tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מקלטור, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005: מספר על אדם שאינו מסוגל לחיות בישראל בשל השחיתות והכיבוש, אולם גם אינו יכול להתנתק ממנה לאור תחושה מסוימת של שייכות ועל רקע האנטישמיות מחוץ לישראל.
הוא נדחף למצוא מקלט בתוך ישראל, מקלט שהוא גם פיזי ובעיקר מטפורי, ומנהל את חייו בתוך המקלט הזה.
לא תקין רומנטית, חרגול/עם עובד, 2008: סיפור אהבה בין מורה בשנות החמישים לחייה לתלמיד בן שמונה עשרה.
מבעד לסיפור האהבה שנרקם ביניהם נחשפים הכשלים של מערכת החינוך הישראלית.
בנגאזי-ברגן־בלזן , עם עובד, 2013: עוסק בשואת יהודי לוב.
הספר נכלל בתוכנית הלימודים לחטיבה העליונה ללימודי בגרות.
על ספר זה זכה סוכרי בפרס ברנר, מנימוקי השופטים: קולו הייחודי של יוסי סוכרי מספר בעלילה סוחפת, שגיבורתו היא בחורה צעירה, את גורלה של יהדות לוב בשואה.
הוא פותח צוהר לקהילה יהודית עתיקה, כור היתוך של תרבויות, ושל שפות שונות (איטלקית, עברית וערבית-יהודית), יצירה שהיא נדבך חשוב בספרות העברית."
הרומן "בנגאזי-ברגן־בלזן" עובד למחזה והוצג בתיאטרון לה מאמא בניו יורק במרץ 2017.
הרומן עובד בידי הבמאית והמפיקה מיכל ג'מילי והמחזאי והבמאי להב תימור.
בהצגה שיחק גם השחקן מוחמד בכרי.
האפשרות, פורסמה בכתב העת "La Passe de midi".
המגזין הספרותי הצרפתי "לה פאס דה מידי" הזמין מסופרים ים תיכוניים, מארצות שונות טקסטים שמתרחשים ב-20 בינואר על "הים תיכוניות", הנובלה של סוכרי נבחרה על ידם.
יוסי סילמן (נולד ב-25 באוקטובר 1959) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל אשר כיהן כמנכ"ל משרד הרווחה ומנכ"ל עיריית חולון.
סילמן נולד בישראל בשנת 1959. הוא בוגר הישיבה התיכונית מדרשית נעם, מחזור כ"ט.
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון ועבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים.
ערב מלחמת שלום הגליל ובמהלכה שימש כקמב"צ גדוד קק"ש (גדוד 196), בין היתר בקרב קמ"ט-קק"ש.
תוך כדי המלחמה החליף את אחד המ"פ בגדוד שנפצע קשה.
בהמשך שובץ כמפקד פלוגה בחטיבה 500 ובמסגרתה לחם, בין היתר, בקרבות בביירות.
לאחר המלחמה שימש סילמן במספר תפקידי פיקוד בחיל ובהם מפקד גדוד טנקים.
בין השנים 1999–1997 שימש כמפקד חטיבה 500 ולאחר מכן כקצין אג"ם של פיקוד המרכז.
בשנים 2002–2001 שימש כמפקד עוצבת סיני בדרגת תא"ל.
לאחר שחרורו כיהן כיושב ראש מנהלת מגורים של צה"ל במסגרת מעבר צה"ל לנגב.
בבחירות לכנסת התשע עשרה כיהן כראש מטה השטח של מפלגת יש עתיד.
במאי 2013 מונה למנכ"ל משרד הרווחה, תחת השר מאיר כהן.
כיהן בתפקיד עד 2015. במרץ 2017 מונה כמנכ"ל עיריית חולון.
כיהן בתפקיד עד ינואר 2020. באפריל 2021 מונה כמנכ"ל המועצה המקומית פרדס חנה-כרכור.
סילמן הוא בעל תואר ראשון בלוגיסטיקה וכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון.
ביולי 2013 הביע סילמן תמיכה בקיצוץ קצבאות ילדים בנימוק שיש אנשים, בפרט במגזר החרדי והבדואי, שמסתמכים על קצבאות הילדים .
ביחס לביטחון התזונתי אמר כי .
יוסי סאסי (נולד ב-5 בפברואר 1975) הוא מוזיקאי ומפיק מוזיקלי ישראלי, המנגן במספר כלי מיתר שונים.
כלי נגינה מפורסם שלו הוא "בוזוקיטרה" אותו הוא המציא.
סאסי הוא הגיטריסט המוביל והמלחין של להקת המטאל אורפנד לנד מ-1991 עד ל-2014, ונמנה עם מייסדיה.
לאחר עזיבתו את ההרכב התמקד בקריירת הסולו בה החל ב-2011. סגנונו הנקרא "רוק אוריינטלי" משלב בין מוזיקת רוק ומטאל לבין מוזיקת עולם ומוזיקה ים תיכונית.
סאסי נולד והתחנך בפתח תקווה.
אביו היה כבאי ואמו עקרת בית.
משפחת אביו של סאסי נהגה לנגן ולשיר מוזיקה מסורתית.
בגיל 7 למד סאסי לנגן בחליל ושר באירועים חגיגיים בבית הספר.
בגיל 14 התחיל לנגן בגיטרה והקדיש זמן רב ללימודי הנגינה.
בגיל 17 עזב את לימודי התיכון שלו לטובת להקת אורפנד לנד, שהפכה לימים להיות אחת הלהקות המצליחות בתחומה.
סאסי השלים השכלה האקדמאית בהמשך דרכו.
סאסי היה בין המייסדים של להקת המטאל אורפנד לנד ובמשך כל שנות הפעילות שלה היה מוביל מרכזי בהלחנת שיריה והפקת אלבומי ההרכב.
ההרכב שבמקור נוסד ב-1991 נקרא "Resurrection" ("תחייה"), אך שמו השתנה בהמשך.
הלהקה החלה את דרכה דווקא כלהקת דום מטאל עם אלמנטים מזרחיים, אבל בהמשך סגנונה השתנה לסגנון ייחודי המשלב בין סגנון נגינה ערבית מסורתי לבין מטאל מתקדם, דת' מטאל ורוק.
נושאי שיריה כוללים בין היתר דת (יהדות, נצרות ואסלאם) ורוחניות.
להקתו של סאסי הגיעה הצלחה רבה בישראל, בטורקיה ובמדינות ערב.
ב-1994 הוציא ההרכב את אלבום הבכורה שלו Sahara, בו סאסי מנגן בעוד וגיטרה.
באלבומה השני, El Norra Alila סאסי מנגן בגיטרה וחלק מבני משפחתו השתתפו כמוזיקאים אורחים.
אלבומה השלישי של הלהקה Mabool ראה אור כעבור זמן, ב-2004. באלבום זה סאסי מנגן בשלל כלי מיתר: גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרה קלאסית, סאז, בוזוקי, ועוד.
בנוסף, סאסי שר כחלק ממקהלה.
באלבומה הרביעי The Never Ending Way of ORwarriOR, סאסי מנגן בגיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרה קלאסית, סאז, בוזוקי, ג'ומבוש, עוד ופסנתר וגם שר ברקע.
גם באלבומה החמישי, All Is One לסאסי היה תפקיד דומה, כמלחין ונגן כלי מיתר שונים.
כעבור כשנה לאחר הוצאת האלבום החמישי, ב-2014 הודיע סאסי על עזיבתו של ההרכב.
הוא נימק את העזיבה בסיבות של צורך לפנות לדרך חדשה, אך טען שאינו פוסל את האפשרות לחזור לנגן עם הלהקה.
עוד במהלך חברותו בלהקת אורפנד לנד, סאסי פעל מחוץ לפעילות ההרכב.
ב-2011 חבר למספר מוזיקאים בוגרי ברקלי מחוץ ללהקתו והוציא אלבום סולו בשם Melting Clocks.
באלבום זה, אותו הפיק סאסי והלחין במלואו, ניגן במספר רב של כלי מיתר שונים וכתב את המילים לרוב השירים.
באלבום זה השתתף בין היתר גיטריסט לשעבר של להקת מגאדת' מרטי פרידמן, והזמרת מרינה מקסימיליאן.
במאי 2014 הוציא את אלבום הסולו השני שלו, Desert Butterflies.
אלבום זה הוא אלבום קונספט, הממשיך את סגנון הרוק האוריינטלי שהיה גם הסגנון של האלבום הראשון.
באלבום זה השתתפו מוזיקאים משפיעים, כמו מרטי פרידמן (לשעבר מגאדת'), רון ת'אל (לשעבר Guns N' Roses), מריאנג'לה דמורטאס (סולנית טריסטניה).
כל יתר אלבומיו גם הם בהלחנה מלאה והפקה עצמית של סאסי.
ב-2016 הוציא אלבום סולו שלישי, בשם Roots and Roads, שזכה לביקורות נלהבות בחו"ל, ובעקבותיו יצאה הלהקה למסע הופעות באירופה.
אלבומו הרביעי, שהוקלט באי סנטוריני ביוון על ידי אנסמבל בן 9 מוזיקאים הנקרא "אוריינטל רוק אורקסטרה", נקרא Illusion of Choice.
אלבום זה שוחרר בתחילת 2018, ומשתתפים בו שוב אומנים שונים, לרבות הזמר Ross Jennings סולנה של להקת HAKEN, והזמרת אסתר רדא.
ב-2021, שוחרר אלבומו החמישי, Hear and Dare, ומשתתפים בו אומנים שונים, לרבות הזמר Mats Levén , הזמר Christos Dantis , ועוד.
ב-2023, שוחרר אלבומו השישי, Prediluvian שפירושו "לפני המבול".
באלבום זה משתתפים אמנים שונים, לרבות Ross Jennings סולנה של להקת HAKEN.
בנוסף לאלבומים, סאסי מבצע הופעות חיות עם אמנים רבים מישראל ומדינות אחרות.
סאסי משתף פעולה עם אמנים שונים בפרויקט המכונה "אוריינטל רוק אורקסטרה", אותו יסד.
סגנונו של סאסי משלב בין מוזיקה מזרחית לבין מוזיקה מערבית.
בין כלי הנגינה שלו ניתן למצוא 17 כלים שונים בהם הוא מנגן, חלקם באים מן הרוק, כדוגמת גיטרה חשמלית וגיטרה אקוסטית וחלקם הם כלים מסורתיים ים תיכוניים שונים, כדוגמת ג'ומבוש, סאז, עוד, בוזוקי וצ'רנגו.
בנוסף סאסי מנגן בכלי ייחודי אותו הוא בעצמו המציא, "בוזוקיטרה".
כלי זה הוא מעין גיטרה כפולת צוואר, בה אחד הצווארים הוא בוזוקי והשני הוא גיטרה חשמלית, כלי זה נבנה על ידי בונה הגיטרות בנימין מילר.
כלי זה הונדס במשך מספר שנים והורכב סופית ב-2014. הכלי בנוי כך שניתן לנגן בנפרד בכל צוואר או להפעיל את שניהם בו זמנית.
בנוסף לעבודתו בלהקת אורפנד לנד, שיתף סאסי פעולה עם אומנים רבים בישראל ובעולם.
ביניהם מטאליקה, סטיב ואי, מרטי פרידמן, יהודה פוליקר, טל פרידמן, דויד ברוזה, רון "Bumblefoot" ת'אל ועוד.
השכלה אקדמאית ועיסוק בתחום המחשוב והסייבר
במקביל לקריירה המוזיקלית, עוסק סאסי בתחומים נוספים.
סאסי למד לתואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטה הפתוחה ובהמשך תואר ראשון במנהל עסקים במרכז האקדמי רופין ותואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן, אותו השלים ב-2005.
בין השנים 1993–1996 עבד סאסי במחלקת המחשוב בטויס אר אס ובהמשך במשך שנתיים בחברת Routelink תוכנה כמנהל טכנולוגי.
ב-1998 מונה למנהל מערכות מידע בחברת אוריין שנקר, והיה כשנה בתפקיד עד שעזב לטובת תפקיד מרכזי בחברת מיקרוסופט.
במשך כ-8 שנים עבד בחברת מיקרוסופט במגוון תפקידים, האחרון כמנהל מחלקת הפתרונות הטכנולוגיים.
בין היתר גם כתב כלי מערכת ששוחררו כחלק משרתי Windows.
בין השנים 2007–2009 היה מנהל טכנולוגיות ראשי (CTO) בחברת טלדור וב-2009 מונה למשנה למנכ"ל ומנהל טכנולוגיות ראשי (CTO) בחברת ג'ובוקיט טכנולוגיות, תפקיד אותו מילא כשנה וזכה יחד איתה ב-TechCrunch TC50 כ-Best international startup.
חברת Javelin Networks, בה היה שותף וחלק מה advisory board שלה, נמכרה בשנת 2018 לחברת סימנטק העולמית.
החברה פיתחה פתרון ייחודי להגנה על רשתות באמצעות Deception מתקדם.
מ-2010 הרצה סאסי במסגרת חברת "ג'ון ברייס הדרכה" בנושאי טכנולוגיה (כמו גם בגופים אחרים, כגון הטכניון), וגם בנושאי מוזיקה והפקה, ובנוסף מרצה במכללת BPM בנושא תעשיית המוזיקה.
סאסי נחשב מומחה בטכנולוגיות מיקרוסופט והאקר עם התמחות באוטומציה וסקריפטים, עם דגש על טכנולוגית PowerShell ואבטחת מידע (סייבר).
יוסי עטיה (נולד ב-6 באוקטובר 1979) הוא במאי, תסריטאי, שחקן ואמן ישראלי.
בנעוריו למד בתיכון רנה קסין.
בשנת 2004 סיים לימודי בימוי והפקה במסלול המלא בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ובשנת 2007 סיים לימודי תואר ראשון בספרות מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2010 למד משחק מול מצלמה אצל רות דייכס ובשנת 2015 סיים לימודי תואר שני בבימוי והפקה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2008–2010 השנים עטיה לימד במרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית בחולון.
בין השנים 2007–2012 לימד קולנוע בתיכון עירוני א' בתל אביב.
בשנת 2016 לימד דוקו-סאטירי בחוג לתקשורת במכללה למנהל.
בשנת 2001 עטיה הקים ושיחק בקבוצת תיאטרון אימפרוביזציה שפעלה בתיאטראות פרגוד וקטרון בירושלים.
בשנת 2010 יצר מופע קומי-אורבני בשם "מסטוץ לקשר" שהוצג בפסטיבל "תלוי במקום" בתל אביב והגיש פינה סאטירית בתוכנית "העולם הבוקר" עם אברי גלעד בערוץ 2.
בשנת 2018 הצטרף לצוות הכותבים של גב האומה.
בין השנים 2005–2010 עטיה עבד בשיתוף פעולה עם איתמר רוז, וביחד הם יצרו ושיחקו בכעשרים סרטי סאטירה קצרים.
עם הבולטים שבהם ניתן למנות את ה"שירותרום", "מדינת ערב היהודית" ו"דרפור".
הסרטים נוגעים בסוגיות חברתיות ופוליטיות במטרה לשפוך אור חדש על המציאות ועל נושאים מעוררי מחלוקת.
הסרטים מנפצים טאבואים, מתמודדים עם נושאים כגון הומוסקסואליות, אבל, שכול, אונס, כיבוש, פיגועי התאבדות ומלחמת לבנון השנייה.
הסרטים הוקרנו בתחילה בבתי קפה, פאבים, מועדונים וגלריות, אך בהמשך הוצגו במוזיאונים ופסטיבלי קולנוע רבים; מרכז פומפידו, פריז; גלריית טייט, לונדון; פסטיבל הסרטים הבינלאומי של רוטרדם; המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, חולון; מוזיאון חיפה ומוזיאון הרצליה.
בנוסף, הסרטים הוצגו במסגרת סל תרבות בבתי ספר ברחבי ישראל.
נולדתי בירושלים ואני עדיין חי
בשנת 2012 יצר עטיה סיור פרפורמטיבי בשם "מטראומה לפנטזיה", במסגרת "פסטיבל מתחת להר" בירושלים.
הסיור נערך ברחוב יפו והתחקה אחרי פיגועי ההתאבדות שהתרחשו באזור בין השנים 2005–2010. הסיור תועד בסרטון קצר שזכה בתחרות הפיצ'ינג בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2015; הוא שימש בסיס לסרט קצר בן שמונה דקות בעל אותו שם שעטיה כתב וביים בשנת 2015 והוקרן בפסטיבל לקולנוע יהודי במיאמי.
בשנת 2018 עטיה ודוד אופק זכו במענק הפצה מטעם החממה הבינלאומית לקולנוע ירושלים של סם שפיגל.
בשנת 2019 ביים עטיה ביחד עם דוד אופק סרט עלילתי באורך מלא שצמח מתוך הפרפורמנס והסרט הקצר.
הסרט צולם בסגנון תיעודי בהשתתפות תיירים אמיתיים.
עטיה כתב את התסריט ומשחק בתפקיד הראשי.
הוא יוקרן בבכורה ארצית בפסטיבל הקולנוע ירושלים במסגרת התחרות לקולנוע ישראלי עלילתי.
שנהשם הסרטתפקידהערות2006ילדים במלחמהבימוי, תסריט, משחק (ביחד עם איתמר רוז)צולם במהלך מלחמת לבנון השנייה.
עטיה ורוז מבקרים בחוף הים כשהם מחופשים לילדים ומבקשים מאנשים שונים לגלם את הוריהם.
עטיה ורוז צילמו מבזק חדשות המדמה נפילת טיל על תל אביב.מדינת ערב היהודיתבימוי, תסריט, משחק (ביחד עם איתמר רוז)השנה היא 2020 וחלקו הארי של אזרחי ישראל ערבים.
יוסי מזרחי (נולד ב-24 בנובמבר 1974) הוא עיתונאי וכתב תחקירים ומגזין בחדשות 12.
מזרחי נולד, גדל והתחנך באשדוד.
שירת כלוחם בחטיבת הצנחנים, למד תואר ראשון בתקשורת ומדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
מזרחי סיים בהצטיינות תואר ראשון נוסף במשפטים באוניברסיטת חיפה והוא מוסמך בלימודי תקשורת מאותה אוניברסיטה.
מזרחי החל את פעילותו התקשורתית ככתב מקומון באזור חיפה בשנת 1998. לאחר מכן, עבר לכתוב בעיתון מעריב ככתב העיתון באזור הצפון.
בשנת 2003 הצטרף לחדשות ערוץ 2 ככתב הערוץ באזור חיפה והצפון ומונה בהמשך לכתב תחקירים ומגזין של חברת החדשות אשר כתבותיו מתפרסמות במגזין אולפן שישי ובמהדורת סוף השבוע.
מזרחי סיקר לאורך עבודתו ככתב את מלחמת לבנון השנייה, את שחרורו של גלעד שליט ואת השרפה בכרמל.
ביוני 2013 פרסם יחד עם עמליה דואק כתבת תחקיר באולפן שישי על עסקיו הפרטיים של אלון חסן בנמל אשדוד.
במהלך 2014–2015 פרסם שני תחקירים אודות התנהלות השר חיים כץ כיו"ר ועד העובדים בתעשייה האווירית.
בפברואר 2017 חשף מזרחי את פרשת ההתעללות בקשישים שבוצעה בבית האבות "נאות כיפת הזהב" בחיפה.
במרץ 2018 חשף מזרחי כי ראש עיריית קריית מוצקין חיים צורי מנהל מאגר מידע המכיל פרטים רגישים על תושבי העיר וכי מספר חודשים קודם לשידור שודרג המאגר בעלות של 70 אלף שקלים במימון העירייה.
למחרת השידור פתחה הרשות להגנת הפרטיות בחקירת הפרשה, וזמן קצר לאחריה גם היחידה הארצית לחקירות הונאה פתחה בחקירה.
באוגוסט 2020 הודיעה המשטרה כי קיימת נגד צורי תשתית ראייתית לעבירות של שוחד, הפרת אמונים ופגיעה בפרטיות הציבור, ובמרץ 2023 הודיעה פרקליטות המדינה על הגשת כתב אישום נגדו.
ביולי 2024 הורשע מנהל המחשוב בעיריית קריית מוצקין, יוסי סטלקול, בעבירות שנחשפו בתחקיר של מזרחי, חלקן כמסייע לצורי וחלק כמבצע בצוותא עם צורי.
במאי 2018 שודרה כתבתו של מזרחי על אודות חריגות הבנייה שביצע דני עטר בחצר ביתו.
בספטמבר 2019 הודיעה פרקליטות המדינה על כוונתה להעמיד לדין את עטר, בכפוף לשימוע, בגין עבירות הבנייה, אך לאחר השימוע הסתפקה בהליך מנהלי שבמסגרתו יבטל עטר את חריגות הבנייה וכך קרה.
באוקטובר 2021, חשף מזרחי תיעוד של התעללות בברווזים שצולם על-ידי תחקירני עמותת אנימלס במשק "ברווזים בכפר" בכפר ברוך, המשק היחיד בישראל המגדל ברווזים לתעשיית הבשר.
התיעוד הראה ברווזים שסובלים מפציעות ומצליעות שלא זכו לטיפול וטרינרי.
ברווזים פצועים נזרקו לדלי והושארו לגסוס, ולאחר מכן נקברו, כשבחלק מהמקרים היו עדיין בחיים.
אחד מעובדי המשק בעט בברווז שהתקשה ללכת.
בעקבות החשיפה, הצהיר שר החקלאות, עודד פורר כי הזדעזע לצפות בממצאים וכי הורה על פתיחת חקירה של יחידת פיקוח הצומח והחי בחשד לעבירות על חוק צער בעלי חיים.
סדרת התחקירים "המבקר" במהדורה המרכזית של חדשות 12
מיוני 2024, מגיש במהדורה המרכזית של חדשות 12 את סדרת הכתבות "המבקר".
ביוני 2024, על רקע המאבק על חוק הגיוס, פרסם מזרחי תחקיר אודות ישיבות הנושרים בחברה החרדית, המתוקצבות על ידי המדינה.
התחקיר העלה כי חלק גדול מהצעירים שלומדים בהן, לא באמת עוסקים בלימוד, חלקם עובדים, ומנהלים אורח חיים שאינו חרדי.
לפי התחקיר מטרת הישיבות האלה, למנוע חילון וגיוס של צעירים אלו לצה"ל.
ביולי 2024 שודר בסדרת "המבקר" תחקיר אודות מפקד תחנת חדרה, סנ"צ עמית פולק.
ע"פ התחקיר, איש החוק הבכיר ביצע בביתו בקריית אתא מספר עבירות בנייה.
בין היתר פלש לשטח ציבורי ובנה עליו בריכה פרטית.
בעקבות התחקיר הפרקליטות והרשות לאכיפת דיני מקרקעין פתחו בהליכים משפטיים לקראת הוצאת צו הריסה לביתו של פולק.
באוגוסט 2024 נחשף בתחקיר "המבקר" כי נצ"מ אריה דורון שמונה להיות דובר המשטרה, היה חבר ופעיל פוליטי במפלגת "הליכוד", ואף הגיש תוכנית פוליטית באינטרנט לצד פעילי ליכוד כמו איציק זרקא ואורלי לב.
בנוסף פורסם כי נגד דורון הוגשה תלונה על התעמרות בפקודיו.
בספטמבר 2024 חשף מזרחי התבטאות חריגה של מפכ"ל המשטרה דני לוי.
לפי הפרסום לוי אמר בפורום מקצועי:" לא מסוגל לראות הומואים הולכים יד ביד ברחוב, זה מגעיל." ואף פנה לאדם בפגישה ואמר "מה זה המכנסיים הצמודים האלה?
אל תגיד לי שאתה חלק מהקהילה." הפרסום עורר זעם רב בקרב קהילת הלהט"ב.
בנובמבר 2024 פורסם בסדרת תחקירי המבקר, תחקיר אודות השרה להגנת הסביבה עידית סילמן.
התחקיר חשף ניסיונות לסדר ג'ובים למקורבים, ולפגוע בתנאים של עובדים שיצאו לשירות מילואים.
בנוסף נחשפה מעורבותו העמוקה של בעלה של השרה, שמוליק סילמן, בענייני המשרד.
תחקיר "המבקר" מנובמבר 2024, חשף ניסיונות של יצחק גולדקנופף שהיה אז שר הבינוי והשיכון, להפעיל לחצים על עיריית חיפה כדי שזו תקדם בניית שכונה, שחברו לחסידות גור הוא אחד היזמים בפרויקט, ללא גילוי נאות על ניגוד העניינים.
בינואר 2025 פורסם בסדרת "המבקר" תחקיר נרחב על השרה לשוויון חברתי, מאי גולן.
ממצאי התחקיר העלו כי השרה זייפה לוחות הזמנים ביומן האישי שלה, העסיקה במשרדה באופן פיקטיבי בני משפחה של מקורביה, והעבירה לעוזרה הפרלמנטרי עשרות אלפי שקלים מתקציב הקשר לבוחר כתשלום עבור תביעות שלא הוגשו.
עוד נחשף בתחקיר כי השרה גייסה באופן לא חוקי 20,000 דולר משגרירות טיוואן בישראל עבור עמותת "העיר העברית" אותה ייסדה.
בעקבות התחקיר נפתחה חקירה פלילית במשטרה, השרה זומנה לחקירה וסירבה להגיע, ואף הבריחה את אמה, רימונה גולן, מחדר החקירות.
המשטרה גבתה עשרות עדויות בפרשה ואף גייסה עד מדינה.
בינואר 2025 חשף מזרחי ב "המבקר" כי ראש עיריית עכו, עמיחי בן שלוש, השתמש בקבלני קולות ששילמו כסף לאלפים מתושבי העיר, בעיקר מהמגזר הערבי, כדי שיבואו להצביע עבורו ביום הבחירות, וכי הבטיח לאותם קבלני קולות תפקידים בעירייה בתמורה לעזרתם.
בעקבות התחקיר המשטרה פתחה בחקירה פלילית.
בנוסף, מנכ"ל עיריית עכו לשעבר אוהד שגב שהתמודד על תפקיד ראש העיר מול בן שלוש, פנה לבית המשפט וערער על תוצאות הבחירות על סמך ממצאי התחקיר.
בספטמבר 2025 פסק בית המשפט המחוזי בחיפה כי תוצאות הבחירות מבוטלות וכי יש לקיים בחירות חדשות בעיר עכו.
בפברואר 2025 פרסם מזרחי כי מפכ"ל המשטרה דני לוי, החל בשיפוץ ביתו הפרטי, שיפוץ הכרוך במספר עבירות בנייה שכבר בוצעו בשטח.
לפי התחקיר לוי לא קיבל היתר לעבודות אלו מהועדה לתכנון ובנייה ולא העסיק קבלן רשום כמתחייב.
במארס 2025 פורסם בסדרת "המבקר" תחקיר נרחב על תופעת "הדרייבערים".
תופעה מאורגנת ורחבת היקף של 20,000 נהגי מכוניות פרטיות בעיקר מהמגזר החרדי, שמסיעים נוסעים תמורת תשלום בניגוד לחוק וללא רישוי מתאים ופוגעים בנהגי המוניות שמשלמים מיסים וביטוח כחוק.
בעקבות התחקיר החלו פוליטיקאים חרדים וגורמים במשרד התחבורה לקדם חוק שיכשיר ויסדיר את התחבורה השיתופית.
באפריל 2025 פרסם מזרחי כי עו"ד עמית חדד המייצג את ראש הממשלה בנימין נתניהו ביצע בביתו הפרטי עבירות בנייה חמורות ונכנס להתגורר בו ללא טופס 4.
באפריל 2025 פורסם תחקיר "רפורמת החלפים".
לפי התחקיר הרפורמה שהייתה אמורה להוזיל את מחירי הביטוח לרכב הוקפאה בשל לחצים של פעילי ליכוד על שרת התחבורה מירי רגב, ועל שר הכלכלה ניר ברקת.
ביולי 2025 פורסם תחקיר "המבקר" אודות סמדר מורס, מנהלת בית הספר נופים בתל אביב, שתוך כדי עבודתה החינוכית הביעה דעות פוליטיות בגלוי ברשתות החברתיות ובתקשורת, ובמקביל ניהלה קמפיין לקראת התמודדות בפריימריס של מפלגת "הליכוד".
ב-2005 פורסם תחקיר "המבקר" על בת הזוג של השר דוד אמסלם, סיגלית יונה, עובדת עיריית ירושלים, שקיבלה שכר חדשים ארוכים מבלי להגיע לעבודה.
אמסלם, מקורבו של ראש עיריית ירושלים, היה בעבר בכיר בעירייה וסיגלית יונה הייתה ראש לשכתו.
התחקיר חשף כי כבר ב-2019 עיריית ירושלים שכרה חוקרים פרטיים וביצעה מעקב אחרי יונה, בעקבותיו מבקרת העירייה פרסמה דו"ח חמור שבו קבעה כי "נמצאו מקרים שבהם העובדים מחתימים כרטיס אך עוסקים בעניינים פרטיים מתוך כוונה לקבל כספים שלא כדין עבור עבודה שלא בוצעה".
למרות הממצאים לא ננקטו צעדים כלפי יונה והיא המשיכה להיות מועסקת בעירייה.
גם צוות "המבקר" עקב אחרי יונה ותיעד מספר מקרים בהם לא הגיעה לעבודה, והמשיכה לקבל שכר כרגיל.
בנוסף גילה התחקיר כי השר אמסלם מעסיק את ביתה של יונה, יפית, כראש המטה שלו, את אחיינה, נהוראי רפאלי כנהגו וגיס נוסף של סיגלית הועסק כנהג מחליף.
בעקבות פרסום התחקיר הודיעה המשטרה כי פתחה בבדיקה.
בהמשך נחשף, כי בחלק מהזמן שיונה קיבלה שכר מעיריית ירושלים היא עבדה בלשכתו של השר אמסלם בכנסת.
בנובמבר 2025 סיגלית יונה התפטרה מתפקידה בעיריית ירושלים.
בנובמבר 2025, פרסם מזרחי תחקיר עומק מקיף אודות ניגודי עניינים, מעורבות במכרזים וחשדות למעשי שחיתות לכאורה בקרב צמרת משרד החינוך בין היתר על ידי שר החינוך, אשתו, מנכ"ל משרדו, ראש המטה שלו וחלק מיועציו.
בין השנים 2013–2017 הגיש את תוכנית האקטואליה "זירה חופשית" המשודרת בכל יום שישי ברדיו חיפה, יחד עם העיתונאי אלי לוי.
בינואר 2018 החל להגיש בימי חמישי את התוכנית "חד וחלק" ברדיו צפון ללא הפסקה.
מזרחי נשוי לשרון ואב לשלושה
פרס פראט לתקשורת בנושאי סביבה (יחד עם חיים ריבלין), על כתבת התחקיר "העיר באפור", בנוגע לזיהום במפרץ חיפה, 2006
פרס הרדיו בכנס אילת של אגודת העיתונאים בתל אביב, על תוכנית האקטואליה הטובה ביותר "זירה חופשית", יחד עם אלי לוי, 2016
פרס פרימור לתקשורת חוקרת על תחקיר "הסמים החוקיים" שהוביל לשינוי חקיקה ואיסור מכירת סמים סינתטיים, בשנת 2013
אות האריה השואג של איגוד יועצי התקשורת והפרסום על אופי הסיקור החושף שחיתות ציבורית ועל תחקיר ההתעללות בקשישים, בשנת 2019
עובד מצטיין של חברת החדשות הישראלית לשנת 2025
פרס המכון הישראלי לעיתונות, 2025.
יוסף (יוסי) מורלי (נולד ב-27 בפברואר 1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שכיהן כקצין הנדסה ראשי בשנים 2011–2014 ופיקד על החיל במבצע צוק איתן.
מורלי התגייס לצה"ל ב-1987 ושירת כלוחם בחיל ההנדסה הקרבית.
עבר את כל התפקידים המרכזיים בגדוד 605 - החל מלוחם, מפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה ומפקד פלוגה בגדוד 605. בתקופת מלחמת המפרץ הראשונה היה עם הפלוגה בגזרת בקעת הירדן בתקופה מרכזית בה בוצעו מספר רב של ניסיונות חדירה לישראל מתוך ירדן.
הפלוגה בפיקודו עמדה באתגר המבצעי באופן מעורר הערכה וזכתה לשבח ממפקד פיקוד המרכז, האלוף דני יתום, וממפקד פיקוד הצפון יוסי פלד.
מורלי פיקד על גדוד 605 בשנים 2000–2002 בתקופת האינתיפאדה השנייה.
גדוד 605 בפיקודו היה ראשון הגדודים שהופעל בגזרת יהודה ושומרון, תחת פיקודו היו פלוגות רבות בגזרת בית לחם ועוטף ירושלים.
בתקופה זו התמודד הגדוד עם ירי נרחב ורחב על צירי התנועה, המחסומים, ומרכזי הערים הפלסטיניות.
גדוד 605 הגן על שכונת גילה בירושלים, על מרחב קבר רחל ועל עומק עציון.
הגדוד עמד באתגרים מבצעיים רבים ומורכבים.
תחת פיקודו של מורלי זכה הגדוד בצל"ש הרמטכ"ל על לחימתו לאורך כל תקופת הלחימה המורכבת - במסגרתה הוביל הגדוד מבצעים גדודיים מרכזיים בגזרת ג'נין, טולכרם, בית לחם ורמאללה.
הגדוד לחם בהמשך במבצע חומת מגן.
מורלי פיקד על יחידת ההנדסה הפיקודית של פיקוד הצפון י"פ חה"ן 801. בתקופתו בוצעו השלמות תהליכי ייצוב הקו בנסיגה מלבנון, ארגון הסד"כ ההנדסי במרחב הפיקודי, עיצוב התפישה להגנה והתמודדות עם איומים הנדסיים רחבים.
לאחר מכן פיקד מורלי על בית הספר להנדסה צבאית (בהל"ץ, בה"ד 14).
בתקופתו פיקד בית הספר על הגזרה המערבית תחת פיקוד אוגמ"ר 80 - טרם הקמת החטמ"רים של האוגדה - שם הוביל בית הספר את הכוחות בתפישת הפעלה מהותית, בתוכנית ההתנתקות ובמלחמת לבנון השנייה בה פעל בית הספר בהיקף רחב לכל תקופת המלחמה.
לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת הפלדה (אוגדה 162), בתפקיד זה הוביל את מטה האוגדה והיחידות המבצעיות הכפופות לאוגדה להתקדמות יוצאת דופן, הן מבחינה מודיעינית והן מבחינה טכנולוגית.
ב-2011 מונה לקצין הנדסה ראשי (קהנ"ר).
פיתח וארגן את החיל בתחומים רבים לאורך כל תקופת הפיקוד על החיל: ארגון מערך האב"כ בצה"ל, ארגון יהל"ם במתכונת הרחבה, עיצוב הנמ"ר ההנדסי וארגונו בתוכנית-אב חיילית ופיתוח אמל"ח קריטי לכוחות ההנדסה הקרבית.
מורלי פיקד על החיל במבצע עמוד ענן, בו נערך חיל ההנדסה לתמרון קרקעי משמעותי בגזרת רצועת עזה.
בין "עמוד ענן" ל"צוק איתן" הוביל את תחום ההתמודדות עם עולם התת-קרקע באופן רחב ומהותי.
האירוע המשמעותי ביותר בתקופת כהונתו היה מבצע צוק איתן בו נטל חיל ההנדסה הקרבית תפקיד מרכזי.
המבצע שהחל בהפצצות מהאוויר כלל תמרון קרקעי נרחב של צה"ל על מנת לאפשר לכוחות ההנדסה הקרבית לאתר ולהשמיד את מנהרות הטרור ברצועת עזה.
במהלך המבצע השמיד חיל ההנדסה למעלה מ-30 מנהרות ואלפי מבנים ששימשו לפעילות טרור.
מספר לוחמי הנדסה קיבלו צל"שים על לחימתם, כולל אות הערכה מטעם הרמטכ"ל (ללוחם הצמ"ה חיים תמם) ואות הצטיינות, וגדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד מרכז זכה בצל"ש הרמטכ"ל (לצד סיירת מטכ"ל ויחידת מגלן).
עם זאת, נמתחה ביקורת על צה"ל על אי-מוכנות להתמודדות עם המנהרות, דבר שהצריך אלתור פתרונות בשטח.
חיל ההנדסה הקרבית בפיקודו היה לחיל לוחם, מרכזי, פורץ דרך ומשמעותי ביותר בזרוע היבשה בפרט ובצה"ל בכלל.
ב-2014 סיים את תפקידו והוחלף על ידי תא"ל אושרי לוגסי.
יוסי עבאדי (נולד ב-15 בנובמבר 1957) הוא עיתונאי ועורך דין מומחה בתחומי התקשורת והמדיה.
הוא אחראי על תיקי התקשורת במשרד מיתר.
בעבר השתתף בהקמת המנהלה הממשלתית שיזמה תחרות בשוק השידורים הציבורי, וכיהן כמנהלה הראשון בין השנים 1997–1999.
עבאדי נולד בחיפה ב-1957. בצעירותו למד בבית הספר הריאלי בעיר ולקח חלק פעיל בתנועת הנוער "הצופים".
כחלק מפעילותו בצופים היה בין השנים 1972–1973 מדריך וראש גדוד של נוער במצוקה.
ב-1984 למד משפטים באוניברסיטת תל אביב והוסמך כעורך דין בשנת 1986. את שירותו הצבאי ושירותו במילואים עשה עבאדי בגלי צה"ל בתפקידים שונים.
מתגורר בהרצליה והוא אב ל-3 בנות, ביניהן יעל עבאדי ששירתה בגלי צהל, עבדה בחדשות 12 ובאגף תקציבים באוצר, והיא בוגרת הרווארד.
ב-1985 היה מועמד לתפקיד מפקד גלי צה"ל, אך לא נבחר לבסוף.
כמו כן שימש עבאדי כיו"ר וחבר בוועדת הקבלה לגלי צה"ל (מ-1980 עד 2012) המדריך הראשי בקורס הקדם צבאי לגלי צה"ל (במסגרת שירות המילואים, 1993–2009).
בשנת 2007 פורסם כי עבאדי מועמד להחליף את שלום קיטל כמנכ"ל חדשות ערוץ 2, אם כי לבסוף לא מונה לתפקיד זה.
הוא הכין את התשתית לרפורמה בתחום הסדרת השידורים לציבור, בהתאם להמלצות הוועדה בראשות האלוף (במיל.) יוסי פלד, בה היה עבאדי חבר (1996).
מאז יוני 2011 עו"ד עבאדי הוא שותף במשרד מיתר; קודם לכן ניהל עבאדי את מחלקת התקשורת במשרד עו"ד רם כספי ושות' (2000–2011), ובין השאר שימש כיועץ חיצוני לרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (2004–2009) לרבות במכרזי הרדיו האזורי (הן ב-2009 והן ב-1996).
בנוסף ייצג את רדיו קול חי במאבקו להרחיב את אזור הזיכיון שלו, ואת ערוץ 20 במאבקו לשנות את תנאי הזיכיון ולשדר גם אקטואליה יחד עם מורשת.
עבאדי גם כיהן כחבר דירקטוריון וועדת השקעות בקופות הגמל של בנק המזרחי (2002 עד 2008), ושימש כמרצה לתקשורת ולהפרטה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב (1997–2001).
במשפטים שניהל עבאדי נוצרו מספר תקדימים משפטיים:
הכרה בהגנת תום לב של 'עיתונות אחראית' מפני לשון הרע, קביעה כי 'אמת' היא רק זו שניתן להוכיחה בבית משפט.
פסיקה כי הסמכות המקומית לתביעות לשון הרע שפורסם באינטרנט היא בכל המדינה (הפסיקה שונתה מאוחר יותר בתקנות סדר הדין).
פסיקה כי הגנת זכות יוצרים על יצירות עובדתיות - כגון ביוגרפיות - היא מצומצמת, וחלה רק על אופן ביטוין של העובדות, ולא על העובדות עצמן.
פסיקה עובדת שפוטרה במהלך חופשת לידה זכאית לדמי הודעה מוקדמת (הפסיקה עוגנה מאוחר יותר בחקיקה).
תיקים נוספים בעלי עניין ציבורי
בג"ץ שהגישו 53 חברי כנסת נגד שידור ערוץ פלייבוי בישראל.
צו ביניים בבג"ץ שמנע את סגירת הטלוויזיה הלימודית.
תביעת לשון הרע בה נפסק פיצוי שיא נגד אדם פרטי בסכום של 800 אלף ש"ח.
יוסי עוזרד (נולד ב-21 ביוני 1949) הוא סופר, איש תקשורת, מפיק סרטי קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
הבעלים של חברת התוכן "יסמין TV".
עוזרד נולד וגדל בקיבוץ להבות הבשן.
בשירות הצבאי הסדיר שירת בנח"ל, השתתף במלחמת ההתשה והיה מפקד היאחזות נח"ל גשור ברמת הגולן.
במילואים השתתף כקצין סיור במלחמת יום הכיפורים, מלחמת לבנון הראשונה ומלחמת המפרץ.
לאחר השירות הצבאי עזב את הקיבוץ ופנה ללימודים.
הוא בוגר מכללת סמינר הקיבוצים במגמת משחק ובימוי משנת 1973, ובעל תואר BFA בבימוי תיאטרון מאוניברסיטת תל אביב משנת 1978. בנוסף, בוגר קורס דירקטורים של המרכז הישראלי לניהול משנת 1992.
עוזרד החל את דרכו ככתב ועורך חדשות בגלי צה"ל בשנת 1976. הפיק את השידורים המיוחדים לרגל ביקור נשיא מצרים אנואר סאדאת (1977) ונשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר (1979) בישראל.
הגיש וערך תוכניות אקטואליה שונות, בהן: "נכון לעכשיו", "שעתיים משתיים" ויומני חדשות.
יחד עם שמואל נחושתן (אוקון) היה המפיק והעורך של משדרי "השירותרום".
בשנת 1983 מונה למנהל חטיבת החדשות של התחנה.
במשך כ-17 שנה הגיש תוכנית אישית בשם "הולך בחצות".
בין השנים 1985–1986 שימש במקביל כמבקר התיאטרון של גלי צה"ל ושל העיתון "חדשות".
בשנת 1987 החל לעבוד כמפיק תוכנית ספורט בערוץ 2 הניסיוני.
בשנת 1988 היה בין מקימי ערוץ הספורט של חברות הכבלים כמפיק ראשי.
בשנת 1991 התמנה למנהל התוכניות בחברת הכבלים "תבל".
במסגרת תפקידו ייסד עוזרד את ערוץ 8 ושימש כמנהלו הראשון.
עם הקמת ערוץ 2 החדש, נמנה עוזרד עם מייסדי חברת החדשות, ושימש בה כמפיק ראשי בשנים 1993–1994. לאחר מכן עבר לחברת הכבלים האירופית UPC ושימש בה כמנהל תוכניות.
בשנת 1997 מונה למנכ"ל חברת התוכן של חברות הכבלים, ICP.
במסגרת תפקידו שימש כמנהל תוכניות ראשי של ערוץ הסרטים וערוץ הסדרות (ערוץ 3), וכעורך ראשי של הפקות המקור של חברות הכבלים.
בין היתר היה אחראי על הפקת סדרות דרמה, סרטי טלוויזיה ושעשועונים.
בספטמבר 2000, התפטר מתפקידו בשל מחלוקת לגבי הבעלות המשותפת של חברות הכבלים.
המחלוקת עלתה עקב דרישה של הממונה על ההגבלים העסקיים לפרק את שיתוף הפעולה בבעלות על החברה והערוצים שההיא מפיקה.
בשנת 2001 ייסד את חברת "יסמין TV" בה הוא משמש כנשיא נכון לשנת 2018. בין השנים 2001–2007 שימש במסגרת זו כעורך הראשי של ערוצי הסרטים והסדרות בחברת הוט.
בשנת 2004 הקים את חברת "יולי-אוגוסט הפקות" יחד עם אשתו ליסה שילוח-עוזרד.
החברה נמכרה בשנת 2012 לחברת התוכן הגרמנית "רד-ארו סטודיו" (חברה בת של תאגיד התקשורת הגרמני פרוזיבאן סאט), אך הוא המשיך לשמש כנשיאה עד שנמכרה במחצית שנת 2018.
במסגרת "יולי-אוגוסט הפקות" הפיק עוזרד סרטים, תוכניות וסדרות רבות:
הסרט "ביקור התזמורת", שזכה לשמונה פרסי אופיר וחביב השופטים בפסטיבל קאן ועוד פרסים רבים.
בנוסף הפיק את הסרטים הבאים: "עד מדינה", "אפס ביחסי אנוש", "שבעה", "מעבר להרים ולגבעות", "סיפור חצי רוסי", "התפרצות X", "הכל מתחיל בים", "עמק תפארת", "ההר", "לוויה בצהריים", "חדרי הבית", "אנחנו לא לבד" ו"ההתחלפות", שהשתתף בפסטיבל ונציה.
"חברות הכי טובות", "פלפלים צהובים", "הלב של עמליה", "להעיר את הדב", "ככה זה", "נהג טקסי", "בלתי הפיך", "אננדה", "בתולות", "המשרד", "רון", "חסמבה דור 3", "טקסי דרייבר", "רביעיית רן", "ג'וני ואבירי הגליל", "קטמנדו", "מקום שמח".
התוכנית זוכת פרס אופיר "מרגל השמפניה", "החברה הכי גרועה בעולם", "מלון דיפלומט", "מכתבי האהבה", "תא חושך", "הקיבוץ", "כביש 90", "יומני האהבה האבודים", "זן נדיר" ו"ירידתה ועלייתה של המחתרת היהודית".
עוזרד משמש גם כבעלים ויו"ר של חברת PTV, מפעילת ערוץ הטלוויזיה DOGTV – ערוץ הטלוויזיה הראשון בעולם המיועד לכלבים ולא לבני אדם.
הערוץ משודר במספר מדינות, בהן ארצות הברית, ברזיל, צרפת, סין, פורטוגל ודרום קוריאה.
עוזרד מכהן משנת 2015 כחבר מועצה וחבר הוועד המנהל של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים.
נשוי בשנית ולו 6 ילדים.
נערי האוצר, שתיים הוצאה לאור, 2022 - 9 סיפורים מחממי לב.
קיבוץ ברלין, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2013
גשר הדודות, כנרת זמורה ביתן, 2016
ירח מעל סואץ, כנרת זמורה ביתן, 2019
יוסי (יוסף) ניסן (נולד ב-9 ביוני 1969) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש המועצה המקומית להבים (2018–2024).
ניסן גדל בשכונה ה' בבאר שבע.
הוא בנם של יהודית, פקידה ראשית בפיקוד דרום בשירות קבע משך כ-30 שנה ואריק ניסן שהיה סגן ראש העיר באר שבע, ומזכיר מועצת הפועלים.
הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון.
ניסן מתגורר ביישוב להבים משנת 2002. בשנת 2003 התמודד לראשונה בבחירות, ועמד בראש סיעת "להבים שלנו" שהשיגה שני מושבים.
בבחירות אלה התמודד גם על ראשות המועצה המקומית וקיבל 33% מהקולות.
בבחירות בשנת 2008 בחר שלא להתמודד על ראשות המועצה והמשיך לכהן לאחריהן כחבר מועצה.
בבחירות 2013 התמודד על ראשות המועצה ושוב זכה ב-33% מהקולות, שני לראש המועצה הנבחר אלי לוי שזכה ב-41% מהקולות.
בשנת 2017 הגישו נגדו גילי ויואל עזריה וחברות שבשליטתם תביעת דיבה שבה דרשו פיצוי בשך שני מיליון ש"ח, עקב פוסט שפרסם בפייסבוק בעניינם.
בית המשפט דחה את התביעה על הסף, קבע שזו תביעת השתקה, וחייב את התובעים בהוצאות משפט בסך 100,000 ש"ח.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 זכה ניסן לתמיכת מפלגת העבודה ונבחר לתפקיד ראש המועצה ברוב של 63 אחוזים עד 2024.
בתפקידו האחרון שימש ניסן כמנהל הרשות לנהיגה ספורטיבית מיום הקמתה.
לפני כן היה יועץ כלכלי לשר התחבורה ודירקטור מטעם המדינה במכון וינגייט.
בעבר היה שחקן כדורסל בליגות הנמוכות.
הוא שיחק בהפועל באר שבע, מכבי באר שבע, בית"ר באר שבע ובנס ציונה.
בבחירות למועצת להבים שהתקיימו ב-27 בפברואר 2024 הפסיד לאלעד ארזי שקיבל 51.9% מהקולות לעומת כ-48.1% לניסן.
ניסן נשוי לאורלי ואב לשלושה.
יוסף (יוסי) מלר (7 בספטמבר 1927 – 1 בדצמבר 2010) היה כדורגלן ומאמן ישראלי ששיחק בעמדת הבלם, לוחם ההגנה והאצ"ל, ויקיר העיר נתניה לשנת תשס"ד.
מלר היה מראשוני התושבים בעיר נתניה, יליד כפר תבור ובן ליצחק ואסתר מלר, מייסדי ראש פינה וכפר תבור, היה חבר בהגנה ובאצ"ל והיה מעורב בפרשת הסרג'נטים, ולימים חבר תנועת הליכוד אשר שובץ במקום ה-100 ברשימת הליכוד לכנסת ה-17. במהלך חייו פעל רבות להנצחת פעילות האצ"ל.
ב-1942 הצטרף מלר למכבי נתניה ושם שיחק במשך 17 שנים, עד ינואר 1959 כאשר עזב את הקבוצה והצטרף לבית"ר נתניה.
באפריל 1960 מונה כמאמן הקבוצה במקביל להיותו שחקן בקבוצה, וכיהן בתפקיד עד 1962.
בשנת 2004 הוענק למלר עיטור יקיר העיר נתניה לשנת תשס"ד.
מלר היה נשוי לאליה פרידמן, ולהם שתי בנות, עו"ד טליה אביבי ומזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ.
נפטר ב-1 בדצמבר 2010 בגיל 83, והובא למונחות בבית העלמין בשכונת שיכון ותיקים בנתניה .
יוסי סעידוב (נולד ב-2 ביוני 1977) עיתונאי לשעבר, יועץ תקשורת ואסטרטגיה, יזם ופעיל חברתי ישראלי, מהפעילים הבולטים בקידום תחבורה ציבורית ותשתיות הולכי הרגל בישראל.
סעידוב ייסד את ארגון 15 דקות, ארגון צרכני התחבורה הציבורית בישראל, ו"ברחובות שלנו" – ארגון הולכי הרגל.
הוא ייסד את הוועד להקמת פארק המסילה בירושלים, והוביל את המאבק המוצלח להקמתו ובהמשך את התארגנות התושבים "רכבת בעמק" להעברת הרכבת הקלה בעמק רפאים.
כמו כן, הוא ממייסדי קואליציית "תג מאיר", ומקים "לראות רחוק" – קהילת רטיניטיס פיגמנטוזה (RP) בישראל.
בשנים 2012–2015 כיהן כיושב ראש המינהל הקהילתי דרום הכולל את השכונות גוננים (קטמונים), פת ורסקו בירושלים וב-2020 נבחר שנית להיות חבר הנהלה במנהל גוננים.
בעבר היה כתב ועורך בכל העיר, mynet ואתר החדשות סקופ.
בשנת 2018 נבחר בידי TheMarker לאחד ממאה האנשים המשפיעים בישראל.
סעידוב נולד בקריית מלאכי להורים ממוצא בוכרי שעלו בנעוריהם ארצה מסמרקנד וטשקנט, ולמד במוסדות חב"ד.
בגיל 18 עזב את הישיבה ועלה לירושלים ללמוד במכון לב.
לאחר מכן למד באוניברסיטה העברית תלמוד וספרות כללית והשוואתית – אז גם הוריד את הכיפה.
מתגורר בשכונת גוננים בירושלים, נשוי לשירה ואב ל-3.
לאחר כתיבה בעיתון הסטודנטים "פי האתון" החל לכתוב במקומון הירושלמי "כל העיר", ראשית ככתב לענייני חרדים ולאחר מכן ככתב המוניציפלי של העיתון.
בתקופה זו הרבה לכתוב על פעילותם של ראשי העירייה אהוד אולמרט ואורי לופוליאנסקי בתפקיד.
לאחר מכן מונה לעורך החדשות ולבסוף סגן עורך העיתון.
בתחילת שנת 2006 היה חלק מצוות ההקמה של אתר חדשות הגולשים הראשון בישראל "סקופ" – שנוסד על ידי יזם ההיי טק מייקל אינזנברג ומיכאל וייס.
היה זה אתר החדשות הראשון בישראל שהסתמך על תוכן גולשים וקיבל את כל הידיעות שלו מגולשים מרחבי הארץ והעולם.
סעידוב כיהן כעורך הראשי של האתר במשך שנתיים, כשלאחריו מונה שי גולדן.
לאחר מכן היה חלק מצוות ההקמה של mynet רשת מקומוני ידיעות אחרונות באינטרנט.
במשך השנים כתב גם במגזין העין השביעית.
בשנת 2009 הפך סעידוב ליועץ תקשורת ואסטרטגיה עצמאי.
בחודש אוגוסט 2007, בעקבות תוכנית עיריית ירושלים לסלול כביש מהיר בצמוד לפסי הרכבת בדרום העיר, ייסד סעידוב את הוועד להקמת פארק המסילה בירושלים שבראשו עמד פרופ' קימי קפלן.
הוועד נקט בסדרה של פעולות שנועדו לעודד העירייה לזנוח את התוכנית לסלילת הכביש ובמקומו לפתח על פסי הרכבת הנטושים את פארק המסילה.
במסגרת זה פעלו הוועד וסעידוב להקים גינות קהילתיות ולתכנן את פארק גוננים, לאחר חנוכתו ב-2016, מהפארקים הציבוריים הגדולים בדרום ירושלים.
המקטע הדרומי של פארק המסילה הושק בשנת 2013. פעילות הוועד והצלחת המאבק זכתה לסיקור תקשורתי נרחב בכלי התקשורת.
העיתונאי ניר חסון כתב כי "מעטים המאבקים שהצליחו להטות מדיניות עירונית בצורה חדה כל כך, ומעטים הפרויקטים שנהנים מקונצנזוס רחב כל כך כמו פארק המסילה.
הייתה זו הצלחה אורבנית חסרת תקדים, ששינתה את הנוף ואת הרגלי הבילוי, התחבורה ואפילו את מחירי הנדל"ן של עשרות אלפי ירושלמים."
בין השנים 2016–2020 סעידוב הוביל יחד עם איתמר שחר ועדית רובין את התארגנות התושבים "רכבת בעמק" שמטרתה אישור מעבר הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים בעמק רפאים, תוך שמירה על פארק המסילה.
למרות לחצים רבים, המאבק הסתיים בהצלחה בקיץ 2020 אז אושרה סופית מעבר הרכבת הקלה בעמק רפאים.
סעידוב עוסק במשך שנים רבות בקידום התחבורה הציבורית בישראל, והפחתת התלות ברכב הפרטי.
בתחילת שנת 2009 יזם סעידוב יחד עם אהוד עוזיאל את הקמת 15 דקות – ארגון צרכני תחבורה ציבורית בישראל.
ההתארגנות פעלה באופן עצמאי והתנדבותי במשך ארבע שנים ולאחר מכן הפכה לעמותה ארצית בניהולו של גיל יעקב, שבמרכזה מאבקים ציבוריים ותקשורתיים, בעזרת מתנדבים ואנשי מקצוע, לטובת הציבור הרחב של משתמשי התחבורה הציבורית.
הארגון הקים מוקד פניות ציבור לנוסעי התחבורה הציבורית והחל לפרסם דוחות אודות תלונות נוסעים.
סעידוב הוביל את הביקורת הציבורית על התנהלות חברת סיטי פס, מפעילת הרכבת הקלה בירושלים, ובפרט על ההסדר האוסר על אוטובוסים להתחרות ברכבת הקלה.
הביקורת והדיון הציבורי בעקבותיו הוביל לבסוף לסיום הזיכיון של סיטי פס.
סעידוב יזם גם את תביעת זיהום האוויר בתחנה המרכזית בירושלים שבסופה נקבעו הסדרים שצמצמו דרמטית את היקף הזיהום ונפסק פיצוי בגובה של 12.6 מיליון שקלים – הפיצוי הגבוה ביותר עד לאותו מועד במסגרת תביעות ייצוגיות סביבתיות.
סעידוב יזם והוביל את המאבק לעלייה מכל הדלתות באוטובוסים – מאבק שבסופו הוחלה רפורמה העלייה מכל הדלתות בשליש מהקווים העירוניים בישראל ומאז הולכת ומתרחבת.
קו האוטובוס המהיר מהקטמנונים לתחנה המרכזית – שבגינו קמה ההתארגנות – הושק בשנת 2013 ומספרו הוא 15.
בשנים 2012–2015 כיהן סעידוב כיו"ר המינהל הקהילתי בקטמונים לאחר שזכה בכמחצית מקולות הבוחרים.
כיו"ר מינהל קהילתי קידם את הקמת הספריות הקהילתיות על פארק המסילה, את הקמת "הבוטקה של מושיקו" בית קפה ומרכז קהילתי לזכרו של מושיקו דוינו בן השכונה שנפל בצוק איתן, תוכנית "מיקוד מאמץ" במסגרתה הוקצו עשרות מיליוני שקלים מתקציב הממשלה לשיפור המרחבים הציבוריים בקטמונים.
ב-2015 הודח סעידוב בהצבעה ובחר לנטוש את הפעילות באמצעות המינהל ולהתמקד בפעילות ישירה מול התושבים.
שנה לאחר מכן המינהל התפרק, עיריית ירושלים עצרה את העברת התקציבים אליו והחברה למתנ"סים הפסיקה אף היא את תמיכתה.
בבחירות למנהלים הקהילתיים בירושלים בדצמבר 2020 נבחר שנית לחבר בהנהלת המנהל הקהילתי גוננים.
לראות רחוק – קהילת רטיניטיס פיגמנטוזה בישראל
סעידוב סובל מרטיניטיס פיגמנטוזה, מחלת עיניים ניוונית נדירה, הפוגעת בראיית הלילה ובהמשך עלולה לגרום לצמצום שדה הראייה ולהביא לעיוורון.
לאחר שנמצא טיפול גנטי המתאים לאחד מהגנים הגורמים למחלה, הטיפול הגנטי, לוקסטורנה, היה מועמד ב-2018 לסל התרופות אולם מאמציהם של קהילת המתמודדים להוסיפו נכשלו.
בעקבות זאת במהלך שנת 2019 איתרה קהילת לראות רחוק את המועמדים לטיפול הגנטי, הובילה מאבק משפטי עבור אחד הילדים המתאימים לטיפול, מאבק שזכה לליווי תקשורתי נרחב והסתיים בהצלחה, ובעקבותיה נכנסה הלוקסטורנה לסל התרופות בשנת 2020. במהלך השנה טופלו בלוקסטורנה שמונה צעירים שראייתם חזרה אליהם.
באפריל 2020 פרסם עיתון הארץ כתבה של סעידוב אודות מסע בשביל ישראל עם ראייה מצומצמת.
בשנת 2019 הקים סעידוב עם מספר פעילים נוספים את התארגנות "ברחובות שלנו" שמטרתה החזרת המדרכות להולכי הרגל וקידום הליכתיות.
התארגנות הפעילים החלה לתעד ולפרסם את הפגיעה בתשתיות הולכי הרגל ברחבי ירושלים, ובכללם נכים, קשישים ומעבר עגלות, שנאלצים לרדת ולהסתכן בכביש בעקבות חסימת מדרכות על ידי מכוניות חונות ומכשולים נוספים, והעדר האכיפה העירונית והמשטרתית בנושא.
ב-2020 פעילות הארגון התרחבה לכלל ערי ישראל.
בין הישגי ההתארגנות: הגברת האכיפה נגד נהגים החונים שלא כחוק על מדרכות, מעברי חצייה וצמתים, הצבת עמודונים בצמתים ובתחנות אוטובוס, והסרת מכשולים שמנעו מעבר בטוח מהולכי הרגל.
מאז הקמתו פעל הארגון להעלות את נושא הפגיעה בהולכי הרגל, בין היתר על ידי רכבי משטרת ישראל ועירייה, לשיח הציבורי ולתקשורת.
יוסף (יוסי) מצליח (נולד ב-5 במאי 1973) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שכיהן כראש חטיבת הסגל באגף כוח האדם (אכ"א).
קודם לכן שירת בין היתר כמפקד יחידת מיטב, כקצין משאבי האנוש של פיקוד הצפון וכסגן מפקד יחידת מיטב.
מצליח נולד, גדל והתחנך באשדוד.
בנם הבכור של אברהם שעלה לישראל בילדותו ממצרים ויהודית, שעלתה לישראל בילדותה מאלג'יריה.
בילדותו למד בתיכון מקיף ג' בעיר.
התגייס לצה"ל בחודש דצמבר שנת 1991 לחיל הרפואה ושובץ לקורס חובשים, אך לאחר תקופה קצרה סיים את הקורס ונשלח לשיבוץ בחיל השלישות.
לאחר קורס מש"קי שלישות, שובץ כמש"ק שלישות בעוצבת קלע דוד.
לאחר תקופה קצרה יצא לקורס קצינים, בסיומו הוצב כשליש גדודי בגדוד שחק שבחטיבה 460. ביצע תפקידי ליבה מרכזיים בחיל השלישות, בין היתר, קצין השלישות האוגדתי בעוצבת עמוד האש וקצין השלישות האוגדתי בעוצבת געש.
עם סיום תפקידו באוגדה מונה לראש ענף גיוס ביחידת מיטב ושימש סגן מפקד מיטב לענייני גיוס.
לאחר סיום התפקיד, יצא לשנת לימודי תואר שני והשלים את לימודיו במנהל עסקים באוניברסיטת חיפה.
עם סיום לימודיו, הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לתפקיד קצין השלישות הפיקודי בפיקוד הצפון.
בשנת 2016 מונה לתפקיד מפקד יחידת מיטב.
בשנת 2019 יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי ובחודש יולי 2020 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש חטיבת הסגל בצה"ל, האחראית על הטיפול באוכלוסיית הקצינים והנגדים בצה"ל.
שימש בתפקיד זה עד ליולי 2023.
מצליח הוא בוגר פו"ם אפק, בעל תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת בן-גוריון ובעל תואר שני במנהל עסקים בהתמחות בניהול אסטרטגי של משאבי אנוש מאוניברסיטת חיפה, כמו כן, הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי.
למצליח שני אחים ואחות צעירים ממנו.
הוא אב לארבעה, נשוי למזל, ומתגורר בלימן.
יוסי מור (נולד ב-1952) הוא מנהל ישראלי שכיהן כמנכ"ל רכבת ישראל בין השנים 2004–2005.
לאחר שירותו הצבאי החל מור את עבודתו ברכבת ישראל בשנות ה-70 כעובד מסילה ובהמשך בתפקידים מגוונים, הבכירים שבהם היו מנהל מרחב דרום משנת 1991, מנהל מרחב צפון משנת 1995, משנת 1998 סמנכ"ל תשתיות ומשנת 2003 משנה למנכ"ל.
טרם מינויו למנכ"ל ביוני 2004 שימש שמנכ"ל בפועל במשך מספר חודשים.
בתקופת כהונתו כמנכ"ל בפועל חל שיפור בזמני דיוק הרכבות והוא החל בגיבוש תוכנית לשיפור השירות.
ביולי 2005 הודיע מור על פרשתו מסיבות אישיות, כאשר ברקע גל תאונות ובהן אסון רבדים שהתרחש פחות מחודש טרם הודעתו.
מספר ימים לאחר הודעתו על פרישה חזר בו מור והודיעו לשר התחבורה מאיר שטרית כי אין בכוונתו לפרוש.
מספר ימים לאחר מכן עזב סופית.
מור מתגורר בנהריה, נשוי ואב ל-3.
אהרן יוסף (יוסי) מקורי (נולד בשנת 1948 בישראל) הוא פרופסור אמריטוס לרפואה פנימית בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
יו"ר הוועדה לתכנון ולתקצוב (ות"ת) של המועצה להשכלה גבוהה מדצמבר 2021 עד יולי 2025. כיהן כדקאן הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב וכנשיא המכללה האקדמית תל-חי.
פרופ' מקורי גדל והתחנך בנתניה.
שירותו הסדיר היה בנח"ל ובמילואים שירת כרופא מוטס ב-יחידת החילוץ 669. הוא החל את לימודיו האקדמיים בחוגים לחינוך וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, וכעבור שנה עבר ללמוד רפואה באוניברסיטת תל אביב.
ב-1975 סיים את לימודיו בהצטיינות.
לאחר סטאז' והתמחות ברפואה פנימית בבית חולים "מאיר" בכפר סבא, שגם אותה סיים בהצטיינות, יצא להשתלמות בת ארבע שנים באלרגיה ואימונולוגיה קלינית במרכזים הרפואיים של אוניברסיטת קולורדו ואוניברסיטת הרווארד בארצות הברית.
עם חזרתו לישראל הקים את היחידה לאלרגיה ואימונולוגיה קלינית בבית החולים מאיר ועמד בראשה.
בשנת 1990 נתמנה לנהל את מחלקה פנימית ב' בבית חולים מאיר, המחלקה בה "גדל" כסטודנט, סטז'ר ומתמחה.
ב־1993 הוזמן לשמש מדען אורח במעבדה למחלות אלרגיות במכונים הלאומיים לבריאות (NIH) בוושינגטון בארצות הברית.
כיהן בשורה ארוכה של תפקידים מקצועיים ואקדמיים, בהם נשיא האיגוד הישראלי לאלרגיה ואימונולוגיה קלינית, ראש מכון פלסנשטיין למחקר רפואי בקמפוס בילינסון בפתח תקווה, מדען ראשי של קופת חולים כללית, ויועץ לארגון המזון והחקלאות של האו"ם.
בשנת 1995 קודם לדרגת פרופסור מן המניין לרפואה פנימית באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 2002–2006 כיהן כסגן דקאן הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ובשנים 2006–2014 כיהן כדקאן הפקולטה.
הוא הדקאן הראשון שסיים את לימודיו בפקולטה.
בשנים 2013–2014 עמד בראש פורום דקאני הרפואה בישראל, ונתמנה לכהן כראש פורום הבריאות במועצה להשכלה גבוהה.
פרופ' מקורי חוקר את המנגנונים של הדלקת האלרגית ותפקוד תאי פיטום (mast cells) והוא חבר ופעיל בארגונים בינלאומיים העוסקים בחקר המחלות האלרגיות והאימונולוגיות.
בשנים האחרונות הוזמן לכהן כפרופסור אורח במרכזים הרפואיים של אוניברסיטת ניו סאות' ויילס בסידני, אוסטרליה ואוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה.
בפברואר 2015 פרש לגמלאות מתפקידו כמנהל מחלקה ומאז, ועד למינויו כיו"ר ות"ת, עמד בראש מרכז הרברט לחקר מחלות תאי פיטום במרכז הרפואי "מאיר".
באוקטובר 2015 החל לכהן כנשיא המכללה האקדמית תל-חי, עד למינויו ליו"ר ות"ת.
בדצמבר 2021 מונה ליושב ראש הוועדה לתכנון ולתקצוב (ות"ת) של המועצה להשכלה גבוהה.
הוועדה אחראית על חלוקת תקציב המדינה המוקדש להשכלה גבוהה לאוניברסיטאות ולמכללות המתוקצבות הפועלות בישראל.
בפברואר 2024, בפעם הראשונה מאז 1986, העניקה האקדמיה האמריקאית לאלרגיה, אסתמה ואימונולוגיה פרס הוקרה יוקרתי Special recognition award לרופא מישראל.
הפרס הוענק לפרופ' יוסי מקורי כהוקרה על קריירה יוצאת דופן ומלאת הישגים בתחום הטיפול הקליני והמחקרי, החינוך וההוראה, מדיניות ומנהיגות אקדמית.
באפריל 2025 קיבל תעודת "עמית כבוד" מטעם הפקולטה למדעי הרפואה והבריאות באוניברסיטת תל אביב כהוקרה על תרומתו הרבה לפקולטה.
נשוי לדפנה, לשעבר מנהלת היחידה לתזונה ודיאטה במרכז הרפואי שיבא ואב לשני בנים: אודי, מומחה לפסיכיאטריה של הילד והמתבגר במרכז הרפואי שיבא וטל, מומחה ברפואה פנימית וגריאטריה במרכז הרפואי סוראסקי.
ביולוגיה של תאי פיטום ותפקודם בדלקות שאינן אלרגיות
פעילות הגומלין בין תאי T לתאי פיטום (mast cells)
195 מאמרים מחקריים ופרקים בספרים מדעיים
השתתפות פעילה (הצגת עבודות מחקר) במעל 100 כנסים בינלאומיים
זכייה ב-20 פרסי הצטיינות ואותות כבוד מקצועיים
חבר ב-8 איגודים מקצועיים/מדעיים בארץ ובעולם
חברות בוועדות בינלאומיות של מספר איגודים מדעיים כולל הארגון העולמי לאלרגיה (WAO), האקדמיה הארופאית לאלרגיה ואימונולוגיה קלינית (EAACI), האקדמיה האמריקאית לאלרגיה אסתמה ואימונולוגיה-קלינית (AAAAI), הקולגיום הבינלאומי לאלרגולוגיה (Collegium Internationale Allergologicum; CIA)
בעבר, נשיא האיגוד הישראלי לאלרגיה ואימונולוגיה קלינית
בעבר, יו"ר של ועדת בחינות ההתמחות באלרגיה ואימונולוגיה קלינית – המועצה המדעית של הר"י
יועץ לארגון המזון והחקלאות (FAO) של האו"ם
חבר במועצת הבריאות, משרד הבריאות
חבר בפורום האקדמי הבינלאומי F1000
זוכה בפרס מפעל חיים - Special Recognition Award לשנת 2024 מטעם האקדמיה האמריקאית לאלרגיה ואימונולוגיה
יוסי משולם (נולד ב-7 באפריל 1946, תל אביב, פלשתינה (א"י)) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק לרוב בעמדת המגן השמאלי ומזוהה עם קבוצות גדנ"ע תל אביב יהודה ושמשון תל אביב.
יוסי משולם נולד בתל אביב ב-1946. ב-1956 הצטרף לקבוצת גדנ"ע תל אביב יהודה, ובהמשך בעונות 1961/1962 ו-1962/1963 זכה עם קבוצתו בגביע המדינה בכדורגל לנוער שנקרא "קרנר" באותה העת.
ב-1964 נפצע בכתפו, עבר ניתוח ונעדר מספר חדשים מהמגרשים.
בעונת 1964/1965 בליגה הלאומית עבר לשחק בקבוצת הבוגרת של שמשון תל אביב.
משחקו הראשון היה ב-3 באוקטובר 1964 מול הפועל תל אביב.
במשחקי גביע המדינה בכדורגל 1965/1966 סיימה שמשון תל אביב כסגנית מחזיקת הגביע.
משולם שיחק בשורות שמשון תל אביב עד 1967, עיצומה של עונת 1966/1968 בליגה הלאומית ומשחק הליגה האחרון בשורות הקבוצה היה ב-1 באוקטובר 1967 מול הפועל תל אביב.
בסך הכל הופיע ב-50 משחקי ליגה בשורות שמשון תל אביב, ובעוד 2 משחקי גביע.
הוא סבל מהשלכות הפציעה הקשה שעבר מספר שנים קודם לכן ובמהלך העונה נאלץ לפרוש ממשחק פעיל.
ב-1964 זומן משולם לשורות נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19, ובהמשך ועד 1966 שיחק בשורות נבחרת הנוער בכדורגל.
משולם עבר קורס מאמני כדורגל, בין השנים 1970–2003 אימן ילדים ונערים בגדנ"ע תל אביב יהודה, ובין חניכיו היו סלים טועמה וחיים רביבו.
משולם מתגורר ביפו, נשוי לאתי, הם הורים לשני ילדים וסבים לנכדים.
מחזיקת גביע המדינה לנוער: 1962/1963
סגנית מחזיקת גביע המדינה בכדורגל: 1965/1966
יוסף צבי (יוסי) נשרי (נולד ב-1950) הוא איש ציבור, ראש עיריית קריית אונו בשנים 2003–2013.
נשרי נולד בשנת 1950 בקיבוץ גבעות זייד.
ב-1958 התפרק הקיבוץ ונשרי ומשפחתו עבר למושב מבקיעים.
בגיל 18 התגייס לצה"ל, שם שירת בסיירת חרוב.
לאחר השחרור נישא לסימה, בת קריית אונו והם הקימו את ביתם ביישוב.
לפני כניסתו לפוליטיקה, עבד כ-20 שנה כסוכן ביטוח במשרד עצמאי שהקים.
בסוף שנת 2002 ראש העירייה דרור בירנבאום התפטר מתפקידו ובכך הקדים את הבחירות המקומיות לאפריל 2003 (במקום שיתקיימו כסדרן באוקטובר).
נשרי הקים תנועה עירונית עצמאית בשם "תנועת התושבים" ורץ מטעמה למועצה ולראשות העיר.
בסיבוב הראשון זכה נשרי ב-31.7% מקולות הבוחרים ועלה לסיבוב השני מול ישראל גל, שבו זכה ב-54.6% מקולות הבוחרים ונבחר לראשות העיר.
סיעתו זכתה ב-3 מנדטים במועצת העיר ונשרי הקים קואליציה.
בפברואר 2004 הפכה הקואליציה של נשרי ללעומתית ואותגרה על ידי האופוזיציה.
המחלוקת אף הגיעה לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.
למרות זאת, קידם נשרי את תוכנית ההבראה שאושרה עוד בקדנציה הקודמת וצמצם את הגירעון התקציבי.
בבחירות 2008 זכה בבחירות לראשות העיר ברוב דחוק של 52% מקולות הבוחרים לעומת 48% של יריבו, ישראל גל.
נשרי, שסיעתו שמרה על כוחה מהבחירות הקודמות, הקים קואליציה עם סיעתו של גל וסיעות נוספות והמשיך לעסוק בנושאי חינוך, רווחה ובתאגיד המים העירוני.
בבחירות 2013 התאחדה רשימתו של נשרי עם רשימתו של סגנו וממלא מקומו, איציק ציזר.
הרשימה המאוחדת של נשרי וציזר (שנקראה על שם אותיותיה בקלפי, "לב") זכתה ל-4 מנדטים במועצת העיר.
נשרי זכה ל-38.4% מקולות הבוחרים והפסיד לישראל גל.
סיעתו נשארה באופוזיציה ונשרי פרש מהחיים הפוליטיים.
נשרי היה חבר מרכז הליכוד וחבר הליכוד (ולפני זה תנועת החרות) משנת 1971. עם הקמת מפלגת קדימה הצטרף אליה, אך חזר לליכוד כעבור זמן קצר.
לקראת הבחירות המוניציפליות בפברואר 2024, הודיע נשרי שיתמודד וירוץ שוב לראשות העיר קריית אונו, הן לראשות והן לרשימה שלו "י.נ.
המצע שפרסם כלל אג'נדה א-פוליטית, כלומר ללא הזדהות עם מפלגה ממשלתית כלשהי.
כבר בשנת 2012, עוד בתקופת כהונתו כראש עירייה, הוציא ספר ילדים בשם "חגיגה בערוגה".
ב-2019 יצא ספר המשך בשם "חגיגה בגינה".
כיום נשרי מייעץ לרשויות מקומיות ומשמש כמנטור לראשי רשויות חדשים.
נשרי נשוי, אב לארבעה וסב לנכדים.
מתגורר בשכונת פסגת אונו בקריית אונו.
יוסי סעדון (נולד ב-1972) הוא שחקן טניס כיסאות גלגלים ישראלי.
סעדון נפצע קשה בשנת 1992 בתאונת דרכים במהלך שירותו הצבאי והוא משותק בגפיים התחתונות.
במסגרת בית הלוחם בתל אביב החל להתאמן בטניס ובשנת 2019 סווג בדרגת הנכות הקשה קוואד.
בתחרות היחידים הפסיד בשלב המוקדמות בשמינית הגמר ובתחרות הזוגות התחרה עם שרגא ויינברג והם סיימו ברבע הגמר.
בשנת 2021 היה סעדון אלוף ישראל בטניס כיסאות גלגלים בקטגוריית הנכות קוואד והיה מדורג בין 20 הטובים בעולם.
בשנת 2023 זכה עם נבחרת ישראל במדליית כסף באליפות העולם.
יוסף (יוסי) סעדון הוא ספורטאי עבר ישראלי בספורט נכים.
ב התחרה בתחרויות סיף במקצועות הרומח והחרב, בשתיהן לא העפיל מעבר לשלב המוקדמות.
נבחרת הגברים בסיף זכתה באולימפיאדה זו במדליית ארד אך הרכב החברים בנבחרת לא נרשם.
כמתחרה באתלטיקה השתתף בתחרות סללום ביסאות גלגלים וסיים במקום העשירי עם תוצאה של 1:17.70 דקות.
באליפות ישראל בטניס שולחן נכים לשנת 1976 זכה במקום הראשון במשחק בישיבה לשחקני דרגת נכות ב'.
יוסי נבעה (נולד ב-9 בינואר 1972) הוא ראש עיריית טבריה.
נולד לשלמה ואסתר וגדל בירושלים.
בתיכון למד במכללת בזק בעיר, עתודה תקשורת 5 שנים.
בשנת 1991 התגייס לצה"ל ושירת בחיל קשר פיקוד המרכז.
ב-1993 עבר לגור עם משפחתו בטבריה.
בגיל צעיר הוא מונה למנהל מרחב הצפון של חברת "בזק" והיה מבכירי החברה, אחר כך היה מבין מקימי חברת האוטובוסים אפיקים.
בתקופת כהונתו של זוהר עובד כראש עיריית טבריה, מונה למנכ"ל עיריית טבריה ושימש בתפקיד במשך חמש שנים.
לאחר סיום תפקידו מונה לשמש כמנכ"ל מוסדות רבי מאיר בעל הנס במקביל שימש כיועץ אסטרטגי לרשויות מקומיות.
בבחירות לרשויות המקומיות 2024 התמודד על ראשות העיר מטעם רשימה עצמאית "טבריה של כולם" מול רון קובי, דודיק שטרית ואביב יצחק וניצח אחרי שזכה ב-51.8% מהקולות.
רשימתו השיגה בבחירות למועצה מנדט אחד.
נבעה נשוי לענת ואב לשניים.
הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה, פיתוח מנהלים וניהול עסקי של אוניברסיטת בר-אילן.
יוסי סוקולסקי (נולד ב-23 ביולי 1952) הוא שחקן ישראלי.
סוקולסקי גדל בבני ברק ובימין משה.
סוקולסקי דובר גם אנגלית, גרמנית, ויידיש.
מלך אנגליה ביקר את הנפגעים הבריטיים שהיו במצב קשה בבתי חולים הניח על חזהו מדליה כשהוא היה מחוסר הכרה, אבל הצליח להתאושש ואחרי כחצי שנה בבית חולים חזר לישראל.
הוריו אחיו ואחותו של קרל אביו של סוקולסקי, גורשו לוורשה בפולין, אחותו ברחה עם הפרטיזנים לרוסיה, אמו מתה בגטו ממחלות ורעב, אביו נהרג במרד גטו ורשה, ואחיו הקטן גורש לאושוויץ ושם נרצח.
אחרי קום המדינה חבר של אביו של סוקולסקי שמע ברדיו, במדור לחיפוש קרובים, על בחורה בשם אווה סוקולסקי שמחפשת אותו.
זו הייתה אחותו, היא נישאה לפרטיזן היהודי שהבריח אותה והקימו משפחה בישראל, גם בישראל אביו של סוקולסקי לחם במלחמות ישראל, כשיצא לפנסיה היה יוצא כל בוקר להתנדב בבתי חולים.
בן דוד של סוקולסקי הוא יוסי רודנסקי, שהיה אז מנהל ההפקות של תיאטרון הבימה.
בצבא סוקולסקי היה מפקד צוות בסיירת הנח"ל.
סוקולסקי למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב סוקולסקי למד באותה הכיתה עם השחקן ישראל טרייסטמן, והוא גם בוגר HB סטודיו, בניו יורק.
בעבר סוקולסקי ניהל את המחלקה ליידיש של בית הספר למשחק ניסן נתיב.
בשנת 1979 הגיע לראשונה לארצות הברית בניו יורק בכדי לטייל שם ובעקבות כך בשנת 1990 שב שוב לניו יורק והתגורר שם עד לשנת 2000 כששב שוב לארץ.
כשהתגורר בניו יורק הנחה סוקולסקי ערבי שירה בציבור אותם הוא אירח במסעדת "מנדי'ס" שבמידטאון מנהטן.
"סופי לעת עתה" גילם דמויות שונות (1993)
"ארץ חדשה" בתפקיד גבר הרוס (1994)
"רמת אביב גימל" בתפקיד אורח גילם את אלון גרוסמן.
"שמש" בתפקיד אורח גילם מורה נהיגה (1999)
"סיטי טאוור" בתפקיד אורח גילם את קובי (2001)
"אהבה מעבר לפינה" השתתף בעונה השלישית גילם את יהושע אטינגר (2005)
"מינכן" בתפקיד עמיצור שפירא (2005)
"מקום בזמן" בתפקיד דוקטור גדות (2008)
סוקולסקי השתתף גם בכמה פרסומות בניהם: "מילקי", "בנק אגוד", ו"קורנפלקס".