tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתקופת האינתיפאדה השנייה סבלו תושבי מבוא דותן מפיגועי טרור פלסטיני שבוצעו נגדם בדרכם אל היישוב או ממנו.
בפיגועים אלה נרצחו מספר תושבים.
צבי שלף נרצח בפיגוע ירי במאי 2001, הדס אבוטבול נרצחה בפיגוע בנובמבר 2001, ציון בושריאן נרצח בפיגוע במרץ 2003, וביולי 2004 נרצח ויקטור קריידרמן.
במהלך הכנת תוכנית ההתנתקות הוצע לפנות את היישוב ואת חרמש יחד עם 4 היישובים שפונו בצפון השומרון (גנים, כדים, שא-נור וחומש), אך לבסוף הוחלט שלא לפנותם.
בשנת 2005 הושלמה סלילתו של כביש עוקף אל היישוב.
כביש העוקף את יעבד ומתחבר ישירות למעבר ריחן.
אופי הקהילה מעורב מבחינה דתית, ומשלב דתיים וחילונים.
ביישוב שכונה דתית שמקורה בגרעין תורני מיסודה של ישיבת הגולן שהצטרף למבוא דותן בשנת 2003. ב-2016 הונחה אבן פינה לשכונת "נופי דותן".
בשנת 2020 הוכשרו שטחים לבניית 50 יחידות דיור צמודי קרקע.
ביישוב שירותים כלליים כגון: מרפאה ודואר, ויש בו מספר מגרשי משחקים וספורט, פארקים ובריכת שחיה.
ביישוב בית כנסת, מקווה ושירותי החינוך שבו ניתנים באמצעות מעונות, גנים, ומכינה קדם צבאית.
בסביבות היישוב מספר אתרים ארכאולוגיים:
בקרבת היישוב שוכן המאחז "מעוז צבי" החולש על אתרים ארכאולוגיים, ואתרי מורשת באזור דותן.
המאחז שנקרא תחילה דותן ב', וקיבל את שמו עם הרצחו בפיגוע של תושב מבוא דותן צבי שלף.
במזרח עמק דותן, שוכן תל דותן, עיר מהתקופה הכנענית ומתקופת המקרא.
מצפון לעמק שוכן תל מחפר, שלאחרונה הוצע לזהותו עם "חפר" המקראית.
כ-2 ק"מ ממערב ליישוב נמצאת ח'רבת אל-חמאם, שזוהתה על ידי פרופסור אדם זרטל עם "ארובות" המקראית, וכן עם נרבתא - עיר מבוצרת מראשית התקופה הרומית בארץ ישראל שהוחרבה בידי קסטיוס גאלוס בזמן המרד הגדול.
מתקני המצור סביבה מזכירים את מצדה.
דרומית-מערבית ליישוב נמצאת שמורת הטבע "אלוני ערבה", שבתחומה נמצאים שרידי חורש טבעי - אלון מצוי, אלון התבור, אלה ארץ-ישראלית וליבנה רפואי.
עצי השמורה הסמוכה וחלק מתחומה נטועים כיום מטעי זיתים ושקדים.
מבבנה היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר של ממלכת אסוואטיני ושל מחוז הוהו.
העיר ממוקמת על גדות נהר מבבנה ונהר פולינגאנה בהרי מדימבה ומתגוררים בה 94,874 תושבים (נכון לשנת 2010).
ב-1902, עבר המרכז האדמיניסטרטיבי של המדינה ממנזיני למבבנה.
מעבר זה הוביל לגידול מואץ באוכלוסיית העיר.
שמה של העיר נגזר מהמנהיג, מבבנה קוננה (Mbabane Kunene), שחי באזור בתקופת המתיישבים הבריטים.
כלכלת העיר והממלכה כולה מתבססת על תיירות, ייצוא סוכר וכריית ברזל ובדיל שבקרבת העיר.
כמו כן, קיימים בעיר שני אזורי תעשייה קלה והיא מהווה מרכז מסחרי לסביבתה.
קרבת העיר למעברי הגבול לדרום אפריקה הביאה אף היא לפיתוחה של העיר ולהפיכתה למרכז התיירות של המדינה.
במבבנה פועלים קולג' ווטרפורד-קמהלבה של ארגון הקולג'ים הבינלאומיים משנת 1963 ואוניברסיטת אסוואטיני משנת 1964.
בעיר קיימת נציבות בריטית האחראית על היחסים בין ממשלות אסוואטיני לממלכה המאוחדת.
גלריית אינדינגיליזי לאמנות נוסדה בעיר בשנת 1982 ומציגה אמנות מקומית הכוללת פסלים, ציורים, בטיקים, תכשיטים אתניים וכלי חרס.
מבבנה שייכת למחוז הוהו ומהווה את בירתו של המחוז וממוקמת על גדות נהר מבבנה ופלג של נהר פולינגאנה בהרי מדימבה.
גובהה הממוצע של העיר הוא 1,243 מטרים.
למרות גובהה של העיר, מבבנה מתאפיינת באקלים סובטרופי גשום מתון ושלג נחשב תופעה נדירה, שהתרחש רק 3 פעמים מאז שנת 1900, באזור זה.
הטמפרטורה הממוצעת בחודש יולי היא 15 °C ובחודש ינואר 22 °C.
מבאלה (Mbale) היא עיר בדרום מזרח אוגנדה והיא בירת מחוז מבאלה אשר נקרא על שמה.
העיר שוכנת 190 קילומטרים צפונית-מזרחית לקמפלה על קו הרכבת טורורו-פאקוואצ' למרגלות הר אלגון.
העיר הוקמה על ידי הלוחם סמיי קאקונגולו אשר הקים לאחר מכן את שבט האבאיודאיה.
במרכז העיירה עומד מגדל שעון.
במרשם התושבים של שנת 1991 נספרו בה 53,634 תושבים.
בעיר קיימת האוניברסיטה האסלאמית של אוגנדה כמו גם בית הכנסת על שם מוזס, של קהילת האבאיודאיה.
האוכלוסייה מורכבת בעיקר משבטים של קבוצת הגישו רובם משבטי הבאגיסו והבאמסאבה.
סצנת הפתיחה של הסרט קזינו רויאל כביכול מראה את מבאלה אך למעשה לא צולמה שם.
מאתיי בסאראב (ברומנית: Matei Basarab, 1580 - 9 באפריל 1654) היה שליט נסיכות ולאכיה בין השנים 1632–1654.
מאתיי היה בנו של דאנצ'וּל מברנקובן (Danciul din Brâncoveni), מי שהיה וורניק גדול בתקופתם של שטפאן החירש ואלכסנדרו הרע ונפל בשדה הקרב כלוחם בשירותו של מיכאי האמיץ.
דאנצ'וּל היה בן של ניאגויה בסאראב, מוצא שהצדיק עבור מאתיי את אימוץ השם "בסאראב" לאחר שעלה לשלטון.
מאתיי בסאראב שמר על יחסים טובים עם האימפריה העות'מאנית, לה הייתה נסיכות ולאכיה כפופה והוא, כשליטה, חייב היה לשלם מס.
הוא מילא את התחייבויותיו, תוך עמידה על המשמר ונכונות לצאת למלחמה במקרה הצורך, יחד עם העות'מאנים או נגד העות'מאנים.
בספטמבר 1632, בשנה הראשונה לשלטונו, הצטרף למסע מלחמה עות'מאני נגד פולין, יחד עם הצבא של נסיכות מולדובה בהנהגת מויסה מובילה והטטרים מבוג'אק.
המסע לא הצליח כל כך והסתיים לפני החורף, כך שבמחצית נובמבר כבר שב לבירתו.
ב-1635 עשה יד אחת עם וסילה לופו ושניהם שילמו את השוחד הדרוש לקבלת פסק דין מוות נגד אויבם המשותף בקונסטנטינופול, יווני עשיר ורב השפעה בשם קורט צ'לבי (Curt Celebi).
בסאראב השתית את מדיניותו על ברית עם נסיכי טרנסילבניה ושמר על יחסים טובים עם כל שכניו, פרט לנסיכות מולדובה.
וסילה לופו, שליט נסיכות מולדובה, ומאתיי בסאראב סיכמו ב-1634 לקיים יחסים ידידותיים, אך כעבור שלוש שנים, ב-1637, התחיל לופו לפעול לתפיסת השלטון בנסיכות ולאכיה, כדי להושיב על הכס את בנו, יואן.
מאתיי בסאראב העמיד נגדו את צבאו וביקש סיוע מג'רג' ראקוצי הראשון, נסיך טרנסילבניה.
ראקוצ'י שלח מיד את המצביא שלו יאנוש קמני, שהגיע לקראת אמצע נובמבר עם עשרת אלפים חיילים ולופו העדיף לסגת ללא מלחמה.
לקראת ניסיון השתלטות זה עשה לופו עבודות הכנה בקונסטנטינופול, שם הפעיל את חבריו, חילק מתנות נדיבות והציע תשלום חד פעמי של 300,000 טאלרים ולהעלות את המס ששילמו הנסיכויות לאימפריה העות'מאנית בסכום נוסף של מאה אלף טאלרים לכל אחת מהן.
תמורת המתנות וההבטחות הוא קיבל ב-2 בנובמבר צו אימפריאלי שביטל את שלטונו של מאתיי בסאראב.
וסילה לופו אסף את צבאו ועם סיוע מסוים מהטטרים יצא נגד מאתיי בסאראב.
באיגרת לבויארים של ולאכיה קרא להם הסולטאן העות'מאני לא להתנגד ללופו, אחרת ימחה אותם מעל אדמותיהם, יישב על אדמותיהם טורקים ובכנסיותיהם ישמעו את קול המואזין.
מאתיי בסאראב לא נבהל וערך את צבאו לקראת הפולש.
וסילה לופו התקדם עד היאלומיצה ומאתיי נערך מולו מעבר לפרחובה, אחד מיובלי היאלומיצה.
חלק מצבאו של לופו התפזר תוך חיפוש מלקוח ומאתיי ניצל זאת.
צבאו של מאתיי בסאראב צלח את הנחל, כשכל פרש לוקח איתו גם חייל רגלי וכך הפתיע את צבאו של לופו, שלא הצליח לעמוד מולו ונסיגתו הפכה במהרה למנוסה מבוהלת תוך כדי עזיבת הנשק והציוד, שנפלו שלל לידי חילותיו של מאתיי בסאראב.
וסילה לופו נמלט לבראילה וכאן כמעט נעצר על ידי מפקדי משטרה טורקים מקומיים, ששמעו על תבוסתו.
הסולטאן שלח למאתיי בסאראב גלימה חדשה ומכתב בו נאמר לו שווסילה לופו תקף אותו בלא ידיעת והסכמת הסולטאן.
השלום עם מולדובה ובניית הכנסיות
לאחר מותו ממחלה של יואן, הבן של וסילה לופו, ב-1640, נרגעו היחסים בין לופו ובין מאתיי בסאראב, הם השלימו ואף בנו כנסיות לציון השלום ביניהם.
בשנת 1644 הגיע לחצרו של מאתיי בסאראב משלחת ששלח וסילה לופו ובראשה המיטרופוליט המולדבי ורלאם (Varlaam).
המיטרופוליט פעל לשכנע את מאתיי בסאראב שעדיפים יחסי שכנות טובים בין שני השליטים הרומנים וכסימן רצון טוב מוכן וסילה לופו לבנות כנסייה בוולאכיה.
מאתיי בסאראב קיבל את הפנייה ברצון רב והשיב שבתמורה הוא יבנה כנסייה במולדובה.
וסילה לופו שיקם מהיסוד את הכנסייה של מנזר סטֶלֲיָה (Stelea), בטרגובישטה, שבה היה קבור גם אביו, ניקולאיה.
בו זמנית בנה בסאראב, במולדובה, בחבל פוטנה, את המנזר סובז'ה (Soveja), מנזר מבוצר היטב.
סברה אחת טוענת שלופו, בעזרת הקוזקים של חתנו, תכנן להרחיב את שלטונו וסברה אחרת טוענת שגאורגי השני ראקוצי החליט להדיח את שליט נסיכות מולדובה וגייס למטרותיו גם את מאתיי בסאראב.
באביב 1653 תמכו ראקוצי ומאתיי בסאראב תמיכה צבאית בלוגופט הגדול של וסילה לופו, גאורגה שטפאן, שמרד נגד לופו וניסה לתפוס את השלטון.
גוף לוחם טרנסילבני, בפיקודו של קמני (Kemeny), חדר לנסיכות מולדובה דרך מעברי ההרים המפרידים בינה ובין טרנסילבניה.
גוף צבאי ולאכי, בפיקוד הספטאר הוולאכי, דיאיקול בויצ'סקו (Diicul Buicescu) הגיע מכיוון מילקוב.
לופו הופתע מהפלישה וכשהפולשים הגיעו לרומאן, הוא נסוג לכיוון חוטין ובהמשך עבר את הדניסטר ושלח לבקש עזרה מחתנו, טימוש חמלניצקי.
טימוש עבר את הפרוט ב-30 באפריל ובפופריקאן (Popricani) הכה את צבאו של גאורגה שטפאן ותפס את השלטון ביאשי.
וסילה לופו שב גם כן ולקח את מושכות השלטון לידיו.
הוא לא הסתפק בכך והחליט לנקום במאתיי בסאראב - יצא עם כל צבאו ועם צבאו של חמלניצקי לכיוון ולאכיה ובהגיעו לפוקשאן, שרף את החלק הוולאכי של העיר.
במהלך הקרב שנערך בין צבא נסיכות מולדובה, שהסתייע בלוחמים קוזקים, שהונהגו על ידי טימוש חמלניצקי ובין הצבא הוולאכי, ליד כפר בשם פינטה, ניצח הצבא הוולאכי ווסילה לופו וטימוש חמלניצקי נמלטו בהשאירם את צבאם מאחור.
לאחר הקרב חדר לנסיכות מולדובה גאורגה שטפאן עם סיוע ולאכי וסיוע טרנסילבני ולאחר קרב שנערך בסרקה הצליח להשתלט על הכס המולדבי.
לאחר הניצחון בפינטה תבעו חיילי בסאראב תשלום מוגדל (מענק בגובה שלוש משכורות), כתמורה לניצחון על צבא מולדובה.
מאתיי בסאראב, שפצעו הסתבך וסבל ממנו וגם ממות רעייתו, לא מיהר להיענות לתביעת חייליו והם התחילו להחציף פנים ולקרוא לו לפרוש למנזר, כי הוא זקן וחולה מדי וכבר לא מתאים להיות שליט.
החיילים תפסו שניים מהבויארים הבכירים, גינאה וראדו ורזארו, שהיו חשודים בעיניהם שמייעצים לבסאראב לא לשלם להם את המענק שתבעו, הוציאו אותם מחצרו של בסאראב אל השדה, לפני החיילים והרגו אותם.
החיילים הרגו גם את הבויאר סוקול קורנצאנו, משום שהיה חולה ובזזו את בתי הבויארים האלה.
פעם, כשמאתיי בסאראב יצא לטייל מעט בסביבה, מנעו ממנו לשוב לטרגובישטה והשאירו אותו מחוץ לחומות העיר שלושה ימים, כשהם מונעים ממנו מזונות ודורשים שיהפוך לנזיר או שיעזוב את הארץ.
מאתיי אסאראב נאלץ להבטיח להם תשלומים ורק כך נתנו לו לשוב למצודתו.
הוא תכנן להעניש אותם בצורה חמורה באביב ולהוציא להורג את כל מפקדיהם, אך מותו מנע זאת.
מאתיאס מאראס (צרפתית: Mathieu d'Arras; סביבות 1290 אראס – 1352, פראג) היה אדריכל צרפתי, הידוע בעיקר בזכות קתדרלת ויטוס הקדוש בפראג.
מעט ידוע על חייו של ובפרט על ימי נעוריו ותחילת הקריירה שלו.
ב-1344 זומן לפראג על ידי קארל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, כדי להוביל את עבודות התכנון והבנייה של קתדרלת ויטוס הקדוש.
מאתיאס, שהוכשר באדריכלות גותית בצרפת, שם דגש על תכנון גאומטרי והרמוני.
מתיאס תכנן את המראה הכללי של הבניין בסגנון הגותי הצרפתי: בזיליקה בת שלוש ספינות עם תמיכות דואות, טרנספט (בית רוחב) קצר, בית מקהלה עם חמישה מפרצים ואפסיס בעל עשר צלעות עם אמבולטוריום שממנה בולטות קפלות.
בתקופת חייו הספיקו לבנות רק את החלק המזרחי של בית המקהלה, הארקדה (מעין מעבר מקורה בקשתות), והאמבולטוריום.
הניצבות האנכית והצרות של הגותיקה הצרפתית המאוחרת וקפדנותו בנושאי פרופורציה משמשים מאפיינים בולטים של עבודתו.
הוא מת ב-1352 בטרם הושלמה הקתדרלה, וירש אותו האדריכל הצ'כי-גרמני פטר פארלר, שהשלים את בית המקהלה, בהתחלה לפי התוכניות המקורית של מאתיאס אך לאחר מכן לפי רעיונות מקוריים משלו (כגון קמרונות רשת).
רוב החוקרים מסכימים שמאתיאס מאראס היה האדריכל של טירת קרלשטיין, למרות שעובדה זו לא אומתה לחלוטין.
גם מעורבותו בתכנון "העיר החדשה" של פראג לא ודאית.
מבדולח לעשן הוא מחזה מאת האינטלקטואל הצרפתי ז'אק אטלי.
בגרסה העברית עובד ונכתב כיצירה חדשה בידי הבמאית והמחזאית אורי אגוז.
המחזה מגולל את הישיבה שערכה צמרת הנהגת הרייך השלישי שלושה ימים לאחר ליל הבדולח, והנחשבת על ידי ההיסטוריונים לאחר מהישיבות החשובות ביותר שהעבירו את גרמניה לשלב החיסול ב"פתרון הבעיה היהודית".
אטלי הגיע לחקירת הנושא בעקבות ארכיונים נדירים שנתגלו בשנת 2005. חקירתו של אטלי חשפה לראשונה את תוכנה של הישיבה שעליה מתבסס המחזה.
המחזה הועלה בספטמבר 2008 בתיאטרון רון-פואן (Théâtre du Rond-Point) שבפריז בבימוי דניאל מסגיש (Mesguich) ובהשתתפותם של פאודור אטקין (Atkine), ברנאר-פייר דונדייה (Donnadieu) ועוד.
ב-9 באפריל 2010 עלה המחזה לראשונה בישראל, בתיאטרון הקאמרי, בבימויה ובעיבודה של אורי אגוז, במעמד נשיא המדינה שמעון פרס והמחזאי ז'אק אטלי.
המחזה תורגם לעברית בידי רועי גרינוולד ובהצגתו השתתפו אלכס אנסקי, אברמ'לה מור, יחזקאל לזרוב/ יגאל זקס, דב רייזר, שי אגוזי, אוהד שחר/רודיה קוזלובסקי, גיל אלון, עמי ויינברג, ניר מנקי, רונן יפרח, נסים זוהר ועוד.
בעקבות המחזה הופק הסרט "זרעי ההשמדה", המתעד את תהליך העבודה על המחזה ומשלבו בחומרים דוקומנטריים, ביניהם עדויות של ניצולים, שיח עם היסטוריונים ומעקב אחר צוות ההצגה והתמודדותו עם מורכבותו של החומר והקושי לגלם תפקידים מעין אלו על במה ישראלית.
מבדק ה-MOXO (מוֹקסוֹ) הוא מבדק ממוחשב של קשב מתמשך (CPT - Continuous Performance Test) עם גירויים מסיחים, אשר יכול לשמש ככלי עזר אופציונאלי בתהליך אבחון הפרעת קשב.
על פי משרד הבריאות מבחנים ממוחשבים כמו ה-MOXO, לא יכולים לשמש ככלי מאבחן עבור הפרעת קשב.
מבדק ה-MOXO פותח על ידי ניר יכין, שבמרץ 2008 הקים יחד עם אדווה פלד ועמית כינור את חברת פתרונות נוירו-טכנולוגים בע"מ.
המבדק פותח בישראל בין השנים 2008–2010 ותוקף על ידי קבוצות חוקרים רבות בישראל ובעולם.
המונח MOXO לקוח מתחום אמנויות הלחימה.
MOXO הוא שמו של טקס שמבצעים לוחמים לפני שמתחיל הקרב.
במהלך הטקס הלוחם מדמה את הקרב העומד להתרחש, ומפעיל טכניקות של מיקוד וריכוז תוך התעלמות ממסיחים (חיצוניים או פנימיים).
פרוש השם ביפנית הוא "רגע של בהירות".
המבדק כולל מטלה פשוטה בה הנבדק נדרש להגיב כאשר אלמנט המוגדר כאלמנט- מטרה מופיע על מסך המחשב ולהתעלם מאלמנטים ומסיחים אחרים.
יחודו העיקרי של מבדק MOXO הוא בכך שהוא מכיל הסחות דינמיות המהוות הפרעה חיצונית למטלה (בדומה למתרחש בחיי היומיום), ומאפשרות לבחון את תפקוד הנבדק (הילד / המבוגר) בסביבות שונות.
כמו כן, נמצא כי שילוב הסחות במהלך המבדק משפר את היכולת האבחונית של הפרעות קשב וריכוז בילדים ובמתבגרים.
למבדק שתי גרסאות: גרסת ילדים המיועדת לגילאי 6–12 ואורכת 15 דקות וגרסת המבוגרים מיועדת לגילאי 13 ומעלה ואורכת 18.2 דקות.
בשתי הגרסות הנבדק נדרש ללחוץ על מקש רווח במקלדת בכל פעם שהוא רואה אלמנט מסוים המוגדר כאלמנט מטרה, ולהימנע מלחיצה כאשר הוא רואה אלמנטים אחרים.
בנוסף, המבדק מחולק ל-8 שלבים זהים באורכם, כאשר כל שלב כולל סוג אחר של מסיחים: חזותיים בלבד, שמיעתיים בלבד או משולבים (חזותיים+שמיעתיים).
ישנם גם שלבים שאינם מכילים מסיחים.
המבדק מבוצע ברצף, ללא הפסקות במהלכו.
המסיחים הם סרטוני אנימציה קצרים אשר יכולים להופיע לבד או עם צליל תואם, למשל: כלב נובח, ציפורים מתעופפות, תינוק בוכה ועוד.
הם אינם רלוונטיים למטלה ומטרתם להסיח את הנבדק במהלך המטלה ובכך לדמות סביבת מציאות.
המסיחים מופיעים תמיד בצדי המסך ויכולים להיות חזותיים בלבד, שמיעתיים בלבד או שילוב של חזותיים ושמיעתיים.
נמצא כי נוכחות של מסיחים במהלך המבדק הביאה לשיפור ביכולת המבדק להבחין בין ילדים בעלי ADHD לעומת כאלה שאינם בעלי ההפרעה.
מחקר אחד נערך בקרב 672 ילדים בגילאי 7–12, מתוכם 354 בעלי ADHD ו-318 ללא ההפרעה.
בקרב הילדים בעלי ההפרעה נמצא כי בנוכחות כל סוגי המסיחים (חזותי בלבד, שמיעתי בלבד ומשולבים) הילדים פספסו יותר מטרות לעומת שלבים ללא מסיחים כלל, כלומר היו פחות קשובים.
לעומת זאת, ילדים שאינם בעלי ההפרעה הראו מוסחות רק בנוכחות מסיחים משולבים.
כלומר, באמצעות שילוב מסיחים במהלך מבדק CPT ניתן לזהות בצורה טובה יותר ילדים בעלי הפרעות קשב וריכוז.
במחקר נוסף הושווה הביצוע של 176 מתבגרים בין הגילאים 13–18, מתוכם 133 מאובחנים ב-ADHD והשאר (43) ללא ההפרעה.
נמצא כי נבדקים שאינם בעלי ADHD לא הושפעו כלל מהמסיחים מכל סוג שהוא.
לעומת זאת, נבדקים בעלי ADHD ביצעו את המטלה פחות טוב בנוכחות של מסיחים משולבים וחזותיים בלבד.
מחקר זה מראה שגם בקרב מתבגרים ליצור הבחנה טובה יותר בין נבדקים בעלי הפרעת קשב וריכוז לבין כאלה שאינם בעלי ההפרעה באמצעות שילוב מסיחים במהלך המבדק.
במבדק נמדדים 4 פרמטרים שונים:
קשב: היכולת לאתר את גירוי המטרה - מדד זה משקף את יכולת הנבדק לזהות ולהעריך את הגירוי בצורה נכונה, בהתאם לדרישות המטלה.
בעיות בתחום זה משקפות את חוסר היכולת של הנבדק להפנות קשב לסביבה או לפרטים מסוימים כאשר יש צורך לכך.
תזמון (TIMING): היכולת להגיב בטווח זמן נדרש - מדד זה משקף את היכולת להגיב נכון במסגרת טווח זמן נדרש.
אדם אשר יש לו בעיות בתזמון ייתכן ויהיה מסוגל להעריך את הסביבה באופן נכון, אך יתקשה להגיב באופן מתוזמן לשינויים בסביבה.
באופן כזה, ייתכן והאדם יתקשה לבצע פעולות הדורשות תגובה מהירה ומדויקת.
למשל: מענה על שאלות תחת לחץ זמן, ניהול לו"ז.
אימפולסיביות: לחיצות על גירויים לא נכונים - מדד זה משקף את הנטייה להגיב בנקודת זמן אשר נחשבת "אסורה", לעיתים קרובות לפני ביצוע הערכה מלאה של המצב הנתון.
אדם אימפולסיבי יתנהג באופן פזיז, בדרך כלל בלי לקחת בחשבון את המצב הקיים או את ההשלכות למעשיו.
היפראקטיביות: לחיצות מיותרות - מדד זה מבטא קושי בוויסות פעילות מוטורית עודפת ובהימנעות מפעולות בלתי הכרחיות או בלתי רצויות (תנועה, דיבור מופרז וכדומה).
לאנשים עם בעיית היפראקטיביות ישנו צורך מתמיד בעיסוק בפעולות נוספות, פיזיות או מילוליות.
בתוצאות המבדק ניתן לצפות ברמת הביצוע של הנבדק בכל אחד מהפרמטרים בהשוואה לקבוצת נורמה (לפי מין וגיל).
בנוסף, ניתן לראות את ההתנהגות הביצועית של הנבדק בכל אחד מהמדדים לאורך השלבים השונים במבדק.
תוצאות המבדק מתחלקות לשני חלקים:
פרופיל קשבי, שבו ניתן לראות עבור כל אחד מארבעת הפרמטרים את רמת הביצוע של המטופל ביחס לקבוצת הנורמה, קבוצה התואמת את גילו ומגדרו של המטופל.
עבור כל אחד ממדדי הקשב מחושב ציון תקן אשר מסווג לאחת מ-4 רמות אפשריות.
ציון תקן 1.65- והלאה מצביע על ביצוע חריג ביחס לנורמה ומסווג לרמת ביצוע 4 (צבע אדום).
בחינה של הפרופיל הקשבי עוזרת להבהיר את מצב המטופל ביחס לבני גילו, ולדעת האם קיימת חריגה בביצוע הדורשת התערבות קלינית.
גרף ביצוע, שבו ניתן לראות את ביצוע המטופל לאורך המבדק, תחת סוגי המסיחים השונים.
כך למעשה, ניתן להשוות את ביצוע המטופל ביחס לעצמו תחת סביבות שונות.
הדבר מספק לאיש המקצוע מידע מעמיק יותר על אופן ההתנהלות במהלך המבדק ויכול לעזור באיתור נקודות חולשה או חוזק של המטופל.
על פי משרד הבריאות, אבחון הפרעת קשב יכול להתבצע רק על ידי איש מקצוע רפואי שהתמחה ורכש ניסיון בטיפול בהפרעת קשב וריכוז.
בהתאם לכך, חל איסור מוחלט על טכנאים לפענח את תוצאות הבדיקה הממוחשבת או למסור אבחנה לנבדק (ולהוריו במקרה של קטין).
נהר מבבנה הוא נהר בעמק איזולוויני באסוואטיני (לשעבר סווזילנד) העובר ברובו דרך מחוז הוהו בצפון-מערב המדינה.
על גדות הנהר בנויה עיר הבירה של אסוואטיני, מבבנה, ואחד מיובליו הראשיים הוא נהר פולינגאנה.
הנהר נשפך לנהר לוסושוונה בעיר לובמבה וגובה השפך 670 מטר מעל לפני הים, במיקום .
מימי הנהר משמשים בין היתר את התושבים שמתגוררים על גדת הנהר לצריכה ולשימוש ביתי, וכן לצורכי חקלאות.
הגורם האחראי על מעקב אחר רמת הזיהום בנהר הוא מכון המים הלאומי של אסוואטיני, שמבצע מעקב אחר מי שופכין הנשפכים לנהר, ומתמקד בעיקר במקורות זיהום נקודתיים.
מחקר שבחן את רמת הזיהום בנהר בין ינואר למרץ 2009, מצא בכל שבעת אתרי הבדיקה שנבחנו, ריכוז חיידקי קוליפורם צואתי ומדד צריכת חמצן כימית ברמות גבוהות מהרמות הרצויות, והראה עלייה במדדי הזיהום בנהר לעומת נתוני מדידה היסטוריים.
מאתיי פאוול היידוקו (ברומנית: Matei Pavel Haiducu; 18 במאי 1948 - 5 באוגוסט 1998) היה מרגל רומני בצרפת, שפעל כסוכן כפול, דמות מרכזית ב"פרשת טנאסה".
מאתיי היידוקו נולד בבוקרשט, רומניה, כבנו של היהודי לודוביק הירש, ששינה את שם משפחתו ל"היידוקו" ושל פלוריקה היידוקו מבית מולדובאנו.
משנת 1975 שהה בצרפת כסוכן חשאי, בכיסוי של פליט פוליטי, כשתפקידו לעסוק בריגול תעשייתי, בעיקר בתחום הגרעיני.
כמרגל פעל היידוקו בשליחות Direcția Informații Externe של הסקוריטטה.
הממונה על היידוקו, הגנרל הרומני ניקולאה פלשיצה, הורה לו ב-13 בינואר 1981 לרצוח שני רומנים, שקיבלו מקלט בצרפת, וירג'יל טנאסה ופאול גומה.
היידוקו, שלא היה מוכן לעסוק ברצח, הסגיר עצמו לשירותים החשאיים של צרפת ובהדרכתם הפך לסוכן כפול שביים ניסיון לרצח כושל נגד גומה וחטיפה מדומה של טנאסה.
ב-18 במאי 1982 התפרסם בפריז ניסיון הרעלה של פאול גומה וב-20 במאי, באחד מרחובות פריז, נעלם וירג'יל טנאסה.
התקשורת הצרפתית עסקה בכך באינטנסיביות והנשיא הצרפתי, פרנסואה מיטרן הצביע לכיוון רומניה.
ב-19 ביוני שב היידוקו לרומניה וצ'אושסקו העניק לו עיטור צבאי.
הוא קיבל רשות להעביר את משפחתו לצרפת ונחפז לעשות זאת.
התקשורת הצרפתית המשיכה לעסוק באינטנסיביות בפרשה וב-31 באוגוסט, העיתונאי הצרפתי ברנאר פולה (Bernard Poulet) פרסם חשיפה של הפרשה ובה גילה לציבור שטנאסה חי, לא נחטף ונמצא תחת שמירת הגנה.
השלטונות הצרפתיים נאלצו לספר את האמת ושלושת גיבורי הפרשה, טנאסה, גומה והיידוקו הופיעו במסיבת עיתונאים וסיפרו את גרסתם.
ברומניה הועמד היידוקו למשפט בהיעדרו ונידון לעונש מוות והחרמת כל רכושו.
היידוקו אימץ לעצמו את השם Mathieu Forestier, הוא התחתן עם צרפתייה ולשניים נולדו שני ילדים.
ב-1984 פרסם בצרפת ספר בשם J'ai Refusé De Tuer (סירבתי לרצוח).
ב-2012 התפרסם ברומניה הספר A patra ipoteză מאת ליביו טופאן (Liviu Tofan), שמנסה לעשות סדר בהנחות ובהסברים בפרשה.
היידוקו מת ב-1998 משחמת הכבד.
מבאיריכ הוא יישוב בקטר הממוקם במחוז א-ריאן.
במבאיריכ בית ספר אחד הנקרא על שמו של עבדאללה בן ג'אסם אאל ת'אני אמיר קטר ה-3. בית הספר מיועד לזכרים בלבד והוא חטיבה צעירה דהיינו מגן טרום חובה עד כיתה ב'.
במפקד האוכלוסין של 2010, היישוב מורכב מ-1002 יחידות דיור ו-145 מוסדות ציבוריים ומקומות עבודה.
האיזון בין הגברים לנשים המתגוררים ביישוב הוא מיוחד במינו.
אך גיל האוכלוסייה מאוד זקן 38% בלבד מתחת לגיל 20 (מה שמאוד לא אופייני לקטר עקב ריבוי הילדים) ו-62% מהאוכלוסייה הם בני 20 ומעלה.
אחוזי האבטלה ביישוב זה הם גבוהים במיוחד, 60% בעוד 40% עובד.
מבין העובדים ישנו פער מאוד קטן באי השוויון בין הגברים לנשים והנשים מהוות כ-46% משוק העבודה ובעוד הגברים מהווים 54% משוק העבודה.
מבארכ בוסופא הוא כדורגלן עבר הולנדי-מרוקאי ששיחק בעמדת הקשר התוקף.
בוסופא התחיל את הקריירה שלו בקבוצות נוער מקומיות ובגיל 8 הצטרף לאקדמיה של אייאקס אמסטרדם.
בעונת חתם בגנט מליגת העל הבלגית.
בשנת זכה בוסופא במספר תארים ביניהם: נעל הזהב הבלגית, כדורגלן העונה בבלגיה והכדורגלן הצעיר של העונה בבלגיה.
ביוני חתם ל-4 שנים באנדרלכט תמורת 3.5 מיליון אירו.
בעונת נבחר בפעם השנייה לכדורגלן העונה בליגה הבלגית.
בעונת הבקיע 14 שערים ו-24 אסיסטים ובאותה עונה זכה באליפות עם אנדרלכט וזכה בתואר כדורגלן העונה פעם שנייה ברציפות.
בסיום העונה חידש את חוזהו והפך לכדורגלן עם המשכורת הגבוהה בבלגיה.
ב-7 במרץ 2011 הודיע המועדון הרוסי טרק גרוזני כי בוסופא חתם בשורותיו, אך כעבור שלושה ימים הודיע המועדון כי העסקה נפלה עקב הערמת קשיים מצידו של בוסופא.
לאחר כמה שעות פורסם כי בוסופה חתם באנז'י מחצ'קלה.
ב-16 באוגוסט 2013 חתם ל-3 שנים בלוקומוטיב מוסקבה תמורת 15 מיליון אירו.
ב-1 בפברואר 2016 חזר לקדנציה שנייה בגנט כאשר הושאל עד לסיום העונה.
ב-28 ביולי 2016 עזב לראשונה את אירופה וחתם לשנתיים באל-ג'זירה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
ב-3 בינואר 2019 בוסופא חתם בא-שבאב מליגת העל הסעודית עד לסיום העונה.
ב-20 באוגוסט 2019, בוסופא חתם בא-סאיליה.
בוסופא אמנם נולד בהולנד אך הוא החליט לייצג את נבחרת מרוקו.
ב-23 במאי 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו במשחק ידידות נגד .
ב-9 בפברואר 2011 הבקיע את שני שערי הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד .
בוסופא שיחק עם נבחרת מרוקו בגביע אפריקה לאומות 2012 וגביע אפריקה לאומות 2017.
מלך הבישולים בליגת העל הבלגית: (24 בישולים)
מבאנזה קונגו (בפורטוגזית: M'Banza Kongo) היא עיר בצפון-מערב אנגולה ובירת מחוז זאיר.
העיר שוכנת על גבול הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו כ-300 ק"מ צפון-מזרחית לבירה לואנדה.
העיר הייתה הבירה של ממלכת קונגו, שהתקיימה במשך מאות שנים והייתה אחת הממלכות החזקות באזור בתקופה שלפני הקולוניאליזם האירופי.
לפי מפקד האוכלוסין האחרון של אנגולה משנת 2024, אוכלוסיית העיר מנתה 221,141 תושבים.
ב-2017 העיר הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
העיר נוסדה בסוף המאה ה-15, זמן לא רב לפני בואם של הפורטוגזים לאזור, והיא הפכה לאחת הערים הגדולות והחשובות בו.
במאה ה-16, עם בואם של הפורטוגזים והמיסיונרים שלהם, הממלכה התנצרה.
בהשפעת הפורטוגזים אפונסו הראשון, מלך קונגו, והמלכים שבאו אחריו, בנו חלקים נרחבים בעיר והקימו בה מספר כנסיות, בהם כנסיית סאו סלבדור דה קונגו , אחת הכנסיות הראשונות שהוקמו באפריקה שמדרום לסהרה.
ב-1596 שודרג מעמד הכנסייה לקתדרלה.
השם סאו סלבדור הפך גם לשמה של העיר בפי הפורטוגזים, והוא שרד עד קבלת העצמאות של אנגולה ב-1975, אז הושב שמה המקורי.
במחצית השנייה של המאה ה-17 העיר הותקפה ונבזזה מספר פעמים במהלך מלחמת האזרחים בקונגו , עד שב-1678 היא נחרבה וננטשה.
ב-1705 העיר יושביה מחדש על ידי חסידיה של המטיפה קימפה ויטה וב-1709 פדרו הרביעי, מלך קונגו, השיב את בירת הממלכה לסאו סלבדור, תואר שנשמר עד כיבוש הממלכה באופן סופי על ידי פורטוגל, צרפת ובלגיה ב-1914.
את העיר משרת נמל התעופה מבאנזה קונגו.
מאתיה בובן (בסלובנית: Matija Boben; נולד ב-26 בפברואר 1994) הוא כדורגלן סלובני המשחק כבלם בפוליטכניקה יאשי.
בובן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הסלובנית בעונת 2013/14 במדי טריגלאב.
ב-4 ביולי 2017 הוא חתם חוזה ל-3 שנים ברוסטוב מליגת העל הרוסית עם אפשרות להארכה בשנה.
ב-28 בינואר 2019 הושאל לליבורנו האיטלקית.
מקום שני בליגת העל הסלובנית: 2016/17
מאתיי סוקור (ברומנית: Matei Socor; 15 בספטמבר 1908 - 30 במאי 1980) היה מלחין, מנצח ופעיל פוליטי קומוניסטי יהודי רומני, חבר מתכתב באקדמיה הרומנית, נשיא מועצת הרדיו של רומניה ונשיא איגוד המלחינים של רומניה.
סוקור הלחין את ההמנון הלאומי הרומני אזיקים מנופצים, ששימש בין השנים 1949 - 1953 ואת המנון רומניה אנו מהללים אותך רומניה!, ששימש בין השנים 1953 - 1977.
מאתיי סוקור נולד ביאשי, רומניה, כבנם של עמנואיל סוקור, עיתונאי רומני ממוצא ארמני ושל אם יהודייה.
הוא סיים לימודי בית ספר תיכון ביאשי והמשיך באוניברסיטה הלאומית למוזיקה בבוקרשט, שם למד בשנים 1927 - 1929. מ-1930 עד 1933 למד בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג.
בסיום לימודיו שב לרומניה ועבד כחוקר מוזיקה במסגרת המכון לפולקלור של בוקרשט.
הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית הרומנית ופעל בה בתנאי מחתרת.
מאתינה הייתה נערה אבוריג'ינית אוסטרלית שאומצה, ולאחר מכן ננטשה, על ידי מושל ארץ ואן דימן (כיום טסמניה), סר ג'ון פרנקלין.
היא מתה בגיל צעיר, שרידי גופתה כנראה הוצאו מהקבר, נבדקו על ידי חוקר בריטי ונלקחו לאוניברסיטת מלבורן, לכאורה לצורכי מחקר.
לימים הפכה לסמל של ההתייחסות הרעה של הבריטים והלבנים האוסטרליים לאבוריג'ינים.
מאתינה נולדה באי פלינדרס (Flinders), נקרא בשם "מרי" והייתה הבת של טואוגרר, צ'יף שבט לואורין ורעייתו וונגרניפ.
בשנת 1833 נאסרו כל אנשי השבט על ידי ג'ורג' אוגוסטוס רובינסון (Robinson), ראש הרשות האחראית על האבוריג'ינים.
לאחר שנתפסה, בהיותה בת שש, שונה שמה ל"מאתינה" והיא נשלחה על ידי רובינסון כמתנה למושל סר ג'ון פרנקלין ורעייתו ליידי ג'יין, ואומצה על ידם.
מאתינה גדלה בבית המושל לצד בתו של המושל אלינור.
מאתינה התקשתה להסתגל למעבר מהכפר הקטן באי פלינדרס לבית המושל.
באחד המכתבים שכתבה היא תיארה איך כואבות לה הרגליים בשל הגרביים והנעליים שאמרו לה ללבוש, אך היא מודה לאביה המאמץ על שנתן לה אותם.
כאשר סר ג'ון פרנקלין נקרא חזרה לאנגליה בשנת 1843, הוא ורעייתו השאירו את מתינה בבית יתומים בהובארט, בהיותה בת שמונה.
מאתינה התקשתה להסתגל למעבר מבית המושל לבית היתומים.
היא נשלחה חזרה לאי פלינדרס בשנת 1844, ושנה לאחר מכן, בגיל 9, נשלחה שוב לבית היתומים.
בשנת 1851, כאשר הייתה בת שש עשרה נשלחה אל היישוב האבוריג'יני אויסטר קואוב (Oyster Cove) ממערב להובארט.
ב-1 בספטמבר 1852, מאתינה מתה בטביעה בשלולית, ככל הנראה בהיותה שתויה, בגיל 17 או 18.
מאתינה נקברה, ככל הנראה, בבית הקברות האבוריג'יני של הכפר.
גופתה הוצאה מקברה, לצד כל שאר האבוריג'ינים הקבורים בבית הקברות, על ידי ויליאם קראות'ר בשנת 1907 ונלקחה לאוניברסיטת מלבורן, לכאורה לצורכי מחקר.
מאבק ציבורי שנערך בשנת 1985, על ידי האבוריג'ינים הטסמנים הביא להשבת שרידי הגופות ושריפתן בטקס לוויה.
העיירה מאתינה בטסמניה נקראת על שמה, כמו גם הפטרייה Entoloma mathinnae.
מאתינה אוזכרה במספר יצירות ספרותיות ותיאטרליות ובהן:
1954: בלט שהופק על ידי לורל מרטין - והוא אחת היצירות האוסטרליות הראשונות, העוסקת בנושא אוסטרלי מקורי (ונועז מאוד בהתייחס לתקופה בה יוצר).
1967: סיפור ילדים היסטורי בשם "אנשיה של מאתינה" מאת נאן צ'ונסי.
2008: בלט בשם "מאתינה" בכוריאוגרפיה מאת סטיבן פייג', עבור להקת המחול באנגארה, בהשראת עבודתה של לורל מרטין.
2008: רומן בשם "Wanting" מאת ריצ'רד פלאניגן.
מבאייה ניאנג הוא כדורגלן צרפתי-סנגלי המשחק בגנצ'לרבירלי בעמדת החלוץ.
ניאנג התחיל לשחק כדורגל בגיל 7 בקבוצת באסה-סיין לה מורו, וכעבור שנתיים הצטרף לפויסי.
בגיל 13 הצטרף לקבוצת הנוער של קאן, אף על פי שעורר עניין גם בליל ופריז סן-ז'רמן.
בקיץ הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון במשחק הליגה נגד אוורן.
במשחק שלאחר מכן נגד מולן, ניאנג הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה.
שמו של ניאנג נקשר גם ליובנטוס, טוטנהאם הוטספר ומנצ'סטר סיטי שהציעה עבורו 8 מיליון אירו.
ב-18 בפברואר 2011 ניאנג חתם לשלוש עונות בקאן.
ב-24 באפריל 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד טולוז.
ניאנג היה בן 16 שנים ו-114 ימים, ובכך הפך לכדורגלן הצעיר בתולדות המועדון.
ב-7 במאי ניאנג הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד לאנס.
שער זה הפך אותו לשחקן השני הכי צעיר שכובש בליגה הצרפתית אחרי לורן רוסי.
בקיץ התפוצצה פרשה בה דווח כי ניאנג חתם על החוזה ללא אישור הוריו, ובשל היותו קטין החוק הצרפתי מחייב אישור הורים ואביו אף איים לתבוע את המועדון.
למרות הפרשה, ניאנג התחיל את העונה בקאן כרגיל.
ב-28 באוגוסט 2012 ניאנג חתם לשלוש עונות במילאן מהסרייה א'.
ב-13 בדצמבר 2012 ניאנג ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–3 נגד רג'יהנ במסגרת סיבוב החמישי של הקופה איטליה, בו גם כבש את שער הבכורה שלו במילאן, המשחק נגמר בניצחון 0–3 עבור מילאן.
ב-19 בדצמבר 2012 חתם על חוזה חדש במילאן שמשאיר אותו בקבוצה עד שנת 2017.
בינואר ניאנג הושאל למונפלייה עד לסיום העונה.
במונפלייה הוא רשם 19 הופעות והבקיע 4 שערים.
במשחקי טרום העונה של עונת , ניאנג נפצע בעצמות המסרק ונעדר כשלושה חודשים.
ב-7 בנובמבר 2015 ניאנג ערך את הופעת הבכורה שלו לעונה בתיקו 0-0 נגד אטאלנטה.
ב-28 בנובמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו עבור מילאן בניצחון 1–4 נגד סמפדוריה.
בינואר הציעה לסטר סיטי האנגלית 16 מיליון אירו עבורו, אך מילאן דחה את ההצעה.
במרץ נפצע בתאונת דרכים ונעדר מהמגרשים לחודשיים.
בעונת , ניאנג סבל מירידה ביכולת ובינואר הושאל לווטפורד.
ב-31 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד ארסנל.
ב-4 בפברואר 2017 ניאנג הבקיע שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד ברנלי.
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל לטורינו עד לסיום העונה.
ב-10 בספטמבר 2017 ניאנג ערך את הופעת הבכורה שלו בטורינו בניצחון 0–1 נגד בנוונטו.
ב-1 באוקטובר 2017 ניאנג הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד הלאס ורונה.
בסיום העונה, טורינו רכשה את כרטיס השחקן של ניאנג תמורת 12 מיליון אירו.
ב-31 באוגוסט 2018 הושאל ניאנג לסטאד רן עד לסוף העונה.
ב-2 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–2 על בורדו.
ב-30 בספטמבר כבש את שערו הראשון בתיקו 1-1 נגד טולוז.
בעונתו הראשונה בקבוצה זכה בגביע הצרפתי, ב-30 במאי 2019 חתם באופן קבוע בראן.
ב-9 באוגוסט 2023 ניאנג חתם באדנה דמירספור מליגת העל הטורקית.
ב-31 בינואר 2024 חתם באמפולי מהסרייה א' עד לסיום העונה.
ב-8 בספטמבר 2024 חתם בוידאד קזבלנקה המרוקאית.
ב-15 בינואר 2025 חזר לאיטליה וחתם בסמפדוריה מסרייה ב'.
בצעירותו, ניאנג שיחק בנבחרות הצעירות של צרפת.
בנובמבר ניאנג נתפס במועדון לילה, בזמן ששהה עם הנבחרת הצעירה והושהה מהנבחרת לשנה.
ב-7 באוקטובר 2017 ניאנג ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל בניצחון 0–2 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. במאי נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018. ב-19 ביוני 2018 ניאנג כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד .
אל-בכאי בן מבארכ בן מוסטפא אל-הביל היה איש צבא ופוליטיקאי מרוקאי שכיהן כראש הממשלה הראשון של מרוקו בין ה-7 בדצמבר 1955 ל-15 באפריל 1958. בכאי היה קולונל בצבא הצרפתי.
מבארכ אל-בכאי נולד לשבט הברברי בני-איזנסן בשנת 1907. הוא למד בבית הספר הצבאי של דאר אל ביתא, האקדמיה הצבאית הנוכחית של מקנס, אותה סיים בדרגת לוטננט והצטרף לצבא הצרפתי.
הוא היה חייל מצטיין במלחמת העולם השנייה בה נפצע ברגלו, מה שהוביל לקטיעת אחת מרגליו.
ב-7 בדצמבר 1955 עם שובו של המלך מוחמד החמישי מהגלות במדגסקר והקמת ממשלת מרוקו העצמאית הראשונה הוא מונה לעומד בראשה.
הוא זכה לכבוד לחתום על הצהרת העצמאות של מרוקו ב-2 במרץ 1956. את ההצהרה חתם עם נציג צרפת כריסטיאן פינאו וב-7 באפריל עם נציג ספרד מרטין ארטאג'ו.
ב-26 באוקטובר הרכיב את ממשלת מרוקו השנייה ועמד בראשה בפעם השנייה.
הוא התפטר מתפקידו כראש הממשלה בשל משבר מאי 1958 בצרפת שהחל כהפיכה פוליטית ומחאות עממיות באלג'יריה והוביל בסופו של דבר לנפילתה של הרפובליקה הרביעית ולהחלפתה בחמישית בראשותו של גנרל דה-גול, במרוקו הסירוב של בכאי לאפשר את קיום מפלגת התנועה העממית.
הוא התמודד עם "בעיות בריאותיות חוזרות ונשנות" ולבסוף נפטר ברבאט ב-12 באפריל 1961, 45 יום לאחר מותו של המלך מוחמד החמישי, ונקבר בעיר הולדתו ברקן.
מאתר בראון היה צייר דיוקנאות והיסטוריה, יליד בוסטון, מסצ'וסטס, היה פעיל גם באנגליה.
בראון היה בנם של גוון ואליזבת' (ביילס) בראון.
הוא למד אצל דודתו ובסביבות 1773 (שהיה בן 12) הפך לתלמידו של גילברט סטיוארט.
הוא הגיע ללונדון בשנת 1781 כדי להמשיך בהכשרתו בסטודיו של בנג'מין וסט, ונכנס לבית הספר של האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1782 עם תוכניות להיות צייר מיניאטורי והחל להציג כעבור שנה.
בשנת 1784, הוא צייר שני ציורים דתיים לכנסיית סנט מרי-בסטרנד, מה שהוביל את בראון לייסד שותפות עם הצייר דניאל אורמה למסחור עבודות אלו ואחרות באמצעות תערוכה ומכירת תחריטים.
בין אלה היו ציורים גדולים של סצנות מההיסטוריה האנגלית וכן סצנות ממחזותיו של שייקספיר.
עם זאת, למרות הצלחתם הוא החל להתרכז בפורטרטים.
הצלחותיו הראשונות היו עם מצוירים אמריקאים, בין השאר פטרונו ג'ון אדמס ומשפחתו בשנים 1784–1785. באביב 1786 הוא החל לצייר את הדיוקן המוקדם ביותר הידוע של תומאס ג'פרסון, שביקר בלונדון.
הוא צייר גם את צ'ארלס בולפינץ' באותה שנה.
הוא נבחר כחבר כבוד זר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 1798.
דיוקן באורך מלא בשנת 1788 של הנסיך פרידריך אוגוסט במדי צבא, הוביל למינויו כצייר היסטוריה ודיוקנאות של הנסיך, לימים הדוכס מיורק ואלבני.
ציורים אחרים כוללים את הנסיך מוויילס, לימים המלך ג'ורג' הרביעי (בערך 1789) והמלכה שרלוט.
הפסקת החסות באמצע שנות ה-1790, ואי בחירתו לאקדמיה המלכותית, הביא את בראון לעזוב את לונדון בשנת 1808 ולעבור לבאת', בריסטול וליברפול.
הוא התיישב במנצ'סטר, וחזר ללונדון כמעט שני עשורים לאחר מכן, בשנת 1824.
בלונדון, לאחר מותו של וסט, המשיך לחקות את סגנון הציור של מורו, אך לא הצליח להשיג עבודות.
בראון מת בסופו של דבר בעוני בלונדון ב־1831
מאתלובה דדבאייבה או דדבוייבה (באוזבקית: Matluba Dadaboyeva נולדה ב-15 באוקטובר 1955) היא זמרת טג'יקית מאוזבקיסטן, מבצעת מוזיקה מסרותית קלאסית ומוזיקה עממית אוזבקית וטג'יקית.
היא בעלת תואר אמנית העם של אוזבקיסטן.
אישה נמוכה בקומתה, מצטיינת מאתלובה דדבאייבה במנעד הרחב, בחוזק קולה ובשליטה בסודות אמנות הזמרה ממרכז אסיה.
מאתלובה דדבאייבה נולדה בשנת 1955 בכפר טג'יקי אוץ' קורגון בנפת צ'וסט של מחוז נמנגן בדרום עמק פרגנה שבמזרח אוזבקיסטן.
מגיל 4 ליוותה את אמה שהייתה זמרת-עם במופעיה.
אמה הייתה מורתה הראשונה לזמרה.
בילדותה למדה דדבאייבה שירים רבים גם מתוכניות רדיו ומרפרטואר הפועלות בשדות הכותנה.
מאוחר יותר סיימה תואר בדרמה מוזיקלית במכון הממלכתי לאמנויות בטשקנט.
בתחילת הקריירה היא הייתה סולנית של להקת הפולקלור "דוני זקירוב" של רשות השידור האוזבקית.
מאוחר יותר הייתה סולנית של להקת הששמקאם ע"ש יונוס רג'בי.
באותה עת למדה את סודות שירת המקאם ממורים כמו טורגון אלימטוב, קמונה איסמעילובה, אריף אלימחסומוב, אריף חאן חותמוב ואבדולחאשים איסמעילוב טורגון אלימטוב, נגן טנבור וסאטו צירף אותה להופעותיו ברסיטלים למוזיקה מסורתית קלאסית.
הופיעה גם לצדו של נגן הגיג'אק באני ג'ן זיאאוב, ורבים אחרים.
בשנת 2009 דורגה דדבאייבה במקום הראשון בתחרות "מנגינות המזרח" (שארק טרונלרי) שהתקיים מתקיים במתחם רגיסטן בסמרקנד.
דדבאייבה ערכה סיורי הופעות בכל רחבי העולם, ומלמדת כעת שירה מסורתית קלאסית.
Matlubeh:the Turquoise of Samarkand 1996 - Nilyi rangli Samarkand שירים קלאסיים אוזבקים וטג'יקים בליווי כלי של טורגון אלימטוב ונאבי ג'אן זיאאוב
מבדוק ( בהולנדית: dok באנגלית: Dock) ימי, הוא שטח המים בין קבוצה של מבנים, המשמשים לטיפול בסירות או ספינות.
"מבדוק" עשוי להתייחס גם למספנה, שבה עוסקים, בבנייה או תיקון של ספינות.
המבדוקים המוקדמים ביותר הידועים, היו אלה שהתגלו בוואדי אל-ג'ארף , מעגן מצרי קדום, של פרעה ח'ופו, המתוארך לסביבות שנת 2500 לפנה"ס הממוקם על חוף ים סוף.
ארכאולוגים גילו גם עוגנים וצנצנות אחסון בקרבת האתר.
המבדוק הימי שבלותאל בהודו מתוארך לשנת 2400 לפנה"ס היה ממוקם הרחק מהזרם הראשי של הנהר סברמטי כדי למנוע שקיעת סחף במבדוק.
אוקיינוגרפים מודרניים הבחינו כי ההראפנים, בני תרבות עמק האינדוס הקדומים היו בעלי ידע רב אודות גאות ושפל על מנת לבנות מבדוק שכזה, במסלול המשתנה ללא הרף של הנהר סברמטי, כמו גם הידרוגרפיה והנדסה ימית.
זהו המבדוק הימי המוקדם ביותר המוכר כשהוא מצויד באמצעי עגינה לשירות ספינות.
משערים כי מהנדסי לותאל חקרו את תנועות הגאות והשפל והשפעותיהן על מבנים הבנויים מלבנים, שכן הקירות שלהם בנויים מלבנים שרופות בכבשן.
אם היה צורך לטפל בתחתית הספינות ניתן היה להפוך את המבדוק הימי למבדוק יבש.
במקרה זה לאחר שהספינה נכנסה למבדוק בשעת הגאות, ניתן היה בשעת השפל להזרים את המים לים ובכך יבשו את אזור העבודה שבו הנמצאת הספינה.
בתום ייצוב הספינה במבדוק היבש נעלו את סכר המבדוק כדי שמי הים לא יחזרו למבדוק בשעת הגאות.
מהנדסים בנו מבנה טרפז, עם זרועות כדי לתמוך בכלי השיט במבדוק היבש לאחר ירידה המים ממנו.
בבריטניה, מבדוק הוא אזור סכור של מים המשמש להעמסה, פריקה, בנייה או תיקון ספינות.
ישנם סוגים ספציפיים של מבדוקים שבהם מפלס המים נשלט:
מבדוק רטוב או מבדוק צף הוא גרסה שבה גובה המים מבוקרים על ידי שערי המבדוק או על ידי סכרים ובכך מאפשרים לספינות להישאר צפות בשעת השפל.
במיוחד במקומות בהם מתקיים משרעת טווחי גאות ושפל גדולים.
מפלס המים במבדוק הימי נשמר למרות העלייה והירידה של הגאות והשפל.
מבדוק ימי מסוג זה מקל על העברת המטענים.
המבדוק הרטוב הראשון בעולם עם שערי נעילה לשמירה על מפלס מים קבוע ללא קשר לתנאי הגאות והשפל היה המבדוק הגדול של האולנד על נהר התמזה, שנבנה ב-1703. המבדוק היווה רק מעגן, ללא מתקני פריקה והעמסה.
המבדוק הרטוב המסחרי הראשון בעולם, עם רציפים ומחסני פריקה, היה המעגן הישן בליברפול, שנבנה ב-1715 שיכל להכיל עד 100 ספינות.
המעגן הישן עם הסכרים שלו, צמצם את ההמתנה של הספינות ואפשר סבבים מהירים, ומשופרים של טעינה ופריקה וכמו כן תפוקת נמל משופרת.
מבדוק יבש הוא גרסה נוספת, גם עם שערים, שבו ניתן לרוקן את המים מהמבדוק כדי לאפשר חקירה ותחזוקה של החלקים התת-מימיים של הספינות.
המבדוק היבש הגדול בעולם נמצא בבלפסט שבצפון אירלנד.
המבדוק היבש העתיק בעולם נמצא בבסיס הצבאי הימי בפורטסמות' שבאנגליה, ובו נמצאת הספינה אה"מ ויקטורי.
מבדוק יבש צף (לעיתים השימוש רק בשם מבדוק צף ) הוא מבנה או ספינה המסוגלים לשקוע מתחת למים עד מתחת לשוקע הספינות המיועדות לטיפול, להתרומם ולהרים אליהם ספינות מתוך המים כדי לאפשר עגינה יבשה עליהם.
כדי לעגון ספינה במבדוק, ממלאים את מכלי ההצפה של המבדוק הצף במים כך שהמבדוק כולו טובל עמוק עד שרצפת המבדוק מגיעה לעומק שמתחת לשוקע הספינה המיועדת לכניסה למבדוק.
לאחר מכן, הספינה המיועדת לטיפול נמשכת למבדוק באמצעות כננות או גוררות, ממוקמת במקום הרצוי ונעגנת למבדוק.
לאחר מכן שואבים את המים ממכלי ההצפה והמבדוק צף ועולה עד שהספינה המיועדת לטיפול נחשפת מעל קו המים.
השימוש במבדוקים יבשים נעשה במיוחד במקומות בהם אין מתקנים יבשתיים זמינים לטיפול בכלי השיט.
מבדוקים צפים היו בשימוש רב במהלך מלחמת העולם השנייה וספקו שרותי תיקון במקומות נידחים.
ניתן היה אף לצרף מספר מבדוקים שכאלו כדי להכיל ספינות ארוכות במיוחד.
מספנה מורכבת ממבדוק יבש אחד או יותר.
המושג Dock באנגלית אמריקאית מתורגם בשונה מאשר באנגלית בריטית כפי שמתואר בערך זה.
באנגלית אמריקאית השמות הנרדפים למילה Dock הן pier או wharf שמשמעותן רציף נמל או רציף צף במעגן סירות.
מבוא הדודאים היא להקת היפ הופ ישראלית שהוקמה בשנת 2017 על ידי יובל "דודא" ניאזוב כהן ואלמוג גוזלן.
בסוף 2022 הלהקה הפסיקה את פעילותה לאחר שניאזוב יצא לקריירת סולו.
הלהקה הוקמה על ידי יובל "דודא" ניאזוב כהן ואלמוג גוזלן ב-2017 באשדוד.
ניאזוב וגוזלן הכירו ב-2014 במועדון היפ הופ בעיר ומאז החלו ליצור יחד.
יובל התעניין בראפ עוד מגיל 12, אז תלמיד בשם תומר העיר לו בבית הספר על סגנון הלבוש שלו כי הוא "נראה כמו ראפר", ובאותו היום הזמינו לביתו והכיר לו את אולפן ההקלטות הביתי שלו.
יובל חזר משם לביתו שלו והחל מיד ליצור מוזיקה אלקטרונית ולכתוב שירה, ו"התמכר" לכך.
כהן, שעולם המוזיקה היה זר לו – הכירו דרך ניאזוב.
שמה של הלהקה נובע ממעבר הדירה של משפחתו לרחוב מבוא הדודאים ברובע ח' בעיר באותה השנה שהחל ליצור מוזיקה במחשב – ששם, לדברי ניאזוב, "התמימות נעלמה".
שיריהם של מבוא הדודאים מבוססים על חוויותיהם האישיות של ניאזוב וגוזלן, ובהם הם מקווים לעזור לאנשים אחרים ולרומם את רוחם.
לדברי ניאזוב, כשהחל לכתוב בגיל 12, עשה זאת מתוך כאב ובתור תפילה לאלוהים.
בספטמבר 2017 הופיעו בפסטיבל ההיפ הופ "VAV" ברובע ו' באשדוד, ובערב ההופעות "נקסט לבל" של "דיבור נגוע" במועדון לבונטין 7. באותו החודש גם ביצעו את המופע הפותח להשקת אלבום הבכורה של הראפר טדי נגוסה, "ט.ד.י." באותו המועדון.
נגוסה כינה אותם "אחד הדברים הבאים בסצנת ההיפ הופ".
הופעתו הגדולה הראשונה של ההרכב הייתה מופע חימום להרכב ההיפ הופ האשדודי A.C.T.
באותה הופעה, נחשף לראשונה אליהם מנהל הלהקה לימים, עידו בן יהודה.
מכר משותף של יהודה ושל הלהקה הזמין אותו לשמוע אותם שרים "לייב" – ושם, בחדר החזרות, הם התחברו ועידו הצטרף ללהקה תוך זמן קצר בתור המנהל.
ב-2018 הוציאו את הסינגלים הראשונים שלהם, "ספרות זולה" ו"מצאנו את הטוב", מתוך האלבום "קללה וברכה".
באפריל הוציאו את הוידאו קליפ הראשון שלהם, לשיר "שכונה".
באותו החודש, הוציאו את השיר "פרנויה" יחד עם דראפט (כנען) וענאן מקולקטיב המוזיקאים מלוד, "זולוד".
במאי באותה השנה, התארחו במופע ההשקה למיקסטייפ "זן" של זולוד ענאן ודראפט – אליה הצטרף חבר הלהקה חדש, עידן רז.
באותו החודש הוציאו גם את השירים "תל אביב", "תפילה" ו"עד שהכל יעלם".
באוגוסט התארחו במופע "ראפ אולסטארס" במועדון גגרין בתל אביב.
באוקטובר הוציאו כוידאו קליפ את השיר "גלגל מסתובב" והופיעו בפסטיבל האינדינגב.
בתחילת 2019 הוציאו את השיר "מצב חתירה", ולראשונה הופיעו מחוץ לארץ, במועדון "פשן קלאב" בפראג ובגלגלצ.
באפריל הוציאו כווידאו קליפ את השיר "היו תקופות / לא תודה" וערכו את תערוכת אמנות הרחוב "חלק מהמשחק" לצדו של דודי שובל במרכז הצעירים כיוונים אשדוד.
באותו החודש, ערכו את מופע הבכורה שלהם במועדון הבארבי בתל אביב.
בקיץ הוציאו את השיר "לוקו".
באותו הזמן גם נעשה לראשונה שימוש בשיר פרי יצירתם, "גלגל מסתובב", בפרסומת טלוויזיונית, על ידי חברת "גיטנו קוסמטיק".
בספטמבר התארחו יחד עם טדי נגוסה ב"ג'אם של קוטנר" בגל"צ ופתחו איתו בסיבוב הופעות שנפתח בצוללת הצהובה בתל אביב ומשם למועדונים בחיפה ובירושלים.
באוקטובר התארחו ב"פסטיראפ" והוציאו את השיר "ימים כלילות".
בקיץ הוציאו את השיר "בנאדם תתעורר" יחד עם אלמוג טבקה, ואת "נולדתי אשם" עם אודימן מלהקת אפוקליפסה.
כמו כן, הוציאו את השיר "אגו", בהפקתם, יחד עם אודימן, ליברה ואדם ודראפט מההרכב "זולוד".
בסתיו הוציאו את השיר "פשע מאורגן" מאותו האלבום ואת שיר הנושא "הכל או כלום".
בקיץ 2021 הוציאו את השיר "מטרה" והשיקו את אלבומם "הכל או כלום" שנדחה בשנה עקב מגפת הקורונה במועדון גגרין.
בסתיו הוציאו את "תהליך", שיר הנושא לסרט הישראלי "אל תחכי לי" יחד עם טדי נגוסה, וכן את השיר "בנאדם" יחד עם הראפר האשדודי דוד לב ארי ואיילו.
בתחילת 2022 הלהקה התארחה במופעו של רביד פלוטניק (נֶצ'י נֶצ' לשעבר) בהיכל מנורה מבטחים.
במרץ הוציאו את השיר "סלנג".
לקראת יום העצמאות, נשלחה שאילתה לראש עיריית אשדוד יחיאל לסרי מהמקומון "אשדודי" השואלת מדוע הלהקה המקומית לא נלקחה בחשבון ושובצה בליין ההופעות, ובתגובה לכך הם הוזמנו והופיעו באמפי העירוני בפארק אשדוד-ים.
ביולי הופיעו במועדון "תדר" בבית רומנו.
באוגוסט חזרו להיכל מנורה מבטחים, והפעם הופיעו הופעה מלאה כחלק מפסטיבל "כל הקופה".
בספטמבר 2022 לקחו חלק בפרויקט "אקווריום" של מפעל הפיס בניהולו האמנותי של גלעד כהנא, וביצעו הופעה חיה מוקלטת במשרדי אגף התרבות בסגנון "טייני דסק" – סגנון הופעה בסביבה משרדית או ביתית שנעשתה פופולרית במהלך מגפת הקורונה בארצות הברית.
הלהקה מרבה להתארח בפסטיבל VAV מדי שנה מאז הקמתה.
במרץ 2023 ניאזוב הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "אפור".
מבואות יריחו היא התנחלות הממוקמת בדרום בקעת הירדן, צפונית ליריחו, בגובה של כ-150 מטר מתחת לפני הים.
היישוב שייך למועצה אזורית ערבות הירדן.
מבואות יריחו נמצאת באזור בקעת ייט"ב, אזור הנמצא מעט גבוה מלב בקעת הירדן ממזרח לבקעה.
היישוב נוסד בשנת 1999 כתחנת מחקר ופיתוח לניסויים חקלאים אך במהרה נהפך, ללא אישור חוקי, ליישוב קהילתי בעל גוון חקלאי.
בשנת 2004 הצטרפו ליישוב כ-14 משפחות ובשנת 2006 התגוררו במבואות יריחו 21 משפחות.
כיום מונה מבואות יריחו 57 משפחות (כ-400 נפשות).
משפחות היישוב שומרות על אורח חיים דתי.
ביישוב פועלים משפחתון, גן ילדים, משחקיה לגיל הרך, מקווה טהרה ובית כנסת.
ליישוב שטחים חקלאיים, וחלק מהתושבים עוסקים בגידול תמרים וצאן.
מוסד נוסף ביישוב הוא חוות "גינת עדן", שמהווה מסגרת לימודית-חקלאית-טיפולית, שהחלה כמסגרת פרטית ובהמשך השנים נלקחה לחסות הרווחה.
תלמידות החווה גרות במתחם החווה (בצמוד ליישוב) ועובדות בצוותים שונים: חקלאות, רכיבה טיפולית ואילוף, עיזים, הכנת גבינות ומוצרים נוספים וקדרות (קרמיקה).
ב-15 בספטמבר 2019 קיימה ממשלת ישראל ישיבה במקום, בה הסדירה את חוקיות היישוב.
ב-10 באוקטובר אישרה מועצת התכנון העליונה להפקדה בניית 182 יחידות דיור ומוסדות חינוך.
על פי נתוני מועצת יש"ע לשנת 2022, מבואות יריחו הוא היישוב היהודי שצומח הכי מהר ביהודה ושומרון, עם אחוז גידול של 40%.
בראש חודש סיון תשפ"ה נחנך בית הכנסת ביישוב במבנה הקבע.
מְבוֹא חַמָּה הוא קיבוץ של התק"ם הנמצא בדרום רמת הגולן.
מבוא חמה הוא היישוב הדרומי ביותר בגולן, והוא שוכן על רמה בחלקה הדרומי של רמת הגולן.
הקיבוץ ממוקם בגובה של כ-350 מטרים מעל פני הים (560 מטרים מעל פני הכנרת), בראש מצוקי און היורדים אל הכנרת ובמרחק של כשני קילומטרים ממנה.
כשני ק"מ מדרום מזרח לקיבוץ נמצאת שמורת נחל מיצר וכן ח'רבת עיון, בה שכנה העיירה התלמודית עיון הנזכרת בתלמוד ובכתובת רחוב בתחום סוסיתא.
מבוא חמה הוא היישוב השני שהוקם בגולן לאחר מלחמת ששת הימים.
היישוב הוקם על חורבותיו של מוצב סורי בשם עמרת עז א-דין, שממנו ירו הסורים על בתי הקיבוצים האון ועין גב שנמצאים לרגלי המצוק.
בינואר 1968 התאספו שמונה חברי קיבוצים שונים בעמק הירדן והחליטו להתיישב במיקומו של המוצב שירה עליהם קודם לכיבושו במלחמת ששת הימים.
בתחילה הוקם הקיבוץ בתחנת הרכבת אל חמה הסמוכה לחמת גדר, יחד עם חברי גרעין "רם" של תנועת הצופים העבריים.
בשנת 1971 הצטרפו ליישוב גרעיני נוער נוספים מישראל, אוסטרליה ואנגליה.
השם מבוא חמה ניתן ליישוב על ידי אמיתי שלם, בנו של המשורר מתתיהו שלם, שהיה ממייסדי הקיבוץ, ומשמעותו היא "מערב", תוך רמז לשמה של חמת גדר הסמוכה מדרום.
באמצע 1972 היו בקיבוץ 15 משפחות עם 23 ילדים, בנוסף לרווקים וקבוצות נוער.
עיקר כלכלת היישוב מתבסס על תעשייה, כאשר בקיבוץ נמצאים שני מפעלים: "מפל" המייצר את ציוד משרדי תחת המותג flic ומפעל קטן יותר בשם אל-חמה העוסק במכשירי מדידה בעיקר לשימוש מדעי.
בנוסף לכך קיימת בקיבוץ חקלאות המבוססת בעיקר על גידולי שדה, בקר, מדגה וכרם.
במבוא חמה החלו לגדל בקר בשיטת חקלאות מחדשת ומרעה הוליסטי: הפרות מועברות משטח מרעה אחד למשנהו מדי כמה ימים, והצמחייה יכולה להתחדש.
העגלים צמודים לאמהות במשך כמה חודשים.
הקיבוץ הוא אחד מארבעת היישובים השותפים בבעלות והפעלת כפר הנופש והתיירות חמת גדר.
חדר האוכל שנבנה במבוא חמה, נבנה לאחר מספר שנים גם בקיבוץ גרופית שבערבה בשינויים קלים.
מְבוֹא חוֹרוֹן הוא התנחלות שכיום מקצתה מושב שיתופי ורובה יישוב קהילתי, הנמצא בצפון עמק איילון על גבול השפלה והרי ירושלים, מדרום מזרח לעיר מודיעין וממזרח למחלף לטרון.
מקור שמו במיקומו, על הדרך ההיסטורית למעלֶה בית חורון, הנמצא צפונית מזרחית ליישוב.
ב-9 מרץ 1969 הוחלט על הקמת קיבוץ של תנועת הנוער "עזרא" בין הכפרים הערביים בית נובא (אשר נהרס על ידי צה"ל לאחר מלחמת ששת הימים), ובית סירא.
עד אז ישב הגרעין המייסד כמה קילומטרים מערבה משם, במיקומו הנוכחי של היישוב מבוא מודיעים.
בנובמבר 1970 הוכרז על הקמת יישוב הקבע, אך הבנייה בפועל החלה רק במאי 1972. הגרעין המייסד של היישוב הוא גרעין יה"ב.
בהמשך נתווספו אליהם גרעיני הנח"ל "מתנחלים" ו"שגב".
מתוך חברי גרעין "שגב" התחתנו ונשארו ביישוב למעלה מעשר משפחות, שהיוו את הבסיס ליישוב.
ביוני 1974 עלו המתיישבים למקום הנוכחי והשתכנו בבתי קבע שנבנו על ידי משרד השיכון והסוכנות היהודית.
בשנים הראשונות התעכב פיתוח היישוב מסיבות שונות, ביניהן מחלוקת פוליטית על מיקמו המדויק של יישוב הקבע.
הממשלה ביקשה שהוא יוקם בשטח ההפקר ולא על הגבעה בה היה ממוקם היישוב בית נובא.
התנועה המיישבת פועלי אגודת ישראל ביקשה להמשיך ולהחזיק גם ביישוב מבוא מודיעים, כך שגרעין המייסדים היה צריך להתפרש על שני היישובים וסבל מקשיי פרנסה ותעסוקה.
ב-1974 ננטש היישוב מבוא מודיעים וכל חברי הגרעין התרכזו במבוא חורון שהפך למושב שיתופי.
מיקומו הנוכחי של היישוב הוא על תוואי כביש 3, מצפון מערב לשמורת נחל כפירה, ממזרח לגשר הרכבת מעל עמק איילון ומדרום מזרח לעיר מודיעין.
בסוף שנות ה-90 שונתה המסגרת השיתופית ובעקבות כך התאפשרה הרחבת היישוב באופן משמעותי.
בשנת 2018 ביישוב נבנה בית הכנסת חסדי אנוש שמשחזר בית כנסת ישן שהיה קיים בהולנד.
בשנת 2021 יצא לאור ספרו של טוביה רוזנצוויג, "נכסה ונגלה", בו הוא מגולל את השתלשלות האירועים שהובילה להקמת היישוב ולביסוסו.
מבוא חורון הוא הוותיק ביותר מבין יישובי המועצה האזורית מטה בנימין ואחד משני מושבים בלבד בתוך עשרות יישובים קהילתיים.
חלק קטן מהחברים עובדים בתוך היישוב ורובם עובדים מחוצה לו.
רב היישוב מאז שנותיו הראשונות של המושב ועד שנת 2022 היה הרב יונה דברת.
לאחר צאתו לגמלאות נבחר הרב יהודה דנה לרב היישוב.
היישוב כיום מונה כ-2,700 תושבים.
עד שנת 2025 היה ביישוב סניף של תנועת הנוער עזרא.
בשנת 2025 הסניף עבר לתנועת הנוער בני עקיבא.
ביישוב מתקיימות פעולות חסד רבות ובהן סניף יד שרה להשאלת ציוד רפואי ומיזם של בית חב"ד ביישוב, "בוקר טוב יולדת", שמעניק תמיכה לנשים לאחר לידה.
ביישוב תשעה בתי כנסת: דרכי שלום (המרכזי), משכן לוי (הצעירים), מנחת יהודה (נתיבות שבים), חיי ברכה, שירת הלווים, שירה חדשה, כולל שפת יעקב, הרב תכליתי- חב"ד ואוהל רבינו.
מאגר המים מסילת ציון של הקרן הקיימת לישראל ממוקם סמוך ליישוב, מצפון ליישוב שוכנת "גבעת אבני חמשת המלכים".
הסדרה "תאג"ד" צולמה בשטחים הסובבים את המושב.
האגודה השיתופית מבוססת בעיקר על ענפי חקלאות שונים.
ובמסגרת זו קיימים בו מגוון ענפים: כרם יין, גידולי שדה שלחין ופלחה, חוות סוסים, רפת חלב ובקר לבשר במרעה נרחב המשתרע בשטח התחום על ידי עמק איילון, היישוב נטף במזרח, שער הגיא בדרום והישוב מכבים-רעות בצפון-מערב.
שטחי המרעה משתרעים גם לתוך פארק קנדה.
ב-1989 הוקם ביישוב מפעל המזון "מבושלת", המספקת שירותי הסעדה לשוק המוסדי, ועם לקוחותיה נמנים שירות בתי הסוהר וצה"ל.
ביישוב ישנה ישיבה תיכונית בשם "נהורא", בית הספר היסודי "נטעים" (לבנים ובנות בנפרד), וכן פועל בו הוסטל לפגועי נפש בשם "חסדי אנוש".
בהוסטל נחנך ב-2018 בית כנסת קטן שמשחזר בית כנסת בעיירה ההולנדית טרבורג.
בשנת 1992 החליטה אספת חברי היישוב, עקב קשיים כלכליים אליהם נקלע היישוב, לשנות את תקנון היישוב כך שהתנהלותו תהיה על בסיס כלכלי טהור, דבר שבא לידי ביטוי בין היתר בכך שכל תושב רשאי לעבוד בכל מקום שירצה ורק החברים העובדים בפועל במושב יקבלו שכר.
במסגרת רפורמה זו ובמקביל לה, הוחלט להקים אגודה שיתופית קהילתית שתאחד הן את המושב השיתופי המקורי והן את חברי היישוב שאינם חברי המושב השיתופי, כך שהיישוב יוכל לקבל משפחות נוספות ולהתרחב.
מְבוֹאוֹת יָם הוא כפר נוער, הממוקם בקרבת היישוב מכמורת שבין חדרה לנתניה במישור החוף.
בכפר הנוער נלמדים מקצועות רבים על פי מגמות.
בין היתר, חקלאות ימית, חובלים, מערכות ימיות (מדעי הים וימאות), מכטרוניקה וחשמל ומקצועות ימיים אחרים.
זאת בנוסף למקצועות הומניים ולמגמות טכנולוגיות ואומנותיות.
כפר הנוער הוקם בשטח הקרוב לנמל קטן קדום בשם שפעל בתקופת השלטון העותמאני וכן בתקופת המנדט הבריטי, בעונת הקיץ, ליצוא אבטיחים מאזור השרון, למצרים, לבנון, סוריה וטורקיה.
הנמל נשלט ונוהל על ידי עיריית טול כרם.
בתקופה העות'מאנית, השלטונות הציבו במקום פקיד מכס שהיה גובה מסים מהיצואנים.
כפר הנוער "מבואות ים" הוקם בשנת תשט"ו 1955 ושמו נלקח מדברי הנביא יחזקאל (על העיר צור): .
בכפר מתגוררים כ-400 תלמידים ותלמידות מכל רחבי הארץ.
לפנימייה מספר כלי שיט: "ימית" ו"פזית", שתי היאכטות העיקריות.
אליהן מצטרפת ה"מבואות ים 1", ספינת הדגל של הפנימייה.
כמו כן קיימת הסירה "לולה" ומספר "סנוניות" (סירות מפרש קטנות), שעליהן ניתן ללמוד ולהשיג הסמכות מקצועיות, כמו מפקד סירה, סקיפר, רישיון לסירה מהירה ועוד.
החל משנת 2014 החל לפעול בכפר הנוער בית החינוך הניסויי "רמות ים", שבו לומדים תלמידים מעמק חפר (שלמדו בעבר בבית הספר "רמות חפר" בקיבוץ מעברות) וכן חניכי הכפר.
בפנימייה נהוגות מספר מסורות ביניהן "מבצע משוט" (עד חוף דור) הכולל חתירה ממכמורת לחוף דור (טנטורה), "מבצע מפרש" הכולל מסע בסנונית מפרש לחוף דור, מסע האדמירל, טורניר "אלבז" בכדורגל.
בעבר, תלמידי הפנימיה לבשו מדי חאקי ונמצאו תחת כללי משמעת גבוהה.
תלמידי הפנימיה יוצאים במהלך הלימודים לקורסים שונים כמו: קורס מפקדי כיתה (מ"כים), קורס סגנים ומפקדי סירות ועוד.
מדי קיץ תלמידי הכפר ומגמת ימאות יוצאים להפלגות ליוון, קפריסין וטורקיה.
בכפר מתקיים מדי שנה גם "כנס מכמורת למנהיגות נוער", או בשמו הקצר "כנס מנהיגות".
בכל שנה נושא הכנס משתנה ומביאים אנשים אשר חוללו שינויים במערכות השונות במדינה ואשר יודעים מנהיגות מהי.
בשנת 2016 נושא הכנס היה "שסעים בחברה הישראלית".
בשנת 1967 דווח שבוגרי בית הספר התגייסו לחיל הים ליחידות שונות, כולל לצוללות ושייטת 13, ולאחר השירות הצבאי שירתו בנח"ל ימי בקיבוצים העוסקים בדיג, כמו עין גב וגינוסר או בדיג למרחקים.
בין בוגרי בית הספר "מבואות ים", נמנים בוגרי "קורס חובלים", קצינים בכירים בחיל הים, רבי חובלים, קציני מכונות ראשיים, נתבי נמלים, מייסדי צי הדייג הישראלי והחקלאות הימית וכן בעלי מקצועות חופשיים, כלכלנים, עורכי דין, שופטים, מהנדסים, נבחרי ציבור ועוד.
ראו כאן את רשימת בוגרי בית הספר
תלמידי בית הספר הימי הצילו מלחים טורקים, בין גלים סוערים, הוצאת חבל ימי לישראל, מאי 1977, עמ' 41–45.
מְבוֹא מוֹדִיעִים הוא מושב דתי המשתייך למועצה אזורית חבל מודיעין.