tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נמנתה על הצוות הפדגוגי של הטלוויזיה הלימודית, ועבדה כתסריטאית במחלקת הילדים והנוער של הטלוויזיה הכללית.
בספרי הנוער בולטות סוגיות חברתיות.
ספריה נבחרו להשתתף במצעד הספרים של משרד החינוך, והיו ברשימת הספרים המומלצים של משרד החינוך.
להיות כמוהם הוצאת הקיבוץ המאוחד 2018
לא רואים עליה הוצאת הקיבוץ המאוחד 2008
גיבור על חזקים הוצאת הקיבוץ המאוחד 2000
מעשה שקרה בארץ לחם, הוצאת ספרים בית-אל, 1998
גבעת ההיפופוטם, ספריית פועלים, 1983
שתי גומות חן, הוצאת טרקלין, 1977
"ריץ' רץ' " עבור הטלוויזיה הכללית, המח' לתוכניות ילדים
"מה לעשות?" (מתוך העֶרכה "למשפחה"), שירות הסרטים הישראלי עבור משרד החינוך, האגף לתוכניות לימודים, 1997
חינוך- "הערכה מעצבת לתוכנית ביתא ישראל" משרד החינוך, 1989 תקציר המחקר במאמר: דפוסי התנהגות של הלומד האתיופי הצעיר"בשדה חמד" (ביטאון לענייני חינוך והוראה) חוברת א-ב, תשנ"ב, עמ' 44-60.
היסטוריה -"הייקים באים" - חדשות בן עזר המאמר נמצא גם במוזיאון לתולדות פתח תקווה
לשון -"עם אחד ושפה אחת" הד החינוך ינואר 2003, טבת תשס"ג
חגית אהרונוף היא אם לשלושה, וסבתא לנכדים.
גרה ביישוב נווה צוף במועצת מטה בנימין יישוב אשר היא ומשפחתה נמנים עם מייסדיו ב-1977.
חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל התקיימו לכבוד יום העצמאות ה-50 למדינת ישראל שחל בתאריך ד' באייר ה'תשנ"ח - 30 באפריל 1998. אירועים רבים הוכנו במהלך כל שנת ה'תשנ"ח, לציון שנת היובל למדינה.
שר התיירות משה קצב היה השר הממונה על אירועי ה-50 למדינת ישראל.
בספטמבר 1992 החליטה ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים להטיל על מרכז ההסברה להגיש הצעת תוכנית ראשונית לציון חמישים שנה למדינת ישראל.
באוגוסט 1995 החליטה ועדת השרים להקים עמותה "לארגון אירועי שנת ה-50 למדינת ישראל", והעמותה הוקמה בנובמבר 1996. בספטמבר 1996 החליטה הממשלה להקים מועצה ציבורית לציון 50 שנה למדינת ישראל, ובה כ-70 חברים ובכללם נשיא המדינה, ראש הממשלה, שרים ואישי ציבור.
היה לדון בתוכניות לציון 50 שנה למדינת ישראל שמציעה ממשלת ישראל ולאשרן.
המועצה הציבורית התכנסה לישיבתה הראשונה באפריל 1997. בדיונים שהתקיימו בראשית 1997 ,בהשתתפות ראש הממשלה, בנימין נתניהו; שר האוצר, דן מרידור; ושר התיירות, משה קצב, הוחלט שמסגרת התקציב לאירועים תהיה 250 מיליון שקל, מהם 50 מיליון שקל להכנת האירועים בשנת 1997 ו-200 מיליון שקל בשנת 1998.
ליו"ר העמותה הציבורית של החגיגות מונה יוסי פלד, וכמנכ"ל העמותה מונה המפיק חיים סלוצקי.
במקביל במאי 1997, מינה ראש הממשלה נתניהו את מרב אדלסון, מפיק הוליוודי ואחד מתורמיו, לתפקיד האחראי על חגיגות ה-50 בתפוצות.
לאדלסון אושר תקציב בסך שלושה מיליון דולר לארגן אירועים בארצות הברית לציון חגיגות היובל, בנפרד מהעמותה הציבורית.
המפיק שוקי וייס זכה במכרז לארגון המפגן המרכזי באצטדיון רמת גן, מארגן התערוכות יצחק שלו זכה במרכז לארגון תערוכת היובל וחברת "סבן חסויות" של אריה סבן, זכתה בזיכיון לשיווק חסויות וזיכיונות לאירועי היובל.
ההכנות לאירועים התעכבו עקב חילוקי דעות בין פלד וסלוצקי לשר הממונה משה קצב.
בספטמבר 1997 התפטר קצב מניהול החגיגות אך חזר לתפקיד כעבור מספר שבועות, לאחר שפלד וסלוצקי התפטרו מניהול העמותה.
במקומו של יוסי פלד מונה יצחק מודעי.
למודעי נותרו רק מספר חודשים לארגן את האירועים והוא נתן שורה של התחייבויות לגורמים שונים, תוך ליקויים לכאורה בסדרי מנהל ומבלי שההתחייבויות אושרו על ידי הממשלה.
חלק ניכר מההתחייבויות ניתנו בשיחות בעל פה של מודעי עם גורמים שביקשו תקציבים למימון אירועים.
מודעי גם החליט לבטל את המפגן המרכזי באצטדיון רמת גן, ולהפיק במקומו מופע בשם פעמוני היובל באצטדיון גבעת רם בירושלים.
משה קצב חלק עליו ומודעי גם התפטר מתפקידו בינואר 1998.
אירועים ביום העצמאות ובמהלך שנת היובל
בתחילת 1998 אישרה הממשלה את רשימת האירועים לשנת היובל, היא כללה כ-80 אירועים, שהעיקריים בהם היו:
טקס פתיחת חגיגות היובל למדינה בט"ו בשבט תשנ"ח (11 בפברואר 1998), נערך בקריית גת בהשתתפות נשיא המדינה, ראש הממשלה, יו"ר הכנסת וחברי כנסת.
בעלות של חצי מיליון שקל.
מופע פעמוני היובל - המופע נערך ב-30 באפריל 1998 באצטדיון גבעת רם.
נטלו בו חלק כ-2,000 משתתפים, בהם זמרים, שחקנים ורקדנים.
ההכנות למופע לוּו בביקורת ציבורית שעסקה בעיקרה בגובה הוצאות השכר לאמנים ובהופעה של להקת בת-שבע, שבוטלה לבסוף.
דרישתן של המפלגות הדתיות שישונה הריקוד של הלהקה העלתה מחדש את שאלת יחסי דתיים–חילונים במדינה.
תערוכת היובל - תערוכה שנערכה במהלך חודש אוגוסט 1998 בעלות של כ-70 מיליון שקל, בגני התערוכה בתל אביב, בה הוצגו הישגי המדינה ובעיקר כלי נשק של צה"ל.
שיירת היובל - מסע הופעות ברחבי ישראל, שמטרתו הייתה הבאת מופע היובל לעיירות פיתוח.
הוא כלל יום פעילות בכל יישוב בשעות הבוקר של יום הביקור, קבלת פנים וכניסת שיירת היובל ליישוב, בשעות אחר הצהריים הפעלה ופעילות קהילתית ובשעות הערב מופעי במה.
השיירה עברה ב־27 ערי פיתוח.
הקמת ביתן ישראלי בתערוכה העולמית "אקספו 98" בליסבון, בסימן חגיגות היובל למדינה.
קונצרט של התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה, בו בוצע יצירה בשם "בראשית", שכתב במיוחד לכבוד היובל לישראל המלחין נעם שריף.
כחלק מחגיגות היובל בוצעה גם היצירה "מחיה המתים" של שריף, על ידי התזמורת הפילהרמונית הישראלית ובקונצרט ב"יד ושם" בירושלים.
סדרת הטלוויזיה תקומה - סדרת טלוויזיה תיעודית שהפיקה רשות השידור, לציון שנת ה-50 למדינת ישראל, ומספרת על ההיסטוריה של מדינת ישראל.
הסדרה נעשתה בהפקתו ועריכתו של גדעון דרורי; התסריטאית והבמאית הייתה דינה צבי-ריקליס.
חתימה מחודשת על מגילת העצמאות - לרגל חגיגות ה-50 למדינת ישראל, השיקה הקרן החדשה לישראל, מיזם בו התבקשו אזרחי המדינה לאשר בחתימת ידם את אמונתם בערכי הציונות, ועקרונות השוויון בין אזרחים יהודים לבין ערבים, כפי שהובעו על ידי מייסדי המדינה במגילת העצמאות.
על המגילה חתמו לבסוף מעל ל-600 אלף איש, והאחרונים שחתמו היו נשיא המדינה עזר ויצמן, יושב ראש הכנסת דן תיכון וראש הממשלה בנימין נתניהו.
מטס חיל האוויר משולב עם משט של חיל הים מול חופי תל אביב בו צפו כמאה אלף איש.
אירוע "יובל לאופנה הישראלית" - משדר טלוויזיה שהפיקו אולפני מימד ומוטי רייף, עובר שידורי טלעד בערוץ 2, שזכה לרייטינג של 33.2%.
מצעד "בוחרים את שיר היובל" - בחירת "שיר היובל' על ידי רשת ג' בשיתוף הערוץ הראשון של הטלוויזיה, בעריכת גלעד בן ש"ך.
הציבור הוזמן לבחור את השיר מתוך רשימה של 600 שירים שפורסמה בעיתונות.
במקום הראשון זכה השיר ירושלים של זהב, במקום השני שיר הרעות ובמקום השלישי שיר לשלום.
כחלק מחגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל יזם איש העסקים לוי קושניר את הבאת תחרות מיס תבל לישראל.
עלות התחרות שמאורגנת על ידי חברת "מיס יוניברס", שבבעלות דונלד טראמפ ורשת הטלוויזיה סי.בי.אס הוערכה בכ-5 מיליון דולר.
קושניר הצליח לשכנע את עמותת חגיגות שנת ה-50 לאשר את התקציב.
אך בתחילת פברואר 1998, החליט משה קצב, שלא לא לקיים את התחרות בשל עלותה הגבוהה, וסירובו של משרד האוצר לממן את התחרות.
ביוזמתו של ראש עיריית אילת, גבי קדוש, נעשה ניסיון לגייס חסויות עסקיות למימון.
בהמשך אף נסע קדוש יחד עם ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לפגוש את דונלד טראמפ בניו יורק, במטרה לדון בקיום התחרות באילת במועד מאוחר יותר.
"עבודה עברית" - תקליטור מחווה לחמישים שנות יצירת פזמונים בישראל.
51 אמנים ישראלים ביצעו גרסאות כיסוי לשירים שונים, הפרויקט הושק ביום העצמאות במארז של ארבעה תקליטורים בהוצאת חברת התקליטים נענע דיסק.
"ישראל 50" - ספר בפורמט אלבומי שיצא לאור לקראת חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל, בהוצאת מעריב על ידי 'אלפא תקשורת'.
גרסה נוספת יצאה בהוצאת קוראים וכללה מפתח שמות.
עורכיו הראשיים היו יהודה שיף ודני דור, עורכים נוספים היו בן כספית, אילן כפיר ושרה שריג.
האחראי על עריכת הצילומים היה משה מילנר.
"יום הולדת שמח, מר מוגרבי" - סרט תיעודי של הבמאי אבי מוגרבי לציון שנת היובל למדינת ישראל, ובמקביל ציון שנת היובל לאירועי הנכבה.
מטבע 50 שנה למדינת ישראל - שהנפיקה החברה הממשלתית למדליות ולמטבעות בזהב ובכסף.
באפריל 1999 פרסם מבקר המדינה אליעזר גולדברג, במסגרת הדו"ח השנתי ה-49, דו"ח ביקורת על פעולות "העמותה לאירועי שנת החמישים למדינת ישראל", בסיכום הביקורת כתב:
בארצות הברית, חג פדרלי הוא תאריך בלוח השנה שמזוהה ומיועד על ידי הממשלה הפדרלית של ארצות הברית כיום חג.
בכל שנה ביום חג בארצות הברית, משרדים ממשלתיים לא-חיוניים נסגרים, סחר במניות בדרך כלל מושהה, וכל עובד ממשלה פדרלי מקבל שכר על יום החג.
ממשלת ארצות הברית מכירה ב-10 חגים פדרליים.
חגים פדרליים מקוטלגים על ידי קונגרס ארצות הברית תחת הכותרת V בקוד ארצות הברית (U.S.C.).
לקונגרס יש את הסמכות ליצור חגים פדרליים בשביל מוסדות ממשלתיים (ומוסדות תחת ריבונות פדרלית), עובדים, ומחוז קולומביה.
בנקים, בתי ספר ושאר מוסדות יכולים להיות סגורים ביום זה אך אין החוק מחייב זאת.
בחלקים נבחרים בארצות הברית, חגים שמיוחדים לעירייות/ מדינות בתוך ארצות הברית נצפים בצורה דומה לחגים הפדרליים.
בשנים 2018–2019, סגירת ממשלת ארצות הברית השפיעה על החגים הפדרליים וגרמה לעובדים רבים לא לקבל שכר בימים אלו.
ההיסטוריה של החגים הפדרליים בארצות הברית מתחילה לראשונה ב-28 ביוני 1870, כאשר הקונגרס יצר את החגים הפדרליים כדי "להתאים את החוקים הדומים במדינות מסביב לוושינגטון די.סי...
בתחילה, חוקי העבודה בזמני החגים הפדרליים הוחלו רק על עובדים בתוך די.סי., אך ב-1885 החוק הורחב כדי להתאים לכל העובדים הפדרליים האמריקנים.
יום ההולדת של ג'ורג' וושינגטון הפך לחג פדרלי בשנת 1879. בשנת 1888 נוצר יום הזיכרון האמריקאי, ב-1894 נוצר חג העבודה (Labor day).
בשנת 1938, יום שביתת הנשק (כיום יום הוטרנים) הוכרז כחג פדרלי כדי לסמן את סופה של מלחמת העולם הראשונה, שמו של החג שונה בשנת 1954 כדי לכבד אמריקאים שלחמו במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.
ב-1968, "אקט יום שני" גרם למספר חגים לקרות תמיד ביום שני, וכך גרם להיווצרותו של יום קולומבוס.
ב-1983, יום ההולדת של מרטין לותר קינג הוכרז כחג לאומי והפך לחג האחרון שעליו הכריזה המדינה.
רוב החגים הפדרליים הם גם חגים לאומיים במדינות בארצות הברית.
חג שאמור להתקיים בסוף השבוע בדרך כלל מתקיים ביום השבוע הקרוב ביותר.
תאריךשם רשמיפרטים1 בינואריום השנה החדשהמציין את תחילת השנה הגרגוריאנית.
החגיגות כוללות ספירה לאחור עד השעה 0:00 בחצות בלילה המקדים, ערב השנה החדשה, כולל עריכת מסיבה והדלקת זיקוקים.
היום נחשב לסיום עונת חג המולד.15–21 בינואריום ההולדת של מרטין לות'ר קינג הבן
היום נועד לכבד את זכרו של מרטין לותר קינג, פעיל זכויות האדם (יום הולדתו המקורית הייתה ב-15 בינואר 1929).
ערים מסוימות עורכות מצעדים לכבודו, ויותר מכך, "אקט חג קינג של שנת 1994" מעודד אזרחים להפוך יום זה ליום תרומה לקהילה (לעיתים מתייחסים אליו בשם "יום השירות הלאומי").
החג מתקיים ביום שני השלישי בחודש ינואר.15–21 בפברואריום הולדתו של וושינגטוןיום ההולדת של וושינגטון הוכרז לראשונה כחג פדרלי על ידי אקט 1879 של הקונגרס.
אקט החגים האחידים של שנת 1968, שינה את התאריך מ-22 בפברואר ליום השני השלישי של פברואר (מה שגורם לחג לא להתקיים אף פעם ביום הולדתו האמיתי של וושינגטון).
היום מסמן בצורה לא רשמית את התחלת הקיץ (בדרך כלל מתקיים ב-30 במאי, אך משתנה עקב אקט החגים האחידים של שנת 1994. מתרחש ביום שני האחרון במאי.4 ביולייום העצמאותחוגג את אימוצה של הכרזת העצמאות של ארצות הברית, ידוע גם בשם "הרביעי ביולי".
חגיגות זיקוקים נערכות בערים רבות, ביום זה העסקים מסתיימים כשלוש שעות מוקדם יותר מאשר ביום רגיל.1–7 בספטמבריום העבודהמכבד ומוקיר את תנועת העבודה האמריקאית.
52% מהאוכלוסייה האמריקאית מחשיבים יום זה להיות הסוף הלא רשמי של עונת הקיץ, אף על פי שרק כ-40% מהמעסיקים מבקשים מעובדיהם לעבוד ביום זה.
החג מתקיים ביום שני הראשון של ספטמבר.8–14 באוקטובריום קולומבוסמוקיר את כריסטופר קולומבוס, חוקר יבשת אמריקה.
באזורים מסוימים החג נחגג כיום העמים הילידים, או מסורת ותרבות איטלקית.
החד נחגג בדרך כלל ב-12 באוקטובר, או ביום שני השלישי של אוקטובר, והוא אחד משני חגים פדרליים שבהם סחר במניות מורשה.11 בנובמבריום החיילים המשוחרריםמוקיר את כל החיילים המשוחררים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
הוא נחגג ב-11 בנובמבר כדי לסמן את סופה של מלחמת העולם הראשונה בתאריך הזה בשנת 1918, כאשר הסכם שביתת הנשק עם גרמניה יצא לפועל.
יום החיילים המשוחררים הוא אחד משני החגים הפדרליים בהם סחר במניות מורשה.22–28 בנובמבריום חג ההודיהבאופן מסורתי, חוגג את ההודיה לקציר עונת הסתיו, נהוג לאכול תרנגול הודו ביום זה.
נערך בדרך כלל ביום חמישי הרביעי בנובמבר.
ביום שלאחר יום החג, המסחר נגמר כשלוש שעות מוקדם מהרגיל.25 בדצמבריום חג המולדהחג הפופולרי ביותר בלוח השנה הנוצרי, חג המולד נצפה כיום שמסמל את הולדתו של ישו.
בדרך כלל נחגג על ידי נוצרים אך גם על ידי אלו שאינם נוצרים, בשינוי של המסורות.
ביום שקודם ליום החג, המסחר נגמר כשלוש שעות מוקדם מהרגיל.
אינדיבדואלים וארגונים מסוימים מתנגדים לסטטוס הפדרלי של חגים מסוימים, כגון יום מרתין לותר קינג ויום קולומבוס, כמו למשל הסנאטור ג'ס הלמס שהתנגד ליצירת יום מרטין לותר קינג כאשר הוצע לראשונה בשנת 1983.
הפגנות שנערכו על ידי האוכלוסייה הילידה של אמריקה תומכות ברעיון ביטול החג עקב אידאולוגיה נגד הכיבוש הכוחני והאימפריאליסטי של יבשת אמריקה, ומטבע ההתנהגות הקולוניאליסטית שלו.
מדינות אחרות, כמו מיין, נוואדה, וושינגטון ווינסקוסין מזהות את "יום האוכלוסייה הילידה" כיום אלטרנטיבי.
חג המולד כחג לאומי לעיתים מקבל התנגדות ממספר מקורות, בדרך כלל בגלל קשריו לנצרות.
"חגים" הוא אימת-חג וסרט אנתולוגיה אמריקאי משנת 2016 המורכב מסרטי אימה קצרים, שכל אחד מהם נוצר בהשראת חגיגה אחרת.
בין הבמאים נמנים קווין סמית', גארי שור, אדם איג'יפט מורטימר, סקוט סטיוארט, ניקולס מקארתי, דניס וידמאייר וקווין קולש, שרה עדינה סמית' ואנתוני סקוט ברנס.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-14 באפריל 2016. לאחר מכן, הוא הופץ בווידאו על פי דרישה ב-15 באפריל 2016 ובהמשך גם בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-22 באפריל 2016. החברה המפיצה שלו הייתה ורטיקל אנטרטיינמנט, בעוד שחברות ההפקה היו דיסטנט קורנרס אנטרטיינמנט וסרטי XYZ.
כתיבה ובימוי: קווין קולש ודניס וידמאייר
משחק: מדלן קוגלאן, סוואנה קניק, ריק פיטרס, בריטון סימונס
מקסין היא תלמידה שסובלת מבריונות.
לאחר סצנה בחדר המלתחות, היא קופצת ממקפצת הבריכה, טובעת ומחולצת על ידי המאמן שלה, רוקוול, בו היא חושקת.
רוקוול סובל ממחלות בלב וזקוק להשתלה, ואינו יכול לעשות הרבה בעניין ההצקות והבריונות של היידי למקסין מכיוון שזו ארגנה עבורו גיוס כספים.
לאחר שהיידי צוחקת על מקסין בגלל הטביעה שלה ולועגת לה על כך שלא הצליחה לעשות דבר עבור מחלתו, רוקוול משאיר מכתב אהבה בתא שלה, במטרה לנחם אותה.
מקסין מוצאת אותו ונכנסת למצב אופורי.
לאחר מכן, היא עוקבת אחרי היידי, מכה אותה עם לבנה והורגת אותה בעזרת סכין יפנית.
בהמשך, נודע כי מקסין חותכת את עצמה באמצעות אותה הסכין, וטוענת שאביה התאבד באמצעותה.
מאוחר יותר באותו הלילה, רוקוול מתכונן ללכת לאירוע התרמה עם אשתו עד שהוא שומע את פעמון הדלת.
כשהוא פותח אותה, הוא נחרד לגלות שמקסין עומדת בכניסה כשהיא אוחזת בליבה של היידי כמתנת חג עבורו.
משחק: רות בראדלי, פיטר קמפיון ואיזולט מק'קפרי
מורה בבית ספר ששמה אליזבת קאלן מציגה לתלמידיה סרט תיעודי אודות יום פטריק הקדוש והאגדה כיצד סילק את כל הנחשים מאירלנד.
בהמשך היא מבחינה בתלמידה החדשה שלה, גרנייה, ומנסה ליצור עימה אינטראקציה, אך ללא הצלחה.
לאחר שיעור במהלכו עיצבו התלמידים כרטיסי ברכה, מבחינה קאלן בכרטיס הברכה של גרנייה, עליו הונח עור יבש של נחש ומתחתיו היה כתוב: "רק משאלתך העמוקה ביותר יכולה לגרום לי לחייך".
ביום שלמחרת, מתעוררת קאלן במכוניתה, כשעור נחש מונח מסביבה.
בסצנה הבאה, היא פוגשת את גרנייה בסופרמרקט וזו מחבקת את בטנה של קאלן בחוזקה, מה שגורם לקאלן לחשוד שמשהו לא בסדר בגופה.
בהמשך, מגלה קאלן שהיא בהיריון (בעבר הביעה עניין להביא ילדים לעולם) והרופא שלה טוען שיש בבטנה נחש.
כאשר קאלן קוראת את דו"ח הקריאה של גרנייה ורואה ציור של עצמה יולדת נחש, היא שואלת אותה במה מדובר, וזו בתגובה מחייכת בלי לומר מילה.
במהלך השנה שלאחר מכן, כשהבטן של קאלן ממשיכה לגדול, ההתנהגות שלה משתנה בהתאם.
משפחתה מתחננת שתקשיב להיגיון ותבצע הפלה, אך זו מסרבת לעשות כן.
במהלך השבועות האחרונים להריונה, לובשת קאלן בגדים בסגנון ימי הביניים, מכיוון שזה הדבר היחיד שהיא יכלה ללבוש בהתחשב במצב גופה ובגודל הבטן שלה.
כמעט ארבע מאות ימים לאחר שנולד "תינוק הנחש" שלה, שוכבת קאלן באמבטיה שלה ומניחה עכבר על בטנה, בתקווה לפתות את הנחש לצאת מתוך רחמה; דבר שקורה וגורם לה לאבד הכרה.
לאחר מכן, היא נחטפת על ידי גרנייה וגבר מסתורי, ככל הנראה אביה של גרנייה, עימו קיימה קאלן יחסי מין ביום פטריק הקדוש.
הגבר מניח שקאלן תיחרד מלידת נחש, אך זו מאמצת בשמחה את תפקידה כאמו, ומכנה את הנחש כ"תינוק היפה" שלה, ומצטרפת לכת שלו ושל גרנייה.
מאוחר יותר, מורה חדשה בבית הספר (נזירה) מקבלת את אותו המסר מגרנייה והסיפור חוזר על בשנית.
משחק: אווה אקרס, פטרה רייט ומארק סטגר
בשעת לילה מאוחרת, מגיחה ביצת פסחא מתוך מרפסת לסלון.
הילדה, ששומעת את הרחשים בסלון קמה בבהלה ואמה מרגיעה אותה ומנסה כמיטב יכולתה להסביר את הקשר של קמע החג לישו.
היא גם אומרת לה שהיא חייבת לישון כאשר ארנב הפסחא מגיע, כי אף ילד מעולם לא ראה אותו.
מאוחר יותר, הילדה קמה לשתות מים ומגלה יצור דמוי ישו הצלוב/ארנב הפסחא, שמותיר אחריו אפרוחים וסוכריות בסלון.
היא מנסה להתגנב בחזרה לחדרה אך נתפסת.
הארנב מסביר שמשום שהיא ראתה אותו, היא חייבת לתפוס את מקומו ושהיא לעולם לא תראה את אמה שוב, אלא תראה דברים קסומים מופלאים; הוא מאכיל אותה בביצה שהופכת אותה ליצור דמוי ארנב.
לבסוף, האם נשמעת כשהיא קוראת לבתה וזאת, תוך שהדלת האחורית ננעלת.
כתיבה ובימוי: שרה עדינה סמית'
משחק: סופי טראוב, אלקה פלדינו, שילה ואנד, ג'ניפר לאפלור וסוניה קינסקי
קייט היא אישה שלא יכולה להפסיק להיכנס להריונות וממשיכה להפיל אותם זה אחר זה.
בעצת רופאה, קייט נוסעת לאזור מרוחק שנמצא באמצע המדבר.
בהתחלה, הכול נראה בסדר עד שבאחד הלילות היא מוצאת את עצמה באורגיה עם נשים וגבר שרירי; דבר שגורם לה להבין שהמקום הזה הוא ביתן של מכשפות עקרות, המקוות להיכנס להיריון; הן אומרות ומסבירות לה שהיא השער לכך.
קייט הופכת לקטטונית אך זוכה לטיפול מסור על ידי המכשפות שניתקו אותה מהציוויליזציה.
בהמשך, מסתבר שהרופא שלה שהמליץ לה על המקום הוא חלק מהקובן.
בסופו של דבר, קייט מצליחה לברוח אך לפתע מתחילה ללדת.
המכשפות מקיפות אותה כדי לסייע בלידתה, אך כולן צורחות באימה כאשר זרוע מדממת יוצאת מתוכה.
כתיבה ובימוי: אנתוני סקוט ברנס
משחק: ג'וסלין דונהיו, מייקל גרוס ויאנה קארן
קרול חוזרת הביתה ומקבלת חבילה מסתורית מאביה, אותו לא ראתה מאז שהייתה ילדה.
היא מוצאת בה נגן קלטות ישן ואוזניות ומפעילה את הקלטת, בה ניתן לשמוע את אביה מספר לה כיצד אהב אותה.; הוא מנחה אותה ללכת למקום בו שיחקו כשהייתה ילדה כדי שיוכלו להתאחד מחדש.
קרול משאירה הודעה קולית לאמה בטענה שהיא שיקרה לה כשאמרה שאביה גוסס.
בהגיעה למקום המוזכר בקלטת, היא מבינה שהקלטת הוקלטה כשהייתה עם אביה בילדותה – ולא מימים אלה.
עם זאת, זו ממשיכה להתנגן ומורה לה לאן ללכת.
בסופו של דבר, הקלטת מובילה אותה לבניין עם דלת מסתורית אליה היא זוכרת שנכנסה עם אביה בילדותה.
בקלטת, אביה מתנצל על שעזב אותה, אך מסביר שאין לו ברירה, משום שזו ההזדמנות היחידה שלו לפגוש "אותו" (ישות מסוימת).
כשהיא נכנסת לתוך הדלת, נראה שהיא הובלה לעולם אחר.
הסצנה חוזרת לאמה של קרול שמנסה להתקשר לטלפון הנייד שלה, אך ללא הצלחה.
קרול נתקלת בדמות היושבת על כיסא ובקלטת ניתן לשמוע את אביה מצהיר שהוא שמח שהיא (קרול) באה "מרצונה החופשי".
בהמשך, כשהיא קוראת לו כמה פעמים תוך שהיא חוצה מעגל מלח, היא נבהלת מיצור מסתורי ואפל השואג בחזרה אליה.
הקלטת והאוזניות נופלות על הקרקע וקרול נעלמת, כשבסוף ניתן לשמוע דרך הקלטת את אביה אומר "(אנחנו) יחד".
משחק: אשלי גרין, אוליביה רוש, הארלי קווין סמית', הארלי מורנשטיין ושלבי קמפר
איאן הוא סרסור המספק שירותי מין אינטרנטיים, במסגרתם הוא מתעלל בשלוש העובדות שלו: הולי, ברי וסרינה.
כשהוא מכחיש את רצונן של הבנות לחגוג את ליל כל הקדושים וקורא להן בכינויי גנאי שונים, הן בתגובה נלחמות ואומרות לו שזו טעות מצידו להתעסק עם שלוש נשים הקשורות לעולם הכישוף.
הוא בתגובה לא מתרשם ומנסה לאנוס את סרינה, אך שלוש הבנות מכות אותו עד כדי עילפון.
איאן מתעורר כשבתחתוניו נמצא מצבר רכב, אליו מחובר ויברטור הדבוק לפי הטבעת שלו ומחשב נייד שהונח לפניו.
הבנות שולחות אליו הודעות דרך המחשב הנייד ומציבות דרישות שאם לא ימלא אותן, יופעל הרטט של הוויברטור עד לעוצמה מלאה.
כשהן מבקשות ממנו להראות להן את הנרתיק שלו, הוא מבולבל.
הבנות מחליקות סכין מתחת לדלתו ואומרות לו "צור לך כזה, איאן".
לאחר שהוא עושה זאת, הבנות מגבירות את כוח המצבר ל-10 מתוך סקרנות, וככל הנראה הורגות אותו.
לבסוף, פוגשות הבנות את ננסי, עובדת מין פוטנציאלית שאיאן רצה להעסיק לפני שנהרג על ידן; הן מסבירות לה שהן מנהלות את החברה ושאיאן פוטר בעקבות "קיצוצים".
משחק: סת' גרין, קלייר גרנט, קאלוס קלוף, ג'ון סי.
ג'ונסון, שון פרסונס, מייקל סאן לי, ווס רוברטסון, קארינה נואל, סקוט סטיוארט וריצ'רד דילורנצו
פיט גונדרסון רוצה לקנות לבנו משקפי מציאות מדומה בשם "uVu" כמתנת חג המולד, אך מאחר לחנות הצעצועים ומגיע בעת שמישהו אחר רוכש את זוג המשקפיים האחרונים, אף על פי שזה התקשר למוכר במטרה שישמור לו אותם; אותו הבחור לוקה בהתקף לב ואינו מצליח למצוא את הכדורים שעליו ליטול במקרה כזה.
בהתחלה, גונדרסון זועק לעזרה, אך לאחר שנזכר בדרישת אשתו להשיג את המשקפיים, הוא גונב במקום זאת את של אותו הבחור ובורח הביתה, שם מתלוננת אשתו על כך שלא קיבלה את בונוס חג המולד שהובטח לה.
ביום חג המולד, בובי (בנו של פיט) פותח את המתנה בהתרגשות, ומסביר שהמשקפיים יוצרים מחדש את המחשבות והרעיונות שלך ומתרגמים אותו למשחק וירטואלי.
בנו של גונדרסון מציע לו לנסות את המשקפיים, וזה נענה להצעה ורואה בהם חשפנית.
מאוחר יותר באותו לילה, מתגנב גונדרסון מהמיטה כדי לנסות שוב את המשקפיים.
בהתחלה הוא רואה את עצמו מקבל מציצה מזונה, אך זמן קצר לאחר מכן, המשקפיים מציגות את סצנת גנבת המשקפיים מנקודת מבטו של הבחור שלקה בהתקף הלב.
גונדרסון מנסה להסתיר את מה שקרה, אך אשתו, שרה, מגלה את האמת בעקובת הצילומים שנשמרו במשקפיים.
גונדרסון מודה בפניה שהוא ביצע את המעשה הזה בעקבות כך שלאותו הבחור "היה את מה [שהוא] רצה", ובגלל "שנמאס לו להיות נחמד".
להפתעתו, שרה מתרשמת מכך והשניים מקיימים יחסי מין.
מאוחר יותר, גונדרסון מביט שוב במשקפיים ומגלה ששרה עינתה והרגה את הבוס שלה לאחר שזה לא העניק לה בונוס בשכר שלה.
הוא נחרד מכך ולפתע מופיע הכיתוב: "uVu מראה לך אותך!".
כתיבה: קווין קולש ודניס וידמאייר
משחק: לורנזה איזו, אנדרו בואן ומייגן דאפי
לאחר שרצח את הבחורה עימה נפגש לדייט, רג'י אוסף בחורה נוספת דרך אתר היכרויות, בשם ז'אן, איתה הוא נפגש בליל סילבסטר.
הדייט שלהם מביך במיוחד בגלל ההתנהגות המוזרה של רג'י, אך ז'אן, שמרחמת עליו, מזמינה אותו לדירתה.
הם חוזרים לדירתה של ז'אן, בעוד שרג'י הולך לחדר השירותים כדי לשטוף את הפנים, אך מכין את הכלורופורם שהוא הביא עימו במטרה להרדים את ז'אן.
בהמשך, הוא בודק את ארונית התרופות שנמצאת בחדר השירותים ומגלה שז'אן שומרת גפיים ואיברים כרותים בצנצנות.
לפתע, ז'אן ממהרת להיכנס עם גרזן ותוקפת את רג'י, שמוצא עוד גוויות באמבטיה שלה.
רג'י מנסה להגיע לסלון וכף רגלו נכרתת באמצעות הגרזן.
לאחר שהצליח לזחול לעבר הז'קט שלו, הוא שולף אקדח אך שוכח לטעון אותו (שכח לטעון את האקדח בפעם הראשונה שניסה לירות בבחורה הקודמת עימה נפגש), וכתוצאה מכך ז'אן מנתצת את ראשו ורוצחת אותו.
כשהשנה החדשה מגיעה, ז'אן רוקדת עם הגרזן שלה.
במקור, פותח הפרויקט על ידי ג'ון הגמן באמצעות חברת הסרטים שלו, דיסטנט קורנרס אנטרטיינמנט.
טים קונורס ואדם איג'יפט מורטימר לקחו חלק בהפקתו, כמו גם קייל פרנקה וארם טרצקיאן מסרטי XYZ.
המפיקים בפועל היו אנדרו בארר וגייב פרארי ובנוסף אליהם, נכללו גם נייט בולוטין וניק ספייסר מ-XYZ כמפיקים בפועל של "חגים".
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-14 באפריל 2016. לפני כן, ורטיקל אנטרטיינמנט וסרטי XYZ רכשו את זכויות ההפצה של "חגים" ברחבי העולם.
הסרט יצא לאקרנים ב-15 באפריל 2016, באמצעות פורמט הווידאו על פי דרישה לפני הוצאתו המוגבלת בארצות הברית, ב-22 באפריל 2016.
באתר האינטרנט לביקורות סרטים, Rotten Tomatoes, יש ל"חגים" ציון משוכלל של 50%, בהתבסס על 30 ביקורות, עם ממוצע דירוג של 5.90/10.
חגיגת שער היא פרקטיקה מקובלת במשחקי כדור, בה כובש השער חוגג את כיבוש השער.
החגיגה נעשית בדרך כלל על ידי כובש השער, ולעיתים מעורבים בה גם מבשל השער ואף חברי קבוצתו האחרים.
לעיתים מעורבים בחגיגה גם צוות האימון או אוהדי הקבוצה.
תוך התייחסות לפעולת חגיגת השער באופן כללי, לעיתים חגיגת השער כוללת פעולות מיוחדות, כמו הורדת החולצה, ביצוע סלטה ופעולות נוספות.
חגיגות אלו נפוצות יותר בענפי ספורט בהם בדרך כלל הניקוד הוא נמוך יחסית, כגון כדורגל והוקי קרח, בהן לכל נקודה/שער יש משמעות גבוהה יותר.
חגיגות שערים רבות הונצחו בדרכים שונות, כמו פסל (תיירי הנרי), פרסומות (רונאלדו), בול דואר (פלה), שערי מגזינים ובעיקר במשחקי וידאו.
חיבוק קבוצתי של השחקנים על המגרש כשהמבקיע במרכז, או שהשחקנים קופצים זה על כתפיו של זה.
המבקיע וחבריו גולשים על הדשא על ברכיהם.
המבקיע רץ לדגל הקרן ואוחז בו.
המבקיע מניח את אצבעו המורה על שפתיו בתנועת השתקה, וכביכול אומר לאוהדים או למבקריו לשתוק.
המבקיע צולל אל הדשא עם ידיים ורגליים פשוטות.
המבקיע מעמיד פנים שהוא יורה בנשק חם או שעושה תנועות של אקדחים בידיו.
המבקיע מצביע לעבר השמיים, כדי להביע תודה לאלוהים או להביע כבוד ולהקדיש את השער לאדם שנפטר.
המבקיע מנשק את טבעת הנישואין שלו או מחווה אותיות משם בת-הזוג ומקדיש לה את השער.
המבקיע מסמן לב באצבעותיו לעבר הקהל או לעבר בן משפחה.
המבקיע רץ על המגרש כשהוא מושיט את ידיו לצדדים ומחקה מטוס.
המבקיע מנענע את ידיו כאילו הוא אוחז תינוק או "מוצץ" את אצבעו כמחווה לילדיו, או מכניס את כדור המשחק מתחת לחולצתו כדי לרמוז כי הוא ואשתו מצפים לילד.
המבקיע שם את ידיו מאחורי אוזניו ו"מתאמץ" לשמוע טוב יותר את תגובת הקהל.
הדבר נעשה בדרך כלל כאשר שחקן מקבל שריקות בוז במהלך המשחק ולאחר מכן מבקיע, או כששחקן מבקיע מול המועדון הקודם שלו ורוצה להביע את מורת רוחו מכך שוויתרו עליו.
המבקיע וחברי קבוצתו מבצעים "ריקוד" מיוחד.
המבקיע מבצע פעולה אקרובטית, כגון סלטה קדמית או אחורית.
חלק מהמועדונים אוסרים על ביצוע פעולות אקרובטיות מחשש לפציעת השחקן.
המבקיע מרים את הכדור ורץ להניח את הכדור על נקודת אמצע המגרש.
המהלך משמש בדרך כלל שחקנים בקבוצות הזקוקות לכיבוש שערים נוספים, במטרה למנוע בזבוזי זמן מצד הקבוצה היריבה.
חברי קבוצתו של המבקיע כורעים על ברכיהם ומעמידים פנים שהם מצחצחים את נעליו.
המבקיע כורע על הקרקע כתפילה לאלוהים, מוציא כיפה או מניח ידו על פניו ואומר את תפילת "שמע ישראל".
המבקיע 'מצדיע' לקהל, ברצינות או בלגלוג, או מבצע כלפיהם תנועת "הרגעה".
המבקיע מושך את חולצתו על פניו.
המבקיע רץ אל תוך קהל האוהדים.
המבקיע מנשק את קעקועיו, לאות כבוד למה שהם מסמנים.
המבקיע פוגע או בועט בדגל הקרן.
המבקיע רץ וצורח בפה פעור לרווחה.
המבקיע שולח נשיקה לעבר הקהל, כאות חיבה או כפרובוקציה.
המבקיע מנשק את תג המועדון/המדינה שעל חולצתו, כדי להראות את אהבתו ונאמנותו למה שמייצג הסמל.
קפטנים, לעיתים, מנשקים את סרט הקפטן שעל זרועם.
על פי כללי המשחק (כלל 12):
פיפ"א קבעה כי חגיגות שכוללות הסרת חולצה, זינוק מחוץ לגבולות המגרש לעבר יציע האוהדים, הסתה של הקהל או התגרות בו, יהיו אסורות, והשחקן החוגג ייענש בכרטיס צהוב, ובמקרה הצורך - גם בכרטיס אדום.
שחקנים עלולים להיקנס גם על חשיפת חולצות המכילות מסר כלשהו המופנה אל הצופים המוסתרות מתחת לחולצת המשחק.
לעיתים, שחקנים עוברים בין מועדונים וכאשר הם מבקיעים מול מועדון הקודם שלהם, הם נוהגים לא לחגוג את השער כאות כבוד למועדון ולקהל.
דוגמה אחרת היא בריל אמבולו שכבש שער לזכות שווייץ נגד קמרון, בה נולד, במונדיאל 2022 ולא חגג.
במהלך דרבי המרזיסייד בעונת 2018/2019 בפרמייר ליג, מאמן ליברפול יורגן קלופ עורר מהומה לאחר שפרץ למגרש וחיבק את השוער אליסון בקר אחרי שדיבוק אוריגי כבש שער ניצחון בדקה ה-96 של המשחק.
קלופ התנצל על מעשיו, אך נקנס ב-8,000 אירו על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית.
במהלך השנים היו מספר שחקנים שנפצעו בעת שחגגו כיבוש שער, ביניהם תיירי הנרי, זלאטן איברהימוביץ' ומישי בטשואיי.
ב-5 בדצמבר 2004, כששיחק במדי סרבט ז'נבה, בישל פאולו דיוגו שער בדקה ה-87. דיוגו קפץ מעבר לגדר המפרידה בין המגרש לעובדים, וטבעת הנישואין שלו נתפסה בגדר וקטעה את אצבעו.
השופט העניש אותו בכרטיס צהוב על בזבוז זמן המשחק, כשלמעשה הוא והאנשים סביבו חיפשו את האצבע.
ב-6 בספטמבר 2006 כבש פביאן אספינדולה שער במדי ריאל סולט לייק, וחגג את השער (שלאחר מכן נפסל בטענת נבדל) בסלטה לאחור, שגרמה לו פציעה בקרסול שהשביתה אותו לחודשיים.
באוקטובר 2014 מת הכדורגלן ההודי פטר ביאקסאנגזואלה לאחר שבעת חגיגת שער נכשל בביצוע סלטה, ובעת הנחיתה גרם לפגיעה קטלנית בעמוד השדרה שלו.
במחזור הראשון של עונת 2017/2018 בבונדסליגה הבקיע ניקולאי מולר שער בדקה השמינית במשחקה של המבורג נגד אאוגסבורג.
מולר חגג את השער בחגיגת ה"מסוק" (הסתובב סביב עצמו באותה נקודה) שאפיינה אותו, ובעת החגיגות התנגש בדגל הקרן וספג פציעה ברצועה הצולבת הקדמית, שבגינה הושבת לעשרה חודשים.
חגיגות שנת ה-40 למדינת ישראל התקיימו לכבוד יום העצמאות ה-40 למדינת ישראל שחל בתאריך ד' באייר ה'תשמ"ח – 21 באפריל 1988. אירועים רבים הוכנו במהלך כל שנת ה'תשמ"ח, לציון שנת הארבעים למדינה.
שר החינוך והתרבות, יצחק נבון, היה השר הממונה על אירועי ה-40 למדינת ישראל, כיושב ראש ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים.
לפי חוק יום העצמאות, יום העצמאות חל בתאריך ה' באייר, אלא אם חל ה' באייר ביום שישי, אז מוקדם יום העצמאות ביום אחד, ומתקיים ביום חמישי, ד' באייר.
ב-24 באוגוסט 1986 אישרה ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים את מינויו של יעקב אגמון למנהל חגיגות שנת ה-40 למדינת ישראל, בעקבות המלצתו של השר יצחק נבון.
לצורך ניהול החגיגות הוקם "מטה חגיגות ה-40" במסגרת מרכז ההסברה.
בדצמבר 1986 בישיבה בה השתתפו מנכ"לי התיאטראות הרפרטואריים ויעקב אגמון, הוחלט על הפקת פסטיבל תיאטרון ישראלי, שיציין 40 שנות מחזאות מקורית
באפריל 1987 כינס אגמון כ-50 איש, בהם אדריכלים, מעצבים, אנשי יחסי ציבור, אמנים וסופרים, במטרה לדון בתוכן תערוכת שנת ה-40. אגמון הגה רעיון לקיים תערוכה שתייצג את השגי המדינה מאז היווסדה, וביקש לקבל רעיונות ומשובים לצורך תכנונה.
במסגרת החגיגות ביקש שר החינוך נבון, להבליט את חשיבות מגילת העצמאות בתוכנית הלימודים בבתי הספר במהלך השנה.
חבר הכנסת מהליכוד מיכאל איתן פתח במאבק נגד ההחלטה, בטענה שבמגילה יש דמיון למצע אש"ף בחלקים המדברים על הסכמה לתוכנית החלוקה, בתגובה הסביר נבון כי:.
אירועים ביום העצמאות ובמהלך שנת ה-40
אירועי חגיגות שנת ה-40 נפתחו ב-20 בספטמבר 1987 (ארבעה ימים לפני ראש השנה תשמ"ח), בטקס של חתימה מחודשת על מגילת העצמאות בבית הנשיא.
בסיום הטקס התבקשו המוזמנים, בהם חברי הממשלה, חברי כנסת, אלופי צה"ל ונציגי העדות בישראל, לחתום חתימת הזדהות עם מגילת העצמאות.
יום לפני האירוע פנה מיכאל איתן למספר שרים וחברי כנסת, שלא ישתפו פעולה עם טקס חתימת הזדהות.
בעקבות לחציו הוסגה פשרה שבנוסף ל"תתימת הזדהות" יוסיפו המארגנים את המילים "עם עקרונותיה".
אולם ביום הטקס לא היה זמן להוסיף את המילים לכל עותקי המגילות שעליהם ביקשו המוזמנים לחתום, עקב כך כמה חברי כנסת סירבו לחתום, בהם אברהם ורדיגר, גאולה כהן, דב שילנסקי ואליעזר ולדמן.
אברהם ורדיגר גם הדגיש כי הנוסח המתוקן אינו מספק אותו, שכן במגילת העצמאות נעדר שם אלוהים.
ב-13 באוקטובר 1987 נערך בנמל חיפה המופע לחיי הספינות שבדרך," שהיה המופע הראשון במסגרת החגיגות.
המופע התקיים במעמד נשיא המדינה חיים הרצוג, ראש עיריית חיפה אריה גוראל ומפקד חיל הים אברהם בן שושן.
המופע היה סיפורן של המאבק על ההעפלה בין השנים 1945–1948, והוא נכתב על ידי חיים חפר.
ב-8 בינואר 1988 התקיימה באולם "הבימה", במסגרת אירועי "שבוע המחזה המקורי", הצגת הבכורה של המחזה "סינדרום ירושלים" מאת יהושע סובול עם צוות שחקני תיאטרון חיפה.
עוד לפני שעלתה עוררה ההצגה סערה.
נושא ההצגה הוא "חורבן הבית השלישי" עקב מלחמת אחים, במהלכה אחד השחקנים לבוש מדי צה"ל יורה לכל עבר.
סצנה שפעילי ימין טענו כי היא מבזה את חיילי צה"ל.
בערב הצגת הבכורה צבאו על דלתות התיאטרון מפגיני ימין קיצוני וחבר הכנסת מהליכוד מיכאל איתן הפיץ עלונים שעליהם הודפס "ס.ס.
עם החשכת האולם ותחילת ההצגה, אנשי תנועת כך שקנו כרטיסים להצגה החלו להפריע וההצגה נעצרה שש פעמים, עד ש-75 מה פונו בכוח על ידי המשטרה.
המחזות נוספים שעלו באותו שבוע היו: שני מחזות של הלל מיטלפונקט, "מי תהום" בביצוע תיאטרון החאן, ו"נהג, ציירת" בביצוע תיאטרון באר שבע, "נעורי ורדה'לה" מאת חנוך לוין בביצוע תיאטרון נוה-צדק, ו"השדרה" מאת עירא דביר בביצוע "הבימה".
במהלך החודשים פברואר–מרץ 1988 עלה ברחבי הארץ המחזה המוזיקלי "כולנו חותמים", שיזם מרכז ההסברה, וביים אורי פסטר, בהשתתפות דני בסן, הראלה בר, שרי צוריאל ואלי גורנשטיין.
לכבוד החגיגות הוחלט לחדש את התיאטרון היידי בישראל, שהעלה הצגה של שלום עליכם בבימוי ישראל בקר.
ב-19 באפריל חנך שר הביטחון יצחק רבין את מוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל בגבול תל אביב-יפו, שנפתח לכבוד החגיגות.
ב-20 באפריל נערך טקס הדלקת המשואות בו מדליקי המשואות בטאו את הנושא המרכזי – "מגילת העצמאות".
יו"ר הכנסת הדליק משואה ראשונה, ולאחר מכן הודלקו 12 המשואות, כאשר כל אחד ממדליקי המשואות קורא פסוק ממגילת העצמאות.
ב-21 באפריל נערך מפגן צה"ל באצטדיון רמת גן שעמד בסימן הצדעה של חיילי 88 לחיילי 48. באותו יום נערך גם מופע בהיכל הספורט מלחה, שהפיק ערוץ הטלוויזיה ההולנדי הנוצרי (Evangelische Omroep – EO) יחד עם אולפני הבירה ירושלים בהשתתפות קליף ריצ'רד ועפרה חזה.
במהלך חודש יוני נערכה "תערוכת ה-40 לישראל" בגני התערוכה בתל אביב.
התערוכה תוכננה ועוצבה במשך שנה על־ירי מספר מעצבים ואדריכלים ישראלים, ובמסגרתה הוקמו 47 תצוגות בביתני חוץ ופנים.
מנכ"ל התערוכה היה תא"ל יעקב אבן, שהושאל לשנה מצה"ל, לצורך תכנונה והקמתה.
המנהל האמנותי היה הפסל עמי שביט, והאדריכל הראשי היה אורי שביב.
במשך שלושה ימים (5–7 ביולי 1988) נערכו חגיגות הזמר העברי בערד בהיקף גדול מהרגיל, ובמקביל נערכו אירועי "אל הנגב".
חגיגות שנערכו ברחבי הנגב, במטרה למושך לנגב רבבות מבקרים, במסגרתם נערך גם פסטיבל בין-לאומי של בלונים פורחים בתל ערד.
בשנה זו נערך לראשונה, במסדרת הפסטיבל, מופע לילי למרגלות המצדה המסתיים עם הזריחה.
באוגוסט 1987 הכריז תיאטרון הבימה כי לכבוד חגיגות שנת ה-40 יעלה את המחזמר סאלח שבתי, עם מוזיקה שהלחינה נורית הירש, בכיכובו של זאב רווח.
בספטמבר 1987 הוציאה הזמרת עפרה חזה את האלבום השלישי בסדרת "שירי מולדת" – "שירי מולדת ג'".
האלבום, שנפתח בהקלטת הכרזת העצמאות, הוקדש לשנת הארבעים למדינה.
מספר חודשים אחר כך, הופיעה חזה ב"פסטיגל" עם השיר "ארבעים" שהוקדש אף הוא לאירועי שנת הארבעים למדינת ישראל.
לכבוד חגיגות שנת ה-40 הוגדל היקפו של פסטיבל ישראל, הוא נערך במשך ארבעה שבועות בתקציב גדול מהרגיל, ולפסטיבל הוזמנו מספר רב של מופעים מחוץ לישראל.
שני אורחי הפסטיבל אריאן מנושקין ולהקתה תיאטר דו סולֵיי (Théâtre du Soleil) ומוריס בז'אר ולהקתו, העבירו ביקורות על פעולות ישראל בדיכוי האינתיפאדה הראשונה שפרצה בסוף 1987. עם זאת שניהם הודיעו שיגיעו לישראל.
בתגובה הודיעו צעירי תנועת החרות כי יפוצצו את ההופעות שלהם.
פסטיבלי הסרטים הישראליים בניו יורק ובלוס אנג'לס, שיזם מאיר פניגשטיין, זכו במסגרת חגיגות שנת ה-40 לראשונה בתמיכה רשמית ממשרדי הממשלה.
"מטבע זיכרון 40 שנה למדינת ישראל" – שהנפיקה החברה הממשלתית למדליות ולמטבעות בזהב בכסף ובנחושת.
חגית בן-יעקב (נולדה בשנת 1968) היא דיפלומטית ישראלית.
כיהנה כשגרירת ישראל בפינלנד ואסטוניה וכן כשגרירת ישראל בלטביה וליטא.
בן-יעקב נולדה וגדלה בבאר שבע ולמדה בתיכון מקיף ג' בעיר.
שירתה בצה"ל כקצינה בחיל המודיעין.
היא סיימה לימודים לתואר ראשון בהיסטוריה ולימודי המזרח התיכון ותואר שני בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים.
לפני הצטרפותה לשירות החוץ הישראלי בשנת 1995 עבדה כמורה.
בעבודתה במשרד החוץ שירתה כדיפלומטית בשגרירות ישראל במנילה ובאנקרה ובמרכז למחקר מדיני במשרד החוץ.
כמו כן כיהנה כיועצת מדינית לשר החוץ (2009–2011).
בשנים 2011–2015 כיהנה כשגרירת ישראל בלטביה וכשגרירה לא תושבת בליטא.
בשנים 2016–2018 ניהלה את המחלקה לענייני אירופה במטה לביטחון לאומי שבמשרד ראש הממשלה.
לאחר מכן עבדה כמתאמת פעילות ישראל-סין באגף כלכלה במשרד החוץ.
בן-יעקב היא בוגרת התוכנית למנהלים של המכון לאסטרטגיות משא ומתן (NSI) באוניברסיטת הרווארד.
בשנים 2024-2020 כיהנה בן-יעקב בתפקיד שגרירת ישראל בפינלנד וכשגרירה לא תושבת באסטוניה.
בן-יעקב היא אם לשני ילדים.
חגיגות שנת ה־75 למדינת ישראל נחגגו ביום העצמאות ה'תשפ"ג (2023), עת ציינה מדינת ישראל 75 שנים להיווסדה.
להלן האירועים הראשיים בחגיגות יום העצמאות:
כלת התנ"ך היא אמונה כהן, תלמידת כיתה י"א מאולפנת בהר"ן בגדרה.מטס חיל האוויר המסורתי, כאשר לצד המטוסים הישראלים טסו גם עשרות מטוסים מצבאות ארצות הברית, גרמניה, בריטניה ואיטליה.
לראשונה עבר המטס גם מעל יישובי השומרון ובנימין.משט יום העצמאות המסורתי, ממרינה הרצליה לתל אביב, נערך בהשתתפות 140 כלי שיט.לראשונה מחווה ליום העצמאות של טנקים מחיל השריון.טקס פרסי ישראל – חלוקת פרסי ישראל ל-16 זוכים בתחומים השונים.
באוקטובר 2022 פרסם מרכז ההסברה קריאה לציבור להמליץ על מועמדים להשאת המשואות בנושא חלוציות בטקס הדלקת המשואות, שנקבע על ידי ועדת שרים לענייני סמלים וטקסים כנושא המרכזי לשנת העצמאות ה-75. באפריל 2023 פורסמה רשימת האישים שנבחרו להשאת המשואות, כפי שנבחרה על ידי שרת התחבורה והבטיחות בדרכים מירי רגב, ואלה הם:
נינה אבידר ווינר, מייסדת שותפה ויושבת ראש הכבוד של אייסף – הקרן הבינלאומית לחינוך.
דייוויד בלאט, שחקן ומאמן כדורסל.
ורד בן סעדון, מבעלי יקב טורא שברחלים.
סא"ל ד', מפקד יחידת דובדבן.
ד"ר חתאם חוסיין, מנהלת היחידה למניעת זיהומים בבית החולים רמב"ם בחיפה.
סיון יערי, מייסדת ומנכ"לית עמותת חדשנות: אפריקה.
יהודית נגוסה, מייסדת וראש המכינה הקדם-צבאית "הזדמנות לשנות" בקיבוץ עין השלושה.
רעות עמיחי, מתנדבת בארגון השומר החדש.
אליהו צלאח, ממייסדי המושב שתולה.
תא"ל (מיל') אביגדור קהלני, בעל עיטור המופת עיטור הגבורה.
אופק ראשון, עברה חרם בילדותה, ובהמשך הייתה למייסדת סיירת החרם למניעה והתמודדות עם בריונות בקרב ילדים ובני נוער.
פרופ' אבי ריבקינד, כירורג בבית החולים הדסה עין כרם ומקים יחידת הטראומה הראשונה בישראל.
את הטקס הנחו אקי אבני ומורן אטיאס.
טקס הענקת פרסי ישראל השנתי נערך בבניני האומה במוצאי יום העצמאות בירושלים בטקס רשמי וממלכתי.
במעמד ראשי המדינה: הנשיא, ראש הממשלה, יו"ר הכנסת, נשיאת בית משפט העליון, ראש עירית ירושלים ושר החינוך.
אלו הם מקבלי פרס ישראל בשנת ה'תשפ"ג (2023).
יורם דינשטיין - חקר המשפט
רחל הבר - מפעל חיים, תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
יהואש הירשברג - מוזיקה ומוזיקולוגיה
יוסף (דקלון) לוי, זמר עברי
זמירה מברך - חקר החינוך
אמל נסראלדין - מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
עמנואל פלד - חקר הכימיה והנדסה כימית
מיכל רובנר - אמנות פלסטית
דב שוורץ - מחשבת ישראל, פילוסופיה וקבלה
מיכל שוורץ - מדעי החיים
אמנון שעשוע - מפעל חיים, תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
את הטקס הנחו עופר חדד וליטל שמש.
בתחום הספורט לא חולק בשנה זו פרס ישראל בשל אי הגעה להסכמה בין חברי ועדת הפרס בתחום הספורט.
בעשרת ימי תשובה תשפ"ג, אוקטובר 2022, הכריז נשיא המדינה יצחק הרצוג על מדיניות חנינות מיוחדת לגבי בקשות החנינה שיוגשו עד לתום שנת ה-75 למדינת ישראל (ה' באייר תשפ"ד, 13 במאי 2024).
השימוש בסמכות החנינה יהיה רחב מן הרגיל, ויינתן בו משקל מיוחד לנסיבות אישיות ומשפחתיות, ולתהליכי שיקום ביחס למבקשי חנינה בני 75 ומעלה.
סמל יום העצמאות של קק"ל
כמדי שנה הפיקו הקק"ל את סמלה הרשמי, לציון שנות המדינה היוצא לכבוד ט"ו בשבט (יום ההולדת הרשמי של הכנסת) ומחולק במוסדות החינוך לצד טקסי הנטיעות.
בסמל השנה מצוינת שנת ה-75 למדינה ומופיעים אלמנטים המדגישים את המאבק בשינויי האקלים, וכן אלמנטים המבטאים את תחומי הפעילות של קק"ל ואת חשיבותה ההיסטורית בצבעי סמל קק"ל חום, ירוק וכחול.
חום מסמל הכשרת קרקע, חקלאות והתיישבות; ירוק מסמל ייעור, עצירת המידבור, איכות סביבה ואקולוגיה; וכחול מסמל שיקום נחלים, מאגרי מים ותרומה למשק המים הלאומי.
במרץ 2023 הונפקו שלושה בולים בסדרת בולי יום העצמאות המציגים את המספר 75 והישגי המדינה בתחומי הביטחון, הכלכלה והתשתיות.
מטבעות זיכרון של בנק ישראל
לכבוד יום העצמאות הכריזה הממשלה על הנפקת מטבעות זיכרון על ידי בנק ישראל בנושאים הבאים:
מטבע זיכרון בסדרת יום העצמאות, "הסכמי אברהם", בערכים נקובים של 10 שקלים חדשים (זהב קשוט), 2 שקלים חדשים (כסף קשוט) ו-1 שקל חדש (כסף רגיל).
מועד הנפקה מתוכנן: לאפריל-מאי 2023.
מטבע זיכרון בסדרת בוליון "ירושלים של זהב", שנושאו "תיאטרון ירושלים" בערך נקוב של 20 שקלים חדשים (זהב רגיל).
מועד הנפקה מתוכנן: מאי-יוני 2023.
מיום העצמאות ה-70 (ה'תשע"ח-2018) חדלו מלהפיץ את כרזות יום העצמאות.
לקראת יום העצמאות ה־75 של מדינת ישראל פנתה האקדמיה ללשון העברית אל הציבור בבקשה שיכתבו אודות העגה המקומית של מקום מגוריהם בארץ.
רבים נענו לפנייה ושלחו מילים וביטויים ייחודיים ליישובם כמו גם הסברים הגדרות, דוגמאות ואופני השימוש בהם.
לרגל ציון 75 שנה למדינה והקמת צה"ל, השתתפו אלפי משרתי צה"ל בסדיר ובמילואים במיזם בשם "צועדים בשבילי צה"ל", בהובלת חיל החינוך והנוער באגף כוח האדם.
המיזם התקיים ב-20 באפריל 2023, וכלל הליכה ב-9 מקטעים של שביל צה"ל ברחבי הארץ, אשר נחנך בחודש מרץ באותה שנה.
במיזם השתתפו אלפי נציגים מכלל האגפים, הזרועות והחילות בצה"ל – לוחמים, טייסים, תומכי לחימה, משרתי מילואים, קצינים וחיילים.
מטרת המיזם היא חיזוק הקשר בין משרתי צה"ל ביחידות השונות, וציון חגיגי לכבוד 75 שנות עצמאות למדינת ישראל.
במעמד נשיא המדינה יצחק הרצוג נערך באפריל הקונגרס הציוני העולמי ה-39 בירושלים במעמד אלפי יהודים מהארץ ומחו"ל, ובו דנו המשתתפים על חיזוק הקשר בין חלקי העם היהודי, אתגרי הציונות כיום ועוד, כל זאת בסימן 75 למדינת ישראל ו-125 שנה לקונגרס הראשון בבזל.
ההסתדרות הציונית העולמית הפיצה כרזת קומיקס לציון חגיגות יום העצמאות ה-75.
הכרזה בנויה בצורת בניין דירות, ומופיעות בה דמויות מהעבר והווה, מושגים ומותגי מפתח ישראליים.
לכרזה צורף ברקוד לסריקה, המפנה את הקהל לחוברת אינטראקטיבית שמכילה הסבר על כל הדמויות שבכרזה.
כמו כן מצורפת חוברת שתורגמה לשפות נוספות: אנגלית, ספרדית, צרפתית ופורטוגזית.
הכרזה תופץ בעשרות אלפי עותקים ביותר ממאה קהילות יהודיות ברחבי העולם.
אירועים לציון הקשר בין יהדות התפוצות למדינת ישראל
אלפי יהודים מהתפוצות ישתתפו בארץ באירוע המרכזי של יהדות התפוצות לכבוד יום העצמאות.
אלפי יהודים ומשלחות מהקהילות היהודיות בתפוצות יבקרו בארץ לרגל שנת ה־75 למדינה, וישתתפו בסדרת אירועים לציון השותפות בין ישראל ליהדות התפוצות.
אירוע הפתיחה, המאורגן על ידי הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה, הסוכנות היהודית, ההסתדרות הציונית העולמית וקרן היסוד, נערך ב-23 באפריל באקספו תל אביב, בהשתתפות אלפי מנהיגי קהילות יהודיות ובמעמד נשיא המדינה יצחק הרצוג וראש הממשלה בנימין נתניהו.
בחירת הפרפר הלאומי של ישראל
לרגל חגיגות 75 שנה למדינת ישראל יזמה אגודת חובבי הפרפרים בישראל, בשיתוף עם החברה להגנת הטבע, קרן קיימת לישראל, רשות הטבע והגנים, מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט וגופי טבע נוספים, את מיזם בחירת 'הפרפר של ישראל', בדומה למיזם בחירת הציפור הלאומית של ישראל לרגל חגיגת שנת ה-60 למדינה.
ב-23 באפריל 2023 התקיימה ההכרזה על הפרפר שנבחר לייצג את ישראל כחליל השברק בעיקר בשל צבעיו האופייניים כחול ולבן.
באוגוסט 2023 קיימה המועצה להסדר ההימורים בספורט (טוטו) אירוע לציון "חגיגות 75 שנות אהבה לספורט הישראלי".
במסגרת האירוע הוכרזו 75 הספורטאים האהובים בתולדות מדינת ישראל, שנבחרו בהצבעה של חובבי הספורט בקרב הציבור הישראלי, וכן על ידי ועדה מיוחדת ובלתי תלויה שבחנה את תרומתם לספורט לאורך השנים.
המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל הודיעה כי לרגל ציון 75 שנים למדינת ישראל ייפתחו ביום העצמאות 75 אתרי מורשת לציבור הרחב ללא תשלום.
התייחסות ליום העצמאות על ידי מדינות העולם
במדינות שונות האירו בליל יום העצמאות בצבעי כחול לבן, כמחווה למדינת ישראל לכבוד יום העצמאות ה-75. כך בין היתר בפולין הוארו מבני ממשל בוורשה בצבעי כחול לבן.
במבני הציבור המרכזיים במקסיקו סיטי ובסן פרנסיסקו ארצות הברית על פירמידת טרנסאמריקה ומבנים נוספים.
החגיגות נערכות בצילה של המחלוקת העזה על הרפורמה המשפטית והמחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע.
בין תוצאותיה של מחלוקת זו:
הזמר שלמה ארצי ויתר על קבלת פרס ישראל לזמר עברי ונימק: "בעיתוי הנוכחי, כשהמדינה שלנו פצועה ושסועה, אני מרגיש שקשה לי לקבל את הפרס ולכן אני נאלץ בצער לוותר על הכבוד הגדול הזה".
יו"ר האופוזיציה, יאיר לפיד, הודיע שלא ישתתף בטקס הדלקת המשואות, כחלק מהמחאה נגד ממשלת ישראל ה-37.
בליל יום העצמאות נערכה הפגנה גדולה בתל אביב, בסימן מגילת העצמאות, כחלק מהמחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע.
הפגנה התקיימה גם סמוך להר הרצל בעת טקס הדלקת המשואות.
חגית אפק (נולדה ב-23 באוקטובר 1971) היא פרופסור במחלקה למדעי כדור הארץ ב.
אפק נולדה בארצות הברית וגדלה בחיפה.
בשנת 1994 סיימה תואר ראשון בכימיה בטכניון ולאחר מכן למדה לתואר שני (שאותו סיימה ב-1997) ודוקטורט במכון ויצמן למדע בהנחייתו של פרופסור דן יקיר.
את תואר הדוקטור סיימה בשנת 2003. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בפליטת איזופרן מצמחייה.
בשנים 2003–2007 ביצעה פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של קליפורניה, וחקרה איזוטופים בהנחיית ג'ון איילר.
לאחר הפוסט-דוקטורט כיהנה כחברת סגל באוניברסיטת ייל.
בשנת 2016 חזרה לישראל והצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית.
המחקר של אפק באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת ייל התמקד בסידן פחמתי וביצירתו.
בנוסף על כך, עוסקת במחקר שינוי אקלים גלובלי.
חגים ציבוריים בהודו, הידועים גם בתור חגים סטטוטוריים, או חגים ממשלתיים, מורכבים ממגוון של חגים תרבותיים, לאומיים ודתיים שנחקקים בהודו ברמה המדינית או הממשלתית.
בעוד שרבים מהחגים הללו מכובדים ומוכרים בפריסה ארצית, החקיקה בכל מדינה משתנה לגבי אילו חגים מוכרים רשמית.
הודו, בהיותה חברה מגוונת מבחינה תרבותית, חוגגת חגים ופסטיבלים רבים, אך ישנם רק שלושה פסטיבלים לאומיים: יום הרפובליקה (26 בינואר), יום העצמאות (15 באוגוסט), וגנדי ג'יאנטי (יום הולדתו של גנדי - 2 באוקטובר).
בהודו, ישנם יותר מ-30 פסטיבלים מפוארים שנחגגים בחלקים גדולים של הודו יחד עם פסטיבלים ממלכתיים אחרים.
במדינות שונות יש פסטיבלים מקומיים בהתאם לדמוגרפיה הדתית והלשונית הרווחת.
ביניהם מתקיימים פסטיבלים הינדיים פופולריים כמו מהא שיוורטי, גורו פורנימה, הולי, דיוואלי; פסטיבלי ג'ייניזם.
פסטיבלים סיקים כמו גורו ננק ג'יאנטי ובאיסאקי; פסטיבלים מוסלמיים כמו עיד אל-פיטר, חג הקורבן, מוולד א-נבי ומוחרם, פסטיבלים בודהיסטים, חגים זורואסטריים פארסים כגון נורוז; ופסטיבלים נוצריים כמו יום שישי הטוב, חג המולד וחג הפסחא, חלק מהפסטיבלים נחגגים על ידי כל הודו וחלק מהפסטיבלים נחגגים רק באזורים מסוימים של הודו.
חגים לאומיים מתקיימים בכל המדינות וטריטוריות האיחוד של הודו.
+תאריךשםמציין26 בינואריום הרפובליקהכניסתה לתוקף של חוקת הודו (1950)15 באוגוסטיום העצמאותעצמאות מהראג' הבריטי (1947)2 באוקטוברגנדי ג'יאנטייום הולדתו של מהאטמה גנדי (1869)
בהודו, אנשים מדתות שונות מתקיימים יחדיו.
חגים דתיים ותרבותיים מאופיינים במגוון של אמונות ומנהגים דתיים.
הינדים חוגגים כמה פסטיבלים הודיים במהלך השנה.
לפסטיבלים הינדיים יש משמעות דתית, תרבותית ועונתית אחת או יותר.
קיום הפסטיבל, הסמליות, וסגנון ועוצמת החגיגה משתנים מאזור לאזור ברחבי הארץ.
רשימה מקוצרת של הפסטיבלים הפופולריים יותר:
יום עשורה - מוהר"ם העשירי.
מותו של האימאם חוסיין בן עלי
יום הולדתו של עלי אבן אבי טאליב
ג'מאת אול-וידה- יום שישי האחרון ברמדאן
כמה חגים סיקים מציינים את יום הולדתו או מותו של גורו באמצעות קיום פסטיבל.
מות הקדושים של הגורו ארג'אן דב ג'י
גורו גובינד סינג ג'י גורפוראב
יום ראשון של חג הפסחא
גרסאות השהנשאהי והקדמי של הלוח הזורואסטרי אינן משלבות שנים מעוברות ומכאן היום של שנת הלוח הגרגוריאני שבו נחגגים ימים אלו זז קדימה עם הזמן.
הגרסה השלישית של לוח השנה הזורואסטרי, המכונה פאסלי (בהודו) או בסטאני (באיראן), משתלבת בהתאם לכללי הלוח הגרגוריאני ובכך נשארת מסונכרנת עם עונות השנה.
הפרסים בהודו משתמשים בלוח שנה של שאהנשאהי, בניגוד לזורואסטרים האיראנים שמשתמשים בלוח שנה של קדמי.
הפרסים הצפון אמריקאיים והאירופיים התאימו את הגרסה שלהם ללוח השנה של פאסלי.
הבדלים אלו גורמים לשינויים בתאריכי החגים.
לדוגמה, ראש השנה הזורואסטרי, נורוז, נופל באביב עבור האיראנים, אך בקיץ עבור הפרסיס.
חגית בנבג'י (12 באפריל 1966 – 20 ביולי 2025) הייתה פילוסופית ישראלית, פרופסור במחלקה לפילוסופיה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
חגית בנבג'י נולדה למשפחת סלוטקי.
בשנת 1991 סיימה בהצטיינות תואר ראשון בפילוסופיה ובמתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1996 סיימה את לימודי התואר השני ובשנת 2002 סיימה את עבודת הדוקטורט בנושא: "נקודות מבט זרות: ונקודת המבט של תומאס ריד", בהדרכתו של פרופסור גלעד ברעלי.
בשנת 2003 החקבלה כחברת סגל במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
תחומי המחקר של פרופסור בנבג'י היו פילוסופיה של הנפש ומטפיזיקה, ובאופן ספציפי בשלוש סוגיות מרכזיות: שאלת מעמדם של צבעים (האם הם תכונות אובייקטיביות של הדברים?
האם הם נראים לנו בהתנסות כפי שהם?), טיבה של התפיסה החושית (האם היא תלויה במושגים?
האם היא מצדיקה את מערכת האמונות שלנו?) ומהם רגשות וכיצד הם קשורים לתכונות מוסריות (האם רגשות ניתנים להצדקה?
האם הם מועמדים לביקורת רציונלית?), וכן בשאלת המתח בין תמונת העולם היומיומית שלנו לבין תמונת העולם המדעית.
חגית בנבג'י הייתה נשואה עד לפטירתה לפרופסור יצחק בנבג'י מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
בנה הוא העיתונאי עידו בנבג'י.
חגית בנבג'י נפטרה ב-20 ביולי 2025 והובאה לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
חגיגת כפר ביום ג'ורג' הקדוש (A Kermis on St George's Day) הוא ציור שמן על קנבס מאת הצייר הפלמי דוד טנירס הבן, המתוארך לשנת 1649. היצירה נחשבת לאחת מהשלמות והמובחנות שבסצנות הקרמיס (חגיגות כפריות) שיצר האמן, והיא מהווה מחווה מודעת לסגנונו של פיטר ברויגל האב.
הציור נמצא כיום באוסף האמנות המלכותי הבריטי, ומספרו הקטלוגי הוא RCIN 405952.
הציור מציג חגיגה כפרית סוערת לכבוד יום ג'ורג' הקדוש.
בסצנה נראות דמויות רבות המעורבות במגוון פעילויות: ריקוד, שתייה, משחקים, מסחר, ועימותים.
הדמויות פזורות ברחבי המרחב בצפיפות ובתנועה חיה, כאשר במרכז הציור רוקד זוג בחוסר מיומנות קומי אך בשמחה כנה.
בצדדים ובמרכז ניתן לזהות ייצוגים של תכונות אנוש שליליות: גבר מטריד אישה (תאווה), שני גברים המופרדים כדי למנוע עימות (זעם), ודמות שיכור ישן (שכרות).
התנהגויות של בהמיות וטיפשות ניכרות לכל אורך הסצנה, אך הן אינן מוצגות בגישה שיפוטית אלא באופן אנושי וחומל.
בצד שמאל של הציור נראה איש זקן המתבונן ברוקדים.
דמות זו מזוהה כדמותו של זקן הכפר, והיא נתפסת כסמל לחוכמה סלחנית ולניסיון חיים.
הציור ממשיך את מסורת תיאורי החיים הכפריים של ברויגל האב, אולם טנירס מאמץ גישה מתונה וסלחנית יותר כלפי דמויותיו.
במקום דידקטיות מוסרית נוקשה, היצירה מתמקדת בתיאור חיי יום-יום מלאים בשטות, שמחה, קלות דעת וחולשות אנושיות.
הציור צויר שנה לאחר חתימת הסכם מינסטר (1648), שסיים אתמלחמת שמונים השנה בין ספרד להולנד.
בהתאם לכך, יש הרואים בו ייצוג של רוח הזמן: תחושת הקלה ושחרור לאחר עשרות שנות סכסוך.
הקרמיס – החגיגה הכפרית – מוצגת כמרחב של פיוס, חידוש החיים, ואחדות קהילתית.
בשנת 1649, אותה שנה שבה צויר ציור זה, יצר הצייר דוד רייקארט השלישי זוג ציורים בשם "יגון האיכרים" ו"שמחת האיכרים", אשר מדגימים מעבר מתיאור של חורבן ואלימות צבאית לתיאור של חיי כפר רגועים וחוגגים.
יצירות אלו תומכות בפרשנות של ציורו של טנירס כסמל לשיבה לשגרה לאחר סיום הלחימה.
גרסה נוספת של ציור זה, שכיום אינה קיימת, נועדה ככל הנראה לווילם השני, נסיך אורנז'.
רישום תכנון לציור, המצוי במוזיאון בגרמניה, כולל הוראה להכין ציור לפי הסקיצה עבור "הוד מעלתו, נסיך אורנז'".
הציור שבאוסף המלכותי כולל סמל של משפחת הבסבורג – פרט שמרמז כי נוצרו שתי גרסאות נפרדות של אותה יצירה, אחת לכל צד בסכסוך – דבר המצביע על הערכה משותפת לתרבות ולאמנות הפלמית בשני הצדדים הלוחמים.
הציור נרכש על ידי המלך ג'ורג' הרביעי בשנת 1821 ונכלל ברשימות אוסף בית קרלטון משנת 1816 ומ-1819. ב-1841 הוא שובץ בגלריית התמונות של ארמון בקינגהאם (מספר קטלוגי 127).
בעת הרכישה הוא הוערך ב-1,500 גיני, סכום יוצא דופן שהפך אותו ליצירה היקרה ביותר של טנירס באוספו של המלך.
חד-אופן או אופן חד גלגלי הוא כלי תחבורה בעל גלגל אחד המונע על ידי אדם.
רכיבה על חד-אופן נעשית באמצעות דוושות בדומה לאופניים, אולם הוא פשוט מהם.
השימוש בחד-אופן היה בעבר מצוי לרוב במופעי קרקס אבל היום החד-אופן צובר תאוצה כספורט המונה מספר קטגוריות עיקריות: רכיבות שטח, מעבר מכשולים (טריאל), תרגילים (פלאטלנד), רכיבה אומנותית (פריסטייל) ומרוצים:
100 מטר, 400 מטר, 800 מטר, שליחים, מרתון, קפיצה לגובה וקפיצה לרוחק.
יחידים, זוגות, קבוצות, קטגוריה הוותיקה ביותר והעיקרית בתחרויות, מזכירה מאוד החלקה אמנותית.
רכיבת שטח (דאון היל): רכיבה במורד ההר מהר ככל שניתן תוך התמודדות עם מדרגות (דרופים) נסיעה על קורות צרות ושטח קשה במיוחד.
בתחרויות מטרת הרוכב היא לעבור מכשולים רבים ככל שניתן, בזמן קצוב.
המכשולים כוללים לרוב קפיצות מגובה רב, עליית מכשולים גבוהים ונסיעה על מעקות צרים.
סטריט: רכיבה בשטח עירוני תוך שימוש במגוון המכשולים שניתן למצוא ברחוב (ספסלים, מעקות, מדרגות), תוך ביצוע תרגילים מגוונים.
סגנון זה דומה לרכיבת אופני פעלולים וסקייטבורד.
פלאטלנד (קרקע ישרה): תחרות בה המתמודדים מבצעים תרגילים מגוונים על החד אופן הכוללים הליכה על גלגל, קפיצות וסיבובים של חד האופן ותרגילי שיווי משקל.
החד-אופן מורכב ממספר חלקים מרכזיים: הגלגל, המסגרת (המזלג), המושב, הדוושות והצירים.
הגלגל הוא חלק מרכזי בחד-האופן ועליו למעשה בנוי יתר הכלי ומורכבים שאר חלקי החד-אופן.
חד-אופן משתמש בנהיגה ישירה, כשהצירים מסתובבים ישירות בהתאם לגלגל.
אל הגלגל מחוברת המסגרת והכיסא מעליה.
החד-האופן הנמוך ביותר הוא כזה שבו הדוושות מחוברות ישירות לציר הגלגל.
בכלי חד-אופן גבוהים יותר לא יכול הרוכב להגיע עד לגלגל, לכן נמתחת שרשרת המחברת את הגלגל עם הדוושות.
בחדי האופן המתקדמים ביותר המותאמים לרכיבות שטח אפשר למצוא מערכות מעצורים ואפילו הילוכים פנימיים הממוקמים בתוך הציר.
בחד אופן יש מס מידות שונות שניתן לבחור לפי גודל הרוחב.
רכיבה על חד-אופן דורשת לימוד של כ-8 עד 12 שעות בממוצע.
הרוכב על חד-האופן צריך להיות בעל שיווי משקל טוב במיוחד זאת משום שבניגוד לאופניים, שם עליו לשמור על יציבות לשני כיוונים, בחד-אופן הוא נדרש לשמור על יציבות לארבעה כיוונים.
בנוסף, משום שהמהירות נמוכה יותר מאשר באופניים, קשה עוד יותר לשמור על היציבות.
התרגיל העיקרי על החד-אופן הוא רכיבה עליו.
בשלבים יותר מתקדמים, ניתן לבצע עם החד-אופן תרגילים מתקדמים יותר כמו בלי רגלים, רגל אחת, קפיצות, חצי פידול אחורה חצי קדימה וכו'.
אף כי הנפילה מחד-אופן נמוך מסוכנת פחות, הרי שקל יותר ללמוד לרכב על חד-אופן המתאים לגובה הרוכב/ת.
הליכה על הגלגל - מורידים את הרגליים מהפדלים ודוחפים אתן את הגלגל.
הליכה על הגלגל עם רגל אחת.
הליכה על הגלגל תוך כדי עמידה על המזלג.
יוניספין 180 - קפיצה מהחד אופן חצי סיבוב של החד אופן ונחיתה עליו בחזרה.
יוניספין 360 - קפיצה מהחד אופן סיבוב של החד אופן ונחיתה עליו בחזרה.
חׇגְלָה (קרי: חוגלה) הוא מושב בעמק חפר, מדרום לחדרה, בתחום המועצה האזורית עמק חפר.
הוא קרוי על שם חגלה בת צלפחד, שעמק חפר נכלל בנחלת שבטה, מנשה.
המושב משתייך לתנועת הנוער "האיחוד החקלאי".
בשנת 1926 הוקם "ארגון להתיישבות אינטנסיבית" על ידי 30 פועלים מהמושבה חדרה, חברי מפלגת "אחדות העבודה".