tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר שנפרד מאמרגנו אהוד שמר, הוציא שובל ב-1993 את אלבומו הרביעי "שמש כנען" שלא זכה להצלחה מסחרית.
באמצע שנות ה-90 חזר שובל לאמרגנו שמר.
באלבומו החמישי "חלק מגופי" שיצא ב-1998. האלבום הפך להצלחה גדולה מה שהפך את שובל לזמר מועדונים מבוקש.
זמן קצר לאחר צאת האלבום נפרדו שוב דרכיהם של שובל ושמר, והזמר חבר לאמרגן אשר ראובני.
ב-1999 יצא האלבום הכפול "עובר בשנים", שרובו כלל גרסאות כיסוי לשירים ישנים.
השיר "מסובבת אותי", מתוך האלבום באותו השם, שיצא ב-2001 זכה להצלחה רבה.
באלבום של סאבלימינל משנת 2002, "האור והצל", התארח שובל בשיר "אני יכול", השיר זכה להצלחה.
בתחילת 2003 הוציא את אלבום האולפן "מיכאלה" בו ביצע חידוש לשיר "אין עוד יום", והשיר "די מספיק".
בדצמבר 2004 הוציא את אלבומו העשירי, "הלב נתפס", שכלל את שיר הנושא, "אני לא אשכח", "שגעי אותי", "ריקוד החתונה", "לפני ואחרי".
בשנת 2008 יצא אלבומו "בחדרי ליבי", שזכה להצלחה יחסית ובלט בו השיר "אל תדאגי לי אמא".
בנובמבר 2009 הוציא את הסינגל "לילה משגע".
השיר שימש כשיר הנושא של האלבום שהוציא שובל בדצמבר 2012. האלבום כלל גם חידוש לשיר "גאולה", שהקליט שובל לפרויקט ולאלבום "שני צדדים למטבע".
ב-2009 השתתף בתוכנית "המטבח VIP" בהנחיית השף עזרא קדם ששודרה בערוץ 2.
ב-2010 לפרויקט ולאלבום "שרים עוזי חיטמן" חידש את "מן הקולות", שהתפרסם בביצועו של חיים משה.
ב-2012 השתתף בסדרת הדוקו-ריאליטי "גולסטאר" שהוקרנה בערוץ HOT3, וגם ביצע את שיר הנושא "זה לא נורמלי".
בפברואר 2013 הוציא את השיר "תשארי לנצח".
עוד באותה שנה הוציא יחד עם טום קשתי את הסינגל "בואי נעשה חיים".
בהמשך אותה שנה השתתף בתוכנית "הישרדות", מטעם הזכיינית "רשת", הגיע ל-"שבט המאוחד", אך הפך למודח ה-10.
ב-2016 הוציא את הסינגל "אני חוזר", בעקבות השתתפותו בתוכנית הטלוויזיה "הישרדות".
ביולי 2017 הוציא את הדואט "אם את אוהבת" ביחד עם הזמר מתן לוי.
בנובמבר 2017 הוציא את הסינגל "רק הקצב מדבר".
ב-2021 הוציא את הסינגל "מאמי זה שלך".
ב-2024 הוציא את השיר "מלאך בסגול" לזכרו של קצין גבעתי, שנפל במלחמת "חרבות ברזל" ברצועת עזה.
שובל נשוי לדקלה ולהם בן בשם נתנאל.
עובר בשנים - אלבום כפול (2000)
טלי (2016) נכתב כהערכה לאהובתו מהתיכונים.
פונדק היה בנו של העיתונאי הישראלי-דני נחום פונדק ושל סוזי פונדק; אחיו, , נהרג במלחמת יום הכיפורים.
פונדק התגייס לצה"ל בשנת 1973, מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים, שובץ בחיל המודיעין ולאחר קורס קצינים שירת כקצין מודיעין.
בהמשך אף עבד בקהילת המודיעין הישראלית בתפקידים שונים.
בשנת 1991–1992 הועסק כעיתונאי בעיתון "הארץ".
הוא השלים עבודת דוקטורט בבית הספר ללימודים אוריינטליים ואפריקאיים (SOAS) באוניברסיטת לונדון, והתמחה בהיסטוריה הפוליטית-מדינית של המזרח התיכון.
בשנת 1994 פרסם באנגליה את הספר "The Struggle for Sovereignty", העוסק בהיסטוריה הירדנית בין השנים 1946–1951. מאז, כתב פונדק מאמרים לעיתונות הישראלית והבינלאומית בנושאי תהליך השלום הערבי-ישראלי.
לאחר פרישתו ממרכז פרס לשלום התמנה ליו"ר פורום ארגוני השלום הישראלי.
נפטר ב-11 באפריל 2014, ממחלת הסרטן.
מראשית שנות ה-90 נטל פונדק חלק משמעותי בניסיונות לקידום פתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בתוך כך, היה מעורב בראשית שנות התשעים ביצירתו של ערוץ השיחות החשאי עם אש"ף באוסלו, בידיעתו של שר החוץ דאז, שמעון פרס.
בשלב שני, היה פונדק חבר בצוות הישראלי המצומצם שנשא ונתן עם אש"ף על ניסוח הסכם הצהרת העקרונות אשר נחתם בוושינגטון ב-13 בספטמבר 1993.
בשנים שלאחר הסכמי אוסלו היה פונדק מעורב במספר יוזמות שלום, קבוצות מחקר, ועדות היגוי וקבוצות עבודה אשר מטרתן הייתה לקדם שלום ישראלי-ערבי, תוך השפעה ישירה ועקיפה על מדיניות ממשלתית.
בשנים 1994 – 2000 היה פונדק בין הדמויות המרכזיות שהובילו ערוצי דיאלוג שונים עם הפלסטינים, שכונו: Track Two, בהם נדונו במשותף נושאים מקצועיים ומדיניים שהיו קשורים להצעה להסדר קבע של שלום בין ישראל למדינה פלסטינית, בהם הבנות ביילין – אבו מאזן.
תוצרי שיחות אלו באו לידי ביטוי בוועידת קמפ דייוויד שהתקיימה בשנת 2000, ובוועידת טאבה.
פונדק נמנה גם עם מנסחי יוזמת ז'נבה ב-2003.
ב-2004 שלח פונדק מכתב למרואן ברגותי, שנידון לחמישה מאסרי עולם על מעורבותו ברצח יהודים, בו טען כי מאסרו של ברגותי, אותו כינה "שותף אמיתי לשלום", הוא "טעות איומה ומרה".
פונדק סבר בשנת 2009 כי הסכם אוסלו הוא הסכם היסטורי אשר הניח את היסודות להמשך המשא ומתן בין ישראל והפלסטינים וקבע את העקרונות המרכזיים להסכם שלום עתידי.
בשנת 2013 הודה פונדק כי הסכם אוסלו נכשל, אך טען שהעקרונות שהובילו להסכם אוסלו הם הדרך היחידה לשלום, בנוסף טען כי השלום צריך להיות המאיץ של הכרעת המדינה כישראלית ולא יהודית.
פונדק שימש כחבר ועדת ההיגוי של קבוצת Aix וחבר ועדת ההיגוי של יוזמת ז'נבה.
כמו כן, כיהן כיו"ר המשותף של פורום ארגוני השלום הפלסטיני-ישראלי.
טרם הצטרפותו למרכז פרס לשלום שימש מנהל שותף של הקרן לשיתוף פעולה כלכלי (ECF), ארגון ישראלי המקדם נושאים שונים, מדיניים וכלכליים, הקשורים לתהליך השלום.
בנוסף, שימש כחבר האספה הכללית של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, חבר בוועד המנהל ובוועדת תערוכות ורכישות במוזיאון תל אביב לאמנות, וחבר בוועד המנהל ובוועד האקדמי של המכון לדיפלומטיה ושיתוף פעולה אזורי באוניברסיטת תל אביב.
"ערוץ חשאי: אוסלו - הסיפור המלא", ידיעות ספרים, 2013.
"ציר סקרנות, צומת ודאות", כנרת-זב"ם-דביר, 2013.
רונלד ארנסט "רון" פול הוא סופר, רופא ופוליטיקאי אמריקאי מטקסס, כיהן לסירוגין כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1976 עד 2013. היה מועמד המפלגה הליברטריאנית בבחירות לנשיאות 1988. ידוע בשל דעותיו הליברליות ובשמרנותו הפיסקלית והתנגדותו למיסים ולבנק מרכזי.
הוא רופא במקצועו, בוגר בית הספר לרפואה של אוניברסיטת דיוק.
שימש כרופא מוטס בחיל האוויר של ארצות הברית בשנים 1963–1968. בשנות ה-60 וה-70 עבד כרופא מיילד וכגינקולוג.
פול כיהן בוועדה לענייני חוץ ובוועדה לנושאים כספיים של בית הנבחרים, כמו גם בוועדת הכלכלה המשותפת לשני בתי הקונגרס של ארצות הברית.
פול כיהן כיו"ר ועדת המשנה למדיניות מוניטרית ולטכנולוגיה שם התפרסם כמבקר חריף של המדיניות המוניטרית ומדיניות החוץ של ארצות הברית.
הוא ייסד קבוצת האינטרס קמפיין החירות (Campaign for Liberty), אשר מתמקדת בחינוך נבחרי הציבור והציבור הרחב ביחס לנושאים חוקתיים.
פול התמודד בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1988 מטעם המפלגה הליברטריאנית והגיע למקום השלישי עם 0.5% מהקולות.
אבל אם אתם בקמפיין רק כדי לזכות בכוח זה דבר אחד; אם אתם במסע להשפיע על הרעיונות והעתיד של המדינה, זה לעולם לא נגמר.
אחוזי התמיכה בו לקראת הפריימריס במפלגה הרפובליקנית ב-2008 היו זניחים, אבל סרטונים שלו זוכים לפופולריות רבה באינטרנט, ועמדתו נגד מלחמת עיראק בלטה בסדרת העימותים בין המועמדים.
ב-13 במאי 2011 הכריז פול על מועמדותו בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית 2012. פול מתח ביקורת חריפה על חיסולו של מנהיג אל-קאעדה בתימן, אנוואר אל-אוולקי שהיה בעל אזרחות אמריקאית.
באוקטובר 2011 הביע את עמדתו בעד קיצוץ תקציב הביטחון של ארצות הברית.
בדצמבר אותה שנה נחשפו מסמכים מתחילת שנות ה-90, שחתימתו של פול מתנוססת עליהם.
באחד נכתב "ש-95 אחוז מהשחורים הם או חצי קרימינלים או קרימינלים לחלוטין".
במסמך אחר שנחשף ואשר נכתב ב-1992, בעקבות המהומות בלוס אנג'לס, פורסם תחת שמו כי "הסדר נשמר בעיר רק כשמגיע זמנם של השחורים לקבל את הצ'קים מלשכת הסעד".
פול הכחיש כל קשר למסמכים אלו.
שערורייה נוספת התעוררה כשפעיל רפובליקני שעבד כעוזרו של פול שנים רבות ציין שפול מאמין שהקמת מדינת ישראל הייתה שגויה, ושיש לאפשר לערבים שברחו בהקמת המדינה לשוב אליה.
בנוסף, לדבריו פול סבור שלא היה זה תפקידה של ארצות הברית להתערב במלחמת העולם השנייה או לעצור את השואה, ואף מאמין בקונספירציה שלפיה ממשלת ארצות הברית ידעה מראש על ההתקפה היפנית על פרל הארבור.
במהלך הצבעת האלקטורים לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 שנערכה ב-19 בדצמבר 2016, אלקטור "סורר" מטקסס הצביע עבור רון פול במקום למועמד הרפובליקני דונלד טראמפ.
פול נשוי, אב לחמישה ילדים, בהם ראנד פול, סנאטור המייצג את מדינת קנטקי, וסב לנכדים ולנינים.
פול הוא ליברטריאן, בעל עמדות ליברליות בנושאי חירות הפרט (לדוגמה, תמיכה בלגליזציה מלאה של סמים) ותומך במדיניות חוץ של אי-התערבות.
הוא עמית בכיר במכון מיזס, כותב ומחבר מאמרים בתאוריה פוליטית וכלכלית, וכן מפרסם את הרעיונות של האסכולה האוסטרית בכלכלה במהלך הקמפיינים הפוליטיים שלו.
פול כתב שישה ספרים על הכלכלה האוסטרית, בהם הוא קורא לסגור את הפדרל ריזרב.
בחדר משרדו תלויים תמונותיהם של הוגים ידועים מהאסכולה כגון מארי רות'בארד, לודוויג פון מיזס, פרידריך האייק (וכן הכלכלן מאסכולת שיקגו מילטון פרידמן והנשיא גרובר קליבלנד).
הוא תומך נלהב בצמצום פיסקלי, התחייב שלא יעלה מיסים וכמו כן הצהיר שמעולם לא הצביע בעד אישור גירעון תקציבי.
הוא תומך בחיסול רוב הסוכנויות הממשלתיות הפדרליות בארצות הברית מפני שהן משמשות כביורוקרטיות לא נחוצות ולא שימושיות.
פול מתנגד למתן העדפה מתקנת ולקביעת שכר מינימום.
בנוסף, הוא תומך בביטול תוכניות הרווחה של הממשל הפדרלי של ארצות הברית.
הוא תומך בפרישת ארצות הברית מנאט"ו ומהאומות המאוחדות ובהפסקת הסיוע הכלכלי למדינות זרות, ובכלל זה ישראל.
להשקפתו, מדינות מזרח התיכון מקבלות סיוע כלכלי גדול יותר מאשר ישראל, והפסקת הסיוע תעזור לישראל שכן הפער הכספי בינה לבין אויביה יצטמצם.
כמו כן, פול פוסל, בנימוק של "סחר מנוהל", את חברות ארצות הברית בהסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה ובארגון הסחר העולמי.
כשהקונגרס הביע תמיכה בישראל בתחילת מלחמת לבנון השנייה היה פול אחד המתנגדים המעטים וטען שארצות הברית לא צריכה להתערב בסכסוך.
הוא המועמד הרפובליקני היחיד שהתנגד למלחמת עיראק.
פול שואף לצמצם את נוכחות כוחות צבא ארצות הברית ברחבי העולם ולהשיב את כל החיילים לארצות הברית.
הוא מבקר את מדיניות החוץ של ארצות הברית במזרח התיכון אשר לטענתו גורמות, שלא במתכוון, לפעולות טרור נגד אמריקנים.
ולדעתו, אין לארצות הברית כל זכות לתקוף את איראן במטרה למנוע ממנה לפתח נשק גרעיני, שכן זוהי זכותה של כל מדינה לפתח נשק כזה.
עם זאת, הביע את דעתו בעד זכותה של ישראל להוציא לפועל את תקיפת הכור הגרעיני בעיראק.
הוא תומך, בין השאר, בהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית.
פול מתנגד למלחמה בסמים, ומביע תמיכה בתיקון השני לחוקת ארצות הברית, המגן על הזכות של תושבי ארצות הברית לשאת נשק.
לדעתו שנעשה ברעיון של הפרדת הדת מהמדינה שימוש בלתי הולם על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית, שמאפשר לממשל הפדרלי להתערב ולמנוע מהאזרחים את מימוש חופש הדת שלהם.
פול מתנגד לחוק הפטריוט ולשימוש של הממשל הפדרלי בעינויים ולגיוס חובה.
פול מתנגד למתן שירותי רווחה ובריאות לשוהים בלתי חוקיים ובביטול הענקת אזרחות לילדיהם של מהגרים בלתי חוקיים אשר נולדו בארצות הברית.
לדעתו הממשלה צריכה להפסיק להתערב במימון וניהול ענייני בריאות; מחירי שירותי הבריאות ירדו בזכות הדינמיקה הבסיסית של השוק החופשי.
הוא מתנגד ליוזמות ל"הלבנת" הגירה בלתי חוקית לארצות הברית, וסבור כי הקביעה לגבי הפלות צריכה להיות מסורה בידי כל אחת ממדינות ארצות-הברית בפני עצמה.
הוא חי בטקסס, שיאנית ההוצאות להורג בארצות הברית, אולם מביע התנגדות עקבית לעונש המוות.
רון ריפְקין הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון יהודי-אמריקני זוכה פרס טוני.
ריפקין נולד בוויליאמסבורג כשאול (סוֹל) מ' ריפקין בניו יורק לזוג מהגרים מרים והרמן ריפקין, הבכור מבין שלושה ילדים.
גדל כיהודי אורתודוקסי, למד במתיבתא תורה ודעת ובישיבת רבינו יצחק אלחנן ונותר דתי עד גיל 32. בשנת 1966, הוא נישא לאווה, מנהלת עסקי אופנה.
הצלחתו הגדולה הראשונה הייתה ב-1991, כששיחק במחזה "The Substance of Fire", שעל משחקו בו זכה במספר רב של פרסים יוקרתיים.
ב-1998 זכה בפרס טוני בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר על משחקו בהפקה המחודשת בברודוויי של "קברט".
שיחק במספר רב של מחזות של ארתור מילר, איוון טורגנייב, ניל סיימון ועוד.
קריירת הטלוויזיה של ריפקין הייתה לא פחות טובה.
הוא השתתף בשלוש סדרות בתפקידים ראשיים; "זהות בדויה" בתור ארווין סלואן, "אחים ואחיות" בתור סול הולדן ו"כל יום מחדש" בתור ניק האנדריס.
הוא השתתף בשלושה פרקים בסדרה "בועות" בתור ד"ר קנטר.
הוא שיחק גם בהרבה סרטים כמו: "כל הפחדים כולם", "אני לא רפפורט", "JFK תיק פתוח", "מג'סטיק" וכדומה.
ב-2006 שיחק בסרט האימה "פעימה" על פי תסריט של וס קרייבן.
בשנת 2016 שיחק בסרט "זכרונותיו של מתנקש בינלאומי" בכיכובו של קווין ג'יימס.
בשנת 2018 החל לשחק בתפקיד חוזר של ד"ר דין פאלטון בסדרת הדרמה הרפואית "ניו אמסטרדם" ברשת NBC.
רונלד פרנסיס "רון" פרלמן הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב ומועמד שני פרסי אמי, מוכר מתפקידיו בסרטים "הלבוי", "הלבוי 2: צבא הזהב", "בלייד 2" ו"הנוסע השמיני: התחיה" ובסדרה "ילדי האנרכיה".
פרלמן נולד בשכונת וושינגטון הייטס שבצפון מנהטן למשפחה יהודית.
למד בתיכון ג'ורג' וושינגטון ולאחר מכן במכללת לימן, שם קיבל תואר בתחום התיאטרון.
בנוסף למד פרלמן באוניברסיטת מינסוטה וסיים עם תואר נוסף בתחום התיאטרון.
בעידוד אביו שצפה בו בהופעותיו במחזות בית ספריים החל פרלמן לאמץ את תחום המשחק כמקצוע לחיים.
פרלמן נשוי לאופל פרלמן משנת 1981, ולזוג שני ילדים.
את קריירת המשחק שלו החל פרלמן בסרטו של ז'אן-ז'אק אנו "ניצוץ החיים" משנת 1981, שם גילם פרלמן אדם קדמון במסע חיפושים אחר אש.
בשנת 1986, שיחק בסרט נוסף מבית היוצר של ז'אק אנו "שם הוורד" המבוסס על רומן באותו שם מאת אומברטו אקו.
בסרט גילם פרלמן את דמותו הספרותית של סלבטורה, גיבן רב-לשוני שנשפט למוות, אותו מנסים להציל גיבורי הסרט ויליאם איש בסקרוויל (שון קונרי) ושוליתו אדסו איש מלק (כריסטיאן סלייטר).
בשנת 1987 החל פרלמן לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הפנטזיה "היפה והחיה בניו יורק" המבוססת על אגדה בשם זה.
בסדרה מגלם פרלמן את דמותו של וינסנט, איש בעל ממדי גוף ענקיים ובעל פנים דמויי אריה, החובש גלימה וברדס וזאת כדי להסתיר את זהותו מפני זרים.
במהלך הסדרה מפתח וינסנט אמפתיה לקתרין (לינדה המילטון), בחורה אינטליגנטית החולמת למצוא אהבת אמת ולצאת משגרת חייה.
עלילת הסדרה עוסקת בעיקר במערכות היחסים בין הדמויות ב"עולם העליון" וב"עולם התחתון" שבתוך ניו יורק.
על משחקו במשך 3 שנים בסדרה זכה פרלמן בפרס גלובוס הזהב וקיבל שתי מועמדויות לפרס אמי.
בשנת 1995 שיחק פרלמן בתפקיד ראשי בדרמת האימה הסוריאלסטית הצרפתית "עיר הילדים האבודים", שם מגלם פרלמן את דמותו של קרקסן שיוצא לעיר הילדים האבודים במטרה להציל את אחיו שנחטף בידי מדען מטורף.
ב-1996 הופיע פרלמן בעיבוד הקולנועי לספרו של ה.ג'.
וולס "האי של ד"ר מורו" בתור אומר החוק.
ב-1997 השתתף פרלמן בסרט הרביעי בסדרת סרטי "הנוסע השמיני", "נוסע השמיני: התחיה".
בסרט גילם פרלמן את דמותו של ג'ונר, חייל מצוות שכירי החרב "בטי" הנלחם בחייזרים השורצים בספינת החלל "אורייגה" שפניה מועדות לכדור הארץ ובכך לסייע לריפלי (סיגורני ויבר) להציל את כדור הארץ.
בין השנים 1998 ל-2000 השתתף פרלמן בסדרת המערבון "שבעת המופלאים", המבוססת על סרט באותו שם.
בשנת 2001 חבר פרלמן בפעם השלישית לבמאי הצרפתי ז'אן-ז'אק אנו, הפעם בדרמת המלחמה "אויב בשער" בה גילם דמות של צלף רוסי בשם קוליקוב אשר חובר אל וסילי זייצב (ג'וד לאו) במרדף אחר צלף נאצי בשם קוניג (אד האריס).
ב-2002 שיחק פרלמן בסרט ההמשך למותחן הפעולה "בלייד".
בסרט משחק פרלמן ערפד בשם ריינדהארדט שחובר לבלייד ביחד עם עוד מספר מצומצם של ערפדים וזאת במטרה להיאבק בזן חדש של מפלצות אשר טורפות ומאיימות על עתידם של בני האדם ושל הערפדים כאחד.
בשנת 2004 לאחר מספר רב של תפקידי משנה קיבל פרלמן את התפקיד הראשי בסרט המבוסס על סדרת הקומיקס "הלבוי".
בסרטו של גיירמו דל טורו מגלם פרלמן את הלבוי, שד אדום בעל כוחות הרסניים שהועבר ממימד הגיהנום בידי כוחות הנאצים, אך החליט לחבור דווקא אל בעלות הברית.
בבגרותו, הלבוי מגויס לשירותי הביטחון של ארצות הברית במטרה להילחם בכוחותיו של המיסטיקן הרוסי רספוטין האיום.
פרלמן הופיע בסרט ההמשך "הלבוי 2: צבא הזהב" ב-2008, שם יוצאים הלבוי וחבורתו למאבק כנגד העולם הקסום.
ב-2008 החל פרלמן לשחק בסדרה "ילדי האנרכיה" של רשת הכבלים האמריקנית FX.
הסדרה היא דרמת פשע העוסקת במועדון אופנועים בעיר הבדיונית צ'ארמינג.
פרלמן מגלם את קליי מורו, נשיא המועדון.
נוסף למשחקו ב"היפה והחיה", "שבעת המופלאים" ו"ילדי האנרכיה", פרלמן השתתף בהופעות אורח בסדרות טלוויזיה כ"מיאמי וייס", "איש הנצח", היי ארנולד!
בנוסף, הוא דיבב את דמותו של פני חימר, אויבו של באטמן, בסדרות האנימציה באטמן: איש העטלף, ההרפתקאות החדשות של באטמן, ליגת הצדק ללא גבולות ובמשחק המחשב "באטמן: עלייתו של סין טזו".
בשנת 2019 החל לשחק בסדרת מותחן הפשע הבריטית "פשע במעגל סגור" (אנ') מבית ה-BBC One שם גילם את המפקד פרנק נאפייר.
באוקטובר 2024, פורסם כי פרלמן הצטרף לצוות השחקנים של סרט המתח "Come With Me" בבימויו של אהרון הארווי.
פרלמן יגלם את דלטון קירבי, מנחה רדיו חד ושנון שמשפיע על גבר ממעמד הפועלים (בגילומו של תיאו רוסי) באמצעות נאומיו המתלהמים והמפחידים.
דמותו של רוסי מושפעת מהרטוריקה החריפה של קירבי ומסתבכת בעבודה בעקבות כך.
רון קרמן (נולד ב-28 במאי 1958) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהשתתף בשתי אליפויות עולם (ברלין 1978 וגואיאקיל 1982).
בעל 9 מדליות מהמכביה ו-3 מדליות מכינוס הפועל.
במכביה ה-21 זכה ב-8 מדליות זהב במשחי המאסטרס
רון קרמן גדל במשפחה של שחיינים.
אביו יוחנן היה שחיין מצטיין בשנות ה-40. הוא התאמן בקבוצת מכבי חיפה בהדרכתו של איזיה פייגנבוים.
בתחרות שמונה האומות בשחייה שנערכה באוסלו שבנורווגיה ביולי 1974 סיים קרמן במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:45.0 דקות.
בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-10 שנערכו בבת גלים בחיפה במאי 1975 זכה קרמן בשתי מדליות ארד במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי לנוער חדש של 2:38.7 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי 3:47.9 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי לנוער חדש של 1:12.4 דקות.
בתחרות שחייה שנערכה בלונג ביץ' שבקליפורניה במרץ 1976 קבע קרמן במשחה ל-200 מטר חזה, שיא ישראלי חדש של 2:31.08 דקות.
בתחרות השחייה של המכביה העשירית שנערכה באוניברסיטת תל אביב ביולי 1977 זכה קרמן ב-5 מדליות מהן 3 כסף ו-2 ארד.
במשחה ל-100 מטר חופשי בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 54.36 שניות, שיפור לשיא של דן ברנר (54.50 שניות), מספר שעות לאחר מכן בשלב הגמר זכה שמיר במדליית ארד במשחה זה, שבר לו את השיא והעמיד אותו על 54.15 שניות.
שיא זה החזיק מעמד כשעה לאחר שהוא החזיר לעצמו את השיא כשחיין ראשון במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי והעמיד אותו על 54.04 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף ספטמבר אותה שנה זכה קרמן ב-8 מדליות, 2 זהב, 5 כסף ו-1 ארד.
מדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:27.28 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין 1978 סיים קרמן במקום ה-25 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.64 דקות, במקום ה-22 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:30.96 דקות ובמקום ה-46 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.60 שניות.
הוא היה שותף לנבחרת השליחים הישראלית (יחד עם אמיר גניאל, ניר שמיר וזוהר וייס) שסיימה במקום ה-13 במשחה ל-4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 3:35.45 דקות ובמקום ה-13 במשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש נוסף של 7:55.64 דקות.
שמיר שבר לו את השיא הישראלי במשחה ל-100 מטר חופשי והעמיד אותו על 53.52 שניות.
בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-11 שנערכו באוניברסיטת תל אביב במאי 1979 זכה קרמן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 2:11.83 דקות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980), נמנה קרמן על הסגל האולימפי של ישראל אך לא השתתף בה, בשל החרם שהובילה ארצות הברית על המשחקים וישראל הצטרפה אליו, במחאה על פלישת ברית המועצות לאפגניסטן.
בשנים 1980–1984 למד קרמן והתאמן באוניברסיטת המדינה של אוהיו
בתחרות "שמונה האומות" שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי 1981 זכה קרמן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.08 דקות.
בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם וייס, גניאל ושמיר בתוצאה של 3:38.67 דקות, במקום השמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:10.10 דקות ובמקום השמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב יחד עם יורם כוכבי, ירון אילתי ווייס בתוצאה של 4:07.40 דקות.
מספר ימים לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה ה-11 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב זכה קרמן ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד.
מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי ומכביה חדש של 2:09.68 דקות.
מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:27.13 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם שמיר, גניאל ווייס בשיא ישראלי חדש של 3:32.56 דקות.
מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם כוכבי, אילתי ושמיר בשיא ישראלי חדש של 4:01.55 דקות.
בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.87 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכה קרמן ב-3 מדליות כסף.
באליפות העולם השלישית למאסטרס בשחייה שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בשנת 1990, זכה קרמן בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 32.35 שניות, אחרי פול ריילי מבריטניה (32.12 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:13.17 דקות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:24.74 דקות, המנצח היה אלוף אולימפי סרגיי פסנקו מברית המועצות (2:14.91 דקות) ובמקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.47 שניות.
קרמן הפסיק לשחות אחרי הירצחה של בתו טל קרמן, וחזר למשחי תחרות ב-2020.
ביולי 2022 השתתף קרמן במשחקי המכביה ה-21 במסגרת משחי המאסטרס קבוצת גיל 64-60, וזכה בכולם במדליית הזהב כשהוא שובר את שיאיו האישיים.
בנוסף זכה במדליית זהב במשחה במים פתוחים למרחק של 1.5 ק"מ בכנרת.
ב-5 במרץ 2003 נרצחה טל קרמן, בתו של רון קרמן, בפיגוע באוטובוס קו 37 בשדרות מוריה בחיפה.
קרמן הנציח את בתו באתר אינטרנט שהקים לזכרה, ובתחרות שחייה, "תחרוטל", המתקיימת לזכרה מדי שנה בספורטן בחיפה.
לקראת יום השנה החמישי להירצחה של בתו השיק קרמן פרויקט הנצחה "הגמל של טל", המבוסס על ציור של גמל שטל ציירה ביומנה, בגודל 5 ס"מ.
הוא הגדיל את הציור לגודל דף צילום העלה אותו לאתר, וביקש מגולשים מכל העולם לצבוע את הגמל ולשלוח אותו אליו בחזרה.
המטרה הייתה צביעת 1826 גמלים לקראת יום השנה ה-5 כמניין הימים שחלפו מאז הירצחה.
ביום השנה ה-5 נצבעו יותר מ-4000 גמלים.
ב-2013 הוא השיק אפליקציית אייפד, שבה גולשים מכל העולם יכולים להגיע אל הגמל ולצבוע אותו אותם גמלים מוצגים בדף שגם הוא מקושר לאתר.
עד כה נשלחו, למעלה מעשרת אלפים ציורים של גמלים, אשר נצבעו על ידי גולשים מכל העולם.
קרמן פעל כנגד שחרור מחבלים, בהם רוצחי בתו, בעסקת שליט.
בסך הכל קבע קרמן 12 שיאים ישראלים אישיים, 4 במשחה ל-100 מטר חזה, 3 במשחה ל-200 מטר חזה, 3 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ו-2 במשחה ל-100 מטר חופשי.
רון פרוֹשְׂאוֹר (נולד ב-11 באוקטובר 1958) הוא דיפלומט ישראלי המכהן כשגריר ישראל בגרמניה.
קודם לכן כיהן בין היתר כשגריר ישראל בבריטניה, שגריר ישראל באו"ם וכמנכ"ל משרד החוץ.
אמו נחמה עבדה כאחות וזכתה באות יקירת העיר ירושלים לשנת ה'תשפ"א (2021).
פרושאור עצמו שירת בצה"ל כקצין בחיל התותחנים והשתחרר בדרגת רב-סרן.
במהלך שירותו הצבאי סיים תואר ראשון ותואר שני בהצטיינות במדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים.
רון פרושאור נשוי להדס ואב לשני בנים ובת.
הדס היא בתו של הכלכלן מאיר חת ונכדתו של חבר הכנסת נחום חת.
בנו, ליאור פרושאור, הוא יזם ומשקיע הון סיכון, ממייסדי קרן ההשקעות Hanaco Ventures.
בעת שהותו בישראל, רון פרושאור מתגורר בצור הדסה.
בשנת 1986 הצטרף לסגל משרד החוץ והחל במילוי תפקידים בנציגויות ישראל בעולם.
בתקופת שירותו כדובר שגרירות ישראל בבון היה מראשוני הנציגים הישראלים לכונן קשרים עם מזרח גרמניה ולאחר איחודה עם מערב גרמניה פעל לכינון קשרים עם המדינות הפדרליות החדשות בשטחה.
לאחר מכן עבר לשמש דובר שגרירות ישראל בלונדון ומאוחר יותר היה יועץ מדיני בשגרירות ישראל בוושינגטון (1998–2002) והשתתף במשלחת הישראלית לניהול המשא ומתן שקדם לחתימת הסכם ואי ובמשלחת לוועידת קמפ דייוויד (2000).
במטה המשרד בירושלים עבד באגף מערב אירופה, כיהן כדובר המשרד ושימש ראש המטה המדיני לשר החוץ ומשנה למנכ"ל משרד החוץ.
באוקטובר 2004 מונה פרושאור למנכ"ל משרד החוץ.
בתפקיד זה שימש בתקופת תוכנית ההתנתקות ועד יוני 2006. בנובמבר 2007 מונה לשגריר ישראל בבריטניה.
בשנת 2011 מונה לשגריר ישראל באו"ם.
רון פרושאור היה השגריר ה-16 של מדינת ישראל באו"ם.
בתקופת כהונתו נמשך תהליך ההכרה הבינלאומית במדינה פלסטינית בגבולות 1967, חרף התנגדותה של ישראל: ב-29 בנובמבר 2012 החליטה העצרת הכללית של האומות המאוחדות ברוב גדול להכיר ברשות הפלסטינית כמדינה משקיפה שאינה חברה מלאה.
פרושאור הרבה לבטא את התנגדותה של מדינת ישראל למשטרו של נשיא סוריה, בשאר אל-אסד בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה.
הוא התייחס לנושא זה ברבים מנאומיו בעצרת הכללית ובמועצת הביטחון של האו"ם.
ביוני 2012 נבחר להיות אחד מ-21 סגני נשיא עצרת האו"ם, והיה לשגריר הישראלי השלישי שמכהן בתפקיד זה.
ביולי 2014, במהלך כינוס מועצת הביטחון של האו"ם על רקע מבצע צוק איתן, השמיע פרושאור לנוכחים אזעקת צבע אדום על מנת להמחיש את המצב בעת הזו בערים שונות בישראל שהותקפו בטילים על ידי ארגון חמאס.
באוקטובר 2015 סיים פרושאור את כהונתו באו"ם, והוחלף על ידי דני דנון.
בשנת 2016, לאחר סיום כהונתו כשגריר ישראל באו"ם, הצטרף פרושאור למרכז הבינתחומי הרצליה והחל לעמוד בראש מכון אבא אבן לדיפלומטיה בינלאומית.
בשנת 2017 היה פרושאור בין המועמדים לתפקיד יו"ר הסוכנות היהודית, במקומו של נתן שרנסקי, אך לא נבחר לתפקיד.
בשנת 2019 התמנה ליועץ לחברת הקנאביס "תראפיקס".
ב-28 בדצמבר 2021 הודיע שר החוץ יאיר לפיד שפרושאור ימונה לשגריר ישראל בגרמניה.
הוא החל את כהונתו באוגוסט 2022. באוגוסט 2025 הוארכה כהונתו בשנתיים נוספות.
רון פלר (י"ט באייר תרפ"ח, 9 במאי 1928 – כ"ד בחשוון תשע"ג, 8 בנובמבר 2012) היה פרופסור להנדסה חקלאית, בעל אות גיבור ישראל מתקופת מלחמת העצמאות.
פלר נולד בתל אביב, להדסה ולזאב פלר, שכיהן כמזכיר מועצת הפועלים בעיר.
למד בבית הספר המחוזי ע"ש רוזה כהן בקיבוץ גבעת השלושה הישן ובמקווה ישראל.
לכבוד בר המצווה שלו תרם עם משפחתו דמי כיבוד לקרן החייל היהודי.
בהמשך לפעילותו בארגון ההגנה, שירת במלחמת העצמאות בגדוד 53 של חטיבת גבעתי.
על חלקו המרכזי בסיום ההתקפה המצרית על כרתיה (מבצע מוות לפולש) זכה באות גיבור ישראל:
לאחר המלחמה למד פלר בטכניון ובשנת 1953 סיים בהצטיינות לימודי מוסמך בהנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות והתקבל לעבודה בפקולטה החדשה במוסד ללימודי הנדסה חקלאית.
בשנת 1955 הוקם בטכניון המכון לציוד חקלאי והוא נתמנה סגן מנהל המכון ועסק בפיתוח ציוד המותאם לתנאים בישראל.
כעבור שנה נשלח להשתלמות בארצות הברית וסיים שם תואר שני באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.
בשנת 1957 חזר לישראל והחל להרצות בטכניון ומשנת 1959 במכון וולקני.
עם העברתו של המכון לציוד חקלאי לחסות מכון וולקני, בשנת 1965, מונה לעמוד בראשו.
פלר היה חבר סגל בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ולימד בתחום מיכון חקלאי וטיפול בתוצרת חקלאית.
בתחום המחקר רשם 12 פטנטים, עליהם זכה בשבעה פרסי ממציאים, ביניהם:
שיטה ממוכנת להפרדת רגבי אדמה ואבנים מתוצרת חקלאית כגון תפוחי אדמה.
השיטה אפשרה השמשת קרקעות מסולעות, שקודם לכן חייבו הפרדה ידנית מפרכת ובלתי ישימה.
על פעילותו להקלת מיון אגוזי אדמה קיבל בשנת 1967 את פרס העבודה של ההסתדרות.
בשנת 1972 סיים לימודי דוקטורט בטכניון ובאותה שנה מונה לעמוד בראשות מחלקה חדשה לטיפול בתוצרת חקלאית.
פלר הוזמן במהלך השנים והיה יועץ מומחה עבור האו"ם והשתתף בתוכניות פיתוח במדגסקר (1968) ובסין (1991).
כן הוא שימש פרופסור אורח במוסדות שונים בארצות הברית ובאוסטרליה, סייע בהקמת מעבדה לטיפול בתוצרת חקלאית.
בהוקרה על תרומתו לניקוי פירות יבשים מחומרים זרים מוענק על שמו מדי שנה פרס מקומי מטעם המועצה למחקר ופיתוח של פירות יבשים באוסטרליה.
בשנת 1986 זכה פלר בפרס מטעם האגודה האמריקאית להנדסה חקלאית.
פלר היה נשוי לחביבה ואב לשלושה.
בנו הוא איש העסקים החרדי רמי פלר, מנכ"ל RCS - Rampal Cellular Stockmarket (רמפל סלולר סטוקמרקט).
רון (רוני) שובל (סובול) (Shouval; 14 באוגוסט 1922 — 19 ביוני 2013) היה פסיכולוג ישראלי, שכיהן כפסיכולוג הצבאי הראשי בצה"ל, כראש החוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב וכפרופסור לפסיכולוגיה בה ובאוניברסיטת בר-אילן, ממייסדי הסתדרות הפסיכולוגים בישראל והיו"ר שלה ושל מועצת הפסיכולוגים בישראל.
שובל נולד בשנת 1922 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה.
שירת בשנים 1942-1947 בצבא דרום אפריקה, שם עסק בין השאר במבחני מיון פסיכולוגיים לטייסים.
בשנת 1947 עלה לארץ ישראל דרך מרסיי שבצרפת, שם שהה לצד ילדים ניצולי השואה שהמתינו לאנייה, דבר שהשפיע על פועלו בתחום הפסיכולוגיה בהמשך.
ב-1948 התגייס לחיל האוויר בצה"ל, והחל לפתח את תחום מבחני המיון לצה"ל ולקצונה, תוך שימוש במבחנים ובידע שרכש בצבא דרום אפריקה.
כיהן כראש מדור המחקר הפסיכולוגי ביחידה לפסיכולוגיה צבאית בצה"ל.
בשנת 1952 יצא להשתלם באוניברסיטת קנזס שבארצות הברית.
בשנת 1957 קיבל ממנה תואר דוקטור, וב-1958 שימש בה כמרצה לפסיכולוגיה.
ב-1959 שב ארצה לכהן בתפקיד הפסיכולוג הצבאי הראשי.
במסגרת תפקידו תרם בין היתר לפיתוח מבחני מיון לקורס טיס ולקורס קצינים בצה"ל, וכן להקמת מערך חוליות הפסיכולוגים בשדה (חפ"ש) הפרוש ביחידות צה"ל.
משנת 1962 שימש בנוסף כמרצה בכיר לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
בסוף שנת 1966, לאחר שחרורו, החליף את פרופ' הנס קרייטלר כראש החוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב ועמד בראשו בשנות השישים והשבעים.
בהמשך הועלה בדרגה בשתי האוניברסיטאות לפרופסור חבר.
בשנים 1979–1980 כיהן כסגן הרקטור באוניברסיטת תל אביב.
במחקריו עסק בין השאר בהתפתחות רגשית בילדות, בהתפתחות חברתית וביחסים משפחתיים בקרב ילדים.
שובל היה ממייסדי הסתדרות הפסיכולוגים בישראל ושימש מספר שנים כיו"ר שלה.
בנוסף כיהן כיו"ר מועצת הפסיכולוגים בישראל.
כמו כן היה פעיל בארגון "שלום עכשיו".
שובל התגורר בשכונת צהלה בתל אביב.
היה נשוי לפייגי שובל, פסיכולוגית קלינית, ואב לארבעה.
חתנו הוא פרופ' גבי שפלר.
שובל נפטר ביוני 2013, סמוך למלאת לו 91. נקבר בבית העלמין ירקון.
מקבץ מבחנים פסיכולוגיים שחיבר רון שובל, בקטלוג ספריית אוניברסיטת חיפה
רון עמיר (נולד ב-4 במרץ 1973) הוא צלם ישראלי.
עמיר יוצר בצילום סטילס ווידאו, עיקר עבודתו עוסקת בפרויקטים חברתיים ארוכי טווח.
הוא למד אמנות וצילום במדרשה לאמנות בבית ברל ובשנת 2003 סיים בהצטינות את לימודיו.
עבודותיו מאותה עת כללו תצלומי צבע תיעודיים ובהם היבטים אתנוגרפיים ופוליטיים של החיים של תושבי ג'סר א-זרקא.
עמיר מצלם בפורמטים גדולים ובינוניים ובצילום אנלוגי.
בשנת 2005 קיבל עמיר את מלגת "אמן-מורה" של משרד החינוך ומשרד התרבות.
במסגרת מלגה זו, הקים עמיר תוכנית ייחודית ללימודי צילום עבור תלמידי התיכון בכפר ג'סר א-זרקא, לאור הצלחת הפרויקט המלגה חודשה לעמיר במשך 4 שנים.
ב-2008 זכה עמיר בפרס האמן הצעיר מטעם משרד התרבות והספורט.
ועדת הפרס ציינה בנימוקיה בין היתר כי "...
גוף העבודות של רון עמיר הוא תוצר מרתק של עבודה רבת שנים בכפר הערבי ג'סר א-זרקא.
מה היא הברית בין צלם למצולם, שואל עמיר: זהו צילום שבו מהדהדות התהיות אודות היחסים ביניהם ואודות יחסיה של האמנות עם פעילות מוסרית ופוליטית.
הצילומים של עמיר קוראים תיגר על ההבחנה בין פנים-חוץ, בין אינטימי למנוכר".
בשנת 2006 החל לשמש כמרצה במחלקה לצילום של המדרשה לאמנות בבית ברל, בשנת 2009 שימש כמרצה במוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר ומשנת 2010 מרצה עמיר גם בבית ספר מנשר לאמנות.
בשנת 2014 השתתף עמיר בתוכנית השהות של ארטפורט בתל אביב.
2005 "בין לבין" מרכז ווייל, כפר שמריהו
2007 "ברזך" גלריה המדרשה, תל אביב-יפו
2010 "תצלומים" גלריה דנה, יד מרדכי
2011 "עיד אל פיטר", גלריה המדרשה, תל אביב-יפו
2012 "שהות", סדנאות האמנים, תל אביב-יפו
2013 "צמר פלדה", גלריית חזי כהן, תל אביב-יפו
2014 "ג'סר א-זרקא", מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה
2014 "ג'סר א-זרקא", המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, חולון
2016-2017 "להעביר את הזמן בחולות", מוזיאון ישראל.
2017 "פני הדברים", גלריית חזי כהן, תל אביב-יפו.
1992 צילום, המכון לאמנות, סמינר אורנים, טבעון
1999 לימודי סטודיו, בית הספר מימד, תל אביב-יפו
2000-03 אמנות וצילום, המדרשה - בית הספר לאמנות, מכללת בית-ברל
1992 מלגת לימודים, מוזיאון ראובן ועדית הכט, חיפה
2003 מלגת הצטיינות, המדרשה - בית הספר לאמנות, המכללה האקדמית בית ברל
2008 פרס האמן הצעיר, משרד המדע התרבות והספורט
2015 פרס לנדאו לאמנויות הבמה בתחום אמנות חזותית
רון שכנר (נולד ב-26 בדצמבר 1952) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל.
שימש מפקד חטיבה 408 וסגן מפקד אוגדה.
כיהן גם כראש מועצה אזורית הר חברון וכמנכ"ל מועצת יש"ע.
שכנר התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני.
לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד 12, והוביל כוח מן הפלוגה במבצע אנטבה, ואבטח את תנועת בני הערובה מן הטרמינל הישן למטוסי ההרקולס.
במבצע ליטני שימש כמפקד פלוגת מ"כים סיירות בחטיבת ביסלמ"ח, והוביל אותה בלחימה במארון א-ראס.
בשירות המילואים שימש כמפקד גדוד, כמפקד חטיבה 408 בתקופת מבצע חומת מגן וכסגן מפקד אוגדה.
שכנר כיהן כראש מועצה אזורית הר חברון למשך שתי קדנציות: הראשונה, מיד עם כינונה של המועצה בין השנים 1982 - 1984, והשנייה בין 1985 ל-1996. לאחר מכן כיהן כמנכ"ל החטיבה להתיישבות בסוכנות היהודית וכעוזר שר הביטחון, שאול מופז, להתיישבות.
את תפקידו סיים בשנת 2005. בשנת 2012 מונה למנכ"ל מועצת יש"ע, וכיהן בתפקיד זה כשנה.
שכנר מתגורר ביישוב בית יתיר שבהר חברון.
רון פטר פלאר (הולנדית: Ron Peter Vlaar; נולד ב-16 בפברואר 1985) הוא כדורגלן עבר הולנדי.
ייצג את בנבחרת הולנד ביורו 2012 ובמונדיאל 2014.
פלאר החל לשחק בגיל שש בקבוצת אפולו 68' המשחקת בעיר הולדתו הנסברואק.
ב-1996 הוא מצטרף לאקדמיית הנוער של א.ז.
אלקמאר וב-2004 הוא מצטרף לקבוצה הבוגרת.
בעונתו הראשונה הוא משחק רק בסוף העונה בעקבות הרחקות ופציעות של השחקנים הבכירים ולכן משחק רק 3 משחקי ליגה ושני משחקים בגביע אופ"א.
גם בעונה השנייה המאמן לואי ואן חאל מעדיף את השחקנים הבכירים ופלאר משחק רק בשבעה משחקי ליגה.
בדצמבר 2005 הוא חותם בקבוצת פיינורד על חוזה לשלוש עונות וחצי.
בפיינורד, פלאר הופך מהר מאוד לשחקן הרכב ראשון ועד לתום אותה עונה משחק 16 משחקים.
בתחילת עונת 2007/8 הוא נפצע בצורה חמורה ונדרש לניתוח ברצועה הצולבת שמשביתה אותו לכל העונה.
הוא חוזר לאימוני טרום עונת 2008/9 אך נפצע באימונים ונזקק לניתוח נוסף הפעם ברצועה העקיפה התיכונה, גם פציעה זו משביתה אותו לעונה נוספת.
לאחר שתי עונות בהן הושבת, פלאר חוזר ליכולתו הקודמת ואף כובש שער מ-60 מטר במשחק גביע בספטמבר 2009.
פלאר חותם באוגוסט 2012 חתם באסטון וילה מהפרמייר ליג.
בעונת 2012/13 הוא מונה לקפטן הקבוצה לאחר היעדרותו של סטיליאן פטרוב בעקבות מחלת הסרטן בו לקה.
בתום עונת 2014/15 הוצא לפלאר חוזה חדש באסטון וילה אולם הוא דחה אותו ואפשר לשחקן חופשי.
ב-7 בדצמבר 2015 חתם בקבוצת נעוריו אלקמאר.
הוא שיחק בנבחרות הצעירות של הולנד ואף היה שותף בזכיות נבחרת הולנד בכדורגל עד גיל 21 באליפות אירופה על גיל 21 - 2006 וב-2007. פלאר הרשים את מאמן מרקו ואן באסטן וזומן לנבחרת ב-2005. בעקבות שתי עונות ההשבתה בגלל פציעה הוא לא זומן לנבחרת אך שב לאחר מכן לסגל הולנד.
הוא היה בסגל המורחב לפני מונדיאל 2010, אך לא היה חלק מ-23 השחקנים שהשתתפו במונדיאל.
הוא זומן לטורניר יורו 2012 ולמונדיאל 2014 שם הצטיין בשורות נבחרת האוראנג' והיה בורג ראשי במרכז ההגנה והוליכם לחצי הגמר.
הרב רון שלמה קליינמן (נולד בכ"ג בתשרי ה'תשכ"ו, 19 באוקטובר 1965) הוא פרופסור חבר למשפט עברי, דיני נזיקין ודיני לשון הרע בקריה האקדמית אונו משנת 2002.
מכהן כיו"ר הוועדה הישראלית של האיגוד הבינלאומי למשפט עברי (The Jewish Law Association).
נולד וגדל בקיבוץ טירת צבי.
למד בישיבת הר עציון באלון שבות בין השנים 1990-1983. קיבל תעודת הוראה בתורה שבעל פה ממכללת "יעקב הרצוג" להכשרת מורים.
הוסמך לרבנות וקיבל כושר לרבנות עיר על ידי הרבנות הראשית לישראל.
ב-1994 סיים תואר ראשון במשפטים בהצטיינות באוניברסיטת בר-אילן וב-1995 הוסמך כעורך דין על ידי לשכת עורכי הדין.
ב-2001 הוענק לו תואר שלישי במשפטים באוניברסיטת בר-אילן, במסלול ישיר לדוקטורט לתלמידים מצטיינים.
במשך כל שנות לימודיו למד במקביל במכון הגבוה לתורה באוניברסיטה.
שימש כמרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן ובמכללת "שערי משפט" בהוד השרון.
ב-2002 מונה למרצה בפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו.
ב-2008 נבחר לכהן כיו"ר הוועדה הישראלית של האיגוד הבינלאומי למשפט עברי (The Jewish Law Association) במקום פרופ' נחום רקובר.
ב-2012 קיבל דרגת פרופסור חבר.
פרופסור קליינמן מרצה בכנסים בינלאומיים בנושאים שונים בתחום המשפט העברי וההלכה וכן מעביר שיעורים בתחומים אלו במקומות שונים ברחבי הארץ.
הוכתר כמרצה מצטיין מטעם רקטור אוניברסיטת בר-אילן בשנות הלימודים תשנ"ט ותשס"ב.
פרסם ספר ועשרות מאמרים בנושאי משפט עברי, הלכה, חקר המנהגים ודיני נזיקין.
פרופסור קליינמן מתגורר בגבעת שמואל, נשוי לחני לבית גולן ואב לחמישה.
פרס קרן איהל לדוקטורט מצטיין, אוניברסיטת בר-אילן (תשס"א)
פרס ריקליס לחוקר מצטיין במשפט עברי, אוניברסיטת בר-אילן (תשס"ב)
פרס הרב שאול ישראלי ליצירה תורנית (תשע"ה)
דרכי קניין ומנהגי מסחר במשפט העברי: משפט, ריאליה והיסטוריה, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן (תשע"ג) – תוקפם של מנהגים בתחום הקניין והחיוב (דין "סיטומתא") למן תקופת המשנה, ויישומים מודרניים של דין זה, כגון תוקפם של חוזים, רישום בטאבו, כרטיס אשראי ומסחר אלקטרוני.
רון שחר (נולד בשם רון שוורצמן; ב-17 בדצמבר 1962) הוא פרופסור וחוקר ישראלי בתחומי הכלכלה, השיווק, והסטוריטלינג.
מחקריו עוסקים במיתוג, בפרסום ובשאלות אסטרטגיות בתחומים כמו תעשיות הבידור (למשל, טלוויזיה וסרטים) ומערכות בחירות פוליטיות.
כיום, משמש כראש תוכנית המצטיינים בבית הספר אריסון למנהל עסקים, אוניברסיטת רייכמן.
פרופ' שחר שימש בעבר כחבר סגל אוניברסיטת תל אביב, וכיהן בעבר כדיקן בית ספר אריסון למנהל עסקים באוניברסיטת רייכמן.
פרופ' שחר נולד וגדל ברמת גן, והוא בוגר תיכון בליך.
סיים לימודי תואר ראשון (1986), שני (1988) ושלישי (1992) בכלכלה באוניברסיטת תל אביב, את הדוקטורט למד במקביל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
לאחר סיום הדוקטורט והפוסט דוקטורט באוניברסיטת הרווארד הצטרף לסגל האקדמי של אוניברסיטת ייל כחבר בבית הספר למנהל עסקים, בשנים 1992–1997. בשנת 1997 חזר לישראל, ולימד באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2004–2010 כיהן כראש התמחות שיווק, ונבחר כמרצה מצטיין, ב-2006 מונה לפרופסור חבר וב-2009 לפרופסור מן המניין.
בשנים 2010-2004 היה מרצה אורח באוניברסיטת דיוק.
בשנת 2011 עבר פרופ' שחר לבית ספר אריסון למנהל עסקים באוניברסיטת רייכמן, כיהן כדיקן בית ספר אריסון למנהל עסקים באוניברסיטת רייכמן בשנים 2011-2014, ומשנת 2013 מכהן כראש המסלול למצטיינים במנהל עסקים.
משנת 2018 פרופ' שחר מכהן גם כפרופסור אורח באוניברסיטת קולומביה במנהטן, ומשנת 2019 משמש בנוסף כפרופסור אורח באוניברסיטת אוניברסיטת ניו יורק.
שחר מילא תפקידים מקצועיים במסגרת המערכת הפוליטית.
בשנת 1989 שימש כיועץ כלכלי לסגן שר האוצר יוסי ביילין, ובשנת 1992 כיהן כחבר צוות "100 הימים" של יצחק רבין.
שחר שימש כסוקר ואסטרטג של מפלגת מרצ בבחירות לכנסת בשנים 1999 ו-2003, וכן כפרשן פוליטי בערוצי טלוויזיה: הערוץ הראשון, וערוץ 2. שחר ייעץ למגוון חברות מובילות בארצות הברית בהן רשת הטלוויזיה CBS והבנק העולמי, ושימש כיועץ לחברת שידורי קשת ולחברות פרסום שונות בישראל.
שחר חוקר בתחומים של פרסום, מיתוג ושיווק פוליטי.
במקביל מחקרו עוסק באסטרטגיות ושיווקיות בתחומים כמו תעשיות הבידור, סרטים, וטלוויזיה, מערכות בחירות פוליטיות, מותגים ואת עולם הפרסום.
מחקריו על מיתוג ופרסום הציגו היבטים מיטיבים של שני אלה מבחינת הצרכנים.
בעוד מחקרים קודמים תיארו תהליכי מיתוג ופרסום ככאלה שמשנים את העדפות הצרכנים, מחקריו של שחר הוכיחו שמיתוג ופרסום מספקים מידע לצרכנים וכתוצאה מכך מולידים החלטות צרכנים נבונות יותר.
במקביל, מחקרים נוספים של שחר לגבי מיתוג ומותגים מתמקדים ביכולתם של אלה לשמש צרכנים בבניית וביטוי אישיותם וזהותם.
במסגרת זו שתיים מעבודותיו מראים את הקשר שבין מותגים לאמונה דתית.
על פי הממצאים האמפיריים, שימוש במותגים מחליש את האמונה הדתית ואת הצורך להשתתף בפעילות דתית.
אחד ממחקריו לגבי מותגים מתמקד בהיבט אחר של התופעה – מהם המותגים שזוכים לפופולריות ולשיח ברשתות החברתיות ובשיחות פרטיות וכיצד ניתן לעדכן מותגים באופן שיגביר את השיח עליהם.
מחקריו על בחירות וקמפיינים פוליטיים המחישו, בעזרת כלי ניתוח מתחום הכלכלה, את הממדים הפסיכולוגיים וחברתיים של הבחירות הפוליטיות.
כך למשל עלה ממחקריו שההשתתפות בבחירות מושפעת מתהליכי הרגל.
בשנים האחרונות מתמקדים מחקריו בסיפורים ובמספרי סיפורים.
קו מחקר אחד ממחיש את אחד מההיבטים הפסיכולוגיים של מספר הסיפורים – ככל שהיכולת לספר גבוהה יותר, יש לאדם תחושת משמעות וייעוד גבוהים יותר.
קו מחקר אחר מדגים כיצד מסרים פרסומיים נעשים אפקטיביים במיוחד כשהם משלבים אלמנטים סיפוריים.
פרופ' שחר מילא שורה של תפקידי עריכה בכירים בכתבי עת בינלאומיים.
שחר שימש ככתב ועורך במספר עיתונים בישראל וכמו כן כתב שלושה ספרים: ב-2001 יצא לאור ספר עיון שחיבר על אסטרטגיות של שיווק פוליטי תחת השם מנהיג בהזמנה.
ב-2006 יצא לאור רומן מתח מפרי עטו בשם סרנדיפיטי.
ב-2018 כתב את הרומן איקס באמצע, הרומנים הפכו לרבי מכר
בשנת 2008 קיבל פרופ' שחר פרס Dick Wittink Award - Honorable Mention, בשנת 2018, אחד ממאמריו היה בין כתבי העת שהגיעו לגמר O'Dell Award, ובשנת 2020 קיבל את הפרס המאמר הטוב ביותר של הכתב עת International Journal of Research in Marketing.
פרופ' שחר פרסום מעל 50 מחקרים, ציון h-index של 23 בגוגל סקולר
מנהיג בהזמנה: על בוחרים ואסטרטגיות של שיווק פוליטי, הוצאת ידיעות אחרונות, 2001
איקס באמצע, הוצאת ידיעות ספרים, 2018
שחר היה בעברו נשוי לפרופסור עידית שחר ממכון ויצמן, ולהם שני ילדים, כיום בזוגיות עם טל רז ולהם ילדה.
רון יאיר פינטר (נולד ב-15 בדצמבר 1953 בחיפה) הוא פרופסור בפקולטה למדעי המחשב בטכניון, ובעל מינוי משני בפקולטה לרפואה בטכניון.
פינטר נולד ב-15 בדצמבר שנת 1953 בחיפה לאליהו וליזלוטה שהיו פליטים מגרמניה הנאצית בשנות השלושים של המאה ה-20 ונפגשו בארץ ישראל המנדטורית לאחר מלחמת העולם השנייה.
את לימודי התיכון שלו הוא סיים בבית הספר הריאלי העברי בחיפה בשנת 1971. פינטר סיים את לימודיי התואר הראשון במדעי המחשב בטכניון בשנת 1975 בהצטיינות ראויה לשבח.
בשנים 1975–1978 שירת פינטר שירות חובה בחיל הקשר והאלקטרוניקה בצה"ל.
לאחר מכן, סיים תואר שני ודוקטורט בהנדסת חשמל ומדעי המחשב במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, כאשר המחקר שלו בתואר השני עסק בתורת המספרים והמחקר בדוקטורט עסק בהשפעה של שיטות השמת שכבות על אלגוריתמי פריסה למעגלים משולבים בהנחיית פרופסור ורונלד ריבסט.
פינטר עבד בחברות הייטק רבות.
בשנים 1983–1990 ובשנים 1995–1999 עבד במרכז הפיתוח והמחקר של איי-בי-אם בחיפה, קליפורניה וניו יורק, ושימש כחוקר ומנהל במגוון תחומים ובהם שפות תכנות ואחזור נתונים, אלגוריתמים על גרפים, אופטימיזציות קוד לארכיטקטורות מחשב מתקדמות ולמחשבים מקביליים ותכנון מעגלים משולבים.
בשנים 1999–2001 שימש כסמנכ"ל מחקר ופיתוח בחברת קומפיוג'ן בתל אביב.
פינטר מתגורר בחיפה, נשוי לשלומית ואב לשניים.
במחקריו בביולוגיה חישובית מערכתית פינטר פיתח והשתמש בשיטות של מתמטיקה דיסקרטית ואלגוריתמים בתורת הגרפים לצורך מחקר של בעיות בתחומי מדעי החיים והרפואה בעיקר בתחומים הבאים: מידול וניתוח של רשתות ביולוגיות, גנומיקה, השוואתית ופרמקוגנטיקה.
תוצאות עבודתו התפרסמו בכתבי עת אקדמיים בולטים כגון, PNAS, , Nature.
עיקר פרסומו בקהילה המדעית הוא בזכות עבודתו החלוצית על התאמה בין מסלולים מטבוליים והמידול הבדיד של רשתות בקרה של גנים המאפשר הבנה איכותית של ההתנהגות של רשתות אלו, ובעבודתו המשותפת עם עידו דגן ומרטין גולומביק בהגדרת המשפחה של גרפים טרפזוידלים.
פינטר שימש ומשמש כחבר בוועדות מארגות וועדות תוכנית של כנסים מובילים בביואינפורמטיקה וב, כגון הכנס האירופאי החמישי לביולוגיה חישובית
בנוסף, פינטר משמש כחבר באיגודים שונים.
כך בשנת 1995 שימש פינטר כחבר בכיר באגודה הבינלאומית לחשמל ואלקטרוניקה, בשנת 2003 שימש כיו"ר הכנס הישראלי השישי לביואינפורמטיקה, ובשנים 2003–2006 כחבר מייסד וחבר מועצה באגודה הישראלית לביואינפורמטיקה וביולוגיה חישובית.
בשנים 2009–2010 שימש פינטר כחבר בוועדת ההיגוי של מרכז לוקיי הבינתחומי למדעי החיים וההנדסה בטכניון.
כמו כן פינטר משמש כמבקר בכתבי עת מדעיים, בהם , .
תחומי המחקר של פינטר עוסקים ב, ביואינפורמטיקה, , , ביואינפורמטיקה, שיטות אופטימיזציה של קוד במהדרים מודרניים.
פינטר השתתף בכתיבת מעל 80 מאמרים שהתפרסמו בכנסים ובכתבי עת בתחום ביואינפורמטיקה, פריסת מעגלים משולבים, שפות תכנות ותאוריה של מדעי המחשב-אלגוריתמים וגרפים.
מאמריו צוטטו למעלה מ-2900 פעמים.
בשנת 1995 זכה פינטר בפרס חטיבת המחקר של IBM
בשנת 1988 זכה בפרס לחדשנות יוצאת דופן של IBM העולמית
בשנת 1981 זכה במלגת הצטיינות ללימודי דוקטורט במימון חטיבת המחקר של IBM
בשנת 1978 זכה במלגת לימודים לדוקטורט מאגודת דורשי הטכניון בארצות הברית ובמלגת פולברייט מקרן החינוך ארצות הברית-ישראל
מצטיין נשיא בטכניון בשנים 1972–1974
היה חבר באקדמיה לטכנולוגיה של י.ב.מ.
רון קפלן (נולד ב-1 במאי 1970), הוא מתעמל עבר, אלוף ישראל בהתעמלות מכשירים.
השתתף באולימפיאדת ברצלונה (1992) במדי נבחרת ישראל וב-5 אליפויות עולם בהתעמלות.
קפלן נולד וגדל בבאר שבע.
הוא התאמן בהתעמלות מכשירים בהדרכת אביו יהודה, בקבוצה בעיר מגוריו.
בתחרות ההתעמלות של הגימניסיאדה שנערכה בניס צרפת ביוני 1986 סיים קפלן במקום 16 בתחרות הקרב רב.
הוא דורג במקום שישי בתרגיל הקרקע ובמקום שביעי בתרגיל על המקבילים.
באליפות ישראל בהתעמלות שנערכה באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בתחרות קרב רב בתוצאה של 105.75 נקודות, אחרי יעקב לוי מהפועל חולון (110.35 נקודות) ולפני עוזי רחמים חברו לקבוצה (104.65 נקודות).
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברוטרדם, הולנד בשנת 1987 השתתף קפלן וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 23, הוא צבר בקרב רב 109.50 נקודות, שני בין הישראלים, אחרי יעקב לוי (110.05 נקודות).
בשנת 1989 השתתף קפלן באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 22, הוא צבר בקרב רב 110.15 נקודות, ראשון בין הישראלים.
בתחרויות ההתעמלות של המכביה השלוש עשרה שנערכה ביולי 1989 זכה קפלן במדליית זהב בתחרות הקרב רב.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה באינדיאנפוליס, ארצות הברית בשנת 1991 השתתף קפלן וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 22, הוא צבר בקרב רב 112.425 נקודות, ראשון בין הישראלים.
בשנת 1993 סיים קפלן במקום 67 בתחרות קרב רב באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בברמינגהאם, בריטניה בתוצאה של 51.225 נקודות.
שנה לאחר מכן, באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בבריזביין, אוסטרליה הוא סיים במקום 54 בתחרות קרב רב בתוצאה של 52.300 נקודות.
קפלן הוא הבעלים של משרד הפרסום בורודה קפלן מקבוצת אדלר חומסקי.
רונלד ויליאם "רון" קלארק, מפקד, חבר היה אתלט אוסטרלי.
בשנות ה-60 קבע 17 שיאי עולם בריצות למרחקים ארוכים וזכה במדליית ארד אולימפית (טוקיו 1964).
קלארק כיהן כראש עיריית גולד קוסט בין השנים 2004 - 2012.
באולימפיאדת מלבורן (1956) בהיותו בן 19 זכה קלארק לכבוד להדליק את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים שנערך באצטדיון הקריקט של מלבורן.
בתחרות שנערכה במלבורן ב-18 בדצמבר 1963 קבע קלארק בריצת 10000 מטר שיא עולם חדש של 28:15.6 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה ו-4 חודשים של פיוטר בולוטניקוב מברית המועצות (28:18.2 דקות).
במהלך הריצה הוא קבע שיא עולם גם בריצת 6 מייל בתוצאה של 27.17.8 דקות.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה קלארק במדליית ארד, בריצת 10000 מטר בתוצאה של 28:25.8 דקות, אחרי בילי מילס מארצות הברית שקבע שיא אולימפי חדש של 28:24.4 דקות ומוחמד חמודי מתוניסיה (28:24.8 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום תשיעי, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:58.0 דקות ובריצת מרתון בתוצאה 2:20:26.8 שעות.
בתחרות שנערכה בהובארט אוסטרליה ב-16 בינואר 1965 קבע קלארק בריצת 5000 מטר שיא עולם חדש של 13:34.8 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-7 שנים ו-3 חודשים של ולדימיר קוץ מברית המועצמות (13:35.0 דקות).
שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה באוקלנד ניו זילנד הוא שיפר את שיאו והעמיד אותו על 13:33.6 דקות.
4 חודשים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקומפטון קליפורניה ב-4 ביוני הוא שיפר פעם נוספת את שיאו העולמי והעמידו על 13:25.8 דקות.
חודש ושבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה באוסלו נורווגיה ב-14 ביולי הוא שיפר בריצת 10000 מטר את שיאו העולמי והעמידו על 27:39.4 דקות ובכך היה לאתלט הראשון בהיסטוריה שירד מ-28 דקות בריצה זו.
שיא זה החזיק מעמד כ-7 שנים ונשבר על ידי לאסה וירן מפינלנד (27:38.4 דקות).
במהלך ריצה זו הוא קבע שיא עולם גם בריצת 6 מייל בתוצאה של 26.47.0 דקות.
בתחרות שנערכה בסטוקהולם שוודיה ב-5 ביולי 1966 קבע קלארק בריצת 5000 מטר שיא עולם חדש של 13:16.6 דקות.
שיא זה החזיק מעמד 6 שנים וחודשיים ונשבר על ידי לאסה לירן (13:16.4 דקות).
באולימפיאדת מקסיקו (1968) סיים קלארק במקום חמישי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:12.4 דקות ובמקום שישי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:44.8 דקות.
במהלך הקריירה קבע קלארק 17 שיאי עולם חדשים.
4 שיאי עולם בריצת 5000 מטר, 2 שיאי עולם בריצת 10000 מטר, שיא עולם בריצת 20000 מטר, שיא עולם בריצת שעה, 2 שיאי עולם בריצת 2 מייל, 4 שיאי עולם בריצת 3 מייל, 2 שיאי עולם בריצת 6 מייל ושיא עולם בריצת 10 מייל.
בשנת 1966 זכה למינוי כחבר במסדר האימפריה הבריטית.
בשנת 2013 זכה במינוי מפקד מסדר אוסטרליה.
רון קוק הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי.
קוק נולד בעיר סאות' שילדס שבמחוז טיין אנד ויר באנגליה.
הוא למד ברוז ברודפורד קולג'.
על הבמה הופיע קוק ב-1988 בהפקה המקורית של המחזה "Our Country's Good" מאת המחזאית טימברלייק ורטנבייקר.
בשנת 2000 היה מועמד לפרס אוליבייה בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו במחזה "יונו והטווס" מאת שון או'קייסי שהוצג בתיאטרון "דונמאר ורהאוס".
עוד השתתף במחזה "The Seafarer" מאת קונור מקפירסון בתיאטרון המלכותי הלאומי.
בשנים 2008–2009 השתתף בעונת הווסט אנד של דונמאר בתיאטרון ויינדהם, וגילם את סר טובי בלץ' במחזה "הלילה השנים עשר" ואת פולוניוס ב"המלט".
ב-2011 שיחק בתפקיד השוטה במחזה "המלך ליר" בכיכובו של דרק ג'קובי בסיבוב הופעות של 8 שבועות.
ב-2013 גילם את פיסטול במחזה "הנרי החמישי" של מייקל גרנדייג' עם ג'וד לאו בתפקיד הראשי.
בטלוויזיה הופיע קוק במגוון רחב של תוכניות, בין השאר בתפקידי אורח בסדרות כגון "הפתן השחור" (1983), "ברז'ראק" (1988), "שארפ" (1994) וב"דוקטור הו" בפרק "פנס הטמטום" (2006).
בנוסף היו לו תפקידים בולטים בהפקות של ה-BBC בחלק מהעיבודים לטלוויזיה של מחזות שייקספיריים (1982–1983), הוא גילם את ריצ'רד, דוכס גלוסטר בעיבודים למחזות "הנרי השישי" ו"ריצ'רד השלישי".
ב-2008 השתתף קוק בסדרה עטורת השבחים "הבלש המזמר" מאת דניס פוטר בתפקיד אחד הגברים המסתוריים שטורדים את דמיונו של מייקל גמבון.
הוא נטל חלק במחזה הטלוויזיוני " Day To Remember" של ג'ק רוזנטל.
דייוויס (2005, בתפקיד אסיר ששוהה בתא עם קאזנובה).
ב-2003 שיחק בתפקיד דאוטי בפרק "Duty" בסדרה "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן".
ב-2006 הופיע קוק בסדרה בתפקיד פיטר איד, הסוכן של קנת ויליאמס.
הוא גילם את דמותו של המהנדס איזמבארד קינגדום ברונל בדוקו-דרמה "Seven Wonders of the Industrial World".
ב-2008 השתתף בסדרת הדרמה "דוריט הקטנה" על פי הרומן של צ'ארלס דיקנס בתפקיד הסוהר הראשי מר צ'יברי.
עוד שיחק בסדרת הטלוויזיה לילדים "Summerhill" בתפקיד מפקח.
ב-2008 גילם את דמותו של רב קהילה יהודי בשם נוח מרובסקי בפרק בסדרה "עדות אילמת".
במיני-סדרה "יומנה של אנה פרנק" של ה-BBC משנת 2009 שיחק קוק בתפקיד הרמן ואן דאאן.
עוד ב-2009 הופיע בסרט הטלוויזיה "Whatever It Takes" בתפקיד דייוויד קוקרם.
ב-2012 השתתף בסדרה "Mrs Biggs" של ITV, הוא גילם את נהג הקטר פיטר, שרוני ביגס מתיידד איתו, והוא נוהג ברכבת חטופה בזמן שוד הרכבת הגדול.
בסדרה "מר סלפרידג'" מגלם קוק את מנהל החשבונות מר קראב.
בקולנוע גילם קוק פעמיים את דמותו של נפוליאון בונפרטה.
ב-1994 הופיע בתפקיד אורח בסדרה "שארפ" ובשנת 2000 כששיחק בסרט "עט הסקנדל".
קוק השתתף גם בסרט הקצר "Feeling Good" שכתב דקסטר פלטשר וביימה דליה איבלהופטייט.
בנוסף מופיע קוק גם בתסכיתי דרמה ברדיו.
ב-2007 שיחק בתפקיד קפטן ורג' (Wragge) בעיבוד לספר "ללא שם" מאת וילקי קולינס.
ביולי 2007 גילם את דמות הפסיכולוג כריס קלוין בעיבוד של רדיו ה-BBC לספר "סולאריס" מאת סטניסלב לם.
בדצמבר 2014 שיחק בתפקיד ג'ייקוב מארלי בעיבוד לרדיו של "מזמור לחג המולד".
בשנת 2018 שיחק במיני-סדרה של BBC Two, "העיר והעיר" (אנ') המבוססת על הרומן זוכה פרס הוגו "העיר והעיר".
בשנת 2020 שיחק במיני סדרת הפשע "דז" (אנ') של רשת "ITV" בכיכובו של דייוויד טננט שם מגלם את הרוצח הסדרתי דניס נילסן.
בשנת 2022 השתתף בסרטו של סם מנדס "אימפריית האור" בדמותו של מר קופר.
רון תיאודור רובין (נולד ב-י"ז בניסן ה'תשי"א, 23 באפריל 1951) הוא הנשיא ה-11 של אוניברסיטת חיפה ושימש ראש ועד ראשי האוניברסיטאות.
רובין הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטת חיפה החוקר את היסטוריה אמריקנית מודרנית, ומתמקד בחקר הממשק שבין תרבות ומדיניות החוץ של ארצות הברית.
רובין נולד בשנת 1951 בתל אביב לשני (רוזין) ילידת ירושלים, נצר למשפחת שאלתיאל, ואיליי, אזרח דרום אפריקאי שהגיע כמתנדב במלחמת העצמאות.
רובין גדל בדרום אפריקה וחזר עם משפחתו לישראל כשהוא בן 13. בשנת 1969 התגייס לצה"ל, שירת בקהילת המודיעין והשתחרר בדרגת רב-סרן.
בשנת 1975, החל ללמוד לתואר ראשון בשפות רומאניות והיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים.
את תאריו השני והשלישי בהיסטוריה של אמריקה המודרנית, השלים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בשנת 1986 קיבל את תואר הדוקטור על עבודתו בנושא: "ארכיטקטורה של מהגרים לארצות הברית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20".
בשנת 1986, עם סיום הדוקטורט, שב רובין לישראל ונקלט כחבר סגל באוניברסיטת חיפה.
רובין הגיע לדרגה של פרופסור מן המניין בחוג לתקשורת ובחוג להיסטוריה כללית ובשנת 2000 התמנה לדיקן הסטודנטים, תפקיד אותו מילא במשך 5 שנים.
בשנת 2006 עבר רובין לאוניברסיטת NYU שבניו יורק, ארצות הברית.
שם, התמנה לחבר סגל מן המניין בחוג לתקשורת ובשנת 2007, התמנה לתפקיד משנה לדיקן בבית הספר לתקשורת על שם שטיינהרדט (Steinhardt).
בשנת 2008 מונה רובין למשנה בכיר לפרובוסט (Senior Vice Provost) וכאחראי על הקמת שני הקמפוסים הבינלאומיים של NYU- באבו דאבי ובשאנגחאי.
תפקידו המרכזי של רובין היה גיוס סגל אקדמי לקמפוסים החדשים ופיתוחם.
בשנת 2016, נבחר רובין לנשיא ה-11 של אוניברסיטת חיפה ובאוקטובר 2016, תחילת שנת הלימודים תשע"ז, החל בפועל את תפקידו.
עם כניסתו לתפקיד, הגה רובין את תוכנית הפיכת אוניברסיטת חיפה לאוניברסיטה מרובת קמפוסים ותחנות מחקר, שבה בנוסף לקמפוס המרכזי בהר הכרמל, יתמחה כל קמפוס בנושא ספציפי, תוך שיתוף פעולה מולטי-דיסציפלינארי עם הקמפוסים האחרים.
כדי להוציא את התוכנית אל הפועל, מוביל רובין דיונים לאיחוד והטמעת אורט בראודה שבכרמיאל עם האוניברסיטה והפיכתה לפקולטה להנדסה של האוניברסיטה, ומהלך של איחוד והטמעה עם המרכז האקדמי ויצו, שבחיפה, והפיכתו לפקולטה לארכיטקטורה ועיצוב של האוניברסיטה.
בנוסף, נחתם הסכם עם הקריה הרפואית רמב"ם על הקמה משותפת של "מגדל התגליות", בניין בן 20 קומות ובעלות של 400 מיליון ₪ שיוקם ברמב"ם וישלב את הפעילות המחקרית והרפואית של רופאי רמב"ם יחד עם חוקרי האוניברסיטה בתחומי מדעי הטבע, רווחה ובריאות, פסיכולוגיה ועוד.
במהלך שנת 2017 התלווה רובין לנסיעתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו לסין, שם חתם מטעם האוניברסיטה על הסכם להקמת מרכז מחקר בתחום הבינה המלאכותית עם המכון לאוטומציה CASIA.
בשנת 2020 הודיע על התפטרותו מראשות ועד ראשי האוניברסיטאות במחאה על החלטת השר להשכלה גבוהה זאב אלקין להזיז מתפקידה את ממלאת מקום מנכ"לית המועצה להשכלה גבוהה, מיכל נוימן.
רובין נשוי ללביאה (ליבי) וולף ולשניים ארבעה ילדים.