tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הנבחרת הייתה אז בעיצומו של טורניר מוקדמות יורו 2012, עם שתי תוצאות תיקו ושני הפסדים.
ב-10 באוגוסט, בבכורה של ניופליאס על הקווים, גברה קפריסין 2–3 על במשחק ידידות ביתי.
כחודש לאחר מכן, בבכורה הרשמית של ניופליאס, הובסה קפריסין 0–4 על ידי במסגרת מוקדמות היורו.
קפריסין תחת ניופליאס הפסידה בכל ארבעת משחקיה הנותרים במוקדמות, ונותרה בתחתית הבית.
ניופליאס הוביל את נבחרתו בפתיחת קמפיין מוקדמות מונדיאל 2014, ובסך הכול אימן אותה בשמונה מתוך עשרת משחקיה בבית המוקדמות עם מאזן של ניצחון בודד, תיקו ושישה הפסדים.
הוא פוטר מתפקידו ב-12 בספטמבר 2013, בעקבות ההפסד 0–2 ל, עם מאזן חלש של שני ניצחונות, שתי תוצאות תיקו ו-14 הפסדים ב-18 משחקים כמאמן הנבחרת (כ-11 אחוזי הצלחה בלבד).
ב-9 בפברואר 2015 חזר ניופליאס לליגה היוונית הבכירה, כשהתמנה לתפקיד מאמן אטרומיטוס במקום ריקרדו סה פינטו, שהתפטר מתפקידו.
ניופליאס העלה את הקבוצה, שהייתה ממוקמת תשיעית בטבלה עם הגיעו, אל הפלייאוף העליון כשהוביל אותה למקום החמישי בתום העונה הסדירה.
בתום הפלייאוף דורגה הקבוצה במקום הרביעי בטבלה, והעפילה למוקדמות הליגה האירופית.
עם זאת, ניופליאס לא חידש את חוזהו שתם בסוף העונה, וסיים את דרכו במועדון לאחר חודשים ספורים בלבד.
ב-21 בינואר 2016 חזר ניופליאס למועדון נעוריו, OFI כרתים, הפעם לתפקיד המאמן.
הקבוצה סבלה ממצב כלכלי קשה בעונה הקודמת, וירדה לליגה השלישית.
עד לתום אותה עונה הצעיד ניופליאס את קבוצתו להעפלה מהירה לליגת המשנה, מהמקום הראשון בטבלת הבית.
ניופליאס פתח עם OFI את עונת בליגת המשנה, אך ב-21 בינואר 2017, שנה בדיוק לאחר מינויו, התפטר מתפקידו עקב רצף תוצאות מאכזבות.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםOFI כרתים ליגת העל היוונית20160301271282291274307612933311פנאתינאיקוס ליגת העל היוונית293300141OFI כרתים ליגת העל היוונית309289294286242200חלקידונה ליגת המשנה היוונית254 ליגת העל היוונית190סך הכול בקריירה53369
ניקור פריקרדיאלי או ניקור קרום הלב , הוא הליך רפואי בו נשאבים נוזלים מקרום הלב (פריקרד).
ניקור פריקרדיאלי מבוצע כהליך חירום במקרים של טמפונדה קרדיאלית, מצב בו תפליט פריקרדיאלי גדול (כמות נוזלים גדולה מהתקין), גורם ללחץ על שריר הלב ולהפרעה בהרפייתו, וכן במקרים בהם יש צורך בבדיקת הנוזל הפריקרדיאלי לצורך ביצוע אבחנה מבדלת בין מחלות פריקרדיאליות שונות.
בטרם ביצוע הניקור מבוצעות לרוב בדיקות שונות שמטרתן היא הערכת גודל התפליט הפריקרדיאלי ומיקומו.
תפליט הנמצא באזור האחורי של קרום הלב, עשוי להיות קשה יותר לניקוז בגישה סטנדרטית.
כמו כן מבוצעות בדיקות דם שונות, ביניהן בדיקות להערכת מידת קרישיות הדם, על מנת למזער את הסיכוי לסיבוכים כתוצאה מדימומים.
במהלך ביצוע ניקור פריקרדיאלי על החולה לשכב על גבו, כאשר משענת המיטה מורמת לזווית של 30–60 מעלות.
מנח זה ממקם את הלב קרוב יחסית לקיר בית החזה, על מנת לאפשר חדירה קלה יותר של המחט אל תוך קרום הלב, וכן מרכז את הנוזל הפריקרדיאלי בחלק התחתון של השק.
לרוב מבוצע ההליך תוך שימוש באולטרסאונד, על מנת למזער סיכוי לסטיית המחט ולסיבוכים.
כמו כן במהלך הניקור מנוטרים מדדיו החיוניים של החולה בדגש על קצב הלב, לחץ הדם והא.ק.ג..
קיימים שני מיקומים אפשריים להחדרת המחט.
המיקום הראשון והנפוץ יותר הוא מתחת לזיז עצם החזה (קסיפואיד) ואילו השני הוא במרווח בין הצלעות 5 ו-6, בגבול בין צידו השמאלי של הלב לבין הריאה השמאלית.
לאחר החדרת המחט, מוחדר צינור אל החלל הפריקרדיאלי, דרכו נשאב הנוזל הפריקרדיאלי החוצה.
לאחר שאיבת הנוזל מושאר לעיתים הצינור בחלל הפריקרדיאלי למשך מספר ימים, על מנת לנקז נוזל נוסף שעשוי להיווצר ולעקוב אחר קצב היווצרותו.
ניקז דה קייזר היה צייר בלגי של דיוקנאות וציורי היסטוריה.
ניקז דה קייזר נולד בפרבר של אנטוורפן.
הוא סיים קורס לימודים של האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן וערך סיור באנגליה, סקוטלנד צרפת ואיטליה.
לאחר שחזר לבלגיה החל ללמד באקדמיה לאמנויות היפות, ובשנת 1855 מונה למנהל המוסד.
בין תלמידיו היו קארל אומס, אז'ן סיברד וציירים בלגים רבים בני התקופה.
במהלך חייו צייר כ-350 יצירות.
בין המפורסמות Battle of the Golden Spurs (קרב דורבנות הזהב) משנת 1836, שהוצגה בתערוכה בבריסל.
דה קייזר היה ידוע גם כצייר דיוקנות.
החל משנת 1862 צייר מספר ציורים בנושאי היסטוריה של בלגיה שהועברו למוזיאון המלכותי לאמנויות הבלגי לאחר פתיחת המוזיאון.
ציוריו היו פופולריים בארצות דוברות גרמנית, והוא ביקר באופן קבוע בגרמניה.
בשנת 1873 הוענק לו עיטור פור לה מריט הפרוסי.
בשנת 1862 התקבל ללגיון הכבוד.
בשנת 1874 מונה לנשיא האקדמיה המלכותית למדע ואמנויות.
בשנת 1881 הוענק לו תואר קצין במסדר לאופולד.
ניקוס כריסטודולידיס הוא פוליטיקאי ודיפלומט קפריסאי המכהן החל מ-2023 כנשיא קפריסין.
בין השנים 2018–2022 הוא כיהן כשר החוץ ובשנים 2014–2018 כדובר ממשלת קפריסין.
בהכשרתו הוא מומחה במדעי המדינה, בוגר אוניברסיטת אתונה ופעל תקופה ארוכה בתחום הדיפלומטיה.
בשנים 2007–2010 עבד כמרצה וחוקר באוניברסיטת ניקוסיה.
מאוחר יותר מילא תפקידים שונים בממשלה השנייה של אנסטסיאדיס, לרבות כשר החוץ.
בינואר 2022 התפטר כריסטודולידיס מתפקידו בממשלה כדי לרוץ במועמד עצמאי בבחירות לנשיאות קפריסין בתמיכת מפלגות מרכז וימין-מרכז.
בהמשך זכה גם בתמיכת המפלגה הדמוקרטית (DIKO), התנועה לסוציאל-דמוקרטיה (EDEK), ההתלכדות הדמוקרטית (DIPA) והתנועה לסולידריות.
בבחירות שהתקיימו ב-2023 הוא זכה בסיבוב הראשון ב-32.04% מקולות הבוחרים ובסיבוב השני ב-51.92%, שסיפקו לו את הניצחון.
כריסטודולידויס נכנס לתפקיד הנשיא ב-28 בפברואר 2023. הוא הנשיא הראשון שנולד בקפריסין העצמאית.
כריסטודולידיס נולד ב-1973 ביירוסקיפו, על יד פאפוס במשפחה יוונית קפריסאית.
אבות אביו חיו בכפר חולו בהרי טרודוס גם כן באזור פאפוס, בעוד שמשפחת אמו התגוררה ביירוסקיפו.
הוא למד בתיכון על שם מקריוס השלישי בפאפוס וב-1991 נסע ללמוד בקווינס קולג' באוניברסיטת העיר ניו יורק, בה סיים תואר ראשון בכלכלה ובלימודים ביזנטיים ויווניים מודרניים.
בהמשך סיים תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת ניו יורק ולימודי דיפלומטיה באקדמיה הים תיכונית ללימודים דיפלומטיים של אוניברסיטת מלטה.
ב-2003 סיים את הדוקטורט במדעי המדינה ובמנהל ציבורי באוניברסיטת אתונה.
כריסטודולידיס נכנס לשירות הדיפלומטי של קפריסין בשנת 1999 לפני שהצטרף לממשלה ב-2013.
הוא שימש בשנים 2013–2018 כמנהל הלשכה הדיפלומטית של נשיא קפריסין, ובשנים 2014–2018 כדובר הממשלה.
כמו כן, שימש כיועץ הנציגות הקבועה של קפריסין במועצת האיחוד האירופי בבריסל, סגן ראש הנציגות בשגרירות קפריסין ביוון וקונסול כללי של קפריסין בממלכה המאוחדת.
כריסטודולידיס לימד קורס על היסטוריית העולם אחרי מלחמת העולם השנייה בפקולטה להיסטוריה וארכאולוגיה של אוניברסיטת קפריסין בניקוסיה.
ב-1 במרץ 2018, אחרי בחירתו מחדש של הנשיא ניקוס אנטסיאדיס התמנה כריסטולודידיס לשר החוץ.
ב-6 במרץ 2018 הצהיר שמדיניותה של ניקוסיה לא תושפע על ידי פשיטות טורקיה באזור הכלכלי הבלעדי של קפריסין.
בפגישה עם ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס הוא אמר ב"היעד מספר אחד הוא האיחוד מחדש של קפריסין".
במאי 2018 פנה רשמית לאו"ם על מנת לזרז את חידוש תהליך האיחוד מחדש של קפריסין.
אחרי פגישה עם שר החוץ היווני ניקוס קוטציאס ב-7 במאי 2018 הוא שיבח את החלטתו של אנטוניו גוטרש, המזכיר הכללי של האו"ם לשלוח נציג מיוחד על מנת לשפר את האווירה לקראת חידוש השיחות.
ביוני 2018 כריסטודולידיס ביקר בישראל ונפגש עם הנשיא ראובן ריבלין ועם ראש הממשלה בנימין נתניהו.
הם דנו בהתפתחויות האזוריות ובהידוק היחסים הדו-צדדיים בתחום האנרגיה ומצבי החירום.
הם דנו בחדירות הטורקיות ובשיתוף הפעולה האסטרטגי בנוגע לצינור הגז איסטמד.
הוא בירך באותה תקופה את הודעת חברת אקסון מובייל לגבי זירוז הקידוחים שלה בגוש 10 באזור הכלכלי הבלעדי של קפריסין.
הפעולות שהיו מתוכננות להתחיל ברבעון האחרון של 2018 החלו ב-2021.
ב-17 ביולי 2018 כריסטודולידיס פגש בבריסל את פדריקה מוגריני, הנציגה העליונה של האיחוד האירופי.
הם דנו בתפקיד הפוטנציאלי של האיחוד האירופי בחידוש השיחות עם טורקיה אחרי תקופה של תקיעות.
בביקורו הדגיש השר הקפריסאי ש"אין לקפריסין הלוקסוס לכישלון השיחות המחודשות", וש"על טורקיה להיענות לסטנדרטים האירופיים ולמשפט הבינלאומי".
ב-15 ביולי 2020 בהתייחסו לעימותים משנת 2020 בין ארמניה לאזרבייג'ן, גינה כריסטודולידיס את "הפרת שביתת הנשק" על ידי אזרבייג'ן וקרא לריסון מצד כל הצדדים על מנת למנוע את הסלמת המתח באזור".
ביוני 2022 הכריז כריסטודולודיס על מועמדותו לנשיאות, כמועמד עצמאי, על אף חברותו במפלגת האספה הדמוקרטית – DISY.
הוא זכה לתמיכת המפלגות DIKO ו-EDEK.
ב-5 בינואר 2021 סולק באופן פורמלי ממפלגת DISY.
בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות, שבו התמקם במקום הראשון עם 32.94% ונהנה מגיבוי הנשיא אנסטסיאדיס.
בסיבוב השני זכה ל-51.92% מהקולות, לעומת 48.08% של יריבו, אנדריאס מאברויאניס, שנתמך על ידי במפלגה הקומוניסטית AKEL (המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד).
הוא נשוי לדיפלומטית פיליפה קרסרה, שכיהנה כסגן מנהלת הלשכה הדיפלומטית של הנשיא, ולזוג ארבע בנות.
2018 – תואר אביר של הקבר הקדוש
2021 – אות מסדר הדגל של סרביה – מטעם נשיא סרביה, אלכסנדר ווצ'יץ'
(היחסים בין אתונה לניקוסיה ושאלת קפריסין), אתונה
ניקולאוס "ניקוס" פאפאס הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק לאחרונה בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית והיורוליג.
הוא התחיל את הקריירה במועדון המקומי סילאס ולאחר מכן עבר ללוקרוס אטלנטי.
פאפאס ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו בליגה היוונית עם פאנליניוס בעונת 2006/07. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע יול"ב עם פאנליניוס בעונת .
בסיום העונה הוא חתם לחמש שנים במועדון ליגת ה-ACB הספרדית בילבאו באסקט.
הוא הושאל לקבוצת המילואים של ריאל מדריד, ריאל מדריד ב' מהליגה הרביעית.
הוא הושאל לקולוסוס רודוס מהליגה היוונית לעונות 2009/10 ו-2010/11. הוא נבחר לשחקן הצעיר הטוב ביותר בליגה היוונית ב-2010. בפברואר 2012, הוא הצטרף לפאוק סלוניקי.
הוא עבר לפאניוניוס לעונת 2012/13, בה סיים כמלך הסלים ונבחר לחמישיית העונה בליגה היוונית.
ב-20 ביוני 2013 חתם פאפאס בפנאתינאיקוס.
ב-22 באפריל 2015, לאחר שזכה בפרס ה-MVP של משחקי 3 בשלב ההצלבה ביורוליג הראשון (קלע 25 נקודות מול צסק"א מוסקבה), הוכרז כי פאפאס האריך את חוזהו בקבוצה עד 2018. ב-16 במאי 2015 סבל פאפאס מפציעה ברצועה הצולבת הקדמית וקרע במניסקוס במשחק הליגה היוונית נגד קולוסוס רודוס.
הוא נותח למחרת והיה צפוי לחזור למגרשים לאחר חמישה או שישה חודשים.
ב-30 בנובמבר 2015, שישה וחצי חודשים לאחר פציעתו, חזר פאפאס לשחק בליגה היוונית נגד לאווריו, וקלע 2 נקודות.
במסיבת עיתונאים ב-3 ביולי 2020 אישר המאמן החדש של הקבוצה גאורגיוס וובוראס כי פאפאס נפרד מהמועדון האתונאי לאחר שבע עונות, בהן זכה בחמש אליפויות וחמישה גביעים.
ב-23 בספטמבר 2020 חתם פאפאס בהפועל ירושלים לטורניר הפיינל 8 של ליגת האלופות בכדורסל לעונת .
הוא ערך את הופעתו היחידה בקבוצה ב-30 בספטמבר 2020 בהפסד 92–65 לסן פבלו בורגוס ברבע גמר הטורניר.
ב-23 בפברואר 2021 חתם פאפאס בז'לונה גורה מליגת העל הפולנית.
הוא נפצע רבות והושעה בחלק האחרון של העונה לאחר שהסתכסך עם המאמן החדש קורו סגורה.
ב-12 משחקי ליגה הוא העמיד ממוצעים של 12.4 נקודות, 2.5 ריבאונדים, 2.8 אסיסטים ו-1.4 חטיפות בכ-27 דקות למשחק.
ב-3 בדצמבר 2022, לאחר ששיחק בקבוצה בקדם העונה, חתם פאפאס לשארית עונת 2022/23 במטרה לסגור את קריירת המשחק שלו עם קבוצתו פנאתינאיקוס.
הוא ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו ב-11 בדצמבר 2022, במשחק מול א.א.ק.
פאפאס הופיע בסך הכל בארבעה משחקי ליגה, וקלע סל אחד מול אולימפיאקוס במשחק הרביעי בגמר הליגה.
פאפאס התחייב לתרום את מלוא שכר החוזה שלו לעובדי התברואה במתחם האצטדיון האולימפי של אתונה.
כחבר בנבחרות יוון הצעירות זכה פאפאס במדליית כסף באליפות אירופה עד גיל 18 2007. הוא נבחר ל-MVP של טורניר אלברט שווייצר 2008, במהלכו קלע 27 נקודות מול ארצות הברית.
הוא זכה עם הנבחרת באליפות אירופה לנוער 2008, בה נבחר לחמישיית הטורניר.
פאפאס שיחק גם בנייקי הופ סאמיט 2009, ועזר לנבחרת "העולם" לנצח את נבחרת ארצות הברית 97–89. הוא גם זכה במדליית הכסף בגביע העולם עד גיל 19 2009 עם נבחרת יוון, ונבחר גם לחמישיית הטורניר.
פאפאס זכה עם נבחרת יוון בכדורסל עד גיל 20 גם באליפות אירופה לנבחרות עתודה 2009 ובמדליית הכסף ב-2010, אז נבחר לחמישיית הטורניר וזכה בתואר מלך הסלים.
פאפאס התאמן לראשונה עם נבחרת יוון הבוגרת ב-2010. בקיץ 2016 דווח כי פאפאס היה מעוניין לשחק בנבחרת בשל מוצאה הקפריסאי של אימו.
עם זאת, ב-2017 הוא זומן שוב לנבחרת יוון.
ב-19 באוגוסט 2017 הוא קלע 22 נקודות (שיא קריירה בנבחרת הבוגרת) במשחק ידידות נגד בלונדון.
הוא גם שיחק עם יוון ביורובאסקט 2017.
מאז 2020 הודיע פאפאס על כוונתו לשחק בקבוצת הכדורסל בכיסאות גלגלים של פנאתינאיקוס.
זה הפך לרשמי בפברואר 2023, כאשר פאפאס הפך לשחקן פעיל בו זמנית בקבוצת הכדורסל ובקבוצת הכדורסל בכיסאות גלגלים של המועדון.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-8 באפריל 2023 במשחק מול PASKA, בו קלע 5 נקודות.
פאפאס החל את הקריירה שלו כקומבו גארד.
לאחר שהתבגר כשחקן הפך לקלע טהור שיכול מדי פעם לשחק כסווינגמן.
ב-9 באפריל 2023 הכריז פאפאס על מועמדותו לראשות עיריית אתונה מטעם מפלגת השמאל סיריזה.
ניקטימנטיס ברונו (שם מדעי: Nictimantis brunoi) הוא מין של צפרדע ממשפחת האילניתיים האנדמית ליערות הלחים ויערות הגשם של ברזיל וכן לאדמות שיחים לחות וביצות מים מתוקים והיא מצויה עד לגובה 500 מטרים.
היא מאוימת בטבע מאובדן בית גידולה אך מצבה הוא "ללא חשש".
השם הספציפי של הצפרדע קרוי לכבוד החוקר ד"ר ברונו לובו (1915–1923), שהיה מנהל המוזיאון הלאומי של ברזיל (1915-1923).
זוהי צפרדע גדולה יחסית באורך של 4.9 עד 6.2 ס"מ בזכרים ו-5.6 עד 8.1 ס"מ בנקבות הגדולות יותר.
היא קשורה לאילניות של העולם הישן והיא בעלת עור חום בהיר או אפור עם כתמים כהים לאורכו ועיניים גדולות ואדומות כשל אילנית אדומת עין הפונות קדימה.
רגליה ארוכות ומתאימות לטיפוס על עצים.
היא בעלת ראש רחב ופחוס עם חוטם ארוך ומחודד.
מבנה הראש מחוזק ועוטה מבנה עצמי בולט המתמזג מהגולגולת ודומה לקסדה.
התפוצה שלה היא ביערות שבין סאו פאולו לבאהיה שבמזרח ברזיל, קרוב לרמות ברזיל והיא מסתתרת ביום בין צמחים שופעי מים בין עצי היער או במבוקים, לרוב בין עלי ברומליים בהם היא גם מטילה ביצים ושומרת עליהם.
כדי למנוע מטורפים כמו נחשים לטרוף את ביציה היא מסתתרת בנקיקים או בקצה פתחי צמחים ומנצלת את ראשה המחוזק כדי לאטום את הכניסה.
צפרדע זו יכולה גם לייצר ארס להגנה, אותם היא מעבירה דרך קוצים מבעד לגולגולתה תוך חבטות ראש באויביה או בידיים אנושיות.
הארס שלה חזק מאוד ורעיל פי 25 מרעלו של גומצן אימתן.
הצפרדע חולקת מבנה גולגולת זו עם הצפרדע מהמין Corythomantis greeningi, החיה גם במזרח ברזיל.
ניקולאוס אגפיטוס "ניקוס" רוגקאבופולוס הוא כדורסלן יווני המשחק בעמדת הסמול פורוורד בסאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוליג.
רוגקאבופולוס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי מועדון נעוריו דוקאס מהליגה היוונית השנייה נגד אתניקוס פיראוס במסגרת הגביע היווני ב-2016. ב-13 ביולי 2017 חתם לשש שנים בא.א.ק.
הוא בילה את עונת 2017/18 במדי קבוצת הנוער של המועדון ובקבוצת האימונים של הקבוצה הבוגרת.
בעונה שלאחר מכן עלה רוגקאבופולוס לקבוצה הבוגרת של המועדון וערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל היוונית.
במהלך עונת הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרות האירופיות, בליגת האלופות בכדורסל.
במהלך עונת 2020/21 התעמת רוגקאבופולוס עם המועדון עקב הפחתה בזמן המשחק והלנת תשלומי חוזה, עימות שהסתיים בהשעייתו מהקבוצה להמשך העונה.
בסיום העונה שוחררו כל שחקני הקבוצה מחוזיהם על מנת לנהל משא ומתן בתנאים חדשים, ורוגקאבופולוס הפך לשחקן חופשי.
באפריל 2020 הכריז רוגקאבופולוס על מועמדותו לדראפט ה-NBA 2020, אך לבסוף הוא לא התמודד.
ב-28 ביולי 2021 חתם רוגקאבופולוס לשלוש שנים בפרומיתאס פטרס מליגת העל היוונית והיורוקאפ.
ב-16 משחקי ליגה הוא העמיד ממוצעים של 6.5 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים בכ-20 דקות למשחק.
הוא הושעה מסיבות משמעתיות בחלק האחרון של העונה.
בעונת 2022/23 שיחק רוגקאבופולוס במרקזפנדי דניזלי מליגת העל הטורקית, והעמיד ממוצעים של 15.4 נקודות, 4.5 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים ב-28 משחקי ליגה מקומית.
ב-3 ביולי 2023 חתם רוגקאבופולוס לשלוש שנים בסאסקי בסקוניה מליגת ה-ACB הספרדית והיורוליג.
רוגקאבופולוס היה חבר בנבחרות הצעירות של יוון.
עם נבחרת הקדטים הוא זכה באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16 דרג ב' ב-2017, ונבחר גם ל-MVP של הטורניר.
במהלך הטורניר הוא העמיד ממוצעים של 18.0 נקודות, 6.9 ריבאונדים, 2.4 אסיסטים, 1.4 חטיפות ו-0.5 חסימות למשחק.
ב-2018 הוא שיחק באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18, בה העמיד ממוצעים של 19.7 נקודות, 6.6 ריבאונדים, 2.1 אסיסטים, 1.4 חטיפות ו-0.1 חסימות למשחק.
בגביע העולם בכדורסל עד גיל 19 2019 הוא העמיד ממוצעים של 13.7 נקודות, 4.6 ריבאונדים, 2.4 אסיסטים, 0.7 חטיפות ו-0.7 חסימות למשחק.
באותה שנה באליפות אירופה לנוער הוא נבחר לחמישיית הטורניר לאחר שהעמיד ממוצעים של 11.7 נקודות, 8.4 ריבאונדים, 2.0 אסיסטים, 1.1 חטיפות ו-0.6 חסימות למשחק במהלך הטורניר.
ביוני 2021 נבחר רוגקאבופולוס על ידי מאמן נבחרת יוון הבוגרת ריק פיטינו לטורניר הקדם-אולימפי 2020 בקנדה.
ב-2023 הוא זומן לסגל יוון לגביע העולם בכדורסל 2023.
ניקוס יאנאקופולוס הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת השוער בקבוצת פאניוניס מליגת העל היוונית.
יאנאקופולוס שיחק בקבוצות פאניוניוס, פנאתינאיקוס, קרקירה, פאנטוליקוס ואפולון סמירניס מליגת העל היוונית, ואריס לימסול מליגת העל הקפריסאית.
ב-27 ביולי 2022 חתם בזימברו קישינב מליגת העל המולדובית.
ב-28 בספטמבר 2023 חתם בהפועל פתח תקווה מליגת העל הישראלית.
ניקולס פרי , אשר נודע ברשת בעיקר בשם ניקוקדו אבוקדו (Nikocado Avocado), הוא יוטיובר ואושיית רשת אמריקאי, יליד אוקראינה.
הוא נודע בעיקר בשל סרטוני המוקבאנג שלו ביוטיוב.
נכון לנובמבר 2022 היו לששת ערוצי היוטיוב שלו מעל ל-7 מיליון עוקבים וכ-1.8 מיליארד צפיות בסך הכל.
ניקולס פרי נולד בשנת 1992 בעיר חרסון שבאוקראינה.
בהמשך הוא אומץ על ידי משפחה אמריקאית ועבר לארצות הברית, שם הוא גדל במדינת פנסילבניה.
בין השנים 2011 ל-2012 פרי התפרנס ככנר ועבד בנוסף בהום דיפו.
בשנת 2013 הוא עבר לניו יורק במטרה להגשים את חלומו לנגן בתזמורת בברודוויי.
עם זאת, הוא התקשה להתפרנס מכך בניו יורק אשר מוצפת במוזיקאים מוכשרים רבים במיוחד.
פרי הקים את ערוץ היוטיוב שלו במהלך 2014. הערוץ של פרי, לו הוא קרא "Nikocado Avocado", כלל בתחילה ולוגים העוסקים בטבעונות, תוכן שקשור לחייו האישיים, חוויות טיול, וכמו גם סרטונים שהתמקדו בהופעות מוזיקליות.
במהלך שנת 2016 פרי בחר לעבור להתמקד בפיתוח סרטוני מוקבאנג, במסגרתם אנשים צורכים כמויות גדולות במיוחד מזון, וזה היה הדבר שתרם בסופו של דבר לכך שהוא יזכה לפרסום רב במיוחד באינטרנט.
פרי נוהג להפיק סרטוני מוקבאנג בהם הוא לעיתים רבות משלב אנקדוטות אישיות, אתגרים שונים, ושיתופי פעולה עם יוטיוברים אחרים.
משנת 2016 ואילך החל פרי לצלם סרטוני מוקבנג, והפך לאחד מהגברים האמריקאים הראשונים שנטלו חלק בטרנד, כאשר סרטון המוקבאנג הראשון של פרי זכה ל-50 אלף צפיות תוך שבועיים ממועד פרסום הסרטון.
בסרטוני המוקבאנג הראשונים של פרי תוכי המחמד שלו נהג לשבת על כתפו בזמן שהוא אוכל.
בשנת 2018 פרי הופיע בתוכנית הקומית של קומדי סנטרל "Tosh.0".
פרי פעיל גם בפלטפורמות מקוונות נוספות מלבד יוטיוב - Cameo, טיקטוק, טוויטר, פייסבוק, אינסטגרם, Patreon, ו-OnlyFans.
לטענתו הוא חווה מעת לעת אפיזודות מאניות בשל התזונה הגרועה שלו, וכי הוא מנצל את הרגעים שהוא בתחתית על מנת לגרום לכמות גדולה בהרבה של אנשים לצפות בסרטונים שלו.
סיפורו של פרי מהווה דוגמה ללכידת קהל, בו תגובות הקהל עודדו אותו להקצין את ההתנהגות שלו.
בשל העלייה החדה של פרי במשקל בשנים האחרונות, מעריצים ויוטיוברים רבים הביעו דאגה אמיתית למצב בריאותו של פרי.
בראיון שנערך ב-2019 פרי ציין שהוא מתכנן ליצור סרטוני מוקבנג רק "עוד כמה שנים ספורות" וש"זה מאוד לא בריא".
בנוסף לכך לאורך השנים העלה פרי גם מספר רב של סרטונים בהם הוא נראה בסערת רגשות והדבר הוביל אנשים רבים להטיל ספק במצב בריאותו הנפשית של פרי.
בשנת 2019, פרי ציין בראיון למגזין "Men's Health" שהוא סובל מהפרעה בזקפה ואובדן חשק מיני כתוצאה מזלילות היתר שלו.
ב-18 בספטמבר 2021 פרי טען שהוא שבר את צלעותיו לאחר חודשים של "שיעול מוגזם ועוצמתי".
בשנת 2021 פרי ציין בפני צופיו שהוא מוגדר כנכה ושהוא רוכב על קלנועית.
ב-7 בספטמבר 2024 פרי העלה סרטון חדש לערוץ היוטיוב שלו שחשף כי הוא רזה כעת והוא סיפר בו שלקח לו שנתיים לרדת 110 ק"ג במשקל.
הוא הסביר גם שהסרטונים שהועלו בשנים האחרונות צולמו לפני שהוא החל להרזות, והוא תיאר את ערוץ היוטיוב שלו כ"ניסוי חברתי".
בתחילת 2014 עבר לקולומביה על מנת לחיות יחד עם חברו אורלין הום.
הזוג התחתן ב-10 באפריל 2017. לאורך השנים בני הזוג שיתפו חוויות רבות ואתגרים שונים מחייהם כזוג נשוי בסרטונים שונים בערוץ היוטיוב של ניקוקדו אבוקדו.
ניקור עיניו של שמשון (בהולנדית: De blindmaking van Simson) הוא ציור מאת הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין, אשר צויר בשנת 1636 בצבעי שמן על בד בגודל 206 × 276 ס"מ.
הציור מציג את הסיפור המקראי על ניקור עיניו של שמשון, שאיבד את כוחו העצום לאחר שגולח שיער ראשו.
הציור נמצא מאז שנת 1905 באוסף מוזיאון שטדל שבפרנקפורט על המיין.
הוא נרכש לאחר גיוס כספים בסכום הגבוה לאותה תקופה של 336,000 מארק ממשפחת שונבורן האוסטרית.
מספר שנים קודם לכן, בין 1629 ל-1630, יצר רמברנדט ציור נוסף שמשון ודלילה.
שמשון היה גיבור מקראי שעליו מסופר בספר שופטים פרקים י"ג-ט"ז.
בעזרת אלוהים, שהעניק לו כוח פיזי עצום, הוא נלחם בשם עם ישראל כנגד הפלשתים.
כנזיר, נאסר עליו לגלח את שיערו, שכן בכך יאבד את כוחו הפיזי.
שמשון התפתה על ידי הפלשתית הערמומית דלילה, אשר חילצה ממנו את סוד כוחו.
בתמורה לתשלום, היא בגדה בו ומסרה את המידע לשליטי הפלשתים.
היא הרדימה אותו על ברכיה והורתה לגזוז את שבעת מחלפות ראשו, מה שגרם לאובדן כוחו המוחלט.
כשהתעורר, לכדו אותו הפלשתים, ניקרו את עיניו והוליכו אותו למדבר, שם נקשר למטחנת עפר.
מאוחר יותר, הביאו אותו הפלשתים למקדש דגון כדי לבדר את הקהל במהלך חג פולחני.
אז פנה שמשון לאלוהים וביקש ממנו להעניק לו פעם נוספת את כוחו.
לאחר שהתמלא שוב בכוח, מוטט את עמודי המקדש וגרם לקריסתו, ובכך מצא את מותו יחד עם אלפי פלשתים.
רמברנדט ממלא את הקומפוזיציה שלו בדמויות בתנועה עזה.
שמשון, אשר הוכרע, נאבק כמו חיית טרף לכודה.
הכאב הנגרם כתוצאה מניקור עיניו מתבטא בתנוחת גופו המעוותת, ברגלו המורמת ובבהונותיו המתכווצות בתנועה של עווית.
רמברנדט מתאר את האירוע באכזריות חסרת תקדים, כאשר הדגש מושם על סבלו של שמשון.
האכזריות של המבצעים והצופים רק מגבירה את תחושת האימה בציור.
האפקט הדרמטי של היצירה מועצם על ידי השימוש באור בסגנון הקרוואג'יזם.
הניגוד בין הרקע המואר משמאל לחזית החשוכה מסמל את גורלו של שמשון: הוא נופל מילולית ומטפורית מן האור אל החושך.
יכולת הראייה שאפשרה לו להתפעל מיופיה של דלילה נגזלה ממנו לנצח.
דלילה מופיעה באמנות פעמים רבות כסמל לתחבולות נשיות, האישה היפה שהפילה גבר חזק בפח בערמומיותה.
רמברנדט מציג אותה כאישה חסרת מצפון, מחזיקה במספריים ביד אחת ובשיערות ראשו של שמשון ביד השנייה, ומניפה אותן לאור.
מבטה מלא גאווה והיא מביטה בהשפלתו של שמשון בסיפוק.
המסר המוסרי של הציור עשוי להתייחס למיתוס של טיטיוס, שסבל עונש נורא בהדס בשל תאוותו הבלתי מרוסנת, סיפור שאותו הכיר רמברנדט מכתביו של קארל ואן מונדר.
קונסטנטין הויגנס היה מזכירו של הנסיך פרדריק הנדריק ותיווך ברכישות האמנותיות של בית המלוכה.
בשנות ה-30 של המאה ה-17 הוא המליץ על רמברנדט לבית אוראניה ואף ראה עצמו כפטרונו.
בשנת 1639 העניק רמברנדט להויגנס במתנה ציור, אשר בהתבסס על ממדיו במכתב ההקדשה, ככל הנראה היה ניקור עיניו של שמשון.
נשאלת השאלה האם הויגנס קיבל את הציור.
שתי אינדיקציות מעלות ספק בכך: ראשית, רמברנדט עצמו כתב ששלח את היצירה חרף רצונו של הויגנס.
שנית, אין אזכור של הציור במקורות הרבים העוסקים בהויגנס.
יש המשערים שהויגנס דחה את המתנה מחשש שרמברנדט ידרוש תמורה כלכלית בעבורה או מפני שלא רצה להרגיש מחויב להמשיך ולקדם את הקריירה שלו.
הוצאת Waanders, זוולה/רייקסמוזיאון אמסטרדם, 2006.
ניקושור דניאל דן (ברומנית: Nicușor Daniel Dan; נולד ב-20 בדצמבר 1969) הוא פוליטיקאי ומתמטיקאי רומני, המכהן החל מ-26 במאי 2025 כנשיא רומניה.
הוא נבחר לתפקיד כמועמד עצמאי מהמרכז הפוליטי, אחרי שב-18 במאי 2025 הביס בסיבוב השני לבחירות לנשיאות את ג'ורג'ה סימיון, מועמד המפלגה הימנית הלאומנית "הברית לאחדות הרומנים".
דן כיהן בין אוקטובר 2020 למאי 2025 כראש עיריית בוקרשט.
ניקושור דן נולד ב-1969 בעיר פגראש במחוז בראשוב, דרום טרנסילבניה.
זכה במדליות זהב באולימפיאדת המתמטיקה הבין-לאומית בשנים 1987 ו-1988. למד לתואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת בוקרשט, ומשנת 1992 למד לתואר שני באקול נורמל סופרייר בפריז .
ב-1998 סיים תואר דוקטור במתמטיקה באוניברסיטת פריז.
לאחר מכן שב לרומניה וייסד מוסד שנועד להנחות סטודנטים מחוננים לכיוון המחקר המדעי.
בשנת 2015 הקים את האיחוד להצלת בוקרשט, הדוגל במלחמה בשחיתות ובשימור המורשת, מה שהניע אותו לעשייה פוליטית.
שנה לאחר מכן, ייסד בשותפות את מפלגת האיחוד להצלת רומניה (USR), אולם עזב את המפלגה בשנת 2017 על רקע השינוי הפרוגרסיבי שלה והתמקדותה במלחמה שמרנית יותר בשחיתות.
מאז שנת 2016 שימש דן כחבר בית הנבחרים של רומניה, עד לבחירתו לראש עיריית בוקרשט העצמאי הראשון בשנת 2020. בשנת 2024 זכה פעם נוספת בבחירות לראשות עיריית בוקרשט.
דן השתתף כמועמד עצמאי בבחירות לנשיאות רומניה (2025), וזכה ל-20.99 אחוזי הצבעה בסיבוב הראשון.
ב-18 במאי התמודד בסיבוב השני נגד ג'ורג'ה סימיון ונבחר לנשיאות רומניה.
נשיא רומניה החדש, ניקושר דן, הגיש הסתייגות, אך הסתייגותו נדחתה וההצעה של וקסלר אושרה ברוב של שני שלישים.
ניקושור דן בקשר זוגי, ללא נישואים, עם מירבלה גרדינארו, בוגרת הפקולטה לגאוגרפיה של אוניברסיטת בוקרשט.
לשניים שני ילדים והם מתגוררים בבוקרשט.
ניקי סיקס (Nikki Sixx) (נולד Frank Carlton Serafino Feranna Jr, ב-11 בדצמבר 1958) הוא מייסד להקת הגלאם מטאל מוטלי קרו.
סיקס נולד בסן חוזה, קליפורניה.
הוא ממוצא איטלקי מצד אביו.
וגדל עם אמו דינה צ'ארלס, ועם סבו טוני, וסבתו נונה, לאחר שאביו עזב את המשפחה.
לאחר שאמו נטשה אותו, עבר לגור עם סבו וסבתו.
דודו של סיקס הוא דון צימרמן, מפיק ונשיא קפיטול רקורדס.
הייתה לו אחות ביולוגית מלאה אחת, ליסה (נולדה עם תסמונת דאון, מתה בסביבות שנת 2000), ויש לו אח אחד למחצה, רודני אנתוני פראנה (נולד ב-1966) ואחות למחצה ססי.
בנעוריו הקשיב לדיפ פרפל, הארי נילסון, הביטלס, הרולינג סטונס, אלטון ג'ון, קווין ובלאק סבאת'.
מאוחר יותר גילה את טי רקס, דייוויד בואי וסלייד.
כשגר בג'רום, איידהו, בגיל ההתבגרות, הפך פראנה לפושע.
הוא פרץ לבתים של שכנים, גנב בחנויות, וגורש מבית הספר בשל מכירת סמים.
סבו וסבתו שלחו אותו לגור עם אמו, שעברה לסיאטל.
הוא התגורר שם לתקופה קצרה, ולמד לנגן בגיטרה בס, לאחר שקנה אותה בכסף שהרוויח ממכירת גיטרה שגנב.
קריירה מוקדמת, בלהקות סיסטר ולונדון (1975-1979)
בגיל 17 פראנה עבר ללוס אנג'לס ועבד בעבודות כמו בחנות אלכוהול, ומכירת שואבי אבק בזמן שהוא נבחן ללהקות.
בסופו של דבר הצטרף ללהקה סיסטר, בהובלת בלאקי לולס, לאחר שענה על מודעה עבור נגן בס.
זמן קצר לאחר הקלטת הדגמה, פראנה פוטר מסיסטר, יחד עם חבר הלהקה ליזי גריי.
פראנה וגריי הקימו את הלהקה לונדון זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1978. במהלך תקופה זו, שינה פראנה את שמו לניקי סיקס באופן חוקי.
לאחר מספר שינויים בהרכב, לונדון צירפה ללהקה את הזמר לשעבר, נייג'ל בנג'מין, והקליטו דמו.
לאחר עזיבתו של בנג'מין, סיקס התקשה במציאת מחליף.
בסופו של דבר, להקה כללה את ניקי סיקס, בלקי לולס, איזי סטראדלין ופרד קורי.
סיקס הקים את הלהקה מוטלי קרו בשנת 1981, עם טומי לי.
מאוחר יותר הצטרפו אליהם הגיטריסט מיק מארס באמצעות מודעה בעיתון מקורי, והזמר וינס ניל, שלמד עם לי בתיכון.
הם הוציאו את אלבום הבכורה Too Fast for Love שהקליטו בעצמם.
במשך שנות השמונים המשיכו להוציא אלבומים.
בשנת 1983 הוציאו את האלבום Shout At The Devil,
בשנת 1985 הוציאו את האלבום Theatre Of Pain'
בשנת 1987 הוציאו את האלבום Girls, girls, girls,
בשנת 1989 הוציאו את האלבום Dr.
Feelgood, שהוא האלבום המצליח מבין מכולם, שהביא אותם להצלחה בינלאומית.
הוא נשאר בראש המצעדים 114 שבועות לאחר יציאתו לאור.
סיקס התמכר להרואין, וב-23 בדצמבר 1987, כתוצאה מלקיחת מנת יתר, מת מוות קליני למשך 2 דקות, עד שחובש הקים אותו לתחיה בעזרת שני מזרקים מלאים אדרנלין.
ב-1991, ניל עזב את להקה, והוחלף על ידי המוזיקאי ג'ון קוראבי.
הם הוציאו איתו אלבום אחד.
בשנת 1996, פוטר קוראבי מהלהקה, והלהקה התאחדו עם ניל והוציאו ביחד אלבום.
במהלך הופעה, באוקטובר 1997, השתמש סיקס בכינויים גזעיים, תוך כדי שהוא מעודד את הקהל לתקוף פיזית מאבטח, על כך שתקף מעריצה שוב ושוב.
במאי 2001, התייחס סיקס לנושא, וטען שהתנצל בפני קורבן האירוע.
בשנת 1999, עזב טומי לי את מוטלי קרו כדי להקים את הלהקה Methods Of Mayhem, והוחלף על ידי המתופף רנדי קסטילו, המתופף לשעבר של אוזי אוסבורן, איתו הוציאו את האלבום "new Tattoo".
הלהקה עשתה הפסקה לזמן קצר לפני שהתאחדו מחדש.
בשנת 2004, הכריז סיקס על ספר אוטוביוגרפיה משנת 2001 בשם "הלכלוך".הספר נכנס לעשירייה הראשונה ברשימת "רבי המכר של "הניו יורק טיימס" ונשאר שם עשרה שבועות.
בשנת 2006, מוטלי קרו השלימו סיבוב הופעות, בהשתתפות כל ארבעת חברי הלהקה המקוריים, ואף נעשה בשיתוף פעולה חלקי עם הלהקה אירוסמית'.
פאלי נולד במולדובה, והיגר לישראל בגיל 8 עם אמו, שהייתה עובדת זרה.
כספורטאי הוא משתייך ל"אגודת מכבי חיפה כרמל".
ב- 2005 עשה את ההתקדמות המשמעותית ביותר: ביוני 2005 קפץ לגובה של 2.22 מ' באליפות אזור השרון, ובכך שבר את שיא ישראל לנוער, כשהוא משפר בסנטימטר אחד את שיאו בן ארבע השנים של יואב שוסטר.
פאלי זכה במדליית ארד באליפות אירופה לנוער עד גיל 19 בליטא, לראשונה בתולדות האתלטיקה הישראלית ב-23 ביולי 2005. הוא קפץ לגובה של 2.19 מ', כשהוא מנסה לעבור 2.21 מ', אך נכשל.
זוכה מדליית הזהב בתחרות זו, איוון אוחוב הרוסי, ניצח כשעבר 2.23 מ', גובה שפאלי עתיד לעבור עוד במהלך אותה שנה.
ב-12 ביוני 2006 קפץ פאלי לגובה של 2.28 מ' באליפות ישראל לנוער.
הוא השיג תוצאה זו לאחר חצי שנה שבה סבל מפציעה, ואשר במהלכה קפץ רק פעם אחת ובה הגיע לגובה של 2.15 מ'.
בתחרות זו עבר פאלי את כל הגבהים בניסיון הראשון.
ב-12 ביולי 2006, בדיוק חודש לאחר שקפץ 2.28 מ', ניצח פאלי באליפות ישראל לבוגרים בפעם השנייה, כשהוא קופץ לגובה של 2.30 מ', שהיא תוצאת השנה בעולם לבני גילו והרביעית לבוגרים עד אותה העת.
זוהי התוצאה השנייה בטיבה אי פעם בקפיצה לגובה בישראל, לאחר 2.36 מ' של קונסטנטין מטוסביץ'.
פאלי עבר גובה התחלתי של 2.07 מ' בניסיון הראשון, כמו גם את שני הגבהים הבאים: 2.17 מ' ו- 2.23 מ'.
לאחר מכן פסל בניסיון הראשון ב-2.26 מ', ועבר בניסיונו השני, כמו גם את הגובה שאחריו - 2.30. לאחר מכן החליט לקפוץ לגובה של 2.37 מ' במטרה לשבור את שיא ישראל ולקבוע שיא עולם חדש לנוער, אך פסל בכל שלושת ניסיונותיו.
יום לפני כן קיבל פאלי במסגרת אליפות ישראל את פרס "אתלט השנה", ומאמנו אלברט פונג'ין קיבל את פרס "מאמן השנה".
באוגוסט 2006 נערכה אליפות אירופה לבוגרים בגטבורג, שוודיה.
זו הייתה הפעם הראשונה בה התחרה מול הטובים ביותר בענף.
פאלי עבר 2.26 מ' במוקדמות והבטיח לעצמו השתתפות בגמר.
הוא נעצר ב-2.30 מ', שיאו האישי, בו פסל שלוש פעמים, ובכך סיים במקום השישי.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בבייג'ינג, ב-17 באוגוסט אותה שנה זכה פאלי במדליית כסף, לאחר שקבע שוב תוצאה של 2.29 מ'.
הוא הוביל בתחרות עד לניסיונו האחרון של מתחרהו העיקרי, הסיני האיקיאנג הואנג, שעבר 2.32 מ'.
במדליית ארד זכה בודן בונדרנקו מאוקראינה (2.26 מ').
בכך גם הדיח הסיני את פאלי מתוצאת השנה בעולם לנוער.
ב-3 במרץ 2007 עבר פאלי 2.27 מ' בשלב הראשון באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2007 בברמינגהאם, תוצאה זו מהווה את שיאו האישי באולם.
בגמר סיים במקום השמיני והאחרון (בשוויון עם אתלט נוסף) לאחר שלא הצליח לעבור 2.20 מ'.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 2008 לא הצליח לשחזר את יכולתו, ולא השיג את הקריטריון להשתתפות באולימפיאדת בייג'ינג, אך ב-13 ביולי 2008 הוא הצליח להשיג את הקריטריון ולהעפיל לאולימפיאדה לאחר שקבע 2.27 מטרים בתחרות גרנד פרי ירושלים.
באולימפיאדה סיים במקום ה-21, לאחר שלא הצליח לעבור גובה של 2.25 מטרים, והודח בשלב המוקדמות.
לאחר פציעה לא הצליח פאלי לשחזר את הישגיו, נטש כמעט לחלוטין את האימונים ואת העיסוק בספורט מקצועני, ואף החל לעבוד כפועל ייצור במפעל תעשייתי.
בשנת 2013 פתח בקמפיין לגיוס תרומות לשם המשך אימוניו באמצעות אתר מימון ההמונים הדסטארט.
אף שלא הצליח להשיג את הסכום שהיה דרוש לו, חזר להתאמן ואף השתתף באליפות ישראל באתלטיקה אותה שנה, אם כי רשם בה תוצאה חלשה.
ניקולס כריסטיאן "ניקי" הופקינס היה מוזיקאי בריטי, שנודע בעיקר בזכות תרומתו בנגינת קלידים בסוף שנות ה-60 ובראשית שנות ה-70. בין השאר הקליט עם להקת הביטלס וכן עם חבריה לאחר פירוקה של הלהקה, הרולינג סטונז, המי, ג'ף בק, הקינקס, ג'פרסון איירפליין (עימם גם הופיע בפסטיבל וודסטוק ההיסטורי), סטיב מילר בנד ועוד.
הופקינס החל את דרכו כנגן ליווי בלונדון בראשית שנות ה-60 ובמהרה הפך לאחד מנגני הקלידים המבוקשים ביותר.
בעקבות זאת, השתתף בנגינה בכמה מהלהיטים החשובים באותה העת.
ההקלטות המוקדמות והידועות בהן השתתף היו יחד עם להקת המי באלבומה הראשון פורץ הדרך "הדור שלי", עם להקת הקינקס, עם ג'ימי פייג' וג'ון בונהם, ג'ו קוקר, דונובן ובמיוחד עם להקת הרולינג סטונז עימם פעל במשך קרוב לעשור הן בהקלטת אלבומיהם והן במהלך מסעות ההופעות שלהם.
הקשר האמיץ בין הופקינס לבין חברי להקת "הרולינג סטונז" בא לידי ביטוי בין השאר בהקלטת האלבום "Jamming With Edward" בו נטל תפקיד מרכזי ואף צייר את עטיפת האלבום.
ניקי דה סן פאל הייתה פסלת, ציירת ומפיקת סרטים צרפתיה.
בין פסליה: "הגולם" בגן רבינוביץ' (המוכר כ"גן המפלצת") וגן הפסלים "תיבת נח" בגן החיות התנ"כי בשיתוף פעולה עם האדריכל השווייצרי מריו בוטה.
קתרין מארי-אנייס פל דה סן פאל (Catherine Marie-Agnès Fal de Saint Phalle) נולדה ליד פריז.
לאחר שנפגעה קשות מבחינה כלכלית בשפל הגדול, היגרה משפחתה מצרפת לארצות הברית ב-1933.
בצעירותה הייתה דוגמנית אופנה, בגיל שש-עשרה היא הופיעה בשער השבועון האמריקאי "לייף" (26 בספטמבר 1946) ובנובמבר 1952 בשער שבועון האופנה הצרפתי "ווג".
בגיל שמונה-עשרה ברחה מהבית ונישאה לסופר הארי מאתיוס, שאותו הכירה כאשר היו שניהם בני שתים-עשרה.
הם עברו לגור בקיימברידג', מסצ'וסטס.
שלוש שנים לאחר מכן נולדה בתם הבכורה וב-1952 היגרה המשפחה לפריז.
באותה עת היא עדיין התפרנסה מדוגמנות, ניסתה את כוחה גם בתיאטרון והתקשתה לשלב את עבודתה עם האמהות.
הילד השני שנולד והמצב הכלכלי הקשה רק הגבירו את האתגר.
מצבה הנפשי של דה סן פאל התערער והיא אושפזה בבית חולים פסיכיאטרי בו קיבלה טיפולים קשים.
הפצע שליווה אותה כל חייה - הפגיעה המינית שעברה בילדותה מאביה - התפרץ, אבל הטראומה הזו הייתה גם תחילתה של דה סן פאל כאמנית.
בבית החולים היא גילתה צבעים, חומרים, ואת האמנות, שמרגע זה הפכה למשימת חייה.
ב-1955 הכירה את ז'אן טינגלי ואשתו.
ב-1960 התגרשה מבעלה, טינגלי התגרש מאשתו, והשניים עברו לגור יחד תוך שיתוף פעולה אמנותי.
דה סן פאל נפטרה ממחלת ריאות בגיל 71.
סרט על חייה בשם "ניקי" - של במאית סאלין סאלט - יצא לאקרנים בשנת 2024.
מזרקת סטרווינסקי ליד מרכז ז'ורז' פומפידו בפריז.
בגן הפסלים לָאוֹמָאייר (Laumeier) בסנט לואיס.
"אל השמש" (1983) באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
גן הפסלים – תיבת נח בגן החיות התנ"כי בירושלים.
ב-2008 הוצגה תערוכה של כ-20 מיצירותיה בגן הבוטני של מיזורי בסנט לואיס.
(Giardino dei Tarocchi) ליד העיר גרוסטו שבטוסקנה, איטליה.
שדרה בקרבת המוזיאון הלאומי לנשים באמנויות, וושינגטון די.
"הגולם" (ידוע בכינוי "המפלצת") הוא פסל מסוג מיצב שיצרה דה סן פאל בגן רבינוביץ' בקריית יובל שבירושלים.
המיצב נוצר על ידה מבטון יצוק, בשנים 1971–1972. גן השעשועים הציבורי שבו נמצא הפסל נקרא גם "גן רבינוביץ'", על שם התורם שמימן את הקמת הפסל והגן.
"הגולם" מסמל על פי דברי האמנית רעיונות פמיניסטיים.
הפסל הוא בדמות מפלצת, שמייצגת כנראה אישה עבת בשר החולשת על גן המשחקים, אך עם זאת - משרה תחושה נעימה, ובכך מאתגרת האמנית את דימוי גוף האישה הנפוץ.
הפסל מהווה גם מגלשה המורכבת משלושה מסלולים, המדמים את לשונותיה של המפלצת.
בחלק האחורי של מבנה הפסל בנויות מדרגות, בהן יכולים ילדים לטפס מעלה ואז לגלוש מטה במסלולי הגלישה המצויים בחזית הפסל.
יש הסבורים כי בכך התכוונה האמנית ליצור דימוי של הולדת ילדים על ידי המפלצת.
לדברי האמנית, פסל הגולם נועד לסייע לילדים להתגבר על פחד ממפלצות.
ב-29 באוקטובר 2014 הושק לרגל יום הולדתה ה-84 גוגל דודל.
בין התאריכים 30 אפריל - 5 אוקטובר 2025, הקדיש Hôtel de Caumont שבאקס-אן-פרובאנס, תערוכה של דה סן פאל שהוצגה בכל חדרי ואולמות המרכז.
אנדראס ניקולאוס "ניקי" לאודה היה טייס, יזם ונהג במרוצי פורמולה 1, מאוסטריה.
לאודה ניצח שלוש פעמים באליפות העולם בפורמולה 1, הוא יסד וניהל שתי חברות תעופה ואף ניהל במשך שנתיים את קבוצת יגואר במרוצי פורמולה 1.
ב-2013 הופיעה דמותו של לאודה בסרט Rush המתאר את היריבות בינו לבין ג'יימס האנט.
לאודה נולד בווינה, אוסטריה, למשפחה עשירה.
הוא החל עוסק בספורט מרוצי מכוניות למרות התנגדות משפחתו.
תחילה התחרה לאודה במכונית מיני, ומשם עבר לקטגוריית פורמולה וי, כנהוג בארצות מרכז אירופה.
מקטגוריה זו עבר לנהוג במכוניות ספורט: פורשה ושברון.
בשנת 1971 נטל הלוואה בנקאית גדולה וקנה את דרכו לקבוצת מרץ, כנהג פורמולה 2. בשנת 1973 עבר לקבוצת BRM, פעם נוספת לאחר שהשקיע מכספו בקבוצה.
בשנת 1974 נקרתה בדרכו ההזדמנות כאשר הנהג קליי רגזוני עזב לקבוצת פרארי ובעל הקבוצה, אנצו פרארי שאל לדעתו על לאודה.
רגזוני שיבח את לאודה, ופרארי הזמינו להצטרף לקבוצה ואף שילם את החובות שצבר עד אותה עת.
כבר במרוץ הבכורה בקבוצת פרארי סיים לאודה במקום השני בגרנד פרי בארגנטינה.
ניצחונו הראשון בגרנד פרי, שהיה אף ניצחון ראשון לקבוצת פרארי מאז 1972, היה בגרנד פרי הספרדי.
בשישה מרוצים בעונתו הראשונה בפרארי פתח את המרוץ במקום הראשון, אולם ניצח רק במרוץ אחד נוסף (הגרנד פרי ההולנדי), בגלל צירוף של תקלות טכניות וחוסר ניסיון.
הוא סיים רביעי באליפות הנהגים והראה מחויבות עמוקה לפיתוח המכונית.
את עונת 1975 פתח בהופעות אפרוריות בארבעת המרוצים הראשונים, אולם לאחריהם זכה בארבעה מתוך חמשת המרוצים בהם השתתף.
הוא ניצח אף במרוץ האחרון בעונה, שנערך בארצות הברית, ובכך הבטיח את אליפות העולם.
באותה עונה אף היה הנהג הראשון והיחיד שביצע הקפת מסלול בנורבורגרינג, בגרנד פרי גרמניה, בפחות מ-7 דקות, הישג יוצא דופן באותם ימים.
בעונת 1976 בלט לאודה החל מן המרוץ הראשון, וזכה בארבעה מתוך ששת המרוצים הראשונים, בשני האחרים סיים במקום השני.
בעת שהשיג את ניצחונו החמישי הוביל כבר בדירוג הנהגים במספר נקודות גדול מכפול מן הבא אחריו, וניצחונו באליפות נראה מובטח.
שבוע בטרם התקיים מרוץ גרנד פרי גרמניה ניסה לאודה לארגן חרם נהגים על המסלול על רקע נושאי בטיחות, אולם נכשל.
בעת ההקפה השנייה במרוץ איבד לאודה שליטה על הרכב, כנראה עקב תקלה במתלה האחורי, התנגש במעקה בטיחות והוטח בחזרה לתוך המסלול, שם התנגשו בו שתי מכוניות מרוץ אחרות.
מכוניתו עלתה בלהבות, בעודו לכוד בכלי הרכב.
בטרם הצליחו נהגים אחרים לחלצו הוא נכווה קשות בראשו וכן סבל משאיפת עשן.
בבית החולים הוא שקע בקומה וכומר הוזמן למיטתו.
כתוצאה מפציעתו סבל לאודה מצלקות בולטות בפניו, שהפכו לסימן ההיכר שלו בציבור.
הוא הסתפק בניתוח פלסטי כדי לאפשר לו לפקוח באופן חופשי את עיניו, אולם לא תיקן צלקות בולטות אחרות.
מאז התאונה הקפיד לחבוש כובע אדום, כדי להסתיר צלקות על פדחתו.
לאודה שב להתחרות שישה שבועות לאחר פציעתו ולא השתתף בשני מרוצים.
בתקופה זו צמצמו הנהגים האחרים את פער הנקודות על לאודה, ובטרם המרוץ האחרון, שהתקיים ביפן, היה ג'יימס האנט בפיגור של שלוש נקודות בלבד אחריו.
לאודה פרש מן המרוץ לאחר שתי הקפות בלבד, בגשם כבד, וטען כי החליט שאין זה בטיחותי להמשיך ולהתחרות בתנאים אלה.
האנט שסיים את המרוץ שלישי, זכה באליפות בהפרש נקודה אחת.
למרות זאת, פרישתו של לאודה ממרוץ זה נחשבת לאחד הצעדים האמיצים ביותר בהיסטוריית מרוצי המכוניות, עד היום.
פרישתו של לאודה מן הגרנד פרי היפני פגעה ביחסיו עם אנצו פרארי, דבר שהשפיע על ביצועיו בשנת 1977, אף על פי שזכה באליפות בשנה זו.
עוד במהלך העונה הכריז לאודה על כוונתו לפרוש מקבוצת פרארי, זאת על רקע ההחלטה לשלב כנהג שלישי בקבוצה את ז'יל וילנב בגרנד פרי הקנדי.
קבוצת ברבהאם, פרישה, חזרה לקבוצת מקלארן ופרישה נוספת
בשנת 1978 הצטרף לאודה לקבוצת ברבהאם (Brabham) בשכר של מיליון דולר לשנה, והיה בקבוצה במשך שתי עונות לא מוצלחות.
בשנת 1979, בעת שהיה בגרנד פרי הקנדי, הודיע לבעל הקבוצה כי הוא מבקש לפרוש באופן מידי, כיוון שאיבד את התשוקה להתחרות.
בשלב זה היה לאודה בעל חברה לטיסות שכר וחזר לאוסטריה לנהל את החברה במשרה מלאה.
בשנת 1982, לאחר שנזקק לכסף למימון החברה שניהל, חזר לאודה להתחרות במרוצי פורמולה 1. הוא הצטרף לקבוצה הבריטית מקלארן, וכבר במרוץ השלישי בו התחרה זכה בגרנד פרי בלונג ביץ'.
בשנת 1984 זכה לאודה באליפות בפעם השלישית, כשהוא מוביל במחצית הנקודה על פני אלן פרוסט.
בשנת 1985 חלה ירידה ביכולתו של לאודה, והוא פרש מ-13 מרוצים מתוך 16 בעונה.
הוא ניצח פעם אחת בלבד, בגרנד פרי ההולנדי.
ניצחון זה היה האחרון בקריירה שלו בפורמולה 1. בסוף העונה פרש מן המרוצים באופן סופי.
לאודה שב לנהל את חברת התעופה שהקים, לאודה אייר (Lauda Air).
בעת שעבד כמנהל חברת התעופה, הוא אף שימש כיועץ לקבוצת המרוצים פרארי.
בשנת 1999 הודח מחברת התעופה שהקים, לאחר שמניות הרוב בחברה נמכרו לאוסטריאן איירליינס.
בין השנים 2001–2002 הוא ניהל את קבוצת המרוצים יגואר.
בשלהי שנת 2003 יסד חברת תעופה חדשה, ניקי.
ללאודה היה רישיון טיס מסחרי, ומדי פעם נהג להטיס את מטוסי החברה שניהל.
ב-2012 התמנה לאודה ליושב ראש לא פעיל בקבוצת המרוצים מרצדס AMG בפורמולה 1.
בשנת 2016 הוענק לו פרס לוריוס למפעל חיים.
לאודה מת ב-20 במאי 2019, 9 חודשים לאחר שעבר השתלת ריאות.
ניקולאס "ניקי" באט (Nicholas "Nicky" Butt; 21 בינואר 1975) הוא כדורגלן עבר אנגלי, אשר שיחק לרוב בעמדת הקשר האחורי.
באט שיחק בעברו במשך 12 עונות במנצ'סטר יונייטד, ומשנת 2004 שיחק בניוקאסל יונייטד למעט עונה אחת בה שיחק בהשאלה בברמינגהאם סיטי ואף רשם 39 הופעות במדי .
באט החל את הקריירה שלו בנוער של קבוצת מנצ'סטר יונייטד, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בעונת , אך את פריצתו החל רק בעונת כאשר חיפה על היעדרותו של רוי קין מההרכב הקבוצה בעקבות פציעות והרחקות.
בסיום העונה, עם עזיבתו של פול אינס לאינטר מילאנו, בחר בו מאמנו אלכס פרגוסון להיות יורשו של אינס במרכז המגרש, לצידו של קין.
לאחר שנתיים טובות בהן פתח בהרכב הקבוצה מספר רב של פעמים.
באט תפקד כשחקן הקשוח במרכז השדה, במיוחד בעונת בה רוי קין היה פצוע בשלבים רבים.
לאחר חזרתו של קין מהפציעה, והסטתו של החלוץ פול סקולס לתפקידי קישור איבד באט את מקומו בהרכב הקבוצה.
ב-12 שנותיו במנצ'סטר זכה באט בשש אליפויות, שלושה גביעים וזכייה אחת בליגת האלופות, בעונת הטרבל של מנצ'סטר ב-1999
בינואר 2004 ביקש באט לעזוב את מנצ'סטר יונייטד, אך דחה הצעה לעבור ברמינגהאם סיטי בחלון ההעברות.
ביולי 2004 עבר באט לניוקאסל יונייטד תמורת 2.5 מיליון ליש"ט, וחתם בקבוצה לארבע שנים כמחליפו של גארי ספיד שעבר לבולטון וונדררס.
לאחר עונת בכורה לא מוצלחת, בה גם נפצע רבות, עבר באט באוגוסט 2005 בהשאלה לעונה אחת למועדון ברמינגהאם סיטי, שם שיחק תחת הדרכתו של חברו לקבוצה לשעבר סטיב ברוס.
בסיום עונת נשרה ברמינגהאם לליגת המשנה ובאט חזר לניוקאסל.
בעונת נבחר באט לראשונה לשמש כקפטן הקבוצה בעקבות פציעתו של הקפטן הקבוע מייקל אואן, ובסיום אותה העונה נשר עם ניוקאסל לליגת המשנה.
לאחר מעברו של אואן למנצ'סטר יונייטד בקיץ 2009, מונה באט לשמש כקפטן הקבוע של הקבוצה, אולם לאור יכולתו הטובה של אלן סמית', היה האחרון האיש שענד את הסרט ברוב המשחקים.
בסיום העונה, הצליח המועדון לחזור לפרמייר ליג, ובאט הודיע על פרישתו מכדורגל.
בשנת 1997 קיבל זימון לנבחרת אנגליה.
את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך נגד .
בעקבות פציעתו של סטיבן ג'רארד לפני מונדיאל 2002, קיבל באט הזדמנות לפתוח בהרכב נבחרתו לצידם של חבריו לקבוצה דייוויד בקהאם ופול סקולס.
באט צבר 39 משחקים במדים הלאומיים, בהם לא כבש שערים.
ניקול "ניקי" בלונסקי היא שחקנית, זמרת ורקדנית אמריקאית ממוצא יהודי.
היא ידועה בעיקר בשל תפקידה בתור טרייסי טורנבלד בסרט "היירספריי" (2007), תפקיד אשר הקנה לה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
בלונסקי נולדה וגדלה בגרייט נק בלונג איילנד שבניו יורק.
בתה של קארן, עוזרת בית ספר, ושל קארל בלונסקי, עובד עירייה במחוז בקרת זיהום המים בכפר.
אביה הוא יהודי, ואילו אמה היא קתולית.
יש לה גם אח, ג'ייק.
בלונסקי סיימה את בית הספר התיכון ביוני 2005. היא הייתה פעילה בספרייה המקומית ועבדה בחנות גלידה, לפני שלוהקה לסרט "היירספריי".
בשנת 2007 לוהקה בלונסקי לתפקיד הראשי של טרייסי טורנבלד בסרט המוזיקלי "היירספריי".
הסרט הוא עיבוד של מחזמר בעל אותו שם זוכה פרסי טוני משנת 2002, שנוצר על פי סרט משנת 1988 בשם "היירספריי", שנכתב על ידי ג'ון ווטרס.
ב-2008 שיחקה בסרט הטלוויזיה "גדולה כמו מלכה" בתפקיד מגי בייקר.
ב-2009 התארחה בפרק בסדרה "בטי".
ב-2010 החלה לככב בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "Huge".
בהמשך היא השתתפה בסרט הקומדיה "מחכים לנצח", שיצא לאקרנים ב-2011.
ביולי 2008, בלונסקי והוריה היו מעורבים בעימות אלים עם משפחתה של ביאנקה גולדן, מתמודדת לשעבר בתוכנית המציאות "הטופ מודל הבאה", בנמל התעופה הבינלאומי באיי טרקס וקייקוס.
גולדן, בלונסקי ואביה של בלונסקי הואשמו כולם בתקיפה.
באותו דצמבר בוטלו האישומים נגד בלונסקי וגולדן.
ביוני 2020, בלונסקי יצאה מהארון בתור לסבית בסרטון שפורסם ברשת החברתית TikTok עם השיר "I'm Coming Out" של דיאנה רוס.
באוגוסט 2020, בלונסקי אישרה שהיא מתגוררת בלונג איילנד.
+שנהסרטתפקידהערות2007היירספרייטרייסי טורנבלד2008הרולדרונדה בקסטר2011מחכים לנצחדולורס2013המורה לאנגליתשיילה נוסבאוםGeography Clubתרזה2016Pup Starליידי פאו פאודיבוב2017The Last Movie Starפיית' קול2018Pup Star: World Tourליידי פאו פאודיבוב2019Ghost in the Graveyardגברת איTBABoscoתמי
+שנהסדרהתפקידהערות2008גדולה כמו מלכהמגי בייקרסרט טלוויזיה של Lifetime2009בטיטריפרק: "Dressed for Success"Valemontפופי בארקרמיני-סדרה2010Hugeוילהמינה ריידרתפקיד ראשי; 10 פרקים2011The Fresh Beat Bandדיפ פריזפרק: "Dance Floor Superhero"2013סמאשמרגו2 פרקים2020Quarantineבילי סייקססדרת רשת; פרק: "Day 44"
ניקי הייתה חברת תעופה זולה למחצה וחברת בת של אייר ברלין.
בסיסה הראשי של החברה היה בנמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט.
החברה הפעילה טיסות שכר מווינה, זלצבורג ולינץ, ליעדים באירופה ובמצרים.
בעקבות פשיטת הרגל של אייר ברלין, נרכשה החברה על ידי לופטהנזה באוקטובר 2017. החברה הפסיקה את פעילותה בדצמבר 2017.
החברה נוסדה בשנת 2003 על ידי נהג המרוצים בפורמולה 1 ניקי לאודה, לאחר שהוצא מן ההנהלה של חברת התעופה שהקים לאודה אייר (בשנת 2000), שרוב מניותה נמכרו לחברת התעופה האוסטרית אוסטריאן איירליינס.
בשנת 2003 רכש ניקי לאודה את חברת התעופה ארו לויד אוסטריה.
ב-28 בנובמבר באותה שנה החלה החברה לפעול.
ב-2004 הודיעו החברות ניקי ואייר ברלין על שיתוף פעולה ביניהן, שנקרא "הברית האירופאית הראשונה לטיסה במחיר נמוך".
לברית הצטרפה חברת התעופה הרוסית S7 איירליינס.
שלוש החברות היו צפויות להצטרף לברית חברות התעופה Oneworld עד תחילת 2012 אך הדבר לא יצא לפועל.
אייר ברלין החזיקה ב-49.9 אחוזים מהבעלות בחברה.
החברה הפעילה טיסות לכ-33 יעדים באירופה והמזרח התיכון.
החברה הפעילה בעבר שלוש טיסות שבועיות בקו נמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט לנמל התעופה בן-גוריון.
אוניקה טניה מאראג'-פטי , הידועה בשם הבמה (והאלטר אגו) ניקי מינאז' (Nicki Minaj), היא ראפרית, זמרת, פזמונאית, שחקנית ואשת עסקים אמריקאית-טרינדית.
אלבום הבכורה שלה, Pink Friday (2010), הגיעה לראש מצעד הבילבורד 200 האמריקאי והרוויח את התואר לשבוע מכירות אלבומי הראפ הנשיים הגבוה ביותר במאה ה-21, מה שהוליד את הסינגל המוצלח העולמי "Super Bass".
מינאז' חקרה את הדאנס-פופ באלבומה השני שהגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי, Pink Friday: Roman Reloaded (2012), שהפיק את הסינגל "Starships" שהגיע לחמשת הגדולים במצעד בילבורד הוט 100. היא חזרה לשורשי ההיפ הופ שלה עם אלבומיה השלישי והרביעי, The Pinkprint (2014) ו-Queen (2018), שהניבו את הסינגלים המצליחים "Anaconda" ו-"Chun-Li", בהתאמה.
מינאז' הרוויחה את שני המקומות הראשונים שלה במצעד הבילבורד הוט 100 בשנת 2020 עם הדואטים "Say So" ו-"Trollz"; הראשון היה לשיתוף הפעולה הראפ הנשי הראשון שהגיע לראש המצעד.
שיר הסולו הראשון של מינאז' שהרוויח את המקום הראשון במצעד האמריקאי היה הסינגל המוביל משנת 2022 "Super Freaky Girl" מתוך האלבום החמישי שלה, Pink Friday 2 (2023).
האלבום התמקם בפסגת המצעד האמריקאי בשבוע הראשון לצאתו, והפך את מניאז' לראפרית הנשית עם מרבית האלבומים שהרוויחו את המקום הראשון.
סיבוב ההופעות שלה, "Pink Friday 2 World Tour" הפך לסיבוב ההופעות הרביעי הרווחי ביותר בגודלו עבור ראפר ולסיבוב ההופעות הרווחי ביותר עבור ראפרית בהיסטוריה.
מינאז' היא אחת מהאמנים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, והראפרית הנמכרת ביותר, עם מכירות של למעלה מ-100 מיליון אלבומים ושירים.
יש לה שלושה שירים שזכו בתואר יהלומים מטעם RIAA ובשנת 2024 הפכה לראפרית הראשונה עם מספר שירי סולו שזכו בתואר יהלומים.
עם 54.5 מיליון יחידות מוסמכות, מינאז' היא אחת מה-50 אמני הסינגלים הדיגיטליים בעלי ההסמכות הגבוהים ביותר של RIAA.
בשנת 2023, בילבורד ו-Vibe דירגו את מינאז' כ-ראפרית הנשית הגדולה בכל הזמנים.
בין השבחים השונים שלה נמנים פרס אחד בפרסי המוזיקה הבריטית, חמישה פרסי המוזיקה של בילבורד, תשעה פרסי המוזיקה האמריקאית, שמונה פרסי הווידאו קליפים של MTV (כולל פרס החלוציות על שם מייקל ג'קסון), 11 פרסי BET, פרס אחד בפרסי המוזיקה של סול טריין ושלושה שיאי עולם של גינס.
מגזין טיים כינה אותה אחת מ-100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם בשנת 2016, והיא זכתה בפרס ה-Game Changer של נשים במוזיקה בשנת 2019.
מינאז' ייסדה את חברת התקליטים Heavy On It בשנת 2023. מחוץ למוזיקה, בין מאמציה האחרים נמנים קו בשמים, קו ציפורניים להדפסה, קולקציית נעלי ספורט של Loci, ותוכנית הרדיו Queen Radio (2018–2023).
היא גם דיבבה בסרטי האנימציה "עידן הקרח 4: יבשת בתנועה" (2012), ו-"אנגרי בירדס – הסרט 2" (2019) ושיחקה בסרטי הקומדיה "האישה האחרת" (2012) ו"המספרה 3" (2016) בטלוויזיה, היא שימשה כשופטת בעונה השתים עשרה של אמריקן איידול (2013).
דעותיה הגלויות זכו לתשומת לב תקשורתית רבה.
אוניקה טאניה מאראג' נולדה בפרבר סיינט ג'יימס, פורט אוף ספיין שבטרינידד וטובגו, ב-9 בדצמבר 1982. אביה של מינאז', רוברט מאראג' (2021–1956), היה מנהל פיננסי, וזמר גוספל במשרה חלקית מדוגלה (אמא אפרו-טרינידדית ואבא הודי-טרינידדי).
אימה, קרול, גם כן זמרת גוספל עם שושלת של אפרו-טרינידדית.
קרול עבדה במחלקות שכר וחשבונאות בצעירותה של מינאז'.
אביה של מינאז' היה אלכוהוליסט והתמכר לקראק קוקאין, אותו תיארה מינאז' כ"אלים" ומתעלל כלפי אמה.
הוא אף ניסה לרצוח כשהצית את ביתם באש בדצמבר 1987. בשנת 2021, הוא נהרג בתאונת פגע וברח.
באחד משיריה של מינאז', "Autobiography", מספרת מינאז' על חייה, ומזכירה את האירוע זה.
בגיל חמש עברה להתגורר ברובע קווינס שבעיר ניו יורק ושם גדלה.
יש לה אח גדול בשם ג'לאני, אח צעיר בשם מיכיה, ואחות צעירה בשם מינג.
בילדותיהן, מינאז' וג'לאני גדלו עם סבתן בסנט ג'יימס במשק בית עם 11 בני דודים.
קרול עבדה במספר עבודות בסנט ג'יימס לפני שקיבלה את הגרין קארד שלה בגיל 24. לאחר מכן היא עברה לברונקס בניו יורק כדי ללמוד במכללת מונרו, והשאירה את מינאז' וג'לאני בטרינידד עם סבתן.
כשהייתה מינאז' בת חמש, קרול הביאה את מינאז' וג'לאני לגור איתה ועם אביהם בדרום ג'מייקה, קווינס.
מינאז' אמרה שהיא הגיעה לארצות הברית כמהגרת בלתי חוקית, וכשהיא עברה למדינה, לאמה ולאביה הייתה תושבות קבע חוקית.
היא הצהירה בשנת 2024 שהיא לא אזרחית ארצות הברית.
מינאז' נזכרה, "אני לא חושבת שהייתה לי הרבה משמעת בבית.
אמא שלי הניעה אותי, אבל זה לא היה בית קפדני.
מינאז' למדה בבית הספר התיכון פיורלו ה.
לה גוארדיה למוזיקה, אמנות ואמנויות הבמה, המתמקד באמנויות חזותיות ואמנויות הבמה.
שבוע לאחר סיום לימודיה, מינאז' לוהקה למחזה "במקרה שתשכחו" ב-2001. בגיל 19 היא עבדה כמלצרית ב"רד לובסטר" בברונקס, אך פוטרה עקב חוסר נימוס כלפי לקוחות.
היא אמרה שפוטרה מ"לפחות 15 עבודות" מסיבות דומות.
עבודותיה האחרות כללו נציגת שירות לקוחות וניהול משרד בוול סטריט.
מינאז' יצרה מספר מיקסטייפים, והופיעה במגזין "XXL" המיועד לקהילה האפרו אמריקנית שבארצות הברית.
ב-5 ביולי 2007 הוציאה מינאז' את המיקסטייפ הראשון שלה, Playtime Is Over, דרך חברות התקליטים יאנג מאני ו-Dirty Money Entertainment.
המיקסטייפ השני של מינאז', Sucka Free, יצא לאור ב-12 באפריל 2008 דרך חברות התקליטים יאנג מאני ו-Dirty Money Entertainment.
ליל ויין מופיע ברצועות רבות באלבום זה.
מלבד ליל ויין, מופיעים באלבום זה האמנים גוסי מיין, ליל קים, רנסום, וג'אדאקיס.
המיקסטייפ השלישי של מינאז', Beam Me Up Scotty, יצא לאור ב-18 באפריל 2009, דרך חברות התקליטים יאנג מאני ו-Dirty Money Entertainment.
באפריל 2010 הוציאה מינאז' את הסינגל הראשון שלה, "Massive Attack" בשיתוף שון גארט, ולבסוף הוחלט לא להכניסו לאלבום הבכורה שלה.
באוגוסט הוציאה מינאז' את סינגל הבכורה הרשמי שלה, "Your Love".
הסינגל זכה להצלחה והגיע למקום הראשון במצעד הראפ בבילבורד.
מינאז' הפכה לאישה הראשונה שהגיעה למקום הראשון במצעד זה משנת 2002. בספטמבר באותה שנה הוציאה מינאז' את השיר "Check It Out" בשיתוף ויל.איי.אם להורדה דיגיטלית ב-iTunes.
השיר טיפס עד ל-30 הגדולים בעזרת הורדות דיגיטליות בלבד.
במקביל הוציאה מינאז' כסינגל שני הרשמי שלה את השיר "Right Thru Me" שזכה להצלחה והגיע ל-40 הגדולים בבילבורד.ב-19 בנובמבר 2010, יצא לאור אלבום הבכורה של מינאז', Pink Friday.
האלבום מכיל שיתופי פעולה עם זמרים רבים, בהם: קניה וסט, נטשה בדינגפילד, אמינם וריהאנה.
האלבום זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם מכירות של 375 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
זאת כמות מכירות העותקים השנייה בגודלה לאמנית היפ הופ, וכמות מכירות העותקים הגדולה ביותר לאלבום בכורה של אישה במאה הנוכחית.
נכון לפברואר 2018, מכר האלבום מעל לשלושה מיליון עותקים בארצות הברית.
ב-7 בדצמבר 2010, יצא לאור הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Moment 4 Life", בשיתוף דרייק.
השיר הגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד שירי הראפ.
השיר גם זיכה את מינאז במועמדות לפרס הגראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר.
ב-19 בינואר 2011, יצא לאור הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "Roman's Revenge", בשיתוף אמינם.
הסינגל החמישי מהאלבום, "Did It on 'Em", יצא לאור ב-7 במרץ 2011.
הסינגל השישי מהאלבום, "Super Bass", יצא לאור ב-5 באפריל 2011. השיר זכה להצלחה רבה ודורג במקום השלישי במצעד הסינגלים האמריקאי, בילבורד הוט 100. בנוסף זכה השיר לתואר יהלום (פלטינה ×10 בארצות הברית).
ב-11 באפריל 2011, יצא הסינגל השביעי מתוך האלבום, השיר "Girls Fall Like Dominoes".
הסינגל השמיני והאחרון מהאלבום, "Fly", יצא לאור ב-30 באוגוסט 2011.
ב-21 בינואר 2012, הודיעה מינאז', בחשבון הטוויטר שלה, על תאריך הוצאת אלבום האולפן השני שלה, Pink Friday: Roman Reloaded.
האלבום יצא לאור ב-2 באפריל 2012.
בינואר 2012 הוציאה מינאז' את השיר "Stupid Hoe" כסינגל שיווקי מהאלבום.
השיר קיבל תגובות חריפות באינטרנט וביוטיוב בקליפ לשיר נראית מינאז' רוקדת בתור "אשת-נמר" בתוך כלוב (הרמז ל-"She Wolf" של שאקירה), שרה על כיסא ענק ועוד.
לאחר צאת הקליפ, הוציא התקליטן דייוויד גטה את הקליפ לשיר "Turn Me On", בשיתופה של מינאז' שזכה להצלחה והגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100, והוא גם השיר היחיד של גטה שנכנס למקום הרביעי במצעד.
השיר נכלל במהדורה המורחבת של אלבומה של מינאז'.