tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתקופת פעילותו קיבל צ'אחווה מספר פרסים ותעודות הוקרה, ביניהם: תעודה מאיגוד האדריכלים של ברית המועצות (נוסד ב-1932), העיטור הממלכתי של מועצת הקומיסרים העממיים של ברית המועצות בשנת 1983 ומדליה מאיגוד האדריכלים של גאורגיה - "עיטור מיוחד לאדריכלות".
בשנת 1991 הוא הפך לחבר כבוד באקדמיה הבינלאומית לארכיטקטורה אוריינטלית.
האתר המיוער שוכן בפרוורי העיר טביליסי על גדת נהר הקורה, על מדרון תלול, היורד ממערב למזרח.
חלק גדול של המבנה מוגבה מעל פני הקרקע.
את המבנה ניתן לראות ממרחק ושלושה כבישים מרכזיים המובילים מטביליסי צפונה חולפים בסמוך למבנה.
ניתן להגיע למבנה דרך הקצה הגבוה שלו או הקצה הנמוך.
המבנה כולל קומות בטון בצורת תיבות המונחות זו על זו שתי וערב.
חמישה חלקים, שכל אחד מהם מהווה שתי קומות.
בסך הכל שמונה קומות (שתי הקומות הלפני אחרונות נמצאות בשני חלקים מקבילים.
שלושה חלקים פונים ממזרח למערב ושני החלקים הנותרים, המונחים במאונך אליהם, פונים מצפון לדרום.
המבנה בנוי בסגנון אדריכלות קונסטרוקטיביסטית ומהווה אחת מהדוגמאות המובהקות לסגנון בנייה זה בטביליסי.
אחד ממבקרי האכיטקטורה ב תיאר את המבנה:
מבנה ההכבדה בברלין הוא מבנה העשוי מבטון מזוין בצורת גליל, הממוקם ברחוב גנרל פפה, בצפון מערב רובע טמפלהוף בברלין, גרמניה.
קוטר הגליל כ-21 מטר והוא מונח על "רגל" בסיס בקוטר כ-3.5 מטר.
המבנה יוצר לחץ ישיר על הקרקע של כ-12.65 ק"ג לסמ"ר.
המבנה הוצב לצורך בדיקת היתכנות של חוזק הקרקע בשטח שעליו תוכנן להיבנות שער הניצחון עצום הממדים, כחלק מתוכנית הבנייה הנאצית "בירת העולם גרמאניה" לחידוש פניה של ברלין.
בתוך חלל פנימי הותקנו מכשירי מדידה שונים.
בדיקת ההיתכנות דרשה כי המבנה ישקע בפחות מ-6 ס"מ כהוכחה לעמידות הקרקע החולית המאפיינת את ברלין, בפני משקל המבנים המתוכננים לקום בברלין.
עם תום מלחמת העולם השנייה תוכנן להרוס את המבנה, אולם עקב קרבתם של מבני מגורים לא יצאה התוכנית אל הפועל בשל הסכנה הכרוכה בתהליך ההריסה, והוא הושאר על מכונו ומשמש כאתר הנצחה למפעלי הבנייה המתוכננים, המגלומניים, של הנאצים.
מבנה מולקולרי או גאומטריית המולקולה מתייחס לארגונם במרחב התלת-ממדי של האטומים המרכיבים מולקולה כלשהי.
המבנה קובע מספר תכונות בחומר כגון: פעילות כימית, קוטביות, צבע החומר, מגנטיות, מצב הצבירה ואת פעילותו הביולוגית של החומר.
מבנה מולקולרי נמנה עם קבוצת המבנים הכימיים, יחד עם קונפיגורציה אלקטרונית ומבנה גבישי.
קביעת המבנה המרחבי של מולקולות
את המבנה המרחבי של מולקולות אפשר לקבוע באמצעות שיטות ספקטרוסקופיות שונות ועקיפה.
ספקטרוסקופיה של אינפרא אדום ושל גלי המיקרו כמו גם ספקטרוסקופיית ראמן, יכולות ללמדנו על המבנה המרחבי של המולקולות על-פי דפוס בליעת הקרינה שלהן, על ידי דרגות חופש רוטציוניות וויברציוניות.
קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן ועקיפת אלקטרונים ונייטרונים מסוגלות לחשוף את המבנה המולקולרי של גבישים בהתבסס על המרחקים בין גרעיני האטומים וצפיפויות האלקטרוניות.
עקיפת אלקטרונים בגז יכולה לשמש עבור מולקולות קטנות השרויות במצב צבירה זה.
תהודה מגנטית גרעינית ומעבר אנרגיה על ידי תהודה פלואורסצנטית מספקות מידע משלים באשר למרחקים הדדיים, זוויות וזוויות דו-מישוריות, וקישוריוּת מולקולרית.
המבנה המרחבי של מולקולות נקבע באופן מיטבי בטמפרטורות נמוכות, כיוון שבטמפרטורות גבוהות יותר הוא מייצג למעשה מיצוע של אוסף מבנים אפשריים.
מולקולות גדולות קיימות לעיתים קרובות בתצורות מרחביות יציבות רבות, הסמוכות באנרגיה שלהן על משטח האנרגיה הפוטנציאלית.
את המבנה המרחבי המולקולרי אפשר להעריך בדיוק רב גם באמצעות שיטות חישוביות מתחום הכימיה הקוונטית.
המבנה המרחבי של מולקולות עשוי להיות שונה במצבי הצבירה השונים: גז, נוזל ומוצק.
מבנים כימיים הוא כינוי לשלושה סוגי מבנה של מולקולות, שהם קונפיגורציה אלקטרונית, מבנה גבישי ומבנה מולקולרי.
המבנה המולקולרי, הוא תיאור מרחבי פשוט של האטומים במולקולות של חומרים שונים, ותיאורם של קשרים כימיים הקושרים מולקולות ואטומים זה לזה.
המבנה המולקולרי יכול לתאר מרחבית חומרים פשוטים מאוד, כגון חמצן דיאטומי או חנקן פשוט, עד למבנים מורכבים ביותר, דוגמת חלבונים ו-DNA.
מבנה מולקולרי מיוצג בעזרת נוסחת מבנה.
המבנה האלקטרוני מתאר מרחבית אורביטלים מולקולריים בתוך מולקולה או חומר פשוט.
המבנה הגבישי מתאר מרחבית אטומים, מולקולות ואורביטלים מולקולריים בגביש, שהוא חומר מושלם וסימטרי, השכיח מאוד בטבע.
תאוריית המבנה הכימי פותחה לראשונה על ידי הכימאי הרוסי אלכסנדר בוטלרוב, אשר קבע כי מבנים כימיקלים ותרכובות כימיות אינם מקבץ אקראי של אטומים, אלא מבנים עם סדר מוגדר הנקבע על-פי ערכיות האטומים.
מבנה הקבורה של דואומון הוא מבנה קבורה צבאי צרפתי, שלצידו בית קברות, השוכן באתר שדה הקרב ההיסטורי של ורדן במלחמת העולם הראשונה, כ-230 קילומטרים ממזרח לפריז.
במבנה ובצדו טמונים כ-146 אלף מחללי הקרב.
ב-2023 הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית), הכולל בין היתר את מבנה הקבורה, את בית הקברות הצמוד לו, ואת האנדרטאות היהודית והמוסלמית בסביבה.
קרב ורדן היה מן המערכות העקובות ביותר מדם במלחמת העולם הראשונה.
ב-1916 בחרה הקיסרות הגרמנית לרכז את מאמציה במלחמתה בחזית המערבית ועשתה זאת במתקפה על המבצרים בגזרת ורדן בצפון-מזרח צרפת.
הגנרל הגרמני אריך פון פאלקנהיין יזם את המתקפה בגזרה זו במחשבה כי כך יקיז את דמו של צבא צרפת ויכריעו.
בדיעבד התברר שהקרב הקיז את דמה של גרמניה באותה מידה.
הקרב החל ב-21 בפברואר 1916 ונמשך 300 ימים, עד 18 בדצמבר, בשדה קרב ששטחו היה כ-20 קילומטרים מרובעים בלבד.
הקרב נסתיים בכישלון גרמניה וללא הישגים קרקעיים משמעותיים לה.
מספר האבדות המדויק בקרב איננו ידוע, אך הוא נע בין 700 אלף לכמיליון הרוגים, פצועים, שבויים ונעדרים לשני הצדדים יחד, מהם כ-160 אלף הרוגים צרפתים וכ-100 אלף הרוגים גרמנים.
האתר שוכן בסמוך לכפר ההרוס דואומון, שנחרב במהלך קרב ורדן, ולאתר מצודת דואומון, שהייתה יעד מרכזי בו.
מדובר במבנה אבן מאורך בעל קווים חיצוניים מעוגלים, שאורכו 137 מטרים.
בתוכו הותקנו 52 גומחות, המיועדות לגזרות שונות של שדה הקרב.
נחות בהן עצמותיהם של לפחות 130 אלף חיילים אלמונים, שנהרגו במהלך קרב ורדן, צרפתים וגרמנים כאחד, אשר נאספו באותן גזרות.
חלונות בקירות החיצוניים של המבנה משקיפים אל תוך הגומחות.
על גבי קירות המעבר הפנימי המרכזי של המבנה ותקרתו נקבעו לוחיות זיכרון, הנושאות שמות של חיילים צרפתים שנהרגו בקרב ומקום קבורתם לא נודע.
ממרכזו של המבנה מתנשא מגדלור בן 46 מטרים, המשקיף על שדה הקרב של ורדן.
מנורה אדומה ולבנה מאירה בו בשעות הלילה.
במגדל קבוע גם פעמון ארד בן שתי טונות, המשמיע קולו בעת טקסים רשמיים באתר.
לרגלי המבנה משתרע בית קברות צבאי צרפתי, ששטחו כ-144 דונם.
נקברו בו 16,142 חללים צרפתים שנהרגו בקרב ורדן.
באתר מצויים גם בית תפילה ומוזיאון, המציג תבליטים של שדה הקרב וכלי נשק שונים ממנו.
מבנה קבורה זמני הוקם בשדה הקרב של ורדן ב-1920 ביוזמת מושל העיר ורדן והבישוף שלה.
האתר עצמו נוסד באותה שנה, ואבן הפינה לו הונחה על ידי המרשל פטן.
האתר נחנך ב-7 באוגוסט 1932 על ידי נשיא צרפת, אלבר לברן.
ב-22 בספטמבר 1984 ביקרו יחד באתר נשיא צרפת פרנסואה מיטראן וקנצלר גרמניה הלמוט קוהל.
בקרבת האתר הוקמו אנדרטאות לזכר החללים היהודים והמוסלמים של צבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 2006 הפיק שירות הדואר הצרפתי בול הנושא איור של האתר.
מבנה ליגות הכדורגל בסקוטלנד הוא סדרה של ליגות, המבנה הסקוטי הוא מסובך יותר מאשר רוב מבני הליגות הלאומיות האחרות, בהיקף של כמה מערכות נפרדות לחלוטין של ליגות ומועדונים, עם הכדורגל הבכיר, כדורגל נערים, ומתחת כדורגל חובבנים וכדורגל רווחה.
בכדורגל הבכיר בסקוטלנד יש ליגה לאומית, ליגת הכדורגל הסקוטית המקצועית (שבה יש ארבע חטיבות).
ויש גם כמה ליגות אזוריות (בעיקר ליגת הכדורגל היילנד ומאז 2013 גם ליגת הכדורגל שפלה).
מעונת ,נהיה קידום וירידה בליגה הסדירה בין הליגות האזוריות והליגה הלאומית בפעם הראשונה.
גלאזגו ריינג'רס הוא המועדון שמחזיק בשיא מספר האליפויות עם 54 אליפויות.
מועדון בכיר אחד שבסיסו באנגליה (ברוויק ריינג'רס) משחק במבנה הכדורגל הסקוטי, בליגה הסקוטית השנייה.
מספר קטן של מועדונים אנגליים חובבנים משחקים ברמות הנמוכות ביותר של המשחק, המבוססים על או סביב הגבול האנגלי-סקוטי, גם מתחרות במבנה הכדורגל הסקוטי מסיבות גאוגרפיות ונסיעות.
נכון לעונת היו בסך הכל 925 קבוצות ששיחקו בעונה הסדירה.
בסך הכל, מבנה הכדורגל של הגברים בסקוטלנד הוא בין המחולקים ביותר ורב-פנים באירופה, היות שיש ריבוי של גופי שלטון בכדורגל גברים מכל סוגיו.
אין זה נדיר שלעיר או מחוז יש הרבה מועדונים בשלוש או ארבע מערכות נפרדות.
עד לאחרונה לא היה מבנה ליגות בכדורגל הסקוטי, וכתוצאה מכך זה היה כמעט בלתי אפשרי למועדונים בתחתית המבנה להתקדם לחלק העליון, או למועדונים חלשים שנדחקו במורד הליגות.
ההתקדמות לקראת יצירת מערכת פירמידה החלה בשנת 2008 תחת כהונתו של מנכ"ל ההתאחדות הכדורגל הסקוטית ג'ורדון סמית, עם דיונים בין ההתאחדות והליגות האזוריות וליגות הנוער.
ב-7 מאי 2013 מועדוני הפרמייר ליג הסקוטי הסכימו פה אחד בהקדמה של מבנה פירמידה לכדורגל הסקוטי יחד עם גוף שלטוני אחד לכל 42 המועדונים הבכירים, מודל הפצה כספית מתוקן, ואת האפשרות של קידום / ירידה בשיטת הפלייאוף בין שתי החטיבות העליונות.
המבנה הנוכחי הוא מאז עונת , כאשר ליגת הכדורגל הסקוטית המקצועית הוקמה על ידי מיזוג של הפרמייר ליג הסקוטי (רמה 1) וליגת הכדורגל הסקוטית (רמות 2-4).
במקביל, ליגת הכדורגל שפלה נוסדה.
לכל ליגה יש משלה: שם רשמי, שם חסות, מספר המועדונים ומספר המשחקים.
12 מועדונים 38 משחקים2הצ'מפיונשיפ הסקוטי
10 מועדונים 36 משחקים3הליגה הסקוטית הראשונה
10 מועדונים 36 משחקים4הליגה הסקוטית השנייה
10 מועדונים 36 משחקים5ליגת הכדורגל היילנד
18 מועדונים 34 משחקיםליגת הכדורגל שפלה
15 מועדונים 28 משחקים6ליגת הכדורגל של מזרח סקוטלנד
16 מועדונים 30 משחקיםליגת הכדורגל של דרום סקוטלנד
נותרה ליגה אחת- ליגת הכדורגל צפון קלדוניאן - שעדיין לא שולבה במערכת הפירמידה.
היא מבוססת בצפון הקיצוני של סקוטלנד, כולל מועדון מהאיי אורקני, וכיום היא מכילה 7 מועדונים שמשחקים 12 משחקים.
הליגות שמתחת לרמה ארבע מסווגות כ"לא ליגות כדורגל", כלומר הם נמצאים מחוץ לליגת הכדורגל הסקוטית המקצועית והן משחקות על אזורים לא על בסיס לאומי (כל סקוטלנד).
ליגת השפלה המקבילה לליגת היילנד, חטיבות אלה משלימות את רמה 5 בפירמידה.
מעונת 2014/15 שני זוכי הליגות ישחקו זה נגד זה, והמנצח ביניהם משחק נגד הקבוצה שסיימה במקום 10 בליגה הסקוטית השנייה בפלייאוף קידום וירידה.
מתחת לליגת השפלה יש את ליגת הכדורגל של מזרח סקוטלנד (16 מועדונים, הכוללים 2 קבוצות מילואים, במבנה ליגה אחד ממוזג) וליגת הכדורגל של דרום סקוטלנד (14 מועדונים בחטיבה אחת) עם קידום וירידה לליגת השפלה.
רוב מועדוני הליגה הבכירים חברים בהתאחדות הכדורגל הסקוטית ונכנסים לגביע הסקוטי, אף על פי שחלקם ברמות נמוכות, הם אינם זכאים כי הטענה שלהם לא מונתה כראוי.
עד 2 לא חבריי ההתאחדות יכולים להעפיל לגביע הסקוטי בכל עונה על ידי זכייה בליגות המזרח או בדרום.
יש מגוון של טורנירי גביע, לפעמים מעורבים קבוצות מילואים שהופגנו על ידי מועדוני ה-SPFL, וכמה גביעים הם שיחקו על ידי מועדונים מליגות מרובות.
גם מחוץ למבנה הלאומי, בפיקוחה של התאחדות הכדורגל הנוער הסקוטית יש שלושה אזורים זוטרים, התאחדות כדורגל הנוער הסקוטית, מחוז מערב של 63 מועדונים; התאחדות הכדורגל הנוער הסקוטית, מחוז מזרח של 61 מועדונים; והתאחדות הכדורגל הנוער הסקוטית, מחוז צפון של 37 מועדונים.
מועדונים אלה פועלים בנפרד מהתאחדות הכדורגל הסקוטית, למעט גיברן (שמסיבות היסטוריות הוא חבר של שתי ההתאחדויות גם בהתאחדות הבוגרים וגם בהתאחדות הנוער), לינלית'גוו רוז ובנקס אוו די (ששניהם הצטרפו להתאחדות הבוגרים בשנת 2013).
הם משתתפים במספר תחרויות גביע, כמו גם את גביע הנוער הסקוטי.
המונח "נוער" מתייחס לא לגיל של השחקנים, אבל לרמת הכדורגל ששיחקו.
עד 4 לא חבריי ההתאחדות יכולים להעפיל לגביע הסקוטי בכל עונה על ידי זכייה בסופרליג או בגביע הנוער.
בנקס אוו די גם נכנס לטורנירים בכירים כמו גביע אברדינשייר ומגן אברדינשייר, ולהפעיל קבוצות עד גיל 20 במבנה הפיתוח הבכיר ליגת אברדינשייר & המחוזית.
שוב, נפרד מהאמור לעיל ובאופן כללי הסכים להיות 'מתחת' הרמות הבכירות והנוער.
הם למעלה מ-1,000 מועדונים שחברים בהתאחדות הכדורגל החובבנים הסקוטית אשר מפקחת על 50 ליגות שונות - אם כי זה כולל מספר ליגות כדורגל שמשחקות ביום ראשון ותחרויות קטרגל.
היוקרה מתרכזת סביב הגביע החובבני הסקוטי ההיסטורי.
מסיבות היסטוריות, אוניברסיטת גלאזגו היא חברה של שתי ההתאחדויות התאחדות הבוגרים והתאחדות החובבנים ונכנסת לגביע הסקוטי ולגביע האתגר הדרומי.
מספר מועדונים בכירים ונוער מועדוני המילואים שלהם מתחרים בכדורגל החובבן.
נכון ל-2014/15 היו 649 קבוצות ב-16 ליגות גאוגרפיות המכילות בסך הכל 58 חטיבות - שמשחקות כדורגל בשבת תחת עונת מאי-אוגוסט הרגילה.
זה מתקרב ל-150 קבוצות שמשחקות ב-4 ליגות שבת בבוקר, כולל 1 למכללות בדנדי וגלאזגו, וכ-50 מועדונים ששיחקו ב-2 ליגות מכונסות.
כדורגל סטודנטים וכדורגל משטרה גם קשור להתאחדות הכדורגל החובבנים הסקוטית.
המקבילה של ההתאחדות הכדורגל החובבנים הסקוטית היא התאחדות כדורגל הרווחה הסקוטית, שיש לה פרופיל ארצי נמוך מאוד.
התאחדות כדורגל הרווחה הסקוטית הוקמה בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה, והיא מפקחת על הליגות הפועלות בעיקר ביום ראשון וקיץ או כדורגל באמצע שבוע, בעיקר בצפון סקוטלנד.
מהשיא של מעל 500 מועדונים, היו רק 158 קבוצות חברות בנובמבר 2012, ומתחת ל-238 קבוצות בשנת 2007.
נכון ל-2014/15 היו רק 4 קבוצות - המרכז הזעיר של ליגת הרווחה הסקוטית - שמשחקות כדורגל בשבת תחת עונה סדירה.
שלוש הרמות של כדורגל הנשים בסקוטלנד בנויות כדלקמן:
12 מועדונים2ליגת הכדורגל נשים הסקוטית חטיבה ראשונה
12 מועדונים3חטיבה שנייה מזרח / מרכז
עד 12 מועדוניםחטיבה שנייה צפון
עד 12 מועדוניםחטיבה שנייה דרום מזרח
עד 12 מועדוניםחטיבה שנייה מערב
מבנה כוורת הוא מבנה טבעי או מלאכותי המחולק לתאים בצורת הדומה לתאים בכוורת דבורים המאפשרים יחסי אלסטיות וגזירה גבוהים יחסית לצפיפות החומר.
כתוצאה מכך השימוש בחומרים קטן וכן משקל המבנה ומחיר החומרים הדרושים לייצורו.
אף על פי שסוג מבנה זה לא מוגבל לצורה גאומטרית אחת, מרבית החומרים משתמשים בתאים בצורת משושה.
הסבר מתמטי לכך הובא בשנת 1999 על ידי תומאס היילס.
הוא גילה שעבור משושים, מספר הקירות המשותפים לתאים סמוכים הוא הגדול ביותר, בהשוואה לריבועים או משולשים.
כך נוצר מבנה דחוס וחזק יותר, שדורש פחות חומר.
מבני כוורת מלאכותיים לרוב מיוצרים על ידי שילוב מבנה כוורת בין שתי שכבות פח דקות (מה שמכונה סנדוויץ') שמקנה לחומר חוזק במתיחות.
סוג מבנה זה שימושי בעיקר במקומות בהם יש משטחים ישרים או קמורים שנדרשים להיות קלים אך בעלי חוזק חומר גבוה.
על כן שימוש סוג מבנה זה נפוץ מאוד בתעופה ומבני כוורת מאלומיניום, פיברגלס וחומרים מרוכבים אחרים שולבו במטוסים החל משנות ה-1950. שימוש במבנה זה נפוץ גם באריזות קרטון ובמכשירי ספורט כגון מגלשי סקי וסנובורד.
מבנה או גוף בהנדסת אווירונאוטיקה הוא שילוב הגורמים המכניים והאווירודינמיים מהם מורכב גוף כלי הטיס כגון קורות תמיכה, כנפיים, סנפירים, תאים מדוחסים וכדומה.
בשל המורכבות של דינמיקות הטיסה כלי טיס והסיכונים הלא מבוטלים במקרה של כשל מבני, תחום זה מקבל משנה חשיבות בשלבי התכנון, ניסוי ולאורך חיי כלי הטיס.
כלי טיס מוקדמים כללו מנועים שהקנו ביצועים צנועים מאוד.
אי לכך היה צורך בשימוש בחומרים קלים ופשוטים ככל הניתן.
מבנה עץ מכוסה בבד היה שילוב חומרים הסטנדרטי בתקופה זאת - עד שנות ה-30 המוקדמות.
בד כמעטה חיצוני התאפיין בנטייתו להיקרע במהלך פעילות שוטפת ולכן דרש בדיקות ואחזקה מתמדת.
כמו כן בדים לא יכלו להקנות קשיחות ותמיכה מבנית ולכן מטוסים שהשתמשו בחומר זה לרוב כללו מבנה מסבך.
עם שיפור בביצועי מנועים החלו משתמשים בעץ גם כמעטה חיצוני.
העץ הקנה קשיחות ועקב כך מהירות מרבית גבוהה יותר.
אט אט בד ועץ הוחלפו באלומיניום ופלדה אם כי אלה הראשונים שימשו בהרבה משטחי היגוי.
אם כי היו כלי טיס שעדיין השתמשו בעץ כמרכיב מבני מרכזי.
לעיתים קורות של מתכות שונות היו משולבים כאורכנים או כרכיבים מחזקים.
עם הוזלת עיבוד האלומיניום במהלך שנות ה-20 אלה החלו לחלחל למבנים של כלי טיס שכן אלומיניום היא מתכת קלה ובעלת נתוני קשיחות טובים יחסית למתכות אחרות ולכן הייתה מועדפת בתעופה.
עם כל היתרונות של אלומיניום, המתכת לא יכולה לשמש לכל המרכיבים של כלי הטיס.
מקומות בהם טמפרטורות העבודה הן גבוהות במיוחד משתמשים בסוגי מתכות אחרים.
פלדת אל-חלד בעלת נתוני קשיחות גבוהים בהרבה מאלומיניום וגם סיבולת לטמפרטורות גבוהות, אבל גם כבדה פי כמה ולכן דורשת צורות מבנה שונות ומורכבות בשביל לפצות על עודף המשקל דוגמת מבנה כוורת.
טיטניום היא מתכת בעלת רמת קשיחות דומה לפלדה אבל קלה בהרבה ולכן משמשת כתחליף לאלומיניום.
אם כי הקושי בעיבוד ומחירה מקטין את השימוש במתכת.
באזורי טמפרטורה קיצונית משתמשים במתכות כגון ניקל.
חומרים פלסטיים ומרוכבים שונים שימשו בתעופה בהרבה מרכיבים מבניים שלא נושאים בנטל המבני, כגון ראדום או פנלים משלימי צורה.
עם זאת גובר השימוש בחומרים מרוכבים בייצור מרכיבים מבניים מרכזיים כגון חציצים וקורות.
כלי טיס מסוימים משתמשים בחומרים מרוכבים במרבית המבנה שלהם.
היתרונות העיקריים של חומרים מרוכבים הם: משקל נמוך יחסית למרבית המתכות עם נתוני קשיחות טובים; עמידות גבוהה יותר בפני עייפות החומר; עמידות בטמפרטורות גבוהות; כמו כן מרכיבים מחומרים מרוכבים נוטים להיות חלקים ואווירודינמיים להפליא.
עם כל אלה מרכיבים מבניים מחומרים מרוכבים הם קשים לייצור יחסית לעיבוד מתכות, ואופן ייצורם מקשה על אחזקתם ועל זיהוי כשלים מבניים שונים.
קורות הן מרכיבי מבנה עיקריים שמיועדים לשאת בנטל המבני של כלי הטיס.
לרוב קורות מותקנים באזורי המבנה הקשיחים ביותר דוגמת בתיבת הכנף במטוסים או בתקרה במסוקים.
בכנפיים הקורות הן לרות מותקנות לאורך מוטת הכנף מהשורש לקצה.
אורכנים הן קורות אורכיות המותקנות לאורך כל כלי הטיס ובהיקיפו ומפזרות את העומס בהיקף כלי הטיס ועל גבי המעטה החיצוני (במקרה של מבנה אחוד-למחצה).
חציצים הם מרכיבים מבניים מרכזיים המותקנים ברוחב מבנה כלי הטיס וחוצצים בין חלקיו.
חציצים לרוב מחזיקים את האורכנים ומקנים לכלי הטיס את צורתו שכן על גביהם מותקן המעטה החיצוני.
תא מדוחס משמש לתאי נוסעים או צוות בכלי טיס שאמורים לטוס בגבהים רמים בהם הלחץ החיצוני הוא נמוך ולכן מסכן בני אדם.
תא מדוחס מיועד להיות אטום וקשיח ולרוב מתוחם בחציצים כבדים המפרידים בינו לשאר כלי הטיס, שלא אמור להיות אטום ומדוחס.
לעיתים התא המדוחס מתוחם על ידי המעטה החיצוני שגם הוא נוטה להיות מחוזק באזור התא המדוחס, יחסית לשאר כלי הטיס.
כמו כן תא מדוחס מתוכנן להתפשטות החומר עקב הלחץ הפנימי הגבוה יותר שלוחץ על דפנות התא ומגדיל בפועל את גודלו.
למעשה, במטוסי נוסעים אחד הגורמים העיקריים המגבילים את אורך חיי כלי הטיס הוא התעייפות החומר הנגרם על ידי מחזורים חוזרים ונשנים של התפשטות והתצתמקות של התא המדוחס.
בשל כך מטוסי נוסעים לטווחים קצרים ובינוניים נוטים להיות בעלי אורך חיים קצר יחסית למטוסי נוסעים לטווחים ארוכים.
שכן אלה הראשונים טסים מספר פעמים ביום ולכן חווים הרבה מחזורים של התפשטות והצתמקות, בעוד אלה האחרונים טסים מספר מצומצם של טיסות ביום ולכן חווים הרבה פחות מחזורים.
המעטה החיצוני יוצר את הצורה האווירודינמית של כלי הטיס.
בסוג מבנה אחוד-למחצה המעטה החיצוני נושא בחלק מהנטל המבני של כלי הטיס ומקנה לו קשיחות נוספת.
לרוב חלקים של המעטה החיצוני - המכונים פנלים - מיועדים לפירוק במהלך אחזקה אלה יחוזקו על ידי ברגים.
פנלים מסוימים המיועדים לפתיחה בפעילות שוטפת - המכונים פנלים פתיחה מהירה, יכללו אמצעים לנעילה ופתיחה פשוטים ולרוב יורכבו על ציר, בדומה לדלתות.
פנלים אלה לרוב יותקנו בצורה ובאזור בהם הם לא ישאו בשום נטל מבני ולא יגרעו מחוזק וקשיחות המבנה.
מבנה מסבך מתאפיין בריבוי של קורות מבניות.
יחדיו גורמים אלה יוצרים מעין כלוב עליו מולבש המעטה החיצוני.
סוג מבנה זה בא לשימוש בכלי טיס בהם המעטה החיצוני לא מסוגל לשאת בעומס מבני.
כגון מעטה מבד, פח ממכת רכה וכדומה.
לעיתים משתמשים בכבלים המחוברים בין קורות המבנה המחזקים על ידי מתיחות.
לרוב מבנה זה מאפיין כלי טיס מוקדמים וכלי טיס קלים.
מבנה מסבך מקנה חוזק קטן יחסית למשקל המוטות המחברות בין המסגרות שלהם.
המסגרות נוטות להיות קטנות יחסית ולא מסוגלות לכלול תאים מדוחסים כחלק אינטגרלי מהן.
מבנה אחוד (מונוקוק) מתאפיין בחציצים רוחביים המחוברים ביניהם על ידי המעטה החיצוני בלבד.
סוג מבנה זה מאפיין כלי טיס קלים וקטנים כגון דאונים וטיסנים בהם המעטה החיצוני מסוגל לשאת בעומס במרבית המצבים.
בכלי טיס גדולים יותר, מבנה אחוד מתאפיין בהיווצרות מהירה של סדקים שיש קושי משמעותי לתקן.
מבנה אחוד-למחצה (סמי-מונוקוק) מתאפיין בשימוש בקורות אורכיות, אורכנים ומרכיבים נוספים לנשיאת עומס מבני בשילוב עם המעטה החיצוני.
סוג מבנה זה הוא נפוץ מאוד בתעופה וישים ברוב סוגי כלי הטיס, מתאים למטוסים בעלי תאים מדוחסים שכן המבנה נוטה להיות מעוגל.
כנפיים הן המבנה האווירודינמי המרכזי בכלי הטיס היוצרים את העילוי המחזיק את כלי הטיס באוויר והן נושאות את כל משקל כלי הטיס.
ברוב המטוסים הכנפיים גם מחזיקות ברוב הדלק של כלי הטיס.
בשל כך הכנפיים צריכות להיות חזקות ומורכבות.
כנפיים לרוב כוללות קורות המותקנות לאורך המוטה.
לאורך חתך הכנף מותקנות צלעות המקנות לכנף את הצורה ומפזרות את הלחץ על גבי המעטה החיצוני.
במצב שהכנפיים מותקנות גבוהה בגוף כלל הגוף תלוי למעשה מתחת לתיבת הכנף ולכן נדרש חיזוק ותמיכה גדולה יותר בגוף המטוס וכן תיבה מחוזקת.
המבנה הקדמי ביותר בכלי הטיס.
במטוסי בוכנה חד מנועיים אף המטוס יחזיק את המנוע והמדחף שלו.
במטוסים מרובי מנועים אף המטוס ישא לרוב את המכ"ם והכיפה שלו וציוד אוויוני נוסף.
במטוסים קטנים יחסית לעיתים האף ישא גם תאי מטען נוסף.
בחלק ממטוסי הקרב הסילוניים האף ישא את כונס האוויר של המנוע.
בין מבנה האף למבנה הקדמי לרוב יותקן חציץ אש שיתחם את המבנה.
לרוב תאים מדוחסים יתחילו בחציץ זה.
מבנה קדמי כולל לרוב את תא הטייס.
במטוסי הקרב, לרוב כל התא המדוחס ימצא במבנה הקדמי.
במטוסי נוסעים התא המדוחס מתחיל במבנה הקדמי ונמשך למבנה המרכזי והאחורי.
המבנה המרכזי, המחבר בין המבנה הקדמי לאחורי כולל גם את תיבת הכנף הנושאת ברוב הנטל המבני של הגוף.
במטוסי קרב המבנה המרכזי נושא גם חלק גדול מתאי הדלק בגוף המטוס וגם את תחנות החימוש בגוף המטוס.
במפציצים ומטוסים חמקנים, המבנה המרכזי יכלול את תאי החימוש הפנימיים.
במטוסי הקרב הסילוניים המבנה המרכזי יכלול את הכונסים ואת תעלות האוויר של המנועים.
לעיתים הכונסים יפלשו לתוך המבנה הקדמי.
בחלק ממטוסי הקרב הסילוניים, המנוע יותקן באזור זה והכונסים יותקנו במבנה הקדמי.
המבנה האחורי בכלי טיס נושא את מבנה הזנב.
במטוסי קרב ומטוסי נוסעים הנושאים את המנוע על גבי גוף המטוס בתי המנוע והמנועים יותקנו באזור זה.
בחלק מהמטוסים המיועדים לשיוט על-קולי יותקנו תאי דלק באזור זה.
במטוסי נוסעים בחלק הזה יותקן החציץ האחורי של התא המדוחס.
במטוסים מבנה הזנב לרוב כולל את הגאי הכיוון והגובה.
כמו כן הזנב יסגור את מבנה כלי הטיס בצורה אווירודינמית.
במטוסי קרב מבנה הזנב לרוב יכלול גם את צינור הפליטה של מנוע הסילון.
במטוסי סילון תלת-מנועיים מבנה הזנב יתמוך גם במנוע השלישי.
במסוקים הזנב את הרוטור האחורי ומשטחי הייצוב השונים.
בגלל המרכזיות של מבנה כלי טיס, כשלים מבניים מהווים סיכון משמעותי ביותר ולרוב נגמרים באסון, ולכן אחזקה ובדיקות של המבנה הן חשובות ביותר לאורך חיי כלי הטיס.
כלי הטיס מוגבל לרוב למעטפת טיסה מסוימת בשביל למנוע עומס יתר, וכשלים מבניים.
נתונים כגון מהירות מרבית, משקל המראה ונחיתה מרביים, מגבלת תאוצה (כוח ג'י) וכדומה, כל אלה נובעים לרוב משיקולים מבניים, שכן מעבר למגבלות אלו, המבנה יכול להתעוות, להיסדק ולהיכשל.
עייפות החומר עשויה לגרום להיווצרות סדקים.
סדקים במבנה כלי הטיס ירכזו את העומס על גבי אזור קטן ביותר שימשיך להיסדק עד שהמבנה ישבר.
בדיקות ויזואליות, בדיקות אל-הרס וכדומה, מבוצעות במרכיבים מבניים מרכזיים לאורך כל חיי כלי הטיס במהלך ביקורות שונות.
ממצאים משמעותיים מבדיקות מבנה לרוב יגיעו ליצרן כלי הטיס ובעקבותיהם הוא יגדיר חיזוקים או שינויים מבניים בשביל למנוע את הסיכון לכל כלי הטיס מהדגם.
למעשה, במהלך תהליך הנדסה וייצור כלי טיס חדשים, לרוב ייוצרו יחידות במיוחד בשביל לבחון את המבנה ותכונותיו במצבי כשל שונים.
מבנה כדור הארץ הוא המבנה הגאולוגי והאטמוספירי של כדור הארץ.
הכוח המופעל על ידי כוח הכבידה של כדור הארץ יכול לשמש לחישוב המסה של כדור הארץ.
המסה של כדור הארץ היא קילוגרמים.
הרדיוס של כדור הארץ, כלומר המרחק מפני האדמה ועד למרכז הכדור, הוא כ-6,370 ק"מ.
צורת כדור הארץ היא של ספרואיד אובלי עם קוטר ממוצע של כ-12,742 קילומטרים.
האזור ברחבי כדור הארץ בו פני הקרקע הם הגבוהים ביותר הם באזור הר האוורסט (8,850 מ' מעל פני הים) והאזור ברחבי כדור הארץ בו פני הקרקע הם הנמוכים ביותר הם באזור תעלת מריאנה (10,911 מטרים מתחת לפני הים).
מסת כדור הארץ היא 5980 יוטאגרמים ( קילוגרמים).
הפנים של כדור הארץ, בדומה לכוכבי הלכת האחרים, מחולק למספר שכבות עם הרכבים כימיקליים שונים.
לכדור הארץ יש קרום חיצוני מוצק וסיליקטי, מעטפת צמיגית במיוחד, ליבה חיצונית נוזלית אשר הרבה פחות צמיגה מאשר המעטפת, וליבה פנימית מוצקה.
כדור הארץ בנוי מחמישה חלקים:
מעת לעת חומרים חדשים מוצאים את הדרך מתוך כדור הארץ אל פני השטח דרך הרי הגעש והסדקים ברצפת האוקיינוס .
רבים מהסלעים שנמצאים כיום בקרום כדור הארץ נוצרו במהלך 100 מיליון השנים האחרונות.
עם זאת, גרגרי המינרלים על פני כדור הארץ נוצרו לכל הפחות לפני 4.4 מיליארד שנים - מה שמעיד על כך שלכדור הארץ היה קרום מוצק במשך זמן כה רב.
השכבות הגאולוגיות המרכיבות את כדור הארץ נמצאות בעומקים המצוינים בטבלה שלהלן:
הקרום הוא הקליפה המוצקה החיצונית ביותר של כדור הארץ.
הקרום נבדל מהמעטפת של כדור הארץ בהרכב הכימי שלו.
הקרום של כדור הארץ נוצר במקור מהתגבשות של סלעים מותכים, ולאורך השנים השתנה בתהליכים של שחיקה, כתוצאה מפעילות וולקנית, וכו'.
בעוד שלרוב כוכבי הלכת יש קרום אחיד למדי, לכדור הארץ לעומת זאת יש שני סוגי קרום.
לשני סוגים אלה יש הרכבים כימיים שונים ותכונות פיזיקליות שונות, והם נוצרו בתהליכים גאולוגיים שונים:
שמורכב ברובו מסלעים צוֹרניים ומשקלו הסגולי הממוצע הוא 3 גרם/סמ"ק.
שמורכב מסלעים בזלתיים ומשקלו הסגולי הממוצע 3.3 גרם/סמ"ק.
הבדלים אלה הם שגורמים לכך שכששני לוחות האחד על קרום מי והשני בעל קרום יבשתי מתנגשים, הקרום הימי הכבד יותר צונח אל מתחת הקרום היבשתי בתהליך שנקרא הפחתה.
העומק של קרום כדור הארץ נע בין 5 ל-70 קילומטרים.
החלקים הכי דקים של הקרום נמצאים באוקיינוס.
גלעין כדור הארץ הוא החומר הנמצא במרכז כדור הארץ, 2,900 - 3,400 ק"מ מתחת לפני השטח.
קוטר הגלעין הוא כמחצית מקוטר כדור הארץ, ומשקלו 32.4% ממשקל כדור הארץ.
מקור החום הוא כתוצאה מכוח הכבידה שיוצר לחץ רב והופך לאנרגיית חום.
מניתוח המהירות של גלים סייסמיים בגלעין עולה, שקיים תחום אי רציפות נוסף בתוך הגלעין בעומק של כ-5,100 ק"מ מתחת לפני השטח.
משקל הגלעין הפנימי הוא 1.7% ממשקל כדור הארץ.
משקל הגלעין החיצוני, לעומת זאת, הוא 30.7% מכלל משקל כדור הארץ.
הגלעין הפנימי נשאר מוצק על אף הטמפרטורה הגבוהה (למעלה מ-6,000 מעלות צלזיוס), הודות ללחץ העצום המופעל עליו אשר גורם לו לחצות את גבול ההתכה (שעומד שם על 4,300 מעלות בגלל תנאי הלחץ).
מעטפת כדור הארץ היא השכבה האמצעית המרכיבה את כדור הארץ.
מעל שכבה זו נמצאת שכבת הקרום, כשביניהם מפריד תחום אי הרציפות מוהו.
מתחת שכבת המעטפת נמצא הגלעין שבמרכז כדור הארץ כשביניהם מפריד תחום אי הרציפות ווייכרט-גוטנברג.
מסת מעטפת כדור הארץ היא ק"ג, ומהווה 67% ממסת כדור הארץ.
העובי של מעטפת כדור הארץ הוא 2,900 קילומטרים.
מבנה "מוזיאון התנ"ך" בצפת, הידוע גם בשם "המוזיאון על שם גליצנשטיין", נחשב לאחד הבניינים ההיסטוריים המרשימים בצפת.
הבית ממוקם על המורד הצפוני של מצודת צפת העתיקה באזור גבוה, ושולט על אגן נופי רחב שכולל את הר כנען, הר מירון ומורדותיו, הרובע היהודי ומורדות ואדי עמוד, והוא גם אחד המבנים הבולטים בעיר ההיסטורית שהתפתחה לרגלי המצודה בחלק הצפוני של העיר בסוף המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים.
המקום נבנה כבית מגורים למשפחה ערבית נוצרית מצפת, ובמהלך השנים שימש כמלון ובית קפה Citadel, מעונו של המושל הבריטי, מועדון קצינים בריטים ומוזיאון.
בשנים האחרונות המבנה נטוש ומצבו ההנדסי גרוע.
המבנה נמצא ברשימת אתרי מורשת של המועצה לשימור אתרים, ועל פי פרסומי המועצה לשימור אתרי מורשת נעשה במבנה סקר הנדסי בסוף שנת 2019, כדי לקדם את שימורו.
הבית נבנה בין השנים 1904 לשנת 1912. בגלויה היסטורית משנת 1904 של צפון צפת, המבנה עדין לא נראה, ובצילום מאוסף לואי קאן משנת 1912, הבניין והחומה נראים בתמונה בבירור.
הבניין תוכנן כנראה על ידי גוטליב שומאכר, אדריכל בן עדת הטמפלרים בחיפה.
הנחה זו מבוססת על דמיון למאפייני בנייה במבנה בית החולים של המיסיון האנגלי בצפת, המוכר בשם בית בוסל, שתוכנן על ידו ונחנך בשנת 1904, והדמיון למבנים שבנה במושבה הגרמנית בחיפה.
הבעלים הראשונים של המבנה היו בני משפחת חדאד, אחת מהמשפחות הנוצריות הקתוליות המכובדות של צפת.
הבית נבנה כבית מגורים, והיה מרוחק מרובע המגורים הנוצרי שהיה בדרום העיר, אך קרוב למוסדות המיסיון האנגליקני והסקוטי שנבנו באזור זה באותה תקופה.
משפחת חדאד עזבה את צפת כבר בשנות ה-20 של המאה העשרים, והשכירה את המבנה.
אחד מבני המשפחה, לוטפי בולוס חדאד, שחי במקסיקו, הגיש בשנת 1956 תביעה לבית המשפט בחיפה, ודרש מעיריית צפת להשיב לו את הבית ששייך למשפחתו, ולפנות באופן מיידי את המוזיאון שפעל שם בשנים אלה.
העובדה כי המבנה שייך היום לעיריית צפת, מעידה כי התביעה נדחתה.
בפולקלור הצפתי נקרא המבנה "בית המושל"בשל מיקומו ופארו, אך אין לכך סימוכין בכתב; ייתכן כי הכינוי "בית המושל" דבק בו כי בתקופת המנדט, ולזמן קצר, שימש כביתו של המושל הבריטי בצפת המנדטורית.
חזית המבנה והגן שלפניו פונים לצפון, ומהם נשקפים העיר העתיקה והר מירון.
מהגן הובילו מדרגות היישר לרחובה הראשי של העיר, שנסלל על גבי החפיר הצלבני העתיק, והקיף את חלקה העליון של העיר כטבעת.
מדרגות האבן המקוריות מכוסות היום בבטון ומסתיימות בצמוד לסופרמרקט ברחוב ירושלים, מול בית ברש"ד, אחד הבתים הפרטיים הראשונים שנבנו על ידי יהודים מחוץ לרובע היהודי בראשית המאה ה-20.
מנחם כהן בספרו "סיפורי צפת" מתאר את מדרגות הבטון:
את המבנה שכר בתקופת המנדט ערבי לבנוני מרוני בשם ריזק, שהקים שם מלון ובית קפה בשם "סיטדל" ("Citadel").
בעונת הקיץ נערכו הופעות ומסיבות בחצר הנמצאת בחזית המבנה, ובסוף תקופת המנדט הבריטי שימש המקום כמועדון הקצינים הבריטים בצפת וסביבתה.
במלחמת השחרור, בקרב על צפת נחשב המקום לנקודה אסטרטגית שהשקיפה על הכניסה לעיר ועל בית החולים היהודי, והיה נקודת המוצא ללוחמים לקראת יציאתם לכיבוש "המצודה".
הקרב גבה נפגעים רבים מבין הלוחמים, שהונצחו ב"גן המצודה" בשתי אנדרטאות לזכרם.
"המוזיאון ע"ש גליצנשטיין" – משנות החמישים עד שנות השבעים של המאה ה-20
עם קום המדינה נבחר לראש העיר משה פדהצור(פודהורצר), שכבר בשנת 1950 ייעד את המקום למוזיאון עירוני.
את המקום העמיד האפוטרופוס הכללי לעמנואל רומנו גליצנשטיין, שיסד אגודה והקים בו מוזיאון ע"ש אביו, חנוך הנריק גליצנשטיין, אמן ואספן שחי בארצות הברית, ורבות מיצירותיו עסקו בנושאי התנ"ך.
האגודה שבראשה עמד עמנואל גליצנשטיין העבירה את אוסף המשפחה מארצות הברית לצפת, והתחייבה לתחזק את המבנה.
ב-22 במאי 1953 נחנך מוזיאון גליצנשטיין בקול תרועה, ואשת נשיא המדינה, הגב' ורה ויצמן, גזרה את הסרט.
המאורע צולם והונצח ביומני כרמל.
בכניסה למוזיאון הוצב פסלו המפורסם "שמשון", ובחדריו, בנוסף ליצירות מעשה ידי האמן, היו אוסף ציורים של מאנה כ"ץ, שיצר גם בצפת, ויצירות נוספות של אמנים אחרים.
המוזיאון היה מוקד ביקורים פופולרי בשנות החמישים והשישים, ופתח שעריו לנוער בצפת, שרבים מהם זוכרים את הציורים והפסלים המרשימים שהיו בו.
בשנות השבעים ירד המוזיאון מגדולתו.
בחודשי החורף נסגר בשל חוסר מבקרים; האגודה והמשפחה התקשו לעמוד בהוצאות האחזקה והוצאות התיקונים המבניים של הבניין, שסובל מסידוק קיצוני.
במוזיאון התגורר זוג אמנים מבוגרים שפתחו את המוזיאון לסירוגין; הם הביאו איתם את "אוסף שפירא" - אוסף של ציורים של אמנים מפורסמים, ביניהם דלקרואה, אדוארד מאנה ועוד, שהתבררו כציורים מזויפים.
יורם קניוק פרסם סיפור בעיתון דבר המתאר את חוויותיו מביקור במוזיאון גליצנשטיין בשנת 1972, ואת אוסף שפירא שראה במו עיניו.
חלק מהיצירות הוחזרו למשפחת גליצנשטיין; חלק מהיצירות והפסל המפורסם של "בר כוכבא" הועברו למוזיאון עין חרוד, שם הוא מוצג עד היום.
בשנת 2016 הוצגה תערוכה בשם " בר כוכבא" במוזיאון ארץ ישראל, ובה הוצג הפסל .
חלק מהתמונות אוחסנו במחסני עיריית צפת בתנאים לא נאותים.
לא ברור היכן נמצאים הציורים המזויפים של "אוסף שפירא".
בשנת 2008 הועמד סגן ראש העיר לדין על גנבת ציורים, ביניהם ציור של מאנה כ"ץ, שהיו במחסני העירייה.
"מוזיאון התנ"ך" - שנות ה-80 ועד סוף המאה ה-20
בשנת 1984 מסרה העירייה את המבנה לאמן פיליפ רטנר, פסל וצייר שיצירותיו עוסקות בסיפורי התנ"ך וגיבוריו.
שמו של מוזיאון גליצנשטיין שונה ל"מוזיאון התנ"ך".
גם "מוזיאון התנ"ך" סבל מבעיות תחזוקה ומיעוט מבקרים.
לאחר כעשור המוזיאון נסגר, והמבנה הוחזר לידי העירייה.
מאז שמוזיאון התנ"ך נסגר הוא עומד נטוש.
יצירות שנותרו בו ללא שמירה הופקרו ונגנבו.
שנים רבות היה משכנם של חסרי בית ונרקומנים, והיום נמצא בתהליכי הרס מתקדמים.
כיום המבנה נמצא בבעלותה של עיריית צפת.
המועצה לשימור אתרים ערכה לאחרונה סקר הנדסי במקום.
בשל מצבו ההנדסי הקשה של הבניין ידרשו משאבים רבים לשימורו.
בתוכנית תב"ע ג/ 12617 יש המלצות לשימור מבנים בעיר ההיסטורית של צפת, המבנה נמצא בתחום העיר ההיסטורית.
מבנה הגופים המנהלים הפדרליים של הפדרציה הרוסית הוא רשימה של כל הגופים הפדרליים המהווים חלק מהרשות המבצעת ברוסיה.
מבנה הגופים מאושר על ידי נשיא הפדרציה הרוסית על פי הצעתו של ראש ממשלת הפדרציה הרוסית בהתאם לחוקת הפדרציה הרוסית משנת 1993. מבנה זה כפוף לאישור בכל שינוי של הממשלה (במהלך עבודת הממשלה נעשים בה שינויים שונים ואלה מצריכים את חתימת הנשיא)
הרשימה משקפת את השינויים שחלו ברשות המבצעת מאז 21 בינואר 2020 (צו נשיא הפדרציה הרוסית מספר 215 מיום 21 בינואר 2020).
גופים הכפופים לנשיא הפדרציה הרוסית
משרד הפנים של הפדרציה הרוסית
משרד הפדרציה הרוסית להגנה אזרחית, חירום וניהול אסונות
משרד החוץ של הפדרציה הרוסית
הסוכנות הפדרלית לענייני חבר המדינות העצמאיות, אזרחים שחיים מעבר לגבול ושיתוף פעולה הומניטרי בינלאומי
משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי-טכני
השירות הפדרלי לבקרה טכנית וייצוא
משרד המשפטים של הפדרציה הרוסית
שירות השילוח הממלכתי של הפדרציה הרוסית (שירות פדרלי)
שירות ביון החוץ של הפדרציה הרוסית (שירות פדרלי)
שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי של כוחות המשמר הלאומי של הפדרציה הרוסית
שירות האבטחה הפדרלי של הפדרציה הרוסית
המינהל הראשי לתוכניות מיוחדות של נשיא הפדרציה הרוסית (סוכנות פדרלית)
המינהל לענייני נשיא הפדרציה הרוסית (סוכנות פדרלית)
גופים המנוהלים על ידי ממשלת הפדרציה הרוסית
משרד הבריאות של הפדרציה הרוסית
משרד התרבות של הפדרציה הרוסית
משרד המדע וההשכלה הגבוהה של הפדרציה הרוסית
משרד המשאבים הטבעיים ואיכות הסביבה של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי להידרומטאורולוגיה ופיקוח על הסביבה
הסוכנות הפדרלית לשימוש במשאבי קרקע
משרד התעשייה והמסחר של הפדרציה הרוסית
הסוכנות הפדרלית להסדרה טכנית ומדידה
משרד החינוך של הפדרציה הרוסית
משרד הפדרציה הרוסית לפיתוח המזרח הרחוק והאזור הארקטי
משרד החקלאות של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי לפיקוח וטרינרי ופיטו-תברואתי
משרד הספורט של הפדרציה הרוסית
משרד הבינוי והשיכון והשירותים הקהילתיים של הפדרציה הרוסית
משרד התחבורה של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי לפיקוח על התחבורה
הסוכנות הפדרלית לתחבורת ימים ונהרות
משרד העבודה והרווחה של הפדרציה הרוסית
משרד האוצר של הפדרציה הרוסית
לשכת ההערכה הפדרלית (שירות פדרלי, שהוקם על ידי נשיא הפדרציה הרוסית ב-28 באוקטובר 2019)
השירות הפדרלי להסדרת שוק האלכוהול
הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה
המשרד לפיתוח דיגיטלי, התקשורת והתקשורת ההמונים של הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי לפיקוח על תקשורת, טכנולוגיית מידע ותקשורת המונים
הסוכנות הפדרלית לעיתונות ותקשורת המונים
משרד הפיתוח הכלכלי של הפדרציה הרוסית
משרד האנרגיה של הפדרציה הרוסית
גופים הכפופים ישירות לממשלת הפדרציה הרוסית
השירות הפדרלי לרישום קרקעות וקרטוגרפיה
השירות הפדרלי לפיקוח על הגנת זכויות הצרכן ורווחת האדם
השירות הפדרלי לפיקוח על הבריאות
השירות הפדרלי לפיקוח על חינוך ומדע
השירות הפדרלי לפיקוח אקולוגי, טכנולוגי וגרעיני
מבנה ליגות הכדורגל ברוסיה מורכב מסדרה היררכית של ליגות כדורגל, המחוברות זו לזו על ידי שיטה שבה מדי שנה הקבוצות הראשונות עולות לליגה גבוהה יותר והקבוצות האחרונות יורדות לליגה נמוכה.
בשני הדרגים העליונים יש ליגה אחת בכל דרג.
הדרגה העליונה של הכדורגל הרוסי היא ליגת העל הרוסית, שבה משחקות 16 קבוצות.
מתחתיה נמצאות הליגה הראשונה (הדרגה השנייה) והליגה השנייה (הדרגה השלישית).
הליגה הראשונה מורכבת מ-18 קבוצות והליגה השנייה מחולקת גאוגרפית לבתים אזוריים עם מספר משתנה של קבוצות.
נכון לעונת 2022/2023, בכל אזור ישנן עד 18 קבוצות והמספר הכולל של המועדונים בליגה הוא 72. לאחר כל עונה, הקבוצות העליונות בליגה הלאומית מחליפות את שתי הקבוצות התחתונות בליגת העל והאלופות של כל אזור בליגה השנייה מחליפות את כל ארבע הקבוצות התחתונות בליגה הראשונה.
הליגה השנייה היא הדרגה הנמוכה ביותר של הכדורגל המקצועני ברוסיה.
הדרגה שבאה אחריה היא ליגת הכדורגל לחובבים (LFL), המחולקת לעשרה אזורים: צפון-מערבי, טבעת הזהב, מוסקבה, אזור מוסקבה), צ'רנוזמייה, דרום, עבר הוולגה), אורל, סיביר והמזרח הרחוק.
לאחר כל עונה, הקבוצות שמסיימות בתחתית של כל אזור בליגה השנייה יורדות לליגה החובבנית והמנצחות של כל ליגת חובבים עולות לליגה השנייה וצריכות לעמוד בדרישות של הליגה השנייה.
שבעה מאזורי ליגת הכדורגל לחובבים מורכבות משלב אחד.
השאר (מוסקבה, מחוז מוסקבה וסיביר) מורכבות משתי חטיבות עם שיטת עלייה וירידה.
בעקבות כך, קבוצה חדשה שנוצרה יכולה להיכנס למערכת הליגות הרוסית בדרגה הרביעית ולהעפיל עד לליגת העל בתוך שלוש שנים.
ישנן גם אלופות של הסובייקטים הפדרליים.
תחרויות אלה אינן חלק ממערכת הליגות; מועדונים יכולים להיכנס לליגת הכדורגל לחובבים מבלי להתחרות בהם.
בפועל ליגת העל נותרה כמות שהיא, בעוד הליגה הלאומית הפכה לליגה הראשונה והליגה המקצוענית הפכה לליגת הכדורגל השנייה.
דרגהליגה/דיוויזיות1הפרמייר-ליג הרוסי16 קבוצות2הליגה הראשונה20 קבוצות3 הליגה השנייה117 קבוצות222 קבוצות322 קבוצות415 קבוצות4ליגת הכדורגל החובבנית
| colspan="20" width="97%" align="center"|הליגה האזוריתצפון-מערבטבעת הזהבמוסקבהדרוםצ'רנוזמיהאוראל ומערב סיבירעבר הוולגההמזרח הרחוקסיביר
שנהחטיבה 1חטיבה 2חטיבה 3חטיבה 41992—1993הליגה הבכירההליגה הראשונההליגה השנייה1994—1997הליגה השלישית1998—2001הדיוויזיה העליונההדיוויזיה הראשונההדיוויזיה השנייה2001—2018הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל2011/12—2021/2022הליגה הלאומית2013/14—2021/2022ליגת הכדורגל המקצוענית2018/19—הפרמייר ליג הרוסי2021/22הליגה הלאומית השנייה2022/23—הליגה הראשונההליגה השנייה
ליגת העל הרוסית בכדורגל לנוער, אינה מהווה חלק ממערך הליגות המקצועניות ונחשבת לטורניר שנועד לטפח את קבוצות הנוער של מועדוני ליגת העל הרוסית.
ליגת הכדורגל לנוער (גילאי 17) — טורניר שהוקם באפריל 2019 ובו מתמודדות 12 אקדמיות הכדורגל הטובות ברוסיה: אקדמיית הכדורגל יורי קונופלב, דינמו מוסקבה, זניט, לוקומוטיב מוסקבה, קרסנודאר, מאסטר סאטורן, רובין קאזאן, ספרטק מוסקבה, סטרוגינו, בית הספר זניט, צסק"א מוסקבה וצ'רטנובו.
אלופת הטורניר מעפילה לליגת האלופות לנוער.
ליגת העל הרוסית בכדורגל נשים, טורניר נפרד לנשים.
ליגת הנערות בכדורגל, טורניר של מחלקות הנוער של קבוצות ליגת העל בכדורגל נשים.
ליגת הכדורגל הלאומית לסטודנטים, טורניר בקרב כדורגלנים סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה.
אליפות ברית המועצות נערכה בשנים 1936—1991. מערך ליגות הכדורגל כלל שלוש ליגות: ליגת העל, ליגת המשנה הסובייטית והליגה הסובייטית השנייה.
מערכת הליגות הישראלית היא מערכת הליגות בכדורגל בישראל והיא מנוהלת על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל.
כיום הליגה הראשונה בישראל היא ליגת העל.
הליגה השנייה היא הליגה הלאומית.
אחריהן קיימות הליגות האזוריות ליגה א', ליגה ב' וליגה ג'.
שתי הליגות העליונות מסווגות על ידי ההתאחדות לכדורגל כליגות מקצועניות, כאשר הגוף המייצג את הקבוצות מול ההתאחדות ומרכז את פעילות הליגות ברמה 1-2 היא מנהלת הליגות לכדורגל.
הליגות ברמה 3-5 מסווגות כליגות חובבניות והן בניהול של ההתאחדות לכדורגל.
מספר הקבוצות בכל הליגות מלבד ליגה ג' נשאר קבוע כל עוד לא נעשה שינוי במבנה ובגודל הליגות.
בליגה ג' מספר הקבוצות משתנה משנה לשנה בהתאם למספר הקבוצות הנרשמות באותה עונה.
המספרים מעודכנים לפתיחת עונת 2021/22.
מספר קבוצות לפי ליגה כיום:
שינויים במערכת הליגות בארץ ישראל לאורך ההיסטוריה
השינוי האחרון בליגה הבכירה התבצע לקראת עונת 2012/2013 - שינוי זה כלל צמצום הליגה מ-16 ל-14 קבוצות.
התמורות בליגות והפלייאופים על עלייה וירידה בליגות הנמוכות
לאחר שני סיבובים מתקיים בליגת העל פלייאוף אשר במסגרתו יחולקו הקבוצות לשני בתים.
בית אחד של 6 קבוצות ובית אחד של 8 קבוצות.
6 הקבוצות אשר יסיימו במקומות 1 עד 6 ייקחו חלק בפלייאוף העליון, והקבוצות אשר יסיימו במקומות 7 עד 14 ייקחו חלק בפלייאוף התחתון.
הקבוצה שתסיים במקום ה-14 תתמודד בשני משחקי מבחן מול הקבוצה שתסיים במקום ה-2 בליגה א'.
מקוםסטטוס1עולה לליגה הלאומית2–5פלייאוף עליה6-1314מבחנים בין ליגות א' ו-ב'15-16יורדות לליגה ב'
מבנה ליגות הכדורגל בספרד הוא מבנה של מספר ליגות כדורגל בספרד, המחוברות זו לזו על ידי שיטה שבה מדי שנה הקבוצות הראשונות עולות לליגה גבוהה יותר והקבוצות האחרונות יורדות לליגה נמוכה יותר.
במבנה הליגות הספרדי, קבוצות מילואים משתתפות באותו מבנה ליגות כמו קבוצות האם שלהן.
אף על פי כן, קבוצת מילואים לא יכולה לשחק באותה ליגה שבה משחקת קבוצת האם שלה ולא יכולה להעפיל לליגה הראשונה בחשיבותה בספרד, הלה ליגה.
כאשר קבוצת האם יורדת לליגה בה משחקת קבוצת המילואים, קבוצת המילואים תרד ליגה באופן אוטומטי.
כמו כן, החל מ-1990 קבוצות מילואים לא מורשות להשתתף בגביע המלך הספרדי.
לה ליגה (בספרדית: La Liga) היא ליגת הכדורגל גברים הראשונה בחשיבותה בספרד.
מטעמי חסות שמה הרשמי של הליגה הוא La Liga EA Sports.
סגונדה דיוויסיון (בספרדית: Segunda División) היא ליגת הכדורגל השנייה בחשיבותה בספרד, לאחר הלה ליגה.
מטעמי חסות שמה הרשמי של הליגה הוא La Liga SmartBank.
פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית (RFEF) הודיעה ב-2020 על פתיחת ליגת כדורגל חדשה שעונתה הראשונה תתחיל בעונת 2021–22 הליגה מוקמה בין הסגונדה דיוויסיון לליגה השלישית הקודמת, הסוגנדה דיוויסיון ב' שהוקמה ב-1977. השם הרשמי שהפדרציה העניקה לליגה השלישית החדשה היה פרימרה דיויסיון RFEF.
שלב פלייאוף העפלה לליגה השנייה שממנו העפילו ארבע קבוצות לליגה השנייה, כאשר 26 הקבוצות שלא העפילו ישחקו בפרימרה דיויסיון RFEF
פלייאוף עלייה לליגה השלישית החדשה ממנו העפילו 10 קבוצות, והשאר ישחקו בליגה הרביעית החדשה
פלייאוף הישרדות נגד ירידה לליגה החמישית, על מנת לשחק בליגה הרביעית החדשה.
בשל השינוי במבנה הליגות הטרסרה דיויסיון RFEF היא הליגה החמישית בחשיבותה במבנה ליגות הכדורגל בספרד.
הליגה מנוהלת על ידי ה-RFEF ו-17 פדרציות אזוריות שכל אחת מהן שייכת לאחת מ-17 הקהילות האוטונומיות של ספרד (בליגה עצמה יש 18 בתים משום שהפדרציה של אנדלוסיה אחראית על שני בתים, אחד מכיל את הקבוצות שממוקמות במערב אנדלוסיה והשני מכיל את הקבוצות שממוקמות במזרח אנדלוסיה).
בסיום שלב הבתים הקבוצות חולקו ל-54 בתים (בהתאם לדירוג שלהן בשלב הבתים הראשון) שנועדו לקבוע אילו קבוצות יעלו ליגה, אילו קבוצות יעפילו לפלייאוף ואילו קבוצות ירדו ליגה.
החל מהליגה ה-6 כל אחת מ-19 הפדרציות האזוריות של ה-RFEF מפעילה מבנה ליגות מקומי משלה שמנוהל עצמאית על ידה.
20 קבוצות ↓↑ 3 קבוצות2סגונדה דיוויסיון
הלה הליגה והסגונדה דיוויסיון נוסדו על ידי פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית, אבל מאז 1984 מופעלות על ידי ה-Liga Nacional de Fútbol Profesional.
מאז 2023 הלה הליגה ידועה בשם LaLiga EA Sports והסגונדה דיוויסיון ידועה בשם LaLiga Hypermotion בשל חסויות שניתנו להן.
רמהליגה1פרימרה דיויסיון(Liga Iberdrola) 16 קבוצות ↓↑ 2 קבוצות2סגונדה דיויסיון פרו2 בתים, 16 קבוצות בכל אחד ↓↑ 6 קבוצות3פרימרה נסיונל 7 בתים, 14 קבוצות בכל אחד4הליגות הספרדיות האזוריות בכדורגל נשים
מבנה ליגות הכדורגל באיטליה הוא מבנה של מספר ליגות כדורגל באיטליה, המחוברות זו לזו על ידי שיטה שבה מדי שנה הקבוצות הראשונות עולות לליגה גבוהה יותר והקבוצות האחרונות יורדות לליגה נמוכה יותר.
באיטליה תשעה טורנירים לאומיים ואזוריים, שלושת הראשונים מקצועניים, בעוד ששת הנותרים הם חובבניים.
כל הטורנירים מאורגנים על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית.
בתיאוריה, למועדון חובבים מקומי יכול לעלות לפסגת הכדורגל האיטלקי ולזכות באליפות איטליה.
למרות שזה עשוי להיות לא סביר בפועל (לפחות, בטווח הקצר), בהחלט יש תנועה משמעותית בתוך המערכת.
שתי הרמות העליונות (סרייה א' וסרייה ב') מכילות חטיבה אחת כל אחת.
מהרמה השלישית ומטה, לרמות יש חלוקות מקבילות יותר בהדרגה, שכל אחת מכסה אזורים גאוגרפיים קטנים יותר בהדרגה.
מועדון הקריקט והאתלטיקה של ג'נובה, שנודע לימים כמועדון הקריקט והכדורגל של גנואה, הוקם ב-7 בספטמבר 1893, קבוצת הכדורגל הרביעית הוותיקה באיטליה (אחרי טורינו FCC, נובילי טורינו ואינטרנציונלה טורינו), וקבוצת הכדורגל האיטלקית הפעילה ביותר, עם 130 שנות פעילות.
במרץ 1898, פדרציית הכדורגל האיטלקית הוקמה בטורינו.
מועדונים אחרים היו קיימים אבל החליטו שלא להצטרף.
האליפות הראשונה התקיימה ביום אחד, 8 במאי 1898, בטורינו.
FIGC הצטרפה לפיפ"א ב-1905 והאליפות עברה למבנה ליגה, המבוסס על אזורים, באותה שנה.
לאחר הפסקת מלחמת העולם הראשונה, הפופולריות של הכדורגל גדלה ומועדונים קטנים יותר הצטרפו.
בקיץ 1921, התאחדות שנייה נוצרה לזמן קצר בתחרות עם ה-FIGC: הקונפדרציונה קלסיסטיקה איטליאנה (CCI), נוצרה מוויכוח בין מועדונים גדולים ומועדונים קטנים על מבנה הליגות הלאומיות.
לכן ב-1922 היו לאיטליה שתי אלופות: פרו ורצ'לי ונובזה.
שתי הליגות התאחדו בסופו של דבר מחדש בתום העונה.
המעבר למבנה ליגה לאומית אחת התרחש בשנת 1929 עם תחילה שמונה עשרה קבוצות בליגה הבכירה.
האלופה הראשונה ב-1930 הייתה אינטר.
הנבחרת הלאומית זכתה גם בגביע העולם ב-1934 וב-1938.
לאחר מלחמת העולם השנייה הליגה חזרה לזמן קצר למבנה אזורי עם חלוקה מצפון לדרום ופלייאוף למשך שנה אחת לפני שחזור הסרייה A.
טורינו הייתה אלופת הליגה הראשונה לאחר המלחמה והמשיכה לזכות בארבעה ברציפות.
עם זאת, יובנטוס, מילאן ואינטר הן ששלטו בליגה מאז מלחמת העולם השנייה, לאחר שזכו בתואר ב-57 מתוך 74 העונות.
שיטת הליגות הנוכחית מתחילה ב-1978, אז פורק המגזר החצי-מקצועני.
איטליה הפכה אז למדינה היחידה שיש לה שתי ליגות כדורגל מקצועניות מובהקות, 14 שנים לפני אנגליה.
ב-2010, עם הפיצול בין ליגה סרייה א' לליגה סרייה ב', איטליה הפכה למדינה היחידה עם שלוש ליגות מקצועניות.
הסרייה ג' הוחזרה בשנת 2014.
המערכת משתמשת בעיקרון של עלייה וירידה.
הדרג הראשון של הכדורגל האיטלקי הוא הסרייה א', המנוהלת על ידי הליגה סרייה א' ומורכבת מ-20 קבוצות.
הדרג השני הוא סרייה ב', שמאורגן על ידי ליגה סרייה ב'.
שתי הליגות הללו מכסות את כל איטליה.
הדרג השלישי הוא סרייה ג'.
הוא מנוהל על ידי ה-Lega Italiana Calcio Professionistico; יש לה שלוש חטיבות של 20 מועדונים כל אחת, המחולקות בדרך כלל על בסיס מיקום גאוגרפי.
בדרג הרביעי נמצאת סרייה ד', ליגה של תשע חטיבות מקבילות (בה המועדונים מחולקים לפי מיקום גאוגרפי) שמאורגנת על ידי Dipartimento Interregionale של Lega Nazionale Dilettanti .
מתחת לאלה יש חמש רמות נוספות; שלוש מהן, Eccellenza, Promozione ו-Prima Categoria, מאורגנות על ידי ועדות מחוזיות של Lega Nazionale Dilettanti; ושתי הרמות האחרונות, Seconda Categoria ו-Terza Categoria, על ידי ועדות של נפות.
כל 100 מועדוני הסרייה א', הסרייה ב' והסרייה ג' הם מקצועניים.
מעונת 2005/2006, אם שתי קבוצות או יותר מסיימות את הליגה עם אותו מספר נקודות, המקום הסופי ניתן מהקריטריונים הבאים (שנחשבים עבור כל ליגה):
הפרש שערים של מאזן ראש בראש
הפרש שערים של העונה הסדירה
מבנה ליגות הכדורגל בצרפת היא סדרה של ליגות מחוברות זו לזו בצרפת ובמונקו.
בשתי הרמות העליונות של המערכת נמצאת ליגת הכדורגל המקצוענית, המורכבת משתי חטיבות לאומיות מקצועיות, ליגה 1 וליגה 2. מתחת לליגות האלו נמצאות מספר ליגות המנוהלות על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית.
ברמה 3 נמצאת האליפות הלאומית (נאשיונל) החצי-מקצוענית.
מתחתיה נמצאת הנאשיונל 2 (רמה 4), המחולקת לארבע חטיבות אזוריות מקבילות, ואחריה הנאשיונל 3 (דרגה 5), המחולקת ל-12 חטיבות אזוריות מקבילות.
מתחת לזה יש עוד הרבה ליגות וחטיבות אזוריות ומחלקתיות.
מועדונים שמסיימים את העונה בחלק העליון או בסמוך להם עשויים להיות זכאים לעלות לליגה גבוהה יותר.
באופן דומה, מועדונים שמסיימים בתחתית או בסמוך לחלק התחתון שלהם עלולים לרדת לליגה נמוכה יותר.
החל מ-2017–2018 חלו שינויים ברמות 3 ו-4 (בשם בלבד) וברמה 5 (שינוי מבנה משמעותי ושינוי שם).
רָמָה ליגה/חטיבות 1 ליגה 1
20 מועדונים 2 ליגה 2
18 מועדונים 4 נאשיונל 2 בית א'
16 מועדונים נאשיונל 2 בית ב'
16 מועדונים נאשיונל 2 בית ג'
16 מועדונים נאשיונל 2 בית ד'
16 מועדונים 5 נאשיונל 3 בית אוברן-רון-אלפ
נאשיונל 3 בית סאנטר-עמק הלואר
נאשיונל 3 בית גראנד אסט
נאשיונל 3 בית אקיטן החדשה
נאשיונל 3 בית פיי דה לה לואר
נאשיונל 3 בית פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור-קורסיקה
בעונת 2019/20, זה היה המבנה של הליגות האזוריות, הפועלות ישירות מתחת לליגות הלאומיות.
בעונת 2019–20 זה היה המבנה של הליגות המחלקות, הפועלות ברמות שונות מתחת לליגות האזוריות (רמות 9-13).
שיטת ליגות הכדורגל בגרמניה, מתייחסת לשיטת הליגות המקושרות באופן היררכי לכדורגל בגרמניה, שבעונת 2016/17 כללה 2,235 ליגות, 13 רמות ו-31,645 מועדונים, שבהן כל החטיבות קשורות יחדיו על ידי עקרון העלייה והירידה.
שלוש הרמות המקצועניות המובילות מכילות חטיבה אחת כל אחת.
מתחת לזה, לרמות החצי-מקצועניות והחובבניות יש חטיבות מקבילות יותר בהדרגה, שכל אחת מכסה אזורים גאוגרפיים קטנים יותר.
קבוצות שמסיימות בראש החטיבה שלהן בסוף כל עונה יכולות לעלות גבוה יותר בפירמידה, בעוד אלו שמסיימות בתחתית ירדו ליגה.
לכן, בתיאוריה, ייתכן שאפילו מועדון החובבים המקומי הקטן ביותר יעלה לפסגת הפירמידה ויהפוך לאלוף גרמניה בכדורגל יום אחד.
מספר הקבוצות שעלו וירדו בין החטיבות משתנה, והעלייה לדרגים העליונים של הפירמידה מותנית בדרך כלל בעמידה בקריטריונים נוספים, בעיקר בנוגע למתקנים וכספים מתאימים.
מערכת ליגת הכדורגל הגרמנית מתנהלת בסמכות השיפוט של פדרציית הכדורגל הגרמנית והגוף המקצועי שלה ליגת הכדורגל הגרמנית, יחד עם חמש ההתאחדויות האזוריות שלה ו-21 ההתאחדויות המדינתיות שלהן.
על בראש המערכת נמצאות הבונדסליגה ברמה 1 והבונדסליגה השנייה ברמה 2. שתיהן מאורגנות על ידי ליגת הכדורגל הגרמנית המקצועית.
אחרי הליגות האלו נמצאת הליגה השלישית, החטיבה המקצוענית הנמוכה ביותר בגרמניה, המוחזקת על ידי התאחדות הכדורגל הגרמנית עצמה.
הרמה המקצועית הרביעית מחולקת ל-5 חטיבות מרחביות, המאורגנות בדרך כלל על ידי אחת או שתיים מחמש ההתאחדויות האזוריות של התאחדות הכדורגל הגרמנית:
התאחדות הכדורגל של צפון גרמניה
התאחדות הכדורגל של צפון-מזרח גרמניה
התאחדות הכדורגל של מערב גרמניה
התאחדות הכדורגל של דרום-מערב גרמניה
התאחדות הכדורגל של דרום גרמניה
בבוואריה התאחדות הכדורגל הבווארית, חברה בהתאחדות הכדורגל של דרום גרמניה, מנהלת את החטיבה העליונה שלה תחת תחום השיפוט שלה.
החל מרמה 5, החטיבות השונות של חובבים מלאים מנוהלות בדרך כלל על ידי 21 האגודות המדינתיות.
עבור התאחדות הכדורגל של צפון מזרח גרמניה והתאחדות הכדורגל האזורית הדרום-מערבית, שני הגופים האזוריים עדיין מנהלים את החטיבות ברמה 5 שבתחום השיפוט שלהם, ולכן הפירמידות של ההתאחדויות החברות במדינה שלהם מתחילות ברמה 6.
רמהחטיבה ליגות מקצועיות 1 בונדסליגה18 קבוצות2 מקומות הדחה + מקום פלייאוף ירידה 2 הבונדסליגה השנייה18 קבוצות2 מקומות עלייה + מקום פלייאוף עלייה2 מקומות ירידה + מקום פלייאוף ירידה 3 הליגה השלישית20 קבוצות2 מקומות עלייה + מקום פלייאוף עלייה4 יורדות ליגות לא מקצועיות 4 הליגה האזורית - צפון18 קבוצות
מקום עלייה או מקום פלייאוף עלייה
עד 4 מקומות ירידה הליגה האזורית - צפון מזרח18 קבוצותמקום עלייה אחד או מקום פלייאוף עלייה
עד 5 מקומות ירידה הליגה האזורית - מערב18 קבוצותמקום עליה אחד
עד 4 מקומות הדחה ליגה אזורית - דרום מערב19 קבוצותמקום עלייה אחדעד 6 מקומות ירידה הליגה האזורית - בוואריה מקום עלייה אחד או מקום פלייאוף עלייה 5 אוברליגה - לכל מדינה יש ליגה משל עצמה
מועדוני כדורסל מקצועיים באירופה יכולים להתחרות במספר תחרויות שונות, כולל ליגות לאומיות, ליגות אזוריות (רב לאומיות) ותחרויות יבשתיות.
לכן מועדונים ממדינות מסוימות יכולים לקחת חלק בכמה רמות של תחרות באותה עונה.
מועדונים בדרך כלל מעפילים לתחרויות אירופיות לפי ביצועיהם בליגות הלאומיות או האזוריות שלהם, למעט קבוצות שנהנות מכרטיסים חופשיים (ויילד-קארד).
כרגע ישנן ארבע תחרויות שממותגות ככלל אירופה, שתיים של יורוליג בסקטבול ושתיים של פיב"א אירופה.
מועדונים שמתחרים בתחרויות אלו משחקים גם בליגות הלאומיות או האזוריות שלהם.
מועדונים בדרך כלל מתקבלים לתחרויות אלו על סמך ביצועיהם בליגות הלאומיות או האזוריות בעונה הקודמת.
היורוליג היא תחרות עם 18 חברות.
מבחינה היסטורית זו הייתה התחרות היוקרתית ביותר בכדורסל האירופי.
בשנים האחרונות הופיעה ביקורת על הפורמט הסגור שלה והיעדר קריטריון ביצועים בליגה הלאומית.
היורוקאפ היא התחרות המשנית של היורוליג בסקטבול, והיא מורכבת כיום מ-24 קבוצות מרחבי אירופה.
מועדונים מלמעלה מ-30 מדינות השתתפו במפעל לאורך השנים.
זוכת היורוקאפ מעפילה ליורוליג בעונה הבאה.
ליגת האלופות, שהחלה ב-2016, היא התחרות הגבוהה ביותר של פיב"א אירופה.
בתחילה, פיב"א הקימה את היורוליג בשנת 1958, אך מעולם לא תבעה זכויות יוצרים על השם, עליו השתלט יורוליג בסקטבול.
ליגת האלופות בכדורסל כוללת כ-40 קבוצות; עד היום השתתפו מועדונים מיותר מ-20 מדינות.
היורופקאפ הוא התחרות המשנית של פיב"א אירופה.
עד 32 קבוצות מתחרות, ולקבוצות שלא העפילו לעונה הסדירה של ליגת האלופות יש אפשרות לרדת לעונה הסדירה של היורופקאפ.
החל משנת 2019, מועדונים מלמעלה מ-30 התאחדויות לאומיות השתתפו.
בנוסף לליגות לאומיות במדינות בודדות, ישנן ליגות הכוללות מועדונים ממספר מדינות.
הליגה האדריאטית הוקמה בשנת 2001, והיא מורכבת ממועדונים מיוגוסלביה לשעבר (בוסניה והרצגובינה, קרואטיה, מונטנגרו, מקדוניה הצפונית, סרביה וסלובניה).
בזמנים שונים, הליגה כללה גם מועדונים מבולגריה, צ'כיה, הונגריה וישראל.
מועדונים בדרך כלל מתחרים גם בליגות הלאומיות שלהם באותה עונה, לאחר סיום העונה של הליגה האדריאטית.
אלופת הליגה מעפילה ליורוליג בעונה הבאה.
הליגה האדריאטית השנייה הוקמה בשנת 2017, והיא הליגה השנייה במערכת הליגות של הליגה האדריאטית.
הליגה המאוחדת של VTB מורכבת בעיקר ממועדונים רוסיים, וכן ממספר קטן יותר של מועדונים ממדינות סמוכות - בלארוס וקזחסטן, ובעבר אסטוניה, לטביה ופולין.
מועדון אחד מהליגה מעפיל ליורוליג בעונה הבאה, בנוסף לצסק"א מוסקבה, המחזיקה ברישיון A (קבוע) ביורוליג.
ליגות רב-לאומיות אחרות באירופה כללו את הליגה הבלטית (2004-2018), הליגה המרכז אירופית (2008-2010), והליגה הבלקנית (החלה ב-2008).
לכל מדינה יש בדרך כלל מערכת ליגות משלה, עם חטיבות שונות הכוללות עלייה וירידה, כמו גם פלייאוף לאחר העונה הסדירה.
ליגת ה-ACB, הליגה הספרדית, שולחת הכי הרבה מועדונים ליורוליג, שלושה עד ארבעה בכל עונה.
ליגות אחרות בין החזקות כוללות את ליגת הBSL של טורקיה, ליגת העל היוונית, LBA של איטליה ו- LNB Pro A בצרפת.
מבנה ליגות הכדורסל בישראל הוא מערכת ליגות הכדורסל בישראל.
מבנה ליגות הגברים מורכב מחמש רמות: הראשונה, ליגת העל בכדורסל, מנוהלת על ידי מנהלת ליגת העל בכדורסל, וארבע האחרות מנוהלות על ידי איגוד הכדורסל הישראלי.