tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באלעד מגוון מייצג של אוכלוסייה חרדית טיפוסית - ספרדים בני עדות המזרח, לצד ליטאים וחסידים.
בעיר גם קהילה מגובשת של ציבור דתי-לאומי.
בולטות באלעד קהילות גדולות של חסידות חב"ד, חסידות ויז'ניץ (קהילה המונה כ-650 משפחות) וחסידות צאנז.
בנוסף, מתגוררים בעיר האדמורי"ם מבערגסאז, טמשוואר ונדבורנא אלעד.
רבני העיר הם הרב שלמה זלמן גרוסמן והרב מרדכי מלכה.
רב הקהילה הדתית-לאומית הוא הרב אברהם נחשון.
רבני העדה התימנית הם הרב ברוך עוקשי והרב שאול אחרק.
רבני העדה הבוכרית הם הרב הלל חיימוב והרב דוד אברהמי.
נכון לשנת 2023, אלעד היא העיר החמישית בצפיפותה מבין ערי ישראל, עם צפיפות של כ־14,200 נפש לקמ"ר.
מערכת התחבורה הציבורית בעיר יעילה, כשבנוסף למספר קווים עירוניים, ישנו שירות על בסיס יומי לבני ברק, פתח תקווה וערי גוש דן, ירושלים ומספר יעדים נוספים, וכן מספר קווי סוף שבוע.
החל מיוני 2023 את עיקר השירות מספקת חברת מטרופולין שהחליפה את קווים בהפעלת התחבורה הציבורית בעיר, חברת קווים זכתה במכרז להפעלת התחבורה בעיר יחד עם אשכול בקעת אונו ביולי 2015 והחליפה את אגד תעבורה ביוני 2016. ישנם עוד מספר קווים המופעלים על ידי מפעילים אחרים.
בשנת 2008 החליטה הוועדה לתשתיות לאומיות על פרויקט המסילה המזרחית ולשקם את תוואי המסילה המזרחית ההיסטורית מלוד לחדרה מזרח כמסילת גיבוי למסילת החוף בין חדרה לתל אביב ולרכבות משא, כחלק מתוכנית החומש של רכבת ישראל.
במסגרת הפרויקט, תוקם תחנת הרכבת אלעד ממערב לעיר, בסמוך למשולש העסקים המתוכנן.
בשנת 2019 החלו עבודות להקמת תחנת הרכבת אלעד.
פארק אלעד - הפארק המרכזי בעיר ע"ש דונלד ברמן.
גן חי אלעד - גן חיות קטן בתחומי פארק אלעד.
לונה פארק אלעד - לונה פארק שמותאם לציבור החרדי והדתי פעיל בעיקר בחופשות ובימי בין הזמנים.
הפארק הארכאולוגי - אתר ארכאולוגי של ישוב קדום שהתקיים מהתקופה ההלניסטית ועד תקופת המנדט הבריטי.
טיילת אלעד - טיילת שמקיפה את העיר, מתאימה להולכי רגל ולאופניים.
גן לאומי מאוזוליאום מזור - ובו מאוזוליאום רומי מן המאה ה-3, ממבני התקופה הבודדים שנשתמרו בשלמותם בארץ ישראל המערבית.
1995 – 2004 – צוריאל קריספל - ראש המועצה הממונה, וראש המועצה המקומית הנבחר הראשון
2004 – 2008 – צביקה כהן - ראש המועצה המקומית, וראש העיר הראשון
הסמל כולל את האלמנטים הבאים:
שם העיר המפיץ קרני תכלת - הצבע תכלת מסמל ממלכתיות
עץ אלה - עץ ארץ ישראלי טיפוסי המסמל יציבות, עוצמה וחוזק.
ספר פתוח - מסמל את אופייה הדתי של העיר
אלסקן מלמוט שייך למשפחת הכלביים, והוא זן של גזע ההאסקי (Husky), שכולל גם את ההאסקי הסיבירי וכלב גרינלנדי.
מקורו של האלסקן מלמוט באלסקה, והוא כלב עבודה ששימש במקור לגרירת מזחלות בשלג.
מבנה גופו, כמו של כל זני ההאסקי, מותאם לקור ולמזג אוויר קשה.
הגזע התפתח אצל האינואיטים משבט המלמוט שחיו באזור נהר הקוטציביו שבאלסקה, והגזע נקרא על שמם.
כלבים אלה ליוו את שבטי האינואיט והאינדיאנים באזור הארקטי, הם חיו איתם, שמרו עליהם מפני זאבים ודובי הקוטב, יצאו עמם לציד ולמרעה, וכל זאת עוד לפני בניית מזחלת הכלבים הראשונה.
השימוש בכלבים לגרירה התפתח עקב הצורך בסחיבת סירות האומיאק לאורך החוף, ולאחר מכן ככלי תחבורה יבשתי קבוע, אשר החליף את השימוש המסורתי באיילי הצפון.
החזקת כלבים באזור ארקטי זה היוותה כמעט עניין של מותרות: כמות המזון הייתה מועטה, והחזקת כמות גדולה של כלבים (בדומה לשבטי אינואיט באזורים אחרים) הייתה בלתי אפשרית.
עיקר עבודתם של כלבי שבט המלמוט הייתה סחיבת סירות האומיאק הכבדות מציד הלווייתנים וגרירת אוהלי העור הכבדים במהלך נדודיהם.
הגזע הובא לתודעה בעת הנהירה ההמונית לאלסקה בעקבות הזהב שהתגלה שם בשנת 1896. מחפשי הזהב גילו במהרה את כלבי המלמוט החזקים אשר שימשו אותם לעבודותיהם השונות, מחירם של כלבי המלמוט עלה, וכמות הכלבים שהייתה בנמצא קטנה.
בשל כך החל יבוא של גזעים שונים לאזור, כגון סן ברנרד, ניופאונדלנד, מסטיפים למיניהם ועוד, גזעים אלו אשר התאימו פחות לעבודה באקלים זה עורבבו עם כלבי המלמוט המקומיים ובמרוצת הזמן נעלמו תכונות עירוב אלו עקב דומיננטיות טיפוס ה"שפיץ".
בשנת 1935 הוכר הגזע על ידי ההתאחדות.
הגזע הוא הגדול ביותר מבין הכלבים שמוצאם מהחוג הארקטי.
מבנה גופו מותאם לקור ולמזג אוויר קשה.
הגוף והראש בנויים בצורה רחבה, הזנב הוא בצורה מסולסלת על הגב.
האוזניים הן זקופות, העיניים הן בצבע חום כהה, בצורת שקד וממוקמות בצורה אלכסונית.
כפות וכריות הרגליים גדולות וקשות על מנת להקל עליו בזמן הליכה בשלג.
גוון הפרווה הוא אפור עם שילוב של שחור ולבן, אולם ישנם כלבים בעלי פרווה אדמדמה.
האלסקן מלמוט נוטה לגלות נאמנות, אומץ וביטחון עצמי.
זהו כלב משפחה, אך לא כלב שמירה, חברותי ובעל אופי נוח.
בעקבות אופיו הפעיל, קיבל שבחים רבים ככלב ספורט.
רמת הקושי של אילוף אלסקן מלמוט היא נמוכה-בינונית, חשוב להתחיל לאלף בגיל מוקדם אחרת הוא יתפתח ככלב עצמאי מדי.
האלסקן מלמוט לא נוטה להיות תוקפני ומאיים אך רצוי שבעלים בעלי ניסיון יאלפו אותו כדי שיצא כלב נעים ונוח, היות שמדובר בכלב עבודה רצוי לתפעל את הכלב בכל דרך אפשרית לרבות רכבות כלבים.
פלד נולד בשם אלעד רייספלד בירושלים בשנת 1927, ובגיל צעיר עבר עם משפחתו לתל אביב והתחנך בבית החינוך לילדי עובדים.
בגיל עשר הצטרף לתנועת "המחנות העולים", ובהגיעו לגיל תיכון הצטרף לארגון "ההגנה", מטעמו יצא בשנת 1944 להכשרת "חיות הערבה", והתגייס עם גרעין ההכשרה לפלמ"ח.
במסגרת הפלמ"ח היה פלד חבר פלוגה ח', ובשנת 1945, לאחר הפילוג בתנועת המחנות העולים, הצטרף להכשרת "אפיקים" של הצופים העבריים.
כעבור שנה יצא לקורס מפקדי כיתות, וכעבור שנה נוספת לקורס מפקדי מחלקות.
בסיום הקורס, בשנת 1947, הוצב פלד כמפקד מחלקת אשדות יעקב ולאחר מכן פיקד על מחלקה חדשה שהקים במשגב עם וברמות נפתלי.
עם פרוץ מלחמת העצמאות מוּנה למפקד מחלקה בגדוד השלישי - גדוד הגליל של חטיבת יפתח, מונה לפקד על העיר צפת וניהל את קרבות שחרור העיר, והשתתף בכיבוש העיר טבריה.
במבצע יואב, ומונה לסגן מפקד הגדוד.
בתום המלחמה המשיך פלד בשירות בצה"ל, תחילה כמפקד קורס מפקדים ולאחר מכן כסגן מפקד חטיבה 9. הוא מילא תפקידים נוספים כקצין מבצעים של חטיבה 16 ומפקד גדוד 910 של הנח"ל, בטרם מונה בשנת 1952 להקמת חטיבת המודיעין הקרבי בחיל המודיעין.
באותה עת נמנה גם עם מקימי המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (פו"ם).
משנת 1956, לאחר שובו מלימודים מטעם הצבא בבית הספר הגבוה למלחמה בפריז, החזיק פלד בשורת תפקידים ובהם קצין אג"ם בפיקוד הדרום בתקופת מלחמת סיני, מדריך ראשי בפו"ם.
בשנת 1958 מונה למפקד חטיבת גולני.
פלד הוביל את כוחות החטיבה במבצע חרגול, פשיטה כנגד הכפר הסורי תאופיק.
לאחר מכן שימש כראש מחלקת מבצעים ועוזר ראש אג"ם במטה הכללי, והחל מדצמבר 1965 מפקד המכללה לביטחון לאומי.
בפברואר 1967⁩ מונה במקביל לתפקידו כמפקד המכללה לביטחון לאומי, כאחראי להקמת הטלוויזיה הישראלית, במסגרת רשות השידור, לבקשתו של ישראל גלילי, שר ההסברה, שהיה ממונה על הנושא.
במלחמת ששת הימים מונה למפקד עוצבת געש.
במהלך המלחמה הייתה האוגדה תחת פיקוד פיקוד הצפון, כבשה את השומרון הצפוני כולל הערים שכם וג'נין, ויחידות שלה היו מעורבות בקרב הקשה אשר התחולל בעמק דותן.
ביום האחרון של המלחמה פיקד על כיבוש דרום רמת הגולן.
בשנת 1968, סיים פלד את שירותו, בדרגת אלוף.
במהלך שירותו הצבאי, הוא השלים תארים בכלכלה ובפילוסופיה באוניברסיטה העברית.
בתום שירותו, מונה פלד בשנת 1968 לסמנכ"ל חברת החשמל, עם הבטחה, שבקרוב יצא יעקב חושי לגמלאות ופלד יירש את מקומו כמנכ"ל.
אולם לאחר שעברו שנתיים וחושי לא פרש, עזב פלד את חברת החשמל, וקיבל את ההצעה להיות מנכ"ל משרד החינוך.
בשנת 1970 מונה למנכ"ל משרד החינוך והתרבות.
כמנכ"ל משרד החינוך, הציע רפורמה על פיה המורים יעבדו רק חמישה ימים בשבוע, אך ישהו בבית הספר במהלך כל יום הלימודים.
תוכנית אופק חדש, שאומצה מעל 30 שנים מאוחר יותר, דומה במידת מה לתוכנית זו.
בשנת 1976 יצא ללימודי דוקטורט בחינוך באוניברסיטת קולומביה בארצות הברית, במימון מלגה של קרן ון-ליר.
לצורך כך, נטל חופשה של שנה ממשרד החינוך, שלאחריה הוסכם מראש שלא ישוב לתפקידו.
בשובו לישראל, הוצב במקום בכיר ברשימת ירושלים אחת לעיריית ירושלים, בראשות טדי קולק, ואחרי הבחירות מונה לסגן ראש עיריית ירושלים, האחראי על תיקי השיקום, שיפור פני העיר ותברואה.
באוגוסט 1981, הודיע על פרישה מתפקיד סגן ראש העיר כדי להתרכז בעבודתו כמרצה לחינוך באוניברסיטת בן-גוריון.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-1983 הוצב שוב ברשימת "ירושלים אחת", אך במקום כבוד בלבד.
פלד גם עבד כיועץ בנושאי חינוך למוסדות בישראל ובעולם, בהם הבנק העולמי.
פלד נישא לזמרה, והשניים היו הורים לאמן יובל פלד, ולביולוגית ד"ר יעל גבריאלי.
אלעד פלד, צפת בתש"ח: יומן המערכה (ערך: אלי שילר), ירושלים: אריאל, הוצאת ארץ הצבי, 2006 (עם במלחמתו – סדרת פרסומים בתולדות מלחמות ישראל ומורשת קרב).
אידאולוגיה ועוצמה פוליטית – מולידיה של מדיניות חינוך: קווים במדיניות חינוכם של ילדים מקופחי-חינוך בישראל: 1940–1980, מגמות: רבעון למדעי ההתנהגות, כ"ח (1984), 355–369
אלעד חסין (נולד ב-20 במאי 1980 בירושלים) הוא מאמן כדורסל ומנהל מקצועי ישראלי המשמש כיום כמאמנה הראשי של עירוני אילת.
בעברו אימן את נבחרת העתודה של ישראל, עמה זכה בסגנות אליפות אירופה 2023.
חסין גדל במושב בית זית ובילדותו שיחק כדורגל בקבוצת הילדים של בית"ר ירושלים, אך כעבור זמן קצר פנה לכדורסל.
חסין שיחק במחלקת הנוער של הפועל ירושלים ועוד בהיותו בתיכון החל לאמן.
לאחר שחרורו מהצבא נסע חסין לארצות הברית ובעונת 2002/03 שימש כסקאוט באוניברסיטת ממפיס אותה אימן אז ג'ון קליפארי.
חסין החליט לחזור לישראל כעבור שנה ובעונת 2003/04 מונה לעוזר מאמן שני בבני השרון, אותה אימן יעקב ג'ינו.
בעונת 2004/05 שימש חסין כסקאוט במכבי תל אביב אותה אימן פיני גרשון.
במקביל אימן חסין קבוצות נוער בבני הרצליה ובבתי ספר בהרצליה.
ב-2005 הוביל חסין את קבוצת נערים א' של בני הרצליה לזכייה באליפות המדינה.
בעונת 2005/06 מונה חסין לעוזר מאמן במכבי תל אביב, שזכתה בדאבל וסיימה כסגנית אלופת היורוליג.
חסין המשיך לשמש כעוזרו של פיני גרשון בעונת 2006/07 באולימפיאקוס.
עונה לאחר מכן מינה גרשון את ארז אדלשטיין לעוזרו במקומו של חסין.
חסין שב לישראל ומונה למאמנה של קבוצת הנוער של עירוני רעננה.
לקראת עונת 2008/09 מונה חסין לעוזרו של אבי אשכנזי במכבי חיפה.
ב-2009 הגיעה חיפה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה להפועל חולון, ולגמר הפיינל פור, שם הפסידה למכבי תל אביב.
לאחר סיום עונת 2009/10 מונה חסין למאמנה הראשי של מכבי חיפה במקומו של אשכנזי.
חיפה החלה את עונת בצורה מאכזבת עם מאזן של 2 ניצחונות מול 7 הפסדים בליגה וסדרה של הפסדים בהפרשים גבוהים במשחקי היורוצ'אלנג'.
בדצמבר 2010 פוטר חסין מחיפה והוחלף על-ידי עמי נאווי.
לקראת עונת 2011/12 מונה חסין לעוזרו של דן שמיר בהפועל חולון.לאחר שתי עונות החליף ליאור ליובין את דן שמיר בחולון וחסין המשיך לשמש כעוזר מאמן.
במרץ 2014 התפטר ליובין מחולון וחסין מונה במקומו למאמן הראשי.
בהדרכתו של חסין סיימה חולון את העונה במקום השביעי והודחה ברבע גמר הפלייאוף על-ידי הפועל ירושלים.
חולון סיימה את עונת 2014/15 במקום השלישי והפסידה למכבי ראשון לציון ברבע גמר הפלייאוף.
חסין פוטר מחולון זמן קצר לאחר פתיחת עונת 2015/16 כאשר הקבוצה במקום האחרון עם מאזן של שני ניצחונות לעומת חמישה הפסדים.
דן שמיר חזר לאמן את חולון במקומו של חסין.
בדצמבר 2016 מונה חסין למאמנה של מכבי קריית גת במקומו של נתי כהן.
עד סיום עונת 2016/17 ניצחה הקבוצה בהדרכתו ארבעה משחקים לעומת 18 הפסדים ונשרה לליגה הלאומית.
בפברואר 2019 מונה למאמנה של הפועל חיפה מהליגה הלאומית והחליף את עופר רחימי שפוטר.
חיפה סיימה את העונה הסדירה במקום העשירי והחמיצה את הפלייאוף.
פעילות הליגה הלאומית הופסקה במהלך עונת 2019/20 בשל התפרצות מגפת הקורונה ונקבע כי שתי המוליכות, בני הרצליה והפועל חיפה יעלו לליגת העל.
בעונת 2020/21 העפילה הפועל חיפה לבית העליון של ליגת העל, סיימה את העונה במקום החמישי והפסידה להפועל אילת ברבע גמר הפלייאוף.
בעונת 2021/22 שוב העפילה חיפה לבית העליון, סיימה את העונה במקום השישי והפסידה לבני הרצליה ברבע גמר הפלייאוף.
במאי 2022 הודיעו חסין והפועל חיפה על פרידה הדדית וסיום תפקידו לאחר שלוש וחצי עונות.
זמן קצר לאחר מכן מונה למאמנה של עירוני נס ציונה.
בעונתו הראשונה בנס ציונה העפילה הקבוצה לבית העליון של ליגת העל, לחצי גמר גביע המדינה ולרבע גמר הליגה הצפון אירופאית.
נס ציונה החלה את עונת 2023/24 עם שבעה ניצחונות מתוך עשרת המשחקים הראשונים אך לאחר מכן נקלעה לרצף הפסדים ובמאי 2024 הודיעה הקבוצה על סיום ההתקשרות עם אלעד חסין כאשר במאזן הקבוצה תשעה ניצחונות וששה-עשר הפסדים.מאיר טפירו מונה במקומו למאמן הקבוצה.
ב-22 ביוני 2024 מונה שוב למאמנה של הפועל חיפה.
ב-12 בדצמבר 2024 עזב את אימון הקבוצה בשל "סיבות אישיות".בינואר 2025 מונה חסין למנהלה המקצועי של עירוני אילת מהליגה הלאומית.
בסוף עונת 2024/25 העפילה אילת לגמר הפלייאוף שם הפסידה למכבי ראשון לציון.
לאחר סיום העונה מונה חסין למאמנה הראשי של הקבוצה במקומו של דני גוט.
בנובמבר 2021 מונה חסין למאמנה של נבחרת הנוער.
הוא הדריך את הנבחרת באליפות אירופה 2022 שנערכה בטורקיה, אותה סיימה הנבחרת במקום השמיני.
בינואר 2023 מונה חסין למאמנה של נבחרת העתודה.
הוא הוביל את הנבחרת לזכייה במקום השני באליפות אירופה 2023 שנערכה ביוון, לאחר הפסד בהארכה במשחק הגמר לנבחרת צרפת.
באליפות אירופה 2024 שנערכה בפולין הגיע עם נבחרת העתודה למקום העשירי.
בנוסף לקריירת האימון שלו משמש חסין פרשן בספורט 5 במשחקי היורוליג.
חסין נשוי ללימור ואב לשתי בנות.
אלעד עמדי (נולד ב-1975) הוא שדרן רדיו, דיג'יי, מפיק ומנחה טלוויזיה ישראלי.
עמדי נולד בירושלים כבנם הבכור של דני ושולמית.
הוא גדל במרכז העיר ירושלים, ובהמשך בשכונת גילה בה התחנך בבית הספר התיכון המקיף בשכונה.
בגיל 15 החל להתעניין ולעסוק במוזיקה.
הוא עסק בתחום במשך כתשע שנים במועדון "אנדרגראונד" בירושלים, שם צבר ידע מוזיקלי ומשם עבר למועדון "האומן 17" ועם שחרורו מצה"ל החל לעבוד ברדיו ירושלים.
התוכנית הראשונה שהנחה הייתה "חכם בלילה" - תוכנית לייט נייט מלאה בנונסנס וסאטירה.
את התוכנית שידר במשך שנה, בתחילה לבד, ובהמשך חבר אליו אילן צינמן.
עם סיום שידורי התוכנית, עבר עמדי לשדר את המצעד הלועזי השבועי, תוכנית שהייתה תחליף לרשת ג' שהחלה באותו זמן לשדר רק מוזיקה ישראלית.
בהמשך החל עמדי לתקלט באירועים.
את המצעד הלועזי השבועי שידר עמדי עד 2004. באותה שנה החל עמדי לשדר ברשת תוכנית בשם "אמבטיית קצב", תוכנית שהתמקדה במוזיקה לועזית חדשה.
התוכנית שודרה יחד עם המצעד כתוכנית מקבילה - מסגרת למצעד השבועי.
בהמשך החל עמדי להנחות את התוכנית "ארבע עד שש עם אלעד עמדי", בשעות 4 עד 6 אחר הצהריים.
מאוחר יותר החל לשדר בין 2 עד 4 בתוכנית שנקרא "מאה ואלעד אף אם", וכשרדיו ירושלים הפך לרדיו ירושלים החדש, החל עמדי לשדר באותן שעות תוכנית זהה, תחת השם "התוכנית של עמדינה".
במקביל במשך 3 שנים הגיש כל מוצאי שבת את התוכנית "ציפורי לילה מוזיקליות" בגלי צה"ל.
ברדיו מרבה עמדי לדבר על אקטואליה פוליטיקה ולהביע דעות ימין מובהקות.
בשנת 2008, עזב עמדי את חברת "מנטרה מיוזיק" במסגרתה הועסק כדיג'יי, והחל לתקלט כדיג'יי עצמאי, במסגרת חברת הפקות בבעלותו בשם "אלעד עמדי".
אלעד עמדי שימש ככרוז של מועדון הכדורגל בית"ר ירושלים ושל קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים.
עמדי ערך 17 אוספי מוזיקה אלקטרונית תחת השם "קלאבסולוטלי", ואוספים אחרים: "להיטי הדאנס של שנות ה-90", "פאנקי 80s" ואוסף הקלאסיקות (המנוני המועדונים הגדולים בעולם).
בחודש מאי 2023 הצטרף עמדי לפאנל בתוכנית 'הפטריוטים' בערוץ 14.
בנובמבר 2023 הופסקה עבודתו ברדיו ירושלים.
בדצמבר 2023 הצטרף עמדי לרדיו גלי ישראל והחל להגיש תוכנית יומית, ובינואר 2025 הצטרף אלעד לערוץ 14 כמנחה תוכנית הבידור הראשונה בערוץ.
בינואר 2023 הושעה עמדי מרדיו ירושלים עקב התבטאויותיו, שעודדו אלימות נגד אוהדי הפועל ירושלים לקראת הדרבי הירושלמי.
בין היתר, כינה עמדי את אוהדי הפועל ירושלים "אנרכיסטים", ואמר כי: "אני אוכיח לכם למה יהיה שווה לי לשבת בבית סוהר על מישהו כמוכם, זה לא איום זה הבטחה".
יומיים לאחר ההשעיה הוחזר עמדי לתפקידו, לאחר שעבר שימוע עם מנהל התחנה.
ב-26 בינואר 2023 מועדון הכדורגל הפועל ירושלים שלח לעמדי ולרדיו ירושלים מכתבי התראה לפני נקיטת הליכים משפטיים.
במכתב, דרש המועדון פיצוי של 500 אלף שקלים מעמדי ועוד 500 אלף שקלים מהתחנה, בעוון פרסום לשון הרע על המועדון.
בפברואר 2023 קרא בתוכניתו ברדיו ירושלים לשר המשפטים יריב לוין "לפגוע בנבוט" בנשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות.
הוא אף שאל חברת מערכת אם תרצה לקחת אקדח ולעשות "את מה שהשמאל הקיצוני רוצה לעשות".
בעקבות דבריו הוא הושעה מרדיו ירושלים, אך הוחזר לעבודה כחודש וחצי לאחר מכן.
בהמשך החודש הגישה הפועל ירושלים לבית משפט השלום בעיר תביעת לשון הרע כנגד עמדי, והרשות השנייה פתחה בהליך הפרה נגד רדיו ירושלים בשל דבריו.
עמדי נבחר על ידי עיריית ירושלים להנחות את חגיגות יום העצמאות ה-75 בעיר, בחירה שגררה ביקורת חריפה, שהובילה לוויתורו על הנחיית הטקס.
עמדי נשוי ואב לשלושה, מתגורר בשכונת גבעת משואה בירושלים.
עמדי הוא בן דודם של השחקן והזמר עידן עמדי והזמר אלעד עמדי.
אלעד ישראל מגורים היא חברת השקעות בישראל, אשר נוסדה בשם דנקנר השקעות בע"מ בשנת 1968, על ידי משפחת דנקנר.
תחומי הפעילות העיקריים בהם עסקה כללו: ייזום ופיתוח נדל"ן; תקשורת וטלוויזיה בכבלים; בנקאות; פטרוכימיה ופלסטיקה; ייצור מלח.
בתחילת המאה ה-21 נמכרו רוב החזקות החברה, למעט פעילות הנדל"ן.
ב-2004 נמכרה דנקנר השקעות לחברת דלק נדל"ן מקבוצת דלק של יצחק תשובה, ובשנת 2010 קיבלה את שמה הנוכחי.
משה דנקנר (נולד ב-1898 בראשון לציון), היה מראשוני תעשיית היהלומים בארץ ישראל, כאשר במהלך מלחמת העולם השנייה פתח, יחד עם אחיו עובד בן עמי, בית חרושת לליטוש יהלומים בנתניה בשם "אלמז'", בו העסיק כ-100 פועלים.
משה דנקנר היה בין הראשונים שקיבלו סייט ישירות מסינדיקט היהלומים דה בירס בלונדון, בזכות הקשרים שפיתחו הוא ואחיו עם הארי אופנהיימר בעליו של התאגיד.
למשה דנקנר, היו 11 ילדים – שישה מאשתו הראשונה רחל, וחמישה מאשתו השנייה, אינס.
ילדיה של אינס ירשו את עסקי היהלומים של אביהם, בעוד ילדיה של רחל ירשו את הקרקעות ושאר הנכסים שהיו בבעלותו.
נכסים אלו היוו בסיס להקמת 'קבוצת דנקנר' ב-1957 כאשר רכשו ממדינת ישראל את מפעל תעשיות מלח לישראל בעתלית.
בשנת 1968 הוקמה רשמית דנקנר השקעות בע"מ, כחברת השקעות והחזקות של המשפחה, וב-1982 הונפקו מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
ששת בני המשפחה: שמואל דנקנר, אברהם דנקנר, יצחק דנקנר, דוד דנקנר, לאה דנקנר, יונה ג'יניאו (דנקנר).
חילקו ביניהם במשך שנים רבות את ניהול הנכסים.
החלוקה הייתה מבוססת על הסכמה, לפיה הבעלות התחלקה באופן שווה אך הניהול התחלק בין שלושה מששת האחים.
אברהם, האח הבכור, קיבל את האחריות על מפעל המלח, דוד על תעשיות הכימיה של הקבוצה, ושמואל על עסקי הנדל"ן, התקשורת והאנרגיה.
במהלך שנות השמונים והתשעים, היה שמואל דנקנר הדמות הדמיננטית בעסקי המשפחה, הוא שימש כיושב ראש "דנקנר השקעות", והוביל אותה להשקעות בעסקי תקשורת (חברת הכבלים מת"ב, פרטנר תקשורת וחברת התקשורת הפולנית נטייה).
פיתוח והרחבה של עסקי דור כימיקלים והקמת חברת הדלק דור אנרגיה.
כמו כן הייתה החברה מעורבת בבניית אלפי דירות, שכונות מגורים, מגדלי יוקרה ומרכזים מסחריים והייתה בעלות צבר קרקעות ונכסים מהגדולים בישראל.
עסקת קרקעות תעשיות מלח לישראל
בשנת 1996 קידם שמואל דנקנר תוכנית להפשרת קרקעות של תעשיות מלח בעתלית ובאילת, לטובת קליטת עלייה מחבר העמים.
העסקה הצריכה שינוי ייעוד הקרקעות, שכן בחוזי החכירה מן המדינה הם נחכרו לצורך הקמת בריכות לאידוי מלח בלבד ולא כקרקעות לבנייה למגורים.
בשנת 1996 חתם מינהל מקרקעי ישראל על "הסדר עקרונות" עם "תעשיות מלח", שאפשר את שינוי ייעוד הקרקעות.
ההסכם קבע כי תמורת פינוי שטח בריכות האידוי תקבל "תעשיות מלח" שטח חלופי, חמישים אחוז מזכויות הבנייה בשטח בעתלית (בהיקף של 1,300 דונם) ושלושים אחוז מזכויות הבנייה בשטח באילת (905 דונם).
שווי הדירות נאמד באותה תקופה ב־150 מיליון דולר, ומינהל מקרקעי ישראל הסביר את העסקה בצורך דחוף לבנייה למגורים.
ביקורות של גורמים רבים על העסקה הגיעה בשיאה לדו"ח מבקר המדינה ב־2000, שקבע כי היא אינה כשרה.
מבקר המדינה ציין אז כי:
בשנת 2003 עתרה החברה להגנת הטבע נגד העסקה וטענה כי אהוד אולמרט, אז שר התעשייה והמסחר ויו"ר מינהל מקרקעי ישראל, סייע לדנקנרים בעסקה.
ב־2006, בהיותו שר האוצר, חתם אהוד אולמרט על התוכנית בניגוד להנחיית היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז.
אולמרט צוטט אז כי לא שם לב להנחיה ובסופו של דבר חזר בו אך לא ביטל את שינוי הייעוד.
ב־2008 נפתח שוב הדיון הציבורי בעסקה לאחר חשיפת חוות דעת משפטית מ־2003 נגד החלטת המינהל שקבעה כי הדנקנרים קיבלו מתנה של עשרות מיליוני שקלים מהמדינה.
באפריל 2010 נעצר דני דנקנר, בנו של אברהם דנקנר, על ידי המשטרה בחשד לעבירות של מתן שוחד, קשירת קשר לביצוע פשע, רישום כוזב במסמכי תאגיד, מירמה והפרת אמונים בתאגיד, הלבנת הון ועבירות מס עקב עסקת קרקעות תעשיות מלח.
בנק לאומי העריך את שווי הקרקעות ב־200 מיליון דולר על סמך ההסכם עם מינהל מקרקעי ישראל המקנה לתעשיות מלח זכויות בנייה נרחבות על הקרקעות.
בתום שנתיים של מתיחות בין נוחי דנקנר לבין שמואל דנקנר, שהיה עד אז הדמות המוכרת והמובילה במשפחה, הוחלט על פילוג במשפחה, ושמואל דנקנר ובני משפחה אחרים רכשו את המניות של נוחי דנקנר, של אביו יצחק דנקנר ושל משפחת גילינסקי בחברת דנקנר השקעות תמורת 100 מיליון דולר.
דנקנר השקעות החזיקה אז במניות של חברת הכבלים מת"ב ובחברת התקשורת הפולנית נטייה, שנסחרו אז בשיאה של בועת התקשורת והיי-טק במחירים גבוהים.
פקיעת בועת ההיי-טק ופרוץ האינתיפאדה השנייה גרמו לקריסה במניות בנק הפועלים ודנקנר השקעות, והגבילו את יכולתם לחלק דיבידנדים שיסייעו לבני דנקנר לעמוד בתשלומי הריבית והקרן לבנק לאומי.
בשנת 2001 מצאו עמצם בני משפחת דנקנר עם מניות של בנק הפועלים, שמחירן ירד בחדות ועם הלוואות יקרות שמימנו אותן.
הם נאלצו להקדיש את השנים הבאות בניסיונות לחלץ את עצמם מהנטל ההלוואות.
אחד הבולטים שבהם היה הניסיון לרקוח עסקה, שכחלק ממנה תרכוש חברת אלרן השקעות הציבורית שבשליטתם את החזקותיהם הפרטיות בשלוש חברות: דנקנר השקעות, דור כימיקלים ותעשיות מלח תמורת כ-230 מיליון דולר, כך שבני המשפחה יוכלו לפרוע את ההלוואות שלקחו מבנק לאומי מבלי לאבד שליטה בחברות.
על העסקה הודיעו בספטמבר 2002, בסוף 2003 ניסה נוחי דנקנר לסייע לעסקה באמצעות חברת "גנדן השקעות" שבבעלותו, אך לאחר כמעט שנתיים של דיונים ועקב קשיי מימון בוטלה העסקה.
כישלון עסקת אלרן גרם לבני המשפחה למכור את השליטה בדנקנר השקעות ביוני 2004, בעיצומו של המיתון בענף הנדל"ן, תמורת 58 מיליון דולר לדלק נדל"ן של יצחק תשובה..
בינואר 2007 נאלצה המשפחה למכור את השליטה בתעשיות מלח לשרי אריסון תמורת 886 מיליון שקל, והעניקה לה בכך את השליטה הבלעדית בבנק הפועלים..
במרץ 2008 הודיעה חברת דלק נדל"ן כי דנקנר השקעות תמוזג לתוך חברת קרדן נדל"ן, אך בדצמבר 2008 הודיעה שהסכם מבוטל.
בשנת 2010 שונה שמה של דנקנר השקעות ל"אלעד ישראל מגורים".
הקמת "אלעד ישראל מגורים החדשה" ומכירתה
בתחילת 2020 ביקשה "אלעד ישראל מגורים" לגייס 100 מיליון שקל באיגרות חוב.
לשם כך הקים יצחק תשובה חברה חדשה בשם "אלעד ישראל מגורים החדשה", שאליה העביר את עיקר פעילותה של אלעד ישראל מגורים.
בעקבות ירידה מהירה במחירי האנרגיה, שנלוותה למגפת הקורונה, נקלע תשובה למשבר כלכלי ונאלץ למכור את המניות של אלעד ישראל מגורים החדשה לקרן JTLV2 לפי שווי של 275 מיליון שקל.
אלעד ישראל מגורים (הישנה) נותרה בשליטה של יצחק תשובה, ואילו "אלעד ישראל מגורים החדשה" היא חברה פרטית בבעלות מלאה של אחים דוניץ בע"מ.
חברות שבהן החזיקה דנקנר השקעות
אלעד גבאי (נולד ב-15 בנובמבר 1985) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני.
החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של בני יהודה תל אביב בגיל שש כקיצוני ימני, שם התגלה כישרונו.
בגיל 19 אמור היה לעלות לבוגרים של בני יהודה, אך מאמן בני יהודה דאז, ניצן שירזי, החליט להשאיל אותו לשנה ומחצה להפועל מרמורק מהליגה הארצית.
במרמורק הציג יכולת גבוהה עם 10 בישולים ו-15 שערים.
בתום תקופת ההשאלה שוחרר מבני יהודה וחתם, בקיץ 2006, בהפועל בני לוד לארבע שנים.
בלוד עבר לשחק בעמדת המגן הימני וצבר 157 הופעות.
ב-2010 הסתיים חוזהו בלוד וגבאי עבר לעירוני קריית שמונה לשנתיים על תקן מגן מחליף לברק בכר.
בתחילת העונה נפצע בכר, ולכן קיבל גבאי מקום בהרכב של רן בן שמעון.
עד מהרה הפך לשחקן חשוב במערך של הקבוצה, שסיימה את העונה במקום החמישי ואף זכתה בגביע הטוטו.
בעונתו השנייה בקריית שמונה סייע לה לזכות בפעם השנייה ברציפות בגביע הטוטו, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה.
בעונת 2012/2013 העפיל עם קבוצתו לגמר גביע המדינה הראשון בתולדות המועדון.
הוא פתח בהרכב במשחק הגמר, אך קבוצתו נכנעה להפועל רמת גן בדו-קרב בעיטות עונשין.
ב-11 ביוני 2013 חתם בקבוצת מכבי חיפה לארבע עונות.
ב-25 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–8 על חזר לנצ'ראן במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
בעונתו הראשונה בקבוצה נאבק על מקומו בהרכב עם אייל משומר, ושותף ב-14 משחקי ליגה.
בעונת שותף ב-13 משחקי ליגה.
ב-21 ביולי 2015 שוחרר ממכבי חיפה.
ב-6 בספטמבר 2015 חתם לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בבית"ר ירושלים.
ב-27 בספטמבר 2015, ערך גבאי הופעת בכורה במדי בית"ר ירושלים בניצחון 3-1 על הפועל כפר סבא.
ב-22 בנובמבר 2015 כבש את שער הניצחון של בית"ר בניצחון 0–1 על הפועל עכו בדקה האחרונה של המשחק.
גבאי אף נבחר לכדורגלן החודש בליגת העל בחודש זה.
ב-1 ביולי 2016 חתם בהפועל רעננה.
ב-3 ביוני 2017 חתם על חוזה בהפועל אשקלון.
ב-12 בספטמבר 2018 חתם על חוזה בהפועל פתח תקווה, אך בינואר שוחרר מהקבוצה.
ב-24 ביוני 2019 חתם במכבי יבנה.ב-6 בינואר 2024 מונה למאמן קבוצת הנוער של בני יהודה תל אביב וב-28 במרץ 2025 מונה למאמן בני יהודה תל אביב עד לסיום העונה ובמקביל לקבוצת הנוער אותה הוא מאמן.
יכולתו הטובה של גבאי הובילה לזימון בכורה לנבחרת ישראל הבוגרת, על ידי המאמן הלאומי אלי גוטמן.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך גבאי ב-29 בפברואר 2012, במשחק ידידות מול אוקראינה.
בשנים 2012–2013 ערך שש הופעות במדי הנבחרת הלאומית.
אלעד זכאי (נולד ב-26 בינואר 1981) הוא במאי, תסריטאי ועורך תוכן ישראלי.
אביו, ישראל זכאי, הוא עיתונאי ועורך לשעבר בעיתון "מעריב"; אמו, רות זכאי, היא מחנכת.
אלעד הוא הבכור ולו אחות ואח.
אלעד זכאי נולד בתל אביב וגדל בהרצליה, למד בתיכון 'יגאל אלון לאמנויות' ברמת השרון וסיים בגרות באמנות פלסטית.
פרויקט הגמר שלו בתיכון היה תערוכת צילומים הומואירוטית, שזכתה לתהודה רבה.
תמונה מהתערוכה, בה נראים שני דתיים מתנשקים על רקע הכותל, התפרסמה על שער עיתון "הזמן הוורוד" בשנת 1999
מייד אחרי הצבא הפיק וערך ברדיו ללא הפסקה FM103 את תוכניותיהם של שמוליק טיאר, ורדה רזיאל-ז'קונט, אילון בן יוסף, פרופ' רפי קרסו ואחרים.
במקביל, הקים את המערך הסלולרי של התחנה.
הוא עזב את הרדיו לזמן מה על מנת להקים את Kik – טלוויזיה לצעירים באינטרנט, מיזם של ירון דוידוב וחנה גרטלר, בו התגלה אסי עזר.
בגיל 24 עבר לטלוויזיה והחל לערוך בפועל את תוכנית הנוער "אקזיט" בערוץ 10.
זכאי הוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (2010) ולומד כעת (2014) לתואר שני בקולנוע.
הוא השתתף בפרויקט הסרטים הישראלי-גרמני fucking different של יאיר הוכנר, במסגרתו כל במאי ביים סרט על תפיסת המיניות ההפוכה לו.
זכאי כתב את התסריט וביים את הסרט Blood Money (2008, 15 דקות).
בסרט משחקות אוולין הגואל, אליענה בקייר והזמרת שורטי.
הסרט הוקרן במסגרת הפנורמה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין 2009.
סרט הגמר שלו הוא "בן חוזר הביתה" (2010, 28 דקות, Ben is Back) העלילה עוסקת במסע אפל המתרחש לילה אחד בו אם (ריטה) אוספת את בנה (לי בירן) מבית חולים פסיכיאטרי ומנסה להציל את משפחתה מטירופו של הבן שמנהל קשר מעוות עם מורתו (ליאת גליק).
זהו תפקידו הראשון כשחקן של לי בירן.
הסרט נתמך על ידי קרן מקור והרשות השנייה; הוא שודר בערוץ 2 (קשת); "בן חוזר הביתה" השתתף בפסטיבלי קולנוע רבים ובהם הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים, תל אביב וכן בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
עיקר עבודתו של זכאי היא בבימוי טלוויזיה: זכאי ערך את התוכן וביים את הסדרה הדוקומנטרית "המילה הכי" בטלוויזיה החינוכית (2011-2010).
באותן שנים ערך את התוכן וביים את "מפונקים" - דוקו-ריאליטי קומי בשני חלקים בהנחיית עינת ארליך ופרופ' עמוס רולידר.
התוכנית עוסקת בילדים שגרים עם הוריהם עד לגיל מבוגר.
הוא ביים שבע עונות של התוכנית "יום בחיי" (2014-2007) בהוט בידור ישראלי, בה כל פרק מלווה ידוען במהלך יום בחייו.
זכאי ביים את תוכנית האירוח של גיל ריבה בערוץ 10, שמועמדת השנה (2014) לתוכנית הטלוויזיה הטובה ביותר בטקס פרסי הטלוויזיה 2013
בנוסף זכאי ביים פרקים לתוכנית "משפחה חורגת" (רשת), את התוכנית "רוצים הביתה" (קשת), טקס פרסי מלכות היופי וספיישלים דוקומנטריים רבים.
בסוף 2014 תעלה סדרה דוקו קומית שזכאי ערך וביים, "אין כמו בארץ", שעוסקת בטיולים מאורגנים לחו"ל.
זכאי ביים קליפים לזמרים רבים, בהם:
מיכל אמדורסקי, גלי עטרי וסגיב כהן, עומר אדם, חן אהרוני, הראל סקעת, הראל מויאל, ארי גורלי, משה פרץ, עברי לידר, שלומי סרנגה ושירה גבריאלוב.
הקליפ "עץ ירוק מפלסטיק" שביים למרגלית צנעני, בהשתתפות עמוס לביא, זכה בפרס קליפ השנה של ערוץ 24 ב-2009.
אלעד לנדמן (נולד בשנת 1992) הוא אלוף ישראל ואלוף המכביה התשע-עשרה בשחייה.
הוא בעל 3 מדליות מהמכביה, מהן 2 זהב.
לנדמן מתאמן בקבוצת מכבי קריית ביאליק בהדרכת ערן גורל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ביולי 2010 זכה לנדמן במדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:04.85 דקות, אחרי נמרוד שפירא בר אור מירושלים רבתי (3:59.98 דקות) ויובל ספרא מנצרת עילית (4:02.57 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2011, סיים לנדמן במקום רביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:34.50 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.57 דקות.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד, בפברואר 2012, זכה לנדמן ב-3 מדליות אישיות, 2 זהב ו-1 ארד.
מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:51.23 דקות, לפני איתן הולדר מהפועל בני הרצליה (3:55.42 דקות) וחברו לאגודת השחייה עידו הבר (3:53.42 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 15:24.43 דקות, לפני יובל ספרא (15:37.65 דקות) ויעקב גליקמן מהפועל עמק חפר (15:43.80 דקות).
מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:49.91 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט ביולי אותה שנה, זכה לנדמן ב-3 מדליות ארד אישיות.
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:52.92 דקות.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2013, זכה לנדמן בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:25.86 דקות, אחרי מרק חינאווי שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 16 ו-17 חדש של 15:18.57 דקות ולפני עידן מורדל מהפועל דולפין נתניה (15:47.01 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.05 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.54 שניות.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-19 שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכה לנדמן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בפברואר 2014, סיים לנדמן פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.05 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:35.11 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:49.54 דקות.
אלעד אופשטיין (נולד ב-1975) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה.
שימש, בין היתר, כראש מטה עוצבת האש, מפקד חטיבת אלון וסגן מפקד חטיבת הנח"ל.
אופשטיין התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת הנח"ל.
בנח"ל עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר.
עם סיום הקורס שב לגדוד כמפקד מחלקה.
לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט נח"ל בין השנים 2002–2003. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 50. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת מנשה.
בשנת 2019 סיים את תפקידו והשתחרר מצה"ל.
אלעד סקר (נולד ב-15 בפברואר 1970) הוא מפקדה (במיל.) של יחידת החילוץ ערבה, מרצה לקבלת החלטות בתנאי אי ודאות וזוכה אות הנשיא למתנדב בשנת 2010. חבר מושב עין יהב בערבה.
אלעד סקר מתנדב ביחידת החילוץ ערבה מאז שנת 1993. במהלך תקופת התנדבותו ביחידה שימש כראש צוות, רכז הדרכה וראש תחום המבצעים היחידתי.
מאז 2003 ועד לשנת 2017 שימש אלעד סקר מפקד יחידת החילוץ ערבה.
יחידת החילוץ, אחת מעשר יחידות החילוץ הפועלות בישראל במסגרת התנדבות במשטרה, מופעלת אך ורק על ידי מתנדבים.
היחידה עוסקת באיתור, חילוץ והצלת חיים של מאות אזרחים מדי שנה.
יחידת החילוץ ערבה היא אחת מיחידות החילוץ הפעילות ביותר בישראל, שכן אזור הערבה מאופיין בתנאי שטח ומזג אוויר קשים.
היחידה עוסקת בחילוץ משיטפונות בנחלים, איתור נעדרים במדבר וחילוץ פצועים מהשטח.
בשנת 2006 גייס אלעד את המתנדבים מכל יחידות החילוץ בישראל לשמש תצפיתנים קדמיים במלחמת לבנון השנייה.
מאז שנת 2008 מוביל ומפקד על קורס מפקדי יחידות החילוץ הארצי, המכשיר את כל מפקדי יחידות החילוץ הפועלות בישראל.
מאז שנת 2009 מוביל אלעד סקר משלחות סיוע לאזורי אסון ברחבי העולם, במסגרת תפקידו כראש צוות חו"ל בעמותת החילוץ F.I.R.S.T.
בין השאר, פיקד סקר על משלחת סיוע לפיליפינים לאחר סופת הטייפון ב-2009, משלחת סיוע ליפן לאחר הצונאמי ב-2011 וכן משלחת סיוע בינלאומית לדרום סודאן.
כמו כן, שימש סקר כמפקד לוגיסטי של משלחת הסיוע הישראלית שנשלחה לנפאל לאחר רעידות האדמה ב-2015.
בנוסף, לוקח סקר חלק במגוון שיתופי פעולה בינלאומיים בין יחידות חילוץ; אירוח שומרי יערות מקניה שאורגן בסיוע משרד החוץ, יחידת כלבנים מגרמניה, יחידת חילוץ מצרפת ועוד.
כמו גם שיתופי פעולה הומניטריים עם ירדן וטורקיה.
במילואים משרת סקר ביחידת אית"ן.
בשנת 2010 זכה אלעד סקר באות הנשיא למתנדב, שהוענק לו על ידי נשיא המדינה דאז, שמעון פרס.
לדברי חברי הוועדה המסייעת בבחירת הזוכים, זכה סקר באות "על שנים של התמדה, נחישות ומקצועיות בהצלת חיי אדם ופינוי נפגעים בתנאי שטח קשים ותוך הקרבה וסיכון עצמי".
תנועת אומ"ץ, בשיתוף ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י) וצרכני בריאות ישראל (צ.ב.י), העניקה במרץ 2016 את אות אומ"ץ ליחידת החילוץ ערבה, בפיקודו של אלעד סקר.
למרות העובדה, שיחידת החילוץ אינה שייכת למערך גורמי הרפואה, החליטה הוועדה הציבורית, בראשות השופטת בדימוס ד"ר עדנה קפלן-הגלר, להעניק באופן יוצא דופן את האות ליחידה בשל ההשפעה הרבה של פעולתה על היכולת להציל מטיילים ממוות וצמצום חומרת הפציעות של מחולצים.
בשנת 2018 זכתה היחידה בצל"ש מפכ"ל המשטרה.
אלעד אליהו בונפלד (נולד ב-8 בדצמבר 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
נולד בבאר שבע כילד השלישי לחנה ודוד בונפלד, ילידי מרוקו.
בונפלד החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל באר שבע.
בעונת 2000/2001 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, רשם שער ושני בישולים, והיה שותף לעלייתה של הקבוצה לליגת העל.
בעונתו הראשונה בליגת העל פתח רק ב-8 משחקים והבקיע שער אחד.
בעונת 2002/2003 הציג יכולת מצוינת, ורשם עשרה שערים ושישה בישולים בכל המסגרות, מתוכם שלושה שערים ובישול בגביע המדינה, שהיו מכריעים בעלייתה של באר שבע לגמר הגביע, בו הפסידה בבעיטות הכרעה מ-11 מטר להפועל רמת גן.
בעונת 2003/2004 רשם שער אחד (בגביע המדינה) ו-10 בישולים (מתוכם שמונה בליגה ושניים בגביע הטוטו).
בתום העונה עבר למכבי תל אביב, בה לא הרבה לשחק, וסיים עם שני שערים ובישול אחד בכל המסגרות.
במשחקי הקבוצה בליגת האלופות שותף בונפלד למספר דקות.
בונפלד הראה יכולת טובה באימוני טרום העונה של הקבוצה, אך במחנה האימונים בהולנד קרע את הרצועה הצולבת ונאלץ להיעדר מהמגרשים כחצי שנה.
בעונה שלאחר מכן שב לקבוצת נעוריו הפועל באר שבע בליגת המשנה, סיים עם שני שערים וחמישה בישולים, אך לא הצליח לעזור לה לשוב לליגה הבכירה.
בעונת 2007/2008 לא הרשים, נדד בין ההרכב לספסל, וסיים עם שער אחד בגביע הטוטו.
גם את עונת 2008/2009 פתח בצורה רעה ולא הצליח להתברג בהרכב הפותח, ובחורף היה על סף עזיבה.
בחלק השני של העונה חזר להציג יכולת טובה, תפס מקום של קבע בהרכב, והיה משמעותי בעלייתה של הפועל באר שבע לליגת העל.
בתחילת עונת 2009/2010 קרע שוב את הרצועה הצולבת, ובנובמבר 2009 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
אלעד זוהר (נולד ב-25 ביוני 1982) הוא חזאי, מנחה ומגיש טלוויזיה ודי ג'יי ישראלי.
זהר נולד בפתח תקווה, גדל והתחנך ביישוב נירית ולמד בתיכון האזורי עמי אסף בבית ברל .
כנער השתייך לתנועת הנוער העובד והלומד.
עם גיוסו לצה"ל, שימש כטכנאי מערכות ירי בטייסת מסוקים בחיל האוויר.
במהלך שירותו הצבאי קודם לתפקיד קצונה ושירת כקצין מטאורולוגיה ביחידת החיזוי.
בתפקיד זה שימש כמפקד קורס מטאורולוגיה עד שחרורו בשנת 2004.
לזוהר תואר ראשון בהצטיינות בגאוגרפיה וסביבת האדם מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו.
עם שחרורו משרות צבאי בשנת 2004, החל להגיש את תחזית מזג האוויר בחדשות 10. כשהצטרף דני רופ לחדשות 10, מונה זוהר למפיק ועורך התחזית ובמקביל, הופיע כחזאי בתוכניות הבוקר של הערוץ.
הוא שימש בתפקיד זה במשך שש שנים.
בשנת 2010 עזב את ערוץ 10 והצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2, שם החליף את דני דויטש בתפקיד החזאי של חברת החדשות.
במסגרת תפקידו בחדשות ערוץ 2, שימש כמפיק ומגיש התחזית בכל תוכניות החדשות ובתוכניות הזכייניות רשת וקשת.
במסגרת עבודתו שימש ככתב במגוון תוכניות, מגיש פינות והגיש את המהדורה הצעירה.
במקביל הגיש תוכניות בוקר שונות בשידורי רשת בערוץ 2. במשך שנים הגיש את פינות התחזית בתוכניות הבוקר באמצעות סקייפ מאולפן ביתי.
בשנת 2016 הוביל את יוזמת הדגלים הסגולים המתריעים מפני נוכחות מדוזות בים התיכון.
בהוראת השר אריה דרעי, על המצילים להניף דגל סגול בימים בהם נחילי המדוזות נמצאים בחופי הארץ.
באוגוסט 2017 הודיע על הצטרפותו כמגיש ומנחה תוכניות בזכיינית רשת.
ב-12 בספטמבר 2017 הגיש זוהר בפעם האחרונה את התחזית במהדורת החדשות המרכזית של חדשות 2, ובכך עזב לאחר שבע שנים את חדשות ערוץ 2.
בפברואר 2016, החל להגיש את המגזין השבועי "פותחים שישי" בזכיינית רשת בערוץ 2. מאז פיצול הערוץ, זוהר מגיש בערוץ רשת 13 לצד ירדן הראל ושיר מורנו את תוכנית המגזין היומית "פותחים יום".
בשנת 2017 אלעד זוהר הגיש את "העולם הבוקר" לצידם של אברי גלעד, הילה קורח ומיה זיו-וולף.
במסגרת תפקידו בערוץ 13, זוהר לוקח חלק במשדרים ותוכניות שונות כמגיש ומנחה, וכן מנחה פאנלים ומראיין בכנסים וועידות.
בשנים 2021–2022 יזם וכתב מדור בעיתון "ישראל היום" תחת הכותרת "שישי שלי" הכולל ראיון אישי עם אישיות ישראלית על סוף השבוע שלו/ה.
במסגרת מדור זה, חשפה מרים פרץ, כי חברי כנסת רבים הודיעו לה מראש כי יתמכו ביצחק הרצוג במירוץ לנשיאות וידעה שתפסיד בהתמודדות.
בשנת 2019 החל לתקלט כדי ג'יי בברים ובאירועים שונים, ובין השנים 2020 ל-2021 תיקלט בפינת הכושר "הרוטינה" ב"העולם הבוקר" לצד מנחיה אברי גלעד, רותם ישראל ולפני כן טלי מץ ברשת 13, במהלך הקורונה.
בשנים 2008–2009 לימד בבית הספר היסודי לטבע סביבה וחברה בתל אביב, את מקצועות הסביבה והצילום.
במשך מספר שנים גם שימש כמרצה ביחידה לנוער שוחר מדע באוניברסיטת תל אביב.
נשוי לשירי זוהר מאז שנת 2010, ולהם שלושה בנים.
בשנת 2011 התגלתה אצלו רגישות לגלוטן, ובתקשורת הוא מוכר כצליאקי ופעיל לקידום מטרות עמותות הצליאק ומאבקן ביוקר המחיה, שילוב ילדים ונוער בעלי רגישות לגלוטן באוכלוסייה, והסברת המחלה לציבור.
אלעד הופמן (נולד ב-8 באוקטובר 1985 ביבנה), הוא כדורסלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הקלע.
הופמן גדל במחלקת הנוער של אליצור יבנה, משם עבר לקבוצת הנוער של מכבי רחובות ואת קריירת המשחק המקצוענית שלו החל בהפועל גליל עליון.
בעונת 2003-2004 החל את דרכו המקצועית בהפועל גליל עליון מליגת העל בכדורסל.
במהלך אותה שנה לא זכה הופמן לדקות משחק רבות ושותף ב-5 משחקים בלבד.
בסיום אותה עונה עבר לאליצור רמלה מהליגה הלאומית.
במדי רמלה זכה הופמן לדקות משחק רבות ושותף ב-40 משחקים במהלך שתי עונות במועדון.
בעונת 2006-2007 חתם הופמן בקבוצת מכבי הוד השרון.
לאחר עונה אחת במועדון בה שותף ב-25 משחקים עזב את המועדון.
בעונת 2007–2008 עבר הופמן לשחק בקבוצת נעוריו אליצור יבנה במדיה שיחק עונה אחת, ובלט מאוד עם ממוצע של 31 נק' ב-28 משחקים בהם שותף.
בעונת 2008–2009 חתם בקבוצת בני השרון מליגת העל במדיה שיחק גם ביורוקאפ.
לאחר עונה אחת בקבוצה עזב הופמן את בני השרון ועבר לשחק באליצור אשקלון גם היא מליגת העל.
במדי אשקלון הרבה הופמן לשחק אך לא הרבה לקלוע נקודות ושמר על ממוצע נמוך יחסית.
בסיום אותה עונה החליט הופמן לשוב פעם נוספת אל אליצור יבנה מהליגה הלאומית בכדורסל
הופמן הרבה לשחק במדי אליצור יבנה כאשר העמיד ממוצעים גבוהים של 33.8 נק' לעונה והרבה לשחק כשחקן חמישה.
הוא התבלט באותה העונה כשחקן משמעותי וכמוביל קבוצתי.
לאחר כ-4 שנים במדי אליצור יבנה עבר הופמן פעם נוספת לשחק בליגת העל הפעם בקבוצת מכבי אשדוד באר טוביה.
באותה עונה הייתה אמורה אשדוד לרדת לליגה הלאומית אך בעקבות משבר תקציבי של קבוצת ברק נתניה נשארה הקבוצה בליגה.
בעונת 2014–2015 חזר הופמן פעם נוספת אל הליגה הלאומית ועבר לשחק בקבוצת מכבי קריית גת במדיה הצטיין והעמיד ממוצע גבוה של 36 נק' ב-37 משחקים.
בסיום אותה העונה העפילה מכבי קריית גת לליגת העל והופמן שוחרר מן הקבוצה.
בעונת 2015–2016 חתם הופמן בהפועל באר שבע/ב"ש בה שיחק עונה אחת והעמיד ממוצע של 29.6 נק'
בסיום אותה עונה עבר הופמן לשחק בעירוני נס ציונה שירדה מליגת העל אל הליגה הלאומית.
לאחר עונה אחת בליגה הלאומית העפיל הופמן עם נס ציונה לליגת העל.
הופמן נחשב לאחד הקלעים הדומיננטיים בליגה הלאומית עם יכולת פיזית ועליונות אל מול שחקני הגנה של קבוצת יריבות, הופמן גם נחשב לקלע צבע מחונן בעל יכולת אתלטית מרשימה.
לאחר עונה בליגת העל בה העמיד ממוצעים של 4.3 נקודות, 1.5 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים ב-14.3 דקות למשחק, עזב הופמן את נס ציונה וחתם לעונה בקבוצת נעוריו, אליצור יבנה.
אלסקה ת'אנדרפאק , שם הדראג של ג'סטין אנדרו הונארד , היא מלכת דראג וזמרת אמריקאית.
אלסקה התפרסמה בעקבות השתתפותה בעונה החמישית של תוכנית הריאליטי "המרוץ לדראג של רו פול", שם הגיעה לגמר, ובעונה השנייה של "המרוץ לדראג: אולסטארס", שם זכתה במקום הראשון.
הונארד נולד וגדל באירי, פנסילבניה, שם סיים את לימודיו בשנת 2003 ומשם עבר ללמוד תיאטרון באוניברסיטת פיטסבורג.
הוא התחיל להופיע בדראג בדמותה של אלסקה ת'אנדרפאק בשנת 2007. להונארד יש אח למחצה בשם קורי ביני, המשתתף לצדו בסדרת הרשת Bro'laska.
לשניים גם אחות גדולה (ברוק) ואח קטן (ריאן).
בשנים 2009–2013, לפני ובמהלך פרסומו הטלוויזיוני, ניהל הונארד מערכת יחסים זוגית מתוקשרת עם מלכת הדראג שרון נידלס - מנצחת העונה הרביעית של המרוץ לדראג.
עם סיום לימודיו באוניברסיטת פיטסבורג עבר הונארד ללוס אנג'לס כדי לנסות ולקדם קריירת משחק.
לאחר מספר אודישנים כושלים החליט לעבור לעסוק באופן מלא בדראג, תחום שעד אותו שלב היה עבורו תחביב לבילויים.
הוא החל לעבוד במועדון Fubar שבווסט הוליווד ולהופיע במסגרת ליין Trannyshack המפורסם בחתרנותו בסן פרנסיסקו.
ב-2009 פגש הונארד את אהרון קודי (שרון נידלס) בזמן ביקור משפחתי בפיטסבורג.
השניים הפכו לזוג ואחרי זמן קצר החליט הונארד לעזוב את לוס אנג'לס ולחזור להתגורר בפנסילבניה.
השניים הקימו ביחד עם חברים נוספים בעיר את משפחת הדראג Haus of Haunt, שקידמה דרך הופעות בבר ה"בלו מון" בפיטסבורג מופעים בסגנון קיצוני ולא מלוטש באופן חריג לאותה תקופה באזור.
באותן שנים ניסתה אלסקה להתקבל מדי שנה כמתמודדת ב"המרוץ הדראג של רו פול" ללא הצלחה.
ב-2011 אלסקה ושרון נידלס ניסו להתקבל יחדיו לעונה הרביעית של הסדרה, אך אף על פי שהגיעו לשלבי הליהוק הסופיים כזוג לבסוף רק נידלס התקבלה לתוכנית.
היא זכתה באותה עונה ונודעה כאחת המלכות ששינו את פניו של עולם הדראג כשהביאה לקהל הרחב את הסגנון הלא שגרתי של "בית האנט".
ב-2012 התקבלה אלסקה כמשתתפת בעונה החמישית של "המרוץ לדראג של רו פול", לצד שלוש עשרה מלכות דראג אחרות.
זו הייתה הפעם החמישית שניגשה לאודישנים.
במהלך העונה היא נודעה באסתטיקת ה"אשפה לאופנה" (Trash into treasure) שלה, בקליקה שיצרה עם חברותיה לעונה רוקסי אנדרוז ודיטוקס, וטבעה משפטי מפתח רבים שהפכו לחלק מהמיתולוגיה של התוכנית.
אלסקה הגיעה לגמר של אותה עונה, אך למרות שבמהלכה מעולם לא קיבלה ציון נמוך באתגר ולא הייתה מועמדת להדחה, לבסוף היא הפסידה בתחרות לג'ינקס מונסון.
ב-2013, אחרי שידור העונה, אלסקה יצאה לסיבוב הופעות עולמי עם מלכות אחרות מ"המרוץ הדראג".
מספר חודשים לאחר מכן היא ושרון נידלס נפרדו זו מזו בפרידה מתוקשרת.
לקראת סוף השנה השתתפה אלסקה לצד שופטת המרוץ לדראג מישל ויסאז' ומתמודדת העונה הרביעית וילאם בלי בעיבוד למופע הקולנוע של רוקי בתיאטרון וודלון שבטקסס, שם גילמה את דמותו של ד"ר פרנק נ.
לאחר הפרידה מנידלס חזרה אלסקה להתגורר בלוס אנג'לס.
בקיץ 2014 היא הופיעה במחזה "סקס והעיר הגדולה" על בסיס סדרת הטלוויזיה והחלה לצלם ביחד עם אחיה למחצה קורי ביני את סדרת הרשת Bro'laska בחסות חברת ההפקה World of Wonder.
בספטמבר של אותה שנה היא הפכה לפרזנטורית של אמריקן אפרל לצד חברותיה מלכות הדראג וילאם וקורטני אקט.
השלוש הקימו כחלק מהקמפיין להקה בשם AAA Girls שלימים המשיכה להקליט ולהוציא סינגלים ואלבומים במנותק מחברת האופנה.
ב-2015 החלה אלסקה להתמקד בקריירה המוזיקלית שלה, הוציאה מספר סינגלים ובסופו של דבר ביוני אותה שנה הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה Anus שזכה להצלחה מסחרית ותגובות חיוביות בקהל הרחב.
ב-2016 הוכרז כי אלסקה תחזור למרוץ לדראג, הפעם כמתחרה בעונה השנייה של "המרוץ לדראג: אולסטארס".
היא לבסוף ניצחה והוכתרה המנצחת השנייה של הסדרה.
במהלך העונה ניצחה אלסקה בארבעה אתגרים (מתוך שבעה) וניצחה בשלוש "ליפ סינק למורשת" שלאחריהן הדיחה את אחת מהמלכות בתחתית.
היא קיבלה ביקורת על החלטות ההדחה שקיבלה ועל התנהגותה בפרק הלפני אחרון של העונה, בו הגיעה לתחתית בעצמה.
בתגובה היא תרמה 5000 דולר לארגון לילדים טרנסים ופרסמה סרטון התנצלות.
על אף הביקורות, נחשבת אלסקה לאחת ממלכות הדראג הטובות והאהובות שלקחו חלק במרוץ לדראג.
באוקטובר 2016, פרסמה אלסקה את האלבום השני שלה "Poundcake".
באוקטובר 2017 השתתפה אלסקה בעונה הראשונה של התוכנית "Scared Famous", שעלתה למסך באוקטובר 2017. היא הודחה בפרק 8.
במרץ 2019 הופיעה אלסקה ברידינג 3 בנמל תל אביב תחת הפקת One Night Only.
לאחר שכל הכרטיסים של ההופעה הראשונה נמכרו תוך יממה אחת בלבד, נפתחה הופעה שנייה וגם היא נמכרה תוך מספר ימים בודדים.
אירוע זה נחשב כאבן דרך בתרבות הדראג במדינת ישראל וייזכר כהופעה הראשונה המלאה של מלכת דראג בין-לאומית בישראל.
הופיעה בסרט התיעודי "חנות קטנה ועליזה" אודות קרקס הספרים - חנות ספרים ופורנוגרפיה בה עבד.
פורמט: דיסק, תקליט, הורדה דיגיטליץPoundcakeיצא: 14 באוקטובר 2016
פורמט: דיסק, הורדה דיגיטליתVaginaיצא: 24 במאי 2019
פורמט: הורדה דיגיטליתRed 4 Filthיצא: 23 בספטמבר 2022
+שםפרטיםAmethyst Journey (עם ג'רמי מיקוש כאלסקב וג'רמי)יצא: 17 באוגוסט 2018
2013 - המרוץ לדראג של רו פול
2013 - המרוץ לדראג של רו פול: הכול פתוח
2016 - המרוץ לדראג: אולסטארס
"אלעד ירד אל הירדן" הוא שיר שכתב והלחין אברהם זיגמן וביצעה במקור להקת פיקוד דרום.
בספטמבר 1970 פרץ עימות צבאי, שכונה "ספטמבר השחור", בין צבא ירדן לארגונים פלסטיניים, בעקבות אי הסכמתם להיות כפופים לכללי המשטר, פעולות טרור שביצעו במדינה, איומם על יציבות המשטר וניסיונם להתנקש בחיי המלך חוסיין.
בעקבות מצבם הקשה של הארגונים הפלסטיניים בעימות, חצו כוחות סוריים את הגבול, ופלשו לירדן.
המלך חוסיין פנה בבהילות לידידותיו ארצות הברית ובריטניה על מנת שאלה יחישו לו סיוע.
ארצות הברית, שלא הייתה יכולה לשנע כוחות במהירות לאזור, פנתה לישראל על מנת שזו תסייע לירדנים.
בעקבות כך גייסה ישראל כוחות צבא רבים, ביניהם כוחות מילואים, ששהו בגבול ישראל-ירדן.
המוזיקאי אברהם זיגמן צוּות לשייקה אופיר במטרה לשמח חיילים שגויסו.
זיגמן שאל את אופיר לשלומו של בנו אלעד, אותו הכיר מלהקת הצנחנים.
שייקה אופיר השיב: "אלעד ירד אל הירדן", כשכוונתו הייתה שבנו, שגויס אף הוא בשל המתיחות, ירד לאחד המוצבים בבקעת הירדן.
משפט זה מצא חן בעיני זיגמן, והוא החליט לשלב את המשפט בשיר.
כשכתב זיגמן את השיר, נתקל בקושי: שורה שכתב, "למלוח אותו הריח ממש כמו בראשונה" לא הסתדרה עם המקצב הפנימי של השורה.
זיגמן התייעץ עם ידידתו, נעמי שמר, ואז נתקל בבעיה נוספת - בשיחה איתה היא אמרה לו 'ריח המלוח הוא שלי'.
כוונתה הייתה לשירה "חורשת האקליפטוס", בו מופיע הביטוי.
זיגמן שינה את המילה 'המלוח' למילה 'הרדוף', וכך הסתדרו המילים עם נעמי שמר, עם המקצב וגם עם הבוטניקה (שכן, כזכור, למלוח אין ריח, ושמר כבר הותקפה על כך).
בשיר יש הרמזים שמקורם בתנ"ך: 'אבני קלע' מקורן בסיפור דוד וגוליית המקראי, ו'אבני גזית' הן אבנים מהן בנה שלמה המלך את בית המקדש.
את השיר ביצעה בשנת 1972 להקת פיקוד הדרום במסגרת תוכניתה "מדרום תפתח הטובה", והסולנית הייתה אביבה אבידן.
דודו זכאי ביצע גם הוא את השיר.
בשנת 1983 הקליטה אותו גם הזמרת מיכל טל.
בשנת 2012 הלך אלעד אופיר לעולמו.
אלעד חן (נולד ב-30 באפריל 1979) הוא תסריטאי, סופר ויוצר טלוויזיה ישראלי.
אלעד נולד בירושלים בשנת 1979. הוא למד בבית הספר לקולנוע ולטלוויזיה ע"ש סם שפיגל, שם סיים את מגמת התסריטאות בהצטיינות.
אלעד הוא אחיה של התסריטאית והאנימטורית אפרת חן.
בשנת 2006 יצר וכתב את ה-בלי גרביים, מיני סדרה לילדים ששודרה בערוץ לוגי.
בשנת 2011 יצר וכתב את אורים ותומים.
בשנת 2012 יצר וכתב את נויורק, דרמה יומית שמכרה לרשת CBS.
בשנת 2015 יצר וכתב את הסדרה הקומית לילדים אלישע, יחד עם יובל סמו, אסף בייזר ושחר איינבינדר.
הספר, המתעד את חייו של גיבור הסדרה בעלת אותו השם, הפך לרב מכר ושהה שבועות רבים בראש טבלת מכירות הספרים לילדים של הארץ.
ב-2024 יצר ביחד עם שלום אסייג, רועי עידן ויניב אמודאי את הסדרה "פטריק" עבור רשת 13. הסדרה עוסקת בבכיר בארגון פשע המתעורר מתרדמת.
2006 – בלי גרביים – יוצר ותסריטאי ראשי
2011 – אורים ותומים – יוצר ותסריטאי ראשי
2012 – נויורק – יוצר ותסריטאי ראשי
2016 – אלישע – יוצר ותסריטאי ראשי
2016 – סופשלי – יוצר ותסריטאי ראשי
2019 – מגן דוד דרום – יוצר ותסריטאי ראשי
2019 – מורובוט – יוצר ותסריטאי ראשי
2020 – אבא מטפלת – יוצר ותסריטאי ראשי
2022 – גולדה ומאיר – יוצר ותסריטאי ראשי
2024 – פטריק – יוצר ותסריטאי ראשי
2024 - הסוכן - יוצר ותסריטאי ראשי
2025 - סושרד הצעיר - יוצר ותסריטאי ראשי
"הצד השני של המטבע", הוצאת ידיעות אחרונות, 2009.
"אלישע", הוצאת ידיעות אחרונות, 2017.
"הלילה הכי ארוך בשנה", הוצאת ידיעות אחרונות, 2018.
2015 – פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לתסריטאי בסדרת ילדים ונוער (בשיתוף עם אסף בייזר) (אלישע), פרס נבחרי הילדים של "ערוץ הילדים" לסיטקום של השנה (אלישע)
2016 – פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לסדרה הקומית לילדים (אלישע), מועמדות בפרס תסריט בסדרה לילדים ונוער (אלישע)
2017 – פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לסדרה קומית לילדים (אלישע), מועמדות בפרס תסריט בסדרה לילדים ונוער (אלישע)
אלעד בן-דרור (נולד ב-1972) הוא מזרחן והיסטוריון ישראלי, המכהן כפרופסור חבר במחלקה ללימודי המזרח-התיכון באוניברסיטת בר-אילן.
מחקריו של בן-דרור עוסקים בהיבטים שונים של הסכסוך הערבי ישראלי.
בן-דרור גדל במושב ניר עציון שבחוף הכרמל.
הוא בוגר מדרשית נעם וישיבת מעלות.
שירת בצה"ל כלוחם ביחידה מובחרת, ולאחר מכן עשה את תאריו האקדמיים באוניברסיטת בר-אילן.
הוא סיים תואר ראשון בקרימינולוגיה ולימודי המזרח התיכון בהצטיינות, והמשיך במסלול ישיר לדוקטורט בלימודי המזרח התיכון.
עבודת הדוקטורט שלו בהנחיית פרופסור אליעזר טאובר, עסקה בראשית מעורבות האו"ם בסכסוך הערבי-ישראלי.
הדוקטורט אושר ב-2003 בציון "מעולה", וזכה בפרסים.
בשנת 2000 החל בן-דרור ללמד במחלקה ללימודי המזרח התיכון בבר-אילן.
בשנים 2003–2004 הוא שימש כעמית מחקר במכון האוניברסיטאי לדיפלומטיה ושיתוף פעולה אזורי באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 2006−2005 עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
בין השנים 2011–2020 שימש כראש אקדמי במדור לתוכניות לזרועות הביטחון בבר-אילן.
ב-2014 זכה בפרס "המרצה המצטיין", בין השנים 2018–2021 כיהן כראש המחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2023 זכה על ספרו הדרך לכ"ט בנובמבר בפרס יצחק בן-צבי.
משנת 2023 הוא מכהן כראש המכון לחקר מחתרות ע"ש בגין באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2025 החל לכהן כראש אקדמי של המכללה לפיקוד טקטי.
בן-דרור יועץ למשרדי ממשלה שונים וגופים אזרחיים שונים בתחומי התמחותו.
בן-דרור מתגורר במושב ניר עציון, נשוי לאפרת (לבית ספוקויני), מוזיקאית ותרפיסטית במוזיקה ולהם חמישה ילדים.
תחום מחקר מרכזי של בן-דרור הוא המעורבות הבינלאומית והאו"ם בסכסוך הערבי-ישראלי מסוף תקופת המנדט הבריטי ועד שנות ה-50 של המאה ה-20. בן-דרור הצליח לקבל מארכיון האו"ם בניו יורק אישור להסרת סיווג מחומרים שלא נפתחו לעיון לחוקרים, ומחקריו כוללים בין היתר חידושים שמתבססים על חומרים אלה.
בן-דרור הצביע על כך שמקיץ 1947 סברו אנשי או"ם כי הפתרון הרצוי לשאלת ארץ ישראל הוא הקמת מדינה יהודית וסיפוח שאר השטח לעבר הירדן, ולא תוכנית חלוקה שבמסגרתה תוקדם מדינה ערבית עצמאית.
מיד כשאושרה תוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר 1947 העריכו מומחי האו"ם, שעסקו בשאלת ארץ ישראל כי מדינה ערבית לא תוקם.
הם הכינו תוכנית להקמת מדינה יהודית ולהגנה צבאית עליה.
במסגרת הזו הם המליצו על הקמת מיליציה יהודית חמושה שכוח האדם שלה יתבסס על אנשי ההגנה והפלמ"ח ולא על האצ"ל והלח"י.
האו"ם היה אמור לחמש את הכוח הזה בנשק כבד ואף במטוסי קרב.
אנשי האו"ם גם אספו מודיעין רב על העמדות המדיניות של הפלסטינים בארץ ישראל.
בארכיון האו"ם נמצאו סיכומי פגישות רבים שקיימו אנשי האו"ם בחשאי עם בכירים פלסטינים, ועדויות למגעים אלה נמצאו גם בארכיונים בהודו ובהולנד.
ארכיונים נוספים שבן-דרור עשה במסמכיהם שימוש נרחב בעבודותיו הם הארכיונים בשוודיה, שם נמצא בין היתר הסבר על אופן הכנתה של מפת החלוקה.
האחראי לה היה איש האו"ם פאול מוהן שיומנו האישי ומסמכיו נמצאים בארכיון באוניברסיטת אופסלה.
בן-דרור חקר את מהלכי האו"ם במלחמת העצמאות ובתוך כך את פרשת ברנדוט ואת הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות.
לטענתו, מתווך האו"ם ראלף באנץ' העריך שהקו הירוק שאותו שרטט יישאר קו הגבול של ישראל לתקופה ארוכה.
ולכן הוא התאמץ לערוך את הסכמי שביתת הנשק באופן שיאפשר למדינת ישראל ולמדינות ערב להתבסס עליהם לטווח הארוך.
בכך הוא תרם שלא במתכוון למגמה של ישראל ומדינות ערב להסתפק בהסכמי שביתת הנשק ולהימנע מלהתקדם במהלכים מדיניים שיובילו להסכמי שלום.
מחקרים נוספים של בן-דרור שמתייחסים לתקופה זו, עוסקים בתוכניות האו"ם לבינאום ירושלים ובפרט לתמיכה הערבית בתוכנית הבינאום (בהם החלטה 303), ומערכת היחסים שהתקיימה בין ישראל לירדן, שנועדה לבלום את הלחץ הבינלאומי להפיכת ירושלים לעיר בינלאומית.
תחום מחקרים נוסף של בן-דרור הוא יחסי יהודים וערבים בגליל, בעיקר בהקשר של קהילות המוסתערבים האחרונות שהיו בכפרי הגליל (בפקיעין, כפר יאסיף ושפרעם).
ב-2012 איתר בן-דרור בקיבוץ דליה, אוסף מסמכים נטוש של האדריכל שמחה יום-טוב (גולי) שהיה יועץ משרד הפנים לכפרי המיעוטים בתקופת הממשל הצבאי על ערביי ישראל.
בין המסמכים אותרו תוכניות ליישב יהודים בכפרים בהן היו קהילות של מוסתערבים ולפתח את הכפרים הערבים והדרוזים בגליל תוך שילובם של שרידי העבר היהודי.
תוכניות אלה, שלא יצאו לפועל, אמורות היו למשוך תיירות לכפרי הגליל ולסייע בעיצוב תודעת המיעוט הערבי בישראל כלפי מדינת ישראל והסיפור הציוני.
מסמכי יום-טוב הועברו על ידי אנשי מכון יד יצחק בן-צבי, לארכיון יד יערי בגבעת חביבה, והם פתוחים כיום לעיון הציבור.
המתווך: ראלף באנץ' והסכסוך הערבי-ישראלי 1949-1947, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2012.
הדרך לכ"ט בנובמבר: פרשת אונסקו"פ וראשית מעורבותו של האו"ם בסכסוך הערבי-ישראלי, יד בן-צבי, 2019.
אלעד בן-דרור, האדריכל שמחה יום־טוב, יועץ משרד הפנים לתכנון כפרי המיעוטים והתכנית להנצחת כפרי המוסתערבים בגליל, המזרח החדש נ"ג, ה'תשע"ד, עמ' 200–229
אלעד בן־דרור ואסף זידלר, ניצחון הצהרתי: החלטת האו"ם על בינאום ירושלים מ־9 בדצמבר 1949, עיונים בתקומת ישראל 29, 2018, עמ' 162–181.
אלעד מן (נולד ב-19 באוגוסט 1976) הוא עורך דין, עיתונאי, ופובליציסט ישראלי.
מן נולד ברחובות לאב מהנדס חשמל ויזם בתחום ניהול המבנים, ואם, אחות במקצועה.