tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פירושו המעשי של החוק הוא שלא ניתן לנצל את כל האנרגיה הזמינה – לא ניתן לחמם עצם חם על חשבון החום האגור בעצמים קרים יותר, ללא השקעת אנרגיה.
לחוקים אלו השלכות מרחיקות לכת בדבר זמינות האנרגיה לצרכים מעשיים, ובמהלך ההיסטוריה, אנשים שונים ניסו לבנות מכונות נצח – מכונות המפיקות אנרגיה רבה יותר מזו שהושקעה בהפעלתם.
ניסיון זה מעולם לא צלח וקיומן של מכונות אלו עומד בניגוד לעקרונות פיזיקליים בסיסיים.
אנרגיה היא רק אחד מהגדלים שמגדירים מצב של מערכת.
מדדים נוספים הם למשל מסה, טמפרטורה, נפח או לחץ.
כאמור, האנרגיה לובשת צורות שונות שניתנות להמרה זו בזו.
החוק הראשון של התרמודינמיקה, חוק שימור האנרגיה, קושר בין האנרגיה הכוללת של המערכת (או הגוף) לבין החום והעבודה שניתן לקבל מאנרגיה זו: .
כאשר מעוניינים להסיק את הבית, שואפים ליצירת חום מרבי, ואילו כאשר מעוניינים בהנעת מכונית, למשל, שואפים לעבודה מרבית.
מתוך החוק הראשון והשני של התרמודינמיקה נובע כי רק חלק מן האנרגיה יכול להפוך לעבודה, בהתאם לנצילות הפקתה.
ביצוע עבודה גורם להמרת סוג אחד של אנרגיה לסוגים אחרים.
למשל: כאשר שדה כבידה גורם לגוף ליפול, הוא ממיר את האנרגיה הפוטנציאלית הכובדית של הגוף באנרגיה קינטית.
חיסכון באנרגיה משמעותו ניצול כמות מזערית של אנרגיה לביצוע עבודה.
אמנם כמות האנרגיה הדרושה לביצוע עבודה מסוימת היא קבועה, אך כמות האנרגיה שתיצרך בפועל תלויה מאוד בנצילות המערכת.
כך, למשל, להרתחה של ליטר מים בטמפרטורת חדר של 20 מעלות צלזיוס נדרשת כמות קבועה וידועה של אנרגיה, אך בכל שיטה לביצוע הפעולה - בקומקום חשמלי, על מבער גז או על גחלים תנוצל כמות שונה של דלק ותופק כמות שונה של אנרגיית חום.
בקרב אורגניזמים מתבטא החיסכון באנרגיה בביצוע פעולות תוך ניצול מזערי של קלוריות - קלוריות שמקורן במזון.
למעשה, המשמעות האמיתית של חיסכון באנרגיה היא חיסכון במשאבים, ובפרט בדלק (בפעילות אנושית) או במזון (בטבע).
המושג חום מתאר מעבר של אנרגיה מגוף אחד למשנהו, המתבצע דרך מספר גדול של תנועות מיקרוסקופיות אקראיות.
מעבר חום בדרך כלל גורם לשינויים בטמפרטורה, על פי חוקי התרמודינמיקה.
החום אינו צורת אנרגיה נפרדת.
כדוגמה פשוטה, כאשר גז אידיאלי מתחמם מעל להבה (כלומר הטמפרטורה שלו עולה), סך האנרגיה הקינטית של כל החלקיקים המהווים את הגז, עולה.
מאחר שאת אותה התוצאה ניתן להשיג על ידי דחיסה מכנית של הגז, כלומר ללא מעבר חום, ברור שאין טעם לחשוב על "החום שבתוך הגז".
בשני המקרים האנרגיה של הגז היא קינטית, ובשני המקרים היא גדלה.
ההבדל הוא באופן שבו מתרחש מעבר האנרגיה לתוך הגז.
במערכת היחידות הבין-לאומית, יחידת המידה של אנרגיה היא ג'ול (J), כך שג'ול אחד הוא (למשל) מידת האנרגיה הקינטית של מערכת שמסתה שני קילוגרם והיא נעה במהירות של מטר אחד בשנייה.
ניתן להגדיר ג'ול אחד גם כעבודה שמבצע כוח של ניוטון אחד לאורך מטר אחד.
יחידה מקובלת נוספת לאנרגיה היא האלקטרון וולט (eV).
אלקטרון וולט הוא מידת האנרגיה הקינטית שמקבל אלקטרון כאשר הוא מואץ בהפרש מתחים של וולט אחד.
בתיאור תהליכים גרעיניים, יחידה שימושית היא מגה אלקטרון וולט:
יחידות מידה נוספות לאנרגיה הן: קלוריה וארג.
בצריכה ביתית ובאגירה עבור רשתות חשמל גדולות משתמשים בקילוואט שעה: יחידת מידה לאנרגיה השווה להספק של קילוואט אחד במשך שעה.
אנקת גבהים הוא רומן מאת אמילי ברונטה שפורסם לראשונה בשנת 1847. עם השנים הפך הסיפור לאחת מאבני היסוד של הספרות האנגלית, ועובד במספר גרסאות לרדיו, לטלוויזיה, לקולנוע ולתיאטרון.
הספר מתאר את סיפור אהבתם הבלתי אפשרית של קאתי, בת עשירים, והיתקליף, אסופי ספק צועני בן בלי שם שאומץ על ידי אבי המשפחה, על רקע חיי האצולה הכפרית באנגליה של תחילת המאה ה-19. החרדה לגורל אחוזת המשפחה לאחר מות האב גורמת להסתלקותו של היתקליף, אכול קנאה ורגשי נחיתות, ולנדודיו.
הוא חוזר לאחר שנים, עשיר אך מריר ותאב נקם, וחי בצל זכרה של אהבת חייו היחידה.
ב-1939 יצא עיבוד קולנועי לרומן, והסרט היה מועמד לפרס האוסקר.
ב-1970 וב-1992 זכה הספר לשני עיבודים נוספים לקולנוע, אולם אלה זכו להצלחה פחותה מקודמם.
ב-2026, זכה לעיבוד נוסף בכיכובה של מרגו רובי.
ב-2007 נמכר עותק נדיר של המהדורה הראשונה של הספר ב-114 אלף ליש"ט.
מר ארנשו (Earnshaw), בעל אחוזת "אנקת גבהים" ביורקשייר, פוגש בליברפול את היתקליף, ילד אסופי ספק צועני, ואוסף אותו לביתו.
מר ארנשו מתייחס אל היתקליף כאל בנו, למגינת לבם של אשתו ובנו הינדלי, המקנא בהיתקליף ורואה אותו כפולש למשפחתם.
לעומתם, הבת קאתי מוצאת בהיתקליף ידיד ונפש תאומה.
הינדלי מתעמת עם אביו על רקע אימוצו של היתקליף, ועוזב את הבית ללימודים.
עם מות האב יורש הינדלי את "אנקת גבהים", וחוזר לאחוזה עם אשתו.
הינדלי מתנקם בהיתקליף: הוא אינו מאפשר לו ללמוד, מוריד אותו לדרגת פועל, מאלץ אותו לעבוד בשדות ואף מכה אותו כמשרת.
בהזדמנויות רבות מזכיר הינדלי את היותו של היתקליף צועני, ומצליח בכך לגרום לו לתהות באשר להיותו שונה.
תחילה שומרים קאתי והיתקליף על הקשר הרומנטי המיוחד ביניהם, באחד מטיוליהם הם מגיעים לבית משפחת לינטון ב"תראשקרוס גריינג'"; כלב המשפחה נושך את קאתי והיא נאלצת להישאר בביתם להחלמה במשך מספר שבועות, אך את היתקליף הם מגרשים כמשרת בזוי.
תחושת הבושה של היתקליף גוברת כאשר קאתי חוזרת ל"אנקת גבהים" עם גינונים של גברת, והוא מקנא באדגר ואיזבלה לינטון שהפכו לידידיה.
בינתיים אשתו של הינדלי, פרנסיס, יולדת בן, הרטון, ומתה זמן קצר לאחר מכן.
היתקליף, שמתקשה לשאת את מעמדו המושפל, עוזב את "אנקת גבהים" ונעלם למשך שלוש שנים.
הינדלי מתאבל על מות אשתו, מזניח את החווה, שותה לשוכרה ומהמר על רכושו.
למרות שקאתי מצהירה על אהבתה להיתקליף בפני נלי דין, מנהלת משק הבית, היא מתחתנת עם אדגר לינטון, ונלי עוברת איתה ל"תראשקרוס גריינג'".
בשלב זה חוזר היתקליף לאחר היעדרותו, הפעם כג'נטלמן עשיר ובוטח, ושובה את ליבן של קאתי ושל איזבלה לינטון, אך אדגר והינדלי עדיין נוטרים לו טינה.
היתקליף מבקש לנקום באלה שגרמו לו עוול.
הוא מתגורר ב"אנקת גבהים" עם הינדלי, אויבו לשעבר, ומלווה לו כספים.
מצבו הנפשי והכספי של הינדלי מידרדר, והוא מאבד את האחוזה להיתקליף.
איזבלה מתאהבת בהיתקליף, למרות אזהרותיהן של קאתי ונלי על אופיו האלים.
היתקליף מנצל את ההזדמנות להתנקם באדגר באמצעות איזבלה, על שגזל ממנו את קאתי.
הוא מחזר אחרי איזבלה, והם נמלטים ונישאים.
אחרי חודשיים נלי מקבלת מכתב מאיזבלה, המספרת לה שהם נמצאים ב"אנקת גבהים" ונישואיה אומללים.
קאתי חולה והיתקליף מבקר אותה בסתר.
בלילה שבו הם מצהירים על אהבתם הנואשת, קאתי מתה אחרי שהיא יולדת בת, קאתרין.
היתקליף מתאבל על מותה ומבקש שרוחה תרדוף אותו.
איזבלה מנצלת את המצב ובורחת ממנו לדרום אנגליה.
לאחר כמה חודשים היא יולדת בן, לינטון היתקליף.
בינתיים הינדלי מת, ובנו הרטון נשאר עם היתקליף, שירש את "אנקת גבהים".
היתקליף מתייחס להרטון כאל משרת כפי שהינדלי התייחס אליו, אך הרטון ממשיך לאהוב אותו.
עם מותה של איזבלה, מגיע בנה לינטון ל"תראשקרוס גריינג'" ופוגש את דודו, אדגר לינטון, ודודניתו קאתרין לזמן קצר, כשאביו דורש שיבוא אליו ל"אנקת גבהים".
חייה של קאתרין הצעירה מוגנים, היא אינה יודעת על קרבתו של לינטון.
ביום הולדתה ה-16 היא פוגשת במקרה את היתקליף והרטון, כשהיא הולכת איתם ל"אנקת גבהים", היא מופתעת לראות שם את לינטון.
היתקליף רואה אפשרות להשיג באמצעות קאתרין שליטה על שני הבתים, על ידי נישואיה לבנו.
לינטון הוא חולני ורגזן, אך קאתרין מחבבת אותו ומנסה לשמח אותו.
כאשר נודע לאדגר על ביקוריה של קאתרין ב"אנקת גבהים" הוא אוסר עליה לשוב לשם.
היא ולינטון מתכתבים בסתר, והיא מצליחה להתגנב מביתה וללכת לבקרו.
היתקליף חושש שלינטון ימות בקרוב; הוא ממהר להשיא את הדודנים, וכולא את קאתרין בחדר ב"אנקת גבהים", למרות תחינותיה ללכת לראות את אביה הנוטה למות.
ברגע האחרון היא מצליחה לברוח בעזרת לינטון, ומגיעה אל אביה לפני מותו.
לינטון, הנשוי עכשיו לקאתרין, יורש את "תראשקרוס גריינג'" ואחרי זמן קצר כשלינטון מת, הירושה עוברת להיתקליף.
מנושלת מכל רכושה, קאתרין נאלצת לחיות ב"אנקת גבהים", ו"תראשקרוס גריינג'" מושכר למר לוקווד.
היתקליף, רדוף רוחות רפאים, כבר איבד בשלב זה את הרצון לנקמה, הוא מבקש שיניחו לו למות, ודורש שיקברו אותו לצידה של קאתי.
אחרי מותו שני הבתים חוזרים לבעליהם האמיתיים, משפחות ארנשו ולינטון.
הרטון וקאתרין מתאהבים, נישאים וחוזרים ל"תראשקרוס גריינג'".
הרומן כתוב בגוף ראשון, אך מסופר על ידי שני אנשים.
המספר הראשון הוא דמות שולית ברומן, מר לוקווד, דייר ב"תראשקרוס גריינג'" שבבעלות הית'קליף.
סיפורו פותח וסוגר את הרומן.
את עיקר העלילה הוא כותב לפי מה שמספרת לו נלי דין, סוכנת הבית שעבדה גם ב"אנקת גבהים".
בתחילת הרומן, לוקווד מבקר את הית'קליף ב"אנקת גבהים" ופוגש את קאתרין (הבת) ואת הרטון ארנשו.
בליל סערה הוא נאלץ ללון במקום, הוא קורא יומן שכתבה קאתי בילדותה, וחולם שהוא רואה את רוח הרפאים שלה מנסה להיכנס לחדרו.
כשהוא נופל למשכב, נלי דין מספרת לו את תולדות חייהן של משפחות ארנשו ולינטון.
כשלוקווד מחלים הוא עוזב את האזור, וחוזר אחרי שנה.
הוא פוגש שוב את נלי והיא מספרת לו על מותו של היתקליף ועל אהבתם של קאתרין והרטון.
העיבוד הקולנועי הידוע ביותר של הרומן הוא הסרט "אנקת גבהים" בכיכובו של לורנס אוליבייה משנת 1939, שהיה מועמד לפרס האוסקר.
סרטים נוספים שנעשו לפי הרומן:
"אנקת גבהים" – סרט אילם משנת 1920
"אנקת גבהים" – סרט טלוויזיה של ה-BBC משנת 1953 בכיכובו של ריצ'רד טוד
"אנקת גבהים" – סרט של לואיס בוניואל (מקסיקו 1954)
סרט טלוויזיה עם קית' מיצ'ל כהיתקליף וקלייר בלום בתפקיד קאתי (1962)
סדרת טלוויזיה עם איאן מקשיין בתפקיד היתקליף (1967)
"אנקת גבהים" – סרט קולנוע עם טימותי דלטון (1970)
"אנקת גבהים" – סדרת טלוויזיה משנת 1978 בכיכובו של קן האצ'יסון
"אנקת גבהים" – סרט קולנוע בכיכובם של רייף פיינס בתפקיד היתקליף וז'ולייט בינוש בתפקיד קאתי (1992)
"אנקת גבהים" – סרט טלוויזיה בכיכובם של רוברט קאוואנה ואורלה בריידי.
"אנקת גבהים" – סרט בכיכובם של טום הארדי בתפקיד היתקליף ושרלוט ריילי בתפקיד קאתי (2009)
ב-2011 הופק סרט בבימויה של אנדראה ארנולד בכיכובם של קאיה סקודלריו כקאתי וג'יימס האוסון כהיתקליף.
אופרת "אנקת גבהים" מאת פרדריק שאזלן לפי לברית מאת פולה הייל פישר
"אנקת גבהים" הוא שיר מתוך אלבום הבכורה של קייט בוש "The Kick Inside" משנת 1978. השיר זינק במהירות לראש מצעדי הפזמונים בבריטניה.
הוא נכתב בהשפעת הרומן וסדרת הטלוויזיה של ה-BBC משנת 1967 ומילותיו מתארות את רוחה של קאתי פונה אל היתקליף.
להקת הפאוור מטאל הברזילאית, Angra, הוציאה גרסת כיסוי לשיר בשנת 1993.
לאורך השנים זכה הרומן למספר תרגומים עבריים:
תרגום אורי גמזו, ת"א: הוצאת יוסף שמעוני, דפוס "תרבות", 1952.
"ווטארינג הייטס", תרגום יצחק לבנון, רמת גן: הוצאת מסדה, חוברות ה'-ו' בסדרת "רומן השבוע", 1968.
תרגום עליזה נצר, ת"א: הוצאת מ.
תרגום אהרן אמיר, ירושלים: הוצאת כתר, 1990.
תרגום ישראל יפרח (מהדורה מקוצרת), כפר מונש: הוצאת עופרים, 2007.
תרגום גרשון גירון, עם אחרית דבר ג'ויס קרול אוטס ובעריכת חיים פסח, ת"א: הוצאת משכל, 2008.
אנרגיה אפלה היא אנרגיה היפותטית שעל פי ההערכה המקובלת מהווה כ-68% מכלל המסה-אנרגיה של היקום.
לפי המחקרים הטוענים לקיומה של אנרגיה כזו, השפעתה על מבנה היקום ועל התפשטותו תואמת את ההתנהגות הצפויה מקיומו של הקבוע הקוסמולוגי של אלברט איינשטיין, על פי משוואות פרידמן.
התנהגות כזו בהקשר של יקום מתפשט משמעותה "עיקום המרחב" בכיוון הפוך מהכיוון בו מסה גורמת לעיקום המרחב על פי תורת היחסות הכללית.
תבנית ההתפתחות של אירועי סופרנובה מסוג Ia היא כמעט אחידה, ועל כן ניתן להשתמש בקרינה הנפלטת במשך האירוע כנר תקני למדידת מרחק הגלקסיה שבה הוא התרחש.
תצפיות בסופרנובות מסוג זה ב-1998 הובילו את החוקרים למסקנה שהיקום מאיץ את קצב התפשטותו.
זו מסקנה מפתיעה, מכיוון שעל פי חוק הכבידה האוניברסלי צפוי שמהירות התפשטותו של היקום תואט בגלל כוח המשיכה הפועל בין כל המסות בו.
על-מנת להסביר את חוסר הדומיננטיות של הכבידה האוניברסלית ביקום שהתפשטותו מואצת, מניחים החוקרים את קיומה של אנרגיה אפלה שצפיפותה במרחב מוערכת בהתאם לתצפיות, על פי משוואות השדה של איינשטיין.
על גילוי ההתפשטות המואצת של היקום הוענק לאדם ריס, בריאן שמידט וסול פרלמוטר פרס נובל לפיזיקה לשנת 2011.
טיבה של האנרגיה האפלה, ולחלופין של הגורם לתצפיות המפתיעות המתקבלות מסקרי סופרנובות מסוג Ia, היא אחת השאלות הפתוחות בפיזיקה, ומהווה נושא מחקר פעיל בקוסמולוגיה.
אנרגיה גאותרמית היא אנרגיה תרמית שמקורה בליבת כדור הארץ.
ניתן להשתמש באנרגיה זו לייצור חשמל.
המושג גאותרמי מקורו במילים היווניות גא (γη) שפרושה ארץ, ותרמוס (θερμος) שפרושה חום.
החום נובע מתוך פנים כדור הארץ, מתחת לקרום כדור הארץ.
מקור אנרגיה זה נחשב למקור שאינו מתכלה.
האזורים בעולם שבהם האנרגיה הגאותרמית זמינה הם האזורים הפעילים מבחינת פעילות טקטונית.
החום עולה לפני השטח באזורים וולקניים עם הלבה הרותחת שמקורה במעמקים, או בצורת מים חמים, או קיטור מגייזרים.
המקום הראשון שבו יוצר חשמל מקיטור גאותרמי, כלומר קיטור שמקורו מן האדמה, היה לרדרלו (Larderello) באיטליה.
ההצלחה סימנה את הערך הכלכלי של השימוש בחום הגאותרמי בתעשייה.
ייצור החשמל הגאותרמי במקום היה הצלחה כלכלית.
ביפן נקדחה באר גאותרמית בשנת 1919 ובאזור הגייזרים אשר בקליפורניה שבארצות הברית ב-1921. בשנת 1958 החלה לפעול תחנת כוח גאותרמית קטנה בוואירקאי שבניו זילנד, ובמקסיקו ב-1959. ההספק הגאותרמי ממתקנים בעולם היה בשנת 1995 - 6,833 מגה-ואט וב-2000 - 7,974 מגה-ואט.
השימוש באנרגיה גאותרמית שלא לצורך ייצור חשמל הסתכם בשנת 2001 בכ-20,000 מגה-ואט חום, לערך.
לאנרגיה הגאותרמית תפקיד חשוב במאזן האנרגטי של מדינות מתפתחות כמו הפיליפינים, ניקרגואה, אל סלוודור, קוסטה ריקה, קניה, אינדונזיה ומקסיקו.
השדה הגאותרמי הגדול בעולם נמצא באזור הגייזרים בקליפורניה, צפונית לסן פרנסיסקו.
ייצור החשמל במקום, שהחל כבר בשנת 1960, הגיע ליותר מאלפיים מגה-ואט ב-2001. שדה גדול נוסף בארצות הברית נמצא באזור הסלטון סי.
נוסף לארצות הברית מייצרים חשמל גאותרמי גם באיטליה, צרפת, ניו זילנד, מקסיקו, ניקרגואה, קוסטה ריקה, רוסיה, איסלנד, הפיליפינים, אינדונזיה, יפן, קניה, אתיופיה וגואטמלה.
גם קנדה בוחנת אפשרות להפקת חשמל בעזרת מקור גאותרמי.
ברוב המקומות מפיקים את החשמל על ידי שימוש בקיטור, במיעוטם ממים חמים.
כך למשל באיסלנד, בנוסף לייצור חשמל, המים מחוממים עד לטמפרטורה של כ-82 מעלות צלזיוס ומוזרמים לצנרת של עיר הבירה רייקיאוויק, שם הם משמשים לרחצה, הסקה ואף להפשרת שלג וקרח מהמדרכות.
ישנם מקומות בהם הזרם הגאותרמי פורץ ישירות מהאדמה, למשל בגייזרים.
בדרך כלל צריך לקדוח באר אל תוך המאגר התת-קרקעי.
גם במקרה של קידוח באר ישנה אפשרות שהלחץ במאגר מספיק גבוה, והזרם הגאותרמי יפרוץ בעצמו מפתח הבאר.
ישנה גם אפשרות להתקין משאבה לתוך הבאר ולשאוב את המים החמים מהמאגר אל ראש הבאר.
מקור החום הגאותרמי, הזמין לשימוש, נובע בדרך כלל מתערובת של מים חמים וקיטור.
רוב תחנות הכוח לייצור חשמל ממקורות גאותרמיים משתמשות בקיטור, ומחזירות את המים החמים ללא שימוש חזרה לאדמה.
במקרים בהם טמפרטורת הזרם הגאותרמי אינה גבוהה דיה, כמות המים בתערובת גבוהה והקיטור דל מכדי לשמש להפקת חשמל יעילה, או אף איננו קיים לעיתים (למשל, כאשר משתמשים במשאבה).
במקרים אלה ניתן להשתמש בטכנולוגיה בינארית: המים שחוממו על ידי הזרם הגאותרמי מחממים, בעזרת מחליפי חום, גז הרותח בטמפרטורה שנמוכה מנקודת הרתיחה של המים - כגון בוטאן או פנטאן.
גז זה מתפשט בטורבינה וגורם לסיבוב של הגנרטור ולייצור חשמל.
יחידה בינארית כזו יכולה לשמש גם לניצול אנרגיית החום של הקיטור, על ידי שימוש במחליף חום בצד הקיטור.
דרך אחרת לייצור חשמל גאותרמי, שפותחה במעבדה הלאומית לוס אלמוס בארצות הברית, ונבחנת בשנים האחרונות, בין היתר, בעמק הריין בצרפת, היא שיטה הקרויה EGS; השיטה ישימה במקומות בהם מצוי מקור חום יחסית קרוב לפני הקרקע (בסביבות 5 קילומטר) ללא מים.
מקום כזה מוגדר כסלעים יבשים (dry rocks) וניצולו דורש תהליך מורכב של החדרת מים שיחוממו, ושאיבתם, או הוצאת התערובת של מים חמים וקיטור - לשימוש בתחנת הכוח הגאותרמית.
בבאר כזו מבצעים מספר קידוחים עמוקים לעומק שבו נמצאים הסלעים, ומזרימים בצינור אחד מים ובצינור האחר (או אחרים) עולים אדי המים החמים אל פני השטח ומניעים טורבינת חשמל.
על פי אומדנים שנעשו, כ-60% מפני כדור הארץ מתאימים לשימוש בשיטה זו, ולכן מומחים בתחום של האנרגיה הגאותרמית מאמינים כי שיטה זו תוכל להוות תחליף נפוץ לשימוש בדלקי מאובנים, לאחר שהמדענים והמהנדסים יתגברו על הקשיים הטכניים וההנדסיים שכרוכים בכך.
מחקר ב-MIT העריך את הפוטנציאל האנרגטי של יישום טכנולוגיה זו בארצות הברית לבדה בכ-100 ג'יגה-ואט.
ב-2008 הכריזה חברת אורמת הישראלית על תחילת ניסוי בטכנולוגיה זו, בשיתוף משרד האנרגיה האמריקאי, באתר תחנת הכוח דזרט פיק.
בשנים האחרונות, עם גידול המודעות לאיכות הסביבה, מרבים להחזיר לקרקע את המים החמים ואת הקונדנסט שהתעבה מן הקיטור במהלך תהליך ייצור החשמל.
החדרת המים חזרה לקרקע נעשית בדרך כלל בלחץ, תוך שימוש בבארות הזרקה מיוחדות.
המיקום והעומק של בארות ההחדרה נבחרים בקפדנות כדי לא לקרר ולא להשפיע לרעה על המאגר הגאותרמי שבו משתמשים להפקת החשמל.
התופעה של קירור המאגר וירידת הלחץ של בארות ההפקה הן תופעות ידועות הדורשות קידוחים חדשים, או טיפול חוזר בבארות קיימים, לאורך חיי תחנת הכוח הגאותרמית.
חברת אורמת טכנולוגיות (בעבר "אורמת") שנוסדה בישראל, ובה מתרכזת פעילות הפיתוח והייצור שלה, פועלת בתחום מאז שנות השמונים של המאה העשרים.
החברה בונה ומתפעלת תחנות כוח גאותרמיות באתרים רבים בעולם, ומוכרת רכיבים לשימוש מפעילים אחרים.
ב-2009 התגלה לראשונה בישראל מקור גאותרמי המתאים לייצור חשמל, ברמת הגולן.
אנרגי קוטבוס הוא מועדון כדורגל גרמני מהעיר קוטבוס שבחבל לאוסיץ אשר במדינת ברנדנבורג.
המועדון שיחק בעונת 2018/19 בליגה הגרמנית השלישית אך לאחר עונה זו ירד לליגה אזורית צפון-מזרח.
רשמית, נוסד המועדון ב-1963 תחת השם אס-צה (SC) אנרגי קוטבוס, ולאחר גלגולים שונים קיבל ב-1990 את שמו הנוכחי.
אך במובנים מסוימים ניתן לזהות את שורשיו המוקדמים כבר ב-1919. קנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל היא חברת כבוד במועדון.
ב-1919 ייסדו כורי פחם מהעיירה מארגה, מועדון כדורגל בשם גליקאאוף מארגה (Glückauf Marga).
המועדון התפרק ב-1925 ותחתיו הקימו הכורים מועדון חדש בשם אף-אס-פאו שטורם מארגה (FSV Sturm Marga).
ב-1933 עלתה המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה, ובמסגרת מלחמתה באיגודי עובדים ושאר התארגנויות פוליטיות, אסרה על פעילותו של המועדון.
המועדון שב לפעילות לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-1949, תחת השם פרנץ מרינג מארגה (Franz Mehring Marga), שבחלוף שנה הוחלף לבה-אס-גה אקטיפיסט בריסקה-אוסט (BSG Aktivist Brieske-Ost).
שמו של המועדון שונה שוב ב-1954 לאס-צה אקטיפיסט בריסקה-זנפטנברג (SC Aktivist Brieske-Senftenberg).
במהלך שנות ה-50 התמקמה הקבוצה בדרך כלל במרכז הטבלה של הליגה המזרח-גרמנית.
בתחילת שנות ה-60 התדרדר המועדון עד לליגה הרביעית.
שלטונות מזרח-גרמניה, שנהגו להתערב בענייניהן של אגודות הספורט משיקולים פוליטיים שונים, הורו ב-1963 להעביר את כל השחקנים למועדון אס-צה אנרגי קוטבוס, שאך זה נוסד.
באמצע שנות ה-60 יזמו השלטונות ארגון מחדש בכדורגל המזרח-גרמני, במסגרתו הופרדו קבוצות כדורגל מאגודות הספורט שבתוכם פעלו.
קבוצת הכדורגל של אס-צה אנרגי התהוותה מחדש תחת השם בה-אס-גה פון בודו קראוץ
(BSG Von Bodo Krautz), אך ב-31 בינואר 1966 שונה שמה לבה-אס-גה אנרגי.
תאריך זה נחשב כיום למועד הייסוד הרשמי של המועדון.
1966 ואילך: מהליגה המזרח-גרמנית לבונדסליגה
מ-1966 עד 1990 העביר המועדון את זמנו בין הליגה המזרח-גרמנית הראשונה לשנייה.
עם איחוד גרמניה ב-1990 שונה שמו בפעם האחרונה לאף-צה אנרגי קוטבוס, והוא מצא את עצמו בליגה הגרמנית השלישית.
ב-1997 העפילה הקבוצה לליגה השנייה (הבונדסליגה השנייה), ובשנת 2000 הצליחה להגיע לראשונה לליגה הבכירה.
לאחר שלוש עונות בבונדסליגה הראשונה התדרדרה הקבוצה שוב לבונדסליגה השנייה, והחמיצה הזדמנות לעלות שוב בעונה שלאחר מכן, תוך שהיא נאלצת לראות את מיינץ 05 מעפילה על חשבונה רק בזכות הפרש שערים עדיף.
בסיום עונת 2005/2006 הצליחה קוטבוס לחזור לבונדסליגה הראשונה, ואת עונת 2006/2007 סיימה במקום ה-13 תוך שהיא מבטיחה לעצמה עונה נוספת בין 18 הגדולות של גרמניה.
בעונת 2008/2009 ירדה הקבוצה לליגת המשנה הגרמנית.
בסיום עונת 2013/2014 רשמה הקבוצה ירידת ליגה נוספת, כשירדה לליגה השלישית בגרמניה.
בסיום עונת 2015/2016 הקבוצה ירדה לליגות האזוריות, שהן הדרג הרביעי בחשיבותו בגרמניה, לראשונה מאז איחוד גרמניה.
בעונת 2017/18 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הגרמנית השלישית.
בעונת 2020/21 היא משחקת בליגה אזורית צפון-מזרח.
תאגיד המחקר והפיתוח אנרגומאש ע"ש ולנטין פטרוביץ גלושקו הוא גוף מחקר, פיתוח וייצור של מנועים רקטיים, משגרי לוויינים וחלליות ורכיבי חלל, הפועל ברוסיה מאז 1929. מטה החברה ממוקם בחימקי שבמחוז מוסקבה, ומתקני פיתוח ויצור נמצאים בערים סמרה, פרם וסנקט פטרבורג.
החברה מעסיקה היום כ-5,500 עובדים.
בשנת 1991 נקרא התאגיד על שם המהנדס הראשי הראשון שלו ולנטין גלושקו, שעמד בראש הצוות הטכני החל משנת 1946.
פרויקטים מרכזיים בתקופת ברית המועצות
ב-1929 הקים המהנדס ולנטי גולושקו את משרד התכנון הניסויי OKB 456, שפעל כגוף תכנון ממשלתי לאורך כל תקופת ברית המועצות, המשרד התמקד בתכנון מנועים רקטיים המונעים בדלקים נוזליים, ששימשו את כלי השיגור לחלל של ברית המועצות.
קו המוצרים של אנרגומאש בתקופה זו, כלל מנועים רקטיים למשגרי הלוויינים R-7, פרוטון, סויוז ואנרגיה.
מפעל התעופה של החברה מוקם מלכתחילה בעיר חימקי, שאז הייתה בפאתי העיר מוסקבה.
כיום, בשל התפשטות העיר, הוא ממוקם בצפון העיר.
אנרגומאש ממשיכה בייצור מנועים רקטיים למשגרי לוויינים שונים, חלקם מתקופת ברית המועצות.
בד בבד עוסקת החברה בפיתוח מנועים רקטיים מתקדמים וחדשים, שישמשו כטילי העתיד של רוסיה.
המנוע החדש ביותר של החברה, RD-191, שימש לשיגור משגר הלוויינים הקוריאני-רוסי נרו-1 KSLV וישמש גם את משגר הלוויינים העתידי של רוסיה, אנגרה.
נוסף לזה, אנרגומאש היא אחת מספקיות המנועים הרוסיים למשגרי החלל "אטלס" האמריקאיים.
אנרגומאש משתפת פעולה עם חברות אמריקאיות מאז ה-26 באוקטובר 1992 בעת שנחתם הסכם לשיווק משותף ושיתוף פעולה טכנולוגי ברישיון עם החברות "United Technologies" וחברת "Pratt & Whitney".
אנרגומאש פיתחה את מנוע RD-180 שהותקן במשגרי החלל "אטלס 3" ו-"אטלס 5".
מנוע RD-191 פותח לשלב בראשון של משגרים מסדרה אנגרה.
אנרגומאש משתפת פעולה עם מכון החלל הדרום קוריאני ומספקת את הטילים לתוכנית החלל הדרום קוריאנית, ונטלה חלק משמעותי בשיגור הלוויין הדרום קוריאני הראשון.
אנרג'י רוסתווי (בגאורגית: ენერჯი რუსთავი) היא קבוצת כדורסל גאורגית מהעיר רוסתווי.
מועדון הכדורסל "רוסתווי" הוקם ב -12 בדצמבר 1991. בשנים 1991–2005 הקבוצה שיחקה תחת השם "אזוט רוסתווי".
ומאז שנת 2005 תחת השם "אנרג'י רוסתווי".
בעונה הראשונה בליגה סיימה במקום הרביעי.
הקבוצה נחשבת לקבוצת צמרת מאז עונת 1997/98 וזכתה באליפויות וגביעי סופרקאפ של גאורגיה.
אנקרנסיון (בספרדית: Encarnación) היא בירת מחוז איטפואה בפרגוואי.
העיר נמצאת על גדת נהר פרנה, מול העיר פוסאדאס שבארגנטינה, במרחק של 365 קילומטרים מבירת פרגוואי אסונסיון.
העיר נחשבת לבירת התיירות של פרגוואי.
היא נמצאת במרחק של כ-30 קילומטרים מאתר המורשת העולמית בלה סנטיסימה טרינידאד דה פרנה וחסוס דה טוורנגה.
האב רוקה גונסאלס דה סנטה קרוס הקים עיירה ששמה היה אנונסיאסיון דה איטפואה ב-1615, במקום בו היום נמצאת העיר פוסאדאס בארגנטינה, אך אחרי 10 שנים העיירה זזה לצדו השני של נהר הפרנה, וקיבלה שם חדש: אנקרנסיון דה איטפואה.
בעיר נמצאת האוניברסיטה הלאומית של איטפואה.
נמל התעופה טניינטה אמין איוב גונסאלס נמצא במרחק של כ-12 קילומטרים מהעיר והוא השלישי בחשיבותו במדינה.
העיר מקושרת דרך גשר סן רוקה גונסאלס דה סנטה קרוס לפוסאדאס שבארגנטינה, מעברו השני של נהר פרנה.
אנרג'יה רובינאר (ברומנית: Clubul Sportiv Energia Rovinari) הייתה קבוצת כדורסל רומנית מהעיר טרגו ז'יו.
המועדון הוקם בשנת 2002 ובסיום עונת 2007/08 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה.
בעונת הבכורה הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע הרומני.
בעונת 2013/14 זכתה הקבוצה בגביע לאחר ניצחון 55-58 מול קבוצת מוניציפל אוראדיה.
הקבוצה שיחקה באולם הספורט ספורטורילור המכיל 1,000 מקומות ישיבה.
הספונסר הראשי של הקבוצה היה חברת "אנרג'יה" מהעיירה רובינאר הסמוכה.
אנר רמברטו ולנסיה לאסטרה (בספרדית: Enner Remberto Valencia Lastra; נולד ב-4 בנובמבר 1989 בסן לורנסו שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת החלוץ בפצ'וקה מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת אקוודור, בה הוא גם משמש כקפטן.
ולנסיה הגיע לגואיאקיל על מנת לשחק באמלק בשנת 2008 אולם לא קיבל הזדמנות לשחק עד שנת 2010. במשך שלוש עונות קבוצתו סיימה במקום השני בליגת העל האקוודורית.
בעונת 2013 אמלק הצליחה לזכות באליפות ראשונה לאחר 11 שנים.
במשך ארבע העונות במדי אמלק, ולנסיה לא הבקיע הרבה שערים.
בינואר 2014 הוא עבר לקבוצת פצ'וקה מליגת העל המקסיקנית.
בחצי השני של העונה, קלוסורה 2014, הצליחה פצ'וקה להגיע למקום השני כאשר ולנסיה היה הכובש הטוב של העונה עם 12 שערים.
ולנסיה שותף בנבחרת אקוודור עד גיל 22 במהלך המשחקים הפאן-אמריקאיים 2011 ולאחריהן הוא עבר לשחק בנבחרת הבוגרת של אקוודור.
את משחקו הראשון ערך בינואר 2012. בתחילה הוא שיחק כשחקן כנף אולם בעקבות מותו של כריסטיאן בניטס ב-2013 הוא עבר לשחק כחלוץ חוד.
את שערו הראשון בנבחרת הבקיע בנובמבר 2013. הוא זומן לסגל נבחרתו לטורניר מונדיאל 2014 והבקיע שערים נוספים במשחקי ההכנה של נבחרתו.
במונדיאל 2014 כבש שלושה שערים, שהיו כל השערים שנכבשו לזכות נבחרתו בטורניר זה.
בעקבות הופעותיו המוצלחות בגביע העולם החלה התעניינות בוולנסיה מצד קבוצות גדולות באירופה.
ב-16 ביולי 2014 ולנסיה חתם בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג על חוזה לחמש שנים, תמורת סכום העברה של 12 מיליון לירות שטרלינג.
ב-31 באוגוסט הושאל לאברטון לעונה אחת.
ב-13 ביולי 2017 חתם בטיגרס המקסיקנית.
ב-28 באוגוסט 2020 חתם בפנרבחצ'ה הטורקית, אליה עבר בהעברה חופשית.
היה מלך השערים של הליגה הטורקית לעונת 2022/23.
ב-12 ביוני 2023 חתם באינטרנסיונל מהליגה הברזילאית.
ולנסיה נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר מונדיאל 2022. ב־20 בנובמבר, במשחק הפתיחה של הטורניר כבש צמד בניצחון 2–0 על , במשחק השני הוא הבקיע לזכות נבחרתו את השער בשוויון 1–1 מול הולנד, אולם הפסד ל 1–2 במשחק השלישי הביא להדחתה מהטורניר.
מלך השערים של גביע סודאמריקנה: 2013
נעל הזהב של ליגת העל המקסיקנית: 2014 (קלאוסורה)
אנרג'יקס אנרגיות מתחדשות בע"מ המוכרת בשם המקוצר "אנרג'יקס" היא חברה ציבורית העוסקת בהקמה, תפעול, אחזקה, ניהול ומכירת חשמל ממקורות אנרגיה מתחדשת.
לחברה מערכות לייצור חשמל אנרגיה סולארית וטורבינות רוח, בישראל, פולין וארצות הברית, והיא מחזיקה, נכון לחודש יולי 2018, במערכות בהפעלה מסחרית בהיקף כולל של 168MWp.
החברה נסחרת בבורסת תל אביב החל מחודש מאי 2011. בעלת השליטה בחברה היא חברת אלוני חץ נכסים והשקעות בע"מ, אחת מקבוצות הנדל"ן הגדולות בישראל.
יושב-ראש החברה הפעיל הוא נתן חץ ומנכ"ל החברה הוא אסא (אסי) לוינגר.
החברה נוסדה בשנת 2006 כחברה פרטית (חברה-בת של אמות השקעות בע"מ, זרוע הנדל"ן הישראלית של אלוני חץ נכסים והשקעות בע"מ).
החברה החלה את פעילותה בהקמת מתקנים סולאריים (בטכנולוגיה פוטו-וולטאית) שמוקמו על גגות שטחי הנדל"ן של אמות השקעות בע"מ.
בשנת 2011 הפכה אנרג'יקס לחברה ציבורית והונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
עם הנפקתה החברה גייסה סך כולל של כ-145 מיליון ש"ח (לא כולל סך של כ-47 מיליון ש"ח בגין מימוש אופציות בשנת 2013).
בשנת 2016 מומשו אופציות סדרה 2 של החברה בגובה של 30 מיליון ש"ח.
בשנת 2017 גייסה סך של כ-128 מיליון ש"ח (בהנפקה לציבור ופרטית).
בסה"כ גייסה החברה כ-690 מיליון ש"ח.
פעילות בתחום הפוטו-וולטאי (אנרגיה סולארית)
מתקן הדגל של החברה בתחום הפוטו-וולטאי לייצור אנרגיה סולארית הוא, כאמור, מתקן נאות חובב.
מתקן זה מדגים את אחד מעקרונות העל של החברה - "Triple Win", ניצחון משולש לסביבה, לקהילה וליזם.
הקמת המתקן, בהספק של 37.5MWp, הייתה בעלת מורכבות הנדסית חסרת תקדים, נוכח בנייתו על גבי בריכות אידוי כימיות משוקמות של אזור התעשייה נאות חובב, והוא מהווה פרויקט ייחודי בעולם מבחינה סביבתית.
בין היתר, כלל הפרויקט הצבתם של כ-400 אלף פאנלים סולאריים על פני שטח של כ-500 דונם והוא מספק חשמל לכ-40 אלף בתי אב.
בסך הכל, לחברה 39 מערכות סולאריות מחוברות בישראל, בסך מותקן כולל של 49MWp.
בחודשים מרץ ודצמבר 2017 זכתה אנרג'יקס במכסות ייצור חשמל באמצעות מתקנים פוטו-וולטאיים במתח גבוה, בשני ההליכים התחרותיים שפרסמה רשות החשמל.
בשני ההליכים, זכתה אנרג'יקס במכסות הגבוהות ביותר מבין כל היזמים והחברות שהשתתפו בהליך.
במכרז הראשון זכתה אנרג'יקס במכסה של 70MW (כ-30% מתוך המכסה שחולקה) ובמכרז השני זכתה אנרג'יקס ב-39.6MW, כ-38% מהמכסה שחולקה).
בהתאמה, החלה החברה בהקמתם של פרויקטים, בין היתר, סמוך ליישובים עומר, תאשור, דביר, שדה צבי, ברכיה, גיאה וגלאון.
בחודש דצמבר 2017 הודיעה החברה שחתמה על הסכם להקמת מיזמים משותפים בתחום הפרויקטים הפוטו-וולטאיים (מערכות אנרגיה סולארית) עם חברה יזמית אמריקאית, בעלת צבר פרויקטים פוטו-וולטאיים בשלבי ייזום ופיתוח שונים בארצות הברית בהספק כולל של מעל MWp1,000.
אנרג'יקס היא אחת החברות המובילות בתחום אנרגיית רוח בישראל.
החברה הקימה שתי חוות רוח בפולין בעלות של 800 מיליון ש"ח, לרבות חוות הרוח השנייה בגודלה במדינה סמוך לעיר באני (Banie), בהספק של 106 מגוואט.
בישראל מקדמת אנרג'יקס את פרויקט "אנרגיית רוח נקייה" (אר"ן) בצפון רמת הגולן, פרויקט שיכלול הקמת 26 טורבינות רוח, והצפוי להיות בהספק כולל של MW 100, על אדמות הכפרים הדרוזים מסעדה, בוקעתא ומג'דל שמס.
התוכנית מקודמות בהליך מזורז בוועדה לתשתיות לאומיות, תחת תוכנית תשתית לאומית 47 (תת"ל 47).
התושבים הדרוזים באזור דרשו לעצור את התוכנית בטענה שהנזקים האפשריים לא הובאו לידיעתם, ואליהם הצטרפו גם פעילי סביבה וגם מערכת הביטחון שהתנגדה לתוכנית, מחשש לפגיעה בתפקוד מכ"מים באזור.
לדברי המתנגדים, התוכנית מנוגדת לרצון החקלאים באזור ותפגע בנוף הייחודי שלו.
בנוסף רוב בעלי הקרקעות שהסכימו להקמת טורבינות בשטחם, חזרו בהם מהסכמתם.
עוד טענו המתנגדים כי התוכנית תפגע בפעילות החקלאים, בכך שתקטין את השטח שבו הם יכולים לעבוד.
באוגוסט 2019 קיבלה אישור מותנה מרשות החשמל להקמת פרויקט.
ב-1 בינואר 2020, משרדי האנרגיה, הביטחון, האוצר ורשות החשמל חתמו על הסכם מסגרת שיאפשר את הקמתו של הפרויקט, לאחר שהוסכם כי המשרדים יממנו במשותף פיתוח טכנולוגי בעלות של כ-250 מיליון שקל, שיאפשר את הפעלת טורבינות הרוח מבלי לשבש את פעילות צה"ל וחיל האוויר באזור.
ב-12 בינואר 2020, אושרה התוכנית בממשלה למרות התנגדות התושבים.
ב-2025 הודיעה החברה למשקיעיה כי הסיכויים להקים את כל הטורבינות במיזם נמוכים, וכי היא תנסה להקים 11 טורבינות במתחמים מרוחקים.
החל משנת 2022 מתקיימות מדי שבוע הפגנות מחאה של תושבי מג'דל שמס והסביבה נגד הפרויקט, שלטענתם יפריע לעיבוד הקרקע ויהיה מפגע סביבתי.
ב-21 ביוני 2023 היו עימותים קשים בין אלפי דרוזים בגולן למשטרה שהשתמשה באמצעים לפיזור הפגנות, בהם רימוני הלם, גז מדמיע, מכת"זית וירי של רימוני עשן מרחפן.
במהלך העימותים נפצעו חמישה מפגינים באורח קשה, אחד מהם מירי ועשרות נפצעו מירי כדורי ספוג, רימוני עשן וגז מדמיע.
אנקת גבהים הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 1998 שביים דייוויד סקיינר והפיק ג'ו רייט.
הסרט מבוסס על הרומן "אנקת גבהים" מאת אמילי ברונטה.
את העיבוד לסרט כתב ניל מק'קיי.
הסרט יצא לאקרנים בבריטניה ב-5 באפריל 1998 ברשת ITV, ובארצות הברית ב-18 באוקטובר 1998 ברשת WGBH-TV.
פיטר דייוויסון – ג'וזף לוקווד
אורלה בריידי – קאתי ארנשו
מת'יו מקפדיין – הרטון ארנשו
שרה סמארט – קתרין לינטון
קיידי סאבג' – קאתי ארנשו הצעירה
קן קיטסון – מר ארנשו
פלורה מונטגומרי – איזבלה לינטון
איאן שו – הינדלי ארנשו
קריספין בונהם-קרטר – אדגר לינטון
קתרין צ'סייר – פרנסס ארנשו
פולי המינגוויי – נלי דין
אנקת גבהים הוא סרט קולנוע משנת 1970 שביים רוברט פוסט .
הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת אמילי ברונטה.
בדומה לגרסה הקולנועית משנת 1939, הסרט מתמקד ב-16 הפרקים הראשונים של הרומן ומסתיים עם מותה של קתרין ארנשו לינטון.
המשך הסיפור העוסק בתלאותיהם של בתה של קתרין, בנו של הינדלי ובנו של היתקליף הושמטו כליל מן הסרט.
אנה קלדר-מרשל - קתרין ארנשו לינטון
הארי אנדרוז - מר ארנשו
פמלה בראון - גברת לינטון
ג'ודי קורנוול - נלי דין
ג'יימס קוסינס - מר לינטון
רוזלי קרטצ'לי - גברת לינטון
הילרי דייר - איזבלה לינטון
ג'וליאן גלובר - הינדלי ארנשו
יו גריפית' - ד"ר קנת'
מורג הוד - פרנסס ארנשו
איאן אוגילבי - אדגר לינטון
פיטר סאליס - מר שילדרס
גרסה זו של הסרט שונה מהרומן בהיבטים אחדים, הקשורים ברובם להינדלי ארנשו.
לרוב הינדלי מתואר כמי שמתאכזר ומדכא את היתקליף, בסרט זה ההתייחסות אל הינדלי היא אוהדת יותר.
הוא מתואר כמי שנרדף על ידי אביו ושגדל בצילו של היתקליף.
עוד בגרסה זו נלי דין, שהיא המספרת, מאוהבת בהינדלי אבל אינה יכולה להביע את רגשותיה בגלל הבדלי המעמדות ביניהם.
אחרי מות אשתו הינדלי מתחיל להתהולל, הוא שותה לשוכרה ומהמר.
אבל בסופו של דבר הוא מצליח להתגבר על כך.
ההבדל המשמעותי ביותר בין הסרט לרומן הוא שבסוף הסרט הינדלי מצליח לירות בהיתקליף ולהרוג אותו, וכך האחוזה "אנקת גבהים" נשארת בבעלותו.
רוחו של היתקליף וזו של קתרין מתאחדים אחרי מותו.
חברת ההפקה AIP (American International Pictures) הייתה מזוהה עם סרטים רומנטיים-גותיים, אבל ביצירת סרט זה הם הושפעו מהצלחת הסרט "רומיאו ויוליה" מ-1966.
אתרי הצילומים היו ב-"Blubberhouses" בווסטון הול קרוב לאוטלי ובברימהם רוקס.
הסרט זכה להצלחה קופתית, וגרף הכנסות של 2.2 מיליון דולר להשכרות בארצות הברית ובקנדה.
המלחין מישל לגראן שכתב את הפסקול היה מועמד לפרס גלובוס הזהב עבור המוזיקה המקורית הטובה ביותר.
אנקת גבהים הוא עיבוד טלוויזיוני בן שני חלקים של רשת ITV לרומן "אנקת גבהים" מאת אמילי ברונטה.
את התסריט כתב פיטר באוקר וביימה קוקי גדרויץ' .
בסדרה מככבים טום הארדי ושרלוט ריילי בתפקידים הראשיים של היתקליף וקאתי ארנשו.
הסדרה שודרה לראשונה בינואר 2009 בארצות הברית כחלק מתוכניות "Masterpiece" של רשת PBS.
בבריטניה שודרה הסדרה בשני חלקים בני 90 דקות בליל ה-30 וה-31 באוגוסט 2009, בערוץ ITV ובערוץ UTV.
בתחילת 2010 שודרה הסדרה בערוץ STV בסקוטלנד.
הסרט המבוסס על "אנקת גבהים", הרומן הקלאסי של אמילי ברונטה, הוא סיפור אהבתם של קאתי והיתקליף, כמו גם סיפור של אובססיה, שנאה ונקמה.
אהבתם האפלה משפיעה והורסת את חיי כל הסובבים אותם.
טום הארדי בתפקיד היתקליף - היתקליף הוא יתום שמר ארנשו מצא ברחובות ליברפול, והביא אותו לגור עם משפחתו ב"אנקת גבהים".
בתחילה הינדלי וקאתי, ילדיו של מר ארנשו, נוטרים לאחיהם החורג.
בסופו של דבר קאתי מתאהבת בהיתקליף, בעוד שהינדלי מתייחס אליו כאל פולש.
כאשר קאתי מתחתנת עם אדגר לינטון, היתקליף אחוז קנאה מתנקם בהם בכל דרך אפשרית.
שרלוט ריילי בתפקיד קתרין ארנשו - בתו של מר ארנשו.
בתחילה קאתי מתרעמת מנוכחותו של היתקליף, אבל עד מהרה היא מתחברת איתו, ובסופו של דבר הם מתאהבים זה בזו.
רצונה בהכרה חברתית מובילה אותה לנישואים לאדגר לינטון.
אנדרו לינקולן בתפקיד אדגר לינטון - אדגר הוא צעיר משכיל, מעודן ועשיר, ההפך הגמור מהיתקליף.
השניים נאבקים כדי לזכות באהבתה של קאתי.
קווין מקנלי בתפקיד מר ארנשו - אביהם של קתרין והינדלי.
מר ארנשו מביא את היתקליף היתום לביתם "אנקת גבהים" ואינו משער מה יהיו ההשלכות של המעשה הנדיב שלו על חייהם של בנו ושל בתו.
ברן גורמן - הינדלי ארנשו.
הינדלי הוא אחיה של קתרין.
מההתחלה הוא נוטר להיתקליף, ורואה בו יריב, ומתחרה על חיבתו של אביו.
מר ארנשו מגלה אהבה להיתקליף יותר מאשר לבנו או לקתרין, מה שמעורר קנאה ורצון לנקמה בלבו של הינדלי הצעיר.
שרה לנקשייר בתפקיד נלי דין - נלי היא המספרת ברומן של אמילי ברונטה.
נלי (או אלן) היא סוכנת הבית ב"אנקת גבהים" והיא עדה לסיפור אהבתם של קתרין והיתקליף.
רוזלינד הלסטד בתפקיד איזבלה לינטון - איזבלה היא אחותו הצעירה והתמימה של אדגר.
היא מתיידדת עם קתרין כשזו נפצעת ומתגוררת עד להחלמתה ב"תראשקרוס גריינג'", ביתם של משפחת לינטון.
כשאדגר וקאתי מתחתנים, היתקליף מפתה את איזבלה ומתחתן איתה, כדי לנקום באדגר.
טום פיין - לינטון היתקליף
רבקה נייט - קתרין לינטון
סיה ברקלי - פרנסס ארנשו
אנדרו האולי - הרטון ארנשו
דקלן וילדון - היתקליף הצעיר
אלכסנדרה פירסון - קאתי הצעירה
שון סיימור - ד"ר קנת'
ג'וזף טיילור - הינדלי הצעיר
לדברי פיטר באוקר התסריטאי של הסרט כשניגש לעבד את הרומן נוכח לדעת שבספר יש יותר מסיפור אהבה בלבד.
הוא מצא בספרו גם שנאה, מעמדות, נקמה, יריבות בין אחים, אבדן, אבל, משפחה, אלימות, אדמה וכסף.
עוד ציין כי בעבר הספר היה "בלתי ניתן לעיבוד".
הגרסה המצליחה ביותר הייתה הגרסה ההוליוודית בכיכובו של לורנס אוליבייה, אשר בה קיצצו את רובו של הרומן ושלפו ממנו את סיפורם של קאתי והיתקליף בלבד.
באוקר קווה לפתח בסרטו נושאים נוספים, כמו כיצד גורמת השנאה והנקמה לנזקים גם בדורות הבאים.
באוקר החליט לוותר על המספר המקורי של הרומן, לוקווד, ולהדגיש את נקודת המבט של נלי, שהיא המספרת השנייה ברומן.
עוד שינה באוקר את הסדר של סצנות הפלאשבק.
בפתיחת הסרט אדגר החולה מביא את לינטון להיתקליף, ומתגלה השנאה והיריבות בין השניים.
בהמשך מתבררת הסיבה לשנאה זו.
אנקת גבהים היא סדרת טלוויזיה בריטית משנת 1978, עיבוד לרומן באותו שם מאת אמילי ברונטה.
בסדרה מככבים קן האצ'יסון, קיי אדשיד, פט הייווד וג'ון דאטין.
הסדרה שודרה לראשונה בערוץ BBC Two בחמישה חלקים החל מ-24 בספטמבר 1978. אתרי הצילומים היו באדמות הבור שביורקשייר.
עיבוד זה נחשב נאמן ביותר למקור הספרותי.
בניגוד לגרסאות קולנועיות קודמות סרט זה אינו מסתיים עם מותה של קאתי, אלא ממשיך לגולל את סיפורם של בני הדור הצעיר, ואת רצונו של היתקליף לנקום במי שגרם לו עוול.
אַנֵר בֵּיילְסְמָה (בהולנדית: Anner Bylsma), נולד בשם Anne Bijlsma , 17 ב- בפברואר 1934 – 25 ביולי 2019) היה צ'לן הולנדי, מבצע מנוסה בכלי התקופתי אך גם מבצע בכלי המותאם המודרני יצירות בנות זמננו.
מוכר בשל תרומתו החלוצית לאסכולות הביצוע האותנטי.
ביילסמה פרסם באופן עצמאי ספר לימוד על ביצוע באך.
למד בהוראת קארל ון לאובן בומקאמפ (Carel van Leeuwen Boomkamp) בקונסרבטוריון המלכותי של האג, וזכה בפרס הצטיינות ב-1957.
בשנת 1959 זכה בפרס הראשון בתחרות פאבלו קאזאלס במקסיקו.
בשנים 1962–1968 שירת במשרת הצ'לן הראשי בתזמורת הקונצרטחבאו.
בשנות ה-60 ובה-70 של המאה ה-20 החל להקליט מוזיקת בארוק עם גוסטב ליאונהארדט, פרנס בריכן ואחרים, והיה מחלוצי הביצוע המודע היסטורית.
ב-1979 הקליט לראשונה את הסוויטות לצ'לו מאת באך, מההקלטות הראשונות על כלי תקופתי אם לא הראשונה שבהן.
מאוחר יותר שב והקליט האוסף פעם נוספות על ה"סֵרבַיִס" סטרדיוואריוס, ואת הסוויטה השישית על צ'לו פיקולו עם חמישה מיתרים (הכלי המקורי עבורו נכתבה הסוויטה).
ב-1982 נתמנה עמית מחקר במסגרת תוכנית ארזמוס (Erasmus Scholar) באוניברסיטת הרווארד.
היה נשוי לכנרת ורָה בֵטְס (הולנדית: Vera Beths), ולהם בן ובת, יוצרת קולנוע דוקומנטרי קארינֵה ביילסמה.
לשמו המקורי Anne "אנה" הוסיף ה-R בסיומו, כיוון ששבו וזיהו אותו בטעות כאישה.
נפטר באמסטרדם ב-25 ביולי 2019.
אנקת גבהים הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1939 בבימויו של ויליאם ויילר ובהפקת סמואל גולדווין.
בסרט הושמטו לגמרי הדמויות של הדור השני, והעלילה מגוללת רק את 16 הפרקים הראשונים של הרומן מתוך ה-34 שהוא כולל.
העיבוד לקולנוע נעשה על ידי צ'ארלס מקארתור, בן הכט וג'ון יוסטון.
הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר לשנת 1939 מטעם מבקרי הקולנוע של ניו יורק.
הוא היה מועמד לשמונה פרסי אוסקר, בהם הסרט הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר.
פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר בקטגוריית שחור-לבן משנת 1940 הוענק לגרג טולנד.
המלחין אלפרד ניומן, שהרבה לכתוב לסרטי קולנוע, היה מועמד לפרס על המוזיקה המקורית, אבל הפרס הוענק לסרט "הקוסם מארץ עוץ".
ב-2007 נבחר הסרט "אנקת גבהים" לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית של ספריית הקונגרס בהיותו "משמעותי מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית".
נוסע בשם לוקווד (מיילס מנדר) נקלע לסופת שלגים ונשאר ללון באחוזת "אנקת גבהים" על אף יחסו הקר של מארחו, היתקליף (לורנס אוליבייה).
לוקווד נלקח לחדר בקומה עליונה שהיה פעם חדר כלולות.
באמצע הלילה הוא מתעורר וחש ברוח פרצים שנכנס דרך תריס המתנפנף הלוך ושוב.
הוא מנסה לסגור את החלון ולפתע אוחזת בו יד קפואה, והוא רואה בחוץ אישה הקוראת "היתקליף, תן לי להיכנס!
לוקווד קורא להיתקליף ומספר לו מה ראה, ואז היתקליף זורק אותו בזעם מהחדר.
כשלוקווד נעלם, היתקליף קורא בטירוף לקאתי, רץ במורד המדרגות ויוצא מהבית אל תוך סופת השלגים.
אלן, סוכנת הבית (פלורה רובסון), מספרת ללוקווד שהוא ראה את הרוח של קאתי ארנשו, אהבתו הגדולה של היתקליף, שמתה לפני שנים.
לוקווד אומר שהוא אינו מאמין ברוחות, היא עונה שהוא אולי יאמין כשישמע את סיפורה של קאתי.
וכך בפלאשבק ארוך נפתח סיפור העלילה העיקרי.
העלילה חוזרת לתקופה ארבעים שנה לפני כן.
מר ארנשו (ססיל קלאוויי) מוצא ילד עזובי ברחוב, הוא קורא לו היתקליף ולוקח אותו לביתו שיגדל עם שני ילדיו, קאתי והינדלי.
קאתי והתקליף מתיידדים ומתקרבים מאוד, אבל הינדלי מתייחס אליו כאל מנודה, במיוחד אחרי מותו של מר ארנשו.
כעשר שנים אחר כך, היתקליף וקאתי (מרל אוברון) הבוגרים מתאהבים ונפגשים במקום מסתור משלהם, פניסטון קראג.
הינדלי (יו ויליאמס) שהופך להיות הולל ועריץ, ממשיך לשנוא את היתקליף.
לילה אחד כשקאתי והתקליף נמצאים בחוץ הם שומעים מוזיקה, ומבינים שהיא מגיעה משכניהם משפחת לינטון, שבביתם נערכת מסיבה.
השניים מתגנבים לבית, ומטפסים על הגדר, אבל הכלבים משגיחים בהם, קתרין נופלת ונפצעת והיתקליף נאלץ לעזוב אותה בהשגחת משפחת לינטון.
הוא זועם בחשש שקאתי תהיה מוקסמת מהזוהר והעושר שבחיי משפחת לינטון, הוא מקלל אותם ומאשים אותם בפציעתה של קאתי.
חודשים אחדים אחר כך קאתי החלימה כליל אבל עדיין מתגוררת בבית לינטון.
אדגר לינטון (דייוויד ניבן) מתאהב בקאתי, ועד מהרה מציע לה נישואים.
אחרי שאדגר מחזיר אותה לאנקת גבהים, היא מספרת לאלן מה שקרה.
אלן מזכירה לה את היתקליף, אבל קאתי אומרת שנישואים להיתקליף ישפילו אותה.
היתקליף שומע את דבריה ועוזב את הבית.
קאתי שמגלה שהוא שמע אותה, נתקפת ברגשות אשמה ויוצאת אחריו לתוך סערה.
אדגר מוצא אותה ומטפל בה שוב עד להחלמתה, ואחרי כן הם מתחתנים.
היתקליף, שחשבו שהוא נעלם לעד, חוזר אחרי שנתיים כשהוא עשיר ונראה כג'נטלמן.
הוא עידן את מראהו ואת נימוסיו כדי להרשים את קאתי וגם להקניט אותה.
התקליף קונה בסתר את "אנקת גבהים" מהינדלי, שהפך לאלכוהוליסט.
כדי להרגיז את קאתי עוד יותר, הוא מתחיל לחזר אחרי אחותו הצעירה של אדגר, איזבלה (ג'רלדין פיצג'רלד), ולבסוף נושא אותה לאישה.
קאתי שבורת הלב, נופלת למשכב ונוטה למות.
בניגוד לרצונה של איזבלה, המפוכחת והמרירה, התקליף ממהר להיות לצדה של קאתי הגוססת, והיא מתה בזרועותיו.
העלילה חוזרת לזמן הווה, כשאלן מסיימת את סיפורה.
רופא המשפחה ד"ר קנת' (דונלד קריספ) מתפרץ לחדר ואומר שהוא כנראה משוגע, כי זה עתה ראה את היתקליף הולך בשלג כשהוא מחבק אישה.
אלן קוראת "זאת הייתה קאתי!" וד"ר קנת' עונה "איני יודע מי היא הייתה".
הוא מספר להם שאז הוא הושלך מעל הסוס שלו.
כשהוא התקרב הוא מצא את התקליף שוכב בשלג.
האישה נעלמה ולא היה לה זכר, רק עקבותיו של היתקליף נראו בשלג.
לוקווד שואל "האם הוא מת?" וד"ר קנת' מהנהנן.
אבל אלן אומרת "לא, הוא לא מת, ד"ר קנת'.
הוא איתה, החיים שלהם רק התחילו".
בסצנת הסיום נראים רוחותיהם של היתקליף הולכים בשלג, על גבי התמונה של פניסטון קראג.
בסרט לא מוזכרים בתה של קאתי ובנו של היתקליף.
לשניהם חלק חשוב בעלילת הרומן.
בסרט אין ילדים לא להיתקליף ולא לקאתי.
איזבלה אינה עוזבת את היתקליף, וגם אינה מתה, שלא כמו ברומן שבו היא מצליחה להימלט ממנו ואחר כך מתה.
במקום זאת היא נשארת ב"אנקת גבהים" כאשתו של היתקליף גם בזמן ביקורו של לוקווד.
מרל אוברון – קתרין ארנשו לינטון
דייוויד ניבן – אדגר לינטון
פלורה רובסון – אלן דין
ג'רלדין פיצג'רלד – איזבלה לינטון
יו ויליאמס – הינדלי ארנשו
דונלד קריספ – ד"ר קנת'
מיילס מנדר – מר לוקווד
ססיל קלאוויי – מר ארנשו, אביה של קאתי
ססיל המפריז – השופט לינטון
סריטה ווטון – קאתי הילדה
רקס דאונינג – היתקליף הילד
הפרויקט יועד מלכתחילה לקדם את הקריירה של מרל אוברון שהייתה באותה עת חתומה על חוזה עם גולדווין.
עם זאת כאשר לוהק לורנס אוליבייה לתפקיד היתקליף, רצתה ויוויאן לי לשחק בתפקיד הראשי לצד מי שהיה אז המאהב שלה, ולימים בעלה.
מנהלי האולפן חששו לתת את התפקיד לשחקנית שאינה מוכרת בארצות הברית, והציעו לה לגלם את דמותה של איזבלה.
היא סרבה, וג'רלדין פיצג'רלד לוהקה לתפקיד.
באותה שנה קיבלה לי את התפקיד הראשי בסרט "חלף עם הרוח" עליו זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
מרל אוברון לא הייתה מועמדת לאוסקר על הופעתה בסרט.
הסרט מדורג במקום ה-73 ברשימת מאה שנים...
מאה סרטים של מכון הסרטים האמריקאי, ובמקום ה-15 ברשימת הסרטים "מאה שנים...
מועדון הכדורגל אנקרספור (בטורקית: Ankaraspor Futbol Kulübü; בשנים 2014–2020, "אוסמנליספור") הוא מועדון כדורגל טורקי המבוסס בעיר הבירה אנקרה ומשחק בליגה הטורקית השלישית.
צבעי המועדון הם סגול וצהוב וכינויו הוא "העות'מאנים".
המועדון נוסד תחת השם "אנקרספור", עד שבשנת אימץ אם השם הנוכחי "אוסמנליספור" על שם עות'מאן הראשון, אך בשנת 2020 חזר לשמו הקודם.
ב-15 בספטמבר 2009, אנקראספור הורדה מהליגה הטורקית על ידי ועדת המשמעת המקצועית של הכדורגל (PFDK) בגלל מערכת היחסים הבלתי ספורטיבית שלה עם אנקרגוג'ו, שנחשבה כמנוגדת לתחרותיות ספורטיבית.
כל משחקי אנקרספור בעונת 2009/2010 בוטלו וליריבה הוענק ניצחון 3–0. אנקרספור גורשה מהליגות הטורקיות על ידי TFF ב-4 באוגוסט 2010 עקב תביעה על ידי TFF על התנגדות להדחה כפויה ב-2009/2010.
בעונת 2013/2014, הם התקבלו מחדש לליגה הראשונה של TFF, ליגת המשנה הטורקית.
בעונת 2014/2015 הם היו אלופי הליגה, מה שהביא לעלייתם לליגת העל הטורקית.
לאחר שסיימה את עונת 2015/2016 במקום ה-5, המועדון התחרה בליגה האירופית לראשונה בהיסטוריה.
הקבוצה העפילה לשלב הבתים יחד עם סטיאווה בוקרשט, פ.צ.
הקבוצה העפילה שלב נוסף תוך שהיא מקדימה את ויאריאל מהליגה הספרדית, ושם הודחה על ידי אולימפיאקוס בהפסד 3–0 בסיכום שני המשחקים.
בעונת 2017/2018, תוך שהמועדון מתמודד עם בעיות כלכליות ואדמיניסטרטיביות, ירדה הקבוצה ליגה.
לאחר שהמשיכה לסבול מבעיות אדמיניסטרטיביות ואי יכולתם לחזק את הסגל שלהם עקב איסור ההעברות, נענשה הקבוצה בהורדה של 3 נקודות בעונת 2019/2020 כיוון שלא יכלה לעמוד בתנאי הרישיון הלאומי.
בסיום עונת 2020/2021 נשרה הקבוצה לליגה השלישית.
המועדון עורך את משחקיו הביתיים באצטדיון אוסמאנלי שבאנקרה.
אנקת גבהים הוא סרט אילם בריטי משנת 1920 שביים איי וי ברמבל.
בסרט מככבים מילטון רוזמר, ווריק וורד וקולט ברטל.
זהו העיבוד הקולנועי הראשון של הרומן אנקת גבהים מאת אמילי ברונטה.
לא ידוע אם שרד עותק של הסרט, הוא נחשב לאבוד.
קולט ברטל – קתרין הרטון
ווריק וורד – הינדלי ארנשו
ג'ון ל אנדרסון – אדגר לינטון
ססיל מורטון יורק – ארנשו
דורה דה וינטון – גברת לינטון
איילין באגוט – פרנסס ארנשו
גברת טמפלטון – נלי דין
אלפרד בנט – הכומר שילדס
אלברט ברנטפורד – הית'קליף הילד
לואיס ברבר – הרטון הילד
אנקת גבהים של אמילי ברונטה הוא סרט קולנוע משנת 1992, עיבוד לרומן באותו שם מאת אמילי ברונטה.
הסרט בבימויו של פיטר קוסמינסקי.
הסרט יצא לאקרנים ב-1992, והוא מבוסס על הרומן של אמילי ברונטה שיצא לאור ב-1847. גרסה זו של הרומן בולטת בכך שהיא כוללת את סיפורם של בני הדור השני, ילדיהם של קאתי, הינדלי והיתקליף, שלרוב מושמטים בגרסאות הקולנועיות.
הסרט סובב סביב חייהם של בני משפחת ארנשו ומשפחת לינטון.
הוא מתאר סיפור של סבל, נקמה ואהבה שאינה הדדית.
ז'ולייט בינוש – קאתי ארנשו לינטון (ואחר כך קתרין לינטון, בתה של קאתי)
ג'רמי נורת'ם – הינדלי ארנשו
סיימון שפרד – אדגר לינטון
סופי וורד – איזבלה לינטון
ג'נט מק'תיר – נלי דין
ג'ייסון רידינגטון – הרטון ארנשו
סיימון וורד – מר לינטון
ג'ניפר דניאל – גברת לינטון
פול ג'פרי – מר לוקווד
ג'ון וודוויין – תומאס ארנשו
ג'ונתן פירת' – לינטון היתקליף
שינייד או'קונור – אמילי ברונטה
חברת ההפקה סרטי פרמאונט נאלצה להוסיף לשם הסרט את שם הסופרת מכיוון שהזכויות על השם "אנקת גבהים" שייכות לחברת סמואל גולדווין סטודיו (שנמכרה למטרו גולדווין מאייר) בשל קבלת הזכויות עבור הסרט משנת 1939.
כוכבי הסרט רייף פיינס, בדמות היתקליף המיוסר, וז'ולייט בינוש, בדמות הנפש החופשייה קתרין ארנשו, שיתפו פעולה מאוחר יותר בסרט הקולנוע המצליח "הפצוע האנגלי".
הבמאי האמריקאי סטיבן ספילברג ליהק את רייף פיינס לגלם את דמותו של אמון גת בסרט "רשימת שינדלר" בעקבות הופעתו בתפקיד היתקליף.
הסרט קיבל לרוב ביקורות שליליות מהמבקרים.
בסקר של אתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 25% המבוסס על 8 סקירות, וממוצע של 4.5 מתוך 10.
אנרגומאש בֶּלְגוֹרוֹד היה מועדון כדורגל מקצועני מהעיר בלגורוד.
נוסד בשנת 2014 ומאז עונת 2015/16, התמודד בליגת הכדורגל המקצוענית, השלישית בחשיבותה ברוסיה, עד לפירוקו ביוני 2018.
המועדון מומן על ידי מפעל "Belenergomash – BZEM", המתמחה בייצור צינורות ובניית מבני פלדה.
מועדון הכדורגל "אנרגומאש" נוסד ב-2014 לאחר פירוק קבוצת "סאליוט", במטרה להמשיך להעמיד נציגה עירונית בליגות הכדורגל הלאומיות.
באוגוסט 2014, המועדון זכה בגביע צ'רנוזמיה ולאחר מכן גם באליפות צ'רנוזמיה.
ב-26 במאי 2015 הקבוצה קיבלה רישיון מהתאחדות הכדורגל להשתתף בעונת 2015/16 באליפות הליגה השנייה.
באוקטובר 2015 למאמן הראשי של המועדון מונה ויקטור נובוצ'נקו
ב-18 ביוני 2018 המועדון פורק בשל קשיים כלכליים.
חלק מהצות עבר לקבוצת סאליוט בלגורוד.
שנהטורנירמיקוםגביע 2014 אליפות צ'רנוזמיה 1 זכתה בגביע צ'רנוזמיה2015/2016 הליגה השנייה22016/2017 הליגה השנייה416 אחרונות2017/2018 הליגה השנייה532 אחרונות
אנקת גבהים הוא סרט מקסיקני משנת 1954 בבימויו של לואיס בוניואל.
ב-1931 כתבו בוניואל ופייר אוניק תסריט המבוסס על הרומן "אנקת גבהים" אבל לא הצליחו להשיג מימון לסרט.
ב-1954 הופק הסרט על ידי אוסקר דנסיגרס ואבלרדו רודריגס.
מככבים בסרט אירסמה דילאן וחורחה מיסטרל בתפקידים הראשיים של קאתי והתקליף.
חיימה גונזלס קיניונס – חורחה
לואיס אסבס קסטניידה – ריקרדו
אנקת גבהים הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 1953 עיבוד לרומן הקלאסי מאת אמילי ברונטה.
ריצ'רד טוד, שהיה אז בשיא הפופולריות שלו, הביע עניין לגלם את דמותו של היתקליף, ולכן ה-BBC הפיקו עבורו את הסרט.
רוברט בראון – הינדלי ארנשו
פיטר בריאנט – אדגר לינטון
אֲנַקֵשׁ הוא בלדה עברית ישראלית המבוססת על בלדה גרמנית, שנכתבה על ידי נתן אלתרמן, הולחנה על ידי סשה ארגוב והושרה על ידי אריק לביא.
הבלדה עוסקת בזוגיות של פושע ונערה המתוארת כזונה, מה שגרם לכך שהיא נאסרה לשידור בישראל למשך תקופה.
בשנת 1936 תרגם אלתרמן את "הבלדה על חנה קֶאש" (Die Ballade von der Hanna Cash), בלדה שכתב ברטולט ברכט בשנת 1924 ומתארת את הזוגיות של הנערה חנה קאש והבריון ג'קי קֶנט, שהתחתנו וחיו חיי עוני בבריטניה במשך חמישים שנה.
התרגום של אלתרמן היה שונה מהבלדה המקורית בכך שהוא תיאר את הנערה כ-"זונה מזונות הרחוב" החיה חיי סבל, ואת קנט כפושע המוצא להורג, ומבקש כבקשה אחרונה לראות את אשתו.
כאשר היא קרֵבה אליו, הוא הורג אותה במכת אגרוף.
אלתרמן תרגם את השיר עבור תיאטרון "תיבת נח" בחיפה, ובמקור הולחן לו לחן שלא הוקלט ולא השתמר.
בשנת 1958 הביא גרשון פלוטקין את השיר לאריק לביא, שביקש מסשה ארגוב, לכאורה ללא ידיעתו של אלתרמן, להלחין לחן חדש לשיר.
ארגוב הלחין לחן קודר, יחד עם שינוי שמותיהם של האנה קאש וג'קי קנט – לאנקש והאנס.
כמו כן, בגרסה זו, מקום ההתרחשות של הבלדה הוא גרמניה.
לביא הופיע עם השיר במועדון התיאטרון ואף הקליט אותו, כשהליווי בפסנתר בהקלטה הוא של אדוארד אולארצ'יק.
קיים תרגום נוסף של השיר המקורי של ברטולד ברכט, על ידי בנימין הרשב ששמר על השמות המקוריים
השיר מתואר כשיר ערש אותו שרים לילד, המכונה בו "עוללי המתוק".
הוא מגולל את סיפורה של נערת המצוקה אנקש, העוסקת לפרנסתה בזנות.
היא והנס הבריון, המתואר כבעל אגרופים וכסכינאי, מתאהבים בבאר ומתחתנים.
לאחר החתונה הנס מכה אותה, בעוד היא ממשיכה לאהוב אותו.
בסופו של דבר הנס הפושע נלקח בידי אנשי החוק, מה שגורם לאנקש לבכות לראשונה בחייה.
כאשר הנס מובל להוצאה להורג בגרדום, הוא מבקש כבקשה אחרונה לראות את אשתו, תוך שהוא אומר כי ילטפה "לטיפה חזקה מתמיד".
כשאנקש קרבה אליו, הוא מוחץ את ראשה למוות במכת אגרוף.
לאחר הקלטת השיר ושידורו בקול ישראל, הוא נאסר לשידור מכיוון שהכיל את המילה "זונה".
באותה תקופה נאסר לשידור, מטעמים ביטחוניים, גם השיר "הסלע האדום", שבוצע גם הוא על ידי לביא.
בעקבות זאת פורסם בשבועון "העולם הזה" מאמר שהכיל ביקורת כלפי הצנזורה, ובו נכתב:
בתגובה, פרסם אלתרמן מכתב מחאה ב"עיתון דבר", שבו הוא ביקר את הפרסום ב-"העולם הזה", טען כי השיר שכתב לפני עשרים וחמש שנים נשכח מליבו והביע את תמיכתו בצנזור.
הוא הוסיף כי הוא מודה לקול ישראל על צנזור השיר.
אנרג'יאן פי אל סי היא חברה ציבורית בריטית, העוסקת, באמצעות שותפויות וחברות בנות, בחיפושי נפט וגז טבעי והפקתם בישראל, ביוון, בים התיכון ובים הצפוני.
ניירות הערך של החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובבורסה לניירות ערך בלונדון.
לחברה מטות באתונה ובלונדון, והיא רשומה כחברה בריטית בלונדון.
החברה נוסדה בשנת 2007 בשם Aegean Energy S.A, ורכשה את חברת Kavala Oil S.A, בעלת רישיון להפקת נפט ממאגר אפסילון שבמפרץ קוואלה מול האי ת'אסוס, שבחלקו הצפוני של הים האיגאי.
באוגוסט 2016, במסגרת המאמצים להגברת התחרות במשק הגז בישראל במסגרת מתווה הגז, רכשה אנרג'יאן את שדות הגז תנין וכריש מקבוצת דלק תמורת מקדמה בסך 40 מיליון דולר, בתוספת תשלומים מותנים בסך 108.5 מיליון דולר (המכירה לא כללה התמלוגים מהמאגרים לדלק).
לאחר שחתמה על חוזים לאספקת גז בהיקף של 4.2 BCM לשנה (מלוא ההפקה המתוכננת מכריש ותנין) עם יצרני האנרגיה והתעשייה המובילים בישראל, בהם תחנות הכוח דליה ודוראד וקבוצת החברה לישראל הכוללת את החברות הבנות בתי זיקוק לנפט, כימיקלים לישראל ואו.פי.סי אנרגיה.
חתמה על הסכם מימון לפיתוח תנין וכריש בכ-1.3 מיליארד דולר, עם קבוצת מלווים בינלאומית בהובלת בנק הפועלים, מורגן סטנלי, סוסייטה ג'נרל ומטיקסיס.
במרץ 2018 יצאה אנרג'יאן להנפקה ראשונה לציבור בבורסה לניירות ערך בלונדון, מוקד תעשיית הגז והנפט העולמית, את ההנפקה השלימה לפי שווי שוק של כחצי מיליארד דולר, וגייסה 460 מיליון דולר.
באוקטובר 2018 החלו מניות החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, באמצעות רישום כפול.
החל מינואר 2019 מניות החברה כלולות במדד תל אביב 35.
ביוני 2018, החלה במשא ומתן עם הרשות הפלסטינית לפיתוח מאגר הגז הימי מרין שמול חופי עזה.
בינואר 2019 חתמה על הסכם לאספקת גז לחברת IPM, הבונה תחנת כוח חדשה בבאר טוביה.
במרץ 2019, הכריזה החברה על תגלית גז חדשה בפרוספקט כריש צפון, הצמוד למאגר כריש, בהיקף של כ-28-42 מיליארד מ"ק (BCM).
בנובמבר 2019, עדכנה החברה בדבר כמות של BCM 36 של גז "In Place" לפי האומדן הטוב ביותר, ובטווח שבין BCM 30-51, וכן 34 מיליון חביות נוזלים.
ביוני 2019 חתמה על הסכם עם חברת נתיבי הגז הטבעי לישראל, לבניית ותחזוקת חלק מהמקטע המזרחי של מערכת הולכת הגז הטבעי של ישראל, תמורת 369 מיליון שקל.
המערכת כוללת מקטע ימי, המתחיל במרחק 10 ק"מ מן החוף, ומקטע חופי, המגיע עד תחנת הפחתת הלחץ מזרחית לכביש 2 (כביש החוף).
על פי ההסכם, לאחר תחילת הזרמת גז במערכת המערכת תועבר לבעלות מלאה של חברת נתג"ז; אנרג'יאן לא תידרש לשלם על שימוש במערכת להובלת גז משדות תנין וכריש.
ביוני 2019, דווח שאנרג'יאן מקיימת מגעים עם גופים פיננסים לקראת גיוס אפשרי של עד 1.5 מיליארד דולר.
ביולי 2019 רכשה אנרג'יאן את נכסי הגז והנפט של חברת האנרגיה האיטלקית אדיסון (Edison E&P) בתמורה לסכום של כ-750 מיליון דולר.
אנרג'יאן גייסה כ-265 מיליון דולר באמצעות הנפקת מניות, ונטלה הלוואת גישור בהיקף של כ-600 מיליון דולר לצורך מימון העסקה.
החברה התחייבה לשלם 100 מיליון דולר נוספים בכפוף להזרמת גז ראשון ממאגר קסיופיאה, המצוי במים הכלכליים של איטליה.
באוקטובר 2019, מכרה אנרג'יאן 'על הנייר' את נכסי הנפט בסקנדינביה ובים הצפוני לחברת האנרגיה הבריטית נפטון, בתמורה ל־250 מיליון דולר.
במאי 2020, אנרג'יאן דיווחה על ביטול הסכם המכירה לנפטון, אשר נסוגה מהעסקה בעקבות המצב בשוק.
ביטול העסקה זיכה את אנרג'יאן בפיצוי של 5 מיליון דולר.