tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בפברואר 1997 הוקדשה לדבנפורט תוכנית "אלה הם חייך" בהנחיית מייקל אספל.
בשנים 1986 ל-1992 היה דבנפורט נשיא איגוד השחקנים הבריטי "Equity" .
את אשתו הראשונה, הלנה מרגרט וייט, הכיר כשלמד באוניברסיטת אוקספורד.
הם התחתנו ב-1951 ונולדו להם שני ילדים, בת - לורה, ובן - הוגו.
אשתו השנייה הייתה השחקנית מריה אייטקן ולהם נולד בן ג'ק שאף הוא שחקן הידוע בעיקר מהופעתו בסרטי "שודדי הקאריביים".
Soames ד"ר מייטלנד 1971 מרי מלכת הסקוטים Mary, Queen of Scots לורד בות'וול 1972 חיים בחופש Living Free ג'ורג' אדמסון 1973 דרקולה Bram Stoker's Dracula ואן הלסינג תמונתו של דוריאן גריי The Picture of Dorian Gray סר הארי ווטון 1974 Phase IV ד"ר ארנסט ד.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1957–1958 הרפתקאות רובין הוד The Adventures of Robin Hood סט.
Keeping Up Appearances הקומודור בפרק "The Commodore" 1996 The Treasure Seekers לורד בלקסטוקסרט טלוויזיה של ITV 2000 דייוויד קופרפילד David Copperfield דן פגוטי סרט טלוויזיה רציחות במידסומר Midsomer Murders ויליאם סמית'רס
נייג'ל לינדזי הוא שחקן תיאטרון וקולנוע אנגלי.
ב-2011 היה מועמד לפרס הקומדיה הבריטית בקטגוריית ההופעה הקומית הטובה ביותר בקולנוע על משחקו בתפקיד בארי בסרטו של כריס מוריס "Four Lions".
הוא שיחק בתפקיד הראשי בהפקה המקורית בווסט אנד של המחזמר "שרק" בתיאטרון רויאל דרורי ליין.
לינדזי נולד בסנט ג'ון ווד שבלונדון.
הוא למד בבית הספר Merchant Taylors' School ובאוניברסיטת ברמינגהאם שם למד אנגלית וצרפתית.
אחרי הלימודים באוניברסיטה עבד במשך שלוש שנים כאנליסט בבורסה.
אחרי שהופיע בהפקה של המחזה "The Thwarting of Baron Bolligrew" מאת רוברט בולט, ויתר על עבודתו בסיטי והחל ללמוד בבית הספר למשחק ובר דאגלס אקדמי, שם זכה במלגת אמהרסט ובר.
מייקל פריי, שביים אותו בהופעת הסיום במחזה "Charley's Aunt", נתן לו עבודה מקצועית ראשונה עם להקת התיאטרון "Great Eastern Stage".
בתחילת הקריירה שלו עבד לינדזי בעיקר בתיאטרון.
אחד מתפקידיו הראשונים היה בדמות מלך צרפת במחזה "המלך ליר" בתיאטרון רויאל קורט עם טום וילקינסון בתפקיד ליר ואנדי סירקיס בתפקיד השוטה.
בערב פוקר אצל השחקן סמואל וסט ביקש פטריק מרבר מלינדזי להשתתף בסדנת אלתורים של מחזה על פוקר.
הצגת הבכורה של המחזה "Dealer's Choice" הייתה בפברואר 1995 בתיאטרון הלאומי, לינדזי שיחק בתפקיד מאגסי וכן השתתפו בקאסט המקורי ריי וינסטון ופיל דניאלס.
המחזה הועבר לתיאטרון וודוויל, וזה באותה שנה בפרס איבנינג סטנדרד לקומדיה הטובה ביותר ובפרס גילדת הכותבים למחזה הטוב ביותר.
עוד בתיאטרון שיחק לינדזי בתפקיד מקס במחזה "הדבר האמיתי" מאת טום סטופארד שזכה בשנת 2000 בשלושה פרסי טוני.
ב-2004 הופיע בתפקיד אריאל בהפקה זוכת פרס אוליבייה של התיאטרון הלאומי למחזה "איש הכריות" מאת מרטין מקדונה יחד עם ג'ים ברודבנט ודייוויד טננט.
בשנת 2005 כיכב בתפקיד נתן דטרויט במחזה "ברנשים וחתיכות" בתיאטרון פיקדילי, וב-2010 שיחק בדמות צ'ארלי מאגס במחזה "Sucker Punch" מאת רוי ויליאמס בתיאטרון רויאל קורט.
לינדזי שיחק בחמישה מחזות בתיאטרון אלמיידה, בתפקיד לני במחזה "הביתה" מאת הרולד פינטר עם קן קרנהאם ודני דייר ב-2009, ובתפקיד מו אקסלרוד במחזה " Awake and Sing" מאת קליפורד אודטס לצדן של סטוקרד צ'אנינג וג'ודי ויטאקר.
על הופעתו זו היה מועמד בשנת 2008 לפרס Whatsonstage לשחקן המשנה הטוב ביותר.
לינדזי הופיע בתפקידים רבים בסדרות טלוויזיה בהן "ספוקס", "עדות אילמת", "להעיר את המתים", "רציחות במידסומר", "תחבולות חדשות" ו"בין השורות".
ב-1997 גילם את אודו סטיבנס בעיבוד של ערוץ 4 לרומנים "A Dance to the Music of Time".
הוא שיחק בתפקיד רון בייקר הבוס של יואן מקגרגור בסרט "ההונאה הגדולה"; היהודי לוי בסדרת הטלוויזיה "רומא"; שריף ג'וני ביהאן ב-"Gunfight at the O.K.
Corral" של ה-BBC; לוטננט קולונל מרווין גונין בדרמה "The Relief of Belsen" עם איאן גלן; ובקומדיה "Tunnel of Love" לצדם של ג'ק די וסיימון ניי.
לינדזי עבד עם סטיב קוגן בסרטי "אלן פרטרידג'", עם ארמנדו יאנוצ'י ב"המופע של ארמנדו יאנוצ'י", עם ג'ניפר סונדרס בשתי עונות של "ג'אם וג'רוזלם", ועם כריס מוריס בסדרה הקומית "Brass Eye".
ב-2011 זכה לינדזי בפרס Whatsonstage לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד ד"ר הארי היימן במחזה "Broken Glass" מאת ארתור מילר בתיאטרון טריסייקל.
ב-27 בפברואר 2012 סיים לשחק בתפקיד שרק בהפקה של הווסט אנד למחזמר "שרק".
הצגת הבכורה הייתה ב-14 ביוני 2011 בתיאטרון דרורי ליין וב-2012 הוא היה מועמד לפרס אוליבייה ולפרס Whatsonstage.com לשחקן הטוב ביותר במחזמר.
עוד בתיאטרון שיחק לינדזי לצדו של דייוויד טננט בתפקיד בולינגברוק במחזה "ריצ'רד השני" בהפקת RSC בסטרטפוד ובברביקן; וכן הופיע בדמות ג'ק מקרקן בהפקה מחודשת של התיאטרון הלאומי למחזה "עסק משפחתי" בתיאטרון אוליבייה.
נייג'ל האסלביינק (בהולנדית: Nigel Hasselbaink; נולד ב-21 בנובמבר 1990) הוא כדורגלן עבר סורינאמי-הולנדי.
נייג'ל הוא אחיינו של כדורגלן העבר ג'ימי פלויד האסלביינק.
האסלביינק נולד באמסטרדם להורים ממוצא סורינאמי, ושיחק במחלקת הנוער של אייאקס.
בגיל 17 עבר לקבוצת הנוער של פ.ס.וו.
איינדהובן, אך לא שיחק במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, ובינואר הושאל לגו אהד איגלס מהליגה השנייה בהולנד.
ב-18 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–0 על אקסלסיור רוטרדם.
שישה ימים לאחר מכן כבש את שערו הראשון בקריירה, במשחק מול אפלדורן, ובסך הכל כבש שני שערים ב-13 הופעות עד תום העונה.
ב-23 באוגוסט 2010 חתם האסלביינק בהמילטון אקדמיקל מליגת העל הסקוטית אליה הוא הגיע בהעברה חופשית.
ארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–0 על אינוורנס.
ב-25 בספטמבר 2010 כבש את שערו הראשון במועדון, בתיקו 2–2 מול קילמרנוק, ובסך הכל כבש שלושה שערים ב-27 הופעות עד תום העונה.
ב-6 ביוני 2011 חתם האסלביינק לשנה בסנט מירן.
ב-25 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול דנפרמלין אתלטיק, וחמישה ימים לאחר מכן כבש את שער הניצחון מול אברדין, במשחק שהסתיים בתוצאה 1–0. ב-6 באוגוסט 2011 בישל את שער היתרון של קבוצתו מול דנדי יונייטד, אך הורחק בדקה ה-45 של המשחק.
בסך הכל ערך עד תום העונה 34 הופעות במדי סנט מירן, בהן כבש שישה שערים.
ב-28 ביוני 2012 חתם האסלביינק בסט.
ב-19 ביולי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול אסקישהירספור הטורקית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
ב-18 באוגוסט כבש את שערו הראשון במועדון, בניצחון 2–1 על אברדין, ואת העונה הוא סיים עם שבעה שערים ב-36 הופעות ליגה.
בעונה שלאחר מכן כבש חמישה שערים ב-30 הופעות, וזכה עם סט.
ג'ונסטון בגביע הסקוטי אחרי ניצחון 2–0 על דנדי יונייטד במשחק הגמר.
ב-31 ביולי 2014 חתם האסלביינק בקבוצת וריה מליגת העל היוונית.
האסלביינק שותף רק במשחק ליגה אחד במדי הקבוצה, וכבש שער אחד במסגרת הגביע היווני מול אפולון סמירניס.
בפברואר חזר לקדנציה שנייה בהמילטון אקדמיקל וכבש במדיה שער אחד ב-10 הופעות בליגה הסקוטית עד תום העונה.
בקיץ חזר האסלביינק להולנד וחתם באקסלסיור רוטרדם, וב-12 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה בהולנד, בהפסד 0–1 לנאק ברדה.
ב-17 באוקטובר 2015 כבש את שערו הראשון במועדון, בתיקו 1–1 מול פ.ס.וו.
איינדהובן, ואת העונה הוא סיים עם שער אחד ב-17 הופעות ליגה.
בעונה שלאחר מכן הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, וכבש עשרה שערים ב-32 הופעות.
ב-3 ביוני 2017 הגיע האסלביינק לישראל וחתם לשלוש שנים בעירוני קריית שמונה.
כבר בהופעת הבכורה שלו בקבוצה כבש שער בניצחון 4–0 על הפועל עכו במסגרת גביע הטוטו.
את עונת 2018/2019 פתח האסלביינק בעירוני קריית שמונה, ובמחזור הפתיחה כבש שער בתיקו 1–1 מול האלופה הפועל באר שבע, אך ב-9 בספטמבר 2018 חתם בהפועל באר שבע ששילמה עבורו 1.5 מיליון אירו.
כעבור שישה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בהפסד 0–1 למ.ס.
אשדוד, וב-11 בנובמבר כבש את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 3–2 על בית"ר ירושלים.
בסך הכל ערך במדי הפועל באר שבע 32 הופעות ליגה בעונה זו, בהן כבש שישה שערים.
ב-23 באפריל 2020 שוחרר מהפועל באר שבע מסיבות אישיות.
ב-1 בנובמבר 2020 חתם בבני סכנין מליגת העל לעונה אחת.
ב-16 בנובמבר 2019 האסלביינק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סורינאם בניצחון 4–0 נגד במסגרת ליגת האומות של אמריקה הצפונית.
3 ימים לאחר מכן, כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2–1 נגד .
אנטוני נייג'ל מרטין (; נולד ב-11 באוגוסט 1966) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת השוער.
מרטין שיחק לאורך כל הקריירה במולדתו, במדיהן של ארבע קבוצות שונות.
הוא החל את דרכו בליגה השלישית, וממנה עשה את דרכו עד לפרמייר ליג.
על אף שלא זכה בתוארים קבוצתיים משמעותיים במהלך הקריירה, זכה מרטין להערכה מקצועית שהתבטאה בבחירתו לנבחרת העונה של התאחדות הכדורגלנים במשך שלוש עונות רצופות, וכן ב-23 הופעות במדי נבחרת אנגליה.
הוא נכלל בסגל הנבחרת בשני טורנירי אליפות אירופה ובשני טורנירי מונדיאל.
מרטין החל את הקריירה כחובבן, ובתחילה שיחק בעמדת הקישור, עד שעבר לשחק כשוער בגיל 17. במקביל לעבודתו במפעל לפלסטיק וכסוחר פחם.
הוא אותר על ידי קבוצת בריסטול רוברס מהליגה השלישית והחל לשחק בשורותיה בשנת 1987. בעונת , עונתו הראשונה ככדורגלן מקצועני, כבר היה לשוער הראשון של הקבוצה שסיימה את העונה במקום השמיני.
במהלכה של עונת , לאחר שתי עונות וחצי בהן היה לשוער הבכיר בקבוצה, עשה מרטין את קפיצת המדרגה המשמעותית הראשונה בקריירה, כשחתם במדי קריסטל פאלאס מהליגה הבכירה.
מרטין היה לשוער הראשון באנגליה שדמי העברתו הגיעו למיליון ליש"ט, וכבר באותה העונה הוא העפיל עם קבוצתו החדשה לגמר הגביע האנגלי.
קריסטל פאלאס הייתה קרובה לזכייה בתואר, אך נוצחה 1-0 על ידי מנצ'סטר יונייטד במשחק חוזר, לאחר שוויון 3-3 בתום הארכה במשחק הראשון.
בשני המשחקים עמד מרטין בשער הקבוצה.
עונתו המלאה הראשונה בקבוצה, עונת , הסתיימה בהישג מרשים תחת המאמן סטיב קופל ובמקום השלישי בטבלה.
אחרי עונה זו חלה ירידה משמעותית ביכולת הקבוצה, שנשרה לליגת המשנה בתום עונת .
מרטין נותר בקבוצה ורשם 46 הופעות ליגה בדרך לזכייה באליפות ליגת המשנה ולחזרה לליגה הבכירה תוך עונה בלבד.
מרטין וקבוצתו החזיקו מעמד עונה אחת בלבד בטרם נשרו פעם נוספת לליגת המשנה, ושוב מרטין נותר בקבוצה על מנת לסייע לה להעפיל, אלא שפאלאס סיימה את עונת במקום השלישי, והפסידה בהארכה ללסטר סיטי בגמר פלייאוף ההעפלה.
בתום עונה זו, ולאחר שש עונות וחצי במדי הקבוצה, נמכר מרטין וסיים את דרכו במועדון לזכותו 349 הופעות במדי הקבוצה, מתוכן 272 הופעות ליגה.
בשנת 2005 נבחר לקבוצת המאה של אוהדי קריסטל פאלאס, כהוקרה על תקופתו המוצלחת במועדון.
לקראת עונת , עבר מרטין ללידס יונייטד מהפרמייר ליג, ובפעם השנייה שבר את שיא ההעברות לשוער באנגליה, עם סכום העברה של כ-2.25 מיליון ליש"ט.
מרטין היה לשוער הראשון של הקבוצה, והמעבר ללידס גם החזיר את מרטין לסגל נבחרת אנגליה.
לאחר קידומו של עוזר המאמן דייוויד אולירי לתפקיד מאמן הקבוצה בעונת , המשיכה לידס להתמודד בצמרת הגבוהה של הליגה האנגלית, שהגיעה לשיאה עם המקום השלישי בטבלה בעונה שלאחר מכן.
במקביל, השתתפה הקבוצה באותה העונה בגביע אופ"א, והעפילה עד לשלב חצי הגמר.
הופעותיו הזכורות של מרטין באותו הקמפיין היו בשלב רבע הגמר, בו ניצחה לידס 1-0 את רומא בסיכום שני משחקים, בהם הפגין מרטין יכולת מרהיבה שסייעה לקבוצתו לשמור על רשת נקייה.
עונה לאחר מכן, בעונת , היה מרטין לחלק משמעותי בהעפלתה של לידס עד לשלב חצי גמר ליגת האלופות.
לידס הקדימה את ברצלונה בשלב הבתים והותירה אותה מחוץ לטורניר, הקדימה את אנדרלכט ואת לאציו בשלב הבתים השני, והדיחה את דפורטיבו לה קורוניה ברבע הגמר, עד שנעצרה על ידי ולנסיה.
יכולתו הגבוהה של מרטין במדי לידס זיכתה אותו שלוש פעמים ברציפות במקום בנבחרת העונה של התאחדות הכדורגלנים האנגלית, החל מעונת .
במשך שש עונות היה מרטין לשוער הראשון של לידס, ובהן רשם 207 הופעות ליגה במדי הקבוצה.
עם זאת, מחלוקות בין מרטין למאמן טרי ונבלס, שהגיע לקבוצה לקראת עונת , גרמו למרטין לאבד את מקומו בשער הקבוצה.
במקביל, היכולת הגבוהה של השוער הצעיר פול רובינסון, אז בן 23 בלבד, גרמה למרטין לסיים את העונה כמחליף וללא הופעות ליגה כלל.
בסיום העונה קיבל הודעה על סיום דרכו במועדון.
בפתיחתה של עונת , קיבל מרטין הצעה משתי קבוצות לשמש כשוער המחליף בשורותיהן.
מרטין העדיף את הצעתה של אברטון, שם היה ריצ'רד רייט לשוער הבכיר, על פני הצעתה של צ'לסי עם השוער קרלו קודיצ'יני.
שישה מחזורים לתוך העונה, סבל רייט מפציעה שהקפיצה את מרטין לעמדת השוער הראשון, אלא שהופעותיו של מרטין בשער הקבוצה הותירו אותו כשוער הראשון גם לאחר החלמתו של רייט.
בעונת הפגין מרטין את אחת מעונותיו הטובות בקריירה, על אף גילו המתקדם (היה אז בן 38).
אברטון ומרטין סיימו את העונה במקום הרביעי בטבלה, מיקום השיא של הקבוצה בפרמייר ליג אי פעם.
עונה אחר כך סבל מרטין מפציעות חוזרות ונשנות, שהגבילו אותו לעשרים הופעות ליגה בלבד.
בסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל ארבעים, בעקבות פציעת קרסול.
מרטין ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה ב-29 באפריל 1992, במשחק ידידות מול נבחרת חבר המדינות העצמאיות.
המאמן גרהאם טיילור העלה אותו כמחליף בדקה ה-80 במקומו של כריס וודס, ומרטין שמר על רשת נקייה בדקות בהן שיחק.
המשחק הסתיים בשוויון 2-2. על אף חוסר ניסיונו הבינלאומי, זומן מרטין על ידי טיילור לסגל אנגליה לקראת יורו 1992, בו וודס שימש כשוער הראשון.
מרטין לא שותף במהלך הטורניר, אותו סיימה אנגליה כבר בשלב הבתים.
במהלך השנה הבאה ערך עוד שתי הופעות בהרכב תחת טיילור, שתיהן במשחקים לא רשמיים.
במשך ארבע שנים מאז ההופעות תחת טיילור, לא שיחק מרטין כלל בשורות הנבחרת.
בעונות השיא בקריירה שלו היה לשוער שני בלבד בסגל האנגלי, כשדייוויד סימן היה לשוער הראשון.
מרטין, עדיין ללא הופעה במשחק רשמי, זומן לסגל אנגליה למונדיאל 1998, תחת המאמן גלן הודל, אך ראה את סימן משחק לאורך כל הטורניר.
הודל העניק למרטין הופעה רשמית ראשונה במסגרת מוקדמות יורו 2000, בניצחון 6-0 על ב-4 בספטמבר 1999.
מרטין זומן על ידי הודל לסגל אנגליה לקראת יורו 2000. הוא פתח את הטורניר על הספסל, אך במשחק האחרון של שלב הבתים מול פתח בהרכב במקומו של סימן הפצוע.
טעות של מרטין הובילה לשער שוויון של דורינל מונטאנו, ובהמשך כבשה רומניה שער בפנדל דקה לסיום וגברה על אנגליה 3-2. בעקבות ההפסד, סיימה אנגליה את דרכה בטורניר.
מרטין, שלא שותף עוד תחת המאמן הודל, עלה כמחליף לדייוויד ג'יימס במחצית משחק הבכורה של סוון-יוראן אריקסון כמאמן הנבחרת, ב-28 בפברואר 2001 במשחק ידידות מול .
מרטין עצר פנדל באותו המשחק, בדרך לניצחון 3-0. ב-6 באוקטובר 2001 ערך את הופעתו הרשמית האחרונה במדי אנגליה, שנפרדה בשוויון 2-2 עם במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002, שבזכותו העפילה לטורניר הגמר.
משחקו האחרון במדי הנבחרת היה במסגרת ההכנות למונדיאל 2002, במשחק ידידות מול .
מרטין זומן לסגל אנגליה לטורניר, אך שוב נותר על הספסל, כשסימן היה לשוער הראשון.
בסך הכול ערך מרטין 23 הופעות במדיה של אנגליה.
עונהקבוצהליגהבליגההופעותשעריםבריסטול רוברסהליגה האנגלית השלישית390460160קריסטל פאלאסהליגה האנגלית הראשונה250380380420הליגה האנגלית השנייה460פרמייר ליג370הליגה האנגלית השנייה460לידס יונייטדפרמייר ליג37037034038023038000אברטוןפרמייר ליג340320200סך הכל קריירה6660
נייג'ל דרק הרמן הוא שחקן בריטי הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד דניס ריקמן באופרת הסבון של ה-BBC "איסטאנדרס".
הוא מופיע לרוב בתיאטרון ומכנה את הבמה "אהבתו הראשונה".
הרמן כיכב בעונה האחרונה של הסדרה "מלון בבילון".
בתחילת 2013 שיחק בעונה הרביעית של הסדרה "אחוזת דאונטון" וגילם את המשרת האישי מר גרין.
החל מ-2013 הופיע בתפקיד ברדלי דוסון בסדרה "משפחה וצרות אחרות" של ערוץ Sky One ושיחק בה עד לסיומה ב-2017.
בתיאטרון שיחק הרמן במגוון תפקידים במחזות זמר בהם בדמות סקיי מסטרסון בהפקה מחודשת של "ברנשים וחתיכות", ולורד פרקוואד בהפקה המקורית בלונדון של המחזמר "שרק" עליו זכה בפרס אוליבייה.
הרמן נולד בוולדינהם ולמד בדאלוויץ' קולג'.
אביו היה מנהל בנק, וגם עסק בתיאטרון חובבים בין השאר עם אגודת האופרה והדרמה של קרוידון (CODA).
אמו אף היא הייתה מעורבת בהפקות, והיא נפטרה כשהרמן היה בן 18.
בגיל שמונה היה לו סוכן, וב-1984 הופיע בתפקיד חשוב בטלוויזיה בסדרת הדרמה "טנקו" של BBC1. ב-1986 הופיע בתוכנית "Alas Smith and Jones" וב-1987 בסדרת הטלוויזיה "The Honey Siege".
בהמשך פנה לתפקידים בתיאטרון ושיחק במחזות כגון "Privates on Parade", "מהומה רבה על לא דבר", ו"חופשת קיץ".
הרמן למד ב-Arts Educational Schools בלונדון, והיה בקאסט של ההפקה המקורית של המחזמר "מאמה מיה!".
במשך שישה חודשים הופיע במחזות זמר בשיט תענוגות, אבל בריאיון לפול או'גריידי אמר שהוא שנא את זה.
אחרי שהופיע על הבמה מאז שסיים את לימודיו, החליט הרמן לפנות לעבודה בטלוויזיה.
הוא שיחק בתפקידים קטנים בפרקים של סדרות כגון "כובע אדום", "רופאים" ו"זיווגים", והתפרנס מעבודה בפיצה האט וכנהג ברשת הסופרמרקטים סיינסברי.
ב-2003 לוהק הרמן לתפקיד חשוב באופרת הסבון של ה-BBC "איסטאנדרס" בדמות דניס ריקמן.
ההופעה הבולטת הראשונה של הדמות שלו הייתה כשחבט באפו של פיל מיטשל, הגבר הקשוח המקומי, והוא היה הראשון בסדרה של שונאים שהקים לעצמו.
חודשים אחדים אחר כך מיטשל שלח כמה בריונים להכות את דניס.
ב-5 בנובמבר 2005 עזב הרמן את "איסטאנדרס", והפרק האחרון בהשתתפותו שודר ב-30 בדצמבר 2005. בפרק דניס נדקר למוות ברחוב על ידי אחד מאנשיו של ג'וני אלן (בילי מארי).
בהמשך התברר שהדוקר היה דני מון (בגילומו של ג'ייק מסקל).
על הופעותיו ב"איסטאנדרס" זכה הרמן בפרסים אחדים:
פרסי הטלוויזיה הלאומית 2003 – השחקן החדש הפופולרי ביותר
פרסי הסבון הבריטים 2004 – השחקן החדש הטוב ביותר.
פרסי בתוך הסבון 2004 – השחקן הטוב ביותר
פרסי בתוך הסבון 2005 – השחקן הטוב ביותר.
פרסי הסבון הבריטים 2005 – השחקן הטוב ביותר
פרסי הטלוויזיה הלאומית 2004 – השחקן הפופולרי ביותר
פרסי הטלוויזיה הלאומית 2005 – השחקן הפופולרי ביותר
פרסי בתוך הסבון 2005 – הזוג הטוב ביותר (יחד עם לטישה דין)
בדצמבר 2005 אחרי שעזב את "איסטאנדרס" הופיע הרמן בתפקיד סקיי מסטרסון במחזמר "ברנשים וחתיכות" בתיאטרון פיקדילי בווסט אנד לצדם של ג'נה ראסל ונייג'ל לינדזי.
הוא התחיל לשחק לצדה של שרה לנקשייר שעזבה את ההפקה עקב מחלה ב-4 בינואר 2006. במרץ 2006 עזב גם הרמן את ההפקה.
באפריל 2006 שיחק בתפקיד קרי מקס קוק במחזה "The Exonerated" בתיאטרון ריברסייד סטודיו בהמרסמית' שבלונדון.
באוקטובר 2006 הופיע הרמן במחזה "מנהל הבית" מאת הרולד פינטר בתיאטרון קרוסיבל שבשפילד, לצדם של דייוויד בראדלי וקון או'ניל.
מפברואר עד אפריל 2007 הוצג המחזה בסיבוב הופעות.
ההצגה הועלה בתיאטרון רויאל בברייטון, בתיאטרון ריצ'מונד ובתיאטרון טריסייקל בקילברן.
בדצמבר 2006 חזר הרמן להופיע בתפקיד סקיי מסטרסון בסיבוב הופעות של המחזמר "ברנשים וחתיכות", תחילה בתיאטרון אלכסנדרה בברמינגהאם ובמאי 2007 בתיאטרון מייפלאואר בסאות'המפטון.
מינואר עד מאי 2009 שיחק במחזה "Three Days of Rain" בתיאטרון אפולו בלונדון יחד עם לינדזי מרשל וג'יימס מק'אבוי.
בנובמבר ובדצמבר 2009 הופיע הרמן במחזה "Public Property" מאת סם פיטר ג'קסון בטרפלגר סטודיוס.
במאי וביוני 2010 הופיע בהפקה בימתית של המחזה "True West" בתיאטרון קרוסיבל בשפילד.
ממאי 2011 עד פברואר 2012 שיחק הרמן בתפקיד לורד פרקוואד בהפקה של הווסט אנד של המחזמר "שרק" בתיאטרון דרורי ליין.
על הופעה זו זכה הרמן בפרס אוליבייה לשחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר, ובפרס WhatsOnStage בקטגוריית בחירת הקהל לשחקן המשנה במחזמר.
ביולי 2012 שיחק הרמן בתפקיד סר צ'ארלס סרפייס במחזה "The School for Scandal" בתיאטרון המלכותי בבאת'.
מספטמבר 2012 עד ינואר 2013 כיכב הרמן לצדם של רוב בריידון ואשלי ג'נסן במחזה "A Chorus of Disapproval" מאת אלן אייקבורן בתיאטרון הרולד פינטר בווסט אנד.
באוקטובר 2016 ביים הרמן את המחזות "Lunch" ו-"The Bow of Ulysses" מאת סטיבן ברקוף שהוצגו יחד בטרפלגר סטודיוס שבווסט אנד בלונדון.
מ-27 בינואר עד 11 בפברואר 2017 כיכב הרמן בקומדיה הצרפתית בתיאטרון הרפרטוארי של ברמינגהם לצדם של שרה הדלנד, ג'יימי גלובר, אוליביה פולט וריי קולטהרד.
הרמן ביים את הפקת הבכורה בלונדון של המחזמר "Big Fish" בכיכובו של קלסי גראמר שהועלתה בתיאטרון "The Other Palace" בנובמבר ובדצמבר 2017.
בעקבות הצלחתו בתיאטרון ובטלוויזיה לוהק הרמן לתפקידים נוספים.
ב-2006 שיחק בתפקיד ראשי במותחן "The Outsiders" וכיכבו לצדו קולין סלמון ובריאן קוקס.
בהמשך אותה שנה הופיע בתפקיד קטן בסרט ההוליוודי "לגעת ביהלום".
ב-2007 וב-2008 הופיע הרמן בתפקיד אורח בסדרה "Comedy Showcase" ובסדרה "City of Vice" של ערוץ 4. עוד שיחק בפרק בסדרת הדרמה של ה-BBC "הדרך לקנדלפורד".
התפקיד הראשי הראשון שלו בקולנוע היה בסרט "Telstar" בדמות הזמר ג'ס קונרד.
ב-2009 הופיע הרמן בסדרה "Plus One", והחליף את מקס ביזלי בתפקיד הגברי הראשי בסדרת הדרמה "מלון בבילון" בדמות בעל המלון סם פרנקלין.
עוד הופיע בשעשועון החינוכי "The Curfew" של ערוץ 4.
ב-2010 שיחק בפרק בסדרה "מיס מארפל" על פי ספריה של אגאתה כריסטי.
ב-2013 הופיע הרמן בעונה הרביעית של הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" וגילם את המשרת האישי מר גרין.
החל מ-2013 ועד 2017 שיחק בתפקיד ברדלי דוסון בסדרה "משפחה וצרות אחרות".
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2006 לגעת ביהלום Blood Diamond כתב חדשות 2008 R.I.P.
TV ג'ייק סרט קצר טלסטאר Telstar ג'ס קונרד
נייג'ל איימוס הוא אתלט בוטסואני, סגן אלוף אולימפי (לונדון 2012), פעמיים אלוף אפריקה (מרקש 2014, דורבן 2016) אלוף העולם לנוער (ברצלונה 2012) ושיאן העולם לנוער בריצת 800 מטר.
איימוס מדורג במקום השלישי בכל הזמנים בריצת 800 מטר.
באליפות אפריקה לנוער שנערכה במאי 2011, זכה איימוס במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:47.38 דקות.
חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם לקדטים, קבע בחצי גמר ריצת 800 המטרים תוצאה של 1:48.54 דקות, סיים במקום הראשון במקצה, ועלה לגמר מהמקום השלישי.
בגמר קבע שיא אישי חדש של 1:47.28 וסיים במקום החמישי.
בחודש ספטמבר, במשחקי חבר העמים הבריטי לנוער, זכה במדליית ארד בריצת 800 מטר, בתוצאה של 1:51.07 דקות.
באליפות דרום אפריקה הפתוחה שנערכה במאי, זכה איימוס במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 1:46.21 דקות.
חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בגרמניה, ניצח בריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 1:43.11 דקות.
בחודש יולי, באליפות העולם לנוער שנערכה בברצלונה, זכה איימוס במדליית זהב בריצת 800 מטר, בתוצאה של 1:43.79 דקות, המהווה שיא אליפות חדש.
חודש לאחר מכן, באולימפיאדת לונדון, זכה איימוס במדליית הכסף בריצת 800 מטר בשיא עולם חדש לנוער של 1:41.73 דקות, לפני מוחמד אמאן האתיופי (1:43.20 דקות) ואחרי דייוויד רודישה הקנייתי, שקבע שיא עולם חדש של 1:40.91 דקות.
ביולי 2022, ניג'ל עמוס הושעה זמנית בשל סימום, ימים ספורים לפני פתיחת אליפות העולם ביוג'ין, ארצות הברית.
נייג'ל עמוס נבדק חיובי עבור אפנן מטבולי..
נייבילץ (בפולנית: Niebylec) הוא כפר בפודקרפצקיה שבפולין, שנוסד במאה ה-15.
במאות ה-15 וה-16, הכפר, שהיה ידוע באותה תקופה כיאבורניק, השתייך למשפחת האצילים מחובסקי.
נייבילץ קיבלה מעמד של עיר במאה ה-15 (ואיבדה אותו ב-1919), ובאותם הימים הייתה בבעלות פרטית של האצולה.
הכנסייה הראשונה במקום נבנתה ב־1460. תושבי נייבילץ עסקו בחקלאות ובמלאכה, ובמרוצת הזמן הוקמו גילדות של בעלי-מלאכה, בין השאר של סנדלרים ואורגים.
בנייבילץ התקיים שוק שבועי, ובו בלט בעיקר הסחר בסוסים ובבקר.
ראשוני היהודים התיישבו בנייבילץ, כנראה בסוף המאה ה-17. ב־1766 ישבו בנייבילץ ארבע משפחות יהודיות.
בתחילה הקהילה הקטנה הייתה חלק מקהילת סטז'יז'וב, אך עם גדילתה התארגנה במקום קהילה עצמאית עם מוסדות משלה (רב, בתי-תפילה, בית-עלמין).
הקהילה צמחה וב-1865 היהודים הפכו לרוב בעיירה, כשהיו בה 259 יהודים ו-238 פולנים; הקהילה הגיעה לשיא בסוף המאה ה-19 כשהעיירה מנתה כ-600 יהודים.
מלבד התושבים הכפריים השתקעו במקום סוחרים, חסידים, ואף בעלי מקצועות חופשיים (ביניהם רופא).
ראש-הקהילה היהודית באותה תקופה היה יוסף אשר.
בתחילת המאה ה-20 וביתר שאת בעקבות מלחמת העולם הראשונה הידרדר המצב הכלכלי בנייבילץ ויהודים רבים היגרו ממנה.
ב-1919 נרצחו שישה יהודים בפוגרומים שעשו בהם איכרים פולנים ויותר מ-70 יהודים נפצעו.
במפקד של 1921 נמנו רק 283 יהודים, כמחצית מהעיירה.
ערב מלחמת העולם השנייה רוב היהודים עסקו בחקלאות ובמסחר.
יהודי נייבילץ הסתייעו בתמיכה של הג'וינט ובקופת גמ"ח.
הגרמנים כבשו את נייבילץ ב-12 בספטמבר 1939. בסוף 1939 נתמנה במקום יודנראט, ולידו פעל סניף יס"ס לסיוע לעניים.
בפברואר 1942 תמך סניף זה בכ-100 בני אדם.
במהלך השנה שלאחר הכיבוש הגרמני הקהילה קלטה עשרות פליטים מלודז', קאליש וקרקוב והיודנראט דאג למחייתם ולשיכון שלהם, חלקם בכפר הסמוך לוטצ'ה .
בסוף 1941 או בתחילת 1942 הוכרזה השכונה היהודית בנייבילץ גטו, כמו שנעשה בשאר יישובי נפת ז'שוב.
בגטו כונסו כ-450 יהודים נייבילץ ויישובים קרובים אליה.
הגטו לא גודר, אך נאסר על יהודים לצאת ממנו ללא אישור של לשכת העבודה הגרמנית או של תחנת המשטרה בסטז'יז'וב.
את הרישיונות ליציאה חילקה לשכת העבודה הגרמנית ליהודים שעבדו מחוץ לתחום הגטו, ובמקרים אחרים נתנה אישורים תחנת המשטרה בסטז'יז'וב.
ב-14 באפריל 1942 ירו אנשי גסטפו בשבעה או ב-17 יהודים שנקברו לאחר מכן בבית הקברות היהודי בקבר אחים.
הגטו בנייבילץ חוסל ביוני 1942, כאשר תושביו גורשו אל גטו ז'שוב, שם רוכזו כ-22,000 יהודים ששהו בנפה.
קרוב לוודאי שהחולים והתשושים שבהם נרצחו בעת הגירוש במקום.
בז'שוב היה גורלם של יהודי נייבילץ כגורל היהודים שם; ביולי 1942 שולחו רובם למחנה המוות בלז'ץ.
ב-19 בנובמבר 1943 כוחות של הגסטפו ירו למוות בתשעה יהודים ו-11 פולנים שהתחבאו בכפר הסמוך פולומיה .
בית העלמין היהודי בנייבילץ נמצא על הגבעה שמצפון לעיר.
באזור בית העלמין ביצעו הנאצים הוצאות להורג המוניות של יהודים מקומיים.
אין זכר לקיר בית הקברות ולבית הלוויה.
בין העצים יש עדיין שתי מצבות.
מבנה בית הכנסת של נייבילץ השתמר בצורה טובה יחסית לאחר המלחמה, ובמיוחד ציורי הקיר שבו; תחילה הוא שימש בתור מחסן לדשן ומאז 1977 הוא משמש כספרייה.
נייג'ל טימותי גודריץ' הוא מפיק מוזיקלי, טכנאי קול ומוזיקאי בריטי.
גודריץ ידוע בעיקר בשל עבודתו עם להקת הרוק הבריטית רדיוהד, שהפיק את כל אלבומיה מאז OK Computer בשנת 1997. כמו כן, גודריץ חבר בלהקות אטומס פור פיס ו-Ultraísta.
במהלך עבודתו כמפיק וטכנאי עבד על אלבומיהם של אמנים והרכבים רבים, ביניהם: בק, פול מקרטני, U2, פייבמנט, אר.אי.אם.
בשנת 1971, נייג'ל נולד לוויקטור וברנדה גודריץ' בלונדון, אנגליה.
בנעוריו התעניין בנגינה על גיטרה, בהשראת האמנים ג'ימי הנדריקס ופרנק זאפה, ובהמשך גם בטכנאות קול שאף בסוף בחר כנושא הלימודים במכללה.
לאחר שסיים את לימודיו גודריץ' עבד במספר אולפני הקלטות בלונדון.
בראיון סיפר כי בתקופה זו הושפע בעיקר מהמפיק המוזיקלי פיל תורנלי, אשר עבד איתו ולימד את גודריץ' הרבה ממה שהוא יודע.
בשנת 1994, גודריץ' פגש את להקת רדיוהד כאשר היא בתחילת דרכה וטרם פרצה לתודעה העולמית.
הלהקה עבדה אז על האלבום הקצר השלישי שלה, My Iron Lung, והמפיק של האלבום ג'ון לקי, שעבד פעם עם גודריץ' באחד מאולפני ההקלטות בלונדון, הזמין אותו לעבוד כטכנאי קול של שני שירים באלבום.
חברי להקת רדיוהד היו מרוצים מעבודתו של גודריץ' ומהנסיונות שלו לקחת את הצליל של הלהקה לכיוונים חדשים, והוא אף הפיק את אחד השירים באלבום, "Permanent Daylight".
גודריץ' המשיך לעבוד עם הלהקה גם על אלבום האולפן השני שלה, The Bends, בתור טכנאי קול תחת המפיק לקי, וגם באלבום זה הפיק את אחד השירים, "Black Star".
כמו כן, באותה העת גודריץ' הפיק מספר שירים נוספים עם הלהקה מחוץ לאלבומים, ביניהם הסינגל "Lucky".
בשנת 1996, רדיוהד הזמינה את גודריץ' להפיק את אלבום האולפן השלישי שלה, OK Computer.
גודריץ' סיפר בראיון כי הרגע הזה בו קיבל את הכוח להפיק אלבום במלואו לראשונה היה משמעותי עבורו ובסוף גם שינה את חייו, הוא היה יכול לראשונה לעצב את המוזיקה של הלהקה כרצונו, ולנסות דברים שונים ומגוונים ללא הגבלה.
האלבום, אשר יצא לאור בשנת 1997, הצליח מאוד והפך לאחד הבולטים של שנות ה-90, וגודריץ' המשיך להפיק את כל אלבומי הלהקה מאז.
בעבור עבודתו על Hail to the Thief, אלבום האולפן השישי של הלהקה משנת 2003, אף קיבל פרס גראמי על "עיבוד האלבום הטוב ביותר".
בעקבות שיתוף הפעולה הארוך בין גודריץ' והלהקה, וההצלחה של שיתוף פעולה זה, לעיתים מכונה גודריץ' "החבר השישי" של הלהקה, בדומה למפיק ג'ורג' מרטין, שבעקבות עבודתו הארוכה והמוצלחת עם להקת הביטלס לעיתים נקרא החיפושית החמישית.
בראיון משנת 2016, גודריץ' אמר כי הקשר העמוק והאמון שנבנה לאורך השנים היוו את הסיבה לשיתוף הפעולה המוצלח בינו ללהקה, והשווה את הקשר ביניהם לקשר שנוצר בין ג'ורג' מרטין ולהקת הביטלס לאורך שנים של עבודה משותפת ומה שנוצר בזכות קשר זה.
תום יורק ואטומס פור פיס
גודריץ' הפיק את שלושת אלבומי הסולו של תום יורק, סולן להקת רדיוהד: The Eraser משנת 2006, Tomorrow's Modern Boxes משנת 2014, ו-Anima משנת 2019.
כמו כן, בשנת 2009 הצטרף גודריץ' ללהקת אטומס פור פיס, אותה הקים יורק יחד עם אמנים נוספים (ביניהם פלי, בסיסט להקת רד הוט צ'ילי פפרז) במטרה לבצע שירים מאלבומי הסולו שלו, ובהמשך לבצע חומר מקורי של הלהקה (בשנת 2013 הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה Amok).
ברשימה להלן מפורטים אלבומים אשר גודריץ' היה שותף בהפקתם.
נייג'ל ויליאמס-גוס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז באולימפיאקוס מליגת העל היוונית והיורוליג.
את שנותיו הראשונות בכדורסל המכללות שיחק ויליאמס-גוס באוניברסיטת וושינגטון.
כפרשמן, ויליאמס-גוס פתח בחמישייה בכל משחק, תוך שהעמיד ממוצעים של 13.4 נקודות, 4.4 אסיסטים, 4.4 ריבאונדים ו-1.1 חטיפות.
עונה מרשימה זו זיכתה אותו בבחירה לחמישיית הפרשמנים של אזור Pac-12. הוא הוביל את טבלת הפרשמנים בנקודות, אסיסטים ויחס אסיסטים-איבודים (1.6).
הוא קבע שיא חדש לפרשמן באוניברסיטת וושינגטון עם 140 אסיסטים.
למרות השנה הפנומנלית שלו, הקבוצה סיימה עם מאזן מאכזב של 15–17 (9-9 במשחקי Pac-12), הפסידה בסיבוב הראשון של טורניר Pac-12 ליוטה, והחמיצה את טורניר אליפות המכללות בכדורסל בפעם הראשונה מאז 2007.
כסופומור, הוא הוביל את ההאסקיס בנקודות (15.6 בממוצע) ואסיסטים (5.9 למשחק).
הוא גם תרם 4.7 ריבאונדים ו-1.1 חטיפות למשחק, תוך שהוא פתח בחמישייה ב-30 מתוך 31 המשחקים של הקבוצה.
העונה הבולטת שלו זיכתה אותו בבחירה לחמישייה השנייה של Pac-12. וושינגטון פתחה את השנה עם מאזן 0–11 חיובי, כולל ניצחונות מרשימים על אוקלהומה וסן דייגו סטייט.
למרות ההתחלה המבטיחה, וושינגטון הפסידה 15 מתוך 20 משחקיה האחרונים, סיימה עם מאזן 15–16 חיובי, והפסידה בסיבוב הראשון של טורניר Pac-12 לסטנפורד.
באפריל 2015, ויליאמס-גוס הודיע שהוא עוזב את וושינגטון ועובר למכללה אחרת.
התחייב לגונזגה במהלך נסיעת הגיוס שלו.
עם זאת, על פי חוקי ה-NCAA, הוא לא היה יכול לשחק את עונת 16–2015 אלא לשחק שנתיים מעונת 17–2016.
לאורך עונת הג'וניור שלו, ויליאמס-גוס סיפק את עונתו הטובה ביותר בקולג' בעונה היחידה שלו בגונזגה.
ב-38 משחקים ששיחק עבור הזאגס, הוא רשם את ממוצע הנקודות הגבוה ביותר שלו יחד עם נתוני אחוזי הקליעה, הריבאונדים והחטיפות הטובים ביותר שלו, בזמן ששיחק הכי מעט דקות למשחק לאורך קריירת המכללות שלו.
לאחר סיום טורניר ה-NCAA, ויליאמס-גוס הכריז על מועמדותו לדראפט 2017.
לאחר מכן הוא נבחר ל-MVP של הגביע הסרבי.
ב-46 משחקים ששיחק במהלך עונת 2017/18 בכל המסגרות, רשם ויליאמס-גוס ממוצעים של 17.3 נקודות, 7 אסיסטים, 3.4 ריבאונדים ו-1.2 חטיפות למשחק.
ב-5 ביולי 2018, ויליאמס-גוס חתם על חוזה לשלוש שנים עם קבוצת אולימפיאקוס היוונית מליגת העל היוונית והיורוליג.
ב-15 ביולי 2019, אולימפיאקוס הודיעה כי ויליאמס-גוס מימש את אופציית הרכישה שלו במיליון דולר כדי להצטרף ליוטה ג'אז.
ב-19 ביולי 2019, ויליאמס-גוס חתם ביוטה ג'אז מה-NBA לעונת .
ב-5 בינואר 2021, המועדון הרוסי לוקומוטיב קובאן הודיע כי החתים את ויליאמס-גוס.
ב-13 ביולי 2021, ויליאמס-גוס חתם רשמית על חוזה לשנתיים במועדון הספרדי ריאל מדריד מליגת ה-ACB והיורוליג.
ב-28 ביוני 2023 חזר ויליאמס-גוס לאולימפיאקוס וחתם בקבוצה לשנתיים.
ויליאמס-גוס סייע ל לזכות בגביע העולם עד גיל 19 2013 בצ'כיה, תוך העמדת ממוצעים של 7.9 נקודות, 2.8 ריבאונדים, 2.7 אסיסטים ו-0.8 חטיפות, קליעה של 49.1% מהשדה, 42.1% לשלוש ו-90% מהעונשין.
סר נייג'ל סטיוארט הנדרסון (; 1 באוגוסט 1909 - 2 באוגוסט 1993) היה אדמירל בצי הבריטי אשר שימש כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין השנים 1968–1971.
הנדרסון התגייס לצי הבריטי ב-1927 והשתתף במלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה שימש כנספח הצבאי הבריטי ברומא, וב-1951 מונה למפקד ספינת הסיור HMS Protector.
ב-1952 הוא מונה למפקד תחנת הצי האווירית בברמקוט, וב-1955 מונה למפקד הסיירת HMS Kenya.
ב-1957 הוא מונה לסגן מפקד הצי של נאט"ו בתחומי אירופה.
ב-1960 הוא מונה לראש אגף ההדרכה באדמירליות.
ב-1962 הוא מונה למפקד העליון בפלימות'.
ב-1965 הוא מונה לנציג בריטניה בוועדה הצבאית של נאט"ו.
ב-1 ביוני 1968 הוא מונה ליו"ר הוועדה והחזיק בתפקיד עד פרישתו מהצי ב-1 באפריל 1971.
נייבה (בספרדית: Neiva) היא בירת מחוז וילה שבקולומביה עם כ-357,392 תושבים.
נייבה נוסדה בשנת 1539 על ידי חואן דה קבררה אך ננטשה בשנת 1550 ונהרסה על ידי שבטים ילידים בשנת 1560. העיר נוסדה במיקומה הנוכחי בשנת 1612 על ידי דייגו דה אוספינה אי מדינילה.
נייבה הפכה חשובה בתקופת הקולוניאליזם בגלל מיקומה האסטרטגי בנתיב הסחר בין מלכות המשנה של פרו לבוגוטה וקראקס.
ב-1967 נפגעה העיר קשות מרעידת אדמה בדרגה של 7.2 בסולם ריכטר.
רעידת האדמה הרסה מספר מבנים בעיר ובהם בניין המושל.
מבחינה כלכלית, נייבה מהווה מרכז הפצה לאומי של מוצרי צריכה רבים כגון אורז, קפה, בקר, חלב, עור ומוצרים חקלאיים אחרים.
בסמוך לנייבה פועל נמל התעופה בניטו סלאס המפעיל טיסות ליעדים מקומיים בקולומביה.
נייג'ל הייז-דייוויס הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית בכדורסל והיורוליג.
הייז, שנולד בווסטרוויל, אוהיו, למד בבית הספר התיכון ויטמר בטולידו.
לאחר סיום לימודיו בתיכון הוא התחייב לשחק באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון מחטיבה I של ה-NCAA.
בעונתו הראשונה שיחק הייז דקות משמעותיות, זכה בתואר השחקן השישי של העונה באזור ה-Big Ten ונבחר לחמישיית הפרשמנים של העונה.
הייז היה במקום השלישי בנקודות בקבוצה, שהגיעה לגמר טורניר אליפות המכללות בכדורסל, ונבחר לחמישייה השלישית ב-Big Ten בתור סופומור.
בעונת הג'וניור שלו נבחר הייז לחמישיית העונה ב-Big Ten לאחר שהוביל את קבוצתו בקליעה (15.7 נקודות למשחק), אסיסטים (3.0) וזריקות עונשין (258) וסיים שני בריבאונדים (5.8 למשחק).
עם תחילת עונת הסיניור, הרביעית והאחרונה שלו, נבחר הייז לשחקן הקדם-עונה באזור.
הוא העמיד ממוצעים של 14.0 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק במהלך שנתו האחרונה בוויסקונסין.
הייז סיים במאי 2017 תואר במימון עסקי ובנקאות השקעות.
הוא נודע בהיותו מנהיג בנושאים כמו צדק גזעי ותגמול לספורטאי NCAA.
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA 2017 הצטרף הייז לניו יורק ניקס לליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-19 באוגוסט הוא חתם על חוזה מובטח חלקית בקבוצה, אך ב-14 באוקטובר נופה על ידי הניקס.
מאוחר יותר הוא חתם בקבוצת ליגת הפיתוח של ניו יורק, וסטצ'סטר ניקס.
ב-19 בינואר 2018 חתם הייז על חוזה ל-10 ימים בלוס אנג'לס לייקרס.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA יומיים לאחר מכן בניצחון 127–107 על הניו יורק ניקס, ושיחק דקה בודדת באותו לילה.
הלייקרס לא נתנו להייז חוזה שני ל-10 ימים, והוא נרכש מחדש על ידי הווסטצ'סטר ניקס ב-30 בינואר.
ב-6 במרץ 2018 חתם הייז בטורונטו ראפטורס ל-10 ימים, וב-12 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשקלע 6 נקודות עם שתי שלשות ב-5 דקות בניצחון 132–106 על הניקס.
ב-14 במרץ 2018 הוא הוחתם על חוזה נוסף ל-10 ימים ונשלח לקבוצת הפיתוח של טורונטו, ראפטורס 905. הוא לא קיבל הצעה לחוזה לשאר העונה מהראפטורס וחזר לווסטצ'סטר ניקס.
ב-31 במרץ 2018 חתם הייז בסקרמנטו קינגס להמשך עונת .
ב-7 ביולי 2018 הוא נחתך מסגל הקינגס.
ב-29 באוגוסט 2018 הוא חתם בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית בכדורסל, במדיה העמיד בעונת ממוצעים של 12.6 נקודות, 2.0 אסיסטים ו-5.4 ריבאונדים למשחק בליגה ו-15.7 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים ביורוקאפ.
ב-12 ביוני 2019 חתם הייז בז'לגיריס קובנה מה-LKL הליטאית והיורוליג.
הוא חידש את חוזהו בקבוצה ב-17 ביולי 2020, וזכה עימה פעמיים בדאבל (אליפות וגביע).
ב-22 באוגוסט 2021 חתם הייז בברצלונה מליגת ה-ACB הספרדית והיורוליג, עימה זכה בגביע המלך הספרדי בכדורסל ב-2022.
ב-22 ביולי 2022 הוא חתם לשנה בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית והיורוליג, וב-7 באפריל 2023 הוא חידש את חוזהו בקבוצה בשלוש שנים.
ב-29 במרץ 2024 שבר את שיא הנקודות למשחק בודד ביורוליג לאחר שקלע 50 נקודות בניצחון 103–68 על אלבה ברלין.
בעונת זכה הייז עם פנרבחצ'ה בדאבל של אליפות וגביע, העפיל עימה לפיינל פור היורוליג 2024 ונבחר לחמישיית העונה ביורוליג.
בעונת זכו הייז ופנרבחצ'ה בכתר המשולש עם זכייה באליפות, בגביע וביורוליג, והייז נבחר פעם נוספת לחמישיית העונה ביורוליג וזכה בתואר ה-MVP של פיינל פור היורוליג לאחר שבניצחון בגמר היורוליג קלע 23 נקודות וקטף 9 ריבאונדים בניצחון 81–70 על מונקו.
ב-1 ביולי 2025 חתם הייז בפיניקס סאנס מה-NBA.
ב-5 בפברואר 2026 הועבר בטרייד למילווקי באקס אך מיד שוחרר ממנה, וכעבור שבוע חתם בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית בכדורסל והיורוליג.
בשנת 2021 שינה הייז את שם משפחתו להייז-דייוויס לכבוד אביו החורג.
נייבלה (שם מדעי: Niebla; מספרדית: "ערפל") הוא סוג של דינוזאור תרופוד טורף ממשפחת האבליזאוריים, אשר חי באמריקה הדרומית במשך הקרטיקון שלפני 79 עד 69 מיליון שנה מזמננו.
הממצאים המאובנים שלו התגלו בתצורות אלן בריו נגרו שבארגנטינה והוא תואר למדע ב-2020, על סמך בדיקה של ממצאי שלד בודד של פרט בוגר שכלל גולגולת כמעט מלאה, כמה שיניים ושרידי לסת וכן חוליות וצלעות מקוטעות ועצם שכם שלמה.
הסוג כולל מין יחיד - Niebla antiqua, שפירושו בלטינית: "עתיק".
דינוזאור זה היה קרובו של הקרנוטאורוס והפרט שנמצא שהיה כבר בוגר הגיע לאורך של 4 עד 4.5 מטרים, מה שהופך אותו לקטן ביחס למשפחתו.
לצידו נמצאו מספר פטרוזאורים כמו האירוטיטאן, זאורופודים, אורניתופודים ותרופודים קטנים כמו הבונפרטניקוס והאוסטרורפטור, מהם אולי ניזון הנייבלה.
כמו כן נמצא גם קרובו הקווילמזאורוס.
ניי גבריאל רוזאורו (בפורטוגזית:Ney Rosauro נולד ב-24 באוקטובר 1952) הוא מלחין, מנצח ונגן כלי הקשה ברזילאי בתחום המוזיקה הקלאסית.
הלחין יצירות למרימבה, ויברפון ולכלי הקשה אחרים סולו, וכמו כן מספר קונצ'רטי לכלי הקשה סולו ותזמורת.
במוזיקה שיצר משתמש תכופות במקצבים ומנגינות מן הפולקלור הברזילאי.
ניי רוזאורו נולד ב-1952 בריו דה ז'ניירו בברזיל.
בגיל 12 התחיל רוזאריו ללמוד לנגן בגיטרה.
בגיל 18 הוא ניגן בגיטרה, במנדולינה ובגיטרה בס במועדוני לילה בעיר ברזיליה.
כמו כן התפרנס משיעורים פרטיים ולימד בגני ילדים ובבתי ספר יסודיים ותיכוניים.
בשנים 1972–1978 הוא למד הלחנה ואמנות הניצוח באוניברסיטת ברזיליה, בה סיים תואר ראשון.
בתקופה זו למד לנגן בפסנתר, בכינור, בחלילית, באבוב ובקונטרבס.
החל ב-1977 למד נגינה בכלי הקשה באופן פרטי אצל לואיס אנונסיאסאו מתזמורת הסימפונית הברזילאית בריו דה ז'ניירו.
ב-1982-1980 התמחה בכלי הקשה והוראת מוזיקה בבית הספר הגבוה למוזיקה בווירצבורג בגרמניה, שם היה תלמידו של זיגפריד פינק.
ב-1985–1987 סיים באותו בית ספר את התואר השני התחום כלי ההקשה.
בין 1975–1987 הוא לימד בבית ספר למוזיקה בברזיליה וניגן כנגן תופים ונגן ראשון בכלי הקשה בתזמורת התיאטרון הלאומי של ברזיליה.
בשנים 2000-1987 לימד כלי הקשה באוניברסיטה הפדרלית סנטה מריה, ואחר כך לימד ב-2000–2009 באוניברסיטת מיאמי בקורל גייבלז, פלורידה, ארצות הברית, בה סיים ב-1992 דוקטורט בהדרכתו של פרד ויקסטרום.
במיאמי השתלם בג'אז, מחשבים והלחנה.
יצירותיו נוגנו והוקלטו, בין היתר, על ידי אוולין גלני והתזמורת הסימפונית של לונדון.
רוזאורו נשוי לרנאטה ויש להם ארבעה ילדים.
שמו נכלל בהיכל התהילה של החברה לאמנויות ההקשה.
1 למרימבה וכלי קשת - אחד הקונצ'רטי למרימבה הידועים בעולם - (שהיה חלק מעבודתו לתואר שני בווירצבורג)
1992 - קונצ'רטו למרימבה והרכב כלי הקשה (שישה נגנים)
1995 - רפסודיה לוויברפון ולהרכב כלי הקשה
1996 - קונצ'רטו לוויברפון ולתזמורת
נייב סינג סייני (בהינדי: नायब सिंह सैनी; נולד ב-25 בינואר 1970) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כראש השרים של הריאנה ממרץ 2024. לשעבר חבר הלוק סבהה.
נייב סינג סייני נולד ב-25 בינואר 1970. הוא בעל תואר במשפטים.
סינג נהיה מעורב במפלגת העם ההודית בהריאנה ב-1996. ב-2002 מונה למזכיר הכללי של תנועת הנוער המפלגתית בנפת , וב-2005 מונה לנשיא בנפה.
סינג התמודד לראשונה על מושב ב ב-2010 אך הובס.
הוא נבחר לאספה ב-2014 ומונה לשר בממשלת מנוהר לאל קהטר.
בבחירות ללוק סבהה ב-2019 נבחר סינג לחבר בבית התחתון של הפרלמנט ההודי.
באוקטובר 2023 מונה סינג לנשיא יחידת הריאנה של המפלגה.
ב-12 במרץ 2024 התפטר ראש השרים של הריאנה מנוהר לאל קהטר עקב התערערות הקואליציה שלו.
מפלגת העם ההודית בחרה בסינג למלא את מקומו כראש השרים במדינה.
בעקבות כך שב ונבחר לאספה המחוקקת של המדינה ביוני 2024.
סייני עמד בראש המפלגה בבחירות לאספה המחוקקת של הריאנה באוקטובר 2024, ולאחר ניצחון המפלגה הושבע בשנית לראש השרים במדינה.
נייג'ל דה ברוס היה אחיו הצעיר של רוברט דה ברוס (רוברט הראשון, מלך סקוטלנד).
הוצא להורג בתלייה, גרירה וביתור על ידי כוחותיו של אדוארד הראשון, מלך אנגליה.
הוא נולד במחוז שבממלכת סקוטלנד.
הוא תמך באחיו הגדול במאבקו על הכתר הסקוטי ולחם ב.
ב-1306 נתפס על ידי כוחות אנגליים ב, שם הוא וחיל המצב שלו הרחיקו את כוחותיו של אדוארד שחיפשו אחר אשתו של רוברט דה ברוס אליזבת , בתו מרג'ורי , אחיותיו מרי וכריסטינה ואיזבלה מקדאף, הרוזנת מביוקאן.
פעולותיו של דה ברוס וחיל המצב שלו אפשרו לנשים להימלט, על אף שהן נתפסו במהרה והוסגרו לאנגליה על ידי .
לאחר לכידתו הוצא להורג באשמת בגידה חמורה על ידי תלייה, גרירה וביתור בספטמבר 1306 בבריק על הטוויד.
נייג'ל דה ברולייר היה שחקן אנגלי-אמריקאי שהחל את הקריירה שלו בבריטניה לפני שהיגר לארצות הברית.
דה ברולייר נולד בפרוור בעיר בריסטול שבאנגליה, בשם פרנסיס ג'ורג' פאקר (Francis George Packer).
הוא החל את הקריירה שלו כזמר וכשחקן בתיאטרון וב-1898 עבר לארצות הברית והתאזרח כאמריקאי ב-20 בינואר 1899. תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט "" מ-1914.
ב-1921 גילם את הקרדינל רישלייה בסרט "שלושת המוסקטרים".
בנוסף שיחק, בין היתר, בסרטים "אי-סובלנות", "הגיבן מנוטרדאם", "כנפיים", "בית רוטשילד" ו"בין שתי ערים".
דה ברולייר נפטר בלוס אנג'לס בגיל 70 ונקבר בגלנדייל.
היה נשוי לנטלי ונולדה להם בת.
סטיבן היוורת' הידוע יותר בשם הבמה שלו, נייג'ל מקגינס הוא מתאבק ופרשן אנגלי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW), שבו הוא הפרשן של התוכנית השבועית Collision.
היוורת' החל את הקריירה שלו בשנת 1999 בארגוני ההיאבקות האמריקאים תחת שם הבמה נייג'ל מקגינס.
בשנת 2003 החל להופיע בארגון ההיאבקות ROH.
בשנת 2005, החזיק באליפות פיור של ROH במשך 350 ימים, עד שהפסיד את התואר לבריאן דניאלסון בקרב איחוד אליפויות עם אליפות העולם של ROH, בה החזיק דניאלסון.
בשנת 2007, הוא זכה באליפות העולם של ROH, כשכיהן כאלוף במשך 545 ימים.
מקגינס הופיע בארגון ההיאבקות TNA מאוקטובר 2009 ועד יוני 2011 תחת שם הבמה דזמונד וולף.
תקופה זו זו הייתה התקופה האחרונה שלו כמתאבק פעיל בזירה, לאחר שפרש בשנת 2011 עקב סיבוכים רפואיים.
הוא חזר ל-ROH באוגוסט 2011 בתפקיד הפרשן ובדמות סמכותית על המסך, אך עזב בדצמבר 2016 וחתם זמן קצר לאחר מכן ב-WWE, שם עבד כפרשן בתוכניות NXT ו-NXT UK.
סטיבן היוורת' נולד בלונדון, אנגליה ב-23 בינואר 1976. היוורת' מעריץ היאבקות מאז גיל 12, כשגדל במיוחד על קבוצות המתאבקים ההארט פאונדיישן והבריטיש בולדוגס.
בשנות ה-90, הוא למד באוניברסיטת לסטר, כשבשנת 1997 הוא סיים את לימודיו עם תואר ראשון בכימיה.
ב-15 בדצמבר 2016, ארגון ההיאבקות ה-WWE הודיע כי נייג'ל מקגינס חתם עם החברה כפרשן.
מקגינס ערך את הופעת הבכורה שלו כפרשן בטורניר אליפות בריטניה של ה-WWE, שנערך ב-14 וב-15 בינואר 2017, לצידו של השדרן הוותיק, מייקל קול.
ב-8 בפברואר, הפך מקגינס לפרשן התוכנית NXT, כשביסס את אופי הפרשנות שלו כאחד שמזדהה לעיתים תכופות עם הדמויות ה"רעות".
ב-4 בספטמבר, הצטרף לצוותי השידור של התוכניות השבועיות 205 לייב ו-Main Event.
בשנת 2019, הארגון שחרר סרט תיעודי על הקריירה של מקגינס בשם "Chasing the Magic: The Nigel McGuinness Story" בערוץ ה-WWE Network אשר סיקר את הקריירה שלו, מאהבתו להיאבקות בילדותו ועד להצלחתו כפרשן ב-WWE.
ב-28 במאי, דווח כי מקגינס הוצא לחופשה ללא תשלום במהלך חודש אפריל כחלק מקיצוצים תקציביים בעקבות מגפת הקורונה.
הוא חזר ב-17 בספטמבר במסגרת פרק של התוכנית NXT UK לצידו של השדרן, אנדי שפרד, ולמחרת שב גם ל-205 Live לצידו של השדרן ויק ג'וסף.
ב-22 באוקטובר 2022 פורסם כי מקגינס שוחרר מ-WWE לאחר שש שנים בחברה.
באירוע Supercard of Honor, שהתקיים במרץ 2023, נייג'ל מקגינס חזר בהפתעה ל-ROH לאחר שבע שנים, בתפקיד הפרשן.
ב-5 באפריל 2023, נשיא ומנכ"ל AEW ו-ROH, טוני חאן, הודיע כי מקגינס חתם על חוזה עם חברת הבת של ROH, הלא היא — All Elite Wrestling (AEW).
ב-16 ביוני, פורסם שמקגינס יהיה חלק מצוות השידור של התוכנית AEW Collision לצידם של קווין קלי וג'ים רוס, כשבהמשך הצטרף אליהם טוני שיבאני כפרשן קבוע החל מ-14 באוקטובר.
לאחר שקווין קלי עזב את AEW ב-8 במרץ 2024, צוות הפרשנים צומצם לשיבאני ומקגינס בלבד.
מקגינס שב להיאבק בזירה בקרב הראשון שלו מאז 2011 במסגרת האירוע All In באצטדיון ומבלי ב-25 באוגוסט 2024, כשהיה המשתתף השלישי בקרב הקזינו גאונטלט, אך הוא לא הצליח לנצח בו.
בפרק של התוכנית AEW Dynamite ב-11 בספטמבר, איתגר מקגינס את יריבו הוותיק, בריאן דניאלסון, לקרב בפרק הספיישל Grand Slam.
באירוע זה, שנערך ב-25 בספטמבר, מקגינס הפסיד לדניאלסון.
ב-20 בדצמבר באירוע Final Battle של ארגון ההיאבקות ROH, מקגינס נענה לאתגר הפתוח של לי מוריארטי על אליפות פיור של ROH, אולם, הוא לא צלח במשימתו.
להיוורת' ולאשתו יש ילד אחד.
הקריירה של היוורת' בזירה של TNA הגיעה לקיצה לאחר שנמצא חיובי להפטיטיס B.
הוא נעדר מן המרקע בספטמבר 2010 ולא חזר להתאבק שוב ב-TNA.
הישגים בארגון ההיאבקות FIST Wrestling
אליפות במשקל כבד של FIST (פעם אחת)
אליפות אירופה של HWA (פעמיים)
אליפות הזוגות של HWA (פעמיים) - עם פצצת הזמן האנושית
אליפות במשקל כבד של New Breed (פעם אחת)
PWI דירג אותו במקום ה-6 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2009
טורניר המועמדות מספר 1 לאליפות הזוגות העולמית של TNA (2010) - עם מגנוס
כרוז הטלוויזיה הטוב ביותר (2024)
נייבטון הוא כפר וקהילה אזרחית במחוז דרבישייר שבאנגליה.
הוא נמצא באזור הפיק דיסטריקט, כ-4.8 ק"מ צפונית-מזרחית לעיירה אשבורן וכ-9.7 ק"מ דרומית-מערבית לווירקסוורת'.
הכפר קרוב למאגר המים קארסינגטון (Carsington Water).
בנייבטון ישנם שני תילי קבורה (barrows) מתועדים כמונומנטים מוגנים.
אחד מהם נחפר בשנת 1845 על ידי הארכאולוג תומאס בייטמן.
בחפירה מאוחרת יותר נחשפו ממצאים שכללו פגיון ברונזה עם ידית שנהב, כלי קבורה או מזון, גרזן אבן מחורר וטבעת ענבר.
נייבטון מוזכרת בספר יום הדין, בשם "Cheniveton".
במהלך המאה ה-19 תושבי הכפר עבדו בטחנות כותנה.
שריפת סיד וחקלאות היוו מקצועות נוספים.
הסלע התת-קרקעי הוא אבן גיר, והאדמה כבדה, רובה מיועדת למרעה.
בשנת 1715 ג'ון הרד תרם אדמה להקמת בית ספר בנייבטון.
בשנת 1861 נבנה בית ספר כנסייתי.
כיום, בית הספר היסודי נייבטון CE משרת את הכפר ואת הקהילה הכפרית הסובבת אותו.
הכנסייה בנייבטון הייתה במקור קפלה של כנסיית סנט אוסוולד באשבורן.
כנסיית סנט מייקל בעלת מוצא נורמני כפי שמעידה הקשת החצי עגולה של המרפסת.
היא שוכנת על גבעה קטנה ובנויה מאבן חצץ מחורצת עם סיתות גזית בסגנון אנגלי מוקדם.
היא מתוארכת למאה ה-13 וכוללת סנט'ל , מרפסת דרומית ומגדל מערבי נמוך מוקף צריף עם צריח קצר.
למגדל שני פעמונים מהמאה ה-17, כנסיית סנט מייקל היא בניין רשום
נייט תומאס האפמן היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר, גובהו .
נחשב לאחד מטובי השחקנים הזרים בתולדות מכבי תל אביב.
לאחר ששיחק במדי נבחרת הכדורסל של תיכון לייקוויו (Lakeview High School) הצטרף האפמן למכללה הקהילתית של לנסינג.
לאחר עונה מוצלחת בקבוצה הצטרף לאוניברסיטת סנטרל מישיגן ושיחק בה במשך שתי עונות, שבמהלכן השיג ממוצעים של 15.8 נקודות, 9.4 ריבאונדים ושתי חסימות למשחק.
האפמן העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA של 1997, אך לא נבחר על ידי קבוצה כלשהי.
הוא השתתף בתור שחקן חופשי באימוניה של לוס אנג'לס קליפרס לפני עונת , אך לא הצליח להתקבל לקבוצה.
בעקבות כך עבר האפמן לקבוצת איידהו סטמפייד מה-CBA, ונבחר לרוקי השני בטיבו בליגה.
לאחר מכן עבר האפמן לשחק במשך עונה אחת בפואנלברדה הספרדית.
בעונת עבר האפמן למכבי תל אביב הישראלית, ששינתה את פניה והחליפה שחקני מפתח רבים.
אחד מהשחקנים החדשים שהצטרפו לקבוצה היה הרכז האמריקאי אריאל מקדונלד, שבשנים הבאות יהפוך לאחד מבולטי הקבוצה לצדו של האפמן.
על אף ציפיות נמוכות שנתלו בקבוצה, הנהיגו האפמן ומקדונלד את מכבי להעפלתה הראשונה לפיינל פור של גביע אירופה מזה תשע שנים.
בשלב ההצלבה הדיחה הקבוצה את פאף בולוניה החזקה שבשורותיה שיחקו בין היתר גרגור פוצ'קה, ארתוראס קרנישובאס, מארקו יאריץ' וסטויקו וראנקוביץ'.
לאחר הפסד במשחק הראשון בסדרה, הוביל האפמן את מכבי לניצחון במשחק השני בחוץ תוך שקלע 29 נקודות, עם 19 קליעות מקו העונשין ללא החטאה.
משחק זה נחשב על ידי רבים לנקודת המפנה עבור המועדון, שפתחה את השושלת המוצלחת של הקבוצה בשנים הבאות.
בחצי גמר הפיינל פור ניצחה הקבוצה את ברצלונה והעפילה למשחק הגמר מול פנאתינייקוס, אשר בשורותיה שיחק שחקן מכבי לשעבר, עודד קטש.
על אף הצטיינותו של האפמן שקלע 26 נקודות במשחק, הפסידה מכבי בתוצאה 73:67. באותה עונה הוביל האפמן את קבוצתו לזכייה בדאבל של אליפות ישראל וגביע המדינה.
בעקבות הצטיינותו באותה עונה ביסס האפמן את מעמדו בקרב רבים כאחד מטובי הסנטרים באירופה, תוך הצגת יכולות התקפיות מגוונות במיוחד ביחס לסנטר.
בעונה הבאה, , הציג האפמן יכולת מרשימה במיוחד והוביל את הקבוצה, שהייתה מחוזקת כעת גם באנתוני פארקר, לזכייה השלישית בתולדותיה בגביע אירופה (שנקרא באותה שנה סופרוליג).
לאורך העונה השיג האפמן ממוצעים של 17.9 נקודות ו-9 ריבאונדים במסגרת האירופית, וזכה בתואר ה-MVP של הטורניר.
בנוסף הוביל את הקבוצה לזכייה נוספת בדאבל הישראלי.
בעונת , תחת המאמן דייוויד בלאט, הוביל האפמן את קבוצתו לפיינל פור האירופי בפעם השלישית ברציפות.
בחצי הגמר מול פנאתינייקוס הוא הפגין יכולת טובה כשקלע 16 נקודות, אך לא הצליח למנוע את הפסד קבוצתו.
בקיץ 2002, לאחר שלוש שנים מוצלחות במסגרת האירופית, הצטרף האפמן ל-NBA וחתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצת טורונטו ראפטורס.
לאחר שבעה משחקים בלבד במדי הקבוצה סבל האפמן מפציעה קשה בברכו, שבגינה נאלץ להפסיק לשחק למשך תקופה ארוכה.
הנהלת הקבוצה החליטה לבטל את חוזהו של האפמן בטענה שהסתיר מהם פציעה מוקדמת, אך לבסוף נאלצה לכבדו, לאחר שנתבעה על ידי השחקן.
האפמן לא שיחק עוד במדי טורונטו, ולא הצליח להשתקם מהפציעה במשך זמן רב.
בקיץ 2004 חתם לשבועיים בסקאבוליני פזארו האיטלקית, אך לא עבר את מבחני הכשירות במועדון ופרש מכדורסל בגיל 29 בלבד.
בינואר 2005 הקים האפמן מחנה כדורסל לצעירים יחד עם חברו לשעבר לקבוצה, קונסטנטין פופה.
האפמן היה נשוי לג'ניפר, אך השניים נפרדו לאחר שהתברר שג'ניפר ניהלה רומן עם חברו לקבוצה, אריאל מקדונלד.
האפמן היה נשוי בשנית למישל מאיירס.
בשנת 2009 נולד להם בנם, כריסטיאן.
בספטמבר 2015 סיפר בראיון כי חלה בסרטן שלפוחית השתן - בדרגה 4 שהתפשטה לכליות, לכבד ולריאות וייתכן שגם לעצמות הגב ומצבו הוגדר כסופני.
שבועיים לאחר הראיון נפטר מהמחלה.
גרושתו, ג'ניפר, התאבדה זמן קצר לפני מותו.
ניידות מספרים היא היכולת של בעלי טלפונים להחליף את ספק הטלפון שלהם בלי צורך להחליף גם את מספר הטלפון שלהם.
טרם הפעלת יכולת זו שמירה על מספר הטלפון במעבר בין ספקים הייתה אפשרית רק אם אותו מספר היה פנוי אצל הספק החדש.
שמירה על קידומת מספר הטלפון הייתה אפשרית רק במקרה שהיא הייתה משותפת לשני הספקים.
מטרתה העיקרית של ניידות המספרים היא הגברת התחרות בין ספקי הטלפון.
המטרה מושגת בכך שהניידות מקלה על בעלי הטלפון לעבור בין הספקים.
למעשה, הניידות מאפשרת לאדם לשמור על אותו מספר טלפון למשך כל חייו, בלי קשר לספק הטלפון שלו.
דבר זה מקל מאוד על אדם המחליף ספק טלפון, כיוון שהוא מבטל את הצורך בעדכון כל מכריו במספר הטלפון החדש שלו.
בישראל, חוקק תיקון לחוק התקשורת בנושא ניידות המספרים ב-29 במרץ 2005.
תיקון החוק נכנס לתוקף ב-1 בספטמבר 2006, אך נטען כי רוב ספקי הטלפון לא היו מוכנים עדיין מבחינה טכנולוגית לקיימו.
להלן עיקרי תוכנית המספור לעניין ניידות מספרים (שנקבעה על ידי משרד התקשורת בהתאם להוראות סעיף 5א לחוק התקשורת (בזק ושידורים)):
הניידות תיושם בנפרד ברשתות הטלפוניה הנייחת וברשתות הטלפוניה הסלולרית.
הניוד יבוצע בחינם, למעט תשלום עבור התחייבויות קודמות לספק הישן, לרבות קנסות יציאה, אך אי-תשלום חובות אלה לא ימנע את הניוד.
הניוד יבוצע תוך פרק זמן של 3 - 4 שעות מרגע הגשת הבקשה לספק החדש.
משך הפסקת השירות (ניתוק קו הטלפון) בזמן הניוד לא יעלה על חצי שעה.
הניידות במספרי טלפוניה נייחת תבוצע בתוך אותו אזור חיוג גאוגרפי בלבד.
כך למשל, מנוי הנמצא בירושלים (אזור חיוג 02) לא יוכל לקבל מספר בעל הקידומת 04 (אזור חיוג הצפון) (הגבלה זו רלוונטית אך ורק למספרים ותיקים של חברת בזק בהם אזור חיוג נקבע לפי אזור גאוגרפי).
עד להחלתה של תוכנית הניידות בישראל, ניתן היה לדעת על מעבר בין רשתות, באמצעות קידומת מספר היעד.
עם החלתה של התוכנית, דבר זה נמנע.
לצורך כך, הוסף "טון שקיפות" מיוחד, המושמע למנוי בעת הקמת הקשר, המודיע לו על מעבר לרשת אחרת.
על אף האמור בחוק, ניידותם של מספרים כשרים הייתה מוגבלת זמן רב לאחר כניסת החוק לתוקפו.
משרד התקשורת נמנע מלהתערב זמן רב בסוגיות הקשורות לניידות מספרים כשרים, ולא קבע כל הוראה בעניין בתוכנית המספור לעניין ניידות מספרים, באופן שחברות שונות נהגו באופנים שונים בזמנים שונים.
מאוחר יותר, במסמך אפיון פונקציונלי שנערך בין חברות התקשורת, הן הגבילו בפועל וללא החלטה של משרד התקשורת, האפשרות לנייד מספר כשר למסלול לא כשר, והתאפשרה הניידות של מספר כשר רק לחברות שיש להן מסלול המוגבל לשיחות voice בלבד ומוגבל בחיוג לאתרים שאינם לפי רוח ההלכה.
במאי 2022, בהחלטה בשימוע שערך משרד התקשורת נקבע כי בהתאם לדין הקיים כל מנוי יוכל להצטרף לכל סל שירותים שיבחר, וכי החברות לא היו רשאיות להגביל את זכות הניידות של המנויים הכשרים רק לחברות שהקימו מסלול המיועד לשיחות Voice בלבד.
ביולי 2022, עיכב בג"ץ את כניסתה לתוקף של החלטת שר התקשורת יועז הנדל, נוכח הטענה לפיה קו כשר אינו "אותו סוג של שירות בזק", אך מבלי לנקוט עמדה בעניין.
על רקע החלטת שר התקשורת, יזמו חברי כנסת מהסיעות החרדיות הצעה לתיקון לחוק התקשורת, שתכליתו לאפשר הפעלת מספרים כשרים שבהם יתאפשרו הגבלות שונות ובהן ניידות מספרים.
תיקון זה צפוי להיכנס לתוקף בתאריך 29 באוקטובר 2024. הוראת חוק זו כוללת הוראת מעבר לפיה הוראות התיקון לחוק התקשורות (שמאפשרות בין היתר הגבלת ניידות) יחולו גם על מנויים שהצטרפו למסלולים כשרים לפני כניסת החוק לתוקף בתנאי שהן מאותו הסוג.
כלומר, ככל שנמנעה הניידות לפני כניסת התיקון לתוקף - היא תמשיך לחול.
באפריל 2019 קבע משרד התקשרות כי מנויי פריפייד יוכלו לנייד רק לאחר שהטעינו את הקו לאורך חייו בסך 30 ש"ח לפחות.
נתניאל דוויין הייל הידוע יותר כנייט דוגג היה ראפר וזמר רית'ם אנד בלוז אמריקאי.
נתנאל דווין הל נולד ב-19 באוגוסט 1969 בלונג ביץ', קליפורניה.
את קריירת השירה שלו החל בנער מקהלה בכנסייה בקלארקסדייל, שבמיסיסיפי שם אביו היה כומר.
בגיל 16 נשר מבית הספר בלונג ביץ', עזב את הבית והתגייס למארינס ושירת שלוש שנים.
בשנת 1991 נייט דוג, בן דודו סנופ דוג וחברם המשותף וורן ג'י הקימו הרכב היפ הופ הנקרא 213 (על שם קידומת הטלפון של לונג ביץ').
ההרכב לא הוציא אלבום עד 2004 אז הוציאו אלבום לסגירת מעגל.
הופעת הבכורה של נייט דוג הייתה באלבום של ד"ר דרה, The Chronic ב-1992 בסגנון ראפ-שירה שהפך לסימן היכר שלו שהתקבל היטב על ידי הקהל והמבקרים.
שנה לאחר מכן חתם בדת' רואו רקורדס שבזמנו הייתה החברה המובילה בהיפ הופ בחוף המערבי.