tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נקודת אסקס ממוקמת 24.16 קילומטרים דרומית-מערבית מכף שירף.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים ארגנטינאיים בשנת 1954; ולאחר מכן על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1992; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005, בשנת 2009 ובשנת 2017.
שמה של הנקודה ניתן לה בשנת 1958 על ידי הוועדה שהמייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הנקודה נקראת על שם ספינת ציד כלבי הים האמריקאית אסקס (Essex), אשר, בפיקודו של רב החובל צ'סטר (Chester), הייתה אחת מבין ספינות של צי ציידי כלבי ים, שיצא מהעיר סטונינגטון שבמדינת קונטיקט שבארצות הברית, והגיע לאיי שטלנד הדרומיים בקיץ האנטארקטי של 1820–1821 ושל 1821 - 1822.
לשון היבשה היא חלק מהאזור האנטארקטי המוגן במיוחד "חצי האי ביירז" - אזור מוגן מיוחד מספר 126 (ASPA 126).
נקודת אמאדוק (בבולגרית: Амадок, באנגלית: Amadok Point) היא לשון יבשה בחוף הדרומי של האי ליווינגסטון, באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה בולטת מהיבשה למרחק של 400 מטרים מחוף האי לתוך מצר ברנספילד.
נקודת אמאדוק ממוקמת 2 קילומטרים צפונית-מערבית מנקודת אלפנט;
נקודת אמאדוק ממוקמת 2 קילומטרים דרומית-מערבית מנונאטאק קלארק.
לשון היבשה אינה מכוסה שלג בחודשי הקיץ האנטארקטי.
לשון היבשה נקראת על שם המלך התראקי אמאדוקוס (שלט בשנים 384–415 לפני הספירה).
נקודת אלמונד היא לשון יבשה סלעית, בחצי האי טריניטי, בחלקו הצפוני ביותר של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה נמצאת באזור חוף דייוויס, והיא בולטת לתוך מפרץ שארקו.
נקודת אלמוד ממוקמת בין קרחון וייטקלאוד לבין קרחון מקניל.
לשון היבשה מופתה לראשונה בשנת 1948 על ידי סוקרים מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר יצאו מבסיס מפרץ התיקווה.
שמה של לשון היבשה ניתן לה בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
זהו שם תיאורי - ללשון היבשה צורת שקד, "Almond" באנגלית.
אוסטר פוינט היא לשון יבשה בחצי האי טרינטי בחלקו הצפוני ביותר של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה ממוקמת באמצע קו החוף של המזרחי של מפרץ שארקו.
לשון היבשה קרויה על שם מטוסי האוסטר אוטוקרט ששימשו את משלחות החקר הבריטיות באזור זה.
נקודת אדוארדס או נקודת אדוארדז או אדוארדס פוינט היא לשון יבשה סלעית בקצה הדרומי של חצי האי קרמן, שבאי רוברט באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
חצי האי קרמן הוא הקצה הדרומי של האי רוברט.
נקודת אדוארדס היא נקודת הכניסה הדרום-מזרחית של מצר אינגליש ומהווה את הצד המערבי של הכניסה למפרץ דבסיל ואת הצד הדרום-מזרחי של הכניסה מיקלבי קוב.
נקודת אדוארדס ממוקמת 5.04 קילומטרים צפונית - מזרחית לנקודת סנטה קרוז שבאי גריניץ';
נקודת אדוארדס ממוקמת 4.57 קילומטרים דרומית - מזרחית לנקודת ברון;
נקודת אדוארדס ממוקמת 6.14 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית לנקודת רוברט.
האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור נקודת אדוארדס, היו צידי כלבי ים, שהגיעו לאזור בתחילת המאה ה-19.
האזור מופה לראשונה על ידי משלחת מיפוי בריטית בשנת 1968, ועל ידי ממפים בולגרים בשנת 2005 וכן בשנת 2009.
לשון היבשה נקראת על שם ויקטור אדוארדס (Victor Edwards), שהיה קרטוגרף במשרד ההידרוגרפי של הממלכה המאוחדת (United Kingdom Hydrographic Office (בראשי תיבות: UKHO)) במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20.
"נקודה של אור" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי איתי לוי בהשתתפות הרב יגאל כהן.
את השיר הוציאה ב-25 בספטמבר 2024 לאור חברת התקליטים רות הפקות.
הוא הופץ לשירותי הסטרימינג דרך Mobile1 Music כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
"נקודה של אור" נכתב על ידי כהן, מושיקו שטרן, אבי אוחיון ורון ביטון.
השניים האחרונים גם הלחינו את השיר לצד מתן דרור, שהפיק אותו מוזיקלית.
השיר מתמקד באדם ובמאבקיו האישיים והרגשיים, תוך התחברותו לאמונה ולחיפוש אחר האור במצבים קשים.
בבית הראשון, פונה הדובר אל אדם ישן, ומזמין אותו להתעורר, לכתוב את מחשבותיו ולזכור שגם בזמני קושי השמש תמיד תזרח מחדש.
השיר מעודד לא לדאוג, ולמצוא נקודת אור שתסדר את הכול.
בבית השני מתייחס השיר לאמונה ולפשטות האדם, כשהמספר מצהיר שהוא שם את מבטחו באלוהים, ומוצא חוכמה גם בטעויות.
יש קריאה לשמור על השפיות ולהילחם בשיגעון שהולך ומתגבר, תוך בקשה לאהבת האל.
השיר מסתיים בקריאה לאדם להפסיק לרדוף אחרי מטרות חומריות, ומציין את המשפט "טוב שם משמן טוב".
לבסוף יש שאיפה לאחדות בעם ישראל.
"נקודה של אור" זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו בישראל.
הוא הגיע בשיאו למקום העשירי במצעד המדיה פורסט, המבוסס על נתוני האיירפליי השבועיים של ישראל.
בגאומטריה אוקלידית, נקודת אמצע קטע היא נקודה על קטע, אשר חוצה אותו לשני קטעים שווים.
נקודת אמצע קטע משמשת בבניות גאומטריות חשובות כגון התיכון, קטע האמצעים ומרכז הכובד.
נקודת אמצע קטע באה לידי שימוש בתחומים שונים כגון פיזיקה, הנדסה, אדריכלות ועוד.
בהינתן זוג נקודות ו-, הנקודה תקרא אמצע הקטע אם ורק אם מתקיימים שני התנאים הבאים:
הנקודות , ו- הן קו-ליניאריות (כלומר, שלושתן על ישר אחד משותף).
כלומר, חוצה את לשני קטעים שווים.
ניתן להוכיח שנקודה זו תמיד קיימת ושהיא יחידה.
קטע העובר דרך קודקוד המשולש לאמצע הצלע הנגדית לו נקרא תיכון.
כל שלושת התיכונים במשולש נפגשים בנקודה משותפת שהיא מרכז הכובד של המשולש, וחותכים זה את זה ביחס של , כאשר החלק הארוך יותר קרוב לקודקוד.
משפט התיכון: בהינתן משולש בעל צלעות , ו-, ותיכון ל- בעל אורך , מתקיים השוויון .
לכל משולש קיימת אליפסה הנמצאת בתוך המשולש ומשיקה לו בנקודות האמצע של הצלעות שלו.
אליפסה זו נקראת אליפסת שטיינר הפנימית.
קטע העובר דרך זוג נקודות אמצע קטע של צלעות משולש נקרא קטע אמצעים.
ניתן להוכיח כי קטע זה מקביל לצלע שמולו ושווה למחצית אורכה.
נקודת אמצע הקטע בין מרכז המעגל החוסם של משולש למפגש הגבהים שלו הוא מרכז מעגל תשע הנקודות.
עבור משולש ישר-זווית, מרכז המעגל החוסם של המשולש היא נקודת אמצע היתר.
עבור משולש שווה-שוקיים, הקטע היוצא מקודקוד הראש למרכז הצלע שמולו מהווה תיכון, חוצה-זווית וגובה לצלע זו.
במקבילית, שני האלכסונים נחתכים בנקודת אמצע הקטע שלהם.
כלומר, יש להם נקודת אמצע משותפת.
משפט וריניון: אם מחברים את נקודות אמצע הקטע של כל זוג צלעות צמודות במרובע, מתקבלת מקבילית.
ישר ניוטון: לכל מרובע קמור, הישר העובר דרך אמצעי האלכסונים נקרא ישר ניוטון.
ניתן להוכיח כי כל נקודה על קטע זה מחלקת את המרובע לארבעה משולשים כך שסכום השטחים של זוג משולשים הנמצאים זה מול זה שווה לסכום השטחים של זוג המשולשים הנוספים (משפט אן).
נקודת אמצע הקטע של קוטר במעגל היא מרכז המעגל.
לכל מיתר במעגל, הקטע היוצא ממרכז למעגל לאמצע המיתר, מאונך למיתר.
אורך הקטע מאמצע מיתר לאמצע הקשת שלו נקרא סגיטה.
בהינתן מישור אוקלידי בקואורדינטות קרטזיות וזוג נקודות ו-, ניתן לחשב את נקודות אמצע הקטע בין שתיהן להיות:
ניתן להראות כי שלוש הנקודות , ו- נמצאות על הישר .
באופן זהה, ואכן חוצה את הקטע לשני קטעים שווים.
עבור מרחב כללי ממדי ( מספר טבעי), בהינתן זוג נקודות ו-, ניתן לחשב את נקודות אמצע הקטע בין שניהם להיות:
חישוב דומה למקרה הדו-ממדי יראה כי אכן היא מרכז הקטע .
בהינתן זוג נקודות ו-, ניתן לבנות באמצעות סרגל ומחוגה את נקודת אמצע הקטע :
בונים באמצעות המחוגה מעגל שמרכזו ב- ועובר דרך .
מסמנים ב- ו- את נקודות החיתוך של שני המעגלים הללו.
מותחים באמצעות הסרגל את הישר .
מסמנים את נקודת החיתוך של שני הישרים ב-.
נקודה זו היא מרכז הקטע .
ניתן להוכיח באמצעות משפט מור-מסקרוני שאפשר למצוא את נקודה זו גם באמצעות מחוגה בלבד.
עם זאת, הדבר דורש שלבים רבים יותר מאשר הבנייה לעיל.
במסגרת בעיות בנייה בסרגל ומחוגה, בהינתן זוג נקודות ו-, ניתן למצוא נקודה כך ש- היא נקודת אמצע הקטע בין ל-.
ניתן לעשות זאת בשתי דרכים:
להלן אופן מציאת באמצעות סרגל ומחוגה:
מסמנים ב- את נקודת החיתוך של הישר עם המעגל שאינה הנקודה .
נקודה זו היא הכפלת הקטע .
להלן אופן מציאת באמצעות מחוגה בלבד:
מסמנים ב- את אחת מנקודות החיתוך של שני המעגלים.
מסמנים ב- את נקודת החיתוך של מעגל זה עם המעגל שמרכזו ב- שאינה הנקודה .
הכפלת קטע באמצעות מחוגה בלבד היא שלב קריטי בהוכחת משפט מור-מסקרוני.
לכל זוג נקודות ו-, ולכל מספר טבעי , ניתן לחזור על בניה זו פעמים כדי לבנות באמצעות מחוגה בלבד את הנקודה על הקרן כך ש-.
כלומר, הקטע גדול פי מהקטע .
בטופולוגיה, נקודת גבול של קבוצה היא נקודה שבכל סביבה פתוחה שלה נמצאים אינסוף מאברי הקבוצה.
במרחבים מטריים, נקודת גבול של קבוצה מהווה תמיד נקודת הצטברות של הקבוצה: בכל סביבה שלה ישנם אינסוף מאיברי הקבוצה, ולכן בכל סביבה שלה יש לפחות איבר אחד של הקבוצה השונה ממנה.
נקודת גבול של סדרה היא נקודה שהסדרה מתכנסת אליה.
בתחום רשתות המחשבים, נְקֻדַּת גִּישָׁה (WAP - Wireless Access Point או AP) היא התקן אלקטרוני ממוחשב המבצע את התקשורת האלחוטית בין המחשבים השונים כדי ליצור רשת אלחוטית.
נקודת הגישה בדרך כלל מתחברת לרשת LAN ומנתבת את המידע בין התקנים ברשת הקווית להתקנים אלחוטיים.
מערך בן מספר נקודות גישה יכול ליצור רשת רחבה יותר שתאפשר נדידה (Roaming) של התקנים אלחוטיים ללא צורך בהחלפת הרשת שבה אנו נמצאים.
מנהלי רשתות יכולים להגדיל את טווח הקליטה של נקודות גישה על ידי שימוש במשחזרים המרחיבים את הטווח למרחקים בהם האות נחלש.
בתנאים אופטימליים רשת אלחוטית יכולה לתפקד בטווחים של קילומטרים.
כדי להתחבר לנקודת גישה יש צורך בכרטיס רשת אלחוטי הנמצא בטווח התדרים המתאים והתומך בתקן המתאים.
למרות שבעיית האבטחה הייתה קיימת כבר ברשתות מבוססות כבלים, חוסר באבטחה ממשית לא גרם לנזק משמעותי מכיוון שלארגונים היו אמצעי אבטחה פיזיים סבירים.
ברשתות אלחוטיות האופן בו נודדים אותות רדיו מחוץ למבנים סגורים וגבולות הארגון מביא לכך שהרשת חשופה יותר מפני איומים חיצוניים כגנבי רשתות (LAN Jacking).
כתגובה, פותחו מספר שיטות אבטחה.
השיטות הפשוטה ביותר מאפשרת גישה רק לכתובות MAC מסוימות.
מכיוון שמחשבי צד לקוח יכולים לזייף כתובת MAC ללא מאמץ רב פותחו שיטות נוספות.
נקודות גישה רבות כוללות הצפנת WEP הנחשבת חלשה מאז נפרצה ב-2005. באותה שנה פורסם סטנדרט הצפנה חדש לנקודות גישה וכרטיסי רשת הכולל את ההצפנות WPA ו-WPA2 והציג שיפורים בתחום האבטחה.
חיבורים סלולריים בטכנולוגיות ה-GPRS וה-UMTS כוללים גם הם נקודות גישה לצורך התחברות לרשת.
הגדרות נקודת הגישה משתנות מחברה לחברה.
בדרך כלל ההגדרה תעשה באופן אוטומטי, עם הכנסת הסים למכשיר.
במידה והמכשיר אינו מתחבר לרשת, יש להגדיר ידנית.
נקודת ג'י, או נקודת גרפנברג , הנקראת על שם הגינקולוג הגרמני ארנסט גרפנברג, נטענת להיות אזור ארוגני בגוף האישה, הממוקם בדופן הקדמית של הנרתיק, אשר גירויו עשוי להוביל לעונג רב, אורגזמה עוצמתית ואף לשפיכה נשית.
עצם קיומה של נקודת הג'י ניצב בפני ויכוח בקהילה המדעית עד ימינו.
למרות שנקודת הג'י נחקרת כבר משנות ה-40, ישנה חוסר עקביות בממצאים וחוסר הסכמות בין חוקרים בנוגע למיקומה, הגדרתה, תפקידה והמבנה שלה, וישנן עדויות וממצאים רבים התומכים במגוון גישות בנושא.
את המינוח "נקודת ג'י" טבע בשנת 1981 פרנק אדייגו (Frank Addiego), חוקר מיניות אמריקאי, והמונח זכה לפרסום כשנה לאחר מכן, עת נכלל בספר פופולרי אודות מיניות, The G spot and other discoveries about human sexuality.
הנקודה נקראה על שמו של גרפנברג, ששיער קיומה בשנות ה-50. על אף ההתייחסות המוכרת על ידי החוקר הגרמני, ישנן התייחסויות לקיומם של שפיכה נשית ואזור ארוטוגני התואם במיקומו האנטומי לנקודת הג'י בספרי המיניות ההינדואיזם כבר ב.
מדובר באזכורים מפורטים של אזור אנטומי, אופני גירוי ומיצגים וויזואלים.
במחצית הראשונה של המאה ה-20, הדעה הרווחת הייתה שתפקידו המרכזי של הנרתיק הוא בתהליך הרבייה, ורק באופן משני קשור בהנאה מינית.
טענה זו נתמכה במחקרים לפיהם דופן הנרתיק הקדמי הראה רגישות נמוכה לגירויים חשמליים, צפיפות נמוכה של רצפטורים, והעדר קצות עצבים.
אך בתחילת המחצית השנייה של המאה ה-20, קיבל אזור זה הכרה בהיותו בעל חשיבות, וחיבורו להנאה מינית ואורגזמה נשית.
טענה זו מיוחסת לגניקולוג הגרמני ארנסט גרפנברג, אשר תיאר לראשונה אזור בעל רגישות גבוהה בדופן הנרתיק הקדמית.
ישנה מחלוקת עקבית בין חוקרים, גניקולוגים וסקסולוגים בגין מיקומו של האזור האורגני המוכר כנקודת הג'י.
מחד, נטען כי הנקודה נמצאת בערך בין עצם החיק (Pubic bone) וצוואר הרחם, על קירו הקדמי של הנרתיק.
מאידך עדויות שנאספו מדיווחים עצמיים של נשים מעידים גם על אפשרות כי המיקום הוא דווקא בקירו האחורי של הנרתיק בניגוד לממצאים קודמים.
גם בדבר שאלת עומק האזור ישנן אי הסכמות בין מחקרים, מטענות לעומק של סנטימטר יחיד לתוך רקמת הנרתיק ועד למיקום מדויק של 7.5 סנטימטר בין עצם החיק וצוואר הרחם.
מחקרים רבים אספו עדויות וממצאים בנושא אולם עד היום לא הוכרעה סופית שאלת המיקום.
על אף הממצאים הרבים, במחקרי דימות שונים, המבנים האנטומיים אשר נמצאו באזור הם בלוטת סקין ורקמות הסובבות את שלפוחית השתן.
מרבית הממצאים שוללים קיומו של אזור או איבר מובחן תפקודית התואם לתיאורה של נקודת הג'י בספרות.
אם זאת, במאמר סקירה משנת 2019 נטען כי נקודת הג'י אינה אזור אלא מבנה אנטומי זעיר בקירו הקדמי של הנרתיק.
חוקרים סיפקו הסברים שונים להבדלים אינדבדואלים בין נשים בדיווחיהן על קיומו של אזור ארוגני התואם לתיאורה של נקודת הג'י.
אסכולה אחת טוענת כי מדובר ברקמה בעלת רגישות גבוה וצפיפות עצבית לגירוי מכני במהלך עוררות מינית, אסכולה דומה נשענת על ממצאים לפיהן לנשים בעלות רגישות גבוה למעשה ישנן רקמות עבות בקירו הקדמי של הנרתיק ומדובר בהבדל אנטומי פשוט.
מנגד, חוקרים אשר בחנו את הקשר בין נקודת הג'י המשוערת והדגדגן, שוללים את קיומו של אזור ארוגני מובחן ובכך תומכים בהשערות מוקדמות יותר של חוקרים כמו מאסטרס וג'ונסון.
אלו היו הראשונים לטעון כי מבנה הדגדגן מקיף ומתרחב לאורך הנרתיק כולו.
בהישען על טענה זו אלו גרסו כי בעת חדירה הדגדגן מגורה על ידי מגע ותזוזת העור העוטף אותו ועל כן מקורו של אורגזמה נרתיקית למעשה בגירוי דגדגני.
בעולם המחקר המודרני התפתחה גישה לפיה יש לחקור את הקומפלקס האנטומי כולו ולא את נקודת הג'י כאזור ארוגני נפרד.
זו התפתחה לאחר הבנת המורכבות האנטומית באזור הנרתיק הנקבי והקשרים הפיזיולוגיים והאנטומיים בין האזור המוערך כנקודת הג'י למבנים אנטומיים מוכרים אחרים באזור זה.
חוקרים שונים קראו לקומפלקס בשמות שונים בהתאם לקשרים אותם חקרו אולם רובם מתייחסים לקשרים בין מבנה הדגדגן, רקמות מערכת השתן וקירו הקדמי של הנרתיק.
צד נוסף בוויכוח האנטומי קושר את נקודת הג'י בלוטת סקין המכונה גם כפרוסטטה הנשית.
רנייר דה גראף זיהה כבר בשנת 1672 הפרשות (שפיכה נשית) מאזורים ארוגניים בזמן משגל.
השערות מדעיות מודרניות הקושרות רגישות בנקודת הג'י עם שפיכה נשית הובילו לרעיון שהשפיכה הנשית (שאינה שתן) מקורה בבלוטות סקין.
בלוטת סקין והערמונית (הפרוסטטה הגברית) פועלים באופן דומה במונחים של אנטיגן ספציפי לערמונית המופרש בעת גירוי, מה שהוביל למגמה מקובלת של כינוי בלוטות סקין כפרוסטטה הנשית.
לוויכוח ישנן השלכות רפואיות וחברתיות על נשים ברחבי העולם.
מבחינה רפואית, התפתחו גישות רפואיות חדשות לטיפול בפגיעה בתפקוד מיני בקרב נשים על ידי הגברת התפקוד של נקודת ה-G.
עם זאת, הרעיון של שני סוגי אורגזמות מחזיר רעיונות פרוידיאנים לתפיסה הכללית אשר מפעילה לחץ על נשים להגיע לאורגזמה נרתיקית.
יש הטוענים כי כל ניסיון לרדד את האורגזמה הנשית לאזור ארוגני בלבד כמו נקודת ה-G יהיה שגוי.
לפיכך, יש הטוענים שעלינו לקחת בחשבון גורמים נוספים כמו אינטימיות, הורמונים, ניסיונות קודמים וגורמים תרבותיים ודתיים בהבנת מיניות האישה.
זריקת ג'י או הגדלת ג'י היא פרוצדורה ניתוחית זעירה המיועדת להגדלתו הזמנית של האזור להגברת הרגישות והעצמת התחושה.
מדובר בניתוח לא פולשני הכולל הזרקת חומר דמוי קולגן לאזור המדובר ובכך מוביל להגדלתו והגברת התחושה הנלווית לגירויו למשך תקופה של כ-3–4 חודשים.
הפרוצדורה אינה מאושרת על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) והשלכותיה והשפעותיה על גוף האדם מעולם לא נבדקו בצורה מחקרית מקובלת.
בעוד והפרוצדורה נועדה להגברת והעצמת התחושה האורגזמית, היא ניתנת כמענה היום לנשים החוות מצוקה פסיכולוגית הנגרמת בעקבות קשיים בהגעה לאורגזמה, פתרון בעייתי וחסר ביסוס בעל סכנות ותופעות לוואי שונות: פגיעה בתפקוד המיני, זיהומים, שינויים והפרעות בתחושה, דיספראוניה, צלקות ועוד.
נקודת הג'י נתפסת בסממן מיני ומעוררת עניין רב גם בתרבות ומדיה הפופולרית.
הנקודה נהפכה בעצמה למושאו של מוקד עניין עסקי המוערך במליונים המשווק כספרים, סרטים, סדרות, אביזרי מין ופנאי ועוד.
דוגמה להתייחסויות בולטות לנקודות הג'י מחוץ לשיח המחקרי והאקדמי
משקה אנרגיה טבעי ללא חומרים משמרים בבעלותה של כוכבת הסדרה חינוך מיני, ג'יליאן אנדרסון הממותג תחת השם G-SPOT
קוקטייל מקובל המוכר תחת השם G-Spot
נקודת האל־חזור היא הנקודה שמעבר לה אדם חייב להמשיך בדרך הפעולה הנוכחית שלו מכיוון שהחזרה לאחור היא מסוכנת, בלתי אפשרית, קשה פיזית או יקרה באופן בלתי רגיל.
נקודת האל־חזור יכולה להיות נקודה מחושבת במהלך פעולה מתמשכת (כגון בתעופה).
פעולה מסוימת בלתי הפיכה (כגון חתימה על חוזה) יכולה להיקרא גם היא, בהשאלה, נקודת האל־חזור.
הביטוי "נקודת האל־חזור" מקורו כמונח טכני בניווט אווירי המתייחס לזמן ו/או המיקום במהלך טיסה, בהם אין למטוס מספיק דלק כדי לחזור לשדה התעופה.
ייתכן שיהיה צורך לקבל החלטות חשובות לפני נקודת האל־חזור, מכיוון שלא יהיה בטוח להסתובב ולטוס בחזרה אם הטייס ישנה את דעתו לאחר נקודה זו.
אחרת, היא עשויה להתאים לטווח הבטוח המרבי של המטוס במצב שבו אתר הנחיתה האפשרי היחיד הוא אתר ההמראה.
למשל, במקרה של מטוס המחובר לנושאת מטוסים שנמצאת בתנועה ומרוחקת מכל שדה תעופה.
בתנאים אלה, לכלי טיס חייבת להיות כמות מספקת של דלק לטיסה חזרה, כך ש"נקודת האל־חזור" עשויה לייצג את הנקודה שלפניה הטייס חייב לחזור או להסתכן באסון.
"לעבור את הרוביקון" הוא מטאפורה שמשמעותה היא להתקדם בכוונה מעבר לנקודת האל־חזור.
מקור הביטוי בתפיסת השלטון של יוליוס קיסר ברפובליקה הרומית בשנת 49 לפני הספירה.
על גנרלים רומיים נאסר בתכלית האיסור להכניס את חייליהם לשטח הבית של הרפובליקה באיטליה.
ב־10 בינואר הוביל קיסר את צבאו מעבר לנהר הרוביקון, וחצה ממחוז גאליה הציסלפינית לאיטליה.
אם היה מפסיד וחוזר חזרה מעבר לרוביקון גם אז היה מוצא להורג.
"לשרוף גשרים" הוא ביטוי הנגזר מהרעיון של שריפת גשר לאחר חצייתו במהלך מערכה צבאית, ולא מותיר ברירה אלא להמשיך קדימה.
באופן פיגורטיבי, פירוש הדבר הוא התחייבות לדרך פעולה מסוימת על ידי הפיכת מהלך חלופי לבלתי אפשרי.
הביטוי משמש לרוב בהתייחסות לניכור מכוון של אנשים או מוסדות ששיתוף הפעולה ביניהם נדרש לפעולה כלשהי.
לדוגמה, "ביום האחרון שלי בעבודה הישנה שלי, אמרתי לבוס שלי מה אני באמת חושב על החברה.
אני מניח ששרפתי את הגשרים שלי".
"אופק אירועים" הוא הגבול המפריד בין חור שחור לשאר היקום.
כל דבר שחוצה את אופק האירועים לתוך החור השחור לא יכול לעולם לחזור, מכיוון ששום דבר לא יכול לעולם לחצות את אופק האירועים מהכיוון השני.
נקודת האל־חזור הוא ספרו של רונן ברגמן, המתאר את מלחמתו של המודיעין הישראלי באיראן ובחזבאללה.
הספר נערך על ידי שחר אלתרמן ויצא לאור בהוצאת כנרת זמורה־ביתן בשנת 2007.
בגאומטריה, נקודת דמיון של שני מעגלים (שאינם מכילים זה את זה) היא נקודה שממנה נראים שני המעגלים באותה זווית.
אלו הן הנקודות שבהן אפשר להעביר לשני המעגלים משיק משותף.
לכל שני מעגלים שאינם מכילים זה את זה יש שתי נקודות דמיון: פנימית וחיצונית.
את נקודות הדמיון אפשר לבנות במחוגה וסרגל , והן משמשות לבניות גאומטריות אחרות, כמו זו של מעגל המשיק במשותף לשני מעגלים נתונים .
נקודת גלישה (במקור: Lightning Point; בארצות הברית וארצות אחרות שודרה תחת השם "Alien surfer girls") היא סדרת נעורים ומדע בדיוני אוסטרלית.
הסדרה כוללת עונה אחת בלבד בת 26 פרקים באורך 25 דקות כל אחד, ושודרה בשנת 2012 באוסטרליה ובארצות הברית.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ זום מינואר 2013.
עלילת הסדרה עוסקת בשתי חייזריות שובבות מכוכב לכת בשם "לומינה", זואי וקיקי, אשר מאבדות את החללית שלהן ומוצאות עצמן בעיירת חוף שקטה בשם "Lightning Point" באוסטרליה.
השניים מסתייעות בצעירה בשם אמבר על מנת להישאר במסווה, וזו מנסה ללמדן את דרכי ההתנהגות בעולם האנושי.
במהלך התקדמות העלילה מתברר שחייזרים נוספים הגיעו לעיירה.
דמות תיאור הדמות שחקן פרקים אמבר נערה שמלמדת גלישה, ופוגשת בחייזריות זואי וקיקי ומסייעת להן להישאר במסווה.
פיליפה קאולתרד 1-26 זואי חייזרית שבאה עם קיקי מכוכב אחר הנקרא 'לומינה'.
הם נאלצות לספר לאמבר את האמת על עצמן, ואמבר ההמומה מסייעת להן ומאפשרת להן לגור בביתה במשך העונה ברנדון והיא מתאהבים.
לוסי פריי 1-26 קיקי חייזרית שמגיעה גם היא מ'לומינה' יחד עם זואי ובהמשך הסדרה לוקה והיא מתאהבים.
ג'סיקה גרין 1-26 לוקה גאון וחברה הטוב של אמבר.
במהלך הסדרה מגלה שזואי וקיקי הן חייזריות ומתאהב בקיקי.
קנג'י פיצג'רלד 1-26 ברנדון אחיו החורג של לוקה.
נפרד ממדיסון חברתו בפרק 8 ומתאהב בזואי אנדרו ג'יימס מורלי 1-26 מדיסון גולשת מצטיינת.
מאז שברנדון נפרד ממנה היא מנסה להשיב אותו אליה בחזרה.
בפרק 7 מנסה להראות לזואי שהיא יותר טובה ממנה בגלישה, אך בהמשך, בפרק 23, זואי מנצחת אותה בתחרות הגלישה השנתית.
נקודת דֶוֶנה או נקודת דוונה היא לשון יבשה צרה, הבולטת לכיוון מערב לתוך מפרץ דאלמאן, ומהווה את הקצה הצפון מזרחי של מפרץ בוראגארה, בחוף המערבי של האי בראבנט, בארכיפלג פאלמר, שלמול חוף חצי האי האנטארקטי באנטארקטיקה.
אורכה של לשון היבשה 600 מטרים.
לשון היבשה נמצאת 2.08 קילומטרים צפונית מזרחית מנקודת זאבל; 8.5 קילומטרים מזרחית-צפונית-מזרחית מהאי גאנד; ו-4.68 קילומטרים דרומית-דרומית-מערבית מנקודת פלמינג.
לשון היבשה הופיעה בראשית המאה ה-21 כתוצאה מנסיגתו של קרחון רש (האזור היה מכוסה על ידי הקרחון קודם לנסיגתו).
לשון היבשה נקראת על שמו של הכפר דוונה (Девене), בצפון מערב בולגריה.
נקודת בייקל היא לשון יבשה סלעית, שאורכה 800 מטרים, הבולטת לכיוון דרום - דרום-מערב לתוך מפרץ לנוסה, בחוף המערבי של האי ברבנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 2.63 קילומטרים מזרחית - דרום מזרחית לנקודת דריינקור, 6.55 קילומטרים צפונית מערבית להר פארי ו-5.4 קילומטרים צפונית - צפונית-מזרחית לנקודת מינוט.
הנקודה מופתה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980 ובשנת 2008.
לשון היבשה נקראת על שמו של הכפר בייקל שבצפון בולגריה, ועל שם הכפר בייקלסקו (Байкалско) שבדרום מערב בולגריה.
נקודת בוו או נקודת בוב היא לשון יבשה המכוסה קרח בחוף המזרחי של האי ברבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
נקודת בוב מהווה את הקצה הדרומי של הכניסה למפרץ קיאק.
הנקודה ממוקמת 9.36 קילומטרים דרומית מערבית לנקודת מיטשל; 2.7 קילומטרים מערבית לנקודת חווארצ'יל שבאי לקוואנט; 3.35 קילומטרים צפונית - צפונית-מזרחית מנקודת מומינו; ו-2.7 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית לפסגת פודם.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980, ובשנית בשנת 2008.
הנקודה נקראת על שם העיירה בוו במערב בולגריה.
נקודת ד'אורסל היא לשון יבשה בחוף הדרום-מזרחי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
הלשון מהווה את הקצה הדרומי של הכניסה למפרץ בול.
נקודת ד'אורסל ממוקמת 2.4 קילומטרים מדרום-מערב למפרץ אביסנה.
לשון היבשה התגלתה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
לשון היבשה נסקרה ומופתה בשנית על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד באפריל 1955; משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד צילמה מהאוויר את האזור בשנים 1956–1957
ז'ארלש קרא ללשון היבשה על שמו של הרוזן איפוליט ד'אורסל (Hippolyte d'Ursel) נשיא האגודה המלכותית לגאוגרפיה של בלגיה (Royal Belgian Society of Géographics), אשר תמך במשלחת הבלגית.
נקודת באליחה היא לשון יבשה המהווה את הצד הדרומי של הכניסה למפרצון בריפארה, שבחוף הדרום-מזרחי של האי לייז' בארכיפלג פאלמר, שלמול חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 4.75 קילומטרים צפונית-מזרחית לנקודת מקלאוד, ו-2.45 קילומטרים דרומית - דרומית-מזרחית לנקודת לשקו.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978.
נקודת בברש היא לשון יבשה בחוף הצפון-מערבי של האי לייז' בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
אורכה של לשון היבשה 1.3 קילומטרים.
לשון היבשה מהווה את הצד הצפוני של הכניסה למפרצון פאלאקאריה, והצד המערבי של הכניסה למפרץ בואהגיאינייוק.
המפרץ ממוקם 7.7 קילומטרים דרומית-מערבית לנקודת מורו; ו -11.3 קילומטרים צפונית-מזרחית לנקודת שאוו.
הנקודה נקראת על שם הכפר בברש שבצפון בולגריה.
נקודת דיסיליצה היא לשון יבשה סלעית בקצה הדרומי של הכניסה למפרצון בולבאבריה, ובקצה הצפוני של הכניסה למפרצון ואפה בחוף המערבי של האי לייז' בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה ממוקמת 1.65 קילומטרים צפונית - צפונית-מזרחית לנקודת פולז'אן, ו-5.9 קילומטרים דרומית-מערבית לנקודת בברש.
הנקודה נקראת על שם פסגת דיסיליצה בהר פירין שבבולגריה.
נקודת דוקלו היא לשון יבשה, החודרת אל מפרץ בוקט בצידו המזרחי של חצי האי פסטר, באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה ממוקמת 6 קילומטרים דרומית-מזרחית לכף קוקברן.
לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905.
שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי ז'אן-באטיסט שארקו.
לשון היבשה נקראת על שמו של דוקטור פייר אמיל דוקלו, ביוכימאי צרפתי שהיה מנהל מכון פסטר בפריז בשנת 1895.
נקודת דריינקור היא לשון יבשה בצדו המערבי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 11 קילומטרים דרומית-מזרחית לנקודת קלוד.
הנקודה צולמה מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1956–1957.
חצי האי נקרא על שמו של ג'וזה דריינקור (Joseph F.L.
Driencourt), מהנדס צרפתי אשר ייעץ למשלחת בדבר הציוד ההידרוגרפי הנדרש לה.
נקודת ברליוז היא לשון יבשה מכוסה שלג בצידו הדרומי של חצי האי בטהובן, באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הנקודה מהווה את הקצה הצפון מערבי של המפרץ אותו מכסה מדף הקרח באך (הנקודה השנייה היא נקודת רוסיני).
הנקודה מופתה באופן גס על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940.
הנקודה מופתה בשנית התבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנים 1947–1948, המיפוי בוצע על ידי דרק סירל (D.
הנקודה נקראת על שמו של המלחין הצרפתי הקטור ברליוז; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
דייקמן נקודה היא לשון יבשה מכוסה שלג, בין מפרצון ראמו ומפרצון ורדי, בקצה המערבי של חצי האי פשה, בצידו הצפוני של חצי האי בטהובן, בדרום-מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הכף מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1967–1968, ובהתבסס על תצלומי לווין שצולמו על ידי לאנדסאט בשנים 1972–1973.
לשון היבשה נקראת על שמו של קומנדר פול ר.
Dykeman) מצי ארצות הברית, שהיה מפקד טייסת VXE-6 בין מאי 1981 למאי 1982.
נקודת דייר היא לשון יבשה מכוסה קרח, בקצה המערבי של חצי האי יוז, בחוף הצפוני של האי ת'רסטון, בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה נקראת על שמו של ג'י.
Dyer) מהנדס רדיו, שהשתתף במשלחת המחקר האנטארקטית של ריצ'רד בירד בשנים 1933–1935.
נקודת דות'יירז היא לשון יבשה המהווה את הצד הדרומי של הכניסה למפרץ אנדוורד, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הנקודה התגלתה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
ז'רלאש נתן לנקודה את שמה - וקרא לה "כף לאקאז-דוטייר" (Cap Lacaze-Duthiers).
ז'רלאש קרא לנקודה על שמו של אנרי דה לאקאז-דוטייר (Henri de Lacaze-Duthiers), חוקר טבע צרפתי.
נקודת ברנאן היא לשון יבשה מכוסה קרח, בחוף ארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מהווה את הכניסה המזרחית למפרץ בלוק, וכמו כן מהווה את נקודת הגבול בין חוף זונדרס לחוף רופרט.
הנקודה התגלתה מהאוויר, ב-5 בדצמבר 1929, במהלך טיסתו של ריצ'רד בירד מעל האזור, במסגרת משלחת בירד לאנטארקטיקה (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1928–1930).
הנקודה נקראה על שמו של מייקל ג'י.
Brennan), אשר סייע לריצ'רד בירד בבחירת הצוות של משלחת החקר שלו, ושהיה הסקיפר של האונייה (Chantier), אשר בה הפליג ריצ'רד בירד בדרכו לאוקיינוס הארקטי, במטרה לטוס מעל הקוטב הצפוני.
נקודת דיראלו היא לשון יבשה סלעית בקצה הדרום מזרחי של מצוק מטליצ'ינה, בחוף אוסקר השני, בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הנקודה מהווה את הקצה הצפוני של הכניסה למפרץ בורימה.
הנקודה ממוקמת 9.9 קילומטרים צפונית-מערבית מנקודת קונינו; ו-6.5 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית מנקודת קושן.
עד התפוררות מדף הקרח לארסן שבאזור לא ניתן היה לראות את הנקודה, שהייתה מוסתרת על ידי הקרח.
רק לאחר התפוררות המדף בשנת 2002, ובעקבותיו נסיגתו של קרחון ג'ורום, הופיעה הנקודה.
הנקודה נקראת על שם הכפר דיראלו שבדרום בולגריה.
נקודת האדלי היא לשון יבשה בחוף באקוטיס בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
הנקודה היא הנקודה הצפונית ביותר של לשון היבשה מריי, בחצי האי מרטין.
הנקודה ממוקמת 8 קילומטרים דרומית-מזרחית מכף הרלאקר.
הנקודה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1967.
הנקודה נקראת על שמו של ריצ'רד סי.
Hadley), מצי ארצות הברית, שחרף בתחנת מקמרדו בשנת 1959, ובכל שנה לאחר מכן עד שנת 1977, ובסוף שירותו היה אחראי על האספקה של תחנת מקמרדו.
נקודת גנייס היא לשון יבשה סלעית, בחוף סקוט, לחוף ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 4 קילומטרים צפונית לנקודת מארבל; ו-9.65 קילומטרים צפונית לכף ברנאקי.
שיא גובהה של הכף 12 מטרים מעל פני הים.
הנקודה התגלתה ומופתה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיה בין השנים 1910–1913, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
שמה של הנקודה הוא תיאורי, והיא נקראת כך בשל סלעי גנייס הגרניט המצויים בה.
נקודת גרגורי היא לשון יבשה סלעית בחוף הצפון מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
אורכה של לשון היבשה 700 מטרים.
לשון היבשה פונה לעבר מעבר דרייק.
הנקודה ממוקמת 12.85 קילומטרים מערבית - דרום מערבית מכף סמית'; 3.9 קילומטרים צפונית - מערבית מהר פסגה; ו-2 קילומטרים צפונית- צפון-מזרחית מנקודת מרקלי.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי קפטן הנרי פוסטר, בשנת 1829.
הנקודה מופתה מחדש על ידי יחידת הסקר ההידרוגרפי של חיל הים המלכותי (RN Hydrographic Survey Unit), בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1951–1952.
הנקודה צולמה מהאוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1955–1956.
פוסטר קרא לחצי האי "כף גרגורי" (על שמו).
לימים, בעקבות תצלומי האוויר שהראו שמדובר בלשון יבשה ולא בחצי אי, שונה השם לשם הנוכחי.
נקודת דליאן היא לשון יבשה סלעית בחוף הצפון מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
הנקודה מהווה את הצד הדרום-מזרחי של הכניסה למפרצון ודנה.
הנקודה ממוקמת 4 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מכף סמית'; 10.66 קילומטרים צפונית-מזרחית מנקודת מרקלי; 1.4 קילומטרים צפונית - מערבית מפסגת מאטוצ'ינה; ו-8.9 קילומטרים צפונית-מזרחית מנקודת גרגורי.
הנקודה נקראת על שם הצאר פטר דליאן קיסר האימפריה הבולגרית השנייה, וכן על שם הכפר דליאן שבמערב בולגריה.
נקודת גארמן היא לשון יבשה בחוף הצפון מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 13.65 קילומטרים צפונית- צפון-מזרחית מכף ג'יימס; 6.12 קילומטרים דרומית - דרום מערבית מנקודת מרקלי; ו-19.65 קילומטרים דרומית-מערבית מכף סמית'.
הנקודה היא הקצה של שלוחה הררית של הר פוסטר.
הנקודה נקראת על שמה של הכפר גארמן שבדרום-מערב בולגריה.
נקודת ברוס היא לשון יבשה, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מהווה את הקצה הדרומי של מפרצון שארקו.
לשון היבשה התגלתה ומופתה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט סקוט.
רוברט סקוט נתן ללשון היבשה את שמה.
לשון היבשה נקראת על שם ויליאם ספירס ברוס (William S.
Bruce), שעמד בראש המשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1902–1904.
נקודת בויל היא לשון יבשה בחוף הדרומי של חצי האי טריניטי, שבקצה הצפוני של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הנקודה מהווה את הצד המערבי של הכניסה למפרצון רטיז'ה.
הנקודה ממוקמת 6.45 קילומטרים צפונית-מערבית לנקודת וייו; 7.45 קילומטרים דרומית-מזרחית לגבעת תאודוליט; 8.45 קילומטרים מדרום לנונאטאקי קאמל; ו-5.82 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מנקודת גארוואן.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים גרמניים - בריטיים בשנת 1996.
הנקודה נקראת על שם היישוב בויל, שבצפון-מזרח בולגריה.
נקודת ג'ייד היא לשון יבשה סלעית בחצי האי טרינטי, שבקצה הצפוני של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מהווה את הגבול הדרומי של מפרץ איירי, ואת הקצה המזרחי של כף יאטרוס.
לשון היבשה משתפלת (יורדת בגובהה) בשיפוע מתון לעבר המפרץ.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר יצאו לסקר זה ממפרץ התקווה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1960–1966.
הסקר האנטארקטי הארגנטינאי קרא לנקודה בשנת 1956 בשם "Cabo Circulár" - הכף העגול - שם תיאורי.
שמה הנוכחי של הנקודה נתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
מורדות לשון היבשה מכוסות בכל ימות השנה בקרח בעל צבע ירקרק.
באנגלית "ג'ייד" הוא שמה של אבן החן הירוקה "ירקן".
השם אושר רשמית ב-1 בינואר 1964.
נקודת גארוואן או נקודת גארבאן היא לשון יבשה סלעית בחוף הדרומי של חצי האי טריניטי שבצפון חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מהווה את הקצה המזרחי של הכניסה למפרצון רטיז'ה.
הנקודה ממוקמת 7.18 קילומטרים צפונית-מזרחית מנקודת וייו; 5.82 קילומטרים מזרחית - צפון-מזרחית מנקודת בויל; 8.68 קילומטרים דרומית - מזרחית מנונאטאקי קאמל; 8.23 קילומטרים מערבית - דרומית-מערבית מהר קרדינל.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים גרמנים-בריטיים בשנת 1996.
הנקודה נקראת על שם שני כפרים בשם גארוואן, האחד בצפון, והשני בצפון-מזרח בולגריה.
נקודת גרינל היא שלוחה הררית בשטח הפארק הלאומי גליישר, ברכס לואיס, המהווה חלק מהרי הרוקי, במחוז גליישר שבמדינת מונטנה שבארצות הברית.
נקודת גרינל היא שלוחה של הר גרינל, הממוקם 0.34 קילומטרים מערבית - דרומית-מערבית לנקודה.
גובהה של הנקודה 2,316 מטרים מעל פני הים
נקודת גרינל היא ההר ה-1,227 בגובהו במדינת מונטנה, וההר ה-14,502 בגובהו בארצות הברית.
הנקודה ממוקמת בשטח הפארק הלאומי גליישר.
בשל יופייה של השלוחה, ובעיקר בשל מיקומו הבולט בסמוך ממערב לאגם סוויפטקרנט, שמעליו נקודת גרינל מתנשאת, וכן בשל מיקומו למול מלון מני גליישר, השלוחה היא ההר המצולם ביותר בפארק הלאומי גליישר.
בשל מיקומו הבולט, הנקודה מזוהה לרוב, בטעות, כהר גרינל.
נקודת גרינל נקראת על שמו של ההיסטוריון, האנתרופולוג וחוקר הטבע, ג'ורג' בירד גרינל (George Bird Grinnell), אשר יזם את הקמת הפארק הלאומי גליישר.
נקודת בוטב היא הקצה הדרומי של חצי האי רוז'ן וכן של האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
הנקודה היא קצה של שלוחה של פסגת בוטב, ברכס ולקה שבהרי טנגרה.
נקודת בוטב ממוקמת 1.5 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית לנקודת ברנארד;
נקודת בוטב ממוקמת 5.1 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית לנקודת גלה,
ו-9.29 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית לנקודת סמואל.
שיא גובהה של נקודת בוטב 5 מטרים מעל פני הים.
הנקודה מופתה לראשונה בשנת 1968 על ידי סוכנות הסקרים שמעבר לים של הממלכה המאוחדת, ולאחר מכן על ידי סוקרים מטעם בולגריה בשנת 2005 ובשנת 2009.
הנקורה נקראת על שמו של חריסטו בוטב (Христо Ботйов Петков), משורר משורר, עורך, ומהפכן בולגרי.
נקודת בארנארד או נקודת ברנרד היא לשון יבשה המהווה את הצד הדרום מזרחי של הכניסה (השפך) למפרץ פולס בחוף הדרומי של האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת בחצי האי רוז'ן, 1.5 קילומטרים צפונית - צפון-מערבית מנקודת בוטב.
הנקודה ממוקמת 6.6 קילומטרים דרומית-מזרחית מסלע מיירז.
הנקודה התגלתה על ידי צידי כלבי ים בשנת 1822.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968;
הנקודה מופתה שוב על ידי סוקרים בולגרים ב-2005 ו-2009.
שמה של הנקודה ניתן לה בשנות ה-20 של המאה ה-20.
הנקודה נקראת על שמו הקודם של הר פריזלנד (שנקרא קודם לכן הר בארנארד).
לאחר שינוי השם להר פריזלנד, על מנת לשמר את השם ההיסטורי, הועבר השם "בארנארד" לנקודה.
ההר נקרא על שמו של צ'ארלס ה.
Barnard), רב החובל של הספינה צ'אריטי (Charity), מניו יורק, שהיה צייד כלבי ים, באיי שטלנד הדרומיים בין השנים 1820–1821.
האתר זוהה כאזור ציפורים בעל חשיבות (IBA) על ידי ארגון BirdLife International מאחר שמצוייה בו מושבת רבייה גדולה של פינגוויני רצועת סנטר (13,000 זוגות), כמו גם כ-30 זוגות של יסעורים ענקיים דרומיים.
שטחו של האזור 1,750 דונמים באזור הנקודה שאינו מכוסה קרח, וכן גבעה שגובהה 250 מטרים מעל פני הים, בקצה המזרחי שלו.
נקודת דופניצה היא לשון יבשה, המהווה את הקצה הצפון-מזרחי של פתחו של למפרצון חיסריה, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
נקודת דופניצה ממוקמת 8.2 קילומטרים צפונית-מזרחית לכף ג'יימס, 2.9 קילומטרים דרומית-מזרחית מפסגת ריגס, ו-4.47 קילומטרים דרומית-מערבית מנקודת איוואן אסן.
הנקודת נקראת על שם העיר דופניצה שבדרום-מערב בולגריה.
השם אושר רשמית ב-4 בספטמבר 2008.
נקודת דומטה היא לשון יבשה, בחלק האמצעי של אזור חופי סאות' (החופים הדרומיים) של חצי האי ביירז, באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
נקודה דומטה ממוקמת 4.3 קילומטרים מערבית - צפונית-מערבית מנקודת ריש;
נקודת דומטה ממוקמת 1.11 קילומטרים דרומית-מערבית מגבעת נגרו;
נקודת דומטה ממוקמת 4.64 קילומטרים דרומית-מזרחית מחרוט צ'סטר;
נקודת דומטה ממוקמת 4.21 קילומטרים מזרחית - צפונית-מזרחית מנקודת ניקופול.
מרכזו של אגם פונטוס ממוקם 600 מטרים מצפון לנקודת דומטה.
הנקודה מופתה לראשונה, באופן גס, בשנת 1968. על ידי סוקרים בריטיים.
הנקודה נקראת על שם דומטה, מושל פרובניציית קוטמיצ'ביטה (Кутмичевица) שבדרום מערב בולגריה, אירוח מחוז בו הוקם מיסיון סנט קלמנט מאוחריד בהוראת הצאר בוריס הראשון, שליט בולגריה (המאה ה-9 לספירה).
שמה של הנקודה ניתן לה רשמית ב-15 בדצמבר 2006
נקודת בנסון היא לשון יבשה שאינה מכוסה קרח, היוצרת את הקצה הדרום-מערבי של האי ראגד באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
נקודת בנסון מהווה את הכניסה הצפונית-מערבית של מצר מורטון.
נקודת בנסון ממוקמת 3.2 קילומטרים דרומית - מזרחית מכף שפילד;
נקודת בנסון ממוקמת 4.6 קילומטרים מערבית - דרומית מנקודת ראדב;
נקודת בנסון ממוקמת 6.33 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מנקודת דבילז שבאי ליווינגסטון.
הנקודה התגלתה על ידי צידי כלבי ים בראשית המאה ה-19.
הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1992; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
הפסגה נקראת על שם אילוף בנסון (Elof Benson), שהיה הקצין הראשון של הבריג האמריקאי הרסיליה (Hersilia), אשר, בפיקודו של רב החובל ג'יימס שפילד (James Sheffield), הפליגה באיי שטלנד הדרומיים בעונות הקיץ האנטארקטי של שנים 1819–1820 ושל שנים 1820–1821.
נקודת ברון או ברון פוינט היא לשון יבשה בחוף הדרום-מערבי של האי רוברט, באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
נקודת ברון ממוקמת 4.5 קילומטרים דרומית-מזרחית מנקודת נגרה;
נקודת ברון ממוקמת 1.7 קילומטרים ממערב לנונאטאק באחו;
נקודת ברון ממוקמת 1.8 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית לנקודת זהרי;
נקודת ברון ממוקמת 3.7 קילומטרים צפונית - מערבית לנקודת אדוארדס;
נקודת ברון ממוקמת 5 קילומטרים צפונית - מזרחית לנקודת אש שבאי גריניץ'.
לשון היבשה גדלה בשטחה בשנים האחרונות, בשל נסיגת הקרחונים שמצויים צפונית-מערבית לנקודת ברון.
נקודת ברון נקראת על שם המדען והמחנך הבולגרי המשפיע דוקטור פטאר ברון.
נקודת בטוליה או נקודת באטוליה או באטוליה פוינט או נוס באטוליה היא לשון יבשה שאינה מכוסה קרח, המהווה את הקצה המזרחי של האי רוברט באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
נקודת בטוליה מהווה את הקצה הדרומי של פתחו של מפרצון צפינה.
נקודת בוטליה בולט 550 מטרים מהאי לתוכו של מצר ברנספילד.
נקודת בטוליה ממוקמת 5.4 קילומטרים צפונית-מזרחית לקצה הדרום-מזרחי של נקודת רוברט;
נקודת בטוליה ממוקמת 3 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית לקצה הדרום מזרחי של נקודת סאדאלה;
נקודת בטוליה ממוקמת 1.9 קילומטרים דרומית לנקודת קיצ'ן.
אזור לשון היבשה מופה לראשונה על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2009.
לשון היבשה נקראת על שם היישוב בטוליה שבמערב בולגריה.
נקודת דבליאנוב או דבליאנוב פוינט או דבליאנוב נוס היא לשון יבשה המהווה את הצד הצפון מערבי של הכניסה למפרצון מיטשל באי רוברט, באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.
נקודת דבליאנוב ממוקמת 2.8 קילומטרים צפון-מערבית מנקודת נגרה;
נקודת דבליאנוב ממוקמת 3.81 קילומטרים דרום-מזרחית מנקודת פורט ויליאם.
אזור המפרצון מופה לראשונה על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2008.
הנקודה נקראת על שם המשורר הבולגרי דימצ'ו דבליאנוב (חי בין השנים: 1887–1916).
נקודות בקרה חיסוניות הן מולקולות המווסתות את פעילותה של מערכת החיסון, בעיקר את פעילות תאי T.
תפקידן לעכב או לעודד את התגובה החיסונית ולמנוע ממערכת החיסון לתקוף תאים בריאים ללא הבחנה (תגובה אוטואימונית).
רוב נקודות הבקרה החשובות נמצאות על קרום תאי T, תאים מציגי אנטיגן (APCs) ותאים סרטניים.
הליגנד שלו, PD-L1, נמצא על תאים מציגי אנטיגן וגם על תאים סרטניים.
CTLA-4 (Cytotoxic T-Lymphocyte Antigen 4) נמצא גם הוא על קרום תאי T ומתחרה עם CD28 על קישור לחלבון B7 (CD80/CD86) בתאים מציגי אנטיגן.
B7 הוא קבוצת חלבוני ממברנה שנמצאים בעיקר על תאים מציגי אנטיגן (APCs) ובהם תאים דנדריטיים, מקרופאגים ותאי B מופעלים.
תפקידם המרכזי הוא להעביר אות (co-stimulation) הדרוש להפעלת תאי T.
CD28 ו-CTLA-4 הם חלבונים שנמצאים על קרום תאי T ויכולים להיקשר לאותם ליגנד - B7-1 (CD80) ו-B7-2 (CD86) - שנמצאים על תאים מציגי אנטיגן (APCs).
CD28 הוא קו-סטימולטור (Co-stimulation) חיובי, כלומר, כשהוא נקשר ל-B7, הוא שולח לתא T אותות שמגבירים את ההפעלה שלו.
(קולטן קו-סטימולטור הוא אות משותף שתאי מערכת החיסון מסתמכים עליו כדי להפעיל תגובה חיסונית בנוכחות תא מציג אנטיגן - לרוב תא זר, דלקתי או סרטני.
במקרה של תאי T, נדרשים שני גירויים כדי להפעיל את תגובת החיסון שלהם במלואה.
במהלך הפעלת הלימפוציטים, גירוי משותף הוא לעיתים קרובות קריטי להתפתחות תגובה חיסונית יעילה.
תאי T צריכים לקבל גירוי משותף בנוסף לאות הספציפי לאנטיגן מקולטני האנטיגן שלהם.)
CTLA-4 הוא נקודת בקרה שלילית: כשהוא נקשר ל-B7, הוא שולח אותות שמעכבים את ההפעלה של תא T.
שניהם מתחרים על אותם ליגנדים ב-B7, אבל ל-CTLA-4 יש אפיניות גבוהה יותר ל-B7 מאשר ל-CD28. לכן כש-CTLA-4 מופיע על תא T בשלב מאוחר יותר של ההפעלה, הוא מועדף על פני CD28, נקשר ל-B7 ומדכא את התגובה החיסונית.
בתחילת ההפעלה, CD28 נקשר ל-B7 ומפעיל את תא T.
מאוחר יותר, CTLA-4 מופיע, תופס את אותם ליגנדים ומכבה את תא T כדי למנוע תגובת יתר.
(אין הכוונה לליגנד בהקשר של כימיה אלא בביוכימיה ובפרמקולוגיה: מולקולה המייצרת אות על ידי קשירה לאתר על חלבון מטרה, חלבון שהוא יעד לתגובה חיסונית או משתתף בה, למשל נוגדנים שמזהים פתוגנים; חלבונים אנטי-מיקרוביאליים (AMPs) המנטרלים חיידקים; מולקולות CD4 ו-CD8 ואחרות, המכוונות תאי T; חלבונים בתאי סרטן המשמשים יעדים לתרופות אימונותרפיות.
מטרתם לזהות פולשים ולהפעיל תאים חיסוניים.)
נקודות נוספות - LAG-3, TIM-3, TIGIT - על קרום תאי T.
בנוסף, הליגנדים של נקודות הבקרה (PD-L1, B7) נמצאים על קרום של תאים אחרים בסביבה החיסונית.
נקודות הבקרה הן חלבוני ממברנה על תאי T.
הליגנד שלהן נמצאים על קרום של תאים אחרים - APCs, תאים מציגי אנטיגן, תאים סרטניים.
אין נקודות בקרה בתוך הציטופלזמה או בגרעין.
הן פועלות דרך אינטראקציות בין-תאיות.
מסלולים אלה חיוניים לסבילות עצמית, כלומר לכך שמערכת החיסון לא תתקוף תאים ללא הבחנה.
עם זאת, חלק מסוגי הסרטן יכולים להגן על עצמם מפני התקפה על ידי גירוי מטרות בנקודות בקרה חיסוניות.
מולקולות של נקודות בקרה מעכבות הן מטרות לאימונותרפיה לסרטן בשל הפוטנציאל שלהן לשימוש בסוגים רבים של סרטן.
מעכבי נקודות בקרה חוסמים CTLA-4, קולטן על תאי T ציטוטוקסיים, PD-1 ו-PD-L1 וכך מונעים מתאי סרטן להגן על עצמם.
מעכבי נקודות בקרה חוסמים את האינטראקציה בין CTLA-4, PD-1 וליגנד שלהם (PD-L1) וכך מונעים מתאי סרטן לעכב תאי T ומחזקים את התגובה החיסונית נגד הגידול.
על תגליות מדעיות קשורות, ג'יימס אליסון וטסוקו הונג'ו זכו בפרס טאנג במדעי הביו-פרמצבטיקה ובפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה בשנת 2018.
מולקולות גירוי של נקודת בקרה
ארבע מולקולות שמגרות את נקודות הבקרה שייכות למשפחת על של קולטני גורם נמק הגידול (tumor necrosis factor receptor superfamily - TNF) - CD27, CD40, OX40, GITR ו-CD137. שתי מולקולות מגרות נוספות שייכות למשפחת העל של הקולטנים B7-CD28 - CD28 עצמו ו-ICOS.
CD27: מולקולה זו מסייעת להתפשטות תאי T נאיביים, התפשטות שהיא ספציפית לאנטיגן, שאותה מבצעים תאי T נאיביים, והיא חיונית ליצירת זיכרון של תאי T.
מולקולת CD27 היא גם סמן זיכרון של תאי B.
פעילותה של מולקולת CD27 נשלטת על ידי הזמינות הזמנית של הליגנד שלה, CD70, על לימפוציטים ותאים דנדריטים.
גירוי בו-זמני של CD27 מדכא את תפקוד תאי האפקטור Th17. חברת הביוטכנולוגיה האמריקאית Celldex Therapeutics עובדת על CDX-1127, נוגדן חד שבטי אגוניסטי (מפעיל) CD27 שבמודלים של בעלי חיים הוכח כיעיל בהקשר של גירוי קולטני תאי T.
CD28: מולקולה זו מתבטאת כמעט בכל תאי ה-T האנושיים CD4+ ובכמחצית מכלל תאי T מסוג CD8. הקישור לשני הליגנדים שלה הוא CD80 ו-CD86, והיא מתבטאת על מציגי אנטיגן (כמו תאים דנדריטים) וקשירה זו חיונית לשגשוג תאי T.
CD40: מולקולה זו מצויה על מגוון תאי מערכת החיסון וכוללת תאים מציגי אנטיגן, CD40L.
מולקולות CD154, המכונות גם ליגנד CD40 או CD40L (לא ליגנד במשמעות יון בכימיה, אלא במשמעות של גורם שנקשר לקולטן בביוכימיה), מתבטאות בעיקר בתאי T מופעלים ומשתייכות למשפחת-העל של קולטני גורם נמק הגידול.
הן נקשרות ל-CD40 בתאים מציגי אנטיגן (APC) וכך משפיעות בהתאם לסוג תא המטרה.
מולקולות אלה ידועות גם בשם CD154 ומתבטאות באופן זמני על פני השטח של תאי T CD4+ מופעלים, כליגנדים של תאים אלה.
איתות CD40 מאפשר לתאים דנדריטים להתבגר וכך גורם להפעלה והתמיינות של תאי T.
חברת ביוטכנולוגיה שבסיסה בסיאטל, שכבר אינה קיימת, VLST, קיבלה רישיון לנוגדן חד שבטי אנטי-CD40 אגוניסט מחברת פייזר בשנת 2012. חברת התרופות השווייצרית רוש רכשה את הפרויקט הזה כאשר VLST נסגרה בשנת 2013.
CD122: מולקולה זו היא תת-היחידה בטא של קולטן אינטרלוקין-2. היא מגבירה את התפשטות תאי T אפקטור CD8+.
חברת הביוטכנולוגיה האמריקאית Nektar Therapeutics עובדת על NKTR-214, ציטוקין מגרה חיסון המוטה ל-CD122. הציטוקין NKTR-214 הוא ציטוקין מהונדס שמפעיל בעיקר את תאי T ותאי הרג טבעיים, NK, דרך הקולטן CD122, וכך מגביר תגובה חיסונית אנטי-סרטנית בלי להפעיל ביתר תאי T רגולטוריים.
תוצאות שלב I פורסמו בנובמבר 2016.
CD137: כאשר מולקולה זו, המכונה גם 4-1BB, קשורה לחלבון ליגנד CD137, התוצאה היא התפשטות תאי T.
איתות בתיווך CD137 ידוע גם כמגן על תאי T, ובפרט על תאי T CD8+ מפני מוות תאי המושרה על ידי הפעלה.
חברת הביוטכנולוגיה הגרמנית Pieris Pharmaceuticals פיתחה ליפוקלין (Lipocalin) מהונדס שהוא דו-ספציפי ל-CD137 ו-HER2, כלומר נקשר לשני יעדים אלה.
ליפוקלין הוא חלבון שמזהה תאי גידול (HER2) ומפעיל לידם תאי T מסוג CD137 וכך מגביר תגובה אנטי-סרטנית באזור זה.
OX40: מולקולה זו, המכונה גם CD134, מכילה OX40L, או CD252, כליגנד שלה.
בדומה ל-CD27, החלבון OX40 מקדם את התפשטות תאי T אפקטור ותאי זיכרון, אולם יכול גם לדכא את ההתמיינות והפעילות של תאי T רגולטוריים, וגם בוויסות ייצור הציטוקינים.
OX40 מתבטא באופן זמני ורק על תאי T שהופעלו לאחרונה על אנטיגן.
הערך התרופתי שלו נובע מכך שאפשר להפעיל באמצעותו רק את תאי T שנמצאים בנגעים דלקתיים (למשל גידול), וכך לחזק תגובה חיסונית ממוקדת ובטוחה יותר.
נוגדנים חד-שבטיים נגד OX40 הוכחו כבעלי תועלת קלינית בסרטן מתקדם.
לחברת התרופות אסטרהזניקה יש שלוש תרופות בפיתוח המכוונות ל-OX40: האחת היא MEDI0562, אגוניסט (מפעיל) OX40 בבני אדם (הומני); השנייה היא MEDI6469, אגוניסט OX4 עכברי; והשלישית היא MEDI6383, אגוניסט OX40.
GITR: גן הקשור למשפחת TNFR המושרה (מופעל) על ידי גלוקוקורטיקואידים, מעודד התפשטות תאי T, כולל התפשטות תאי Treg (תאי T רגולטוריים).
הליגנד עבור GITR מופעל בעיקר בתאים מציגי אנטיגן.
נוגדנים ל-GITR מקדמים תגובה אנטי-גידולית באמצעות אובדן יציבות שושלת Treg.
חברת הביוטכנולוגיה TG Therapeutics עובדת על נוגדני אנטי-GITR.
ICOS (קיצור של Inducible T-cell costimulator): מולקולה הנקראת גם CD278. מתבטאת בתאי T מופעלים.
הליגנד שלה הוא ICOSL, המתבטא בעיקר בתאי B ותאים דנדריטים.
נראה שהמולקולה חשובה בתפקוד תאי T אפקטוריים.
חברת הביוטכנולוגיה האמריקאית Jounce Therapeutics מפתחת אגוניסט ICOS.
מולקולות מעכבות של נקודת בקרה
A2AR ו-A2BR: קולטן אדנוזין A2A נחשב לנקודת בקרה חשובה בטיפול בסרטן מכיוון שאדנוזין בסביבת החיסון, המוביל להפעלת קולטן A2a, הוא לולאת משוב חיסונית שלילית ובסביבת הגידול יש ריכוזים גבוהים של אדנוזין.
תפקידו של קולטן A2B במערכת החיסון נחקר.
ברקמות בהן הם מתבטאים יחד, A2A ו-A2B יוצרים דימרים תחת השליטה של קולטן A2B בין השאר.
B7-H3: נקרא גם CD276, הובן במקור כמולקולה קו-סטימולטורית אך כיום נחשב כמעכבת משותפת.
חברת הביוטכנולוגיה האמריקאית MacroGenics עובדת על MGA271, נוגדן חד שבטי ממוטב ל-Fc המכוון ל-B7-H3. קולטני B7-H3 טרם זוהו.
B7-H4: נקרא גם VTCN1, מתבטא על ידי תאי גידול ומקרופאגים הקשורים לגידול ובעל תפקיד בבריחת גידול.
ביטוי פני השטח של BTLA מווסת בהדרגה במהלך התמיינות של תאי T CD8+ אנושיים מהפנוטיפ התמיין לתאי אפקטור, אולם תאי T CD8+ אנושיים ספציפיים לגידול מבטאים רמות גבוהות של BTLA.
CTLA-4: קיצור של Cytotoxic T-Lymphocyte-Associated protein 4, נקרא גם CD152, הוא המטרה של תרופת המלנומה Yervoy של בריסטול-מאיירס סקוויב, שקיבלה אישור FDA ב-2011. ביטוי של CTLA-4 על תאי Treg משמש לשליטה בהתפשטות תאי T.
IDO: קיצור של אינדולאמין 2,3-דיאוקסיגנאז, הוא אנזים קטבולי טריפטופן בעל תכונות מעכבות חיסון.
מולקולה חשובה נוספת היא TDO, טריפטופן 2,3-דיאוקסיגנאז.
IDO ידוע כמדכא תאי T ו-NK, מייצר ומפעיל תאי Tregs ותאי מדכא שמקורם בתאים מיאלואידים, ומקדם אנגיוגנזה של גידולים.
KIR: קיצור של קולטן דמוי אימונוגלובולין של תאי הרג טבעיים, הוא קולטן למולקולות MHC Class I על תאי הרג טבעיים.
בריסטול-מאיירס סקוויב עובדת על לירילומאב, נוגדן חד שבטי ל-KIR.
LAG3: קיצור של גן הפעלת לימפוציטים-3, פועל לדיכוי תגובה חיסונית על ידי פעולה ל-Tregs וכן השפעות ישירות על תאי T מסוג CD8+.
בריסטול-מאיירס סקוויב נמצאת בשלב I עם נוגדן חד שבטי אנטי-LAG3 בשם BMS-986016.
NOX2: קיצור של ניקוטינאמיד אדנין דינוקלאוטיד פוספט NADPH אוקסידאז איזופורם 2, הוא אנזים של תאים מיאלואידים המייצר מיני חמצן ריאקטיביים מדכאי חיסון.
עיכוב גנטי ופרמקולוגי של NOX2 בתאים מיאלואידים משפר את התפקודים נוגדי הגידול של תאי הרג טבעיים ותאי T סמוכים ומעורר אוטואימוניות בבני אדם ובחיות ניסוי.
NOX2 הוא המטרה של Ceplene שקיבל אישור לשימוש בלוקמיה מיאלואידית חריפה באיחוד האירופי.
TIM-3: קיצור של תחום אימונוגלובולין של תאי T ותחום מוצין 3, מתבטא על תאי T אנושיים מופעלים מסוג CD4+ ומווסת ציטוקינים מסוג Th1 ו-Th17. מולקולת TIM-3 פועלת כווסת שלילי של תפקוד Th1/Tc1 על ידי הפעלת מוות תאי בעקבות אינטראקציה עם הליגנד שלו, גלקטין-9.
VISTA: קיצור של מדכא הפעלת תאי T מסוג Ig ב-V-domain.
מולקולת VISTA מתבטאת בעיקר בתאים המטופויאטיים (תאי גזע שמהם נוצרים תאי דם), כך שביטוי עקבי של VISTA על לויקוציטים בתוך גידולים עשוי לאפשר לחסימת VISTA להיות יעילה במגוון רחב של גידולים מוצקים.
SIGLEC7 (לקטין 7 מסוג אימונוגלובולין קשור חומצה סיאלית, המכונה גם CD328) ו-SIGLEC9 (לקטין 9 מסוג אימונוגלובולין קשור חומצה סיאלית, המכונה גם CD329) הם חלבונים הנמצאים על פני השטח של תאי חיסון שונים, כולל תאי הרג טבעיים ומקרופאגים (SIGLEC7) ונויטרופילים, מקרופאגים, תאים דנדריטים ותאי T מופעלים (SIGLEC9).
תאי SIGLEC 7 ו-9 מדכאים את תפקוד המערכת החיסונית של תאים אלה על ידי קשירה לחומצה סיאלית סופנית על גליקנים (סוכרים) המכסים את פני התאים.
תרופות או תרופות במבחן המעכבות או חוסמות את המולקולות של נקודות הבקרה המעכבות ידועות לעיתים כמעכבי נקודות בקרה; רעיון זה מכונה לעיתים קרובות "חסימת נקודות בקרה חיסוניות", או חסימת נקודות בקרה.
תרופות מעכבות נקודות בקרה פותחו במחקר תרופות לסרטן על ידי חברות רבות, בהן Bristol-Myers Squibb, מרק, Merck KGaA, הופמן לה רוש ואסטרהזניקה.
נקודת הבזק בכימיה היא הטמפרטורה הנמוכה ביותר שבה נוזל הופך לאדים, ויוצר תערובת דליקה עם האוויר.
על מנת להצית חומר הנמצא בנקודת ההבזק יש צורך במקור הצתה, וזאת בניגוד ל"נקודת ההתלקחות" המתארת את הטמפרטורה שבה חומר נדלק מעצמו ללא מקור הצתה חיצוני.
"נקודת בעירה" מתארת את הטמפרטורה שבה החומר ממשיך לבעור גם לאחר סילוק מקור ההצתה והיא גבוהה מעט מנקודת ההבזק.
בדרך כלל משתמשים במונח נקודת הבזק על מנת לתאר את תכונותיהם של דלקים נוזליים.
השימוש במונח נוגע הן לדלקים מתלקחים והן לדלקים בוערים.
קיימות מספר הגדרות בינלאומיות להבחנה בין הסוגים השונים של הדלקים, אולם מקובל כי נוזלים שבהם נקודת ההבזק נמוכה מ-43° צלזיוס נחשבים למתלקחים, ואלה שבהם נקודת ההבזק גבוהה יותר נחשבים כבוערים.
לכל נוזל קיים "לחץ אדים" משלו התלוי בטמפרטורה.
ככל שהטמפרטורה עולה כך עולה גם לחץ האדים - וכתוצאה מכך גם ריכוז אדי הנוזל הדליק באוויר.
לכל נוזל דליק קיים ריכוז שונה של אדים באוויר אשר יאפשר בעירה רציפה ולפיכך נקודת ההבזק היא הטמפרטורה הנמוכה ביותר שבה יהיו מספיק אדים של נוזל דליק באוויר הניתן להצתה.
ישנן שתי דרכים עיקריות למדידת נקודת ההבזק:
מערכת פתוחה – בשיטה זו מוכנסת דגימת נוזל ומד טמפרטורה לכלי אשר מעל פיתחו מותקן מקור הצתה.
הנוזל מתחמם ומקור ההצתה מייצר הצתה במרווחים קבועים, עד ליצירת ההבזק אשר בו נמדדת הטמפרטורה של הנוזל שבכלי.
מערכת סגורה – בנויה בדומה למערכת הפתוחה אלה שבמקרה זה נאטם פתח היציאה של האדים מעל פני הנוזל.
תוצאות המדידה במערכת סגורה נמוכות יותר ב-5–10 מעלות צלזיוס מאלה שנמדדו במערכת פתוחה.
כיוון שקביעת נקודת ההבזק היא בעיקרה תוצאה של מדידות וניסויים ולא תוצאה של חישוב פיזיקלי תאורטי, הרי שתוצאות של מדידות בכלים שונים ובתנאים שונים יכולות להיות שונות אלה מאלה.
על מנת ליצור אחידות במדידות ובתוצאותיהן, נקבעו תקנים בינלאומיים המסדירים את הכללים והתנאים שבהם יבוצעו המדידות.
בטופולוגיה ובאנליזה מתמטית, היא נקודת הצטברות של קבוצה אם בכל סביבה של קיימת לפחות נקודה אחת פרט ל- השייכת ל-.
לדוגמה, נקודות ההצטברות של קטע הן נקודות הקטע וכן הקצוות שלו.
במרחבים מטריים, אם נקודה כלשהי היא נקודת הצטברות של קבוצה, אז בכל סביבה שלה קיימים אינסוף איברים מהקבוצה, והנקודה היא גם נקודת גבול של הקבוצה.
תכונה זו מתקיימת במרחב טופולוגי המקיים את אקסיומת המנייה הראשונה, אבל לא בכל מרחב טופולוגי.
תהי קבוצה במרחב טופולוגי .
נקודה היא נקודת הצטברות של , אם היא שייכת לסגור של הקבוצה .
פירושו של דבר הוא שבכל קבוצה פתוחה המכילה את מצויה נקודה נוספת אחת לפחות של .
את אוסף נקודות ההצטברות של מסמנים ב-; בשל סימון זה, אוסף נקודות ההצטברות נקרא לפעמים הקבוצה הנגזרת של .
נקודות הצטברות מופיעות כאפיון נוח לקבוצות סגורות: קבוצה היא סגורה אם ורק אם היא כוללת את כל נקודות ההצטברות שלה.
הוכחה: כיוון אחד: תהי קבוצה המכילה את כל נקודות ההצטברות שלה.
יש להוכיח שהמשלים הוא קבוצה פתוחה.
תהי נקודה במשלים, אז איננה נקודת הצטברות של , ולכן יש לה סביבה שאינה מכילה אף נקודה של .
סביבה זו מוכלת במשלים, ולכן הנקודה שייכת לפנים של המשלים.
הוכחנו שכל הנקודות במשלים שייכות לפנים שלו, ולכן המשלים הוא קבוצה פתוחה.