tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
צבעו זה שמזכיר את צבע עורו של אדם הקנה לפרוטיאוס את כינויו "דג אדם" או "דג אנושי" בשפות מקומיות.
עורו מסוגל ליצור מלנין, וכשהוא נחשף לאור הוא יפתח בהדרגה צבע כהה.
ראשו מוארך ובקצהו אף קצר ושטוח.
בפיו מצויה שן זעירה המשמשת כמסננת כך שחלקי מזון גדולים יישארו בפה.
הנחיריים כה זעירים עד כי לא ניתן להבחין בהם, ומצויים בצידי אפו.
בראשו המוארך ישנו זוג עיניים הממוקמות מתחת לעור ולכן הוא משולל יכולת ראייה.
הוא שוכן במערות תת-קרקעיות חשוכות ולכן אינו נזקק לחוש הראייה.
מאחורי ראשו ישנם שלושה זוגות של זימים חיצוניים, שצבעם אדמדם ורק בעזרתם הוא נושם.
צבעם האדמדם הוא בשל הדם העשיר בחמצן שבו ניתן להבחין דרך בעור חסר הפיגמנט.
לפרויטאוס ריאות לא מפותחות, ותפקידן בנשימה הוא רק עזר.
הזכרים והנקבות דומים במראה, ולזכרים פתח ביב עבה במקצת מזה של הנקבות.
איברי חישה רגישים ושאינם תלויים בראייה הם בין ההתאמות שפיתחו לעצמם בעלי חיים שחיים במערות על מנת להתמצא בחשכה המוחלטת השוררת במקום מחייתם.
מערכת החישה של הפרוטיאוס מותאמת לחיים בסביבה מימית תת-קרקעית.
בשל חוסר היכולת להשתמש בראייה להתמצאות, סיגל הפרוטיאוס חושים חדים.
הוא משמר את הפרופורציות של צורת הלרווה, כדוגמת גוף דק וארוך וראש גדול ושטוח, ולפיכך הוא יכול לשאת מספר גדול של קולטני חישה.
עיניו של הפרוטיאוס מנוונות, אולם השתמרה בהן רגישות לאור.
הן מצויות עמוק מאחורי שכבת הדרמיס של עורו ולרוב לא ניתן להבחין בהן.
לצורת הלרווה יש עיניים רגילות, אולם התפתחותן נעצרת מוקדם והן מתחילות להתנוון, עד שלאחר ארבעה חודשי התפתחות הן מנוונות לחלוטין.
תאים קולטי אור נמצאים גם בבלוטת האצטרובל.
ניסויים התנהגותיים מצאו כי גם העור עצמו רגיש לאור.
הרגישות לאור בעורו היא הודות לפיגמנט מלנופסין, המצוי בתאים מיוחדים הנקראים תאי מלנין (melanophores).
הפרוטיאוס מסוגל לחוש בריכוזים נמוכים של תרכובות אורגניות במים.
חוש הריח מאפשר להם לחוש את כמות וטיב המזון בצורה טובה יותר מדו חיים אחרים.
קולטני הטעם נמצאים על האפיתל מפריש הריר בפיהם, כשרובם בחלקה העליון של הלשון ובפתחי הזימים.
אלו המצויים בפיהם מאפשרים להם לטעום את מזונם, ואלו המצויים בזימים מאפשרים לחוש חומרים בסביבה המימית.
התאים באוזנו הפנימית מאפשרים לפרוטיאוס לקלוט גלי קול במים ותנודות בקרקע.
הפרוטיאוס הוא חיה חברתית, והם נוהגים להימצא יחד בסדקים ותחת אבנים.
זכרים פעילים מינית הם יוצאי דופן, והם מגנים על הטריטוריה שלהם שם הם מושכים נקבות.
הזכר מפיץ תיקי זרע (spermatophore) שאותם קולטות הנקבות באמצעות פתח הביב.
הנקבות מטילות בין 12 ל-70 ביצים שקוטר כל אחת מהן 12 מילימטר.
את הביצים הן מטילות בין אבנים.
ההתפתחות העוברית של הפרוטיאוס נמשכת 140 ימים ב-10ºC, והוא מגיע לבגרות מינית לאחר 14 שנים נוספות.
צורת הלרווה מקבלת מראה בוגר לאחר כארבעה חודשים, כשמשך ההתפתחות תלוי מאוד בטמפרטורת המים.
אורך גופם של הראשנים בבקיעתם מהביצה 2 ס"מ, ובמשך החודש הראשון לחייהם הם ניזונים מחלמון.
התפתחות הפרוטיאוס כטרוגלוביטים דו-חיים אחרים מתאפיינת בהטרוכרוניות - החיה לא עוברת גלגול ותכונות של צורת הלרווה נותרות גם בהמשך ההתפתחות.
צורת ההטרוכרוניות של הפרוטיאוס היא נאוטוניה - בגרות סומטית מאוחרת עם בגרות מינית מוקדמת, והם מגיעים לבגרות מינית כשנותרת בהם מורפולוגיה חיצונית של לרווה.
בדו חיים אחרים מבוקר הגלגול על ידי ההורמון תירוקסין, המופרש מבלוטת התריס.
בלוטת התריס מפותחת ומתפקדת בפרוטיאוס, וההסבר לכך שהוא לא עובר גלגול הוא בשל חוסר רגישות של רקמות שונות לתירוקסין.
הפרוטיאוס שוחה במים במהירות בהתפתלות כצלופח, ונעזר ממעט ברגליו.
את טרפו הוא מאתר בעזרת יכולתו לחוש את תנודותיהם במים.
הפרוטיאוס ניזון מרכיכות (Belgrandiella - משפחת הידרוביתיים), שטצדאים (Niphargus, Asellus, Synurella), וזחלי חרקים (שעירי כנף, בריומאים, גדותניים וזבובאים).
הוא איננו לועס את מזונו אלא בולע את כולו.
הפרוטיאוס מסוגל לשרוד תקופה ממושכת ללא מזון.
כאשר מצוי המזון בחוסר הוא מפחית את פעילותו ואת הקצב המטבולי.
תוחלת חייהם הממוצעת נאמדת ב-68.5 שנים.
פְּרוֹטַקְטִינְיוּם (Protactinium או Brevium) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי מסדרת האקטינידים שסמלו הכימי Pa ומספרו האטומי 91.
שמו נלקח מהמילה היוונית Protos שפירושה הוא אבא, בתוספת שם היסוד אקטיניום, והכוונה היא ל"אבי אקטיניום", מכיוון שניתן להפיק 231Pa על ידי הפגזת 227Ac בקרינת אלפא.
הפרוטקטיניום הוא מתכת מסדרת האקטינידים.
לפרוטקטיניום ברק מתכתי בהיר שמתעמעם לאחר זמן מה של חשיפה לאוויר.
הפרוטקטיניום הופך למוליך-על בטמפרטורת 1.4°K
הפרוטאקטיניום זוהה לראשונה בשנת 1913 על ידי קזימיר פג'נס (Kasimir Fajans) וא.ו.
גרינג (Oswald Helmuth Göhring) בזמן שחקרו את הזדקנות האורניום.
האיזוטופ שהתגלה היה 234Pa עם זמן מחצית חיים של 1.17 דקות.
גילויו אושר רק בשנת 1918 כשאיזוטופ 231 זוהה ונחקר על ידי שתי קבוצת מדענים, אחת בגרמניה אשר כללה את אוטו האן וליזה מייטנר, ואחת בבריטניה אשר כללה את פרדריק סודי וג'ון קרנסטון.
הפרוטאקטיניום בודד לראשונה בשנת 1934 על ידי אריסטיד פון גרוס (Aristid von Grosse) אשר הצליח לבודד מהתרכובת Pa2O5 ששקלה 2 מ"ג, 0.1 מ"ג של Pa על ידי החלפת החמצן ביוד, והרחקת היוד מהיודיד שהתקבל בעזרת חימום עם חוט להט בוואקום
בשנת 1961 הצליח משרד האנרגיה הבריטי להפיק 125 גרם פרוטאקטיניום 99.99% טהור לאחר שחצבו 55 טון במכרות והשקיעו חצי מיליון דולר.
נוצרו מספר תרכובות של פרוטקטיניום והן נחקרות.
הפרוטקטיניום אינו נמצא בשימוש בשל היותו יקר ורעיל, ובינתיים הוא משמש לצורכי מחקר בלבד.
אך ההערכה היא ש-231Pa ניתן לביקוע גרעיני וליצירת תגובת שרשרת.
המסה הקריטית שלו היא כ-750±180 קילוגרם.
פרוטס באסקט (בקאטאקאנה: フルーツバスケット; ברומאג'י: Furūtsu Basuketto - פרוטסו באסוקטו; באנגלית: Fruits Basket; בתרגום מילולי: סל פירות), היא סדרת אנימה (אנימציה יפנית) בעלת 26 פרקים.
שם הסדרה נלקח מתוך סיפור שמספרת גיבורת הסדרה.
ב-19 בנובמבר 2018 יצאה הודעה רשמית כי ב-2019 תעלה לשידור גרסה חדשה של הסדרה, הנאמנה יותר לסיפור המקורי.
חייה של טורו הונדה, ילדה יפנית רגילה הגרה בטוקיו, משתנים כאשר אמה נפטרה בתאונת דרכים מצערת.
היא אמורה לעבור לביתו של סבה כאשר השיפוצים בביתו ייגמרו.
אף אחד, אפילו חברותיה הטובות לא יודעות על מגוריה באוהל.
יום אחד, בזמן הליכתה לבית הספר, מצאה את עצמה טורו עומדת בפתח בית.
בפתח הבית מונחים פסלונים של 12 החיות מגלגל המזלות הסיני.
טורו מגלה ש"נסיך" הכתה, יוקי סומה, גר שם עם דודו, שיגורה סומה.
לאחר שגילו יוקי ודודו כי טורו גרה באוהל, הזמינו אותה לביתם.
לפתע צץ ילד מוזר והחל להתקוטט עם יוקי.
לאחר מכן מתגלה כי זהו יריבו המושבע של יוקי, קיו סומה.
בעוד ניסתה טורו להפריד בין השניים, חיבקה בטעות את קיו.
בעוד היא נופלת, התחככה גם עם יוקי ושיגורה וגם הם הפכו לחיות – עכבר וכלב.
מסתבר, שעל משפחת סומה רובצת קללה, הגורמת לבני המשפחה להפוך לבעלי חיים מלוח השנה הסיני כשבני המין השני מחבקים אותם, או כשהם נחלשים.
במהלך הסדרה, פוגשת טורו בני משפחה נוספים.
טורו עומדת בבעיה קשה – אקיטו סומה, ראש המשפחה, נחושה בדעתה לגרום לטורו להצטער על היום בו גילתה את סודה של משפחת סומה.
אגדה שצוינה כמה פעמים באנימה זו היא אגדת לוח השנה הסיני.
אגדה זו מספרת שאלוהים ארגן נשף גדול והזמין אליה 13 בעלי חיים - הדרקון, הסוס, הנמר, החזיר, התרנגול, השור, הארנב, הכבש, הנחש, הכלב, הקוף העכבר והחתול.
העכבר רימה את החתול ואמר לו שהנשף יתקיים יום אחרי התאריך האמיתי, ולכן החתול לא בא לנשף.
אלוהים כעס על החתול ונידה אותו מלוח השנה הסיני.
את האגדה הזו מציגים בפרוטס באסקט בתור אגדה אותה מספרת לטורו אמא שלה, ומאז ששמעה אותה אוהדת טורו את החתול.
טורו הונדה: נערה העובדת במשרה חלקית כדי לממן ולהמשיך את לימודיה עד לסיומם, כפי שהבטיחה לאימה.
טורו היא נערה אופטימית וחיובית מאוד.
היא נוטה להתרגש מדברים טיפשיים, אך בכל זאת, ואולי אף בגלל זה, רב האנשים סביבה אוהבים אותה מאוד.
שמחת החיים שלה הפיחה חיים בבית משפחת סומה, ובליבם של כל הסובבים.
אותה היא אמנם תמימה וילדותית, אבל יש לה נטייה לשנות את חייהם של אלו הפוגשים בה בעזרת חכמת החיים שקיבלה מאמה.
בהמשך המנגה מתאהבת טורו בקיו.
יוקי סומה "העכבר": פופולרי מאוד בבית הספר בגלל יופיו החיצוני והתנהגותו העדינה והאצילית, אבל יוקי עצמו מעדיף לא להיות מרכז תשומת הלב, ואוהב להיות לבדו.
הוא אחיו של איאמה סומה, שהתכחש לו כאחיו כשהיו קטנים, וכעת יוקי אינו מוכן להיפתח אל איאמה כאחיו.
מאחר שהוא העכבר מלוח השנה הסיני, יוקי הוא "מיוחד"- חכם, חזק וכשרוני.
הוא וקיו הם יריבים מושבעים, אך מבפנים יוקי מקנא בקיו ביכולת שלו להתחבר עם אנשים אחרים בקלות.
קיו סומה "החתול": קיו הוא אדם בעל מזג חם.
אמנם מבחוץ קיו מפגין קשיחות, אבל מבפנים הוא אדם טוב לב שאוהב לרצות את האנשים שאכפת לו מהם.
בגלל האגדה שצוינה לעיל, קיו, החתול, מנודה ממשפחת סומה ונחוש להביס את יוקי, יריבו המושבע, שמייצג את העכבר שרימה את החתול, כדי שיוכל להתקבל למשפחה.
קיו דווקא מקנא ביוקי היותו מוערך מאוד בחברה ובבית הספר.
בהמשך המנגה קיו מתאהב בטורו והם התחתנו.
שיגורה סומה "הכלב": שיגורה הוא סופר רומנים "נודניק" המשמש כאתנחתא קומית בסדרה.
הוא, איאמה והאטורי הם החברים הטובים ביותר.
בדרך כלל שיגורה מחייך ובעל מצב רוח טוב, אף על פי שאם צריך הוא יכול להיות רציני.
עושה את המוות למוציאים לאור של ספריו, שכבר מחכים לספר הבא שיפרסם.
ריטסו סומה "הקוף": כשהיה קטן הוריו תמיד חשו צורך להתנצל על כל שעשה (בתור קוף הוא היה שלומיאל לא קטן ושובב) וכך גם הוא פיתח את הצורך להתנצל על הכל, בצורה אובססיבית של ממש.
קאגורה סומה "חזירת הבר": עקשנית וקנאית.
קאגורה נחושה להינשא לקיו בכל מחיר, גם אם היא תהרוג אותו בתהליך.
אף על פי שהיא מקנאת בטורו ורואה בה יריבה על תשומת הלב של קיו, קאגורה מסתדרת עם טורו ונעשית חברה טובה שלה.
למראית עין היא נראית עדינה ומתוקה, אבל הבחורה היא לוחמת מטורפת על כל הראש!
הירו סומה "הכבש": ילד פרחח ופסימי שאוהב להקניט את אלו שאינו אוהב, במיוחד את טורו.
הוא מאוהב בקיסה והוא סיפר על כך לאקיטו, אבל זה בכעסו הכה את קיסה והשאיר את הירו עם רגשות אשם עזים, ולכן הירו התרחק מקיסה כשהתבגרו.
בעזרתה של טורו הם התקרבו בשנית.
מומיג'י סומה "הארנב": אמנם נראה כמו ילד קטן ותמים, אבל מומיג'י הוא למעשה מבוגר ממראה עיניים.
הוא שובב מאוד וגורם הרבה צרות, אבל בעל לב טוב ואוהב לשמח אנשים.
אימו התכחשה לו כשנולד כשגילתה שהוא הופך לחיה כשמחבקים אותו, ולכן מחקו את זכרונה והיא איננה יודעת שמומיג'י הוא בנה.
הוא וטורו ביחסים טובים מאוד, ושניהם אהובים מאוד אחד בקרב השני.
קיסה סומה "הנמרה": קיסה היא ילדה בחטיבת ביניים שאמה מגוננת עליה מאוד, ולכן היא בעלת ביטחון עצמי נמוך.
כשילדים בכיתתה הציקו לה בגלל צבע שיערה, היא אבדה את האמון בעצמה וכך גם את היכולת לדבר.
כשהיא פגשה את טורו היא שבה לחייך וזאת עזרה לה להתגבר על הכאב ולחזור לדבר.
היא מאוד אוהבת את טורו ונהנית להיות בחברתה, לכן היא מרבה לבקר בבית של טורו והבנים.
הטסוהארו סומה "הפרה": כשהטסוהארו (שם חיבה - הארו) היה קטן, המבוגרים היו צוחקים עליו מכיוון שהיה הפרה, האיטית והטיפשה, שהעכבר ניצל כדי לרכוב עליה לנשף.
בגלל הלעג הזה פיתח הארו הרבה כעס וזעם עצורים שהתפתחו לפיצול אישיות שבמשפחת סומה קרוי "בלאק הארו" (Black Haru) בתרגום לעברית "הארו השחור".
הארו ה"לבן" הוא נעים הליכות, בוגר ונחמד, בעוד הארו "השחור" הוא אלים וחסר מעצורים.
האטורי סומה "הדרקון" האטורי הוא הרופא של משפחת סומה, והופך לצורה מודרנית של דרקון כשאישה מחבקת אותו- סוס ים.
הוא מסוגל למחוק זכרונות של אנשים לפי בקשתו של אקיטו כשמתעורר הצורך להסתיר את סוד המשפחה, ופעם נאלץ למחוק את זכרונה של האישה שאהב (קאנה) כשזו גילתה את הסוד.
האטורי וקאנה רצו להתחתן וביקשו את הסכמתו של אקיטו, אבל הוא סירב בתוקף ובזעמו פצע את האטורי וגרם לעיוורון חלקי באחת מעיניו.
קאנה פיתחה רגשות אשם על מה שקרה להאטורי ונעשתה חולה, ולכן נאלץ האטורי למחוק את סיפור אהבתם מזכרונה.
קאנה שכחה לגמרי מהאטורי, ואף התחתנה עם גבר אחר.
מאז סיפורו הטראגדי עם קאנה הוא מפחד להתאהב, והוא הפך לחשדן מאוד ודי קר.
איאמה סומה "הנחש": אוהב להתלבש בבגדי נשים, לדבר שטויות ולהגיד לאנשים מה לעשות.
רעשני, נוטה לדרמטיות מוגזמת, היפראקטיבי ומטורלל לחלוטין.
האדם היחיד שהוא באמת מכבד הוא האטורי.
הוא מעריץ אותו ועושה כל מה שהוא אומר.
הוא אחיו הבכור של יוקי, וגם ההפך הגמור ממנו.
הוא מנסה לגרום ליוקי לחבב אותו ומרגיש רע על כך שפגע בו מאוד כששניהם היו קטנים.
קורנו סומה "התרנגול" קורנו מופיע רק במנגה, ולא באנימה.
קורנו הוא האדם היחיד בו אקיטו בוטח,.
יש לו רגשות כלפי יוטאני אריסה, והוא מזכיר לה את טורו.
עם כל הנאמנות שלו כלפי אקיטו, קורנו מוכן ללכת אחריה עד קצוות תבל, או אפילו ללכת בקרקעית הים בשביל יוטאני.
יסוזו "רין" סומה "הסוס" רין מופיעה במנגה ולא בסדרת האנימה.
היא הסוס בגלגל המזלות הסיני.
היא עקשנית מאוד, אבל לקחה את הזמן להתאהב בהארו סומה הפרה.
היא נהגה לצאת איתו, אך בשל העובדה שאקיטו פגעה בה בעבר, היא לא רצתה שגם הארו ייפגע ולכן נפרדה ממנו.
והיא חיה עם קאגורה ועם אמה.
כאשר הארו היה צעיר, הוא נהג לבקר את יוקי בחדר המבודד שלו, מעשה שהיה אסור.
רין הרגישה שהוא צריך היה להגן עליו.
אמו של אקיטו, רן סומה, ניסתה לגרום לרין לגנוב קופסה מיוחדת מהחדר של אקיטו.
היא נתפסה ונשלחה על ידי אקיטו לחדרו של קיו, שמאוחר יותר חותכת את שיערה.
רין גם ניסתה לשבור את הקללה אך לא הצליחה, והיא הולכת לבית ספר פרטי לבנות.
במנגה מצוין שהיא בת 18, כשנתיים בוגרת יותר מהארו.
אקיטו סומה: ראש משפחת סומה הנושאת על גופה את הקללה של לוח השנה הסיני.
היא לא הופכת לשום חיה, אבל משא הקללה הפך אותה לחולה מיום היוולדה, ולכן היא שונאת כשמישהו מ-12 החיות עושה משהו מאחורי גבה.
היא מחבבת במיוחד את יוקי, בצורה מעוותת קצת, ואהבה להתעלל בו נפשית וגופנית כשהיה קטן.
אקיטו היא טיפוס אלים ולא נעים ומכיוון שהיא פגעה מאוד בחלק מהמקוללים קשה להבין אותה ולחבב אותה.
אף על פי שהיא ראש המשפחה ובאופן תאורטי אמורה להיות זקנה, אקיטו היא מהצעירים מבני משפחת סומה.
אריסה אוטטאני "אואו": היא בת כיתתה של טורו, ואחת מחברותיה הטובות ביותר.
כשהייתה ילדה אואו הייתה ילדה חסרת ביטחון ומופנמת, אך טורו ואימה השפיעו עליה לטובה ונתנו לה ביטחון ואהבה.
אופייה של אואו השתנה בעקבות זאת, והיא הפכה לנערה שמבחוץ היא קשוחה ומאיימת, אבל לא מסתכלים בקנקן, אלא במה שיש בו.
אואו, ביחד עם סאקי האנאג'ימה, יעשו הכל למען טורו ותמיד יהיו שם בשבילה.
אואו היא ינקית חברת כנופיה סוקבאן לשעבר.
סאקי האנג'ימה "האנה": חברתן הטובה ביותר של אואו וטורו.
להאנה יש כוחות אלקטרומגנטיים המאפשרים לה לראות את ההילה של הסובבים אותה, ובכך להבדיל בין אנשים טובים לרעים, זה די מסוכן לבני משפחת סומה, אשר בגלל הקללה ההילה שלהם היא אחרת משל אנשים רגילים.
הגישה האדישה והשקטה של האנה מפחידה לרוב את כולם, אבל זה תמיד עוזר לה להגן על טורו מפני מועדון המעריצות של יוקי.
מועדון המעריצות של יוקי: חבורת בנות מבית הספר של יוקי, אשר מאוהבות בו על מעל לראש.
ראש מועדון המעריצות ל"נסיך יוקי" היא מוטוקו, וכולן מאוהבות בו עד עמקי נשמתן.
אהבתן גובלת באובססיה של ממש, ובגלל קנאתן הרבה ליוקי הן לא מהססות לפגוע בבנות אחרות שמתקרבות אליו.
על הכוונת שלהן נמצאת כרגע טורו.
קאזומה: כשהיה צעיר, סירב קאזומה לקבל את סביו, עצם היותו החתול באותה התקופה, והתנהג אליו בצורה סולדת ומרוחקת.
כאשר התבגר, הצטער קאזומה על מעשיו, וכדי לחפות עליהם חלקית החליט לקחת את קיו הצעיר תחת חסותו, אשר גם הוא- כחתול הנוכחי- היה מנודה משאר המשפחה.
קאזומה גידל את קיו ושימש לו כסנסיי (מורה, מדריך) לחיים, ואף לימד אותו אמנויות לחימה.
בילדותה של טורו, שיחקו הילדים במשחק בשם "סל פירות" , בו כל משתתף מקבל שם של פרי, וכשקוראים בשם הפרי עליו לקום מן הכיסא ולהצטרף למשחק התופסת.
טורו לא הייתה ילדה מקובלת, לכן הילדים נתנו לה את הכינוי "אוניגירי", מאכל יפני עשוי אורז.
צחקו עליה - שכן כדור אורז אינו פרי.
היא חשבה שאוניגירי הוא מאכל טעים מאוד ולכן נותרה שמחה ולא הבינה שזאת בדיחה על חשבונה.
בגלל שאורז הוא לא פרי, לא קראו בשמו אף פעם, כך שטורו לא הוזמנה להצטרף למשחק ולכן היא נשארה לבדה על הכיסא.
בהמשך הסדרה רואים איך הסיפור נשאר בעלילה, כך שבזמן שטורו מתחילה להרגיש אהודה יותר ויותר, בדמיונה היא מדמיינת איך קוראים לה הילדים מילדותה להצטרף אל המשחק.
פרוטין היה מלחין אירופאי, כנראה צרפתי, שחי סמוך לסוף המאה ה-12 וראשית המאה ה-13. פרוטין היה החבר המפורסם ביותר באסכולת נוטרדאם לפוליפוניה ובין המלחינים הספורים מתקופתו, ששמם נשמר ואפשר לקשר אותו בוודאות ליצירות אינדיבידואליות, הודות לעדותו של סטודנט אלמוני בקתדרלת נוטרדאם הידוע כ"אנונימוס IV", שכתב על פרוטין ועל קודמו לאונין.
אנונימוס IV כינה אותו "פרוטין מגיסטר", כלומר, פרוטין המורה או המומחה.
השם פרוטין כשלעצמו לקוח מ"פרוטינוס", צורת ההקטנה של פטרוס, הגרסה הלטינית לשם הצרפתי פייר.
פרוטין חיבר אורגנום, הצורה הקדומה ביותר של מוזיקה פוליפונית.
צורות קודמות של מוזיקה אירופאית, כגון מזמור גרגוריאני וסוגים אחרים של מזמורי תפילה נוצריים, היו מונופוניים.
הוא היה חלוץ בסגנונות האורגנום בשלושה ובארבעה קולות; למעשה, ה-Sederunt principes וה-Viderunt omnes שלו הם בין ה"אורגנה קוודרופלה" - אורגנום בארבעה קולות - היחידים הידועים כיום.
כמאפיין בולט בסגנון החיבור שלו נהג לקחת מלודיה פשוטה ומוכרת ולמתוח את משכי הזמן שלה, כך שכל הברה בודדת התמשכה על פני מאות שניות, ואז להשתמש בכל צליל של המלודיה (הטנור, המושג הלטיני ל"תומך", או קנטוס פירמוס) כבסיס לקווים המשתלבים זה בזה במורכבות רתמית שמעליו.
התוצאה הייתה, שקול אחד או יותר שרו קווים חופשיים, נעים במהירות ("דיסקנט") מעל הקנטוס התחתון, שנמתח והורחב עד להיותו זמרור מונוטוני בתנועה איטית.
היצירות המיוחסות לפרוטין כוללות את ה-Viderunt omnes ו-Sederunt principes בארבעה קולות; Alleluia, Posui adiutorium, Alleluia, Nativitas ועוד תשע יצירות, שייחסו לו חוקרים בני ימינו על סמך סגנונן, כולן בשלושה קולות ובסגנון האורגנום; ה-Dum sigillum summi Patris בשני קולות וה-Beata viscera המונופוני, בסגנון הקונדוקטוס.
(הקונדוקטוס מתאים שיר מחורז בלטינית הקרוי סקוונצה למלודיה חוזרת ונשנית, באופן המזכיר במידה רבה מזמור תפילה בן ימינו.)
יצירותיו של פרוטין שמורות ב"מגנוס ליבר", "הספר הגדול" של מוזיקת כנסייה פוליפונית קדומה, שהיה באוסף קתדרלת נוטרדאם בפריז.
"הספר הגדול" מכיל גם את יצירותיו של בן תקופתו, שקדם לו במעט, לאונין.
עם זאת, מאמצי החוקרים למקם את פרוטין בנוטרדאם לא הניבו תוצאות חד-משמעיות, כיון שכל הראיות נסיבתיות ומעט מאוד ידוע על חייו.
המוזיקה שלו, יחד עם זו של לאונין ושל בני תקופתם האלמונים, קובצה יחדיו תחת התואר אסכולת נוטרדאם.
הפוליפוניה אפשרה למוזיקאים מעללי מוזיקה, שהיו יפים בעיני רבים ודוחים, בעיני אחרים.
ג'ון מסולסברי (1120 - 1180) לימד באוניברסיטת פריז בשנותיהם של לאונין ופרוטין.
הוא האזין לקונצרטים רבים בבית הספר למקהלה של נוטרדאם.
ב-De nugis curialiam הוא מביא תיאורים מיד ראשונה של ההתפתחויות שחלו במוזיקה בשיא ימי הביניים.
וכך כתב הפילוסוף והבישוף של שארטר:
המוזיקה של פרוטין השפיעה על מלחינים מינימליסטיים כמו סטיב רייך, בעיקר ביצירתו של רייך "משל".
פרוטקטור הוא כינויו של כלי שיט בלתי מאויש (כשב"ם) מתוצרת חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות, שפותח במטרה להחליף כלי שיט מאוישים ובעלי עלויות הפעלה גבוהות במשימות בט"ש וסיור בקרבת החוף ובפתחי נמלים.
הפרוטקטור הוא הכשב"ם הקרבי הראשון בעולם שהוכנס לשירות פעיל.
הפרוטקטור מצויד בחיישנים המאפשרים לו ביצוע של פעילות מעקב וזיהוי של כלי שיט אשר עלולים להיות עוינים, אבטחת נתיבי שיט, ובקרה על ספינות המתקרבות ונכנסות לנמלים.
פיתוח הפרוטקטור החל בשנת 2002 ככלי שייעודו מלחמה בטרור ימי וסיכול ניסיונות להבריח נשק לארגוני הטרור, עבור שוק ה"הומלנד סקיוריטי", כחלק מתנופה בשוק זה בעקבות פיגועי 11 בספטמבר.
הוא פותח על ידי רפאל בשיתוף עם חברת אירונאוטיקס.
בראש הפרויקט עמד ראש מינהל תוכנית מערכות אוטונומיות ימית בחטיבת המערכות ברפאל ובעבר ראש מחלקת תקשוב בחיל הים.
בראש המינהלת באירונאוטיקס עמד ינון בן צור, בעבר קצין מבצעים בכיר בחיל.
"אירונאוטיקס" הייתה אחראית לפיתוח מערכת השליטה והבקרה של הכשב"ם.
הפרוטקטור תוכנן במקור לפעול גם באופן אוטונומי, על ידי קביעה מראש של נתיב ההפלגה.
טווח השיט של הדגם הראשון היה כ-30-20 ק"מ, בשל מגבלות מערכות התקשורת.
אך תוכנן מעבר לתקשורת לוויינית, כך הטווח יהיה בלתי מוגבל.
הניסויים הראשונים של הכלי החלו בשנת 2004. ביוני 2006 השיקה רפאל את הפרוטקטור במסע שיווק בארצות הברית לצבא האמריקני ולגופי הגנה על ביטחון המולדת במדינה.
בספטמבר 2015, חשף חיל הים הסינגפורי שהוא משתמש ב"פרוטקטור", במסגרת IMDEX 2015, התערוכה הימית המרכזית של אסיה.
באוקטובר 2016, חשפה רפאל גרסת לוחמה אלקטרונית של הפרוטקטור, בתערוכת Euronaval.
גוף כלי השיט בנוי מתחתית קשיחה בצורת V ודפנות מתנפחות עשויות גומי, (RIB-Rigid Inflatable Boat).
מבנה זה מקנה לו יציבות רבה במהירות גבוהה וכושר ציפה גבוה גם בתנאים של ים סוער.
בנוסף לכך מאפשר לכלי השיט כושר תמרון ושינויי כוון מהירים.
דפנות הגומי בעלות המבנה המעוגל מסייעות לפרוטקטור "להיעלם" מעיני מפעילי מכ"ם.
המנוע שלה הוא ללא מדחף, ומאפשר לסירה להגיע לחוף בלי להסתבך בצמחייה או בעצמים במים רדודים.
הפרוטקטור מצויד במערכות תפעול, שליטה, בקרה, ונשק הנשלטות מרחוק אך גם בעלי יכולת פעולה אוטונומית על פי תוכנית שנקבעה מראש.
בין היתר מצויד הפרוטקטור במערכת לכריזה והתראה לכלי שיט חשודים, במערכת מכ"ם לגילוי ועקיבה, מצלמה פנורמית בגזרה רחבה של 360°, ומערכות טיווח משולבות לייזר אינפרא אדום אשר מאפשרים למערכת הנשק לטווח מטרות, ביום ובלילה.
מערכת הנשק המותקנת על גבי הפרוטקטור מבוססת על מערכת מיני טייפון מיוצבת, הנשלטת מרחוק, אשר ניתן להתקין עליה מגוון מקלעים ומבטיחה ירי מדויק גם בתנאי ים סוער.
בנוסף לנשק חם ניתן לצייד את הפרוטקטור גם במערכות לוחמה אלקטרונית להגנה על כלי שיט מאוישים ידידותיים מפני תקיפות טילים, וגם במערכות לוחמה אלקטרונית התקפית לשיבוש מערכות הקשר והשליטה של האויב, וכן מערכות לגילוי צוללות או מוקשים תת-ימיים.
הנעה: סילון ימי באמצעות מנוע דיזל
חימוש מקובל: מערכת טייפון הכוללת מקלע מא"ג בקוטר 7.62 מ"מ
הנעה: 2 מנועי סילון ימי בעלי מערכת דלק כפולה
חימוש: מערכת טייפון הכוללת תותח בקוטר עד 30 מ"מ
פרוטליקס ביות'רפיוטיקס אינק היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח תרופות.
החברה ידועה במיוחד בזכות תרופה שפיתחה עבור מחלת הגושה.
מניית החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק ובבורסת תל אביב, שם היא כלולה בת"א טק-עילית.
פרוטליקס בע"מ נוסדה בשנת 1993 על ידי יוסף שאלתיאל, בעל תואר ד"ר בביוכימיה צמחית ממכון ויצמן ששירת ביחידה הביולוגית של מרכז אב"כ בצה"ל.
אחד מגדולי המשקיעים הראשוניים בחברה היה פיליפ פרוסט.
בימיה הראשונים פעלה החברה במחסן בקריית שמונה.
בשנת 2006 נכנסה החברה להסכם שותפות עם חברת טבע לפיתוח של שני חלבונים למטרות רפואיות, תוך שימוש בפלטפורמת גידול תאי הצמחים שבידי פרוטליקס.
בשנת 2009 חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם חברת פייזר לפיתוח ולשיווק של המוצר שהיה למוצר הדגל של פרוטליקס, ELELYSO.
בדצמבר 2006, הפכה החברה לחברה ציבורית, בעקבות מיזוג משולש הופכי עם חברת Orthodontix, שנסחרה בבורסה באותה עת.
לאחר המיזוג שינתה החברה הממוזגת את שמה לשם הנוכחי, פרוטליקס ביות'רפיוטיקס אינק..
במרץ 2007 החלה החברה החדשה שנוצרה בעקבות המיזוג להיסחר בבורסה.
בספטמבר 2010 החלה החברה להיסחר בבורסה בתל אביב כמניה דואלית, במקביל להמשך המסחר בה בבורסה בניו יורק.
החברה כלולה במדד ת"א טק-עילית החל מיום היווסדו.
בינואר 2015 הכריזה החברה על אסטרטגיה עסקית חדשה.
לפי האסטרטגיה החדשה, החברה תשקיע בעיקר בתרופות משופרות לתרופות קיימות (Bio-better), להן פוטנציאל ליתרון משמעותי על התרופות הקיימות, וכך תוכל להשיג יתרון אסטרטגי.
פרוטליקס משתמשת בתאי צמחים מתורבתים על מנת לייצר תרופות.
מוצרים שהחברה פיתחה או מפתחת:
ELELYSO - תרופה נגד מחלת גושה.
התרופה אושרה לשימוש על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ועל ידי גופי בריאות ורגולציה במדינות רבות נוספות.
עד אוקטובר 2015 החזיקה בשותפות ביחס של 60%-40% עם פייזר (לטובתה של פייזר) בזכויות על התרופה ברחבי העולם (חוץ מישראל ומברזיל), עד שבאוקטובר 2015 החליטה על מכירת חלקה בשותפות, וכן מכירת זכויותיה בישראל, תמורת סכום כולל של 36 מיליון דולר במזומן ו-10 מיליון דולר במניות.
לאחר המכירה היא מחזיקה בזכויות על התרופה רק בברזיל.
PRX-105 - חומר שנועד לתת חיסון מפני מתקפת גז עצבים.
חומר זה עדיין נמצא בשלבי מחקר ופיתוח.
PRX-102 - תרופה למחלת פברי.
תרופה זו נחשבת כעת למוצר הדגל מבין המוצרים שנמצאים כעת בפיתוח, ולפי הכרזות החברה היא עושה את מרב המאמצים לקדם את פיתוחה.
בנובמבר 2015 דיווחה החברה שלאחר שסיימה את שלבי הניסויים Phase I-II, היא תתחיל בקרוב את שלב הניסויים הקליניים האחרון Phase III.
PRX-106 (Oral Anti-TNF) - תרופה למחלות מעי דלקתיות.
PRX-110 (AIR DNase) - תרופה לסיסטיק פיברוזיס.
פרוטיאוסיים (שם מדעי: Proteidae) היא משפחה של בעלי זנב הכוללת 2 סוגים: נקטורוס ופרוטיאוס.
דו-חיים מוזרים אלה חיים אך ורק במספר נהרות בחצי האי הבלקני ובצפון אמריקה.
מינים אלה כמעט עיוורים לגמרי ובעלי ראש משוטח, לסתות חסרות שיניים, זימים מגודלים אדומים וריאות מנוונות.
הם מגיעים עד לאורך 40 ס"מ, אצל הפרוטיאוס.
הפרוטיאוסיים מגיעים לבגרות מינית לאחר 4-6 שנים ויכולים לחיות כ-20 שנה.
יצורים אלה אולי כמעט עיוורים, אך יש להם חיישנים מורכבים על עורם, החשים תנודות במים, וכן חושי ריח וטעם חדים.
הם מחפשים יצורים קטנים כגון רכיכות, דגיגים וסרטנים במים, וכאשר הטרף נמצא לידם, הם שואבים אותו ובולעים אותו מיד.
פרוטיאה (שם מדעי: Protea) הוא סוג של צמחים פורחים מדרום אפריקה.
לעיתים הפרוטיאה נקראת גם "עצי הסוכר" - sugarbushes (אפריקאנס: suikerbos).
במסורת המקומית, פרח הפרוטיאה מייצג שינוי ותקווה.
השימוש בפרחי הפרוטיאה לצורכי נוי וקישוט מקובל מאוד ברחבי העולם ואף בישראל יש חקלאים המגדלים אותם לצורך זה, אם כי הענף לא התפתח כל כך עקב קשיים שונים בגידול הצמח.
סוג הפרוטיאה נקראה בשנת 1735 על ידי קרל לינאוס על שמו של האל היווני פרוטאוס, שיכול היה להחליף את צורתו כרצונו.
הסיבה לשם זה כי קיים מגוון כה רחב של צורות לפרח זה.
הסוג של לינאוס נוצר על ידי מיזוג מספר סוגים שפורסמו בעבר על ידי הרמן בוארווה, למרות שלא ידוע בדיוק אילו מהסוגים של בוארווה נכללו בפרוטיאה של לינאוס היות שעם כל פרסום השתנו הסוגים של הפרוטיאה.
משפחת הפרוטיאות (Proteaceae) שאליו משתייך זן הפרוטיאה היא זן עתיק בין מכוסי הזרע.
עדויות מאובנים אבקה מציע זני הפרוטיאה הקדומים גדל ביבשת גונדוואנה בתקופת הקרטיקון העליון, לפני 75-80 מיליון שנה.
משפחת הפרוטיאות נחלקת לשני תתי משפחות: הפרוטיאודיאה (Proteoideae), נפוץ בדרום אפריקה, וגרווילאודיה (Grevilleoideae), המרוכז באוסטרליה, בדרום אמריקה ואזורים קטנים נוספים של גונדוואנה שכיום הם חלק ממזרח אסיה.
באפריקה קיים סוג זה במדגסקר, ואילו דרום אמריקה ואוסטרליה חולקות הרבה סוגים נפוצים - הדבר מצביע על היפרדות מאפריקה הרבה לפני שהם נפרדו זה מזה.
רוב הפרוטיאות צומחות מדרום לנהר לימפופו (Limpopo River) עם זאת, פרוטיאת הקילימנג'רו נמצאת באזור העליון של הפארק הלאומי- הר קניה.
92% מהמינים צומחים רק בממלכת אזור הכף, שהוא חגורת קרקע צרת חוף הררית המשתרעת מקלנוויליאם עד לגרהאמסטאון שבדרום אפריקה.
את המגוון העשיר ויוצא הדופן של המינים הצומחים בפלורסטיק קייפ מייחסים כי הוא נגרם חלקית על ידי הנוף המגוון שכולל אזורים שונים שבו אוכלוסיות יכולות להיות מבודדות אחת מהשנייה ועם הזמן להתפתח כמינים נפרדים שונים.
פרוטיאה משך את תשומת הלב של בוטנאים בביקור כף התקווה הטובה במאה ה-17. מינים רבים הוכנסו לאירופה במאה ה-18 ונהנו מפופולריות ייחודית בזמן בקרב בוטנאים.
הפרוטיאה מעובדת כיום בלמעלה מ-20 מדינות.
והרבייה מוגבלת לאקלים ים תיכוני ולתת יבשת טרופית.
ישנן שלוש קטגוריות של תכונות אשר צריכות להתקיים לפני פיתוח זנים חדשים.טיפוח הפרוטיאה לוקח זמן רב ולכן תכנון טוב בעת פיתוח תוכנית הרבייה ומטרותיה הוא בעל חשיבות גבוהה.
מינים אחדים של פרח הפרוטיאה, כמו פרח פרוטיאה המלך, הם פרחים מאביקים עצמיים.
מיני פרוטיאה אחרים, לעומת זאת, כמו Cordata פרוטיאה, פרוטיאה decurrens ואת scabra פרוטיאה הם עצמיים בקנה ובכך עליהם להסתמך על אבקנים שנישאים באוויר עבור קבוצת זרע מתאימה.
המאביקים העיקריים בטיפוח פרוטיאה הם ציפורים וחרקים מעופפים.
שילובים בין סוגי זני האבקות היא מועדפת כיוון ששיטת הרבייה הזו מספקת מגוון גנטי באוכלוסייה.
כאשר בטיפוח Proteas, מגדלים משתמשים האבקת יד כשיטה אחרת להעביר אבקה מפרח אחד למשנהו.
השלבים הבאים נמצאים בשימוש על ידי מגדלים לביצוע האבקה ידנית:
כיוס התפרחת, אשר מכילה פרחים סגורים בלבד, עם שקית ניילון.
קיצוץ 10-20 פרחים ברחבי הקיבול ברגע שהפרחים הראשונים יפתחו
אחרי שלושה ימי ניתן להתחיל את האבקה באמצעות הנחה על ידי קיסם שיניים.
הפרח אמור שוב להיות מכוסה בשקית פלסטיק ומסומן עם מידע המכיל תג לגבי הזרע וכן מועד האבקה.
צעד זה אמור לחזור שוב ושוב עד שכל הפרחים נפתחים.
קצירת ראש זרע לאחר 9 -12 חודשים לאחר שיובש בטמפרטורות פחות או יותר ב-40 °C כדי להסיר את המשקעים שבזרע.
הנבטת הזרעים בסתיו באמצעות מים חמים ותנאים אופטימליים.
הפרוטיאה (Proteas) פורח בדרך כלל בזמן האביב.
המבנה הכללי של ראש פרח פרוטיאה מורכב ממסה של פרחים על כלי קיבול העשוי מגבעול חזק הניצב לו.
השחלה מוגנת על ידי כלי הקיבול ובכך לא גלויה כאשר מסתכלים על הפרחים, האבקנים לעומת זאת, מופיעים בחלק העליון של הפרח ובכך יכולים בקלות להעביר את האבקה אל החרקים והציפורים ינדדו איתם למקומות אחרים ויעזרו בהנבטתם.
ישנן ארבע שיטות עיקריות של בחירת פרחים פרוטיאה לגידול נוסף: מבחר המוני, ברירת שבטי צמח יחיד, מבחר ההיברידי, ומבוקרי אבקת מהמבחר ההיברידי.
ארבע השיטות העיקריות לטיפוח צמחים פרוטיאה הן רבייה מינית (טיפוח עם זרע).
כאשר הפרוטיאה Proteas מעובדת באמצעות זרעים, הצעד הראשון בתהליך הטיפוח הוא לחטא את הזרעים על ידי השריה במים בטמפרטורה של 50 מעלות צלזיוס במשך 30 דקות.
הנביטה של הזרעים תתרחש על פני תקופה של 14 עד 28 ימים.
הזרעים הנובטים צריכים להיות נטועים בתוך גובה בינוני בעציצים כי השורשים המתפתחים אורכם בערך 10mm.
שיטה נוספת לגידול היא ריבוי וגטטיבי (טיפוח עם גזרים), אשר ממשמש כדי להשיג אוכלוסייה פרוטיאה גדולה של הגנוטיפ הזהה.
שיטת טיפוח זה מאפשרת גידול צמחי פרוטיאה היברידיים ללא איבוד של מאפייניהם הייחודיים.
פרח הפרוטיאה נמצא בתוך המשפחה הענקית של הפרוטאיים (Proteaceae), ובתת-משפחת הפרוטאים (Proteoideae), אשר מונים זנים בדרום אפריקה ובאוסטרליה.
פרוטנגוילה פלאו (שם מדעי: Protanguilla palau) הוא מין של דג מסדרת הצלופחאים המהווה מין יחיד במשפחת הפרוטנגויליים (Protanguillidae).
זהו מין קדום מאוד המהווה מאובן חי שמוצאו לפני 200 מיליון שנה, בתור היורה שבעידן המזוזואיקון.
הוא נמצא ב-2010 בידי חוקרים שצללו במערה תת-ימית בשונית אלמוגים באי פלאו שבאוקיינוס השקט.
אורך צלופח זה רק 18 סנטימטרים והוא בעל מעל 90 חוליות בעצמות החוטם, דבר הידוע רק ממיני צלופחים מאובנים.
בנוסף הוא בעל זיזי זימים קשותים בשונה מכל מין צלופח אחר, אף שיש אותם לכמה דגי גרם אחרים.
דבר זה גרם לחוקרים לשייך אותו למין במשפחה עצמאית וקדומה יותר מכל צלופח חי.
כיום אין ליצור מצב שימור קבוע ולא ברור כמה דגים כאלה יש בעולם.
פרוטמנודון (שם מדעי: Protemnodon) הוא סוג של יונק כיס נכחד ממשפחת הקנגוריים אשר חי בתקופת הפליוקן והפליסטוקן בגינאה החדשה, אוסטרליה ובאי טסמניה.
סוג זה תואר בידי החוקר האנגלי הידוע ריצ'רד אוון ב-1873. משמעות שמו מיוונית: "לפני השיניים החותכות".
הפרוטמנודון היה גדול בהרבה מגדולי הקנגורים המודרניים.
בדיקות DNA מצביעות על כך שהיה קרוב משפחה של הסוג קנגורו אך נראה כמו וולבי מודרני והיה בעל פנים ואוזניים קצרות.
בסוג זה היו מינים רבים שהקטנים מהם הגיעו למשקל 45 ק"ג, אך המין הגדול ביותר בסוג - Protemnodon roechus, הגיע למשקל 170 ק"ג.
הערכות אלה נשענות על השוואה של אורך עצם הירך הגדולה שהתאבנה לקנגורו.
ככל הנראה קנגורו זה לא קיפץ אלא נע על ארבע בדומה למיני בנדיקוטיים, תוך שזנבו מייצב אותו.
עם זאת הוא יכל להזדקף כדי לתלוש עלי עצים מענפים.
פרוטורוזאורוס (שם מדעי: Protorosaurus; מילולית: "לטאה קדומה") הוא סוג של זוחל נכחד שהיה קרוב לארכוזאורים.
הוא חי בסוף הפרם לפני 251–260 מיליון שנה והוא היה מאבות הארכוזאורים.
המאובנים שלו התגלו בברזיל ובגרמניה ונקרא בידי החוקר כריסטיאן אריך הרמן וון מייר ב-1830. הסוג כל מין אחד - Protorosaurus speneri.
שם זה נקרא ב-1914 בידי החוקר הקנדי לורנס לם למאובנים שנמצאו לכסמוזאורוס (מילולית: "לפני טורוזאורוס") אך כאשר התברר שהשם המדעי ניתן כבר השם שלו השתנה.
הפרוטורוזאורוס היה דיאפסיד באורך 2 מטרים אשר נראה כמו לטאה בעלת רגליים ארוכות וצוואר ארוך.
ככל הנראה הוא היה אוכל חרקים מהיר.
עם זאת מבנה הגוף דומה מעט לזה של זוחלים ימיים קדומים כמו התניסתרופאוס מהטריאס וייתכן שיצור זה היה מאבותיהם, אף שהיה יבשתי בעיקרו.
פרוטיה מערבית (שם מדעי: Parotia sefilata) הוא מין של ציפור גדולה מסוג פרוטיה ממשפחת העדניים.
היא חיה רק ביערות ההרים של מערב גינאה החדשה שבאינדונזיה.
היא קרובתו של עדני לוס, שגם הוא שייך לסוג פרוטיה.
עדני זה מגיע לאורך 33 ס"מ בממוצע, עם זכרים גדולים יותר מהנקבות וגם מקושטים יותר.
צבע הזכר שחור עם חזה בעל "סינר" ירקרק-צהוב ומעט תכלת בקצוות עם עיטורים דומים לדגמי ה"עיניים" על זנב הטווס.
מעל הראש הוא מכיל "כיפה" שטוחה בצבע תכלת ומקצה עיניו יוצאים זוג גדילים ארוכים ושחורים.
העדני הזכר פורש את נוצותיו המרהיבות לאורך הצוואר, מכנס את ראשו פנימה ומטלטל את נוצות הראש כדי להרשים את הנקבה.
בנוסף הוא מכין אתר ביער מנוקה מעלים ומלכלוכים, שם הוא קורא לנקבות הקטנות יותר שצבעם חום-אדמדם.
לאחר הזדווגות שמצליחה הזכר עוזב את הנקבה אשר מגדלת את הגוזלים ללא עזרת הזכר, בעוד הוא עסוק בלמשוך נקבות נוספות לאזור.
העדני ניזון בעיקר מפירות ומגרגרים וגם מחרקים שונים שהוא מוצא ביערות המבודדים יחסית מטורפים.
פרוטיקטיתריום (שם מדעי: Protictitherium) הוא סוג נכחד של טורף ממשפחת הצבועיים שחי מהמיוקן עד הפליוקן מלפני 15 עד 4 או 5 מיליון שנה.
הוא תואר בשנת 1938 וקיבל את שמו מהסוג Protictis, מהמשפחה ויברוויים (Viverravidae), הקרובה למיאקויים שהיו קדומים מהטורפים הרגילים וחיו בין העצים.
הסיומת של שמו: "therium" פירושה: "חיה" או "בהמה", עקב מבנה גופו המותאם לחיי קרקע.
המאובנים התגלו בסין, צרפת, גרמניה, ספרד, טורקיה ובתוניסיה.
באזורים רבים הם נמצאו יחדיו, כך שהיו מצליחים באזורי תפוצתם.
צבוע זה הוא אחד הפרימיטיביים שבצבועיים והוא התפתח מאבות דמויי-גחניים גדולים יחסית לבני משפחתם.
מבנה הלסתות שלו היו קצרות יחסית והתאימו לאכילת כל.
ייתכן שהיה אוכל חרקים בדומה לצבועון הרעמה או שהיה צייד בעלי חיים קטנים כמו השועל והתן.
הוא היה בעל רגליים קצרות, זנב ארוך ועבה וחוליות רחבות.
הוא היה גם בעל טפרים נשלפים כמו של חתוליים וככל הנראה היה שוכן עצים חלק מזמנו.
פרוטורוזאוריה (שם מדעי: Protorosauria) היא סדרה נכחדת של זוחלים ארכוזאורומורפים שהתקיימו מסוף הפרם עד לסוף הטריאס והיא התקיימה לאורך אירופה, אסיה ואמריקה הצפונית.
קבוצה זו כוללת מינים של זוחלים ימיים או לפחות זוחלים חצי-מימיים עם חוליות רבות בצווארם, צלעות רבות הפונות אחורה ולסתות נמתחות בדומה ללסתות לטאות.
למרות הדמיון הם אינם מאוד קרובים לקשקשאים ונמצאים באמצע הדרך האבולוציונית בין הארכוזאורים האמיתיים לבין זוחלים פרימיטיביים יותר.
מינים אלה מילאו גומחות שונות בתקופה בה חיו, כשחלקם היו שחיינים טובים שדמו לאריות ים או לוטרות או חצי אמפיביים, ביניהם סוגים ארוכי צוואר כמו התניסתרופאוס.
אחרים היו מינים יבשתיים וחלק שוכני עצים כמו בני הקבוצה Drepanosauromorpha.
הסוג שרוביפטריקס (Sharovipteryx) אפילו יכל לדאות בין העצים כנראה.
עם זאת הם לא הצליחו לשרוד את הכחדת הטריאס הגדולה והם הוחלפו במיני דינוזאורים וזוחלים ימיים גדולים כמו פליוזאורים לאחריה.
פרוטקטורט חוף ניז'ר היה מדינת חסות בריטית באזור נהרות הנפט בשטח ניגריה של ימינו, הוקם במקור כפרוטקטורט נהרות הנפט ב-1884 ואושר בוועידת ברלין בשנה שלאחר מכן.
שמו שונה ב-12 במאי 1893, והתמזג עם השטחים החכורים של חברת רויאל ניז'ר ב-1 בינואר 1900 לפרוטקטורט דרום ניגריה.
פרוטוקיון (שם מדעי: Protocyon; מילולית: "כלב קדום") הוא סוג של כלב פרהיסטורי, שהתקיים לפני 781 עד 11 אלף שנה מזמננו בדרום אמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית.
סוג זה תואר לראשונה ב-1855 בידי החוקר כריסטופר גיבל .
הפרוטוקיון היה טורף בגובה 70 סנטימטרים בכתפיים ובמשקל מוערך של 25 עד 40 קילוגרם וממבנה השיניים ניכר שהיה היפרקרניבור (בניגוד לרוב הכלביים שהם מסוקרניבורים וניזונים גם מצמחים רכים).
ייתכן שצד בלהקות בדומה לרוב הכלביים.
מאובן שן טוחנת שהתגלתה בריו גראנדה דו סול שבברזיל שהשתייכה לפרוטוקיון מעיד שהיה בעל עוצמת נשיכה חזקה יחסית.
ממצא שהראה סימנים לטריפה במאובן גלוסותריום מעיד שנטרף, ככל הנראה, בידי להקת כלבים אלה.
הפרוטוקיון לא השתייך לסוג כלב ולמעשה נחשב לבן לקבוצה הדרום-אמריקאית "Cerdocyonina", בה מיני כלביים קטנים יחסית.
המין הקרוב אליו ביותר הוא זאב היער או זאב הרעמה.
הפרוטוקיון נמצא במספר אתרי חפירות באמריקה הדרומית, לרבות בברזיל, ונצואלה, בוליביה, אקוודור, אורוגוואי ובבואנוס איירס שבארגנטינה.
מאובנים נמצאו גם בקינטנה רו שבמקסיקו (לאחר שזוהו בטעות כמאובני קויוט), עדות לכך שהתקיים גם בדרום אמריקה הצפונית.
פרוטוקלפסידרופס (שם מדעי: Protoclepsydrops) הוא סוג של סינאפסיד קדום, אשר חי באמריקה הצפונית במשך הקרבון הפנסילבני שלפני 315–318 מיליון שנה מזמננו.
הסוג כולל מין יחיד - Protoclepsydrops haplous, והוא התגלה בממצאי צוקי מאובני ג'וגינס שבנובה סקוטיה בקנדה ותואר בידי החוקר רוברט ל.
קרול , כשמשמעות שמו היא: "לפני קלפסידרופס ".
זאת עקב דמיונו לסוג זה וחיותו במשך הקרבון, אז הסינאפסידים היו נדירים יחסית.
יצור זה ידוע משרידים מאובנים שבורים, אשר כוללים רק מספר חוליות, עצם ירך ועצם זרוע חלקיים לצד שרידים של חוליות צוואר, גולגולת ולסת שבורים וכפות רגליים.
לפי ההערכות אורכו הגיע ל-4 מטרים וייתכן שהיה טורף בעל לסתות חזקות, בהם נגס בטרפו בדומה לדימטרודון.
החוקרים כיום לא בטוחים אך ייתכן שהיה זה ראשון הסינאפסידים, אשר היה מראשוני בני הקבוצה בעלי שפיר עוברי שהיה קרוב יותר ליונקים מאשר לארכוזאורים, לאחר שאולי התפתח מדמויי-זוחלים.
חוקרים אחרים לא מצאו הוכחות לכך שהיה סינאפסיד אמיתי, כך שהארכאותיריס מסוף הקרבון נחשב להערכתם לראשון שבהם, מלפני 306 מיליון שנה מזמננו.
פרוטיטאנופס (שם מדעי: Protitanops; מילולית: "קרוב לפני טיטאן") הוא סוג יונק גדול נכחד ממשפחת הברונתותריומים, אשר התקיים במשך האאוקן שלפני 38 עד 36 מיליון שנה מזמננו באמריקה הצפונית.
הסוג תואר ב-1936 בידי החוקר צ'סטר סטוק והוא מכיל מין יחיד - Protitanops curryi.
המאובנים שלו התגלו לראשונה בעמק המוות שבקליפורניה, ובהמשך (סביב 2021) אולי גם בטקסס ומקסיקו, ואלה הזכירו מאובני מגצרופס, אך הכילו שרידי קרניים שפנו ישירות כלפי מעלה ולא קדימה כמו אצל המגצרופס.
לפי הממצאים שהתגלו, אשר כללו בעיקר שרידי גולגולת מוצקה ורחבה, היונק הגיע לאורך של 4.5 מטרים, לגובה 230 ס"מ ולמשקל של 2 טונות, מה שהפך אותו לבין הכבדים שבחיות שהתגלו בתקופתו באמריקה הצפונית.
יונק זה היה צמחוני כבד דומה לקרנף שהשתמש בקרניו הרחבות כדי להתחרות על יריבים ואולי להתגונן מטורפים.
פרוטילצינוס (שם מדעי: Prothylacinus; מילולית: "קרוב לזאב כיס") הוא סוג נכחד של יונק טורף מסדרת הספרסודונטה, אשר חי באמריקה הדרומית במשך תחילת המיוקן לפני 16 עד 15.5 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים של יונק זה התגלו ב"תצורות ריו פריאס" שבצ'ילה וב"תצורות סנטה קרוז" (Santa Cruz Formation) שבארגנטינה ואלה נקראו בשם ב-1891 בידי החוקר הארגנטינאי פלורנטינו אמחינו , אשר נתן לו את שמו מאחר שהיה טורף מטאתרי בדומה לזאב הכיס, אם כי כלל לא היה קרוב או דומה לו.
הסוג כלל מין יחיד - Prothylacinus patagonicus, שנקרא על שם פטגוניה, בה התגלה.
יונק קדום זה היה בעל מבנה צנום ומוארך כגחן אך היה גדול יותר והגיע לאורך 1.4 מטר, לגובה 45 ס"מ בכתפיים ולמשקל של 30 עד 40 ק"ג.
הגולגולת הייתה מוארכת ובעלת מבנה מחוזק שנתן לה עוצמת נשיכה חזקה של טרפו.
היו לו גפיים שריריות ביותר ובעלות מפרקים שיכלו לנוע ביעילות, עם טפרים מעוקלים ומוארכים שהתאימו בעיקר עבור טיפוס על עצים.
ייתכן שהזכיר בתנועתו את הבינטורונג המודרני.
מבנה שיניו מרמז שהיה טורף ואולי הוא צד ביערות הקדומים מכרסמים, מרידיונגולטיים קטני ממדים ואולי גם עצלנים.
פרוטפירוס (שם מדעי: Protapirus; מילולית: "לפני טפיר") הוא סוג נכחד של מפריט פרסה ממשפחת הטפיריים, אשר חי באמריקה הצפונית ואירואסיה בין תחילת האוליגוקן לתחילת המיוקן שלפני 33.9 עד 20.6 מיליון שנה מזמננו.
הוא נחשב לעיתים לאחד מראשוני הטפירים האמיתיים.
המין העתיק ביותר בסוג הוא P.
simplex שמאובניו התגלו בתצורות הנהר הלבן שבמישורים הגדולים של ארצות הברית ואחריו המין P.
obliquidens שגם חי באמריקה הצפונית.
מינים מאוחרים יותר עברו את ברינגיה לעבר אירואסיה, כשבין האוליגוקן למיוקן ידועים מין אחד מקזחסטן (P.
gromovae) ועוד חמישה מינים מאירופה.
טפיר זה היה דומה בגודל לטפירים המודרניים אך בעל מאפיינים פרימיטיביים יותר, כמו מבנה קדם-טוחנות בעלות מבנה חריצי יותר, לסתות צרות יותר ונסיג אף, אשר אולי לוותה בחדק האופייני לטפירים מודרניים, אך היה קצר ופחות בולט בהרבה.
מבנה השיניים התאים לאכילת עלים, אותם תלש באמצעות חרטומו.
טפיר זה נכחד בתחילת המיוקן, ייתכן שבשל שינויי האקלים שייבשו יערות רבים לאורך אמריקה ואירואסיה.
פרוטיגר אירו (Frutiger Aero), הנקרא גם Web 2.0 Gloss, הוא עיצוב ממשק משתמש ואסתטיקה אינטרנטית המבוססים על Windows Aero.
שמו של העיצוב נובע משמו של אדריאן פרוטיגר, מעצב גופנים שווייצרי שהיה אחראי לרבים מהגופנים ההומניסטיים ששימשו לעיתים קרובות בממשקי מחשוב ישנים יותר.
העיצוב מאופיין בשימוש הרב שלו בתכונות סקאומורפיות מבריקות ונוצצות יחד עם עיבודים ממוחשבים של טבע, אוויר ומים המוצגים לצד טכנולוגיות מודרניות.
העיצוב היה פופולרי בשנות ה-2000 מכיוון שהאופי הסקאומורפי שלו נועד להפוך אותו לנגיש יותר לצרכנים, אך יצא משימוש בשנות ה-2010 עקב מעבר למינימליזם בעיצובי ממשק משתמש.
פרוטיגר אירו כולל בדרך כלל צבעים בהירים, סקאומורפיזם, מרקמים מבריקים וצילום בוקה.
מוטיבים עיצוביים נפוצים כוללים שמיים כחולים, דשא, מים, כדורים מבריקים ודגים טרופיים.
פילוסופיית העיצוב של פרוטיגר אירו תוארה בתור "רטרו-עתידנית " ומייצגת תקופה של "אופטימיות טכנולוגית", והאסתטיקה עצמה כונתה "משחקית" ו"מקסימליסטית".
אמנדה ברנן אמרה על פרוטיגר אירו כי "יש הרבה תקווה באסתטיקה הזו שאין ל- Y2K".
מוצרים פופולריים המשלבים את מה שנקראא מאוחר יותר "פרוטיגר אירו" כוללים טכנולוגיה כמו הדור הראשון של אייפון, Samsung Galaxy S ו-Windows Vista, כמו גם משחקי וידאו כמו The Sims 3 ו- Fruit Ninja.
כמו כן, הפופולריות של האסתטיקה התפשטה מעבר לטכנולוגיה, ואת השפה העיצובית ניתן למצוא במוצרים נוספים של תקופת הזמן, כמו מזגנים, חומרי כביסה ורהיטים.
האסתטיקה ראתה מאז התעוררות בקרב הקהילה המקוונת, עם סרטונים המנתחים מגוון ממשקים שפורסמו ב-TikTok וב-YouTube תחת ההאשטאג #frutigeraero בשנת 2023. בנוסף, הסאברדיט, r/frutigeraero, הוקם כדי לדון בסגנון העיצוב הספציפי הזה.
האסתטיקה צברה פופולריות בקרב דור ה-Z בין היתר בשל נוסטלגיה, וכיוון שהיא משמשת אלטרנטיבה מקסימליסטית לסגנונות תאגידיים מינימליסטיים מודרניים כגון Corporate Memphis.
בנוסף, אמנדה ברנן הצהירה כי העניין המודרני עשוי לנבוע מהדימויים והאופטימיות הממוקדת בטבע של Frutiger Aero עקב חששות משינויי אקלים בקרב דור ה-Z.
פרוטיכניטים הם איכנוגנים של מאובני עקבות המורכבים מהטבעות שנוצרו על ידי פעילות ההליכה של פרוקי רגליים מסוימים.
פרוטיכניט מורכב משתי שורות של מסילות ותלם אמצעי בין שתי השורות.
חריץ זה, שעשוי להיות שבור, מוצב בזווית ובעל רוחב ועומק משתנים, נוצר ככל הנראה על ידי מגע של אזור הזנב עם המצע, הקרקע, המשטח.
טביעות הרגל הראשונות על היבשה
ריצ'רד אוון, הפליאונטולוג והאנטומיסט הבריטי שטבע את המונח "דינוזאורים", ביסס את קביעותיו בדבר פרוטיכניטים על מאובני מסילות שנשלחו אליו מאבן החול הקמברית של פוטסדאם (Potsdam Sandstone) בקוויבק.
הוא זיהה טביעות רגליים אלה בתור העתיקות ביותר הידועות על היבשה, שנוצרו בסביבות בין-גאותיות ועל-גאותיות במהלך תקופת הקמבריון.
אוון חשב תחילה שהמסלולים הללו נוצרו על ידי צבים, אך ממצאים חדשים שכנעו אותו ש"בעלי מפרקים" (קבוצה הכוללת את פרוקי הרגליים) אחראים לכך.
הוא הציע את האפשרות שהם קרובים ללימולוס (Limulus), סרטן הפרסה המודרני.
חומר נוסף נאסף בקוויבק, אונטריו, ניו יורק, ויסקונסין ומיזורי במשך 150 השנים הבאות, אך לא נמצא מאובן של יוצר העקבות הללו.
לבסוף נמצאו מאובני גופות של יוצרים פוטנציאליים בשתיים מאותן מחצבות ששימרו פרוטיכניטים מ"קבוצת תלולית האייל" (Elk Mound Group) בבלקברי היל (Blackberry Hill), ויסקונסין, ומקבוצת פוטסדאם של מלוצ'וויל (Melocheville), קוויבק.
היו אלה אאוטיקרצינואידים (euthycarcinoids) מסוגים שונים (Mosineia macnaughtoni ו-Mictomerus melochevillensis), פרוקי רגליים נכחדים שייתכן שבהן התפתחו הלסתות הקדמיות.
מאובנים הקושרים אאוטיקרצינואידים לפרוטיכניטים נמצאו לאחר מכן בגבעת בלקברי.
ייתכן שפרוקי רגליים נכחדים אחרים, בהם מקבוצת האגלאספידידה (Aglaspidida), יצרו גם הם חלק מהמסלולים הללו.
הוצע שגם טרילוביטים עשו זאת; עם זאת, עד כה לא נמצאו אגלספידידים או טרילוביטים בשכבות המכילות את האיכנוגנוס הזה.
מסלולים דומים קיימים בשכבות פוסט-קמבריות; עם זאת, אלה מכונים לעיתים רחוקות פרוטיכניטים.
ייתכן שצורה אחת של פרוטיכניטים (P.
eremita צורה 1) נוצרה על ידי זוג פרטים שהלך יחדיו, כמו באמפלקסוס.
בצורה זו, התלם האמצעי אינו רציף וכל מקטע ממוקם בזווית, כך שלסדרת הטביעות יש מראה מחוספס, כפי שעשוי היה להתרחש אם הנקבה הזיזה את זנבה כדי למזער את הפרעתו להפריה חיצונית.
קבוצה שנייה של טביעות אמצעיות שנצפתה בצורה 1 אולי נוצרה על ידי אזור הזנב של הזכר שבין בני הזוג.
חוקרים פירשו ממצאים של עקבות מאובנים של מין דמוי סרטן הנזיר (Protichnites eremita) כעדות מוקדמת להתנהגות שדומה להתנהגותו של סרטן נזיר.
eremita נוצר על ידי פרטים במצוקה שניסו לחזור למים לאחר שנתקעו בחוף בגאות, שהייתה נרחבת יותר מאשר כיום כי הירח היה קרוב יותר לכדור הארץ בתקופת הקמבריון.
המאובן פרוטיכניטיס ארמיטה נמצא בסלעי קמבריון עליון בקבוצת תלולית האייל.
הוא מורכב משני טורים של עקבות ומשקע מרכזי ביניהם.
מחקרים ניסיוניים הראו שצורות שונות של המאובן אולי יוצרו על ידי בעלי חיים עם מאפיינים שונים, מה שמצביע על כך שהמאובן לא בהכרח מצביע על התנהגות דמוית סרטן נזיר.
ייתכן שפרוטיכניטיס ארמיטה הוא תוצר פעילות של פרוקי רגליים שונים, לאו דווקא של סרטן נזיר.
המאובן הופיע לעיתים קרובות על משטחים עם חיידקים ששימשו כסוכני שימור.
מסילות פרוטיכניטים ודיפליכניטים נבדלות זו מזו רק בכך שבפרוטיכניטים יש חריץ מרכזי ובדיפליכניטים אין.
שתיהן יכלו להיווצר על ידי אותו בעל חיים בודד.
כשכפות הרגליים חודרות למשקע עמוק יותר מהזנב, דיפליכניטים עשויים להיווצר על שכבה תחתונה, בעוד שפרוטיכניטים נוצרים על פני השטח.
פּרוֹטֶרוֹזואיקון הוא העידן השלישי והאחרון בעידן העל של הפרקמבריון שבלוח הזמנים הגאולוגי.
משך תקופתו: החל מתום עידן הארכאיקון (לפני כ-2.5 מיליארד שנים) ועד לסיום הפרקמבריון (לפני כ-542 מיליון שנים).
במהלך עידן זה החלו להופיע היבשות כפי שהן מוכרות לנו.
תנועת היבשות הצפות הביאה להתלכדותן וליצירת יבשות-על.
בפרוטרוזואיקון הופיעו תחילה פלנקטונים פרוקריוטים.
מאוחר יותר החלה הופעתם הראשונה של אורגניזמים אוקריוטיים, שהם האבות הקדומים של האורגניזמים המורכבים: צמחים, פטריות ובעלי חיים.
בסוף הפרוטרוזואיקון הופיעו לראשונה אורגניזמים רב-תאיים.
מקובל לחלק את הפרוטרוזואיקון לשלוש תקופות:
פָּלֶאוֹפרוטרוזואיקון (Paleoproterozoic) – בין 2.5 מיליארד ל-1.6 מיליארד שנים לפני זמננו.
מֶזוֹפרוטרוזואיקון (Mesoproterozoic) – בין 1.6 מיליארד למיליארד שנים לפני זמננו.
נֶאוֹפרוטרוזואיקון (Neoproterozoic) – בין מיליארד שנים ל-542 מיליון שנים לפני זמננו.
בכלכלה, פרוטקציוניזם הוא מדיניות כלכלית של כפיית מגבלות וחסמים על הסחר בין מדינות, באמצעים כגון הטלת מכס על סחורות מיובאות, קביעות מכסות, רגולציה ממשלתית המובילה להפחתת הייבוא וחקיקה נגד היצף (anti-dumping), במטרה להגן על התעשייה המקומית במדינה מתחרות בינלאומית.
ויסות הסחר בין המדינות נעשה לרוב באמצעים הבאים:
סובסידיות - נועדו להגן על עסקים וחברות מהסיכון הכרוך בשינויים כגון עלויות חומרי הגלם, שכר העובדים וכדומה.
מכסי מגן - נועדו להעלות באופן מלאכותי את המחיר של מוצרים מיובאים כך שיעלו יותר (או לכל הפחות יושוו) למחירי המוצרים המקומיים (הטלת מכסי מגן כוללת גם חוקים נגד היצף).
מכסות - קביעת מכסות מקסימום למוצרים מיובאים נועדה למנוע את הצפת השוק המקומי בסחורות הנמכרות ב"מחירי כניסה" (קרי, מחירים נמוכים מאוד שהתעשייה המקומית לא מסוגלת להתחרות בהם).
הפחתות מיסים - נועדו להקל על בעלי העסקים והחברות ולאפשר להם לחסוך בהוצאות ניהול העסק.
התערבות ממשלתית ישירה - במטרה לעודד צמיחה של תעשיות חדשות באמצעות מענקים, הלוואות בתנאים נוחים וכדומה.
מדיניות פרוטקציוניסטית נקשרה תמיד לתאוריות כלכליות כגון מרקנטיליזם ולאמונה כי שמירה על מאזן מסחרי חיובי מהווה יתרון כלכלי.
יישום מדיניות פרוטקציוניסטית במדינות המערב (שאינה עולה בקנה אחד עם כלכלת השוק החופשי) מונעת לרוב על ידי הרצון לשמר את רמת החיים של בני המעמד הבינוני, או כדי להגן על תעשיות בעלות חשיבות פוליטית.
בעשורים האחרונים, מקומות עבודה רבים בעיקר בתעשיות המסורתיות, נסגרו או שעברו למדינות בהן כוח העבודה זול יותר (תהליך של מיקור חוץ).
בשנים האחרונות תהליך דומה מתרחש במערב גם במקומות עבודה הנחשבים ל"צווארון לבן".
גם סיבה זו הובילה לנקיטת מדיניות פרוטקציוניסטית, אם כי כלכלנים רבים סבורים שמדובר בהעברת ההון מהצרכנים (שמשלמים מחיר גבוה יותר עבור מזון או מוצרים מוגנים אחרים) לתעשיינים המקומיים המייצרים בעלויות גבוהות.
יש הסוברים כי היצע מגוון של מקומות עבודה חשוב יותר ממחירים נמוכים, אך אין עדיין קונצנזוס בקרב הכלכלנים שמדיניות פרוטקציוניסטית אכן תורמת לכך.
אלכסנדר המילטון, אברהם לינקולן ותאודור רוזוולט היו ידועים בארצות הברית בגישתם הפרוטקציוניסטית לכלכלה.
בארץ נחשבים הפוליטיקאים עמיר פרץ ושלי יחימוביץ' לבעלי גישה דומה.
המצדדים בפרוטקציוניזם טוענים כי יש חשיבות לשמור על משרות גם אם הן הפסדיות או יקרות יותר, שכן בשם דאגה למעמד הביניים, נדחקים החוצה ממעגל העבודה עובדים מהשכבות החלשות יותר, שאינם מסוגלים למצוא עבודה בשל גילם המבוגר או העדר השכלה, או העדר משרות המתאימות להם (שעברו לחו"ל).
טענות נוספות שמתמקדות בפרספקטיבה הכלכלית הן שמובטלים אינם מסוגלים עוד לקנות ולצרוך וכך חלקם נגרע מהשתתפות בקניה וצריכה, תהליך התורם ליצירת מיתון, וכן שהחיסכון קטן בהרבה מהצפוי בשל תשלומי העברה למובטלים.
טענות אחרות מדגישות אספקטים אחרים לאו דווקא כלכליים אלא שמירה על איכות הסביבה, הבטחת אספקה בזמן מתיחות ביטחונית, ועוד.
טענה נוספת מפרספקטיבה חברתית ומשפחתית היא ששמירה על מקומות עבודה מקדמת שמירה על איזון ותפקוד של המשפחה ואף של החברה כולה.
לדוגמה, מפעל שנסגר ומותיר עיירה שרוב בתי האב בה נפגעו, פוגע למעשה ביישוב כולו.
בזירת הסחר הבינלאומי המודרנית, המונח 'פרוטקציוניזם' הוא רחב ומייצג מספר רב של גישות כלכליות מלבד קביעת מכסות והטלת מכסים.
חלק מהכלכלנים סבורים כי הניסיונות של מדינות מתפתחות לאכוף חוקי עבודה וסטנדרטים מקומיים להגנת הסביבה נכללים תחת הגדרת הפרוטקציוניזם.
פרוטקציוניסטים רבים גורסים כי מודל הסחר החופשי הקיים כיום בעולם הוא שגוי, משום שאינו מגן על התעשייה המקומית במדינה אך מסייע לתעשיות וליצרנים זרים.
כאשר ממשלה מסוימת מורידה או מבטלת מכסים על מוצרי ייבוא, הכנסותיה יורדות.
כדי לפצות על כך נאלצת הממשלה להעלות את רמת המיסוי על החברות והיצרנים המקומיים באופן לא פרופורציונלי.
למעשה, הממשלה מפלה לרעה את החברות המקומיות בעוד שחברות זרות נהנות מפטור ממס.
אי-לכך החל תהליך שבו חברות מקומיות מעדיפות להעביר את מרכז פעילותן למדינות בהן נטל המס נמוך יותר ולמכור את מוצריה הפטורים ממכס בשוק המקומי.
מדיניותן המוצהרת של המדינות המפותחות כיום היא ביטול הפרוטקציוניזם ועידוד הסחר החופשי באמצעות שורה של אמנות דו-צדדיות ורב-צדדיות וארגונים בינלאומיים כגון ארגון הסחר העולמי (WTO).
עם זאת, מדינות רבות עדיין עושות שימוש בכלים כגון קביעת מכסות, סובסידיות והקלות מס במטרה להגן על יצרנים מקומיים (בעיקר כאלו בעלי השפעה פוליטית).
ברם, לקביעת המכסות יש לעיתים השפעה הפוכה והיא מגבירה את רווחיות היצרנים הזרים: כאשר נקבעת מכסה מסוימת, רמת ההיצע אינה תואמת את רמת הביקוש והיצרנים הזרים יכולים להעלות את מחירי מוצריהם.
לדוגמה, בשנים 1981 עד 1994 יצרני המכוניות היפניים קבעו לעצמם מכסות וולונטאריות לייצוא רכבים לארצות הברית.
מכסות אלו הגבילו את כמות הרכבים שיוצאו לארצות הברית כך שלא תאמו את רמת הביקוש של הצרכנים האמריקאים.
קביעת מכסות אלו גרמו לעליית מחירים של הרכבים היפניים ב-14%.
תומכי מדיניות הסחר החופשי גורסים כי מדיניות פרוטקציוניסטית הזיקה לרוב לאנשים שהיא מתיימרת לעזור להם.
בתגובה נטען כי מבקרים אלו הם אידאולוגים אוטופיים שאינם מסתמכים על המציאות הקיימת.
עם זאת, מרבית האקדמאים מתחומי הכלכלה מצדדים בסחר החופשי ומציינים שיתרונותיו עולים על חסרונותיו.
לדעת הכלכלנים המודרניים פתיחת השווקים והורדת החסמים יוצרת יותר מקומות עבודה משום שהיא מאפשרת למדינה להתמחות בתחום שבו יש לה יתרון תחרותי.
כלכלנים מסוימים אף טוענים כי המסחר החופשי מסייע לעובדים במדינות המתפתחות על אף שתקנות העבודה המחמירות הנהוגות במדינות המפותחות אינן חלות עליהם.
זאת משום שהגידול בייצור יוצר מקומות עבודה חדשים בתחומי השירותים, מביא להעלאת משכורות ויוצר תחרות בין היצרנים.
אי-לכך, חל גידול בצמיחה וישנה התקדמות משמעותית ברמת החיים של העובדים, על-אף היותם מנוצלים לכאורה בידי חברות מערביות.
כלכלנים אלו טוענים עוד כי המצדדים בפרוטקציוניזם מטעמי הגנה על העובדים במדינות המתפתחות, עושים זאת למראית עין בלבד כאשר מטרתם האמיתית היא הגנה על התעשיות והיצרנים השונים במדינותיהם.
אלן גרינספן, לשעבר יו"ר הבנק המרכזי של ארצות הברית מתח ביקורת נוקבת על הצעות חוק פרוטקציוניסטיות שונות בטענה שהן מובילות ל"דלדול ביתרון התחרותי שלנו...
אם נמשיך בנתיב הפרוטקציוניסטי, טווח ההתרחבות של תעשיות חדשות ויעילות יותר יצטמצם...
התפוקה הכוללת והרווחה הכלכלית יסבלו מכך..."
ביקורת נוספת מעלה חשש כי הפרוטקציוניזם מעניק כוח מופרז לרגולטורים, והדבר מאפשר שחיתות שלטונית.
יש הטוענים כי היות שמדובר בשתי גישות קצה, שמהוות יותר מודל תאורטי מאשר יישומי, אין תועלת בישום מדיניות רחבה של פרוטקציוניזם, ומנגד, גם לא ביישום נרחב של כלכלת שוק חופשי.
לכל גישה יש יתרונות כמו גם חסרונות, ועל המדינה למקם את עצמה על הרצף במקום המתאים לה.
פרוטרום תעשיות בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת בייצור ושיווק חומרי-גלם לתעשיית הטעם והריח; ותערובות טעם וריח לתעשיות המזון והקוסמטיקה.
החברה היא אחת מ-10 החברות הגדולות בעולם לפיתוח ולייצור של טעמים וחומרי גלם לטעמים בתעשיית המזון והמשקאות.
ניירות הערך שלה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובבורסה לניירות ערך בלונדון עד שנת 2018.
במאי 2018 רכשה חברת איי.אפ.אפ (International Flavors & Fragrances IFF) האמריקאית את החברה תמורת 6.4 מיליארד דולר, שהיו 10% מעל שווי השוק של החברה בעת חתימת העסקה, ולפי שווי פעילות של 7.1 מיליארד דולר, בהתחשב בחוב הפיננסי נטו של פרוטרום בסך 700 מיליון דולר.
בשנת 2004, רכשה פרוטרום עצמה את פעילות חברת איי.אפ.אפ בשווייץ, גרמניה וצרפת, בעסקה שסימנה את תחילתה של ההתרחבות הבינלאומית של החברה באמצעות מיזוגים ורכישות.
היזם של המפעל היה יהודה ארטן, מהנדס כימי שרכש את השכלתו ואת ניסיונו התעשייתי בהולנד.
הוא ביקר בארץ ישראל בשנת 1928 כדי להתרשם מהתנאים ולבחון אתרים למיקום המפעל, ועם שובו להולנד החל לעניין משקיעים בכוח בנושא.