tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על כריכת הספר מצוין שנכתב בהשראת הספר "כשהנחש והעכבר נפגשו לראשונה" מאת שלי אלקיים.
במאי 2010 טענה אלקיים שמגיעים לה תמלוגים מספר זה.
כַּשְׂדִּים או כלדיים הם עם שמי שחי באזור ביצתי בדרום מסופוטמיה (בימינו בדרום עיראק).
שבטים שהגיעו לאזור במאה ה-10 לפנה"ס נקראו "כשדים" או "כשדיים".
מידע רב על הכשדים מגיע מתעודות אשוריות.
על פי ספרי השנים של שלמנאסר השלישי שחי במאה ה-9 לפנה"ס, שבטי הכשדים היו מחולקים ביניהם במתכונת של מדינות, הגבול הצפוני שלהם הגיע עד הערים בבל, בורסיפה וסיפר.
שטח ארץ הכשדים ירד דרומה לאורך שתי גדות נהר הפרת והמשיך לכוון המדבר והגיע לאזור הנקרא בעת העתיקה "ארץ הים" (tamitim) הנמצאת ממערב ובקרבת המפרץ הפרסי.
משם המשיך דרומה לאורך המפרץ הפרסי לתוך המדבר הערבי עד דילמון (האי בחריין של היום).
מהצד הדרום מזרחי כללה ארץ הכשדים את אזור הביצות של שפך הנהרות הפרת והחידקל למפרץ הפרסי, וכן את אזור הים הפנימי הלאגונה שנקראה "הנהר המר".
באזור הצפוני ביותר ליד בורסיפה ובבל ישב שבט בִית דַכּוּרִי.
דרומית לו ישבו בית שִילַנִי ובית שַאַלִי.
דרומית להם על הגדה המערבית של הפרת שכנה מדינת בית אַמוּכַּנִי (נקראה גם אוכני).
המדינה הדרומית ביותר שתפסה את רוב שטח "ארץ הים" ואת הנהר המר הייתה מדינת "בית יַכִּין".
הכשדים מוזכרים לראשונה בתעודות אשוריות באנאלים של אשורנצירפל השני שמלך בין השנים 883-859 לפנה"ס.
על פי תעודות אלה הייתה לכשדים טריטוריה בה ישבו.
מתקופתו זו ועד שנת 740 לפנה"ס לערך, עסקו המדינות הכשדיות בהתבססות בארץ הכשדים שנים אלה היו תחילת המאבק שלהם באימפריה האשורית.
בתקופה זו שלטה בבבל השושלת התשיעית שכללה בין מלכיה שלושה מלכים שהיו כשדים: מרדוך-אפלה-אושור שמלך בין השנים 780–769 לפנה"ס, אריבה-מרדוך שמלך בין השנים 769–761 לפנה"ס ונבו-שומה-אישכון שמלך בין השנים 761–748 לפנה"ס והיה משבט בִית דַכּוּרִי.
תגלת-פלאסר השלישי החל לשלוט ישירות בבבל בשנת 729 לפנה"ס.
הוא החל את תקופת השושלת העשירית האשורית בבבל שסימנה שלטון ישיר של מלכי אשור על בבל.
ניצחונו על הכשדים הביא לגל הראשון של הגליות כשדים לאשור.
בתקופתו החלו הכשדים לנהל מדיניות כשדית עצמאית.
בשנת 722 לפנה"ס, עלה לשלטון בבבל מרדוך-אפלה-אידינה השני שהיה נסיך כשדי מבית יכין ששכנה בארץ הים.
הוא איחד את השבטים הכשדיים, כרת ברית עם עילם ומרד בסרגון השני מלך אשור.
הוא מלך על בבל 12 שנים, עד שגורש על ידי סרגון השני.
הוא חזר למלוך בבל בשנת 703 לפנה"ס בתקופת עלייתו לשלטון של סנחריב בנו של סרגון השני.
בסבב השני הוא מלך על בבל 9 חודשים.
בשנת 694 לפנה"ס, מרדו הבבלים שוב כנגד אשור.
הכשדים היו שותפים למרד שנמשך 5 שנים.
בשנת 693 לפנה"ס, בתקופת המרד עלה לשלטון בבל נסיך כשדי בשם מושזיב-מרדוך.
הוא הנהיג את ממלכת בבל במרד כנגד אשור יחד עם שבטי הכשדים.
הכשדים ובעלי בריתם העילמים, וגם שבטים ארמיים, ושבטים מהרי הזגרוס כמו פרסומש , אליפי , אנשאן ונוספים.
בשנת 691 לפנה"ס, על גדות החידקל, התנהל קרב ח'לולה בין שני הצדדים.
תוצאות הקרב לא היו חד משמעיות ושני הצדדים טענו לניצחון.
הקרב לא שינה את הסטטוס של המלכים הלוחמים משני הצדדים, אבל אשור נסוגה מהאזור.
בשנה הרביעית למלכותו בחודש ניסן, איבד מושזיב-מרדוך את בן בריתו העילמי, שסבל משבץ ואיבד את יכולת הדיבור.
סנחריב ניצל את המצב וצר על העיר בבל.
לאחר תשעה חודשי מצור הוא כבש את העיר.
בנקמה על מותו של בנו של סנחריב אשור-נדין-שומי, שנלכד על ידי הבבלים בשנת 694 לפנה"ס, הוסגר לעילם ומת, החליט סנחריב להחריב את העיר, שרף אותה והרס את חומותיה.
לאחר ניצחונו, סנחריב ביצע גל נוסף של הגליות של הכשדים, הוא היגלה אותם מהערים סיפר, כותה, בורסיפה, ניפור ובבל.
הוא הושיב את חלקם בנינוה ואת חלקם כנראה בארץ ישראל.
חלקם ברחו מזרחה לאזור הר עילם והקימו שם יישובים כשדיים
בימי אסרחדון ואשורבניפל שמלכו במאה ה-7 לפנה"ס על אשור, היו מספר מרידות של הכשדים במלכי אשור.
הם השתתפו במרידה של שמש-שום-אוכין שהיה אחיו של אשורבניפל.
לאחר דיכוי המרד, מעמדם התחזק בערי בבל.
בשנת 625 לפנה"ס, עלה לשלטון בבבל המלך נבופלאסר שהיה ממוצא כשדי.
הוא הכניע את האשורים, הרס את נינוה והביא למיגור סופי של האימפריה האשורית.
נבופלאסר היה מייסדה של השושלת ה-11 של מלכי בבל שנקראה בפי ההיסטוריונים "השושלת הכשדית", למרות שרק ארבעת השליטים הראשונים בשושלת זו היו ממוצא כשדי.
בנו נבוכדנצר השני שמלך אחריו הרחיב את גבולות ממלכה והפך אותה לאימפריה.
הוא כבש את צור, את ארץ ישראל, והחריב את בית המקדש הראשון, אדום ושטחים נוספים.
השליט האחרון בשושלת זו נבונאיד ובנו בלשצר היו ממוצא אשורי.
שושלת זאת חדלה להתקיים לאחר כיבוש בבל בשנת 538 לפנה"ס על ידי כורש.
האזכור הראשון של השם "כשדים" במקרא מופיע בספר בראשית, שבו מצוין שתרח אבי אברהם מוצאו מאור כשדים.
על פי המסורת המקראית מוצאם של הכשדים הוא מבני נחור אחיו של אברהם.
בספר בראשית, כב, כ-כב נכתב .
האזכור הוא עם הארמים ושבטי מדבר נודדים אחרים שחיו במסופוטמיה.
בספר מלכים ב פרק כד, מוזכרים הכשדים כחלק מהגדודים של נבוכדנצר השני שנשלחו להילחם במלך יהודה יהויקים.
הם מוזכרים שוב כחלק מהכוחות שהחריבו את ירושלים ורדפו אחרי צדקיהו כשברח מהעיר.
בספר ישעיהו, בפרק יג מתוארת העיר בבל כ"תִּפְאֶרֶת גְּאוֹן כַּשְׂדִּים" ובפרק כג' הוא מתייחס למקום מושבם כארץ כשדים.
אזכורים דומים מופיעים גם בספר ירמיהו ובספר יחזקאל שם יש התייחסות לבבל כארץ הכשדים.
ספר חבקוק נכתב כנבואת פורענות על הכשדים, ומתארם כצבא עוצמתי ואכזרי.
בספר דניאל א, יש התייחסות ללשון כשדים, ובפרק ט התייחסות לכך שדריוש מזרע מדי הומלך על מלכות כשדים.
בספר איוב א, מופיעים הכשדים כשבט שודדי מדבר.
על פי אתב"ש, מכונים הכשדים במקום אחד בתנ"ך "לב קמי", שהיא המילה "כשדים".
האסטרואיד 313 Chaldaea נקרא על שם ארץ הכשדים, כיוון שהיו ידועים לתרומתם לאסטרולוגיה.
השם ניתן על ידי קתרין וולף ברוס, תורמת ופילנתרופית ידועה לתחום האסטרונומיה.
מגלה האסטרואיד, יוהאן פאליזה נתן לה את הזכות לתת שם כהוקרה על תרומתה.
כשהדוד שמחה שר היא סיפור מחורז מאת ע.
זהו אחד מני סיפורים רבים של ע.
הלל המספרים על דמותו של "דודי שמחה".
הסיפור מתרחש בבית ובו שש קומות (פלוס מרתף) ובקומות השונות מתגוררים דיירים שונים.
לאורך הסיפור לא נחשפת זהותו של הדייר שגר בקומה העליונה (כל הזמן נאמר כי "לעת עתה זה סוד!") וכאשר זהותו נחשפת מסתבר שזהו שמחה, איש הנוהג לשיר ולשמח כך את הרחוב כולו.
הסיפור מסופר על ידי אחיינו של שמחה הגר בקומה החמישית עם הוריו ונוהג להיפגש עם בעלי-המקצוע לעיתים, מסיבות שונות.
בעלי-המקצוע בסיפור הם סנדלר בשם חיים, ספר בשם אפרים, נגר בשם דן, רופא, ואופה בשם משה.
הרופא נבדל מיתר בעלי-המקצוע בסיפור משום שלא מתואר מה הוא עושה במסגרת תפקידו ובנוסף לכך לא מציינים את שמו.
כשירות גופנית כפויה (באנגלית compulsory able-bodiedness) הוא מושג בלימודי מוגבלות.
זהו אתוס המציג את הגוף הבריא והשלם (על מרכיביו השונים) כנורמה או אידיאל, המסמן יופי, כוח, חוסן אנושי ועצמה.
זהו שיח המובנה בחברה המערבית בו גוף ללא מה שנתפס כ"מוגבלויות" מזוהה עם בריאות, נורמטיביות ואסתטיקה.
כך, הנגדת מושגים אודות "מוגבלות" וחולי מחד עם "שלמות" ו"כשירות" גופנית מאידך, מניחה כמובן מאליו, כי היו אלה דבר והיפוכו.
כתוצר של שיח זה, הבניה חברתית של מושגים אלה פועלת בו זמנית לא רק לסימון גבולות חברתיים המתווים מה ובעיקר מי יוגדר כ"נורמלי", "נורמטיבי" או רצוי, אלא גם להדרת אלה החורגים מתכתיבים אלה.
הלכה למעשה, בתהליך זה בו הצגת הגוף ה"כשיר" הוא אידיאל, מוגבלות נתפסת כסטייה חברתית.
כך, "נשאיה" קרי, אלה המזוהים כבעלי "מוגבלות" מוצאים מחוץ לגבולות הקולקטיב בד בבד עם הגדרתם כ"סוטים."
מקרואר (McRuer, 2002ׂ ) טבע את המושג כשירות גופנית כפויה, בהמשך למושג של אדריאן ריץ' (1980), שהופיע במאמרה "הטרוסקסואליות כפויה והקיום הלסבי".
הטרוסקסואליות מתקבלת בחברה ללא-עוררין כיוון שהיא נחשבת טבעית ונורמליות.
לדבריה ההטרוסקסואליות פועלת כמוסד חברתי ולא ביולוגי, ובעצם משמרת את השליטה הגברית בכך שהיא כופה את ההטרוסקסואליות על המין הנשי.
תחת ההיגיון של הטרוסקסואליות כפויה, לסביות אינה מוכרת כאפשרות לגיטימית של העדפה מינית לנשים, אלא כסימן לסטגנציה או סטייה.
בהמשך למונח שתבעה אדריאן רי'ץ, מנתח מקרואר את הדרכים בהן "הטרוסקסואליות כפויה" ו"כשירות גופנית כפויה" פועלים יחד.
את המושג כשירות גופנית (באנגלית able-bodiedness), ניתן לתרגם גם כיכולתנות גופנית, כאשר למושג מיוחסים כל היכולות או הכשירויות הגופניות ובכלל זה היכולת התפקודית, המנטלית, הפיזית, החושית והקוגניטיבית.
הגדרתו של אדם ככשיר גופנית היא מורכבת, ומאמצים רבים מושקעים בהגדרת נכות ולקות.
מאמצים אלו מרמזים על חוסר יציבות בסיסית של המונח.
אם קשה לקבוע מי הוא "מוגבל", אזי סביר להניח שלא פחות קשה יהיה לקבוע מי הוא "שאינו נכה" או "כשיר".
ארגונים ממשלתיים ולא ממשלתיים כאחד מפרסמים הגדרות ביחס לאדם עם המגבלה וכתוצאה מכך הופכים אותו זכאי לתוכניות והגנות מסוימות.
קבוצות כאלה, החל מארגון הבריאות העולמי ועד למנהל הביטוח הלאומי של ארצות הברית, לא היו צריכים להיות כל כך מדויקים בהגדרה "נכות" לו הגדרות מסוג זה היו חסרות מחלוקת.
ביטוייה של כשירות גופנית כפויה
על פי מאמרה של (Kafer Elison (2003 הכשירות הגופנית הכפויה, באה לידי ביטוי בשני אופנים:
אלימות פיזית כלפי אנשים עם מוגבלויות היא נרחבת, ולעיתים קרובות פעלה תחת חסותה של המדינה.
אנשים עם מוגבלויות נפגעו על מנת להבטיח את הכשירות הגופנית הכפויה של האזרח.
תוכניות עיקור כפוי שפעלו בעבר כנגד אנשים עם מוגבלויות.
הנורמה הרווחת של צילומי הדמיה בקרב נשים הרות, מחשש לליקויים אפשריים בעובר, וכן בחירה בהפלה אם נמצא ליקוי שכזה.
פשעי שנאה כנגד אנשים עם מוגבלויות כגון אירועי רצח על ידי בני משפחה של אנשים עם מוגבלויות בטענה שהמניע לרצח הוא לגאול אותם מייסורי המוגבלות.
באמצעות "שליטה על התודעה"(על פי אדריאן ריץ')
הכשירות הגופנית הכפויה מנוהלת ונשמרת באמצעות "מסרים מילוליים ולא מילוליים" שהם אמצעים פחות פיזיים, אם כי לא פחות כפייתיים.
עבור אלו שמוגבלותם מאפשרת להם להיתפס חברתית כלא-נכים (בעלי גוף כשיר), אך יבחרו להזדהות כנכים למרות זאת, הכשירות הגופנית הכפייתית תהפוך הזדהות זו לבעייתית.
זאת מפני שהיא טוענת כי יש להימנע מזהות נכה בכל המחיר.
עבור אלו עם מוגבלויות גלויות יותר, כשירות גופנית כפויה מחייבת דיאלוג מתמיד בשאלות של ריפוי, אובדן והתכחשות.
על פי המאמר של (Kafer Elison (2003 בחינת הדרכים בהן ההטרוסקסואליות הכפויה משפיעה על נשים נכות מגלה כי ההטרוסקסואליות הכפויה היא הרבה יותר מסובכת, מפוזרת ומגוונת ממה שעולה מהמסה של ריץ'.
בבואנו לדון בנכות כנובעת רק מהאופי המופרע של מערכות יחסים הטרוסקסואליות - איכות שריץ' רוצה לבחון, לבקר, ולשנות - היא מאפילה על האפשרות לראות בנכות משהו אחר מתכונה שלילית מצערת, שיש להימנע ממנה, הרחקת הגוף הנכה מגופה של הנקבה.
נכות מופיעה רק כשלילת האחר.
הנחה זו, לפיה הנכות רלוונטית בשיח הפמיניסטי רק אם ניתן להשתמש בה ככתב האישום נגד הפטריארכליות באה לידי ביטוי בחוסר תשומת הלב אליה בטקסט של ריץ'.
הטרוסקסואליות כפויה פועלת הדדית עם כשירות גופנית כפויה ומשפיעה על נשים עם מוגבלויות שונות יותר מאשר על הלא-נכים.
ניואנסים אלה, לעומת זאת, נעדרים מהניתוח של ריץ'.
לנשים עם מוגבלויות, חוסר הכרה זה מקבל לעיתים קרובות ביטוי בצורות אחרות: בגלל המוגבלויות שלהן, הן נתפסות כבלתי-מסוגלות למצוא בני זוג; רצונן בבת-זוג מאותו מין מוקע כסימן לבלבול הקשור לנכות; או שמערכות היחסים שלהן מאותו המין בנויים כקשרים אפלטוניים כיוון שהללו נתפסים כלא-מיניים.
ואכן, נשים נכות רבות, הומוסקסואלים וסטרייטים כאחד, מתחו ביקורת על ההנחה הנפוצה לפיה אנשים עם מוגבלויות הם או א-מיניים (עבור אלה עם נכויות פיזיות) או מיניים-מדי (בדרך כלל אלה עם מוגבלויות קוגניטיביות או מחלות פסיכיאטריות).
המיניות של אנשים עם מוגבלות מובנת תמיד כסוטה; כאשר רצונות ומנהגים מוזרים מוכרים ככאלה, הם רק מעצימים או מחריפים את הסטייה.
בשל העובדה כי אנשים עם מוגבלות נתפסים ככאלו "שתמיד היו כבר סוטים", הטרוסקסואליות כפויה צוברת נחיצות מיוחדת בקרב מגזרים מסוימים בקהילת הנכים.
כיוון שאנשים עם מוגבלויות דוכאו והופלו על בסיס מוגבלותם, רבים מהם רוצים להיראות "נורמלי", "טבעי" או "בריא" בהיבטים אחרים של חייהם.
תחת הטרוסקסואליות כפויה, לעומת זאת, התנהגויות ותשוקות מוזרות מוצגים כהיהפך הגמור: לא נורמלי, לא טבעי, ולא בריא.
לכן, אנשים מסוימים בתוך קהילות נכות רצו להתרחק מהומוסקסואלים/ לסביות- במיוחד אלו המסומנים בעליל - עם מוגבלויות.
הטרוסקסואלים והומופוביה של התרבות הגדולה הם לפיכך משוכפלים בתוך קהילת הנכים.
כשהשלג יורד: שלושה סיפורי אהבה השזורים זה בזה הוא רומן המורכב משלושה סיפורים נפרדים שעלילותיהם שזורות זו בזו.
הסיפורים הם: "קו ג'ובילי אקספרס" מאת מורין ג'ונסון, "נס משגע של חג המולד" מאת ג'ון גרין ו"הקדוש המגן של החזירים" מאת לורן מירקל.
הספר עוקב אחר שלושה בני נוער שונים שחווים סופת שלג גדולה בעיירה גרייסטאון במהלך חג המולד.
הספר יצא לאור ב-2 באוקטובר 2008 בהוצאת Speak: The Penguin Group.
הספר יצא לאור בעברית באוגוסט 2018 בהוצאת הכורסא, בתרגומה של אורה דנקנר.
הספר היה לרב מכר של הניו יורק טיימס.
הסיפור עוקב אחר נערה בשם ג'ובילי דוגל אשר גרה בריצ'מונד, וירג'יניה.
הוריה נעצרים על השתתפות בהתפרעות במהלך רכישת חלקים מסט כפר סנטה קלאוס של פלובי (אשר ג'ובילי קרויה על שם אחד מחלקי הסט, ג'ובילי הול).
ג'ובילי נאלצת לחגוג את ערב חג המולד עם סבה וסבתה הרחק מהחבר שלה, נואה.
בזמן הנסיעה ברכבת לביתם של סבה וסבתה בפלורידה, ג'ובילי פוגשת את ג'ב, שמנסה ליצור קשר עם חברתו אך אין לו קליטה בטלפון הנייד.
היא גם נתקלת בקבוצה של מעודדות, ומנסה להתרחק מהן משום שהן מרגיזות אותה.
היא מתרגזת עוד יותר לאחר שהרכבת נתקעת בגרייסטאון בסופת שלגים גדולה בערב חג המולד.
בזמן שהיא מנסה להתקשר לחבר שלה נואה, היא פוגשת את סטיוארט, שמרחם עליה ועל מצבה, ומזמין אותה לביתו.
לאחר ארוחת הערב, אמא של סטיוארט מציינת שלא ראתה את סטיוארט מאושר כל כך מאז שגילה שחברתו בגדה בו.
בינתיים, ג'ובילי ממשיכה לספר לסטיוארט כמה נואה נפלא, רק כדי להבין שנואה לא יצר איתה קשר כלל באותו לילה.
היא מתקשרת לנואה ומתעמתת איתו.
כשנואה לא מגיב לשאלותיה מדוע הוא לא הפגין לפחות דאגה כלשהי, היא נפרדת ממנו, כשהיא מבינה שלא היה החבר המושלם כפי שאמרה.
סטיוארט בא לנחם את ג'ובילי והשניים מתנשקים.
ג'ובילי מרגישה אשמה, ומנסה ללכת חזרה לרכבת.
אולם, סטיוארט מוצא אותה, ואומר לה שהכל יהיה בסדר ושלא תיכנע לנואה.
נואה מתקשר אליה, אך ג'ובילי משליכה את הטלפון לשלג ומנשקת את סטיוארט.
לאחר מכן השניים חוזרים יחד לביתו.
נס משגע של חג המולד
הסיפור מתחיל כשטובין צופה בסרטים בביתו עם חבריו, הדוכס (נערה ששמה האמיתי הוא אנג'י) וג'יי פי, בזמן שהוריו מחוץ לעיר.
הם יוצאים לבית הוופל המקומי לאחר שיחת טלפון מחברם קון, שמספר להם שקבוצת מעודדות נכנסה למסעדה ומתרגלת קטעים להופעה, ומבקשת לשחק בפלונטר.
הדוכס לא רוצה ללכת בהתחלה, מתוך מחשבה שלנסוע למסעדה עם משחק הפלונטר יהיה בזבוז זמן, אך טובין משכנע אותה ללכת, אומר לה שיהיו שם האש בראונס.
בדרך לבית הוופל, המכונית של השלישייה מתנגשת בערימת שלג קרוב למסעדה, ומאבדת צמיג.
הם מחליטים לנטוש את המכונית וללכת ברגל את שארית הדרך לבית הוופל.
עד מהרה הם נתקלים בתאומים טימי וטומי רסטון בפורד מוסטנג שלהם, שהוזמנו גם הם לבית הוופל על ידי חברו של קון.
עימות מילולי קצר מתפתח בין התאומים לשלישייה.
לאחר מכן טומי נוסע לכיוון בית הוופל, ופוגע בשלג שנערם בשולי הדרך.
התאומים רסטון מנסים לרדוף רגלית אחרי השלישייה, אבל ג'יי פי מאט אותם.
השלישייה בורחת מהתאומים, ומבינה שהם השאירו בטעות את משחק הפלונטר במכונית ושהם חייבים לחזור לשם.
כשהם חוזרים לאסוף את המשחק, הם נתקלים שוב בתאומים, הפעם במכוניתם.
מרדף נוסף מתחיל, ומפריד את ג'יי פי מטובין והדוכס.
כולם קרובים לבית הוופל, כשג'יי פי נכנס באורח פלא ראשון ונועל את הדלת.
הוא מונע מהתאומים להיכנס, אך מאפשר לדוכס ולטובין להיכנס.
כשהשלישייה נכנסת, הם נתקלים בג'ב, שעדיין מנסה להגיע לחברתו.
הוא שואל אותם אם הם מכירים מישהי בשם אדי, וטובין אומר שלא.
ג'ב מבקש מהם שאם יראו אותה שיגידו לה בבקשה שהוא מתעכב, ואומר שהיא תדע למה הוא מתכוון.
טובין מנסה לנהל שיחה עם אחת המעודדות, ושם לב שהדוכס נעדרת.
כשטובין מוצא אותה על המדרכה מחוץ לבית הוופל, הדוכס, נסערת ומתייפחת בבירור, מביעה את רגשותיה כלפי טובין, ואומרת שהיא מקנאה בכך שטובין מדבר אחרת עם המעודדות בזמן שמתייחס אליה כאל בן.
טובין מרגיש אשם ומתוודה בפני הדוכס על רגשותיו האמיתיים כלפיה והשניים מתנשקים והופכים לזוג.
הסיפור עוקב אחר נערה בשם אדי, שמדוכאת כיוון שנפרדה מהחבר שלה ג'ב.
היא נזכרת בהשתלשלות מערכת היחסים שלה עם ג'ב, איך אדי נפתחה כלפיו מיד, וג'ב, שהיה בהתחלה ביישן, נפתח בהדרגה למערכת יחסים.
עם זאת, ככל שחלף הזמן אדי המשיכה לנסות לשנות את ג'ב.
דבר שגרם לג'ב להרגיש נחות והשניים רבו.
לאחר אחד הריבים אדי השתכרה, התמזמזה עם מישהו אחר, ואמרה לג'ב שזה נגמר.
ג'ב הנסער נסע ברכבת כדי לפגוש את משפחתו שגרה בשמורת אינדיאנים, מבלי לדעת שאדי שלחה לו אימייל בו היא מתנצלת ומקווה שהדברים יסתדרו.
כשג'ב לא מתקשר או מגיב, אדי מניחה שהקשר הסתיים וגזרה את שערה לקצר וצבעה אותו בוורוד כדרך להראות שהיא רוצה שינוי.
היא קוראת לחברות שלה שיבואו לדבר, והן אומרות לה שהיא לפעמים שקועה בעצמה ולא חושבת על אחרים.
היא חולקת עליהן, ומצהירה שבבוקר היא תאסוף את המיני-חזיר עבור חברתה טיגן בזמן ההפסקה שלה מהעבודה בסטארבקס.
למחרת בבוקר בעבודה, אדי נקלעת לשיחה עם אישה שטוענת שהיא "מלאכית של חג המולד".
האישה אומרת שאנשים שוכחים לעשות דברים בשביל אחרים כשהם שקועים בעצמם.
השיחה גורמת לאדי לשכוח לאסוף את החזיר, שאומץ על ידי מישהו אחר.
אדי הנסערת מצליחה להשיג את הכתובת של האישה שאימצה את החזיר, שמתגלה כאישה שדיברה איתה קודם לכן.
האישה מודיעה לאדי שהיא לקחה את החזיר כדי ללמד אותה לקח ונותנת לה את החזיר.
אדי חוזרת לעבודה, שם היא רואה את סטיוארט וג'ובילי ואת טובין ואנג'י.
טובין שומע את שמה, ומספר לה שפגש את ג'ב ושיש לו הודעה ממנו.
לאחר ששמעה את ההודעה, מצב רוחה של אדי מתרומם ולפתע ג'ב נכנס לחנות.
השניים מתחבקים, וג'ב מספר לה על הנסיעה ברכבת ועל ניסיונותיו להתקשר אליה.
כשהוא מספר לה על דברים שונים שחווה בדרך, טובין והדוכס נכנסים לשיחה ומספרים שהיו בבית הוופל.
ג'ובילי מבינה איך חייהם של כולם השתלבו וכיצד הכל השתנה לטובה.
אדי כל כך שמחה שהיא מתנתקת מכולם וג'ב מנשק אותה.
סרט בשם "כשהשלג יורד", המבוסס על הספר, עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס בשנת 2019.
"כשהצועני אוהב" הוא שיר של הזמרת ירדנה ארזי מתוך אלבומה המצליח נשמה צוענית והשיר המקורי היחיד באלבום המבוסס כולו על לחנים צועניים.
במהלך העבודה על האלבום "נשמה צוענית" פגשה ארזי את הזמרת יהודית רביץ שהקליטה באולפן הסמוך את אלבומה באה מאהבה.
תוך כדי הקלטת האלבום ילדה ארזי את בתה היחידה אלונה ולאחר הלידה העניקה לה רביץ במתנה לחן חדש באווירה צוענית שיתאים לאלבום.
הלחן נמסר לאהוד מנור, שכתב את כל שירי "נשמה צוענית".
חרף הצלחתו של האלבום "נשמה צוענית", שמכר עד היום כ-150 אלף עותקים וזכה למעמד של אלבום פלטינה כפולה כחודש לאחר שיצא לחנויות, ואף ששיריו זכו להצלחה גדולה ברדיו, הם לא הורשו להשתתף במצעד הפזמונים מכיוון שלא היו שירים ישראליים מקוריים.
זאת – למעט "כשהצועני אוהב", שהוצג במצעד הפזמונים ב-3 במרץ 1987 ושהה בו 11 שבועות, מהם ארבעה במקום הראשון.
במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ז הגיע למקום החמישי וארזי הוכתרה בפעם השלישית בתואר זמרת השנה.
באלבום היידיש שלו "ציגיינער נשמה", המתבסס בעיקר על גרסאות יידיש לשיריה הצועניים של ארזי, הקליט הזמר והשחקן יוני אילת גרסת יידיש לשיר זה ("א ציגיינער ליבע").
"כשהגברים רוקדים" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית ירדנה ארזי, ביחד עם הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל.
השיר יצא לאור ב-7 ביולי 2012, בהוצאת חברות התקליטים הליקון ו-NTE, כסינגל שלא מתוך אלבום וכדואט הראשון של השתיים.
השיר כבש את פסגות המצעדים של רשת ג', רדיו אמצע הדרך ומדיה פורסט.
השיר נכתב על ידי יואב גינאי, הולחן על ידי יהודה פוליקר והופק על ידי דור דקל.
על שיתוף הפעולה עם ירדנה ארזי אמרה דנה אינטרנשיונל כי: "לאורך השנים חשבתי שירדנה היא יפהפייה ומתנשאת, אבל אני חייבת להודות שהמפגש באולפן היה אחד המפתיעים שחוויתי בקריירה".
יוסי חרסונסקי הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית ואף העניק לו שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
טרם הוציאו השתיים את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה ירדנה ארזי לערוץ היוטיוב שלה את האודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל ואת אורכו.
נכון לספטמבר 2018, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-130 אלף צפיות.
עם השיר הופיעו השתיים בתל אביב-יפו, וההופעה עלתה ליוטיוב בשנת 2014.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם7 ביולי 2012הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • תקליטורהליקון • NTE
"כשהלב בוכה" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית שרית חדד.
הוא יצא לאור בשנת 2001, כסינגל מתוך אלבום האולפן התשיעי שלה אשליות מתוקות (2001), בהוצאת חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
את השיר כתב יוסי גיספן, ללחן של שמואל אלבז והפקה של נדב ביטון (גרסת 2010).
השיר נחשב לאחד מתוך הלהיטים הגדולים ביותר של חדד.
השיר אף נבחר במצעד שנערך על ידי רשת ג' לשירה הטוב ביותר.
בשנת 2023, בצל מלחמת חרבות ברזל דורג השיר לראשונה בעשירייה הפותחת במדיה פורסט.
"כשהלב בוכה" נכתב בידי הפזמונאי יוסי גיספן והולחן על ידי שמואל אלבז.
במקור, גיספן הציע את השיר לזהבה בן ואמרגנה, אך נדחה.
הוא נכתב בעקבות הלינץ' ברמאללה.
בשנת 2009 נבחר השיר בתור "השיר האהוב ביותר של שרית חדד", לפי מצעד רשמי שפורסם ברשת ג'.
חדד סיפרה שהיא מבצעת אותו עד היום בהופעותיה כשהיא עטופה בדגל ישראל.
השיר הוסיף לחדד ממד ממלכתי.
חדד העידה במספר ראיונות, כי זהו השיר המרגש ביותר שזכתה לשיר.
בניגוד לשירים אחרים שהקליט גיספן עם חדד, הגרסה הראשונה שפורסמה היא הסקיצה הראשונית.
בריאיון למעריב בשנת 2019 כחלק מפרויקט שירי הזיכרון הגדולים של ישראל, סיפר גיספן לדודי פטימר: .
בשנת 2010 חדד חידשה את השיר, לאחר שזה דורג במקום הראשון במצעד שירי רשת ג'.
הביצוע נכנס לאלבום האוסף המיטב.
ב-2017 הופיעה חדד עם השיר במטה האומות המאוחדות בניו יורק לרגל 50 שנים לאיחוד ירושלים.
ביולי 2023 ביצעה אותו לאחר מבצע בית וגן, כשהיא עטופה בדגל ישראל.
הווידאו קליפ המלא שצולם עבור "כשהלב בוכה" הועלה ליוטיוב ב-12 בינואר 2014, אך לא פורסם בערוץ הרשמי של שרית חדד.
בקליפ ניתן לראות את חדד, לבושה כמלאכית אשר מתגלה בלילות לילדה החווה משברים וקשיים בעקבות הריבים הבלתי פוסקים של הוריה.
בסוף הקליפ ניתן לראות את חדד עולה השמיימה כשקשת בענן נמצאת ברקע.
הקונספט שלו עוסק בגן עדן ולבושה של חדד כמלאכית, במטרה להמחיש את מילות השיר עצמו.
נכון לאוקטובר 2024, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-4.5 מיליון צפיות.
הקליפ יצא ביחד עם האלבום אשליות מתוקות (2001).
את השיר הקליטו במרוצת השנים למעלה מ-150 אמנים שונים, ביניהם:
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם2001תקליטוראבי גואטה הפקות בע"מ
כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה היא תוכנית טלוויזיה מוקומנטרית באורך 91 דקות ששודרה בערוץ דיסקברי ב-15 ביולי 2001 ועוסקת בחיי הדינוזאורים אשר חיו באמריקה הצפונית עד להכחדתם.
צורת התוכנית מזכירה את הסדרה המצליחה של ה-BBC, ללכת עם דינוזאורים אך בניגוד אליה לא השתמשו בבובות חיות אלא במצגי ההנפשה Computer-generated Imagery על רקע צילומים שנעשו בארגנטינה, פלורידה וטסמניה.
היא התבססה חלקית על הסדרה פלאווורלד.
בנוסף בסדרה זו היו כמה דינוזאורים מכוסי נוצות.
הקריין של התוכנית הוא השחקן והזמר האמריקאי ג'ון גודמן (שדיבב גם בסרט הדינוזאורים המצויר "We're Back!
A Dinosaur's Story" והופיע בסרט גרסת הלייב-אקשן של משפחת קדמוני) והיא מלווה בהסברי פלאונטולוגים שונים.
על חלק מהמראות בסדרה השתמשו בסדרות ערוץ דיסקברי: כוכב הדינוזאורים והעמק של הטירנוזאורוס רקס.
בתחילה מגיעים לטריאס העליון לפני 220 מיליון שנה (העלילה מתרחשת בניו יורק).
לאחר הכחדת הפרם הגדולה העולם התרוקן ממינים רבים ומינים חדשים התפתחו וביניהם ראשוני הדינוזאורים.
הצלופיזיס היה מהראשונים של הדינוזאורים הציידים אך הוא היה קטן מאוד ונאלץ להתגונן מטורפים כמו הרוטיודון, קיינודונטיים תוקפניים או מדסמטוסוכוס.
גם טרף קטן יותר היה יכול לעשות לו בעיות כמו חגבים או האיקרוזאורוס שיכלו לדאות ולברוח ממנו בנקל.
הצלופיזיס הסתמך על מהירותו כדי להינצל ולחטוף מזון.
בתחילת תור היורה לפני 200 מיליון שנה (העלילה מתרחשת בפנסילבניה) ישנם צלופיזיס מהמין C.
rhodesiensis אשר מנסים להפיל זוחל צמחוני מסוג אנצ'יזאורוס.
יצור זה היה כמעט חסר הגנה אך הלהקה מוברחת בידי דילופוזאורוס צעיר ורעב.
הדילופוזאורוס הורג בנשיכה חזקה את האנצ'יזאורוס אך נאלץ לוותר על הטרף לדילופזאורוס גדול ממנו.
כאשר הוא מתרחק מהפגר חוזרים כמה צלופזים להיזון מהפגר אך שוב נרדפים בידי הבעלים.
ואולם האנצ'יזאורוס עתיד להתפתח לזאורופודים ענקיים.
בהמשך היורה לפני 150 מיליון שנה (העלילה מתרחשת ביוטה) מתוארים האפטוזאורוסים הענקים ששלטו בערבות.
לצידם אוכלי צמחים מהירים כמו הדריוזאורוס נאלצו לברוח מהר מהטורפים האורבים כמו הצרטוזאורוס האורבים להם ליד הבורות היבשים.
לעומתם הסטגוזאורוסים לא חששו להטיח את דרבני זנבם בטורפים והם השתמשו בלוחיות שעל גופם לראווה לנקבות והקמרזאורוס לעס עלי עצים בשלווה.
הצרטוזאורוס עצמו היה לטרף לאלוזאורוס האכזרי.
האלוזאורוס ניסה לתקוף עדר של אפטוזאורוסים אך הללו היו מגוננים מדי.
רק כשאחד הפרטים שבר את רגלו במעידה על סלע, להקת האלוזאורוסים יכלה להרוג אותו.
בהמשך, לפני 90 מיליון שנה בתור הקרטיקון (העלילה מתרחשת בניו מקסיקו) עדרי דינוזאורים צמחוניים מסוג זוניצרטופס לועסים עלים ביערות והזכרים נלחמים עם קרניהם אחד בשני.
ואולם ביער ישנם להקת טורפים - הדרומזאורוסים, אשר התנפלו יחדיו על אחד מפרטי העדר וטרפו אותו.
כמה קלורוזאורים ניסו לגנוב מהבשר אך סולקו ובמקום זה ניסו לדוג בנחל.
בהמשך הלהקה הטורפת פצעה פרט זקן.
הפציעה לא הרגה אותו מיד מאחר שנהדפו אך היא האטה אותו עד שהוא לא יכל להמשיך בקצב העדר ולהקת הטורפים השיגה אותו.
ביער היו גם צמחונים גדולים כמו הנות'רוניכוס אשר התגונן עם כפותיו מהטורפים.
כאשר סערת ברקים פורצת ביער ומתחוללת שרפת יער רוב החיות משתוללות ובורחות כמה שיותר רחוק.
אך להקת הדרומזאורים הייתה עסוקה בזלילת הטרף ולא הצליחו להימלט ממנה.
הפרק ממשיך לסוף הקרטיקון לפני 65 מיליון שנה, כאשר הזוניצרטופס הפך ליצור גדול ומקורנן מאוד - הטריצרטופס הענק.
זוחל זה יכל להתגונן יחד עם עדריו אפילו מהגדול שבטורפי אמריקה הצפונית - הטירנוזאורוס רקס שהיה בעל נשיכה אימתנית ומרסקת עצמות.
עדרי הטריצרטופס רעו בערבות עשב לצד אורניתומימוסים מהירים ואדמונטוזאורוסים בעלי מקור ברווז שגם רעו יחד וסמכו אחד על השני לאות אזעקה.
טירנוזאורוס צעיר שארב להם התגלה ונותר כמעט מאחור אך למזלו, אמו של הטירנוזאורוס הגיחה מבין השיחים והצליחה להפתיע ולתפוס בצווארו את אחד ההדרוזאורוסים ואז הרגה אותו.
הקוואצלקואטלוס היה אוכל הנבלות של הערבות.
כל היצורים הללו עמדו לפני הכחדה ענקית: אסטרואיד ענקי שעף לכדור הארץ ושרף את כל החיים באזור, יצר סופות ורעידות וכיסה את אור השמש למשך זמן רב עד שכל הדינוזאורים נכחדו.
עם זאת יצורים קטנים כמו צבים, עופות וכמה יונקים כמו הפורגאטוריוס הצליחו לשרוד ומהם התפתחו האנשים העומדים לשלוט באמריקה לאחר הדינוזאורים.
בסדרה מופיע צוות שחקנים נרחב הכולל את אסנטי בלאק, קליל האריס, איתן הרייס, ג'רל ג'רום, מרקיז רודריגז, מרשה סטפני בלייק, קיילי בונבורי, ורה פרמיגה, פליסיטי האפמן, ג'ון לגוויזאמו, ניסי נאש ומייקל קנת' ויליאמס.
הסדרה עלתה לכל הפלטפורמות של נטפליקס ב-31 במאי 2019, ומיד עם עלייתה לשידור זכתה לשבחים על ביצועיהם של צוות השחקנים ועל תהליך הליהוק.
פרק ספיישל מיוחד שנקרא "Oprah Winfrey Presents When They See Us Now", שודר לראשונה ב-12 ביוני 2019, בנטפליקס ובערוץ של אופרה וינפרי.
הסדרה מבוססת על אירועי המקרה האמיתי של האצנית בסנטרל פארק, ובוחנת את חייהם של חמישה חשודים שהועמדו לדין באשמת אונס ותקיפה מינית של הקורבן, ושל משפחותיהם.
חמשת הנערים, גיבורי הסדרה - קווין ריצ'רדסון (אסנטי בלאק), אנטרון מקריי (קליל האריס), יוסף סלאם (איתן הרייס), קורי וייז (ג'רל ג'רום) וריימונד סנטנה (מרקיז רודריגז) - חולקו על ידי התביעה לשתי קבוצות עבור המשפט.
כל נער הורשע על ידי חבר המושבעים באישומים שונים הקשורים לתקיפה; וארבעה הורשעו באונס.
החמישה נידונו לעונשים המקסימליים ביותר לקטינים ולבגיר אחד; קורי וייז, שהיה בן 16 בזמן ביצוע הפשע לכאורה, ריצה את עונשו בכלא רגיל והשאר הועברו למוסד לנוער עבריין.
לאחר שהתוקף האמיתי זוהה בשנת 2002 על ידי הודאה, ראיות דנ"א וראיות אחרות בחקירתו של משרד התובע המחוזי, התובע ביקש שבית המשפט יבטל את ההרשעות של חמשת הגברים (בכך לנקוט עמדה משפטית שבה מתייחסים לשני הצדדים כאילו לא התרחש משפט כלל).
באותו זמן, כל החמישה ריצו את עונשם.
המדינה משכה את כל האישומים נגדם ומחקה את שמותיהם מהמערכת לרישום עברייני מין.
החמישה הגישו תביעה נגד ניו יורק בשנת 2003 בגין הרשעה שלא בצדק וקיבלו פיצויים בשנת 2014. בשנת 2016, החמישה שוב הגישו תביעה נגד המדינה וקיבלו שוב פיצויים.
(דבר הפיצויים האחרונים לא הופיעו במיני הסדרה).
אסנטי בלאק - קווין ריצ'רדסון
ג'סטין קונינגהם - קווין ריצ'רדסון, בבגרותו.
קליל האריס - אנטרון מקריי
ג'ובן אדפו - אנטרון מקריי, בבגרותו
איתן הרייס - יוסף סלאם
כריס צ'אלק - יוסף סלאם, בבגרותו.
ג'ארל ג'רום - קורי וייז
מרקיז רודריגז - ריימונד סנטנה
פרדי מיירס - ריימונד סנטנה, בבגרותו.
מרשה סטפני בלייק - לינדה מקריי, אמו של אנטרון.
מייקל קנת' ויליאמס - בובי מקריי, אביו של אנטרון.
קיילי בונבורי - אנג'י ריצ'רדסון, אחותו הגדולה של קווין.
אונג'אנו אליס - שרון סלאם, אמו של יוסף.
ורה פרמיגה - אליזבת לדרר
פליסיטי האפמן - לינדה פיירסטיין
ג'ון לגוויזאמו - ריימונד סנטנה האב, אביו של ריימונד
ניקי נאש - דולורס וייז, אימו של קורי.
עומר דורסי - אלומבי ברת', ראש קהילה ופעיל תקשורתי המגן על החמישה
סוזן דאגלס - גרייס קוף
כריסטופר ג'קסון - פיטר ריברה, עורך הדין שייצג את ריימונד.
ג'ושוע ג'קסון - מיקי ג'וזף, עורך הדין שייצג את אנטרון.
פמקה ינסן - ננסי ריאן, עוזרת התובע המחוזי שהוקצתה במקור לתיק של החמישייה לפני שהתיק ניתן ללדרר, ומאוחר יותר פיקחה על ביטול ההרשעות של חמישייה.
אדפרו אודויה - נומסה ברת', אשתו של אלומבי הממשיכה את דרכו לאחר מותו.
אורורה פריניו - טניה, בת זוגו של ריימונד סנטנה (המבוגר).
סטורם ריד - ליסה, בת זוגו של קורי וייז.
ויליאם סאדלר - מייקל שיהאן
בלייר אנדרווד - בובי ברנס, עורך הדין שייצג את יוסף.
לן קאריו - רוברט מורגנטאו
צ'יקוודי איוואונג' - קולין מור, עורך הדין שייצג את קורי.
פרנק פנדו - הבלש גונזלס
אלכסנדרה טמפלר - טרישה מיילי
אלן גרינברג - הווארד דילר, עורך הדין שייצג את קווין.
אייזיס קינג - מרסי וייז
גארי פרז - מנואל סנטנה
רייס נוי - מתיאס רייס
ב-6 ביולי 2017, הוכרז שנטפליקס הזמינה סדרה שתתבסס על המקרה האמיתי של "חמישיית סנטרל פארק", שתכלול חמישה פרקים.
הסדרה נוצרה על ידי אווה דוברני שגם ביימה וכתבה את הסדרה.
המפיקים בפועל של הסדרה הם דוברני, ג'ף סקול, ג'ונתן קינג, אופרה וינפרי, ג'יין רוזנטל ובארי ולש.
ב-9 ביולי 2018, נודע שהסדרה תכלול ארבעה פרקים, שהצלם בראדפורד יאנג יהיה אמון על צילום הסדרה, ושרובין סויקורד, אטיקה לוק ומייקל סטארבורי יהיו אמונים על כתיבת הפרקים לצדה של דוברני.
ב-1 במרץ 2019, דוברני הכריזה ששם הסדרה הרשמי הוא כשהם רואים אותנו ושהסדרה תעלה לשידור ב-31 במאי 2019. ההכרזה על כך לוותה בטיזר טריילר ראשון.
ביולי 2018, הוכרז שמייקל קנת' ויליאמס, ורה פרמיגה, ג'ון לגוויזאמו, פליסיטי האפמן, ג'ארל ג'רום ויובאן אדפו לוהקו לצוות השחקנים הראשי.
ב-3 באוגוסט 2018, נודע שניקי נאש, אונג'אנו אליס, קיילי בונבורי, מרשה סטפני בלייק וסטורם ריד לוהקו לתפקידים משניים.
שבוע לאחר מכן, הוכרז שכריס צ'אלק, איתן הרייס, מרקיז רודריגז, קליל האריס, פרדי מיירס, ג'סטין קאנינגהם ואסנטה בלק יגלמו את הדמויות הראשיות - חמישיית סנטרל פארק - הן כמבוגרים והן כבני נוער.
בסוף החודש, נודע שג'ושוע ג'קסון, כריסטופר ג'קסון, אדפרו אדויה, עומר דורסי, בלייר אנרווד, פמקה ינסן, ויליאם סאדלר ואורורה פריניו הצטרפו לצוות השחקנים.
צילומי הסדרה החלו ב-6 באוגוסט 2018, בניו יורק, ניו יורק, תחת אחריותו של הצלם בראדפורד יאנג.
ב-10 באוגוסט 2018, הצילומים התקיימו בשדרת מדיסון באזור מזרח הארלם באזור מנהטן.
כשהשלג יורד הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי של Netflix, לחג המולד.
הסרט מבוסס על ספר בעל אותו שם.
הוא עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-8 בנובמבר 2019.
בערב חג המולד, בעיר קטנה מושלגת בצפון ארצות הברית, חבורת נערים עוסקת בתקוות ובאהבות לקראת השנה החדשה, ומתמודדת עם אתגרים שונים.
איזבלה מרסד – ג'ולי, המתלבטת האם להישאר בעיר ולסייע לאימה החולה או לנסוע לאוניברסיטה
שמיק מור – סטיוארט, כוכב פופ צעיר
קירנן שיפקה – אנג'י, "הדוכסית"
אודיה רש – אדי, חברתה הפרנואידית של דורי
ליב הווסון – דורי, לסבית המאוהבת בקרי, מעודדת שעדיין לא יצאה מהארון
מיטשל הופ – טובין, מאוהב בסתר באנג'י
ג'ייקוב בטלון – קון, די ג'יי ועמית לעבודה של דורי
מת'יו נוסקה – ג'יי פי, החבר מהקולג' של אנג'י
ג'ואן קיוזאק – עובדת עירייה האחראית על חילוץ ופילוס שלג
דארסי קארדן – קירה, היח"צנית של סטיוארט
בספטמבר 2014 הודיעה חברת סרטי יוניברסל כי תוציא סרט המבוסס על הרומן "Let It Snow: Three Holiday Romances".
במרץ 2016 הוכרז כי במאי הסרט יהיה לוק סנלין.
בדצמבר 2018 הוכרז כי זכויות ההפקה וההפצה עברו לנטפליקס, והוא צפוי להשתחרר בנובמבר 2019.
בינואר 2019 לוהקו השחקנים הראשיים לסרט וצילומי הסרט החלו בטורונטו ובערים סמוכות בפברואר 2019.
הסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-8 בנובמבר 2019.
כשהארי פגש את סם הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי-להט"בי משנת 2020. תסריט הסרט נכתב על ידי ג'וש סנטר ופיטר פייג', והסרט בוים על ידי פיטר פייג'.
הסרט עוקב אחרי סם (ג'ייק בורלי), צעיר גאה שמתאחד מחדש עם בריון בית הספר התיכון לשעבר, הארי (ניקו טרהו), בשביל להיות ידידים, ולאחר מכן להתאהב אחד בשני לאחר שהארי יוצא מהארון, בכך שהוא מזדהה כפאנסקסואל.
הסרט הוצג לראשונה ב-Freeform ובהולו ב-15 בפברואר 2020.
הסרט נמכר לראשונה על ידי המפיקים הבכירים גרג גוליוטה ופ.
כתיבת התסריט הושלם ביולי 2019, וההפקה החלה בנובמבר באותה השנה.
פייג' הצהיר כי אחת ממטרותיו בכתיבת הסרט היה לגרום לו להשתקף מהעובדה שאנשים צעירים להט"בים ממשיכים ומתייגים את זהותם המינית בדרכים מגוונות יותר מאשר בדורות קודמים; למשל, הארי הוא פאנסקסואל, ולא הומו או ביסקסואל, מכיוון ש
פייג' לא תכנן במקור להופיע בסרט בתור קייסי, אך החליט למלא את התפקיד לאחר שהשתכנע שמפני ששנת 2020 מציינת 20 שנה להופעת הבכורה של הכי גאים שיש, יש ערך סמלי בכך שהסרט יכיל מחווה קטנה להופעה שלו בתור אמט הניקט בסדרה ההיא.
הסרט זכה לביקורות חיוביות על ביצועו הקלאסי של ז'אנר הרום-קום עם תחומי עניין רומנטיים הומוסקסואלים, והביא את הנורמליזציה הנחוצה הרבה של מערכות יחסים קוויריות תוך שהוא לא שולל אותו מייחודיותו.
יסמין בלו מ-TV Fanatic שיבחה את הסרט ואמרה כי: אלכס רייף שיבח את הסרט על הכימיה שהוצג על ידי הדמויות הראשיות ואת הדמויות השליליות האמורות.
אמרי אללה מסיק מהסרט כי הסרט מציג ייצוג חיובי של פאנסקסואליות תוך הימנעות מנושא הטראומה הנפוצה בסרטי להט"ב, אך ציין את חוסר הגיוון שלו בליהוק.
"כשזה עמוק" הוא סינגל שכתבו וביצעו קורין אלאל וענבל פרלמוטר והלחינה אלאל.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1997 חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט, כסינגל מתוך אלבומה השישי של קורין אלאל, "כשזה עמוק".
השיר הוא דואט בין אלאל לפרלמוטר, סולנית להקת "המכשפות".
הוא נכלל באלבום הנושא שם זה שהוציאה אלאל.
השיר בביצועו המקורי הגיע למקום ה-6 במצעד השבועי של רשת ג'.
בשנת 1998 ביצעו את השיר קורין אלאל ואביתר בנאי במופע "חברים שרים קורין".
הביצוע הוקלט ונכלל באלבום המופע "חברים שרים קורין".
ביצוע זה דורג במקום ה-28 במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ט (1999), כשבמצעדים השבועיים הגיע למקום 2.
"כשהכל יגמר" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית שרית חדד.
השיר יצא לאור ב-2 בנובמבר 2020, על ידי חברת התקליטים ש.
חדד הפקות בע"מ, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר היה לשירה הראשון של חדד, שלא יצא על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום הראשון במדיה פורסט.
בחודש דצמבר השיר נכנס לפלייליסטים של התחנות רשת ג' וגלגלצ.
במצעד השנתי של mako ו-טיקטוק לשנת התשפ"א השיר הגיע למקום ה-23.
השיר נכתב על ידי אייל דביר, תמר יהלומי ויונתן קלימי והופק על ידי יהלומי וקלימי גם כן.
השיר זכה להצלחה ארצית והפך לשירה הראשון של חדד שהצליח לכבוש את פסגת מדיה פורסט, מזה 3 שנים; ב-19 במרץ 2017, הצליח להיטה "היית איתה", לכבוש את הפסגה למשך שלושה שבועות רצופים.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-50,000 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-2 בנובמבר 2020. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את חדד כשהיא נכנסת לתוך אולם בית הקולנוע של סינמה סיטי גלילות.
בהמשך, היא מתיישבת כשהיא לבדה ומתחילה לשיר את השיר.
לאורכו של הקליפ, מוצגים קטעי וידאו של מעריציה ולבסוף, ניתן לראות את הבת שלה.
נכון לנובמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מחצי מיליון צפיות.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם2 בנובמבר 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתש.
כשהארי הפך לסאלי הוא ספר ביקורתי על תאוריית הטרנסים המודרנית וטיפולים מסוימים לדיספוריה מגדרית שנכתב על ידי האינטלקטואל הקתולי ראיין טי.
אנדרסון , ויצא לאור על ידי הוצאת הספרים Encounter Books ב-2018. בפרט, הספר שואל האם ילדים צעירים הסובלים מדיספוריה מגדרית יכולים לתת הסכמה משמעותית לחיים שלמים של עקרות כתוצאה מטיפול הורמונלי ומניתוח להתאמה מגדרית שנקבע לעיתים לטיפול במצבם.
הספר היה רב-מכר כשפורסם לראשונה.
עם זאת, בפברואר 2021, הספר היה הראשון שנפסל על סמך המדיניות החדשה נגד הסתה של אמזון, הקמעונאית שמכרה כ-75% מכלל עותקי הספר שנמכרו בארצות הברית.
המהלך ספג ביקורת מצד הקואליציה הלאומית נגד צנזורה והסנאטור האמריקאי טום קוטון שניסו לחלץ מאמזון תגובה.
ב-12 במרץ 2021, בתגובה למכתב שקיבלה אמזון מארבעה סנאטורים רפובליקנים אחרים, הסבירה אמזון שבחרה "להפסיק למכור ספרים המציגים להט"ב כחולי נפש."
כשגבר אוהב אשה הוא סרט קולנוע אמריקאי רומנטי 1990 מסוג דרמה אירוטית, בבימויו של לואיס מנדוקי.
הסרט מבוסס על ספרו הראשון של הסופר האמריקאי גלן סאוון משנת 1987.
הסרט עוסק במערכת היחסים החריגה בין אלמן יהודי צעיר מן המעמד הבינוני לאשה מן המעמד הנמוך בגיל העמידה.
הסרט ברובו מתרחש בעיר סנט לואיס שבמיזורי.
מקס ברון (ג'יימס ספיידר) הוא מנהל במשרד פרסום, בן 27 ואלמן.
הוא מגיע למסיבת רווקים של חברו, ניל (ג'ייסון אלכסנדר), עם 50 המבורגרים ארוזים שקנה בדיינר "הארמון הלבן".
כשהאורחים פותחים את אריזות ההמבורגרים מתברר ששש מהן ריקות.
הוא מתעקש למרות צחוקם של האחרים לשוב למסעדה ולקבל את כספו חזרה, הוא טוען ש"זה עניין של עיקרון".
בדיינר, נורה בייקר (סוזן סרנדון), המלצרית, מתייחסת אליו בזלזול, מסרבת לשלם וטוענת שזלל את ההמבורגרים בעצמו.
לאחר שהוא מאיים לפנות לבעל המקום היא ניאותה ובכעס מחזירה לו את כספו.
מקס שב למסיבה, לאחר שחברו ניל מנסה לעודד אותו שיתחיל לצאת עם נשים, הוא נזכר באשתו, ג'ייני, שנפטרה, ועוזב את המסיבה במצב רוח ירוד.
הוא נכנס לבר ומזמין משקה אלכוהולי.
נורה, המלצרית מן הדיינר, שיושבת על הבר שיכורה, מזהה אותו, מתיישבת לידו, מזמינה לו שתייה ומנסה לפתות אותו.
הוא לא נענה ורוצה לעזוב, היא מנסה לפייס אותו ולמנוע את עזיבתו.
מתברר שאשתו נהרגה בתאונה ואילו היא איבדה את בנה ממחלת הלוקמיה.
האובדן המשותף מחבר בין השניים שנשארים לשתות כמה משקאות על הבר.
הוא עוזב לרכבו שתוי והיא מגיעה בעקבותיו ומבקשת ממנו שיקפיץ אותה לביתה בסמוך.
מקס הורס ברכבו את תיבת הדואר בכניסה לביתה והיא מזמינה אותו פנימה.
בביתה המבולגן בשכונת המעמד הנמוך היא מציעה לו לישון על הספה כי הוא שיכור מכדי לנסוע לביתו.
הוא מסרב אך מבקש לנמנם מעט לפני שיעזוב.
הוא נרדם וחולם על סקס סוער עם רעייתו, כאשר מחשבותיו מתבהרות מעט מתברר ששכב עם נורה.
בבוקר השניים אוכלים יחד ארוחת בוקר ולשאלתה של נורה, לפני שהוא עוזב, אם תזכה לראותו שוב הוא עונה "לא".
מקס הולך לקבר רעייתו בבית העלמין היהודי יחד עם אמו לרגל יום השנה השני לפטירתה.
משם הוא ממשיך לדיינר של נורה וצופה בהנאה במעשיה.
בסוף היום הוא מגיע לביתה של נורה עם תיבת דואר חדשה ורוצה להתקין אותה.
היא מזכירה לו שהיא בת 44 והוא עונה לה שהוא בן 27. השניים מתנשקים והדלת נסגרת.
מצב רוחו של מקס משתפר משמעותית, עובדה שלא נעלמת מעיניה של האחראית שלו (קתי בייטס), המנסה לדלות פרטים על אהובתו הטריה ואף מציעה לו קידום בעבודה.
מקס מסרב לחשוף את מערכת היחסים שלו ואת אהובתו בפני אמו וחבריו.
תמיד כשהוא שב הביתה מחכות לו הודעות במזכירה האלקטרונית מאמו, מחבריו ומבנות יהודיות שמעונינות לצאת איתו.
בשלב מסוים מקס מתוסכל מהעובדה שהשניים רק רואים טלוויזיה כשהם יחד אצלה.
היא מזכירה לו את ההבדלים ביניהם בגיל וברקע החברתי.
ג'ודי (איילין ברנן), אחותה הגדולה של נורה מגיעה לביקור.
היא מספרת למקס שהשתיים ננטשו כילדים וכי היא השאירה את נורה ועזבה.
היא מגלה למקס שלנורה היה בעל לא-יוצלח והבן המשותף מת מטביעה.
לטענתה, לאחר מותו, איבדה נורה את שאיפותיה להתקדם בחיים.
ג'ודי היא מגדת עתידות ומצליחה לגלות שאשתו של מקס נהרגה בתאונה וכן שזכרה עדיין מונעת ממנו ליצור קשר משמעותי עם בת זוג חדשה.
ניל, חברו של מקס, נישא לחברתו רייצ'ל (רייצ'ל שאגאל).
מקס הולך לחתונה בלא נורה.
כשהוא חוזר אליה, היא יושבת על המרפסת בחושך.
כיוון שלא שילמה בזמן, ניתקו לה את החשמל.
היא רבה עם מקס שלא לקח אותה לחתונה ושיקר לה.
היא התקשרה לאמו שסיפרה לה על האירוע.
היא סבורה שמקס מתבייש בה ומסתיר אותה מחבריו.
מקס ונורה יוצאים לקניות בסופרמרקט.
נורה ליד הקופה ומקס חוזר לקחת משהו.
הוא נתקל ברייצ'ל, כלתו הטרייה של ניל, שמזמינה אותו ואת "אשת המסתורין" שלו לארוחה חגיגית לחג ההודיה.
מקס מתנצל בפני נורה על שעוכב בידי אישה ש"אינו זוכר את שמה".
נורה מבקרת לראשונה בדירתו המפוארת של מקס ושומעת מסר במשיבון שלו מרייצ'ל שמזמין אותם לארוחה.
לאחר ויכוח בין השניים אם ללכת, מחליט מקס שהשניים יענו להזמנה.
בני הזוג מגיעים יחד עם אמו של מקס לארוחת החג בביתם החדש של ניל ורייצ'ל.
נורה מתוחה, מרגישה ששאר האורחים מתעלמים ממנה או מתייחסים אליה בזלזול ומרבה בשתייה.
במהלך הארוחה מתחיל אביו של ניל שיחה בעניינים פוליטיים שהופכת לוויכוח בינו לנורה, שטוענת שהוא מדבר על בעיות העובדים כאשר הוא לא נמנה עם מעמד העובדים, כמוה.
לבסוף היא עוזבת את המקום ומקס ואמו בעקבותיה.
כשבני הזוג מגיעים לביתה של נורה היא מאשימה אותו ששיקר לה כשפגש ברייצ'ל בסופרמרקט והסתיר זאת.
היא מזהירה אותו שלא תוכל לסלוח לו אם ישקר שוב ומבקשת שיניח לה.
מקס הולך לארמון הלבן לחפש את נורה ונאמר לו שהיא התפטרה.
הוא מגיע לביתה ומוצא אותו ריק.
במכתב פרידה כותבת לו נורה שעזבה את העיר ומבקשת ממנו שלא יחפש אותה כי אין למערכת היחסים שלהם עתיד, על אף שהיא אוהבת אותו.
בהמשך מזמינה נערה יהודייה צעירה בשם היידי סולומון את מקס לבראנץ'.
שם הוא פוגש את חבריו ורייצ'ל מנסה לשכנע אותו שהיידי היא הזיווג המושלם עבורו - היא חכמה, צלמת מוכשרת ויפה.
מקס טוען שכל התכונות האלו הן לא ערובה לכך שבין בני זוג ישנה כימיה.
נראה לו שחבריו תקועים בחייהם המושלמים במעמד הביניים ומחליט לצאת ולחפש את נורה.
הוא נזכר בכרטיס הביקור של ג'ודי, אחותה של נורה, ומגיע אליה לניו יורק.
ממנה הוא מגלה שנורה עובדת כמלצרית במסעדה, מגיע לשם וכשהוא רואה אותה הוא מתיישב לשולחן.
כשהיא מגיעה לשולחן שלו היא מנסה לסלק אותו וטוענת שהיא מרוצה מחייה הנוכחיים ומן העבודה שלה ולא מוכנה לחזור לסנט לואיס.
מקס מסביר לה שהוא התפטר מעבודתו ועבר לניו יורק כדי לחיות איתה ורוצה לחזור לעבוד כמורה.
הוא מסביר לה שבני אדם יכולים גם להשתנות ושהיא גרמה לו לראות את החיים באור חיובי.
השניים מתחבקים ומתנשקים לשמחת האורחים האחרים במסעדה.
כְּשִׁירוּת כוללת היא מונח בביולוגיה אבולוציונית, שהוא אחד משני מדדים להצלחה אבולוציונית כפי שהגדיר ויליאם המילטון ב-1964:
כשירות אישית היא מספר הצאצאים שהפרט מוליד (בלי להתייחס לשאלה מי שומר עליהם, מגדל אותם או תומך בהם)
כשירות כוללת היא מספר שווי-הערך-לצאצאים שהפרט מגדל, שומר עליהם או תומך בהם באמצעות התנהגותו (בלי להתייחס לשאלה מי מוליד אותם)
ילד של הפרט, הנושא מחצית מהגנים של הפרט, מוגדר כשווה-ערך-לצאצא אחד.
ילד של אח, שנושא רבע מהגנים של הפרט, הוא 1/2 שווה-ערך-לצאצא.
בדומה, ילד של בן דוד, שיש לו 1/16 מהגנים של הפרט, הוא 1/8 שווה-ערך-לצאצא.
מנקודת המבט של הגן, הצלחה אבולוציונית תלויה בסופו של דבר בהשארת מספר העותקים המרבי של הגן באוכלוסייה.
לפני מחקריו של המילטון, ההנחה הכללית הייתה שגנים משיגים זאת רק באמצעות מספר הצאצאים בני הקיימא שמייצר האורגניזם האינדיבידואלי שנושא את הגן.
הנחה זו התעלמה מהסתכלות רחבה יותר על הצלחתו של גן, והדוגמה הבולטת לכך היא החרקים החברתיים, שאצלם הרוב המכריע של הפרטים אינם מייצרים צאצאים משל עצמם.
הקטגוריה הברורה ביותר של אנשים כאלה היא קרובי משפחה בקרבה גנטית מרבית, וכשעוסקים בהם, קל ופשוט יותר ליישם את תאוריית הכשירות הכוללת באמצעות תאוריית ברירת השארים, שהיא צרה יותר.
אף על פי שתוארו במונחים אנתרופומורפיים לכאורה, רעיונות אלה חלים על כל היצורים החיים ויכולים לתאר את האבולוציה של התנהגויות מולדות ונלמדות על פני מגוון רחב של מינים כולל חרקים, יונקים קטנים או בני אדם.
סנאי קרקע בלדינג מספק דוגמה.
הוא משמיע קריאת אזעקה כדי להזהיר את הקבוצה המקומית שלו מפני נוכחות טורף.
כך הוא חושף את המיקום שלו ומעמיד את עצמו בסכנה גדולה יותר.
אולם כך הוא עשוי להגן על קרוביו בקבוצה המקומית (יחד עם שאר הקבוצה).
לכן, אם קריאת האזעקה (הנרכשת או המולדת) מגינה על הסנאים האחרים בסביבה, היא תוביל להעברת יותר עותקים של התכונה הזו – אזעקה – לדור הבא מכפי שהסנאי יכול להעביר על ידי רבייה של עצמו בלבד.
במקרה כזה, הברירה הטבעית תגביר את שכיחותה של התכונה המשפיעה על מתן האזעקה, ובלבד שחלק מספק של הגנים המשותפים כוללים את הגנים שמובילים למתן האזעקה.
סינאלפאוס רגאליס (Synalpheus regalis), שרימפס אאוסוציאלי, הוא דוגמה לאורגניזם שתכונותיו החברתיות עומדות בקריטריון הכשירות הכוללת.
הגדולים מגינים על הצעירים במושבה מפני זרים.
על ידי הבטחת הישרדותם של הצעירים, הגנים ימשיכו להיות מועברים לדורות הבאים.
כשירות כוללת היא מונח כללי יותר מברירת שארים במובן הצר, המחייבת שהגנים המשותפים יגיעו מאותו פרט שחי בדורות האחרונים .
כשירות כוללת אינה מוגבלת למקרים שבהם מעורבים "שארים" (קרובי משפחה גנטיים).
בהקשר של סוציוביולוגיה, הציע המילטון את הסברה שכשירות כוללת מציעה מנגנון לאבולוציה של אלטרואיזם.
הוא טען שהדבר מוביל את הברירה הטבעית להעדיף אורגניזמים שמתנהגים בדרכים המתואמות עם מקסום הכשירות הכוללת שלהם.
אם לגן (או מצבור גנים) המעודד התנהגות אלטרואיסטית יש עותקים של עצמו באחרים, עזרה לאחרים לשרוד מבטיחה שהגנים האלה יעברו הלאה.
כלל המילטון מתאר באופן מתמטי מצב שבו גן להתנהגות אלטרואיסטית יתפשט באוכלוסייה:
היא ההסתברות, מעל לממוצע האוכלוסייה, שהפרטים חולקים גן אלטרואיסטי – בדרך כלל מתייחסים לכך כאל "דרגת קרבה".
הוא ההשפעה החיובית (תועלת) על הרבייה של מקבל ההתנהגות האלטרואיסטית, ו-
הוא ההשפעה השלילית (עלות) על הרבייה של האלטרואיסט עצמו (הפרט המתנהג באופן אלטרואיסטי).
גרדנר ועמיתיו (2007) מציעים שניתן ליישם את כלל המילטון גם לגבי מודלים שעוסקים בצירופי גנים (multi-locus models).
הם מציעים "להשתמש בגנטיקה סטנדרטית של אוכלוסיות, בתורת המשחקים או במתודולוגיות אחרות כדי להסיק מהו התנאי לכך שהברירה הטבעית תפעל לטובת התכונה החברתית שמעוניינים לבחון, ולאחר מכן להשתמש בכלל המילטון כסיוע להמשגה של תוצאה זו".
רעיון הכשירות הכוללת מסביר כיצד הברירה הטבעית יכולה להנציח אלטרואיזם.
אם יש "גן אלטרואיזם" (או צירוף גנים) שמשפיע על התנהגות האורגניזם באופן שמועיל לקרובי משפחה ולצאצאיהם ומגן עליהם, התנהגות זו גם מגדילה את שיעור גן האלטרואיזם (או הגנים) באוכלוסייה, כי סביר להניח שקרובי משפחה חולקים גנים עם האלטרואיסט עקב מוצאם המשותף.
במונחים פורמליים, אם מופיע צירוף כזה של גנים, הכלל של המילטון (rbc) מפרט את התבחינים (במונחים של עלות, תועלת וקרבה) לכך שהברירה הטבעית תפעל להעלאת השכיחות של תכונה כזו באוכלוסייה.
המילטון ציין כי תאוריית הכשירות הכוללת "אינה מנבאת כשלעצמה" שמין בהכרח יפתח התנהגויות אלטרואיסטיות, שכן בחלק מהמינים אין הזדמנויות או הֶקְשר מתאים לאינטראקציה בין פרטים, שזהו תנאי עיקרי והכרחי לכך שבכלל תתרחש אינטראקציה חברתית כלשהי.
במילותיו של המילטון: "מעשים אלטרואיסטיים או אנוכיים אפשריים רק כאשר קיים אובייקט חברתי מתאים.
במובן הזה, התנהגויות הן מותנות מלכתחילה".
במילים אחרות, בעוד שתאוריית הכשירות הכוללת מציינת קבוצה של תבחינים הכרחיים להתפתחות תכונות אלטרואיסטיות, היא אינה מציינת תנאי מספיק להתפתחותן בכל מין שהוא.
דרישות משמעותיות והכרחיות יותר: מאגר הגנים צריך לכלול צירופי גנים לתכונות אלטרואיסטיות, כפי שהוזכר לעיל, ובמיוחד, צריך להתקיים "אובייקט חברתי מתאים", כפי שציין המילטון.
פול שרמן, שתרם רבות למחקר על סנאי הקרקע שהוזכרו לעיל, דן באופן מלא יותר בנקודה האחרונה של המילטון:
העובדה שקיים קניבליזם בין אחים במספר מינים מדגישה את הנקודה שאין להבין את תאוריית הכשירות הכוללת כאילו היא חוזׇה שפרטים שקרובים זה לזה גנטית בהכרח יזהו את קרובי משפחתם הגנטיים וינקטו כלפיהם התנהגויות חברתיות חיוביות.
רק במינים שבמאגר הגנים שלהם יש תכונות מתאימות, ושהפרטים בהם בדרך כלל קיימו אינטראקציה עם קרובי משפחה גנטיים בתנאים הטבעיים של ההיסטוריה האבולוציונית שלהם, יש פוטנציאל להתפתחותה של התנהגות חברתית.
ולכן, יש לבחון תחילה את ההרכב הדמוגרפי של הקשרי ההתקבצות של המין, האופייני למין לאורך האבולוציה שלו, כצעד ראשון בהבנה כיצד לחצי הברירה הטבעית בכיוון של כשירות כוללת עיצבו את צורות ההתנהגות החברתית של המין.
עדויות ממגוון מינים, כולל בני אדם, פרימטים ויונקים חברתיים אחרים, מצביעות על כך שלעיתים קרובות, רמזים הקשריים (כגון היכרות) משמשים כמנגנוני קירוב (=שנותנים תוצאה לא מדויקת) המתווכים במידה משמעותית את הביטוי של התנהגות אלטרואיסטית, בלי קשר לשאלה אם המשתתפים הם באמת קרובי משפחה גנטיים או לא.
למרות חוסר הדיוק, מדובר באסטרטגיה יציבה מבחינה אבולוציונית, מכיוון שלחץ הברירה פועל על "התנאים האופייניים", לא על "מקרים נדירים" שבהם הקשר הגנטי שקיים בפועל שונה מהרגיל.
לפיכך, לא נובע מתאוריית הכשירות הכללית שבמהלך האבולוציה מתפתחת באורגניזמים נטייה לנהוג באלטרואיזם כלפי קרובי משפחה גנטיים.
עם זאת, תיאורים פופולריים רבים מקדמים פרשנות זו:
אי הבנות כאלה של ההשלכות של תאוריית הכשירות הכוללת על חקר האלטרואיזם הן נפוצות מאוד, אפילו בקרב ביולוגים מקצועיים המשתמשים בתאוריה, וזה ממריץ תאורטיקנים בולטים לנסות שוב ושוב להדגיש ולהבהיר את הטעויות.
להלן דוגמה יחסית חדשה לניסיון הבהרה כזה, מאת West et al.
בנוסף לאינטראקציות בהקשרים אמינים של קרבה גנטית, ייתכן שלאלטרואיסטים תהיה דרך לזהות התנהגות אלטרואיסטית אצל אנשים שאינם קרובים להם גנטית, ונטייה לתמוך בהם.
כפי שדוקינס מציין בספריו "הגן האנוכיי" (פרק 6) ו"הפנוטיפ המורחב", יש להבדיל בין זה לבין אפקט הזקׇן הירוק.
אפקט הזקׇן הירוק הוא פעולה של גן (או מספר גנים שנמצאים בתאחיזה חזקה זה עם זה), ש:
מאפשר זיהוי של הפנוטיפ הזה אצל אחרים.
גורם לפרט לתת יחס מועדף לפרטים אחרים עם אותו גן.
אפקט הזקן הירוק היה במקור ניסוי מחשבתי של המילטון בפרסומיו על כשירות כוללת ב-1964. הוא נצפה במינים מעטים.
נדירותו נובעת כנראה מהרגישות שלו ל'רמאות', כלומר לכך שפרטים יכולים לזכות בתכונה המקנה את היתרון ללא ההתנהגות האלטרואיסטית.
זה יקרה באופן רגיל באמצעות תהליך השחלוף, שמתרחש לעיתים קרובות, מה שהופך את אפקט הזקן הירוק למצב חולף.
עם זאת, ונג (Wang et al.) הראה שבאחד המינים שבהם האפקט נפוץ (נמלי אש), שחלוף לא יכול להתרחש עקב טרנספורמציה גנטית גדולה, שיוצרת סופרגן .
עובדה זו, יחד עם העובדה שהומוזיגוטים בלוקוסים של הזקן הירוק אינם מסוגלים לשרוד, מאפשרת הישארות ממושכת של אפקט הזקן הירוק.
באותה מידה, ייתכן שרמאים לא יוכלו לפלוש לאוכלוסיית הזקן הירוק אם המנגנון של יחס מועדף והפנוטיפ קשורים באופן מהותי.
בשמר האפייה (Saccharomyces cerevisiae), האלל הדומיננטי FLO1 אחראי לפלוקולציה (היצמדות עצמית בין תאים) המסייעת בהגנה עליהם מפני חומרים מזיקים כמו אתנול.
תאי שמרים 'רמאים' אומנם מוצאים את דרכם מדי פעם לחומר דמוי הביופילם שנוצר משמרים המבטאים FLO1, אך הם אינם יכולים לפלוש מכיוון שהשמרים המבטאים FLO1 לא ייקשרו אליהם בחזרה, וכך הפנוטיפ קשור באופן מהותי להעדפה.
בספרו "הגן האנוכי" דיווח דוקינס כי יש המפקפקים ברעיון שהשקעה הורית (הטיפול של ההורים בצאצאים) תורמת לכשירות הכוללת.
יש להבחין בין סוג המוטבים שנהנים מהטיפול (קרובי משפחה גנטיים "היקפיים" כגון אחיינים, לעומת צאצאים) לבין סוג הכשירות המשמשת בחישוב (כוללת לעומת אישית).
ניתן להבין את האורתוגונליות הזו בצורה הטובה ביותר בניסוי מחשבתי: חִשבו על מודל של אוכלוסיית בעלי חיים כמו תנינים או עכבישים כדורניים.
חלק מהמינים או מהאוכלוסיות של עכבישים וזוחלים אלה מפגינים טיפול בצאצאים, בעוד שבמינים קרובים או באוכלוסיות קרובות, תופעת הטיפול בצאצאים אינה קיימת.
נניח שבבעלי חיים אלה יש גן, הנקרא a, המקודד לטיפול בצאצאים, והאלל השני שלו, הנקרא A, מקודד להיעדר טיפול בצאצאים.
הומוזיגוטים aa דואגים לצעירים שלהם, הומוזיגוטים AA לא, והטרוזיגוטים מתנהגים כמו הומוזיגוטים aa אם a דומיננטי, וכמו הומוזיגוטים AA אם A דומיננטי, או מפגינים סוג של התנהגות ביניים אם יש דומיננטיות חלקית.
ניתן לשקול סוגים אחרים של בעלי חיים שבהם כל הפרטים מפגינים טיפול בצאצאים, אך השונות ביניהם תהיה בכמות ובאיכות של הטיפול.
אם מחשיבים מחזור חיים כמתמשך מהתעברות להתעברות, ובוחנים את המקרה של בעל חיים שהוא צאצא של הורים עם טיפול לקוי בצאצאים, אזי שיעור התמותה הגבוה יותר כתוצאה מטיפול לקוי יכול להיחשב כירידה בכשירות הצפויה של הצאצאים.
לחלופין, אם מחשיבים את מחזור החיים כמתמשך מגמילה לגמילה, אותה תמותה תיחשב כירידה בפוריות של ההורים, ולפיכך ירידה בכשירות של ההורה.
בפרדיגמה של המילטון, כשירות המחושבת בפרספקטיבה של "מגמילה לגמילה" היא כשירות כוללת, וכשירות המחושבת בפרספקטיבה של "מהתעברות להתעברות" היא כשירות אישית.
הבחנה זו אינה תלויה בשאלה אם האלטרואיזם הכרוך בגידול ילדים הוא כלפי צאצאים או כלפי קרובי משפחה "היקפיים", כמו במצב שבו דודות ודודים מגדלים את אחייניהם ואחייניותיהם.
תאוריית הכשירות הכוללת פותחה על מנת להבין טוב יותר אלטרואיזם "היקפי", אך אין זה אומר שהיא מוגבלת לאלטרואיזם "היקפי".
היא חלה באותה מידה גם על טיפול של הורים בצאצאיהם.
הפרספקטיבה שאדם בוחר אינה משפיעה על החיות עצמן אלא רק על ההבנה של האדם.
כתבים מוקדמים שעסקו בתאוריית הכשירות הכוללת (כולל Hamilton 1964) השתמשו ב-K במקום B/C.
כך בא לידי ביטוי חוק המילטון כ-
שהוא התנאי ההכרחי והמספיק לברירה לאלטרואיזם.
כאשר B הוא הרווח למוטב, C הוא העלות לשחקן ו-r הוא מספר המקבילות לצאצאים שייוולדו לשחקן בכל פעם שייוולד צאצא אחד למוטב.
r נקרא גם "מקדם הקִרְבה" או "מקדם היחסים", לפי האופן שבו הוא מחושב.
שיטת החישוב השתנתה עם הזמן, וכך גם המינוח.
לא ברור אם שינויים במינוח נבעו משינויים בחישוב.
רוברט טריברס (1974) הגדיר "קונפליקט הורה–צאצא" ככל מקרה שבו
כלומר, K הוא בין 1 ל-2. התועלת גדולה מהעלות אך היא פחות מפי שניים מהעלות.
במקרה זה, ההורה היה רוצה שהצאצא יתנהג כאילו r הוא 1 בין אחאים, אף על פי שלמעשה יש להניח שהוא 1/2 או קרוב ל-1/2.
במילים אחרות, הורה היה מאחל לצאצאיו לוותר על עשרה צאצאים כדי לגדל 11 אחיינים ואחיינים.
הצאצא, אם אינו נתון למניפולציה מצד ההורה, ידרוש לפחות 21 אחייניות ואחיינים כדי להצדיק את ההקרבה של 10 צאצאיו שלו.
זה אחד ההסברים לכך שהומוסקסואליות, באדם כמו גם בטבע, מגבירה את הכשירות הכוללת,
ההורה מנסה למקסם את מספר הנכדים שלו, בעוד הצאצא מנסה למקסם את מספר מקבילות הצאצאים שלו (דרך צאצאים, אחייניות ואחיינים).