tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך הקרב עלתה הספינה על שרטון, אך סג"ם נמרוד ארז המשיך להילחם ואף ארגן את שאר הלוחמים לשימוש בנשקם האישי.
משנפגע תותח החרטום והתותחן נפצע, גרם סג"ם נמרוד ארז להצתת ספינת אויב, באמצעות אקדח-זיקוקין - וכל-זאת תחת אש אויב מטווחים קצרים, ועל-אף היותו פצוע.
בהמשך מלחמת יום הכיפורים השתתף בתקיפת מעגן ראס-ע'ריב כמפעיל תול"ר קרל גוסטב ("קרגו") על-גבי הדבור.
המשיך לשרת בזירת ים סוף כמפקד דבור, מוביל זוג, קצין הדרכה ומבצעים של פלגה 915 ומפקד סיירת דבורים.
שימש כסגן מפקד 'אח"י מעוז' בעת קליטתה בחיל הים.
ביולי 1977 השתחרר משירות סדיר בדרגת סרן.
בשירות המילואים שימש עד גיל 45 כמפקד דבור בבסיס חיפה ובזירת ים סוף, ועלה לדרגת רב-סרן.
לאחר שחרורו מצה"ל עבד כקצין שני בצי הסוחר.
הצטרף לצוות ההקמה של מפעל נשיונל סמיקונדקטור (כיום טאואר סמיקונדקטור) במגדל העמק, ועבד שם במשך שמונה שנים כסמנכ"ל משאבי אנוש ולוגיסטיקה.
עבר לחברת שטראוס שבה היה במשך שנתיים מנהל משאבי אנוש.
הצטרף לצוות ההקמה של חברת סלקום כסמנכ"ל משאבי אנוש, ולאחר חמש שנים בתפקיד זה מונה בשנת 1999 לסמנכ"ל השירות בחברה, ובהמשך מונה לסמנכ"ל המגזר הפרטי בחברה.
בשנת 2004 מונה למנכ"ל קבוצת עמדה, העוסקת בהשמה, פיתוח ארגוני וליווי תהליכי שינוי.
בפברואר 2020 הקים את קבוצת "בית החובל" בפייסבוק, שאותה הוא מוביל עד היום, שאליה הצטרפו מעל 2,300 בוגרי קורס חובלים.
בקבוצה פורסמו אלפי סיפורים העוסקים במורשת קרב, סיפורים מוגזמים ("פלברה"), הגיגים בנושאי חובלות, מעשי משובה, ויכוחים מקצועיים, וידויים על הסתרות ופאשלות ודיונים בנושאי ערכי צה"ל.
הסיפורים החשובים אוגדו ונערכו על ידי ארז ובעזרת מתנדבים בשני ספרים: "אח"י פלברה" ו"אח"י פלברה 2".
סבו של נמרוד ארז הוא יהודה ארז, שהיה חלוץ, סופר, עורך וחוקר של תנועת העבודה וההתיישבות העובדת בארץ ישראל.
בתו של נמרוד ארז היא הזמרת נגה ארז.
נמרוד אלבז (נולד ב-4 באוקטובר 1968) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת קשר.
אלבז נולד בקריית שמונה והתחיל את הקריירה שלו בהפועל קריית שמונה ששיחקה אז בליגות הנמוכות.
בקיץ חתם בהפועל כפר סבא מהליגה השנייה ובעונתו השנייה עלה עמה לליגה הראשונה.
ב-4 בספטמבר 1993 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד הפועל חיפה בו גם בישל את השער הראשון במשחק למוטי יברבאום.
ב-25 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 4-1 לצפרירים חולון.
בסיום העונה כפר סבא ירדה לליגה השנייה ואלבז שוחרר מהמועדון.
בקיץ חתם בהפועל בית שאן.
ב-27 באוגוסט 1994 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 להפועל פתח תקווה.
ב-31 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד מכבי חיפה.
נמרון (שם מדעי: Leopardus) הוא סוג במשפחת החתוליים, הכולל עשרה מינים החיים בצפון אמריקה ובדרום אמריקה.
בעבר סווגו מיני הנמרונים תחת הסוג חתול.
לסוג הנמרון פרווה מנומרת, וצבעים הדומים לצבעי הקרקע הנעים בין חום חיוור לחום בהיר ואפור.
אוזניהם הקטנות מעוגלות, הנחיריים שלהם מופרדות לגמרי ויש להם פחות כרומוזומים מאשר לחתולים האחרים.
נמרוד טנא (נולד ב-1947 בגברעם) הוא מלחין ומוזיקאי ישראלי.
טנא שירת בצה"ל בצוות הווי צפון.
למד הלחנה אצל ד"ר צבי קרן.
השיר הראשון שהלחין (בגיל 16) היה "אבא שלי", שהיה גם שירה הראשון של תלמה אליגון בת ה-17, שכתבה אותו בעקבות מות אביה.
השיר בוצע והוקלט על ידי יפה ירקוני והוקלט ב-1968 גם על ידי אילנית וגם על ידי אסנת פז.
הקליטה אליוט גרסה איטית ונוגה במיוחד לשיר.
שירו המפורסם ביותר של טנא הוא לחנו ל"עודני ילד" שביצעה להקת "הכל עובר חביבי" בפסטיבל שירי הילדים ה-11 בסוף 1980. השיר שזכה להצלחה עצומה חודש על ידי הראל סקעת בעונה השנייה של "כוכב נולד" ב-2004.
ולתקליט אור ירוק את שמות השירים בביצועים מקורים מיכל טל עוזי חיטמן אמיר גינת ומקהלת הילדים
נמרוד רשף (נולד ב-5 במאי 1972) הוא זמר ראפ, שחקן, קריין, קומיקסאי, מפיק ומנחה טלוויזיה ישראלי.
חבר בלהקות "שב"ק ס'" ו"בויאקה".
רשף נולד בתל אביב וגדל בבת-ים.
הוא בנו של שחקן התיאטרון והקולנוע פולי רשף ואחיה למחצה של מאי הרשקוביץ רשף.
הוא שירת בנ"מ וסיים את לימודיו במכון אבני בשנת 1993.
נמרוד רשף הוא סולן להקת שב"ק ס' תחת הכינוי "נימי נימ", מאז 1996. הוא השתתף בהקלטת האלבומים "בעטיפה של ממתק", "הופעה בקריות 20.2.98", "בום קרנבל" ו"פרה פרה".
בזכות סגנון השירה המהיר והורסטילי שלו, הוא נתפס כמי שהביא את הראפ אל קדמת הבמה של ההרכב ומרכיב עיקרי להצלחתה המסחרית.
בשנת 1998 נמרוד רשף הקים את להקת "בויאקה" בה היו חברים קוואמי וקוטג' (ראפר).
הלהקה נחשבת כפורצת דרך בהיפ הופ הישראלי בשל השילובים המוזיקליים החדשניים אשר הוצגו באלבומה בויאקה (אלבום) ובהופעותיה הססגוניות.
כמו כן בשיר "תהודת זהות", בויאקה הייתה הלהקה הראשונה בישראל לארח מספר רב של ראפרים על אותו המקצב ברצף.
בשנת 2001, רשף הקים אולפן הקלטות וחברת הפקות בשם "יאגא", אשר עסקה בהפקת אלבומי ראפ ואירועי היפ הופ ורגאיי, ביניהם "עיר הבירה" "חישגוזים בפארק" ו"היפ פופ בפארק" (בפארק הירקון).
ב-2003 היה זמר ליווי בפסטיגל.
נמרוד רשף החל להופיע כשחקן בטלוויזיה בשנת 1993 בסדרה "קשר משפחתי" בערוץ הראשון והנחה את תוכנית הנוער "פידבק", לערוץ 2. בקיץ 1994 הנחה את שידורי הרצף של הטלוויזיה החינוכית ובהצגה "רק בסרטים" במסגרת תיאטרון הנפש.
ב-1995, הנחה את תוכנית הנוער "חמשמח" בטלוויזיה החינוכית הישראלית.
ב-1996, הצטרף רשף לצוות המנחים של ערוץ הילדים והופיע בשלושה מופעי פסטיגל בין השנים 1997–1999. הוא הנחה גם בתוכנית "זאפ לראשון" לצד ליאון רוזנברג, בערוץ הראשון.
רשף שיחק בסדרה "צה"ל 1", בסדרת הטלוויזיה "לוויתן בחוף שרתון" ובסרט הקולנוע "אבא שחור לבן" ששודרו בערוץ 2. כמו כן, שיחק גם בדרמה "תלוי בירח" בערוץ 3 ובסדרה הקומית "זבנג!.
ב-2005 הוא גם השתתף בספיישל הפרידה "לעודד באהבה" בערוץ הילדים.
כמו כן, השתתף בסרטון הדוקומנטרי "גנדי - רחבעם זאבי - אלוף נעוריה של המולדת", ובקלטות הילדים "הכבש השישה עשר", "כובע קסמים", "ורק אני לא", ו"דוד פומפה", ובמחזה "אני אוהב אותך בואי ניפרד".
רשף הוא קריין ומדבב בסרטי קולנוע ("גארפילד" וסינבד: אגדת שבעת הימים) ובסדרות טלוויזיה דיבב את ווילג'ק ב"רובוטריקים ארמדה", רוקט ב"גלקטיק פוטבול" קישו ב"טוקיו מיו מיו"ו קריי קינגסטון ב" אטום-צוות אלפא על גלגלים".
בשנת 1993 פרסם קומיקס סאטירי שהיה מבוסס על סדרת הטלוויזיה "בוורלי הילס 90210" במעריב לנוער.
כמו כן פרסם את סדרת הקומיקס המצליחה "אדי בלאגן" שהתפרסמה בעיתון ערוץ הילדים ובשנת 2005 עמודי הקומיקס אוגדו לספרו הראשון, "אדי בלאגן".
באותה שנה גם החל להוציא לאור את סדרת הקומיקס "עוזי: אגדה אורבנית".
בנוסף, יצר רשף את הקומיקס מיצי קיצי מיאו, עבור מעריב לילדים ואת ספר הקומיקס לילדים "ממי".
בשנת 2010 יצר ספר המשך ל"אדי בלאגן" בשם "אדי בלאגן: הרפתקה במצרים".
בין ינואר 2015, לאוגוסט 2021 כיהן כיו"ר אק"י – איגוד אמני הקריקטורה והקומיקס בישראל.
בעטיפה של ממתק (1997) בהוצאת אן אם סי
בום קרנבל (2008) בהוצאת התו השמיני
הכבש השישה עשר - עם כוכבי ערוץ הילדים (1999) בהוצאת קלסיקלטת.
כובע קסמים (2000) בהוצאת קלסיקלטת.
1999: פסטיגל 99 - הפסטיגל של המילניום הבא
2007: ההצגה אני אוהב אותך בואי ניפרד
נמרוד הראל (נולד ב-9 בפברואר 1976) הוא אמן חושים וסופר פנטזיה ישראלי, המתמחה במנטליזם.
הראל שירת בצה"ל כקצין נ"מ.
הוא בעל תואר ראשון בהנדסת תוכנה מאוניברסיטת בן-גוריון וב, למד לתואר שני בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
ב-2009 החל הראל להעביר סדנאות בשם "כוח ההשפעה" למגזר העסקי ובהן הוא מלמד טכניקות של השפעה בסביבה עסקית.
הראל מדגיש כי אינו עושה שימוש בכוחות על-טבעיים, ובהתבטאויות שונות טוען כי מי שמצהיר על כוחות כאלה, בפרט אורי גלר, מוליך את הציבור שולל.
לדבריו, תופעות כאלו לא קיימות.
הראל מגדיר עצמו "מנטליסט" וככזה, הוא עוסק בתחום בקסמים המדמה תופעות על-חושיות, טלפתיות ופאראפסיכולוגיות.
לרוב הוא משתמש בהופעותיו בסוגסטיה ובדמיון מודרך.
הראל הגיש בערוץ 10 ובערוץ 2 מספר סדרות קסמים ומנטליזם, בהן "מחשבות נסתרות", "בלתי נתפס", "בלתי נראה" בשיתוף אמיר לוסטיג, ו"המופע הבלתי נתפס" בשיתוף שימי אטיאס.
ב-2008 הנחה את "העוקץ" – גרסה ישראלית לסדרה הבריטית "The Real Hustle", ובה מבוצעים תרגילי עוקץ על אזרחים תמימים, ומוצגות דרכי התגוננות מפניהן.במהלך השנים זומן לחקירות ונגדו הוגשו תלונות על שימוש בהיפנוזה ללא רישיון, וב-2018 אף סייע לח"כ אורן חזן בקידום הצעת חוק לביטול האיסור.
ב-2012 הנחה בערוץ 2 את "פסיכו" העוסקת בטלפתיה, וב-2016 עלתה סדרה נוספת שלו, "בלתי נראה", שצולמה מנקודת מבטו במשקפיים עם מצלמה.
לסדרה זו היו שלוש עונות, ובפרק מיוחד אירח שישה מנטליסטים.
הוא נשוי למעצבת שמלות הכלות דנה הראל, ולזוג שלושה ילדים.
הראל חיבר ספר פנטזיה בשם "כפירה" (אסטרולוג הוצאה לאור, 2012) ושני ספרים העוסקים במנטליזם: "שלוש" ו"שלוש – עבודת במה".
ב-2023 יצא לאור בהוצאת "כתר" ספר נוסף שכתב, רומן מתח ששמו "המאמין".
נמרוד שפירא בר אור (נולד ב-25 באפריל 1989) הוא שחיין ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בעבר.
ייצג את ישראל בשתי אולימפיאדות (בייג'ינג 2008 ולונדון 2012) וב-3 אליפויות עולם (רומא 2009, שנגחאי 2011 וברצלונה 2013).
החזיק בשיא הישראלי במשחה ל-50 מטר חופשי (כ-4 שנים), במשחה ל-100 מטר חופשי (כ-14 שנים) ובמשחה ל-200 מטר חופשי (כ-10 שנים).
שפירא בר אור זכה בשלוש מדליות באולימפיאדת הנוער האירופית (ליניאנו 2005) ובשתי מדליות באליפות אירופה בשחייה לנוער (אנטוורפן 2007).
גדל במושב אביגדור, התחנך עד חטיבת הביניים בבית הספר האזורי באר טוביה.
עד שנת 2003 השתייך לאגודת מכבי אשדוד אצל מאמן הילדים אולג סבטוב.
בהמשך, שחה בקבוצת ירושלים רבתי בהדרכת מנו מאי ואחר כך היה שחיין הפועל ירושלים.
מגיל 14 שהה ולמד מחוץ לישראל, בתחילה בבריטניה, שבתקופה זו, ביולי 2005, זכה במדליית ארד במשחה 400 מטר חופשי במשחקי הנוער בבליניאנו, איטליה.
לאחר מכן עבר לתיכון בולס בג'קסונוויל שבפלורידה, שם שחה במועדון בית הספר וזכה בשתי אליפויות לבתי ספר תיכוניים של פלורידה, נבחר לשחיין השנה 2007 של מדינת פלורידה ושותף לשיאי המדינה באליפות בתי הספר התיכוניים, אלוף בתי הספר התיכוניים.
באוגוסט 2006 השתתף לראשונה באליפות ישראל בשחיה וניצח בגמר 400 מטר חופשי (3:56.64 דקות) כשהקדים את השיאן הישראלי, שי לבנת.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן, בלגיה בשנת 2007 זכה שפירא בר אור במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.36 דקות ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:54.83 דקות.
בנוסף, הוא סיים במקום השביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.04 שניות ובמקום ה-49 במשחה ל-50 מטר חופשי (24.97 שניות).
בדראפט השחיינים לשנת 2008 של האוניברסיטאות בארצות הברית דורג במקום הרביעי, והתקבל ללימודים ואימונים באוניברסיטת אריזונה – אלופת ארצות הברית בשחייה של האוניברסיטאות.
עם אוניברסיטת אריזונה זכה במרץ 2009, במדליית ארד ב-200 יארד חופשי, באליפות המכללות.
ב-31 ביולי 2008, שמונה ימים בלבד לפני פתיחת אולימפיאדת בייג'ינג, צורף שפירא בר אור לסגל האולימפי של ישראל, לאחר שערער על הקריטריון האולימפי.
באולימפיאדה עצמה, העפיל לשלב חצי הגמר ב-200 מטרים בסגנון חופשי, לאחר שסיים במקום ה-15 בשלב המוקדמות, תוך שהוא שובר את שיא ישראל ומעמידו על 1:47.78 דקות.
גם בחצי הגמר סיים במקום ה-15. בהמשך שבר את שיאו בן 11 השנים של יואב ברוק במשחה ל-100 מטר חופשי בשנייה בדיוק, והעמידו על 49.10 שניות.
באותו משחה סיים במקום ה-26, ולא העפיל לשלב הגמר.
במכביה ה-18 שנערכה ביולי 2009, זכה שפירא בר אור במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי, בשיא ישראלי חדש בתוצאה של 49.02 שניות, אחרי ג'ייסון ליזאק שקבע שיא מכביה חדש ושיא ישראלי בינלאומי חדש של 47.78 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 סיים שפירא בר אור במקום ה-31 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.63 דקות.
ב-100 מטר חופשי שיפר שפירא את שיאו הישראלי כשקבע 48.93 שניות.
ב-8 באוגוסט אותה שנה, שבר שפירא בר אור את שיא ישראל בשחייה ב-50 מטר חופשי והעמידו על 22.75 שניות, שהן זמן מהיר בארבע מאיות משיאו בן 14 השנים של יואב ברוק.
את השיא קבע שפירא בר אור באליפות ישראל בשחייה, שנערכה במכון וינגייט.
ביוני 2010 זכה בשתי מדליות כסף בתחרות הגראנד פרי שנערכה בסנטה קלרה, במשחים ל-100 מטר חופשי (49.40 שניות) ול-200 מטר חופשי (1.49.33 דקות).
שפירא בר אור סיים את לימודי השנה השלישית למנהל עסקים באוניברסיטת אריזונה וחזר לישראל בתחילת מאי 2011. מאז הגיעו לישראל הוא התאמן עם המאמן עמנואל (מנו) מאי בפנימית המצוינות של אגודת ירושלים רבתי בירושלים.
בתחילת יולי 2011 השתתף שפירא בר אור באליפות קרואטיה בשחייה שנערכה בזאגרב.
באליפות זו קבע במשחה ל-200 מטר חופשי תוצאה של 1:48.48 דק'.
זו התוצאה הטובה ביותר שקבע שחיין ישראלי מעולם במשחה זה בבגד שחייה קצר.
תוצאה זו, הטובה מקריטריון A לאליפות העולם בשנחאי 2011, הביאה לצירופו החריג של שפירא בר אור לסגל נבחרת ישראל לאליפות העולם ה-14 בשנחאי סין, על אף שעבר המועד האחרון לקביעת קריטריון.
באליפות קרואטיה קבע שפירא בר אור תוצאות טובות נוספות וזכה בזהב גם במקצה ה-200 מטר גב בזמן של 1:59.99 דק' וכן ניצח ב-100 מטר חתירה בזמן של 49.90 שנ'.
באליפות העולם שנערכת בשאנגחאי, סין, 2011 סיים שפירא בר אור במקום 15 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.59 דקות.
בשלב המוקדמות קבע תוצאה של 1:48.11 דקות.
המיקום בין 16 הראשונים היקנה לו את הקריטריון האולימפי של ישראל אך הוא לא עמד בקריטריון הבינלאומי המחמיר המבטיח בוודאות השתתפות באולימפיאדת לונדון (2012).
ביוני 2012 קיבל שפירא בר אור הזמנה לאולימפיאדה מפינ"א שהבטיחה את השתתפותו.
נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יעקב טומרקין, אמרי גניאל, ואלון מנדל בתוצאה של 3:37.77 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 סיים שפירא בר אור במקום 33 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.78 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 16 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יונתן קופלב, אמרי גניאל ויעקב טומרקין בתוצאה של 3:39.31 דקות, כשחיין חופשי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 49.07 שניות.
באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 סיים שפירא בר אור במקום 38 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.33 שניות.
הוא היה שותף לרביעיית השליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם דוד גמבורג תום קרמר ואלכסיי קונובלוב שסיימה במקום שישי בשיא ישראלי חדש של 3:18.43 דקות.
בשנת 2013 בשנתו האחרונה באוניברסיטת אריזונה השתתף בגמר המכללות NCAA באינדיאנאפוליס, שם השתתף ברביעית השליחים במשחה 100x4 מעורב וזכה במקום הראשון ובטבעת האליפות.
מייד עם סיום לימודיו עבר להתגורר במישיגן, שם הקים בית ספר לשחייה ונבחרת שחייה הרשומה באיגוד השחייה האמריקאי, בשם AQUA CLUB.
בשנת 2015 נבחרתו של שפירא בר אור קיבלה הכרה כאחת מ-200 הקבוצות ההישגיות בארצות הברית, ובנבחרת AQUA CLUB שחו נכון לשנת 2015 כ-1,000 שחיינים ותלמידי שחייה ב-4 בריכות הממוקמות באתרים נפרדים.
בסוף שנת 2015 הקים שפירא בר אור בית ספר נוסף בפלורידה, ארצות הברית.
באוקטובר 2022 נישא לקריסטינה צ'רנישב, אלופה ושיאנית ישראל בשחייה בעברה.
נמרוד צבירן (נולד ב-1983) הוא שחיין פאראלימפי.
בגיל שש הצטרף לנבחרת מכבי תל אביב בשחייה.
באגודת מכבי היה צבירן חבר עד הגיעו לגיל 18, על אף היותה אגודת שחייה רגילה.
בסיום לימודיו התיכוניים במגמה הספרותית של תיכון עירוני י"ד בתל אביב, התנדב צבירן לצה"ל ושירת בלשכת מבקר משרד הביטחון.
במהלך שירותו הצבאי התמסר צבירן לספורט במטרה להשתתף ב.
בסיוע קונגרס יהודי בוכרה הוא זכה למימון מלגה חודשית שמאפשרת את אימוניו.
צבירן מתאמן במסגרת בית הלוחם תל אביב ובשנת 2002 התחרה באליפות העולם בשחייה לנכים וסיים במקום הרביעי.
במשחקים הפאראלימפיים באתונה (2004) הוא זכה במדליית ארד במשחה 400 מטר בסגנון חופשי, סיים רביעי במשחה 50 מטר ובמקום השישי במשחה מאה מטר.
נמרוד שפירא (נולד ב-24 בנובמבר 1982, ישראל) הוא במאי סרטים, וידאו קליפים ופרסומות.
בין האמנים להם שפירא ביים וידאו קליפים: מובי (Wait for Me), נינט (Child), סינרגיה (אחכה לך), מוניקה סקס (מנגינה), עילי בוטנר (ימים של קיץ, רץ אלייך) ועוד.
סרטו הקצר "תום" (2010) השתתף בעשרות פסטיבלים בעולם וזכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל מזיפטרה הצכ'י, אחד הפסטיבלים הקוויריים הגדולים ביותר בעולם.
סרטו הקצר "ששי קשת לא אוכל פלאפל" (2013), פסטיבל שנגחאי הבינלאומי ה-16. הבכורה הישראלית של הסרט הייתה בפסטיבל הסטודנטים הבינלאומי ה-15 של תל אביב.
הסרט נתמך על ידי קרן רבינוביץ' לאמנויות, קרן סנונית של הרשות השנייה וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי.
בסרט מככב יון תומרקין ומשתתפים ששי קשת, מנשה נוי ורועי אסף.
שפירא כתב ביחד עם אדם סנדרסון את הפתיח לתוכנית הטלוויזיה ארץ נהדרת שהיה בשימוש בעונות 2010–2013.
בין הפרסומות שביים שפירא - שיחה אינטראקטיבית עם נשיא המדינה שמעון פרס לכבוד ועידת הנשיא הרביעית, פרסומת ל"יום שני ללא בשר" של מיקי חיימוביץ' בהשתתפות ירון לונדון ופבלו רוזנברג, חווית מציאות רבודה בהשתתפות הנשיא ראובן ריבלין ופרסומת לוולמארט בכיכובו של לברון ג'יימס.
שפירא ניהל אמנותית קמפיינים אינטראקטיביים ו-וידאו קליפים עבור קוקה-קולה, נייקי, רד-בול, קולדפליי, וויז קליפה וניקי מינאג'.
ב-2019 שפירא ניהל אמנותית שיר מחווה לאירוויזיון שנוצר על ידי בינה מלאכותית.
עבור יצירת השיר הוזנו לאלגוריתם שנבנה במיוחד מאות שירים.
התוצאה הייתה השיר "Blue Jeans and Bloody Tears", דואט בין הזמר יזהר כהן ומכונה.
השיר סוקר בהרחבה בתקשורת העולמית, הגיע למיליוני צפיות וזכה בפרסים בתחרויות ה-Webby וה-Lovie.
סרטו "סינדרום פיינגולד" (2021) הוא סרט מציאות מדומה בכיכובם של צחי הלוי, אורלי זילברשץ, מיכאל מושונוב, קייס נאשף, יפתח קליין ונלי תגר.
הסרט משחזר אירוע משנת 2009, בו יסמין פיינגולד, אלופת ישראל בחתירה, התהפכה עם סירתה בנחל הירקון ושהתה מתחת למים כ-4.5 דקות.
הסרט מאפשר הצצה להרהוריהם ואישיותם של האנשים שעמדו מהצד.
הסרט הופק בשיתוף ובתמיכת חטיבת הדיגיטל של כאן - תאגיד השידור הישראלי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה, מועצת הפיס לתרבות ולאמנות, ובסיוע המועצה הישראלית לקולנוע.
שפירא הוא בוגר האינקובטור NEWINC לאמנות וטכנולוגיה, מטעם המוזיאון ה-NEW MUSEUM לשנת 2019, ועמית-חוקר באוניברסיטת MIT במעבדה לקולנוע דוקומנטרי-חדשני (OpenDocLab) לשנת 2021.
נמרוד משיח (נולד ב-10 ביולי 1988), הוא גולש רוח ישראלי על גלשן מדגם "ניל פרייד", אלוף ישראל לשעבר, סגן אלוף העולם לשנת 2009 ובעל מדליות ארד באליפויות העולם בשנים 2010 ו-2011. הוא דורג במקום ראשון בעולם (22 בספטמבר 2010 - 27 ביולי 2011).
בן לאב רב חובל ולאם מדריכת צלילה שהייתה גולשת גלים בעברה.
לאחר גירושי הוריו הוא עבר בגיל שמונה למכמורת והחל ללמוד גלישת רוח באופן מקצועי, בהיותו בן עשר החל להתחרות.
בשנת 2001 בגיל 13 זכה במדליית זהב באליפות העולם עד גיל 15 בגלשני "מיסטרל".
ביולי 2002 זכה במדליית כסף באליפות העולם עד גיל 17, כשבמדליית הזהב זכה ישראלי אחר, שחר צוברי.
זמן קצר לאחר מכן נפטרה אמו של משיח ממחלה, והוא אומץ על ידי חבריה אשר התגוררו בנתניה.
ב-2003 זכה במדליית ארד באליפות אירופה לנוער שנערכה בפולין וב-2004 זכה במדליית הכסף באליפות העולם לנוער של איגוד השיט העולמי (ISAF).
משיח התמודד מול צוברי וגל פרידמן על מקום במשלחת הישראלית לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) אך הפסיד לצוברי במאבק.
בסוף אותה שנה החל להתאמן תחת שרביטו של גל פרידמן.
בשנת 2009 זכה משיח במדליית כסף באליפות ישראל לאחר שהפסיד בשובר שוויון לצוברי, באליפות אירופה סיים במקום העשירי ובאליפות העולם שהתקיימה באתר השייט המיועד לאולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית כסף אחרי ניק דמפסי מבריטניה.
בשנת 2010 זכה משיח באליפות ישראל ובמקום עשירי באליפות אירופה שנערכה בסופוט שבפולין.
בספטמבר אותה שנה באליפות העולם שנערכה בקרטמינדה שבדנמרק הוא זכה במדליית הארד.
בדצמבר 2010 הוא נבחר לספורטאי השנה של הוועד האולימפי.
באליפות אירופה שנערכה בבורגס, בבולגריה בשנת 2011 סיים משיח במקום שמיני.
לעומתו סיים צוברי במקום רביעי.
חודש לאחר מכן, הוא זכה באליפות ישראל פעם שנייה ברציפות והקדים את צוברי.
בדצמבר 2011 זכה פעם נוספת במדליית ארד באליפות העולם שהתקיימה בפרת' שבאוסטרליה.
באליפות העולם שנערכה בקדיס ב-2012 סיים במקום השישי.
משיח משתייך לאגודת הספורט של הפועל עמק חפר ולסגל הבכיר ביחידה לספורט הישגי של ישראל.
בשנת 2015 זכה במקום השלישי באליפות ישראל בדגם RS:X שנערכה במכמורת.
באליפות העולם שנערכה בשנת 2016 באילת, סיים משיח במקום ה-27.
באליפות ישראל שנערכה בפברואר 2018 באילת, סיים משיח במקום השלישי.
ב-25 בפברואר 2019 הודיע משיח על פרישתו מפעילות תחרותית.
מאז החל משיח להתחרות באליפויות ישראל לנוער, התפתחה יריבות בינו לבין שחר צוברי.
יריבות זו קיבלה משנה תוקף לקראת אולימפיאדת לונדון (2012), בשל כללי הוועד האולימפי הבינלאומי, לפיהם במשחקים האולימפיים רשאית כל מדינה להיות מיוצגת בידי שייט אחד בלבד בכל דגם (בניגוד לתחרויות אחרות, בהן אליפות העולם ואליפויות יבשתיות).
צוברי ומשיח הם בין בכירי הגולשים בעולם - צוברי זכה פעמיים באליפות אירופה ומשיח היה סגן אלוף העולם.
במצב דברים זה, נוצרה התמודדות ישירה בין השניים על המקום הבודד במשלחת הישראלית לאולימפיאדת לונדון, בדומה ליריבות דומה שהייתה בין גל פרידמן לעמית ענבר בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.
היריבות הגיעה לשיאה באליפות אירופה 2011 שנערכה בבורגס בבולגריה.
לאחר אחד השיוטים ערער צוברי על החלטת השופטים שלא לפסול את משיח, אף שהפסילה נבעה מתקרית שצוברי כלל לא היה מעורב בה (ערעורו של צוברי לא התקבל).
בשיוט המדליות, כאשר צוברי נאבק על זכייה במדליה ואילו למשיח לא היה סיכוי לזכות במדליה, משיח ביצע מהלכים טקטיים שנועדו למנוע מצוברי זכייה במדליה, הישג שהיה מיטיב עם צוברי בהתמודדות ביניהם על הכרטיס לאולימפיאדה.
כתוצאה ממהלכים אלה, צוברי סיים במקום הרביעי.
בהמשך, קבע איגוד השיט בישראל כי משיח התנהל באופן בלתי ספורטיבי, וכעונש הפחית שתי נקודות ממאזנו של משיח, ובכך גדל הפער בין צוברי למשיח במאבק על הזכות ליצג את ישראל באולימפיאדת לונדון.
לאחר תחרות גביע העולם בשייט שנערכה במאי 2012 במדמבליק שבהולנד נקבע שצוברי ייצג את ישראל באולימפיאדה, לאחר שצוברי זכה בתחרות במדליית הזהב.
גם לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) נרשמה מתיחות בין השניים, כאשר במהלך תחרות מבחן בפאלמה דה מיורקה, טען משיח כי צוברי הפריע לו בכוונה, במטרה לגרום לו לצבור נקודות שליליות רבות.
בסיום התחרות, בה נקבע כי צוברי הוא שייצג את ישראל במשחקים, הודה צוברי כי גלש באופן טקטי במטרה להביא לדירוג נמוך של משיח, אך טען כי פעל במסגרת החוקים המקובלים בענף.
טבלת תוצאות בתחרויות עיקריות לבוגרים
נמרוד עציון קורן (נולד ב-21 במרץ 1976) הוא תסריטאי ובמאי ישראלי.
עציון-קורן נולד בירושלים, הוא בוגר תואר ראשון ותואר שני בהיסטוריה (בהצטיינות יתרה) מטעם האוניברסיטה הפתוחה.
כמו כן, למד קולנוע וספרות באוניברסיטת תל אביב בין השנים 1999–2002, אך לא השלים לימודיו.
באותה העת, כתב ביקורות קולנוע במגזין "תזה" של אונ' ת"א, וביים סרט קצר בשם "יומן בחירות" (1999), אשר עסק בהשפעת תעמולת הבחירות על חיי היומיום של צעירים, ושילב בין ז'אנר עלילתי לדוקומנטרי.
הסרט השתתף ב"פסטיבל ירושלים" והוקרן בסינמטקים בזמן בחירות 1999. ב-1997 ביים יחד עם סער לחמי שני קליפים ללהקת "סדרני הדשא" לשירים "מריר" ו"קדרים באים", מתוך אלבומה היחיד "רקוב".
ב-1999 (כשנתיים לאחר התפרקות הלהקה), הם זכו לציון לשבח במסגרת התחרות ע"ש אורי סונין בסינמטק תל אביב.
בשנת 2001, ביים יחד עם סער לחמי עבור "MTV" סרטון בשם
"Mtv Prime Cuts" בהשתתפות יובל סגל, אורי הוכמן ומורן אייזנשטיין, במסגרת משבצת "Made In", שהיה הסרטון הראשון שייצג את ישראל בקטגוריה זו, ולווה במוזיקה שנכתבה על ידי "אינפקטד מאשרום".
שנה אחר כך ביים עבור "MTV" סרטון נוסף בשם "Mtv Positive", בהשתתפות אפרת אברמוב, עירית קפלן, וענת קלאוזנר שנפסל לשידור בעקבות תכניו הפרובוקטיביים, אך נבחר על ידי המגזין הבריטי "Campaign Screen" כאחת הפרסומות הטובות לשנת 2002.
בשנת 2003, יצר יחד עם רועי פלורנטין, שירי בן ארי, ואופיר קדמי, מופע וידאו ארט, בשיתוף עם "הליקון" ו"גרוויטי פוסט פרודקשן", עבור הופעה מיוחדת של עברי לידר ל"יום הגאווה".
המופע נקנה על ידי חברה הולנדית והוקרן בליין האמסטרדמי "White Party".
בשנת 2004, ביים וכתב [יחד עם סער לחמי] את הסרט "דמיונות".
סרט באורך מלא בסגנון גל חדש, העוסק במוסכמות ובמבנה השפה הקולנועית, בהשתתפות אסנת חכים, ריקי בליך, אוהד קנולר, עינת ויצמן, איתי ברנע, דליה שימקו וליאון רוזנברג.
הסרט הופק באופן עצמאי על ידי נמרוד עציון-קורן וליאת שחם בסיועו של רפי בוקאי, אשר לו גם הוקדש הסרט, כאשר מודל ההפקה היה דומה ל"אוונטי פופולו".
לאחר סיום הצילומים נרכש הסרט על ידי HOT במסגרת פרויקט "סרטים מכאן", הפקתו הושלמה על ידי דנה עדן והוא יצא לאקרנים בשנת 2005.
באותה שנה הצטרף קורן לצוות הכותבים של הטלנובלה "טלנובלה בע"מ".
בשנת 2006, ביים וכתב את הסדרה "האבודה".
סדרת ווב, שהיא ספין אוף של "האלופה", מעין טייק-אוף קומי על הסדרה "אבודים".
הסדרה שודרה ב-ynet, ובכל חברות הסלולר.
באותה שנה ביים עבור "גלובס" תשדיר חברתי בשם "מעבר למגבלות" העוסק בסטודנטים בעלי מוגבלות פיזית שזכה בקקטוס הזהב לשנת 2007 בקטגוריית סרטי המדיה המודפסת,
וקמפיין איכות סביבה עבור ערוץ הופ!" בשם "העולם הוא כדור" אשר זכה ב"פרס פראט" 2006.
ב-2007, היה יוצר ותסריטאי ראשי של העונה השנייה של "האלופה", לצד רוני ידור וסער לחמי.
ב-2009, החל ללמד קולנוע בבית ספר "תיאודור הרצל" בברזיל.
באותה שנה סרט קצר אשר ביים וכתב, בשם "Jogo de Criança" ["משחק ילדים"] זכה בתחרות UN-Doc, של האו"ם, במסגרת GCU.
ב-2013, סרט קצר בבימויו, בשם "Mourning" ["אבלות"] שהופק בברזיל על ידי Big Fish Productions, הוקרן בפסטיבל ProFire באדינבורו.
נמרוד חיֵיט (נולד ב-2 בינואר 1991), הוא שיאן ישראל בשחייה וחבר נבחרת ישראל.
מחזיק בשיאי הנוער (גילאי 18 ומטה) בסגנונות הפרפר והמעורב אישי (בריכה אולימפית).
סגן אלוף אירופה לנוער (2009) במשחה ל-200 מטר פרפר.
אלוף המכביה השמונה-עשרה (2009) במשחים ל-200 מטר פרפר ול-200 מטר מעורב אישי.
חייט החל לשחות בגיל שמונה במועדון מכבי פארק מים רעות ומשם עבר לאגודת הפועל דולפין נתניה בקיץ 2013. כבר בגיל 10 החל לזכות במדליות ולשבור שיאי גילאים בסגנונות הפרפר והמעורב.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במרץ 2007 זכה חייט בשתי מדליות ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.82 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.13 דקות.
בתחרות השחייה "גביע קומן" (תחרות שחייה לנוער של מדינות אגן הים התיכון) אותה שנה שנערכה בקפריסין זכה חייט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר, במדליית כסף במשחה ל-100 פרפר ובמקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
באולימפיאדת הנוער האירופית שנערכה בבלגרד, סרביה אותה שנה הגיע חייט למקום החמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, במקום השישי במשחה ל-200 מטר פרפר, ובמקום השמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד בשנת 2008 סיים חייט במקום ה-9 במשחה ל-200 פרפר בתוצאה של 2:02.75 דקות (15 מאיות השנייה איטי מהעלייה לשלב הגמר).
בשלב המוקדמות הוא עלה מהמקום השישי וקבע תוצאה של 2:02.69 דקות.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 2009, זכה חייט במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר, בשיא ישראלי חדש של 1:57.97 דקות שיפור לשיא שנקבע רק שלושה ימים קודם לכן על ידי גל נבו (1:58.81 דקות).
בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.65 שניות ובמקום השמיני במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.79 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 24.62 שניות ועלה מהמקום השישי.
בתחרויות השחייה של המכביה השמונה-עשרה אותה שנה זכה חייט ב-4 מדליות.
שתי מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:00.47 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:03.39 דקות.
מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 4:23.83 דקות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.38 שניות.
בגיל 17.5 עבר חייט ללמוד ולהתאמן בפנימיית פדי בניו ג'רזי, ארצות הברית.
בנובמבר 2009 הוחתם חייט על ידי מכללת אובורן , אלופת המכללות בשחייה לשנת 2009, שבה שחו בעבר יואב ברוק, איתן אורבך ושי לבנת.
חייט זכה בפרס שרת התרבות והספורט לספורטאים מצטיינים לשנת 2009.
נמרוד קפלן (נולד ב-1985) הוא קפטן נבחרת ישראל ברוגבי לשעבר.
אביו הוא מילטון קפלן, ממייסדי ליגת הרוגבי הישראלית, הוא גדל בקיבוץ יזרעאל.
גדל בקבוצת הנוער של הפועל יזרעאל-גלבוע.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התקבל לקבוצה עד גיל 18 של מועדון "לו" בעיר ליון שבצרפת.
לאחר מכן עבר לקבוצה עד גיל 20 של מועדון ראנדוויק שבסידני שבאוסטרליה.
את שירותו הצבאי העביר כספורטאי מצטיין בבסיס חיל האוויר ברמת דוד ושיחק ביזרעאל, עמה זכה בשתי אליפויות.
מאז 2008 משחק בקבוצת לונדון סקוטיש מהליגה האנגלית השלישית.
ב-10 באפריל 2010 ערך בכורה כקפטן הנבחרת, והניח שני טריים כאשר ישראל הביסה את בולגריה 10:50 במסגרת אליפות אירופה דרג שלוש.
בהמשך, הוא הוביל את הנבחרת לניצחון על נבחרתה של יוון 0:39. בעקבות ניצחונה זה של הנבחרת עוד בטרם סיימה את הטורניר היא הבטיחה את ראשות הבית ועלתה דרג (דרג B3).
אחיו יונתן קפלן שיחק אף הוא במועדונים בחו"ל ובנבחרת ישראל.
הוא התמודד עם עוד שניים מבני קיבוצו בתוכנית ראש בקיר.
נמרוד שפר (נולד ב-16 במרץ 1961) הוא אלוף בדימוס בצה"ל ששירת בתפקידו האחרון כראש אגף התכנון.
שפר הוא טייס קרב ששירת כראש מטה חיל האוויר.
כיהן כמנכ"ל התעשייה האווירית לישראל.
שפר נולד והתחנך בקיבוץ אלונים, בן להורים ניצולי השואה.
בוגר בית הספר כרמל זבולון.
הוא התגייס לחיל האוויר ב-1979, סיים קורס טיס מספר 96 ב-1981 והוכשר כטייס קרב.
בתחילת דרכו הוצב בטייסת 201 ולאחר הסבה למטוסי "נץ" שירת בטייסת 110. בשנים 1984 עד 1986 שירת כמדריך בבית הספר לטיסה.
שימש סגן מפקד טייסת הקרב הראשונה בזמן שקלטה את מטוסי ה-F-16 ("ברק") הראשונים בטייסת.
ב-1994 מונה למפקד טייסת 253, טייסת קא"מ, בדרגת סגן-אלוף.
בין יולי 1995 לאוקטובר 1997 פיקד על טייסת 101, טייסת מטוסי F-16 חד-מושבי.
ב-1997 מונה לראש ענף קרב במחלקת המבצעים של החיל והיה אחראי על התכנון המבצעי של מטוסי הקרב בחיל האוויר.
ב-1999 קודם לדרגת אל"ם ומונה לראש מחלקת המבצעים של חיל האוויר.
ב-2005 מונה לראש חטיבת התכנון באגף התכנון של המטה הכללי, ובמרץ 2008 מונה לראש להק האוויר.
בינואר 2010 מונה לראש מטה חיל האוויר, סגנו וממלא מקומו של מפקד החיל.
בתחילת 2012 היה אחד המועמדים להחליף את עידו נחושתן כמפקד חיל האוויר הבא, תפקיד אליו נבחר לבסוף אמיר אשל.
באפריל 2012 מונה לראש אגף התכנון בדרגת אלוף ובסיום תפקיד זה פרש מצה"ל.
בינואר 2018 מונה לסמנכ"ל אסטרטגיה ומחקר בתעשייה האווירית לישראל, ובספטמבר 2018 מונה למנכ"ל החברה.
ביולי 2020 הודיע על פרישה מהתפקיד שנכנסה לתוקף באוקטובר באותה שנה.
באפריל 2025 הודיע כי הודח מהתנדבות למילואים בעקבות חתימתו על 'מכתב הטייסים'.
ב-22 במאי 2025 הודיע שפר על כניסתו לפוליטיקה והצטרפותו למפלגת הדמוקרטים בראשותו של יאיר גולן.
שפר בעל תואר ראשון בגאופיזיקה ומדעים פלנטריים מאוניברסיטת תל אביב (1994) ותואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד (2005) (במסגרת תוכנית קרן וקסנר).
בוגר קורס למפקדים בכירים בחיל האוויר במכון למדיניות ואסטרטגיה של בית הספר לאודר לממשל במרכז הבינתחומי הרצליה.
שפר נשוי לחיה, אחותו של תא"ל (מיל.) אבי יעקבי חברו לקורס הטיס, ואב לארבעה.
נמרוד טישמן (נולד ב-12 במאי 1991 ברמת גן) הוא כדורסלן ישראלי.
טישמן משחק בעמדת הרכז, וגובהו 1.97 מ'.
טישמן החל לשחק כדורסל כילד בקבוצת הפועל תל אביב, עבר להפועל גבעתיים, ובהמשך שיחק בקבוצות הנערים והנוער של מכבי תל אביב, עמה זכה באליפות המדינה בעונת .
בעונת המשיך לשחק במדי קבוצת הנוער של מכבי, ואף התאמן עם הקבוצה הבוגרת.
במקביל, שיחק גם בקבוצת הכדורסל של תיכון עירוני ט'.
בסוף העונה עבר לאוניברסיטת פלורידה, ושיחק את עונת 2009/2010 במדי ה"גייטורס" אך לאחר שלא זכה להזדמנויות רבות שב לישראל.
בעונת הצטרף לקבוצת הבת של מכבי תל אביב, הפועל יוקנעם/מגידו מהליגה הלאומית.
בעונת 2011/2012 הצטרף להפועל גלבוע גליל מליגת העל.
בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה מיעט לשחק, אך בעונת 2013/2014 היה לאחד השחקנים המובילים בה, ואף מונה לקפטן הקבוצה.
בהמשך עבר לקבוצות תחתית וביניהן מכבי ראית גת ומכבי אשדוד.
בעונת 2018/2019 עבר למכבי ראשון לציון.
טישמן היה חבר בסגל נבחרת הקדטים של ישראל שסיימה במקום ה-11 באליפות אירופה שנערכה בכרתים ב-2007, אך לא זכה לדקות משחק רבות.
בשנת 2009 הוביל את נבחרת הנוער באליפות אירופה שנערכה במץ עם ממוצע של 18.3 נקודות למשחק, שדירגו אותו במקום הרביעי באליפות כולה.
כן הוביל את הנבחרת במספר החטיפות (2.3 למשחק, שני באליפות כולה) והאסיסטים (2.3 למשחק).
טישמן הוסיף גם 4 כדורים חוזרים למשחק.
במשחקו הבולט ביותר, מול נבחרת רוסיה, קלע 26 נקודות, כולל סל ניצחון בשניות הסיום.
בשנת 2010 שיחק טישמן במדי נבחרת העתודה באליפות אירופה דרג ב' שנערכה באוסטריה.
הנבחרת סיימה במקום החמישי וכשלה בניסיונה לשוב לדרג א', וטישמן העמיד ממוצעים נמוכים מבעבר.
כן השתתף באליפות אירופה דרג ב' שנערכה בשנת 2011 בסרייבו, בה סיימה הנבחרת במקום ה-11,
החל מעונת 2022/23 חזר לשחק במכבי ראשון לציון בליגה הלאומית.
בדצמבר 2024 שוחרר מאליצור "איתו" אשקלון.
נימרוד שיקלר (נולד ב-3 ביולי 1979) הוא זמר ישראלי.
בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון הקים שיקלר את להקת "נמרוד והבודדים" שבה שימש כסולן.
הלהקה השתתפה ב-1996 בפסטיגל עם השיר "אל תלכי" שזכה במקום השביעי.
בשנת 1998 הוציאה הלהקה את האלבום היחיד שלה, "רשימת שיקלר", שכלל את הלהיטים "בורח" ו"המשך יבוא".
את האלבום הפיק אפרים שמיר.
7 שנים לאחר מכן החל שיקלר את קריירת הסולו שלו עם האלבום "נציל את היום", שלא נחל הצלחה.
בשנת 1998 הוציא נמרוד אלבום ראשון יחד עם להקתו נמרוד והבודדים "רשימת שיקלר"
1 רשימת שיקלר 2 אמא 3 איפה האבא 4 בואי 5 בואי (אינסטרומנטלי) 6 תויות 7 בורח 8 "אלוהים" 9 הנצח 10 תסתכלי 11 עוד סיכוי לאהבה 12 כשהשמש זורחת 13 המשך יבוא 14 רשימת שיקלר (סיום)
באוגוסט 2005 השיק שיקלר את אלבום הסולו הראשון שלו, "נציל את היום".
את האלבום הפיק זאב הניס יחד עם נמרוד.
1 כל יום שאת לא איתו 2 לקום ליפול 3 לילה בלי שינה 4 פריז 5 מתבייש 6 סתום 7 מישהו חשוב 8 הורים 9 נציל את היום 10 יש פרחים 11 השכנה שלי
אלבומו השלישי של שיקלר, סוף 20, יצא לאור ב-2011:
בשנת 2025 עשה קאמבק והשתתף בפרסומת למפעל הפיס עם שירו המפורסם 'בורח'.
נמרוד רן (נולד ב-14 בפברואר 1959) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד גדוד 12 וכמפקד חטיבת ביסלמ"ח.
לאחר שחרורו שימש כמנכ"ל עיריית לוד וכסמנכ"ל בינלאומי של פרויקט תגלית.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1977 שובץ רן בחטיבת גולני.
רן עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת גולני.
במלחמת לבנון הראשונה שימש רן כמפקד פלוגה בגדוד 12. בעת הלחימה על שדה התעופה הבינלאומי של ביירות נהרגו תשעה לוחמים מפלוגתו עקב פגיעת פגז מרגמה בנגמ"ש בו נסעו.
בהמשך שימש רן כמפקד גדוד 12 והוביל אותו בעת הלחימה בדרום לבנון.
לאחר מכן שימש כמפקד בא"ח גולני.
לאחר מכן הועלה רן לדרגת אל"ם ושימש כמפקד חטיבה 408. לאחר מכן מונה למפקד חטיבת בנימין בין השנים 1993–1995, ולאחר שנת לימודים במכללה לביטחון לאומי פיקד על עוצבת ברעם והוביל את הלחימה בגזרה המערבית של דרום לבנון.
בין השנים 2002–2000 שימש רן כקצין קישור לצבא היבשה האמריקאי בפורט מונרו שבוירג'יניה, ולאחר מכן השתחרר מצה"ל.
רן מונה לעמוד בראש תחום הלחימה האורבנית ברפא"ל.
בשנת 2007 מינה אילן הררי, יו"ר הוועדה הקרואה בלוד, את רן כמנכ"ל העירייה.
שנה לאחר מכן התפטר רן מתפקידו והחל עובד כסמנכ"ל פרויקט תגלית.
בשירות המילואים שימש רן כחונך אימונים בחטיבת גולני וקצין בכיר במטה פיקוד הצפון.
נמרודרורוני (נמרוד-דרור-רוני) היא סדרת ספרים מאת הסופרת סמדר שיר.
הסדרה מתארת שלושה ילדים (על שמם נקראת החבורה) שמקימים חבורה בלשית ברחוב ההגנה בתל אביב; נמרוד, המפקד, דרור, סגן המפקד, ורוני הסופרת שמתעדת את ההרפתקאות של החבורה.
בסדרה יצאו לאור שישה ספרים בשנים 1988 –1991.
נמרוד לוי - מפקד החבורה.
דרור נחומי - סגן מפקד החבורה.
רוני תלם - הסופרת של החבורה.
גיל ארד - ילד שרוני מחבבת, שמופיע בספר החמישי בסדרה.
שלומית - חברה של רוני.
יעל - מחנכת הכיתה של נמרוד, דרור ורוני.
נורית - בת כיתתם של נמרוד, דרור ורוני.
הילה חרמוני - בת כיתתם של נמרוד, דרור ורוני.
מעריצה אובססיבית של זמרת ידועה.
בספר השישי בסדרה "אספני החתימות" החבורה עוזרת לה להשיג חתימה של הזמרת.
שלושה עם שם אחד (1988) - החבורה קמה ומנסים למצוא לה שם, השלושה רבים אם לקרוא לחבורה נמרודרורוני, דרורונמרוד או רונימרודרור.
בעקבות גנבי העיתונים (1989) - מישהו גנב את העיתונים בבריכת "גלי תכלת" והחבורה מנסה לפענח מי הגנב.
מפקד בגבס (1989) - נמרוד נופל מהאופניים ושובר את היד והרגל, החבורה עוזרת לו להציע חברות למיכל, ילדה שהוא מחבב.
(1989) - שנת הלימודים מתחילה והחבורה מנסה לחשוב על תעלולים לשגע את המורים.
הרפתקאה בשש בבוקר (1990) - גיל, תלמיד חדש שמגיע לכיתה, כל הזמן מאחר שמוצא חן בעיני רוני.
החבורה מנסה לברר למה הוא מאחר קבוע.
אספני החתימות (1991) - הילה רואה בדרך לבית הספר את "פרח" (שם בדוי לזמרת) זמרת פופולרית שהיא מעריצה, ועושה הכל כדי להשיג חתימה שלה.
החבורה עוזרת לה להקים מועדון כיתתי ולשלוח אליה מכתב.
בסוף הספר השישי והאחרון בסדרה "אספני החתימות" כתוב על ספר שביעי בשם "חבר חדש" שלא יצא בסוף לאור.
נמרון מרגיי, מרגיי או חתול מרגיי (שם מדעי: Leopardus wiedii) הוא מין של נמרון ממשפחת החתוליים.
זהו טורף שנמצא בדרום ומרכז אמריקה.
הוא זריז ומוסווה ובעל חברבורות נמר.
המרגיי מזכיר מאוד את האוצלוט שחי באותו אזור, למרות שהוא יותר קטן ורגליו וזנבו יותר ארוכים.
פרוותו חומה ומנומרת בחום כהה או שחור וגם קצת מפוספסת.
המרגיי מתמחה בטיפוסי עצים יותר משאר חתולי אמריקה, ויכול גם לרדוף אחרי טרף במעלה העצים, למרות שלעיתים ירד לקרקע.
הוא בין החתוליים היחידים (בעיקר נמר ערפילי וגם חתול שיש) שיכולים לרדת לקרקע מהעץ בלי להפיל את עצמם, אלא להסתובב ולטפס למטה.
הוא שרירי מאוד ומסוגל לקפוץ עד גובה 3.5 מ'.
טרפו הוא בעיקר יונקים קטנים כמו קופים, ציפורים, ביצים, לטאות וצפרדעים.
הוא גם רודף אחרי סנאים בין הענפים ולפעמים יצוד על הקרקע חולדות ושרקנים.
הוא תופס את טרפו ממארב ונושך אותו בצווארו וכך הורגו.
הוא נפוץ בטבע ביערות גשם ושאר ביערות מדרום מקסיקו לאורך כל אמריקה המרכזית ועד צפון מזרח אמריקה הדרומית עד לאורוגוואי וצפון ארגנטינה, אולם מקום חיותו מצטמצם במהירות והוא גם ניצוד באופן לא חוקי, כך שבעתיד הוא יהיה בסכנת הכחדה.
נמרון ג'ופרי (שם מדעי: Leopardus geoffroyi) הוא מין של חתול בר האנדמי לאזורי הדרום והמרכז של דרום אמריקה וגודלו כשל חתול הבית.
למרות שהמין נפוץ יחסית באזורים רבים, הוא נחשב כמאוים על ידי איגוד השימור העולמי בעקבות החשש מהשינויים בקרקע באזורים המשמשים כבתי הגידול שלו.
הנמרון נקרא על שמו של הזואולוג הצרפתי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר.
נמרון ג'ופרי הוא בערך בגודל של חתול בית, בגודל ממוצע של 60 ס"מ, עם זנב קצר באופן יחסי באורך ממוצע של 31 ס"מ.
משקלו בין 2–5 ק"ג, אם כי יש יחידים שהגיעו למשקל של 7.8 ק"ג.
באופן כללי, אלה הנמצאים בחלק הדרומי של טווח המחייה שלהם גדולים יותר מאלה בצפון, והזכרים גדולים יותר מהנקבות.
הפרווה שלהם מנומרת בחברבורות שחורות, אך צבעה משתנה מאזור לאזור: בצפון הפרווה היא בגווני חום-צהוב נפוצה יותר ובדרום היא אפורה.
כמו רוב החתוליים, פרוות הבטן היא בצבע חיוור בגווני לבן עד שמנת.
ישנם פסים שחורים על הזנב והגפיים, וסימונים דומים על הלחיים וסביב החלק העליון של הראש והצוואר.
אחורי האוזניים הם בצבע שחור עם כתמים לבנים.
מלניזם נפוץ גם בטבע וגם בשבי.
ביוצא דופן מקרב רב החתולים, נמרוני ג'ופרי נצפו עומדים על רגליהם האחוריות כדי לסרוק את הנוף שמסביב, ומשתמשים בזנבם לתמיכה.
תנוחה דומה נצפתה בקרב סמורים, סוריקטות וכלבי ערבה, אך בדרך כלל לא בחתולים.
נמרוני ג'ופרי מאכלסים את נופי הרי האנדים, פמפס (אזורי צמחייה נמוכה), וגראן צ'אקו.
הם נמצאים מדרום בוליביה ועד למצר מגלן, בגבהים הנעים מגובה פני הים ועד ל-3,300 מטרים.
הם מעדיפים שטחים מיוערים בצפיפות נמוכה או סביבה שיחית ועשבית, אך נמצאים גם במרעה ובאזורים ביצתיים.
למרות שהם יכולים לטפס על עצים, הם לעיתים רחוקות עושים זאת, מלבד כשהם משאירים צואה שם כדי לסמן בריח את הטריטוריה שלהם.
למרות שהם נפוצים באזורים מרכזיים, למשל בבוליביה, שם הוא החתול השני בשכיחותו אחרי האוצלוט, הם נחשבים למין מאוים באזורים כמו דרום צ'ילה.
IUCN מגדיר את המין כ'קרוב לסיכון' (NT) בעקבות החשש מהשינויים בבית הגידול שלו במדינות רבות בטווח המחיה שלו.
נמרוני ג'ופרי הם חיות ליליות, הם ניזונים לרוב ממכרסמים, בעיקר ארנבות, לטאות קטנות, חרקים, ומדי פעם צפרדעים ודגים; הוא נמצא בראש שרשרת המזון בשטחי המחיה שלו.
כמו חתולים קטנים אחרים, נמרון ג'ופרי הוא צייד בודד ובדרך כלל מתחבר עם אחרים מבני מינו רק בעונת ההזדווגות.
הנקבות חולשות על שטח של 2–6 קילומטרים רבועים, ואילו לזכרים שטחים נרחבים יותר המגיעים עד ל-12 קילומטרים רבועים.
עונת הרבייה של נמרוני ג'ופרי נמשכת מאוקטובר ועד מרץ.
במהלך תקופה זו, הנקבות מגיעות לייחום לתקופות של 12 ימים, בערך חודש בנפרד.
ההזדווגות בתקופה זו היא קצרה ותכופה, לעיתים קרובות מתרחשת על צוק גבוה או אתר דומה.
נקבות בהריון מקפידות במיוחד בבחירת המקום בו הן ימליטו את הגורים שלהן.
בכל המלטה יכולה הנקבה ללדת עד ארבעה גורים, עם זאת אחד או שניים זה נפוץ יותר.
ההיריון נמשך 72–78 ימים, ורוב הלידות מתרחשות בין דצמבר למאי.
הגורים נולדים עיוורים וחסרי ישע, משקלם נע בין 65 ל-95 גרם והתפתחותם איטית משל חתול הבית.
עיניהם נפתחות 8–19 ימים לאחר ההמלטה, והם מתחילים לאכול אוכל מוצק בגיל שישה או שבעה שבועות.
הגורים הופכים לעצמאים בסביבות גיל שמונה חודשים, אך לרוב מגיעים לבגרות מינית רק בגיל 18 חודשים לנקבות ו-24 חודשים לזכרים.
נמרון ג'ופרי המבוגר ביותר שתועד בשבי היה בן 21 שנים.
הוא היה בעל מלניזם וחי במקלט לבעלי חיים בשם 'ביג קאט רסקיו' (Big Cat Rescue) בטמפה, פלורידה, מאמצע יולי 1994; ככל הנראה נולד במאי 1993.
לאחרונה, נמרון ג'ופרי הופרה בהצלחה עם חתול בית.
נמרון ג'ופרי נקרא על שמו הזואולוג הצרפתי בן המאה ה-19 אטיין ז'ופרואה סנט-אילר (1772–1844).
בעקבות מסעותיו בדרום אמריקה בתחילת המאה ה-19, סנט-אילר חקר את הנמרון בעת הפרופסורה שלו בזואולוגיה בפריז.
הוא זיהה חמישה תת-מינים, המבוססים על פזורה גאוגרפית:
Leopardus geoffroyi paraguae; פרגוואי, דרום-מזרח ברזיל, אורוגוואי, צפון ארגנטינה
מחקרים גנטיים מצביעים על כך שנמרון ג'ופרי קשור באופן הדוק לחתול קודקוד.
לעיתים הוא ממוקם בסוג נפרד תחת חתול ערבות, יחד עם חתול קודקוד וחתול קולוקולו, אך נפוץ יותר שהוא ממוקם תחת הסוג נמרון, סוג גדול יותר של חתולים דרום-אמריקאיים קטנים הכולל גם את האוצלוט.
משנות ה-60 ועד שנות ה-80, הנמרון ניצוד באופן נרחב בעבור סחר עולמי בפרוותו, אך הסחר קטן אחרי 1988 והמין צורף לנספח הראשון באמנת וושינגטון בשנת 1992. החקיקה הוצגה בסוף שנות השמונים ובעקבותיה הציד והסחר המקומי בפרוות הפכו ללא חוקיים בארגנטינה, בוליביה, ברזיל, צ'ילה, פרגוואי ואורוגוואי.
סחר עולמי במינים המשויכים לנספח הראשון באמנת וושינגטון אינו חוקי, אלא למטרות לא מסחריות.
נמרון הפנטנל (שם מדעי: Leopardus braccatus) הוא מין של נמרון המצוי באזור הביצות של הפנטנל - אזור הביצות הגדול ביותר בעולם הנמצא בברזיל ובעוד כמה מדינות.
חתול זה נדיר מאוד ולא ברור כמה פרטים חיים בטבע.
למרות שמו הוא אינו חי רק בפנטנל אלא גם בערבות עשב, סוואנות ויערות טרופיים או יערות נשירים.
הוא קרוב לקולוקולו ונחשב על פי כמה מיונים לתת-מין שלו.
זהו חתול בגודל חתול בית, עם פרווה קצרה צהבהבה או חומה עם כתמים כתומים עדינים על החזה והרגליים והזנב מפוספסים בקצוות.
האוזניים גדולות ומחודדות והאף והפה קטנים.
יש לו פרווה עבה יותר מרוב החתוליים.
זה חתול הצד במשך היום מכרסמים שונים כמו הקביה, עופות, נחשים ולטאות.
הוא יכול להסתובב בטריטוריה של עד 37 ק"מ למין וחי בבדידות.
Leopardus braccatus braccatus - חי במרכז ברזיל, מזרח פרגוואי, מזרח בוליביה וצפון מזרח ארגנטינה.
Leopardus braccatus munoai - חי באורוגוואי ובריו גראנדה דו סול בברזיל
נמרון מנוקד או האונקילה (שם מדעי: Leopardus tigrinus) הוא מין ממשפחת החתוליים החי באמריקה הדרומית והמרכזית ביערות גשם.
הוא בעל פרווה צהובה עם חברבורות ומזכיר מאוד את המרגיי והאוצלוט החיים באותו אזור אך קטן מהם ובעל מבנה גופני צר וגמיש.
יש לו פרווה עבה בצבע צהוב עד חום כהה ועליהם כתמים גדולים בדוגמאות של נמר או יגואר כשהזנב מפוספס.
הוא בעל אוזניים עגולות גדולות, אישונים מורחבים ירוקים.
הזנב ארוך ומותאם לחיי טיפוס ואיזון והוא מבלה הרבה בין העצים.
לעיתים ישנם פריטים בעלי פרווה שחורה לגמרי.
כמו רוב החתולים הקטנים הם יודעים לגרגר ולא לשאוג כמו החתולים הגדולים.
הוא צייד ממארב הפעיל בלילה ובקפיצה ונשיכה אחת קופץ על טרפו ושובר את מפרקתו.
טרפו מורכב ממכרסמים כמו סנאים ועכברים, עופות, לטאות, נחשים קטנים וצפרדעים.
לעיתים הוא גם יאכל גם חסרי חוליות ועשבים.
הנמרון המנוקד קרוב לסכנת הכחדה עקב פגיעה ביערות בהם הוא חי וגם עקב צייד בלתי חוקי בגלל פרוותו.
נמרון דרומי (שם מדעי: Leopardus guttulus) הוא אחד מהמינים הכי חדשים של חתול שהתגלו בשנים האחרונות בשנת 2013. לפני כן הוא נחשב לתת-מין של נמרון מנוקד אך על פי בדיקות דנ"א עדכניות הוא שייך למין עצמאי ונדיר.
הוא שונה מהנמרון המנוקד בכך שהוא כהה יותר ובעל זנב ארוך יותר והוא מהמינים הקטנים ביותר בסוג נמרון.
לעיתים הם מכליאים עם מינים דומים כמו נמרון ג'ופרי או נמרון קולוקולו.
הוא מזכיר את מיני הסוג נמרון אליו הוא משתייך וכמותם בעל פרווה צהובה-אפורה מעט עם כתמים כהים להסוואה ובעל זנב מוארך מעט.
הוא נמצא בטבע מיערות הגשם האטלנטיים של דרום ברזיל וכן בפרגוואי ובקצה הצפוני של ארגנטינה, אך היערות האטלנטיים בדרום ברזיל הם מקום חיותו העיקרי.
צריך דיווחים נוספים על מקומות חיותו.
הנמרון עשוי להיות בסכנה לאחר שהיערות בהם הוא חי נכרתים והוא בסכנה גם מציד בלתי חוקי לפרוותו וממחלות של אנשים וחיות בית המועברים אליו.
נמרוד לוי (נולד ב-24 במרץ 1995) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד בהפועל ירושלים ובנבחרת ישראל בכדורסל.
לוי התחיל את דרכו כשחקן בקבוצות הקט סל הילדים והנערים של עוצמה מודיעין והמשיך בקבוצות הנוער של מכבי תל אביב.
במסגרת שיתוף הפעולה של מכבי תל אביב עם קבוצת עירוני רמת גן מהליגה הלאומית בכדורסל שיחק לוי בקבוצה בעונת .
עונה לאחר מכן הושאל להפועל גליל עליון-קריית שמונה.
בעונת הושאל לוי למכבי ראשון לציון אך חזר במהלך העונה למכבי תל אביב.
בקיץ הושאל למכבי אשדוד באר טוביה.
אחרי עונה מוצלחת במדי אשדוד, אותה סיים עם ממוצעים של 10.5 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק ותואר השחקן המשתפר, חזר נמרוד לוי מההשאלה למכבי תל אביב, וחתם על חוזה לשנתיים.
ב-15 בינואר 2019, לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות כפי שקיווה, מימש לוי סעיף שחרור בחוזהו ועזב את מכבי תל אביב.
ב-1 במרץ 2019 חתם עד לסוף העונה במכבי אשדוד באר טוביה, וב-20 במאי של אותה שנה קבע שיא נקודות אישי של 36 נקודות ב-33 דקות במשחק מול הפועל חולון.
את העונה באשדוד סיים לוי עם ממוצעים של 15.2 נקודות ו-7.1 ריבאונדים למשחק.
ב-17 ביולי 2019 חתם לוי לשנתיים בהפועל ירושלים, אבל כבר אחרי עונה אחת עבר לשחק בעירוני נס ציונה.
בעונת 2020/21 זכה עם קבוצת נס ציונה בגביע היורופקאפ, לאחר שניצחו את סטאל אוסטרוו הפולנית 74:82.
בעונת 2021/22 זכה בתואר שחקן העונה הישראלי בליגת העל בכדורסל.
ב-17 בפברואר 2024 ביקש להשתחרר מקבוצתו הטורקית סמסונספור בשל מצבה הכלכלי וחזר לקדנציה שנייה בהפועל ירושלים וזכה איתה שוב בגביע המדינה באותה עונה לאחר ניצחון בגמר על מכבי תל אביב.
לוי נודע בסגנון משחק אתלטי ומשולב יחסית לגובהו הרב, שמתבסס על קליעות מהשלוש ומהשדה, וכן הטבעות במשחק פיק-אנד-רול חכם.
נמרוד צבי רחמימוב (נולד בשנת 1961) הוא רופא ישראלי, מנתח עמוד-שדרה, המכהן כמנהל המחלקה לאורתופדיה ויו"ר ועד הרופאים במרכז הרפואי לגליל בנהריה, כיו"ר האיגוד הישראלי לעמוד השדרה, והיה יו"ר ארגון הרופאים עובדי המדינה ב.
נמרוד רחמימוב נולד בתל אביב (1961) לרמי רחמימוב שהיה פרופסור לפיזיולוגיה וחתן פרס ישראל בחקר הרפואה ולחנה רחמימוב שהייתה פרופסור לביוכימיה באוניברסיטה העברית.
רחמימוב בוגר התיכון ליד האוניברסיטה בירושלים.
הוא שירת בחיל התותחנים וחיל הרפואה בדרגת רב-סרן.
לאחר שירותו הסדיר למד רפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה בירושלים והתמחה בכירורגיה אורתופדית במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר.
הוא עובד במרכז הרפואי לגליל בנהריה, ושם מכהן כמנהל מחלקה לאורתופדיה ויו"ר ועד הרופאים.
בעת לימודיו באוניברסיטה העברית שימש כיו"ר אגודת הסטודנטים לרפואה בירושלים ונשיא התאחדות הסטודנטים לרפואה בישראל בין השנים 1986 עד 1989.
בין השנים 2004 עד 2013 והחל משנת 2020 מכהן כיו"ר ועד הרופאים במרכז הרפואי לגליל בנהריה ובמקביל בשורה של תפקידים בארגון הרופאים עובדי המדינה (אר"מ) וההסתדרות הרפואית (הר"י).
רחמימוב נמנה עם החברים המייסדים של האיגוד הישראלי לעמוד שדרה, שימש בין השנים 2003 עד 2008 כמזכיר וגזבר האיגוד והחל משנת 2023 משמש כיו"ר האיגוד.
רחמימוב ידוע בעמדותיו הנוקשות כנגד שינויים הנתפשים בעיניו כפגיעה במעמד הרופאים.
כך התנגד לניסיון נציבות שירות המדינה לבצע הערכות תקופתיות לרופאים ולהגביל את הפרקטיקה הפרטית על ידי התקפה אישית ומתוקשרת על נציב שירות המדינה, וכשמנכ"ל משרד הבריאות ניסה למנוע מעבר רופאים בין בתי חולים כינה את התנהגותו "בריונית".
בזמן שביתת הרופאים בשנת 2011 כיהן כסגן יו"ר ההסתדרות הרפואית והיה ממובילי מאבק הרופאים.
מבין הישגיו במאבק זה נמנים ההטבות הרבות שהושגו לרופאי הפריפריה אותם ייצג, ועל כישלונותיו הנהגת שעון הנוכחות לרופאים אליו התנגד בחריפות.
בעקבות הסכם 2011 נוצר קרע ויריבות קשה בין רחמימוב לליאוניד אידלמן יו"ר ההסתדרות הרפואית.
רחמימוב חבר לרופאי ארגון רופאי בתי החולים (ארב"ל) ובתמיכתם זכה בהתמודדות על ראשות אר"מ בשנת 2013, אולם אנשיו הפסידו בבחירות לראשות ההסתדרות הרפואית עצמה, מה שאיפשר לאידלמן למנות את תומכיו לתפקידי מפתח רבים בהסתדרות הרפואית.
אר"מ בראשותו של רחמימוב לא הצליחו לשנות את תוצאות הבחירות בתביעה שהוגשה לבית המשפט המחוזי בתל אביב ואף לא בערעור לבית המשפט העליון.
תוצאות בחירות 2013 גרמו להעמקת הקרע בין ארגוני ההסתדרות הרפואית וגם בין אידלמן לרחמימוב באופן אישי.
כך, כאשר רחמימוב קבל לנציב קבילות השופטים כנגד שופט בית המשפט העליון מני מזוז שטען ש"הניהול הוא עקב אכילס של הרפואה בישראל" כינה אידלמן את המהלך "תקיעת סכין בגב הר"י וכל הרופאים".
כאשר אידלמן ניסה לחתום על הסכם לקציבת כהונת מנהלי המחלקות בבתי החולים הממשלתיים, טירפד רחמימוב את ההסכם והצהיר ש"אידלמן הביא את הרופאים לנקודת שפל היסטורית".
במשבר התפטרות רופאי המחלקה ההמטו-אונקולוגית בהדסה, צידד רחמימוב בעמדתם ופנה לשר הבריאות יעקב ליצמן לאפשר פתיחת מחלקה בבית החולים שערי צדק, בניגוד לעמדת אידלמן וההסתדרות הרפואית באותה העת.
בתקופת כהונתו חתם אר"מ על הסכם עם קופת חולים מאוחדת המאפשר לכל רופא חבר ארגון לקבל התחייבות כספית לכל טיפול או בדיקה בכל בית חולים ממשלתי.
כנגד ההסכם התעוררה ביקורת רבה בטענה שמפלה לטובה את הרופאים על פני מבוטחים אחרים,אך רחמימוב שכנע את שר הבריאות יעקב ליצמן לאשרו ואף להרחיבו חרף התנגדות סמנכ"לית משרד הבריאות עצמו.
בין שינויים שהכניס רחמימוב בארגון רופאי המדינה, היה בחירת היו"ר על ידי הצבעה ישירה אינטרנטית של כלל חברי הארגון, במקום בחירה בוועידה על ידי צירי הוועדים המקומיים.
בבחירות הישירות הראשונות שהתקיימו בינואר 2018, הפסיד רחמימוב בשיטה החדשה שהוא עצמו הנהיג.
רחמימוב נשוי לפרופסור רות רחמימוב שהיא רופאה מומחית בנפרולוגיה והשתלת כליות ואב לשלושה ילדים.
לרחמימוב שתי אחיות: איריס רחמימוב שהיא פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב ומפעילות קהילת הטרנסג'נדרים בישראל, ותמי רחמימוב-הוניג שהיא עורכת דין ודיפלומטית במשרד החוץ ומומחית במשפט בין לאומי ובקרת נשק.
לרחמימוב אוסף גדול של לוחיות רישוי.
נמרי הפלדה הוא מועדון פוטבול אמריקאי מהעיר פרם, שבשיאו התמודד באליפות רוסיה.
הקבוצה זכתה בתואר "הקבוצה האזורית הטובה ביותר במדינה", פעמיים זכתה בגביע האזורים ופעמיים סיימה במקום השלישי באליפות רוסיה בשנת 2017 וב-2018. בעונת 2019 העפילה לגמר האליפות, אך הפסידה לקבוצת הפטריוטים המוסקבאית.
ההרכב של "נמרי הפלדה" כלל פקידים, יזמים וסטודנטים.
כך למשל, בהרכב הקבוצה שיחק יו"ר הוועדה לחינוך גופני וספורט של ממשלת מחוז פרם, סרגיי ספגין (מספר 33).
הקבוצה הצליחה לארגן תהליך אימונים ולהתחיל לשחק במסגרת אליפות רוסיה בכדורגל על חשבון השחקנים.
מועדון נמרי הפלדה הוקם בשנת 2010 כקבוצת חובבים בהובלת המאמן אלכסיי מליארנקו.
המועדון הצליח להשיג את תמיכת משרד הספורט של מחוז פרם וכבר בשנת 2012 הקבוצה החלה להשתתף באליפות רוסיה.
בשנים 2013 ו-2016 זכתה הקבוצה באליפות אורל.
בשנת 2017 הקבוצה זכתה בגביע האזורים בפוטבול, וסיימה במקום השלישי באליפות רוסי, והוכרה בתור הקבוצה האזורית הטובה במדינה.
בסוף אותה עונה הקוורטרבק, יבגני זכארוב, הוכר כשחקן ההתקפה הטוב ביותר בליגה הרוסית.
בשנת 2018 הקבוצה זכתה שוב בגביע האזורים, ובמדליית הארד באליפות רוסיה.
כ-60% מהמימון של הקבוצה מגיע מתקציב מחוז פרם, 40% מספונסרים ומהפדרציה לפוטבול בפרם, אולם הסכום הכולל של המימון, על פי נציגי הנהלת המועדון, אינו מספיק לקבוצה על מנת להתמודד על זכייה באליפות הלאומית.
בהרכב נבחרת רוסיה בפוטבול משחק שחקנה של פרם מאטוויי גוסטיוחין, בעמדת התיקול ההתקפי.
לצד קבוצת הגברים הנחשבת לקבוצת הדגל של נמרי הפלדה, פועלת גם קבוצת הנשים "נמרות הפלדה".
בנוסף, המועדון משמש כמארגן המשחקים הפדרליים בפרם, ומפגין רמה גבוהה של גישה לאירועים בתחום הפוטבול בפרם.
"נמרי הפלדה" ו"נמרות הפלדה" לוקחים חלק באופן קבוע בפרויקטים לילדים שנותרו ללא טיפול הורי ממרכזי השיקום בפרם.
בעונת 2020 העפילה בפעם השנייה ברציפות לגמר פלייאוף אליפות רוסיה בפוטבול וליגת העל המזרח אירופית בפוטבול.
נמרוד שיין (נולד ב-22 בספטמבר 1964) הוא משורר, עיתונאי, סופר, שדרן רדיו ומורה לספרות ישראלי.
שיין נולד לרבקה שיין (צדוק), שהייתה מורה ולמרדכי, ניצול שואה ששימש קצין במשטרת ישראל.
שיין למד בבית הספר לחינוך סביבתי מדרשת שדה בוקר, בבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה "בית צבי" וכן ספרות, שירה, פסיכולוגיה, אנתרופולוגיה, תקשורת והיסטוריה באוניברסיטת חיפה.
בראשית שנות ה-90 ולאחר קריירה קצרה בתחום התיאטרון, הצטרף שיין לרדיו חיפה כמנהל תוכניות ומגיש תוכנית הבוקר אותה הוא משדר עד היום.
כמו כן, כתב בענייני תרבות ומגזין בידיעות אחרונות, גלובס, מעריב ואתרי רשת שונים.
שיין היה עורך משנה ומגיש ב"חדשות HOT" ושימש כמרצה לתחום התקשורת, התוכן והעיתונות במכללת עמק יזרעאל וביחידה ללימודי חוץ באוניברסיטת חיפה.
כיום עובד כמורה לספרות ומנחה סדנאות כתיבה.
חבר מדור ספרות במשרד התרבות והספורט, מטעם המועצה הישראלית לתרבות ואמנות.
בשנת 2017 פרסם שיין את ספר הביכורים שלו "עור התוך".
הספר צוין באותה השנה על ידי ynet כאחד מספרי השירה הבולטים והמצליחים במכירות שבוע הספר.
בשנת 2019 נבחר להיות בין המשוררים, הסופרים והפזמונאים שייצגו את תרבות המילה הכתובה בחוגי בית מטעם משרד התרבות במסגרת חודש הקריאה, 2019. משרד התרבות הכיר בהצלחתו של שיין כמשורר וכתב עליו: .
בשנת 2022 פרסם את ספרו השלישי "נכון לכתיבת שורו אלו" בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
המשוררת טל ניצן כתבה עליו: .
עור התוך, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2017
אהבה, הסדרי ראייה, הוצאת פרדס, 2019
נכון לכתיבת שורות אלו, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2022
פותח רגע סוגריים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2025
נמרוד שפרוני (נולד ב-14 במרץ 1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף.
שירת כטייס מסוקים וכמפקד בסיס פלמחים של חיל האוויר.
למד בבית הספר "עמק החולה" שבקיבוץ כפר בלום.
שפרוני התגייס לצה"ל ב-1988 וסיים קורס טיס מס' 123 במגמת מסוקים.
לאחר קורס אימון מתקדם על מסוקי MD 500 דיפנדר "להטוט" בטייסת 190 (אז נקראה "הטייסת הלהטוט") נשלח לארצות הברית, הוכשר כטייס AH-64 אפאצ'י ושירת בטייסת 113 ("הצרעה").