tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מקסי היה ילד חכם מאוד ולמד היטב, אך אביו המאמץ עדיין דאג בקשר לעתידו, ותהה מה יעשה מקסי שיגדל.
הוא חשב שמקסי יכול להיות מתורגמן, בשל ידיעתו הרבה בשפות, אך מקסי הודיע בתקיפות כי הוא רוצה להיות אמן ולהופיע בקרקס.
יוקוס ניסה להניא אותו מהרעיון, כיוון שלדעתו מקסי קטן מדי והקהל לא יראה אותו אך מקסי התעקש, וכך עלה בדעתו של הקוסם לקחת אותו כשוליה ולהיעזר בו בתעלולי "גנבת" חפצים מאנשים וקסמי זריזות ידיים.
מקסי מכונה "האיש הנעלם" או "האיש הקטן" מופיע בהופעת בכורה מפתיעה במיוחד שהייתה להצלחה אדירה, ומקסי הפך בן לילה לכוכב.
צעצועים, חפצים שונים ופרסומות נעשים בדמותו כולל בובה זהה לו, ואפילו הזמנה לעשות סרט קולנוע הוליוודי על חייו.
יוקוס פון פוקוס שומר על מקסי ומנסה לחנכו להערכת הדברים החשובים באמת בחיים.
לסיפור נכנסת גם נערת טרמפולינה יפהפייה בשם העלמה רוזה מרציפן, שמצליחה להעניק למקסי את אהבת האם שחסרה לו.
מקסי מתמודד עם דברים רבים, השלמה עם גובהו הנמוך, שאיפתו להיות ילד נורמלי, געגועיו להוריו, ההתמודדות עם ההצלחה המסחררת בקרקס ועם אויבים ונבלים שחושקים בו כאילו היה פריט בלבד ולא אדם אמיתי.
מקסי מתמודד עם הכול בעזרת אומץ ליבו ושכלו, אהבתו של הקוסם ועזרה של אנשים טובים בדרך.
הספר, שהוא ספר עלילתי לכל דבר, כתוב בצורה הומוריסטית ומשעשעת לכל אורכו.
לספר זה נכתב ספר ההמשך "האיש הקטן והעלמה הקטנה" ובו המשך עלילותיו של מקסי, הקוסם והעלמה מרציפן.
מקסימיליאן (מקסי) פיכלשטיינר – הדמות הראשית בסיפור, קומתו כחמישה סנטימטר ושערו כהה.
מקסי נולד בקרקס והוא יתום מגיל שש.
קוסם הקרקס הוקוס אימץ אותו כבן, ואחר כך הפך אותו לשולייתו.
ידוע בשם "האיש הקטן" או "העוזר הנעלם".
הפרופסור רב-המג יוקוס פון פוקוס – קוסם הקרקס המוכשר.
היה ידיד הוריו של מקסי, ולאחר מותם אימץ את מקסי.
היה מאוהב בסתר במשך זמן רב בעלמה מרציפן.
וו-פו וצ'ין צ'ין – הוריו של מקסי.
שמותיהם האמיתיים לא ידועים, והשמות המופיעים בספר אלו הכינויים שנתנו להם לאחר שהצטרפו למשפחת האקרובטים הסינים בקרקס של חזיז-ורעם.
וו-פו וצ'ין צ'ין מתו כאשר רוח חזקה העיפה אותם ממגדל אייפל.
גובהם היה כחצי מטר, חייכניים, אמיצים ושאפתנים.
ככל בני כפרם, היו הפיכלכשטיינרים הקטנים מתעמלים מעולים.
העלמה רוזה מרציפן – רוזה מרציפן היא אחת משלוש האחיות מרציפן – אחיות לא אמיתיות שהופיעו על הטרמפולינה בקרקס שטילקה.
רוזה אוהבת את הקוסם אך חוששת לומר לו זאת.
סניור לופז – מגה-מיליונר מדרום אמריקה.
חי בארמון פאר נחבא, הרחק מעיני המשטרה.
לאחר שלא היה חפץ יקר ערך בעולם שלא השיג, פנה לאסוף בני אדם.
הוא שולח בריונים לחטוף את מקסי, שנחשב בעיניו לפריט יקר ערך באוסף שלו.
אוטו וברנהרד – אוטו וברנהרד הם צמד הפושעים אותם שלח סניור לופז להביא אליו את מקסי.
אוטו הוא שיכור ורתחן, ברנהרד קר ואכזרי.
בתחפושת מלצר חודר ברננד למלון בו התאכסנו הקוסם ומקסי, חוטף אותו בשנתו ומניח במקומו קופסת גפרורים ריקה.
בספר מנסה קסטנר להציג כיצד החברה נוהגת כלפי השונה והזר לה.
החברה בה בחר קסטנר לשתול את הסיפור היא דווקא בקרקס, מקומם של כל החריגים והמוזרים.
בקרקס אין איש שלועג על קומתו של מקסי, איש אינו משפיל או מעליב אותו.
לעומת זאת, החברה בחוץ נראית תוקפנית יותר.
כשמקסי מנסה ללכת לבתי ספר רגילים הילדים מציקים לו ומתעללים בו, עד שנאלץ להפסיק.
עם זאת, לאחר הצלחתו החברה מסביב מתפעלת ממנו מאוד, עד כדי הערצה.
מקסי נראה בהתחלה כמקבל את חריגותו בצורה רגילה ונורמלית.
הוא אינו מרבה לדבר על זה אך גם אינו מתעלם מהעובדה, אלא מתייחס אליה כטבעית.
אף על פי כן, בהמשך הספר מגלים, כי חלומו הגדול ביותר של מקסי הוא להיות ילד רגיל, כמו כולם.
מקסי יודע שזה בלתי אפשרי, ולמרות זאת משתוקק לכך.
כאשר הוא מגלה ליוקוס על החלום, מנסה הקוסם ככל יכולתו ללמד את מקסי לקבל את עצמו כפי שהוא.
חשיבות הידידות אל מול הכסף
הקוסם מתואר כאיש עסקים ממולח.
מרמזים ומשפטים מפורשים ניכר בו שלא חסר לו כסף ואף על פי כן הוא יודע להתמקח עם בעל הקרקס ושאר הסוחרים שמנסים למסחר את מקסי.
עם זאת הוא אינו מוכן לעשות הכול למען כסף.
לאחר ההצלחה הגדולה של מקסי, הוא יודע שהוא יכול לעבור לקרקס גדול יותר ולהרוויח הרבה יותר ממה שחזיז ורעם מסוגל לתת לו, ולמרות זאת בוחר להישאר בקרקס.
הוא מתרץ את מעשהו בכך ש"אדם שדואג אך ורק לכסף, אינו אלא מכונת חישובים מהלכת".
מקסי שואל אותו האם כסף אינו חשוב, והוא עונה: "חשוב, אך חשוב גם האדם, הידידות והאהבה".
השיר "רוזה מרציפן", שנכתב על ידי שולמית לפיד, הולחן על ידי שלמה גרוניך ובוצע על ידי גרוניך בתקליטו הראשון "למה לא סיפרת לי", מציג סיפור אהבה הרסני בהשראת הספר:
האיש שבפנים הוא סרט שוד-מתח בבימויו של ספייק לי שיצא לאקרנים בשנת 2006.
דלטון ראסל (קלייב אוון) הוא מנהיג של צוות שמבצע שוד בנק מתוכנן עד לפרטיו הקטנים, מתוחכם ולא אלים.
מטרת השוד היא פריצת כספת אישית שבה מצויים מסמכים שמפלילים את בעלי הבנק, שהוא למעשה פושע מלחמה ששיתף פעולה עם הנאצים בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בנוסף נמצאים בכספת יהלומים ששדד ממשפחה יהודית מצרפת שהושמדה באושוויץ.
השוד מתבצע בבוקר של יום עבודה שגרתי בבנק כאשר השודדים מתחפשים לצוות צבעים ואגב כך מכניסים לתוך סניף הבנק את הציוד הדרוש להמשך ביצוע השוד.
הצוות משתק את מצלמות האבטחה ולאחר מכן חוטף את עובדי הבנק ואת הלקוחות כבני ערובה.
השודדים מודיעים לשוטר מזדמן על השוד ולאחר מכן דורשים מהמשטרה אוטובוסים ומטוס לצורך מילוט כתנאי לשחרור בני הערובה.
במהלך כל השוד לבושים השודדים בסרבלים של צבעים המכסים את כל גופם וגם את פניהם ודורשים גם מבני הערובה להתלבש בבגדים אלה.
הבלש פרייז'ר (דנזל וושינגטון) מנסה ביחד עם שותפו ועם המפקח האחראי (וילם דפו), לסכל את דרישות שודדי הבנק.
במהלך המשא והמתן בין ראסל ופרייז'ר מתגלה בכל פעם מחדש כי ראסל מערים בצורה מתוחכמת על קציני המשטרה וכי למעשה ההתרחשות כולה על כל שלביה היא פרי תכנון מוקדם של צוות השודדים.
בהמשך המשא ומתן מתברר גם לפרייז'ר כי למעשה כל נוהלי העבודה שבהם נקט היו צפויים מראש על ידי צוות השודדים וכי הוא וצוותו משמשים כחלק מכלי המשחק שבאמצעותם משיגים השודדים את מטרותיהם.
פרייז'ר נוכח לגלות בהדרגה כי השודדים אינם אלימים וכי הם מהתלים בו ומביאים אותו להתמקד בכווני פעולה וחקירה המובילים למבוי סתום.
לאחר כיממה שבה לא הושגה כל התקדמות ולאחר שהוחלט במשטרה לפרוץ פנימה אל הבנק ולחלץ בכוח את בני הערובה, יוזמים השודדים את יציאתם המפתיעה של כל בני הערובה ושלהם עצמם החוצה אל הרחוב כאשר כולם לבושים בסרבלי צבעים.
לאחר שלושה ימי חקירה אינטנסיביים מתגלה למשטרה כי אין להם כל אפשרות להבחין בין בני הערובה לבין השודדים מאחר שכולם היו לבושים בסרבלי צבעים המכסה גם את פניהם.
גם בני הערובה ששוחררו ונחקרו אינם מצליחים לסייע למשטרה בפענוח השוד מאחר שבמהלכו הם היו מכוסים בסרבלים.
ראסל עצמו הוא היחיד שלא יוצא מהבנק והוא נותר בין כתליו בתוך קיר כפול שבנו השודדים במהלך תהליך המשא ומתן.
לאחר כשבוע הוא יוצא ממקום מחבואו, יוצא מהבנק כאחד הלקוחות, ונפגש עם שותפיו לשוד.
עלילת הסרט קשורה בחשיפת פשעיו של פושע מלחמה כנגד משפחה יהודית שהושמדה באושוויץ.
חלק מצוות השודדים הם יהודים שחלקם אף דיברו ביניהם ביידיש.
העלילה מתרחשת במנהטן, ועל כן גם חלק מבני הערובה הם יהודים טיפוסיים.
כך למשל, אחד מהם הוא רב, אחד אחר הוא סוחר יהלומים יהודי ואחרת יהודייה מבוגרת בעלת מבטא יידי המשרבבת מילים כמו 'משיגיענע'.
סצנות רבות מימי הכליאה של בני הערובה מקבילות לחוויות הלקוחות מהשואה (סלקציה בין גברים לנשים, הפשטה מהבגדים בכפייה, החרמת וריכוז של חפצים אישיים, טשטוש זהות הקורבנות על ידי לבוש אחיד, הסתתרות בתוך קירות כפולים ועוד).
דנזל וושינגטון - בתפקיד בלש המשטרה
קלייב אוון - בתפקיד השודד המתוחכם (שלו ארבעה שותפים לשוד)
וילם דפו - המפקח האחראי על השוטרים
ג'ודי פוסטר - מומחית לתיווך ומשא ומתן של חברות
צ'ואיטל אג'יופור - בלש ביל מיצ'ל
כריסטופר פלאמר - ארתור קייס
ג'יימס רנסון - דריוס פלץ / סטיב-או
הטרילוגיה האיש ללא שם (באיטלקית: Trilogia del dollaro; ידועה גם בשם: Trilogia dell'Uomo senza nome) היא טרילוגיה של סרטים בבימויו של סרג'ו לאונה ובכיכובו של קלינט איסטווד.
הטרילוגיה מתחילה בסרט "בעבור חופן דולרים" (1964), ממשיכה עם "הצלפים" (1965), ונחתמת באחרון והמפורסם מהסדרה: "הטוב, הרע והמכוער" (1966).
הדמות היחידה שמופיעה בכל שלושת הסרטים, ושנתנה לטרילוגיה את שמה, היא של "האיש ללא שם" (איסטווד) – אדם מסתורי שאף אחד לא יודע את שמו האמיתי או כל פרט ביוגרפי עליו, ובשלושת הסרטים הוא מכונה בשמות "ג'ו", "מנקו" ו"בלונדי", בהתאמה.
מלבד איסטווד היו עוד מספר שחקנים ששיחקו בשלושת הסרטים, אך בתור דמויות משניות.
הטרילוגיה היא מסוג מערבוני הספגטי של שנות השישים, שצולמו בתקציב נמוך יחסית (אף על פי ש"הטוב הרע והמכוער" חרג מן התקציב הנמוך וצולם בתקציב של מיליון דולר) ולעגו למערבונים האמריקאים של אותה התקופה, בהם תמיד היו הגדרות ה"טוב" ו"הרע" מאוד חד-משמעיות, והגיבורים תמיד התלבשו כאילו יצאו זה עתה מסלון יופי.
בסרטיו של ליאונה, לעומת זאת, הגיבורים מלוכלכים ומיוזעים, והמוסר שלהם אינו חד-משמעי.
למשל, ב"הטוב הרע והמכוער" ה"טוב" גם הוא פושע, ה"רע" נאמן מאוד למי ששילם לו, ו"המכוער" לא הרבה יותר מכוער מן השאר.
שמה של הטרילוגיה הולך לפניה בעיקר בזכות סרטה האחרון, "הטוב הרע והמכוער", שהתפרסם מאוד ומשפטים ממנו מצוטטים רבות.
בסרט מוצגים שלושה אקדוחנים נחושים ובלתי מתפשרים שעוסקים במרדף אחרי אוצר: "הטוב", המגולם על ידי איסטווד, "הרע", המגולם על ידי לי ואן-קליף, ו"המכוער", המגולם על ידי אלי וולך.
שלושת הגיבורים הם פושעים, גם הטוב, אבל מה שמבדיל ביניהם הוא התנהגותם.
"הטוב" הוא בעל כבוד ומוצג בסרט כבעל חמלה מסוימת, כמו כל גיבור טיפוסי במערבון הוא לעולם לא שולף ראשון, לעולם לא יורה מהמארב, ולרוב, ידו על העליונה.
"הרע" הוא אכזר שאינו בוחל באמצעים, ולעיתים במהלך הסרט אף נדמה שהוא נהנה מגרימת כאב וסבל לאנשים.
"המכוער" הוא נקמן ופושע מלוכלך, שלא בוחל בשום אמצעי על מנת להרוויח כסף.
שלושת הסרטים נחשבים כסרטים ותיקים ויסודיים בקולנוע העולמי.
פילמוגרפיה של "האיש ללא שם"
האיש שהיה יום חמישי הוא ספר שכתב גילברט קית' צ'סטרטון באנגליה בשנת 1908.
הספר הוא סאטירה פוליטית, רומן פילוסופי ומותחן מטאפיזי.
זוהי יצירתו הידועה והאהובה ביותר של גילברט קית' צ'סטרטון.
הספר נחשב לאחד הרומנים האנגליים הקלאסיים של תחילת המאה העשרים.
הספר ראה אור במהדורות רבות ובשפות שונות ובהן בעברית, ואף עובד לתסכית רדיו בידי אורסון וולס.
האיש שחשב שאשתו היא כובע הוא ספר משנת 1985 מאת הנוירולוג הבריטי-אמריקאי אוליבר סאקס, שבו הוא מתאר את חוויותיו הטיפוליות עם מספר מטופלים.
שם הספר נגזר משמו של אחד הסיפורים בו, המתאר חקר מקרה של מטופל בעל אגנוזיה חזותית.
הספר שימש בסיס ליצירת אופרה בשם זה בשנת 1986.
הספר איננו ספר עלילתי רציף.
הוא מחולק לארבעה חלקים, הכוללים 24 סיפורים קצרים.
כל אחד מן החלקים מכיל סיפורים העוסקים בזווית מסוימת של תפקוד מוחי.
בשני החלקים הראשונים של הספר ישנה התעסקות בהפרעה תפקודית הנגרמת מעודף או מחסר במוח, ובפרט, עודף או חסר באונה הימנית שלו.
בשני החלקים האחרונים, ישנה התעסקות בתופעות מוחיות פנומנליות, כדוגמת העלאת זכרונות עצמונית, שינוי תפישתי או יכולות מוחיות יוצאות דופן המתגלות בקרב בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית.
בין עשרים וארבעה הסיפורים שבספר ניתן לציין את הבאים:
"הימאי האבוד" – על אודות ג'ימי ג' (Jimmie G), שאיבד את יכולתו ליצור זיכרונות חדשים בשל תסמונת קורסקוף, הפוגעת בזיכרון החישה המיידי.
ג'ימי לא זכר דבר ממה שאירע בחייו לאחר מלחמת העולם השנייה.
כיוון שהכשל התפקודי היה טמון ביכולת ליצור את הזיכרון מלכתחילה, לא נשמרו במוחו אפילו זיכרונות בני דקות ספורות.
בשנות ה-70 וה-80 ג'ימי האמין כי הוא עדיין חי בשנת 1945, והפגין התנהגות של נער צעיר, שהייתה יכולה להיחשב כנורמלית, אלמלא גילו האמיתי ואלמלא חוסר יכולתו לזכור את רוב מאורעות עברו ואת כל מאורעות היומיום.
ג'ימי נאבק למצוא משמעות, סיפוק ואושר בחייו, בתוך מציאות בלתי אפשרית: בכל רגע הוא שוכח את קודמו.
"נאום הנשיא" – על אודות שתי מחלקות בבית חולים, האחת של מטופלים אפאזיים והאחרת של מטופלים אגנוזיים, שצפו בנאום שנשא שחקן אלמוני בדמותו של הנשיא "הקשיש והמקסים" (כנראה רונלד רייגן).
רבים מן האפאזיים צחקו כשצפו בנאום, דבר שסאקס מייחס להבעת פניו של השחקן ולטון דיבורו.
האפאזיים מצאו פרטים אלו בנאום כ"בלתי אמינים".
לעומת זאת, קבוצת האגנוזיים לא פרצה בצחוק.
אחת הנשים בקבוצה זו ביקרה את מבנה המשפטים בנאום הנשיא, וקבעה כי הוא "אינו נואם כראוי".
"הגברת נטולת הגוף" – המקרה הייחודי של אישה שאיבדה לחלוטין את חוש הגוף במרחב - פרופריוספציה, החוש המספק למוח מידע על מיקומו של כל איבר בגוף.
"בדרך הישר" – מקרה נוסף של כשל חושי.
ד"ר סאקס ראיין מטופל בעל בעיית הליכה בעלייה, שגילה את הגורם לבעייתו: הוא איבד את מערכת שיווי המשקל, ואת יכולתו לייצב את תנועותיו.
דבר זה אירע בשל תסמונת דמוית פרקינסון, שגרמה נזק פנימי לאזניו.
המטופל, שיצר אנלוגיה בין חוש שיווי המשקל הגופני לבין תכונתו של פלס המים, פיתח את זוג "משקפי הפלס" הראשונים: באמצעות אטבים, הוא חיבר לכל אחד מן המשקפים שבמשקפיו, פלס אופקי זעיר.
מבנה פשוט זה, אפשר למטופל לאמוד את שיווי משקלו באמצעות חוש הראייה.
"התאומים" – על אודות תסמונת השוטה העילוי.
ד"ר סאקס נפגש עם זוג תאומים אוטיסטים, שלא היו מסוגלים לקרוא או לבצע פעולות כפל וחילוק, אך היו מסוגלים למצוא בצורה ספונטנית, וכשעשוע קליל, טווח נרחב של מספרים ראשוניים.
בעוד שהתאומים "שולפים מן המותן" מספרים ראשוניים בעלי שש עד עשרים ספרות, סאקס נזקק לספר המכיל את רשימת המספרים הללו, על מנת לעקוב אחריהם.
בנוסף, התאומים הצליחו לספור 111 גפרורים שהופלו לקרקע, מיד ברגע הפלתם, ואף לציין מיידית כי 111 הם שלוש פעמים 37. מקוטו ימגוצ'י, מפקפק באמינותן של שתי העובדות המופיעות בסיפור זה: ראשית, הוא אינו מאמין כי יכול להתקיים ספר המכיל טווח כה גדול של מספרים ראשוניים, כפי שתיאר סאקס.
שנית, הוא מציין, כי ישנם מחקרים המוכיחים יכולת של אומדן מהיר לכמות פריטים גדולה, אך לא קיימות עדויות מדעיות אמינות לספירה מהירה של כמות כזו.
הגאון האוטיסט, דניאל טאמט, מציין, כי התאומים הם אלה שנתנו לסאקס את קופסת הגפרורים, ולפיכך יכלו לספור את תוכנה מראש.
טאמט התייחס למספר הגפרורים שבקופסה, ואמר כי 111 הוא מספר מיוחד, וכי הוא דומה לשלושה מקלות גפרורים.
"הכלב מתחת לעור" – עוסק בסיפורו של סטודנט לרפואה בן 22, סטיבן ד' (Stephen D).
לאחר שבלילה צרך סטיבן כמויות אדירות של אמפטמין, של קוקאין ושל פאנציקלידין, הוא התעורר בבוקר שלמחרת, תחת השפעת החומרים הללו, וגילה כי חוש הריח שלו התעצם במידה ניכרת.
כעשרים שנה לאחר הוצאת הספר וכחמישים שנה לאחר שנתרחש הסיפור, הודה סאקס כי הוא אותו סטיבן ד'.
בהנחייתו של מייקל מוריס, כתב כריסטופר רולינס את הלברית לאופרה הקאמרית, המתבססת על הספר ונושאת את שמו.
על ההפקה המוזיקלית של האופרה, היה אחראי מייקל ניימן.
האופרה, האיש שחשב שאשתו היא כובע, הועלתה לראשונה בשנת 1986 במכון לאמנות מודרנית שבלונדון.
גרסה טלוויזיונית של אופרה זו, שודרה זמן מה לאחר מכן, ברחבי בריטניה.
שירלי יובל כללה באלבומה היחיד "לחשוב כמו מצלמה" שיצא ב-1992 את שירה "האיש שחשב שאשתו היא כובע", שעוסק גם הוא בנושא הספר.
פיטר ברוק יצר על בסיס ספרו של סאקס, הפקה תיאטרלית עתירת שבחים, שנשאה את שמו של הספר בצרפתית, "L'Homme qui prenait sa femme pour un chapeau".
הפקה זו הועלתה לראשונה בשנת 1993 בתיאטרון בוף דה נור שבפריז.
במאי 1999, הוציאה להקת הפופ הסקוטית, טראוויס, אלבום חדש, ונתנה לו את השם "The Man Who" בהשראת שמו של הספר.
גיבור הסרט "ממנטו" (ספטמבר 2000), לנארד שלבי , הוא אדם שלקה באמנזיה אנטרוגרדית, לאחר שפושעים שפרצו לביתו, תקפו אותו והכו אותו בראשו.
אחד מן הפושעים שפרצו לביתו של לנארד נקרא ג'ון ג' .
בשל זכרונו המעורער, ובשל הדיסוננס הקוגניטיבי שבו הוא שרוי לאחר שגרם בשגגה למותה של אשתו, לנארד משכנע את עצמו כי רוצחה של אשתו הוא ג'ון ג'.
תוך מסע הנקמה של לנארד, הוא נתקל במספר נוכלים המנסים לנצל את מצבו ולהשתמש בו ככלי ל"חיסול חשבונות" ולרצח יריבים.
קל לזהות את נקודות ההשקה בין הסרט "ממנטו", לבין הסיפור "הימאי האבוד" מתוך הספר "האיש שחשב שאשתו היא כובע":
לנארד שלבי, גיבור הסרט, וג'ימי ג', גיבור הסיפור, לוקים בבעיה זהה.
שניהם איבדו את זיכרון החישה המיידי שלהם.
אחת מן הדמויות שבה משוסה לנארד מן הסרט, היא דמותו של ג'יימס פ' גראנטס (James F Grantz).
ג'ימי הוא קיצור השם ג'יימס; האות G היא האות הראשונה בשם המשפחה גראנטס (Grantz); וכך, הנרצח בסרט וגיבור הסיפור, נושאים שניהם את השם ג'ימי ג'.
באפריל 2009 יצא סרט ההנפשה בפלסטלינה, "מרי ומקס".
גיבורת הסרט, מרי, לומדת בבגרותה במכללה על הפרעות נוירולוגיות.
באחת הסצנות המאוחרות בסרט, נראית מרי כשהיא יושבת על ספסל, וקוראת בספר "האיש שחשב שאשתו היא כובע".
חברת תיאטראות הודית, ביצעה ביוני 2009 הצגה בשם "הספל הכחול" , המבוססת על הספר.
כיכבו בהצגה זו השחקנים ההודים, רג'אט קאפּוּר (בהינדי: रजत कपूर), קונקונה סן שארמה (कोंकणा सेन शर्मा), רנביר שורי (रणवीर शोरी) וּווינאי פת'ה (विनय पाठक).
בסוף שנת 1990, הוציאה מחברות לספרות את גרסתו העברית של הספר לאור.
בשנה זו, הייתה ההוצאה חלק מתאגיד ההוצאה לאור כנרת, זמורה-ביתן, דביר.
מתרגם הספר הוא אילן רוזנברג.
בשנת 2019, עובד המחזה של פיטר ברוק, המבוסס על הספר, להצגה בתיאטרון החאן, על פי תרגום של דורי פרנס, בבימוי ג'יטה מונטה.
האיש עם הנעל האדומה (במקור: The Man with One Red Shoe) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1985 מז'אנר הקומדיה, בבימויו של סטן דרגוטי ובכיכובם של טום הנקס, דבני קולמן ולורי סינגר.
הסרט גרסה אמריקאית של הסרט הצרפתי שנקרא "הבלונדיני עם הנעל השחורה" (Le Grand Blond avec une chaussure Noire) שיצא לאקרנים בשנת 1972, אז שיחקו בו פייר רישאר ומיריי דארק.
הסרט כולל קטעי מוזיקה קלאסית מסימפוניית שחרזאדה שנכתבה על ידי המלחין הרוסי ניקולאי רימסקי קורסקוב.
קופר (מגולם על ידי דבני קולמן) הוא סגן מנהל ה-CIA שרוצה להיות מנהל, אבל רוס (מגולם על ידי צ'ארלס דרנינג) עומד בדרכו ומפריע להתקדמות שלו.
קופר, שמוכן לעשות הכל כדי להיפטר מרוס, מואשם על לא עוול בכפו בכישלון עצירת הברחת סמים גדולה לצפון אפריקה, פרשה שזכתה לתשומת לב גדולה על ידי הקונגרס.
רוס, שיודע על כוונותיו של קופר, מחליט להיות "חבר טוב" ומדליף לו כי אדם, בעל סימן מיוחד, אמור לנחות בנמל התעופה ולזכות אותו משערוריית הזיוף שהפילה עליו את האשמה לכישלון המבצע.
הוא אינו יודע לכאורה מה הסימן אבל מעביר לקופר את המידע ומסביר לו שכאשר הוא יראה את האיש, הוא יידע שזה הוא.
ההדלפה הזאת היא פרי המצאתו של רוס ואף אחד לא אמור להגיע או לזכות אותו מהאישומים.
קופר הנואש למצוא את איש המסתורין לוקח את שותפו בראון (מגולם על ידי אדוארד הרמן) כדי להתחיל את המבצע חסר הסיכוי הזה מראש.
מוריס (מגולם על ידי ג'יימס בלושי), אדם שאוהב מתיחות ותחבולות מחליט להעלים לחברו ריצ'רד דרו (מגולם על ידי טום הנקס) נעל אחת רגע לפני שהוא עולה לטיסה הביתה ומאלץ אותו לנעול נעל ספורט אדומה לצד הנעל השחורה שלו.
כך, כשהוא עם זוג נעליים לא תואם עולה דרו על הטיסה הביתה ונוחת בשדה התעופה, שם מחכים צוות ה-CIA לאיש מסתורין אותו הם אמורים לזהות לפי רמז כלשהו.
בראון מבחין באיש המוזר באולם הנוסעים ומחליט שזה האיש שהם מחפשים, אף על פי שדרו הוא בסך הכל כנר צעיר שמסתובב עם תזמורת ברחבי העולם, כולל במדינות קומוניסטיות, אך אף פעם לא הסתבך עם החוק.
קופר וצוותו מחליטים שהנגינה היא למעשה קוד ושמדובר בכיסוי מושלם למרגל, ומתחילים לחקור את הנושא.
כדי לגלות עליו עוד פרטים הם שולחים את מאדי (לורי סינגר) כדי לשמש כנערת פיתוי אך לרוע מזלם היא ממש מתאהבת בעלם החמודות ונופלת לרגליו.
רוס רואה שכל התעלולים שלו להרשיע את האיש נכשלים עד שהוא מחליט לרצוח את האיש, אבל בעזרתה של מאדי מצליח ריצ'רד לשרוד.
שם השחקן/ית שם הדמות הערותטום הנקסריצ'רד דרודבני קולמןקופרלורי סינגרמאדי פאם פאטאלג'יימס בלושימוריסצ'ארלס דרנינגרוס
הסרט קיבל ביקורות שליליות למדי וזכה לציון של 46% בלבד מתוך 13 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.
האיש העשיר ואלעזר הוא משל נוצרי, אחד ממשלי ישו, המובא בבשורה על-פי לוקאס, .
במשל מסופר על איש עשיר, שחי בנעימים ועל עני בשם אלעזר, שהתמקם בכניסה לבית העשיר וניזון מפירורי סעודת העשיר.
העני מת והובל על ידי מלאכים לחיק אברהם.
גם העשיר מת, אך הוא הגיע לשאול, שם נשא ייסורים קשים.
העשיר הביט ממקומו בשאול וראה מרחוק את אברהם ואלעזר שוכן בחיקו.
ביקש העשיר מאברהם שישלח את אלעזר להרטיב את קצה אצבעו במים ולקרר בה את לשונו של העשיר, כי הוא סובל מאוד מהחום.
אברהם הזכיר לעשיר, שבחייו הוא נהנה מכל טוב ואלעזר סבל, לכן התהפכו כעת היוצרות ופרט לכך ציין שיש ביניהם תהום שנועדה למנוע מעבר מצד אחד לצד האחר.
העשיר, שהבין את הקשר בין חייו ובין אחריתו, ביקש מאברהם שיזהיר את חמשת אחיו מפני הצפוי להם.
אברהם השיב לו שאחיו צריכים להישמע למשה ולנביאים, אך האיש העשיר הפציר באברהם שישלח אל אחיו מישהו מהמתים, כי זה ישכנע אותם והם יחזרו בתשובה.
אברהם סירב באומרו, שאם הם לא שומעים למשה ולנביאים, הם לא ישמעו גם למי שיבוא מהמתים.
האיש הקטן והעלמה הקטנה (בגרמנית - Der Kleine Mann und die Kleine Miss), הוא ספר המשך לאיש הקטן מאת אריך קסטנר.
הספר יצא לאור ב-1967 והוא מספריו האחרונים של קסטנר.
בישראל יצא בתרגום לעברית של אלה אמיתן ב-1968 ובתרגום של מיכאל דק ב-2007.
לאחר שמקסי, שגובהו 5 סנטימטר, מצליח לברוח משבי חוטפיו ברנהרד ואוטו, הוא חוזר אל פטרונו הקוסם פרופסור יוקוס בן פוקוס (בתרגומה של אמיתן הוא נקרא כשף רשף).
שני החוטפים מושמים בבית סוהר אך נמלטים משם במבצע מתוכנן של סניור לופז.
סיפור חייו של מקסי מתפרסם ברחבי העולם ומפיק סרטים אמריקאי מחליט להפיק על כך סרט טלוויזיה.
המפיק משלם לפרופסור סכום כסף גדול עבור זכויות ההסרטה.
בינתיים מוזמנים הפרופסור ומקסי על ידי המלך בלעם לעיר ברגינזונה ומתקבלים בכבוד מלכים.
מקסי מקבל מבני המלך מתנה בצורת בית מיניאטורי בו יוכל מקסי לגור.
בכסף שקבל הפרופסור מהמפיק הוא קונה חווילה גדולה ליד לוגאנו שם הוא מתגורר עם ידידתו קופצת הטרמפולינה רוזה מרציפן ועם מקסי.
הסיפור של מקסי מוקרן בטלוויזיה ברחבי העולם.
גמדה מפיירבנקס באלסקה בשם גברת סימפסון, מתקשרת לפרופסור ואומרת לו שיש לה בת בשם אמילי (מילי) שגובהה 5 ס"מ כגובהו של מקסי.
הן מוזמנות לחווילה ושם מסתיים הסיפור ב"הפי אנד".
מקסי ומילי הופכים להיות זוג ומתגוררים בבית המיניאטורי בגינת החווילה והפרופסור מתחתן עם רוזה מרציפן.
האיש השקוף הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 1960. זהו סרט בי מובי על מצביא מטורף שמתכנן להשתלט על העולם בעזרת צבא בלתי נראה.
הסרט צולם בשבועיים, ונכשל ביקורתית וכלכלית.
על הסרט אין כיום זכויות יוצרים.
פול קרנר (ג'יימס גריפית'), רב-סרן בצבא ארצות הברית לשעבר, יעשה הכל כדי להגשים את חלומו להקים צבא בלתי נראה שיכבוש את העולם.
הוא חוטף את מריה (כרמל דניאל), בתו של פיטר אולוף (איוון טריסלוט), מדען גאון, כדי שהלה ימציא מכונה מיוחדת שתהפוך אנשים לבלתי נראים.
כמו כן, הוא פוקד על ג'וליאן, (רד מורגן), חברו מימי הצבא, למנוע בכוח כל פרסום של תוכניותיו הזדוניות, אם באיומים אם בהפעלת כוח.
עוד הוא משחרר בערבות את ג'ואי פאוסט (דאגלס קנדי), גנב, כדי שיגנוב עבורו כל שנדרש לצורך השלמת הניסוי.
הוא מציע לו תשלום נאה, ופאוסט נענה להצעה בחוסר רצון.
פאוסט, שמוחזק בביתו של קרנר מתאהב בלורה אשתו (מרגריט צ'פמן), הצבועה ותאבת הבצע.
פאוסט מנסה להימלט, ומשיג יתרון על קרנר: הוא מסכים שקרנר יבצע עליו ניסוי, אך לאחר שהוא הופך לבלתי נראה, דבר המאפשר לו לנגח את קרנר וגם לברוח בכל הזדמנות שתהיה לו.
אבל מתבררת תקלה: פאוסט איננו בלתי נראה באופן אחיד.
לפרקים הוא נראה, ולפרקים לא, וזה עלול לגרום לו נזק בל יתואר.
נותר לו מעט זמן לחיות, והוא חייב להביס את קרנר.
"האיש מן הבקעה" הוא שיר עברי שכתב חיים חפר ללחן של מוני אמריליו ושבוצע על ידי להקת פיקוד המרכז עם הסולנית דורית ראובני, בעיבודו של המלחין.
חפר כתב את השיר בשלהי שנת 1971, במיוחד לבקשתו של אלוף פיקוד המרכז דאז, רחבעם זאבי (גנדי) ועבור להקת פיקוד המרכז.
השיר נכתב על "ארץ המרדפים" שהתייחסה לבקעת הירדן, בתקופת המרדפים הרבים של צה"ל אחר חוליות מחבלים ומפגעים בשנות ה-60 וה-70. לפי עדות זאבי, השיר נכתב לזכר אלוף-משנה אריה רגב, אשר נהרג ב-26 ביולי 1968 באזור פצאל.
רגב היה מפקד חטיבת הבקעה ונהרג בעת קרב בזמן מרדף אחר חוליית מחבלים.
עמו נהרג סרן גד מנלה מקיבוץ תל יצחק.
השיר בוצע בשנת 1972 על ידי להקת פיקוד המרכז עם הסולנית דורית ראובני ובעיבודו של המלחין ונכלל בתוכניתה ה-19 של הלהקה "שר מי ששר אחרון".
הלהקה כללה באותה עת גם את הזמרים אלי גורנשטיין, עוזי חיטמן, נאוה ברוכין, רונית אופיר, יעקב מנדל ואסתי אבני (לימים נשיאת ביהמ"ש העליון אסתר חיות).
השיר הגיע למקום השביעי במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תשל"ג, ובמקום ה-23 באותה שנה בגלי צה"ל.
האיש הסופג הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Daredevil #1 מאפריל 1964, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ביל אברט.
האיש הסופג הוא האלטר אגו של קארל קריל, מתאגרף לשעבר וכעת פושע.
בעקבות שתיית נוזל המהול ברכיבים אסגרדיים, קריל צבר כוח חיקוי צורת חומר או אנרגיה באמצעות מגע.
יכולת זו היא גם חולשתו; יריביו, גיבורי העל, מסוגלים לשטות בו לצבור צורה של חומר באמצעותו ניתן להביסו, כדוגמת הליום.
את דמותו של האיש הסופג גילם בסדרת הלייב אקשן "סוכני " השחקן בריאן פטריק וייד.
לפני שהתדרדר לפשע, קארל קריל לחם כמתאבק תחת שם הזירה "רוקי דייוויס" כמחווה לבן דודו.
בשלב מסוים, הוא נתקל בג'ק מורדוק בזירה.
כאשר משקה ששתה נמהל על ידי לוקי ברכיבים נדירים מאסגרד, קריל גילה על כוחותיו, וברח מהכלא.
הוא נלחם בתור, הוכח כיריב ראוי אך הקרב נפסק עקב חטיפתה של ג'יין פוסטר.
כאשר קריל פרץ לבית והחל לתקוף את דייריו, תור הגיע למקום וגרם לו לשנות את צורתו לצורת הליום.
כך, קריל נסחף לאטמוספירת כדור הארץ.
זמן קצר לאחר מכן, לוקי חילץ את קריל באמצעות טכנולוגיה אסגרדית ושלח אותו להיאבק בתור.
אחרי שקריל הובס, לוקי לקח אותו לאסגרד ומגלה לו את מקורו; קריל נעשה לסוכן של לוקי, ומביס לגיונות אסגרדים רבים.
בקרב נגד אודין עצמו, קריל סופג את כוח אודין ואת מאפייניה של אסגרד עצמה.
לוקי וקריל הובסו בתחבולה, והוגלו מהמקום.
קריל חזר על שביט, ונלחם בענק הירוק אשר נשלח להסיט את השביט מחשש שהוא רדיואקטיבי.
קריל ספג את כוחו של הענק, וניסה לקבור אותו תחת הר.
כשהענק פנה לאחור, קריל איבד את אחיזתו ונמעך.
הוא נאבק בגיבורים כדוגמת קבוצת האוונג'רס, דרדוויל, דאזלר, הענק הירוק וספיידרמן.
הוא השתתף באירוע המלחמות הסודיות, שם התחיל במערכת יחסים רומנטית עם נבלת העל טיטניה.
טיטניה וקריל הצטרפו לקבוצת אדוני הרשע, וקריל לבדו נאבק בתור ובת'נדרסטרייק.
לאחר ששרד קרב נגד קוואזר, קריל נכלא בכלא נסיוני שאסיריו מכווצים באמצעות חלקיקי פים.
ניסיון בריחה מהכלא סוכל על ידי הענקית הירוקה.
הוא חזר חופשי בסוף אירוע מלחמת אזרחים, ונהרג לכאורה על ידי הסנטרי.
מאוחר יותר, קריל מופיע בהלווייתו של סטילט-מן.
קריל וטיטניה נאבקים בענקית הירוקה ובחברתה מגזע הסקרול, וזאת לאחר שניסו לעצור את בן-דודו של קריל.
במהלך אירועי שלטון אפל, קריל הצטרף לקבוצת הלגיון הקטלני של גרים ריפר.
לאחר שהובס, קריל הוכיח כי ביכולתו לספוג את מאפייני הקובייה הקוסמית.באמצעות חרב קסומה שביטלה את כוחותיו והוענקה לו על ידי לוקי, נורמן אוסבורן הצליח להביס את קריל, אשר מתגלה כאביו של גיבור-העל סטונוול מקבוצת הלוחמים הסודיים.
עידן הגיבורים, הפחד עצמו, הציר
באירוע עידן הגיבורים, קריל תקף את מגדל האוונג'רס ומובס בהתערבותן של מריה היל, שרון קרטר ו-ויקטוריה האנד.
קריל מסומם, ואקדמיית האוונג'רס מבילה אותו למעצר.
הוא מצליח לשלוט באופן טלקינטי בכדור ההרס שלו, ובורח; הוא הובס בקרב נגד הנרי פים.
קריל התחנן לפים שלא ייקח אותו לכלא, בטענה שלאור העובדה שהוא מסומם, הוא אינו מסוגל לספוג מאפיינים של חפצים והוא שונא את גופו האמיתי.
פים חס עליו, ומציב אותו בתא כלא מיוחד אשר אינו מצריך כי ישהה תחת הרדמה.
במהלך אירוע הפחד עצמו, קריל וטיטניה מרימים את אחד מפטישי הראויים והופכים לגנרלים של הנחש: טיטניה לסקירן שוברת הגברים וקריל לגריית'ות' שובר הרצונות.
בקרב הסופי, תור הרג את הנחש, וכך אודין החזיר את הפטישים אליו והם חזרו לצורתם המקורית.
הוא נכלא, אך חזר כשניסה לגנוב אבני ירח מהמוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע על מנת להעצים את כוחו.
הוא הובס על ידי קפטן אמריקה וקפטן מארוול, אך ברח רק כדי להיעצר על ידי ספיידרמן.
במהלך אירועי "אוונג'רס ואקס-מן: הציר", מגנטו איתר את קריל וצירף אותו לקבוצת נבלי-העל שלו, אשר נלחמו באונסלוט האדום וזקיפי סטארק שלו.
כאשר חזר לקבוצה, נראה כי גם קריל הושפע מכישוף ההיפוך שהטילו דוקטור דום ומכשפת השני.
בתחילת אירועי "מלחמות סודיות", וזאת במהלך ההתנגשות בין יקומי ארץ-616 לארץ-1610, הקינגפין כינס כמה וכמה נבלי-על לפני הסוף, ביניהם קריל.
לפתע המעניש הופיע, במטרה להרוג כמה שיותר נבלים לפני מות כולם כתוצאה מההתנגשות.
קריל, המעניש ושאר הנבלים הוחזרו לחיים ולקיום בידי ריד ריצ'רדס, והוא נראה עם טיטניה בחוברות "אילומינטי".
האיש מטולון (בדנית: Tollundmanden) היא גופת כבול של אדם שחי במאה ה-4 לפנה"ס, במהלך תקופה הקרויה בסקנדינביה "תקופת הברזל הקדם-רומאית".
הגופה נמצאה בביצת כבול בשנת 1950 בחצי האי יוטלנד שבדנמרק.
תכונותיה הפיזיות של הגופה השתמרו בצורה כה טובה, עד כי שבעת גילויה חשבו שמדובר בקורבן שנרצח בעת האחרונה.
שתים עשרה שנים לפני שנמצאה גופתו של האיש מטולון נמצאה באותה ביצה גופת כבול אחרת, גופתה של האישה מאלינג.
ב-6 במאי 1950 עסקו ויגו ואמיל מהכפר הקטן טולון בחיתוך כבול בביצת כבול בשם בילדסקובדל, 12 ק"מ מערבית לסקילבורג, דנמרק.
במהלך עבודתם הבחינה אחת מנשותיהם שעסקה בטעינת הכבול בכרכרה, בגופה בשכבת הכבול.
הגופה נראתה טרייה עד כדי כך שגרמה לעובדים לחשוב שמדובר בקורבן רצח מן העת האחרונה.
לאחר לבטים רבים הודיעה האישה למשטרת סקילבורג על מציאת הגופה.
הדיווח על הגופה נרשם ביום ב-8 במאי.
לאחר שהמשטרה לא הצליחה לקבוע את זמן המוות של הגופה, הובאה הגופה לפרופסור לארכאולוגיה פיטר גלוב.
בבדיקה הראשונית הציע גלוב כי הגופה בת למעלה מ-2,000 שנה, והיא ככל הנראה קורבן אדם.
האיש מטולון שכב בגובה של 50 מטרים מקרקע הביצה, והיה קבור תחת שני מטר של כבול, כשגופו מונח בתנוחה עוברית.
הוא חבש כובע מחודד עשוי מעור וצמר כבש שהודק מתחת לסנטרו על ידי חוט נסתר.
מסביב למותניו הוא היה חגור בחגורה.
בנוסף, מסביב לצוואר היה מהודק חבל שירד במורד הגב.
מלבד כל אלה, הגוף היה עירום.
השיער היה קצוץ כה דק עד שהוא כמעט נחבא על ידי הכובע.
על הסנטר והשפה העליונה היו זיפים קצרים (באורך 1 מ"מ), מה שמלמד כי האיש לא התגלח ביום מותו.
חוקרים מאמינים שהאיש היה קורבן אדם ולא נרצח, הן לאור העובדה שגופתו הונחה בצורה מסודרת וכן מכיוון שעיניו ופיו היו סגורים.
מתחת לגופה נמצאה שכבה דקה של טחב.
מדענים יודעים כי הטחב נוצר בכבול דני בתקופת הברזל המוקדמת.
לפיכך, משערים כי הגופה הייתה בביצה למעלה מ-2,000 שנה.
בדיקות על פי תיארוך פחמן-14 תיארכו את הגופה לתקופה שבין 210-375 לפנה"ס.
רקמות רכות שהשתמרו בגופה הם תוצאה של החומצה שבכבול, יחד עם מחסור של חמצן מתחת לפני הקרקע כמו גם האקלים הקר של המדינות הנורדיות.
החומצה שבכבול נדרשת על מנת לשמר גופת אדם נגרמת על ידי טחב הנקרא ספגנום.
הספגנום נלחם נגד הרס שנוצר כתוצאה מקיומם של תרכובות פנוליות שנמצאת בקירות התא.
עם זאת, בגלל החומציות הגבוהה של הכבול העצמות בדרך כלל נמסות ולא משתמרות.
בדיקות וצילומי רנטגן של הגופה הראו כי ראשו של האיש לא ניזוק, וכן הלב, הריאות והכבד השתמרו היטב.
מוזיאון סילקבורג מעריך כי גילו היה כ-40 שנה וגובהו היה 161 ס"מ, קומה נמוכה יחסית גם לאותו זמן.
אם כי סביר להניח כי הגופה התכווצה במשך שהותה בביצה.
בדו"ח הנתיחה הראשוני משנת 1950 הגיעו הרופאים למסקנה שהאיש מטולון מת בתלייה ולא בחנק.
החבל השאיר תלמים גלויים בעור מתחת לסנטר ובצידי צווארו.
עם זאת, לא נשאר שום סימן בחלק האחורי של הצוואר שבו היה ממוקם הקשר של עניבת החנק.
לאחר בחינה מחודשת בשנת 2002, מצאו מדענים משפטיים ראיות נוספות כדי לתמוך בממצאים הראשוניים.
למרות שחוליות הצוואר לא ניזוקו (חוליות אלו ניזוקות לעיתים קרובות כתוצאה מתלייה), בדיקת רדיוגרפיה הראתה כי הלשון הייתה נפוחה - אינדיקציה למוות בתלייה.
תוכנם של הקיבה והמעיים נבדקו, והמדענים גילו כי הארוחה האחרונה של האיש מטולון הייתה סוג של דייסה עשויה מירקות וכן זרעי בר וזרעים מתורבתים: שעורה, זרעי פשתן, קאמילה סטיבה וארכובית.
לא נמצאו עקבות של בשר במערכת העיכול שלו, ומשלב העיכול ניתן היה לקבוע שהאיש חי במשך 12 עד 24 שעות מזמן ארוחתו האחרונה.
למרות שדייסות ירקות מסוג זה לא היו יוצאי דופן עבור אנשים מאותו הזמן, צוינו שתי עובדות מעניינות:
המרק הכיל סוגים רבים ושונים של זרעי בר וזרעים מתורבתים.
בדרך כלל, זרעים כאלה לא היו זמינים.
ניתן להניח שחלק מהם נאספו במכוון לאירוע מיוחד.
המרק היה עשוי מזרעים שהיו זמינים רק בסמוך למעיין שבו האיש נמצא.
הגופה מוצגת במוזיאון סילקבורג בדנמרק, אך רק הראש הוא המקורי.
מכיוון שטכניקות לשימור חומרים אורגנים לא היו מתקדמות מספיק בשנת 1950 לשימור הגוף כולו, הציעו הבוחנים המשפטיים לנתק את הראש משאר הגוף ולשמר רק אותו.
כתוצאה מכך, הגוף התייבש והרקמה נעלמה.
בשנת 1987 שחזר מוזיאון סילקבורג את הגוף כשהוא מתבסס על שרידי השלד.
כך שכיום, הראש המקורי מצורף להעתק הלא מקורי של הגוף.
שתי הרגליים והאגודל השמאלי נשתמרו היטב על ידי הכבול, והם נשמרו בפורמלין לבדיקה מאוחרת יותר.
בשנת 1976 לקחה המשטרה הדנית טביעות אצבעות מהשרידים, מה שהופך את טביעת האצבע של האיש מטולון לאחת מטביעות האצבע העתיקות ביותר.
האיש הסגול הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס דרדוויל ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Daredevil #4 מאוקטובר 1964, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ו אורלנדו.
האיש הסגול הוא האלטר אגו של זבדיה קילגרייב, מרגל שבעקבות תאונה קיבל יכולת שליטה מוחית.
קילגרייב הוא הנבל השני שנוצר בדפי חוברות דרדוויל, וזאת לאחר הינשוף.
חוץ מדרדוויל, קילגרייב משמש גם כאויב של קבוצת ת'נדרבולטס, ג'סיקה ג'ונס ובעלה לוק קייג'.
את דמותו של קילגרייב בסדרת הלייב אקשן "ג'סיקה ג'ונס" מגלם השחקן דייוויד טננט.
לפי עדותו, זבדיה קילגרייב נולד ברייקה, קרואטיה/יוגוסלביה ונעשה מרגל עבור הגוש המזרחי.
קילגרייב נשלח לחדור למחסן תחמושת של צבא ארצות הברית ולגנוב דוגמית מגז עצבים ניסיוני, ונתקל בחייל.
החייל ירה לעבר קילגרייב כדור רובה, אך החטיא ופגע במכל שהחזיק את גז העצבים.
תכולת המכל נשפכה על קילגרייב וגרמה לעורו, לשערו ולעיניו להיצבע בצבע סגול.
הוא נחקר, והציע לחוקריו אליבי חלש ולא אמין.
להפתעתו הרבה, חוקריו שחררו אותו.
מקרים דומים אחרים הוכיחו לקילגרייב כי גז העצבים גרם לו לפתח יכולת שליטה מוחית, וזאת באמצעות פרומונים.
הוא החל בקריירה פלילית, וכינה את עצמו "האיש הסגול".
קילגרייב הגיע לניו יורק, שם הכריח אנשים לעשות את רצונותיו ובאמצעות כך שדד בנק.
הוא פיתח שיגעון גדלות והתכוון לכבוש את העולם, אך הובס על ידי לוחם-הפשע דרדוויל שהצליח להתנגד לקילגרייב.
הוא נשלח לכלא, אך נמלט והפך את סן פרנסיסקו לבסיס פעולותיו.
למרות שקילגרייב לא אישר זאת, הוא פגש בפאב בבאפלו אישה בשם מלאני.
הוא גרם לה לאהוב אותו, נישא לה ולבסוף התאהב בה.
הוא שחרר אותה משליטתו במחשבה שהיא אוהבת אותו, אך הוא טעה והיא ברחה לטורונטו.
היא ילדה את בתם קארה, אשר בגיל שלוש-עשרה עורה נצבע לסגול והיא פתחה את כוחותיו של אביה.
היא קראה לעצמה "הילדה הסגולה", והצטרפה לקבוצת אלפא פלייט.
אחרי שהגיע לסן פרנסיסקו, קילגרייב החל בבניית אימפריה פלילית אך הובס שוב על ידי דרדוויל.
הוא לא נכלא אך כל האימפריה שלו התמוטטה, מה שגרם לו לחזור לניו יורק.
הוא גרם לראש תעשיות גלן, מקסוול גלן לבצע פשעים מטעמו וזאת כצעד ראשון להקמת אימפריה פיננסית.
דרדוויל גילה כי קילגרייב עמד מאחורי פעולותיו, מה שהוביל למאבק באי של רייקר.
קילגרייב הבין כי דרדוויל עיוור, וגילה בכך את זהותו הסודית.
הוא לכאורה נהרג בטביעה, אך ההפסד גרם לשינוי בהשקפת עולמו.
קילגרייב החליט לפרוש מלעסוק כלורד פשע ולהילחם בגיבורי-על, אך המשיך בדרכו הרעה.
יום אחד, שניים משליחיו של הקינגפין שהובילו משלוח סמים גדול התנגשו במכוניתו של קילגרייב, ששכנע אותם להילחם זה בזה עד שהמשטרה באה והחרימה את המשלוח.
קילגרייב התעמת עם הקינגפין, שהתגלה כחסין להשפעותיו של קילגרייב והכריח אותו לעזור לו בהרכבת מלכודות מוות לגיבורי-על.
בעזרת מיקרופון, אפילו דרדוויל לא הצליח להתנגד לקילגרייב.
מון נייט השתמש במכשיר שיגרום לו לא לשמוע והביס את קילגרייב, שנלקח למעצר.
הוא ככל הנראה ברח, ובעודו נופש באי פולינזי, נחטף על ידי דוקטור דום ונכלא במכונה.
בעזרת כוחותיו של קילגרייב ועזרתו של נאמור הסאב מארינר, דום השתלט על כדור הארץ.
בגלל הפיזיולוגיה הייחודית שלו, חבר האוונג'רס וונדר מן היה חסין לכוחותיו של קילגרייב.
הוא שחרר את קפטן אמריקה, אשר שחרר את איירון מן, הוקאיי והצרעה.
האוונג'רס שחררו את יתר הגיבורים, ואילו נאמור הרס את המכונה, הרג לכאורה את קילגרייב ושחרר את העולם משליטתו של דום.
הוא נראה האחראי למעמדו הסלבריטאי החדש של נייט גריי.
הוא הפעיל על אנשים מניפולציות בעדינות כדי שיחשבו על גריי כדמות משיחית, וזאת כדי שגריי ישתמש בכוחותיו כדי לשפר את כדור הארץ.
התוכנית נכשלה, וקילגרייב ירד למחתרת.
ג'סיקה ג'ונס, האוונג'רס החדשים, ת'נדרבולטס ומלחמת אזרחים
קילגרייב צץ שוב, וחטף את ג'סיקה ג'ונס בעת שהיא הייתה גיבורת-העל ג'ול וכלא אותה במלון חמישה כוכבים.
היא נשארה בשליטתו שמונה חודשים, במהלכם לא אנס אותה, אלא הראה לה אותו מקיים יחסי מין עם צעירות אחרות - מה שגרם לג'ונס להתחנן שיקיים אתה יחסי מין.
קילגרייב שלח את ג'ונס לתקוף את דרדוויל, אך היא טעתה, תקפה את מכשפת השני והובסה בקרב נגד האוונג'רס והדפנדרס.
היא נפלה לתרדמת, בה ג'ין גריי אמרה לג'ונס כי דרדוויל הביס את קילגרייב וכלא אותו בכלא הרפסודה.
לאחר שהתעוררה במתקן של סוכנות S.H.I.E.L.D, שוחחה עם ניק פיורי וקיבלה הצעה להצטרף לאוונג'רס ול-S.H.I.E.L.D, ג'ונס הגיעה לכלא הרפסודה להתעמת עם קילגרייב.
בשיחה, קילגרייב שבר את הקיר הרביעי בכך שאמר לג'ונס כי הוא לא יכול לברוח כי הם רק דמויות קומיקס ושהוא לא הכותב.
כאשר ג'ונס הגיעה לביתו של אחד מחבריה, הוא איים להתקשר למשטרה.
מתגלה כי לאחר שג'ונס יצאה מהרפסודה, התרחשה בריחה בה קילגרייב ברח.
היא הגיעה לדירתו של סקוט לאנג, נרדמה וכאשר התעוררה ראתה את גופתו של לאנג מכוסה בנמלים.
הוא התגרה בג'ונס וגילה לה שהוא יצר לה אשליה של לאנג מת, וגרם למהומת רחוב.
ג'סיקה הביסה את קילגרייב לאחר שג'ין גריי גילתה לה כי היא מנעה מקילגרייב לשלוט בה פעם נוספת.
לאחר ההפסד, הוא נשלח לכלא הרפסודה.
כאשר אלקטרו הושכר על ידי סקרול שהתחזתה לאלקטרה לארגן בריחה מהרפסודה, קילגרייב ברח לצד נבלי על רבים אחרים.
הוא ניסה לשלוט במוחו של לוק קייג' להרוג את האוונג'רס החדשים לעתיד, ואיים על אשתו - ג'ונס - ועל ילדם שלא נולד.
עם זאת, מזון שקילגרייב אכל סומם בסמים שדיכאו את כוחותיו, ואפשרו לקייג' להכות אותו עד זוב דם.
קילגרייב שם למטה את קבוצת ת'נדרבולטס, ועזר באימון אמן החרבות חדש אשר התגלה כבנו של ברון סטרוקר, אנדריאס.
אנדריאס תקף את אטלס ומכה-4, אך הציל את חייה של סונגבירד ובגד בקילגרייב.
בתגובה, קילגרייב השתלט על מספר גיבורי-על והשתמש בהם נגד קבוצת ת'נדרבולטס, אך הוא הובס.
במהלך מלחמת האזרחים ביקום מארוול, קילגרייב השתלט על כיתת סוכני S.H.I.E.L.D וברח לקנדה ברחפת.
הוא נעצר בידי סוכן ארצות הברית, שדחף את קילגרייב מהרחפת ופצע אותו.
הוא השתלט על קזינו בלאס וגאס, הצטרף לצבא הפשע של הברדס ותרם חלק מכספיו כדי להרחיב את הצבא.
הוא השתתף במתקפה על הסנקטום סנטאורום של דוקטור סטריינג', בסופה נכלא ברפסודה.
ברפסודה, הוא שימש כמעין אימון לאקדמיית האוונג'רס.
טיגרה הזהירה אותם לא להביט עליו כלל, אך למרות שהאקדמיה הקשיבו להוראותיה, האזמאט גרמה בטעות להפסקת חשמל.
קילגרייב ברח לצד כנופיית אסירים שבשליטתו, אך נתקל בלוק קייג' הבודד אשר שימש כמנהיג קבוצת ת'נדרבולטס.
קייג' הביס את קילגרייב וכנופייתו, וחשף כי הננוביוטכנולוגיה ששלטו בת'נדרבולטס הושתלו בו כדי להתנגד לקילגריב.
כאשר ג'אגרנוט נעשה קואורת' שובר האבן, קילגרייב ואחרים ברחו מהרפסודה.
לפני שברח, הוא ניסה להרוג את מאסטר הבובות המורדם וגילה כי הוא עומד מאחורי המניפולציה שמאסטר הבובות הפעיל על קבוצת גיבורים להשכרה.
אלקטרה והתכריך עצרו בדו מלהרוג את מאסטר הבובות, אך קילגרייב שלח נגדם קבוצת אסירים.
כאשר האסירים הובסו, הוא הפנה את הגיבורים אחד נגד השני וברח.
הוא יצר את קבוצת נבלים להשכרה, בה חברים בין היתר השוט, טייגר שארק ואדם-קוף.
שוקר עזב את הקבוצה, ואילו אוולאנש נהרג.
מאוחר יותר, קילגרייב אסף ילדים שנולדו לו לאורך השנים ושירשו את כוחותיו בכוונה להשתמש בהם, בין היתר, כדי לשלוט באומות שלמות.
ילדיו איחדו כוחות נגדו, וכפו עליו ללכת על מסילת רכבת.
גופתו נלקחה לחדר מתים, שם יכולת הריפוי שלו החזירה אותו לחיים.
כאשר משטרת סן פרנסיסקו נאלצה לטפל בילדיו, קילגרייב נמלט ומצא את דרדוויל וילדיו.
הוא הכה את דרדוויל, עד שזה האחרון התאושש ורדף אחריו.
הוא איתר את ילדיו במשחקיית וידאו, שם לקח אותם אחד אחד.
דרדוויל הופיע, הציל אותם והניח למשטרה להיכנס בכך שהגביר את המוזיקה כדי שקילגרייב לא ישמע.
דרדוויל הביס את קילגרייב, שנלקח למשמורת.
האיש הרדיואקטיבי הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery #93 מיוני 1963, ונוצר על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
האיש הרדיואקטיבי הוא אלטר אגו אותו חלקו שתי דמויות - צ'ן לו ואיגור סטנצ'ק.
צ'ן לו הוא פיזיקאי גרעין סיני, ולאחר שתור סיכל ניסיון סיני לכיבוש הודו, הממשלה הסינית קראה למדעניה ולאסטרטגיה הצבאיים לחשוב על דרך לנקום בתור.
לו, שביצע על אנשים ניסויים כדי לרתום קרינה לגרימת כוחות על, התנדב להפוך לנשק אנושי נגד תור.
הוא ביצע מוטציה בעצמו, אימץ את שמו החדש ונסע לניו יורק להילחם בתור.
בתחילה, לו הביס את תור, אך זה האחרון יצר מערבולת, שלח את לו לסין ולכאורה גרם לו להתפוצץ.
ברון זמו המקורי גייס את לו לקבוצת אדוני הרשע הראשונה שלו, ולו היה הראשון שנלחם באוונג'רס.
הוא הובס על ידי איירון מן והנרי פים/האיש הענק, שכלאו אותו בסלילי עופרת וגירשו אותו לסין.
הוא הצטרף לאדוני הרשע של אולטרון, וכאשר הקבוצה הובסה, לו נכלא בתא מיוחד שנועד לרסן את כוחותיו.
הוא יצר עם דינאמו הארגמן ואיש הטיטאניום את קבוצת שלושת הטיטאנים, נלחם באוונג'רס פעם נוספת והובס בידי קאנג הכובש.
לו הצטרף לאדוני הרשע של ראש ביצה אך הובס בידי פים וגורש לסין.
הוא הועסק בידי המנדרין וסטיין אינטרנשיונל, ככל הנראה נכלא בכלא "הכספת", השתתף בניסיון בריחה מהכלא ומנע משבר גרעיני.
לו ניסה לחזור למוטב, בכך שהצטרף לקבוצת ת'נדרבולטס המורכבת מנבלים כמותו שמטרתם לחזור למוטב.
הוא השתתף במלחמת האזרחים ביקום מארוול, הן בלחימה נגד מתנגדי חוק רישום העל-אנושיים והן בעזרה לאיירון מן ולפים בבניית כלא לנבלי על.
פיתוח דמותו הגדול בהרצת ת'נדרבולטס קרה במפגש עם זקן היקום גראנדמאסטר, במהלכו לו ספג יותר מדי קרינה ונאלץ להתחיל ללבוש חליפה נגד קרינה בכל עת.
לבסוף הקרינה שוככת, אך נורמן אוסבורן שכנע את לו להמשיך ללבוש את החליפה כדי להסיח את דעת הקהל האמריקני מהיותו אסייתי ומסכנת הקרינה.
כחלק מהקבוצה, לו נלחם בספיידרמן ובאנטי-ונום, שניקז חלק מכוחותיו.
בצוות, לו היה מתומכיה של סונגבירד.
במהלך פלישת הסקרול, הוא וסונגבירד החלו לנטרל את חברי הת'נדרבולטס שתמכו באוסבורן, שרצה לנצל את הפלישה למטרותיו.
הוא גורש חזרה לסין ופוטר מהצוות, שם הצטרף לקבוצת "צבא ההגנה של העם", והראה כי הוא מסוגל לספוג את קרינת גבישי אקסרוגן של הקרי ואת ערפילי טריגן של הבלתי אנושיים.
איגור סטנצ'ק היה שכיר חרב רוסי, שהושכר בידי יוליסס קלו לפלוש לוואקאנדה לצד צבא ניגאנדה, ריינו, באטרוק המזנק והאביר השחור.
הוא נהרג בקרב נגד אחותו של הפנתר השחור, שורי.
האיש המכני הענק הוא סרט דרמה קומית שנכתב ובוים על ידי לי קירק.
הקרנת הבכורה הייתה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בשנת 2012.
ג'ניס (ג'נה פישר) היא אישה בשנות השלושים לחייה שעדיין לא מצאה את מקומה בעולם.
טים (כריס מסינה) הוא אמן רחוב המופיע כ"ענק מכני" - מוגבה על ידי קביים, לבוש ומאופר בצבעי אפור-שחור מתכתיים ועושה תנועות רובוט כששמים לו כסף בקופה.
ההכנסות מהמלאכה נמוכות וחברתו עוזבת אותו עקב כך.
ג'ניס מפוטרת מעבודתה ומגורשת מדירתה לאחר שלא הצליחה לשלם את שכר הדירה.
היא עוברת לגור אצל אחותה, ג'יל (מולין אוקרמן).
ג'יל לוחצת על ג'ניס לצאת עם דאג (טופר גרייס) מחבר ספרי עזרה עצמית.
טים וג'ניס נאלצים לחפש עבודה ובצירוף מקרים שניהם מגיעים לעבוד בגן החיות המקומי, טים כעובד ניקיון וג'ניס כמוכרת משקאות.
עם הזמן נוצרת ביניהם חברות והם מחליטים לצאת לדייט.
לאחר הדייט ג'ניס עולה לדירתו של טים, הם מתנשקים והיא מתעוררת איתו במיטה.
הוא שואל אותה אם היא יוצאת עם דאג, היא עונה שלא והם קובעים דייט נוסף.
ג'יל לוקחת את ג'ניס לדייט כפול עם בעלה ועם דאג.
במהלך הדייט חולפים דאג וג'ניס על פני הענק המכני תוך כדי שדאג מחבק ומנשק את ג'ניס.
טים פגוע ומנתק ממנה קשר ואף לוקח חופש מהעבודה בגן החיות.
ג'ניס אינה יודעת שהענק המכני הוא טים והיא מתפלאת על היעדרו, בפרט מהסרט שקבעו לראות.
בחזרתה מהקולנוע, מאוכזבת, היא רואה את הענק המכני ומספרת לו על בעיותיה.
הוא חושף בפניה שהוא טים ונותן לה את ידו.
קטעים קצרים המשולבים בכתוביות בסוף הסרט מציגים את חייהם המאושרים יחד.
מולין אוקרמן - ג'יל, אחותה של ג'ניס
לוסי פאנץ' - פאולין, חברתו לשעבר של טים
בוב אודנקירק - מארק, אחיו של פאולין
ריץ' סומר - בריאן, בן זוגה של ג'יל
צילומי הסרט החלו בנובמבר 2010 בדטרויט, מישיגן.
חלק מהסצנות צולמו בגן החיות של דטרויט.
נכון למרץ 2017 הסרט קיבל ציון של 73% באתר הביקורות Rotten Tomatoes מה שמעיד על ביקורות טובות באופן כללי.
במגזין וראייטי נכתבה ביקורת חיובית, בין היתר נאמר שהסרט יעמוד בסטנדרטים של רוב הצופים ל"קסום".
מייק מק'גרנגן נתן לסרט 3 נקודות מתוך ארבע וטען: "ג'נה פישר וכריס מסינה עושים פה עבודה יוצאת מהכלל וגורמים לצופים לחבב את דמויותיהם ולהזדהות איתן גם אם מעולם לא היו באותו מקום".
האיש מכוכב ארץ הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2007, שנכתב על ידי ג'רום ביקסבי ובוים על ידי ריצ'רד שנקמן.
הרעיון לסרט נהגה על ידי ביקסבי עוד בשנות ה-60 המוקדמות, אך הוא סיים לכתוב אותו רק לקראת מותו באפריל 1998. חלק מהצלחתו של הסרט הגיעה בזכות תפוצתו ברשתות עמית לעמית (Peer to peer) באינטרנט, דוגמת ביטורנט.
מפיק הסרט הודה על כך באופן פומבי למשתמשי הרשתות הללו.
בהמשך, שנקמן עיבד את הסרט למחזה בעל אותו השם.
עלילת הסרט נסובה סביב סיפורו של ג'ון אולדמן, פרופסור באוניברסיטה שעוזב את עבודתו, וטוען שהוא קרו-מניון (אדם מהתקופה הפלאוליתית) שבדרך כלשהי הצליח לשרוד יותר מ-14 אלף שנה.
הסרט כולו מתרחש בביתו של אולדמן במהלך מסיבת הפרידה שלו, והוא מורכב כמעט כולו מדיאלוג.
העלילה מתקדמת באמצעות השיחה בין אולדמן וחבריו מהאוניברסיטה בה הוא עבד.
דייוויד לי סמית (ג'ון אולדמן)
ריצ'רד ריל (ד"ר ויל גרובר)
2007 - זוכה פרס התסריט הטוב ביותר - פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של רוד איילנד.
2008 - זוכה פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל קולנוע הפנטזיה של אורוגוואי במונטווידאו.
2008 - זוכה פרס בחירת הקהל בפסטיבל קולנוע הפנטזיה של אורוגוואי במונטווידאו.
2008 - זוכה פרס הבמאי הטוב ביותר - בפסטיבל קולנוע הפנטזיה הבינלאומי של פורטו אלגרה בברזיל.
2008 - זוכה מקום שני בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל קולנוע הפנטזיה של ריו דה ז'ניירו (RioFan).
2008 - זוכה פרס הקהל לתסריט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע Fixion-Sars לסרטי אימה וסרטי פנטזיה בסנטיאגו (צ'ילה).
2008 - זוכה פרס השופטים לתסריט הטוב ביותר באותו הפסטיבל.
2008 - זוכה פרס התסריט הטוב ביותר בסרט מדע בדיוני בפסטיבל סרטי האימה והמדע הבדיוני בפיניקס, אריזונה (ארצות הברית).
2008 - זוכה פרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל "רוחו סנגרה" בבואנוס איירס (ארגנטינה).
2007 - הסרט היה מועמד לפרס סאטורן לסרט הטוב ביותר ב-DVD.
האיש מעוות השפה הוא אחד מ-56 סיפורי שרלוק הולמס הקצרים מאת ארתור קונן דויל.
הוא פורסם לראשונה ב"סטרנד מגזין" בדצמבר 1891, והוא הסיפור השישי בספר "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס", שפורסם בשנת 1892.
לביתו של ד"ר ווטסון מגיעה בשעת לילה מאוחרת ידידה של אשתו בשם קייט ויטני ומבקשת את עזרתו במציאת בעלה אייזה ויטני דוקטור לתאולוגיה המכור לעישון אופיום ונעדר מהבית במשך יומיים, לאור המידע שבידה יצא ד"ר ווטסון למאורת אופיום הנמצאת בסמטת סוונדם במזרח לונדון שם נראה ד"ר ויטני באחרונה.
במהלך נסיעתם ללי, שם יפגשו את אשתו של נוויל, מספר הולמס לווטסון את פרטי הפרשה.
נוויל סנט קלייר הגיע בשנת 1884 ללי וברשותו סכום גדול של כסף, הוא קנה בית גדול וניהל אורח חיים מפואר, בשנת 1887 נשא לאישה את בתו של בעל מבשלת השכר המקומית, מדי בוקר נהג לנסוע העירה לצורך עסקים אם כי לא היה לו עיסוק מוגדר.
ביום שני של אותו השבוע הקדים מר סנט קלייר לצאת מביתו וציין כי עליו לעשות שני סידורים וכי יביא קופסת קוביות לבנו.
אשתו שבאופן מקרי הוצרכה לצאת אף היא אל העיר שמעה לפתע קול זעקה וראתה את בעלה בחלון הבית בו שכנה המאורה, מנפנף לה בידו ולאחר מכן נעלם בפתאומיות כאילו נמשך מאחור, כשנכנסה אל המאורה מנע ממנה בעלי המאורה, מלח הודי, מלעלות אל הקומות העליונות.
היא פנתה למשטרה ובביקורם במקום לא מצאו נפש חיה פרט לנכה בשם יו בון שגר במקום, אך ברור היה שבעלה שהה במקום כי נמצאה שם קופסת קוביות מהסוג שהבטיח מר סנט קלייר לקנות לבנו.
בחיפוש מעמיק יותר נמצאו כתמי דם על אדן החלון המשקיף אל אחד מרציפי הנהר, בין הרציף לחלון ישנה רצועה צרה היבשה בשעת השפל ומתכסה במים בשעת הגאות בגובה של מטר וחצי.
כמו כן נמצאו בגדיו של מר סנט קלייר לבד ממעילו מאחורי וילון באחד החדרים.
הולמס חוקר את האישה על כמה פרטים בנוגע לבעלה ובנוגע למפגשם בסמטת סוונדם, ומעביר את הלילה בהרהורים אודות הפרשה.
בבוקר פונים הולמס וד"ר ווטסון למטה המשטרה שם מוחזק יו בון במעצר, לאחר שהם נכנסים לתאו כשהלה עדיין בשנתו משפשף הולמס את פניו עם ספוג רטוב שהביא עמו וחושף כי הקבצן אינו אחר מאשר מר נוויל סנט קלייר.
בהסכמת המפקח ברדסטריט התחייבה המשטרה להשתיק את העניין אם יתחייב מר סנט קלייר להפסיק בעבודתו כקבצן.
האיש שידע אינסוף הוא סרט דרמה ביוגרפי משנת 2015 המבוסס על הספר בעל אותו שם מאת רוברט קניגל , ומספר על חייו של המתמטיקאי ההודי סריניוואסה רמנוג'אן ובפרט על המפגש שלו עם המתמטיקאי הבריטי ג'.
בסרט מככבים דב פאטל כרמנוג'אן וג'רמי איירונס כהארדי.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-17 בספטמבר 2015 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
בסרט מופיעות דמויותיהם של מתמטיקאים בולטים נוספים מקיימברידג' כמו ברטראנד ראסל (ג'רמי נורת'ם), ג'ון אדנזור ליטלווד (טובי ג'ונס), פרסי אלכסנדר מקמאהון (קווין מקנלי) וגם של המהנדס פרנסיס ספרינג (סטיבן פריי).
בסרט מתייחסים לשתי תרומות מרכזיות של רמנוג'אן והארדי, האחת בנושא פונקציית החלוקה, בעיקר על הוכחת הנוסחה האסימפטוטית ; והשנייה בנושא מספרים ראשוניים, בעיקר על תרומתם למחקר של משפט המספרים הראשוניים.
סריניוואסה רמנוג'אן הוא מתמטיקאי הודי אוטודידקט, אשר גר בתחילת המאה העשרים במדרס שבדרום הודו.
הוא כותב במחברותיו את רעיונותיו המתמטיים, ומתפרנס כמנהל חשבונות.
הוא שואף להציג את רעיונותיו למומחים אך אינו מצליח בכך.
מעסיקיו של רמנוג'אן, שעמדו על כישרונו, מציעים לו להציג את הישגיו לפרופסורים באנגליה, ורמנוג'אן שולח מכתבים לפרופסורים אחדים.
אחד ממקבלי המכתבים הוא המתמטיקאי ג'.
הארדי מאוניברסיטת קיימברידג', שבתחילה חושד שהמכתב הוא מתיחה שיזם עמיתו ליטלווד, אך לאחר שהשתכנע שזהו מכתב אמיתי, הוא מזמין רמנוג'אן לאוניברסיטת קיימברידג'.
רמנוג'אן נענה להזמנה, תוך שהוא משאיר בהודו את אשתו.
הארדי וליטלווד מתפעלים מהתוצאות שהציג רמנוג'אן, אך יתר הפרופסורים אינם מרוצים מהקשר עם ההודי חסר ההשכלה הפורמלית.
גם סטודנטים מפגינים גזענות כלפי רמנוג'אן.
הארדי ממשיך לטפח את רמנוג'אן, ומביא לפרסום מאמר עם אחת התוצאות של רמנוג'אן.
כאשר פורצת מלחמת העולם הראשונה ליטלווד וסטודנטים רבים מגויסים.
הארדי וברטרנד ראסל מפגינים גישה פציפיסטית, שאינה מקובלת על רוב עמיתיהם.
רמנוג'אן חולה בשחפת אך מנסה להסתיר את מחלתו מהארדי.
השניים ממשיכים בעבודתם המתמטית, כשהארדי לוחץ על רמנוג'אן להשקיע במתן הוכחות לתוצאות אליהן הוא מגיע.
הארדי מציע להעניק לרמנוג'אן מינוי של עמית בכיר בקיימברידג', אך עמיתיו דוחים את הצעתו.
לאחר שרמנוג'אן מציג למייג'ור מקמאהון את התוצאה שאליה הגיע בעניין פונקציית החלוקה, מקמאהון מכיר בגדולתו.
הארדי, שחותר להעניק לרמנוג'אן מינוי בקיימברידג' מוצא דרך עוקפת: הוא משכנע את החברה המלכותית לקבל את רמנוג'אן כעמית, ובעקבות זאת מצליח לשכנע גם את עמיתיו בקיימברידג'.
רמנוג'אן, שגעגועיו לאשתו גברו, חוזר להודו, וכעבור זמן לא רב הארדי מקבל מכתב המודיע על מותו של רמנוג'אן.
צילומי הסרט החלו ב-2014 וכללו אתרי צילום כדוגמת טריניטי קולג'.
האיש מקלוניקוון היא גופת כבול אירית מתקופת הברזל שנמצאה בביצת כבול בקלוניקוון, במחוז מית' באירלנד, במרץ 2003. רק פלג גופו העליון והבטן התחתונה של האיש שרדו.
אפו נמצא מעוך, שיניו עקומות, והיה לו זקן דק.
גופת האיש נמצאה במכונת קצירת כבול, וייתכן שהיא זו שאחראית לפגיעה בפלג גופו התחתון.
על פי בדיקות השרידים, גובהו 157 ס"מ.
בחינת הראיות בגופה על ידי משטרת אירלנד הובילה להשערה כי האיש נרצח: בגולגולתו יש פצע פתוח ועמוק שנעשה על ידי מכשיר חד, וחלקים ממוחו נמצאו בו.
יש גם חתך גדול לאורך גשר האף ועד לעינו הימנית - ככל הנראה זו המכה שהרגה אותו.
שתי הפציעות נגרמו על ידי אותו כלי חד, ככל הנראה גרזן.
תיארוך פחמן-14 קבע את מותו בין השנים 392 לפנה"ס ל-201 לפנה"ס, במהלך תקופת הברזל של מערב אירופה.
משמע ששרידיו בני כ-2,300 שנה.
מחקר מדעי על שיערו שפך אור על הדיאטה של האיש עד למותו.
על פי המחקר, הדיאטה שלו הייתה עשירה בירקות וחלבונים, מה שייתכן מלמד שמותו אירע בחודשי הקיץ החמים של השנה, תקופה בה ירקות זמינים יותר.
האיש היה צעיר למדי בעת מותו; ככל הנראה הוא מת בתחילת שנות העשרים שלו.
יש הגורסים כי מותו היה חלק מפולחן הקרבה.
על פי מחקרים על הגופה ועל גופות כבול אחרות פיתח נד קלי, אוצר המוזיאון הלאומי של אירלנד תאוריה המסבירה מדוע גופות כה רבות נמצאו בגבולות של אזורים פוליטיים או גבולות ממלכה חשובים.
לדבריו, באותה תקופה הוקרבו קורבנות אדם כדי לרצות את אלי הפריון להבטיח יבול טוב ברחבי הממלכה.
הקורבנות נקברו באופן סמלי בגבולות הממלכה.
לפיכך, הגופה הייתה חלק מתערוכה של המוזיאון הלאומי של אירלנד בדבלין בשם "מלכות והקרבה" בין השנים 2006-2007.
המאפיין הייחודי ביותר של האיש הוא שיערו, שתסרוקתו עוצבה בעזרתו של ג'ל לשיער: תערובת של שמן צמחי ושרף אורן שיובא מדרום-מערב צרפת או צפון ספרד.
שאריות של שיער נמצאו גם על הגופה עצמה.
עובדה זו יכולה להעיד על סחר בין אירלנד ודרום אירופה במאה הרביעית והשלישית לפני הספירה, טרם ההשפעה הרומית על הקלטים של איבריה.
ייתכן שהדבר מלמד שהאיש היה עשיר, שהרי היו לו את האמצעים לרכוש קוסמטיקה מיובאת.
האיש שבקיר הוא כינויו של תבליט ייחודי בסגנון הלניסטי החקוק בסלע ליד מערת המקדש מעל נחל כזיב, ליד היישוב אבירים.
התבליט חקוק בגובה של כ-3 מטר על מחשוף הסלע מימין לפתח מערת אל-ג'לילה (מערת המקדש) הממוקמת במדרון הצפוני התלול מעל נחל כזיב, כשני קילומטרים ממערב ליישוב אבירים.
התבליט מתאר דמות גבר, ספק לוחם רומאי, לבוש בשמלת קפלים אופיינית המופשלת על זרועו.
רגליו שריריות וידו הימנית מונפת קדימה.
לשמאלו מסתמן נדן של פגיון, ולראשו כנראה קסדה.
לא ידוע מי מתואר בתבליט ומי חקק אותו, אך על פי החרסים שנמצאו במערת המקדש הסמוכה, מתוארך התבליט לתקופה ההלניסטית בארץ ישראל.
תבליטים דומים התגלו בלבנון ובסוריה, אך לא בתחומי ארץ ישראל.
התבליט התגלה בשנת 1985 על ידי שמואל באר שערך סקר אריכאולוגי של המערות במצוק נחל כזיב.
מתוך כתביו של שמואל:" בעודי סוקר במבטי את המצוקים הצפוניים של הנחל, צפיתי בצוק מרשים שבו נעוצה מערה והיא מוקפת במעל 20 כוכים בגדלים ובגבהים שונים.
המערה המרכזית נראתה כמין שקע ענק במצוק, כמו הייתה קורצת והיא קורנת יופי עוצמה וחשיבות.
נרגש ומוקסם ממראה עיני המערה מולי כאילו צופנת סוד כמוס...