tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כדי להניח את דעת הטורקים, הסגיר אפרים כהן את עצמו, בטענה כי איבד בטעות את מלווהו ושמע כי מחפשים אחריו.
בהיותו בכלאו ניהל אבשלום חליפת פתקים ומכתבים עם שאר אנשי הרשת.
לצורך קיום הקשר בין כלאו של פיינברג לאנשי אהרנסון בעתלית ובזכרון יעקב, הצטרפו אל רשת הריגול מספר אנשים חדשים: נעמן בלקינד, חייל בצבא הטורקי מראשון לציון שהיה בן דודו של אבשלום פיינברג ואחיינו של מייסד ביל"ו ישראל בלקינד, ויוסף לישנסקי, שומר במושבה רוחמה, מנהיג ארגון המגן.
נוספו גם איתן בלקינד, אחיו של נעמן וקצין בצבא הטורקי, ואבשלום פיין.
הם היו מעבירים את המכתבים שהשליך פיינברג מכלאו לאהרון אהרנסון ב"דואר שליחים".
בסופו של דבר, שוכנעו הטורקים כי פיינברג איננו מרגל, והוא שוחרר ב-11 בינואר (או ב-12 בו) 1916.
במהלך תקופת ישיבתו של פיינברג במעצר, הגיעה לארץ שרה אהרנסון - אחותו של אהרון, שחזרה מקושטא לבית הוריה לאחר כשלוש שנות נישואים לחיים אברהם, יהודי תושב קושטא ופעיל ציוני.
הנישואים לא עלו יפה: שרה חשה בודדה ומשועממת, וגעגועים תקפו אותה.
בעת שבעלה שהה בגרמניה, חזרה בהסכמתו לארץ ישראל במסע בן שלושה שבועות במהלכו חזתה בשואת העם הארמני, דבר אשר הותיר בה את רישומו באופן עז מאוד: מה-25 בנובמבר 1915 עד ה-16 בדצמבר.
על פי התכנון, הייתה אמורה שרה לחזור לאחר פרק זמן, אולם היא לא חזרה מעולם; בכל פעם שהתקרב מועד חזרתה לקושטא, הודיעה לבעלה על דחיית שובה עד שלבסוף הוא שלח לה מכתב בו הוא מספר לה על כך שהתחתן עם אחרת.
כשהגיעה לזיכרון, החלה להשתלב בקבוצת הריגול.
ניסיונות נוספים לחידוש הקשר עם הבריטים
בינתיים, הלך והצטבר מידע חשוב וחיוני, אך לא הועבר לבריטים, בגלל הקצר שנוצר.
היה צורך ביציאתו של אחד מחברי הרשת למצרים, לשם העברת המידע שנצטבר וכדי לנסות ליצור קשר קבוע ויציב.
הסגר הימי שהטילו מדינות ההסכמה הודק מאז הפעם האחרונה שבה יצאו בדרך הים, ויציאה בדרך היבשה המדברית הוכחה כמסוכנת ביותר.
לכן, לאחר שחרורו ניסה אבשלום פיינברג לצאת מתחומי האימפריה העות'מאנית בדרך עקיפה וארוכה, אך בטוחה - הוא יצא לקושטא, אליה הגיע ב-11 בפברואר 1916, ושם ניסה להשיג אישור יציאה לגרמניה.
הסיבה הרשמית לבקשתו הייתה כדי להתראות עם אחותו, צילה, שגרה בברלין.
מקושטא יצא פיינברג לברוסה, לבקר את דודו יהושע חנקין.
שם פגש גם את ישראל שוחט ומניה שוחט, שחיו שם מתוקף גלות שנגזרה עליהם על ידי הטורקים.
פיינברג דיבר עימם אודות רשת הריגול וטען כי על היישוב לסייע לבריטים בכל דרך אפשרית; הם לא השתכנעו מדבריו, ושלחו לחברי ארגון השומר בארץ עצה, להזהר מאהרן אהרנסון ומקבוצתו.
כשאך השיג פיינברג את האישורים הדרושים, קיבל (ב-16 במרץ) מברק מאהרן אהרנסון, שהודיע לו שעליו לחזור ארצה באופן מיידי.
כשחזר לעתלית באפריל, סיפרו לו שאר אנשי הרשת כי מצאו פתקה קשורה לאחד מן הכלים החקלאיים שהיו בתחנה בעתלית.
הפתקה נשלחה על ידי וולי, ובה כתב כי הוא מעוניין בחידוש הקשר.
על פי המכתב, אמור לחזור השליח שהביא את המכתב בתוך שבועות ספורים.
אנשי הרשת חיכו לאונייה בריטית על חוף הים במשך לילות רבים, אך לא באה.
בהמשך המלחמה נתברר מה אירע: אחד מקציני המודיעין הבריטיים מצא את רפאל אבולעפיה, צעיר יהודי ארצישראלי, שהתאשפז בבית חולים באלכסנדריה עקב פציעה שאירעה במהלך שירותו בגדוד נהגי הפרדות בגליפולי.
הוא ביקש מאבולעפיה שימצא עבורו אדם שיסכים לצאת באונייה ולנחות בחופי עתלית, ושם ליצור קשר עם אנשי רשת הריגול הארצישראלית.
אבולעפיה הציע את צבי רבין, צעיר ארצישראלי אחר, שהסכים לבצע את המשימה תמורת שכר.
הוא ירד לחוף עתלית מאונייה בריטית ב-13 במרץ, במשך שלושה ימים הסתתר בחוף, מחשש להתפס בידי חיילים טורקיים שעברו בחוף.
לבסוף, התקדם לכיוון התחנה, נתקל בכלב השמירה של התחנה והשאיר את המכתב מוולי קשור לכלי חקלאי שהיה שייך לתחנה.
וולי לא היה מרוצה ממה שאירע, והחליט לנתק את הקשר.
ב-17 באוגוסט עלתה ספינה שבה הפליג על מוקש ימי, הוא נמשה מהים על ידי הטורקים, ונלקח בשבי.
אנשי רשת הריגול המתינו מספר שבועות, והבינו ששוב נוצר קצר בתקשורת עם הבריטים - ושוב, היה להם צורך באדם שייצא מתחומי השלטון העות'מאני.
הפעם הוחלט כי אהרן אהרנסון יצא לגרמניה ומשם ינסה למצוא את דרכו ללונדון.
ב-6 ביולי יצאו אהרן אהרנסון ואבשלום פיינברג מעתלית צפונה.
כשהגיעו לדמשק חזר פיינברג לארץ ישראל, ולאהרן אהרנסון הצטרף פעיל אחר בקבוצת הריגול: ליובה שניאורסון.
הם הגיעו לקושטא ב-22 ביולי, ושם התעכבו עד ה-16 באוגוסט בניסיון להשיג אישורי יציאה חוקיים - לכאורה למטרות מחקר חקלאיות.
כשהתקבל האישור, יצא אהרון אהרנסון ברכבת לברלין, ואליה הגיע ב-21 באוגוסט.
גם כדי לצאת מגרמניה היה צורך במאבק בבירוקרטיה; לבסוף הוחלט כי הוא אינו חשוד בריגול, וניתן לו, ב-12 בספטמבר, אישור יציאה לדנמרק - שוב, באופן רשמי לצורך מחקר מדעי - וב-16 בספטמבר יצא מגבולות גרמניה והגיע לקופנהגן.
בקופנהגן אכן נפגש עם כמה מדענים דנים ודן איתם בנושאים מדעיים, אך פעילותו העיקרית הופנתה להכשרת הקרקע לפעולות רשת הריגול, הן בין ידידיו בארצות הברית והן במשרד המלחמה הבריטי.
לידידו בארצות הברית, השופט יוליאן מאק, שלח אהרנסון מכתב (ב-9 באוקטובר) שפירט, הסביר והצדיק את מעשיו של אהרנסון ואנשיו בתחום הריגול.
מאק היה מיודד עם אנשי חבר הנאמנים של התחנה בעתלית, וכן בעל מעמד בין הפעילים הציוניים בארצות הברית.
אהרנסון קיווה להשיג, על ידי מכתבו, את תמיכתם של אנשים בעלי השפעה בארצות הברית במעשי הריגול.
בד בבד, ניסה ליצור קשר עם השגריר הבריטי בקופנהגן.
הוא הצליח להגיע אל השגריר, וסיכם איתו על תוכנית, שאכן בוצעה: אהרנסון יצא באונייה המפליגה לארצות הברית, אשר חנתה חניית ביניים בקירקוואל, סקוטלנד.
הבריטים הורידו את אהרנסון מן האונייה - לכאורה, בשל היותו נתין עות'מאני - והוא הגיע ללונדון, בבוקר ה-24 באוקטובר.
בלונדון שהה כחודש (עד ה-24 בנובמבר), ובפרק הזמן הזה נפגש עם אישים בריטיים רמי דרג (דוגמת סר מארק סייקס, ממנסחי הסכם סייקס–פיקו, סר בזיל תומסון, סגן מפקח בסקוטלנד יארד, ועוד).
הוא עורר את התעניינותם כמו גם את חשדם.
מארק סייקס שאל אודותיו רב לונדוני ציוני, שהזהיר שייתכן כי אהרנסון הוא סוכן כפול הפועל, למעשה, למען הטורקים.
מאידך, הבינו הבריטים כי אהרנסון הוא אדם העשוי להביא להם תועלת רבה.
הוא הופנה למייג'ור וולטר גריבון, שהיה מזכיר לענייני טורקיה במטכ"ל הבריטי.
עמו עבד עד שעזב את לונדון.
אהרנסון חיבר דו"ח ובו מסר מידע רב ומועיל לבריטים, על המצב הצבאי בארץ ישראל בפרט ועל הנעשה בה בכלל.
בנוסף, הוא ניסה להסב את דעת ההנהגה הבריטית לשואת הארמנים, שהתרחשה אז.
לבסוף עזב את בריטניה באוניית מלחמה בריטית, בתחושה שנכשל במשימתו וצריך להתחיל מחדש במצרים.
ביומנו מן היום בו עזב את אדמת בריטניה כתב: "על מנת להשיג את שהשגתי, די היה בשלושה ימים, ופחות מזה.
ולעומקו של דבר מה השגתי?
מבחינה דיפלומטית - כישלון חרוץ...
יש ללכת מצרימה ולהתחיל הכול מחדש".
לאמיתו של דבר, מעשיו של אהרנסון בתקופה זו סייעו רבות לעבודתם של פעילים ציוניים אחרים כחיים ויצמן בהמשך הדרך, ויש טוענים כי הייתה אחד מן הגורמים, בעקיפין, גם להצהרת בלפור.
אהרנסון הגיע למצרים באוניית המלחמה קארמאלה (Karmala) ב-12 בדצמבר.
כבר ביומו הראשון במצרים נפגש אהרנסון עם קצינים בריטיים.
הוא למד לדעת מדוע השתבש הקשר עד כה, והיה מוכן להמשיך בעבודתו מיד.
מטרתו הראשונה הייתה חידוש הקשר השוטף עם אנשי הרשת בארץ.
בתחילה עלתה מחשבה לקיים את הקשר על ידי אנשים שינועו בדרכי היבשה, האוויר והים, או על ידי אלחוט.
בסופו של דבר הוחלט לקיים ביקורי אניות קבועים בעתלית.
אהרנסון נפגש עם קצינים רבים (ביניהם בעלי דרגות בכירות), אך עבודתו השגרתית נקבעה להיות עם קפטן אדמונדס, איש המודיעין הבריטי.
עמו נתגלעו חילוקי דעות וחיכוכים.
הוא, והקצינים הבריטיים בכלל, לא הבינו את גישתו של אהרנסון.
הם היו רגילים למרגלים הדורשים כסף עבור שירותם, ולא במרגלים אידיאליסטים.
הם לא סמכו על נאמנותו לבריטים, והתייחסו אליו באופן מזלזל שפגע בו.
בנוסף, כדי להימנע מסיכונו, הם התנגדו לכך שיצא בעצמו באונייה לעתלית.
דבר זה הכעיס אותו במיוחד, והוא נאבק בנושא זה עימם.
הוא שנא את איטיות עבודתם של הקצינים הבריטיים, והתמרמר על כך שאנשיו מסכנים את חייהם והבריטים אינם מתרשמים מכך כלל.
החיכוכים הגיעו עד כדי כך, שב-20 בדצמבר הניח אהרנסון "מכתב התפטרות" במשרדו של אדמונדס.
הבריטים הופתעו, הזמינו את אהרנסון לשיחה וביקשו שיחזור בו.
הם הבטיחו לשפר את יחסם אליו והוא הסכים להמשיך, בלית ברירה.
הוא לא היה מרוצה מכך לגמרי, וגם אחר כך כתב ביומנו: "יש לי חשק לירוק להם בפנים ולומר להם את דעתי על חוסר כישרונם המוחלט לעמוד על המצב ולהבינו.
אני מקלל מאה פעמים ביום את הרגע שבו החלטנו לילך עמם יחד" (5 בינואר).
אהרנסון פגש במצרים גם את רפאל אבולעפיה, צעיר יהודי שכבר שיתף פעולה עם הרשת בעבר.
אבולעפיה חיפש שליח שיהיה מוכן לצאת מן האונייה לחוף.
לאחר כמה ניסיונות, מצא אבולעפיה אדם שהיה כשר בעיני אהרנסון לביצוע הפעולה: ברוך סקלצקי, פליט מארץ ישראל שהיה חבר ב"פועלי ציון".
הבריטים שוכנעו להשתמש בו, למרות רצונם להשתמש בשליח סורי.
ב-24 בדצמבר הפליגה האונייה גולאן (Goeland) מפורט סעיד, ועליה אהרן אהרנסון, רפאל אבולעפיה, ברוך סקלצקי וכמה אנשי צוות.
הם חלפו מול חופי הארץ, אך הירידה המתוכננת של סקלצקי לחוף נמנעה עקב סכנת טביעה בים הסוער.
הם חזרו למצרים בתחושת אכזבה.
אחר כך, נמצא אדם אחר שהסכים לשמש כשליח, במקומו של סקלצקי: אריה (לייבל) ברנשטיין, עגלון יפואי בן 27 שהיה פליט במצרים.
ב-20 בינואר 1917 יצאו אהרנסון וברנשטיין לחוף עתלית, הפעם בספינה שובו (Chaueavu).
גם הפעם מזג האוויר היה סוער, ושוב נאלצו הם לחזור בלי תוצאות.
צ'ארלס בוטאג'י מתווך בין הבריטים לבין ניל"י
צ'ארלס בוטאג'י, בן למשפחה נוצרית מרונית בעלת מעמד,ייחוס והשפעה בחיפה, חמק מגיוס לצבא העות'מאני וברח למצרים במהלך שנת 1914.
בקהיר הופגש באמצעות רופא, מכר משפחה, עם גילברט קלייטון, פקיד בריטי בכיר בלשכה הערבית בקהיר.
בפגישה הרשים אותו בוטאג'י במידע חיוני, ערכי ורב על הצבא הטורקי בישראל מה שהובילו למפגש משולש עם ת.א.
(תומאס אדוארד) לורנס, לוטננט במודיעין הצבאי הבריטי, מייג'ור ניוקוב S F Newcombe וקפטן לויד.
אלה חשבו להחזירו לארץ כדי שיקים רשת ריגול וידווח להם מהארץ, אך נתקלו בסירוב מוחלט כיוון שבוטאג'י חשש מגיוס לצבא הטורקי.
למרות זאת לורנס אימן אותו בטיפול בעמודי טלגרף, בהכנת חומרי נפץ והטמנת מטען בנקודות תורפה של גשרים וכו' למקרה שיונחת למבצעי חבלה מיוחדים.
אחר כך הפנה אותו ללוטננט וולי בפורט סעיד, ושם שירת כשליח במשרדו.
הוא שימש מתווך, איש קשר בין אנשי ניל"י במצרים (אלכסנדריה, קהיר ופורט סעיד) למנגנון המודיעין הבריטי: העביר מכתבים, מסמכים, שימש בן לוויה, טיפל במסמכים, רישיונות, חפצים וכבודה של אהרונסון ואנשי ניל"י בנמלי מצרים.
הוא גם נלווה להפלגות מבצעיות לחוף עתלית.
בספטמבר 1915 נפגש עם אבשלום פיינברג במצרים ובהסתמך על היכרות מוקדמת בין השניים עוד מחיפה, הפגישו עם לוטננט לאונרד וולי מהמודיעין הצבאי הבריטי בפורט סעיד, ובכך יצר את ראשית קשרי הריגול של הרשת עם הבריטים.
בין בשנים 1916-1919 הוא עמד בקשר עם אהרון אהרונסון באלכסנדיה, קהיר ופורט סעיד.
הוא קיבל את פני אהרונסון על האוניה בהגיעו לפורט סעיד ב-12 דצמבר 1916, וטיפל בניירותיו וכבודתו לכניסה חלקה.
ב-20 ינואר לקראת הפלגה על גבי Chauveau, בוטאג'י, לבוש מדים צבאיים, דאג לצורכי מזון עבור המפליגים.
בשובם לנמל לאחר הפלגה כושלת בים סוער, טיפל בוטאג'י בחפציו וברישיון הנסיעה של אהרונסון באזור התעלה כדי להחליק את נסיעתו לקהיר.
ביום 25 ינואר 1917 בפורט סעיד בישר בוטאג'י לאהרונסון על הגעת יוסף לישנסקי הפצוע.
יום למחרת בוטאג'י ליווה את לישנסקי אל רופא המחנה.
ב-28 ינואר 1917 הצטרף להפלגה מבצעית על סירת טורפדו L'Arbalète עם קפטן סמית ואהרונסון לחוף עתלית.
צ'ארלס בוטאג'י היה חלק ממעגל התמיכה שאפשר את תנועת המודיעין בין חיפה למצרים.
הוא שרת את המודיעין הבריטי בנאמנות ומגעיו עם ניל"י לא היו אלא חלק מעבודתו המודיעינית גרידא ולא מתוך הזדהות עם היהודים או התנועה הציונית.
נפילתו של אבשלום פיינברג בחולות המדבר
דווקא בשלב זה, בו נוצר לראשונה קשר יציב בין הבסיס הבריטי במצרים לבין אהרן אהרנסון - החליט אבשלום פיינברג לצאת למצרים בדרך היבשה.
ראשית, על פי חשבונותיו היה אמור אהרן אהרנסון להגיע למצרים ולדווח על כך כבר מספר חודשים לפני כן.
דיווחיו של ליובה שניאורסון מקושטא לא היו ברורים כל צרכם.
אמנם, ידע פיינברג כי אהרנסון נעצר על ידי הבריטים ואף ידע שזהו תכסיס ותו לא, ובכל זאת - הניח כי מוטב לו יצא למצרים בעצמו.
שנית, המצב הכלכלי של תחנת הניסיונות - שהוא היה מופקד עליה למעשה, בהיעדרו של אהרנסון - הלך והתדרדר.
חלק מהעובדים פוטרו, וכסף מארצות הברית, שהובטח, לא הגיע.
בעקבות זאת, יצאו אבשלום פיינברג ויוסף לישנסקי בינואר 1917 למסע ארוך בדרך לסיני.
באותה עת היה סיני בידיים בריטיות, וקו הגבול עבר בין עזה לבאר שבע.
לצורך המסע לבשו בגדי בדואים, רכבו על גמלים ושכרו להם מורה דרך בדואי.
כלקח מן המסע הקודם למצרים, שהסתיים במעצרו של אבשלום, הם נעו בעיקר בלילות והשתדלו לא לעבור דרך יישובים ולא להיתקל בכוחות צבא טורקיים.
במשך כשבוע נעו כך, והגיעו לסביבות רפיח, אזור שהיה שטח הפקר בין שטחי הבריטים והעות'מאנים.
כשעלה השחר (של ה-20 בינואר 1917) גילו לחרדתם שהם נמצאים במקום בו היו לפני השקיעה.
ישנם שני מקורות מידע על פיהם אפשר לשער את מה שאירע: עדותו של יוסף לישנסקי ועדויותיהם של זקני הבדואים שנחקרו לאחר מלחמת ששת הימים.
על פי עדותו של יוסף לישנסקי התנפלו עליהם בין שלושים לארבעים בדואים וירו בהם.
אבשלום פיינברג נהרג ויוסף לישנסקי נפצע קשה.
הוא הצליח להגיע לידיה של יחידה אוסטרלית שהשתייכה לצבא הבריטי, והם העבירוהו לבית מלון בפורט סעיד, משם הועבר בהמשך לבית חולים בקהיר.
לגבי תפקידו של מורה הדרך הבדואי בסיפור אפשר להעלות כמה השערות.
על פי גרסה אחת, הוא היה האיש שבו ביקשו הבדואים לבצע נקמת דם, ופיינברג ולישנסקי נפגעו רק כבדרך אגב.
לעומת זאת, על פי עדויות זקני הבדואים אפשר לנחש שהוא היה זה שמסר אותם לתוקפים.
ככל הנראה, לא היה לו קשר לכך והוא עזב את פיינברג ולישנסקי זמן מה בטרם ההתקלות.
לאחר המעשה, נחשד יוסף לישנסקי בכך שהרג את פיינברג במדבר וסיפר בדותא.
במלחמת ששת הימים, נתפס השטח בו אירע הרצח בידי צה"ל, וחשדות אלו הופרכו: קצין צה"ל, רב-סרן שלמה בן אלקנה, החליט לחקור את הסיפור.
הוא איתר את גופתו של אבשלום על פי עץ דקל פראי שצמח מגלעין שהיה בכליו של אבשלום בשעת נפילתו.
הוא גם חקר בדואים מקומיים זקנים.
אחד מהם סיפר כך: "בימי מלחמת העולם הראשונה ישבו ביום מן הימים שני חיילים טורקיים במאהל של שבט אל רמיילאת אצל אבו צפרא.
במעמד זה הופיע מישהו והודיע כי שני זרים לבושים כבדואים עברו זה עתה בסביבה ושניהם לכיוון דרום.
היות שהידיעה אמרה שאלו מרגלים יצאו הטורקים מיד לתפוס אותם.
אחד הזרים נפצע ונפל ואילו השני הצליח להימלט.
הפצוע, שנלחם על חייו, הצליח לירות באחד הטורקים ולפצעו בידו, אך בסוף גברו עליו הטורקים ו"גמרו אותו".
הטורקים אמרו על ההרוג שהוא יהודי והורו לבדואים הנוכחים לקברו.
כעבור שנה צמח במקום בו נקבר תומר פראי, ולכן החלו לקרוא למקום 'אלקבר אליהודי' ".
חמישה ימים לאחר הרצח הגיע לאהרון אהרנסון בקהיר דיווח על פצוע השוכב בבית חולים בפורט סעיד ומבקש לראותו.
כשהגיע, פגש את יוסף לישנסקי שסיפר לו את שנעשה.
על אף שניחש שפיינברג עלול לצאת מצרימה, הוא נדהם, כעס מאוד וחשש מפני הבאות.
ב-27 בינואר 1917 יצאה הסירה ארבלט (L'Arbalete) ממצרים לכיוון עתלית.
גם הפעם, במזג האוויר הסוער והחורפי, קשה היה לבצע ירידה מהספינה ועליה אליה.
למרות זאת, הסכים אריה (לייבל) ברנשטיין לרדת מן הספינה אל הים הסוער.
הוא הגיע אל החוף בשלום, אך לא הצליח לשוב ונשאר על אדמת ארץ ישראל.
הוא הגיע אל התחנה לניסיונות חקלאיים בעתלית, ופגש שם את שרה אהרנסון ועובדים אחרים בתחנה שהיו חברים ברשת הריגול.
בתחילה שהה ברנשטיין בתחנה בעתלית, ואחר כך עבר לגור בבית ההורים של משפחת אהרנסון בזכרון יעקב.
באחת ההפלגות הבאות (בסוף מרץ) חזר למצרים, והמשיך בתפקידו כשחיין בקביעות.
ב-19 בפברואר 1917 הגיעה אונייה אחרת לעתלית - המנגם (Managem).
הפלגתה הצליחה, ועל החוף התקיימה פגישה בין אהרן אהרנסון ויוסף לישנסקי (שהחלים מפצעיו) לבין אנשי ניל"י אחרים.
לאחר מכן החלו הפלגות קבועות של המנגם, מדי חודש בערך (בלילות חסרי אור ירח).
תמצית דמויות והתרחשויות לפי סדר כרונולוגי
1915 – תחילת הקשר עם הבריטים וניסיונות יציאה למצרים
יולי–אוגוסט: מפליגים למצרים ליצירת קשר עם המודיעין הבריטי.
פגישה עם מייג'ור ניוקומב שמרחיק אותו ממצרים.
אבשלום פיינברג – המסע הראשון למצרים
6 בספטמבר: פגישה במצרים עם צ'ארלס בוטאג'י ועם לוטננט וולי.
וולי מסכם עמו על הקמת רשת ריגול.
8 בנובמבר: חזרה חשאית דרך הים לארץ; איסוף מודיעין בירושלים.
נובמבר: מסע איסוף מודיעין בגליל ובלבנון (22–28).
Anne מגיעה מול עתלית — ניסיון כושל, מעורר חשד טורקי.
9 בדצמבר: פיינברג יוצא למצרים דרך המדבר.
19 בדצמבר: נעצר ליד אל־עריש ונכלא בבאר שבע.
1916 – שחרור פיינברג, הצטרפות שרה, ניסיונות חידוש קשר
11–12 בינואר: משתחרר מבית הכלא לאחר חקירה.
פברואר–אפריל: יוצא לקושטא, משיג אישור לגרמניה, מבקר את חנקין ומשפחת שוחט; מוחזר בדחיפות לארץ.
דצמבר 1915–ינואר 1916: שבה לארץ לאחר הטבח בארמנים; מצטרפת בהמשך לניל"י.
מרץ: השליח צבי רבין מגיע עם פתקה מוולי.
17 באוגוסט: וולי נופל בשבי הטורקים.
אהרן אהרנסון – מסע לאירופה
יולי–אוגוסט: יוצא לדמשק ומשם לקושטא; מאבק על אישורים.
ספטמבר: נוסע לדנמרק; שיחות עם אנשי מדע וציונות.
אוקטובר: יוצר קשר עם השגרירות הבריטית בקופנהגן; מגיע ללונדון.
נפגש עם סייקס, תומסון, גריבון; מגיש דו"ח מודיעיני.
24 בנובמבר: עוזב את לונדון.
12 בדצמבר 1916: מגיע לפורט סעיד באונייה Karmala.
מתחיל עבודה מול קפטן אדמונדס; חיכוכים ואי־אמון.
20 בדצמבר: מניח מכתב התפטרות, אך משכנעים אותו להישאר.
מקדם החלטה להקים קשר קבוע באמצעות אניות לעתלית.
מגייס שליחים לירידה לחוף עתלית.
בוחר תחילה בברוך סקלצקי - ניסיון נכשל (24 בדצמבר, Goeland).
לאחר מכן מגייס את אריה (לייבל) ברנשטיין.
24 בדצמבר 1916: הפלגת Goeland – ניסיון ירידה נכשל.
20 בינואר 1917: הפלגת Chauveau – גם הפעם ים סוער וניסיון כושל.
27 בינואר 1917: הפלגת L'Arbalète – ברנשטיין יורד לחוף ונשאר בארץ.
נוצרי מרוני מחיפה, נמלט מגיוס לצבא הטורקי, מגיע למצרים (1914) ומתגייס למודיעין הימי הבריטי.
ספטמבר 1915: מפגיש את פיינברג עם וולי לראשית קשר מעשי בין הרשת לבריטים.
1916–1919: קשר רציף עם אהרן אהרנסון באלכסנדריה, קהיר ופורט סעיד.
12 בדצמבר 1916: מקבל את פני אהרנסון בנמל.
ינואר 1917: מלווה את לישנסקי הפצוע, מצטרף להפלגות מבצעיות לחןף עתלית.
ינואר 1917 – נפילתו של אבשלום פיינברג
פיינברג ולישנסקי חצו דרך סיני למצרים בלבוש בדואי; נעו בלילות כדי להימנע מטורקים.
20 בינואר: בהתקלות עם בדואים באזור רפיח פיינברג נהרג, לישנסקי נפצע ונמלט למצרים.בפורט סעיד נפגש עם אהרונסון וממשיך בפעילות
חידוש הקשר – פברואר–מרץ 1917
19 בפברואר: האונייה Managem מגיעה לעתלית — פגישה ראשונה מוצלחת בין אהרנסון, לישנסקי לבין אנשי הרשת.
לאחר מכן: הפלגות קבועות של המנגם אחת לחודש, בלילות חשוכים.
ניית'ן קארל קרס הוא שחקן, מדבב ובמאי טלוויזיה אמריקאי.
מוכר בעיקר בזכות תפקידו בתור פרדי בנסון בסדרת הנוער "iCarly" בערוץ ניקלודיאון וגם בחידוש לסדרה זו "ICarly - 2021".
קרס נולד בגלנדייל, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית.
לו שני אחים, אנדרו וקווין, שלעומתו, אף אחד מהם לא נוטל חלק בעסקי השעשועים.
בגיל 4 החל את הקריירה המקצועית שלו כשהפגין יכולות בזיכרון ובשינון טקסט כאשר שינן דיאלוגים וציטוטים מהטלוויזיה ולאחר מכן הציג בפני משפחתו.
הדבר הניע את אמו לקחת אותו למבחני בד פתוחים, שם לאחר זמן קצר ביותר חתם על הסכם עם סוכן כישרונות שהבחין בכישרונותיו.
למשך שלוש השנים הבאות, קרס הופיע במספר פרסומות מודפסות, כמו כן בפרסומות טלוויזיוניות רבות ובנוסף גילם תפקידי דיבוב שונים, כאשר המפורסם ביותר מביניהם הוא התפקיד הכפול שקיבל בסרט ההמשך של בייב, "בייב: חזיר בעיר הגדולה".
בגיל 6 בחר קרס לקחת הפסקה ממשחק וחזר ללמוד בבית ספר רגיל, אז ניהל במשך חמש שנים חיים רגילים למדי עד הגיעו לגיל 11, בו החליט לחזור למשחק באופן מקצועי וחזר ללמוד בביתו.
בהיותו בן 11, קרס לוהק להצגה בית ספרית של "בגדי המלך החדשים", שם גילם את המלך.
התפקיד הצית מחדש את עניינו של קרס במשחק וכשסיים את כיתה ה' הוא שאל את הוריו אם הוא יכול ללמוד בחינוך ביתי כך שיוכל לחזור למשחק.
באותה השנה חבר לבית הספר הקודם שלו הכיר לו סוכן ולאחר שהלך למחנה הקיץ למשחק "מחנה מגף", הוא עמד בקרוב לחזור להשתתף באודישנים מקצועיים.
באפריל 2005, קרס הופיע לראשונה בטלוויזיה בתוכנית האירוח של ג'ימי קימל, "ג'ימי קימל בשידור חי!", באחד ממערכוני הקומדיה ובו גילם את סיימון קאוול בצעירותו.
יתר על כן, הוא השתתף בארבעה מערכונים שונים באותה התוכנית בין השנים 2005–2006. במשך השנתיים הבאות לאחר מכן, קרס המשיך לשחק תפקידים קטנים כדוגמת תפקידי אורח בסדרות דרמה כגון "האוס", תיקו ו"ללא עקבות" וגם בסדרת הקומדיה של ערוץ דיסני "החיים היפים של זאק וקודי".
בפברואר 2006, קיבל קרס תפקיד קצר בקומדיית הנוער "דרייק וג'וש", טופלין - ילד "חנון" במסיבת יום הולדת שמאוהב באחותם הקטנה של דרייק וג'וש, מייגן (שמגולמת על ידי מירנדה קוסגרוב).
קרס לא ידע באותו הזמן שתפקיד זעיר זה יוביל אותו להזדמנות לקבל פרסום רב.
בזמן שצילם את תפקידו לסדרה, יוצר הסדרה ומפיקה בפועל, דן שניידר, התעניין בו וקרא לו על מנת להציג לו מספר מנהלים.
במקביל, שניידר פיתח סדרה חדשה עבור ניקלודיאון והיה בחיפושים עבור נער שימלא את אחד התפקידים הראשיים.
שם סדרה זו התגלה בהמשך כ"איי קרלי".
תפקידו של טופלין היה דומה לדמות שנקראה "פרדי" ששניידר יצר ב"איי קרלי".
דמות זו מאוהבת בדמותה של קרלי המגולמת על ידי מירנדה קוסגרוב, בדומה למצב עם תפקידו הזעיר הקודם ולכן הוחלט למחוק את הסצנות בהן כיכב ב"דרייק וג'וש" על מנת למנוע בלבול ותהיות של צופי ניקלודיאון הצעירים.
ב-8 בספטמבר 2007, הסדרה "iCarly" שודרה לראשונה ובמהרה הפכה לאחת הסדרות המועדפות ביותר על הצופים.
בסדרה קרס משחק את פרדוורד "פרדי" בנסון, המפיק הטכני של תוכנית הרשת הדמיונית "איי קרלי", בה מככבות שתי חברותיו הטובות ביותר, קרלי שיי (מירנדה קוסגרוב) וסאם פאקט (ג'נט מקארדי).
פרדי מאוהב בקרלי אך בהמשך מנהל מערכת יחסים של שנאה ואהבה עם חברתה הטובה ביותר של קרלי, סאם.
הסדרה הפכה לסדרת הנוער הנצפית ביותר של ניקלודיאון והזניקה את קרס לתהילה בין-לאומית של נער מתבגר.
אופן משחקו של קרס בסדרה תואר על ידי מבקר אחד עבור וראייטי כ"חנוני בצורה מתוקה".
ב-2008, קרס כיכב בסרט הטלוויזיוני של ניקלודיאון "מורה להתעמלות: הסרט".
בסרט גילם את רונלד וואפל, תלמיד חסר ביטחון וביישן שמצטרף לקבוצת ספורט אף על פי כישורי הספורט הכושלים שלו שחייב להיכנס לכושר בעזרת מורה הספורט השאפתני שלו, דייב סטואי (כריסטופר מלוני).
מאוחר יותר באותה השנה, שיחק קרס בסרט טלוויזיוני נוסף מבית ניקלודיאון, "iCarly: נוסעים ליפן", היה זה הסרט הטלוויזיוני הראשון של iCarly.
במהלך 2009, קרס המשיך עם תפקידו בתור פרדי בנסון אך לא יכל להשתתף בפרויקטים נוספים בשל החלטת ניקלודיאון לצלם 2 עונות ברצף באותה השנה בגלל ההפסקה הארוכה בין העונה הראשונה לשנייה שקרתה בגלל שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי שהתקיימה אז.
במרץ 2010, קרס השתתף כשחקן אורח בסדרת הטלוויזיה של CBS הנקראת "CSI" בפרק 15 של עונה 10, "ארץ לעולם לא".
קרס שיחק את מייסון וורד, אחד משני חבריו הטובים ביותר של קורבן רצח של אסיר.
קרס תיאר את תפקידו לאתר Fanlala: "זאת הייתה הזדמנות נהדרת בשבילי לנסות משחק מסוג שונה.
כבר הופעתי בכמה סדרות דרמה בעבר, אבל חוץ מכמה סצנות טיפה רציניות באיי קרלי, כבר עבר הרבה זמן מאז שהייתה לי את ההזדמנות לעשות משהו שהוא לא קומדיה".
מאוחר יותר בשנה זו, קרס חזר לתפקיד קומיים בהופעתו כאורח בסדרה "טרו ג'קסון" כשגילם את הנסיך גבריאל ודיבב את רונלד בסדרה המונפשת של ניקלודיאון, הפינגווינים ממדגסקר.
באותה שנה, הצטרף לצוות השחקנים של הסדרה "ביג טיים ראש" כתפקיד פרדי בנסון, אותה דמות ששיחק ב"iCarly" הוא שיחק בתפקיד ראשי בשנת 2010 עד 2013.
בשנה 2011, לקראת צילומי העונה החמישית של איי קרלי, דיברה מירנדה קוסגרוב על קרס וג'נט מקארדי בריאיון לMiddleTown Press: "אני מכירה אותם מאז שאני הייתי קטנה.
אני כבר לא יכולה לחכות לחזור לצילומים.
זה כמו הבית שלי רק רחוק מהבית שלי".
הצילומים לiCarly המשיכו עד לעונה השביעית והאחרונה (בישראל הוגדרה כחמישית).
הפרק האחרון לסדרה שודר ב-23 בנובמבר 2012. בסצנה האחרונה ניתן לשמוע את קולו של קרס אומר "ו...
סיימנו" (באנגלית גם: אנחנו שקופים) - משפט שהיה נוהג לומר בסוף כל צילום תוכנית רשת בסדרה.
ב-2013 יצאה תוכנית ההמשך לסדרה, סאם וקאט, שם גילם קרס את תפקידו פעם נוספת באחד הפרקים ואף ניהל דיאלוג עם הדמות ששיחקה את אימו פנים מול פנים.
ב-2014, קרס שיחק בסרט "בתוך הסופה" ("Into The Storm") ובנוסף כיכב בתוכנית הרשת "תיכון משחקי וידאו".
באותה שנה, חזר לגלם את דמותו של פרדי בנסון ב"iCarly" עד לשנת 2021.
ב-2015, קרס ביים לראשונה בסדרה הסוכן הנרי, שנכתבה על ידי דן שניידר, היוצר של iCarly.
באותה השנה השתתף כאורח בעונה החמישית של הסדרה "הוואי חמש-אפס".
בשנת 2016 שיחק בסרט האימה "ספרי לי איך אני אמות" ומ-2016 החל לביים סדרה נוספת מבית שניידר, השייקריות.
בפרק 23 של עונה 2 של הסדרה הזו, הילדים התמכרו לסדרה iCarly ורצו לדעת במי פרדי בחר בסוף: בסאם או בקרלי.
הם מגיעים לנייתן קרס, השחקן שמשחק את פרדי ושואלים אותו במי פרדי בחר.
נייתן עונה להם שמכיוון שזה לעולם לא נכתב בתסריט, הוא לא יודע במי פרדי בחר, אז הילדים שואלים אותו אם לו, לנייתן, הייתה את האפשרות לבחור, במי הוא היה בוחר?
בדיוק שנייתן מגיע לענות להם אז אבא של אחד הילדים פורץ לחדר, בורח והשומרים של הבית מלון לוקחים את הילדים.
גם נייתן מעלה עוד 2 שאלות שנשאלו הרבה על ידי מעריצי הסדרה iCarly (חורים שחורים שקשורים לסדרה):
מה העז עשתה לקרלי ומי זאת אמא של קרלי?
בפברואר 2011, קרס סיים את התיכון וקיווה להגיע לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס שבה גם למד אביו.
בזמן הצילומים של iCarly, קרס למד עם מורים פרטיים על הסט וכך גם מירנדה קוסגרוב וג'נט מקארדי ששיחק לצדן.
בסופי שבוע ובהפסקות צילומים הוא למד בחינוך ביתי.
בשנת 2007 קרס ניהל מערכת יחסים עם השחקנית ג'ודי אליסון והשניים נפרדו בינואר 2012. ב-29 במאי 2015, קרס התארס לשחקנית והפעלולנית לונדון אליס מור.
השניים נישאו ב-15 בנובמבר 2015 בלוס אנג'לס.
ב-21 בדצמבר 2017 נולדה בתם הבכורה, ב-20 במרץ 2021 נולדה בתם השנייה וביוני 2023 נולד ילדם השלישי.
קרס עובד בשיתוף עם מספר צדקות וביניהן העזרה הירוקה הגדולה, משאלת לב וקרן אור הכוכבים של הילדים.
בקיץ של 2003, לפני שחזר לקריירת המשחק שלו, קרס ומשפחתו נסעו לליטא עם הארגון המיסיונרי הנוצרי "Youth With A Mission" ("נוער עם משימה"), שם תרם כספים עבור בניית בתים לעניים.
שנהסרטתפקידהערות1998בייב בעיר הגדולהכלבלב קשוחדיבוב2005צ'יקן ליטלכלבדיבוב2011Snowflake, the White Gorillaאלביסדיבוב2014בתוך הסופהטריי2016Tell Me How I Dieדן2017Alexander IRLאי.ג'י.Breaking Brooklynאלבי דייוויס
ניכוי מס במקור מתייחס לחובה החלה על המשלם לנכות מס הכנסה מהתשלום למוטב, ולהעביר לרשויות המס את הסכום שנוכה.
למעשה חובת המס היא של המוטב הזכאי לתשלום, אך החובה לנכות את המס, באופן מלא או חלקי, חלה על המשלם.
ניכוי מס במקור נועד להקטין את תופעת אי הדיווח למס הכנסה על הכנסות וקבלת תשלום וכתוצאה מכך לפגוע בהכנסות של המדינה.
מעסיק מנכה מס במקור משכר העובד ומעביר את המס ישירות לרשות המסים בישראל כמס הכנסה.
בנק מנכה מס על דיבידנד, כאשר בעל חשבון המנהל תיק ניירות ערך קיבל דיבידנד על נירות ערך בחשבון.
לקוח מנכה מס במקור לספק מהתשלום שהוא חייב לו (כאשר הלקוח חייב בניכוי מס במקור מתשלומיו לספקים, ולספק אין פטור מניכוי מס במקור מתשלומים המגיעים לו).
סעיפים 162 - 173 לפקודת מס הכנסה עוסקים בחובת הניכוי במקור, ומכוחם הותקנו תקנות וצווים המפרטים את כללי הניכוי במקור במגוון רחב של תשלומים, כגון משכורת, שכר מרצים, שכר סופרים ועוד.
בעולם מקובל לבצע ניכוי במקור מתשלומי דיבידנד בעוד שתשלומי ריבית ותמורה ממכירות מבוצעים ללא ניכוי מס במקור.
כתוצאה מכך, משקיע בניירות ערך זרים יקבל את הדיבידנד בגין ניירות ערך אלה לחשבונו לאחר שכבר בוצע ניכוי מס בחו"ל, על פי שיעורי המס של המדינה בה התאגדה החברה שחילקה את הדיבידנד, בעוד שבתשלומי ריבית בגין איגרת חוב זרות המס ינוכה בדרך כלל רק מס בארץ.
מנגנון ניכוי המס במקור בשוק ההון בארץ מתקדם יחסית למקובל בעולם, באופן שבו המנכים מבצעים ניכוי מס מרווחי הון, כולל התחשבות בעלויות של ניירות הערך בתקופה שבה הלקוח החזיק בניירות אצל חבר בורסה אחר, וזאת על ידי דיווח של עלויות ניירות הערך בזמן העברת תיק בין חברי בורסה.
מנגנון זה קיים משנת 2003 אז נכנסה לתוקף הרפורמה שידועה בשם רפורמת בכר (תיקון מס' 169 לפקודת מס הכנסה), בעוד שבארצות הברית למשל רק בשנת 2010 פורסמו כללים ליצירת מנגנון כזה שייכנסו לתוקף בעתיד.
מעבר למידע בגין העלויות של ניירות הערך בעת העברת תיק כולל מנגנון ניכוי המס במקור בשוק ההון גם חישובים מורכבים בכל הקשור להסדרי חוב (בהם עשוי מחזיק איגרות החוב לקבל בתמורה לאיגרות החוב שלו חבילה המורכבת מאיגרות חוב חדשות, מניות סחירות, מניות לא סחירות, מזומן) הצעות רכש והחלף וכן הלאה.
מכיוון שלמנכה בשוק ההון קיים מידע מדויק לגבי הרווח/ההפסד שנוצר ללקוח ניתנה לו גם ההרשאה לקזז הפסדים שנוצרו בתיק ניירות הערך כנגד חבות המס בגין ריבית ודיבידנד מניירות ערך.
זאת אומרת שלקוח שנוצר לו הפסד ממכירת נייר ערך לא ינוכה לו מס בגין הכנסות ריבית ודיבידנד מניירות ערך עד לגובה ההפסד.
חישוב זה נעשה על בסיס שנתי, כך שהפסד שלא נוצל עד לתום השנה אינו מועבר לשנה הבאה, וניצולו מחייב הגשת דוח שנתי לרשות המיסים.
נייתן ליין הוא שחקן תיאטרון וקולנוע אמריקאי.
הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו כאלברט בסרט "כלוב הציפורים" וכמקס ביאליסטוק במחזמר "המפיקים".
כמו כן, ליין דיבב את דמותו של טימון בסרט "מלך האריות".
ליין היה מועמד שש פעמים לפרס טוני ומתוכם זכה בשלושה, על תפקידיו במחזות "דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום" (1996), "המפיקים" (2001) ו"מלאכים באמריקה" (2018).
ליין זכה גם בפרס אוליבייה.
בנוסף, הוא היה מועמד לשמונה פרסי אמי לבידור בפריים טיים וזכה מתוכם באחד, היה מועמד לשלושה פרסי אמי לבידור בשעות היום וזכה מתוכם בשניים, והיה מועמד פעמיים לפרס גלובוס הזהב.
כמו כן, נכנס להיכל התהילה של התיאטרון האמריקאי (אנ').
ג'וזף ליין (Joseph Lane) נולד בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי, הבן השלישי למשפחה קתולית.
אביו מת כתוצאה מאלכוהוליזם כאשר ליין היה בן 11, ואימו הייתה חולה בהפרעה דו-קוטבית.
ליין למד בבית ספר קתולי בצעירותו, ובתיכון ישועי.
בשנות ה-70, התקבל ללימודי דרמה באוניברסיטת סנט ג'וזף בפילדלפיה, אך ביומו הראשון הבין כי המלגה שקיבל לא תכסה את הוצאותיו כתלמיד, ולכן פרש מהלימודים ועבר לניו יורק במטרה לעבוד ולהתחיל לשחק.
כשנרשם לאגודת השחקנים, נרשם תחת השם נייתן ליין, כהוקרה לדמות נתן דיטרויט במחזמר "ברנשים וחתיכות", כי השם ג'ו ליין היה תפוס.
בשנת 1982, ליין הופיע בשלושה עשר פרקים בתפקיד ג'ונתן ברנס בסדרת הטלוויזיה "One of the Boys".
באותה שנה ביצע את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון, בכלל, ובברודוויי, בפרט, כשגילם את רולנד מול בהפקה המחודשת של המחזה הקומי "Present Laughter", אשר הועלתה בתיאטרון Circle in the Square, לצד ג'ורג' סי.
על תפקיד זה היה מועמד לפרס דרמה דסק לשחקן משנה יוצא מהכלל במחזה.
הוא הופיע עם ההפקה עד לירידתה בינואר 1983.
בשנת 1983 גילם את הנסיך פרגוס בהפקה המקורית של המחזמר "מרלין" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון מארק הלינגר, לצד צ'יטה ריברה.
בשנת 1984 גילם את הארי בהפקת המחזמר "What About Luv?" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון ג'ק לורנס.
כמו כן, גילם את טוני לומפקין בהפקת המחזה "She Stoops to Conquer" באוף ברודוויי, אשר הועלתה תיאטרון טריפקלס.
בשנת 1985, ליין השתתף בתפקיד מורטי פרייס בפרק "Buddies" בסדרת הטלוויזיה "מיאמי מחלק מוסר".
באותה שנה גילם את פומפיוס בהפקת המחזה "מידה כנגד מידה" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון דלקורט.
בנוסף, גילם את הקרפדה בהפקה המקורית של המחזמר "הרוח בערבי הנחל" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון נדרלנדר.
בשנת 1986 גילם את ניק פינצ'לינג בהפקת המחזה "The Common Pursuit" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון פרומנייד.
בשנת 1987 גילם את הארווי ויטקרפט בהפקת המחזה "Claptrap" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בניו יורק סיטי סנטר.
באותה שנה השתתף בתפקיד הרולד אלן בסרט "עשבי פרא", בכיכובם של ג'ק ניקולסון ומריל סטריפ.
בין השנים 1987–1988 גילם את סטנלי בסיבוב ההופעות של המחזה "בדרך לברודוויי", מאת ניל סיימון.
בשנת 1988 גילם את ג'ונתן בלטון בהפקת המחזה "The Film Society" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון מקגין-קזייל.
בשנת 1989 השתתף בתפקיד צ'רלי סורל בסרט "האחיות לימון", בכיכובן של דיאן קיטון וקרול קיין.
באותה שנה גילם את ג'יימס טקסי בהפקת המחזמר "In a Pig's Valise" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון קגין-קזייל.
כמו כן, גילם את מנדי בהפקת המחזה "The Lisbon Traviata" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בניו יורק סיטי סנטר.
בין השנים 1989–1990 שב לגלם את מנדי בהפקת המחזה "The Lisbon Traviata" באוף ברודוויי, אשר הועלתה הפעם בתיאטרון פרומנייד.
על תפקיד זה זכה בפרס דרמה דסק לשחקן משנה יוצא מהכלל במחזה.
בשנת 1990, ליין גילם את דמויותיהם של ד"ר ג'ייסון פפר ושל יו גמבס בהפקת המחזה "הרגלים רעים" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בני יורק סיטי סנטר.
באותה שנה גילם את בו בסרט "ג'ו נגד הוולקנו", בכיכובם של טום הנקס ומג ראיין.
כמו כן, גילם את הנרי מקניל בהפקה המקורית של המחזה "Some Americans Abroad" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון ויויאן באומונט.
בשנת 1991 גילם את סם טרומן בהפקת המחזה "Lips Together, Teeth Apart" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בניו יורק סיטי סנטר.
באותה שנה גילם את מר ברינק בהפקה המחודשת של המחזה הקומי "על זמן שאול" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון Circle in the Square, לצד ג'ורג' סי.
כמו כן, השתתף בתפקיד וולי תורמן בסרט "הוא אמר, היא אמרה", בכיכובם של קווין בייקון ואליזבת פרקינס, ובתפקיד טים בסרט "פרנקי וג'וני", בכיכובם של אל פצ'ינו ומישל פייפר.
בין השנים 1992–1993, הוא גילם את נתן דיטרויט בהפקה המחודשת של המחזמר "ברנשים וחתיכות" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון מרטין בק, לצד פיטר גלאגר, ויקטוריה קלארק, ארני סאבלה וג'יי קיי סימונס.
על תפקיד זה זכה בפרס דרמה דסק ובפרס מעגל המבקרים החיצוני לשחקן ראשי יוצא מהכלל במחזמר, והיה מועמד לפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזמר.
בשנת 1993 השתתף בתפקיד אד צ'פמן בסרט "החיים עם מייקי", בכיכובו של מייקל ג'יי.
פוקס, וגילם פקיד קבלה בסרט "החיים לפי משפחת אדאמס".
בין השנים 1993–1994 גילם את מקס פרינס בהפקה המקורית של המחזה הקומי "Laughter on the 23rd Floor" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון ריצ'רד רודג'רס.
בשנת 1994 גילם את באז האוזר בהפקת המחזה "אהבה!
חמלה!" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בניו יורק סיטי סנטר.
באותה שנה דיבב את טימון בסרט "מלך האריות".
בשנת 1995 שב לגלם את באז האוזר בהפקה המקורית של המחזה "אהבה!
חמלה!" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון וולטר קר.
כמו כן, השתתף בתפקיד פיל בפרק "Fool Me Once, Shame on You, Fool Me Twice..." בסדרת הטלוויזיה "פרייז'ר", על תפקיד זה היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח יוצא מהכלל בסדרה קומית.
הוא שב לדבב את טימון בעשרה פרקים בסדרת הטלוויזיה "טימון ופומבה".
על תפקיד זה זכה בפרס אמי לבידור בשעות היום למבצע יוצא מהכלל בתוכנית אנימציה.
ב-5 בנובמבר באותה שנה גילם את האריה הפחדן בקונצרט צדקה של "הקוסם מארץ עוץ", אשר הועלה במרכז לינקולן.
בשנת 1996 גילם את אלברט בסרט "כלוב הציפורים", לצד רובין ויליאמס, ג'ין הקמן ודיאן ויסט.
על תפקיד זה היה מועמד לפרס הקומדיה האמריקאית, לפרס גלובוס הזהב, לפרס גילדת שחקני המסך, לפרס אגודת מבקרי הקולנוע של שיקגו, לפרס הסרטים והטלוויזיה של MTV ולפרס סטלייט.
כמו כן, שב לדבב את טימון בסרט "מסביב לעולם עם טימון ופומבה", וגילם את נורמן בולנסקי בסרט הטלוויזיה "The Boys Next Door".
ב-2 ביוני באותה שנה הנחה את טקס פרסי הטוני ה-50.
בין השנים 1996–1997, הוא גילם את פרולוגוס ופסדולוס בהפקה המחודשת של המחזמר "דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום", אשר הועלתה בתיאטרון סנט ג'יימס, לצד ארני סאבלה.
על תפקיד זה זכה בפרס דרמה דסק ובפרס מעגל המבקרים החיצוני לשחקן ראשי יוצא מהכלל במחזמר ובפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזמר.
בשנת 1997 גילם את ארני סמונץ בסרט "הצילו!
באותה שנה הנחה בפרק "נייתן ליין/ מטאליקה" בסדרת הטלוויזיה "סאטרדיי נייט לייב".
בשנת 1998 גילם את דייוויד מיזלנסקי בהפקת המחזה ""Mizlansky/Zilinsky or "Schmucks" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בניו יורק סיטי סנטר.
באותה שנה שב לדבב את טימון בסרט "מלך האריות 2: מלכות סימבה".
בנוסף, השתתף בתפקיד נייתן טווילי בפרק "Good Old Reliable Nathan" בסדרת הטלוויזיה "משתגעים מאהבה".
על תפקיד זה היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח יוצא מהכלל בסדרה קומית.
בשנת 1999 דיבב את סנובל בסרט "סטיוארט ליטל", וגילם את פיל ובסטר בסרט "במבט ראשון", בכיכובם של ואל קילמר ומירה סורבינו.
בין השנים 1999–2000 דיבב את ג'ורג' בעשרים ושישה פרקים בסדרת הטלוויזיה "ג'ורג' ומרתה".
על תפקיד זה היה מועמד לפרס אמי לבידור בשעות היום למבצע יוצא מהכלל בתוכנית אנימציה.
בשנת 2000, ליין גילם את שרידן וייטסייד בהפקה המחודשת של המחזה הקומי "The Man Who Came to Dinner", אשר הועלתה בתיאטרון אמריקן איירליינס, לצד ג'ין סמארט.
כמו כן, השתתף בתפקיד אירווינג מנספילד בסרט "גדולה מהחיים", ודיבב את פריד בסרט "טיטאן".
ב-4 ביוני באותה שנה השתתף כאורח מיוחד בטקס פרסי הטוני ה-54, לצד אלק בולדווין, קרול ברנט וקריסטין צ'נוות'.
בין השנים 2000–2002 דיבב את ספוט הלפרמן בשלושים וארבעה פרקים בסדרת הטלוויזיה "חיית המחמד של המורה".
בין התאריכים 1–25 בפברואר 2001 גילם את מקס ביאליסטוק בהפקת קדם-ברודוויי של המחזמר "המפיקים", אשר הועלתה בתיאטרון קדילק פאלאס, שיקגו.
הוא שב לגלם את הדמות בהפקה המקורית של המחזמר בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון סנט ג'יימס, עם הצגות מקדימות החל ב-21 במרץ וערב הפתיחה ב-19 באפריל באותה שנה.
בשנת 2002 שב לדבב את סנובל בסרט "סטיוארט ליטל 2", גילם את וינסנט קראמלס בסרט "ניקולס ניקלבי", ואת איש דיסקו מסתורי בסרט "אוסטין פאוורס - גולדממבר".
כמו כן, השתתף בתפקיד בובי פיין בפרק "I Love a Charade" בסדרת הטלוויזיה "סקס והעיר הגדולה".
באותה שנה הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה העניקה לו את פרס ויטו רוסו.
בשנת 2003 השתתף בתפקיד שחקן אורח מסתורי בהצגות המקדימות להפקה המקורית של הקומדיה "The Play What I Wrote" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון ליסיום, לצד זואי קולדוול, רוג'ר מור וליאם ניסן.
באותה שנה גילם את דלטון טרומבו בהפקה של המחזה "Trumbo: Red White and Blacklisted" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון וסט סייד.
בין ה-30 בדצמבר 2003 עד ה-4 באפריל 2004 שב לגלם את מקס ביאליסטוק בהפקת המחזמר "המפיקים" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון סנט ג'יימס.
בשנת 2004 גילם את בן באטלי בהפקה של המחזה "באטלי", אשר הועלתה בחברת תיאטרון האנינגטון, בוסטון.
ב-6 ביוני באותה שנה השתתף בטקס פרסי הטוני ה-58, לצד לורה ליני, הלן מירן, בילי ג'ואל ונוספים.
הוא גילם את דיוניסוס בהפקה המקורית של המחזמר "הצפרדעים" בברודוויי, פרי עיבודו של ליין עם מילים ולחן מאת סטיבן סונדהיים, אשר הועלתה בתיאטרון ויויאן באומונט.
כמו כן, דיבב את ספוט וסקוט בסרט "חיית המחמד של המורה", ושב לדבב את טימון בסרט "מלך האריות 3: האקונה מאטאטה".
בנוסף, השתתף בתפקיד עצמו בפרק "Opening Night" בסדרת הטלוויזיה "תרגיע", ובתפקיד קונץ בפרק "White Box" בסדרת הטלוויזיה "פשוט נהדרת".
ב-22 באוקטובר 2004 שב לגלם את מקס ביאליסטוק בהפקת המחזמר "המפיקים", אשר הועלתה בתיאטרון דרורי ליין, וסט אנד.
הוא עזב את ההפקה בדצמבר באותה שנה, לאחר שסבל משתי פריצות דיסק.
על תפקיד זה זכה בפרס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר במחזמר.
ב-5 ביוני 2005, הוא השתתף בטקס פרסי הטוני ה-59, לצד אליסון ג'ני, ג'יימס ארל ג'ונס, אידינה מנזל ונוספים.הוא גילם את לו ננקל בהפקת המחזה "Dedication or the Stuff of Dreams" באוף ברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון A.
על תפקיד זה היה מועמד לפרס דרמה דסק לשחקן ראשי יוצא מהכלל במחזה.
כמו כן, שב לגלם את מקס ביאליסטוק בסרט "המפיקים", אשר מבוסס על המחזמר.
על תפקיד זה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט מוזיקלי או בקומדיה.
בסתיו באותה שנה גילם את הנראטי בסדנא של המחזמר "תפוס אותי אם תוכל", אשר התקיימה בניו יורק.
בין ה-25 באוקטובר 2005 ל-4 ביוני 2006 גילם את אוסקר מדיסון בהפקה המחודשת של המחזה "הזוג המוזר" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון ברוקס אטקינסון.
בין ה-25 באוקטובר 2006 ל-14 בינואר 2007 שב לגלם את בן באטלי בהפקה המחודשת של המחזה "בטאלי" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון בות.
בין התאריכים 16–27 ביולי 2007 שב לגלם את הנראטי בסדנא של המחזמר "תפוס אותי אם תוכל", אשר התקיימה בניו יורק.
באותה שנה הופיע בתפקיד עצמו בסרט התיעודי "טרומבו", והשתתף בתפקיד אדי דונגי בפרק "The Fighting Irish" בסדרת הטלוויזיה "רוק 30".
בשנת 2008, הוא גילם את צ'ארלס סמית בהפקה המקורית של המחזה הקומי "נובמבר" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון אתל ברימור.
באותה שנה השתתף בתפקיד ארט קרמב בסרט "אולי תתבגר?", בכיכובו של קווין קוסטנר.
בשנת 2009 גילם את אסטראגון בהפקה המחודשת של המחזה "מחכים לגודו" בברודוויי, אשר הועלתה בסטודיו 54, לצד ג'ון גודמן.
על תפקיד זה היה מועמד לפרס מעגל המבקרים החיצוני לשחקן ראשי יוצא מהכלל במחזה.
באותה שנה דיבב את האמג בסרט "אסטרו בוי".
בין השנים 2009–2010 גילם את גומז אדמס בהפקת הבכורה העולמית של המחזמר "משפחת אדמס", אשר התקיימה בתיאטרון אוריינטל, שיקגו.
בשנת 2010, ליין גילם את דוד אלברט בסרט "מפצח האגוזים".
בין השנים 2010–2011 שב לגלם את גומז אדמס בהפקה המקורית של המחזמר "משפחת אדמס" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון לונט פונטיין.
על תפקיד זה היה מועמד לפרס דרמה דסק ולפרס מעגל המבקרים החיצוני לשחקן ראשי יוצא מהכלל במחזמר.
בין השנים 2010–2019 גילם את פפר זלצמן בעשרה פרקים בסדרת הטלוויזיה "משפחה מודרנית".
על תפקיד זה היה מועמד שלוש פעמים לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח יוצא מהכלל בסדרה קומית.
בשנת 2012 השתתף בתפקיד ברייטון בסרט "מראה מראה: הסיפור האמיתי", בכיכובן של ג'וליה רוברטס ולילי קולינס.
בין השנים 2012–2014, הוא גילם את קלארק היידון בחמישה עשר פרקים בסדרת הטלוויזיה "האישה הטובה".
על תפקיד זה היה מועמד שלוש פעמים לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח יוצא מהכלל בסדרת דרמה.
בשנת 2013 גילם את צ'ונסי בהפקה המקורית של המחזה "The Nance" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון ליסיום.
על תפקיד זה היה מועמד לפרס טוני ולפרס דרמה דסק, וזכה בפרס מעגל המבקרים החיצוני ובפרס ליגת הדרמה.
באותה שנה גילם את קרל קפינס בסרט "המורה לאנגלית ", בכיכובה של ג'וליאן מור.
ב-3 באפריל 2014 שב לגלם את נתן דיטרויט בקונצרט של המחזמר "ברנשים וחתיכות" אשר הועלה בקרנגי הול, לצד פטריק וילסון, סיירה בוגס ומייגן מולאלי.
כמו כן, השתתף בתפקיד גורדון מקארן בסרט הטלוויזיה "הכסף", לצד ברנדן גליסון, ריי ליוטה ואנדראה רייסבורו.
ב-17 בנובמבר באותה שנה השתתף בקונצרט "Everybody, Rise!
בין השנים 2014–2015 גילם את ג'יימס ויקר בהפקה המקורית של המחזה "It's Only a Play" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון ג'רלד שונפלד.
בשנת 2016 גילם את ד"ר פטרוב בסרט "קרי פילבי", בכיכובה של בל פאולי.
ב-17 בנובמבר באותה שנה השתתף בקונצרט "Angela Lansbury - A Celebration".
כמו כן, גילם את אף.
לי ביילי בעשרה פרקים בסדרת הטלוויזיה "אמריקה נגד או.
בין השנים 2016–2017 גילם את וולטר בארנס בהפקה המחודשת של המחזה "עמוד השער" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון ברודהרסט, לצד ג'ון גודמן והולנד טיילור.
על תפקיד זה היה מועמד לפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן משנה במחזה, ולפרס דרמה דסק ולפרס מעגל המבקרים החיצוני לשחקן משנה יוצא מהכלל במחזה.
בשנת 2017, הוא השתתף בתפקיד הרולד בסרט "סידני הול", בכיכובם של לוגאן לרמן ואל פנינג.
בשנת 2018 גילם את דמויותיהם של רוי כהן, פריור 2 והמלאך אנטארקטיקה בהפקה המחודשת של המחזה "מלאכים באמריקה" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון ניל סיימון.
על תפקיד זה זכה בפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן משנה במחזה, בפרס דרמה דסק ובפרס מעגל המבקרים החיצוני לשחקן משנה יוצא מהכלל במחזה.
באותה שנה השתתף בתפקיד אברהם סטרן בפרק "Abraham Stern (No.
100)" בסדרת הטלוויזיה "הרשימה השחורה".
בשנת 2019 גילם את גרי בהפקה המקורית של המחזה "גרי: המשכון לטיטוס אנדרוניקוס" בברודוויי, אשר הועלתה בתיאטרון בות.
בשנת 2020, ליין השתתף בתפקיד לואיס מיצ'נר בעשרה פרקים בסדרת הטלוויזיה "פני דרדפול: עיר המלאכים".
בין השנים 2021–2022 גילם את טדי דימס בשבעה פרקים בסדרת הטלוויזיה "רק רוצחים בבניין", בכיכובם של סטיב מרטין, מרטין שורט, וסלינה גומז.
על תפקיד זה זכה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח יוצא מהכלל בסדרה קומית.
בין השנים 2022–2023 גילם את וורד מקאליסטר באחד עשר פרקים בסדרת הטלוויזיה "העידן המוזהב".
בשנת 2023 גילם את אירווינג סולטן בהפקה המקורית של המחזה "Pictures from Home" בברודוויי, אשר הועלתה בסטודיו 54, לצד זואי ואנאמייקר.
כמו כן, גילם את רוג'ר בסרט האימה של ארי אסטר "בו מפחד", את האריס בסרט "Dicks: The Musical", ושב לדבב את טימון בסרט הקצר "היה היה סטודיו".
ב-12 באוקטובר באותה שנה שב לגלם את מקס ביאליסטוק בהופעת אורח בערב הפתיחה של המחזמר "גוטנברג!
המחזמר!", בכיכובם של ג'וש גד ואנדרו ראנלס.
בשנת 2024 דיבב את לונו בסרט "תחת כישוף", וגילם את דומיניק דאן בחמישה פרקים בסדרת הטלוויזיה "מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז".
כמו כן, השתתף בתפקיד פיליפ קרוס בפרק "Subscription to Murder" בסדרת הטלוויזיה "אלזבת'".
באותה שנה הוענק לו פרס דרמה דסק למפעל חיים.
ב-16 בפברואר 2025, הוא הופיע בפרק "SNL: חגיגות היובל" בסדרת הטלוויזיה "סאטרדיי נייט לייב".
ליין יצא מהארון בפומבי כהומוסקסואל בתחילת שנות ה-40 לחייו לאחר רצח מת'יו שפרד.
הוא משמש חלק מחבר הנאמנים של העמותה " Broadway Cares/Equity Fights AIDS".
בנובמבר 2015 נישא לבן זוגו, המפיק והמחזאי, דוולין אליוט.
המלאך אנטארקטיקהתיאטרון ניל סיימון2019גרי: המשכון לטיטוס אנדרוניקוסגריתיאטרון בות2023Pictures from Homeאירווינג סולטןסטודיו 54
שנהשםמיקוםהערות שוליים2008תלכי איתי מתוך שינהתיאטרון רחוב בליקר
שנהשםתפקידהערותהערות שוליים1987עשבי פראהרולד אלן—1989האחיות לימוןצ'רלי סורל1990ג'ו נגד הוולקנובו1991 הוא אמר, היא אמרהוולי תורמןפרנקי וג'וניטים1993החיים עם מייקיאד צ'פמןהחיים לפי משפחת אדאמספקיד קבלה1994מלך האריותטימוןדיבוב1996מסביב לעולם עם טימון ופומבהכלוב הציפוריםאלברט—1997הצילו!
לי ביילי10 פרקיםDifficult Peopleבתפקיד עצמופרק: "Kessler Epstein Foundation"מאיה ומרטיקונור גריפילדפרק: "Steve Martin & Tina Fey"2018הרשימה השחורהאברהם סטרןפרק: "Abraham Stern (No.
100)"2020פני דרדפול: עיר המלאכיםלואיס מיצ'נר10 פרקים2021–2022רק רוצחים בבנייןטדי דימס7 פרקים2022–2023העידן המוזהבוורד מקאליסטר11 פרקים2024מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדזדומיניק דאן5 פרקיםאלזבת'פיליפ קרוספרק: "Subscription to Murder"2025מיד-סנצ'ורי מודרן (אנ')באני שניידרמןתפקיד ראשי; 10 פרקים
שנהפרויקט מועמדפרסקטגוריהתוצאההערות שוליים1983Present Laughterפרס דרמה דסקשחקן משנה יוצא מהכלל במחזה1990The Lisbon Traviataשחקן ראשי יוצא מהכלל במחזה1992ברנשים וחתיכותפרס דרמה דסקשחקן ראשי יוצא מהכלל במחזמרפרס מעגל המבקרים החיצוניפרס טוניהביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזמרפרס אוביהצטיינות מתמשכת בביצוע1995אהבה!
פרינס למפעל חייםהעידן המוזהבפרס גילדת שחקני המסךצוות השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה
ניל הוא סוג המונה כ-700 מיני צמחים בעלי פרחים שונים.
רוב המינים הם שיחים למעט מספר מינים עשבוניים ומספר עצים בגובה של מטרים ספורים.
מרבית המינים משירים את עליהם בחורף.
העלים מסודרים בשורות סדורות במבנה דמוי נוצה, עם עלה בקצהו.
זחליהם של מספר עשים ניזונים מעליו של צמח הניל.
שני מינים של ניל, ניל הצבעים (Indigofera tinctoria) וניל אניל (Indigofera suffruticosa) שימשו להפקת הצבע אינדיגו.
הצמח הובא לאדמת דרום קרוליינה מאיי הקריביים באמצע המאה ה-18. לאחר מספר הצלבות מבוקרות נשתלו בקרוליינה שדות ניל למטרת הפקת הצבע, והגידול הפך למקור ההכנסה החקלאי השני בגודלו באזור, לאחר אורז.
ניל אניל (שנקרא לעיתים "אינדיגו בר") שימש להפקה ראשונה של אנילין, חומר בסיס למספר רב של צבעים המצוי בשימוש רצוף בתעשייה.
כיום גדלים בארץ ישראל בר, כנראה כפליטי תרבות, פרטים בודדים של שני מינים: ניל מכסיף (Indigofera articulata) וניל דל-עלים (Indigofera oblongifolia).
נייתן כהן הוא חותר יהודי-ניו זילנדי, אלוף אולימפי (לונדון 2012) ושנתיים ברציפות אלוף עולם (2010 ו-2011).
כהן נולד בכרייסטצ'רץ', שבניו זילנד.
באליפות העולם בחתירה שנערכה במינכן, גרמניה בשנת 2007 סיים כהן במקום שישי בזוגית כפולה.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים כהן במקום רביעי ביחד עם רוב וודל בזוגית כפולה בתוצאה של 6:30.79 דקות.
באליפות העולם בחתירה שנערכה באגם קרפירו ליד קיימברידג' ניו זילנד בתחילת נובמבר 2010 זכה כהן עם בן זוגו ג'וזף סאליבן בזוגית כפולה בתוצאה של 6:22.63 דקות, לפני בריטניה (6:24.21 דקות) וצרפת (6:28.54 דקות).
באליפות העולם בחתירה שנערכה בפוזנן, פולין בשנת 2009 סיים כהן במקום רביעי בזוגית כפולה.
באליפות העולם בחתירה שנערכה באגם בלד ליד בלד סלובניה בתחילת ספטמבר 2011 זכה כהן עם בן זוגו סאליבן בזוגית כפולה בתוצאה של 6:10.76 דקות, לפני גרמניה (6:10.82 דקות) וצרפת (6:14.31 דקות).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה כהן במדליית זהב ביחד עם סאליבן בזוגית כפולה בתוצאה של 6:31.67 דקות, לפני זוג מאיטליה (6:32.80 דקות) וזוג מסלובניה (6:34.35).
ניל אשר סילברמן הוא ארכאולוג והיסטוריון אמריקאי.
סילברמן הוא בוגר אוניברסיטת וסליאן והתמחה בארכאולוגיה של המזרח הקרוב באוניברסיטה העברית.
ב-1991 זכה במלגת גוגנהיים, הוא עורך תורם למגזין ארכאולוגיה וחבר בוועדת העריכה של כתב העת הבינלאומי של נכסי תרבות, ניהול מורשת, ארכאולוגיה ומזרח קרוב.
מאז שנת 1998, הוא מעורב בתחום ההמסרה (פרשנות מורשת הציבור והצגתה), בעבודה על פרויקטים שונים באירופה ובמזרח התיכון.
בשנת 2008 הוא התמנה לסגל של המחלקה לאנתרופולוגיה מאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט והפך לאחד ממייסדי המרכז למורשית ולחברה.
שימש גם כנשיא הוועדה המדעית הבינלאומית של ICOMOS לפרשנות ותצוגה והיה חבר בוועדה הבינלאומית המייעצת והמועצה מדעית ל-ICOMOS.
ראשית ישראל (2001) (עם ישראל פינקלשטיין)
דוד ושלמה - בין מציאות היסטורית למיתוס (2006) (עם ישראל פינקלשטיין)
נייתן כריסטופר פיליון הוא שחקן ומדבב קנדי-אמריקאי.
ידוע בעיקר בשל כיכובו בסדרה "קאסל" בתור ריצ'רד קאסל ובכיכובו בסדרה "הטירון" בתור ג'ון נולן.
הוא זכה להכרה לראשונה בזכות תפקידו בסדרת הטלוויזיה "One Life to Live", עליו היה מועמד לפרס אמי עבור שחקן צעיר מצטיין בסדרת דרמה.
קולו משמש גם בסרטים מצוירים ומשחקי וידאו.
מוכר גם בזכות תפקידו בתור ג'וני דונובן בסדרה "שני גברים וחצי".
פיליון נולד באדמונטון, אלברטה שבקנדה.
שני הוריו עסקו בעברם בהוראת ספרות.
יש לו אח גדול בשם ג'ף.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים למד פיליון באוניברסיטת אלברטה.
לדברי פיליון הוא צאצא של רב-אלוף ג'ובל ארלי מצבא הקונפדרציה.
מאז 1997 יש לו גם אזרחות אמריקאית, בנוסף לאזרחות הקנדית שלו מלידה.
בתחילת שנות התשעים השתתף פיליון במספר הפקות בתיאטרון עד שהחליט לעבור להתגורר בניו יורק בשנת 1994. לאחר מכן החל לשחק באופרת הסבון "לחיות את החיים" ובשנת 1996 היה מועמד לפרס אמי על משחקו.
ב-1997 עזב את הסדרה כדי להשיג תפקידים אחרים.
לאחר מעברו ללוס אנג'לס החל לשחק בסדרה "שניים ועוד אחת" בתפקיד ראשי לצדו של השחקן ראיין ריינולדס.
ב-1998 לוהק לסרט "להציל את טוראי ריאן".
ב-2001 השתתף בתוכנית "המלך היל".
בשנת 2002 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "פיירפליי" למרות ביטול הסדרה לאחר עונה אחת בלבד היא עובדה לסרט קולנוע בשם "סרניטי" שיצא בשנת 2005. בשנת 2003 הופיע בתפקיד אורח בעונה האחרונה של הסדרה "באפי ציידת הערפדים".
בסוף שנת 2006 חתם פיליון על חוזה עם חברת פוקס וקיבל תפקיד בסדרה "דרייב".
בשנת 2007 חזר בהופעת אורח לתפקידו באופרת הסבון "לחיות את החיים" לכבוד הפרק ה-10,000. באותה שנה החל לשחק בסדרה "עקרות בית נואשות".
ב-2008 שיחק בפרויקט אינטרנטי "בלוג השירה בציבור של ד"ר הוריבל" (מיני-סדרה קומית מוזיקלית), פיליון גילם את קפטן האמר.
במרץ 2009 החל פיליון לשחק בתור ריצ'רד קאסל בסדרה "קאסל" של רשת ABC.
חודשיים לאחר מכן אושרה עונה שנייה לסדרה.
פיליון היה מועמד לפרס סטלייט על משחקו בסדרה.
אתר האינטרנט BuddyTV הכתיר אותו במקום העשירי ברשימת הגברים הסקסיים ביותר בטלוויזיה לשנת 2009. בשנת 2010 הגיע למקום ה-19 שנה לאחר מכן ירד למיקום ה-20. ובשנת 2012 דורג במקום ה-39. ב-2013 נשאר במקום ה-39 ברשימה.
בשנת 2014 ירד בדירוג למקום ה-74 ושנה לאחר מכן למקום ה-90.
הוא הופיע בפרק אחד של סדרת הטלוויזיה "ברוקלין תשע-תשע".
החל מ-2018, פיליון מככב בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה מבית ABC "הטירון" בתור ג'ון נולן.
פיליון חירש לגמרי באוזן שמאל שלו בעקבות דלקת שפיתח כשהיה ילד.
גרין לנטרן: אבירי הברקת (2011) - דיבוב
ליגת הצדק: פרדוקס פלאשפוינט (2013) - דיבוב
בית ספר למפלצות: מסיבת השנה (2014) - דיבוב
שומרי הגלקסיה (2014) - דיבוב
ליגת הצדק: כס אטלנטיס (2015) - דיבוב
המפץ הגדול (2015) - בתפקיד עצמו
אוטובוס הקסמים נוסע שוב (2018) - דיבוב
ניל בלומקאמפ (באפריקנס: Neill Blomkamp; נולד ב-17 בספטמבר 1979) הוא במאי קולנוע, פרסומות, מפיק, אנימטור ותסריטאי דרום אפריקני-קנדי.
בלומקאמפ ידוע בשל בימוי הלהיטים הקופתיים "מחוז 9" ו"אליסיום".
בלומקאמפ נולד ביוהנסבורג, דרום אפריקה.
בגיל 16 הוא פגש בשרלטו קופליי שלמד בבית הספר יחד איתו.
קופליי לימד את בלומקאמפ להשתמש במחשבים והלה פתח את כישוריו באנימציה ועיצוב תלת־ממדיים.
בלומקאמפ סייע לקופליי ביצירת עבודות תלת־ממדיות לפרזנטציות של פרויקטים שונים.
משפחתו של בלומקאמפ עברה לוונקובר, קנדה והוא נרשם לבית הספר לקולנוע של ונקובר.
אליסיום (2013) - בימוי וכתיבה
נייתן הייל היה חייל אמריקאי ששירת בצבא הקונטיננטלי במלחמת העצמאות של ארצות הברית, התנדב להיות מרגל, נתפס על ידי הבריטים והוצא להורג, ומאוחר יותר הפך לגיבור לאומי אמריקאי.
הוא נולד בעיר קובנטרי בקונטיקט.
בגיל 18 סיים את קולג' ייל בהצטיינות והחל לעסוק בהוראה.
במלחמת העצמאות של ארצות הברית הוא הצטרף לצבא הקונטיננטלי, השתתף במצור על בוסטון והגיע לדרגת קפטן.
בקרב על לונג איילנד כבשו הבריטים את האי מנהטן.
ב-8 בספטמבר 1776 התנדב הייל לחדור לקווי הבריטים ולדווח על תנועות הצבא.
הוא נתפס כעבור זמן קצר.
מרגלים נחשבו אז כלוחמים בלתי חוקיים ודינם היה הוצאה להורג.
הייל הוצא להורג בתלייה ב-22 בספטמבר 1776. גופתו נקברה במקום לא ידוע בקבר לא מסומן.
הייל, שהיה מרגל לא מוצלח, שנתפס מיד לאחר תחילת פעילותו, הפך לגיבור לאומי לאחר שהתפרסמו המילים שאמר לפני תלייתו.
המשפט הזה נלמד עד היום בכל בתי הספר בארצות הברית .
הוא חלק חשוב באתוס של ארצות הברית.
משפט דומה לו באתוס הציוני הוא "טוב למות בעד ארצנו" שאמר יוסף טרומפלדור.
הקצין הבריטי ג'ון מונטסור שהיה נוכח בעת התלייה סיפר לאחר מכן לקצין האמריקאי ויליאם האל, ידידו של הייל, על המילים שאמר הייל לפני מותו.
האל היה זה שפרסם אותן.
מאחר שהאל לא היה נוכח בעת התלייה יש היסטוריונים המטילים ספק באמיתותן אבל זה לא פגע ברושם שלהן שהפך את הייל לגיבור לאומי.
מנחם בגין העריך את מורשתו של נייתן הייל ובמספר פעמים התריע על יחסם השלילי של שלטונות ישראל לעולי הגרדום לעומת יחסה של ארצות הברית לנייתן הייל.
בטקס זיכרון לעולה הגרדום דב גרונר ב-1957, כאשר הממשלה לא שלחה כל נציג הוא אמר:.
פסלים רבים של הייל נמצאים בארצות הברית.
היות שלא נמצאו פורטרטים שלו הסתמכו על תיאור מילולי שלו.
ליד בניין העירייה של ניו יורק סמוך למקום המשוער של ההוצאה להורג שלו הוקם פסל לזכרו שנחנך ב-5 בנובמבר 1893.
בקמפוס אוניברסיטת ייל ליד בנין קונטיקט, הוקם ב-1914. האוניברסיטה מתגאה בנייתן הייל שהיה מבוגריה.
הפסל הוקם כהוקרה למרגל האמריקאי הראשון שהוצא להורג על ריגול למען ארצו.
העתק של הפסל המקורי באוניברסיטת ייל.