tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בינואר 2016 עבר וולף להנובר 96 מהבונדסליגה, אך ערך שתי הופעות ליגה בלבד עד תום עונת 2015/16, ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים של הנובר.
את עונת 2016/17 פתח וולף בהנובר 96, ושיחק רק בקבוצת המילואים.
בינואר 2017 הושאל וולף מהנובר 96 לאיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה למשך עונה וחצי.
וולף ערך רק שלוש הופעות ליגה עד סוף עונת 2016/17 במדי פרנקפורט, אך בעונת 2017/18 הפך לשחקן הרכב קבוע, והבקיע חמישה שערי ליגה ב-28 הופעות, כשהקבוצה מסיימת במקום השמיני.
וולף היה שותף לזכייה של איינטרכט פרנקפורט בעונה זו בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1–3 בגמר על באיירן מינכן.
וולף פתח בהרכב במשחק הגמר, והוחלף בדקה ה-60 על ידי מיאט גאצ'ינוביץ'.
בינואר 2018 הוחתם וולף על ידי איינטרכט פרנקפורט על חוזה עד לתום עונת 2019/20, שיחל החל מסיום ההשאלה מהנובר 96. עם זאת, וולף לא נשאר בפרנקפורט לאחר הזכייה בגביע, וחתם בקיץ 2018 בבורוסיה דורטמונד על חוזה לחמש עונות.
בעונת הבכורה שלו בבורוסיה דורטמונד, וולף ערך 16 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, וסיים עם קבוצתו במקום השני.
כתוצאה מכך, בורוסיה דורטמונד שיחקה מול באיירן מינכן במשחק הסופר קאפ הגרמני של 2019, וניצחה 0–2. וולף נכנס בדקה ה-80 כמחליף לג'יידון סאנצ'ו, והיה שותף לזכייה בתואר זה.
עם זאת, וולף הושאל באותו קיץ לעונה אחת להרטה ברלין מהבונדסליגה.
וולף ערך 21 הופעות במדי הרטה ברלין בעונת 2019/20, וסיים עמה במקום העשירי בליגה.
בתום ההשאלה, חזר וולף לדורטמונד, אך הושאל שוב, והפעם לפ.צ.
בעונת ההשאלה לקלן, 2020/21, ערך וולף 31 הופעות ליגה והבקיע שני שערים, והקבוצה סיימה במקום ה-16 המוליך למבחני הישרדות בבונדסליגה.
וולף וקלן שיחקו מול הולשטיין קיל, ונשארו בליגה לאחר ניצחון במפגש כפול, על אף הפסד ביתי במפגש הראשון.
קלן, חזר וולף לבורוסיה דורטמונד, והפעם ביסס היטב את מקומו בקבוצה.
בעונת 2021/22 וולף ודורטמונד סיימו במקום השני בבונדסליגה, ובעונת 2022/23 שחזרו הישג זה, אך איבדו יתרון בראשות הטבלה במחזור האחרון, והפסידו את האליפות לבאיירן מינכן.
בעונת 2023/24 וולף ודורטמונד סיימו רק במקום החמישי בבונדסליגה, אך הגיעו לגמר ליגת האלופות 2024, בו הפסידו 0–2 לריאל מדריד.
וולף לא שותף במשחק הגמר.
בקיץ 2024 נפרדו דרכיהם של וולף ובורוסיה דורטמונד, כאשר פג חוזהו של וולף בקבוצה, והוא חתם לשלוש עונות באאוגסבורג מהבונדסליגה.
בעונת הבכורה שלו באאוגסבורג, 2024/25, וולף ערך 32 הופעות ליגה, הבקיע שער אחד וסיים עם קבוצתו במקום ה-12 בבונדסליגה.
בשנת 2015 וולף ערך הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה עד גיל 20. במרץ 2023, בעקבות יכולתו הטובה במדי בורוסיה דורטמונד, זומן וולף לסגל נבחרת גרמניה, ושיחק בשני משחקי ידידות, מול נבחרות פרו ובלגיה.
ביוני 2023 השתתף וולף בשלושה משחקי ידידות נוספים, ומאז לא לבש את המדים הלאומיים.
לוקיוס מריוס מקסימוס פרפטואוס אורליאנוס , הידוע יותר בשם מריוס מקסימוס (Marius Maximus; בערך 160–230 לספירה) היה ביוגרף רומי שכתב בלטינית.
בעשורים הראשונים של המאה ה-3 כתב סדרה של ביוגרפיות של שנים עשר קיסרים, שחיקתה והמשיכה את סווטוניוס.
חיבורו זה של מריוס אבד, אך הוא עדיין נקרא בסוף המאה ה-4 ושימש כמקור על ידי סופרים מאותה תקופה, בעיקר מחבר ה"היסטוריה אוגוסטה".
פחות או יותר מוסכם שמריוס מקסימוס הביוגרף זהה לאחד הסנאטורים המצליחים ביותר של השושלת הסוורית, שהקריירה שלו ידועה מכתובות המציינות את לוקיוס מריוס מקסימוס פרפטואוס אורליאנוס, פעמיים קונסול ופעם אחת מושל העיר רומא.
ייתכן שמשפחתו הגיעה מאפריקה ולא הייתה מהמעמד הסנאטורי; אביו, ל.
מריוס פרפטואוס, היה פרוקורטור אקווסטריאני בגאליה, אך ככל הנראה הבטיח כניסה למסדר הסנאטורי עבור בנו כ"נובוס הומו" ("איש חדש").
מריוס מקסימוס החל את הקריירה הצבאית שלו בתקופת שלטונו של מרקוס אורליוס, כאשר היה Tribunus laticlavius ב .
בסביבות השנים 178 עד 180, הוא החזיק באותה דרגה בלגיון השלישי איטליקה.
בתקופת שלטונו של מרקוס אורליוס, הוא היה גם אחד מה-quattuorviri viarum curandarum (הקצין האחראי על הדרכים מחוץ לחומות רומא).
בסביבות שנת 182/183, מריוס מקסימוס היה הקוואיסטור אורבנוס לפני שהיה מועמד לתפקיד טריבון הפלבאים.
הוא הפך לסנאטור תחת הקיסר קומודוס, ונבחר לפראיטור.
בסביבות שנת 190, היה מפקח ויה לטינה לפני שהפך ל-curator rei publicae של פאבנטיה .
בשנת 193, כאשר ספטימיוס סוורוס תפס את השלטון, הוא היה הלגאטוס לגיוניס של הלגיון הראשון איטליקה על הדנובה התחתונה והיה מעורב במערכה נגד פסקניוס ניגר.
לאחר מכן, מתישהו בין השנים 193 ו-196 הוא היה ה-dux exercitus של מואסיה וביזנטיון.
בשנת 197, היה ה-dux exercitus של מואסיה ולוגדנום .
בתקופה זו הוא נלחם בקרב לוגדנום נגד קלודיוס אלבינוס, ולאחר מכן מונה ל-Legatus Augusti pro praetore (מושל) של גאליה בלגיקה, מישרה אותה החזיק ככל הנראה עד שנת 199. ככל הנראה במהלך השנה האחרונה למושלותו, הוא החזיק את מישרת הקונסול הראשונה שלו כקונסול מוסף (בסביבות שנת 199 או 200).
תפקידו הבא היה כ-Legatus Augusti pro praetore של גרמאניה התחתונה, ולאחר מכן מושל קיסרי של קוילה סוריה , ככל הנראה משנת 205 עד 208.
לאחר מכן, בין השנים 213 ו-217, הפך לקונסול לשעבר הראשון אי פעם שכיהן הן בתפקיד הפרוקונסול של פרובינקיה אסיה והן בתפקיד הפרוקונסול של פרובינקיה אפריקה, ברצף.
הסדר אינו ודאי, אם כי סביר יותר שהוא כיהן בתפקיד מושל אפריקה בין השנים 213/214, ולאחר מכן בתפקיד מושל אסיה בין השנים 215 ל-216. למרות זאת, היה זה חסר תקדים להחזיק בשני התפקידים, שכן כל אחד מהם בדרך כלל היה שיאה של קריירת סנאטור.
יתר על כן, הוא כיהן בתפקיד הפרוקונסול של אסיה במשך שנתיים רצופות, וגם זה היה יוצא דופן.
דבר זה מצביע על כך שהוא זכה להערכה רבה מצד קרקלה.
הקריירה שלו נמשכה לאחר רציחתו של קרקלה, עם מינויו לממונה על העיר רומא, על ידי מקרינוס בשנת 218, מישרה בה החזיק עד 219. למרות שלא החזיק בתפקיד בתקופת שלטונו של אלאגבאלוס, תחת הקיסר אלכסנדר סוורוס הוא מונה לקונסול בפעם השנייה בשנת 223, לצד לוקיוס רוסקיוס איליאנוס פאקולוס סאלוויוס יוליאנוס.
ההיסטוריון כריסטיאן סטיפאני סבור שמריוס מקסימוס היה נשוי לקאסיה מרקיאנה (Cassia Marciana), אחותו של ההיסטוריון קסיוס דיו.
נולד להם בן, לוקיוס מריוס מקסימוס, שהיה קונסול בשנת 232. למריוס היה גם אח שהיה קונסול מוסף בסביבות שנת 203, לוקיוס מריוס פרפטואוס .
לא ידוע בוודאות מתי כתב מריוס את חיבורו, שככל הנראה נקרא "קיסרים" (Caesares), אך ככל הנראה לקראת סוף הקריירה שלו.
החיבור נועד להיות המשך ל"שנים-עשר הקיסרים" של סוויטוניוס, וככל הנראה כיסה את שתים עשרה תקופות השלטון הבאות, מנרווה ועד זו של אלאגבאלוס.
כעד ראייה שחווה לפחות שבע תקופות שלטון אלה מתפקידי סמכות, מקסימוס היה יכול להתחיל לכתוב היסטוריה כמו בן דורו קסיוס דיו, אך הוא העדיף את הצורות האנקדוטליות וקלות הדעת של הביוגרפיה.
כתביו סופגים ביקורת שלילית מצד הירונימוס, אמיאנוס מרקלינוס, וגם מהמחבר האנונימי של ה"היסטוריה אוגוסטה", אשר בכל זאת מצטט אותו ישירות לפחות 26 פעמים (ככל הנראה ברוב המקרים מצטט או מסכם קטעים מחיבורו האבוד של מריוס) וכנראה משתמש בו במקומות רבים אחרים.
נראה כי כוונתו של מריוס הייתה ללכת בעקבות סווטוניוס ולעלות על כך בהגשת רכילות, פרטים פיקנטיים על חייהם הפרטיים של הקיסרים, הערות ציניות, אנקדוטות שערורייתיות וסיפורים קוריוזיים.
הוא גם ציטט ממכתבים, צווים של הסנאט וכן הלאה, אך נראה כי המציא חלק מאלה - נוהג שמחבר ההיסטוריה אוגוסטה אימץ בהתלהבות.
עם זאת, חיבורו בוודאי הכיל מידע רב ערך.
סיפורה של ההיסטוריה אוגוסטה על ההתנקשות באלאגבאלוס, המסופר היטב ומלא בפרטים נסיבתיים שנראים אותנטיים, נחשב בדרך כלל כלקוח ממריוס מקסימוס.
קיימת זה מכבר אסכולה הגורסת כי סיפורי חייהם של הקיסרים אדריאנוס ועד אלאגבאלוס בהיסטוריה אוגוסטה משתמשים במריוס כמקור העיקרי שלהם.
עם זאת, קיימת דעה הפוכה.
רונלד סיים מצביע על כך שכל הקטעים שבהם מריוס מצוטט בשמו ניתנים להוכחה כאינטרפולציות בנרטיב הראשי של המחבר, המובאים כדי לספק צבע, אנקדוטה שטחית או הערה ביקורתית.
דוגמאות לכך כוללות את מנת הבשר (tetrafarmacum) שהמציא איליוס ורוס, מומחיותו לכאורה של אדריאנוס באסטרולוגיה, סיפורים שונים המטילים ספק במרקוס אורליוס ובת זוגו פאוסטינה הצעירה , קטלוג התשבחות הפחדני של הסנאט לקומודוס, וכן הלאה.
סביר יותר לדעתו של סיים, שמריוס היה מקור משני, וכי מחבר ההיסטוריה אוגוסטה עקב בעיקר אחר מקור מפוכח יותר, "איגנוטוס, הביוגרף הטוב".
מרייהאמן או מאריאנהאמינה (בשוודית: Mariehamn, בפינית: Maarianhamina) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר באולנד.
היא ממוקמת באי פסטה אולנד.
מרייהאמן היא העיר החשובה ביותר באולנד, ובה מתגוררים כ-40% מכלל אוכלוסיית האיים.
כמו בכל אולנד, השפה המדוברת במרייהאמן היא שוודית, וכ-89.5% מאוכלוסייתה דוברים אותה כשפת אם.
העיר נוסדה בשנת 1861, בזמן שהאזור היה חלק מהרשות המקומית של יומאלה.
העיר קרויה על שמה של מריה אלכסנדרובנה, אשתו של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה.
העיר יושבת על חצי-אי בים הארכיפלג ובה שני נמלים - האחד בצידה המערבי והאחר בצידה המזרחי.
הנמל המערבי הוא החשוב מבין השניים ומשמש לייבוא ולייצוא סחורה ואת התעבורה הימית הבינלאומית בין פינלנד ושוודיה.
לחברות המעבורת המפעילות את התחבורה הימית בים הבלטי יש אינטרס לעגון בנמלי מרייהאמן, שכן אולנד היא אזור מס נפרד מהאיחוד האירופי, ולכן ניתן למכור טובין פטורים ממס על סיפון האוניות.
בנמל המזרחי של מרייהאמן נמצאת המרינה הגדולה בסקנדינביה.
אוניית הקיטור ההולנדית המפורסמת "ז'אן ניבין" עוגנת בנמל, וכך גם הספינה המפורסמת "פומרניה" (Pommern) המשמשת כמוזיאון.
העיר משמשת גם כמרכז תקשורתי חשוב באולנד.
מערכת העיתונות נמצאת במרייהאמן, מספר תחנות רדיו משדרות מהעיר וערוץ הטלוויזיה האולנדי היחיד ("TV Åland") משדר ממרייהאמן.
ישנם לא מעט מבנים במרייהאמן שעוצבו על ידי האדריכל הפיני לארס סונק, אשר עבר להתגורר באולנד בהיותו ילד.
אחד מהם היא כנסיית מרייהאמן, אשר נבנתה ב-1927 וקיימת עד עצם היום הזה.
מריזם (מיוונית: μερισμός, מריסמוס; מהמילה μέρος, מרוס, שמשמעה חֵלֶק) הוא אמצעי פיגורטיבי המציג דבר יחיד על ידי מניית חלקיו (לרוב שני ניגודים המייצגים את השלם, כגון "שמיים וארץ", "צעירים ומבוגרים" וכו'), או באמצעות רשימה של כמה מילים נרדפות המייצגות את אותו הדבר.
השימוש במריזם שכיח מאוד בתנ"ך.
המריזם הנפוץ והחשוב ביותר הוא הביטוי "שמים וארץ" המייצג באמצעות שני ניגודים משלימים את היקום כולו.
ביטוי מקראי זה פעפע גם לטקסטים נוצריים.
דוגמה בולטת היא תפילת המיסה הקתולית, בה נאמר ביחס לאלוהים: "plēnī sunt cœlī et terra glōriā tuā" (ובתרגום חופשי: מלוא כל שמים וארץ כבודך).
בתהלים, קלט, ב נאמר: "אתה ידעת שבתי וקומי".
הביטוי "שבתי וקומי" הוא מריזם שמשמעותו "כל מעשיי".
ניתן, ככל הנראה, להתייחס גם לפסוק "אם אסק שמים שם אתה; ואציעה שאול הנך" (תהלים, קלט, ח) כמריזם שכן השמים והשאול הם ניגודים המייצגים את המכלול.
החוקרים סיירוס גורדון וגארי רנדסבורג טוענים כי גם הביטוי "טוב ורע" המופיע בספר בראשית הוא מריזם.
ביטוי זה חוזר כמה פעמים ומתייחס לסגולותיהם המיוחדות של פירות עץ הדעת:
גורדון ורנדסבורג סבורים כי הניגודים טוב ורע משלימים זה את זה, כך שידיעת "טוב ורע" מייצגת את מכלול הידע.
אכילה מפירות עץ הדעת שקולה, אם כן, לניסיון לרכוש ידיעה שלמה, המצויה אך ורק ברשותו של אלוהים.
על פי התפיסה הדתית בשאיפה להיות בעל ידע שלם, אלוהי, יש משום היבריס: האדם יכול לחקור ולרכוש דעת, אולם ידיעתו לעולם אינה שלמה כידיעתו של האל.
מריזם מן הסוג השני (שימוש ברשימת מילים נרדפות לתיאור דבר יחיד) ניתן למצוא בהגדה של פסח.
מריזם שגור בשפה האנגלית הוא "lock, stock, and barrel".
למריזם ניתן להציע כמה פירושים ברובד הלשוני, אם כי משמעותו של הביטוי אחת.
על פי מערך פירושים אחד מדובר בשלושת מרכיביו של המוסקט: מנגנון הירי (lock), הקת (stock), והקנה (barrel).
לפי מערך פירושים חלופי מדובר בשלושת מרכיביו של עסק: המבנה (מסומל על ידי המנעול - lock), ההשקעות (מסומלות על ידי המילה מניה - stock), והמלאי (barrel).
כמריזם משמש הביטוי לתיאור המכלול של חפץ או גוף שהם בעלי כמה מרכיבים.
המריזם נזכר לראשונה במכתביו של וולטר סקוט ב-1817, אם כי ייתכן שהוא שימש עוד קודם לכן בשפה המדוברת.
מריזם נפוץ נוסף בשפה האנגלית הוא "high and low" (גבוה ונמוך) שמשמעותו - בכל מקום.
מריל לינץ' היא חטיבת ניהול ההון של בנק אוף אמריקה.
עם מעל ל-14,000 יועצים פיננסיים ו-2.2 טריליון דולר בנכסי לקוחות, זוהי פירמת הברוקראז' הגדולה בעולם.
לפני שנת 2009 הפירמה, שנקראה אז בשם .Merrill Lynch & Co., Inc, הייתה חברה ציבורית ונסחרה בבורסה לניירות ערך בניו יורק תחת הסימול MER.
מריל הסכימה להירכש על ידי בנק אוף אמריקה ב-14 בספטמבר 2008, בעיצומו המשבר הכלכלי של 2008. החברה חדלה להתקיים כישות נפרדת בינואר 2009.
ב-6 בינואר 1914 פתחה את שעריה חברת "צ'ארלס א.
מריל ושו'" במשכנה בעת ההיא ברחוב וול סטריט בעיר ניו יורק.
כעבור מספר חודשים, אדמונד ק.
לינץ', ידיד של מריל, הצטרף לחברה, ובשנת 1915 שונה שמה בהתאם ל"מריל, לינץ' ושות'".
באותה העת, כלל שם החברה פסיק בין שני השמות.
בשנת 1916, וית'רופ סמית' הצטרף אף הוא לחברה.
בראשית דרכה, "מריל, לינץ' ושות'" נחלה מספר הצלחות בתחום ההשקעות.
בשנת 1921, החברה רכשה את "Pathé Exchange", שהייתה לימים ל-"RKO Pictures".
בשנת 1926, החברה ביצעה את השקעתה הפיננסית המשמעותית בתולדותיה עד לאותה העת, כשהשתלטה על סייפוויי, והפכה את חנות המכולת הקטנה לרשת המרכולים השלישית בגודלה בארצות הברית בראשית שנות ה-30. בעקבות השקעה מוצלחת זו, העצימה החברה את התמקדותה בתחום בנקאות ההשקעות באמצעות מכירת חטיבת שירותי הברוקראז' הקמעונאיים שלה ל"E.A Pierce".
בשנת 1940, התמזגה החברה עם החברות "E.
החברה הייתה הראשונה בוול סטריט שהוציאה לאור דו"ח פיסקלי שנתי, ב-1941. באותה השנה, "Fenner & Beane" התמזגה אף היא עם החברה, והשם שונה ל-"Merrill Lynch, Pierce, Fenner & Beane".
לאחר מותו של אדמונד לינץ' בשנת 1952, שינתה החברה את שמה ל-"Merrill Lynch & Co." והתאגדה לראשונה באופן רשמי, בשם זה.
בשנות ה-50 החברה הייתה לחברת ההשקעות הגדולה בעולם, שהחזיקה משרדים בלמעלה מ-98 ערים והייתה חברה ב-28 בורסות.
ואמנם, בראשית השנה הפיסקלית של החברה ב-1 במרץ 1958, שונה שמה של החברה ל-"Merrill Lynch, Pierce, Fenner & Smith".
מריל לינץ' שגשגה הודות לעוצמת רשת הברוקראז' שלה, שזכתה לכינוי "העדר הרועם" (thundering herd).
עד שנות ה-70 החברה כונתה "הקתולית" שבחברות הוול סטריט.
החברה החלה להיסחר בבורסה לניירות ערך של ניו יורק בשנת 1971 והייתה מאז לתאגיד רב-לאומי שמנהל נכסים המוערכים בהיקף של 1.8 טריליון דולר (טריליון בשיטת הספירה האמריקאית = 1,000,000,000,000) ופועל בלמעלה מ-40 מדינות.
בשנת 1978, חיזקה החברה את שירותי החיתום שלה באמצעות רכישת חברת "White Weld & Co.", בנק השקעות קטן אך ותיק ובעל יוקרה רבה.
בשנת 1995 החלה להתרחב באירופה בעיקר בלונדון.
בתחילה רכשו את חברת הברוקרים הגדולה Smith New Court PLC על מנת להתבסס בבריטניה ובאירופה המערבית.
ב-1996 רכשה חלקים מ-FG Inversiones Bursatiles, חברת השקעות ספרדית מובילה, ומ-Carnegie Italia, חברת ברוקרים איטלקית.
בו-זמנית נכנסה החברה לסדרה של שותפויות עם חברות ברוקרים מובילות בדרום-מזרח אסיה.
ב-1997 גם הרחיבה החברה את מאחזה באירופה כשרכשה את חברת הברוקרים-ניהול השקעות הבריטית הגדולה Mercury Asset Management ב-5.3 מיליארד דולר.
בתחילת 1998 רכשה 30 משרדים ומעל 2000 ברוקרים של חברה הברוקרים היפנית הגדולה ימאיצ'י, ונכנסה לשוק הקנדי, שם רכשה את חברת הברוקרים מידלנד ווייבליין.
ב-1997 פתחה את חברת Merrill On Line, חברה בת שנתנה שירותי קנייה ומכירה של ניירות ערך דרך האינטרנט.
ב-1 בנובמבר 2007, מנכ"ל החברה סטנלי או'ניל התפטר, לאחר שהוטחה בו ביקורת על הדרך בה ניווט את החברה בעת משבר משכנתאות הסאב-פריים, שהסב לחברה הפסדים בלתי צפויים בהיקף של 2.24 מיליארד דולר, ובשל חשיפת מידע פנימי על המיזוג שתוכנן עם תאגיד הבנקאות וואצ'וביה, ללא אישור מועצת המנהלים של החברה לכך.
הוא עזב את מריל לינץ' עם "מצנח זהב" בשווי 161 מיליון דולר באופציות ומענקי פרישה.
ג'ון ת'יין, מנכ"ל הבורסה לניירות ערך בניו יורק, נתמנה למנכ"ל החברה במקומו ב-1 בדצמבר.
ב-17 בינואר 2008, דיווחה מריל לינץ' על הפסד של 9.83 מיליארד דולר ברבעון הרביעי של שנת 2007, שנבע ממחיקות נכסים בהיקף של 16.7 מיליארד דולר כתוצאה ממשבר משכנתאות הסאב-פריים.
ב-17 באפריל 2008, פרסמה מריל לינץ' על הפסד נקי של 1.97 מיליארד דולר ברבעון הראשון של שנת 2008. החברה הגיבה על ההפסדים באמצעות גיוסי הון ממכירות מניות בכורה, אך כלכלנים העריכו כי אסטרטגיה זו עשויה לסכן את דירוג האשראי של החברה ולהביא לעלייה בהוצאות המימון של החברה.
ברבעון הרביעי של 2008, הפסיד הבנק 15 מיליארד דולר אך החליט בכל זאת לשלם לעובדים ומנהלים בכירים בונוסים בהיקף של 4 מיליארד דולר.
בינואר 2009 רכש בנק אוף אמריקה את מריל לינץ בעסקת חילופי מניות בסך של כ-50 מיליארד דולר.
בפברואר 2019, הודיע בנק אוף אמריקה כי הוא מבטל את המותג מריל לינץ' בחלק גדול מעסקיו.
הטעיית משקיעים ומחקר אנליסטי מוטה
בשנת 2002, הסכימה מריל לינץ' לשלם 100 מיליון דולר בגין פרסום מחקרים מטעים של האנליסטים של החברה, בעיקר סיקור חיובי ומטעה על חברות בהם הבנק היה מעורב כמשקיע או כלקוח.
כחלק מההסכם עם היועץ המשפטי של ניו יורק ורגולטורים אחרים בתחום ניירות ערך של המדינה, מריל לינץ' הסכימה להגדיל את השקיפות של המחקר האנליסטי ולפעול לניתוק המחקר מבנקאות ההשקעות.
בין השנים 1999-2001, במהלך בועת הדוט-קום, הנרי בלודג'ט, אנליסט ידוע במריל לינץ', ועמיתיו לעגו לחברות שעליהן המליצו בפומבי למשקיעים.
תכתובת הדואר האלקטרוני שלהם חשפה כי בנקאי ההשקעות של מריל מילאו תפקיד מרכזי בכך שחברות מסוימות קיבלו המלצות חמות מהאנליסטים של הבנק.
החברות האלה היו לקוחות של מריל, או לקוחות פוטנציאליים שאחריהם חיזרו בנקאי ההשקעות.
לדוגמה, באחד מהמסרים כתב בלודג'ט על חברת האינטרנט אינפוספייס, שאת מניותיה המליץ לציבור לקנות, כי היא "חתיכת זבל".
במזכר מ-1999 כתב בלודג'ט כי 85% מזמנו מוקדש לפעילות בנקאות השקעות ורק 15% למחקר.
"מדי יום אני מקבל טלפונים מבנקאים שאינני מכיר, המציגים הזדמנויות מעניינות", כתב.
בשנת 2003 הוא הואשם בהונאת ניירות ערך על ידי רשות ניירות ערך בארצות הברית.
הוא שילם 4 מיליון דולר קנס ונאסר עליו לסחור בניירות ערך.
באפריל 2004 שילם מריל לינץ' פיצויים של 2.2 מיליון דולר לברוקרית לשעבר שהוטרדה מינית.
לדבריה נתקלה בהטרדות מיניות חוזרות מגברים שעבדו במשרד, שאחד מהם היה הממונה עליה.
בנוסף, טענה להפליה בקידומה ובשכרה.
אי סדרים במסחר ובדוחות הכספיים
במרץ 2009, דיווח הבנק כי חשף אי סדרים במסחר במט"ח ובנגזרים.
פעילותו של סוחר בבנק בשם אלכסיס סטנפורס, שהושעה לאחר שנחשד בגרימת הפסד אפשרי של 400 מיליון דולר, אך למרות זאת קיבל בשנה שעברה בונוס לאחר שהציג כביכול רווחים בסך 120 מיליון.
וכן, סוחרים אחרים שהימרו במאות מיליוני דולרים בשוקי הנגזרים.
פעולות המסחר הלא תקינות לא דווחו על ידי מריל לינץ', ונחשפו רק לאחר שפרשיית תשלום הבונוסים לבכירי מריל לינץ' החלה להיחקר.
ביוני 2016 הודה מריל לינץ' כי פעל באופן בלתי תקין בכל הנוגע ליתרות הנזילות שלו, ושהחזיק יתרות נזילות בהיקפים נמוכים מכפי שהיה צריך.
מריל לינץ' שילם לרשויות האמריקאיות קנס של 415 מיליון דולר.
באוגוסט 2013, הסכימה מריל לינץ' לשלם 160 מיליון דולר כדי ליישב תביעה שטענה כי הבנק הפלה על רקע גזעי.
אחרי שהתביעה עברה שני ערעורים בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ברוקר לשעבר תבע את הבנק ב-2005 בטענה כי העביר עובדים שחורים לתפקידים פקידותיים והעביר חשבונות מכניסים לברוקרים לבנים.
התביעה הייצוגית הוגשה בשמם של 700 ברוקרים שחורים שעבדו בבנק.
הפיצויים יהיו הגדולים ביותר שהוענקו אי פעם בתביעת אפליה גזעית נגד מעסיק אמריקאי.
באותו חודש מתמחה בן 21 במשרדי הבנק בלונדון, נמצא ללא רוח חיים בדירתו, לאחר שככל הנראה העומס הכריע אותו.
בשנת 2004 הורשעו ארבעה בנקאי השקעות ממריל לינץ' באשמת קשירת קשר והונאה בפרשת אנרון.
זה היה המקרה היחיד בחקירת אנרון שבו הועמד לדין פלילי גורם מהבנקים ומשרדי ניירות ערך שסייעו לכאורה לאנרון לבצע את השערוריות החשבונאיות שלה (מנהלי אנרון עצמם נידונו לתקופות מאסר ממושכות).
המקרה נסב על עסקה מ-1999 שכללה את מריל לינץ', אנרון ומכירת כמה דוברות המייצרות חשמל מול חופי ניגריה.
האישומים טענו כי מכירת הדוברת מחברת בת של אנרון למריל לינץ' הייתה מזויפת ואפשרה לאנרון לרשום באופן בלתי חוקי כ-12 מיליון דולר ברווח לפני מס, כשלמעשה לא הייתה מכירה ממשית ולא היה רווח אמיתי.
ארבעה בכירי מריל לשעבר ושני מנהלי אנרון לשעבר בדרג הביניים, הואשמו בקשירת קשר והונאה.
מנהלי מריל לינץ' הורשעו, אך באופן יוצא דופן, לכל שלושת אלה שהגישו ערעור לאחר מכן, בטלו האשמותיהם על ידי בית המשפט לערעורים בניו אורלינס, שכינה את ההרשעה בקשירת קשר והונאה "פגומה".
מריל לינץ' הגיעה להסדר משלה, פיטרה בנקאים והסכימה לפיקוח חיצוני על עסקאות המימון שלה.
זה גם הסדיר את אישומי ההונאה האזרחית שהוגשה על ידי רשות ניירות ערך בארצות הברית, מבלי להודות או להכחיש אשמה.
עד שנת 1985 לא עשתה מריל לינץ' עסקים בישראל ונמנתה על ידי בני ברית כמשתתפת בחרם הערבי על ישראל.
בסוף 1985 הביעה מריל לינץ' לראשונה התעניינות בהשקעה בישראל ולצורך כך ביקרה בישראל נציגת החברה, סוניה כהן.
לקראת סוף שנת 1986 הקימה מריל לינץ שותפות עם קונצרן כלל למימון השקעות בחברות ישראליות.
בשנת 1997 נבחר הבנק כיועץ להליך הפרטת חברת בזק.
תפקידו היה לאתר מחוץ לישראל רוכשים פוטנציאליים לחברה.
בשנות ה-90 שימש "IBI בית השקעות" כנציג הבנק בישראל.
בשנת 2000 הקימה חטיבת ניהול כספים בישראל.
בדצמבר 2008 התקבל הבנק כחבר הבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בדצמבר 2011, העיתון הכלכלי "פייננשל טיימס" דירג את הסניף הישראלי של מריל לינץ' במקום הראשון במיזוגים ורכישות בישראל, על רקע 5 עסקאות בשווי של כ-10 מיליארד דולר שביצע במהלך 2010.
מֶריטוקרטיה (משמעות המילה מריאו בלטינית היא כשרון, משמעות המילה קרטיה ביוונית עתיקה היא כוח) או שִׁלְטוֹן בַּעֲלֵי כִּשּׁוּרִים.
מריטוקרטיה היא תפיסה פילוסופית־פוליטית־חברתית על פיה כוח פוליטי מוענק לאנשים בהסתמך על כישרונם וכישוריהם במקום על עושרם או מעמדם החברתי.
במערכת כזו ההתקדמות מבוססת על ביצועים נמדדים או על הישגים מוכחים.
ההגדרה הנפוצה ביותר של מריטוקרטיה "ממשיגה כשרון (merit) במונחים של מיומנות ויכולת שנבדקו, וככל הנראה כפי שנמדדה על ידי IQ או מבחני הישגים סטנדרטיים".
במערכות ממשל ובמערכות מנהליות אחרות, "מריטוקרטיה" מתייחסת למערכת שבה ההתקדמות היא על פי כישרונות כגון ביצועים, אינטליגנציה, הכשרה והשכלה.
אלה נקבעים לרוב באמצעות הערכות או בחינות.
במובן כללי יותר, מריטוקרטיה יכולה להתייחס לכל צורה של הערכה המבוססת על הישגים.
לעיתים משתמשים בה כדי להתייחס לכל ממשלה המנוהלת על ידי אנשים משכילים או בעלי יכולת.
המושג המריטוקרטיה קיים במשך מאות שנים.
גם את חנה ארנדט במאמרה "משבר בחינוך", שנכתב ב-1958 התייחסה לשימוש במריטוקרטיה במערכת החינוך באופן שלילי.
בשנת 1972, הסוציולוג האמריקאי דניאל בל, נתן למושג משמעות חיובית יותר כאשר הציע שמריטוקרטיה עשויה להיות מנוע פרודוקטיבי ל"כלכלת הידע" החדשה.
הוא התייחס למריטוקרטיה כמבוססת על כשרון המוגדר כאינטליגנציה בתוספת מאמץ..
בשנות ה-80 השתמשו במילה בחיוב והמשמעות של המילה מריטוקרטיה התהפכה.
כשהמילה נטבעה היא הפכה פופולרית ככינוי גנאי, אך משמעותה הפכה במהלך השנים לחיובית.
כיום המונח משמש לעיתים קרובות בהקשר חיובי, ומתייחס למערכות חברתיות שבהן קידום והצלחה אישיים משקפים בעיקר את יכולותיו ואת יתרונותיו של הפרט, והוא נתפס לעיתים קרובות כמבטא שוויון הזדמנויות.בעשורים האחרונים
שהתפיסה העכשווית של מריטוקרטיה היא כפולה לפחות.
מצד אחד, המושג מתאר מערכת חברתית המבוססת על התפיסה שיחידים מתוגמלים ומתקדמים בחברה כתוצאה מהכישרון והמאמץ שלהם.
על פי צורת הסתכלות זו רצוי וראוי לכונן שלטון של מומחים, כי מעמד ומשרות צריכים להימצא בידי אלו שנמצאו ראויים להחזיק בהם בהתאם להשכלתם וכישוריהם וכי שלטון בעלי הכישורים יבטיח חברה אידיאלית יותר.
כך לדוגמה, אדם שלמד מקצוע ספציפי יעסוק בו, ולא אדם אחר שלא למד ואיננו בקיא בטיבי המקצוע.
תפיסה זו מניחה ניידות חברתית ושוויון הזדמנויות.
מצד שני, ניתן להבין את המריטוקרטיה כשיח אידאולוגי המבוסס על מערכות אמונה שונות.
לאור אי השוויון החברתי הגואה במאה ה-21, היו חוקרים תייגו את המריטוקרטיה כאידאולוגיה פוליטית ואשליה.
הם סברו כי הטבע הלא-מריטוקרטי של החברה הקפיטליסטית מונע ממנה להשתמש בכישרונות אנושיים ביעילות וכי עובדה זו מוסתרת על ידי "אשליה מריטוקרטית" שנוצרת על ידי ההיגיון המבני של החברה הקפיטליסטית.
רעיון המריטוקרטיה הפך לאמצעי מפתח ללגיטימציה תרבותית לתרבות הקפיטליסטית העכשווית", שבה מונצחים ומשכפלים פערי עושר והכנסה.
עמדת חוקרים אלה נתמכת על ידי מחקרים עדכניים שמראים שככל שחברה לא שוויונית יותר, כך גדלה הנטייה של חבריה לייחס הצלחה למריטוקרטיה ולא למשתנים לא-מריטוקרטיים כמו עושר בירושה.
המתנגדים לתפיסה מציינים כי האוחזים ברסן המינוי המריטוקרטי אינם ממונים כשלעצמם באופן מריטוקרטי אלא מחזיקים בכוח מתוקף היותם מכונני המריטוקרטיה.
היכולת המוגבלת להגדיר "ראוי" או "מתאים" לתפקידים מסוימים, מצב העשוי לגרום למינויים של אנשים לתפקיד בהתאם לרשימת דרישות סף ביורוקרטיות וטכניות (לדוגמה, החזקה בתעודה או רישוי מסוים).
סין הקיסרית - חלק מהדוגמאות המוקדמות ביותר למריטוקרטיה מנהלית, המבוססת על בחינות לשירות המדינה, מתוארכת לסין העתיקה.
מקורו של המושג, הוא לפחות במאה השישית לפני הספירה, כאשר הוא נתמך על ידי הפילוסוף הסיני קונפוציוס, אשר "המציא את התפיסה שמי ששולטים צריכים לעשות זאת בגלל הכישרון, לא בגלל מעמד שעובר בירושה.
תפיסתו הניעה יצירת בחינות ותפקידים באימפריה שהיו פתוחים רק למי שהצליח במבחנים".
שושלות צ'ין והאן פיתחו שיטה מריטוקרטית שהייתה מבוססת על בחינות שירות אזרחי.
מערכת זו איפשרה לאנשים מרקע כפרי להתקדם בסולם החברתי על סמך כישוריהם.
יוון העתיקה - גם אפלטון וגם אריסטו דגלו במריטוקרטיה.
אפלטון תמך בה בספרו "הרפובליקה", בטענה שהחכמים ביותר צריכים לשלוט, ומכאן שהשליטים צריכים להיות מלכים-פילוסופים.
בעולם האיסלאמי-הח'ליפות של ראשידון התבססה על עקרון המריטוקרטיה, כאשר אנשים מוכשרים התאספו בשורא ובחרו את הח'ליף
גם באימפריה העות'מאנית ובפרס הספווית, מינוי אנשים לתפקידים התבסס על יכולת וכישורים ולא על מעמד.
במאה ה-17, הרעיון התפשט מהאימפריה הסינית להודו הבריטית.
המעצמה האירופית הראשונה שהטמיעה שירות אזרחי מריטוקרטי מוצלח הייתה האימפריה הבריטית, בניהולם של הודו: "מנהלי חברות שכרו וקידמו עובדים על סמך בחינות תחרותיות על מנת למנוע שחיתות והעדפות".
המנהלים הקולוניאליים הבריטיים דגלו בהפצת המערכת לשאר מדינות חבר העמים.
תומאס טיילור מדוז , קונסול בריטניה בגואנגז'ו, סין, היה התומך הנלהב ביותר בשיטה זו.
מדוז טען בספרו Desultory Notes on the Government and People of China, שפורסם ב-1847, כי משך הזמן הארוך בו התקיימה האימפריה הסינית נובע אך ורק מהפעלתו של העיקרון המריטקרטי שנשמר על ידי כל שושלת רצופה במידה רבה או פחותה.
עיקרון זה הוא ש"הממשל הטוב מורכב מקידום אנשים בעלי כישרון וכבוד בלבד, לדרגה ולכוח המוקנות על ידי תפקידים רשמיים."
בשנת 1813, תומאס ג'פרסון אחד האבות המייסדים ונשיא ארצות הברית הכריז שקיימת "אצולה טבעית של אנשים" שזכותה לשלוט נובעת מהכישרון והמעלה שלהם (כשרון), ולא מעושרם או ממעמדם שהגיע בירושה.
הוא האמין שרפובליקה מצליחה חייבת להקים מוסדות חינוך המזהים את האריסטוקרטים הטבעיים הללו ומכשירים אותם לשלוט.
הביורוקרטיה הפדרלית בארצות הברית השתמשה ב"שיטת השלל" שבה אנשים שעבדו קשה וסייעו למפלגת השלטון להיבחר קיבלו משרות בממשל החדש.
שיטה זו הייתה נהוגה משנת 1828 עד שהרצח של נשיא ארצות הברית, ג'יימס גרפילד על ידי מחפש משרה מאוכזב ב-1881 הוכיח את סכנותיה.
שנתיים מאוחר יותר, ב-1883, שיטת המינויים לבירוקרטיה הפדרלית של ארצות הברית שופצה על ידי חוק הרפורמה בשירות הציבורי של פנדלטון , שהתבסס חלקית על שירות המדינה המריטוקרטי הבריטי שהוקם שנים קודם לכן.
החוק קבע כי יש להעניק משרות ממשלתיות על בסיס הכשרון, באמצעות מבחנים תחרותיים, במקום קשרים עם פוליטיקאים או השתייכות פוליטית.
החוק גם קבע כי לפטר או להוריד בדרגה את עובדי הממשלה מסיבות פוליטיות היא פעולה בלתי חוקית.
בשנות ה-50 של המאה ה-19 אוסטרליה החלה להקים אוניברסיטאות ציבוריות במטרה לקדם מריטוקרטיה על ידי מתן הכשרה מתקדמת ותעודות.
מערכת החינוך הוקמה כדי לשרת גברים עירוניים ממעמד הביניים, אך ממוצא חברתי ודתי מגוון.
המערכת הורחב יותר ויותר לכל בוגרי מערכת החינוך הציבורית, בעלי רקע כפרי ואזורי, ולאחר מכן לנשים ולבסוף למיעוטים אתניים.
הפילוסוף הבריטי ג'ון סטיוארט מיל דגל במריטוקרטיה בספרו "שיקולים על ממשל ייצוגי".
המודל שלו היה לתת יותר קולות לבוחר המשכיל יותר.
מטרתה של מדיניות חינוכית מריטוקרטית היא לקדם מצוינות, על ידי הקצאת משאבים רבים יותר לתלמידים בעלי יכולת אינטלקטואלית גבוהה ומוטיבציה רבה ללמידה והתפתחות.
ברוח זו, מורים נוטים לעודד ולתגמל תלמידים שלהערכתם משקיעים מאמצים בלמידה.
קיימות שתי גישות להערכת מצוינות:
מצוינות סלקטיבית - נמדדת ביחס לתלמידים אחרים ובודקת את רמת ההישגים של התלמיד ביחס לבני גילו.
על פי גישה זו יש להקצות יותר משאבים לתלמידים בעלי יכולת גבוהה.
מצוינות לא סלקטיבית - נמדדת ביחס לתלמיד עצמו ובודקת את מידת מיצוי היכולות שלו.
על פי גישה זו יש להקצות את המשאבים באופן שווה לתלמידים בעלי יכולות שונות.
האופי השוויוני של מדיניות חינוכית זו בא לידי ביטוי בכך שהיא מתעלמת מהבדלים כמו מין, דת, גזע, לאום ומעמד כלכלי.
אחת המתקפות החריפות ביותר על המריטוקרטיה החינוכית כסוג של "אחיזת עיניים" המובילה לשיעתוק מעמדי, הציע הפילוסוף הישראלי חן למפרט בספרו Meritocratic Education and Social Worthlessness אשר פורסם באנגליה ובארצות הברית בסוף 2012. על פי למפרט, רעיון המריטוקרטיה כאשר הוא מיושם במדיניות חינוכית, אינו אלא דרוויניזם חברתי בתחפושת של שוויון הזדמנויות.
הצורה הנפוצה ביותר של מיון מריטוקרטי שנמצאת כיום היא תואר אקדמי.
השכלה גבוהה היא מערכת מיון מריטוקרטית לא מושלמת מסיבות שונות, כגון היעדר סטנדרטים אחידים ברחבי העולם, וחוסר גישה (לחלק מהאנשים המוכשרים אין הזדמנות להשתתף בגלל הוצאות, אסונות או מלחמה בעיקר במדינות מתפתחות, בעיות בריאות או מוגבלות).
מריטה קוך-מאייר היא אתלטית עבר ממזרח גרמניה, אלופה אולימפית (מוסקבה 1980), אלופת עולם (הלסינקי 1983) בעלת 3 מדליות זהב ושיאנית העולם הנוכחית (2024) בריצת 400 מטר מזה 39 שנים (47.60 שניות).
היא הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שרצה 200 מטר מתחת ל-22 שניות והחזיקה בשיא העולמי בריצה זו במשך 9 שנים (21.71 שניות).
היא קבעה במהלך הקריירה שלה 16 שיאי עולם באצטדיון במקצים שונים ו-14 שיאי עולם באולם.
קוך נולדה בוויסמאר שבצפון מזרח גרמניה.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) קבעה קוך בריצת 400 מטר תוצאה של 51.87 שניות, בשלב רבע הגמר ועלתה מהמקום ה-12 לשלב חצי הגמר, עקב פציעה היא נאלצה לפרוש ודורגה במקום ה-16 הכללי.
את שיאה העולמי הראשון קבעה קוך בשנת 1977 בתחרות אתלטיקה במילאנו בריצת 400 מטר באולם בתוצאה של 51.8 שניות.
ב-1978 קבעה קוך את שיאה העולמי הראשון באצטדיון בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.19 שניות.
חודש לאחר מכן, באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה זכתה קוך בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 48.94 שניות ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שרצה ריצה זו מתחת ל-49 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:21.20 דקות.
בתחרות אתלטיקה שנערכה בקרל-מרקס-שטאדט (כיום קמניץ) בשנת 1979 קבעה קוך בריצת 200 מטר שיא עולם חדש של 21.71 שניות והייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שרצה ריצה זו מתחת ל-22 שניות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה קוך בשתי מדליות, מדליית זהב בריצת 400 מטר כשקבעה שיא אולימפי חדש של 48.88 שניות, לפני ירמילה קרטוכווילובה מצ'כוסלובקיה (49.46 שניות) ובת ארצה כריסטינה ברמר-לתן (49.66 שניות) ומדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:20.35 דקות, אחרי ברית המועצות (3:20.12 דקות) ולפני בריטניה (3:27.5 דקות).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1982 זכתה קוך בשתי מדליות זהב והגנה על תאריה, בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 48.16 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בשיא עולם חדש נוסף של 3:19.05 דקות.
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 זכתה קוך ב-4 מדליות מהן 3 זהב ואחת כסף והייתה לכוכבת התחרות.
מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.02 שניות, אחרי מרליס גר בת ארצה (10.97 שניות) ולפני דיאן ויליאמס מארצות הברית (11.06 שניות).
שלושה שבועות לפני המשחקים האולימפיים שנערכו בלוס אנג'לס בשנת 1984 השוותה קוך בריצת 200 מטר את שיאה העולמי (21.71 שניות) בתחרות שנערכה בפוטסדאם, מזרח ברלין, אבל בגלל החרם שהטילו מדינות הגוש המזרחי (ברית ורשה) על האולימפיאדה, נמנע ממנה להשתתף ולהגן על תוארה.
בתחרות אתלטיקה שנערכה בקנברה, אוסטרליה באוקטובר 1985 קבעה קוך בריצת 400 מטר שיא עולם חדש של 47.60 שניות (השיא הנוכחי 2024).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1986 זכתה קוך פעם שלישית ברציפות בשתי מדליות זהב והגנה על תאריה, בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.22 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:16.87 דקות.
בשנת 1987 פרשה קוך מספורט תחרותי.
בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה סיפרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב.
גילוי זה הטיל צל כבד וחשד משמעותי לגבי תקפות השגי הספורטאיות המזרח גרמניות וקוך בכללן.
בשנים 1979 ו-1982 זכתה קוך בתואר ספורטאית השנה בעולם.
מריט ר' באטריק היה שחקן קולנוע אמריקאי, הידוע בתפקידיו בגין תפקידיו בסיטקום הנוער "המרובעים" בשנת 1982, בשני סרטי קולנוע עלילתיים של "מסע בין כוכבים", ומגוון רחב של תפקידי משחק בשנות ה-80.
באטריק נולד בגיינסוויל, פלורידה, והיה ילד יחיד.
הוא סיים בשנת 1977 את לימודיו בבית ספר התיכון "טמלפייס" שבמיל-ואלי, קליפורניה.
הוא החל ללמוד משחק במכון קליפורניה לאמנויות, אך הודח מבית הספר.
תפקידו הראשון על המסך היה דמות של אנס בשני פרקים של דרמת המשטרה "Hill Street Blues", בשנת 1981.
בשנת 1982 הוא לוהק לתפקיד "ג'וני סלאש" אולסביץ', דמות-משנה משמעותית, בסיטקום הנוער "המרובעים", שקיבלה שבחים רבים מצד המבקרים, אך בוטלה לאחר 20 פרקים בלבד (עונה אחת).
עוד בטרם "המרובעים" עלתה לשידור לראשונה, בוטריק לוהק לגלם את דמותו של דייוויד מרקוס, בנו הפיזיקאי של ג'יימס ט' קירק (וויליאם שטנר) עם אהובתה לשעבר קרול מרקוס (ביבי בש), ב-"מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן".
הוא המשיך בתפקיד זה בסרט ההמשך "מסע בין כוכבים 3: החיפוש אחר ספוק", אשר במהלכו דמותו נהרגה.
מאוחר יותר, הוא הופיע בדמותו של ת'ג'ון, קפטן של ספינת משא, אשר חולצה על ידי הצוות של ספינת החלל אנטרפרייז, בפרק "Symbiosis" משנת 1988 של "מסע בין כוכבים: הדור הבא".
בין לבין, הוא הופיע בסרט הקומדיה משנת 1982 "!Zapped", סרט האימה משנת 1988 "ליל האימה 2", וכבנה של ברברה הרשי בדרמה משנת 1987 בשם "Shy People".
היה לו מגוון של תפקידי אורח בפרקי טלוויזיה ובסרטי טלוויזיה.
הוא זכה לשבחי ביקורת מהמגזין טיים על ביצועיו במחזה "kingfish" אשר הועלה על בימת Los Angeles Theatre Center, בו הוא שיחק זונה מטורללת, רגזנית ושרירנית ממין זכר.
באטריק, שהיה חולה איידס, מת ממחלת הטוקסופלזמוזיס - מחלה קטלנית למדוכאי מערכת החיסון על רקע מחלת האיידס, ב-17 במרץ 1989 בגיל 29. הוא הונצח בלפחות שני מלבנים כחלק מפרויקט שמיכת הזיכרון, אשר מתייחסים אל תפקידו כדייוויד מרקוס.
בשנת 2008 הופצה הסדרה "Square Pegs" על גבי DVD, שכללו כתוספת מיוחדת הקדשה ומחווה מצד עמיתיו לסדרה, השחקניות ג'אמי גרץ ושרה ג'סיקה פרקר, וכן יוצרת הסדרה אן ביטס.
עמיתתו של באטריק בסרט "מסע בין כוכבים 3: החיפוש אחר ספוק" רובין קרטיס הקליטה מחווה דומה כתוספת ל-DVD של סרט זה.
הבמאי ניקולס מאייר, שביים את בוטריק בסרט "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", כלל סצנה בסרט "מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת" (אשר צולם לאחר מותו של באטריק), שבו קפטן קירק מביט בתצלום המונח על שולחנו, בו נראה בנו דייוויד שנרצח.
קולנוע שנה שם הסרט תפקיד הערות1982 מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן ד"ר דייוויד מרקוס Zapped!
אוסקר סרט טלוויזיה Jake and the Fatman טיילור פלמינג פרק אחד מסע בין כוכבים: הדור הבא ת'ג'ון פרק אחד Hooperman פרק אחד 1989 From the Dead of Night ריק סרט טלוויזיה
מריטת נוצות היא פעולה שמבוצעת על עופות, בדרך כלל אווזים, ברווזים או תרנגולים כדי להכין מנוצותיהם המכונות לאחר המריטה, שמיכות פוך, מוצרים שונים, בדרך כלל מצעים.
התעשייה מרוכזת במספר מדינות מצומצם, רובה באירופה.
המדינות המובילות בתחום: הונגריה, פולין וסין.
יחסם של ארגוני זכויות בעלי החיים
בפברואר 2009 הצליחו תחקירני התוכנית השוודית Kalla fakta ("עובדות יבשות") לחדור למשקים של תעשיית הנוצות בשלוש המדינות המובילות בייצור נוצות, תוך שהם מתחזים ללקוחות המעוניינים בשמיכת פוך.
הם נכנסו ל-20 משקים בסין, 10 בהונגריה ו-9 בפולין – לאחר שהציגו את עצמם כלקוחות המעוניינים ברכישת פוך.
צילומים שצילמו במצלמה נסתרת במשק הונגרי, תיעדו אווזים פצועים רבים, והפועלים נוהגים לתפור פצעים במו-ידיהם וללא שימוש בהרדמה.
דובר התאחדות הווטרינרים השוודית, התראיין לתוכנית ואמר שהמצוקה הנפשית הנגרמת לאווזים בעקבות המריטה, עלולה להביא למוות.
הסיבה לנוהג זה היא כלכלית – בניגוד לעור או לפרווה, שניתן לפשוט מבעלי-החיים רק פעם אחת, נוצות האווזים צומחות מחדש לאחר המריטה, ולכן ניתן למרוט את האווזים שוב ושוב.
נהוג למרוט אותם 5-4 פעמים במהלך חייהם.
התחקירנים מדווחים, שמריטת עופות חיים נהוגה בכ-90% מהמשקים שנסקרו.
הפועלים מקבלים שכר בקבלנות, כלומר בהתאם להספק שלהם – ולכן הם מתאמצים למרוט את האווזים מהר ככל האפשר.
פועל יעיל מורט כ-300 אווזים ביום.
מריטת נוצות מעופות חיים מנוגדת לחוק ברבות ממדינות אירופה, אבל ברובן ממילא אין תעשיית נוצות נרחבת, והחריגות הבולטות הן הונגריה ופולין.
האמנה כוננה ועדה (SCAHAW) שתפקידה הוא להגיש המלצות בענייני רווחת בעלי-חיים, והמדינות החתומות על האמנה מחויבות לקיים את ההמלצה או להגיש למועצת אירופה הסבר מדוע לא יקיימו את ההמלצה.
ב-1999 קיבלה הוועדה המלצה בעניין אווזים והמלצה בעניין ברווזים, ובשתיהן הוראה חד-משמעית: "נוצות, ובכלל זה פלומה, לא יימרטו מעופות חיים." ככל הידוע, הונגריה ופולין לא הגישו הסתייגות להמלצה זו.
אך בפועל במשקים בשתי המדינות ממשיכות פעולות מריטה כאמור.
בשנת 2005 הגישה חברת הפרלמנט האירופי שאילתה בעניין מריטת עופות חיים בתעשייה ההונגרית, ובפברואר 2006 התקבלה תשובת הנציב האירופי (הנציבות היא אחד ממוסדות השלטון של האיחוד האירופי).
לדברי הנציב, חוק הגנת בעלי-החיים ההונגרי מתיר במפורש מריטת עופות חיים, וההונגרים לא עדכנו את החוק בעקבות חתימתם על האמנה שלעיל והצטרפותם לאיחוד האירופי.
עמדת הנציבות היא שמריטת עופות חיים גורמת "כאב, סבל או פציעה שאינם הכרחיים." בעקבות זאת, הנציבות "שוקלת את האפשרות" לפתוח בהליכים משפטיים נגד הונגריה.
שנתיים לאחר מכן, תחקיר הטלוויזיה השוודית מעיד על חוסר הרצינות שהפגינה הנציבות בעניין.
בעקבות החשיפה בתחקיר השוודי הוגשה שאילתה נוספת, וחמישה מחברי הפרלמנט האירופי ניסחו הצהרה על "הצורך להגברת המעקב והאכיפה של הדירקטיבה בעניין ההגנה על חיות המוחזקות למטרות חקלאיות תוך עניין מיוחד במריטת אווזים." ההצהרה קוראת לנציבות האירופית ולמועצת אירופה לפעול מיד להפסקת המריטה של אווזים חיים.
בסין אין הגבלה כלשהי בחוק על מריטת עופות חיים.
80% משוק הנוצות העולמי מקורו בסין.
החשיפה הצליחה לעורר תגובות נסערות בשוודיה.
על-פי סקר שהתפרסם באתר התוכנית, 80% מהנסקרים טענו שלא היו מודעים קודם לכן למצב האווזים בתעשיית הפוך, ו-70% מהנסקרים טענו כי הם חושבים שיש צורך להחרים מוצרי פוך, לפחות עד שניתן יהיה לוודא את מקור הנוצות.
עמותת Djurskyddet sverige ("רווחת בעלי-חיים שוודיה") שפרסמה בעקבות התחקיר עצומה הקוראת לפיקוח על תעשיית הנוצות, הצליחה להחתים עליה 8,000 אנשים בשמונה הימים הראשונים להשקתה.
צוות התוכנית עימת עם הנתונים מספר חנויות גדולות המוכרות כריות, שמיכות או ביגוד הממולאים בפוך.
אחד ממנהלי העבודה במשקי האווזים, הצהיר בתוכנית שאיש מלקוחותיו אינו מתעניין בשאלה אם מקור הנוצות הוא מעופות שנמרטו חיים, וש"האיכות היא הדבר היחיד שמשנה." אולם חנויות רבות הצהירו על התנגדותן למכירת נוצות שנמרטו מעופות חיים.
רוב ההצהרות נותרו ללא גיבוי מעשי.
רשת הריהוט איקאה גרפה תשומת-לב תקשורתית כשהצהירה כי מדיניותה היא להימנע מקניית נוצות מעופות שנמרטו בעודם בחיים.
אולם הרשת לא הצליחה לגבות את ההצהרה בהתחייבות מצד הספקים, שחלק מהם נכללו בין המשקים שנסקרו בתוכנית.
בעקבות זאת, הודתה איקאה שאין ביכולתה לערוב למקור הנוצות שהיא משווקת, הציעה החזר כספי ללקוחות שרכשו מוצרי פוך ומעוניינים להחזירם והצהירה על כוונתה לנקוט צעדים כדי ליצור תוכנית פיקוח על ספקי הנוצות שלה.
אולם לאור העובדה שהנוצות שרוכשת איקאה מגיעות מלמעלה מ-8,000 משקים שונים בסין, האפשרות לכונן פיקוח אפקטיבי הוטל בספק.
רק רשת חנויות אחת מבין החנויות שאליהן פנתה התוכנית – Åhléns (אולנס) – הסירה מעל מדפיה את כל מוצרי הפוך.
עם זאת, "התאחדות תעשיית הנוצות והפוך של סין" (CFDIA) התלוננה שבעקבות התוכנית חלה ירידה חדה ברכישת מוצרי פוך מסין.
מריט ביורגן (בנורווגית: Marit Bjørgen; נולדה ב-21 במרץ 1980 בטרונדהיים), היא גולשת למרחקים נורווגית מרוגנס, הנחשבת לאחת מהגולשות הגדולות בכל הזמנים.
היא בעלת 15 מדליות ממשחקי החורף האולימפיים, מהן 8 מדליות זהב, הספורטאית המעוטרת ביותר בשלושה משחקים אולימפיים (ונקובר 2010, סוצ'י 2014 פיונגצ'אנג 2018) וספורטאית החורף המעוטרת בכל הזמנים.
לביורגן 26 מדליות מאליפויות העולם, מהן 18 מדליות זהב.
היא גולשת הסקי למרחקים המצליחה בתולדות גביע העולם עם 112 ניצחונות אישיים, והיא הספרינטרית המצליחה בתולדות גביע העולם, עם 25 ניצחונות אישיים, בנוסף ל-27 ניצחונות במרוצי שליחים.
היא זכתה בגביע העולמי 4 פעמים, בגביע המרחק 3 פעמים, ובגביע הספרינט 5 פעמים, וב-16 אליפויות לאומיות.
בתחרויות הלאומיות, היא מייצגת את Rognes IL.
ביורגן נולדה בטרונדהיים, וגדלה ברונגס שבסור-טרונדלג, במועצת מידטר-גולדאל, ומכאן אחד מכינוייה, "גולדאל אקספרס".
כילדה מריט ביורגן הייתה ספורטאית מגוונת, כשהיא השתתפה בתחרויות כדורגל, כדוריד, וסקי למרחקים (קרוס-קאנטרי).
בקרוס-קאנטרי, מאמנה הראשון היה אידר טריה בלסוויק, שאימן אותה מאז היותה בת 9 ועד כניסתה לנבחרת הנוער הלאומית, במועדון הספורט Rognes IL.
ביורגן סיפרה כי נהנתה מהאימונים הקשים, והייתה טובה יחסית לבני גילה.
ניצחונה הראשון במרוץ היה בפונסדאלן (שוודיה) בגיל 14. בשנת 1998 נכנסה לנבחרת הנוער הלאומית, ובגיל 18 ניצחה בקטגוריית הנשים של מרוץ ההר (Rensfjellrennet), שאורכו 56 ק"מ.
ביורגן השתתפה באליפות העולם לנוער בסאפלדן בפברואר 1999, בה סיימה במקום השמיני ב-5 ק"מ הקלאסי.
בסוף השנה, היא השתתפה בתחרות גביע העולם הראשונה שלה ב-27 בדצמבר 1999 באנגלברג, שווייץ, שם סיימה במקום ה-39 במרוץ הספרינט החופשי.
בעונת 00–1999 השתתפה בעוד ארבע תחרויות בגביע העולם, אך לא צברה נקודות.
בינואר 2000, היא השתתפה באליפות העולם לנוער בשטרבסקה פלסו, בה סיימה במקום ה-21 בספרינט החופשי ובמקום ה-37 ב-5 ק"מ החופשי.
את עונת 01–2000 פתחה עם מקומות 43 ו-50 בתחרויות בבייטושטולן, ב-25 וב-29 בנובמבר.
לאחר מכן, ב-28 בדצמבר, צברה את הנקודות הראשונות שלה בגביע העולם, כשסיימה במקום ה-17 בספרינט קלאסי.
זו הייתה תוצאתה הטובה בעונה, אך היא צברה 6 נק' נוספות, והיא סיימה את העונה במקום 53 בדירוג הכללי.
ביורגן שיפרה את תוצאותיה בעונת 02–2001, ועלתה למקום ה-32 בדירוג הכללי.
היא החלה את העונה עם מקום 14 בקופיו, פינלנד, ב-24 בנובמבר.
היא המשיכה להרשים שבועיים מאוחר יותר בקוין, איטליה, שם סיימה במקום ה-14 ב-5 ק"מ הקלאסי ובמקום ה-15 בספרינט החופשי.
ב-12 בדצמבר נחלה אכזבה כשסיימה במקום ה-59 בתחרות חופשית ל-10 ק"מ בברוסון.
תוצאותיה חזרו והשתפרו בהמשך, כשסיימה במקום ה-16 ב-10 ק"מ הקלאסי בדאבוס, ובמקום ה-20 ב-15 ק"מ הקלאסי בואל די פיים.
בעקבות תוצאות אלה, היא נבחרה לאולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002).
שם הייתה לחלק מרביעית השליחות שזכו במדליית הכסף (ביחד עם בנטה סקארי, הילדה ג.
פדרסן ואניטה מואן), בו הובסו על ידי הגרמניות ב-1.3 שניות.
היא קבעה את תוצאתה האישית הטובה ביותר במרוץ הקלאסי ל-30 ק"מ, שם סיימה במקום ה-14. לאחר סיום המשחקים, סיימה, בין השאר, במקום ה-18 בספרינט הקלאסי בסטוקהולם, במקום ה-16 באותה תחרות באוסלו, ובמקום ה-13 בתחרות קלאסית ל-58 ק"מ בלילהאמר.
פריצת הדרך והצלחות ראשונות (2003-2005)
פריצת הדרך של ביורגן חלה כבר במרוץ הראשון בעונת 03–2002, מרוץ ספרינט חופשי בדיסלדורף, ב-26 באוקטובר 2002, בו ניצחה.
לאחר מרוץ זה הפכה לאחת מהספרינטריות הטובות בעולם.
לאחר מכן חוותה תוצאות מאכזבות במרוצים למרחקים, כשסיימה במקום ה-49 בתחרות קלאסית ל-10 ק"מ בקוסאמו, ושבוע לאחר מכן, סיימה במקום ה-50 בתחרות חופשית ל-10 ק"מ בדאבוס.
תוצאותיה השתפרו לאחר מכן, כשחזרה וניצחה בספרינט חופשי בקלוזון, ושלושה ימים לאחר מכן קבעה את התוצאה הטובה ביותר של במרוץ ארוך, מקום חמישי בתחרות קלאסית ל-15 ק"מ בקוין.
יום לאחר מכן הגיע למקום השני בספרינט קלאסי, אחרי בנטה סקארי.
בלינץ, סיימה במקום השישי בספרינט חופשי, ולמחרת הגיעה למקום השני בסקיאתלון ל-10 ק"מ ברמזאו, הפודיום הראשון שלה במרוץ ארוך.
ב-12 בפברואר ניצחה בספרינט החופשי ברייט אים וינקל, ושלושה ימים לאחר מכן סיימה במקום החמישי בתחרות קלאסית ל-5 ק"מ באסיאגו.
באליפות העולם בואל די פיים זכתה במדליית הכסף במרוץ השליחות (ביחד עם אניטה מואן, הילדה ג.
יומיים לאחר מכן הייתה לאלופת עולם, כשזכתה במרוץ הספרינט החופשי לפני קלאודיה קונצל (לימים נישטד) ופדרסן.
לאחר אליפות העולם, הגיעה למקום ה-26 בספרינט החופשי בדראמן, וב-20 במרץ סיימה במקום השלישי בספרינט החופשי בבורלנגה.
הישגיה לאורך העונה הקנו לה את המקום השישי בדירוג העולמי, כמו גם ניצחון בגביע הספרינט.
על הישגיה בעונה זו זכתה בפרס אולף, הפרס הגבוה ביותר הניתן בטרונדלג, חבל הולדתה.
בעונת 04–2003, ביורגן החלה להשתפר במרוצים הארוכים יותר בעונה הבאה, והשתתפה בכולם למעט שניים.
היא החלה את העונה עם מקום חמישי בספרינט החופשי בדיסלדורף, מקום שיש בתחרות החופשית ל-10 ק"מ בבייטושטולן, ומקום רביעי במרוץ הקלאסי ל-10 ק"מ בקוסאמו.
תוצאותיה הטובות במרוצים הארוכים היא המשיכה עם מקום רביעי ב-10 ק"מ הקלאסי בדאבוס, לפני שניצחה בספרינט הקלאסי בואל די פיים.
לאחר שורת מרוצים בינוניים יחסית ברמזאו ואוטפה, היא ניצחה בספרינט החופשי בנובה מסטו, ב-18 בינואר.
היא סיימה את העונה היטב, כשניצחה בחמישה מתוך עשרה המרוצים האחרונים: הספרינטים הקלאסיים בסטוקהולם ובדראמן ב-18 בפברואר וב-26 בפברואר, והספרינטים החופשיים בטרונדהיים, לאהטי ופרג'לטו, ב-24 בפברואר, ה-5 במרץ וה-12 במרץ.
היא השיגה את הפודיום הראשון שלו במרוץ ארוך, כשהגיעה למקום השלישי במרוץ קלאסי ל-10 ק"מ באומאה, שוודיה, ב-22 בפברואר, אחרי קטרינה נוימנובה והילדה ג.
במהלך העונה השיגה ביורגן 8 תוצאות פודיום, מתוכן 7 ניצחונות.
תוצאותיה לאורך העונה הקנו לה את המקום השני בגביע העולמי לשנת 04–2003, אחרי גבריאלה פרוצי, בנוסף לזכייה נוסף בגביע הספרינט.
בעונת 05–2004, ביורגן זכתה בגביע העולם לפני קטרינה נוימנובה ווירפי קויטינן.
בנובמבר 2004, היא ניצחה במרוץ הארוך הראשון בקריירה שלה ביאליברה, שוודיה.
בנוסף, היא זכתה הן בגביע הספרינט והן בגביע המרחק.
הישגיה לאורך העונה הפכו אותה למועמדת בכירה לזכייה במדליות באליפות העולם באוברשטדורף ב-2005. היא הגשימה את הציפיות ממנה כשזכתה בחמש מדליות, ביניהן זהב במרוץ השליחות (עם ויבקה סקופטרוד, הילדה ג.
פדרסן וקריסטין שטורמר שטיירה), הספרינט הקבוצתי (ביחד עם הילדה ג.
פדרסן) וה-30 ק"מ הקלאסי, כסף בסקיאתלון וארד ב-10 ק"מ החופשי.
זכייתה במרתון (המרוץ ל-30 ק"מ) הייתה מפתיעה, מכיוון שהמרתונים נחשבו לנקודת החולשה שלה.
על הישגיה בעונה זכתה במדליית הזהב של אפטנפוסטן, ונבחרה לספורטאית השנה בנורווגיה.
היא זכתה גם בפרס הפורצלן של פורסגרון, המוענק לאישה על הישגים יוצאי דופן, ובקטגוריית "כוח, מהירות וזריזות" בטקס פרסי הספורט.
ביורגן המשיכה בהצלחותיה מהשנים הקודמות במהלך עונת 06–2005, כשניצחה בארבע תחרויות עד האולימפיאדה והייתה מועמדת בכירה לזכייה במדליות.
למרות זאת, היא הצליחה לעמוד בציפיות ממנה.
היא סבלה מתופעות הלוואי של ברונכיטיס בו חלתה ערב המשחקים, ונאלצה לפרוש באמצע המרוץ הראשון כתוצאה מכאבי בטן.
היא זכתה במדליית כסף במרוץ הקלאסי ל-10 ק"מ לאחר קריסטינה סמיגון, אבל משאר התחרויות יצאה ללא מדליות, כולל כישלונות בשני מרוצי הספרינט.
נבחרת השליחות הנורווגית יצאה לראשונה מאז 1988 ללא מדליה.
למרות התוצאות המאכזבות, היא השתקמה לאחר המשחקים.
היא זכתה בואזלופט המקוצר (45 ק"מ) שנכלל בגביע העולם מאוקסברג למורה.
בנוסף, זכתה בפעם השנייה בגביע העולם, כשהיא מנצחת בשתי תחרויות נוספות, בנוסף לגביע הספרינט.
את העונה באה פתחה שוב היטב, הם ניצחון בדיסלדורף, ובמרוץ הפתיחה של תחרות הטור דה סקי הראשונה.
למרות זאת, לא הצליחה לנצח בטור דה סקי והגיעה בו למקום השני.
בעונה כולה הגיעה למקום השני בגביע העולם, כשהיא מנצחת גם בסקיאתלון בפאלון.
למרות זאת, פעם נוספת היא לא הייתה בכושר באליפות העולם, ממנה יצאה ללא מדליות אישיות, אבל עם שתי מדליות ארד מהספרינט הקבוצתי (עם אסטריד יקובסן) וממרוץ השליחות (עם ויבקה סקופטרוד, קריסטין שטורמר שטיירה ואסטריד יקובסן).
בעקבות אכזבתה זו היא שכרה, בנוסף למאמן הנבחרת אגיל קריסטיאנסן, את סווין טורה סמדל כמאמן אישי.
בראשית עונת 08–2007 נראה היה כי ביורגן חזרה לכושרה המיטבי, כשניצחה לראשונה במרוץ חופשי ארוך בפתיחת העונה בבייטושטולן.
בשבוע לאחר מכן ניצחה במרוץ קלאסי ל-10 ק"מ בקוסאמו, ניצחונה ה-30. למרות התחלה טובה לטור דה סקי, היא נהייתה חולה במהלכו ונאלצה לפרוש.
פרישתה זו הרסה את סיכויה להצלחה בגביע העולם לשנה, ובהמשך העונה נחלה אכזבה כשיצאה ללא עוד ניצחונות.
למרות זאת, היא הגיעה למקום השני בסקיאתלון בפאלון, ולשלישי ב-10 ק"מ קלאסי בבורמיו.
את העונה כולה סיימה במקום 11 מאכזב בגביע העולם.
למרות מטרתה עבור עונת 09–2008 להיות בכושרה המיטבי במהלך אליפות העולם בליברץ, באופן דומה לעונות הקודמות היא החלה את העונה בכושר טוב שנטש אותה לאחר חג המולד.
היא סיימה ארבע פעמים על הפודיום טרם חג המולד, פעמיים במהלך הטור דה סקי, אך אף לא אחד בשנה החדשה.
שתי התוצאות הטובות ביותר שלה העונה היו מקום שני, אחרי שרלוט קאלה ביאליברה ווירפי קויטינן באוברהוף.
בכך סיימה, לראשונה מאז עונת 02–2001, עונה ללא ניצחון.
היא הייתה חולה טרם אליפות העולם, ולראשונה מאז אליפות העולם בלאהטי (2001) יצאה ללא מדליות, כשמקום רביעי במרוץ השליחות היה תוצאתה הטובה ביותר.
לאחר אליפות העולם, היא הבינה שעליה לשנות את תוכנית האימונים שלה, ולקצץ את כמות האימונים הקשים.
היא סיימה במקום העשירי בגביע העולם.
טרם העונה שינתה ביורגן את תוכנית האימונים שלה במטרה להתגבר על האכזבות מהעונות הקודמות.
היא התמקדה יותר באימוני שיווי משקל, קואורדינציה וטכניקה.
היא התחילה את העונה בכושר טוב שוב, כשניצחה בשתי התחרויות בפתיחה הלאומית בבייטושטולן, ושבוע לאחר מכן ניצחה בפתיחת הגביע העולמי שם, ניצחונה הראשון זה כמעט שנתיים, בפער של כמעט חצי דקה, לפני שרלוט קאלה ואנה האג.
לאחר שדילגה של התחרויות בקוסאמו, היא הצליחה היטב בתחרויות לפני חג המולד.
היא הגיעה למקום ה-8 בספרינט בדיסלדורף, ובמקום הרביעי ב-10 ק"מ החופשי בדאבוס, לפני שסיימה במקום השני בספרינט החופשי שם.
שבוע לאחר מכן, ברוגלה, היא ניצחה במרוץ הספרינט הראשון שלה זה 3 שנים, ובמרוץ הספרינט הקלאסי הראשון זה 5 שנים, כשהיא מביסה את יוסטינה קובלצ'יק (פולין).
לאחר מקום שני ב-15 ק"מ הקלאסי שם, ביורגן יצאה לחופשת חג המולד כמובילה בסבב העולמי.
ביורגן דילגה על הטור דה סקי וכתוצאה מכך איבדה את הובלתה בדירוג.
לאחריו, היא הגיעה למקום השני אחרי קובלצ'יק ב-10 ק"מ הקלאסי באוטפה, ולמקום ה-9 בספרינט הקלאסי שם.
שבוע לאחר מכן שלטה באליפות נורווגיה כשזכתה ב-3 מדליות זהב.
במרוץ הפתיחה של אולימפיאדת ונקובר (2010), 10 ק"מ חופשי, זכתה ביורגן במדליית הארד אחרי שרלוט קאלה וקריסטינה סמיגון-ואהי.
ב-17 בפברואר, הייתה לאלופה אולימפית, כשזכתה במרוץ הספרינט הקלאסי.
היא ניצחה בפרולוג, ברבע הגמר, ובחצי הגמר, לפני ניצחון ברור בגמר לפני יוסטינה קובלצ'יק ופטרה מאדיץ'.
היא הפכה לאלופה הנורווגית (האישה) האישית השנייה בקרוס-קאנטרי, אחרי בנטה סקארי בסולט לייק סיטי (נורווגיה גם זכתה במרוץ השליחות ב-1968 ו-1984).
ב-19 בפברואר זכתה במדליית הזהב השנייה שלה, בסקיאתלון ל-15 ק"מ, כשניצחה בפער של 8.9 שניות את אנה האג ויוסטינה קובלצ'יק.
שישה ימים לאחר מכן זכתה בזהב האולימפי השלישי שלה במרוץ השליחות כשליחה האחרונה, עם ויבקה סקופטרוד, תרזה יוהוג וקריסטין שטורמר שטיירה.
יומיים לאחר מכן הובסה בספרינט לקו הסיום ב-30 ק"מ הקלאסי על ידי קובלצ'יק.
בסך הכל ביורגן זכתה ב-3 מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד, והייתה לספורטאית הנורווגית השלישית שזוכה ב-5 מדליות באולימפיאדה, לאחר הקלע אוטו אולסן באולימפיאדת אנטוורפן (1920) והמחליק המהיר רואלד לארסן באולימפיאדת שאמוני (1924).
על הישגיה באולימפיאדה זכתה בפרס האולימפי פרנלי, שהוענק לה על ידי הממשלה ב-17 באפריל.
במהלך עונת 10–2009 ביורגן קיבלה אישור להשתמש בתרופה נגד אסתמה עם חומר שהופיע ברשימת הסמים האסורים של הרשות הבינלאומית למלחמה בסמים.
אישור כזה ניתן על ידי בדיקה רפואית מתאימה.
ביורגן בוקרה על ידי קובלצ'יק בשל כך, כשהיא טוענת שיש לקבוע סטנדרטים אחידים לכן הגולשים בעולם הסובלים מאסתמה.
ביורגן סיפרה כשהתרופה אושרה על ידי מומחה.
יש שיעור גבוה בהרבה של חולי אסתמה בקרב גולשים למרחקים מבקרב כלל האוכלוסייה.
למרות העובדה שבשל דילוגה על הטור דה סקי לביורגן לא היה סיכוי לזכות בגביע העולמי, היא השיגה תוצאות טובות בסוף העונה.
היא ניצחה בסקיאתלון בלאהטי, והובילה את נבחרת השליחות לניצחון.
היא ניצחה לאחר מכן בספרינט הקלאסי בדראמן לפני סארינן ומוראנן.
בהולמנקולן, ב-13 במרץ, ניצחה ביורגן במרוץ החופשי ל-30 ק"מ לפני שטיירה ויוהוג, במה שהיה לפעם הראשונה זה 25 שנים ששלוש נשים נורווגיות הגיעו למקומות 1-2-3 (אז אנט בו ניצחה לפני גרט ניקלמו, בריט פטרסן ואן יאהרן).
במהלך התחרויות קיבלה את מדליית הולמנקולן, עיטור הסקי הגבוה בנורווגיה, על "תוצאות מיטביות לאורך זמן ועל היכולת לחזור לכושר שיא לאחר כישלונות".
יום לאחר מכן ניצחה בספרינט החופשי, הניצחון הרביעי ברציפות שלה.
ביום הולדתה השלושים ניצחה בפעם החמישית ברציפות כשהיא זוכה בסיום גביע העולם בפאלון, שהכיל ספרינט קלאסי בסטוקהולם ולאחריו פרולוג קלאסי ל-2.5 ק"מ, סקיאתלון ל-10 ק"מ ומרוץ מרדף חופשי ל-10 ק"מ.
היא הגיעה בסיום העונה למקום השני בגביע העולם, בגביע המרחק ובגביע הספרינט אחרי קובלצ'יק.
ביורגן נבחרה לספורטאית (האישה) בנורווגיה לשנת 2010.
ביורגן המשיכה בהצלחות בראשית העונה, כשניצחה בפתיחת העונה הלאומית בבייטושטולן.
לאחר מכן ניצחה בפתיחת העונה ביאליברה בפער של 41 שניות ב-10 ק"מ חופשי לפני שרלוט קאלה.
לאחר מכן, במיני-טור הראשון בקוסאמו, ניצחה הן בספרינט הקלאסי והן ב-5 ק"מ הקלאסי, וניצחה במיני-טור כולו לאחר מרוץ המרדף.
בעקבות כך ניצחה בשבע תחרויות גביע העולם ברצף.
לאחר שדילגה על הספרינט בדיסלדורף, היא ניצחה בשלוש התחרויות הבאות בדאבוס ובלה קלוסאז, ובכך ניצחה ב-10 תחרויות ברצף בהן השתתפה.
כמו בעונה הקודמת, ביורגן דילגה על הטור דה סקי על מנת להתרכז באימונים לקראת אליפות העולם בהולמנקולן.
היא ניצחה בפעם ה-43 בגביע העולם באוטפה ב-22 בינואר, ועקפה את בנטה סקארי במספר הניצחונות בגביע העולם.
באליפות נורווגיה בשבוע לאחר מכן ניצחה בכל שלוש התחרויות.
ביורגן הייתה המועמדת הבכירה לניצחון בתחרויות השונות באליפות העולם בהולמנקולן.
היא עמדה בציפיות כבר בתחרות הראשונה, כשניצחה בספרינט החופשי לפני אריאנה פוליס ופטרה מאדיץ'.
ב-26 בפברואר זכתה במדליית זהב שנייה, בסקיאתלון ל-15 ק"מ.
לאחר שגלשה יחד עם קובלצ'יק ותרזה יוהוג רוב המרוץ, ברחה מהן בגבעה האחרונה לניצחון בפער של 7.5 שניות.
לאחר מכן היא ניצחה ב-10 ק"מ הקלאסי, בפער של 4 שניות לפני קובלצ'יק.
ביורגן הייתה השליחה האחרונה במרוץ השליחות, וניצחה שם ביחד עם ויבקה סקופטרוד, תרזה יוהוג וקריסטין שטורמר שטיירה.