tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
צג מחשב של מחשב אישי, לפטופ, או טאבלט
קורא ספרים אלקטרוני, תצוגה אלקטרופורטית
מסמכי האנטי-פדרליסט , הם אוסף של מאמרים שנכתבו על ידי המתנגדים לאישור חוקת ארצות הברית בשנים 1787–1788. המאמרים נכתבו כתגובת נגד למאמרי הפרדרליסט שבאו לשכנע ולהסביר את יתרונות החוקה על פני תקנון הקונפדרציה.
ימים לאחר הטיוטה הסופית של חוקת ארצות הברית החל על גבי דפי העיתונים הוויכוח על החוקה החדשה.
בצד אחד תומכי הממשל המרכזי החזק הפדרלי שבקשו לשכנע את המדינות לאשר את החוקה באמצעות מסמכי הפדרליסט ובצד השני האופוזיציה, מתנגדי החוקה והממשל המרכזי החזק.
מסמכי הפדרליסט השפיעו והחוקה אושרה, אבל השפעת מסמכי האנטי-פדרליסט ניכרת עד היום במגילת הזכויות שהיא עשרת התיקונים הראשונים לחוקה.
עד כה לא תורגמו המסמכים לעברית.
ב-1777 תוך כדי מלחמת העצמאות של ארצות הברית הוקמה הקונפדרציה של 13 המדינות על בסיס תקנון הקונפדרציה המסמך להגנת החירות והריבונות של המדינות, שהבטיח לכל מדינה "ריבונות, חירות ועצמאות".
ניסיון החיים תחת שלטון מרכזי מרוחק של מלך אנגליה הביא לחשש מפני ממשל מרכזי מרוחק שבוודאי לא יראה את הצרכים וההעדפות המקומיות.
לכן הייתה העדפה של ממשל קרוב תחת פסק דין של הבוחר והייתה הסכמה למסגרת משותפת לייצוג של המדינות בענייני חוץ מלחמה ושלום.
הסמכויות של המלך הבריטי הועברו למדינות וכך נשמרה ריבונות המדינות.
השלטון המרכזי שהוקם היה חלש ולא יכול היה לכפות את מרותו על המדינות דבר שהביא לכאוס.
במשך חודשים התנהל ויכוח לגבי צורת הממשל הרצויה בין תומכי השלטון המקומי של המדינות לבין התומכים בממשל מרכזי חזק.
הבעיות הכלכליות והפוליטיות יצרו מצב בלתי נסבל למדינות ולאזרחים שלה בעיקר לחקלאים עד שבפברואר 1787 יצאה קריאה למדינות לקיים ועידה בפילדלפיה לתיקון תקנון הקונפדרציה.
12 מדינות שלחו נציגים לוועידה שבטלה את התקנון והכינה את החוקה של ארצות הברית .
בגלל אילוצים כלכליים ומדיניים, הנציגים שהיו ברובם שמרנים יצרו חוק יסוד חדש שהמדינות צריכות היו לאשר.
מאחר שבבתי המחוקקים של המדינות היו תומכי הקונפדרציה, נתבקשו המדינות לבחור נציגים אד-הוק לאישור החוקה החדשה יחד עם שינוי הרוב הנדרש לאישור מרוב קולות לרוב של 9 מתוך 13 המדינות.
כדי לגייס את תמיכת המדינות לאמץ את החוקה ולאשר אותה נכתבה סדרת מאמרים על ידי תומכי הממשל הפדרלי והחוקה (המילטון, מדיסון, ג'ון ג'יי) שהסבירו את הרקע והיתרונות של שינוי שיטת הממשל.
בסדרת המאמרים מסמכי הפדרליסט שבהם נרשמו המחשבות הכוונות והגישות הפוליטיות הכלכליות והחברתיות.
מסמכים אלו נחשבו ונחשבים עד היום לחזון האבות המיסדים.
מול תומכי החוקה הללו עמדה אופוזיציה של מתנגדי החוקה ומתנגדים לממשל מרכזי חזק אלו הם האבות המייסדים האחרים, האנטי-פדרליסטים.
כדי לגייס תומכים לעמדתם הנגדית כתבו מאמרי נגד מסמכי האנטי-פדרליסט.
המאמרים של מסמכי האנטי-פדרליסט, נכתבו על פני מספר שנים ועל ידי מגוון מחברים שהשתמשו בשמות עט בדויים.
האנטי-פדרליסטים לא היו מעורבים בפרויקט מאורגן כמו שהיו תומכי החוקה הפדרליסטים ולכן לא היה אוסף מאורגן של המאמרים של האנטי-פדרליסט.
האוסף הראשון נערך בשנת 1965 על ידי מורטון בורדן פרופסור מאוניברסיטת קולומביה.
הוא אסף 85 מסמכים מהחשובים שבהם וסידר אותם בסדר דומה לזה של 85 מסמכי הפדרליסט.
אוסף חדש ועכשווי של מסמכי האנטי-פדרליסט נערך על ידי הרברט סטורינג ומורי דריי מאוניברסיטת שיקגו .האנטי-פדרליסט השלם כולל שבעה כרכים שבהם יש חוברות וחומרים אחרים שלא פורסמו בעבר.
תוכן המאמרים של האנטי-פדרליסט שיקף ומשקף את הרגשות של האנטי-פדרליסטים, את האמונה בצורך של האזרחים להשתתף ישירות בדמוקרטיה, את החשש והפחד המקומי מפני ממשלה מרכזית ורבת עוצמה.
הנושא הפדרליסט הכותב הטיעון האנטי-פדרליסט הכותב הטיעון צורת הממשל הפדרליסט 10 מדיסון יתרונות האיחוד והגודל ברפובליקה מסמך מספר 1 - הקדמה כללית והסכנה מהטבות לאריסטוקרטיה הצעה עם העדפה ברורה לאליטה האריסטוקרטית בחירת הנשיא הפדרליסט 68 - על הנשיא המילטון שיטת האלקטורים.
מחברי האנטי-פדרליסט או האבות המייסדים האחרים
רוב האמריקאים מכירים את המאמרים של הפדרליסט שנכתבו בשמות בדויים וזוהו עם המילטון, מדיסון וג'ון גיי להלן הפדרליסטים.
הם תמכו בחוקה ובשלטון מרכזי חזק, וכתבו את המאמרים כתעמולה להשגת האישור של החוקה החדשה ב-1787. הרבה פחות מפורסמים ופחות ידועים הם מסמכי האנטי-פדרליסט שנכתבו תחת שם בדוי על ידי אנשים פחות מפורסמים בתרבות האמריקאית וזוהו עם המתנגדים לחוקה ולשלטון מרכזי חזק, האופוזיציה, האנטי-פדרליסטים.
אחד המוחים שהביעו את מורת רוחם מחלקים של החוקה החדשה, היה מושל ניו-יורק ג'ורג' קלינטון, שזוהה עם שם העט הבדוי "קאטו".
והוא כתב לאזרחיו כי ההמלצות לצורת הממשל נמסרות על ידי אנשים ראויים לאמון הציבור אבל צריך לזכור כי גם החכמים והטובים שבאנשים עלולים לטעות.
אימוץ של הטעויות יכול להיות הרסני לקהילה.
החשש בעיני המוחים היה מפני ריכוז כוח רב מידי לממשל הפדרלי.
בטיוטה המקורית לא היה כתב זכויות וכל חוקי המדינה היו כפופים לממשל הפדרלי משהו שהזכיר להם את המלך שנגדו מרדו ונלחמו את מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
עיקר החשש של המתנגדים היה שללא מגילת זכויות תהיה עריצות של הממשלה הריכוזית.
החוקה המקורית נכתבה ללא הצהרת הזכויות – כתב הזכויות.
בעיני האופוזיציה החוקה התרחקה מהרעיון עבורו נלחמו נגד בריטניה.
המתנגדים לחוקה בקשו להוסיף הגנה על חירות הפרט ובקשו להחיל אותו על הממשל הפדרלי.
כאמור החשש שלהם היה מפני עריצות שלטון מרכזי רחוק, שחשוב להגביל אותו ולהשאיר לשלטון המקומי של המדינה את החופש להגן או להגביל את האזרח.
בשלב ראשון היו שלושה מתנגדים שסירבו לחתום על החוקה: אלברידג' ג'רי שכיהן כמושל מדינת מסצ'וסטס, אדמונד רנדולף שכיהן כמושל וירג'יניה וג'ורג' מייסון.
ואליהם הצטרפו פטריק הנרי שבמהפכה קרא "תן לי חירות או תן לי מוות" וכינה את החוקה המוצעת 'מהפכה קיצונית כמו זו שהפרידה בין האמריקאים לבריטים.
הוא העלה על הכתב את החששות שללא מגבלות, החוקה המוצעת תכפיף את ממשל המדינות לממשל הפדרלי, סמואל אדמס וריצ'רד הנרי לי ועוד אחרים.
האנטי-פדרליסטים לא הצליחו לבטל את החוקה, אבל לאור הלחצים והצורך באישור החוקה הבטיח מדיסון להוסיף תיקונים לחוקה מיד לאחר אישורה על ידי המדינות.
מגילת הזכויות היא למעשה עשרת התיקונים הראשונים לחוקת ארצות הברית המבטיחים את היסוד וזכויות היתר של האזרחים האמריקאים.
מגילת הזכויות נותנת את הסמכות שלא ניתנה במפורש לממשל הפדרלי, למדינה.
מגילת הזכויות הפכה לחלק החשוב בחוקה ורבים מהתיקים שנידונים בבית משפט העליון הם תיקים שדנים בחופש הביטוי של פעילי זכויות אזרח והגנה על אמריקאים מפני פיקוח בלתי חוקי של הממשלה, כפי שביקשו האנטי-פדרליסטים במסמכי האנטי-פדרליסט שכתבו לפני יותר מ-200 שנה.
מסמבריאורניס (שם מדעי: Mesembriornis) הוא סוג של עוף נכחד ממשפחת הפורוסרקוסיים, "עופות האימה", אשר חי באמריקה הדרומית לפני 5.332-4 מיליון שנה, בתחילת תקופת הפליוקן.
בסוג זה היו שני מינים אוכלי בשר, שלצד הטיטאניס מצפון אמריקה, נחשבו לאחרוני עופות האימה בעולם.
מספר חוקרים רואים בו בן למשפחה משלו בשל הבדלים קטנים במבנה השלד.
כיום הוא משויך לתת-משפחה עצמאית (Mesembriornithinae).
המסמבריאורניס היה עוף גדול בגובה 1.5 מטרים שהגיע לאורך 1.2 מטרים ולמשקל 70 ק"ג בממוצע.
הוא היה בעל מקור ענקי שנועד לחיתוך והכאה קטלנית בטרפו.
מאובניו נמצאו בתצורות מונטה הרמוסו שבארגנטינה במאה ה-19.
רגליו הארוכות אפשרו למסמבריאורניס תאוצה גדולה, בדומה לברדלס, והוא השתמש בטפריו ובמקורו העצום כדי להרוג את קרבנותיו, בעיקר נוטונגולאטויים.
מסמך קניג (הידוע גם בשם דו"ח קניג) היה מסמך חסוי ופנימי שחיבר ישראל קניג באפריל 1976 עבור ממשלת ישראל.
המסמך הציג מספר יעדים אסטרטגיים וצעדים טקטיים שמטרתם היא לצמצם את כמותם וכן את השפעתם של ערביי ישראל הגרים באזור הגליל.
אף על פי שממשלת ישראל מעולם לא הודתה רשמית כי מדיניות הממשלה הרשמית מונחית על ידי תוכנית זו, כמה מהמלצותיו של קניג אכן יושמו, בעיקר אלו שמדברים על הרחבת הפקעות הקרקעות מבעליהם הערבים והקמת יישובים יהודיים חדשים באזור
בתחום הפוליטי מציע המסמך "להקים מפלגה אחות למפלגת העבודה, אשר הדגש בה יהיה על רעיונות השוויון, הומניזם, תרבות ולשון, מאבק סוציאלי והרמת דגל השלום באזור.
על המוסדות להיערך כדי לקיים נוכחות סמויה ושליטה במפלגה זו " וכן "למנות צוות מיוחד (שב"כ) שיחקור נוהגים אישיים של מנהיגי רק"ח ואישים שליליים אחרים ולהביא הממצאים לידיעת ציבור בוחריהם".
המסמך רואה כהתפתחות מדאיגה את שיפור מצבם הכלכלי של ערבים בצפון ישראל ובפרט את התעסוקה במפעלי תעשייה.
שיפור זה מביא, לדעת המחבר, לאפשרויות מחשבה שאינן רצויות:
כדי למנוע אפשרות זו מציע קניג:
להגביל העסקת ערבים במפעלים המקבלים סיוע מהמדינה על פי חוק עידוד השקעות הון ל 20% מכלל העובדים
העמקת גביית מס הכנסה מערבים בצפון
דחיקת רגליהם של מפיצים ערבים כדי למנוע תלות של יהודים במשווקים ערבים
אי תשלום קצבאות ילדים למשפחות ערביות "דרך של הצמדה למצב כלכלי או הפקעת מענקים אלה מידי הביטוח הלאומי ומסירתם לסוכנות היהודית או ההסתדרות הציונית שתהיה מיועדת ליהודים בלבד"
להעדיף יהודים על ערבים בהעסקה במוסדות מרכזיים
המסמך מזהה כבעיה קשה את ריבוי האקדמאים הערבים, שכן "אוכלוסייה בעלת השכלה, ולוּ שטחית ופרובינציאלית, מהווה ה"שאור שבעיסה" לכל תנועה לאומנית ובמיוחד בתנאים הנתונים, כמו של ערביי ישראל".
כדי למנוע היווצרות שכבת הנהגה משכילה ועצמאית מציע המסמך:
הקפדה על קריטריונים אחידים בקבלה למוסדות להשכלה גבוהה ובמתן מלגות כך שיצטמצם מספרם של הסטודנטים הערבים
לעודד פנייה ללימוד מקצועות טכניים בהם שכן לימודי מקצועות אלו "מותירים פחות זמן להתעסקות בלאומנות והנשירה מהם גבוהה"
להקל על יציאה ללימודים בחו"ל ולהקשות על חזרת הבוגרים וקליטתם בעבודה ובכך לעודד הגירה
לפעול כנגד "מתסיסים" בקרב הסטודנטים הערבים
תזכיר קניג פורסם בציבור בספטמבר 1976, כאשר הודפס במלואו בעיתון "על המשמר", פרסומו של המסמך עורר ויכוח נרחב הן בישראל והן בשאר העולם.
ממשלת ישראל נבוכה אך לא בגלל תוכן המסמך, אלא מפני שפורסם וניתן לקריאה בידי הציבור".
בישראל לעומת זו, פרסום התזכיר באופן "צנוע" יותר.
העיתון הישראלי, ידיעות אחרונות, דיווח כי גורמים בכירים המקורבים לראש הממשלה, יצחק רבין מייחסים חשיבות רבה לדו"ח קניג, יום לאחר הפרסום בידיעות אחרונות התראיין שר הפנים, יוסף בורג לתחנת רדיו ישראלית ואמר כי הוא תומך בקניג.
עוד באותו השבוע דיווח עיתון "הארץ" כי עמוס ערן, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, הביע צער על הדלפתו של דו"ח קניג ופרסומו בעל המשמר אך הודיע כי אף גורם ממשלתי לא דוחה את המלצותיו.
כמו העלה קניג את הרעיון לצמצמם את מספר האינטלקטואלים הערבים וזאת מכיוון שהתסכול שלהם עלול להיות מסוכן, את הרעיון יבצע בכך שהמדינה תעודד סטודנטים ערבים למקצועות טכניים כמו פיזיקה ומדעי הטבע, מקצועות אלו משאירים מעט זמן לעסוק בלאומיות ויקל עליהם ללמוד מחוץ לישראל ובהמשך להשתקע שם.
בכתבה של הארץ צוטט קניג וטען כי ערביי ישראל "רוצים רק לשאוב את הטוב ביותר מאיתנו", בהמשך סיפר על חבר שלו, ערבי מנצרת שמכיר לקניג תודה על כך ששכנע אותו להגר לקנדה.
מסמכי פנדורה הם מסמכים שהופצו בהדלפת ענק במסגרת סדרת תחקירים עיתונאיים בין-לאומיים, באוקטובר 2021, שבהם נחשפו פרטיהם האישיים והעסקיים של אנשי ציבור מרחבי העולם.
בדומה להדלפת מסמכי פנמה, בה הודלפו כ-11.5 מיליון מסמכים, המידע עובד על ידי ארגון התחקירנים הבין-לאומי בשיתוף מאות עיתונאים מ-117 מדינות.
בתחקיר הבין-לאומי נותחו 11,903,676 קבצים, בנפח דיגיטלי כולל של 2.94 TB, שמקורם ב-14 חברות המספקות שירותים במקלטי מס, כגון פנמה, דובאי, מונקו, שווייץ ואיי קיימן.
מתוכם היו כ-6.4 מיליון מסמכים פשוטים, 2.9 מיליון תמונות, 1.2 מיליון התכתבויות דואר אלקטרוני, 470 אלף תרשימים וכ-900 אלף סוגי קבצים אחרים.
הוזכרו בהם מעל 100 מיליארדרים, 29,000 חשבונות בנק, 35 מנהיגים ו-330 אנשי ציבור.
בנוסף, נחשפו פרטיהם הכלכליים של שרים, שופטים, ראשי ערים, גנרלים וידוענים.
מרבית המסמכים הם מהשנים 1996 עד 2020, אך חלקם גם החל מ-1970. תוכן המסמכים כולל רשומות של חברות, תעודות מניות, דוחות כספיים, נכסים, ותיעוד צעדים משפטיים.
המסמכים נקראו על שמה של פנדורה מהמיתולוגיה היוונית במטרה להשוות את חשיפת השערוריות הפיננסיות ברחבי העולם לכדי .
בין הדמויות המוכרות שהוזכרו במסמכים היו עבדאללה השני, מלך ירדן, נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב, נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי, ראש ממשלת צ'כיה אנדריי באביש, נשיא אקוודור גיירמו לאסו, טוני בלייר, מקורבי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, פפ גוארדיאולה וחוליו איגלסיאס.
בין הישראלים שהוזכרו בתחקירים שערך גוף התחקירים "שומרים - המרכז לתקשורת ודמוקרטיה", היו ניר ברקת, חיים רמון, בני שטיינמץ, ארנון מילצ'ן טדי שגיא, יולי וסמי עופר, איתן סטיבה ומשה חוגג ויו"ר עטרת כהנים מתי דן.
אזכור חלק מהדמויות במסמכים נובע מכך שפעלו והחזיקו נכסים במקלטי מס, פעולה שכשלעצמה אינה בהכרח עבירה פלילית.
מלך ירדן, עבדאללה השני, השתמש ב-36 חברות קש על מנת לקנות 14 בתי יוקרה בשווי 68 מיליון דולר.
קניית 3 מתוכם התקיימה לאחר האביב הערבי, כשאזרחי מדינתו יצאו להפגין כנגד השחיתות, במקביל למשבר חמור בכלכלת ירדן.
את קניית הבתים ביצע דרך עורך דין מאיי הבתולה.
לאחר חשיפת התחקיר, עורכי דינו טענו שעל פי החוק הירדני המלך בכלל אינו מחויב במס.
בהצהרה רשמית, נטען שהיה ידוע שלמלך יש בתים בעולם.
כמו כן, הם נועדו לארח נכבדים זרים ולא פורסמו משיקולי פרטיות ואבטחה.
נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב ומשפחתו רכשו 17 נכסי נדל"ן בבריטניה, בשווי עשרות מיליוני לירות שטרלינג: פנטהאוזים, שטחי משרדים ואפילו טברנה אחת.
רכישה של אחד מהנכסים, בניין משרדים בשווי 33 מיליון לירות שטרלינג, בוצעה דרך חברת Mallnick Holdings S.A.
שבבעלותו של אחד ממקורבי הנשיא, ואחרות בוצעו על ידי חברות קש כגון Sheldrake Six ו-Fliptag Investments.
בסך הכל, משפחת הנשיאות קנו נכסים בשווי 429 מיליון ליש"ט באמצעות 84 חברות קש שונות.
בשנים הסמוכות להדלפה חלק מחברות הקש נסגרו, נכסיהן נמכרו, ושוויים, על סך 125 מיליון ליש"ט, הועבר לנאמנות בשליטת חמו.
נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי, לא דיווח בהצהרת ההון הציבוריות שלו בשנת 2018 על כך שהוא החזיק ב-25% מחברה מחוץ לארץ בשם Maltex.
אף על פי שבמסע הבחירות שלו הצהיר שיילחם בשחיתות השלטונית במדינה, סמוך להיבחרו לנשיא במאי 2020 העביר את אחזקותיו בחברה לחברו, סלחי שפיר, שאף מונה לאחר מכן ליועצו הבכיר.
פחות מחודש לפני מועד פרסום התחקיר ניצל שפיר מניסיון התנקשות בחייו.
פרט לנושא אחזקותיו בחברת Maltex, השתמש זלנסקי בשתי חברות שהיו שייכות לחבריו בשביל לקנות שלושה נכסים במרכז לונדון.
ראש ממשלת צ'כיה, אנדריי באביש, עמד בעיצומה של מערכת בחירות שבמהלכה נחשף שרכש טירה בשווי 22 מיליון דולר בדרום צרפת דרך חברת השקעות חיצונית.
לפי התחקיר, הוא השתמש בחברות הממוקמות באיי הבתולה, וושינגטון ופנמה כדי לרכוש נכסים באמצעות הלוואות ביניהן, מה שהקשה על איתור עקבות הכסף.
הוא לא נענה לבקשות לתגובה, אך קונסורציום נדל"ן המקושר אליו, שהשתלט מאוחר יותר על החברות והנכסים, טען שבאביש עמד בכל דרישות החוק.
בהמשך באביש עצמו טען שפעל כשורה.
בבחירות האופוזיציה זכתה ברוב, כנראה מסיבות מגוונות.
חבר הכנסת ניר ברקת החזיק במניות בעצמו בכל שנותיו בעיריית ירושלים, וזאת בניגוד להצהרתו כי המניות נמצאות בנאמנות עיוורת.
לאחר היבחרו לכנסת העביר לבסוף את מניותיו לנאמנות, שבה הנאמן היה אחיו ושותפו, אלי ברקת.
ברקת טען כי התחקיר מגוחך ונגוע באינטרסים פוליטיים.
בנוסף, הוא טען שמשנת 2003 הוא העביר את ניהול כל עסקיו לידי אחיו, על פי חוק, ושכשנבחר לכנסת פנה לוועדת האתיקה, מסר לה את המסמכים לניהול עיוור ואת הצהרת ההון שלו, וביקש את הנחיותיה.
ב-2006 נוצר המיזם התיירותי "Bigova Bay Doo" בקוטור שבמונטנגרו, והוקמה חברה בשם זהה לצורך תפעולו.
החברה השקיעה בשטחים באזור, אך נפגעה כלכלית בשל המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008. בשנת 2013, בניסיון להציל את החברה, היא נמכרה לחברה אחרת בבעלות מרטין שלאף.
כתוצאה מכך, שלאף שלט בחברה שהחזיקה בקרקעות באזור קוטור, אך הייתה בחובות של 42 מיליון אירו.
בשנת 2016 חובות חברת "Bigova Bay Doo" הצטברו לכדי 52 מיליון אירו.
בעקבות כך, שלאף מכר את החברה המפסידה לחברה "DLN.RM" מקפריסין - חברה שאחד ממחזיקי מניותיה היה מני ויצמן, מכר של שלאף וחיים רמון.
מסמכים שנחשפו במסגרת התחקיר רמזו על כך ש-"DLN.RM" מכרה את "Bigova Bay Doo" לחברה של רמון ושותפיו תמורת 1,000 אירו.
עם זאת, במקביל שולם לחברה של רמון ושותפיו מעל 1.25 מיליון אירו תמורת סעיף מוגבל בזמן שאיפשר לשלאף להשתלט מחדש על "Bigova Bay Doo" תמורת סכום נוסף של פחות ממיליון אירו.
סעיף זה הוארך לאחר מכן ב-2018 תמורת 1.65 מיליון אירו נוספים.
מלבדם, הועברו עוד 2.5 מיליון אירו ל-"Bigova Bay Doo" לצורך "מימון ההוצאות השוטפות".
ב-2016 רמון החל בתהליך להסדר החובות של חברת "Bigova Bay Doo".
במהלך הליך זה, התברר כי עדיין לא נקבע מועד לתחילת העבודות, מה שעורר ספק בנוגע לקיום היגיון כלכלי ברכישת החברה הכושלת.
לבסוף הושג הסדר חוב שבמסגרתו נאסר על החברה לחלק דיבידנדים (אך בכל זאת חברת האם הקפריסאית של רמון ושותפיו תרמה 100,000 דולר להפועל תל אביב, שרמון היה בעל זכויות הניהול שלה בעבר).
רמון הכחיש שהיה איש קש עבור שלאף בעניין חברת "Bigova Bay Doo", טען שכל פעילותיו היו למטרת קידום הפרויקט, ושהטענות שעולות מן התחקיר הן דמיוניות וחסרות קשר למציאות.
חלוקה לפי כמות הרשומות שהודלפו
מסמך גלילי היה הצעה מדינית, שניסח השר ישראל גלילי, כמה חודשים לפני הבחירות לכנסת השמינית (1973).
המסמך אמור היה להתוות את מדיניות מפלגת העבודה בשטחים שישראל כבשה במלחמת ששת הימים למשך ארבע השנים הבאות.
המסמך קבע כי לא יחול שינוי במעמד המדיני של השטחים ותושביהם, ובמקביל, עיגן במצע המפלגה את הלגיטימיות של מפעל ההתנחלויות (שהתממש באותם הימים) והדרכים לישומו - אופן ריכוז הקרקעות, בשטחי בקעת הירדן, שהיא והרכסים בעורפה יהיו גבול השלום המזרחי של מדינת ישראל בהתאמה לתוכנית אלון, ברמת הגולן ובפתחת רפיח.
בין השאר, גם העיר ימית זכתה לגושפנקא להקמתה ממוסדות מפלגת העבודה שאישרו את המסמך.
המכשול העיקרי בתוך מפלגת העבודה לקידום עמדות יוניות, כמו אלה שהציג יגאל אלון בתוכנית אלון, היה התנגדותו של משה דיין.
החשש הקבוע של צמרת המפלגה היה שאם זו, וכן המערך המשותף לה ולמפ"ם, לא יאמצו עמדות ברוח גישתו הנצית של שר הביטחון הפופולרי, שזכתה לתמיכה ציבורית ניכרת, הלה יפרוש משורותיה ויתמודד עצמאית או יחבור למסגרת פוליטית אחרת.
חששות אלה גברו לקראת הבחירות שנועדו להיערך בסוף אוקטובר 1973. תביעתו העיקרית של דיין הייתה שהמפלגה תציג תוכנית מפורטת לפעולה בשטחים בארבע השנים הקרובות.
הוא העלה שורה של הצעות כבסיס לגיבושה.
כדי למנוע פילוג הטילה יו"ר מפלגת העבודה וראש הממשלה גולדה מאיר על ישראל גלילי, כיו"ר ועדת השרים להתיישבות והמנסח העיקרי של עמדות המפלגה והממשלה, לבחון את המסמכים שהעביר לה דיין ועל בסיסם לגבש את מה שבמקורו נקרא תוכנית הפעולה בשטחים 1973–1977 – סיכומים והמלצות.
התוכנית הובאה לאישור מזכירות מפלגת העבודה ב־3 בספטמבר 1973 כחלק ממצע הבחירות שלה.
בעד התוכנית הצביעו 79 מחברי המזכירות, רבים נעדרו, בהם ח"כ לובה אליאב שהביע התנגדות למסמך.
המחלוקת במפלגת העבודה סביב המסמך התמקדה בשני נושאים: מכירת קרקעות בשטחים לאזרחים פרטיים, ועידוד יזמים יהודיים בהקמת מפעלי תעשייה בשטחים.
גלילי טען שלא מדובר בסיפוח השטחים, אבל לובה אליאב שהתנגד למסמך טען כי "באולם הזה ובארץ הזאת...
ישנם רבים שנפשם בוכיה במסתרים בגלל המסמך הזה...
אהיה פה ליהודי הדממה הרעיונית הזאת".
ראש הממשלה גולדה מאיר אמרה בתגובה לדבריו: "קראתי שאמרת לעיתון זר שהמסמך הוא בושה, סיפוח זוחל וסוגר אופציות.
תקום ותגיד: איפה היה שמץ של אופציה שנסגרה מצדנו?" משה כרמל שהתנגד למסמך אמר: "אלף פעמים ייכתב פה נגד ספסרות...
ואין שום צורך ציוני, חלוצי, התיישבותי, ביטחוני שיעשו את זה יהודים פרטיים בשביל בצע כסף".
כרמל דרש לעודד יוזמה ערבית בשטחים, בצד יוזמה ישראלית.
לובה אליאב קבע שהמסמך "מייסר בעקרבים את מה שאני מבין כערכי תנועת העבודה.
המסמך הזה נותן הכשר למה שאחד מחותמיו קרא 'חנק הציונות'" (הכוונה לפנחס ספיר).
גולדה מאיר הגיבה: "היו ויכוחים על החלוקה ועל הסכם ז'בוטינסקי–בן-גוריון, אבל לא היה דבר כזה".
היה זה כתב כניעה למשה דיין שדרש התיישבות מיידית בגולן, ביהודה ושומרון ובחבל עזה, דברי דוד אוחנה.
מסמך נסיעה לפליטים (נקרא גם מסמך נסיעה של אמנת 1951 או דרכון ז'נבה) הוא מסמך נסיעה המונפק לפליט על ידי המדינה בה הוא מתגורר בדרך כלל, ומאפשר לו לנסוע מחוץ לאותה מדינה ולחזור אליה.
מכיוון שהסיכוי של פליט להשיג דרכון ממדינת הלאום שלו (שממנה ביקשו מקלט) הוא לא סביר, הוא זקוק למסמך נסיעה כדי שיוכל לבצע בנסיעות בינלאומיות.
145 המדינות החברות באמנה בדבר מעמדם של פליטים מחויבות להנפיק מסמכי נסיעה לפליטים השוהים כדין בשטחן.
מסמכי נסיעה לפליטים הם חוברות דמויות דרכון.
הכריכה שלהם נושאת את המילים "מסמך נסיעה" באנגלית ובצרפתית (ולרוב בשפת המדינה המנפיקה), וכן את תאריך אישור האמנה: 28 ביולי 1951. המסמכים היו במקור אפורים, אם כי מדינות מסוימות מנפיקות אותם כעת בצבעים אחרים, עם שני קווים אלכסוניים בפינה השמאלית העליונה של הכריכה הקדמית.
נושאי מסמכים אלה נהנים מהטבות מסוימות על ידי החתומים על האמנה.
עם זאת, כיוון שמסמך נסיעה של פליטים אינו דרכון לאומי רגיל, המחזיק בו עשוי להיתקל בבעיות מסוימות מעת לעת, לעיתים עקב אי-היכרות של צוות חברת התעופה עם מסמכים כאלה.
מסמך דרישות מוצר (PRD מאנגלית: product requirements document) הוא מסמך המכיל את כל הדרישות למוצר מסוים.
הוא נכתב על ידי מנהל המוצר על מנת לאפשר לשותפי העבודה להבין מה המוצר צריך לעשות.
עם זאת, בעת כתיבת PRD נמנעים בדרך כלל מלהגדיר כיצד המוצר יעשה זאת על מנת לאפשר מאוחר יותר למעצבי חוויות המשתמש (UX) ולמהנדסים להשתמש במומחיות שלהם כדי לספק את הפתרון האופטימלי לדרישות
PRD נכתבים לרוב עבור מוצרי תוכנה, אך ניתן להשתמש בהם עבור כל סוג של מוצר וגם עבור שירותים.
לרוב נוצר PRD מנקודת מבטו של המשתמש על ידי משתמש/לקוח או מחלקת השיווק של החברה, במקרה האחרון הוא עשוי להיקרא גם מסמך דרישות שיווק (MRD, Market requirements document).
לאחר מכן, הדרישות מנותחות על ידי ספק התוכנה הפוטנציאלי מנקודת מבט טכנית יותר, מפורקות ומפורטות במפרט פונקציונלי (Functional specification) לעיתים נקרא גם מסמך דרישות טכניות.
רכיבים אופייניים של מסמך דרישות מוצר
מטרות ויעדים: הנותנים רקע על המוצר האמור להיבנות ומהי "הצעת הערך" של המוצר והסיבה לקיום שלו בעולם.
שאלות שנשאלות בשלב זה הם אילו בעיות הוא בא לפתור?
תכולות מרכזיות (Features): פירוט תכולות מרכזיות, רכיבים ופונקציונליות של המוצר.
שאלות שנשאלות בשלב זה: מה הוא עושה?
אבני דרך מרכזיות: מה התכנון הכללי להוצאת הפרויקט לפועל מבחינת זמנים ואילו תחנות משמעותיות קיימות בRoadMap.
חווית משתמש ועיצוב כללי (User Flow): הסבר חוויית המשתמש הכללית במוצר.
לפעמים מוצר בתוספת סקיצות ראשונות (Wireframes), תרשים זרימה של מסכים ומוקאפים (Mockup ).
דרישות מערכת: רשימת דרישות טכניות הכרחיות (MVP) על מנת שהמוצר יוכל לתפקד כמו שצריך אצל משתמש הקצה.
KPI: מדדים בסיסיים איתם נמדוד את הצלחת המוצר.
לא לכל PRD יש את כל הרכיבים האלה.
מסמך בקרת ממשקים הוא מסמך בתחום הנדסת מערכות והנדסת תוכנה, שמספק רישום של כל המידע הנוגע לממשקים של פרויקט מסוים.
מידע זה כולל שרטוטים, דיאגרמות, טבלאות ומידע טקסטואלי.
מסמך בקרת ממשקים מהווה מסמך גג לממשקים של המערכת.
דוגמאות לפרטים שמפרט הממשקים נדרש לכלול:
קלטים ופלטים של מערכת יחידה המתועדים במסמכי דרישות ממשק תוכנה (SIRS) ומסמכי דרישות ממשק חומרה (HIRS)
ממשק בין שתי מערכות או תת-מערכות.
פרוטוקול ממשק מלא, לרבות ממשקי חומרה ואלמנטים פיזיים כגון חיבורים ומתח, ממשקי תקשורת, ממשקי תוכנה כגון קלטים, פקודות, כיצד לגשת לפונקציות ואת השירותים הניתנים על ידי המערכת דרך הממשק.
מסמך בקרת ממשקים צריך לתאר אך ורק את תיעוד הממשקים, ולא את מאפייני המערכות שמשתמשות בו לחיבור.
הפונקציה והלוגיקה של אותה מערכת צריכים להיות מתוארים במסמכי הדרישות והעיצוב שלהן לפי הצורך.
באופן זה, צוות יכול לפתח את המערכות המחברות שמשתמשות בממשק המוגדר, באופן בלתי תלוי לפונקציליות הפנימית של המערכת ומבלי להתייחס לאיך מערכות אחרות יגיבו לנתונים ואותות הנשלחים דרך הממשק.
לדוגמה, מסמך בקרת ממשקים והתיעוד הנלווה אליו חייבים לכלול מידע על גודל, פורמט ומה נמדד על ידי הנתונים, אך לא כל משמעות סופית של הנתונים בשימושם המיועד על ידי כל משתמש.
ממשק מוגדר בצורה מספקת יאפשר לצוות אחד לבדוק את יישום הממשק על ידי סימולציה באופן פשוט.
אי הידיעה של הלוגיקה העסקית של המערכת בצד משתמש הקצה של הממשק הופכת לסבירה יותר לפתח מערכת שלא תשבר כאשר המערכת השנייה תשנה את כללי הלוגיקה העסקיים שלה.
כך מושגת מודולריות והפשטה הטובה לתחזוקה וקלות לביצוע הרחבות ועדכונים פנימיים.
מבקרי תיעוד הדרישות והנדסת מערכות באופן כללי, לעיתים קרובות מתלוננים על הדגש המופרז על תיעוד.
מסמך בקרת ממשקים לא חייב להיות מסמך טקסטואלי.
הוא יכול להיות טבלה מתפתחת של מה נכנס ומה יוצא, מסד נתונים דינמי המייצג כל תת-מערכת כתצוגת מסד נתונים, סט של דיאגרמות אינטראקציה.
במסמכי בקרת ממשקים משמשים לעיתים קרובות כאשר תת-מערכות מפותחות באופן אסינכרוני בזמן, שכן הם מספקים דרך מובנית להעביר מידע אודות ממשקי תת-מערכות בין צוותי עיצוב תת-מערכות שונים.
המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה הסתיימה בכניעה ללא תנאי של האימפריה היפנית, ב-2 בספטמבר 1945.
מסמך הכניעה היפני היה ההסכם הכתוב שאישר את כניעת האימפריה היפנית, וסימן את סיום פעולות האיבה במלחמת העולם השנייה וניצחון בעלות הברית לאחר כניעת גרמניה הנאצית כחמישה חודשים לפני כן ב-7 וב-8 במאי.
ההסכם נחתם על ידי נציגי האימפריה היפנית וממדינות בעלות הברית: ארצות הברית של אמריקה, הרפובליקה הסינית, הממלכה המאוחדת, ברית המועצות, אוסטרליה, קנדה, הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית, ממלכת הולנד וניו זילנד.
החתימה התרחשה על סיפון אוניית המערכה מיזורי במפרץ טוקיו ב-2 בספטמבר 1945.
התאריך מכונה לעיתים יום הניצחון על יפן.
עם זאת, כינוי זה מתייחס לעיתים קרובות יותר לתאריך בו נכתב ה"גיוקון-הוסו" (הודעת הקיסר הירוהיטו על כניעת יפן) של הקיסר הירוהיטו, ההודעה ששודרה ברדיו על קבלת תנאי הצהרת פוטסדאם ב-15 באוגוסט.
הטקס על סיפון אוניית המערכה מיזורי נמשך 23 דקות ושודר ברחבי העולם.
נציגי האימפריה היפנית לחתימה על מסמך הכניעה היו:
גנרל יושיג'ירו אומזו, ראש המטה הכללי של הצבא
בשעה 9:08 גנרל הצבא האמריקאי דאגלס מקארתור, מפקד דרום מערב האוקיינוס השקט והמפקד העליון של כוחות הברית, קיבל את הכניעה מטעם בעלות הברית וחתם מתוקף תפקידו כמפקד העליון.
לאחר מקארתור חתמו הנציגים הבאים על מסמך הכניעה מטעם כל אחת ממעצמות בעלות הברית:
אדמירל הצי צ'סטר נימיץ מטעם ארצות הברית (9:12)
גנרל הסו יונג-צ'אנג מטעם סין (9:13)
אדמירל סר ברוס פרייזר מטעם הממלכה המאוחדת (9:14)
לוטננט גנרל קוזמה דרביאנקו מטעם ברית המועצות (9:16)
גנרל סר תומאס בליימי מטעם אוסטרליה (9:17)
קולונל לורנס מור קוסגרייב מטעם קנדה (9:18)
גנרל הצבא פיליפ לקלרק מטעם צרפת (9:20)
לוטננט אדמירל קונרד הלפריך מטעם הולנד (9:21)
תת מרשל האוויר לאונרד מ.
איזיט מטעם מניו זילנד (9:22)
בריטניה הזמינה את ממשלות הדומיניון לשלוח נציגים נפרדים ממנה לטקס ולחתום בשמם.
מקארתור תמך בדרישת ממשלת אוסטרליה להשתתף ולחתום בנפרד מבריטניה, אם כי אוסטרליה התנגדה להמלצתו שקנדה, הולנד וצרפת יחתמו גם הן על המסמך.
ב-6 בספטמבר, קולונל ברנרד טיילן לקח את המסמך ואת הצו האימפריאלי לוושינגטון הבירה והגיש אותם למחרת לנשיא ארצות הברית הארי טרומן בטקס רשמי בבית הלבן.
לאחר טקס בראשות הגנרל ג'ונתן ויינרייט, הוצגו המסמכים בארכיון הלאומי.
העותק של המסמך של בעלות הברית נמצא בארכיון הלאומי של ארצות הברית בוושינגטון הבירה.
העותק היפני נמצא בארכיון הדיפלומטי של משרד החוץ היפני בטוקיו, והוצג בפומבי לאחרונה בשנת 2015, כחלק מתערוכה לציון 70 שנה לחתימה.
ניתן לצפות בגרסה משוכפלת של העותק היפני בגלריה של הארכיון ובמוזיאון אדו טוקיו בטוקיו.
מסמן הוא סמל מוחשי המייצג מסומן כלשהו.
המסמן יכול לבוא לידי ביטוי בדרכים שונות, למשל: על ידי צלילים בשפה הדבורה או כאותיות בשפה הכתובה.
מסומן הוא המובן המיוצג על ידי הסמל שמסמן אותו.
המושג המסומן יכול להיות מציאותי או מופשט והוא כולל את כל הידיעות, המחשבות והרגשות המקושרים אליו.
מקור המונחים "מסמן" ו"מסומן" הוא מתחום הבלשנות.
הם נטבעו על ידי פרדינן דה-סוסיר.
בסמנטיקה המסמן מתייחס למילים וחלקי שפה אחרים המייצגים משמעות כלשהי.
המונח "מסמן" משמש גם את הסמיוטיקה, אשר בתחילת דרכה התמקדה בחקר סמלים של שפות טבעיות והחלה להתייחס בהדרגה למערכות סמלים נוספות.
תורת האינפורמציה מתייחסת למסמן כאות, אשר ניתן להעברה על ידי מערכת תקשורת כלשהי.
הקליטה של הגירוי היא השלב הראשוני בתהליך התפיסה המאפשר את עיבוד המידע לצורך הפקת משמעות.
בסמנטיקה המסומן מתייחס למשמעות של מילים וחלקי שפה אחרים.
המונח "מסומן" משמש גם את הסמיוטיקה, אשר בתחילת דרכה התמקדה בחקר סמלים של שפות טבעיות ובהמשך החלה להתייחס בהדרגה גם למערכות סמלים נוספות.
בתחום המידענות, מידע מוגדר כקשר של משמעות בין מסמן למסומן.
המידע קיים באופן פוטנציאלי, אובייקטיבי ומרומז כל עוד שהמסמן לא אותר ופורש על ידי גורם חיצוני.
תהליך הפירוש של המסמן מזהה את המשמעות של המסומן ובכך הופך את המידע למפורש וסובייקטיבי.
זאת משום שאנשים שונים יכולים לפרש מסומנים שונים בדרכים שונות, בהתאם לאינטליגנציה, לידע ולניסון העומד לרשותם.
מסנן בלום (Bloom filter) הוא מבנה נתונים חסכוני במקום בזיכרון מחשב המאפשר לדעת, בהסתברות גבוהה, האם איבר נמצא בקבוצת איברים מסוימת.
הוא הומצא בשנת 1970 על ידי בורטון ה.
בדרך כלל משמש המסנן ככלי עזר לגישה למבנה נתונים אחר, ומאפשר לדעת באופן מהיר האם יש טעם לחפש את האיברים באותו מבנה נתונים או באחר.
ייתכן מצב שבו המסנן יכזיב, ויצביע על איבר שאינו נמצא כאילו הוא נמצא, אך ההפך לא ייתכן.
תשובה שלילית לגבי הימצאותו של איבר היא נכונה בוודאות.
ישנו מערך של m ביטים, שכל אחד מהם שווה ל-0 או ל-1. ערכם ההתחלתי הוא 0.
ישנן k פונקציות ערבול (hash functions) שונות.
כל אימת שמכניסים איבר, מזינים את פונקציות הערבול בערכו (המכונה בדרך כלל:המפתח שלו).
מקבלים כתוצאה k אינדקסים של ביטים במערך, אינדקס כתוצאה של כל פונקציה, ואותם "מדליקים" (כלומר משנים את ערכם ל-1).
אחר כך כאשר בודקים האם איבר נמצא, מפעילים את פונקציות הערבול על המפתח של האיבר.
אם כל הביטים המתקבלים מהפונקציות דלוקים, יש סבירות גבוהה שהאיבר נמצא (אם כי ייתכן שהביטים הודלקו בשל קיומם של איברים אחרים).
אם לא כל הביטים דולקים, ניתן לומר בוודאות גמורה כי האיבר אינו נמצא (אחרת בהכנסתו היו מודלקים הביטים המתקבלים עבורו בערבול).
נניח שפונקציות הערבול הן בעלות התפלגות אחידה.
ההסתברות שביט מסוים לא יודלק בידי פונקציית ערבול היא .
ההסתברות שביט מסוים לא יודלק בידי אף אחת מפונקציות הערבול היא:
ההסתברות שביט יישאר בערך אפס אחרי הכנסת n איברים היא:
ועל כן ההסתברות שערכו של ביט מסוים יהיה 1 לאחר הכנסת n איברים היא:
מה ההסתברות שתתקבל תשובה חיובית עבור איבר שאינו שייך לקבוצת האיברים?
דבר זה יקרה אם כל k הביטים שפונקציות הערבול נותנות עבורו הודלקו.
ברור שככל שמספר הביטים במערך גדל, כך קטן הסיכוי לתשובות חיוביות שגויות.
ברור גם שהגדלת מספר האיברים המוכנסים מגדילה את הסיכוי לשגיאות.
למספר פונקציות הערבול יש שתי השפעות סותרות: מצד אחד, מפעילים יותר פונקציות ולכן צריך שיודלקו יותר ביטים כדי להשיב שאיבר שייך לקבוצת האיברים.
מנגד, בכל פעם שמכניסים איבר, יותר ביטים מודלקים, וממילא גדל הסיכוי שתיווצר בעתיד "התנגשות" שתגרום לתשובה חיובית עבור איברים שאינם נמצאים.
ניתן לחשב שהמספר האופטימלי של פונקציות ערבול עבור m (מספר ביטים) ו-n (מספר איברים) הוא
אם נניח שמקצים 32 ביטים לכל איבר (m=32*n) ומשתמשים ב-13 פונקציות ערבול, הסיכוי לתשובה חיובית בשאילתה עבור איבר שאינו בקבוצה קטן ממיליונית.
מסנן בלום מאפשר לענות על השאילתה האם איבר מסוים שייך לקבוצת איברים מסוימת ללא צורך לשמור את כל איברי הקבוצה באופן מלא ומפורש.
על כן גודל הזיכרון שדורש מסנן בלום תלוי במספר האיברים בקבוצה אך לא בזיכרון שתופס כל איבר בקבוצה.
יש לכך יתרון כאשר כל איבר בקבוצה תופס זיכרון רב.
טבלת גיבוב רגילה תמיד תענה נכונה על שאילתת השייכות וגם תאפשר גישה לאיבר עצמו אם הוא נמצא בטבלה.
ולכן אם נדרשת גישה לאיבר או אם לא ניתן לסבול שגיאה בשאילתת השייכות, טבלת גיבוב רגילה עדיפה.
חיסרון נוסף של מסנן בלום הוא שאינו תומך בהוצאת איבר מקבוצה שהרי לא ניתן לכבות את הביטים שהוא הדליק כי אולי גם איברים אחרים הדליקו אותם.
באופן נאיבי, אם אורך הקלט הוא l ויש להפעיל עליו k פעמים את אלגוריתם הערבול (שבדרך כלל ליניארי באורך הקלט) הרי שעלות חיפוש איבר בקבוצה וההכנסה של איבר לקבוצה היא kl.
עלות זו גבוהה מזו הדרושה למציאת איבר בעזרת חיפוש בטבלת גיבוב רגילה.
ניתן להציע פונקציות ערבול שבהן ניתן להשתמש בתוצאת חישוב ערבול אחד כדי למצוא את תוצאת הערבולים האחרים, לדוגמה SHA-1 MD5 ודומיהן.
בעזרת שיטות אלו ניתן להגיע לסיבוכיות k+l.
אין אפשרות למחיקת איבר שהוכנס למסנן בלום, והפתרון עלול להיות בנייה מחדש של כל המסנן.
"כיבוי" פשוט של הביטים שפונקציות הערבול כורכות יחד עם האיבר היא בלתי אפשרית, שכן ביטים אלו עלולים להצביע גם על איברים אחרים, שכיבוי הביטים ישלול מהמשתמש את המידע על קיומם.
עם זאת, הועלו רעיונות חדשים ולפיהם ייעשה שימוש במונה, שיימנה כמה פעמים הודלק כל ביט.
אז ניתן יהיה להפחית את המונה של כל הביטים הקשורים באיבר מסוים במקרה של מחיקת האיבר.
ברור שלשם כך יש להקצות מקום נוסף בזיכרון.
מסמר הוא אביזר חיבור קטן, באופן יחסי, המשמש לחיבור של רכיבים העשויים מחומרים רכים יותר, המאפשרים את החדרת המסמר לתוכם בכוח, לרוב על ידי מכות חוזרות על קצהו הבולט של המסמר בעזרת פטיש.
המסמר הוא שיפוד עם קצה חד - החלק שחודר אל החומר.
וקצהו השני, החלק הבולט, יהיה, בדרך כלל, חלק רחב הנקרא "ראש המסמר".
אורך המסמר יכול להיות ממילימטרים בודדים ועד לאורך של עשרות סנטימטרים.
המסמר מחבר את שני החומרים יחד בעזרת כוח החיכוך הפועל בציר האנכי, ומאמץ גזירה בציר הצידי.
המסמרים היו בשימוש האדם עוד בתקופה הרומית.
עד המאה ה-18 הם יוצרו בעבודת יד.
עד תחילת המאה ה-17 היו בעלי מקצוע שתפקידם היה לחתוך מטילי ברזל לגודל המתאים, והיו בעלי מקצוע שתפקידם היה להכין למסמרים את הקצה החד ואת "ראש המסמר".
בשנת 1590 נכנסו לשימוש באנגליה טחנות מים ששימשו לעיבוד ברזל.
טחנות מים אלו עיבדו את מטילי הברזל לגודל המתאים, כך שצריך היה עבודה ידנית רק בשלב הכנת "ראש המסמר" והכנת הקצה החד.
במאה ה-19, כחלק מהמהפכה התעשייתית, החל ייצור מסמרים על ידי מכונות.
במקביל המשיכו בייצור ידני של מסמרים שדעך בהדרגה עד שפסק בסוף אותה מאה.
המסמרים שיוצרו על ידי מכונה נחתכו מתוך לוח מתכת ונקראו: Cut nails (מסמרים חתוכים).
מסמרים אלו כונו גם מסמר ריבוע בשל צורת החתך הגאומטרי שלהם.
כיום מסמרים אלו אינם נפוצים כבעבר, והם משמשים לשיחזורים היסטוריים ולעבודות הדורשות עמידות גבוהה.
אפשר למיין מסמרים לפי החומר שממנו הם עשויים:
מסמרי פלדה רגילה - משמשים בנגרות ובנגרות חרש (גגנות).
מסמרי נחושת - כיום אינם נפוצים אך הם נחשבו בעת העתיקה למסמרים שאינם מחלידים ולכן היה להם שימוש בבניית אוניות.
מיון המסמרים נעשה על ידי אפיונם וכן בציון אורכם וקוטרם.
לדוגמה, מסמר 5X32 הוא מסמר בקוטר 5 מילימטרים ובאורך 32 מילימטרים.
כאמור, הדרך הנפוצה ביותר להשתמש במסמר היא בעזרת פטיש.
אך במקומות שצריכים להשתמש בהרבה מסמרים, כמו נגריות, קל יותר לעשות זאת באמצעות אקדח מסמרים.
אקדח מסמרים פועל בעזרת מנוע חשמלי, סולנואיד, לחץ אוויר או דלק (בדומה למנוע המכונית).
מִסְנֶנֶת (או "מְסַנֶּנֶת", נקראת גם כְּבָרָה או נָפָה) היא כלי מטבח קעור ומחורר המשמש לסינון מוצרי מזון.
מסננות עשויות בדרך כלל רשת מתכת דקה (אלומיניום או פלדת אל חלד), עץ או פלסטיק.
ישנן מסננות בצורת קערה עם ידית ארוכה, לפעמים עם "אוזניים" לאיזונן על דפנות כיור, סיר או קערה, כך שיטפטפו מטה.
אחרות הן מעין קערה עם שתי ידיות אחיזה עגולות משני צידיהן ובסיס המאפשר הצבת המסננת, למשל בתוך כיור, כדי לאפשר לנוזלים לזרום ממנה.
ישנן מסננות בגדלים שונים, וגם גודל החרירים משתנה.
שימוש נפוץ במסננת גדולה הוא לאחר בישול פסטה, כדי לרוקן את מי הבישול מהפסטה.
לעיתים מטרת הסינון אינה להיפטר מהנוזלים אלא להפריד בינם לבין המוצקים, כך למשל סינון מרק, כאשר הנוזל ניגר מהמסננת כדי להפרידו מהמוצקים (שעשויים לשמש גם הם למאכל, ביחד או בנפרד מהמרק).
טכניקה כזו משמשת גם להכנת רגל קרושה וגספצ'ו.
מסננות עם חרירים קטנים משמשות בין השאר לחליטת תה ולזריית אבקת סוכר בשכבה דקה על מאפים.
קוסקוס מבשלים באמצעות כלי רב קומות, שחלקו העליון הוא כעין מסננת לאידוי הסולת באדי הירקות והבשר המתבשלים מתחתיה.
מסננת מיוחדת משמשת לטיגון עמוק כדי להקל על הוצאת המזון מהשמן.
היא בעלת חרירים רחבים וידיות, מונחת בתוך סיר בו מורתח שמן ומכניסים לתוכה את המזון הדורש טיגון, למשל רצועות או פרוסות תפוחי אדמה להכנת טוגנים.
בגמר הטיגון הרשת נשלפת להוצאת המזון.
ניתן להשתמש במסננת להכנת גבינות ביתיות, על ידי סינון מוצרי חלב כגון חלב, שמנת ויוגורט דרך בד דקיק בתוך מסננת.
לניפוי קמח משתמשים לעיתים בנפה - מסננת עשויה רשת צפופה מאוד.
כף דמויות מסננת משמשת לשליית פריטי מזון (כגון בשר וירקות) מתוך מרק או תבשיל אחר.
ילדים משתמשים במסננות משחק מפלסטיק, בשלל צבעים וצורות, למשחק בארגז החול או על שפת הים.
מסנן (פילטר) הוא מרכיב במערכות אלקטרוניות שונות שמסנן אותות לא רצויים לטובת המשך עיבוד האות.
מסננים קיימים כיום בכל התקן אלקטרוני והם אבני בניין במקלטים, משדרים, מערכות שמע ווידאו, מערכות תקשורת נתונים, מחשבים ועוד.
קיימים מסננים אנלוגיים הממומשים בעזרת רכיבים פאסיביים כגון קבלים וסלילים, ואקטיביים עם מגברי שרת; ומסננים דיגיטליים הממומשים בדרך כלל בקושחת מעבדי DSP.
בתחום עיבוד אותות אופטיים קיימים גם מסננים אופטיים.
המסננים הראשונים הם מסננים פאסיביים אנלוגיים ליניאריים הבנויים מנגדים קבלים וסלילים וידועים כמעגלי RC, RL ו־RLC בעלי קוטב פשוט יחיד.
מאוחר יותר פותחו מסננים מעורבים עם מגברי שפופרות.
מסנן מעביר פס (band-pass filter) – תפקידו להעביר רק רוחב סרט מסוים, ומסנן את כל שאר התחומים.
בדרך כלל ממומש במקלטים או מגברים.
מסנן מעביר תדרים נמוכים (low-pass filter) – מעביר רק אותות עד תדר מסוים.
כל תדר גבוה יותר מסונן.
משמש לסינון רעשים מאותות שמע.
מסנן מעביר תדרים גבוהים (high-pass filter) – תפקידו להעביר אותות שהתדר שלהם גבוה מתדר מסוים.
כל תדר נמוך יותר מסונן.
מסנן חוסם פס (band-stop filter) - תפקידו לחסום תחום-תדר מסוים ואת השאר להעביר (נקרא גם Notch).
בדרך כלל משמש במקומות שבהם תדר מסוים מפריע לקליטה.
קיימים מספר סוגי מימוש של מסננים, בין היתר מסנן מוטות ומסנן גל אקוסטי משטחי (SAW filter - Surface Acoustic Wave).
באלקטרוניקה קיים רכיב הנקרא DC block שהוא בעצם קבל (HPF) ותפקידו למנוע כניסת זרם DC למעגל.
במקביל אליו קיים רכיב הנקרא RF choke שהוא בעצם סליל (LPF) ותפקידו למנוע כניסת זרם AC למעגל.
מקדם איכות (Q) ורוחב הסרט של המסנן
הפסד שילוב (Insertion Loss) – ניחות המעבר של האותות דרכו
תדר הברך – התדר שבו הסינון או ההעברה יורדים במחצית ההספק (3dB-).
מסנן FIR – מסננים בעלי תגובה להלם סופית בזמן
מסנן IIR – מסננים ספרתיים בעלי תגובה להלם אינסופית בזמן
עיבוד אותות ספרתי מאפשר יישום זול של מבחר רחב של מסננים.
האותות נדגמים על ידי ממיר אנלוגי לדיגיטלי לזרם של מספרים.
תוכנית מחשב הרצה במעבד או DSP מממשת את המסנן והתוצאה מומרצת חזרה על ידי ממיר דיגיטלי לאנלוגי.
MESSENGER (MErcury Surface, Space ENvironment, GEochemistry and Ranging) הייתה גשושית ששוגרה על ידי נאס"א לחקר כוכב הלכת חמה ב־3 באוגוסט 2004. הגשושית הייתה חלק מתוכנית דיסקברי של נאס"א.
בדרכה הארוכה למסלול קבוע סביב כוכב חמה, ביצעה הגשושית מספר מעברים קרובים לכדור הארץ ולנוגה על מנת לחסוך בכמות הדלק הנדרש למסע.
ב־4 באפריל 2011 המסנג'ר נכנסה לשלב העיקרי של משימתה שארך כשנה במהלכה צולמו קרוב ל־100,000 תצלומים של פני השטח.
החל מה־17 במרץ 2012 המסנג'ר החלה במשימת הארכה עד מרץ 2013. ב־30 באפריל 2015 הסתיימה משימתה והיא התרסקה על פני השטח של כוכב הלכת חמה.
הגשושית תוכננה לחקור שש סוגיות עיקריות הקשורות בכוכב הלכת חמה:
סיבת צפיפותו הגבוהה של כוכב חמה
ההיסטוריה הגאולוגית של כוכב חמה
מקור השדה המגנטי של כוכב חמה
מבנה הליבה של כוכב חמה
האם יש קרח בקטבי כוכב חמה
מה מקור האטמוספירה הדלילה בכוכב חמה
לגשושית מכשור שאפשר צילום תמונות ברזולוציה גבוהה בהרבה מזה של מארינר 10 וצילום שטחים נרחבים יותר.
הגשושית גם צוידה במכשור מגוון יותר כגון ספקטרומטר, אשר יכול לברר פיזור חומרים שונים על פני כוכב חמה, מגנטומטר ומכשור נוסף למדידת מהירות חלקיקים טעונים.
שינויים זעירים במסלול הגשושית אפשרו להסיק מה הוא המבנה הפנימי של כוכב חמה.
זוג מצלמות (Mercury Dual Imaging System – MDIS) שתי מצלמות, אחת בעלת שדה ראייה רחב ושנייה בעלת שדה צר (והגדלה גבוהה).
המצלמות היו מסוגלות לצלם בצבעים אמיתיים, דרך מסננים של צבעים מסוימים וכן להפיק תמונות תלת־ממדיות.
ספקטרומטר קרני רנטגן (X-Ray Spectrometer – XRS) איתר סוגי חומרים שונים מאשר ה־GRNS.
מגנטומטר (Magnetometer - MAG) אפשר לאתר כיצד מתנהג השדה המגנטי של כוכב חמה, האם מקורו בליבת כוכב חמה האם ליבתה מסתובבת או קבועה.
מד גובה פני שטח (Mercury Laser Altimeter – MLA) נתן תמונה מדויקת ביותר של גודלן של תצורות הקרקע על פני כוכב חמה.
ספקטרומטר פני השטח ואטמוספירה (Mercury Atmospheric and Surface Composition Spectrometer – MASCS) למדידת כמויות והרכבי של חומרים שונים באקסוספירה שעל פני חמה וכן חומרים שונים שה־GRNS וה־XRS לא היו מסוגלים לגלות.
ספקטרומטר פלזמה וחלקיקים אנרגטיים (Energetic Particle and Plasma Spectrometer – EPPS) בדק כיצד מתנהגים חלקיקים טעונים חשמלית הנפלטים מהשמש ליד השדה המגנטי של כוכב חמה, על כדור הארץ אותם חלקיקים יוצרים את הזוהר הצפוני.
מגן שמש (SUNSHADE) שתפקידו היה להגן על המכשור שנמצא בתוך הגשושית מהתחממות, שכן הטמפרטורה בצד היום בחמה מגיעה לכ־400 מעלות צלזיוס.
שלבים משמעותיים בהגעתה של המסנג'ר לכוכב חמה
ב־3 באוגוסט 2004 שוגרה הגשושית מנמל החלל קייפ קנוורל על גבי טיל דלתא 2 למסלול הליוצנטרי.
משך הזמן שנדרש למסע ישיר (מסלול אליפטי בו כדור־הארץ וכוכב חמה הם האפהליון והפריהליון בהתאמה) אל כוכב חמה הוא כ־3 חודשים בלבד, אולם אז הייתה מגיעה הגשושית במהירות מסלולית גבוהה.
כדי להגיע במהירות נמוכה יחסית, המאפשרת מסלול הקפה נמוך יותר, שוגרה המסנג'ר במסלול בעל מספר שלבי הגעה שכלל מספר מעברים ליד כוכב חמה, כדור־הארץ וכוכב הלכת נוגה.
יעף ראשון סביב כוכב חמה בוצע ב־14 בינואר 2008. ביעף זה צילמה הגשושית כחמישית משטח הכוכב, הצילומים הראו כי שטחים גדולים מכוכב חמה נוצרו על ידי התפרצויות געשיות, וכי יש לו שדה מגנטי פעיל, הנוצר בגרעין ברזל מותך.
יעף שני החל ב־6 באוקטובר 2008, ביעף זה, חלפה הגשושית במרחק 200 ק"מ מכוכב חמה וצילמה למעלה מ־1,200 תמונות שכיסו חלק נוסף שלו.
יעף שלישי בוצע בספטמבר 2009. ביעף זה צולמו מרבית פני השטח שטרם מופו על ידי מארינר 10. ב־18 במרץ 2011 נכנסה הגשושית למסלול אליפטי סביב כוכב חמה וב-4 באפריל 2011 החלה את השלב העיקרי של משימתה שארך כשנה במהלכה צולמו קרוב ל-100,000 תצלומים של פני השטח.
במהלך נובמבר 2010, מסנג'ר צילמה רצף תמונות שנקראו הדיוקן המשפחתי של מערכת השמש ובו רואים שישה כוכבי לכת ומספר ירחים ממערכת השמש.
בתמונה רואים את נוגה, כדור הארץ, צדק, מאדים, כוכב חמה ושבתאי, כמו גם את הירח ואת ארבעת הירחים הגליליאניים.
מסנני צ'בישב הם מסננים אשר משמשים לצורכי עיבוד אותות (בהנדסת חשמל ובפרט באלקטרוניקה) המתבססים על פולינומי צ'בישב.
ישנם שני סוגים של מסננים: מסדר ראשון ומסדר שני.
ניתן לראות שזהו מסנן מעביר תדר נמוך וחוסם תדר גבוה.
מסנן אופטי (בלעז: פילטר) הוא מתקן המאפשר העברה של אור, לפי תכונות מסוימות של האור דוגמת צבע וקיטוב, וחוסם את שאר הקרניים שאינן בעלות אותה התכונה.
למסננים אופטיים יש שימושים רבים בתחומי הצילום, התאורה, האופטיקה, האסטרונומיה ועוד.
מסנני בליעה עשויים בדרך כלל מזכוכית או מפלסטיק, שלתוכם הוספה תרכובת אורגנית או אי-אורגנית המסוגלת לבלוע חלק מאורכי הגל של האור הפוגע בה, ומעבירה חלק מהן.
כאשר משתמשים בפלסטיק כחומר הבסיס ניתן לייצר גם ג'ל מסנן, שהוא זול וקל יותר מאלו המבוססים על זכוכית.
מסנן התאבכות (Dichroic filter) נוצר כתוצאה מציפוי לוח זכוכית בסדרת שכבות דקות של חומרים אופטיים המחזירים את החלק הבלתי רצוי של האור ומעבירים את היתר.
מסננים אלו מתאימים במיוחד לעבודה מדעית בשל הדיוק שהם מאפשרים בסינון האור.
טווח אורכי הגל שהמסנן מעביר נקבעים על פי העובי של העדשה וכן בסוג החומרים האופטיים המצפים אותה.
יחד עם זאת, מסננים אלו יקרים משמעותית ממסנני הבליעה הרגילים ועדינים יותר.
מסנן מונוכרומטי הוא מסנן המעביר טווח צר מאוד של אורכי גל, דהיינו צבע יחיד.
מסנן תת-אדום חוסם קרניים השייכות לטווח התת-אדום, ומעביר את הספקטרום הנראה לעין.
הוא משמש לעיתים כמסנן לפני זרקורים כדי למנוע חימום לא רצוי של המרחב.
מסנן זה נקרא לעיתים מסנן סופג חום.
מסנן על-סגול חוסם את האור השייך לטווח העל-סגול ומעביר את הספקטרום הנראה לעין.
ציוד צילום וחיישנים דיגיטליים רגישים מאוד לטווח זה של האור, שהוא אנרגטי יותר מהאור הנראה ומהתת-אדום, ולכן משתמשים במסננים מסוג זה כדי למנוע מהם חשיפה אליו.
מאחר שהעין האנושית אינה רגישה לעל-סגול וציוד הצילום כן, תמונה שתצולם ללא סינון של טווח אורכי גל זה תיראה שונה ממה שהצלם ראה בעיניו.
סוג אחר לחלוטין של מסננים אופטיים הם מסנני הקוטביות, החוסמים את קרני האור לפי תכונת הקיטוב שלהן.
מסננים אלו נמצאים בשימוש במשקפי שמש ובצילום כדי לצמצם את כמות האור המגיעה אל העין או אל עדשת הצילום.
אסטרונומים משתמשים במסננים אופטיים לסינון אור המגיע מהשמש או מכוכב בהיר אחר המפריע לצפייה בגרם שמים אחר.
הצורך בסינון אור קיים לעיתים אף בצפייה בכוכבי לכת הסמוכים לכדור הארץ דוגמת כוכב חמה, וזאת כתלות במיקום הצופה על פני כדור הארץ ובזוויתו של הכוכב.
בתקשורת אופטית, ניתן לשדר במקביל מספר אותות אופטיים על גבי סיב אופטי יחיד באמצעות ריבוב.
אחת משיטות הריבוב היא ריבוב באמצעות חלוקת אורך גל; בשיטה זו מרבבים מספר אותות אופטיים על גבי סיב אופטי יחיד באמצעות אורכי גל שונים.
מסנן אופטי מבצע את הפעולה ההופכית לזו של המרבב – בקצהו השני של הסיב ישנו מסנן אופטי שתפקידו להפריד את האותות באורכי הגל השונים ולשחזרם לאותות אופטיים נפרדים.
בתורת הקבוצות, מסנן מעל קבוצה X הוא: משפחה לא ריקה של תת-קבוצות של X, הסגורה להגדלה ולחיתוך סופי, ואינה כוללת את הקבוצה הריקה.
למסננים שימושים רבים בתורת הקבוצות המודרנית, לרבות לוגיקה מתמטית ואלגברה בוליאנית, ובטופולוגיה (דרך קומפקטיפיקציית סטון-צ'ך).
משפחה , שאינה ריקה ואינה כוללת את הקבוצה הריקה, נקראת מסנן, כאשר לכל כל B המקיים מקיים גם , ולכל מתקיים .
הדרך הקלה ביותר לבנות מסנן היא לקחת את כל הקבוצות המכילות קבוצה קבועה.
מסנן כזה נקרא מסנן ראשי.
במובנים רבים המסננים הראשיים הם טריוויאליים.
אוסף הסביבות של נקודה במרחב טופולוגי הוא מסנן.
כאשר קבוצה אינסופית, אוסף הקבוצות שהמשלים להן סופי הוא המסנן הקו-סופי או מסנן פרשה (על-שם מוריס פרשה, אחד ממייסדי הטופולוגיה).
באופן כללי יותר אפשר להגדיר את המסנן הקו-, לכל עוצמה .
כל אוסף תת-קבוצות המקיים את תכונת החיתוך הסופי יוצר מסנן: אברי המסנן הם הקבוצות המכילות חיתוך סופי כלשהו מ-.
מסנן מקסימלי, כלומר, כזה שאינו מוכל באף מסנן גדול יותר, נקרא על-מסנן (ultrafilter).
עבור כל קבוצה , על-מסנן מוכרח להכיל את A או את המשלים .
על-מסנן המכיל קבוצה סופית מכיל גם יחידון, ולכן הוא ראשי.
על-מסנן שאינו ראשי מוכרח להכיל את המסנן הקו-סופי.
מסנן שחיתוך כל הקבוצות בו הוא ריק, נקרא מסנן חופשי; לדוגמה, המסנן הקו-סופי הוא כזה.
מסנן חופשי אינו יכול להיות ראשי.
מסנן הסביבות של נקודה במרחב T1 קשיר אינו חופשי, וגם אינו ראשי.
לעומת זאת, על-מסנן הוא חופשי אם ורק אם אינו ראשי.
האיחוד של שרשרת עולה של מסננים הוא מסנן.
לפי הלמה של צורן, נובע מכך שכל מסנן מוכל בעל-מסנן.
תוצאה זו נקראת משפט העל-מסנן, ובעזרת מסנן פרשה נובע ממנה שיש על-מסננים לא ראשיים.
לכל קבוצה X, קבוצת החזקה היא אלגברה בוליאנית; זהו חוג קומוטטיבי, ביחס לפעולות ההפרש הסימטרי כחיבור, והחיתוך ככפל.
באלגברה הזו, אידיאל הוא משפחה של תת-קבוצות, הסגורה להקטנה ולאיחוד סופי.
מכאן ש הוא מסנן, אם ורק אם אוסף המשלימים הוא אידיאל.
המסנן ראשי אם ורק אם האידיאל המתאים לו ראשי, והוא על-מסנן אם ורק אם האידיאל המתאים לו הוא אידיאל מקסימלי.
קבוצה תיקרא בסיס למסנן אם היא סגורה לחיתוכים סופיים ולכל יש כך ש-.
(מסנן כזה, אם קיים, הוא יחיד) באופן שקול, הוא המסנן הקטן ביותר שמכיל את B.
קבוצה B יכולה להיות בסיס למסנן אם ורק אם היא לא ריקה, לא מכילה את הקבוצה הריקה ולכל יש כך ש-.
תורת הקבוצות המודרנית עוסקת רבות במסננים על קבוצת המספרים הטבעיים.
לצורך ההגדרות בהמשך, מסמנים (עבור קבוצות של מספרים טבעיים) אם ההפרש B-A סופי, ו- אם .
מסנן המקיים את התכונות השקולות הבאות נקרא נקודת-P:
כל שרשרת יורדת ב- (לגבי היחס ), חסומה מלרע שם (לגבי אותו יחס).
לכל פירוק לקבוצות אינסופיות, או שאחד החלקים שייך למסנן, או שיש במסנן קבוצה X שהחיתוך שלה עם כל חלק הוא סופי.
לכל פירוק לקבוצות אינסופיות, המסנן אינו מכיל את המסנן (שהוא, לפי ההגדרה, המסנן הנוצר על ידי הקבוצות , כאשר n מספר כלשהו ו-f פונקציה כלשהי.
מהשערת הרצף, או אפילו מההנחה החלשה יותר , נובע שיש נקודות-P.
הגדרה זו מוליכה ל"היררכיית-P" בת שכבות (שיש גם מסננים מעליה).
המסננים הראשיים שייכים לשכבה הראשונה , ואלו שהם נקודות-P לשכבה .
ידוע שאם יש מסננים בשכבה כלשהי של ההיררכיה (מעבר לשכבת המסננים הראשיים; למשל, אם יש נקודות-P), אז יש מסננים בכל שכבה של ההיררכיה.
נקבע מסנן מעל קבוצה X.
נאמר שתת-קבוצה של X היא "גדולה" אם היא שייכת למסנן, ו"קטנה" אחרת.
השימוש החשוב ביותר במסננים הוא לבניית על-מכפלות, באופן הבא: אם לכל יש קבוצה , אפשר להגדיר יחס שקילות על המכפלה קרטזית בהתאם למסנן: אם אוסף האינדקסים שעבורם שייך ל-.
במילים אחרות, מזהים שני וקטורים, אם הם מסכימים זה עם זה בקבוצת אינדקסים גדולה.
מרחב המנה נקרא "מכפלה מצומצמת".
אם על-מסנן, זוהי העל-מכפלה של הקבוצות .
המשפט היסודי של על-מכפלות (J.
Los, 1955) קובע שהעל-מכפלה של מבנים של שפה מסדר ראשון L, מקיימת פסוק של השפה, אם ורק אם הוא מתקיים בקבוצת מודלים גדולה.
זוהי תוצאה יסודית בתורת המודלים.
לדוגמה, לא רק שעל-מכפלה של מספר בן-מניה של שדות היא שדה -- גם אם משתתפים במכפלה מספר סופי של חוגים שאינם שדות, העל-מכפלה (ביחס לעל-מסנן לא-ראשי) היא עדיין שדה.
אם בוחרים לכל נקודה את אותו מודל , מתקבלת על-חזקה , והיא שקולה אלמנטרית ל-A.
מן המשפט היסודי מתקבלת בנייה מפורשת עבור משפט הקומפקטיות: אם T תורה ספיקה-סופית בשפה מסדר ראשון L (כלומר, יש מודל לכל תת-קבוצה סופית של פסוקים מתוכה), ו-X קבוצת תת-הקבוצות הסופיות של T עם מודלים לכל קבוצה סופית , אז קיים על-מסנן על X כך ש- הוא מודל לתורה T.
ההוכחה אינה קונסטרוקטיבית, משום שהיא נסמכת על הקיום של על-מסננים המכילים את המסנן הקו-סופי, וזו תוצאה של גרסה חלשה של אקסיומת הבחירה.
"מסמרים ונוצות" הוא אלבום הסולו הראשון של המוזיקאי והזמר הישראלי מיכה שטרית לאחר התפרקות "החברים של נטאשה".
את האלבום הפיקו מוזיקלית ברי סחרוף ויזהר אשדות, שגם עיבדו את השירים יחד עם שטרית עצמו.
האלבום זכה לביקורות טובות, והניב מספר להיטים, בהם שיר הנושא "מסמרים ונוצות", "באביב", "טבריה", ו"אינתי עומרי", שדורג במקום ה־424 במצעד "500 השירים הגדולים של המוזיקה הישראלית" של ידיעות אחרונות.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מיכה שטרית, מלבד היכן שמצוין אחרת
"מסמרים ונוצות" (מילים: מיכה שטרית ומיקי זר; לחן: ברי סחרוף, יזהר אשדות ומיכה שטרית) - 6:09
"אב"מ (איש בודד מאוד)" (לחן: ברי סחרוף ומיכה שטרית) - 4:01
"אל ניניו" (לחן: ברי סחרוף, יזהר אשדות ומיכה שטרית) - 4:43
"מילניום" (לחן: ברי סחרוף ומיכה שטרית) - 3:16
ברי סחרוף – גיטרות, פסנתר, קלידים, סיטאר, אורגן, קולות, הפקה מוזיקלית
יזהר אשדות – בס, גיטרות נוספות, גיטרת דוברו, תכנותים, קולות, הפקה מוזיקלית
ז'אן פול זימבריס, עודד פרח וערן פורת – תופים
ויקטוריה חנה - קולות ("אינתי עומרי")
גיא לנדאו – טכנאי הקלטה
ראובן שפירא – טכנאי הקלטה
מסנן זכוכית ("סינטרגלאס") בכימיה הוא מסנן נפוץ להפרדת מוצקים מנוזלים.
שמו המקובל, סינטרגלאס, הוא עיוות הגייה לשמו הלועזי (בשפה האנגלית) "sintered glass filter".
שבעברית יובן כ"מסנן זכוכית מסונטר".
רוצה לומר, זכוכית שהוכנה בתהליך סינטור, ובו אבקת הזכוכית מחוממת בתנור לטמפרטורה גבוהה אך מתחת לטמפרטורת ההתכה, ליצירת מוצק נקבובי מאוד.
על פי החלטתה של האקדמיה ללשון העברית שמו התיקני הוא: מַסְנֵן זְכוּכִית מְדֻבְקֶקֶת.
כוסית, מערך עשוי זכוכית נקבובית (גריד), ושוליים.
תפקיד הכוסית הוא להוות כלי קיבול לתערובת נוזל-מוצק שהמסנן מפריד.
(הכוסית עשויה בדרך כלל זכוכית רגילה) ישנם סינטרגלאסים בהם הכוסית חסינת חום (פיירקס) וזאת על מנת לאפשר הפרדה בנוזלים חמים.
תפקיד המערך העשוי זכוכית נקבובית הוא לסנן את המוצק מהנוזל.
בגלל אופן ההכנה של הגריד, נוצרות נקבובית בזכוכית (וזאת משום שבין גרגרי אבקת הזכוכית המותכת ישנם מרווחים, שלא מתמלאים עד הסוף בזמן הסינטור).
תצורה זו של זכוכית נקבובית היא מעין רשת הבולמת מוצקים שאינם יכולים לעבור בנקבוביות, ואילו הנוזל מחליק בין הנקבוביות.
תפקיד השוליים הוא להתאים את המסנן לעבודה עם ואקום, שכן בעזרתו ניתן להתאים את המסנן למחבר גומי, ובכך לאפשר אטימה החיונית לעבודה בוואקום.
סינון בסינטרגלאס מתבצע תחת כמה תנאים:
תנאי הכרחי הוא שאין עושים עוד שימוש בנוזל המסונן בהמשך הניסוי; זאת משום שכמעט בלתי אפשרי לנקות מסנן סינטרגלאס עד תומו, משום שגודלם הקטן של הנקבוביות כולא לעיתים נוזל, ואין דרך להוציאו משם.
כך למעשה נוזל העובר סינון דרך מסנן הסינטרגלאס, מחליף טיפות עם המסנן.
הנוזל המסונן בהכרח מזוהם בנזל שהיה כלוא בסינטרגלאס, ואין עושים בו שוב שימוש.
תנאי נוסף הוא מוצק הניתן להפרדה בסינון ואקום, או סינון כבידתי (סינון "רגיל" ללא הפעלת אמצעי זירוז ושאיבה):
במקרה בו החלקיקים קטנים מגודל הנקבוביות, הסינון לא ייצא לפועל (קוטר נקבובית ממוצע נפוץ הוא עשרות עד מאה מיקרומטרים).
לחלופין, אם הנוזל צמיג מכדי לעבור בנקבוביות בזמן סביר (תחת סינון ואקום), אין טעם בשימוש בסינטרגלאס.
שימוש במערכת ואקום מותר רק למי שהוכשר לכך.
מַסְמֶרֶת (ברבים: מַסְמָרוֹת) המוכרת גם בשמה הגרמני ניט היא אביזר מתכתי המשמש לחיבור חלקי מתכת זה לזה.
המסמרת בנויה כקנה שבצדו האחד כיפה.
מתחילת המאה ה-19 עד לאמצע המאה ה-20, טרם עידן הריתוך, היו המסמרות השיטה הנפוצה לחיבור חלקי מתכת כבדים.
מסמרי ענק אלה חוממו לטמפרטורה גבוהה מאוד והוכנסו בכוח אל חורים בלוחות המתכת שהוכנו מבעוד מועד.
בצִדן השני של המסמרות עמד אדם או מכונה שתפקידם היה להכות עם פטיש כדורי על הקצה השטוח עד שייווצר אוגן שלא יאפשר למסמרות להחליק החוצה, וכך היו חלקי המתכת תפוסים בחוזקה.
מונומנטים מפורסמים רבים נבנו בשיטת חיבור הלוחות על ידי מסמרות ובהם מגדל אייפל בפריז וגשר שער הזהב בסן פרנסיסקו.
בישראל ניתן לראות את השימוש במסמרות בעיקר באלמנטים פיסוליים.
האונייה הענקית "טיטניק" נבנתה באמצעות כשלושה מיליון מסמרות כאלו.
חלק מההיסטוריונים טוענים כי העבודה נעשתה בצורה לקויה במיוחד בחלקים הנמוכים יותר של דופן הספינה בדיוק באזורים כמו אלה שנפגעו על ידי הקרחון.
הם טוענים כי אילו היו המסמרות חזקות יותר, ייתכן והנזק שהיה נגרם היה מצומצם יותר.
כמו כן, שימוש בניטים היה נפוץ בגרסאות הראשונות של נעלי כדורגל, על מנת לייצר אחיזה טובה יותר של השחקן במגרש.
כיום פסק השימוש במסמרות ששימשו בתעשיות הברזל, אך עדיין נפוץ השימוש במסמרות קטנות, לדוגמה בבניית מטוסים.
מסננת קוקטיילים היא כלי בר המשמש למניעת נפילתם של מוצקים בכלל ושל קוביות קרח בפרט מהשייקר אל הכוס בזמן המזיגה.
מסננת קוקטיילים מורכבת בפתחו של השייקר ומאפשרת רק לנוזלים לעבור דרכה.
ישנם 3 סוגים של מסננות קוקטיילים:
מסננת ג'ולפ - מסננת קעורה בצורת כף עם חורים אותה מצמידים אל פתח השייקר.
מסננת הות'ורן - מסננת שטוחה עם סליל קפיצי.