tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2 ביולי 2018 ברישה הוצג כשחקנה של סאנפרצ'ה הירושימה מליגת העל היפנית, בה חתם על חוזה לשנה וחצי.
ב-27 בספטמבר 2019 ברישה חתם בוסטרן יונייטד מליגת העל האוסטרלית.
ב-15 בספטמבר 2021 ברישה חתם בפרישטינה מליגת העל הקוסוברית בכדורגל.
בגלל מלחמת קוסובו משפחתו עזבה את קוסובו והיגרה לגרמניה.
בספטמבר הגיש בקשה לאזרחות אלבנית על מנת לשחק בנבחרת אלבניה.
ב-11 באוקטובר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד במסגרת מוקדמות יורו 2008 כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-79. המשחק נגמר בהפסד של אלבניה 2-1. ב-25 במאי 2007 ברישה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות לא רשמי נגד .
ב-22 באוגוסט 2007 הבקיע את שער הבכורה הרשמי שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד .
בדצמבר הצהיר כי הוא רוצה לחזור לשחק באירופה על מנת שיוכל לשלב את משחקי הנבחרת בצורה יותר קלה, אך בסופו של דבר לא קיים את שהצהיר כאשר נשאר באוסטרליה.
למרות בקשתו של מאמן הנבחרת ג'יאני דה ביאסי שיעזור לנבחרת במשחקי מוקדמות יורו 2016, ברישה החליט שלא להצטרף לנבחרת בגלל הנסיעות הארוכות בין שתי המדינות.
ב-16 באוגוסט 2016 הגיש בקשה לפיפ"א לייצג את נבחרת קוסובו שהצטרפה לפיפ"א שלושה חודשים קודם לכן.
ב-4 בנובמבר 2016 פיפ"א אישרה את בקשתו.
ב-20 במרץ 2017 זומן לראשונה לסגל הנבחרת.
4 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
נבחרת המחזור באוסטרליה: (מחזורים 3, 8 ו-13)
כדורגלן העונה של בריזביין רואר:
נבחרת העונה בליגה האוסטרלית: , ,
נבחרת העשור בליגה האוסטרלית: -
מלך שערי הליגה האוסטרלית בכל הזמנים: 99 שערים (נכון ל-6 באפריל 2017)
השלושער המהיר בהיסטוריה של הליגה האוסטרלית: 6 דקות (בריסביין רואר 1-7 אדלייד יונייטד; 28 באוקטובר 2011)
בסה (Besa) באלבניה הוא מעין קוד של כבוד, קוד אתי המתייחס לפרק "הבטחות" שבקאנון.
על פי הבסה אורח, שנכנס לביתו של אלבני והתקבל בברכה "ברוך הבא", זכאי להכנסת אורחים והגנה על אורחו כל עוד הוא נמצא תחת קורת גגו.
המילה "בסה" פירושה "לקיים את ההבטחה".
אדם המקיים את ה"בֶסה" הוא אדם העומד בדיברתו, אדם, שחייו וחיי משפחתו ישמרו בדיברתו.
לפי החוקר קאדרי קרסניצ'י, בסה משמעותה "לדאוג לנזקקים, להגן עליהם, ולהיות מכניס אורחים לכל בן אנוש שהבטחת לו"
החוקר בסמיר שישקו מציין כי הבסה כוללת "חובות כלפי המשפחה והחבר, הדרישה למחויבות פנימית, נאמנות וסולידריות בעת התנהלות עם אחרים".
לפי הסופר והמתרגם טום פיליפס הבסה היא מושג נזיל ומשתנה.
היא איכות, מחויבות, מתנה, ויכולה להתפרש גם כהפוגה, מקלט, הגנה או שלום.
בסה היא התחייבות מוסרית שאין לה הפרה, גם במחיר החיים עצמם.
זהו קוד מוסרי עתיק יומין שעובר מדור לדור.
הבטחה של כבוד, של מחויבות לאורח החיים והמסורת.
מקור הבסה מתוארך לתקופה ימי הביניים, אם כי מקורותיה כמושג חברתי עשויים להיות עתיקים אף יותר.
המקור לקונספט נובע, בין השאר, מפלישות תכופות של פולשים לשטח אלבניה לאורך ההיסטוריה, מצב בו כל אדם היה עלול להפוך לפליט בהתראה של רגע.
כדוקטרינה משפטית, הבסה מתועדת ככל הנראה מהמאה הארבע-עשרה, במסגרת חוקי שקוטרי אשר תיעדו את מושג השבועה כחלק מהסדר החברתי.
מאז, הבסה הועברה במשך דורות כחלק מהקאנון של אלבניה- מערכת חוקים עממיים ששלטה באזור מאז המאה החמש-עשרה ועברה בעל פה.
הבסה היא העיקרון המרכזי של הקאנון המבוסס על ערכים כמו צדק, כבוד וכיבוד הזולת
טקסטים ספרותיים מילאו תפקיד חיוני בהעברת הבסה לאורך מאות שנים, ותרמו לשמירת ערכו התרבותי.
התנהגויות שנקבעו בקאנון הועברו באמצעות סיפורים, שירים ומחזות, שהדגישו את החשיבות של שמירת הבסה.
אלבניה נכבשה על ידי הגרמנים בספטמבר 1943. האלבנים לא נשמעו להוראות הגרמנים למסור את רשימת היהודים באלבניה.
אלבנים רבים, באופן פרטי וכנציגי השלטון האלבני, ציידו יהודים במסמכים מזויפים של בעלי זהות לא יהודית – מוסלמית או נוצרית – וכך אפשרו להם להינצל מרדיפות הנאצים.
גם פליטים יהודים שהגיעו ממדינות סמוכות, כגון מונטנגרו, יוון וסרביה, זכו כך למקלט.
רבים מהם הגיעו לאלבניה כשעוד הייתה בשלטון איטליה (החל מאפריל 1939), ומספטמבר 1943 נמצאו בארצות המוצא שלהם בסכנת גירוש למחנות הריכוז הנאצים.
כתוצאה מכך, היה מספר היהודים באלבניה בתום מלחמת העולם השנייה גבוה מאשר היה בראשיתה.
במהלך מלחמות הפירוד של יוגוסלביה לשעבר לאחר נפילת הקומוניזם, הפגינו האלבנים דאגה והכנסת אורחים כלפי לבוסניאקים (בוסנים מוסלמים) שברחו ממעשי רצח עם.
הבסה של האלבנים כלפי הבוסניאקים לא הייתה החלטה מלמעלה אלא תגובה שצמחה מלמטה.
בסה בהקשר לפוליטיקה ולמאבק לעצמאות
המושג בסה מילא תפקיד משמעותי בהפיכת אלבניה למדינה עצמאית מהאימפריה העות'מאנית.
הוא שימש ככלי פוליטי וחברתי ליצירת אמון, אחדות ומחויבות בלתי מעורערת בקרב האוכלוסייה האלבנית במאבקם להשתחרר מהשלטון העות'מאני.
כשפוליטיקאים ביקשו לבנות קונצנזוס בקרב האוכלוסייה להשגת זכויותיהם החוקיות והפוליטיות הם השתמשו במושג הבסה כדרך לבנות אמון מתמשך ולכידות בקרב האלבניים.
בהקשר זה משמעות המושג בסה היא "לקיים את ההבטחה", ההמונים נתנו את מילתם כי יתחייבו באופן מוחלט למאבק למען העצמאות.
בַּסְבּוּסַה (מערבית מצרית: بسبوسة; בערבית לבנטינית גם: هريسة, הַרִיסַה, או نمورة, נַמּוּרַה; בארמנית: Շամալի, שַׁאמַאלִי) היא מנת קינוח המשתייכת למטבח הים תיכוני.
את הבסבוסה מכינים מבלילת סולת ומבשמים אותה בעזרת מי זהר או מי ורדים.
הבסבוסה היא חלק מהמטבח הערבי, הטורקי, הלובי, היווני, וגם הישראלי.
הבסבוסה נפוצה בעיקר במטבח הערבי והים-תיכוני ואף מכינים אותה בצפון אפריקה ומדינות הבלקן.
באזור הלבנט מכנים את המנה בשם הריסה, וכן בשטחי המגרב ובאלכסנדריה שבמצרים.
הבסבוסה היא מנה פופולרית במיוחד בפי הקופטים במצרים, שכן הם אוכלים ממנה לפני צומות, כמו צום התענית הגדולה וצומות גדולים אחרים.
קיימת גם גרסה כוויתית למנה - פסטושה (או פסטוצ'ה), קינוח שנוצר לראשונה בשנת 2010. הפסטושה דומה לבסבוסה, היא עשויה מסולת אותה משרים בסירופ מתוק.
אלא, שאת הפסטושה מקשטים בפיסטוקים ובמי זהר.
ב נפוצה עוגת ספרא שדומה לבסבוסה.
בס מנומר (שם מדעי: Morone saxatilis) הוא מין של דג גרם בן למשפחת הלברקיים והוא המין הגדול ביותר במשפחה.
הוא מצוי לאורך חופי האוקיינוס האטלנטי המערבי, לחופי אמריקה הצפונית והקריביים.
הוא דג מאכל הנידוג בכמויות מסחריות גדולות מאוד.
הבס המנומר הוא הדג הלאומי של המדינות: מרילנד, רוד איילנד וקרוליינה הדרומית וכן דג המים המלוחים של ניו יורק, ניו ג'רזי, וירג'יניה וניו המפשייר.
זהו דג מוארך בעל קשקשים כסופים-לבנים ומאחורי הזימים עוברים פסים כהים לאורך הגוף עד הזנב.
אורך הבס הממוצע מגיע ל-50 עד 90 ס"מ ולמשקל של 2 עד 9 ק"ג, אך הפרטים הגדולים ביותר הגיעו למשקל 56 ק"ג.
מעריכים שהם חיים עד 30 שנה בטבע.
לדג ישנו פה גדול ולסתות חזקות מלאות שיניים קטנות והוא יכול למתוח החוצה את פיו במהירות.
מאפיינים אלה עושים אותו לטורף זריז של דגים אחרים, בייחוד מינים מתקהלים כמו ברדינים.
דג זה יכול לשרוד הן במים ממוזגים והן במים טרופיים לחופי האוקיינוס האטלנטי, בין נהר סנט לורנס ללואיזיאנה והוא יכול לשרוד הפרשי מליחות בין נהרות למי הים.
פרטים נודדים לנהרות כדי להשריץ והצאצאים מתבגרים במים מתוקים ובהמשך עוברים לחיים בים.
אנשים הכניסו דג זה גם לאזורים בהם הוא לא התקיים, ביניהם לאקוודור, איראן, לטביה, מקסיקו, רוסיה, דרום אפריקה וטורקיה, בעבור גידול למאכל או לדיג ספורט.
הדג נידוג בכמויות, בייחוד במפרץ מקסיקו.
מאז 2007 הוא מוכר בחוקת ארצות הברית כמין מוגן לדיג, כדי לאפשר לאוכלוסייתו להתאושש.
בסאם אבו שריף הוא מנהיג פלסטיני, שימש כיועץ בכיר ליאסר ערפאת.
בעבר היה חבר בארגון החזית העממית לשחרור פלסטין ודוברו של הארגון.
נפצע קשה בניסיון התנקשות שביצעה בו מדינת ישראל בשנת 1972.
בסאם אבו שריף נולד בירושלים למשפחת אבו שריף.
לאחר לידתו עברה משפחתו לאמירות עבר הירדן, שם עבד אביו מאז 1943. הוא סיים את לימודיו בתיכון בבירת ירדן עמאן ואז נסע לביירות, ללמוד באוניברסיטה האמריקנית בגיל 17, וסיים את לימודיו בשנת 1967. במהלך לימודיו הצטרף לשורות תנועת הלאומיים הערבים של ג'ורג' חבש.
הוא סירב להצעה לכתוב עבודת דוקטורט בקנדה.
אחר כך קיבל הצעה מקרן עבדול חמד שמאן לעבוד כמנהל אזורי בבנק הערבי.
לאחר מלחמת ששת הימים וכיבוש הגדה המערבית, מזרח ירושלים ורצועת עזה, אבו שריף, יחד עם ג'ורג' חבש וודיע חדאד, היו מעורבים בהקמת החזית העממית לשחרור פלסטין ויחד נבחרו כחברים במטה המדיני של הארגון.
אבו שריף עבד בעיתון "אל-הדף" עם ע'סאן כנפאני והפך לעוזרו.
לאחר שכנפאני נרצח על ידי ישראל ב-8 ביולי 1972, מונה לעורך הראשי של העיתון.
המוסד הישראלי ניצל את תשוקתו לספרים וב-25 ביולי 1972, ששלח לו את ספר זכרונותיו של צ'ה גווארה בו הסתיר חומרי הנפץ.
אבו שריף קיבל אותו לאחר שנבדק באמצעות מכשירי משרד התקשורת הלבנוני וכביכול נחתם על ידי שר התקשורת הלבנוני.
הספר התפוצץ בידיו של אבו שריף בזמן שעמד במשרדי העיתון "אל-הדף".
הוא נפצע קשה, איבד ארבע אצבעות, איבד עין וחלק גדול משמיעתו, בנוסף לפציעות אחרות.
לאחר שהתאושש מפצעיו המשיך בעבודתו כעורך הראשי של "אל-הדף" ודובר החזית העממית לשחרור פלסטין.
הוא נבחר כקצין קשרי חוץ של איגוד הסופרים והעיתונאים הפלסטינים, וקיבל מספר מדליות על כתביו על שלום המבוסס על צדק.
אלה כוללים את עיטור מסדר וייטנאם בהאנוי, עיטור מסדר נוצת הזהב הגרמני ועיטור לנין במוסקבה.
הוא השתתף בכל המאבקים שניהלו הפלסטינים מאז 1967 ונבחר כחבר המועצה הלאומית הפלסטינית החל מ-1973. במהלך הפלישה הישראלית ללבנון במלחמת לבנון הראשונה, מונה אבו שריף לדובר הכוחות המשותפים הלבנונים-פלסטינים, שהתמודדו עם המצור על ביירות.
הוא עזב את ביירות יחד עם כל המנהיגים והלוחמים הפלסטינים והוצב בדמשק.
בגלל המחלוקת הפוליטית שלו עם הנהגת החזית העממית לשחרור פלסטין בנוגע לתפיסה האסטרטגית העתידית, הוא הגיש את התפטרותו ועזב לאלג'יריה.
לאחר מכן הצטרף ליאסר ערפאת בתוניס ומונה כיועצו המיוחד.
אבו שריף מילא תפקיד פוליטי בהנהגה הפלסטינית משנת 1987 ועד שיחות אוסלו, בהן לא השתתף, אף שהיה אחד האדריכלים של ועידת מדריד שהתקיימה שנתיים קודם, לאחר שפרסם את המסמך המפורסם שלו, "מסמך אבו שריף", שהציע לראשונה את פתרון שתי המדינות למועצה הלאומית הפלסטינית.
שעל בסיסו, עודכנה תוכניתו המדינית של אש"ף, שאפשרה ליאסר ערפאת להציג את יוזמת השלום שלו בפני העצרת הכללית של האומות המאוחדות בז'נבה ב-14 בדצמבר 1988.
"מסמך אבו שריף" הייתה תוכנית מדינית שפרסם אבו שריף ביוני 1988 והייתה שינוי תקדמי בעמדת ההנהגה הפלסטינית, שלראשונה אמרה שהיא מוכנה להכיר בישראל בגבולות 1967 ולא רק בגבולות תוכנית החלוקה משנת 1947, על פי החלטה 181. ושהיא נכונה להשתתף בוועידה בינלאומית לשלום.
לאחר פרסום המסמך עסק אבו שריף בקידום היוזמה לשלום.
באוקטובר 1988, השתתף בתשדיר בחירות של הרשימה המתקדמת לשלום, בו הביע תמיכה במשא ומתן לשלום בין ישראל לפלסטינים, אך יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת פסל את התשדיר.
בדצמבר 1988 השתתף במפגש בפראג בהשתתפות נציגים מישראל, אש"ף, חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון של האומות המאוחדות ומדינות ערב.
בו דנו במתכונת לוועידת שלום בינלאומית.
את ישראל ייצגו במפגש באופן לא רשמי חבר הכנסת לשעבר מרדכי בר-און, פרופסור אבישי מרגלית, חבר הכנסת תופיק טובי ואחרים.
בפברואר 1989 השתתף בכינוס ישראלי-פלסטיני בארמון השלום בעיר האג שבהולנד ונאם את נאום הפתיחה, ואחריו נאם מאיר פעיל.
בספטמבר 1989 הצהיר שהוא מוכן לבוא לישראל לשיחות שלום, אך הצעתו נדחתה.
ביוני 1990, בכינוס שנערך בקנדה, אמר אבו שריף בשם אש"ף, שהוא מגנה את הטרור.
בסאם אבו שריף המשיך בעבודתו כיועצו של הנשיא יאסר ערפאת, למרות חוסר שביעות רצונו מהשיחות ומהסכמי אוסלו.
לאחר מותו של ערפאת, פוטר אבו שריף מתפקידו בהחלטה של מחמוד עבאס, כחלק מגל כללי של פיטורי כל אלה שתמכו במנהיג המנוח יאסר ערפאת.
באוגוסט 2007, אמר כי ישראל הרעילה את יו"ר הרשות ערפאת, בחומר שהורס את כדוריות הדם האדומות, וכי נשיא צרפת לשעבר, ז'אק שיראק, יודע כי ערפאת מת מהרעלה, ועליו להודיע על כך בפומבי.
עוזי מחניימי ובסאם אבו שריף, Best Of Enemies, בהוצאת ליטל בראון, 1994
בסאם ג'אבר הוא עיתונאי ישראלי, והבעלים של קבוצת פנורמה , קבוצת התקשורת המובילה במגזר הערבי, הכוללת את העיתון "פנורמה" , אתר האינטרנט והרדיו PANET , וערוץ הטלוויזיה הלא TV בשפה הערבית.
ג'אבר נחשב לאיש תקשורת בולט במגזר הערבי במדינת ישראל ואף נבחר לרשימת "100 המשפיעים בתקשורת" של גלובס.
בני משפחתו ילדיו ואשתו מעורבים בעסק המשפחתי.
פרידה ג'אבר בראנסי, בתו, היא העורכת הראשית והאחראית לכל קבוצת "פנורמה".
הוא עבד במשך 22 שנה, בין 1972 ל־1994 ברשות השידור במגוון תפקידים עיתונאיים, ב'קול ישראל' בערבית ובעברית.
בין היתר שימש ככתב מדיני וככתב ספורט.
ב־1986 פתחה אשתו של בסאם, עאידה ג'אבר, את המקומון בשפה הערבית 'פנורמה'.
אשתו שכנעה אותו לעזוב את רשות השידור ולהצטרף אליה .
ג'אבר הפך את המקומון לשבועון ארצי.
ב־2002, בהמשך לעבודתו עם אשתו על עיתון פנורמה וחלק מהרחבתו, הקים ג'אבר את אתר PANET, אתר חדשות ופורטל תכנים ישראלי בשפה הערבית השייך לעיתון פנורמה, המכוון לאוכלוסייה הערבית בישראל.
מאז הקמתו ב-2002 זכה האתר לפופולריות רבה בקרב ציבור הגולשים הערביים בישראל.
האתר מעיד על עצמו שהוא זוכה ל-1,600,000 מבקרים ליום, כאשר מתוכם 750,000 גולשים מישראל, ומהם 13% משתמשים משתנים ליום.
אתר פאנט מופיע לפי הדירוג של אלקסה, בקבוצה הראשונה המובילה של האתרים במדינת ישראל, יחד עם אתר ynet, אתר וואלה ואתרים ישראלים מובילים נוספים .
על פי סקר TGI, הנערך מדי שנה, רוב האוכלוסייה הערבית הגולשת באינטרנט גולשת באתר "פאנט".
בשנת 2012 נחנך ערוץ "הַלָא TV" – ערוץ טלוויזיה ישראלי המשדר בשפה הערבית.
הערוץ החל את שידוריו ב-2012. השידורים מועברים בלוויין ובכבלים באפיק 30 של HOT ו-yes, ובשידור פתוח ולא מקודד.
בשנתיים הראשונות לפעילותו היה הערוץ בקשיים כלכליים ובמאבק בין בעלי המניות הרבים שלו.
הוא זכה לאחוזי צפייה נמוכים.
במרץ 2015 אישרה מועצת הכבלים והלוויין את העברת הבעלות בערוץ לג'אבר.
ההחלטה על העברת השליטה התקבלה לאחר חודשים של משא ומתן מתמשך, שבסופו חתמו בעלי המניות על ההצעה שהוגשה על ידי ג'אבר, ולאחר מכן הועבר ההסכם לאישורה של מועצת הכבלים והלוויין.
ג'אבר החזיק ב-95.1% מהערוץ, והשאר היה בידי ענני תקשורת.
ב-2016 השתלט ג'אבר על 100% ממניות הערוץ והשיק אותו מחדש, ומאז הערוץ משדר את שידוריו מהאולפנים בטייבה.
באותה שנה היה הערוץ על סף סגירה בגלל הפסדים מצטברים של עשרות מיליונים, וגם בשל אי־עמידתו בדרישות התוכן שהתחייב להן בתנאי הרישיון שקיבל מהמדינה.
הערוץ לא ביצע את ההשקעה שהתחייב לה (כ-60 מיליון שקל) בתכנים של יצירה ישראלית מקורית, ומועצת והכבלים והלוויין הייתה אמורה לדון בשלילת רישיונו.
לאחר שערוץ 20, המזוהה עם הימין בישראל, גם חרג מתנאי הרישיון שלו, שלפיו היה אמור להיות ערוץ מורשת ישראל ובניגוד לכך שידר בעיקר תוכניות חדשות ואקטואליה.
הממשלה וחברי הכנסת מהימין התגייסו לסייע לפתור את המצב ובמהלך 2017 עברה חקיקה חפוזה ששינתה את הרגולציה על הערוצים הייעודיים ושחררה אותם בפועל כמעט מכל מחויבויות התוכן המהותיות שהיו להם.
כתוצאה מכך, גם "הלא TV" שנכלל בהגדרה זו זכה להקלות מהותיות שאושרו בחקיקה, ובכך למעשה ניצל מסגירה.
בשנת 2019 החל הערוץ לראשונה להיות רווחי.
בסבוסה (ידוע גם כבסבוסה די) הוא פזמון שכתב דני שושן ללחן עממי וידוע בביצוע של מייק שריף.
הגרסה המקורית ל„בסבוסה" היא השיר המצרי „סיתו" (ستو) של הזמר המצרי אחמד עדוויה (אנ').
את השיר הקליט לראשונה דודו יסמין לאלבום שהוציא בשנת 1990, ולאחר מכן ביצע אותו הזמר מאיר לוי, אך הוא לא זכה להצלחה רבה.
במקור היה זה שיר אהבה לבסבוסה, קינוח ערבי מסורתי.
כאשר נחשף יהודה קיסר, שניהל את הילד מייק שריף, לשיר כשביצע אותו מאיר לוי באירוע, הוא הביא לשריף את השיר, שינה בו קלות את הטקסט, וכך הפך השיר לעוסק בנושאים של בינו לבינה.
במקור היה הטקסט „סוכר, יא סוכר, בסבוסה, הדבש שלך מה לי עשה", והוא שונה ל„אבא שלך מה לי עשה".
השיר בביצועו של שריף הוקלט בשנת 1992.
על השיר סיפר יהודה קיסר: „השיר 'בסבוסה' בכלל נכתב על עוגיה עיראקית מלאה בדבש, כמו הבקלאווה שאנחנו מכירים[...] השיר דיבר על בן אדם שהתאהב בעוגיה עיראקית טעימה, שהשם שלה הגיע מלשון בוסה, שבערבית זה נשיקה מתוקה.
אבל המילים השתנו כי הבנתי שאין סיכוי ששיר על עוגיה יצליח".
שריף הקליט את "בסבוסה" באלבומו הראשון, והשיר מוכר בביצועו.
בסגר הוא סרט שוד קומי-רומנטי אמריקאי שביים דאג לימן, נכתב על ידי סטיבן נייט בכיכובם של אן האת'וויי, צ'ואיטל אג'יופור ואחרים.
הסרט הופץ בארצות הברית לצפייה דיגיטלית ב-14 בינואר 2021 על ידי HBO Max.
זוג מסוכסך משלים כדי לנצל את מגפת הקורונה והסגר שהוטל על המדינה בעקבות החמרת מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת, כדי לבצע שוד תכשיטים בחנות הכלבו הרודס שבלונדון ולגנוב יהלום בשווי 3 מיליון ליש"ט.
אן האת'וויי – לינדה ג'רוויס
סטיבן מרצ'נט - מייקל מורגן
דולה היל - דייוויד, אחיו למחצה של פקסטון
ג'זמין סיימון - מריה, אשתו של פקסטון
בן סטילר - סולומון, הבוס של לינדה
בן קינגסלי - מלקולם, הבוס של דייוויד
הסרט הוכרז בספטמבר 2020 תחת השם Lockdown, כאשר דאג לימן ביים וסטיבן נייט כתב את התסריט.
אן האת'ווי כיכבה והצילומים התחילו בהמשך החודש בלונדון יחד עם צ'יווטל אג'יופור, בן סטילר, לילי ג'יימס, סטיבן מרצ'נט, דולה היל, ג'זמין סיימון ומארק גטיס שהשתתפו בצילומים שנערכו בלונדון לאחר הקלות שהתקבלו על ידי ממשלת בריטניה חרף המצב האפידמיולוגי המחמיר במדינה.
הצילומים נערכו במשך 18 ימים.
באוקטובר 2020, מינדי קלינג, בן קינגסלי ולוסי בוינטון התווספו לצוות השחקנים של הסרט, כאשר בוינטון החליפה את ג'יימס.
בדצמבר 2020 הודיעה וורנר מדיה שהסרט, שכותרתו Locked Down, ישוחרר בינואר 2021. תקציב הסרט היה 3 עד 10 מיליון דולר.
הסרט נרכש על ידי HBO Max בדצמבר 2020, מתוך כוונה להוציאו בתחילת 2021. הסרט הופץ ב-14 בינואר 2021. קדימון רשמי פורסם ב-5 בינואר 2021.
בסדרגמור הוא אלבום האולפן השני של הראפר הישראלי מיכאל סוויסה.
האלבום יצא לאור ב-8 באוגוסט 2022. מתוך האלבום יצא הסינגל "אחד לא מספיק", ב-25 במאי 2022. באלבום הופעות אורח של בוי אצ'י, הפנר, כהן וסימה נון.
ב-22 במאי 2022, פרסם סוויסה ברשתות החברתיות סרטון של עצמו מתעופף בשמיים ומתחתיו כיתוב "25.5", תאריך צאת הסינגל המוביל מתוך האלבום, "אחד לא מספיק".
ב-26 ביולי, פרסם הודעה כי האלבום "כמעט בחוץ" עם תמונה של עטיפת האלבום מטושטשת.
שבועיים לאחר מכן, הודיע כי האלבום עתיד לצאת ביום שני, 8 באוגוסט 2022.
המפיק המרכזי באלבום הוא אורי שוחט, שהשתתף גם בהפקת אלבומיו הקודמים של סוויסה.
נוסף לשוחט, בהפקת האלבום השתתפו איתמר גוב ארי, ג'ונתן אנטוי, הפנר, בוי אצ'י, צוקוש, שפריר וסוויסה עצמו.
ביום הראשון לצאתו, הגיעו שמונה שירים מתוך האלבום אל מצעד 200 השירים המושמעים ביותר בספוטיפיי.
ביום זה, זכו השירים לסך מצטבר של 45 אלף השמעות.
במצעד האלבומים השבועי של השירות, הגיע האלבום למקום השמיני בשבוע צאתו.
בסאם הישאם א-ראווי הוא כדורגלן קטרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת א-דוחייל מליגת העל הקטרית ובנבחרת קטר.
הוא הושאל לקבוצות המילואים של סלטה ויגו ושל אויפן.
ב-28 ביולי 2017 חתם א-ראווי בא-דוחייל מליגת העל הקטרית.
ב-11 בנובמבר 2017 ערך א-ראווי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר, בהפסד 0–1 לנבחרת צ'כיה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת קטר בטורניר גביע אסיה 2019, בו זכתה נבחרתו.
ב-9 בינואר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–2 על נבחרת לבנון במסגרת שלב הבתים של הטורניר.
הוא הבקיע שער נוסף בטורניר, בניצחון 0–1 על נבחרת עיראק במסגרת שלב שמינית הגמר של הטורניר.
א-ראווי היה גם חלק מסגל הנבחרת בטורנירים קופה אמריקה 2019 וגביע הזהב 2021.
בס קטן-לוע (שם מדעי: Micropterus dolomieu) הוא מין של דג טורף ממשפחת החמנוניים המכונה בשם העממי בס.
דג זה קרוב למין בס גדול-לוע והוא חי במקווי מים מתוקים במזרח אמריקה הצפונית שבין מפרץ הדסון, האגמים הגדולים, נהר סנט לורנס ולאורך יובלי המיסיסיפי, אך גם הובא באופן לא חוקי למקווי מים ממוזגים עד קרים בקנדה וארצות הברית כמין פולש תחרותי.
הוא יכול להתקיים במים קרירים יותר מהבס גדול-הלוע.
זהו דג בינוני באורך מרבי של 69 ס"מ ומשקל של 5.4 ק"ג.
הוא בעל מבנה מוארך עם שרירי זנב וחזה חזקים ולסתות רחבות בעלות שיניים חדות.
צבעו בין חום זית או זהוב ועד חום כהה בגב כשהבטן צהבהבה עם פסים אנכיים כהים או כתמים לאורך הגוף, כשהראש מפוספס בפסים אופקיים
הפנים בהירות יחסית והעיניים בעלות גוון אדום עז.
זהו דג טורף שרירי המצוי רק במים מתוקים ברחבי נהרות גדולים, אגמים, ביצות רחבות, מאגרי מים שונים ובריכות.
לרוב הוא מתקיים סמוך לקרקעית ובסביבת סלעים וצמחייה קרקעית.
הדג אינו יכול לשכון בנהרות מזוהמים, מה שגורם להימצאותו לרמז על צלילות ובריאות המים.
בעונת הרבייה הזכר בונה קן מתחת לאבנים או חצץ והנקבה מטילה בו עד 21,100 ביצים, עליהן שומר הזכר בקן לבדו.
זהו דג טורף כוחני התוקף טרף ממארב תת-מיימי.
בעוד הצעירים מתבססים על זואופלנקטון וזחלי חרקי מים, הבוגרים יותר ניזונים ממיני סרטנאים עד לסרטני נהרות, חרקים, דגים קטנים ודו-חיים מימיים.
הם גם אינם בוחלים בקניבליזם של צעירי בסים אחרים, אם כי לא מצאצאיהם עצמם.
למעשה דג זה כל כך תוקפני שבעודו מין פולש הוא יכול לפגוע באוכלוסיית הדגה המקומית ולהדיח דגים אחרים עד למצב של הכחדה.
הדג גם מגודל לדיג ספורט והוא מאוד פופולרי לכך לאורך קנדה וארצות הברית.
בסה קוקד'ימה (באלבנית: Besa Kokëdhima; נולדה ב-29 במאי 1986), הידועה בשמה הפרטי בסה, היא זמרת אלבנית.
בשנת 2013 זכתה בעונה ה-15 של Kënga Magjike, וב-2023 דורגה במקום הראשון בפסטיבלי אי קנגס, הקדם האלבני לתחרות הזמר של האירוויזיון, ונבחרה לייצג את מדינתה באירוויזיון 2024 עם "Titan".
קוקד'ימה נולדה למשפחה אלבנית בעיר פייר, שהייתה באותה תקופה חלק מהרפובליקה הסוציאליסטית העממית של אלבניה.
בגיל 15 היגרה ל, שם התחילה את לימודיה האקדמאיים.
בשנת 2003 הוציאה את סינגל הבכורה של, "Më Beso", שנכתב על ידי פלוריאן מומאייסי.
הוא זכה באותה שנה בפרס "Mikorofoni I Artë".
את אלבום הבכורה שלה, Besa, הוציאה בשנת 2006, לאחר שנכתב בשותפות עם אישים מוכרים בתעשיית המוזיקה האלבנית, דוגמת קדוריאן יוני, פלורי מומאייסי, ינטי לאקו ואנדי וסטין.
בסה השתתפה במספר תחרויות שירה, כולל נוטפסט, שדורגה במקום הראשון עם הסינגל "Lëshoje Hapin".
בשנת 2009 השתתפה בקדם הרומני לאירוויזיון 2009, Selecţia National, עם השיר "Nothin' Gonna Change", והודחה בשלב חצי הגמר.
בשנת 2010 השתתפה בטופ פסט, וזכתה בתואר ה"זמרת הטובה ביותר" עם הסינגל "Kalorësi i Natës".
מאז אותה שנה הוציאה מספר להיטים שזכו להצלחה, דוגמת "Fishekzjarre" ב-2012, "Burning" ב-2013 ו-"Zemrën Dot Nuk ta Lexoj" ב-2014.
בסה פרסמה שני אלבומי אולפן הנקראים Besa për festat (2013) ו-Ti je festa ime (2014).
האחרון מביניהם כלל גרסת חג מולד ל-"Tatuazh ne Zemer", וזכה לשבחים רבים, כשבשיאם הוכתר כ"פרויקט המוזיקלי האלבני הטוב ביותר של 2014".
בדצמבר 2016 הצטרפה לפאנל השופטים של הגרסה האלבנית ל-"The Voice", ונבחרה מאוחר יותר למנטורית האהובה ביותר של התוכנית.
ביוני 2022 פרצה לראשונה בתעשיית המוזיקה בצרפת עם הוצאתו של "En Equilibre".
בשנת 2023 נמנתה בין רשימת המתמודדים לפסטיבלי אי קנגס השנתי, הקדם הלאומי של אלבניה לתחרות הזמר של האירוויזיון, עם השיר "Titan".
היא זכתה באירוע ונבחרה לייצג את אלבניה באירוויזיון 2024, שנערך במאלמה שבשוודיה.
היא דורגה במקום ה-15 עם 14 נקודות בחצי הגמר, וכשלה בניסיון להעפיל לשלב הגמר.
בסאם אל-חסן כיהן כתת-אלוף ומנהיג יחידת המשימות המיוחדות בצבא הסורי שהיה אחראי לניהול פרויקט הנשק הכימי.
שמו של אל-חסן הוזכר בהקשר של ה"סוכנות הסורית ללימודים ומחקרים מדעיים" (SSRC), כאשר הוא מופקד על קשרי החוץ המדעיים עם מדינות זרות כדי לקדם פיתוח נשק אסטרטגי.
אל-חסן תיפקד כיועץ האסטרטגי של הנשיא בשאר אל-אסד מעל לשמונה שנים לאחר החיסול של הגנרל מוחמד סולימאן ב-2008 אשר ניהל את מערך ההצטיידות הצבאית האסטרטגית של המשטר ובמיוחד את תוכנית הגרעין הסורית.
כיועץ של אסד אל-חסן היה מעורב ברכישת אמצעי לחימה מתקדמים לצבא הסורי וערך פגישות עם נציגים ממשלתיים זרים ביניהם בכירים מרוסיה, צפון קוריאה ואיראן.
במהלך פעילותו הוא גם יצר קשרים עם בכירים רוסיים ואיראניים כולל קאסם סולימאני.
בנוסף, אל-חסן שימש כנציג הנשיאותי של סוריה בפני ה-SSRC ובעבר עמד בראש יחידה 450 המופקדת על מערך הנשק הכימי של המדינה.
תחת פיקודו היחידה הזו הייתה אחראית על פריסה, ניוד, ואבטחה של תחמושת כימית במתקנים צבאיים וחשאיים.
גיוס האנשים ליחידה נעשה בעיקר מתוך העדה העלאווית.
דמותו של אל-חסן עוררה עניין בינלאומי בשל האישומים נגדו על מעורבות בפיתוח ושימוש בנשק כימי נגד אזרחים במהלך מלחמת האזרחים הסורית, ובשל קשריו עם גורמים בינלאומיים בכירים כולל ברוסיה ואיראן.
בסאם חסן נולד ב-1961 למשפחה עלאווית מהכפר שין שבכפר חומס, ואביו שירת בצבא הצרפתי ולאחר מכן בז'נדרמריה.
בסאם גדל בחומס ולמד באוניברסיטה שלה, אוניברסיטת אל-בעת', וסיים את לימודיו בפקולטה להנדסה אזרחית ב-1985. בסאם אל-חסן הוא איש מודיעין וצבאי סורי שעלה לגדולה בשנים האחרונות של מלחמת האזרחים הסורית.
אל-חסן נחשב לאיש הצללים הקרוב למשפחת אסד ופעל במסגרת יחידת משימות מיוחדות בצבא הסורי.
כמו כן, הוא נקשר לניהול התוכנית הכימית של סוריה, תוך שהוא אחראי לפיתוח, ייצור ואחסון של נשק כימי.
הוא נמצא ברשימת האישים שמהווים איום לביטחון הלאומי של ארצות הברית.
במהלך עבודתו בארמון הרפובליקני, בסאם אל-חסן היה מעורב בפשעים רבים נגד העם הסורי, במיוחד אלה הקשורים לטיפולו בעניינים רגישים הקשורים לשימוש בנשק כימי.
הוא היה אחד הפקידים הבולטים האחראים ישירות לפשעים הכימיים שביצע המשטר, שכן הוא היה אחראי להעברת פקודות צבאיות מהארמון הרפובליקני ליחידות ולמגזרים המתמחים בשימוש בהם.
אל-חסן מקושר לגורמים בכירים ברוסיה ונחשב לחברו הטוב של קאסם סולימאני, המפקד המאוחר של כוח קודס של משמרות המהפכה האיראניים.
הקשרים האלו משקפים את הקשר המורכב בין סוריה לבעלות בריתה, ואת התמיכה המשולבת במאמצי הלחימה של המשטר הסורי נגד המורדים וכוחות אחרים במדינה.
המערב, בראשות ארצות הברית, הביע חששות רבים לגבי פעילותו של אל-חסן והשפעתו על המצב בסוריה ובאזור.
האישומים נגדו של אל-חסן בשימוש בנשק כימי נגד אזרחים סורים עוררו גינוי בינלאומי והובילו לסנקציות ולצעדים נגד המשטר הסורי.
בסדנו יזמות והשקעות בע"מ היא קבוצת השקעות ישראלית, בבעלות איש העסקים ברוך אליעזר גרוס.
החברה הוקמה בשנת 2011 על ידי ברוך אליעזר גרוס.
שמה הוא ראשי תיבות של המילים "בסיעתא דשמיא נעשה ונצליח", והיא פונה בעיקר למשקיעים מהמגזר החרדי והדתי.
לאורך השנים הציעה החברה מגוון ערוצי השקעה ללקוחותיה, בהם נדל"ן בארץ ובארצות הברית, סחורות, הייטק וחברות הזנק ועוד.
עסקי החברה התמקדו בישראל, ארצות הברית ודובאי.
החברה נהגה לגייס משקיעים באמצעות פרסום על גבי פלטפורמות הפונות לציבור החרדי, כמו העיתונות החרדית ותחנות הרדיו החרדיות, באמצעות כינוסי משקיעים במקומות מרכזיים כמו בנייני האומה ובאמצעות מפגשים במשרדי החברה (כך למשל פורסם על מפגש למתעניינים בהשקעה בליל שישי כשהכיבוד המוגש הוא צ'ולנט).
כמו כן, קיימה החברה לאורך השנים מיזמים חברתיים, וכנסי הלכה שונים בהשתתפות דיינים ורבנים מפורסמים.
בשנת 2016 ערך העיתונאי חיים פרלשטיין מאתר "כיכר השבת" תחקיר מקיף על בסדנו, אך התחקיר לא פורסם.
באוקטובר 2022 רשות ניירות ערך חקרה את בסדנו ומנהלה על חשד לגיוס עשרות מיליוני שקלים שלא כחוק.
ב-6 בנובמבר 2022 נטען בתחקיר של שאול אמסטרדמסקי בכאן 11 שהחברה לא עומדת בהתחייבויותיה ללקוחות, וכי על פי החשד החברה הציגה מצג בו כספי המשקיעים מנותבים לחברות נפרדות, בעוד בפועל הכסף הצטבר ב"בריכה" אחת מרוכזת, וייתכן כי חלקים ממנו שימשו לתשלום התשואות של משקיעים אחרים.
בתחקיר נטען כי החברה מציגה את ד"ר אילן כהן כאיש צוות בחברה, אך האחרון טען כי יעץ באופן חד פעמי וללא תגמול לגרוס, שקשור אליו כחבר.
הנהלת החברה דחתה את הטענות, והצהירה כי תפעל בשיתוף פעולה עם הרשויות ככל שיידרש עד לבירור האמת.
במקביל המשיכה החברה לקיים פעילות עסקית, גיוס משקיעים ועריכת כנסים.
ב-26 באפריל 2024 התפרסם תחקיר ב־TheMarker, על פיו החברה מתקשה לעמוד בהתחייבויות ללקוחות, והמחאות של החברה חוזרות ללא כיסוי.
בהמשך, בעקבות פרסום תגובת החברה בה צוין כי החברה "מדוגמת ומנוטרת על ידי הרשות לניירות ערך", פרסמה הרשות הבהרה כי היא אינה מפקחת על החברה ועל הנעשה בה.
מנכ"ל בסדנו הגיב לחשדות בריאיון לצבי טסלר בקול חי, וטען כי אכן החברה נקלעה לקושי תזרימי בשל התייקרות ריבית בנק ישראל ובשל מלחמת חרבות ברזל שהבריחו משקיעים, אך בשום שלב לא הוכחה פעילות לא חוקית.
ביולי 2024 הגישה החברה לבית המשפט המחוזי בתל אביב בקשה לעיכוב הליכים, לאחר ששתי חברות בקבוצה צברו חובות של כ-45 מיליון ש"ח.
ב-12 באוגוסט 2024 הוציא בית המשפט המחוזי בתל אביב צו לפתיחת הליכים לחברות "פרנסה ניהול בסד" ו"בסדנו יזמות והשקעות" מקבוצת בסדנו.
השופטת סיגל יעקבי מינתה לתפקיד הנאמנים את עו"ד אילן שביט ורו"ח חן ברדיצ'ב, והורתה על הפעלה זמנית של החברות לשם בחינת סיכויי שיקומן הכלכלי, זאת בכפוף להפקדת הסכומים הדרושים להפעלת החברות.
בסה קרסניקי (באלבנית: Besa Krasniqi, נולדה ב-5 במרץ 1993) היא זמרת שוודית-אלבנית, המוכרת בעיקר בקוסובו.
היא הייתה השוודית הראשונה שהשתתפה בפסטיבלי אי קנגס, הקדם האלבני לתחרות הזמר של האירוויזיון.
הפעם הראשונה אירעה בשנת 2015 עם השיר "Liroje hërtën".
היא חזרה לתחרות בשנת 2024 עם "Esenciale", אותו כתבה בעצמה.
קרסניקי נולדה ליד אגם וטרן מצפון לינשפין שבשוודיה.
את תקופת נעוריה בילתה בעיקר במחוז סמולנד.
בשנת 20011 הוציאה את אלבום הבכורה שלה.
ארבע שנים אחר כך פורסם אלבומה השני.
בשנת 2005 השתתפה בפוליפסט קידס בפרישטינה עם השיר "Vllaqko im".
ב-2007 השתתפה פעם נוספת בתחרות, הפעם עם "Rritëm".
באותה שנה פרסמה את הסינגל "Hey Dj" דרך חברת התקליטים פאמה רקורדס.
בשנת 2011 השתתפה בתחרות המוזיקה טופ פסט עם השיר "Ënërr e vertuë".
היא לא העפילה לגמר, זאת חרף אהדת הקהל שקיבלה.
היא חזרה לתחרות גם בשנה שלאחר מכן עם "Mos mëndo".
בשנת 2015 השתתפה באירועי פסטיבלי אי קנגס, הקדם האלבני לאירוויזיון 2015, עם השיר "Liroje hërtën".
את השיר, שיצא לאור ב-4 בדצמבר 2015, כתבה והלחינה לבדה.
היא הפכה לזמרת השוודית הראשונה שהשתתפה בתחרות.
בשנת 2024 שבה לאירוע עם השיר "Esenciale".
בסאנו דל גראפה (איטלקית: Bassano del Grappa) היא עיר וקומונה בצפון איטליה לרגלי הרי הדולומיטים, אשר נהר ה-ברנטה חוצה אותה.
העיר נמצאת במחוז ונטו, שבירתו היא ונציה.
מספר התושבים הסתכם ב-42,434 בתאריך 1 בינואר 2024. העיר התפרסמה עקב קרבות עזים שהתחוללו בסמוך לה במלחמת העולם ה-1, בזכות הגשר האלפיני הנמצא בה, ומשקה הגראפה המיוצר במקום.
בסאנו דל גראפה ממוקמת בקרבה מיידית להרי הדולומיטים, ולרגלי הר גראפה (באיטלקית מונטה גראפה - Monte Grappa).
העיר שייכת לנפת ויצ'נצה, ומשמשת בעצמה כקומונה (דרג מינהלי שלישי אחרי מחוז ונפה).
היישובים המשמעותיים הסמוכים אל העיר הם מרוסטיקה (Marostica), במרחק של כ-7 ק"מ בכיוון דרום מזרח ו- בכיוון כללי מערב, במרחק של כ-17 ק"מ, וקבוצה גדולה של יישובים קטנים יותר הסובבים אותה.
נהר הברנטה חוצה את העיר לשני חלקים לא שווים, כשהחלק על הגדה המזרחית גדול יותר משמעותית.
הגובה הממוצע מעל לפני הים 225 מטרים, המשרעת גדולה מאד.
הנקודה הנמוכה נמצאת ב-79 מטרים והגבוהה ביותר ב--1,140 מטרים.
עונת הקיץ בבסאנו חמה, והחורפים קרים.
העונה החמה מתחילה ביוני, ומסתיימת סטטיסטית בשליש הראשון של ספטמבר.
הטמפרטורה הממוצעת ביולי, שהוא החודש החם ביותר בשנה מגיעה ל-29 מעלות צלזיוס ביום, ובלילות הממוצע 18 מעלות.
התקופה הקרה נמשכת מהשליש השני של אוקטובר, ועד אמצע אפריל.
החודש הקר ביותר בשנה הוא ינואר, עם ממוצע של 7 מעלות בימים, ומינוס מעלה אחת בלילות.
ממוצע כמות המשקעים השנתית בבסאנו עומד על 742.9 מ"מ.
החודש הגשום ביותר הוא אוקטובר, בו יורדים בממוצע 82.6 מ"מ גשמים.
החודש השחון ביותר הוא ינואר, עם 35.4 מ"מ גשם.
בחודשי החורף קיים סיכוי לימי שלג בודדים, וביתר הימים יורדים גשם ושלג חליפות באותו היום.
באשר לחלק הראשון של השם, "בסאנו" (Bassano) מציין דבר נמוך, גם בקומת אדם, אך סביר שבמקרה זה מדובר במקום נמוך הנמצא לרגלי הרים.
בעבר חי גם קדוש נוצרי ששמו היה בסאנו .
בימי הרומאים נקרא המקום "בוסאניאוס".
הצייר נולד בעיר, חי ויצר בה.
ייתכן שהשם בסאנו קשור גם לצייר.
במקור, שם היישוב היה "בסאנו ונטו", על שם מחוז ונטו שבו העיר נמצאת.
לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, הוחלט לשנות את שם העיר ל"בסאנו דל גראפה", לזכר חיילים איטלקים רבים שאיבדו את חייהם על הר גראפה, שלרגליו העיר ממוקמת,.בקרבות עקובים מדם באותה המלחמה.
במקום בו בנויה בסאנו דל גראפה, ארכאולוגים מצאו שרידי נקרופוליס עתיק, המתארך בין המאות העשירית עד השמינית לפני הספירה.
בתקופה מאוחרת יותר האימפריה הרומית השתלטה על האזור, הקימה מחנה צבאי וקראה למקום "בוסניאוס" (Bossanius).
במאה ה-11 נבנתה טירה על-ידי משפחת אצליני (Ezzelini), והמקום קיבל חשיבות משלו.
סביב הטירה נבנו מבנים של תושבים, וכך נוצר הגרעין הראשון של בסאנו דל גראפה המודרנית.
בימי הביניים, עבר השלטון בבסאנו דל גראפה לידיי משפחות אצולה רבות עוצמה, בכל תקופה שלטה משפחה אחרת.
מדובר ב מוורונה, בית ויסקונטי ממילאנו, ומשפחות מויצ'נצה ופדובה.
בראשית המאה ה-15 המקום נכבש בידיי ונציה.
גם נפוליאון השתלט על האזור, ונשאר זמן מה בבסאנו.
ב-1815 נכללה העיר בממלכת לומברדיה-ונציה, שנשלטה אז על ידי האימפריה האוסטרו הונגרית.
ב-1861 העיר אוחדה בממלכת איטליה, ביחד עם יתר חלקי איטליה, תחת מלכותו של המלך ויטוריו אמנואלה השני.
העיר ניזוקה קשות בקרבות עזים שהתנהלו בקרבתה במלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן ניזוקה שוב במלחמת העולם השנייה.
גראפה הוא משקה חריף, המכיל אחוז אלכוהול גבוה, בין 37.5 ל-60 אחוזי כוהל בנפח (alc/vol).
המשקה מיוצר משאריות של ענבים, גפת, גרעינים, גבעולים ועוד.
לפי המסורת, המשקה יעיל לזירוז העיכול, ונהוג לשתות אותו אחרי ארוחות כבדות.
בבסאנו דל גראפה קיימות מספר מזקקות, העוסקות בייצור משקה הגראפה.
הקשר בין שם המשקה לשם העיירה אינו ברור, אם-כי יש הטוענים שבהחלט מדובר בקשר חד משמעי.
בבסאנו פועלות מספר מזקקות לייצור גראפה, הפתוחות לסיורים.
תיעוד ראשון של הגשר במיקומו הנוכחי קיים משנת 1209. בשנת 1569 נבנה גשר העץ בצורתו הקיימת, בתכנונו של האדריכל אנדראה פלדיו מויצ'נצה.
מאז הגשר נהרס והוקם מחדש פעמים אחדות.
הגשר נשטף בשיטפון בשנת 1741. ב-1813 הגשר נשרף.
במלחמת העולם ה-1, חיילים איטלקיים עברו עליו בדרכם לקרבות, באזור הר גראפה הסמוך.
בפברואר 1945 הגשר הושמד שוב על ידי הצבא הגרמני הנסוג, ונבנה מחדש לאחר מלחמת העולם ה-2, בידיי הגייסות האלפיניים האיטלקיים, ומאז הוא נקרא גם "הגשר האלפיני" (באיטלקית Ponte degli Alpini), לכבוד החיילים שבנוהו מחדש.
הגשר הוא אתר תיירותי, המושך מטיילים רבים.
פסל גנרל ג'ארדינו - פסלו של גנרל מלחמת העולם הראשונה גאיטנו ג'ארדינו (Gaetano Giardino), מוצב על אי תנועה במקום מרכזי בעיר, כשסביבו מתנהלת תנועת כלי הרכב.
הפסל גדול מאד ועשוי מברונזה, נחנך ב-1936 ומוצב על בסיס שיש גבוה.
הגנרל פיקד על הקרבות העזים באזור מונטה גראפה בקרבת העיר.
פארק רגאצי 99 - פארק רגאצי 99, הוא פארק ומונומנט ענק שהוקם על צלע הר, לזכר צעירים איטלקיים ילידי שנת 1899, שהתגייסו להילחם במלחמת העולם ה-1 במסגרת הצבא האיטלקי, אף שבעת גיוסם טרם הגיעו לגיל 18 שנים, שהיה גיל הגיוס.
טירת אזליני - הארמון המבוצר של משפחת אזליני ששלטה בבסאנו בימיי הביניים (Castello degli Ezzelini), משמש מקום למופעים ולאופרה, והגנים שלו מטופחים ומרשימים.
כיכר החירות - כיכר החירות (Piazza della Libertà) הנה הכיכר הראשית בעיר.
צורתה של מלבן גדול וסביבה כנסיות, שעון גדול, ושני עמודי שיש, עליהם מוצבים פסלי האריה המכונף של מרקוס המבשר - המסמלים שוונציה שלטה בעיר.
פיאצה גריבלדי - גם לכיכר גריבלדי צורה מלבנית.
בפי המקומיים נקראת גם "כיכר המזרקה", ובעבר נקראה גם "כיכר עשבי התיבול", כיוון שיום השוק התקיים בה.
"המגדל האזרחי" (Torre Civica) בולט בגובהו לצד כיכר, ובמרכזו שעון ענק.
מוזיאונים- בבסאנו מספר מוזיאונים, ביניהם מוזיאון בסאנו דל גראפה (Museo Civico di Bassano), מוזיאון הגראפה (Poli Museo della Grappa), ומוזיאון ארמון סטרום (Palazzo Sturm) - בו מוצגי אומנות מחומים שונים.
המוצג המפורסם ביותר במוזיאון סטרום הוא קרנף מוכסף ענק, המוצב בחצר - מעל לגדת נהר הברנטה.
בבסאנו פועל גם מוזיאון ארנסט המינגוויי.
הצייר יאקופו בסאנו - (המכונה גם יאקופו דל פונטה - Jacopo dal Ponte), צייר מנייריסט בן המאה ה-16. יאקופו בסאנו נולד, חי ויצר כל ימי חייו בבסאנו דל גראפה.
העיתונאי והסופר ארנסט המינגוויי היה בבסאנו דל גראפה בזמן מלחמת העולם הראשונה, והשתתף כנהג אמבולנס של הצלב האדום האמריקאי, בקרבות על הר גראפה שליד העיר.
הוא אמנם לא יצר בעיר, אך בספרו "הקץ לנשק" (שהפך גם לסרט ב-1975) מופיעה בן דמותו - נהג אמבולנס.
בנוסף, בספר אחר שלו "מעבר לנהר ואל בין העצים" קיימת אמירה של דמות בספר, המציין ש"היה רוצה להיקבר שם למעלה לאורך הברנטה, שם מצויות הווילות הגדולות, הדשאים, עצי דולב וברושים".
ניתן להגיע לבסאנו דל גראפה ברכבת ובאוטובוס.
רכבת: קווי רכבת סדירים וישירים נוסעים לבסאנו מפדובה הממוקמת דרומית לה, ומכיוון צפון - קו רכבת ישיר מגיע מהעיר טרנטו.
קיימת אפשרות להגיע דרך עיר המחוז ויצ'נצה, אך אפשרות זו כרוכה בהחלפת רכבות.
אוטובוס: בבסאנו קיימת תחנה מרכזית צנועה, בפיאצלה טרנטו.
חברות אחדות מפעילות קווי אוטובוס מבסאנו לערים שכנות כמו מרוסטיקה.
חברת Sita מפעילה קווים בין עירוניים ארוכים יותר, גם לטרוויזו.
נמלי התעופה הסמוכים לבסאנו דל גראפה הנם זה של טרוויזו, במרחק של כ-54 ק"מ.
במרחק של כ-105 ק"מ מבסאנו, נמל התעופה ורונה וילפרנקה על-שם משורר רומא העתיקה ולריו קאטולו (גאיוס ולריוס קאטולוס).
נמל התעופה השלישי הקרוב יחסית הוא נמל התעופה הבין-לאומי ונציה מרקו פולו, המרוחק כ-84 ק"מ מהעיר.
אירועים מרכזיים שנערכים בבסאנו דל גראפה ובשטחים הפתוחים הסמוכים לעיר:
פסטיבל האספרגוס - בכל אביב בחודש אפריל, נערך בבסאנו פסטיבל האספרגוס.
במסגרת הפסטיבל מתקיימת גם תחרויות של מתכונים, ומסעדות ומשווקים מאחדים כוחות בנושא האספרגוס.
פסטיבל מוזיקה - בחודשי אוגוסט נערך בווילה שהייתה שייכת בעבר למשפחת אזליני, פסטיבל מוזיקה בשם "אמא" (AMA), עם אמנים מתחלפים ותכנים משתנים.
פסטיבל מצנחי רחיפה - פסטיבל ששגוני של מצנחי רחיפה, נערך גם הוא בחודשי אפריל.
בחודש ספטמבר נערך מרוץ "בעקבות גיבורים", בהקשר לקרבות מלחמת העולם הראשונה ואלו שנפלו בהם.
בסאם מאולאווי הוא פוליטיקאי לבנוני שכיהן בתפקיד שר הפנים והעיריות של לבנון.
בסאם מאולאווי הוא שופט לשעבר.
הוא חבר מפלגת עזאם , ומשתייך לעדה המוסלמית-סונית.
ב-10 בספטמבר 2021 הוא מונה לשר הפנים והעיריות בממשלתו של נג'יב מיקאתי.
ביוני 2022 הנחה את המשטרה שלא לאפשר התכנסויות או חגיגות של פעילים להט"בים בביירות, בנימוק שהדבר "מנוגד לעקרונות הדת".
באוגוסט 2023 ביקש מהממונה על צנזורת סרטים לבדוק אם ניתן לאסור את הצגת הסרט "ברבי" בלבנון.
כהונתו הסתיימה עם השבעת ממשלת נוואף סלאם ב־8 בפברואר 2025.
בסאם אחמד עומר א-סלחי הוא פוליטיקאי ופעיל טרור פלסטיני, מזכ"ל מפלגת העם הפלסטינית מאז 2003, חבר במועצה המחוקקת הפלסטינית ברשימה האלטרנטיבית מאז בחירות 2006, חבר הוועד הפועל של הארגון לשחרור פלסטין ושר התרבות של הרשות הפלסטינית למשך תקופה קצרה בממשלת האחדות הפלסטינית ב-2007.
בסאם נולד במחנה הפליטים אל-אמערי ברמאללה.
הוא למד בבית ספר יסודי שנוהלו על ידי אונר"א.
ב-1978 החל ללמוד באוניברסיטת ביר זית, עד לקבלת תואר שני בלימודים בינלאומיים בשנת 1997. תוך כדי לימודיו באוניברסיטה, נבחר לתפקיד נשיא מועצת התאחדות הסטודנטים למשך שנתיים (1979–1981).
בתקופה זו הוביל את מאבקה של תנועת הסטודנטים נגד הסכמי קמפ דייוויד, ובשל כך נעצר על ידי ישראל מספר פעמים והיה גם במעצר בית.
הוא גם היה פעיל באינתיפאדה הראשונה והיה חבר בקבוצת .
הוא נעצר שוב ב-1990 למשך שלוש שנים.
הוא היה שותף גם בהתפרצויות נוספות של טרור, כמו מהומות מנהרת הכותל והאינתיפאדה השנייה.
ב-2004 נעצר ועוכב לחקירה אחרי שניסה להיכנס לירושלים ללא אישור, ולאחר שהיה מעורב בהפרות סדר והתעמת עם חיילים.
קודם לכן, ב-2005, ניסה להתמודד על נשיאות הרשות הפלסטינית ונכשל.
הוא פרסם לאורך השנים כמה ספרים ומאמרים מחקריים, בעיקר על התפתחות ההנהגה הפלסטינית.
כמו כן השתתף במפגשים של נציגי וראשי מפלגות שמאל בעולם הערבי, וכיהן כחבר משלחת המשא ומתן לקהיר ב-2014.
ב-2007, לאחר פיזור ממשלת האחדות הפלסטינית, התראיין וביקר את התנהלותו של מחמוד עבאס, כשהוא טוען כי "לא ניתן להוסיף ולנהל את ענייני העם הפלסטיני באמצעות צווי חירום ולא ניתן להמשיך בניהול ענייני הרשות במצב חירום".
באותו ראיון האשים את ישראל, ארצות הברית, האיחוד האירופי וקבוצות פלסטיניות בהכשלתה של ממשלת האחדות, וטען כי "ארצות הברית וישראל עשו כול שביכולתן כדי להכשיל את ממשלת האחדות הלאומית.
האיחוד האירופי צידד בעמדותיהן של ארצות הברית וישראל.
אבל גם בתוך המחנה הפלסטיני, קבוצות בתוך הפתח והחמאס פעלו ביודעין על מנת שהממשלה לא תצליח.
אותם גורמים פעלו באלימות על מנת שהממשלה לא תתקיים ותתפרק לגורמים.
למעשה הם שיחקו לידיה של המדיניות האמריקאית במזה"ת.
מדיניות שהיא הרת אסון לכל עמי האזור".
ב-2010 יצא בקריאה נגד חידוש המשא ומתן עם ישראל, בטענה שחידוש המשא ומתן צריך להיות מותנה בהפסקה כוללת של ההתנחלויות, ובעיקר במזרח ירושלים, בהגדרת המטרות של השיחות ובקביעת מסגרת זמן.
במלחמת חרבות ברזל ביקר את התמיכה האמריקנית בישראל, ותקף את מזכיר המדינה של ארצות הברית אנתוני בלינקן אחרי ביקורו ברמאללה, לפי בסאם, בלינקן הוא "כמו מישהו שהורג קורבן ואז הולך להלוויה שלו".
בסוֹן (וכן פגוט, באנגלית: Bassoon) הוא כלי נשיפה מעץ.
לבסון מנעד רחב המשתרע בין צלילי הבס לטנור, והוא מתאפיין בצליל, נמוך, עמוק ומאנפף.
בדומה לאבוב יש לו לשונית כפולה (Double reed) עשויה במבוק.
כשנושפים אוויר בין שתי הלשוניות הן רועדות ומפיקות צליל.
הבסון הוא כלי א־טרנספוזיציוני, הצלילים כתובים כפי שהם נשמעים, בניגוד לחלק מהכלים האחרים במשפחת כלי הנשיפה.
תווים לבסון נכתבים במפתח פה, מפתח דו טנור, ולעיתים גם במפתח סול.
הוא מנוגן בדרך כלל בישיבה, אך ניתן לנגן בו בעמידה, כשהכלי מוחזק בעזרת רתמה.
הבסון המודרני הופיע במאה ה-19 וזוכה לשימוש רב במוזיקה סימפונית וקאמרית, ולעיתים ניתן לשמוע אותו גם בפופ, רוק וג'אז.
העלה הכפול - פיה העשויה מעץ היוצרת את צליל הבסון.
העיקום (בּוֹקָל) - עיקום צינור מתכתי, המחבר בין מפרק הטנור אל העלה.
המפרק הכְּנַּפִי (הטנור) - מחבר בין "תחתית הכלי" ובין העיקום.
תחתית הכלי - מרכז הבסון.
מחבר בין מפרק הבס לטנור.
בחלק זה מתעקל צינור הבסון.
המפרק הארוך (הבס) - מחבר בין הפעמון ובין תחתית הכלי.
הפעמון - מאריך את הבסון כלפי מעלה ומאפשר לו להגיע אל התו האחרון, הנמוך ביותר שלו.
הבסון המודרני מיוצר לרב מעץ האדר (מייפל), בעיקר ממינים קשים וחזקים.
דגמים זולים יותר של הבסון, המיוצרים מפלסטיק קשיח, משמשים בעיקר נגנים מתחילים בשנות לימודיהם הראשונות.
בעבר, יוצרו גם בסונים ממתכת, אך מאז 1889 הופסק ייצור מסוג זה לחלוטין.
אורכו של בסון סטנדרטי כאשר הוא מורכב הוא 1.34 מטרים, אך אורכו האמיתי, כלומר אורך צינורותיו ללא ההתעקלות בתחתית הכלי, הוא 2.54 מטרים.
הבסון הופיע לראשונה בצורתו המודרנית בשנת 1800, והוא אחד מהכלים היחידים שלא שונתה צורת בנייתם באופן מהותי מאז יצירתם.
הבסון, כשמו כן הוא - הכלי הנמוך ביותר מקבוצת כלי הנשיפה מעץ אחרי הקונטרה־בסון.
מנעדו משתרע ממתחם הבס ועד הטנור.
צליליו נכתבים במפתח פה או במפתח דו טנור.
הבסון מתפקד כחוליה חשובה בהרכבים סימפוניים וקאמריים, ולעיתים גם בתזמורות כלי נשיפה.
בהרכבים ובאנסמבלים אלו הוא מנגן לרוב את תפקיד הבס.
בימינו קיימות שתי אסכולות עיקריות לבניית בסונים: האסכולה הצרפתית והאסכולה הגרמנית.
כל אסכולה מייצרת בסונים משלה אשר גווניהם שונים ואיצבועיהם שונים.
קונטרה-בסון הוא גרסה נמוכה באוקטבה מהבסון הרגיל, הבנוי בכיפופים רבים יותר ומסתיים לרוב בפעמון מתכת.
ספורטינג קלוב דה בסטיה הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר בסטיה, קורסיקה.
המועדון משחק בליגת המשנה הצרפתית.
בעונת 2004–2005, בסטיה ירדה לליגה השנייה בצרפת אחרי שסיימה במקום ה-19 בליגה הצרפתית הראשונה.
בעונת 2005–2006, המועדון סיים במקום ה-6 בליגה השנייה, ושנה אחר כך במקום התשיעי.
בעונת 2009–2010 סיימה בסטיה במקום האחרון בליגה השנייה וירדה, אבל זכתה באליפות הליגה השלישית ובעונה לאחר מכן, 2011–2012, חזר המועדון לליגה הראשונה לאחר זכייה באליפות הליגה השנייה.
בעונת 2016–2017 לאחר ארבע עונות בליגה הראשונה הקבוצה סיימה במקום ה-18 בליגה הראשונה וחזרה לליגה השנייה.
ב-22 ביוני 2017 בעקבות אי סדרים כספיים המועדון הורד לליגה השלישית.
לאחר שה-DNCG המליץ שהקבוצה תורד עוד ליגה הקבוצה זומנה לבדיקת ספרי החשבונות שלה.
הבדיקה העלתה שאף על פי שהמועדון הבטיח שיש לו מספיק תקציב כדי להתחרות בליגה השנייה בפועל לא היה לו מספיק תקציב כדי להתחרות בליגה השנייה.
באותו היום ה-DNCG הוציא הצהרה שבה נאמר שבעקבות אי הסדרים הכספיים שנמצאו בבדיקה הוחלט להוריד את הקבוצה באופן זמני לליגה הרביעית.
באוגוסט 2017 המועדון הורד ליגה נוספת לאחר שנמצאו אי סדרים כספיים נוספים במועדון הוחלט להוריד אותו לליגה החמישית.
בעונת 2018–2019 המועדון עלה חזרה לליגה הרביעית.
בעונת 2019–2020 המועדון עלה חזרה לליגה השלישית לאחר שהעונה קוצרה בעקבות מגפת הקורונה.
בסטיאן שוויינשטייגר הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר.
שוויינשטייגר שיחק לאורך מרבית הקריירה שלו בבאיירן מינכן, עמה זכה ב-23 תארים קבוצתיים, לרבות ליגת האלופות בעונת 2012/13, כאשר באותה עונה אף זכה בתואר כדורגלן השנה בגרמניה.
שוויינשטייגר ערך 121 הופעות במדי נבחרת גרמניה והשתתף עמה בארבעה טורנירי יורו ובשלושה מונדיאלים, ואף זכה עמה במונדיאל 2014. נכון לשנת 2019, שוויינשטייגר מדורג רביעי בטבלת שיאני ההופעות של נבחרת גרמניה בכל הזמנים.
שוויינשטייגר נולד בקולברמור שבבוואריה, גרמניה.
הוא הוחתם בבאיירן מינכן כשחקן נוער ב-1 ביולי 1998. בגיל 14 נאלץ לבחור בין קריירה כשחקן כדורגל לבין קריירה כגולש סקי מקצועי.
עם קבוצת הנוער של באיירן זכה באליפות גרמניה לנוער ביולי 2002 ורכש לעצמו מקום כשחקן סגל בקבוצת הבוגרים, הודות ליכולת הטובה שהציג בקבוצת הנוער.
לאחר שני אימונים בלבד עם הקבוצה הבוגרת החליט המאמן אוטמאר היצפלד להעלותו להופעת בכורה כמחליף במשחק ליגת האלופות של באיירן נגד ר.ס.
לאנס, בנובמבר 2002. באותו משחק בישל שער.
באותה עונה שיחק 14 משחקים בשורות באיירן מינכן, שזכתה בדאבל.
בעונה לאחר מכן שיחק 26 משחקים.
את השער הראשון במדי באיירן כבש שוויינשטייגר נגד קבוצת וולפסבורג בספטמבר 2003.
בתחילת עונת 2005/06 נשלח שוויינשטייגר לשחק במדי המילואים של באיירן מינכן על ידי המאמן פליקס מגאת למרות הופעות טובות במדי הקבוצה הראשונה.
אף על פי שנשלח לקבוצת המילואים, שוויינשטייגר חזר לקבוצה הראשונה במהרה ואף כבש שער בהפסד של באיירן לצ'לסי במשחק בליגת האלופות.
עד סוף שנת 2007/08, ערך שוויינשטייגר 135 הופעות במדי באיירן מינכן בכל המסגרות וכבש 10 שערים.
ב-15 באוגוסט 2008, כבש שוויינשטייגר את השער הראשון בבונדסליגה בעונת 2008/09. ובחודש דצמבר 2010, האריך את חוזהו בבאיירן מינכן עד לשנת 2016. ב-25 באפריל 2012, כבש שוויינשטייגר את בעיטת העונשין האחרונה בדו-קרב פנדלים שנערך בין באיירן מינכן לריאל מדריד ושלח את באיירן לגמר ליגת האלופות שם פגשה את צ'לסי.
המשחק שוחק במגרשה הביתי של באיירן מינכן, האליאנץ ארנה.
המשחק הסתיים בשוויון 1-1 ובדו-קרב הפנדלים שהתקיים כשהתוצאה הייתה 3-3 פטר צ'ך קלט בעיטה של שוויינשטייגר ולאחר מכן בבעיטה נוספת לזכות צ'לסי הפסידה באיירן בגמר.
בעונת 2012/13, הפך שווינשטייגר לשחקן המרכזי בקישור של באיירן ובתום אותה עונה היה חלק חשוב מהקבוצה שזכתה בטרבל.
בשנת 2013, נבחר שוויינשטייגר לשחקן הגרמני של העונה בשל ביצועיו המרשים במדי באיירן מינכן.
הוא תואר על ידי מאמן הקבוצה יופ היינקס כקשר האחורי הטוב ביותר בעולם.
בעונת הטרבל של הקבוצה, הרשים שוויינשטייגר את מאמנו החדש בקבוצה פפ גווארדיולה.
בחודש מאי 2015, כשבאיירן מינכן כבר הבטיחה את תואר האליפות לעונת 2014/15, כבש שוויינשטייגר את השער הראשון בניצחון 2-1 של באיירן על פרייבורג.
ב-23 במאי 2015, כבש שוויינשטייגר בהופעתו ה-500 במדי באיירן מינכן.
ב-11 ביולי 2015, הודיעה מנצ'סטר יונייטד כי הגיעה לסיכום עם באיירן מינכן על רכישת שוויינשטייגר, בתמורה ל-20 מיליון יורו ובכפוף לתנאים אישיים ובדיקות רפואיות.
ב-13 ביולי, חתם שוויינשטייגר לשלוש שנים בקבוצה.
ב-8 באוגוסט 2015, ערך שוויינשטייגר את הופעת הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד כשעלה כמחליף בניצחון 1-0 על טוטנהאם הוטספר במחזור הראשון של הפרמייר ליג.
עם הגעתו של ז'וזה מוריניו לאימון הקבוצה לא קיבל כמעט דקות משחק, ואף נשלח להתאמן עם קבוצת המילואים של המועדון.
ב-21 במרץ 2017 חתם שוויינשטייגר בשיקגו פייר האמריקאית לעונה אחת.
בהופעת הבכורה שלו במועדון הבקיע את השער הראשון לשיקגו פייר בתיקו 2-2 מול מונטריאול אימפקט.
ב-8 באוקטובר 2019 הודיע על פרישה מכדורגל.
שוויינשטייגר הופיע לראשונה במדי נבחרת גרמניה במשחק ידידות נגד הונגריה.
את שני השערים הראשונים שלו במדי הנבחרת הבקיע שוויינשטייגר ב-8 ביוני 2005, נגד רוסיה.
שוויינשטייגר נכלל בסגל נבחרת גרמניה במסגרת מונדיאל 2006. באותו טורניר כבש שוויינשטייגר צמד במשחק על המקום השלישי מול אשר הסתיים בתוצאה 3-1 לטובת גרמניה.
במהלך מוקדמות יורו 2008 כבש צמד במשחק בו ניצחה גרמניה 13-0 את סן מרינו ושער נוסף במשחק מול סלובקיה, שהסתיים בתוצאה 4-1 לגרמניה.
בגיל 22 הספיק שוויינשטייגר לשחק 43 משחקים במדי גרמניה, המהווים שיא עבור שחקן גרמני בן גיל זה.
שווינשטייגר סיים כמלך הבישולים של שני גביעי עולם ברצף (פעמיים זכייה משותפת עם שחקנים אחרים), כאשר בישל 3 שערים הן במונדיאל 2006 והן במונדיאל 2010.
בספטמבר 2014 מונה לקפטן נבחרת גרמניה במקומו של פיליפ לאם שפרש מהנבחרת לאחר הזכייה במונדיאל 2014.
לאחר המשחק, שהסתיים בתיקו 1-1, לשווינשטייגר הייתה הזדמנות לבעוט את הפנדל החמישי והמנצח עבור גרמניה בדו-קרב הפנדלים, אך הוא החטיא, והדו-קרב הוכרע רק לאחר שכל צד בעט תשע בעיטות, כאשר יונאס הקטור הבקיע את הפנדל המנצח.
בחצי הגמר, ח'דירה עדיין היה פצוע ושווינשטייגר פתח בהרכב מול נבחרת צרפת, ושיחק היטב במחצית הראשונה, אך גרם לפנדל כאשר נגע בידו ברחבה בתוספת הזמן של המחצית הראשונה, אותו תרגם אנטואן גריזמן לשער יתרון צרפתי, ובהמשך צרפת ניצחה 2-0 וגרמניה הודחה מהיורו.
ב-29 ביולי 2016 הודיע על פרישה מנבחרת גרמניה.
אחיו הגדול של שוויינשטייגר, טוביאס, כדורגלן גם הוא ומשחק בליגה הגרמנית השלישית.
בסטיאן שווינשטייגר ניהל מערכת יחסים ארוכה ומתוקשרת עם הדוגמנית הגרמניה שרה ברנדנר.
השניים נפרדו ביולי 2014. החל מאמצע 2014 ניהל שווינשטייגר מערכת יחסים עם הטניסאית הסרבית אנה איבנוביץ', וב-12 ביולי 2016 התחתנו, כאשר לזוג נולדו שלושה בנים משותפים.
אליפות העולם לקבוצות (1): 2013
בסוף מתרגלים להכל הוא אלבום האולפן השישי של המוזיקאי והזמר הישראלי דודו טסה, שיצא לאור ב-26 במרץ 2009 תחת חברת התקליטים הד ארצי.
באלבום זה סוגת הרוק בולטת כשהאחראים להפקה היו טסה וניר מימון.
כחצי שנה לפני צאת האלבום דודו טסה החל לשתף פעולה עם הגיטריסט המוביל של להקת "רדיוהד" הבריטית, ג'וני גרינווד, שניגן בשיר "איזה יום".
האלבום הניב ארבעה סינגלים, כשמתוכם הסינגל הראשון והמוביל של האלבום הוא "איזה יום", שזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו בישראל.
את השיר כתב טסה ביחד עם טלי כץ.
הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-2 במצעד אחד אחד של גלגלצ ובסוף שנת 2009 למקום ה-33 במצעד הפזמונים העברי השנתי.
הסינגל השני היה שיר הנושא של האלבום, "בסוף מתרגלים להכל" שיצא כשבועיים לפני צאת האלבום, וכמו קודמו גם הוא זכה להצלחה מרובה בישראל.
הסינגל השלישי שהניב האלבום היה "משטרה".
את הסינגל כתב טסה יחד עם יהושע לימוני, כשניר מימון מנגנן בקלידים ובגיטרת בס, ורוני הוד בתופים.
הסינגל האחרון שיצא מן האלבום הוא "מגיע לי יותר".
לשלושת הסינגלים הראשונים יצאו קליפים נלווים, וגם לשיר "אמי אמי" (גרסת כיסוי לשיר של אהובה עוזרי) שיצא כסינגל מתוך הפרויקט "עבודה עברית", אך לא כסינגל מהאלבום.
במשך מרץ 2009 קידם טסה את האלבום כשהגיע לאולפני רדיו שונים וביצע את הסינגלים מהאלבום.
דוד טסה - שירה, גיטרות, עיבודים, הפקה מוזיקלית
ניר מימון - בס, קלידים, פסנתר, פנדר רודס, תכנותים, עיבודים, הפקה מוזיקלית
רוני הוד - תופים, טמבורין
עדי גולדשטיין - קלידים, תכנותים, עיבודים, הפקה מוזיקלית (בשירים 6, 11), פסנתר (בשיר 10, 11)
ניצן חן רזאל - כינור
אורטל פלד - דידג'רידו (שיר 6)
אלדד ציטרין - פרטיטורה (שיר 1), חלילים (שיר 9)
ג'וני גרינווד - גיטרה חשמלית (שיר 2)
סלעית להב - חליל צד
מרסלו זובר - חליל צד
זיו קוז'ו - עיבוד וניצוח מיתרים
בסווילבסו (בספרדית: Basavilbaso) היא עיר במרכזה של פרובינציית אנטרה ריוס בארגנטינה הממוקמת במרחק של כ-60 ק"מ מהעיר קונספסיון דל אורוגוואי.
על פי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2010 בסבילסו 9,700 תושבים.
תושבי המקום משתמשים גם בשם חיבה מקוצר "באסו".
בכפר הוקמה מושבה שהייתה אחת מהמושבות הראשונות שהקים הברון הירש בארגנטינה.
היא נקראה בתחילה "לוסיינוויל", על שם בנו של הברון, לוסיין, שנפטר בשנת 1887 בגיל 31. הקמתה של המושבה התאפשרה תודות למיקומה ליד נתיב מסילת הברזל "אנטרה ריוס ריילווי".
בעבר היו ארבעה ריכוזים יהודיים שהרכיבו את לוסיינוויל, ובהם גם מוסדות יהודיים כבתי ספר, בתי כנסת ובתים לשיכון היהודים המהגרים.
חלק ממבני הקהילה עדיין קיימים.
בית הקברות היהודי עדיין פעיל מעת לעת כשמישהו מצאצאי המהגרים מבקש להקבר בו.
ברחב הכפר יש שלטים רבים, רחובות ואנדרטאות המזכירים את הברון הירש.
הבדרן חבל כץ כתב שיר בשם "בסווילבסו".
הוא סרט מדע בדיוני משנת 2004, בכיכובם של רובין ויליאמס, מירה סורבינו וג'יימס קאביזל.
הסרט נכתב ובוים על ידי עומאר נעים.
הסרט זכה בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים השנתי של דוביל והיה מועמד לפרסים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ובפסטיבל הסרטים שבסיטג'ס, ספרד.
הסרט מבוסס על פיתוח טכנולוגי של שבבי זיכרון המושתלים לגופם של אנשים ומתעדים את כל חייהם.
אלן הקמן (רובין ויליאמס) הוא עורך סרטים המתמחה בעריכת הזכרונות לכדי סרט בשבחו של האדם, שנהוג להקרין בהלוויות.
מבוא קצר מציג את ה"עורכים", שתפקידם ליצור סרטי הלוויות על בסיס הסרטה מלאה של חיי הנפטר.
קוד אתי אוסר עליהם להשתמש בהסרטה או בשתל המקליט, למעט לצורך עבודתם.
הסרט מתחיל בהצגת אלן הקמן כילד, בזמן חופשה משפחתית הוא מתחבר לילד בשם לואי.
הם משוטטים במפעל נטוש ולואי נופל מקורה גבוהה.
אלן נבהל ובורח מהמפעל בלי לספר לאף אחד על לואי.
באותו יום משפחתו עוזבת את העיר.
לאחר מכן מוצג הקמן כעורך מקצועי של סרטי לוויות עבור נפטרים לא הגונים.
פלצ'ר, עורך לשעבר, מציע לו חצי מיליון דולר עבור ההסרטה של הלקוח האחרון של אלן, צ'ארלס בניסטר, אך הקמן מסרב.
בפגישה נוספת ביניהם פלצ'ר דורש את ההקלטות של בניסטר שכן הוא חושד שבניסטר התעלל מינית בילדים.
הקמן מתחיל לחשוש לחייו וסוחט עבריין, בעזרת ידע מההסרטות, כדי להשיג אקדח.
במהלך צפייה בהסרטות של בניסטר, הקמן נתקל בסצנה המפלילה את בניסטר בהתעללות בבתו, וללא מילים מוחק את הסצנה וממשיך הלאה.
הוא מזהה בסרט את לואי וקובע פגישה עם משפחתו של בניסטר במטרה לאתר אותו.
בתו של בניסטר טוענת שהוא מורה בשם לואי האנט ושלאחרונה נהרג בתאונת דרכים.
הקמן מחפש את לואי במאגרים של ההסרטות, הוא לא מוצא דבר על לואי אך הוא מגלה קובץ על עצמו.
הקובץ מתעד את הוריו רוכשים עבורו שתל הסרטה.
הקמן נלחץ ופונה לבת זוגו, דלילה.
הוא מציג לה את ציוד העבודה שלו ומשאיר אותה בדירתו.
כשהוא חוזר דלילה כועסת עליו, לאחר שמצאה סרטים המציגים קשרים קודמים שלה.
בכעסה היא שוברת את מציג הסרטים שלו, מה שגורם גם לקבצים של בניסטר להיפגע.
פלצ'ר ושותפו פורצים לדירתו של הקמן אך לא מוצאים דבר.
הקמן מדווח לרעייתו של בניסטר שקרתה תאונה והקבצים אבדו, היא מעמידה פנים שהיא מאוכזבת אך למעשה היא שמחה שסודותיו של בעלה נשארו שמורים.
הקמן עולה לקברו של לואי ושם מוצאים אותו פלצ'ר ושותפו.
לאחר מרדף פלצ'ר מהסס ונוטה לתת לו ללכת אך אז שותפו הורג את הקמן.
בסצנה האחרונה פלצ'ר מתחיל לצפות בהסרטה של חייו של הקמן.
רובין ויליאמס - אלן הקמן
סטפני רומנוב - ג'ניפר בניסטר
ז'נביב ביכנר - איזבל בניסטר (הבת)