tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במשך כמה שנים בילה בסיבובי הופעות עם להקת תיאטרון רפרטוארי, והיה לשחקן תיאטרון.
לטלוויזיה הגיע פאלמר מאוחר יותר בקריירה שלו.
בין הופעותיו הראשונות בטלוויזיה היו תפקיד ב-"The Army Game" של "גרנדה טלוויז'ן", הופעה בשני פרקים של הסדרה "The Baron" וכסוכן נדל"ן ב-"Cathy Come Home".
פריצת הדרך הגדולה שלו הייתה כשהשתתף במחזה של ג'ון אוסבורן "מערבה לסואץ" בתיאטרון רויאל קורט לצדו של רלף ריצ'רדסון.
אחרי כן שיחק בהפקות גדולות עבור הרויאל קורט ועבור התיאטרון המלכותי הלאומי.
הוא השתתף במחזה "Eden End" מאת ג'.
פריסטלי בבימויו של לורנס אוליבייה.
המחזה היה כל כך משעמם בעיניו עד כדי כך שזה הרתיע אותו מלהמשיך בקריירה על במת התיאטרון.
ברבים מתפקידיו בטלוויזיה הוא מגלם את המוקיון איש המעמד הבינוני צר האופק וקמוץ שפתיים.
הוא ידוע ביכולתו להתלוצץ בפנים חסרות הבעה.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 זכה להכרה בזכות שני תפקידים בקומדיות מצבים.
האחד הגיס המסכן של רג'י פרין ב-"The Fall and Rise of Reginald Perrin" (בשנים 1976–1979) והשני בן פרקינסון הפלגמטי בסיטקום "הפרפרים" של קרלה ליין (1978–1983).
הוא המשיך להופיע בהפקות שנכתבו על ידי דייוויד נובס, יוצרו של פרין, האחרון שבהם היה תוכנית רדיו קומית "The Maltby Collection".
במשך יותר מעשור כיכב לצדה של ג'ודי דנץ' בסיטקום "בחלוף השנים" (1992–2005).
בתקופה זו הופיע לצדה של דנץ' גם בסרטי קולנוע בהם סרט מסדרת סרטי ג'יימס בונד "מחר לנצח" בו גילם את אדמירל רובאק, ובסרט "הוד מלכותה גברת בראון" בתפקיד סר הנרי פונסונבי כשדנץ' מגלמת את המלכה ויקטוריה.
בסדרה הקומית "המלון של פולטי" שיחק פאלמר בפרק "the Kipper and the Corpse", וגילם את דמותו של דוקטור פרייס הנחוש בדעתו לקבל ארוחת בוקר למרות המהומה המתחוללת במלון עקב מותו של אחד האורחים, וחוסר יכולתו של בזיל לטפל במצב החירום.
קולו הייחודי העניק לפאלמר קריירה בתחום הפרסום ובדיבוב בטלוויזיה.
הוא השתתף בפרסומות של חברת אאודי והפך לפופולרי את הביטוי "Vorsprung durch Technik".
עוד התפרסם כקריין בסדרות הטלוויזיה "Grumpy Old Men" ו-"Grumpy Old Holidays" של ה-BBC.
הוא הקליט ספר שמע על פי ספרו של דיקנס "מזמור חג המולד" שיצא לאור ב-2005 כפודקאסט בהוצאת "ספרי פינגווין".
כמו כן היה הקריין בסדרה הדוקומנטרית "Little England".
בדצמבר 2007 הופיע פאלמר בתפקיד הקפטן בפרק "מסע הארורים", פרק ספיישל חג המולד של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
פאלמר גם השתתף בדמויות שונות בסדרה עם הדוקטור השלישי, בפרקים "Doctor Who and the Silurians" ו-"The Mutants".
במרץ 2009 השתתף במערכון עם הצמדים ארמסטרונג ומילר (הקטע נערך במתכונת קומדיות הטייסים של השניים) ומיטשל ווב, עבור הקומיק רליף.
ב-2011 גילם את חותנו של הכומר אדם סמולבון (טום הולנדר) בסדרה הקומית "כבוד הכומר" בפרק לכבוד חג המולד.
ב-1963 התחתן פאלמר עם סאלי גרין בווילמסלו.
לבני הזוג יש בת בשם הארייט ובן, צ'ארלס, הנשוי לשחקנית קלייר סקינר.
פאלמר התגורר בלי קומון שבבקינגהאמשייר אנגליה.
מ-2011 ועד למותו התנגד להקמת רשת הרכבות "High Speed 2" שאמורה לעבור כ-274 מ' מביתו.
בשנת 2004 הוענק לו תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 1962 A Prize of Arms קפל.
ג'פרי קנט יוג'נידיס הוא סופר אמריקאי זוכה פרס פוליצר.
יוג'נידיס נולד בדטרויט לאב ממוצא יווני ואם ממוצא אירי ואנגלי.
לאחר שסיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת בראון בשנת 1983, נסע להתנדב בכלכותה בחברת אמא תרזה.
לאחר מכן קיבל תואר שני בכתיבה יוצרת מאוניברסיטת סטנפורד.
מאז שנת 2007 הוא מתגורר בפרינסטון ונמנה עם סגל אוניברסיטת פרינסטון, שם הוא מלמד כתיבה יוצרת.
יוג'ינידיס מספר שרצה להיות סופר מגיל צעיר.
בתיכון קרא את דיוקן האמן כאיש צעיר מאת ג'יימס ג'ויס והספר השפיע עליו רבות.
כמו כן הוא מונה מודרניסטים רבים כמשפיעים על כתיבתו, למשל ויליאם פוקנר, מרסל פרוסט, וירג'יניה וולף, רוברט מוסיל, ואחרים.
יוג'ינידיס כתב סיפורים קצרים רבים, שעתידים לראות אור בקובץ, וכן שלושה רומנים.
ספרו הראשון "חמש ילדות יפות" הוסרט על ידי הבמאית סופיה קופולה, והסרט זכה לביקורות טובות.
ספרו השני, "מידלסקס", העוסק בחוויית החיים של אדם אינטרסקס, זכה בפרס פוליצר לפרוזה לשנת 2003. ספרו השלישי "עלילת הנישואים" היה מועמד למספר פרסים ספרותיים וכיכב ברשימות מומלצים שונות בשנת 2011.
חמש ילדות יפות, רומן, מאנגלית: חנה ידור-אבני, הוצאת מודן, 2005
מידלסקס, רומן, מאנגלית: חנה ידור-אבני, הוצאת מודן, 2004
עלילת הנישואים, רומן, מאנגלית: אילת אטינגר ואהד זהבי, הוצאת מודן, 2012
ג'פרי הרטמן (גרמנית: Geoffrey H.
Hartman; 11 באוגוסט 1929 - 13 במרץ 2016) היה חוקר ומבקר ספרות יהודי-אמריקאי יליד גרמניה.
הרטמן נולד בפרנקפורט שבגרמניה; בשנת 1939 נמלט מהנאצים ונשלח בגפו לאנגליה כחלק מהקינדר-טרנספורט.
את שארית מלחמת העולם השנייה העביר באחוזת ודסדון וב-1946 היגר לניו יורק, שם חיכתה לו אמו.
ב-1949 השלים הרטמן את לימודי התואר הראשון בספרות השוואתית במכללת קווינס בהצטיינות יתרה והמשיך ללימודים באוניברסיטת דיז'ון שבצרפת כחלק מתוכנית פולברייט.
את לימודי הדוקטורט בספרות השוואתית השלים ב-1953 באוניברסיטת ייל.
הרטמן החל ללמד בייל ב-1955, בין השנים 1962-1965 היה פרופסור חבר באוניברסיטת איווה, בשנתיים לאחר מכן כיהן כפרופסור באוניברסיטת קורנל ובשנת 1967 חזר ללמד בייל.
בשנת 1997 יצא לפנסיה וחדל ללמד, אולם המשיך לחקור בחסות האוניברסיטה עד 2006 (senior research fellow).
הרטמן היה מרצה אורח במוסדות רבים, בהם ניתן למנות את האוניברסיטה העברית, בר-אילן, תל אביב, ציריך, פרינסטון ועוד.
ב-2018 יצא לאור בעברית ספרו טקסט, רוח ובת קול - מסות, תרגמה דבי אילון, הוצאת רסלינג, 2018
הריגיאן (נולד ב-4 באפריל 1962) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית.
בתפקידו האחרון שירת כמפקד כוחות האוויר של ארצות הברית באירופה ובאפריקה.
הריגיאן גדל בפרבר של שיקגו.
הוא למד באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית והתגייס לחיל האוויר ב-1985.
עבר קורס טיס בבסיס חיל האוויר ויליאמס שבאריזונה ושירת כמדריך טיסה על מטוסי A/AO-37 בטייסת התמיכה האווירית הטקטית ה-24 בבסיס חיל האוויר הווארד שבפנמה.
עבר הסבה למטוסי F-15 איגל, שירת בטייסת הקרב הטקטית השמינית, בטייסת הקרב הטקטית הראשונה, בטייסת האימונים 325 ובטייסת הקרב 58. במהלך שירותו בטייסת השתתף במבצעי הפיקוח על אזור אסור לטיסה בעיראק.
ביוני 1996 נפצע בפיגוע בחובאר שבערב הסעודית בו נהרגו 19 חיילים אמריקאים מהם 12 מעמיתיו לכנף.
הוא שימש מדריך טיסה, ראש ענף וקצין מבצעים בבית הספר למערכות נשק בבסיס נליס שבנבדה.
מרשל ללימודי ביטחון בגרמיש-פרטנקירכן שבגרמניה ובאוגוסט 2005 מונה לראש מחלקת תרגילים במרכז הלוחמה של נאט"ו בסטוונגר שבנורווגיה.
ביוני 2007 מונה לסגן מפקד כנף הקרב הראשונה בבסיס לנגלי בווירג'יניה.
בינואר 2008 מונה למפקד כנף הקרב 49 בבסיס הולומן בניו מקסיקו, שקלטה בתקופתו את מטוסי ה-F-22 ראפטור.
ביולי 2010 מונה לסגן קצין התכנון במפקדת כוחות ארצות הברית בעיראק.
במהלך שירותו בתפקיד זה הועלה לדרגת בריגדיר גנרל.
באוגוסט 2011 מונה לעוזר לסגן מפקד כוחות חיל האוויר בפיקוד מרכז וסגן מפקד כוח המשלוח האוויר התשיעי.
בפברואר 2013 מונה לסגן קצין אג"ם בפיקוד מרכז, קודם לדרגת מייג'ור גנרל ובאפריל 2014 מונה לעוזר לסגן לענייני מבצעים של ראש מטה חיל האוויר.
באפריל 2015 מונה לראש מנהלת שילוב מטוסי F-35 לייטנינג II בחיל האוויר.
ביולי 2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד כוחות חיל האוויר בפיקוד מרכז של ארצות הברית.
במסגרת תפקידו ניצח על המערכה האווירית להבסת ארגון המדינה האסלאמית בעיראק.
שירת בתפקיד עד אוגוסט 2018. בתפקידו הבא מונה לסגן מפקד כוחות האוויר בפיקוד אירופה של ארצות הברית ובפיקוד אפריקה של ארצות הברית.
באפריל 2019 מונה למפקד כוחות האוויר בפיקוד בדרגת גנרל.
הוא כיהן בתפקיד עד ליוני 2022 כאשר הוחלף על ידי ג'יימס האקר.
במהלך שירותו צבר מעל 4,100 שעות טיסה על מטוסי F-15 איגל, F-22 ראפטור, A/OA-37 דרגונפליי, וכן הטיס כלי טיס בלתי מאוישים MQ-1 פרדטור.
הריגיאן בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית, בעל תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת האווירונאוטיקה אמברי-רידל בפלורידה, בוגר המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, בוגר מכללת המלחמה של חיל האוויר, בוגר תוכנית מנהיגות של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ובוגר קורסים מתקדמים של המטות המשולבים.
ג'פרי קיז היה לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קיז נולד ב-30 באוקטובר 1888, בפורט בייארד שבמדינת ניו מקסיקו, ארצות הברית.
אביו היה אלכסנדר קיז - קפטן בצבא ארצות הברית, ואמו הייתה וירג'יניה מקסוול קיז.
ב-2 במרץ 1908, נרשם קיז ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט), אותה סיים ב-1913. בין חבריו ללימודים נמנו אלכסנדר פאץ' וויליס קריטנברגר.
הוא התגייס לחיל הפרשים והוצב ברגימנט הפרשים ה-6. ב-1916 הוא השתתף במשלחת העונשין למקסיקו - פעולת תגמול כנגד פשיטותיו של פנצ'ו וייה על אדמת ארצות הברית, תחת פיקודו של ג'ון פרשינג.
ב-1917 מונה למורה לצרפתית בווסט פוינט, ואף שימש כמאמן קבוצת הפוטבול של האקדמיה.
במלחמת העולם הראשונה הוא נותר בארצות הברית כמדריך.
בספטמבר 1933 הוא מונה לראש מחלקת הטקטיקה בבית הספר הצבאי לפרשים, ב-1 באוגוסט 1935 הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וב-1936 החל ללמוד במכללת המלחמה של הצבא.
ב-31 באוגוסט 1937 הוא הוצב במטה רגימנט הפרשים ה-13, ובמאי 1938 הועבר לבריגדת הפרשים ה-7. ב-11 באפריל 1939 הועבר לאגף האספקה של המטה הכללי, ובהמשך לחיל השריון.
ב-25 ביולי 1940 מונה לראש מטה דיוויזיית השריון ה-2, אשר מפקדה באותה תקופה היה ג'ורג' פטון.
כמו קיז, פטון היה קצין פרשים לשעבר ושניהם גילו עניין רב בלוחמת שריון.
פטון אמר מאוחר יותר על קיז ש"היה לו את המוח הטקטי הטוב ביותר של כל קצין שאני מכיר".
ב-26 ביוני 1941 הוא הועלה לדרגת קולונל זמנית.
ב-15 בינואר 1942 הועלה קיז לדרגת בריגדיר גנרל (כוכב אחד) זמנית ומונה למפקד דיוויזיית השריון ה-9. ב-22 ביוני של אותה שנה הוא הועלה זמנית לדרגת מייג'ור גנרל (שני כוכבים), וב-1 ביולי הפכה דרגת הקולונל שלו לקבועה.
בספטמבר של אותה שנה הוא הוחלף בג'ון לאונרד, ונשלח למערכה בצפון אפריקה.
הוא מונה לסגן מפקד כוח המשימה המערבי בפיקודו של פטון, ויחד עמו השתתף בכיבוש קזבלנקה במסגרת מבצע לפיד.
בפברואר 1943 מונה לסגן מפקד הקורפוס ה-1 ולחם עמו במערכה בתוניסיה.
ביולי של אותה שנה הוא מונה לסגן מפקד הארמייה השביעית, שוב תחת פיקודו של פטון.
הוא השתתף בפלישת בעלות הברית לסיציליה, ובמהלכה נתן לו פטון פיקוד על קורפוס זמני שהורכב משלוש דיוויזיות.
קיז התקדם לאורך 125 קילומטרים בחמישה ימים, דרך שטח הררי קשה, והשתלט על רוב סיציליה המערבית, כולל פלרמו, בירת סיציליה.
לאחר מכן נותר הקורפוס בסיציליה המערבית כחיל מצב, עד שפורק ב-20 באוגוסט, שלושה ימים לאחר סיום המערכה על האי.
בספטמבר 1943 הוא קיבל את הפיקוד על הקורפוס ה-2 מידי ג'ון לוקאס, והשתתף עמו בפלישת בעלות הברית לאיטליה בנובמבר, כחלק מהארמייה החמישית שעליה פיקד מארק קלארק, אשר היה צעיר מקיז בשמונה שנים.
הוא השתתף בקרב על סן פייטרו אינפיין ולאחר מכן בקרב על נהר רפידו, קרב מונטה קאסינו, פריצת הקו הגותי ומתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה.
ב-17 באפריל 1945 הוא הועלה לדרגה זמנית של לוטננט גנרל (שלושה כוכבים).
בספטמבר 1945 מונה קיז למפקד הארמייה השביעית אשר הוצבה באזורי הכיבוש בגרמניה.
באפריל 1946 הוא מונה למפקד הארמייה השלישית - גם כן בגרמניה.
שנה לאחר מכן הוא מונה למפקד הכוחות האמריקניים באוסטריה.
ב-1950 הוא פרש מהצבא לאחר 41 שנות שירות.
ב-17 בספטמבר 1967 שבועות מספר לפני יום הולדתו ה-79. הוא נקבר בבית הקברות וסט פוינט.
ג'פרי בריאן וול הוא משפטן אמריקאי שכיהן כסגן הראשי לפרקליט המדינה של ארצות הברית במהלך נשיאותו הראשונה של דונלד טראמפ, ומתוקף תפקיד זה מילא את מקומו של פרקליט המדינה בשתי הזדמנויות: האחת בין מרץ לספטמבר 2017, והשנייה מיולי 2020 עד ינואר 2021.
קודם לשירותו הממשלתי, וול שימש כשותף בחברת סאליבן וקרומוול המעניקה ייעוץ משפטי מגוון.
את התמחותו המשפטית עשה וול כעוזר לשופט בית המשפט העליון, קלרנס תומאס, בין השנים 2004-2005, וטען בעשרה מקרים בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית.
וול נקרא "כוכב עולה" על פי האתר "חוק 360" על הופעותיו במתן פיצויים בגין תביעות פטנט.
וול טען בשם ארצות הברית בערעור שהגישה ממשלת ארצות הברית בתיק הוואי נ' טראמפ מול בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית בבית המשפט ויליאם קנזו נקמורה בסיאטל, וושינגטון.
הול הוא גנטיקאי וכרונוביולוג אמריקאי.
זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2017, על מחקריו בתחום השעון הביולוגי, יחד עם מייקל רוסבאש ומייקל יאנג.
הול נולד בברוקלין שבניו יורק, וגדל בפרברים של וושינגטון די.
אביו עבד ככתב פוליטי בסוכנות הידיעות AP, שם סיקר את ענייני הסנאט של ארצות הברית.
הול הושפע מאוד מאביו, שעודד אותו להיות מעודכן על האירועים האחרונים בעיתון היומי.
הול החל את לימודיו לתואר ראשון בביולוגיה בשנת 1963, באוניברסיטת אמהרסט, מסצ'וסטס.
באותה תקופה החל לעבוד במעבדתו של פילפ אייבס, כעוזר מחקר ביולוגי.
בתקופה זו החלה התשוקה הגדולה של הול למחקר וגמלה בליבו ההחלטה להמשיך בתחום זה.
הוא המשיך ללימודי תואר שני בביולוגיה באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, שם התמקד במחקרים בגנטיקה.
לאחר מכן, המשיך ללימודי הדוקטורט, אותו קיבל בשנת 1971. בשנים 1971–1973 עשה פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
בשנת 1974 הוא הצטרף לסגל אוניברסיטת ברנדייס, בה הוא נמצא עד היום.
בשנת 2002, הוא הצטרף גם לסגל אוניברסיטת מיין.
בראשית שנות השמונים, בעיצומה של קריירה מחקרית בביולוגיה, החל הול להתמחות כתחביב בהיסטוריה של מלחמת האזרחים.
בראשית שנות התשעים כתב ספר על קרב גטיסברג והפך למרצה באוניברסיטת ברנדייס גם בתחום מלחמת האזרחים.
הול, מייקל רוסבאש ומייקל יאנג זכו בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2017, על גילוי המנגנונים המולקולריים שבבסיס המקצב הצירקדי, מקצב שפועל במחזוריות של כ-24 שעות ונועד להתאים את פעילותו של היצור החי להשפעות משתנות לאורך היממה.
מקצב זה קובע את השעון הביולוגי המרכזי של האורגניזם.
גילוי הגן האחראי על פעילות השעון הביולוגי
בשנת 1984, שני החוקרים ג'פרי סי.
הול ומייקל רוסבאש, שעבדו בשיתוף פעולה הדוק באוניברסיטת ברנדייס, יחד עם מייקל יאנג, באוניברסיטת ניו יורק, הצליחו לבודד ולזהות את הגן השולט במקצב הביולוגי.
החוקרים עשו שימוש בזבובי פירות בתור מודל, והצליחו להראות כי גן זה מקודד חלבון המצטבר בתאים במהלך שעות הלילה, ומתפרק במהלך שעות היום, במחזור של 24 שעות, ובסנכרון מלא עם המקצב הצירקדי.
בעקבות כך, הם גילו רכיבי חלבונים נוספים המרכיבים את המערכת הזו, תוך חשיפת המנגנון השולט בשעון הביולוגי בתוך התאים עצמם.
השעון הביולוגי ביצורים החיים משפיע על ויסות תפקודים חיוניים בגוף, ביניהם: טמפרטורת הגוף, הפרשת הורמונים, חילוף חומרים ומצבי ערנות ושינה.
בריאותם של האורגניזמים קשורה ביכולת להשיג איזון בין הסביבה החיצונית לשעון הביולוגי הפנימי.
יש רמזים לכך שחוסר איזון כרוני בין אורח החיים לבין המקצב המוכתב על ידי השעון הפנימי קשור לסיכון מוגבר להפרעות בתפקוד הקוגניטיבי, הפרעות ביפולריות, בעיות זיכרון, הפרעות שינה, דיכאון, ואף להתפרצותם של זיהומים, ומגוון מחלות שונות לרבות סרטן ומחלות ניוון.
מכאן סבורה ועדת הפרס, כי התגליות אודות השעון הביולוגי, עשויות להוביל למציאת דרכי אבחון ומניעה, ולסייע בפיתוח תרופות שבכוחן יהיה למנוע מחלות, ולסייע בהצלת חיי אדם.
פרס שאו במדעי החיים והרפואה (2013)
פרס ויילי (Wiley) במדעים ביו-רפואיים (2013)
פרס נובל בפיזיולוגיה או רפואה (2017)
ג'פרי לונג הוא אונקולוג, סופר אמריקאי, וחוקר תופעת "חוויות סף מוות" (המכונות NDE).
לונג רופא בהכשרתו, ועוסק ברדיותרפיה בבית חולים בלואיזיאנה.
הוא המחבר של "עדות על חיים שלאחר המוות: המדע של חוויות סף מוות", אשר הופיע ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
בשנת 1998 ייסד את Near Death Experience Research Foundation, העוסקת בתיעוד ומחקר אקדמי של תופעות NDE.
לאחר פרסום רב המכר "עדות על חיים שלאחר המוות: המדע של חוויות סף מוות" התראיין לונג בתוכניות מדיה רבות, כולל The O'Reilly Factor, NBC Today, ABC (פיטר ג'נינגס), Dr.
Oz Show, ערוץ ההיסטוריה, ערוץ הלמידה, נשיונל ג'אוגרפיק ו-Fox News יוסטון.
בשנת 2009 תרם לונג לכתיבת "המדריך לחוויות סף מוות: שלושים שנים של מחקר", שפורסם על ידי פרייגר.
הספר מקיף סקירה מקיפה של המחקרים שבוצעו בתחום של חקר ה-NDE, ונחשב לפרסום משמעותי בתחום.
עדות על חיים שלאחר המוות: המדע של חוויות סף מוות.
ג'פרי וייטהד הוא שחקן אנגלי.
הוא הופיע במגוון רחב של תפקידים בטלוויזיה, בקולנוע וברדיו.
בתיאטרון שיחק בשייקספיר גלוב, בתיאטרון סנט מרטין ובבריסטול אולד ויק.
וייטהד נולד ב-1 באוקטובר 1939 בשפילד שבדרום יורקשייר.
הוא למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
ב-1971 שיחק בסרטי הקולנוע "הכמהים לאהבה" ו"חטוף".
ב-1972 הופיע בסרט , ב-1979 שיחק בתפקידבונה הספינות תומאס אנדרוז בסרט "אס.או.אס.
ב-1982 הופיע בסרט "Inside the Third Reich", ב-1997 שיחק ב"משחקי נוכלים", וב-2010 בסרט "Love/Loss".
תפקידיו בטלוויזיה כוללים הופעות בסדרה "Z-Cars" (ב-1964 עד 1965 ומ-1972 עד 1975) בשני תפקידים שונים.
ב-1973 הופיע וייטהד בסיטקום "Some Mothers Do 'Ave 'Em".
בשנים 1979 ו-1980 גילם את שרלוק הולמס בסדרה "שרלוק הולמס וד"ר ווטסון".
עוד שיחק במיני-סדרה "פיטר הגדול" (1986), בקומדיית המצבים "צ'למספורד 123" (מ-1988 עד 1990), במיני-סדרה "מלחמה וזיכרון", בסדרה הקומית "Second Thoughts", בפרק בסדרה "בית אליוט" (1991), בסיטקום "Executive Stress", בסדרה "הממלכה הקטנה", ובסיטקום "The Worst Week of My Life".
וייטהד מרבה להופיע ברדיו בתפקידים שונים כגון רולנד קינגוורת'י בסדרה הקומית "Old Harry's Game" ברדיו 4 של ה-BBC, בתפקיד אב המנזר רוברט בעיבוד הרדיופוני של הסדרה "קדפאל", בדמות ג'ון ברסד בעיבוד של הרומן "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס, ובתפקיד השופט וורגרייב בעיבוד לספרה של אגאתה כריסטי "עשרה כושים קטנים".
בין 2007 ל-2012 כיכב וייטהד בתפקידים קומיים רבים ברדיו ה-BBC בהם בסדרה "Bleak Expectations".
עוד הופיע בשתי עונות של הסדרה "Reggie Perrin" בתפקיד ויליאם, חמו של רג'י.
ב-2011 הצטרף לצוות שחקני קומדיית המצבים "Not Going Out" בעונה החמישית בתפקיד ג'פרי אדמס, אביהם של לוסי וטים.
הדמות הופיעה בסדרה כבר ב-2007, אבל לפניו גילם את הדמות טימותי וסט.
ב-2013 הופיע וייטהד בתוכנית "קומיק ריליף" בתפקיד הכומר במערכון החתונה של סיימון קאוול.
ב-2015 החל וייטהד לגלם את דמותו של מר ניובולד בסיטקום "עדיין פתוחים ברציפות" של ה-BBC.
ג'פרי יאנג הוא פסיכולוג אמריקאי, מפתח שיטת ה"סכמה תרפיה".
את התואר הראשון השלים יאנג באוניברסיטת ייל.
לאחר מכן המשיך ללמוד לתואר שני ושלישי באוניברסיטת פנסילבניה, שם עשה את הפוסט-דוקטורט אצל ד"ר אהרון בק, מייסד גישת הטיפול הקוגניטיבי ובהמשך הטיפול הקוגניטיבי-התנהגותי (CBT).
הוא כתב ספרים רבים על טיפול קוגניטיבי-התנהגותי וסכמה תרפיה, שנועדו בעיקר לפסיכותרפיסטים.
ספרו, "Reinventing Your Life", מיועד לציבור הרחב.
ג'פרי אוורסט הינטון חבר כבוד ב"מסדר קנדה", "החברה המלכותית בלונדון" ו"", הוא פסיכולוג קוגניטיבי אנגלי-קנדי ומדען בתחום מדעי המחשב.
פרסומו העיקרי של הינטון הוא בתרומתו למדע בתחומי רשתות נוירונים מלאכותיות.
מאז 2013, הינטון פעיל בעיקר ב"גוגל" וכחוקר באוניברסיטת טורונטו.
בשנת 2024 זכה בפרס נובל לפיזיקה על תרומתו לבינה מלאכותית בהקשר של רשתות נוירונים מלאכותיות.
הינטון התפרסם, בין השאר, בהמשך למאמר שכתב ביחד עם חוקרים נוספים, ב-1986. המאמר שלהם עסק באלגוריתם "פעפוע לאחור" כשיטה לאימון רשתות נוירונים מלאכותיות.
רבים בקהיליית מפתחי רשתות הנוירונים המלאכותיות מתייחסים אל הינטון כאל "הסנדק" של התחום.
ניצחונו של אלכס קריזבסקי, סטודנט של הינטון, בתחרות זיהוי עצמים "ImageNet", ב-2012, נחשב לאירוע שהביא את נושא רשתות העצבים המלאכותיות/ למידה עמוקה/ בינה מלאכותית אל המודעות הציבורית בתקופה הנוכחית - מה שהביא לגל התעניינות עצום בתחום.
באפריל 2023 התפטר ממשרתו ב"גוגל" והחל להתבטא על הסכנות שהבינה המלאכותית עלולה להביא איתה.
הינטון הוא צאצא של ג'ורג' בול, מתמטיקאי ופילוסוף בריטי, מאבות הלוגיקה המודרנית ויוצר האלגברה הבוליאנית המהווה את יסוד מדעי המחשב.
הוא גם צאצא של , רופא כירורג, סופר ואביו של המתמטיקאי .
אשתו של הינטון נפטרה ב-1994 ממחלת סרטן השחלה.
הינטון השלים תואר ראשון ב-1970, בקינגס קולג' (קיימברידג').
את הדוקטורט בבינה מלאכותית עשה באוניברסיטת אדינבורו, בהנחייתו של .
לאחר שהשלים את הדוקטורט, עבד באוניברסיטת סאסקס, באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו ובאוניברסיטת קרנגי מלון.
הינטון היה אחד מהמייסדים של תחום הנוירולוגיה החישובית ביוניברסיטי קולג' לונדון, במימונה של .
כיום (2024) הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטת טורונטו, בפקולטה למדעי המחשב.
הינטון מחזיק במושב של התאגדות המחקר בקנדה, בתחום למידת מכונה והוא יועץ בתחום "המוח ומכונות לומדות" למוסד הקנדי למחקר מתקדם.
הינטון העביר קורס ל"בינה מלאכותית" בפלטפורמת הלימוד המקוונת, קורסרה, ב-2012. ממרץ 2013, הוא מחלק את זמנו בין גוגל לבין האוניברסיטה.
הינטון פרסם למעלה מ-200 מאמרים בעיתונות מדעית שפרסומיה מבוקרים על ידי מדענים מהתחום.
ביחד עם חוקרים נוספים, פיתח את אלגוריתם הפעפוע לאחור, את מכונות בולצמן, ייצוגים מבוזרים, מכונות הולצמן.
ב-2007, פרסם מאמר מפורסם בנוגע ללמידה בלתי מונחית.
ב-2017, פרסם ז'אנר חדש של רשתות נוירונים להן הוא קורא: "", לדבריו, סוף, סוף, הוא הגיע לארכיטקטורה ש"באמת עובדת".
הרעיון העיקרי של ז'אנר חדשני זה, הוא, ככל הנראה, חיקוי יותר מוצלח של המוח האנושי על ידי בניית ארכיטקטורה היררכית של רשתות נוירונים האחת "מעל" לשניה.
באפריל 2023 פרש הינטון מגוגל, תוך שהוא מזהיר מפני הסיכונים שמציבה הבינה המלאכותית.
סטודנטים בולטים שביצעו מחקרים תחת הנחייתו כוללים את איליה סוצקבר, מי שהיה שותף לבניית AlexNet, רשת הנוירונים שניצחה בתחרות זיהוי העצמים "מעל" ImageNet, ב-2012. אירוע שלדעת רבים מהעוסקים בתחום הביא לפריצת נושא הבינה מלאכותית לתודעה הציבורית.
סטודנט נוסף שלו הוא יאן לקון שהייתה לו תרומה גדולה לתחום הבינה מלאכותית וכיום הוא עומד בראש תחום הבינה מלאכותית, בחברת פייסבוק.
הינטון היגר מארצות הברית לקנדה על רקע התנגדותו למדיניות של הנשיא רונלד רייגן והתנגדותו למימון ביטחוני של נושאי בינה מלאכותית.
הינטון חתם על עצומות נגד פיתוח נשק אוטונומי.
בהתייחס לסכנה הקיומית שה"בינה מלאכותית" עלולה להביא איתה, הינטון בדרך כלל נמנע להביע דעה בציינו שלתת תחזית ליותר מחמש שנים קדימה זה לא אחראי.
יש הטוענים כי הוא מחזיק בדיעה שסכנה זו רלוונטית רק עוד הרבה עשרות שנים קדימה (סביב השנה 2070) ואולם יש סכנה גדולה שהמימסד הביטחוני יעשה שימוש בטכנולוגיה לרעה.
הינטון ציין גם שלהערכתו, כבר היום, הסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית של אמריקה עושה שימוש בטכנולוגיות דומות.
בתשובה לשאלה של , "אם אתה כל כך מודאג מההשלכות של העיסוק בבינה מלאכותית, למה אתה עוסק בזה", הינטון ענה: "האמת היא שאני לא יכול לעמוד בפיתוי של גילוי דברים חדשים" ובכך הוא רמז לדבריו של רוברט אופנהיימר במענה לשאלה על פרויקט מנהטן.
בתשובה לשאלה, הינטון אמר גם: "אינני שולל את האפשרות שבני האדם ישלטו על מכונות שיש להן אינטליגנציה גבוהה יותר משל אנשים - אם כי אני לא מכיר שמצב כזה שרר בעבר".
בתחילת פברואר 2024, הינטון נתן הרצאה של שעתיים.
במהלך ההרצאה הוא מציין שלמיטב שיפוטו היה נכון להפסיק את הפיתוח של התחום עד לאסדרתו, לכפות על החברות והממשלות להשקיע לפחות 30% מהמשאבים שלהם בתחום הבטיחות.
בראיון לתחנת הרדיו BBC 4 מדצמבר 2024, הזהיר הינטון כי קצב התפתחות הטכנולוגיה הוא מהיר בהרבה מהמצופה, וטען שיש סיכוי של 10%-20% שבינה מלאכותית תשמיד את האנושות במהלך שלושת העשורים הבאים, בעוד שבעבר אמר הינטון כי הסיכוי לכך הוא 10%.
הינטון קיבל מספר גדול של פרסים לאורך הקריירה שלו והבולטים שבהם הוא פרס טיורינג, הפרס שנחשב לפרס המקביל לפרס נובל בתחום המחשוב, ב-2018 ופרס נובל לפיזיקה לשנת 2024.
ג'פרי סטאר (נולד בשם ג'פרי לין סטייטינגר ג'וניור ב-15 בנובמבר 1985) הוא אושיית רשת, מאפר, זמר ואיש עסקים אמריקאי.
סטאר נולד בשם ג'פרי לין סטייטינגר ג'וניור ב-15 בנובמבר 1985 בלוס אנג'לס.
אביו התאבד כשג'פרי היה בן 6. הוא החל להתעסק באיפור עוד בילדותו, לאחר השלמת לימודיו בתיכון היה נכנס באמצעות תעודת זהות מזויפת למסיבות בלוס אנג'לס בהם היו ידוענים רבים ואלו נתנו לו עבודות כמאפר בביתם.
בשנת 2003 פתח בלוג ברשת החברתית מייספייס על מנת לקדם את הקריירה המוזיקלית שלו שהייתה אז בתחילת דרכה, הפרופיל שלו הפך לפופולרי במהרה.
סטאר החל להופיע בשנת 2007 ובשנת 2009 יצא האלבום היחיד שלו, Beauty Killer שסגנונו היה בעיקר פופ אלקטרוני.
האלבום הגיע למקום השביעי במצעד האלבומים האלקטרוניים של הבילבורד, בשנת 2010 חתם בחברת ההקלטות Konvict Muzik שהוקמה על ידי הראפר אייקון.
סטאר הוציא מספר סינגלים בשנים 2012–2013, עם זאת, בשנת 2013 עזב באופן פתאומי את עולם המוזיקה, ככל הנראה בגלל בעיות כלכליות אליהם נקלע אייקון.
מאוחר יותר סטאר טען כי לחתום בחברת ההקלטות של אייקון הייתה ההחלטה הגרועה ביותר בחייו.
בשנת 2014, לאחר שהקריירה המוזיקלית שלו נגמרה, הקים את מותג האיפור שלו Jeffree Star Cosmetics.
סטאר סיפר כי הפרישה מעולם המוזיקה הותירה אותו מרושש לחלוטין ושהוא השקיע את כל חסכונותיו בהקמה של מותג האיפור.
במקביל החל סטאר להעלות לערוץ היוטיוב שלו סרטוני קידום של המותג שלו, סרטוני הדרכה בתחום האיפור, הדרכות שונות בנושא איפור, ביקורות על מיוצרי איפור וקוסמטיקה של חברות שונות ומשתף את עוקביו בחייו הפרטיים, נכון לאוגוסט 2020 יש לעמוד של סטאר ביוטיוב 17.3 מיליון עוקבים.
על פי הערכות מגזין פורבס, בשנת 2018 סטאר הרוויח 18 מיליון דולר מערוץ היוטיוב שלו, מה שהופך אותו ליוטיובר החמישי המרוויח ביותר בשנת 2018
סטאר עובד במשותף עם אושיית הרשת שיין דוסון שמספר מוצרים של Jeffree Star Cosmetics נושאים את שמו.
סטאר הוא הומוסקסואל מוצהר, בן זוגו בין השנים 2015 ל-2020 היה ניית'ן שוונד שהופיע במספר סרטוני יוטיוב שסטאר העלה.
במהלך הקריירה האינטרנט שלו, סטאר הסתבך במספר שערוריות וריבים מתוקשרים עם ידוענים אחרים, בין השאר הואשם בגזענות כלפי שחורים ומיעוטים אחרים.
בשנת 2020 הופיע ברשת תמונה ישנה מאתר של סטאר עם צלבי קרס כשהוא כביכול מקדם "שפתון נאצי".
סטאר ידוע בסגנונו הפרובוקטיבי והצבעוני.
גופו של סטאר מכוסה כמעט כולו בקעקועים והוא נוטה להופיע עם פאות צבעוניות.
מגזין הניו יורק טיימס פרסם בשנת 2021 על כך שסטאר נקלע להפסדים כספיים בחברת הקוסמטיקה שברשותו ובעקבות כך הבנקים צמצמו באופן ניכר את מסגרת האשראי הפרטית שלו ושל החברה.
עוד נמסר על ידי הטיימס שקונצרן הקוסמטיקה אסתי לאודר הביעה התעניינות ברכישת זכויות המותג אך טרם גובשה החלטה בנושא.
ג'פרי ישי (נולד ב-10 בינואר 1978) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי ששיחק בעמדת הבלם וכיום עוזר מאמן קבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
ישי החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב ובעונת 1997/1998 עלה לקבוצה הבוגרת אך לא שיחק בעונה זו.
בעונת המשחקים הבאה, ב-6 במאי 1999, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כשפתח נגד מכבי פתח תקווה.
במהלך תקופתו במכבי תל אביב שיחק שמונה משחקים בסך הכל, כולם במסגרת הליגה הראשונה, והיה חלק מהסגל שזכה בגביע הטוטו בעונת 1998/1999. במהלך עונת 1999/2000 עבר ישי למכבי נתניה.
לקראת עונת 2000/2001 עבר לבני יהודה תל אביב שם שיחק במשך שלוש עונות והופיע ב-71 משחקים במסגרות השונות.
בעונתו הראשונה נשרה הקבוצה לליגה הלאומית ועונה לאחר מכן העפילה חזרה לליגת העל.
במהלך תקופתו בבני יהודה כבש שני שערים במסגרת משחקי הליגה, ב-1 במרץ 2002 נגד הפועל רעננה וב-30 בנובמבר 2002 נגד הפועל פתח תקווה.
ב-2003 נאלץ ישי לפרוש לאחר שעבר פציעה קשה.
כיום ישי עוזר מאמן קבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
ישי נשוי למיכל אמדורסקי משנת 2014 ולזוג בת.
באפריל 2025 הודיע הזוג על פרידה.
לישי ישנם שלושה ילדים נוספים מנשואים קודמים.
ישי ואמדורסקי השתתפו בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי "זוג מנצח VIP".
ג'פרי האמונד הוא מוזיקאי, צייר ובסיסט בריטי, הידוע גם כ"ג'פרי האמונד-האמונד".
את השם האמונד-האמונד אימץ בהומור, משום ששם המשפחה של שני הוריו היה האמונד.
עוד הוא נהג להתבדח על כך שאמו בחרה את שם הנעורים שלה, באותו האופן שבחרה בו אלינור רוזוולט.
הוא ידוע בעיקר בשל היותו בסיסט להקת הרוק המתקדם ג'ת'רו טאל.
את סולן הלהקה לעתיד, איאן אנדרסון, הכיר בגיל 17, כאשר השניים למדו יחד בבית הספר.
בשנת 1975 עזב האמונד את הלהקה לאחר ויכוח קשה עם שאר החברים, וכאות התרסה שרף את החליפה.
לאחר שעזב את הלהקה חזר ללמוד ציור, ומאוחר יותר, על פי כתביו של אנדרסון, חזר לאהבתו המוקדמת לציור ולא ניגן שוב באופן מקצועי.
ג'פרי וילקינסון היה כימאי בריטי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1973 ביחד עם ארנסט אוטו פישר "על עבודתם בנושא הכימיה של תרכובות אורגנו-מתכתיות".
ג'פרי וילקינסון פישר נולד ב-14 ביולי 1921 ביורקשייר שב.
אביו היה צייר ומעצב, ואמו הייתה פועלת במפעל לכותנה.
לאחד מבני משפחתו היה מפעל לכימיקלים, שבו וילקינסון החל לפתח עניין בכימיה.
המורה שלו לפיזיקה בבית הספר היסודי היה הפיזיקאי זוכה פרס נובל ג'ון קוקרופט.
בשנת 1939 וילקינסון החל ללמוד באימפריאל קולג'.
בשנת 1946 סיים את לימודי הדוקטורט.
במקביל עבד עם המדען השוודי (זוכה פרס נובל אף הוא) גלן תיאודור סיבורג באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בשנים 1951–1955 עבד באוניברסיטת הרווארד.
בשנה זו מונה וילקינסון לראש המחלקה לכימיה אורגנית באימפריאל קולג'.
בשנת 1965 הצטרף וילקינסון לחברה המלכותית.
בשנת 1981 זכה וילקינסון במדליה המלכותית.
בשנת 1996 זכה במדליית דייווי.
וילקינסון נפטר ב-26 בספטמבר 1996 בלונדון.
בשנת 2009 האימפריאל קולג' חנך בניין חדש על שמו של וילקינסון.
ג'פרי מתיו טיילור הוא כדורסלן שוודי-אמריקאי, המשחק בעמדות הסמול פורוורד והקלע בוולבס מליגת העל הליטאית.
טיילור שנולד להורים אמריקאים, שהיגרו לשוודיה שיחק בצעירותו בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ואנדרבילט במשך ארבע עונות.
כבר בעונתו הראשונה סיים בממוצעים טובים ונבחר לחמישייה הטובה בליגה וזכה לשבחים מעיתונאים רבים מרחבי המדינה.
בעונתו השנייה חלה התקדמות נוספת בממוצעים שלו עם זאת גם נסוג בחלקם למרות זאת נבחר פעם נוספת לחמישייה הטובה בליגה ובנוסף גם לקבוצת ההגנה של הליגה.
גם בשנים שלאחר מכן נבחר לשחקן ההגנה של השנה ונתפס כפוטנציאל להיבחר בדראפט של ליגת ה-NBA.
טיילור נבחר במקום ה-31 בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת שארלוט הורנטס.
ב-23 בנובמבר רשם את משחק שיא הקריירה כשסיים עם 16 נקודות במשחק ההפסד מול קבוצת אטלנטה הוקס.
ב-21 בדצמבר נפגע טיילור בגיד האכילס שלו במשחק ההפסד מול גולדן סטייט ווריורס ונודע כי ייעדר מהמשך העונה.
בתחילת חודש נובמבר 2014 נאסר על טיילור על ידי הנהלת הקבוצה לשוב לפעילות לאחר שזה הואשם באלימות כלפי בת זוגו.
לאחר שתקופת ההשעיה שלו הסתיימה טיילור שב לפעילות לסירוגין בקבוצת הפיתוח של המועדון פורט ויין מאד אנטס, עם זאת עקב הגבלת מספר השחקנים בסגל נאלצו בקבוצה לרשום את טיילור בקבוצת הפיתוח אוסטין ספרס.
ב-30 ביוני 2015 החליטו בהורנטס שלא להמשיך בתהליך זה והוחלט להפוך אותו לשחקן חופשי.
ב-27 באוגוסט 2015 חתם טיילור בקבוצת ריאל מדריד לעונה אחת.
בסיום העונה חוזהו של טיילור הוארך בשלוש עונות נוספות.
בעונת 2017/18 זכה טיילור עם ריאל מדריד בתואר היורוליג העשירי של המועדון.
ג'פרי קוואד היא משאית במשקל 1.5 טונה, הנעה כפולה 4x4, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית Thomas B.
צבא ארצות הברית החליט להחליף את צוותי הפרדות שמשמשים לגרירה עם משאית 1.5 טון.
Jeffery Company" התחילה בפיתוח משאית חדשה, הנעה 4x4. הדגם הראשון שפותח היה במשקל 1,361 ק"ג אך לא התאים לצורכי הצבא.
דגם "ג'פרי קוואד" הוכיח יעילות במעבר בדרכים הבוציות, המחוספסות והסלולות של התקופה.
ה-"ג'פרי קוואד" הפך גם לאחד הרכבים המצליחים ביותר במלחמת העולם הראשונה, כולל צבא צרפת שרכש מהדגם.
דגם "ג'פרי קוואד" שירת את אנשיו של הגנרל ג'ון פרשינג.
דגם "ג'פרי קוואד" יוצר ברישיון על ידי יצרני משאיות אחרים
בדגם "ג'פרי קוואד" היו ארבעת גלגלי בלמים.
גישה חדשנית זו להיגוי אפשרה לגלגלים האחוריים לעקוב אחר הגלגלים הקדמיים, כך שהגלגלים האחוריים לא היו צריכים להתחפר על קימורים בוציים מכיוון שרוב הדרכים לא היו סלולות ולעיתים קרובות משובשות בצורה גרועה.
מנקודת ההעברה, פירים הובילו לראש צירי הפורטל המוצקים הקדמיים והאחוריים, והעניקו למשאיות מרווח קרקע גבוה מאוד המאפשר לה לנסוע בדרך בוץ.
כוח המנוע הועבר על ידי חצי פירים עם מפרק U ומסב שהתחבר על ידי הילוך פינים לכל אחד מארבעת הגלגלים הכפולים שנמצאו במקביל לצירים הנושאים.
לאחר מכן גיר הילוך זה הניע גלגל טבעת שיניים פנימי בכל אחד מארבעת הגלגלים.
מנגנון היגוי ארבעה גלגלים זה שולב עם דיפרנציאל מוגבל החלקה של Muehl הן בציר הקדמי והן בציר האחורי.
במקביל לייצור ה-"ג'פרי קוואד", החברה הרחיבה את קו המשאיות שלה על ידי בניית משאיות קונבנציונליות של 1.5 טון עם הנעה כפולה
ג'פרי וולברג הוא שחקן אמריקאי.
ג'פרי וולברג נולד בבוסטון, מסצ'וסטס.
הוא בנם של אם מהרפובליקה הדומיניקנית ושל ג'יימס "ג'ים" וולברג, אחיהם של השחקנים דוני וולברג ומארק וולברג.
מצד אביו הוא ממוצא אירי, שוודי וצרפתי-קנדי, אנגלי וסקוטי.
וולברג ערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע בשנת 2012 בסרט "A Feeling from Within" בתפקיד ג'יימס סקאלי.
הוא גילם את פיטר בסרט הטלוויזיה "Instant Gratification 2015." הוא גילם את מכור האופיום אייזיק דיאז בסרט הקצר 2015 "If O nly".
בסרט הקצר העצמאי "Toyed" גילם את קרלוס, בחור לטיני צעיר שהתגורר במיאמי בשנות ה-90 כאשר תרבות הגרפיטי הייתה בשיאה.
וולברג לוהק לתפקיד ראשי בסרט "עולם עתידי", שביימו ג'יימס פרנקו וברוס תיירי צ'אונג.
בסרט הוא משחק נסיך צעיר שחי בעולם פוסט-אפוקליפטי יחד עם רובוט בחיפוש אחר תרופה לאמו החולה סופנית.
צילומי הסרט הסתיימו בשנת 2016. הסרט הוקרן בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-28 במאי 2018.
וולברג לוהק לתפקיד מיקי סמאלי בסרט הקולנוע "Don't Come Back from the Moon" הסרט הוא עיבוד לרומן מאת דין באקופולוס, שג'יימס פרנקו רכש את הזכויות שלו.
הסרט יצא לאקרנים בינואר 2018. הוא הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס ביוני 2017.
+שנהסרטתפקידהערות2012A Feeling from Withinג'יימס סקאלי2017Don't Come Back from the Moonמיקי סמאלי2018עולם העתידפרינס2019דורה והעיר האבודהדייגו2021צ'ריחימנז
+ שנה סדרה תפקיד הערות2015 בולרז שירות החניית כלי רכב פרק: "Head-On" 2018 מקביל זגר פרק: "No Man's Land - Part Two"2022הנערה מפליינווילרוב מאהוני5 פרקים
הוא פרופסור להיסטוריה אירופית מודרנית, בפרט גרמנית, בבאוניברסיטת מרילנד, קולג' פארק.
אביו של הרף ברח מגרמניה הנאצית ב-1937 והיגר לארצות הברית.
הוריה של אמו עזבו את אוקראינה ועברו לארצות הברית לפני מלחמת העולם הראשונה.
הוא גדל במשפחה יהודית רפורמית במילווקי, ויסקונסין.
הרף סיים לימודי היסטוריה באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון ב-1969 ועשה דוקטורט בסוציולוגיה באוניברסיטת ברנדייס ב-1981. לפני שהצטרף לאוניברסיטת מרילנד, הוא לימד באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת אוהיו, ובאוניברסיטת אמורי.
להרף היו מגוון מלגות מחקר, כולל באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת שיקגו, במכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון, במכון ההיסטורי הגרמני בוושינגטון, במרכז יצחק רבין לחקר ישראל בתל אביב, במרכז הבינלאומי לחוקרים וודרו וילסון בוושינגטון הבירה ובאקדמיה האמריקאית בברלין בסתיו 2007.
1996 פרס צ'ארלס פרנקל (זוכה שותף) של ספריית וינר והמכון להיסטוריה עכשווית, זיכרון מפוצל
פרס ג'ורג' לואיס באר לשנת 1998, זיכרון מפוצל
פרס הספר היהודי הלאומי לשנת 2006, האויב היהודי
2010 [מכון וושינגטון למדיניות המזרח הקרוב, פרס ברונזה] לתעמולה נאצית לעולם הערבי
פרס סיביל הלפרן לשנת 2011, האגודה ללימודי גרמניה לתעמולה נאצית לעולם הערבי
מודרניזם ריאקציונרי: טכנולוגיה, תרבות ופוליטיקה בווימאר וברייך השלישי (הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 1984) תרגומים לצרפתית (2018); איטלקית (1988); יפנית (1991); יוונית (1996); פורטוגזית (1993).
מלחמה באמצעים אחרים: עצמה סובייטית, התנגדות מערב גרמניה וקרב הטילים באירופה (העיתונות החופשית, 1991. ) בחן את ההצטלבות של תרבות פוליטית ומדיניות כוחנית בעימות האירופי הגדול האחרון של המלחמה הקרה.
זיכרון מפוצל: העבר הנאצי בשתי גרמניות (הוצאת אוניברסיטת הרווארד, 1997. ).
האויב היהודי: תעמולה נאצית במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה (הוצאת אוניברסיטת הרווארד, 2006. ).
העבודה בוחנת את התעמולה האנטישמית הרדיקלית של המשטר הנאצי כצרור של שנאות, מסגרת הסבר ומאמץ להכשיר רצח המוני.
תעמולה נאצית לעולם הערבי (הוצאת אוניברסיטת ייל, 2009).
עבודה זו מתעדת ומפרשת את תעמולת הדפוס והרדיו של גרמניה הנאצית בשפה הערבית המכוונת לצפון אפריקה ולמזרח התיכון במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה.
מסתמכת על תרגומים לגרמנית בארכיונים שונים של ממשלת גרמניה וכן על אוסף ייחודי של תמלילים בשפה האנגלית שהופקו על ידי דיפלומטים אמריקאים, בעיקר בקהיר, במהלך המלחמה.
הוא מתעד מיזוג של אנטישמיות רדיקלית באידאולוגיה הנאצית עם אנטישמיות רדיקלית שמקורה באיסלאמיסטים ולאומנים ערבים קיצוניים ששיתפו פעולה עם המשטר הנאצי, במיוחד מ-1941 עד 1945 בברלין.
ההיתוך התרבותי בברלין של ימי המלחמה נמשך בפוליטיקה האיסלאמית במזרח התיכון לאחר 1945.
מלחמות לא מוכרזות עם ישראל': גרמניה המזרחית והשמאל הקיצוני המערבי, 1967–1989 (הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2016).
"דוד סזארני: לזכרם", פתום, סתיו 2015תרגומים'''
אלפרד שמידט : היסטוריה ומבנה: חיבור על תיאוריות ההיסטוריה הגליאניות-מרקסיסטיות וסטרוקטורליסטיות.
קיימברידג', מסצ'וסטס: MIT Press, 1981.
ג'פרי ס' יאס הוא איש עסקים ונדבן יהודי אמריקאי.
יאס הוא סוחר בשוק ההון האמריקאי, מייסד שותף בקבוצת ההשקעות סוסקהאנה שבסיסה בפילדלפיה ומנהלה.
ב-2001 הצטרף למועצה המייעצת המנהלת של מכון קאטו המקדם אג'נדות פוליטיות שמרניות נאו־ליברליות.
נכון ל-2023, הוא היה האיש העשיר ביותר בפנסילבניה, לפי The Intercept.
יאס הוא בין התורמים הפוליטיים הגדולים ביותר בארצות הברית, ותורם לאג'נדות פוליטיות בישראל.
יאס שומר על פרופיל ציבורי נמוך וממעט בהופעות פומביות וראיונות בכלי התקשורת.
לפי אתר בלומברג, נכון למרץ 2023, הוא מדורג במקום 37 בין עשירי העולם עם הון מוערך של 33 מיליארד דולר.
יאס, בנם של ג'רלד יאס וסיביל, גדל במשפחה יהודית ממעמד הביניים.
הוא נולד בברונקס ובהמשך עברה המשפחה לקווינס, בניו יורק.
ג'פרי יאס התחנך בבתי ספר ציבוריים בקווינס, ובשנות ה־70 סיים תואר ראשון במתמטיקה וכלכלה מאוניברסיטת בינגהמטון.
הוא התחיל לימודי תואר שני בכלכלה באוניברסיטת ניו יורק.
הם גרים בהוורפורד ב-Lower Merion Township, פנסילבניה במשך כמה שנים.
יש להם ארבעה ילדים, שני בנים ושתי בנות.
שני בניו מועסקים בחברת ההימורים שבסיסה בדבלין.
בדצמבר 2001, בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, הוא הכריז על תרומה לקרן הצדקה שהוקמה על ידי רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי כדי לסייע לקורבנות.
ב-1979, לאחר סיום לימודיו, עבר יאס ללאס וגאס ויחד עם חברו לספסל הלימודים, ארתור דנצ'יק, עשה את הונו הראשון בהימורים תוך יישום שיטות מתמטיות שלמד באוניברסיטה.
ב-1985 עבר לשיקגו ובעזרת אותן טכניקות מתמטיות החל להמר על מרוצי סוסים עד שזכיותיו הפכו אותו לאישיות לא רצויה במסלולים אלו והוא התבקש להימנע מלהגיע אליהם.
עם ההון שצבר עם דנצ'יק ובסיוע של חמישה עמיתים סטודנטים שהכיר בזמן שלמד באוניברסיטת בינגהמטון (Gerald Yass, Steve Bloom, Eric Brooks, Andrew Frost and Joel Greenberg), ייסד יאס את הקבוצה הבין־לאומית סוסקהאנה שהפכה לסוחרת הגדולה ביותר של מניות נזילות בארצות הברית.
בראשית דרכו בסוסקהאנה פגש יאס את הסוחר המיליארדר ישראל אנגלנדר שהציע לו סיוע לזכות במושב בבורסת פילדלפיה תמורת 30,000 דולר ויאס נענה להצעה בסיוע אביו ופעילות זו סייעה ליאס להתניע את פעילות החברה.
בתחילת דרכה נוהלה סוסקהאנה ממשרד בתוך הבורסה.
בשנת 2001, יאס הופיע כאחד מ־"76 המוחות המהפכניים" במקומון "פילדלפיה" .
הקבוצה הבין־לאומית סוסקהאנה היא חברת השקעות פרטית שנוסדה ב-1987 מכספם של המייסדים והבעלים יאס, דנצ'יק וג'ואל גרינברג בסיועו של אביו של יאס.
כבר בשנת הקמתה הרוויחה החברה כ-30 מיליון דולר מקניית אופציות מכר שזינקו במהלך התרסקות הבורסה ביום שני השחור.
המטה המרכזי שלה ממוקם ב"בלה קינווד" שבפרברי פילדלפיה, פנסילבניה ויש להם סניפים ברחבי העולם בהם מועסקים כ-2,000 עובדים.
החברה עוסקת בסחר באופציות, נגזרים, הלוואות, סחורות, קרנות הון סיכון, השקעות, מסחר במטבעות קריפטו ועוד.
לפי עובדים לשעבר מנהלי החברה (ויאס ביניהם) מיישמים בחברה עקרונות הימור דומים לגישה אותה יישמו בתחילת דרכם כשפעלו בשיקגו ולאס וגאס.
לפי גישה זו אין סוס אחד מנצח אלא יש לפזר את ההימור בין מספר סוסים כשגודל ההשקעה בהתאם לסיכויי הזכייה כך שמתקיים תהליך תמידי של הפסדים וזכיות ובחישוב נכון היקף הזכיות גבוה יותר.
בהתאם לגישתם של מנהלי החברה הצלחה בהימורים מהווה חלק ממבחני הכניסה לבוגרי האוניברסיטאות המבקשים להצטרף לחברה.
הידע שנצבר בחברה בנושא ההימורים הביא באחרונה לפתיחת חברת בת למסחר בהימורי ספורט בסניף החברה בדבלין, אירלנד.
אחת ההשקעות המוצלחות של החברה הייתה כשהשקיעה ב-2012 5 מיליון דולר בחברת ByteDance תמורת 15% ממניות החברה.
בייטדנס פיתחה את אפליקציית טיקטוק והעלתה את התשואה על ההשקעה של סוסקהאנה ל-15 מיליארד דולר.
לפי הוול סטריט ג'ורנל נכון ל-2019 שווי החברה הוא כ-80 מיליארד דולר.
ב-2009 נתבעה החברה (עם עוד חברות) על ידי קרן הפנסיה של עובדי הציבור בקליפורניה על פגיעה בחסכונות המשקיעים ונאלצה לשלם קנס.
לפי תחקיר ארגון "פרופובליקה" השתמש יאס בתכנוני מס מתוחכמים כדי לחמוק מתשלום מיסים בהיקף של כמיליארד דולר.
ב-2020 תבעו רשויות המס של ארצות הברית מהחברה תשלום מס נוסף בהיקף של עשרות מיליוני דולרים בטענה שהחברה פעלה באופן לא חוקי בכך שהימרה בעד ונגד אותן מניות כדי להקטין מיסוי.
המשא ומתן בנושא עדיין מתקיים לאחר שסוסקהאנה טענה שלא היה פסול במעשיה וסרבה למסור מסמכים שתבעו רשויות המס.
יאס מחזיק בדעות שמרניות ליברטריאניות ודוגל בצמצום הרגולציה הממשלתית, שוק חופשי, ביטול עקרונות מדינת הרווחה (כולל צמצום שירותים סוציאליים וביטול סובסידיות ופיקוח על מוצרים), הקטנת המיסוי, הפרטת החינוך והשירותים הציבוריים, צמצום כוחם של ארגוני העובדים, הורדת שכר מינימום ועוד.
יאס מקדם את רעיונותיו השמרניים על ידי תרומה לפוליטיקאים בארצות הברית ומחוץ לה ובמיוחד למכוני מחקר שמרנים/ליברטריאנים.
יאס הוא מכחיש אקלים ופועל לעצירת רגולציה וחוקים שנועדו להתמודד עם המשבר.
לפי יאס, ובניגוד לקונצזוס המדעי, מדע האקלים מוטל בספק ומטעה את הציבור, ולטענתו היסמכות על "תחזיות שוק" תאפשר "לעצור את הנונסנס של העולם ושל האנשים ההיסטרים של שינויי אקלים, ולנהל דיון רציונלי".
יאס פעיל בארגונים ימנים שמרניים ומרבה לתרום לפוליטיקאים רפובליקנים:
ב-2002 הפך יאס לחבר בדירקטוריון של מכון קאטו הליברטריאני בשנת 2002 ובהמשך הפך לחבר במועצה המייעצת המבצעת.
ב-2015 תרם 2.3 מיליון דולר להרצת המועמד הליברטריאני ראנד פול לנשיאות.
ב-2016 היה התורם העיקרי לקמפיין של גארי ג'ונסון למועמדותו לראשות המפלגה הליברטריאנית בארצות הברית.
ב-2018 תרם 3.8 מיליון דולר (דרך ארגון PAC ) למועדון לצמיחה שפעולותיו תואמות לדעותיו של יאס וב-2020 הפך לתורם הגדול ביותר של הארגון כשתרם 20.7 מיליון דולר.
ב-2021 ספגו יאס ו"המועדון לצמיחה" ביקורת חריפה לאחר שהתברר שכספי התרומות שקיבל הארגון נתרמו לסנטורים רפובליקנים מרכזיים (כמו טד קרוז וג'וש האולי) שתמכו בפריצה לקפיטול.
בנובמבר 2020 דווח כי יאס תרם 25.3 מיליון דולר למועמדים רפובליקנים ודורג במקום השישי בין התורמים למפלגה.
בין השאר תרם יאס לטד קרוז ולמייק פומפאו.
כחלק מהתנגדותו של יאס לחינוך הציבורי הוא תומך בקמפיין "בית ספר נבחר" המעודד משפחות לפרוש מהחינוך הציבורי וב-2021 תרם 5 מיליון דולר למטרה זו.
בפברואר 2023 פורסם שיאס תרם 2.5 מיליון דולר לקמפיין הבחירות לנשיאות של רון דה-סנטיס.
באוגוסט 2024 פורסם שיאס תומך בקמפיין הבחירות לנשיאות של דונלד טראמפ.
תחקרים שפורסמו בעיתונים "דה־מרקר" ו"הארץ" בשנת 2021 חשפו שיאס ושותפו ארתור דנצ'יק הם התורמים המרכזיים שעומדים מאחורי פורום קהלת ושב-2019 תרמו כ-22.5 מיליון ש"ח לפורום באמצעות קרן משותפת.
תרומות אלה לא עברו באופן ישיר אלא דרך הקרן המרכזית לישראל וקרן "אגודת ידידי פורום קהלת בארצות הברית".
משה קופל, יו"ר הפורום, סירב לאורך השנים לחשוף את זהות התורמים לפורום, אשר תוארו כ"אנשי עסקים אמריקאים".
בראיון משנת 2019 תיאר קופל כיצד נפגש עם מיליארדר אמריקאי כדי לדון ברכישה של אלגוריתם להשקעות בשוק ההון ואשר עימו הוא שוחח גם על הצורך בשינויים במדינת ישראל.
בעקבות מפגשים אלה הועברה לקופל התרומה הראשונה ומיזם פורום קהלת יצא לדרך.
באוגוסט 2023 הפסיק דנצ'יק את תרומתו לפורום קהלת, ועל פי חשיפת כלכליסט, גורמים המקורבים לדנצ'יק אמרו שיאס מעולם לא תרם לקהלת.
לפי כתבה במקור ראשון, המממנים ביקשו מקופל להוסיף לאג'נדה של העמותה גם קידום של כלכלה ליברטריאנית.
בנוסף לתמיכה בארגון קהלת נמסר בתחקיר של דה־מרקר שיאס תרם למכללה למדינאות, וחבריו של יאס בחברת סוסקהאנה, דנצ'יק וגרינברג, תרמו לנפתלי בנט במהלך הפריימריז בבית היהודי.
חברת סוסקהאנה פועלת בישראל דרך חברת הבת Susquehanna Growth Equity (S G E) Israel, בניהולו של אמיר גולדמן, שעם השקעותיה נמנית חברת eToro.
ג'פרי הופמן הוא אסטרופיזיקאי ואסטרונאוט אמריקאי-יהודי אשר לקח חלק בתוכניות חלל וטס לחלל חמש פעמים.
הוא האסטרונאוט היהודי הראשון בעולם (פרט לקוסמונאוט בוריס וולינוב).
הופמן נולד בברוקלין למשפחה יהודית.
אביו היה רופא, צאצא של מהגרים מהאימפריה הרוסית.
בשנת 1966 סיים תואר ראשון בהצטיינות יתרה באסטרונומיה במכללת אמרהסט בארצות הברית.
הוא המשיך ללימודי דוקטורט באסטרופיזיקה אותם סיים באוניברסיטת הרוורד בשנת 1971. הוא התעניין בעיקר בחקר קרני גמא וקרני רנטגן בהקשר לאסטרונומיה.
בשנים 1972–1975 הוא עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת לסטר.
בתקופה זו הוא היה מעורב בתכנון לוויין EXOSAT של סוכנות החלל האירופית.
בשנים 1975–1978 עבד במרכז לחקר החלל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בתקופה זו היה מעורב בתכנון של HEAO-1, טלסקופ חלל בתחום קרני גמא וקרני רנטגן.
בשנת 1988 סיים תואר שני בהנדסת חומרים מאוניברסיטת רייס בטקסס.
הופמן נבחר ליחידת אסטרונאוטים בינואר 1978. הוא היה בצוות משנה של מספר משימות חלל.
בשנת 1985 היה מומחה משימה בטיסת STS-51-D של מעבורת החלל דיסקברי (קרול בובקו היה מפקד צוות).
במהלך טיסה זו ביצע פעילות חוץ רכבית ראשונה שנמשכה 3 שעות ו-6 דקות, במהלכה האסטרונאוטים ניסו לתקן את אחד הלוויינים ששוגרו ושהתקלקל, תוך שימוש במערכת קנדארם.
במשימה זו שהה בחלל 6 ימים, 23 שעות ו-55 דקות.
הופמן שב לחלל בשנת 1990 במשימה STS-35 של מעבורת החלל קולומביה (ואנס בראנד היה מפקד צוות).
המטרה העיקרית של המשימה היה תצפית על גרמי שמיים בעזרת ASTRO-1. בפרויקט זה הופמן היה מעורב החל משנת 1982. במהלך המשימה הופמן וסאם דיורנס העבירו שיעור מהחלל לכיתה.
במשימה זו שהה בחלל 8 ימים, 23 שעות ו-5 דקות.
בשנת 1992 טס בפעם השלישית במשימה STS-46 על מעבורת החלל אטלנטיס (לורן שרייבר היה מפקד צוות).
במשימה זו שהה בחלל 7 ימים, 23 שעות ו-15 דקות.
במהלך המשימה שוחרר לווין Tethered Satellite System (TSS), פרויקט משותף עם סוכנות החלל האיטלקית.
הופמן היה מעורב בפרויקט זה מ-1987.
בשנת 1993 טס הופמן בפעם הרביעית במשימה STS-61 על מעבורת החלל אנדוור (ריצ'רד קובי היה מפקד צוות).
מטרת הטיסה הייתה לתקן את טלסקופ החלל האבל.
במהלך טיסה זו הופמן ביצע פעילות חוץ רכבית שלוש פעמים.
הפעילות נמשכה מעל 22 שעות.
במשימה זו שהה בחלל 10 ימים, 19 שעות ו-58 דקות.
הופמן שב לחלל בפעם החמישית והאחרונה בשנת 1996 במשימה STS-75 (אנדרו אלן היה מפקד צוות).
במהלך טיסה זו בוצעה פעולת תחזוקה בלוויין TSS.
במשימה זו שהה בחלל 15 ימים, 17 שעות ו-40 דקות.
במהלך הטיסה לקח איתו ספר תורה קטן והקריא ממנו את הפרקים הראשונים של ספר בראשית.
הסרט הדוקומנטרי "space Torah" שיצא לאקרנים בשנת 2023, מתמקד סביב האירוע הזה וחייו של הופמן.
הופמן היה הראשון שהגיע ל-1000 שעות עבודה במעבורת החלל.
במהלך טיסותיו לקח איתו סביבון חנוכה, מזוזה וחנוכייה.
בשנת 1997 עזב את יחידת האטסטרונאוטים ומונה לנציג נאס"א בפריז.
בתפקידו תיאם את פעולות ארצות הברית בחלל מול סוכנות החלל האירופאית.
הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2001.
בשנת 2001 הופמן חזר למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בשנת 2002 מונה לפרופסור בפקולטה למדעי אווירונאוטיקה וחלל.
הופמן מרצה אורח באוניברסיטת החלל הבינלאומית.
ג'פרי ויליאמס הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
הוא פעמיים היה מפקד משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית.
ג'פרי ויליאמס נולד בעיירה סיופיריור שבויסקונסין.
הוא היה פעיל בתנועת הצופים והגיע לדרגה ברמת השלישית בחשיבותה.
הוא סיים לימודי בית הספר באוהיו ולמד הנדסה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1980. לאחר הלימודים ויליאמס עבר לחיל האוויר של ארצות הברית וסיים קורס טיס.
הוא שירת מספר שנים ביחידת החיל בגרמניה המערבית.
בשנת 1984 הוא עבר לשירות במרכז החלל ג'ונסון.
לאחר קבלת הסמכה כטייס ניסוי ויליאמס שירת בבסיס חיל האוויר אדוארדס.
ניסיון הטיס של ויליאמס מסתכם בכ-2,500 שעות טיסה ב-50 מטוסים.
בשנת 1996 ויליאמס נבחר לצוות אסטרונאוטים.
הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון והוא ביצע מספר משימות בצוות הקרקע.
במאי 2000 ויליאמס השתתף במשימת STS-101 של מעבורת החלל אטלנטיס כמומחה משימה (ג'יימס הולסל היה מפקד הצוות).
המטרה העיקרית הייתה להתחבר לתחנת החלל הבין-לאומית, להמשיך בהפעלתה ולבצע מספר ניסויים.
במרץ 2006 הוא טס בפעם השנייה בחללית סויוז TMA-8 (פאבל וינוגרדוב היה מפקד צוות).
הוא היה חבר משלחת מס' 13 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ויליאמס חזר לכדור הארץ לאחר 182 ימים בחלל.
במהלך טיסה זו הוא ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית במשך כ-11 שעות.
באוקטובר 2009 ויליאמס טס בפעם השלישית בחללית סויוז TMA-16 (מקסים סוראייב היה מפקד צוות).
הם הצטרפו לצוות משלחת מס' 21 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פרנק דה ווין.
לאחר עזיבתו ויליאמס פיקד על משלחת מס' 22 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הוא חזר לכדור הארץ במרץ 2010.
במרץ 2014 ויליאמס טס בפעם הרביעית בחללית סויוז TMA-20M (אלכסיי אובצ'ינין היה מפקד צוות).
הם הצטרפו לצוות משלחת מס' 47 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד תימוטי קופרה.
לאחר עזיבתו ויליאמס פיקד על משלחת מס' 48 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ויליאמס ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית במשך כ-13 שעות.
הוא חזר לכדור הארץ בספטמבר 2016.
ויליאמס עזב את השירות בשנת 2020.
על ניסונו בחלל הוא כתב ספר.
ג'פרי לין פלטנר היה רוצח סדרתי אמריקאי וסניטר לשעבר שחנק למוות שבעה מטופלים מ-1988 עד 1989 בבתי החולים שבהם עבד.
לאחר שהודה בתחילה אך לאחר מכן חזר בו מהודאתו, הוא הודה בשניים ממעשי הרצח בתמורה לעונש של 25 עד מאסר עולם וללא אישומים נוספים בשאר הרציחות.
כמה שנים לאחר הרשעתו, הוא מת מאחורי סורג ובריח מסיבוכים הקשורים במחלת האיידס.
ג'פרי לין פלטנר נולד ב-21 בנובמבר 1962 במיאמי, פלורידה.
הוריו נפרדו שלושה חודשים לפני לידתו, כאשר אביו קספר עבר למישיגן בעוד פלטנר נשאר עם אמו, שירלי.
השניים עברו למלרוז ב-1979, שם למד פלטנר ולאחר מכן סיים את לימודיו בבית הספר התיכון.
הוא החל לבלות את רוב זמנו בביקור בברים להט"בים ובמקומות בילוי דומים באזור.
במהלך מפגש מיני אחד, הוא נדבק באיידס, שהחמיר בהדרגה עם הזמן.
בשנת 1986, אמו של פלטנר עזרה לו לקבל עבודה בבית אבות בו עבדה.
לאחר מספר חודשים בלבד בתפקיד, הוא קודם לתפקיד של מפקח, וזכה לכבוד רב הן מצד המטופלים והן מצד הצוות.
ב-1987 עזב פלטנר את עבודתו זמנית לחודשיים כדי שיוכל לאתר את אביו הביולוגי, ולאחר שהצליח בכך, חזר למלרוז והתקבל לעבודה מחדש.
מפברואר עד אפריל 1988, חמישה חולים מתו בבית האבות בו עבד פלנטר במה שהיה נראה כמוות מסיבות טבעיות.
ביולי אותה שנה, פלטנר פנה בעילום שם לקו חם והודה בחמשת הרציחות, בטענה שהיה לו דחף בלתי נשלט לשים קץ לסבלם, ושכנראה הוא יהרוג שוב.
ברני קתרין אולסן בת ה-69 - מורה בדימוס שעברה לפלורידה כדי להיות קרובה יותר לאחותה.
אולסן נפטרה ב-7 בפברואר, במה שנחשב לתוצאה של מחלת אלצהיימר.
לאת'ן תורנטון, בן 82 - שירת בחיל הים האמריקני, מת ב-8 בפברואר.
בזמן מותה, בני משפחתה הבחינו בחבלות חשודות סביב אפה ופיה וביקשו נתיחת גופה, אך בקשתם נדחתה על ידי חוקרי מקרי המוות שחשבו כי המוות הוא תוצאה של התקף לב.
ריטה מיי סוגרו, בת 63, מתה ב-18 בפברואר.
ג'יימס בן ה-73. מת ב-6 באפריל, לאחר שנחנק על ידי פלטנר.
למרות ההודאות הללו וחקירת פלטנר במשטרה, לא הוגשו כתבי אישום מחוסר ראיות.
בעיצומה של החקירה, פלטנר התקשר שוב בעילום שם וטען כי ניסה להרוג מטופל אחר, אך טענותיו נמצאו ככוזבות.
על מנת למנוע ממנו לחזור על כך, הוגש נגדו כתב אישום, והוא נמצא אשם בביצוע שיחות טלפון מטרידות, הסגת גבול והגשת דיווח כוזב.
על העברות הללו, הוא קיבל עונש מאסר של ארבעה חודשים בכלא המקומי.
לאחר שחרורו ב-19 בנובמבר, עבר פלטנר לדייטונה ביץ', שם התגורר בדירה מעל בר ברחוב הראשי.
עד מהרה הוא מצא עבודה במקום שדומה באופיו למקום הקודם בו עבד, שם שוב הוא קודם לתפקיד של מפקח.
ב-11 ביולי 1989, נפטרה בפתאומיות דוריס מוריארטי בת ה-83, מטופלת ותיקה במרכז הסיעודי בו עבד פלטנר.
מותה לא עורר חשדות באותה עת, שכן היא הייתה במצב בריאותי לקוי לאורך מספר שנים.
כמה ימים לאחר מכן, פלטנר פוטר משום שלא הגיע לעבודה, אך עד מהרה מצא עבודה בבית אבות באורמונד ביץ'.
ב-27 ביולי, חולה המתגורר בבית האבות, רובי פ.
סווישר בן ה-81, מת במה שנחשב תחילה למוות מסיבות טבעיות.
הוריו של פלטנר תמכו בהצהרות הללו, והביעו את אמונתם שבנם לעולם לא יבצע רצח.
ב-9 באוגוסט 1989, סבל פלטנר מהתמוטטות נפשית וביקש עזרה במוסד פסיכיאטרי, לפני שהתקשר למשרדי תחנת הטלוויזיה המקומית והודה בפשעיו.
יום לאחר מכן, אחד ממעסיקיו הקודמים של פלטנר, התקשר למשטרה והודיע להם שעובד לשעבר שלו הודה בהריגת מספר חולים במקומות שבהם עבד, כולל הריגתה של דוריס מוריארטי.
עד מהרה, נעצר פלטנר, והוגש נגדו כתב אישום על רציחתה של מוריארטי.
במהלך החקירות שלאחר מכן, הוא הודה בכל פשעיו, וטען שהוא ביצע אותם כדי לשים קץ לסבלם של קורבנותיו.
הוא הואשם במעשי הרצח, והועמד למשפט בגינם בינואר 1990. להפתעת החוקרים, פלטנר חזר בו מעדותו וטען כי הודה הודאות שווא במעשי הרצח על מנת למשוך תשומת לב לתנאים המחרידים ולהתעללות שאירעו בבתי האבות לטענתו.
לבסוף, כחלק מעסקת טיעון, הוא קיבל עונש של 25 שנות מאסר עד מאסר עולם.
ב-17 במרץ 1993, מת פלטנר מסיבוכים הקשורים למחלת האיידס.
ג'פרי דייוויד זאקס הוא כלכלן יהודי אמריקאי ומנתח מדיניות ציבורית שנוי במחלוקת, פרופסור באוניברסיטת קולומביה, שם ניהל בעבר את מכון כדור הארץ .
הוא ידוע בזכות עבודותיו בתחומים של פיתוח בר-קיימא, כלכלת פיתוח, והמאבק נגד העוני העולמי.
הוא שנוי במחלוקת בשל עמדותיו בעד המדיניות הסינית, הצדקת הפלישה הרוסית לאוקראינה, וכן עמדותיו האנטי ישראליות בעקבות מלחמת חרבות ברזל.
סאקס הוא מנהל המרכז לפיתוח בר קיימא באוניברסיטת קולומביה ונשיא רשת הפתרונות לפיתוח בר קיימא של האו"ם .
הוא משמש כמקדם של ה-SDG עבור מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש בנושא יעדים לפיתוח בר קיימא (SDGs), קבוצה של 17 יעדים גלובליים שאומצו בפגישת פסגה של האו"ם בספטמבר 2015.
בשנים 2001–2018 שימש סאקס כיועץ מיוחד למזכ"ל האו"ם, ושימש באותו תפקיד תחת מזכ"ל האו"ם הקודם באן קי-מון, ולפני 2016 בתפקיד מייעץ דומה הקשור ליעדי הפיתוח של המילניום (MDG) המוקדמים יותר.
שמונה יעדים להפחתת עוני קיצוני, רעב ומחלות עד 2015. בהקשר למטרות ה-MDG, הוא מונה לראשונה ליועץ מיוחד למזכ"ל האו"ם בשנת 2002 במהלך כהונתו של קופי אנאן.
סאקס הוא מייסד שותף ואסטרטג ראשי של Millennium Promise Alliance, ארגון ללא מטרות רווח המוקדש להפסקת העוני והרעב הקיצוניים .
בשנים 2002–2006 היה מנהל העבודה של פרויקט המילניום של האומות המאוחדות על מדדי ה-MDG.
הוא עורך משותף של דו"ח האושר העולמי עם ג'ון פ.
בשנת 2010 התמנה לאחראי בוועדת הפס הרחב לפיתוח בר קיימא, שמטרתה המוצהרת היא להגביר את החשיבות של אינטרנט בפס רחב במדיניות בינלאומית.
סאקס כתב מספר ספרי עיון וזכה במספר פרסים.