tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לדבריו חלק מהאזרחים אפילו יודעים "פחות מכלום" - במשאל אמריקאי ידוע, הנשאלים הבורים ביותר, כ-25% מכלל הנשאלים, יודעים כה מעט על המצב הפוליטי עד כי התשובות שלהם הן פחות טובות מהימור מקרי על התוצאה.
כשל ידוע נוסף של כלכלת שוק הוא כשל ברציולניות של המשתתפים - אנשים לעיתים קרובות מוטים בשל חשיבה קצרת טווח והזנחה של תכנון ארוך טווח או שהם מבצעים החלטות מוטות בגלל שורה של הטיות קוגניטיביות שונות.
דבר זה משמש לעיתים קרובות טיעון בעד התערבות ממשלתית לדוגמה בחוקים להגבלת מכירה או שיווק של טבק או הגבלת על עישון.
לדבריו כאשר מסתכלים על אנשים כמצביעים מוצאים את אותם כשלי רציונליות - עיבוד המידע בצורה גרועה ומוטית.
הוא נותן דוגמה לתאוריה דמוקרטית נפוצה, שלדבריו אינן נכונה.
לפי תאוריה זו אנשים יודעים מה הנושאים החשובים להם, הם לומדים את העולם, הם מחפשים ומוצאים את המפלגה שתיתן לדעתם את הפתרון הכי טוב, כולנו עושים זאת, ואז מקבלים מפלגות שמעניקות לאזרחים את מה שטוב להם.
לדברי ברנן לפחות בארצות הברית הסיבות והדרך שבה אנשים מצביעים שונה לגמרי מתאוריה זו.
לדבריו אדם רוצה להשתייך לקבוצה מסוימת ולהיות אהוב על ידה.
ההצבעה של אדם זה הרי לא משנה את תוצאת הבחירות, אבל היא כן משנה בהקשר שאותו אדם רוצה להיות אהוב בקבוצת אנשים מסוימת, קבוצת השווים, ואכפת לו מה אנשים בקבוצה זו יחשבו עליו.
לכן הוא מוצא מה המפלגה שקבוצה זו מצביעה ומצביע בעצמו שוב ושוב בעד אותה מפלגה, ומקבל על כך פרס חברתי.
לעיתים קרובות בוחר כזה לא יודע ולא אכפת לו מה הפוליטיקאים שבחר בהם עושים, או גרוע יותר - אותו בוחר יצדיק בדיעבד כל מדיניות או פעולה שהפוליטיקאים שבחר בהם יעשו.
זו סיבה לקנוס או להגביל פעיליות שמובילות לעלויות חיצוניות.
לפי ברנן בהצבעה בבחירות יש בעיה דומה - אנשים ממקומות שונים או העדפות שונות מטילים על אחרים עלויות, על ידי כך שהממשל מאלץ את משלמי המיסים לשלם על הוצאות אלה.
בעיה ידוע נוספת היא בעיית הסוכן - לעיתים ממנים סוכן שעלול לבגוד במי שמינה אותו ולגזור רווחים פרטיים או לפגוע במי שמינה אותו.
בעיה דומה לפי ברנן קיימת בממשל דמוקרטי - אנשים שנבחרים לתפקידים ציבוריים או הופכים להיות חלק ממעגל מקבלי ההחלטות בממשל, דואגים קודם כל לאינרטסים הפרטיים שלהם ולא בהכרח דואגים לכלל האזרחים.
לפי ברנן, אם מרכזים את כל הכוח הפוליטי בידיים של אנשים מעטים, מקבלים הרבה פעמים ניהול רציונילי של המדינה, אבל לטובת המיעוט השולט.
לדוגמה פוטין מנהל את רוסיה לטובת פוטין.
בעיה אחרת קיימת לדבריו אם מפזרים את כל הכוח בין אנשים רבים מידי - אז מקבלים אנשים שאכפת להם מהמדינה, אבל הם לא טורחים לחשוב יותר מידי על הנושא.
ברנן מספק אנלוגיה לכך -אם הייתה לו כיתה עם 10,000 תלמידים, ובתחילת הסימסטר יבהיר שהציון בבחינה הסופית שאנשים יקבלו הוא לא הציון בבחינה שלהם, אלה הציון הממוצע.
לפי ברנן מחקרים ניסויים שבדקו התנהגות כזו מצאו כי במצב זה הציון הוא נכשל - שכן אף אחד לא טורח ללמוד.
דבר זה לא נובע מכך שאנשים הם טיפשים או מושחתים מטבעם אלה בגלל שיש להם תמריצים מעוותים.
לפי ברנן, גם בדמוקרטיה יש תמריצים מעוותים כאלה, והשאלה היא איך ניתן לתקן דבר זה.
ברנן מציע לתקן את השיטה הקיימת באמצעות שינוי שיטת ההצבעה.
הוא מציע כי ביום ההצבעה כל האנשים, כולל קטינים, ילכו להצביע, ויספקו 3 סוגים של מידע:
מי הם - כדי לקבל מידע דמוגרפי על הבוחרים.
מה הם יודעים - מענה על שאלון בן כ-30 שאלות בסיסיות על פוליטיקה- כמו מי סגן הנשיא, מי ראש הממשלה, מה אחוז המס (קיים ויכוח בשאלה מה באמת צריכות להיות השאלות האלה)
לפי ברנן, בהינתן המידע על מי האנשים, מה הם רוצים ומה הם יודעים, ניתן לבצע סימולציה לגבי השאלה מה הם היו רוצים, אם הם היו בעלי מידע מלא על השאלה בהינתן הנתונים הדמוגרפיים שלהם.
לדבריו כלי זה משמש חוקרים ממדעי החברה מזה זמן רב כדי לנסות להבין איך דמוגרפיה או מידע משפיעים על הצבעה של אנשים, מדוע לא להשתמש בכלי זה גם ככלי הכרעה פוליטי.
לטענת ברנן, אנחנו לא יכולים לגרום לכל האנשים להיות חכמים יותר, אבל אנחנו יכולים לסמלץ את הדבר הזה.
ג'ייסון וורהיס הוא דמות בדיונית מרכזית בסדרת סרטי האימה "יום שישי ה-13".
לפי עלילת הסרטים, ג'ייסון נולד ב-13 ביוני 1946 בווסקס שבמסצ'וסטס.
הוריו הם אליאס ופמלה וורהיס.
דמותו נוכחת בכל הסרטים, גם כשהוא אינו הרוצח.
היא מאופיינת בשני סימני היכר: מסכת שוער הוקי קרח ומצ'טה.
סימני היכר אלו הם מהמוכרים שבדמויות הנבלים בסרטי האימה מאז ומעולם.
הדמות מופיעה גם בספרי קומיקס וספרים המושפעים מן הסדרה, וכן בסרט "פרדי נגד ג'ייסון", אשר מפגיש את ג'ייסון עם נבל אחר של ז'אנר סרטי האימה, פרדי קרוגר.
בנוסף, דמותו הופיעה כדמות שחקן במשחק Mortal Kombat X משנת 2015.
בסרט הראשון בסדרה (1980), ארי להמן מגלם את ג'ייסון וורהיס הצעיר.
בשנת 1957 ג'ייסון וורהיס הצעיר טבע במהלך מחנה קיץ באגם קריסטל (Crystal Lake Camp), לאחר שיתר הילדים שבמחנה התעללו בו ודחפו אותו למי האגם בשל העיוותים בפניו וחריגותו, בזמן ששני המדריכים שהיו באזור, בארי וקלודט, קיימו יחסי מין ולא באו לעזרתו.
גופתו של ג'ייסון וורהיס לא נתגלתה מעולם.
עקב "מותו" של ג'ייסון, פמלה וורהיס, אימו, רצחה את בארי וקלודט לאחר שנה (1958), דבר שהוביל לסגירתו של המחנה.
שלושים שנה אחרי, סטיב כריסטי פותח את המחנה ולכן פמלה יוצאת לרצוח את המדריכים החדשים שהיא רואה בהם כממשיכים של בארי וקלודט חסרי האחריות.
אליס הארדי, גיבורת הסרט והנערה האחרונה מצליחה להרוג את פמלה.
בסוף הסרט הראשון, גופתו של ג'ייסון (כילד) מופיעה בסיוט של אליס כאשר הוא גורר אותה למים.
דמותו של ג'ייסון כרוצח מופיעה רק מן הפרק השני בסדרה.
ג'ייסון מוצג כמי שמעולם לא טבע למוות אלא ניצל מטביעה אך המשיך להסתתר ביערות סביב האגם ולחיות חיי פרא.
בסופו של דבר ג'ייסון גילה שאימו נהרגה על ידי אליס.
לכן ג'ייסון פולש לביתה של אליס ורוצח אותה שם.
את ראשה של אימו הוא מניח בצריף ביער, אותו הפך למקדש לכבודה ושם נהג לשים את גופותיהם של קורבנותיו (בין הקורבנות שניתן לזהות שם הם של אליס, השוטר ווינסלו, סקוט וטרי.
כשג'ייסון מגלה שנפתח מחנה קיץ חדש ליד קריסטל לייק, הוא מחליט לשמור על הטריטוריה שלו ורוצח את כל המדריכים חוץ מג'יני, המצליחה להביס אותו בפעם הראשונה.
בסרט השני הוא מסתובב עם מסיכת שק יוטה על ראשו.
בסרט השלישי ג'ייסון משיג את מסיכת ההוקי הראשונה שלו משלי, הבדחן של החבורה בסרט.
בסוף הסרט, כריס, היחידה ששרדה, תוקעת לג'ייסון גרזן בראש.
מאז במסיכתו של ג'ייסון יש שבר במקום בו הגרזן היה על ראשו.
בסרט הרביעי ג'ייסון מובס על ידי טריש ג'ארביס ואחיה, טומי.
בסוף הסרט השישי הוא מוטבע עם שרשרת ברזל וסלע- ובסרט השביעי השרשרת מופיעה על צווארו.
במשחק מורטל קומבט XL ג'ייסון מופיע כלוחם לבחירה, וכמו כל הלוחמים יש לו 3 וריאציות לחימה.
באחת מהן הוא מופיע עם המצ'טה ביד ובאחר עם השרשרת ברזל מסביב לצוואר ויכול לחזור לתחיה.
בעוד שבפרקי הסדרה הראשונים (2–4) מופיע ג'ייסון כאדם "רגיל" (גם אם מעוות מאוד) היכול למעוד, להיפצע ולמות ככל האדם (דבר שאכן קורה בסרט הרביעי).
בסרט השישי הוא בטעות מוחזר לחיים.
דבר שגורם לו להפוך למעין דמוי זומבי וכך הוא יכול לשרוד פציעות קשות ובנוסף לא למות לעולם.
שיאה של הבחנה זו במשפט הנאמר בסרט ה-11 בסדרה: פרדי נגד ג'ייסון (2003) מפי פרדי קרוגר בדמות אימו של ג'ייסון:"Jason, my special special boy..
בנוסף מסגל ג'ייסון תכונות מיסטיות נוספות כגון יכולת לעבור ממקום למקום כהרף עין, להתגנב בשקט מוחלט למרות גודלו ומשקלו, כוח פיזי עצום, וכן יכולת לספוג מהלומות, יריות ופגיעות מבלי למות.
בסרט התשיעי בסדרה מוסבר שמה שגרם לג'ייסון להפוך ל"זומבי" זה שד שלקח את גופו של ג'ייסון כשהוא חזר לחיים.
אך הדבר הזה לא מוזכר בשלושת הסרטים הבאים בסדרה.
אמא – פמלה וורהיס (מתה)
אבא – אליאס וורהיס (בסדרת הקומיקס הוזכר שהוא מת לפני אירועי הסרט הראשון)
אחות למחצה – דיאנה קימבל (מתה)
אחיינית – ג'סיקה קימבל (חיה)
בן זוג של אחיינית – סטיבן פרימן (חי)
בת של אחיינית – סטפאני קימבל (חיה)
ג'ייסון לי הוא קומיקאי ושחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, אשר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
בנוסף הוא גולש סקייטבורד מקצועי.
הוא למד בתיכון "Ocean View", אך לא סיים את לימודיו.
בסוף שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 היה לו סקייטר מקצועי בולט.
לי החל את קריירת המשחק שלו בתפקידים קטנים כמו בסרט "Mi Vida Loca".
לאחר מכן, עזב לי את קריירת ההחלקה על סקייטבורד כדי לקדם את קריירת המשחק שלו.
התפקיד הראשי הראשון שלו היה בסרט של קווין סמית', "עכברי הקניון".
לי הפך לחבר טוב של סמית' והופיע בסרטים נוספים שלו כמו: "דוגמה", "ג'יי ובוב השקט מכים שנית", "ג'רזי גירל" וכו'.
בשנים 2009-2005, שיחק לי במשך 4 עונות את התפקיד הראשי בקומדיית המצבים של רשת NBC, "קוראים לי ארל".
לי היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "שחקן הטלוויזיה של השנה" על משחקו בסדרה.
לאחר מכן הופיע בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הבלשית "ממפיס ביט" ברשת הכבלים TNT.
הסדרה בוטלה בשנת 2011 לאחר 2 עונות.
בסתיו 2011 הצטרף לי לסדרה הקומית "ערים כל הלילה" ברשת NBC.
בשנת 2014 שיחק בקומדיה "משתוללת" בכיכובה של סלינה גומז.
לי היה נשוי לשחקנית והצלמת כרמן ליוולין מ-1995 עד 2001.
בשנים 2001–2007 היה בן זוגה וארוסה של בט רייסגרף.
לשניים נולד בן ב-28 בספטמבר 2003.
ביולי 2008 נישא לקרן אלקאק בקליפורניה, וחודש לאחר מכן נולדה בתם הראשונה, קספר.
ביוני 2012 נולד בנם סוני.
בשנת 2017 נולד ילדם השלישי, בת ושמה אלברטה "בירדי".
ג'ייסון לי הוא הסנדק של בתו של קווין סמית', הארלי.
עד שנת 2016, לי היה סיינטולוג.
לי הוא בעלים-שותף למסעדה "Barley and Board".
כלי נשק של הסחת דעת המונית (1997) - סרט של HBO
הרחק ובחזרה (2015) - סרט טלוויזיה
ג'ייסון צ'נדלר ויליאמס הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA.
היה ידוע באסיסטים הייחודיים שלו, לעיתים מאחורי הגב ולעיתים עם המרפק.
ויליאמס נולד בבל, וירג'יניה המערבית.
הוא שיחק כדורסל במסגרת תיכון דופונט.
ב-1994 הוביל את קבוצתו לגמר ליגת התיכונים בווירג'יניה, שם קבוצתו הפסידה.
ויליאמס השחקן היחיד בהיסטוריה של תיכון דופונט שקלע 1,000 נקודות ומסר 500 אסיסטים.
לפני שהגיע ל-ליגת ה-NBA, שיחק ויליאמס באוניברסיטת מארשל בשנים 1995–1996, שם קלע בממוצע 13.4 נקודות ומסר 6.4 אסיסטים למשחק.
באוניברסיטת פלורידה שיחק בשנים 1997–1998, בהן השיג ממוצעים של 14.9 נקודות, 6.5 אסיסטים, 3.3 ריבאונדים ו-2.15 חטיפות למשחק, ב-48 משחקים.
בדראפט ה-NBA ב-1998 נבחר ויליאמס במקום השביעי על ידי קבוצת סקרמנטו קינגס.
ויליאמס שיחק את שלוש עונותיו הראשונות בליגה בסקרמנטו קינגס, לצד השחקנים כריס ובר, ולאדה דיבאץ ופג'ה סטויאקוביץ'.
אחרי שנתו הראשונה (1998), בה קלע בממוצע למשחק 12.8 נקודות, הפכה חולצתו (עם מספר 55) לאחת מ-5 החולצות הנמכרות ב-NBA.
בפלייאוף קלע הרכז 10 נקודות למשחק ב-5 משחקים שבהם שיחק ופתח; אך קבוצתו הודחה בסיבוב הראשון.
בעונת 1999–2000 שיחק ב-81 משחקים, ובהם קלע ויליאמס 12.3 נקודות למשחק ומסר 7.3 אסיסטים למשחק.
בפלייאוף קלע 10.4 נקודות למשחק ב-5 משחקים שבכולם פתח; הקינגס הודחו בסיבוב הראשון.
בעונת 2000–2001 הושעה ויליאמס מחמשת המשחקים הראשונים.
במשחקים בהם שיחק, ממוצעיו היו נמוכים יחסית.
הוא שיחק 77 משחקים שבכולם פתח.
בפלייאוף, שיחק ופתח ויליאמס ב-8 משחקים; הקינגס הודחו בסיבוב השני.
ב-27 ביוני 2001 עבר ויליאמס לקבוצת ונקובר גריזליס, בה שיחק 4 עונות.
בעונתו הראשונה בה סיפק עונת שיא בנקודות, עם 14.8 נקודות למשחק, וגם מסר 8 אסיסטים למשחק ב-65 משחקים.
ממוצעיו היו 12.1 נקודות ו-8.3 אסיסטים למשחק.
בעונת 2003–2004 המשיך ויליאמס בירידה בממוצעיו.
הוא קלע 10.9 נקודות למשחק ב-72 משחקים, מתוכם פתח ב-68. בפלייאוף, ויליאמס קלע 10.8 נקודות ב-4 משחקים בהם פתח; הגריזליס הודחו בסיבוב הראשון.
בעונת 2004–2005 ירדו ממוצעיו של ויליאמס, הוא שיחק ב-71 משחקים ופתח ב-68 מהם, בהם קלע 10.1 נקודות למשחק.
למרות פלייאוף מצוין של ויליאמס, בו הוא פתח ב-4 משחקים וקלע 17 נקודות בכ-52.8% מהשדה ו-47.6% מקו השלוש, ומסר 5.3 אסיסטים - ממפיס הודחו בסיבוב הראשון.
ב-2 באוגוסט 2005 עבר ויליאמס למיאמי היט.
בעונתו הראשונה שיחק ויליאמס בתור הרכז הפותח של הקבוצה, וזכה ביחד עם דוויין וייד ושאקיל אוניל באליפות הראשונה שלו בקריירה, לאחר ניצחון 4-2 בסדרת הגמר על קבוצת דאלאס מאבריקס בשנת 2006. בעונה זאת שיחק ויליאמס ב-59 משחקים, בהם פתח ב-58 וקלע 12.3 נקודות למשחק.
בפלייאוף פתח ויליאמס בכל 23 המשחקים בהם שיחק.
הוא קלע 10.9 נקודות למשחק, עם שיא קריירה של כ-91.7% מקו העונשין.
בפלייאוף פתח ושיחק ויליאמס ב-4 משחקים, אך ההיט הפסידו בסיבוב הראשון.
ויליאמס חסם 0.3 חסימות למשחק.
ב-2008, לאחר שהיה מועמד למכבי תל אביב, חתם ויליאמס לבסוף בלוס אנג'לס קליפרס.
אך לאחר זמן קצר, הודיע על פרישתו מכדורסל.
ב-2009 חזר מהפרישה וחתם באורלנדו מג'יק.
בעונה הראשונה שיחק ויליאמס לראשונה בקריירה בכל 82 המשחקים של העונה, ופתח ב-18 מהם.
הוא קבע שיאי קריירה באחוזים מהשדה, 44.4%, ומקו השלוש, 38%.
במהלך עונת 2010/2011 הוא נופה מהסגל של המג'יק, וחזר לשחק במדיה של ממפיס גריזליס.
באורלנדו שיחק ויליאמס 16 משחקים ובגריזליס 11, באף משחק ב-2 הקבוצות הוא לא פתח.
ויליאמס פרש ממשחק כדורסל פעיל ב-19 באפריל 2011 בעקבות כאבים בגב התחתון, בגיל 35.
ג'ייסון דיור מקסיל הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA, באירופה ובסין.
מקסיל למד ושיחק בתיכון ניומן סמית' בקארולטון, טקסס.
באוניברסיטת סינסינטי, תחת אימונו של בוב האגינס, סחט מקסיל מחמאות רבות בשל גובהו הנמוך יחסית לעמדת הפאוור פורוורד, אך למרות בעיית הגובה - הציג יכולות משחק ואתלטיות גבוהות במיוחד.
רשם 22 נקודות (ב-8 מ-11 מהשדה), 9 ריבאונדים ו-6 חסימות, במשחק הפתיחה של טורניר המכללות בו ניצחה סינסינטי את איווה.
קבע שיא קריירה של 8 חסימות נגד יוסטון במשחק בו קלע 14 נקודות ולקח 10 כדורים חוזרים.
שיא קריירה נוסף של מקסיל נקבע במשחק נגד לונגווד בו קלע 30 נקודות עם 7 חסימות.
השווה את שיאו עם 15 ריבאונדים במשחק נגד צפון איווה בו רשם גם 21 נקודות ו-5 חסימות.
מקסיל סיים במקום ה-11 בתולדות מכללת סינסינטי עם 1,566 נקודות ובמקום ה-2 בחסימות בליגת המכללות עם 252 חסימות.
בנוסף, שיחק מקסיל ב-129 משחקים רצופים, הרצף השני באורכו בתולדות המכללה, ופתח בחמישייה 77 פעמים ברציפות.
בדראפט 2005, נבחר בסיבוב הראשון על ידי דטרויט פיסטונס במקום ה-26 סה"כ.
בעונת הרוקי שלו לא קיבל הרבה קרדיט ושיחק בממוצע 6 דקות בלבד ב-26 משחקים, אך עם זאת - בליגות הקיץ וב-NBDL המשיך את היכולת המצוינת שלו מהמכללה ובדטרויט קיוו שיגדל אצלם פאוור פורוורד לגיטימי לרוטציה הקבועה.
את הקרדיט שקיבל, ניצל מקסיל לשיפור המשחק שלו והכנסת אנרגיה רבה למשחק הקבוצה, כאשר במשחק השיא שלו העונה, נגד סיאטל - סיים עם 17 נקודות, 12 ריבאונדים וסל ניצחון עם 6 שניות לסיום המשחק.
בעונתו השלישית הפך מקסיל לשחקן קבוע ברוטציה של הפיסטונס כשהוא עולה מהספסל כגיבוי לוולאס ומקדייס ומרשים עם ממוצעים של 7.5 נקודות ו-5 ריבאונדים למשחק ומצטיין בהטבעות מרשימות, בעיקר מריבאונדים.
הוא המשיך במשחקו היציב עד עונת 2012/2013, כשהוא קולע כ-6 נקודות למשחק בעונותיו הבאות בקבוצה.
ביולי 2013 חתם מקסיל על חוזה דו-שנתי באורלנדו מג'יק.
הוא פתח עבור הקבוצה בעשרת המשחקים הראשונים של העונה, אך זמן המשחק שלו צומצם כשגלן דייוויס חזר מפציעתו.
זמן המשחק שלו צומצם אף יותר לאחר החלטת הקבוצה להעביר דקות משחק בעמדתו לשחקנים צעירים כקייל או'קווין.
החל מ-15 בינואר שיחק מקסיל רק ב-5 מ-44 המשחקים של המג'יק.
בסיומה של העונה נופה מסגל הקבוצה.
בספטמבר 2014 חתם בשארלוט הורנטס.
באוגוסט 2015 חתם בטיינג'ין רונגאנג מליגת העל הסינית.
ביוני 2016 עבר מקסיל לטרופאנג הפיליפינית מליגת הכדורסל הפיליפינית, על מנת לשחק בקבוצה במהלך גביע הליגה של אותה שנה.
הוא נמצא לא זכאי לשחק בגביע בשל גובהו הנמוך, שנמצא מתחת למגבלות הליגה.
בינואר 2017 חתם מקסיל בקבוצת הליגה השנייה הטורקית אצ'יבאדם.
באותה שנה חתם בדטרויט פיסטונס, על מנת שיוכל לפרוש ממשחק מקצועני במדיהם.
ג'ייסון אדוארד מיוז הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי, מוכר בעיקר בדמות סוחר הסמים המקלל "ג'יי", החצי הקולני יותר בצמד הקולנועי-בדיוני ג'יי ובוב השקט, לצידו של חברו קווין סמית'.
את דמותו של ג'יי גילם בשבעה סרטי קולנוע: "מוכרים בלבד" (בתפקידו הקולנועי הראשון), "עכברי הקניון", "לרדוף אחרי איימי", "דוגמה", "ג'יי ובוב השקט מכים שנית", "מוכרים בלבד 2" והופעת אורח בסרט "צעקה 3".
ביחד עם סמית' הופיע גם בסדרת הטלוויזיה המצוירת "מוכרים בלבד".
כמו כן, כיכב בפרק הפיילוט של סדרה בבימויו של קווין סמית', שנקראה "שונאים את האל".
הסדרה לא המשיכה מעבר לפרק הפיילוט.
ב-2006 השתתף בסרט "ישבנים למעלה" בתפקיד הראשי, בסרטו של דייוויד ארקט "טריפ קטלני" ובסרט "תקוות גדולות" לצד לייסי שאבר.
ב-2008 השתתף בסרטו של סמית', "זאק ומירי עושים פורנו", אך הפעם לא בתפקיד הקבוע של ג'יי.
ב-2009 שיחק בסרט "שני גברים וחלום".
בשנת 2010 החל מיוז להגיש יחד עם סמית' את הפודקאסט השבועי "Jay & Silent Bob Get Old" ("ג'יי ובוב השקט מזדקנים") ברשת "סמודקאסט", ובשנת 2011 החלו השניים להגיש באתר גם תוכנית יומית בשידור חי תחת השם "Jay & Silent Bob Get Jobs" ("ג'יי ובוב השקט מקבלים עבודות").
בשנת 2012 שיחק בקומדיה "נובס" לצד מויסס אריאס וסברינה קרפנטר.
בשנת 2015 שיחק לצד דני טרחו בסרט הפעולה "צוות הלילה".
בשנת 2021 דיבב את דמותו של סטינקור בסדרה המונפשת שיצר חברו קווין סמית' לנטפליקס "שליטי היקום: הגילוי".
כיום מתגורר מיוז בלוס אנג'לס עם ג'ורדן מונסנטו, אשתו מאז 2009. ב-1 באפריל 2015 לשניים נולדה בת.
ג'ייסון מייקל וייד הוא הסולן, הגיטריסט וכותב השירים של להקת הרוק האלטרנטיבי לייפהאוס.
וייד בעל רקע רוחני, דבר המשתקף היטב בשיריו.
הוריו התגרשו כשהיה בן 12, ולאירוע זה ישנו נוכחות חזקה במילים של שיריו.
ברשותו קשת רחבה של גיטרות, אך האהובה עליו ביותר, כמו גם השימושית ביותר היא גיטרה של גיבסון.
ג'ייסון נולד בקמרילו שבקליפורניה למשפחה נוצרית, כששני הוריו היו מיסיונרים.
בשל כך, בילה ג'ייסון חלק נכבד מילדותו במסע במזרח הרחוק, שבמהלכו התגורר ביפן, תאילנד, סינגפור והונג קונג.
לאחר ארבע שנים קשות מבחינתו של ג'ייסון, הוריו שבו לארצות הברית, ועברו להתגורר בפורטלנד, אורגון.
כשג'ייסון היה בן 12 הוריו התגרשו, והוא עבר להתגורר עם אמו באזור העיר סיאטל שבמדינת וושינגטון.
ג'ייסון קיבל קשה את גירושי הוריו, ובתקופה שלאחריה בילה זמן רב לבד בחדרו.
העצבות שחש בעקבות הגירושים הביאה לו את ההשראה לכתיבת שירים, זאת אף על פי שכלל לא היה ילד מוזיקאי.
ג'ייסון מצא במוזיקה את המפלט מן הצרות בחייו, והוא החל ללמוד לנגן על גיטרה והשלים עם המצב החדש.
לאחר מכן החליטה אמו לעבור ללוס אנג'לס, אף על פי שג'ייסון היה מרוצה מהחיים בוושינגטון.
בלוס אנג'לס הקים את להקת לייפהאוס והקריירה המוזיקלית שלו יצאה לדרך.
בגיל 15 עבר ללוס אנג'לס, שם הכיר את סרג'יו האנדרד, שהיה שכן שלו, ולהם היה הרבה מן המשותף.
הם שיחקו כדורסל ואהבו לרוץ.
סרג'יו היה נגן בס והשניים החלו לשתף פעולה בכתיבת שירים.
שיתוף הפעולה ביניהם הוליד את להקת לייפהאוס אשר זכתה להצלחה רבה בעקבות הלהיט הראשון שלה "Hanging by a Moment", אשר הוביל להקלטת ארבעה אלבומי אולפן.
ג'ייסון היה לחבר הלהקה היחיד הנותר מן ההרכב המקורי של הלהקה.
ג'ייסון התנסה גם בקריירת סולו קצרה שהקליט את השיר "You Belong to Me" (קאבר ללהיט הידוע משנת 1952, אשר הוקלט עשרות פעמים, ובניהן על ידי בינג קרוסבי, בוב דילן ורוד סטיוארט), אשר הופיעה בפסקול הסרט "שרק" (2001).
כמו כן הקליט ג'ייסון את השיר "Days Go By" שהופיע בפסקול הסרט "לזכות בדייט עם טד המילטון" (2004).
ב-20 בינואר 2001 התחתן ג'ייסון עם חברתו מזה שנים רבות, ברידן.
ג'ייסון מוריס דנינו-הולט (נולד ב-17 בינואר 1987) הוא שחקן, מחזאי, במאי תיאטרון ומנחה טלוויזיה ישראלי.
דנינו-הולט נולד וגדל בתל אביב-יפו, לשנטל דנינו ילידת מרוקו שגדלה בקנדה, ולמרטין הולט שעלה מהממלכה המאוחדת.
התחנך בבית הספר לטבע שביפו, ובמגמת תיאטרון בבית הספר תלמה ילין שבגבעתיים.
בשנים 2007–2010, לאחר שקיבל פטור מגיוס לצה"ל מנסיבות בריאותיות, למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב שבתל אביב-יפו, לצדם של ליאל דניר, יעל איתן, מגי אזרזר, אריאל וולף, גל לב, יערה פלציג ואיתי זבולון.
בשנים 2019–2021 למד לתואר שני באומנות במכללת בצלאל.
דנינו-הולט החל את הקריירה הטלוויזיונית שלו בשנת 2001, אז הגיש פינה בתוכנית זאפ לראשון בערוץ 1. משם עבר לערוץ ניקלודיאון, לאחר שנבחר להנחות יחד עם רוני דואני את התוכנית "מסטיק" ואת התוכנית "אחי!
ב-2006 שידר תוכנית מיוחדת מאחורי הקלעים של טקס פרסי המוזיקה של MTV באירופה והחל לעבוד ככתב שטח בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס".
ב-2007 החל לשחק בסדרת המדע הבדיוני הישראלית "הנפילים" במשך שתי עונות בתפקיד מאור אלמקייס, השתתף בקליפ "הבוקר יאיר" של שירה גבריאלוב, והגיש את הניקוד מטעם ישראל בתחרות האירוויזיון.
ב-2008 עבר ללונדון לאחר שנבחר כמנחה בערוץ המוזיקה האירופי MTV, והיה למנחה הישראלי השלישי בערוץ (אחרי עדן הראל ובקי גריפין).
הוא כתב, ערך והגיש את תוכנית הדגל "Switched On", חזר לישראל לאחר שנה והחל להגיש שתי תוכניות בערוץ 24 - תוכנית יומית עם דפנה לוסטיג ותוכנית לייט נייט עם לי בירן.
ב-2011 הפיק וביים סרט תיעודי על אימו בשם "שנטי ומרטין" ששודר במסגרת הרצועה "ההורים שלי" בערוץ יס דוקו.
בשנת 2012 היה אחד המשתתפים בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מחוברים 2", הגיש פינת אופנה בתוכנית "שעת הדרקון" בערוץ 10, והיה חבר פאנל בתוכנית "הדיבור" בהנחיית אלירז שדה.
בשנת 2013 חזר לערוץ 24 והגיש את תוכנית המוזיקה "פלייליסט" לצד אילנה ברקוביץ' ואת התכנית "מיוזיקפה".
בהמשך השנה החל להגיש בערוץ החדשות i24News את התכנית "The Tube" אותה הנחה עד 2017.
ב-2014 הנחה את טקס פרסי המוזיקה של MTV ישראל, לצדה של נטלי דדון.
בשנת 2021 השתתף בסדרה "מותק בול באמצע" ששודרה בכאן 11 לצד של גילי איצקוביץ, דנה דבורין ואנה דוברוביצקי.
בשנת 2010 כתב וביים את ההצגה "ליידי טוויסטד", שהוצגה בפסטיבל ישראל, בהשתתפות ליאל דניר, מגי אזרזר ונעה בירון.
בשנת 2011 כתב וביים את ההצגה "לב", שעלתה בפסטיבל עכו, בה גם שיחק, בהשתתפות אייל שכטר וליאל דניר.
בשנת 2012 הקים את קבוצת התיאטרון "UMAMI".
באותה שנה כתב וביים את ההצגה "אדיפלית", בה גם שיחק, בהשתתפות מגי אזרזר וידידיה ויטל.
ההצגה זכתה בפרס קיפוד הזהב בשלוש קטגוריות: שחקנית השנה (איליה גרוס), שחקנית משנה (מגי אזרזר) ועיצוב תלבושות (שירה וייז).
בשנת 2013 כתב וביים בסטודיו למשחק ניסן נתיב את ההצגה "מלכה - אגדת פופ למבוגרים".
באותה שנה כתב וביים את "האישה שיכולתי להיות", שעלתה בפסטיבל אינטימדאנס בתיאטרון תמונע.
דנינו-הולט שיחק בה לצד מרינה בלטוב גראס.
בדצמבר 2014 הועלתה בתיאטרון הקאמרי בכורת המחזה המקורי "חמוצ", שכתב דנינו-הולט ושבו הוא השחקן הראשי (בהשתתפות אוולין הגואל, אריק זילברמן, לוסי דובינצ'יק וערן צור).
במחזה מועלה סיפורו של נער ליווי ומתוארת הוויית הסקס וההתמכרות לכסף ולסמים בשוליו של עולם הזנות הגברית.
ההצגה זכתה בפרסי TLVmedia fest (הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה) בקטגוריית שחקן השנה בהצגה - ג'ייסון דנינו הולט, ושחקנית השנה בהצגה - אוולין הגואל.
בשנת 2015 תרגם לעברית וביים את המחזה "Attempts On Her Life או בעברית: אֶן", פרי עטו של מרטין קרימפ.
ההצגה מוצגת בתיאטרון תמונע והייתה מועמדת להצגת השנה בפרסי עכבר העיר.
באותה שנה העלה בסטודיו שלו את המופע הנייד "לא מכניסה את זה הביתה" - שיח המורכב מווידויים אוטוביוגרפיים.
בפברואר 2016 מונה לעוזר המנהלת האמנותית (מרינה בלטוב גראס) של תיאטרון הפרינג' העצמאי החדש "תיאטרון הבית", הנמצא במשכן החדש של הסטודיו למשחק ניסן נתיב ביפו.
באותה שנה כתב וביים את ההצגה "i know it when i see it", בנושא פורנוגרפיה.
הצגת הבכורה שלה תעלה בפסטיבל הקיץ הבינלאומי של קאמפנאגל, בהמבורג, גרמניה.
ב-2021 פרסם דנינו-הולט את הספר "צילום מסך", שהוא יצירתו הראשונה בפרוזה.
המחזה "חמוצ" שכתב זכה במלגת נקודת פתיחה למחזאות צעירה שהעניק מפעל הפיס (2013).
זכה בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה בקטגוריית אמנים ויוצרים מבטיחים (2016).
בשנת 2008 דנינו-הולט שיתף בראיון למוסף "7 לילות" של "ידיעות אחרונות", על כך שיצא מהארון.
בנובמבר 2011 השתתף בקמפיין "אחרי כל לילה מגיע יום" של קו הקשב של אגודת הלהט"ב, בעקבות ארבעה מקרי התאבדויות בקהילה הגאה.
ב-2013 סיפר דנינו-הולט הוא תומך במפלגת מרצ.
ג'ייסון פול "קון" מקאסלין (בשם מלא באנגלית: Jason Paul "Cone" McCaslin; נולד ב-3 בספטמבר 1980) הוא בסיסט וזמר הרקע בלהקת הפאנק רוק (Punk rock) הקנדית, סם 41.
מקאסלין, יליד טורונטו, התחיל לנגן בגיטרת בס כשהיה בן 14 כחבר בלהקת הנקראת "דעה קדומה" עם המתופף לשעבר של אבריל לאבין, מאט בראן, ושכנים בשכונה שגר.
מקאסלין הצטרף ללהקה כחבר אחרון בפברואר 1999, כמחליף למארק סיפוקלוק.
סם 41 הוחתמה רק כמה חודשים אחרי שהוא הצטרף.
מכיוון שהצטרף אחרון, הוא נאלץ לנגן על גיטרת בס.
לפני שהצטרף לסם 41, היה מקאסלין סדרן בקולנוע.
הוא כנראה קיבל את הכינוי "קון" מחברו ללהקה, דריק ויבלי בתיכון, כי לעיתים קרובות הוא היה אוכל גביעי גלידה לארוחת צהריים (למרות שעכשיו הוא סובל מלקטוזה, ולא יכול יותר לאכול גלידות).
למקסאלין פרויקט צד שנקרא The Operation M.D., בו הוא משתתף עם טוד מורס.
כינויו בפרויקט הזה הוא ד"ר דינאמיט.
מקסאלין נישא לחברתו מהתיכון, שאנון בואלט (לאחר שהיו ביחד 9-8 שנים) ב-5 בספטמבר 2008. בחתונתו ניגנו דריק וויבלי מסם 41 וטום טאקר (נגן הליווי שמחליף את דייב) את "one" של U2 ואת "Pieces" של סם 41.
ג'ייסון אדוארד ליזאק הוא שחיין יהודי-אמריקאי, אלוף אולימפי, אלוף עולם ושותף לשיאים העולם הנוכחי (2021) במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי.
ליזאק, קבע במשחה ל-100 מטר חופשי, ב"זינוק שליחים" את התוצאה המהירה ביותר בכל הזמנים 46.06 שניות, נכון ל-2024.
הוא התאמן בשחייה בקבוצת נובקווטיק (נובה) שבאירוויין לצידם של אלופים אולימפיים נוספים כמו אהרון פירסול, איאן קרוקר, ברנדן הנסן ניל ווקר ואמנדה בירד.
הוא סיים את לימודי התיכון בשנת 1994 ואת הלימודים באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, בשנת 1999. כיום, שוחה ליזאק במועדון השחייה רוז בול, תחת הדרכתו של המאמן ג'ף ג'וליין, חבר ילדות שלו.
באולימפיאדת סידני זכה במדליית זהב כששחה בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ובמדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בזמן של 3:13.86 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד בשנת 2003 זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש בזמן של 3:31.54 דקות ובמדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בזמן של 3:14.80 דקות.
בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בזמן של 48.94 שניות ובמקום השמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בזמן של 22.44 שניות.
באליפות העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה באינדיאנפוליס שבארצות הברית בשנת 2004, זכה ב-5 מדליות זהב, 4 מהן היו במסגרת משחי השליחים ואחת אישית במשחה ל-100 מטר חופשי, אותו סיים בזמן של 47.97 שניות.
באולימפיאדת אתונה זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש בתוצאה של 3:30.68 דקות ובמדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.62 דקות, אחרי הרביעייה מדרום אפריקה והרביעייה מהולנד.
כמו כן הוא סיים במקום החמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.11 שניות.
באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005, זכה בשתי מדליות זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:13.77 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:31.85 דקות).
בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בזמן של 48.74 שניות.
באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007, זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בזמן של 3:12.72 דקות והגיע למקום החמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בזמן של 48.52 שניות.
באולימפיאדת בייג'ינג זכה ב-3 מדליות, שתיים מהן זהב.
מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם מייקל פלפס, גארט וובר-גייל וקאלן ג'ונס בשיא עולם חדש בתוצאה של 3:08.24 דקות, לפני הרביעייה מצרפת (3:08.32 דקות).
הוא שחה רביעי וקבע את הזמן המהיר בהיסטוריה ל-100 מטר חופשי ב"זינוק שליחים", 46.06 שניות, מהיר בכמעט 6 עשיריות השנייה מהשיא הקודם.
רביעיית השליחים שיפרה את השיא העולמי אותו קבעה יום קודם לכן ב-3.99 שניות.
בנוסף, זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי ביחד עם השחיין סזאר סיילו מברזיל בזמן של 47.67 שניות (מליו ניצח במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש 21.30 שניות, 0.02 שניות איטי מהשיא העולמי).
במשחה האחרון בתחרויות השחייה זכה במדליית זהב נוספת במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש בתוצאה של 3:29.34 דקות.
ליזאק בחר להשתתף במכביה ה-18 ולא באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה.
הוא זכה בכבוד להדליק את לפיד המכביה בטקס הפתיחה.
בתחרויות עצמם, הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא מכביה חדש ובשיא ישראלי בינלאומי חדש בתוצאה של 47.78 שניות, לפני נמרוד שפירא בר אור שקבע שיא ישראלי חדש 49.02 שניות.
הזמן שקבע היה מהיר מהזמנים שנקבעו שבוע לפני כן במבחנים האמריקאים לאליפות העולם באינדיאנפוליס ובמשחה ל-50 מטר חופשי בשיא מכביה חדש ובשיא בינלאומי חדש בתוצאה של 22.19 שניות, לפני ויטלי פושקר מישראל (23.35 שניות).
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:11.96 דקות, אחרי אוסטרליה (3:11.00 דקות) וצרפת (3:11.14 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום 20 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.03 שניות.
באולימפיאדת לונדון זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
בסך הכל זכה ליזאק ב-7 תוארי אלוף ארצות הברית, 3 פעמים במשחה ל-50 מטר חופשי ו-4 פעמים במשחה ל-100 מטר חופשי.
100 מטר חופשי: 47.58 שניות, שיא ארצות הברית בעבר
100 מטר חופשי ב"זינוק שליחים": 46.06 שניות, הזמן המהיר ביותר שנקבע מעולם (נשבר על ידי פאן ג'אנלה מהרפובליקה העממית של סין בשנת 2024).
פינ"א אינה מכירה בזמנים אלו כשיאי עולם.
ב-2006 הונצח ליזאק ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
ג'ייסון ויליאמס (נולד ב-17 בנובמבר 1983 במאררו, לואיזיאנה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת הכדורסל רואן מהליגה הצרפתית השנייה.
ויליאמס נחשב לשחקן שקט אך ורסטילי (הודות למידותיו: 1.98 מ', 95 ק"ג) ומסוגל לשחק בעמדות הקלע ושתי עמדות הפורוורד.
הוא ידוע בזכות משחק ההגנה המצוין שלו ויכולתיו בריבאונד, כמו גם באתלטיות מרשימה וביכולת מסירה טובה.
תוך כדי משחקו בארץ שיפר את יכולת הקליעה שלו משלוש נקודות.
עמדתו המקורית של ויליאמס היא עמדת הסמול פורוורד.
אחרי עונה אחת בקולג' הקטן בקילגור, טקסס, עבר ויליאמס לאוניברסיטת טקסס באל-פאסו לשלוש עונות, כאשר באחרונה הפך לשחקן הבולט של הקבוצה.
בעונתו האחרונה רק בשישה מתוך 30 משחקים לא הגיע לספרות כפולות, אך סיים את העונה בסיבוב השני של טורניר ה-NCAA הלאומי.
תקרית אלימה העיבה על עונתו האחרונה במכללה כאשר שלח אגרוף לפרצופו של חברו לקבוצה באימון ואף שבר את לסתו.
לאחר שסיים את דרכו במכללת טקסס אל-פאסו החליט ויליאמס להצטרף לקבוצת הכדורסל בני השרון בעונת 2006/2007, תחת המאמן אפי בירנבוים.
ויליאמס פתח את עונת 2006/07 על תקן השחקן השישי של בני השרון, תחת שחקני החמישייה משה מזרחי ולי ניילון.
ויליאמס הוחתם באותה העונה לאחר ששחקנה של בני השרון קורליאונה יאנג עזב לבקר את אימו החולה ולא שב.
את העונה סיים ויליאמס עם ממוצעים נאים של 14 נקודות, 7 ריבאונדים ו-2 אסיסטים למשחק ב-27 דקות משחק ובסיומה הוחתם על חוזה לעונה נוספת.
בסיום עונת 2006/07 עזבו מזרחי וניילון את הקבוצה וויליאמס זכה לבמה המרכזית כסמול פורוורד הפותח של בני השרון, לצדם של מאיר טפירו וניצן חנוכי.
את העונה סיים ויליאמס עם ממוצעים של 16 נקודות, 5 ריבאונדים, 3 אסיסטים ו-2 חטיפות למשחק.
את הופעת השיא שלו בעונת 2007/08 נתן ויליאמס מול מכבי תל אביב במשחק חצי גמר הפיינל פור של ליגת העל עם 25 נקודות מתוך 55 הנקודות של קבוצתו.
כן היה שותף להפסדה של הקבוצה בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קולע 12 נקודות.
בחודש יוני 2008 חתם ויליאמס על חוזה לשנתיים במכבי תל אביב, שם שיחק תחת מאמנו בקבוצתו הקודמת, אפי בירנבוים.
לאחר עזיבתו של בירנבוים לא הצליח ויליאמס למצוא את מקומו בקבוצה, ושוחרר במהלך ינואר 2009. לאחר השחרור ממכבי תל אביב חתם ויליאמס בעירוני נהריה.
בעונת 2009/2010 חתם וויליאמס בקבוצת ויג'יוואנו מהליגה האיטלקית השנייה.
בעונת 2016/2017 שיחק במדי הפועל באר שבע מהליגה הלאומית.
ג'ייסון מראז הוא זמר, מלחין ומשורר אמריקאי.
סגנונו מושפע מרגאיי, פופ, רוק, פולק, ג'אז, בוסה נובה ומוזיקת היפ הופ.
ב-2002 הוציא מראז את אלבומו הראשון "Waiting for My Rocket to Come", אך הצלחתו החלה רק כשהוציא את אלבומו השני "Mr.
חשיפתו הבינלאומית החלה כאשר יצא אלבומו השלישי "We Sing.
We Steal Things." שיצא ב-2008. האלבום מכר כשלושה מיליון עותקים ברחבי עולם.
הסינגל המוכר ביותר שלו מהאלבום הוא "I'm Yours".
השיר שבר שיא לאחר שנשאר 76 שבועות במצעד הבילבורד, זמן השהייה הרב ביותר לשיר במצעד זה.
צפוי להתחרות בעונה ה-32 של תוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים".
הוא התארס לזמרת טריסטאן פריטימן, בחג המולד של 2010 ונפרדו כחצי שנה לאחר מכן.
בעודו מאורס לפריטימן טען כי אין בכוונתו להינשא עד שלא יאושרו נישואים חד-מיניים בארצות הברית ויוענק שוויון אזרחי וחוקי, לדבריו, בנושא זה.
ב-25 באוקטובר 2015 פרסם מארז הודעה במדיה החברתית, שהתחתן באופן חשאי עם חברתו קריסטינה "טינה" קאראנו.62
בין השאר, מראז עוסק רבות בפעילות חברתית וכן זכה בפרסים על רקע פעילויותיו.
הוא תומך בארגונים למען ילדים במדינות עולם שלישי וארגונים למען זכויות להט"ב.
מראז הוא טבעוני נלהב, והתבטא בתקשורת לגבי השיפור שחווה בחייו האישיים בשל המעבר לטבעונות.
מראז נולד בווירג'יניה שבארצות הברית, אם כי לו גם אזרחות צ'כית, שכן סבו היגר לאמריקה משטחי המדינה בשנת 1915.
ג'ייסון וולס הוא כדורסלן עבר אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד ומתנשא לגובה של 2.02 מטרים.
וולס, בוגר אוניברסיטת המדינה של אינדיאנה, החל את קריירת הבוגרים שלו באלביק סטוקהולם השוודית, עימה זכה באליפות הליגה השוודית-פינית ובתואר הפורוורד המצטיין של הליגה בעונת ובגביע השוודי-פיני בעונת .
לאחר מכן חתם בקבוצת האוסטרלית קנברה קנונס, בה שיחק במשך שלוש עונות, כשבעונתו האחרונה בליגה אף נבחר ל-MVP של גמר ה-NBL.
בעונת עבר לישראל וחתם בא.ס.
רמת השרון, במדיה קלע 20.7 נקודות, הוריד 11.5 ריבאונדים (מלך הריבאונדים של הליגה) וחטף 1.3 כדורים בממוצע למשחק.
את העונה שלאחר מכן לא החל באף קבוצה ורק בינואר 2005 חזר לשחק כשחתם בהפועל ירושלים.
בעונת עבר לעירוני נהריה אותה הוביל למקום הרביעי בליגה עם ממוצעים של 17 נקודות, 9 ריבאונדים, 2 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק.
לאחר מכן החל לנדוד ברחבי העולם ושיחק בקאפו ד'אורלנדו האיטלקית, דן בוס ההולנדית ולאחר חצי עונה נוספת בירושלים, בה סייע לקבוצה לזכות בגביע המדינה, תוך שהוא קולע בגמר 3 נקודות.
בהמשך עבר לאל וואסל מערב הסעודית, אך גם בה שיחק רק חצי עונה ועבר לפולטאבה האוקראינית.
את עונת החל בקורדובה הארגנטינאית, אך כבר לאחר כמה שבועות עזב אותה וחתם במכבי ראשון לציון, ממנה שוחרר לאחר כחודשיים.
לאחר מכן לא המשיך בקריירת המשחק ופרש ממשחק פעיל.
ג'ייסון יוג'ין טרי הוא כדורסלן עבר אמריקאי.
כינויו הנפוץ של טרי הוא "JET", הנובע מיכולותיו על המגרש.
טרי זכה עם דאלאס באליפות ה-NBA בשנת 2011 והעפיל עמה לסדרת הגמר ב-2006, וזכה בפרס השחקן השישי של העונה ב-NBA ב-2009. הוא מדורג במיקומים גבוהים בדירוגי כל הזמנים של דאלאס במספר מדדים, ובהם קליעות מ ואחוזי קליעת שלשות.
ג'ייסון טרי נולד בסיאטל שבוושינגטון לאנדראה צ'יטהאם ולקורטיס טרי, והיה הבן השני מתוך עשרה ילדים שנולדו לאנדראה.
אמו עבדה בתור נהגת אוטובוס, ואילו אביו היה בעברו כדורסלן מצטיין בליגת בתי הספר התיכוניים האמריקאית.
כנער העריץ טרי במיוחד את גארי פייטון, שהיה שחקנה של סיאטל סופרסוניקס מליגת ה-NBA, וניסה רבות במגרשי הכדורסל לחקות את סגנון משחקו.
טרי למד בבית הספר התיכון פרנקלין, ושיחק במסגרת נבחרת הכדורסל של התיכון.
הוא היה השחקן המוביל של הקבוצה, בה שיחק תחת המאמן רון דרייטון, והוביל אותה לשתי אליפויות רצופות של מדינת אריזונה בשנים 1993 ו-1994. על אף שלא היה קולע מצטיין בתקופתו בקבוצת התיכון, הוא קיבל פעמים רבות את ביטחון מאמנו לקחת זריקות שנועדו להכריע משחקים לטובת קבוצתו.
חלומו הגדול של טרי באותו זמן היה זכייה באליפות ה-NCAA - ארגון העל של ליגת כדורסל המכללות בארצות הברית.
בשנת 1995 החל טרי לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אריזונה, על אף ששקל גם הצטרפות לשורותיה של אוניברסיטת וושינגטון.
בעונת ה"פרשמן" שלו במדי אריזונה מיעט טרי לקבל דקות משחק, אך בעונה שלאחר מכן, , מעמדו השתפר בהרבה.
משחק ההתקפה שלו לקה עדיין בחסר, אך הוא היה אחד מהמומחים ההגנתיים הגדולים בקבוצה, בה שיתף פעולה עם שחקנים כמייק ביבי, מייקל דיקרסון ומיילס סימון.
אריזונה העפילה באותה עונה לטורניר אליפות המכללות, ובתחילה נדמה היה כי היא בעלת סגל צעיר מדי כדי לזכות באליפות.
אף על פי כן, טרי סייע לקבוצה להגיע עד למשחק גמר הפיינל פור של הטורניר, נגד האלופה המכהנת אוניברסיטת קנטקי.
בגמר הוא קלע שמונה נקודות ומסר חמישה אסיסטים, וסייע לקבוצתו לנצח לאחר הארכה ולזכות באליפות המכללות.
טרי המשיך לשחק בנבחרת המכללה גם בשנתיים הבאות, ואף זכה בפרס שחקן העונה של התאחדות ה"פאסיפיק-10" ב-1999.
בפברואר 2007 הודיע תיכון פרנקלין כי הוא שומר את מספר חולצתו של טרי (31).
לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה הציע טרי את מועמדותו לדראפט ה-NBA ב-1999, ונבחר במקום העשירי על ידי קבוצת אטלנטה הוקס.
בעונתו הראשונה ב-NBA, , טרי קיבל דקות משחק לא רבות, והעמיד ממוצעים של 8.1 נקודות ו-4.3 אסיסטים למשחק.
בשל עונתו הטובה יחסית לרוקי, הוא נבחר לתואר חמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
בעונת , לעומת זאת, ביסס טרי את מעמדו כשחקן המצטיין של אטלנטה, כאשר דיקמבה מוטומבו החמיץ כמעט מחצית ממשחקי הקבוצה.
הוא קלע 19.7 נקודות בממוצע למשחק, וכן הוביל את קבוצתו בחטיפות ובאסיסטים.
בעונותיו הראשונות באטלנטה שיחק טרי לסירוגין בעמדות הרכז והקלע, בהתאם לצורכי קבוצתו וליכולותיהם של שחקנים אחרים.
בקיץ 2001 היה טרי חבר בסגל נבחרת משנית של ארצות הברית שהשתתפה בטורניר הכדורסל של משחקי הרצון הטוב.
בעונת חבר לטרי באטלנטה הפורוורד הקלעי המצטיין שריף עבדור-רחים, שהיה צפוי לשפר משמעותית את הקבוצה.
עם זאת, ועל אף שטרי עבר עונה שנייה ברציפות את סף ממוצע ה-19 נקודות למשחק, אטלנטה לא נחלה הצלחה קבוצתית רבה.
בדומה לעונות הקודמות, היא לא הייתה גורם משמעותי במאבק על ההעפלה למשחקי הפלייאוף, וניצחה 33 משחקים בלבד.
בעונה הבאה צורף לקבוצה פורוורד מצטיין נוסף, גלן רובינסון, וטרי החל למסור אסיסטים רבים - הוא סיים שביעי בדירוג האסיסטים של ה-NBA, עם 7.3 למשחק.
אף על פי כן, אטלנטה סיימה פעם נוספת עם מאזן שלילי (49-35) ולא העפילה לפלייאוף.
לפני פתיחתה של עונת שוחרר עבדור-רחים מאטלנטה, בעוד שרובינסון עזב את הקבוצה באמצעה של העונה.
בכך חזר טרי להוות את השחקן המוביל הבלעדי של אטלנטה, והיה נערץ בקרב אוהדי הקבוצה.
באותה עונה הוא פתח בחמישייה כמעט בכל משחקיו בהם השתתף, והשיג ממוצעים של 16.8 נקודות, 5.4 אסיסטים ו-4.1 ריבאונדים - שיא אישי מבחינתו.
במשחק נגד אורלנדו מג'יק בפברואר 2004 הוא היה קרוב להשגת "טריפל דאבל", כאשר קלע 23 נקודות, מסר תשעה אסיסטים והוריד תשעה ריבאונדים.
באוגוסט 2004 עזב טרי את אטלנטה ועבר ב לדאלאס מאבריקס, כאשר אנטואן ווקר וטוני דלק עברו תמורתו לאטלנטה.
דאלאס הייתה אחת מהחזקות שבקבוצות המערב, ונבנתה בעיקר על הפורוורד הגרמני דירק נוביצקי ועל ג'וש הווארד הצעיר.
טרי נועד בעיקר להחליף בדאלאס את סטיב נאש, שעזב את הקבוצה באותו קיץ.
טרי השתלב היטב בקבוצה בעונתו הראשונה בדאלאס, והיה הרכז הפותח שלה במשך מרבית שלבי העונה.
הוא העמיד ממוצעים של 12.4 נקודות ו-5.4 אסיסטים, וסייע לקבוצתו להעפיל לפלייאוף עם מאזן של 24-58. במשחקי הפלייאוף הראשונים שלו הוא קלע 17.5 נקודות בממוצע למשחק, ודאלאס גברה בסיבוב הפלייאוף הראשון על יוסטון רוקטס, אשר שחקניה המובילים היו יאו מינג וטרייסי מקגריידי.
דאלאס הודחה לבסוף בשלב חצי גמר המערב, על ידי פיניקס סאנס.
לאחר עזיבתו של מייקל פינלי בקיץ שלאחר אותה עונה, הפך טרי לקולע השני בטיבו של דאלאס, אחרי נוביצקי.
בעונת השיג טרי ממוצעים של 17.1 נקודות ו-3.8 אסיסטים, בעוד שבפלייאוף הציג יכולת טובה אף יותר, עם 18.9 נקודות למשחק.
הוא היה הרכז הפותח בקבוצה שזכתה באליפות המערב והעפילה עד לסדרת גמר ה-NBA, לאחר ניצחונות על ממפיס גריזליס בסיבוב הראשון, סן אנטוניו ספרס בחצי גמר המערב ופיניקס בגמר האזורי.
דאלאס הפסידה בסדרת הגמר למיאמי היט בשישה משחקים.
בעונת המשיך טרי להפגין יכולת טובה כאשר השיג ממוצעים של 16.7 נקודות ו-5.2 אסיסטים - מוביל הקבוצה במדד זה - וסייע לדאלאס לסיים במקום הראשון בליגה בעונה הסדירה עם מאזן של 15-67. אף על פי כן, קבוצתו הודחה כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, על ידי גולדן סטייט ווריורס.
במהלך עונת איבד טרי את מקומו כרכז הפותח של דאלאס וממוצעיו ירדו בצורה ניכרת, לאחר הגעתו של ג'ייסון קיד במטרה לחזק את הקבוצה.
בעונת הוא נשאר בתפקיד הרכז המחליף, אך למרות זאת היה חשוב מאוד עבור קבוצתו, כאשר העמיד ממוצעים של 19.6 נקודות - קרוב לשיא הקריירה שלו - ו-3.4 אסיסטים למשחק.
הוא אף זכה בתואר השחקן השישי של העונה ב-NBA.
טרי סייע לדאלאס להצליח יחסית באותה עונה גם מבחינה קבוצתית עם העפלה לחצי גמר הפלייאוף המערבי, אך שם הפסידה הקבוצה לדנוור נאגטס.
ביולי 2012 חתם טרי בבוסטון סלטיקס כשחקן חופשי.
ביולי 2013 עבר יחד עם פול פירס וקווין גארנט לברוקלין נטס.
לאחר כחצי עונה בברוקלין, עבר טרי בטרייד, לצידו של רג'י אוונס לסקרמנטו קינגס בתמורה למרכוס ת'ורנטון.
בתחום ההתקפי, סגנון משחקו של טרי מתבסס בעיקר על יכולות הקליעה באחוזים גבוהים והמהירות שלו.
הוא נחשב לאחד מהשחקנים המהירים ביותר ב-NBA, מלבד יכולות הקליעה שלו מעמדת הרכז.
טרי קופץ לעיתים קרובות לזריקות "ג'אמפ שוט" באמצע הכדרור, מה שמקשה על שחקני ההגנה היריבים לשמור עליו.
הוא ידוע כשחקן יעיל מאוד, כאשר קליעות מדויקות רבות שלו יכולות להעביר באופן פתאומי את השליטה במשחק לצד של קבוצתו.
בתחום ההגנה, טרי מפגין יכולת בינונית בשמירה על שחקן המחזיק בכדור, אך הוא בעל יכולת עילאית לבצע חטיפות כדור בדרך לסלים קלים של קבוצתו.
ג'ייסון דונובן הוא שחקן וזמר אוסטרלי.
דונובן, בנם של השחקן טרנס דונובן ושדרנית החדשות סו מקינטוש, נולד וגדל במאלוורן, פרוור של העיר מלבורן.
הוא הופיע לראשונה על מרקעי הטלוויזיה כשהיה בן 11, בפרק של הסדרה "Skyways".
כנער גילם מספר תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה וכן השתתף בסרטי טלוויזיה.
ב-1986 קיבל תפקיד קבוע באופרת הסבון "שכנים שכנים", והחל לגלם את דמותו של סקוט רובינסון, שניהל מערכת יחסים עם שרלין מיטשל (בגילומה של קיילי מינוג).
דונובן זכה לפופולריות רבה במהלך השתתפותו בסדרה.
ב-1987 זכה בפרס לוגי בקטגוריית הכישרון החדש הטוב ביותר, וב-1988 זכה בפרס לוגי הכסף בקטגוריית השחקן הפופולרי ביותר.
במקביל להשתתפותו ב"שכנים שכנים", השתתף במיני-סדרה "Heroes" שעסקה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
על תפקידו זה זכה ב-1990 בפרס לוגי נוסף, בקטגוריית השחקן הפופולרי ביותר במיני-סדרה.
ב-1989 עזב את "שכנים שכנים", ועוד קודם לכן פתח בקריירה מוזיקלית בסיועם של המפיקים סטוק אייטקן ווטרמן.
הסינגל הראשון שהקליט, "Nothing Can Divide Us" הגיע למקום החמישי בבריטניה ולמקום הראשון בהונג קונג וביפן.
הסינגל הבא, "Especially for You", שהיה דואט בינו לבין קיילי מינוג, הגיע למקום הראשון במצעדי המכירות בבריטניה, והגיע למקום הרביעי בטבלת המכירות השנתית בממלכה ב-1988. הסינגל השלישי, "Too Many Broken Hearts", הגיע אף הוא לראש מצעד המכירות בבריטניה.
במאי 1989 יצא אלבומו הראשון, "Ten Good Reasons".
גם האלבום זכה להצלחה גדולה ובמשך 3 שבועות ברציפות עמד בראש טבלת המכירות בבריטניה.
סינגל נוסף מתוך האלבום, גרסת כיסוי ל-"Sealed with a Kiss" של בובי וינטון, הגיע אף הוא למקום הראשון במצעדי המכירות.
ב-1990 השתתף לראשונה בסרט קולנוע, "שבועה", בו גילם את דמותו של חייל שנשבה בידי היפנים במלחמת העולם השנייה.
ב-1991 עלה לראשונה על בימת התיאטרון, כשגילם את דמותו של יוסף במחזמר יוסף וכתונת הפסים המשגעת בתיאטרון לונדון פלדיום שבלונדון.
דונובן גילם את התפקיד במשך שנתיים, עד 1993. שיר הנושא של המחזמר, "Any Dream Will Do", הגיע אף הוא לראש מצעד המכירות בבריטניה.
בשנת 1992 הגיש דונובן תביעת דיבה נגד המגזין "The Face", בו נכתב כי הוא הומוסקסואל.
הוא זכה ב-200 אלף ליש"ט, אך הוא הצטייר כהומופוב ותדמית זו גרמה לנזק אנוש לקריירה שלו.
האלבום הראשון שהוציא לאחר מכן, "All Around The World" נכשל, ואף לא שווק באוסטרליה.
באוטוביוגרפיה שפרסם ב-2007, ציין דונובן כי הטעות הגדולה ביותר שעשה בקריירה שלו הייתה התביעה נגד "The Face".
בעקבות חוסר ההצלחה הידרדר דונובן לשימוש בסמים.
בינואר 1995 אושפז לאחר שחווה התקף כתוצאה משימוש בקוקאין במהלך מסיבת יום ההולדת של הדוגמנית קייט מוס.
בהמשך אותה שנה, השתתף בסרט הקולנוע "The Last Bullet".
ב-1998 השתתף במופע הקולנוע של רוקי, שם פגש את מי שתהיה אם ילדיו, אנג'לה מלוץ'.
בעידודה, נגמל לגמרי מהשימוש בסמים.
מאז שנת 2000 גילם מספר תפקידים קטנים בקולנוע, וב-2003 גילם את דמותו של עורך הדין ריצ'רד סוואג' בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "MDA".
ב-2004 שב לבימת התיאטרון, כשהשתתף במחזמר המבוסס על סרט הקולנוע "צ'יטי צ'יטי בנג בנג", שהוצג בלונדון פלדיום.
בשנת 2006 השתתף דונובן בעונה השישית של תוכנית המציאות הבריטית "I'm a Celebrity…Get Me Out of Here" (מעין גרסה של "הישרדות" המיועדת לסלבריטאים) וסיים במקום השלישי.
ב-2007 לוהק לאופרת הסבון "Echo Beach", אך היא ירדה מהמרקעים לאחר 12 פרקים בלבד.
ב-2008 החליף את ג'רמי סטנפורד בתפקיד מיצי במחזמר המבוסס על הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר, בתיאטרון פאלאס בלונדון.
ביוני 2019, עלה שוב המחזמר "יוסף וכותחנת הפסים המשגעת" בתיאטרון פלדיום בלונדון, כשדונובן מגלם הפעם את תפקיד פרעה.
בשנת 2022 שיחק במחזמר הידוע "גריז" בעיבוד של תיאטרון וסט אנד.
ב-2006 הוציא אלבום אוסף משיריו, וב-2008 הוציא אלבום עם שירים חדשים ("Let It Be Me"), לראשונה מזה 15 שנה.
האלבום הגיע למקום ה-28 במצעדי המכירות בבריטניה.
ג'ייסון ג'ואל דסרוליאו , הידוע יותר בשם הבמה ג'ייסון דירולו (Jason Derülo; נולד ב-21 בספטמבר 1989), הוא זמר R&B, פופ והיפ הופ אמריקאי.
דירולו נולד במיראמאר, פלורידה, בן להורים מהאיטי.
שפתו הראשונה של דירולו הייתה קריאולית האיטית.
הוא למד בבתי ספר לאמנויות הבמה בפלורידה ועשה כמה ניסיונות מוקדמים בהלחנה מוזיקלית, כשכתב את השיר הראשון שלו בגיל שמונה.
כישורי הכתיבה שלו החלו למשוך תשומת לב כשהיה נער.
הוא גם כתב את "Bossy" עבור בירדמן, ראפר מניו אורלינס, והופיע בהופעת אורח בשיר, והדגיש את יכולתו כסולן.
שם הבמה שלו, "דירולו", הוא הגייה של שם משפחתו, דסרוליאו.
ב-2009 הוציא את הסינגל "Whatcha Say".
השיר הפך ללהיט שמכר מעל חמישה מיליון הורדות דיגיטליות, זכה בארצות הברית למעמד של פלטינה כפולה, ודורג במקום הראשון בניו זילנד ובמצעד הבילבורד האמריקאי.
הסינגל השני "In My Head" נכנס הישר למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי והגיע למקום ה-5 במצעד הבילבורד הוט 100.
ב-2010 הוציא את אלבומו הראשון "Jason Derulo", ובמקביל הוציא את הסינגל השלישי מהאלבום "Ridin' Solo" אשר הגיע למקום השני במצעד הבריטי ולמקום ה-9 במצעד הבילבורד הוט 100. בשל הצלחתו בבריטניה הוציא סינגל נוסף, "What If", שיצא תחילה בבריטניה.
באוגוסט יצא לסיבוב ההופעות הראשון שלו אשר התחיל בבריטניה.
ב-20 במאי 2011 יצא הקליפ לשיר "Don't Wanna Go Home" מתוך אלבום האולפן של דירולו "Future History".
האלבום "Jason Derulo" הגיע למקום ה-11 במצעד האלבומים בילבורד 200.
בשנת 2013 הוציא את אלבומו השלישי, "Tattoos" לאחר יציאת שני הסינגלים "Talk Dirty" ו-"Wiggle" שזכו להצלחה רבה ולהכרה.
השיר "Talk Dirty" הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100. השיר "Wiggle" הגיע למקום החמישי במצעד.
בשנת 2015 הוציא את הסינגלים מהאלבום הרביעי שלו "Everything Is 4".
הראשון, שזכה להצלחה רבה, "Want to Want Me", השני, "Cheyenne", והשלישי, "Get Ugly".
השיר "Want To Want Me" הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד הוט 100. האלבום "Everything Is 4" הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים בילבורד 200.
ב-14 באפריל 2016 הופיע דירולו בפני כ-12,000 צופים באמפי פארק בראשון לציון.
ב-17 במרץ 2017, הוציא סינגל בשם "Swalla" בהשתתפות הראפרית ניקי מינאז' והראפר טיי דולה.
השיר זכה להצלחה רבה ברחבי העולם ונכנס לעשרת הגדולים במצעד הבריטי, הגרמני והצרפתי.
השיר זכה להצלחה גם בארצות הברית ומכר שם כ-2 מיליון עותקים והוכרז כמעמד פלטינה כפולה.
נכון למרץ 2018, השיר צבר למעלה ממיליארד צפיות ביוטיוב.
ב-10 בנובמבר 2017, הוציא סינגל בשם "Tip Toe" בהשתתפות הראפר פרנץ' מונטנה.
השיר זכה להצלחה והגיע למקום ה-5 במצעד הבריטי.
דירולו שב והופיע בפסטיבל וואו של קוקה קולה ב־1 באוגוסט 2018 בלייב פארק, ראשון לציון.
במופע התארחו הצמד סטטיק ובן-אל תבורי לצידו של דירולו.
בשנת 2018, הוציא את השיר "Colors", לו יצאה גרסה נוספת ביחד עם מאלומה.
באותה שנה הוא התחיל סבב הופעות עולמי ביחד עם מרקוס ומרטינוס.
בשנת 2019 הוא הוציא סינגל Let's Shut Up & Dance אך ללא הצלחה יתרה.
ב-1 במרץ 2021, חתם באטלנטיק רקורדס, איתה הוציא את שירו "Take You Dancing" כמה חודשים לפני כן.
במאי 2021, דירולו הופיע ברמיקס של "Jalebi Baby" של הזמר ההודי-קנדי טשר.
ב-3 בספטמבר 2021 הוציא דירולו את הסינגל החדש שלו "Acapulco".
ב-18 במאי 2023, הוציא דירולו את הסינגל "When Love Sucks", שכולל את הזמרת דיידו, ומסמפל הסינגל "Thank You" של דידו משנת 2000. ב-24 באוגוסט הוציא את הסינגל "Body Count".
בשנת 2023 הצטרף כמנטור לעונה ה-12 של תוכנית המציאות האוסטרלית "The Voice" כשהוא מחליף את קית' אורבן ולצדו בכס השיפוט יושבים ריטה אורה, גאי סבסטיאן וג'סיקה מאובוי.
באותה שנה, שיחק דרולו בסרט הדרמה הביוגרפי "Spinning Gold"; בו גילם את המוזיקאי רונלד איסלי לצד הראפר ויז קאליפה.
דירולו ניהל מערכת יחסים עם הזמרת ג'ורדין ספארקס בין השנים 2012 ל-2014.
בשנת 2021 הודיע כי הוא מצפה לילד יחד עם בת זוגו, הדוגמנית ג'נה פרומס.
2014: Talk Dirty - הוצאה מחודשת
פרסתאריךקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס המוזיקה של ARIA2024שיר השנה"Give You Love" (עם ג'סיקה מאובוי)
ג'ון אנטוני מילר היה שחקן קולנוע ומחזאי אמריקאי, זוכה פרס פוליצר על עבודתו במחזה "שנת האליפות ההיא".
היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1973 על תפקידו בתור האב קאראס בסרט "מגרש השדים".
מילר נולד בשם ג'ון אנטוני מילר בשכונת לונג איילנד סיטי שברובע קווינס, ניו יורק.
אמו מרי קלייר קולינס הייתה מורה ואביו ג'ון א.
מילר עבד לפרנסתו בתור חשמלאי.
בילדותו עבר להתגורר בעיר סקרנטון שבצפון פנסילבניה ולמד באוניברסיטה המקומית.
לאחר מכן למד באוניברסיטה הקתולית שבוושינגטון, שם למד דרמה וספרות אנגלית.
מילר התפרסם בשנת 1973 כשזכה בפרס פוליצר על המחזה אותו ביים "שנת האליפות ההיא".
לזכייה זו נוספה הופעת בכורה בסרט האימה "מגרש השדים" בתור האב דמיאן קאראס, פסיכיאטר המנסה ביחד עם האב מרין (מקס פון סידוב) לגרש את השד מגופה של הנערה רייגן (לינדה בלייר).
על התפקיד הועמד מילר לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
מילר הופיע בסרט השלישי בסדרה ב-1990 לצידם.
מילר שילב בין הופעה על בימות התיאטרון והפקת הצגות ובין סטי הצילומים שם הופיע בין היתר בקומדיה הסוריאליסטית "התצורה התשיעית" בתור לוטננט פרנקי רנו, יוצא מלחמת וייטנאם המאושפז עקב מצבו הנפשי המעורער במוסד לפגועי נפש.
בשנת 1980 הופיע בסרט הטלוויזיה "המפלצת של הנדרסון" לצד כריסטין לאטי.
את המחזה "שנת האליפות ההיא" שהקנה לו את פרס פוליצר תרגם מילר לגרסה קולנועית בבימויו בשנת 1982, סרטו הראשון והיחיד כבמאי היה מועמד לפרס דב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בסרט האקשן "חיילי צעצוע", ובדרמת הספורט "רודי" שבה גילם את שחקן ומאמן הפוטבול ארה פרסג'יאן.
מילר הוא אביהם של שחקני הקולנוע ג'ייסון פטריק (מאשתו הראשונה השחקנית ג'קי גלייסון) ושל ג'ושוע ג'ון מילר (מאשתו השנייה השחקנית סוזן בראנד).
מילר נפטר בשנת 2001 מהתקף לב בגיל 62 בביתו שבסקרנטון פנסילבניה.
ג'ייסון מוראן הוא פסנתרן ג'אז אמריקאי.
מוראן למד בחוסר עניין נגינה קלאסית בשיטת סוזוקי בפסנתר מגיל שש.
בגיל שלוש-עשרה שמע את ראונד מידנייט של ת'לוניוס מונק ופיתח עניין בג'אז.
המשיך לבית הספר מנהטן למוזיקה.
לקראת סיום לימודיו (1997) החל מנגן עם הסקסופוניסט גרג אוסבי.
חתם על חוזה הקלטה עם חברת התקליטים Blue Note.
משנת 2000 מוראן מוביל את השלישייה The Bandwagon, בה הוא מנגן עם בסיסט ומתופף.
עד 2010 ההרכב הקליט שישה אלבומים, חלקם עם נגנים אורחים.
ב-2002 הוציא מוראן אלבום סולו, Modernistic.
ניגן בהרכבים נוספים, דוגמת רביעיית צ'ארלס לויד.
מוראן זכה לשבחים רבים, על הלחנה, נושאים, נגינה ואלתור, ותואר לא פעם כאחד ממוזיקאי הג'אז המקוריים של התקופה.
זכה בעיטורים מטעם איגוד עיתונאי הג'אז והירחון דאון ביט.
בשנת 2010 חבר לעמיתי מקארתור וזכה לפרס מאת הקרן.
סגנונו שואב מפוסט-בופ, פאנק, בלוז, דיקסילנד ג'אז ומוזיקה קלאסית.
מוראן פעיל בעולם האמנות במספר דרכים.
כמה מההקלטות באלבום Same Mother הוזמנו על ידי מוסדות אמנות אמריקאיים.
יצירתו מושפעת מציירים כמו אגון שילה, רוברט ראושנברג וז'אן-מישל בסקיה.
הוא הלחין מספר מיצגים ומופעי מחול.
יצירתו IN MY MIND: Monk At Town Hall, 1959, שמתחקה אחר קונצרט שערך מונק בניו יורק, ולא הופצה באופן מסחרי, משלבת גם כן עבודה של אמן וידאו.
הוא מלמד בבית הספר מנהטן ובמספר אוניברסיטאות ומוסדות מוזיקליים.
ג'ייסון וייט (Jason White, נולד ב-11 בנובמבר 1973) הוא נגן גיטרה אמריקאי המלווה את להקת הפאנק רוק (Punk rock) גרין דיי מאז 1999.
נולד בליטל רוק שבארקנסו, ארצות הברית.
ב-1995 החל לנגן במסגרת להקת "Pinhead Gunpowder".
מ-1999 מלווה את גרין דיי; בלהקה הוא מנגן כסולן גיטרה ראשי, בגיטרת בס ובגיטרה חשמלית, וכן מבצע קולות רקע.
בסוף שנת 2014 התגלה אצלו סרטן בשקדים, שמאז טופל.
ג'וזף ג'ייסון נמאקהה מומואה הוא שחקן ודוגמן אמריקאי שהתפרסם לראשונה בעקבות משחקו בסדרת המדע הבדיוני "סטארגייט אטלנטיס" בתפקיד רונון דקס.
ג'ייסון מומואה נולד בהונולולו, הוואי שבארצות הברית, לקוני (צלמת) ממוצא גרמני, אירי ושבט הפואאני וג'וזף מומואה (צייר) ממוצא ילידי הוואי, ולאחר מכן עבר עם אימו לנורווק (איווה) .
דודיו - בריאן וראסטי קיולאנה - הם גולשי גלים מפורסמים.
בשנת 1998 חזר מומואה להוואי, והחל בקריירת דוגמנות.
שנה לאחר מכן קיבל את התואר "דוגמן הוואי".
בין השנים 1999 ו-2001. הופיע בסדרה משמר המפרץ: לילות הוואי בדמותו של ג'ייסון איואיין.
הוא חזר לגלם תפקיד זה בסרט "משמר המפרץ: חתונה בהוואי".
הפריצה הגדולה שלו התרחשה בשנת 2005, כאשר החל לגלם את דמותו של רונון דקס בסדרת המדע הבדיוני סטארגייט אטלנטיס בעונתה השנייה.
הוא שיחק את התפקיד עד סיום הסדרה בעונתה החמישית ב-2009. שנתיים לאחר מכן שיחק בעונה הראשונה של הסדרה "משחקי הכס", המבוססת על ספרי "שיר של אש ושל קרח", את דמותו של חאל דרוגו הדות'ראקי.
ב-2011, גם שיחק בסרט "קונאן", שהיה עיבוד מחודש (אך בעלילה שונה לגמרי) לסרט בעל אותו השם משנת 1982 בו שיחק ארנולד שוורצנגר.
ב-2013 שיחק בסרט "כדור בראש" עם סילבסטר סטאלון.
בשנת 2014 הופיע בסרט זאבים .
ביוני 2014 מומואה לוהק לגלם את גיבור העל אקוומן ביקום הקולנועי של DC.
הוא תחילה גילם אותו בהופעת קמע בסרט באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק ואחרי כן הוא גילם את הדמות בליגת הצדק (ובגרסה המורחבת לסרט).
הוא כיכב בשנת 2018 בסרט הסולו אקוומן ובשנת 2022 ייצא לאקרנים סרט ההמשך אקוומן 2: הממלכה האבודה.
הוא גם דובב את הדמות בסרט לגו 2: החלק השני.
בין 2016 ל-2018 גילם מומואה את דקלן הארפ בכל שלוש העונות של סדרת הטלוויזיה ההיסטורית הקנדית פרונטיר (Frontier) ושימש כמפיק בכיר.
הסדרה מתארת את סחר הפרווה בצפון אמריקה בקנדה של המאה ה-17 ועוקבת אחר דקלן הארפ, פורע חוק אירי, שמתמודד עם הפרת המונופול של חברת מפרץ הדסון על סחר הפרווה בקנדה, שהפך לפורע חוק ועוסק בפעילויות בלתי חוקיות כדי להעשיר את עצמו.
בשנת 2023 גילם מומואה את דמותו של האנטגוניסט דנטה רייס בסרט "מהיר ועצבני 10".
בדצמבר 2024, הוכרז כי מומואה יגלם את דמותו של "לובו" בסרט "סופרגירל".