tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לפ המגזין ניו יורק, זכה הספר ל"שבחים כמעט אוניברסליים" עם פרסומו.
הוא הופיע לראשונה במקום ה-14 ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
ווקר אמר שהוא משתמש בכסף ממכירת הספר כדי להחזיר לבנקים ששדד.
הספר היה ברשימה הקצרה לפרס המינגוויי לשנת 2019.
תוך ימים ספורים מפרסום הספר נרכשו זכויות הסרט תמורת מיליון דולר על ידי האולפן AGBO של ג'ו ואנתוני רוסו, כשהאחים מביימים ומפיקים, התסריט נכתב על ידי ג'סיקה גולדברג, ובכיכובו של טום הולנד כדמות מבוססת על ווקר.
לווקר הוצעה ההזדמנות להיות מפיק בפועל של הסרט, אבל הוא דחה אותה.
הסרט, שנקרא גם הוא "צ'רי", יצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-26 בפברואר 2021, וב-Apple TV+ ב-12 במרץ 2021.
ווקר גדל באטלנטה, לאס וגאס וקליבלנד.
הוא נשר מאוניברסיטת ג'ון קרול והתגייס לצבא בגיל 19. על שירותו בעיראק קיבל ווקר שבע מדליות וציון לשבח.
הוא שוחרר מהכלא מוקדם, באוקטובר 2019. הוא גר באוקספורד, מיסיסיפי.
ווקר ואשתו הראשונה התגרשו כמה חודשים לאחר שחזר ב-2006. בערך בזמן הזה, הוא היה הסולן והכותב בלהקת רוק פסיכדלי בשם "Safari", והם הוציאו את האלבום "Maybe Tomorrow" ב-2010. באוגוסט 2020, המגזין "אינטרוויו" דיווח כי ווקר התחתן עם המשוררת רייצ'ל ראביט ווייט.
ניקולאס "ניקו" פאס מרטינס (בספרדית: Nicolás "Nico" Paz Martínez; נולד ב-8 בספטמבר 2004 בסנטה קרוס דה טנריפה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקומו מהסרייה א' ובנבחרת ארגנטינה.
פאס גדל במחלקות הנוער של סן חואן, טנריפה וריאל מדריד.
בשנת 2022 החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד.
בעונת 2023-2024 סבלה ריאל מדריד מפציעות רבות בסגל וחוסרים בעמדות ההתקפה והקישור, דבר שגרם לזימונו של פאס מקבוצת המילואים הישר לקבוצה הבוגרת.
את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת הבקיע ב-29 בנובמבר 2023 נגד נאפולי במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות.
בזכות שער זה הפך פאס לשחקן הארגנטינאי השני הצעיר ביותר שהבקיע בליגת האלופות, כאשר לפניו עומד הכדורגלן ליונל מסי.
בליגה בעונה זו הוא זכה ל-4 הופעות בהן לא הבקיע אף שער.
ב-25 באוגוסט 2024 חתם פאס על חוזה ל-4 שנים בקומו מהסרייה א'.
וכבר יום לאחר מכן ערך הופעת בכורה בקבוצה כשנכנס כמחליף בתיקו 1–1 שעשתה קבוצתו מול קליארי במסגרת המחזור השני של עונת 2024/2025 בסרייה א'.
נבחרת העונה של הסרייה A לפי The Athletic: 2024–25
כוכב העולה של החודש בסרייה A: אוגוסט 2025, ספטמבר
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לטורניר אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 בשנת .
ב-15 באוקטובר 2024 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בניצחון 6-0 על במוקדמות מונדיאל 2026 בו בישל את אחד השערים.
ניקו טקהאשי סנדגורטה (ביפנית: 高橋センダゴルタ仁胡, בספרדית: Niko Takahashi Cendagorta; נולד ב-17 באוגוסט 2005 בקורנייה שבספרד) הוא כדורגלן יפני-ארגנטינאי-ספרדי המשחק בעמדת ההמגן השמאלי בסרסו אוסקה.
טקהאשי נולד בקורנייה שבספרד לאם יפנית ולאב ארגנטינאי.
טקהאשי גדל במחלקות הנוער של FCB פניאס, סן קוגאט וקורנייה.
בשנת 2019 הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה.
ניקו מנטל הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בקבוצת ארוקה מליגת העל הפורטוגלית.
מנטל גדל במחלקות הנוער של FC דייזנהופן ואונטרהאכינג.
בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אונטרהאכינג, ובסך הכל ערך 57 הופעות ליגה במדי המועדון במסגרת הליגה הגרמנית השלישית.
ב-28 בינואר 2021 חתם מנטל על חוזה לארבע שנים וחצי ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.
ב-16 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-2 על ל.א.ס.ק.
לינץ במסגרת המחזור ה-31 בליגה לעונת .
ב-30 בדצמבר 2022 הושאל מנטל לאולבורג בולדספילקלוב מליגת העל הדנית עד לתום עונת .
ב-14 באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד מיטיולן במסגרת הליגה.
מנטל היה חלק מסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023, אך לא שיחק בטורניר.
ניקו אנטוניץ' הוא כדורגלן עבר אוסטרי ששיחק בעמדת הבלם.
אנטוניץ' גדל במחלקות הנוער של ASV הוהנאו, SV גרסטן ו-AKA לינץ.
קבוצתו המקצוענית הראשונה הייתה אוניון סנקט פלוריאן מהליגה האוסטרית השלישית, במדיה ערך 57 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים.
בחודש יולי 2012 חתם בקפפנברג מהליגה האוסטרית השנייה.
בחודש יולי 2013 חתם בהורן, גם היא מהליגה האוסטרית השנייה.
הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 65 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים.
ב-26 ביוני 2015 חתם אנטוניץ' על חוזה לשנה אחת בריד מהבונדסליגה האוסטרית.
הוא ערך 19 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
בחודש יולי 2017 חתם בג'וניורס פאשינג מהליגהה האוסטרית השלישית, במדיה ערך שבע הופעות ליגה.
הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 62 הופעות ליגה והבקיע ששה שערים.
ב-29 באוגוסט 2019 חתם אנטוניץ' על חוזה לשנתיים באינגולשטאדט 04 מהליגה הגרמנית השלישית.
בתום עונת העפיל עם המועדון לבונדסליגה השנייה, אולם בתום עונה אחת נשר עם המועדון בחזרה לליגה הגרמנית השלישית.
ב-5 בינואר 2023 חתם על חוזה לשנה וחצי באלוורסברג מהליגה הגרמנית השלישית.
בתום עונת העפיל עם המועדון לבונדסליגה השנייה.בינואר 2024 חתם בהפועל פתח תקווה.
ניקו סנסולי (באיטלקית: Nicko Sensoli; נולד ב-14 ביוני 2005) הוא כדורגלן סן מרינזי המשחק בעמדת הקשר בטרה פיורי.
סנסולי התחיל לשחק כדורגל בוויקטור סן מרינו מהמשחקת בסרייה ד'.
ב-28 בדצמבר 2023 הושאל לסנג'וליאנו עד לסיום העונה.
ב-28 בינואר 2025 חתם בטרה פיורי מליגת העל של סן מרינו.
ב-20 במרץ 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סן מרינו במשחק ידידות נגד .
ב-5 בספטמבר 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד שהיה הניצחון הראשון של הנבחרת אי פעם במשחק רשמי וראשון אחרי יותר מ-20 שנה, גם אז ניצחה את ליכטנשטיין.
ניקו טרהו הוא שחקן ברבדי-פיני.
טרהו נולד וגדל בברבדוס על ידי אם מברבדוס ואב ממוצא פיני.
הוא למד בבית הספר "סנט מייקל" בסנט מייקל, ברבדוס.
בגיל 15 עבר לאנגליה לשחק כדורגל באופן מקצועי.
הוא שיחק ב-Bede's School, איסטבורן בטורניר התאחדות הכדורגל של בתי הספר האנגלי.
הוא שיחק בקבוצת הכדורגל הלאומית של ברבדוס עד גיל 17 בטורניר CONCACAF.
בגיל 18, הוא עבר לניו יורק כדי לקדם את קריירת המשחק שלו, ולמד בסטודיו על שם וויליאם אספר.
בשנת 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה כשהופיע בפרק של סדרת הדרמה "מריר מתוק".
מאוחר יותר הוא לוהק לצידו של ג'ייק בורלי בסרט הטלוויזיה, "כשהארי פגש את סם".
הסרט הוקרן בבכורה ב-15 בפברואר 2020, וזכה לביקורות חיוביות.
מאוחר יותר באותה שנה, טרהו שיחק בסרט "סנו תינוקות".
בשנת 2022, טרהו לוהק לתפקיד ד"ר לוקאס אדמס, האחיין של ד"ר אמיליה שפרד וד"ר מרדית גריי בסדרת הדרמה הרפואית של ABC, "האנטומיה של גריי", הוא הופיע לראשונה בעונה 19.
שנהפרויקטתפקיד הערות 2019 הווארד אנדי סרט קצר מריר מתוק איתן פרק: "Sec or Demi-Sec" 2020 כשהארי פגש את סם הארי טרפין סנו תינוקות ג'ף 2022 תחנה 19ד"ר לוקאס אדמס תפקיד אורח (עונה 6); פרק 1 2022–הווה האנטומיה של גריי תפקיד ראשי (עונות 19–הווה); 48 פרקים
ניקו פארקר היא שחקנית אנגלייה.
היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בקולנוע עם תפקיד ראשי בסרט הפנטזיה "דמבו" (2019).
היא שיחקה את שרה מילר בעונה הראשונה של סדרת " האחרונים מבינינו" (2023).
פארקר נולדה בשכונת קנסל גרין (אנ') בצפון מערב לונדון היא בתם של השחקנית טנדי ניוטון ושל הקולנוען אול פארקר.
אחותה הגדולה, ריפלי פארקר (אנ'), היא סופרת ויוצרת הסדרה הקומית, "הכל עכשיו" (אנ') (נטפליקס) ויש לה גם אח צעיר, בוקר.
פארקר עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט בתור מילי פארייר בסרט "דמבו" משנת 2019, בבימויו של טים ברטון.
למרות שקיבלה קבלת פנים ביקורתית מעורבת לשלילה על הופעתה, התפקיד הביא לה הכרה רחבה.
לאחר מכן היא כיכבה לצד נעמי האריס וג'וד לאו במיני-סדרה "היום השלישי" (2020) והופיעה לצד אמה טנדי ניוטון בתור זואי בסרט המדע הבדיוני "מסע בזיכרון" (2021).
בשנת 2023, פרקר גילמה את שרה מילר בפרק הראשון של העיבוד של "האחרונים מבינינו".
פארקר נבחרה ל-2023 Bright Young Thing על ידי טאטלר.
היא זכתה בפרס ביצועים פורצי דרך בפסטיבל סאנדנס 2024. בספטמבר 2024, פרקר הוכרזה כשגרירה העולמית החדשה והצעירה ביותר של לנקום.
בשנת 2025, פרקר כיכבה בסרט "ברידג'ט ג'ונס: חוזרת לשוק", ובסרט הלייב אקשן "הדרקון הראשון שלי" המהווה חידוש של הסרט בעל אותו שם משנת 2010. באותה השנה הופיעה ברשימת טיים 100 נקסט של מגזין טיים.
שנה סרט תפקיד הערות 2019 דמבו מילי פרייר 2021 מסע בזיכרון זואי 2024 חוף השמש (אנ') דוריס2025 ברידג'ט ג'ונס: חוזרת לשוק קלואיהדרקון הראשון שליאסטריד הופרסון2027הדרקון הראשון שלי 2אסטריד הופרסוןTBAPoetic Licenseדורה קסידי
שנה סדרה תפקיד הערות 2020 היום השלישי אלי 3 פרקים 2023 האחרונים מבינינו שרה מילר 2 פרקים
ניקולאס יוזף פטרוס (ניקו) דומן (בהולנדית: Nicolaas Jozef Petrus (Nico) Dohmen; סטוטנבורג, 3 בינואר 1921 – הילברסום, 18 בפברואר 2008) היה לוחם התנגדות הולנדי במלחמת העולם השנייה.
יחד עם האנה ואן דה פורט (Hanna Van de Voort) הוא היה אחראי לשיכון 123 יהודים במסתור בטינראי והסביבה.
אביו היה ראש בית הספר החקלאי בקמפן.
בזמן הפלישה הגרמנית לפולין, הפציר בו אביו לעולם לא לעזור לגרמנים.
לאחר התיכון, דומן למד שפות קלאסיות וספרות באוניברסיטה הקתולית של ניימכן.
באפריל 1943 סירב לחתום על הצהרת נאמנות והסתתר עם דודו פרנס ליטיינס (Frans Litjens) ברורמונד, אך לאחר חודש נאלץ למצוא מקום מסתור חדש לאחר שהוא ואחיו ארנסט עזרו לטייס פצוע של בעלות הברית.
לאחר מכן גר עם משפחת ואן דה פורט (Van der Voort) בטינראי (Tienray).
באותה תקופה חיפש פייט מרבורג (Piet Meerburg) מקבוצת הסטודנטים של אמסטרדם מקומות מסתור לילדים יהודים בדרום הולנד.
הוא בא במגע עם משפחת ואן דה פורט דרך קארל אקס (Karl Ex) ופייט ראסל (Piet Russel).
האנה ואן דה פורט הבטיחה עזרה.
מאוחר יותר עזר גם ליהודי המסתתר קורט לוונשטיין (Kurt Löwenstein).
לעיתים קרובות ילדים הוברחו מהתיאטרון ההולנדי, שם רוכזו יהודי אמסטרדם.
הם נאספו על ידי האנה ואן דה פורט בתחנת ונלו (Venlo) ולאחר מכן נלקחו מטיינריי למסתור אצל חקלאים באזור.
ואן דה פורט סיפקה כתובות, ודומן לעיתים קרובות העביר את הילדים וסיפק מצרכים להורים המסתתרים.
הוא עבד קשה כדי להבטיח שכל הילדים הצעירים יותר יוכלו ללמוד בבית ספר יסודי.
הכנסת ילדים יהודים למשפחות קתוליות עוררה לפעמים מתחים, למשל כי הילדים לא אכלו בשר חזיר, מה שלא היה מובן לכל הסובבים.
במקביל, דומן וגם ואן דה פורט התנגדו להתנצרות של יהודים בתקופת המסתור.
בקשתו של נער יהודי להיטבל לכנסייה הקתולית נדחתה.
ואן דה פורט ודומן לא שמרו תיעוד כי זה היה מסוכן.
לכן לא הצטרפו לארגון הלאומי לסיוע לאנשים המסתתרים, למרות שאחותה של ואן דה פורט מיאן (Mien) ניהלה את הסניף של ארגון זה במאזניאל (Maasniel).
דומן וואן דה פורט סיפקו לבדם מחסה ל-123 יהודים לפחות.
עד אמצע 1944 חשד האס דה שיהודים רבים מסתתרים בפיל (Peel).
לדוגמה, במהלך פשיטה באוירלו (Oirlo), האחות היהודייה האנה פרינס ושני ילדים בני אחת-עשרה נעצרו כשהיו תחת השגחתם של ואן דה פורט ודומן.
הגרמנים העלו על הכוונת את דומן ואת ואן דה פורט עקב הכוונתו של לוק נהון (Luc Nahon).
בלילה שבין ה-30 ל-31 ביולי 1944, התבצעה פשיטה על בית משפחת ואן דה פורט.
דומן התחבא בארון אך האנה ואן דה פורט נעצרה.
היא נחקרה אך שוחררה לאחר תשעה ימים.
עקב מעשיו של נהון נעצרו גם מספר יהודים, פלורה ווילם דה פאו, דויפייה גאנס, לואי וויקטור דייוויד ואן ויזל, בנימין, רוזה וארתור גינסברג ובפ אלדרוויל.
רק אלדרוויל שרדה את המלחמה.
לאחר המלחמה נידון נהון לחמש שנות מאסר.
לאחר מעצרו של דומן, בסיוע חברי NV הרמן פלים וקוס פוסטהומה, נמצאו תוך יומיים שמונים מקומות מסתור לאנשי המסתור בטיינריי והסביבה.
טיינריי שוחררה על ידי בעלות הברית בנובמבר 1944. דומן נסע לאיינדהובן, שם יצר קשר עם ועדת היהודים.
הם רצו להביא את הילדים היהודים לאיינדהובן כי היו בסכנה בטיינריי, אזור חזית.
דומן סירב כי האמין שיהיה צורך לפנות את כל הילדים, לא רק את הילדים היהודים.
בטיינריי המשיך דומן לתפקד כראש משמר הבית המקומי במשך זמן מה.
לאחר המלחמה נסע דומן ללמוד פסיכולוגיה באמסטרדם.
באותה תקופה עבד בבית הקולנוע הסטודנטיאלי קריטריון, שבראשו עמד פיט מרבורג (Meerburg).
הוא סיים את לימודיו ב-1951 ומצא עבודה בפיליפס, שם הגיע לדרגת מנהל משאבי אנוש.
בשנת 1971 הצטרף למועצת הפיקוח של אגברטס (Douwe Egberts).
בשנת 1984 קיבל דומן את תואר הכבוד חסיד אומות העולם מרשות הזיכרון לשואה בישראל, יד ושם.
ניקו בליק הוא דמות בדיונית מרכזית בסדרת משחקי הווידאו "Grand Theft Auto", והוצג כגיבור הראשי במשחק "Grand Theft Auto IV" שיצא בשנת 2008. המשחק פותח על ידי Rockstar North והופץ על ידי Rockstar Games.
ניקו, יוצא מלחמות יוגוסלביה בעל עבר מורכב ורווי אלימות, מגיע לעיר "ליברטי סיטי" (פרודיה על ניו יורק) בהזמנת בן דודו רומן בליק.
הוא מגיע מתוך תקווה להגשים את "החלום האמריקאי" ולהותיר את עברו מאחור, אך נשאב במהרה אל תוך עולם הפשע האלים של העיר.
ניקו בליק נולד וגדל באזור הבלקן, ככל הנראה בתחומי סרביה של ימינו, אם כי הדבר לא מצוין במפורש.
ילדותו התאפיינה בעוני, מצוקה וקשיים רגשיים, והשפיעה עמוקות על עיצוב אישיותו הבוגרת.
מעט מאוד ידוע על משפחתו, אך הרושם הוא שלא התקיים קשר קרוב ויציב עם הוריו.
אבן דרך משמעותית בחייו הייתה השתתפותו במלחמות יוגוסלביה בשנות ה-90 של המאה ה-20, שם שירת כחייל ונחשף לזוועות המלחמה.
החוויות שעבר כללו עדות למעשי אכזריות קשים, כמו גם ביצוע מעשים שחרט עמוק בזיכרונו.
המלחמה הותירה בו טראומה עמוקה, ששללה ממנו את תמימותו והפכה אותו לאדם חשדן, קשוח וציני.
אירוע טראומטי במיוחד התרחש כאשר יחידתו נקלעה למארב קטלני, ממנו שרדו רק ניקו וחייל נוסף.
ניקו מאמין עד היום שאחד מחברי היחידה בגד בהם ומסר את מיקומם לאויב – בגידה שהפכה למוטיב מרכזי בחייו, והניעה אותו לעזוב את אירופה ולחפש התחלה חדשה בארצות הברית.
לאחר המלחמה, התקשה ניקו להשתלב בחיים האזרחיים ופנה לעולם הפשע כדי לשרוד.
הוא עסק בהברחות, סחר בבני אדם וביצע משימות עבור ארגוני פשע ברחבי אירופה.
חייו התנהלו בצל האלימות ובבריחה מתמדת מעברו.
בשלב מסוים, החל הוזמן על ידי בן דודו, רומן בליק, שהיגר לליברטי סיטי ותיאר חיים נוצצים של עושר והצלחה.
על אף חשדותיו לגבי אמיתות הסיפורים, ניקו, שראה בכך הזדמנות לברוח מעברו ולפתוח דף חדש, מחליט לעזוב את אירופה ולהצטרף לרומן באמריקה.
ניקו מגיע לליברטי סיטי באוניית מטען, כשהוא משאיר מאחור את עברו האפל בתקווה להתחיל חיים חדשים ב"ארץ האפשרויות הבלתי מוגבלות", כפי שתוארה במכתביו של רומן.
עם זאת, עם הגיעו הוא מגלה במהרה שהמציאות רחוקה מאוד מהתיאורים המפוארים של בן דודו.
רומן מתגורר בדירה מוזנחת ב"ברוקר" (המקבילה הבדיונית לברוקלין), חייב כסף לנושים שונים, ומנהל עסק מוניות כושל.
כדי לעזור לרומן ולשרוד בעיר הגדולה, ניקו נאלץ להשתלב בעולם הפשע של ליברטי סיטי.
בתחילה הוא מבצע עבודות קטנות עבור רומן ונושיו, אך במהרה הוא פוגש דמויות משפיעות יותר בעולם התחתון ומתחיל לעבוד עבורן.
הוא פוגש מאפיונרים, סוחרי סמים, פוליטיקאים מושחתים ודמויות מפוקפקות אחרות, ומוצא את עצמו מעורב בשורה של משימות מסוכנות – כולל גניבות, חטיפות, התנקשויות ומלחמות בין כנופיות.
במקביל להסתבכותו בעולם הפשע, ניקו ממשיך בחיפושו אחר האדם שבגד ביחידתו הצבאית.
רמזים שונים לאורך העלילה מובילים אותו לפגוש דמויות שעשויות להיות קשורות לאירוע הטראומטי מעברו, והוא נאלץ לקבל החלטות מוסריות קשות בדרך לגילוי האמת.
לאורך העלילה, ניקו מפתח מערכות יחסים מורכבות עם דמויות שונות, כולל חברים נאמנים כמו פאקי מקרירי וג'ייקוב "ליטל ג'ייקוב" יוזף.
מערכות יחסים אלה משפיעות על מהלך העלילה ועל ההחלטות שניקו מקבל.
בסופו של דבר, העלילה מגיעה לשיאה כאשר ניקו נאלץ לבחור בין שתי אפשרויות גורליות: לקבל עסקה משתלמת אך מסוכנת או לנקום באדם שאחראי למותם של חבריו ליחידה.
הבחירה של השחקן משפיעה על סוף המשחק ועל גורלן של הדמויות המרכזיות.
ניקו בליק הוא דמות מורכבת ורבת פנים, אשר נפשו נושאת את צלקות המלחמה והעבר האפל שלו.
הוא מתואר כאדם ציני, סגור ומאופק, אך מתחת לפני השטח מסתתרת תחושת בדידות עמוקה ורצון אמיתי לחיים טובים יותר ולכפר על מעשיו בעבר.
אחד המאפיינים הבולטים ביותר של ניקו הוא הקונפליקט הפנימי המתמיד שהוא חווה.
מצד אחד, הוא מנסה להשתלב בחברה האמריקאית ולחיות חיים נורמליים, אך מצד שני, עברו כחייל וכפושע רודף אותו וגורר אותו שוב ושוב לעולם הפשע.
הוא מודע לכך שהוא עושה דברים רעים, אך לעיתים קרובות מרגיש שאין לו ברירה אחרת כדי לשרוד או לעזור לאנשים הקרובים אליו
ניקו ניחן בחוש הומור שחור וסרקסטי, והוא משתמש בו לעיתים קרובות כדי להתמודד עם המציאות הקשה סביבו.
הוא אינטליגנטי ובעל יכולת למידה מהירה, והוא מסתגל יחסית בקלות למצבים חדשים.
הוא גם מפגין נאמנות עזה לחבריו ולמשפחתו (גם אם משפחתו המורחבת בליברטי סיטי מתגלה כבעייתית).
למרות עברו האלים, ניקו מגלה רגישות מסוימת כלפי אחרים, במיוחד כלפי אלה שסובלים או חלשים ממנו.
הוא לא נהנה מגרימת סבל לשווא ולעיתים קרובות מביע חרטה על מעשיו.
הוא מחפש משמעות לחייו ומנסה למצוא גאולה, אך נראה שהוא לכוד במעגל של אלימות ופשע.
האישיות המורכבת של ניקו, המשלבת בין קשיחות חיצונית לפגיעות פנימית, ובין ציניות לרצון אמיתי לטוב, היא אחת הסיבות לכך שהוא נחשב לאחד הגיבורים האהובים והמרתקים בסדרת Grand Theft Auto הוא אינו גיבור קלאסי, אלא דמות אפורה ומורכבת שמנסה לנווט בעולם קשוח וחסר רחמים.
דמותו של ניקו בליק זכתה לשבחים רבים מצד מבקרי משחקים והקהל כאחד, ונחשבת לאחד ההישגים הבולטים של רוקסטאר גיימס בתחום כתיבת הדמויות.
רבים שיבחו את המורכבות שלו, את הרקע הטראומטי שלו ואת הקונפליקט הפנימי שהוא חווה לאורך המשחק.
דמותו נתפסה כחדשנית ועמוקה במיוחד ביחס לדמויות ראשיות במשחקי פעולה, והיא נחשבת עד היום לאחת הדמויות הזכורות והמשפיעות בז'אנר.
מבקרים רבים ציינו את הדיבוב המרשים של השחקן מייקל הוליק, שהעניק לדמות קול אותנטי ומשכנע.
המבטא המזרח אירופאי והטון המלנכולי של הוליק תרמו רבות ליצירת תחושת העבר האפל והבדידות של ניקו.
הכתיבה של ניקו זכתה גם היא לשבחים.
המבקרים ציינו כי אף על פי שהוא מבצע מעשים אלימים ופליליים, הוא נותר דמות אנושית ובעלת רבדים, שהשחקנים יכולים להזדהות איתה ברמה מסוימת.
הרצון שלו לברוח מעברו ולמצוא חיים טובים יותר, למרות הנסיבות הקשות, נתפס כמרכיב מרכזי בהצלחת הדמות, היו מבקרים שציינו כי ניקו הוא גיבור "אפור" יותר בהשוואה לגיבורים קודמים בסדרת Grand Theft Auto, אך רבים ראו בכך דווקא יתרון, שכן זה הוסיף עומק ואמינות לדמות.
הקונפליקט המוסרי המתמיד שלו וההשלכות הרגשיות של מעשיו נתפסו כחידוש מרענן בסדרה.
עם זאת, היו גם כמה נקודות ביקורת.
חלק מהשחקנים מצאו את ניקו כדמות פסיבית מדי לעיתים, או שהתקשו להתחבר למלנכוליה המתמדת שלו.
אחרים טענו שהעלילה לעיתים סותרת את הרצון שלו לברוח מעולם הפשע, שכן הוא מוצא את עצמו שוב ושוב מבצע פשעים אלימים.
רומן בליק – בן דודו של ניקו והסיבה להגעתו לליברטי סיטי, אך עד מהרה מתברר שתיאורי החיים המפוארים שסיפר עליהם באמריקה היו שקריים.
רומן מתגלה כאדם חסר אחריות שמסתבך תדיר בצרות, וניקו מרגיש מחויב לעזור לו.
למרות האכזבות והמתחים ביניהם, מתקיימת ביניהם אהבת אחים, ורומן מספק לניקו תחושת משפחתיות ותמיכה בעיר הזרה.
קייטי מקרירי – בתו של בוס המאפיה האירית פרנסיס מקרירי ואחותו של פאקי מקרירי.
היא פוגשת את ניקו דרך פאקי, וביניהם מתפתחת מערכת יחסים רומנטית משמעותית.
קייט מייצגת עבור ניקו תקווה לחיים נורמליים, הרחק מהפשע והאלימות.
היא עצמאית, רגישה ואכפתית, ומספקת לו נחמה על רקע עברו הקשה.
למרות הקשר החזק ביניהם, הרקע הפלילי של ניקו מעיב על היחסים.
קייט מנסה להשפיע עליו לעזוב את עולם הפשע, אך ניקו מתקשה להשתחרר מהנסיבות שמקיפות אותו.
פאקי מקרירי – פושע אירי שמפתח קשר עמוק של ידידות ושיתוף פעולה עם ניקו.
בין השניים שוררת הערכה הדדית, והם תומכים זה בזה לאורך הדרך.
פאקי מעניק לניקו תחושת שייכות וחברות אמיצה בליברטי סיטי.
ליטל ג'ייקוב – סוחר נשק ג'מייקני שאותו פוגש ניקו דרך רומן בתחילת שהותו בעיר.
הוא הופך לבעל ברית נאמן וקרוב.
לג'ייקוב סגנון דיבור ייחודי ואישיות רגועה, למרות עיסוקו בעולם הפשע.
הוא מספק לניקו גישה לאמצעים חשובים ולעיתים קרובות מסייע לו במשימות.
ניקו מעריך את נאמנותו של ג'ייקוב ואת חוסר השיפוטיות שלו.
ביניהם מתפתחת חברות חזקה המבוססת על כבוד ואינטרס משותף.
מישל טורוס – בת זוגו של ניקו המתגלה כסוכנת ממשלתית סמויה בשם אנסטסיה רומן, שניצלה את ניקו כחלק ממבצע ריגול.
הבגידה שלה מערערת את אמונו באנשים ומבליטה את קשייו ליצור קשרים אמיתיים בעולם הפשע.
ריי בולגרין – בוס מאפיה רוסי חזק, שהעסיק את ניקו באירופה.
בהמשך המשחק הוא שב להופיע ומאיים על ניקו ורומן בדרישת חוב.
יחסיהם טעונים בשנאה ופחד, ובולגרין הופך לאנטגוניסט מרכזי בשלבי הסיום של העלילה.
דמותו של ניקו בליק זכתה להכרה רחבה בקרב קהילת הגיימינג, והפכה לאחת הדמויות האיקוניות ביותר בסדרת "Grand Theft Auto".
בניגוד לגיבורים הפרועים שקדמו לו, ניקו התאפיין בגישה מאופקת ומיוסרת, שהציגה אנטי-גיבור מסוג חדש בעולם משחקי הווידאו.
הפופולריות של ניקו באה לידי ביטוי בדיונים ערים ברשת, באומנות מעריצים ובניתוחים מעמיקים של דמותו ושל הקונפליקטים הפנימיים המניעים אותה.
ציטוטים מסוימים שלו, במיוחד אלה המבטאים ציניות ועייפות מהחיים, הפכו לאיקוניים בקרב מעריצי הסדרה.
מייקל הוליק, שדיבב את ניקו, זכה לשבחים רבים על הופעתו.
הוא הצליח להעביר את המורכבות הרגשית של הדמות באופן משכנע ומעורר הזדהות, והפך מזוהה עם ניקו בליק כמעט באופן בלתי נפרד.
Grand Theft Auto V – ניקו בליק מוזכר בקצרה על ידי לסטר קרסט במהלך אחת ממשימות התכנון לשוד הגדול.
לסטר מתאר אותו כאחד האנשים המוכשרים שהוא מכיר "מהמזרח", רמז לכך שניקו ממשיך להתקיים ביקום של סדרת המשחקים.
Grand Theft Auto Online – ניקו מופיע כדמות קשר במספר משימות ואירועים, ומעניק לשחקנים משימות הקשורות לעברו הפלילי.
אחת ההופעות הבולטות שלו מתרחשת בעדכון "The Contract".
ניקולאס "ניקו" סראנו גלדאנו (בספרדית: Nicolás "Nico" Serrano Galdeano, נולד ב-5 במרץ 2003) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקיצוני באתלטיק בילבאו.
סראנו גדל במחלקות הנוער של אוססונה וויאריאל, וב-2018 עבר לאתלטיק בילבאו בגיל 15. בשנת 2020 הוא קודם לקבוצת המילואים, אתלטיק בילבאו ב', וערך בה את הופעת הבכורה שלו ב-18 ביולי באותה שנה.
ב-11 בספטמבר 2021 ערך סראנו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של אתלטיק בילבאו, בלה ליגה, במשחק מול מיורקה.
לאחר מכן יצא לשלוש השאלות: ב-2022 הושאל למיראנדס מהליגה הספרדית השנייה, ב-2023 הושאל לזוולה ההולנדית, וב-2024 הושאל לראסינג דה פרול וב-2025 לספורטינג חיחון.
סראנו ייצג את ספרד ברמות הנוער השונות עד גיל 16, עד גיל 17, ועד גיל 18.
ניקו גאלשיץ' (בקרואטית: Niko Galešić; נולד ב-26 במרץ 2001) הוא כדורגלן קרואטי יליד גרמניה המשחק בעמדת הבלם בדינמו זאגרב.
גאלשיץ' נולד בברלין, גרמניה, והחל את הקריירה במחלקות הנוער של ויקטוריה 1889 ברלין, הרטה ברלין ולאחר מכן רייקה.
ב-2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של רייקה.
בשנת 2025 עבר לדינמו זאגרב.
גאלשיץ' שיחק בנבחרות הצעירות של קרואטיה, כולל עד גיל 19, עד גיל 20 ועד גיל 21.
ניקו נאומסקו (ברומנית: Nicu Naumescu) היה שחקן טניס שולחן יהודי-רומני.
באליפות העולם שנערכה בקהיר 1939 הוא סיים במקום חמישי בטורניר הקבוצתי ביחד עם ג'זה ארוס, ויקטור ולאדון ו-א.
אותה שנה זכה לראשונה בקריירה שלו באליפות רומניה ביחידים ובזוגות מעורבים ביחד עם אנג'ליקה רוזיאנו, איתה זכה בעוד 4 אליפויות רומניה.
ניקוד עברית ישראלית הוא הניקוד המשמש בתמלילים של עברית ישראלית.
הוא מבוסס על הניקוד הטברני שבו מנוקד התנ"ך, אבל כלליו פשוטים ואחידים יותר.
במקרה זה הניקוד יהיה לעיתים קרובות חלקי.
בהתאם לכך הניקוד נפוץ בספרי ילדים, בעיתונים שמיועדים לעולים חדשים, וכן בספרי שירה, שבהם הטקסט יכול להיות רב־משמעי.
הניקוד העברי הומצא בראשית ימי הביניים.
בראשיתו הוא נועד לקבע את ההגייה המסורתית של התנ"ך, פן תאבד.
עם הזמן עבר לשמש גם בטקסטים אחרים: ספרות חז"ל, תרגומי התנ"ך לארמית, ופיוטים.
בעבר התקיימו ארבע שיטות ניקוד שונות: טברנית, בבלית, ארץ־ישראלית, וארצישראלית-טברנית.
מערכת סימני ניקוד נוספת שימשה את השומרונים בכתבי יד של התורה.
שיטת הניקוד הטברנית זכתה ליוקרה רבה בקרב קהילות ישראל, ועם הזמן דחקה כמעט לחלוטין את השיטות האחרות.
עם תחיית הלשון העברית נמשך גם השימוש בסימני הניקוד הטברניים, אף על פי שנשמעו – ועדיין נשמעות – קריאות לפשט או להחליף את הניקוד.
הגיית העברית בימינו מבוססת על ההגייה הארצישראלית, בעוד שסימני הניקוד מתאימים להגייה הטברנית.
התוצאה היא שהניקוד הוא במידה מסוימת מלאכותי: חלק מההגיים אינם משתקפים בסימני הניקוד, ומאידך חלק מסימני הניקוד אינם משתקפים בהגייה.
באופן יחסי קל ללמוד את קריאת סימני הניקוד, אך הצבתם דורשת ידע נרחב, והיא נעשית בדרך כלל על ידי אנשי מקצוע.
סימן הניקוד שם הסימן הגייה דוגמה שורוק /u/ סוּס חולם מלא /o/ נוֹף
סימן הניקוד שם הסימן שימוש דגש סימן הדגש משמש בעברית בת ימינו להבחנה בין הגייה סותמת וחוככת של אותיות בכ"פ: כאשר יש באותיות אלו דגש, הן נהגות [b k p].
כאשר אין בהן דגש הן נהגות [v x f].
דגש זה מכונה בדקדוק המסורתי "דגש קל".
בעבר שימש הדגש הקל גם להבחנה בין הגייה סותמת וחוככת של אותיות גד"ת.
בימינו נהגות אותיות אלו בצורה סותמת בלבד, גם כשאין בהן דגש.
כמו כן, בעבר שימש הדגש לסמן הכפלה של העיצור (אז הוא מכונה "דגש חזק"); כך למשל גַמּד נהגה במ"ם כפולה [gammad].
כיום אין לדגש החזק משמעות בהגייה, אך כאשר הוא בא מסיבות דקדוקיות באותיות בכ"פ, הן נהגות כאילו יש בהן דגש קל, למשל במילה מְסַבֵּךְ.
סימן הניקוד שם הסימן שימוש מפיק סימן המפיק זהה גרפית לסימן הדגש.
קיים רק באות ה' בסוף מילה.
הוא מציין שיש להגות את האות ה' כעיצור [h] ולא כאם קריאה לתנועות /a e o/.
השימושים העיקריים במפיק הם בסופית שייכות בנקבה, כאשר היא מוטעמת (שולחנהּ), ובשורשי ג"ן כת"ם (ג-ב-הּ, נ-ג-הּ, כ-מ-הּ, ת-מ-הּ, מ-ה-מ-הּ).
סימן הניקוד שם הסימן שימוש נקודה דיאקריטית כאשר הנקודה בצד ימין, האות ש' נהגית כצירוף sh באנגלית (/ʃ/), לדוגמה: שֵׁם כאשר הנקודה בצד שמאל, האות ש' נהגית כאות ס' (/s/), לדוגמה: עֶשֶׂר
סימן הניקוד שם הסימן שימוש רפה סימן הרפה משמש לציין שהאות אינה דגושה.
בראשית ימיה של העברית החדשה שימש הסימן לציון העדר דגש קל במילים זרות (כגון כֿימיה), אך עם הזמן כמעט נעלם מהשימוש.
בכתיב התקני של יידיש לפי ייווא נעשה שימוש סדיר בסימן הרפה באותיות בֿ פֿ שצלילן /v f/.
מתג לסימן היו מספר שימושים שונים במסגרת טעמי המקרא.
בעברית חדשה הוא משמש לציון ההברה המוטעמת בספרים אחדים (בהם מילון אבן שושן).
חטף־חיריק סימן נדיר המופיע בכתר ארם צובא:מלכים א יז יא.
"לִק◌ְִחִי־נָא"תהלים יד א: "השחיתו", "התעיבו"תהלים נג ב: "השחיתו", "והתעיבו"
במקור שיקף כל אחד מסימני הניקוד הגייה שונה.
ממציאי הניקוד לא ניקדו את התנ"ך על פי כללים, אלא על פי הדרך בה הגו את המילים: כאשר שמעו בהגייתם את תנועת הקמץ, כתבו קמץ, כאשר שמעו את תנועת הפתח, כתבו פתח, וכן הלאה.
לכן כל ניסיון לצקת את הניקוד לכללים אחידים ומדויקים נדון מראש לכישלון.
עם זאת, הגיית העברית בפי ממציאי הניקוד הייתה בעלת מערכת סדירה ברובה.
על סמך הכרת המערכת הזו ניתן בחלק מהמקרים לשחזר כיצד היו ממציאי הניקוד מנקדים מילה מסוימת.
כלל הניקוד הבסיסי, המכונה "חוק ניקוד ההברות", מושתת על סדירות זו.
"חוק ניקוד ההברות" מתבסס על חלוקה של סימני הניקוד ל"תנועות גדולות" ול"תנועות קטנות" (חלוקה זו היא תאורטית בלבד, ואין לה אחיזה בהגייה של ממציאי סימני הניקוד).
תנועה "תנועה גדולה" "תנועה קטנה""חצי-תנועה" a קמץ: אָ פתח: אַחטף-פתח: אֲ e צירי: אֵ סגול: אֶחטף-סגול: אֱ i חיריק מלא: אִי חיריק חסר: אִאין o חולם: אֹ קמץ קטן: אָחטף-קמץ: אֳ u שורוק: אוּ קובוץ: אֻאין
בנוסף, קיים סימן השווא, הנראה כך: בְ.
קיימים 3 סוגים: שווא נח, שווא נע, ושווא מרחף.
כאשר השווא מצוי בסוף הברה, הוא שווא-נח.
שווא מרחף: שווא שנובע מחיטוף של תנועה גדולה.
הוא נהגה כשווא-נח, אך מתפקד כשווא-נע.
כך למשל, לא יבוא דגש קל אחריו.
לצורכי הניקוד יש לבדוק שני מאפיינים של ההברה: האם היא מוטעמת או בלתי מוטעמת, והאם היא פתוחה או סגורה.
סימן לזיכרון הכלל הוא סל"ק - סגורה לא-מוטעמת קטנה כלומר תנוקד בתנועה קטנה, וכל שאר המקרים (מפ"ג: הברה מוטעמת והברה פתוחה) ינוקדו בדרך כלל בתנועה גדולה.
כלל זה נקרא חוק ניקוד ההברות, ולהלן טבלה המציגה את הכלל על חריגיו העיקריים:
הברה פתוחה הברה סגורה הברה בלתי מוטעמת תנוקד בתנועה גדולהחריגים עיקריים: לפני אות גרונית ללא תשלום דגש (התנַחם, מִחוץ), ה' של הפעיל בפעלי א' גרונית מגזרת ע"ו (הַעירותי) תנוקד בתנועה קטנהחריגים לכלל זה מעטים, למשל בָּתִּים.
הברה מוטעמת תנוקד בתנועה גדולהחריגים עיקריים: מבנים סגוליים (דֶּלֶת, כֹּבֶד), כינוי המושא של המדבר בעבר (ראַני) תנוקד בתנועה גדולההברה סגורה מוטעמת באה לרוב בסוף המילה והחריגים הבולטים הם: אֵלֶּה, אָנָּא, הֵמָּה, לָמָּה, שָׁמָּה.
מנוקדים בתנועה קטנה: הכינויים החבורים "הכבדים" (־הֶם, ־כֶם), הברת a סגורה בפועל (שָׁבַרְתִּי), הברות שמקורן בגזרת הכפולים (חַג משורש חגג, לְבַד משורש בדד), שמות מרובעים כפולי הברה (תַּלְתַּל), הברת ay (לַיְלָה).
קשיים בהפעלת חוק ניקוד ההברות
אלו הבעיות העיקריות בחוק ניקוד ההברות:
כדי להפעיל את החוק כיאות יש לדעת אם ההברה פתוחה או סגורה מבחינה דקדוקית, כלומר אם בסוף ההברה בא דגש חזק או שווא נח.
לא ניתן לקבוע זאת על סמך הגיית העברית בת ימינו בהיגוי הנפוץ, שכן אין בה דגשים חזקים, וחלק מהשוואים הנעים הפכו בה לנחים.
משום כך נדרשת היכרות עם ההגיה המסורתית הקפדנית של עדות ישראל בקריאת התורה ובתפילה, או ההגיה הקלאסית שאומצה בעבר באמצעי השידור בישראל.
כדי לנקד לפי הכללים צריך להכיר היטב את מערכת השורשים והמשקלים ולדעת לאיזה שורש ולאיזה משקל שייכת המילה.
החוק אינו נותן מענה מלא לחטפים ולשווא הנע.
גם כאן הכרת ההגייה של העברית בת ימינו בלבד אינה מאפשרת לנקד כיאות, ויש להכיר את מערכת ההגה ההיסטורית.
ניקוד הנטייה של שמות העצם והפעלים
ככלל, גם הנטייה של שמות העצם והפעלים כפופה לחוק ניקוד ההברות, אלא שחוק זה אינו יכול לצפות מראש את אופן הנטייה.
כך, למשל, במספר מילים מופיע בנטייה דגש באות האחרונה של צורת היסוד, כגון חַרְצָן – חַרְצַנִּים.
אין חוק אחיד שקובע האם דגש כזה יופיע ומי שרוצה לנקד מילה באופן תקני חייב ללמוד את רשימת המילים האלה בעל־פה.
הכללים המסדירים את הנטייה של שמות ופעלים בעברית בת ימינו הם הכללים שנדונו והתקבלו בדיוניה של האקדמיה ללשון העברית.
כללים אלו סוכמו על ידי המזכירות המדעית של האקדמיה, ויצאו לאור כחוברת בשם "החלטות האקדמיה בדקדוק".
בעברית בת ימינו נעשה שימוש תדיר לסימון הגייתן של מילים לועזיות.
לשם כך קבעה האקדמיה ללשון כללים מיוחדים, שפורסמו בפרק 5 של "החלטות האקדמיה בדקדוק".
גרסה מקוונת של הכללים נמצאת כאן.
בשנת 2007 אושרו באקדמיה כללים חדשים לתעתיק מילים לועזיות לעברית.
החלטות אלו מתייחסות בעיקר לשמות מקומות ואישים.
גרסה מקוונת של הכללים נמצאת בקישור.
אין דרך תקנית לסמן את ההטעמה בעברית חדשה.
הדרך הנפוצה היא להשתמש בסימן "עולה" (למשל: "חת֫ול"), אבל יש גם מספר דרכים אחרות.
הבדלים לעומת שיטת הניקוד הטברנית
ההבדלים העיקריים בין שיטת הניקוד בעברית בת ימינו לבין מולידתה, שיטת הניקוד הטברנית:
בטברנית מילה המסתיימת בהברה פתוחה מרפה לעיתים אות בג"ד כפ"ת הפותחת את המילה שאחריה (בעיקר כאשר שתי המילים מחוברות בטעם מחבר או במקף ונקראות לפיכך כ"מילה אחת").
מנגד הברה פתוחה יכולה גם למכפל את האות הפותחת במילה שאחריה גם אם היא לא בג"ד כפ"ת.
בטברנית הניקוד תלוי בהטעמת המשפט.
כך למשל המילה מים, שניקודה באמצע משפט בפתח, בסוף משפט באה על פי רוב בקמץ ("צורת הפסק").
ניקודה של ה' הידיעה, וניקודן של אותיות השימוש בכ"ל פחות סדיר מבעברית בת ימינו.
כך למשל לא תמיד יופיע דגש אחרי ה' הידיעה, בעיקר באות עם שווא.
מערכת ההפעלה Microsoft Windows מאפשרת לנקד טקסטים עבריים.
במעבד התמלילים וורד אפשר אף לצבוע את הניקוד בצבע שונה מאשר האותיות.
השיטה בויקיפדיה:ניקוד#הקלדת ניקוד במערכות ההפעלה חלונות וגנו/לינוקס היא כללית, ואינה מוגבלת רק לוויקיפדיה.
אפשרות נוספת היא העתק הדבק.
לרשום במחשב טקסט לא מנוקד.
לנסות אתרי אינטרנט להוספת ניקוד.
באופן דומה היא גם שיטת הניקוד בווינדוס 10: קמץ מוקלד על ידי ק+ctrl+alt (או ק+alt ימני), צירי מוקלד על ידי צ+ctrl+alt (או צ+alt ימני) וכו'.
משנת 2009 עובד מכון התקנים הישראלי על רוויזיה לת"י 1452, "מערך קלידים במקלדת עברית-לטינית למחשבים".
מטרת רוויזיה זו היא להביא את תווי הניקוד למקשים שיהיו נוחים יותר לזכירה ולשימוש.
ישנן תוכנות לניקוד, שמנסות לנקד מילים באופן אוטומטי.
בגלל המבנה המורכב של העברית, לא ניתן לנקד טקסט באופן מושלם ולנחש באופן אוטומטי את הניקוד הנכון של כל מילה.
אחת מהתוכנות הידועות ביותר מהסוג הזה היא נקדן טקסט של מט"ח שאף זכתה בפרסים.
על פי תיקוני הזוהר כל ניקוד הוא כנגד ספירה אחרת.
פתח כנגד ספירת חכמה, קמץ כנגד ספירת כתר, צירי כנגד ספירת בינה, סגול כנגד ספירת חסד, שבא כנגד ספירת גבורה, חולם כנגד ספירת תפארת, חיריק כנגד ספירת נצח, שורוק כנגד ספירת הוד, קובוץ כנגד ספירת יסוד, ול-ספירת מלכות אין ניקוד משלה, אלא היא כוללת את כל התשעה.
ניקוי ראש הייתה תוכנית הטלוויזיה הסאטירית השנייה בטלוויזיה הישראלית (אחרי התוכנית "לא הכל עובר", שלא שרדה).
היא שודרה בין השנים 1974–1976 בערוץ הראשון, שהיה אז הערוץ הישראלי היחיד, ולכן הייתה לה השפעה רבה על הפוליטיקה ועל השיח הציבורי בישראל באותה עת.
התוכנית עסקה באופן סאטירי באירועי האקטואליה של אותה תקופה, ובהם: השבר לאחר מלחמת יום כיפור והעיסוק בדו"ח ועדת אגרנט, ממשלת רבין הראשונה, המתנחלים, שחיתות (בעיקר בקרב השלטון), פערים חברתיים וכלכליים, היחס לערביי ישראל ועוד.
טוביה צפיר, רבקה מיכאלי, עליזה רוזן, אהרון אלמוג ושבתאי קונורטי השתתפו בשתי עונות הסדרה.
בעונה הראשונה השתתפו גם דובי גל ושמעון לב-ארי (שעזב במהלך העונה הראשונה וחזר בסוף השנייה) ובעונה השנייה הצטרפו אל הצוות גם ספי ריבלין, איציק בן מלך ועוזי לוי (שהשתתף גם בתחילת העונה הראשונה).
כמו כן הופיעו בתוכנית באופן לא קבוע שחקנים נוספים, בהם: רחל שור, יוסי אלפי, מרגלית אלמוג, תקוה מור, אריה מוסקונה ואלי דנקר ואת האנימציה יצרו יוסי אבולעפיה, יוחנן לקיצביץ' ודודו גבע.
מוטי קירשנבאום הגה, הפיק וערך את התוכנית וזכה על כך בפרס ישראל.
צוות הכותבים כלל את אפרים סידון, ב.
מיכאל, חנוך מרמרי, קובי ניב (בתוכניות הראשונות היה דן בירון בצוות הכותבים לפני שהצטרף מרמרי באופן קבוע) ובעונה הראשונה גם את יעקב לזר, עמוס קינן ואלי שרייבר.
המנהל המוזיקלי של התוכנית היה רוני וייס.
ב-1970 הפיק מוטי קירשנבאום את תוכנית הסאטירה היחידה שהופקה בטלוויזיה הישראלית לפני ניקוי ראש, "לא הכול עובר", בשנים 1970–1971. בתוכנית השתתפו גם טוביה צפיר ועליזה רוזן, וכן דמויות נוספות ובהן מתי כספי, תיקי דיין, ויוסי פולק.
לפי טוביה צפיר, התוכנית הרגיזה את הממשלה עד כדי כך שראש הממשלה גולדה מאיר רצתה להוריד אותה מהאוויר.
לדבריו, "מוטי, בחכמתו, לא רצה לתת לה את התענוג, וגם רצה לשמור על עצמאות רשות השידור, ולכן הקדים את גולדה והוריד את התוכנית ביוזמתו, וכך בעצם שמר את האופציה לחזור עם "ניקוי ראש", ארבע שנים מאוחר יותר.
מייד אחרי מלחמת יום הכיפורים גיבש קירשנבאום צוות לתוכנית חדשה וליהק את עליזה רוזן, רבקה מיכאל, שמעון לב ארי, אהרון אלמוג, עוזי לוי, דובי גל וטוביה צפיר לצוות הראשון של שחקני התוכנית.
התוכנית עסקה ברובה בסאטירה - כולל ביקורת על הפוליטיקה הישראלית והמזרח-תיכונית על התעלמותו של הממסד מבעיות חברתיות, ביקורת על הממסד הביטחוני בישראל על רקע מלחמת יום כיפור, ועל הניסיונות להפעלת צנזורה על התוכנית עצמה.
חלק גדול מתוכנה של התוכנית היה על רקע המחאה כלפי הממשלה בגלל מחדלי יום כיפור.
לפי מוטי קירשנבאום, "לא הייתה תוכנית שלא היה בה סממן מהסיפור של 73".
המחאה אף תרמה להצלחת התוכנית בציבור והקלה על שחיטת פרות קדושות.
לפי אחד מכותבי התוכנית ב.
מיכאל, ולפי קירשנבאום, הסאטירה בתוכנית רוככה.
זאת משום שבניגוד לתיאטרון, שבו קהל בוחר בהצגה ומשלם מבחירתו, בתוכנית טלוויזיה (במיוחד בתקופה שבה היה רק ערוץ אחד), "אתה פולש לסלון של אנשים שלא קנו כרטיס כדי לראות אותך, וזה מטיל עליך אחריות מסוימת להעביר את הדעות שלך לא באלימות ולא באכזריות".
קירשנבאום טען גם כי הסאטירה החריפה של חנוך לוין בתיאטרון, במיוחד יצירתו מלכת אמבטיה, אמנם ספגה ביקורת ועגבניות אבל גם שברה את הטאבוים, פרצה את הדרך, ואפשרה סאטירה חריפה יותר ממה שהיה אפשר קודם לכן.
מלבד מערכונים סאטיריים כללה התוכנית גם קטעים קלילים יותר, שכללו פרודיות, מתיחות של מצלמה נסתרת וכן קטעים מתוכניות מחו"ל (כגון הקרקס המעופף של מונטי פייתון), בעיקר של אנימציה או ללא דיאלוגים, וכן קליפים לשירים (דוגמת קליפ לשיר "קפה טורקי" של אריק איינשטיין )
"טקס שעיר לעזאזל" - טקס שבו הפוליטיקאים, הממשלה והדרג הצבאי הבכיר, בניסיון למלט את עצמם ממחדלי יום כיפור, מחפשים שעיר לעזאזל (חברה) בדמותם של החיילים הפשוטים, מבזים אותם ולבסוף זורקים אותם אל התהום.
קירשנבאום סיפר כי בשבוע שבו שודר המערכון פורסם בעיתון כי מצאו שני סמלים שלא פעלו כראוי במעוז ועשו על זה רעש גדול.
"זה שהמפקדים פישלו לאורך כל הדרך - זה שום דבר".
קירשנבאום החשיב מערכון זה לחריף ביותר בתולדות התוכנית.
"מזמור לטלפון" - (1974) פארודיה על פסטיבלי הזמר למיניהם, כשאת אזורי החיוג שרים כל פעם בסגנון אחר (מזרחי, חסידי וילדים).
הקטע הוא מחווה לרבקה מיכאלי, שבאותו זמן הייתה מנחת פסטיבל הזמר והפזמון;
"מאני מממן" - (1974) גרסה סאטירית לשיר מתוך "קברט" על תאוות הבצע של הפוליטיקאים;
"טנדו" - (1975) מערכון בו מחקה דובי גל את ירון לונדון בתוכניתו, ומציג את לונדון כאדם המקנא בניסים סרוסי שמתארח אצלו.
מבוסס על תקרית אמיתית בתוכניתו של לונדון בה מתח ביקורת על שיריו של סרוסי;
"ליכוד לאומי כל אחד יאמר" - (דצמבר 1974) שיר המתאר באירוניה איך כל הבעיות האישיות והלאומיות ייפתרו עם הקמת 'ממשלה מקיר אל קיר'.
"זמנים מודרניים" - (1974) פארודיה בסגנון סרט אילם של צ'פלין שמתארת את 'הידוק החגורה' של אותו זמן.
המערכון מותח ביקורת על ההסתדרות וארגוני העובדים, שמתיימירים לייצג את העובדים, אבל בפועל מסייעים בעיקר לממשלה ולבעלי העסקים הגדולים.
"לסגור את המדינה" - (אוגוסט 1974) הצעה של "שר ההסברה", לסגור את המדינה ל-3 חודשים, לפטר את התושבים, לערוך "בדק בית יסודי" בניסיון להבריא את המדינה
"הציונות היא גויאבה" - (1975) בתגובה להחלטה 3379 של העצרת הכללית של האו"ם שקבעה כי הציונות היא גזענות, הוצגה בתוכנית החלטה לפיה הציונות היא גויאבה, ותגובת ישראל לכך (כולל שינוי שמן של שדרות או"ם ל"שדרות לא גויאבה").
"ארצי באנקר" - (ינואר 1976) טוביה צפיר בדמות ישראלי גזען שונא מזרחיים וערבים (פרפרזה על דמותו של ארצ'י בנקר מהסדרה "הכל נשאר במשפחה");
"רבי לוינגר דאדא" - (25 במרץ 1976) - לוינגר (ספי ריבלין), המוצג באופן המזכיר את אידי אמין, מדבר אל האבנים בחברון ומנשק את זו ש"עליה ישב עפרון החתי", מעודד את חסידיו לפעול באלימות בחברון, ומתנהג בגסות לשר הביטחון שמעון פרס שמגיע למקום (ואיננו מנסה באמת למנוע ממנו לעשות כרצונו).
היוצרים הואשמו בנטייה לצד השמאלי של המפה הפוליטית, וכן בביקורת הרבה שלהם כלפי הממשלה והממסד הפוליטי, ובניסיון להפיל את השלטון.
בין המתלוננים על הסדרה היו יצחק רבין, שהיה אז ראש הממשלה של ממשלת ישראל השבע עשרה, משה דיין (שר הביטחון בזמן מלחמת יום כיפור) וכן אנשי ימין כמו חיים לנדאו.
הקטעים שספגו ביקורת רבה היו:
מערכון מדצמבר 1974 שבו חיקה טוביה צפיר את נשיא המדינה אז, אפרים קציר, שהודה שלישראל יש נשק גרעיני.
חלק מהביקורת של צוות התוכנית על קציר הייתה גם בשל אמירה שלו על מחדלי מלחמת יום הכיפורים, לפיה "כולנו אשמים".
המערכון מסתיים בכך שקציר אומר "ובעניין הפצצה האטומית, רציתי רק להוסיף - כולנו אשמים".
המערכון גרר ביקורת רבה על התוכנית שכן באותו זמן נשיא המדינה נחשב לסמל לאחר השידור הוועד המנהל של רשות השידור פרסם התנצלות ובתוכנית מאוחרת יותר בוצע חיקוי של המלכה אליזבת' (במקום שוב של קציר) בוועידת מפלגת חירות שהתקיימה אז בקריית ארבע.
הדבר גרר ביקורת רבה (כולל בכנסת, שם הייתה על כך הצעה לסדר היום שכללה בקורת על התוכנית הן מצד האופוזיציה והן הממשלה), והוועד המנהל של רשות השידור הורה לצוות התוכנית "לתקן ולהתנצל".
בתגובה ביצע הצוות שוב את הפתיחה לשיר ואז נאמר בצורה לקונית "ראה את מכתבנו הקודם אליך כמבוטל".
קירשנבאום סיפר כי אמר למערכת שאחרי זה כבר לא יעזו לבקש מהם להתנצל.
מערכון מפברואר 1976 שבו הוצגה בובת קרטון של ראש הממשלה יצחק רבין שמבקריו קורעים לגזרים בזמן ששר הביטחון ויריבו במפלגה, שמעון פרס, מסרב לגנות אותם.
למרות שהכוונה הייתה ללעוג למבקריו של רבין, נתפס המערכון הנ"ל דווקא כיוצא נגדו ומכתבים רבים נכתבו לעיתונים ביקרו את המערכון.
בעונה השנייה גברה הביקורת הציבורית על התוכנית ועלתה תביעה גוברת (בעיקר בעיתונות ובכנסת) להוריד את התוכנית או לפחות 'לאזן' אותה עם כותבים ימניים יותר.
ב-1975, במהלך העונה הראשונה, יעקב אייזנמן צילם וערך סרט תיעודי על עשיית התוכנית שנקרא 'פוסטמורטם-ניקוי ראש'.
הסרט נפסל לשידור כיוון שמוטי קירשנבאום מקלל בסרט את אחראי הכספים ברשות השידור.
התוכנית זכתה לפופולריות גדולה, שמאז לא הייתה כמותה.
עם זאת, נועזותה של התוכנית הייתה בעוכריה וגרמה לירידתה לאחר כשתי עונות בלבד.
הפרק האחרון שודר במרץ 1976. עם זאת, יצוין כי איש ממנהלי רשות השידור לא כפה להוריד את התוכנית, אלא שהייתה זו החלטה של צוות הכותבים וההפקה.
במרץ 1976 בפרק הסיום של התוכנית, העלה צוות התוכנית את "שיר סיום".
השיר קובל על כך שאותם מנהיגים ואותם פרשנים נשארים בהנהגה למרות מחדלי יום כיפור - "איננו עוזבים בלי יורש להשאיר, במקומנו תבוא הגברת מאיר, וזוהי הרי כבר בדיחה בעצמה, אם גולדה ישנה, ניקוי ראש בשביל מה?".
השיר מתאר באופן אירוני את טענות מתנגדי התוכנית, כיצד העם יחוש הקלה רבה בשל סיומה: "חלפה ניקוי ראש, נגמר הסיוט..
אפקח את עיני בעולם מאוזן..
אגדל בשלווה מבלי ליילל, לא עוד אפחד - משמאל משתולל".
פזמון השיר חוזה בצורה אירונית "הנה ניקוי ראש סוף סוף כבר נגמר, הו, כמה יפה יהיה המחר".
כשנה לאחר ירידת התוכנית משידור, במאי 1977, התקיימו הבחירות לכנסת התשיעית, ושלטונה ההסיטורי של מפא"י הסתיים.
בהמשך נחתם הסכם השלום בין ישראל למצרים.
שני דברים אלה היו בהתאם לרוח התוכנית שביקרה את האליטה השלטונית ואת הסרבנות לשלום מול מצרים.
לעומת זאת הבחירות החלו גם את תחילת שליטת הליכוד וגוש הימין בכלל, וזאת בניגוד לכיוון השמאלי - מדיני וחברתי שסימנה התוכנית.
במשך כ-15 שנים לא נעשתה תוכנית סאטירה בטלוויזיה הישראלית, אלא רק פינות סאטיריות (שנכתבו לרוב על ידי צוות הכותבים של "ניקוי ראש" בראשות אפרים סידון) בתוכניות אירוח כמו: "עלי כותרת", "שעה טובה" ו"סיבה למסיבה".
השחקנים שהיו משתתפים בפינות גם הם בוגרי "ניקוי ראש" כגון: דובי גל, רבקה מיכאלי והחקיין טוביה צפיר.
רק בסוף שנות ה-80 חזרו לעשות תוכניות סאטירה בישראל כמו – "מוצ"ש", "נייס גיא", "העולם הערב", "צפיר הנפש", "החרצופים" ו"החמישייה הקאמרית" אשר ברובם התאפשרו לשידור רק לאחר עליית ערוץ 2.
ב-1975 יצא לאור בהוצאת הד ארצי תקליט עם כמה מהשירים שבוצעו בתוכנית, כולל הפארודיה על פסטיבלי הזמר ו'ליכוד לאומי'.
ב-1976 זכתה התוכנית בפרס ישראל שאותו קיבל מפיק התוכנית, מרדכי קירשנבאום.
בשנת 2002 התאחדו חברי "ניקוי ראש" למען מופע ההתרמה "יומטוב", שם הם ביצעו את שיר הנושא של התוכנית במילים אקטואליות שנכתבו על ידם ועל ידי אפרים סידון ומוטי קירשנבאום.
ב-2006 הוציא אמן ההיפ-הופ הישראלי סגול 59 סינגל בשם "אז במצב הנוכחי" שעסק בהשוואות בין ישראל של היום לישראל התמימה יותר לכאורה של שנות השבעים.
השיר כלל סימפול של שיר הפתיחה של התוכנית בביצועו המקורי של צוות התוכנית.
ביולי 2012 החל הערוץ הראשון, לראשונה מאז השידור המקורי לשדר את רוב פרקי התוכנית המלאים בשידור חוזר במסגרת רצועת הנוסטלגיה "מנהרת הזמן" (עד אז, שודרו בערוץ בעיקר לקטים מן התוכניות).
במסגרת השידורים הללו, שודרו שני פרקים גנוזים של התוכנית וכן סרט דוקומנטרי שלא שודרו מעולם.
בפברואר 2014 התאחדו חברי ניקוי ראש בהרכב חלקי, במסגרת התוכנית "מצב האומה".
בלילה של ה-25 בספטמבר 2015, עם פטירתו הפתאומית של מוטי קירשנבאום בלילה הקודם, שידר הערוץ הראשון רצף של פרקי הסדרה, כולל סרטו התיעודי של יעקב אייזנמן.
ב-1 במאי 2022 עלו כל פרקי הסדרה, כולל קטעים שבזמן השידור המקורי נגנזו ונאסרו להקרנה, לאתר הארכיון של תאגיד השידור הציבורי.
ניקוטין הוא אלקלואיד וסם פסיכואקטיבי ממריץ, המצוי בעיקר בצמח הטבק ובצמחים נוספים בריכוזים שונים, המהווה את החומר הפעיל במוצרי טבק כגון סיגריות וסיגרים.
בטבע, הניקוטין נמצא בעיקר בצמח הטבק, בשיעור של בין 0.5% ל־3% ממסת הצמח, ונוצר בשורשי הצמח ונאגר בעליו.
הניקוטין נמצא בכמויות מזעריות יותר גם בצמחים אחרים ממשפחת הסולניים, כגון חציל, עגבנייה, תפוח אדמה ופלפל ירוק.
ניקוטין מזוקק הוא נוזל שמנוני היגרוסקופי ומסיס במים בצורתו הבסיסית.
מלחיו וחומצות הנגזרות ממנו מסיסים במים גם כן.
הניקוטין הוא אלקלואיד אורגני ורעלן עצבי חזק במיוחד עבור חרקים.
כל אופני צריכתו גורמים להגעתו אל מחזור הדם ולהתפתחות הדרגתית של סבילות ותלות בו.
ניקוטין הוא אגוניסט של חלק מקולטני האצטילכולין, המכונים בהתאם קולטני אצטילכולין ניקוטיניים.
אצטילכולין משמש כמוליך עצבי הן במערכת העצבים המרכזית והן במערכת העצבים ההיקפית, שבה ניתן למצוא קולטני ניקוטין גנגליוניים בגנגליונים האוטונומיים.
ברגע שהניקוטין נשאף לריאות, הוא נספג עד מהרה במחזור הדם וחודר למוח בתוך 10–20 שניות, בעוברו את מחסומי הדם־מוח.
במוח, הניקוטין גורם לשחרור של אדרנלין, מה שגורם לערנות, להאצת קצב פעימות הלב ולעלייה בלחץ הדם; וכן הוא גורם לשחרור של דופמין, מה שגורם לתחושת ההנאה מהעישון ובסופו של דבר להתמכרות לניקוטין הבא בצורת טבק ומוצריו.
ניקוטין מדכא תיאבון ועשוי לגרום בשל כך לירידה במשקל.
הנזק הקטלני הקשור לעישון, נגרם כמעט בלעדית ללא הניקוטין, על ידי חומרים מסרטנים וכימיקלים אחרים בעשן הטבק.
לצד זאת, מחקרים שונים מצביעים על סיכונים אפשריים מצריכת ניקוטין בנסיבות מסוימות, דוגמת הגברת סיכוי לסיבוכים בכלי הדם בקרב חולי לב קיימים.
הניקוטין הוא החומר הממכר העיקרי בעישון שמקשה על תהליך הגמילה.
לשם השוואה, 32% ממשתמשי הניקוטין יתמכרו לניקוטין, לעומת 23% ממשתמשי ההרואין שיתמכרו להרואין.
הניקוטין גורם למשתמשים בו להתמכרות פיזית ונפשית כאחד.
ההתמכרות הפיזית שהניקוטין יוצר בשימוש ממושך היא חמורה, והמשתמש בו מפתח סבילות אליו – כלומר, בכל פעם של צריכתו יהיה צורך בכמות גדולה יותר כדי להגיע לתוצאות הרצויות.
אנשים המפסיקים לעשן מדווחים על תחושות של עצבנות, מתח, קשיי ריכוז וכדומה; תופעות אלה מתגברות לקראת השעה ה־48 או ה־72 לאחר ההפסקה, ואז נחלשות באופן מתמיד לאורך שבועיים עד שישה שבועות.
במצב טהור, הניקוטין הוא סם רעיל.
משערים שהמנה הקטלנית של ניקוטין היא בין חצי גרם לגרם עבור מבוגר.
לפי דו"ח האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית) משנת 2018, ניקוטין מגביר סיכוי למחלות לב וכלי דם, ומהווה סיכון במיוחד לאנשים בעלי רקע או נטייה למחלות אלו.
ניקוטין מעורר תגובה מוגברת במערכת העצבים וזו בתורה מגבירה את הסיכון להיווצרות תופעות המודינמיות המתבטאות כעלייה בדופק ובלחץ הדם, התכווצות שריר הלב, אי ספיקת לב והפרעה בקצב הלב.
קשה לבודד במחקר את השפעתו הבלעדית של ניקוטין על תוספות אלו, ולהפרידה מהשפעתם של חומרים נוספים שישנם בסיגריה, אולם מחקרים הראו שבעיות אלו נצפו גם באנשים שצרכו תרופות מבוססות ניקוטין שאינן מכילות את החומרים המסוכנים המוכרים מסיגריות.
תופעות נוספות כמו טרומבוגנזה, אנגיוגנזה, פגיעה באנדותל והשפעות דלקתיות שונות בכלי דם מציגות במחקר תוצאות שונות, וקשה להעריך את מידת השפעתו של הניקוטין עליהן, אם כי ניכר שבניגוד לעישון, הניקוטין לא גורם לטרשת העורקים או התקפי לב.
מחקרים קליניים רבים מדדו השפעותיהם קצרות-טווח של טיפולי החלפת ניקוטין לגמילה מעישון.
המחקרים הראו שבטווחי זמן קצרים הנדרשים לצורך טיפול ישנה אומנם עלייה בולטת בסיכון לתופעות שונות של מחלות לב וכלי דם, אולם הסיכון לסיבוכים רציניים בנסיבות אלו זניח למדי.
תחליפים שונים לסיגריות משתמשים בכמות שונה של ניקוטין, ולעיתים מורכב לקבוע את מידת הסכנה שבכל תחליף באופן פרטני, ובמיוחד לטווח ארוך.
מספר מחקרים הצביעו על חשש שניקוטין מעורר בגוף עמידות לאינסולין.
הניקוטין כשלעצמו איננו חומר מסרטן, דהיינו הוא אינו גורם להיווצרות רקמה סרטנית.
ברם, קיים ויכוח לגבי הניקוטין כגורם שמעכב את תהליך האפופטוזה, שהוא אחד התהליכים שבעזרתם הגוף נפטר מתאים לא־רצויים (ובפרט תאים טרום־סרטניים), כך שהוא מסייע להתפתחותו של הסרטן.
לפי דו"ח האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית) משנת 2018, אף על פי שמבחינה ביולוגית סביר שניקוטין יכול לעודד צמיחה בגידול סרטן קיים, הראיות הקיימות מצביעות שעובדה זו לא מיתרגמת לסיכון מוגבר לסרטן בבני אדם.
לפי ה-FDA, חשיפה לניקוטין בגיל ההתבגרות יכולה לפגוע בהתפתחות המוח ולגרום לאימפולסיביות מוגברת ולהפרעות במצב רוח.
מאידך, הקולג' המלכותי לרופאים ורשות בריאות הציבור הבריטי מסיקים כי הרלוונטיות של הממצאים האלה ממחקרים על בעלי חיים למוח האנושי אינה ברורה.
והוא שרוי במחלקות על מידת השתייכותו למשפרי קוגניציה.
הטבק הוכר לאירופים זמן קצר לאחר הגעתם לאמריקה, שכן האינדיאנים נהגו לעשנו.
עד מהרה הובא הטבק גם לאירופה.
את השם "ניקוטין" קיבל החומר על שמו של ז'אן ניקו דה וילמן (Jean Nicot de Villemain), שגריר צרפת בפורטוגל, ששלח זרעי טבק לפריז בשנת 1560. הניקוטין זוקק לראשונה בשנת 1828, בשנת 1843 התגלתה נוסחתו הכימית, ובשנת 1904 הצליחו לראשונה לייצר ניקוטין באופן מלאכותי.
במאה ה-21, השימוש העיקרי בניקוטין שלא כמוצר טבק לעישון, הוא בתור מדביר חרקים בחקלאות.
בחקלאות משתמשים בניקוטין כמגן ביולוגי נגד מזיקים.
ריסוס בניאוניקוטינואידים נחשב לריסוס שנזקו מועט בהשוואה לחומרי ריסוס מסורתיים.
בנוסף מסתייעים בשיטות של הנדסה גנטית על מנת לקבל ריכוזי ניקוטין ניכרים בעלים – מה שמעניק לצמח הגנה ללא צורך בריסוס.
התמכרות לניקוטין בקרב מתמודדי נפש
עישון טבק מהווה גורם משמעותי לתחלואה ותמותה במדינות המפותחות.
אף על פי ששיעורי העישון במערב נמצאים במגמת ירידה, אחוז המעשנים בקרב אנשים עם הפרעות נפשיות נותר גבוה.
יתרה מזאת, נמצא כי ההתערבויות והמדיניות להפסקת העישון אכן רלוונטיות עבור האוכלוסייה הכללית אך לא יעילות עבור מתמודדי הנפש.
במחקר העוסק בקשר בין התמכרות לעישון ובעיות נפשיות נמצא כי מתמודדי נפש הסובלים מהפרעות כגון סכיזופרניה, הפרעות דו-קוטביות, הפרעת דיכאון מז'ורי והפרעת פאניקה נוטים לעשן יותר בהשוואה לאוכלוסייה הכללית.
ניתן להסביר את הצריכה המוגברת בקרב אוכלוסייה זו באמצעות גורמים פיזיולוגיים, פסיכולוגיים וחברתיים.
יתרה מזאת, מתמודדי הפרעות החרדה השונות חווים תסמיני גמילה קשים יותר ולכן הם בעלי סבירות גבוהה יותר לחזור לעשן.
בפן החברתי, במקרים רבים העישון יכול לקדם אינטראקציות חברתיות בקרב אנשים עם הפרעות נפשיות ומשמש גם ככלי להתמודדות עם תסמינים נפשיים ולחצים חברתיים.
לעיתים העישון משמש ככלי לחיזוק התנהגות במסגרות הטיפוליות.
למשל, במידה והמטופל נוטל את התרופות שלו בזמן ובאופן עצמאי צוותי הרפואה מתגמלים אותו בסיגריה.
בעקבות שיטה זו ההתמכרות מתחזקת אצל המתמודד.
סיבה אפשרית נוספת, עוסקת במאפיינים אישיותיים.
תכונות אישיות כמו נוירוטיות, חיפוש חידושים ואימפולסיביות הנחשבות כנפוצות במיוחד אצל מתמודדי נפש, מעלות בסבירות גבוה יותר את העיסוק בעישון וצריכת הניקוטין.
מבין הגורמים הפיזיולוגיים, אחד הגורמים המשפיעים על רמות צריכת הניקוטין היא ההשפעה של הניקוטין על המוח.
צריכת ניקוטין משחררת רמות גבוהות של דופמין במוח ועל כן, עשוי לשפר תפקודים קוגניטיביים ולהפחית תסמינים שליליים, כמו דיכאון וחרדה.
על אף הקושי הרב של בעלי ההפרעות הנפשיות להיגמל מצריכת ניקוטין קיימים מגוון דרכי טיפול אפשריות.
באופן מפתיע לחלק גדול מההתמכרויות קיימים טיפולים תרופתיים הנחשבים ליעילים כגון, תרופות/מדבקות/מסטיקים ועוד.
מחקרים רבים בתחום הפרמקולוגי מצביעים על כך שישנם טיפולים העשויים להיות יעילים בקרב מתמודדים עם הפרעות נפשיות חמורות.
דבר נוסף העשוי לשפר את הסיכויים להפסקת עישון בקרב אנשים עם הפרעות נפשיות הוא שילוב של טיפול תרופתי יחד עם ייעוץ פסיכולוגי המתמחה בגישות כמו טיפול קוגניטיבי-התנהגותי והתערבות מוטיבציונית.
מחקר נוסף המחזק את יעילותו של הטיפול האינטגרטיבי מצא שטיפול נפשי יכול לתרום להפסקת עישון, וכי שילוב בין הטיפולים להפסקת עישון עשוי להיות יעיל ביותר.
כלומר, אנשים בעלי הפרעות נפשיות שקיבלו טיפול נפשי היו בעלי סיכוי גבוה יותר להפסיק לעשן לעומת אלו שלא קיבלו טיפול נפשי.
יתר על כן, גם שימוש בתמריצים כספיים נמצא כגורם משפיע על הפחתת או הפסקת עישון.
אך גורם זה נמצא כיעיל בטווח הקצר בלבד.
הַנִּקּוּד הַטַּבְרָנִי (וגם טְבֶרְיָנִי) הוא שיטה גרפית לסימון ההגייה של הטקסט המקראי בפי יהודי העיר טבריה בראשית ימי הביניים.
העברית בת ימינו משתמשת בסימנים הגרפיים שהמציאו מפתחי השיטה הטברנית, אולם משמעות סימני הניקוד וכלליהם בעברית בת ימינו שונים מהשיטה הטברנית המקורית.
לשימוש המודרני בסימני הניקוד ראו: ניקוד העברית בת ימינו.
כל עוד הייתה העברית שפה מדוברת, נשתמרה הגיית הטקסט המקראי גם ללא מנגנון גרפי שיסמן את ההגייה.
אולם בתחילת ימי הביניים נוצר חשש ממשי שהגיית הטקסט תישכח.
מספר חכמים מהעיר טבריה מצאו פתרון לבעיה זו בדמות פיתוחה של מערכת סימני ניקוד וטעמים, שהוספו על גבי הטקסט העיצורי.
נראה שבכך אימצו חכמים אלו שיטה שכבר הייתה קיימת אצל שכניהם ממזרח, המדקדקים הסורים, שהם בתורם אימצו מהמדקדקים היוונים.
כתבי היד המנוקדים הקדומים ביותר, הנושאים את תאריך כתיבתם, הם מהמאה העשירית (כתר ארם צובא ועוד), והם מציגים כבר שיטת ניקוד מגובשת.
בתוך השיטה הטברנית התקיימו שתי אסכולות מרכזיות, זו של אהרן בן משה בן אשר וזו של משה בן דוד בן נפתלי.
ההבדלים בין שתי האסכולות נוגעים ברובם להבדלי ניקוד והטעמה מזעריים של הטקסט המקראי.
הבדלים אלו נאספו על ידי מישאל בן עוזיאל בספרו כתאב אלכ'לף ("ספר החילופים") שנכתב במחצית השנייה של המאה ה-11. אסכולת בן אשר דחקה את רגליה של אסכולת בן נפתלי ושל אסכולות אחרות, והיא זו שהתקבלה לבסוף.
למסורת ההגייה הטברנית יצא שם של מסורת הגייה מדויקת ביותר, ושיטת הניקוד שלה אומצה כמעט על ידי כל קהילות עם ישראל בתפוצות (למעט קהילות בבל ותימן, אשר המשיכו להשתמש גם בניקוד הבבלי), וזאת חרף העובדה שאף אחת מקהילות אלו לא הגתה את העברית במסורת הטברנית.
לקראת סוף ימי הביניים, עם הידלדלות היישוב היהודי בטבריה, נכחדה מסורת ההגייה הטברנית, ונוצר מצב, הקיים עד ימינו אנו, שכמעט כל קהילות ישראל משתמשות בשיטת ניקוד של הגייה זו, על אף שאין מדברים לפיה.
שיטת הניקוד הטברנית השתמרה במספר רב של כתבי יד מקראיים מימי הביניים ששרדו עד ימינו.
שני כתבי היד הידועים ביותר הם כתר ארם צובא (אשר נוקד על ידי אהרן בן משה בן אשר עצמו במאה ה-10 לספירה) וכתב יד לנינגרד אשר נוקד בשנת 1008.
בנוסף לשני כתבי היד הללו נשתמרו מספר חיבורים מימי הביניים, המתארים את השיטה ואת כלליה.
ראש וראשון לחיבורים אלו הוא ספר דקדוקי הטעמים שכתב אחד מן החשובים מבין בעלי השיטה הטברנית, אהרן בן משה בן אשר.
חיבורים ידועים נוספים הם "ספר הוריית הקורא" מאת אבו אל-פרג' הארון, "המאמר על השווא" שמחברו אינו ידוע, ו"ספר צחות לשון העברים" לרב סעדיה גאון.
מקורות אלו מאפשרים לנו כיום, אף על פי שחלפו למעלה מאלף שנים, לשחזר את ערכם הפונטי של סימני הניקוד הטברניים.
מערכת התנועות של העברית הטברנית כללה שבע תנועות רגילות ושבע תנועות קצרות.
את מערכת התנועות מקובל לחלק לשתי קבוצות - תנועות ארוכות/מלאות ותנועות קצרות/קטנות/חטופות.
ספרי הדקדוק ההיסטוריים מוסיפים תת-חלוקה נוספת של התנועות הארוכות לתנועות ארוכות מיסודן ותנועות בינוניות.
כל אחת משבע התנועות המלאות סומנה בסימן ייחודי לה – למעט התנועה [u], אשר סומנה על ידי שורוק או על ידי קובוץ בהתאם לקיומה/אי-קיומה של האות ו"ו.
בטבלה שלהלן מפורטות התנועות המלאות וסימני הניקוד המסמנים אותן:
שם הסימן סימן גרפי תעתיק IPA הערות קמץ ָ [ɔ] בכתבי יד צורתו של הקמץ היא קו ומתחתיו נקודה.
אין הבדל פונטי בין שני הסימנים חולם ֹ ~ וֹ [o] בניקוד הטברני אין הבדל בהגיית חולם הבא עם ו"ו ("חולם מלא") לבין הגיית חולם ללא ו"ו ("חולם חסר")
חשוב להדגיש ששבע תנועות אלו היו בעלות אותו אורך.