tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עלילת הסרט מתרכזת סביב שבט של נינג'ות המנוהל ככת שחוטפת ילדים והם גדלים ומאומנים מינקות כדי להיות רוצחים שכירים חסרי רחמים.
העלילה גם מוסיפה 'תיעוד' של השבטים שקדמו לשבט עוד בימי הביניים, ותועדו על ידי אבן בטוטה.
לבסוף, השבט מוגר בהתקפה צבאית בסיוע היורופול.
חשמל סטטי היא תופעה פיזיקלית שבה נוצרים על פני חומר כלשהו יונים שליליים או חיוביים כתוצאה ממגע עם חומר אחר.
במילים אחרות נוצר עליו עודף או חוסר של אלקטרונים.
כאשר החומר הטעון במטען אלקטרו-סטטי נמצא בקרבת חומר נייטרלי או חומר עם מטען הפוך, נוצר ביניהם הפרש מתח שמתפרק בצורת ניצוץ חשמלי.
לחומרים שונים יש דרגה שונה של משיכה לאלקטרונים (האפקט הטריבואלקטרי).
לדוגמה, שיער אדם תורם אלקטרונים בקלות, ולעומתו גומי וחומרים פלסטיים הם לוקחי אלקטרונים.
כאשר משפשפים בלון על השיער אלקטרונים עוברים מהשיער לבלון, כך נוצר על השערות מטען חיובי שגורם להן להימשך לעצמים עם מטען שלילי (וגם להידחות זו מזו) ולעמוד על קצותיהן.
בדרך כלל עצמים העשויים מחומר מבודד כגון צמר, גומי, פלסטיק או ספוג, הגורם למעבר אלקטרונים מפני השטח של עצם אחד לשני וגורם לעצם אחד להיות טעון בעודף מטען שלילי ולעצם השני להיות בעל עודף במטען חיובי.
בניגוד לדעה עממית רווחת, אין צורך בחיכוך לצורך מעבר המטענים אלא די במגע.
חיכוך אפקטיבי יותר משום שבמהלך תנועת חיכוך נוצר מגע וניתוק בין שני הגופים המתחככים מספר רב של פעמים.
בתנאי מזג אוויר יבש, המוליכות של האוויר קטנה וכך כמות רבה יותר של מטענים עלולה להצטבר.
התופעה מוכרת בחיי היום יום בעיקר לאחר נסיעה במכונית בחורף, כאשר נגיעה בדלת המכונית לאחר נסיעה גורמת לפריקת המטען בצורת ניצוץ.
הגורם ליצירת החשמל הסטטי הוא מעבר מטענים כתוצאה מהחיכוך בין מושב המכונית לבין הנוסע.
חוסר האיזון במטענים בגוף הנוסע גורם להתפרקות בצורת ניצוץ ברגע שנוגעים במוליך מתכתי כדוגמת דלת המכונית.
לרוב ניצוצות חשמליים כתוצאה מהתפרקות מטען סטטי גורמים לאי נוחות בלבד, אבל במקרים מסוימים הם עלולים לגרום לנזק ממשי.
לדוגמה, התקנים אלקטרוניים כגון שבבים עלולים להינזק כתוצאה מהתפרקות של חשמל סטטי דרכם, ולכן רצוי לגעת בחפץ מוארק על מנת לפרוק את המטען הסטטי בגוף, לפני שנוגעים ברכיבים אלקטרוניים או במעגלים מודפסים.
סכנה אחרת היא יצירת דליקות בתחנות דלק.
סכנות רבות אלה בחיי היום יום אילצו אנשים למצוא דרך כדי שהמטען הזה יתפרק ללא פגיעה בסביבה.
למשל במכלית דלק ניצוץ של חשמל סטטי יכול להיות מאוד קטלני ולכן מובנית על המכלית שרשרת הארקה, אשר בעזרתה החשמל הסטטי נפרק ללא פגיעה במכלית.
התפרקות מטען סטטי בקנה מידה גדול יותר היא הגורם לברק.
חַשִׁישׁ (מערבית: حشيش) הוא תוצר של צמח הקנאביס.
החשיש נעשה על ידי דחיסה של חלקים שונים בצמח הקנאביס ובפרט חלקים עם כמות טריכומות גבוהה.
הטריכומות הן שערות קטנות העשויות בלוטות ומכילות את שרף הצמח המופיע על העלים והגבעולים של הצמח.
בדרך כלל הן מכילות את התרכבות THC, המרכיב הפסיכואקטיבי העיקרי בצמח הקנאביס.
זנים מסוימים של קנאביס מגודלים במיוחד בשל היכולת שלהם לייצר כמות גדולה של טריכומות ולכן נקראים "צמחי חשיש".
לחשיש יש היסטוריה ארוכה של שימוש במדינות כמו אפגניסטן, מרוקו, מצרים, פקיסטן, הודו, נפאל, איראן ולבנון.
עדויות לקיומו של חשיש נמצאו ב-0 עד 100 לספירה, בקרב שומרונים ורומאים.
החשיש הוזכר גם בטקסטים ערביים, הינדים ובתלמוד.
החשיש התפרסם בעת המודרנית רק לאחר ייצור והפצה של "חשיש אפגני" בשנות ה-70. ב-1995, החלו לייצר חשיש גם במדינות המערב, ביניהם הולנד.
החשיש הוא מוצק, המגיע ברמות קשיות וגמישות שונות, ומתרכך תחת חום.
צבעו נע בין חום אדמדם לשחור.
הוא יכול גם להיות זהוב או ירקרק אם הוא מכיל חלקי צמח מיותרים.
בין צרכני החשיש בישראל נהוג לעשן אותו לרוב במקטרות מים (באנגים) (במעורבב או שלא במעורבב בטבק, במריחואנה או בכל חומר מתאים אחר, כמו אורגנו או תה), במקטרות או בג'וינטים (במעורבב עם טבק או חומר מתאים אחר).
יש גם הנוהגים ללעוס ולאכול חשיש, או להמיסו בחמאה ולבשל איתו.
החוק בישראל, מגדיר את החשיש כ"סם מסוכן" האסור בשימוש, והוא כלול בפקודת הסמים המסוכנים.
מקובל להאמין שמקורו של החשיש הוא במרכז אסיה, בין האזורים הראשונים שנפוץ בהם צמח הקנאביס, שככל הנראה נולד בהרי ההימלאיה .
חשיש נפוץ במהרה מסביב לעולם לאחר שהערבים החלו לאסוף אותו ולסחור בו.
בהמשך התפשט ייצור של חשיש לארצות צפון אפריקה (בולטת מהן היא מרוקו), מזרח התיכון (בעיקר לבנון), ואז לדרום אסיה (בעיקר הודו ופקיסטן).
צמח החשיש ותכונותיו נזכרים כבר בספרות היוונית והרומית וכן בחיבורים רפואיים מוסלמים קדומים.
רק מאז מימי הביניים המאוחרים החל השימוש בו לעישון ולהנאה.
היה ניסיון לא מוצלח של מנהיגי דת מוסלמים לאסור על שימוש בחשיש ואף השוו אותו לאיסור שתיית היין.
במרחב הארץ ישראלי בימי הביניים הייתה כת שנקראת 'כת החשישיים' שיש הסבורים שעשו שימוש בחשיש.
חשיש הגיע לאירופה במחיצת השנייה של המאה ה-18 והוזכר על ידי יוהאן פרידריך גמלין בשנת 1877. בעקבות כוחות נפולאון שלחמו במצרים, צרפתים רבים נחשפו לשימוש בחשיש.
הוא היה פופולרי בין החוגים הספרותיים שהקימו מועדון החשישאים.
במאה ה-20 עלתה הפופולריות של השימוש בחשיש ושאר תכשירי קנאביס בצפון אמריקה, בעיקר בשנות ה־60 כחלק מתופעת דור ילדי הפרחים.
לקראת סוף המאה ה-20 ירדה הפופולריות של החשיש בארצות הברית והוא הפך קשה יותר ליבוא, הפצה והשגה, וכיום נפוץ בה יותר שימוש במריחואנה שמקורה על פי רוב במדינות אמריקה הלטינית.
מסורתית, הפקת חשיש מתרכזת ברצועת שטח הנמתחת מצפון אפריקה להודו.
חשיש מיוצר לרוב בשטחים בעלי תנאי אקלים מדבריים, והפקתו נדירה מאוד בארצות טרופיות.
שימוש בחשיש נפוץ באירופה הרבה יותר מאשר בארצות הברית, וזאת בשל קרבתה של אירופה לנתיבי התחבורה והסחר של האזורים בהם מתרכז ייצור החשיש.
ניתן לצרוך את החשיש אוראלית (דרך הפה), או דרך עישון.
אנשים מעשנים חשיש דרך מקטרת, באנג, ג'וינט או מכשיר אידוי.
נהוג להוסיף לחשיש גם טבק, מכיוון שחשיש לא נשרף טוב לבדו.
אם נצרך אוראלית, אפקטיבי יותר לצרוך את החשיש עם משהו נוסף, מכיוון של-THC יש מסיסות נמוכה במים.
לא כל חשיש הוא אכיל, וזה תלוי אם סוג החשיש עבר תהליך דקרבוקסילציה .
מכיוון שחשיש מורכב מטריכומות קנאביס שמכילות THC, האפקטים שמשיגים מחשיש כמעט זהים לאפקטים שמשיגים מקנאביס.
ההבדל הוא בחוזק ובריכוז של הטריכומות, שבחשיש הוא בדרך כלל גבוה יותר, ולכן האפקטים עלולים להיות חזקים יותר תחת השפעה של חשיש.
חשיש מיוצר מהטריכומות וכן מתערובת של פרח הקנאביס וחלקי עלים.
מאגרי השרף של הטריכומות (המכונים בטעות "אבקנים") מופרדים מהצמח בשיטות ניפוי שונות - "הפרדת מי קרח" (קירור הפרחים במי קרח עד שהשרף בטריכומות הופך לשביר), או "מיצוי כימי".
אצבע חשיש מיוצרת על ידי גלגול פרחים מפותחים בין האצבעות, תהליך עתיר עבודה הנותן כדורים של שרף, כשאלה נלחצים לתוך גושים של חשיש, שמאחסנים ומובילים אותם בקלות ללא סיכון להירקבות של ה-THC על ידי חמצון.
מנקודה זו חתיכות נשברות לחתיכות קטנות יותר, מחוממות, ונצרכות בדרכים שונות.
במרוקו, כ-800,000 מתוך 32 מיליון תושבי המדינה מעורבים בגידול וייצור קנאביס הנמכר בעיקר באירופה, באלג'יריה, בתוניסיה ובישראל.
חלק קטן מהתוצרת המרוקנית מגיע לארצות הברית.
ג'אראס, חומר המשופשף ידנית ישירות מצמח הקנאביס, מיוצר בנפאל ובהודו.
משתמשים טוענים ששימוש בג'אראס גורם להשפעה חזקה יותר, ככל הנראה משום שהצמחים מהם הוא מיוצר משתייכים לתת הזן "סאטיבה".
"גארדה", או "חשיש בלונדיני", המגיע לרוב ממרוקו, מאפגניסטן ומהולנד, נוטה ליצור השפעה שהיא הן קוגניטיבית והן גופנית ("בודי היי"), תלוי בזן הקנאביס ממנו הופק.
ישנו גם חשיש בגוונים ירקרקים או אדמדמים.
צבע ירוק מהווה לעיתים עדות לכך שהחשיש אינו טהור ודולל עם עלים מאיכות נמוכה, או מכיל כמויות גבוהות של כלורופיל.
חשיש מאיכות גבוהה עובר לרוב ניפוי דרך נפה דקה, כדי לאפשר לטריכומות להיפרד.
במרוקו ואפגניסטן עובר רוב החשיש ניפוי, אך באפגניסטן שיטת ייצור החשיש דומה לשל ג'אראס.
בשלב הראשון, שמים שרף קנאביס במכתש גדול ומחומם, ואז השרף נמעך בעזרת חפץ כבד.
התוצר הוא חשיש שחור דביק מאוד.
צבעו של החשיש הקשה נע בין חום כהה לבהיר, ולרוב מפורר לחתיכות מזעריות כדי להשיג שטח פנים מקסימלי בעת השריפה.
לאחר שפורר, לעיתים מעורבב החשיש עם טבק (למרות שאלטרנטיבות לטבק כמו למשל אורגנו גם נמצאות בשימוש).
את השילוב הזה ניתן לגלגל לסיגריה (ג'וינט) בעזרת ניירות גלגול ולעשן כמו סיגריה רגילה.
יש המעשנים את חתיכות החשיש הקטנות בבאנג או במאדה.
צבעו של החשיש הרך לרוב נע בין חום כהה לשחור.
חשיש רך מתגמש לרוב על ידי חום כף היד, והוא ניתן לעיצוב כרצועה ארוכה ודקה לצורך העישון בג'וינט.
צורות פחות איכותיות של חשיש מכילות לרוב מדללים ומזהמים, או חומרים פסיכואקטיביים אחרים.
צורות כאלה יכולות להיות קשות מאוד או רכות מאוד, ולרוב נושאות פוטנציה נמוכה (אם בכלל), טעם חזק, סכנת רעילות ולפעמים הרגשה שמנונית למגע.
המדללים של חשיש נעים בין חומר צמח לא פעיל למוצרים כמו: אקמול, סבון, וזלין, דונג, משחת נעליים,
טרפנטין, חינה, קפה טחון, אבקת חלב, שרף אורן, מתאדון (אדולן), ברביטורטים, קטמין, אספירין, דבקים וצבעים, וכמו כן ממיסים מסרטנים כמו טולואן ובנזן.
המדללים הנ"ל מוספים כדי להעלות את השווי היחסי של החשיש ולהגדיל רווחים.
האיכות הנמוכה גורמת לאדם לעשן יותר על מנת להגיע להשפעה הרצויה.
העלייה בכמות הנצרכת, ביחד עם נוכחות המזהמים, עלולה לגרום לנזקים בריאותיים משמעותיים.
ההשפעות הללו משתנות בהתאם למזהמים שהחשיש דולל בהם.
בחשיש טהור לא אמורים להימצא חומרים קושרים, שכן אין צורך בהם על מנת להדביק את הטריכומות.
השרף יעוצב בקלות למטילים ללא צורך בתוספים כימיים.
בדומה לקנאביס ממנו מיוצר החשיש, קיים איסור חוקי על הייצור, האחזקה, הסחר והשימוש בחשיש ברוב מדינות העולם.
החוק הישראלי אינו מבחין בין הצורות השונות של קנאביס, בנוגע לאיסור הפלילי החל על ייצור, החזקה, סחר ושימוש.
על פי סעיף 1 לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג - 1973, "סם מסוכן" הוא כל חומר מן המפורטים בתוספת הראשונה.
התוספת הראשונה מפרטת כי הקנביס (Cannabis) וכן השרף של הקנבוס הידוע גם בשם: חשיש (Cannabis Resina Syn: Hashish) נכללים בהגדרה זו.
החוק מטיל עונשים כבדים על ייצור, החזקה ושימוש, מסחר ומעבר והדחת קטינים לשימוש בסם מסוכן, אם כי הקלה מסוימת בעונש ניתנת לאחזקה של כמות של פחות מ-15 גרם המוגדרת כ"שימוש עצמי".
חַשְׁמוֹנָאִים או רמת מודיעים היא התנחלות עירונית דתית השייכת למועצה אזורית מטה בנימין ושוכנת בדרום-מערב בנימין ומצפון לעיר מודיעין.
את היישוב תוחמים שני נחלים: נחל מודיעים העמוק (ואדי אל מאלאקי) מדרום, וואדי קריקע מצפון.
מדרום לחשמונאים נמצא אזור התעשייה שילת, שמשרת את תושבי מערב בנימין וחבל מודיעין.
ממערב - הכפר הפלסטיני אל-מידיה מצפון: הכפר הפלסטיני ניעלין, וממזרח לחשמונאים היישוב מתתיהו והעיר מודיעין עילית.
כמו מרבית יישובי מערב בנימין, היישוב ממוקם על גבעה בגובה 220–280 מטר שחולשת על אזור גוש דן.
היישוב ממוקם על כביש 446, במרחק עשר דקות נסיעה ממודיעין מכבים רעות, בית אריה-עופרים וגוש דולב-טלמונים, ו-30 דקות מאריאל, בית אל, ירושלים וגוש דן.
קבוצת יזמים אחרת שכללה את עורכי הדין שמואל אפל ודוד זעירא, רכשה בצמוד לגני מודיעין שטח קרקע אותו ייעדה ליישוב בשם "רמת מודיעים" עבור הציבור הדתי לאומי, שהוקם גם הוא דרך מכירת מגרשים ובנייה פרטית.
בחודש אוגוסט 1987 אכלסו עשר המשפחות הראשונות את בתיהן.
המשפחות הראשונות גרו במקום ללא חשמל (שחובר ביוני-יולי 1988), טלפון (יוני 1989) וכבישים.
בשנת 1988 הוכרז המקום בצו מושל כיישוב עצמאי בשם חשמונאים, הכולל את "גני מודיעין" ואת "רמת מודיעים".
ליישוב חשמונאים הוקם ועד מקומי ממונה שכלל שלושה נציגים: נציג של גני מודיעין, נציג של רמת מודיעים ונציג חיצוני.
לקראת הבחירות במועצה אזורית מטה בנימין במאי 1993, לא התכוון הממונה על היישובים היהודים ביהודה ושומרון לקיים בחירות לוועד מקומי בחשמונאים, בגלל שהיישוב היה בשלבי אכלוס וטרם הוחלט לגבי הכללת גני מודיעין בתוך מודיעין עילית שהייתה אמורה לקום.
אולם בעקבות פנייה לבג"ץ הוסכם על קיום בחירות גם לוועד המקומי.
כבר בשנת 1982 מכרה החברה המקימה של גני מודיעין 243 מגרשים בגבעה המערבית.
בעקבות סכסוך על הפיתוח הוסכם בשנת 1985 להעביר את האחריות על הפיתוח של הגבעה המערבית לכונס נכסים.
כונס הנכסים קידם הגשת תוכנית מתאר חדשה עם פחות מגרשים עבור הגבעה המערבית, בטענה שלא ריאלי להכניס 243 מגרשים על הגבעה.
שינוי זה במספר המגרשים אושר באפריל 2004 על ידי בית המשפט.
גדר ההפרדה, שהוקמה צפונית לחשמונאים ודרומית לנעלין, מפרידה בין היישוב לבין שטח אדמה עליו תוכנן להקים שכונה נוספת בשם "גני מודיעין עילית".
ביישוב כ-650 משפחות, כולל זוגות צעירים, דור שני ושלישי ביישוב, שהצטרפו אליו לאחרונה.
לפחות 40% מתושבי היישוב הם עולים שהגיעו לארץ במהלך העשור האחרון.
35% מהתושבים הם עולים מארצות הברית ומדינות אנגלוסקסיות נוספות.
רב היישוב היה עד סוף שנת תשפ"ב (אוקטובר 2022) הרב איתמר אורבך, המשמש גם כר"מ בישיבת מרכז הרב.
החליף אותו בתפקיד הרב שלמה גליקסברג.
שבעה בתי כנסת, כולל מתחם מרכזי המרכז את שלושת בתי הכנסת המרכזיים
ישיבה תיכונית של בני עקיבא "נר תמיד", הכוללת בתוכה גם את חטיבת הביניים, שמשמשת כישיבה אזורית לכל אזור מערב בנימין
שלושה מגרשי כדורסל, ומגרש בייסבול
מערכת חשמול מסילות רכבת היא מערכת המספקת אנרגיה חשמלית לקרונועים וקטרים מופעלי חשמל.
קיימות מערכות חשמול שונות, שכל אחת מהן נושאת יתרונות וחסרונות.
היתרון העיקרי של רכבות חשמליות הוא בצריכת האנרגיה הנמוכה יותר בהשוואה להנעה בדיזל, עקב הנצילות הגבוהה של ההנעה החשמלית, היכולת להחזיר אנרגיה למערכת בעת בלימה, והחיסכון במשקל בזכות היעדר הצורך לשאת את מקור האנרגיה.
יתרונות אחרים של רכבות חשמליות ביחס לרכבות הדיזל הם: פעילות שקטה, עוצמה גבוהה ביחס לגודל ומשקל הקטר (וכתוצאה מכך קטר חשמלי בודד יכול למשוך רכבות יותר כבדות לעומת קטר דיזל בודד), תאוצה משופרת, וזמינות גבוהה תודות לכך שציוד חשמלי אמין יותר ומצריך תחזוקה פשוטה ופחות תכופה יחסית.
בנוסף, אין צורך בתפעול מערך תדלוק ושינוע דלק.
יתרון סביבתי חשוב הוא היעדר פליטת גזים מזהמים מן המנוע (אמנם בתחנת כוח שפועלת על דלקים פוסיליים גם נוצר זיהום אך הוא ניתן לסינון והפחתה ביעילות, נפלט בגובה רב ומאפשר שימוש בגז טבעי שהוא נקי יחסית לדלקים פוסיליים אחרים).
השימוש בחשמל גם מאפשר גיוון וגמישות במקורות האנרגיה להנעת הרכבות ובארצות שבהן רוב האנרגיה החשמלית היא ממקורות "נקיים", כמו צרפת ואוסטריה, אין צורך בשריפת דלקים לצורך הפקת חשמל.
החיסרון הגדול של מערכות חשמול מסילות רכבת היא ההשקעה הראשונית בהקמת המערכת, ולכן אין כדאיות כלכלית למערכת חשמול למסילה שתנועת הרכבות עליה דלילה.
ניתן לסווג מערכות חשמול מסילות רכבת על פי שלושה מאפיינים:
זרם הרשת הזרם ברשת עשוי להיות זרם ישר (DC), או זרם חילופין (AC).
מאפיין זה מתייחס לאופן שבו מועבר הזרם מקווי החשמול אל קטר הרכבת.
קיימות שתי מערכות מגע עיקריות, מסילת מגע חשמלית וכבל חשמלי עילי.
במערכות חשמול הראשונות נעשה שימוש במנועי קטרים אשר צרכו מתח חשמלי נמוך יחסית בזרם ישר ואשר בוקרו בעזרת שילוב של נגדים ומפסקים אשר יצרו חיבור חשמלי מקביל או טורי למנוע.
סוגי המתח החשמלי הנפוצים ביותר למערכות רכבת קלה ורכבת תחתית הם 600 ו-750 וולט, ולרכבות 1,500 ו-3,000 וולט.
המתח מסופק על ידי מסילת מגע או כבל עילי, אולם חשמל במתח מעל 1,000 וולט בדרך כלל מסופק במערכת קו עילי, זאת מסיבות בטיחות.
מערכות זרם ישר הן פשוטות יחסית, אולם לצורך אספקת הזרם נדרשים כבלים עבים ויקרים ומרחקים קצרים בין תחנות הזנה, כמו כן הן סובלות מהפסדי אנרגיה משמעותיים עקב זליגה.
בבריטניה הזרם המקסימלי שיכול קטר להפיק ממערכת במתח של 750 וולט, הוא 6,800 אמפר.
תחנות ההזנה למערכת זרם ישר דורשות ניטור מתמיד ובמערכות חשמול רבות לא ניתן להפעיל יותר מרכבת אחת בקטע שבין שתי תחנות הזנה.
המרחק שבין שתי תחנות הזנה במתח של 3,000 וולט הוא כ-25 קילומטר.
מערכות זרם ישר במתח של 1,500 וולט נמצאות בשימוש בהולנד, יפן, אירלנד, בחלקים מאוסטרליה וצרפת ובעיר ולינגטון בניו זילנד.
בארצות הברית קיימות מערכות חשמול במתח 1,500 וולט באזור המטרופוליני של שיקגו.
בסלובקיה קיימת מערכת במתח זה בהרי הטטרה וכן בפורטוגל.
מערכות זרם ישר במתח של 3,000 וולט נמצאות בשימוש בבלגיה, איטליה, ספרד, פולין, צפון צ'כיה, סלובקיה, סלובניה, מערב קרואטיה, דרום אפריקה ובמדינות ברית המועצות לשעבר.
מערכות חשמול בזרם ישר מוגבלות יחסית למתח נמוך ולכן מטילות מגבלות על גודל ומהירות הרכבות היכולות לנוע על המסילה.
כמו כן, היכולת להחזיר את אנרגיית הבלימה למערכת דורשת השקעה נוספת בתשתית ההזנה.
סיבות אלו מביאות להעדפת זרם חילופין כמקור אנרגיה לרכבות שאינן רכבת תחתית או קלה.
מערכת חשמול עילית מורכבת מכבל מתח חשמלי המתוח מעל המסילה ומאפשר אספקת חשמל לרכבות באופן בטוח יחסית, שכן כבלי המתח נמצאים בגובה שאינו מאפשר הגעה קלה אליהם או מגע מקרי, בדומה לקווי המתח של רשת החשמל הביתית.
כאשר המתח הוא מעל 1,500 וולט או כאשר מדובר ברכבת קלה הנעה ברחובות של עיר, מקובל להשתמש במערכת חשמול עילית.
מערכת חשמול עילית מאפשרת גם נסיעה במהירויות גבוהות יותר לעומת השימוש בפס שלישי, שכן קל יותר להבטיח את רציפות המגע בין קו המתח ובין הפנטוגרף המעביר את זרם החשמל אל מערכות הקטר.
החסרונות של מערכת עילית היא עלויות ההקמה והאחזקה הגבוהות יחסית והפגיעה בנוף שנגרמת מהעמודים ומהכבלים.
מכיוון שמערכות זרם ישר דורשות כבלים עבים וכבדים יחסית, השימוש בכבלים להעברת זרם ישר הוא פחות נפוץ ומשמש בעיקר רכבות קלות בתוך הערים.
ניתן להפעיל ציוד נייד הפועל בזרם ישר במערכות חשמול עיליות הנושאות זרם חילופין באמצעות מיישר זרם המותקן בציוד הנייד והופך את זרם החילופין לזרם ישר.
כאשר פועלים גם קטרי דיזל במסילות בעלות מערכת חשמול עילית עשוי להתעורר צורך בניקוי של כבלי המתח מהפיח הנפלט ממנועי הדיזל.
רוב מערכות החשמול עושות שימוש ברשת כבלים עילית, אולם עד למתח של כ-1,500 וולט קיימת אפשרות אספקת זרם באמצעות מסילה הכוללת פס שלישי הנושא את המתח החשמלי, כאשר לציוד הנייד יש משטח מגע שנוגע בפס ויוצר חיבור בינו ובין ספק הכוח של המנועים.
אף שניתן לספק באמצעות פס שלישי גם זרם חילופין, בפועל כל מערכות הפס השלישי עושות שימוש בזרם ישר כיוון שניתן לספק 41% יותר אנרגיה מאשר מערכות זרם חילופין באותו המתח.
בעבר השימוש בפס שלישי חסך את המקום הנדרש מעל למסילה בשביל כבל עילי ולכן התאים מאוד לשימוש במנהרות ואפשר חציבת מנהרות רכבת נמוכות יותר, אך מאז הוכנסו לשימוש מסילות מגע עליונות המאפשרות שימוש בכבל עליון ומבטלות יתרון זה.
קיימות מערכות פס שלישי בהן המגע החשמלי עם הרכבת הוא מעל המסילה, מתחתיה, או מצידה.
מערכות שבהן המגע הוא מעל המסילה פחות בטיחותיות כיוון שהן חושפות לסכנת התחשמלות בני אדם ההולכים על המסילה.
מסילות שבהן המגע החשמלי מצידן, או מתחתן, מכוסות בדרך כלל כיסוי מבודד לצורכי בטיחות, כדי למנוע תאונות התחשמלות.
מסילות עם מגע חשמלי מעליהן חשופות אף להפרעות כתוצאה מקרח, שלג או עלים נופלים המצטברים על המסילה.
המהירות המרבית האפשרית לרכבת במערכת פס שלישי היא כ-160 קילומטר לשעה, כיוון שבמהירויות גבוהות יותר לא ניתן להבטיח מגע חשמלי רציף בין המסילה לקטר.
במערכות של רכבת קלה העוברת ברחובות, שימוש בפס שלישי לאורך המסילה עלול לסכן את הולכי הרגל ולכן מערכות אלו לרוב פועלות עם כבל הזנה עילי.
מערכות רכבת מעטות, בהן הרכבת התחתית של לונדון, משתמשות במסילה בת ארבעה פסים, בה שני פסים מספקים את המתח להפעלת הרכבות.
הפס הנוסף משמש את הזרם החוזר מהרכבת במקום פסי הרכבת הרגילים במערכות פס שלישי או חשמל עילי.
באופן הזה ניתן להשתמש במתח גבוה יחסית שמתחלק על שני הפסים, כך שכל אחד מהם נושא מתח יותר נמוך (למשל ברכבת התחתית של לונדון נושא פס אחד מתח של 420 וולט והשני 210- וולט, כך שמתח ההפעלה של הרכבת הוא 640 וולט).
כמו כן, החזרת הזרם דרך פסי הרכבת ומהם לאדמה יוצר לפעמים בעיות במנהרות הרכבת, שכן הזרם עובר אל חיפוי המתכת של דפנות המנהרה ועלול לעבור ממנו אל צנרת המים והגז.
השימוש בפס רביעי מונע בעיות מסוג זה.
הזנת רכבות בזרם חילופין מתבצעת רק במערכת חשמול עילית.
היתרונות העיקרים של זרם חילופין הם ההזנה הפשוטה מרשת החשמל הארצית והיכולת לעבור בקלות ממתח נמוך למתח גבוה ולהפך באמצעות שנאים ללא הפסדי אנרגיה משמעותיים.
באופן הזה ניתן להשתמש במתח גבוה במערכת כבלי אספקת המתח, כך שהפסדי האנרגיה כתוצאה מהתנגדות הכבלים פוחתים, ובציוד הנייד מורידים את המתח למתח הפעולה של המנועים ללא שימוש בנגדים הגורמים להפסדי אנרגיה.
קיימות מערכות זרם חילופין החל ממתח של 3,000 וולט עד למתח של 25,000 וולט.
יתרון נוסף של מערכות זרם חילופין הוא השימוש של ציוד נייד במנוע כגנרטור.
בעת נסיעה בירידה או בבלימה, מספק הגנרטור זרם חשמלי בחזרה למערכת ואף מסייע בבלימה.
כדי למנוע מצב של הפרש פאזה על כבל מתח המקבל חשמל מתחנות הזנה שונות, יוצרים הפרדה מוחלטת בין קטעים המקבלים את הזרם מתחנות שונות.
ההפרדה מתבצעת באמצעות קטע כבל נייטרלי המבודד בשני קצותיו מהכבלים המחוברים לתחנות הזנה שונות ומוארק לאדמה כדי למנוע פריצת זרם דרכו.
הבעיה המרכזית במנועי זרם חילופין היא שההשראות הגבוהה שנוצרת בסלילי המנוע גורמת להפרש פאזה גדול בין המתח והזרם ומפחיתה את הספק המנוע.
בעבר הרחוק התמודדו עם הבעיה באמצעות זרם חילופין בעל תדירות נמוכה יחסית בהשוואה לזרם החילופין ברשת הארצית או שימוש במיישר זרם ומנועי זרם ישר.
בעיה זו נפתרה עם התקדמות הטכנולוגיה, באמצעות שימוש ברכיבים כגון טרנזיסטור IGBT, ומאז מקובל השימוש בזרם חילופין בעל תדירות זהה לרשת הארצית.
חשמול המסילות במערכת של זרם חילופין בתדירות נמוכה מונע הזנה ישירה מהרשת הארצית ודורש שימוש בתחנות כוח ייעודיות לרשת החשמל המסילתית או שינוי תדירות הזרם באמצעות ממירים בין רשת החשמל הארצית לרשת המסילתית.
מערכות זרם חילופין במתח של 15,000 וולט ובתדירות של 16.66-16.7 הרץ (שליש מתדירות הרשת הארצית) קיימות בגרמניה, אוסטריה, שווייץ, שוודיה ונורווגיה.
בארצות הברית יש קווים המשתמשים במתח של 11,000 וולט ובתדירות של 25 הרץ.
בעבר, כאשר לא היו מערכות זרם חילופין במתח גבוה, נעשה שימוש במערכות רב פאזיות (בדומה למנועים תלת-פאזיים של מזגנים או מיכון כבד) להנעת רכבות.
מערכות אלו דרשו שימוש בשניים או שלושה כבלי מתח נפרדים ומבודדים היטב זה מזה ופנטוגרף מיוחד שכולל מגעים נפרדים לכל אחד מהכבלים.
מערכות אלו היו בשימוש בעיקר באיטליה ובשווייץ, אך המורכבות שלהן הביאה להפסקת השימוש ברוב המקומות ומאז הן משמשות רק בקווים הרריים ספורים בברזיל, שווייץ וצרפת.
החל משנות ה-50 של המאה ה-20 עם הופעת שיפורים טכנולוגים שאיפשרו מנועים חשמליים חזקים שעובדים בזרם חילופין בתדירות של 50 הרץ, התחיל השימוש בתדירות הרשת הארצית של 50 הרץ לחשמול מסילות רכבת.
מאז סוף המאה ה-20 הפך השילוב של 50 הרץ ו-25,000 וולט, לשילוב הנפוץ ביותר בעולם לחשמול מסילות.
שילוב זה נמצא בשימוש ברוב המדינות בהן יש רכבות המונעות בחשמל, בהן צרפת, בריטניה, אוסטרליה, הודו, סין ואף בישראל.
בארצות הברית נעשה שימוש בתדירות הרשת של 60 הרץ, אך בקווים מסוימים המתח הוא 12,500 וולט בלבד.
חשמול מסילות רכבת ישראל עלה לדיון לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-20. בפברואר 2010 יצא פרויקט חשמול המסילות לדרך, במסגרת תוכנית נתיבי ישראל של ממשלת ישראל.
בספטמבר 2018 החל לפעול הקטע המחושמל הראשון, בין תחנת נבון בירושלים לנתב"ג, ובדצמבר 2019 הגיע החשמול אל תחנת ההגנה.
באפריל 2020 הושלם חשמול מסילת האיילון בין תחנת ההגנה לתחנת סבידור מרכז בת"א ובספטמבר הושלם הקטע להרצליה.
הקטעים הבאים שחושמלו הם מסילות הרכבת בין מחלף שפירים ללוד, בין אשקלון לתל אביב (דרך ראשון לציון), ובין הרצליה לתל אביב דרך כפר סבא.
בספטמבר 2022 הושלם חישמול הקו הפרברי הנוסע בין תחנות נתניה ורחובות.
במקביל התחלת עבודות החשמול במסילת אשקלון - באר שבע.
בינואר 2023 החשמול אמור להתרחב עד תחנת בנימינה בצפון ואשקלון דרך קו רחובות בדרום.פרויקט החשמול כולו אמור להסתיים בשנת 2027.
שימוש בחשמל בשבת נתון למחלוקות הלכתיות רבות.
דיון אחר נוגע לגבי שימוש בחשמל המיוצר בפעולות המוגדרות כחילול שבת של עובדי חברת החשמל, בהיתר המבוסס על העובדה כי החשמל נצרך בין השאר לצורכי פיקוח נפש.
הגדרת האיסור בשימוש בחשמל בשבת
איסור זה מהווה אנלוגיה מרחיבה לאיסור 'מוליד ריח', אחד מן האיסורים המופיעים במסכת ביצה.
לפי איסור מוליד ריח אסור לבשם בגד בשבת בריח שאינו נמצא כבר בו.
כבר בעבר הורחב איסור זה לתחומים אחרים כדוגמת יצירת האיסור לרסק ברד ושלג בשבת ולהפוך את המוצק לנוזל.
אף על פי שהיו שערערו על חידושו, ובהם גם חתנו, הרב נתן לוין, התקבל איסורו של הרב שמעלקיש באופן גורף.
עד היום מהווה איסור זה את אחד הנימוקים המרכזיים לאיסור קטגורי על הפעלת מכשירים חשמליים בשבת.
הרב אברהם ישעיהו קרליץ, ה'חזון איש', חידש בשנת 1948 שכל סגירה של מעגל חשמלי בשבת אסורה משום מלאכת בונה ומלאכת מכה בפטיש.
בהתכתבות שיזם הרב שלמה זלמן אוירבאך עם החזון איש מנמק האחרון את איסורו בשני טעמים - האחד, "הרכב הפרקים זה עם זה", קרי: חיבור שני חלקי המפסק יחדיו בזמן שאחד מהם מחובר למקור מתח; והשני, "דתיקון החוט עצמו ממות לחיים".
החידוש הגדול שבשיטה זו עורר פולמוס נוקב בגדרי איסור בונה וסותר כך שחלק קיבלו אותה להלכה וחלק לא.
על אף שנהוג לראות בחזון איש את מחדש החידוש לגבי בונה וסותר בנוגע לחשמל בשבת וביום טוב, כבר הציע לפניו בשנת 1934 הרב אפרים זלמן הלוי סלוצקי לאסור את השימוש בחשמל בשבת וביום טוב מדין בונה וסותר.
עם זאת, הרב סלוצקי ביטל אפשרות זאת, עם העלאתה, שכן גרס שאין בונה וסותר בכלים.
דבריו של הרב סלוצקי התקבלו בהתעלמות כמעט מוחלטת, כך שבדיון ההלכתי המאוחר זוכה החזון איש לבכורה בעניין זה.
שיטת הרב שלמה זלמן אוירבך
הרב שלמה זלמן אוירבך מסביר שאסור להפעיל מכונה חשמלית בשבת, להעלות או להוריד את החוגה.
הוא אוסר "להעלות את הכוח החשמלי על ידי הפעלת מנוף".
כפי שכתב על מכונות במנחת שלמה, העלאת זרם חשמלי מגבירה את חום המתכת, ובכך עוברים מלאכת מבעיר, כפי שכתב: "ואף המגדיל בשבת אש של מתכת חשיב מבעיר." והוא אוסר לדחות את החוגות משום כיבוי, החלת חוק כיבוי אש בשבת, שהיא גם אחת מ-39 המלאכות האסורות בשבת.
הרב אברהם יצחק הכהן קוק סבר שהחשמל נחשב כאש, ועל כן כל הפעלת מכשיר חשמלי בשבת כרוכה באיסור מלאכת מבעיר.
עוד הסביר הרב קוק, שאין העיקר באש שתהיה נראית, אלא שיש בה "כח פעולה" להאיר, לחמם או להפעיל.
כדברי הרב קוק כתב גם הרב יודל רוזנברג, מרבני קנדה.
עם זאת, יש שטענו שהרב קוק לא התכוון לטעון שכל פעולה חשמלית היא הבערת אש, ודבריו נאמרו רק על מכשיר שיש בו ניצוצות המוגדרים כאש.
זוהי גם דעתם של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל והרב עובדיה הדאיה.
לדעת הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל והרב אשר וייס, בהפעלת מכשיר חשמלי בשבת שנוצרת בו תנועה סיבובית או אחרת יש בה משום מלאכת מכה בפטיש.
חלק מחכמי דורם נחלקו על שיטותיהם המחמירות של הרב קוק והחזון איש, והם מגדירים את הפעלת המכשיר החשמלי כ'שימוש' ולא כ'יצירה'.
לדעתם, אין בהפעלת מיכשור חשמלי ללא 'אש' שום איסור מדאורייתא, אלא איסור דרבנן משום עובדין דחול או משום נולד.
וכך היא דעת הרב שלמה זלמן אוירבאך ובעל הציץ אליעזר.
גם לשיטות אלה, הדלקת נורת להט או גוף חימום חשמלי אסורה מדאורייתא, משום שחוט הלהט או גוף החימום מתלהטים ובוערים, וזו מלאכת מבעיר.
ואולם אפילו במקרה זה, קיימת שיטה נוספת של הרב גורן שאוחז בדעת מיעוט לפיה אין מלאכת מבעיר במתכת.
למעשה, לדעת אותם החולקים, לכתחילה חוששים לדעות הסוברות שהפעלת מכשיר חשמלי בשבת אסורה מדאורייתא, ובשעת הצורך, וכאשר יש סיבות נוספות להקל, סומכים על הסוברים שהפעלה חשמלית אסורה מדרבנן.
שיטות המתירות לשעת צורך גדול שימוש בחשמל בשבת
הפוסקים שמתירים בשעת הדחק משום גרמא לחבר מעגל חשמלי בשבת
על אף שרבים מהפוסקים אסרו שימוש גורף בחשמל בשבת - הן מדאורייתא והן מדרבנן והן מצד מנהג שהתקבל אצל כלל עם ישראל, יש פוסקים רבים שקבעו שחיבור מעגל חשמלי בשבת נחשב לגרמא - עם הפוסקים הללו נמנים בעל ערוך השולחן, שו"ת לב יהודה, הרב צבי פסח פרנק, האור חדש ועוד.
כל המדובר לעיל נאמר לצורך גדול או בשעת הדחק או בפיקוח נפש וכדומה, אינו מהווה פסיקת הלכה ואינו בא להתיר את הדבר באופן גורף ולכלל הציבור, אלא לאנשים פרטים ויחידים בפני עצמם ולמקרים ספציפיים בחיים בפני עצמם.
הפוסקים שמתירים בשעת הדחק משום גרמא לנתק מעגל חשמלי בשבת
יש פוסקים שפסקו שהמנתק מעגל חשמלי או מכבה נורה בשבת הרי זה נחשב לגרמא.
עמהם נמנים הרב צבי פסח פרנק, שו"ת לב יהודה וספר מאור החשמל.
שיטות המתירות שימוש במכשירי חשמל שונים בשבת
כמו כן לדעה זו יהיה מותר בשבת בישול או אפיה בתנור חשמלי.
אולם לבסוף מסתייג הרב אוירבך מהבנה זו, וסובר שאף לדעת הראב"ד יש איסור מהתורה.
הומצאו שיטות וטכניקות בהיתר הלכתי לעשות שימוש בחשמל בשבת, אך זאת לא על ידי שימוש ומגע האדם אלא באופן אוטומטי.
אחד ההיתרים המוכרים הוא שעון שבת, המפעיל ומכבה מכשירים ואמצעי חשמל.
מאחר ששעון השבת קיבל היתר הלכתי הוא החל להיות נפוץ בשימוש, בעיקר במזגנים, תנורי אפייה ובפלטות שבת.
כך הוא גם הפך לפתרון לשימוש בחשמל בשבת בקיבוצים ומושבים שומרי שבת, ובבתי חולים ובתי מלון שומרי שבת.
כיום קיימים בימינו כמה וכמה מינים וסוגים שונים של אמצעים ומכשירים הפועלים בעזרת חשמל בהם ניתן להשתמש בשבת בצורה אוטומטית, בהם מכשירים כמו מחם, פלטת שבת ומעלית שבת.
מעלית שבת היא מעלית הנעה בין הקומות בצורה אוטומטית ועוצרת בכל תחנה ללא צורך בלחיצה על כפתורי הפעלה.
לדבריו "הנה הובאה לפנינו חוות דעת טכנית בכתב ובעל פה של טכנאי ומהנדסי מעליות מומחים ומוסמכים, ונתברר לנו שעל ידי השימוש במעליות אלו – בין בעליה בין בירידה – נוצרות הפעלות ישירות הנוגעות לעשיית מלאכה דאורייתא, ואין לסמוך על שום מכון וכדומה המכשירים דברים אלו".
עקב פסק הלכה הזה הופסק השימוש במעליות שבת בבניינים רבים, בעיקר בערים חרדיות שבהן מתרכזת האוכלוסייה החרדית הנשמעת לפסקי ההלכה של הרב אלישיב.
בספרי ההלכה, מובאים חמישה טיעונים כנגד הנאה מחשמל המופק בשבת:
מעשה שבת - על פי ההלכה, אסור ליהודי ליהנות בשבת מחילול שבת של חברו, במיוחד כאשר חילול השבת נעשה למען היהודי שומר השבת.
על פי כלל זה לכאורה, אסור להשתמש בחשמל אשר מייצרת חברת החשמל, שכן בחברה עובדים יהודים גם בשבת אשר דואגים לאספקת חשמל שוטפת ביום השבת.
איסור מסייע בידי עוברי עבירה
חילול השם - החזון איש הורה לאסור מטעם זה.
כמו כן, הוסיפו פוסקים אלו שאם תיקנו טכנאי חברת החשמל בשבת עצמה תיקונים במערכת החשמל כדי לדאוג לאספקת חשמל סדירה לרשת החשמל, מותר לכל היהודים להשתמש בחשמל שחודש בשבת.
אולם, אם ידוע בוודאות שהתיקון במערכת החשמל היה במקום קטן שבו אין צורך של פיקוח נפש, והתיקון נעשה על ידי יהודים, אכן אסור להשתמש בחשמל כל אותה שבת.
נוסף על כך, מלבד ייצור חברת החשמל נאלצת לבצע שדרוגים ותיקונים מערכתיים במקטעי ההולכה והחלוקה, הנעשים בדרך כלל בשבת וחג כדי למנוע פגיעה בצרכני החשמל, ואלו אסורים בשבת.
ההתקנות נעשות בדרך כלל באופן פיראטי ולעיתים מסוכן, בהיעדר יכולת חוקית לייצר חשמל ללא רישיון.
בחודש אב תשע"ז פורסם כי גובש מתווה מול משרד האנרגיה, לפיו יוקמו תחנות חשמל (מתקן אגירה) בשולי הערים החרדיות, מענה למשפחות הצורכות חשמל כשר בשבת.
כשנה לאחר מכן יצאו מספר גורמים בציבור החרדי בקמפיין שפורסם בעיקר בקו הנייעס 'קו הסקופים', הקורא לציבור לפנות לחברת החשמל ולדרוש את החלפת העובדים בשבת לעובדים שאינם יהודים, כך שלדבריהם יהיה היתר לפי כל השיטות לשימוש בחשמל בשבתות ללא צורך בגנרטור וכדומה.
לטענת עיתונים חרדים, על העצומה חתמו כחצי מיליון איש.
ב-17 ביולי 2018 פורסם הסכם שנחתם בין נציגי המפלגות החרדיות מול יו"ר רשות החשמל ונציגי הממשלה במסגרת הרפורמה במשק החשמל, ובו מוצגים עקרונות להסדרת השימוש בחשמל כשר.
הקמת המתקן לוותה בביקורת מצד גורמים שונים בהם רשות החשמל בראשות אמיר שביט והממונה על התחרות מיכל כהן.
עלות המתקן המוצע בבני ברק הוערכה ב-120 מיליון שאותם התכוונה חברת החשמל לגבות בתחילה באמצעות העלאת תעריף החשמל לכלל הציבור, שעלול ליצור מצב של סבסוד צולב ויתרון משמעותי לחברת החשמל בתחום אגירת החשמל שיקשה על כניסת מתחרים פרטיים לשוק בהמשך.
במרץ 2024 פורסם כי החברה שוקלת העלאת התעריף בכל זאת למימון החשמל הכשר.
חשמלאות רכב היא מקצוע המהווה התמחות ספציפית של תחום החשמלאות בנוגע לאבחון וטיפול בבעיות חשמליות בכלי תחבורה ממונעים (לרוב יבשתיים בעלי ארבעה גלגלים או כלי שיט ולעיתים כלי טיס).
העוסק במקצוע זה מכוּנה לרוב חשמלאי רכב..
להבדיל ממכונאות רכב, זהו תחום התמחות ספציפי בענף החשמלאות.
התחום נוצר מרגע שילובן של מערכות חשמל באמצעי תחבורה.
התחום התרחב ככל שהתווספו רכיבים כאלה ועד הפיכתו לתחום רחב עוד יותר עם הכנסתן של מכוניות היברידיות ורכבים חשמליים לשוק.
מקצוע חשמלאות הרכב נלמד במסגרת לימודי תעודה ומכוון, לרוב, לקהל יעד שיש לו רקע באחד מתחומי האלקטרוניקה או המכונאות (בפרט מכונאות רכב כללית).
העוסקים במקצוע עושים זאת כעצמאיים ו\או כשכירים, לרוב דרך מוסך או מוסך נייד, ובין יתר עיסוקיהם מבצעים דיאגנוזה לבעיות חשמל שונות ומגוונות, וכן טיפול, המתבטא למשל בחיווט, הגדרת-רכיבים, וכן תיקון וחידוש רכיבים ומערכות חשמליות שונות ברכב.
חשמלאי רכב מוסמך מוכשר אף לתקן רכיבים חשמליים שונים המהווים חלק אינטגרלי ממערכת המיכון של מנוע הרכב, כגון מתנע (סטרטר), מחולל (אלטרנטור), מפלג (דיסטרבוטור), ועוד, או לחלופין, רכיבים חשמליים הקשורים לנוחות הנוסעים (דוגמת תאורת פנים, חלונות, טלוויזיה, ועוד).
מקצוע חשמלאות הרכב בדרך כלל מוסדר בחוק במדינות השונות והוא הוסדר בישראל בפיקוח משרד התמ"ת והתחברה.
העוסקים בו הם בדרך כלל בעלי "סוג 1" או "סוג 2" (דרגות הסמכה שונות).
הבחינות הארציות להכשרה כללית במקצוע הן נכון לשנת 2014 במסגרת משרד התמ"ת, ובחינות ההסמכה לניהול מוסך לבעיות חשמל הן בידי משרד התחבורה.
בישראל נלמד המקצוע בעיקר במכללות פרטיות המכינות את המעוניינים ללמודו לבחינות ארציות, בדרך כלל מטעם משרד התמ"ת ואם מדובר בבעלי מוסכים (שאינם ניידים) אזי מטעם משרד התחבורה.
רוב חשמלאי הרכב עוסקים במכוניות, ומיעוטם עוסקים במשאיות, אוטובוסים, רכבות, כלי שיט וכלי טיס.
ברכבים קומפקטיים או ייעודיים, כגון רכבים דו-גלגליים, טרקטורונים ורכבי משא כגון טרקטורים, קיים יישום מופחת של תחום זה, בשל המיעוט היחסי של רכיבים חשמליים ברכבים כאלה, או בשל הקלות לטפל בהם, מה שמאפשר זאת במקרים רבים גם לאנשים שאינם בעלי הכשרה ספציפית בחשמלאות רכב.
יש העוסקים אך ורק בדיאגנוסטיקה ממוחשבת (מטרת עיסוק זה לאתר בעיות ברכיבים בעלי מידע ממוחשב), ועוד.
חשמונאי לבוב היה מועדון ספורט יהודי מוביל במחצית הראשונה של המאה ה-20, מהעיר לבוב (אז בפולין; כיום באוקראינה).
שמה של הקבוצה לקוח משמם של החשמונאים, שהיו שושלת מלוכה יהודית ששלטה בארץ ישראל במאה ה-2 לפנה"ס עד המאה הראשונה לפנה"ס.
חשמונאי לבוב הוקמה ב-1908, והייתה למועדון הספורט הראשון שהיה מיועד ליהודים בלבד.
כעבור זמן מועט הפכה חשמונאי לאחד האיגודים היהודים הגדולים בפולין ואף באירופה.
המועדון כלל ספורטאים ממספר תחומים: מרוצי אופניים, שחייה, אגרוף, סקי ועוד, אך הקבוצה הבולטת ביותר של המועדון הייתה קבוצת הכדורגל.
עם הקמת הליגה הפולנית ב-1927, הצטרפה חשמונאי אליה והייתה לקבוצה היהודית היחידה בה.
בנוסף, היא הייתה אחת מארבע קבוצות ליגה שייצגו את לבוב.
בסיום העונה הראשונה בליגה, סיימה חשמונאי במקום ה-11 מתוך 14. באותה עונה כיכב בקבוצה החלוץ זיגמונט שטוירמן, שסיים עם 24 שערים ב-23 משחקים (מתוכם שבעה נכבשו בבעיטות חופשיות).
בסוף העונה הבאה דורגה חשמונאי רק במקום ה-13 וירדה לליגה השנייה, למרות 17 השערים שכבש שטוירמן.
בנוסף הייתה הקבוצה ידועה בזכות שחקני טניס השולחן הטובים ששיחקו אצלה.
ב-1933 זכתה קבוצת הטניס באליפות פולין, כשהבולטים מבינהם היו אלויזי ארליך, סימון פוהורילס, הלל פוהורילס וולדיסלב לוונהרץ שזכו במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בלונדון בשנת 1935 בטורניר הקבוצתי.
ארליך זכה במדליית כסף ביחידים בשלוש אליפויות עולם בין השנים 1936 ל-1939, ומאוחר יותר שרד את השואה ועבר להתגורר בצרפת.
טניסאי מוביל נוסף היה לאופולד וייס, שכמו ארליך, גם הוא היה מהספורטאים המעטים ששרדו את השואה.
באתלטיקה קלה בלטה בלה הורנשטיין - אלופת המכביה השנייה (1935) ואלופת פולין (1937) בריצת 800 מטר ובריצת שדה.
עם פלישתן של גרמניה הנאצית וברית המועצות לפולין בסוף שנת 1939, פורקה חשמונאי לבוב, ורבים מספורטאיה נרצחו במהלך השואה.
חשמלאי הוא אדם שמקצועו הוא חשמלאות.
חשמלאי עוסק בהתקנת ציוד חשמלי חדש, בתחזוקת תשתית קיימת ובתיקון תקלות במערכת החשמל.
בחשמלאות קיימים תחומי התמחות ספציפיים, כגון חשמלאות רכב או חיווט תעופתי.
למקצוע החשמלאי נדרשת הכשרה מקצועית.
במדינות רבות נדרש רישיון על מנת לעסוק בחשמלאות.
בישראל אחראי זרוע העבודה על תחום זה, ומעניק רישיונות לחשמלאים המדורגים בדרגות שונות, בהתאם להכשרתם המקצועית.
בהתאם לחוק החשמל, ביצוע עבודות חשמל על ידי מי שאין ברשותו רישיון מהווה עבירה פלילית.
החוק בישראל מגדיר "ביצוע עבודות חשמל" כהתקנה, בדיקה, שינוי, תיקון או פירוק של מתקן חשמל, כולל השגחה על ביצוע עבודות, ועריכת תוכניות טכניות לביצועה.
כמו כן, בהתאם לחוק, בעל רישיון חשמל חייב להציג את רישיונו לפי דרישת מקבל השירות.
סוגי רישיונות חשמל במדינת ישראל
בהתאם לתקנות החשמל (רישיונות) התשמ"ה-1985, קיימים סוגי רישיונות חשמל שונים, עם סמכויות שונות:
חשמלאי-עוזר: רשאי לעזור בביצוע עבודות חשמל במתקנים במתח נמוך בפיקוחו של חשמלאי בעל רישיון מסוג מוסמך ומעלה.
חשמלאי-מעשי: רשאי לבצע עבודות חשמל במתקנים במתח נמוך ולחתום על תוכניות עד 40*1 אמפר (חד-פאזי), למעט תכנון הארקת יסוד.
חשמלאי-מוסמך: רשאי לבצע עבודות חשמל ולתכנן מתקנים במתח נמוך עד 80*3 אמפר (תלת-פאזי).
חשמלאי-ראשי : רשאי לבצע עבודות חשמל ולתכנן מתקנים במתח נמוך עד 250*3 אמפר (תלת-פאזי).
חשמלאי-טכנאי: רשאי לבצע עבודות חשמל ולתכנן מתקנים במתח נמוך עד 400*3 אמפר (תלת-פאזי).
חשמלאי-הנדסאי: רשאי לבצע עבודות חשמל ולתכנן מתקנים במתח נמוך עד 3*630 אמפר (תלת-פאזי).
חשמלאי-מהנדס: רשאי לערוך כל תוכניות חשמל ולבצע כל עבודות חשמל.
חשמלאי-בודק סוג 1: רשאי לעסוק בביצוע בדיקות של מתקן חשמלי במתח נמוך בזרם עד 80*3 אמפר (תלת-פאזי).
חשמלאי-בודק סוג 2 : רשאי לעסוק בביצוע בדיקות של מתקן חשמלי במתח נמוך בזרם עד 250*3 אמפר (תלת-פאזי).
חשמלאי-בודק סוג 3: רשאי לעסוק בביצוע בדיקות בכל מתקן חשמלי.
חשמלאי-מסויג-מתח גבוה: רשאי לעסוק באחזקת ובהפעלת המתקן החשמלי במתח גבוה שבמפעל בפיקוח ובהנחיית חשמלאי-מהנדס.
חשמלאי-מסויג למעסיק : רשאי לעסוק בביצוע עבודות חשמל במסגרת המפעל בלבד בתנאים ובהיתרים שאושרו.
חשמלאי-שירות קירור א : רשאי לבצע עבודות במערכות קירור ומיזוג אוויר המוזנות במתח נמוך בפיקוחו של חשמלאי שירות-קירור ג.
חשמלאי-שירות קירור ב: רשאי לתכנן ולבצע עבודות חשמל במערכות קירור ומיזוג אוויר, המוזנות במתח נמוך בעוצמת זרם עד 40*1 אמפר (חד-פאזי).
חשמלאי-שירות קירור ג: רשאי לתכנן ולבצע עבודות חשמל במערכות קירור ומיזוג אוויר, המוזנות במתח נמוך בעוצמת זרם עד 80*3 אמפר (תלת-פאזי).
חשמלאי שירות-קירור ומיזוג אוויר תעשייתי: רשאי לעסוק באחזקת ובהפעלת המיתקן החשמלי שבמתקני הקירור בפיקוח ובהנחיית חשמלאי-מהנדס.
עבודת חשמלאים כרוכה לעיתים בסכנות.
התחשמלות (שהיא הסיבה השלישית בשכיחותה לתאונות עבודה) - מגע עם מתקן עליו קיים מתח חשמלי.
נפילה מגובה (הסיבה הראשונה בשכיחותה לתאונת עבודה).
חשמלאים עובדים לעיתים על סולמות, פיגומים או גגות.
גורם המוות והפציעות החמורות ביותר בקרב חשמלאים הוא קשת חשמלית שנוצרת בעת עבודה במיתקן אשר לא נותק ממתח חשמלי.
חשיפה לקשת חשמלית עלולה לגרום לכוויות קשות או פגיעה מגל הדף.
חתכים ופגיעות בידיים עקב שימוש בכלים חדים תוך הפעלת כוח.
מעידות וחבלות הנובעות מסביבות עבודה צפופות שבהן יש כבלים, צינורות וכלים.
החשמלאות היא מהמקצועות הנפוצים והמבוקשים בעולם עקב השימוש הנרחב בחשמל.
משק החשמל נוצר כבר בסוף המאה ה-19 אך נכנס לתנופה רק במאה ה-20. עם הרצון להשתמש בטכנולוגיה החדשה גבר הצורך במומחים בתחום שיודעים לתכנן, לבנות ולתחזק את רכיבי משק החשמל, החל בייצור החשמל דרך אמצעי הובלתו וכלה במכשירים המופעלים באמצעותו.
חשמל חכם הוא השם הניתן למערכת תשתית, המבוססת על בקרי חשמל ניתנים לתכנות, המאפשרת הגדרת פונקציונלית מיתכנתת במערכות החשמל.
שימוש נפוץ לחשמל החכם הוא מערכות "בית חכם" שהן מערכות שליטה המורכבות מעל תשתית החשמל החכם ומאפשרות שליטה וסנכרון בין מערכות החשמל והמכשירים בבית, למשל מערכות אזעקה, מצלמות, מולטימדיה וכו'.
דוגמה לשימוש בחשמל חכם הנה תריס עם מנוע חשמלי, המופעל על ידי בקר הניתן לתכנות.
למשל, ניתן לתכנת את המתג החשמלי בקיר כך שבלחיצה קצרה למטה התריס יירד עד הסוף, בלחיצה נוספת למטה התריס ייעצר, בלחיצה ארוכה נוספת למטה התריס יירד למטה אך יפסיק כאשר הלחיצה תשתחרר וכו'.
ניתן לשלב מערכות כזו בבית חכם למשל על ידי חיבור הבקר החשמלי החכם של התריס למערכת האזעקה באמצעות בקר שליטה, שיודע להעביר תקשורת בין הרכיבים ובעת דריכת אזעקה ייתן פקודה לתריס להיסגר.
"חשמל חכם" דורש בבסיסו בקרים חכמים המותקנים בארון החשמל, מפסקים או מתגי חשמל מתאימים ותקשורת Data המועברת בין המפסקים לבקרים, מעבר לאות החשמלי האנלוגי שעובר ביניהם ברשת רגילה (מתח ופאזה).
ישנם שלושה סוגי תקשורת של חשמל חכם: קווי, אלחוטי והעברת נתונים על רשת החשמל עצמה:
העברת נתונים על רשת החשמל - נכון להיום שיטה זו לא מספיק יציבה.
השימוש בה דורש כיבוי והדלקה מעת לעת, ועדיין לא נמצאה פריצת דרך משמעותית בתחום, אך מושקעים כספים רבים במחקר על תשתית זו.
אלחוטי - מתחלק למספר פתרונות: WiFi שנחשב מוכר ואמין, אך עם מגבלות כיסוי, יציבות, אבטחה, קרינה וכו', פרוטוקול ZigBee, פרוטוקול Z-Wave ואותות רדיו (RF).
קווי - ישנם מספר סוגים מקובלים להעברת המידע מעל רשת קווית: כבלי רשת תקשורת, כבלי Cresnet, כבלי KNX.
במערכות הקוויות הפרוטוקול הנפוץ הוא של תקן KNX (תופס כ-85% מהשימוש, ועליו מתבססים כ-450 יצרנים שונים בעולם ומעל 10000 מוצרים, בהם MDT, Light Control, Siemens, ABB וכו').
אחריו פרוטוקול CresNet של חברת Crestron המחזיקה בכ-5% נוספים מהשוק, ויתרת השוק מתחלקת בין מאות חברות סטרט-אפ בתחום החשמל החכם שמגדירות פרוטוקולים ייחודים להן.
ארון החשמל - בקרי החשמל החכם מותקנים לרוב על פס דין, נראים דומה למפסקי הפחת המוכרים.
הם קטנים ולרוב לא יתפסו יותר מ-2 עד 4 פסים נוספים בארון החשמל ברוחב של 24 יחידות.
לבקרים עצמם לרוב יש נוריות חווי למצב ההפעלה (דולק/כבוי) ומעקפים ידניים.
מתגים - ישנם מאות יצרני מתגים חכמים לחשמל החכם, שיכולים להגיע עם פאנלים מזכוכית ועד לתצוגות LCD.
המתג צריך להיות מבוסס על אותו פרוטוקול חשמל חכם כמו בקר המערכת.
חַשְׁמֹנָה, אתר מקראי, אחת מתחנות נדודי בני ישראל במדבר.
אל חשמונה הגיעו בני ישראל ממסעם ממתקה ומשם המשיכו בדרכם למוסרות.
לפי המסופר במקרא נמצאת חשמונה במדבר פארן.
יש הסוברים כי חשמונה נמצאת ליד ואדי אל חשים.
מנגד יש הסוברים כי חשמונה נמצאת באזור היישוב בני עצמון.
חשיפת תוכנית הנשק הגרעיני של איראן הייתה פעולה חשאית של המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים בתחילת 2018. בפעולה זו השיגה ישראל מסמכי וקובצי ארכיון סודי איראני המוכיחים שאיראן פעלה לפיתוח נשק גרעיני.
לאחר שנים רבות שבהן עוסקת הדיפלומטיה העולמית בתוכנית הגרעין של איראן, ב-30 באפריל 2018 חשף ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו כי "המוסד" במסגרת פעילותו נגד תוכנית הגרעין הצליח להעביר לישראל את ארכיון התוכנית לפיתוח הנשק הגרעיני של איראן.
מקצת מהמידע שהושג נחשף על ידי נתניהו, לאחר תיאום מראש עם ממשל נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, בנאום פומבי, רובו באנגלית, שלוּוה במצגת ובה מסמכים, תצלומים ושרטוטים מן הארכיון.
איראן אחסנה במחסן בטהראן ארכיון סודי של תוכנית הגרעין האיראנית, ובכלל זה תוכניות לפיתוח נשק גרעיני.
המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ידע על הארכיון משנת 2016, ועקב אחריו.
בינואר 2018 הצליחו סוכני "המוסד" לפרוץ לכספות שנמצאו במקום ולקחת משם למעלה מ-50,000 מסמכים בדפוס ועוד למעלה מ-50,000 קובצי מחשב המאוחסנים על מדיה דיגיטלית (תקליטורי CD ו-DVD).
המסמכים, במשקל חצי טונה, הוברחו לישראל, שם תורגמו ופוענחו.
לפי דיווחים שונים החומר הוברח במשאית לאזרבייג'ן, ומשם הועבר לישראל.
ישנם דיווחים סותרים בנוגע למרדף שניהלו כוחות הביטחון של איראן אחרי אנשי "המוסד".
ב-15 ביולי 2018 פרסם רונן ברגמן בניו יורק טיימס פרטים לכאורה על המבצע הנועז של המוסד.
לפי הפרסום, לפריצה קדם מעקב שנמשך למעלה משנה, הן בשלב שבו האיראנים קיבצו את החומרים המפלילים והן בשלב שבו הם הסתירו אותם במחסן מותמם באזור תעשייה שוראבד שבטהראן.
סוכני המוסד עקבו אחר המבנה, למדו את האזעקה וכיצד לנטרלה, למדו את סדר היום ולוח הזמנים של המאבטחים האיראנים, ותזמנו את זמן הפריצה ומשך הפעולה בחלון הזמן שבו המאבטחים לא השגיחו על המבנה: חלון של 6 שעות ו-29 דקות באמצע הלילה.
לפי התחקיר, הפריצה עצמה אירעה ב-31 בינואר 2018 בשעה 22:30. סוכני המוסד פרצו למבנה, נטרלו את האזעקה, איתרו את הכספות עם המידע המפליל, פרצו אותן באמצעות להביור ריתוך מתוחכם (בעיתון נכתב שטמפרטורת הלהבה שלו מגיעה ל-2,000 מעלות צלזיוס), שלפו את החומר, העלו אותו על מספר משאיות, ונמלטו.
כאשר גילו האיראנים את הפריצה בבוקר היו סוכני המוסד ועמם החומר המפליל מחוץ לגבולות איראן.
לפי התחקיר, בפעולה השתתפו כעשרים סוכני מוסד, שנעזרו כנראה בגורמים מבפנים.
ישראל חלקה את המידע שנחשף עם ארצות הברית טרם חשיפתו הפומבית, ותיאמה את החשיפה עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ ועם שר החוץ האמריקאי מייק פומפאו.
לפי נאום נתניהו, המודיעין האמריקאי אישר את אמינות החומר שלכדה וחשפה ישראל.
לאחר החשיפה הפומבית נחשפו חומרי הארכיון בפני סוכנויות המודיעין של רוסיה, סין, צרפת, גרמניה, בריטניה ואנשי סבא"א.
בראיון לאילנה דיין רמז ראש "המוסד", יוסי כהן, שהמבצע נעשה על ידי זרים (דוברי "שפות זרות"), ודיין הוסיפה שהוצאת המסמכים כללה שימוש במשאיות אחדות שנשאו לוחיות רישוי זהות כדי לבלבל את עורכי המצוד אחריהן.
תוכנית הגרעין האיראנית החלה בפרויקט אמאד (בפרסית: پروژه آماد) שהיה פעיל בשנים 1999–2003, אך המשיך לפעול גם לאחר "סגירתו", בשם אחר.
בראש פרויקט אמאד עמד ד"ר מוחסן פח'רי-זאדה, שחוסל ב-27 בנובמבר 2020 והוא זה שהמשיך אותו גם ב-2018 תחת ארגון סאפאנד (SPND), הכפוף למשרד ההגנה האיראני.
בפרויקט אמאד המטרה הייתה לפתח ולייצר חמש פצצות ביקוע גרעיני המבוססות על אורניום מועשר.
פיתוח, תכנון ועיצוב תשתית גרעינית
ייצור ליבות גרעיניות וחומר רדיואקטיבי בקיע
תכנון מערכת לפיצוץ גרעיני ("פצצת אטום")
פיתוח מתקנים לסימולציה וניסוי של פיצוצים גרעיניים
תוכניות להרכבת פצצות גרעיניות על טילים בליסטיים כגון השיהאב-3.
עצם שמירת המסמכים בארכיון והסתרתו היא הפרה של איראן את סעיף 16 להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית שאסר על איראן, מעבר לאיסור הראשי, גם כל פעילות שעניינה מחקר ופיתוח וחייב חשיפה מלאה של תוכנית הגרעין האירנית על כל מרכיביה כולל תיעודה עד מועד חתימת ההסכם:
ב-30 באפריל 2018 נשא ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, נאום באנגלית מלווה במצגת שהציגה דוגמאות מהמסמכים והמדיה הדיגיטלית שהצליחה ישראל לחלץ מאיראן.
בנאומו הציג נתניהו את פרויקט אמאד לפיתוח נשק גרעיני.
לדברי נתניהו, גם לאחר שפרויקט אמאד הוקפא לכאורה, פעילותו נמשכה על ידי אותם מדענים תחת שם אחר.
המסמכים שנחשפו הוכיחו שאיראן פעלה בחשאי לפתח נשק גרעיני (בין השאר בפרויקט אמאד) ושיקרה לעולם ול על כך, כולל בהצהרות שהיו חלק מהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית ב-2015 (איראן אומנם דיווחה על הפרויקט, אך הסתירה את העובדה שהוא נועד לפיתוח נשק גרעיני).
כמו כן טען שאיראן המשיכה את פרויקט אמאד תחת שם אחר, למרות הסכם הגרעין שנחתם עמה.
הנאום הועבר בשידור חי ברשתות התקשורת בישראל וקיבל התייחסות נרחבת ברשתות תקשורת ועיתונים ברחבי העולם.
חשיפה פומבית של מבצע מודיעיני זמן קצר לאחר עריכתו היא צעד חריג ביותר.
על פי הפרשן אמנון אברמוביץ', הפרסום נעשה על דעת שר הביטחון, ראש המוסד, הרמטכ"ל וראש אמ"ן.
לעומת זאת, חבר הכנסת יאיר לפיד מתח ביקורת על חשיפת המבצע המודיעיני, וביקש לכנס את ועדת המשנה לענייני מודיעין ושירותים חשאיים לדיון בשאלה זו.
הפרשן הצבאי אמיר אורן טען שהפרסום גרם נזק מודיעיני, משום שלדעתו האיראנים ידעו שהארכיון נפרץ, אך לא ידעו מי עשה זאת, ונתניהו בנאומו העניק להם מידע זה.
נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, הביע תמיכה בנאום נתניהו וצייץ בטוויטר שחשיפת ישראל מוכיחה שצדק ביחסו להסכם הגרעין עם איראן, ושהמידע שחשפה ישראל ישפיע על החלטתו האם לפרוש מהסכם הגרעין.
כשבוע לאחר נאום נתניהו, ב-8 במאי, הודיע הנשיא טראמפ על פרישת ארצות הברית מהסכם הגרעין (צעד שאותו שקל עוד קודם לנאום נתניהו) ולאחר מכן גם חידשה את הסנקציות הכלכליות על איראן.
בנאומו הזכיר טראמפ את חשיפת השקרים של איראן בידי ישראל.
עבאס אראקצ'י, סגן שר החוץ האיראני, הגיב: "ההופעה של נתניהו הייתה משחק ילדותי ומגוחך.
מופע מתוכנן לקראת הדדליין ב-12 במאי שנועד להשפיע על החלטת טראמפ לגבי הסכם הגרעין עם איראן".
פדריקה מוגריני, שרת החוץ של האיחוד האירופי, אמרה: "מהדיווחים עולה שנתניהו לא הטיל ספק בעמידה של איראן בהסכם הגרעין היום".
תגובת ממשלת בריטניה: "מעולם לא היינו תמימים בנוגע לאיראנים ולמטרות תוכנית הגרעין שלהם.
הפיקוח של הסוכנות לאנרגיה אטומית הוא קריטי במטרה להבטיח שאיראן עומדת בהתחייבויותיה במסגרת הסכם הגרעין".
הייקו מאס, שר החוץ של ממשלת גרמניה, אמר: "הסכם וינה עם איראן אינו מבוסס על אמון ואמונה, אלא על פיקוח חסר חורים...
סבא"א צריכה לקבל עכשיו, בהקדם האפשרי, גישה למידע הישראלי, ולברר האם יש בו ראיות להפרת הסכם הגרעין".
הוא הדגיש: "מאחר שאנחנו לא יכולים לתת לאיראן להשיג נשק גרעיני, חייבים לשמור על מנגנוני הפיקוח של הסכם וינה".
ממשרד החוץ של צרפת, נמסר כי "יש ללמוד ולהעריך את המידע באופן מפורט" וכן ש"המידע החדש, שהוצג בידי ישראל, יכול לאשר את הצורך בערבויות ארוכות-טווח לגבי תוכנית הגרעין האיראנית, כפי שהנשיא מקרון הציע".
נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, אמר כי עסקת הגרעין היא בעלת חשיבות אדירה לעתיד העולם כדי להבטיח את היציבות והביטחון הבינלאומיים, וכי יש לפקח עליה באופן הדוק על ידי כל הצדדים.
דובר סבא"א חזר על ממצאי הדו"ח האחרון שלהם מדצמבר 2015 וציין שבשל כך, מבחינת הסוכנות, "הנושא סגור".
עוד הוסיף כי הסוכנות תבחן כל מידע שיגיע לידיה, אך אין בכוונתה להתייחס באופן פומבי למידע זה.
במאי 2019 הוחלט להעניק לחולית המוסד שהשתתפה במבצע את פרס ביטחון ישראל.
נאום נתניהו באו"ם בו חשף מחסן גרעין חשאי נוסף על יד טהראן
ב-27 בספטמבר 2018 בנאום שנשא באו"ם חשף נתניהו את קיומו של מחסן חשאי נוסף במחוז טורקוזאבאד בטהראן המכיל כ- 300 טון של ציוד וחומרים מהתחום הגרעיני כולל חומרים רדיואקטיביים מתוכנית הנשק הגרעיני של איראן.
לדברי נתניהו, הוא חלק בעבר מידע זה עם מספר סוכנויות ביון ועם סבא"א, אך החליט להפוך את המידע לפומבי בגלל חוסר מעש מצדן לאחר חשיפת מסמכי הגרעין באפריל.
בנאומו חשף נתניהו מידע רב בפירוט והציג תמונות של המתקן.
נתניהו פנה במישרין לשליטי איראן ואמר:
בנאומו מנה נתניהו את פעילותיה של איראן במדינות השונות ברחבי המזה"ת: תקיפת כורדים בעיראק, פגיעה בסונים בסוריה, חימוש חזבאללה בלבנון, מימון חמאס בעזה, ירי טילים לסעודיה, ואיום על חופש הניווט במצרי הורמוז ובמצר באב אל-מנדב.
נתניהו הזכיר גם את חשיפתם לאחרונה של סוכנים איראנים בעוון תכנון פעולות טרור הן בארצות הברית והן באירופה.
לאחר מכן ציין נתניהו כיצד איראן פועלת מחוץ לגבולה על מנת לפגוע בישראל.
בסוריה, איראן מנסה לבסס בסיסים צבאיים קבועים מהם כבר שיגרה טילים ומזל"טים לישראל.
בעזה, איראן מחמשת קבוצות טרור על מנת לירות רקטות לישראל ולבצע פעולות טרור נגד אזרחיה.
בלבנון, איראן מדריכה את חזבאללה כיצד לבנות אתרים סודיים, וכיצד להפוך טילים לא מדויקים לטילים מונחים מדויקים המסוגלים לכוון עמוק לתוך ישראל ברמת דיוק של 10 מטרים.
אז חשף נתניהו כלשונו "תמונה השווה אלף טילים" ופירט מידע על כמה מאתרי טילים בלבנון הנמצאים בסמיכות לנמל התעופה של ביירות.
אחד בשכונת עוזיי על שפת המים, במרחק של מספר בניינים ממסלול ההמראה.
השני, מתחת לאצטדיון כדורגל, במרחק שני בנייני מגורים.
ושלישי בסמוך לשדה התעופה עצמו.
את התמונות על ארכיב הגרעין מאפריל ועל המידע שהוצג בנאום אודות חשיפת מחסן הגרעין בטהראן ואודות אתרי הטילים בלבנון הציגה ישראל לציבור הרחב ותיעדה באתר משרד ראש הממשלה.
חשמול מסילות רכבת ישראל הוא פרויקט של מימוש תוכנית לתשתית לאומית (תת"ל) 18, אשר עוסקת בהסבת מערך הרכבות הקיים מהנעה המבוססת על מנוע דיזל להנעה חשמלית.
ההשקעה בפרויקט מוערכת ב־12 מיליארד שקל.
פרויקט החשמול תוכנן ליישום הדרגתי על רשת המסילות כוללת כ־1,500 קילומטר.
במסגרת הפרויקט ירכשו 62–78 קטרים חשמליים, יוקמו 15 תחנות השנאה רכבתיות (תה"ר-TS) אשר ימירו מתח עליון של חברת החשמל, 161kV למתח 25kV (חילופי), יותקנו קווי ההזנה העיליים (OCS) להנעה חשמלית ויוקמו מערכות שליטה ובקרה (SCADA).
עלה לדיון לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-20. בפברואר 2010 יצא לדרך פרויקט חשמול המסילות, במסגרת תוכנית "נתיבי ישראל" של ממשלת ישראל.
פרויקט החשמול צפוי להסתיים בשנת 2027 ונכון לרבעון הראשון של 2026 מתבצעות עבודות במקטעים הבאים:
במסילת הדרום ממחלף גורל ללוד.
במסילת הגליל מנען לכרמיאל (כולל הקמת תה"ר באזור אחיהוד).
במסילת החוף מזכרון יעקב למחלף חיפה דרום.
ב בקטע הצפוני בין צומת חמד לצומת רמז.
החשמול בתוך העיר חיפה עדיין נידון בבית המשפט עקב התנגדויות של עיריית חיפה.
אימוץ ההינע החשמלי עמד על הפרק בשנות ה-60 של המאה ה-20 במסגרת התוכנית להקמת רכבת בתל אביב.
חברת המטרו הפריזאית "RATP" הציעה אז לבנות מערכת שתהיה "תמונת ראי" לזו שהייתה קיימת אצלה, קרי קרונות מוזנים במתח 750 וולט זרם ישר, הנוסעים על צמיגים.
בשנת 1977 הציע מהנדס, בכנס העשירי למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה בישראל, לחשמל את רשת המסילות של רכבת ישראל במתח של 25,000 וולט, 50 הרץ.
כדי ללמוד ולרכוש ניסיון בנושא, העלה מציע ההצעה, בין היתר, את הרעיון לחשמל קטע מסילה קצר לגרירת רכבות פחם (שאמור היה להגיע מדרום אפריקה) מנמל חיפה לתחנת הכוח חדרה (שהייתה אז בבנייה).
בשנת 2001 הודיע מנכ"ל רכבת ישראל על השקת פרויקט החשמול בעלות משוערת של 210 מיליון דולר.
בשנת 2002 נעשה סקר היתכנות שבעקבותיו נמצא שרשת הרכבות הקיימת בישראל מתאימה לשמש בסיס להקמת מערך רכבות שיהיה מבוסס על הנעה חשמלית.
רכבת ישראל תכננה לפרסם את המכרז לפרויקט במרץ 2003, אך הכנת המכרז התארכה והוא פורסם רק בסוף שנת 2004, כמו כן הודיע שר התחבורה, אביגדור ליברמן, שפרויקט החשמול יוגדר כפרויקט תשתית לאומית.
במקביל החל הליך של הגשה לאישור של תוכנית תשתית לאומית לפרויקט החשמול (תת"ל 18), אולם ארגוני הירוקים והמשרד להגנת הסביבה דרשו לבטל את התוכנית מחשש לפגיעה באיכות הסביבה והשלכות לגבי רמת הקרינה ואישור התוכנית התעכב במשך כ-10 שנים (תת"ל 18 אושרה לבסוף רק בשנת 2014).
בפברואר 2010 יצא שוב פרויקט חשמול המסילות לדרך, הפעם במסגרת תוכנית נתיבי ישראל של ממשלת ישראל.
במסגרתו הוקצבו לרכבת ישראל 8.2 מיליארד שקל לצורך פרויקט החשמול, ועבור רכישת קרונות וקטרים מופעלי חשמל.
כמו כן אושר חשמול קו הרכבת בין עכו לכרמיאל, בעלות כוללת של 3 מיליארד ש"ח, שהיה אמור להיות קו הרכבת החשמלי הראשון בישראל, והקו המהיר לירושלים שאף הוא מבוסס חשמל.
באוקטובר 2010 פרסמה רכבת ישראל שוב מכרז לחשמול המסילות.
קידום הפרויקט התעכב במשך שנתיים מאחר ששר התחבורה ישראל כץ התכוון להוציא את הפרויקט מידי רכבת ישראל ולהעבירו לידי החברה הלאומית לדרכים.
הכוונה עוררה התנגדות רבה ברכבת ולבסוף הושגה פשרה בה החברה הלאומית לדרכים תקבל את ניהול הפרויקט רק במקומות בהם היא מבצעת פרויקטים של תשתיות מסילתיות, ותבצע גם את החשמול שלהן (מסילת העמק, מסילת עכו–כרמיאל, המסילה המזרחית החדשה וקו הרכבת לאילת).
לאחר עיכובים בשלב המיון המוקדם, פורסם המכרז הסופי לחשמול המסילות בפברואר 2015.
בחודש יולי 2014 רכבת ישראל פרסמה מכרז לקניית 62 קטרים חשמליים שיופעלו במתח של 25,000 וולט, 50 הרץ.
הרכבות החשמליות הראשונות אמורות היו להיכנס לפעולה לראשונה על המסילות החדשות שהלכו ונבנו – בין ירושלים לתל אביב ובין חיפה לכרמיאל.
החברה הקנדית בומברדיה זכתה במכרז באוגוסט 2015. הקטר הראשון, מסוג בומברדייה טראקס (Bombardier Traxx) הגיע לישראל בספטמבר 2017, וב-16 בינואר 2018 התבצעה נסיעת המבחן הראשונה של הקטר, על קטע מהמסילה באזור לטרון.
בדצמבר 2015 הודיעה רכבת ישראל כי בחרה בהצעתה של חברת (SEMI (Sociedad Española de Montajes Industriales הספרדית במכרז חשמול המסילות.