tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לג'קסון מיוחסת המצאת גיטרת הבס בעלת 6 המיתרים (six strings bass) או "קונטרבס גיטרה" ("contrabass guitar") המכוונת עם מיתר נמוך יותר כך שסדר מיתרי גיטרת הבס נראה כך (משמאל לימין, מהנמוך לגבוה): B-E-A-D-G-C.
מטרתו של ג'קסון כשהגה את הרעיון להמציא את ה"קונטרבס גיטרה" הייתה לאפשר מנעד גדול יותר של צלילם (כמו הקונטרבס).
הוא מנגן עליה ממהלכי אקורדים עד לליווי ולנגינת המלודיה עצמה.
ג'קסון התפרסם בעיקר בנגינתו עם מישל קמילו הפסנתרן, אל דימיולה הגיטריסט, מישל פטרוצ'יאני, מייק סטרן, דייב ווקל, להקת סטילי דן ועוד להקות רבות בעיקר מתחום הג'אז הלטיני והפאנק וכן במתכונתו העכשווית של הרכב הפאנק המפורסם "Steps Ahead" אותו הקים הסקסופוניסט הנודע מייקל ברקר.
כמו כן, ניגן ג'קסון רבות עם הביג בנד הנחשב של ניו יורק וכן עם הביג בנד של מנהטן.
אנתוני "טוני" דה מלו היה כומר ישועי הודי, סופר ומדריך רוחני, ניסה לגשר בין הגישה הדתית המסורתית ובין הבנה רוחנית אותנטית.
אנתוני דה מלו נולד למשפחה נוצרית ממומבאי, גואה בהודו.
בגיל 16 הצטרף למסדר הישועים ובגיל 30 הוסמך ככומר.
הוכשר גם כמטפל פסיכולוגי, ועד תחילת שנות השבעים פעל כפסיכותרפיסט.
במהלך השנים גרס שלא הפסיכותרפיה ולא התרגול הרוחני הישועי מובילים לשינוי עמוק ורדיקלי.
בנעוריו תרגל את התרגול הרוחני של לויולה אותו למד בספרד.
לישועים תרגולת רוחנית שנוצרה על ידי מייסד המסדר, איגנטיוס מלויולה, וכל סטייה ממנה מהווה עברה חמורה.
התהליך שעבר היה ממושך וכואב, כשהוא מנסה להתגבר על מגבלות הדוקטרינה הנוצרית על ידי שימוש בכלים פסיכולוגיים.
בבגרותו העריץ את דרכו ואישיותו של גאנדי, אחר כך הושפע על ידי ברטראנד ראסל שהקסים אותו ביושר החשוף שלו, לאחר מכן הושפע מג'ידו קרישנמורטי, שנקט בדרך של "מודעות לא-מותנית ולא-בררנית".
בניגוד לקרישנמורטי, שעם מעלותיו הרבות לא ניתן למנות חוש הומור מפותח, ולא בחל בשום אמצעי כדי להביא את מאזיניו לחיוך וצחוק.
טוני דה מלו נפטר ביו יורק בשנת 1987 בגיל 56, יום לאחר שנחת בארצות הברית לסיור הרצאות.
11 שנה לאחר מותו, פרסם הקרדינל רצינגר (לימים האפיפיור בנדיקטוס ה-16) הודעה בשם מועצת הוותיקן לדוקטרינה ואמונה, ובה הוקעו ספריו של הכומר הישועי המנוח אנתוני דה-מלו כמסוכנים לאמונה.
ההוקעה הופסקה לאחר זמן, תוך הוספת ההערה הבאה:
"ספרי האב דה-מלו נכתבו בקונטקסט רב-דתי, כדי לסייע למאמיני דתות אחרות, אגנוסטיים ואתאיסטים בחיפושם הרוחני, ולא נועדו על ידי המחבר לשמש כספרי הדרכה לקתולים המאמינים באדיקות בדוקטרינה או הדוגמה הנוצרית."
כמו קרינשמורטי, הדגיש דה-מלו את חוסר התוחלת במאמצים כדרך לשחרור.
בכנסייה הקתולית, שבה מאמץ שווה לעבודה רוחנית, לא התקבלו הדברים בהבנה יתרה.
לדבריו, הארה הרוחנית לא דורשת מאמץ.
ליתר דיוק, היא מגיעה למרות המאמצים שלנו.
כששאלו אותו על ההארה שלו עצמו, המורה סירב תמיד לדבר, גם כשניסו התלמידים למשוך אותו בלשון.
כל מה שידעו היה מה שאמר פעם המורה לבנו הצעיר, ששאל אותו איך הרגיש כשהגיע להארה.
התשובה הייתה - "כמו טיפש".
כששאל אותו הנער מדוע, ענה המורה "ובכן, בני, תיאר לעצמך שאתה מתאמץ לפרוץ לבית, מטפס על המרזב ומנפץ חלון בקומה שנייה – וכשאתה יורד למטה אתה רואה שהדלת הייתה פתוחה כל הזמן".
הוא התחיל להצביע על כך שכל הנוסחאות והשיטות, הדתיות, התאולוגיות והרוחניות הן לא יותר מאשר נוסחאות, מושגים אינטלקטואליים, מוצרים של המוח האנושי, שלא מסוגל לחשוב אלא במונחים דואליים.
הייתה לו כריזמה כובשת, הוא הקסים בקלות ושכנע את שומעיו להשתתף בקורסים של ויפאסנה, כשהמקור הבודהיסטי של הטכניקה לא הפריע לו, כל עוד התוצאות היו שחרור מדעות קדומות ומדוגמות.כשנשאל, האם שימוש בשיטות מסורתיות, למשל כאלה שהומלצו על ידי אבות הכנסייה, הן רוחניות, ענה שמה שלא עובד איננו רוחניות.
"שמיכה מפסיקה להיות שמיכה ברגע שהיא לא מחממת אותך".
כשנשאל האם רוחניות היא דבר שמשתנה, אמר:
"אנשים משתנים וצורכיהם משתנים, כך שמה שהיה פעם רוחניות איננו בהכרח רוחניות היום.
מה שנקרא כרגיל בשם רוחניות הוא רק תיעוד של שיטות שהיו אפקטיביות בעבר".
"מה שמצליח להביא אדם לטרנספורמציה פנימית"
כמו כן אמר: "אם אתה יכול ליהנות בלי רגש אשמה, ולהתנזר בצורה לא כפייתית, אתה חופשי"
כבר בתחילת דרכו כמנחה סדנאות, נהג להתבדח על המחלוקות הפנימיות בנצרות, הוא נהג לספר את הבדיחה הבאה:
ישו אמר שטרם ראה משחק כדורגל, אז לקחנו אותו.
היה משחק סוער בין קבוצת "החובטים" הפרוטסטנטים לבין נבחרת ה"הצלבנים" הקתולים.
הצלבנים הבקיעו, וישו הריע בהתלהבות והעיף את הכובע באוויר.
ואז הבקיעו החובטים וישו קפץ בהתרגשות והעיף את הכובע באוויר.איש שישב מאחורינו נגע לו בכתף ושאל אותו: "לאיזה צד אתה מריע, ידידי היקר?""אני?" שאל ישו, שלא הצליח להסתיר את התלהבותו מהמשחק "או!
אני לא בעד שום קבוצה.
באתי רק ליהנות מהמשחק"השואל פנה ליושב לצידו ופלט "המממ...
בתחילה הגדיר את הסדנאות שלו כ"לימוד דרכים יעילות יותר לתפילה נוצרית" ובהן הגניב מדיטציית ויפסנה בודהיסטית.
הספר הראשון שפרסם, "סדהנא" הוא אוסף תרגילים רוחניים במסורת הנוצרית.
הספר השני ורוב הבאים אחריו בנויים מאוספי סיפורים, ממקורות הינדיים, בודהיסטיים, נוצריים, חסידיים, סופיים, סיניים וסיפורי זן.
הסיפורים משמשים כסיפורי הוראה, בדומה לספרי הסיפורים הסופיים של אידריס שאח, או הספר "אור הגנוז" של בובר, ושאר ספרי המעשיות החסידיים.
טוני יעץ לקרוא את ספריו כמו שקוראים ספר רפואי: "כשאתה בודק אם יש לך אחד מהתסמינים המתוארים" ולא כמו שקוראים ספר פסיכולוגיה: "כשאתה חושב לאיזה מן הטיפוסים המתוארים דומים החברים שלך ".
פתיחה אופיינית של סמינר שלו: (מתוך הספר Awareness)
רוב האנשים, גם אם אינם יודעים זאת, חיים רדומים.
הם נולדים רדומים, חיים תוך שינה, מתחתנים תוך שינה, יולדים ילדים בשנתם, והולכים לעולמם ישנים.
הם אף פעם לא מבינים את החמדה והיופי הקיימים בדבר הזה שנקרא בפינו הקיום האנושי.
אתם יודעים – כל המיסטיקנים – קתוליים, נוצרים, לא נוצרים, מאיזו השקפה שהגיעו, לא תלות בדתם – תמימי דעים בנושא אחד: הכל בסדר, הכל בסדר גמור.
למרות שהעולם בבלגן אדיר, הכל בסדר גמור.
אבל, באופן טראגי, רוב האנשים מעולם לא הצליחו לראות שהכל בסדר, כי הם רדומים.
בשנה שעברה שמעתי בטלוויזיה הספרדית סיפור על אדון אחד שנוקש על הדלת של הבן שלו.
חיימה עונה "אני לא רוצה לקום, פאפא".
האבא צועק :"קום, אתה צריך ללכת לבית-ספר".
"חיימה עונה: "אני לא רוצה ללכת לבית ספר".
"ראשית, כיוון שזה כל כך משעמם; שנית, הילדים עושים ממני צחוק; ושלישית, אני שונא את בית הספר".
ואבא עונה: "טוב, אני אתן לך שלוש סיבות למה אתה כן צריך ללכת לבית-ספר.
ראשית, כי זאת חובתך; שנית, כי אתה בן ארבעים וחמש; ושלישית, כי אתה המנהל."
אתם גדולים מכדי להיות רדומים.
רוב האנשים אומרים לך שהם רוצים לצאת מגן הילדים, אבל אל תאמין להם.
כל מה שהם רוצים זה לתקן את הצעצועים המקולקלים שלהם.
תחזיר לי את המשרה שלי.
תחזיר לי את הכסף שלי.
תחזיר לי את שמי הטוב, את ההצלחה שהייתה לי".
הם רוצים שיחליפו להם את הצעצועים.
גם הטובים שבפסיכולוגים יאמרו לך, שאנשים לא באמת רוצים להתרפא.
הם רוצים הקלה; ריפוי הוא כואב.
לא נעים להתעורר, אתם יודעים.
זו הסיבה שגורו חכם לא מנסה להעיר את האנשים.
אני מקווה שאהיה כאן מספיק חכם ו אם אתם ישנים לא אנסה בכלל להעיר אתכם.
זה ממש לא העסק שלי.
אפילו אם אומר לכם לפעמים: "תתעוררו!"
העסק שלי הוא להתעסק בשלי, לרקוד את הריקוד שלי.
אם תפיקו מכך רווח, מה טוב; אם לא, מה חבל!
כמו שאומר הפתגם הערבי: "הגשם הוא אותו גשם; אבל בטרשים הוא גורם לקוצים לצמוח ובגנים הוא גורם לפרחים ללבלב".
אנתוני תומאס גרפטון הוא היסטוריון, וכעת מופקד קתדרה על שם הנרי פוטנאם באוניברסיטת פרינסטון.
מינואר 2011 עד ינואר 2012 הוא שימש כנשיא האגודה האמריקאית להיסטוריה.
גרפטון רכש את השכלתו התיכונית באקדמיית פיליפס (Phillips Academy) ואת השכלתו הגבוהה באוניברסיטת שיקגו, שם למד מהתואר הראשון ועד לדוקטורט.
הוא למד במשך שנה ביוניברסיטי קולג' לונדון אצל ההיסטוריון הקלאסי החשוב ארנאלדו מומיליאנו.
אחרי תקופה קצרה בה לימד במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת קורנל, קיבל גרפטון משרה באוניברסיטת פרינסטון ב-1975, בה הוא מחזיק מאז.
החל מינואר 2007 הוא עורך-שותף של כתב העת "Journal of the History of Ideas".
גרפטון ידוע בשל מחקריו על המסורות הקלאסיות החל מתקופת הרנסאנס ועד למאה ה-18, ובשל עיסוקו בהיסטוריוגרפיה.
ספריו הרבים מהווים מחקר מעמיק של ידענות וכרונולוגיה ועוסקים בין השאר ביוזף יוסטוס סקליגר, המלומד החשוב של תקופה הרנסאנס (1993-1983, 2 כרכים), תעוד חדשני ביחד עם ליסה ז'רדן של החינוך בעידן הרנסאנס (From Humanism to the Humanities 1986) ולאחרונה, מחקרים על ג'ירולמו קרדאנו כאסטרולוג (1999) ועל לאונה בטיסטה אלברטי (2000).
הוא חיבר מבוא מעמיק לקשר בין הלמדנות למדע בראשית העת החדשה "Defenders of the Text" (1991).
ספר נגיש שלו לקהל הרחב הוא "The Footnote: A curious history" (1997), פורסם בגרמנית כ-"Die Tragischen Ursprünge der deutschen Fußnote", זהו מקרה בוחן של ההיסטוריה של ההיסטוריה, מהפרטים הקטנים.
הוא גם כתב על נושאים רבים בשביל "ניו רפובליק", "אמריקן סקולר" ו-"The New York Review of Books".
1993 - התקבל כעמית החברה הפילוסופית האמריקאית
1993 - פרס הספר הטוב ביותר של הלוס אנג'לס טיימס
1997 - התקבל כחבר מן החוץ של האקדמיה הבריטית
1998 - פרס ביינטון לספרות, בלימודי המאה ה-16
2001 - פרס הווארד מראו להיסטוריה איטלקית, החברה ההיסטורית האמריקאית
2002 - פרס בלצן להיסטוריה, במדעי הרוח
2003 - פרס על הישגים מאיגוד אנדרו מלון
2005 - דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ליידן
אנתוני מרשון דייוויס הבן הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת וושינגטון וויזארדס מליגת ה-NBA, וכן בנבחרת ארצות הברית בכדורסל.
דייוויס נבחר ראשון בדראפט ה-NBA 2012 לאחר שהוליך את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנטקי לזכייה בטורניר אליפות המכללות.
ידוע כשחקן הפציע ביותר בהיסטוריה של ה-NBA.
דייוויס נבחר שמונה פעמים להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, בו נבחר פעם אחת לשחקן המצטיין.
ארבע פעמים נבחר לחמישיית העונה.
בעונות , ו- היה מלך החסימות של ה-NBA.
דייוויס הוא הכדורסלן היחיד בהיסטוריה שזכה גם באליפות המכללות, גם באליפות העולם בכדורסל, גם במדליית זהב באולימפיאדה, וגם באליפות ה-NBA.
סימן ההיכר שלו הוא גבות עבות ומחוברות שבהתייחס אליהן רשם שני סימנים מסחריים – "Fear The Brow" (פחדו מהגבה) ו-"Raise The Brow" (הרימו את הגבה).
דייוויס נולד וגדל בשיקגו, בנם של איריינר ואנתוני דייוויס, יש לו אחות תאומה ואחות גדולה נוספת.
אביו שם בחצר הבית של המשפחה סל כדי שדייוויס יישאר יותר בבית וימנע מהפשע והאלימות שבפארקים והרחובות של שיקגו.
הוא למד בתיכון ציבורי קטן בעיר, בו הצטיין בנבחרת הכדורסל.
בשנת 2011 נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן וסיים אותו עם 14 נקודות ו-6 ריבאונדים.
דייוויס בחר לשחק בנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת קנטקי תחת הדרכתו של המאמן ג'ון קליפארי.
בתום העונה הסדירה הוליך את הקבוצה למאזן של 32 ניצחונות ושני הפסדים, ושישה ניצחונות נוספים בדרך לזכייה באליפות המכללות כשהוא נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
בפיינל פור של הטורניר קלע בחצי הגמר 18 נקודות, קלט 14 כדורים חוזרים וחסם 5 פעמים ובמשחק הגמר קלע 6 נקודות, עם 16 כדורים חוזרים ו-6 חסימות.
סך הכל רשם בעונתו באוניברסיטה ממוצעים של 14.2 נקודות למשחק, 10.4 ריבאונדים, 4.7 חסימות ושיעור קליעות מהשדה של 62.3%.
בתום העונה זכה בפרס ג'ון אר.
וודן לשחקן המצטיין של השנה, בחירה לשחקן המצטיין מטעם סוכנות AP, גביע אוסקר רוברטסון לשחקן הבולט, ובפרס נייסמית' לשחקן המכללות הטוב ביותר.
דייוויס העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 2012 ונבחר ראשון על ידי ניו אורלינס הורנטס.
הוא חתם על חוזה לשלוש עונות שיבטיח לו 16 מיליון דולר.
בעונתו הראשונה ב-NBA, רשם דייוויס ממוצעים של 13.5 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-1.8 חסימות למשחק.
במהלך השנה סבל ממספר פציעות והחמיץ 18 ממשחקי הקבוצה.
בתום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA (כמחליף של קובי בראיינט הפצוע).
בעונת הוביל דייוויס את קבוצתו לפלייאוף, לאחר שניו אורלינס סיימה במקום השמיני במערב.
דייוויס סיים את העונה כמוביל הליגה עם מדד היעילות של 31.0 נקודות.
הוא שותף ב-67 משחקים בהם קלע בממוצע 24.3 נקודות למשחק (רביעי בליגה), 2.9 חסימות למשחק (ראשון בליגה) ו-10.2 ריבאונדים (עשירי בליגה).
בפלייאוף הצטיין בסדרה מול גולדן סטייט ווריורס, הוא רשם ממוצע של 31.5 נקודות, 11 ריבאונדים ו-4 חסימות למשחק.
אף על פי כן נוצחה קבוצתו בסדרה 0–4.
ביולי 2015 חתם על הארכת חוזה ל-5 שנים נוספות החל מעונת בשווי מוערך של כ-145 מיליון דולר.
ב-21 בפברואר 2016 קלע 59 נקודות, שיא קריירה ושיא מועדון, בניצחון על דטרויט פיסטונס, באותו משחק לקח 20 ריבאונדים.
את העונה סיים במרץ 2016 לאחר 61 משחקים בעקבות פציעה בברך ובכתף, הוא עבר ניתוח בברכו שהשביתו למשך מספר חודשים.
בעונת נבחר למשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן נבחרת המערב, ולאחר שקלע 52 נקודות במשחק, שיא למשחק האולסטאר, זכה בפרס ה-MVP של המשחק.
בסוף עונת דייוויס נבחר ביחד עם חברו לקבוצה ג'רו הולידיי לחמישיית ההגנה של העונה.
בפלייאוף של אותה השנה הוא שיחק מצוין ותרם להדחתה של הפייבוריטית פורטלנד טרייל בלייזרס שסיימה את העונה שלושה מקומות בטבלה מעל ניו אורלינס 4–0 בסיבוב הראשון.
לקראת סוף עונת ביקש מניו אורלינס שתעביר אותו בטרייד לקבוצה אחרת.
ב-6 ביולי 2019 הועבר בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס תמורת ברנדון אינגרם, ג'וש הארט, לונזו בול ושלוש בחירות סיבוב ראשון בדראפט.
בעונתו הראשונה עם הלייקרס נבחר בפעם הרביעית בקריירה לחמישיית העונה, לצד חברו לקבוצה לברון ג'יימס, לאחר שרשם ממוצעים של 26.1 נקודות, 9.3 ריבאונדים, 3.2 אסיסטים ו-2.3 חסימות למשחק.
בפלייאוף הובילו דייוויס וג'יימס את הלייקרס לזכייתה ה-17 של הקבוצה באליפות ה-NBA, לאחר שגברה בסדרת הגמר על מיאמי היט בתוצאה 4–2. לאורך הפלייאוף הצטיין דייוויס עם ממוצעים של 27.7 נקודות, 9.7 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק.
בדצמבר 2020 חתם בלייקרס על הארכת חוזה בסך כ-190 מיליון דולר לחמש עונות נוספות.
בעונת 2023/2024 זכה עם הלייקרס בטורניר אמצע העונה של ה-NBA לאחר ניצחון 109:123 על אינדיאנה פייסרס במשחק הגמר, בו קלע 41 נקודות ולקח 20 כדורים חוזרים.
ב-2 בפברואר 2025, נשלח דייוויס בטרייד, לצד מקס כריסטי ובחירת סיבוב ראשון ב-2029 לדאלאס מאבריקס בתמורה ללוקה דונצ'יץ', מקסי קלבר ומרקיף מוריס, כאשר שתי בחירות סיבוב שני (אחת מדאלאס ואחת מהלייקרס) ב-2025 וג'יילן הוד-שפינו נשלחו ליוטה ג'אז.
הטרייד נחשב לאחד הטריידים המשמעותיים ביותר בהיסטוריית הליגה, בהתחשב שלראשונה שני שחקני חמישיית העונה ב-NBA מכהנים הועברו אחד בתמורה לשני באמצע העונה.
באולימפיאדת לונדון נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית, כשחקן היחיד שטרם החל בקריירה מקצוענית, וזכה עמה במדליית זהב.
במהלך הטורניר שותף בשבעה משחקים ורשם 52 דקות משחק בהן קלע 26 נקודות וקלט 19 ריבאונדים במצטבר.
הוא זכה עם הנבחרת בגביע העולם בכדורסל 2014, בטורניר רשם ממוצע של 12.3 נקודות ו-6.6 ריבאונדים למשחק.
אנתוני האריס בנט הוא כדורסלן קנדי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד עבור שינג'ו JKO ליוניירס מליגת הכדורסל הטאיוואנית.
בנט, שנבחר במקום הראשון בדראפט ה-NBA 2013 נחשב בעיני רבים לשחקן הגרוע בהיסטוריה שנבחר במקום הראשון בדראפט
בנט רשם ממוצעים של 16.1 נקודות ו-8.1 ריבאונדים למשחק בשנתו היחידה בקולג', נבחר ראשון בדראפט 2013 על ידי קליבלנד קאבלירס, והיה לקנדי הראשון שנבחר בבחירה הראשונה בדראפט.
ב-23 באוגוסט 2014 עבר למינסוטה טימברוולבס כחלק מטרייד משולש ששלח גם את אנדרו ויגינס ות'דאוס יאנג למינסוטה, את קווין לאב לקליבלנד קאבלירס ואת לוק בא א מוטה, אלכסיי שבד ובחירת דראפט לפילדלפיה 76'.
ב-22 בספטמבר 2015 שחררה מינסוטה טימברוולבס את בנט, שבכך הפך לשחקן חופשי.
ב-28 בספטמבר 2015 חתם בנט על חוזה לעונה אחת בטורונטו ראפטורס.
אחרי ששיחק כמה משחקים בקבוצת הפיתוח של הראפטורס, ראפטורס 905, והפך לשחקן הראשון שנבחר בבחירה הראשונה בדראפט לשחק בליגת הפיתוח, נופה בנט מסגל טורונטו.
הנימוקים כללו ייאוש מצד הצוות המקצועי בנוגע להיעדר רצונו של בנט לשחק כדורסל.
לאחר מכן חתם בנט כשחקן חופשי בברוקלין נטס, שם שוב שיחק לעיתים בקבוצת הפיתוח ושוב שוחרר מהקבוצה, לפני סיום העונה.
ב-13 בינואר 2017, ארבעה ימים לאחר ששוחרר מברוקלין, חתם בנט בפנרבחצ'ה עד תום העונה, וזכה איתה בסיום העונה האירופית בגביע היורוליג.
לקראת עונת חתם בנט בקבוצת נורת'רן אריזונה סאנס מליגת הפיתוח, וממנה עבר בטרייד למיין רד קלאוס ואז לאגווה קליינטה קליפרס.
ב-12 ביולי 2019 חתם ביוסטון רוקטס לעונת אחת, אך שוחרר מהקבוצה בזמן מחנה האימונים.
ב-25 באוגוסט 2021 חתם בהפועל ירושלים לעונה אחת.
ב-2 בינואר 2022 שוחרר מהקבוצה.
בתקופתו הקצרה בקבוצה שיחק בנט 13 דקות, קלע 6.3 נקודות, לקח 3.3 ריבאונדים ומסר 0.9 אסיסטים בממוצע למשחק.
בפברואר 2022 חתם בגאושיונג סטילרס מליגת הכדורסל הטאיוואנית.
בשנת 2009 לקח בנט חלק באליפות אמריקה לנבחרות עד גיל 16 ובשנת 2010 באליפות העולם לנבחרות עד גיל 17. הוא סייע לנבחרת הקנדית לזכות במדליית הארד בשתי האליפויות.
אנתוני דה לה רוֹשֶה היה סוחר אנגלי, שנולד בלונדון לאב צרפתי הוגנוטי ולאם אנגליה.
במהלך מסע סחר בין אירופה לדרום אמריקה הדפה אותו רוח סערה מנתיב מסעו והוא הגיע אל האי האנטארקטי ג'ורג'יה הדרומית.
כך היה הראשון לגלות יבשה דרומית לרכס האנטארקטי.
לה רושה רכש ספינה בת 350 טון בהמבורג, קיבל מן הרשויות הספרדיות רישיון לסחור באמריקה הספרדית, ויצא לדרכו.
במאי 1674 ביקר באיים הקנריים ובאוקטובר של אותה שנה הגיע אל נמל קאלאו במחוז המשנה למלך של פרו דרך מצר לה מייר וכף הורן.
בדרכו חזרה, מן האי צ'ילואה (צ'ילה) אל באיה דה טודוס או סאנטוס (סלבדור, ברזיל), כשהקיף באפריל 1675 את כף הורן, נתקל לה רושה בסופה עזה במים המסוכנים שבאזור איזאלה דה לוס אסטאדוס (אי המדינות).
ספינתו לא הצליחה להגיע אל מצר לה מייר, לפי המתוכנן, וגם לא להקיף את הקצה המזרחי של אי המדינות (כלומר, להגיע אל "מצר בראוארס" האגדי, שהופיע במפות הישנות מאז משלחתו של האדמירל ההולנדי הנדריק בראואר מ-1643), ונסחפה תחת זאת הרחק מזרחה.
לבסוף מצאו מקלט באחד המפרצים והשוניות הדרומיים של ג'ורג'יה הדרומית - אולי, לדברי כמה מומחים, בדריגאלסקי פיורד - שם הטילה הספינה החבוטה עוגן למשך שבועיים.
לפי הדין וחשבון של לה רושה, שהתפרסם בלונדון ב-1678 ותמציתו ששרדה משנת 1690, "הם מצאו שוניות ומפרצים, שם עגנו סמוך לצוק או כף, שנמתח לדרום-מזרח בעומק של 28. 30. ו-40. אמות-ים בקרקע חולית וסלעית".
את היבשה שסביבם, רצופת הקרחונים וההררית, תיאר "אי-אילו הררי שלג סמוך לחוף ומזג אוויר סגרירי רוב הזמן." כשהתבהרו השמיים, הפליגה הספינה לדרכה, ובשעה שהקיפה את הקצה הדרום-מזרחי של איי ג'ורג'יה הדרומית, נצפו סלעי קלרק הרחק לדרום-מזרח.
לה רושה הגיע בהצלחה אל הנמל הברזילאי סלבדור, ובסופו של דבר הגיע אל לה רושל, צרפת ב-29 בספטמבר 1675.
רב החובל ג'יימס קוק ידע על תגליתו של לה רושה והיא נזכרת ביומן הספינה שלו עם התקרבו לג'ורג'יה הדרומית בינואר 1775.
מפות המציגות את תגליות לה רושה
זמן קצר לאחר המסע החלו קרטוגרפים לציין על מפותיהם את אי רושה ומצרי דה לה רושה, המפרידים את האי מ"ארץ לא נודעת" דרומית-מזרחית לו, כמתן כבוד למגלה.
האי שזה עתה התגלה הופיע על המפות הבאות מן המאה ה-18:
גיום דה ל'איל ואנרי א.
גיום דה ל'איל וג'ירולאמו אלבריצי.
פסגת רושה, המקום הגבוה ביותר על האי בירד בג'ורג'יה הדרומית, וקרחון רושה במקשה הרים (מאסיף) וינסון, אנטארקטיקה, קרויים על שם אנתוני דה לה רושה.
אנתוני ואנדן בורה (בהולנדית: Anthony Vanden Borre; נולד ב-27 באוקטובר 1987 בליקאסי שבזאיר) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת המגן הימני.
ואנדן בורה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אנדרלכט, וערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של המועדון כשהוא בן 16 וחצי בלבד.
ואנדן בורה חתם באותו החודש על חוזה עד לשנת .
ב-21 בספטמבר 2005 הוא הבקיע את שערו הראשון בקריירה, בניצחון 1-5 נגד רואסלארה.
מאחר שהציג יכולת טובה מספר מועדונים באירופה הביעו עניין בשחקן, אך בסופו של דבר בעונת הוא האריך את חוזהו עם אנדרלכט עד .
ב-8 במרץ 2007 סוכמה העברתו של השחקן לפיורנטינה האיטלקית עבור 3.5 מיליון אירו ל-4 שנים, וב-1 ביוני 2007 עבר לפיורנטינה.
ואנדן בורה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-7 באוקטובר 2007 נגד יובנטוס.
ב-19 בינואר הושאל ואנדן בורה לגנואה, כחלק מעסקת העברתו של פאפא וואיגו שעשה את המעבר ההפוך.
ב-8 במרץ 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו כמחליף בהפסד 2-0 ליובנטוס.
לאחר ששיחק בגנואה, התעקש להישאר בקבוצה וביוני הודיע המועדון שרכש את מלוא הזכויות של השחקן.
בעונה המלאה הראשונה שלו בגנואה, ואנדן בורה ערך 25 הופעות.
ב-13 באוגוסט 2009 הושאל ואנדן בורה לפורטסמות' האנגלית עד לסיום העונה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-19 באוגוסט 2009 נגד ברמינגהאם סיטי.
ב-22 בספטמבר 2009 הבקיע את השער הראשון שלו במועדון, בניצחון 1-3 נגד קרלייל יונייטד במסגרת גביע הפוטבול ליג.
ב-6 בפברואר 2010 הבקיע שער עצמי בהפסד 5-0 נגד מנצ'סטר יונייטד.
ואנדן בורה לא הצליח לעזור למועדון שבסיום העונה ירד לליגת המשנה ולאחר מכן עזב את המועדון.
בקיץ חזר ואנדן בורה לבלגיה כאשר חתם בגנק תמורת 350,000 אירו.
למרות זאת ההסכם יצא לפועל רק בינואר .
ב-22 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-3 נגד קורטרייק, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-78. בסיום העונה זכה עם המועדון באליפות.
עונה לאחר מכן עזר לקבוצה לעלות לשלב הבתים של ליגת האלופות, ובסיום העונה עזב את המועדון לאחר סיום חוזהו.
בשנת חזר ואנדן בורה לאנדרלכט, כאשר חתם עד לסיום העונה.
ב-16 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו בתיקו 1-1 נגד גנט.
ב-9 ביולי 2016 הושאל למונפלייה.
ב-10 בינואר 2017 הודיע ואנדן בורה על פרישה ממשחק פעיל בגיל 29. ב-2 במרץ 2017 הודיע על חזרה לכדורגל וחתם במזמבה מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
ואנדן בורה, אשר מחזיק באזרחות קונגולזית ובלגית, בחר לשחק בנבחרת בלגיה.
ב-28 באפריל 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 3-2 נגד .
ב-4 ביוני 2005 פתח לראשונה בהרכב הנבחרת, בתיקו 0-0 נגד .
ואנדן בורה השתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת ובאולימפיאדת בייג'ינג בשנת .
בשנת הודיע על פרישה מהנבחרת, אך חזר מהפרישה לאחר שנתיים מחוץ לזירה הבינלאומית ועזר לנבחרת להעפיל למונדיאל 2014.
אנתוני גארט ליסי , הוא פיזיקאי תאורטי אמריקאי וחובב ספורט אתגרי.
עבודתו מתבצעת ללא תמיכה של גוף אקדמאי.
ליסי התפרסם בעיקר בעקבות "התאוריה הפשוטה להפליא של הכל", תאוריה מאחדת בין כל הכוחות והחלקיקים בחבורת לי מסוג E8. התאוריה לא שלמה ולא מקובלת על קהילת הפיזיקאים.
ליסי נולד בלוס אנג'לס וגדל בסן דייגו, קליפורניה, סיים את בית הספר "קייט" (דרומית לסנטה ברברה, קליפורניה) בשנת 1986. הוא למד לגלוש בסן דייגו, ליסי קיבל שני B.S.
בהצטיינות יתרה בפיזיקה ובמתמטיקה מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בשנת 1991. ליסי קיבל תואר דוקטור בפיזיקה מאוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו, בשנת 1999.
לאחר שליסי קיבל את הדוקטורט שלו, הוא עזב את האקדמיה ועבר למאווי (הוואי, ארצות הברית) והביע את חוסר שביעות הרצון שלו מהפיזיקה התאורטית הנהוגה באקדמיה.
הוא ציין שאין ברצונו להתעסק עם תורת המיתרים, בגלל שהיא יותר מידי ספקולטיבית.
במאווי, ליסי התנדב לצוות בבית ספר סאדברי המקומי, וחלק את זמנו בין עבודה על המחקר שלו בפיזיקה ובגלישת גלים.
ליסי, לימד פיזיקה באוניברסיטת הוואי, מכללת מאווי.
לאחר שנתיים במאווי, הוצעה לליסי קביעות במשרת הוראה במכללה המקומית, אך הוא דחה אותה, בטענה שהדבר יגזול ממנו זמן למחקר הפיזיקה שלו.
במקביל, הוא הגיש בקשה למענק ממכון FQXi.
ב -31 ביולי 2006, ליסי זכה במענק מ- FQXi במטרה להמשיך לפתח את המחקר של איחוד כל הכוחות והחלקיקים.
המענק אפשר ליסי להקדיש את מלוא תשומת לבו לפיזיקה.
ב-9 ביוני 2007, ליסי הבין שהמבנה האלגברי שבנה לאחד את המודל הסטנדרטי של פיזיקת חלקיקים עם היחסות כללית תאם באופן חלקי את המבנה האלגברי של Lie E8.
ב-21 ביולי 2007, ליסי הוזמן על ידי לי סמולין לוועידת FQXi ברייקיאוויק, איסלנד.
הוא השתתף בכמה אירועים אקדמאים בהם הביע את דעתו.
באוקטובר 2007 פרסם מאמר בשם "התורה הפשוטה להפליא של הכל".
אנתוני דוֹאֶר הוא סופר אמריקני זוכה פרס פוליצר.
דואר נולד בקליבלנד, אוהיו וגדל בעיירה נובלטי שבמדינה.
הוא בוגר בודין קולג' שבמיין ואוניברסיטת בולינג גרין סטייט שבמדינת הולדתו.
הוא סיים את לימודיו בתואר שני באמנויות יפות (MFA) מאוניברסיטת באולינג גרין.
דואר חיבר שני קובצי סיפורים, ממואר, ושני רומנים.
סיפורו הקצר הראשון שפורסם לראשונה הופיע במגזין אטלנטיק בשנת 2001. לדבריו, ההשפעות הגדולות ביותר שלו הן הסופרות אן קרסון וקורמאק מקארתי.
אוסף הסיפורים הקצרים שפורסם לראשונה היה ספר בשם "אספן הקליפות" (2003), והרומן הראשון שלו, אודות חסד, ראה אור בשנת 2004. ספר הזיכרונות שלו, כשנה בילה ברומא עם משפחתו, ראה אור בשנת 2007.
הרומן השני שלו, כל האור שאיננו רואים (All the Light We Cannot See) פורסם בשנת 2014 וזיכה אותו בפרס פוליצר ובמדליית קרנגי לשנת 2015. הספר תורגם לעברית על ידי שאול לוין ויצא לאור בהוצאת מודן.
מלבד כתיבת ספרים והוצאתם לאור, דואר עבד כפרופסור בתוכנית MFA של אוניברסיטת המדינה של בויסי בכתיבה יוצרת, והוא כותב טור בספרי מדע עבור הבוסטון גלוב.
הוא גם כותב לפרסום מקוון בשם "חדשות הבוקר".
במרץ 2019 פורסם כי נטפליקס תפיק את סדרת הטלוויזיה כל האור שאיננו רואים המבוססת על ספרו זוכה פרס הפוליצר, בבימויו של שון לוי.
דואר מתגורר עם אשתו ושני בניו התאומים בבויזי, איידהו.
אנתוני סטיוארט הד הוא שחקן ומוזיקאי אנגלי.
התפרסם לראשונה בפרסומת לקפה נסטלה.
הוא מוכר מתפקידיו כרופרט ג'יילס בסדרת הטלוויזיה "באפי ציידת הערפדים", אות'ר פנדרגון בסדרה "מרלין", ראש הממשלה בסדרה הקומית "הממלכה הקטנה" וכן כהרק שיפרייט בקומדיה המשודרת "Cabin Pressure" של רדיו 4 של ה-BBC.
הד נולד בקמדן טאון שבלונדון.
אביו היה סיפילד לורנס סטיוארט מארי הד (1919–2009), במאי סרטים דוקומנטריים ומייסד חברת ההפקות "Verity Films".
אמו הייתה השחקנית הלן שינגלר .
הוריו נישאו בווטפורד בשנת 1944. אחיו הבכור הוא השחקן והזמר מארי הד .
שני האחים גילמו את פרדי טרמפר במחזמר "Chess" בתיאטרון הנסיך אדוארד בלונדון.
מארי היה חלק מצוות השחקנים המקורי ב-1986 ואנתוני שיחק בצוות השחקנים האחרון בשנת 1989.
הד למד בבית הספר "סנבורי גרמר סקול" ובאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).
בראיון משנת 2013 אמר בתשובה לשאלה מדוע בחר בקריירת משחק "כשזה בתוך המשפחה, זאת אפשרות, זה קיים.
זה לא לקפוץ ולהגיד 'אני רוצה לשחק'.
כשהייתי בן שש השתתפתי במופע שארגנו חברים של אמי, ושיחקתי את המלך ב'בגדי המלך החדשים'.
אני זוכר שחשבתי 'זה מה שאני רוצה לעשות'."
תפקיד הבכורה שלו היה במחזמר "Godspell", שהוביל לתפקידים בטלוויזיה ברשת ה-BBC וגם ברשת ITV.
אחת מהופעותיו הראשונות הייתה בסדרה של ITV "אויב על סף ביתי" שרצה מ-1978 ועד 1980. בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים סיפק קולות רקע ללהקת "רד בוקס".
בסוף שנות השמונים הופיע בסדרה של תריסר פרסומות לקפה "Nescafé Gold Blend" יחד עם שרון מוהן .
בזכות פרסומות אלו שהיו בסגנון אופרת סבון זכה הד להכרה רחבה.
בנוסף זכה להכרה כשהשתתף בסדרה הקומית לילדים "Woof!".
בשנים 1990–1991 שיחק הד בתפקיד פרנק נ'פורטר (הטרנסווסטיט הטרנסילבני) בהפקת הווסט אנד של "מופע האימים של רוקי" שעלה בתיאטרון פיקדילי בלונדון, לצדו של קרייג פרגוסון בתפקיד בראד מייג'ורס.
ב-1991 יצא הביצוע שלו לסינגל "Sweet Transvestite" בחברת התקליטים קריסליס רקורדס.
הוא גילם את אותה דמות פעם נוספת ב-1995 בתיאטרון הדוכס מיורק בלונדון, ב-3 במאי 2006 במופע מחווה בתיאטרון רויאל קורט וב-14 באוקטובר 2000 בהפקה בבית מלון וקזינו "הרד רוק" שבלאס וגאס בנבדה.
הצלחתו על במת התיאטרון והופעות אחדות בטלוויזיה האמריקאית, כמו בסדרה קצרת הימים "VR.5" הובילו ב-1997 לקבלת התפקיד של רופרט ג'יילס בסדרה "באפי ציידת הערפדים".
בסוף העשור האחרון של המאה העשרים ובעשור הראשון של המאה העשרים ואחת חי הד רוב הזמן בארצות הברית בעוד משפחתו המשיכה להתגורר בבריטניה.
הד עזב את הסדרה בעונה השישית כחבר קבוע בצוות השחקנים, אבל המשיך להופיע כשחקן אורח עד לתום הסדרה.
בראיונות ציין שעזב את הסדרה כדי לבלות יותר זמן עם משפחתו.
ב-2002 השתתף הד בסדרה של ערוץ BBC Two "ילדות שנייה" העוסקת בארבעה חברים המתקרבים לגיל חמישים והמנסים לשחזר את ימי נעוריהם והחיוניות שבהם, בתוך מציאות של חיים כאנשים 'בוגרים'.
עוד הופיע הד בתפקיד אורח בסדרות דרמה שונות כמו "עדות אילמת", "Murder Investigation Team" ו"ספוקס".
ב-2003 הופיע בעונה הרביעית של הסיטקום המצליח "המשפחה שלי" בתפקיד אביה של אבי (Abi) בפרק "May the Best Man Win".
בתוכנית המערכונים הפופולרית "הממלכה הקטנה" הוא גילם את ראש הממשלה בשנים 2003 ועד 2005. ב-2004 השתתף במספר פרקים בסדרת הדרמה "בחזרה לאחוזת העמק".
בנוסף לעבודתו בטלוויזיה הד הוציא אלבום בשם "Music for Elevators" משירי המוזיקאי ג'ורג' שרה .
בתחילת הקריירה שלו סיפק קולות רקע לכמה משיריו של כריס דה ברג באלבום "The Getaway" וקרא קטע מתוך "הסערה" באלבום "Don't Pay the Ferryman".
ב-2001 הופיע הד בגרסת Webcast של סדרת המדע בדיוני הפופולרית "דוקטור הו" בסיפור בשם "Death Comes to Time", וגילם את אדון הזמן ולנטיין.
עוד הופיע בתפקיד אורח בגרסת אודיו של "דוקטור הו", "Excelis Trilogy" בהפקת "Big Finish Productions".
ב-2005 השתתף בתוכנית רדיו של ה-BBC העוסקת בהפקה המחודשת של הסדרה.
באפריל 2006 הופיע הד בעונה השנייה של "דוקטור הו", בתפקיד מנהל בית ספר שהוא חייזר, מר פינץ', בפרק "פגישת מחזור".
עוד ב-2006 הקליט ספר שמה של רומן "דוקטור הו" בשם "The Nightmare of Black Island" מאת מייק טאקר.
הוא היה הקריין בסדרת מאחורי הקלעים של דוקטור הו בעונה השלישית והרביעית.
עוד דיבב את הדמות בלטצר בסרט האנימציה של "דוקטור הו" "The Infinite Quest".
ב-1996 נבחן הד לתפקיד הדוקטור השמיני אך פול מקגאן קיבל את התפקיד.
ב-2006 הופיע הד בפרק בסדרה "מלון בבילון", דרמה של BBC One שמתרחשת בבית מלון.
באותה שנה השתתף בפיילוט לתוכנית חדשה בשם "Him and Us", המבוססת באופן חופשי על חיי הזמר אלטון ג'ון, בכיכובה של השחקנית קים קטרל עבור ערוץ הטלוויזיה האמריקני ABC.
ביולי גילם את דמותו של קפטן הוק ב"מסיבת ילדים בארמון" בהצגה שהועלתה בארמון בקינגהאם כחלק מחגיגות יום ההולדת השמונים של המלכה אליזבת.
באוקטובר 2006, דיבב הד את פונסונבי במשחק המחשב "Destroy All Humans!
ב-2007 שיחק בתפקיד האח ההומו של סטוקרד צ'אנינג בסרט האנגלי "Sparkle".
עוד באותה שנה הופיע בתפקיד מר קולובריין בדרמה הקומית "נמכר!" של ITV1, ובתפקיד סר וולטר אליוט בעיבוד לרומן "הטיית לב" מאת ג'יין אוסטן.
הד היה הקריין בתוכניות של מאחורי הקלעים של הסדרה האמריקנית "גיבורים".
בדרמה "The Invisibles" שיחק הד לצדו של וורן קלארק וגילם את דמותו של מוריס ריילי.
אחרי שהבמאי דארן לין בוסמן ראה את אנתוני הד בפרק המחזמר "Once More, with Feeling" מתוך הסדרה "באפי", הוא ליהק את הד באופרת הרוק שלו "ריפו!
לדברי בוסמן, הד היה הבחירה הראשונה שלו לתפקיד.
בסרט מככבות שרה ברייטמן ופריס הילטון.
ברדיו הופיע הד בסדרה הקומית "Bleak Expectations" בתפקיד כפול של ארכי-נבל מר ג'נטלי בנוולנט ושל הצאצא שלו העיתונאי ג'רמי סורקוויל.
הוא השתתף בסדרה במשך חמש עונות מ-2007 ועד 2012. עוד היה לו תפקיד בסדרה הקומית של רדיו 4 "Cabin Pressure" בה גילם את הרקולס שיפרייט בשנים 2011 עד 2013, וחזר להופיע בשני פרקי הסיום ב-2014.
הד השתתף בסדרת הדרמה של ה-BBC "מרלין", הנושאת את שמו של הקוסם האגדי מרלין.
הד גילם את דמות אביו של הנסיך ארתור.
הד חי עם בת זוגו שרה פישר.
לזוג יש שתי בנות, אמילי נולדה בדצמבר 1988 ודייזי נולדה ב-1991. שתי הבנות הן שחקניות.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1981 מאהבה של ליידי צ'טרלי Lady Chatterley's Lover אנטון 1987 עדות במבחן A Prayer for the Dying רופרט 1988 La Collina del diavolo מייקל טויל 1992 Woof Again!
איש עסקים אנגלי מושחת 2020 אדם זר The Stranger אד פרייס מיני-סדרה2020–2023 טד לאסו Ted Lasso רופרט מניון 18 פרקים 2021 הרוח מטירת קאנטרוויל The Canterville Ghost סר סיימון 4 פרקים 2022 ברידג'רטון Bridgerton לורד שפילד פרק: "An Unthinkable Fate"
לוטננט קולונל אנתוני ויליאם דורנפורד , ממלכת הזולו) היה איש צבא בריטי שהתפרסם בעיקר עקב פיקודו על הכוח הבריטי בקרב איסאנדלוואנה שבמהלכו מת.
דורנפורד נולד ב-24 ביוני 1830, במחוז ליטרים שבאירלנד שהשתייכה אז לאימפריה הבריטית.
משפחתו הייתה בעלת רקע צבאי עשיר, אביו אדוארד ויליאם דורנפורד היה גנרל בחיל ההנדסה המלכותי, אחיו אדוארד היה לוטננט קולונל בחיל הנחתים המלכותי.
בצעירותו התגורר אצל דודו בעיר דיסלדורף שבפרוסיה, וחזר לבריטניה ביולי 1846. הוא התגייס לצבא הבריטי ולמד באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'.
לאחר סיום לימודיו התגייס לחיל ההנדסה המלכותי בדרגת לוטננט שני.
בין השנים 1851–1856 שרת בעיר טרינקומאלאה שבציילון.
הוא התנדב ללחום במלחמת קרים, אולם לא התקבל.
שרת לתקופה קצרה במלטה, ללא שום פעילות משמעותית.
בפברואר 1858 הועלה לדרגת לוטננט והועבר למחנה אלדרשוט שבאנגליה.
בין 1861–1864 פיקד על גדוד של חיל ההנדסה בגיברלטר.
בשנת 1864 הועלה לדרגת קפטן והועבר לסין.
מטעמי בריאות, הוא חזר לבריטניה, אולם חטף שבץ במהלך החזרה, ולקחו מספר שנים להחלים באופן סופי.
בשנת 1871 הועבר למושבת הכף באזור דרום אפריקה כיום.
ב-5 ביולי 1872 הועלה לדרגת מייג'ור, וב-11 בדצמבר 1873 הועלה לדרגת לוטננט קולונל.
הוא הצטרף למסעו של סר תיאופילוס שפסטון לממלכת הזולו, והשתתף בהכתרתו של קטשאויו קמפנדה כמלך הזולו.
הוא השתתף במספר קרבות נגד המקומיים, ובמהלך אחד מהם נדקר פעמיים וזרועו השמאלית שותקה לשארית חייו.
בשנת 1878 הוא היה בין הנציגים הבריטיים בוועדה שבדקה את סכסוך הגבולות בין ממלכת הזולו לבין הרפובליקה הדרום-אפריקאית.
כמו כן הוא היה בין המתכננים של כוח ילידים שלחם בשירות הצבא הבריטי, ותודות לאימונו המסור, הגיעו החיילים האפריקאים שתחת פיקדו לרמת יעילות גבוהה מאוד.
ההיסטוריון בראיין פרט מתאר אותו כך:
עם פרוץ מלחמת הזולו, הוא מונה בידי המפקד העליון של הצבא הבריטי באזור, לורד צ'למספורד, למפקד "שדרת הפלישה מס' 2".
הכוח של דורנפורד הוצב באזור המיסיון "רורק'ס דריפט", והוא כלל בעיקר חיילים מקומיים שביניהם נמנו 300 פרשים מעולים מבני הבסוטו.
בהמשך נתן צ'למספורד לדורנפורד פקודה לנוע עם כוחותיו למחנה באזור איסאנדלוואנה.
לא ידוע הטיב המדויק של הפקודה.
לוטננט קולונל ג'ון קרילוק, המזכיר הצבאי של צ'למספורד, שניסה לתלות את קולר האשמה על האירועים שקרו מאוחר יותר בדורנפורד, טען שהפקודה הייתה: "נוע מיד למחנה איסאנדלוואנה עם כל אנשיך...
עם זאת מאוחר יותר נמצא באזור העתק של הפקודה המקורית שבה נאמר: "עליך לצאת מיד למחנה הזה עם כל הכוח העומד לרשותך".
ניתן לראות שמדובר בניסוח מרושל ומסורבל, שכן לא נאמר בפקודה מה על דורנפורד לעשות עם הגיעו למחנה.
עם זאת, ניתן אולי לשער שמובן מאליו היה שדורנפורד יתפוס את הפיקוד על המחנה, שכן דרגתו הייתה גבוהה מדרגתו של הנרי פוליין, שהיה מפקד המחנה אז.
דורנפורד הגיע לאיסאנדלוואנה בשעות הבוקר של ה-22 בינואר 1879. פוליין עדכן אותו שיש חשש להתקפת זולו על המחנה, ודורנפורד שלח חלק מאנשיו לסיור באזור.
הסיירים דיווחו שאכן כוח גדול של צבא הזולו נראה נע ממזרח למחנה, ודורנפורד החליט לצאת עם חלק מאנשיו לכיוון זה במטרה להגן על המחנה.
עם זאת, עוד באותו היום פתחו 20,000 בני הזולו בהתקפה על איסאנדלוואנה, ואנשיו של דורנפורד כמעט נרמסו למוות פשוטו כמשמעו בידי לוחמי הקרן השמאלית של צבא הזולו שהסתערו על המחנה מכיוון מזרח.
אנשיו של דורנפורד ירו על האויב אש צפופה ומדויקת, שהאטה אותו לזמן מה, אולם הזולו התקדמו בנחישות כשהם מנצלים היטב את יתרונם המספרי.
גם בגזרה של פוליין המצב לא היה טוב, והזולו החלו לזרום אל המחנה.
דורנפורד ואנשיו, שתחמושתם אזלה, המשיכו להיאבק כשהם בולמים את הקרן השמאלית של הזולו באמצעות קתות רובים וסכיני ציד.
תודות להקרבתם, הצליחו חלק מהחיילים הבריטים להימלט מהטבח.
גופתו של דורנפורד נמצאה מאוחר יותר שוכבת לצד עגלה, מוקפת בגופות אנשיו.
אנתוני היילבוט הוא סופר ומפיק יהודי אמריקאי.
היילבוט הוא בן למשפחת פליטים יהודית-הולנדית וצאצא לרב הראשי של האימפריה הבריטית נתן מרקוס אדלר.
היילבוט בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת הווארד.
לימד באוניברסיטת ניו יורק ובמכללת האנטר.כיום מתגורר ויוצר בניו יורק, כאשר הוא מתמחה במוזיקת "גוספל" ומפיק תקליטים ודיסקים בז'אנר.
היילבוט הפיק אלבום עבור הזמרת מהליה ג'קסון אשר זכה בפרס גראמי בשנת 1977. בנוסף פורסם גם כמחבר הביוגרפיה של תומאס מאן.
אנתוני ג'ושוע הוא מתאגרף בריטי, אלוף העולם לשעבר במשקל כבד והאלוף האולימפי (אולימפיאדת לונדון 2012).
ג'ושוע נולד בווטפורד שבאנגליה, בן להורים ממוצא ניגרי.
כנער הסתבך בתגרות וב-2008 נעצר וחויב בענידת אזיקים אלקטרוניים למשך שנה.
בגיל 17 עבר ללונדון ולאחר מספר חודשים החל להתאמן באגרוף.
זכה להצלחה מהירה ונכלל בסגל נבחרת בריטניה באגרוף.
במרץ 2011 נעצר על אחזקת קנאביס מתוך כוונה לסחור בו והושעה מהנבחרת.
הוא הורשע ונגזר עליו עונש שנה של עבודות שירות.
בהמשך השנה זכה באליפות בריטניה למתאגרפים חובבנים, הוא התחרה גם באליפות אירופה ובאליפות העולם בה גבר על האלוף המכהן והאלוף האולימפי רוברטו קאמרלה, בטרם הפסיד בגמר וזכה במדליית כסף.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית זהב בקטגוריית משקל סופר כבד.
הצלחתו זיכתה אותו בתואר חבר במסדר האימפריה הבריטית.
באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה כמקצוען וניצח את יריבו בנוקאאוט טכני בסיבוב הראשון.
באוקטובר 2014 זכה באליפות העולם של ה-WBC.
ב-2015 זכה באליפות בריטניה באגרוף.
בפברואר 2016 זכה באליפות העולם של התאחדות ה-IBF, לאחר שגבר בנוקאאוט על האלוף המכהן צ'ארלס מרטין.
באפריל 2017 גבר על ולדימיר קליצ'קו וזכה באליפות העולם של התאחדות IBO.
במרץ 2018, ניצח את ג'וזף פארקר הניו זילנדי, לראשונה בקריירה המקצוענית שלו לא בנוקאאוט, וזכה באליפות העולם של ה-WBO.
במאי 2019 הפסיד בנוקאאוט טכני בסיבוב השביעי למתאגרף האמריקאי-מקסיקני אנדי רואיס, אף על פי שהיה פייבוריט ברור לפני הקרב.
בדצמבר 2019 גבר על רואיס בנקודות והחזיר לעצמו את תאריו.
בדצמבר 2020 שמר על תאריו לאחר ניצחון על קובראט פולב.
בספטמבר 2021 נוצח בנקודות על ידי אלכסנדר אוסיק והפסיד את תאריו.
הוא הפסיד לאוסיק גם בקרב חוזר בנערך באוגוסט 2022. מאזנו כמקצוען הוא 28–4.
בדצמבר 2025 התקיים קרב ג'ייק פול נגד אנתוני ג'ושוע.
אנתוני האוול הוא שחקן אנגלי המוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד סמל פול מילנר בסדרת הטלוויזיה הבריטית "המלחמה של פויל".
האוול נולד באזור האגמים באנגליה.
הוא למד בבית הספר למשחק דרמה סנטר בצפון לונדון.
הופעת הבכרה שלו הייתה במחזה "Geometry of Miracles" מאת רוברט לפאג' שהוצג בסיור הופעות עולמי.
ב-1999 כיכב במיני-סדרה של ה-BBC "רעיות ובנות" על פי רומן באותו שם מאת אליזבת גסקל.
בשנת 2000 הצטרף האוול ללהקה השייקספירית המלכותית בעונת התיאטרון בסטרטפורד-אפון-אייבון, שם שיחק במחזות השייקספיריים "כטוב בעיניכם" בתפקיד אורלנדו, "רומיאו ויוליה" בדמות בנווליו ובתפקיד אנטיפולוס מאפסוס במחזה "קומדיה של טעויות" לצדו של דייוויד טננט.
אחרי שעזב את הלהקה השייקספירית המלכותית ב-2001 שיחק האוול בשלוש סדרות טלוויזיה "Ultimate Force", "הלן וסט", ו"המלחמה של פויל", בה הופיע במשך כמעט עשור לצדם של מייקל קיצ'ן והאניסאקל ויקס.
בחודשים שלא היה בצילומים של "המלחמה של פויל" חזר האוול להופיע בתיאטרון.
ב-2005 כיכב במחזה "ולא נותר אף אחד" על פי רומן מאת אגאתה כריסטי בווסט אנד הלונדוני.
ב-2010 שיחק האוול בתפקיד גורדון ויי בעיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC לספרי "דירק ג'נטלי" (אשר היה מבוסס באופן חופשי על ספריו של דאגלס אדמס).
עוד באותה שנה הצטרף לתיאטרון שייקספיר גלוב והופיע במחזה "הנרי השמיני", ובהפקת הבכורה של המחזה "אן בולין" מאת הווארד בנטון בתפקיד הנרי השמיני הצעיר לצדה של מירנדה רייסון ששיחקה בדמות אן.
השניים הופיעו באותם תפקידים שנה לאחר מכן בתיאטרון הגלוב.
ב-2012 גילם האוול את טריגורין בעיבוד חדש של אניה רייס של המחזה "השחף" מאת צ'כוב בתיאטרון סאות'ארק פלייהאוס.
האוול השתתף בעונה השנייה של הסדרה "מר סלפרידג'" וגילם את ג'ין ניוהאוס השוקולטייר הבלגי.
ב-2013 הופיע האוול בסדרה "דרקולה" שצולמה בבודפשט, סדרה של NBC בכיכובו של ג'ונתן ריס מאיירס.
ב-2014 השתתף האוול במשחק וידאו "Castlevania: Lords of Shadow 2", ושיחק בתפקיד דרקולה בטכניקה של לכידת תנועה.
עוד שיחק בדמות כריסטופר סמואלס במשחק הווידאו "Alien: Isolation".
בעונת התיאטרון של קיץ 2014 ו-2015 הופיע האוול בתיאטרון הגלוב בלונדון, בתפקיד קסיוס במחזה "יוליוס קיסר" מאת שייקספיר, ובדמות בישוף סנטה קרוז במחזה "הכפירה שבאהבה" מאת הלן אדמונדסון.
ב-2017 שיחק האוול בתפקיד קליף בסרט האימה "Widow's Walk".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2015 האישה בזהב Woman in Gold קצין אוסטרי 2017 Widow's Walk קליף2024Dragonkeeper דיבוב
בשנים 2009–2013 שימש בלינקן כסגן עוזר לנשיא ויועץ לביטחון לאומי לסגן הנשיא, ג'ו ביידן.
בשנים 2001–2002 היה בלינקן עמית בכיר במרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים.
בתקופת ממשל קלינטון שירת בלינקן במחלקת המדינה ובתפקידים בכירים במועצה לביטחון לאומי.
בלינקן נולד למשפחה יהודית לדונלד וליהודית בלינקן.
אבי סבו, , היה סופר יידיש שנולד בעיירה פריאסלאב (מקום הולדתו של שלום עליכם) והיגר לארצות הברית, וספרו המפורסם ביותר הוא "ווייבער" ("נשים", ביידיש), שבו התייחס ביידיש לנושא המיניות בקרב נשים יהודיות.
אביו, דונלד בלינקן, היה בנקאי ושגריר ארצות הברית בהונגריה בימי ממשל ביל קלינטון.
בלינקן למד בבית הספר דולטון בניו יורק עד 1971 אז עבר לפריז, צרפת, עם אימו ובעלה החדש, עורך הדין שמואל פיזאר, ששרד את מחנה אושוויץ בשואה.
הוא למד בבית הספר ז'נין מנואל.
בלינקן למד לתואר ראשון באוניברסיטת הרווארד, שם היה שותף לכתיבת עיתון הסטודנטים "הרווארד קרימזון" וערך את המוסף לאמנות השבועי שלו.
לאחר סיום לימודיו עבד בכתב העת "ניו ריפבליק" ובהמשך למד משפטים באוניברסיטת קולומביה וקיבל תוארJD (Juris Doctor) ב-1988. לאחר סיום לימודיו הוא עסק במשפטים בניו יורק ובפריז.
במהלך מסע הבחירות לנשיאות ב-1988, עסק בלינקן יחד עם אביו בגיוס תרומות עבור מייקל דוקאקיס.
בין השנים 1999–2001 היה עוזר מיוחד לנשיא ומנהל בכיר לענייני אירופה וקנדה.
בשנת 2002 מונה בלינקן למנהל סגל של ועדת החוץ של הסנאט, תפקיד בו החזיק עד 2008. הוא היה גם עמית בכיר במרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים.
בשנת 2008, עבד בלינקן עבור מסע הבחירות לנשיאות של הסנטור ג'ו ביידן, והיה חבר בצוות המעבר לנשיאות של ברק אובמה.
בשנים 2009 עד 2013 שימש כסגן עוזר לנשיא ויועץ לביטחון לאומי לסגן הנשיא ג'ו ביידן.
בתפקיד זה הוא גם עזר לעצב את מדיניות ארצות הברית באפגניסטן, פקיסטן ובתוכנית הגרעין האיראנית.
בשנת 2020, עם היבחרו של ג'ו ביידן לנשיאות, עלה שמו של בלינקן כמועמד לשמש כמזכיר המדינה בממשל.
מספר חודשים לפני ניצחונו של ביידן בבחירות וההודעה על בחירתו של בלינקן כמזכיר המדינה, התייחס בלינקן לסוגיית השגרירות האמריקאית בישראל, ואמר: "הפיכת ההחלטה של טראמפ והחזרת השגרירות לתל אביב תהיה צעד לא הגיוני, לא מעשי וחסר כל תבונה מדינית ופוליטית".
ב-8 בינואר 2021 נפגש מזכיר המדינה מייק פומפאו עם המזכיר המיועד בלינקן בפעם ראשונה.
ב-26 בינואר אושר מינויו בסנאט ברוב של 78 מול 22 מתנגדים.
ביולי 2022 התלווה אל נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בביקורו בארץ.
באוקטובר 2023, סמוך לתחילתה של מלחמת חרבות ברזל, ביקר פעמיים בישראל כדי להביע את תמיכת ארצות הברית בישראל.
במסגרת הביקורים נועד בלינקן עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, עם נשיא המדינה יצחק הרצוג, עם שר הביטחון יואב גלנט, עם יו"ר המחנה הממלכתי בני גנץ ועם שרים נוספים.
לבלינקן התלווה סטיבן גילן, שליח הממשל האמריקאי לנושא החטופים האמריקאים, והם נפגשו עם נציגי המשפחות במהלך הביקור.
בלינקן הגיע לישראל עוד מספר פעמים סמוך לאחר חדש אוקטובר, בעיקר בעניין הרחבת הסיוע ההומניטרי לתושבי עזה וקידום שחרור החטופים מישראל ובהמשך גם בעניין התקדמות שלבי המהלך הצבאי בעזה, קידום הדיון ביחס למשילות בעזה במקום ביום שאחרי המלחמה וכן כחלק ממאמץ הקהילה הבינלאומית למנוע הסלמת החזית הלבנונית.
באוקטובר 2024, סמוך לאחר הריגת יחיא סינוואר, הגיע לביקורו ה-11 בישראל מתחילת המלחמה, במטרה לדון בנושא התגובה הישראלית האפשרית למתקפה האיראנית השנייה על ישראל.
בראיון לניו-יורק טיימס, לאחר תום כהונתו, מתאר בלינקן את הלחץ הכבד שהפעיל הוא עצמו על ישראל בביקורו הראשון בה לאחר טבח שבעה באוקטובר, בדרישה כי תסכים להכניס משאיות ציוד לעזה.
הוא אף איים אז לדבריו, כי אם ישראל לא תסכים, הנשיא ביידן לא יגיע לאותו ביקור הזדהות, שקיים זמן לא רב לאחר מכן.
כמו כן, אמר כי בכל פעם בה הופעל לחץ אמריקני על ישראל, חמאס הקשיח עמדות ונסוג מהסכמה לעסקה לשחרור חטופים.
מיכאל הרצוג - שגריר ישראל בארצות הברית לשעבר כתב, שבלינקן רצה במהלך מלחמת חרבות ברזל, לנקוט בצעד דרמטי נגד ישראל, ולהטיל סנקציות על יחידה 504 של צה"ל, וברגע האחרון הצלחנו למנוע זאת.
באוגוסט 2025, בלינקן יצא נגד הכרזותיהן של מדינות מערביות רבות על הכרה במדינה פלסטינית.
במאמר שכתב ל"וול סטריט ג'ורנל" טען כי "הצעד מנותק מהמציאות וזה לא הזמן - סדר העדיפויות הוא מניעת רעב בעזה, שיקום החטופים וסיום המלחמה בעזה".
בנוסף, פירט על תוכנית ראויה יותר לדעתו לקראת הכרה במדינה פלסטינית, ציין שעליה להיות תחומה בזמן של שלוש שנים, לכלול נורמליזציה עם סעודיה.
בלינקן הוא יהודי, הנשוי ל, עובדת ציבור אמריקאית שעבדה כעוזרת מזכירת המדינה לענייני חינוך ותרבות (ECA) בין 2013 ל-2017 ובין 2021 ל-2025 כיהנה כמזכירת הקבינט הנשיאותי של ג'ו ביידן.
ראיין ובלינקן הכירו ב-1995 כשעבדו ביחד בבית הלבן, התחתנו ב-2002 בחתונה שנוהלה על ידי רב וכומר בו זמנית.
יש להם בן שנולד במרץ 2019 ובת שנולדה בפברואר 2020.
בנוסף לאנגלית בלינקן דובר גם צרפתית.
אנתוני דניאלס הוא שחקן אנגלי ופנטומימאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות גילום C-3PO בסדרת סרטי מלחמת הכוכבים, החל מהסרט המקורי שיצא לאקרנים ב-1977. הוא השחקן היחיד שהופיע בכל הסרטים האפיזודיים בסדרה, כמו גם רבים מהספין-אופים שלה, כולל תוכניות טלוויזיה, משחקי וידאו וסדרות טלוויזיה.
דניאלס נולד בסליסברי, וילטשייר, אנגליה, בנו של מנהל חברת פלסטיקה.
הוא התחנך בבית הספר גיגלסוויק (Giggleswick).
למד משפטים במשך שנתיים באוניברסיטה, ולאחר מכן נשר החוצה להשתתף חובבים דרמטיות וללמוד רוז ברופורד קולג'.
לאחר שעזב את בית הספר בשנת 1974 עבד דניאלס ברדיו ה-BBC ובתיאטרון הלאומי של בריטניה ביאנג ויק.
תוך כדי עבודה בתיאטרון, הוא הוזמן לפגוש את הבמאי ג'ורג' לוקאס, אשר היה המלהק של מלחמת הכוכבים.
דניאלס דחה תחילה את הרעיון אך שוכנע על ידי הסוכן שלו לפגוש את לוקאס.
על פי דניאלס לפני תפקידו במלחמת הכוכבים סרט המדע הבדיוני היחיד שראה אי פעם בתיאטרון היה 2001: אודיסיאה בחלל ב-1968; הוא היה כל כך לא מרוצה מהסרט שהוא יצא אחרי 10 דקות ודרש את כספו בחזרה.
בשנת 2008 חזר לדמותו כ-C-3PO הפעם מדבב בסדרת האנימציה "מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים", אותו דיבב עד 2011. בשנת 2018 דיבב בתפקיד אורח בסדרה "מלחמת הכוכבים: התנגדות".
דניאלס היה חבר בלהקת הרדיו של ה-BBC's ומדבר צרפתית שוטפת.
אנתוני ג'נקינסון היה מראשוני האנגלים שחקרו את נסיכות מוסקבה ושטחי רוסיה של ימינו.
ג'נקינסון היה סייר וחוקר מטעם החברה המוסקבאית והכתר האנגלי.
הוא פגש את איוואן האיום מספר פעמים במהלך נסיעותיו למוסקבה ורוסיה.
הוא פירט את דיווחי נסיעותיו באמצעות מספר יצירות כתובות במהלך חייו .
אביו של אנתוני ג'נקינסון, ויליאם ג'נקינסון, היה אדם בעל רכוש ועושר רב.
אנתוני ג'נקינסון התאמן בשנותיו המוקדמות לקריירה מסחרית.
בשנת 1568 הפך ג'נקינסון לחוקר מרכזי בחברת המוסקבאית, שהייתה חברת סחר אנגלי שנוסדה במאה ה-16 והתקיימה עד מלחמת העולם הראשונה.
ב־26 בינואר 1568 נשא ג'נקינסון את אשתו ג'ודית מרשה, בתם של ג'ון מרשה ואשתו אליס.
למרשה היו קשרים עסקיים נרחבים, כולל היותו אחד המייסדים בחברה למסחר עם רוסיה.
ג'נקינסון הרוויח אפוא מהקשרים הכספיים הללו.
לג'נקינסון ולאשתו היו שש בנות וחמישה בנים, שרק ארבע בנות ובן שרדו.
קיימות ספקולציות לפיהן לג'נקינסון הייתה בת לא לגיטימית, אן בק או ווטאלי, שאולי בשלב מסוים נעשה ניסיון לשדכה לויליאם שייקספיר.
עם זאת, טענות אלה הן כנראה ספקולציות בלבד.
עד 1606 ג'נקינסון התגורר בבית אחוזה באשטון.
ג'נקינסון נקבר ב־16 בפברואר 1611 בכנסיית השילוש הקדוש בטיי, רוטלנד.
בנו של אנתוני סר רוברט היה אביו של הברונים הראשונים של ג'נקינסון מהוקסברי, גלוסטרשייר.
ג'נקינסון נסע למוסקבה מספר פעמים במהלך חייו מטעם החברה המוסקבאית.
ג'נקינסון שהה במוסקבה בשנת 1558. הוא החל את דרכו בנסיעה דרומה במורד נהרות האוקה והוולגה, כשהוא עובר בנסיכות קזאן (שנכבש על ידי רוסיה בשנת 1552), והגיע לעיירה אסטרחן, (נכבשה 1556).
משלחתו המשיכה במסעה דרומה-מזרחית לאחר שנסעה מעבר לים הכספי לסרצ'יק (סראכס), שם הצטרפו לשיירה מסחרית ונסעו במשך מספר חודשים באזור הטטרים בערבות של הים הכספי.
הם הגיעו לבוכרה לאחר שנלחמו בשודדים במדבר, אך גילו כי אף על פי שהנתיבים לסין והודו היו ידועים, הם היו בלתי ניתנים למעבר עקב מלחמות וחסימות בדרך.
העוינות של הרשויות המקומיות הפכה את שהותם למסוכנת, ובסופו של דבר הם נאלצו לחזור על עקבותיהם, ועזבו את בוכרה זמן קצר לפני שהצבא של סמרקנד הגיע לכבוש אותה.
לאחר תלאות רבות נוספות, הם הגיעו חזרה למוסקבה בשנת 1559, אך לא יכלו לנסוע חזרה לאנגליה עד אביב האביב 1560 - כאשר נפתחו שוב מעברי הים.
במסע זה הצליח ג'נקינסון להכין מפה של חלק מהשטחים הרוסיים והטטריים, אם כי הנציח טעות נפוצה שהניח שים ארל הוא המפרץ הכספי.
המפה שלו שולבה בתוך האטלס של אברהם אורטליוס.
עם שובו ממסע משלחתו הראשון לרוסיה החל ג'נקינסון להתכונן מיד למסע שני.
כוונתו הייתה לנסוע לרוסיה ולהמשיך לפרס.
הוא הגיע למוסקבה באוגוסט 1561, מתוך כוונה לסכם על תנאי סחר עם איבן האיום.
עם זאת, הוא לא היה מסוגל לקיים אתו פגישה עד מרץ 1562. משם, נסע ג'נקינסון ברחבי רוסיה, במורד הים הכספי אל פרס, שם הגיע לחצר של השאח תחמאספ, והצליח להשיג הסכם סחר מועדף, בשם החברה המוסקבאית.
עם זאת, הוא מצא כי המטרה הרחבה יותר של פריצה למסחר באוקיינוס ההודי נחסמה על ידי המאחז הפורטוגזי בהורמוז שבמפרץ הפרסי, ומכירת סחורות אנגליות הוגבלה על ידי תחרות מצד הוונציאנים שפעלו בדרך קצרה בהרבה יותר מהים התיכון דרך סוריה.
גם במהלך משלחת זו הוא עשה רושם רב על איוון האיום שהעניק הרחבה גדולה של זכויות הסחר לחברת המוסקבאית.
במסעותיו למרכז אסיה ופרס, היה לג'נקינסון קשר הדדי עם הצאר, הוא קנה מצרכים מטעמו, אך גם נהנה ממכתבי האמינות של איוון, שהיו בעלי משקל לא מבוטל במגעיו עם המעצמות המקומיות בעקבות ניצחונות רוסיה בקזאן ואסטרחאן.
ביולי 1564 חזר ג'נקינסון ללונדון.
שירות מול חופי סקוטלנד, 1565
ג'נקינסון נשלח לסקוטלנד במהלך המשבר הפוליטי בזמן המרד של מרי מלכת הסקוטים.
הוא הפליג אל פירס אוף פורטון ב־25 בספטמבר 1565. משימתו של ג'ינקינסון הייתה לחסום את העיר לית' כדי למנוע את הנחתת תחמושת למרי מלכת הסקוטים שנשלחה מצרפת.
רוח חזקה הביאה את ספינתו לטווח התותחים של מצודת אינצ'ית'.
ג'נקינסון הצטווה לא להצהיר שהוא נשלח על ידי הממשלה האנגלית, ואמר לשלטונות הסקוטים שהוא מחפש שודדי ים.
המלכה מרי שלחה אל סיפון אונייתו מתנה של חץ וקשת ו"ארגז שמור" עבור המלכה אליזבת ושרשרת זהב וכוס מוזהבת עבור הקברניט, והוא הפליג בחזרה לבריק על הטוויד.
כישלונו של ג'ינקינסון בחסימת הנמל הביאה לסכסוך עם הרוזן מבדפורד שהיה הדיפלומט המוביל באנגליה בענייני סקוטלנד.
ג'נקינסון נשלח לרוסיה בפעם השלישית כדי ליישב סכסוך בנוגע לעסקות הסחר שאנגליה עשתה עם רוסיה במהלך המסע האחרון של ג'ינקינסון שם בשנת 1564. עם הגעתו, במכתב שנשלח לחברו, הזכיר ג'נקינסון את האכזריות ששטפה את האזורים הרוסים בגלל איבן האיום.
כדי לנהל משא ומתן על תנאי הסחר בהצלחה, ג'נקינסון נשלח חזרה לאנגליה.
הוא הצטווה להביא מומחי מלחמה לרוסיה כדי לעזור לאיבן במלחמותיו.
עקב הפלגה זו ניהל ג'נקינסון משא ומתן בהצלחה עם המלך הרוסי על תנאי סחר חדשים בספטמבר 1567 .
ביולי 1571 נשלח ג'נקינסון לרוסיה במסע הרביעי והאחרון שלו לשם.
בשנת 1568 ביטל איבן את הרשאות המסחר שג'נקינסון השיג בהצלחה בשנת 1566. מטעם המלכה אליזבת הראשונה נשלח ג'נקינסון להחזיר את הסכם הסחר.
לאחר שהתעקב בקולמוגורי במשך שישה חודשים בגלל מגפה, ג'נקינסון הצליח סוף סוף להגיע למוסקבה במאי 1572. במהלך מסעו האחרון העיד ג'נקינסון על ההרס שהטטרים מאזור קרים ביצעו באזורים שונים ברוסיה.
עד 23 ביולי, ג'נקינסון החזיר בהצלחה את כל הרשאות המסחר בהסכם מחדש עם איבן ורוסיה.
מפות רוסיה של ג'ינקינסון שולבו באטלס המפורסם של אורטליוס.
כמו כן, היסטוריונים חשפו רבים ממכתביו האישיים ששרדו, בהם הוא מתאר את רוסיה.
במיוחד הוא מזכיר את התנהלות השלטון הזוועתית של איוון.
כמו כן, הצטרפו דוחות הנסיעות של ג'ינקינסון למידע הרב שנצבר עם חומר גאוגרפי, סחר, דרכי הניווט העיקרי, המסעות, והגילויים של האומה האנגלית באותה תקופה.
אנתוני בנזט היה מורה קווייקרי, ממיסדי התנועה לביטול העבדות, סופר ופעיל חברתי מפילדלפיה, פנסילבניה.
הוא הקים את אחת האגודות הראשונות בעולם נגד עבדות, "Society for the Relief of Free Negroes Unlawfully Held in Bondage" שהפכה מאוחר יותר לאגודה של פנסילבניה לקידום ביטול העבדות.
הוא פתח את בית הספר הראשון לבנות בצפון אמריקה ואת בית הספר הראשון לשחורים בפילדלפיה, שפעל במהלך המאה ה-19.
הוא נולד למשפחה פרוטסטנטית בצרפת.
כשהיה בן שנתיים משפחתו עברה לאנגליה, ולאחר מכן לאמריקה כשהיה בן 17. הוא הצטרף לקווייקרים בפילדלפיה, ופעל לשכנע אחרים שהחזקת עבדים הייתה בניגוד לכתבי הנצרות.
בשנת 1739 הוא החל ללמד כמורה.
ב-1750 הוא החל, בנוסף לעבודת היום שלו, לקיים בביתו שיעורי ערב לילדים שחורים עניים.
תלמידיו הצליחו ובכך סתרו את המיתוס על אי יכולת בגלל מוצא שחור.
בשנת 1750 הוא גם החל לפעול נגד עבדות.
אף על פי שחי באמריקה, השפעתו הייתה גדולה על התנועה לביטול העבדות בבריטניה.
הוא פנה למנהיגי הקוויקרים בלונדון וטען כי עליהם להתנגד לעבדות.
הוא השפיע בין היתר גם על ג'ון וסלי, גבריאל שארפ ועל תומאס קלארקסון שפעלו בהמשך לביטול העבדות.
אנתוני האווי הוא פסל אמריקאי, המתמחה ביצירות קינטיות מתכתיות הנעות כמערבולות או פועמות באמצעות הרוח.
בשנת 2016 עיצב האווי את קדירת הלהבה האולימפית לצד פסל קינטי גדול בדמות השמש, עבור טקס הפתיחה של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
האווי נולד בסולט לייק סיטי, שביוטה.
בין השנים 1969 – 1973 הוא למד בבית הספר הפרטי טאפט (Taft) בווטרטאון (Watertown), קונטיקט, ומאוחר יותר למד במשך 6 שנים באוניברסיטת קורנל באית'קה, ניו יורק ובבית הספר לציור ופיסול סקאוהיגן (Skowhegan) במדיסון שבמדינת מיין.
בשנת 1979 הוא בנה בעזרת אחיו פטריק, בית מבודד על פסגת הר בניו-המפשייר ובמשך 5 שנים עסק שם בציור נוף, בעיקר בצבעי מים.
עבודותיו הוצגו בגלריה (Gallery on the Green) בלקסינגטון מסצ'וסטס ונרכשו לאוספים פרטיים וציבוריים.
מבין האוספים הציבוריים ניתן למנות את אוסף ויליאם סמול (William Small), אוסף האמנות של אוניברסיטת הרווארד, והאוסף המצוי בידי חברת טרהדיין (Teradyne).
בשנת 1985 נטש האווי את הציור ועבר להתגורר בניו-יורק, במנהטן.
הוא עבד למחייתו בחברת מחסנים בה עסק ביצור מערכות מדפי מתכת לאחסון, והתגורר על גג הבניין בו עבד.
מתוך ההתעסקות היומיומית במתכת החל להתעניין באפשרויות ליצירה אומנותית מחומרים מתכתיים.
ארבע שנים מאוחר יותר הציג עבודה ראשונה שנתלתה באמצעות כבלי מעלית ישנים מגג ביתו אל בנין סמוך.
בשנת 1993 הצטרף לאמנים המציגים בגלריית קים-פוסטר (Kim Foster Gallery) בניו-יורק.
שנה מאוחר רכש שטח של כ-40 דונם באי אורקס (Orcas Island) שבמדינת וושינגטון, שם שב ובנה את ביתו ופתח במקום בית מלאכה, גלריה וגן פסלים בו מוצגות כמה מעבודותיו.
הוא מעצב את עבודותיו בעזרת תוכנת מחשב (CAD), חותך את רכיבי המתכת בעזרת מכשירי פלזמה ולייזר-סיב, ומשלים את עבודתו בטכניקות עיבוד מתכת מסורתיות.
לדבריו אחת משיטות הניסוי של יצירותיו היא באמצעות התקנתן על גג טנדר הפורד שלו, ונסיעה לאורך הכביש הראשי הסמוך למקום מגוריו.
האווי צוטט בראיון עימו: "אני מנסה לבנות באמצעים של טכנולוגיה פשוטה עצמים השואבים את חזותם מהתווך שבין אביזרי מדע בדיוני ועד מודלים מיקרוביולוגים או אסטרונומיים.