tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כהנמן משתמש בהיוריסטיקה כדי לקבוע שחשיבה של מערכת 1 כרוכה בקישור מידע חדש לדפוסים קיימים, או מחשבות, במקום ליצור דפוסים חדשים לכל חוויה חדשה.
לדוגמה, ילד שרק ראה צורות עם קצוות ישרים יחווה מתומן ולא משולש כשהוא צופה לראשונה במעגל.
במטאפורה משפטית, שופט המוגבל לחשיבה היוריסטית יוכל רק לחשוב על מקרים היסטוריים דומים כאשר תוצג בפניו מחלוקת חדשה, במקום לראות את ההיבטים הייחודיים של אותו מקרה.
בנוסף להצעת הסבר לבעיה הסטטיסטית, התאוריה מציעה גם הסבר להטיות האנושיות.
היוריסטיקה זו משמשת לפתרון שאלות אומדן מספרי.
כשאדם מנסה לאמוד פריט מידע מספרי כלשהו שאינו ידוע לו במדויק, כגון תאריך, עלות או זמן, הוא מסתמך פעמים רבות על מספר קיים, ה"עוגן", שנראה בעיניו כסביר.
תשובתו של הנשאל תסתמך על עוגן זה, ותתוקן במקרה הצורך כלפי מעלה או כלפי מטה, אך תישאר קרובה במידה רבה לעוגן.
"אפקט העיגון" מבטא את הנטייה שלנו להיות מושפעים ממספרים לא רלוונטיים.
מספרים גבוהים / נמוכים יותר הוצגו, ונבדקי הניסוי נתנו תגובות גבוהות / נמוכות יותר.
לקבוצת כלכלנים אחת נתנו עוגן באמצעות השאלה: "האם לדעתך שיעור הריבית יפחת מ-8%" ומייד אחר כך שאלו אותם לשיעור הריבית הצפוי לדעתם.
לקבוצה שנייה הוצגה השאלה האחרונה, אחרי שנשאלו האם לדעתם יפחת שיעור הריבית מ-14%.
זהו מושג חשוב שכדאי לזכור כשננהל משא ומתן או נשקול הצעת מחיר.
כדוגמה, מרבית האנשים, כששואלים אותם האם גנדי היה בן יותר מ-114 במותו, ינקבו באומדן גבוה בהרבה מגילו בעת המוות מאשר אחרים שנשאלו אם גנדי היה בן פחות או יותר מ-35. ניסויים מראים כי התנהגותנו מושפעת, הרבה יותר מכפי שאנחנו יודעים או רוצים, מהסביבה של הרגע.
היוריסטיקת הזמינות היא קיצור דרך מנטלי שמתרחש כשאנשים מעריכים את ההסתברות של התרחשויות שונות על סמך הקלוּת שבה הם יכולים לחשוב על דוגמאות.
כך, תוצאות שניתן לתארן ולדמיינן בקלות, המוצגות באופן טעון מבחינה רגשית, תיחשבנה קלות יותר להצגה מתוצאות שקשה להבינן.
התוצאה מכך היא, בדרך כלל, הטיה קוגניטיבית.
סייג חשוב להיוריסטיקת הזמינות נעוץ במידת השליטה הממשית או הנתפשת של אנשים באירועים מסוימים.
לדוגמה, אנשים חוששים יותר מהתרסקות מטוס או מפעולה טרוריסטית מאשר מנהיגה במכונית, אף על פי שמבחינה סטטיסטית הסיכוי להיפגע בתאונת מכונית גבוה לאין שיעור מהסיכוי להיפגע בפעולה טרוריסטית או מנפילת מטוס.
סיבה מסייעת ליחס ההפוך של החשש היא העובדה שבהתרסקות מטוס או בפעולה טרוריסטית מידת השליטה הנתפשת והממשית של המעורב בה היא קטנה מאוד, בעוד שבנהיגה במכונית קיימת תחושת שליטה רבה הרבה יותר.
היוריסטיקת הזמינות היא קיצור דרך מנטלי המתרחש כאשר אנשים מבצעים שיפוט לגבי ההסתברות לאירועים על סמך כמה קל לחשוב על דוגמאות.
היוריסטיקת הזמינות פועלת מתוך תפיסה ש"אם אפשר לחשוב על זה, זה חייב להיות חשוב".
זמינות ההשלכות הקשורות בפעולה קשורה בצורה חיובית לתפיסות לגבי גודל ההשלכות של אותה פעולה.
במילים אחרות, ככל שקל יותר להיזכר בהשלכות של משהו, כך אנחנו תופסים את ההשלכות שלו כגדולות יותר.
לעיתים היוריסטיקת הזמינות מועילה, אך התכיפות שבה אנו נזכרים באירועים מסוג מסוים לרוב אינה ייצוג מדויק של ההסתברות של האירועים הללו בחיים האמיתיים.
היוריסטיקת הייצוגיות הוא מצב שבו בני אדם שופטים דברים כדומים על בסיס הדמיון ביניהם "על פניו", לעיתים קרובות על בסיס תכונות שטחיות כמו מאפיינים עיקריים.
לעיתים קרובות, כאשר משתמשים בהיוריסטיקת הייצוגיות נוטים להתעלם משיעור הבסיס – המידע על השכיחות האמיתית של התופעה או האובייקט באוכלוסייה.
לפי טברסקי וכהנמן, היוריסטיקת הייצוגיות יכולה להסביר את הקושי שחווים אנשים בזיהוי רצפים אקראיים באמת, משום שאנשים מצפים לשינויים רבים יותר מאשר קיימים בפועל ברצף אקראי, במיוחד בציפייה שרצף קצר של אירועים אקראיים יהיה דומה או מייצג לרצפים ארוכים הרבה יותר של אותם אירועים.
תופעה זו אחראית להטיות קוגניטיביות כמו אשליית המִקְבָּץ ולכשלים לוגיים כמו כשל המהמר וכשל רגרסיה.
מערכת 1 מועדת להחליף שאלה קשה בשאלה פשוטה יותר.
בניסוי המכונה "בעיית לינדה", שלדברי כהנמן הוא הניסוי "המפורסם והנתון במחלוקת ביותר" שלו ושל טברסקי, סופר לנבדקים על אישה דמיונית בשם לינדה, צעירה, רווקה, דוברת גלויות ופקחית מאוד, שכסטודנטית עסקה רבות בנושא אפליה וצדק חברתי.
הם נשאלו האם סביר יותר שלינדה היא פקידה בבנק או שהיא פקידה בבנק ופמיניסטית פעילה.
התגובה המדהימה הייתה שהמשפט מדובר "בפקידה פמיניסטית" קיבל הסתברות גבוהה יותר מ"פקידה בבנק", תוך הפרה של חוקי ההסתברות, שלפיהם כל פקידה פמיניסטית בבנק היא פקידה בבנק.
במקרה זה מערכת 1 בדקה את השאלה הקלה יותר, "האם לינדה היא פמיניסטית?", והתעלמה מהעיסוק.
גישה אלטרנטיבית היא שהנבדקים הוסיפו השלכה תרבותית שלא נאמרה מכך שהתשובה האחרת רומזת שלינדה לא הייתה פמיניסטית.
כהנמן כותב על "הטיה אופטימית נפוצה", אשר "עשויה בהחלט להיות המשמעותית ביותר בהטיות הקוגניטיביות." הטיה זו יוצרת אשליה של שליטה – האשליה שיש לנו שליטה משמעותית על חיינו.
ניסוי פשוט מגלה את שכיחותו של סוג אחד של אופטימיות לא מוצדקת.
הטעות התכנונית היא הנטייה להערכת יתר של חסכונות ודברים שנקבל במחיר נמוך ולהעריך הערכת חסר את העלויות, מה שממריץ אנשים לקחת על עצמם פרויקטים מסוכנים.
בשנת 2002, צפי העלות לשיפוץ מטבח אמריקאי היה בממוצע 18,658 דולר, אך למעשה עלה 38,769 דולר.
כדי להסביר את עודף הביטחון העצמי, כהנמן מציג את המושג שהוא קורא לו "מה שאתה רואה הוא כל מה שיש" (What You See Is All There Is – WYSIATI).
תאוריה זו קובעת שכאשר התודעה מקבלת החלטות, היא עוסקת באופן ראשוני בדברים הידועים, תופעות שהתודעה כבר צפתה בהן.
לעיתים רחוקות היא תשקול משתנים בלתי ידועים, תופעות שהיא יודעת שהן רלוונטיות אך אין לגביהן מידע.
לבסוף נראה שהיא מתעלמת מהאפשרות של משתנים בלתי ידועים, תופעות לא ידועות שמידת הרלוונטיות שלהן לא ידועה.
הוא מסביר כי בני האדם אינם מצליחים לקחת בחשבון את המורכבות, וכי הבנתם את העולם מורכבת מסט תצפיות קטן ובהכרח לא מייצג.
יתרה מזאת, התודעה בדרך כלל אינה לוקחת בחשבון את השפעת האקראיות על ההתרחשויות, ולכן מניחה בטעות שאירוע עתידי יהיה דומה לאירוע מהעבר.
מסגור הוא ההקשר שבו מוצגות האפשרויות לבחירה.
ניסוי: הנבדקים נשאלו אם הם יבחרו לבצע ניתוח אם שיעור "ההישרדות" הוא 90 אחוז, ואילו לאחרים נאמר ששיעור התמותה הוא 10 אחוז.
המסגור הראשון הגביר את ההסכמה לבצע את הניתוח, אף על פי שהמשמעות של שני המשפטים זהה.
טיפול מסוג א' צפוי היה לגרום לכ-400 מקרי מוות, בעוד שלטיפול מסוג ב' היה סיכוי של 33% שאיש לא ימות, אבל סיכון של 66% שכולם ימותו.
מסגור טיפול מסוג א' טיפול מסוג ב' חיובי מציל חיים של 200 איש 33% סיכוי להציל את כל 600 האנשים, 66% סיכוי שאף אחד לא יינצל שלילי 400 אנשים ימותו 33% סיכוי שלא ימותו אנשים, סבירות של 66% שכל ה-600 ימותו
במקום לשקול את הסיכויים שהשקעה נוספת (שולית) תניב תשואה חיובית, אנשים נוטים "לזרוק כסף טוב אחרי כסף רע" ולהמשיך להשקיע בפרויקטים עם סיכויי הצלחה קלושים שכבר צרכו משאבים משמעותיים.
באופן חלקי זה כדי להימנע מרגשות חרטה.
בכלכלה, בתמחיר ובתהליכי קבלת החלטות, עלות שקועה או עלות אבודה (מוּכרת גם בשם הלועזי sunk cost) היא הוצאה שכבר בוצעה ולא ניתנת להחזר, ולכן כבר אינה רלוונטית לקבלת החלטות עתידיות.
לעיתים מדובר על השקעה בסדרי גודל גדולים, לדוגמה הקמת מפעל חדש, או הקמת מיזמי תשתית, כשהתוצאה העסקית בדיעבד אינה מצדיקה את ההשקעה.
ההוצאות הרלוונטיות לשיקולי הפעלת עסק הן עלויות קבועות ועלויות משתנות.
עלות שקועה אינה משתייכת לשני סוגי עלויות אלה.
במיוחד יש להבחין בין העלות השקועה, כהשקעה במפעל או בציוד שנעשתה כבר ואינה ניתנת למניעה או להחזרה, לבין העלות הקבועה, שהיא עלות הפעלתו של המפעל או העסק, ואשר ניתן להימנע ממנה על ידי הדממת המכונות וסגירת המפעל, או חלק ממנו.
העלות השקועה כוללת רק אותו חלק מההשקעה בנכס שאינו בר-החזרה, ולכן יש לנכות מסך העלות שהושקעה את ערך המימוש של הנכס.
עלות שקועה היא פרמטר כלכלי.
בחשבונאות נהוג להפחית עלויות בצורה ליניארית, כך שהשקעה הונית גדולה תגרום מדי שנה לרישום של הוצאה בדוח הרווח וההפסד, ולהפסד.
הגישה הכלכלית מתעלמת מהוצאה זו, והיא אינה נלקחת כשיקול לאחר שהוצאה.
כך שייתכן מצב שבו מפעל מפסיד עדיין כדאי להפעלה.
אפקט העלות השקועה או "ההוצאה האבודה" נבחן על ידי כלכלנים העוסקים בתורת הערך.
נמצא כי מנהלים נטו להמשיך בפרויקטים כושלים, על אף שלא הייתה לכך הצדקה.
אפקט זה נקרא גם "אפקט הקונקורד", על שם מטוס הקונקורד.
בפרויקט זה הושקעו סכומי עתק גם לאחר שהיה ברור שהפרויקט ייכשל והפעלת המטוס לא תהיה כלכלית, עד שלבסוף המטוס קורקע.
חלק זה של הספר מוקדש לביטחון מופרז במה שהתודעה מאמינה שהיא יודעת.
המחבר מסביר שאנשים לרוב מעריכים ביתר את מידת ההבנה שלהם את העולם וממעיטים בחלקה של המקריות או המזל.
זה קשור לוודאות המוגזמת של המבט לאחור, כאשר נראה כי אירוע מובן לאחר שהוא התרחש או התפתח.
השקפותיו של כהנמן על ביטחון יתר מושפעות מנאסים טאלב.
אפקט ביטחון יתר היא הטיה מבוססת היטב, בה הביטחון הסובייקטיבי של האדם בשיקול דעתו גדול מהדיוק האובייקטיבי של החלטותיו אלה, במיוחד כאשר הביטחון גבוה יחסית.
ביטחון יתר הוא דוגמה אחת לכיול שגוי של הסתברויות סובייקטיביות.
לאורך ספרות המחקר, ביטחון יתר הוגדר בשלוש דרכים שונות:
הערכת יתר של האדם את ביצועיו בפועל;
מיקום יתר – אמונה מוגזמת של האדם בכך שביצועיו טובים יותר משל אחרים;
דיוק יתר – ביטחון בלתי מוצדק של האדם במידת הנכונות של אמונותיו.
הדרך הנפוצה ביותר שבה נחקר ביטחון היתר היא על ידי שאלת אנשים עד כמה הם בטוחים באמונות ספציפיות שהם מחזיקים או בתשובות שהם מספקים.
הנתונים מראים כי הביטחון עולה באופן שיטתי על הדיוק, ומשתמע מכך שאנשים בטוחים יותר שהם צודקים מכפי שמגיע להם.
אם הביטחון האנושי היה מכויל באופן מושלם, החלטות בביטחון של 100% היו נכונות 100% מהזמן, החלטות בביטחון של 90% היו נכונות 90% מהזמן, וכן הלאה לגבי רמות הביטחון האחרות.
לעומת זאת, הממצא העיקרי הוא שהביטחון עולה על הדיוק כל עוד הנבדק עונה על שאלות קשות בתחום לא מוכר.
לדוגמה, במשימת איות, הנבדקים צדקו בערך 80% מהזמן, בשעה שהם טענו שהם בטוחים במאה אחוז.
במילים אחרות, שיעור השגיאות היה 20% כאשר הנבדקים ציפו שזה יהיה 0%.
בסדרה שבה הנבדקים הגיבו בתגובות אמת או שקר לשאלות ידע כללי, הם היו בטוחים ביתר בכל הרמות.
כשהיו בטוחים במאת האחוזים לגבי התשובה לשאלה, הם טעו 20% מהפעמים.
בפרק זה חוזר כהנמן לתחום הכלכלה ומרחיב את עבודתו בנושא תורת הערך.
הוא דן בנטייה להתייחס לבעיות בנפרד, וכיצד, כאשר נקודות ייחוס אחרות נלקחות בחשבון, לבחירה בנקודת ייחוס מסוימת (נקודות הייחוס מכונות 'מסגרות') יש השפעה לא פרופורציונית על התוצאה.
פרק זה מציע גם עצות כיצד ניתן להימנע מכמה חסרונות בחשיבה של מערכת 1.
כהנמן פיתח את תורת הערך, הבסיס לפרס נובל שלו, כדי להסביר טעויות ניסוי שהבחין בהן כשבדק את פונקציית התועלת בתורת התועלת המסורתית של דניאל ברנולי.
על פי כהנמן, פונקציית תועלת מניחה הנחות הגיוניות של רציונליות כלכלית שאינן משקפות את הבחירות בפועל של אנשים, ואינה מביאה בחשבון הטיות קוגניטיביות.
כהנמן וטברסקי ערכו ניסויים שהראו שאנשים לא בהכרח מתנהגים לפי תאוריה זו, והבחירות שלהם אינן בהכרח רציונליות.
תורת הערך נועדה להסביר את הסטיות מההתנהגות המתבקשת לפי תאוריית תוחלת התועלת.
על פי תורת הערך, אנשים נוהגים לתת משקלים שגויים להחלטות תחת אי ודאות בהשוואה להחלטות תחת ודאות.
אפקט הוודאות מטה את החלטת מקבל ההחלטות אם יש ודאות.
אף על פי שאופן ההצגה של ההחלטה אינו אמור להשפיע על מקבל ההחלטה, אנשים נוטים לשנות החלטתם לפי האופן שבו האפשרויות מוצגות.
בתורת הערך, ניתנו משקלים שונים כדי לשחזר החלטות אלו ולמדל את ההחלטות שמקבלים אנשים, לפי תפישתם.
דוגמה אחת לכך היא שאנשים נרתעים מהפסד: הם נוטים יותר לפעול כדי למנוע הפסד מאשר כדי להשיג רווח.
דוגמה נוספת היא שהערך שאנשים מייחסים לשינוי בהסתברות (למשל בהסתברות לזכות במשהו) תלוי בנקודת ההתייחסות: נראה כי אנשים מייחסים ערך גבוה יותר לשינוי מ-0% ל-10% (מַעֲבָר מאי-אפשרות לאפשרות) מאשר, נניח, לשינוי מ-45% ל-55%, והם מייחסים את הערך הגדול ביותר לשינוי מ-90% ל-100% (מעבר מאפשרות לוודאות).
זה קורה על אף העובדה שלפי התאוריה המסורתית שלושת השינויים נותנים כולם את אותה עלייה בתועלת.
באופן שעולה בקנה אחד עם שנאת סיכון, הסדר של השינוי הראשון והשלישי מתהפך כאשר האירוע מוצג ככזה שבו מפסידים משהו ולא ככזה שבו מרוויחים משהו: כשיש סיכוי להפסד, הערך הגדול ביותר מיוחס להקטנת ההסתברות להפסד ל-0.
לאחר פרסום הספר פרסם כתב העת "Journal of Economic Literature" דיון מעמיק בנוגע לתורת הערך, וכן ניתוח של ארבעת הגורמים הבסיסיים שהיא מתבססת עליהם.
החלק החמישי של הספר מתאר ממצאים המבחינים בין "שני עצמי": "האני החווה" ו"האני הזוכר".
כהנמן הציע שיטת מדידה חלופית שמעריכה הנאה או כאב שנדגמים מרגע לרגע, ואז מסוכמים לאורך זמן.
כהנמן כינה זאת "רווחה שנחוותה" ושייך אותה ל"עצמי" נפרד.
הוא הבחין בינה ובין "הרווחה כפי שזוכרים אותה", שהסקרים ניסו למדוד.
הוא מצא ששני מדדי האושר הללו הראו תוצאות שונות.
התגלית המשמעותית של כהנמן הייתה כי לעצמי הזוכר לא אכפת ממשך החוויה הנעימה או הלא נעימה.
במקום זאת, הוא מדרג בדיעבד חוויה לפי שיא (או שפל) של החוויה, ועל פי סיומה.
העצמי הזוכר שולט במסקנה, בהערכה הסופית של המטופל.
"מוזר ככל שזה נראה", כותב כהנמן, "אני הוא העצמי הזוכר, והעצמי החווה, שמהווה את חיי, הוא כמו זר עבורי."
כהנמן החל לראשונה לחקור את שביעות הרצון בשנות התשעים.
באותה תקופה מרבית מחקרי האושר הסתמכו על סקרים הנוגעים לשביעות רצון מהחיים.
כמי שהגיע לנושא מחֵקֶר זיכרונות לא אמינים בעבר, לכהנמן היה ספק בשאלת שביעות הרצון מהחיים כאינדיקטור טוב לאושר.
הוא עיצב שאלה שהתמקדה במקום זאת בשביעות הרצון של העצמי החווה.
כהנמן הציע כי "הלן הייתה מאושרת בחודש מרץ" אם בילתה את רוב זמנה בפעילויות שהייתה מעדיפה להמשיך לעשות ולא להפסיק, מעט זמן במצבים שרצתה לחמוק מהם, ולא יותר מדי זמן במצב נייטרלי שבו לא הייתה לה העדפה אם להמשיך או להפסיק את הפעילות.
כהנמן סבור שהדגשה של אירועים בולטים כמו נישואין או רכישת מכונית חדשה עלולה ליצור אשליה מעוותת בנוגע לערך האמיתי של האירועים הללו.
"אשליית ההתמקדות" הזאת קשורה לרעיונות קודמים של החלפת שאלות קשות בשאלות קלות, ול-WYSIATI (מה שאתה רואה זה כל מה שיש).
פרס הספרים בלוס אנג'לס טיימס לשנת 2011 בקטגוריה Current Interest
פרס הספר הטוב ביותר באקדמיה הלאומית למדעים בשנת 2012
אחד הספרים הטובים ביותר של 2011 בביקורת הספרים של הניו יורק טיימס
הספרים הטובים ביותר של "הגלוב אנד מייל" לשנת 2011
אחד מספרי השנה של האקונומיסט לשנת 2011
אחד מהספרים הטובים ביותר של וול סטריט ג'ורנל של 2011
נכון לשנת 2012 הספר מכר למעלה ממיליון עותקים.
בשנה שפורסם היה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
הספר זכה לביקורות בעיתונים: הפינגטון פוסט, הגרדיאן, הניו יורק טיימס, הפייננשל טיימס, האינדפנדנט, בלומברג וThe New York Review of Books.
הספר נסקר גם במגזין שנתי על ידי האגודה למדעי הפסיכולוגיה.
מחקר שפורסם בשנת 2017 כחלק מגל משבר השחזור מצא שחלק מהמחקרים עליהם התבסס הספר הם בעלי אמינות נמוכה או נמוכה מאוד.
כהנמן הגיב לכך באמירה שייתכן שהוא הסתמך על מחקרים באופן מוגזם והסכים שיש בכך אירוניה, לאור הנושאים שעליהם כותב הספר.
לט 3 () היא להקת רוק מודרנית מרייקה שבקרואטיה, שהוקמה בשנת 1987. סולניה הם דאמיר מרטינוביץ' וזוראן פרודאנוביץ'.
היא פופולרית מאוד ברחבי מדינתה ובשאר מדינות חבל הבלקן.
שיריה מכילים מילות "סלנג", שמעוררים פרובוקציה ונתונים למחלוקת.
הופעותיה מוכרות גם כן בשל השימוש באקטים מיניים על הבמה, כמו ביצוע שירים בעירום מלא.
לאחר זכייתה ב-Dora נבחרה הלהקה לייצג את קרואטיה באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב, עם השיר "".
הלהקה הוקמה ברייקה בשלהי שנות ה-80. עד מהרה עוררה עניין בכלי התקשורת באזור בזכות הופעותיה החדשניות, שהדגימו את אופיה המיוחד ואת ה"רוח" הצעירה שהביאה לסצנת הרוק הבלקני.
הלהקה תמכה בזכויות נשים וב, וחרתה על דגלה את ערך הליברליזם כעליון.
ב-9 בדצמבר 2022 הוכרזה לט 3 כאחת מתוך שמונה-עשרה המשתתפים בקדם הקרואטי לאירוויזיון 2023 עם השיר "".
ב-11 בפברואר 2023 נערך הקדם, בו דורגה במקום הראשון עם 279 נקודות.
ב-11 במאי 2023 ביצעה הלהקה את """ על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר.
בגמר האירווזיון הם הגיעו למקום ה-13 עם 123 נקודות.
בשנת 2024 ניסתה הלהקה לייצג את קרואטיה בפעם השנייה באירוויזיון 2024. היא השתתפה בקדם הארצי עם השיר "Babaroga", ודורגה בערב הגמר במקום השלישי, מאחורי וינקו ובייבי לזניה בהתאמה.
לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש הוא יצירה מהשירה האוגריתית, הכוללת השבעה או לחש עלילתי ובו אלים כנענים, בהובלת האלה שמש (באוגריתית "שפש"), נאבקים בנחש ארסי והרסני.
כראוי לדברי לחש, היצירה כולה מלאה רמיזות וקשה להבנה.
שני לוחות חרס, דומים בסגנונם, במושגיהם ובמטרתם (אף שהזיקה העלילתית ביניהם לא ברורה, וייתכן שמדובר בשתי יצירות נפרדות), שרדו – הראשון שרד היטב במלואו והשני שרד חלקית בלבד.
מימי קדם הטילו הנחשים את אימתם על האדם, אימה המתבטאת גם במקרא, וכאשר לא הצליחו האנשים להדביר את הנחשים, נקטו בלחשים והשבעות, כמאמר ירמיהו: , ובזה עניין היצירה האוגריתית הנדונה.
האל חורון, הממלא תפקיד מרכזי בעלילה ומסתמן כקשור לנחשים בה, מוזכר בלוח אחר, במסגרת לחש הקשור בלויתן נחש מיתולוגי ובגירוש, וכנראה מכיל אזכור של נחשיו של חורון; יש הקושרים בין הלוח המדובר לעלילת האלים הנאבקים בנחש.
הלוח הראשון בנוי משלושה עשר קטעים, המופרדים זה מזה בקוים.
השורות הבאות של הקטע זהות לתשעת הקטעים הבאים, שאת תוכנם ניתן להדגים באמצעות תוכן הקטע השני:
"מנת נשך נחש" היא, כנראה, גורל נשיכת הנחש; "שמרר" הוא כינוי הנחש, ומשמעו מריר או חזק (משורש מ־ר־ר המוכר באוגריתית), וכך גם "עקשר" במשמעות דומה – קשר (חזק) + ע' הגועל (עטלף, עקרב, עכביש).
על נחש זה "לחש אבד" – אין ללחש השפעה נגדו.
כל קטע מתאר את האלה שמש מובילה קול אל אחד או שניים מהאלים, להודיעם על לחש קסם נגד נשיכת נחשים, והאלים מנסים אך ללא הצלחה – והנחש נותר חזק.
התיאור של ניסיון שווא חזרתי להכות אויב שבסופו מוזכר חוסנו של האויב הוא מוטיב בשירת העלילה האוגריתית, כגון במאבקים הפיזיים בין בעל לים ולמות, ובניסיונות להרחקת מחלתו של כרת.
בקטע הבא, האחרון בלוח זה, מתקינה בת זוגו של חורון את ביתו לכבודו במבנים מיוחדים, אולי ללידת צאצאים צפויים.
בת הזוג דורשת מחורון נחשים "יחר" כמוהר ואתנן, והוא עונה: "נתתי נחשים מוהרך, בני – אתננך!" – המשמעות לא ברורה, וייתכן שיש לראות ב"נחשים יחר (ו)" בקשה לשחרר כמה נחשים לפשוט בעם ולכלותו, ואולי אף שחורון שיתף פעולה בזממה; ואולי רצתה לכלוא נחשים למען תוכל לאיים על הארץ.
בצלע הלוח שלוש שורות שתוכנן: "צעד רשף >עשתרת< / אֶל עשתרת מרה / מנת נשך נחש", ולא ברור איפה יש לשבצן.
לרוחב הלוח כמה קוים נמתחים בין השורות, המחלקים אותו לכמה קטעים (ארוכים מאלה שבלוח הקודם).
הלוח פגום ביותר, אך דומה בעניינו ללוח הקודם.
הלוח כתוב משני צדיו, וקשה לדעת איזה מהצדדים קדם למשנהו.
תחילתו אבדה ושרדו ממנה אותיות אחדות בלבד (מהן ניתן לזהות את שם האל חורון).
מהשורות הראשונות ששרדו עולה כי בעקבות ערפל שכיסה את הארץ, גברה בה ה"חמה" (ארס), ודמות ששמה לא שרד (כנראה הוזכרה בשורות הקודמות) מבקשת משמש לאסוף מההרים ערפל, בתקווה שהנשך יאבד מפי "נושך" המכונה "אוכל שמדל".
לאחר מכן מוזכרים אלים, רובם בזוגות, האוספים חמה: אל וחורון, בעל ודגן, ענת ועשתרת, ירח ורשף, עשתר ועשתפר, טֿטֿ וכמוש, מלך מעשתרות, ושחר ושלם, ואז חוזרת הבקשה משמש לאסוף מהרים ערפל.
הופעת השם חורון בזוג הראשון וכן בשורות המקוטעות המוקדמות מעלה את ההשערה ששמש חשדה בבגידתו, כפי שנאמר – לפי אחד הפירושים – בלוח הקודם.
לאחר מכן חוזרת הדמות המבקשת וקוראת לשמש אמה להוביל קול ולבחון (לבדוק) את אַזד, עיר קדם (עיר במזרח, בדומה ל"עיר זוּ קדם" שבלוח הקודם), כנראה מאחר שרב בה ההרס, ומוזכר "שמן משחת כשפים", שכנראה הוצע על ידי הדמות המבקשת כעזרה במאבק.
גם תחילת הצד השני אבדה, וניתן לזהות בה מלים אחדות בלבד; לאחר השורות המקוטעות, בהן מוזכרים "אלים רבים" (שאולי הגיעו למקום לאחר כליית האדם בו), מוזכר פטר הנחש – נחשים שבקעו, והם ללא ידע, חסרי בינה ולא מפיקים חמה.
בעקבות כך, דמות בשם "שר שרעזז", או דמות שנפלה במקום בשם זה, מתוארת "יבכה כמו נער, ידמע כמו צעיר", ושמש קוראת בשמים: "[...] נפלת בשר שרעזז, תבכה כמו נער, תדמע כמו צעיר"; שר שרעזז ענה בבכי, אך תשובתו לא שרדה.
המשך הלוח מקוטע במיוחד, אך נראה שהחיים שבו לתיקונם, ואף מוזכרים כהנים.
לחשוב כמו גבר 2 הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2014. הסרט הוא המשכון לסרט "לחשוב כמו גבר" משנת 2012 המבוסס על ספרו של סטיב הארווי: "תתנהגי כמו גברת ותחשבי כמו גבר" ().
הסרט בוים על ידי ונכתב על ידי דייוויד א.
בסרט משחקים אנסמבל שחקנים: קווין הארט, מייקל איליי, רג'ינה הול, , , טראג'י פ.
הנסון, רומני מלקו, גבריאל יוניון, ג'רי פררה, ונדי מקלנדון-קובי ו.
בנוסף אליהם, השחקניות וג'ניפר לואיס מופיעות בתפקידים משניים.
הסרט הוקרן לראשונה ב-20 ביוני 2014 בהפצת "" והרוויח 70.2 מיליון דולר כנגד 24 מיליון דולר שהושקעו ביצירתו.
סדריק וחבריו נוסעים ללאס וגאס כדי לחגוג את מסיבת הרווקים של מייק המאורס לקנדיס, יחד עם בנה של קנדיס, דיוק ואמו של מייקל, לורטה שמצטרפים לטיול.
זיק ומאיה מגיעים לוגאס, וזיק נאלץ להתמודד עם עברו הבעייתי כרודף שמלות, כאשר בוגאס הוא ומאיה פוגשים במכרים ישנים שלו מהעבר שמזכירים לו את דרכיו הישנות (וביניהם פקידת קבלה במלון ששופכת על זיק משקה לאחר ששכב איתה ולא התקשר).
בנט ואשתו טיש מנסים להחזיר את הניצוץ לחיי הנישואין שלהם.
ג'רמי וקריסטן התחתנו מאז הסרט הראשון וכעת מנסים להיכנס להיריון.
דומיניק ולורן מתאחדים לאחר שהתרחקו אחד מהשני ושוכבים בלימוזינה.
לבסוף, סדריק מגיע לוגאס ברכב ספורט יוקרתי, שמח לבלות זמן הרחק מאשתו גייל.
לורטה, אמו המגוננת של מייקל שלא מרוצה מהאירוסין של בנה לקנדיס, מגיעה לוגאס ומשתלטת על ההכנות לקראת מסיבת הרווקות של קנדיס.
למרות שלורן אמורה הייתה להיות השושבינה של קנדיס, לורטה משנה את סדר התוכניות של הבנות ומארגנת מסיבה משלה.
במהרה, הזוגות בוגאס חווים משברים שונים: לורן מקבלת שיחה מהבוס שלה, לי פוקס, שמציע לקדם אותה לתפקיד מנהלת תפעול ראשית במטה החברה בניו יורק, מה שאומר שהיא תצטרך להיפרד מדומיניק בשנית.
קריסטן מנסה לגרום לג'רמי לשכב איתה בכך שהיא יוזמת משחק תפקידים מיני בנושא "משחקי הכס", אבל ג'רמי נחרד מהמחשבה להפוך לאבא.
מאיה רוצה להינשא לזיק, אבל זיק נרתע מהרעיון.
בזמן שהנשים צריכות להתמודד עם לורטה, לורן וקנדיס מנסות לשדך אותה עם דודה של קנדיס, אדי.
לורטה לוקחת את הבנות לארוחת ערב ולאחר מכן מתכננת לקחת את קנדיס להופעה של דיון וורוויק.
דודה של קנדיס, אדי מופיע בוגאס ומנסה להתחיל עם לורטה.
הגברים נתקלים בחבריו הישנים של מייקל מאחוות הסטודנטים: אייזק וטרל שמצטרפים לגברים בבילוי.
הבנות מאפרות את טיש והולכות למועדון.
מכיוון שהן לקחו את האוטובוס בו הגברים היו אמורים לנסוע, הגברים נאלצים ללכת ברגל.
סדריק נכנס לצרות לאחר שגייל מגלה שסדריק השתמש בכרטיס האשראי שלה כדי לשלם על הטיול והחוב בכרטיס עומד על 40 אלף דולר.
סדריק מחליט להמר בקזינו כדי לכסות את החוב עם כספיי הזכייה, אך נכשל.
מתוך פחד מגייל ורצון לכסות את החוב, סדריק גורר את הגברים למועדון חשפנות, שם החבורה מחליטה להשתתף בתחרות חשפנים חובבים, כשהפרס הוא 40 אלף דולר.
התכנית משתבשת כשהבנות מגיעות לאותו המועדון ומייק (השיכור) רואה את קנדיס מקבלת ריקוד מאחד החשפנים.
מייק תוקף את החשפן והבנים והבנות ביחד מצטרפים לקטטה המונית שבסופה הם נעצרים על ידי המשטרה.
מבינים כולם שהחתונה של מייק וקנדיס בעוד מספר שעות, החבורה מנסה להתקשר מהכלא לעזרה, אך ללא הצלחה.
לורטה נמצאת בחדר המלון שלה עם אדי, גייל מבלה ערב רומנטי עם הזמר דרייק ואמו של בנט שומרת על הילדים.
בזמן שבנט מדבר עם ילדיו בטלפון, ג'רמי מתרשם מכך והדבר מעודד אותו להפוך לאבא בעצמו.
לאחר שלא הצליחו להזעיק עזרה, הגברים מאשימים את סדריק במצבם.
לאחר שהשתחררו מהמאסר, ג'רמי מתוודה בפני קריסטן שהוא מוכן להיות אבא והיא מתוודה שהמחזור שלה מאחר, בכך השניים מסיקים שהיא בהיריון ומתרגשים.
זיק מתנצל בפני מאיה על דרכיו הישנות ומציע לה נישואין והיא מסכימה.
לורטה, שלא מוצאת את מייק, מחפשת אותו בחדרה של קנדיס ומנסה לגרום לפרידתם של השניים.
מייק מאזין לשיחה של אמו עם קנדיס ומתעמת איתה, מצהיר בפניה שהוא יינשא לקנדיס, גם אם היא לא תאהב את הרעיון ושבמידה והיא תתנגד, היא לא תוזמן לחתונה.
קנדיס כועסת על מייקל בגלל שהוא כעס על אמו, חושפת שהיא בעצמה אם ושאם בנה לא יזמין אותה לחתונה שלו, היא תישבר מכך.
לורטה שומעת את השיחה ומתנצלת בפני השניים.
בינתיים, סדריק אורז את בגדיו ומתכונן לעזוב את חדר המלון.
או אז, המשרת שלו, דקלן מציע לו להעביר את החתונה של מייק וקנדיס לאולם אחר.
בסופו של דבר, מייק וקנדיס מתחתנים באושר.
הסרט מסתיים כשהחבורה עומדת לעזוב את לאס וגאס ובנט מוצא מטבע השייך לסדריק ומנסה את מזלו במכונת מזל.
למרבה הפלא, בנט זוכה בהימור והוא וסדריק מתחילים להתווכח למי שייכים כספי הזכייה.
קווין הארט - סדריק וורד.
רג'ינה הול - קנדיס הול.
ג'רי פררה - ג'רמי קרן.
גבריאל יוניון - קריסטן קרן.
קלסי גראמר - לי פוקס.
קארל ות'רס - מר דוונפורט.
צילומי הסרט החלו ביוני 2013 בלאס וגאס.
הקדימון הראשון לסרט הופץ ב-11 בפברואר 2014 והופיע טרם הצגת הסרט "בנוגע לאתמול בלילה" בו מככבים הארט, איליי והול.
הבמאי טים סטורי סיפר בראיון: "האמון שהוא והשחקנים בנו בפעם הקודמת, בשילוב עם מוסר העבודה שלהם אפשר לו להמשיך את העלילה ומבחינתו זה הרגיש כמו "להיפגש שוב עם האחים והאחיות שלך".
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 24% טריות על סמך 85 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 38/100 על סמך 30 ביקורות.
האתר CinemaScore העניק לסרט ציון של A-.
השחקן קלסי גרמר זכה בפרס "פטל הזהב" עבור הדמות המשנית הכי גרועה לאחר השתתפותו בסרט.
חַצִייָת הרוּבִּיקוֹן הוא מטבע לשון שמשמעותו עשיית פעולה אמיצה ומכרעת, שאין ממנה דרך חזרה, וללא אפשרות להתחרט.
הביטוי נולד בעקבות חצייתו של יוליוס קיסר את נהר הרוביקון בדרך לכבוש את רומא.
לנציבי פרובינקיות רומיות היה אימפריום (סמכות עליונה) במחוזותיהם בלבד.
שם שימשו הנציבים כפרוקונסולים ומפקדי הלגיונות הרומים בשטח בתוך הארצות בהן שלטו.
החוק הרומי קבע שרק שליטים נבחרים (קונסולים ופראיטורים) יכולים ליהנות מהאימפריום בתוך איטליה גופא.
נציבי הפרובינקיות היו בעלי סמכות עליונה במחוזותיהם בלבד.
כתוצאה מכך, כל נציב שנכנס לאיטליה בראש חייליו זונח את האימפריום שלו, מאבד את סמכותו, ולא יוכל עוד לפקד על כוחותיו באופן חוקי.
שימוש בסמכות פיקודית באיטליה הייתה אסורה על פי חוק וזהו פשע שדינו מוות.
יתר על כן, אף ציות לפקודות למי שאין לו סמכות הוא פשע שדינו מוות.
אם נציב נכנס לאיטליה בפיקוד על צבא, גם הוא וגם חייליו הפכו לפורעי חוק ונידונו אוטומטית למוות.
ברפובליקה הרומית המאוחרת, נהר הרוביקון סימן את קו הגבול בין פרובינקיה גאליה קיסאלפינה, בשליטת הלגיונות של קיסר, לבין איטליה ההיסטורית.
לכן בדרכם לרומא, נאלצו הנציבים לפרק את צבאותיהם צפונית לנהר הרוביקון, לפני כניסתם לאיטליה.
יוליוס קיסר היה נציב של שלוש פרובינקיות רומאיות: גאליה קיסאלפינה, גאליה טרנסאלפינה ואיליריקום.
כשהסתיימה כהונתו, הורה לו הסנאט לפרק את צבאו ולחזור לרומא, מכיוון שלא היה חוקי להכניס צבאות לאיטליה הרומית.
נהר הרוביקון סימן את קו הגבול בין פרובינקיה גאליה קיסאלפינה, בשליטת הלגיונות של קיסר, לבין איטליה ההיסטורית בשליטת גנאיוס פומפיוס מגנוס.
בינואר 49 לפני הספירה החליט קיסר לחצות עם צבאו את הנהר לכיוון רומא.
חציית הנהר הייתה הצהרה על כוונתו של קיסר שלא לכבד את החלטת הסנאט.
בכך הפר את האימפריום ובעצם פתח במרידה גלויה.
לפי ההיסטוריון פלוטרכוס, עם החלטתו לחצות את הנהר, טבע קיסר מטבע לשון נוסף: "הַפּוּר נָפַל!", או בלטינית: "Alea iacta est".
סווטוניוס מתאר זאת באופן דומה, וכותב כי קיסר ייחס את הכרעתו להתערבות האלים.
התקדמותו התגלגלה לכדי מלחמת אזרחים, בה ניצח את פומפיוס והשתלט על רומא.
לאחר ניצחונו קיסר הפך ל"דיקטטור לכל החיים" , שליטה היחיד והבלתי מעורער של האימפריה הרומית.
בנרטיבים הספרותיים רגע ההחלטה מתואר כדרמטי במיוחד, אולם חשיבותה של האנקדוטה מתערערת במקצת היות שכוחותיו של קיסר כבר חצו לאיטליה ביום הקודם וכבשו את ארימינום.
בקומדיה האלוהית מזכיר דנטה אליגיירי את חציית הרוביקון כצעד שהביא לקיסר שלטון מלא ברומא.
בסדרת סדרת ספרי קומיקס הצרפתית "אסטריקס", חוזר הביטוי "נפל הפור", כאזכור מרומז לדבריו של קיסר כשפקד על חציית הרוביקון.
בשיר "Streets Of Love" של הרולינג סטונז שר הסולן מיק ג'אגר: "אני חושב שחציתי את הרוביקון".
לַטְבִיָה (בלטבית: Latvija, ), או בשמה הרשמי רפובליקת לטביה (בלטבית: Latvijas Republika, , לַטְבִיָס רֶפּוּבְּלִיקָה), היא מדינה באזור הבלטי בצפון-מזרח אירופה.
מאז קבלת עצמאותה ב-1918 היא אחת משלוש המדינות הבלטיות, יחד עם אסטוניה וליטא.
היא גובלת באסטוניה מצפון, בליטא מדרום, ברוסיה ממזרח, ובבלארוס מדרום-מזרח, וחולקת גבול ימי עם שוודיה ממערב.
לטביה מורכבת משלושה חבלים עיקריים: ליבוניה, קורלנד ולטגליה.
ההתיישבות באזור החלה כבר ב.
האזור היה נתון לשליטתם של מנהיגי שבטים מקומיים ושל אבירי מסדרים שונים שביססו שליטה בנקודות שונות באזור.
ב בשל לחץ בלתי פוסק ממזרח מצד שליטי נסיכות מוסקבה, פנו האבירים לעזרת פולין ובכך עברה השליטה בפועל באזור לידי הפולנים.
בתקופה זו התחלק האזור לדוכסויות: דוכסות קורלנד וליפלנד.
ליפלנד נפלה לידי השוודים ב-1629 ובעקבות המלחמה הצפונית הגדולה לידי האימפריה הרוסית, וקורלנד סופחה אף היא לאימפריה לקראת סוף המאה ה-18 (1795) עם חלוקת פולין השלישית.
כך עלה גם בגורלו של מחוז פילטן ששמר עד אז על עצמאות פוליטית.
שטחי לטגליה הסתפחו לאימפריה הרוסית רק במהלך המאה ה-19 ובכך הושלמה בפועל ההשתלטות הרוסית על האזור כולו.
למרות זאת, הייתה למיעוט הגרמני בחלק המערבי של האזור השפעה ניכרת על אורח החיים הפרטי והציבורי, בתי הספר היו גרמניים וההתנהלות הכללית הייתה מערבית ושונה מזו של יתר האימפריה הרוסית.
טרום מלחמת העולם הראשונה התבססה כלכלת האזור, רמת החיים עלתה והאוכלוסייה גדלה במהירות.
מלחמת העולם חיסלה את התעשייה הלטבית, המפעלים ששרדו הועברו לעומק רוסיה והאוכלוסייה הצטמקה בכ-40%.
מיד לאחר כניעת גרמניה ב-1918 הכריזה המועצה הלאומית הזמנית של לטביה על עצמאות, אך בינואר 1919 כבש הצבא האדום את ריגה וכונן בה משטר לטבי קומוניסטי.
רק ב-1920 הצליח הצבא הלטבי להדוף את הפולשים מכל הצדדים וכונן הסכם שלום בין לטביה לברית המועצות ולגרמניה.
פחות משנה אחרי חתימת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב ובעקבותיו, פלש הצבא האדום ביוני 1940 ללטביה וכונן בה ממשלה חדשה פרו-סובייטית.
הוכרז על בחירות מוקדמות שבהן זכו המועמדים הפרו-סובייטים ב-97.8% מן הקולות, הוכרז על כינון משטר סובייטי והוגשה בקשה להצטרף לברית המועצות, בקשה שאושרה בראשית אוגוסט.
מיד בראשית מבצע ברברוסה הפציצו הגרמנים את ערי לטביה ופלשו לתוכה.
הפולשים זכו לתמיכתם של לאומנים לטבים שנקעה נפשם מן השליטה הסובייטית, הגרמנים השלימו את השתלטותם על לטביה ביולי 1941, הם צירפו אותה לאוסטלאנד (שכללה גם את ליטא, אסטוניה ובלארוס) כמחוז לטביה.
הלטבים איבדו את עצמאותם למרות קשריהם החמים של הלאומנים הלטבים עם הנאצים, אך ב-1942 זכו לאוטונומיה של השלטון המקומי.
הצבא הלאומי והמשטרה הלטבית שהוקמו אז, היו כפופים לשלטונות הס"ס.
באוקטובר 1944 שב הצבא האדום וכבש את המדינה כשהוא מכונן מחדש את הרפובליקה הסובייטית של לטביה.
עד התפרקות ברית המועצות היו המדינות הבלטיות חלק מברית המועצות.
לטביה הפכה למדינה עצמאית ב-21 באוגוסט 1991. בשנת 2004 הצטרפה לטביה לברית נאט"ו ול.
בשנת 2016 הצטרפה לטביה לארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD).
עיר הבירה ריגה היא גם העיר הגדולה ביותר במדינה.
לצידה בולטות ערים מרכזיות אחרות: דאוגבפילס, ליפאיה, ילגבה ויורמלה.
הים הבלטי ממתן את האקלים במדינה והוא עונתי ממוזג.
אזור לטביה נודע בעבר בשמות "ליבוניה" (Livonia) ו"לטגליה" (Latgalia) – ארצות שבהן שכנו שני עמים בלטיים אשר מהם יצאו העם, התרבות והשפה הלטבית.
רוב האזור היה תחת השפעת מסדר האבירים הטבטונים הגרמני החל מהמאה ה-13. במאות ה-18 וה-19, השתלטה רוסיה על לטביה ועל אזורים סמוכים, ולטביה הפכה לחלק מהאימפריה הרוסית.
לאחר התמוטטות האימפריה הרוסית בעקבות מהפכת אוקטובר ומלחמת העולם הראשונה הכריזה לטביה על עצמאותה בנובמבר 1918. תקופת העצמאות הזו נמשכה זמן קצר בלבד, לאחר שברית המועצות סיפחה את המדינה ב-17 ביוני 1940 בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב משנת 1939.
פרט לתקופת כיבוש נאצי קצרה במהלך מלחמת העולם השנייה, נשארה לטביה סובייטית עד שרפורמות בקומוניזם הסובייטי כמו הגלאסנוסט גירו את תנועת העצמאות הלטבית, ולטביה זכתה לעצמאות מחודשת ב-21 באוגוסט 1991, זמן קצר לפני התפרקות ברית המועצות.
מאז עצמאותה חיזקה לטביה את קשריה עם המערב, הורידה את תלותה ברוסיה לאפסית, והתקרבה לעולם המערבי.
במשאל עם שנערך ב-20 בספטמבר 2003 הצביעו הלטבים בעד הצטרפות ל, והצטרפותה של לטביה נכנסה לתוקף ב-1 במאי 2004. לטביה גם הצטרפה לנאט"ו ב-29 במרץ 2004.
התרבות הלטבית המוכרת כיום מורכבת ומושפעת בבסיסה משתי תרבויות עיקריות וידועות בהיסטוריה הלטבית, התרבות הליבונית והתרבות הלטגלית.
העם הליבוני היה ברובו על שפת הים הבלטי באזור המוכר כיום כמפרץ ריגה.
התרבות הליבונית הייתה מורכבת ומושפעת משתי תרבויות, פינית ובלטית.
התרבות הפינית השפיעה על שפתם הליבונית, שהיא שפה אוראלית פינית שדומה לאסטונית, לפינית ולהונגרית.
מנהגיו של העם הליבוני היו דומים יותר לעמים הבלטים שישבו באותם הזמנים (תחילת האלף השני) באזור לטביה וליטא העכשווי.
כיום כמעט שאין עדויות לתרבות ולעם הליבוני ולשפתו, פרט לכמה מוזיאונים קטנים ברחבי לטביה ו-12 כפרים קטנים אשר מוגדרים כליבוניים ברחבי לטביה, כדוגמת הכפר יאונציאמס בפאתי ריגה, והשפה מדוברת בפי כ-200 איש בלבד.
העם הלטגלי היה מושפע גם בשפתו הלטגלית וגם בתרבותו מהתרבויות הבלטיות באזור בלבד ומעט מאוד מהצפוניות.
בניגוד לליבונים, ללטגלים יש עדויות רבות ושפתם עדיין מדוברת בפי 200,000 איש ברחבי לטביה וברוסיה בגבול הלטבי.
השפה הלטגלית נחשבת כיום כבת או אחות לשפה הלטבית והדמיון ביניהן רב.
שטח לטביה הנוכחית היה ברובו בשליטת המסדר הליבוני שהוקם בתחילת המאה ה-13. במהלך המאה ה-16 התרחשה באזור מלחמת ליבוניה, שבסיומה חולק רוב שטחן של המדינות הבלטיות של היום בין שוודיה לבין איחוד פולין-ליטא.
בעקבות מלחמת הצפון השתלטה האימפריה הרוסית על השטחים שהיו בשליטה שוודית, ובהמשך המאה ה-18 שטחים שהיו חלק של איחוד פולין-ליטא סופחו גם הם לרוסיה.
במשך שנים נהנה שטח זה מאוטונומיה משמעותית לעומת שטחים אחרים של האימפריה הרוסית.
בחצי השני של המאה ה-19, בעקבות פעילות ועדה שבה השתתף בין היתר אנטולי גסמן, שונו חוקים רבים, והממשל באזור התקרב לשיטה שהייתה הנהוגה ברחבי רוסיה.
לאחר שקרסה האימפריה הרוסית בעקבות מלחמת העולם הראשונה ומהפכת אוקטובר זכתה לטביה לעצמאות מחודשת לאחר שנים רבות של שליטה רוסית.
עצמאות זו לא האריכה ימים.
לפני תחילת מלחמת העולם השנייה, בעקבות הסכם מולוטוב-ריבנטרופ, חולקו רוב מזרח אירופה וצפון-מזרחה בין גרמניה הנאצית וברית המועצות.
בשנת 1940 פלשו הסובייטים אל לטביה וכבשו אותה, ושנה לאחר מכן היא נכבשה בידי גרמניה הנאצית.
במשך שנתיים הייתה לטביה תחת משטר נאצי, כחלק מנציבות הרייך אוסטלנד, עד כיבושה מחדש ב-1943 על ידי הצבא האדום.
עם הכיבוש מחדש הוקמה רפובליקה סובייטית שנקראה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הלטבית.
במשך השנים סבל העם הלטבי מהשלטון הסובייטי ופיתח שנאה של ממש נגד השלטון ונגד הרוסים שקיבלו עידוד מהשלטון להתיישב בלטביה.
בסוף שנות השמונים של המאה העשרים החלו פעולות לאומיות בכמה מהרפובליקות של ברית המועצות.
תנועת העצמאות הלטבית קיבלה גירוי והחלה במאבק נגד השלטון הסובייטי עד הכרזת העצמאות של לטביה ב-21 באוגוסט 1991, וכך הוקמה הרפובליקה של לטביה (בלטבית: Latvijas Republika).
לאחר הכרזת העצמאות חזרו הסמל והדגל לשימוש לטבי רשמי ונוצר יחס שלילי כלפי הרוסים ברחבי המדינה.
לטביה התקבלה לאו"ם והחלה לשפר ולהדק יחסיה עם מערב אירופה וצפון אמריקה על ידי יצירת קשרים חדשים ויחסי מסחר.
הדבר הוביל להורדת התלות ברוסיה לאפס מרצון ולהתנתקות ממנה.
עם השנים יחסים אלו התהדקו כאשר לטביה נכנסה לברית נאט"ו ול.
ה"סאימה" (Saeima) הוא הפרלמנט של לטביה, המונה 100 מושבים ונבחר בבחירות ישירות כל ארבע שנים.
הסאימה בוחר את הנשיא, וזה ממנה ראש ממשלה שיחד עם ממשלתו מהווים את הרשות המבצעת של הממשל.
ראש המדינה הוא הנשיא ובידיו נמצאות רוב סמכויות השלטון.
בנוסף, ביכולתו לפזר את הפרלמנט ולהכריז על בחירות מוקדמות.
מאז קבלת העצמאות מברית המועצות, חלוקת המחוזות בלטביה עברה שינויים משמעותיים מספר פעמים.
החל משנת 2021 לטביה מחולקת ל-36 מחוזות המכונים "נובדס" (novads).
לשבע ערים יש מעמד ארצי נפרד:
אחד הקשרים החשובים ביותר של לטביה הוא עם שאר המדינות הבלטיות – אסטוניה וליטא – אשר גובלות בה מצפון ומדרום בהתאמה.
רוב הייצוא של לטביה הוא למדינות אלו וגם חלק נכבד מהייבוא למדינה הוא ממדינות אלו.
מדי שנה נערכת "פסגת הבלטיות" באחת משְלוש המדינות, ובפסגה נפגשים שלושת הנשיאים והשרים החשובים, כגון שרי החוץ ושרי הביטחון.
בפסגה זו הם נוהגים לתכנן פעילויות צבאיות וכלכליות משותפות.
אחד ההחלטות הצבאיות העיקריות הוא "חיל האוויר הבלטי": שילוב של שלושת חילות האוויר הבלטיים במטרה להגן על הנתיבים האוויריים של המדינות.
עם השנים גם נאט"ו עזרה והשתתפה בתוכנית זו.
לאחר הכרזת העצמאות של לטביה, הכירה בה ישראל ב-4 בספטמבר 1991. לישראל יש שגרירות בריגה וללטביה יש שגרירות בתל אביב ושלוש קונסוליות: בחיפה, אשדוד ואילת.
בשנת 2008 ביקר נשיא לטביה ואלדיס זאטלרס בישראל.
בביקור זה נפגש עם ראש הממשלה אהוד אולמרט, ציפי לבני ואהוד ברק.
הפגישה הרשמית האחרונה הייתה בביקורו של שר החוץ הישראלי אביגדור ליברמן ביולי 2010 בריגה עם הנשיא הלטבי ואלדיס זאטלרס, ראש הממשלה ואלדיס דומברובסקיס, שר החוץ ובכירים נוספים בממשל הלטבי.
לאחר פירוק ברית המועצות והקמת מדינה עצמאית בוצעו רפורמות נרחבות בכלכלה.
בשנת 1999 לטביה נכנסה לארגון הסחר העולמי.
כלכלת לטביה התאוששה מהמשבר הפיננסי של שנת 1998 ברוסיה, בעיקר בזכות הקפדת הממשלה על משמעת פיסקלית והמעבר ההדרגתי ליצוא למדינות האיחוד האירופי, מה שהקטין את התלות המסחרית ברוסיה.
רוב החברות, הבנקים ונכסי הדלא-ניידי עברו הפרטה.
לטביה הצטרפה לארגון הסחר העולמי בפברואר 1999 ולאיחוד האירופי במאי 2004. הגירעון המסחרי הגדול הוא הדאגה הכלכלית העיקרית כעת.
עד למשבר הכלכלי ב-2008 לטביה זכתה לאחת הצמיחות הגבוהות ביותר באירופה שהגיע בממוצע של 8.4% לשנה.
בעקבות המשבר הכלכלי ב-2008, קרן המטבע הבין-לאומית אישרה מתן סיוע כספי ללטביה בשווי 1.68 מיליארד יורו, ומחירי הנדל"ן בלטביה צנחו ב-45% ממחירם לפני המשבר, דבר המציב את לטביה במקום הראשון בנפילת מחירי הנדל"ן.
האבטלה (בדומה לליטא) עלתה ל-17.8%, והכלכלה כולה הצטמצמה ב-18%.
נתונים אלו הציבו את לטביה כאחת המדינות שנפגעו בצורה הקשה ביותר מהמשבר באירופה.
כתוצאה מהמשבר הכלכלי, אחוז הבלתי מועסקים גדל מכ-5.4% בשנת 2007 לכ-22% באפריל 2010. עם זאת, החל מקיץ 2010 התאוששה הכלכלה.
בשנת 2010 דורגה לטביה במקום הראשון בעולם בעליית מחירי הנדל"ן, כאשר רשמה עלייה של 21.18%.
בשנת 2014 לטביה עברה לשימוש באירו.
בנוסף לתעשיות המסורתיות, במדינה מתפתחות תעשיות מתקדמות בתחום אלקטרוניקה ומחשוב.
בין החברות בתחום חברת Joom למסחר אלקטרוני וחברה שפיתחה תוכנה Zabbix.
בשנת 2016 התקבלה לטביה ל.
בשטח המדינה קיימות מסילות רכבת באורך כולל של כ-2,263 ק"מ, שמהן כ-258 ק"מ מחושמלות.
תנועת הרכבות החלה כבר בשנת 1860 ורכבת חשמלית פועלת משנת 1966.
נמל תעופה ראשון נבנה בשנות ה-20 של המאה ה-20. החל משנת 1937 החלו לפעול טיסות מסחריות סדירות.
נכון לעתה, נמל התעופה בין-לאומי היחיד הוא נמל התעופה הבין-לאומי ריגה.
הנמלים הראשיים של המדינה נמצאים בריגה וונטספילס.
כמו כן פועלות מעבורות המקשרות את נמלי נוסעים עם ערים לחופי הים הבלטי.
אורך הכבישים הכולל מגיע לכ-20 אלף ק"מ.
15 כבישים הוגדרו כבעלי חשיבות ארצית.
כמו כן דרך המדינה עוברים חמישה כבישים בעלי חשיבות כלל אירופית.
חלק גדול משטחה של לטביה מיוער, ויש בה מעל 12,000 נחלים קטנים ומעל 3,000 אגמים.
רוב שטח המדינה הוא מישורים פוריים עם מעט גבעות במזרח.
הנקודה הגבוהה ביותר במדינה היא "גאיזינקלנס" (Gaizinkalns), בגובה 312 מטר.
לשון הים הרדודה שנקראת מפרץ ריגה נמצאת בצפון-מערב המדינה.
הבירה ריגה נמצאת לחופי מפרץ זה, בשפך נהר הדאוגבה (Daugava).
ערים מרכזיות נוספות הן דאוגבפילס (Daugavpils) שנמצאת במעלה הנהר ולִיֶפאיה (Liepāja) שנמצאת על החוף הבלטי.
האקלים הבלטי הוא ימי ממוזג, הקיץ קריר והחורף מתון יחסית ומושלג.
באזורים המרוחקים מהחוף, הטמפרטורות קיצוניות יותר והאקלים קרוב יותר לאקלים יבשתי לח.
בלטביה חיים, נכון לשנת 2018, 1.91 מיליון תושבים; לעומת כ-2.7 מיליון תושבים בשנת 1989 (כשהייתה עדיין חלק מברית המועצות).
לטבית, שהיא אחת מהשפות הבלטיות, היא השפה הרשמית היחידה, אך גם רוסית נפוצה.
בלטביה מדוברות גם בלארוסית, אוקראינית, ליטאית, פולנית, יידיש, עברית, אסטונית, גרמנית, ליבונית, לטגלית ואנגלית.
האוכלוסייה בלטביה מתחלקת לאמונות הבאות:
דת הדייבטוריבה, הטוענת לשורשים היסטוריים במיתולוגיה הקדם-נוצרית, התפתחה בלטביה ומרוכזת בה.
בלטביה היה ישוב יהודי כבר במאה ה-16. היהודים התרכזו בעיירות בתחום המושב, שבהן הותר להם לשבת, וכן בערים הראשיות, כדוגמת ריגה, דאוגבפילס, באוסק וילגבה.
בתחילת המאה ה-20 חיו בלטביה כ-200,000 יהודים.
רוב היהודים עסקו במסחר והיו מבוססים מבחינה כלכלית ברובם.
בשואת העם היהודי פעלו רבים מבני העם הלטבי בשיתוף פעולה עם הגרמנים, רצחו ופרעו ביהודים שלא הצליחו להימלט או להגר קודם לכן.
רוב יהודי לטביה שנותרו נרצחו בבורות ההריגה, בגטאות וביערות כדוגמת טבח יער רומבולה.
בשנת 1943 כבר נותר בלטביה רק שריד מיהדות לטביה המפוארת, כ-5,000 יהודים בשלושה גטאות ובמספר מחנות עבודה.
לאחר המלחמה, חזרו חלק מהיהודים שהספיקו להימלט, וגילו שרוב בני משפחתם נספו והיו אף משפחות שלא נשאר להן זכר.
יוצא דופן היה יאניס ליפקה, חסיד אומות העולם אשר הציל כ-60 מיהודי ריגה והסביבה.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 נטע עץ בשדרות "חסידי אומות העולם" ביד ושם.
ב-14 ביוני 1941 הוגלו רבים מאזרחי לטביה לסיביר, כחלק מהטרור הסטליניסטי, בהם גם יהודים.
בעקבות הגליה זאת נמנעו יהודים רבים מלברוח מהכיבוש הנאצי לרוסיה, מכיוון שעדיין לא היה ברור איזו מהסכנות גדולה יותר.
בנוסף, היעדרות של בני משפחה בוגרים מנעה את בריחתם של ילדים וזקנים שלא יכלו לעבור את תלאות הדרך לבדם.
היהודים שנותרו בשנת 1941 בלטביה, נרצחו ברובם המוחלט בשואה.
הקהילה היהודית ששרדה את השואה מנתה בעיקר את אלה מהם ששרדו את הגולאגים וחזרו ללטביה לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1948, הוגלו לסיביר בשנית חלק מהאנשים שחזרו משם קודם.
בשנת 1970 מנו היהודים ברפובליקה כ-36,600 איש.
עד שנת 1987 עלו כשליש מהם למדינת ישראל.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין משנת 2018, התגוררו בלטביה 4,721 יהודים שהם כ-0.2% מאוכלוסיית לטביה.
בפברואר 2022 אישר הפרלמנט הלטבי להקצות 40 מיליון אירו לשימור המורשת היהודית במדינה, להנצחת השואה ולתמיכה בקהילה היהודית ובניצולי השואה.
התרבות הלטבית משלבת בין מורשת עתיקה, המאופיינת בקשר עמוק לטבע, לבין השפעות היסטוריות גרמניות, סקנדינביות ורוסיות.
יסוד מרכזי בזהות התרבותית של לטביה הוא ה – שירי עם קצרים בני ארבע שורות המתארים את חיי היומיום, הטבע והמיתולוגיה.
אלו נאספו ותועדו בקפדנות במאה ה-19 על ידי "אבי הדאינות", .
מסורת השירה באה לידי ביטוי ב, אירוע ענק המתקיים אחת לחמש שנים בריגה ונכלל ברשימת מורשת תרבותית בלתי מוחשית של אונסק"ו.
הכתובה החלה להתפתח באופן משמעותי במחצית השנייה של המאה ה-19, עם התעוררות הלאומיות הלטבית.
תור הזהב של הספרות הגיע בתחילת המאה ה-20, אז פעלו יוצרים שעיצבו את השפה והתודעה הלאומית.
הדמות הבולטת ביותר בתקופה זו היא המשורר והמחזאי רייניס (יאניס פליקשנס), הנחשב למשורר הלאומי של לטביה, אשר יצירותיו משלבות סמליות פוליטית עם פילוסופיה עמוקה.
דמות מפתח נוספת מאותו דור היא הסופר והמשורר יאניס פורוקס, שנחשב לחלוץ הזרם הרומנטי והפילוסופי בספרות הלטבית, ויצירותיו (כגון "ציידי הפנינים") הכניסו לתרבות המקומית ממדים של אינדיבידואליזם ופסיכולוגיה מורכבת.
בירת המדינה, ריגה, נחשבת לאחת הערים המובילות באירופה בסגנון האר נובו (יוגנדסטיל), והמרכז ההיסטורי שלה הוא אתר מורשת עולמית.
לטאות (שם מדעי: Lacertilia) היא קבוצה של זוחלים המוגדרת ככוללת את כל הזוחלים בעל-סדרת הלפידוזאוריה, למעט מחודקי הראש והנחשים.
בעבר נחשבה קבוצת הלטאות תת-סדרה, אולם בגלל היותה פרפילטית היא נחשבת כיום כקבוצה שאינה חלק מהטקסונומיה.
קיימים, נכון למאי 2025, כ-7,850 מינים של לטאות מ-36 משפחות, החל מלטאות זעירות ועד ללטאות דרקון קומודו הענקיות.
רוב הלטאות הן טורפות, אך חלקן גם צמחוניות.
ככל הנראה, הלטאה הנדירה בעולם היא האיגואנה הג'מייקנית (Cyclura collei).
ללטאות קוסמות יש יכולת לנתק את זנבן ולגדלו מחדש.
לרוב סוגי הלטאות יש זנב וארבע רגליים פרט למינים מסוימים שבהם הגפיים חסרות.
דוגמה ללטאה חסרת-גפיים המצויה בטבע בישראל היא הקמטן.
ישנן לטאות מתאפיינות בכושר שחייה מצוין ולחלקן לשון ארוכה מאוד, המשמשת לחישה וללכידת פרודות ריח המועברות לאיבר יעקובסון המשמש להרחה.
משפחת אין שם עברי (Alopoglossidae)
לטאיים (שם מדעי: Lacertidae) היא המשפחה הנפוצה ביותר בתת-סדרת הלטאות.
משפחה זו כוללת כ-370 מינים, מהם 11 נפוצים בישראל.
הלטאיים יכולים להופיע בכל הצבעים.
בישראל, הם מופיעים גם בצבעים שאינם נפוצים בלטאות בארץ (כתום, אדום וכחול) כמו מדברית עינונית שצבע הוא חום, או הצבע הכחול בעינחש עדינה שצבעה חום-ירוק.
גופם של הלטאיים מוארך וצורתו גלילית.
ראשם צר, ארוך ומחודד וחלקו העליון מחולק סימטרית ללוחיות.
צווארם של הלטאיים עבה ואורכו כחצי מאורך הראש.
זנבם ארוך מאוד, והוא אף יותר ארוך מהגוף והראש יחדיו.
טפריהם מתאימים לטיפוס ולחפירה בשל כפיפותם וחדותם.
הזכר מפריש חומר מנקבי הקולית החשוב מאוד לתקשורת בין הלטאות.
כמו כן, הוא מגביר את ההפרשה בעונות הרבייה.
הפרשה זו בולעת אור בתחום העל-סגול.
ישנן לטאות המסוגלות לראות את ההפרשות כשהן מוארות עקב יכולתן לראות בתחום העל-סגול.
מינים גדולים מספיק מסוגלים אף לאכול לטאות קטנות מהם.
בנוסף, הם ניזונים מגוזלים, מכרסמים קטנים ופירות.
אורך חייהם של הלטאים מסוגל להגיע אצל חלק מהמינים ל-20 שנים.
בזים, חנקנים, חתולים, כלבים, כרוונים, נחשים, עכבישים, עכשובים ועקרבים ניזונים מהלטאיים ומהווים להם סכנה.
לרוב, מבחינים הלטאיים מבחינים באיום לפני שהוא מתקרב מספיק, ונמלטים לנקיקים בסלעים, למחילות בקרקע ולמרומי עצים.
אם זנבם נתפס בפיו של טורף, הם משירים אותו ונסים על נפשם.
כמו כן, מסייע שינוי צבעם בהגנה מפני טריפה.
עונת הרבייה של הלטאיים היא האביב.
הזכרים גדולים מן הנקבות וזנבם עבה יותר.
במהלך עונת הרבייה, הזכרים מהלכים כל הזמן סביב הנקבות ומחזרים אחריהן.
הזכרים עלולים לחזר אחרי נקבה שכבר "נתפסה" על ידי זכר אחר.
במקרה כזה מתפתח קרב בין הזכרים.
המפסיד בורח והמנצח ממשיך לחזר אחר הנקבה.
ההזדווגות מתבצעת בכך שהזכר מתקרב אל אחורי הנקבה ומכניס את זנבה לפיו, תוך כדי שהוא נושך את זנבה הוא מתקדם לאורכו עד שמגיע לבסיסו וממשיך להתקרב למותני הנקבה.
לאחר מכן, הוא מרים את רגלו מעל בת זוגו ומצמיד את פתח הביב שלו לזה של הנקבה ונשלף אחד מאיברי מינו ומוחדר לביבה של בת זוגו.
תהליך זה אורך דקות בודדות בלבד, ובמהלכו הלטאות נעות מעט מאוד.
במהלך האביב או הקיץ מטילה הנקבה שתי ביצים רכות בגומה בקרקע (הנחפרת בעזרת הטפרים) או במקום מוחבא אחר.
ישנן לטאות אשר אינן מטילות ביצים אלא משריצות את צאצאיהן חיים.
Heliobolus - בה הליובולוס לוגובריס
Philochortusסוג ומין יחיד לטאת פסים מזרח-אפריקנית (Poromera fordii)
Pseuderemias (לעיתים לטאה זריזה נחשבת כשייכת לסוג זה)
סוג ומין יחיד לטאת סלעים מרוקאית (Scelarcis perspicillata)
סוג ומין יחיד לטאה ממליטה (Zootoca vivipara)
לטביה נטלה חלק באירוויזיון 25 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-2000, בה הגיעה למקום השלישי כבר בפעם הראשונה בה היא נטלה חלק בתחרות.
לטביה רשמה הישג מרשים נוסף כאשר ניצחה בתחרות ב-2002, כבר בפעם השלישית בה נטלה בה חלק, עם השיר "I Wanna" של מארי אן.
לטביה היא המדינה הסובייטית השנייה שניצחה בתחרות אחרי אסטוניה שניצחה ב-2001 והמדינה הבלטית שהצטרפה הכי מאוחר לתחרות, לאחר שאסטוניה וליטא הצטרפו, שתיהן, לתחרות ב-1994.
לטביה התכוונה ליטול חלק לראשונה בתחרות ב-1999, אולם התחרטה בשלב מאוחר יותר ובכך נתנה להונגריה את האפשרות ליטול חלק בתחרות.
הונגריה סירבה להצטרף, ובכך נתנה לפורטוגל את המקום הפנוי בתחרות.
לטביה עשתה את הופעתה הראשונה בתחרות ב-2000 עם להקת "בריינסטורם" שהופיעה עם השיר "My Star" והגיעה למקום השלישי עם 136 נקודות.
לטביה נטלה חלק בתחרות כ-23 פעמים: מתוכן היא ניצחה פעם אחת ב-2002 עם השיר "I Wanna" של מארי אן ונמצאת בטבלת הניצחונות של התחרות יחד עם אזרבייג'ן, אסטוניה, רוסיה, פורטוגל, פינלנד, יוגוסלביה, טורקיה, מונקו, בלגיה, סרביה ויוון.
לטביה הגיעה להישג מרשים כבר בפעם הראשונה בה נטלה חלק בתחרות ב-2000, בה הגיעה להקת "בריינסטורם" עם השיר "My Star" למקום השלישי עם 136 נקודות.
לטביה מעולם לא הגיעה למקום השני בגמר התחרות ולאחר ניצחונה בתחרות, הפכה לטביה לאחת המדינות שניצחו בתחרות אך מעולם לא התמקמו במקום השני בגמר התחרות יחד עם פורטוגל, סרביה, לוקסמבורג, יוון, אסטוניה, פינלנד, יוגוסלביה ואוסטריה.
הישגה הגרוע ביותר של לטביה בגמר התחרות הוא המקום ה-24 עם חמש נקודות אליו הגיעה בתחרות שנערכה בשטחה ב-2003 עם השיר "Hello From Mars" של להקת ".F.L.Y".
לטביה מעולם לא סיימה את גמר התחרות במקום האחרון ומעולם לא סיימה את גמר התחרות עם אפס נקודות, אולם היא הגיעה חמש פעמים למקום האחרון בשלב חצי-הגמר של התחרות.
ניתן לסכם את הישגיה של לטביה בתחרות כמעורבים: בשנים הראשונות בהן נטלה חלק בתחרות היא הצליחה להתמקם במקומות גבוהים בגמר התחרות, אולם מהחלת שלב חצאי-הגמר היא כשלה לעיתים להעפיל לגמר התחרות.
לטביה, על אף הישגיה המעורבים, הייתה אחת המדינות היחידות בתחרות, יחד עם שוודיה, מלטה וקרואטיה, שלא הושפעו מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות כדי לאפשר למדינות לחדשות להצטרף אליה.
במהלך שנות ה-2000 המוקדמות, איגוד השידור האירופי החליט לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות.
כאמור, לטביה לא הושפעה מהחלטות האיגוד.
ב-2002, כאשר לטביה נטלה חלק בתחרות ובסופו של דבר ניצחה, הדבר היה לאור העובדה כי רשות השידור הפורטוגלית פרשה מהתחרות עקב בעיות כלכליות.
לאחר פרישתה של פורטוגל, נתן איגוד השידור האירופי את האפשרות למדינה אחרת ליטול חלק בתחרות במקומה, ואותה מדינה הייתה לטביה.
לטביה הצטרפה לתחרות ב-2000, לאחר שבוטל ב-1999 "חוק השפה" המחייב לשלוח לתחרות שיר בשפה הרשמית.
לטביה שלחה כ-16 שירים באנגלית, שיר אחד בלטבית ב-2004, שיר אחד באיטלקית ב-2007 ושיר אחד ברוסית ב-2009. השיר עמו ניצחה לטביה בתחרות היה בשפה האנגלית ולטביה היא בין המדינות היחידות בתחרות אשר שלחה שיר שאינו בשפה הרשמית של המדינה כאשר הצטרפה לראשונה לתחרות.
ליטא, שכנתה של לטביה, נוהגות להעניק לה מספר רב של נקודות, אולם לטביה נוהגת להעניק מספר רב של נקודות לרוסיה.
כמו כן, משהחלה שיטת הצבעת הקהל, אירלנד נוהגת להעניק נקודות רבות לשיר הלטבי והדבר כנראה נובע מהעובדה שישנו מיעוט לטבי גדול באירלנד.
כך, למשל, ב-2005, 2008 ו-2015 (חצי-גמר וגמר), אירלנד העניקה לשיר הלטבי את מספר הנקודות הרב ביותר בתחרות.
בתגובה לפעולותיה של רוסיה בדרום אוסטיה ומלחמת גאורגיה–רוסיה, התפרסמו דיווחים כי לטביה עלולה לא ליטול חלק בתחרות ב-2009. באוגוסט 2008, שרת התרבות האסטונית, לייני ג'נס, דיווחה על החרם המשותף של המדינות הבלטיות, אסטוניה, ליטא ולטביה, על התחרות.
מאוחר יותר, לטביה הכחישה בתוקף את דיווחי החרם המשותף על התחרות והודיעה כי היא תיטול חלק בתחרות ב-2009. גם מקבילותיה הבלטיות, אסטוניה וליטא, נטלו חלק בתחרות ב-2009.
השירים שייצגו את לטביה באירוויזיון
שנה העיר המארחת מקום התחרות מנחים2003 ריגהסקונטו הל (גם "סקונטו ארנה")גמר: מריה נאומובה ורנארס קאופרס
שנה מגיש2000לאוריס רייניקס2001רנארס קאופרס2002אריקס ניאדרה2003גירטס ליסיס2004לאוריס רייניקס2005מריה נאומובה2006מרטינש פריימאניס2007ג'אניס סיפקויסס2008קריסטין וירניט2009רוברטו מלוני2010קרליס בומייסטרס2011איישה2012וולטרס פרידנברגס2013אנמארי2014ראלפס אילאנדס2015מרקוס ריבה2016טומס גרבינס2017אמינטה סואדוגו2018דגמרה לגנטה2019לורה ריזוטו
לטאת החולות (שם מדעי: Lacerta agilis) היא לטאה הנפוצה ברחבי אירופה עד מונגוליה במזרח.
היא לא נפוצה בדרום אירופה (למשל בחצי האי האיברי, באיטליה ובטורקיה) ותפוצתה בלתי סדירה.
ללטאת החולות יש בבטן ובגב פס בהיר: אצל זכרים הצבע נוטה להיות כהה יותר ומבהיר חלקית או באופן מלא בעונת ההזדווגות.
אורך גופה של לטאת החולות יכול להגיע עד 25 סנטימטר.
ללטאה זו מספר תת-מינים, תת-המין המערבי ביותר נקרא Lacerta agilis agilis.
תת-המין העיקרי במערב אזור התפוצה הוא Lacerta agilis argus והוא בעל פס דק קטוע, או שלא קיים אצלו בכלל פס.
לתת המין השני פס אדום-חום פשוט ללא כל סימני הגב.
הפסים אצל הזכרים בשני תת-המינים הללו על הבטן בלבד, הופכים לירוקים בעונת החיזור והרבייה.
לעומתם אצל הזכרים בתת-המינים המזרחיים (בעיקר Lacerta agilis exigua) הפס יכול להיות ירוק בהיר לא רק בעונת החיזור והרבייה.
בבריטניה, לטאת החולות נפוצה בצפון מערב אנגליה שם היא נחשבת למין בסכנת הכחדה ומוגנת בקפדנות על פי החוק בבריטניה - כפי שהוא מוגנת ברחבי אירופה (זהו מין אירופאי מוגן).
קרן הנאמנות לשימור נחשי בריטניה, שותפה ומובילה את תוכנית הפעולה לשימור לטאת החולות (SAP).
לעומת רוב מדינות אירופה, ברוסיה תת-המין Lacerta agilis exigua נפוץ מאוד ותרגום אחד משמותיו מרוסית הוא "לטאה נפוצה" (אם כי נפוץ גם שם אחר - Прыткая ящерица, שמשמעותו, 'לטאה זריזה' והוא תרגום של שמו המדעי של המין.
המין הנקרא בעברית לטאה זריזה שייך לאותה משפחה, אך לסוג אחר - Phoenicolacerta).
נקבת לטאת החולות מטילה ביצים בחול שטוף שמש, ומשאירה אותם לדגירה על החול החם.
לטאות מקרינות (שם מדעי: Phrynosomatidae) היא משפחה של לטאות הנפוצה מפנמה עד לדרום קנדה.
רבים מבני המשפחה מותאמים לחיים בתנאי מדבר חולי, אך מינים אחרים במשפחה חיים על גבי סלעים, קצות יערות גשם ובערבות שונות.
משפחה זו כוללת כ-160 מינים.
סוג ומין יחיד לטאת זנב הזברה (Callisaurus draconoides)
סוג ומין יחיד לטאה חסרת-אוזן גדולה (Cophosaurus texanus)
אוטה (Uta) - בה לטאה מוכתמת-צד
הלטאה חיה באיים איסבלה, סנטה קרוז, פרננדינה, סנטיאגו, סנטה פה ובאיים קטנים יותר באוקיינוס.
הזכרים יכולים להיות גדולים פי שניים או פי שלושה מהנקבות (שמגיעות לאורך 63–70 מ"מ בערך).
גודל הלטאות משתנה בכל אי.
אלו לטאות קטנות בעלות גרון קצר, שחור ומלמעלה אדום ובולט אצל הזכרים.
צבע הגוף האפור-כהה מוסווה על רקע אבני הלבה הכהים.
הן בעלות עיניים גדולות וצוואר קטן אך חזק ועבה, והזכר מנענע אותו כדי למשוך נקבות, ויש לו גם "רעמה" של קשקשים לבנים מהעורף עד לזנב.
הנקבות לעומת הזכרים קטנות ובעלות צוואר קטן ללא צבעים, והן דהויות הרבה יותר.
הזכרים מתנפלים על הנקבות באכזריות בשעות ההזדווגות ואף נעים איתן כמה מטרים כשפיהם צמוד אל הנקבות שמנסות להימלט.
הנקבות מטילות בין 1 ל-6 ביצים סגלגלות, וחופרות להן מחילה באמצעות טפריהן הארוכים.
הצאצאים פגיעים לטורפים רבים בשנות חייהם הראשונות.
הם פעילים ביום ותרים אחר מזון במגוון אזורי מחיה בגלאפגוס: בין הקקטוסים, באדמה, בשדות ועל שפת הים.
הם אוכלים בעיקר חסרי חוליות כמו זבובים, חיפושיות, עכבישים ונמלים.
הם יאכלו גם פירות ועלים של צמחים מהאיים.
מספר לטאות התרגלו לצוד זבובים על גופם של אריות ים הנחים על החוף.
אריות הים מושכים חרקים מזיקים, והלטאות אוכלות אותם וזוכות בארוחה.
לטאה שטוחה מצויה (שם מדעי: Platysaurus intermedius) היא לטאה בעלת גוף שטוח השייכת למשפחת הקורדיליים וחיה בדרומה של אפריקה.
לטאות ייחודיות אלה חיות רק בדרומה של אפריקה והיא בעלת קשקשים שחורים על רוב גופה עם פסים לבנים על הגב.
הבטן חומה אך השוליים לבנים.