tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
וייד נבחר בבחירה החמישית בדראפט של שנת 2003 על ידי מיאמי היט, שנחשב לאחד הדראפטים הבולטים בהיסטוריה של הליגה בזכות כוכבים רבים שנבחרו בו, ובכך היה לבוגר מרקט אשר נבחר בבחירה הגבוהה ביותר.
בעונת הרוקי שלו, התברג וייד מהר כאחד מהשחקנים החשובים בקבוצה, כשרשם 16.2 נקודות בערב בממוצע.
למרות פתיחה חלשה של מיאמי את העונה הסדירה, עם חמישה ניצחונות בלבד ב-20 המשחקים הראשונים, הצליחה הקבוצה לסיים את העונה הסדירה עם מאזן של 42 ניצחונות מול 40 הפסדים והעפילה לפלייאוף.
במשחקי פלייאוף החל וייד להתבלט, במשחק הראשון בפלייאוף קלע וייד את סל הניצחון נגד ניו אורלינס הורנטס.
הוא הפך לקלע המוביל של קבוצתו כבר בעונתו הראשונה עם 18.0 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-5.6 אסיסטים, והוליך את קבוצתו לשלב חצי גמר המזרח, שם הודחה מיאמי נגד אינדיאנה פייסרס בשישה משחקים.
וייד הפך לרוקי הרביעי מאז הכנסת שעון הקליעה בעונת שמוביל את קבוצתו הן בקליעה והן בחלוקת אסיסטים.
עונת הפתיחה הטובה של וייד זיכתה אותו בבחירה לחמישיית הרוקיז הראשונה של העונה, אך לא הספיקה על מנת לזכותו בבחירת רוקי העונה, אותו איבד ללברון ג'יימס מקליבלנד קאבלירס שקלע 20.9 נקודות לערב.
לקראת עונת הצטרף לקבוצה שאקיל אוניל שעבר ב מלוס אנג'לס לייקרס.
הגעתו של הסנטר הוותיק עזרה לקבוצה לשפר את מאזנה באופן מיידי, למאזן של 59 ניצחונות מול 23 הפסדים בעונה הסדירה.
וייד נבחר לראשונה למשחק האולסטאר בו שותף 24 דקות וקלע 14 נקודות.
בעונה הסדירה שיפר וייד את ממוצעיו בצורה משמעותית, ורשם 24.1 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-6.8 אסיסטים.
מיאמי, שהעפילה לפלייאוף כראש הבית המזרחי, עברה את הסיבוב הראשון והשני ב כפול עם ניצחונות של 0–4 על ניו ג'רזי נטס ועל וושינגטון ויזארדס, אך נעצרה בגמר המזרח כשהפסידה בשבעה משחקים לדטרויט פיסטונס.
וייד קלע 42 ו-36 נקודות במשחק השני והשלישי בהתאמה, כשהוא עולה לשחק למרות מחלת השפעת בה חלה, ונעדר מהמשחק החמישי בעקבות מתיחה בשרירי הצלעות.
כמו בעונה הקודמת, המשיך וייד להעמיד ממוצעי קליעה גבוהים בפלייאוף מאשר בעונה הסדירה, כשקלע 27.4 נקודות.
בעונת היה וייד לאחד מהשחקנים המרכזיים בליגה, ונבחר בשנית למשחק האולסטאר.
את העונה סיימה מיאמי במאזן של 30–52 ובמקום הראשון בבית הדרום-מזרחי כשווייד רושם ממוצעים של 27.2 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-6.7 אסיסטים.
בפלייאוף של אותה השנה, הדיחה מיאמי את שיקגו בולס בסיבוב הראשון, את ניו ג'רזי נטס בסיבוב השני ואת דטרויט פיסטונס בדרך לגמר ה-NBA הראשון בתולדות המועדון, בו פגשה את דאלאס מאבריקס.
במשחקים השלישי, הרביעי והחמישי בסדרה הצטיין וייד כשקלע 42, 36 ו-43 נקודות בהתאמה, ועזר לקבוצתו להפוך פיגור של 0–2 ליתרון של 2–3. במשחק השלישי, בנוסף ל-42 הנקודות אותן קלע בהן 15 נקודות ברבע האחרון, קבע וייד שיא קריירה כשהוריד 13 ריבאונדים.
במשחק השישי והמכריע בסדרה, קלע 36 נקודות והוביל את מיאמי לניצחון 4:2 בסדרה ולאליפות ראשונה בתולדות המועדון.
וייד קלע 34.7 נקודות למשחק בסדרת הגמר וזכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר.
בעונת נבחר וייד למשחק האולסטאר בפעם השלישית ברציפות, אך חווה עונה מרובת פציעות בה החמיץ סך של 31 משחקים.
למרות מחצית עונה ראשונה לא מוצלחת של מיאמי עם מאזן של 20 ניצחונות מול 25 הפסדים, בשל פציעות מרובות, שיפרה מיאמי את יכולתה עם חזרתו של אוניל מפציעתו, וחזרתו של המאמן פט ריילי לספסל לאחר ניתוח בברך.
אולם, ב-21 בפברואר 2007 במשחק מול יוסטון רוקטס, פרק וייד את כתפו השמאלית כאשר ניסה לחטוף כדור משיין באטייה ופונה מהמגרש בכסא גלגלים.
לאחר הפציעה ניתנה לווייד ההחלטה האם ללכת לשיקום, או לעבור ניתוח שבעקבותיו יסיים את העונה.
וייד בחר שלא לעבור את הניתוח, מתוך תקווה שיוכל לחזור ולהצטרף לקבוצה במשחקי הפלייאוף.
הוא חזר לשחק נגד שארלוט בובקאטס לאחר 23 משחקים רצופים אותם החמיץ, עלה לשחק עם שרוול אלסטי שעזר להגן על כתפו מפני פציעה חוזרת, ורשם 12 נקודות ו-8 אסיסטים ב-27 דקות משחק.
וייד סיים את העונה הסדירה עם שורת נתונים של 27.4 נקודות, 7.5 אסיסטים, 4.7 ריבאונדים ו-2.1 חטיפות.
הוא המשיך ורשם ממוצעים מעט פחות טובים בפלייאוף, אך מיאמי הודחו בסוויפ כבר בסיבוב הראשון מול שיקגו בולס.
בסיום העונה עבר וייד שני ניתוחים בשל הפציעה בכתף, ופציעה בברך שגם מנעה ממנו את ההשתתפות במשחקי נבחרתו באליפות אמריקה בכדורסל 2007 באותו הקיץ.
לאחר שהחמיץ את משחקי נבחרתו בקיץ, שמונה משחקי הכנה לליגה ואת שבעת המשחקים הראשונים של העונה הסדירה בשל הפציעה בברכו, ערך וייד את הופעת הבכורה שלו בעונת ב-14 בנובמבר, אך המשיך ונאבק בכאביו במשך העונה כולה.
הוא נבחר למשחק האולסטאר בפעם הרביעית ברציפות, אך נעדר מ-21 המשחקים האחרונים של קבוצתו בעונה הסדירה בשל טיפולים בברכו הפגועה.
באותה העונה, סיימה מיאמי במאזן הגרוע ביותר בליגה, עם 15 ניצחונות בלבד מול 67 הפסדים ולא העפילה לפלייאוף.
לאחר שהחלים מהפציעה והוביל בקיץ 2008 את הנבחרת הלאומית למדליית הזהב באולימפיאדת בייג'ינג, חזר וייד לחמישייה הפותחת לקראת עונה מצוינת ב-.
כבר בשלב מוקדם של העונה היה וייד לשחקן השני בהיסטוריית הליגה שרושם 40 נקודות, 10 אסיסטים ו-5 חסימות במשחק בודד, לאחר שאלוון אדמס עשה זאת בעונת .
וייד הבריא נבחר למשחק האולסטאר החמישי ברציפות, כשהוביל את הליגה כולה בקליעות.
לאחר משחק האולסטאר המשיך וייד ביכולתו הטובה ואף קלע שיא קריירה של 50 נקודות בהפסד קבוצתו 99–122 לאורלנדו מג'יק.
במשחק העוקב, רשם וייד שיא קריירה נוסף של 16 אסיסטים והוסיף 31 נקודות ושבעה ריבאונדים בניצחון קבוצתו על דטרויט פיסטונס.
שני משחקים לאחר מכן, השווה את שיא המועדון כשקלע 24 נקודות ברבע האחרון, וכשהוא מוביל את קבוצתו לניצחון על ניו יורק ניקס לאחר פיגור של 15 נקודות 9 דקות לסיום המשחק.
הוא סיים את המשחק עם 46 נקודות, 8 ריבאונדים, 4 חטיפות ו-3 חסימות.
וייד היה לשחקן הראשון בהיסטוריה של ה-NBA שרושם 2,000 נקודות, 500 אסיסטים, 100 חטיפות ו-100 חסימות בעונה, ולשחקן הנמוך ביותר שחוסם 100 פעמים בעונה.
הוא המשיך ושבר את שיאו האישי כשקלע 55 נקודות מול הניקס, והוצא מהמשחק כשהוא רחוק נקודה בודדת מלהשוות את שיא המועדון של 56 נקודות במשחק אותו רשם גלן רייס.
וייד סיים את העונה כמלך הסלים של הליגה עם 30.2 נקודות למשחק, ובממוצע גבוה יותר של נקודות, אסיסטים, חסימות וחטיפות מאשר לברון ג'יימס וקובי בראיינט שעקפו אותו בבחירה לתואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA.
עם פתיחת עונת עבר וייד את רף 10,000 הנקודות בקריירה בניצחון על שיקגו בולס במחזור השלישי.
הוא המשיך את היכולת הטובה מהעונה הקודמת, עם על אנדרסון ורז'או, עליה אמר גם לברון ג'יימס: "זה היה גדול, קרוב לוודאי אחת מעשר ההטבעות הגדולות בכל הזמנים".
יומיים לאחר מכן קלע שלשת ניצחון עם ה מול ניו ג'רזי נטס, והוסיף 44 נקודות בהפסד לבוסטון סלטיקס.
הוא נבחר שנה נוספת ברציפות למשחק האולסטאר, בו קלע 28 נקודות, מסר 11 אסיסטים, חטף חמישה כדורים, הוריד 6 ריבאונדים ונבחר לתואר ה-MVP של משחק האולסטאר.
שני משחקים בלבד לאחר משחק האולסטאר נפגע וייד בקרסולו כבר ברבע הראשון נגד ניו ג'רזי נטס וסיים את המשחק כשלזכותו 8 נקודות, ובכך נקטע רצף של 148 משחקים בהם קלע ב.
וייד סיים את העונה הסדירה עם ממוצעים של 26.6 נקודות, 6.5 אסיסטים, 4.8 ריבאונדים, 1.8 חטיפות ו-1.1 חסימות למשחק.
בפלייאוף פגשה מיאמי את הסלטיקס בסיבוב הראשון והודחה בחמישה משחקים.
וייד קבע במשחק הרביעי את שיא המועדון לקליעה במשחקי הפלייאוף עם 46 נקודות.
בסיום העונה תם חוזהו של וייד במיאמי, כמו גם חוזיהם של סופרסטארים נוספים כלברון ג'יימס מקליבלנד קאבלירס וכריס בוש מטורונטו ראפטורס.
קבוצות רבות חיזרו אחרי השלישייה בניסיון ליצור קבוצת כוכבים.
בסופו של דבר, חתמו ג'יימס, וייד ובוש במיאמי, באירוע מתוקשר, ועוררו עליהם ביקורת רבה.
מייקל ג'ורדן, הנחשב על ידי רבים לגדול השחקנים בהיסטוריה, אמר על המעבר: "אין שום סיכוי בעולם שהייתי חובר למג'יק וללארי בירד, ניסיתי לנצח אותם", וג'ייסון קיד טען כי מיאמי תפגע בליגה מבחינה כלכלית.
קבוצת הכוכבים של מיאמי החלה את העונה במאזן של 9 ניצחונות מול 8 הפסדים, אך שיפרה את תוצאותיה במהרה, וסיימה את העונה במאזן של 58 ניצחונות מול 24 הפסדים, השני בטיבו במזרח.
ב-76 משחקים בהם שותף תרם וייד 25.5 נקודות בשיא קריירה של 50% קליעה מהשדה ושיא קריירה נוסף של 6.4 ריבאונדים בממוצע.
מיאמי עברה בסיבוב הראשון את פילדלפיה 76', בחצי הגמר האזורי את בוסטון סלטיקס ובגמר האזורי את שיקגו בולס, בחמישה משחקים בכל סדרה, ופגשה בגמר את דאלאס מאבריקס.
בסדרת הגמר היה וייד לקלע המצטיין של קבוצתו עם 26.5 נקודות עליהם הוסיף ו-7.0 ריבאונדים ו-5.2 אסיסטים, אך לא הצליח לעזור לקבוצה לנצח את הסדרה ודאלאס זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה.
בסיום הסדרה ספגה מיאמי ביקורת רבה על משחקה הלא קבוצתי, ועל כך שלא היטיבה לשחק בדקות המכריעות.
בעונת פינה וייד את מקומו ככוכב המרכזי של הקבוצה, והחל לשמש ככינור שני לג'יימס, שהפך לשחקן המוביל.
הוא שותף ב-49 משחקים מתוך 66 שהתקיימו בעונה המקוצרת בשל שביתת השחקנים, ותרם 22.1 נקודות.
במשחקי הפלייאוף ניצחה מיאמי את ניו יורק ניקס בחמישה משחקים בסיבוב הראשון.
בסיבוב השני פגשה מיאמי את אינדיאנה פייסרס, ולאחר פציעתו של כריס בוש נקלעה הקבוצה לפיגור של 2:1 בסדרה, כשבמשחק השלישי קלע וייד 5 נקודות בלבד, איבד חמישה כדורים והתעמת עם מאמנו לעיני המצלמות.
על אף הפיגור בסדרה, חזרה מיאמי וניצחה את שלושת המשחקים הבאים, כולל תצוגה אישית של 41 נקודות מצידו של וייד במשחק השישי.
מיאמי הצליחה לנצח גם בגמר המזרח את בוסטון סלטיקס בשבעה משחקים.
בגמר ה-NBA פגשה מיאמי את אוקלהומה סיטי ת'אנדר אלופת המערב, יתרון הביתיות היה לאקלוהמה מאחר שמאזן הניצחונות שלה היה טוב משל מיאמי אך לאחר שהפסידה במשחק הראשון בסדרה, חזרה מיאמי וניצחה בארבעת המשחקים הנותרים וזכתה באליפות שנייה בתולדות המועדון.
בעונת 13–2012 המשיך וייד ביכולת טובה כשהוא קולע 21.2 נקודות בממוצע למשחק.
קבוצתו מיאמי היט הייתה גם היא ביכולת משכנעת, וניצחה במהלך העונה 27 משחקים רצופים (הרצף השני בטיבו בהיסטוריית המשחקים ב-NBA) והיא הייתה הקבוצה בעלת מאזן הניצחונות הגבוה בליגה.
בפלייאוף ניצחה מיאמי בסיבוב הראשון את מילווקי באקס, בחצי הגמר האזורי את שיקגו בולס ובגמר האזורי את אינדיאנה פייסרס ועלתה לגמר ה-NBA נגד סן אנטוניו ספרס.
הסדרה התעלתה לרמה גבוהה מאוד והקרב היה שקול כשאף אחת לא מחברת שני ניצחונות רצופים עד שני המשחקים האחרונים אותם ניצחה מיאמי.
בלט במיוחד המשחק השישי שבו פיגרה מיאמי ב-5 נקודות, 28 שניות לסיום המשחק.
אך שלשות של ג'יימס ושל ריי אלן הובילו את המשחק להארכה שבה ניצחה מיאמי 103:100, ואז הסדרה המשיכה למשחק שביעי וקובע, בו ניצחה מיאמי 95:88 וזכתה באליפות.
וייד הצטיין במשחק זה כשהוא קולע 23 נקודות, למרות היותו פצוע בברכו במהלך הסדרה.
משחקו של וייד זכה לשבחים רבים שאף מאמן היריבה גרג פופוביץ' אמר בסיומו "וייד ולברון ג'יימס שיחקו משחק שמתאים להיכל התהילה".
ב-6 ביולי 2016 וויד עזב את מיאמי היט לאחר 13 שנים ועבר לשיקגו בולס מעיר הולדתו.
וויד הגיע עם שיקגו לסיבוב הראשון בפלייאוף שם שיקגו הפסידה לבוסטון.
את עונתו היחידה בבולס סיים וויד עם ממוצע של 18.3 נקודות למשחק.
ב-27 בספטמבר 2017 חתם וויד בסגנית אלופת ה־NBA קליבלנד קאבלירס.
ב-8 בפברואר 2018 חזר וויד לקדנציה נוספת בשורות מיאמי היט.
כמו כן, וויד הודיע שתהיה זו עונת הפרישה שלו מכדורסל.
במשחקו האחרון השיג וויד טריפל דאבל, החמישי בלבד בקריירה שלו.
וייד היה חבר בסגל הנבחרת הלאומית לראשונה כחלק ממשלחת ארצות הברית לאולימפיאדת אתונה.
הוא זכה עם הנבחרת במדליית הארד, בטורניר שהיה נחשב לכישלון במונחי הנבחרת האמריקאית.
וייד רשם בטורניר 7.3 נקודות ו-2.3 אסיסטים למשחק.
לקראת טורניר אליפות העולם בכדורסל שנערכה ביפן ב-2006 נרשם וייד כקפטן הנבחרת במשותף עם לברון ג'יימס וכרמלו אנתוני.
הנבחרת העפילה עד לחצי גמר הטורניר, בו הפסידה לנבחרת יוון בתוצאה 95–101. למרות ההפסד בחצי הגמר, הצליחה הנבחרת לזכות במדליית ארד כשניצחה את נבחרת ארגנטינה האלופה האולימפית של אולימפיאדת אתונה.
בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת בייג'ינג 2008 זכתה הנבחרת האמריקאית במדליית הזהב וסיימה את הטורניר ללא הפסדים.
בגמר הטורניר ניצחה הנבחרת את נבחרת ספרד, אלופת העולם מ-2006 בתוצאה 118:107, כשווייד קולע 27 נקודות בגמר, ו-16.0 נקודות ב-18 דקות למשחק בטורניר, והוליך את נבחרתו לזכייה בטורניר.
וייד משחק בדרך כלל בעמדת הקלע, אך מסוגל לשחק גם כרכז.
הוא מיצב את עצמו כשחקן התקפה מצוין אשר קשה לשמור עליו, ופעמים רבות קולע אף על פי שנעשית עליו עבירה.
וייד ידוע ביכולותיו האתלטיות המרשימות ובקליעתו המעולה מחצי מרחק.
על אף קליעת הנקודות הרבות, וייד נודע כשחקן לא אנוכי ומוסר בממוצע 6.2 אסיסטים למשחק בקריירה.
לאחר שנבחר למצטיין של משחק האולסטאר לשנת 2010, צבר מוניטין של מהמובילים בליגה.
וייד נודע כשחקן הגנה מעולה ונחשב לחוסם הטוב ביותר ששיחק בעמדת הקלע.
וייד נישא לחברתו מהתיכון אך השניים התגרשו ב-2007. הוא אב לשני ילדים מאשתו הראשונה.
בשנת 2008 הוא החל מערכת יחסים עם גבריאל יוניון.
השניים נפרדו לתקופה במהלך 2013, ובאותה תקופה נולד לו ילד שלישי מחברתו, אז'ה מטוייר.
וייד ויוניון נישאו בשנת 2014, ובשנת 2018 נולדה להם בת משותפת.
בנוסף, לווייד משמורת על אחיינו.
וייד הוא נוצרי אדוק ובחר לשחק עם הספרה 3 בשל השילוש הקדוש.
וייד נוהג להפריש מעשר ממשכורתו לטובת כנסייה בעיר הולדתו, שיקגו.
בפברואר 2020 בתוכנית הטלוויזיה של אלן דג'נרס סיפר וייד כי מי שנולד כבנו זאין היא כיום בת המזוהה בשם זאיה.
וייד אמר: "אנחנו רוצים לתת לילד שלנו את ההזדמנות הטובה ביותר להיות כפי שהוא מרגיש.
תפקידנו הוא להקשיב ולתת לילדים שלנו את המידע הטוב ביותר, בכל שאלה שעולה להם בראש, לעזור לכם ולכוון אותם וכמובן את התמיכה הרחבה ביותר.
וזה ממש לא משתנה עם מה שנודע לנו כעת".
הוא נבחר על ידי מגזין "פיפל" בשנת 2005 כאחד מ-50 האנשים היפים ביותר, ובשנת 2006 נבחר על ידי המגזין GQ כמתלבש הטוב ביותר ב-NBA.
פרסומו והצלחתו הובילו את וייד לפרסם שורה של מוצרים ביניהם גייטורייד, לינקולן, T-Mobile (עם השחקן העבר צ'ארלס בארקלי) ו-Topps.
בנוסף, חברת קונברס פיתחה דגם נעליים על שמו שנקרא The Wade.
במהלך עונת החליף וייד את חברת הנעליים אותה הוא ייצג, ועבר לפרסם את המותג נייקי, אותו פרסם גם גיבור ילדותו, מייקל ג'ורדן.
וייד סיפר כי המעבר בין החברות נעשה ברוח טובה ואמר:"כשהגעתי ל-NBA, לא הייתה לי חשיפה גדולה.
קונברס נתנו לי את ההזדמנות להוביל מותג, ואני מודה להם על שש שנים ארוכות וטובות.".
וייד נודע בנדבנותו ובמעורבותו בארגונים שונים.
בשנת 2003 הוא הקים את "הקרן העולמית על שם דוויין וייד" המעניקה תמיכה לארגונים חברתיים המקדמים חינוך, בריאות וכישורים חברתיים בקרב ילדים הנמצאים בסיכון.
בשנת 2008 רכש וייד לאימו, אשר הייתה מכורה לסמים בעברה, כנסייה.
ב-24 בדצמבר 2008 רכש וייד בית חדש לאישה שאחיינה שרף בתאונה את ביתה הקודם, ואף קנה למשפחתה בגדים, ריהוט ומתנות לחג.
בספטמבר 2009 תרם וייד 25,000 דולר על מנת למנוע את סגירת הספרייה העירונית ברובינס, הפרבר בו גדל, ובינואר 2010 הקים עם חברו לקבוצה לשעבר, אלונזו מורנינג, קרן לגיוס כספים לעזרה לתושבי האי האיטי לאחר שנפגעו מרעידת אדמה קשה שגרמה לנזקים רבים באי.
בשלושת הימים הראשונים להקמת הקרן, גייסו וייד ומורנינג מעל ל-800,000 דולר.
מדליית ארד באליפות העולם עם נבחרת ארצות הברית: 2006
חבר היכל התהילה של הכדורסל משנת 2023
קבוצת השנה ה-75 של ה-NBA
MVP של סדרת הגמר ב-NBA: 2006
MVP של משחק האולסטאר: 2010
רשימת 100 האנשים המשפיעים השנתית של מגזין טיים, טיים 100: 2020
דוויירה (מלטית Dwejra) הוא מפרץ ורצועת חוף באורך של כקילומטר וחצי סמוך לכפר סן לורנץ (San Lawrenz) במערבו של האי גוזו במלטה, המצטיינים בעושר נופי וייחוד גאוגרפי.
רצועת החוף נמתחת מקצהו הדרומי של מפרץ דוויירה שבמרכזו סלע הפטריות ועד לנקודת דוויירה והים הפנימי כקילומטר וחצי מצפון לשם.
המפרץ העגול של דוויירה, שקוטרו 400 מטר לערך, היה נקרה שהתמוטטה והוצפה במי ים.
בפתחו של המפרץ המוקף מצוקים אנכיים, ניצב סלע קטן אשר זכה לשם "סלע הפטריות" (Fungus Rock), ובמלטזית "סלע הגנרל" (Il-Ġebla tal-Ġeneral).
הסלע עשוי אבן גיר ונישא לגובה של 60 מטר.
אבירי ""מסדר יוחנן הקדוש של בית החולים בירושלים" (ההוספיטלרים) ממלטה נהגו לאסוף בסלע זן של צמח בצורת אלה בצבע חום אדמדם המגיע לגובה של עד כ-20 ס"מ ואשר גדל על המשטח השטוח שבראשו.
הצמח, טופל אדום (Cynomorium coccineus) ממשפחת הטופליים, גדל בקרקעות מלוחות ופורח בין החודשים אפריל עד יולי.
לטופל האדום אין עלים, ומשום כך סברו האבירים בטעות כי מדובר בפטריה, ושמו של הצמח במלטזית הוא שורש הגנרל (Għerq tal-Ġeneral).
הטופל האדום נפוץ בחופי הים התיכון של אפריקה ובישראל, אך אינו גדל באירופה.
האבירים האמינו כי לתמצית שהופקה מהצמח היו איכויות רפואיות שכללו עצירת שטפי דם פתוחים ומניעת זיהומים בפצעים פתוחים.
הצמח היה מוכר לערבים אשר כינוהו "האוצר שבתרופות", וכשאחד הגנרלים מבין האבירים גילה שהוא גדל על הסלע, נמתח חבל באורך של 50 מטר ועליו סל מגוזו אל הסלע והצמח הובא ממנו בדרך זו.
לפי גרסה אחרת קרוי הסלע על שמו של גנרל איטלקי אשר נפל אל מותו סמוך למקום.
בחופו הצפוני של המפרץ נבנה מגדל עוורה (Qawra) כדי לשמור על הסלע.
הטופל האדום היה כה יקר ערך עד שהאבירים העניקו אותו כמתנה לנכבדים שבקרו במלטה, ומנהיג האבירים, הגראנד מאסטר, קבע ב-1746 כי הסלע מחוץ לתחום ועונשים כבדים הוטלו על מפירי ההוראה.
כיום סלע הפטריות הוא שמורת טבע.
מצפון למפרץ דוויירה היה חלון סלע גדול שזכה לכינוי "חלון התכלת" (Azur Window או Zerka Tor - "השער הכחול" ו-It-Tieqa - "החלון" במלטזית).
משני צידי החלון עמודים בקוטר של 40 מטר התומכים בקורה שאורכה 100 מטר.
גובה החלון הכחול 20 מטר, והסלעים סביבו עשירים במאובנים, עדות לכך שגוזו הייתה מכוסה בעבר הרחוק בים.
למרגלותיו נמצא "החור הכחול", מעין "בור" בסלע הגיר שקוטרו עשרה מטר ועומקו 25 מטר.
החור הכחול מחובר אל הים הפתוח בקשת טבעית תת-ימית בעומק של שמונה מטר, והוא היה למוקד עלייה לרגל בקרב צוללים.
אתר נוסף הנמצא מול חלון התכלת הוא אי התנינים שזכה לשמו בשל כך שצורתו מזכירה ראש תנין.
סמוך לחלון התכלת נבנתה ב-1963 קפלה קטנה המוקדשת לחנה, אם מריה הקדושה.
הקפלה נבנתה במקום בו עמדה כנסייה קודמת.
ב־8 במרץ 2017 קרסה תקרתו של חלון התכלת והעמוד המרוחק נותק מהאי.
כ-200 מטר מחלון התכלת לכיוון מרכזו של גוזו נמצא "הים הפנימי" (The Inland Sea המכונה לעיתים במלטזית בכינוי Qawra - "עוורה").
הים הפנימי הוא לגונה של מי ים המחוברת אל הים התיכון דרך קשת טבעית שצורתה כקשת גותית והמובילה אל הים הפתוח דרך נקבה באורך של 100 מטר.
במזג אוויר בהיר ניתן לשוט דרך הנקבה בסירות דיג קטנות.
הים הפנימי נוצר כאשר שני חללים התהוו באבן הגיר, ולאחר שתקרתם קרסה.
עומקו המרבי של הים הפנימי מגיע ל-35 מטר וגם הוא פופולרי בקרב צוללים.
בנוף עשיר הים הפנימי בדגה, והמקומיים מנצלים דבר זה.
דווייט אברסלי יורק (נולד ב-3 בנובמבר 1971 בטרינידד וטובגו) הוא כדורגלן עבר טרינידדי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן כדורגל.
מאמן את נבחרת טרינידד וטובגו.
יורק החל את הקריירה שלו בשנת 1989 באסטון וילה, שם שיחק ברוב הקריירה שלו, עד שנת 1998. משם הוא עבר למנצ'סטר יונייטד והיה שותף לעונת הטרבל שלה.
באותה העונה כבש 18 שערי ליגה וסיים כמלך שערי הפריימר ליג בצוותא עם ג'ימי פלויד האסלביינק ומייקל אואן.
במנצ'סטר הוא קיבל את הכינוי "הנסיך הטרינידדי".
ב-2002 עבר יורק לבלקברן רוברס וב-2004 עבר לברמינגהאם סיטי שם שיחק עד שנת 2005. בעונת 2005/2006 הצטרף לסידני מליגת העל האוסטרלית אך בתום עונה אחת בלבד שב לליגה האנגלית כשחתם בסנדרלנד, שבמדיה שיחק בשנותיו האחרונות בקריירה.
לאחר ששוחרר מהקבוצה ב-2009 והפך לשחקן חופשי החליט יורק לפרוש מכדורגל בגיל 37.
יורק שיחק בנבחרת טרינידד וטובגו החל משנת 1989. הוא העפיל עם נבחרתו לראשונה בתולדותיה למונדיאל 2006, שם היא הודחה בשלב הבתים.
ב-1 ביולי 2022 מונה למאמן מקארתור מליגת העל האוסטרלית.
בחודש ינואר 2023 עזב את תפקידו.
ב-1 בנובמבר 2024 מונה למאמן נבחרת טרינידד וטובגו.
דוויין דאגלס ג'ונסון , הידוע גם בשם הבמה שלו דֶה רוֹק , הוא שחקן קולנוע ומתאבק עבר אמריקאי-קנדי.
נחשב לאחד מגדולי המתאבקים המקצועיים בכל הזמנים.
התפרסם כאשר גילם דמות במסגרת ארגון ההיאבקות WWE.
דמותו, "The Rock" (הסלע), זכתה להצלחה כה רבה עד שכאשר החליט לעבור להוליווד, שמר ג'ונסון בתחילה על שם זה כשם במה.
הוא נחשב לאחד המתאבקים המצליחים שידע הארגון וזכה ב-8 אליפויות של ה-WWE.
לאחר קריירת ההיאבקות פיתח קריירה מצליחה כשחקן קולנוע וטלוויזיה.
ג'ונסון נולד בהייוורד שבקליפורניה, ארצות הברית.
אביו הוא המתאבק רוקי ג'ונסון, ממוצא אפרו-קנדי, ואמו, אטה מאיביה היא בת לשושלת של צ'יפים מסמואה.
במהלך ילדותו נדדה משפחתו ברחבי ארצות הברית, כולל הוואי, עקב עבודתו של אביו, והוא אף התגורר עם משפחת אמו בניו זילנד.
בנוסף לאזרחותו האמריקאית, ג'ונסון ירש גם אזרחות קנדית בזכות אביו.
ג'ונסון הוא הדור השלישי במשפחתו כמתאבק.
במהלך לימודיו בתיכון קיבל מספר הצעות למלגות ספורט ממספר אוניברסיטאות מובילות בתחום הפוטבול בארצות הברית ולבסוף בחר באוניברסיטת מיאמי.
על אף שבמסגרת זו זכה ג'ונסון יחד עם חבריו לקבוצה באליפות, עם סיום הקולג' לא מצא קבוצה מה-NFL, ליגת הפוטבול המקצוענית, שתסכים לקבל אותו.
הוא חתם על חוזה עם קבוצת קלגרי סטמפדירס מליגת ה-CFL הקנדית, היה חבר בסגל קבוצת האימונים ושוחרר לפני תום העונה מבלי ששותף באף משחק.
ב-1995 סיים לימודי תואר ראשון בקרימינולוגיה ובפיזיולוגיה באוניברסיטת מיאמי.
בשנת 1995, בעזרתו של פאט פאטרסון, החל ג'ונסון למשוך את עיניהם של אנשי ליגת ה-WWF (לימים ה-WWE) בעודו מופיע בארגונים קטנים יותר.
כאשר התקבל לבסוף לארגון הבכיר דמותו של ג'ונסון נקראה "רוקי מאיביה", אנגרמה משמותיהם של אביו וסביו.
הזיקה להיסטוריה המשפחתית נכנסה אף לתסריט הפתלתל של הארגון והוא "גילם" את אשר היה - נצר דור שלישי לשושלת מתאבקים.
דמות זו של ג'ונסון זכתה במהירות לפופולריות כיריבה לאחת הדמויות הוותיקות יותר באותה העת - סטיב אוסטין.
התסריט ניפק לג'ונסון תואר ראשון, האלוף הבין-יבשתי, שלושה חודשים בלבד לאחר בכורתו.
דמותו זכתה לכינויי גנאי עקב התחרות שהתסריט הציב בינה לבין אוסטין.
ב-1997 חל מהפך - התסריט ציוות את ג'ונסון לקבוצת דמויות בשם "Nation of Domination" (משחק מילים מאנגלית: "אומת השליטה") ודמותו עברה שינוי דרסטי, גם בשמה, והפכה ל"דה רוק".
דמות זו אופיינה כבריון כריזמטי אשר לעיתים אף הגיב לקריאות הקהל בבוז משלו.
גם בדמותו החדשה המשיך ג'ונסון בקו העלילה נגד דמותו של אוסטין, אך אט-אט צבר פופולריות הולכת וגוברת.
לבסוף ב-1998 דמותו הייתה לצעירה ביותר לה אפשר התסריט לזכות באליפות ה-WWE.
בפיתולי התסריט הספיק הרוק לאבד את האליפות ולזכות בו שוב מספר פעמים במסגרת הקרבות המבוימים שזימן לו התסריט.
דמותו הפכה לקבועה במופעי ההיאבקות המרכזיים, בהם רסלמניה.
במופע רסלמניה של שנת 2012 התמודד דה רוק נגד ג'ון סינה, בקרב המרכזי של האירוע שהתקיים במיאמי עיר מגוריו.
ג'ונסון חזר ל-WWE ב-6 באוקטובר 2014 וקטע את רוסב ולנה, אחרי כמה דקות שהוא נכנס לזירה הוא התחיל לרדת עליהם, ובסוף הכה את רוסב והעיף אותו מהזירה ונישק את לנה.
דה רוק חזר ברויאל ראמבל ותקף את קיין וביג שואו לאחר שניסו להפיל את רומן ריינס מהרויאל ראמבל.
כמו כן אמר, שאם הוא יחזור ל-WWE הוא ירצה להתאבק לפחות עוד קרב אחד נגד ברוק לסנר, ג'ון סינה, סטון קולד סטיב אוסטין ושון מייקלס (דה רוק אף פעם לא התאבק נגד שון מייקלס).
לנוכח הצלחתו הגדולה בעולם ההיאבקות המקצועית ניסה ג'ונסון להמירה לאולמות הקולנוע.
לצורך כך שמר על שם הבמה שלו מה-WWE.
בשנת 2001, הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "המומיה חוזרת" תחת הכינוי "דה רוק".
בסרט דמותו שולבה בהנפשה ממוחשבת עם זו של עקרב ענק, כמעין מפלצת פרעונית המבקשת להרוג את אלו אשר פלשו לקברה.
הדמות השולית וחסרת האפיון זכתה לסרט ספין אוף, "מלך העקרבים", שהפך לשובר קופות וסרטו הבולט ביותר, שעסק בדמותו הבדיונית כמלך-לוחם במצרים העתיקה.
בשנת 2004, שיחק את דמותו של כריס בסרט "בראש מורם" לצד ג'וני נוקסוויל וב-2005, הוא השתתף בתפקידים קטנים יותר ובסרטים מצליחים פחות, כמו "המרדף", "בי קול" ו"דום".
ב-2006, הוא כיכב בסרט "כנופיה במגרש", וב-2007, הוא שיחק בסרטים "עלילות סאות'לנד" ו"תוכנית משחק" בתור שחקן פוטבול מוצלח שגילה בפתאומיות שיש לו ילדה בת 8. עם הזמן החל לזנוח את הכינוי "דה רוק" והחל להשתמש בשמו האמיתי, לעיתים תוך שילוב בין השניים (דוויין "דה רוק" ג'ונסון).
בשנת 2008, שיחק בסרט "שחק אותה סמארט" לצידו של סטיב קארל.
ב-2009, הופיע בסרט "המרוץ להר המכשפות" ודיבב את דמותו של קפטן צ'ארלס בסרט "פלאנט 51".
בשנת 2010, שיחק בתפקיד הראשי בקומדיה פיית השיניים.
בנוסף באותה שנה שיחק בסרטים "החבר'ה האחרים", "מהיר יותר", "למה התחתנתי גם?" ו"רק לא את".
ב-2011 כיכב ג'ונסון בסרט מהיר ועצבני 5, הכותר החמישי בסדרת הסרטים "מהיר ועצבני".
הסרט זכה להצלחה גדולה בכל רחבי העולם וגרף מעל ל-86 מיליון דולר בשבוע הבכורה.
בהפקת הסרט היו מרוצים מתפקודו של ג'ונסון והחתימו אותו על השתתפות בסרט ההמשך, השישי במספר, שגם הוא זכה להצלחה רבה.
בשנת 2012 ג'ונסון כיכב בסרט "מסע אל האי המסתורי".
בשנת 2013 שיחק ג'ונסון בתפקיד קטן בסרט הקומדיה "רק לא את".
בנוסף לכך שיחק בסרט "רווח וכאב" בשנת 2013 וכאמור בסרט השישי בסדרת "מהיר ועצבני".
הפעם, לעומת הסרט הקודם, קיבל זמן מסך גדול יותר.
כמו כן שיחק בתפקיד הראשי בסרט "ג'י איי ג'ו: סוגרים חשבון".
ב-2014 יצא לאקרנים הסרט הרקולס בבימויו של ברט ראטנר, בו מגלם ג'ונסון את הגיבור המיתולוגי הרקולס.
ב-2015 שיחק בסרט השביעי בסדרת סרטי "מהיר ועצבני" ובנוסף שיחק בסרט "סן אנדראס".
בשנים 2015–2019 כיכב בסדרה "בולרז", דרמת ספורט מבית HBO.
ב-2016 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "סוכן וחצי".
ב-2016 יצא לאקרנים סרט האנימציה "מואנה" שבו דיבב ג'ונסון את דמותו של האל למחצה, מאווי.
ב-2017 שיחק בסרט "משמר המפרץ" המבוסס על סדרה בעלת שם זהה, וכן בסרטים "מהיר ועצבני 8" ו"ג'ומנג'י: שורדים בג'ונגל".
ב-2018 יצאו לאקרנים הסרטים "פרא" ו"גורד שחקים" בכיכובו.
ב-2019 גילם את דמותו של לוק הובס בסרט "מהיר ועצבני: הובס ושואו".
בנוסף, הפיק את הסרט "ג'ומנג'י: השלב הבא" וכיכב בו.
ב-2021 גילם את דמותו של פרנק בסרט "קרוז בג'ונגל".
ב-12 בנובמבר של אותה שנה יצא הסרט "הודעה אדומה" בו גילם את הסוכן ג'ון הארטלי.
ב-2022 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "בלאק אדם", בו גילם את האנטי-גיבור, אדם השחור.
במאי 2025 פורסם שג'ונסון ישתתף בסרט מותחן פסיכולוגי בשם Breakthrough ויגלם את דמות הגורו.
באותו החודש דווח גם כי ג'ונסון ישתתף גם ב-Ripped, עיבוד לסיפור קצר של ג'ו בלאריני, בהפקת אולפני המאה ה-20.
שנהשםדמותהערותסרטים2001המומיה 2מתאיוס / מלך העקרביםLongshotשודדהופעת קמע2002מלך העקרביםמתאיוס / מלך העקרבים2003המרדףבק2004בראש מורםכריס ווהן ג'וניור2005בי קולאליוט וילהלםדוםסמל אשר "סרג'" מהונין2006עלילות סאות'לנדבוקסר סנטארוס / ג'ריקו קייןכנופיה במגרששון פורטר2007תוכנית משחקג'וזף "ג'ו" קינגמן2008שחק אותה סמארטסוכן 232009המירוץ להר המכשפותג'ק ברונופלאנט 51קפטן צ'ארלס טי.
בייקר / איש חללדיבוב2010פיית השינייםדרק תומפסון / פיית השינייםהחבר'ה האחריםהבלש כריסטופר דנסוןמהיר יותרג'יימס "ג'ימי" קאלן / דרייבר2011מהיר ועצבני 5לוקאס "לוק" הובס2012מסע אל האי המסתוריהאנק פרסונס2013מלשיןג'ון מתיוסגם מפיקג'י איי ג'ו: סוגרים חשבוןמרווין אף.
Jimmy Fallon"2015–2019בולרזSpencer Strasmore47 פרקים; גם מפיק בפועל2017Lifelineפרק: "In 33 Days You'll Die"; גם מפיק בפועל2019–2020The Titan Gamesמנחה; גם יוצר ומפיק בפועל2021Behind the Attractionפרק: "Jungle Cruise"; גם מפיק בפועל2021–2023רוק הצעירמְסַפֵּר; גם יוצר ומפיק בפועל
ב-3 במאי 1997 נישא ג'ונסון לדני גרסיה, חברת נעוריו, ולהם בת אחת.
החל מ-2008, דני היא שותפתו העסקית של ג'ונסון ומנהלת ביחד איתו את חברת ההפקות שלהם וחברות נוספות.
ב-2008 החל לצאת עם לורן השיאן והם נישאו ב-2019. לזוג שתי בנות.
בשנת 2000, פרסם ג'ונסון אוטוביוגרפיה בשם "The Rock Says".
הספר הגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של המגזין הניו יורק טיימס למשך מספר שבועות.
ג'ונסון הוא חבר טוב של מושל קליפורניה לשעבר, ארנולד שוורצנגר, וחברו הטוב של השחקן קווין הארט.
בשנת 2006, הקים את "קרן דוויין ג'ונסון" המסייעת לילדים החולים במחלות סופניות.
באוקטובר 2007, הוא ואשתו לשעבר תרמו מיליון דולר לאוניברסיטת מיאמי לשיפוץ מתקני הפוטבול.
בעקבות טבח 7 באוקטובר 2023, העלה ג'ונסון פוסט תמיכה בישראל בו גינה בחריפות את מעשי הטבח שביצע ארגון הטרור חמאס.
למרות כל זאת, הסדרה "רוק הצעיר" שבה הוא משחק תפקיד ראשי בתור עצמו, מסתובבת סביב העלילה שלו רץ לנשיאות ארצות הברית.
דוויין אנתוני צ'יימברס (Dwain Anthony Chambers; נולד ב-5 באפריל 1978 בלונדון) הוא אתלט בריטי סגן אלוף העולם (סביליה 1999) ואלוף אירופה (גטבורג 2006) המתחרה בריצות קצרות.
צ'יימברס, המתחרה במרוצים ל-100 מטרים, זכה להישג משמעותי ראשון כבר בגיל 17, כאשר זכה במדליית הזהב באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 20, שנערכה בהונגריה ב-1995. שנתיים מאוחר יותר קבע בטורניר דומה את שיא העולם עד גיל 20 (10.06 שניות).
לשיאו הגיע באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה ב-1999, בה זכה במדליית הארד, כשקבע את שיאו האישי - 9.97 שניות.
על אף תחילתה המבטיחה של הקריירה שלו, בשנים הבאות לא הצליח צ'יימברס לשחזר את הצלחותיו, וגם מעבר לסן פרנסיסקו לשם אימונים עם מאמן חדש לא הועיל.
רק בשנת 2002 שב צ'יימברס לקדמת הבמה, כאשר זכה במדליית הזהב באליפות אירופה שנערכה במינכן, והיה שותף לזכייתה של נבחרת השליחים של בריטניה במרוץ השליחים ל-100X4 מ'.
באליפות העולם שנערכה בסטאד דה פראנס ב-2003 שוב הגיע צ'יימברס להישגים מרשימים.
במרוץ למאה מטרים הגיע רביעי בזמן של 10.08 שניות, כאשר האצנים שסיימו במקומות השני והשלישי, דארל בראון ודארן קמפבל הגיעו פחות ממאית השנייה לפניו.
המנצח, קים קולינס, הגיע בזמן של 10.07 שניות.
עם זאת, תוך זמן קצר התברר כי צ'יימברס הגיע להישגים אלה באמצעים אסורים.
הוא נכשל בבדיקת סמים, ובהמשך החקירה התברר כי נטל סטרואידים אנאבוליים.
לאחר שימוע שנערך לו בראשית 2004 השעתה אותו התאחדות האתלטיקה הבריטית לתקופה של שנתיים (שתחילתה במועד בו נתפס, באוגוסט 2003).
בנוסף, נקבע כי לא יוכל להשתתף במשחקים האולימפיים עד סוף ימיו.
עקב הודאתו כי השתמש בסטרואידים מאז 2002, נלקחו ממנו כל המדליות בהן זכה מאז, והמדליות שהוענקו לנבחרת בריטניה במרוצי השליחים נשללו ממנה אף הן.
עוד לפני השעייתו, שקל צ'יימברס להמיר את הריצה בפוטבול.
לאחר שהושעה ניהל מגעים עם קבוצת סן פרנסיסקו 49', אך מהלך זה לא יצא אל הפועל.
בשנת 2006 החליט צ'יימברס לשוב להתאמן.
התאחדות האתלטיקה הבינלאומית דרשה ממנו, כתנאי לכך שישתתף בתחרויותיה, כי ישיב את הכסף בו זכה בטורנירים שארגנה (על פי ההערכות - כ-180 אלף ליש"ט).
הוא השתתף במספר תחרויות, לרבות אליפות אירופה שנערכה בגטבורג.
אף שלא הצליח להגיע להישגים גבוהים, היה שותף לזכייתה של נבחרת השליחים של בריטניה במרוץ ל-4X100 מ' בטורניר זה.
עמיתו לנבחרת, דארן קמפבל, סירב להשתתף בהקפת הניצחון, כמחאה על עצם השתתפותו של צ'יימברס, שהביא לאובדן המדליות של נבחרת בריטניה בעבר.
לאחר אליפות אירופה שב צ'יימברס לנסות את מזלו בפוטבול.
הוא יצא למחנה אימונים בפלורידה מטעם ליגת NFL Europa, ליגת פוטבול אירופית בחסות ליגת ה-NFL האמריקאית.
הוא עתיד היה להצטרף לקבוצת המבורג סי דוולס.
במאי 2007 התראיין לרשת ה-BBC, ונשאל בין היתר לגבי הימצאותם של סמים בספורט.
צ'יימברס השיב כי תמיד יהיו ספורטאים שישתמשו בסמים, וציין כי "המדע תמיד מתקדם מהר יותר מהבוחנים.
יש אנשים שלוקחים סיכונים ויש כאלה שלא.
אני הייתי מוכן לקחת את הסיכון.
הראיון עורר תגובות סוערות וגינויים.
יום למחרת הראיון הודיעה הנהלת NFL Europa כי עקב ההיסטוריה שלו צ'יימברס, הוא יזומן לבדיקת סמים מטעמה.
יומיים אחר כך דווח כי צ'יימברס שבר את כף רגלו, וכי לא ישוב להתאמן עוד במהלך העונה.
ללא כל קשר, הודיעה הנהלת ה-NFL על סגירתה של הליגה בסוף יוני, כך שבסופו של דבר לא השתתף צ'יימברס במסגרת זו.
בראשית 2008 שוב הודיע צ'יימברס על כוונתו לשוב ולהשתתף בתחרויות אתלטיקה.
בתחרויות שנערכו בשפילד ובבירמינגהאם הוא השיג את הקריטריון שאפשר לו להשתתף באליפות העולם באתלטיקה באולמות סגורים בוולנסיה במרץ אותה שנה (במרוץ ל-60 מ').
השתתפותו בתחרות זו עוררה מחלוקת בעולם הספורט.
ספורטאים כסבסטיאן קו, קולין ג'קסון ודארן קמפבל גינו את החלטת התאחדות האתלטיקה הבריטית לאפשר את השתתפותו, ואילו ספורטאים אחרים כקים קולינס וטייסון גיי הודיעו על תמיכתם בו.
ההתאחדות עצמה הודיעה כי מאחר שהקריטריונים נקבעו מראש, אין היא יכולה לשנותם בשלב זה.
בהודעתה הודגש כי לו הייתה יכולה, הייתה ההתאחדות שוללת מצ'יימברס את האפשרות להשתתף, משום שהדבר מהווה מסר שלילי לספורטאים צעירים.
צ'יימברס זכה במדליית הכסף באליפות זו.
בהמשך השנה חלה תפנית נוספת בקריירה שלו, כשהצטרף לקבוצת הרוגבי האנגלית קאסלפורד טייגרס.
הוא התאמן עם הקבוצה מספר שבועות, אך בסופו של דבר הודיעה ההנהלה כי לא ייקלט בשורותיה.
צ'יימברס לא ויתר על שאיפותיו בתחום האתלטיקה, ובמאי 2008 הגיש עתירה לבית המשפט העליון של אנגליה, בדרישה לאפשר לו להשתתף באולימפיאדת בייג'ינג.
במקביל האיץ את אימוניו במטרה לעמוד בקריטריונים שהציבה האגודה האולימפית הבריטית להשתתפות במשחקים.
עם זאת, מאמציו היו לשווא, שכן בית המשפט פסק כי העונש שהוטל עליו סביר, ואין לצרפו למשלחת הבריטית למשחקים.
צ'יימברס הודיע כי ימשיך להתאמן, כדי להוכיח שהוא יכול להגיע להישגים גבוהים גם בלי הסמים.
כמו כן, הצהיר על כוונתו לנסות ולהשתתף באולימפיאדת לונדון ב-2012, אף שיהיה אז בן 34. חילופי גברי בעמדות המאמנים של נבחרת האתלטיקה הבריטית אפשרו גם את שובו לנבחרת, אף שבאופן רשמי מוסדות הספורט במדינה עדיין עומדים על כך שלא ישתתף באולימפיאדת לונדון.
באליפות אירופה באולמות סגורים שנערכה בטורינו ב-2009, זכה צ'יימברס במדליית הזהב בריצת 60 מטר, ובשלב חצי הגמר אף שבר את השיא האירופי במרוץ זה (6.42 שניות, שיא האיטי ב-3 מאיות השנייה משיא העולם של מוריס גרין).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באותה שנה בברלין סיים במקום השישי בריצת 100 מטר, בתוצאה 10.00 שניות.
הוא ויתר על השתתפותו בריצת 200 מטר, בשל פציעה בשוק.
בשנת 2009 פרסם צ'יימברס ספר אוטוביוגרפי בשם "Race Against Me" ("מרוץ נגד עצמי").
צ'יימברס עורר סערה כאשר טען בספר כי כמחצית האתלטים במשלחת האמריקנית לאולימפיאדת בייג'ינג נטלו חומרים אסורים.
באליפות העולם באולמות סגורים שנערכה בדוחא ב-2010, זכה צ'יימברס במדליית הזהב בריצת 60 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בברצלונה באותה שנה סיים במקום החמישי בריצת 100 מטר.
המרוץ הוכרע רק בפוטו פיניש, לאחר שארבעה רצים, ובהם צ'יימברס, סיימו בזמן של 10.18 שניות, והם דורגו במקומות 2 עד 5.
באליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 העפיל צ'יימברס לשלב חצי הגמר בריצת 100 מטר מהמקום התשיעי, אך בחצי הגמר עצמו נפסל עקב זינוק מוקדם, והודח.
גם באולימפיאדת לונדון (2012) העפיל צ'יימברס לחצי הגמר.
הוא סיים במקום העשירי, בתוצאה 10.05 שניות, 3 מאיות השנייה לאט יותר מהתוצאה שהייתה מספיקה לו כדי להעפיל לשלב הגמר.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים צ'יימברס במקום עשירי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.05 שניות.
בריצת שליחים 4x100 מטר, הרביעייה הבריטית שקבעה את התוצאה השלישית בטיבה בשלב חצי הגמר נפסלה בשל החלפה לא חוקית.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 סיים צ'יימברס במקום 14 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.15 שניות ובריצת שליחים 4x100 מטר קבוצתו קבעה את התוצאה השלישית בטיבה בריצת הגמר, אך מאוחר יותר הרביעייה הבריטית נפסלה בשל החלפה לא חוקית.
דווין למאר האריס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע.
האריס נבחר במקום החמישי של דראפט ה-NBA 2004 על ידי וושינגטון ויזארדס, ומיד הועבר לדאלאס מאבריקס, יחד עם ג'רי סטקהאוס וכריסטיאן לייטנר, בתמורה לאנטואן ג'יימיסון.
בעונת הרוקי שלו קלע האריס 5.7 נקודות ומסר 2.2 אסיסטים בממוצע למשחק, ובעונתו השנייה בדאלאס השתפר וקלע 9.9 נקודות ומסר 3.2 אסיסטים בממוצע למשחק.
בעונה שלאחר מכן קלע 10.2 נקודות ומסר 3.7 אסיסטים.
בעונת הוא המשיך במגמת העלייה וקלע 14.4 נקודות ומסר 5.3 אסיסטים בממוצע למשחק, ואף נבחר לשמש כקפטן דאלאס יחד עם דירק נוביצקי.
ב-19 בפברואר 2008 הועבר האריס לניו ג'רזי נטס יחד עם קית' ואן הורן, טרנטון האסל, סאגנה ג'ופ, מוריס אייגר, 3 מיליון דולר ו-2 בחירות דראפט עתידיות, תמורת ג'ייסון קיד, מאליק אלן ואנתוני רייט.
במשחק הבכורה שלו בניו ג'רזי נגד מילווקי באקס הוא קלע 21 נקודות ומסר 5 אסיסטים.
בעונת נבחר האריס למשחק האולסטאר.
ב-23 בפברואר 2009, 0.2 שניות לסיום המשחק נגד פילדלפיה 76', הוא קלע סל מחצי מגרש שהביא לקבוצתו ניצחון 98–96.
ב-23 בפברואר הנטס שלחו את האריס ודריק פייבורס ליוטה ג'אז, בתמורה לדרן ויליאמס..
לקראת עונת הועבר האריס בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה למרווין ויליאמס.
ביולי 2013 חתם על חוזה לעונה אחת בדאלאס, וכשנה לאחר מכן חתם על חוזה ל-4 עונות נוספות בקבוצה.
בפברואר 2018 נשלח האריס לדנוור נאגטס כחלק מטרייד משולש במסגרתו נשלחו עמנואל מודיאיי לניו יורק ניקס, ודאג מקדרמוט למאבריקס.
בסיום עונת , לאחר 27 משחקים עם הנאגטס, חזר האריס לקדנציה שלישית בדאלאס מאבריקס, כשחתם בקבוצה על חוזה לעונה אחת.
דוויין מיטשל הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע.
מיטשל החל את דרכו באוניברסיטת אובורן ולאחר שנה עבר לאוניברסיטת לואיזיאנה בלפאייט ממנה יצא לאחר שנתיים וחתם בראסינג פריז הצרפתית שהייתה קבוצתו הראשונה בקריירת הבוגרים.
בראסינג קלע 11.1 נקודות והוריד 4.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
את העונה שלאחר מכן הוא פתח בליגת ה-NBDL בקבוצת איווה אנרג'י וב-31 משחקים במדיה קלע 20.3 נקודות, הוריד 6.3 ריבאונדים ומסר 3.1 אסיסטים בממוצע למשחק שתרמו לבחירתו לאולסטאר ה-NBDL.
בשלהי העונה עבר לבמברג הגרמנית, אותה עזב לאחר 11 משחקים.
בפגרת הקיץ של 2008, הרשים את הלוס אנג'לס לייקרס ואף זכה לחוזה, אך עם פתיחת העונה הועבר לקבוצת הפיתוח של המועדון הלוס אנג'לס די-פנדרס.
את העונה סיים עם ממוצעים טובים ביותר של 18.6 נקודות, 7 ריבאונדים, 4.3 אסיסטים ו-2 חטיפות למשחק כבמשחק השיא שלו נגד קולורדו 14' הוא קולע 43 נקודות ומוריד 12 ריבאונדים.
באוגוסט 2009 חתם מיטשל בהפועל חולון מליגת העל הישראלית.
אף על פי שהיה אחד השחקנים הבולטים בקבוצה, הוא ששוחרר ממנה באפריל 2010 בשל פציעה וניתוח ארתרוסקופיה שהיה עליו לעבור.
באוקטובר 2010 חזר לישראל וחתם בקבוצת מכבי ראשון לציון.
מיטשל הוביל את הקבוצה לפיינל פור, נבחר לחמישיית העונה של ליגת העל ולמלך החטיפות עם 2.6 למשחק.
לקראת עונת חתם בקבוצת עירוני אשקלון.
דווייט פיליפס הוא אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי ו-4 פעמים אלוף עולם בקפיצה לרוחק.
שיאו האישי בקפיצה לרוחק, 8.74 מטר, היא התוצאה החמישית בטיבה בכל הזמנים.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים פיליפס במקום השמיני בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.06 מטר.
בשלב המוקדמות הוא קפץ 8.13 מטר ועלה מהמקום השלישי.
באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 סיים פיליפס שוב במקום השמיני בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.92 מטר.
בשלב המוקדמות הוא קפץ 7.95 מטר ועלה שוב מהמקום השלישי.
באליפות העולם שנערכה בפריז בשנת 2003 זכה פיליפס במדליית זהב ראשונה בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.32 מטר לפני ג'יימס בקפורד מג'מייקה (8.28 מטר) ויאגו לאלמלה מספרד (8.22 מטר).
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה פיליפס במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.59 מטר (התוצאה הרביעית במשחקים האולימפיים אחרי התוצאות של בוב בימון ממקסיקו 1968 וקרל לואיס מסיאול 1988 וברצלונה 1992) לפני בן ארצו ג'ון מופיט (8.47 מטר) וחואן לינו מרטינז מספרד (8.32 מטר).
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 הגן פיליפס על תוארו וזכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.60 מטר, לפני איגנסיויס גייסה מגאנה (8.34 מטר) וטומי אווילה מפינלנד (8.25 מטר).
באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה פיליפס במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.30 מטר ולא הצליח לזכות בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב.
אירווינג סלדינו מפנמה זכה במדליית זהב (8.57 מטר) ואנדרו אווה מאיטליה זכה במדליית כסף (8.47 מטר).
במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים פיליפס במקום הרביעי בלבד וכך נמנעה ממנו השתתפות שלישית במשחקים האולימפיים (רק שלושה נציגים מכל מדינה יכולים להשתתף בכל מקצוע).
ב-7 ביוני 2009 קבע פיליפס את שיאו האישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.74 מטר.
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה אותה שנה הוא זכה בפעם השלישית במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.54 מטר, לפני גודפרי חוטסו מוקואנה מדרום אפריקה (8.47 מטר) ומיצ'ל ואט מאוסטרליה (8.37 מטר).
באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה פיליפס בפעם הרביעית במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.45 מטר, לפני מיצ'ל ואט מאוסטרליה מדרום אפריקה (8.33 מטר) ונגונידז'שה מקושה מזימבבואה (8.29 מטר).
מקצועתוצאהמקוםתאריךקפיצה לרוחק8.74 מטריוג'ין, אורגון, ארצות הברית7 ביוני 2009קפיצה לרוחק (אולם)8.29 מטרברמינגהאם, בריטניה15 במרץ 2003קפיצה משולשת16.41 מטרבויסי, איידהו, ארצות הברית5 ביוני 1999ריצת 50 מטר5.70 שניותלייוי, צרפת26 בפברואר 2005ריצת 60 מטר6.47 שניותמדריד, ספרד24 בפברואר 2005ריצת 100 מטר10.06 שניותאתונה, ג'ורג'יה, ארצות הברית9 במאי 2009ריצת 200 מטר20.68 שניותטמפה, אריזונה, ארצות הברית30 במרץ 2002
דווין (בבולגרית: Девин) היא עיירה ורשות מקומית במרכז דרומה של בולגריה, השלישית בגודלה במחוז סמוליאן, השוכנת על הרכס המרכזי של הרודופי, 220 קילומטרים דרומית מזרחית מהבירה סופיה ו-45 קילומטרים מבירת המחוז סמוליאן.
היישוב נוסד לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) במסגרת רפובליקת טאמאראש, שכללה אזור שיושב ברובו על ידי מוסלמים והנהגתו הכריזה על אוטונומיה, מתוך התנגדותה לסיכומי קונגרס ברלין ובראשם הקמת המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית.
חבל אוטונומי זה לא זכה להכרה על ידי המעצמות האירופיות.
בספטמבר 1885 הכריז באופן חד צדדי אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה, על איחוד בין רומליה המזרחית לנסיכות בולגריה וצבא הנסיכות השתלט על חבל טאמאראש.
כפועל יוצא מהאיחוד החד צדדי פרצה מלחמת בולגריה–סרביה (1885) ולאחריה הועבר היישוב לחזקת העות'מאנים מתוקף הסכם בוקרשט (1886).
באוקטובר 1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה כבשו הבולגרים את האזור ומאז נותר היישוב בחזקתם.
דווין ממוקמת באזור חקלאי והגידולים המרכזיים הם תפוחי אדמה ופטריות.
כמו כן מגדלים צאן ובקר לתעשיות החלב והבשר.
בשטח הרשות המקומית קיים מפעל לשיווק מים מינרליים תחת שם המותג דווין.
חלק נכבד מהתוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות.
באזור דווין מעיינות חמים ומרחצאות ספא המושכים אליהם תיירים.
העיירה ממוקמת על הרכס המרכזי של הרודופי, בגובה ממוצע שנע בין 684 ל-800 מטרים מעל פני הים.
תוואי הנהר דווינסקה עובר דרך העיירה.
בדווין שורר אקלים ממוזג והטמפרטורה השנתית הממוצעת נעה מ-4oc בחלקה העליון ועד 10oc בחלקה התחתון.
ערכי הקיצון המרביים נעים ממינוס 10oc בינואר ועד 30oc ביולי.
דווין סמית' הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד ולעיתים היה נע לעמדות הקלע והפאוור פורוורד.
סמית' שיחק בנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת וירג'יניה בליגת המכללות.
במשך שלוש השנים בהם היה באוניברסיטה, העמיד ממוצעים של 16.5 נקודות ו-6.1 ריבאונדים.
סמית' בחר שלא להירשם לדראפט ה-NBA של 2005 והתחיל את הקריירה המקצועית שלו במדי קבוצה מליגת ה-ACB, גיפוסקואה באסקט, בה שיחק שתי עונות.
לאחר מכן, סמית' עבר לקבוצה האיטלקית, אבלינו, הוביל אותה לזכייה בגביע האיטלקי וזכה גם בתואר ה-MVP של גמר הגביע.
באותה עונה סמית' הוביל את אבלינו גם לכרטיס היסטורי עבור המועדון ליורוליג.
באבלינו הוא סיים עם ממוצעים של 18.2 נקודות, 5.2 ריבאונדים ו-2.1 חטיפות למשחק.
בעונת 2008/09 עבר לקבוצת ליגת העל הטורקית, פנרבחצ'ה אולקר ובמדיה שיחק לראשונה ביורוליג ותרם 7.9 נקודות ו-3.4 ריבאונדים.
בקיץ שלאחר העונה חתם במדיה של פאנליניוס.
בעונת 2009/10 דווין סמית' עזר למועדון היווני פאנליניוס והצעיד אותו לפיינל פור של היורוקאפ ובחצי הגמר קלע 29 נקודות, אך קבוצתו הפסידה לוולנסיה של נבן ספאחיה, שזכתה בתואר.
במהלך אותה עונה, הצטיין סמית' במדי קבוצתו עם 14.6 נקודות ו-4.6 ריבאונדים במפעל האירופי.
בעונת 2010/11 סמית' היה הכוכב של בנטון טרוויזו האיטלקית, וגם אותה הוביל לפיינל פור של היורוקאפ עם ממוצעים של 15.8 נקודות (רביעי בליגה), 5 ריבאונדים ו-2 חטיפות (רביעי בליגה) למשחק.
משחק השיא שלו ביורוקאפ היה מול אלבה ברלין כשקלע 35 נקודות, כולל 7 שלשות, לקח 9 ריבאונדים והגיע למדד של 47 נקודות.
זהו שיא כל הזמנים למשחק בשלב ה"לאסט 16" של היורוקאפ.
באותה עונה וגם בעונה שלפניה נבחר סמית' לחמישיית העונה של היורוקאפ.
ב-23 ביוני 2011, חתם סמית' בקבוצת מכבי תל אביב, בחוזה המוערך בכ-900 אלף דולרים עבור שנתיים.
בקיץ 2012 מכבי מימשה את האופציה בחוזה של דווין סמית' לעונה נוספת.
בשנת 2013 נבחר סמית' ל-MVP של חודש מרץ ביורוליג.
בקיץ 2013 חתם סמית' לשנתיים נוספות במכבי תל אביב עבור 900 אלף דולר לעונה.
בעונת זכה סמית' עם מכבי תל אביב בגביע הליגה, בגביע המדינה, באליפות ישראל וביורוליג.
בעונת 2014/2015 היה סמית' לאחד השחקנים הבולטים ביותר במכבי.
הוא תרם 15.2 נקודות ו-6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-7 באפריל 2015 חתם לשלוש שנים נוספות במכבי תל אביב תמורת 3.7 מיליון דולר.
בעונת 2016/2017 סמית' לא נרשם לליגת העל הישראלית ושיחק רק ביורוליג.
בהמשך העונה החליטו במועדון לרשום אותו לליגה הישראלית והגביע בשל עזיבתם של סוני וימס ומאיק צירבס, וסמית' החזיר במשחק גמר מצוין בעיקר ברבע השלישי של המשחק והוביל את המועדון לגביע ה-8 ברציפות.
בתום העונה פרש מכדורסל בעקבות פציעות בברכיו.
ביוני 2018 הצטרף לצוות המקצועי של קבוצת ה-NBA פיניקס סאנס כאחראי על פיתוח שחקנים.
ליגת העל – עונה סדירה
דוויין ריד היא רשת של בתי מרקחת וחנויות נוחות בבעלות וולגרינס למכירת תרופות, קוסמטיקה, טואלטיקה, ובמידה מוגבלת גם מזון וכלי בית.
הרשת פועלת בעיקר בעיר ניו יורק (במטרופולין ניו יורק ובמחוזות נסאו, סאפוק, וסטצ'סטר, רוקלנד ובמחוז פיירפילד שבקונטיקט), בנוסף לניו ג'רזי שבארצות הברית.
בשנת 2012, מטה החברה עבר לוול סטריט 40 במנהטן תחתית, שם נמצאת חנות הדגל החדשה ביותר של החברה.
הרשת נוסדה בשנת 1960 על ידי שלושה אחים: אברהם, איליי וג'ק כהן.
בראשיתה כללה שלוש חנויות ומחסן שנמצא בין הרחובות דוויין וריד במנהטן תחתית.
בשנת 1992 מכרו האחים את הרשת לחברת ההשקעות ביין קפיטל תמורת 239 מיליון דולר.
בשנת 1997 מכרה ביין את רוב המניות לבנק ההשקעות דונלדסון, לופקין וג'נרט.
בפברואר 1998 גייסה החברה 102 מיליון דולר על ידי הנפקה ראשונה לציבור בבורסה לניירות ערך בניו יורק, והשתמשה במזומן לרכישת חנויות מרוק בוטן, Love's ו־Value Drug.
מאז שהמנכ"ל החדש של ביין, אנתוני קוטי נכנס לתפקידו, צמחה דוויין רייד מ-59 ל-249 חנויות, יותר מכל רשת בתי מרקחת אחרת בעיר.
ב-2004 נרכשו המניות על ידי קרן ההשקעות אוק היל קפיטל פרטנרס והחברה נמחקה מהמסחר בבורסה.
ב-9 באפריל 2010 נמכרה דוויין ריד לחברת וולגרינס תמורת 1.075 מיליארד דולר ומאז פעלה כחברת בת שלה.
העסקה כללה את משרדי החברה של דוויין ריד, 257 חנויות ושני מרכזי הפצה.
דווימה היה יישוב ערבי מוסלמי ששכן מערבית לחברון (כיום בחבל לכיש) וחרב במלחמת העצמאות.
על חורבותיו הוקם בשנת 1955 מושב אמציה.
במפקד האוכלוסין המנדטורי מ-1922 נמנו בכפר 2,441 תושבים, כולם מוסלמים.
במפקד האוכלוסין המנדטורי מ-1931 נמנו בכפר 2,688 תושבים ב-559 בתים.
בסקר הכפרים שנערך בשנת 1945, ההערכה הייתה שמספר התושבים היה 3,710 נפש.
שטח הכפר היה 60,585 דונם, כמחציתם מעובדים, מתוכם 21,191 דונם שימשו לגידול תבואה ו-1,206 דונם שימשו למטעים.
ב-29 באוקטובר 1948 כבש גדוד 89 שבחטיבה 8 את הכפר במסגרת מבצע יואב.
במהלך הקרב נהרגו כ-80–100 מתושבי הכפר.
הערבים טענו כי הכוח המשיך לירות גם כשנמלטו מזרחה, אולם חקירת האו"ם לא מצאה ראיות לטבח.
יומיים לאחר הכיבוש, מפקד החזית הדרומית יגאל אלון פנה למפקד החטיבה יצחק שדה בדרישה לבדוק את השמועות ולהעמיד לדין את האשמים.
בראשית 1949 הוקם בשטח הכפר משלט של צה"ל, שאויש לסירוגין על ידי כוחות חטיבת אלכסנדרוני וחטיבת הנגב.
בתחילת 2012 החלו עבודות בשטח הכפר להקמת היישוב כרמי קטיף לכ-70 משפחות ממפוני גוש קטיף.
במהלך עבודות העפר להקמת היישוב נחשפו בשטח מרכז הכפר הערבי בית בד, קולומבריום, מערה, וילה יהודית מתקופת הבית שני ומקוה.
דווייט אדווין סטונס הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר.
הוא בעל שתי מדליות ארד משתי אולימפיאדות (מינכן 1972 ומונטריאול 1976) ושיאן עולם בקפיצה לגובה.
לאחר שפרש מספורט תחרותי משמש סטונס כפרשן ספורט בטלוויזיה.
סטונס נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה סטונס במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.21 מטר, אחרי יורי טרמאק מברית המועצות (2.23 מטר) ושטפן יונגה ממזרח גרמניה (2.21 מטר).
חודשיים לפני המשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בפילדלפיה ב-5 ביוני 1976 שיפר סטונס את שיאו העולמי ב-1 ס"מ והעמידו על 2.31 מטר והוכיח שהוא מוכן לאולימפיאדה.
אלא שבאולימפיאדת מונטריאול (1976) הוא זכה רק במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.21 מטר, אחרי יאצק ושולה מפולין (2.25 מטר) וגרג ג'וי קנדה (2.23 מטר), לאחר שלא הצליח להתמודד עם תנאי מזג האוויר וירידת הגשם על המסלול.
ארבעה ימים לאחר תחרות הגמר במשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בפילדלפיה ב-4 באוגוסט הוא שיפר את שיאו העולמי בשלישית והעמידו על 2.32 מטר.
בתחרות גביע העולם של IAAF שנערכה בדיסלדורף, גרמניה 1977 זכה סטונס במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.27 מטר, אחרי רולף ביילשמידט ממזרח גרמניה (2.30 מטר) ולפני יאצק ושולה (2.24 מטר).
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיים סטונס במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר (כמו הזוכה במדליית הארד).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הוא סיים ראשון בתחרות הקפיצה לגובה בשיא אמריקאי חדש של 2.34 מטר.
במשחקים עצמם הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 2.31 מטר.
בסך הכל קבע סטונס 3 שיאי עולם חדשים בקפיצה לגובה.
בסך הכל זכה סטונס ב-6 תוארי אליפות ארצות הברית בקפיצה לגובה וב-3 תוארי אליפות ארצות הברית באולם בקפיצה לגובה.
בשנת 1998 נבחר סטונס להיכל התהילה של ארצות הברית באתלטיקה.
דֵוִין נוּנֶס הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, המכהן כמנכ"ל Trump Media & Technology Group.
כיהן כנציג מחוז 22 של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית וכיושב ראש ועדת המודיעין של בית הנבחרים.
הוא דור שלישי למהגרים פורטוגזים מהאיים האזוריים שהתיישבו באזור.
בנעוריו עבד במשק החלב המשפחתי.
לאחר שחסך כסף רכש משק חקלאי משלו בשותפות עם אחיו.
למד בקולג' קהילתי בויסאליה שבקליפורניה.
ב-1995 סיים תואר ראשון בכלכלה חקלאית מאוניברסיטת קאל פולי שבסן לואיס אוביספו וב-1996 סיים תואר שני בחקלאות בקאל פולי.
לאחר הלימודים נבחר לחבר הנאמנים של הקולג' בו למד.
בשנת 2000 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית למושב מחוז 20 בבית הנבחרים אך הפסיד.
ב-2001 מונה למנהל פיתוח הכפר במחלקת החקלאות של ארצות הברית.
בנובמבר 2002 זכה בבחירות למושב המחוז ה-21 של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית ברוב של 70.5%.
בעת השבעתו בינואר 2003 היה צעיר חברי בית הנבחרים.
מאז נבחר לתפקיד עוד שמונה פעמים, כשב-2012 שונה מספר המחוז ל-22. המחוז כולל את תושבי עמק סן חואקין ומאופיין במשקים חקלאיים.
משנת 2015 ועד תחילת 2019 כיהן כיו"ר ועדת המודיעין של בית הנבחרים.
לאחר היבחרו של דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית מונה נונס לחבר בצוות המעבר שלו לנשיאות.
בתחום ביטחון הפנים הוא תומך במדיניות הרחבת חוק הפטריוט והענקת כלים נוספים לסוכנויות המודיעין באיסוף מידע אלקטרוני ולוחמה בטרור.
בתחום מדיניות החוץ התנגד להוצאת הכוחות האמריקאים מאפגניסטן ומעיראק, תמך בהרחבת הסנקציות נגד סוריה ונגד איראן.
תחום עיקרי בו התעסק בתקופת כהונתו בבית הנבחרים היה משבר בצורת בקליפורניה שכלל מחסור במים.
הוא פעל להסרת רגולציה סביבתית שמנעה הזרמת מים לעמק סן חואקין המתייבש וטען כי הפגיעה העיקרית בסביבה ומשבר הבצורת נובעים מערים כגון לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו וסקרמנטו, ולא מן החקלאים.
נונס, כיושב ראש ועדת המודיעין של בית הנבחרים, ניהל את חקירת המעורבות הרוסית בבחירות 2016 וקשרים אפשריים עם קמפיין טראמפ, אך נאלץ לפסול את עצמו מניהול החקירה לטובת מייק קונאוויי באפריל 2017, עקב חקירה שנפתחה נגדו בידי ועידת האתיקה של הקונגרס בחשד לחשיפת מידע מסווג.
ב-4 בינואר 2021 העניק לו הנשיא טראמפ את מדליית החירות הנשיאותית.
בדצמבר 2021 הכריז נונס כי ב-31 בדצמבר אותה שנה יתפטר מתפקידו כחבר בית הנבחרים על מנת להיכנס לתפקיד כמנכ"ל "קבוצת המדיה והטכנולוגיה טראמפ".
ב-2022 התפטר מעבודתו בבית הנבחרים לקראת כניסתו לתפקיד מנכ"ל קבוצת המדיה החדשה של דונלד טראמפ, Trump Media & Technology Group.
נונס נשוי לאליזבת ואב לשלוש בנות.
דווין ארמני בוקר הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע, בקבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA ובנבחרת ארצות הברית.
בוקר נולד בגראנד רפידס שבמישיגן.
אביו מלווין בוקר היה כדורסלן ב-NBA ובקבוצות שונות באירופה.
בשנה השנייה של התיכון עבר בוקר ממישיגן למיסיסיפי.
הוא למד ושיחק בנבחרת התיכון בו שימש אביו כעוזר מאמן.
ב-2014 נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המרכז את כוכבי התיכונים ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2014 הוא בחר לשחק באוניברסיטת קנטקי, בה שיחק בין השאר לצד קארל-אנתוני טאונס, וילי קאולי-סטיין וטריי ליילס.
קנטקי דורגה ראשונה בתום העונה הסדירה והפסידה בפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בכדורסל לאוניברסיטת ויסקונסין.
בוקר שיחק כמחליף לאורך העונה, זכה בפרס השחקן השישי המצטיין ונבחר לחמישייה השנייה של ליגת ה-SEC.
הוא רשם במהלך העונה ממוצע של 10 נקודות למשחק.
בתום העונה בחר להעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
בוקר נבחר במקום ה-13 של דראפט ה-NBA 2015, על ידי פיניקס סאנס, וכחודשיים לאחר פתיחת העונה תפס מקום בחמישייה הפותחת של פיניקס.
בפברואר 2016 הוא נבחר להשתתף במשחק הכוכבים העולים.
את העונה סיים עם ממוצע של 13.8 למשחק, הרביעי מבין שחקני השנה הראשונה בליגה, ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
במהלך עונתו השנייה, ב-24 במרץ 2017, קלע 70 נקודות בהפסד קבוצתו לבוסטון סלטיקס.
בכך היה לשחקן הצעיר ביותר אי פעם שקולע 70 נקודות ומעלה במשחק, והשישי בתולדות ה-NBA.
את אותה עונה סיים כקלע המוביל של קבוצתו, עם ממוצע של 22.1 נקודות למשחק.
בעונת 2017/2018 החמיץ 28 משחקים בשל פציעות שונות, וב-54 המשחקים בהם שותף רשם ממוצעים של 24.9 נקודות ו-4.7 אסיסטים למשחק.
במהלך סוף-שבוע האולסטאר 2018 קבע בוקר שיא NBA של 28 נקודות בתחרות השלשות, שבה גם ניצח.
ביולי 2018 חתם על הארכת חוזה ל-5 עונות נוספות בפיניקס, החל מעונת , בסך כ-158 מיליון דולר.
ב-25 במרץ 2019 קלע 59 נקודות בהפסד קבוצתו מול יוטה ג'אז, ובשני המשחקים העוקבים קלע 50 נקודות (מול וושינגטון ויזארדס) ו-48 נקודות (מול ממפיס גריזליס), בהתאמה.
את עונת סיים בוקר כקלע השביעי בטיבו בליגה, עם 26.6 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 2019/2020 נבחר בוקר לראשונה למשחק האולסטאר של ה-NBA, במקומו של דמיאן לילארד שנפצע.
באותה עונה רשמו הסאנס את מאזן הניצחונות הטוב ביותר מאז הגעתו של בוקר, 34–39, אולם נותרו פעם נוספת מחוץ לפלייאוף ה-NBA.
בעונת 2020/2021 צירפה פיניקס סאנס את הרכז הוותיק כריס פול לקבוצה.
בוקר, בשילוב עם כריס פול הובילו את פיניקס למאזן השני בטיבו במערב, שניים רק ליוטה ג'אז.
במהלך פלייאוף הNBA של אותה השנה התמודדה הסאנס נגד הלוס אנג'לס לייקרס, דנבר נאגטס ולוס אנג'לס קליפרס, ועלתה לראשונה מזה 28 שנה לגמר ה-NBA, שם הפסידה למילווקי באקס בתוצאה 4-2. למרות ההפסד הציג בוקר יכולת אישית נהדרת במהלך הפלייאוף, מה שקיבע את מעמדו ככוכב על ב-NBA.
בוקר היה חבר בנבחרת ארצות הברית שזכתה במדליית הזהב באולימפיאדת טוקיו (2020) ובאולימפיאדת פריז (2024).
בוקר יצא עם דוגמנית העל קנדל ג'נר.
דוויין קייסי הוא מאמן כדורסל אמריקאי, המאמן את קבוצת דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA.
אימן בעבר את קבוצות מינסוטה טימברוולבס וטורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA.
קייסי נולד באינדיאנה ב-17 באפריל 1957. משפחתו עברה לגור במורגנפילד, קנטקי כשהיה בן שלוש.
למד בתיכון יוניון קאונטי שבמורגנפילד.
לאחר סיום לימודיו בתיכון, שם הצטיין בנבחרת הכדורסל, גויס לשחק בנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת קנטקי, וזכה איתה בטורניר אליפות המכללות בכדורסל של ה-NCAA בעונת /.
סיים את לימודיו בקנטקי עם תואר אקדמי במנהל עסקים ב-1979.