tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נקודה נוספת שיש לעמוד עליה היא שחוב פנימי אינו מגדיל או מקטין את יכולת הצריכה של החברה, החוב הפנימי מפנה את ההון לשימוש שונה.
במקרה של חוב פנימי לא ניתן להגיע לחדלות פרעון, וזאת כיוון שלמדינה שמורה הזכות להדפיס כסף אם היא בוחרת בכך (מה שלא יכול לעשות חייב בחוב בין אישי), יש לציין שמצב של הדפסת כסף רב מידי יכול אף הוא להוביל לרעות אחרות, והעיקרית שבהן היא ירידת ערך הכסף (אינפלציה).
נכון לשנת 2014 85% מחובה של ישראל הוא פנימי.
החוב החיצוני הוא הסכום הכולל שחייבת מדינה כלשהי כלפי בעלי חוב במדינות אחרות.
הלכה למעשה מדובר בסכום הכולל שחייבים באופן קולקטיבי כלל אזרחי המדינה - בין בחוב פרטי או בחוב ציבורי - לממשלות זרות, אזרחים זרים, תאגידים זרים או מוסדות זרים.
חוב חיצוני נוצר כתוצאה מלקיחת הלוואת חיצונית במטבע חוץ, למשל, כדי לממן ייבוא.
בניגוד לחוב פנימי אשר מאזן את העושר של אזרחי מדינה נתונה, חוב חיצוני מכביד באופן קבוע על המדינה החייבת.
במקרים של חוב חיצוני גבוה, הוא עלול להכביד על מאזן התשלומים השוטף במדינה, ואף לפגוע באופן עמוק בשגשוג המשק והגברת הסיכון למיתון.
חוב חיצוני קבוע עלול לחייב תשלום לאורך דורות.
בסוף שנת 2010 עמד החוב במטבע חוץ של ממשלת ישראל על כ-105.7 מיליארד ש"ח (כ-30 מיליארד דולר), שהם כ-17% מכלל החוב הממשלתי.
החוב במטבע חוץ של מדינת ישראל נחלק לסוגים הבאים:
1. איגרות חוב שהונפקו בערבוּת ממשלת ארצות הברית, שיתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב-44.4 מיליארד ש"ח (כ־12.6 מיליארד דולר ארצות הברית).
2. איגרות חוב סחירות שהונפקו בשוקי העולם ללא ערבוּת ('הנפקות עצמיות'), שיתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב-27.7 מיליארד ש"ח (כ־7.8 מיליארד דולר ארצות הברית).
3. איגרות חוב שהונפקו על ידי ארגון הבונדס אשר יתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב 27.7 מיליארד ש"ח (כ־7.8 מיליארד דולר ארצות הברית).
4. הלוואות ממשלות זרות ומלוות שונות, שיתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב 6.3 מיליארד ש"ח (כ־1.8 מיליארד דולר ארצות הברית).
חוב של כבוד הוא ספר מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי, השישי בסדרת הספרים על אודות ג'ק ראיין, מנתח מודיעין של ה-CIA.
הספר ממשיך ומתאר את קורותיו של ראיין לאחר התפטרותו מתפקיד סגן ראש ה-CIA, כמסופר בסוף הספר הקודם בסדרה, "כל הפחדים כולם".
בתחילת הספר ראיין ממונה ליועץ לביטחון לאומי של נשיא ארצות הברית, ובתפקידו זה עליו להתמודד עם שורת משברים בתחומי הפנים והחוץ, משברים אשר ג'ק ראיין הוא היחיד שיכול להתמודד עמם בהצלחה.
זה הספר השלישי בסדרה בו אירוע שערורייתי גורם למשבר ביטחוני בין ארצות הברית למדינה אחרת- אחרי "סכנה ברורה ומיידית" ו"כל הפחדים כולם".
עלילת הספר נפתחת כשג'ק ראיין, כעת אזרח פרטי המעביר את ימיו במסחר בבורסה ובשיפור מיומנותו במשחק הגולף, מקבל זימון דחוף לבית הלבן לפגישה עם נשיא ארצות הברית, רוג'ר דארלינג.
בפגישה מבקש הנשיא מראיין להצטרף לצוות הממשל כיועץ לביטחון לאומי של הנשיא.
חרף היסוסיו, תחושת חובתו של ראיין למדינה גוברת, והוא מקבל את המינוי.
כשל במכונית יפנית שגורם לתאונה קטלנית בארצות הברית חשף מצב בו מכוניות יפניות המיוצרות בארצות הברית מקבלות רק רכיבים מיפן, והללו ללא פיקוח.
הנשיא מכריז על צו נשיאותי היוצר הדדיות בחוקי סחר.
הצו גורם ליפן להכריז מלחמה-בפועל על ארצות הברית, גם אם לא באופן רשמי.
במהלך הספר נאלץ ראיין, הנעזר בידידיו הקרובים שממלאים אף הם תפקידים בכירים בממשל האמריקאי, להתמודד עם האיום הביטחוני מצד יפן על ריבונותה של ארצות הברית בשטח איי מריאנה, איום שמידרדר בסופו של דבר למלחמה.
כמו כן, נאלץ ראיין להתמודד עם מתקפה כלכלית על המשק האמריקני, בהיקף ובתחכום חסרי תקדים.
במאבק כנגד האיום החדש, נעזרת ארצות הברית בממשלת הפדרציה הרוסית, שלראשונה משמשת כבעלת ברית לממשלת ארצות הברית.
סגן הנשיא, אד קילטי, נאלץ להתפטר עקב שערוריית מין שניסה להשתיק.
כפרס לג'ק על הצלחתו במשבר מוצע לו התפקיד והוא מקבלו למרות שהסתייג מפוליטיקה.
עם זאת, בסופו של הספר נאלצת ארצות הברית להתמודד עם אחד מהאירועים הקשים והטראומטיים ביותר שעברה במהלך קיומה, כאשר אזרח יפני המתנגד למדיניות ארצות הברית מרסק מטוס נוסעים על הקפיטול בוושינגטון, והורג את מרבית חברי הקונגרס, חברי הקבינט, שופטי בית המשפט העליון, ואף את נשיא ארצות הברית רוג'ר דארלינג.
כתוצאה מכך הופך ראיין, שזה עתה מונה לסגן הנשיא, לנשיא ארצות הברית החדש.
חוב הוא תשלום שאדם (או מוסד) חייב לשלמו לגורם אחר, הנושה.
חוב נוצר בדרכים שונות, ובהן קבלת הלוואה, רכישה באשראי, חיוב בפיצוי על נזק ועוד.
בהשאלה משמש המושג חוב גם להתחייבות לא כספית, כגון חוב מוסרי.
חוב כלכלי נובע לרוב מהסכם בין החייב לנושה, בו מתחייב הנישום לשלם לנושה סכום כסף, או לתת לו נכס או שירות, בעל ערך כלכלי במועד עתידי מסוים.
(לעיתים קרובות, בתמורה להלוואה כספית, סחורה או שירותים אחרים אשר התשלום עליהם לא נעשה באופן מיידי) חוב יכול לנבוע, בין השאר, מהסכם הלוואת כספים, קניית סחורות או אספקת שירותים.
סוגים נפוצים של חובות של יחידים ומשקי בית כוללים הלוואות משכנתה, הלוואות רכב, חובות בכרטיסי אשראי ומיסים.
עבור יחידים, חוב הוא אמצעי לשימוש בהכנסה הצפויה ככוח הקנייה העתידי בהווה לפני שהושג בפועל.
בדרך כלל, אנשים במדינות מתועשות משתמשים בחובות צרכניים כדי לרכוש בתים, מכוניות ודברים אחרים יקרים מכדי לקנות במזומן.
חוב משקי בית הוא החוב המשולב של כל משקי הבית במדינה.
הוא כולל חובות צרכניים ומשכנתאות.
עלייה משמעותית בגובה החוב משקי בית, הוביל למשברים כלכליים חמורים, למשל המשבר הכלכלי העולמי ב-2008.
חברה עשויה להשתמש בסוגים שונים של חובות כדי לממן את פעילותה כחלק מאסטרטגיית המימון הארגונית הכוללת שלה.
ישנן סוגים שונים של הלוואות שעסק יכול לקבל.
מקרה נפוץ של חוב ניתן לראות באיגרת חוב - הבטחה של מדינה או חברה לשלם חוב למחזיק האיגרת בהתאם לתנאיה.
חוב עשוי להתגבש מכוח חוק או פסק דין, למשל חוב מזונות או חוב למדינה או לרשות מקומית, כגון חובות מס ובהם, מס הכנסה, ארנונה ועוד.
הטלת קנס כספי על אדם יוצרת חוב כלפי הרשות שהטילה את הקנס.
בדיני חיובים נהוג להבחין בין חיובים רצוניים (חוזים, מתנה) וחיובים בלתי רצוניים (נזיקין, עשיית עושר).
חוב אינו רק נחלת המגזר הפרטי.
חוב ציבורי הוא חוב של המגזר הציבורי, שעשוי לנבוע מכוח חוק או הסכם.
הלכה למעשה מדובר בסכום הכולל שחייבים באופן קולקטיבי כלל אזרחי המדינה - בין בחוב פרטי או בחוב ציבורי - לממשלות זרות, אזרחים זרים, תאגידים זרים או מוסדות זרים, הן במטבע חוץ והן במטבע מקומי.
על פי קרן המטבע הבינלאומית, סך החובות הממשלתיים - אחד החלקים המרכזיים בחוב החיצוני העולמי - הוא 65.7 טריליון דולר נכון לסוף שנת 2018.
המחקרים מציעים שלוש הגדרות אופרציונליות למהי חבות יתר:
הגדרה אובייקטיבית כוללת מדידה של יחס בין חוב לנכסים, יחס חוב להכנסה פנויה ודירוג אשראי.
ההגדרה האדמיניסטרטיבית היא הגישה הנפוצה ביותר למדידת חבות יתר בקרב משקי הבית בקרב מדינות בעולם.
הגדרה אדמיניסטרטיבית הכוללת ספירת אירועים של פיגור בתשלומים בתקופת זמן, מספר בקשות לפתיחת תיקים בהוצאה לפועל, ובקשה לפשיטת רגל.
הגדרה סובייקטיבית הכוללת הערכת נציג משק הבית לגבי הקשיים הכלכליים והיכולת לעמוד בתשלומי החובות.
מלווים עשויים לדרוש מהלווה בטוחה להבטחת פירעון החוב.
הבטוחות הנפוצות הן ערבות, משכנתה ומשכון.
על החייב מוטלת חובה לפירעון חוב כלכלי.
אי־פירעון החוב עלול לגרור נקיטת הליכים משפטיים והטלת סנקציות במישור האזרחי.
במקרים בהם חייב מתקשה בהחזרת החובות כספיים לבנק או לכמה נושים חותם על הסדר חוב שלרוב כולל פריסת החוב לתשלומים.
פירעון החוב יכול להיעשות בתשלום בודד, או לשיעורין.
בהחזר חוב לשיעורין עשוי לדרוש הנושה ריבית מהלווה, בתמורה לדחיית התשלום.
דוגמה לתשלום חוב לשיעורין לתקופה ארוכה ניתן לראות בלוחות סילוקין למשכנתאות, ובתשלומי חלק מאיגרות החוב.
לעיתים לחייב אין יכולת לפרוע את מלוא חובותיו.
במצב זה החייב יכול להיות מוכרז כפושט רגל, וחברה חייבת עלולה להיכנס להליכים של כינוס נכסים או להליכי פירוק.
מבחינת הנושה הוא יכול למחוק חובות ולהתייחס לחוב כחוב אבוד.
חוב שנוצר מכוח פסק דין או שטר ניתן לגבות בהליכי הוצאה לפועל.
רשויות המקומיות רבות בישראל נעזרות בשירותיהן של חברות גבייה או משרדי עורכי דין פרטיים, ללא כל הסמכה חוקית, ללא נוהלי עבודה מסודרים וללא פיקוח ראוי.
חואן פרנסיסקו טורס בלן (בספרדית: Juan Francisco Torres Belén; נולד ב-9 בינואר 1985 בקרווילנט, אליקנטה), הידוע בכינוי חואנפראן, הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת המגן.
חואנפראן גדל במחלקות הנוער של ריאל מדריד, וקיבל את הזדמנותו בהרכב הראשי של המועדון ב-24 בינואר 2004, כאשר שיחק 15 דקות בניצחון הביתי על קבוצת ויאריאל, לאחר שביסס את מעמדו בקבוצת המשנה של המועדון.
במהלך העונות שלאחר מכן, שותף חואנפראן בחמישה משחקי ליגה נוספים בלבד עבור ריאל מדריד.
בעונת 2005–2006, הושאל לקבוצת אספניול.
המועדון הקטאלוני בקושי נמנע מירידה בסיום אותה העונה, כאשר חואנפראן השתתף באופן משמעותי בסגל הקבוצה ואף כבש שער ב-22 במרץ 2006, במשחק שהסתיים בתיקו 1-1 מול אתלטיק בילבאו.
בעונה שלאחר מכן, ריאל חתמה על הסכם מיוחד עם אוסאסונה לגבי רכישת חואן, הסכם שעל פיו קבוצתו הנווארוני ישלם לריאל 10 מיליון אירו בעתיד על פי מספר סעיפים, שאחד מהם הוא אופציה להחזירו למדריד ללא תנאי.
את משחקו הראשון במועדונו השלישי בקריירה, שיחק חואן ב-24 בספטמבר 2006, בניצחון 0–2 מול סלטה ויגו, כאשר הוא כובש את השער השני של קבוצתו במשחק.
באותה העונה, תרם רבות להעפלתה הנדירה של אוסאסונה לחצי גמר גביע אופ"א, כאשר בתשעת משחקיו במפעל כבש שער אחד.
ב-11 בינואר 2011, חואנפראן חתם על חוזה עד ליוני 2015 בקבוצת אתלטיקו מדריד, תמורת סכום של 4 מיליון אירו.
הופעת הבכורה שלו עבור הקולצ'ונרוס הגיעה כבר יומיים לאחר שחתם במועדון, כשפתח בהרכב הקבוצה בהפסד החוץ שלה 1–3 מול מועדונו המקצועני הראשון ריאל מדריד, במסגרת הגביע הספרדי.
את שערו הראשון עבור אתלטיקו כבש ב-21 במאי 2011, במשחק האחרון לעונה, שהסתיים בניצחון 3–4 מול מיורקה.
את השער הקדיש לאביו, אשר נפטר שבועיים קודם לכן.
את עונת 2011–2012, בילה כמגן הימני הקבוע של המועדון על ידי מאמנו גרגוריו מנזאנו, ויורשו דייגו סימאונה.
במהלך העונה, זכה עם קבוצתו בליגה האירופית, עם ניצחון בתוצאה 0–3 במשחק הגמר מול יריבתה המקומית אתלטיק בילבאו.
חואנפראן ביסס עצמו כמגן הימני המוביל של אתלטיקו מדריד, ועם פתיחת עונת 2012/2013, זכה עם קבוצתו בתואר הסופר קאפ האירופי, עם ניצחון 4-1 על צ'לסי, אלופת אירופה המכהנת.
חואנפראן פתח בהרכב ושיחק תשעים דקות.
הייתה זו פתיחה מוצלחת לעונה שהסתיימה בזכייה בגביע הספרדי, עם ניצחון במשחק הגמר בתוצאה 2-1 על ריאל מדריד, לאחר הארכה.
חואנפראן פתח בהרכב לגמר ושיחק לאורך כל המשחק וההארכה.
הייתה זו עונה ראשונה מתוך ארבע רצופות בהן רשם חואנפראן 35 הופעות ליגה.
היציבות שהפגין בעמדת המגן, יחד עם משחק ההגנה החזק שהנחיל סימאונה לקבוצה, סייעו לה להתקדם, לזכות בתארים והישגים משמעותיים.
בעונת 2013/2014 זכה חואנפראן לראשונה בקריירה באליפות, לאחר שקבוצתו הדהימה והשיגה את ריאל מדריד ואת ברצלונה בפער שלוש נקודות בראש הטבלה.
יתרה מכך, באותה העונה העפיל עם קבוצתו לגמר ליגת האלופות, שם פתח ושיחק 120 דקות בהפסד 4-1 לריאל מדריד בהארכה.
עם תום העונה, חתם חואנפראן על הארכת חוזהו במועדון עד לשנת 2018.
אתלטיקו הצליחה לזכות בתואר הסופר קאפ הספרדי בפתיחת העונה הבאה, לאחר ניצחון 2-1 בסיכום שני מפגשים, שוב בדרבי של מדריד מול ריאל.
חואנפראן פתח ושיחק לאורך צמד משחקי הסופר קאפ.
בעונת 2015/2016 בליגת האלופות, היה חואנפראן לחלק משמעותי מהקבוצה ששוב הצליחה להעפיל עד לגמר.
הוא כבש את הפנדל השמיני והמכריע בניצחון 8-7 על פ.ס.וו.
במשחק הגמר שוב פגשה אתלטיקו את ריאל, והמשחק הוכרע בבעיטות עונשין.
חואנפראן, הבועט הרביעי של אתלטיקו, היה המחמיץ היחיד מבין שתי הקבוצות בדו-קרב, וראה את ריאל שוב זוכה על חשבון קבוצתו באליפות אירופה, עם 5-3 בתום הדו-קרב.
ב-3 באוגוסט 2019 חתם בסאו פאולו הברזילאית לשנה וחצי.
חואנפראן זכה להצלחה מסחררת במסגרת אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 19 בשנת 2004, כאשר גם זכה בתואר האליפות עם ספרד, וגם בתואר השחקן המצטיין של הטורניר.
באופן נדיר, שותף פעמיים בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20, בפעם הראשונה באיחוד האמירויות הערביות ב-2003, בו זכה יחד עם ספרד במקום השני, וב-2005, בו הפסיד עם נבחרתו ברבע הגמר לנבחרת הזוכה של הטורניר בסופו של דבר, ארגנטינה.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד ערך ב-26 במאי 2012, כאשר שיחק את מלוא הדקות בניצחון 0–2 מול נבחרת סרביה, במסגרת משחק ידידותי בסנט גאלן שבשווייץ.
הוא נכלל בסגלו של ויסנטה דל בוסקה לנבחרת ספרד לטורניר הגמר של יורו 2012 בפולין ואוקראינה, אולם לא שותף במשחק במסגרת הטורניר בו זכתה ספרד.
אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 19: 2004
חובב חת (נולד ב-1967) הוא סופר ישראלי, משפטן וכלכלן.
נולד לרינה ומאיר חת בירושלים וגדל בשכונת הגבעה הצרפתית.
בצבא שרת כאלחוטן בחטיבת שריון.
למד משפטים וכלכלה ב בירושלים וסיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב.
הוסמך לעריכת דין ב-1996. לאחר מכן עבד ככלכלן בחברת טבע.
בתחילת שנת 2000 פגש את אשתו קאי בטיול בתאילנד.
הם נישאו בשנת 2007 בטקס תאילנדי בכפר הכלה במחוז סיסקט שבתאילנד.
בשנת 2008 עברו לגור בישראל, ובאוקטובר 2009 נולד בנם.
בשנת 2006 פרסם את ספרו הראשון, "היתוש הכתום רוצה שתתחתן" - ספר סיפורים קצרים שיצא בהוצאת ידיעות אחרונות.
בשנת 2010 הוציא את ספרו השני "כדור בלב" - מותחן כדורגל, והוא יצא בהוצאת גוונים.
כדור בלב - מותחן כדורגל
"כדור בלב" הוא ספר מותחן המתאר את מאחורי הקלעים של עולם הכדורגל.
הספר מציג דיוקן של אדם צעיר (שחקן כדורגל) המתלבט בין מוסריות להצלחה, בין חברות לכסף, בין אהבה לפיתויים מיניים.
"כדור בלב" הוא ספרו השני של חובב חת, אחרי "היתוש הכתום שרוצה שתתחתן" (ידיעות אחרונות, 2006)
היתוש הכתום רוצה שתתחתן - אוסף סיפורים קצרים
"היתוש הכתום רוצה שתתחתן" הוא אוסף של שנים עשר סיפורים קצרים.
הסיפורים שבספר עוסקים בנושאים מגוונים כגון התמכרות למשחקי מחשב ובחיי האהבה של חשפן.
"לאן נעלם יוסף השבלול" הוא ספר בלשי לילדים המלווה באיורים על ידי שחר נבות.
"פעם אחת וזהו" הוא רומן המתרחש בעולם ההיי-טק ועוסק בנושאים כגון בגידות בחיי הנישואין, סיפוק בעולם ההייטק ועוד.
הספר מתרחש בתקופת בועת הדוט קום.
חואקין אלחנדרו פוריאל (בספרדית: Joaquín Alejandro Furriel, נולד ב-26 באוגוסט 1974) הוא שחקן ארגנטינאי.
פוריאל נולד ב-26 באוגוסט 1979 בעיר לומס דה סמורה, בפרובינציית בואנוס איירס וגדל בעיר אדרוג, כ-23 ק"מ דרומית לבירה בואנוס איירס.
בשנת 1996 פוריאל הופיע לראשונה בטלוויזיה בטלנובלה הארגנטינאית "Montaña Rusa: Otra vuelta" ("רכבת ההרים: סיבוב נוסף"), בה גילם את דמותו של ג'ודי.
בשנת 1999 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Verano del '98" ("קיץ 98'"), בה גילם את דמותו של חואקין.
באותה שנה התארח בטלנובלה "Gasoleros" בתור ג'רארדו.
בשנת 2000 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Calientes" ("חמים"), בה גילם את דמותו של ברונו.
בשנת 2002 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "099 Central" ("מרכז 099"), בה גילם את דמותו של לוקאס.
בשנת 2003 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Soy gitano" ("אני צועני"), בה גילם את דמות של רפאל.
בשנת 2004 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Jesús, el heredero" ("חסוס, היורש"), בה גילם את דמותו של חסוס.
בשנת 2005 שיחק בהצגת התיאטרון "Sueño de una noche de verano" ("חלום ליל קיץ") של שייקספיר.
שיחק בסדרה הארגנטינאית "Ambiciones" ("שאיפות"), בה גילם את דמותו של יוני.
בנוסף, באותה שנה שיחק בהצגת התיאטרון "La mala sangre" ("שנאה").
עוד באותה שנה, שיחק בסדרת הדרמה "Botines" ("מגפיים"), בה גילם את דמותו של וריוס.
בשנת 2006 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Montecristo" ("מונטקריסטו"), בה גילם את דמותו של מרקוס.
על תפקידו זה הועמד לפרס "מרטין פיירו" בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בשנת 2007.
בשנים 2008–2009 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Don Juan y su bella dama" ("דון חואן ועלמתו היפה"), בה גילם את דמותו של חואן קנה.
על תפקידו זה הועמד לפרס "מרטין פיירו" בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בשנים 2009 ו-2010.
בשנים 2009–2010 שיחק בהצגת התיאטרון "El rey Lear" ("המלך ליר") של שייקספיר.
בשנת 2010 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Caín y Abel" ("קין והבל"), בה גילם את דמותו של אגוסטין.
בשנת 2010–2011 שיחק בהצגת התיאטרון "La vida es sueño" ("החיים הם חלום").
בשנים 2012–2013 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Sos mi hombre" ("אתה הגבר שלי").
על תפקידו זה הועמד לפרס "מרטין פיירו" בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בשנת 2013.
בשנת 2013 שיחק בהצגת התיאטרון "Final de partida" ("סוף המשחק").
בשנת 2014 שיחק בטלנובלה הארגנטינאית "Sres.
פאפיס"), בה גילם את דמותו של איגנסיו.
בשנת 2015 שיחק לצד נטליה אוריירו ובנחמין ויקוניה בטלנובלה הארגנטינאית "נקמתה של אריאנה" של ערוץ טלפה.
בשנת 2018 שיחק בסרט "סודות בין אחיות", ובסרט הספרדי "עץ הדם".
בשנת 2019 שיחק במותחן הפסיכולוגי "בן נולד" בתפקיד של לורנסו.
בשנת 2020 שיחק במותחן הפשע "תחושת בטן" לצדה של לואיסנה לופילטו.
באותה שנה שיחק בדרמה הספרדית-אורוגוואית "El año de la furia" בדמותו של לאונרדו.
בשנת 2021 כיכב במותחן הפוליטי של נטפליקס "ממלכת שמים וארץ", בתור מטיף שנוי במחלוקת שהופך למועמד המוביל לנשיאות ארגנטינה לאחר שיריבו במרוץ נרצח.
ב-2023 שבה הסדרה לעונה שנייה.
בשנת 2022 שיחק בסדרה שוד המונדיאל" בדמותו של לוסיאנו "לוצ'ו" בואנוונטורה; הסדרה שודרה בשירות הסטרימינג Star+ באמריקה הלטינית.
בשנת 2024 שיחק בדרמת המתח "נוח על משכבך בשלום" (אנ') של הבמאי והתסריטאי הארגנטינאי-יהודי סבסטיאן בורנשטיין (אנ') שהופק עבור נטפליקס.
בשנת 2025 שיחק בתפקיד ראשי במותחן הדיסטופי "בונקר המיליארדרים" מבית היוצר של אלכס פינה ונטפליקס.
בשנת 2005, פוריאל נישאר לשחקנית פאולה קרום אותה הכיר כששיחקו יחדיו בטלנובלה הארגנטינאית "Montecristo" ("מונטקריסטו"), והופיעו יחדיו בהצגה "Sueño de una noche de verano" ("חלום ליל קיץ") של שייקספיר.
בין השנים 2016–2018, פוריאל היה במערכת יחסים עם השחקנית אווה דה דומיניצ'י.
חואקין ארסורה (בספרדית: Joaquín Arzura; נולד ב-18 במאי 1993 בקמפאנה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אינסטיטוטו דה קורדובה מליגת המשנה הארגנטינאית.
ארסורה היה חלק מאקדמיית הנוער של טיגרה עד שנת 2013, אבל ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע ארגנטינה ב-29 בנובמבר 2011, כשעלה כמחליף במחצית השנייה במשחק הניצחון נגד דפנסה וחוסטיסיה, בו הבקיעה טיגרה שני שערים מאוחרים וניצחה בתוצאה 4-2. ב-31 באוגוסט 2013 ערך הופעת הבכורה שלו בליגה, נגד קילמס.
ב-16 בנובמבר 2014 הבקיע ארסורה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-23 בהפסד 2-1 לניואל'ס אולד בויס במסגרת המחזור ה-16 בליגה.
ארסורה שיחק במועדון במשך 3 עונות, בהן ערך 71 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-4 בינואר 2016 חתם בקבוצת ריבר פלייט.
ב-19 בפברואר ערך ארסורה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-46 בהפסד 2-1 לגודוי קרוס במסגרת המחזור השלישי בליגה.
בעונתו הראשונה במועדון ערך ארסורה 7 הופעות ליגה.
חואקין ארצ'יבלדו "אל צ'אפו" גוסמן לוארה (בספרדית: Joaquín Archivaldo Guzmán Loera; נולד ב-4 באפריל 1957, הנקרא גם "אל צ'אפו גוסמן" ("El Chapo Guzmán", "הקטן") הוא ברון סמים מקסיקני העומד בראש קרטל סינלואה, מגדולי קרטלי הסמים בעולם, הקרוי על שם מדינת סינלואה המקסיקנית, השוכנת לחופי האוקיינוס השקט, בה הוקם.
משנת 2003 עת נעצר יריבו, ראש "קרטל דל גולפו" (קרטל המפרץ), הפך גוסמן ל"מלך הסמים" של מקסיקו, והוא נחשב לפי משרד האוצר של ארצות הברית כ"סוחר הסמים החזק ביותר בעולם".
לאחר הריגת אוסמה בן לאדן הפך גוסמן למבוקש מספר אחת בארצות הברית.
המגזין "פורבס" כלל אותו בשנים 2009–2011 ברציפות ברשימת האנשים החזקים ביותר בעולם, במקומות ה-41, ה-60 וה-55 בהתאמה.
בשנת 2011 הוערך הונו העצמי במיליארד דולר, והוא הוכתר בידי המגזין כברון הסמים הגדול ביותר בכל הזמנים.
גוסמן נתפס בשנת 1993 בגואטמלה, הוסגר ונידון ל-20 שנות מאסר במקסיקו בעוון רצח וסחר בסמים.
באמצעות מתן שוחד לסוהרים, הוא הצליח להימלט מבית כלא פדרלי שמור היטב בשנת 2001. הוא הוכרז כמבוקש על ידי האינטרפול וממשלות מקסיקו וארצות הברית.
ארצות הברית הציעה פרס של 5 מיליון דולר עבור מידע שיוביל ללכידתו, ואילו הממשלה המקסיקנית הציעה פרס של 60 מיליון פסוס (כ-3.8 מיליון דולר) למי שימסרו מידע על גוסמן.
גוסמן נעצר על ידי הרשויות במקסיקו ב-22 בפברואר 2014. הוא אותר בדירתו בבית משותף על חוף הים במסטלאן, סינלואה, ונלכד מבלי שנורתה ירייה.
בעת מעצרו, היה גוסמן יצואן הסמים הגדול ביותר לארצות הברית.
גוסמן נמלט מכלא לה פלמה ב-11 ביולי 2015. הוא נעצר מחדש בעיר לוס מוצ'יס על ידי נחתים מקסיקנים, לאחר קרב יריות ב-8 בינואר 2016. זיהוי מקום מסתורו של גוסמן התאפשר לאחר שקיים ריאיון ממקום מחבואו עם השחקן האמריקאי שון פן, כשזה האחרון ניסה לשכנעו להשתתף בסרט המבוסס על חייו.
ב-19 בינואר 2017 הוסגר לארצות הברית על ידי מקסיקו ואמור לעמוד למשפט בבית משפט פדרלי בכמה מדינות באשמת חטיפה, הברחת סמים ורצח.
ב-7 בנובמבר 2018 נפתח משפטו, בעת הובלתו למשפט נסגר גשר ברוקלין לתנועה.
ב-12 בפברואר 2019 הורשע גוסמן בכל סעיפי כתב האישום נגדו.
ביולי 2019 נידון גוסמן למאסר עולם ולעוד 30 שנות מאסר.
גוסמן היה נשוי לארבע נשים, שהאחרונה בהן היא אמה קורונל , אזרחית ארצות הברית.
אמה נעצרה בנמל התעופה הבין-לאומי וושינגטון דאלס ב-22 בפברואר 2021, והואשמה כי עזרה לבעלה לנהל את הקרטל שלו ולצלוח את בריחתו מהכלא בשנת 2015. קורונל הואשמה גם בקשירת קשר להפצת קוקאין, מתאמפטמין, הרואין ומריחואנה בארצות הברית.
באוקטובר 2017 עלתה לאוויר בנטפליקס תוכנית דוקומנטרית בת שלושה פרקים בשם "ביום שפגשתי את אל צ'אפו" (Cuando conocí al Chapo: La historia de Kate del Castillo) אשר מתארת את חייו.
נטפליקס גם העלתה סדרה עלילתית בשם אל צ'אפו, העוסקת בתקופת התחזקותו ועד למעצרו האחרון.
בנוסף, דמותו של אל צ'אפו מככבת בסדרה נרקוס: מקסיקו, גם כן מבית היוצר של נטפליקס.
חואקין שוכמן (נולד ב-29 בינואר 1995) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הגארד בקבוצת עירוני רעננה מליגת העל בכדורסל, ומשמש כקפטן הקבוצה.
חואקין שוכמן נולד בארגנטינה, עלה לישראל בילדותו, בשנת 2002. תחילה גדל בנהריה, ובנעוריו עבר עם משפחתו למושב ברק על מנת שיוכל להשתלב במחלקת הנוער של הפועל גלבוע גליל.
למד בתיכון עמק חרוד והיה שותף לעליית נבחרת בית הספר לליגת העל לתיכונים.
בעונת 2012/13 עלה לקבוצת הבוגרים של הפועל גלבוע גליל ושיחק שני משחקים בלבד.
בעונת 2014/15 הצטרף להפועל עפולה מן הליגה הלאומית ושיחק במקביל בגלבוע גליל במסגרת הכרטיס הכפול, המאפשר לשחקן צעיר מקבוצה בליגת העל לשחק במקביל גם בקבוצה מן הליגה הלאומית.
בעונת זו ירד עם גלבוע גליל לליגה הלאומית בתום העונה ומונה כקפטן הקבוצה.
הוא המשיך לשחק בקבוצה גם כשזו שיחקה בליגה השנייה.
בעונת 2016/17 סיים את העונה הסדירה עם 26 דקות למשחק וממוצעים של 6.4 נקודות למשחק, 3.6 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים.
במשחק שהתקיים מול מכבי תל אביב בו ניצחה גלבוע גליל, קלע 13 נקודות המהווים שיא אישי עבורו.
שוכמן צורף לנבחרת העתודה של ישראל.
שיחק באליפות אירופה שנערכה בשנת 2014 ביוון בה זכתה ישראל במקום השביעי, אך קיבל בה דקות בודדות ולא קלע נקודות במהלך האליפות.
בעת שחזר מן האליפות, נשפט ל-10 ימי מחבוש צבאי, כיוון שיצא לאליפות אירופה ללא חתימת מפקדיו, על אישור היציאה מחוץ לישראל.
בקיץ 2019 חתם בהפועל תל אביב לשנתיים בעקבות מאמנו בגלבוע, אריאל בית הלחמי.
בעונתו הראשונה בתל אביב שותף ב-27 משחקים והעמיד ממוצעים של 4.9 נק' ו-3.2 ריבאונדים ב-22.2 דק', בעונתו השנייה שותף ב-8 משחקים והעמיד 1.1 נק' ו-2.1 ריבאונדים ב-15 דק' בממוצע, בינואר 2021 חתם בהפועל אילת והעמיד ב-16 משחקים ממוצעים של 4.6 נק' ו-2.6 ריבאונדים ב-14.7 דק'.
בעונתו השנייה באילת שותף ב-27 משחקים והעמיד 9.7 נק' (עונתו הטובה ביותר בליגת העל) 5.7 ריב' ו-2.2 אסיסטים ב-24.6 דק' בממוצע.
לקראת עונת 2022/23 חתם בהפועל באר שבע על חוזה לשנתיים.
לקראת עונת 2024/2025 חתם בעירוני רעננה מהליגה הלאומית.
חובב ורדי הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים המשרת כראש מחלקת תורת לחימה בחטיבת התורה וההדרכה באמ"ץ.
לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת אדום.
בהמשך מונה לראש מחלקת תורת לחימה בחטיבת התורה וההדרכה באמ"ץ.
חוב טכני (ידוע גם בשם "חוב דיזיין" או "חוב קוד") הוא עיקרון בפיתוח תוכנה, שמשקף את העלות המרומזת של תוספת עבודה.
העלות הזו נוצרת כאשר בוחרים בפתרון קל ומיידי במקום בגישה טובה יותר שתדרוש זמן רב יותר.
אפשר להשוות חוב טכני לחוב כספי.
אם חוב טכני אינו מוחזר, הוא יכול לצבור "ריבית", ולהקשות על מימוש שינויים בהמשך.
חוב טכני שאינו מטופל מגדיל את אנטרופיית התוכנה.
חוב טכני אינו בהכרח דבר רע, ולעיתים נדרש חוב טכני על מנת לגרום לפרויקט להתקדם (כמו במקרה של הוכחת היתכנות).
מצד שני ישנם מומחים הטוענים כי דימוי החוב הטכני נוטה למזער את עוצמת הפגיעה שנגרמת ממנו, ובכך הדימוי מוביל לתיעדוף נמוך מדי של עבודת התיקון של סיבוכי תוכנה מסוג זה.
כאשר מבצעים שינוי בקוד, בדרך כלל נדרש שינוי תואם בחלקים אחרים בקוד, או בתיעוד.
כאשר לא מבצעים את השינויים הללו, הם נחשבים לחוב טכני שיהיה לשלמו מתישהו בעתיד.
בדיוק כמו חוב כספי, השינויים שלא בוצעו צוברים ריבית וריבית דריבית, ומכבידים על בניית הפרויקט.
למרות שהביטוי שגור בעיקר בפיתוח תוכנה, ניתן ליישם אותו גם בתחומים אחרים.
בין הגורמים הנפוצים לחוב טכני נמצא שילוב בין:
חוסר בהגדרות מוצא: כשהדרישות עדיין מתגבשות במהלך הפיתוח, הפיתוח מתחיל מבלי שהוגדר דיזיין.
דברים נעשים כך כדי לחסוך בזמן אך בדרך כלל דורשים בהמשך עבודה נוספת.
לחץ עסקי: כאשר העסק מעוניין לשחרר משהו בהקדם לפני שכל השינויים הושלמו, נוצר חוב טכני תואם לאותם שינויים חלקיים.
חוסר בתהליך או בהבנה: כאשר העסק עיוור לעיקרון של חוב טכני, ומקבל החלטות מבלי לקחת בחשבון את ההשלכות.
רכיבים מצומדים: כאשר יכולות אינן מודולריות, התוכנה אינה גמישה מספיק כדי לעבור התאמה לשינויים בארגון.
חוסר בחבילת בדיקות: מעודדת פלסטרים מהירים ומסוכנים בעת תיקון באגים.
חוסר בתיעוד: כאשר קוד נוצר ללא קוד תומך הכרחי.
העבודה הנדרשת לייצר כל תיעוד תומך שהוא מייצגת את החוב שיש לשלם.
חוסר בשיתוף פעולה: כאשר לא משתפים ידע בארגון והיעילות העסקית סובלת, או כאשר מפתחים זוטרים אינם מקבלים מנטורינג ראוי.
פיתוח מקביל: פיתוח מקביל בשני ענפים או יותר צובר חוב טכני בגלל העבודה הנדרשת באיחוד שני הענפים לבסיס קוד יחיד.
ככל שמבצעים יותר שינויים בסביבה מבודדת, כך גדל החוב הטכני.
התעכבות בארגון הקוד מחדש: עם התפתחות דרישות הפרויקט, יש שמתגלה כי חלקים של הקוד הפכו לבלתי יעילים או קשים לעריכה, ויש לארגן אותם מחדש על מנת לתמוך בדרישות עתידיות.
ככל הארגון מחדש מתעכב, וקוד מתווסף, כך גדל גם החוב הטכני.
חוסר בהתאמה לסטנדרטים: התעלמות מפיצ'רים, frameworks וטכנולוגיות שמהווים סטנדרט בתעשייה.
ההתאמה לסטנדרטים תגיע בסופו של דבר, אך ככל שיקדימו לעשותה, המחיר יקטן (בדומה ל"התעכבות בארגון הקוד מחדש".)
חוסר בידע: כאשר המפתח פשוט אינו יודע איך לכתוב קוד אלגנטי.
חוסר בבעלות: כאשר ניסיון לבצע מיקור חוץ של תוכנה מסתיים בצורך בהנדסה מקומית כדי לארגן מחדש או כדי לשכתב את הקוד שכתבו בחוץ.
הנהגה טכנולוגית גרועה: כאשר הוראות לא מחושבות מספיק שנמסרות לאורך שרשרת הפיקוד מגדילות את החוב הטכני במקום להפחית אותו.
שינויי הגדרות של הרגע האחרון: לשינויים כאלו יש סיכוי לחלחל לפרויקט, אך הם אינם מלווים בזמן או בתקציב שיאפשרו להכניסם לתיעוד או לבדיקות.
+ רבעי החוב הטכני פזיז זהיר מכוון "אין לנו זמן לדיזיין" "חייבים לשחרר, ונתמודד עם ההשלכות (אחר כך)" לא מכוון "מה זה חלוקה לשכבות?" "עכשיו ברור איך היינו צריכים לעשות את זה"
ישנם ארבעה סוגי חוב טכני הראויים להתייחסות.
בכתבת בלוג בנושא מבדיל פולר בין ארבעה סוגי חוב טכני המבוססים על שתי קטגוריות: קטגוריית פזיז-זהיר וקטגוריית כוונה-טעות.
"תשלומי ריבית" נגרמים גם בגלל התחזוקה המקומית ובגלל חוסר תחזוקה מצד משתמשים אחרים של הפרויקט.
המשך פיתוח של פרויקט הבסיס עליו נבנה הפיתוח יכול גם הוא להקשות על "תשלום החוב" בעתיד.
תשלום החוב נעשה פשוט על ידי השלמת העבודה החסרה.
הצטברות חוב טכני היא סיבה מרכזית בפספוס דד-ליינים.
קשה להעריך כמה עבודה בדיוק נדרשת בשביל לשלם את החוב.
עם כל שינוי מוכנסת לפרויקט גם כמות לא ברורה של עבודה חלקית.
פספוס של דד-ליין נוצר כאשר מבינים מבצעי הפרויקט כי שיש יותר עבודה שנדרשת לביצוע מזמן לבצע אותה.
על מנת לאפשר תזמוני שחרור צפויים, חייב הצוות המפתח להגביל את כמות העבודה המתמשכת כך שכמות העבודה שלא מבוצעת (או החוב) תישאר קטנה בכל זמן נתון.
אם מושקעת בפרויקט מספיק עבודה בשביל להסיר חסמים לשחרור, הפרויקט ישוחרר, וגם במקרה כזה יש כמות משמעותית של חוב טכני.
אם התוכנה מגיעה לפרודקשן, יגדלו מאוד הסיכונים שבמימוש כל שינוי מבני עתידי שמטרתו לטפל בחוב טכני .
שינוי בקוד שנמצא בפרודקשן יוצר סיכונים לקריסה, להפסד כספי ממשי, וייתכן שאף לתביעות במקרה שחוזה כולל הסכמות על רמת שירות (SLA).
לפיכך אפשר לראות חוב טכני שנגרר לפרודקשן כסוג של עליית ריבית וזו יורדת רק כאשר מערכת נסגרת או יוצאת משירות.
בעוד החוק של מני להמן כבר ציין כי הסיבוכיות של תוכנה מתפתחת גדלה כל הזמן, והמבנה שלה מתדרדר כאשר לא מבוצעת בה עבודת תחזוקה, וורד קאנינגהאם היה הראשון שהשווה בין סיבוכיות טכנית לבין חוב בדוח מ-1992:
בספר Refactoring to Patterns מ-2004, ג'ושוע קרייבסקי הציג טיעון מקביל באשר לעלויות הקשורות להזנחה תכנונית, אותן תיאר כ"חוב דיזיין".
בין הפעילויות שניתן לדחות אפשר למצוא תיעוד, כתובת טסטים, טיפול במשימות שמסומנות בהערות TODO וטיפול באזהרות קומפיילר בהקשר של ניתוח קוד סטטי.
מקרים אחרים של חוב טכני כוללים ידע שלא משתפים בארגון וקוד מסובך מדי שלא ניתן לשנותו בקלות.
גריידי בוש משווה ערים מתפתחות למערכות תוכנה, ומתאר איך חוסר בשינויים מבניים מוביל לחוב טכני.
בתוכנות קוד פתוח נוצר חוב טכני כאשר מתעכבים בשליחת שינויים מקומיים לענפים ראשיים יותר של הפרויקט.
חואקין סורויה (בספרדית: Joaquín Sorolla, נהגה: ; 27 בפברואר 1863 – 10 באוגוסט 1923) היה צייר ספרדי מוערך מאוד בארצו.
חואקין סורויה נולד בוולנסיה שבספרד, כבן ראשון במשפחתו של סוחר.
בהיותו בן שנתיים, שני הוריו נפטרו, במגפת הכולרה.
הוא ואחותו הצעירה ממנו אומצו על ידי אחות אמו ובעלה.
הדוד המנעולן העסיק את חואקין המתבגר בסדנתו, אך הצעיר נמשך לציור.
בגיל 14, בבית הספר התיכון, כישרונו התבלט מאוד ובעידוד מנהל בית הספר, חואקין התחיל ללמוד ציור, בהדרכתם של מורים מקומיים.
בגיל 18 עבר למדריד, למד בסדנאות של מוזיאון הפראדו והושפע רבות מעבודותיהם של ולאסקז וגויה.
אחרי השלמת שרותו הצבאי, סורויה זכה במלגה, אשר איפשרה לו להמשיך את לימודי הציור ברומא ובפריס.
בשנת 1888 הוא חזר לולנסיה ונשא לאשה את קלוטילד גרסיה דה קסטיליו, אותה הכיר שם, בנעוריו המוקדמים.
בשנת 1890, בחיפושיו אחר הזדמנות להתפתח, סורויה ומשפחתו עברו למדריד.
ב-1910 הוא בנה שם בית ובו היה ממוקם גם הסטודיו שלו.
סביב הבית עיצב גן אשר היווה רקע לחלק מציוריו, משום שהשתלב היטב בסגנון הציור שלו, שהתרכז במופעים של אור וצל.
סגנונו היה פירוש אישי של אימפרסיוניזם.
כמיטב הציירים האימפרסיוניסטים, הוא צייר בשטח, מול הנוף, תוך ניסיון ללכוד את האור, הצללים והתנועה.
הוא שאב את השראתו מריצודי השמש על המים.
ציוריו מצטיינים בניגודיות חריפה בין אור לצל, צבעים זוהרים ומשיכות מכחול נמרצות.
אולם, הוא השתמש גם בצבעים שאינם קיימים אצל האימפרסיוניסטים.
גם משיכות המכחול שלו ארוכות, כמיטב המסורת האיטלקית.
הנושאים נלקחו מחיי היום יום, רובם על החוף הולנסי של נעוריו.
בשלב מאוחר יותר, סורויה צייר גם פורטרטים של דמויות מפורסמות וגם של פשוטי העם.
בציורים אלה מבחינים היטב בהשפעת יצירותיו של ולאסקז.
החל משנת 1890, הקריירה של סורויה נסקה, וב-1900 הוא נחשב לצייר הספרדי החי המפורסם ביותר.
בשנת 1899 הוא סיים את יצירתו "מורשת עצובה".
הציור הביא לידי ביטוי גישה של ריאליזם חברתי, תוך תיאור ילדים נכים הרוחצים בים, תחת השגחתו של נזיר.
בשנת 1900 הציור הוצג בפריז, בתערוכה העולמית, שם זכה להצלחה אדירה.
לסורויה הוענק הפרס הראשון ומדליה של כבוד.
אותה רמה של הערכה קיבל הציור גם בתערוכה הלאומית במדריד, שנה לאחר מכן.
תערוכה מיוחדת בפריז, מיצירותיו של סורויה, בשנת 1906, זיכתה אותו במינוי בלגיון הכבוד הצרפתי.
בשנת 1907 סורויה הוזמן לצייר פורטרט של המלך הספרדי אלפונסו השלושה עשר.
ב-1909 סורויה נחל הצלחה גדולה בניו יורק, עם ציוריו עבור החברה ההיספנית.
בעקבות הצלחה זו, הוא הוזמן לבית הלבן, לצייר פורטרט של הנשיא המכהן, וויליאם הווארד טאפט.
הצלחותיו נמשכו ועבודותיו הוצגו במינכן, בפריז, בשיקגו, בווינה, בוונציה ובבואנוס איירס.
סורויה חי חיים אישיים וחברתיים מאוד מסודרים, בניגוד לדימוי הבוהמי של הצייר ה"קלאסי".
הוא הקדיש שעות רבות בכל יום לעיסוק בציור.
סורויה הספיק לצייר 3000 ציורי שמן ו-20,000 רישומים.
ניתן לשייך אותם למספר סגנונות - אימפרסיוניזם, פוסט אימפרסיוניזם ריאליזם ונטוראליזם.
תרומתו לאומנות הספרדית הוכרה כבר בחייו וכאשר נפטר, ב-1923, הוא נקבר בטקס ממלכתי .
לאחר מותו, אלמנתו הורישה את הבית, הרהיטים וחלק מיצירותיו, לעם הספרדי.
הבית והגן הפכו למשכנו של מוזיאון סורויה במדריד.
קרלוס חואקין קוריאה (בספרדית: Carlos Joaquín Correa; נולד ב-13 באוגוסט 1994) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בבוטפוגו מליגת העל הברזילאית.
חואקין נולד בחואן באוטיסטה אלברדי, טוקומאן קוריאה שיחק כנער בריבר פלייט, רנאטו ססאריני ובגיל מתבגר יותר באסטודיאנטס לה פלאטה.
את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ערך ב-12 במאי 2012 בניצחון 0–3 על באנפילד.
קוריאה כבש את שערו הראשון ב-10 במאי 2014, בניצחון 0–3 על סן לורנסו.
ב-16 בדצמבר 2014, עבר קוריאה לאירופה וחתם בסמפדוריה מהסרייה א', תמורת עשרה מיליון דולר בחוזה לארבע וחצי שנים.
קוריאה ערך את הופעת הבכורה שלו בסמפדוריה ב-15 בפברואר 2015 בהפסד קבוצתו 1–2 לקייבו ורונה.
את שער הבכורה כבש ב-17 ינואר 2016 בהפסד של סמפדוריה 1–2 לקארפי.
ב-10 ביולי 2016, עבר קוריאה לסביליה הספרדית תמורת 13 מיליון אירו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-17 באוגוסט בהפסד של סביליה 0:3 לברצלונה.
ב-1 באוגוסט 2018 חזר קוריאה לאיטליה וחתם בלאציו תמורת 16 מיליון אירו.
ב-26 באוגוסט 2021 הושאל לאינטר מילאנו, עם חובת רכישה לאחר שנה.
כבר למחרת ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה מול הלאס ורונה, נכנס כמחליף וכבש צמד בניצחון 1–3. בסוף העונה הוא חתם באינטר.
ב-25 באוגוסט 2023 הושאל לאולימפיק מרסיי לעונה אחת.
ב-10 ביוני 2025 הוא חתם בבוטפוגו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשנכנס בדקה ה-46 במשחק נגד סיאטל סאונדרס במסגרת גביע העולם למועדונים.
קוריאה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה ב-9 ביוני 2017 במשחק ידידות נגד היריבה המושבעת ברזיל.
ב-13 ביוני, ארבעה ימים לאחר מכן, כבש שער בכורה במדים הלאומיים בניצחון 0–6 על סינגפור.
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר מונדיאל 2022, אולם נגרע מהסגל מספר ימים לפני פתיחת הטורניר בשל פציעה.
חואקין קסטרו הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-20 של מדינת טקסס, מאז 2013. בשטחי המחוז שוכנים מחצית משטחי עיר הולדתו, סן אנטוניו, כמו גם חלק מהפרוורים הסמוכים לה.
בשנים 2003–2013 ייצג קסטרו את מחוז הבחירה ה-125 בבית הנבחרים המדינתי של טקסס.
במהלך התמודדותו של אחיו התאום, חוליאן, אל נשיאות ארצות הברית בבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית במהלך 2019, היה חואקין יושב הראש של מטה הבחירות הלאומי של אחיו.
קסטרו נולד וגדל בסן אנטוניו, ולמד בבית הספר התיכון ע"ש תומאס ג'פרסון.
לדבריו, התעניינותו בשירות הציבורי התפתחה בגיל צעיר כאשר צפה בהוריו לוקחים חלק בקמפיינים פוליטיים מקומיים וביוזמות אזרחיות.
אביו, ג'סי גוזמן, הוא מורה למתמטיקה לשעבר ממחוז בתי הספר העצמאי אדג'ווד הנמצא המערבי של סן אנטוניו, ואמו, מארי "רוזי" קסטרו, הייתה פעילה חברתית בקהילה המקומית.
ג'סי ורוזי מעולם לא נישאו.
אמו של קסטרו העניקה לו את שמו, חואקין, על שם השיר "אני הוא חואקין" מאת רודולפו גונזלס .
באוניברסיטת סטנפורד הוא השלים בהצטיינות לימודי תואר ראשון במדע המדינה ובתקשורת, וקיבל ביחד עם אחיו תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
לאחר לימודי המשפטים עבדו האחים במשרד עורכי הדין "Akin Gump Strauss Hauer & Feld" בטרם ייסדו משרד משלהם במהלך 2005. קסטרו עבד בחינוך הציבורי, במערכת הבריאות ובתחום משפט הנוער בטרם נכנס לפוליטיקה של ארצות הברית.
בבחירות 2002 התמודד קסטרו על ייצוג מחוז הבחירה ה-125 בבית הנבחרים של טקסס.
בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית גבר על נציג המחוז המכהן, ארתור ריינה, כאשר זכה ב-64% מהקולות לעומת 36 האחוזים שגרף ריינה.
בבחירות הכלליות הוא ניצח את נלסון באלידו, מועמד המפלגה הרפובליקנית, ביחס של 60% מול 40%.
בעת היבחרו לבית התחתון של בית המחוקקים היה בן 28. ב-2004 נבחר קסטרו מחדש ללא התנגדות.
בשנת בחירות אמצע הכהונה ב-2006 הוא נבחר מחדש לתקופת כהונה שלישית כשהוא מנצח בשנית את באלידו, הפעם ביחס פחוּת יותר בן 58% לעומת 38%.
בבחירות 2008 נבחר, שוב ללא התנגדות, לתקופת כהונה רביעית.
בשנת 2010 קסטרו נבחר בפעם החמישית, אחרי שגבר על ג'פרי בלאנט, מועמד המפלגה הליבטריאנית, עם 78% מקולות הבוחרים לעומת 22% שקיבל בלאנט.
ביוני 2011 הכריז קסטרו על מועמדותו לייצוג מחוז הקונגרס ה-35 של טקסס, אשר עוקם זה עתה בעקבות תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-2010, בבית הנבחרים של ארצות הברית.
בתחילה הוא אמור היה להתייצב בפני עמיתיו הדמוקרטים בבחירות המוקדמת ולאתגר את לויד דוגט המכהן המזה 18 שנה אשר ביתו באוסטין נכלל בשטחי המחוז.
אך, עם זאת, ב-28 בנובמבר, לאחר שצ'ארלי גונזלס מהמחוז ה-20 הסמוך הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים לאחר 14 שנה בבית הנבחרים, קסטרו השיק את מסע הבחירות שלו במחוז הקונגרס ה-20. בפריימריז הדמוקרטים נבחר ללא התנגדות, מה שהבטיח למעשה את ניצחונו במחוז הדמוקרטי בעל הרוב ההיספני ביום הבחירות הכלליות.
בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012, הציג חואקין את אחיו התאום חוליאן כנואם המרכזי.
בנובמבר 2012 גבר קסטרו על יריבו הרפובליקני עם 64% מקולות הבוחרים, והפך לאדם החמישי המייצג מחוז זה מאז נוסד ב-1935.
קסטרו הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2013, והחל את כהונתו עם התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית.
כמו כן, הוא נבחר לנשיא מחזור הדמוקרטים החדשים בקונגרס ה-113. בקונגרס ה-114 הכריז מצליף הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים, סטני הוייר, על קסטרו כסגן המצליף הראשי.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, קסטרו ניהל מסעי תעמולה ובחירות עבור המועמדת הדמוקרטית לנשיאות הילרי קלינטון.
בקונגרס ה-116 נבחר ליושב ראש השדולה ההיספנית בקונגרס.
קסטרו הצביע נגד החלטה של בית הנבחרים לגנות את החלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם, שקבעה כי ההתנחלויות הישראליות בשטחים שנכבשו בשנת 1967 בגדה המערבית ובמזרח ירושלים, המכונים על ידי מועצת הביטחון בשם "השטחים הפלסטיניים הכבושים", אינן חוקיות.
ב-12 בינואר 2019, קסטרו הביע תמיכה רשמית והציג את אחיו התאום חוליאן, לשעבר מזכיר השיכון והפיתוח העירוני, בעצרת השקת מסע הבחירות של חוליאן לנשיאות ארצות הברית לקראת פריימריז הדמוקרטים 2020 לנשיאות.
בפברואר 2019 חיבר קסטרו את "ההחלטה המשותפת 46 של בית הנבחרים", שקראה לבטל את הכרזתו של טראמפ הנשיא דונלד טראמפ על מצב חירום לאומי בגבול ארצות הברית–מקסיקו, לפיו טראמפ אמר כי ינתב כספים ממקורות שונים לבניית חומה בגבול האמריקאי עם מקסיקו.
הצעת החוק עברה במליאת בית הנבחרים ברוב של 245 תומכים מול 182 תומכים ב-15 בפברואר, וב-15 במרץ אימץ הסנאט של ארצות הברית גם הוא את ההחלטה ברוב של 59 מול 41. טראמפ הטיל וטו על ההחלטה המשותפת באותו היום.
באוגוסט 2019 צייץ קסטרו ברשת החברתית "טוויטר" את שמותיהם ומעסיקיהם של 44 תושבי סן אנטוניו שהעניקו את התרומה המרבית המותרת למסע הבחירות של הנשיא דונלד טראמפ לכהונה שנייה לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. לדבריו, המידע הגיע מרשימות ציבוריות שפורסמו על ידי ועדת הבחירות הפדרלית.
הרפובליקנים הוקיעו את הציוץ של קסטרו באומרם כי פרסום רשימה שכזו כזו מהווה הטרדה ואף עלול להצית אלימות.
ביולי 2020, לאחר הפסדו לג'מאל באומן בבחירות המקדימות של יו"ר ועדת החוץ של בית הנבחרים אליוט אנגל, הכריז קסטרו על מועמדותו לראשות ועדת החוץ.
נוסף עליו, חברי בית הנבחרים גרגורי מיקס מניו יורק ובראד שרמן מקליפורניה (שבדומה לבאומן הביס גם הוא את יו"ר ועדת החוץ הווארד ברמן בפריימריז 2012) הכריזו גם הם על מועמדותם לתפקיד.
בסופו של דבר לראשות הוועדה נבחר חבר בית הנבחרים מיקס.
ב-12 בינואר 2021 מונה קסטרו לאחת מתשעת מנהלי ההדחה מטעם בית הנבחרים במהלך משפט ההדחה השני של דונלד טראמפ.
חואקין פיקרס מוריירה (בספרדית: Joaquín Piquerez Moreira; נולד ב-24 באוגוסט 1998 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת פלמיירס מליגת העל הברזילאית ובנבחרת אורוגוואי.
פיקרס גדל במחלקת הנוער של דפנסור ספורטינג מליגת העל האורוגוואית.
בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה ערך 26 הופעות ליגה.
בשנת 2019 חתם פיקרס בריבר פלייט מונטווידאו מליגת העל האורוגוואית.
הוא ערך 21 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-14 בינואר 2020 חתם פיקרס בפניארול מליגת העל האורוגוואית, במדיה ערך 37 הופעות ליגה.
ב-31 ביולי 2021 חתם פיקרס בפלמיירס מליגת העל הברזילאית.
ב-2 בספטמבר 2021 ערך פיקרס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי, בתיקו 1-1 נגד נבחרת פרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
חובב קרויטהמר כרובי (4 בינואר 1930 – אפריל 2007) היה אמן ישראלי, גרפיקאי, צייר ופסל.
יצר ועיצב את אנדרטת חטיבה 99 במלחמת ששת הימים.
על שמו קרויה המועצה נאות חובב.
כרובי נולד בפולין עם אחיו התאום אמנון (נהרג בתאונת מטוס ריסוס ב-1960), בנם של מרים ואורי קרויטהמר.
המשפחה עלתה לארץ ישראל בשנות ה-30 והתגוררה במעונות העובדים ברחוב פרוג בתל אביב.
אביו עבד בחברת "סולל בונה" ואימו הייתה עקרת בית.
ב-1946 זכה בפרס ראשון בגרפיקה בתחרות לנוער לרגל 25 שנים לקרן היסוד.
ב-1947 הוא התגייס לפלמ"ח ושרת בגדוד החמישי של חטיבת הראל והיה מפקד מחלקה בפלוגה ב'.
בין השאר שימש קודם לכן גם כמפקד כיתה של חברי הכשרת כפר מנחם.
בדצמבר 1959 הקים את בית הדפוס הראשון באילת.
בשנות ה-60 עבד עם יונתן כרמון וביחד יצרו את התפאורה והתלבושות למופעים של להקת כרמון.
כרובי היה קצין בחטיבה 99 וב-6 ביוני 1972 נחנכה אנדרטת חטיבה 99 במלחמת ששת הימים שאותה עיצב, כ-1 ק"מ צפונית למועצה נאות חובב.
בעקבות האנדרטה שיצר, קרויה המועצה על שמו.
בשנת 1988 עיצב את המצבה של רפי נלסון.
כרובי נפטר ממחלת הסרטן באפריל 2007, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ עינת.
אנדרטת חטיבה 99 במלחמת ששת הימים
כובעו של נלסון - אנדרטה לזכרו של רפי נלסון ממוקמת בכניסה ל"חוף של מוש", אילת.
עטיפות לתקליטים - הגשש החיוור במועדון הסנטר הכפול - שמחת זקנתי (1964), "סינמה גשש" - הגשש החיוור (1967), החלונות הגבוהים, ירושלים של זהב (שירי מלחמת ששת הימים), פסקול הסרט "שלאגר" (1979).
אלבום שחקני קולנע מפורסמים - יצרני הגלידה שליד התאחדות הסוחרים הכללית בישראל
חֹבָב חותן משה הוא אדם הנזכר פעמיים במקרא, כחותנו של משה רבנו.
בפרשת בהעלותך הוא מופיע יחד עם שם אביו .
בין המפרשים קיימת מחלוקת על זהותו, האם הוא אכן היה חותנו של משה, או שהיה גיסו, או שגם גיסו וגם חותנו נקראו בשם זה.
מקור שמו, וכפי שהוא נדרש בחז"ל, הוא מלשון חביבות.
בדברי הנביאים מופיע כי זרעו של חובב התגורר בארץ ישראל, בנחלה ייעודית עבורו.
חובב נזכר לראשונה, בעת יציאת בני ישראל ממדבר סיני על מנת להיכנס לארץ כנען.
משה פנה אליו בבקשה שיבוא עם ישראל בדרכם לארץ, .
חובב סירב, ואמר כי ברצונו ללכת לארצו ומולדתו.
משה לא הרפה, וביקש ממנו כי יבוא בכל זאת עם ישראל .
בפסוק לא פורש האם קיבל חובב את דברי משה ובא עם ישראל בדרכם לארץ, והראשונים נחלקו בפירוש המעשה:
לדעת רבי אברהם אבן עזרא, כל דברי משה - כולל אלו שנכתבו לאחר תשובת חובב - נאמרו לחובב לפני תשובתו, ולמרות כל דברי משה - לא קיבל חובב את דבריו ולא בא עם ישראל לארץ.
לדעת הרמב"ן והרד"ק, חובב קיבל את דבריו ובא עם ישראל לארץ.
הרמב"ן מבהיר כי אף על פי שלא קיבל חובב את דברי משה בפעם הראשונה, לאחר שהוסיף לו את המשפט השני - קיבל את דבריו.
לפי הרמב"ן, זו גם הסיבה שלא מופיעה בתורה תשובתו של יתרו, שכן קיבל את דבריו.
דעת הרמב"ן נתמכת גם בדברי חז"ל בתלמוד הירושלמי: .
לדעת רבי עובדיה ספורנו, חובב עצמו שב לארצו, אך בניו נשארו עם בני ישראל, וכפי המשתמע מספר שופטים .
המקום השני בו נזכר חובב, הוא בספר שופטים, בהקשר לחבר הקיני שהיה מצאצאיו, ופרש ממקום מגורי משפחתו לכיוון צפון הארץ באלון בצעננים הסמוכה לקדש נפתלי: .
זהותו של חובב שנויה במחלוקת, הנובעת בעיקר מפני סתירה לכאורה בין המקראות:
בשמו המוכר - "חובב חותן משה" - הוא מוזכר פעמיים במקרא, ומשתמע כי היה אביה של ציפורה אשת משה - חותן משה.
בפרשת בהעלותך הוא מופיע כבנו של , ומכיוון שרעואל מוזכר בפרשת שמות כאביה של ציפורה אשת משה, הרי שחובב היה גיס של משה.
תירוץ אפשרי, לפיו יש לייחס את המילים "חותן משה" כמוסבות על רעואל אביו של חובב (ולפי זה יהיה הפיסוק כך: ), נדחה על ידי רבי אברהם אבן עזרא.
הדחייה מתבססת על אזכורו של חובב בספר שופטים, שם הוא מכונה "חותן משה" למרות שאין שם אביו מצוין שם.
בחז"ל ובראשונים קיימות למעשה כמה דעות בזיהוי חובב:
הדעה הרווחת בדברי חז"ל ופרשני המקרא הראשונים, היא כי חובב הוא יתרו שהיה חותן משה - אביה של ציפורה אשת משה.
ואילו רעואל המדיני היה אביו של יתרו-חובב, ורעואל מוזכר כאביה של ציפורה (למרות שהיה סבה, אבי אביה יתרו) שכן נקרא אב גם ביחס לבני בניו.
הריב"א גם כן מפרש כי "חובב" הוא חותן משה, על פי כך שהוא מבאר כי "רעואל" היה שמו של אביו של יתרו וגם שלו עצמו, ולכן מובן למה גם יתרו מופיע כבנו של רעואל, וגם ציפורה בתו מופיעה כבתה של רעואל.
רבי אברהם אבן עזרא פירש, כי חובב היה גיס של משה - בנו של יתרו-רעואל, והשם "חותן" בלשון המקרא כולל כמה אישים ממשפחת האישה - גם אביה וגם אחיה.
שמו נדרש בחז"ל, במדרשי אגדה, כנובע ממשמעות של חביבות: על כך שהיה חביב , או על שם שחיבב את התורה.
מקור שמו במשמעות של חביבות מופיע גם אצל חוקרי לשון המזהים אותו עם המילה הערבית "מַחְבּוּבּ" (محبوب), במשמעות "חביב".
הרמב"ן ביאר את כפל השמות "יתרו" ו"חובב", בכך ש"חובב" הוא השם שקיבל יתרו לאחר שהתגייר, כדרך המתגיירים לקבל שם יהודי חדש.
הקיני היה מזרעו של חובב ("בני קיני חותן משה") והתגורר בארץ ישראל, בנחלה ייעודית עבורו.
הם גרו בתחילה ב"עיר התמרים" (=יריחו), ועברו לשבת בנגב יחד עם בני יהודה.
במהלך מלחמת סיסרא, נזכר חבר הקיני שהיה מאותו עם, ושם מצוין כי הם היו .
כאשר נלחם שאול בעמלק, פנה קודם לקיני שישב בסמיכות לעמלק, וביקש מהם לסור משם, כדי שלא להשמידם יחד עם עמלק, מפני שאביהם עשה חסד עם ישראל בצאתם ממצרים.
בספר מלכים נזכר אדם בשם יהונדב בן רכב שהלך יחד עם יהוא להשמיד את כל זרע אחאב.
זרעו נזכר בתקופה מאוחרת יותר בימי ירמיהו, כשבט שנצטווה על ידי אביו יהונדב לא לשתות יין ולא לשבת בבתים, ובתקופת המצור הבבלי בסוף ימי בית המקדש הראשון באו לשבת בירושלים.
על פי הפסוק בדברי הימים, בו נאמר , מזהים חז"ל את הרכבים עם הקיני.
ממקראות אלו עולה כי לפחות חלק מהקיני התיישבו מאוחר יותר באזור ירושלים.
חוב משקי בית הוא החוב המשולב של כל משקי הבית, הכולל חובות צרכניים ומשכנתאות.
עלייה משמעותית בגובה החוב הזה, עולה בקנה אחד עם משברים כלכליים חמורים והייתה גורם למשברים הכלכליים בארצות הברית ובעקבותיו באירופה בשנים 2007–2012. חוב משקי בית משפיע גם על האטה בצמיחה הכלכלית במשק.
יש כלכלנים שטענו שהורדת חוב זה חיונית להתאוששות כלכלית בארצות הברית ובמדינות נבחרות בגוש האירו.
ניתן להגדיר חוב משקי הבית על בסיס אילו סוגי חוב נכללים בו.
סוגי החוב הנפוצים כוללים משכנתאות לדיור, הלוואות להון עצמי, הלוואות רכב, הלוואות לסטודנטים וכרטיסי אשראי.
ניתן למדוד את חוב משקי הבית גם ביחס למדדי הכנסה שונים (למשל, הכנסה לפני מס והכנסה פנויה) או ביחס לגודל המשק (תוצר מקומי גולמי).
דרך נוספת למדוד את נטל החוב גם במונחים של גובה הריבית שהוא מייצר ביחס להכנסה של הלווה.
לדוגמה, הפדרל ריזרב האמריקאי מודד את היחס בין תשלומי החוב להכנסה אישית פנויה.
תשלומי החוב מורכבים מאומדן התשלומים על משכנתאות וחוב צרכני.
הפדר ריזרב מודד גם את "יחס ההתחייבויות הפיננסיות" (FOR), המוסיף לשכלול גם תשלומים על השכרת רכב, תשלומי שכירות, ביטוח מבני מגורים ותשלומי ארנונה ועוד.
קרן המטבע העולמית מזהה יחס חוב משקי בית לתל"ג בשיעור 65%, כנורה אדומה.
משנות ה-70 של המאה הקודמת, האפשרות לקבל הלוואות ואשראי התרחב בעולם.
טכנולוגיית כרטיסי האשראי הקלה את האפשרות לתשלום דחוי; כן, ההסדרה מחודשת של השווקים הפיננסיים בשנות ה-80 וה-90, הפכו את השימוש של צרכנים באשראי לקל וזמין.
הקלות והזמינות של שימוש באשראי הביאו לעלייה עקבית ברמת החוב של משקי הבית.
עד לשבר הכלכלי ב-2008, חוב משקי בית נתפס על ידי מרבית ההוגים והמוסדות הציבוריים כעניין פרטי ולא ציבורי.
החוב של צרכניים פרטיים נתפס כאחד הגורמים המובילים למשבר, לא רק בגלל שהם לא הצליחו להחזיר את חובותיהם, אלא גם בגלל שפעילות כלכלית התמקדה בהחזרת חובות קיימים, ובכך צמצמה את הצמיחה.
סוציולוגים וכלכלנים פוליטיים החלו לחקור את הקשר בין אשראי לשירותי רווחה.
היו ששיערו שיש יחסי תמורה בין שירותי רווחה לחוב משקי הבית.
תאוריית הרווחה-חוב (The welfare-debt tradeoff theory) טוענת שבמדינות עם מדיניות רווחה נדיבה יותר אנשים לא צריכים ללוות כסף, בעוד שעם מדיניות רווחה פחות נדיבה, אזרחים נוטים ללוות כדי להתמודד עם צורכי החיים.
חוקרים אחרים טוענים כי אין הלימה מלאה בין מדיניות רווחה לאחוז חוב משק הבית מהתל"ג ומצביעים על חלוקת משאבי רוווחה לפי קבוצות גיל כקשורה לחוב משקי הבית.
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 הבנקים המרכזיים הורידו את הריבית לרמה כמעט אפסית.
כתוצאה מכך, הכסף הזול מהבנקים המרכזיים התגלגל לצרכנים ועודד אותם לקחת הלוואות.
הלוואות הובילו להגדלת הצריכה ופגעו בתוספת ההכנסה.
במאה ה-20, ההוצאות על מוצרים בני קיימא עלו משמעותית.
החוב של משקי הבית עלה ככל שרמת החיים עלתה, והזדמנויות הרכישה שעמדו לפני צרכנים התרחבו מאוד.
אלה כללו מוצרי צריכה ארוכי טווח (כגון ריהוט או תכשיטים) מוצרי אלקטרוניקה, חשמל וכלי רכב.
אשראי קל מסית מחסכון להוצאות.
בקרב מדינות ה-OECD, רוב החוב של משקי הבית משכנתאות, ששכיחותן משתנה בין מדינות, בין 60% ל-90% מסך החוב של משקי הבית.
במדינות סקנדינביה, חוב של משקי הבית מורכב ברובו ממשכנתאות, והשימוש באשראי צרכני נמוך במיוחד.
חוב משקי בית במדינות נבחרות בשנת 2022
אחוז חוב משקי הבית מהתל"ג:
בשנת 2024 עלה חוב משקי הבית של בישראל והוא עומד על-845 מיליארד שקל.
בשנת 2002 עמד שעור החוב של משקי הבית בישראל על 38% מהתמ"ג.
ב-2017, שעור החוב של משקי הבית בישראל עלה ל־42%, שהם כ-530 מיליארד שקלים.
ב-2022 עלה החוב לכמעט 50% מהתמ"ג ונאמד ב-747 מיליארד שקל בסוף הרבעון השני של השנה.
ב-2017, בעשירון התחתון אחוז החייבים עומד על 18% בלבד (לעומת 56% בעשירון העליון) אך בעלי החוב בעשירון התחתון חייבים סכומים ששווים בממוצע להכנסה שנתית של שמונה שנים.
לעומת זאת, בשאר העשירונים שיעור החוב הממוצע נע בין הכנסה שנתית של שנה לשתיים של שכר ממוצע באותם עשירונים.
כן, בעשירון התחתון אחוז החייבים מעל גיל 54 עומד על 35% ואילו בעשירון העליון רק על 22%.
חואקין קארירה (בפורטוגזית: Joaquim Carreira; 8 בספטמבר 1908 – 1 בינואר 1981), היה כומר פורטוגלי שפעל ברומא להצלת יהודים במלחמת העולם השנייה והוכר כחסיד אומות העולם.
חואקין קארירה נולד בסוטו דה צ'ימה, בקרנגז'יירה שבפורטוגל.
היו לו שלוש אחיות, ומשפחתו הייתה משפחה נוצרית אדוקה.
ב-1926 בגיל 18 נסע לרומא ללימודי כמורה.
עם סיום הלימודים הוצב כפרופסור בסמינר ליריה.
בזמנו הפנוי גם הוסמך לטייס ולצלם רשמי ובכך הפך לכומר הטייס הפורטוגלי הראשון.
ב-1940 קיבל הוראה לחזור לרומא.
למרות שלא רצה והחשש מהחיים ברומא בזמן המלחמה חזר קארירה לרומא ושם נשאר עד סוף המלחמה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, עבד קארירה בתור סגן רקטור הקולג' הפורטוגלי ברומא.
קארירה נתן מחסה ליהודים בקולג' בו עבד.
בין השנים 1943–1945, סיפק מקום מסתור ליהודים באופן קבוע, ואחרים הוסתרו על ידו באופן זמני.
בין היהודים שהסתיר היו שלושה בני משפחת סיטון, רוברטו אליהו ואיזקו סיטון.
כדי לנסות להבטיח את ביטחונם של היהודים שהסתתרו אצלו הוא תלה שלט מחוץ לקולג' בו היה כתוב "שטח פרטי של הכנסייה" כדי למנוע כניסה של הנאצים לקולג'.
למרות ניסיון זה הנאצים ערכו ביקור פתע בו נאלצו הנרדפים להסתתר על גג המבנה.
אחרי המקרה נאלצו היהודים שהסתתרו אצלו לעבור למקום מחסה אחר מחשש שיתפסו למרות שאף אחד מהם לא נתפס באותה פשיטה.
קארירה ערך יומן מפורט במהלך המלחמה בו הסביר את הסיבות שבגללן הציל יהודים וכתב על האירועים שעבר.
על פי היומן הוא הסתיר את היהודים תוך סיכון עצמי גדול.
מיד בסיום המלחמה, מונה קארירה לרקטור הקולג', וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1954. לאחר שעזב את הקולג' האפיפיורי, החל לעבוד בשגרירות פורטוגל בוותיקן.
הוא שהה שם עד 1978. קארירה נפטר ב-7 בדצמבר 1981, בקאסה מדונה די פטימה, שם התגורר.
חואקין קארירה היה הפורטוגלי הרביעי שהוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
ב-4 בספטמבר 2014 הוכר באופן רשמי.
מדליה ותעודת כבוד הוענקו לכבודו לאחיינו ז'אאו קארירה מוניקו ב-15 באפריל 2015. הטקס התקיים בבית הכנסת "שערי תקווה" ובשגרירות ישראל בליסבון.
הרחוב בפורטוגל שבו נולד נקרא על שמו.
חואקין פניצ'לי (בספרדית: Joaquín Panichelli; נולד ב-7 באוקטובר 2002 בקורדובה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שטרסבורג מליגת העל הצרפתית ובנבחרת ארגנטינה.
פניצ'לי נולד בקורדובה שבארגנטינה, וגדל במחלקות הנוער של ראסינג דה קורדובה, בלגראנו, אטלאיה דה קורדובה וריבר פלייט.
ב-13 בינואר 2023 חתם על חוזה לשלוש שנים וחצי בדפורטיבו אלאבס מהליגה הספרדית השנייה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-5 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 1-1 נגד גרנדה במסגרת המחזור ה-39 בליגה לעונת .
בתום העונה העפיל עם המועדון ללה ליגה, וב-3 בפברואר 2024, לאחר פציעת ברך ארוכה, ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, בהפסד 1–3 לברצלונה במסגרת המחזור ה-23 לעונת 2023/2024. בסך הכל ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-19 באוגוסט 2024 הושאל למשך עונת למיראנדס מהליגה הספרדית השנייה.
ב-24 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד מאלגה במסגרת המחזור השני בליגה, ובמשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
הוא הבקיע 20 שערי ליגה ב-40 הופעות במהלך העונה הסדירה, והוסיף ארבע הופעות ושער אחד בפליי-אוף ההעפלה ללה ליגה, בו הפסידה מיראנדס לריאל אוביידו בתוצאה 2–3 בסיכום שני המשחקים.
ב-27 ביולי 2025 חתם על חוזה לחמש שנים בשטרסבורג מליגת העל הצרפתית.
ב-17 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על מץ במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2025/2026, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
ב-14 בנובמבר 2025 ערך פניצ'לי הופעת בכורה בנבחרת ארגנטינה, כשהחליף את ליאו מסי בניצחון על נבחרת אנגולה במסגרת משחק ידידות.
חובבי ציון או חיבת ציון הוא שם כולל לכמה אגודות ציוניות שנוסדו במזרח אירופה בסוף המאה ה-19 ודגלו בציונות מעשית, למשל: עלייה והתיישבות יהודית בארץ ישראל.
התנועה הוקמה ברוסיה וברומניה בסוף המאה ה-19 בתגובה לאנטישמיות ולמכשולים שהושמו בפני האמנציפציה של יהודי אותן ארצות, וכחלק מן ההתעוררות הלאומית באירופה בכלל ואף בקרב היהודים.
בתנועה היו חברים יהודים מזרמים שונים, כאשר המכנה המשותף לכולם היה רעיון השיבה לארץ ישראל.
בין הגורמים להקמת האגודות והתחזקות הרעיון של ציונות מעשית אפשר למנות את אי מתן אזרחות ליהודי רומניה – המדינה הרומנית, שהוקמה באיחוד נסיכות מולדובה ונסיכות ולאכיה ב-1859 תחת ההבטחה לתת אמנציפציה ליהודים, לא עמדה בהבטחתה.
בעקבות לחץ של החוגים האנטישמיים, שכללו חלקים גדולים מהחוגים המשכילים, חזר בו השליט, אלכסנדרו יואן קוזה.
הוא אמנם הבטיח השתלבות מדורגת, אולם הדחתו לטובת נסיך זר ממוצא גרמני ביטלה גם הבטחה זו, ורומניה בחוקתה קבעה שרק נוצרים יכולים לקבל אזרחות רומנית.
אכזבת היהודים הביאה לחיפוש אפיקים אחרים, מחוץ למדינה הרומנית.