tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נועם פנחסוב (נולד ב-11 ביוני 1986) הוא זמר-יוצר, מוזיקאי, מלחין, פזמונאי, ומפיק מוזיקלי ישראלי.
התפרסם לראשונה כחבר להקת 'זנגוולי החצר', ואחריה פיתח קריירת סולו משלו.
את דרכו המוזיקלית החל במושב חניאל, בעמק חפר, שם הקים את הלהקה הראשונה שלו 'זנגוולי החצר' (הזנגווילים) בה תפקד כסולן.
הלהקה הייתה פעילה והופיעה בכל הארץ ובפסטיבלים.
בשנת 2008 מופע בכורה חשמלי בליווי שמונה נגנים, שם ניגן והציג לראשונה את שירי אלבום הבכורה ב'צוותא' בתל אביב
בשנת 2009 יצא אלבום הבכורה 'אני וכל המחשבות' שהפיק מוזיקלית אלדד ציטרין.
בשנת 2011 יצא הספר 'עשרים ושמונה חיוכים' בהוצאת אוריון, ספר המכיל שלושים סיפורים קצרים על חייו.
בשנת 2012 יצא האלבום 'משחק מטומטם' שהפיק יחד עם ניר זגדנסקי.
ב-2012, צילום והפקת הסרט "12", סרט דוקומנטרי קצר המתאר יום הופעה בחיי אומן.
בשנת 2013 השתתף בהצגה 'עובד בשביל שניים' עם אלי יצפאן ויובל סגל תיאטרון בית ליסין.
נועם היה הסולן בלהקה הבית של ההצגה.
ב-2013 הפיק, ביים ושיחק בקליפ "Wake up", סרט אינטרנטי ויראלי קצר העוסק בהשפעת המדיה על איבוד היחס לסביבה.
בשנת 2013 התקיים מופע מיוחד ביוזמתו של נועם, אשר פנה גם לקהל כבדי השמיעה.
מופע אקוסטי שתורגם כולו בזמן אמת על הבמה, לשפת הסימנים על ידי עידני סעדה.
ביקורת מההופעה באתר הבמה, קליפ פרומו
בשנת 2014 יצא לסיבוב הופעות לציון עשר שנות פעילות מוזיקלית 'מסע 10', עם כ-60 הופעות בכל רחבי הארץ.
בשנת 2015 יצא האלבום 'לילה בלי שינה' שכתב והלחין על מות אביו.
ב-2015 יצא השיר 'סתיו פה עכשיו' לזכרו של נעם רוזנטל שנהרג במלחמת צוק איתן
בשנת 2018 יצא אלבום רביעי - 'בריאה' (ביחד עם אביב טרנר)
בשנה הקרובה ייצא אלבום חמישי בהפקה מוזיקלית של פיטר רוט ממנו יצאו שני הסינגלים 'ממני שר' ו-זה בסדר לברוח'
מאי סבג שני סינגלים - 'שמרי על עצמך', 'מכאן'
ענבל קרויטורו - 'שרשרת פנינים'
שיר פלדמן - 'עכשיו זה נוגע'
חיים אלבום - שני סינגלים 'ואלה הדברים', 'מבול בחוץ'
דואט עם נועם לשם 'אושר קטן'
דואט עם שיר זיו 'יש בינינו'
ספר - 'עשרים ושמונה חיוכים' (2011) בהוצאת אוריון
נועם פנחסוב הוא אח של הזמרת נעמה פנחסוב.
נועם לוגסי (נולדה ב-25 בינואר 1996) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע ישראלית.
לוגסי נולדה וגדלה בפתח תקווה, הקטנה מבין שלוש אחיות.
שירתה בתיאטרון צה"ל בהרכב קומיקאים, אולם שוחררה מוקדם משירותה הצבאי בנסיבות רפואיות.
היא לקחה מספר סדנות תיאטרון בסדנה של איקה זהר.
בשנת 2024 סיפרה כי בעקבות מתקפות הטילים במהלך מבצע שומר החומות אובחנה כסובלת מהפרעת דחק פוסט-טראומטית.
בשנת 2013 קיבלה את תפקידה הראשון כשחקנית ראשית בתפקיד גילי פורת בעונה הרביעית של סדרת הנוער "השמיניה" בערוץ הילדים, ושנה לאחר מכן, שבה לתפקידה בעונה החמישית והאחרונה.
באותה שנה שיחקה במיני-סדרת הדרמה "עיר ללא אלימות" ששודרה בחינוכית.
בשנת 2014 התארחה בסדרה "משפחה שולטת" בערוץ הילדים, שיצר וביים רובי דואניאס.
באותה השנה התארחה בתוכנית האירוח של שחר חסון שנקראת "הפרעת קשב" ששודרה בערוץ הילדים.
בשנת 2015 החלה לשחק באחד התפקידים הראשיים בסדרת המתח לנוער "נעלמים", המשודרת בערוץ ניקלודיאון למנויי HOT.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הקצר "בייביסיטר" שביימה וכתבה אורית זמיר.
הסרט זכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר לאותה שנה.
בשנת 2017 החלה לגלם את לילי בסדרת המתח "בתולות" ב-HOT3 שיצר וכתב ירון ארזי, וכן שיחקה בסרט זוכה פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר, "פוקסטרוט" של הבמאי שמוליק מעוז.
בנובמבר אותה שנה חזרה לשחק בעונה השנייה של "נעלמים" בטין ניק.
בשנת 2018 החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה של רשת 13 "הרמון", שיצרו ענת ברזילי, הדר גלרון וגדי טאוב על פי ספרה של מעיין סמידי.
היא שיחקה גם בסרטם של שרון מימון וטל גרניט, "הנשף" בתפקיד קשת, לצידן של סתיו סטרשקו, ניב סולטן ואסי לוי.
בשנת 2019 שיחקה לצד גיתית פישר ואושרית סרוסי כמפקדת בשבטה בסדרת הקומדיה "זאת וזאתי" של רשת 13.
בשנת 2022 שיחקה בעונתה השנייה והשלישית של הסדרה "המפקדת" בכאן 11, בתפקיד טולי, הסמ"פ של פלוגת געש.
ב-25 במאי 2025 הוציאה לוגסי סינגל, שיר אישי על התחזקות, אמונה וחיבור פנימי שנקרא "לא לבד".
בשנת 2019 חשפה לוגסי בריאיון כי בעבר ניהלה מערכות יחסים רומנטיות עם גברים ונשים, לרבות מערכת יחסים עם השחקנית מאי קורץ.
בשנים האחרונות החלה לוגסי בתהליך של חזרה בתשובה.
+שנהפרויקטדמותהערות2014–2013השמיניה - הדור הבאגילי פורת2014עיר ללא אלימותמשפחה שולטתאורחתהפרעת קשבעצמה2015–2021נעלמיםשירה פור2017בתולותלילי2018הרמוןהגר לוין2019זאת וזאתיהמפקדת רוני2024–2022המפקדתטולי
נועם ענבר (נולד ב-1978 בתל אביב) הוא מוזיקאי, זמר ואמן פרפורמנס, ממייסדי הלהקות הבילויים ואוי דיוויז'ן ומקהלת גיא בן הינום.
ב-1996 הקים ענבר את להקת הבילויים יחד עם הגיטריסט ימי ויסלר, חברו לתיכון עירוני ד' בתל אביב.
השניים הלחינו וכתבו את כל שירי הלהקה, חלקם בנפרד וחלקם יחד, כאשר ענבר היה הזמר המוביל והבסיסט.
למרות שהפסיקה את פעילותה אחרי אלבומה האחרון, הלהקה מעולם לא התפרקה באופן רשמי, ומקיימת סיבובי הופעות מפעם לפעם.
ענבר הלחין את המוזיקה לסרטים והיה שותף לתהליך העבודה ולתסריט.
שיתוף הפעולה עם מוגרבי הוליד גם את "The Details", מיצב סאונד-וידאו.
העבודה הועלתה בבכורה בפסטיבל הקולנוע של ברלין ב-2012 ולאחר מכן ב"לילות לבנים" של העיר פריז ב-2013 ובפסטיבל הקולנוע הדוקומנטרי של לונדון (Open City Doc Fest) ב-2014.
ב-2017 הוצגה בתערוכה של פסטיבל הקולנוע של ברלין (Berlinale Forum Expanded) עבודת הווידאו "פנה הגשם" מאת ענבר.
העבודה היא תיעוד של הקלטת הפסקול לסרט "בין גדרות".
ענבר שיתף פעולה בשתי יצירות לבמה עם המשורר והמחזאי יונתן לוי: "רפול והים" (2014), יצירה מונומנטלית למקהלה ולשחקן יחיד (מנשה נוי) המגוללת את סיפור מותו של רפאל איתן, ו"נפילים" (פסטיבל ישראל 2016), טרילוגיה ישראלית הסוקרת בלשון ובדימויים מיתיים שלושה עשורים בתרבות המקומית.
ב-2006 חבר ענבר למוזיקאים אסף תלמודי, אייל תלמודי, גרשון לייזרסון, ואביחי טוכמן והחמישה הקימו את הרכב הפוסט-כליזמר אוי דיוויז'ן.
ענבר שימש כסולן ההרכב והלחין שירים לטקסטים ביידיש.
ההרכב הוציא שני אלבומים בהשתתפותו של ענבר ("אוי דיוויזן" ו"האונטרנציונאל", 2008).
הלהקה הופיעה בפסטיבלים באירופה, ארצות הברית וקנדה.
ב-2012 העלה ענבר את מופע "הרדמה" במוזיאון ישראל.
במופע זה העלה ענבר ביצועים לשירי ערש בעברית, ערבית, יידיש, פולנית, אנגלית וארמנית.
ב-2014, במסגרת עונת התרבות ירושלים, העלה את "פסיכומיסטיקה!" יחד עם ההרכב GREEDYADAM אשר כולל גם את אדם שפלן ואריאל ערמוני.
ב"פסיכומיסטיקה!" שילב ענבר בין פסיכדליה ליצירות מהחזנות הקלאסית, בעיקר מאת החזן פייר פינצ'יק.
ב-2015 עיבד וביצע אתם את שיר הנושא לסרט "האיש שבקיר" של יבגני רומן.
ב-2015 העלה ענבר בשיתוף עם הבמאי ניר שאולוף את "קנטטת הג'יבריש" בפסטיבל "טקטוניקס" בתל אביב.
"קנטטת הג'יבריש" היא יצירה ליטורגית לשישה זמרים וסולנית בת 11. את הטקסטים בג'יבריש חיבר המשורר יונתן לוי.
באותה שנה ייסד ענבר (בתמיכת קולקטיב "מעמותה" ותיאטרון "הזירה הבין תחומית") את "מקהלת גיא בן הינום".
המקהלה מפגישה זמרים מרקעים שונים.
את המוזיקה למקהלה חיבר ענבר לטקסטים מאת משוררים כגון יונתן לוי, אהרן שבתאי ולואיס קרול.
אחרי שנתיים של פעילות הפכה המקהלה לקולקטיב שיתופי המבצע מוזיקה שמלחינים חבריה.
ב-2017 נפתחה תערוכת היחיד של ענבר, "שרים בכיכר", במוזיאון תל אביב.
התערוכה ארכה שישה חודשים ושילבה יצירות לזמרים ואירועים השתתפותיים.
בפרויקט זה שיתף ענבר פעולה גם עם נטע ברזילי.
באותה השנה, העלה ענבר את היצירה "רעם" לשישה מתופפים בבסיס לאמנות ותרבות.
ב-2018 ו-2019 יצירתו של ענבר למקהלה רבת משתתפים "עצום" עלתה בפסטיבל "מקודשת".
ב-2023 יצא אלבום הסולו הראשון שלו, "הפניקס".
כל שירי האלבום נכתבו על ידי המשורר, המחזאי ואמן הספוקן וורד יונתן לוי והולחנו על ידי ענבר.
האלבום כולל השפעות של מוזיקה שחורה.
בדצמבר 2024 השתתף בעיבודי המקהלה של "גיבורים", המיני-אלבום של הזמר והיוצר עטר מיינר.
נועם לייש (נולד ב-22 באוגוסט 1993) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הגארד.
לייש גדל בתמרת והחל את דרכו בקבוצת עמק יזרעאל בליגת העל לתיכונים.
הוא שיחק באליפות אירופה דרג ב' כקפטן בנבחרת הנוער, ובהמשך בנבחרת העתודה של ישראל בכדורסל עמה השתתף באליפות אירופה.
באליפות הוא העמיד ממוצעים של 10.5 נקודות, 3.1 ריבאונדים, 2 אסיסטים ו-1.5 חטיפות ב-25 דקות משחק., לאחר סיום התיכון בנובמבר 2011 עבר לשחק בארצות הברית במכללת מיין
לאחר כשנה חזר לייש לישראל וחתם באליצור קריית אתא מהליגה הלאומית תחת המאמן שרון אברהמי בקריית אתא שיחק לייש שנתיים כאשר בעונה הראשונה קלע בממוצע __ נק' למשחק יחד עם 2 ריב' ובעונתו השנייה בקבוצה קלע 9.7 נק', 2 ריב' ו-2 אס' בממוצע.
בעונת 2014-15 חתם לייש במכבי אשדוד באר טוביה מליגת העל בכדורסל לשלוש שנים.
בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק 5.9 דק' בממוצע בהן קלע 1.2 בממוצע.
בעונתו השנייה באשדוד לא הרבה לייש לשחק כאשר שותף בשני משחקים בהם קלע שלשה בודדת שלאחריה נפצע וגמר את העונה
לאחר הפסקה ארוכה עקב הפציעה חזר לייש לעונה שלישית באשדוד בה שותף ב-13 משחקים במהלכם קלע 2 נק' בממוצע למשחק.
במהלך אותה עונה עבר למכבי קריית גת, גם היא מליגת העל, ושיחק בה 18 משחקים 15.5 דק' בממוצע וקלע 3.7 נק' למשחק.
בסיום עונה זו ירדה קריית גת לליגה הלאומית לאחר שסיימה במקום האחרון
בעונת 2017–2018 חתם לייש בהפועל רמת גן-גבעתיים מהליגה הלאומית בה קלע 8.4 נק' ו-1.9 ריב' למשחק בממוצע.
בעונה זו סיים במקום הראשון בליגה באחוזים הקליעה מחוץ לקשת עם ממוצע של 44.12%
באוגוסט 2019 חתם בהפועל באר שבע מליגת העל.
בדצמבר 2019 עזב את הפועל באר שבע וחזר להפועל חיפה בה העמיד ממוצעים של 6.9 נק' ו-1 אס' למשחק ב-15 משחקים.
בסיום העונה העפילה הקבוצה לליגת העל.
בעונת 2020/2021 הצטרף לייש למכבי אשדוד מהליגה הלאומית, במדיה העמיד ממוצעים של 8.4 נק' 1.1 אס' ו-1 ריב' למשחק ב-17.5 דק' בעונה זו סיימה הקבוצה במקום השני אך הודחה ברבע גמר הפלייאוף.
בעונת 2021/2022 הצטרף לייש לאליצור יבנה מהליגה הארצית.
נועם מזרחי (נולד ב-7 ביוני 1975) הוא חוקר מקרא וספרות בית שני, פרופסור חבר בחוג למקרא באוניברסיטה העברית בירושלים.
מזרחי עוסק בביקורת נוסח המקרא ובלשנות היסטורית של לשונות המקרא וכן במגילות מדבר יהודה.
נועם מזרחי קיבל בשנת 2000 תואר ראשון במקרא, בשנת 2002 קיבל תואר שני ובשנת 2008 קיבל תואר דוקטור במקרא, שלושתם מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
את הדוקטורט שלו עשה בהנחיית אבי הורביץ מן החוג למקרא ולשון עברית.
לאחר סיום הדוקטורט, יצא מזרחי לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת גטינגן.
עם שובו ארצה בשנת 2012 זכה במלגת אלון של המועצה להשכלה גבוהה והתמנה לחבר סגל בחוג ללימודי התרבות העברית ואחר כך בחוג למקרא באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2021 עבר לשמש כחבר סגל בחוג למקרא באוניברסיטה העברית.
מזרחי מתמחה במחקר פילולוגי של הספרות העברית הקדומה.
עיקר עניינו הוא בהיבטי הנוסח והלשון של ספרי המקרא ושל התרגומים העתיקים שלהם ושל מגילות מדבר יהודה.
בין מפעליו המחקריים הכין מהדורה חדשה של 'שירי עולת השבת', אסופת תפילות לשבת המסודרות לפי לוח השנה של כת קומראן שעותקים מקוטעים שלה נתגלו בין המגילות מקומראן וממצדה והיא מייצגת את אחד מגופי השירה המיוחדים שנוצרו בעברית בעת העתיקה.
נכון לשנת 2022, משמש נועם מזרחי כראש החוג למקרא באוניברסיטה העברית וחבר באקדמיה הצעירה הישראלית.
"בין חקר הלשון לחקר הנוסח : התחביר של עובדיה יט-כ בנוסח המסורה ובתרגומים העתיקים", בתוך: שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום יט (תשסט) 31-55
"שאלת הזיקה בין שירות עולת השבת לספרות ההיכלות : היבטי לשון וסגנון", בתוך: מגילות; מחקרים במגילות מדבר יהודה ז (תשסט) 263-298
מזרחי זכה במלגת רוטנשטרייך מטעם ות"ת בלימודי הדוקטורט, היה עמית רוטשילד בפוסט-דוקטורט, וזכה למענקי מחקר מטעם קרן הזיכרון לתרבות יהודית, הקרן הלאומית למדע, שירות החילופין האקדמי הגרמני ועוד.
הוא גם זכה להכרה ולהוקרה על כישורי ההוראה שלו, ואף נבחר לרשימת מצטייני רקטור ההוראה באוניברסיטת תל אביב בשנת 2015.
נועם רבינוביץ (נולד ב-19 ביולי 1950) הוא אמן ישראלי רב-תחומי.
נועם נולד ב-1950 בקיבוץ דפנה לשרה ובן עמי רבינוביץ (ממייסדי הקיבוץ).
ב-1973 הצטרף כחבר לקיבוץ בית השיטה שם הקים את הסטודיו שלו.
למד אמנות במכללת תל חי (1980-1978) שם התמקד בתחריט, ציור ופיסול באבן.
הוא מלמד אמנות במשכן לאמנות עין חרוד, במכללת כנרת וב"דורות בגלבוע" (העמותה לותיקי הגלבוע).
נועם הוא אחיה של האמנית רחל רבינוביץ, נשוי לרוחי (לבית גולדמן) ואב לארבעה בנים.
נועם החל את דרכו האמנותית כפסל ברזל ואבן אך לאחר תקופה התבלט כאמן רב תחומי הפועל בהשראת הטבע ובהשפעת חוקרים, מדענים ואנשי מסעות.
בעבודותיו משלב נועם בין עבודת שדה חקלאית אותה הוא עושה בשדות הקיבוץ ובין עבודתו האמנותית אליה הוא מביא את חוויותיו מעבודת השדה.
הטכניקות האמנותיות שלו משלבות את הטבע עם העולם הדיגיטלי.
יצירותיו של נועם מוצגות במספר מוזיאונים בארץ (מוזיאון ישראל, מוזיאון הנגב לאמנות (באר שבע), משכן לאמנות עין חרוד, מוזיאון חיפה לאמנות ועוד).
כמו כן הציג נועם את יצירותיו במספר תערוכות זמניות.
פסליו מוצבים במספר מקומות בארץ.
1987 - גבעת קומי, משכן לאמנות עין חרוד
1993 - משטר הרוחות, מוזיאון הרצליה, אוצרת דליה לוין
1995 - ניצנה 95, גלריית הקיבוץ, אוצרת טלי תמיר
1995 - חברת צמחים, בית האמנים, ירושלים
1998 - בלוק על בלוק, מרכז קשרי תרבות ישראל מקסיקו, מקסיקו סיטי
2007 - זוכי פרס שר התרבות לאמנות ולעיצוב, תערוכה במוזאון חיפה לאמנות, אוצרות: תמי כץ־פרימן וטל יחס
2009 - שיחה מתמשכת, בית האמנים, תל אביב
2010 - תיק סדנה, סדנת ההדפס ירושלים
2012 - ארבעה בתים, הגלריה בקיבוץ בארי
2012 - שש מעלות וחצי מתחת לאופק, משכן לאמנות עין חרוד, אוצרת גליה בר אור
2013 - רשימות מהוואדי, בית אורי ורמי נחושתן, אשדות יעקב, אוצרת טלי תמיר
2015 - התערוכה החקלאית, מוזיאון פתח תקווה, אוצרת טלי תמיר
2015 - נירים-שלושה מגדלים, הגלריה בקיבוץ נירים, אוצרים: אתי פרדו נוסבאום, נפתלי נחמני
2019 - רצף, הגלריה של המרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה, אוצרת ענת גטניו
2019 - חיטה, מוזיאון הנגב לאמנות, אוצרת דליה מנור
1983 - חתך קרקע עילי, רמות יששכר
1985 - גבעת הפלאחים, שלוחת צבאים, בית השיטה
1987 - קשר עין לקרן עין גב, כפר חרוב
1989 - הסמינר הרעיוני אפעל, רמת גן (ראה תמונה)
1990 - אינטגרציה לעמוד מתח עליון, הפארק לפיסול מדברי, מצפה רמון
1992 - אורן ירושלמי, גן סימון בוליבר, ירושלים.
1995 - נקודת ציון - ליד קיבוץ גשר
1998 - ציון מקום, קואופרטיב להובלה בית שאן חרוד, בכניסה לקיבוץ תל יוסף
2000 - עלים, ליד קיבוץ נירים
2001 - עמוד מעוטר בעלה, יבנה
2003 - יזכור לחללי הגח"ל - משטרת גשר
1982 - פרס ע"ש ד"ר שיף, ביאנלה לאמנים צעירים, מוזיאון חיפה
1994 - פרס ראשון, סימפוזיון "אבן בגליל", מעלות
2007 - פרס שר התרבות המדע והספורט
חיטה - מוזיאון באר שבע לאמנות, עורכת דליה מנור, 2019
שש מעלות וחצי מתחת לאופק המפות של נועם רבינוביץ, משכן לאמנות עין חרוד.
גפן - התפתחות וחלוקה לזנים.
מסע עם נר הלילה החופי - יומן.
מוזאון בית אורי ורמי נחושתן.
קומי - קטלוג לתערוכות: משכן לאמנות בעין-חרוד - ספטמבר 1987, עורכת גילה בר-אור.
משטר הרוחות - הוצאת מוזיאון הרצליה, 1993
מסע עם נר הלילה החופי - הוצאת "בית אורי ורמי נחושתן" (אשדות יעקב מאוחד) - 2000
נועם קלינשטיין (נולדה ב-2 בפברואר 2001) היא זמרת-יוצרת, שחקנית ומדבבת ישראלית.
קלינשטיין היא בתם של הזמרים ריטה ורמי קלינשטיין, ואחותה הצעירה של משי קלינשטיין.
קלינשטיין מנגנת פסנתר קלאסי מילדות, ובגיל 13 החלה לכתוב מוזיקה וטקסטים.
את לימודי התיכון עשתה קלינשטיין בתיכון אלון ברמת השרון במגמת מוזיקה.
באוקטובר 2019 התגייסה לצה"ל, ושירתה בלהקה הצבאית "הפרויקט של אלתרמן" של חיל חינוך.
בנובמבר 2025 זכתה קליינשטיין בפרס אקו"ם להישג השנה לתגלית ע"ש ענבל פרלמוטר.
בשנת 2009, בגיל 8, דיבבה בסרט "גיבורים קטנטנים" את מימי.
עוד באותה השנה, דיבבה בסדרת הטלוויזיה "קאיו", לצד אחותה משי.
בשנת 2010 דיבבה בסדרת הטלוויזיה "מספרי משימה" תפקידים שונים.
בשנת 2015 דיבבה בסדרת הטלוויזיה "ד"ר מכנסי ממד" את אמנדה.
בשנת 2016 דיבבה את זואי בסרט "ברבי דרימטופיה".
בשנת 2018 דיבבה בסדרות הטלוויזיה "וטרינרים צעירים", "הפסקת עשר" ו"טרולים: ממשיכים לרקוד!".
בשנת 2019 השתתפה בתפקיד בימתי ראשון במחזמר "כמו גדולים", מחזמר המבוסס על שירי אריק איינשטיין, לסירוגין עם כיתריה.
בשנת 2021 השתתפה במחזמר "הכבש השישה עשר" בתיאטרון הבימה, בתפקיד הילדה הקטנה בחבורה.
בשנת 2023 החלה לשחק את רווי (רויטל) בסדרת הטלוויזיה "זיגי", והשתתפה במחזמר "בלוז לחופש הגדול" בתיאטרון בית ליסין המבוסס על הסרט עם אותו שם, ביחד עם חני נחמיאס, דור הררי, טל גרושקה ועוד.
באותה שנה, השתתפה בצילום הסרט "כולם מחכים רק לי", סרטו הראשון כבמאי של אקי אבני.
החל מאוקטובר 2025 מגלמת את התפקיד של דפי ב"אפס ביחסי אנוש" בתיאטרון בית ליסין.
במרץ 2019 הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "הנה הוא חוזר", אותו כתבה והלחינה.
בשנת 2022 יצא אלבום הבכורה שלה הנושא את שמה, בהוצאת נענע דיסק.
קליינשטיין כתבה את כל השירים והופקו יחד עם עילי סהר.
בשנת 2023 הוציאה יחד עם עילי בוטנר את שיר הנושא של המחזמר "בלוז לחופש הגדול", בו השתתפה, ושמו "אם היה לנו זמן".
ב-8 ביולי 2024 הוציאה את הסינגל "אירוניה" מתוך המיני אלבום הראשון שלה.
השיר זכה לפופולריות רבה והושמע בתחנות הרדיו בישראל ובפלייליסט של גלגלצ.
ב-19 בספטמבר הוציאה לאור את הסינגל "פאניקה", גם הוא מתוך המיני-אלבום.
ב-1 באוקטובר של אותה השנה, הוציאה את השיר "שיר לאדיר", לזכרו של אדיר מסיקה אשר נרצח בשבעה באוקטובר.
את המילים כתבה קלינשטיין יחד עם יולי רייטר, בת זוגו של אדיר.
ב-28 בנובמבר הוציאה את המיני אלבום "אני הנעורים".
ב-6 בפברואר 2025 הוציאה את הסינגל "תן לי זמן".
באפריל 2025 הוציאה את הסינגל "להתחתן איתי" ביחד עם שחר טבוך.
את השיר כתבו השניים ביחד עם אופיר יוגב.
ביולי 2025 הוציאה את הסינגל "עיוור", שהגיע למקום ה-11 במצעד השבועי של מדיה פורסט.
בדצמבר 2025 הוציאה את הדואט "כמה לבד לי" יחד עם אורי כלטוב.
בפברואר 2026 הוציאה את השיר "אותו דבר".
נועם עקרבי הוא מפיק מוזיקלי ומלחין ישראלי.
עקרבי החל את דרכו בתעשיית המוזיקה כמפיק מוזיקלי, בצמוד לזמר אליעד נחום, שהוציא את סינגל הבכורה שלו, "סימן", שהופק על ידי עקרבי, בפברואר 2014. השיר הושמע פעמים רבות ב-MTV ואף הגיע למקום השלישי במצעד ה-TV של חברת מדיה פורסט.
עוד באותה השנה, יצא אלבום הבכורה של נחום, "סימן", אותו הפיק מוזיקלית עקרבי, ומן האלבום בלט הלהיט "מתוק כשמרלי", שנבחר לשיר השנה של תחנת הרדיו גלגלצ והיה לשיר הרביעי המושמע ביותר לפי נתוני אקו"ם.
באוגוסט 2015 הוציא אליעד נחום את הסינגל הראשון מאלבומו השני, "אור", שהגיע למקום השני במצעד השבועי של חברת מדיה פורסט, וזכה להצלחה גם במצעדי הפזמונים השנתיים, תוך שהגיע למקום השלישי במצעד של רשת ג', והשישי במצעד של גלגלצ.
גם הסינגלים הבא מן האלבום, "רוחות" היה ללהיט, תוך שזכה להצלחה רבה במצעדי הפזמונים גם הוא.
האלבום המלא, שהופק על ידי עקרבי, יצא לאור בשנת 2016, ונשא את השם "אור".
האלבום זכה במעמד "אלבום פלטינה" ואת הפקתו המוזיקלית של עקרבי באלבום שיבחו מבקרי מוזיקה שונים.
במאי 2016 יצא השיר "רוץ קדימה ילד" של אליעד נחום, אותו הלחין לצידו והפיק מוזיקלית, במסגרת האלבום "שיר וזיכרון", אלבום הנצחה שהופק לרגל יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל על ידי תחנת הרדיו רשת ג', המאגד בתוכו שירים שנכתבו על ידי נפגע פעולת האיבה.
בנובמבר, יצא לאור השיר "לנשום" של אליעד נחום ושמעון בוסקילה, הסינגל הראשון מתוך אלבומו השלישי של נחום, אותו הפיק עקרבי.
ב-2017 יצא הסינגל השני מתוך אלבומו השלישי של אליעד נחום, "תמיד חלמתי".
שני השירים הגיעו למקום השביעי והתשיעי במצעד השירים המושמעים ביותר של אקו"ם לשנת 2017, ובכך הפך עקרבי למעבד ה-16 המושמע ביותר לפי נתוני אקו"ם לאותה השנה.
בנובמבר של אותה השנה, הפיק את להיטו של הזמר עברי לידר, "מוגזם", שזכה להצלחה במצעדי הפזמונים השנתיים, תוך שהגיע למקום ה-24 במצעד של כאן גימל, ול-38 במצעד של גלגלצ.
בפברואר 2018 הפיק את להיטו של עידן רייכל, "ואם תבואי אליי", יחד עם רייכל, שהפך לבין להיטיו הגדולים ביותר, תוך שהגיע למקום הראשון במצעד ההשמעות השבועי של מדיה פורסט, ולמקום השלישי במצעדי הפזמונים השנתיים של גלגלצ וכאן גימל בהתאמה.
במאי, יצא אלבומו השלישי של אליעד נחום, "תמיד חלמתי", אותו הפיק עקרבי ברובו, למעט שני שירים.
האלבום זכה במעמד "אלבום פלטינה".
באוקטובר, הפיק את השיר "את לא נשארת לבד" של עידן רייכל, לצידו של רייכל, וחודש לאחר מכן, הפיק את השיר "בחיי" של הראל סקעת.
באותה השנה, היה למעבד השמיני המושמע ביותר, לפי נתוני אקו"ם.
ב-2023 הפיק את הסינגל הראשון של שירי מימון מתוך אלבומה ה-6, "רגל על רגל".
ב-2024 הפיק את הסינגל "רוצה רק לבוא" של דניאל יטיב.
החל משנת 2023 נעם הוא חלק מסגל המרצים במכללת Just Music ומרצה בקורס 'עצמאות מוזקלית למפיקים'
נועם מורו (נולד ב-16 באוגוסט 1961) הוא במאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
נודע בעיקר בזכות בימוי סרטי הקולנוע ההוליוודיים "אנשים חכמים" ו-"300: עליית האימפריה".
בצעירותו, עבד במשך שנתיים אצל ליה ון ליר בסינמטק ירושלים, ועזר בהכל ללא תשלום מלבד הזכות לצפות בסרטים שם.
בתחילת שנות ה-90 לאחר שסיים ללמוד עיצוב ואדריכלות בבצלאל, ירד לניו יורק.
כיום מתגורר עם אשתו וילדיהם בלוס אנג'לס.
לאחר שלמד אדריכלות והתבסס לאורך השנים כמנהל פרסום, הוא היה מועמד שש פעמים לפרסי גילדת הבמאים של אמריקה וזכה בפרס בשנת 2005. יחד עם שון לייסי טסארו, הקים את חברת ההפקות Biscuit Films, שהפיקה קמפיינים פרסומיים מצליחים רבים.
בשנת 2004, נבחר לביים את "הצלצול 2" אך עזב את הסרט בגלל "הבדלים יצירתיים".
בשנת 2012 ביים קמפיינים פרסומיים של מותגים ידועים כמו אדידס, נייקי, איביי, פולקסווגן, לנד רובר, טושיבה, סטלה ארטואה ורבים אחרים.
ב-2008 ערך מורו את הופעת הבכורה שלו עם בימוי "אנשים חכמים", סרט קומדיה שהוצג בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2008. בשנת 2011, נבחר לביים את "מת לחיות ביום טוב", סרט המשך של "מת לחיות", אבל עזב את ההפקה באוגוסט 2011, כדי לביים את "300: עליית האימפריה", סרט ההמשך ל-"300".
ב-2018 ביים והפיק בפועל את המיני-סדרה "גבעת ווטרשיפ".
שנה פרויקט תפקיד הערות 2008 אנשים חכמים במאי סרט באורך מלא 2014 300: עליית האימפריה במאי סרט באורך מלא 2018 גבעת ווטרשיפ במאי,מפיק בפועל מיני-סדרת טלוויזיה
נועם סגל (נולדה ב־10 ביוני 1981) היא אוצרת עצמאית וחוקרת אמנות ישראלית, המתגוררת בברוקלין, ניו יורק.
נועם סגל נולדה באילת בשנת 1981. למדה לתואר ראשון במדע המדינה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב (2007), ותואר שני ודוקטורט בלימודי הרמנויטיקה ופרשנות באוניברסיטת בר-אילן (2017).
סגל החלה את דרכה האוצרותית כעוזרת אוצרת ב"גלריה החדר" בתל אביב, שם עבדה עם מילנה גיצין אדירם בשנים 2005–2007. בשנת 2008 עברה לעבוד באופן פרטי כעוזרת אוצרת של שרית שפירא, שהייתה בין היתר האוצרת לאמנות עכשווית ישראלית במוזיאון ישראל.
סגל גם הייתה מצוות המקימים של מגזין האמנות הדו-לשוני 'פרוגרמה', בו שמשה כעורכת תוכן בין השנים 2009–2011.
לאורך השנים לימדה סגל במוסדות חינוך שונים בישראל ומחוץ לה, בהם מנשר לאמנות, תל אביב, המדרשה לאמנות, בית ברל, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ובבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק.
נועם עומר (נולד ב-1982) הוא אמן ישראלי, זוכה פרס האמן הצעיר לשנת 2017.
נועם עומר נולד בירושלים וגדל בהוד השרון.
אביו, חיים עומר, הוא פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב; אימו, רינה, היא ד"ר לפסיכולוגיה.
נועם הוא הילד הרביעי מבין חמישה.
אחד מאחיו הוא הסופר מיכאל עומר.
דרכו של עומר לאמנות הגיעה דרך משבר אישי שעבר.
הוא למד קשה בתיכון לבגרות, אולם סיים עם הישגים ממוצעים, וכתוצאה מכך נכנס למשבר נפשי קשה ולא היה מסוגל לתפקד כלל למשך שנתיים.
כחלק מתהליך השיקום, הוא למד עריכת וידאו אצל אמן ההנפשה שלום הררי, החל ליצור וידאו קליפים המשלבים ציור ומוזיקה באמצעות המחשב, החל לצייר דיוקנאות ובכך גילה לראשונה את משיכתו לציור.
במהלך תקופה זו הכיר את אתי כץ, מומחית ללקויות למידה, שגילתה את כישרונו וכיוונה אותו למסלול אמנותי.
במשך שנים הייתה המנטורית והתומכת העיקרית בדרכו כצייר.
הוא נרשם למדרשה לאמנות, שם פגש במנהל יאיר גרבוז שהתאים לו תוכנית אישית ותמך בו לאורך לימודיו.
המורים העיקריים שהשפיעו עליו היו אתי יעקובי, מרים גמבורד, מרילו לוין, יהודית לוין, נעמי סימן-טוב, נורית דוד ודורון רבינא.
במהלך ארבע שנות לימודיו במדרשה עומר הציג במסגרתה אחת עשרה תערוכות, שבע מהן תערוכות יחיד.
הוא בוגר בהצטיינות של המדרשה לאמנות, אותה סיים בשנת 2007.
מאז סיום לימודיו ועד אוקטובר 2021 נועם עומר הציג 16 תערוכות יחיד, בהן במוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, בבית האמנים בירושלים, בבית האמנים תל אביב, במרכז לאמנות של הקולבנבורג, גרמניה ובהקיבוץ, גלריה לאמנות ישראלית.
עוזי צור כתב בעיתון הארץ :
"בכל פעם שאני ניצב מול עבודותיו של נועם עומר אני עובר טלטלה.
אלה יצירות שהן שדות קרב בין המבע האקספרסיבי לעוצמה הפלסטית.
כשמתבוננים בהן חשים שיוצרן הוא אדם ללא עור, חשוף לחלוטין לחיים ולאמנות, וכאלו הן גם העבודות.
אנטומיה של גוף ונפש שקולפה משכבת המגן וממשיכה להתקיים במצב קיצוני תמידי.
לכן גם המתבונן צריך להשיל את שכבות ההגנה ולהתמסר ליצירה.
ונדמה שהמושג סיזיפי נועד לעומר ויצירתו."
ב-2008 הוצגה תערוכתו היחיד הראשונה של עומר מחוץ לכותלי המדרשה : "העולם", בגלריה הקיבוץ, היא הורכבה מציורים הלקוחים משלוש חטיבות ציורים: ארבעים בצבעי פחם, ארבעים בצבעי אקרילי וארבעים בשילוב שני הצבעים.
שתי החטיבות הראשונות עוסקות בעיקר בשני תחומים: האחד – ספורט תחרותי והשני – עולם הדיג.
בציורי הספורט מצוירים ספורטאים כורעים תחת נטל המאמץ ונישאים בידי חבריהם או מאמניהם; בציורי הדיג מוצגים דייגים הנושאים את שלל הדגה הענקית בסיפוק.
בחטיבה השלישית נראות דמויות מיתולוגיות של מפלצות וחיות הצבועות בשחור על רקע צבעוני.
ב-2011 הציג את התערוכה "עקבות", במרכז לאמנות של הקולבנבורג, גרמניה.
התערוכה גוללה את קורותיהן של שתי משפחות: יהודית וגרמנית, שעברו את מלחמת העולם השנייה משני צידי המתרס ושרדו אותה.
נקודת המפגש ביניהן התרחשה באמצעות ידידותם של שניים מבניהן: חיים עומר ואריסט פון שליפה.
"פייטה", הציור המרכזי בתערוכה, מתאר את חווית ההצלה של שניים מבני המשפחות: יחיאל קופרמן, דוד-רבא של נועם, שהיה עצור במחנה סקרז'יסקו בפולין וניצל ממוות בידי הקאפו היהודי של המחלקה, וגונאר פון שליפה, אביו של אריסט פון שליפה, חייל הורמאכט שניצל בידי איכר פולני.
בסדרת ציורים נועם מצייר את אביו במצבים שונים.
הסדרה "דרך הייסורים של סבתא סוניה" מתארת תחנות בחייה וחיבוטי הנפש של אם אביו, אליה היה קשור.
ב-2012 הציג את תערוכתו "סיידלוקר".
בקטלוג התערוכה מציין האוצר יניב שפירא שהביטוי 'סיידלוקר' מצביע על נקודת ההסתכלות של האמן על סביבתו, כיצד הוא נתפש בעיניה וכיצד היא נתפשת בעיניו.
הדבר מודגם בעבודות "הליצן", "המשוגע" ו"השיכור" שכמו האמן, כך גם הן מציגות מראה בפני החברה ומייצגות את ה'אחר' ו'החריג', בדומה לעומר עצמו.
ניתן לראות בעבודות גם את דמות ה'צופה' הנוכחת בהן, למשל בתמונה הגדולה 'המערה', שבמרכזה אדם עירום, המוקף בדמויות שונות: אחת חולמת עליו, אחת שרה עליו, אחת מביטה בו ואחת בוהה במרכז סביבו וזוהי מטפורה למפגשים בין אנשים הנותרים זרים זה לזה.
ב-2014 הוצגה התערוכה "מתחת לכר" במוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
התמונה "מתחת לכר" מציגה את חוייתו של עומר שקיומו על קרום דק ומתחתיו מערות וחורבות.
ב-2017 הוצגה התערוכה "מבנה האדם" בבית האמנים תל אביב.
העבודות מציגות חזית או פנים של מבנה ומעמתות אותה מול בן אדם.
הדמויות מתכתבות עם מבנים מתקופות שונות בתולדות האדריכלות.
בעבודות אין שימוש בפרספקטיבה, אלא השטחה היוצרת דיסאוריינטציה.
בתערוכה "כאב נוצץ" מוצגים הדפסי אלומיניום של הערים הערביות עזה, מוסול וחלב לאחר שהופצצו.
הדימויים הם תמונות של חורבן וסבל, מאידך יציקתם בפורמט בוהק ומבריק יוצר סתירה ובאים להדגיש את הניגוד של המראות הניבטים ממרקעי הטלוויזיה בספה בסלון או בבית הקפה בהם צופים בניחותא בתמונות זוועה.
בתערוכה "האמן והמוזה" שהוצגה ב"מקום לאמנות" ב-2019 הוצגו ציורים גדולי ממדים בצבעים מונוכרומטיים, בצבעי שחור, אפור ולבן, בקווי מכחול צפופים ואובססיביים, היוצרים דינמיות המשתלטת על הבד.
העבודות עמוסות בסימבוליקה מסתורית, הנעה בין טרגיות לגרוטסקיות ובין אבסורדיות להיגיון.
גיבוריהן המיתולוגיים מרבים להופיע ביצירותיו.
נדמה שהדמויות והרקע ניזונים זה מזה ומתחלפים בתפקידים.
הדמויות נמצאות במרחב שבין עבר להווה, בין מציאות לדמיון.
עומר טווה את יצירותיו משלל מקורות תרבותיים; מעולם האמנות: לוסיאן פרויד, דה וינצ'י, ואן גוך, ויליאם בלייק, אדוורד מונק; מיצירותיו של שייקספיר: המלט, המלך ליר, פלסטף ומקבת'.
בתערוכה "דאונטאון" מציג עומר את מרכז העיר משני היבטים: מאיחד כמקור משיכה צרכני, אליו נוהרים אנשים ומאידך כמקום מפחיד ודוחה, המעורר כמיהה לפרוורים, המייצגים חיים שקטים ונוחים.
עומר מצייר את העיר ביופי צעקני בה שוכנות דמויות עלובות ובודדות, הכלואות במבוך בניינים, לעומת פרוורים שהם מקום לנוסטלגיה חסרת ממשות.
בתערוכה "נפילים" שהוצגה בבית האמנים בירושלים, עומר מצייר עולם הנתון במאבק תמידי ובמבול והמאוכלס בנפילים: אנשים ענקיים, אך גם גורדי שחקים שמהווים את המפלצות המודרניות.
לנפילים יש צד אבסורדי וגרוטסקי, שעומד בסתירה לממדיהם המונומנטליים.
הדמויות משתלבות ברקע וכמעט נבלעות בו.
2008: "העולם" – הקיבוץ, גלריה לאמנות ישראלית, תל אביב, אוצר: יניב שפירא
2009: "קוף ופרח" – בית האמנים תל אביב, תל אביב, אוצר: יניב שפירא
2010: "חמלה" – הגלריה של מגדל שלום מאיר, תל אביב, אוצר: דוד שריר
2011: "עקבות" – מרכז לאמנות של הקולבנבורג, גרמניה, אוצר: יניב שפירא
2011: "לוסיין ואני" – גלריה קיימא, תל אביב, אוצר פיליפ ברנדס
2012: "עקבות" (התערוכה הועברה מן הקולבנבורג להמבורג) – "און-אוף ארט פרוז'קטס" – המבורג, אוצר יניב שפירא
2012: "סיידלוקר" – גלריה גל גל און, אוצר, יניב שפירא
2013: "טנגו", גלריה טובה אוסמן, תל אביב, אוצרת טובה אוסמן
2014: "צל דגים" –בית האמנים מבשרת ציון, אוצרת סוניה אברמוביץ
2014: "מתחת לכר" – המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, אוצרת איילת השחר כהן
2015: "כלוא בעולמו" – המשולש חלק לאמנות, אוצרת שרי גולן
2017: "מבנה האדם" –בית האמנים תל אביב, אוצרת שרי גולן
2018: "כאב נוצץ" – גלריה טובה אוסמן, אוצרת טובה אוסמן
2019: "האמן והמוזה" – מקום לאמנות תל אביב, אוצרת גלית סמל
2020: "דאונטאון" – בית האמנים כפר סבא, אוצרת גלית סמל
2021: "העולם בעפרון" - תערוכה אונליין
2021: "נפילים" – בית האמנים בירושלים, אוצרת גלית סמל
2009: "דרשה לדגים" מיצב לחלון ראווה בגלריה טובה אוסמן, תל אביב
2009: "אגדה" (וידאו) – מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, אוצרת: רעיה זומר-טל
2007: "עבודת מפתן" – גלריית המדרשה, תל אביב, אוצר: דורון רבינא
2012: "יש אליפות!", מוזיאון ארץ ישראל, אוצרת דנה הלר
2013: "מלחמה וטראומה" - מוזיאון ד"ר גיסליין, גנט, בלגיה
2014: יריד ל"אאוטסיידר ארט" ניו יורק
2015: "שישי ראשון –אחרי" – מוזיאון רמת-גן לאמנות ישראלית, אוצרת איילת-השחר כהן
נועם יצחק צוריאלי (נולד ב-6 ביולי 1995) הוא זמר, ראפר, מוזיקאי, פסנתרן, ובעברו אלוף הארץ באתלטיקה לנוער.
נועם התאמן וניגש לתחרויות אתלטיות דרך מועדון לידר שבירושלים, ולפני גיוסו לצה"ל היה צוריאלי אלוף ישראל לנוער באתלטיקה.
בשנת 2018 היה בין 20 הטובים ביותר בריצת 800 מטר בישראל.
בזמן שהיה בתיכון למד במגמת מוזיקה בצוללת הצהובה והחל לכתוב חומרים מקוריים ולהופיע בבמות מקומיות.
בשנת 2019 ביצע קטעי ספוקן וורד בערבי פואטרי סלאם שהתקיימו במועדון הגולה שבפתח תקווה.
בשנת 2021, על רקע משבר הקורונה, הוציא נועם עם אייל מזיג ושחר נהרי את הסינגל "כשנצא מזה", אשר כמשתמע עסק בתקופה שלאחר המגפה.
בהמשך השנה הוציא את הסינגלים "ובחלומי", "לאט", ו"גרטה" מאלבומו, "מילים, לחן וחזון".
השיר "גרטה" נכתב על גרטה טונברי, פעילה בתחום ההתחממות העולמית.
בשנת 2022, הוציא את הסינגלים "מה הייתי עושה", "שרה רוז קלפטון", ו"נוס נוס" מאלבומו "מילים, לחן וחזון".
בשנת 2023, הוציא את הסינגלים "הסיפור הוא לא עלייך" ו"לילו וסטיץ'", אשר נכללו באלבומו הראשון שיצא מאוחר יותר באותה השנה.
בשנת 2024, הוציא בעקבות שירותו כמילואמניק במלחמת חרבות ברזל את הסינגל "עוד יום בעזה".
הסינגל נכנס לפלייליסט של גלגלצ באפריל אותה שנה והגיע למקום ה-37 במצעד השנתי של גלגלצ ווואלה לשנת תשפ"ד, השיר מוקדש לזכרם של איל מאיר ברקוביץ', וגל מאיר אייזנקוט.
נועם נולד וגר בירושלים, למשפחה בת 4 אחים.
בצה"ל שירת ביחידת דובדבן, אשר ביצע בה גרסאות פרודיות ברוח הצוות.
הוא ציין על עצמו כי שם הייתה ההופעה הראשונה שלו.
ממו נולד וגדל במגדל העמק להורים ילידי אתיופיה.
הוריו נפרדו והוא מתגורר עם אמו וארבעת אחיו.
הוא למד בבית הספר "יערת העמק", שם התגלה כישרונו בריצה על ידי המורה לחינוך גופני, דוד כהן.
בהיותו בן 12 החל להתאמן בקבוצת מכבי אחי נצרת בהדרכתו של מרק בלכמן, שנפטר באפריל 2020. כיום מתאמן בהדרכתו של אמיר רמון בקבוצת הפועל עמק חפר הדסה נעורים.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף, תל אביב ביוני 2021 הוא סיים במקום רביעי בריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 1:53.80 דקות.
בתחרות שנערכה ב-15 בפברואר 2022 הוא קבע בריצת 800 מטר שיא אישי חדש של 1:52.85 דקות.
בתחרות שנערכה באורדגם ב-28 במאי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא ישראלי חדש לנוער של 1:50.83 דקות.
שבוע לאחר מכן, באליפות אירופה לנוער שנערכה באצטדיון גבעת רם ב-7 ביולי הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 1:51:79 דקות, אחרי יקוב דודיכה מצ'כיה (1:51:35 דקות) ולפני דויד דה רוזה מאיטליה (1:51.81 דקות).
שבועיים לאחר מכן, ב שנערך בבאנסקה ביסטריצה, סלובקיה בסוף יולי זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא ישראלי חדש לגיל 20 של 47.60 שניות.
במסגרת תחרות בינלאומית שנערכה בצרפת ב-18 במאי הוא קבע בריצת 800 מטר שיא הישראלי לנוער עד גיל 20 בתוצאה של 1:49.05 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן 43 השנים של עוז כץ (1:50.73 דקות).
באליפות ישראל שנערכה ב-30 ביוני באצטדיון גבעת רם בירושלים זכה במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בריצת 400 מטר בשיא שיא חדש של 47.57 שניות, לפני מוחמד אבו ענזה מאתלטי הנגב (48.00 שניות) וערן סיבוני מלידר ירושלים (48.07 שניות)
בתחרות באולם שנערכה באפלדורן, הולנד ב-27 בינואר 2024 קבע בריצת 800 מטר שיא ישראלי חדש של 1:49.69 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן 24 השנים של גזאצ'ו יוסף 1:51.73 דקות.
בתחרות שנערכה בנמברו, איטליה ב-19 ביוני אותה שנה הוא קבע בריצת 800 מטר שיא ישראלי חדש של 1:47.18 דקות, שיפור לשיא הוותיק ביותר בישראל בן 41 השנים של עוז כץ משנת 1983 שעמד על 1:47.8 דקות.
בתחרות שנערכה בנמברו ב-10 ביולי 2025 קבע בריצת 800 מטר שיא ישראלי חדש של 1:46.81 דקות, שיפור של 37 מאיות משיאו הקודם.
באותו החודש באליפות ישראל שנערכה באותה השנה שבר ממו שיא ישראלי לנוער חדש בריצת 400 מטר של 46.82 שניות, שיפור בכ-36 מאיות משיאו הקודם.
נועם גיל מלמוד (נולד ב-2 באוגוסט 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בהפועל ירושלים.
מלמוד התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של הפועל ירושלים וכעבור שנתיים, בגיל 13, עבר להפועל קטמון.
ב-25 בדצמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–0 נגד הפועל ראשון לציון כאשר עלה כמחליף בדקה ה-90. עד לסיום העונה רשם 6 הופעות בליגה.
עונה לאחר מכן, הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת במדיה רשם 22 הופעות.
בסיום העונה העפילה ירושלים לליגת העל אחרי 21 שנות היעדרות.
ב-30 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 0–0 נגד הפועל נוף הגליל.
ב-7 בינואר 2023 בישל שער שוויון לאופק ביטון בדרבי הירושלמי.
ב-23 בספטמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה בתיקו 1–1 נגד אירלנד במסגרת פלייאוף העלייה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2023.
ב-20 במרץ 2023 מלמוד התמוטט באמצע אימון.
דבר שאילץ אותו לעבור שיקום רפואי וחזר למגרשים לאחר שמונה חודשים.
נועם שוסטר-אליאסי (נולדה ב-1987) היא קומיקאית ישראלית ואקטיביסטית למען זכויות האדם, המופיעה בעברית, בערבית ובאנגלית.
אמה של שוסטר-אליאסי עלתה לישראל מאיראן, ואביה הוא בנם של זוג ניצולי שואה שעלו מרומניה, ולה אח אחד.
כאשר הייתה בת שבע, עברה המשפחה לכפר הדו-לאומי נווה שלום.
בילדותה ונעוריה הייתה פעילת שלום, וחשבה שבבגרותה תעסוק בפוליטיקה ובדיפלומטיה.
שוסטר-אליאסי למדה ערבית ועל כן בבגרותה לעיתים הניחו שהיא ערבייה.
לאחר התיכון שרתה שירות לאומי.
שוסטר-אליאסי המשיכה ללימודי משחק באקדמיה לקולנוע ניו יורק .
שוסטר-אליאסי שיחקה בסרט הקצר שביימה טליה לביא, "חיילת בודדה".
ב-2006 למדה באוניברסיטת ברנדייס שבארצות הברית, יחסים בינלאומיים ותיאטרון.
דרך תוכנית התמחות של WE ACT - תנועה פמיניסיטית בינלאומית לטיפול פיזי ורגשי, היא נסעה לרואנדה - שם לקחה חלק בפעילויות שסייעו לנשים שנאנסו באפריקה והודבקו ב-HIV.
שוסטר-אליאסי הייתה הנושא של הסרט התיעודי הקצר "חשבון בצחוק" ("Reckoning with Laughter"), בבימויה של אמבר פארס ובהפקת אל-ג'זירה.
בנובמבר 2013, הסרט, על אף שטרם הושלם זכה פרס פורום IDFA.
בדצמבר 2025 הופיעה ברשת המדיה "זיטיאו" של מהדי חסן, בה התבטאה בחריפות נגד החברה הישראלית.
ב-2019 בתוכנית של i24 News בערבית, שוסטר-אליאסי הציעה נישואים לנסיך הסעודי מוחמד בן סלמאן, ולהקים מפלגה בשם נעמה, לשלום במזרח התיכון.
היא הוזמנה להשתתף בתוכנית בית הספר לתאולוגיה בהרווארד במסגרת יוזמת הדת, הסכסוך והשלום המיועדת לאמנים, שם היא פיתחה את מופע היחיד שלה 'דו־קיום בתחת שלי'.
היא הציגה אותו במועדוני לילה שונים בערים הגדולות בארצות הברית.
בין השנים 2019 ל-2024 צולם סרט דוקומנטרי בשם "דו קיום, בתחת שלי!" העוקב אחר מופע הסטנדאפ ששוסטר-אליאסי מעלה מול קהל.
הסרט התקבל בביקורות חיובויות בפסטיבל סאנדנס בתחיחלת 2025. עם פרוץ מגפת הקורונה, היא חזרה לישראל, שם נדבקה בנגיף.
בתחילת 2022, בערוץ מכאן (مكان 33) בערבית מבית תאגיד השידור הישראלי, היא שרה שיר סאטירי על הסכם השלום והנורמליזציה עם איחוד האמירויות.
היא שרה את השיר בעברית וערבית: "הלוואי שכל הערבים כמו בדובאי, אוהבים עם ישראל חי ולא יזרקו אותנו לים.
אין דבר יפה יותר מערבים מיליונרים ששכחו את הנכבה של הפלסטינים ושכחו את המצור על עזה".
השיר זכה לתהודה מכלי תקשורת הפלסטינים, הערבים וכן באירופה.
בשנת 2022 שיחקה בסרט הדרמה-קומי הבריטי-פלסטיני "סוף שבוע בעזה" (אנ') של הבמאי יליד נצרת - באסיל חליל; שם גילמה את אחותה של קרן, אותה גילמה מונא חוא.
ב-2018 היא היא זכתה בתואר "הקומיקאית היהודייה החדשה של השנה" בלונדון.
באותה שנה, היא הייתה היהודייה הראשונה בפסטיבל הקומדיה הפלסטינית.
בינואר 2019, עיתון "הארץ" הגדיר אותה בתור "הקומיקאית היהודייה הבאה".
בסוף שנת 2024, יצא סרט תיעודי העוסק בשוסטר-אליאסי תחת השם .
הסרט זכה בינואר 2025 בפסטיבל סאנדנס בפרס מיוחד של חבר השופטים למען חופש הביטוי.
הסרט מביא למסך את נועם שוסטר-אליאסי שדרך הופעות הסטנד-אפ שלה כקומיקאית ואקטיביסטית מגוללת את קורות הסכסוך במזרח התיכון על הניואנסים שלו מנקודת מבט אישית ונשית.
שוסטר-אליאסי התארסה ב-2024. בינואר 2026 ילדה בן.
נועם מוצ'ה (נולד ב-30 ביולי 2003) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר במ.ס.
אשדוד מליגת העל ובנבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21.
מוצ'ה נולד וגדל באשדוד, למשפחה יוצאת אתיופיה, והחל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מ.ס.
אשדוד אליה הצטרף כשהיה בן 7. כשהיה בן 15 חתם חוזה לשלוש שנים עם קבוצת הנערים שלה, וכשזה הסתיים חתם על חוזה ל-5 שנים בקבוצה הבוגרת.
הוא אף זכה עם קבוצת הנוער באליפות בעונת , וכן השתתף עם הקבוצה בליגת האלופות לנוער בשנה לאחר מכן.
ב-29 באפריל 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של מ.ס.
אשדוד, כשנכנס כמחליף במחיצת השנייה, בהפסד החוץ 0–2 למכבי נתניה במסגרת ליגת העל.
לזכותו של מוצ'ה 17 הופעות בנוסף לשער במדי נבחרת הנוער עד גיל 19 של ישראל, ואף לקח חלק בהישג השיא שלה כשהעפילה לטורניר הגמר של אליפות אירופה עד גיל 19 לשנת 2022, בו הפסידה נבחרת ישראל לנבחרת אנגליה בגמר 3–1 אחרי הארכה.
כיום הוא גם חלק מסגל נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21, מאז הופעת הבכורה שלו במדיה ב-12 בספטמבר 2023.
נועם סובוביץ (נולד ב-9 בפברואר 1988) הוא דוגמן ובמאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
סובוביץ גדל במשפחה דתית בקרני שומרון, הצעיר מבין ארבעה ילדים.
הוריו עלו להתנחלות בשנות ה־80 והמשפחה התגוררה בקרוואן.
ב-2002 השתתף סובוביץ עם משפחתו בליל הסדר בפיגוע במלון פארק, ואימו נפגעה מרסיס.
כשהיה בתיכון עזב את ההתנחלות ועבר ללמוד בפנימייה ברמת הגולן.
לאחר סיום התיכון למד במכינה קדם צבאית ולאחריה התגייס לסיירת אגוז, ובמסגרת שירותו השתתף בלחימה בשג'אעייה במבצע עופרת יצוקה.
למד קולנוע באוניברסיטת תל אביב.
ביקור מולדת (2017) - סרט קצר שיצר סובוביץ כחלק מהסדרה "מהגרים" - פרויקט של 12 סרטים דוקומנטריים קצרים של תלמידי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
סובוביץ בחר להתמקד באחיו דן סובוביץ , שחזר בשאלה, יצא מהארון ומתגורר בבריסל עם בן זוגו, בניסיון להבין מה גרם לו לעזוב את ישראל.
הסרט שודר בישראל בערוץ 8 וזכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל אסטרה ובפסטיבל טמפה ביי, וכן היה מועמד לפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי ה-BAFTA.
הֶדֶף (2021) - סרט סטודנטים המתרחש בהתנחלות דתית שבמרכזו נער עדין המנסה להוכיח את גבריותו, בהשתתפותה של כרמל בין.
מלכה - סרט תיעודי קצר שהוקרן במסגרת פסטיבל מנה ראשונה.
נקודת מפנה (2022) - דוקו באורך מלא העוקב אחר משחק כדורגל שהתקיים ב-1970 בין נבחרת ישראל וקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך, ועל חשיבות המשחק בקירוב יחסי גרמניה–ישראל.
דוגמנים (2022) - סדרה שיצר וביים סובוביץ עבור yes שעוקבת אחר עולם הדוגמנות.
חתונה ממבט ראשון - מאז 2024 שותף סובוביץ לבימוי הזוגות בתוכנית.
מלחמה על איזה בית כאן 11 (2025) סדרת רשת בת 2 חלקים המתעדת את חייו של הבמאי במלחמת חרבות ברזל.
כשחקן, הופיע בתוכנית כוכב הצפון, וגילם מוכר בגדים בסדרה להיות איתה.
נייעס - עורך תוכן ומפיק בפועל בסדרה התיעודית של כאן 11.
רבנו - עורך משנה בסדרה התיעודית אודות קהילת חסידי ברסלב בכאן 11.
סובוביץ התגלה כדוגמן על ידי צלם ברחוב רוטשילד, ולאחר שתמונותיו הגיעו אל הסוכן שי כהן ארבל הוא הוחתם בסוכנות "יולי".
הוא הופיע בפרסומות למותגי האופנה סלה ופוקס-ויזל ובפרסומות לקוקה-קולה ו-RC קולה, ועל שער מוסף זמנים מודרניים מבית ידיעות אחרונות.
סובוביץ מתגורר בתל אביב עם זוגתו.
אחיו דן, הנמצא במרכז סרטו של סובוביץ "ביקור מולדת", הוא כותב הנאומים של סגן יו"ר האיחוד האירופי.
נועם משולם (נולד ב-7 באוקטובר 1959) הוא אנימטור, תסריטאי, במאי ומפיק ישראלי.
למד אנימציה בבית הספר לתקשורת חזותית ואמנותית Gobelins CFT בפריז.
השלים את הלימודים בשנת 1985, ולאחר מספר שנים חזר לישראל והקים חברת הפקות אנימציה בשם "פיצ'י פויי".
אחזקות, קוקומן של יוניליוור ישראל, גמדים של שטראוס ועלית, road runner ועוד.
הסרט "הבית של במבה" שיצר עבור אסם צבר למעלה מ-40 מיליון צפיות ביוטיוב.
בעקבות שינויים טכנולוגיים, עבר משולם בהמשך לטכניקות חדשות באנימציה דיגיטלית בסביבת מחשב, במקביל לטכניקות הקלאסיות שבהן עסק עד אז, והחל לביים ולהפיק, נוסף על סרטי פרסומת, סרטים קצרים, סדרות טלוויזיה וגם סרטים אישיים.
בשנת 1993 הפיק את סדרת הטלוויזיה "השימשונים" שיצר אמן הקומיקס דודו גבע לערוץ 2.
בשנת 1997 הפיק בישראל את העונה השנייה (13 פרקים בני 5 דקות) של סדרת האנימציה Sniz & Fondue, בערוץ ניקלודיאון, ארצות הברית.
בשנת 1994 ביים ועיצב את הדמויות בסרט הילדים "דירה להשכיר", כחלק מסרט ההנפשה "להיטים מצוירים משלנו".
בשנת 1999 יצר 20 מעברוני אנימציה עבור תחרות האירוויזיון שהתקיימה בירושלים.
בשנת 2001 ביים סרט טלוויזיה קצר: "שלמה המלך והדבורה" – סרט בן 13 דקות לסדרת "סיפורי עמים" של C4S ו-HBO.
הסרט הופיע בפסטיבל סרטי ילדים בהירושימה, וכן ב-Annecy International Animation Film Festival בצרפת באותה שנה.
בשנת 2004 ביים את סרט הילדים "כספיון", שהופץ על גבי קלטות וידאו, CD ו-DVD.
הסרט מבוסס על סדרת ספרים באותו שם מאת פאול קור.
זהו אחד הסרטים הישראלים הראשונים שנוצר בטכנולוגיית Computer-generated Imagery (אנימציית דמויות תלת-ממדית)
בשנת 2006 ביים והפיק סרט DVD נוסף בשם "הפיל שרצה להיות הכי", על פי ספר ילדים של פאול קור.
בשנת 2008 יצר וביים, יחד עם חיים אידיסיס, צפריר קוחנובסקי ודני חיימוביץ', את סדרת האנימציה לילדים "הניצוצות של מאור" ששודרה בערוץ ג'טיקס, ובמקביל הופצה באתר "מהות החיים".
בשנת 2015 ביים והפיק את הסרט העלילתי הקצר "בין חולות ושביל קליפות", על פי סיפוריו וציוריו של נחום גוטמן.
בשנת 2018 יצר, יחד עם אלון רותם ושני האריס, את סדרת האנימציה "הפלנטונים" עבור הטלוויזיה החינוכית.
הסדרה הייתה מועמדת לפרס האקדמיה לתוכניות ילדים.
עוד באותה שנה, היה במאי האנימציה ויוצר הדמויות המצוירות של הסדרה המוזיקלית "אולי פיל", גם היא בטלוויזיה החינוכית, אשר זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית סדרה לגיל הרך.
בשנת 2021 יצר (במשותף עם ענבל ארבל ושחר אינבינדר) עבור כאן חינוכית את "עיר המספרים" – סדרת אנימציה לילדים אשר הייתה מועמדת ל-7 פרסי אקדמיה.
באותה שנה השתתף גם בהפקת הסרט "אגדת חורבן" כמפיק אנימציה.
בשנת 2022 ביים את סרטו הארוך (75 דקות) הראשון – "מעלה קרחות", על פי ספרו של אפרים סידון, והיה שותף גם להפקה וכתיבת התסריט.
בשנת 2024 ביים את סרט האנימציה הארוך (85 דקות) של התסריטאי והיוצר תומר שריג, "ארמון החול".
משנת 1996 מרצה לאנימציה במחלקה לאמנויות המסך באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל.
נועם הוא בנו של הפסל והצייר דוד משולם.
יקיר פסטיבל Animix לשנת 2011.
"אולי פיל" – פרס האקדמיה לתוכניות ילדים 2018
"רוזלינד פרנקלין" (סרט עבור "אנו – מוזיאון העם היהודי") – פרס אסיף, 2016
2022 – מעלה קרחות – במאי, מפיק ותסריטאי
2021 – אגדת חורבן – מפיק אנימציה שותף
2015 – בין חולות ושביל קליפות – במאי ומפיק
2007 – הפיל שרצה להיות הכי – במאי ותסריטאי
1992 – "דירה להשכיר", כחלק מסרט ההנפשה "להיטים מצוירים משלנו" – במאי ויוצר
2021 – עיר המספרים – במאי ומפיק אחראי
2019 – הפלנטונים – במאי ויוצר
2018 – אולי פיל – במאי ראשי אנימציה
2008 – הניצוצות של מאור – במאי ויוצר
נועם שזיר הוא מדען מחשב ויזם יהודי-אמריקאי; מהדמויות המובילות בתחום הבינה המלאכותית והלמידה העמוקה.
תרומתו המשמעותית ביותר היא פיתוח ארכיטקטורת הטרנספורמר, שהובילה למהפכה בתחום מודלי השפה הגדולים.
כיום הוא משמש כסגן נשיא בגוגל, אחראי על פיתוח מודלי שפה וחלק מצוות ההנהגה של פרויקט ג'מיני.
שזיר נולד בפילדלפיה למשפחה יהודית - אביו היה מורה למתמטיקה רב-לשוני שהפך למהנדס ואמו הייתה עקרת בית.
סבו וסבתו ברחו מהשואה לברית המועצות.
את לימודיו האקדמיים השלים באוניברסיטת דיוק בין השנים 1994–1998, שם החל להתעניין בתחום המחשבים והבינה המלאכותית.
שזיר הצטרף לגוגל בשנת 2000. הישגו הראשון המשמעותי היה פיתוח מערכת תיקון השגיאות של מנוע החיפוש.
בשנת 2017 היה בין המחברים הראשיים של המאמר המכונן "Attention Is All You Need", אשר הציג את ארכיטקטורת הטרנספורמר.
מאמר זה נחשב לאבן דרך בתחום הבינה המלאכותית והוביל לפיתוח טכנולוגיות כמו GPT.
בשנת 2021 עזב שזיר את גוגל, על רקע תחושתו שהחברה אינה מתקדמת מספיק בתחום הבינה המלאכותית.
יחד עם עמיתו דניאל דה פרייטס הקים את Character.AI, חברה שפיתחה פלטפורמה המאפשרת למשתמשים לשוחח עם דמויות המבוססות על בינה מלאכותית.
החברה גייסה 193 מיליון דולר לפי שווי של מיליארד דולר, וצברה כ-20 מיליון משתמשים רשומים עד 2024.
באוגוסט 2024, במהלך יוצא דופן, שילמה גוגל 2.5 מיליארד דולר כדי להחזיר את שזיר וכ-30 עובדים בכירים מ-Character.AI.
במסגרת העסקה מונה שזיר לסגן נשיא בגוגל, אחראי על פיתוח מודלי שפה גדולים ופרויקט ג'מיני, לצד ג'ף דין ואוריול ויניאלס.
סרגיי ברין, ממייסדי גוגל, מילא תפקיד מפתח בהשבתו לחברה.
כיום מתגורר שזיר בפאלו אלטו, קליפורניה, יחד עם אשתו יעל שחם שזיר, העובדת גם היא בגוגל.
שזיר, יהודי אורתודוקסי חובש כיפה, ידוע בשמירה קפדנית על פרטיותו ובנוכחות מצומצמת ברשתות החברתיות.
נועם מיכאל הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה המשרת כמפקד חטיבת יפתח.
מיכאל התגייס לשייטת 13 ושירת כלוחם ומפקד צוות.
שימש מפקד פלוגת מסלול בחטיבת הצנחנים, ובשנים 2016-2018 פיקד על פלס"ר צנחנים.
בין לבין מילא תפקידי פיקוד בשייטת 13. ב-2021 מונה למפקד סיירת צנחנים, במהלך שירותו כמפקד הסיירת נפצע בהיתקלות עם מחבלים בג'נין.
ב-2025 מונה למפקד חטיבת יפתח.
נוער לנוער (נל"נ) היה ארגון נוער התנדבותי ישראלי.
ארגון "נוער לנוער" הוקם בשנת 1953 בעקבות שיטפונות בשכונות דרום תל אביב, תלמידי בתי הספר התיכוניים נענו לקריאתו של ד"ר שאול לוין מנהל המחלקה לחינוך בעיריית תל אביב ונחלצו לסייע לתושבים שנאלצו להתפנות מבתיהם ופונו לבתי ספר ביד אליהו והסביבה.
בהדרכתו של עובד העירייה יהודה הראל התגבש גרעין של תלמידי כיתות י-י'ב שהקימו את נוער לנוער תחת הסיסמה שירות לעם, עזרה לזולת.
ד"ר לוין היה הרוח החיה והאידאולוג כשהוא הולך בנתיב של תנועת שבטי הבונים שבראשה עמד בשנים לפני הקמת המדינה.
הארגון שהוקם היה ייחודי במספר מובנים, נועד להיות כלי חינוכי להכשרת הנוער ברוח של שירות לעם ולמולדת, ללא כל שייכות מפלגתית או פוליטית והוא התבסס על מנהיגות עצמית של בני הנוער בכל רמות הארגון.
לימים הוקמו סניפים גם בחיפה ובירושלים כשכל רשות עירונית מפעילה את הסניף במסגרת עצמאית.
בשנת 1967 הוקמה מסגרת ארצית לכל סניפי נוער לנוער בארץ.
מסגרת זו נחשבה כזרוע הישראלית – מחוז 14 של ארגון הנוער העולמי של בני ברית BBYO – B'nai B'rith Youth Organization.
הזמר משה דץ חיבר את המנון הארגון בעת שהיה חבר סניף חיפה, על בסיס הלחן של נתן כהן לשיר "קפה אצל ברטה".
בשנת 2005 התאחד הארגון עם "המועצה הציונית לנוער".
"נוער לנוער" התבסס על ארבעה ערכים מרכזיים המשרתים מטרת על אחת והיא חינוך לאזרחות טובה.
מנהיגות עצמית – ניהול עצמאי של הסניפים ושל ההנהלה הארצית בידי בני הנוער, כאשר המבוגרים המשמשים כ'רכזים' מתערבים באורח מינימלי בפעילות ולמעשה משמשים כיועצים ארגוניים להנהגת הסניף וכנציגי הארגון מול הרשויות, תפקידים שבמקרים מסוימים נעשו גם הם על ידי בני הנוער.
אחת לשנה התקיים "כנס סניפי" בו בחרו חברי הסניף את הנהגתו בהליך פרלמנטרי סדור.
בהתאמה, היו הסניפים מתכנסים לדון בחוקי התקנון הסניפיים וכך מחליטים אוטונומית אילו תפקידים ירכיבו את חברי ההנהגה הסניפית שלהם.
לרוב התפקידים הם: יו"ר הסניף, אחראי עזרה לזולת/התנדבות, אחראי עתודה/פעולות/הדרכה, אחראי פעילות חברתית, אחראֵי שכבות, דובר ומבקר (שאינו זכאי לקול בהצבעות ההנהגה).
שאר חברי הסניף עוּדדו לפעול במסגרת ועדות, בהתנדבות ובהדרכה, או בקידום יוזמות אישיות.
באופן דומה נבחרו גם ההנהגות האזוריות (צפון, מרכז ודרום) והארציות בכנסים האזורי והארצי.
הפעולות הועברו לסירוגין על ידי חברי סניף שונים שהדריכו את בני שכבתם, או בני שכבות אחרות.
סניפים אחדים פעלו במתכונת חמש-שנתית, וקיימו פעולות קבועות שבהן משתתפים חניכים בכיתות ח' עד י"ב, כשהמדריכים מכל שכבות הגיל.
עזרה לזולת – חינוך הנוער להיות אזרחים מעורבים ותורמים תוך מחויבות להתנדב במשך כל זמן חברותם בארגון על בסיס שבועי.
בהמשך הוכרה ההתנדבות במסגרת נל"נ בידי משרד החינוך לצורך פרויקט מחויבות אישית.
בנוסף אורגנו מבצעי התנדבות השונים בהגדרתם מההתנדבות השבועית בעצם היותם חד-פעמיים, ובמרבית המקרים מרובי משתתפים.
אהבת הארץ – ערך המתבטא בהכרת הארץ ונופיה ושיתוף צעירי הקהילה הדרוזית בחזון ובפעילות.
בהתאם לגישה ההומניסטית של הארגון ערך אהבת הארץ לא היווה משנה סדורה וספציפית שעל החניכים להאמין בה כי אם מונח ערטילאי המעלה שאלות באשר לאהבת הארץ והמדינה המייצג את הגישות השונות בחברה ומאפשר חשיבה ביקורתית ועצמאית בקביעת גישתו של חניך למעורבות חברתית ושמירה על איכות הסביבה.
קשר עם התפוצות – חיזוק הקשר בין חברי הארגון ליהודים מהתפוצות התבטא בעיקר בקשר קבוע עם ארגון הנוער של בני ברית, BBYO.
הקשר שהחל בסוף שנות ה-60, כלל חילופי מכתבים, אירוח משלחות של חברי BBYO בסניפי הארגון, ייצוג ישראל ונוער לנוער במשלחות לחו"ל בקרב חברי וצעירי קהילות יהודיות ובפני ארגונים יהודיים ומדיניים, השתתפות בכנסים בינלאומיים של BBYO, השתתפות במחנות נוער בינלאומיים ועוד.
עם הקמת המסגרת הארצית ב-1967 ההנהגה מקבלת מסגרת של שני "בתים":
הנהגה עליונה בה יושבים נציגי שלושת הגורמים המרכיבים את הפדרציה: המרכז הארצי, נציגי הרשויות המקומיות, נציגי מסדר בני ברית ישראל.
ההובלה החינוכית, השליטה בתקציב וזכות הווטו היו נתונים בידי ההנהגה העליונה.
ההנהגה הארצית המורכבת מנציגים נבחרים מכל הסניפים שנבחרו על ידי החניכים בסניף.
בראש ההנהגה הצעירה עומד נשיא-תלמיד כיתה יא' הנבחר אחת לשנה בכנס ארצי.
העיקרון המנחה ברמת הסניפים וברמה הארצית היה שלחניכים יש מרחב פעולה לעצב את מדיניות הארגון, להציע דרכי פעולה, לנווט את חיי היום יום בארגון ולהביא את כל אלה לאישור ההנהגה העליונה.
המרכז הארצי היה המבוגר האחראי המלווה את עבודת הנהגה הצעירה ובמקביל גם שותף לדיוני ההנהגה העליונה.
עם הקמתה של המסגרת הארצית, נפתחו סניפים נוספים כולל בכפרים הדרוזים בארץ.
כדי לגשר על הפערים וליצור שפה משותפת יזם המרכז הארצי את מבצע "קרוב לבבות" באמצעותו נוצרו מעגלי שיח בין סניפים בעיקר באזור הכרמל - חיפה, עוספיא ודליית אל כרמל.
ארגון BBYO (במקור B'nai B'rith Youth Organization Inc), הוקם במאי 1924 באומהה נברסקה, ארה'ב בשם Aleph Zadik Aleph - AZA, עשרים שנים מאוחר יותר הוקם ארגון הנשים BBG - B'nai B'rith Girls שהביא לשינוי משמעותי בפעילות, בתכנים ובפריסה של ארגון הנוער היהודי.
בשנת 2024 הושלמה שנת המאה של הארגון.
שיתוף הפעולה התבטא בעזרה כספית ניכרת מארצות הברית למימון המרכז הארצי, בהשתתפות נציגי בני ברית בהנהגה העליונה, בחילופי משלחות והשתתפות חברי נוער לנוער במחנות קיץ של B.B.Y.O בארצות הברית ואף אירוח הדדי בבתי המשפחות בארץ בארצות הברית ואף באירופה.
ארגון בני ברית בארץ פתח בקמפיין גיוס בוגרי נוער לנוער לשרותיו לפרויקטים מגוונים להתנדבות.
בראש הארגון עומד נשיא ארגון נוער לנוער, שנבחר על ידי הארגון באופן דמוקרטי בכנס העולמי (IC) שהיה חבר מהשורה בהנהגה של הארגון העולמי.
התנדבות ותרומה במעשים יומיומיים תוך כדי השתלבות בהתמודדות עם המבחנים ובעיות שהמדינה הצעירה נדרשה להעמיד להם פתרונות כמו קליטת עליה, הנחלת הלשון, הדרכה בבתי תלמיד ובמגרשי משחקים, השתלבות כמדריכי עזר במועדונים של אקי"ם ואיל"ן, מד"א ועבודה עם נוער עבריין.
נוער תלם היא תנועת הנוער של היהדות הרפורמית בישראל והיא הסניף הישראלי של תנועת הנוער העולמית נצר .
תנועת הנוער תלם נוסדה ב-1980 כתנועה בשם "תל"ם - נוער".
בשנת 1983 הפכה לשבט בתנועת הצופים העבריים ונקראה צופי תל"ם.
בשנת 1997 התפלגה התנועה מתנועת הצופים, והפכה לתנועת נוער עצמאית בשם נוער תל"ם.
בשנת 2018 הוחלט לשנות את שמה ל"נוער תלם" וששמה של התנועה אינו יותר "תנועה ליהדות מתקדמת", אלא "נוער תלם - תנועת הנוער של התנועה הרפורמית".
ההנהגה הארצית של התנועה ממוקמת בירושלים.
נוער תלם פועלת כתנועת נוער בלתי פורמלית ועיקר פעילויותיה מתבססות על פעילויות חברתיות, לימודיות וחווייתיות.
הפעילויות מתקיימות בקהילות התנועה הרפורמית ברחבי ישראל, מתוך התפיסה כי הנוער הוא המרכיב המרכזי להמשכיותן של הקהילות בכלל והתנועה הרפורמית בפרט.
נוער תלם היא הסניף הישראלי של תנועת 'נצר עולמי'.
תנועה זו מהווה משנת 2005 (לאחר הצטרפות תנועת הנוער הרפורמית של צפון אמריקה - NFTY כסניף צפון אמריקה של נצ"ר עולמי), את התנועה היהודית-ציונית הגדולה ביותר בעולם.
לאחר הקמת התנועה, מדי התנועה היו חולצה בצבע כחול כהה, שהייתה דומה לחולצת התנועה של תנועת "נצר" העולמית.
מדים אלה השתנו לאחר שהתנועה חברה לתנועת הצופים, ושינתה את מדיה למדים הסטנדרטיים של הצופים.
בתחילה, לאחר ההינתקות מתנועת הצופים, מדי התנועה היו חולצה בצבע בורדו ובצידה האחורי לוגו נוער תל"ם, כשעליו הציטוט "לא עליך המלאכה לגמור ולא אתה בן חורין להיבטל ממנה" ().
בשנת 2012 הוחלפו מדי התנועה לחולצה ירוקה (כצבע מדי נצ"ר), מקדימה סמל תנועת נצ"ר עולמי, מאחורה סמל נוער תלם ומעליו הכיתוב "צדק צדק נרדוף" (הטיה של הציטוט "צדק צדק תרדוף" )
נוער תלם מאמינה ופועלת למען העקרונות הבאים:
חינוך ליהדות פתוחה ופלורליסטית, על פי תפיסתה של התנועה הרפורמית.
שוויון בין כל בני האדם ובין המינים.
שאיפה לצדק חברתי - 'תיקון עולם'.
מעורבות חברתית, פיתוח מנהיגות והשפעה על חיי הקהילה.
חיזוק הזהות היהודית מתוך בחירה אישית.