tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גלעד בלום ניצח את מריאן ואידה מצ'כוסלובקיה בסיבוב הראשון, אך בסיבוב השני הפסיד לג'ים קורייר ב-3 מערכות.
אולימפיאדת 1996 נערכה באטלנטה, ארצות הברית.
תחרויות הטניס נערכו בין ה-20 ביולי ל-2 באוגוסט.
נערכו תחרויות הגברים, הנשים, זוגות גברים וזוגות נשים (סך הכל 4 מדליות זהב).
בתחרות השתתפו 177 ספורטאים (93 גברים ו-83 נשים) מ-55 מדינות.
התחרות גברים אנדרה אגאסי סרז'י ברוגרה לאנדר פאיס זוגות גברים טוד וודברידג' ומארק וודפורד נייל ברוד וטים הנמן דויד פרינוסיל ומארק-קווין גלנר נשים לינדזי דבנפורט ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו יאנה נובוטנה זוגות נשים ג'יג'י פרנאנדס ומרי ג'ו פרנאנדס יאנה נובוטנה והלנה סוקובה קונצ'יטה מרטינס וארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו
מליוואי וושינגטון (), הודח ברבע הגמר
ויין פריירה (), הודח ברבע הגמר
ארנו בואה (), הודח בסיבוב השני
יאסון סטולטנברג (), הודח בסיבוב השני
ריצ'י רנברג (), הודח בסיבוב הראשון
מגנוס גוסטבסון (), הודח בסיבוב השני
רנצו פורלן (), הודח רבע הגמר
קרלוס קוסטה (), הודח בסיבוב הראשון
דניאל ואצק (), הודח בסיבוב השני
במשחק הגמר אנדרה אגאסי מארצות הברית נפגש עם סרג'יו בורוגה מספרד שלא היה מדורג וניצח אותו ב-3 מערכות.
לאנדר פאיס (הודו ניצח במשחק על מדליית ארד.
ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (), זכתה במדליית כסף
יאנה נובוטנה (), זכתה במדליית ארד
לינדזי דבנפורט (), זכתה בתחרות מגדלנה מלייבה (), הודחה בסיבוב השלישי
מרטינה הינגיס (), הודחה בסיבוב השני
קרינה קפשודובה (), הודחה בסיבוב השלישי
במשחק הגמר לינדזי דבנפורט מארצות הברית נפגשה עם ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו מספרד וניצחה אותה בשתי מערכות.
יאנה נובוטנה ניצחה במשחק על מדליית ארד.
טוד וודברידג' ומארק וודפורד (), ניצחו בתחרות גרנט קונלי ודניאל נסטור (), הודחו בסיבוב השני
יאקו אלטינג ופול הארהאוס (), הודחו בחצי הגמר
אירז'י נובק ויאן ואצק (), הודחו ברבע הגמר
ויין פריירה ואליס פריירה (), הודחו ברבע הגמר
קסבייה פרנה ולואיס לובו (), הודחו בסיבוב הראשון
ביירון בלק וויין בלק (), הודחו בסיבוב השני
במשחק הגמר טוד וודברידג' ומארק וודפורד מאוסטרליה נפגשו עם נייל ברוד וטים הנמן מבריטניה שלא היו מדורגים וניצחו אותם ב-3 מערכות.
ג'יג'י פרנאנדס ומרי ג'ו פרנאנדס (), ניצחו בתחרות'''
יאנה נובוטנה והלנה סוקובה (), זכו במדליית כסף
ברנדה שולץ-מקרתי ומנון בולגראף (), הודחו ברבע הגמר
קונצ'יטה מרטינס וארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (), זכו במדליית ארד
ניקול ברדטקה ורנה סטאבס (), הודחו בסיבוב הראשון
גבריאלה סבטיני ופטריסיה טרביני (), הודחו בסיבוב הראשון
אמנדה קוצר ומריאן דה סוורד (), הודחו סיבוב השני
קויקו נגצוקה ואי סוגיאמה (), הודחו בסיבוב הראשון
במשחק הגמר ג'יג'י פרנאנדס ומרי ג'ו פרנאנדס מארצות הברית נפגשו עם יאנה נובוטנה והלנה סוקובה מצ'כיה וניצחו אותן ב-3 מערכות.
בכך הן זכו במדליית זהב שנייה ברציפות בתחרות זוגות נשים באולימפיאדה.
טניסאים ישראלים לא הגיעו לתחרויות טניס.
אולימפיאדת 2004 נערכה באתונה, יוון.
תחרויות הטניס נערכו בין 15 באוגוסט ל-22 באוגוסט.
נערכו תחרויות הגברים, הנשים, זוגות גברים וזוגות נשים (סך הכול 4 מדליות זהב).
בתחרות השתתפו 170 ספורטאים (87 גברים ו-83 נשים) מ-52 מדינות.
לראשונה הוחלט להעניק למשתתפים גם נקודות דירוג וזה נתן תמריץ נוסף להשתתפות הטניסאים החזקים.
התחרות נשים ז'וסטין הנין אמלי מורסמו אליסיה מוליק זוגות נשים לי טינג וסון טיינטיין קונצ'יטה מרטינס ווירחיניה רואנו פסקואל פאולה סוארס ופטריסיה טרביני גברים ניקולאס מאסו מרדי פיש פרננדו גונסאלס זוגות גברים פרננדו גונסאלס וניקולאס מאסו ניקולס קיפר וריינר שיטלר מריו אנצ'יץ' ואיוואן לוביצ'יץ'
ניקולאס מאסו (), ניצח בתחרות
חואן איגנסיו צ'לה (), הודח בסיבוב הראשון
פרדורן סריקפן (), הודח בסיבוב הראשון
אנדריי פאבל (), הודח בסיבוב הראשון
פרננדו גונסאלס (), זכה במדליית ארד
ניקולאס מאסו () נפגש במשחק הגמר עם מרדי פיש () וניצח ב-5 מערכות.
ז'וסטין הנין (), ניצחה בתחרות אמלי מורסמו (), זכתה במדליית כסף
אנסטסיה מיסקינה (), הודחה בחצי הגמר
פאולה סוארס (), הודחה בסיבוב השני
קרולינה שפרם (), הודחה בסיבוב השלישי
ז'וסטין הנין () נפגשה במשחק הגמר עם אמלי מורסמו () וניצחה בשתי מערכות.
ויין ארתורס וטוד וודברידג' (), הודחו בסיבוב השני
מיכאל לודרה ופבריס סנטורו (), הודחו ברבע הגמר
במשחק הגמר נפגשו הזוגות הלא-מדורגים פרננדו גונסאלס וניקולאס מאסו () עם ניקולס קיפר וריינר שיטלר () וניצחו ב-5 מערכות.
סבטלנה קוזנצובה וילנה ליחובצבה (), הודחו בסיבוב השני
קונצ'יטה מרטינס ווירחיניה רואנו פסקואל (), זכו במדליית כסף
אליסיה מוליק ורנה סטאבס (), הודחו ברבע הגמר
שינובו אסגואה ואי סוגיאמה (), הודחו בחצי הגמר
מרים קזנובה ופטי שניידר (), הודחו בסיבוב השני
פאולה סוארס ופטריסיה טרביני (), זכו במדליית ארד
לי טינג וסון טיינטיין (), ניצחו בתחרות'''
במשחק הגמר ולי טינג וסון טיינטיין () נפגשו עם קונצ'יטה מרטינס ווירחיניה רואנו פסקואל () וניצחו בשתי מערכות.
אנה סמשנובה דורגה במקום ה-13 בתחרות הנשים.
היא הודחה בסיבוב הראשון לאחר הפסד לטטיאנה גרבין מאיטליה בשתי מערכות.
אנדי רם ויוני ארליך דורגו במקום ה-8 בתחרות זוגות גברים.
בסיבוב השלישי הם הודחו מהתחרות על ידי הזוג הגרמני שזכה במדליית כסף.
אולימפיאדת 2008 נערכה בבייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין.
תחרויות הטניס נערכו בין ה-10 באוגוסט ל-17 באוגוסט.
התחרויות נערכו במרכז הטניס של הפארק האולימפי.
בתחרות השתתפו 169 ספורטאים (86 גברים ו-83 נשים) מ-48 מדינות.
התחרות נשים ילנה דמנטייבה דינארה סאפינה ורה זבונרבה זוגות נשים סרינה ויליאמס וונוס ויליאמס אנבל מדינה גאריגס ווירחיניה רואנו פסקואל ין דזה וג'נג ג'יה גברים רפאל נדאל פרננדו גונסאלס נובאק ג'וקוביץ' זוגות גברים רוג'ר פדרר וסטאן ואוורינקה סימון אספלין ותומאס יוהנסון בוב ומייק בריאן
17 המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
רוג'ר פדרר (), הודח ברבע הגמר
נובאק ג'וקוביץ' (), זכה במדליית ארד
דויד פרר (), הודח בסיבוב הראשון
ג'יימס בלייק (), הודח בחצי הגמר
פרננדו גונסאלס (), זכה במדליית כסף
איבו קרלוביץ' (), פרש בעקבות פציעה
במשחק הגמר רפאל נדאל () נפגש עם פרננדו גונסאלס () וניצח אותו ב-3 מערכות.
אנה איבנוביץ' (), פרשה בעקבות פציעה
ילנה דמנטייבה (), ניצחה בתחרות
דינארה סאפינה (), זכתה במדליית כסף
ורה זבונרבה (), זכתה במדליית ארד
אגנש סאבאי (), הודחה בסיבוב הראשון
אליזה קורנה (), הודחה בסיבוב השלישי
במשחק הגמר ילנה דמנטייבה () נפגשה עם דינארה סאפינה () וניצחה ב-3 מערכות.
בוב בריאן ומייק בריאן (), זכו במדליית ארד
נובק ג'וקוביץ' וננד זימוניץ' (), הודחו בסיבוב הראשון
רוג'ר פדרר וסטאן ואוורינקה (), ניצחו בתחרות
ניקולס אלמגרו ודויד פרר (), הודחו בסיבוב השני
רפאל נדאל וטומי רוברדו (), הודחו בסיבוב השני
מאהש בהופאטי ולאנדר פאיס (), הודחו ברבע הגמר
איגור אנדרייב וניקולאי דווידנקו (), הודחו ברבע הגמר
במשחק הגמר רוג'ר פדרר וסטאן ואוורינקה () נפגשו עם הזוג הלא מדורג סימון אספלין ותומאס יוהנסון () וניצחו ב-4 מערכות.
סבטלנה קוזנצובה ודינארה סאפינה (), הודחו ברבע הגמר
סרינה ויליאמס וונוס ויליאמס (), ניצחו בתחרות'''
ג'אן יונגז'אן וג'וואנג ג'יאז'ונג () הודחו בסיבוב השני
אנבל מדינה גאריגס ווירחיניה רואנו פסקואל (), זכו במדליית כסף
לינדזי דבנפורט וליזל הובר (), הודחו ברבע הגמר
אליונה בונדרקנו וקטרינה בונדרנקו (), הודחו בחצי הגמר
ילנה וסנינה וורה זבונרבה (), הודחו ברבע הגמר
ין דזה וג'נג ג'יה (), זכו במדליית ארד
במשחק הגמר סרינה ויליאמס וונוס ויליאמס () נפגשו עם אנבל מדינה גאריגס ווירחיניה רואנו פסקואל () וניצחו אותן ב-2 מערכות.
ציפי אובזילר השתתפה בתחרות הנשים והודחה בסיבוב הראשון לאחר הפסד ב-3 מערכות.
שחר פאר השתתפה גם היא בתחרות הנשים.
היא ניצחה בסיבוב הראשון והודחה בסיבוב השני על ידי ורה זבונרבה מרוסיה.
אנדי רם ויוני ארליך דורגו במקום ה-3 בתחרות זוגות גברים, אך הפסידו כבר בסיבוב הראשון.
טניה קרפלה (בפינית: Tanja Tellervo Karpela; נולדה ב-22 באוגוסט 1970) היא פוליטיקאית פינית.
קרפלה נולדה בעיר סאלו שבמערב פינלנד.
ב-1991 נבחרה למלכת היופי של פינלנד וייצגה את המדינה בתחרות מיס תבל.
התפרסמה גם כדוגמנית של הלבשה תחתונה.
ב-1999 היא נבחרה לחברה בפרלמנט הפיני מטעם מחוז הבחירה של אוסימה וייצגה את מפלגת המרכז הפינית.
ב-2003 נבחרה לשרת התרבות של פינלנד תחת הקבינט של אנלי יטנמקי.
אחרי התפטרותה של יטנמקי שמשה בתפקיד תחת מאטי ואנהאנן עד 2007.
ב-2005 זכתה ב"פרס האח הגדול" מטעם ארגון EFFI לזכויות האזרח הפיני על הצעתה לתוכנה לחסימת תעבורת אינטרנט, שהציעה שתותקן בבתי ספר ובספריות.
באותה שנה הגישה הצעת חוק בעניין זכויות יוצרים במדינה.
נושא זכויות בעלי חיים ורווחתם הוא במרכז פעילויותיה לאורך כל הקריירה שלה.
בפרלמנט היא חברה בוועדה לרווחת החיות (Animal Welfare Group).
טניה דקסטרס (נולדה ב-6 בפברואר 1977) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה בלגית.
דקסטרס נולדה בולוניה, היא נבחרה למיס בלגיה ב-1998 והשתתפה בתחרויות מיס עולם 1998 ומיס תבל 1999.
לאחר שנת כהונתה כמלכת יופי היא נסעה לדגמן במילאנו.
בשנת 2000 היא הופיעה בעירום במגזין פלייבוי.
היא הנחתה מספר תוכניות טלוויזיה במדינתה.
היא הקליטה מספר סינגלים כזמרת, והשתתפה ב-2002 בקדם האירוויזיון בבלגיה.
טניה בוגוסלובסקי (נולדה ב-1957), היא רופאה מומחית לרפואה פנימית וגריאטרית ומוסמכת במנהל בריאות, מנהלת המרכז המשולב לרפואה גריאטרית שהם בפרדס חנה-כרכור.
בוגוסלובסקי גדלה באודסה שבאוקראינה, כבת יחידה לזוג הורים רופאים.
היא סיימה את לימודי הרפואה בהצטיינות בפקולטה לרפואה באודסה בשנת 1981. ב-1986 הגיעה לביקור אצל קרובי משפחה ברמת גן, ביקור שהשפיעה עליה עמוקות.
לדבריה, "כשהייתי צריכה לחזור הביתה, ממש לא רציתי.
הייתה לי תחושה חזקה שעוד אחזור".
ב-1991, עלתה לארץ עם בעלה, רופא גם הוא, ובתם.
בשנתיים הראשונות אחרי עלייתה לארץ, נאלצה לפרנס את משפחתה באמצעות עבודות ניקיון ועבודות בלתי-מקצועיות אחרות.
בשנים 1993–1999 התמחתה ברפואה פנימית וברפואה גריאטרית בבית החולים "שערי צדק" בירושלים.
במקביל להתמחות ואחריה, עבדה כרופאה מטפלת באשפוז בית בשירותי הבריאות של קופות החולים.
לאחר מכן, שימשה כרופאה גריאטרית מחוזית בקופת חולים מאוחדת ואז כמנהלת היחידה לאשפוז בית במחוז ירושלים בקופת חולים מאוחדת ולאחר מכן בקופת חולים כללית.
בשנת 2000 מונתה לגריאטרית המחוזית הראשונה של משרד הבריאות בירושלים, תפקיד בו שימשה עד שנת 2008, אז הפכה לאישה הראשונה ששימשה כסגנית מנהל בית החולים השיקומי "קפלן-הרצפלד".
לצד תפקידים אלה, שימשה ד"ר בוגוסלובסקי כיו"ר הוועדה המחוזית למניעת אלימות במשפחה, כחברה במועצה הלאומית לגריאטריה, במועצה הלאומית לשיקום ובוועדה הארצית לקביעת מדדי איכות בגריאטריה.
טניה פטקין החרמוני (27 בנובמבר 1910 – 29 בנובמבר 1981, ג' בכסלו ה'תשמ"ב), הייתה אתלטית ארצישראלית.
זוכת שתי מדליות, כסף וארד במכביה הראשונה (1932) בקרב 3 ובקפיצה לרוחק, בהתאמה.
שיאנית ארץ ישראל בקפיצה לרוחק בשנת 1931.
פטקין נולדה וגדלה בטטרסק, רוסיה, בתם של ישראל דב ונחמה פטקין ואחותם של בן-ציון פטקין, גלה (פטקין) רוזנפלד, מוניה (משה) פטקין ואליעזר פטקין.
לאחר כמה שנים עברה עם משפחה למוסקבה.
בשנת 1925 עלתה לארץ ישראל עם אחותה הבכורה, גלה, שהייתה בת 17. הן התגוררו בנס ציונה ושם היא התאמנה באתלטיקה.
בשנת 1931 קבעה פטקין בקפיצה לרוחק שיא ארץ ישראל חדש של 4.67 מטר.
במכביה הראשונה שנערכה בסוף מרץ 1932 זכתה פטקין, בשתי מדליות, כסף וארד.
מדליית כסף, בקרב 3 (ריצת 100 מטר, קפיצה לגובה והדיפת כדור ברזל) אחרי סיביל קוף מארצות הברית ומדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.0 מטר, אחרי סיביל קוף (4.35 מטר) ומרילה פרייוולד מפולין (4.32 מטר) ולפני אנדה מצנדורף מפולין (3.88 מטר), עדה יהודאית מארץ ישראל וגוטה ברלינר מפולין.
בנוסף היא סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה.
חודשיים לאחר מכן, בתחרויות אתלטיקה שנערכו בחיפה בחג השבועות זכתה פטקין במקום הראשון בשלוש תחרויות: בריצת ל-100 מטר, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4:05 מטר ובזריקת דיסקוס (19.00 מטר).
פטקין נישאה לחיים (יורקובסקי) החרמוני.
לזוג נולדו שלושה ילדים, אורה (החרמוני) קופליס, רותי (החרמוני) פלמינגר ועמירם החרמוני.
נפטרה ב-29 בנובמבר 1981, והובאה למנוחות בבית העלמין המשותף לכפר ויתקין, חופית ובית ינאי.
טורנירי הטניס באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו במועדון טניס הדשא של בואנוס איירס בין התאריכים ה-7 באוקטובר ל-14 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מחמישה טורנירים: טורניר יחידים בחלוקה מגדרים, טורניר זוגות בחלוקה מגדרית וטורניר זוגות מעורב.
ההעפלה לטורניר היא אישית והמכסה ניתנת לספורטאי ולא לוועד האולימפי המקומי.
כל הטניסאים המשתתפים בטורניר נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם, כולל חוק 41 המחייב את הספורטאים להיות בעלי אזרחות של המדינה אותה הם מייצגים.
בנוסף, כל הספורטאים נדרשים להיות בני 15 עד 18, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2000 ל-31 בדצמבר 2003).
הוועד האולימפי הבינלאומי והפדרציה הבינלאומית לטניס סיכמו ש־32 טניסאים מכל מגדר יעפילו לטורנירים.
כל מדינה יכולה לשלוח עד 2 טניסאים מכל מגדר לתחרויות.
12 מכסות לכל מגדר חולקו למדרוגים הראשונים בהתאם לדירוג העולמי לנוער של הפדרציה הבינלאומית לטניס כפי שפורסם ב-16 ביולי 2018, בהתאם למגבלת המכסות למדינה.
6 מכסות לכל מגדר יחולקו לספורטאי המדורג ביותר בהתאם לדירוג העולמי לנוער של הפדרציה הבינלאומית לטניס כפי שפורסם ב-16 ביולי 2018, בחלוקה לשש היבשות: אירופה, אסיה, אוקיאניה, צפון אמריקה, דרום אמריקה ואפריקה בתנאי שהם לא מיוצגות במכסות שחולקו עד כה ופורטו בפסקה הקודמת.
מכסות שלא יוקצו יחולקו מחדש לזכאים הבאים, בהתאם לחלוקה המגדרית, בדירוג העולמי לנוער של הפדרציה הבינלאומית לטניס.
בנוסף, מכסה בודדת, לכל טורניר ניתנה למדינה המארחת, .
עם זאת, אם ארגנטינה תזכה במכסה בהתאם לחלוקת המכסות שתוארה מעלה, מכסת המדינה המארחת תוקצה מחדש.
שלוש מכסות יוקצו כהקצאה עולמית.
כל 64 הטניסאים המשתתפים בטורניר היחידים ישתתפו בטורנירי הזוגות.
הציוות של טורנירי הזוגות, הן בחלוקה מגדרית והן מעורב, יקבע בהתאם לסדר העדיפויות הבא:
שילוב של ספורטאים מיבשות שונות.
תחרות העפלה תאריך כמות מכסות מדינה מעפילה לנערים מדינה מעפילה לנערותהמדינה המארחת 1 דירוג העולמי לנוער של הפדרציה הבינלאומית לטניס 16 ביולי 2018 12 דירוג עולמי לגברים/דירוג עולמי לנשים 16 ביולי 2018 10 ייצוג יבשתי 16 ביולי 2018 6 הקצאה עולמית 3 סך הכל 32
טניה גוטמן היא שחקנית ודוגמנית שווייצרית.
גוטמן נולדה בעיירה ארברג שבקנטון ברן, היא זכתה בתחרות מיס שווייץ לשנת 1997. השתתפה כנציגה השווייצרית במיס עולם 1997 ומיס תבל 1998.
היא למדה בבית הספר האירופאי למשחק (European Film Actor School) שבציריך.
בשנת 2004 שיחקה תפקיד משנה בסרט הטלוויזיה "Kalter Frühling" העוסק בבת למשפחה מבוססת הנזרקת מביתה ומדרדרת לעולם העוני, באותה שנה הופיעה גם בפרק של קומדיית המצבים "Um Himmels Willen"המשודרת ב-ARD.
ב-2006 שיחקה במספר הפקות לטלוויזיה, בין היתר הופיעה בסדרה "רוזמונד פילצ'ר" המבוססת על יצירותיה של הסופרת באותו שם, היא שיחקה תפקיד קבוע בסדרה "Zwei Engel für Amor" של ערוץ Das Erste.
בשנת 2012 הנחתה את תוכנית המגזין "Die HolidayChecker" בערוץ Sat.1. היא הייתה מנחה של תוכנית רדיו ביחד עם רנצו בלומנטל.
טניולאביס (שם מדעי: Taeniolabis) הוא סוג של יונק קדום מהסדרה הקדומה מולטיטוברקולטה (Multituberculata), אשר התפתחה בקרטיקון לצד הדינוזאורים.
הוא חי בראשית עידן הקנוזואיקון בתקופת הפלאוקן לפני 64–65 מיליון שנה באמריקה הצפונית.
מאובניו נחקרו ב-1882 בידי החוקר הידוע אדוארד קופ ובסוגו נכללו 2 מינים.
הטניולאביס היה הגדול שבבני סדרתו כשהמין Taeniolabis taoensis הגיע למשקל של 100 ק"ג.
במראהו הוא דמה לבונה ענקי בעל גולגולת באורך 15 ס"מ והכיל זוג חותכות ענקיות שנבנו כמו איזמל, אך למעשה כלל לא היה יונק שלייני והיה מראשוני יונקי הקנוזואיקון לצד קרוביו כמו הקטופסליס ובני הסדרה כימולסטיים.
הוא היה כנראה ניזון מזרעים ומקליפות עצים.
המאובנים של יונק נכחד זה התגלו במונטה, ניו מקסיקו וויומינג וכן בססקצ'ואן שבקנדה.
ככל הנראה הוא חי ביערות גשם לחים שהיו באותה תקופה באזורו.
כמה חוקרים סוברים שבשל רגליו הקצרות הוא התפתח כמו בונה לחיים אמפיביים בנהרות ובביצות.
טניה טגק (בעלת עיטור מסדר קנדה) (נולדה כטניה טגק גיליס, 5 במאי 1975), מוכרת גם בתור טגק, היא זמרת קנדית ממוצא אינואיטי ששרה בסגנון שירה אינואיטית גרונית (Inuit throat singing) במקור ממפרץ קיימברידג' (Ikaluktuuttiaq) בנונאווט, קנדה, הממוקם בחוף הדרומי של האי ויקטוריה.
טגק שרה מוזיקה עכשווית בה היא משלבת שירה גרונית, והבעה קולית ייחודית.
טגק נולדה וגדלה בנונאווט, קנדה.
בגיל 15, לאחר שלמדה בבית הספר בקיימברידג' ביי, טגק עברה לילונייף, בטריטוריות הצפון-מערביות כדי להצטרף לבית הספר התיכון "סר ג'ון פרנקלין", בו היא החלה לראשונה לתרגל את סגנון השירה הגרונית.
לאחר סיום לימודיה שם, טגק למדה אמנות חזותית במכללת נובה סקוטיה לאמנות ועיצוב, ובעודה לומדת שם פיתחה צורה של שירת סולו ייחודית משלה לשירה גרונית אינואיטית, שנעשית בדרך כלל על ידי שתי נשים.
החלטתה ללכת בכיוון של שירת סולו בסופו של דבר התבררה כהחלטה פרגמטית: לא היו לה זמרים שותפים.
ההופעה של טגק נהייתה פופולרית בפסטיבלים קנדיים עממיים, כמו פסטיבל "Folk on the Rocks" בשנת 2005 ועוד.
טגק התפרסמה לראשונה בקנדה ובעולם בעקבות שיתופי פעולה שלה עם הזמרת ביורק, כולל בסיבובי הופעות ברחבי העולם ובאלבום של ביורק משנת 2004: Medúlla.
טגק הופיעה גם עם רביעיית קרונוס ועם להקת Shooglenifty וגם הוצגה לקהל הרחב ברשת הטלוויזיה: APTN - רשת הטלוויזיה של העמים האבוריג'ינים.
בשנת 2005, אלבום של טגק בשם "סינה" (Sinaa) (משמעות המילה בשפה האינוקטיטוט: "קצה") היה מועמד לחמישה פרסים בטקס המוזיקה האבוריג'ית בקנדה.
בטקס שנערך ב - 25 באוקטובר 2005, זכה האלבום בפרס האלבום הטוב ביותר עבור הפקה, עיצוב האלבום הטוב ביותר וטגק עצמה זכתה בפרס האמן הטוב ביותר בטקס.
האלבום גם היה מועמד בטקס פרסי ג'ונו לשנת 2006 לפרס ההקלטה האבוריג'ינית הטובה ביותר.
כמו כן ב 2005, טגק שיתפה פעולה עם מספר אמנים בולטים: הזמרת אוקנה טאשאן זאם, זמרת חומאי בסגנון שירה גרונית, עם ווימה סאראי, ועם לאפים השרים בסגנון יוייק מפינלנד, כדי להוסיף קולות שמאניים בהקלטה.
למרות שטגק ידועה בעיקר בזכות השירה הגרונית שלה, היא גם אמנית מעוטרת ואת עבודתה האמנותית ניתן היה לראות במדריך הטלפוני של שנת 2003 בנוסרווסתטל בצפון קנדה.
האלבום שלה שיצא בשנת 2008 בשם Auk / Blood כולל שיתופי פעולה עם הזמר האמריקאי מייק פטון, ועוד אמנים נוספים.
בשנת 2011, טגק הוציאה אלבום שהוקלט בהופעה חיה ונקרא אנוראקטוק.
הוא הוקלט במהלך הופעה של טגק בפסטיבל בינלאומי למוזיקה שנערך בוויקטוריה-וויל, עיר במרכז פרובינציית קוויבק.
בשנת 2012 טגק ביצעה את מנגינת הנושא עבור תוכנית הטלוויזיה של רשת CBC הקנדית בשם Arctic Air.
טגק הוציאה את האלבום השלישי שלה, " אנימיזם", ב - 27 במאי 2014 בחברת "Six Shooters Records".
אלבום זה נכלל ברשימת המועמדים לפרס פולריס לשנת 2014, מועמדותה הראשונה של טגק לפרס זה, וזכה בפרס על סך 30,000 $ ב - 22 בספטמבר 2014. האלבום זכה גם בפרס על ההקלטה האבוריג'ינית של השנה בטקס פרסי ג'ונו לשנת 2015, וכמו כן היה מועמד לאלבום האלטרנטיבי של השנה בפרס ג'ונו.
בשנת 2015, טגק הוזמנה לכתוב יצירה עבור הפרויקט של רביעיית הקרונוס בשם "חמישים לפרויקט העתיד".
האלבום הרביעי שלה "גמול" ראה אור באוקטובר 2016. כל הכרטיסים להופעה של טגק בטורונטו בנובמבר של אותה שנה נמכרו מראש.
בחודש דצמבר 2016, קיבלה טגק חברות רשמית במסדר קנדה.
בשנת 2017, טגק ובאפי סיינט-מארי שיתפו פעולה בסינגל בשם "(You Got to Run (Spirit of the Wind", שהופיע באלבום של סיינט מארי שירי הרפואה.
השיר היה בהשראת ג'ורג' אטלה, אלוף בריצת מזחלות שלג מאלסקה.
טגק הופיעה גם כזמרת אורחת בשירים נוספים באלבום.
בשנת 2025 ביצעה הופעת אורח בסדרה הקומית "סוף העולם צפונה" (אנ') ברשת CBC.
פרס ג'ונו לשנת 2006, מועמדות: הקלטה אבוריג'נית של השנה, עבור "סינאה"
פרס ג'ונו לשנת 2009, מועמדות: הקלטה אבוריג'נית מקורית של השנה והאלבום האינסטרומנטלי של השנה, עבור "אוק / דם"
פרס פולריס למוזיקה לשנת 2014, זכייה: עבור "אנימיזם"
פרס המוזיקה העממית הקנדית לשנת 2014 פרס פורצי גבולות
פרס ג'ונו לשנת 2015, מועמדות: האלבום האלטרנטיבי של השנה, עבור "אנימיזם"
פרס ג'ונו לשנת 2015, זכייה: ההקלטה האבוריג'ינית של השנה, עבור "אנימיזם"
פרס המוזיקה הקנדית המערבית לשנת 2015, זכייה: ההקלטה האבוריג'נית של השנה, ההקלטה רוחנית של השנה ומוזיקת העולם של השנה.
פרסי ג 'ונו לשנת 2017, זכייה: האלבום הקלאסי של השנה - אנסמבל, עבור "Going Home Star"
+ רשימת אולפני סטודיו, עם פרסים ומועמדויות שם האלבום פרטים מועמדויות ופרסים Sinaa יצא בשנת 2005
מפיקים: חואן הרננדז, ביורק, טניה טגק (מפיק בפועל) האלבום היה מועמד לפרס ג'ונו שנת 2006 (Auk / Blood (ᐊᐅᒃ יצא בשנת 2008
חברה: Ipecac הקלטות Animism פורסם: 27 במאי 2014
מפיק: ג'סי זובוט זכה בפרס פולריס למוזיקה לשנת 2014
זוכה פרס ג'ונו לאלבום האבוריג'יני של השנה
מועמד לפרס ג'ונו לאלבום האלטרנטיבי של השנה.
Retribution פורסם: 21 באוקטובר 2016
חברה: Six Shooter Records מועמד בשנת 2017 לפרס פולריס Toothsayer פורסם: 1 במרץ 2019
רשימת אלבומים בהופעה חיה כותרת פרטי האלבום Anuraaqtuq פורסם: 2011
טניה ריביץ' (בסלובנית: Tanja Ribič; נולדה ב-28 ביוני 1968) היא שחקנית וזמרת סלובנית.
ריביץ' נולדה בעיר טרבולז'ה שבסלובניה, היא בוגרת האקדמיה לתיאטרון, רדיו, קולנוע וטלוויזיה של ליובליאנה , ב-1992 החלה לשמש כחברה בתיאטרון העירוני של ליובליאנה.
ב-2000 נישאה לשחקן ולמוזיקאי ברנקו דוריץ'.
ב-1991 גילמה דיילת אוויר בסרט "Srcna dama".
ב-2001 שיחקה בסרט המלחמה "Ničija zemlja" שעסק במלחמת בוסניה, הסרט זכה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
ב-2003 שיחקה בסרט "Kajmak in marmelada", קומדיה העוסקת במערכת יחסים בין בחורה סלובנית לבחור בוסני.
בין 2004–2007 שיחקה רופאה בסדרת הקומדייה הקרואטית "Naša mala klinika", תפקיד איתו היא ידועה במדינות הבלקן.
היא ייצגה את סלובניה באירוויזיון 1997 עם השיר "Zbudi se" והיא סיימה את התחרות במקום העשירי.
היא הוציאה שני אלבומים כזמרת ומספר סינגלים.
טניה אייבי היא מלחית אמריקאית.
היא השלימה הקפת סולו על פני כדור הארץ בסירת מפרש באורך 26 מטר בין הגילאים 18–21, והפכה אותה לאישה האמריקאית הראשונה ולאדם הצעיר ביותר (באותה עת) שהפליג מסביב העולם.
השיא שלה לא הוכר על ידי גינס, משום שהיא הפליגה בתעלת פנמה, ונדרשה לסיוע.
היא גם הפליגה שמונים קילומטרים עם חברה בדרום האוקיינוס השקט.
(האישה האמריקאית הראשונה שהשיגה את שיא גינס, היא ).
למרות אתגרים רבים, אייבי הגשימה את מטרתה והוכיחה לאביה שהיא יכולה להשלים משהו.
לאייבי לא היה הרבה רקע בשייט בהפלגה שלה.
בשנת 1984, כאשר אייבי הייתה בת שש עשרה, רגע לפני שסיימה תיכון אלטרנטיבי שנה מוקדם יותר, אביה קנה סירה בבריטניה כדי להשיט אותה חזרה דרך האוקיינוס האטלנטי לניו יורק.
אייבי יצאה איתו ותוך שנה הם הפליגו מבריטניה לספרד, פורטוגל, מרוקו, האיים הקנריים, הקריביים, ברמודה וכל קבוצת האיים, בחזרה לעיר ניו יורק.
הם הגיעו לשם בשנת 1985. הם עשו זאת כטירונים.
במהלך השייט בן השנה מאנגליה לעיר ניו יורק עם אביה, למדה אייבי את יסודות השיט.
במאי 1985, לפני הקפת העולם, עברה אייבי קורס התכתבויות בניווט אסטרונומי .
לאייבי לא היו כמעט שום ניסיון בשיט או ניווט כשיצאה למסע שלה, ב־28 במאי 1985. היא הייתה בת שמונה עשרה כשיצאה לשייט.
לאייבי לא היה מקלט GPS מכיוון שמקלטי GPS אזרחיים לא היו זמינים.
במקום זאת, היה לה סקסטנט לניווט אסטרונומי ומאתר כיוון רדיו (Radio direction finder) .
היא השתמשה במקטע הראשון במסעה מניו ג'רזי לברמודה כניסיון ימי לסירה שלה והוטרדה מפגמים בייצור שיכלו להיות מתוקנים בקלות אם היו נחשפים לפני היציאה.
כששמע אביה על הצעת המסע להקפת העולם, ספנים רבים האשימו את ארנסט אייבי בלקיחת גישה אבירית כלפי בטיחותה של ביתו, הוא השיב לכך: " אני לא הרגשתי שזה חוסר אחריות.
זה הרבה פחות מסוכן להיות באוקיינוס כל פני הסתובבות בבארים של הלוואר איסט סייד ב-4 לפנות בוקר."
אייבי יצאה לדרך בהקפתה בסלופ שלה, בשווי 40,000 דולר, ששמו "וארונה", ב־28 במאי 1985, וחוויית השיט האחרת היחידה שלה הייתה הפלגה של חצי שנה באוקיינוס האטלנטי שעשתה עם אביה, שתי אחיותיה ואחיה.
"וארונה" נקראה כך על שם אלוהות וודית הקשורה בשמים, מים, צדק ואמת.
הסירה הייתה טיילור 26, גרסה קנדית של Contessa 26, שעלתה 40,000 דולר.
חזרתה של אייבי לעיר ניו יורק ב־6 בנובמבר 1987, לאחר נובמבר הקר, דרך חציית האוקיינוס האטלנטי על ורונה הוכרזה באופן לאומי בחדשות בכלי התקשורת.
בהגעתה של אייבי לניו יורק על סיפונה של וארונה, הנשיא רייגן שלח לאייבי הודעה שאומרת:
"כיוונת את האנרגיה והנעורים שלך כנגד אתגר עתיק על פני הימים חסרי גיל, וניצחת."
במאי 1985, עם כמה חודשים בלבד של חוויית שייט מוגבלת, הפליגה אייבי ממזח ניו יורק, לברמודה בסירה הקטנה שלה.
בנובמבר 1987 אייבי חזרה לעיר ניו יורק.
המסע של אייבי היה ממומן בחלקו על ידי המגזין עולם השייט Cruising World, אליו היא כתבה מאמרים.
אחרי שאייבי שבה מהמסע הארוך שלה בן 3 השנים, מגזין עולם השיט ציין: "כאשר מישהו כל כך צעיר עוזב להרפתקה כל כך מסוכנת ועושה זאת בהצלחה, זוהי דוגמה לכולנו."
אוליבייה ובניו המשיכו משם במעבר הפלגות שלהם.
אייבי תיארה את סיפור שייט היחיד שלה בספרה "מסע הנערה" שהפך לרב מכר בארצות הברית בשנת 1989. הספר הוא סיפור של חרדת עשרה, גילוי עצמי והרפתקאות.
הסיפור של אייבי הוא יוצא דופן מכיוון שהיא הייתה מוכנה בצורה גרועה להפלגה שלה בסטנדרטים רבים, אך ניצחה באמצעות השכל הישר, וכישורים שלמדה ושחידדה וכמו כן תחושת נחישות חזקה.
בשנת 2005 אייבי פרסמה את ספרה השני, "כבר הסתובבתי".
אייבי כותבת טורים חודשיים למספר מגזינים לשייט והפלגה.
בספטמבר 2017 הוכרז כי ספר זיכרונותיה של אייבי "מסע" הנערה יעובד לסרט, בשם "ילדה בים" .
העיבוד נקנה על ידי כהן גרופ מדיה בשנת 2017 עם התסריט הקולנועי שכתב התסריטאי ג'ואל סילברמן.
טניל אבריל דאשווד הידועה יותר בשם הבמה שלה, אמה, היא מתאבקת אוסטרלית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון.
היא הייתה המתאבקת האוסטרלית הראשונה שהוחתמה בארגון זה.
כמו כן, היא הופיעה בארגוני ההיאבקות Impact Wrestling ו-Ring Of Honor (ROH).
דאשווד החלה להתאמן בשנת 2003 באוסטרליה, כשהייתה בת 13 בלבד.
לפני שחתמה ב-WWE, היא התאבקה בארגוני היאבקות עצמאיים ברחבי אוסטרליה וצפון אמריקה כמו Elite Canadian Championship Wrestling (ECCW) ו-Shimmer Women Athletes, שבהם הופיעה תחת שם הבמה טניל טיילה.
דאשווד נולדה וגדלה בפרוורי העיר מלבורן בבורוניה, ויקטוריה, אוסטרליה.
יש לה אח גדול ממנה בשם ג'ייק, שהוא זה שהציג אותה לענף ההיאבקות המקצועית.
היא מציינת את סטון קולד סטיב אוסטין, טריש סטרטוס וליטה כמתאבקים אשר נתנו לה השראה בקריירה.
ב-30 ביוני 2014, דאשווד נעצרה בהרטפורד, קונטיקט.
היא הגיעה אל מאחורי הקלעים, אך לא הופיעה באותו הערב בפרק של התוכנית Raw.
המשטרה שחררה אותה לאחר שהיא הסכימה להגיע לבית המשפט בהרטפורד יום לאחר מכן.
לפי עורך דינה, היא שכחה לשלם עבור כיסוי לאייפד, כשהשתמשה בקופה עצמאית בחנות וולמארט.
היא נידונה ליום אחד של עבודות שירות.
ארגון ה-WWE שחרר את דאשווד, אך חזר בו לאחר מספר שעות ספורות, כשמעריצי ה-WWE הגיבו תגובות חריפות ברשתות החברתיות.
דאשווד חשפה באוגוסט 2018 שהיא סובלת ממחלת הפסוריאזיס מאז שהייתה בת 14. במהלך מסע ההופעות שלה באוסטרליה וניו זילנד חודש קודם לכן, מצבה הרע ואף גרם לה לכאבים עזים במהלך השבועות שבאו לאחר מכן.
אליפות הסופרגירלס של ECCW (פעמיים)
PWI דירג אותה במקום ה-31 מתוך 50 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2015
אליפות הליידיס של SWE (פעם אחת)
ויקטוריה לי בלום , שהייתה ידועה בשם הבמה טניה רוברטס (Tanya Roberts), הייתה שחקנית, מפיקה ודוגמנית אמריקאית ממוצא יהודי.
נודעה בעיקר בזכות תפקידה בעונה האחרונה של סדרת הטלוויזיה "המלאכיות של צ'רלי", תפקידה כסטייסי סאטון בסרט "רצח בעיניים" מסדרת סרטי ג'יימס בונד, ותפקידה בסדרת הטלוויזיה מופע שנות ה-70. היא הופיעה בתפקיד מידג' פינסיוטי ב-81 פרקים של הסדרה בשנים 1998–2004, אך עזבה את הסדרה לטיפול בבעלה החולה.
נולדה בשם ויקטוריה לי בלום בברונקס, ניו יורק, בתם השנייה לאב יהודי ממוצא אשכנזי, ולאם נוצרייה ממוצא בריטי.
אביה, תאודור בלום, לימים כירורג פה ולסת נודע באותה עת פירנס את המשפחה מהכנסותיו הצנועות בעבודה בחנות כמוכר עטים נובעים במנהטן.
רוברטס ואחותה גדלו במרכז ברונקס.
מניו יורק היא עברה להתגורר ביחד עם אימה במיסיסוגה, אונטריו, שם התגוררה מספר שנים והחלה לתכנן את קריירת הדוגמנות שלה וליצור תיק צילומים.
בגיל 15 עזבה את התיכון וחייתה תקופה מסוימת כטרמפיסטית תידית ברחבי ארצות הברית.
בסופו של דבר היא חזרה לעיר ניו יורק והחלה לעסוק בדוגמנות.
בעת שהמתינה בתור לקופה בקולנוע פגשה את בארי רוברטס שהיה אז סטודנט לפסיכולוגיה.
היא הציעה לו להינשא לה בתחנת הרכבת התחתית והשניים התחתנו במהרה.
בעוד שבארי רוברטס המשיך בקריירה שלו כתסריטאי, היא החלה ללמוד ב"אולפן השחקנים" אצל לי סטרסברג ואוטה האגן בשם "טניה רוברטס" והחלה להופיע בהפקות אוף ברודוויי, בין היתר בהפקות של המחזות "פיקניק" ו"אנטיגונה".
רוברטס החלה את דרכה כדוגמנית בפרסומות למוצרים שונים.
היא גם הייתה מדריכת מחול בסטודיו לריקוד של ארתור מאריי.
הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה בסרט האימה "כניסה כפויה" (1975).
ולאחריה בסרט הקומי "בנות יאם-יאם" (1976).
בשנת 1977, כשבעלה מטפח קריירת תסריטאות משלו, עברו בני הזוג להוליווד.
בשנה שלאחר מכן השתתפה רוברטס בדרמה "אצבעות".
בשנת 1979 הופיעה בכמה סרטי קאלט ובכמה פרקי פיילוט לסדרות טלוויזיה שלא צלחו; "חוף זומה" (קומדיה מ-1978), "Pleasure Cove" (1979), ו-"Waikiki" (1980).
בקיץ 1980 נבחרה מתוך כ-2,000 מועמדות להחליף את שלי האק בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה הבלשית "המלאכיות של צ'רלי".
רוברטס שיחקה את ג'ולי רוג'רס, לוחמת רחוב שהשתמשה באגרופיה יותר מאשר באקדחה.
המפיקים קיוו שנוכחותה של רוברטס תתרום לעליית הרייטינג של הסדרה ותחדש את העניין התקשורתי בה.
לפני הופעת הבכורה של העונה הוצגה רוברטס על שער המגזין "פיפל" ובכותרת נשאל האם היא תהיה זו שתצליח להציל את הסדרה.
למרות הופעת בכורה מרשימה של רוברטס בסדרה בנובמבר 1980, הרייטינג של הסדרה המשיך לצנוח עד לביטולה ביוני 1981.
בשנת 1982 שיחקה רוברטס את קירי, שפחה שחולצה על ידי הגיבור דאר (מארק זינגר) בסרט ההרפתקאות "The Beastmaster" שהפך לסרט פולחן וכלל סצנת שחייה בעירום.
כדי לסייע בקידום הסרט באוקטובר 1982 היא הופיעה בתמונת עירום על שער מגזין "פלייבוי".
רוברטס חזרה לתודעה בשנת 1998 בעקבות הליהוק שלה לסדרה "מופע שנות ה-70", שם גילמה את מידג' פינסיוטי, אימה של דונה.
ב-2004 עזבה את התוכנית כדי לטפל בבעלה, התסריטאי בארי רוברטס, שחלה במחלה סופנית ונפטר ב-2006. השניים היו נשואים במשך 32 שנה מאז היותה בת 19. מאז מותו, בחרה רוברטס שלא להינשא בשנית וגם לא הופיעה שוב בסרטים ותוכניות טלוויזיה.
היא עזבה את התוכנית לאחר העונה השלישית וחזרה לכמה הופעות אורח מיוחדות בעונה ה-6 וה-7, בשנת 2004. היא פרשה ממשחק בשנת 2005. היא שמרה על נוכחות פעילה ברשתות החברתיות ואירחה שיחות וידאו שונות בפייסבוק ובזום במהלך מגפת הקורונה.
רוברטס הייתה נשואה לבארי רוברטס משנת 1974 ועד למותו בשנת 2006. לא היו להם ילדים.
רוברטס התגוררה בהוליווד הילס, קליפורניה.
אחותה ברברה צ'ייס הייתה נשואה לפסיכולוג טימותי לירי.
ב־24 בדצמבר 2020 רוברטס התמוטטה לפתע לאחר שחזרה הביתה מהליכה עם כלביה.
היא הועברה לבית חולים וחוברה למכונת הנשמה.
בתחילה דווח כי רוברטס נפטרה ב-3 בינואר 2021, לאחר שבן זוגה, לאנס אובראיין, אמר למנהלה כי ביקר אותה בבית החולים ו"נפרד ממנה"; אובראיין אמר שהוא לא התכוון לרמוז שהיא נפטרה, אולם היא חולה אנושות כתוצאה מדלקת בדרכי השתן שהחמירה.
לאחר הדיווחים המוקדמים, נמסר לאובריאן על ידי בית החולים כי היא נפטרה ב-4 בינואר 2021, והדבר אושר לפרסום למחרת.
טניה ברייר היא מנחת טלוויזיה אנגלייה.
ברייר היא בתם של הנדבן ליאונל ברייר ורעייתו ג'וי ולה שתי אחיות, היא סיימה תואר במדע המדינה בבית הספר לשירות החוץ של אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
היא עבדה תקופה בתחום המכירות של מגזין ווג, ב-1991 החלה לשמש כמגישת מזג האוויר בערוץ סקיי ניוז, שנה לאחר מכן היא החליפה את אולריקה ג'ונסון בהגשת תוכנית הבוקר "Good Morning Britain".
אחרי כן היא הנחתה מספר תוכניות בידור ואופנה.
ב-1997 הנחתה את טקס פרס האקדמיה האירופית לקולנוע ואת תחרות היופי "מיס הממלכה המאוחדת".
ב-2011 הצטרפה לצוות ערוץ CNBC ובעבודתה היא ראיינה אישים כמו ביל קלינטון ואלבר השני, נסיך מונקו.
בנוסף לעבודתה הטלוויזיונית היא הייתה פעילה במספר פרויקטים של צדקה.
בין 1995–2006 הייתה נשואה לטים מופאררה ונולדו להם שתי בנות.
טניה בראזו (; נולדה ב-1 בדצמבר 1998) היא זמרת-יוצרת יוונייה ממוצא רומני.
בשנת 2016 השתתפה בראזו בגרסה היוונית של "The X Factor".
בשלב האודישנים ביצעה את השיר "Hero", של מריה קארי.
היא עברה לשלב הבא, וסומנה על ידי קהל התחרות כמועמדת פוטנציאלית לזכייה.
בראזו נכנסה לקטגוריית הבנות בניהולה של טאמטה.
במרוצת הזמן הודחו מן הקטגוריה הזו אלני קוסקינה, כריסטינה צנטי וכריסטינה מפוניה, פרט לבזארו.
אולם בשלב חצי הגמר הודחה מן התחרות, לאחר שהפסידה לזמר סטראו סול.
בשנת 2017 הוציאה בראזו לאור את סינגל הבכורה שלה, "O Kosmos Mou".
לאחר מכן השתתפה בקדם היווני לאירוויזיון 2018, עם השיר "Kati", אך כשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות.
בשנת 2019 הוציאה לאור את הסינגל "Mon Cheri", שהפך ללהיט ברחבי המדינה, והושמע במרבית תחנות הרדיו המקומיות.
בשנת 2020 זכתה בתוכנית השירה "Your Face Sounds Familiar", כשהיא מגלמת את אריאנה גרנדה.
על פי ההערכות עתידה בראזו להיבחר על ידי רשות השידור הקפריסאית לייצוג המדינה באירוויזיון 2022. אולם לבסוף נבחרה הזמרת אנדרומאכי, עם השיר "Ela".
טניה פרמינגר (נולדה ב-12 בנובמבר 1944) היא פסלת ואמנית ישראלית העובדת במדיומים שונים, ביניהם: פיסול סביבתי, אמנות אדמה (LAND ART), אמנות בת חלוף, פיסול באבן, אמנות מיצג ומיצב וצילום.
פרמינגר עובדת במגוון חומרים, מרביתם טבעיים.
הפסלים המוקדמים שלה נעשו מחימר, עץ ואבן, אך לאחר מכן החלה להשתמש באדמה, דשא, מים, שלג וחומרים אחרים.
עבודותיה ממזגות חומרים ומדיומים, משלבות שיטות קלאסיות עם חדשנות, מעבירות ביקורות ונוקטות עמדה.
פסלי האדמה שלה פורצים הגדרות ונוגעים בפיסול ארכאיסטי, בפופ ארט, ובמינימליזם גאומטרי.
פרמינגר זכתה בפרס עידוד היצירה לשנת 2016 של משרד התרבות ובפרס אריק איינשטיין ל-אמן ותיק לשנת 2022.
טניה (טטיאנה) פרמינגר נולדה בעיר טאגאנרוג שברוסיה לניקולאי נובוז'ילוב, חתן פרס לנין למדע, ולאינה פרוחסקה, מהנדסת.
היא סיימה לימודי אמנות באקדמיה לאמנות ע"ש סוריקוב במוסקבה.
ב-1972 עלתה לישראל עם בעלה אוסיפ פרמינגר (יליד 1945) ושלוש בנותיהם.
המשפחה התגוררה בבת ים וב-1975 עברו לעיר ימית והיו ממקימי העיר ושם גם נולדה בתם הרביעית.
המשפחה הייתה מאחרוני המפונים מהעיר ימית ובעלה נודע בכינוי ה"נגר מימית" והתפרסם מכיוון שסירב לקבל את כספי הפיצויים.
המשפחה התגוררה בסביון ובאור יהודה ולבסוף השתקעה בארסוף קדם.
לאורך השנים לימדה אמנות במוסדות שונים, ביניהם מכון אבני בתל אביב ובית הספר ויצ'"ו צרפת.
פרמינגר הציגה ב-33 תערוכות בישראל בגלריות ומוזיאונים שונים, ביניהם מוזיאון הנגב, המוזיאון לאמנות ישראלית רמת גן, המוזיאון הפתוח עומר, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, בית האמנים בתל אביב, גלריה טובה אוסמן, גלריה שרת, גלריה אפרת, בית האמנים בירושלים ועוד.
עבודות אבן שלה מוצבות בערים רבות בישראל, ביניהן מודיעין, חדרה, הרצליה, מעלות תרשיחא, נתניה, גני תקווה, פתח תקווה, באר שבע ועוד.
פרמינגר השתתפה פעמיים בפסטיבל "אבן בגליל", ובסימפוזיונים נוספים לפיסול באבן ברחבי ישראל.
עיקר פרסומה הגיע מעבודות האמנות הסביבתית וה- LAND ART ומפעילותה בזירה הבינלאומית.
פרמינגר ייצגה את ישראל ב-242 סימפוזיונים, תחרויות ותערוכות קבוצתיות בעולם.
מאות עבודות סביבתיות ומונומנטליות שלה מוצבות ב: ישראל, רוסיה, נפאל, צרפת, סין, פולין, ארגנטינה, רומניה, הודו, טורקייה, צ'ילה, אוקראינה, איטליה, גרמניה, מונטנגרו, ברזיל, בולגריה, יפן, דרום קוריאה, סלובניה, אסטוניה, ספרד, בלגיה ודנמרק.
בין העבודות בנות-החלוף בולטות "איזון עגול" בצרפת, "חתך טקסי" בלטביה, "עיניים לאוקיינוס" בקוריאה, "חראקירי" ברוסיה, ו"אדם אקולוגי" בהודו.
עבודות סביבתיות בולטות – "וודהנ'ג" באוסטריה, ו"גשר בפליק פלאק" בצרפת ו"סטראטום" ביפן.
פסלים רבים מסדרת "מזבח לאמהות" מוצגים באירופה, אמריקה הדרומית והמזרח הרחוק.
בשנת 2007 הקימה ביחד עם דניאל מנהיים את הגלריה הירוקה (פארק דינה) בשטחי שמורת נוף של ארסוף קדם.
שש תערוכות של אמנות סביבתית ואמנות בת חלוף הוצגו בגלריה.
בין האמנים שהשתתפו סטיוארט איאן פרוסט, קיי נקמרה, אוגרס פלדברגס, דליה מאירי, יגאל מרון, יעל קפלן, גילה קרוקר, דניאל פלאיי ועוד.
+שנהפרטי המענקמדינה2013מענק שהייה "ארטיס" לטריאנלה בסטוצ'ייפן2009מענק שהייה של המוזיאון הפתוח בפדבלהלטביה2002מענק שהייה של אוניברסיטת יוסטון, טקססארצות הברית2001מענק שהייה של במיס, מרכז לאמנות עכשווית באומההארצות הברית
טניל טאונס היא זמרת קאנטרי קנדית.
טאונס גדלה בגרנד פריירי, אלברטה בקנדה.
בשנת 2009 היא הוציאה את הסינגל "Home Now", שיר שכתבה מנקודת מבטה של בת שאביה מוצב במלחמת אפגניסטן, נושא שעליו למדה בבית הספר.
היא הוציאה את אלבומה הראשון, Real, ביוני 2011. היא גייסה למעלה מ-1.9 מיליון דולר עבור סאנרייז האוס, מקלט לנוער חסר בית באלברטה, באמצעות גיוס התרומות השנתי שלה, Big Hearts For Big Kids.
היא הוציאה את אלבומה השני, Light, במרץ 2013.
אף על פי שהחלה את הקריירה שלה תחת שם הולדתה, היא שינתה מאוחר יותר את שם משפחתה ל"טאונס".
בראיון בשנת 2018 היא הסבירה, .
ב-13 באפריל 2018, היא הודיעה, דרך עמוד הפייסבוק הרשמי שלה, שהיא חתמה על חוזה תקליטים עם חברת קולומביה נאשוויל.
היא הוציאה את הסינגל הראשון שלה בהוצאת החברה, "Somebody's Daughter", בספטמבר 2018, והוא הפך לראשון שלה במצעד הקנדה הוט 100, שם הגיע למקום ה-92 והגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי הקנדיים.
בשנת 2018, היא שימשה כמופע החימום בסיבוב ההופעות של מירנדה למברט וליטל ביג טאון, The Bandwagon Tour.
בשנת 2019 היא הופיעה באלבומו של דונובן וודס, The Other Way, בדואט "I Ain't Ever Loved No One".
טניה כהן עוזיאלי (ילידת איטליה, 1965) מכהנת כמנכ"לית מוזיאון תל אביב מאז ינואר 2019. לפני כן עבדה 18 שנה במוזיאון ישראל ובתפקידה האחרון שם בעבר שימשה אוצרת וראש האגף לשירותי אוצרות.
עוזיאלי החליפה במוזיאון תל אביב את סוזן לנדאו שפרשה לגמלאות.
בשלוש השנים הראשונות לכהונתה כמנכ"לית פקדו את מוזיאון תל אביב יותר מ-2 מיליון מבקרים, ונערכו בו תערוכות של אמנים ישראלים ובין-לאומיים מובילים כמו ג'ף קונס, צדוק בן דוד, אלכסנדר קלדר ויאיוי קוסמה.
ביולי 2022 נבחרה למקום ה-32 ברשימת הנשים המשפיעות בארץ בירחון פורבס ישראל.
כהן עוזיאלי בעלת תואר ראשון ושני בארכאולוגיה ובתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותוכנית אישית בתחום אמנות עתיקה.
לאחר לימודיה עבדה ברשות העתיקות ובשנות ה-90 שימשה קצינת תרבות בקונסוליה בסן פרנסיסקו.
עם תחילת עבודתה במוזיאון ישראל שימשה כאוצרת באגף לאמנות ותרבות יהודית וכן בתערוכות בין תחומיות.
היא הייתה אחראית על שחזור והקמת בית הכנסת הספרדי־פורטוגזי מסורינאם.
לקראת שיפוץ וחידוש המוזיאון שימשה כמנהלת פרויקט באגף האמנות והתרבות היהודית, ולאחר מכן אצרה את שדרת בתי הכנסת.
משנת 2011 כיהנה כהן עוזיאלי כראש אגף שירותי אוצרות במוזיאון ישראל.
בתפקיד זה הייתה אחראית על בניית מערך תערוכות שנתי וניהול אוספי המוזיאון.
ב-2015 אצרה במוזיאון את התערוכה הרב תחומית "קיצור תולדות האנושות", שהציגה בהמשך גם בגרמניה.
היא שימשה גם כאחת האוצרים של התערוכה שהוצגה בביתן הישראלי בביאנלה לאדריכלות בוונציה.
כהן עוזיאלי נולדה וגדלה ברומא ועלתה בגיל 19 לישראל.
נשואה ואם לשלושה גרה בשכונת רחביה.
כהן עוזיאלי מצדדת בהנגשת המוזיאון לקהל הרחב, לא על חשבון האיכות.
בראיון אמרה בעבר: "אני רוצה להיות פופולרית ונגישה יותר לקהל רחב.
אבל לא על חשבון איכות".
לדעתה, על המוזיאון לייצג אמנות מודרנית ועכשווית, וגם אמנות ישראלית.
"יש לנו אחריות לייצג גם את האמנות הישראלית לדורותיה – לאורך היסטוריה של 100 שנה – ולייצג את יחסי הגומלין של האמנות הישראלית עם האמנות הבין־לאומית", אמרה.
היא דוגלת בהרחבת התכנים שמוצגים במוזיאון.
"אנחנו צריכים להציג גם תערוכות אופנה ויותר תערוכות עיצוב ואדריכלות.
המוזיאון צריך להיות כל הזמן עם היד על הדופק ולהגיב.
כשמציגים אמנות עכשווית היא צריכה להיות מוצגת עם הקשרים רחבים".
טניה סובול שנקראת גם טניה קשקר היא שחקנית ישראלית.
בשנת 1992 עלתה סובול לישראל ובאותה השנה הצטרפה כחברה בארגון אמ"י.
סובול ייסדה את מחלקת האמנים העולים, המונה כיום כ-400 עולים מ-38 מדינות שונות.
ב-1984 שיחקה בסרט "I prekrasnyy mig pobedy" גילמה את דמותה של מילה חבורוסטינה.
ב-1985 שיחקה בסרט "Iskushenie Don Zhuana" גילמה את דונה קונספסיון.
ב-1988 שיחקה בסרט הרוסי "Gorod Zero" גילמה את אנה.
ב-1996 התארחה בסדרת הילדים "החברים של שוש" ששודרה בערוץ הראשון.
ב-1998 שיחקה בסרט "כרוניקה של אהבה" גילמה את ז'ניה.
בסרט "קשר עיר" בתור השחקנית הרוסיה בטלוויזיה.
בשנים 1999–2002 שיחקה בשלושת העונות של סדרת הנוער "החבר'ה הטובים" ששודרה בערוץ הילדים, גילמה את סוניה, אמא של טניה (אולגה טיטוב).
ב-2000 התארחה בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "זינזאנה" בתפקיד פאולינה.
ב-2003 הופיעה בסדרת הדרמה של ערוץ 10 "תיק סגור" גילמה את אינה.
באותה השנה גם התארחה בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "טיפול נמרץ" בתפקיד אנה דובצ'ק.
ב-2004 השתתפה בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "המשאית" בתפקיד טניה, בת זוגו של אברהם אלגרבלי (זאב רווח).
באותה השנה תרגמה וביימה דיבוב לרוסית בסדרה "שמש" בפרק "ספיישל הדיבוב הגדול" ובמסגרתו גם דיבבה ברוסית את הדמויות של עוגן ודניאל.
ב-2006 שיחקה את רחצ'ה בסרט "מכתבים לאמריקה".
טנסי היא אחת ממדינות ארצות הברית, הממוקמת בדרום ארצות הברית.
היא גובלת בווירג'יניה וקנטקי בצפון, קרוליינה הצפונית במזרח, ג'ורג'יה, אלבמה ומיסיסיפי בדרום, ובארקנסו ומיזורי במערב.
בשנת 1796 הצטרפה למדינות האיחוד.
טנסי מכונה "מדינת המתנדבים" בזכות התפקיד המרכזי שנטלו מתנדבים ממדינה זו במלחמת 1812 ובמיוחד בקרב ניו אורלינס.
טנסי גובלת בשמונה מדינות אחרות, ויחד עם מדינת מיזורי, גובלות שתיהן במספר הרב ביותר של מדינות.
שמה של טנסי נובע מנהר טנסי, אשר זורם במרכזה, והתחלתו בדרום קנטקי וסיומו באלבמה.
מעט מאוד ידוע על תולדות ההתיישבות האנושית בטנסי קודם לבואם של המתיישבים האירופאים הראשונים.
מגלי ארצות ספרדיים ובראשם ארננדו דה סוטו (Hernando de Soto) הגיעו לאזור בין השנים 1539–1543 ומצאו במקום את שבטי הילידים (אינדיאנים) מוסקוגי ויוקי.
שבטים אלה נעלמו מן האזור ואת מקומם תפס שבט הצ'ירוקי שנסוג דרומה מן האזור בו היום שוכנת מדינת וירג'יניה עקב התפשטות ההתיישבות האירופית בצפון אמריקה.
ככל שהגיעו לאזור יותר מתיישבים אירופיים, הם דחקו את רגלי השבטים המקומיים דרומה ומערבה ובהם את שרידי שבטי המוסקוגי והיוקי וכן את שבט צ'יקסאו וקוקטאו.
בשנים 1838 - 1839 הוכרחו כ-17,000 בני שבט הצ'ירוקי לצעוד מערבה מאזור מזרח טנסי לטריטוריה האינדיאנית שממערב לארקנסו.
מצעד זה נודע בשם נתיב הדמעות ועל פי הערכות שונות כ-4,000 בני שבט הצ'ירוקי נספו בדרך.
בטרם קיבלו מעמד של מדינה, סבלו בני טנסי מחוסר הגנת ממשלה מקומית.
בין השנים 1777 - 1788 נוצרו שישה מחוזות במזרח טנסי ובמרכזה, אשר היו תחת שליטת מדינת צפון קרוליינה, השכנה ממזרח.
לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית ביקשה צפון קרוליינה להסיר ידיה מאזור זה בגלל ריחוקו ועקב הצורך לפרוץ אליו דרכים.
אף המתיישבים המקומיים לא קיבלו סיוע ומענה לצורכיהם מן הממשל בצפון קרוליינה.
שתי דרישותיהם העיקריות של המתיישבים המקומיים מן הממשל בצפון קרוליינה, בשנות השמונים של המאה השמונה-עשרה, היו הזכות לשוט על נהר המיסיסיפי וקבלת הגנה משבטי הילידים (אינדיאנים) המקומיים.
משאלה לא נענו, החליטו המתיישבים לייסד בשנת 1784 את מדינת פרנקלין.
ג'ון סילבר נבחר למושל המדינה ועל אף שמדינתו לא זכתה להכרה, החל לארגן את סדרי הממשל.
באותה תקופה מתיישבי רמת קמברלנד ניסו לקשור ברית עם ספרד, אשר שלטה בנהר המיסיסיפי.
לאור גילויי עצמאות אלה שבה מדינת צפון קרוליינה והשליטה מרותה על אזור טנסי, דבר ששם קץ ל"מדינת פרנקלין" כבר בשנת 1788.
בשנת 1789 אישרה מדינת צפון קרוליינה את חוקת ארצות הברית ובמסגרת הליך זה העבירה את השליטה באזורה המערבי, אזור טנסי, לממשל הפדרלי של ארצות הברית.
הקונגרס האמריקאי קבע אזור זה כטריטוריה של ארצות הברית מדרום לנהר האוהיו, הידוע בשם "הטריטוריה הדרום-מערבית".
הטריטוריה חולקה לשלושה מחוזות, שניים במזרח טנסי והאחד ברמת קמברלנד.
בכל מחוז הוקם בית משפט, משמר אזרחי ובעלי משרות שלטונית.
מושל הטריטוריה, ויליאם בלאונט, שהגיע עם ניסיון שלטוני מצפון קרוליינה, מונה למשרתו על ידי הנשיא ג'ורג' וושינגטון.
מפקד אוכלוסין שנערך בטריטוריה בשנת 1795 העלה כי במקום די אוכלוסייה לייסוד מדינה.
משאל עם שנערך במקום העלה רוב מוחץ בעד הצטרפות לאיחוד מדינות ארצות הברית.
ביוזמת המושל בלנט כונסה ועידת חוקה בעיר נוקסוויל, במזרח טנסי, שאליה הגיעו נציגי המחוזות.
אלה אישרו דגם לחוקת המדינה וכן רשימת זכויות האדם דמוקרטית.
למושל המדינה הראשון נבחר סביר (Sevier) ובית הנבחרים הטרי בחר בבלאונט ובוויליאם קוק כסנאטורים לסנאט שבוושינגטון הבירה.
אנדרו ג'קסון נבחר כנציג המדינה לבית הנבחרים האמריקאי.
כך למעשה קמה מדינת טנסי, עוד בטרם הגישה בקשה לקונגרס האמריקאי להתקבל למדינות האיחוד של ארצות הברית.
ב-1 ביוני 1796 הצביע הקונגרס האמריקאי בעד קבלת טנסי כאחת משש-עשרה מדינות האיחוד.
אף גבולות המדינה נקבעו באותה עת, והם חופפים במידה רבה את הגבולות הנוכחיים של המדינה.
רבים מקרבות מלחמת האזרחים האמריקנית התרחשו בערים ובאזורי הכפר של טנסי.
רק במדינת וירג'יניה נערכו קרבות רבים יותר.
האוכלוסייה המקומית בטנסי הייתה מפולגת באשר לשאלה האם להישאר חלק מן האיחוד או להצטרף למדינות הפורשות.
בתחילת המלחמה נטתה הכף לטובת הישארות במסגרת מדינות האיחוד אולם לאחר שהנשיא אברהם לינקולן החליט באפריל 1861, לשלוח כוח של 75 אלף חיילים כדי לכפות על המדינות הפורשות לשוב לאיחוד, השתנתה דעת הקהל בטנסי לטובת פרישה.
מדינת טנסי, אשר בראשה עמד המושל אישם גרין האריס, התאפיינה בתקופה זו בחוסר אחדות- בעוד שבמזרח המדינה היה רוב מוצק בעד הישארות באיחוד, במערבה נטה הרוב לטובת מדינות הדרום הפורשות.
תושבי מרכז המדינה הכריעו את הכף לטובת פרישה מן האיחוד ב-13 במאי 1861 ובכך הייתה טנסי למדינה האחת לפני האחרונה (צפון קרוליינה) שהצטרפה לקונפדרציית המדינות של אמריקה.
ברוב הקרבות שניטשו במדינה במהלך מלחמת האזרחים, ניצחו מדינות הצפון, אשר תפשו שליטה במדינה עד לתחילת שנת 1863.
עם תום הכיבוש רוב שטחה של המדינה, מונה אנדרו ג'ונסון למושל הצבאי של המדינה והממשל הצבאי אסר על המשך העבדות.
חלק קטן מן המדינה, באזור העיר צ'טנוגה בדרום-מזרח טנסי נותר בשליטת מדינות הקונפדרציה.
הקרבות האחרונים במלחמת האזרחים בטנסי היו בעקבות פלישה צפונה של צבא הקונפדרציה.
בנובמבר 1864 בעיר פרנקלין ובדצמבר אותה שנה בנאשוויל.
בשני הקרבות הובס צבא הקונפדרציה.
בתקופת מלחמת האזרחים, תמכו יהודים רבים מטנסי, מיסיסיפי וקנטאקי, בהצטרפות לקונפדרציית המדינות של אמריקה.
בסופו של דבר, מפקדו העליון של גרנט, הנשיא לינקולן ביטל את הפקודה במהירות.
מתום מלחמת האזרחים ועד ימינו
ביום 22 בפברואר 1865 אימצה טנסי חוקה חדשה אשר אסרה על עבדות.
בשנת 1866 אישרה את התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית ומיד אחר כך הייתה למדינה הראשונה ששבה והצטרפה לאיחוד.
בזכות אישור התיקון, לא הוחל על טנסי הממשל הצבאי שהוחל על שאר מדינות הקונפדרציה בזמן תקופת השיקום.
בשנת 1897 חגגה טנסי מאה שנה להיווסדה (גם אם בשנה איחור) וציינה את המאורע בתערוכה גדולה בעיר נאשוויל.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה, היה החייל אלוין ס.
יורק מטנסי לגיבור לאומי, כאשר קיבל את עיטור הגבורה האמריקאי החשוב ביותר על שהכניע מחלקת מקלע גרמני במתקפת מז-ארגון באוקטובר 1918.
טנסי זכתה לתשומת לב לאומית בתחילת המאה העשרים עם עלייתה של תנועת זכויות הנשים.
בשנת 1920 אישרה האספה הכללית של המדינה את התיקון ה-19 לחוקה האמריקאית והעניקה זכויות בחירה לנשים במדינה.
בשנת 1925 זכתה מדינת טנסי לתשומת לב פעם נוספת בזכות משפט הקופים.
משפט בו הועמד לדין מורה לביולוגיה על שהפר חוק מדינה שהתקבל באותה שנה ואשר אסר על הוראות תורת האבולוציה בבתי הספר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה בחר משרד האנרגיה האמריקאי למקם בעיירה אוק רידג' (Oak Ridge) בטנסי את המעבדה הלאומית לפיתוח נשק אטומי.
למעבדה זו היה תפקיד מרכזי בפרויקט מנהטן בה פותחה הפצצה האטומית.
מוזיקת הקאנטרי אשר צמחה מתוך התרבות הכפרית בטנסי, זכתה, החל משנות העשרים של המאה העשרים, לאהדה רבה בארצות הברית כולה ואף במדינות אחרות.
העיר נאשוויל זכתה לתואר בירת מוזיקת הקאנטרי בארצות הברית.
הצורך ליצור מקומות עבודה בשנות השפל, הרצון להסדיר את אספקת החשמל לאזורים הכפריים בטנסי, והצורך למתן את עליית נהר הטנסי על גדותיו מדי אביב, הביאו ליצירת החברה הממשלתית רשות עמק טנסי בשנת 1933, במסגרת הניו דיל.
מטרתה של הרשות היה לתכנן את פיתוחו הכולל של עמק נהר טנסי וזאת בעיקר בעזרת סכרים הידרואלקטריים ותחנות כוח על בסיס פחם.
עשרים סכרים הוקמו בין השנים 1933–1951 ובכך הפכו זאת למפעל הגדול ביותר לעבודות ציבוריות בארצות הברית.
מאחורי הסכרים נוצרו אגמים המשמשים לאתרי בילוי ונופש עד היום.
רשות נהר טנסי הביאה למדינה חשמל זול ובשפע.
60,000 חוות וישובים כפריים זכו לחיבור לרשת החשמל בזכות מפעל זה.
בשנת 1945 הייתה רשות נהר טנסי לחברת החשמל הגדולה בארצות הברית ומשכה לטנסי מפעלים גדולים.
רשות נהר טנסי משמשת מופת למפעל עבודות ציבוריות מוצלח.
רשות נהר טנסי אף זכתה לתשומת לבו של ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, באחד מביקוריו הרשמיים בארצות הברית, בחודש מאי, 1951. רשות נהר טנסי שימשה השראה להקמתה של הרשות לפיתוח נהר הירדן בישראל.
בשנת 1996 חגגה מדינת טנסי מאתיים שנה ליסודה.
מדינת טנסי גובלת בשמונה מדינות אחרות: קנטקי ווירג'יניה לצפונה; צפון קרוליינה במזרחה; ג'ורג'יה, אלבמה ומיסיסיפי בדרומה; ארקנסו ומיזורי במערבה.
המדינה מחולקת לשלושה אזורים גאוגרפיים על ידי נהר טנסי: מזרח טנסי, מרכז טנסי ומערב טנסי.
הנקודה הגבוהה במדינה היא פסגת קלינגמן (Clingmans Dome) בגובה 2,025 מטר, השוכנת על גבולה המזרחי של המדינה.
בטנסי שישה תוואיי קרקע מקומיים נפרדים: הרי הבלו רידג' (Blue Ridge), רכס הרי האפלצ'ים ועמק האפלצ'ים, רמת קמברלנד, רכס היילנד, בקעת נאשוויל ושפלת חוף המפרץ.
בטנסי מספר גדול של גנים לאומיים, ופארקים ציבוריים בשטח כולל של 534 קמ"ר וכן שמורות טבע גדולות.
בולטים בהם, שמורת הטבע הענקית של הרי הסמוקי (2,110 קמ"ר), אשר קמה בזכות תרומתה של משפחת רוקפלר לציבור, וכן שביל האפלצ'ים, המתפתל לאורך 3,500 ק"מ, ממדינת מיין בצפון ועד לג'ורג'יה בדרום, דרך מזרחה של טנסי.
אזור הרי הבלו רידג' שוכן בקצה המזרחי של טנסי, על גבולה עם צפון קרוליינה.
אזור זה של המדינה מאופיין בהרים גבוהים, הכוללים את הרי הסמוקי'ס (Great Smoky Mountains), את הרי צ'להואי (Chilhowee Mountains), את רמת יוניקוי (Unicoi) ואת הרי סנובירד (Snowbird).
הגובה הממוצע של אזור הרי הבלו רידג' הוא 1,500 מטר מעל פני הים.
פסגת קלינגמן ממוקמת באזור זה.
מהרי הבלו רידג' מערבה, לאורך 88 ק"מ, משתרע אזור הרכס והעמק, שבו נחלים אין-ספור מזינים את נהר טנסי הזורם בעמק טנסי.
באזור זה של המדינה עמקים פוריים שביניהם רכסים מיוערים, כמו הר בייס (Bays) והר קלינץ' (Clinch).
החלק המערבי של עמק טנסי, היכן שהוא מתרחב והרכסים מצידיו נעשים נמוכים יותר, נקרא בשם העמק הגדול (Great Valley).
ממערב לאזור מזרח טנסי שוכנת רמת קמברלנד.
באזור זה פסגות שטוחות שביניהן עמקים תלולים.
גובהה של רמת קמברלנד נע בין 450 - 550 מטר מעל פני הים.
רכס היילנד שוכן ממערב לרמת קמברלנד וחלקו נמצא בדרומה של מדינת קנטקי, השכנה מצפון.
הרכס מקיף את בקעת נאשוויל.
בבקעת נאשוויל קרקע פורייה לגידולי חקלאות.
אזור זה ידוע במגוון אוכלוסיית בעלי החיים ובגידולי טבק.
בזכות תכונותיו, אזור זה משך אליו מתיישבים כבר בשלהי המאה השמונה-עשרה.
ממערב לרכס היילנד ולבקעת נאשוויל, שוכנת שפלת חוף המפרץ, הכוללת את אזור נהר המסיסיפי.
אזור שפלת חוף המפרץ, הוא האזור הגאוגרפי הגדול בטנסי והוא חלק ממרחב גאוגרפי המשתרע מחוף מפרץ מקסיקו ועד לדרומה של מדינת אילינוי.
בטנסי, ניתן לחלק את השפלה לשלושה חלקים מנהר טנסי במזרח ועד לנהר מיסיסיפי במערב.
החלק המזרחי באזור זה מאופיין בגבעות השוכנות ממערבו של נהר טנסי ורוחבו כ-16 ק"מ.
ממערב לרצועה צרה זו, אזור של גבעות וערוצי נחלים ביניהם המשתרעים עד לעיר ממפיס, אזור זה מכונה "תחתית טנסי" ומסתיים בצוקים גבוהים הצופים על נהר מיסיסיפי.
ממערב ל"תחתית טנסי" נמצא אגן ההצפה של נהר המיסיסיפי, השוכן פחות מ-90 מטר מעל פני הים.
שפלה זו מאופיינת בביצות ובאזורי הצפת הנהר ולעיתים מכונה בשם אזור הדלתא של מיסיסיפי או, פשוט "הדלתא".
רוב מערב טנסי נותר אדמה בשליטת הילידים האמריקאים (אינדיאנים) עד לשנת 1818, אז מכר שבט צ'יקסאו (Chickasaw) לארצות הברית את אדמותיו בין נהר טנסי ונהר המיסיסיפי.
טנסי היא רפובליקה ובה שלוש רשויות שלטון: מבצעת - מושל מדינת טנסי, מחוקקת - המורכבת משני בתים: האספה הלאומית של טנסי וסנאט טנסי, ושופטת, בראשה עומד בית המשפט העליון של טנסי.
בירת המדינה הנוכחית היא נאשוויל.
הרשות המבצעת בטנסי מורכבת מהמושל הנבחר אחת לארבע שנים ויכול לכהן במשך שתי תקופות כהונה, לכל היותר.
המושל הוא איש השלטון המקומי היחיד הנבחר על ידי כל אזרחי המדינה, עובדה המעניקה לו כוח שלטוני רב.
לא קיימות בחירות ישירות בטנסי למשרת סגן המושל, בניגוד לרוב מדינות ארצות הברית.
התובע הכללי של טנסי ממונה על ידי בית המשפט העליון במדינה.
הסנאט של המדינה בוחר את יושב ראש הסנאט, המשרת גם בתפקיד סגן המושל.
בבית המחוקקים 33 חברי סנאט הנבחרים לתקופה של ארבע שנים ו-99 חברי אספה מחוקקת הנבחרים לתקופה של שנתיים.
בבית המשפט העליון של טנסי חמישה שופטים, הממונים על ידי המושל ומאושרים על ידי בית המחוקקים.
בית המשפט לערעורים פליליים מורכב מתשעה שופטים.
החוקה של מדינת טנסי אומצה בשנת 1870, זאת לאחר שתי גרסאות קודמות (1796, 1834).
טנסי הייתה בעבר מעוז המפלגה הדמוקרטית, כמו יתר אזור דרום ארצות הברית.
מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 החלה המדינה לנטות להצביע עבור המפלגה הרפובליקנית, וברוב מערכות הבחירה זכו המועמדים הרפובליקנים, למעט שלוש זכיות של ג'ימי קרטר וביל קלינטון.
עיקר כוחם של הדמוקרטים בערים ממפיס, נאשוויל וצ'טנוגה וכן במרכז טנסי.
עיקר כוחה של המפלגה הרפובליקנית במזרח טנסי ואזורים בודדים בדרום המדינה.
בבחירות לנשיאות 2000, אז התמודד אל גור, יליד טנסי וסנאטור מטעם המדינה, מול ג'ורג' ווקר בוש, זכה דווקא בוש למרבית הקולות במדינה.
לטנסי 11 קולות (אלקטורליים) - 2 סנאטורים ו-9 חברי בית הנבחרים, בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
נכון לשנת 2015, מתוך 9 הנציגים בבית הנבחרים, 7 הם חברי המפלגה הרפובליקנית ו-2 חברי המפלגה הדמוקרטית.
הסנאטורים המייצגים את המדינה הם הרפובליקנים ביל הגרטי ומרשה בלקברן.
התוצר הלאומי הגולמי (תל"ג) בטנסי בשנת 2003 היה כמעט 200 מיליארד דולר, המהווה 1.8% מן התל"ג של ארצות הברית.
ההכנסה השנתית לנפש באותה שנה הייתה 28,641$, דבר המדרג מדינה זו במקום ה-36 בין מדינות ארצות הברית ומהווה 91% מן ההכנסה הממוצעת לנפש בארצות הברית.
עיקר התוצר המקומי בטנסי הוא בתחומי הטקסטיל, כותנה, בקר ויצור חשמל, אף שטנסי ידועה גם בייצור הוויסקי.
אין בטנסי מס הכנסה של המדינה על הכנסות (להבדיל ממסים פדרליים ומרווחי מניות, לדוגמה).
באופן כללי, מס ערך מוסף במדינה הוא בגובה 7%.
על מוצרי מזון מוטל מס בשיעור 6% (להוציא ממתקים, מוצרי הרזיה ומזון מוכן שעליהם שיעור המס הוא 7%).
בהתאם למפקד האוכלוסין האמריקאי משנת 2005, אוכלוסיית טנסי מונה 5,962,959 נפש.
לפי מפקד משנת 2000, 17.3% מן האוכלוסייה רואים עצמם כמשתייכים למוצא אמריקאי, 16.4% ממוצא אפריקאים-אמריקאים, 9.3% ממוצא אירי, 9.1% ממוצא אנגלי, 8.3% ממוצא גרמני.
82% מן האוכלוסייה בטנסי היא נוצרית, עם רוב לזרם הבפסטיסטי.
בירת טנסי הנוכחית היא נאשוויל, העיר הגדולה במדינה, אף שנוקסוויל, קינגסטון ומרפריסבורו, היו כולן בירות המדינה בעבר.