tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא נחשב לאחד מהאמנים הבולטים והוותיקים בז'אנר, עם קריירה שנמשכת מאז שנות ה־90.
סדריק דאסול נולד ב-19 באוגוסט 1974 וגדל בצרפת.
בילדותו למד נגינה על פסנתר במשך 13 שנים והחל להלחין יצירות מקוריות עוד לפני גיל ההתבגרות.
בראשית שנות ה־90 החל להופיע תחת השם DJ Lestat במסיבות רייב בצרפת, והיה לדיג'יי הבית של ליין מסיבות הגואה טראנס במועדון Rex Club בפריז.
בשנת 1995 החל לשתף פעולה עם שני מפיקי האוס צרפתים, סטפן בן חמו (Stéphane Benhamo) וז'אווייר דה גאלוי (Javier de Galloy), שלימדו אותו להשתמש בתוכנות מוזיקה להפקת טראקים אלקטרוניים.
השלושה ייסדו את פרויקט "Talamasca" – ולאחר שישה קטעים משותפים, המשיך דאסול את הפרויקט כאמן סולו.
טרק הבכורה שלו, "Tribal Journey", יצא בשנת 1996 בלייבל הישראלי Krembo Records.
בשנת 1998 ייסד את הלייבל העצמאי 3D Vision Records יחד עם Absolum ו-Nomad.
הלייבל הפך לאחד המרכזיים בסצנה הפסיכדלית והוציא את אלבום הבכורה שלו, "Beyond the Mask".
בהמשך הקריירה שחרר טלמסקה אלבומים בלייבלים בינלאומיים, בהם Spiral Trax השוודי ("Musica Divinorum") ו־3D Vision ("Zodiac"), וכן שיתף פעולה עם אמנים בולטים כמו סקאזי, אופוריה, Xerox ו-XSI.
בשנת 2013 סגר את Mind Control בעקבות עומס הופעות בינלאומי ומעבר התעשייה לפורמטים דיגיטליים, והצטרף ללייבל Dacru Records הבלגי.
באותה תקופה הוציא את "Day Dreaming" – מהקטעים המוכרים שלו – ואלבומים נוספים, בהם "Level 9" ו-"The Time Machine".
בשנת 2017 יצא האלבום "A Brief History of Goa Trance", מחווה לאמני גואה קלאסיים.
במהלך מגפת הקורונה ייסד את Trance Sphere – לייבל עצמאי לניהול הקטלוג המוזיקלי שלו ולשחרור חומרים חדשים, כולל אלבום צ'יל אאוט בשם "Music for Traveling Minds".
סגנונו של טלמסקה מתאפיין באלמנטים סימפוניים, בנייה דרמטית, קווים מלודיים ברורים, ושימוש באפקטים פסיכדליים.
בריאיון ל-"Mushroom Magazine" תיאר את תהליך ההלחנה כ"כתיבת סימפוניה" הכוללת תנועה, מתח ושחרור.Make Some Noise".the Mask".
סדריק אדריאן צזיגר הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת הבלם באאוגסבורג מהבונדסליגה ובנבחרת שווייץ.
צזינגר נולד במרייץ שבשווייץ, ושיחק במחלקות הנוער של מועדון כדורגל מינטשמייר, מועדון כדורגל גזמקס 2007 ונשאטל גזמקס.
ב-29 ביוני 2019 חתם צזיגר על חוזה לארבע שנים ביאנג בויז.
ב-3 במאי 2023 חתם צזיגר על חוזה לארבע שנים בוולפסבורג מהבונדסליגה.
ב-14 בינואר 2025 הושאל צזיגר לאאוגסבורג עם אופציית רכישה.
ב-27 במאי 2025 אאוגסבורג מימשה את אופציית הרכישה והחתימה את צזיגר על חוזה לארבע שנים.
ב-1 בספטמבר 2021 ערך צזיגר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ במשחק ידידות נגד יוון, בו שיחק 90 דקות בניצחון 2–1.
סדרת המוסד היא סדרת ספרי מדע בדיוני מאת אייזק אסימוב ובה שבעה ספרים.
הסדרה המקורית נכתבה כשמונה סיפורים קצרים נפרדים בהמשכים שפורסמו בשנים 1942–1950, ולבסוף אוגדו לשלושה ספרים, שפורסמו לראשונה בשנים 1950–1953; טרילוגיה זו היא זוכת פרס הוגו בקטגוריה החד-פעמית "הסדרה הטובה בתולדות המדע הבדיוני" (1966).
לאחר שלושה עשורים חיבר אסימוב ספרים נוספים בסדרה, חלקם קודמים כרונולוגית לטרילוגיה המקורית.
התיארוך הכרונולוגי של ספרי סדרת המוסד אינו מקביל לסדר שבו נכתבו בפועל, ועל כן, סדרת המוסד מתחילה דווקא באחד הספרים האחרונים שנכתבו בידי אסימוב, "בטרם המוסד", בו מופיעה לראשונה דמותו של המתמטיקאי הצעיר, הארי סלדון.
סלדון מזדמן לבירת האימפריה הגלקטית, טרנטור, כדי להרצות.
הוא מופתע לגלות שקיסר האימפריה מעוניין במפגש עמו, אחרי ששמע שבהרצאה מתייחס סלדון לאפשרות יצירתו של מודל פסיכולוגי-מתמטי, פסיכוהיסטוריה, שיאפשר לנבא את העתיד בהסתברות גבוהה.
פגישה זו, ומפגש נוסף שמתרחש בעקבותיה עם איש המסתורין של החצר, יועצו של הקיסר, משנים את חיי סלדון, המקדיש את חייו מעתה ואילך ליצירתה של הפסיכוהיסטוריה.
"לקראת המוסד" הוא הספר השני בסדרה.
גם הוא נכתב בשלב מאוחר בחיי אסימוב, בסוף שנות השמונים.
ב"לקראת המוסד" מתוארים חייו של סלדון, הרצופים בטרגדיות רבות.
אך אף על פי כן, הוא מצליח לפתח, בסיוע צוות עוזרים, את הפסיכוהיסטוריה.
תחזיותיה של זו עגומות: האימפריה הגלקטית עומדת לפני התפוררות, שאחריה יבואו 30 אלף שנים של תוהו.
סלדון הוגה את רעיון הקמת ה"מוסדות".
מוסד אחד שבו ירוכז הידע הטכנולוגי, ומוסד שני, נסתר מעין, שאנשיו יהיו בעלי ידע פסיכוהיסטורי ויוכלו לכוונן את התוכנית שתוביל להשבת הסדר ליקום בתוך אלף שנה בלבד.
"המוסד השמיימי" הוא אוסף סיפורים קצרים שנכתבו בשנות החמישים וקובצו לספר אחד, הראשון בטרילוגיה המקורית של המוסד.
ספר זה מתאר את שנותיו הראשונות של המוסד, שהוקם בפינה נידחת של גלקסיית שביל החלב, ומטרתו הראשונית הרשמית הייתה צבירת ידע ורישומו באנציקלופדיה גלאקטיקה, במטרה למנוע את חשכת הבערות המאיימת לבוא.
ב"מוסד וקיסרות" מתואר העימות הבלתי נמנע בין המוסד, שכוחו הולך וגובר, לבין הקיסרות המתרסקת.
מעימות זה יוצא ה"מוסד" כשידו על העליונה, אך סכנה חדשה וגדולה יותר מאיימת על התוכנית הפסיכוהיסטורית.
"הפרד", דמות משונה ובעלת כוחות טלפתיים על טבעיים, מאיימת להשתלט על הגלקסיה כולה ולהמיט חורבן על מפעלו של סלדון.
בספר הבא, האחרון בטרילוגיה המקורית, "המוסד האחר", מתעמת המוסד השני, זה הנסתר מהעין, עם "הפרד", אך עימות זה מוציא את "המוסד האחר" מהערפל המסוכך ומסכן את עצם קיומו, ועלול להעמיד אותו במסלול התנגשות עם "המוסד" המקורי, שעליו מטרתו להגן.
ב-1982 יצא לאור ספר ההמשך, "פאתי המוסד" - העימות בין המוסד למוסד האחר בעיצומו, ולזירה מצטרפת ציוויליזציה מסוג חדש, גאיה, על-אורגניזם אחד המאגד כוכב לכת שלם על כל חלקיו - חי, דומם וצומח.
הספר האחרון של שביעיית המוסד, "המוסד והארץ", מתאר את מסעו הגורלי של גולן טרביז ומלוויו בעקבות כדור הארץ המקורי, כוכב המוצא של בני האדם, בתקווה שמציאתו תפתור בדרך כזו או אחרת את העימות שבין המוסד, המוסד האחר וגאיה, ותקבע לאיזה עתיד תפנה האנושות.
מדע הפסיכוהיסטוריה תופס חלק חשוב ביקום של סדרת הספרים.
פרי מחשבתו של אסימוב, זהו ענף במתמטיקה העוסק בתגובות הסטטיסטיות של קבוצת בני אדם גדולה כתגובה לגירויים מסוימים ותחת תנאים מסוימים, ולמעשה אמור לנבא תהליכים סוציולוגיים עתידיים.
על פי הספרים, השתמש הארי סלדון בתאוריה הקינטית של הגזים כמודל לפיתוח הפסיכוהיסטוריה וקבע לה מספר חוקי יסוד והנחות:
אסור לאוכלוסייה שאת התנהגותה מנסים לחזות להיות מודעת לקיום הפסיכוהיסטוריה או לתחזיות שלה.
כבכל ענף העוסק בסטטיסטיקה, ככל שמספר הפרטים בו הוא עוסק גדול יותר, כך החיזוי יהיה מדויק יותר.
מסגרת הזמן לחיזוי צריכה להיות ארוכה, לפחות שלושה דורות.
תגובותיהם של בני האדם לגירויים יישארו קבועות וללא שינוי בסיסי של התרבות האנושית.
כמה מרכיבים, האופייניים לכתיבתו של אסימוב בכלל, שזורים במיוחד בספרי "המוסד".
בדרך כלל ניתן לומר על הברקות אלה שהן מונעות אירוע טראגי, כמו מלחמה כוללת או הפיכה אלימה, שלמרות שנראה לחלוטין בלתי נמנע, הוא נפתר בצורה חלקה ועם פגיעה מינימלית אפשרית באנושות באשר היא.
אסימוב היה מעוניין לעסוק בחברה האנושית ורק בה ולא היה מעוניין לעסוק בחייזרים.
אסימוב אינו מרבה להתעכב על הפן הטכנולוגי של העתיד.
נוסף על החידושים הכרוכים בפסיכוהיסטוריה וביישומה מתוארות גם התקדמויות טכנולוגיות כמו נשקי אנרגיה, זיהוי דיבור, סימולציה תלת־ממדית, איכון גאוגרפי, ומכשירי עיקוב, אך אין הן מרכז העלילה.
בספרים החדשים של הסדרה, אלו שנכתבו בשנות השמונים, ישנו ניסיון לשלב סדרות ספרים וספרים לרצף ההיסטורי של יקום "המוסד".
השילוב הרטרואקטיבי יצר כמה אי-התאמות וסתירות פנימיות.
בריאיון לניו יורק טיימס סיפר אייזיק אסימוב שההשראה לתחילת כתיבת סיפורי המוסד באה מספרו של אדוארד גיבון, "שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית" שאותו קרא פעמיים קודם לכן.
הוא חשב ליישם את ההיסטוריה הרומאית בקנה מידה גדול ועל אימפריה גלקטית.
העורך שלו, ג'ון קמפבל, התלהב והציע לו שלא לבזבז רעיון פנומנלי שכזה על סיפור קצר, ועל כן השאיר אסימוב את הקצוות פתוחים בתום החלק הראשון של הסדרה.
אחרי מותו של אסימוב חוברו, ביוזמת משפחתו, כמה ספרים שנועדו להמשיך את סדרת המוסד במקום שבו הוא עצר.
ניסיון נוסף הוא "ידידי המוסד", אוסף סיפורים קצרים שמנסים להשלים פערים וחללים שונים בהיסטוריה המוסדית כפי שתוארה במקור.
הסדרה נחלה הצלחה בישראל והוצאה בכמה מהדורות.
בטרם המוסד, הוצאת כתר, 1988, בתרגומו של עמנואל לוטם
לקראת המוסד, כתר הוצאה לאור, 1993, בתרגומו של עמנואל לוטם
המוסד השמיימי, הוצאת מסדה, 1978 בתרגומו של עמוס גפן, הדפסה נוספת בהוצאת מודן, 1995
מוסד וקיסרות, הוצאת מסדה, 1978 בתרגומו של עמוס גפן, הדפסה נוספת בהוצאת מודן, 1995
המוסד האחר, הוצאת מסדה, 1978 בתרגומו של עמוס גפן, הדפסה נוספת בהוצאת מודן, 1995
פאתי המוסד, הוצאת מודן, 1995, בתרגומה של שפי פז
המוסד והארץ, הוצאת כתר, 1989, בתרגומו של עמנואל לוטם
בשנת 2021 תחת שירות ההזרמה אפל TV פלוס השיקה חברת אפל סדרת טלוויזיה בשם המוסד, סדרת הטלוויזיה מבוססת על סדרת הספרים.
העונה השנייה לסדרת הטלוויזיה עלתה ב-14 ביולי 2023 והשלישית ביולי 2025.
במתמטיקה, סדרות מחלקים הן סדרות מספרים, שהראשון שבהם הוא מספר טבעי כלשהו, הבא אחריו הוא סכום המחלקים של הקודם (כולל 1, לא כולל את המספר עצמו), השלישי הוא סכום מחלקי השני, וכך הלאה.
נבחן לדוגמה את הסדרה עבור המספר 45:
הסדרה מסתיימת ב-1, שאין לו מחלקים אמיתיים.
אפשר לעצור את הסדרה במספר הראשוני הראשון שמגיעים אליו (בדוגמה לעיל: 3), משום שהצעד הבא יהיה ממילא ל-1.
דוגמה שונה היא, כאשר הסדרה מסתיימת לתוך "שרשרת" של מספרים חברותיים או מספרים ידידותיים או במספר משוכלל.
במקרים כאלו ניתן לכאורה להמשיך את הסדרה עד אינסוף, אך אין לכך כל ערך כי אותם מספרים יחזרו על עצמם שוב ושוב.
לכן נהוג לומר במקרים אלו, כי הסדרה מסתיימת בשרשרת של מספרים חברותיים או בזוג מספרים ידידותיים או במספר משוכלל.
הסדרה הקצרה הבאה מסתיימת במספר 6 שהוא מספר משוכלל:
עיקר העניין בסדרות מחלקים, מתרכז בשאלה הבאה: ראינו שסדרת מחלקים מקיימת אחת משתי אפשרויות.
האחת, היא מסתיימת לתוך מספר ראשוני.
השנייה, היא נקלעת לסיבוב בתוך שרשרת של מספרים חברותיים (כולל ידידותיים ומשוכללים).
האם קיימות סדרות כאלו שבהן ככל שנוסיף מספרים לסדרה לא ניתקל במספרים ראשוניים וגם לא נגיע לתוך שרשראות מספרים חברותיים/ידידותיים/משוכללים?
השערת קטלן (אין להחליף עם השערה אחרת בנושא הפרשים בין חזקות, הידועה אף היא בשם השערת קטלן) גורסת כי התשובה לשאלה דלעיל היא שלילית, אין סדרות מחלקים באורך אינסופי וכל סדרה כזו תסתיים באחת משתי האפשרויות המפורטות.
השערה הפוכה גורסת, כי דווקא ישנם מספרים שסדרת המחלקים שלהם היא באורך אינסופי.
עד היום לא נמצאה הוכחה לאחת ההשערות.
היו כמה מספרים שבעבר לא היה ידוע אם סדרת המחלקים שלהם מסתיימת, אך כיום נמצא שהם מסתיימים או במספר ראשוני או בשרשרת מספרים חברותיים/ידידותיים/משוכללים.
המספר הנמוך ביותר שכיום לא נמצא עדיין הסיום של סדרת המחלקים שלו, הוא המספר - 276. סדרת המחלקים הידועה שלו כבר מונה למעלה מ-1500 מספרים, כשהאחרונים בסדרה שחושבו, הם בני למעלה מ-150 ספרות.
המספרים הראשונים בסדרת המחלקים (האינסופית?) עבור 276:
סדרת הספרים לנדאו-ליפשיץ היא סדרת ספרים מפורסמת, בת עשרה כרכים, העוסקת בפיזיקה תאורטית.
הסדרה נכתבה על ידי לב לנדאו ותלמידו יבגני ליפשיץ בין השנים 1940 ותחילת 1960.
ליפשיץ לקח את הרצאותיו של לנדאו וערך אותן בצורה ברורה לכדי סדרת ספרים.
סדרת הספרים מציגה באופן מלא ומקיף את כל הידוע בפיזיקה התאורטית לאותה תקופה.
עד היום משתמשים בסדרה זו ללימודי פיזיקה באוניברסיטאות ברחבי העולם ולמטרות עיון ומחקר.
כרך 2 – תורת השדות הקלאסית
כרך 3 – מכניקה קוונטית (לא יחסותית)
כרך 4 – אלקטרודינמיקה קוונטית
כרך 5 – מכניקה סטטיסטית, כרך ראשון
כרך 6 – מכניקת הזורמים
כרך 8 – אלקטרודינמיקה של מערכות רציפות
כרך 9 – מכניקה סטטיסטית, כרך שני
כרך 10 – קינטיקה פיזיקלית
סדרת הפסגה הייתה סדרה של 8 משחקים בין נבחרות ההוקי קרח של ברית המועצות וקנדה במהלך חודש ספטמבר 1972, כאשר נבחרת קנדה מורכבת לראשונה משחקנים מקצוענים מליגת ה-NHL.
הסדרה, שנהגתה כסדרת משחקי ידידות, גלשה עד מהרה למאבק יוקרה ספורטיבי ופוליטי שהוכרע בצורה דרמטית, שינה את פני ההוקי קרח העולמי, ותרם לענף – כמו גם לתרבות ולזיכרון הקולקטיבי, בעיקר בקנדה - כמה רגעים מכוננים.
באותה תקופה, ליגת ה-NHL הייתה נחלתם הכמעט בלעדית של שחקנים קנדים, בעוד שבהוקי קרח הבינלאומי שלטה נבחרת ברית המועצות ביד רמה, כאשר קנדה שולחת לטורנירים הבינלאומיים – להם לא ייחסה חשיבות - שחקנים חובבים, צעירים, ותלמידי מכללות.
באותה תקופה אף החרימה קנדה את ההוקי קרח הבינלאומי בדרישה לפתוח את אליפות העולם ולאפשר לשחקני ליגת ה-NHL להשתתף בה.
מצב העניינים הזה גרם למאבק על מעמד המעצמה הגדולה של הענף – ברית המועצות טענה לבכורה עקב היותה הנבחרת השלטת בהוקי הבינלאומי, ואילו קנדה ראתה בהוקי הבינלאומי כולו ענף חובבני בעוד שבקנדה מדובר בספורט הלאומי, ומקצועני הענף – שרובם קנדים - מרוכזים כולם ב-NHL.
את הרעיון להפגיש לראשונה את נבחרת ברית המועצות עם נבחרת קנדה שתורכב לראשונה משחקני NHL, על מנת להכריע את הוויכוח, הגה אלן איגלסון, עורך דין קנדי ששימש יושב ראש ארגון שחקני ה-NHL.
הוא הגיע להסכמות עם איגוד ההוקי קרח הסובייטי על מתכונת הסדרה – ארבעה משחקים ראשונים בקנדה ולאחריהם ארבעה משחקים בברית המועצות, והסדרה שווקה בשם "סדרת הידידות" .
קנדה הופיעה ללא כמה מכוכביה הגדולים - המגן בובי אור, שנחשב באותה תקופה למגן הטוב בעולם, נעדר מהסדרה בגלל פציעה.
כמו כן, באותה תקופה קמה ליגת ה-WHA - ליגה מקצוענית נוספת בצפון אמריקה שניסתה להתחרות ב-NHL.
על מנת לקבל את הסכמת ה-NHL לקיום הסדרה, נאלצה נבחרת קנדה לוותר על שחקנים שערקו ל-WHA, כולל שניים שהיו אמורים להיות כוכבי ההתקפה הגדולים שלה – גורדי האו ובובי האל.
למרות זאת, קנדה שלחה לסדרה נבחרת משופעת בכוכבי NHL מהדרגה הראשונה.
גם ברית המועצות הופיעה ללא שני שחקנים חשובים, החלוץ אנטולי פירסוב והמגן ויטאלי דבידוב, בשל מחלוקת עם מאמן הנבחרת, וסבולוד בוברוב.
משחק מס' 1 התקיים ב"מונטריאול פורום" שבמונטריאול ב-2 בספטמבר.
קנדה פתחה אותו בשני שערים מהירים – אך עד מהרה התברר לקנדים הבטוחים בעצמם שהסובייטים עולים עליהם בטכניקה, ברמת ההחלקה, ובכושר הגופני.
לסובייטים היה גם יתרון של גיבוש קבוצתי עקב העובדה שהתאמנו רבות כנבחרת, בעוד נבחרת קנדה הייתה אוסף כוכבים שנאספו אד הוק מקבוצות ה-NHL והתאמנו ביחד מעט מאוד.
בנוסף, הציגו הסובייטים את השוער ולדיסלב טרטיאק, שנחשב לשוער הטוב בעולם באותה תקופה.
ברית המועצות השתלטה על המשחק והביסה את קנדה בקלות, 7:3. שחקני קנדה המבויישים נמלטו מהקרח ולא לחצו את ידי השחקנים הסובייטים.
משחק מס' 2 התקיים ב"מייפל ליף גארדנס" שבטורונטו ב-4 בספטמבר.
קנדה זילזלה פחות, מימשה הפעם את יתרון משחק הכוח שלה, ניצחה 4:1, והשוותה את תוצאת הסדרה.
משחק מס' 3 התקיים ב"וויניפג ארנה" שבוויניפג ב-6 בספטמבר.
קנדה הוליכה ברוב שלבי המשחק, אולם הסובייטים חזרו מפיגור שני שערים וכפו תיקו 4:4, תוצאה שגרמה למפח נפש בקנדה ולביקורת קשה על הנבחרת.
משחק מס' 4 התקיים ב"פסיפיק קוליסיאום" שבונקובר ב-8 בספטמבר.
בעקבות התוצאות הלא מחמיאות במשחקים הקודמים קיבל הקהל את נבחרת קנדה בקרירות.
ברית המועצות שלטה במשחק, הובילה ברוב שלביו, וניצחה 5:3 כדי לסיים את החלק הקנדי של הסדרה ביתרון.
הקהל הקנדי שרק בוז לנבחרתו כשירדה מזירת הקרח.
משחקי ההכנה של קנדה בשוודיה
נבחרת קנדה, המומה מתוצאות הביניים של הסדרה ובמורל נמוך, וחוששת לבאות לקראת המשחקים בברית המועצות, יצאה לסדרה של שני משחקים בשוודיה מול הנבחרת המקומית, כדי להתרגל לזירת הקרח של ההוקי הבינלאומי (הרחבה יותר מזו של ה-NHL).
במשחק הראשון ניצחה קנדה 4:1, ובמשחק השני נזקקה לשער 45 שניות לסיום כדי לכפות תיקו 4:4 בתצוגה לא משכנעת.
מצב הרוח בנבחרת בא לידי ביטוי במשחק מרובה בעבירות ובפרובוקציות, דבר שרק החמיר את הביקורת של העיתונות והקהל בקנדה על נבחרתם.
למצב הקשה של קנדה בסדרה נוספה בעיה נוספת - מכת עזיבות, כאשר חמישה שחקנים עזבו את הנבחרת ולא הגיעו איתה לברית המועצות, הן משום שלטענתם לא קיבלו זמן משחק מספיק במשחקים הקודמים, והן מתוך רצון חלק מהם להקדים את הכנותיהם לעונת ה-NHL הקרובה.
עם זאת, למרות הביקורת על נבחרת קנדה מבית והמצב הקשה של קנדה בסדרה, הגיעו עם הנבחרת לברית המועצות למעלה מ-3000 אוהדים קנדים.
כל ארבעת המשחקים הבאים של הסדרה התקיימו במתחם הספורט לוז'ניקי במוסקבה.
משחק מס' 5 התקיים ב-20 בספטמבר.
בעידוד הקהל שלה, הפתיעה קנדה את הסובייטים בשני השלישים הראשונים של המשחק וסיימה אותם ביתרון 4:1. אלא שבשליש השלישי שוב נטתה הכף לטובת הסובייטים, והם חוללו מהפך וניצחו 5:4 כדי ליצור יתרון גדול של שני ניצחונות בסדרה, כשנותרו שלושה משחקים לסיומה.
משחק מס' 6 התקיים ב-24 בספטמבר.
המשחק הלך והתמלא בקטטות והרחקות.
קנדה הייתה זו שעלתה ליתרון, והסובייטים שלחצו הצליחו רק לצמצם.
קנדה ניצחה 3:2, וצימצמה את היתרון הסובייטי בסדרה.
משחק מס' 7 התקיים ב-26 בספטמבר, והמשיך את הגוון הקשוח והמלחמתי שקיבלה הסדרה.
בנבחרת קנדה טענו שציוד האימון שלהם נעלם בדרכים מסתוריות, ושצלצולי טלפון ממטלפן עלום העירו אותם שוב ושוב משנתם בלילה שלפני המשחק.
המשחק התפתח למשחק צמוד כאשר אל הדקות האחרונות נכנס המשחק במצב של שוויון 3:3, אבל 2 דקות ו-6 שניות לסיום המשחק הצליח הקנדי פול הנדרסון להבקיע את שערו של ולדיסלב טרטיאק, ולהכריע את המשחק ב-4:3 דרמטי לנבחרת קנדה, שהשוותה את תוצאת הסדרה על סף המשחק האחרון שלה.
המשחק השמיני, שהתקיים ב-28 בספטמבר והיה אמור להיות האחרון בסדרה ידידותית, הפך להיות למשחק שיכריע את הסדרה כולה כאשר הוא מנקז לתוכו את כל אווירת העוינות שהלכה והתגברה בין הצדדים.
המשחק היה משופע באירועים יוצאי דופן, עוד לפני תחילתו ותוך כדי מהלכו.
בתחילה הודיעה נבחרת ברית המועצות שאם המשחק יסתיים בתיקו, היא תכריז על עצמה כמנצחת בסדרה בגלל הפרש שערים – דבר עליו לא סוכם לפני תחילת הסדרה.
הכרעה באמצעות הפרש שערים במקרה של שוויון בניצחונות מקובלת בהוקי קרח הבינלאומי, אך לא ב-NHL, וקנדה דחתה את ההכרזה הסובייטית.
לאחר מכן רבו שני הצדדים על הרכב השופטים במשחק, כאשר הסובייטים דרשו שהשופטים הגרמנים ממשחק מס' 6 ישפטו גם במשחק הזה, וקנדה סירבה ואיימה לפרוש מהסדרה.
לבסוף החליטו הצדדים שכל קבוצה תבחר שופט אחד.
בשליש הראשון של המשחק, כאשר הסובייטים הובילו 1:0, שרק אחד השופטים עבירה למגן הקנדי ז'אן-פול פאריזה.
פאריזה מחה וספג עבירה נוספת, ואז החליק מספר פעמים לכוון השופט עם מקל ההוקי מונף באוויר כשהוא מאיים להכותו.
האירוע החמור הסתיים בהרחקתו של פאריזה מהמשחק.
לאחר שני השלישים הראשונים הוליכו הסובייטים 5:3 ונראו בדרך לניצחון.
אלא שקנדה צמצמה מיד עם תחילת השליש השלישי, וכ-7 דקות לסיום נראה היה שהשוותה ל-5:5 – אלא שהשופטים התמהמהו באישור השער, ונתנו את האות לאירוע יוצא דופן נוסף.
אלן איגלסון, יושב ראש ארגון שחקני ה-NHL שהגה את הסדרה, ניסה לפרוץ מהיציע אל זירת הקרח כדי למחות, נעצר על ידי המשטרה הסובייטית, ונראה היה שהוא עומד להיות מוצא מהאולם.
שחקני נבחרת קנדה החליקו במהירות לכוון היציע, נופפו את מקלותיהם אל השוטרים, ואחד מהם קפץ אל היציע, חילץ את איגלסון מידי השוטרים וגרר אותו אל זירת הקרח.
השחקנים ליוו את איגלסון כשהוא צועק ומניף אגרופים דרך זירת הקרח אל הספסל הקנדי, והשקט שב על כנו כשהשער אושר לבסוף והתוצאה נקבעה על 5:5.
כשהמשחק נכנס לדקה האחרונה שלו ונראה היה שיסתיים בתיקו, דבר שיאפשר לסובייטים לטעון לניצחון בסדרה, ניהלה קנדה התקפה.
נראה היה שההתקפה משתבשת בשל מסירה לא מדויקת, אבל טעות בהגנה הסובייטית אפשרה לפול הנדרסון - שכבש את שער הניצחון במשחק מס' 7 - להשתלט על הדיסקית חופשי מול שערו של ולדיסלב טרטיאק.
החבטה הראשונה של הנדרסון נעצרה על ידי רגלו של טרטיאק שהשתטח על הקרח - אולם הדיסקית חזרה אל הנדרסון, שבחבטה שנייה הצליח להכניע את טרטיאק ולהבקיע שער, 34 שניות לסיום המשחק והסדרה כולה, ולקבוע את התוצאה על 6:5 לקנדה.
זו הייתה גם התוצאה הסופית, וקנדה ניצחה במשחק ובסדרה.
השער המכריע של הנדרסון הפך לאבן דרך בתרבות הקנדית, כאשר בקנדה רואים בו את השער החשוב ביותר בתולדות הענף ומכנים אותו "שער המאה".
תמונתו של הנדרסון מונף על ידי חבריו לקבוצה לאחר השער הונצחה על בולים ומדליות והפכה לאחת התמונות המכוננות בתרבות ובהיסטוריה של קנדה.
ב-2017, לרגל יום העצמאות ה-150 של קנדה, בחרה רשות השידור הקנדית (CBC) את השער לאירוע הספורטיבי החשוב ביותר בתולדות קנדה.
עולם ההוקי קרח אחרי סדרת הפסגה
סדרת הפסגה שינתה את עולם ההוקי קרח לבלי הכר.
בקנדה למדו להכיר ברמתו של ההוקי הבינלאומי, שעד אז זכה מצידם לזלזול.
הם גילו שהפער בין ה-NHL לצמרת ההוקי הבינלאומי אינו גדול כפי שחשבו, ואולי אף לא קיים כלל, ושיש להם הרבה ללמוד מההוקי הבינלאומי – על חשיבות האימונים בתקופת הפגרה, חשיבות האימונים הכלליים מחוץ לזירת הקרח, שיטות לפיתוח טכניקה טובה יותר, והחשיבות של משחק מסירות מהיר.
כמו כן תרמה סדרת הפסגה לפריצת דרך בארגון מפעלים משותפים ל-NHL ולהוקי הבינלאומי, דוגמת "גביע קנדה" וגביע העולם בהוקי קרח, ושיאו של התהליך הגיע עם השתתפות ה-NHL באולימפיאדות החורף מאז סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ועד 2014.
ב-NHL למדו גם להכיר בכשרונותיו ויכולותיו של השחקן האירופי, ומאז סדרת הפסגה ועד היום הלך ועלה משקלם של השחקנים האירופים ב-NHL.
בקלפי טארוט, סדרת המטות היא אחת מארבע סדרות הקלפים הבונות את הארקנה הקטנה.
המוטיב החוזר בסדרה זו הוא מטות, ומאפייניה הם היצירה, האנרגיה, ההשראה וההתלהבות.
יסוד המטות המופיע בסדרה מקביל ליסוד האש, ובאסטרולוגיה, כל אחד מקלפי החצר בסדרה זו מייצג מזל ממזלות האש: מזל טלה, מזל אריה ומזל קשת.
זהו יסוד זכרי מוחצן, ועל כן הוא מגלם את היצירה והביטוי - פעילות יזומה הפונה כלפי חוץ.
הסדרה שהתפתחה מסדרת המטות בקלפי המשחק היא סדרת התלתן.
שם הקלף תמונת הקלף(לפי חפיסת ריידר-וייט) תיאור הקלף משמעותו הכללית של הקלף קלפי המספרים אס המטות יד יוצאת מתוך ענן ואוחזת במטה.
על המטה ניצנים מלבלבים, אך גם עלים נושרים ממנו.
ברקע טירה העומדת על פסגת הר ירוק שלמרגלותיו נחל.
יוזמה חדשה שני מטות סוחר עטוי גלימה עומד על חומה ואוחז בידו השמאלית מטה ובידו הימנית מחזיק גלובוס.
הסוחר מביט אל האופק מעבר לים, כאשר המטה השני מאחוריו ומקובע לחומה.
על החומה סמל המורכב משתי שושנים אדומות ושתי חבצלות לבנות.
ברקע נוף פסטורלי עם שמים אפורים.
השקעה לטווח רחוק שלושה מטות סוחר עומד על חוף הררי, אוחז במטה בידו הימנית ומביט אל עבר הספינות שבים.
שני המטות האחרים ניצבים מאחוריו, אחד מכל צד.
הישגים שעדיין לא מומשו ארבעה מטות חופה העשויה ארבעה מטות ומעליהם שריגי שושנים ומאחוריה זוג המניף זרים.
התבססות חמישה מטות חמישה נערים אוחזים כל אחד מטה ונאבקים אחד בשני.
מאבק, תחרות שישה מטות פרש רכוב על סוס ועטור זרי דפנה שב הביתה באוחזו מטה, עטור אף הוא זרי דפנה.
ברקע המון צוהל המניף חמישה מטות נוספים.
ניצחון שבעה מטות אדם ניצב על צוק כשגבו אל התהום, מגן על עצמו באמצעות מטה מפני שישה מטות המאיימים עליו מלמטה.
מגננה, שמירה על עקרונות שמונה מטות שמונה מטות עפים באוויר כשראשם פונה באלכסון מטה.
ברקע נוף ציורי ושמים תכולים.
תנופה, מהירות תשעה מטות אדם אוחז מטה בשתי ידיו ושומר על שמונת המטות שניצבים מאחוריו כעין גדר.
חשדנות עשרה מטות אדם קורס תחת מעמסת עשרה מטות שהוא נושא בידיו.
ברקע טירה, אך נראה שהאדם לא יגיע אליה.
מעמסה, כישלון קלף האביר אביר המטות אביר אדמוני רוכב במדבר על סוס צוהל ואוחז בידו הימנית מטה.
גלימתו מעוטרת סלמנדרות ושריונו עוטה נוצות אדומות כאש.
שערות הסוס דומות בצבען לשערו של האביר.
השמים תכולים-אפורים תוכניות יצירתיות, בעלות אנרגיה קלפי החצר נסיך המטות עלם עומד לבדו במדבר, אוחז במטה בשתי ידיו ומתבונן בו.
העלם חובש כובע עם נוצה ולובש בגדים צהובים.
הרפתקנות מלכת המטות מלכה ישובה על כסה בביטחון, כשבידה הימנית אוחזת מטה ובידה השמאלית חמנייה.
הכס ומשענתו מעוטרים באריות ובחמניות.
לפני המלכה יושב גם כן בביטחון חתול שחור.
ברקע מדבר עם שמיים תכולים.
ביטחון עצמי, בילויים מלך המטות מלך אדמוני ישוב על כסו, בתנוחה המעידה כי הולך לקום ולעשות מעשה, אוחז מטה בידו הימנית.
לצדו של המלך סלמנדרה, וגלימתו ומשענת כסו מעוטרים בציורי סלמנדרות ואריות.
במתמטיקה, סדרת לוקאס (על שם המתמטיקאי הצרפתי אדואר לוקאס) היא סדרה של מספרים שלמים שאיבריה מקיימים נוסחת נסיגה מהצורה , כאשר קבועים.
דוגמאות מוכרות לסדרות לוקאס הן סדרת פיבונאצ'י, מספרי מרסן, מספרי לוקאס וסדרת פל.
לאחר בחירת הקבועים , סדרת לוקאס מוגדרת באמצעות נוסחת הנסיגה , ותנאי ההתחלה הקובעים את .
סדרת לוקאס עם נקראת סדרת לוקאס מהסוג הראשון.
סדרת לוקאס עם נקראת סדרת לוקאס מהסוג השני.
היא סדרה בה נמצאים כל המספרים המשוכללים הזוגיים.
את נוסחת הנסיגה של סדרת לוקאס אפשר לכתוב בעזרת מטריצות:
לכסון המטריצה מאפשר להגיע במהירות לנוסחה מפורשת של האיבר הכללי, התלויה בערכי ההתחלה.
המשוואה האופיינית של סדרת לוקאס היא .
נסמן את הדיסקרימיננטה , לפי נוסחת השורשים פתרון המשוואה הוא:
ולכן אם שני השורשים שונים אזי
ואם שני השורשים זהים אזי כאשר מתקיים .
סדרות לוקאס משני הסוגים עם אותם פרמטרים קשורות ביניהן בכמה זהויות בסיסיות.
להלן טבלת זהויות עם המקרה הפרטי של סדרת פיבונאצ'י ומספרי לוקאס כדוגמה.
במשחק הקלפים ברידג', סדרת מייג'ור היא אחת משתי סדרות קלפים ו-.
השם מייג'ור נובע מכך שסדרות אלה חשובות יותר מסדרות מיינור.
יש המשתמשים בעברית במושג סדרות בכירות, אבל מושג זה אינו נפוץ.
חשיבותן הגבוהה יותר של סדרות המייג'ור נובעת מהסיבות הבאות:
על כל לקיחה בסדרות אלה מקבלים 30 נקודות לעומת 20 נקודות בסדרת מיינור.
לביצוע משחק מלא בסדרת מייג'ור נדרשות 10 לקיחות.
לביצוע משחק מלא בסדרת מיינור נדרשות 11 לקיחות.
סדרות המייג'ור גבוהות מסדרות המיינור במהלך שלב ההכרזה.
כלל זה מקנה יתרון למי שמחזיק בקלפים רבים בסדרה או סדרות אלה כאשר התחרות היא על משחק חלקי או משחק מלא.
סדרת מיינור במשחק הברידג' היא אחת משתי סדרות קלפים ו.
השם מיינור נובע מכך שסדרות אלה חשובות פחות מסדרות מייג'ור.חשיבותן הפחותה של סדרות המיינור נובעת מהסיבות הבאות:
על כל לקיחה בסדרות אלה מקבלים 20 נקודות לעומת 30 נקודות בסדרת מייג'ור.
The Railway Series (בתרגום חופשי: "סדרת הרַכבות") היא סדרת ספרי סיפורת העוסקת בעלילותיה של מערכת רכבות הממוקמת באי האגדי סודור.
בסדרה קיימים ארבעים ושניים ספרים.
עשרים ושישה מספרי הסדרה נכתבו על ידי הכומר האנגלי וילברט אודרי בין השנים 1945 ו-1972. שישה עשר ספרים נוספים נכתבו על ידי בנו, כריסטופר אודרי - ארבעה עשר נכתבו בין השנים 1983 ו-1996, ושניים נוספים נכתבו בשנים 2007 ו-2011.
כמעט כל סיפורי הסדרה מבוססים על אירועים אמיתיים.
וילברט אודרי, שהיה חובב רכבות במשך כל חייו, הקפיד כי הסיפורים יהיו מציאותיים ככל הניתן.
כל דמויות הקטרים מבוססים על קטרים מסדרות אמיתיות, ואף חלק מקווי הרַכבות בסדרה מבוססים על קווים אמיתיים באזור האיים הבריטיים.
הדמויות והסיפורים מסדרת הספרים הרכיבו בהמשך את הבסיס לסדרת הטלוויזיה "תומס הקטר וחברים".
כמו כן, לאורך השנים הופקו גם ספרים מוקלטים של סיפורי הסדרה תחת השם "סיפורי הרַכבות".
וילברט אודרי החל לעבוד על הסיפור הראשון בסדרה במהלך שנת 1942 כאשר בנו כריסטופר חלה בחצבת והיה מרותק לחדר חשוך.
במהלך אותה התקופה וילברט סיפר לכריסטופר סיפורים והקריא לו שירים קצרים שונים עם חרוזים על מנת לשמח אותו.
אחד מאותם השירים, שאותו אהב כריסטופר במיוחד, היה:
מקורו המדויק של החרוז אינו ידוע, אבל מחקר שערך הסופר האנגלי בראיין סיבלי מעיד על כך שמקור החרוז הוא אף מלפני תקופת מלחמת העולם הראשונה.
התשובות של וילברט אודרי לשאלות של כריסטופר אודות החריזה הובילו את וילברט ליצור את הסיפור הקצר הראשון בסדרה ששמו היה "יומו של אדוארד".
סיפור זה התמקד בעלילותיו של אדוארד הקטר הכחול, קטר ישן שמורשה לצאת מהמבנה בו שהה ליום אחד.
בהמשך וילברט יצר את הסיפור השני בסדרה שהתמקד גם כן בדמותו של אדוארד.
בסיפור זה שולבה גם דמותו של גורדון הקטר הגדול.
גורדון נקרא על שמו של ילד שחי באותו הרחוב של משפחת אודרי ואשר אותו כריסטופר החשיב לשתלטן.
מקורו של הסיפור השלישי בסדרה ("סיפורו העצוב של הנרי") היה בחמשיר שכריסטופר אהב:
כמו בשיר הקודם, גם המקור של שיר זה איננו ידוע עד היום.
ראוי לציין כי אודרי קיבל בעבר מכתב בו נטען כי שיר זה הוא בעל דמיון רב לשיר שהופיע בספר שירי ילדים שהופץ בשנת 1902:
בסיפור זה הופיעו לראשונה דמויותיהם של הנרי הקטר הירוק והמנהל השמן.
מרגרט, אשתו של וילברט, עודדה אותו בהמשך לשלוח את שלושת הסיפורים לחברת ההוצאה לאור של אדמונד וורד במהלך שנת 1943. ראש מחלקת ספרי הילדים של החברה ביקש מאודרי שיפיק סיפור רביעי בסדרה שיעסוק בעלילותיהם של שלושת הקטרים מהסיפורים הקודמים ואשר בו הקטר הנרי ישוחרר מהמנהרה בו נכלא בסיפור הקודם.
אף שווילברט לא התכוון במקור כי עלילת הסיפורים אודות שלושת הקטרים תתרחש באותו קו הרכבת, הוא נעתר בהמשך לבקשה זו כשכתב את הסיפור הרביעי בסדרה "אדוארד, גורדון והנרי".
ארבעת הסיפורים יצאו לראשונה לשווקים ב-1945 בתוך כרך אחד שנקרא "The Three Railway Engines".
את האיורים בספר זה אייר ויליאם מידלטון.
בחג המולד שנת 1942 נולדה דמותו של תומס הקטר, שבהמשך הפך לדמות הראשית בסדרה.
אודרי יצר באותה שנה קטר צעצוע עבור בנו כריסטופר, והקטר זכה לשם תומס.
כריסטופר ביקש בהמשך מאביו שיכתוב עבורו סיפורים אודות תומס.
בעקבות כך, ב-1946 פרסם אודרי את הספר "Thomas the Tank Engine".
ספר זה אויר על ידי רג'ינלד פיין.
בדומה לספר הקודם בסדרה, ספר זה זכה להצלחה רבה ועקבות כן וילברט התבקש לכתוב סיפורים שיתמקדו בעלילותיו של הקטר ג'יימס, שהוצג לראשונה בסיפור הקצר "תומס ורכבת החילוץ" (הסיפור האחרון בספר "Thomas the Tank Engine").
הספר "James the Red Engine" יצא לשווקים לראשונה בשנת 1948, השנה בה קווי הרַכבות בבריטניה הולאמו.
בשל כך המנהל השמן בסדרת הספרים זכה החל מעתה לשמו הרשמי שבו הוא נודע עד היום - המפקח השמן (Fat Controller).
הספר "James the Red Engine" היה הספר הראשון שאויר על ידי קלרנס רג'ינלד דאלבי.
ספר זה, שהוא אחד מהספרים המוכרים ביותר בסדרת הספרים הוא גם אחד מהספרים השנויים ביותר במחלוקת בסדרת הספרים.
דאלבי אייר את כל יתר הספרים בסדרה בשנים הבאות עד לספר "Percy the Small Engine" (1956).
דאלבי יצר איורים חדשים לספר המקורי בסדרה וביצע מספר שינויים באיורים של הספר "Thomas the Tank Engine".
הספרים הבאים בסדרה הציגו לראשונה דמויות בולטות שונות כגון אנני וקלרבל, פרסי הקטר הקטן וטובי קטר הטראם.
על מנת שהסיפורים יהיו אמיתיים כמה שאפשר, וילברט קיבל השראה רבה בעת הכתיבה ממספר ספרים בספרייה הפרטית שלו, בנוסף לטור "scrapheap" בעיתון "Railway Gazette" שהיה שימושי במיוחד עבור אודרי כמקור לתקריות רכבות יוצאות דופן שאותן שילב אודרי בסדרת הספרים.
וילברט המשיך לעבוד על סדרת הספרים עד שנת 1972 שבה פרסם את הספר העשרים ושישה בסדרה - "Tramway Engines".
אודרי, שהחל להתקשות להמציא רעיונות לסיפורים חדשים בסדרה, החליט בעקבות כך כי הגיע הזמן לפרוש.
אף שווילברט אודרי לא כתב ספרים חדשים נוספים בסדרה לאחר 1972, הוא כן כתב בהמשך סיפור ספין-אוף לסדרת הטלוויזיה בשם "מסיבת חג המולד של תומס" ויצר גם מספר מהדורות מורחבות לחלק מהספרים הישנים בסדרה.
כמו כן כתב גם את הספר "האי סודור: העם, ההיסטוריה והרכבות" (The Island of Sodor: Its People, History and Railways).
בנוסף לכך הוא כתב גם מספר סיפורים קצרים ומאמרים שפורסמו בשנתונים של הזיכיון (Thomas and Friends annuals).
סדרת ספרי ההמשך של כריסטופר אודרי
כריסטופר אודרי, בנו של וילברט, המשיך לכתוב את סיפורי הסדרה החל משנת 1983. את ההשראה לסיפור הראשון שיצר קיבל כשביקר בקו הרכבת Nene Valley Railway שבקיימברידג', אנגליה.
כריסטופר הראה את כל הסיפורים לאביו, שהציע לו לשלוח את הסיפורים לחברת ההוצאה לאור.
באותה העת עבדה חברת ההפקות Clearwater Features על הפקת העיבוד לטלוויזיה, ובשל כך הסכימה חברת ההוצאה לאור קיי וורד לפרסם סיפורים חדשים ב"סדרת הרַכבות" פרי עטו של כריסטופר אודרי.
כריסטופר אודרי הוציא לשווקים שישה עשר ספרים נוספים ב"סדרת הרַכבות", בהם הספר השלושים ותשעה בסדרה - "Thomas and The Fat Controller's Engines".
חלק מהסיפורים שכתב שימשו גם כבסיס לעלילה של סדרת הטלוויזיה.
אף על פי כן, לאורך השנים נוצרה אי התאמה בין החזון של כריסטופר אודרי לבין הבקשות שהציב המוציא לאור - ניגוד אינטרסים שנבע באופן אירוני דווקא בשל ההצלחה של סדרת הטלוויזיה.
סדרת הטלוויזיה הפכה את תומס לדמות המרכזית והפופולרית ביותר ב"סדרת הרַכבות" וכתוצאה מכך, המוציא לאור החל לדרוש בהדרגה יותר ויותר סיפורים שעלילתם תתמקד בתומס.
כפשרה פורסמו כרכים רבים בהם שולב שמו של תומס, אף כשעלילות הסיפורים לא התמקדו בו.
הספר "Thomas and The Fat Controller's Engines" הכיל רק סיפור אחד שעלילתו התמקדה בתומס.
בספר "Thomas Comes Home" הופיע תומס בעמוד האחרון בלבד.
הספר "New Little Engine", הספר הארבעים בסדרת הספרים, יצא לאור בשנת 1996. חברת אגמונט, חברת ההוצאה לאור של הזיכיון באותה העת, החליטה להפסיק להפיץ ספרים חדשים בסדרה ואפשרה לקטלוג הקיים לצאת מהדפוס.
בשנת 2005 הפיצה לראשונה חברת Sodor Enterprises, בבעלותו של כריסטופר אודרי, ספר בשם "סודור: קריאה בין השורות" (גם: "בין הפסים" או "בין הקווים"; Sodor: Reading Between the Lines).
ספר זה סיפק הצצה רחבה יותר לעולמו של האי סודור.
דרך חברת ההפצה Sodor Enterprises כתב והפיץ כריסטופר אודרי מספר ספרים נוספים לילדים שעלילתם עוסקת ברכבות, שרובם מתרחשים בקווי רכבת אמיתיים בבריטניה.
כמו כן המשיך כריסטופר לפרסם באמצעות חברת ההפצה שלו את הסיפורים ב"סדרת הרַכבות" המקורית ולנכוח באירועים שונים שהיו קשורים לסדרה.
בשנת 2006 החלו המוציאים לאור להחזיר לשוק את הספרים בפורמט המקורי.
כמו כן, 14 הספרים שנכתבו על ידי כריסטופר הופצו מחדש באוגוסט 2007.
ב-3 בספטמבר 2007 הוציא כריסטופר ספר חדש, "Thomas and Victoria", והסדרה הגיעה לארבעים ואחד כרכים.
הספר אויר על ידי קלייב ספונג.
ספר זה טיפל בבעיות בקשר לתנועת שימור קווי הרכבת.
שלושת קטרי הרכבת (1945), איורים: ויליאם מידלטון, רג'ינלד דאלבי
תומס הקטר (1946), איורים: רג'ינלד פיין ורג'ינלד דאלבי
ג'יימס הקטר האדום (1948), איורים: רג'ינלד דאלבי
שובו של תומס הקטר (1949), איורים: רג'ינלד דאלבי
קטרים בעייתיים (1950), איורים: רג'ינלד דאלבי
הנרי הקטר הירוק (1951), איורים: רג'ינלד דאלבי
טובי קטר הטראם (1952), איורים: רג'ינלד דאלבי
גורדון הקטר הגדול (1953), איורים: רג'ינלד דאלבי
אדוארד הקטר הכחול (1954), איורים: רג'ינלד דאלבי
ארבעה קטרים קטנים (1955), איורים: רג'ינלד דאלבי
פרסי הקטר הקטן (1956), איורים: רג'ינלד דאלבי
שמונת הקטרים המפורסמים (1957), איורים: ג'ון ת.
הקטרים התאומים (1960), איורים: ג'ון ת.
הקטר הישן והאבירי (1962), איורים: ג'ון ת.
סְטֶפּני מרכבת בְּלוּבֶּל (1963), איורים: גונבור ופיטר אדוארדס
קטרי ההר (1964), איורים: גונבור ופיטר אדוארדס
קטרים מאוד ישנים (1965), איורים: גונבור ופיטר אדוארדס
קטרי הקו הראשי (1966), איורים: גונבור ופיטר אדוארדס
קטרי המסילה הקטנה (1967), איורים: גונבור ופיטר אדוארדס
קטרים בעלי יוזמה (1968), איורים: גונבור ופיטר אדוארדס
אוליבר הקטר המערבי (1969), איורים: גונבור ופיטר אדוארדס
דיוק הקטר האבוד (1970), איורים: גונבור ופיטר אדוארדס
קטרי הרכבת הקלה (1972), איורים: גונבור ופיטר אדוארדס
קטרים רבי תועלת (1983), איורים: קלייב ספונג
ג'יימס וקטרי הדיזל (1984), איורים: קלייב ספונג
קטרים קטנים ונהדרים (1985), איורים: קלייב ספונג
עוד על אודות תומס הקטר (1986), איורים: קלייב ספונג
גורדון הקטר המהיר (1987), איורים: קלייב ספונג
טובי, קרונות משא וצרות (1988), איורים: קלייב ספונג
תומס והתאומים (1989), איורים: קלייב ספונג
ג'וֹק הקטר החדש (1990), איורים: קלייב ספונג
תומס ותערוכת הרכבת הגדולה (1991), איורים: קלייב ספונג
תומס שב הביתה (1992), איורים: קלייב ספונג
הנרי ורכבת האקספרס (1993), איורים: קלייב ספונג
וילברט קטר היער (1994), איורים: קלייב ספונג
תומס והקטרים של המפקח השמן (1995), איורים: קלייב ספונג
הקטר הקטן והחדש (1996), איורים: קלייב ספונג
תומס וויקטוריה (2007), איורים: קלייב ספונג
תומס וחבריו (2011), איורים: קלייב ספונג
סדרת הספרים "סדרת הרכבות" וסדרת הטלוויזיה "תומס הקטר וחברים" מכילות אוסף רב של דמויות שנוצרו לאורך השנים על ידי הסופרים וילברט אודרי ובנו, כריסטופר אודרי.
בערך זה מוצג ריכוז של הדמויות הראשיות והמרכזיות בסדרה.
להלן הקטרים בחברת הרכבת של המפקח השמן באי האגדי סודור:
תומס הקטר - הדמות הראשית בסדרה.
תומס הוא קטר מכלים קטן בצבע כחול עם פסים אדומים.
המספר 1 צבוע על מכלי המים של תומס.
תומס מבוסס על קטרי ה-E2, שעוצבו על ידי לוסון בילינטון ב-1913. תומס כיכב לראשונה בשנת 1946 בספר השני בסדרה, תומס הקטר, והיה הנושא של ארבעת הסיפורים שהופיעו בספר.
אדוארד הקטר הכחול - קטר כחול עם פסים אדומים.
אדוארד היה הדמות הראשונה שהופיעה בסדרת הספרים.
המספר 2 צבוע על קרון העזר של אדוארד.
אדוארד הוא אחד הקטרים הוותיקים ביותר ברכבת של המפקח השמן.
אדוארד תמיד אדיב וידידותי לכולם.
הוא נבנה בשנת 1896 והגיע לסודור ב-1915. אדוארד הוא גם כן אחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה.
הנרי הקטר הירוק - קטר ירוק עם פסים אדומים.
המספר 3 צבוע על קרון העזר של הנרי.
לאחר שנקלע לתאונה נוראה נבנה הנרי מחדש עם חלקים שונים.
הנרי הוא אחד הקטרים הגדולים ביותר ברכבת של המפקח השמן, והוא נוטה לעיתים רבות להיות מתוח.
הוא נבנה בסביבות 1920, הגיע לסודור ב-1922 ונבנה מחדש ב-1950. הנרי הוא גם אחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה.
גורדון הקטר הגדול - קטר כחול עם פסים אדומים.
המספר 4 צבוע על קרון העזר של גורדון.
גורדון הוא הקטר הגדול ביותר ברכבת של המפקח השמן.
גורדון נוטה להיות יהיר על אף שהוא טוב לב.
גורדון נבנה ב-1922 והגיע לסודור באותה השנה.
גורדון הוא גם אחת מהדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה.
גורדון נקרא על שם ילד גס רוח שהתגורר ברחובם של משפחת אודרי בילדותו של כריסטופר.
ג'יימס הקטר האדום - קטר אדום עם פסים זהובים.
המספר 5 צבוע על קרון העזר של ג'יימס.
ג'יימס נוטה להיות יהיר, חמום מוח, ואוהב להשוויץ.
הוא נבנה בשנת 1915 והגיע לסודור ב-1946. ג'יימס הוא גם אחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה.
פרסי הקטר הקטן - פרסי הוא הקטר הקטן ביותר, הצעיר ביותר, ואולי החוצפן ביותר מקטרי הקיטור הראשיים.
המספר 6 צבוע על תא הפחם שלו.
הופעתו הראשונה של פרסי ב"סדרת הרכבות" הייתה בספר החמישי, "קטרים בעייתיים", שיצא לאור לראשונה בשנת 1950. הספר האחד עשר בסדרה, "פרסי הקטר הקטן", הוקדש לדמותו.
טובי קטר הטראם - טובי הוא טראם קיטור עם מגינים קדמי ואחורי ולוחות צדדיים, בעל המספר 7 ועובד בשלוחה של תומס.
טובי הופיע לראשונה בספר השביעי ב"סדרת הרכבות", "טובי קטר הטראם" בשנת 1952, והופיע בספרים רבים לאחר מכן.
הספר השני שהתמקד בטובי היה הספר השישי של כריסטופר אודרי, טובי, קרונות וצרות.
טובי מבוסס על קטרי ה-J70 של רכבת גרייט איסטרן.
מערכת ההגנה שלו מאפשרת לו לנוע במסילות החוצות כבישים, דבר שאסור לקטרים אחרים לעשות מטעמי בטיחות.
קטרי ה-J70 שימשו למשימות קלות כגון עבודה בשלוחות ועיתוק רכבות בנמלים.
דאק מרכבת גרייט וסטרן - קטר מכלים גדול וירוק.
המספר 8 צבוע על תא הפחם שלו.
דאק נבנה בשנת 1929 והגיע לסודור ב-1955. בטרם הגיע לסודור הוא עבד בפדינגטון.
עובדה זו מתגלה בסיפור "Gordon Goes Foreign".
דאק היה אחת מהדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה עד לעונה השביעית.
כמו כן הוא היה גם דמות מרכזית בעונה השתים עשרה של סדרת הטלוויזיה.
דונלד ודאגלס - קטרים זהים מסקוטלנד שהגיעו לסודור לתקופת ניסיון.
על אף שבתחילה המפקח השמן לא ציפה לשני קטרים ואף התכוון לשלוח אחד מהם חזרה לסקוטלנד, בהמשך הוא שינה את דעתו כאשר שמע עד כמה יעילים הם במהלך העונה המושלגת.
בשל כך הוא החליט להשאיר את שני הקטרים בצי הקטרים שלו.
בתחילה, כאשר הם הגיעו לסודור, דונלד ודאגלס היו צבועים בשחור, אך בהמשך הם נצבעו בכחול עם פסים אדומים על מנת שיהיו בעלי מראה תואם למראה של גורדון, אדוארד ותומס.
דונלד ודאגלס קיבלו את המספרים 9 ו-10 בהתאמה.
דונלד ודאגלס נבנו בשנת 1899 והם הגיעו לסודור ב-1959. דונלד ודאגלס מבוססים על סדרת 812 של רכבת קלדוניאן.
דונלד ודאגלס הם היו גם כן דמויות מרכזיות בסדרת הטלוויזיה.
אוליבר מרכבת גרייט וסטרן - אוליבר נמלט מן הרכבת המקורית בה עבד לאחר שנודע לו כי הוא מועמד לגריטה.
אוליבר הופיע לראשונה בספר "קטרים בעלי יוזמה" בו מתואר כיצד דאגלס מציל אותו.
הוא נבנה בשנת 1932 והגיע לסודור בשנת 1968. לאחר שהגיע לסודור אוליבר שופץ ונצבע בצבע ירוק, וקיבל את המספר 11. אוליבר נקרא על שמו של אוליבר ויקס, שכן של משפחת אודרי.
ביל ובן - ביל ובן הם קטרים תאומים העובדים בסודור עבור חברת הקאוליניט המקומית.
ביל ובן צבועים בצבע צהוב.
מלבד הלוחיות שלהם, ביל ובן זהים לחלוטין ולכן ישנן דמויות שנוטות לעיתים להתבלבל ביניהם.
ביל ובן קטנים במידה ניכרת מיתר הקטרים איתם הם עובדים.
ביל ובן נבנו בשנת 1953 והגיעו לסודור ב-1966. הם צעירים, חצופים ואוהבים למתוח את הקטרים הגדולים.
הם עובדים באזור מחצבת הקאוליניט המקומית ובנמל ברנדאם.
ביל ובן הופיעו לראשונה בספר "קטרי הקו הראשי" והיו דמויות מרכזיות בספר "תומס והתאומים".
דיזל - קטר הדיזל הראשון שהגיע לסודור.
הוא ביקר מ"הרכבת האחרת" לתקופת ניסיון בספר דאק וקטר הדיזל (ספר #13 בסדרה).
דמותו התבססה על קטר עיתוק מדגם בריטיש רייל סדרה 08 .
דמותו של "דיזל הערמומי" בסדרת הטלוויזיה התבססה על דיזל.
דייזי - קרונוע דיזל נקבי בצבע ירוק עם פסים צהובים, שנבנתה בשנת 1960 במיוחד לשימוש בשלוחה לפרקוואר ברכבת הצפון-מערבית.
דייזי הופיעה לראשונה בספר "קטרי השלוחה".
דייזי הגיעה לסודור לאחר שתומס נקלע לתאונה ונאלץ לעבור תיקונים.
תחילה היא התעצלה וסירבה לבצע את כל המשימות שלא מצאו חן בעיניה, בחושבה שהיא הייתה חכמה יותר מהקטרים האחרים.
אבל אירוע עם פר ואזהרה חמורה מהמפקח השמן גרמו לה להפנים את הטעויות במעשיה.
בוקו - קטר נוסעים-משא דיזל בעל סידור גלגלים Co-Bo העובד בעיקר בשלוחה של אדוארד.
הוא צבוע בגוון הירוק בו השתמשה חברת "בריטיש ריילווייז" בשנות השישים.
בוקו הופיע לראשונה בספר "קטרי הקו הראשי".
שמו נובע מהיפוך של סידור הגלגלים שלו.
D7101/"בר" - כמתואר בספרים, D7101 הגיע לראשונה לסודור בהשאלה בעבור המפקח השמן.
יחד איתו הגיע קטר דיזל אחר, D199, שדיבר על השתלטות על הרכבת, דבר ש-D7101 לא אהב.
מאוחר יותר באותו הסיפור התקלקל המפלט של D7101 והנרי הגיע לעזרתו.
D7101 התיידד עם הנרי, והמפקח השמן החליט להעניק לו הזדמנות נוספת.
מייביס - קטר עיתוק דיזל נקבי בעלת סידור גלגלים 0-6-0DM.
היא שייכת לחברת מחצבת פרקוואר ולא למפקח השמן, ועובדת בעיקר בעיתוק קרונות אבנים במחצבת החברה.
מפעם לפעם היא מעבירה את קרונותיו של טובי לאורך הקו בהיעדרו.
מייביס צבועה שחור עם פסי אזהרה צהובים ושחורים.
מייביס מבוססת על קטר מסדרת 04 של "בריטיש ריילווייז"; לחלק מהם הותקנו לוחות צדדיים ומגינים לשימוש ברכבת הקלה ויזביץ'-אפוול, אותו קו הרכבת ממנו הגיע טובי.
פיפ ואמה - שני קטרי דיזל נקביים בריטיש רייל סדרת 43 המרכיבות רכבת מהירה מסוג אינטרסיטי 125. מערכת הקירור שלהן התקלקלה, והן הגיעו לרכבת כשגורדון יצא למסע.
בהמשך הן התיידדו עם כל הקטרים.
פיפ ואמה הופיעו שלוש פעמים - אחת בספר "גורדון הקטר המהיר", ושתי הופעות נוספות כדמויות ראשיות בספרים "תומס והקטרים של המפקח השמן" ו"תומס וחבריו".
כתגובה להפרטת "בריטיש ריילווייז" החליט המפקח השמן לרכוש את פיפ ואת אמה במטרה להפעיל שירות רכבות מהיר יותר ללונדון.
אנני וקלרבל - קרונות הנוסעים הנקביים של תומס.
הן הופיעו לראשונה בשנת 1946 בספר "תומס הקטר", בו תומס קיבל אותן יחד עם השלוחה שלו.
בהופעתם הראשונה, לא היו להן שמות.
בספר "שובו של תומס הקטר" שיצא בשנת 1949, ניתנו להן שמות ודמויותיהן הורחבו.
הן הופיעו בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה והופיעו בכל עונה מאז.
הנרייטה - קרון הנוסעים הנקבי הנאמן של טובי.
היא עבדה עם טובי בקו הישן שלהם, וטובי סירב להשאירה מאחור לאחר סגירת הקו.
מנהל הרכבת רצה להסב אותה ללול תרנגולות, אך המפקח השמן התנגד לכך.
השניים בלתי נפרדים, והם דואגים האחד לשנייה בכל פעם שהם לבד.
הנרייטה מובילה נוסעים ומשמשת להביא עובדי מחצבה הלוך וחזור מעבודות.
בספר "שמונת הקטרים המפורסמים", היא משמשת בתור הקרון הפרטי של המפקח השמן כשהקטרים יוצאים לטיול ב"רכבת האחרת".
הנרייטה הייתה הדמות היחידה עם שם שלא אוירה עם פנים ב"סדרת הרכבות" עד הספר הארבעים ואחד בסדרה, "תומס וויקטוריה".
בספר זה מאוירת הנרייטה עם פנים קטנים ומלבניים היכן שהיה החלון בדלתה האחורית.
צבע פניה זהה לשל גופה, בדומה לקרונות הנוסעים האחרים.
להנרייטה לא היו פנים בסדרת הטלוויזיה עד לעונה השמונה עשרה.
קטרי רכבת סקארלווי מס' 1 עד 6 הם בני-דמותם הבדיוניים של הקטרים ברכבת טאליל'ין, בעלי אותם מספרים.
סקארלווי - סקארלווי (מספר 1) הוא אחד מהקטרים המבוגרים ביותר בסודור.
הוא קטר חכם היודע כל מה שיש לדעת על ניהול מסילת רכבת.
יש לו כבוד רב לקרונות, לנוסעים ולקטרים אחרים, ולעיתים נותן עצות לקטרים הצעירים במידת הצורך.
הוא משמש גם כמי שמספר את רבים מהסיפורים.
כשהגיע לראשונה ב-1864 היה סקארלווי גאוותן ויהיר וטען להיותו טוב מדי להובלת משא.
הוא גם סבל משלדה קצרה שגרמה לו להיות לא יציב ועקב כך כונה "באקינג ברונקו".
הוא קיבל סרן אחורי ותא נהג, דבר שעשה אותו נפוח אף יותר.
אלא שלבסוף הוכיחו לו את הטעויות במעשיו.
מאז החל סקארלווי לעבוד בחריצות ולהפעיל את הקו יחד עם רנייאס עד שהיה מותש.
סקארלווי הופיע לראשונה בספר "ארבעה קטרים קטנים".
הסיפור של תחילת דרכו מתואר בספר "קטרים מאוד ישנים".
רנייאס - רנייאס (מספר 2) הוא אחד מהקטרים המבוגרים ביותר בסודור.
רנייאס מכונה "הקטר הישן והאבירי" עקב כך שהציל את הרכבת כשהשיב נוסעים הביתה על אף שהתקלקל.
הוא נבנה בשנת 1865 על ידי חברת "פלצ'ר, ג'נינגס ושות'" שבווייטהייבן, אותה חברה שבנתה את סקארלווי.
הוא הגיע זמן מה לאחר סקארלווי, אבל היה בתחילה הגון יותר ממנו.
הוא היה קטר נחוש בדעתו, ובתחילת שנות החמישים כבר הפעיל את הרכבת לבדו.
בספר "ארבעה קטרים קטנים" נשלח רנייאס לשיפוץ וחזר רק כעבור שבעה ספרים, בספר "הקטר הישן והאבירי".
סר הנדל - סר הנדל (מספר 3) נקרא על שמו של סר הנדל בראון, הבעלים של רכבת סקארלווי.
הוא עבד ברכבת סודור התיכון תחת השם פלקון.
הוא קטר מנופח שטוען כי הובלת משא היא רמה נמוכה עבורו, והוא יעשה הכל כדי להתחמק מעבודות שאין ברצונו לבצע.
הוא נבנה בשנת 1903 במפעל פלקון שבעיר עבור רכבת סודור התיכון, אז היה צבוע כחול ונשא את השם "פלקון".
לאחר סגירת החברה נמכר לחברת האלומיניום של סודור, ולאחר מכן לרכבת סקארלווי שהייתה אז במחסור בקטרים.
סר הנדל לא התמודד היטב עם המסילות המוזנחות בחברה החדשה, ולעיתים היה מרבה להישמט - לפעמים בכוונה.
הוא קיבל גלגלים אחוריים מיוחדים עם צמיגי מתכת רחבים לתיקון הבעיה, שכונו "גלגלי מכבש" בפי שאר הקטרים.
סר הנדל הופיע לראשונה בספר "ארבעה קטרים קטנים".
פיטר סם - פיטר סם (מספר 4) נקרא בעבר סטיוארט כשעבד ברכבת סודור התיכון.
הוא קטר מנומס ופופולרי בקרב נוסעים וקרונות כאחד.
אפילו קרונות המשא אינם מתעתעים בו.
הוא נבנה אצל קר סטיוארט בשנת 1922 עבור רכבת סודור התיכון, ולכן קיבל את השם "סטיוארט".
בדומה לסר הנדל נמכר לחברת האלומיניום ובהמשך לרכבת סקארלווי.
בעקבות התנגשות עם כמה קרונות משא ותאונה במנהרה, הוא איבד את ארובתו והצטייד במפלט גיזל (Giesl ejector).
פיטר סם הופיע לראשונה בספר "ארבעה קטרים קטנים".
ראסטי - ראסטי (מספר 5) הוא קטר דיזל שחור שנבנה על ידי חברת "ראסטון את הורנסבי", ומכאן שמו.
הוא נרכש ישירות מהיצרן בשנת 1957. הוא מבוסס על הקטר "מידלנדר" של רכבת טאליל'ין.
הוא קטר אמין, מעשי וידידותי המשמש בעיקר לתחזוקה, אף שהוא יכול להוביל גם נוסעים או משא במידת הצורך.
הוא הגיע למערך בספר "הקטר הקטן והישן".
דאנקן – דאנקן (מספר 6) נבנה על ידי "אנדרו ברקלי" בקילמרנוק בשנת 1928. הוא הגיע לרכבת סקארלווי יד שנייה כקטר חלופי בזמן תאונתו של פיטר סם במחצבה.
דאנקן היה גס ולא נעים הליכות וטען להיותו עשוק.
לעיתים הוא היה מתנדנד לאורך המסילה, דבר שכונה "רוק אנד רול" בפי המפקח הרזה.
כתוצאה מכך אירעו לו מספר תאונות.
אף שהוא עדיין נוטה להתמרמר, להתחצף ולהפגין ציניות השתפרה התנהגותו במידה ניכרת והוא נהיה נחמד, מכובד ויעיל בהרבה.
מקורותיו המקוריים אינם ידועים, אך לדברי פיטר סם הוא עבד בעבר במפעל.
טרנס הטרקטור - טרנס הטרקטור מופיע לראשונה בפרק "תומס, טרנס והשלג" בספר "שובו של תומס הקטר".
טרנס מסוגל לנוע "בכל מקום" באמצעות המזקו"ם שלו, וחילץ פעם את תומס מערימת שלג.
ברטי האוטובוס - ברטי הוא האוטובוס הידידותי שמחלץ את הנוסעים של תומס מערימת שלג בסיפור "תומס, טרנס והשלג".
בהרפתקה המוכרת ביותר שעבר התחרה במרוץ כנגד תומס בפרק שאחרי.
טרבור הלוקומוביל - טרבור הלוקומוביל ניצל מסכנת גריטה ומבלה את רוב זמנו בעבודה בפרדס לצד השלוחה של אדוארד.
הוא משמש לביצוע כל מיני עבודות מזדמנות.
הרולד המסוק - הרולד המסוק הוא חבר טוב של הקטרים, אף שהם חולקים יריבות ידידותית.
הוא נמצא בבעלות משמר החופים של האי ושוכן בשדה התעופה דראיו.
הוא נבנה בשנת 1949 והופיע לראשונה בספר "פרסי הקטר הקטן" (1956).
סר טופהם האט (Sir Topham Hatt), המכונה בסדרת הספרים המנהל השמן (The Fat Director) והמפקח השמן (The Fat Controller) החל מספר #3, הוא המנהל הראשי בחברת הרכבות של סודור.