tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בארצות הברית "יום קפה לאומי" הוזכר בפומבי כבר בשנת 2005. השם "יום קפה בינלאומי" היה בשימוש לראשונה על ידי המוזיאון לדברי מאכל ומשקה דרומיים, שכינס מסיבת עיתונאים ב-3 באוקטובר 2009 כדי לחגוג את המאורע ולהכריז על פסטיבל הקפה הראשון של ניו אורלינס.
תאריך מדינות תחילת אפרילסין14 באפריל פורטוגל 6 במאידנמרק 24 במאי ברזיל26 ביוני קולומביה22 באוגוסט פרו 12 בספטמברקוסטה ריקה 19 בספטמבר אירלנד 20 בספטמברמונגוליה השבת הראשונה בספטמבר גרמניה 28 בספטמבר שווייץ 29 בספטמבר מקסיקו
יום הקואופרטיבים הבין-לאומי הוא יום המצוין אחת לשנה בשבת הראשונה של חודש יולי מאז שנת 1923 על ידי ארגון הקואופרציה הבינלאומי.
בשנת 1992 העצרת הכללית של האומות המאוחדות פרסמה הצהרה ובה נאמר כי בשבת הראשונה של חודש יולי 1995 יצוין יום הקואופרטיבים הבינלאומי כציון מאה שנה להקמתה של ברית הקואופרטיבים הבינלאומית.
מאז שנת 1995 מצוין יום הקואופרטיבים הבינלאומי השנתי של האו"ם לצד יום הקואופרטיבים הבינלאומי.
בכל שנה נבחר נושא שנתי לציון יום זה.
בשנת 2017 צוין יום זה בסימן "קואופרטיבים מבטיחים כי אף אחד לא נותר מאחור".
יום הקולנוע הישראלי הוא אירוע שנתי המתקיים מאז 2014, ביוזמת משרד התרבות והספורט והתאחדות ענף הקולנוע בישראל.
במסגרת האירוע, המתקיים בסמוך לטקס פרסי אופיר, מוקרנים בעשרות בתי קולנוע ברחבי ישראל סרטים ישראלים בלבד, במחיר של 10 שקלים בלבד לכרטיס.
ההקרנות כוללות הקרנות בכורה לסרטים רבים, הקרנות של הסרטים המועמדים לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר וכן הוקרה לבולטים שבקולנוענים הישראלים.
בשנת 2020 בתי הקולנוע בישראל היו סגורים בשל מגפת הקורונה ולכן גם לא התקיים באותה עת יום הקולנוע הישראלי.
בשנת 2022 בוטל יום הקולנוע הישראלי שהיה צריך להתקיים באותה שנה.
ב-13 בספטמבר 2023, התקיים יום הקולנוע הישראלי התשיעי, שבו 40 סרטים הוקרנו ברחבי הארץ בעלות של 10 שקלים לכרטיס, בהם המועמדים הבולטים לפרס אופיר וכן הסרט המיתולוגי "כאסח" - לזכרו של חופני כהן.
"השנה שמנו דגש על הגעה לקהלים חדשים ומגוונים בכל הארץ", מסר שר התרבות והוסיף כי באותה השנה האירוע יתקיים לראשונה גם בירוחם, קריית חיים, צפת, רהט וישובים נוספים בפריפריה.
יום הקולנוע הישראלי הראשון התקיים ב-3 בספטמבר 2014, ועמד בסימן הוקרה לבמאי ולמפיק מנחם גולן, חתן חתן "פרס ישראל" הנחשב ל"אבי הקולנוע הישראלי".
כמו כן, בבוקר "יום הקולנוע הישראלי הראשון" נערך טקס בסינמה סיטי גלילות שבו נקבע שמו של אולם קולנוע מספר 1 ל"אולם הגשש החיוור".
הטקס נערך במעמד שרת התרבות לימור לבנת, שייקה לוי ומשה אדרי ולאחריו הוקרן עותק דיגיטלי של הסרט "גבעת חלפון אינה עונה".
במסגרת יום הקולנוע הישראלי הראשון הוקרנו 21 סרטים ישראלים, והם:
למעלה מ-120,000 איש הגיעו לבתי הקולנוע ביום זה, חלקם צפו במספר סרטים.
יום הקולנוע הישראלי השני התקיים ב-9 בספטמבר 2015, ועמד בסימן הצדעה לשחקן הקולנוע יוסף שילוח, חתן פרס אופיר.
במסגרת יום הקולנוע הישראלי השני הוקרנו 30 סרטים ישראלים, והם:
למעלה מ-100,000 איש הגיעו לבתי הקולנוע ביום זה, חלקם צפו במספר סרטים.
יום הקולנוע הישראלי השלישי התקיים ב-21 בספטמבר 2016, ועמד בסימן מחווה לסרט הקולנוע "השוטר אזולאי" בכיכובו של שייקה אופיר ז"ל במלאת 45 שנה ליציאתו לאקרנים.
למחרת נערך טקס פרסי אופיר הנקרא על שמו.
כמו כן, בבוקר "יום הקולנוע הישראלי השלישי" נחנך אולם קולנוע על שם השחקנית רונית אלקבץ, שנפטרה מספר חודשים קודם לכן.
במסגרת יום הקולנוע הישראלי השלישי הוקרנו 32 סרטים ישראלים, והם:
יותר מ-100 אלף צופים הגיעו לבתי הקולנוע ביום זה.
שלושת הסרטים הנצפים ביותר היו "הלהקה האחרונה בלבנון" (15,000 צופים), "ישמח חתני" (14,000 צופים) ו"סופת חול" (12,000 צופים).
יום הקולנוע הישראלי הרביעי התקיים בתאריך ה-6 בספטמבר 2017, ועמד במחווה לסרט הראשון של במאי הקולנוע אבי נשר "הלהקה", לציון 40 שנה ליציאתו של הסרט לאקרנים.
במסגרת יום הקולנוע הישראלי הרביעי הוקרנו 33 סרטים ישראלים, והם:
על פי הערכות מוקדמות, 120,000 כרטיסים נמכרו במהלך יום הקולנוע הישראלי הרביעי.
במסגרת יום הקולנוע הישראלי החמישי שהתקיים ב-17 באוקטובר 2018 הוקרנו 33 סרטים ישראלים, והם:
יום הקולנוע הישראלי השישי התקיים ביום רביעי 25 בספטמבר 2019, במסגרתו הוקרנו 29 סרטים ישראלים, והם:
יום הקולנוע הישראלי השביעי התקיים ביום רביעי 27 באוקטובר 2021. במסגרתו הוקרנו 21 סרטים ישראלים, והם:
לאור ההצלחה בשנה זו, חזר יום הקולנוע בפעם השנייה והוא התקיים ביום רביעי 8 בדצמבר 2021. במסגרתו הוקרנו 22 סרטים ישראלים, והם:
יום הקולנוע הישראלי השמיני התקיים ביום רביעי 22 במרץ 2023. במסגרתו הוקרנו 39 סרטים ישראלים.
יום הקולנוע הישראלי התשיעי התקיים ביום רביעי 14 בספטמבר 2023. במסגרתו הוקרנו 40 סרטים ישראלים.
יום הקולנוע הישראלי העשירי התקיים ביום רביעי 7 בפברואר 2024. במסגרתו הוקרנו 26 סרטים ישראלים.
יום הקולנוע הישראלי האחד עשר
יום הקולנוע הישראלי האחד עשר התקיים ביום רביעי 5 ביוני 2024. במסגרתו הוקרנו 29 סרטים ישראלים.
יום הקולנוע הישראלי השנים עשר
יום הקולנוע הישראלי השנים עשר התקיים ביום רביעי 18 בספטמבר 2024. במסגרתו הוקרנו 46 סרטים ישראלים.
יום הקולנוע הישראלי השלושה עשר
יום הקולנוע הישראלי השלוש עשר התקיים ביום רביעי 26 במרץ 2025. במסגרתו הוקרנו 26 סרטים ישראלים.
יום הקולנוע הישראלי הארבע עשר
יום הקולנוע הישראלי הארבע עשר התקיים ביום רביעי 17 בספטמבר 2025. במסגרתו הוקרנו 31 סרטים ישראלים.
יום הצב העולמי הוא מועד בינלאומי המצוין כל שנה ב-23 במאי, על ידי מדינות רבות, להעלאת המודעות לצבים.
היום הוכרז על ידי "ארגון הצלת הצבים האמריקני" בשנת 2000. במהלך היום נערכים מפגשים וכנסים לחינוך ולמודעות בנושא הצבים, כולל דרכי טיפול ושימורם.
מטרת יום זה היא להעלות את המודעות לנושאים הקשורים בצבים, לקדם שינוי עמדות בנושאים של שמירה עליהם ולהגביר את שיתוף הפעולה של כל המדינות, כדי שאוכלוסיית הצבים לא תיפגע.
יום הצב העולמי מצוין ברחבי העולם בפעילויות רבות, כמו התחפשות לצבים, תהלוכות, פעילויות מיוחדות, תחרויות כתיבה, ציור כרזות בבתי הספר וכדומה.
יום הפג העולמי הוא מועד בינלאומי המצוין כל שנה ב-17 בנובמבר, להעלאת המודעות לפגים ולמשפחותיהם בכל העולם.
כ-15 מיליון פגים נולדים בשנה בכל העולם, כמעט 10% מהלידות.
במהלך היום נערכים מפגשים וכנסים לחינוך ולמודעות בנושא, כולל דרכי טיפול ומניעה בבעיות הנובעות מלידה מוקדמת.
מטרת יום זה היא להעלות את המודעות לנושאים הקשורים בפגים ובמשפחותיהם ובסיכונים להם הם חשופים.
היום צוין לראשונה ב-2008 על ידי איגודי הורים באירופה, ונחגג בעולם כולו מאז 2011.
פג הוא תינוק שנולד לפני השבוע ה-37 של ההיריון.
לידה רגילה מתרחשת לרוב סביב השבוע ה-40 של ההיריון.
משום שהלידה מתבצעת לפני הזמן, ולפני סיום מוחלט של התפתחות המערכות בגופו של התינוק ובפרט מערכת החיסון, הפג רגיש יותר למחלות וסיכונים בריאותיים, למשל: שיתוק מוחין, בעיות במערכת הנשימה, בעיות עיכול, פיגור שכלי, בעיות ראייה (כמו למשל, רטינופתיה של פגות) ובעיות שמיעה, וכן צהבת וזיהומים שונים.
יום הפג הבינלאומי מצוין ברחבי העולם בפעילויות רבות, על ידי ארגוני הורים, צוותים רפואיים בתי חולים ומשפיעי דעה המעורבים בטיפול ובעזרה לפגים ולמשפחותיהם.
יום הצדק החברתי הבין־לאומי הוא מועד בין־לאומי שהוכר על ידי האו"ם.
הוא נחגג מדי שנה ב-20 בפברואר, ומטרתו היא קידום המודעות לצדק חברתי ולשוויון חברתי.
המקור של המושג "צדק חברתי" מגיע מאמצע המאה ה-19, ומשמעותו היא חלוקה צודקת של משאבים חברתיים וכלכליים על ידי מוסדות השלטון לאזרחים.
הרעיון הוא שהזכויות החברתיות כגון תעסוקה, שירותי חינוך, טיפול רפואי, דיור, קניין, ומצד אחר החובות, כגון שירות צבאי, מִסים וכיוצא בזה, תנאי יסוד ובסיס לחיים בין אנשים ועליהם להיות מחולקים שווה בשווה.
מועד זה הוכר על ידי האומות המאוחדות בשנת 2007; הוא נוסד על מנת להעלות את המודעות לצדק חברתי בעולם, מתוך תפיסה שצדק חברתי הוא אחד מעקרונות היסוד לקיום חברה צודקת, שלום, שגשוג וקיום משותף של אומות.
הוא הוכרז מתוך הנחה שכדי לקדם חברה צודקת, יש להעלות את עקרונות הצדק החברתי לסדר היום ולקדם שוויון בין המינים.
ארגון האומות המאוחדות הגדיר את הרדיפה אחר צדק חברתי כמשימה מרכזית עולמית ותכליתה קידום ושמירה על הכבוד האנושי.
ההכרזה על יום הצדק החברתי הבין־לאומי מתמקדת בהבטחת הכנסה הוגנת לכל העובדים, הגנה סוציאלית, דיאלוג חברתי, עקרונות יסוד וזכויות בעבודה.
יום הצמחונות העולמי הוא מועד בינלאומי המצוין מדי שנה ב-1 באוקטובר, ומטרתו לקדם וללמד את היתרונות של תנועת הצמחונות.
יום הצמחונות הבינלאומי פותח את חודש אוקטובר, שהוא חודש מודעות לתנועה הצמחונית.
חודש זה נגמר ב-1 בנובמבר שהוא גם ידוע בתור יום הטבעונות הבינלאומי.
יום זה נחגג לראשונה בשנת 1977 על ידי עמותה צפון אמריקאית, שנוסדה ב-1974, ואושר על ידי האיגוד הצמחוני הבין-לאומי ב-1978.
מטרת יום זה היא לשפר את בריאותינו ולהפחית את הפגיעה בסביבה.
המטרה של יום זה דומה לזו של יוזמי יום שני ללא בשר , הפועלים בכ-40 מדינות.
יום הקול העולמי הוא אירוע שנתי המתקיים ב -16 באפריל ומוקדש לחגיגת התופעה של הקול.
המטרה היא להדגים את החשיבות העצומה של הקול בחיי היומיום של כל האנשים.
קול הוא היבט קריטי של תקשורת יעילה ובריאה, ויום הקול העולמי מביא למודעות גלובלית בנוגע למניעת בעיות קול, שיקום קול, הכשרת קול באופן אמנותי וחקר תפקוד הקול ושימושיו.
המטרה של יום הקול העולמי היא לעודד להשתמש בקול עבור עבודה או הנאה וללמוד לטפל בקול; וכן, כדי לתמוך במחקר על הקול.
הפקת קול נלמדת וממומשת בתחומים רבים כגון רפואה, פתולוגיה של שפת הדיבור, מוזיקה, פיזיקה, פסיכולוגיה, פונטיקה, אמנות וביולוגיה.
יום הקול העולמי נקבע ל-16 באפריל עם המטרות העיקריות של הגברת המודעות הציבורית לחשיבות הקול והעירנות לבעיות הקול.
חגיגה זו החלה בברזיל בשנת 1999 בתור יום הקול הלאומי הברזילאי.
זו הייתה תוצאה של יוזמה מעורבת של רופאים, פתולוגים דוברי שפה ומורים לזמרה שהיו שייכים לאגודה הברזילאית לטיפוח הקול ("Sociedade Brasileira de Laringologia e Voz – SBLV'"), תחת נשיאותו של ד"ר נדיו סטפן.
בעקבות היוזמה הברזילאית הצטרפו מדינות אחרות, כמו ארגנטינה ופורטוגל וכך יום הקול הלאומי של ברזיל הפך ליום הקול הבינלאומי.
בארצות הברית, היום הפך לרשמי בשנת 2002 ובאותו שנה האירוע זכה לשם 'יום הקול העולמי' ('World Voice Day').
בשנת 2012 שלושה חוקרי קול, פרופסור יוהאן סאנדברג (שוודיה), פרופ' טקומסה פיץ' (אוסטריה), וד"ר פיליפה לא (פורטוגל) הזמינו מומחים מכמה מדינות לייסד אתר שירכז את החגיגות הבינלאומית של יום הקול.
האתר רוכז על ידי פרופ' יוהאן סאנדברג וד"ר גלוסיה לאס סלומאו (ברזיל).
כיום הקבוצה מורכבת מ-66 חברים היוזמים ומסייעים בתיאום האירועים עבור יום הקול העולמי בארצותיהם.
בשנת 2018 התקיימו כמעט 600 אירועים ב-50 מדינות.
יום הצבע הבין-לאומי הוא מועד בינלאומי המצוין מדי שנה ב-21 במרץ.
יום הצבע הבינלאומי הוצע בפעם הראשונה על ידי מריה ז'ואאו דוראו, נשיאת איגוד הצבע הפורטוגלי, בשנת 2008. ההצעה הוצעה לאיגוד הצבע הבינלאומי ואושרה בשנת 2009 על ידי ועדה מיוחדת של האיגוד שכללה בתוכה נציגים מיותר מ-30 מדינות.
יום הצבע הבינלאומי הוחלט משום שהצבע הוא מרכיב עיקרי בחוש הראייה, שהיא דרך תקשורת משפיעה מאוד בחיי האדם ואחד הערוצים העיקריים המכוונים את תפיסת המציאות שלו.
21 במרץ נבחר לאחר הצעת הנציג האוסטרי בוועדה, משום שהוא היום שבו הלילה והיום שווים, מה שגורם לחלוקה שווה של אור וצל, שהם שני הצבעים עליהם מתבססות התרבויות.
בתחרות ליצירת הסמליל ליום הצבע הבינלאומי ניצחה המעצבת הוסנה יאו מהונג קונג.
היא עיצבה סמל שלדבריה מכיל שני עיגולים היוצרים עין שחציה יום וחצי לילה.
הפעילות ביום זה כוללת תערוכות אמנות, עיצוב, אופנה, קישוטים ואדריכלות, תחרויות, סדנאות ופורומים שונים הקשורים לצבעים.
יום הפילוסופיה העולמי הוא מועד בינלאומי המצוין מדי שנה ביום חמישי השלישי של חודש נובמבר.
יום הפילוסופיה העולמי נוסד על ידי ארגון אונסק"ו, ונחגג לראשונה ב-21 בנובמבר 2002. בשנת 2005 החליט ארגון אונסק"ו כי יום זה יצוין מדי שנה ביום חמישי השלישי של חודש נובמבר.
בשנת 2009 היום צוין ביותר ממאה מדינות ברחבי העולם.
ארגון אונסק"ו החליט לייסד את יום הפילוסופיה העולמי כדי להדגיש את הערך המתמשך של הפילוסופיה לפיתוח החשיבה האנושית בכל התרבויות.
בכינוס שנערך בוועידה הכללית של אונסק"ו ביום הפילוסופיה העולמי בשנת 2005 צוין כי תורת הפילוסופיה היא דיסציפלינה קריטית המעודדת מחשבה עצמאית ויכולה לגרום בעולם להבנה הדדית ולקידום סובלנות ושלום.
עוד הוכרז באותה ועידה כי הציפייה היא שייסוד יום זה יתן תנופה ללימודי פילוסופיה ברחבי העולם, ובייחוד יקדם חינוך פילוסופי מגיל צעיר.
יום הפילים העולמי הוא אירוע בין-לאומי, המתקיים ב-12 באוגוסט ומוקדש לשימור ולהגנת הפילים בעולם.
בשנת 2012 הוכרז היום לראשונה על ידי פטרישיה סימס ומייקל קלארק – יוצרי סרטים קנדים, לצד קרן השבת הפיל התאילנדית.
מאז, סימס מובילה את יום הפילים העולמי, אשר מוכר ונחגג כיום על ידי למעלה מ-100 ארגוני חיות בר ואנשים רבים ברחבי העולם.
יום הפילים העולמי הראשון נערך ב-12 באוגוסט 2012 .
הסרט "בחזרה ליער", המוסרט על ידי ויליאם שטנר, עוסק בהחזרתם של הפילים האסייתים השבויים לטבע ויצא לאור ביום הפילים העולמי הראשון.
סרט ההמשך "כשפילים היו צעירים", המוקרן גם הוא על ידי ויליאם שטנר, מתאר את חייו של אדם צעיר ופיל צעיר בתאילנד.
מטרתו של יום הפילים העולמי היא ליצור מודעות למצוקתם של הפילים האפריקאים והאסייתיים, ולשתף ידע ופתרונות חיוביים לטיפול טוב יותר וניהולם של פילים בטבע ובשבי.
נכון להיום גם פילים אסייתים וגם פילים אפריקאיים מצויים בסכנת הכחדה.
אומדני האוכלוסייה הנוכחיים הם כ-400,000 לפילים אפריקאים ו40,000 לפילים אסייתיים, אם כי נטען שמספרים אלה גבוהים בהרבה.
הדרישה לשנהב, מובילה לציד בלתי חוקי של פילים אפריקאים ופילים אסייתים כאחד.
למשל, אחד הפילים הגדולים בעולם, סאטאו, נהרג בשנת 2014 בגלל חניכיו.
פיל נוסף, "שור הר", נהרג גם הוא על ידי ציידים, כיום שווי השנהב נחשב גבוה.
פילים ניצודים גם למטרת בשר, עור ואיברים, כאשר הסחר הבלתי חוקי עם חיות בר מסכן את הפילים מכיוון שהוא נתפס כסיכון נמוך ורווח גבוה.
ציידים בדרך כלל נחשבים מאומנים לפעילות זו בשל כמות הכלים הדרושים להובלה, כמו גם גודלם הגדול של בעלי חיים אלה.
אובדן בית הגידול עקב כריתת יערות, עלייה בכרייה ופעילות חקלאית הפך לבעייתי, במיוחד עבור הפילים האסייתים.
פיצול בית הגידול יוצר גם בידוד המקשה על הרבייה ומאפשר לציידים למצוא את הפילים ולהציב מלכודות ביתר קלות.
פילים אסייתים איבדו בין 30-40% מבית הגידול שלהם, מה שמקשה מאוד על קיום צאצאיהם ועל עצמם.
בעת שקהילות אנושיות רבות מתרחבות וגורמות להפחתת שטחי היערות, אזורי המחיה של הפילים מתקרבים ליישובים אנושיים.
הפילים מביאים לנזקי יבול ולאבדות כלכליות, כמו גם לפגיעות בפילים ובבני אדם.
היעדר חקיקה בנוגע לטיפול בפילים בגני חיות, בקרקסים ובתיירות מוביל לעיתים קרובות לטיפול שגוי שלהם.
השבי יכול להוות איום רציני על הפילים, ופילים אסייתיים נלכדים לעיתים קרובות באופן בלתי חוקי בטבע וסוחרים אותם בענף התיירות הרווחי.
ידוענים בולטים רבים התבטאו בדחיפות שבהגנת הפילים, כולל לאונרדו דיקפריו, קריסטין דייוויס, ויליאם שאטנר, יאו מינג, הנסיך ויליאם, ג'ורג'ה פוקס, אלק בולדווין, סטיבן פריי, אשלי ג'אד, ג'יידה פינקט סמית', קתרין ביגלו, ופוליטיקאים כמו ברק אובמה והילרי קלינטון.
יום הצבא הפולני או בשמו הרשמי חג הצבא הפולני (בפולנית: Święto Wojska Polskiego) הוא החג הרשמי של הכוחות המזוינים של פולין.
החג נחגג מדי שנה ב-15 באוגוסט, יום הניצחון בקרב ורשה שנערך במסגרת המלחמה הפולנית סובייטית, והוא יום שבתון.
באותו היום מתקיים במקביל חג עליית מרים.
במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, במה שנודע כ"נס על הוויסלה", הצבא הפולני בפיקודו של המרשל יוזף פילסודסקי הדף בהצלחה מתקפה של הצבא האדום מחוץ לוורשה באמצע אוגוסט 1920. תבוסת הצבא הרוסי הבטיחה את הגנתה של הבירה ורשה ולמעשה את הישרדות הרפובליקה הפולנית השנייה שקמה זה לא מכבר.
לזכר ניצחון פולין על הצבא האדום, קבע שר הצבא סטניסלב שפטיצקי את חג החייל (בפולנית: Święta Żołnierza), ב-1923 כחג ציבורי.
חג החייל נשאר באופן רשמי בתוקף עד 1947, כאשר הממשלה הקומוניסטית החדשה של הרפובליקה העממית הפולנית הפסיקה את המסורת.
לאחר הקמתה של הרפובליקה השלישית (פולין המודרנית) בעקבות התמוטטות המשטר הקומוניסטי באירועי 1989, אישר ב-30 ביולי 1992 הבית התחתון של הפרלמנט הפולני, הסיים, את החזרת יום הצבא לתאריך ולמשמעות המקוריים של 15 באוגוסט.
יום הצבא נחגג ברחבי פולין, עם מצעדים צבאיים, הנצחה לאנשי צבא פולין לדורותיהם, חיילי מילואים וחללים.
כיוון שהחג חופף ליום העלייה, הכנסיות ברחבי המדינה מציינות את זכר החללים של צבא פולין.
בנוסף, מתקיימים מספר אירועים בנושאי צבאי ברבות מהעיירות והערים הגדולות של המדינה, כולל טקסים, פתיחת מספר בסיסי צבא והדגמות ציוד לציבור הרחב.
בבירה וורשה מציינים את החג במספר אירועים ממלכתיים בהשתתפות נשיא פולין שמשמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים ובניהם טקס הענקת דרגות לקצינים בארמון הנשיאות וטקס בהנצחות ליד קבר החייל האלמוני בכיכר פילסודסקי.
בנוסף, באופן מסורתי מתקיים בוורשה המצעד הצבאי המרכזי הנערך בדרך כלל לאורך שדרת אוייזדוב (ורשה) .
אנשי שירות פעילים כמו גם מילואים משתתפים באירועים רבים, אליהם מצטרפים לעיתים קרובות מתנדבים המופיעים במדי צבא היסטוריים ששימשו את צבא פולין לאורך הדורות.
"(א) אחת לשנה, בי' באייר, יום הולדתו של בנימין זאב הרצל, יקוים יום הרצל; ביום זה -
במחנות צה"ל ובבתי הספר יוקדש זמן ללימוד פועלו וחזונו הציוני של בנימין זאב הרצל;
יתקיים בירושלים כנס לזכרו של בנימין זאב הרצל; הכנס יאורגן על ידי המועצה הציבורית; בכנס יידונו נושאים מעולם הציונות ברוח חזונו של בנימין זאב הרצל.
(ב) הכנסת תקיים דיון מיוחד לציון יום הרצל במועדו או במועד סמוך".
וכן ביום כ' בתמוז יתקיים טקס זיכרון ממלכתי בהר הרצל בירושלים.
ביום הרצל הכניסה חופשית למוזיאון הרצל שבהר הרצל.
ביהדות, יום השנה של אדם שנפטר הוא תאריך פטירתו, המצוין על ידי משפחתו ומכריו מדי שנה בשנה.
מקובל גם להשתמש בביטוי היידישאי יארצייט, ויש מהספרדים הקוראים ליום זה הרסייא"ט (מגורשי ספרד ופורטוגל) נחלה או סאל (מפרסית).
ביום השנה למותו של אדם לפי התאריך העברי נהוג לערוך טקס אזכרה.
השם "יאָרצײַט" (מיידיש, נהגה "יוֹרצַיְיט" או "יוּרצאַט"; לעיתים נכתב יאהרצייט.
יאר - שנה, צייט - זמן), התקבל ברוב תפוצות ישראל לסימון יום השנה, בעיקר משום שיום זה התפתח במקורו באשכנז.
משהגיע השם לארצות המזרח ותימן, שבהן לא ידעו יידיש, היו שחשבו שמדובר בראשי תיבות.
כך, לדוגמה, פתרו זאת בתימן כנוטריקון: יום אסיפת רגלי צדיקים יבית טוות (=ביום היפטרות הצדיקים ילון בתענית).
גם ר' יוסף חיים מבגדאד, בעל ה"בן איש חי", כתב להוציא מלב ההמונים כי במילה זו יש רמז, ומסביר שמדובר ב"יום השנה" ביידיש.
לאחר שנים עשר חודשים מהפטירה מסיימים בניו ובנותיו של הנפטר את מנהגי האבלות (שאר אבלים דהיינו אח, אחות, אב, אם, אשה/בעל אבלותם רק 30 יום).
מתאריך זה מותר לילדיו של הנפטר לבוא לשמחות כגון חתונות ושאר מסיבות וכן מותר להם לחדש בגדים.
קיימים מנהגים שונים שהאבלים נוהגים לקיים ביום זה.
אחד המנהגים הבולטים והרווחים במגזרים דתיים, הוא קיום חגיגת סיום של מסכת מהמשנה או מהתלמוד, ופעמים אף של כל ששת סדרי המשנה או כל הש"ס הבבלי, שנלמדו במהלך השנה הראשונה לעילוי נשמת הנפטר, כאשר לאחר הסיום נהוג לערוך סעודת מצווה.
ביום השנה המנהג הוא שהאבל לשעבר צם ומתענה כדי לסייע לעילוי נשמה של מתו, ונוהגים להרבות בלימוד.
כיום היטשטש מנהג זה ומרבית האבלים נוהגים לאכול ולשתות כרגיל, ויש ממשיכים במנהג המקורי.
ביום זה חוזרים בני הנפטר ואומרים קדיש יתום כפי שנהגו בשנת האבלות הראשונה (ואף נהוג להעלותם כשליחי ציבור).
יש המשתדלים לערוך לימוד בעשרה ואז הבן יכול לומר עוד קדיש (חוץ מאלו שאמר בתפילה) לעילוי נשמת אביו.
נהוג לערוך ביום זה אזכרה למת.
למי שחל יארצייט יש עניין לעלות לתורה אם חל ביום שקוראים בתורה, ואם לא חל ביום קריאת התורה, נוהגים להעלותו ביום הקרוב לפניו שקוראים בתורה.
בקהילות הספרדים, נוהגים שבעל הקורא אומר תפילת השכבה (לאיש אומרים "מנוחה נכונה", ולאישה - "אשת חיל"), ובקהילות נוסח אשכנז המזרחי נוהגים לומר תפילת אל מלא רחמים.
בשבת לפני היארצייט, נוהגים להעלות את בעל היארצייט למפטיר.
בקהילות הספרדים, כאשר ישנם יותר משני בעלי יארצייט בבית הכנסת נהוג למכור את העלייה (המפסיד מקבל עליית משלים).
יש נוהגים שבעל היארצייט עובר לפני התיבה בתפילת מוסף בשבת שקודם היארצייט ובערבית במוצאי שבת.
בקהילות מסוימות נהוג שהאבל תורם "תיקון" לעילוי נשמת הנפטר בשבת שלפני יום השנה.
בדרך כלל הקידוש נעשה בבית הכנסת לאחר תפילת שחרית של שבת.
הברכות שהציבור בבית הכנסת מברך הן לעילוי נשמת הנפטר.
נהוג להביא לקידוש גם משקה (במלעיל).
ישנם בתי כנסת בהם הגבאי נוהג להודיע על הקידוש שנתרם לפני תום התפילה, תוך שהוא נוקב בשמו של התורם כדי לכבדו.
יש שכתבו שיש לנהוג את מנהגי יום השנה עד חמישים שנה (יובל).
אך אחרים כתבו שאין גבול ליום השנה, ונוהג לעולם.
יש שכתבו כפשרה שאם התחיל קודם שנת החמישים יכול להמשיך, אך אם עברו יותר מחמישים שנה, לא יאמר קדיש כלל.
יש הנוהגים לנחם בברכת: "עד ביאת הגואל", כי עם ביאת הגואל ותחיית המתים ייבטלו ימי-אבל אלה, והמתברך משיב: "במהרה בימינו", וחוזר המברך ואומר: "אמן".
האזכרה כוללת בדרך כלל עלייה לקבר וקריאת פסוקי תהילים ותפילות מיוחדות, ולמנהג עדות המזרח אמירת נוסח המרחם על כל בריותיו וכו'.
סדר הקריאה ונוסח התפילות משתנה מעדה לעדה.
הטקס כולל בדרך כלל מתחיל על ידי אמירת פרקי תהילים:
לאחר מכן פרקים המתחילים באותיות שמו של הנפטר מתוך מזמור קיט, המורכב מקבוצות של שמונה פסוקים שכולם מתחילים באותה אות.
פסוקים אלו מטרתם להזכיר למת את שמו, כסגולה נגד חיבוט הקבר.
לבסוף נאמרים ארבעה פרקי תהילים שמתחילים באותיות נ'ש'מ'ה' - אף הם ממזמור קיט.
תפילה לעילוי נשמה, ובה בקשה מפורטת עבור נשמת הנפטר, לזכותו בגמולים טובים ובתחיית המתים.
בה מבקשים מנוחה נכונה עבור המנוח, בעבור זה שהעולים לקבר מתפללים לעילוי נשמתו או בעבור תרומתם לצדקה.
נאמר בדרך כלל על ידי בניו של המנוח, או קרוב משפחה אחר, המקורב יותר למת מבין הנוכחים.
יש הלומדים משניות ממסכת מקוואות שמתחילות באותיות "נשמה", אמנם בדרך כלל הדבר אינו נעשה בעת העלייה על הקבר ממש.
בקרב יהדות טורקיה סדר התפילות כולל בעיקר את אמירת הפיוט בר יוחאי, לאחריו קוראים קטע המסיים את האדרא זוטא ובו תיאור יום פטירתו של הרשב"י (פותח במילים "אמר רבי אבא לא סיים בוצינא קדישא למימר חיים") ולבסוף אומרים את הפיוט אל מסתתר.
בסיום הטקס, נהגו להניח אבן על הקבר.
ניתן להניח אבנים גם על קברים נוספים, שלא נערכה אזכרה עבורם.
הנחת האבן מהווה אות לכך שאדם עלה לקבר.
נהוג להדליק נר נשמה, בהתקן ייעודי בגב המצבה ולהשאירו דולק.
מנהג ישראל הוא להגיע לבית הכנסת ביום השנה, להתפלל תפילת מנחה וערבית, ולהגיד את המשניות עם שם הנפטר.
לאחר מכן נהוג להביא כיבוד לבית הכנסת, עם כל מאכלים שעליהם יגידו את סדר הברכות - מג"ע א"ש, שמסמל את ראשי התיבות: מזונות, גפן, עץ, אדמה ושהכל נהיה בדברו, כך יוכלו המתפללים להגיד כמה שיותר סוגי ברכות שונים לעילוי נשמת הנפטר שיום השנה שלו חל באותו היום.
עלייה לקברו של אדם נהוגה גם בקרב חילונים.
מהם שמאמצים את הטקס הדתי או חלקים ממנו, ומהם שמסתפקים באמירת דברים לזכרו של המנוח.
מקובל להביא לאזכרה פרחים ולהניחם על הקבר.
בישראל נהוגה אזכרה ממלכתית לנשיאים וראשי ממשלה.
ביום השנה לפטירת צדיק נוהגים מקובלים וחסידים לקיים חגיגה הנקראת הילולה.
בזמן ההילולה לעיתים מספרים על חייו של אותו הצדיק או מקיימים מנהגים האופייניים לו.
ההילולה המוכרת ביותר היא החג ל"ג בעומר שהוא ההילולה של רבי שמעון בר יוחאי, כמו כן ידועה גם ההילולה של משה רבנו בתאריך ז' באדר.
בתנועת החסידות חשיבות מיוחדת להילולות, כאשר כל חצר חסידית חוגגת את ההילולות של האדמו"רים שלה.
חגי משגב משער שמצבות צוער, בהן נחקקו תאריכים לצד שם המת, הן עדות להתפתחות מנהג טקסי יום השנה.
קברים מתוארכים נמצאו בהקשרים יווניים-רומיים קודם לאלו.
רש"י מביא עדות למנהג יום השנה של "אדם גדול" בשם תשובות הגאונים:
יוֹם הַשַׁבָּת הוא היום השביעי בשבוע לפי סיפור בריאת העולם התנ"כי.
בחלק ממדינות אירופה ובתקן ISO-8601 זהו היום השישי בשבוע (שספירת הימים בו מתחילה ביום שני).
בעברית, שמם של כל שאר ימות השבוע מבוסס על מספרם הסידורי בשבוע (יום ראשון, יום שני וכו').
יוצא מן הכלל היום השביעי, שאינו קרוי "יום שביעי" אלא שבת.
לפי התורה, ביום זה הסתיימה בריאת העולם, ואלוהים שָׁבַת מכל מלאכתו, ומכאן שמו של היום - שַׁבָּת.
בהתאם לכך, ביהדות זהו יום המנוחה השבועי.
בלוח השנה במגילות קומראן החגים מנועים מלחול ביום זה.
בכל ארצות אירופה ואמריקה זהו יום מנוחה, הנוסף על יום ראשון.
בחלק מהארצות המוסלמיות זהו יום העבודה הראשון בשבוע, ובחלק אחר זהו יום מנוחה הנוסף על יום שישי.
בארצות סקנדינביה יום שבת נקרא lördag, ולפי מסורת עממית ילדים אינם רשאים לאכול ממתקים במהלך השבוע, ורק ביום זה הוריהם יכולים להרשות להם לזלול ממתקים.
הממתק הנאכל ביותר הוא ממתק דגים העשוי ממח עצם של הדג, ג'לטין.
בחלק מלשונות אירופה נקרא יום שבת בשמות שנגזרו מהמילה העברית "שבת", ובחלק אחר הוא נקרא על-שם כוכב הלכת שבתאי (בלועזית: Saturn, סטורן).
בערבית, שגם בה מקובל לכנות את רוב ימי השבוע על-פי מספרם הסידורי, נקראים ימי שישי ושבת בשמות מיוחדים.
יום שבת מכונה "א-סבת" בדומה לשמו בעברית, אך בחלק ממדינות המגרב נהוג לכנותו "סוף השבוע".
כמו כן בטורקית הוא נקרא 'היום שאחרי "יום ההתכנסות"' הלא הוא יום שישי.
"יוֹם הַשַּׁבָּת אֵין כָּמוֹהוּ" הוא פיוט המושר ביום שבת בקהילת יהודי בבל.
הפיוט יוֹם הַשַּׁבָּת אֵין כָּמוֹהוּ חובר על ידי משורר יהודי בשם מנצור.
רעיון הפיוט הוא הפיכתו לשיר כיסופים והבלטת הרעיון של הגעגוע ליום השבת במשך כל ימי החול בשבוע.
בפיוט, מודגשת השבת כיום של שמחה וקדושה, יום מיוחד והמייחד את כל קהילות עם ישראל ומבדיל את העם היהודי מבין עמי הגויים בעולם.
יום השחרור וההצלה מצוין מדי שנה בכ"ו באייר לציון ניצחון בעלות הברית על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
היום מצוין בתאריך שבו נחתמה כניעת גרמניה הנאצית, בליל כ"ו באייר ה'תש"ה.
יום הניצחון לציון כניעתה של גרמניה מצוין במדינות המערב ב-8 במאי (יום הניצחון באירופה) ואילו בגוש המזרחי, ב-9 במאי, כ"יום הניצחון בחבר המדינות".
גם בישראל הוא מצוין ב-9 במאי, בהגדרה "יום הניצחון על גרמניה הנאצית".
בשנת ה'תשע"ד יזם גרמן (גבריאל) זכרייב, סגן-נשיא הקונגרס היהודי-רוסי את ציון יום הניצחון גם על פי התאריך העברי.
היוזמה נתמכה על ידי ועידת רבני אירופה והרבנים הראשיים לישראל.
יום השחרור וההצלה צוין לראשונה גם בתאריך העברי בשנת תשע"ד באירועים בכנסת, בכותל המערבי, במטה האומות המאוחדות שבניו יורק ובאירופה.
בשנת ה'תשע"ה, לרגל שבעים שנה לכניעת גרמניה הנאצית, הוכנסו שלושה ספרי תורה: לכנסת, לכותל המערבי ולביתו של הרב חיים קנייבסקי.
טקסים נוספים לציון יום השחרור וההצלה נערכו בטולוז, במוסקבה ובירושלים.
באותה שנה גם החל לימוד 6,250,000 משניות לזכר נרצחי השואה והחיילים היהודים שנהרגו בצבאות בעלות הברית והמחתרות במלחמת העולם השנייה.
הלימוד התקיים לקראת חידון משניות עולמי שנערך ביום השחרור וההצלה של שנת ה'תשע"ו.
ב-2018 אישרה הכנסת את "חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית".
במאי 2025, לקראת ציון יום השחרור וההצלה, נחנך מחדש עמוד הגבורה במוזיאון יד ושם, בתרומת גרמן זכרייב.
יום השלום הבין-לאומי לפעמים נקרא יום השלום העולמי, נחגג ב-21 בספטמבר בכל שנה.
הוא מוקדש לשלום עולמי ובמיוחד להיעדר מלחמה ואלימות.
את היום חגגו לראשונה ב-1982 והוא נחגג על ידי אומות רבות, קבוצות פוליטיות, קבוצות מיליטנטיות ועמים.
ב-2013, הוקדש היום על ידי המזכיר הכללי של האו"ם לחינוך לשלום, האמצעי המרכזי במניעת מלחמה.
כדי לחנוך את היום, מצלצלים בפעמון השלום היפני במטה האו"ם בניו יורק.
את הפעמון חלשו ממטבעות שנתרמו על ידי ילדים מכל היבשות והיה מתנה שנתנה על ידי ארגון האו"ם היפני, כ-"תזכורת למחיר האנושי של המלחמה".
על צדו נחרט, "יחי השלום העולמי המוחלט".
יום התה הבין-לאומי מצוין מדי שנה ב-21 במאי, על פי החלטה של האומות המאוחדות.
ההחלטה התקבלה ב-21 בדצמבר 2019, וקוראת לארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO) להוביל את קיום היום.
יום התה הבינלאומי נחגג בעבר ב-15 בדצמבר, מאז 2005, במדינות יצרניות התה בנגלדש, סרי לנקה, נפאל, וייטנאם, אינדונזיה, קניה, מלאווי, מלזיה, אוגנדה, הודו וטנזניה.
מטרתו היא למשוך את תשומת לבם של ממשלות ואזרחים להשפעה העולמית של סחר בתה על עובדים ומגדלים.
לאחר דיונים ראשוניים בפורום החברתי העולמי בשנת 2004, יום התה הבינלאומי הראשון נחגג בניו דלהי בשנת 2005, ולאחר מכן בסרי לנקה ב-2006 וב-2008.
בשנת 2015 הציעה ממשלת הודו להרחיב את יום התה דרך ארגון המזון והחקלאות של האו"ם, והחל מ-2020 מוכר על ידי האו"ם בתאריך 21 במאי.
יום התה הבין-לאומי נועד להעלות את המודעות להיסטוריה הארוכה ולמשמעות התרבותית והכלכלית העמוקה של התה ברחבי העולם.
מטרת היום היא לקדם ולטפח פעולות קולקטיביות ליישום פעילויות לטובת ייצור וצריכה בת קיימא של תה ולהעלות את המודעות לחשיבותו במלחמה ברעב ובעוני.
יום השוקולד העולמי, המכונה לעיתים יום השוקולד הבין-לאומי, הוא מועד המתרחש ברחבי העולם מדי שנה ב-7 ביולי.
חגיגת יום זה כוללת צריכת שוקולד.
ב-7 ביולי 2016 צוינו 466 שנים להבאת השוקולד לאירופה.
כיוון שארצות הברית חוגגת את יום השוקולד הלאומי ב-13 בספטמבר, "יום גלידת-שוקולד" נחגג ב-7 ביולי.
ימים שונים נוספים המציינים מאכלים ספציפיים במוטיב שוקולד נחגגים ברחבי העולם במגוון תאריכים, כדוגמת "יום שוקולד החלב" ב-28 ביולי ו-"יום השוקולד הלבן" ב-22 בספטמבר.
הייחוס ל-7 ביולי כ-"יום השוקולד העולמי" צוין לראשונה בשנת 2009.
יום השוקולד הלאומי של ארצות הברית נחגג בארצות הברית בכל שנה ב-13 בספטמבר, יום הולדתו של מילטון הרשי, יזם, נדבן, ומייסד חברת השוקולד הרשי.
היום נקבע על-ידי התאגדות יצרני הממתקים של ארצות הברית.
החגיגה כוללת צריכת שוקולד, המהווה את הפלח הגדול ביותר בקטגוריית הממתקים בעולם.
השוקולד פופולרי כל כך גם בזכות יתרונותיו הבריאותיים, המרכיב המרכזי בשוקולד מריר, הוא פרי הקקאו, שהוא מקור טבעי ועשיר בנוגדי חמצון ובמינרלים חיוניים שתורמים לתפקוד הגוף.
יום השוקולד הלאומי של ארצות הברית מבטא את התרומה התרבותית-כלכלית של השוקולד.
רבים נהנים מהיום על ידי אכילת מגוון רחב של מאכלי שוקולד.
זהו יום אחד מיני חגים רבים בתחום השוקולד, אין לבלבל אותו עם יום השוקולד העולמי שנחגג ב-7 ביולי.
יום השמאליים הבין-לאומי הוא יום מודעות המצוין כל שנה ב-13 באוגוסט.
הוא נחגג לראשונה ב-13 באוגוסט 1976. כפי שמעיד שמו של היום, נוהגים לחגוג אותו מדי שנה כדי להעלות את המודעות הציבורית ליתרונות ולחסרונות שבהיותך שמאלי.
הוא מפנה את תשומת הלב לאי-הנוחות הנגרמת לאנשים שידם הדומיננטית היא השמאלית בעולם שהוא ימני בעיקרו.
הוא חוגג את הייחודיות שלהם ואת ההבדלים בין שמאליים (שבעה עד עשרה אחוזים מהאוכלוסייה) לבין רוב אוכלוסיית העולם.
מאות מיליוני שמאליים בחברה בת-ימינו צריכים להסתגל לשימוש בכלים ובחפצים שתוכננו עבור ימניים.
ישנו גם צד נוסף ליום זה, והוא הגדלת המודעות לצרכים המיוחדים של ילדים שמאליים.
בין השאר, שמאליים נמצאים בסיכון גבוה יותר לפתח סכיזופרניה.
יום הרדיו העולמי הוא מועד בינלאומי שנערך מדי שנה ב-13 בפברואר.
יום הרדיו עוסק באהבת הרדיו, ובשאלה מדוע בני האדם זקוקים לרדיו.
יום זה הוכרז ב-3 בנובמבר 2011 על ידי אונסק"ו.
בעקבות בקשה של האקדמיה הספרדית לרדיו ב-20 בספטמבר 2010 הציעה ספרד כי מועצת המנהלים של אונסק"ו תכלול את ההכרזה על יום רדיו עולמי בסדר היום.
בין התגובות להצעה, 91% תמכו בפרויקט, כולל תמיכה רשמית של איגוד שידורי המדינות הערביות (ASBU), איגוד שידורי אסיה-פסיפיק (ABU), האיחוד האפריקאי לשידורים (AUB), איגוד השידור הקריבי CBU, איגוד השידור האירופאי (EBU), האיגוד הבינלאומי של השידור (IAB), אגודת השידור של צפון אמריקה (NABA), ארגון הטלקומוניקציות (ITI), ה-BBC, URTI, רדיו הוותיקן ועוד.
יום הרדיו העולמי לפי שנה
יום הרדיו העולמי בשנת 2018 התקיים ב-13 בפברואר 2018 בסימן "רדיו וספורט".
יום הרדיו העולמי חגג את הספורט המסורתי שחיבר אותנו למורשת התרבותית.
כמו כן עסקו ביום זה בתת-הנושאים הבאים:
רדיו וספורט מעוררים השתתפות והכללה.
רדיו מטפח רצון טוב והשראה.
איך הרדיו משפיע על חיינו.
יום הרדיו העולמי לשנת 2019 נערך ב-13 בפברואר 2019 סביב הנושא דיאלוג, סובלנות ושלום.
אירועים נוספים נערכו ביותר מ-80 מדינות ברחבי העולם, עם השתתפות תחנות רדיו מרחבי העולם ששלחו משלחות למטה אונסק"ו בפריז כדי לצבור ניסיון נוסף בהפקת רדיו, תוך חגיגת השפעת הרדיו.
יום הרדיו העולמי של 2020 נערך בסימן "רדיו ומגוון".
במסגרת יום זה, שנערך ב-13 בפברואר 2020 קראו אונסק"ו והאומות המאוחדות לתחנות הרדיו ברחבי העולם לשמור על המגוון, הן בחדרי החדשות והן בשידורים השונים.
יום הרדיו באותה שנה התחלק בין שלושה תתי נושאים:
תמיכה בפלורליזם ברדיו, כולל שילוב בין משדרים ציבוריים, פרטיים וקהילתיים;
עידוד ייצוג בחדרי החדשות כך שיציגו את מגוון האוכלוסיות שקיים;
קידום שונות בעריכה ובסוגי התוכניות במטרה לפנות לכל סוגי הקהלים.
בעולם, רדיו נותר המדיום הזמין והנצרך ביותר.
היכולת של הרדיו להגיע לקהל הרחב ביותר משמעה שתחנות הרדיו יכולות לעצב את המגוון הקיים בחברה, לשמש פה לכל הקולות והדעות.
לפי רעיון זה, התחנות צריכות לשרת קהילות מעורבות ולהציע מנעד רחב של תוכניות, נקודות מבט ותכנים.
בשנים האחרונות נהנה גם הרדיו מהתקדמות טכנולוגית משמעותית, דוגמת שידורי DAB ו-+DAB, ניהול זכויות דיגיטלי ושידור על גבי האינטרנט.
במהלך יום הרדיו העולמי ב-2021, אונסק"ו הזמינה תחנות מרחבי העולם לחגוג את יום השנה ה-10 לאירוע זה ולמעלה ממאה שנות רדיו.
האירוע התמקד בשלושה תתי נושאים: אבולוציה; העולם המשתנה; והרדיו המתפתח.
נושא זה מתייחס להתאוששות של הרדיו, לקיומו ולחדשנותו.
ככל שהעולם משתנה, כך הרדיו מתחדש.
הרדיו נאלץ להסתגל גם לטכנולוגיות חדשות כדי להישאר אמצעי רלוונטי ונגיש לכל ובכל מקום ולחבר בין אנשים.
נושא זה הדגיש את השירותים שמספק הרדיו לחברה שלנו בעת סיקור אסונות טבע, משברים סוציו-אקונומיים, מגפות ואירועי ענק נוספים.
יום הרדיו העולמי שנערך ב-2022 עסק ב"רדיו ואמון".
ביום זה קראה אונסק"ו לתחנות רדיו ברחבי העולם לציין יותר ממאה שנים של רדיו.
יום הרדיו העולמי נערך בפעם ה-12, בסימן "רדיו ושלום", ונועד להדגיש את חשיבות עצמאות הרדיו להשכנת שלום ולמניעת סכסוכים.
יום השחמט הבין-לאומי חל ב-20 ביולי מדי שנה, היום בו הוקם פיד"ה, ארגון השחמט העולמי.
הרעיון לחגוג את היום הזה כיום שחמט בינלאומי הוצע על ידי אונסק"ו, ונחגג ככזה מאז שנת 1966.
יום זה נבחר משום שב-20 ביולי (בשנת 1924) הוקם פיד"ה, ארגון השחמט העולמי, שאיחד בתוכו כמה איגודי שחמט בינלאומיים.
"משחק המלכים" המורכב, נחשב לענף ספורט ולתחביב מהנפוצים בעולם.
הניצחון במשחק השחמט מגיע כאשר אחד המלכים "מאוים" על ידי שחקן אחר, ואינו יכול לבצע מהלך שיציל אותו.
מקור השחמט הוא כנראה במשחק הודי שהלך והתפתח במדינות שונות במזרח הרחוק כאשר החל מהמאה השביעית הוא התפשט במהירות בכל היבשת.
יום השוויון לנשים נחגג בארצות הברית ב-26 באוגוסט כדי לציין את קבלת התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית ב-1920, אשר אוסר על המדינות בארצות הברית וגם על הממשל הפדרלי עצמו מלמנוע זכות בחירה לנשים.
ביום זה מציינים הישגים הקשורים לשוויון מגדרי.
היום נחגג לראשונה בשנת 1973, והוא מוכרז מחדש בכל שנה מאז על ידי נשיא ארצות הברית.
התאריך נבחר כדי להנציח את היום בו מזכיר המדינה ביינברידג' קולבי חתם על ההצהרה למתן זכות חוקתית לנשים להצביע.
בלה אבזוג, שהייתה חברת קונגרס מטעם מדינת ניו-יורק, הציעה פעמיים לקבוע את ה-26 באוגוסט בתור יום השוויון לנשים: פעם אחת ב-1971, אחרי השביתה הגדולה של 1970 שקיימו הנשים בארצות-הברית בקריאתן לשוויון.
ושוב ב-1973, בזמן המאבקים על אישורו של התיקון לשוויון זכויות.
ב-16 באוגוסט 1973, אישר הקונגרס את החלטה H.J.
52, אשר קבעה כי ה-26 באוגוסט יהיה יום השוויון לנשים וכי "נשיא מוסמך לציין את ההצהרה בדבר ההנצחה של היום ההוא ב-1920 שבו נשים אמריקאיות קיבלו לראשונה את הזכות להצביע".
באותו יום, הנשיא ריצ'רד ניקסון פרסם את ההצהרה 4236 ליום השוויון לנשים, אשר החלה במילים: "המאבק של נשים לזכות הצבעה היה רק הצעד הראשון לקראת השתתפות מלאה ושווה של נשים בחיים במדינתנו.
בשנים האחרונות, עשינו צעדים ענקיים אחרים על מנת לתקוף אפליה על בסיס מין באמצעות החוקים שלנו ועל ידי סלילת דרכים חדשות לשוויון הזדמנויות כלכלי לנשים.
היום, כמעט בכל מגזר של החברה שלנו, נשים הן גורם חשוב בתרומתן לאיכות החיים האמריקאית.
ולמרות כל זאת, עדיין נותר הרבה לעשות".
עד 2017, כל נשיא מאז ריצ'רד ניקסון פרסם הצהרה הקובעת את ה-26 באוגוסט כיום השוויון לנשים.
למשל, ב-25 באוגוסט 2016, הנשיא אובמה כתב בהצהרתו כי: "היום אנחנו חוגגים את יום השנה להישג יוצא הדופן הזה, כדי לכבד את החלוצות ואת הסופרג'יסטיות שקירבו אותנו קצת יותר אל עבר עתיד משגשג, בו אנחנו מצליחים להגן על הזכויות החוקתיות של נשים ונערות ועל מאבקן למען שוויון".
חגים אחרים בארצות הברית הקשורים לנשים
יום רוזה פארקס (4 בפברואר / 1 דצמבר)
יום הספורט הלאומי לנערות ונשים בספורט (יום אחד בשבוע הראשון של פברואר)
יום האישה הבינלאומי, (8 במרץ)
יום הארייט טאבמן (מרץ 10)
יום הלן קלר (27 ביוני)
יום השפה הסינית הוא יום הוקרה בין-לאומי לשפה הסינית, אחת משש השפות הרשמיות של האו"ם, אשר מצוין בתאריך 20 באפריל ונחגג מדי שנה.
יום השפה הסינית נחגג לראשונה ב-12 בנובמבר בשנת 2010. בשנת 2011 שונה התאריך ל-20 באפריל, ומאז מצוין בתאריך זה.
התאריך 20 באפריל נבחר בעקבות אגדה המספרת שכאשר המציאו את הקאנג'י (סימנים סיניים המושמשים בכתיבה בשפה היפנית) ירד גשם של דוחן והאלים והרוחות בכו.
כיוון שבסביבות תאריך זה מתחילה תקופת הגוּ יוּ , אשר פירושה המילולי הוא "גשם של דוחן".
הגוּ יוּ היא אחת מ-24 התקופות אליהן מחולק לוח השנה הסיני, והן נקראות "מועדי חמה" או "תקופות חמה".
הגוּ יוּ היא התקופה האחרונה אשר נכללת בעונת האביב הסינית, והיא מסמלת את תחילת הגשמים המביאים ברכה לאדמה ולאדם.
בתקופה זו עולות הטמפרטורות והלחות גבוהה.
במשרדי האו"ם בניו יורק נערכים דיונים, טקסים והרצאות אודות השפה הסינית, ביום זה נערכות סדנאות קליגרפיה וכיתות אמן בהשתתפות סופרים ומשוררים סיניים.
יום השירה העולמי נחגג ב-21 במרץ והוכרז על ידי ארגון החינוך והתרבות של האו"ם (UNESCO) במהלך הוועידה הכללית ה-30 בפריז בשנת 1999 במטרה לקדם את הקריאה, הכתיבה, הפרסום והחינוך של השירה ברחבי העולם.
"במטרה לתמוך במגוון הלשוני באמצעות ביטוי פיוטי ובאמצעות הגברת ההזדמנויות לשפות המצויות בסכנת הכחדה, וכן במטרה לתת הכרה ודחיפה חדשות לתנועות השירה הלאומיות, האזוריות והבינלאומיות".឴឵឴
לפני הכרזתו הרשמית של האו"ם יום השירה הבינלאומי נחגג בתחילה באוקטובר, יום הולדתו של המשורר הרומי ורגיליוס.
המסורת לשמור על תאריך אוקטובר עבור חגיגות יום השירה הבינלאומי עדיין נשארה במדינות רבות.
הממלכה המאוחדת משתמשת בדרך כלל ביום חמישי הראשון של חודש אוקטובר.
יום הרוח העולמי הוא אירוע עולמי המתרחש מדי שנה ב-15 ביוני.
הוא מאורגן על ידי EWEA (אגודת אנרגיית הרוח האירופית) ו-GWEC (מועצת אנרגיית הרוח העולמית).
זהו יום שבו אנרגיית הרוח נחגגת, מידע מועבר למעוניינים ומבוגרים וילדים לומדים על אנרגיית הרוח, על כוחה ועל האפשרויות שהיא נושאת כדי לשנות את העולם.
בשיתוף עם EWEA ו-GWEC, אגודות אנרגיית רוח לאומיות וחברות המעורבות בהפקת אנרגיה מרוח מארגנות אירועים במדינות רבות ברחבי העולם.
בשנת 2011 אירעו אירועים ב-30 מדינות, ב-4 יבשות.
אירועים אלה כללו ביקורים בחוות רוח ביבשה וחוף, מסעות הפצת מידע, טורבינות רוח להדגמה שהוקמו בערים, סדנאות רוח ומצעד רוח.
אירועים רבים קרו ביום הרוח העולמי (15 ביוני) עצמו, אבל היו גם אירועים בימים ובשבועות לפני ואחרי.
בשנת 2012 היו 250 אירועים ברחבי העולם וגם תחרות צילום פופולרית מאוד.
שנת הייסוד של יום הרוח (היא לא הפכה ליום רוח עד לשנת 2009) אורגנה על ידי EWEA.
הרעיון המרכזי היה לתאם אירועים המאורגנים על ידי אגודות אנרגיית רוח לאומית וחברות פעילות בתחום אנרגיית הרוח.
ביום הרוח בשנת 2007 השתתפו 18 מדינות באירופה, בהשתתפות של כ-35,000 אנשים.
ביום הרוח 2008 השתתפו 20 מדינות אירופיות ו-100 אלף איש.
זו הייתה השנה הראשונה ש-EWEA התאחדה עם GWEC והרחיבה את קבוצת המשתתפים מאיגודי אנרגיית רוח אירופית וחברות לתאום אירועי יום הרוח ברחבי העולם (ושינוי השם ל"יום הרוח העולמי").
בשנת 2009 היו 300 אירועים ב-35 מדינות, והגיעו ל-1 מיליון איש.
בשנת 2009 בפורטוגל יום הרוח נחגג עם אירוע שנקרא Wind Parade.
היא אורגנה בעיר קסקאייז, מול הים.
פרויקט זה נועד לקדם שיטות טובות לאנרגיה מתחדשת ובמיוחד אנרגיית רוח.
אירוע זה נתמך על ידי מועצת העיר ויזם על התקנה של 7 טורבינות רוח במקום מאוד גלוי על ידי הים.
אחת המטרות הייתה לערב ילדים באירוע והם הוזמנו לתחרות לקשט ולצבוע טורבינות רוח דמה קטנות.
מעל 50 בקשות הוגשו על ידי 30 בתי ספר.
הזוכה קישט טורבינת רוח דמה עם אלמנטים של דון קישוט הנלחם בטחנות רוח, אולם במקרה זה טחנות הרוח הופכות להיות בעלות ברית של דון קישוט במאמץ לשפר את הסביבה.
בשנה זו נערכו 220 אירועים נערכו ב-30 מדינות, כולל תצוגה של טורבינת רוח בגודל 29.5 מטר בבריסל, בלגיה, ליד הבניין הראשי של הנציבות האירופית והמועצה האירופית.
יותר ממיליון אנשים השתתפו באותו יום.
בבריסל, בלגיה, ביתם של EWEA ו-GWEC, התקיים מצעד רוח בפלאס דה לוקסמבורג לחינוך אנשים העובדים באיחוד האירופי על היתרונות והחשיבות של אנרגיית הרוח.
אירועי יום הרוח העולמי התרחשו ב-30 מדינות ברחבי העולם ב-2011. כמה דוגמאות כוללות: בצרפת היו 15 אירועים, החל חנוכה רוח הרוח לשאלה בתעשייה- in-the-wind-industry ואת התשובה הפגישה.
באוסטריה זינקו עיתונאים ממרומי טורבינה ונדחקו ארצה.
ביפן היו 10 אירועים, בהם טיולי שטח לחוות רוח, מתקני אנרגיית רוח ניסיוניים ועשיית טורבינות רוח מערכה.
באוסטרליה, יום פתוח בחוות רוח היה זמין, עם ערב הקהילה לסיים את היום.
במקסיקו, יריד רחוב ציבורי בהשתתפות תחרות ציור לילדים ותצוגה של היסטוריית אנרגיית הרוח.
שותפי יום הרוח העולמי ארגנו 250 אירועים ברחבי העולם ב-2012, החל מימים פתוחים של חוות רוח ועד סדנאות, מתערוכת צילומים ועד עפיפונים ועמותות צדקה.
לראשונה נערכו אירועים במקסיקו, צ'ילה, ישראל, דרום קוריאה ודרום אפריקה.
עבור 2018, WindEurope ו-GWEC השיקה תחרות צילום גלובלית כדי לתעד את עוצמתה של הרוח.
יום השפה הרוסית חל ב-6 ביוני.
ביום זה חל יום הולדתו של אלכסנדר פושקין, משורר מודרני שנחשב בידי רבים כאבי הספרות הרוסית המודרנית.
יום שפה הרוסית הוא אחד מהימים שנקבעו על ידי החלטת האו"ם מטעם אונסק"ו.
יום השפה הרוסית הוא אחד מהימים הרשמיים של האו"ם לציון שש השפות הרשמיות של האו"ם: אנגלית, ערבית, ספרדית, סינית, רוסית וצרפתית.
כמו כן נקבע על ידי אונסק"ו יום לציון השפות הילידיות, יום שפת האם ויום השפות.
מטרה נוספת היא להעלות מודעות להיסטוריה ולתרבות ולפיתוח של אחת כל משש השפות הרשמיות של האו"ם בקרב אנשי הארגון.
אחת הדרכים לחגוג את יום זה היא להיחשף ל:שיר רוסי, ספר, יצירות מוזיקליות, ספרותיות, תחרותיות, תערוכות, הרצאות, מופעים שונים ומופעים של אנשי תרבות ברוסית של אומנים שונים - ולמצוא את היופי בהן.
יום השירות לציבור של האומות המאוחדות הוא מועד בינלאומי המצוין מדי שנה ב-23 ביוני.
היום נקבע לראשונה בהחלטת העצרת הכללית של האומות המאוחדות בשנת 2003, בהחלטה מספר A/RES/57/277.
היום מציין גם את יום השנה לתאריך שבו אימץ ארגון העבודה הבינלאומי את האמנה ליחסי עבודה של האו"ם (השירות ציבורי), בשנת 1978 (אמנה מספר 151).
אמנה זו היא מסגרת לקביעת תנאי העבודה של כל עובדי המדינה ברחבי העולם.
החג חוגג את "הערך של השירות הציבורי לקהילה".
המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות קבעה כי ביום זה יחולק מדי שנה פרס השירות הציבורי של האומות המאוחדות לאלו שפעלו ותרמו למען שיפור, הנראות והיוקרה של השירות הציבורי.
בארצות הברית, יום השתיקה הוא יום הפעולה של GLSEN להפצת המודעות בנוגע להשפעות על האלימות שנגד להט"בים, ביניהם גם השפעות על הבריונות וההטרדות נגד להט"ב.
ביום זה, סטודנטים נודרים נדר של יום של שתיקה שמייצג באופן סמלי את השתקת התלמידים הלהט"בים.
יום השתיקה נערך בכל שנה באפריל מאז 1996. מאז 2011, נערך יום השתיקה ביום שישי השני בחודש אפריל, למעט 2018 שבו התרחש ביום שישי, 27 באפריל.
הוא נבדל מחג הרפובליקה (Festa della Repubblica), שמתקיים ב-2 ביוני.
ב-25 באפריל 1945 הכריזה ועדת השחרור הלאומית של איטליה העליונה (CLNAI) על ההתקוממות בהודעת רדיו, הfדיעה על תפיסת השלטון בידי ה-CLNAI ואף הכריזה על עונש המוות למנהיגים הפשיסטיים כולל בניטו מוסוליני, שנורה ונרצח שלושה ימים לאחר מכן.
עד 1 במאי שוחררה כבר כל צפון איטליה, כולל בולוניה (21 באפריל), ג'נובה (23 באפריל), מילאנו (25 באפריל), טורינו וונציה (28 באפריל).
השחרור שם קץ לעשרים ושלוש שנות דיקטטורה פשיסטית וחמש שנות מלחמה.
תאריך זה מייצג באופן סמלי את תחילת המסע ההיסטורי שהוביל למשאל העם ב-2 ביוני 1946, כאשר האיטלקים בחרו בסיום המלוכה וביצירתה של הרפובליקה האיטלקית, ולאחר מכן באימוץ החוקה של הרפובליקה האיטלקית בשנת 1948.
התאריך נבחר בפועל בשנת 1946, ובמגוון ערים באיטליה מתקיימים מצעדים להנצחת האירוע.
ב-22 באפריל 1946, החוק Disposizioni in materia di ricorrenze ("הוראות על אירועים חגיגיים") קבע את החג הלאומי.
הצעת החוק קובעת כי "חגיגת השחרור המוחלט של השטח האיטלקי, 25 באפריל 1946" הוכרזה כחג לאומי.
יום השירותים העולמי הוא יום רשמי של האו"ם החל ב-19 בנובמבר כדי לעורר פעולה להתמודדות עם משבר התברואה העולמי.
ברחבי העולם, 4.2 מיליארד אנשים חיים ללא "תברואה נאותה" ובסביבות 673 מיליון אנשים נוהגים לעשות צרכים במקומות גלויים.
יעד 6 לפיתוח בר-קיימא של האו"ם נועד "להבטיח זמינות וניהול בר-קיימא של מים ותברואה לכולם".
בפרט, יעד 6.2 מטרתו "להפסיק את הצרכים הפתוחים ולספק גישה לתברואה ולהיגיינה".
כאשר פורסם דוח מטרות הפיתוח בר-קיימא 2020, אמר מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרס, "היום, יעד 6 לפיתוח בר-קיימא נמצא במצב גרוע" והוא "מעכב את ההתקדמות של אג'נדת 2030 למימוש זכויות האדם וההישג של שלום וביטחון ברחבי העולם".
יום השירותים העולמי קיים כדי לעורר מודעות, לעסוק ולעודד אנשים לפעול לקראת השגת המטרה של האו"ם.
האספה הכללית של האו"ם הכריזה על יום זה ליום רשמי של האו"ם בשנת 2013, לאחר שהגישה סינגפור את ההחלטה (החלטתה הראשונה לפני האספה הכללית של האו"ם מבין 193 המדינות החברות).
לפני כן, יום השירותים העולמי הוקם באופן לא רשמי על ידי ארגון השירותים העולמי (ארגון לא ממשלתי סינגפורי) בשנת 2001.
UN-Water הוא הכונס הרשמי של יום השירותים העולמי.
UN-Water מקיימת את האתר הרשמי של יום השירותים העולמי ובוחרת נושא מיוחד לכל שנה.
בשנת 2019 הנושא היה 'לא משאיר אף אחד מאחור', שהוא הנושא המרכזי של מטרות הפיתוח בר קיימא.
הנושאים בשנים קודמות כוללים פתרונות מבוססי טבע, שפכים, שירותים ועבודות, ושירותים ותזונה .
את יום השירותים העולמי מזכירים על ידי מסעות תקשורת ופעילויות אחרות.
אירועים מתוכננים על ידי גופים של האו"ם, ארגונים בינלאומיים, המגזר השלילי, מקומית ומתנדבים להעלאת המודעות.
שירותים חשובים מכיוון שלגישה לשירותים מסודרים יש השפעה חיובית על בריאות הציבור, על כבוד האדם ועל ביטחונם האישי, במיוחד עבור נשים.
מערכות בריאות שאינן מטפלות בבטחה בצואה של האנשים מאפשרות התפשטות מחלות חמורות המועברות באדמה ומחלות הנישאות במים כגון: כולרה, שלשולים, טיפואיד, דיזנטריה ובילהרציה יכולות להיגרם כתוצאה מחוסר.
החל משנת 2012 נבחרו הנושאים העולמיים של יום השירותים העולמי לכל שנה ומובילים את הקמפיינים הקשורים.
מאז 2016, נעשה שימוש באותו נושא שנתי כולל גם ליום השירותים העולמי וגם ליום המים העולמי, בהתבסס על הדוח העולמי לפיתוח מים.
2018 - פתרונות מבוססי טבע (סלוגן: "כאשר הטבע קורא")
2019 - לא משאיר איש מאחור - הקמפיין מפנה את תשומת הלב לאותם אנשים "שנותרים מאחור ללא תברואה וההשלכות החברתיות, הכלכליות והסביבתיות של חוסר מעש".
זה קשור באופן ישיר למטרה 6 לפיתוח בר-קיימא, שמטרתו לחסל את הצרכים הגלויים ולהבטיח ש"לכולם תהיה גישה לשירותי תברואה בר-קיימא עד שנת 2030, תוך מתן תשומת לב מיוחדת לצרכים של נשים ונערות ובמצבים פגיעים".
2020 - תברואה בת קיימא ושינויי אקלים
2022 - מי תהום וסניטציה
יום השם הוא יום חג אישי הדומה ליום הולדת, הנחגג מדי שנה אצל נוצרים ברוב מדינות העולם.
זהו היום בשנה שבו שמו הפרטי של אדם זהה או דומה לשמו של קדוש נוצרי או מבורך המצוין באותו יום בלוח חגי הקדושים הנוצרים.
יום זה נחשב ליום שמח ונחגג על ידי האדם בחברת משפחתו וחבריו.
ציון יום השם נפוץ במיוחד בזרמי הכנסייה הקתולית, לותרניזם ונצרות אורתודוקסית.
עבור נוצרים אדוקים, יום השם עשוי להיות חשוב ומשמעותי יותר מיום ההולדת.
בעלי שמות שאין להם שם מקביל בלוח חגי הקדושים הנוצרים חוגגים את יום השם ב-1 בנובמבר, שהוא "יום כל הקדושים".
מנהג זה מבוסס על התפיסה לפיה רשימת הקדושים המוכרים רשמית על ידי הכנסייה הקתולית הם רק חלק קטן מכלל הקדושים הקיימים.
מנהג חגיגת יום השם מתועד לפחות מימי הביניים באזורים רבים במערב אירופה ובמדינות סקנדינביה.
הכנסייה עודדה את חגיגת ימי השם על פני חגיגת ימי הולדת, שנתפסו כמסורת פגאנית.
מקור המנהג בלוח חגי הקדושים הנוצרים, שבו מצוין בכל כל יום בשנה שמו של קדוש נוצרי או קדוש מעונה, אך במדינות שונות נוצרו גרסאות מקומיות של המנהג.
לדוגמה, בשוודיה נוסף השם "קרל" לתאריך ה-28 בינואר, יום השנה למותו של קרל הגדול, ובעלי השם קרל חוגגים באותו יום.
שם זה הוא נפוץ בשוודיה.
יום השם נחגג באופן דומה ליום הולדת, אך עם מספר הבדלים.
לא מקובל לאפות עוגה מיוחדת ליום זה, ובדרך כלל יש בו מאפיינים דתיים ושרים בו מזמורי דת.
בגני הילדים ובתי הספר, ילדים חוגגים יום זה בהבאת ממתקים ושוקולדים לחבריהם ולמורים.
מבוגרים עורכים חגיגה בבית או בפאב, אליה רשאים להגיע כל מכריהם, ללא צורך בהזמנה.
מקובל להביא מתנה קטנה או פרחים לחבר או לבן משפחה ביום שמם.
אם יום ההולדת ויום השם קרובים זה לזה, מקובל לערוך חגיגה אחת מאוחדת.
יום השם נחגג ברוב המדינות בעלות רוב נוצרי, בהן אוקראינה, איטליה, בולגריה, הונגריה, יוון, מקדוניה הצפונית, מקסיקו, סלובקיה, ספרד, פולין, פינלנד, פרו, צ'כיה, צרפת, קפריסין, קרואטיה, רומניה, רוסיה, שוודיה, וכן חלק ממדינות אמריקה הלטינית ומדינות הבלקן.
לוח חגי הקדושים הנוצרים אינו זהה בכל המדינות.
חלק מהשמות נחגגים באותו יום במדינות רבות, אך מהמאה ה-18 ואילך שונתה רשימת השמות במספר מדינות.
בשוודיה ובפינלנד נעשו שינויים רבים ברשימת השמות.
ביוון ובקפריסין נוספו לרשימת השמות גם דמויות פגאניות מיוון העתיקה.
בצ'כיה ובסלובקיה עודכנו הרשימות כך שיופיעו בהן גם שמות מודרניים.
במספר מקומות בעולם נעלם המנהג בהדרגה, אף על פי שיש בהם רוב קתולי.
תופעה זו נצפתה באירלנד, בדרום ומערב גרמניה, בדנמרק ובסלובניה.
במקדוניה הצפונית נחגגים ימי השם עוד מהעת העתיקה, הן כחלק מהמועדים המקובלים במדינות הבלקן, והן כחלק מהתרבות והמסורת המקדונית.
באופן מסורתי זו "חגיגה פתוחה" שכולם מוזמנים אליה, בבחינת "Кој дојде – Добредојде" (בתרגום חופשי ממקדונית: "מי שבא – ברוך הבא").
רוב תושבי מקדוניה הצפונית וארצות הבלקן חוגגים את יום השם לפי שמם הפרטי בתאריכים הקבועים בלוח שנה מיוחד היוצא לאור מטעם , המבוסס על הלוח היוליאני.
רוב תושבי פינלנד חוגגים את יום השם לפי שמם הפרטי בתאריכים הקבועים בלוח שנה מיוחד היוצא לאור מטעם משרד האלמנך באוניברסיטת הלסינקי.
משרד האלמנך מעדכן את רשימות השמות מדי 5–10 שנים, מוסיף שמות חדשים שהפכו לפופולריים, ומסיר אחרים שלא נמצאים בשימוש.
לכנסייה האורתודוקסית בפינלנד יש לוח שנה נפרד ובו שמות התואמים את לוח חגי הקדושים האורתודוקסים .
הרוסים חוגגים את יום השם בהתאם ללוח שנה מיוחד המכיל רשימת שמות.
יום זה נקרא לעיתים "יום המלאך".
היום מתחיל בדרך כלל בתפילת הליטורגיה הקדושה, ולאחריה מסיבה.
חגיגות יום השם מוזכרות במקומות רבים בספרות הרוסית ובתיאטרון הרוסי.
בלוח זה יש שני שמות בכל יום, ובנוסף לשמות של קדושים נוצריים מופיעים בו גם שמות נפוצים ממשפחת המלוכה השוודית.
יום הרפובליקה (בהינדי: गणतन्त्र दिवस) הוא חג לאומי בהודו המנציח את אימוץ החוקה של הודו, ואת המעבר של המדינה לשיטת הממשל של רפובליקה שנכנס לתוקף ב-26 בינואר 1950.
יום הרפובליקה כולל בדרך כלל מצעדים, נאומים פוליטיים, אירועי תרבות וטקסים, בנוסף לאירועים ציבוריים ופרטיים שונים אחרים החוגגים את ההיסטוריה, הממשלה והמסורת של הודו.
הודו השיגה עצמאות מהראג' הבריטי ב-15 באוגוסט 1947. הישג זה חוקק באמצעות חוק העצמאות ההודי 1947, חוק של הפרלמנט של הממלכה המאוחדת שחילק את הודו הבריטית לשתי דומיניונים העצמאיים החדשים של חבר העמים הבריטי.
הודו הפכה למונרכיה חוקתית בה ג'ורג' השישי הוכרז כראש המדינה ולואי מאונטבאטן כמושל הכללי של הודו.
ללא חוקה עצמאית, חוקי הרפובליקה התבססו על חוק ממשלת הודו, 1935 כאשר האספה החוקתית של הודו מבצעת מספר תיקונים.
ב-29 באוגוסט 1947 מונתה ועדה בת שבעה חברים, שבראשה בהימראו ראמג'י אמבדקר שמטרתה הייתה להציע חוקה קבועה.
התאריך נבחר בגלל שהקונגרס הלאומי ההודי הכריז על Purna Swaraj (עצמאות מלאה) ביום זה ב-1930.
בערב יום הרפובליקה, נשיא הודו נואם לאומה.
ביום הרפובליקה, נשיא הודו מניף את הדגל הלאומי בבירה ניו דלהי, כאשר המושלים וסגני המושל מניפים את דגל המדינות והטריטוריות של הודו.
חגיגות יום הרפובליקה העיקריות מתקיימות בניו דלהי, בראג'פאט, שדרה טקסית העוברת מרשטרפטי בהוון על גבעת רייסינה דרך שער הודו.
את האירוע מנחה נשיא הודו עם תהלוכות חגיגיות ואירועי תרבות.
מצעד יום הרפובליקה של דלהי שנערך באותו יום מאורגן על ידי משרד ההגנה.
הנשיא שהוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים ההודיים, מקבל את ההצדעה מיחידות שונות של הצבא, הצי, חיל האוויר, הפרא-צבאי והמשטרה.
מדי שנה, ראש מדינה או ממשלה של מדינה אחרת מוזמן כאורח הכבוד של המדינה לחגיגות יום הרפובליקה בניו דלהי.
המדינה האורחת נבחרת לרוב על בסיס אינטרסים אסטרטגיים, כלכליים ופוליטיים הודיים.
נשיא צרפת עמנואל מקרון היה האורח הראשי בחגיגות שציינו את יום הרפובליקה ה-75.
טקס צבאי , הנערך בערב ה-29 בינואר, מסמן את סיום חגיגות יום הרפובליקה.
הוא מבוצע על ידי להקות שלושת האגפים של הכוחות המזוינים ההודיים בראג'פאט.
נשיא הודו מלווה על ידי שומרי הראש של הנשיא ומצדיע הצדעה טקסית, ההמנון הלאומי ההודי, מושמע.
להקות צבאיות מנגנות בסופו מנגינות פופולריות כמו Abide With Me ו- Saare Jahan Se Achcha.
בערב יום הרפובליקה, נשיא הודו מחלק פרסי פדמה אזרחיים שונים.
חלוקת פרסים אלו החלה בשנת 1954 ומוענקים בשלוש קטגוריות בסדר עדיפות יורד.
- פאדמה ויבחושן המוענק על "שירות יוצא דופן ומכובד" והוא העיטור האזרחי השני בגובהו
- פאדמה בחושן המוענק על "שירות מכובד ברמה גבוהה והוא העיטור האזרחי השלישי בגובהו
- פאדמה שרי המוענק על "שירות מכובד" והוא העיטור האזרחי הרביעי בגובהו
העיטור כולל תעודה ומדליון, ובניגוד לעיטור הלאומי, הפרסים אינם כוללים פרסים כספיים, הטבות או הקלות מיוחדות.
חוברת הנצחה בה פרטים פרטים קצרים אודות כל אחד מהזוכים יוצאת ביום הטקס.
יום השישי היה שבועון חרדי שיצא לאור במשך כ-20 שנה.
העיתון הוקם על ידי יצחק נחשוני וישראל קצובר בשנת 1985 תחת השם 'ערב שבת' בשותפות עם בעלי חברת דלתא שהקימה רשת עיתונים מקומיים ששמם היה 'רחוב ראשי', מתוך כוונה להתחרות עם המקומונים של הארץ.
לאחר שלושה שבועות העיתון נמכר לג'רוזלם פוסט, כתוצאה מכך פרשו נחשוני וקצובר ופתחו את יום השישי בשיתוף עם הארץ, שנתן להם גב כלכלי, בלי להתערב בתוכן.
בשנת 1998 נמכר חלקו של הארץ לקבוצת משקיעים לא־ישראליים, שהקימו את חברת שבועון עיתון יום השישי (1998) בע"מ שהוציאה את העיתון עד 2004.
בשונה מהעיתונות החרדית שיצאה באותן שנים, יום השישי היה עיתון בלתי מפלגתי, ובשל כך יכל לכתוב על נושאים שונים שלא יכלו לעלות בעיתונים החרדיים דאז.
העיתון הוביל קו פתוח יחסית, סיקר את הנעשה מאחורי הקלעים של המפלגות החרדיות וערך תחקירים בנושאים פנים-חרדיים.
כחלק מהמאבק בשבועונים החרדיים בישראל יצאו הרבנים נגד הופעת העיתון.
גאצ'ונגול (קוריאנית: 개천절; הנג'ה: 開天節; מואר 'היום שבו נפתחו השמים') הוא חג ציבורי בדרום קוריאה ב-3 באוקטובר.
חג זה חוגג את היווצרותה האגדית של המדינה הקוריאנית הראשונה, גוג'וסון בידי דנגון בשנת 2333 לפני הספירה.