tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דנברס הוכיחה את כישוריה גם באמנות הריגול.
היא טייסת, לוחמת פנים אל פנים וצלפית מיומנת.
קרול בייקר היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית-יהודייה מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1956 על הופעתה בסרט "בייבי דול".
בייקר נולדה בעיר ג'ונסטאון שבפנסילבניה, בתם של וירג'יניה ולוויליאם ווטסון בייקר.
הוריה נפרדו כאשר הייתה בת שמונה והיא גדלה עם אמה ואחותה וירג'יניה במחוז אלגני שבדרום המדינה.
לאחר שעברה עם משפחתה להתגורר בסיינט פיטרסברג היא למדה ב"מכללת סט.
פיט ג'וניור", כשנה לאחר שהתחילה ללמוד הצטרפה בייקר לחברת ריקוד.
בגיל 20 נסעה לניו יורק ללמוד משחק תחת חסותו של לי סטרסברג בבית ספר "אולפן השחקנים" שם הכירה את השחקנים ג'יימס דין ומרילין מונרו.
בייקר החלה את דרכה בתחום המשחק בסרטו של ג'ורג' סטיבנס "ענק" בתפקיד לוז בנדיקט הצעירה לצידה של הכוכבת אליזבת טיילור.
בתחילת דרכה הופיעה בייקר בפרסומות ובברודוויי, שם שיחקה במחזה "All Summer Long" וצדה את עיניו של איליה קאזאן שליהק אותה בשנת 1956 לסרטו "בייבי דול" לתפקיד הצעירה הבתולה בייבי דול מייגן שיועד בתחילה לכוכבת הקולנוע מרילין מונרו.
הופעה זו הייתה לפריצה הגדולה של בייקר והעניקה לה מועמדויות יוקרתיות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
בעקבות המועמדות לאוסקר מעמדה של בייקר בהוליווד השתדרג והיא הופיעה בסוף שנות ה-50 במערבון של ויליאם ויילר "האדמה הגדולה" בתפקיד פטרישיה טריל ארוסתו של קפטן ג'יימס מקאיי (גרגורי פק) ובדרמה של וולטר לאנג "אבל לא בשבילי" בתפקיד המזכירה אלי בראון לצידו של קלארק גייבל.
בשנות ה-60 הייתה בייקר כוכבת המערבונים "כיצד נכבש המערב" בו שיחקה בתור איב פרסקוט ו"סתיו בצ'ייני" של ג'ון פורד שם שיחקה בתפקיד המורה דברה רייט.
כמו כן שיחקה בייקר בדרמות "השאפתנים" של אדוארד דמיטריק בתפקיד רינה מארלו ו ב"הארלו" בתפקיד כוכבת הקולנוע ג'ין הארלו.
בשנות ה-80 שיחקה בייקר בדרמות "עשבי פרא" בתור אנני אשתו של פרנסיס פילן (ג'ק ניקולסון), "כוכב 80" בתפקיד אמה של הדוגמנית הצעירה דורותי סטרטן (מריאל המינגוויי) ובסרט האימה "הצופה שביער" בתפקיד הלן קרטיס לצידה של בטי דייוויס.
את הופעותייה המפורסמות האחרונות בקריירה עשתה בייקר בקומדיה "שוטר בגן ילדים" בתפקיד אלינור אמו של נבל הסרט קאלן קריספ ובמותחן של דייוויד פינצ'ר "המשחק" לצידו של מייקל דאגלס.
פרשה רשמית ממשחק בשנת 2002.
מחוץ לתחום המשחק כתבה בייקר אוטוביוגרפיה על חייה "Baby Doll: An Autobiography" שיצאה בשנת 1983, בנוסף הוציאה לאור 2 ספרים "To Africa with Love" על שהותה באפריקה ואת הרומן "A Roman Tale".
בייקר נישאה 3 פעמים במהלך חייה: בגיל צעיר מאוד לפני שהייתה שחקנית ללואי ריטר ממנו התגרשה לאחר כשנה.
בעלה השני הבמאי ומורה המשחק ג'ק גרפיין היה ניצול שואה ועבורו עברה בייקר תהליך גיור, לזוג נולדו 2 ילדים מנישואים אלו השחקנית זוכת פרס אמי בלאנש בייקר והמלחין הרשל גרפיין.
בייקר וגרפיין נפרדו לאחר 14 שנות נישואים.
בשנת 1978 נישאה לבעלה השלישי השחקן הבריטי דונלד ברטון ועברה להתגורר בלונדון, הם נשארו נשואים עד למותו של ברטון בשנת 2007.
על שמה של בייקר מצוי כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד וכמו כן גם כוכב בשדרת הכוכבים בפאלם ספרינגס.
היומן הסודי של זיגמונד פרויד (1984)
יום הדין: סיפורו של ג'ון ליסט (1993)
קרויה (באלבנית: Kruja או Krujë), היא בירת נפת קרויה במחוז דורס שבאלבניה.
נמצאת כ-20 ק"מ צפונית לבירה טירנה.
שוכנת למרגלות מבצר המתנשא לגובה 611 מטר מעליה.
קרויה הייתה בירתה של מדינת אלבניה הפאודלית בשנים 1190–1389 עד לנפילתה בידי הצבא העות'מאני.
סקנדרבג שהיה מפקד בצבא זה התמנה למושל העיר ב-1443 אולם בתקופה זו עבר צד, איחד את האלבנים וב-2 במרץ 1444 הקים את ליגת לזה שהייתה למעשה קונפדרציה עצמאית של האלבנים נגד הכיבוש העות'מאני.
בשנים 1450–1477 עמדה קרויה נגד הצבא העות'מאני בארבע תקופות מצור עד שנכבשה לבסוף ב-1478.
המצור הראשון היה ב-1450 ובו הצליחו הכוחות האלבנים המאוחדים בפיקודו של סקנדרבג שמנו כ-2,000 לוחמים, להביס את הצבא העות'מאני בפיקודו של הסולטן מוראט השני שמנה כ-150,000 לוחמים.
המצור השני היה ב-1466–1467 ובו הביסו האלבנים שמנו כ-14,000 לוחמים בפיקוד סקנדרבג את הצבא העות'מאני שמנה כ-100.00 לוחמים בפיקודו של הסולטן מהמט השני.
סופר כי סקנדרבג הדליק נרות על קרני עדר עזים ושלח אותן לקראת הצבא העות'מאני שצר על העיר.
מאז הוסיף סקנדרבג ראש עז על הקסדה שלו וכך הוא מופיע בכל הציורים והפסלים שלו.
המצור השלישי היה חודשיים לאחר מכן, בקיץ 1467 וגם כאן הוא הסתיים בניצחון אלבני בפיקודו של סקנדרבג.
המצור הרביעי היה ב-1477–1478, עשר שנים לאחר מותו של סקנדרבג.
במצור זה כבש הצבא העות'מאני בפיקודו של מהמט השני את קרויה.
הצלחתו של סקנדרבג לאחד את האלבנים ולעמוד בקרויה מול צבא גדול ממנו בהרבה, הפכה אותו לגיבור הלאומי של האלבנים ואת קרויה לאחד האתרים החשובים ביותר בהיסטוריה של אלבניה.
בראש גבעה המשקיפה על העיר נמצא מבצר קרויה (באלבנית - Kalaja e Krujës) שבנייתו החלה במאה ה-6 לספירה.
הוא מוקף בחומה עם מגדלי שמירה.
דרך מרוצפת מובילה אליו בעליה ועוברת בתוך בזאר ציורי ובו חנויות קטנות למכירת עבודות יד של רקמה, שטיחים, בגדים, אלבנים מסורתיים, מזכרות וכו'.
במבצר נמצא שריד של מסגד, מוזיאון אתנוגרפי ומוזיאון סקנדרבג.
המבצר הוא אחד מאתרי התיירות החשובים באלבניה ומהווה השראה ללאומיות האלבנית.
מוזיאון סקנדרבג נמצא בתוך מבצר קרויה.
הוא נפתח ב-1982 במבנה גדול ומפואר ובו מוצגים רבים מזמנו של סקנדרבג המתארים קורות חייו ועמידתו נגד האימפריה העות'מאנית.
בפתח המוזיאון נמצא פסל גדול ומרשים של סקנדרבג ולוחמיו.
הממצאים החשובים ביותר הם העתקים מדויקים של חרבו וקסדתו של סקנדרבג עם סמל העז עליה.
המקור נמצא במוזיאון לתולדות האמנות בווינה.
גג המוזיאון מאפשר צפייה מרהיבה על קרויה והסביבה.
קרול אדמס היא סופרת אמריקאית טבעונית, תאורטיקנית אקו-פמיניסטית ופעילה לזכויות בעלי חיים.
אף על פי שנשים פמיניסטיות עסקו בקשר בין דיכוי האישה לדיכוי בעלי חיים עוד במאה ה-19, הייתה זו אדמס שפרסמה בשנת 1975 את המאמר השיטתי הראשון שהצביע על הקשר בין סקסיזם לסוגנות.
הוציאה לאור תשעה עשר ספרים, בהם "The Sexual Politics of Meat".
עבודתה עוסקת בעיקר בקשר בין דיכוי האישה לדיכוי בעלי החיים.
אדמס פרסמה עשרות מאמרים העוסקים באקו-פמיניזם, צמחונות וטבעונות, זכויות בעלי חיים, אלימות במשפחה והתעללות מינית.
בשנת 2011 נבחרה להיכנס להיכל התהילה האמריקאי לזכויות בעלי חיים מטעם הוועידה הלאומית לזכויות בעלי חיים בארצות הברית.
(The Sexual Politics of Meat (1990 – ספרה 'הפוליטיקה המינית של הבשר' עוסק בקשר בין פמיניזם, צמחונות, פטריארכיה ואוכלי בשר.
מושג מרכזי בספר הוא ה'רפרנט הנעדר' - מושג זה מתאר מנגנון שמטרתו לגרום לאוכלי הבשר לריחוק תודעתי בין המנה שהם אוכלים לבין החיה שמנה זו הייתה.
אחד הכלים של מנגנון זה הוא מכבסת מילים – שימוש במילה 'בשר' במקום במילה 'גופה'.
ברגע שהחיה הופכת למוצר צריכה, מנגנון 'הרפרנט הנעדר' מאפשר לשכוח את עובדת היותה אינדיבידואל.
עוד היא טוענת בספרה כי אכילת בשר קשורה מבחינה תרבותית לגבריות, וכי הנקבות בתעשיית משק החי חוות דיכוי משולב מעצם היותן נקבות: הן במהלך חייהן כמכונות לייצור ביצים וחלב וכמכונות רבייה, והן במותן עבור צריכת בשרן.
בשנת 2010, כאשר הספר יצא לאור במהדורה מחודשת לציון 20 שנה לפרסומו, הכתיר אותו הניו יורק טיימס כ"תנ"ך של הקהילה הטבעונית".
(The Pornography of Meat (2003 – ספרה 'הפורנוגרפיה של הבשר' חוקר, על ידי ניתוח תוכן מילולי וחזותי, את האופן בו נשים ובעלי חיים בתרבות המערב מתמזגים לכדי קבוצה אחת, וזאת כדי לשמר את המקום של שתי קבוצות אלו בתחתית ההיררכיה.
בשנת 1991, להקת Consolidated שחררה את השיר "The Sexual Politics of Meat" המורכב כולו ממשפטים שנלקחו מספרה הנושא את אותו השם.
קרוּל או'דלה (באירית: Cearbhall Ó Dálaigh 12 בפברואר 1911 – 21 במרץ 1978) היה מדינאי אירי שכיהן כנשיא אירלנד החמישי בין השנים 1976-1974. או'דלה התפטר ב-1976 עקב התנצחות עם הממשלה.
בנוסף לתפקידו כנשיא הייתה לו קריירה משפטית מרשימה כתובע הכללי של אירלנד וכנשיא בית המשפט העליון.
קרול או'דלה נולד בעיר בריי שבמחוז ויקלו לאב שהיה בעל חנות עם מידת התעניינות מועטה בפוליטיקה.
הוא היה הבן השני במשפחה וכן היו לו שתי אחיות צעירות ממנו.
הוא למד בבית ספר לבנים ומאוחר יותר בבית ספר קתולי.
בעת לימודיו באוניברסיטת דבלין הוא היה בעל תפקיד במועדון הוויכוחים ההיסטורי והספרותי של האוניברסיטה.
כמו כן הוא שימש כעורך הלשון האירית של העיתון הארצי The Irish Press.
לאחר סיום לימודיו האקדמאים הצטרף או'דלה למפלגת פיאנה פול ושירת בהנהגת המפלגה בשנות השלושים.
פחות מעשור לאחר מכן הוא מונה להיות נשיא בית המשפט העליון ביוזמתו של ראש הממשלה דאז, שון למס.
בשנות צעירותו הוא היה שחקן חובב נלהב והתיידד עם השחקן סיריל קיוזאק.
מסופר שהשניים העמידו משמרת מחאה מול אירוע הקרנת הבכורה של הסרט "דארבי אוגיל והאנשים הקטנים" (Darby O'Gill and the Little People) שהוקרן בדבלין ב-1959, מתוך תחושתם שהסרט הציג את העם האירי בצורה סטריאוטיפית.
יחד עם זאת, אין מקורות מהזמן ההוא המעידים על התרחשותו של אירוע זה.
ב-1972 הציע ראש הממשלה ג'ק לינץ' למפלגות האופוזיציה להסכים למועמדותו של או'דלה כנשיא לקראת סיום תקופת כהונתו השנייה של דה ואלירה ביוני בשנה שלאחר מכן.
יחד עם זאת, מפלגת פינה גייל, שהייתה בטוחה בהצלחתו של מועמדה טום או'היגינס בבחירות לנשיאות ב-1973 (הוא כמעט והביס את דה ואלירה בבחירות של 1966), דחתה את ההצעה.
בכול אופן, מועמדה של מפלגת פיאנה פול, ארסקין המילטון צ'ילדרס ניצח במרוץ לנשיאות.
כאשר הצטרפה אירלנד לשוק האירופי המשותף, מינה ג'ק לינץ' את או'דלה כשופט שייצג את אירלנד בבית הדין האירופי לצדק.
עם מותו של הנשיא צ'ילדרס באופן פתאומי ב-1974 היה או'דלה המועמד המוסכם לתפקיד על כל המפלגות.
כהונתו של או'דלה כנשיא הייתה שנויה במחלוקת.
מחד, הוא היה אהוד בקרב דוברי השפה האירית ובקרב אמנים שיצרו בה וזכה לכבוד מצדם של רפובליקנים.
מאידך, יחסיו עם ממשלת הקואליציה ועם חובבי השפה האנגלית, במיוחד עם קונור קרוס או'בריין וליאם קוסגרייב, היו מתוחים מאוד.
החלטתו להפעיל את סמכותו להעביר נוסח הצעת חוק לעיונו של בית המשפט העליון כדי לבחון את התאמתו לחוקה, גרמה לו להתעמת עם הקואליציה של מפלגת פיאנה גייל ושל מפלגת הלייבור.
בעקבות רציחתו של שגריר בריטניה באירלנד, כריסטופר אברט ביגס, על ידי הצבא האירי הרפובליקני ב-23 ביולי 1976, הודיעה הממשלה על כוונתה להכריז על מצב חירום לאומי.
או'דלה העביר את הצעת החוק ליישום מצב החירום לבית המשפט העליון.
בית המשפט העליון אישר שהחוק מתיישר עם החוקה וב-16 באוקטובר חתם עליו הנשיא.
באותו יום נהרג שוטר מהגארדה שיכנה (משטרת אירלנד) מפצצה שהפעיל הצבא האירי הרפובליקני במונטמליק (Mountmellick).
שרים בממשלה ראו בצעדיו של או'דלה ככאלה שעודדו את ביצוע ההרג.
ביום המחרת תקף שר ההגנה, פאדי דונגן, באוזני קציני צבא בכירים, את הנשיא על כך שהפנה את הצעת החוק לבית המשפט העליון.
מתוך עיון במסמכיו האישיים של או'דלה ניתן לראות שהוא החשיב את מערכת היחסים בינו (המפקד העליון של כוחות ההגנה של אירלנד) לבין שר ההגנה, כ"חסרי תקנה" עקב ההערות שהשמיע על הנשיא באוזני צמרת הצבא.
דונגן הציע שהוא יתפטר, אך ראש הממשלה קוסגרייב סירב לקבל את התפטרותו.
היה זה הקש ששבר את או'דלה, שסבר שקוסגרייב נכשל גם בחובתו החוקתית לעדכן את הנשיא באופן סדיר.
הוא התפטר ב-22 באוקטובר 1976, "כדי להגן ולשמור על הכבוד והעצמאות של הנשיאות כמוסד".
בתפקיד הנשיא ירש אותו פטריק הילרי.
קרול או'דלה הלך לעולמו ב-1978, פחות משנתיים לאחר התפטרותו מתפקיד הנשיא.
הוא נקבר בסנים (Sneem) שבמחוז קרי.
קרויצלינגן היא רשות מקומית במחוז קרויצלינגן שבקטנון תורגאו, בצפון מזרח שווייץ.
קרויצלינגן היא מקום המושב של המחוז, והיא העיר השנייה בגודלה בקנטון אחרי פראונפלד, עם כ-20,800 תושבים.
ב-1874 שונה שמה של הרשות המקומית אגלסהופן לקרויצלינגן.
היא הגיעה לגודלה הנוכחי לאחר האיחוד עם קורצריקנבך ב-1927 ועם אמיסהופן ב-1928.
שם הרשות המקומית נובע מהמנזר האוגוסטיני קרוצלין, ובהמשך כקריציליגן אבי.
היא נוסדה ב-1125 על ידי הבישוף של אולריך.
במלחמת שווייץ ומלחמת שלושים השנים לאחר המצור של קונסטנץ על ידי חיילים שוודים, המנזר האוגוסטיני נשרף על ידי אנשיו של קונסטנס, שהאשימו את הנזירים בכך שתמכו באויב.
ב-1650 המנזר נבנה מחדש במקומו הנוכחי.
עם תהליך החילוניות ב-1848, הפך המנזר לבית ספר למורים.
האזור היה מיושב עוד בתקופת הברונזה.
מטבעות קלטים ורומיים וכלים שונים שנמצאו, העידו על התיישבות לאורך תקופות ממושכות.
קורצריקנבך מוזכרת לראשונה כריהינבה ב-830, אגלשופן כאגולטשופן ב-1125 ואימשופן כאימנשובן ב-1159. שטח הרשות, למעט המנזר האוגוסטיני, היה שייך לבישוף של קונסטנס.
כאשר Eidgenossen כבש את הקטנון ב-1460 ובהמשך כאשר התחוללה הרפורמציה הפרוטסטנטית, הקשרים עם הערים השכנות התרופפו.
עד תחילת המאה ה-19 קרויצלינגן עסקה בעיקר בחקלאות.
ספינות הקיטור הראשונות בימת קונסטנץ החלו להופיע ב-1824. מסילת הרכבת הראשונה לרומנשורן הושלמה ב-1871, והמסילה לוגינהואזן הושלמה ב-1875. הדבר הביא סחורות ותעשייה לאזור.
ב-1874 קרויצלינגן הפכה לבירת המחוז במקום גוטליבן.
יחד עם זאת, עד מלחמת העולם הראשונה, קרויצלינגן הייתה מעין פרבר של קונסטנץ.
רוב התעשייה הייתה בידיים גרמניות.
המלחמה הפכה את קרויצלינגן לעצמאית יותר.
שטחה של קרויצלינגן הוא 11.49 קמ"ר, 3.13 מתוכם הם למטרות חקלאיות ו-3.24 קמ"ר הם יער.
4.87 קמ"ר הם שטח בנוי (כבישים או מבנים) ו-0.11 קמ"ר הם נהרות או אגמים.
בשטח הבנוי 22.3% הם מבנים תעשייתיים, 5.7% למגורים, 0.7% לתשתית תחבורה, בעוד פארקים ומגרשי ספורט מהווים 8.4% מהשטח הבנוי.
הרשות המקומית ממוקמת במחוז קרויצלינגן, באזור הגבול עם גרמניה, בקרבת העיירה הגרמנית קונסטנץ.
בשנת 2000 היו 11,275 עובדים שגרו ברשות המקומית, מתוכם 31% עבדו מחוץ לקרויצלינגן.
כ-4,700 עובדים נוסעים לקרויצלינגן מבחוץ.
8.4% מהעובדים משתמשים בתחבורה ציבורית ו-48.2% עושים זאת ברכב פרטי.
בעבר, כלכלת קרויצלינגן התבססה על תעשיית היין, אך בעקבות מחלות ויבולים לא טובים, ענבי היין האחרונים גודלו ב-1938.
כיום, הכלכלה המקומית מתבססת בעיקר על מסחר וייצור.
על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2000, 74.45% מהאוכלוסייה הם נוצרים, מתוכם 37% משתייכים לכנסייה הקתולית, 31% לכנסייה המתוקנת השווייצרית, 3.69% לכנסייה האורתודוקסית.
8.95% הם אגנוסטים או אתאיסטים
קרול אלט היא דוגמנית ושחקנית אמריקאית.
אלט נולדה בניו יורק, אמה מוריאל הייתה עובדת חברת תעופה ודוגמנית לשעבר ושתי אחיותיה הן הדוגמניות כריסטיאן וקארן אלט ובנוסף יש לה גם אח.
היא התחילה לדגמן בגיל 18 במהלך חופשת הקיץ על מנת לחסוך כסף ללימודים באוניברסיטה.
ב-1979 הופיעה על שער המגזין הרפרס בזאר והתפרסמה שהייתה דוגמנית השער של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ובמהלך שנות ה-80 הופיעה על יותר מ-500 שערי מגזינים והייתה אחת הדוגמניות הידועות בעולם ובנוסף כונתה "הפנים" על ידי אנשי מגזין לייף.
היא הובילה את הקמפיינים של חברת הקוסמטיקה קאבר גירל ופפסי דיאט ושיחקה במספר גדול של סרטים אמריקאים ואיטלקיים.
בשנת 2008 אלט הייתה מתמודדת בעונת הידוענים של התוכנית "המתמחה" של דונלד טראמפ (בעבר גם הועסקה בסוכנות הדוגמנות שלו "טראמפ מודל") ובגרסה האיטלקית של "רוקדים עם כוכבים", היא טבעונית וכתבה שני ספרים אודות קידום תזונה זו, היא גם התראיינה בפרק של הסדרה התיעודית "סיפורי הוליווד" בפרק העוסק בדוגמניות על.
היא מבעלי מניות המיעוט בקבוצת ההוקי קרח החדשה בליגת ה-NHL, וגאס גולדן נייטס.
קרול הוא סרט קולנוע אמריקאי/בריטי מסוגת דרמה בבימויו של טוד היינס.
תסריט הסרט נכתב על ידי פיליס נאגי, והוא מבוסס על הספר "The Price of Salt" של פטרישה הייסמית'.
בסרט משחקים קייט בלאנשט, רוני מארה, שרה פולסון, קורי מייקל סמית', ג'ייק לייסי וקייל צ'נדלר.
עלילת הסרט מתרחשת בתחילת שנות ה-50 בניו יורק ומגוללת את סיפורו של רומן בין שתי נשים במעמדות ובגילאים שונים.
הסרט התחרה על פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן בשנת 2015, וזכה בפרס השחקנית הטובה ביותר עבור משחקה של מארה.
הסרט גם היה מועמד לשישה פרסי אוסקר, חמישה פרסי גלובוס הזהב ותשעה פרסי באפט"א.
קרול דויטש (פלמית: Carol Deutsch; 21 במאי 1894 – 1944) הוא אמן יהודי-בלגי שנרצח בשואה.
דויטש נולד למשפחה יהודית שהתגוררה באנטוורפן.
אמו הייתה בתו של רב, ממוצא אוסטרי, ואביו יהלומן, ממוצא הונגרי.
לדויטש היו שני אחים המבוגרים ממנו, ושניים הצעירים ממנו, שנולדו לאביו מנישואים שניים, לאחר מות אמו.
דויטש קיבל חינוך יהודי-דתי, ולאחר לימודיו התיכוניים הוכנס לעסקי היהלומים של אביו.
בשנות ה-20 נישא לאסתר לאופר, בתו של ראש קהילת אוסטנדה.
לאחר נישואיו עסק בניהול מכירותיה של אשתו, שניהלה סלון פרווה.
בהמשך, התרחק מהחינוך המקורי עליו גדל, אימץ אורח חיים חילוני, והחליט להקדיש את מרצו לאמנות.
התקרב לאמן הבלגי ג'יימס אנסור, וידידות התפתחה ביניהם - אנסור אף יצר דיוקן של דויטש, עליו חתם בעברית (בשנת 1928).
תערוכת יחיד ראשונה של יצירותיו של דויטש הוצגה בשנת 1929 בגלריית לואי מנטו שבבריסל.
אנסור כתב את ההקדמה לקטלוג של התערוכה.
בהמשך הציג דויטש את יצירותיו בתערוכות יחיד חוזרת באותה הגלריה (בשנת 1933), וכן בגלריית ג'ורג' ג'ירו שבבריסל (בשנת 1934).
בין השנים 1930–1935 כיהן בתפקיד נשיא הקהילה היהודית באוסטנדה.
אך על אף שהיה מעורב בחיי הקהילה היהודית, לא נתן בתקופה זו ביטוי נוסף ליהדותו, גם לא ביצירתו האמנותית.
בשנת 1934 פגש את פלה ברונשטיין, זוכת תחרות מלכת היופי של "הדסה".
בעקבות זכייתה, דויטש צייר את דיוקנה והתאהב בה.
משפחתה של פלה התנגדה לקשר מכיוון שהיא הייתה צעירה ממנו בתשע-עשרה שנה.
הם נישאו כחמש שנים מאוחר יותר, בשנת 1939, ובינואר 1940 נולדה בתם היחידה, אינגריד.
במשך כשנה שהה בארץ-ישראל, כמעין מסע של סיור וציור, שייתכן שנבע גם ממצב משפחתי מורכב (1935–1936).
שם צייר את נופי ארץ ישראל, ביצירות גדולות מימד.
ציורים אלה הוצגו בתערוכת יחיד בשנת 1938 בגלריית ברקפוס שבאנטוורפן.
במאי 1940 נכבשה בלגיה בידי גרמניה הנאצית, ובית משפחת דויטש נהרס בהפצצות.
דויטש ניסה להשיג אשרות כניסה לו ולמשפחתו לארצות הברית, אך ללא הצלחה.
בספטמבר 1943 נשלחו קרול דויטש ואשתו פלה לאושוויץ, שם נרצחה פלה.
דויטש הועבר בהמשך למחנה זקסנהאוזן ולאחר מכן לבוכנוואלד, שם מת בדצמבר 1944 מתשישות ומחולי.
בתם אינגריד, שהוסתרה על-ידם בביתם של כפריים קתוליים במזרח בלגיה, שרדה את המלחמה.
יצירתו של דויטש מאופיינת בפלטת צבעים עזה, בסגנון נאיבי בעל יסודות פרימיטיביים, כמקובל בתקופתו.
נופיו האקזוטיים, דמויותיו הססגוניות והתפאורות המפוארות עשויים להצביע על השפעת האוריינטליזם, ייתכן שבהשפעת מסעו לארץ-ישראל.
הוא נמנה עם חוג תלמידיו של האמן הבלגי ג'יימס אנסור, והושפע רבות מסגנונו.
בציוריו עד לתקופת השואה לא ניכרה יהדותו.
אך באופן מפתיע, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, כאשר ארצו בלגיה כבר הייתה תחת הכיבוש הנאצי, החל דויטש בשנת 1941 באיור פסוקי התנ"ך, בקובץ שהכין במיוחד לכבוד יום הולדתה השני של בתו היחידה אינגריד.
דויטש יצר תשעים ותשעה ציורים גדולי מימד, המתארים אירועים ודמויות מחמשת חומשי התורה.
הציורים גדולי המימד שנצבעו בגואש, מתאפיינים, ככלל יצירתו, בצבעוניות עזה ומלאת תעוזה ובקווים נאיביים.
בציורים אלה אף בולטת ההיכרות שרכש במשך שנה עם נופי ארץ ישראל, שמאוירים בריאליות רבה.
האיורים מצביעים על היכרות גם עם הטקסט התנ"כי ולצד זאת גם עם השפה העברית, מדרשי חז"ל, וסמלים קבליים המשולבים באיורים.
בכל אחד מתשעים ותשע היצירות, הפסוק בו עוסק הציור נכתב בתחתיתו בשלוש שפות - עברית, אנגלית וצרפתית.
השפות מופיעות בסדר הזה (אם היה מספיק מקום בשורה, דויטש הכניס את העברית מימין ואת האנגלית משמאל; אך אם לא היה מספיק מקום, הוא הקדים את העברית).
נראה שסדר השפות בכיתוב לאיורים של דויטש משמעותי: בתחילה העברית - עליה התחנך וגדל, וממנה ניסה להתרחק; לאחר מכן האנגלית, מתוך תפיסה אוניברסלית; ורק לאחר מכן את השפה המקומית המדוברת, צרפתית.
דויטש יצר גם קופסת עץ גדולה ומגולפת, ששימשה כמעין כספת לציורים.
קופסת העץ מעניינת במיוחד, גם בשל יצירתה המיוחדת בעבודת-יד, אצל אמן שככל הידוע לא יצר עד לשלב זה בעץ; ובעיקר בשל האלמנטים המשולבים בה.
הקופסה מעוטרת ומגולפת עבודת אמן, מכל צדדיה, ועליה אף עיטורי מתכת מרוקעים וסוגרי מתכת לנעילתה.
מגולפים בה אלמנטים יהודיים בולטים, כמנורה ומגן דוד.
בנוסף, הכתב המעוטר שעל הקופסה ("ח' חומשי תורה", "ציורים") נכתב - בניגוד לכיתובי הציורים, הכתובים בעברית, אנגלית וצרפתית - בעברית בלבד, באותיות המרובעות המקובלות, ולצד זאת גם בכתב עברי קדום.
הבחירה בעברית מצביעה על תחושת הקשר של האמן למורשתו היהודית, ועל שאיפתו להבליטה.
הוספת הכתב הקדום באה ככל הנראה להדגיש את קדמוניותו של העם הישראלי, בעידן שבו הוא זכה רק לביזוי, רדיפה ומוות.
דויטש אף חתם על הקופסה את התאריך העברי, ואת שמו באותיות עבריות ואנגליות.
ביצירה אחרונה זו של דויטש ניכרים אלמנטים חינוכיים משמעותיים, אותם ניסה להעביר לבתו אינגריד בת השנתיים, כמעין צוואה רוחנית בעידן של אי-ודאות.
לאחר המלחמה, אינגריד בת החמש חזרה לבית המשפחה, ומצאה את קופסת התנ"ך.
כיום הקופסה והאיורים מוצגים בתערוכה במוזיאון האמנות ביד ושם.
קרולינה חירלדו נבארו הידועה בשם קרול ג'י (Karol G), היא זמרת-יוצרת קולומביאנית.
הסגנון המוזיקלי של קרול ג'י מכיל בתוכו רגאטון, פופ לטיני, טראפ לטיני וסגנונות נוספים.
קרול ג'י הוציאה מספר להיטים, בהם "Ahora Me Llama" בשיתוף עם באד באני, שזכה להצלחה בין-לאומית כאשר צבר למעלה מ-790 מיליון צפיות, ומכר בארצות הברית למעלה מ-600 אלף עותקים, "Mi Cama", שהצליח לצבור ביממה אחת ביוטיוב קרוב ל-18 מיליון צפיות, ו-"Hello" שיצא בשיתוף עם אוזונה בשנת 2016.
קרול ג'י נולדה ב-14 בפברואר 1991 במדיין, קולומביה.
כבר בנעוריה השתתפה בתוכנית X Factor קולומביה, שם זכתה לחשיפה ראשונית.
היא למדה באוניברסיטת אנטיוקייה, ומשם עברה לניו יורק סיטי, במטרה לפתח את הקריירה המוזיקלית שלה.
בשנת 2007, היא אימצה לעצמה את השם "Karol G", וכשלוש שנים לאחר מכן הוציאה את הסינגל הראשון שלה "En la playa".
את הקריירה המוזיקלית שלה התחילה קרול ג'י בשנת 2007, כאשר הוציאה את סינגל הבכורה שלה "En la playa".
השיר נכשל ובעקבות כך לקחה הפסקה של כארבע שנים מעולם המוזיקה.
בשנת 2013, חזרה ג'י עם השירים "Bajo Control", "Gracias a Ti", ו-"Lloro Por Ti", שלא זכו להצלחה רבה בדומה לסינגל הראשון שלה.
כמה זמן לאחר מכן באותה השנה, הוציאה ג'י את השיר "Amor de Dos", ביחד עם ניקי ג'אם.
השיר זכה להצלחה עולמית וצבר כ-100 מיליון צפיות ביוטיוב.
בשנת 2014, הוציאה את "Ricos Besos", שהצליח לשחזר את הצלחת הסינגל הקודם עם ניקי ג'אם, ולאחר מכן הוציאה את "Si Te Confieso", שזכה להצלחה רבה גם כן.
בנוסף לכך, לקראת סוף אותה השנה, היא השתתפה בשיר "Mañana", של אנדי ריוורה.
שנה לאחר מכן, יצא השיר "Ya No Te Creo", ובסמוך לכך גם השיר "Te Lo Quiero Hacer".
שני השירים זכו להצלחה עיקרית בארץ מולדתה של קרול ג'י, קולומביה.
באותה השנה שיתפה פעולה בשנית עם אנדי ריוורה בשיר "Dime", אשר לא נכלל באף אלבום שלה עד היום.
קרול ג'י פרצה לתודעה העולמית בשנת 2016, עם השיר "Casi Nada", שיצא בהמשך כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלה, Unstoppable.
הקליפ של השיר צבר קרוב ל-80 מיליון צפיות, והוא עצמו נכנס אל המקום ה-8 במצעד השירים הטרופיים של בילבורד, אל המקום ה-14 במצעד שירי הפופ הלטיניים, ואל המקום ה-90 במצעד שבספרד.
מיד לאחר מכן הוציאה את השיר "Muñeco de Lego", שיצא כסינגל השני מן האלבום בחסות Vevo, ולקראת סוף אותה השנה הוציאה את הלהיט "Hello", שנכנס למצעדים רבים, וצבר ביוטיוב כ-140 מיליון צפיות.
אותו השיר היה הסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה.
כשנה לאחר מכן, הוציאה את השיר "A Ella" שיצא כסינגל הרביעי מתוך האלבום, Unstoppable.
הקליפ של השיר צבר למעלה מ-125 מיליון צפיות, והשיר עצמו נכנס אל המקום ה-19 במצעד שירי הפופ הלטיניים.
בסמוך לכך יצא השיר "Ahora Me Llama" עם זמר הטראפ הפורטוריקני באד באני, שהפך ללהיטה הגדול ביותר.
קליפ השיר הפך לאחד מן הקליפים הנצפים ביותר ב-2017, ולאחד מהקליפים הנצפים ביותר בכל הזמנים.
בספרד קיבל השיר מעמד פלטינה, ובארצות הברית מעמד יהלום לטיני.
ב-6 ביולי באותה השנה, יצא הסינגל השישי מתוך האלבום "Eres Mi Todo".
חודשיים לאחר מכן יצא השיר "Mi Mala", עם מאו וריקי.
השיר הפך ללהיט ובשנת 2018, יצא לו רמיקס עם בקי ג'י, לסלי גרייס ומריאנה אספוסיטו.
ב-27 באוקטובר 2017, יצא לאור אלבום הבכורה של קרול ג'י, Unstoppable.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-2 במצעד האלבומים הלטיניים, ואל המקום ה-192 במצעד הבילבורד 200. תוך פחות מחודשיים זכה האלבום למעמד פלטינה לטינית בארצות הברית על סך מכירות של כ-60 אלף עותקים.
הסינגל השביעי והאחרון מתוכו "La Dama", יצא בדצמבר 2017, ואחריו יצאו השירים "Pineapple", "Tu Pum Pum", ו-"Princesa".
ב-10 במאי 2018, יצא הקליפ של השיר "Mi Cama", שזכה להצלחה בין-לאומית כאשר צבר למעלה מ-18 מיליון צפיות ביממה אחת ביוטיוב.
בעקבות כך הפך הקליפ לקליפ הסולו הלטיני הנצפה ביותר ביממה אחת ביוטיוב, ולקליפ ה-31 הנצפה ביותר לשנת 2018. לאחר מכן יצא השיר "Dicen".
בסמוך לכך, השתתפה ברמיקס שיצא עבור השיר "" והשיר "", והוציאה את "Culpables".
לקראת סוף 2018, הוציאה את "Créeme" ביחד עם מאלומה.
בתחילת שנת 2019, הוציאה את השיר "Secreto", שזכה להצלחה רבה.
בשיר זה חשפה את זוגיותה עם הזמר המצליח אנואל AA.
בהמשך, הוציאה ביחד עם גלוריה טרווי את השיר "", ואת השיר "Punto G".
ב-3 במאי 2019, הוציאה את אלבומה השני, Ocean.
בשנת 2020, הוציאה ביחד עם האחים ג'ונאס את הלהיט "X".
באותה השנה הוציאה גם את הסינגל "Bichota".
בספטמבר של אותה שנה הוציאה את שיר הרגאטון "Sejodioto".
באפריל 2022 יצא הסינגל "Provenza" כסינגל המוביל מתוך אלבומה הרביעי.
בפברואר 2023 הוציא את אלבומה הרביעי, Mañana Será Bonito.
ביוני 2023 פורסם כי קרול ג'י חתמה על חוזה הקלטות עם חברת אינטרסקופ רקורדס.
ב-3 באוגוסט השתתפה ברמיקס לשיר "Tá OK" של DENNIS ו-MC קווין או כריס יחד עם מאלומה.
בשנת 2024, שיחקה במיני-סדרה של נטפליקס, "גריסלדה" בכיכובה של סופיה ורגרה, בתפקיד קרלה, חברתה ואשת סודה של גריסלדה שעוזרת לה להבריח את המוצר לארצות הברית.
בשנת 2024 זכתה בפרס אשת השנה של מגזין בילבורד.
בספטמבר 2025 קרול ג'י הופיעה במופע המחצית של משחק פתיחת עונת ה-NFL בין קנזס סיטי צ'יפס ללוס אנג'לס צ'רג'רס שנערך ב-5 בספטמבר 2025 באצטדיון ניאו קימיקה ארנה בסאו פאולו, ברזיל.
בינואר 2025, הוכרז כי קרול ג'י וקרן הצדקה שלה, "Con Cora Foundation", יארחו אירוע צדקה שיתקיים ב-22 בפברואר במיאמי לגיוס כספים ליוזמת "Casa Con Cora", המספקת תמיכה כלכלית, פסיכולוגית ומשפטית לנשים.
באירוע יתקיימו מופעים חיים ומכירה פומבית.
קרול ג'י הכירה את הראפר הפוארטוריקני אנואל AA בשנת 2018 לאחר שהכירו בסט של הקליפ לשיר המשותף שלהם Culpables, כחודש לאחר שחרורו מהכלא.
בינואר 2019, הצמד אישרו את מערכת היחסים.
ב-25 באפריל 2019, קרול ג'י אישרה שהיא מאורסת לראפר כשהופיעה בטקס פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד כשהיא עונדת טבעת אירוסין מיהלום.
ב-20 באפריל 2021, אנואל אישר את ביטול אירוסיהם של הזוג ואת הפרידה .
החל מתחילת 2023, קרול נמצאת בזוגיות עם הראפר הקולומביאני פייד, הזוגיות אושרה לאחר שהשניים נכחו באירוע נשים במוזיקה (בילבורד) ביחד.
קרול דווק היא פרופסור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת סטנפורד, שמחקריה בתחום המוטיבציה והאישיות השפיעו באופן ישיר על עולם החינוך.
דווק התפרסמה בעקבות ספרה "כוחה של נחישות", בו היא מציגה את ההבדל בין אנשים הנוטים לחשוב בצורה מקובעת, וחושבים שלא ניתן לשנות יכולות לבין אנשים שנוטים להאמין שניתן לפתח יכולות בסיסיות, למשל אינטליגנציה באמצעות מאמץ ולמידה.
דווק נולדה בניו יורק, כבת יחידה, אמצעית מבין שלושה ילדים.
אביה עסק בייבוא וייצור ואמה בתחום הפרסום.
אחת המורות בכיתה ו' הושיבה את תלמידיה בהתאם לרמת המשכל שלהם.
רק התלמידים בעלי רמת משכל גבוהה הורשו לבצע פעולות כגון מחיקת הלוח או העברת מסר למשרד המנהל.
דווק טענה כי התלמידים בעלי רמת המשכל הגבוהה תמיד חששו מהמבחן הבא, שעלול להוריד אותם בדירוג הכיתתי.
בראיון שנתנה ב-2015 אמרה דווק: "מצד אחד, לא האמנתי שתוצאה במבדק הייתה כה חשובה, מצד שני כל תלמיד רוצה להצליח במסגרת שנוצרה.
אז במבט אחורה, אני חושבת שהאדרת המשכל הייתה נקודת מפנה בהתפתחות שלי".
במטרה להבין מדוע אנשים מסוימים ממשיכים להתמיד ולהשקיע בנסיבות בהן אחרים מרימים ידיים ומוותרים, ערכה דווק מחקר ובו נתנה לילדים עם יכולות דומות בעיה מתמטית שאינה ניתנת לפתרון.
בעודם מתמודדים עם הבעיה, התגובה לכישלון הייתה באחד משני דפוסי ההתנהגות: חלקם הרימו ידיים וויתרו, ואחרים המשיכו לעבוד במרץ במטרה להצליח לפתור את הבעיה.
לאחר מכן, ביקשה דווק מאותם הילדים לדבר אל עצמם בקול רם בעודם מתמודדים עם בעיה מתמטית דומה.
היא הבחינה שבעוד שהילדים שוויתרו אמרו לעצמם דברים כמו: "זה משעמם", "אין לי ראש מתמטי", "אני שונא את זה, זה קשה מדי".
ילדים שהתמידו אמרו לעצמם דברים כמו: "זה אתגר מעניין, אנסה זאת כך…" או "אני צריך לחשוב על אסטרטגיה אחרת", או "אפשר לקחת את התרגיל הביתה ולנסות לפתור אותו?" דווק גילתה שהאופן שבו הילדים הסבירו לעצמם את הכישלון, ניבא את ההצלחה בהתמודדות עם התרגיל הבא.
לאחר מכן, בעשרות שנות מחקר מצאה דווק, כי במהלך התפתחותנו כבני אדם, אנו מפתחים תאוריות שונות בנוגע ליכולתנו הבסיסיות ביותר.
היא טבעה את המושגים תבנית חשיבה מקובעת (Fixed Mindset) ותבנית חשיבה מתפתחת (Growth Mindset) כדי לתאר את האמונות שאנו מחזיקים בנוגע לאינטליגנציה, כישרון ולמידה.
אמונות אלו מנחות את הפרשנות שלנו לאירועים ומשפיעות על מידת החוסן והנחישות שלנו כאשר אנו מתמודדים עם אתגרים.
תבנית חשיבה מקובעת (Fixed Mindset), היא המרחב, בו אמונותיו של האדם מרוכזות סביב הרעיון, שיכולותיו הבסיסיות (לדוגמה, אינטליגנציה וכישרון) הן יכולות נתונות, קבועות, ואינן ניתנות לשינוי ולפיתוח.
אנשים המאמינים, שרמת המשכל שלהם קבועה ואינה ניתנת לשינוי, חושבים, שיש מי שנולד חכם ויש מי שנולד טיפש, וכך המצב יישאר לנצח!
לכן, כל מצב הופך עבורם למבחן אינטליגנציה, בו הם צריכים להוכיח, שהם נמנים עם ה"חכמים".
אם הם נדרשים להשקיע מאמצים רבים, הם משייכים זאת לחוסר היכולת שלהם.
כאשר הם נכשלים, הכישלון מגדיר אותם.
"אני נכשלתי" הופך ל"אני כישלון".
מכיוון שהם חוששים מחוויות כישלון נוספת, הם עשויים להימנע מהתמודדות עם אתגרים חדשים.
תבנית חשיבה מתפתחת (Growth Mindset) היא המרחב, בו אמונותיו של האדם מרוכזות סביב הרעיון, כי באמצעות מאמץ ולמידה, ניתן לפתח ולטפח יכולות בסיסיות, כגון אינטליגנציה וכישרון.
אנשים המאמינים, שאינטליגנציה היא יכולת מתפתחת ומשתנה, מאמינים, שבאמצעות מאמץ ולמידה, יוכלו לשפר את יכולותיהם הקיימות.
הם רואים באתגרים הזדמנות מצוינת ללמוד דברים חדשים ולפתח מיומנויות קיימות.
לכן, הם מגלים אהבה וסקרנות רבה יותר בתהליך הלמידה.
הם מבינים שכישלון, הוא חלק בלתי נפרד מתהליך הלמידה, ורואים בו הזדמנות להתפתח וללמוד.
אנשים אלו נוטים להתמיד לאורך זמן, חרף קושי וכישלון, ולהגיע להישגים גבוהים יותר.
"ככל שתלמידים יאמינו שידע וחכמה הם תוצאה של מאמץ מתמשך ועבודה קשה ולא תוצאה של יכולת מולדת ובלתי משתנה, כך סביר יותר שהם יתמידו במטלות לאורך זמן, ויעמדו בהצלחה באתגרים הצפויים להם".
קרול דווק גילתה שכשמלמדים ילדים על המוח, וכיצד הוא גדל בעקבות למידה ומאמץ, הם נמצאים בסבירות גבוה יותר להתמיד ולהשקיע, וזאת מכיוון שהם אינם רואים בכישלון דבר קבוע.
התובנות שבאמצעותן יוכלו התלמידים לאמץ את התפיסה של החשיבה המתפתחת
למידה במהותה היא - תהליך יצירה של קשרים חדשים במוח.
המשמעות האמיתית של תרגול, זהו תהליך של ביסוס וחיזוק הקשרים שנוצרו בלמידה.
אם אתה לא משתפר, זה לא מפני שאין לך יכולת, אלא מפני שלא השתמשת בטכניקות תרגול מתאימות.
אם נכשלת במבחן, זה לא מפני שאת טיפשה, אלא מפני שעדיין לא רכשת רשת קשרים חזקה מספיק במוח בנושא זה.
הסיבה שקשה לך ללמוד משהו חדש, היא לא מפני שאתה לא חכם, אלא מפני שיצירת קשרים חדשים היא תהליך ארוך, הכרוך במאמץ רב.
כאשר אתה חוזר על מחשבה שוב ושוב (ולא משנה אם היא חיובית או שלילית), אתה מתחיל לקבע אותה כאמת, עד שהיא הופכת לאמונה.
אתה יכול לבחור את המחשבות שלך, את האמונות שלך, ולהפוך להיות האדם שאתה רוצה להיות.
המוח שלך הוא כמו שריר הוא גדל ומתפתח בהתאם לאופן שבו שאתה משתמש בו.
על גבי צרכים אלה נבנים ייצוגים מנטליים של אמונות, רגשות וכוונות מעשיות ואלה מביאות לניסיונות להשגת מטרות ומעשים באופן שמעצב את האישיות .
קרול האניש היא פמיניסטית רדיקלית אמריקאית ואחת החברות החשובות בקבוצת "נשים רדיקליות" והגרביים האדומים" (Redtockings) שפעלו בעבר בניו יורק.
היא ידועה בעיקר בזכות הטבעת הביטוי האישי הוא פוליטי במאמר הנושא את אותו שם, אותו כתבה בשנת 1969. האניש גם הובילה את מחאת מיס אמריקה בשנת 1968 בארצות הברית והייתה אחת מארבע הנשים שתלו את דגל השחרור לנשים מעל המרפסת ליד תחרות מיס אמריקה.
האניש נולדה וגדלה בחווה קטנה באיווה הכפרית, ועבדה ככתבת לפני שעברה לדה מוין והצטרפה למשרדי הדלתא במיסיסיפי בשנת 1965. בתפקיד זה פגשה את מייסדי קרן החינוך של ועידת הדרום (SCEF), אן ברדן ובן זוגה קרל בראדן, ששכרו אותה לנהל את משרד SCEF בניו יורק.
בתחילת 1968 האניש פתחה את משרדי ה-SCEF לישיבות השבועיות של קבוצת נשים רדיקליות בניו יורק, והמקום שימש בסיס לפעילות התנועה עד לפיזורה בתחילת שנות ה-70.
האניש ייסדה את כתב העת "Meeting Ground online" בשותפות עם קתי סקרברו בשנת 1977. מטרתו המוצהרת של כתב העת הייתה "מקום לרעיונות מפוצצים - תאוריה, אסטרטגיה וטקטיקות לתנועת שחרור האישה ולתנועה הרדיקלית הכללית של גברים ונשים עובדים."
בשנת 2013 האניש, בשיתוף עם סקארברו, טי-גרייס אטקינסון וקתי סרחילד יזמו את מניפסט "השיח האסור: השתקת ביקורת פמיניסטית על 'מגדר'", אותו תארו כ"הצהרה גלויה של 48 פמיניסטיות רדיקליות משבע מדינות".
באוגוסט 2014 מישל גולדברג מ"הניו יורקר" תיארה את המניפסט כמביע את "הזעקה שלהן מפני איומים והתקפות, חלקן פיזיות, על אנשים וארגונים שמעזים לאתגר את התפיסה המגדרית האופנתית כיום."
קרויזטוצרוס (שם מדעי: Croizetoceros) הוא סוג נכחד של אייל שחי באירופה במשך תקופת הפליוקן עד הפליסטוקן המוקדם שלפני 5.5 עד 1.5 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים שלו התגלו לראשונה במאה ה-17 בצרפת משרידי קרניים ולסתות גדולות.
מרבית המאובנים התגלו ברחבי צרפת וספרד של סוף הפליוקן והפליסטוקן המוקדם ובאוקראינה, פולין ומולדבה מהפליוקן.
אייל זה היה בינוני בגודלו והוא הגיע לגובה של מעט פחות ממטר בכתפיים, לאורך 1.5 מטר ולמשקל של 60 קילוגרם בקירוב.
קרני האייל דמו לקרני אייל אדום עם 4–5 ענפים שהסתעפו מהמבנה המרכזי ופנו מעלה, דומים בצורתם לקרני האאוקלדוצרוס שחי באותו אזור וזמן.
השיניים שלו היו נמוכות יחסית ובחלק מהממצאים הכילו סימני שחיקה מלעיסת עשבים.
סוג זה היה קרוב לסוג אייל, ובעבר השתייך אליו כתת-סוג.
במשך הזמן הועבר לכמה סוגים שונים Cataglochis, Anoglochis ו-Polycladus עד שהוגדר בשנת 1970 בידי החוקר הנורוגי היינץ שהעביר אותו על סמך הבדלים מולקולריים לשאר הסוגים.
הוא השתייך לשבט איילים (Cervini) שבקבוצת איילי העולם הישן, לצד הסוג אייל.
קרול אן ליליאן פורד היא שחקנית בריטית, הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד סוזן פורמן בסדרת המדע בדיוני של ה-BBC "דוקטור הו", ובתפקיד בטינה בסרט "יומו של השלוש-רגל" משנת 1962.
הייתה לה קריירת משחק ארוכה ומגוונת.
בקולנוע הופיעה פורד בסרט "שרה" אודות חייה של השחקנית הצרפתייה שרה ברנאר, "יומו של השלוש-רגל" בתפקיד הנערה העיוורת בטינה, "Mix Me a Person" (מ-1962), "The Great St Trinian's Train Robbery" (מ-1966), וב-"The Hiding Place" (מ-1975).
פורד השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "Juke Box Jury", ובמספר שעשועונים.
כמו כן עסקה בקריינות ובדיבוב.
לפי התוכנית התיעודית "Doctor Who: Origins", הופעה בסדרת הטלוויזיה "Z-Cars" הובילה את פורד למבחן בד לתפקיד סוזן בסדרה "דוקטור הו" משנת 1963. פורד הייתה אחת משלושה המלווים המקוריים שנלוו לדוקטור הראשון בגילומו של ויליאם הארטנל.
לדבריה של פורד, הדמות של סוזן הייתה צריכה להיות דומה לזו של הסדרה "The Champions", עם יכולות טלפתיות, כמו גם יכולת להטיס את הטארדיס.
אבל לבסוף דמותה הייתה רגילה יותר.
הדמות עזבה את הסדרה בסיום הפרק "The Dalek Invasion of Earth" בשנת 1965. ב-1983 היא חזרה להופיע בתוכנית ספיישל לציון עשרים שנה לסדרה בפרק "חמשת הדוקטורים", וב-1993 השתתפה בפרק "Dimensions in Time" לציון שלושים שנה לסדרה.
בשנת 1995 הופיעה פורד בתפקיד אחר בספין אוף של "דוקטור הו", הסרט "Shakedown: Return of the Sontarans".
ב-1977 הפסיקה פורד לשחק עקב מחלה, שגרמה לאיבוד קולה.
בשנות האלפיים החלה שוב לעסוק במשחק, וגילמה את דמותה של סוזן בתסכיתים של "דוקטור הו" בהפקת Big Finish Productions.
בדוקו-דרמה "הרפתקאה בחלל ובזמן" של ערוץ BBC Two, גילמה את דמותה של פורד השחקנית קלאודיה גרנט.
הדרמה מתארת את תהליך יצירת הסדרה "דוקטור הו", והיא שודרה ב-21 בנובמבר 2013 כחלק מספיישל חמישים שנה של הסדרה.
פורד עצמה הופיעה בתפקיד קטן בדמות בשם ג'ויס.
בנובמבר 2013 הופיעה פורד בסרט הקומי "The Five(ish) Doctors Reboot" שאף הוא שודר לציון יובל לסדרה.
הרַבָּה קרול בת' ביילין (בשם מלא באנגלית: Carole Beth Balin נולדה ב-29 בספטמבר 1964, אנדובר , מסצ'וסטס) היא רבה רפורמית אמריקנית, פרופסור להיסטוריה בהיברו יוניון קולג' בניו-יורק.
קרול ביילין נולדה ב-1964 באנדובר , מסצ'וסטס.
אימה מרסיה ביילין הייתה אשת שיווק ואביה תיאודור ביילין היה מהנדס.
באוגוסט 1988 נישאה למיכאל גרטצמן, שהוא עורך דין, לזוג 3 צאצאים.
לביילין תואר ראשון פי בטא קפא בהיסטוריה ממכללת ולסלי, 1986. תואר שני בספרות עברית מההיברו יוניון קולג' – מכון למדעי היהדות, 1989. תואר שני נוסף מאוניברסיטת קולומביה.
דוקטורט בהיסטוריה, גם כן מקולומביה, בהנחיית פרופסור יוסף חיים ירושלמי, 1998.
ביילין הייתה מרצה אורחת במכון ללימודים יהודיים מתקדמים במוסקבה ב-1995. היא הצטרפה לסגל ההיברו יוניון קולג' בניו יורק כפרופסור משנה להיסטוריה יהודית ב-1997. ב-2004 קודמה לדרגת פרופסור חבר, וב-2006 לפרופסור מן המניין.
בשנים 1999 עד 2003, שימשה במקביל כחברת סגל בתוכנית ההכשרה של קרן וקסנר.
משמשת כיו"ר מועצת המנהלים של ארכיון הנשים היהודיות.
תחומי המחקר של ביילין כוללים: היסטוריה של יהודי מזרח אירופה ויהודי ארצות הברית, היסטוריה של התנועה הרפורמית, ונושאי מגדר.
ביילין הוסמכה כרבה ב-1991, ומונתה כרבה בבית הכנסת הרפורמי בקינלון ניו ג'רזי .
אוצרת של "התפתחות טקס הבת מצווה" ("Bat Mitzvah Comes of Age") תערוכה ניידת של המוזיאון להיסטוריה של יהדות ארצות הברית המציגה את התהליך של השתרשות טקס הבת מצווה.
"לחשוף את ליבנו:סופרות יהודיות ברוסיה הצארית" (To Reveal Our Hearts: Jewish Women Writers in Tsarist Russia), הוצאת ההיברו יוניון קולג' - 2003.
"אֲחָיוּת: היסטוריה של 100 שנות נשים ביהדות הרפורמית" (Sisterhood: A Centennial History of Women of Reform Judaism), הוצאת ההיברו יוניון קולג' - 2013.
הספר יצא עוד קודם לכן בעברית בשם "בהיכנסי עתה", הוצאת רסלינג - 2008.
קרול בובקו היה טייס ואסטרונאוט אמריקאי.
קרול בובקו נולד בקווינס שבניו יורק למשפחה בעלת שורשים מאוקראינה וליטא.
בשנת 1959 הוא סיים לימודי תואר ראשון באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
בשנת 1970 הוא קיבל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת דרום קליפורניה.
לאחר סיום לימודים באקדמיה, בובקו עבר קורס טיס והוצב בבסיס חיל האוויר סימור ג'ונסון.
בשנת 1969 בובקו התקבל ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א.
בהיותו בנאס"א הוא היה חבר בצוות תמיכה של פרויקט אפולו-סויוז.
בובקו היה טייס של צוות במשימה STS-6 שהמריאה בשנת 1983 כאשר על סיפונה פול וייץ, דונלד פטרסון וסטורי מאסגרייב.
בשנת 1985 בובקו היה מפקד צוות של STS-51-D על מעבורת החלל דיסקברי.
בהמשך של אותה שנה הוא היה מפקד צוות של STS-51-J שהיה הטיסה הראשונה של מעבורת החלל אטלנטיס.
לאחר שפרש מנאס"א בובקו נקלט ב-Booz Allen Hamilton.
בהמשך הוא עבד בחברות נוספות שעסקו בתחום תעשיית החלל.
קרול באומן היא סופרת, מרצה, יועצת ומטפלת, נתפרסמה בעיקר בשל המחקר שלה על מקרי גלגול נשמות, בפרט בילדים.
נולדה ב-14 באוקטובר 1950, וגדלה בניו יורק.
סיימה תואר ראשון באוניברסיטת סימונס במסצ'וסטס, ותואר שני בייעוץ באוניברסיטת וילאנובה בפנסילבניה, שם למדה עם מוריס נת'רטון ורוג'ר וולגר - חלוצים בתחום חקר גלגול הנשמות.
מתגוררת בעיירה מדיה שבפנסילבניה יחד עם בעלה סטיב.
באומן עוסקת גם בטיפול בשחזור גלגולים למבוגרים ואף מעבירה קורסי הכשרה לטיפול בעזרת שחזור גלגולים.
קרול באומן הייתה האדם הראשון בארצות הברית שערער על הקביעה לפיה אין לעסוק בחייהם הקודמים של ילדים.
מכיוון שזכרה את חוויותיה שלה, גילתה רגישות לדבריהם של ילדיה על חייהם הקודמים, ואף הצליחה לשחרר אותם מפחדים וטראומות שמקורם בחייהם קודמים.
במחקריה גילתה שילדים ניסו לעיתים קרובות לשתף זיכרונות כאלה, אך דבריהם לא זכו להקשבה, בשל הגישה המפקפקת או השלילית של הורים, שמערכת האמונות שלהם לא יכלה לקבל זאת.
באומן מצאה כי זיכרונות מחיים קודמים, בניגוד לפנטזיות, סופרו על ידי ילדים באופן ענייני ונשארו עקביים לאורך זמן.
באומן נחשבת למובילה בקידום המודעות לגלגולים קודמים אצל ילדים.
היא הופיעה והתראיינה לכלי תקשורת רבים כולל תוכניות אירוח מובילות כמו אופרה וינפרי, בוקר טוב אמריקה, תעלומות בלתי פתורות, פריים-טיים ABC, ועוד, כמו גם בערוצים כגון Discovery Channel ו-BBC.
היא מרצה בנושא במספר מדינות ביניהן נורווגיה, בלגיה, ספרד, אירלנד והולנד.
למרות הצלחת ספריה, ובפרט Children's Past Lives, והעובדה שהם מודפסים שוב ושוב במשך למעלה מ-20 שנה, ישנם חוקרים אשר מבקרים את משנתה, ביניהם הפילוסוף-ספקן רוברט טוד קרול, שלדבריו זוהי "עדות מיד ראשונה של בורות מדעית, פתיות ומעל הכל מחשבה שמגשימה את עצמה".
קרול דנברס , הידועה גם בכינויה קפטן מארוול (Captain Marvel), היא דמות בדיונית המגולמת על ידי ברי לארסון בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU).
דנברס מתוארת כטייסת קרב בחיל האוויר של ארצות הברית.
היא קיבלה יכולות על-אנושיות כאשר בדיקת מנוע במהירות האור השתבשה ודנברס נחשפה לאנרגיה הקוסמית של הטסרקט.
בעקבות התקרית זכרונה נמחק ושמה שונה על ידי הקרי לווירס.
בהתחלה היא נאמנה לאימפריית הקרי, משמשת כחברה בכוח הכוכב במלחמתם נגד הסקרולים, אך בסופו של דבר חוזרת לכדור הארץ שם היא משיבה לעצמה את זיכרונותיה.
דנברס משחררת את כוחותיה הרדומים, הכוללים כוח על-אנושי, הקרנה וספיגה של אנרגיה ותעופה.
היא מתיידדת עם ניק פיורי, ומעוררת בו השראה ליצור את "יוזמת הנוקמים".
עשרות שנים לאחר מכן, דנברס חוזרת לכדור הארץ, מצטרפת לנוקמים ומשתתפת בקרב נגד תאנוס.
נכון לשנת 2023, קרול דנברס הופיעה בשלושה סרטים: "קפטן מארוול", "הנוקמים: סוף המשחק", "שאנג-צ'י ואגדת עשר הטבעות" (סצנת אמצע הכתוביות).
כמו כן הדמות הופיעה בפרק אחד במיני-סדרה "מיס מארוול".
גרסאות חלופיות של הדמות הופיעו בסדרה "מה אם...?", בדיבובה של אלכסנדרה דניאלס.
מקנה גרייס ולונדון פולר מגלמות את הדמות בצעירותה.
בשנת 1995, דנברס, המכונה 'וירס', נמצאת בכוכב הבירה של אימפריית הקרי – הלה, וסובלת מאמנזיה ומסיוטים חוזרים שמופיעה בהם אישה מבוגרת.
דנברס טייסת ניסוי לשעבר בחיל האוויר של ארצות הברית אשר קיבלה כוחות אנרגיה קוסמית מהטסרקט בפיצוץ שמחק את זיכרונה.
הקרי מחליטים להשתמש בה כנשק נגד הסקרולים.
יון-רוג, המנטור והמפקד שלה, מאמן אותה לשלוט ביכולותיה בעוד ש"המשכל העליון", בינה מלאכותית השולטת באימפריית הקרי, דוחקת בה לרסן את רגשותיה.
במהלך משימה להצלת פעיל סמוי שחדר לקבוצת סקרולים, וירס נתפסת על ידי מפקד הסקרולים, טאלוס.
חקירת זיכרונותיה של וירס מובילה אותם לכדור הארץ.
וירס בורחת ונוחתת בלוס אנג'לס.
הנוכחות שלה מושכת את תשומת ליבם של ניק פיורי ופיל קולסון, סוכני .S.H.I.E.L.D, וחקירתם נקטעת על ידי התקפת סקרול.
מאוחר יותר, וירס ופיורי הולכים למתקן "פרויקט פגסוס" בבסיס חיל האוויר.
הם מגלים שווירס הייתה טייסת שנהרגה בשנת 1989 בעת בדיקת מנוע ניסיוני במהירות האור שתוכנן על ידי ד"ר ונדי לוסון, אותה וירס מזהה כאישה מהסיוטים שלה.
מריה וביתה מוניקה חושפות שווירס היא קרול דנברס, שהייתה להן כמשפחה.
טאלוס, מגיע לא חמוש, מסביר שהסקרולים הם פליטים המחפשים בית חדש ושלוסון הייתה מאר-וול, מדענית עריקה מגזע הקרי שעזרה להם.
טאלוס מפעיל הקלטה ממטוסה של לוסון, שגורמת לדנברס להיזכר בהתרסקות, בפיצוץ שבא מיד לאחר-מכן ובאנרגיה שנוצרה בעקבותיו אותה ספגה, צברה כוחות אך איבדה את זיכרונה.
מזועזעת מהאמת, דנברס סובלת מהתמוטטות שמריה וטאלוס עוזרים לה לעבור.
דנברס, טאלוס, פיורי ורמבו מאתרים את המעבדה המוסתרת של לוסון שנעה במסלול סביב כדור הארץ.
במעבדה לוסון החביאה כמה סקרולים, כולל משפחתו של טאלוס, ואת הטסרקט - מקור הכוח של המנוע של לוסון.
דנברס נתפסת במעבדה על ידי כוח הכוכב ומובאת בפני המשכל העליון.
במהלך שיחתם, דנברס מסירה את שתל הקרי שדיכא את כוחותיה, ומאפשרת לעצמה למצות את מלוא הפוטנציאל שלה.
בקרב לאחר מכן, פיורי משיג בחזרה את גוס, החתול של לוסון, שמתגלה כחייזר בשם פלרקן.
גוס בולע את הטסרקט ושורט את פיורי, מעוור את עינו השמאלית.
דנברס משמידה מפציץ של הקרי, מאלצת את קצין הקרי רונאן המאשים והפלוגה שלו לסגת, לפני שמכניעה את יון-רוג על פני כדור הארץ ושולחת אותו בחזרה להלה עם אזהרה למשכל העליון.
דנברס עוזבת כדי לעזור לסקרולים למצוא עולם בית חדש, ונותנת לפיורי זימונית משודרגת על מנת ליצור איתה קשר במקרה חירום.
בינתיים, פיורי מנסח יוזמה לאתר ולאחד גיבורים כמו דנברס.
בשנת 2018, דנברס מקבלת זימון מפיורי במהלך ההבזק.
היא שבה לכדור הארץ ומאתרת את הזימונית במתחם הנוקמים שם היא פוגשת את נטשה רומנוף, ברוס באנר, ג'יימס רודס, רוקט ראקון, סטיב רוג'רס ותור.
לאחר מכן היא נשלחת להציל את טוני סטארק ונביולה שנתקעו בחלל על סיפון הבנאטאר ומחזירה אותם למתחם.
היא מוכת צער כשמודיעים לה על ההבזק ומצטרפת לבאנר, נביולה, רודס, רוקט, רוג'רס, רומנוף ותור בעימות עם תאנוס על כוכב הלכת טיטאן II.
כשהוא מגלה שהשמיד את אבני האינסוף כדי למנוע את ביטול משימתו, דנברס צופה בתור עורף את ראשו של תאנוס.
בשנת 2023, דנברס, עכשיו חברת צוות בנוקמים תחת הנהגתה של רומנוף, עובדת עם רוקט ונביולה על משימות בחלל.
מאוחר יותר, דנברס שבה לכדור הארץ, לאחר שנודע לה שהנוקמים ובני בריתם מעורבים בקרב נגד תאנוס חלופי.
היא מצילה את הנוקמים ובני בריתם מהפגזה שהומטרה מספינת המלחמה של תאנוס החלופי ומשמידה את הספינה.
לאחר מכן היא מקבלת את כפפת הננו ומנסה להטיס אותה למנהרה הקוונטית.
עם זאת, היא נעצרת על ידי תאנוס, אשר מנטרל אותה עם אבן הכוח.
לאחר שסטארק מקריב את עצמו כדי לנצח בקרב, דנברס משתתפת בהלוויה שלו, ומתאחדת עם פיורי.
בשנת 2024, דנברס ובאנר עונים לשיחה הולוגרפית של וונג כדי לדון על עשר הטבעות עם שאנג-צ'י וחברתו קייטי.
הם מגלים שעשר הטבעות פולטות אותות לא ידועים לפני שדנברס מקבלת שיחה נוספת ועוזבת.
בשנת 2026, דנברס וגוס חיים חיים שקטים בחללית שלה כשפיורי מתקשר אליה ומבקש לחקור חריגה בנקודת קפיצה.
לאחר מכן, היא מגיעה לכוכב לא מיושב.
דנברס נוגעת בחריגה בנקודת הקפיצה, ומתעתקת משם לחדר שינה בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי.
לאחר שראתה פוסטרים וסחורה של קפטן מארוול, היא יורדת למטה ומוצאת משפחה בסלון, לפני שהיא עוזבת.
כשדנברס עפה, היא מוחזרת לכוכב הלא מיושב ומותקפת על ידי חיילי קרי שאומרים לה לאן מועדות פניה של דאר-בן.
דנברס וגוס הולכים לכוכב הלכת טרנקס ומסתננים למשא ומתן על הסכם השלום בין הסקרולים לקרי.
אולם, היא מתעתקת שוב ומוצאת את עצמה בספינת החלל של פיורי, לפני שהיא חוזרת לבית בג'רזי סיטי.
לפני שדנברס מספיקה להתעמת עם חיילי קרי, היא מוחזרת לבית בג'רזי סיטי ומגלה שגם גוס, פיורי ומוניקה רמבו נמצאים שם.
דנברס שואלת את רמבו כיצד קיבלה את כוחותיה וזו מספרת לה על כניסתה להקס.
רמבו מסבירה שנשזרו קוונטית עם אדם אחר וכשדנברס עפה כדי למצוא את אותו אדם, היא מתרסקת בחזרה בחצר האחורית של הבית.
בסופו של דבר, דנברס חוזרת לטרנקס, לשם הועברו גם רמבו והאדם השני, קמלה קאן.
כשדאר-בן פותחת נקודת קפיצה נוספת, דנברס אומרת לסקרולים ולקיסר שלהם להתפנות לחללית שלה.
לאחר שנמלטו, דנברס מתקשרת לוולקיריה ונפגשת איתה כשזו מגיעה לקחת את הסקרולים לכדור הארץ.
דנברס מדברת עם רמבו ביחידות ומציגה את עצמה בפני קאן.
היא רואה את הצמיד של קאן, ומזהה אותו כאחד מזוג הצמידים הקוונטיים.
השלוש עובדות יחד כדי לשלוט בשזירה הקוונטית שלהן ונודע להן שפניה של דאר-בן מועדות לאלאדנה.
הן מגיעות לאלאדנה, שם דנברס מתקבלת בברכה על ידי האוכלוסייה כנסיכה ומתאחדת עם הנסיך יאן, בעלה, בארמונו.
דנברס עוזרת להילחם בדאר-בן, אבל קאן לוחצת בטעות על הבקרים בספינה, ושולחת אותן לכוכב אחר דרך נקודת קפיצה.
דנברס מסבירה לרמבו מדוע מעולם לא חזרה אליה ועל כך שהיא אחראית למלחמת האזרחים של הקרי.
הן מגיעות לתחנת החלל של .S.A.B.E.R, בה דנברס רואה מספר פלרקן שגוס המליטה.
לאחר שלמדו על המהלך הבא של דאר-בן, השלוש מיירטות אותה על ספינת הקרי, אך דאר-בן מצליחה לקחת את הצמיד של קאן.
דנברס מנסה לעצור אותה, אבל דאר-בן משתמשת בשני הצמידים כדי לקרוע חור נוסף בחלל, ונהרגת בתהליך.
דנברס וקאן משתמשות בכוחותיהן כדי להמריץ את רמבו – מאפשרות לה לסגור את החור מהצד השני, פעולה המשאירה אותה תקועה.
דנברס שולחת את קאן בחזרה לכדור הארץ ומשקמת את השמש של הלה.
היא מחליטה לעבור לגור בביתה של רמבו עם גוס, נעזרת בקאן ובבני משפחתה בתהליך.
נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, אמר שלארסון לוהקה לתפקיד בשל יכולתה לאזן בין הכוחות העצומים של הדמות לבין האנושיות שלה.
לארסון ציינה שהדמות חייבת לאזן את הצד הקרי חסר הרגשות שלה עם החצי האנושי ה"פגום" שלה.
לארסון גם כינתה את דנברס כתוקפנית, מהירת חימה ופולשנית - תכונות שעוזרות לה במאבק שלה אך מתגלות כפגמים באופי.
שנהסרטפרסקטגוריהתוצאההערות שוליים2019קפטן מארוולפרסי הסרטים והטלוויזיה של MTVהגיבור הטוב ביותרהקרב הטוב ביותר (עם ג'מה צ'אן)פרס בחירת הקהלכוכבת הסרטים של השנהכוכבת סרטי הפעולה של השנהפרס סאטרוןהשחקנית הטובה ביותרפרסי בחירת הנוערשחקנית הקולנוע הנבחרת: פעולה2020קפטן מארוול
הנוקמים: סוף המשחקפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאוןשחקנית אהובהגיבורת על אהובה
קרוטן דה שביניול היא גבינת עיזים המיוצרת בעמק הלואר.
הגבינה היא מקור לגאווה מקומית במקום ייצורה, שביניול (Chavignol) בצרפת הוא כפר בו מתגוררים כמאתיים תושבים.
גבינת העיזים בצורת גליל קטן מאזור שביניול מיוצרת מאז המאה ה-16, אך התיעוד הכתוב הקדום ביותר שקיים הוא רק משנת 1829 כאשר שמה ופרטים קצרים על הגבינה תועדו על ידי מפקח מס.
האטימולוגיה של השם בעייתית: טענה אחת היא ש-Crottin לקוח מהמילה crot, שמשמעה מנורת שמן קטנה העשויה מחימר שרוף, המזכירה את התבנית המשמשת להכנת הגבינה.
הסבר נוסף הוא שגבינת הקרוטן המיושנת-מבוגרת נעשית קשה יותר ושחומה יותר ונוטה להיראות כמו גללים, המילה הצרפתית לבעל חיים שנופל היא crotte ומכאן מקור השם לפי הסבר זה.
המוצר מוגן על ידי חותם כינוי מקור מבוקר , למעשה זהו ה-DOL הצרפתי כמו הכינוי מקור מוגן , קרוטן דה שביניול מיוצרת היום בשיטות מסורתיות.
אם גבינה מסומנת "Crottin de Chavignol", היא חייבת להיות מהאזור סביב Chavignol, והיא צריכה לעמוד בקריטריונים המחמירים של ייצור מסורתי.
קרוטן זה שביניול היא גבינה עדינה ומעט אגוזית.
בצעירותה (Chavignol jeune), המרקם שלה מוצק וקומפקטי, וקליפתה לבנה.
כשהיא מבשילה, כלומר מתבגרת (Chavignol bleuté), היא מקבלת טעם חזק יותר ומפתחת קליפה קשה יותר.
בהבשלה מלאה (Chavignol affiné), המרקם הופך לפירורי והתבנית על הקליפה הופכת לצבע כחלחל.
הגבינה משווקת ונאכלת בכל שלושת שלבי ההבשלה/התבגרות.
קרול ברוקס מקניל הייתה פסלת אמריקאית, ילידת שיקגו, שם למדה במכון לאמנות בשיקגו בהדרכת לורדו טאפט.
מקניל עיצבה הרבה עיצובים וייחודיים עבור אגרטלים, קומקומים, מעמדי דיו וחפצים דקורטיביים ושימושיים אחרים, כמו גם פסלי ילדים, כולל אלה של שני בניה.
בתו של אב צייר, מקניל בחרה במקום זאת לעבוד בפיסול.
מקניל למדה בפריז אצל פרדריק ויליאם מקמוני וז'אן אנטואן אינג'לברט.
היא הייתה אחת מ"הארנבות הלבנות" שעבדו עבור לורדו טאפט בתערוכה הקולומביאנית העולמית של 1893. ב-1895 היא נישאה להרמון אטקינס מקניל, פסל של אינדיאנים אמריקאים ומונומנטים הרואיים.
מקניל ככל הנראה שיתפה פעולה עם בעלה בפרויקט אחד לפחות - פסל מול בית הממשלה של אוהיו בקולומבוס, אוהיו, אשר נחנך בספטמבר 1907.
מקניל הייתה עסוקה בגידול ילדיה, מה שהשאיר לה פחות זמן ליצירות האמנות, וגרם לה לייצר מספר מוגבל של יצירות אמנות לאחר לידתם.
מקניל זכתה בתואר מכובד בתערוכה הבינלאומית של 1900 ובמדליית כסף באותה שנה בתערוכה העולמית.
בשנת 1904, היא זכתה במדליית ארד עבור מזרקה בתערוכת הרכישה של לואיזיאנה, שהתקיימה בסנט לואיס היא הייתה חברה באגודת הפיסול הלאומית.
היא התגוררה בקווינס, ניו יורק, ומתה בבית החולים ג'מייקה.
קרול ברוניאטובסקי (בפולנית: Karol Broniatowski; נולד ב-23 באפריל 1945) הוא פסל פולני החי ועובד בברלין.
עבודתו מתמקדת בחקר דמות האדם, תוך בחינת נושאים כמו נוכחות והיעדר בפיסול, באמצעות שימוש בצורות חיוביות ושליליות, דמויות המוניות והיטלים גרפיים.
הוא ידוע ביצירותיו הפיגורטיביות החדשניות ובגישתו לאמנות קונספטואלית.
בין השנים 1964 ל-1970 למד פיסול באקדמיה לאמנויות יפות בוורשה, שם היה תלמידו של הפסל יז'י ירנושקייביץ'.
בשנת 1976 עבר לברלין במסגרת מלגת DAAD (שירות החליפין האקדמי הגרמני) והשתקע במתחם קונסטהאוס דאהלם (Kunsthaus Dahlem), שם הוא ממשיך לחיות וליצור עד היום.
עבודתו של ברוניאטובסקי מתרכזת בדמות האדם, תוך שימוש בחומרים מגוונים כגון נייר עיתון, ברונזה וגבס.
סגנונו מתאפיין בגישה תהליכית, החוקרת את המעבר בין פנים לחוץ ואת היחסים בין צורה לתוכן.
פסלי נייר עיתון ו"ביג מן" (Big Man)
בין השנים 1969 ל-1974 יצר ברוניאטובסקי למעלה מ-50 פסלי נייר עיתון של דמויות גברים צועדים ונשים עומדות.
עבודות אלו זכו להכרה בינלאומית והוצגו בביאנלה ה-26 בוונציה (1972), וכן בביאנלה בסאו פאולו, בפילדלפיה, בפריז, במנהיים ובגלריות בניו יורק, אנטוורפן, גנט ובריסל.
בשנת 1976, במסגרת מלגת DAAD, החל לעבוד על מחזור "ביג מן", דמות דמיונית בגובה 18 או 18.8 מטר, שתוכננה כתבליט שוכב.
הדמות חולקה ל-93 חלקים ריבועיים, שנוצרו מנייר עיתון וגרניט ופוזרו ברחבי העולם.
היצירה, הקיימת באופן מלא רק בדמיון הצופה, הפכה לאחת הדוגמאות הבולטות של מעברו לאמנות קונספטואלית.
בין השנים 1977–1979 יצר שלוש הצגות נוספות של "ביג מן":
אובייקט 93 – ההצגה השנייה (1977): 93 ביצי ברונזה מלוטשות שהוצבו על לוח, משקפות זו את זו.
סטוקוביסקו – ההצגה השלישית (1978): מיצג שבו שודרו 93 אותות הקשה בקוד מורס דרך מיקרופון.
ראש מחול (1979): מיצג במוזיאון לאמנות בלוז', שבו ראש מחול התגלה מתוך תבנית גבס והתפורר.
ברוניאטובסקי התייחס למסורת עתיקה של דמויות פוסעות בפיסול:
"הפוסעים" (Schreitende): קבוצת 93 דמויות ברונזה, שבהן רגל שמאל תמיד מושטת קדימה, המשקפות את מצב רוחו המשתנה של האמן.
"הפוסעים הקטנים" (Kleine Schreitende, 1985 ואילך): 93 פסלי ברונזה בגובה כ-25 ס"מ, שונים בעיצובם אך זהים בתנועתם.
הדמויות יכולות לעמוד לבד או בקבוצות.
ברוניאטובסקי יצר מספר יצירות ציבוריות ואנדרטאות משמעותיות:
מזרקה בפרנץ-נוימן-פלאץ, ברלין (1984–1985): שלוש דמויות עירום נשיות מברונזה בתוך ובסביבת בריכת המזרקה.
אנדרטה ליהודי ברלין המגורשים בתחנת הרכבת גרונוולד (1991): יצירת בטון באורך 20 מטר עם צורות חלולות של דמויות אנושיות, המסמלות את אובדנן כצללים.
"רגל מבנדרן" (Fuß von Bendern, 1996): פסל ברונזה בגובה 5.15 מטר בליכטנשטיין, המייצג חלק מדמות דמיונית בגובה 30 מטר.
עבודות נוספות כוללות עמודים בבית הספר אלברט-איינשטיין (1989), פסלים בחצר בית החולים רודולף-וירכו (1994) ומזרקה בהוגנוטנפלאץ (1998), כולם בברלין.
מאז 1989 יוצר ברוניאטובסקי גואשים גדולים בפורמט מונוטיפים על קרטון, בעיקר בשחור ואדום.
הוא מתאר אותם כ"רגעים של פסלים שהושארו מאחור" ומשתמש בפסלי חימר ככלי להדפסה, תוך יצירת קשר בין פיסול להדפסים גרפיים.
ברוניאטובסקי השתתף בתערוכות בינלאומיות, כולל:
"אימ מומנט" (Im Moment): תערוכה בקונסטהאוס דאהלם, ברלין (29 ביוני–5 בנובמבר 2018).
"האודיסאה האנושית" (The Human Odyssey): תערוכה משותפת עם סטפנו בוס בגלריית גרוהלמן, ברלין (2 באוגוסט–15 בספטמבר 2024).
קרן קונסטפורום של הבנק העממי הברלינאי.
ובאוספים פרטיים בברלין, קלן, ורשה, פריז, ניו יורק ועוד.