tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר גמר התוכנית הייתה לויד חלק מסיבוב ההופעות שכלל את הפיינליסטים של העונה השביעית.
2011–2012: אלבום בכורה והצלחה מסחרית
לויד עבדה עם המפיק רד וואן על הפקת אלבומה הראשון.
הסינגל הראשון מהאלבום היה "Swagger Jagger" שיצא ב-29 ביולי 2011. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ובמצעד הסינגלים הסקוטי.
הסינגל גם נכנס לtop5 במצעדי הסינגלים האירי (מקום שני) והיפני (מקום חמישי).
ב-28 בנובמבר יצא הסינגל השני שנקרא "With Ur Love" שהיה שיתוף פעולה בין לויד לזמר מייק פוזנר.
הסינגל נמכר בלמעלה משבעים אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
אלבום הבכורה של לויד יצא ב-4 בנובמבר 2011 ונקרא "Sticks and Stones".
האלבום זכה להצלחה רבה והגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים הבריטי.
בנוסף, זכה האלבום למעמד של אלבום פלטינה עם מכירות של למעלה מ-300 אלף עותקים בממלכה המאוחדת.
האלבום יצא דרך חברת ההקלטות אפיק רקורדס ברחבי אמריקה.
ב-13 בדצמבר יצא קליפ לשיר "Dub on the Track", אך השיר לא נחשב לסינגל הבא מהאלבום.
הסינגל השלישי מהאלבום היה "Want U Back" שיצא ב-19 בפברואר 2012 ולסינגל צולמו שני קליפים שונים.
לויד אף הקליטה גרסת רמיקס לשיר שכללה את הראפר סנופ דוג.
השיר מכר למעלה משני מיליון עותקים בארצות הברית וזכה למעמד של פלטינה כפולה.
הסינגל השלישי מהאלבום היה "Oath" שיצא ב-2 באוקטובר.
הסינגל הופק על ידי דוקטור לוק ויצא בארצות הברית כסינגל הראשון מאלבומה.
באוקטובר 2012 הצטרפה לויד לסיבוב ההופעות של הלהקה הוט של ריי בסיבוב ההופעות שלהם באוסטרליה.
ב-16 בנובמבר התארחה לויד בשיר "Rum and Raybans" של הזמר שון קינגסטון.
ב-24 בפברואר 2012 חתמה לויד על חוזה דוגמנות עם סוכנות הדוגמנות סלקט.
לאחר מכן הופיעה לויד על השער של מגזין RWD.
בפברואר 2013 הודיעה לויד כי החלה לעבוד על אלבומה השני.
באפריל הודיעה לויד על שיתוף פעולה עם ני-יו בשיר "It's All Good".
במאי 2013 יצא אלבומה של הזמרת דמי לובאטו שנקרא "Demi" והכיל דואט עם לויד בשם "Really Don't Care".
הסינגל הראשון מאלבומה השני נקרא "I Wish" אשר יצא ב-2 בספטמבר 2013. ב-6 בספטמבר 2013 יצאה לויד לסיבוב הופעות בשם "I Wish Tour" במטרה לקדם את אלבומה השני.
סיבוב ההופעות אירח את להקת הבנות Fifth Harmony ועתיד להסתיים ב-24 במאי 2014.
ב-17 במרץ 2014 יצא הסינגל השני מהאלבום שנקרא "Sirens".
רב שר שלום בן בועז גאון היה גאון ישיבת סורא למשך עשר שנים, בין השנים 848–853 בערך.
תרם רבות לפרסומה ויוקרתה של ישיבת סורא.
יש אומרים שהיה חתנו של ראש הגולה, ואף היה בעצמו מצאצאי ראש הגולה בוסתנאי בן חנינאי.
בשנת 848 בערך התמנה לגאון ישיבת סורא (תחת כהן צדק בן איבומאי גאון), וכיהן בתפקיד זה עשר שנים עד למותו.
היה גאון פורה ביותר שהשיב תשובות רבות, בעיקר לקהילות ספרד, קירואן ורומא.
כמו כן, עסק בתיעוד ושימור מנהגי התפילה בישיבת סורא, שרבים מהם שוקעו בסדר רב עמרם גאון, והשתמרו בזכותו.
דמותו זכתה לכבוד רב בין גאוני דורו והדורות שאחריו.
רב נטרונאי גאון כתב: "ואין מן הדין להשיב על דבריו לאחר מיתה, שכך שנינו אין משיבין את הארי לאחר מיתה; "רבינו שר שלום גאון יעקב אדרת ישראל והתורה".
בשנת ה'תשכ"ב כינס הרב ד"ר שמואל רפאל וינברג את כל התשובות שזיהה כתשובותיו של רב שר שלום גאון, במסגרת עבודת הדוקטורט שלו.
תשובות אלו יצאו כספר בשם תשובות רב שר שלום גאון (מוסד הרב קוק, ירושלים ה'תשל"ו).
הרב צבי בנימין אוירבך ייחס לו את כתיבת הספר שימושא רבא, אך רבים מפקפקים בכך משום שהוא לא הביא ראיות לדבריו.
בספר פרי עץ חיים של הרב חיים ויטאל נכתב בשם רבו האר"י ז"ל שבפסוק "שמר תם וראה ישר כי אחרית לאיש שלום" מרומזים ארבעת-זוגות-התפילין.
תפילין דרבנו-תם רמוזים בתיבת "תם".
תפילין דרש"י רמוזים בתיבת "ישר".
תפילין דשמושא-רבא רמוזים בתיבת "שלום", -רב-שר-שלום בעל-שמושא-רבא.
רב שר שלום היה מהראשונים ומהחשובים שתיעד את מנהגי ישיבת סורא:
בשחרית יש לומר בברכות קריאת שמע "אהבה רבה" ובערבית "אהבת עולם", כדי לפשר בין דעות האמוראים בזה, כפי שהורה כבר לפניו כהן צדק בן איבומאי גאון.
בברכת גאל ישראל, אין להוסיף שום תוספת בין "ה' ימלוך לעולם ועד" לבין החתימה.
אין צורך לעמוד בעת הוצאת ספר תורה, אלא מספיק לשתוק.
התיר אמירת פיוטי קרובות בעת חזרת הש"ץ, בתנאי שהם "מעין הברכה", בניגוד לעמדה הרווחת אצל גאוני בבל המתנגדת להוספת פיוטים בתפילה.
יש לומר "שמע ישראל" בקדושה של תפילת מוסף, בשל גזירות שמד.
בשבוע שחל בו יום טוב אין אומרים "ויהי נועם" וקדושה דסידרא בתפילת ערבית של מוצאי שבת.
בראש חודש או יום טוב שחל בשבת, יש לומר בברכת המזון גם "רצה והחליצנו" וגם "יעלה ויבוא", ולא להסתפק באמירת "יעלה ויבוא" ולהוסיף במשפט אחד את יום השבת.
בתפילת מוסף של יום טוב, אין צריך לקרוא את פסוקי קרבנות המוסף, ומספיק לומר "כמו שכתבת עלינו בתורתך".
בימים שאין גומרים בהם את ההלל, היחיד לא קורא את ההלל כלל.
בימים שגומרים בהם את ההלל מברכים "לגמור את ההלל" (כמנהג הספרדים עד היום).
בראש השנה יש לומר בתפילה "מועדים לשמחה, חגים וזמנים לששון" (בניגוד לדעת רב האי גאון, שהתקבלה).
עיר שאין בה שישים ריבוא נפשות, או שהיא מוקפת חומה שדלתותיה ננעלות בלילה (אף אם יש בה מעל לשישים ריבוא תושבים), אינה נחשבת לרשות הרבים.
נהג להוסיף לארבעת המינים 68 ענפי הדס, להגיע לגימטריה "לולב".
יש לבטל את המנהג ליטול ידיים שלוש פעמים בליל הסדר (אחת לפני הכרפס, אחת לפני ברכת המוציא ואחת למים אחרונים), ולברך על הראשונה "על נטילת ידיים", על השנייה "על רחיצת ידיים" ועל השלישית "על שטיפת ידיים".
כלה שראתה דם נידה לפני בעילת מצווה, סופרת שבעה נקיים וטובלת, ולאחר מכן נכנסת שוב לחופה חוזרת עם שבע ברכות (מצב זה מכונה על ידו "קידושין המרוחקים").
מתיר לאפות עוגה עם בשר, מבלי לחשוש שיבואו לאכול את השאריות עם חלב.
אסר לשתות חלב גוי, גם אם ידוע שבעדרו של הגוי אין בכלל בהמה טמאה.
שראדה קאפור היא שחקנית הודית המופיעה בעיקר בסרטים הינדיים.
כאחת השחקניות בעלות השכר הגבוה ביותר בהודו, קאפור נמצאת ברציפות ברשימת פורבס סלבריטי 100 של פורבס הודו מאז 2014, והופיעה במגזין פורבס אסיה ברשימת 30 מתחת ל-30 ב־2016. בנוסף ניתן למצוא אותה ברשימת חשבונות האינסטגרם הנעקבים ביותר עם למעלה מ-77 מיליון עוקבים.
קאפור היא בתו של השחקן שאקטי קאפור .
היא החלה את קריירת המשחק שלה עם תפקיד קצר בסרט השודדים משנת 2010, Teen Patti, ואחריו עם התפקיד הראשי הראשון שלה בדרמת הנעורים Luv Ka The End (2011).
לקאפור הייתה פריצת דרך משמעותית, כשגילמה זמרת במחזמר הרומנטי המצליח מבחינה מסחרית Aashiqui 2 (2013), עליו קיבלה מועמדות לפרס פילמפייר (האוסקר ההודי) לשחקנית הטובה ביותר.
בשנה שלאחר מכן, היא גילמה דמות המבוססת על אופליה בדרמת האנסמבל המוערכת של וישאל בהרדוואג ' היידר (2014).
קאפור ביססה את עצמה עם תפקידים בכיכובה במותחן הרומנטי Ek Villain (2014), בדרמת הריקוד ABCD 2 (2015) ובסרט האקשן Baaghi (2016).
הפרסומים הרווחיים ביותר שלה הגיעו עם קומדיית האימה סטרי (2018), מותחן הפעולה Saaho (2019), והדרמה הקומית Chhichhore (2019).
בנוסף למשחק בסרטים, קאפור שרה כמה מהשירים בסרטים שלה.
בשנת 2015, היא השיקה קו בגדים משלה.
מצד אביה, היא ממוצא פנג'אבי, ומצד אמה היא ממוצא מראטי וקונקאני.
סבה מצד אמה פנדהארינאת קולהאפור, (בן דודה של לאטה מנגשקאר) היה שייך לקולהאפור וסבתה מצד אמה הגיעה מפאנאג'י, בגואה.
בראיון להינדו טיימס חשפה קאפור כי היא גדלה כמאראתית שכן רוב קרובי משפחתה גרו במהראשטרה.
בני משפחה רבים של קאפור הם שחקנים בקולנוע ההודי: אביה שאקטי קאפור ואמה שיוונגי קאפור, אחיה הבכור סידהנת' קאפור, שתי דודותיה פאדמיני קולהפור וטג'סוויני קולהפור.
בנוסף דודותיה לאטה מנגשקאר, אשה בהוסלה, מינה חדיקאר, אושה מנגשקר והרידיינת מנגשקר הם זמרים הודים מפורסמים.
קאפור, שהגיעה ממשפחת שחקנים, ביקשה להיות שחקנית כבר מגיל צעיר.
היא נהגה ללבוש את הבגדים של הוריה, ולעשות חזרות על דיאלוגים מסרטים וכן לרקוד לצלילי שירי בוליווד מול המראה.
היא נהגה ללוות את אביה למקומות צילום שונים בילדותה.
במהלך אחד הצילומים של דייוויד דאוואן, קאפור התיידדה עם השחקן ורון דאוואן, מתוך מטרה לשחק איתו.
בנוסף קאפור הוכשרה כזמרת מאז ילדותה.
גם סבה מצד אמה וגם אמה הם זמרים קלאסיים.
קאפור למדה את לימודיה בבית הספר ג'מנבאי נארסי ובגיל 15 עברה לבית הספר האמריקאי של בומביי.
בראיון ל"טיימס אוף אינדיה" סיפרה כי בבית ספרה כולם נהגו להשתתף בתחרויות ריקוד.
בגיל 17, קאפור שיחקה כדורגל וכדוריד.
כשהתראיינו יחד ל-טיימס הינדוסטן ב-2016, גם קאפור וגם השחקן טייגר שרוף הודו שהם התאהבו זה בזה בבית הספר, אבל מעולם לא הציעו חברות זה לזה.
לאחר מכן נרשמה קאפור לאוניברסיטת בוסטון שם למדה במגמת פסיכולוגיה, אך היא עזבה בשנתה הראשונה כדי להופיע בסרט הביכורים שלה לאחר שנראתה בפייסבוק על ידי המפיקה אמביקה הינדוג'ה, שליהקה אותה לתפקיד בסרט- Teen Patti .
בראיון לפילמפייר חשף אביה שהיא הייתה בקושי בת 16 כשהציעו לה להשתתף בסרט Lucky: No Time for Love מ-2005 מאת סלמאן ח'אן, לאחר שזה ראה את אחת מהופעותיה בבית הספר, אך היא דחתה את ההצעה שכן היא שאפה להיות פסיכולוגית באותה תקופה.
קאפור עשתה את הופעת הבכורה שלה במותחן Teen Patti משנת 2010, לצד אמיטאב באצ'אן, בן קינגסלי ור ' מדהאבן.
היא שיחקה תפקיד של נערת קולג'.
הסרט קיבל ביקורות שליליות בדרך כלל, אם כי הופעתה התקבלה טוב יותר.
הסרט לא הצליח להצליח בקופות, אולם ההופעה של קאפור זיכתה אותה במועמדות לפרס פילמפייר להופעת הבכורה הנשית הטובה ביותר.
לאחר הופעת הבכורה שלה, היא חתמה על חוזה לשלושה סרטים עם חברות ההפקות Yash Raj Films והופיעה בקומדיית הנעורים שלהם מ-2011 Luv Ka The End, עם טהה שא .
בסרט קאפור גילמה את התפקיד הראשי בתור סטודנטית מתבגרת הזוממת נגד החבר שלה לאחר שהוא בוגד בה.
הסרט לא הפגין הצלחה בקופות וקיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים.
עם זאת, הביצועים של קאפור קיבלו ביקורות חיוביות.
על הופעתה בסרט, קפור קיבלה את פרס זרקור אבק כוכבים לשחקנית הטובה ביותר.
ב-2013 הוצע לקאפור את התפקיד הנשי הראשי בסרט Aurangzeb כחלק מהעסקה שלה עם חברת Yash Raj Films.
עם זאת, היא חתמה במקום זאת לסרט Aashiqui 2 עם חברת Vishesh Films, ובכך ביטלה את החוזה עם Yash Raj Films.
בשנת 2013, קאפור הופיעה במה שנחשב לפריצה הגדולה שלה במחזמר הרומנטי של הבמאי מוהיט סורי Aashiqui 2, ההמשך לסרט Aashiqui משנת 1990. היא לוהקה לתפקיד אהרוהי קשב שירקה, זמרת בר בעיירה קטנה שהופכת לאמנית פלייבק מצליחה בעזרתו של זמר פופולרי (בגילומו של אדיטיה רוי קפור).
הסרט זכה להצלחה קופתית עם הכנסה עולמית של 14 מיליון דולר.
על הסרט הזה קיבלה קאפור מספר מועמדויות בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר, כולל המועמדות הראשונה שלה בפרסי פילמפייר.
באותה שנה, היא גם הופיעה בהופעת אורח בקומדיה הרומנטית גורי טרה פיאר מיין, כשגילמה את ארוסתו של דמותו של אימראן חאן.
בשנת 2014 קאפור הופיעה בסרט המתח הרומנטי Ek Villain, בו גם עשתה את הופעת הבכורה שלה בשירה עם השיר "Galliyan".
הסרט מגולל את סיפורו של פושע קשוח (בגילומו של סידהארת' מלהוטרה) שאשתו החולה (בגילומה של קאפור) נרצחת באכזריות על ידי רוצח סדרתי (בגילומו של ריטייש דשמוק) .
הסרט נחשב לרוב כגנוב מהסרט הקוריאני ראיתי את השטן (2010), אם כי הבמאי סורי טען שזהו סרט מקורי.
הסרט נחל הצלחה מסחרית גדולה עם הכנסות מקומיות של למעלה מ-13 מיליון דולר.
הסרט השני שלה באותה שנה היה דרמת האנסמבל היידר שהיה עיבוד להמלט של ויליאם שייקספיר, והתרחש במהלך הסכסוך בקשמיר של 1995. היא גילמה את הדמות המבוססת על אופליה, עיתונאית בשם ארשיה, יחד עם השחקנים שהיד קאפור וטאבו .
בשנת 2015, קאפור כיכבה בסרט המשך לסרט הריקוד שנקרא ABCD 2, היא גילמה את תפקידה של ויניטה שארמה, רקדנית היפ הופ שמתחרה בתחרות היפ הופ בינלאומית.
כהכנה לתפקידה, היא למדה ז'אנרים שונים של צורות ריקוד.
הסרט, שהופק על ידי סרטי וולט דיסני, הרוויח 20 מיליון דולר ברחבי העולם והפך לסרט הנצפה ביותר שלה עד אז.
בשנת 2016 קאפור שיחקה כמושא האבהב של טייגר שרוף בסרט האקשן Baaghi, על זוג אוהבים מרדנים על רקע בית ספר לאמנויות לחימה.
התפקיד חייב אותה לתרגל Kalaripayattu ( אמנות לחימה שמקורה בדרום הודו).
מבחינה מסחרית, הסרט הצליח היטב וגרף 16 מיליון דולר.
הסרט האחרון של קאפור ב-2016 היה דרמת הרוק המוזיקלית Rock On 2, המשך ל- Rock On!!.
היא לוהקה לצד פרחאן אחטאר, ארג'ון רמפאל ופראצ'י דסאי.
בסרט היא גילמה את התפקיד של ג'יה שארמה, זמרת ונגנית קלידים מופנמת, שסובלת ממערכת יחסים מזניחה מצד אביה.
כדי להתכונן, היא בילתה בקריאת ספרים בבידוד ועברה אימון ווקאלי בהנחיית הזמרת סמנתה אדוארדס .
הסרט Rock On 2 לא החזיר את ההשקעה, והיה כישלון מסחרי בקופות.
בשנת 2017, קאפור שיחקה בקומדיה הרומנטית של שאד עלי Ok Jaanu, בשיתוף הפעולה השני שלה עם אדיטיה רוי קפור.
הסרט הופק על ידי קארן ג'והר תחת הדגל של Dharma Productions.
עוד ב-2017 קאפור הופיעה בסרט הרומנטי Half Girlfriend,כבת הזוג של ארג'ון קאפור.
הוא התבסס על הרומן באותו שם של צ'טאן בהגאט, והפגיש אותה עם הבמאי מוהיט סורי.
מאוחר יותר ב-2017 הופיעה קאפור בסרט "Haseena Parkar" של אפורבה לאכיה, סרט ביוגרפי על אחותו של הטרוריסט דאווד איברהים, שניהלה בעצמה ארגון פשע.
קאפור שיחקה את התפקיד הראשי, לצד אחיה סידהנת' קאפור, ששיחק את דמותו של איברהים.
הסרט זכה לביקורות שליליות עם יציאתו לאקרנים.
ב-2018 קאפור כיכבה לצד ראג'קוממר ראו בקומדיית האימה סטרי.
בהתבסס על האגדה על נאלה בה, הסרט הציג אותה כאישה מסתורית ללא שם שמתאהבת בדמותו של ראו.
עם רווח גולמי של למעלה מ-21 מיליון דולר, סטרי התגלה כסרט הרוויח ביותר שלה עד שנה זו.
באותה שנה, קאפור שיתפה פעולה עם שאהיד קאפור ב סרט Bati Gul Meter Chalu, סרט חברתי על בעיות חשמל בכפר הודו.
היא הסכימה לפרויקט בשל המסר החברתי שמצאה בתסריט.
הצילומים היו כרוכים במחלוקת כאשר האולפן KriArj Entertainment לא הצליח לתגמל את הצוות.
לאחר הפסקה קצרה, ההפקה התחדשה לאחר שבושן קומאר השתלט על הפרויקט.
קאפור התחילה את 2019 כשכיכבה עם פראבהס בסרט האקשן של סוג'ת סאהו.
בתקציב של 44 מיליון דולר.
זהו אחד הסרטים ההודיים היקרים ביותר שהופקו אי פעם.
קאפור צילמה את הקטעים שלה בשפות טלוגו והינדית.
גרסת הטלוגו של הסרט לא הצליחה, אבל הגרסה ההינדית שלו זכתה להצלחה מסחרית.
הסרט הבא שלה לאקרנים היה Chhichhore של הבמאי ניטש טיווארי, דרמה קומית על חיי הקולג', בכיכובו של סושנט סינג ראג'פוט.
סרט זה עם רווחים עולמיים של יותר מ 25 מיליון דולר הסרט התגלה כאחד המצליחים ביותר שלה.
בשנת 2020 קאפור התחילה את העשור החדש בסרט הריקוד Street Dancer3D.
לאחר מכן היא התחברה מחדש עם שרוף בסרט ההמשך Baaghi 3 .
הוא פחות הצליח מסחרית כאשר בתי הקולנוע נסגרו עקב מגפת הקורונה.
ב-2023 היא עתידה לככה לצד רנביר קאפור בקומדיה הרומנטית של המהאי לב רנג'אן Tu Jhoothi Main Makkaar, ו טרילוגיית סרטים של הבמאי ניקהיל דוויודי שבה היא תגלם את התפקיד של נחש משנה צורה.
בנוסף למשחק בסרטים, קאפור תומכת בארגוני צדקה, כזמרת היא הופיעה כל במות וכן שרה בסרטיה.
היא גם דגמנה בשבוע האופנה לקמי עבור מעצבי אופנה שונים והייתה דוגמנית השער של מספר מגזינים.
קאפור היא שגרירת המותג של מספר מוצרים, כולל לקמי, ויט, ליפטון ועוד רבים אחרים.
היא נחשבת כיום כ "אחד השמות המבוקשים ביותר" בתעשיית הפרסום.
במרץ 2015, היא השיקה קו בגדים משלה לנשים, בשם אימרה, בשיתוף עם אמזון .
ב-2021 היא השקיעה במותג המשקאות שונייה.
קאפור ביססה את עצמה כאחת הסלבריטאיות הפופולריות ביותר בהודו.
בשנת 2013, סקר שנערך על ידי המהדורה ההודית של FHM דירג אותה במקום החמישי ברשימת השחקניות הסקסיות בעולם.
ב-2014 היא שובצה במקום השישי ובשנה שלאחר מכן היא שובצה במקום השני בסקר הסלבריטאים המבוקשים ביותר של מקאפי .
בשנת 2016, מגזין פורבס הציג אותה כאחת האסיאתיות המצליחות ביותר מתחת לגיל 30, ובשנה לאחר מכן, המהדורה ההודית של המגזין הציגה אותה ברשימת הסלבריטאים השנתית 100 שלהם עם רווח כולל של 1.3 מיליון דולר בשנה.
באותה שנה, היא הפכה לשחקנית ההודית השלישית ביותר במעקב באינסטגרם עם מספר כולל של למעלה מ-10 מיליון עוקבים.
קאפור זכתה להכרה גם בחוש האופנה שלה.
בשנת 2016, היא הוצגה בין השחקניות בעלות השכר הגבוה ביותר של בוליווד עם רווח כולל של 630 אלף דולר לסרט.
ב-2018, איסטרן איי הציג אותה כאחת משמונה הנשים הסקסיות ביותר בבוליווד.
בשנת 2020, קאפור הפכה לסלבריטאית ההודית השלישית ביותר במעקב באינסטגרם והיא זכתה בתואר הצמחונית הלוהטת ביותר על ידי Peta India.
בשנת 2021, קאפור הופיעה בסרט תיעודי בשם Tails of Boo Boo & Cuddly Poo שהדגיש את מצוקתם של בעלי חיים משוטטים.
נכון ל-2023 חשבון האינסטגרם שלה הוא אחד הכי נעקבים בעולם עם 77 מיליון עוקבים.
בנוסף היא נמצאת בחשבונות הפייסבוק הנעקבים ביותר עם 41 מיליון עוקבים.
+ שנה שם הווידאו קליפ זמרים 2021 "להרוג את צ'ורי" אש קינג, ניקיטה גנדי
שנה שם השיר אלבום 2014 "גליאן" אק נבל "עשה ג'האן" היידר 2015 "בזובאן פיר סה" ABCD 2 2016 "סאב טרה" באגי "Tere Mere Dil" רוק און 2 "אודג'ה רה" "וואו ג'האן" "Rock On-Revisited" 2017 "פיר בהי טומקו צ'אהונגי" חצי חברה 2021 "הום הינדוסטאני" Non-album single
בתנ"ך, שר צבא הוא תוארו של אדם הנושא בדרגה הצבאית הגבוהה ביותר, וממונה על כל אנשי הצבא.
התואר מופיע בתנ"ך פעמים רבות, והוא זהה לכינוי קצין המופיע בו אף הוא.
כינוי זה קיים גם בשפות שמיות נוספות, כמו הכינוי "אבּוּ אומָנִי" באכדית.
דרגת שר הצבא הייתה הגבוהה ביותר בהיררכיית הצבא (מקביל לרמטכ"ל בצה"ל), ותפקידו היה להוביל את הצבא במהלך הקרב.
אמנם יש שכתבו כי כל אחראי על כוח צבאי משמעותי יכונה בתואר שר צבא, גם אם אינו שר הצבא הכללי.
בתנ"ך מוזכרת גם יחידה מובחרת שכונתה בשם "הכרתי והפלתי", שעליה היה ממונה שר נפרד, שככל הנראה לא היה כפוף לשר הצבא.
בתנ"ך מוזכר גם תפקיד משנה לשר הצבא, והוא שר הַחַיִל.
לשר הצבא קיימת גם מקבילה בעולם המלאכים המשמשים לפני כיסא הכבוד: "שר צבא ה'".
במדרש חז"ל ובראשונים מזוהה מלאך זה כמלאך מיכאל.
שרי הצבא תפסו מקום בולט בתנ"ך, בסמוך למלך, ולפעמים אף היוו סמכות מקבילה אליו, ואף מתחרה.
בין שרי הצבא הנודעים בתנ"ך נמנים:
פיכול – שר צבאו של אבימלך מלך גרר
סיסרא – שר צבאו של יבין מלך חצור
אבנר בן נר – שר צבאו (ובן דודו) של שאול, ושר הצבא הראשון בתולדות ישראל.
יואב בן צרויה – שר צבאו של דוד.
בחז"ל הוא מופיע כסמל לשר צבא בעל תפקיד בולט ומשמעותי.
עמשא בן יתר – שר צבאו של אבשלום, ובהמשך שר צבאו של דוד
בניהו בן יהוידע - שר צבאו של שלמה.
נעמן – שר צבא ארם בתקופת בית אחאב.
נבוזראדן – שר צבאו של נבוכדנצר השני
שָׁרָב הוא תופעה אקלימית של גלי חום, אשר מופיעים בארץ ישראל ובארצות דרום הים התיכון בעיקר בתקופות המעבר (באביב ובסתיו).
בעברית המדוברת קרויה תופעה זו גם בשם חמסין, אף שלגלי החום בארץ ישראל אין קשר עם החמסין, המתרחש בעיקר במצרים, אלא הם תופעה שסימניה חום ויובש, בלי רוח כמעט.
בישראל, מגדירים יום שרבי כיום שבו הלחות היחסית הממוצעת פחותה מ־50% בחוף ו-45% בהר.
שרב נחשב כבד אם הלחות יחסית בהר נמוכה מ-20% ובחוף מ-30%.
בימי שרב עשויה הטמפרטורה לעלות תוך כמה שעות בשיעור של 10 מעלות צלזיוס ויותר.
ישנם שני סוגים של שרב, הנבדלים זה מזה באופן היווצרותם ובאורכם: "שרב הסעה" ו"שרב דינמי": בעונות המעבר, הסוג הנפוץ הוא "שרב הסעה".
שרב זה נגרם מזרימת אוויר, שמקורו באזורים חמים ומדבריים.
אוויר זה זורם לכיוון דרום הים התיכון, כתוצאה מזרימת אוויר של שקע שרבי או של אפיק ים סוף.
אורכו של שרב ההסעה קצר יחסית.
בישראל מורגש החום לרוב בפנים הארץ, ובעקבותיו נוצר בחוף מזג אוויר הביל.
השרב השני נוצר מרמה ברומטרית: אוויר חם שוקע ומחמם את האדמה.
שרב זה נפוץ בקיץ ונמשך זמן ארוך מאוד.
שרב זה מכונה "שרב דינמי".
גלי השרב מביאים לעלייה קיצונית בטמפרטורה והיא גבוהה הרבה יותר מהמקובל בממוצעים רב־שנתיים.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה בישראל מאז החלו לתעד את אקלים ארץ ישראל היא 54 מעלות צלזיוס, שנמדדו בטירת צבי שבעמק בית שאן ביוני 1942. באותו יום נמדדו בירושלים 42 מעלות, בעמק יזרעאל 50 מעלות ובים המלח 51 מעלות, כשיום לאחר מכן נמדדו בקליה 51.2 מעלות.
במאי 1916 באזור החוף נרשמו הטמפ' הגבוהות ביותר שהיו 46.5 בתל אביב, ובמאי 1970 46 מעלות בפלמחים.
באוגוסט 1881 בירושלים נמדדו 44.4 מעלות.
שרב קיצוני נוסף התרחש בישראל ב-20 באוגוסט 2010 בה נמדדה טמפ' של 40.6 מעלות בהר כנען שליד צפת, וטמפ' של 45.5 בכפר בלום.
גל של שרב קיצוני פקד את ישראל ב-18 במאי 2015 בה נמדדו הטמפ' של 48 מעלות בים המלח, וטמפ' של 49 מעלות בעוטף עזה וטמפ' של 51 בבקעת הירדן, בנוסף מספר שריפות פרצו באזורים שונים.
בין 15 ל-23 במאי 2020 פקד את ישראל גל חום קיצוני, שבהם נרשמו ברוב האזורים למעלה מ-40 מעלות, בטבריה נמדדו כ-46 מעלות, בתל אביב נמדדו כ-42-43 מעלות ב-19 במאי, שזה היה שיאו של השרב.
במהלך השרב פרצו מספר שריפות באזור השומרון ובאריאל.
שַרְבַּט גוּלָה (בפאשטו: شربت گلا) (נולדה ב-20 במרץ 1972) היא אישה ממוצא אפגני-פתאני אשר התפרסמה כאשר תמונת פניה הופיעה על שער המגזין נשיונל ג'יאוגרפיק בשנת 1985, בגיליון שעסק בפליטים ברחבי העולם.
מאז נודעה בכינוי "הנערה האפגנית".
גולה התייתמה מהוריה במהלך פלישת ברית המועצות לאפגניסטן.
בעת המלחמה היא התגוררה במחנה הפליטים נאסיר בארג בפקיסטן, לאחר שהוגלתה מאפגניסטן על ידי כוחות הצבא האדום.
במחנה פליטים זה צולמה על ידי הצלם סטיב מק'קורי עבור המגזין "נשיונל ג'יאוגרפיק".
שרבט גולה הייתה אחת מהתלמידות בבית הספר הלא-רשמי של מחנה הפליטים; בגלל חוקי הצניעות הנוקשים באפגניסטן וחוקי הטליבאן שם, לא היו הרבה הזדמנויות לצלם נשים אפגניות, ומק'קורי ניצל את ההזדמנות וצילם את הנערה בעלת המבט החודר.
תמונתה של גולה נחשבת כתמונה המוכרת ביותר בהיסטוריה של מגזין הנשיונל ג'אוגרפיק.
זהותה של "הילדה האפגנית" נותרה לא ידועה במשך למעלה מחמש עשרה שנה; אפגניסטן נשארה סגורה כמעט לחלוטין בפני תרבות המערב ובפני התקשורת עד לאחר מיגור שלטון הטליבאן הקיצוני בשנת 2001, על ידי צבא ארצות הברית בפלישה האמריקאית לאפגניסטן.
אף על פי שבמשך שנות התשעים ניסה הצלם סטיב מק'קורי למצוא את הנערה, נסיונותיו כשלו.
בחודש ינואר 2002, ארגון הנשיונל ג'יאוגרפיק שלח משלחת לאפגניסטן בניסיון לגלות את זהותה של הנערה המפורסמת.
הצוות הגיע למחנה הפליטים שבו צולמה, אך גילה שהמחנה נסגר.
בסיוריהם ברחבי אפגניסטן, קיבלו אנשי המשלחת דיווחים רבים על זהות הנערה, אך כולם התבררו כלא נכונים.
לבסוף, בעקבות הצלבת דיווחים שונים, נמצאה שרבט גולה, אז בסביבות גיל שלושים, באזור מרוחק של אפגניסטן.
זהותה אומתה על ידי טכנולוגיית זיהוי ביומטרי של קשתית העין; הקשתית שלה הושוותה עם קשתית הנערה בתמונה ונמצאה זהה.
שרבט גולה זכרה את התצלום ואת הצלם שצילם אותה במחנה הפליטים, אך מעולם לא ראתה את התמונה ולא ידעה שהיא נעשתה כה מפורסמת ושנעשו ניסיונות רבים לזהותה.
בסוף שנות ה-80 התחתנה גולה; נולדו לה ארבע בנות, אחת מהן נפטרה בינקותה.
היא חזרה לאפגניסטן בשנת 1992, לכפר בהרי טורה בורה שממנו ברחה לאחר הפלישה הסובייטית.
סיפור חייה גולל בגיליון מרץ 2003 של המגזין נשיונל ג'יאוגרפיק, וסרט תיעודי על החיפוש אחריה הוקרן בערוץ הנשיונל ג'יאוגרפיק.
כמו כן, לכבודה של שרבט גולה הקים הנשיונל ג'יאוגרפיק קרן לקידום חינוך בנות באפגניסטן.
בעזרת כספי הקרן הוקמו בקאבול מרכז חינוך והכשרה לבנות וספריה, נבנה מחדש בית ספר תיכון לבנות שנפגע קשות בזמן המלחמה, ונוסד עיתון לילדים.
ב-26 באוקטובר 2016, סוכנות החקירות הפדרלית של פקיסטן עצרה את גולה על כך שגרה בה עם מסמכים מזויפים.
היא נידונה לחמישה עשר ימי מעצר וגורשה לאפגניסטן.
עם השתלטות הטליבאן מחדש על אפגניסטן ב-2021, גולה ברחה לאיטליה.
שרביטן מצוי (שם מדעי: Ephedra foeminea, שם נרדף: Ephedra campylopoda) הוא צמח מטפס הנפוץ בחורש הים-תיכוני, ממערכת חשופי הזרע.
כרוב חשופי הזרע, הצמח הוא דו-ביתי חסר פירות, ובמקומם יש לו אצטרובלים דו-מיניים, המשמשים מאכל לציפורים.
עליו של השרביטן המצוי מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי אדמדם על הגבעול, הירוק בכל ימות השנה.
בארץ ישראל, השרביטן המצוי מטפס על גדרות פרדסים בשרון ועל עצים.
הוא נפוץ באזורים הים-תיכוניים, אם כי הוא מופיע גם בערוצי נחלים במדבר יהודה ואף יש פרט בודד בנגב ופרט בסיני.
שרביטן (שם מדעי: Ephedra) הוא סוג צמח יחיד במשפחת השרביטניים ובסדרת השרביטנאים, שהם סדרת צמחים וסקולריים חשופי זרע.
השרביטנים שיחים או מטפסים, שעליהם מנוונים וענפיהם הרותמיים מבצעים את תהליך ההטמעה.
רוב המינים הם דו ביתיים - הפרחים הזכריים והנקביים צומחים על צמחים נפרדים.
בפרחים הזכריים אבקן אחד בעל זיר עבה ומספר מאבקים.
בפרחים הנקביים מספר ביציות שמכל אחת מהן יוצא צינור שעליו טיפת צוף.
כמו בשאר הצמחים במערכת חשופי הזרע, הביצית אינה בתוך שחלה סגורה.
לאחר ההפריה, מתפתחים הקשקשים העוטפים את הביצית לאצטרובל קשקשני, ובחלק מן המינים הוא עסיסי.
הצמח שימש כצמח לצרכים פולחניים בדתות קדומות, לדוגמה בתרבות ה-אוקסוס oxus וכיום משמש לרפואה, וכחומר הבסיס להפקת סמים ממריצים.
תפוצתם של השרביטנים היא באזורים החמים והממוזגים בעיקר בהרי האנדים ודרום אמריקה הדרומית,ארצות הברית וצפון מקסיקו,אירואסיה מספרד ועד הרפובליקה העממית של סין וצפון אפריקה.
שרביט הוא מוט מעוטר המשמש כאביזר טקסי, לרוב בידי מלכים או אנשי אצולה.
פרשן התנ"ך הרב יעקב ב.
חרר בספרו באר יעקב (אסתר ד, יא), כותב, כי מילת שרביט מורכבת משתי מילות שר - שבט, כלומר שבט הנתון ביד השר והמושל.
ומקל זה שונה מן השאר בעיטוריו ובמהותו.
השרביט משמש כאביזר בעל משמעות סמלית המייצג עוצמה וסמכות עוד מזמנים קדומים מאוד.
במצרים העתיקה, צמד שרביטים בדמות מורג ומטה רועים שימש כאחד מסימני ההיכר העיקריים של הפרעה.
באיליאדה מוזכר השרביט כסמל הן של מלוכה (לדוגמה, איליאדה א 279) והן של כהונה (לדוגמה, איליאדה א 15).
בתנ"ך מוזכר שרביטו של המלך אחשוורוש, במגילת אסתר.
המלך מושיט את שרביטו לאסתר כמחווה סמלית לנכונותו לחון אותה מעונש על־אף שהפרה את הוראתו, שאין לאף אדם להיכנס לחצר הפנימית ללא הוראה מפורשת מהמלך.
בסיפורי אגדות ופנטזיה, משמש לעיתים שרביט קסמים ככלי לחולל נפלאות בידי מכשפים או פיות.
שרביטים משמשים גם כאביזר מקובל במופעי קוסמות.
שרביט אדוארד הקדוש המכונה גם השרביט עם הצלב הוא שרביט המהווה חלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת.
השרביט נוצר עבור טקס ההכתרה של המלך צ'ארלס השני בשנת 1661. בשנת 1905 שונה מראה השרביט בעקבות גילויו של יהלום קולינן, ובראש השרביט שובץ יהלום קולינן 1 ("הכוכב הגדול של אפריקה") בן 530 קרט (106 גרם).
היהלום שובץ בצורה בה ניתן להסירו מהשרביט ולענוד אותו כסיכה.
השרביט מסמל את הסמכות הארצית של המונרך - סמכות אותה הוא מבצע תחת הצלב.
במהלך טקס ההכתרה אוחז המונרך את שרביט אדוארד הקדוש בידו הימנית ואת שרביט היונה המסמל את סמכותו הרוחנית של המלך, בידו השמאלית, בעת שהארכיבישוף מקנטרברי מכתיר את המונרך בכתר אדוארד הקדוש.
השרביט מוצג בבית התכשיטים שבמצודת לונדון.
שרביט היושר והרחמים או שרביט היונה (Sceptre with the Dove או the Rod with the Dove) הוא שרביט המהווה חלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת.
השרביט הוכן עבור הכתרתו של המלך צ'ארלס השני בשנת 1661. השרביט הוא שרביט זהב ואבנים יקרות שבראשו גלובוס ועליו צלב שבראשו יונה המצופה אמייל.
היונה מסמלת את רוח הקודש, והשרביט את הסמכות הרוחנית של המונרך.
במהלך טקס ההכתרה, יורש העצר יושב על כיסא ההכתרה כשבידו הימנית שרביט אדוארד הקדוש (המסמל את הסמכות הארצית של המונרך) ובידו השמאלי שרביט היושר והרחמים (הסמכות הרוחנית) בעת שהארכיבישוף מקנטרברי מכתיר את יורש העצר עם כתר אדוארד הקדוש.
שרביטן ריסני (שם מדעי: Ephedra aphylla) הוא צמח מטפס אלים, הנפוץ בחורש הים תיכוני, ממערכת חשופי הזרע.
הצמח הוא חד ביתי חסר פירות ובמקומם יש לו אצטרובלים חד מיניים, המשמשים מאכל לציפורים.
עליו של השרביטן הריסני מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי על הגבעול, הירוק בכל ימות השנה.
השרביטן הריסני מטפס בעיקר על עצים, אותם הוא מכסה כליל.
בארץ ישראל, הוא נפוץ בקרקעות חוליות בעיקר במישור החוף, אם כי נצפה בכל אזורי הארץ, מהגולן ועד להרי אילת והערבה.
בינואר 2020 מחקר ראשוני שנעשה במו"פ ערבה הראה שייש לצמח פעילות אנטי סרטנית בתנאי מעבדה, וייתכן שבעתיד מיצוי הצמח ישמש כטיפול למחלה.
שרביטן הערבה (שם מדעי: Ephedra ciliata) הוא צמח מטפס הנפוץ בדרום ישראל ממערכת חשופי הזרע.
כרוב חשופי הזרע, הצמח חסר פירות ובמקומם יש לו אצטרובלים, המשמשים מאכל לציפורים.
עליו של שרביטן הערבה מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי על הגבעול.
בארץ ישראל, שרביטן הערבה מטפס על עצים שיחים סלעים וגבעות חוליות.
הוא נפוץ בנגב, הרי אילת, הערבה ובסיני.
שרביטן גס (שם מדעי: Ephedra pachyclada וכן Ephedra sinaica Riedl) הוא צמח הנפוץ בערבות שיחים ובמחשופי סלעים קשים, ממערכת חשופי הזרע.
עליו של השרביטן הגס מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי על הגבעול.
השרביטן הגס נפוץ בדרום ישראל, וכן בסיני ודרום ירדן.
שרביטן מכונף (שם מדעי: Ephedra alata) הוא צמח ממשפחת השרביטניים ותפוצתו מצפון אפריקה ועד דרום מערב אסיה.
השרביטן המכונף נפוץ בדיונות, בערבות שיחים ובמחשופי סלעים קשים, ממערכת חשופי הזרע.
הצמח הוא חסר פירות ובמקומם יש לו אצטרובלים, המשמשים מאכל לציפורים.
עליו של השרביטן המכונף מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי על הגבעול.
באזורנו השרביטן המכונף כמו השרביטן הגס נפוץ בדרום הארץ, סיני ודרום ירדן.
הראשון שתיאר את השרביטן המכונף היה ז'וזף דקסן (Joseph Decaisne) ב-1834 והוא סווג על ידי אוטו סטאפף (Otto Stapf) ב-1889 למחלקה Alatae ולשבט Tropidolepides.
ב-1996 השאיר רוברט פרייס (Robert A.
Price) את הצמח במחלקה Alatae מבלי להכיר בשבט.
השראנט הימי הוא מחוז בצרפת בחבל אקיטן החדשה הקרוי על שם נהר השראנט.
עד שנת 1941 נקרא השראנט הימי "Charente-Inférieure" ("השראנט הנמוך"), ואז הוחלף שמו על ידי משטר וישי.
עיר המחוז היא לה רושל.
שרביטו של אוטוקר הוא הספר השמיני בסדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" אשר נכתב ואוויר על ידי הסופר והצייר הבלגי הרז'ה.
רצועות הקומיקס של עלילת הספר הוצגו לראשונה במהלך שנת 1939 בשחור לבן.
ייחודו של הסיפור הוא במפגש הראשון בין טינטין לדמות מרכזית בסדרת הספרים - ביאנקה קסטאפיורה, הידועה בכינוי 'הזמיר ממילאנו'.
הספר הוא מראשוני ספרי טינטין שתורגמו לעברית, כשתרגום שלו לעברית נעשה ב-1964.
במהלך טיול בפארק, טינטין מוצא תיק אבוד, ומחזיר אותו לבעליו, פרופסור הקטור אלמביק, סיגליוגרף - מומחה לחותמות עתיקים.
הוא מראה לטינטין את אוסף החותמים שלו, ביניהם חותם נדיר של אוטוקר הרביעי, שהיה מלך סילדביה.
כשטינטין יוצא, הוא מגלה שהוא ואלמביק נמצאים תחת מעקב של כמה גברים סילדבים.
בהמשך היום, אדם בעל מבטא זר קובע פגישה עם טינטין דרך הטלפון.
אולם כשהוא מגיע הוא מאבד את הכרתו באופן מסתורי, ולוקה באמנזיה, כך שלא ניתן לחקור אותו.
למחרת, טינטין חווה ניסיון התנקשות, כאשר הוא מקבל חבילה המכילה חומר נפץ.
בעקבות האירועים טינטין מחליט להתלוות לפרופסור אלמביק כעוזר.
במהלך שיחת טלפון עמו, הפרופסור זועק לעזרה באופן פתאומי, אולם כשטינטין מגיע בריצה לדירתו הוא מתכחש לאירוע.
על המטוס בדרכם לסילדביה, טינטין מתחיל לחשוד בבן הלוויה שלו.
הפרופסור, שהתקשה בראייה, מצליח לראות מבעד לחלון עדר כבשים, ללא שימוש במשקפיים.
כמו כן הוא אינו מעשן, בשעה שבפגישתם הראשונה הוא עישן בשרשרת.
במהלך חניית ביניים טינטין מביים נפילה, והוא תופס בזקנו של אלמביק בטעות, כביכול, כדי לברר האם הזקן מזויף.
להפתעתו, הזקן אמיתי, וטינטין מחליט לעזוב את הנושא, בהנחה שהאיש זקוק למשקפיים רק לקריאה, והוא החליט לוותר על העישון.
לאחר מכן טינטין ואלמביק נכנסים למטוס מיוחד שאורגן עבורם על ידי שר האווירייה הסילדבי.
תוך כדי טיסה מעל סילדביה, הטייס פותח דלת צונחת מתחת לטינטין, והוא נופל מגובה אל הקרקע.
טינטין ניצל הודות לערימת קש גבוהה אליה נפל.
טינטין משער, שמטרת ביקורו של הפרופסור – האמור לבקר באוצר הגנזים המלכותי – היא כדי לגנוב את שרביטו של המלך הנוכחי, אוטוקר השישי.
המסורת בסילדביה, קובעת שבכל שנה ביום ולדימיר, על המלך להציג את השרביט שלו בפני העם.
במידה ואין השרביט בידו, עליו להתפטר.
טינטין מנסה להזהיר כל קצין שהוא פוגש, החל מהמפקח המקומי ועד לעוזרו האישי של המלך – קולונל בוריס.
אולם כולם שותפים במזימה, ורק מנסים להכשיל את טינטין.
(במהלך התקדמותו אל עבר הבירה הסילדבית, הוא נעזר בזמרת ביאנקה קסטאפיורה, הלוקחת אותו ברכבה.
אך הזמרת משמיעה לו קטעים משירתה, אותה הוא אינו מסוגל לסבול, ולכן הוא יורד מן הרכב.) לבסוף הוא מצליח להזהיר את המלך עצמו.
המלך ממהר, יחד עם טינטין, לחדר האוצר בו נמצא השרביט.
שם הם מוצאים את אלמביק, את הצלם המלכותי, ועוד כמה שומרים, כשהם חסרי הכרה.
השרביט נעלם, למרות שאיש לא יצא מן החדר.
זוג הבלשים, תומסון ותומפסון, זומנו לסייע בחקירה.
התאוריה שלהם היא, שכאשר התפשט עשן מהמבזק (פלאש) בו השתמש הצלם, ניצל הגנב את המצב, והשליך את השרביט מבעד לחלון.
אך האזור שמתחת לחלון שמור היטב, והשלכת השרביט אל מעבר לתעלת המים המקיפה את המבנה, מתבררת כבלתי אפשרית.
בינתיים אלמביק והצלם המלכותי נעלמים מהכלא בו שהו.
מאוחר יותר טינטין מבחין בתותח-קפיץ בחנות צעצועים, והוא מבין שהמצלמה הייתה למעשה קפיץ מוסווה, שבאמצעותו העיף הגנב את השרביט למרחק.
טינטין מחפש את השרביט ביער, ואז מגלה כמה סוכנים של המדינה השכנה, בורדריה, המקדימים אותו.
הוא רודף אחרי נושא השרביט עד הגבול, ושם הוא מצליח להשתלט עליו.
ממסמכים הנמצאים בכיסו של הסוכן, לומד טינטין על כך שגנבת השרביט היא חלק מתוכנית גדולה להשתלטות של בורדריה על סלדביה.
כדי לחזור במהירות אל עיר הבירה, טינטין גונב מטוס מסרשמיט משדה תעופה צבאי של בורדריה, אך הצבא הסילדבי מפיל את מטוס האויב החודר לגבולו.
טינטין צונח, והוא מצליח לעשות את שארית המסע ברגל.
בינתיים, שר הפנים של סילדביה מודיע למלך ששמועות על אובדן השרביט מתפשטות בעם.
המלך עומד לוותר, כאשר טינטין מופיע, ולאחריו שלגי שהציל את השרביט (שנפל מכיסו של טינטין).
טינטין נותן למלך את המסמכים שמצא בכיסו של גונב השרביט, מהם מתברר שהעומד בראש המזימה הוא אדם בשם מוסטלר, המכהן כראש "משמר הברזל".
המלך עוצר באופן מיידי את מוסטלר וחביריו, ופורס את הצבא לאורך הגבול עם בורדריה.
בתגובה, מנהיג בורדריה מושך את כוחותיו מן הגבול.
למחרת, ביום ולדימיר, טינטין מקבל את עיטור הכבוד הסילדבי.
הוא הזר הראשון בהיסטוריה הסילדבית הזוכה לכבוד כזה.
בירורים נוספים על ידי הרשויות מגלים, שלפרופסור אלמביק היה אח תאום.
הפרופסור אכן נחטף והוסתר, ואילו אחיו התאום הוא זה שנסע לסילדביה, כדי לגנוב את השרביט.
הזר המסתורי שהותקף בפתח ביתו של טינטין, רצה להזהיר את טינטין מפני המזימה.
כמה ימים לאחר מכן, טינטין חוזר הביתה במטוס ימי, יחד עם תומסון ותומפסון.
הבלשים נתקפים בפאניקה לרגע כאשר הם רואים את המטוס יורד אל הים, במה שנראה להם כנפילה.
טינטין מתקן את טעותם, הבלשים פורצים בצחוק, הקורא זוכה – באופן נדיר – לקבל קריצה מטינטין, והבלשים, העסוקים כל כך בלצחוק על טעותם, פותחים את הדלת ויוצאים בטבעיות החוצה, כך שבסופו של דבר הם אכן נופלים אל הים.
הרז'ה בחר לספר את סיפורו סביב מדינות דמיוניות: סילדביה ובורדריה.
עם זאת, בספר מתוארות המדינות כנמצאות באזור הבלקן.
כספר שנכתב בשנת 1939, ניתן לראות בו קווים מקבילים לאירועים בתקופתו: ניסיון הסיפוח של סילדביה על ידי בורדריה, מקביל לסיפוח אוסטריה בידי גרמניה הנאצית.
גם שמו של הארגון בראשו עומד מנהיג המורדים - משמר הברזל - הוא כשמה של תנועה לאומנית ואנטישמית, שפעלהה ברומניה באותה תקופה.
שַׂרְאֶצֶר (בשמו האשורי: נַבּוּ-שַֹרוּ-אוּסוּר) היה בנו של מלך אשור סנחריב, אשר רצח יחד עם אחיו אדרמלך את אביהם סנחריב בבית האל נסרוך בנינוה.
מאורע זה מוזכר גם בתנ"ך, ב:
שראל – פתרונות לוגיסטיים ומוצרים לרפואה מתקדמת בע"מ היא חברה פרטית בבעלות עמותה והיא מספקת מוצרים ושירותים לבתי חולים ולמוסדות רפואיים בישראל בהם תרופות, מרכיבי חיסון, ציוד ומכשור רפואי ומעבדתי.
חברת שראל הוקמה ב-1995 על ידי עמותת "בתי החולים הציבוריים למען הציבור" בהחלטת ממשלה כדי לשמש כזרוע הרכש המרכזית (GPO) עבור בתי החולים והמרכזים הרפואיים הממשלתיים בישראל, שירותי בריאות הציבור, לשכות הבריאות, האגף לשעת חירום במשרד הבריאות וגופים אחרים.
בראש העמותה עומד פרופ' משה רווח, יו"ר הנהלת מכבי שירותי בריאות, לשעבר קצין רפואה ראשי ומנהל המרכז הרפואי רמב"ם בחיפה.
מנכ"ל החברה הוא סא"ל במיל' מר אבי בוסקילה, לשעבר מנהל מערך הלוגיסטיקה הרפואית וחבר הנהלה בבית החולים תל השומר, ראש מחלקת ארגון של חיל הרפואה ומפקד המרכז הלוגיסטי לציוד רפואי ותרופות של צה"ל.
יו"ר הדירקטוריון של החברה הוא שלמה גרופמן.
בשנת 2023, דן אנד ברדסטריט דירגה את שראל במקום השני מהחברות המובילות במשק בקטגוריית הפצה סיטונאית, ציוד רפואי ותרופות.
נכון לשנת 2024, היקף המכירות של שראל הוא כ-1.7 מיליארד ש"ח, והיא מעסיקה כ-180 עובדים במטה החברה בנתניה.
שראל מספקת סל מלא של מוצרים ושירותים לבתי חולים ולמוסדות רפואיים וייעודה הוא לספק פתרונות ברכש מרכזי ובלוגיסטיקה רפואית למערכת הבריאות הישראלית.
המרכז הלוגיסטי של החברה ממוקם במרכז הארץ ומערכת ההפצה ערוכה לאספקה ישירות למחסני הלקוחות בהם בתי חולים כלליים, מרכזי בריאות הנפש, מרכזים גריאטריים וגופים ממשלתיים כמו משרד הבריאות והאגף לשעת חירום.
מחסני החברה זמינים 24 שעות ביממה למתן מענה לצורכי מערכת הבריאות באספקות דחופות של תרופות וציוד רפואי.
חטיבת התרופות – האחראית לאספקת תרופות כולל תרופות אשפוזיות ואמבולטוריות, חומרי חיטוי רפואיים, נסיובים ומוצרי דם, תמיסות עירוי, תרכיבי חיסון לפי תוכנית החיסונים הלאומית.
חטיבה רפואית – האחראית לאספקת ציוד ואביזרים רפואיים לתפעול שוטף של בתי חולים כגון ציוד רפואי וכירורגי, ציוד לקרדיולוגיה, אנגיוגרפיה, אורתופדיה, מכשור למעבדות, ציוד מוסדי כגון אספקת ביגוד ומוצרי טקסטיל לצוות ולחולים, מוצרים ייחודיים לחדרי ניתוח, מערכות ציוד ייעודי למטבחים, מכבסות וכו'.
חטיבת המכשור הרפואי – האחראית לאספקת מכשור רפואי מתקדם לבתי חולים, כגון מערכות הדמיה, רפואה גרעינית, אולטרה סאונד, חדרי צנתורים, חדרי ניתוח, ניטור והנשמה.
חדשנות רפואית – אחראית בפיתוח פתרונות בתחום החדשנות הרפואית כגון הכנה אוטומטית של מנת התרופות בבית המרקחת בשיטת ה-unit dose, עיצוב ושיפור סביבת החולה ועוד.
פרויקטים לאומיים – חברת שראל מתכננת ומתפעלת פרויקטים לאומיים בתחום הבריאות בתיאום עם משרד הבריאות כגון רענון מלאי תרופות וציוד לשעת חירום, סיוע למשלחות רפואיות והצלה לחו"ל, שפעת החזירים, 'מבצע קרנית' לקיצור תור הממתינים להשתלת קרנית ועוד.
שֶׁרְבּוּ֫ר-אוֹקְטְוִוי֫ל הייתה עיר נמל וקומונה צרפתית במחוז מאנש שבחבל נורמנדי, צרפת.
היא נוצרה ב-28 בפברואר 2000 מאיחוד הערים שרבור ואוקטוויל, ובעקבותיו הפכה לעיר המאוכלסת ביותר במחוז והשנייה בגודלה בחבל כולו אחרי קן.
ב-1 בינואר 2016 אוחדה עם רשויות מקומיות נוספות ליצירת העיר (מילולית "שרבור בקוטנטן", על שם שרבור שהייתה העיר המרכזית בחבל, ושם חצי האי קוטנטן בו הערים הללו שוכנות).
בשנת 56 לספירה כבש צבא רומי בהנהגת קווינטוס טיטוריוס סבינוס את כל חצי האי.
העיר הייתה כנראה התיישבות קלטית, אך אין עליה מידע רב.
במאה ה-5 עבר האזור לרשות כלוביס הראשון מלך הפרנקים.
במאה ה-8 פלשו הוויקינגים לאזור, התיישבו באתר שבו העיר והקימו נמל.
במאה ה-9 קיבלו השליטים הוויקינגים הכרה ממלך צרפת שארל התם, במה שנודע לאחר מכן כדוכסות נורמנדיה.
לאחר שוויליאם הכובש, דוכס נורמנדי הוכתר למלך אנגליה, נחשבה נורמנדי לחלק מממלכתו.
ב-1204 כבש פיליפ השני, מלך צרפת את נורמנדי ואף שבמלחמת מאה השנים החזירו האנגלים לרשותם את העיר, הוא נשאר לבסוף בידי צרפת.
ב-1758, במסגרת במלחמת שבע השנים כבשו האנגלים את העיר שוב והרסו חלקים ממנה.
במלחמות הנפוליאוניות בוצר הנמל מחשש לתקיפה אנגלית, כולל בניית מכשולים תת-ימיים.
במלחמת העולם השנייה הייתה העיר תחת שלטון הגרמנים בצרפת של וישי והם ביצרו את החוף כחלק ממערך הביצורים שכונה החומה האטלנטית, ונועד למניעת פלישה מכיוון אנגליה.
לאחר הפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944, עשו בעלות הברית מאמצים לכבוש את העיר במהירות במטרה להשתמש בנמל שלה להזרמת כוחות ואספקה נוספים.
כיבוש העיר הסתיים ב-30 ביוני 1944.
העיר שכנה לחופו הצפוני של חצי האי קוטנטן שבולט מהיבשת לתוך תעלת למאנש ובין שני כפים שמהווים הגנה טבעית לנמל.
מרחקה מפריז היה 331 ק"מ, והכביש המהיר N13 חיבר ביניהן.
מרחקה מבירת החבל, קן, היה 123 ק"מ והגישה אליה הייתה דרך אותו כביש.
מנמל העיר יצאו קווי מעבורת לפורטסמות' שבאנגליה ולאי ג'רזי.
כמו כן, שכן בעיר בסיס גדול ונמל של הצי הצרפתי.
האקלים בעיר ממוזג והקרבה לאוקיינוס האטלנטי גורמת ללחות גבוהה ולבריזה חזקה.
הטמפרטורה הממוצעת היא: בפברואר (החודש הקר) 6.8 °C ובאוגוסט (החודש החם) 16.7 °C.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 692.3 מ"מ.
לשרבור-אוקטוויל היו ארבע ערים תאומות:
שראל פיטרמן (נולד ב-15 ביוני 1982 בחיפה) הוא שחקן, במאי, תסריטאי וקומיקאי ישראלי.
שראל פיטרמן נולד בקריית ביאליק.
הוא בוגר בית הספר לאמנויות ויצו בחיפה.
התפרסם בשנת 2004 כאשר השתתף בתוכנית המציאות "האקדמיה לצחוק", ששודרה בביפ ובערוץ 2, במסגרת שידורי קשת.
לאחר סיום התוכנית החל ללמוד בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
במהלך הלימודים זכה במספר מלגות הצטיינות והשתתף בהפקות רבות.
כמו כן למד תסריטאות באוניברסיטת תל אביב, והוא בעל תואר ראשון בהצטיינות בתקשורת וניהול מהאוניברסיטה הפתוחה.
לאחר סיום הלימודים אצל יורם לוינשטיין השתתף שראל פיטרמן בהפקות של תיאטרון אורנה פורת "חסמבה" בבימויו של אלון אופיר, ו"הבחורים בדלת ממול" הפקה משותפת של תיאטרון אורנה פורת ותיאטרון חיפה.
ב-2009 הופיע עם חן וודה בצוותא וברחבי הארץ במופע המערכונים "המופע של סרגיימינל וגנדי צל" שיחק בהצגות "לא עובר צנזורה", "שלושה בחצי דירה", "שניידער ושוסטער", "תיגרה" ו"איך צחקנו" בתיאטרון הבימה.
את דרכו הטלוויזיונית המקצועית התחיל ב-2010 כשהצטרף לצוות מנחי ערוץ הילדים בתוכניות "המקום האמיתי", "מסע קיץ", "ניפגש בסיבוב" ו"הביברים".
באותה השנה השתתף גם בסדרת הדרמה היומית ביס "15 דקות" בתפקיד משה דדון.
השתתף בסדרה "החולמים" בבימויו של שי קפון.
כמו כן, שיחק פיטרמן תפקידי אורח רבים בסדרות כמו "הפיג'מות", "מנדלבאום בלש פרטי" ו"מה בכריש".
בשנת 2012 שיחק בסדרה "יחפים" בתפקיד אריה מינץ לצד אוהד קנולר, שרה אדלר וורד פלדמן, ששודרה בהוט 3, ובסדרה "המיוחדת" בערוץ 2.
בשנת 2013 שיחק בסדרה הקומית "שנות ה-80" גילם את מוישל'ה בר המכונה מוישל'ה הקיבוצניק שיחק בפרק הראשון של העונה הראשונה.
בשנת 2018 שב לגלם את מוישלה הקיבוצניק בפרק הראשון של העונה הרביעית של הסדרה.
בשנים 2013 ו-2019 שיחק בשלוש עונות הסדרה עטורת הפרסים "שטיסל" בתפקיד צבי אריה שטיסל.
גילם את דמותו של ברוך מרזל בסרטו של עמוס גיתאי "רבין, היום האחרון" וכיכב בתפקידי משנה בסרטים "ג'רוזלם", "טוביאנסקי", "מה כבר יכול לקרות?!", "ג'סטה" ו"המחשמלים".
ב-2016 שיחק בסדרה "תאג"ד" בתפקיד הקרפ"ח יאיר שניידר.
ב-2017 שיחק בתפקיד אורח בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "מתים לרגע".
ב-2018 השתתף בסדרה "על הספקטרום".
שיחק בסרט "ברווזים אגדה אורבנית" בתפקיד אליאס.
ב-2021 שיחק בסדרה "מלכת היופי של ירושלים" בתפקיד קלמן.
ב-2022 שיחק בסרט "בחורים טובים" בתפקיד שלמה שוורץ.
ב-2024 חזר לגלם את שלמה שוורץ בסרט "בחורים טובים 2".
באותה השנה גם שיחק בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "בת השוטר" בתפקיד וסרמן השדכן.
החל משנת 2012 החל לכתוב וליצור עבור טלוויזיה בתחילת דרכו שימש כתסריטאי שתי העונות של הסיטקום "דובדבני וקובץ" ששודרה בשידורי קשת.
בנוסף כתב את תסריט שתי העונות של קומדיית המצבים לילדים "עמי'לה", ששודרה בערוץ זום.
ביים את המחזה "חזרות אחרונות בהחלט" בסטודיו של יורם לוינשטיין.
כתב את המערכונים במופע הילדים "הצחוקייה", וכתב תסריטים קומיים למופעי ילדים "הדינוזאורים" ו"פנטזי" של התיאטרון השחור.
בשנת 2015 כתב את תסריט הסרט "מה כבר יכול לקרות" קומדיית נונסנס פרועה בבימויו של אופיר לובל.
שימש כחבר מערכת ותסריטאי בתוכנית הסאטירה של הערוץ הראשון "הכל שפיט".
עיבד וביים את המחזמר מתקן החלומות על פי ספרו של אורי אורבך בתיאטרון הרצליה.
בשנת 2016 פיתח ויצר את הפורמט Hero or zero עם תנין פורמטס, הפורמט זכה במקום השני בתחרות mipformats הבינלאומית באותה שנה.
ב-2017 כתב וביים את המופע "איה פלוטו" על פי ספרה של לאה גולדברג לתזמורת הקאמרית הישראלית.
תרגם לעברית את המחזמר "היירספריי"
בשנת 2019 יצר וכתב את הסדרה "מגן דוד דרום" עם הבמאי אופיר לובל עבור רשת 13 בנוסף שיחק בסדרה בתפקיד ארתור גיפאק נהג האמבולנס.
כמו כן בשנת 2019 היה היוצר והתסריטאי הראשי בסדרה "מורובוט" סיטקום עתידני לילדים ונוער בכיכובם של מיה ורטהיימר, שני קליין ואיתי תורג'מן הסדרה למשך שתי עונות בערוץ "KidZ" זכויות הסדרה נמכרו לעיבוד אמריקאי.
באוקטובר 2019 יצא לאקרנים הסרט "המחשמלים" שכתב את תסריטו, וביים "בועז ארמוני".
הסרט היה מועמד לשני פרסי אופיר.
בשנת 2020 עלתה לאוויר דוז פואה, מיני סדרה קומית בהשתתפות מלי לוי, טל פרידמן ורוי מילר.
את הסדרה כתב עם התסריטאים יואב הבל ואסף זליכוביץ והיא שודרה סמוך לשידורי האירוויזיון בישראל.
הסדרה הופקה על ידי כאן 11 ולאחר מכן נערכה בסרט קולנוע באורך מלא.
הסרט זכה בפסטיבל פאלם ספרינגס בפרס סרט הקומדיה הטובה ביותר וכן זכה בפרסים נוספים ברחבי העולם.
הסדרה נמכרה לרשות השידור בצרפת.
זכות ההפצה נרכשה על ידי נורה מלהלי (Nora Melhli) מבית ההפצה ALEF ONE
בשנת 2021 יצר את הסדרה למה מי מת קומדיה שבמרכזה סיפור אהבה בין שני מטופלים במחלקה אונקולוגית שימש גם כתסריטאי הראשי של הסדרה.
למה מי מת נמכרה לשידור ברחבי העולם בברזיל, ארה"ב הולנד ועוד.
הסדרה הייתה מועמדת לפרס הדרמה הטובה ביותר בפרסי הטלוויזיה 2021 הסדרה שודרה בYES DRAMA.
בשנת 2021 כתב וביים את ההצגה "בלי עין הרע" על פי סיפור חייו של השחקן אסף בן שמעון.
המחזה מגולל את סיפור חייו המופלא של שחקן הסובל מאובדן ראייה מתקדם.
ההצגה זכתה בפרס אסיטאז להצגה הטובה ביותר לשנת 2021. ההצגה רצה ברחבי הארץ בהצלחה יוצאת דופן בלמעלה מ-650 הצגות.
כמו כן שימש עורך תסריט ותסריטאי ראשי של הסרט עולה לראש שיצא לאקרנים בקיץ 2022. הסרט הביא מעל 130,000 צופים וזכה לביקורות נלהבות.
בשנת 2023 כתב וביים את ההצגה "הזאב הטוב" המגוללת את סיפור הישרדותו המופלא של ניצול השואה מישקה זילברשטיין.
ההצגה זכתה ב-5 פרסים בפסטיבל חיפה להצגות ילדים ונוער וביניהם ההצגה הטובה ביותר פרס הבימוי, פרס הווידאו ארט, עיצוב התנועה ופרס השחקן.
ההצגה רצה ברחבי הארץ בהפקת תיאטרון הנפש וזכתה לשבחים רבים בעיתונות ובקרב הקהל.
בשנת 2023 יצא הסרט לרוץ על החול את התסריט לסרט כתב עם שותפיו מדוז פואה, התסריטאים יואב הבל ואסי זליכוביץ.
הסרט זכה בפרס התסריט ב-פסטיבל חיפה הבינלאומי לקולנוע ובנוסף בפרס סרט הביכורים הטוב ביותר.
לרוץ על החול היה מועמד לארבעה פרסי אופיר ביניהם הסרט הטוב ביותר.
הסרט זכה בפסטיבל פאלם ספרינגס בפרס חביב הקהל ובפסטיבל פריז לקולנוע בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר.
בשנת 2023 שימש כתסריטאי ראשי ויוצר העונה של הסדרה פול ספיד אשר שודרה בערוץ ניקלודיאון בהוט.
הסדרה בעלת 23 הפרקים זכתה בתואר הסדרה הנצפית ביותר לנוער ב-2023 בין מנויי הוט.
וזאת על אף שעלתה לשידור רק בחודש נובמבר.
בשנת 2024 עלתה לשידור בyes הסדרה בת השוטר עונה 3 שבה שימש כתסריטאי ראשי.
לאורך כל השנים משמש כיועץ תסריט ומלווה של תסריטאים מתחילים עם למעלה מ-60 הצעות לסדרות וסרטים שליווה את פיתוחם.
החל משנת 2012 עובד ויוצר עם נוער בסיכון בפנימיית הילדים טוקאייר בקיבוץ בחן ולאורך השנים העלה עם חברי קבוצת התיאטרון בפנימייה 14 הפקות מקור.
כמו כן כתב וביים את המופעים "כן, לא, שחור לבן", "כשתגדל תבין", "מציאות מדומה" ו"משבר זהות" עבור להקת צופי שבא - להקה ייצוגית של בני העדה האתיופית.
שרבוט הוא רישום שבמתבצע בשעה שהקשב של האדם נודד למקומות אחרים.
שרבוטים הם איורים שיכולים להיות בעלי משמעות קונקרטית או בעלי אופי מופשט.
המילה "שרבוט" שאולה מהשורש ש.ר.ב.ט, המופיע במגילת אסתר כחלק מהמילה שרביט.
עם זאת, המילה היא ככל הנראה תשמו"ץ (תרגום משמר משמעות וצליל) של השורש היידי "שרייבן", שפירושו "לכתוב".
שרבוט גוגל, הידוע גם בכינוי "דודל" (במקור: Google Doodle) הוא איור המבוסס על הלוגו של גוגל ומוצג במקומו בעמוד הבית של אתר גוגל בשפות שונות.
בתחילת דרכם הופיעו לרוב "שרבוטים" של חגים נוצריים או אמריקאים, אך במרוצת השנים החלו לפרסם שרבוטים מיוחדים, גם לציון אירועים שאינם בהכרח ידועים לכלל.
נהר השראנט הוא נהר באורך 381 קילומטרים בדרום צרפת.
ראשיתו במחוז ויין עילית והוא נשפך אל האוקיינוס האטלנטי במחוז השראנט הימי הקרוי על שמו.
הנהר מוזכר בכתבי תלמי מן המאה השנייה, תחת השם היווני "Κανεντελος".
בשמו הלטיני מוזכר הנהר לראשונה בידי המשורר הגאלו-רומי אוסוניוס מהמאה ה-4.
הנהר הפסיק לשמש כנתיב שיט במהלך המאה ה-20, אך בתחילת המאה ה-21 שבה תנועת האוניות, בעיקר ספינות משוחזרות לצורכי תיירות.
לאורך הנהר נבנו מספר תאי שיט, המאפשרים לכלי שיט לנוע במעלה הנהר.
שראנט הוא מחוז במערב צרפת בחבל אקיטן החדשה בקרוי על שם נהר השראנט.
המחוז הוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. אמנם לפני המהפכה האזור לא היה מסודר באותה היחידה המנהלית, אך הוא פרח במהרה, בעיקר הודות לשגשוג התעשיות המסורתיות כגון ייצור המלח והקוניאק.
אמנם שמצבו של נהר השראנט הידרדר במהלך המאה ה-20, הוא סיפק קשרי מסחר חשובים במהלך המאה ה-19. הנהר הועיל גם לתעשיות המסורתיות, וגם לאלו החדשות, שכללו ייצור נייר וברזל.
במחצית הראשונה של המאה ה-19 חל שגשוג תעשייתי אדיר, שהביא גם לגידול מהיר באוכלוסייה.
במחצית המאה השנייה מספר התושבים ירד כתוצאה מתהליכי עיור שפגעו באזורים הכפריים שכללו גם את שראנט.
בעיית כנימת הפילוקסרה שהתרחשה בשנת 1872 פגעה קשות בייצור היין המקומי.
שתי מלחמות עולם שהתרחשו במחצית הראשונה של המאה ה-20 פגעו עוד יותר בתעשיות המסורתיות של המחוז.
במהלך המחצית השנייה כמות האוכלוסייה סבלה מגידול נמוך, אך נותרה יציבה.
ההתפתחות העירונית של אנגולם פיתחה במעט את המחוז.
בתחילת המאה ה-21 היגרו למחוז גמלאים רבים, במיוחד מהממלכה המאוחדת.
מועצת המחוז מורכבת מ-35 נציגים.
המפלגה הגדולה ביותר היא המפלגה הסוציאליסטית, שמונה מטעמה 15 נציגים במועצה.
מפלגה מרכזית נוספת היא הרפובליקנים, שמטעמם יש כ-6 נציגים.
המפלגה הקטנה ביותר היא המפלגה הקומוניסטית שמונה מטעמה 2 נציגים.
התעשייה המסורתית מאוד דומיננטית בשראנט.
מבין המוצרים המרכזיים בתעשייה ניתן למנות את הקוניאק, חמאה ונעלי בית.
שַׁרְבָּבִיִּים (שם מדעי: Gerreidae) היא משפחת דגים מסדרת הדקראים.
דגים אלה חיים בימי הים הקריבי מחופי אמריקה הדרומית עד למפרץ מקסיקו וחופי אמריקה הצפונית וכן בכמה מחופי האיים הקריביים, אך חלקם חיים במזרח האוקיינוס השקט עד לחופי יפן וקוריאה וחלק מהמינים חיים במימי האזור האינדו פסיפי עד לחופי אפריקה וגם במפרץ אילת.
הם בעלי גוף אפור וכחול עם זנבות ארוכים מפוצלים וסנפירי חזה ארוכים.
אורכם יכול להגיע לאורך 35 ס"מ.
הם ניזונים מיצורי ים קטנים ומתגודדים בלהקות גדולות, מה שעוזר להם להתגונן מטורפים כמו כרישים.
שרבובוניים (שם מדעי: Leiognathidae) היא משפחת דגים שוכני ים מתת-סדרת דמויי-דקר שבסדרת הדקראים.
הם חיים בימים רדודים במי האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט, אף שכמה מינים היגרו לים התיכון ומהווים דגי מאכל, מהם יוצרים את המנה bagoong.
אלו דגים קטנים בעלי גוף מוגבה ודק וצבעם כחול כסוף.
יש להם עיניים מגודלות ופיות קטנים המשמשים ללקיטת חסרי חוליות קטנים.
הסנפיר הגבי מעוטר בקוצי סנפיר היוצרים מפרש עד לזנב וגם סנפיר השת בעל קוצי סנפיר דומים.
בתוך גרונם יש להם איברים זוהרים בתוך גרונם המאירים בידי חיידקים מיוחדים החיים שם.
סוג ומין יחיד שַׁרְבּוּבוֹן מְקֻוְקָו (Aurigequula fasciata)
שראפודין לוטפילאייב (באוזבקית: Sharofiddin Lutfullayev; נולד ב-9 בספטמבר 1990) הוא ג'ודוקא אוזבקי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג, סגן אלוף העולם (2019).
באוקטובר 2013, לוטפילאייב זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית הזהב בגראנד פרי טשקנט שבמדינת הולדתו.
בשנת 2015 הוא זכה במדליית ארד באליפות אסיה שנערכה בכווית סיטי ובאותה השנה הספיק גם לזכות במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי.
בשנת 2017 לוטפילאייב זכה במדליית כסף בגראנד סלאם פריז ובמדליית ארד מטורניר המאסטרס השנתי.
באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכה לוטפילאייב במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.
מתוך 6 קרבות, הוא ניצח 5, כולם באיפון.
ברבע הגמר הוא ניצח את נאוהיסה טקאטו היפני לאחר תרגיל אוצ'י-מטה מוצלח, ובחצי הגמר הוא גבר על גוסמן קירגיזבאייב הקזחי שוב לאחר תרגיל אוצ'י-מטה תוך דקה ו-38 שניות.
בגמר לוטפילאייב התמודד מול לוחום צ'חווימיאני הגיאורגי והפסיד באיפון.
באולימפיאדת טוקיו 2020, לוטפילאייב הודח בסיבוב השני לאחר קרב אחד כאשר הפסיד בווזארי לארטם לסיוק האוקראיני בתוך זמן ניקוד זהב.
שנה קטגוריה עיר מדינה 2013 גראנד פרי טשקנט 2015 גראנד פרי טביליסי 2015 גראנד פרי סמסון 2019 גראנד פרי מרקש 2019 גראנד פרי זאגרב
שרביט ניצוח או מקל ניצוח, הוא מקל המשמש מנצח להעצמת תנועותיו בזמן ניצוח על הרכב של מוזיקאים.
השרביטים המודרניים לרוב עשויים מעץ קל משקל (כדוגמת בלזה), פיברגלס או קרבון אשר מחובר לידית בצורת נורה אשר לרוב עשויה משעם, עץ אלון, עץ אחר או אלומיניום.
לחלק מן מנצחים ידועים, כגון הרברט פון קאראיין והנרי ווד נבנו שרביטי ניצוח המותאמים לטבע הביצוע שלהם ולמאפייניהם האישיים והפיזיים.
השרביטים המודרניים הראשונים החלו להבנות בסביבות אמצע המאה ה-19. אורכם של הסטנדרטי של השרביטים נע בין 25 ל-35 ס"מ, אם כי ישנם שרביטים ארוכים יותר, רובם היסטוריים.
הדרך הסטנדרטית לאחיזת שרביט ניצוח הוא כשהמקל נמצא בין האגודל לאצבע המורה, ושהידית מונחת במרכז כף היד.
רוב המנצחים מחזיקים את השרביט ביד ימין, אף על פי שחלק מהשמאליים אוחזים ביד שמאל.
במקרים כאשר מבוצעת מוזיקה ווקאלית, מוזיקה בהרכבים קטנים ומוזיקה כלית מוקדמת מהתקופה הקלאסית ומתקופת הבארוק, ההעדפה תהיה לניצוח ללא שרביט ניצוח.
בתקופת הבארוק בצרפת, המלחין ז'אן-בטיסט לולי נהג לנצח על יצירותיו באמצעות הקשת הפעמות על ידי הטחת מטה ארוך לרצפה בזמן הפעמות המודגשות (המילה bâton משמעותה "מטה" בצרפתית).
בקונצרט של 8 בינואר 1687, כשהוא מנצח על יצירתו טה דאום אל מול לואי הארבעה עשר, פגע המקל באצבע רגלו.
המקרה התפתח לנמק, שממנו הוא לבסוף נפטר ב-22 במרץ של אותה השנה.
השימוש בשרביט הניצוח כאמצעי להעברת רעיונות מוזיקליים הלך והתגבר לאורך התקופה הרומנטית במוזיקה (ובמיוחד לאורך השנים 1820–1840) בעקבות שתי מגמות:
הראשונה, מוזיקה מסובכת ומתוכמת יותר אשר דורשת מוזיקאי שכל תפקידו הוא תיאום בין הנגנים השונים (עד אז זה היה תפקיד הקונצרטמייסטר).
השנייה, היא תהליך התרחבותה של התזמורת, מתזמורת קאמרית לתזמורת סימפונית.
כשלואי שפור ניצח עם שרביט ניצוח על הסימפוניה השנייה שלו בזמן ביקור באנגליה בשנת 1820, איגנץ מושלס ציין כי "אמנם הוא מרוכז בדפדוף בפרטיטורה, אך הוא איננו מסוגל להוביל את הצבא המוזיקלי ללא שימוש בשרביט הניצוח שלו".
עם עלייתו של הג'אז ותזמורות הביג בנד בתחילת המאה ה-20, החל להיווצר צורך במנצח.
עם הזמן נוצרו "שרביטי ג'אז", שהיו ארוכים או קצרים במקצת מן השרביטים הסטנדרטיים.
שרבט (פרסית: شربت) הוא משקה איראני, המוכן מפירות או עלי כותרת של פרחים, ומוגש בדרך כלל מקורר.
אפשר להגיש אותו בצורה מרוכזת ולאכול עם כף או לדללו במים ליצירת משקה.
השרבט הוא תערובת קפואה שמרקמה קרמי יותר מזה של הסורבה.
שרבט מכיל, בנוסף למרכיבים שיש בסורבה, גם מרכיב חלבי כגון שמנת, חלב או אבקת חלב.
מקור השם שרבט הוא מהפועל הערבי 'שַׁרִבַּ', שמשמעותו היא לשתות; במהלך השנים המילה "שרבט" נתגלגלה ל"סורבה" בצרפתית, במשמעות דומה.
שרבטים פופולריים עשויים אחד או יותר מהבאים: זרעי בזיליקום, מי ורדים, עלי ורדים טריים, אלגום, בעל, היביסקוס, לימון, תפוז, מנגו, אננס, וזרעי צ'יה.
שרבט נפוץ באיראן, טורקיה, בוסניה, העולם הערבי, אפגניסטן, פקיסטן, סרי לנקה, בנגלדש והודו.
במיוחד הוא נפוץ לשבירת צום הרמדאן בקרב מוסלמים.
גרסה דרום-הודית המכונה בדרך כלל סרבאת פופולרית בקראלה, טמיל נאדו ואנדרה פרדש.
ככל הנראה מקורם של השרבטים באיראן.
המשקה מתואר על ידי הסופר הפרסי אבן סינא, בקנון הרפואה שכתב במאה ה-11.
שרבורן היא עיר במחוז מידלסקס במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית כ-30 ק"מ מבוסטון.
ככל הנראה באזור הייתה קיימת התיישבות אינדיאנית.
האנגלים הראשונים הגיעו לאזור בשנת 1652. בשנת 1674 ההתיישבות החדשה אורגנה לעיירה.
בעיירה נבנו מספר טחנות קמח והם היו מקור פרנסת תושבי העיר.
כמו כן המקום היה ידוע בייצור של סיידר תפוחים.