ספרו הבא של קינג, "משפט פריס" (2006), זכה להצלחה רבה.
בהעמידו זה מול זה את עבודתם ויצירותיהם של הציירים הצרפתיים ז'אן-לואי-ארנסט מסונייה ואדואר מאנה, הספר מתאר כיצד הציור האימפרסיוניסטי שינה את החזון האמנותי בשלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20. קינג זכה על ספרו בפרס Governor General לספרי עיון בשפה האנגלית .
הפרויקט הבא שלו היה חלק מסדרת Eminent Lives , סדרת ביוגרפיות קצרות של סופרים קנוניים בהוצאת הרפר קולינס.
הספר Machiavelli: Philosopher of Power (2007) הוא ביוגרפיה של ניקולו מקיאוולי, בו קינג מתאר את ההתפתחות האישית, חברתית ופוליטית של אחד מהתאורטיקנים הפוליטיים הידועים בהיסטוריה.
הספר Defiant Spirits: The Modernist Revolution of the Group of Seven (2010) חוקר את ארגון "קבוצת השבעה" , של אמני הנוף הקנדי שפעלו בתום מלחמת העולם הראשונה.
"לאונרדו והסעודה האחרונה" עוסק בציור הסעודה האחרונה של לאונרדו דה וינצ'י במאה ה-15. הספר זיכה את קינג במועמדות לפרס המבקרים של הספר הלאומי לשנת 2003. הספר נכלל ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, הבוסטון גלוב והסן פרנסיסקו כרוניקל וזכה בכמה פרסים בכללם ספר העיון הטוב של שנת 2000.
קינג זכה ב-2012 בפרס המושל הכללי לספר העיון בשפה האנגלית עבור "מיכלאנג'לו ותקרת האפיפיור".
קינג מרבה להרצות באירופה ובצפון אמריקה והדריך טיולים לקתדרלת סנטה מריה דל פיורה ולקפלה הסיסטינית ברומא.
הוא מתגורר בוודסטוק, אנגליה עם אשתו מלאני.
הכיפה של ברונלסקי, מאנגלית: רוני רייך, הוצאת דביר, 2003.
מיכלאנג'לו ותקרת האפיפיור, מאנגלית: צילה אלעזר, הוצאת דביר, 2006.
משפט פריס, מאנגלית: יותם פלדמן ונעמי כרמל, עריכה מדעית: שרה לוטן, הוצאת דביר, 2010.
רוס מת'יוס הוא אישיות טלוויזיה אמריקאית הידוע בשל השתתפותו בתוכנית "The Tonight Show" עם ג'יי לנו, שם היה ידוע בכינוי "רוס המתמחה".
בשנת 2002 מת'יוס סיים לימודיו באוניברסיטת לה ורן שבלה ורן, קליפורניה, שם התמחה בתקשורת.
במסגרת לימודיו היה מתחרה דיבייט.
מת'יוס החל את הקריירה שלו כמתמחה מאחורי הקלעים בתוכנית הטלוויזיה "The Tonight Show" עם ג'יי לנו.
החל מדצמבר 2001 סיקר עבור התוכנית הצגות בכורה של סרטים, טקסי פרס האוסקר, משחקי החורף האולימפיים ואירועים אחרים.
מת'יוס הגיש קטעי קריינות ב והופיע כמשתתף פאנל שבועי בתוכנית האירוח "Chelsea Lately" עם צ'לסי הנדלר.
הוא הופיע בעונה החמישית של תוכנית המציאות "Celebrity Fit Club" של VH1. במהלך התוכנית, אשר שודרה לראשונה באפריל 2007, מת'יוס הוריד יותר מ-18 ק"ג.
ב-17 ביוני 2007 הוא היה מנחה אורח בתוכנית "The View".
בתחילת 2008, מת'יוס הופיע בשבעה פרקים של 1 נגד 100 בערוץ NBC.
בשנת 2009, מת'יוס היה כתב של מגזין החדשות "The Insider" ואף הנחה תוכנית-בת באינטרנט, בה לקח צופים אל מאחורי הקלעים של הוליווד.
לימים, תוכנית זו הפכה לתוכנית האינטרנט הרשמית של האח הגדול ושל המירוץ למיליון של CBS.
עוד ב-2009 הופיע מת'יוס בתוכניתו של הווארד סטרן.
בשנת 2010, מת'יוס הצטרף לצוות השטיח האדום של , במקומו של ראיין סיקרסט לצידה של ג'וליאנה רנסיק, וסיקר טקסים שונים לרבות פרס האוסקר, פרס אמי ופרס גלובוס הזהב.
בחודש ינואר 2011, מת'יוס הפיק וכיכב בפיילוט שהוא כתב יחד עם הת'ר מק'דונלד, עמיתתו לתוכניתה של צ'לסי הנדלר.
הפיילוט, ששמו "Love or Hate", הופק עבור על ידי הנדלר וחברת ההפקות שלה Borderline Amazing Productions.
עוד עבור עבור , מת'יוס הופיע בתוכנית "After Lately" אשר הציגה את "מאחורי הקלעים" של התוכנית "Chelsea Lately".
בספטמבר 2011, מת'יוס עזב באופן רשמי את "The Tonight Show" אך שב להופעת אורח ב-14 בדצמבר 2011.
מת'יוס הופיע בפרק הרביעי של הסדרה "Interior Therapy with Jeff Lewis" שבערוץ בראבו בשנת 2012, שבו לואיס עיצב מחדש את הגראז' שלו ושל בן-זוגו.
מת'יוס הנחה את תוכנית האירוח "Hello Ross" ב ששודרה מה-6 בספטמבר 2013 ועד ל-16 במאי 2014.
בשנת 2015, מת'יוס וקרסון קרסלי הצטרפו כשופטים קבועים חדשים בעונה השביעית של המרוץ לדראג של רו פול.
בסוף שנת 2015, מת'יוס החל לשמש כמנחה-אורח בתוכנית "Hollywood Today Liv" המשודרת בסינדיקציה על ידי פוקס.
הוא הפך למנחה קבוע ב-4 בינואר 2016. עוד בשנת 2016, מת'יוס השתתף בסרט הקולנוע Pup Star.
סרט ההמשך, Pup Star: Better 2Gether, עלה לאקרנים בשנה שלאחר מכן.
מת'יוס הופיע בתפקיד עצמו בפרק של סדרת האנימציה "Mike Tyson Mysteries" בשנת 2016.
בשנת 2017, הוא היה הפרשן של תחרות האירוויזיון לשנת 2017 יחד עם מישל ויסאג' בשידור חי של ערוץ לוגו.
הוא גם שימש כפרשן, לצד שאנג'לה בשידור שלב הגמר של אירוויזיון 2018.
בשנת 2018, פורסם כי יהיה אחד מתוך 11 משתתפי העונה הראשונה של גרסת הסלבריטאים (VIP) של "האח הגדול" האמריקאית.
מת'יוס הגיע למקום השני (אחרי מריסה ג'ארט וינוקור) וזכה ב-50 אלף דולר.
הוא נבחר על ידי הצופים כחביב הקהל, וזכה על כך בפרס כספי נוסף של 25 אלף דולר.
בשנת 2019 הנחה את טקס מיס אמריקה.
מת'יוס הוא הומוסקסואל, הוא היה במערכת יחסים עם הסטייליסט סלבדור קמרנה.
בשנת 2013, בני הזוג הופיעו יחד בפרק של תוכנית המציאות "House Hunters" בו חיפשו לקנות בית בפאלם ספרינגס.
כיום נשוי מתיוס לד"ר גרסיה מתיוס.
רוס פרטרידג' הוא שחקן קולנוע, במאי ותסריטאי אמריקאי.
הוא נולד ב-26 בפברואר 1968 בקינגסטון שבניו יורק.
הוא החל לשחק ב-1991, לרוב בסרטי חברת ההפקות "Trigger Street Productions" של השחקן והמפיק קווין ספייסי.
ב-1991 שיחק בסדרה הברק המבוססת על הקומיקס פלאש.
בשנה לאחריה שיחק בסדרה זינוק לאתמול ובסרט הפעולה עצמאי בשטח בתפקיד רוברט.
בשנה לאחר מכן שיחק בסרט האימה "Amityville: A New Generation" בתור הדמות הראשית, קייס טרי.
בשנת 1997 שיחק בסרט המדע הבדיוני של סטיבן ספילברג פארק היורה: העולם האבוד בתור איש המזהה את איאן מלקולם (ג'ף גולדבלום) ברכבת ומתלוצץ איתו.
בשנת 2001 הופיע בסדרת הדרמה המשטרתית חוק וסדר וב-2004 הופיע בסדרה CSI.
ב-2007 שיחק בסדרה כשהעולם מסתובב בתור מילו שאוגנסי.
שנה לאחר מכן שיחק בסרט האימה ליל הבכורה כאיש עסקים.
לאחר שנתיים שיחק בקומדיה "Feed the Fish".
בשנת 2015 שיחק בסרט הדרמה הסוד שבעיניים בתור אליס.
באותה שנה ביים והפיק את סרט הדרמה "Lamb" והוא מככב בו בתור דייוויד למב.
שנה לאחר מכן שיחק בסרט הסוריאלסטי "הלב הפגום של באסטר", ובסדרה "דברים מוזרים" בתור לוני באיירס, אביהם של ויל וג'ונתן באיירס.
על עבודתו בסדרה זכה לשבחים ופרסים.
בשנת 2023 גילם את דון מידלטון במיני-סדרה "דייזי ג'ונס והסיקס" של שירות הזרמת המדיה "אמזון פריים וידאו".
בשנת 2016 נישא לשחקנית ג'ניפר לפלור לאחר 10 שנות זוגיות.
רוסאלקטרוניקה היא חברת החזקות רוסית בבעלות המדינה, שהוקמה בשנת 1997. נמצאת בבעלות תאגיד רוסטך.
חברת רוסאלקטרוניקה אחראית לייצור של כ-80 אחוז מכל רכיבי האלקטרוניקה הרוסית.
חברת רוסאלקטרוניקה משלבת בתוכה חברות ממגזר האלקטרוניקה המתמקדות בתכנון והפקת חומרים אלקטרוניים, ציוד, מוצרים מוליכים למחצה וטכנולוגיות מיקרו.
חברת ההחזקות הוקמה בתחילת 2009 על בסיס חברת החזקות קודמת שנוצרה בשנת 1997. בסוף שנת 2012 החליטה מועצת הפיקוח של רוסטך לשלב קבוצות חברות של סיריוס ואוריון כחלק מחברת רוסאלקטרוניקה.
בדצמבר 2012, מועצת הפיקוח של רוסטך העבירה את נכסי סיריוס ואוריון לידי רוסאלקטרוניקה.
אוריון הוקמה בשנת 2009 כאגודה מחקרית ותעשייתית המיועדת לפיתוח מערכות תקשורת, תת-מערכות וציוד להגנה, למטרות מיוחדות וכפולות.
חברותיה היו ממוקמות בשישה מחוזות פדרליים.
אוריון העסיקה 11,000 עובדים ושלטה על 17 ארגונים, ביניהם מכון המחקר להנדסת מכשירים, מכון המחקר של אומסק להנדסת כלים, לשכת הבנייה המיוחדת ווסטוק בברנאול והמכון לחקר אינטגרלי של מערכות תקשורת מיוחדות.
סיריוס הוקמה בשנת 2009. מוצריה העיקריים כוללים תוכנות מותאמות ומשוכפלות לשימושים שונים, ציוד טלוויזיה ומכשירים לקליטה בטלוויזיה, בפרט, בתנאים קיצוניים (סביבת חלל, סביבה של טמפרטורה אולטרה-גבוהה וסביבות עוינות אחרות), יסודות עבור מערכות בקרה אוטומטיות, חומרה ותוכנה המיועדת למכונות אוטומטיות מיוחדות.
מערכות ייעוד, מערכות אבטחה מקיפות למתקנים קריטיים ומערכות הסעת נוסעים וציוד טלקומוניקציה.
החברה כללה למעלה מ-20 ארגונים, כגון מרכז המחקר הבינלאומי לטכנולוגיות ניווט מתקדמות; חברת רדיוזאבוד; מפעל Solnechnogorsk; מרכז המחקר קריסטל; מכון נובוסיבירסק למערכות תוכנה ומכוני מחקר בתחום פיתוח טכנולוגיות לטלוויזיה.
כתוצאה מהרחבת החברה, נערך ארגון מחדש בחברה, כאשר בתקופה שבין 2014 ועד 2016 הוקמו 70 ארגונים על בסיס 120 ויותר ארגונים של חברת רוסאלקטרוניקה.
לדברי סמנכ"ל חברת רוסאלקטרוניקה, אנשיו צופים גידול בהכנסות בשנים 2012–2020 ל-130.7 מיליארד רובל (3.7 מיליארד דולר) מ -42.7 מיליארד רובל (1.2 מיליארד דולר).
כמות חברות-הבת של רוסאלקטרוניקה תקטן מ-123 ל-70.
בשנת 2015 מונה איגור קוזלוב ליו"ר מועצת המנהלים של רוסאלקטרוניקה, בהיותו עדיין חבר במועצת הייעוץ של שר התקשורת ותקשורת ההמונים של הפדרציה הרוסית.
בשנת 2016 איגור קוזלוב הפך למנכ"ל חברת רוסאלקטרוניקה.
בשנת 2017 אלכסיי בלינסקי מונה להחליפו.
התאגיד הממלכתי רוסטך הודיע בהמשך על תוכניות למכור 75% ממניות רוסאלקטרוניקה בהנפקה.
חברת Ruselectronics מספקת מכשירים מוליכים למחצה, גלאי תמונות ואלמנטים פולטי אור, תצוגה, מכשירי מיקרוגל וצינורות ואקום, חומרים ומבנים אלקטרוניים, ציוד ומערכות אלקטרוניות.
מוצריה כוללים דיודות; לוחות תצוגת פלזמה AC ו- DC, צ'קים דיגיטליים, כמו גם מסכי פלזמה ליישומים תעשייתיים; סגסוגות ננו ושבבי LED IR.
מוצרי החברה כוללים גם מבודדי גלגלים, מעברי פאזות; רוחב פס רחב וצר ומעגלי חשמל בעלי הספק גבוה.
חברות הבת של רוסאלקטרוניקה מתמחות גם בפיתוח מערכות רדיו כולל מערכות SDR לספינות.
החברה כוללת תשלובת "וגה" שהיא מובילה ברוסיה לתכנון ובניית אנטנות ומערכות מכ"ם למגוון מטרות.
בשנת 2014 במהלך התערוכה השנתית Open Innovations רוסאלקטרוניקה הציגה פתרון הצלה ייחודי מרבי-קומות.
מערכת 'ספצמגניט' עוצבה כמערכת עצמאית להימלטות (EKSS) המיועדת לשמש להצלת אנשים מקומות גבוהות על בסיס מערכות בלימה של זרמים מגנטיים - שני תרמילי בריחה והצלה מצוידים במערכות מגנטיות המקיימות אינטראקציה עם רצועה חשמלית הממוקמת בתוך פיר חסין אש נפרד שמוצב בחלקו החיצוני של הבניין.
כאשר תרמיל בריחה מלא באנשים מתחיל לנוע מטה, כוח המשיכה גורם לזרמים בתא, המייצרים כוח בלימה על ידי אינטראקציה עם השדה המגנטי של המערכת.
תרמיל בריחה אחד יכול להוריד עד 25 איש בכל פעם מגובה של 100 מטר תוך פחות מדקה.
בינתיים, תרמיל הבריחה השני (הריק) שמתחבר לראשון, יעלה למעלה, מוכן לפנות את קבוצת האנשים הבאה.
אנחנו באמת רוצים לספק את הטכנולוגיות החדישות ביותר לאנשים שמצילים חיים של אנשים אחרים", אמר אנדריי זברב, מנכ"ל רוסאלקטרוניקה.
פתרון חדשני נוסף שהוצג בOpen Innovations-2014 הוא טכנולוגיה ליישום ציפוי מגן על מכשירים רפואיים שהוצג על ידי חברת אלקטרוניקה רוסית אחרת - מכון המחקר המדעי "ואקום מכונות", הנחשבת לחברת בת של רוסאלקטרוניקה.
בסך הכל רוסאלקטרוניקה מתכננת להשקיע יותר מ-5.8 מיליארד דולר בפיתוח טכנולוגיות חדשות.
התוכנית החדשה לפיתוח חדשנות תעזור לנו להגדיל את הכנסות המכירות, לקחת את המוצרים שלנו לשווקים הגלובליים, ולוודא שרוסיה תקבל דריסת רגל בתחומי שוק חדשים ובסופו של דבר תתפוס תפקיד מוביל במספר תחומי טכנולוגיה.
אנדריי זברב, מנכ"ל רוסאלקטרוניקה חברת רוסאלקטרוניקה מתכננת להשקיע יותר משלושה מיליארד דולר במודרניזציה טכנית של נכסיה ברחבי רוסיה ואז להזריק כ־2.3 מיליארד דולר במו"פ, כאשר השאר יעבור לשיפור תשתיות, הכשרת צוותים ושיתוף פעולה כלכלי בינלאומי.
רוסהידרו היא חברה רוסית לאנרגיה הידרואלקטרית.
מתחילת 2012 יש לה קיבולת של 34.9 ג'יגוואט והיא יצרן הכוח ההידרו-אלקטרי השני בגודלו בעולם והחברה הגדולה ביותר לייצור חשמל שירשה את מרבית משאביה של חברת החשמל הלאומית לשעבר, מערכת האנרגיה המאוחדת.
הקונגלומרט, שבחלקו בבעלות ממשלתית, עבר מיזוג גדול החל מיולי 2007.
המשרד הראשי נמצא במחוז המשנה אוברוצ'בסקי שבמחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מערבי, במוסקבה.
מרבית מניות החברה נמצאים בבעלות ממשלת רוסיה באמצעות הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה.
החברה הוקמה ב-26 בדצמבר 2004 במסגרת רפורמה במגזר האנרגיה ברוסיה, שנועדה לפרק את המונופול של מערכת האנרגיה המאוחדת של רוסיה.
עד 2009 החברה נקראה בשם "הידרו OGK" , משנת 2010 נושאת את שמה הנוכחי.
בשנת 2011 אומצה תוכנית מודרניזציה עם תאריך יעד לשנת 2025 במסגרתה יוחלפו שנאים וטורבינות תחנות החשמל ההידרואלקטריות של החברה.
החברה מיישמת תוכנית השקעה רחבת היקף.
בנוסף למודרניזציה של המפעלים הקיימים, הפרויקטים הגדולים ביותר הם הקמת ארבע תחנות תרמיות במזרח הרחוק.
מבחינת כוח הידראולי, הפרויקטים הגדולים והמתמשכים הם בניית תחנת זגורסקאיה בפרברי מוסקבה, תחנה במחוז מגדן ותחנת הכוח ההידרואלקטרית זאראמגסקאיה בצפון הקווקז.
ניקולאי שולגינוב (ספטמבר 2015 – נובמבר 2020)
חברת האנרגיה של המזרח הרחוק
הדינמיקה של יכולות החברה בג'יגה-וואט:
רוסאריו ג'וליאני (נולד ב-13 בינואר 1967, טרצ'ינה, איטליה) הוא סקסופוניסט ג'אז איטלקי.
הוא החל ללמוד לנגן על סקסופון אלט בגיל צעיר מאוד בלהקה "Città di Terracina" וסיים את לימודיו בשנת 1987 בקונסרבטוריון היוקרתי Licinio Refice של פרוסיניונה בלאציו.
כישרון, תשוקה לכל סוגי המוזיקה ותעוזה טכנית גדולה הביאו את ג'וליאני לקדמת הבמה של סצנת הג'אז האירופאית והבינלאומית.
בשנת 1989 השתתף בקורסים של מכללת ברקלי למוזיקה המאורגנת במסגרת פסטיבל הג'אז באומבריה.
בשנת 1990 הוא נכלל על ידי RAI (הרדיו האיטלקי) לנגן ב"תזמורת של הכישרונות הצעירים של הג'אז האירופאי" שהתקיים ברומא באולם ה"פורו איטליקו", בניצוחו של ג'יימס ניוטון.
בשנים שלאחר מכן הוא שיתף פעולה בהקלטת פסקולים לסרטים עם מאסטרים בעלי שם בינלאומי כמו אניו מוריקונה, לואיס בקלוב, ארמנדו טרוואג'ולי, ניקולא פיובאני, וריץ אורטולני.
בשנת 1996 זכה בפרס על-שם "מסימו אורבני", ובשנה שלאחר מכן זכה בפרס "תחרות הג'אז האירופי", שהוענק לו בבלגיה כסולן הטוב והלהקה הטובה ביותר.
בשנת 2000 זכה בטופ ג'אז בקטגוריית הכישרונות החדשים, במשאל השנתי של המגזין המוזיקלי "מוזיקה ג'אז".
בשנת 2005 השתתף בפרויקט "ארץ השמש" עם צ'ארלי היידן וגונזלו רובלקבה.
בשנת 2006 יצא לסיבוב הופעות בערים המרכזיות של הרפובליקה העממית של סין.
היו לו שיתופי פעולה מוזיקליים רבים, בהם עם קני ווילר, רנדי ברקר, בוב מינצר, סידר ולטון, פיל וודס, קמרון בראון, ג'ו לוק, דונלד האריסון ובאיטליה עם אנריקו רבא, מאוריציו ג'אמארקו, טוליו דה פיסקופו, פרנקו ד'אנדרה, ג'ובאני תומאזו, אנריקו פיראנונצי, דדו מורוני, חאבייר ג'ירוטו ופלביו בולטרו.
לאחרונה מופיע בקונצרט מחווה לדיוק אלינגטון יחד עם פסנתרן הג'אז האיטלקי אדגרדו "דאדו" מורוני.
הוא ניגן במספר פסטיבלים בינלאומיים, בהם: ג'טרי אלטרי (איטליה), ג'אז בלייז', פסטיבל הג'אז ג'קסטו (ספרד), פסטיבל הג'אז של זאגרב, ג'אז אומבריה, פסטיבל הג'אז של ברגמו, ג'אז JVC.
פסטיבל (פריז), בניין העירייה 2001 (ניו יורק), פסטיבל הג'אז בים הצפוני (הולנד), פסטיבל הג'אז בלונדון (הממלכה המאוחדת), קליפורניה, מקסיקו, הונג קונג, פסטיבל הג'אז של מרציאק (צרפת), פסטיבל הג'אז של אנקרה, מועדון הג'אז עשן (ניו יורק), ג'אז בווינה (צרפת).
בספטמבר 2000 חתם ג'וליאני על עסקה להוצאת תקליטים עם הלייבל הצרפתי "דרייפוס ג'אז", איתו הקליט את ארבעת התקליטים האחרונים שלו: ""Luggage"", שיצא באפריל 2001, "מר דודו", שיצא באוקטובר.
ב־22 במרץ 2010 "Lennie's pennies" יוצא לאור שוב עבור הלייבל "דרייפוס ג'אז", עם ג'ו לה בארברה על תופים, פייר דה בתמן בפסנתר ודריל הול בקונטרבס.
העבודה האחרונה שלו היא "תמונות" שיצאה בשנת 2013 עבור הוצאת דרייפוס / BMG.
הצליל והטכניקה שלו מושפעים מאמנים כמו ג'ון קולטריין, צ'ארלי פארקר, קנונבול אדרלי וארט פפר, אף על פי שג'וליאני שאב השראה מהמאסטרים הגדולים הללו, הוא הצליח לפתח סגנון אישי וייחודי.
המלחין האיטלקי הידוע ג'יאני פרו כינה אותו "הילד בן המילניום" וכתב את תווי הכריכה של אלבומו של ג'וליאני, "מתיחה", שהוקלט בשנת 1998 לדיסקים סכמתיים, כולם מוקדשים ליצירות מופת.
ג'וליאני מנגן על סקסופון אלט אבל הוא גם אוהב להופיע עם סקסופון הסופרן.
Lo Straniero פרס המוזיקה לשנת 1999.
"הסולן הטוב ביותר" בתחרות הג'אז האירופאית בבלגיה.
מקום ראשון בהצטיינות בתחרות Top Jazz בשנת 2000
פרס המגזין "Musica Jazz" ,בשנת 2010 לסקסופוניסט הטוב ביותר של השנה.
2004 - יותר מבעבר (דרייפוס) עם פילק וגליאנו
2010 - הפרוטות של לני (דרייפוס)
רוסאינקאס הוא כינויו של איגוד הובלת הכספים הרוסי של בנק רוסיה Центрального банка Российской Федерации, Банка России) המהווה ישות משפטית עם משימות סטטוטוריות מיוחדות, זהו אחד המובילים הגדולים של מזומן ודברי ערך אחרים במדינה.