tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעקבות תבוסתם, איבדו השיאונגנו עניין בכיבוש סין ופנו למלחמה בשבטי היואצ'י, שבטים נודדים דוברי הודו-אירופית שחיו בהרי האלטאי.
ניצחונם של השיאונגנו בתחילת המאה ה-2 לפנה"ס הוביל להגלייתם של היואצ'י דרום מערבה, אל עבר הודו ואיראן של ימינו.
השיאונגנו חזרו לניסיונות כיבוש סין בשנת 200 לפנה"ס, והצליחו להשתלט על סין מצפון לחואנג חא באמצע המאה ה-2 לפנה"ס.
איום מחודש זה גרם לסינים לשדרג את יחידות הצבא שלהם - בעיקר את חיל הפרשים - ולערוך תוכנית מתקפה וכיבוש של מונגוליה.
בשנת 121 לפנה"ס הדפו הסינים את השיואנגנו אל מעבר לחומה הסינית ומדבר גובי, אל תוך מרכז מונגוליה.
בעקבות ניצחון זה, הרחיבו הסינים את שליטתם על חצי האי הקוריאני, מרכז אסיה וחבל הארץ הידוע כיום כמנצ'וריה.
השיאונגנו חזרו להפנות את תשומת לבם לכיבושים ממערב, וניסו להשתלט על עמק אוקסוס ב-73 לפנה"ס, שם שכנו צאצאי היואצ'י.
לנוכח האיום כרתו היואצ'י והסינים ברית ביניהם, והביסו את השיואנגנו ב-44 לפנה"ס.
לבסוף, עם עלייתה המחודשת של שושלת האן והתפשטותן של הטריטוריות הסיניות, נהדפו השיואנגנו צפונה אל הרי האלטאי.
לאחר הגלייתם של השיאונגנו בשנת 48 לספירה, תפסו את מקומם שבטי ההשיינביי, שהיוו שלוחה צפונית של שבטי הדונגהו.
הדונגהו היו בין השבטים הראשונים שנכבשו על ידי השיאונגנו, ועם החלשותם של האחרונים, פרצו הדונגהו במרד והצליחו להקים שתי מדינות שבטיות במאה הראשונה - שיינביי בצפון והווהאן בדרום.
שיינביי היו הדומיננטיים יותר, ועד סוף המאה השנייה נטמעו בהם שבטי הווהאן.
עם נפילתה של שושלת האן בסין במאה השלישית, השתלטו בני שיינביי ושבטים נוספים על צפון סין.
בשנת 317 הייתה כל סין שמצפון ליאנגצה בשליטת שבטי נוודים.
בסוף המאה הרביעית, היו צפון סין ומדבר גובי בשליטת הטובה, תת-שבט של שיינביי, שהתקרא "שושלת ויי הצפונית" (386–533).
צבאות הטובה הביסו את הז'ואו ז'אן - שבטים מונגולים מהרי האלטאי - ושיקמו את חומת סין.
הז'ואו-ז'אן שנהדפו צפונה הקימו אימפריה (הכגאנות ז'ואו-ז'אן) משלהם צפונית לשטחי הטובה, ודחקו את השיואנגנו אל עבר הים הכספי והרי אורל.
שושלת ווי הצפונית החלה לקרוס בעקבות מרידות שבטיות של אנשי הטובה שהתנגדו לאימוץ המסורת והמנהגים הסיניים בידי מנהיגי השושלת.
האימפריה הרורואנית קרסה בשנת 546 בעקבות מרד של שבטי הטורק בהרי האלטאי.
הטורק השתלטו על מקורות הכוח של האימפריה וביססו את עצמם כעם השולט בצפון ומרכז אסיה, וכבשו שטחים נרחבים ברחבי היבשת.
לא עבר זמן רב עד לניסיון הכיבוש הראשון של הטורק בסין - בדומה לקודמיהם השיואנגנו, ההסיינפיי, הטובה והרורואן.
כיבושיהם של הטורק נחלו הצלחה למאה השישית, ואז הובסו בידי הכוחות הסינים שהחלו מתאחדים מחדש.
אימפריית הטורק פוצלה למזרח ומערב, כשהחלק המזרחי היה נתון לשלטונם של הסינים.
בשנת 601 ניסו הטורק המערביים, מונהגים בידי טארדו, לכבוש את בירת סין צ'נגאן (שיאן של ימינו).
שושלת טאנג הסינית (618-907) הביסה את הטורק המזרחיים מצפון למדבר גובי, וכבשה את שטחי הטורק המערביים.
שלטון אימפריית הטורק הסתיים סופית בשנת 744. במאה השנים הבאות השתלטה השושלת על מזרח ומרכז אסיה.
בני חסותם של שושלת טאנג, שבטי נוודים טורקיים שנקראו אויגורים, השתלטו על מונגוליה והקימו את האימפריה האויגורית, אשר השתרעה בין ימת באיקל לימת בלחש במאה השמינית.
באותה תקופה הגיע גל הכיבושים הערבי אל מרכז אסיה, והטאנג נאלצו לנטוש את עמק אוקסוס.
עם זאת, בסיועם של האויגורים, הצליחה שושלת טאנג למנוע מהמוסלמים לכבוש את סין.
שבט החיטאיים של מנצ'וריה ניצלו את המצב על מנת להתנער מהשלטון הסיני, והתחילו להניע את כוחותיהם אל צפון סין.
על אף תבוסותיה, הצליחה שושלת טאנג לשמור על גבולותיה, הודות לסיוע האויגורי.
התלות באויגורים היוותה ככל הנראה מקור למבוכה עבור הסינים, שעודדו את הקירגיזים לתקוף את בני בריתם הצפוניים.
מתקפת הקירגיזים גרמה לקריסת האימפריה האויגורית ב-846.
חופשיים משלטון האויגורים, החלו החיטאיים ואנשי ג'ורצ'ד להרחיב את כיבושיהם בתחילת המאה העשירית.
בשנת 925 שלטו החיטאיים על מנצ'וריה, מזרח מונגוליה, ומרביתה של צפון סין.
באמצע המאה הכריזו על עצמם החיטאיים כשליטי צפון סין ושלטונם נודע כשושלת ליאו (916–1125).
במהלך המאה ה-11 הרחיבה שושלת ליאו את שלטונה בצפון סין ונלחמה בממלכת מונגולית נוספת, ממלכת שישיה (Hsi Hsia) המערבית, (שבטי טאנגוט מטיבט) שבניגוד לחיטאיים הייתה מושפעת מהתרבות הסינית.
בסופו של דבר נפלה שושלת ליאו בידי אנשי ג'ורצ'ד שהקימו את שושלת ג'ין.
החיטאיים נסוגו מערבה ושם הקימו את ממלכת קארה חיטאי, שעתידה להיות יריבתו של ג'ינגיס חאן.
התקופה הפרה-אימפריאלית של מונגוליה הסתיימה בשנת 1206, אז טמוג'ין סיים לאחד את השבטים המונגולים והוכרז כ"ג'ינגיס ח'אן" בקורילטאי, ונוסדה האימפריה המונגולית.
מונגוליה החיצונית הייתה בשליטת סין המנצ'ורית מ-1691 ועד 1911. בתחילת המאה ה-20 נחלש כוחם של המנצ'ורים בסין, והלאומנים המונגולים נעזרו בסיוע רוסי וזכו לעצמאות מסין בשנת 1911.
האוטונומיה המונגולית שהוקמה הייתה בחסות רוסית וסינית, בעקבות הסכם שנחתם ב-25 במאי 1915), בו כפו הרוסים על הרפובליקה הסינית הטרייה את האחריות על מונגוליה, על פי הגבולות שנקבעו בברית קייחטה.
מהפכת אוקטובר ומלחמת האזרחים ברוסיה אפשרה לסינים להשתלט מחדש על מונגוליה החיצונית, וחיילים סינים הוצבו במונגוליה ב-1919. מונגוליה הכריזה על עצמאותה בשנית ב-13 במרץ 1921 לאחר שהמונגולים, בראשות דמדין סוחבאטאר, הדפו את הכוחות הסינים מהבירה אורגה (לימים אולן בטור).
הרפובליקה העממית של מונגוליה הוקמה ב-25 בנובמבר 1924.
בין 1925 ל-1928, הייתה המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה הקומוניסטית, שהשתלטה בהדרגה על מוסדות השלטון בסיוע סובייטי.
באותה תקופה היו מרבית תושביה של מונגוליה נוודים, וההון התחלק בין האריסטוקרטיה ואנשי הדת.
מרבית התושבים לא ידעו קרוא וכתוב.
המושג "פרולטריון" לא היה קיים.
בניסיון לשנות מצב זה, תקפה הממשלה הקומוניסטית של מונגוליה את בעלי השררה העיקריים - אנשי הדת והאריסטוקרטיה.
בשנות השלושים הרסה הממשלה את כל המקדשים הבודהיסטיים במדינה פרט לארבעה, והוציאה להורג כ-10,000 נזירים.
הדבר הוביל למהומות אנטי-קומוניסטיות בין השנים 1945-1932.
במלחמת העולם השנייה, ובעקבות האיום היפני על הגבול המונגולי, פעלו הסובייטים לשינוי הסוציאליזם במונגוליה לטובת מדיניות כלכלית חדשה.
הצבא המונגולי-סובייטי הדף את הכוחות היפנים שפלשו למזרח מונגוליה בקיץ 1939. לאחר המלחמה, ובתמיכת הסובייטים, פיתחה מונגוליה את קשריה הבינלאומיים ויצרה קשרים עם קוריאה הצפונית ומדינות החסות הקומוניסטיות במזרח אירופה.
בשנות ה-60 המוקדמות נקטה מונגוליה עמדה נייטרלית בפיצול הסיני-סובייטי, אך במהלך העשור שינתה את עמדתה.
ב-1966 נחתם הסכם בין ברית המועצות ומונגוליה, המאפשר לסובייטים להציב כוחות צבאיים על אדמת מונגוליה, כחלק ממערך ההגנה על הגבול הסיני-סובייטי.
כתוצאה מכך התדרדרו היחסים בין מונגוליה וסין, וב-1983 גירשה מונגוליה 7000 סינים מאדמתה, רובם חיו במונגוליה מאז שנות ה-50.
בתחילת שנות ה-90, בעקבות נפילת מסך הברזל והתמוטטות הקומוניזם באירופה, איבדה המפלגה הקומוניסטית מכוחה ונערכו רפורמות מקיפות במדינה, ביניהן חוקה ובחירות דמוקרטיות.
ב-1996 נבחרה לראשונה מפלגה לא קומוניסטית, הקואליציה הדמוקרטית של מונגוליה.
מוֹנְגְּקֶה חַאן (1208-1259, נקרא גם מאנגו) היה החאן הגדול הרביעי של האימפריה המונגולית.
מונגקה היה בנו של טולוי, שהיה בנו הצעיר של ג'ינגיס חאן.
מונגקה כיהן כחאן בין השנים 1251 ועד מותו.
מונגקה היה שותף למערכה האירופאית (1236-1242), בין השאר בהרס קייב ובהתקפה על הונגריה.
הוא חזר למונגוליה בקיץ 1241, לפני סופה הבלתי צפוי של המערכה בעקבות מותו של אוגדיי חאן.
לאחר מותו של גויוק, החאן הגדול השלישי, מצא עצמו מונגקה מוביל את קבוצת צאצאי ג'ינגיס חאן ששאפו להדיח את צאצאי אוגדיי מהשלטון.
באטו, המבוגר מביניהם, שהיה בנו של דז'וצ'י, היה קרוב למלחמה בגויוק ב-1248, שנמנעה בעקבות מותו של האחרון.
לאחר מותו של גויוק, שיתף באטו פעולה עם אלמנתו של טולוי על מנת לסכל את תוכניותיה של אלמנת גויוק - ששלטה בפועל - להעביר את השלטון לאחד מבני משפחתה.
באטו כינס קורילטאי בסיביר ב-1250 (הקורילטאי הראשון שלא כונס במונגוליה עצמה).
על אף נסיונותיו של באטו, כונס קורילטאי במונגוליה ב-1251, ובחר במונגקה כחאן.
בתקופת שלטונו כחאן, התמקד מונגקה בהרחבת האימפריה יותר מאשר קודמו.
הוא עסק במלחמה בסין מול שושלת סונג, והצליח להביא לכיבוש חונאן ב-1254 ולכיבוש הודו-סין, שאפשרו למונגולים לפלוש משלושה כיוונים שונים.
הוא מינה את אחיו הולאגו חאן לעמוד בראש הפלישה לתוך מרכז העולם המוסלמי.
המערכה האירופאית הוזנחה, אך ידידותו של מונגקה עם באטו הבטיחה את שלמות האימפריה.
במהלך קרב בסין ב-1259, חלה מונגקה באופן מסתורי בדיזנטריה, ומת.
מותו עצר את התקדמותו של הולאגו בדרום-מערב אסיה והוביל למלחמת האזרחים הטולויית בין אחיו קובלאי חאן ואריק בוק, שמוטטה את אחדותה של האימפריה המונגולית.
מונגוליה הפנימית (במונגולית: /Өвөр Монгол, תעתיק: אובור מונגול; בסינית מפושטת: 内蒙古; בסינית מסורתית: 內蒙古; בפין-יין: Nèi Měnggŭ; תעתיק: נֵיי מֶנְגְגוּ) היא מחוז אוטונומי מונגולי בצפון הרפובליקה העממית של סין.
המחוז האוטונומי משתרע על פני 1,199,372 קמ"ר (כ-12% משטחה של סין) ועל פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בו כ-24.05 מיליון תושבים.
בירת המחוז האוטונומי היא העיר חוֹחחוֹט.
המונח "מונגוליה הפנימית" הוא מונח סיני במקורו, ומנוגד למונגוליה החיצונית המתייחס למונגוליה של ימינו ביחד עם רפובליקת טוּבָה שברוסיה.
כיום מהווים המונגולים רק 17% מתושבי האזור והם יושבים בעיקר בערבות, בעוד שהסינים בני ההאן יושבים בעיקר לאורך הנהרות.
קבוצות אתניות נוספות במחוז הם דַאוּר, אֶבֶנְק, אוֹרוֹצִ'ין, חווי, מנצ'ורים, מעט אסודים וקוריאנים.
השטחים המהווים היום את מונגוליה הפנימית החליפו ידיים פעמים רבות בין חקלאים סינים מהדרום ובין נוודים בני שבטים שונים מן הצפון.
בתקופת שושלת צ'ינג (1644-1911) המנצ'ורית היה מזרחה של מונגוליה הפנימית חלק ממנצ'וריה.
החל בסוף המאה ה-19 החל הממשל לעודד חקלאים סינים ליישב בהמוניהם את מונגוליה.
עם נפילת הקיסרות הסינית ב־1911, יצאה מונגוליה החיצונה, ביוזמתה של רוסיה, מתחת ידיה של סין, בעוד שמונגוליה הפנימית חולקה על ידי הרפובליקה העממית של סין בין מחוזות שונים.
מזרחה של מונגוליה הפנימית הפך לחלק ממנצ'וקוו (תחת ממשלת בובות בשליטה יפנית).
ב־1937, כשפרצה מלחמה בין סין ליפן, מיהר הנסיך המונגולי דָה ווָאנג להכריז על עצמאות מונגוליה הפנימית (למעט מזרחה, שהיה חלק ממנצ'וריה) ולחתום על הסכמי שיתוף פעולה עם היפנים.
כך הפכה מונגוליה הפנימית למדינה הנשלטת על ידי ממשלת בובות של היפנים עד לתום מלחמת העולם השנייה.
עם תום המלחמה השתלטו הסינים, בתמיכתם של הסובייטים, על מונגוליה הפנימית, וב־1947 הקימו את האזור האוטונומי מונגוליה הפנימית תוך שהם מספחים אליו את אותם חלקים שהיו בעבר חלק ממנצ'וריה.
בהדרגה סופחו גם נתחים ממחוזות נוספים שבהם אוכלוסייה מונגולית משמעותית.
המחוז הוא בעיקרו רמה הררית עם מספר מדבריות (הגדול שבהם הוא בדאין חרן).
בשטח המחוז נמצא אגם חולון, שהוא ה־5 בגודלו בסין.
במרכז המחוז עובר הנהר הצהוב המגיח צפונה מנִינְגְשְׂיָה וזורם לאורך מספר מאות קילומטרים עד שהוא פונה חזרה דרומה.
הנהרות אמוּר ולְיָאו ויובליהם זורמים במזרחו.
יתר המחוז נטול כל גופי מים משמעותיים.
באגני הנהרות תחום החקלאות העיקרי הוא גידולים כמו חיטה, בעוד שהערבות מאופיינות ברעיית צאן.
ברכס חינגאן הגדול שבמזרח עוסקים גם ביערנות ובציד.
המחוז האוטונומי מונגוליה הפנימית מחולק לתשע נציבויות עירוניות ושלוש ליגות:
מונד הוא רכיב מקובל בכתרים, ובעיקר בכתרי בית המלוכה הבריטית.
המונד הוא גלובוס מוזהב המחבר בין חצאי הקשתות המרכיבים את חלקו העליון של הכתר.
לרוב מעל המונד ניצב צלב.
המונד מסמל את שליטתו של המונרך בארץ, והצלב שמעליו מסמל את הרשות שניתנה למונרך מהאל לעשות זאת.
בכתרים רבים ניתן להפריד את המונד מהכתר, ולהוריד ממנו את חצאי הקשתות - כך שנותר בסיס הכתר בלבד.
מונגארם (שוודית: Månegarm) היא להקת בלאק/ויקינג מטאל מהיישוב נורטאליה שבשוודיה.
הלהקה נוסדה בשנת 1995 על ידי סוון רוסנדל (Svenne Rosendal), יונאס אלמקיסט (Jonas Almquist) ופייר וילהלמסון (Pierre Wilhelmsson ).
שם הלהקה נלקח מהשם "מאנגארמר" (Mánagarmr), שמו של זאב במיתולוגיה הנורדית.
מונגרם הוציאה שבעה אלבומים, מיני-אלבום אחד ושני דמואים.
מונגוליה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת טוקיו (1964) והשתתפה בכל האולימפיאדות מאז, למעט אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), אז השתתפה בחרם שהובילה ברית המועצות.
לאורך השנים צברו הספורטאים המונגולים 30 מדליות, בהן שתי מדליות זהב.
המדליות הושגו בארבעה ענפים: ג'ודו, אגרוף, היאבקות וקליעה.
מונגוליה השתתפה גם בכל אולימפיאדות החורף שנערכו מאז אולימפיאדת אינסברוק (1964), פרט לאולימפיאדת אינסברוק (1976), ואולם אף ספורטאי מונגולי לא זכה במדליה במשחקים אלה, והשתתפותה של המשלחת המונגולית במשחקים הייתה סמלית בעיקרה.
המשלחת המונגולית זכתה להישגים ראשונים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), כאשר ארבעה מתאבקים זכו במדליות.
ז'ינגז'ידיאין מנחבאט זכה במדליית כסף, ושלושה מתאבקים נוספים זכו במדליות ארד: צ'ימדבזארין דמדינשרב, דנזנדרז'אגיאין סראטר וטמריאין ארטג.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה מתאבק מונגולי נוסף במדליית כסף, חורלואוגיאין באיאנמנח.
להישג דומה הגיעה המשלחת המונגולית גם באולימפיאדת מונטריאול (1976), כאשר במדליית הכסף זכה זווגיאין אוידוב.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכו המונגולים בארבע מדליות.
המתאבק ז'מצין דוואז'אב זכה במדליית כסף, ועמיתו דוגארסירנגיאין אויואונבולד זכה במדליית ארד.
שני ג'ודאים מונגולים זכו אף הם לראשונה במדליות - צסדיאין דמדין זכה במדליית כסף, ורוודנגיאין דוואדאלאי זכה במדליית ארד.
עם שובה של מונגוליה למשחקים באולימפיאדת סיאול (1988), לא הצליחו הספורטאים המונגולים לשחזר הישג זה, והמונגולי היחיד שזכה במדליה היה המתאגרף נרגואין אנחבאט, שזכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג.
מתאגרף נוסף, סודנום אלטאנסוח העפיל לשלב רבע הגמר.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) הייתה הקלעית נמז'יליין באיארסאיחאן לאישה המונגולית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית, לאחר שזכתה במדליית ארד בירי באקדח.
להישג דומה הגיע המתאגרף מונחבאיאר דורז'סורן.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה הג'ודוקא דורז'פלאמיין נרמנדאח במדליית הארד היחידה במשלחת המונגולית.
באולימפיאדת סידני (2000), לראשונה מזה 36 שנים, אף ספורטאי מונגולי לא זכה במדליה, ובאולימפיאדת אתונה (2004) זכה הג'ודוקא חאשבאטריין צאגאנבאטאר במדליית ארד.
אולימפיאדת בייג'ינג (2008) הייתה המוצלחת ביותר בתולדות המשלחת המונגולית.
שני ספורטאים מונגולים הצליחו לראשונה לזכות במדליות זהב: הג'ודוקא ניידנגין טובשינבאייר והמתאגרף אנחבאטין באדאר-אואוגאן.
מתאגרף נוסף, פירוודוריאין סרדמבה, זכה במדליית כסף, ולהישג דומה הגיעה הקלעית אוטריאדין גינדגמאה, בירי באקדח.
ספורטאים מונגולים נוספים שבלטו בבייג'ינג כללו את הקלעית צוגבדרחין מנחזול שסיימה במקום השמיני בירי ברובה אוויר ואת המתאגרף אורנצ'ימגין מנח-ארדנה, שהודח בשלב רבע הגמר.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכו המונגולים בחמש מדליות.
הג'ודוקא ניידנגין טובשינבאייר זכה במדליית כסף, ועמיתו סיינג'רגאלין ניאם-אוצ'יר זכה במדליית ארד.
גם באגרוף נרשם מאזן דומה: ניאמבאיארין טגסצוגט זכה במדליית כסף ואוראנצ'ימגיאין מנח-ארדנה זכה במדליית ארד.
במדליית ארד נוספת זכתה המתאבקת סורונזונבולדין באצצג.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ירדו הישגי המונגולים לשתי מדליות.
הג'ודאית דורז'סורנגין סומייאה זכתה במדליית כסף והמתאגרף זורז'ניאמבואוגיאין אוטגונדלאי זכה במדליית ארד.
הג'ודאים לחאגווסירנגיאין אוטגונבאטאר ומונחבאטין אורנצצג סיימו במקום החמישי והג'ודוקא דוואדורז'יאין סיים במקום השביעי.
המתאבק גנזוריגיאין מנדחנראן סיים במקום החמישי, פירוודורג'יאין אורחון סיימה במקום השביעי ואוצ'ירבאטין נסאנבורמאה סיימה במקום השמיני.
מרימת המשקולות מונחצג'אנצאנגיאין אנחצצג סיימה במקום השמיני ולוחם הטאקוונדו פירווג'אווין טמואוג'ין והמתאגרף ארדנבאטין צנדבאטר הודחו ברבע הגמר.
מונגוליה השתתפה לראשונה ב בסידני (2000), כששלחה למשחקים שני ספורטאים, ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע.
במשחקי החורף השתתפה מונגוליה לראשונה ב.
המשלחת הראשונה של מונגוליה למשחקים הפאראלימפיים בסידני בשנת 2000 כללה שני ספורטאים, גברים שניהם, שהתחרו במקצועות האתלטיקה והקשתות ולא הצליחו לזכות במדליה.
הקשת באטרייב דמבדונדוג, שהתחרה בסידני, המשיך והתחרה גם ב וב.
במשחקים שנערכו בבייג'ינג היה דמבדונדוג לספורטאי המונגולי הראשון שמצליח לזכות במדליה פאראלימפית, כאשר הצליח לגבור בגמר האישי על היריב הסיני.
מונגול הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן וגרין לנטרן ביקום DC קומיקס.
הדמות המקורית הופיעה לראשונה בחוברת DC Comics Presents #27 מנובמבר 1980, והיא נוצרה על ידי הכותב לן ויין והמאייר ג'ים סטארלין.
מונגול השני הופיע לראשונה בחוברת Showcase '95 #8 מספטמבר 1995, ונוצרה על ידי הכותב פיטר טומאסי והמאייר סקוט איטון.
מונגול הוצג לראשונה בתור הארד של הקומיקס, שבה היה שליטו של גזע חייזרי עד אשר התרחשה מהפכה והוא הוגלה לחלל החיצון.
בהופעתו הראשונה, מונגול חטף את מכריו של סופרמן, לויס ליין וג'ימי אולסן, ואיים להרוג אותם אם סופרמן לא ישיג עבורו את המפתחות המפעילים את העולם המלאכותי "עולם מלחמה".
בתקופת העידן המודרני של הקומיקס, מונגול מוצג מחדש לאחר המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1985 כשליט אימפריית חלל בשם "עולם מלחמה", אשר מבדר את תושביו במשחקים גלדיאטורים.
בניסיון לתפוס את סופרמן ולהפוך את כדור הארץ לעולם המלחמה, מונגול משמיד את קוסט סיטי, עיר הולדתו של הגרין לנטרן האל ג'ורדן (כפי שתואר בקשת הסיפור שלטונם של הסופרמנים).
מונגול נשפט ונכלא בעוון פשעיו הבין-גלקטיים.
הוא משתחרר בעקבות פריצתה של מהומה, ובוחר לרדוף אחר גרין לנטרן, אך הוא מוצא שהגיבור הנוכחי (קייל ריינר) הוא אינו האחד שבו הוא מעוניין.
הוא נלכד מחדש, אך שוב נמלט ממושבת הכלא בה הוחזק, בהותירו מאחוריו שובל של אסירים מתים, הנסחפים בחלל.
בעוד ספינתו כמעט מושמדת והוא קרוב למוות, הוא ניצל ומועבר לכוכב לכת.
בתמורה לכך, הוא משעבד את תושבי הכוכב, אך הם מעדיפים למות מווירוס מאשר תחת עריצותו.
מונגול השני מופיע לראשונה לעזרתו של סופרמן, כאשר הוא מאמן אותו לקראת בואו של הנבל אימפריאקס.
הוא עוצמתי יותר מאביו, ונדמה שנהרג באירוע הקרוס אובר "עולמנו במלחמה".
אולם, הוא חוזר באירועי המשבר האינסופי ומתעמר בחברי ליגת הצדק ובהאל ג'ורדן, שחזר לתפקידו כגרין לנטרן.
הוא מקבל לרשותו טבעת כוח צהובה כאשר הוא שובר את מפרקתו של חבר חיל סינסטרו, ומאלץ את חברי חיל סינסטרו לשרת אותו או למות.
דמותו של מונגול מדורגת במקום ה-41 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.
מוֹנַגַס (בספרדית: Monagas) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה.
המדינה, הנמצאת בצפון-מזרח ונצואלה, גובלת בסוקרה ובמפרץ פריה בצפון, בדלטה אמקורו במזרח ובדרום, בבוליבר בדרום ובאנסואטגי במערב.
המדינה משתרעת על שטח של 28,900 קילומטרים רבועים.
בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא מטורין.
הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19. התושבים הילידים באזור נלחמו על עצמאותם והפריעו לאנשי מסדר הפרנציסקנים להקים מיסיונים באזור.
הקרבות עם הילידים נמשכו עד שבמאה ה-18 הספרדים הצליחו לגרש את הילידים.
ב-1856 האזור הפך לפרובינציה נפרדת בשם מטורין.
ב-1864, לאחר המלחמה הפדרלית, ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והאזור הפך למדינת מטורין.
ב-1881 המדינה אוחדה עם מדינות קומנה וברצלונה (כיום המדינות סוקרה ואנסואטגי בהתאמה) ליצירת "מדינת המזרח" (Estado de Oriente).
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, התרחש תהליך שבסופו מטורין חזרה להיות מדינה נפרדת.
שמה שונה למונגס, על שמם של האחים חוסה טדאו וחוסה גרגוריו מונגס, אשר שניהם כיהנו כנשיאי ונצואלה.
כלכלת מונגס מתבססת בעיקר על הפקת נפט וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול קפה, קנה סוכר, קקאו, תירס וכותנה.
מונדו דפורטיבו (בספרדית: Mundo Deportivo) הוא עיתון ספורט ספרדי המתפרסם באופן יומי.
מערכת העיתון נמצאת בברצלונה שבקטלוניה, ספרד.
המונדו דפורטיבו פורסם לראשונה ב-1 בפברואר 1906, כעיתון שבועי, ומאז שנת 1929 כעיתון יומי.
זהו עיתון הספורט הוותיק ביותר בספרד שעדיין יוצא לאור, והשני באירופה, אחרי לה גזטה דלו ספורט האיטלקי אשר נוסד בשנת 1896.
העיתון יוצא לאור בברצלונה והוא בבעלות קבוצת "Grupo Godó".
הקבוצה מחזיקה בבעלות גם על העיתון "לה ונגרדיה".
העיתון מתמקד בעיקר בסיקור אוהד של קבוצת הכדורגל ברצלונה, אבל בין היתר מסקר גם את ליגת העל הספרדית בכדורסל (ACB), מרוצי גרנד פרי ופורמולה 1.
המונדו דפורטיבו והספורט הם עיתוני הספורט הנפוצים ביותר בקטלוניה.
מונגוליה משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער המונגולים שישה מדליות, מתוכן שתי מדליות זהב.
מונגוליה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי מונגולי במדליה במשחקי החורף.
המשלחת הראשונה של מונגוליה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור.
המשלחת כללה 11 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט.
המשלחת זכתה בשתי מדליות זהב.
המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים התעמלות עם זכייה במדליית זהב בתרגיל הקפיצות לנערים וסיום במקום החמישי בגמר תרגיל הטבעות, והיאבקות עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית משקל עד 60 ק"ג נערות בסגנון חופשי.
בענף הג'ודו המשלחת דורגה במקום החמישי בקטגוריית משקל עד 66 ק"ג נערים.
ספורטאי המשלחת התחרו גם בענפים אגרוף, אתלטיקה, טריאתלון ושחייה אך לא הגיעו להישגים משמעותיים.
המשלחת הגיעה להישגים בענפים היאבקות עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית משקל עד 46 ק"ג נערות בסגנון חופשי, הרמת משקולות עם דירוג במקום הרביעי בקטגוריית משקל עד 63 ק"ג נערות וקליעה בה העפילה לגמר ודורגה במקום השמיני בירי מ-10 מטרים ברובה אוויר לנערות.
ספורטאי המשלחת התחרו גם בענף הג'ודו אך לא הגיעו להישגים משמעותיים.
מונגוליה השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת המונה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט.
ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים החלקה מהירה וסקי למרחקים.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה שני ספורטאים שהתחרו בשני בענף.
בדומה לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים החלקה מהירה וסקי למרחקים.
מונגול הוא סרט היסטורי אפי משנת 2007 שבוים על ידי סרגיי בודרוב, אודות חייו המוקדמים של טמוג'ין, אשר מאוחר יותר נודע בכינוי ג'ינגיס חאן.
העלילה עובדה מתוך תסריט שנכתב על ידי בודרוב עצמו בשיתוף פעולה עם עריף אלייב ובהפקתם של בודרוב, סרגיי סליאנוב ואנטון מלניק ובכיכובם של שחקנים כטדאנובו אסאנו, סון הונגליי וצ'ולואוני חולאן בתפקידים הראשיים.
מונגול בוחן את נושאי ההקרבה וההשלכות של המלחמה.
הסרט היה הפקה משותפת בין חברות קולנוע ברוסיה, גרמניה וקזחסטן.
הצילומים התרחשו בעיקר באזור הרפובליקה העממית של סין, בשטחי מונגוליה הפנימית (אזור אוטונומי מונגולי) ובערבות קזחסטן.
הצילומים התחילו בספטמבר 2005 והושלמו בחודש נובמבר 2006. לאחר הקרנת הבכורה שהתקיימה בפסטיבל לקולנוע רוסי בויבורג ב-10 באוגוסט 2007, מונגול שוחרר להפצה מסחרית ברוסיה ב-20 בספטמבר 2007. הופץ גם בהפצה מוגבלת בארצות הברית ב-6 ביוני 2008 והרוויח 5.7 מיליון דולר ממכירות כרטיסים.
בנוסף הוא הרוויח כמעט 21 מיליון דולר נוספים בהקרנות בינלאומיות והכניס סך הכל 26.5 מיליון דולר ברוטו.
הסרט זכה להצלחה כלכלית מועטה וזכה לרוב לביקורות חיוביות.
הסרט היה מועמד בשנת 2007 לפרס האקדמיה בתור הסרט הטוב ביותר בשפה זרה מטעם קזחסטן.
בשנת 1192, טמוג'ין, אסיר של ממלכת טנגוט, מספר את הסיפור שלו למן ילדותו ועד להפיכתו לג'ינגיס חאן, באמצעות סדרת פלאשבקים.
החאן הגדול היה השם הזמני לפרק השני של בודרוב בטרילוגיה מתוכננת על חייו של טמוג'ין, הלא הוא ג'ינגיס חאן.
הפרויקט נזנח בסופו של דבר למרות שביולי 2013, במהלך ביקור שנתי נאדאם באולן בטור, בודרוב טען שהצילומים יתחילו שוב, אך ללא התקדמות בפועל.
הפסקול עבור מונגול, שוחרר בארצות הברית על ידי Varèse Sarabande ב-29 ביולי 2008. המוזיקה הולחנה על ידי תואומס קאנטלינן, עם קטעי מוזיקה נוספים שהולחנו על ידי להקת אלטן אוראג המונגולית.
מונגולניקס (שם מדעי: Mongolonyx) הוא סוג של יונק פרסתן מהסדרה הקדומה מזוניכידים אשר חי במונגוליה הפנימית שבסין ובמונגוליה בין אמצע האאוקן עד האוליגוקן.
המאובנים הראשונים שכללו עצמות לסת ושיניים התגלו ב-1966 ונמצאו שני מינים בסוג.
המונגולניקס היה יונק חסון עם ממדים של דוב באורך 2.8 מטר, גובה של 1.3-1.4 מטר ומשקל 200–300 ק"ג והוא דמה לקרובו המסוניקס (Mesonyx).
בניגוד לכל פרסתן היו לו לסתות המותאמות לאכילת בשר עם שרירי לסת חזקים וניבים גדולות.
הניבים גם היו קרובות מאוד זו לזו, כמו אצל הפציהאינה (Pachyaena).
הוא חי בסביבת הערבות הלחות של מונגוליה בתקופת האאוקן לצד מינים של אוכלי עשב מהסדרה כימולסטיים ועופות כמו הגסטורניס, אשר שימשו אולי כטרף למונגולניקס או לפחות נבלותיהם.
הוא נכחד כנראה עם התייבשות האזור והתחלפות המינים הגדולים ביונקים קטנים יותר.
מונגולסטיס (שם מדעי: Mongolestes; מיוונית: "שודד מוגולי") הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת המזוניכידיים, אשר התגלה במונגוליה הפנימית שבסין, מתצורות "Ulan Gochu" ובהמשך גולו ממצאים נוספים בסין.
הוא התקיים באסיה במהלך תקופת האאוקן וגם בתחילת האוליגוקן, מה שהופך אותו לאחד מאחרוני המזוניכידים שהתקיימו.
יונק זה הגיע לאורך 2.2 מטרים ולמשקל של 250 ק"ג בממוצע ובמראהו הזכיר מעט דוב בעל זנב ארוך.
הוא היה בעל דמיון לסוגים אסייתים נוספים ממונגוליה כמו המונגולניקס, הפציהאינה וההרפגולסטיס.
מבנה הלסת שלו עוצב לנשיכה חזקה באמצעות שריריו אך השיניים שלו חסרו כמה מהטוחנות ושאר הטוחנות היו מעט יותר גדולות והוא היה בעל מפרק נוסף בלסת התחתונה.
רגליו היו קצרות יחסית ולא התאימו לריצה מהירה וככל הנראה הוא התבסס על תזונה מנבלות, כאשר עם לסתותיו הגדולות הוא יכל לשבור עצמות.
הוא נעלם מהעולם עם תחילת האוליגוקן, ככל הנראה עקב התייבשות ושינויי אקלים גדולים.
מונדו היא עיר במחוז לוגון מערב , צ'אד.
באזור, פועל שדה התעופה מונדו .
העיר נמצאת כ-400 ק"מ מבירת צ'אד, נג'מנה, ליד הנהר לוגון.
החודש החם ביותר הוא אפריל (34 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא אוגוסט (20 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,291 מילימטרים בשנה.
חודש אוגוסט הוא החודש הכי גשמי (348 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש הכי יבש (1 מ"מ גשם).
מונגומו (בספרדית: Mongomo) היא עיירת גבול המשמשת כבירת מחוז ולה־נסאס במזרח גינאה המשוונית.
נכון לשנת 2012 אוכלוסייתה מונה 7,251 תושבים, ובסך הכול באזור שמסביבה כ־53,500 תושבים.
העיירה ממוקמת במזרח גינאה המשוונית, על הגבול עם גבון.
כ־29 קילומטרים ממזרח לה נמצאת העיר אויים, כ־53 קילומטרים מערבה נמצאת העיר סיודאד דה לה פאס וכ־57 קילומטרים צפונה נמצאת העיר אבביין.
עקב מיקומה של המדינה באפריקה הטרופית, האקלים בה הוא אקלים סוואנה טרופי (Aw לפי שיטת קפן).
נכון לשנת 2012 מתוגררים בעיירה מעל 7,200 תושבים, ובאזור המטרופוליני מעל 53,000 תושבים.
אוכלוסיית העיירה הכפילה את עצמה פי 3 בין 1983 ל־2010.
בעיירה קיים מעבר גבול לכיוון העיר אויים בגבון.
אותו כביש ממשיך מערבה אל הערים סיודאד דה לה פאס ובאטה.
כביש נוסף מחבר אותה עם אבביין, ומשם ניתן להמשיך צפונה לקמרון.
בנוסף קיים בעיירה מנחת בעל מסלול טיסה סלול.
בעיירה קיימת קבוצת הכדורגל דפורטיבו מונגומו המשחקת בליגת העל המקומית.
נכון ל־2023 היא זכתה ב־4 אליפויות, האחרונה שבהן בעונת 2021/2022. בנוסף, העיירה אירחה חלק ממשחקי גביע אפריקה לאומות 2015.
מוחמד מונד'ר סולימאן מחמוד סלאח , המכונה גם אבו נאצר, היה אקדמאי ופוליטיקאי פלסטיני.
הוא היה נשיא אוניברסיטת א-נג'אח, השר להשכלה גבוהה בממשלת הרשות הפלסטינית, ולאחר מכן נשיא האוניברסיטה הערבית-אמריקאית בג'נין ונשיא הסניף של ברשות הפלסטינית.
הוא למד מתמטיקה ופיזיקה לתואר ראשון באוניברסיטת קהיר, השלים תואר שני והשיג תואר דוקטור במדעי המחשב מאוניברסיטת גלאזגו.
באוקטובר 1981 הוא נבחר לכהן כנשיא אוניברסיטת א-נג'אח.
הוא הספיק לכהן רק שנה אחת בתפקיד, עקב החלטת מדינת ישראל לגרש אותו מיהודה ושומרון בשל פעילותו.
הוא חזר ב-1984 וקיבל את נשיאות האוניברסיטה בפעם השנייה.
ב-9 באוגוסט 1998 קיבל את תיק המשרד הפלסטיני להשכלה גבוהה במסגרת ממשלתו השלישית של יאסר ערפאת, תפקיד בו כיהן עד 13 ביוני 2002. הוא כיהן גם כחבר המועצה הלאומית הפלסטינית.
ב-1 באפריל 2005, הוא קיבל את תפקיד הנשיאות של האוניברסיטה הערבית-אמריקאית בג'נין וכיהן בו עד 31 במרץ 2007.
הוא נפטר בעמאן במאי 2023.
מונדוויס הוא אתר חדשות הכותב מנקודת מבט יהודית אנטי-ציונית.
העורכים הראשיים הם פיליפ וייס ואדם הורוביץ, שהקימו את האתר במרץ 2006. האתר מקדם "נקודת מבט יהודית-פרוגרסיבית".
בשנת 2011, האתר הגדיר את מטרתו העיקרית כ-"מתן זהות חלופית ליהודים אמריקאים לזו המובעת על ידי האידאולוגיה הציונית", שלטענתם מנוגדת לליברליזם בארצות הברית.
בין שנת 2010 ל-2011, העיתון היהודי-אמריקאי טאבלט הוציא שורת מאמרים חריפים כנגד אתר מונדוויס, בהם הוא האשים את עורכי האתר ב-"אנטי-ישראליות אינטנסיבית" וב-"אובססיביות לישראל וללובי הישראלי בארצות הברית".
בשנת 2012, השבועון היהודי אלגעמיינער זשורנאל כינה את המונדוויס "ספקי חומר אנטישמי".
הליגה נגד השמצה טענה כי האתר מקבל כסף מהמולטי-מיליונר האמריקאי רון אונז .
ב-2018, העיתונאית הישראלית עמירה הס שיבחה את המונדוויס, וקראה לאנשים לקרוא את מאמרי האתר בשביל להבין את הסכסוך הישראלי-פלסטיני לעומק.
מונדיאל 1998 נערך בצרפת בין 10 ביוני ל-12 ביולי 1998. צרפת אירחה את המונדיאל בפעם השנייה לאחר שעשתה זאת בפעם הקודמת ב-1938. נבחרת צרפת הסתייעה בביתיות כדי לזכות לראשונה בגביע, אחרי שניצחה את נבחרת ברזיל 0-3 במשחק הגמר.
צרפת הפכה לנבחרת השביעית שזוכה בתואר (אחרי אורוגוואי, איטליה, גרמניה, ברזיל, אנגליה וארגנטינה).
הייתה זו הפעם השישית שהמדינה המארחת זכתה בגביע.
מבנה הטורניר שונה ממונדיאל 1994: מספר הנבחרות שהעפילו מטורניר המוקדמות הוגדל מ-24 ל-32, שחולקו לשמונה בתים עם ארבע נבחרות בכל בית.
הראשונה והשנייה מכל בית עלו לשמינית הגמר, ומכאן והלאה התנהל הטורניר בשיטת נוק אאוט.
בטורניר זה הונהגה צורת הכרעה חדשה בשלב הנוק אאוט, שנקראה "שער זהב", ולפיה כאשר הובקע שער בהארכה הסתיים המשחק באופן מיידי והנבחרת שכבשה הוכרזה כמנצחת.
דאבור שוקר מנבחרת קרואטיה המפתיעה, שהגיעה למקום השלישי בהשתתפות הראשונה שלה, זכה בתואר מלך השערים של הטורניר (נעל הזהב) לאחר שהבקיע 6 שערים.
המשיכה את הופעתה המאכזבת ממונדיאל 1994, ושוב הודחה ברבע הגמר, הפעם, באופן נדיר, הובסה ללא תנאי (3-0 נגד קרואטיה).
כמו כן, באופן מפתיע, הודחה עוד בשלב הבתים.
חלוץ נבחרת ברזיל, רונאלדו, זכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר (כדור הזהב).
נבחרת , כצפוי, סיימה את הבית כמובילה, למרות ההפסד 2-1 לנבחרת במחזור האחרון, משחק שהעלה את הנורווגים לשמינית הגמר.
לפני ההפסד לנורווגיה ניצחו הברזילאים 1-2 את , ו-0-3 את .
נבחרת מרוקו סיימה במקום השלישי, וזאת למרות הניצחון 0-3 על סקוטלנד וכדורגל התקפי ומהנה שהציגה בטורניר, עקב הניצחון המפתיע של נורווגיה על ברזיל ממהפך בדקות הסיום.
הפתיעה לטובה במשחק הראשון, בו סיימה בתוצאה 2-2 עם (לאחר שהובילה 1-2 עד הדקה ה-85 מצמד של מרסלו סאלאס).
בבית זה תיזכר נבחרת , שכבשה את כל 3 שעריה בתוספות הזמן של המשחקים (שער שוויון נגד בדקה ה-91, שוויון נגד צ'ילה בדקה ה-92 ושער מצמק נגד איטליה בדקה ה-92).
נבחרת איטליה סיימה ראשונה, כאשר היא מנצחת 0-3 את קמרון ו-1-2 את אוסטריה.
אל איטליה הצטרפה במקום השני נבחרת צ'ילה.
, המארחת, סיימה ראשונה, לאחר שניצחה את כל 3 משחקיה.
במקום השני הצטרפה אליה נבחרת .
ו סיימו את דרכן בטורניר ללא ניצחון.
נבחרת סיימה ראשונה בבית, זאת לאחר ניצחון מפתיע 2-3 על נבחרת , לאחר מספר טעויות של השוער הספרדי אנדוני זוביזארטה שלאחר הטורניר פרש מהנבחרת.
ההפסד הביא להדחתה המפתיעה של נבחרת ספרד לאחר הסיבוב הראשון.
אל ניגריה הצטרפה במקום השני אחרי ניצחון במחזור האחרון על ניגריה.
במקום האחרון בבית סיימה נבחרת , מהמפתיעות במונדיאל הקודם, עם נקודה אחת בלבד.
נבחרת הציגה כדורגל התקפי וסוחף וסיימה ראשונה בבית בזכות ניצחון מרשים 0-5 על נבחרת .
סיימה במקום השני והצטרפה אל הולנד לשמינית הגמר.
נבחרת סיימה ראשונה את הבית, זאת לאחר הפרש שערים עדיף על נבחרת , שהצטרפה אליה במקום השני עם אותו מאזן נקודות.
במקום השלישי סיימה , שאומנם הפסידה ליוגוסלביה וגרמניה, אך גברה במשחק מתוקשר על , שהציגה יכולת חלשה, הפסידה בכל שלושת משחקיה וסיימה במקום האחרון בבית.
נבחרת סיימה במקום הראשון בזכות הניצחון 1-2 על נבחרת .
האנגלים סיימו במקום השני והעפילו גם כן לשמינית הגמר.
נבחרת סיימה ראשונה את הבית, לאחר שניצחה את כל שלושת משחקיה.
במקום השני הצטרפה אליה נבחרת המפתיעה.
ו (שהפסידה בכל שלושת משחקיה) הודחו מהטורניר הראשון שלהן במונדיאל כבר בשלב הבתים.
נבחרת איטליה גברה על נורווגיה.
ברזיל ענתה על רף הציפיות והביסה את צ'ילה.
נבחרת דנמרק, שהציגה יכולת בינונית בשלב הקודם, הרשימה כאשר הביסה את נבחרת ניגריה בתוצאה 1-4. שחקני פרגוואי החזיקו מעמד עד הדקה ה-113 מול המארחת, צרפת, אך הודחו לבסוף משער זהב שכבש לורן בלאן.
הולנד וגרמניה עברו לשלב הבא כאשר גברו על נבחרות יוגוסלביה ומקסיקו בתוצאה הזהה 1-2 משערים דרמטיים לקראת סיום המשחק.
נבחרת קרואטיה גם עלתה כאשר גברה על רומניה 0-1. במשחק המרכזי של שמינית הגמר ארגנטינה הדיחה את אנגליה לאחר דו-קרב בעיטות עונשין (במהלך המשחק שער נהדר של מייקל אואן והרחקה של דייוויד בקהאם).
קרואטיה הביסה באופן מפתיע את גרמניה בתוצאה 0-3, ועלתה לחצי הגמר.
במשחק נהדר ברזיל גברה 2-3 על דנמרק מצמד של ריבאלדו בנוסף עלו: הולנד, שגברה 1-2 על ארגנטינה משער מרהיב של דניס ברגקאמפ בדקה ה-89, וצרפת, שגברה על נבחרת איטליה בדו-קרב בעיטות עונשין ועלתה גם היא לשלב חצי הגמר.
צרפת עלתה לגמר לאחר שגברה על קרואטיה המפתיעה 1-2 (לאחר שפיגרה 1-0).
ברזיל עלתה גם היא לגמר לאחר שגברה בדו-קרב בעיטות עונשין על הולנד.
נבחרת צרפת הביסה במפתיע 0-3 את נבחרת ברזיל מצמד של זינאדין זידאן וזכתה לראשונה בתולדותיה בטורניר המונדיאל.
רונאלדו, כוכב הנבחרת הברזילאית, עבר ככל הנראה התמוטטות עצבים לפני המשחק, ובמשחק עצמו נראה חלש וכבוי.
דירוגשחקןמס' שערים1 דאבור שוקר 62 גבריאל באטיסטוטה 5 כריסטיאן ויירי4 רונאלדו 4 מרסלו סאלאס לואיס הרננדס 6 בבטו 3 ריבאלדו סזאר סמפאיו תיירי הנרי אוליבר בירהוף יורגן קלינסמן דניס ברגקאמפ
כדור הזהב כדור הכסף כדור הארד רונאלדו דאבור שוקר ליליאן תוראם נעל הזהב נעל הכסף נעל הארד דאבור שוקר גבריאל בטיסטוטה כריסטיאן ויירי רונאלדו מרסלו סאלאס לואיס הרננדסכפפת הזהב פביאן בארטז השחקן הצעיר המצטיין מייקל אואןהנבחרת ההוגנת של הטורניר אנגליה צרפת
במונדיאל זה נבחרו 16 שחקנים בנבחרת הטורניר
שוערהגנהקישורהתקפה פביאן בארטז חוסה לואיס צ'ילאברט רוברטו קרלוס מרסל דסאיי ליליאן תוראם פרנק דה בור קרלוס גמארה דונגה ריבאלדו מיכאל לאודרופ זינדין זידאן אדגר דווידס רונאלדו דאבור שוקר בריאן לאודרופ דניס ברגקאמפ
מונדיאל 2002 נערך בקוריאה הדרומית וביפן מ-31 במאי עד 30 ביוני 2002. לראשונה בהיסטוריה נערך המונדיאל שלא ביבשת אירופה או אמריקה, ולראשונה התקיים הטורניר בשתי מדינות שונות.
בתואר זכתה נבחרת ברזיל לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת גרמניה בתוצאה 2:0. הייתה זו זכייתה החמישית בהיסטוריה של נבחרת ברזיל, ובכך למעשה שברה הנבחרת את השיא של עצמה.
שיטת הטורניר נשארה כפי שהייתה במונדיאל 1998: 32 קבוצות שהעפילו מטורניר המוקדמות שחולקו לשמונה בתים של 4 קבוצות.
16 קבוצות, 8 זוכי המקום הראשון בבית ו-8 מהמקום השני עלו לשלב הנוק אאוט.
במונדיאל זה עשו ארבע נבחרות את הופעת בכורה שלהן במונדיאל: אקוודור, סין, סלובניה וסנגל.
בשלבים מוקדמים של הטורניר הודחו מספר נבחרות חזקות שהיו פייבוריטיות לפני תחילתו, בהן צרפת, שלא הבקיעה ולו שער זכות אחד בכל המונדיאל, פורטוגל וארגנטינה שלא שרדו את הסיבוב הראשון ואיטליה וספרד שהפסידו לקוריאה הדרומית.
3 קבוצות הגיעו לרבע הגמר בפעם הראשונה: טורקיה, סנגל וקוריאה הדרומית, שיחד עם טורקיה גם הגיעה לחצי הגמר.
בסופו של דבר, לגמר הגיעו ברזיל, הנבחרת עם מספר הזכיות הגבוה ביותר, והנבחרת עם מספר הזכיות השני בטיבו (יחד עם איטליה), גרמניה, שהפסידה 2-0. הייתה זו הפעם הראשונה שנבחרות ברזיל וגרמניה נפגשו בטורניר גביע העולם.
חלוץ נבחרת ברזיל, רונאלדו, זכה בתואר מלך השערים של הטורניר (נעל הזהב) לאחר שהבקיע 8 שערים.
שוער נבחרת גרמניה, אוליבר קאן, זכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר (כדור הזהב).
במונדיאל זה נכבש השער המהיר ביותר בתולדות משחקי הגביע העולמי - 11 שניות לאחר שריקת הפתיחה על ידי הקאן שוקור מנבחרת טורקיה במשחק על המקום השלישי בין טורקיה לקוריאה הדרומית.
יוקוהמה סאיטאמה פוקורואי אוסקה האצטדיון הבינלאומי סאיטאמה 2002 שיזואוקה נגאי קיבולת: 72,370 קיבולת: 63,700 קיבולת: 51,349 קיבולת: 50,000 ריפו מיאגי קיבולת: 49,133 אויטה אויטה בנק דום קיבולת: 43,000 ניאיגטה קאשימה קובה סאפורו ניאיגטה קאשימה סאקר מיסאקי פארק סאפורו דום קיבולת: 42,300 קיבולת: 41,800 קיבולת: 42,000 קיבולת: 42,585
בבית א' הפתיעה נבחרת סנגל את אלופת העולם, צרפת, כשניצחה אותה במשחק הפתיחה של הטורניר בתוצאה 1:0. למעשה, לא כבשה נבחרת צרפת אף לא שער אחד במהלך הטורניר, וסיימה את שלב הבתים במקום האחרון, עם נקודה אחת בלבד שצברה בזכות תיקו 0:0 מול אורוגוואי.
במקום הראשון של הבית סיימה נבחרת דנמרק המרשימה, אליה הצטרפה לשלב שמינית הגמר נבחרת סנגל, לאחר שסיימה במקום השני.
המשחק המלהיב של הבית היה בין סנגל לאורוגוואי, שהסתיים בתוצאה 3 - 3, לאחר שסנגל הוליכה 3 - 0 במחצית.
בבית ב' סיימה נבחרת ספרד במקום הראשון ועלתה בקלות לשלב הבא, לאחר שניצחה את כל משחקיה בבית.
אליה הצטרפה לשלב הבא פרגוואי, שעלתה בזכות שער בדקות הסיום במשחק מול סלובניה, שהקנה לה את אותו הפרש שערים של דרום אפריקה, עם שער זכות אחד יותר.
במקום האחרון של הבית סיימה נבחרת סלובניה ללא נקודות לזכותה, לאחר שהפסידה בכל משחקיה.
בבית ג' סיימה נבחרת ברזיל במקום הראשון, לאחר שניצחה את כל משחקיה.
הדבר היחיד שפגם בתצוגת הכדורגל שהפגינה ברזיל, היה כשריבאלדו ביים פציעת ראש במשחק הניצחון מול טורקיה.
הטורקים סיימו במקום השני של הבית, עם הפרש שערים עדיף מזה של קוסטה ריקה, שסיימה שמקום השלישי עם אותו מספר נקודות כמו של טורקיה.
במקום האחרון של הבית סיימה נבחרת סין החלשה, לאחר שלא צברה נקודות, ואף לא כבשה שער אחד בכל הטורניר.
בבית ד' הדהימה ארצות הברית את פורטוגל בתוצאה 3:2, במשחק כדורגל מלהיב של שתי הקבוצות.
המארחת, קוריאה הדרומית, ניצחה אף היא את פורטוגל בתוצאה 1:0, ולמעשה חיסלה את סיכויה של פורטוגל, שהייתה מועמדת לזכייה, להעפיל לשלב שמינית הגמר.
במשחק נוסף ניצחה קוריאה הדרומית את פולין בתוצאה 2:0 ובכך הבטיחה לעצמה את המקום הראשון בבית.
במקום השני של הבית סיימה נבחרת ארצות הברית המפתיעה.
בבית ה' מחצה נבחרת גרמניה את ערב הסעודית בתוצאה 8:0, לאחר שלושער שכבש מירוסלאב קלוזה.
נבחרת אירלנד הגיעה לטורניר ללא המנהיג שלה, רוי קין, שנופה מסגל הנבחרת ימים ספורים לפני תחילת הטורניר.
את האירים הנהיג רובי קין (אין קשר משפחתי בין השניים), שהוביל את נבחרתו למקום השני של הבית, על חשבון אלופת אפריקה, קמרון, שסיימה במקום השלישי.
במקום האחרון של הבית סיימה ערב הסעודית לאחר שצברה אף לא נקודה אחת, וללא שערי זכות.
כישלונה המפתיע של נבחרת צרפת לא היה היחיד בטורניר זה, לאחר שגם נבחרת ארגנטינה כשלה בניסיון להעפיל מבית ו', שנחשב ל"בית המוות" של הטורניר, לשלב שמינית הגמר.
ארגנטינה הפסידה לאנגליה לאחר פנדל שכבש דייוויד בקהאם, וסיימה בתיקו מול שוודיה, ובכך סיימה אחרי שוודיה ואנגליה שסיימו במקומות הראשונים בהתאמה.
במקום האחרון של הבית סיימה נבחרת ניגריה.
בבית ז' נבחרות איטליה, קרואטיה, ואקוודור ניצחו אחת את השנייה לפחות פעם אחת, אך האיטלקים סיימו בתיקו מול מקסיקו, שסיימה בראש הבית, בזמן ששתי האחרות הפסידו לה.
כך הצליחה איטליה לסיים במקום השני של הבית, ולהעפיל לשלב שמינית הגמר.
במקומות האחרונים של הבית סיימו נבחרות קרואטיה ואקוודור בהתאמה.
בבית ח' סיימה הנבחרת המארחת, יפן, במקום הראשון של הבית, והעפילה לשלב הבא, יחד עם בלגיה.
במקומות האחרונים של הבית סיימו נבחרות רוסיה ותוניסיה בהתאמה, לאחר שהפגינו יכולת חלשה במהלך הטורניר.
בשלב שמינית הגמר ניצחה גרמניה את פרגוואי בתוצאה 1:0 משער בדקות הסיום של אוליבר נויביל.
אנגליה הביסה את דנמרק, שהרשימה בשלב הבתים, בתוצאה 3:0. סנגל המשיכה להפתיע, כשניצחה את שוודיה 2:1 לאחר שער זהב שכבשה בהארכה.
במשחק נוסף הבקיע האירי רובי קין שער בדקות הסיום של המשחק מול ספרד, ושלח את שתי הנבחרות להארכה.
בסופו של דבר ניצחה ספרד את אירלנד בדו-קרב פנדלים.
בדרבי צפון אמריקאי ניצחה ארצות הברית המפתיעה את מקסיקו בתוצאה 2:0 משערים של בריאן מקברייד ולנדון דונובן.
בלגיה החזיקה מעמד מול ברזיל ברוב דקות המשחק, אך הפסידה לבסוף בתוצאה 2:0 משערים בדקות הסיום של המשחק.
טורקיה ניצחה את המארחת, יפן, בתוצאה 1:0 ובכך סיימה את דרכה של אחת הנבחרות המפתיעות והמרשימות של הטורניר.
המארחת השנייה, קוריאה הדרומית, ניצחה את איטליה בתוצאה 2:1 לאחר שכבשה שער זהב.
בהארכת המשחק נשלף לעבר האיטלקי פרנצ'סקו טוטי כרטיס צהוב שני, שגרם להרחקתו מהמשחק.
אוהדים איטלקים רבים האשימו את שופט המשחק בשיפוט חד צדדי לטובת הנבחרת המקומית.
בשלב רבע הגמר ניצחה נבחרת ברזיל את אנגליה בתוצאה 2:1, לאחר שבעיטה חופשית שבעט רונאלדיניו הכניעה את שוער נבחרת אנגליה דייוויד סימן.
נבחרת ארצות הברית סיימה את דרכה היפה בטורניר, לאחר שהפסידה 1:0 לנבחרת גרמניה משער שכבש מיכאל באלאק, אף על פי שהייתה עדיפה עליה במהלך המשחק.
קוריאה הדרומית המשיכה להפתיע כשניצחה את ספרד לאחר דו-קרב פנדלים, אחרי 120 דקות ללא שערים.
שופט המשחק פסל שני שערים שכבשה נבחרת ספרד, ושוב הואשם שופט המשחק במתן עדיפות לנבחרת המקומית.
נבחרת טורקיה המשיכה בטורניר הטוב ביותר שלה אי פעם, לאחר שניצחה את נבחרת סנגל 1:0 באמצעות כיבוש שער זהב.
שני משחקי חצי הגמר הסתיימו בתוצאה 1:0.
בראשון, שער של מיכאל באלאק הספיק לגרמנים לנצח את קוריאה הדרומית.
למרות זאת, קיבל באלאק כרטיס צהוב במהלך המשחק, שאילץ אותו להחמיץ את משחק הגמר.
במשחק חצי הגמר השני הבקיע רונאלדו את שערו השישי בטורניר והוביל את נבחרתו לניצחון שני על נבחרת טורקיה, לאחר שניצחה אותה בשלב הבתים.
השער של הקאן שוקור נכבש 11 שניות משריקת הפתיחה, והוא השער המהיר ביותר בתולדות המונדיאל.
רונאלדו, מלך השערים של הטורניר (נעל הזהב), שכבש עד למשחק הגמר שישה שערים, כבש שניים נוספים במשחק הגמר, לרשתו של אוליבר קאן שספג עד למשחק זה שער אחד בלבד בכל הטורניר.
בדקה ה-67 בעט ריבלדו כדור שהדף אוליבר קאן, אך רונאלדו הצליח להשתלט על הכדור החוזר ולכבוש את השער הראשון לזכות נבחרת ברזיל.
כעבור 12 דקות כבש רונאלדו שער נוסף וחתם את תוצאת המשחק.
נבחרת ברזיל הוכתרה כאלופת העולם בפעם החמישית בתולדותיה.
השוער אוליבר קאן זכה כפרס ניחומים, בתואר השחקן המצטיין של הטורניר (כדור הזהב).
דירוגשחקןמס' שערים1 רונאלדו82 ריבאלדו5 מירוסלב קלוסה4 יון דאל תומסון4 כריסטיאן ויירי6 מיכאל באלאק3 מארק וילמוטס פאולטה רובי קין פפה בובה דיופ פרננדו מוריינטס ראול הנריק לארסון איהן מנסיז
כדור הזהב כדור הכסף כדור הארד אוליבר קאן רונאלדו הונג מיונג-בו נעל הזהב נעל הכסף נעל הארד רונאלדו מירוסלב קלוסה ריבאלדו יון דאל תומסון כריסטיאן וייריכפפת הזהב אוליבר קאןהשחקן הצעיר המצטיין לנדון דונובןהנבחרת ההוגנת של הטורניר בלגיה
שוערהגנהקישורהתקפה אוליבר קאן רושטו רצ'בר רוברטו קרלוס סול קמפבל פרננדו היירו הונג מיונג-בו אלפאי אוזלאן ריבאלדו רונאלדיניו מיכאל באלאק קלאודיו ריינה יו סאנג-צ'ול רונאלדו מירוסלב קלוסה אל חג'י דיוף חסן סאס
מונדיאל 1994 נערך בארצות הברית בין 17 ביוני ל-17 ביולי 1994. ברזיל זכתה במונדיאל בפעם הרביעית בתולדותיה, לאחר הפסקה של 24 שנים, כשניצחה במשחק הגמר את איטליה 3-2 בדו-קרב פנדלים, לאחר שהמשחק הסתיים בתיקו 0-0. זהו הגמר היחיד עד כה שבו לא נכבשו שערים.
בטורניר זה נקבע שיא מבחינת כמות הצופים ביציעים.
ממוצע הצופים למשחק של כ-69,000 שבר את השיא הקודם שהושג במונדיאל 1950. סך כל הקהל שהגיע לטורניר היה כ-3.6 מיליון.
שיטת הטורניר נשארה כפי שהייתה במונדיאל 1990. 24 הנבחרות שהעפילו לטורניר לאחר טורניר מוקדמות חולקו לשישה בתים של 4 נבחרות בכל בית.
16 נבחרות עלו לשלב שמינית הגמר: שש נבחרות שהגיעו למקום הראשון בבית, שש שהגיעו למקום השני, וארבע עם המאזן הטוב ביותר שהגיעו למקום השלישי.
השינוי היחיד בשיטת הטורניר היה שינוי בשיטת הניקוד.
לראשונה הוענקו 3 נקודות על ניצחון, בניגוד לשתי נקודות בעבר.
שיבוץ שונה של שלבי הנוק אאוט יצר מצב שבפעם השנייה בהיסטוריה (הקודמת ב-1982) נבחרות שנפגשו בשלב הבתים (ברזיל ו) התמודדו שוב בחצי הגמר.
במונדיאל זה הוגדל ייצוגה של יבשת אפריקה לשלוש נבחרות לעומת שתיים במונדיאל 1990. המקום הנוסף של אפריקה, שהוענק לה בעקבות הצלחתה של קמרון שהגיעה לרבע הגמר ב-1990, נגרע מהמיכסה של אירופה שירדה מ-14 ל-13 נבחרות.
ארבע נבחרות ערכו הופעת בכורה במפעל: רוסיה (הופעה ראשונה כנבחרת עצמאית לאחר פירוק ברית המועצות), ניגריה, יוון וערב הסעודית.
האחרונה הצליחה לעלות לשמינית הגמר והפכה לנבחרת השנייה מאסיה (אחרי קוריאה הצפונית ב-1966) שעלתה לשלב השני.
שחקן נבחרת רוסיה, אולג סלנקו, שבר את שיא ההבקעות לשחקן במשחק אחד במונדיאל, כשהבקיע חמישה שערים במשחק אחד לרשת נבחרת קמרון (במשחק ניצחה רוסיה 6:1).
במשחק זה נקבע שיא נוסף, כאשר רוז'ה מילה מקמרון הפך לשחקן המבוגר בתולדות המונדיאל בגיל 42, ואף כבש את שער הניחומים לנבחרתו.
סלנקו התחלק בתואר מלך השערים עם חריסטו סטויצ'קוב מ, עם 6 שערים לכל אחד.
בולגריה הייתה הנבחרת המפתיעה בטורניר.
לאחר שלא השיגה אף ניצחון ב-15 משחקים בהופעותיה הקודמות במונדיאל, היא הצליחה להגיע עד חצי הגמר, כאשר ברבע הגמר הדיחה את , מחזיקת הגביע ב-1990. , שהייתה הפיינליסטית ב-1990 ומחזיקת הגביע 4 שנים קודם לכן, הודחה על ידי בשלב שמינית הגמר.
עוד קודם לכן נתפס כוכב ארגנטינה, דייגו ארמנדו מרדונה, בבדיקת סמים והורחק מהטורניר, מה שגרם לסיום הקריירה שלו.
רומניה, שהגיעה לראשונה בתולדותיה לרבע הגמר, הודחה בשלב זה בבעיטות הכרעה על ידי , שהגיעה לחצי הגמר לראשונה מאז 1958.
אירוע טרגי היה קשור במונדיאל זה.
שחקן נבחרת , אנדרס אסקובר, שכבש שער עצמי במשחק נגד , נרצח מספר ימים לאחר שחזר לארצו.
מקורות טוענים שהרוצח, שירה באסקובר שישה כדורים, צעק "גול" לאחר כל ירייה.
המשחקים נערכו בתשע ערים שונות, בכל אצטדיון היו לפחות 53,000 מושבים.
האצטדיון הבולט היה רוז בול שבפסדינה, שבו נערכו שמונה משחקים.
אצטדיון סילברדום בפונטיאק היה האצטדיון המקורה הראשון בתולדות המונדיאל.
כל זמני המשחקים הם לפי שעון ישראל
דירוגשחקןמס' שערים1 חריסטו סטויצ'קוב6 אולג סלנקו3 רומאריו5 רוברטו באג'ו קנט אנדרסון יורגן קלינסמן7 מרטין דאלין4 פלורין רדוצ'ויו גבריאל באטיסטוטה10 בבטו3 תומאס ברולין גיורגי חאג'י דניס ברגקאמפ חוסה לואיס קמינרו
כדור הזהב כדור הכסף כדור הארד רומאריו רוברטו באג'ו חריסטו סטויצ'קוב נעל הזהב נעל הכסף נעל הארד חריסטו סטויצ'קוב אולג סלנקו רומאריו רוברטו באג'ו קנט אנדרסון יורגן קלינסמן מרטין דאלין פלורין רדוצ'ויו גבריאל באטיסטוטהכפפת הזהב מישל פרודוםהשחקן הצעיר המצטיין מארק אוברמרסהנבחרת ההוגנת של הטורניר ברזיל
שוערהגנהקישורהתקפה מישל פרודום ג'ורג'יניו מרסיו סנטוס פאולו מלדיני דונגה קרסימיר באלאקוב גיורגי חאג'י תומאס ברולין רומאריו חריסטו סטויצ'קוב רוברטו באג'ו
מונדיאל 1990 נערך באיטליה בין 8 ביוני ל-8 ביולי.
נבחרת גרמניה המערבית זכתה בטורניר, לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ארגנטינה בתוצאה 1 - 0, ובכך השלימה זכייה שלישית בתולדותיה במונדיאל.
מאמן הנבחרת הגרמנית, פרנץ בקנבאואר, הפך לכדורגלן השני בהיסטוריה אחרי מריו זגאלו הברזילאי שזכה בתואר גם כשחקן (זגאלו זכה ב-1958 וב-1962), וגם כמאמן הנבחרת.
כך למעשה, הפך בקנבאואר גם לקפטן הראשון של נבחרת שזכתה בתואר, שזכה בתואר גם כמאמן של אותה נבחרת.
נבחרות אירלנד, קוסטה ריקה ואיחוד האמירויות הערביות ערכו את הופעת הבכורה שלהן בגביע העולם.
במשחק הפתיחה של הטורניר הפסידה מחזיקת הגביע, ארגנטינה, לנבחרת קמרון בתוצאה 1 - 0. הנבחרת הקמרונית המשיכה בהצלחתה, והפכה לנבחרת האפריקאית הראשונה בהיסטוריה שהעפילה לשלב רבע הגמר, שם נעצרה והודחה על ידי אנגליה בתוצאה 3 - 2 לאחר 120 דקות.
במהלך המשחק קמרון עוד הובילה בתוצאה 2 - 1, אך שמטה את היתרון ונכנעה רק בהארכה.
שחקן נבחרת קמרון, רוז'ה מילה, דחה את פרישתו מכדורגל במיוחד בשביל המונדיאל, והפך לכוכב בינלאומי בגיל 38, גיל שנחשב למתקדם עבור כדורגלנים, שנוטים לפרוש ממשחק פעיל מספר שנים לפני כן.
למרות הפסדה במשחק הפתיחה, התאוששה נבחרת ארגנטינה מההפסד, ועשתה את כל הדרך עד למשחק הגמר של הטורניר, תוך שהיא מנצחת את יריבתה המסורתית, ברזיל, בשלב שמינית הגמר (לימים טען דייגו מראדונה כי הצוות של ארגנטינה סימם את שחקני ברזיל בחומר מרדים בבקבוקי מים).
בחצי הגמר הפכה ארגנטינה לנבחרת הראשונה שהצליחה לכבוש מול הנבחרת המארחת, איטליה.
ארגנטינה אף הדיחה את איטליה, לאחר דו-קרב בעיטות עונשין (1-1 בסיום הארכה).
האיטלקי סלבטורה סקילאצ'י זכה בתואר מלך השערים של הטורניר (נעל הזהב) עם 6 כיבושים, והבקיע שער בכל משחק בו שותף.
באופן מפתיע, סקילאצ'י שיחק במדי נבחרת איטליה פעם אחת בלבד לפני המונדיאל.
שיטת הטורניר נשארה כפי שהייתה במונדיאל 1986: 24 הנבחרות שהעפילו למונדיאל לאחר טורניר מוקדמות חולקו לשישה בתים של 4 נבחרות בכל בית.
16 נבחרות מתוך ה-24 העפילו לשלב הנוק-אאוט - 12 הנבחרות שסיימו בשני המקומות הראשונים, וארבע עם המאזן הטוב ביותר שהגיעו למקום השלישי.
מונדיאל 1990 נחשב בעיני רבים לאחד הטורנירים הפחות מרהיבים בהיסטוריה של המונדיאל, עם ממוצע שערים נמוך למשחק, וכמות גבוהה של 16 כרטיסים אדומים שנשלפו במהלך הטורניר.
רוב הנבחרות התבססו בעיקר על משחק הגנה נוקשה, תוך ביצוע תיקולים חריפים במהלך המשחק, ורווחו תופעות של בזבוז זמן.
כמו כן הפעילו השחקנים לחצים על השופטים וגרמו להם לקבל החלטות תחת לחץ ואיומים.
בשלבי הנוק-אאוט של הטורניר שיחקו רוב הנבחרות משחק בטוח וסגור במשך 120 דקות.
כתוצאה, נבחרת ארגנטינה, למשל, הצליחה להגיע למשחק הגמר, תוך שהבקיעה חמישה שערים בשבעה משחקים.
אירלנד, שהבקיעה שני שערים בכל הטורניר, הגיעה עד לרבע הגמר.
נבחרת גרמניה המערבית הייתה אחת הנבחרות הבודדות בטורניר שהציגה משחק התקפי.
כלקח מאותו מונדיאל, ערכה פיפ"א מספר שינויים בחוקת המשחק, כדי למנוע בזבוזי זמן, כמו איסור על שוער לגעת ביד בכדור שהוחזר אליו בכף הרגל, וכדי להגדיל את מספר השערים, כקביעה שקו אחד אינו נחשב לנבדל.
בנוסף, כדי לעודד קבוצות להשיג הכרעה ולשחק התקפי, החל ממונדיאל 1994 הונהגה שיטת 3 נקודות לניצחון במקום 2 נקודות כפי שהיה נהוג לפני כן.
דירוגשחקןמס' שערים1 סלבטורה סקילאצ'י62 תומאש סקורהבי53 רוג'ר מילה4 גארי ליניקר מיצ'ל לותר מתאוס
כדור הזהב כדור הכסף כדור הארד סלבטורה סקילאצ'י לותר מתאוס דייגו מראדונה נעל הזהב נעל הכסף נעל הארד סלבטורה סקילאצ'י תומאש סקורהבי רוג'ר מילה גארי ליניקרכפפת הזהב לואיס גאבלו קונחו סרחיו גויקוצ'אההשחקן הצעיר המצטיין רוברט פרוסינצ'קיהנבחרת ההוגנת של הטורניר אנגליה
נבחרת הטורניר: במונדיאל זה נבחרו 12 שחקנים בנבחרת המצטיינת
שוערהגנהקישורהתקפה סרחיו גויקוצ'אה לואיס גאבלו קונחו אנדראס ברמה פאולו מלדיני פרנקו בארזי דייגו מראדונה לותר מתאוס דראגן סטויקוביץ' פול גאסקוין סלבטורה סקילאצ'י רוג'ר מילה יורגן קלינסמן
מונדיאל 1986 נערך במקסיקו מ-31 במאי עד 29 ביוני 1986. הנבחרת הזוכה הייתה נבחרת ארגנטינה, שניצחה את גרמניה המערבית בתוצאה 3:2 במשחק הגמר באצטדיון האצטקה שבמקסיקו סיטי.
בתכנון המקורי נועדה קולומביה לארח את המונדיאל, אך לאחר שהשלטונות בקולומביה הצהירו בסוף שנת 1982 כי אין ביכולתם לארח את המונדיאל, נבחרה מקסיקו להחליף את קולומביה באירוח המונדיאל.
כך הפכה מקסיקו למדינה הראשונה בהיסטוריה שאירחה שני מונדיאלים, לאחר שאירחה גם את מונדיאל 1970.
מבנה הטורניר השתנה מזה שהיה במונדיאל 1982. 24 הנבחרות שהעפילו לטורניר לאחר טורניר המוקדמות חולקו לשישה בתים של 4 נבחרות בכל בית.
16 נבחרות עלו לשלב הנוק-אאוט: שש נבחרות שהגיעו למקום הראשון בבית, שש שהגיעו למקום השני וארבע עם המאזן הטוב ביותר שהגיעו למקום השלישי.
השחקן המצטיין בטורניר היה דייגו ארמאנדו מראדונה, שהיה בשיאו כשהוביל את ארגנטינה לזכייה בתואר.
משחקו הטוב ביותר בטורניר היה קרוב לוודאי משחק רבע הגמר נגד נבחרת אנגליה, בו הבקיע את שני השערים בניצחון ארגנטינה 2:1 על האנגלים.
שני השערים נחשבים בין השערים המפורסמים ביותר בהיסטוריה.
שער אחד הובקע, כפי שאמר מראדונה בעצמו, באמצעות "יד האלוהים" (שופט המשחק לא הבחין שמראדונה נעזר בידו בכיבוש השער).
השער השני שכבש היה כשכידרר לאורך כל חצי המגרש של האנגלים, תוך שהוא עובר בדרך את רוב שחקני ההגנה של האנגלים בדרך לכיבוש השער.
שער זה נבחר בשנת 2002 לשער המאה.
גרמניה ניצחה בפעם השנייה ברציפות את נבחרת צרפת במשחק חצי הגמר של הטורניר, לאחר שניצחה אותה בדו-קרב בעיטות עונשין בטורניר הקודם, תוך שהיא מפסידה גם בפעם השנייה ברציפות את משחק הגמר של הטורניר, והפעם לארגנטינה, לאחר שהפסידה בטורניר הקודם במשחק הגמר לנבחרת איטליה.
גארי ליניקר מאנגליה זכה בתואר מלך השערים של הטורניר (נעל הזהב), לאחר שהבקיע שישה שערים לזכות נבחרתו.
נבחרת פורטוגל פתחה בעיצומים במהלך הטורניר.
שחקניה סירבו להתאמן בין משחקם הראשון בטורניר לשני (נגד נבחרות אנגליה ופולין).
פורטוגל נשרה מהטורניר כבר בשלב הבתים, לאחר הפסדה לנבחרת מרוקו.
נבחרות עיראק וקנדה, שהופיעו לראשונה במונדיאל, החליפו אחרי הטורניר כמעט את כל סגל הנבחרות שלהן, לאחר שלא צברו אף נקודה אחת במהלך הטורניר.
במשחק בבית ה' בין נבחרות סקוטלנד ואורוגוואי קיבל שחקן אורוגוואי, חוסה באטיסטה (Batista), כרטיס אדום תוך פחות מדקה במשחק - שיא במשחקי הגביע העולמי, שלא נשבר עד היום.
הנבחרת הבולטת בשלב הבתים הייתה זו של דנמרק, עם ניצחונות 6 - 1 על אורוגוואי ו - 2 - 0 על גרמניה, כמו גם 1 - 0 על סקוטלנד.
אלא שבשמינית הגמר נתקלה בספרד שהביסה אותה 5 - 1. כן בלטו לטובה מקסיקו, שהגיעה לרבע הגמר, ובלגיה, שהגיעה למקום הרביעי, לאחר שהדיחה בשמינית הגמר את ברית המועצות עם ניצחון 4 - 3, ואת ספרד ברבע הגמר.
גם ברית המועצות, כהקדמה להגעתה לגמר אליפות אירופה ב-1988, הפגינה כדורגל מצוין, אף על פי שהודחה מוקדם יחסית.
איטליה, זוכת הטורניר הקודם, לא בלטה, והודחה כבר בשמינית הגמר.
דירוגשחקןמס' שערים1 גארי ליניקר62 דייגו מראדונה5 קארקה אמיליו בוטרגניו5 חורחה ולדאנו4 פרבן אלקיאר לארסן אלסנדרו אלטובלי איגור בלאנוב9 יאן קולמאנס3 יספר אולסן רודי פלר
כדור הזהב כדור הכסף כדור הארד דייגו מראדונה הראלד שומאכר פרבן אלקיאר לארסן נעל הזהב נעל הכסף נעל הארד גארי ליניקר אמיליו בוטרגניו קארקה דייגו מראדונה חורחה ולדאנו פרבן אלקיאר לארסן אלסנדרו אלטובלי איגור בלאנובכפפת הזהב ז'אן-מרי פפאףהשחקן הצעיר המצטיין אנצו שיפוהנבחרת ההוגנת של הטורניר ברזיל
שוערהגנהקישורהתקפה ז'אן-מרי פפאף ז'וסימר מנואל אמורוס ז'וליו סזאר יאן קולמאנס ז'אן טיגנה מישל פלאטיני דייגו מראדונה פרבן אלקיאר לארסן אמיליו בוטרגניו גארי ליניקר
מונדיאל 1982 נערך בספרד בין 13 ביוני ל-11 ביולי.
ספרד נבחרה על ידי פיפ"א לארח את המונדיאל כבר ביולי 1966.
נבחרת איטליה זכתה בטורניר זה, לאחר שגברה על נבחרת גרמניה המערבית במשחק הגמר בתוצאה 3 - 1. הייתה זו זכייתה השלישית במונדיאל, לאחר הזכיות במונדיאל 1934 ובמונדיאל 1938, והיא השתוותה לברזיל במספר הזכיות.
איטליה פתחה את הטורניר בצורה פושרת, בדומה ל-1970, ובקושי עלתה לשלב הבתים השני, אליו העפילה עקב שער זכות עודף על .
מאז ואילך, שוב, בדומה למונדיאל 1970, הייתה זו נבחרת אחרת לחלוטין, חדה ונמרצת.
נבחרת בולטת אחרת הייתה , זוכת אליפות אירופה ב-1984. , שהעפילה לגמר בשני המונדיאלים הקודמים, לא העפילה לטורניר.
אנגליה, שלא השתתפה ב-1974 וב-1978, העפילה לראשונה מזה 20 שנה דרך שלב המוקדמות (ב-1966 היא השתתפה כיוון שאירחה את הטורניר, ב-1970 עלתה אוטומטית כמחזיקת הגביע).
היה זה הטורניר הראשון שבו השתתפו 24 נבחרות לאומיות, לאחר שבמונדיאלים הקודמים התקן היה 16. באותו טורניר, טרם זינוקו הגדול של הכדורגל האפריקני, ובמידה פחותה, זינוקו של הכדורגל האסיאני והצפון-מרכז אמריקני, הביא הדבר להשתתפותן של מספר נבחרות לא ראויות.