tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), התשע"ב–2012: מחייב את חברת התעופה להסדיר את זכויות הנוסעים בעת ביטול טיסה, עיכוב טיסה ודחיית טיסה מצד חברות התעופה.
חוק רשות התעופה האזרחית, תשס"ה–2005: מסדיר את פעילותה של רשות התעופה האזרחית.
חוק רשות שדות התעופה, התשל"ז–1977: מסדיר את פעילותה של רשות שדות התעופה.
ישראל חתומה על שתי אמנות בין-לאומיות שעניינן תעופה אזרחית:
אמנת שיקגו (שמה הרשמי: אמנת התעופה האזרחית הבינלאומית): אמנה שהניחה את היסוד לארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית, ICAO, שהוא סוכנות מקצועית של ארגון האומות המאוחדות, המנסחת את העקרונות וההיבטים הטכניים של התעופה האזרחית הבינלאומית ומעודדת תכנון ופיתוח של תעבורה אווירית בדרך בטוחה ומסודרת.
ישראל הצטרפה לאמנה זו ב-24 במאי 1949.
אמנת ורשה: מסדירה את האחריות של חברות המוכרות שירותי תעופה בין-לאומיים לנוסעים, מטען וסחורות.
ישראל הצטרפה לאמנה זו ב-8 באוקטובר 1949.
בעקבות הסכמי השלום בין ישראל לשכנותיה נקבע בחוק רשות שדות התעופה כי הרשות תהיה אחראית גם על אחזקתם, פיתוחם וניהולם של מעברי הגבול היבשתיים שהוקמו בעקבות הסכמים אלה.
הרשות לחקירה בטיחותית בתעופה במשרד התחבורה והבטיחות בדרכים הוא הגוף הממלכתי הראשי בישראל האחראי לחקירת תאונות אוויריות, אסונות תעופה ותקריות אוויר.
תעוקת לב או תעוקת חזה (בלועזית: "אנגינה פקטוריס") היא תסמין לבבי המאפיין מחלת עורקים כלילית ומתבטא בכאבים בחזה הנובעים ממחסור באספקת חמצן לשריר הלב, לרוב בעקבות ירידה בזרימת הדם בעורק הכלילי.
תעוקת חזה מוגדרת כתחושת לחץ בחזה שלעיתים מקרין גם אל היד השמאלית, ללסת התחתונה ולבטן בשעת מאמץ.
בתעוקת חזה יציבה יש כאבים כאלו במשך מספר דקות, עד למנוחה.
בתעוקת חזה בלתי יציבה, הכאבים לא פוסקים - אף לא במנוחה.
הכאב נגרם משום שלא מגיע מספיק דם עם חמצן וחומרי מזון לשריר-הלב בשל היצרות באחד העורקים הכליליים או בגלל מאמץ יתר של שריר הלב.
טרשת עורקים היא מה שגורם להיצרות, במרבית המקרים.
גורמים אפשריים נוספים להופעת התעוקה, שמשפיעים על חומרתה, הם הרעלת חד-תחמוצת-פחמן, היפוגליקמיה, עומס גופני ואף עומס נפשי ("תסמונת הלב השבור"), גורמים זיהומיים (למשל חיידק ההליקובקטר, נגיפים וייתכן גם גורמים הקשורים לזיהום סביב השיניים), ובנוסף לכך גם אנמיה, צריכת סמים ונטילת תרופות מסוימות.
הטיפול המקובל בתעוקת לב כולל שינוי הרגלי חיים, שמירה על ערכים תקינים של כולסטרול, לחץ דם וסוכר (למשל אצל חולי סוכרת).
בנוסף נדרש טיפול בתעוקה עצמה, כולל תרופות להרחבת כלי דם (ניטרטים), תרופות להורדת העומס על הלב (חוסמי בטא וחוסמי תעלות סידן) ולעיתים יידרש גם צנתור לב ובמידת הצורך - ניתוח מעקפים.
גורמי סיכון עיקריים להתפתחות מחלת לב איסכמית, ובפרט תעוקת לב, כוללים בין היתר עישון, יתר לחץ דם ומחלת הסוכרת.
החולה הטיפוסי הסובל מתעוקת לב הוא לרוב גבר מעל 50 או אישה מעל גיל 60, המתלוננים על אפיזודות של חוסר נוחות בחזה, בדרך כלל מדובר בתעוקה קצרה המבטאת איסכמיה (אי אספקת חמצן) חולפת של שריר הלב.
לרוב לא מדובר בכאב ממש, אלא מתוארת תחושת חנק, לחץ בחזה, אי נוחות וכבדות, ורק לעיתים נדירות מדובר בכאב של ממש.
כשמבקשים מן המטופל להראות את מיקום התחושה הוא יצביע לרוב באגרופו על עצם החזה, בניסיון לבטא לחץ משמעותי (קרוי גם "הסימן ע"ש לוין").
התעוקה עצמה אורכת בין 2 ל-5 דקות, ולעיתים מקרינה לכתף, ללסת, לגב ולרום הבטן.
חוסר הנוחות האמור מתגבר במאמץ, בקור, לאחר ארוחה כבדה או בעת התרגשות, אם כי הוא עלול להופיע גם בעת מנוחה, או בלילה (אנגינה דקוביטוס).
רוב החולים יודעים לציין באיזו רמת פעילות תתחיל התעוקה, למשל: "לאחר עליה במדרגות".
חולים אלו סובלים כאמור מתעוקת לב יציבה.
עם זאת, יש חולים שהתעוקה משתנה אצלם ויש קושי בהערכת הסף ממנו והלאה תיווצר תעוקה.
חולים אלו יכולים לתאר למשל תעוקה אפילו במאמץ קל בבוקר, אם כי בצהריים הם מסוגלים לבצע מאמץ גופני גדול בהרבה ללא תעוקה.
התעוקה עצמה לרוב חולפת בתוך 5-1 דקות, בין אם הפעילות הגופנית פסקה או שהחולה נח ונטל תרופה (לרוב, ניטרוגליצרין - המרחיב את כלי הדם).
אצל נשים ואצל חולי סוכרת, ההסתמנות הקלינית לעיתים שונה, כשהתיאור הרלוונטי הוא "angina equivalent"- כלומר, תסמינים של עייפות, בחילות, קוצר נשימה, מיקום לא טיפוסי של הכאב, וכו'.
נשים מהוות אתגר נוסף מאחר שאצלן יש לעיתים תסמינים קליניים של תעוקה אך ללא הוכחה לחסימת העורקים הכליליים הגדולים (הסיבה לתעוקה במקרים כאלו יכולה להיות מחלת כלי דם קטנים יותר, ו"העברת תחושת כאב לא תקינה" של הלב).
הכאב הוא ביטוי קליני לתופעת איסכמיה בשריר הלב, עקב מחלת לב איסכמית שבה, כתוצאה מהתהוות של טרשת עורקים במרבית המקרים, יש היצרות של כלי הדם המספק דם לאותו אזור בשריר הלב, כך שבשעת עליה בביקוש לחמצן אין יכולת לספק דרישה זו.
חולה אשר יש חשד לגביו כי הוא סובל תעוקת לב, צריך להישאל בין היתר, את השאלות הבאות:
האם התעוקה מופיעה בתדירות גבוהה יותר אחרי מאמץ, והאם היא מעירה אותו משנתו;
האם יש ברקע אירוע של שבץ, או מחלת עורקים פריפרית (הבאה לידי ביטוי למשל בצליעה לסירוגין);
האם יש רקע משפחתי של סיפור דומה (גבר בדרגת קרבה ראשונה למטופל שסבל ממחלת לב איסכמית מתחת לגיל 55, או אישה מתחת לגיל 65);
האם למטופל מחלות נוספות כסוכרת, היפרליפידמיה, יתר לחץ דם, וכן האם הוא מעשן.
אם החולה לא חש תעוקה תוך כדי הבדיקה הגופנית, קשה להתרשם מממצאים גופניים, אך יש להעריך קיומה של טרשת עורקים באזורים שונים - כגון אוושות על פני הקרוטידים, דופק מופחת בגפיים תחתונות ואנאוריזמה של האאורטה הבטנית.
לעיתים ניתן להתרשם מהגדלה של הלב ומאוושה בלב עצמו.
קיימת חשיבות לשלילת פתולוגיות אחרות כגון היצרות מסתם אבי העורקים, אי-ספיקת מסתם אבי העורקים, יתר לחץ דם ריאתי וקרדיומיופתיה היפרטרופית מאחר שמחלות אלו כשלעצמן גורמות לתעוקה לבבית גם בהיעדר מחלת לב איסכמית.
בדיקה גופנית תוך כדי התקף תעוקה תועיל לאבחנה, כי תעוקת לב יכולה להביא לקול לב שלישי או רביעי (קולות לב) וכן לממצאים נוספים.
קיימות שלוש צורות של אנגינה פקטוריס-
תעוקת לב יציבה או טיפוסית – זוהי תעוקת הלב הקלאסית, אשר מופיעה במאמץ.
רבדים טרשתיים חוסמים את העורקים הכליליים בלב ומפריעים לזרימה, וכאלה עולה צריכת החמצן, לרוב במאמץ, הזרימה המוגבלת דרך העורק לא מספיקה.
סימן אבחנתי חשוב בזמן ההתקף, הוא ירידת המקטע ST בבדיקת אק"ג (המקטע אשר במהלכו שרויים כל שריר הלב בדה-פולריזציה)- אשר חולף יחד עם היעלמות הכאב.
תעוקת לב על שם פרינצמטאל (Printzmetal angina) או תעוקה מעווית כלי הדם (vasospastic angina): זוהי צורה של תעוקת לב אשר מופיעה בזמן מנוחה ונגרמת על ידי כיווץ של עורק כלילי (לרוב במקום שכבר עבר היצרות בעבר) ולא כתוצאה ממאמץ יתר אם כי עלולה להחמיר במאמץ יתר.
במקרים אלו באק"ג ניתן לראות עלייה של מקטע ST.
בין הגורמים לתעוקת חזה על שם פרינצמטל - עישון ונטילת אספירין.
תעוקת לב לא יציבה היא מצב, שיכול להופיע אצל חולה אשר קודם לכן סבל מתעוקת לב יציבה, אך יכול להתרחש ללא תנאי מקדים זה.
ההתקפים בתעוקת לב זו מתרחשים בתדירות הולכת וגוברת.
משך הכאב ארוך יותר וחומרתו קשה יותר.
הכאב מופיע לאחר מאמץ קטן או אפילו בזמן מנוחה.
בחולים מסוימים עלולה תעוקת לב זו להתקדם לאוטם ואף למוות פתאומי.
תעוקה זו משלבת בין היתר רבדים טרשתיים, הופעת קרישי דם ועווית של העורק הכלילי.
למעשה, הגורם העיקרי בהתהוות מחלה זו הוא הפחתה בזרימת הדם הכלילית כתוצאה מהתלכדות טסיות דם והתהוות רובד טרשתי.
אף שהאבחנה של תעוקת לב יכולה להיעשות גם על סמך הריאיון הרפואי והבדיקה הגופנית בלבד, ניתן לקחת בדיקות נוספות אשר יאששו את האבחנה:
רמות חלבון מגיב C (C-RP) – חלבון העולה במצבי דלקת ונמצא כגורם סיכון בלתי תלוי למחלת לב איסכמית.
בדיקות אק"ג, הדמיה וצנתור לבבי
בדיקת אק"ג יכולה להיות תקינה אצל חולים עם תעוקת לב, אולם לעיתים ניתן לראות שינויים במקטע ST ובגל T, וכן סימנים להיפרטרופיה של חדר שמאל ולהפרעות קצב והולכה אשר מאפיינים מחלת לב איסכמית.
כל הסימנים הללו יכולים להופיע גם במחלות לבביות אחרות (כלומר, אינם ספציפיים), אולם כאשר סימנים אלו מופיעים בזמן התקף תעוקתי ועוברים לאחריו (למשל, שינויים בגל T ובמקטע ST) הם יותר ספציפיים לתעוקת לב.
מאחר שהקליניקה בתעוקת לב לרוב מתרחשת בזמן מאמץ, המבחן היעיל לאבחון מחלה זו הוא בביצוע אק"ג במאמץ, כלומר ביצוע ארגומטריה, לרוב על גבי מסילה.
מבחן המאמץ מסתיים כאשר יש תלונות גופניות (כגון תעוקה, סחרחורת, עייפות קשה, קוצר נשימה חריף) או תיעוד תוך כדי באק"ג על צניחה של מקטע ST ביותר מ-2 מ"מ או התפתחות של טכיקרדיה חדרית.
במקרה שהמטופל לא מסוגל לבצע פעילות גופנית, ניתן לבצע הדמיה של הלב על ידי מיפוי גרעיני, אקוקרדיוגרפיה, דימות תהודה מגנטית ללב או טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים ללב.
מבחן "חיובי" של אק"ג במאמץ הוא מבחן שבמהלכו מתועדת ירידה במקטע ST של לפחות 1 מ"מ הנמשך מעל 0.08 שניות.
לעיתים המבחן חיובי למרות שאין תעוקת לב, ולעיתים המבחן שלילי על אף קיומה של התעוקה (חיובי כוזב ושלילי כוזב, בהתאמה).
עם זאת, נמצא כי גברים מעל גיל 50 המתייצגים עם תלונה טיפוסית של תעוקת לב, ואשר פיתחו תעוקת לב במהלך הבדיקה, סובלים בכ-98% מן המקרים ממחלת לב כלילית.
התוויות נגד לביצוע מבחן מאמץ כוללות תסמינים של תעוקת לב במנוחה ב-48 השעות האחרונות, קצב לא סדיר של שריר הלב, דלקת חריפה של שריר הלב, אי-ספיקת לב לא מאוזנת, היצרות חריפה של מסתם אבי העורקים, יתר לחץ דם ריאתי קשה ואנדוקרדיטיס זיהומית.
דימות נוסף של שריר הלב יכול להיעשות באמצעות ביצוע מיפוי תלוים של הלב וכן באמצעות אקוקרדיוגרפיה ואמצעי דימות אחרים.
מבחן מאמץ על ידי מיפוי לב הוא מבחן בו מודגמים האזורים האיסכמיים בשריר הלב לאחר מאמץ.
המאמץ יכול להיעשות גם בצורה תרופתית על ידי מתן תרופות המביאות לעלייה בדרישת הלב לחמצן כגון דיפירידמול או דובוטמין.
באותו האופן, ניתן לבצע גם בדיקת אקוקרדיוגרפיה במאמץ (תרופתי או גופני).
במידת הצורך ובהינתן התוויות מסוימות, ניתן לבצע צנתור לב.
הפרוגנוזה הצפויה לחולי תעוקת לב תלויה במידת החומרה של המחלה.
קיימים סימנים במהלך בדיקות ההדמיה המרמזים על סיכון גבוה לאירועים כליליים עתידיים.
צנתור לב המדגים עליה בלחץ החדרי בסוף הדיאסטולה ועליה בנפח החדרי, כמו גם ירידה במקטע הפליטה, מצביעים כולם על בעיה בתפקוד החדר השמאלי ועל פרוגנוזה שאינה טובה.
הטיפול בתעוקת לב מתחלק לשינוי באורחות חיים (ביצוע פעילות גופנית מותאמת, הפסקת עישון ודיאטה), מניעה או הפחתה של גורמי סיכון (למשל טיפול בדיסליפידמיה, הורדת לחץ דם וכדומה) וטיפול בתסמינים עצמם.
מטרת הטיפול בתסמינים היא להגביר את אספקת החמצן לשריר הלב (על ידי חומרים מרחיבי כלי דם כמו ניטרטים למשל, או על ידי ניתוח מעקפים, צנתור וכו'), או לחלופין, להוריד את דרישת החמצן של שריר הלב על ידי הורדת פעילות הלב, כגון מתן חוסמי בטא וחוסמי תעלות סידן.
גורם מרכזי המשפיע על דרישות החמצן הוא המכפלה הכפולה: המכפלה של קצב הלב בלחץ הדם הסיסטולי, ומטרת הטיפול היא להוריד מכפלה זו.
ניטרטים – תרופות אשר משמשות הן לכאב חריף והן לטיפול מונע.
ניטרוגליצרין הוא תרופה ניטרטית המקובלת בטיפול במקרים של תעוקת לב.
הניטרטים משחררים חנקן חמצני אשר מרחיב כלי דם, מביאים לפתיחה של תעלות אשלגן (גורם להיפרפולריזציה והרפיה) ובנוסף מעכבים את כניסת הסידן לתאים.
ניטרטים מביאים להרחבה מהירה וחדה של כלי הדם, ולכן הם מועדפים בטיפול חריף.
ההשפעות הקליניות של שימוש בניטרטים הן הרפיה בוורידים ובעורקיקים, אשר מביאים לירידה בלחץ הדם, בעומס שלפני הלב ובעומס שאחריו.
כתוצאה מכך דרישות החמצן יורדות.
תופעות הלוואי הן טכיקרדיה רפלקסיבית כתוצאה מהירידה בלחץ הדם ואפקט אינוטרופי חיובי, כלומר הגברת יכולת ההתכווצות.
תופעות לוואי נוספות הן תת-לחץ דם תנוחתי וכאב ראש.
ישנה התוויית נגד לשילוב ניטרטים יחד עם מתן ויאגרה, עקב הסכנה להורדת לחץ דם משמעותית.
דוגמאות לניטרטים: ניטרוגליצרין, איזוסורביד דיניטראט ואיזוסורביד מונוניטרט.
חוסמי תעלות סידן תלויות מתח – תרופות מקבוצה זו חוסמות את תעלת הסידן מסוג L-type.
כתוצאה מכך, חלה ירידה בכניסת הסידן לשריר, ולכן עוצמת ההתכווצות בלב תרד, ואילו כלי הדם יתרחבו.
לרוב נהוג לטפל בחוסמי תעלות סידן במקרים של טיפול ממושך בתעוקת לב קלאסית או מעווית כלי הדם, מצבים של יתר לחץ דם כרוני ולאחר אוטם של שריר הלב.
לא נהוג לתת תרופות מסוג זה במקרים חריפים, והן עלולות להיות מסוכנות במקרים של אי-ספיקת לב.
מאחר שחוסמי בטא הראו עלייה בתוחלת החיים לאחר אוטם לבבי וחוסמי תעלות סידן לא הדגימו עלייה כאמור, מועדף הטיפול בחוסמי בטא אצל מטופלים עם תעוקת לב ותפקוד פגוע של החדר השמאלי.
עם זאת, חוסמי תעלות סידן ניתנים במצבים שבהם אין תגובה מספקת לחוסמי בטא וניטרטים, באי סבילות לתופעות הלוואי של חוסמי בטא (עייפות, דיכאון וירידה בתפקוד המיני), סיפור של אסתמה או מחלת ריאות חסימתית, בעיות הולכה משמעותיות, תעוקת לב מעווית כלי הדם או מחלת כלי דם עורקיים היקפיים.
חוסמי בטא – תרופות אלו מסוגלות להוריד את צריכת החמצן של שריר הלב באמצעות ירידה בפעילותו.
חוסמי בטא לא פועלים בדרך של הרחבת כלי דם, אלא על ידי הורדת קצב הלב.
משתמשים בהם לאחר אירוע של אוטם שריר הלב, וטיפול בתעוקת חזה לא יציבה.
התרופות לא מיועדות לשימוש בתעוקה מעווית כלי הדם.
שילוב של חוסמי בטא יחד עם ניטרטים מוביל להורדת לחץ דם (על ידי הניטרטים) ולביטול הטכיקרדיה הרפלקסיבית (על ידי חוסמי בטא).
פותחי תעלות אשלגן – תרופות אלו פותחות תעלת אשלגן ומסייעות במקרים של תעוקת לב כתוצאה מההרפיה הנגרמת לשריר.
טיפול בתעוקת לב על ידי נוגדי קרישה: תעוקת לב נגרמת לרוב כתוצאה מחסימה של עורק על ידי רובד טרשתי, שעליו עלול להתפתח קריש דם, ומכאן שחלק מהתרופות לטיפול הן תרופות אנטי-תרומבוטיות, ומטרתן להמס את הקריש שנוצר בעורקים ולשחזר את זרימת הדם:
אספירין – חומר המעכב התלכדות טסיות דם, על ידי עיכוב ייצור של פרוסטגלנדינים.
אספירין משמש לטיפול כרוני בחולי תעוקת לב, וגם לטיפול באוטם חריף של שריר הלב או כמעקב לאחר ניתוחי מעקפים.
טיפול באספירין על בסיס יומי הראה ירידה באירועים כליליים אצל מטופלים הסובלים מתעוקה כרונית ואצל מטופלים לאחר אוטם לבבי, כמו גם אצל גברים מעל גיל 50, ללא תסמינים כלשהם.
קלופידוגרל – תרופה מקבוצת נוגדי התלכדות הטסיות אשר פועלת על הרצפטור P2Y12 ADP ומונעת התלכדות של טסיות.
קלופידוגרל הראתה תוצאות דומות לאלו של מתן אספירין, וניתן לתת קלופידוגרל לחולים הסובלים מתופעות לוואי הקשורות בנטילת אספירין, כגון אלרגיה, דימום מדרכי העיכול או דיספפסיה (חוסר נוחות בטנית).
כיום מקובל לתת טיפול משולב של קלופידוגרל ואספירין למשך שנה אצל חולים שעברו צנתור אשר כלל השמת תומכן, אולם לא נמצא יתרון ממתן משולב של אספירין וקלופידוגרל אצל חולים אשר סובלים מתעוקת לב כרונית יציבה.
טיפול על ידי מעכבי ACE הוכח כיעיל אצל חולים עם מחלת לב איסכמית הנמצאים בסיכון גבוה, למשל כאלו הסובלים גם מסוכרת, בעיה בתפקוד החדר השמאלי או בעיה בשליטה על לחץ הדם או על רמות הכולסטרול (תחת טיפול בסטטינים ותרופות להורדת לחץ דם).
עם זאת, לא הוכח כי מתן תרופות אלו לחולים ללא סיכון מוגבר אכן מפחיתה אירועים כליליים.
אצל חולים הממשיכים להציג תסמיני תעוקה, ולא מגיבים לטיפול המקובל, ניתן לשקול מתן טיפולים חדשים כגון רנולזין, אשר פועלת ככל הנראה על ידי חסימה של תעלות סידן מסוג late inward.
ישנה התוויית נגד למתן תרופה זו במצבים של בעיות תפקוד של הכבד או אצל חולים הנוטלים תרופות אשר מאריכות את מקטע QT.
טיפול על ידי צנתור כלילי נשקל במצבים בהם התסמינים לא נעלמים, יש בעיה בתפקוד החדר השמאלי, אין תגובה טובה לתרופות או שיש איסכמיה חריפה.
הצנתור נעשה באמצעות החדרת צנתר המלווה בבלון ובהנחת תומכן כדי לפתוח את העורק החסום.
ההחלטה בין ניתוח מעקפים לבין צנתור קשורה למידת החסימה ומיקומה, וכן מספר כלי הדם המעורבים.
כיום נהוג כי חולים אשר מציגים חסימה של שלושה כלי דם לפחות, או חסימה של העורק הכלילי השמאלי הראשי, במיוחד חולים הסובלים בנוסף מסוכרת וכן מתפקוד לקוי של החדר השמאלי, הם חולים המועמדים לניתוח מעקפים, בעוד שחולים המציגים תמונה קלה יותר יכולים לעבור צנתור לבבי.
אצל חולים הסובלים מתעוקת לב יציבה, לא הוכח כי טיפול באמצעות צנתור הראה עדיפות על פני טיפול אופטימלי תרופתי, כלומר לא מפחית את שיעור המוות או האוטם הלבבי.
זאת לעומת חולים עם תעוקת לב לא יציבה, אשר צנתור אצלם הדגים שיפור בתוצאה הכוללת.
עד כה דווחה הצלחה בפתיחת העורקים החסומים בכ-95% מן המקרים, אולם חסימה מחודשת מתרחשת בתוך חצי שנה אצל כ-20% מהמקרים (ותסמינים תעוקתיים יהיו אצל כ־10%).
כיום השימוש בתומכנים המשחררים תרופה (drug eluting stent) הביא לירידה של מתחת ל-10% בסיכון להיצרות מחודשת של העורקים (restenosis).
על מנת להפחית את הסיכון להיווצרות קריש על גבי התומכן מומלץ טיפול באספירין במשך לפחות שנה לאחר הצנתור.
לאחר יצירה של פוטנציאל פעולה בשריר, נכנס אליו סידן דרך תעלות סידן תלויות מתח.
הסידן אשר נכנס לא מביא לכיווץ שריר הלב, אולם הוא נקשר לרצפטור שעל דופן הרשתית הסרקופלזמית, ובפרט הקולטן לריאנודין.
הקישור לקולטן מביא לפתיחת המאגר ולשחרור של רמות סידן גבוהות לציטופלזמה של תא השריר.
הסידן נקשר לטרופונין, וחלה אינטראקציה בין מיוזין לאקטין אשר מביאה לכיווץ השריר.
הגברת עוצמת הכיווץ מתבצעת על ידי המערכת הסימפתטית, אשר מביאה לקישור של נוראדרנלין ואדרנלין לקולטנים שלהם ולעלייה ברמות הסידן בציטופלזמה (ומניעת חזרתו למאגרים).
מכאן, שעל מנת להקטין את עוצמת הכיווץ יש לתת תרופות אשר חוסמות את הקולטנים הסימפתטיים (חוסמי בטא) או לחלופין תרופות אשר מעכבות את תעלות הסידן.
כדי ליצור הרפיה של כלי הדם, ניתן להשתמש בניטרטים או בניטריטים אשר מרחיבים את כלי הדם.
מחוז תעִז הוא מחוז בדרום מערבה של תימן.
בירת המחוז היא העיר תעִז שהיא העיר השלישית בגודלה בתימן.
המחוז הוא הגדול ביותר בתימן מבחינת אוכלוסייה (2,402,569) והמחוז ה-11 בגודלו מבחינת שטח (10,677 קמ"ר).
המחוז גובל בדרום מזרח עם לחג', בצפון מזרח עם א-דאלע ואיב ועם אל-חודיידה בצפון.
תעלומת ה"חד-קרן" הוא הספר האחד עשר בסדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" שכתב ואייר הסופר והצייר הבלגי ארז'ה.
רצועות הקומיקס של עלילת הספר הוצגו לראשונה במהלך שנת 1943 בצבע.
בישראל יצא הספר בגרסה עברית 1969.
ספר ההמשך של ספר זה הוא הספר "אוצרו של רקהם האדום".
בזמן ההליכה בשוק בבריסל, טינטין רוכש דגם של ספינה ישנה בשם "החד-קרן", כמתנה עבור חברו קפטן האדוק.
במהרה שני אנשים, אספן בשם איוואן איוואנוביץ' סכרין, ואדם בשם ברנבי, מנסים נואשות לקנות מטינטין את הדגם במחיר גבוה, אך לשווא.
טינטין מגיע לדירתו שם שלגי מפיל את הספינה ושובר את התורן הראשי שלה.
כשטינטין מראה להאדוק את דגם הספינה, הוא מבין שזהו דגם של ספינת אחד מאבותיו, סר פרנסיס האדוק.
הדגם נגנב, וטינטין שחושד בסכרין, מגלה שיש לו דגם זהה, שגם הוא נגנב.
בחזרה בדירתו, טינטין מגלה קלף מגולגל על הרצפה, ומבין שהיה חבוי בתורן הדגם.
על הקלף מצוי רמז למיקומו של אוצר גדול, ומתברר שקיימים שלושה דגמים שונים, שמכילים כל אחד קלף, שביחד מצביעים על מיקום האוצר.
לפי קפטן האדוק, ספינתו של סר פרנסיס הותקפה על ידי הפיראט רקהם האדום, שהעביר אליה את אוצרו וכלא את סר פרנסיס.
לאחר שפרנסיס הצליח לברוח מכבליו, הוא הרג את הפיראט וטיבע את הספינה, ולכן יודע את מיקום האוצר.
ברנבי מגיע לביתו של טינטין, ומנסה להעביר לו מידע חשוב כשהוא נורה בגבו.
לאחר מכן היורים חוטפים את טינטין, בחושבם שהוא מחזיק שניים משלושת הקלפים, אך הוא מצליח לחמוק ומתקשר לקפטן האדוק, שמגיע ביחד עם הבלשים תומסון ותומפסון שעוצרים את החוטפים.
בנוסף, תומסון ותומפסון עוצרים כייס, שמתברר כקלפטומן כפייתי.
באחד הארנקים שגנב הם מגלים את שתי מגילות הקלף החסרות, וטינטין יוצא לחפש את האוצר.
עלילת הספר, שולבה עם עלילת הספרים "הסרטן בעל צבתות הזהב" ו"אוצרו של רקהם האדום" בסרט ההנפשה האמריקני משנת 2011 "הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן".
תעלול החבובות הגדול הוא סרט בלשי השני של החבובות.
זהו סרט החבובות היחיד שביים ג'ים הנסון.
הסרט הופץ ב-26 ביולי 1981, אחרי העונה האחרונה של סדרת הטלוויזיה "החבובות", והוא צולם כולו באנגליה.
קרמיט הצפרדע, פוזי הדוב וגונזו הגדול מגלמים עיתונאים שעובדים בשביל "הכרוניקל היומי".
קרמיט ופוזי מגלמים צמד כתבים, ואילו גונזו הוא הצלם שלהם.
שלושתם מנסים לצלם שוד יהלומים ממעצבת האופנה ליידי הולידיי (דיאנה ריג), אולם גונזו צילם תרנגולת ואת קרמיט ופוזי וזה גרם להם לפספס את השוד.
בעקבות כך מנהל העיתון "הכרוניקל היומי" (ג'ק וורדן) כעס עליהם ואיים לפטר אותם.
עם סכום כסף קטן, החליטו קרמיט, פוזי וגונזו לטוס ללונדון כדי לראיין את ליידי הולידיי.
אולם הם ישבו בארגזים והם נאלצו לנחות בלונדון באמצעות הארגזים כי המטוס טס לאיטליה.
בלונדון הם לקחו מלון זול וזנוח בשם "מלון האושר", שם הם פוגשים את פופס, סקוטר, רולף הכלב, ד"ר שן והלהקה החשמלית ועוד כל מיני דמויות.
למחרת קרמיט נכנס למשרדה של ליידי הולידיי, אולם במקום זאת הוא התאהב במיס פיגי, שבאה לראיון עבודה, וחשב שהיא מעצבת האופנה ליידי הולידיי, קרמיט ופיגי הלכו לבית ריטזי והופתעו על ידי האזרחים הבריטים נוויל (ג'ון קליז) ודורסאס (ג'ואן סנדרסון).
במסעדה, התכשיט של ליידי הולידיי נגנב על ידי אחיה הנתעב, ניקי (צ'ארלס גרודין), והעוזרות שלו קרלה, מרלה ודרלה, דוגמניות צמרת.
ניקי גרם למיס פיגי להתאהב בו והפליל אותה בגנבת התכשיט.
ניקי ועוזרותיו מתכננים לשדוד את "יהלום הבייסבול" היוקרתי, לרוע מזלם גונזו ריגל אחריהם ושמע את תוכניתם.
קרמיט והחבורה תכננו גם הם תוכנית לעצור את הגנבים ולשחרר את מיס פיגי.
החבובות נסעו למוזיאון מלורי כדי למצוא את יהלום הבייסבול לפני שהגנבים ימצאו.
שם הם מונעים מהגנבים לשדוד את היהלום על ידי משחק בייסבול.
בינתיים, מיס פיגי בורחת מהכלא, רוכבת על אופנוע בעודה שוברת את החלון של מוזיאון מלורי ודורסת את ניקי אשר מחזיק בקרמיט כבן ערובה.
כמו כן היא מחסלת את הדוגמניות במכות קראטה.
כאשר המשטרה הגיעה, פיגי זוכתה מכל אשמה וניקי והדוגמניות נעצרו.
הסרט מסתיים כאשר קרמיט, פיגי ושאר החבובות חוזרות לאמריקה כאשר נזרקו מהמטוס עם הצנחנים.
דיאנה ריג - ליידי הולידיי
צ'ארלס גרודין - ניקי הולידיי
ג'ים הנסון - קרמיט הצפרדע, רולף הכלב, ד"ר שיניים, וולדורף, הטבח השוודי ומגיש החדשות
פרנק אוז - מיס פיגי, פוזי הדוב, חיה וסם העיט
ג'רי נלסון - פלויד פפר, הארי המטורף, לו זילנד ולואיס קזאגר
ריצ'רד האנט - סקוטר, סטטלר, ג'ניס, סוויטמס וביקר
דייב גולז - גונזו הגדול, ד"ר בנזן האנידו, זוט ובורגארד
סטיב וייטמיר - ריזו העכברוש וליפס
לואיז גולד - אנני סו
קת'רין מולן - גאפר החתול
קרול ספיני - אוסקר הרטנון
ג'ק וורדן - מר מייק טארקניאן, מנכ"ל עיתון הכרוניקל
רוברט מורלי - ג'נטלמן בריטי ליד הנהר
פיטר יוסטינוב - נהג משאית
ג'ים הנסון - אורח במסעדה
פרנק אוז - כתב של הכרוניקל
מייקל רובינס - הנדרסון, שומר מוזיאון המלורי
ריצ'רד האנט - נהג מונית
ג'רי נלסון - איש בפארק, קריסטין נלסון מגלמת את בתו שחושבת שקרמיט הוא דוב
תעלול קטלני 2 (במקור: F/X2) הוא סרט מתח פעולה אמריקאי משנת 1991 בבימויו של ריצ'רד פרנקלין ובכיכובם של בריאן בראון ובריאן דנהי.
זהו סרט המשך לסרט "תעלול קטלני" משנת 1986.
רולי טיילר (בריאן בראון) מתבקש על ידי שוטר שהוא בעלה לשעבר של חברתו, לעזור למשטרה לתפוס רוצח סדרתי, תוך שימוש במומחיות שלו כאמן אפקטים מיוחדים.
עם זאת, כאשר הדברים משתבשים והשוטר נהרג, רולי חושד כי גורם מושחת בתוך המשטרה טמן לו פח.
הוא קורא לעזרתו של חברו הוותיק ליאו מקארת'י (בריאן דנהי) שיחקור את המוות.
יחד, השניים מגלים רמזים המובילים אותם אל תיק חקירה ישן, העוסק במדליוני זהב גנובים שהיו חסרים במשך עשרות שנים.
בינתיים, הרוצח המסתורי מנסה להרוג את רולי ואת משפחתו, בניסיון להשמיד כל ראיות לרצח השוטר.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותבריאן בראוןרולנד "רולי" טיילרבריאן דנהיליאו מקארת'ירייצ'ל טיקוטיןקים ברנדוןג'ונה גליסוןליז קנדיעוזרת לתובע המחוזיפיליפ בוסקוריי סילאקשוטר במשטרת ניו יורק
סרט ההמשך לא זכה להצלחה כמו קודמו.
הסרט קיבל ביקורות שליליות ולציון 25% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 12 ביקורות.
תעלול קטלני (במקור: F/X) הוא סרט מתח פעולה אמריקאי משנת 1986 בבימויו של רוברט מנדל ובכיכובם של בריאן בראון, בריאן דנהי, דיאן ונורה, קליף דה יאנג, מייסון אדמס וג'רי אורבך.
כמו כן, משתתפת בסרט אנג'לה באסט, בתפקידה הקולנועי הראשון.
רולי טיילר (בריאן בראון), מומחה לאפקטים מיוחדים עם מוניטין שנבנה על ידי עבודתו הרבה על סרטים רבים בתקציב נמוך (סרטי אימה, בעיקר), נשכר על ידי מחלקת המשפטים של ארצות הברית במטרה לביים את הירצחו של הגנגסטר הנודע ניקולאס דה-פרנקו (ג'רי אורבך), על מנת שיוכל להיכנס אל התוכנית להגנת עדים.
רולי מסכים, אולם העניינים מסתבכים.
במקביל, בלש משטרת ניו יורק ליאו מקארת'י (בריאן דנהי) חוקר את מעשה הרצח (מבלי לדעת שהוא מזויף), כאשר רולי הוא החשוד המרכזי, ולא מבין מדוע משרד המשפטים אינו משתף פעולה עם חקירתו - עד אשר האמת במלואה נחשפת.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותבריאן בראוןרולנד "רולי" טיילרבריאן דנהיליאו מקארת'ידיאן ונורהאלןקליף דה יאנגליפטוןמייסון אדמסאדוארד מייסוןג'רי אורבךניקולאס דה-פרנקואנג'לה באסטכתבת טלוויזיה
הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 85% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 20 ביקורות.
שנה פרס קטגוריה תוצאה 1987 פרס אדגר הסרט הטוב ביותר
תעוקת לב לא יציבה (Unstable angina) היא סוג של תעוקת לב המאופיינת על ידי קריטריונים מסוימים המבטאים החמרה קלינית.
באופן כללי, אנשים עם מחלות לב כליליות יכולים להציג תמונות קליניות שונות, החל מאנשים שאינם מציגים תלונות כלשהן, חולים עם תעוקת לב – כאבים בחזה הנמשכים מספר דקות בשעת מאמץ וחולפים עם סיום המאמץ, חולים עם תעוקת לב לא יציבה ועד לחולים עם אוטם שריר הלב.
ההגדרה של תעוקת לב לא יציבה היא תעוקת לב, עם אחד או יותר מהמאפיינים הבאים:
התעוקה מתרחשת במנוחה או במאמץ קל מאוד ולרוב נמשכת מעל 10 דקות
התעוקה בעלת אופי חמור והחלה לאחרונה (בחודש וחצי האחרונים)
התעוקה היא בעלת אופי של מתגבר ("קרשנדו"), כלומר יותר ממושכת ויותר חזקה בעוצמתה לעומת תעוקות קודמות.
אדם המציג תמונה של תעוקת לב לא יציבה כאמור לעיל, יחד עם סמנים ביולוגיים לבביים מוגברים, מאובחן עם אוטם שריר הלב ללא עליית מקטע ST, ובראשי תיבות NSTEMI.
הסיבה השכיחה ביותר להיווצרות של תעוקת לב לא יציבה היא ככל הנראה קרע של רובד טרשתי, המביא בתורו להיווצרות קריש דם שאיננו חוסם לחלוטין את העורק הכלילי.
סיבות אחרות כוללות מצבים שבהם יש החמרה מתקדמת בחסימת העורק, עלייה בביקוש לחמצן מסיבה כלשהי (אנמיה למשל) על גבי עורק כלילי מוצר מלכתחילה, וכן מצבים כגון חסימה דינמית (תעוקת לב של עווית כלי הדם כגון פרינצמנטל).
בביצוע צנתור לב לחולים אלו, ניתן לראות כי במרבית המקרים יש מחלה של עורק אחד בלבד (כ-40% מן המקרים), ול-30% יש מחלה של שני עורקים.
אנגיוסקופיה הדגימה במקרים אלו קיומו של קריש דם לבן (כלומר, עשיר בטסיות), זאת בשונה מקריש דם אדום (הכולל גם פיברין) אשר נצפה במצבים של אוטם שריר הלב.
ההסתמנות הקלינית של חולים עם תעוקת לב לא יציבה כוללת כאב בחזה, הממוקם מאחורי עצם החזה ולעיתים גם ברום הבטן, אשר יכול להקרין לצוואר, לכתף השמאלית ולזרוע.
אצל נשים, התמונה הקלינית לעיתים שונה וכוללת קוצר נשימה וחוסר נוחות בטנית.
במידה שהאזור הפגוע בלב גדול, המטופל יכול להתייצג גם עם הסתמנות קלינית הדומה לאוטם לבבי – חיוורון, טכיקרדיה, הזעה קרה וכדומה.
בבדיקת אק"ג ניתן להתרשם אצל עד מחצית מן החולים בפתולוגיות שונות: היפוך גלי T, ירידה של מקטע ST ולעיתים עלייה חולפת של מקטע ST.
כל שינוי או סטייה במקטע ST, אפילו קטן יחסית, יכול לרמז על נזק גדול יותר.
בבדיקות מעבדה, אצל חלק מן החולים, יש עלייה ברמת הסמנים הלבביים, בהם טרופונין וקראטין קינאז (CK-MB).
עלייה בסמנים אלו, כאמור, מגדירה את תעוקת הלב כאירוע של אוטם שריר הלב ללא עליית ST (NSTEMI).
נמצא קשר ישיר בין רמת העלייה בטרופונין לבין שיעור התמותה, אולם לעיתים עליות קלות בטרופונין הן תוצאה של מצבים לבביים או ריאתיים אחרים (תסחיף ריאתי, מיוקרדיטיס), ולעיתים עליות קלות אצל חולה עם היסטוריה קלינית לא ברורה אינן נחשבות אבחנתיות לאירוע לבבי.
במסגרת הטיפול בחדר מיון מתבצעת הערכה מי מהחולים נמצא בסיכון גבוה יותר לפתח אוטם לבבי ומי מן החולים יכול להשתחרר הביתה לאחר ביצוע סדרה של בדיקות.
כך למשל, מטופל המציג כאבים בחזה עובר בדיקות סדרתיות של אק"ג וסמנים לבביים, אשר לרוב נלקחים לאחר 6 שעות ושוב לאחר 12 שעות.
במידה והסמנים הלבביים לא מוגברים והחולה אינו כאוב, נשקל המשך למבחן מאמץ.
אם החולה מציג שינויים באק"ג וכן עליית סמנים לבביים, הוא מועבר לאשפוז לצורך הערכה ובמידת הצורך התערבות.
ביסוס ההתערבות הטיפולית בחולים נבנה על מנגנון הקרוי ריבוד סיכונים.
אחד המדדים לריבוד סיכונים נקרא מדד TIMI.
בהתאם לרמת הסיכון של החולה נקבעת רמת ההתערבות הטיפולית – טיפול באמצעות צנתור, תרופות וכדומה.
באופן כללי, חולים המציגים תמונה של תעוקת לב לא יציבה ו-NSTEMI נמצאים תחת השגחה במיטה עם ניטור אק"ג מתמשך.
הטיפול התרופתי כולל טיפול המיועד להקל על הכאב הנגרם כתוצאה מאיסכמיה של שריר הלב (טיפול אנטי-איסכמי) וטיפול נוגד קרישה (טיפול אנטי-תרומבוטי).
טיפול אנטי-איסכמי: הכאב בחזה מוקל עם מתן ניטרטים מתחת ללשון או בצורה של ספריי.
אם הכאב ממשיך לאחר מספר דקות, ניתן ניטרוגליצרין תוך-ורידי עד לחלוף תסמינים.
נמנעים ממתן תרופות ממשפחת הניטרטים בנוכחות תת-לחץ דם או לאחר שימוש בתרופות כגון ויאגרה במהלך היומיים טרם הופעת תעוקת הלב עקב חשש לתת-לחץ דם חריף.
טיפול נוסף מלבד טיפול בניטרטים הוא מתן חוסמי בטא, המשמש טיפול עיקרי אנטי-איסכמי.
מטרת הטיפול הוא בהורדת קצב הלב לכ-60 פעימות בדקה.
טיפול בחוסמי תעלות סידן ניתן במקרה שהחולה לא יכול ליטול חוסמי בטא או במקרה שגם תחת מינון אופטימלי של חוסמי בטא וניטרטים נמשכים הכאבים.
לטווח ארוך נשקל מתן סטטינים ומעכבי ACE.
יתרה מכך, נמצא כי מתן טיפול אגרסיבי בסטטינים לפני התערבות צנתורית הביא לירידה בסיבוכים, ועל כן מומלץ להתחיל עם טיפול בסטטינים מיד עם תחילת הטיפול באירוע.
טיפול אנטי-תרומבוטי: טיפול זה כולל ראשית מתן אספירין במינון ראשוני של 325 מ"ג ומינון נמוך לאחר מכן.
במקרה שהמטופל מועמד לעבור צנתור, יש לתת בנוסף קלופידוגרל.
תרופה נוספת בשם פרסוגרל הראתה עיכוב טסיות מהיר יותר במחקרים קליניים, וכן תוצאות טובות יותר בהשוואה לקלופידוגרל בכל הקשור לסיכון לשבץ מוחי, אוטם לבבי ומוות לבבי פתאומי, אולם במחיר של דימום מוגבר כתופעת לוואי.
בנוסף לטיפול באספירין ופלביקס כאמור לעיל, קיימות כיום ארבע אפשרויות לטיפול נוגד קרישה (אנטי-קואגולנטי): הפארין, אנוקספארין, פונדפארינוקס וביוולירודין.
טיפול באנוקספארין למשל, הראה עדיפות בחלק מן המחקרים על פני טיפול בהפארין בהפחתת אירועים לבביים חוזרים.
פונדפארינוקס היא תרופה המעכבת באופן בלתי ישיר את גורם הקרישה 10a, והיא הראתה יעילות דומה לאנוקספארין אולם עם פחות דימומים כתופעת לוואי.
התרופה ביוולירודין – מעכב ישיר של תרומבין – נמצאה דומה ביעילותה לתרופות שהוזכרו לעיל בחלק מן המחקרים.
טיפול שמרני מול התערבותי: נמצא כי אצל חולים המדגימים סיכון מוגבר (בעלי מספר גורמי סיכון, עליה בסמני הלב ושינויים במקטע ST), יש תועלת בהתערבות על ידי צנתור תוך כדי האשפוז (במהלך שתי היממות שלאחר האשפוז) ולאחר שניתן הטיפול התרופתי כאמור לעיל.
אצל חולים אחרים, מקובלת הגישה השמרנית (watchful waiting) הכוללת מתן תרופות והשגחה בלבד.
התעזיה (בפרסית: تعزیه או تعزیت; בערבית: تعزية) הוא מנהג אבלות תאטרלי אסלמי שיעי שמטרתו לתאר את הסבל שחווה חוסיין, נכדו של הנביא מוחמד ובנו של עלי, בימיו האחרונים, ולהתאבל עליו.
המושג לא מתייחס למחזה, אלא מכיל בתוכו מספר מנהגי אבלות הסובבים את חוסיין שהתפתחו והתעצבו במהלך השנים.
המילה "תעזיה" מגיעה מן השפה הערבית ומשמעותה המילולית היא ניחומים.
הופעותיו המאוחרות יותר של מנהג אבלות זה מזכירות במקצת את מחזות הפסיון שהיו נפוצים בימי הבינים באירופה.
על פי זוכה פרס נובל אליאס קנטי, " סבלו...
של חוסיין נעשה לליבתה של האמונה השיעית".
כאמור, הסיפור מציג את ימיו האחרונים של חוסיין, בשנת 680 לספירת הנוצרים או 61 לפי הלוח שנה האסלמי.
מרבית אירועי התעזיה מתרחשים במישור כרבלא, הממוקם מעט מעל שישים וחמישה קילומטרים דרום מערבית לבגדד המודרנית.
שם, חוסיין מצא את מותו בקרב על טבעה של הדת המתגבשת בין שני המחנות המצויים במידה מסיימת עד היום באסלאם (השיעה והסונה).
חוסיין וחסידיו, שהאמינו ששושלת הנהגת האסלאם צריכה לעבור לצאצאי מוחמד (שכונו אימאמים).
לעומתם, בני אומיה הובלו בין היתר על ידי פירושם המדיני לאסלאם.
בעקבות תפישה זאת וסיבות אחרות, האחרונים עמדו על כך שתפקיד המושל צריך לעבור לפי מנהגים ערבים קדומים.
הקרב החל כאשר כ-4,000 מחייליו של יזיד הראשון, מנהיג בני אומיה באותה תקופה, הציבו מארב לחסידיו של חוסיין, כ-72 לוחמים ומשפחתו, ודרשו מהם להכיר ביזיד כמנהיג האסלאם.
חיילי יזיד מנעו מחוסיין ומפלגתו מים ואוכל עד אשר יכריזו כי הם מוותרים על שאיפותיהם לרשת את מוחמד ולהנהיג את האומה האסלאמית.
לאחר עשרה ימי מצור, חוסיין לא אמר נואש, וצבאו של יזיד החל לטבוח בתומכיו של חוסיין.
כל הגברים, מלבד בנו של חוסיין, נהרגו, וכל הנשים נלקחו לעבדות.
על פי המסורת, הטבח בוצע בעשירי במוחרם (החודש הראשון בלוח השנה האסלאמי), והיום תאריך זה מכונה העשוראא'.
בתקופה זו נוהגים השיעים לבצע טקסי הזיכרון ואבל שונים לאימאם חוסיין.
התעזיה צמחה בתרבות הפרסית על בסיס מנהגים דומים מהתקופה הקדם אסלמית.
טקסים המציגים בצורה תאטרלית את מעלליהם ודאבוניהם של אלים היו מקובלים בתקופה הזורואסטרית ולפניה.
בין טקסים אלה נערך גם טקס לזכרו של האל מיתרה, במהלכו היו הסוגדים חובשים מסכות ומחקים את התלאות שעבר האל על במה.
כמו כן, היה נהוג גם לשחזר את סיפורו של זריר.
זריר היה אחיו של המלך ויסטספ שהמיר את דתו לדת הזורואסטרית.
בעקבות ההמרה הדתית הותקפה ממלכתו של ויסטספ, וזריר נפל בקרב להגן על הדת החדשה.
זריר, בדומה לחוסיין, הפך למודל של הקרבה עבור קידוש האל.
אתוסים, מנהגים אלה ודומיהם היוו קרקע פורייה להתפתחות התעזיה האסלמית.
מנהג האבלות העתיק ביותר לזכרו של חוסיין, שהיה למעשה התעזיה הראשונה, התקיים בבגדאד ב-963. מנהיג שיעי בויהידי בשם מועיז א-דוולה הורה על קיום יום אבל לאומי ביום השנה לרצח חוסיין, שבו על כל השווקים להיות סגורים ועל אנשים להתלבש בשחורים.
על פי חוקרים אחרים, השלב הראשון של התעזיה כלל גם תהלוכות אבל וקריאת קינות והספדים לחוסיין ולשאר הרוגי כרבלא.
בשלבים מאוחרים יותר במאה התשיעית נוסף לתעזיה נוהג של ניפנוף מקלות באוויר ושטיפת סחבות במקור מים בקרבת מקום.
מצעד אבלות זה לא היה חלק מהתהלוכה בעשירי במוחרם, אלא בוצע בחודש מהר (חודש השני בלוח הפרסי שמקביל כיום לספטמבר).
מנהג זה נוסף בעקבות רצח הסולטן עלי באופן שמזכיר את מותו של האימאם חוסיין.
לאורך התהלוכה נהוג לקונן על מותו של חוסיין, ועם הזמן נהייתה מיוחסת יותר לחוסיין מאשר לסולטן.
התפתחותם של טקסי התאבלות המוניים על חוסיין ונופלי כרבלא נעצרה עד המאה ה-16 עקב שליטה סונית כמעט רציפה לאורך כל העולם המוסלמי.
לאורך שנים שבהם נעדרו הטקסים ההמונים, התפתחו ספרות ופסיקות הלכתיות שעוסקות בקדושים מעונים.
התפתחויות אלה תרמו להעשרת התופעה דרמטית בשלבים מאוחרים יותר.
בתחילת המאה השש-עשרה עלה השלטון הספווי באיראן, ואיתו הדת השיעית.
עם עלייתו של שלטון שיעי חווה המנהג פרץ התחדשות בזמן קצר.
האפשרות לקיים את מנהג האבלות ללא חשש עודד שצף יצירתיות של אומנים רבים בנושא התעזיה.
סוגות כתיבה רבות ומגוונות עברו במהירה לעסוק וליצור עבור התעזיה.
סביב שנת 1500 כתב מולא חוסיין כאשפי את סיפור קרב כרבלא בפעם הראשונה בשירה ובפרוזה.
מנהגי האבלות לא התפתחו רק בתחום המילה הכתובה בתחילת המאה ה-16. גם בתחום התאטרלי התבצעו חידושים סביב הנצחת חוסיין.
עם עלייתה של השושלת הספווית החלו מספרי הסיפורים להציג את הפרוזות שנכתבו.
סיפורים אלה סופרו תחילה במסגדים ובכינוסים גדולים סביב תחילתו של חודש המוחרם.
רבים ממספרי הסיפורים השתמשו בספרו של כאשפי כמקור לסיפורם.
עם השנים התפתח מנהג לפיו בין פרק לפרק הוזמן מספיד שהציב את הקהל במעגל, ועודד אותו לחזור אחרי קריאות ההספד שלו תוך כדי שהם מכים בחזם.
למעשה, שילובו של הקהל במחזה מהווה עד היום חלק בולט מין התעזיה.
צורה נוספת של העברת סיפורים שהייתה נפוצה באיראן באותה תקופה והציגה גם את סיפורו של חוסיין היא פרדה קהאני.
בסגנון העברת סיפור זה, אדם אחד מעביר את הסיפור ומאחוריו קנבס שעליו מצויר ציור המהווה סוג של תפאורה לסיפורו.
המספר משתמש בציורים אלה על מנת להכניס את קהלו עמוק יותר אל תוך הסיפור.
מושאי הציורים היו מגוונים, והם הכילו סצנות אפיות ומקראיות, ולא פעם את קרב כרבלא.
מספר הסיפור לא הגביל עצמו לקריינות, ותכופות היה גם משחק את הדמויות במטרה להעמיק את הקשר בין הצופים לסיפור.
בנוסף למנהגים אלו, נהגו המתאבלים לציין את יום עשוראא על ידי קיום תהלוכה בעלת אמוציות רבות ברחובות.
השיירה כללה מבחר אמצעים תאטרליים הכוללים בין היתר תחפושות, ארונות קבורה מדומים, שלטים ודגלים.
לכל אחד מאמצעים אלה משמעות סימבולית רחבה.
כיום התעזיה היא דרמה משוכללת בעלת רבדים וטקסים רבים.
היא מתחילה מהמצעד אל תוך תיאטראות בהם מתנהלת ההצגה.
הצעדה מקיפה את הבמה והשחקנים והקהל מנגנים ושרים הספדים תוך כדי הלקאה עצמית כהכנה לקראת המחזה עצמו.
במאה ה-18 התפתחו מבנים ייעודיים להצגת התעזיה, אשר כונו תעקיה או חוסייניה.
גודלם נע ממבנים המסוגלים להחזיק תריסר בני אדם עד כאלו המסוגלים להכיל כ-1,000 איש.
עם זאת, גם בתיאטראות הגדולים הקפידו לשמור על מבנה המקשר בין המופע לצופים.
ייצוג הדמויות על במה מתבסס על אמצעים כמו תחפושות, צורות דיבור, אביזרים ואפיון פיזי.
השחקנים לא נוהגים ללבוש בגדים התואמים לתקופת כרבלא וחלק מהם אף משתמשים בלבוש עדכני אותו הם מנסים להתאים לדמות אשר הם מציגים.
תכופות הצדיקים לובשים לבן, משכילים מרכיבים משקפי ראייה ואנטגוניסטים מרכיבים משקפי שמש.
כמו כן, גיבורי הסיפור לרוב ישירו את שורותיהם ולעומתם הרשעים ידקלמו את שורותיהם.
בעבר נהגו השחקנים להקריא את שורותיהם מדף כחלק מהנחיה הלכתית שמטרה להבדיל את השחקנים מהדמויות הקדושות.
כיום השחקנים לא קוראים מדף וצוללים עמוק לתוך המחזה ולתוך דמויותיהם.
המנהג מתקיים לאורך עשרת הימים הראשונים בחודש מוחרם ושיאו הוא ביום העשירי, שבו מתבצע מחזה המציג את נפילתו של חוסיין.
הנוכחות של התעזיה בצורה כה חיה בתוך התרבות האיראנית מאפשר להדביק לה גם משמעויות פוליטיות.
בזמן המהפכה האסלמית רוחאללה ח'ומייני הומשל לחוסיין והשאה ליזיד הראשון ואז שוב במלחמת איראן עיראק ארגוני התעמולה האיראנים נעזרו בדימויים מהתעזיה.
לא רק שהגבולות הרוחניים של התעזיה חורגים מגבולותיו של מנהג דתי, התעזיה עצמה גם נדדה מחוץ לגבולות הגאוגרפיים של איראן וניתן למצוא מנהגים דומים בדרום אסיה, בחלקים שיעים בעולם הערבי ואפילו באיים הקריביים.
תעלומות סילבסטר וטוויטי היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית שהופקה על ידי האחים וורנר הנפשה שבבעלות האחים וורנר.
"סבתא" (Granny) היא בלשית מקצועית הנקראת פעמים רבות לבוא לעזרה כדי לפתור תעלומות ברחבי תבל.
כל תעלומה, מסתורית ככל שתהיה, נפתרת בהצלחה על ידי "סבתא".
"סבתא" לוקחת עמה כדרך קבע את שלוש חיות המחמד שלה: טוויטי, קנרית צהובה (ממין זכר), הקטור, כלב בולדוג בעל כוח פיזי רב (אולם גם בעל תיאבון גדול יתר-על-המידה) וסילבסטר, חתול הנחוש תמיד לאכול את טוויטי ולעולם לא מצליח.
חיות-המחמד מסייעות ל"סבתא" במשימותיה מלבד סילבסטר ששם את עיקר תשומת-הלב בנסיונותיו לאכול את טוויטי.
נסיונותיו הכושלים לאכול את טוויטי "עולים לו ביוקר".
כשהיו במקסיקו, למשל, חשקה נפשו לאכול את טוויטי בתוך טורטייה.
אולם טוויטי לא היה בפנים והחריפות העזה שבטורטייה הוציאה אותו מכליו (כפי שאמרה "סבתא": "סילבסטר, חתול שאכל פלפל לא יפסיק ליילל").
"סבתא", כאמור, פותרת בהצלחה את כל התעלומות.
כאשר היא גויסה לפתור את תעלומת לבני-הגברים האבודים היא הייתה בחופשה.
צמד חוצנים, שמאוחר יותר התגלה כי הוא האחראי לאבידה, נעצר כשלמעשה "סבתא" לא לקחה על עצמה את התפקיד למצוא את האחראי למקרה.
מי שעצר אותם היה פקח אשר כיבה את האש שנדלקה עקב התרסקות החללית של החוצנים בטענה כי "אסור להדליק אש ללא אישור".
הוא גילה את הלבנים שנטמנו בתוך תא בחללית.
הוא היה בטוח כי "סבתא" פתרה תעלומה זו, ואף הודה לה.
תעלומה במכולה הירוקה הוא סרט דוקו-בלשי של הבמאי טל חיים יופה שבו הבמאי עוקב אחרי תולדות משפחה, שלא הכיר קודם, בעקבות מציאה מקרית של תמונות ומסמכים משפחתיים במכולת אשפה ירוקה.
במהלך הסרט מתגלה לנו משפחה, משפחת וולקוביץ, שסיפורה הוא למעשה סיפורה של המדינה: ההורים הם זוג ניצולי שואה שהגיעו לארץ לאחר המלחמה, בנם יליד הארץ, בחור יפה תואר, נהרג במלחמת יום הכיפורים ובתם, ממייסדי שלום עכשיו, נפטרה עקב רשלנות רפואית בניסיונה להיכנס להריון.
בסרט נשמע רק קולו של הבמאי, גם כשהוא משוחח עם בני המשפחה נשמע ברקע קולו שלו שמתאר את תוכן השיחה.
זהו סרטו השני של טל יופה.
גם סרטו הבא, "קלמנטינה" עוסק בחקירת תולדות משפחה - הפעם משפחתו שלו.
יום אחד באפריל בשנת 2007 ברוכבו על האופנוע ברחובות פלורנטין שם לב טל יופה לערימת מסמכים ותמונות ישנות המבצבצת מתוך פח אשפה.
טל מסתקרן ומחליט לקחת את המסמכים אליו הביתה שם הוא פורס אותם על השטיח ומנסה לגלות מידע על האנשים מאחורי התמונות.
על אחורי אחת התמונות כתוב "הלה רוזן שנת 1940", טל מסיק שזו תמונה מהמלחמה והוא מחפש את השם במאגר השמות באתר יד ושם.
בהמשך הוא עוד יחזור לאתר הזה.
בנוסף הוא מוצא בין המסמכים מכתב ממדינת ישראל להורים שכולים המבשר להם על נטיעת עץ ביער קק"ל לזכר בנם שנפל שוע וולקוביץ.
בעקבות המכתב מחפש טל באתר ההנצחה לחיילי צה"ל מידע על שוע.
הוא מוצא את מקום קבורתו ומגיע לשם ביום הזיכרון לחללי צה"ל כדי לנסות ולפגוש את בני משפחתו של שוע.
בבית העלמין הוא פוגש את הגרוש של ריבי וולקוביץ, אחותו של שוע, שממשיך לפקוד את קברו של שוע גם 34 שנה לאחר המלחמה וכן חברים מהפנימייה בה למד שוע.
תחילה מתייחסים אליו בחשדנות, לא מבינים למה בחור שלא שייך למשפחה שואל אותם כל כך הרבה שאלות.
עם הזמן הם נפתחים אליו, ומספרים לו את סיפוריהם.
לכאורה הסרט היה יכול להסתיים כאן אבל אז טל מבין שבני המשפחה לא מכירה ענפים רבים מהמשפחה שהושמדו בשואה.
למשל, על קברה של האם, פולה וולקוביץ, רשום שם אביה בלבד ללא שם אמה שנספתה בשואה - כלומר אפילו בעלה לא ידע את שמה של אמה.
טל לא מוותר והוא פונה למדור לחיפוש קרובים ברדיו, במטרה לגלות מידע על ההורים פולה ויעקב וולקוביץ', מהתקופה בה גרו בפולין או ברוסיה.
בעקבות הפנייה אכן פונים אליו אנשים שהכירו את ההורים.
במהלך המסע טל משתמש באמצעים נגישים לכל אחד ובזכות הנחישות שלו מצליח לגלות מידע רב.
הסרט למעשה מתאר את המסע שעושה הבמאי ביחד עם הצופים, כאשר לאט לאט מתגלים לנו עוד ועוד פרטים.
שיא הסרט הוא בגילוי שמה של הבת שרה שנפטרה בגיל שנה בקווקז והשלמת העץ המשפחתי של משפחת וולקוביץ.
בסופו של עריכת הסרט מסר טל את כל החומרים שאסף לסיון בן ארי ביתם של ריבי וולקוביץ ומתי בן ארי שהיא השריד האחרון למשפחה.
פרס ע"ש יוהנה פרנר בפסטיבל ראש פינה
תעלה נגד טנקים (תעלת נ"ט) היא תעלה שנועדה למנוע מעבר של טנקים ורכב קרבי משוריין.
התעלה רחבה דייה כך שטנק לא יכול לעבור על פניה ועמוקה מספיק כך שכאשר הטנק ייפול לתוכה הוא לא יוכל לצאת (למשל: על ידי נסיעה אחורנית).
חלק מתעלות הנ"ט אף מוסוות על מנת שכוח האויב לא יראה אותן ואז יוכל להתכונן אליהן בעוד מועד.
כמו כן, כאשר התעלה מוסווית טנקים יכולים ליפול אל תוך התעלה, דבר שמשבית אותם בפועל.
כיום רוב צבאות העולם מצוידים באמצעים לטפל בתעלות נ"ט, בהם גשרים ניידים וטנקי גישור שנועדו לגשר על התעלה, וציוד מכני הנדסי שיכול לפרוץ את התעלה ולמלא אותה בעפר.
בדרך כלל, טנקי הגישור נועדו לאפשר מעבר מהיר של התעלה כדי להמשיך בהסתערות ובקרב (הנדסת סער) בעוד שתפקיד הדחפורים הוא למלא את התעלה בעפר ובכך לאפשר מעבר של כוחות גדולים בבטחה וביעילות (מעבר קבע).
בצה"ל החיל האחראי על חפירת תעלות נ"ט מחד ועל פריצתן וגישורן מאידך הוא חיל ההנדסה הקרבית.
בישראל ישנן תעלות נ"ט, שנחפרו במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים כנגד חיל השריון הסורי וכיום משמשות את חיל ההנדסה לאימונים.
תעלולי סקפן הוא מחזה פארסי בן שלוש מערכות, פרי עטו של המחזאי הצרפתי מולייר.
הגיבור הראשי, סקפן, דומה לדמות הארכיטיפית 'סקפינו'
זהו עיבוד של הקומדיה הרומית "פורמיו" מאת פובליוס טרנטיוס אפר.
הצגת הבכורה של המחזה הייתה ב-24 במאי 1671, בבימויו ובכיכובו של מולייר בתיאטרון פאלה רויאל בפריז.
מולייר היה אז בשיא הצלחתו המקצועית, כמנהל להקת התיאטרון של לואי ה-14 ואיש תיאטרון בעל שם.
הוא הספיק להעלות עד אז את מחזותיו הידועים "הקמצן", "דון ז'ואן" ו"טרטיף".
ארגנט – אביהם של אוקטב וזרבינט
ז'רונט – אביהם של ליאנדר והיאסינט
אוקטב – בנו של ארגנט
זרבינט – בתו של ארגנט
ליאנדר – בנו של ז'רונט
היאסינט – בתו של ז'רונט
סקפן – משרתו של ליאנדר, נוכל
סילבסטר – משרתו של ארגנט
נרין – אומנת של היאסינט
סקפן נוהג לשקר ולהערים על אנשים כדי להשיג את מטרותיו.
הוא אדם שחצן ויהיר שפועל כאילו הוא מסוגל להשיג הכול.
אולם, הוא גם גאון דיפלומטי.
הוא מצליח לתמרן את הדמויות השונות ולהפעיל אותן זו כנגד זו בקלות ועם זאת מצליח להשיג את מטרתו העיקרית – לעזור לזוגות הצעירים.
בהיעדרם של אבותיהם, אוקטב נושא בחשאי את היאסינט וליאנדר מתאהב בחשאי בזרבינט.
אולם האבות שבים מטיול עם תוכניות נישואים לבניהם.
לאחר שסקפן שומע מהבנים תחינות רבות לעזרה, הוא נעתר לכך לבסוף.
מולייר, תעלולי סקפן, נוסח עברי: נתן אלתרמן, תל אביב?
פרנק דנלופ וג'ים דייל, סקאפינו : קומדיה (על פי "תעלולי סקאפין" מאת מולייר).
עברית: עדה בן נחום, רמת-גן : מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי", בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, 1988.
1. תעלולי סקאפאן, תיאטרון האהל, הצגת בכורה: אפריל 1950
יוצרים: עברית – מנשה לוין, הצגה – י.
שווארץ, המוזיקה והמנצח – א.
בדר, משחקי ביניים – מ.
משתתפים: סקאפאן – יעקב בן-סירא, ארגנט – ז.
נירית, ליאנדר – שמוליק עצמון, אוקטב – א.
2. תעלולי סקפן, תיאטרון לילדים ולנוער שליד משרד החינוך (כיום תיאטרון אורנה פורת), הוצג בשנים 1974-1973
יוצרים: תרגום – נתן אלתרמן, בימוי – יוסף מילוא, עיצוב תפאורה ותלבושות – אלי סיני, עיצוב תאורה – יחיאל אורגל.
משתתפים: גדי יגיל, מישה נתן, דוד שליט, מוסקו אלקלעי, עזריאל אשרוב, רפי טיילור, חנה ריבר.
3. סקאפינו, תיאטרון באר שבע, הצגת בכורה: 26 בינואר 1981
יוצרים: עיבוד מודרני לתעלולי סקפן מאת פרנק דנלופ וג'ים דייל, תרגום – עדה בן-נחום, בימוי - דן רונן, תפאורה ותלבושות – לידיה פינקוס גני, תאורה – ג'ודי קופרמן, ניהול מוזיקלי – פולדי שצמן.
משתתפים: אוטאביו - יהודה מור, סילבסטרו - דני מוג'ה, סקאפינו – נתן דטנר, ג'אצ'ינטה - לאה אורשר, ארגאנטה - מרק חסמן, ג'רונטה – יוסי יבלונקה, ליאנדרו - יוסוף אבו ורדה, קארלו - דורון תבורי, דורבינטה - טטיאנה קנליס-אולייר, אומנת - ג'טה לוקה, מלצר - שלמה סדן, מלצרית - יפה ברוך.
4. תעלולי סקפן (פארק הירקון), תיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה: 19 ביולי 1983
יוצרים: מחזאי - מולייר וחיים חפר, תרגום – נתן אלתרמן, בימוי - שמואל בונים, עיצוב תפאורה ותלבושות - מישל ביילין, מוזיקה - רפי קדישזון, תאורה - בן-ציון מוניץ.
שחקנים: סקפן - עזרא דגן, סמדר ברנר.
5. תעלולי סקאפן, תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 28 בדצמבר 1994, מספר הצגות: 42
יוצרים: תרגום ועיבוד – אורן נאמן, רוני פינקוביץ'; בימוי - רוני פינקוביץ', תפאורה - איתן לוי, פזמונים - אורן נאמן, מוזיקה - בועז ברקת, הדרכה קולית - אלוירה כוחנוף, תנועה - איזי מרטין, שפה ודיבור - נגה יתומי רביב, תלבושות - איריס רטינסקי, תאורה - נתן פנטורין.
שחקנים: סקאפן - יוסי טולדו, אוקטב - רועי ששון, ליאנדר – ליאור אשכנזי, ארגנט – חנן גולדבלט, ז'רונט – עזרא דגן, ז'רבניט – שרית וינוגרד, היאסינט – יולי הר-גיל, נרין - שרית חן, סילבסטר – נתי רביץ, קארל- אמיתי יעיש.
נגנים - רוני צדיק, ישראל נחום, בועז ברקת.
רקדנים - שחר שמיר, חבקוק דהבני.
6. תעלולי סקפן, תיאטרון החאן, הצגת בכורה: 19 בדצמבר 2009
יוצרים: נוסח עברי – נתן אלתרמן, בימוי – אודי בן-משה, עיצוב במה – פרידה קלפהולץ-אברהמי, תלבושות – דנה צרפתי, מוזיקה – קרן פלס, תאורה – רוני כהן.
משתתפים: ויטלי פרידלנד – סקפן.
אריה צ'רנר – ארגנט, יואב היימן/איתי זבולון – אוקטב, שמרית לוסטיג – היאסינט, יהויכין פרידלנדר – ז'רונט, אודי רוטשילד/אריאל וולף – ליאנדר, נילי רוגל – זרבינט, נרין, ארז שפריר – סילבסטר.
"תעלומה בכחול" הוא רומן מאת ג'ון ד.
מקדונלד, שיצא בעברית בשנת 1966 בהוצאת שוקן.
גיבור הספר הוא גיבורו הקבוע של מקדונלד, הבלש הפרטי טראביס מק-גי.
זהו הספר הראשון בסדרת הספרים שכתב מקדונלד אודותיו.
עלילת הספר נפתחת כאשר הבלש הפרטי הקשוח טראביס מק-גי, גיבורו הראשי של מקדונלד, נשכר על ידי קאטי בר, קאטי בר שגורלה לא שפר עליה.
אביה מת בכלא הצבאי לאחר שנאסר על שרצח קצין.
נוסף על כך הנוכל אמברוז "ג'וניור" אלן, גבר חייכני וחסון, אשר שבר את ליבה, גנב את כספה והצליח להניח את ידו על האוצר הנסתר שאביה החביא מאז ימי מלחמת העולם השנייה.
מק-גי מגלה עד מהרה כי בעברו של "ג'וניור" אלן לא מעט פשעים ומעשים אכזריים, בעיקר כנגד נשים.
מק-גי, העובד למען השבת רכוש שנגזל, לבעליו החוקיים, תוך שהוא מקבל כשכר את מחצית הרכוש המושב, מבטיח לסייע לקאטי בתמורה למחצית מן הרכוש שישיב.
תעלומה באחוזת פמברלי היא מיני-סדרה בריטית בת שלושה חלקים המבוססת על רומן באותו שם מאת הסופרת פ.ד.
העלילה נסובה סביב תעלומת רצח והדמויות לקוחות מהספר "גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטן.
הסדרה שודרה לראשונה ב-26 עד 28 בדצמבר 2013 בערוץ BBC One.
בישראל שודרה הסדרה גם בשם "מוות בפמברלי".
אוקטובר 1803, שש שנים אחרי נישואיהם של מר דארסי ואליזבת' בנט, כפי שסופר ב"גאווה ודעה קדומה".
ערב אחד, ג'ורג' ויקהאם ואשתו לידיה (אחותה של אליזבת') בדרכם לנשף באחוזת פמברלי, ואיתם נמצא קפטן דני.
ויקהאם ודני מתווכחים, שניהם עוזבים את הכרכרה בזעם, ונעלמים בתוך היער.
לפתע שומעת לידיה שתי יריות, ומאיצה לרכב להגיע לפמברלי.
כשנודע הדבר לדארסי הוא משגר משלחת חיפוש.
ויקהאם מתגלה ביער כשהוא רוכן בהיסטריה מעל גופתו של דני, ומאשים את עצמו ברצח.
בסוף מתברר שבנה של לואיזה (המאהבת של וויקהם) הרג אותו בטעות כי חשב שהוא מישהו אחר.
גורג'יניה מתחתנת עם בחיר ליבה.
ב-18 ביוני 2013 פורסמו שמות השחקנים.
השחקן טום וורד המגלם את קולונל פיצוויליאם הוא היחיד בקאסט שהשתתף בעבר בעיבוד של "גאווה ודעה קדומה".
הוא שיחק בתפקיד לוטננט צ'מברלין במיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה" משנת 1995.
צילומי הסדרה החלו ביוני 2013 באתרים ביורקשייר ובדרבישייר.
צילומי החוץ של פמברלי נערכו בצ'אטסוורת' האוס בדרבישייר.
צילומי הפנים נערכו בחדרים בצ'אטסוורת' האוס, בטירת הווארד ובהרווד האוס, שניהם ביורקשייר.
אתרים נוספים שבהם נערכו צילומים היו אתרי מורשת כגון Hardcastle Crags, מנזר פאונטיינז, הפארק המלכותי סטאדלי ו-Treasurer's House.
צילומי המשפט נערכו בבניין העירייה בעיר בוורלי.
עבור סצנת התלייה נבנה במיוחד גרדום מחוץ ליורק קראון קורט.
ויקהאם מגיח מהשער של בית הסוהר הישן שבמוזיאון יורק.
בעיתון הגרדיאן תואר הפרק הראשון כמי שמכבד את המקור הספרותי של אוסטן, אבל "עם זאת אינו חושש להתבלט ולהיות דבר שונה לגמרי".
הסדרה תוארה כפגישה של אגאתה כריסטי עם הסדרה "רציחות במידסומר".
בביקורת מאוחרת יותר בגרדיאן נכתב שהסדרה היא "טלוויזיה מושלמת לחג המולד".
לינה טלבוט שיבחה באינדפנדנט את הליהוק של מר וגברת בנט.
תעִז היא עיר בדרום־מערב תימן, בירתו של מחוז תעִז.
היא ממוקמת ברמת תימן ליד עיר הנמל מוח'א שבחוף הים האדום.
גובהה כ-1,400 מטר מעל פני הים.
זוהי העיר השלישית בגודלה בתימן כשלפניה ברשימה צנעא בירת תימן ועיר הנמל עדן.
בזמני שלום נחשבה תעז לבירת התרבות של תימן.
במהלך המהפכה התימנית בשנת 2011, קרב בין תומכי ומתנגדי עלי עבדאללה סאלח הסתיים בניצחון המורדים.
כחלק ממלחמת האזרחים התרחשו בעיר עימותים בין החות'ים לתומכי עבד רבו מנסור האדי.
העיר הייתה תחת מצור והאו"ם הזהיר מפני מחסור חמור במזון בעיר באם הלחימה בעיר תימשך.
בתעז יש רבעים ישנים יפים רבים ובהם בתים המאופיינים בלבֵנים חומות.
המסגדים בדרך כלל מסוידים בלבָן.
המסגדים המפורסמים בעיר הם אַשְרָפִיָּה, מֻעתָבּיָה (المعتبية) ומֻט'פַריָּה (المظفريه).
מעל העיר מתנשא מבצר אל-קאהרה הממוקם על המדרון הצפוני של .
המבצר נהרס ב-2015, במהלך מלחמת האזרחים בתימן.
הוא נכבש על ידי החות'ים ואז הותקף מהאוויר על ידי הקואליציה בראשות סעודיה במבצע סופה נחרצת.
הר סבר הוא מההרים הגבוהים ביותר בתימן.
פסגתו מגיעה לכ-3,000 מטר מעל פני הים ונשקף ממנו נוף פנורמי של העיר.
בתעז יש גם מדרסה בעלת מעמד אוניברסיטאי.
בתעז שורר אקלים סובטרופי גשום.
תעלומת האלפא ביתא היא מיני-סדרה של ה-BBC משנת 2018 המבוססת על הרומן "רציחות האלפבית" מאת אגתה כריסטי.
הסדרה שודרה בשלושה לילות רצופים החל מ-26 בדצמבר 2018. העיבוד נעשה בידי שרה פלפס, והבימוי בידי אלכס גבאסי.
בסדרה מככב ג'ון מלקוביץ' בתפקיד הרקול פוארו, ולצדו מופיעים רופרט גרינט, אנדרו באקן, טרה פיצג'רלד ושירלי הנדרסון בתפקידי משנה.
במרץ 2019 תופץ הסדרה על גבי DVD באמצעות Universal Pictures UK.
ג'ון מלקוביץ' – הרקול פוארו
רופרט גרינט – המפקח קרום
אנדרו באקן – פרנקלין קלארק
איימון פארן – אלכסנדר בונפרטה קאסט
ג'ק פרת'ינג – דונלד פרייזר
גרגור פישר – דקסטר דולי
טרה פיצג'רלד – ליידי הרמיוני קלארק
הנרי גודמן – סידני פריין
שירלי הנדרסון – רוז מרבורי
ברונווין ג'יימס – מייגן ברנרד
פרייה מייבור – תורה גריי
קווין מקנלי – המפקח ג'אפ
איב אוסטין – בטי ברנרד
אניה צ'אלוטרה – לילי מרבורי
ליזי מקינרני – ליזי ברנרד
סיריל נרי – האב אנסלם
מייקל שפר – סרג'נט ילנד
כריסטופר וילרס – סר קרמייקל קלארק
שיין אטוול – הבלש בונס
טרניה אדוארדס – מיס לי
טמזין גריפין – אליס אשר
ניל הרסט – בני גרו
איאן פירי – פיטר אשר
קארן וסטווד – גברת קירקהם
הסדרה צולמה באתרים ביורקשייר בהם גרוסמונט, לידס, פיקרינג, ריפון, סלטייר, וייקפילד וסקלטון-און-יור.
ניובי הול שימש לצילומי האחוזה בצ'רסטון.
בסדרה מופיע גם בניין De La Warr Pavilion בבקסהיל-און-סי.
תעוקת לב על שם פרינצמטאל היא תופעה שבה התכווצות (ספאזם) של העורקים הכליליים (כלי הדם המזינים את שריר הלב), גורמת לתסמינים של תעוקת לב (אנגינה).
בניגוד לתעוקת לב רגילה, המופיעה לרוב בזמן פעילות גופנית או מאמץ, תעוקה על שם פרינצמטאל עשויה להופיע במנוחה ולעיתים אף בעת שינה.
תסמינים של תעוקת לב תוארו לראשונה בשנת 1768 על ידי דוקטור ויליאם הבארדן, שתיאר אותם ככאבים התקפיים בחזה הנגרמים כתוצאה מחסימה בעורקים הכליליים.
כאבים אלו הופיעו בעיקר במאמץ גופני והוקלו לאחר מנוחה או שימוש בניטרוגליצרין.
בשנת 1959 תיאר דוקטור מיירון פרינצמטאל סוג שונה של תעוקת לב, המופיע בזמן מנוחה או שינה וללא קשר לפעילות גופנית.
תעוקת לב על שם פרינצמטאל מתאפיינת בכאבים בחזה המופיעים בדרך כלל בשעות הערב המאוחרות או בשעות הבוקר המוקדמות, ומלווים לעיתים בעליית מקטע ST בתרשים הא.ק.ג..
התופעה שכיחה יותר בנשים מאשר בגברים, וכן שכיחה יותר באנשים ממוצא יפני ובמעשנים.
על אף שתעוקת לב על שם פרינצמטאל בהגדרתה אינה מקושרת למחלת כלי דם כלילית ואינה מקושרת למאמץ, גם חולים הסובלים ממחלה כלילית או סובלים מכאבים בחזה בעת מאמץ, עשויים להיות מאובחנים עם תעוקת לב על שם פרינצמטאל אם הוכח שהסימפטומים נגרמים אצלם כתוצאה מכיווץ של העורקים הכליליים.
אצל חלק מהחולים עשויה תעוקה על שם פרינצמטאל להתלוות להפרעות נוספות בכיווץ של כלי דם כדוגמת מחלת רנו ומיגרנה.
חולים הסובלים מתעוקת לב על שם פרינצמטאל ונוטלים את הטיפול התרופתי המקובל, נהנים לרוב מפרוגנוזה חיובית.
אחוזי ההישרדות לאחר 5 שנים מוערכים בכ-90 אחוזים.
תעוקת לב על שם פרינצמטאל מתבטאת באפיזודות חוזרות של כאבים בחזה, המלווים בכאבי ראש, הזעה מוגברת וירידה בסבילות למאמץ גופני.
בניגוד לחולים הסובלים מתעוקת לב רגילה, הסימפטומים בתעוקה על שם פרינצמטאל יופיעו לרוב בזמן מנוחה או שינה ולרוב בשעות הבוקר המוקדמות או בשעות הלילה המאוחרות.
תעוקה על שם פרינצמטאל אינה גורמת לרוב לאוטם שריר הלב.
בדיקות של תפקוד הלב והעורקים הכליליים, שיבוצעו בחולים עם תעוקת חזה על שם פרינצמטאל בזמן שהתסמינים אינם נוכחים, לא ימצאו לרוב פתולוגיות כלשהן.
כשני שלישים מהחולים עם תעוקה על שם פרינצמטאל אכן יסבלו מהיצרות טרשתית בכלי הדם הכליליים הגדולים, אך היצרות זו תהיה לרוב קלה ולא תואמת את חומרת התסמינים.
חולים הסובלים מתעוקה על שם פרינצמטאל ובנוסף לכך סובלים מהיצרות טרשתית של יותר מ-70 אחוזים בעורק כלילי אחד, או היצרות טרשתית המערבת מספר כלי דם כליליים, יסבלו במקרים רבים מסימפטומים חמורים יותר ומפרוגנוזה גרועה יותר.