tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עד סוף שנות השלושים היה בקרסנולוקי בית כנסת מעץ, ובאותה עת תוכנן בקרב הקהילה היהודית לבנות בית כנסת חדש מאבן.
מבין שני בתי הספר שהיו בעיר נסגר בית הספר היהודי בשנים 1937–1938, והתלמידים היהודים למדו בבית הספר הרוסי.
ערב מלחמת העולם השנייה ישבו בקרסנולוקי כ-300 יהודים.
במהלך המלחמה הכפר היה תחת כיבוש הנאצים מיולי 1941 עד יולי 1944. לא ברור לחלוטין מה היו פעולות הנאצים כלפי הקהילה היהודית המקומית, אבל ככל הנראה הוקם בעיירה מעין גטו פתוח, בדומה לצ'אשניקי הקרובה.
ב-6 במרץ 1942 הגטו חוסל ונרצחו כ-300 איש בבור הריגה.
שרידיהם נקברו בשנות ה-70 של המאה ה-20 בסיועם של קרובי משפחה עם גידור השטח והקמת מצבה לזכרם.
"קרסנודאר-3" הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר קרסנודאר, המהווה לקבוצת המילואים השנייה של מועדון הכדורגל "קרסנודאר" (נוסף לקבוצת "קרסנודאר-2").
המועדון נוסד בשנת 2014 על מנת לקלוט שחקנים צעירים שסיימו את לימודי הכדורגל באקדמיה של מועדון הכדורגל "קרסנודאר".
בשנים 2014-2018 המועדון השתתף בטורנירים חובבניים.
ב-26 ביוני 2018 "קרסנודאר-2" קיבלה מקום בליגת הכדורגל הלאומית ובשל כך, ב-24 ביולי "קרסנודאר-3" הפכה למועדון כדורגל מקצועני וצורפה למחוז "דרום" של אליפות ליגת הכדורגל המקצוענית, בעונת 2018/19.
בעונת 2020 חזרה לליגה החובבנית.
קרסי ווסחודניה (בפולנית: Kresy Wschodnie; "אדמות הגבולות המזרחיים/אדמות הגבולות") הוא מונח לציון החלק המזרחי של הרפובליקה הפולנית השנייה שהתקיימה בתקופה של בין שתי מלחמות עולם, בשטח שכלל כמעט מחצית משטחה של המדינה.
האוכלוסייה באזור זה כללה מיעוטים אתניים משמעותיים, שבסך הכל היו בערך שווים במספרם למספרם של הפולנים האתניים, ואף עלו עליהם במספר אזורים.
כיום השטחים הללו מחולקים בין מערב אוקראינה, מערב ביילורוסיה ודרום מזרח ליטא, ערים מרכזיות כמו לבוב, וילנה, גרודנו וברסט, שנכללו בעבר בשטח פולין, נכללות בשטחי מדינות אלו.
ההתרחבות הפולנית למזרח החלה עוד בדברי ימיה של פולין.
בשנת 1018, המלך בולסלאב הראשון (חורברי) פלש לרוס של קייב, כבש את קייב וסיפח אדמות באזור.
בשנת 1340, רותניה האדומה עברה לשליטה פולנית, דבר שהוביל להתיישבות פולנית ופולוניזציה.
לאחר שנחתם איחוד לובלין ב-1569, מתיישבים פולנים עברו לגבולות המזרחיים של האיחוד הפולני-ליטאי שנוסד במסגרת ההסכם.
רובם הגיעו ממחוזות מזובייצקי ופולין קטן.
אט אט הם יישבו את האזורים המזרחיים, אזורים דלילי אוכלוסין שבלטו בהם המקומיים (ליטאים ורותנים).
ב-1772 החלה חלוקת פולין הראשונה.
ב-1795, עם החלוקה המרכזית והאחרונה, פולין כמדינה ריבונית חדלה מלהתקיים: כל החצי המזרחי של המדינה סופח על ידי האימפריה הרוסית, ואדמות הקרסי כונו "האדמות הגנובות".
על אף שפולנים היו מיעוט באזורים אלו, "האדמות הגנובות" היוו נדבך חשוב של התרבות הפולנית, עם אוניברסיטאות כגון אוניברסיטת ווילנה וליקאום קז'מיינייצקיה.
כיוון שחלק מהתושבים השתתפו באופן פעיל במרידות כנגד האימפריה הרוסית (התקוממות נובמבר, התקוממות ינואר), השלטונות הרוסיים ביצעו הגליות ויישוב מחדש של פולנים משם.
השנים 1918–1921 היו מלאי תהפוכות לאזור הקרסי, כיוון שזהו היה זמן לידת המדינה הפולנית שזה עתה הוקמה מחדש, ואיתה יצירה של גבולות חדשים.
בתקופה זו, פולין נלחמה שלוש מלחמות כדי לכונן את גבולותיה המזרחיים: עם אוקראינה (המלחמה האוקראינית-פולנית), עם ברית המועצות (המלחמה הסובייטית-פולנית) ועם ליטא (המלחמה הליטאית-פולנית ).
בכל המלחמות הללו ניצחה פולין, וכתוצאה מכך היא סיפחה אליה טריטוריות שהיו חלק מהאימפריה הרוסית ואשר היו ממזרח לקו קרזון שהיה אמור להיות הגבול המזרחי של פולין העצמאית לאחר הקמתה מחדש בסיום מלחמת העולם הראשונה, ובנוסף, מה שהיה מזרח גליציה האוסטרית.
השטחים הללו היוו את הבסיס ליצירת המחוזות המזרחיים של הרפובליקה הפולנית השנייה.
הממשלה הפולנית נקטה במדיניות אקטיבית של פולוניזציה בשטחים הללו, וכתוצאה מכך, בחלקים הדרום מזרחיים של הקרסי קרו קונפליקטים בתדירות גבוהה עם האוכלוסייה האוקראינית.
מעבר לגבולות המזרחיים של הרפובליקה הפולנית השנייה, בשטח ברית המועצות, המשיכו להתקיים עוד יישובים פולניים, בייחוד מסביב למינסק, ז'יטומיר וברדיצ'ב.
בשנות ה-20 המאוחרות ותחילת שנות ה-30 השלטונות הסובייטים אף הקימו שני מחוזות פולניים אוטונומיים באוקראינה ובלארוס, אבל במהלך המבצע הפולני של הנ.ק.ו.ד., רוב הפולנים באזורים הללו נרצחו, והשאר נשלחו ליישוב מחדש ברפובליקה הסובייטית הקזחית.
הקרסי במהלך מלחמת העולם השנייה
קרסנוזנאמנסק היא עיר במחוז מוסקבה, רוסיה, שבעבר הייתה עיר סגורה.
העיר ממוקמת על הקילומטר ה-41 של הכביש הפדרלי M1 (המכונה "בלארוס") על גבול מחוז המשנה אודינצובו ומחוז המשנה נארו-פומינסקי שבפרוורי מוסקבה.
בעיר נמצא מרכז הבקרה והשליטה הראשי של משרד ההגנה של רוסיה וחיל החלל הרוסי, וזו הסיבה המרכזית לכך שהעיר היוותה בעבר עיר סגורה.
בעיר פועל מועדון כדורגל קרסנוזנאמנסק, אשר התמודד בעבר בעונת 1994 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל ומארח את משחקיו באצטדיון "זאריה" - נחנך בשנת 2003 ומכיל 4,000 מושבים.
מועדון כדורגל נשים קרסנודאר הוא מועדון כדורגל נשים רוסי מהעיר קרסנודאר, שהוקם ב-4 בפברואר 2020 כמחלקה של מועדון הכדורגל קרסנודר.
ב-4 בפברואר 2020 החליטה ממשלת מחוז קרסנודר והנהגת מועדון הכדורגל קרסנודר להקים קבוצת נשים חדשה על בסיס מועדון קובאנוצ'קה שפורק והתקיים בעבר.
המועדון נרשם לליגת העל בכדורגל נשים ברוסיה החל מעונת 2020.
עונה ליגה גביע מפעלים אירופיים # מיקום משחקים ניצחונות שוויונות הפסדים שערי זכות שערי חובה יחס שערים ניקוד2020151033414141+12רבע גמר—2021
ינואר 2021 — ואילך — גמאל בבאייב
קרסידה קורזון בונאס היא שחקנית ודוגמנית אנגלייה.
בונאס נולדה בעיר וינצ'סטר שבהמפשייר.
היא בתם היחידה של האיט גירל ליידי מרי-גיי ג'ורג'יאנה לורנה קורזון (בתו של רוזן האו השישי מנישואיו השניים), ושל בעלה השלישי היזם ג'פרי בונאס.
יש לה שבעה אחים למחצה, חלקם מצד אביה וחלקם מצד אמה.
בונאס קיבלה מלגת ספורט בפריור פארק קולג' בבאת' שבסאמרסט, והשלימה את הלימודים בבית הספר סטואו.
אחר כך למדה מחול באוניברסיטת לידס והמשיכה בלימודי מחול בקונסרבטוריון למוזיקה ומחול טריניטי לאבאן בגריניץ'.
כשהייתה בבית הספר שיחקה בונאס בתפקיד סוכנת הבית הקוקנית גברת סוואב במחזה "Habeas Corpus" מאת אלן בנט, בתפקיד מיס ג'ולי במחזה "העלמה יוליה", ובתפקיד לורה במחזה "ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס.
הופעת הבכורה של בונאס על המסך הייתה ב-2009 בתפקיד קטן בסדרת הטלוויזיה "טריניטי".
ב-2014 הופיעה לראשונה בתיאטרון במחזה "There's a Monster in the Lake" שהועלה בפסטיבל היי (Hay Festival).
ההצגה הועלתה גם בפסטיבל וולט בינואר 2015. במאי ויוני אותה שנה הופיעה בונאס בתפקיד לורה במחזה היחיד "An Evening with Lucian Freud" מאת לורה-ג'יין פולי בתיאטרון לסטר סקוור.
היא זכתה לשבחים מג'יין שילינג בעיתון הדיילי טלגרף.
ביוני 2014 פורסם שבונאס תופיע בסרט "קדחת הצבעונים" בתפקיד גברת סטין.
בדצמבר 2016 ובינואר 2017 שיחקה בונאס בתפקיד הנשי הראשי, דייזי ביוקנן, במחזמר "גטסבי" בתיאטרון לסטר סקוור, המבוסס על ספרו של סקוט פיצג'רלד "גטסבי הגדול".
ב-2020 גילמה בונאס את שילה קאפל בסדרת הטלוויזיה "White House Farm".
בונאס הצטלמה למגזין "וניטי פייר" על ידי מריו טסטינו.
לפני כן נכללה ברשימת "המתלבשות הטובות ביותר" לשנת 2014. בינואר 2015, אחרי שהופיעה בקמפיין של חברת ברברי, כיכבה בקמפיין של חברת האופנה "Mulberry".
היא השתתפה בסרטון פרסומת של החברה לצדו של השחקן פרדי פוקס.
במאי 2012 הכירה את הנסיך הארי באמצעות הנסיכה יוג'יני.
השניים נפרדו בידידות באפריל 2014. במאי 2018 הייתה אורחת בחתונת הנסיך הארי ומייגן מרקל.
ביולי 2020 התחתנה בונאס עם הארי ונטוורת'-סטנלי בטקס פרטי במערב סאסקס.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2009 טריניטי Trinity מעודדת 2016 דוקטור ת'ורן Doctor Thorne פיישנס אוריאל מיני-סדרה 2017 The Bye Bye Man סאשה 2017 קדחת הצבעונים Tulip Fever גברת סטין 2020 רצח בחווה הלבנה White House Farm שילה קאפל
קרסנודאר: ממשחק למשחק הוא סרט תעודה רוסי, בהפקת חברת Decaf Media, בשיתוף פעולה עם מועדון הכדורגל קרסנודאר, ליגת האלופות ורשת הטלוויזיה Match TV, בבימויו של יורי שארוב, בהפקתו של אשוט קזריאן עם דנילה קוזלובסקי כקריין.
הסרט מגולל את סיפורו של מועדון הכדורגל הרוסי קרסנודאר ומתמקד בעונת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2020/2021. הסרט הופץ ב-25 במאי 2021 בשירותי הסטרימינג ivi, שירות Premier, megogo ו-Okko.
בעונת 2020/2021 הגיעה קרסנודאר בהדרכתו של מוראד מוסאייב לשלב הבתים בליגת האלופות.
הסרט מתעד את המסע של השוורים לחלום היקר ומציג גם את האתגרים איתם התמודדה הקבוצה ממשחק למשחק.
סרגיי גאליצקי, בעלים ומייסד הקבוצה
קרסיונוסומה (שם מדעי: Carcinosoma; משמעות השם: "גוף של סרטן") הוא סוג נכחד של עקרב ימי אשר התקיים במשך תקופות הסילור באמריקה הצפונית ובבריטניה.
בעבר כונה בשם: Eurysoma ובמשך זמן מסוים כונה בשמות נוספים או הועבר לסוגים אחרים כמו הפטריגוטוס.
סוג זה ידוע ממאובנים שהתגלו לחופי סקוטלנד והוא תואר ב-1890 בידי החוקר הבריטי-אמריקאי אדוארד וולר קלייפול .
הסוג מכיל כיום 7 מינים, מרביתם התגלו בארצות הברית.
סוג זה הגיע בחלק אצל המין C.
punctatum לאורך של 2.2 מטרים ובכך היה מבין הגדולים שבעקרבי המים לצד היקלופטרוס ומינים קרובים.
עם זאת רוב המינים היו קטנים בהרבה באורך של 70 עד 100 ס"מ.
הוא היה בעל מבנה בטן צרה וראש וחזה רחבים מאוד.
זרועותיו הכילו 3 זוגות טפרים מוארכים שפנו קדימה ואולי התעקלו יחד כדי לתפוס טרף ימי.
זנבו היה קצר יחסית והוא כנראה השתמש בו כדי לשחות במים.
עם זאת כנראה הוא התקיים על קרקעית הים.
קרסלבה (בלטבית: Krāslava, ברוסית: Кра́слава) היא עיר בלטביה בחבל לטגליה, שבלטביה המזרחית.
אוכלוסיית העיר מונה כ-7 אלף תושבים.
העיר ממוקמת ברובה בגדה הימנית של דבינה המערבית.
העיר נמצאת מספר קילומטרים מזרחית לדאוגבפילס.
ממצאים ארכאולוגיים מראים שנוכחות אנושית הייתה במקום כבר בתקופה הנאוליתית ותקופת הברזל.
בהמשך באזור התגוררו אנשים דוברי שפות פינו-אוגריות.
החל מהמאה ה-10 האזור היה בשליטת נסיכות פולוצק.
במהלך המאה ה-13 כל האזור עבר לשטחים שבשליטת המסדר הטבטוני.
במסמכים של המאה ה-14 הוזכר שבמקום הוקם מחסן לסחורות.
במהלך מלחמת ליבוניה צבאות של איוואן הרביעי כבשו את האזור.
בסיום המלחמה האזור עבר לשליטה של הדוכסות הגדולה של ליטא.
בסיום מלחמת הצפון האזור עבר לשליטה של האיחוד הפולני-ליטאי.
בכוונה השליט האזור היה להעביר מרכז שלטוני של האזור לקרסלבה מדאוגבפילס.
במקום הוקמו כנסיות חדשות ובתי ספר לכמורה.
בסופו של דבר התוכנית לא מומשה.
בשנת 1772 האזור סופח לשטחי האימפריה הרוסית והוא היה בשטחה עד לשנת 1917.
בשנת 1923, בתקופת לטביה עצמאית, היישוב קיבל זכויות עיר.
עד לשנת 1932 ראש העיר היה משה רבינוביץ'.
בשנת 1935 בעיר התגוררו 1,400 יהודים, כשליש מאוכלוסיית עיר.
ב-5 באוגוסט 1940 לטביה סופחה לברית המועצות.
ביולי 1941 באזור התקיימו קרבות קשות אך בסופו של דבר יחידות הצבא האדום נסוגו מזרחה.
העיר שוחררה משליטה גרמנית ביולי 1944.
בתקופה הסובייטית בעיר הוקמו מספר מפעלים.
בשנת 1989 בעיר התגוררו כ-12 לאף תושבים.
מבחינה תחבורתית העיר קשורה לריגה במסילת ברזל.
בנוסף לכך דרכה עוברים מספר קווי אוטובוס בין-עירוניים.
יהודים ראשונים הגיעו ליישוב בשנת 1764 בהזמנת שליט מקומי.
בשנת 1766 הקהילה מנתה 840 יהודים ובראשם עמד רב זמן חריף מוילנה.
לאחר סיפוח האזור לתחומי האימפריה הרוסית קהילה יהודית המשיכה להתקיים.
בשנת 1781 נפתח בית כנסת שני.
בשנת 1897 ביישוב התגוררו 4,051 יהודים והם היו 51% מכלל אוכלוסיית היישוב.
בשנת 1893 בעקבות שריפה גדולה שהשתוללה בעיר בתים רבים ניזוקו.
הם שוקמו בעזרת תרומה של משפחת רוטשילד.
בסוף המאה ה-19/תחילת המאה ה-20 ביישוב החלה פעילות ציונית.
נציגה היישוב נשלחו לוילנה לאספה של פועלי ציון.
במהלך מלחמת העולם הראשונה חלק גדול מאוכלוסיית היישוב נמלט וגרמנים כבשו את האזור.
לאחר סיום הלחימה רוב התושבים חזרו.
בשנת 1923 היישוב קיבל זכויות עיר.
בשנת 1927 יהודי משה רבינוביץ' נציג הבונד נבחר לראש העיר.
לאחר סיפוח לברית המועצות פעילות הקהילה היהודית נאסרה בהדרגה.
ביולי 1941 העיר נכבשה על ידי הנאצים.
תוך חודשיים יהודים גורשו לדאוגבפילס וחלק קטן נרצח במקום.
קרסידה קאוול היא סופרת ילדים, מאיירת ותסריטאית בריטית.
קאוול ידועה בעיקר בזכות סדרת ספרי הילדים המצליחה שלה "הדרקון הראשון שלי" (How to Train Your Dragon), שהיוותה השראה לסדרת סרטי אנימציה מצליחה של אולפני "דרימוורקס".
קרסידה קאוול נולדה בלונדון, אנגליה, וגדלה במשפחה חובבת ספרות.
בילדותה נהגה לבלות את חופשות הקיץ עם משפחתה באי מבודד במערב סקוטלנד, חוויה שהשפיעה רבות על כתיבתה, במיוחד על עיצוב עולמות הפנטזיה המופיעים בספריה.
קאוול למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד, המשיכה ללימודי עיצוב גרפי בבית הספר לאמנות "סיינט מרטינס" בלונדון, ולאחר מכן למדה איור באוניברסיטת ברייטון.
כיום היא מתגוררת בלונדון עם משפחתה.
קאוול פרסמה את ספרה הראשון בשנת 1998, Little Bo Peep's Library Book, ספר מאויר לילדים.
בשנת 2003 פרסמה את "הדרקון הראשון שלי", הראשון בסדרת ספרים שהפכה במהרה להצלחה עולמית.
הסדרה עוקבת אחר חייו של היקאפ (Hiccup), נער ויקינגי שמפתח קשר ייחודי עם דרקון.
הסדרה כוללת 12 ספרים שפורסמו בין השנים 2003 ל-2015, ותורגמה לעשרות שפות.
בנוסף לסדרת הדרקונים, כתבה קאוול סדרות נוספות, כמו סדרת הפנטזיה "עידן הקסם" (Wizards of Once), שמתארת עולם בו קוסמים ולוחמים נמצאים בעימות מתמיד.
סדרת תאומי יער-עד: הרפתקאות בעולם הפראי
2019 - "משוררת הילדים" של בריטניה (Children's Laureate)
2020 - במסגרת אותות הכבוד השנתיים של יום ההולדת המלכותי, הוענק לקאוול תואר חברה במסדר האימפריה הבריטית (MBE) על תרומתה לספרות הילדים
2021 - התקבלה כחברה באגודה המלכותית לספרות (FRSL)
קרפ סוזט הוא קינוח אופייני למטבחים הצרפתי והבלגי, אשר מורכב מקרפ עם רוטב העשוי מסוכר, מיץ תפוזים, מעט קליפת תפוז מגורדת וליקר (בדרך כלל גראן מרנייה), אשר מחוממים יחדיו.
הדרך הנפוצה ביותר להכין את הקינוח היא על ידי מזיגת ליקר גראן מרנייה (או ליקר תפוזים אחר) מעל קרפ שבושל לא מכבר עם סוכר שהפך לקרמל ושילהובו.
הדבר יגרום להתנדפות האלכוהול, ויביא לכך שהרוטב יהפוך לסמיך וקרמלי.
מקורותיו של הקינוח ושל שמו עלומים במקצת.
הכול מסכימים שהוא הוכן בטעות על ידי אנרי שרפנטייה, עוזר טבח צרפתי בן 15 בשנת 1895. גרסה אחת מספרת שהקינוח הוכן ב"קפה דה פארי" שבמונטה קרלו (ולפי גרסה אחרת - במסעדה בפריז), עבור נסיך ויילס, לימים אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת.
לקינוח, תכנן שרפנטייה להגיש קרפ עם רוטב.
הארוחה התמשכה מעבר למתוכנן, ושרפנטייה חימם את הקרפ שנית לפני הגשתו.
כשהחזיר את הקרפ למחבת, הוא הוסיף לו בטעות גם אלכוהול, והלהבה, שלא כבתה עם הגשת הקרפ לשולחן, הובילה להמצאת קרפ סוזט.
עם זאת, אחרים מטילים ספק בטענה כאילו עוזר טבח שירת את הנסיך במקום הטבח הראשי.
ידוע שהקינוח נחשב למומחיות של מסעדת Marie's בצרפת בשנת 1898.
קרפ הוא מאכל העשוי מבלילה או בצק ללא שמרים, המבושל על מחבת או גריל.
קרפים מתחלקים בדרך כלל לשני סוגים עיקריים: קרפים מתוקים וקרפים מלוחים .
הם מוגשים לעיתים קרובות עם מגוון רחב של מילויים כגון גבינה, פירות, ירקות, בשרים וממרחים שונים.
ניתן גם להבעיר קרפים, כפי שמקובל בקרפים סוזט.
המונח הצרפתי "" נגזר מהמילה הלטינית , הגרסה הנקבית של המילה , שמשמעותה "מסולסל, מקומט, בעל שיער מתולתל".
בצרפת, קרפים מוגשים באופן מסורתי בחג הנוצרי לה שונדלר (La Chandeleur), ב-2 בפברואר.
בשנת 472, האפיפיור גלסיוס הראשון חילק קרפים כתחליף ללחם קודש לעולי רגל צרפתים שביקרו ברומא לרגל החג.
בצרפת, הלחם הקדוש הוחלף בקרפים, והיום נודע כ"לה ז'ור דה קרפ" ("יום הקרפים").
היום נחגג גם כסמל למעבר מחורף לאביב (בדומה למסורת הצפון-אמריקאית של יום המרמיטה), כאשר הצבע הזהוב והצורה העגולה של הקרפ מסמלים את השמש ומחזור החיים.
קיימות מספר אמונות טפלות סביב הכנת קרפים ליום הקרפים.
דוגמה אחת היא החזקת מטבע זהב (כגון לואי ד'ור) או טבעת ביד שמאל תוך הפיכת קרפ במחבת ביד ימין, דבר שאמור להביא עושר בשנה הקרובה (בגרסאות אחרות מדובר במזג אוויר טוב).
מסורת נוספת כוללת בישול קרפ עם מטבע זהב מעליו, או הסתרת הקרפ הראשון במגירה במקום לאכול אותו, למזל טוב בשנה הקרובה.
אכילה וחלוקה של קרפים עם אחרים בלה שונדלר היא מסורת נוספת, המבוססת על חלוקת מזון לעניים על ידי אפיפיורים ב-2 בפברואר.
פתגם צרפתי מסורתי מחורז מתאר את המסורת של אכילת קרפים בלה שונדלר: "manger des crêpes à la chandeleur apporte un an de bonheur" (אכילת קרפים בלה שונדלר מביאה שנה של אושר).
קרפים מתוקים עשויים בדרך כלל מקמח חיטה .
כאשר הם מתוקים, ניתן לאכול אותם כחלק מארוחת בוקר או כקינוח.
מילויים נפוצים כוללים ממרח אגוזי לוז וקקאו, ריבה, סוכר (גרגירי או אבקתי), סירופ מייפל, סירופ זהוב, מיץ לימון, קצפת, ממרחי פירות, קסטארד, ופרוסות של פירות רכים או קונפיטורה.
קרפים מלוחים יכולים להיעשות מקמחים שאינם חיטה, כגון כוסמת.
מתכון סטנדרטי לקרפ מלוח כולל שימוש בקמח חיטה אך ללא סוכר.
בלילה מקמח כוסמת היא ללא גלוטן, מה שהופך אותה למתאימה לאנשים עם אלרגיה לחיטה או אי-סבילות לגלוטן.
מילויים מלוחים נפוצים כוללים גבינה, חזיר, ביצות, רטטוי, פטריות, ארטישוק (באזורים מסוימים), ומוצרי בשר שונים.
הבלילה עשויה לכלול מרכיבים נוספים כגון חמאה, חלב, מים, ביצים, קמח, מלח וסוכר.
המילויים מוספים בדרך כלל למרכז הקרפ, והשוליים מקופלים חלקית מעל המילוי.
גרסה הודית של הקרפ משתמשת בקמח רב-דגני הנקרא "בהג'אני", ביצים, חלב קוקוס, ומגוון תבלינים כמרכיבים.
זו גרסה מודרנית של מאכל הודי הנקרא ת'אליפית'.
קרפים יכולים לשמש גם להכנת עוגות קרפ על ידי ערימת קרפים פשוטים זה על גבי זה, עם שכבת מילוי בין השכבות.
ניתן להוסיף פירות, שוקולד, עוגיות, מרשמלו ועוד.
רוב עוגות הקרפ הן מתוקות ונחשבות לקינוח.
הן יכולות לשמש גם כתחליף לעוגת יום הולדת מסורתית.
עוגות קרפ מכילות בדרך כלל 15–30 שכבות, והקרפים המשמשים הן דקים ורכים מאוד.
עוגה העשויה משכבות קרפים עם מילוי ביניהן נקראת "גאטו דה קרפ" או "מילקרפ" (מילה צרפתית-יפנית המשלבת קרפ ומיל-פיי).
קינוח צרפתי זה, הופץ על ידי אמי ואדה, קונדיטורית שלמדה בצרפת והפעילה בוטיקי עוגות פייפר מון ביפן בשנות ה-80. בשנת 2001 היא התרחבה לניו יורק, שם סיפקה עוגות קרפ לרשתות פופולריות כמו דין אנד דלוקה וטקשימאיה דרך החברה ליידי אם.
המתכון הסטנדרטי לקרפ צרפתי כולל קמח, ביצים, חלב, מלח וחמאה.
בייצור תעשייתי של קרפים, המרכיבים היבשים משולבים עם ביצים ליצירת בצק.
לאחר מכן מוסיפים את שאר המרכיבים הרטובים על מנת לקבל בלילה נוזלית אחידה המאפשרת פיזור קל במחבת.
הבלילה נמזגת, בכמות של מצקת אחת בכל פעם, למחבת חמה ומשומנת, מבושלת עד להשחמה, ולאחר מכן הופכים אותה.
בלילת קרפ מאופיינת בנוזליות שלה, המאפשרת פיזור בשכבה דקה במחבת.
קרפים מאופיינים גם בזמן בישול קצר, בדרך כלל 20–30 שניות לכל צד.
לעיתים משתמשים במחבת ייעודי להכנת קרפים.
בנורווגית, קרפים נקראים פאנקייקה; במרבית אזורי גרמנית, הם נקראים קרפס (להבדיל מהפנקייקים המקומיים העבים יותר, פפאנקוכן).
בשוודית, קרפ נקרא פאנקייקה באזורים הדרומיים ופלאטאר בצפון.
בדנית הוא נקרא פאנדקאגר ("פנקייקים").
בפינית, קרפ נקרא אוהוקאינן, לטו, לאטי או ראיסקאלה.
בהולנדית הוא נקרא פאננקוק או פלנסייה.
באפריקאנס, קרפים נקראים פאנקוק, והם מוגשים בדרך כלל עם קינמון וסוכר.
באזורי גליסיה ואסטוריאס בספרד, הם מוגשים באופן מסורתי בקרנבלים.
בגליסיה הם נקראים פילואס ועשויים לעיתים עם דם חזיר במקום חלב.
באסטוריאס הם נקראים פאיואלס או פריקסואלוס, ובטורקיה הם נקראים אקיטמה.
באזורים במרכז אירופה, ששייכו בעבר לאימפריה האוסטרו-הונגרית, קיים פנקייק דק הדומה לקרפ, הנקרא בבווארית פאלאטשינקן; בהונגרית פאלאצ'ינטה; ובבוסנית, בולגרית, מקדונית, צ'כית, קרואטית, סרבית וסלובנית פאלאצ'ינקה; בסלובקית פאלאצ'ינקה.
במדינות הבלקן, פאלאצ'ינקה עשויה להיאכל עם ריבת פירות, גבינת קווארק, סוכר, דבש, או קרם שוקולד-אגוזי לוז נוטלה, וקיימת גם גרסה מצופה בפירורי לחם, לרוב ממולאת בבשר.
מסעדות המתמחות בפאלאצ'ינקה נקראות "פאלאצ'ינקארה.
במטבח המזרח אירופי, ובכלל זה במטבחם של יהודי אשכנז, קיים מאכל דומה הנקרא בלינצ'ס.
מילון אוקספורד לאנגלית גוזר את המילים הגרמניות והסלאביות מהמילה ההונגרית פאלאצ'ינטה, הנגזרת מהמילה הרומנית פלאצ'ינטה, שבתורה מגיעה מהלטינית הקלאסית פלאצנטה ("עוגה שטוחה קטנה"), אף על פי שברומנית, פלאצ'ינטה דומה יותר לפאי, והקרפים נקראים קלאטיטה.
במהלך החג הסלאבי המזרחי מסלניצה (שבוע הגבינות), אחד המאכלים הפופולריים ביותר הוא בליני, או קרפים.
מאחר שהם עשויים מחמאה, ביצים וחלב, ניתן לצרוך קרפים במהלך החג על ידי הכנסייה האורתודוקסית.
ניתן להחליף קמח לבן בקמח כוסמת, חלב בקפיר, ולהוסיף או להחליף שמנים.
בליני מוגשים עם חמאה ומעליהם קוויאר, גבינה, בשר, תפוחי אדמה, פטריות, דבש, ריבת פירות יער, או לעיתים כף שמנת חמוצה.
המאכל אמור לייצג את השמש, מאחר שהחג עוסק בתחילת האביב.
קרע במסובבי הכתף, הנקרא גם: קרע שרוול מסובב (Rotator cuff tear) הוא קרע של אחד או יותר מארבעת השרירים המסובבים בכתף או או בגידים עצמם.
קרע שרוול מסובב הוא אחת הפגיעות הנפוצות ביותר בתפקוד הכתף.
גידי השרוול המסובב, לא השרירים, הם המעורבים לרוב בפגיעה.
השרוול הוא האחראי לייצוב מפרק הכתף וסיבוב הזרוע כלפי חוץ (סיבוב חיצוני).
טראומת כתף דוגמת קרע של הגיד מהווה סכנה ממשית לתפקודים הללו, זאת כיוון שלכתף חשיבות מכרעת בתפקוד הפיזי של הגוף והיא לוקחת חלק במספר רב של פעילויות גופניות דוגמת הרמה או אחיזה.
העמסה או שימוש יתר בשרירים הללו עשוי להוביל לקרע של השרוול.
מספר רב של פגיעות שרוול מסובב הן אסימפטומטיות, כלומר: לא מלוות בסימפטומים.
ידוע כי שכיחותן של פגיעות מסוג זה עולה עם הגיל ולמעשה, אחת הסיבות הנפוצות ביותר לפגיעה שכזו היא ניוון טבעי של השריר כתוצאה מהזדקנות.
סיבות נוספות להופעת קרע עשויות לנבוע מפציעת ספורט או טראומה.
הן קרעים חלקיים והן קרעים מלאים, נמצאו גם בנתיחות שלאחר המוות ובבדיקות MRI בקרב אנשים ללא היסטוריה ידועה של פגיעות כתף או סימפטומים מדווחים.
תסמיני קרע שרוול מסובב עלולים להתרחש באופן מיידי לאחר טראומה (אקוטי) או להתפתח בהדרגה לאורך זמן (כרוני).
פציעה אקוטית פחות נפוצה מאשר התפתחות כרונית של הפגיעה, העשויה לנבוע כתוצאה מהרמת הזרוע בהתנגדות כפי שקורה בהרמת משקולות, למשל.
בנוסף, גם נפילה המלווה בהנחת משקל רב על הכתף עשויה לגרום לסימפטומים חמורים.
התסמינים לפגיעה שכזו באים לידי ביטוי בכאבים עזים המוקרנים מהזרוע אל סביבתה וכן טווח תנועה מוגבל.
קרעי שרוול כרוניים מתרחשים לעיתים קרובות בקרב העוסקים בפעילות תקורה, כגון התנדנדות או שחייה, אך הם עשויים להתפתח גם כתוצאה מדלקת בגיד הכתף.
תסמינים נוספים של קרע כרוני הם החרפה של הכאב שלא בעת מאמץ, חולשה או ניוון של השרירים, כאב מורגש בזמן מנוחה, תחושת 'פצפוצים' (crepitus) המתלווה להנעת הכתף, חוסר יכולת להזיז או להרים את הזרוע במידה מספקת, בייחוד בתנועת כיפוף.
לעיתים קרובות ידווח הסובל מהפגיעה על כאבים בקדמת הכתף, כלומר: מעל הזרוע, כאב המחמיר בזמן הישענות על המרפק ודחיפה שלו כלפי מעלה (כמו בשכיבה על כיסא שיזוף, למשל).
לעיתים יופיע כאב בשעת הלילה כתוצאה משכיבה מאוזנת אך גם באופן פתאומי כתוצאה מתנועת הרמה המצריכה התכופפות של הגו.
לעיתים עשויה חולשה של השריר להיות מוסווית בכאב נלווה ולכן תתגלה רק באמצעות בדיקה.
טיפול בלתי נאות בבעיה לאורך זמן עשוי לגרום לאובדן תנועה במקרים קיצוניים.
בעוד שהסובלים מקרע שרוול מסובב עשויים שלא לסבול מתופעות סימפטומטיות, מחקרים מראים ש-40% מתוכם יסבלו בתוך חמש שנים מהחמרה ניכרת של הקרע.
80% מתוך החולים האסימפטומטיים יפתחו סימפטומים במסגרת אותה תקופת זמן.
אין ראיות מוצקות לכך שניתוח לטיפול בקרע שרוול מסובב מועיל יותר מטיפול לא ניתוחי.
לא נמצאו הבדלים גורסים באחוזי הלוקים שנהנו מטווח תנועה מלא כתוצאה מניתוח לעומת אלו שטופלו באמצעים שאינם ניתוחיים.
מחקרים אפידמיולוגיים תומכים בקשר בין גיל ושכיחות התופעה.
מתוך אחד המחקרים עלה כי שכיחות התופעה עולה באופן ניכר עם הגיל; כ-13% בקבוצת הביקורת הראשונה (גילאים 50-59), 20% בקבוצה השנייה (גילאים 60-69), 31% בקבוצה השלישית (גילאים 70-79) ו-51% בקבוצת הביקורת המבוגרת ביותר (גילאים 80-89).
שיעור גבוה כל כך של הופעת קרע שרוול מסובב במתאם לגיל הלוקים בתופעה מעיד על כך שהדבר עשוי להיחשב חלק מתהליך "נורמלי" של הזדקנות ולא תוצאה של תהליך פתולוגי לכאורה.
כל אדם הסובל מקרע שרוול מסובב יזדקק לאחד משני סוגי טיפולים: טיפול שמרני (אינו כולל ניתוח) וטיפול ניתוחי.
ייתכן שעם התפתחות הבעיה, יעבור מטופל מקבוצה אחת לאחרת, בהתבסס על הטיפול הקליני וממצאי הבדיקות השוטפות.
אין הוכחה ברורה לתוצאות חיוביות בהכרח במידה ונעשה טיפול ניתוחי עם איבחון הבעיה או זמן ממושך לאחריה.
ייתכן מצב בו הן מטופלים הסובלים מקרע שרוול מסובב מורכב והן אלו הסובלים מפגיעה חלקית בלבד, יפיקו תוצאות חיוביות מטיפול שאינו ניתוחי.
לאור התוצאות הללו, רופאים נוטים להמליץ על בתחילה טיפול לא ניתוחי.
טיפול ניתוחי יישקל עם איבחון הבעיה כמעט אך ורק במקרים של קרע שרוול מסובב מורכב המקשים על התפקוד או לחלופין, במטופלים צעירים בהם עשוי הקרע להתבטא בפגיעה בצמיחה והתפתחות השריר בהמשך.
טיפול שאינו ניתוחי הוא הקו הראשון לטיפול בקרעים בשרוול המסובב.
טיפולים אלה כוללים פיזיותרפיה, טיפול תרופתי, טיפול באמצעות אולטרסאונד ועוד.
לרוב הצלחתם של טיפולים מסוג זה איננה מיידית ועשויה לארוך זמן ממושך יחסית.
הניתוח בשרוול סובב כתף כולל הסרה של רקמה פגומה וחיבורה של הרקמה הבריאה חזרה לעצם.
רקמות בהן תימצא דלקת מוסרים גם כן כדי למנוע הישנות של המצב.
הניתוח מבוצע לרוב בשיטה ארתורוסקופית באמצעות 4-5 חתכים קטנים באזור הכתף.
לרוב יכלול הטיפול תפירה של הגיד לעצם.
משך ההחלמה: הטיפול עשוי לארוך מספר חודשים במסגרתם יידרש המטופל לעבור פיזיותרפיה.
במסגרת טיפול זה מוחדר בלון הנספג באזור שמעל הקרע בגיד, שמטרתו להקטין את החיכוך בין העצמות ובכך להביא לשיפור תפקוד השרירים הלא פגועים.
כפועל יוצא, להפחית את הכאבים הנגרמים כתוצאה מהקרע.
הבלון מוחדר דרך חתך של כ-5 מ"מ באמצעות ארתרוסקופיה כאשר הוא מגולגל לחלל מתחת לשיא הכתף הוא מנופח באמצעות נוזל (סליין) עד ליצירת הפרדה בין ראש עצם הזרוע לשיא הכתף.
הטיפול נחשב קצר ואורכו 20 דקות בלבד.
קרספי ד'אדה (איטלקית: Crespi d'Adda) הוא כפר השוכן בנפת ברגמו שבלומברדיה, והוא נחשב לאחת הדוגמאות הראשונות ל"עיירות חברה" (villaggio operaio) שנבנו על ידי תעשיינים נאורים ברחבי אירופה וצפון אמריקה במהלך המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. האתר השתמר מאז בנייתו בצורה טובה והוא עדיין משמש באופן חלקי למטרות תעשייתיות.
בשנת 1995 הכריז ארגון אונסק"ו על הכפר כאתר מורשת עולמית.
עיירות החברה הראשונות נבנו ברחבי אירופה על מנת לשמש כמקום מגורים עבור עובדי מפעלים גדולים, שהוקמו בסמוך למקורות של חומרי גלם, אנרגיה וכדומה.
העיירות הראשונות מסוג זה הוקמו באיטליה רק לאחר איחודה ונוצר שוק כלכלי משותף.
בשיא פריחתה הועסקו בקרספי ד'אדה כ-3,200 עובדים.
כריסטופו בניניו קרספי (Cristoforo Benigno Crespi), שהיה יצרן טקסטיל איטלקי, רכש ב-1875 עמק בשטח של קילומטר רבוע אחד בין הנהרות ברמבו ואדה.
כוונתו המקורית של קרספי הייתה לבנות מפעל כותנה על גדת האדה.
קרספי החליט להקים עבור העובדים בתי מגורים תלת-קומתיים סביב המפעל, ועל סמך מודל אירופי מוכר העבודות החלו בתחילת 1878.
כאשר בנו של קרספי, סילביו, לקח על עצמו את ניהול התאגיד הוא נקט בגישה שונה ושינה מספר דברים בפרויקט כולו.
סילביו החל לבנות בתים קטנים עם גני נוי משלהם המיועדים למשפחות בודדות, תחת הבתים הגדולים שהיו מיועדים כל אחד למספר משפחות.
קרספי החל לבצע את התוכנית הזו ב-1892 ונחל בה הצלחה רבה כיוון שבמשך חמישים השנים הבאות לא היו אירועים חריגים כלשהם כגון שביתה.
בנוסף לבתי המגורים הקים קרספי תחנת כוח הידרואלקטרית על מנת לספק לעובדיו חשמל בחינם, וכן מבני ציבור שונים.
סילביו גם בנה בניינים נוספים בעלי חשיבות סמלית כגון כנסייה, טירה שהייתה מקום המגורים של משפחת קרספי, משרדי הנהלה חדשים בתוך המפעל, ובתי מגורים לבעלי המפעל הנמצאים דרומית לאלו של הפועלים.
השפל הגדול שהחל ב-1929, בנוסף למדיניות הפיסקלית שהייתה נהוגה באיטליה הפאשיסטית, גרמו לכך שמשפחת קרספי נאלצה למכור את המפעל לתאגיד הטקסטיל האיטלקי STI, שמכר אותו ב-1970 לחברת רוסארי א וארזי.
חברת לגלר, שהייתה הבעלים הבאים של המפעל, מכרה את רוב הבתים.
כיום המפעל שייך לקבוצה התעשייתית פולי, שהעסיקה בו 600 עובדים.
בשנת 2004 הפסיק המפעל לייצר כותנה.
המתחם כולו בנוי על קרקע בצורה סדירה.
העיירה מחולקת לשני חלקים באמצעות דרך ראשית.
מפעל הכותנה שוכן לצד הדרך על הגדה השמאלית של נהר אדה.
האדריכל שתכנן את משרדי המפעל הוא ארנסטו פירובאנו (Ernesto Pirovano), שהיה אחראי על רוב העבודות שנעשו בתקופתו של סילביו קרספי.
בצד השני של הדרך הראשית נמצאים בתי המגורים שנבנו בשלוש שורות מסודרות, עם דרכים משניות המפרידות ביניהם.
לפי התוכנית המקורית בכל בניין היו אמורות להיות שתי קומות המיועדות לכמה משפחות, שכל אחת מהן תתגורר בכמה חדרים.
אולם, כיום רוב המשפחות מתגוררות בבתים פרטיים עם גנים צמודים המפרידים בין הבתים לשירותים שמאחוריהם.
ניתן להבחין בין הבתים החדשים לבתים הישנים באמצעות מספר הבדלים סגנוניים.
הבתים נבנו במספר סגנונות בנייה.
הכנסייה המקומית נבנתה על ידי האדריכל לואיג'י קאבנאגי (Luigi Cavenaghi), שהתבסס על כנסייה שהייתה בעיר הולדתו של כריסטופו קרספי.
בניית הכנסייה החלה ב-1891 ונמשכה שנתיים.
הכנסייה שוכנת בקצה הצפוני של העיירה, והיא חלק מכיכר הכוללת גם את בית הספר והתיאטרון המקומיים.
פירובאנו תכנן גם את הטירה, שבנייתה הסתיימה ב-1897. סגנון הבנייה של הטירה הוא עירוב בין אדריכלות נאו-גותית לומברדית, תגליפים וציורים מוריים ממחוז ונטו.
הבניין מזכיר את התקופה הגותית הרומנטית, ורושם זה מחוזק על ידי שימוש בכמה חומרי בנייה.
בית הקברות שוכן בקצה הדרומי של העיירה, והמבנה הבולט ביותר הנמצא בו הוא המאוזוליאום של משפחת קרספי, שהוא מבנה בסגנון אר נובו שנבנה על ידי האדריכל גאטאנו מורטי (Gaetano Moretti).
קרסניה קריליה סמארה היא קבוצת כדורסל מקצוענית רוסית מהעיר סמרה שהייתה קיימת בשנים 2009–2015 ושיחקה בליגה העל הרוסית, ביורוצ'לנג' ובליגת VTB.
הקבוצה הוקמה ב-2009 על ידי ממשלת מחוז סמרה שביקשה לשמר את מסורת הכדורסל המקומית בליגת הכדורסל הבכירה לאחר קריסת מועדון צסק"א סמרה.
נשיא המועדון היה ולדיסלב קאפוסטין, שר התעשייה, האנרגיה והטכנולוגיה של מחוז סמרה.
הקבוצה החלה להשתתף בעונת 2009/2010 בליגה הרוסית כמחליפה לצסק"א סמרה שהכריזה על פשיטת רגל והורדה מהליגה.
בעונת הבכורה שלה, הקבוצה סיימה במקום השמיני מתוך תשעה.
אך הישג השיא שלה בשנת 2010 היה ההעפלה לגמר היורוצ'לנג'.
בעונת 2010/11 הקבוצה סיימה במקום הששי בליגה אך כשלה בשלבי ההכרעה.
בעונת 2011/12, הקבוצה הצליחה להעפיל לליגת VTB וזכתה בגביע הרוסי לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת ספרטק פרימוריה בתוצאה 62-84. עונה לאחר מכן (2012/13) זכתה שוב בגביע, הפעם לאחר שגברה על ספרטק סנקט פטרבורג, שהייתה הפייבוריטית לזכייה בתואר, בתוצאה 80:86 בגמר שנערך בעיר ולדיווסטוק.
הקבוצה זכתה בתואר אירופי ראשון בתולדותיה משגברה על פינאר קרשיאקה בגמר היורוצ'לנג' 2013, בתוצאה 77:76.
בעונת 2013/14 הקבוצה העפילה עד שלב רבע גמר היורוצ'לנג' אך כשלה בתחרויות הארציות.
ביוני 2015 התברר שהקבוצה לא תוכל להתמודד בליגה הבכירה במדינה בשל העדר באולם ביתי ובו לפחות 3,000 מושבים.
הקבוצה הודחה מליגת VTB וחדלה להתחרות בליגה הבכירה במדינה.
קרפאז או קירפאשה (ביוונית Καρπασία - "קרפסיה", בטורקית Karpaz או Kırpaşa) הוא חצי אי ארוך וצר בצפון-מזרחו של האי קפריסין, השוכן בתחומה של קפריסין הצפונית.
חצי האי שלוח מקפריסין לכיוון צפון-מזרח, לעבר מפרץ איסכנדרון שבטורקיה, והוא משווה לקפריסין את צורתה האופיינית המזכירה אגרוף השולח אצבע מורה.
אורכו של חצי האי הוא כ-80 ק"מ ורוחבו המרבי הוא 15 ק"מ.
רכס הרי קירניה נכנס אליו ממערב והופך בתחומו לגבעי.
חצי האי מסתיים בכף זאפר (Zafer Burnu - "כף הניצחון")/כף אפוסטולוס אנדראס (Ακρωτήριο Αποστόλου Ανδρέα - "כף השליח אנדראס"), וסמוך לו שוכנים מספר איים קטנים בלתי-נושבים.
מפרץ מאוסה/מפרץ אמוכוסטוס (Mağusa Körfezi/Κόλπος της Αμμόχωστου) שוכן מדרום לו.
אופיו של חצי האי הוא חקלאי והיישוב הגדול ביותר השוכן בתחומו הוא דירקרפאז/ריזוקרפאסו (Dipkarpaz/Ριζοκάρπασο) ובו כ-6,000 תושבים.
קרע במניסקוס הוא קרע באחת, או יותר, מן הרצועות הסחוסיות פיברוטיות בברך הנקראות מניסקוסים.
כאשר רופאים ומטופלים עושים שימוש במונח "קרע ברצועה" שבברך, הם מתייחסים בדרך כלל לפציעה במניסקוס שבראש אחת מעצמות השוקה.
קרע במניסקוס יכול להופיע כתוצאה מאירוע טראומטי חד פעמי (כגון מכה, תאונה וכו') או כתוצאה מנזק ועומס המצטברים לאורך זמן.
לדוגמה, הוא עלול להיגרם כתוצאה מחבלה טראומטית בשעת עיסוק בספורט או פעילות גופנית נמרצת אחרת, אך גם בעת פעילות גופנית מתונה כגון הליכה או כריעה.
במבוגרים המניסקוס עלול להיקרע לאחר שחיקה ממושכת.
תופעה זו מכונה "קרע ניווני".
קרע במניסקוס נחשב לאחת מפציעות הברכיים השכיחות ביותר ואחד הגורמים השכיחים ביותר לכאבים בברכיים.
והוא מתאפיין במקרים רבים בכאב חד, הגבלה בתפקוד ולעיתים אף נפיחות.
פציעה זו שכיחה מאוד בקרב ספורטאים חובבים ומקצועיים.
הקרע יכול להיות חלקי או מלא, ויתרחש בדרך כלל בזמן הפעילות הספורטיבית עצמה.
למניסקוס תפקיד בפעילות תקינה של הברך אך הוא רגיש יחסית לחבלות, בעיקר עקב תנועה סיבובית בברך כשהרגל כפופה.
כאבים באזור הברך בפרט בעת יישור הברך.
הכאב יכול להיות נסבל ולאפשר המשך פעילות ויכול להיות חד ומשמעותי.
נעילת ברך, חולשה מפרקית וקולות של חיכוך.
התנפחות הברך שנגרמת כאשר קטעים של המניסקוס נתפסים בין עצם הירך ובין עצם השוקה, במרבית המקרים תופיע הנפיחות אחרי כמה שעות, אך במקרים מעטים הנפיחות תהיה מיידית – וזהו סימן לדם בברך שמקורו בקריעת כלי דם קטנים באזור חיבור המניסקוס לקופסית המפרק.
הסימפטומים לפגיעה בברך יכולים להיעלם מעצמם, אולם לעיתים קרובות הסימפטומים מתמשכים ונדרש טיפול.
שני המניסקוסים פגיעים מאוד לסיבוב של הברך תוך כדי נשיאת משא כבד, כאשר כף הרגל נשארת יציבה במקומה.
תופעה זו עלולה לגרום לקריעה חלקית או שלמה של המניסקוס.
חומרת הקריעה תלויה במיקומה ובעוצמת הפגיעה.
אם הקריעה היא זעירה, המניסקוס נשאר מחובר לצידו הקדמי ולצידו האחורי של הברך.
אם הקריעה היא נרחבת, המניסקוס עלול לאבד מיציבתו ולמנוע באופן מכני את תנועת הברך – מצב של נעילה.
פגיעה במניסקוס בגלל עומס מצטבר ואגירה של נזק איטי שכיחה מאוד.
השילוב של עומס מצטבר וניוון מוקדם הוא שאחראי למרב הנזקים.
פגיעה במניסקוס החיצוני שכיחה יותר מאשר פגיעה במניסקוס הפנימי.
המניסקוס יכול להיקרע במלואו או באופן חלקי.
קרע בחלק הפנימי של המניסקוס אינו מחלים בקלות וזאת בגלל חוסר באספקת הדם.
לעומת זאת, הודות לאספקת דם טובה יותר, קרע בחלקו ההיקפי של המניסקוס יכול להחלים מהר יותר.
חומרת הפציעה במניסקוס תלויה על כן בגודל הקרע ובמיקומו.
תהליך האבחון יתחיל בבחינת ההיסטוריה הרפואית תוך התמקדות באזור הכואב, בניסיון להבין מה מקורו, מתי ואיך החל, מה סוג הכאב, מה מקל עליו ומה מחמיר אותו ועוד.
השלב השני הוא שלב הבדיקה הפיזית.
בשלב הזה יוערך מצבו הנוכחי של המפרק ולפיו תיבחר דרך הפעולה הרצויה.
בשלב השלישי המטופל יתבקש לעבור בדיקות שתכלולנה תצפית על אופי ההליכה ו/או העמידה של החולה, בדיקות טווח התנועה של הברך, בדיקות אורתופדיות ובדיקות נוירולוגיות.
חלקן יהיו בדיקות שטחיות כמו בדיקת טווח התנועה של הברך, אופי ההליכה והעמידה וכו', אך במידת הצורך יכול להיות שימוש גם בבדיקות הדמיה (בדיקות CT ו-MRI המספקת את התוצאות האמינות ביותר) ובדיקות מעבדה נוספות.
אם הקריעה היא מזערית והכאב חולף, הרופא ימליץ על תוכנית של פעילות גופנית לחיזוק השרירים.
את התרגילים יש לבצע בהדרכת ופיקוח פיזיותרפיסט, שיבטיח שהחולה לא גורם לשרירים מאמץ יתר, ושהוא מבצע את התרגילים בצורה נכונה וכן ידאג למניעת פציעה חוזרת בברך.
הפעילות הגופנית המומלצת על ידי הרופאים היא:
תרגילי חימום של הברך באמצעות רכיבה על אופני כושר, ואז הרמה ויישור של הרגל (לא בצורה מוגזמת).
הרמת הרגל הפגועה כאשר שוכבים על הבטן.
ביצוע תרגילים בבריכת שחייה, כולל הליכה מהירה במים.
בעיטות קלות והרמת הרגליים לא יותר מתשעים מעלות.
אם הקרע במניסקוס הוא גדול יותר, הרופא ישלח החולה לביצוע ניתוח ארתרוסקופי או ניתוח פתוח.
במהלך הניתוח הרופא יכול לתפור את הקרע ולהחזיר את המניסקוס למנח אנטומי רגיל, וזה מתקיים אם הנפגע הוא אדם צעיר יחסית, הפגיעה היא באזור עם אספקת דם תקינה, ואין פגיעה ברצועות, רוב האתלטים הצעירים יכולים לחזור לפעילות מאומצת אחרי ניתוח לתיקון המניסקוס.
אם החולה הוא מבוגר או שהקרע הוא באזור בו אספקת הדם לקויה, הרופא יסיר חלק מהמניסקוס על מנת ליישר אותו עם פני השטח.
במקרים מסוימים הרופא יצטרך להסיר את המניסקוס כולו.
השתלת מניסקוס: רופאים חוקרים עתה טיפול להשתלת מניסקוס מגווייה, במהלכו המנתח מסיר את המניסקוס שנפגע ומשתיל במקומו מניסקוס מן המת.
נראה כי ההצלחה של הליכים כאלה רבה משל השתלת מניסקוס מלאכותי.
ההחלמה אחרי ניתוח מניסקוס אורכת כמה שבועות והחזרה לפעילות גופנית היא הדרגתית.
הפעילות המומלצת בתקופת ההחלמה היא הליכה, כיפוף הרגל ותרגילי מתיחה שבונים מחדש את כוח השרירים.
חרוסטלני' (באוקראינית: Хрустальний) היא עיר במחוז לוהנסק, אוקראינה.
הקמת היישוב קשורה להימצאותם של משאבי הטבע במקום.
שמו הראשון של היישוב היה קרינדצ'יבקה, על שמו של בעל הקרקע.
העיר היא אחת המרכזים החשובים לכריית הפחם בדונבאס.
באביב 2014, במהלך המלחמה בדונבאס השתלטו על העיר מורדים פרו-רוסים והיא הפכה לחלק מהרפובליקה העממית של לוגנסק.
ב-30 בספטמבר 2022 סופחה העיר באופן רשמי לרוסיה.
87.8% מתושבי העיר דוברים רוסית, 10.4% דוברים אוקראינית, 0.2% דוברים ארמנית ו־0.1% דוברים בלארוסית.
קְרָפ הייתה להקת רוק ישראלית.
בין השאר התפרסמה בזכות גילם הצעיר של חבריה (22-20), אלבום הבכורה שלה "לא למכירה" ופרישת סולן הלהקה לאחר צאתו.
הלהקה הוקמה ב-1986 בשם "ברבריה מסחרה" על ידי חברים שגדלו בראשון לציון: קובי נחום הסולן, אסף לוי הגיטריסט, אחיו לידור הבאסיסט ואורן ג'ורנו המתופף.
"ברבריה מסחרה" הקליטה סקיצות אשר לא יצאו לאור והתפרקה ב-1987. כל אחד מחבריה פנה לדרכו.
נחום גם עסק בבמאות (ב-1994 ביים קליפ בהשתתפות השחקן אביב אל-בחר לשיר "מול חלון" של היוצר אלון ולדז'י).
ב-1996 חיפש מוטי שהרבני, איש הלייבל "פוך", להקות צעירות כדי להחתים אותם בחברה.
תוך כדי החזרות החלו להיווצר לחנים חדשים ולאחר מכן גם מילים לאותם לחנים.
התוצאה הולידה את אלבום הבכורה שנשא את השם המשעשע "לא למכירה".
האלבום, הזכור בזכות עטיפתו (שעליה מצויר ליצן שהופיע גם על עטיפת תקליטי השדרים שנשלחו לרדיו בצבעים שונים פרט לשיר "שחררו את דודו"), כלל 17 שירי רוק (3 מתוכם באנגלית), רובם רועשים ועמוסים בדיסטורשן וחלקם מלודיים.
את רובם כתבו קובי נחום ואסף לוי והלחינו כל חברי הלהקה.
בין השירים הבולטים היו "המספר האחרון", "אזעקת שוא", "Never Rain", "גלימה ירוקה", "הכתר", "סודות", "טוב לי ככה" ושיר הנושא, אך דווקא הם (ובמיוחד שיר הנושא, שהיה השיר הראשון שהלהקה הקליטה) הושמו בצילו של השיר "שחררו את דודו" שארך כ-30 דקות.
השיר החריף קורא לשחרר את "מלך הגרפיטי" הירושלמי דודו ברזני, שנידון ל-25 שנות מאסר במצרים לאחר שנתפס בטאבה כשבידו קילו חשיש.
החל מדקה 3:30 ועד תום 30 הדקות של השיר נשמעת הקריאה "שחררו את דודו!".
שהרבני, שכלל בחוברת המילים מאמר שכתב בזכותו של ברזני, נהג מדי פעם להוציא באותה תקופה את השיר על גבי סינגל עם תמונתו של ברזני, תוך כדי קיצוץ 27 הדקות שלאורכן חוזרת על עצמה הקריאה "שחררו את דודו!".
שבועיים לפני שיצא האלבום פרש נחום מהלהקה בגלל סכסוך "מקצועי", להגדרתו, בינו לבין שהרבני.
שלושת חברי הלהקה לקחו על עצמם את תפקיד השירה ואף ערכו הופעה מוצלחת בפסטיבל צמח.
ב-2004 חזרה הלהקה והוציאה שיר חדש, "ווי הו".
השיר בעל שתי המילים בלבד ("ווי הו") זכה להצלחה מתונה וכך גם הבאים אחריו, "כל כך יפה" ו"מישו מישו בא".
לאחר מכן יצא האלבום המלא, "22".
אלבום זה, בניגוד לקודמו, לא יצא בחברת תקליטים מסחרית והופץ דרך "פוך" בלבד.
האלבום כלל 12 שירים שאת רובם כתב אסף לוי.
בין השירים הבולטים באלבום פרט לסינגלים היו "צעקות", "בואי", "הכתר 2" (המשך לשיר "הכתר" שגם אותו כתב קובי נחום) ו"זבובים", שכתב המשורר חגי הופר.
לאחר יציאת האלבום, שהצלחתו לא השתוותה לזו של "לא למכירה", הלהקה התפרקה.
לא למכירה (1997, הוצאת NMC והפצת פוך)
שחררו את דודו/לא פוחדים (1997)
קרסנופוליה (בבלארוסית: Краснапольле, קרסנפוליה; ברוסית: Краснополье; ביידיש: קרסנופולה.
נקראה גם מלסטובקה) היא עיירה במחוז מוהילב שבמזרח בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
העיירה נזכרת מראשית המאה ה-18, ובשנת 1754 הוענקה לה זכות לקיום ירידים שנתיים.
בשנת 1938 הוענק ליישוב מעמד של עיר.
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-2,700 יהודים, כ-80% מתושביה.
בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה קולחוז יהודי ובית ספר יידי, ובד בבד הצטמצמה האוכלוסייה היהודית בה.
ב-15 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו תוך זמן קצר את היהודים שלא הספיקו להימלט ממנה בגטו שהוקם בה, תוך החרמת רכושם.
ב-20 באוקטובר 1941 נרצחו כ-250 מיהודי הגטו ביער סמוך לעיירה, ובסוף נובמבר שלאחר מכן נרצחו כ-350 היהודים האחרונים מהגטו בסמוך לבית העלמין המקומי.
קרסניסטב (בפולנית: Krasnystaw; ביידיש: קראַסניסטאַוו) היא עיר מחוז בפרובינציית לובלין שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
לקרסניסטב הוענקו זכויות עיר בשנת 1394, ובין השנים 1490 ו-1826 הייתה בבעלות הבישוף מחלם.
באמצע המאה ה-17 נהרסה העיר והמצודה שנבנתה בה בידי השוודים.
במהלך מרד ינואר במחצית השנייה של המאה ה-19 אירעו בעיר ובסביבתה מספר קרבות בין המורדים הפולנים לגייסות הרוסיים.
מבחנה מנהלית העיר מהווה מרכז נפה שכוללת בנוסף לעיר עוד 9 מועצות אזוריות: קרסניסטב, איזביצה, ז'ולקייבקה-אוסאדה, פאיסביצה, סייניצה-רוזנה, וופניק-גורני, קראשניצ'ין, גוז'קוב ורודניק.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא מסוף המאה ה-15, אולם באמצע המאה ה-16 הוענק לעיר כתב זכויות האוסר על מגורי יהודים בה.
איסור זה נמשך עד סוף המאה ה-18, אך גם בתחילת התקופה הרוסית, הגבילו האחרונים את מגורי היהודים ביישוב.
הקהילה היהודית בעיר התפתחה מהמאה ה-19, ואלו נטלו חלק פעיל בפיתוחה התעשייתי.
בית כנסת נבנה בעיר עוד בשנת 1799, ובשנת 1870 נחנך בה בית כנסת חדש, וקודש בה בית עלמין.
בתום מלחמת העולם הראשונה פרעו ביהודי העיר חיילי הצבא הכחול.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-1,700 יהודים, כחמישית מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך קיום תלמוד תורה וקיבוצי הכשרה.
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים באמצע ספטמבר 1939, הוציאו בה אלו להורג 7 גברים יהודים, ובזזו בתי עסק של יהודים.
6 יהודים נוספים מהעיר נהרגו לאחר מכן כבני ערובה בקרב עם שרידי כוחות פולניים באזור.
כעבור זמן מה נכנסו לעיר הסובייטים, אך אלו נסוגו ממנה בהתאם להסכם ריבנטרופ מולוטוב.
בתחילת 1940 הטילו הגרמנים גזירות שונות על יהודי העיר, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, ואוגוסט 1940 רוכזו כ-1,200 יהודי העיר בגטו שהוקם בה, אליו הובאו כ-500 יהודים נוספים מיישובי הסביבה, וממנו שולחו היהודים למחנות עבודה, בהם חלקם נספו.
בקיץ 1941 ביצעו כוחות צבא גרמניים מעשי שוד ורצח ביהודי העיר, כאשר עברו דרכה, ובד בבד, נחטפו יהודי העיר לעבודות כפייה.
בחורף 1942-1941 הובאו לגטו שבעיר פליטים יהודים ממערב פולין ומצ'כיה.
ב-12 באפריל 1941 פשטו על הגטו שבעיר אנשי ס"ס וכוחות עזר אוקראיניים, ושילחו את שארית יושביו לאיזביצה, ממנה שולחו כעבור זמן מה למחנה ההשמדה בלז'ץ.
קבוצה של עובדי כפייה יהודים שהושארו בעיר לאיסוף רכוש המגורשים נרצחה לאחר מכן.
קְרַסְנִי היא עיירה (יישוב בסגנון עירוני ) במחוז סמולנסק ברוסיה.
העיר שוכנת על מפגש נהרות סווינאיה ומֵרֵיַה , כ-50 קילומטרים דרום מערבית לעיר סמולנסק, בירת המחוז, ובקרבת הגבול עם בלארוס.
האזכור הראשון של היישוב, תחת השם "קרסן" (Красен), הוא מ-1165 ונמצא בקודקס ההיפאטי, שם נזכר שנסיך סמולנסק דוד רוסטיסלביץ' העביר את שטח היישוב לשליטת האחיין שלו, רומן מוויטבסק.
מן המאה ה-14 ועד המאה ה-17 האזור החליף ידיים פעמים רבות בין רוסיה ובין האיחוד הפולני-ליטאי והמדינות שקדמו לאיחוד, עד שב-1654 הוא התקבע בשליטה של רוסיה הצארית.
עם בתחילת המאה ה-18 האימפריה הרוסית חולקה לפלכים והאזור נכלל בפלך סמולנסק.
במהלך הפלישה הנפולאונית לרוסיה ב-1812 התקיימו באזור קרסני שני קרבות גדולים: הראשון היה באוגוסט והיה הסתעפות של קרב סמולנסק ובמהלכו הצרפתים בפיקוד ז'ואקים מירא הסיגו את כוחות רוסיה שלא נכנעו בקלות והשני היה קרב קרסני בנובמבר, שבו גרמו הרוסים אבדות גדולות לצרפתים בעת נסיגתם.
ב-13 ביולי 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, קרסני נכבשה על ידי יחידות של קבוצת ארמיות מרכז של הוורמאכט.
היא שוחררה על ידי הצבא האדום ב-1943.
ערב מלחמת העולם השנייה ישבו בקרסני כמאה יהודים, שהיו כ-3% מהאוכלוסייה הכללית.
זמן קצר לאחר הכיבוש הגרמני ביולי 1941, החלה מסכת התעללות ביהודי העיירה, ובין היתר הם גורשו מבתיהם ואחד היהודים אף הוצא להורג בפומבי.
ב-27 באוגוסט היהודים רוכזו בגטו וחויבו לשאת טלאי צהוב.
כמה יהודים, בעיקר צעירים, הצליחו לברוח מן הגטו אל היערות ולהצטרף לשורות הפרטיזנים.
הגטו חוסל ב-8 באפריל 1942, עת הגרמנים ומשתפי הפעולה המקומיים ריכזו את היהודים שנותרו בגטו וירו בהם אל בור הריגה.
בסופו של דבר לפחות 63 איש איבדו את חייהם במהלך קיום הגטו או בחיסולו.
קרע רחמי הוא מצב בו קיר השרירים של הרחם נקרע במהלך ההיריון או הלידה.
הסימפטומים שבדרך כלל כוללים כאב מוגבר, דימום בנרתיק, או שינוי בצירי לידה לא תמיד נוכחים.
בנוסף, עלולים להתרחש נכות או מוות של האם או התינוק.
שיעורי הקרע ברחם במהלך הלידה הנרתיקית בעקבות ניתוח קיסרי קודם, שנעשה על ידי הטכניקה האופיינית, נאמדים ב -0.9%.
השיעורים גבוהים יותר בקרב אלו שעברו מספר רב של ניתוחים קיסריים או ניתוחים קיסריים לא טיפוסיים.
נשים שיש להן צלקות ברחם, הסיכון במהלך הלידה הנרתיקית הוא בערך 1 ל-12,000. הסיכון למוות של התינוק הוא כ -6%.
כמו כן, נראה שנשים בעולם המתפתח צפויות להיות מושפעות יותר ויהיו להן תוצאות גרועות יותר.
תסמינים של הקרע עשויים להיות תחילה די מוחלשים.
צלקת קיסרית קיימת עלולה לעבור מצב המוגדר כבקע.
עם לידה נוספת, האישה עלולה לחוות כאבי בטן ודימומים בנרתיק, קשה להבדיל בין התסמינים הללו המצביעים על קרע ברחם לתסמינים המופיעים בלידה רגילה.
ניתן לקשר מצב של הידרדרות קצב הלב של העובר לקרע ברחם בעוד שהסימן הקרדינלי של קרע ברחם הוא אובדן תחנת העובר בבדיקה ידנית של הנרתיק.
דימום פנים בבטן יכול להוביל למקרים של תת לחץ דם ומוות.
אף על פי שתמותת האם במקרים כאלו כעת, פחות מאחוז אחד, שיעור התמותה העוברי הוא בין 2% ל 6% כאשר הקרע הרחמי מתרחש בבית החולים.
בעת ההיריון קרע ברחם עלול לגרום הריון בטני (חוץ רחמי).
הנחה זו מסבירה את רוב הלידות המתרחשות מחוץ לרחם, בבטן.
הכאב יכול להיות לא חמור; קרע רחמי עלול להתרחש פתאום בשיא של התכווצות.
האישה יכולה לתאר תחושה שמשהו "נלקח מהמקום" או "נקרע".
כאבים בחזה, כאב בין עצם השכמה, או כאב בזמן שאיפת אוויר - הכאב מתרחש בגלל גירוי הדם מתחת לסרעפת של האישה.
תת לחץ דם שנגרם על ידי דימום - ירידה בלחץ הדם, טכיקרדיה, טכיפנאה, עור חיוור דביק וקר ומצב של חרדה.
הירידה בלחץ הדם היא לעיתים קרובות סימן מאוחר של דימום.
סימנים הקשורים לחמצון עובר כגון השתנות מופחתת, טכיקרדיה, וברדיקרדיה.
קולות לב עובריים נעדרים עם הפרעה גדולה של השליה; היעדרות פעילות הלב העוברי הנמצא בבדיקת אולטרה סאונד.
מישוש של העובר מחוץ לרחם (בדרך כלל מתרחשת רק עם קרע גדול, שלם).
העובר צפוי להיות מת בשלב זה.
גורמי סיכון כוללים: לידה נרתיקית לאחר ניתוח קיסרי(VBAC), צלקות רחם אחרות, עצירת לידה, הפרעה לעבודה, טראומה וצריכת קוקאין.
בעוד שבדרך כלל קרע מתרחש במהלך הלידה, זה עלול לקרות מדי פעם בתחילת ההיריון.
ניתן לחשוד שיש קרע כאשר יש ירידה מהירה בקצב הלב של התינוקות במהלך הלידה.
דלקת צוואר הרחם היא מצב פחות חמור, שבו יש רק הפרדה חלקית של הצלקת הישנה.
הטיפול כרוך בניתוח מהיר כדי לשלוט על הדימום וליילד את התינוק.
לעיתים נדרש לכרות את הרחם על מנת לשלוט בדימום.
כמו כן, לעיתים נדרש עירוי דם על מנת להשלים את החסר מהדימום.
נשים שהיה להן כבר קרע ברחם מומלץ שיעברו ניתוח קיסרי בלידות הבאות.
בקרע חלקי הצפק עדיין שלם.
בקרע מוחלט תוכן הרחם נשפך לתוך חלל הצפק או לרצועה הרחבה.
טיפול בניתוח חירום מלווה בעירוי נוזלים דם מסומנים לניהול של קרע הרחם.
בהתאם לאופי של הקרע ולמצבו של החולה, ניתן לתקן או להסיר את הרחם.
דחיית הטיפול מעמידה הן את האם והן את הילד בסיכון משמעותי.
קרסנוקוואידה (בהונגרית: Krasznokvajda) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בקרסנוקוואידה חיו מעט יהודים ובמקום אף היה בית קברות יהודי.
מחוז משנה קרסנופוליה (בבלארוסית: Краснапольскі раён; ברוסית: Краснопольский район) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז מוהילב שבמזרח בלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר קרסנופוליה.
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה קרסנופוליה 11,176 בני אדם.
האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2016 נמנו במחוז המשנה 9,713 בני אדם.
קרסני יאר קרסנויארסק הוא מועדון יוניון רוגבי רוסי, שנוסד בשנת 1969 בעיר קרסנויארסק, בירתה הלא רשמית של ענף הרוגבי הרוסי.
המועדון מתמודד בליגת הרוגבי המקצוענית, הליגה הבכירה במדינה.
למועדון תקציב תפעול של 2.5 מיליון אירו, מה שהופך אותו לאחד המועדונים הגדולים בתחרות.
המתחרה העיקרי שלהם הוא היריבה העירונית, מקרסנויארסק גם כן, יניסיי-STM.
קרסני-יאר משחק במדי לבן וירוק ולאחרונה עברה לארח משחקים באצטדיון רוגבי משלהם.
האצטדיון מכיל 3,600 צופים והוא האצטדיון הראשון לרוגבי שממזרח להרי אורל.
כל מושבי האצטדיון היו מלאים במשחק נגד VVA מחוז מוסקבה (ב-2 באוגוסט 2010), מה שהדגיש את הפופולריות הגוברת של ענף הספורט הזה ברוסיה.
קרסני יאר הוקמה בשנת 1969 בעיר קרסנויארסק.
שמו נובע ממבצר קרסני יאר ("גדת הנהר האדומה התלולה"), שנבנה בשנת 1608; העיר סביב המבצר הפכה לקרסנויארסק בשנת 1822. קרסני יאר מהווה למועדון הרוגבי המוצלח במדינה ואחד המוצלחים יחד עם VVA מונינו וברשותו זכייה בשמונה אליפויות והוא זכה גם בשתי אליפויות ברית המועצות.
אף על פי שקרסני יאר נותרה כוח משמעותי בענף, המועדון לא הצליח לזכות באליפות מאז שנת 2001. בנוסף, המשאבים הכספיים של המועדון נופלים מהישגיו של מועדון Enisey-STM.
עם זאת, בניסיון שוב לטפס לראשות האליפות, קרסני יאר התקשרו ב-2010 עם איגוד קנטרברי רוגבי ואנשי קבוצת קרוסיידר קנטרברי על מנת להשתמש במתקנים שלהם לתקופה של שלושה שבועות במהלך מרץ ואפריל בכל שנה, כחלק ממחנה האימונים של המועדון.
ההסדר נשא פרי, כשכמה שחקנים מניו זילנד (הנחשבת למעצמת רוגבי) נרשמו לשחק בקבוצת קרסני יאר לעונות 2010 ו-2011 והמועדון גייס גם מאמן ניו זילנדי.
קרסני סמולנסק הוא מועדון כדורגל מקצועני ברוסיה מהכפר קרסני, שבמחוז סמולנסק, שנוצר בשנת 2002 כמועדון כדורגל בבעלות פרטית.
מעונת 2020/21 מתמודד באליפות ליגת הכדורגל המקצוענית (PFL).
הקבוצה שיחקה בעבר באליפות מחוז סמולנסק, בשנים הראשונות לקיומה שחקני כדורגל מהיישוב קרסני שיחקו עבורה, בהמשך גויסו שחקנים אחרים ממחוז סמולנסק (בפרט, בית הספר מספר 5 של העיר סמולנסק ומועדון סק"א המקומי).
בשנת 2017 הקבוצה זכתה באליפות המחוז.
בשנים 2018 ו-2019 הקבוצה הפכה לקבוצת קרסני-SGAFKST ולקחה חלק באליפות מרכז (אזור "צ'רנוז'מיה") של הליגה החובבנית והתמודדה בגביע המדינה.
הקבוצה נקראה SGAFKST על שם האקדמיה הממלכתית של סמולנסק לתרבות גוף, ספורט ותיירות שזכתה באליפות ליגת הסטודנטים הלאומית.
כמועדון חובבני, קרסני השתתפה בשתי תחרויות הגביע הרוסי: בעונת 2018/19, בשלב 1/128, כשהפסידה לדנייפר בתוצאה 1:4 ובעונת 2019/20 בשלב 1/128, כשגברה על זבזדה סנקט פטרבורג בתוצאה 5:0, אך הודחה בשלב 1/64 אחרי שהפסידה לוולס מוסקבה – 1:2.
לקראת עונת 2020/2021 הקבוצה הפכה לקבוצה מקצוענית והחלה להיקרא "קרסני", אך על פתיחת העונה העיבה התבוסה הטכנית בסבב הפתיחה של הגביע הרוסי בכדורגל 2020/2021 בשל אי עמידת המועדון בתנאי עריכת בדיקות קורונה לשחקני הקבוצה, יומיים לפני פתיחת המשחקים.
בשנת 2020 מונה ויקטור בולאטוב, לשעבר מאמן ספרטק-2, לתפקיד המאמן הראשי של הקבוצה (בשנת 2019 שימש יבגני מרקוב כמאמן).
ב-5 ביוני 2020 נודע שהמועדון עבר בהצלחה את הליך הרישוי להשתתפות באליפות PFL בעונת 2020/21.
ב-23 ביוני 2020 פרסמה ועדת החקירות הפדרלית מידע על פתיחת תיק פלילי נגד מנהל הקבוצה רומן טימשקוב על אי תשלום שכר לעשרה מעובדי המועדון.
מועדון הפסיק להתקיים כקבוצה מקצועית.
הוא מתמודד בתחרויות לקבוצות חובבים של מחוז סמולנסק.
אלופת מערב, הליגה השלישית: 2019
קרע בגיד אכילס הוא מצב רפואי בו גיד אכילס הנמצא בחלק האחורי של הקרסול נקרע.
הסימפטומים כוללים התפרצות פתאומית של כאב חד בקרסול.
צליל עשוי להישמע כאשר הגיד נקרע וההליכה הופכת לקשה.
קרע מתרחש בדרך כלל כתוצאה מכיפוף פתאומי של כף הרגל כאשר שרירי השוק מעורבים, טראומה ישירה או דלקת גידים ארוכת שנים.
מנגנונים אחרים שבאמצעותם ניתן לקרוע את אכילס כוללים טראומה ישירה פתאומית לגיד, או הפעלה פתאומית של גיד אכילס לאחר ניוון מתקופות ממושכות של חוסר פעילות.
כמה קרעים נפוצים אחרים יכולים להתרחש משימוש יתר בעת השתתפות בספורט אינטנסיבי.
תנועת פיתול יכולה לתרום לפציעה.
גיד אכילס הוא הגיד החזק והעבה ביותר בגוף, המחבר בין שריר הסבך, שריר הסוליה ושריר הפלנטריס לעצמות שורש הרגל.
אורכו כ־15 ס"מ ומתחיל בסמוך לחלקו האמצעי של השוק.
כיווץ שריר הסובך מכופף את כף הרגל ומאפשר פעילויות כמו הליכה, קפיצה וריצה.
הגיד עצמו נקרא בשנת 1693 על שם הגיבור היווני אכילס .
גורמי סיכון אחרים כוללים שימוש בפלואורוקינולונים, שינוי משמעותי בפעילות גופנית, דלקת מפרקים שגרונית או שימוש בקורטיקוסטרואידים.
אבחון מבוסס בדרך כלל על תסמינים ובדיקה ונתמך על ידי הדמיה רפואית.
מניעה עשויה לכלול מתיחות לפני פעילות.
הטיפול יכול להיות על ידי תיקון ניתוחי או גיבוס עם בהונות מופנות מעט כלפי מטה.
חזרה מהירה יחסית לנשיאת משקל (בתוך 4 שבועות) נראית בסדר.
בעוד שבדרך כלל הניתוח מביא לירידה קטנה בסיכון לקרע מחדש, הסיכון לסיבוכים אחרים גדול יותר.
אם טיפול מתאים אינו מתרחש תוך 4 שבועות מתוצאות הפציעה תוצאות לא טובות כל כך.
קרע בגיד אכילס מופיע אצל כ-1 לכל 10,000 אנשים בשנה.
גברים נפגעים יותר מאשר נשים.
רוב המקרים של קרע בגיד אכילס הם פציעות ספורט טראומטיות.
הגיל הממוצע של המטופלים הוא 29–40 שנים עם יחס בין זכר לנקבה של כמעט 20:1.
קרע ממברנות לפני לידה, הידוע בעבר כקרע מוקדם של ממברנות, הוא שבירה של שק השפיר לפני תחילת הלידה.
נשים חוות בדרך כלל בריחה או דליפה קבועה של נוזלים מהנרתיק ללא כאבים.
סיבוכים בתינוק עשויים לכלול לידה מוקדמת, דחיסת חבל וזיהום.
סיבוכים אצל האם עשויים לכלול היפרדות שליה ודלקת רירית הרחם לאחר לידה.
גורמי הסיכון כוללים זיהום במי השפיר, קרע ממברנות מוקדם לפני לידה קודם, דימום בחלקים המאוחרים של ההריון, עישון ותת-משקל אצל האם.
אם יש חשד, ניתן לאבחן על סמך סימפטומים ובדיקת ספקולום ועשוי להיתמך על ידי בדיקת נוזל הנרתיק או על ידי אולטרסאונד.
אם זה מתרחש לפני שבוע 37, זה ידוע בתור קרע ממברנות מוקדם לפני לידה אחרת זה ידוע בתור קרע ממברנות לפני לידה.
הטיפול מבוסס על מרחק האישה בהריון והאם קיימים סיבוכים.
באלו בטווח או קרוב ללא סיבוכים, מומלץ בדרך כלל זירוז לידה.
ניתן גם לספק זמן לתחילת הצירים באופן ספונטני.
באותם 24 עד 34 שבועות של הריון ללא סיבוכים מומלצת קורטיקוסטרואידים והשגחה צמודה.
סקירת Cochrane משנת 2017 מצאה שהמתנה הביאה בדרך כלל לתוצאות טובות יותר באלה לפני 37 שבועות.
אנטיביוטיקה עשויה להינתן עבור אלה בסיכון לסטרפטוקוקוס מקבוצה B.
לידה מסומנת בדרך כלל אצל אלו עם סיבוכים, ללא קשר למרחק ההריון.
כ-8% מההריונות הקדומים מסובכים על ידי קרע ממברנות לפני לידה בעוד כ-30% מהלידות המוקדמות מסובכות על ידי קרע ממברנות לפני לידה .
לפני 24 שבועות קרע ממברנות לפני לידה מתרחש בפחות מ-1% מההריונות.
הפרוגנוזה נקבעת בעיקר על ידי סיבוכים הקשורים לפגים כגון נמק אנטרוקוליטיס, דימום תוך-חדרי ושיתוק מוחין .
רוב הנשים יחוו דליפת נוזלים מהנרתיק ללא כאבים.