tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 1980 הוקמה חברת "יד לתלמוד".
בשנת 1935 החלה הכנת "אנציקלופדיה נעורים", שהתבססה על מקור אנגלי, כללה שישה כרכים ונמכרה ב-100,000 עותקים במהלך השנים הבאות.
מיזמים נוספים מרובי-כרכים נוספים היו תנ"ך בפירוש ש"ל גורדון, "אנציקלופדיה מסדה" בחמישה כרכים, אנציקלופדיה תרבות, אנציקלופדיה יודאיקה בעריכת פרופסור ססיל רות, אנציקלופדיה לנוער "אביב", האנציקלופדיה לפסיכולוגיה והיסטוריה של המוזיקה באירופה.
גולת הכותרת במפעל האנציקלופדיות של מסדה היא האנציקלופדיה העברית.
בשנת 1947 הוקמה "החברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ", בראשה עמד אלכסנדר פלאי, בנה של ברכה פלאי.
במהלך מלחמת העצמאות נמשכה העבודה על האנציקלופדיה העברית בדירתו של אלכסנדר בירושלים, ששימש גם כמנהל המערכת שלה.
הוא נותר בתפקידו עד שנות ה-80 של המאה ה-20.
מאיר פלאי, בעלה של ברכה, שב לעסק המשפחתי עם התבססות ההוצאה ושימש כמנכ"ל משנת 1943 ועד למותו באפריל 1958. בשנת 1943 נשא יצחק ברש (בנו של הסופר אשר ברש) את שרה, בתם של בני הזוג פלאי, לאישה, ולאחר מכן החל לנהל בירושלים בית דפוס של ההוצאה.
לאחר פטירתו של מאיר פלאי נטל ברש את ניהול בתי הדפוס ברמת גן ובגבעתיים לידיו וכן ניהל את מחלקת הכנת כתבי היד לדפוס ונטל חלק בניהול הוצאת מסדה.
מאוחר יותר יזם ברש את ריכוז הדפוס, ההנהלה ושאר המחלקות של מסדה בגבעתיים.
ברכה פלאי פרשה מניהול מסדה בתחילת שנות ה-80, לאחר יום הולדתה ה-90, וחילקה את הממלכה העסקית שלה לשניים: הוצאת "מסדה" המחלקה העברית, שעברה לניהולו של נכדה יואב ברש, ו"מסדה פרס" (הוקמה בשנת 1961) שכללה את האנציקלופדיה העברית והמחלקה האנגלית, ואשר עברה לידי בנה אלכסנדר.
מצבה הכלכלי של הוצאת מסדה הורע והיא סגרה את שעריה.
בשנת 2002 רכשה הוצאת מודן חלק מזכויות הספרים של מסדה.
בשנת 2010 הוקמה מסדה מחדש, וכמנכ"ל שלה משמש יואב ברש.
להוצאה הייתה גם רשת חנויות ספרים ברחבי הארץ, בשנת 2019 סגרה החנות האחרונה, מסדה בית שמש, את שעריה.
האחיות ציון הוא מסדר נזירוֹת חובק עולם שהוקם על ידי האחים תאודור ואלפונס רטיסבון ב-1843.
אלפונס רטיסבון, יהודי עשיר משטרסבורג שבחבל אלזס בצרפת, טען שחווה התגלות דתית יוצאת דופן שבעקבותיה התנצר והפך לכומר ישועי.
יחד עם אחיו תאודור, שהתנצר לפניו, הקים מסדר נזירוֹת חובק עולם שנקרא האחיות ציון.
בישראל הקימו השניים את מנזר האחיות ציון בעין כרם ובו בית יתומות, מנזר האחיות ציון בעיר העתיקה בירושלים ובית ספר מקצועי לבנים בניין רטיסבון ברחוב שמואל הנגיד שבמרכז ירושלים.
כל המוסדות הללו נוהלו ותוחזקו בידי נזירים ונזירות.
מסדר אבירי הגריל הוא ארגון גסטרונומי בינלאומי שנוסד בפריז, ומטרתו קידום ושימור של אמנות הבישול וערכים של הערכה וכיבוד מזון ויין גורמה.
הארגון פועל ב-84 מדינות בעולם, ביניהן גם סניף ישראלי שנוסד בשנת 1968.
שורשי הארגון בימי הביניים, בגילדת "צולי האווזים" שנוסדה בצרפת בשנת 1248, שקיבלה זכויות לצליית אווזים ואחר כך סמכויות נוספות בתחום הכנת מזון.
בשנת 1610 העניק לארגון מלך צרפת, לואי ה-13 כתב זכויות מלכותי ושלט אצולה, המשמש היום כסמל המסדר.
בשנת 1950 הקימו קבוצה של שפים, ייננים ואנשי מקצוע בתחום הקולינרי (מהבולטים שבהם מבקר המסעדות וסופר האוכל קורנונסקי) את המסדר, שנועד להפגיש בין חובבי מזון גורמה לבין אנשי מקצוע בתחום, כשהם יונקים את מורשתם וסמליהם ממסדר "צולי האווזים" העתיק.
החברים במסדר מחלקים לדרגות במערכת היררכית סדורה, לפי מקצוע וותק.
טקס הקבלה לארגון כולל השבעה בלטינית וטקס הכתרה מסורתי עם חרבות.
כיום מונה הארגון כ-25,000 חברים בלמעלה משמונים מדינות בעולם.
סניף הארגון בישראל הוקם בשנת 1968 על ידי עורך הדין מוריס בנין, ובין המצטרפים הראשונים היה משה דיין.
נכון ל-2024, מונה הסניף הישראלי כ-110 חברים, ביניהם בולטים הפרופסור אורית אבידב-אונגר, גב' אורית שפירא, דר' יצחק שפס, המלונאי בני יפהר, תמי לנצוט ליבוביץ והשפים חיים כהן, צ'רלי פדידה, ג'וני גוריק, אדהם שפיק ואיתי פרקש.
הנשיא הנוכחי של המסדר הוא שף עידן הלפרין (Chef Idan Halperin).
הסניף מתכנס אחת לכמה שבועות לארוחות חגיגיות באתרים קולינריים ברחבי הארץ ואחת למספר חודשים באירוע בעולם, במהלכם נאכפים כללי טקס וקוד לבוש פורמלי הכולל חליפות לגברים ושמלות ערב לנשים ושרשראות המסדר עם מדליות בצבעים שונים, בהתאם לדרגת החבר והוותק שלו במסדר.
החברים אינם מחויבים להשתתף בכל האירועים.
בהתאמה למטרת הארגון, מדובר בארוחות מוקפדות של מיטב השפים עם דגש על מצוינות קולינרית.
על מנת להתקבל למסדר צריך המועמד לגייס שני ממליצים חברים.
מסדר בן ציון, שכיום נקרא קרן בני ציון הוא ארגון ציוני אמריקאי שהוקם ב-1908 למימוש צורכיהם של יהודי העולם, בדגש על תמיכה בישראל ויישוב מחדש של מהגרים חדשים בארצות הברית.
מסדר בן ציון נוסד בניו יורק ביוזמת י.א.
בוועידת ההקמה באפריל 1908 אימץ לעצמו המסדר את המטרה הבאה .
בספטמבר 1910 קיבל המסדר ממחלקת הביטוח של ניו יורק תעודת הכרה כאגודה לביטוח חיים אחוותית התומכת במהגרים המגיעים לארצות הברית.
ב-1918 הוקמה החברה לביטוח חיים "יהודה" על ידי Organized Judea Industrial Corp, שהפכה להיות החברה היהודית הראשונה לביטוחי חיים בפלשתינה.
ב-1921 תמך המסדר בהקמת קרן היסוד בכינוס ציוני יהדות ארצות הברית.
ב-1941 חלק ממנהיגי בני ציון היו ממייסדי ארגון "מגן דוד אדום האמריקני למען פלשתינה", אשר היה מקביל למגן דוד אדום בישראל.
הארגון תרם ציוד רפואי ואמבולנסים.
ב-1943 נקרא "מבצר מעופף" (מפציץ B-17) על שם הארגון כהוקרה על עזרתו במלחמת העולם השנייה כולל מכירת אגרות מלחמה.
בשנת 1929 הוקם ארגון בעל שם דומה, "התאחדות בני ציון בישראל", אגודת סתרים שלא הייתה לא קשר ל"מסדר בני ציון", והייתה ידועה יותר בשם אחים נאמנים.
ב-1947 עזר הארגון בהקמה ותמיכה של כפר בני ציון, כפר שיתופי בשנותיו הראשונות.
ב-1948 עזר הארגון בהתמיכה בכפר האומנים עין הוד.
ב-1958 תמך הארגון בהקמת מרכזים לפגועי נפש דרך קופת חולים מאוחדת מעון בני ציון לילדים בראש העין, ומרכז קויטמן בירושלים.
ב-1963 סייע בהקמת בניין "בית מכבי" באשדוד.
ב-1971 הקים הארגון את הליגה לידידות אמריקה-ישראל.
ב-1972 הוקם בית בני ציון וידידות ארצות הברית ישראל בניו יורק.
ב-1981 תרם אודיטוריום בבית התפוצות.
ב-1987 הארגון אפשר את השלמת מתקני בית הלוחם בחיפה.
ב-1987, בעקבות תרומתו הכספית של הארגון והקמת אגף חדש בן 11 קומות הוסב שמו של "בית חולים רוטשילד" בחיפה ל"המרכז הרפואי בני ציון".
ב-1997 תמך הארגון בהקמת ספרייה מרכזית במעלה אדומים.
ב-2002 אימץ הארגון את כפר "אהבה" לילדים בסיכון בקריית ביאליק.
ב-2003 תמך הארגון במכללת דוד ילין בבית הכרם.
מסדר גיזת הזהב הוא מסדר אבירות שנוסד ב-1430 בעיר ברוז' על ידי פיליפ הטוב, דוכס בורגונדיה.
במסדר יכלו להיות חברים מספר קבוע של אבירים (בעת ייסודו 24 ולאחר מכן עלה המספר) ובראשו עמד הריבון (הדוכס ולאחר מכן המלך), דבר שהפך אותו למסדר הגבוה ביותר בתחום השליטה (הדוכסות או הממלכה, בהתאמה).
בהמשך, כאשר ירש בית הבסבורג את הדוכסות, עבר המסדר לראשות בית הבסבורג, ובעקבות מלחמת הירושה הספרדית התפצל המסדר לשניים: מסדר גיזת הזהב הספרדי ומסדר גיזת הזהב האוסטרי.
הקדוש המגן של המסדר הוא אנדראס הקדוש.
לרגל נישואיו עם איזבלה מאביז, נסיכת פורטוגל, החליט פיליפ הטוב לייסד מסדר אבירים במתכונת דומה לזו של מסדר הבירית הבריטי.
עם ייסודו של המסדר נקבע מספר חבריו ל-24 (לא כולל הריבון), ב-1433 הועלה המספר ל-30 וב-1516 הועלה שוב המספר ל-50. פירוש המספר הקבוע הוא שרק מוות או הדחה של חבר מאפשרת כניסת מועמד אחר.
ייחודו של המסדר מכל שאר המסדרים בא לידי ביטוי בזכויות המיוחדות לו.
המלך התייעץ עם אביריו בהחלטות גורליות, כולל יציאה למלחמה.
האבירים התחייבו לפתור סכסוכים בינם לבין עצמם במסגרת המסדר.
בכל כינוס של המסדר נסקרו מעשיהם של האבירים בתקופה שחלפה והוטלו עונשים על התנהגות בלתי הולמת, גם המלך עצמו לא היה פטור מהליך זה.
מעשי גבורה ואבירות, מאידך, זכו לתיעוד מפורט מאת הכרוניקנים.
היה ביכולתם של חברי המסדר לבקש להישפט על ידי עמיתיהם למסדר במקרי האשמתם באשמות בגידה או כפירה.
אם עמד אביר למשפט, לא נעצר בטרם ניתן לו פסק דין, אלא היה נתון במשמרתם המכובדת של עמיתיו למסדר.
מאסרו של אביר היה חייב בחתימתם של שישה מעמיתיו על מנת לקבל תוקף חוקי.
על האבירים, פרט למלך, נאסר להיות חברים בשום מסדר אחר.
אל המסדר התקבלו רק אצילים שהוכיחו דבקות ללא רבב בנצרות הקתולית, וכך הפך למעוז קתולי בעת הרפורמציה.
סמל המסדר היה עור כבש מוזהב ואביריו ענדו אותו כתליון על גבי ענק זהב שחוליותיו מעוצבות בצורת האות B (המסמלת "בורגונדיה").
בחיבורים בין החוליות שובצו אבני חלמיש, סמלו של פיליפ.
מוטו המסדר, "Pretium Laborum Non Vile" , היה חרוט מלפנים והמילים "Non Aliud" מאחור, לאמור, המסדר הוא מסדר האבירים היחיד אליו שייך האביר.
במקור מרמז שם המסדר לסיפור גיזת הזהב מן המיתולוגיה היוונית, אך בישוף שמונה לנשיא המסדר על ידי פיליפ הציע לקשר את השם לגיזת הצמר שמצא גדעון בן יואש, שבנצרות מסמלת את התעברות הבתולה מרוח הקודש - וכך הרחיק את המסדר משמו הפגאני.
לחברי המסדר ניתנו שמות טקסיים שציינו תפקידים אותם ביצעו בפגישותיהם.
כך למשל היו תפקידי נשיא המסדר, גזבר, מזכיר, הממונה על הטקס, כרוז, עוזרי כרוזות (שכונו בשמות כגון "הר המלך" - Montreal, "אבן צור" - Fusil ושמות נוספים הקשורים לעולם הסמלי של רומן הוורד) וראש עוזרי הכרוזות שנשא בכינוי "גיזת הזהב".
ב-5 בינואר 1477 מת שארל האמיץ, דוכס בורגונדיה ללא יורש.
ב- 18 באוגוסט של אותה שנה בתו, מארי, דוכסית בורגונדיה נישאה למקסימיליאן אשר ב- 1487 הפך למקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית הבסבורג, וכך ירש בית הבסבורג את דוכסות בורגונדייה ובאופן מסורתי הציב בראשו את ראש בית הבסבורג.
מלכי הבסבורג כיהנו כמלכי ספרד עד 1700, אז ירש את כתר ספרד פליפה החמישי.
עקב כך פרצה מלחמת הירושה הספרדית.
תוצאה משנית של התפתחות זו הייתה פיצול המסדר למסדר אוסטרי ומסדר ספרדי.
בכל מקרה, כתבי ההאמנה של שני המסדרים ותכתובתם הרשמית נותרה בשפה הצרפתית.
המסדר הספרדי נקלע לבעיה כאשר העניק אבירות לנפוליאון בונפרטה ולאחיו ז'וזף, בעוד לואי סטאניסלא זאבייה, רוזן פרובאנס היה חבר במסדר אף הוא, דבר שגרם לאחרון להחזיר את שרשרת-המסדר שלו במחאה.
חברות במסדר הוענקה גם לפילדמרשל הבריטי דוכס ולינגטון, ובכך היה הוא לפרוטסטנטי הראשון שהיה חבר המסדר.
ראמה התשיעי, מלך תאילנד היה ללא-נוצרי הראשון שזכה לחברות במסדר.
בשנות הרפובליקה הספרדית השנייה, 1931–1936, ובתקופת שלטונו של פרנסיסקו פרנקו, 1939–1975, החזיק בית בורבון הספרדי בראשות המסדר.
כיום עומד בראש המסדר הספרדי פליפה השישי, מלך ספרד.
המסדר האוסטרי לא עמד בפני בעיות פוליטיות ודתיות כמו המסדר הספרדי ונותר בחזקה קתולית.
בעיית היותה של מריה תרזה ראש השושלת, אך מנועה מלהיות ראש המסדר בשל היותה אישה, נפתרה על ידי מינוי בעלה פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כראש המסדר.
עם התמוטטות המשטר המלוכני באוסטריה לאחר מלחמת העולם הראשונה דרש אלברט הראשון, מלך הבלגים את ראשות המסדר בעת ועידת השלום בפריז (1919), כיורש שטחי דוכסות בורגונדיה ההיסטורית.
אך אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד ערער על דרישה זו ודרש שראשות המסדר תשמר על ידי עמיתו האוסטרי המודח, קרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ואכן, המסדר מתקיים עד ימינו בראשות צאצאי קרל הראשון לבית הבסבורג.
מסדר האוצר הקדוש (ביפנית: 瑞宝章, תעתיק: זוּאיהוֹ-שׁוֹ) הוא מסדר יפני שיסד הקיסר מייג'י ב-4 בינואר 1888. למסדר שמונה דרגות, ובמקור היה שמו "מסדר מייג'י." עיטור המסדר מוענק לאלה שהגיעו להישגים בתחומי מחקר, בעולם העסקים, ברפואה, בתרומה חברתית, בשלטון המקומי או הכללי ולאלה שתרמו לשיפור חייהם של בעלי לקות.
במקור הוענק עיטור מסדר זה רק לגברים, אך החל מ-1919 גם נשים יכולות לקבל אותו.
בניגוד למקביליו האירופאים, ניתן להעניק עיטור זה לאחר המוות.
סמלי המסדר הם שלושת האוצרות הקדושים: מראת יאטה הקדושה, שאפילו לקיסר אסור להביט בה; תכשיט יסקאני, העשוי אבן ירקן; וחרבו האישית של הקיסר.
תג המסדר עבור הדרגות הראשונה עד השישית הוא צלב מלטה מצופה זהב (דרגות 4-1), זהב וכסף (דרגה 5) וכסף (דרגה 6), עם קרניים מצופות אמייל המייצגות את החרב.
במרכז דיסקה כחולה, ובמרכזה כוכב כסוף בעל שמונה קצוות, המייצג את המראה, ומסביב עיטור נקודות אדומות מצופות אמייל, המייצגות את התכשיט.
התג מחובר לשלושה עלי פאולוניה לבנים מצופים אמייל, ותלוי מסרט כחול בהיר בעל שוליים צהובים, הנתלה מכתף ימין בדרגה הראשונה, כעיטור צוואר עבור גברים בדרגה השלישית, ובצד שמאל של החזה בדרגות הרביעית עד השישית (עם רוזטה עבור הדרגה הרביעית).
נשים מהדרגה השלישית עד השישית עונדות את התג כאבנט הנתלה מכתף שמאל.
כוכב המסדר עבור שתי הדרגות הראשונות זהה לתג אך בעל שני זוגות צלבי מלטה, אחד מצופה זהב והשני מצופה כסף ומונח אלכסונית.
את הכוכב עונדים בצד שמאל של החזה בדרגה הראשונה, ובצד ימין בדרגה השנייה.
התג עבור הדרגות השביעית והשמינית הוא מדליה כסופה בעלת שמונה קצוות, מצופה חלקית בזהב עבור הדרגה השביעית, ועם ייצוג התכשיט והמראה בלבד.
התג תלוי על סרט הדומה לשאר הדרגות, וגברים עונדים אותו בצד שמאל של החזה, בעוד שנשים עונדות אותו על כתף שמאל.
ב-2003 נערכה רפורמה שבעקבותיה בוטלו שתי הדרגות התחתונות.
מסדר דיית הזהב (ביפנית: 金鵄勲章, תעתיק: קינשי-קוּנשׁוֹ) היה מסדר באימפריה היפנית שנוסד ב-12 בפברואר 1890 על ידי הקיסר מוצוהיטו לזכרו של ג'ימו, הראשון בקיסרי יפן.
מסדר דיית הזהב היה עיטור צבאי אותו העניקו עבור אומץ לב, מנהיגות או פיקוד מופת בעת קרב.
חוגרים היו רשאים להתקבל לדרגות החמישית עד השביעית, נגדים לדרגות הרביעית עד השישית, קצינים זוטרים מהשלישית עד החמישית, קצינים אחרים מהשנייה עד הרביעית, וקצינים בכירים מהדרגה הראשונה עד השלישית.
בסך הכול הוענקו 1,067,492 עיטורי מסדר דיית הזהב, רובם בשתי הדרגות הנמוכות ביותר.
ארבעים ואחת הוענקו בדרגה הראשונה ומאתיים ואחת בדרגה השנייה.
בנוסף לעיטור קיבלו חברי המסדר אנונה לכל ימי חייהם, ובמשך שנה לאחר מותם קיבלה משפחתם את התשלום.
אם נפטר האדם פחות מחמש שנים לאחר קבלת העיטור, קיבלה משפחתו את התשלום עד לסיום תקופת חמש השנים.
מסדר דיית הזהב בוטל על ידי המפקד העליון של כוחות הברית של יפן הכבושה ב-1947.
תג המסדר מציג דיה זהובה, שליחת האלים לפי הניהון שוקי, שסייעה לקיסר ג'ימו להביס את אויביו.
הדיה המוזהבת עומדת על כוכב בעל שמונה פינות עם שלושים ושתיים קרניים אדומות מצופות אמייל.
מתחת לדיה צלובים שני מגני סמוראים, מצופים אמייל כחול, עם שתי חרבות צהובות צלובות בעלות ניצבי כסף.
משני הצדדים מופיעים דגלים אדומים הנושאים את סמל השינטו.
התג היה מצופה זהב בדרגות הראשונה עד החמישית, ומצופה כסף בשתי הדרגות הנמוכות ביותר.
הוא היה תלוי על סרט בצבע כחול-ירוק בעל שוליים לבנים, והיה נתלה כאבנט על כתף ימין עבור הדרגה הראשונה, על הצוואר בדרגות השנייה והשלישית, ועל צד שמאל של החזה עבור שאר הדרגות.
הכוכב עבור הדרגות הראשונה והשנייה היה זהה לתג אך בעל קרניים אדומות וצהובות, ונענד על צד שמאל של החזה עבור הדרגה הראשונה, ובצד ימין עבור הדרגה השנייה.
מסדה היא פואמה שחיבר המשורר יצחק למדן בארץ ישראל בשנות העשרים של המאה ה-20. הפואמה עוסקת במבחר נושאי הקיום של העם היהודי לדורותיו, ובבעיות השעה הקשות שניצבו על סדר היום הציבורי מאז מלחמת העולם הראשונה בתפוצות ישראל וביישוב.
למדן הקדיש את הפואמה, בפתח המהדורה הראשונה, לאחיו שנרצח באחד מהפוגרומים הרבים שהתחוללו במזרח אירופה מעיצומה של מלחמת העולם הראשונה ועד ראשית שנות העשרים, במילים: "נר זיכרון לנשמת אחי בר הלבב ויקר הנפש, אשר נפל על אדמת אוקראינה בימות הטבח בישראל, וציון על קברו אשר לא אדע את מקומו".
המהדורה הראשונה של "מסדה" ראתה אור בהוצאת הדים בתל אביב בכסלו תרפ"ז 1926. הכרך הודפס בדפוס "אחדות" בתל אביב ועטיפתו עוטרה באיוריו של הצייר ש' גרודזנסקי.
"מסדה" הוכנסה לתוכנית הלימודים במערכת החינוך העברי של היישוב ושל מדינת ישראל.
על כן, היא הודפסה במהדורות רבות תחת גגן של מספר הוצאות לאור, שכללו שינויי נוסח מעטים.
המהדורה השנייה ראתה אור בשנת תרפ"ט (1929) גם כן בהדים.
המהדורה השלישית ראתה אור בהוצאת שטיבל בתל אביב בשנת תרצ"ג (1933), והמהדורות הרביעית, בשנת ת"ש (1940) והחמישית בשנת תש"ג (1943), ראו אור בהוצאת דביר.
מהדורות נוספות ראו אור בשנות החמישים והשישים.
משמעות השם "מסדה" הוא ארץ ישראל, אולם הכוונה גם למצדה ההיסטורית אשר נפלה במרד הגדול בידי רומא, ונתפסה במהלך הדורות כמעין תחנה אחרונה של ריבונות ועצמאות בתולדות עם ישראל.
פסוקים מ"מסדה" הולחנו על ידי ישראל פייבישס, דניאל סמבורסקי, וכן הוצמד לחן של מחבר לא ידוע לשיר "שלשלת המחולות", שפותח את הפרק השלישי של הפואמה.
"מסדה" התקבלה בציבור באהדה רבה, בשל התחושה שהיא מבטאת בממדים שונים את החוויות והתודעה הציבורית בארץ ובתפוצות.
הפואמה הוקראה באירועים חגיגיים בתנועות הנוער הציוניות ובאירועים ציבוריים רבים נוספים.
על שמה נקראו קבוצות חלוציות שהוקמו באירופה, בהן גרעין המייסדים של קיבוץ מסדה, אשר נקרא על שמה.
שישה פרקים לפואמה: "פליט", "אל החומה", "מדורות לילה", "מחוץ למחנה", "בדעֹך המדורות" ו"טרם".
הפרק סוקר את מצבו של עם ישראל במשך מלחמת העולם הראשונה, מתוך תולדותיו של המשורר כמקרה פרטי, ובהקשר ההיסטורי היהודי הכולל, מאז העת העתיקה וימי הביניים, ובכלל זה רדיפות האינקוויזיציה (וה"אוטא-דא-פי"), בממלכת ספרד, וגם במובנה המטפורי האל-זמני.
מסתיים בתת-פרק (מספר ו') בשם בַּמָּבוֹא, המתאר את עלייתו לארץ ישראל, כאשר הוא ניצב בשעריה המוחשיים וההיסטוריים-הרעיוניים.
המחבר מתאר בו חולשה תשישות גופנית ונפשית, חרדה ואימה, התפזרות וכאוס פנימי, יחד עם צפייה לקבלת תיקון לכל אלה ואף למעלה מזה מהארץ:
הפרק מתאר את תולדות עם ישראל ומראה על המשכיות מדור לדור במסירת המורשת היהודית ובנכונות להקרבה עליה, שכללה מלחמה חמושה או התאבדות מאורגנת, הן בעת העתיקה והן בימי הביניים.
תת-פרק ג' נקרא שלשלת המחולות, משווה את התנהלות השמירה על המורשת והעברתה מדור לדור, מבלי להתחשב בקשיים הרבים שכרוכים בהעברה זו, למחול דורות קבוצתי שנעשה בעצימת עיניים; זו נדרשת, הן משום השאיפה לדבקות של המחוללים, והן בשל הקשיים שההתעלמות מהם מסייעת למחוללים להמשיך בפועלם.
למדן ממליץ לבני דורו להתנהג בדומה למחול הדורות, ובכך ישנה המשכיות כפולה, עקרונית והתנהלותית, אשר מופנה הפעם לבניית המפעל הציוני בארץ ישראל:
דֶה-מוֹלֶה הבינלאומי הידוע גם כמסדר דה-מוֹלה הוא מסדר אחווה בינלאומי לנערים בגילאים 12 עד 21, שנוסד בקנזס סיטי בשנת 1919 ומסונף לבונים החופשיים.
המסדר נקרא על שם ז'אק דה מולה (אנ), המאסטר הגדול האחרון של האבירים הטמפלרים.
בשנות ה-90 הוכר המסדר על ידי רשות המס האמריקנית כמלכ"ר.
מסדר דה-מולה נועד לנערים בגיל 12–21 שמכירים בקיומו של כוח עליון.
בארצות הברית ובקנדה חברים בארגון כ-12 אלף חברים פעילים, ויש לו סניפים נוספים באיטליה, רומניה, פרו, הפיליפינים, אוסטרליה, ארובה, בוליביה, סרביה, יפן וברזיל.
מספר החברים הפעילים בברזיל גבוה מאשר בארצות הברית.
לפיכך, השפה הפורטוגזית היא הנפוצה בסניפי המסדר בעולם.
הארגון מורכב ממנחים (מנטורים), נשים וגברים, הנקראים "יועצים".
בדרך כלל היועצים הם בוגרי המסדר.
בז'רגון המסדר מנחה נקרא "אבא סמית" במקום "מר סמית".
אחרי התלבטות הוחלט שהדרך הנכונה שבה יפנו חברי המסדר ליועציהם היא בכינוי "אבא", כדי לבטא רגשות כבוד וחברוּת.
אבות המסדר מייעצים לפונים אליהם בחיזוק המחויבות האזרחית, בכישורי מנהיגות, ביושרה ובאחריות אישית.
Landh(אנ), הקים את מסדר דה-מולה לפי המודל של ארגון הבונים החופשיים ומתוך מטרה לתת חסות לנערים ונערות.
סניף דה-מולה נהג להתכנס בלשכת בונים חופשיים או באחד מהחדרים במבנה.
סניפי ארגון דה מולה אינם נחשבים כשייכים לארגון של הבונים החופשיים אבל נתפסים כחלק מהמשפחה הכוללת של גופים משניים לבונים החופשיים, בדומה לארגוני נוער כמו "בנות איוב הבינלאומי" ו-"המסדר הבינלאומי של בנות הקשת".
דרישות הכניסה למסדר אינן מחייבות שלמצטרפים חדשים יהיו קשרי משפחה לבונים חופשיים ותיקים.
על אף העובדה שנשים לא יכולות להצטרף לארגון, סניפים מקומיים (chapters) רשאים לבחור נציגות המכונות "sweethearts" ו-"princesses".
שבע הסגולות הראשיות של המסדר הן עקרונות היסוד שלו ומצווה על כל נער ונערה לחיות לפיהן כדי להיות אנשים טובים.
אהבה הורית (אהבה בין הורה לבנו);
מייסד המסדר פרנק שרמן לנד נולד בעיר קנזס שבמיזורי.
כבר בגיל 28 הייתה מאחוריו קריירה מפוארת של מסעדן.
בעקבות הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, גויסו גברים ומשאבים רבים הוקצו למלחמה.
הדבר יצר קשיים עבור מי שנותר בעורף.
באותה תקופה התמנה לנד כמנהל קרן צדקה ולשכת אבטלה, מיסודם של מסדר הנוסח הסקוטי המסונף לבונים החופשיים, קרן שסייעה למאות משפחות.
עם תום המלחמה נותרו נערים שאיבדו את אבותיהם במלחמה ולא הייתה להם יד מכוונת או דמות אב.
בעיה זאת הטרידה את לנד וגרמה לו ליצור מקום מפגש שבו יוכלו הנערים להיפגש עם נערים אחרים במצבם, ישהו במקום שיאפשר להם לעסוק בתחומי עניין, ילמדו לקבל אחריות ויפתחו כישורים אחרים, אשר יועילו להם במהלך חייהם.
הוא הגה את המודל האידיאלי שיהיו בו אנשי מקצוע, אנשי עסקים, בונים חופשיים, אשר יתעניינו בחיי הנערים האלה, יהיו להם כחברים, ייעצו להם, יפתחו בפניהם הזדמנויות תעסוקה וישפרו את עתידם.
לנד שיחת טלפון מהמפקח הראשון החדש של לשכת הבונים החופשיים, "אייבנהו", שביקש ממנו להעסיק את בנו של אחד מחברי הלשכה שנפטר.
במרץ 1919 נפגש לנד עם לואי לואר בן ה-16 שאיבד את אביו ונותר בלי דמות אב.
לנד הקשיב ללואי, התוודע לחלומותיו וסייע בידו.
הוא הבין כי חוץ מלואי ישנם רבים אחרים שמבקשים ערכים כמו רעוּת, הנהגה, השראה ותחרותיות.
הוא ביקש מלואי להזמין את חבריו למפגש.
הקבוצה הראשונה מנתה תשעה חברים, וכבר בפגישה השנייה נכחו 31 נערים.
הקבוצה חיפשה דרך לייחד את עצמה.
הוחלט שהיא תיקרא על שם המאסטר של מסדר הטמפלרים ז'אק דה-מולה המקושר לבונים החופשיים.
הגרעין הראשוני של הלשכה היה תלמידים בתיכון המקומי, והפגישות החלו להתנהל כסדרן לפי הנוסח הסקוטי (של הבנייה החופשית) שלנד חונך לאורו.
לנד נכח בפגישות, וגם עודד את הקבוצה להתנהל עצמאית והמשיך לשמש כיועץ.
"אבא" לנד, כפי שכונה, גיבש את התאוריה ואת הערכים, וההתעניינות בקבוצה גדלה.
התקבלו בקשות לפתוח סניפים דומים ולקיים בעוד מקומות רבים טקסי חניכה.
עד 1920 פיתחה הקבוצה הראשונה את הפעילות לחברים בקבוצה למשל הוקמו קבוצת בייסבול שאף הייתה למצטיינת ותזמורת תהלוכות שמנתה 100 כלי נגינה.
בשלהי 1921 לנד לקח על עצמו להקדיש את מלוא זמנו, במשרה מלאה לארגון החדש.
ככל שרבו הסניפים כך רבתה יוקרתו של המסדר, ולצד זה גם ההתעניינות בארגון מצד מסדר הבונים החופשיים.
לשכות בונים חופשיים בארצות נוספות הסכימו להקים קבוצות דה-מולה בארצם.
ארגונים נכבדים רבים נתנו חסות לדה-מולה לרבות מסדר הקשת המלכותית של שלמה (היכל ארון הברית כפי שנקרא בישראל), לשכות גדולות של מסדר הבונים החופשיים, האבירים הטמפלרים ואחרים.
כתומך נלהב של הבנייה החופשית ותורתה הפך לנד לדמות ידועה בבניה החופשית הבינלאומית וזכה בתואר "שליט" - "אימפרטור" של מסדר השריינרס הצפון אמריקני (מסדר אמריקני המסונף לארגון הבונים החופשיים המתמקד בצדקה ובתמיכה בבתי חולים).
על חבריו של לנד נמנו חברי קונגרס אמריקנים, מושלי מדינות, כוכבי רדיו וקולנוע, מפקדים צבאיים, תעשיינים מובילים, נשיאים אמריקנים לעתיד ורבבות צעירים בשנות העשרה לחייהם.
לנד עבד ללא ליאות למען המסדר עד למותו ב-8 בנובמבר 1959. מאות עובדים מסורים בהנהגתו הכריזמטית עזרו ביצירה של המסדר ובהרחבתו.
מונחים של נושאי תפקידים במסדר
המונחים העבריים נאמנים לכינויים המקובלים בלשכות בונים חופשיים בישראל.
המונח באנגלית שואב מ-master mason תפקיד בדומה לחבר מועצה עירונית ולחבר בארגון הבנייה החופשית.
נבחר על ידי חבריו לסניף והוא אחד הבוגרים בו;
חבר מועצה בכיר (senior Councilor) מסייע לנשיא המועצה בתפקידיו;
המפקחים, לפי ההיררכיה, נחשבים ליורשים עתידיים של נשיא המועצה ויכולים בבוא העת להתמודד על התפקיד.
התמונח שואב מתוך תפקידי המפקח הראשון והשני בלשכות בונים חופשיים;
נושאי משרה מטעם נשיא המועצה שאינם נבחרים;
רשם (scribe), המזכיר המתמנה על ידי המועצה המייעצת של הסניף;
אבא (dad) בוגרי דה-מולה (חברים לשעבר מעל גיל 21 ), בונים חופשיים, ומנטורים מפקחים על הסניף, מונח שמאזכר את מייסד המסדר;
אמא בשנים האחרונות גם נשים מכהנות כמייעצות;
מעל לרמת הסניף הבודד ישנם בארגון נושאי משרה ברמה הארצית.
נשיא מועצה ארצי או נשיא מועצה מחוזי הוא ראש הארגון הארצי.
במדינות שמחוץ לארצות הברית ייתכן ויהיה גם דרג לאומי שבראשו נשיא מועצה לאומי.
ההיררכיה הארצית-לאומית בנויה לפי אותו מדרג של נושאי המשרות בסניף הבודד אם כי ייתכנו שינויים בין רשות לרשות;
יועץ ראשי בארגון נקרא גם מפקח כללי.
יועץ ראשי תמיד יהיה בונה חופשי, חבר המועצה העליונה בנוסח הסקוטי בבניה החופשית;
יועץ מומחה בינלאומי ומזכיר הקונגרס הבינלאומי הם נושאי משרה הפעילים בארגון בדרג הבינלאומי.
הם מכהנים כראשי וראשות הקונגרס הגדול הבינלאומי ובוועד המנהל.
נושאי משרה אלו הם יועצים מומחים ארציים לשעבר;
נשיא גדול (Grand Master): יש ארצות מחוץ לארצות הברית (אוסטרליה, ברזיל והפיליפינים), ובהן המועצה הלאומית של דה-מולה ויתרה על השליטה לטובת מועצה בלתי תלויה שנוצרה למטרת ניהול הארגון.
למועצה מעיין זו יש נשיא גדול משלה.
מועצה מייעצת - כל סניף חייב לקבל חסות של גוף מסוני מקומי של בונים חופשיים שתפקידו לאייש בסניף יועצים בוגרים ולדאוג למקום כינוס.
חברי הגוף נותן החסות מאיישים גם את המועצה המייעצת לסניף;
יושב ראש נבחר רשמית על ידי המועצה הוא החוליה המקשרת בין הגוף נותן החסות (מסדר הבונים החופשיים) לסניף;
יועץ הסניף נבחר מהמועצה המייעצת ומקשר בין הסניף למועצה המייעצת.
תיאור תפקידיהם של נושאי המשרה
פעילות הסניף מתבצעת על ידי נושאי משרה חלקם נבחרים וחלקם ממונים:
המשרהבאנגליתנבחר או ממונהתפקידנשיא המועצהMaster Councilorנבחרמנהל את הישיבות, נציג הסניף מול ארגונים ואנשים מבחוץ.חבר המועצה הבכירSenior Councilorנבחרמפקח על העבודה הטקסית ואיסוף צדקה.
עוזר לראש המועצה וממלא את מקומו בהיעדרו;חבר המועצה הזוטרJunior Councilorנבחרמפקח על סדירות החברים, עוזר לחברי מועצה אחרים, ממלא את מקום חבר המועצה הראשי והבכיר בהיעדרם;רשםScribeנבחר על ידי המועצה המייעצת או הסניף.רושם את פרוטוקול הישיבות, אחראי על מילוי טפסים חשובים.
נבחר על ידי המועצה המייעצת ונושא בנטל עם הרשם.מנהל את חשבונות הבנק של הסניף.
בסניפים רבים המשרה היא סמלית ומבוגרים מנהלים את הכספים;מדריך ראשוןSenior Deaconממונה על ידי נשיא המועצהמנהל את טקסי החניכה.
הערה: ההיררכיה של נושאי משרות בסניף דומים לאלה שיש בלשכת בונים חופשיים.
נושאי משרה ברמה הארצית או ברשות המנהלתית
ההיררכיה של נושאי המשרה ברמה הארצית או המנהלתית (מחוז וכדומה) זהים לאלו שברמת הסניף.
הבחירות זמינות לכל חברי הרשות.
בחלק מהרשויות ייבחרו גם סגנים למשרות החשובות או לחלקן.
אופן איוש המשרות הממונות ברמה הארצית יכול להשתנות.
כך למשל בחירת המשרות הממונות על ידי חברי המועצה הנבחרים ולא על ידי נשיא המועצה.
בחלק מסניפי דה-מולה בוחרים את "יקירת הסניף" (Chapter Sweetheart) בתור נציגה, אף על פי שאין היא נחשבת נושאת משרה בסניף; היא חייבת להיות נוכחות בכל הפגישות כי היא משמשת שגרירת דה-מולה.
בחלק מהרשויות ישנה מגבלת גיל לתפקיד מ-14 עד 21. לעיתים היקירה תהא חברה בסניף הקרוב של ארגוני נערות כ"בנות איוב" או הקשת וכדומה.
בכל מדינה או רשות (מחוז) מתקיימת ועידה אחת לשנה.
רוב הוועידות מכונות קוֹנְקְלָוָה (Conclave), ובמהלכה בוחרים חברי הרשות או המדינה את ראש המועצה של אותו המחוז או הרשות ואת חברי המועצה.
החברים מצביעים על הפעילות שתתבצע על ידי הארגון במהלך השנה.
חלק נכבד מהפעילות במסדר מתרכז בפן המנהיגותי של המסדר.
היא מאפשרת לנערים הזדמנות לצמוח ולהתפתח בסביבה בוגרת ולפתח מנהיגות ואחריות חברתית.
במהלך כנס בינלאומי ייפגשו שני נציגים מכל רשות מחוזית עם חברי המועצה הארצית העליונה ויבחרו את ראש הקונגרס הבינלאומי והמזכיר.
כמו כן, נידונים עניינים חוקתיים המחייבים עדכון ושינוי.
בארצות הברית מתקיים הקונגרס הבינלאומי של דה-מולה והבחירות לחברים בו מתנהלות לפי שיטה אזורית כדי לעזור לנושאי המשרה הארציים במילוי תפקידם.
חברי דה-מולה משתתפים במגוון פעילויות: מחנאות וטיולים, ערבי ריקודים עם ארגוני הנערות שהוזכרו לעיל, משחקי כדורסל, כדורגל, בייסבול, פוטבול, טניס, פיינטבול, ביליארד.
חברי המסדר, הן כיחידים והן כקבוצות, מתחרים ביניהם על איכות ביצוע הטקסים.
המנצחים ברמות המקומיים מתחרים ביניהם ברמות הארציות.
חברי הסניף יחליטו במשותף מה הפעילויות הרצויות להם, יתכננו את ביצוען ואף יערכו אירועי התרמה כדי לממנן.
חברי המסדר נדרשים להשתתף ב"ימי חובה".
בימים אלו עורך הסניף מעיין טקסי זיכרון יומיים כדלקמן:
יום שבו חברי הסניף מוקירים את האבות המייסדים של המדינה ואנשי צבא שפרשו מהשירות כמחווה לפטריוטיות שהיא מסגולות המסדר.
בתוכנית יושר "הדגל זרוע הכוכבים", יבוצע טקס קיפול הדגל, יתקיימו ביקורים באתרי מורשת, יאורגנו טקסים לכיבוד אנשי צבא לשעבר ומישהו יישא נאום פטריוטי.
בדרך כלל מתקיים האירוע בחודש פברואר.
יום המוקיר את המקום החשוב שתופס האל בחיים של הנערים והנערות, תוך שמירה על נייטרליות דתית (ארגון דה-מולה אינו דוגל בדת מסוימת).
הוא מעודד את החברים לבקר תכופות במקומות שבהן מתקיימות תפילות.
חברי הסניף יכולים לבקר בתור קבוצה בכנסיות, בבתי כנסת וכדומה, ולהשתתף במפגשים של לימוד תנ"ך או לכבוד איש דת מסוים מתוך כבוד לסגולה השנייה של עקרונות המסדר, כיבוד דברים מקודשים בה לומד החבר סובלנות לאמונות אחרות ולדברים שהם מקודשים להן תוך הכרה בחשיבות אמונתו הדתית שלו.
אירוע זה מתקיים בסביבות 18 במרץ.
יום המוקיר את ההורים ואת הנתינה היומיומית שלהם לרווחת ילדיהם.
לכבוד האירוע מתקיימת ארוחה חגיגית שחברי המסדר מכינים, טקס "הפרחים המדברים", טקס רגשני המתאר חשיבות תפקידה של האם.
האירוע מתקיים בין 1 במאי ל-21 ביוני בסביבות יום האם או יום האב.
יום המוקדש להסברת הממשל של המדינה או הרשות שבה פועל המסדר.
מוזמנים לנאום ביום כזה חברי ממשל וקונגרס.
פעילויות נוספות הן השתתפות בטקסי יום העצמאות, קיום מפגשים עם ראשי ערים ומושלים, עריכה של ביקורים בבנייני ממשל שונים.
בטקסס, למשל, מתאספים חברי דה-מולה בבניין הקפיטול שבאוסטין ומקיימים באולמות הסנאט סימולציה של תהליך חקיקה.
יום שמוקיר את מערכת החינוך ובו מקריאים חברי המסדר סיפור לילדים בחינוך היסודי, אוספים ספרים בשביל הספרייה מקומית, בוחרים מורה ומארחים אותו כדי שינאם בטקס בהפסקה במפגש הסניף.
יום זה יכול להיערך בכל אחד מימות השנה.
יום זיכרון והוקרה לפרנק לנד ופועלו בהקמה של המסדר.
ביום זה מעודדים את הסניפים לתרום לקרנות הצדקה של המסדר, עולים לקברו של לנד, מקדישים הספר "שלום אבא" לחברים ראויים, ומקריאים את נאומו של לנד בפני המשתתפים בסניף.
האירוע יתקיים בסמוך ל -8 בנובמבר יום פטירתו של לנד.
יום שכל חברי דה-מולה מבקרים בו חולים ומעודדים אותם.
מי שאחראי אל הרווחה בסניף מארגן את היום הזה.
ובדרך כלל אוספים בו תרומות ומזון לצדקה, מבקרים בו כאמור בבתי חולים ובמוסדות טיפוליים.
ביום כזה חברי המסדר מכינים ארוחות לקשישים ולנזקקים.
היום מתקיים בין חג ההודיה לחג המולד.
דרגת האציל או האביר Chevalier' מהווה אות הכבוד הרם ביותר שחבר המסדר יכול לקבל.
ניתן להעניק אותו גם לבוגר המסדר.
הדרגה מוענקת על שירות יוצא דופן.
כדי לזכות באות זה על החבר להיות לפחות בן 17, ב-15 בינואר של השנה בה ניתן האות וחבר מעל שנתיים במסדר.
עליו להיות מוצע על ידי חברי הוועדה המייעצת של הסניף שלו ונושאי המשרה ברשות ובוועדה המייעצת הראשית.
לגיון הכבוד הוא האות המכובד ביותר המוענק על ידי המועצה המייעצת של המסדר.
האות אושר ב-1925 והראשון שהוענק לו היה לואי לואר (Louis Lower) .
לאחר שינוי חוקתי ב-1985 הופחת גיל המינימום לקבלת האות מ-30 ל-25. המועצה מעניקה את האות לבוגר דה-מולה על מנהיגותם המצטיינת שנתפסת כשירות לאנושות, כאות הוקרה לניהול של אורח חיים אחוותי ושל שירות של בוגרים במסדר.
ניתן להעניקו גם לבונה חופשי שלא היה חבר המסדר אך נתן לו שירות בעל חשיבות.
זהו הפרס הגבוה ביותר על הישג אישי אותו יכול חבר מסדר לקבל, תוכנית העצמה אישית המקדמת את החבר למטרה שהציב לעצמו.
החבר משלים שאלון מקיף על תחומי עניין הישגיים, ידע כללי, נוהגים והרגלים.
היה זה חלומו של לנד שכל חבר יהיה נציג של דה-מולה.
תוכנית זו הוצגה לראשונה ב-1924 ובמשך הרבה שנים הדגישה את התחרות לבחירה של חברים מצטיינים.
ב-1935 שונתה התוכנית כדי לשמש כלי להערכת עמית לכל חבר במסדר.
מסדר האבירות הוא ארגון נסמך לארגון דה-מולה.
התוכנית מיועדת לבני 17 עד 21. לחברי הארגון יש טקסים, משרות, ויחידות ארגוניות שונות מאלה שמתקיימות בארגון דה-מולה.
במשך שנים, הגיעו רבים מבוגרי המסדר להישגים וזכו להכרה מחוץ לפעולות המסדר.
אחדים מהם נבחרו כחברים בהיכל לאות כבוד.
סדר אומיה (ערבית: وسام أمية الوطني) הוא העיטור הראשון בחשיבותו בסוריה.
העיטור נוסד בשנת 1934, בתקופת המנדט הצרפתי, והוא נקרא על שם בית אומיה – שושלת ח'ליפים מוסלמית ששלטה בין השנים 661–750 ובירתה הייתה העיר דמשק (כיום בירת סוריה).
העיטור ניתן בשלוש דרגות עבור "תרומה צבאית או אזרחית יוצאת דופן".
העיטור מורכב מכוכב מעוטר בעל שמונה קודקודים המורכבים כל אחד משבע אליפסות מוארכות, בדרגה הראשונה אליפסות אלו כוללות בתוכן חתיכות מתכת מעוגלות בעוד שבדרגה השנייה והשלישית האליפסות ריקות.
במרכז הכוכב ישנו עיגול המורכב מעיטור ערבסקה מוזהב על רקע שכבת אמייל ירוקה.
במרכז העיגול ישנו כיתוב בערבית על רקע אמייל לבן.
בגרסת הדרגה הראשונה, על בסיס עיטורי הערבסקה ישנם שלושה כוכבים בעלי חמישה קודקודים בצבע אדום.
הצבעים המצויים בעיצוב העיטור הם צבעי דגל סוריה (ירוק, לבן ואדום) המזוהים כצבעי הלאומיות הכלל-ערבית.
המסדר המכובד ביותר של בית החולים של ג'ון הקדוש מירושלים , או בקצרה מסדר ג'ון הקדוש , הוא מסדר של בריטניה הניתן לנתיני חבר העמים הבריטי, ארצות הברית והונג קונג.
מטרתו הבינלאומית של המסדר היא "להקל ולמנוע חולי או פציעה, ולפעול להגברת הבריאות והרווחה של חולים ברחבי העולם".
המסדר מורכב משש דרגות ובראשו המונרך של הממלכה המאוחדת, חברים במסדר לרוב אינם משתמשים בתוארי המסדר מחוץ אליו וכמו כן אינם נחשבים אבירים, לכן גם לא מקבלים את התואר סר (Sir) או דיים (Dame).
המסדר כולל כ-25,000 עמיתים שרובם פרוטסטנטים והשאר מגיעים מזרמים אחרים בנצרות.
מעבר להיותו מסדר, הוא כולל גם ארגון רפואה הפועל במספר ארצות דרך ארגונים קטנים יותר כמו ארגון אמבולנס ג'ון הקדוש המתפקד כארגון צדקה וכחברה.
המסדר גם מפעיל את בית החולים סנט ג'ון בירושלים.
המסדר הנעלה ביותר של האימפריה ההודית הוא מסדר אבירות של הממלכה המאוחדת.
המסדר נוסד בשנת 1878 על ידי המלכה ויקטוריה, באופן רשמי הוא קיים גם כיום אך לא צורפו אליו עמיתים חדשים מאז קבלת הודו את עצמאותה בשנת 1947. המוטו של המסדר הוא "Imperatricis auspiciis" , כאשר בתקופת הקמתו הייתה המלכה ויקטוריה קיסרית הודו.
המסדר שימש בתקופת הראג' הבריטי בהודו המסדר הנמוך בדרגתו וניתן לבריטים ולמקומיים עבור שירות ותרומה לשלטון הבריטי בהודו.
המסדר מעולם לא בוטל באופן רשמי למרות שכאמור לא צורפו אליו עמיתים נוספים לאחר שנת 1947 והעמית האחרון (בדרגת 'אביר מפקד גדול') מגהרג'י השלישי, המהראג'ה של דרנגדהרה, נפטר בשנת 2010. כיום המלך צ'ארלס השלישי עדיין עומד באופן רשמי בראש המסדר למרות שאין בו עמיתים.
מסדר אוסמניה (בעות'מאנית: Nişan-i Osmanî) היה מסדר ועיטור הצטיינות של סולטנות האימפריה העות'מאנית.
המסדר נוסד ב-9 בדצמבר 1861, מספר חודשים לאחר עלייתו לשלטון של הסולטאן אבדילאזיז.
הענקת אות המסדר נעשתה לפי ראות עיניו של הסולטאן ושלא כמו מסדרים קודמים (בהם מסדר המג'ידיה) לא הייתה הגבלה על מספר החברים בדרגות השונות של המסדר, אם כי במקור הייתה הגבלה שכזו אשר הוסרה בהדרגה.
בשנותיו הראשונות הורכב המסדר משלוש דרגות עד אשר בשנת 1867 הוספה הדרגה הרביעית.
בין 1915 עד לסוף מלחמת העולם הראשונה, היה ניתן להעניק את אות המסדר בתוספת שתי חרבות מוצלבים אשר רק קצוותיהם ניראות מאוחרי הכוכב.
תוספת זו נועדה לציין תרומה מיוחדת וגבורה בשדה הקרב, ישנה הערכה כי סך הכל כחמישה אחוזים מההענקות בתקופה זו היו עם חרבות.
אות המסדר מורכב מכוכב בעל שבעה קודקודים עשוים אמייל בצבע ירוק, כאשר בין הקודקודים נמצאות קרנות מעוטרות.
במרכז הכוכב נמצאת טבעת אמייל ירוקה אשר בתוכה עיגול אמייל בצבא אדום המכיל סהר מוזהב שמעליו הכיתוב; "בהסתמך על תמיכתו של האל הגדול, אבדילאזיז ח'אן, שליט האימפריה העות'מאנית".
בצד השני של הכוכב מתואר סמל האימפריה והשנה 699, שנת ההקמה של האימפריה העות'מאנית.
המדליה תלויה מסרט העיטור על ידי סהר וכוכב מוזהבים, סרט העיטור עצמו הוא בצבע ירוק בעל שני פסים אדומים באגפיו.
גרסה שנייה של אות מסדר זה היא בצורת סיכה הנענדת על החזה ולא תלויה מסרט.
סיכה זו מורכבת במרכזה מאותה טבעת אמייל ירוקה המקיפה את סמל הסהר והכיתוב על רקע אמייל אדום.
במקום הכוכב הירוק, סביב העיגול המרכזי ישנו כוכב בעל שבעה קודקודים מוכספים, המורכבים מקרנות מעוטרות.
לסיכת הכוכב בדרגה הראשונה של המסדר באופן כללי קוטר 100 מ"מ, בעוד שלדרגה השנייה קוטר 90 מ"מ.
דרגה ראשונה: במקור הוגבל ל-50 חברים שהוענק להם לפני כן גם אות מסדר המג'ידיה.
דרגה שנייה: במקור הוגבל ל-200 חברים.
דרגה שלישית: במקור הוגבל ל-1,000 חברים.
דרגה רביעית: במקור הוגבל ל-2,000 חברים.
מסדר אוסטרליה הוא מסדר אבירות ואות כבוד אוסטרלי שנוסד ב-14 בפברואר 1975 על ידי אליזבת השנייה, מלכת אוסטרליה והוא מוענק לאזרחים אוסטרלים וזרים על שירות והישגים ראויים לשבח.
עד ליסודו, קיבלו אזרחים אוסטרלים תארים ואותות ממסדרים בריטיים.
המסדר מחולק לחמישה מעמדות או דרגות שמחולקים לשתי חטיבות, כללי וצבאי.
ואלו הם בסדר חשיבות יורד:
אביר או דיים (Knight/Dame, בראשי תיבות AK/AD)
כל הדרגות יכולות להיות מוענקות גם לאנשים שאינם אזרחי אוסטרליה, כאשר תארים אלו לא נכללים בהגבלות האמורות.
המסדר נוסד ב-14 בפברואר 1975 על ידי אליזבת השנייה, מלכת אוסטרליה שפרסמה מכתב הרשאה שנחתם גם על ידי ראש ממשלת אוסטרליה, גוף ויטלם.
בזמן היווסדו כלל המוסד שלוש דרגות: עמית, מפקד וחבר בשתי חטיבות: אזרחית וצבאית.
ב-24 במאי 1976 ייעץ למלכה ראש ממשלת אוסטרליה וממשיכו של גוף ויטלם, מלקולם פרייזר, להוסיף דרגת אביר או דיים וכן להוסיף את המדליה.
כמו כן, שונה שמה של החטיבה האזרחית ל"כללית".
תואר האביר/דיים הוענק רק בחטיבה הכללית.
לאחר שנבחר לכהן כראש הממשלה, המליץ בוב הוק לבטל את הענקת הדרגה של אביר ודיים.
ב-3 במרץ 1986 חתמה המלכה על מכתב הרשאה שמבטל את הדרגות האלו, ללא כל שינוי במעמדם של אלו שכבר קיבלו אותן.
ראש ממשלת אוסטרליה לשעבר, טוני אבוט, המליץ ב-19 במרץ 2014 להחזיר את הדרגות שבוטלו, וב-17 באפריל אותה שנה הוכרז השינוי.
השינוי כלל גם הגדלה של מספר ההענקות השנתי האפשרי בכל שנה.
מלך אוסטרליה הוא ריבון וראש המסדר, וראש ממשלת אוסטרליה הוא (או היא) האביר או הדיים הראשי ונגיד המסדר.
מזכירות המושל הכללי של אוסטרליה היא מזכירות המסדר.
מבנה שלוש הדרגות המקורי של המסדר נקבע בצורה דומה לזה של מסדר קנדה שנוסד כמה שנים לפניו.
עם זאת, מסדר אוסטרליה מוענק במספרים גדולים יותר מאשר זה הקנדי, בעיקר לאזרחים זרים.
בעוד שנכון ל-2015, עשרים זרים קיבלו דרגה במסדר קנדה, יותר מ-275 זרים צורפו למסדר אוסטרליה, כשלמעלה משלושים מהם בדרגת עמית.
מינוי שתי הדרגות הנמוכות והמדליה יכולות להיות מוענקות על ידי מושלי מדינות אוסטרליה לתושבי המדינות שבשלטונם.
הענקת שתי הדרגות העליונות יכולות להתבצע רק על ידי מלך אוסטרליה והמושל הכללי של אוסטרליה.
הדרגות השונות מוענקות בהתאם להישגי המקבלים:
בחטיבה הכללית - 'הדרגה מוענקת עבור הישגים יוצאים מהכלל וראשונים במעלה, והצטיינות מהמעלה הגבוהה ביותר בשירות אוסטרליה או האנושות בכללה'.
בחטיבה הצבאית - לא מוענק.
הענקה מוגבלת ל-4 בשנה, מלבד תוארי כבוד.
בחטיבה הכללית - 'הדרגה מוענקת עבור הישגים מעולים והצטיינות מהמעלה הגבוהה ביותר בשירות אוסטרליה או האנושות בכללה'.
בחטיבה הצבאית - 'שירות מעולה ומילוי חובה באחריות גדולה'.
הענקה מוגבלת ל-30 בשנה, מלבד תוארי כבוד.
בחטיבה הכללית - 'הדרגה מוענקת עבור שירות מכובד ממעלה גבוהה לאוסטרליה או האנושות בכללה'.
בחטיבה הצבאית - 'שירות מכובד בתפקידים אחראיים'.
בחטיבה הכללית - 'שירות במקום או בתחום פעילות מסוים או למען קבוצה מסוימת'.
בחטיבה הצבאית - 'שירות או מילוי חובה יוצאי דופן'.
בחטיבה הכללית - 'שירות ראוי להכרה מיוחדת'.
בחטיבה הצבאית - 'שירות או מילוי חובה ראויים לשבח'.
כל אדם יכול להציע כל אזרח אוסטרלי לכל תואר או דרגה.
ההצעה נבחנת בוועדה למסדר אוסטרליה ומאושרת על ידי המושל הכללי.
האותות מוענקים בחגיגות יום אוסטרליה וביום הולדת המלך והכרזות על הענקה מבוצעות יחד עם הכרזות מיוחדות אחרות של המושל הכללי ובעת מינוי מושל כללי חדש.
אנשים שאינם אזרחי אוסטרליה יכולים לקבל מינוי כבוד לכל אחת מהדרגות.
לא נעשים מינויים לאחר המוות, אך מועמד שאושר ומת לפני שקיבל בפועל את המינוי מקבל את המינוי שחל למפרע עד יום מותו.
ניתן לצאת או לעזוב את המסדר באופן עצמאי.
כמו כן, יכול המושל הכללי לבטל מינוי, דבר שקרה לפחות 39 פעמים, בדרך כלל לאחר ביצוע עבירות פליליות.
מינוי למסדר מוענק גם לאנשים שאינם אזרחי אוסטרליה, עבור הישגים יוצאי דופן.
ההישגים או האנשים אינם בהכרח קשורים לאוסטרליה, אם כי בדרך כלל כך הדבר.
נכון ל-2015, הוענקו 38 תוארי כבוד בדרגת עמית, 94 תוארי כבוד בדרגת מפקד, 121 תוארי כבוד בדרגת חבר ו-116 מדליות של כבוד.
צ'ארלס, נסיך ויילס מונה לאביר במסדר אוסטרליה ב-14 במרץ 1981. כיוון שהוא אינו אזרח אוסטרלי, היה המינוי יכול להיות רק מינוי של כבוד.
כדי לגבור על המכשול הזה ולאפשר מינוי מלא, נוסף תיקון לחוקת המסדר ולפיו הנסיך הוא אביר מלא במסדר.
גם הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו מונה לאביר בתיקון דומה, ב-7 בינואר 2015.
סמל המסדר הוא בצורת דיסקה, עשוי זהב לאביר, לדיים או לעמית ומצופה זהב למפקד, לחבר ובמדליה.
עיצוב הדיסקה מסמל את הפרח הלאומי של אוסטרליה, Acacia pycnantha, מין בסוג שיטה.
במרכז יש טבעת המסמלת את הים, והמילה Australia תחת שני ענפי הפרח הלאומי.
מעל הסמל נמצא כתר אדוארד הקדוש.
אות העמית מקושט בקוורץ, הטבעת במרכז עשויה אמייל כחול והכתר עשוי אמייל צבעוני.
אות המפקד דומה, אך ללא קישוטי הקוורץ.
באות החבר הטבעת אינה כחולה, אלא באותו צבע כשאר האות ורק הכתר צבעוני.
אות המדליה פשוטה לגמרי, ללא צבעים.
אות האביר והדיים דומה לזה של העמית, אלא שבמרכז הטבעת יש עיגול אמייל נוסף, עם סמל אוסטרליה עליו.
סרט העיטור הוא כחול כשבמרכזו רצועה של עיטורים בצורת הפרח הלאומי בצבע זהב.
לעיטורים בחטיבה הצבאית, פסים זהובים בשני קצות הסרט.
מקבלי העיטור הגברים מדרגת מפקד ומעלה עונדים אותו על הצוואר, בעוד בעלי דרגת חבר או מדליה עונדים אותו בצד שמאל של החזה.
נשים מכל הדרגות עונדות את הסרט על כתף שמאל, אך הן יכולות לענוד אותו כמו הגברים, אם הן רוצות.
כל מעוטר מקבל גם סיכת דש של המסדר, לשימוש יומיומי ונוח יותר.
סיכה של אביר, דיים ועמית מקושטות בקוורץ במרכזן, של מפקד וחבר מקושטות באמייל, ואילו הסיכה של מקבלי המדליה היא פשוטה וללא קישוטים.
מעצב האותות הוא סטיוארט דבלין (Stuart Devlin), צורף אוסטרלי שעיצב גם מטבעות הדולר האוסטרלי.
באופן מסורתי עיטורים אוסטרליים נענדים מעל עיטורים זרים, חוץ מאשר עיטורים "אימפריאליים" שמוענקים בבריטניה.
עם זאת, מאז 5 באוקטובר 1992 השתנה מעמדם של העיטורים האימפריאליים והם נחשבים לזרים, חוץ מצלב ויקטוריה ועיטורים שמוענקים על ידי המונרך.
לכן, סדר ענידת העיטורים שהוענקו מאז הוא כדלהלן:
מסדר אורנג הוא מסדר אחווה פרוטסטנטי שהוקם והתבסס בצפון אירלנד ויש לו גם נוכחות משמעותית בסקוטלנד, קנדה, אוסטרליה ובמערב אפריקה.
המסדר נוסד ב-21 בספטמבר 1795 במחוז ארמה שבצפון אירלנד על ידי קבוצה של חקלאים פרוטסטנטים.
המסדר קרוי על שמו של המלך הפרוטסטנטי ההולנדי, ויליאם לבית אורנג', אשר הדיח את המלך הקתולי ג'יימס השני מכס המלוכה הבריטי ב-1688 ב"מהפכה המהוללת".
מסדר אורנג' נוסד ב-21 בספטמבר 1795 במחוז ארמה בצפון אירלנד.
הוא הוקם בתקופה של קונפליקטים קשים בין הקתולים לפרוטסטנטים כגוף שנועד להגן על חירויות פרוטסטנטיות אזרחיות ודתיות, נוכח הדרישות ההולכות וגדלות של הקתולים לאמנציפציה.
בין הקתולים והפרוטסטנטים בתחומה של אירלנד שררה מאז ומעולם טינה ועוינות.
העוינות הוחרפה במידה רבה במאה ה-17 בשל מספר גורמים: הכניסה של מתיישבים פרוטסטנטיים לפרובינציית אלסטר בצפון אירלנד, מרד 1641 (מרד של הקתולים כנגד השלטון האנגלי והמתיישבים הפרוטסטנטים) וכן המלחמה ב-1688–1691 בה ניסה המלך הקתולי ג'יימס השני לשמר באירלנד את הכוח שאיבד באנגליה.
בשנות ה-90 של המאה ה-18 פרצו במחוז ארמה עימותים חריפים בין קבוצת חקלאים פרוטסטנטיים הידועה בשם "פיפ או דיי בויז" לשכניהם הקתוליים ("המגנים הקתוליים").
ב-1795 נערך עימות קשה בין שתי הקבוצות הללו בצומת הדרכים ששמה "היהלום", ומכאן בא שמו של האירוע, "קרב היהלום".
אחרי עימות זה, בו הובסה הקבוצה הקתולית, ה"פיפ או דיי בויז" צעדו אל ביתו של ג'יימס סלואן ששכן בעיירה הסמוכה לאזור הקרב ובו החליטו על הקמתו של מסדר האורנג' כחברה סודית שהלכה והתרחבה לסניפים בכל רחבי אירלנד ובהמשך בבריטניה הגדולה ובמושבותיה השונות.
חברי המסדר היגרו אל מדינות שונות שהיו תחת שליטה של בריטניה, וכך סניפי המסדר התרחבו אל מסביב לעולם.
דתו של המסדר היא נצרות פרוטסטנטית.
בבסיס אמונתו עומדת "הפרוטסטנטיות המקראית", עקרונות הרפורמציה והיוניוניזם.
אל המסדר מתקבלים רק אלה המודים באמונה בדת הפרוטסטנטית, מכל שכבות החברה.
כללי המסדר אוסרים על מאמינים לא פרוטסטנטיים דוגמת קתולים, אורתודוקסים, מורמונים וכו' להצטרף לארגון.
במסדר רואים חשיבות רבה בדיבר הרביעי - ואוסרים על החברים לעבוד או לעסוק בעבודה לא דתית ביום ראשון.
תהלוכות הן חלק גדול מפעילות המסדר והוא נודע בעיקר בשל המצעדים השנתיים שהוא מקיים ב"עונת המצעדים" (אפריל- אוגוסט).
שיא העונה הוא ב-12 ביולי, אז נערך המצעד הגדול והמפורסם מכולם ומציין את ניצחונו של המלך ויליאם מאורנג' על המלך ג'יימס השני בקרב הבוין שהתקיים בתאריך זה.
המצעדים באירלנד נודעו בעולם בשל מהומות ומאבקים אלימים שהתרחשו בין פרוטסטנטים לבין קתולים או לאומנים איריים בעיקר כאשר המצעד עבר בסמוך לאזורי מגורים קתוליים.
בזמן שהקתוליים ראו במצעדים אלו התרסות פוגעניות כלפיהם הבאות להפגין את עליונות הפרוטסטנטיות על הקתוליות בצפון אירלנד, טענו מנגד אנשי מסדר אורנג' כי זכותם להלך בדרכים ציבוריות.
עם זאת, מרבית המצעדים חולפים בשקט.
לחברי המסדר מדים אופייניים, אותם נוהגים ללבוש באירועים חשובים: חליפות כהות, מגבעות וצעיף כתום בצורת וי (לציון ויליאם מאורנג').
הם נושאים דגלים עליהם ציורים של סצנות מההיסטוריה הפרוטסטנטית ומזו של ארגון אורנג'.
מספר החברים במסדר היה בשיאו בשנות ה-60 של המאה ה-20, וכיום מספר החברים נמצא בירידה אך עדיין מונה כמה עשרות אלפים.
מרבית סניפי מסדר האורנג' ממוקמים באירלנד, אנגליה וסקוטלנד.
סניפים גדולים קיימים גם בקנדה, ארצות הברית, מערב אפריקה ואוסטרליה.
הסניפים בכל מדינה מתקיימים כגוף עצמאי, אך הסניף מציית לחוקי המסדר ונתון להחלטות של הלשכות שמעליו.לה אחת לשלוש שנים מתקיימת ועידה עולמית של מסדר האורנג'.
הארגון בנוי כפירמידה שבבסיסה סניפים פרטיים המפוזרים במדינה.
כל חבר במסדר משתייך לסניף פרטי.
כל סניף פרטי שולח נציגים ללשכה אזורית וכל לשכה אזורית שולחת את נציגיה ללשכה המחוזית.
הלשכות המחוזיות שולחות נציג אל הלשכה המרכזית העומדת בראש המסדר.
מסדקטילוס (שם מדעי: Mesadactylus; משמעות שמו: "אצבע רמה") הוא סוג פטרוזאור קטן ממשפחת האנורוגנתיים אשר חי ביורה העליון באמריקה הצפונית והיה קרוב משפחתו של האנורוגנתוס.
מאובניו נמצאו ב-1989 בתצורת מוריסון בקולורדו וקיבל שם בידי החוקרים ג'יימס ג'נסן וקווין פדיאן.
מאובניו של הפטרוזאור ובעיקר הסקרום, דמו בתחילה לאלה של עוף או דינוזאור קטן אך בהמשך התברר שהיה מין של פטרוזאור.
הם כללו בעיקר עצמות חוליות, עצם ירך ארוכה, צלעות וחלק מהגולגולת.
כמה חוקרים סוברים על פי הממצאים שהיה דומה אם לא זהה לקפודקתילוס.
כריסטופר בנט לשייך אותו למשפחת האנורוגנתיים הקטנים.
תזונתו של הפטרוזאור התבססה על חרקים וככל הנראה הוא עופף בדומה לסיס מודרני.
המסדר הנורווגי המלכותי של אולף הקדוש (בנורווגית: Den Kongelige Norske Sankt Olavs Orden; או Sanct Olafs Orden, השם הנורווגי הישן) הוא מסדר אבירות נורווגי שהנהיג אוסקר הראשון, מלך שוודיה ב-21 באוגוסט 1847. הוא נקרא על שמו של אולף השני, מלך נורווגיה, המכונה בשם "אולף הקדוש" (Olav den hellige).
רגע לפני שפורק האיחוד עם שוודיה בשנת 1905, הוקם מסדר האריה הנורווגי (Den Norske Løve orden) בשנת 1904 על ידי אוסקר השני, מלך שוודיה, אך יורשו, הוקון השביעי, מלך נורווגיה לא העניק שום תואר במסגרת מסדר זה.
מסדר אולף הקדוש הפך לפיכך למסדר האבירות היחיד של הממלכה במשך 80 השנים הבאות.
המפקד הגדול של המסדר הוא המלך המכהן של נורווגיה.
הוא משמש לתגמל אנשים על הישגים יוצאי דופן למען המדינה והאנושות.
מאז 1985 הוענקו תארים למסדר רק לאזרחי נורווגיה, אם כי ראשי מדינות זרים ומלכים עשויים לקבל תואר לשם כבוד.
המלך המכהן של נורווגיה הוא המפקד הגדול של המסדר.
המסדר מורכב משלוש דרגות, מתוכן שתיים מחולקות לשתי מחלקות, וניתן להעניק אותן עבור תרומות אזרחיות או צבאיות, לפי סדר הצטיינות יורד.
הצווארון מוענק כמחלקה נפרדת של הצלב הגדול לאותם מקבלי תואר הנחשבים ראויים במיוחד.
צלב גדול (Storkors) – מחולק לראשי מדינות לשם כבוד ובמקרים נדירים ליחידים בשל הצטיינות; עונדים את התג על הצווארון (שרשרת), בתוספת כוכב על צד שמאל של החזה.
אם הצווארון לא נלבש אפשר לענוד את התג על אבנט בכתף ימין.
מפקד עם כוכב (Kommandør med stjerne) – עונד את התג על הצוואר, בתוספת הכוכב על צד שמאל של החזה.
מפקד (Kommandør) – עונד את התג על הצוואר.
אביר דרגה ראשונה (Ridder av 1. klasse) – עונד את התג על סרט על צד שמאל של החזה.
אביר (Ridder) – עונד את התג על סרט על צד שמאל של החזה.
אותות צלב גדול עם צווארון צלב גדול מפקד עם כוכב מפקד אביר דרגה ראשונה אביר
תג – תג המסדר הוא צלב מלטה מצופה אמייל לבן, בכסף לדרגת האביר ומוזהב לדרגות הגבוהות; מונוגרמות עם כתר של האות "O" (עבור "אוסקר") מופיעות בין זרועות הצלב.
הדיסק המרכזי הקדמי הוא אדום עם האריה הנורווגי הזהוב האוחז גרזן קרב.
הדיסק האחורי נושא את המוטו של המלך אוסקר «Ret og Sandhed» - "צדק ואמת" בנורווגית; שני הדיסקים מוקפים בטבעת לבנה-כחולה-לבנה.
בראש הצלב כתר; פרסים צבאיים מחברים בין הכתר לצלב.
כוכב המסדר לצלב הגדול – כוכב כסף בעל שמונה קודקודים, הנושא את החלק הקדמי של תג המסדר (ללא הכתר בחלקו העליון).
כוכב המסדר למפקד – צלב מלטה מכסף שבין זרועותיו מונוגרמות מוזהבות עם כתר של האות "O" (עבור "אוסקר"), הנושא את החלק הקדמי של תג המסדר (ללא הכתר בחלקו העליון).
הסרט – הסרט של המסדר הוא אדום עם שוליים בפסים של לבן-כחול-לבן.
בנסיבות יוצאות דופן מאוד ניתן להעניק את אות המסדר "עם יהלומים", ובמקרה כזה טבעת יהלומים מחליפה את טבעת האמייל לבן-כחול-לבן המקיפה את הדיסק המרכזי בקדמת התג.
התגים אמורים להיות מוחזרים למסדר במקרה שהעונד מקודם לדרגה גבוהה יותר של המסדר או עם מותו.
סימני הדרגה מיוצרים בנורווגיה על ידי אומנים.
המלך מחלק תארים בהמלצת ועדה בת שישה חברים, שאף אחד מהם אינו יכול להיות חבר בממשלה, המורכבת מקנצלר, סגן קנצלר, הלורד צ'מברלין של נורווגיה (הפועל כגזבר) ושלושה נציגים אחרים.
הלורד צ'מברלין ממנה את חברי הוועדה, והמלך מאשר אותם.
הצעות למועמדות למסדר מופנות לוועדה באמצעות מושל המחוז.
נסיכים ונסיכות במעמד של יורש עצר ממונים לדרגה הגבוהה ביותר עם הגיעם לגיל בגירות.
מסדר אולף הקדוש הוא הכבוד האזרחי הגבוה ביותר שמעניקה נורווגיה כיום ומדורג רק לאחר הצבאי בין כל העיטורים הנורווגיים שעדיין מוענקים.
בסדר הקדימות הנהוג בחצר המלוכה בנורווגיה במעמדים רשמיים ובארוחות רשמיות, נושאי תג המסדר המלכותי הנורווגי של אולף הקדוש עם הצווארון מדורגים במקום ה-15 בסדר הקדימות, מיד אחרי הגבירה אשר על הגלימות והגנרלים, וממש לפני מקבלי צלב המלחמה עם חרב.
נושאי הצלב הגדול של המסדר הנורווגי המלכותי של אולף מדורגים במקום ה-16.
מסדר האחיות סנט ז'וזף של ההתגלות הוא מסדר נוצרי קתולי של נזירות, שחברותיו מחויבות בשבועה לחיים של צניעות, עוני, צייתנות, ואורח חיים משותף.
נכון לשנת 2005 המסדר כולל 940 אחיות ב-154 קהילות ברחבי העולם.
משימתן כוללת חינוך נוער וטיפול בחולים ובקשישים.
מייסדת המסדר, אמילי דה ויאלאר, נולדה למשפחת אצולה בגאיאק, צרפת ב-12 בספטמבר 1797. היות שמסדר אחיות הצדקה של נוור כבר הפעיל בעיר בית חולים בו טופלו התינוקות העניים והנטושים, החליטה אמילי להקדיש את מאמציה לחינוך ילדים עניים ופתחה בית ספר.
כמה נערות צעירות מגאיאק התגייסו סביבה, ובליל חג המולד 1832 הוקמה קהילה שנודעה עד מהרה כ"אחיות סנט ז'וזף של ההתגלות".
המסדר פעל להקמת בתי ספר ברחבי צרפת, ובהמשך הרחיב פעולתו לאלג'יריה, לתוניסיה ולמדינות אחרות באגן הים התיכון.
אמילי דה ויאלאר מתה במרסיי ב־24 באוגוסט 1856.
בשנות ה-50 של המאה ה-19 החל המסדר לפעול בארץ ישראל, ולהפעיל את בית החולים הצרפתי סן לואי שהוקם על ידי הפטריארכיה הלטינית של ירושלים, ובהמשך גם את בית החולים הצרפתי על שם סנט לואי ביפו.
בנוסף הקים המסדר גם את בית הספר לבנות "סנט ז'וזף ביפו.
ב-1954 הקימו את בית החולים סנט ז'וזף במזרח ירושלים.
מנזר של אחיות המסדר נמצא במתחם כנסיית גבירתנו של ארון הברית באבו גוש.
מסדר גבריאלה סילאנג הוא מסדר כבוד לנשים בפיליפינים, שנוסד בשנות ה־70, והוסדר מחדש בחוק ב־2003. הוא נקרא על שם הגיבורה הלאומית הפיליפינית, גבריאלה סילאנג.
במסדר דרגה אחת, והוא מוענק לנשותיהם של ראשי מדינות או ראשי ממשלות, הן פיליפיניות והן זרות.
על אף שנוסח הצו הנשיאותי שמכוחו נוצר המסדר מדבר על בני זוג (spouses) של ראשי מדינות, מה שלכאורה כולל גם גברים שהם בני זוג של ראשי מדינות, בפועל צורפו עד כה למסדר רק נשים, נכון ליולי 2022.
סרט המסדר אדום עם מסגרת צהובה וכחולה.
עאליה אל־חוסיין, מלכת ירדן (1 במרץ 1976)
ג'וזפין בונגו (פאסיינס דבאני), הגברת הראשונה של הרפובליקה של גבון
מיצ'יקו, קיסרית יפן (3 בדצמבר 2002)
לורה בוש, הגברת הראשונה של ארצות הברית של אמריקה (18 באוקטובר 2003)
לוז מגסאיסאי, הגברת הראשונה של הפיליפינים (21 באוגוסט 2004)
אאורורה קזון, הגברת הראשונה של הפיליפינים (28 באפריל 2005)
ויקטוריה קירינו גונזאלס, הגברת הראשונה של הפיליפינים (5 בדצמבר 2005)
מסדאר סיטי היא קהילה עירונית, בת קיימא באמירות אבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות, אשר נמצאת בשלבי הקמה.
היא נבנתה על ידי מסדאר, חברה בת של חברת ההשקעות מובדאלה, כאשר רוב ההון הראשוני הושקע על ידי ממשלת אבו דאבי.
מסדאר סיטי ממוקמת שישה קילומטרים מנמל התעופה של אבו דאבי.
העיר, שהיא גם אזור חופשי, נועדה להיות מרכז עסקים ויעד לחברות קלינטק.
הבניין הראשון שהוקם בה היה מכון מסדר למדע וטכנולוגיה, כיום אוניברסיטת חליפה.
מסדאר סיטי גם מארחת את המטה של כמה ארגונים אחרים, כולל הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה מתחדשת (IRENA), סימנס אנרג'י, Honeywell ואוניברסיטת מוחמד בין זאיד לבינה מלאכותית.
העיר, שהחלו בתכנונה בשנת 2006, צפויה להשתרע על שישה קמ"ר ועלותה מוערכת US$18−22 ביליון.
התוכנית המקורית הייתה שייקח כשמונה שנים לבנות, כאשר השלב הראשון היה אמור להסתיים ולאפשר מגורים ב-2009.
הבנייה של מסדאר סיטי החלה בפברואר 2008 וששת הבניינים הראשונים של העיר הושלמו ואוכלסו באוקטובר 2010. עם זאת, בשל השפעת המשבר הפיננסי העולמי, אכלוס העיר נדחה בין 2020 ל-2025. עד 2016, פחות מ נבנו וההשלמה הסופית הוערכה ב-2030.
העיר נועדה להיות דוגמה לפיתוח עירוני בר קיימא, חדשנות וחיים קהילתיים.
יותר מ-60,000 עובדים היו אמורים לנסוע לעיר מדי יום.
ב-24 ביוני 2022 התחילו לבנות מרכז חדש בשם מסדאר סיטי סקוור.
המרכז עתיד להשתרע על פני 29,000 מ"ר.
הוא כולל בניין מטה מסחרי מאופס אנרגיה ושישה בניינים נוספים, אשר נבנו בתקן אמריקאי לבנייה ירוקה LEED פלטינום ו-WELL Gold.
הוא צפוי להסתיים בשנת 2024.
ב-2 בפברואר 2023, מרכז נוסף מעורב שימושים החל להיבנות בשם The Link, שישתרע על פני 30,000 מ"ר.
הוא יכלול בניין מעבדה משותפת מאופס אנרגיה, שיכיל גם שטחי משרדים ומגורים, כמו גם ארבעה בניינים נוספים של LEED Platinum ו-WELL Gold שיכללו שטחי אירועים, מתקני פנאי וכושר וקמעונאות.
הבנייה צפויה להסתיים בשנת 2025.
מסדאר מיועדת להתאים להולכי רגל ורוכבי אופניים.
הטמפרטורה ברחובות מרגישה בדרך כלל קרירה ב-5–10 מעלות צלזיוס מהמדבר שמסביב.
ליבת העיר, הנקראת הפודיום, מוגבהת מעל הסביבה ומכוונת למשוך רוח לרחובות.
מבנים מקובצים בצמוד זה לזה כדי ליצור רחובות ושבילים מוגנים מפני השמש.