tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עבודת ה־Sori-ban כוללת תחקור של מבקרים בלשכה בנוגע לתוכנן של שיחותיהם עם ראש הממשלה, וכן הצגת שאלות ישירות לראש הממשלה עצמו בנושאים פוליטיים אקטואליים.
לעיתים קרובות נראה ראש הממשלה מוקף בעיתונאים בטלוויזיה – זוהי קבוצת Sori-ban בפעולה.
סוג זה של ריאיון נקרא ביפנית "בוראסאגארי" (Burasagari), שפירושו המילולי "להיאחז" או "להיתלות".
השם נובע מהרושם הוויזואלי של עיתונאים המתאספים בצפיפות סביב ראש הממשלה ונראים כמי ש"נתלים" עליו.
בנוסף, קיימים עיתונאים המסקרים את מזכיר הממשלה הראשי ואת סגניו, המכונים "כתבי השטח" (Beat reporters).
כתבים אלו משתייכים ל"מועדון נגאטה" – מועדון עיתונות רשמי המכונה גם מועדון העיתונות של הקבינט, אשר פועל בקומה הראשונה של הלשכה.
כתבי ה־Sori-ban נדרשים למעקב יומיומי ותובעני אחר תנועות ראש הממשלה, דבר המוביל לכך שרובם צעירים בגילם, בשל האופי הפיזי והאינטנסיבי של עבודתם.
המחוז קנטל הוא מחוז של צרפת (département), חלק מהחבל ההיסטורי אוברן, לצד במחוזות פווי-דה דום, אוט-לואר ואלייה.
בימינו הוא חלק מהחבל או האזור אוורן-רון-אלפ.
מחוז קנטל מקביל בקירוב למחוז אוברן עילית של פעם, שגבולותיו משתנים בהתאם להיסטוריונים שונים
המחוז חייב את שמו לרכס הגעשי קנטל, התופס את מרכז שטחו.
קוד הדואר שלו הוא 15. בירת המחוז הוא אוריאק.
(2022) החיים ב-260 יישובים עיקריים (קומונות) ובשלוש נפות (arrondissements): אוראיק, סן פלור ומוריאק.
שטח המחוז הוא 5,726 קמ"ר שהם מאית משטח צרפת היבשתית.
צפיפות האוכלוסייה היא 26 תושבים/קמ"ר.
קנטל הוא מחוז הררי כאשר הגובה הממוצע שלו הוא 710 מ'.
הגובה המרבי הוא בפסגת פלון-דה-קנטל (Plomb du Cantal) – 1,855 מ'.
המקום הנמוך ביותר במחוז הוא עמק הלוט – בגובה 210 מ'.
מבחינה כלכלית מתבסס המחוז על ייצור חקלאי איכותי במיוחד: מוצרי בשר וגבינות.
ישנה בו גם תעשיית עץ.
בנוסף במחוז מתפתח עוד ענף כלכלי חשוב – התיירות.
תושבי המחוז נקראים "קנטלים" (Cantaliens או Cantalous)
לפי ההשערה הרווחת שם ההרים ושם המחוז נגזר מהמילה "קנטלו" בשפה בגאלית שהייתה שפה קלטית ושמשמעותה "גבול".
השערה אחרת מתייחסת למילה אחרת, גם כן קלטית – "קנטלון" שמובנה אינו ידוע בוודאות – אולי "עמוד או אנדרטה מעגלית" או אולי "זמרה" לפי פירושים לטקסט הגאלי מאוקסה Auxey:
שאותו מתרגמים "איקאואס בנו של אופיאנוס הקדיש לבריגינדונה את הקנטלון הזה".
המאסיב קנטל הפריד בימי קדם את שטחי הארוורנים (אוורן) בצפון מזה של הרוטנים (רוארג) והאלאוטטים (לייטאד) בדרום.
בניבים האוקסיטניים המקומיים שדוברו כאן פעם קיימת הצורה "קנטל" – כמו בניב הלנגדוקי של אוריאק, בעוד שבניב האוורני השם היה "שנטר" (Chantar).
קנטל הוא מחוז דרום החבל ההיסטוריה אוברן, ביתר בדיוק באוברן עילית (Haute-Auvergne), יותר הררי ופחות מאוכלס, בלבו של המסיף סנטרל.
המחוז גובל בצפון עם מחוז פווי-דה-דום, במזרח עם לואר עילית, בדרום-מזרח עם לוזר שבאזור אוסקיטניה, בדרום עם אוורון שבאוקסיטניה, בדרום-מערב עם לוט השייכך גם כן לאוקסיטניה, ובמערב ובצפון-מערב עם קורז שבאזור נובל אקיטן.
המחוז קנטל שוכן באמצע הרמה המרכזית של צרפת.
רכס קנטל הוא קבוצת פסגות געשיות כבויות וסחופות.
הנקודה הגבוהה ביותר שלו היא פלון דו קנטל (Plomb du Cantal), המגיעה לגובה של 1858 מ'.
מצפון להם שוכנים רכסי סזאלייה (Cézallier) ומון דור ורמת השחם ארטאנס הצחיחה.
ממזרח להם נמצאת רמת פאלנז (Planèze) הפורייה, הגובלת במזרח עם מון דה לה מרז'ריד.
ממדרונות המסיף יורדים עמקים עמוקים, שעוצבו על ידי השחיקה הקרחונית ומקרינות מהמרכז לכל הכיוונים.
עימם נמנים עמקי האמפרדין, הסנטואר, הסר, האלניון, הז'ורדאן, הדואר, הטרוייר והרו.
בנוסף יש לקנטל אגם גדול בשטח 5620 דונם אגם סנט-אטיין-קנטלס.
בקנטל ישנם מספר אזורי טבע – הסזלליה, הרי קנטל, הפלאנז של סן פלור, מרז'ריד, מואיראוקה, שאטנרי, אוריאקואה, וקרלאדס.
פארק הטבע האזורי וולקאן ד'אוברן (Volcans d'Auvergne – הרי הגעש של אוברן) מכסה את מרכז במחוז ועובר צפונה למחוז פווי דה דום.
הנהרות העיקריים הם אלניון, שהוא יובל של אלייר; סל וטרוייר, יובל של לוט; והנהרות סר Cère ורו (Rhue), יובלים של דורדון.
מעל פני הים, נקודת השפל של האזור נמצאת בעמק הלוט.
עמק טרוייר עוטף את נהר פלאנז מדרום ומפריד אותו מהרי אוברק Monts d 'Aubrac, שלמרגלותיו נמצאים המעיינות התרמיים של שוד-אג (Chaude-Aigues).
החלק המערבי של המחוז מורכב מרמות עשב ועמקי נהרות.
הנהר דורדון זורם בעיקר בגבול הצפון-מערבי עם המחוז קורז, הלוט בחלק מהגבול הדרומי עם המחוז אוורון.
הנהר טרוייר שהוא יובל ימני של הלוט, חוצה את הדרום-מזרח בשרשרת של נקיקים ומאגרים.
בתחילה, קנטל חולקה לארבע נפות – אוריאק, מוריאק, סן-פלור ומורא (שמאוחר יותר אוחדה עם סן-פלור).
קנטל מחולקת לשלושה אזורי אקלים: ה"מערב" התת-אוקיאני עם כמות גשמים רבה; ה"מרכז" ההררי עם כמות הגשמים גבוהה מאוד וכן כמות שלג כבדה בחורף; וה"מזרח" התת-יבשתי הקריר ויבש.
אוריאק, למרות שהיא מוכרת לעיתים קרובות כעיר הקרה ביותר במפות מזג אוויר בשל גובהה הרב, היא בכל זאת אחת הערים שטופות השמש ביותר בצרפת (מקום 21)., לפני טולוז ובורדו.
המחוז קנטל הוקם ב-4 במרץ 1790 על סמך חוק שנחקק ב-22 בדצמבר 1789 בימי המהפיכה הצרפתית.
הוא מהווה את החלק הדרומי של החבל ההיסטורי אוורן, ביתר דיוק שלוש יחידות טריטוריאליות bailliages שנקראו "הרי אוורן", "אוריאק" ו"קרלא" (carlat) כמו כן כמה חלקים מה"דופינה אוורן".
באמצעות חוק מ-11–12 בספטמבר 1791 האספה המכוננת שמה קץ לרוטציה של בירות המחוזות אבל השאירה על כנה את הרוטציה במחוז קנטל: בין הערים סן פלור ואוריאק.
חוק מ-19 מסידור השנה ב (7 ביולי 1794) של הקונבנט המונטניארדי קבע סופית את עיר הבירה של המחוז באוריאק.
ב-1 בינואר 2016 חבל אוורן התמזג עם האזור רון-אלפ כדי ליצור אזור או חבל מנהלי חדש – אוורן-רון-אלפ.
קנטן אנזו לאו אנדז'נטו אמביצ'ה הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פריז סן-ז'רמן מליגת העל הצרפתית.
אנדז'נטו נולד בצרפת להורים ממוצא קמרוני.
הוא גדל במחלקות הנוער של RC ארפאז'ון, פריז, US וילז'וויף ופריז סן-ז'רמן.
ב-27 בספטמבר 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פריז סן-ז'רמן, בניצחון 0–2 על אוסר במסגרת המחזור השישי בליגת העל הצרפתית לעונת 2025/2026. ב-1 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 1–2 על ברצלונה במסגרת שלב הליגה לעונת 2025/2026.
בחודש ספטמבר 2025 זומן אנדז'נטו לסגל נבחרת צרפת עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 לשנת 2025, אך לא שוחרר לטורניר על-ידי פריז סן-ז'רמן לאחר שנקרא לשחק עם הקבוצה הבוגרת.
קניבליזם או אכילת אדם , היא התנהגות של בני אדם האוכלים בשר של אדם אחר.
משמעות המילה גם מתייחסת לתזונה ביולוגית של צורות חיים הטורפים את בני מינם.
תופעת הקניבליזם בין בני אדם קיימת גם בימינו, כפתרון נואש במצוקת רעב, או במסגרת ענישה במלחמה כמו בליבריה, סין, וקונגו, ובארצות נוספות בעולם קיים קניבליזם טקסי על פי האמונות המקומיות.
בנוסף לכך, יש אנשים המבצעים קניבליזם בשל תשוקה מינית לדבר, מה שנעשה בדרך כלל במסגרת מחלות או הפרעות נפשיות.
קניבליזם נפוץ אצל מינים אחרים של קופי אדם כמו השימפנזה המצויה.
וככל הנראה הדבר היה נפוץ גם אצל חלק ממיני האדם.
כך למשל ממצאים שנתגלו בחפירות ארכאולוגיות הראו כי קניבליזם היה כנראה תופעה מקובלת אצל האדם הניאנדרטלי ממצאים של קניבליזם בקרב האדם הנבון נמצאו בקרב שבטים שונים באמזוניה, אפריקה, פיג'י, פולינזיה וגינאה החדשה, ובתרבות האנסאזי.
בדרך כלל בפולחן הקשור במלחמות שבטיות.
מקרים מעטים של קניבליזם אירעו בארצות שונות אצל אנשים מעורערים בנפשם, רוצחים סדרתיים ופושעים, וקנאים דתיים.
ב-1098, בעת מסע הצלב הראשון, הצלבנים בפיקודם של רמון הרביעי, רוזן טולוז ובוהמון הראשון, נסיך אנטיוכיה כבשו את העיירה מערת א-נועמאן, אך נותרו נצורים בה.
בעקבות הרעב של החיילים הנצורים, היה טבח, ואירוע המוני של אכילת אדם.
אירוע זה הפך אירוע מכונן בין הנצרות לאסלאם.
בעת המסע, הנוצרים באירופה ובממלכה הביזנטית גינו את הצלבנים על כך, וראו בהם כופרים, וקנאים קיצונים, אך עם השנים התקבלו רוב מעשיהם בעיני הנצרות המערבית.
המוסלמים ראו בכך את כפירתם של הנוצרים וסטייתם מ"דרך האמת".
מקרים קיצוניים של רעב יכולים לגרום לתופעות של קניבליזם גם בחברה הרואה בקניבליזם מעשה נתעב.
כמו כן קיימים מקרים בודדים של קניבליזם אצל אנשים מעורערים בנפשם או הקוראים תגר על המחשבה המקובלת.
בשנת 1820 יצאה ספינת ציד לווייתנים אמריקאית בשם אסקס, מהאי ננטקט לאוקיינוס השקט.
כשהיו במרחק גדול מאוד מחופי דרום אמריקה לוויתן באורך 26 מטר (משקלו המוערך הוא 80 טון) התנגש בספינה, וגרם לטיבועה.
לאחר מכן נותרו האנשים בסירות קטנות וחתרו להגיע לחופי צ'ילה.
אף על פי שהיו הרבה יותר קרובים לאיי פולינזיה, הם פחדו מהילידים שנאמר עליהם שהם קניבלים (לא היה שחר לחששותיהם).
במהלך המסע ליבשה, משאזל מזונם, הם התחילו לאכול את מתיהם, וכשהחמיר מצבם עוד, הם ערכו הגרלה את מי להרוג בשביל לאכול את גופתו.
באוקטובר 1847 קבוצה של כ-90 מהגרים לקליפורניה, "קבוצת דונר", בהנהגת ג'ורג' דונר (George Donner) נלכדה בהרי סיירה נבדה בסופת שלג ונחלצה בסופו של דבר בתחילת 1848. חברי הקבוצה נאלצו לאכול מבשר חבריהם המתים.
ב-1866 התפרסם סיפור על רב חובל לשעבר בעיר בורדו, האוכל את בשרו הוא, בהסתר, לאחר שניצל מאנייתו שעלתה על שרטון, נאלץ לאכול את חבריו המלחים, ולקה בהלם.
במלחמת קונגו–ערב שהתרחשה בשנים 1892–1894 בעברו המזרחי של אזור הנקרא כיום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בין הערים העצמאיות בניהול סוואהילי-ערבי ובין מדינת קונגו החופשית, דווח על אכילת אדם נרחבת של גופות הערבים בידי אנשי שבט הבַּטַאלֶטַה, בני הברית של הבלגים.
לפי עדויות, לפחות 2,000 חיילים נאכלו, וגולגולתיהם הוצגו לראווה בכניסה לעיר.
היו מפקדים בלגים אשר הביעו אדישות, ואף הזדהו עם המעשים כיתרון "קְרֲבִי".
באוטוביוגרפיה של הצייר המקסיקני הידוע דייגו ריברה נטען כי במשך תקופה ב-1904, הוא וחבריו לא אכלו דבר מלבד גוויות שנקנו מחדר המתים המקומי.
משום שאז בני האדם יתנערו מכל האמונות התפלות והאיסורים חסרי ההגיון."
בשנות ה-30 של המאה ה-20 סבלה אוקראינה במיוחד מרעב המוני, כחלק מהרעב שהתרחש בברית המועצות כתוצאה מהקולקטיביזציה הכפויה של החקלאות, תחת משטרו של סטלין.
בשנות רעב אלה היה הקניבליזם מקובל.
על פי ה-BBC, ילדים נאכלו בידי הוריהם, בני זוג הרגו לפעמים האחד את השני בעבור מזון.
על פי ההערכות השונות מספר הנספים מהרעב באותה תקופה הוערך בכ-4 מיליון איש, אם כי לא ניתן לקבוע את מספרם המדויק עקב מחסור בנתונים.
המצור הגרמני על לנינגרד במהלך מלחמת העולם השנייה גרם לרעב כבד, ובעקבותיו לתופעות של קניבליזם.
המשטרה עצרה לאורך המצור 2,015 איש באשמת קניבליזם, שחולקו לשני סוגים שונים ונבדלים מאוד מוסרית: בשפה הרוסית ישנן מילים שונות ל"אכילת גוויית אדם" ול"רצח אדם במטרה לאכלו".
רוב מקרי הקניבליזם היו מהסוג הראשון.
לפי רשומות המשטר הסובייטי מזמן המצור, רוב מקרי הקניבליות בוצעו על ידי נשים עניות ואנאלפביתיות.
יש עדויות לפיהן במחנות ההשמדה היו מקרים של אכילת גופות אסירים או ביתורן לצורך הוצאת הכבד ואכילתו, על ידי אסירים אחרים.
היו עדויות רבות על שבויים מורעבים מהצבא האדום שלא בחלו באכילת אדם, כשכלו כל הקיצים.
במשפטי טוקיו, לאחר מלחמת העולם השנייה, נתקבלו עדויות רבות על אכילת אדם בקרב חיילים יפניים – הן אכילת חבריהם והן אכילת אויבים.
ב-1942 בגינאה החדשה נוצר מחסור חמור באוכל, ונפוצה אכילת אדם, חלקה אף באופן מסודר ובפיקוד קצינים, ובמקרים מסוימים אף מאסירים חיים.
כך תועדו רצח ואכילת צוות אוויר באיי יפן בסוף המלחמה, וכן אכילת חלקי גוף מאסירים תוך השארתם בחיים, על מנת לשמר את הבשר.
בשבט קורוואי (כ-3,000 בוגרים) ביערות העד שבאי פפואה (אזור אינדונזיה בדרום-מזרח אסיה) תועדה אכילת אדם טקסית, והוא כנראה אחרון השבטים אוכלי האדם בעולם, שלא בעת קרב.
יש המביעים ספק בדבר המשך קיום אכילת האדם.
ב-1998 ובהמשך, במלחמת קונגו השנייה, דווח על מקרים רבים של אכילת אדם.
ב-2005 דווח על כך שיש שאינם רואים בשבטי הפיגמים הננסים בני אדם, וצדים אותם לאוכל.
ב-2007 בדו"ח של האו"ם תועדה פגיעה בנשים משבטים העוינים זה את זה, מעבר למעשי אונס, גם בכפיית הנשים לגילוי עריות פומבי, רצח קרוביהן בכפייה ואכילת גופתם.
אוגנדה - בשנות השבעים נאמר על אידי אמין, שליט אוגנדה שעסק באכילת אדם טקסית של אויביו, אך הדבר לא הוכח מעולם.
בשנות ה-80 בליבריה שבאפריקה, ארגון הרופאים הצרפתי מדיסין סאן פרונטיאר דיווח ותיעד מעשי אכילת אדם, במסגרת מסע שלהם לאזור מוכה קרבות במדינה השכנה גינאה.
אך ארגון החנינה הבינלאומית (אמנסטי אינטרנשיונל) העדיף שלא לפרסמם, על מנת למנוע הידרדרות נוספת בסכסוך, וצידוד באחד הצדדים.
בשנת 2010 הופצו סרטים ביוטיוב על אכילת אדם בתום הקרבות של הכנופיות בליבריה, ומפקדי כנופיות אף התרברבו בפני המצלמות על גבורתם בכך.
סיירה לאון - החל ממלחמת האזרחים ב-1991 ועד ימינו יש דיווחים על אכילת אדם, בין הצדדים, ובעיקר מצד המהפכנים.
סוריה - בשנת 2013 תועדו לפחות שלשה מקרים בהם מורדי אל-קאעדה (מוסלמים סונים) אוכלים גופות של חיילים סורים (הנחשבים בעיניהם כופרים), בעוד חבריהם צופים בכך ומשננים אללה הוא הגדול, בטקס אסלאמי לכאורה.
כל הצדדים הרשמיים גינו את המעשה.
אצל רופאי אליל - לעיתים משמשים חלקי אדם בטקסי רופאי אליל, כולל אכילת בשר אדם, בעיקר מפגים, תינוקות או ילדים שמתו בגיל צעיר.
תופעות אלו דווחו בקרב השבטים בצפון אמריקה, באזורי הקוטב הצפוני וסיביר, בשבטים בדרום אמריקה, באפריקה, באיי האוקיינוס השקט, וכן בהודו, סין ובכל מזרח אסיה.
כחלק מדת אנשי האגהורי (Aghori) מצפון הודו נוהגים לאכול גוויות נרקבות של אנשים שעקב קדושתם, גילם או בשל הריון או צרעת לא נשרפו אלא גופותיהם צפות בנהרות קדושים כדוגמת הגאנגס.
הם מאמינים שעבודת האל יכולה להתבצע בטהרה מלאה או בשבירת כל טאבו, ודרכם היא לאכול מגולגולות, לבשל במדורות שרפת גוויות, להימרח באפר ממדורות אלו וכן, כחלק מהגעה לטהרה מרבית, לאכול גויות של אנשים.
חיילי דאעש מבשלים שבויים, שבויים יאזידים מספרים שהלוחמים מבשלים ואוכלים בשר אדם ומכריחים את השבויים האחרים לאכול את בשר קרוביהם
אצל קרטל הסמים המקסיקני CJNG, חברי הקרטל נוהגים לעיתים לאכול את גופות קורבנותיהם אותם הם רוצחים באכזריות, לעיתים כחלק מהכשרת המגויסים הצעירים של הקרטל שמחויבים לקחת חלק בקניבליזם כטקס חניכה.
במדינות דרום אפריקה עדיין מתקיימים טקסים ואירועים של קניבליזם, כשיש הרואים בבשר לבקנים בעל סגולה לריפוי.
בשנת 1972 התרסק מטוס נוסעים בינוני באזור מרוחק בהרי האנדים, קרוב לגבול בין צ'ילה לארגנטינה.
אחרי כמה שבועות של רעב ומאבק הישרדות, הניצולים המעטים החלו לאכול את גופת הקברניט וגופות אחרות.
שניים מהניצולים שהחליטו לנסות להיחלץ בכוחות עצמם דרך הקרח והשלג הגיעו בסוף למקום ישוב.
מסוק צ'יליאני חילץ לבסוף את יתרת הניצולים.
סיפור זה התפרסם בעקבות הספר שכתב פירס ריד פול על הפרשה בשם "לחיות – סיפורם של ניצולי האנדים".
בשנת 1993 הופק סרט על פי הספר בשם לחיות.
בשנת 1991 נעצר בארצות הברית הרוצח הסדרתי ג'פרי דאהמר, לאחר ששרידים של 11 אנשים נמצאו בדירתו.
דאהמר הודה שאכל מבשרם של קורבנותיו.
בשנת 1997 נתפס ברוסיה הרוצח הסדרתי אלכסנדר ספסיבצב שהואשם בין היתר גם בקניבליזם.
ב-12 בדצמבר 2002 נתפס בגרמניה ארמין מייווס, לאחר שהרג אדם שהכיר דרך רשת האינטרנט, ולאחר מכן אכל את בשרו, בהסכמת הקרבן.
במשפטו טען עורך דינו, שהרג בהסכמה אינו יכול להיחשב רצח.
במשפטו הראשון נגזרו עליו 8 וחצי שנות מאסר, אך במשפט חוזר שנערך, נגזר עליו מאסר עולם.
ב-27 במרץ 2012 נתפס ברוסיה גבר שרצח שישה בני אדם ואכל את ליבם ואת כבדיהם.
מקור המונח קניבליזם בשם בשבטי ה"קאריב" האינדיאנים שהתיישבו באיים שבדרום הים הקריבי ושהיו ידועים במנהגי הקניבליזם שלהם.
שבטים אלו היו ידועים אצל אויביהם כ"קניבה".
הספרדים כינו את האינדיאני משבט זה "קניבל" והכינוי תפס בהדרגה את המשמעות הנוכחית.
קיימת גם גרסה שבשפת ה"קאריב" "קניבל" פירושו "אדם עז-רוח".
המילה הוכנסה לשפה האנגלית בעקבות פרסום ספרו של ריצ'רד האקלוט "מסעות".
במילון אוקספורד מצויים שהשימוש הראשון במילה באנגלית מופיע בתרגום תיאור המסעות של כריסטופר קולומבוס מ-1553.
בסיפורים עבריים קדומים וכן בסיפורי חסידים מאוחרים שבטים אוכלי אדם נקראו "לודים".
בתלמוד מובאים מספר סיפורים על "לודים", שרש"י מפרש "אוכלי אדם הן".
בספר "צוואת הריב"ש" מופיע סיפור על הבעל שם טוב שהגיע לאי של "לודים" בדרכו לארץ ישראל, כמעט נאכל בידיהם, ניצל בנס, אך נמנע מהמשך הנסיעה, וחזר לאירופה.
ויליאם שייקספיר השתמש בה במחזה הסערה כשמו של המשרת המפלצת "קליבן", אנגרמה (ערבול אותיות) של המלה קניבל.
בספר רובינזון קרוזו מתואר כיצד אינדיאנים משבט "קאריב" הורגים את קורבנותיהם האומללים באמצעות חבטה באלה על ראשם.
פול סרה דל סאגאוס (Paul Serre del Sagués) בן התקופה המתוארת בספר, רשם כך על "קריבים" מקוסטה ריקה: "מהלומה שכוונה לעורפו הרגה את הקורבן.
ואז השאמאן פתח את בית החזה בעזרת סכין אובסידיאן, הוציא את הלב וטעם אותו.
ובינתיים עוזריו ביתרו את הגופה על מנת לאוכלה, וחילקו גרעיני תירס טבולים בדם כפֶטיש (עצם נערץ)".
לגבי רוב גוף האדם, צריכת בשר אדם מבושל אינה מסוכנת יותר מאכילת בשר מבושל של בעלי חיים אחרים.
עם זאת, קניבליזם המתבטא באכילת המוח האנושי נחשב למסוכן, ועלול לגרום למחלת הקורו חשוכת המרפא.
היסטורית, ייתכן שהאשמה בקניבליזם הייתה נפוצה יותר מאשר המעשה עצמו.
העבדות הייתה בלתי חוקית במהלך שנות התפשטות הקולוניאליזם הבריטי, אלא אם מצבם של בני האדם היה גרוע יותר כאנשים חופשיים מאשר כעבדים.
נטיות קניבליסטיות נחשבו כהוכחה מספקת למצב כזה, ומכאן הדיווחים הנרחבים על קניבליזם - סוחרי עבדים האשימו שבטים בקניבליזם על מנת שיוכלו לקחת אותם לעבדות.
קיימת טענה של האנתרופולוג מרווין האריס שקניבליזם נפוץ בין חברות בהתגבשות, אך נעלם כשאלו הופכות למדינות, כאשר האצטקים יוצאי דופן בנושא זה.
קיימות סיבות אחדות המביאות חברה שבטית לעסוק בקניבליזם:
שבט האנאסאזי לא אכל בשר אדם עד ששנות בצורת צמצמו את ממדיו לשבריר משהיה.
מחסור במקור אחר לבשר וחלבון.
דוגמה לכך היא אי הפסחא.
האי היה במקורו מיוער בצפיפות כשהתיישבו בו המהגרים הראשונים מפולינזיה.
כמה מאות שנים של כריתת עצים למטרות הסקה ובנייה עבור האוכלוסייה שהייתה בגידול מתמיד ופרויקטים הנדסיים עתירי שימוש בעץ (גרירת והעמדת פסלי הענק) חיסלו את היער.
משום כך נבצר מתושבי האי שהיו במקורם ימאים מוכשרים לבנות סירות שיאפשרו להם לצאת ללב ים ולצוד את מזונם העיקרי, הדולפין.
משלא יכול האי לספק מזון לכל האוכלוסייה החלו מלחמות בין משפחות והתפשט מנהג הקניבליזם שקיבל גם גוון דתי.
המנהג פסק רק כשהתושבים קיבלו על עצמם את הנצרות.
סעודות של קניבלים נערכו במקומות מבודדים כשרק לעיתים רחוקות השתתפו בהם הנשים והילדים.
הילידים סיפרו למיסיונרים שהחלקים הטעימים ביותר היו אצבעות הידיים והבהונות.
הקורבנות המיועדים הוחזקו בשבי בבקתות ליד מקומות המחבוא עד לרגע בו הוקרבו לאלילים.
מונחים הקשורים בקניבליזם עדיין קיימים בשפת האי, ואחד העלבונות החמורים שאפשר להטיח באדם באי הוא "בשר אמך עדיין תקוע בין שיני".
מנהג הים - גורל שעורכים ימאים שנקלעו למקום ללא אוכל.
דוגמה: שבט הפורה בגינאה החדשה.
אנשי השבט נהגו לאכול את מתיהם, כאשר הגברים אכלו את השרירים, הנשים והילדים את החלקים הפחות נחשבים (למשל המוח).
קיים ויכוח בנוגע לסיבה למנהג, אך אין ספק כי הוא גרם להידבקות במחלה ניוונית של המוח בשם מחלת קורו הדומה בסממניה למחלת קרויצפלד-יעקב ("הפרה המשוגעת").
מחלה זו תקפה בעיקר נשים וילדים משום מנהגן לאכול את המוח של המתים הנגועים במחלה.
המחלה קטלה כ-200 איש בשנה, עד שמנהג הקניבליזם הופסק.
בני עמים שונים האמינו שרוחו של בעל החיים שהם אוכלים חודרת לתוכם.
האוכל אריה יהיה אמיץ, האוכל צבי - זריז, ולכן נהגו שבטים לאכול חלקים מגופות לוחמיהם האמיצים שנפלו בקרב בתקווה לזכות באומץ לבם.
קניבליזם מופיע במיתולוגיה, פולקלור ואגדות של תרבויות רבות, ולרוב מיוחס לדמויות מרושעות או כגמול קיצוני על עוולה כלשהי.
דוגמאות כוללות את המכשפה ב"עמי ותמי", למיה מהמיתולוגיה היוונית ובאבה יאגה מהפולקלור הסלאבי.
מספר סיפורים במיתולוגיה היוונית כרוכים בקניבליזם, בעיקר בקניבליזם של בני משפחה קרובים, למשל, סיפוריהם של תיאסטס, טראוס, טנטלוס, ובעיקר קרונוס.
אכילת בשר אדם אסורה מן התורה.
לפי הרמב"ם בהלכות מאכלות אסורות, פרק ב הלכה ג, חל עליה איסור איסור עשה (הנובע מהפסוק "זאת החיה אשר תאכלו"), אך לא איסור לא תעשה, ולכן אין עליה עונש מלקות.
אך הרמב"ן חולק וסובר שאין איסור אכילת אדם אלא מדרבנן.
אחת הקללות המפורסמות במקרא היא אזהרה מרעב שיוביל לקניבליזם בתוך המשפחה: "ואכלתם בשר בניכם, ובשר בנותיכם תאכלו" (ויקרא כ"ו, כ"ט), וכן במגילת איכה, כתיאור המצוקה הקיצונית בזמן המצור על ירושלים בימי הבית הראשון, עליו נאמר "...נשים רחמניות בישלו ילדיהן...".
התלמוד הבבלי (פרק יציאות השבת) מונה את השעות מזריחת השמש בה ראוי לאנשים לאכול את סעודת הבוקר:
תנו רבנן: שעה ראשונה - מאכל לודים, שנייה - מאכל לסטים, שלישית מאכל יורשין, רביעית - מאכל פועלים, חמישית - מאכל כל אדם.
ורש"י מסביר: 'לודים' - אומה, שקורין: קנליב"ש ואוכלי אדם הם, ורעבתנים.
סיפורים חסידיים מספרים על צדיקים שונים ששהו על אי בודד עם 'לודים', וניצלו בזכות צדקתם.
בין היתר מסופר על הבעל שם טוב שבמסעו לארץ ישראל נתפס עם שני חבריו בידי אוכלי אדם.
אלו קשרו אותם לעץ והחלו את סעודתם, כשכוונתם לבשל את הבעש"ט וחבריו מאוחר יותר.
הבעש"ט שכח את כל תורתו ולא הצליח להיזכר בדבר, למעט אותיות האלף-בית.
כשחזרו על רשימת האלף-בית בקול כמה פעמים, שבו ונזכרו בדברי התורה, ובעקבות זאת גם הגיעו אנשי משטרה מקומיים, ושחררו אותם.
המגיד ממזריטש הסביר את הגמרא על לודים, באופן אלגורי, כש'אכילת אדם' פירושה פגיעה חמורה באדם - והכוונה למי שמדבר 'לשון הרע'.
במסורת המוסלמית הסונית מסופר על כמה אישים שאכלו את בשר אויביהם:
הינד בנת עותבן, אמו של החליף החמישי שאכלה את הכבד (אם כי יש גורסים את הלב) של ח'אמזה - אחיו למחצה של מוחמד לאחר שזה רצח את דודה.
ח'אלד בן אל-וליד, מצביא איסלאמי מתקופתו של מוחמד ואבו בכר שאכל את ראשו של אחד המוסלמים שסירבו לשלם מיסים לאבו בכר.
ברמה המיתולוגית האם הקניבלית המיתולוגית מוגדלת לממדים קוסמיים כדוגמת האלה ההינדית השחורה קאלי.
אוכלי אדם קיימים באגדות העם מכל העולם.
הדוגמה הבולטת ביותר היא המכשפה מהנזל וגרטל, הבוחנת את אצבעות הילדים, כדי לראות אם הם שמנים מספיק עבור ארוחתה.
כך גם בסיפור יעקב והאפון בו הענק מזמר .
בספר הילדים העי"ג (ענק ידידותי גדול), הסופר רואלד דאל מתאר את הענקים המפחידים החוטפים ילדים בדרך קבע, ואוכלים אותם.
הענק הידידותי מצליח להימנע מכך.
בתחילת שנות השמונים פורסם הסרט האיטלקי 'Cannibal Holocaust' (שואת הקניבלים), המספר על צוות צילום היוצא לצלם שבט אוכלי אדם, באמזונס, ונעלם.
צוות שני מוצא את מכלי הסרטים וחושף אותם אט אט, למרות התנגדות השולחים.
הסרט רווי אלימות, מעשי אונס ורצח.
הסרט גם מתעד פגיעה בבעלי חיים, באופן נרחב, כולל אכילת בעלי חיים בעודם בחיים.
יוצר הסרט רוגרו דאודטו נעצר באשמת הפצת תועבה, מכיוון שהיו שמועות על כך שאנשים אכן נרצחו בעת ההסרטה אך התברר שמדובר בתרגיל שיווקי בלבד וההאשמות בוטלו.
הסרט עדיין אסור להקרנה בארצות רבות ברחבי העולם בשל התוכן המזעזע והתעללות בבעלי חיים.
קנת' "קני" מקורמיק הוא דמות בדיונית בסדרת הטלוויזיה "סאות' פארק".
מדובב אותו מאט סטון (ובפרק בודד, מייק ג'אדג').
קני הוא אחת מארבע הדמויות המרכזיות של הסדרה, וגילו הוא 10. הוא מאופיין בעיקר בכך שכל הדברים שהוא אומר נשמעים עמומים ולא-ברורים בגלל קפוצ'ון הפרקה שמכסה את רוב הפנים שלו.
מוטיב עיקרי בדמותו של קני הוא מותו כמעט בכל פרק במהלך חמש העונות הראשונות.
קני עצמו אינו מודאג מהמוות, אבל כועס שלאף אחד לא אכפת מהעניין.
המוות מלווה בדרך כלל בצווחות של חבריו, סטן מארש וקייל ברופלובסקי (שבמשך הפרקים הפכו פחות ופחות נרגשות): "Oh my God!
You bastards!" (תרגום: אלוהים אדירים!
"הם" מתייחסת ליוצרי הסדרה, מאט סטון וטריי פארקר.
בדרך כלל, קני לובש מעיל כתום שמסתיר את פניו, למרות זאת ישנם מקרים בהם הוא מופיע ללא המעיל כך למשל בסרט של סאות' פארק ובמספר מצומצם של פרקים נוספים.
המעיל אף נגוע ב-"מזלו הרע" של קני, ושימש את טימי ככלי נקמה נגד ג'ימי.
מתחת למעיל מסתתר שיער בלונדיני מפוזר.
משפחתו של קני ענייה, ונוטה להתנהג כ"זבל לבן".
אביו הוא אלכוהוליסט והחברים שלו, ובמיוחד אריק קרטמן, מנצלים עובדה זו כדי להשפילו.
למרות כל הבעיות שיש לו, מוצג קני לעיתים קרובות כגיבור של קבוצת הילדים.
כמה ממקרי המוות שלו היו מעשה של הקרבה עצמית.
בעונה ה-13 של הסדרה מתגלה קני כ"מיסתיריון", גיבור-על מסתורי ששומר על העיר מכל רע.
בנוסף, קני חושף את העובדה שיש לו "כוח מיוחד" שמסביר את מקרי המוות שלו בעונות הקודמות, אך הוא טוען שלמעשה הכוח שלו הוא גם הקללה שלו.
מאט וטריי הורידו אותו מהסדרה לתקופה מסוימת והוא הוחלף על ידי באטרס.
לאחר מכן הוחלף בטוויק טוויק.
בפרק "מבצע מזחלת אדומה" חזר לחיים והמשיך להופיע בפרקים שאחריו.
סר קנת' מתיסון "קני" דלגליש הוא כדורגלן עבר סקוטי ומאמן כדורגל לשעבר.
הוא התפרסם בזכות הצלחותיו עם סלטיק בשנות ה-70 ועם ליברפול החל מ-1978 ועד סוף שנות ה-80. דלגליש מכונה לעיתים בפי אוהדי הכדורגל, כמו גם באמצעי המדיה, בכינוי: "קינג קני" (המלך קני).
דלגליש נחשב לאחד מגדולי שחקני הכדורגל הבריטיים בכל הזמנים ולגדול שחקני דורו.
הוא היה הכדורגלן הראשון אשר הבקיע 100 שערים בליגות האנגלית והסקוטית.
דלגליש שיחק 102 פעמים בנבחרת סקוטלנד וכבש במדיה 30 שערים.
בעקבות אסון הייזל בבריסל בגמר גביע אירופה לאלופות 1985 נגד יובנטוס, החליף דלגליש את ג'ו פייגן כמאמן של הקבוצה ובשנת 1986 זכה בדאבל האנגלי (אליפות וגביע) כשחקן-מאמן - הראשון והיחיד שעשה זאת.
לאחר מכן זכה בעוד שתי אליפויות וגביע כמאמן.
ב-1989 נהרגו 96 מאוהדי הקבוצה באסון הילסבורו.
בשבועות שלאחר האסון ביקר דלגליש פצועים רבים והלך ליותר ממחצית מהלוויות.
בינואר 1991, בעקבות הלחץ הנפשי המצטבר לאחר האסון, התפטר מאימון הקבוצה.
בהמשך התחיל לאמן את קבוצת בלקברן רוברס, העלה אותה לפרמייר ליג וזכה איתה באליפות ב-1995. לאחר מכן אימן את ניוקאסל יונייטד והיה המאמן הטכני של קבוצת נעוריו סלטיק, אך לא הצליח לשחזר את הצלחותיו.
בעונת 2010/2011 חזר דלגליש לאמן את ליברפול לאחר שהחליף את רוי הודג'סון.
דלגליש הצליח להביא את ליברפול לתוצאות נאות לרבות ניצחונות על קבוצות הצמרת, אולם בסופו של דבר הקבוצה סיימה רק במקום השישי ולא הצליחה לרכוש כרטיס השתתפות במפעלים האירופאים.
בעקבות הצלחתו זכה דלגליש לחוזה חדש בליברפול, אולם בעונה שלאחר מכן לא הצליח להמשיך בקו העלייה של הקבוצה, אשר נכשלה בליגה.
במקביל הצליח דלגליש להצעיד את הקבוצה לזכייה בגביע קרלינג (גביע הליגה) השלישי בחשיבותו, ולגמר גביע ה-FA.
כיום דלגליש משמש כשגריר קבוצת ליברפול, ונוכח דרך קבע במשחקים הביתיים של הקבוצה.
ב-4 במרץ 2004 הוא נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם והיה נציגה היחיד של סקוטלנד.
דלגליש נבחר לגדול שחקני ליברפול על ידי העיתון טיימס.
דלגליש, בנו של מהנדס, נולד במחוז דלמרנוק שבמזרח גלאזגו, גדל במחוז מילטון, בצפון העיר.
בגיל 15 עבר לשכונת גובן, הסמוכה לשכונת אייברוקס, ביתה של קבוצת גלאזגו ריינג'רס, וגדל כאוהד הקבוצה.
הוא החל לשחק כדורגל בעמדת השוער.
בנעוריו זכה עם קבוצות הנערים של בתי הספר בהם למד בגביע סקוטלנד לנערים.
הוא אף השתתף בטורניר הכלל קבוצות נערים מכלל בריטניה.
בשנת 1966 נבחן בקבוצות וסטהאם יונייטד וליברפול.
במאי 1967, בהיותו בן 16, חתם דלגליש על חוזה זמני בקבוצת סלטיק.
מאמן הקבוצה, ג'וק סטיין, שלח את עוזרו לביתו של דלגליש, אשר על חומות השכונה בה שכן הבית צוירו ציורי אהדה ליריבה, ריינג'רס, על מנת לראות את דלגליש ואת הוריו.
בעונתו הראשונה בסלטיק נשלח דלגליש בהשאלה לקבוצת החצי-מקצוענית, קמבנולד יונייטד, אשר במדיה הבקיע 37 שערים.
בתקופה זו עבד כשוליה של אומן עבודות עץ.
סטיין רצה שדלגליש ימשיך לעונת השאלה נוספת בקמבנולד, אך דלגליש רצה להפוך לכדורגלן מקצועני.
מבוקשו של דלגליש יצא לפועל, והפך לשחקן הרכב בקבוצת המילואים של סלטיק.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של סלטיק ב-25 בספטמבר 1968, ברבע גמר גביע הליגה הסקוטית, כאשר נכנס כמחליף בניצחון 2–4 על המילטון אקדמיקל.
במשך עונת 1968/1969 המשיך דלגליש לשחק בקבוצת המילואים של סלטיק, אך כבש 4 שערים בלבד, ב-17 משחקים.
בעונה הבאה עבר לעמדות הקישור, וחל שיפור ביכולותיו.
ב-4 באוקטובר 1969 פתח דלגליש לראשונה בהרכב סלטיק, במשחק ליגה, מול ריית' רוברס.
סלטיק ניצחה 1–7, אך דלגליש לא כבש במשחק זה, ואף לא בשאר המשחקים ששיחק במשך עונה זו.
לעומת זאת, בקבוצת המילואים כבש 19 שערים ב-31 הופעות, והוביל את קבוצת המילואים של סלטיק לזכייה בליגה ובגביע.
בעונה הבאה המשיך דלגליש את כיבושיו הרבים בקבוצת המילואים, כאשר הבקיע 23 שערים.
שיאו בעונה זו הגיע כאשר כבש 4 שערים בצמד משחקי גמר גביע המילואים הסקוטי, מול ריינג'רס.
טרם הפיכתו לשחקן הרכב, בינואר 1971, עמד דלגליש ביציע באצטדיון אייברוקס, בעת התרחשות אסון אייברוקס, במשחק הדרבי של גלאזגו.
ב-17 במאי 1971 שיחק במשחק הוקרה מול קילמרנוק, לכבוד פרישת שחקנה, פרנק ביטי.
במשחק זה, שהסתיים בניצחון 2–7, כבש 6 שערים.
בעונת 1971/1972 ביסס עצמו דלגליש כשחקן הרכב בסלטיק, כבש 29 שערים ב-53 הופעות וסייע לקבוצתו לזכות באליפות סקוטלנד בפעם השביעית ברציפות.
דלגליש שיחק גם בניצחון 1–6 על היברניאן בגמר הגביע הסקוטי באותה עונה.
בעונה הבאה היה דלגליש למלך השערים של סלטיק, כאשר כבש 39 שערים בכל המסגרות, והוביל את סלטיק לזכייה נוספת באליפות.
בעונת 1973/1974 הגיע דלגליש עם סלטיק לחצי גמר גביע אירופה לאלופות, אז הפסידה קבוצתו לאתלטיקו מדריד.
באותה עונה זכתה סלטיק בדאבל נוסף.
בעונת 1975/1976 הפך דלגליש לקפטן סלטיק.
בעונה זו סלטיק לא זכתה בתואר לראשונה מזה 12 שנים.
ג'וק סטיין, מאמן הקבוצה, נפצע באורח קשה בתאונת דרכים, והחמיץ את מרבית העונה עקב שיקום ממושך.
בעונה שלאחר מכן זכה דלגליש עם סלטיק בדאבל נוסף, וכבש 27 שערים בכל המסגרות.
בתקופתו בסלטיק ערך דלגליש 320 הופעות בכל המסגרות, וכבש 167 שערים.
ב-10 באוגוסט 1977 חתם דלגליש בליברפול, תחת המאמן בוב פייזלי.
סכום ההעברה נאמד על 440 אלף פאונד, שהיה לשיא העברה בריטי לאותה תקופה.
המעבר זכה לגינוי מצד אוהדי סלטיק, ודלגליש אף זכה לבוז מצד הקהל, כאשר חזר לסלטיק פארק באוגוסט 1978, על מנת להשתתף במשחק הוקרה לג'וק סטיין.
דלגליש הוחתם על מנת להוות תחליף לקווין קיגן, והתרגל במהירות לקבוצתו החדשה.
הוא קיבל את מספר 7, שהיה בעבר של קיגן, וערך את הופעת הבכורה שלו בליברפול ב-13 באוגוסט 1977, באצטדיון ומבלי, במסגרת משחק מגן הקהילה, מול מנצ'סטר יונייטד.
הוא כבש לראשונה במדי ליברפול בהופעתו הראשונה בליגה, ב-20 באוגוסט, מול מידלסברו.
שלושה ימים מאוחר יותר כבש פעם נוספת, במשחקו הראשון באצטדיון אנפילד, בניצחון 0–2 על ניוקאסל יונייטד.
דלגליש כבש בניצחון 0–6 על קבוצתו של קיגן, המבורג, במשחק השני של הסופר קאפ האירופי.
בעונת הבכורה שלו בליברפול, הופיע דלגליש ב-62 משחקים, וכבש 31 שערים, כולל את שער הניצחון, במשחק גמר גביע אירופה לאלופות, מול קלאב ברוז'.
בעונתו השנייה בליברפול כבש 21 שערי ליגה, ונבחר לכדורגלן השנה בליגה האנגלית בבחירת התאחדות העיתונאים.
בעונה זו זכה גם באליפות אנגליה.
עד לעונת 1980/1981 לא פספס דלגליש משחק ליגה, אז הופיע ב-34 משחקים, מתוך 42, וכבש 8 שערים בלבד.
בעונה זו סיימה ליברפול במקום ה-5 בליגה.
למרות היכולת הרעה בליגה, זכה עם קבוצתו בגביע הליגה ובגביע אירופה לאלופות, תוך ניצחון על ריאל מדריד בגמר.
בעונה העוקבת כבש 13 שערי ליגה, והביא לליברפול את האליפות ה-13 שלה, והשלישית מאז הגעתו של דלגליש.
באותה עונה גם ביסס את שיתוף הפעולה הפורה עם איאן ראש בהתקפת ליברפול.
דלגליש שיחק לצד ראש, והביא ל"מהומה בהגנת היריב עם כניסת דלגליש, אשר הביאה למרחב פנוי לראש".
בעונת 1982/1983 נבחר לכדורגלן השנה בליגה האנגלית בבחירת התאחדות השחקנים, והן לכדורגלן השנה בליגה האנגלית בבחירת העיתונאים.
הוא כבש בעונה זו 18 שערי ליגה והשיב לליברפול את תואר האליפות.
בשנת 1983 הגיע דלגליש למקום השני בתואר כדור הזהב.
בעונת 1983/1984, תחת המאמן ג'ו פייגן, זכה דלגליש עם ליברפול באליפות שנייה ברציפות, ובגביע אירופה לאלופות, לאחר ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין על רומא, בגמר.
בעונה הבאה הגיעה ליברפול פעם נוספת לגמר גביע אירופה לאלופות בו הפסידה 0–1 ליובנטוס.
טרם המשחק התרחש אסון הייזל, אשר הביא למותם של 39 אוהדים.
בעקבות האסון הושעו כלל הקבוצות האנגליות ממפעלי אופ"א למשך של 5 שנים.
לאחר האסון וההפסד בגמר התפרסמה הודעת התפטרותו של פייגן - החלטה שהתקבלה טרם האירועים.
במקומו מונה דלגליש, שהפך לשחקן-מאמן.
בעונתו הראשונה כמאמן, בחר עצמו דלגליש לשחק 21 משחקי ליגה בלבד.
למרות שמיעט לשחק בליגה, הוא הופיע בניצחון 1–3 על אברטון בגמר גביע ה-FA.
במחזור האחרון של הליגה, כבש את השער היחיד בניצחון החוץ על צ'לסי, והביא לליברפול את האליפות ה-16 שלה.
בעונה הבאה כבש 6 שערים ב-18 הופעות ליגה, ונהג לאפשר לשחקנים צעירים הזדמנויות בהרכב הקבוצה, על חשבון זמן משחק לעצמו.
עם עזיבתו של איאן ראש בראשית עונת 1987/1988, הביא דלגליש לרכישת החלוצים ג'ון אולדרידג' ופיטר בירדסלי, הופיע ב-2 משחקי ליגה בלבד, והביא לליברפול את הזכייה ב-17 שלהם באליפות.
בעונה הבאה הופיע במשחק אחד בלבד, בגביע הליגה, וערך את הופעת הליגה האחרונה שלו ב-5 במאי 1990, כאשר נכנס כמחליף במשחק מול דרבי קאונטי.
בגיל 39, היה דלגליש לאחד השחקנים המבוגרים ביותר ששיחקו בליברפול.
שלוש שנים קודם לכן כבש את שערו האחרון, ב-18 באפריל 1987, בניצחון הליגה הביתי 0–3 על נוטינגהאם פורסט.
ב-1976, בהאמפדן פארק, כבש דלגליש את שער הניצחון מול , כאשר השחיל לשוער האנגלי ריי קלמנס את הכדור בין הרגליים.
כשנה מאוחר יותר, באצטדיון ומבלי, מול אותה היריבה ומול אותו השוער, כבש פעם נוספת, בניצחון 1–2. דלגליש שיחק במונדיאל 1978, וכבש בניצחון 2–3 על , שהגיעה לגמר הטורניר.
במונדיאל 1982 כבש בניצחון 2–5 בשלב הבתים, על .
הוא נבחר לסגל סקוטלנד למונדיאל 1986, אך לבסוף לא השתתף, עקב פציעה.
בסך הכל, ערך דלגליש 102 הופעות במדים הלאומיים, והוא מחזיר בשיא ההופעות בנבחרת סקוטלנד.
הוא כבש 30 שערים, ומחזיק גם כן בשיא השערים בנבחרת, במשותף עם דניס לאו.
הופעתו האחרונה בנבחרת, לאחר 15 שנים, הייתה ב-12 בנובמבר 1986, במסגרת מוקדמות יורו 1988, בניצחון 0–3 על .
את שערו האחרון כבש שנתיים מוקדם יותר, ב-14 בנובמבר 1984, בניצחון 1–3 על , במסגרת מוקדמות מונדיאל 1986.
לאחר אסון הייזל ב-1985, ועזיבתו של מאמן ליברפול, ג'ו פייגן, מונה דלגליש לשחקן-מאמן.
בעונתו הראשונה כמאמן הוביל את הקבוצה לדאבל.
ליברפול סיימה במקום ה-1 בליגה, 2 נקודות מעל אברטון, שסיימה כסגנית.
דלגליש עצמו כבש את שער הניצחון במחזור האחרון מול צ'לסי, והביא את האליפות לליברפול.
בגמר גביע ה-FA גברה ליברפול על יריבתה העירונית, אברטון, 1-3.
את עונת 1986/1987 סיים דלגליש ללא תארים.
אמנם הגיע לגמר גביע הליגה, אך הפסיד 1–2 לארסנל.
לקראת העונה הבאה, עם עזיבת כוכב הקבוצה, איאן ראש, החתים דלגליש מספר שחקנים מובילים, ביניהם ג'ון אולדרידג', פיטר בירדסלי, ריי הודג'סון וג'ון בארנס.
המבנה החדש של ליברפול היה בצמרת טבלת הליגה למשך כמעט כל העונה, והחזיק ברצף של 37 משחקים ללא הפסד בכל המסגרות, מתחילת העונה ועד פברואר 1988. עם 4 משחקי ליגה שנותרו לשחק, הוכתרה קבוצתו של דלגליש לאלופה.
בגמר גביע ה-FA הפסידה ליברפול לוימבלדון.
בקיץ 1988 החתים דלגליש את ראש בחזרה בליברפול, לאחר עונה אחת ביובנטוס.
בעונת 1988/1989 ניצחה ליברפול את יריבתה העירונית, אברטון, פעם נוספת בגמר גביע ה-FA.
למשחק האחרון של הליגה הגיעה קבוצתו של דלגליש במקום ה-1, כאשר מובילה ב-3 נקודות על ארסנל, שהייתה במקום השני.
המשחק הסתיים בהפסד 0–2, והביא לשוויון בהפרשי השערים של הקבוצות.
ארסנל זכתה באליפות, על פי תוצאות המשחקים בין הקבוצות.
בעונה הבאה זכה דלגליש באליפות ה-3 שלו כמאמן, והאחרונה של ליברפול, עד 2020. בחצי גמר גביע ה-FA, בוילה פארק, הפסידה ליברפול 3–4 לקריסטל פאלאס, לאחר הארכה.
בסיום העונה הוכתר דלגליש בפעם השלישית למאמן השנה באנגליה.
ב-22 בפברואר 1991 התפטר דלגליש מתפקידו, יומיים לאחר משחק התיקו 4-4, בסיבוב החמישי של גביע ה-FA, מול היריבה העירונית, אברטון.
דלגליש היה מאמן ליברפול בעת התרחשות אסון הילסבורו, ב-15 באפריל 1989. האסון גבה את חייהם של 96 אוהדי כדורגל.
בשבועות שלאחר האסון ביקר דלגליש פצועים רבים ופקד יותר ממחצית מהלוויות.
הופעותיו לאחר האסון כונו "קולוסאליות והרואיות".
במרץ 2009 שבר דלגליש שתיקה בת 20 שנים, כאשר דיבר לראשונה על האסון, והביע חרטה על כך שהמשטרה והתאחדות הכדורגל האנגלית לא שקלו דחיית שריקת הפתיחה של המשחק.
במהלך טקס הזיכרון להרוגי אסון הילסבורו, ב-15 באפריל 2011, הכריז חבר בית הנבחרים הבריטי מליברפול, סטיב רות'רהאם, כי יציע מתן תואר אבירות לדלגליש, "לא רק על הופעותיו יוצאות הדופן כשחקן וכמאמן, אלא גם על עבודות הצדקה שלו עם רעייתו, מרינה, על תמיכתו בחולי סרטן השד, ועל כל שעשה לאחר הילסבורו".
דלגליש חזר לאמן באוקטובר 1991, כאשר מונה למאמן בלקברן רוברס, מהליגה השנייה באנגליה.
עד תחילת 1992 בלקברן כבר הובילה את ליגת המשנה.
בגמר פלייאוף העלייה ניצחה בלקברן את לסטר סיטי, ובכך הוביל אותה דלגליש לליגת הפרמייר ליג, שהוקמה זה עתה.
עם עלייה זו, חזרה בלקברן לליגה האנגלית העליונה, לראשונה מאז 1966. לקראת עונת 1992/1993 החתים דלגליש את כוכבה הצעיר של סאות'המפטון, אלן שירר, תמורת סכום שיא של 3.5 מיליון לירות שטרלינג.
למרות פציעה חמורה, שהשביתה את שירר למחצית הראשונה של העונה, הגיע דלגליש עם בלקברן למקום ה-4. בעונה הבאה סיימה הקבוצה כסגנית הליגה, שנייה רק למנצ'סטר יונייטד.
בתחילת עונת 1994/1995 רכש דלגליש את החלוץ כריס סאטון, תמורת 5 מיליון פאונד.
שירר וסאטון שיתפו פעולה בצורה יוצאת דופן, שהביאה לכיבוש שערים רבים.
למשחק הסגירה של הליגה הגיעה בלקברן כמוליכת הטבלה, עם 2 נקודות מעל מנצ'סטר יונייטד.
קבוצתו של דלגליש התמודדה מול ליברפול, באנפילד, ואילו יונייטד מול וסטהאם יונייטד, בבוליין גראונד.
בלקברן הפסידה 1–2, אך למרות זאת זכתה באליפות, מכיוון שמנצ'סטר לא הצליחה לנצח.
הזכייה הפכה את דלגליש למאמן הרביעי בהיסטוריה, שזוכה באליפות אנגליה בשתי קבוצות שונות, לאחר שטום ווטסון, הרברט צ'פמן ובריאן קלאף עשו זאת לפניו.
ביוני 1995 הפך דלגליש למנהל ספורטיבי של בלקברן.
הוא עזב את הקבוצה בסיום עונת 1995/1996, לאחר קמפיין מאכזב של מאמן הקבוצה החדש, ריי הרפורד.
לאחר העזיבה את בלקברן, היה דלגליש לסקאוט בינלאומי, למשך תקופה קצרה, בקבוצת גלאזגו ריינג'רס.
הוא היה בעל תפקיד מרכזי בהחתמת חלוץ נבחרת צ'ילה, סבסטיאן רוזנטל.
בינואר 1997 מונה דלגליש למאמן קבוצת הפרמייר ליג, ניוקאסל יונייטד.
הוא חתם על חוזה ל-3 וחצי שנים.
דלגליש הוביל את הקבוצה מהמקום ה-4, בה הייתה באמצע העונה, עד לסגנות הליגה, ובכך הכניס את ניוקאסל לליגת האלופות.
בקיץ 1997 מכר דלגליש מספר כוכבי הקבוצה, בהם פיטר בירדסלי, לי קלארק, לס פרדיננד ודויד ז'ינולה, והחליפם בשחקנים שהיו בשלהי הקריירה: ג'ון בארנס (34), איאן ראש (36) וסטיוארט פירס (35).
הוא ביצע גם מספר החתמות של שחקנים שנשארו בניוקאסל למשך תקופה ארוכה, דוגמת גארי ספיד ושי גיבן.
למרות זאת, היו לדלגליש בעונה זו מספר הישגים, הכללו ניצחון 2–3 על ברצלונה בליגת האלופות, והגעה לגמר גביע ה-FA.
בעונה הבאה פוטר דלגליש, לאחר שני משחקים, בהם סיימה ניוקאסל ללא ניצחון, והוחלף על ידי רוד חוליט.
פרשן ספורט מעיתון האינדפנדנט כתב: "תקופת 20 החודשים שלו בניוקאסל יונייטד הייתה הדבר היחיד שהתקרב לכישלון בכל הקריירה של דלגליש".
ביוני 1999 מונה דלגליש למנהל הספורטיבי של סלטיק, כאשר ג'ון ברנס, ששיחק תחתיו, מונה למאמן הקבוצה, תחת המלצתו של דלגליש.
ברנס פוטר במהלך עונתו הראשונה כמאמן, בפברואר 2000. דלגליש מונה למאמן, והוביל את הקבוצה לזכייה בגביע הליגה הסקוטית, לאחר ניצחון 0–2 על אברדין בגמר.
הוא עזב את הקבוצה זמן קצר לאחר מכן.
באפריל 2009 הזמין מאמן ליברפול, רפאל בניטס, את דלגליש, לשמש כמאמן אקדמיית הקבוצה.
המינוי אושר ביולי באותה שנה, ודלגליש הפך גם לשגריר המועדון.
בעקבות עזיבתו של בניטז ביוני 2010, התבקש דלגליש לסייע במציאת מאמן מחליף.
בעקבות המלצתו, מונה כחודש לאחר מכן רוי הודג'סון למאמן הקבוצה.
בעקבות פתיחה רעה של עונת 2010/2011 החלו אוהדי ליברפול לבקש מדלגליש לחזור לעמדת המאמן בקבוצה.
ב-6 באוקטובר 2010 נמכר המועדון בסכום משוער של 300 מיליון לירות שטרלינג לקבוצת "New England Sports Ventures" שבראשה עומד ג'ון הנרי, מבעלי קבוצת הבייסבול בוסטון רד סוקס.
ב-8 בינואר 2011 עזב הודג'סון את ליברפול, ודלגליש מונה למאמן זמני.
משחקו הראשון של דלגליש בקדנציה השנייה כמאמן ליברפול הגיע יום מאוחר יותר, בסיבוב השלישי של גביע ה-FA, בו הפסידה ליברפול 0–1 למנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד.
3 ימים מאוחר יותר אימן דלגליש את משחק הבכורה שלו בפרמייר ליג כמאמן ליברפול, בהפסד 1–2 לבלקפול.
לאחר המשחק הודה דלגליש כי ליברפול עומדת בפני "אתגר גדול".
זמן קצר לאחר מינויו למאמן ליברפול, אמר דלגליש כי יהיה מאמן קבוע, אם יוצע לו תפקיד זה.
ב-19 בינואר אמר יו"ר המועדון, טום וורנר, כי הבעלים ישמחו לאפשרות זו.
ב-22 בינואר הוביל דלגליש לניצחון ראשון מאז חזרתו לתפקיד המאמן, מול וולבס.
עד סוף ינואר הוחתמו בקבוצה אנדי קארול תמורת 35 מיליון פאונד, שהיה לשיא עבור שחקן בריטי, ולואיס סוארס, תמורת 22.8 מיליון פאונד, וזאת כתגובה למכירתו של פרננדו טורס לצ'לסי, תמורת סכום שיא של 50 מיליון פאונד.
לאחר הניצחון 0–1 על צ'לסי בסטמפורד ברידג', תיאר הפרשן אלן סמית' את המשחק כ"תצוגה מבריקה במונחים של רוח ומשמעת".
דלגליש זכה לשבחים מצד פרשני ספורט נוספים.
ב-12 במאי 2011 הכריזה ליברפול על החתמתו של דלגליש על חוזה ל-3 שנים.
משחקו הראשון לאחר החתימה על החוזה היה הפסד 0–2 לטוטנהאם הוטספר, קבוצתו של הארי רדנאפ.
תקופתו השנייה של דלגליש כמאמן ליברפול הייתה שנויה במחלוקת.
באוקטובר הורחק לואיס סוארס ל-8 משחקים עקב התבטאות גזענית כלפי פטריס אברה, במהלך משחק מול מנצ'סטר יונייטד.
לאחר שהחלוץ האורוגוואי סירב ללחוץ את ידו של אברה במפגש בין הקבוצות בפברואר 2012, הגיעה התנצלות מצד השחקן ומצדו של דלגליש רק לאחר התערבות של בעלי הקבוצה.
בפברואר 2012 הוביל דלגליש את ליברפול לתואר הראשון של המועדון מזה 6 שנים, לאחר ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין בגמר גביע הליגה, מול קארדיף סיטי.
באותה עונה הוביל דלגליש את הקבוצה לגמר גביע ה-FA, אך אז הפסידה ליברפול 1–2 לצ'לסי.
למרות ההצלחה בגביעים המקומיים, סיימה ליברפול במקום ה-8 בלבד בליגה, שהיה המיקום הנמוך ביותר של הקבוצה מאז 1994. ליברפול העפילה למפעל אירופי מכיוון שזכתה בגביע מקומי.
עם סיום העונה, פוטר דלגליש מתפקידו.
באוקטובר 2013 חזר דלגליש לליברפול, כאשר קיבל תפקיד ניהולי במועדון.
באוקטובר 2017 נקרא על שמו של דלגליש יציע באצטדיון אנפילד.
דלגליש נשוי למרינה מאז 26 בנובמבר 1974. לזוג ארבעה ילדים: קלי, פול, לינסי ולורן.
קלי עבד כשדרן כדורגל ב-BBC וב-סקיי ספורט.
פול הלך בעקבות אביו, והיה כדורגלן מקצועני.
כיום מאמן את קבוצת מיאמי מליגת ה-NASL.
מרינה, אשתו של דלגליש, אובחנה כחולת סרטן השד במרץ 2003, והחלימה מהמחלה.
דלגליש עוטר כחבר במסדר האימפריה הבריטית בשנת 1984, ומרינה אשתו עוטרה כחברה באותו המסדר בשנת 2009, על פעילות הצדקה שלה.
דלגליש קיבל תואר אבירות בשנת 2018, על פעילות הצדקה שלו, על פעולותיו לאחר אסון הילסבורו, וכן על הישגיו בתחום הכדורגל, הן כשחקן והן כמאמן.
ב-2004 ייסדו דלגליש ומרינה אשתו ארגון צדקה בשם 'The Marina Dalglish Appeal', על מנת לגייס כסף לטיפול ומאבק במחלת הסרטן.
דלגליש משתתף דרך קבע באירועים לגיוס תרומות לצדקה.
ביוני 2007 נפתח מרכז אונקולוגיה בליברפול, הודות לתרומה של 1.5 מיליון פאונד, אשר נתרמו על ידי ארגונם של בני הזוג דלגליש.
דלגליש משתתף מדי שנה בטורניר הצדקה של שחקן הגולף הדרום-אפריקאי, גארי פלייר, וזאת על מנת לגייס תרומות עבור ילדים בכל רחבי העולם.
ב-1 ביולי 2011 קיבל דלגליש את תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אלסטר, שבצפון אירלנד, וזאת על עבודות הצדקה שלו, ועל הישגיו בכדורגל.
קניבל קורפס היא להקת דת' מטאל אמריקאית אשר הוקמה בבאפלו, ניו יורק בשנת 1988, וכיום מבוססת בטמפה, פלורידה.
הלהקה זכתה לחשיפה מועטה ברדיו ובטלוויזיה במהלך הקריירה שלה, אם כי קהל מעריצים מסור החל להיווצר עם יציאת אלבומיה המוקדמים, כולל Butchered at Birth (1991) ו-Tomb of the Mutilated (1992).
נכון לשנת 2015, הם השיגו מכירות ברחבי העולם של שני מיליון יחידות עבור מכירות משולבות של כל האלבומים שלהם.
הבסיסט אלכס ובסטר המציא את השם ללהקה, ותיאר את הגופה הקניבלית כ"גוויית אל-מת שתאכל אותך", זאת בדומה לזומבי, יצור אל-מת המשתוקק לבשר אדם.
היו להם כמה שינויים בהרכב מאז הקמתם, עם ובסטר והמתופף פול מזורקייביץ' כחברים הקבועים היחידים.
חברי קניבל קורפס קיבלו במקור השראה מלהקות ת'ראש מטאל כמו מטאליקה, סלייר, דארק אנג'ל, סודום, וקריאייטור וגם להקות דת' מטאל אחרות כגון פוזסט, אוטופסי, מורביד אנג'ל ודת'.
אומנות עטיפות האלבומים של הלהקה (לרוב מאת וינסנט לוק) והליריקה, הנשענת רבות על ספרות אימה וסרטי אימה, שנויות במחלוקת רבה.
בתקופות שונות, מספר מדינות, כמו גרמניה ורוסיה, אסרו על קניבל קורפס להופיע בגבולותיהן, או אסרו על מכירה והצגה של עטיפות אלבומי קניבל קורפס המקוריות.
חברים מלהקות דת' מטאל מוקדמות יותר באזור באפלו Beyond Death (אלכס ובסטר, ג'ק אואן), Tirant Sin (פול מזורקייביץ', כריס בארנס, בוב רוסיי), ו-Leviathan (בארנס) הקימו את הלהקה בדצמבר 1988. הלהקה ניגנה את המופע הראשון שלה ב-River Rock Cafe בבאפלו במרץ 1989, זמן קצר לאחר הקלטת קלטת דמו בת חמישה שירים.
בתוך שנה מההופעה הראשונה, הלהקה הוחתמה בחברת התקליטים מטאל בלייד רקורדס, ככל הנראה לאחר שחברת התקליטים שמעה את קלטת ההדגמה ששלח מנהל חנות התקליטים בה בארנס עבד.
אלבום הבכורה שלהם באורך מלא, Eaten Back to Life, שוחרר באוגוסט 1990. בהשראת וחיפוש אחר הזדמנויות מסחריות והקלטות חדשות של סצנת הדת' מטאל המתפתחת בפלורידה, עברה הלהקה לטמפה, עיר גדולה במדינת פלורידה.
ללהקה היו מספר שינויים בהרכב.
בפברואר 1993, החבר המייסד והגיטריסט בוב רוסיי פוטר מהקבוצה (לאחר מכן הוא הפך למדריך גולף) ובסופו של דבר הוחלף על ידי גיטריסט להקת Malevolent Creation רוב בארט.
בשנת 1995, במהלך הקלטות לאלבום חדש, הסולן כריס בארנס הודח בגלל חילוקי דעות אישיים עם שאר חברי הלהקה והוחלף על ידי הסולן גורג' "קורפסגריינדר" פישר.
בארנס המשיך להופיע עם להקת Six Feet Under ומאוחר יותר עם Torture Killer.
בפברואר 1997, בארט, שהחליף את רוסי בגיטרה, עזב את קניבל קורפס כדי להצטרף מחדש ללהקותיו הקודמות Malevolent Creation ו-Solstice.
פט אובריאן, שהופיע לראשונה בקניבל קורפס באלבום Gallery of Suicide (1998), החליף את בארט.
החבר המייסד והגיטריסט ג'ק אואן עזב את קניבל קורפס ב-2004 כדי לבלות יותר זמן בלהקה השנייה שלו, Adrift.
הוא הצטרף ללהקה דייסייד בסוף שנת 2004. ג'רמי טרנר מלהקת Origin החליף אותו לזמן קצר כגיטריסט בסיבוב ההופעות של The Wretched Spawn שבשנת 2004. בארט הצטרף מחדש ללהקה ב-2005.
הלהקה הופיעה פעמיים בישראל, ב-8 ביולי 2010 וב-8 באפריל 2015, בשתי הפעמים הופיעו במועדון הבארבי בתל אביב.
אירוע התקיפה של פאט אובריאן
ב-10 בדצמבר 2018, פאט אובריאן, בזמנו גיטריסט הלהקה, נעצר בטמפה בגין פריצה לבית בבלוק 4700 של Windflower Circle ליד נורת'דייל גולף וקאנטרי ועל תקיפה של סגן מגיב.
דיווחים הראו כי בסביבות השעה 18:57, הוא נכנס לבית ללא רשות משני דייריו הלא מזוהים.
לאחר שאחד הדיירים אמר לו לעזוב, אובריאן דחף אישה לרצפה, עזב את הבית והתחבא בחצר האחורית של הנכס עד שהגיעה המשטרה.
סגן משיב נתן לו פקודות; במקום לציית, אובריאן איים על הסגן בסכין.
בשלב זה, הסגן הפעיל נגדו טייזר, ולקח אותו למעצר לאחר מכן.
הוא הוכנס למשרד השריף של מחוז הילסבורו באשמת פריצה עם איום בתקיפה (Assault) או תקיפה בפועל (Battery) וכן תקיפה בנסיבות מחמירות של קצין אכיפת חוק, והוחזק ללא ערבות.
הבית שנפרץ נמצא באותו אזור של מגרש גולף שבו פרצה שריפה בבית בערך באותו זמן ב-16311 Norwood Dr., הבית שאובריאן שכר.
לא היה ברור מיד אם השריפה קשורה למעצרו.
בהופעתו של אובריאן בבית המשפט בבוקר ה-11 בדצמבר, הוא לבש אפוד נגד התאבדות כשפרקי כף היד והקרסוליים שלו קשורים זה לזה.
הערבות שלו נקבעה על 50,000 דולר ושופט אמר לו שהוא יצטרך לעבור בדיקת סמים כדי לראות אם הוא יכול להיפטר מהכלא.
אובריאן היה עלול לעמוד בפני עד 30 שנות מאסר רק באשמת תקיפה בנסיבות מחמירות של קצין אכיפת חוק עם נשק קטלני.
כתב האישום בפריצה היה עשוי לעלות קנס של עד 10,000 דולר ומקסימום מאסר עולם.
להביורים, כלי נשק רבים ותחמושת שעלו באש והתפוצצו נמצאו בתוך ביתו של אובריאן.
אחד השכנים אמר שהוא נראה "בדיוק כמו שכן רגיל".
שכן נוסף היה מבועת מהאירוע, אך היה אסיר תודה על כך שצוות הכיבוי הגיע בזמן כדי לכבות את השריפה לפני שהתפשטה לבתים אחרים.
יום לאחר שכבתה השריפה, לוחמי אש מצאו כמות עצומה של כלי נשק, כספות נעולות ומטעני חבלה פוטנציאליים ברשותו של אובריאן.
רשימת כלי הנשק שנמצאו כללה 50 שוטגאנים, 10 רובים חצי אוטומטיים (כולל כמה גרסאות של AK-47), שני רובים בסגנון עוזי ו-20 אקדחים.
חומרים נוספים שנמצאו היו מספר כספות נעולות, שני להביורים, אלפי כדורי תחמושת שהיו מאוחסנים בקופסאות, מספר כלי נשק נוספים עם חלקיהם ושלוש גולגולות אדם.
אחד מכלי הנשק היה בלתי חוקי להחזקה, רובה ציד מנוסר (עם קנה של כ-1 אינץ').
צו החיפוש שהוצא לא ציין אם לאובריאן יש ניירת עבור המטמון שלו.
עם זאת, בפלורידה אין דרישה לאישור בשביל לרכוש או להחזיק נשק חם.
קמפיין מימון המונים עבור אובריאן הושק על ידי דיינה, אשתו של מתופף קניבל קורפס פול מזורקייביץ'.
היא ציינה כי "אין לו ביטוח, ואיבד את כל מה שבבעלותו.
הכספים הללו יעזרו לו לעמוד על הרגליים עם הצרכים הקבועים הדרושים כמו ביגוד, קורת גג ושאר צורכי חיי היומיום שהוא צריך".
אובריאן שוחרר מהכלא ב-14 בדצמבר 2018, לאחר פרסום ערבות.
קניבל קורפס הביעו את כבודם לאובריאן, אך לא פרסמו מידע נוסף בנוגע לתקרית, מלבד שהוא "מקבל את העזרה לה הוא זקוק ומעריך את האהבה והתמיכה של מעריצי קניבל קורפס ברחבי העולם".
לאחר מכן הם אמרו שאובריאן מצפה לחזרה עתידית ללהקה ושסיורי ההופעות וההופעות שלהם יימשכו כמתוכנן.
בשנת 2021 אריק רוטן מהלהקה הייט איטרנל הפך רשמית לגיטריסט החדש של קניבל קורפס, למרות זאת כרגע לא ברור מתי או אם הגיטריסט אובריאן יחזור ללהקה מאז הבעיות המשפטיות שלו ב-2018.
סולן הלהקה, גורג' "קורפסגריינדר" פישר, התבטא ואמר כי הוא היה המום לשמוע על מעצרו של אובריאן וכי המעריצים הביעו את תמיכתם בו.
הוא גם אמר שהוא נשבר כשראה אותו בבית המשפט לבוש באפוד נגד ההתאבדות, ושהלהקה הביעה את תמיכתה בו גם כן.
ב-16 במרץ 2021, אובריאן נידון ל-150 שעות של עבודות שירות, פיצוי בסך 23,793.45 דולר, מאסר על תנאי של 5 שנים עם הערכה וטיפול באלכוהול וסמים.
בהתאם למוזיקה הכבדה והברוטאלית, לאורך כל דרכה המקצועית, דבקה הלהקה בסגנון כתיבת ה-Gore, כתיבה המבוססת על טקסטים מזוויעים, מתארת בדרך כלל סיפורים מחרידים של ממש, ועוסקת באלימות קיצונית, שחלקה אף דמיונית ומופרכת; רצח, אונס, קניבליזם, סאדיזם וזומבים.
בשל כך, הלהקה זכתה לגינויים רבים מצד גופים ממשלתיים וארגונים שונים למיניהם הטוענים שהלהקה משמשת דוגמה רעה למאזינים לה.
הלהקה הייתה נתונה למחלוקות גסות כמעט מאז תחילת הקריירה שלה.
במאי 1995, בוב דול, בזמנו סנאטור אמריקני, האשים את קניבל קורפס - יחד עם סצנות היפ הופ כולל ה-Geto Boys ו-2 Live Crew - בפגיעה באופי הלאומי של ארצות הברית.
שנה לאחר מכן, הלהקה שוב ספגה אש, הפעם כחלק ממסע פרסום של ויליאם בנט, הסנאטור ג'ו ליברמן, הסנאטור בזמנו סם נון ויו"ר הקונגרס הלאומי של נשים שחורות סינתיה דלורס טאקר להשיג חברות תקליטים גדולות-כולל וורנר מיוזיק גרופ, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, Thorn-EMI וברטלסמן-"לזרוק 20 קבוצות הקלטה [...] האחראיות לליריקה הפוגענית ביותר".
קניבל קורפס הופיע גם בסרט בכיכובו של ג'ים קארי מ-1994, אייס ונטורה: בלש בצחוק, בביצוע גרסה מקוצרת של השיר שלהם "Hammer Smashed Face".
החל מ-23 באוקטובר 1996, נאסרה באוסטרליה מכירה של כל הקלטת אודיו של קניבל קורפס שהייתה אז באוסטרליה וכל העותקים שלה הוסרו מחנויות המוזיקה.
באותה עת, איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי ואיגוד קמעונאי המוזיקה האוסטרלי הטמיעו מערכת לזיהוי תקליטים שעלולים להיות פוגעניים, הידועה בתור "labelling code of practice".
כל עשרת האלבומים של קניבל קורפס, אלבום ההופעה Live Cannibalism, הסט המארז 15 Year Killing Spree, המיני אלבום Worm Infested והסינגל "Hammer Smashed Face" הוצאו מחדש באוסטרליה בין 2006 ל-2007, והקלטות האודיו של קניבל קורפס סווגו סופית על ידי ARIA (איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי) כמותרות למכירה באוסטרליה.
עם זאת, כולם "מוגבלים" ונמכרים רק לאלה מעל גיל 18. חלקם נמכרים במהדורות "מצונזרות" ו"לא מצונזרות", המציינת את השינוי באומנות עטיפות האלבומים.
למרות זאת, כשהן מוצגות בחלק מהחנויות, אפילו המהדורות ה"לא מצונזרות" מצונזרות באופן ידני.
לאחר דיון על איסור עליהם לסיבוב הופעות, הקומדיה האוסטרלית The Chaser עשתה גרסת מוזיקת טרקלין לשיר שלהם "Rancid Amputation" בתוכניתם The Chaser's War on Everything, בטענה שהמוזיקה, ולא הליריקה, היא הבעיה, על ידי ביצוע גרסת מוזיקת טרקלין.
אז [עכשיו] אנחנו לא יכולים לנגן שום דבר משלושת התקליטים הראשונים.
וזה ממש מבאס כי ילדים באים והם רוצים שננגן את כל השירים הישנים - ואנחנו היינו - אבל הם יודעים את העסקה.
שש מתוך שמונה ההופעות המתוכננות מסיבוב ההופעות של הלהקה ברוסיה ב-2014 בוטלו לאחר הפגנות של פעילים אורתודוקסים מקומיים.
חודש לפני הסיור של הלהקה אמר הפעיל הדתי דימיטרי צוריונוב שהמוזיקה של קניבל קורפס ניתנת לעונש על פי החוק הרוסי מכיוון שהיא "מסיתה פילוג דתי".
הוא התייחס בצורה לא חיובית לליריקה ואמר שהיא קידמה "מוות, אלימות, כמו גם סוגים שונים של סטייה מינית".
ההופעה בניז'ני נובגורוד הופסקה באמצע הסט, לאחר שהמשטרה ערכה חיפוש אחר סמים במקום.
הקונצרט בסנקט פטרבורג בוטל ברגע האחרון בגלל "סיבות טכניות" שלא פורטו, היחידה הניידת למטרות מיוחדות (OMON) הגיע זמן קצר לאחר מכן ועצרה שמונה עשר מבקרים.
חברי קניבל קורפס הצהירו כי הרשויות ברוסיה איימו לעצור אותם אם הלהקה תופיע כי אין להם את אשרות העבודה הנכונות.
הליריקה, אומנות עטיפות האלבומים וחולצות הטריקו של קניבל קורפס מציגים לעיתים קרובות Gore ותיאורים של אלימות קיצונית, שחלקה אף דמיונית ומופרכת; רצח, אונס, קניבליזם, סאדיזם וזומבים.
הלהקה תמיד הגנה על זה כביטוי אמנותי שהוא בדיוני בלבד.
בראיון לסרט התיעודי על תרבות המטאל Metal: A Headbanger's Journey, אמר גורג' "קורפסגריינדר" פישר כי דת' מטאל מובן בצורה הטובה ביותר "כאמנות", וטוען שניתן למצוא אמנות אלימה הרבה יותר בארמון האפיפיור שבקריית הוותיקן, והצביע על כך שתיאורים כאלה הם ללא ספק טרנסגרסיביים יותר מכיוון שהם אכן קרו.
באותו נושא, ג'ורג' "קורפסגריינדר" פישר אמר פעם בראיון: "אנחנו לא שרים על פוליטיקה.
אנחנו לא שרים על דת...
כל השירים שלנו הם סיפורים קצרים, שאם מישהו יבחר כך הוא היה יכול להמיר אותם לסרט אימה.
באמת, זה כל מה שזה.
אנחנו אוהבים סרטים מזעזעים ומפחידים, ואנחנו רוצים שהטקסטים יהיו כאלה.
כן, זה על הרג אנשים, אבל זה לא מקדם את זה בכלל.
בעצם אלה סיפורים בדיוניים, וזהו.
וכל מי שמתעצבן מזה הוא מגוחך".
או איזה מעשה אלימות נורא, גס או כל דבר שנעשה ממש מולך, אני מתכוון היית מגיב לזה, לא משנה בכמה סרטים צפית או לכמה גור מטאל האזנת או מה שזה לא יהיה, אני בטוח שזה דבר אחר לגמרי כשזה ממש מולך.
למרות שיש לנו בידור מטורף עכשיו, המציאות החברתית שלנו למעשה קצת יותר מתורבתת ממה שהיא הייתה אז, זאת אומרת אנחנו לא תולים אנשים או מצליפים בהם ברחוב ואני חושב שזה שיפור חיובי לכל חברה לדעתי".
הוא גם מאמין שלליריקה האלימה יכולה להיות ערך חיובי: "זה טוב שיש מוזיקת כעס כשחרור".
ג'ורג' פישר הסביר גם את תוכן השירים שלהם: "אין שום דבר רציני אף פעם.
אנחנו לא חושבים על מישהו ספציפי שאנחנו מנסים להרוג, או להזיק או משהו".
גורג' "קורפסגריינדר" פישר - שירה (1995-היום)
פול מזורקייביץ' - תופים (1988-היום)
אלכס ובסטר - גיטרה באס (1988-היום)
קני נגד ספני היא תוכנית מציאות קומית קנדית, הסובבת סביב שני חברים, קנת' "קני" הוץ וספנסר "ספני" רייס, המתחרים זה בזה בתחרויות שונות בארגונם.
כל פרק בסדרה מתאר בדרך כלל תחרות אחת.