tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במשך רגע אסטרונומי, מספר שעות בודדות, הטמפרטורה בליבה הולכת ועולה, וגורמת להתכת כמויות הולכות וגדלות של הליום.
כמות עצומה של אנרגיה נפלטת במהלך התהליך - הכוכב משחרר אנרגיה כגלקסיה שלמה - אלא שאנרגיה זו אינה מפרקת את הכוכב.
היא נבלעת כולה באטומי ההליום, ומשחררת אותם מן המצב המנוון.
ההליום חוזר למצב של גז טהור, והוא ממשיך את ההתכה בקצב מתון יותר.
לחצו של היתוך ההליום עוצר את התכווצות הליבה, שרדיוסה בשלב זה כאלפית משל הכוכב.
בתהליך זה לא ניתן לצפות ישירות - הבזק ההליום עטוף היטב בשכבות החיצוניות של הכוכב, מיליוני קילומטרים של גז מימן לוהט.
בכוכבים כבדים עוד יותר, הטמפרטורה בליבה גבוהה מספיק כדי להתחיל את היתוך ההליום עוד לפני שהליבה התנוונה, וובשל כך לא מתרחש הבזק הליום.
בזמן היתוך ההליום מתכווץ הכוכב אט-אט לגודל הקרוב לגודלו לפני תחילת היתוך ההליום שמחוץ לליבה.
בכוכבים דלי-מתכות, היתוך ההליום הוא שלב שבו הכוכב נע שמאלה על דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, כאשר הטמפרטורה שלו הולכת ועולה וצבעו נע מאדום לכתום, אך רדיוסו קטן כך שהבהירות נשארת באותה רמה.
כוכב כזה נקרא גם ענק כתום.
כשההליום מתכלה, הכוכב מתקרר ומתנפח וחוזר, בקירוב, על עקבותיו לצבע אדום יותר.
בכוכבים עתירי מתכות, הטמפרטורה נשארת קבועה למשך זמן ארוך, וכך גם הצבע הכתום-אדום שלהם.
גם הבהירות (פי 10 עד 100 מזו של השמש) כמעט שאינה משתנה.
תכונות אלו הופכות את הענקים האדומים עתירי המתכות ל"נרות סטנדרטיים" שאפשר למדוד בעזרתם מרחקים בגלקסיה שלנו וגם בגלקסיות מרוחקות.
אם הכוכב כבד ודחוס מספיק כדי להתיך יסודות כבדים מהליום (הכוכבים החמים עוד יותר מסוג ספקטרלי O או B שצבעם כחול), ליבת הכוכב תהפוך דחוסה יותר ויותר והרכבה ישתנה מהליום לפחמן, חמצן, ניאון, צורן וגופרית ולבסוף ברזל.
הכוכב יגדל מאוד ויהפוך לעל-ענק אדום.
כאשר ענק אדום מכלה את ההליום שבליבתו, הליבה, המורכבת כעת מפחמן וחמצן (ובמקרים נדירים גם מניאון) מתכווצת ומתחממת בעוד השכבות החיצוניות מתפשטות ומתקררות.
בסוף התהליך השכבות החיצוניות הופכות לערפילית פלנטרית המקיפה את ליבת הכוכב שהופכת לננס לבן קטן וחם.
ענק הוא יצור מיתולוגי החוזר במספר תרבויות.
הענקים הם דמויי אדם גבוהים וגדולים מאוד.
בסיפורים עתיקים רבים הענקים הם לרוב אכזריים ובעלי נטיות כאוס ורוע, ביצירות מודרניות יותר אפשר למצוא ענקים עדינים וטובי לב.
הם מופיעים ברבים מן המיתולוגיות וסיפורי העמים.
במיתולוגיה היוונית מופיעים שלושה סוגי ענקים: טיטאנים (משמם נגזר שמו של ירח שבתאי) קיקלופים וגיגאנטים.
הטיטאנים היו ענקים קדמונים, אבותיהם של האלים.
טיטן נודע הוא אטלס הנושא על כתפיו את השמיים ומשמו נגזר השם לקובץ מפות העולם.
הקיקלופ פוליפמוס היה בנו של פוסידון אל הים.
הוא היה ענק בעל עין אחת, והוא מופיע באודיסיאה.
כמו כן, נזכרים במיתולוגיה היוונית יצורים ענקיים שחלקם אדם וחלקם חיה.
במיתולוגיה הנורדית קיימים הענקים, שבשפת המקור מכונים כ"יוטנאר" (רבים של "יוטון").
למרות שמם, הענקים אינם בהכרח עצומים, הגדרתם רב-משמעית, והם יכולים להיות יפים מאוד או גרוטסקיים במיוחד.
במקרא מוזכרים הענקים כעם של אנשים גדולי ממדים שחיו במקומות מסוימים בארץ כנען.
בחברון מוזכר שישבו אחימן ששי ותלמי ילידי הענק.
המרגלים שנשלחו לתור את הארץ סיפרו: "וגם ילידי הענק ראינו שם".
העיר חברון קרויה קריית ארבע על שם ארבע, "האדם הגדול בענקים", שהיה בעל המקום (יהושע י"ד ט"ו).
על פי המדרש נקראה העיר על שם ארבעת הענקים שחיו בה, השלושה המוזכרים ואביהם.
חלקם נקרא בעברית מקראית "זוזים".
הם ישבו בארץ שמאוחר יותר יושבה בידי בני עמון והעמונים קראו להם זמזומים.
חלקם ישב בארץ שמאוחר יותר הפכה למואב ונקרא על ידי המואבים "אמים".
מאחרוני הרפאים היה גם עוג מלך הבשן.
מסופר שבעת כיבוש הארץ הכרית יהושע את הענקים ולא נותרו בארץ ישראל.
גם על אנשי מידה נוספים אשר הופיעו בספר שמואל, ביניהם גוליית הפלשתי מגת, נאמרו שהיו "מילידי הרפה", דבר אשר עשוי להתפרש כהיותם מצאצאי הרפאים.
עם זאת, הגמרא במסכת סוטה מזהה את הענקים האלו כצאצאי ערפה המואבייה, המזוהה שם כ"הרפה".
בסוף ספר שמואל ב' מפורטים ארבעה מ"ילידי הרפה" אשר הוכרעו בידי דוד המלך ואנשיו:
ישבי, אשר הוכה על ידי אבישי בן צרויה ()
סף, אשר הוכה על ידי סבכי החשתי ()
ענק אלמוני אשר היה בעל שש אצבעות בכפות הידיים וכפות הרגליים, אשר הוכה על ידי יהונתן בן שמעה אחי דוד ()
גרגנטואה ופנטגרואל היא סדרה של חמישה ספרים, שנכתבו במאה ה-16 בידי הסופר הצרפתי פרנסואה רבלה.
הענקים מתוארים כגיבורים זללנים ותאבי חיות, אשר מסוגלים למעשים אדירים וכבירים, ובעלי חיים ארוכים.
בחלק השני של הספר מסעי גוליבר מאת ג'ונתן סוויפט שיצא לאור ב-1726, נקלע גוליבר לממלכת ברובדינגאנג, ארץ הענקים, שם כל יצור קטן מוכר הפך למפלצת של ממש, וכך גם כיעורם וחסרונותיהם גדלים והופכים לבולטים לעין.
למרות זאת, הענקים בסיפור של סוויפט חיים חיי הרמוניה ושלווה.
הם נדיבים ובעלי מעלות שונות - וזאת בניגוד גמור לליפוטים הקטנים שהיו קטנוניים, כפויי טובה ובוגדניים.
הענקים מופיעים במספר ספרים בדברי ימי נרניה של קלייב סטייפלס לואיס שהתפרסמו בשנות ה-50 של המאה ה-20, ובעיקר בספר כס הכסף.
רוב הענקים שחיים בנרניה הם יצורים מטופשים למדי, הם חיים בארץ הענקים מצפון לנרניה ומהווים מטרד.
עם זאת יש ענקים חכמים ומעודנים יותר, שדומים יותר בהתנהגותם לבני אדם.
חלקם הגדול נמצא בעיר הענקים הרפרנק.
נדמה כי הם טובים ומכניסי אורחים אך למעשה הם אוכלי אדם.
קיימים ענקים מעטים גם בתוך ממלכת נרניה.
חלק מהם מסייע לאנשי נרניה וחלקם נוטה לצידם של כוחות האופל.
גם על המכשפה הלבנה המרושעת, ג'דיס (שהגיעה מעולם אחר שנקרא צ'ארן), נאמר שבעורקיה זורם דם ענקים.
העי"ג (ראשי תיבות של "ענק ידידותי גדול") הוא ספר ילדים שנכתב על ידי רואלד דאל ואויר על ידי קוונטין בלייק.
הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1982. בספר זה רוב הענקים הם רעים וטיפשים, בעוד שענק אחד, גיבור הספר הוא ידידותי, משכיל ועדין.
בסדרת ספרי הארי פוטר, מופיעים הענקים מספר פעמים.
רובאוס האגריד הוא חצי ענק, כמו גם מאדאם מקסים - מנהלת בית ספר בובאטון.
הענק היחיד המתואר לעומק הוא גרעפ - אחיו של האגריד.
הענקים מתוארים כמשתכנים בהרים גבוהים ושוממים, אשר מסתכסכים זה עם זה ומחליפים מלכים בתכיפות.
החלפת המלכים מתבצעת על ידי הריגתם והריגת תומכיהם, ולכן הענקים נכחדים במהירות רבה, אך גם בשל הציידים בני האדם.
הענקים אוהבים חפצים קסומים, אך אין להם יכולת קסומה.
כמו כן, וולדמורט משתמש בהם כאחד מכלי הנשק רבי העוצמה שלו שכן הענקים מסוכנים למדי.
הספר "ספר סיפורי הענקים" מאת דוד ל.
הריסון הוא אסופה של סיפורי ענקים קצרים.
הספר זכה להצלחה גדולה ברחבי העולם ותורגם לעשרות שפות.
"הענק הירוק" הוא דמות גיבור-על בחוברות קומיקס מבית מארוול קומיקס.
הדמות נוצרה על ידי סטן לי וג'ק קירבי בשנת 1962 והפכה לאחת הדמויות המזוהות ביותר עם החברה.
הענק הוא למעשה מדען שנקלע לתאונה ששינתה את גופו, כאשר הוא זועם הוא הופך באופן בלתי נשלט לענק, אשר כוחו גדול ככל שזעמו גדול יותר.
בקומיקס המנגה "מתקפת הטיטאנים", בני האדם מותקפים על ידי ענקים, ולכן הם ביצרו את עצמם בחומות כדי להגן על עצמם מפניהם.
ענקים הם דמויות נפוצות למדי בעולם הפנטזיה וכפועל יוצא מכך הם נפוצים גם במשחקים המשויכים לסוגת הפנטזיה.
במבוכים ודרקונים, לדוגמה, קיימים מספר סוגי ענקים.
ענק כחול, הוא כוכב חם גדול-ממדים, שצבעו כחול.
ענקים כחולים ממוקמים בדיאגרמת HR מעל הסדרה הראשית.
הענקים הכחולים הם כוכבים גדולים וכבדים ביותר.
נקודת שיווי המשקל שלהם למניעת קריסה כבידתית נמצא בטמפרטורות גבוהות ביותר.
בשל הטמפרטורות הגבוהות שלהם הם זוהרים בצבע כחול, על פי חוק וין.
משך חייהם של ענקים כחולים הוא קצר למדי.
הם שורפים את הדלק הגרעיני שלהם מהר מאוד, ותוך כ-10 מיליון שנים הם מתחילים את תהליך מותם, עוברים את שלב הענק האדום ואת שלב העל-ענק, מתפוצצים כסופרנובות מסוג II, ומסיימים את חייהם כחורים שחורים או כוכבי נייטרונים.
ענק גזים הוא כוכב לכת שמורכב בעיקר מגזים.
כוכבי לכת אלה מסיביים בהרבה מכוכבי הלכת הארציים.
במערכת השמש יש ארבעה ענקי גזים: צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון.
"ענקי קרח" הם תת-קטגוריה של ענקי הגזים, והחלק הפנימי שלהם מורכב בעיקר מקרח וסלע.
אורנוס ונפטון הם ענקי קרח.
"מערכת השמש התיכונה" מכילה ארבעה ענקי גזים והם כוכבי הלכת שנמצאים מעבר לחגורת האסטרואידים.
ענקי הגזים מכילים כ-99% מהמסה שנמצאת במערכת השמש, למעט השמש עצמה.
כאשר מכניסים את מסת השמש לחישוב, הם מכילים 0.133% ממסת כלל מערכת השמש והצירוף של השמש וארבעת ענקי הגז מכיל מעל 99.99% מכלל המסה של כלל מערכת השמש.
שני הענקים הראשיים, צדק ושבתאי, גדולים בהרבה מכדור הארץ.
מסת צדק גדולה פי 318 ממסת כדור הארץ ומסת שבתאי גדולה פי 95 ממסת כדור הארץ.
הם מורכבים בעיקר ממימן ומהליום, ומסיבה זו האסטרונומים הפרידו אותם לתת-קבוצה המכונה "ענקי גז".
אורנוס ונפטון קטנים משמעותית: מסת אורנוס גדולה פי 14 ממסת כדור הארץ, ומסת נפטון גדולה פי 17 ממסת כדור הארץ.
האטמוספירות שלהם מכילות כמות קטנה של מימן והליום ואחוז גבוה של "קרח" המורכב ממים, אמוניה ומתאן.
מסיבה זו אסטרונומים הפרידו אותם לתת-קבוצה המכונה "ענקי קרח".
ענקי גזים עשויים להיות בעלי ליבה סלעית ומתכתית ואחת הסברות היותר מקובלות בקרב האסטרונומיה היא שליבה כזו הכרחית לקיומם.
בין אם ליבה כזו מצויה או לא - את רובה המכריע של מסתם ממלאים מימן והליום, יחד עם שרידים של מים, מתאן, אמוניה, ותרכובות מימניות אחרות.
בעוד יסודות אלה מוכרים לנו כגזים על כדור הארץ הם כנראה דחוסים לתוך צורתם הנוזלית או המוצקה באטמוספירה של ענקי הגז.
בשונה מכוכבי לכת ארציים בהם יש הבדל ברור בין פני השטח לאטמוספירה, בענקי גזים אין פני שטח ברורים.
האטמוספירה שלהם פשוט הופכת צפופה יותר ככל שמתקרבים לליבתו של כוכב הלכת כשמצב הצבירה משתנה לנוזלי או דמוי נוזלי בין האטמוספירה לליבה.
אי אפשר "לנחות" על כוכבי הלכת האלו בצורה המוכרת לנו היום.
מדדים של קוטר, נפח, טמפרטורה על פני השטח, וצפיפות מתייחסים לשכבה העמוקה ביותר שניתן לראות מהחלל.
ארבעת הענקים חולקים כמה מאפיינים.
לכולם יש אטמוספירות המורכבות ממימן ומהליום המתמזגת עם החלק הנוזלי הפנימי יותר בלחץ הגדול מהלחץ הקריטי וכך אין הבדל ברור בין הגוף לאטמוספירה שלו.
חלקם הפנימי חם מאוד, מ-5,000 מעלות קלווין בנפטון ועד 20,000 קלווין בצדק.
כיוון שהטמפרטורות בחלק הפנימי כה גבוהות אין לכוכב חלקים מוצקים כלל אלא כל חלקי הכוכב נמצאים במצבי צבירה בין המצב הנוזלי והגזי.
לכן, כאשר עוסקים בקיומה של "ליבה סלעית" בענקי הגזים הכוונה אינה לליבה מוצקה, שלא סביר שתתקיים בטמפרטורות כאלו, אלא לריכוז גבוה של יסודות כבדים כמו ברזל וצורן.
ארבעת הענקים מסתובבים יחסית מהר סביב צירם מה שיוצר רוחות חזקות שנעות ברצועות בכיוון מזרח-מערב (בכיוון הסיבוב).
רצועות אלה בולטות למדי על צדק, חלשות יותר על שבתאי ונפטון, ובקושי ניתנות להבחנה על אורנוס.
אורנוס מסתובב סביב ציר בזווית הרבה יותר גדולה מיתר ענקי הגזים מה שיוצר שינויים קיצוניים בין העונות.
סביב כל ארבעת ענקי הגזים של מערכת השמש יש מערכות של טבעות פלנטריות המורכבות משברי סלעים וקרח, אולם רק בטבעות המרהיבות של שבתאי ניתן להבחין בקלות יחסית מכדור הארץ, ולכן עד לשנות ה-70 של המאה ה-20 לא ידעו על קיומן של טבעות פלנטריות סביב כוכבי הלכת האחרים.
ענקי הגזים גם מאופיינים בכמות גדולה של ירחים - לצדק ולשבתאי עשרות ירחים, שככל הנראה חלקם עצמים שנלכדו עם השנים על ידי כח המשיכה העצום שלהם.
נכון ל-2016 נמנו לצדק 67 ירחים, המספר הגדול ביותר של ירחים לכוכב לכת במערכת השמש.
הרצועות שנראות על פני ענקי הגזים בכלל ועל צדק במיוחד, מורכבות מ"חגורות" כהות ו"אזורים" בהירים הנעים בניגוד לכיוון סיבוב הכוכב על קווי הרוחב שלו, במקביל לקו המשווה.
ה"אזורים" הם הרצועות הבהירות יותר.
הן נמצאות בנקודות גבוהות יותר באטמוספירה והלחץ בהן גבוה.
החגורות הן הרצועות האפלות יותר.
הן נמצאות בנקודות נמוכות יותר באטמוספירה והלחץ בהן נמוך.
באטמוספירה של ענקי הגזים נמצאים גם מבנים קטנים יותר מהאזורים והחגורות - נקודות בגדלים וצבעים שונים שאינם נעים נגד כיוון הסיבוב.
מבנים אלו יכולים להיות גדולים מאוד.
כך לדוגמה, באטמוספירה של צדק בולט הכתם האדום הגדול.
הכתם קיים לפחות 340 שנה, על פי תצפיותיו של האסטרולוג והאסטרונום מתקופת הרנסאנס ג'ובאני קאסיני בסביבות שנת 1665. נקודות ומבנים אלה הם סופות ענק.
מחלק מהם משתחררים ברקים שאף נצפו על ידי אסטרונומים.
צדק ושבתאי מורכבים כמעט במלואם ממימן והליום, והם כל כך גדולים שגם מסת היסודות הכבדים שלהם גדולה פי כמה ממסת כדור הארץ.
חלקם הפנימי מורכב כפי הנראה ממימן מתכתי (נוזלי), זוהי צורה של מימן שמוליכה חשמל בדומה למתכות.
לשניהם יש שדות מגנטיים הממוקמים קרוב לציר סביבו הם מסתובבים.
צדק - צדק הוא כוכב הלכת החמישי מהשמש.
צדק נמצא במרחק ממוצע של 5.2 יחידות אסטרונומיות מהשמש, והוא כוכב הלכת הגדול ביותר במערכת השמש ובעל המסה הגדולה ביותר - מסתו גדולה פי 318 מהמסה של כדור הארץ.
שמו בלועזית הוא יופיטר, על שמו של האל הרומי יופיטר שהיה ראש האלים.
לצדק מספר טבעות פלנטריות דלילות העשויות מאבק.
ארבעת הירחים הגדולים ביותר שלו הם איו, אירופה, גנימד וקליסטו - מכונים הירחים הגליליאניים.
שבתאי - שבתאי הוא כוכב הלכת השישי מהשמש.
שבתאי נמצא במרחק ממוצע של 9.5 יחידות אסטרונומיות מהשמש, והוא כוכב הלכת השני בגודלו במערכת השמש (אחרי צדק).
מסתו גדולה פי 95 מהמסה של כדור הארץ, וצפיפותו נמוכה מצפיפות המים.
שמו בלועזית הוא סטורן, על שמו של האל הרומי סטורן שהיה אל הזמן.
לשבתאי יש מערכת טבעות פלנטריות שמקיפות אותו ברצועת קו המשווה.
הטבעות דקיקות ורחבות ומורכבות מגושי קרח ואבק.
יש לו 62 ירחים ידועים.
יש לו 7 ירחים שמספיק גדולים כדי להיות בצורה כדורית.
ירחים אלה הם טיטאן, ריאה, אפימתאוס, דיוני, טתיס, אנקלדוס ומימס.
לטיטאן אטמוספירה סמיכה המכילה בעיקר מתאן וחנקן והוא הירח היחיד במערכת השמש בעל אטמוספירה משמעותית משלו.
אורנוס ונפטון שונים מאוד בהרכב החומרים הפנימיים מצדק ושבתאי.
החוקרים משערים כי "פני השטח" שלהם מורכבים מתערובת של יסודות כבדים, מים, מתאן, ואמוניה.
לשניהם יש שדות מגנטיים המוטים בזווית חדה כלפי צירי הסיבוב שלהם.
את המונח "ענק גזים" (gas giant) טבע סופר המדע הבדיוני ג'יימס בליש בשנת 1952. המונח מדויק יחסית, כיוון שעל כוכב הלכת אין הפרדה בין הגזים לנוזלים, בכל נפחו, משום שכל המרכיבים (מלבד מוצקים בליבה) נמצאים מעל לנקודה הקריטית, והמעבר בין נוזל לגז חלק עד כדי כך שאין הפרדה ביניהם.
צדק ייחודי בין ענקי הגזים בכך שיש לו מימן מתכתי קרוב למרכז שלו אך הרוב המכריע של נפחו מורכב ממימן, הליום, ושאריות של גזים אחרים מעל לנקודה הקריטית שלהם.
האטמוספירה הנראית של כל אחד מהענקים (בפחות מנקודת עומק אופטית אחת) דקה מאוד בהתחשב ברדיוס העצום של כוכבי לכת אלה והיא מתרחבת רק אחוז 1% מהדרך למרכז.
למרות זאת, רק גז נראה מבעד לאטמוספירה, בשונה מכדור הארץ וממאדים החושפים דרך אטמוספירה שקופה (וגדולה יחסית לרדיוס הגוף) את פני השטח שלהם, המוצקים, ובכדור הארץ כמובן גם האוקיינוסים הנוזליים הנראים למרחוק.
המושג המטעה תפס מאחר שאסטרונומים משתמשים במושגים "גז, "סלע", ו"קרח" בתור קיצורים ליסודות ותרכובות שמצויים בכוכבי לכת, בלי להתחשב באיזה מצב צבירה הם מופיעים.
במערכת השמש החיצונית מימן והליום הם "גזים".
מים, מתאן, ואמוניה הם "קרח" וסיליקטים הם "סלע".
כשמתייחסים לפנים כוכב הלכת נוטים לקרוא לחמצן ולפחמן "קרח" על ידי אסטרונומים, צורן נחשב "סלע" ומימן והליום הם תמיד "גז".
מונח נוסף לענקי הגזים הוא "פלנטות ג'אוביות" כלומר כוכבים דמויי יופיטר - צדק.
בגלל השוני המהותי בין אורנוס ונפטון לבין צדק ושבתאי לפעמים מיוחס המושג רק לשניים האחרונים.
בהתחשב בטרמינולוגיה הזאת אסטרונומים מסוימים החלו לקרוא לאורנוס ונפטון "פלנטות אורניות" או במושג נפוץ יותר, "ענקי קרח", כדי להדגיש את הדומיננטיות של ה"קרח" (במצב נוזלי) בהרכב הפנימי של כוכב הלכת.
בגלל הטכניקות המוגבלות המצויות בידינו למציאת כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש אלה שנמצאו עד עכשיו הם בגדלים דומים יחסית לענקי הגזים.
משום שהם נוטים להיות בעלי יותר מאפיינים דומים לצדק מאשר לכל ענק גזים אחר במערכת השמש שלנו אחדים טוענים שהמושג "פלנטה ג'אובית" מתאים יותר לכוכבי לכת אלה.
כוכבי לכת חוץ מערכתיים רבים קרובים הרבה יותר לכוכבי האב שלהם ולכן הם חמים הרבה יותר מענקי הגזים במערכת שלנו, מה שגורם לחלקם להיות אולי סוג של כוכבי לכת שלא נצפו במערכת השמש הארצית.
בהתחשב בפיזור היחסי של אלמנטים ביקום (90% מתוכו מימן), יהיה מאוד מפתיע למצוא כוכב לכת סלעי גדול יותר מצדק.
מצד שני, מודלים קודמים של מערכות שמש מציעים אפשרות שענקי גזים יסטו מכיוון שנותרו קרוב כל כך לשמש שלהם ויאפשרו גילוי של כוכבי לכת חדשים.
הגבול העליון למסה של ענק גזים הוא בערך פי 80 ממסתו של צדק ובערך 8 מאיות ממסתה של השמש (אם ננסים חומים בהם מתבצע היתוך של דאוטריום נחשבים לענקי גזים גם כן).
מעל לנקודה זו, החום האדיר ולחץ בליבתו של כוכב לכת כזה גורם לתגובת שרשרת של היתוך פרוטון-פרוטון והכוכב נהפך לננס אדום.
יש פער מסה בין ענקי הגזים הגדולים ביותר שהתגלו עד עכשיו (פי 10 ממסתו של צדק) לבין הננסים האדומים הקטנים ביותר.
פער זה הוביל להשערות שתהליך ההיוצרות של כוכבי לכת וכוכבים זוגיים (בינאריים) שונה בתכלית מתהליך יצירת הכוכבים הרגילים.
ענק הוא כוכב בעל רדיוס ובהירות גדולים משמעותית מכוכב בעל טמפרטורת פני שטח דומה השוכן על הסדרה הראשית.
באופן טיפוסי, לענקים רדיוס בתחום של פי 10-100 מרדיוס השמש, ובהירות של פי 10-1000 ממנה.
כוכב חם ובהיר במידה יוצאת דופן על הסדרה הראשית יכול גם להיות מסווג כענק.
בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, ענקים שוכנים בענפים III ו-II (ענקים בהירים), מעל ענף הסדרה הראשית.
כוכבים יותר בהירים מענקים מסווגים כעל-ענקים או אף היפר-ענקים.
כוכב הופך להיות ענק לאחר שכל המימן הזמין להיתוך גרעיני בליבה אוזל וכתוצאה מכך הוא עוזב את הסדרה הראשית.
כוכב שמסתו ההתחלתית היא פחות מ-0.4 מסות שמש לא יהפוך לענק.
זאת מכיוון שהחומר בכוכבים קטנים אלה עובר ערבול יסודי בתהליך הסעת חום והם יכולים להמשיך להתיך מימן עד שהוא אוזל לחלוטין, ואז הכוכב מורכב ברובו מהליום.
עם זאת, התהליך של היתוך מלא של מימן, אפילו בכוכב קטן, צפוי לקחת זמן ארוך משמעותית מגיל היקום, כפי שהוא מוערך נכון להיום.
אם הכוכב יותר מסיבי מהגבול התחתון הנ"ל, אז עם סיום היתוך המימן בליבתו, תתחיל זו להתכווץ.
מימן ימשיך לעבור היתוך בקליפה מסביב לליבה העשירה בהליום וחלקו של הכוכב מחוץ לקליפה יתחיל להתפשט ולהתקרר.
במהלך שלב זה במחזור חייו של הכוכב, המסווג כענף התת-ענקים בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, בהירות הכוכב נשארת כמעט קבועה וטמפרטורת פני השטח שלו יורדת.
בסופו של דבר הכוכב מתחיל לעלות בענף הענקים בדיאגרמה.
בשלב זה, בו הכוכב כבר מסווג כענק אדום טיפוסי, טמפרטורת פני השטח שלו תישאר קבועה והבהירות והרדיוס שלו יעלו דרסטית.
הליבה תמשיך להתכווץ, והטמפרטורה בה תעלה.
אם מסת הכוכב, בעודו על הסדרה הראשית, הייתה מתחת לכ-0.5 מסות שמש, סבורים כי הוא לא יגיע לטמפרטורה הדרושה כדי להתחיל להתיך הליום וימשיך להתיך מימן כענק אדום, עד שיפוך לננס לבן המורכב מהליום.
אחרת, כאשר טמפרטורת הליבה תגיע לכ-108 מעלות קלווין, יתחיל היתוך ההליום לפחמן וחמצן, באמצעות תהליך אלפא משולש.
האנרגיה שתשתחרר בתהליך תגרום לליבה להתפשט, מה שיגרום לירידת בלחץ במעטפת היתוך המימן, וזו בתורה - לירידה בקצב יצירת אנרגיה.
בהירות הכוכב תקטן, המעטפת החיצונית שלו תתכווץ והכוכב יעזוב את ענף הענקים.
המשך ההתפתחות של הכוכב תלוי במסה שלו.
במקרה של כוכב לא מאוד מסיבי, הוא יוכל להימצא בענף האופקי בדיאגרמה, או שמיקומו בדיאגרמה ינוע בלולאות.
אם מסת הכוכב בינונית אך קטנה מ-8 מסות שמש, הוא יסיים את מלאי ההליום בליבתו ויתחיל להתיך הליום במעטפת סביב הליבה.
הדבר יגרום שוב לעלייה בבהירותו, עתה ככוכב בענף הענקים האסימפטוטי.
לאחר שיזרוק את מרבית המסה שלו, ליבתו תיוותר כננס לבן המורכב מפחמן וחמצן.
עבור כוכבים מספיק מסיביים להיתוך פחמן (מעל 8 מסות שמש, בקירוב) התהליך המתואר שונה משמעותית.
בהירות הכוכב לא גדלה בהרבה לאחר עזיבתו את הסדרה הראשית, אך הוא הופך להיות אדום יותר.
הוא יכול להפוך לעל-ענק אדום או שאובדן המסה יגרום לו להפוך לעל-ענק כחול.
בסופו של דבר הכוכב יהפוך לננס לבן המורכב מחמצן וניאון, או יעבור סופרנובה ויותיר כוכב נייטרונים או חור שחור.
מקובל להעריך כי במסגרת ניסיונו של ממשל המנדט להימנע משימוש בסמלים דתיים, נבחר ענף הזית כסמל אוניברסלי לשלום.
הסמל מציג ענף עלי זית הניצב בצורה אנכית.
ישנם הבדלים גרפיים קלים בין הופעות שונות של הסמל:
כמות העלים: במרבית המקרים, הסמל כולל שבעה עלי זית: שלושה לכל כיוון ואחד לגובה.
בחלק מהמקרים, הסמל כולל ענף זית בעל חמישה עלים בלבד: שניים לכל כיוון ואחד לגובה.
זיתים: במרבית המקרים, הסמל כולל ארבעה עד שישה זיתים המופיעים בין החוטר לעלים.
בחלק מהמקרים, אין זיתים בסמל.
קרקע: לעיתים נראה הענף נעוץ בקרקע, ולעיתים הענף עומד בפני עצמו.
מוכרים מספר שימושים בסמל ענף הזית בתקופת המנדט הבריטי בארץ-ישראל:
השימוש הבולט והנפוץ ביותר בסמל ענף הזית בתקופת המנדט הוא במטבעות התקופה.
המטבעות בעריכים 1, 2, 50 ו-100 מיל כללו באופן בולט את הסמל, אשר תפס את מרבית שטח הפנים של אחד מצדי המטבע.
המטבעות בעריכים 1, 2 ו-100 מיל עשו שימוש בסמל ובו שבעה עלי זית, זאת בניגוד למטבע 50 מיל אשר עליו הוטבע באופן חריג למדי סמל ענף הזית הכולל 4 עלים בלבד (ללא עלה ניצב בראש הענף).
סמל ענף הזית הופיע גם על שטרות הכסף של התקופה, בתור סימן המים שהוטבע על השטרות.
הביטוי "עץ או פלי" הנהוג בישראל בעת הטלת מטבע מקורו במטבעות תקופת המנדט, כאשר "עץ" הוא צדו של המטבע הנושא את סמל ענף הזית בזמן ש"פלי" הוא צדו של המטבע בו מופיע השם "פלשתינה".
סמל ענף הזית היה בשימוש גם בחלק מבולי המס אשר שימשו את המשטר הבריטי בארץ-ישראל.
בולי תשלום (לרוב, מיסוי מכס) כללו את סמל ענף הזית הכולל חמישה עלים.
ייצוג כוחות צבאיים משטח המנדט
מצבות חללי האימפריה הבריטית בבתי עלמין צבאיים סומנו בסימן ייחודי המאפיין את הקולוניה הבריטית ממנה הגיעו.
חללים מקרב מתנדבי ארץ-ישראל אשר שירתו בצבא הבריטי נקברו תחת סמל ענף הזית (חיילי הבריגדה היהודית והרגימנט הארץ ישראלי).
סמל ענף הזית מופיע גם על גבי סיכות אשר שימשו את חיילי הבריגדה היהודית.
יחד עם זאת, לא ידוע אם סיכות אלו יוצרו באופן רשמי על ידי שלטונות המנדט והצבא הבריטי או שהיו תוצר של יוזמה פרטית של לוחמי הבריגדה.
ענף הזית לאחר תקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל
לאחר סיום המנדט הבריטי בארץ ישראל המשיך ענף הזית להופיע באותות ובסמלים שונים של מדינת ישראל.
דוגמה בולטת לכך היא השימוש בזוג ענפי זית אנכיים בסמל מדינת ישראל (משני צדי המנורה).
כמו כן, ענף הזית מופיע בסמלים, אותות ודרגות קצונה בצבא הגנה לישראל.
ענק הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1956 בבימויו של ג'ורג' סטיבנס לפי תסריט שכתבו פרד גיול (Fred Guiol) ואיוון מופאט המבוסס על רומן פרי עטה של עדנה פרבר.
בסרט מככבים אליזבט טיילור, רוק הדסון וג'יימס דין ומופיעים בו גם קרול בייקר, ג'יין ויתרס, צ'יל ווילס, מרסדס מקמברידג', דניס הופר, סאל מינאו, רוד טיילור וארל הולימן.
ענק היה האחרון מבין שלושת הסרטים בהם כיכב ג'יימס דין בתפקיד הראשי, וזיכה אותו במועמדות השנייה והאחרונה לפרס האוסקר – הוא נהרג בתאונת מכונית לפני שהסרט הוקרן בבתי הקולנוע.
ניק אדמס נקרא לדבב חלק ממשחקו של דין.
בשנת 2005 הסרט נבחר לשימור בארכיב הסרטים הלאומי בידי ספריית הקונגרס בשל היותו: "בעל חשיבות תרבותית, היסטורית או אסתטית".
ביק בנדיקט (רוק הדסון), ראש משפחת החוואים בנדיקט העשירה מטקסס, נוסע למרילנד לרכוש סוס הרבעה ששמו רוחות מלחמה (War Winds).
שם הוא פוגש את אשת החברה לסלי (אליזבט טיילור), שנעשית לאשתו.
הם שבים לטקסס כדי להתחיל את חייהם יחדיו בחוות המשפחה, ריאטה.
לוס (מרסדס מקמברידג'), אחותו של ביק ולסלי, אינן מסתדרות.
ג'ט רינק (ג'יימס דין) בעל המלאכה של המשפחה, מקנא בעושרו של בנדיקט ובאשתו היפה לסלי.
לוס הולכת לעולמה אחרי שרוחות מלחמה מפיל אותה ברוכבה עליו, וכחלק מצוואתה, היא מורישה לג'ט חלקת אדמה בתוך חוות בנדיקט.
ביק מנסה לקנות בחזרה את האדמה, אבל ג'ט מסרב וקורא לאחוזה ליטל ריאטה.
לסלי מולידה לבסוף שני תאומים, ג'ורדן "ג'ורדי" בנדיקט ה-3 (דניס הופר) וג'ודי בנדיקט (פראן בנט), ובת צעירה יותר ושמה לוס הצעירה (קרול בייקר).
ג'ט מגלה נפט בשטח אחוזתו, וכשהוא כורה את באר הנפט הראשונה, הוא מתפרץ לתוך אחוזת בנדיקט בהכריזו לפני כל המשפחה שהוא יהיה עשיר יותר מהבנדיקטים.
אחרי שג'ט מעיר הערה גסה לעברה של לסלי, ביק וג'ט מנהלים קרב אגרופים וג'ט נס מהמקום.
בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה, ג'ט פותח חברה לקידוחי נפט שהופכת אותו לעשיר כקורח.
ביק מסרב בתחילה לפיתוי שמציב בפניו עושר הנפט, ומעדיף להישאר חוואי.
לבסוף, אחרי שהמדינה נזקקת לנפט עבור מאמצי המלחמה, הוא מסכים להיכנס לעסקי הנפט בעודו שומר עדיין על העסק המקורי של המשפחה.
למעשה, בשנים שלאחר המלחמה, המתחים באחוזת בנדיקט נסובים לגבי הדרך הנאותה של גידול הילדים.
ביק מתעקש בתוקף שעל ג'ורדי לרשת אותו לנהל את החווה, אולם ג'ורדי מעוניין להיהפך לרופא.
לסלי מעוניינת שג'ודי תלמד בבית ספר להליכות נאות בשווייץ, אבל ג'ודי אוהבת את החווה ורוצה להישאר בטקסס ולסיים שם את לימודיה.
אחרי שהמלחמה פורצת, ג'ט מבקר את הבנדיקטים ומנסה לשכנע את ביק להסכים להפיק נפט ולסייע למאמצי המלחמה.
ביק נוכח לדעת שאיש אינו יכול לנהל את החווה לאחר לכתו, ונענה.
במהלך הביקור, לוס הצעירה, כעת נערה בת עשרה, מנהלת רומן עם ג'ט.
אחרי שמתחילים לכרות נפט, משפחת בנדיקט העשירה מתעשרת עוד יותר.
היריבות בין בנדיקט ורינק מגיעה לכלל התנגשות כשהבנדיקטים מגלים שלוס הצעירה וג'ט רינק המבוגר ממנה בהרבה יוצאים.
בחגיגה ענקית שמארגן ג'ט לכבוד עצמו, ג'ורדי העצבני מנסה להילחם בו, אחרי שהבין שהוא ואשתו המקסיקנית ג'ואנה (Elsa Cárdenas), הוזמנו רק כדי שעובדיו של ג'ט יוכלו לגרש את ג'ואנה, ג'ט ואנשיו מחזיקים בג'ורדי וחובטים בו באגרופים לפני הקהל.
ביק שחמתו בוערת לוקח את ג'ט למטבח, על מנת להילחם בו, אבל נוכח לדעת שג'ט שיכור כלוט ואדם נבוב שכל מה שיש לו הוא כסף.
הוא אומר לו: "אתה לא שווה אפילו שארביץ לך..
המסיבה מסתיימת כשג'ט, שיכור לחלוטין, מתמוטט לפני כולם כשהוא עומד לשאת את נאומו הגדול.
לוס הצעירה פוגשת בו אחר כך, כשכולם עזבו את אולם הריקודים, ומבינה שהוא אדם בודד, פתטי ושבר כלי.
השבר משרטט את דיוקנה של תעשיית הנפט ההופכת את חוואי טקסס לאילי הון.
עלילת משנה מרכזית של הסרט היא הגזענות נגד המקסיקנים-אמריקנים בטקסס.
כשהסרט מתחיל, ביק ולוס מגלים גזענות כלפי מקסיקנים שעובדים בחווה שלהם, דבר שמצער את לסלי.
לקראת סיום הסרט, ביק נוכח לדעת בעוולות הגזענות ומגן על כלתו ג'ואנה ועל נכדו ג'ורדן בנדיקט הרביעי, וזכה להערכתה של לסלי.
החלק הראשון של הסרט צולם במחוז אולבמארל (Albemarle County), וירג'יניה, לפתיחת הסרט שמתקיימת כביכול במרילנד, ומשתמש באחוזת בלמונט בסמוך לתחנת הרכבת של קזוויק (Keswick), שמתארת את תחנת הרכבת "ארדמור, מרילנד".
הסרט מתחיל כשג'ורדן "ביק" בנדיקט, אותו מגלם הדסון, מגיע לארדמור על מנת לרכוש סוס הרבעה מידיה של משפחת לינטון.
הרבה ממה שמתרחש בהמשך הסרט, המתאר את "ריאטה," חוותם של בנדיקט, צולם בתוך ומסביב העיר מרפה (Marfa), טקסס ובמישורים היבשים והמרוחקים המצויים בסמוך לה, כשאת ההתרחשות בתוך המבנים צילמו באולפני האחרים וורנר בברבנק, קליפורניה.
צעדת "יום ג'ט רינק" והחגיגות בשדה התעופה צולמו בנמל התעופה ברבנק הסמוך.
דמותו הבדויה של ג'ט רינק מבוססת בחלקה על איל הנפט גלן הרברט מקארתי (1988-1907).
הסופרת עדנה פרבר פגשה את מקארתי כשהיא התארחה בחדר במלון שארמוק הסמוך, שעליו הרומן והסרט מתבססים.
בסרט, מלון אמפראדור הבדוי בוסס על מלון שמרוק (ששינה שמו לשארמוק הילטון אחרי 1955) ביוסטון טקסס.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בעיר ניו יורק בנובמבר 1956 כשתחנת הטלוויזיה המקומית דומונט צילמה את בואו של צוות השחקנים, כמו גם את הידוענים האחרים ומנהל האולפנים ג'ק וורנר.
האחים וורנר כללו את הקרנת הבכורה החגיגית בניו יורק, כמו גם ראיונות עם השחקנים, בספיישל של 50 שנים של ה-DVD.
Capitol Records, שהוציאו כמה מהמוזיקה של דימיטרי טיומקין מהפסקול (ביחד עם המלחין שמנצח על תזמורת אולפני האחים וורנר) ב-LP, מאוחר יותר הם שעתקו באופן דיגיטלי את הפסקול והוציאו אותו ב-CD, בכללם זה שני קטעים עליהם מנצח ריי היינדורף.
הבמאי ג'ורג' סטיבנס רצה ללהק את הכוכב אלן לאד כג'ק רינק, אולם אשתו יעצה לו לא לעשות זאת.
ויליאם הולדן היה מועמד מוביל לתפקיד ביק בנדיקט לפני שרוק הדסון הוחתם לבסוף.
סטיבנס נתן להדסון את הזכות לבחור בין אליזבט טיילור לגרייס קלי, לתפקיד הגיבורה הראשית, לסלי.
ענק היה סרטה הראשון של ברברה בארי.
קרול בייקר, שמגלמת את דמותה של בתה של אליזבט טיילור, הייתה מבוגרת יותר מאמה על המסך.
לאחר מותו של ג'יימס דין בשלהי ההפקה, דיבב ניק אדמס את קולו במספר שורות.
עריכת הסרט התארכה למשך שנה תמימה.
היה זה הסרט שובר הקופות מספר אחד בהיסטוריה של האחים וורנר עד להגעתו של סופרמן.
הסרט זכה לתגובה חיובית ביותר מהמבקרים, וקיבל דירוג של 97% מ-Rotten Tomatos.
TV Guide העניק לסרט ארבעה כוכבים, באומרו על הופעתו של ג'יימס דין: "היה זה תפקידו האחרון של דין בכל הקריירה הקצרה שלו – הוא היה כבר מת כשהסרט יצא לבתי הקולנוע – ונוכחותו מהדהדת לכל אורך הסרט.
הוא מבצע את התפקיד בשיטת משחק מלאת הבעות המאפיינת את התקופה, ויתר הצוות מפוצל בין יראת כבוד לכישרונו לבין הגועל שהוא חש מכך."
ענק זכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר והיה מועמד לזכייה בתשע קטגוריות אחרות, שתיים מהן לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (ג'יימס דין ורוק הדסון).
המועמדויות האחרות היו לקטגוריות של פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (מרסדס מקמברידג');
הארט דיירקטור-עיצוב התפאורה הטובה ביותר, (בוריס לוון, רלף הרסט); עצוב התלבושות הטוב ביותר; העריכה הטובה ביותר; המוזיקה הטובה ביותר, הפסקול המקורי הטוב ביותר לקומדיה או דרמה; פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר; התסריט המעובד הטוב ביותר
מקום 82 במאה השנים של מכון הסרטים האמריקאי...
ענק הברזל הוא סרט הנפשה אמריקאי שהופק על ידי אולפני ההנפשה של "האחים וורנר", ויצא לאקרנים בשנת 1999. הסרט היה כישלון קופתי בארצות הברית אבל זכה להצלחה ביקורתית ולמעמד של סרט פולחן.
הסרט זכה בפרס אנני בקטגוריית הסרט הטוב ביותר והתסריט הטוב ביותר, ובעוד כ-19 פרסים נוספים.
בשנת 1957, רובוט ענק ומתכתי (מדובב על ידי וין דיזל) מתרסק ברוקוול, מיין.
הוגארט יוז (איליי מריינתאל), ילד קטן, עוקב אחרי השביל שמוביל ליער ועוזר לענק להשתחרר מתוך תחנת כוח אותה ניסה לאכול.
כשמבין הוגארט שהרובוט חברותי, הוא אוזר אומץ ולוקח את הענק לביתו, שם הוא גר עם אמו האלמנה אנני יוז (ג'ניפר אניסטון).
הוגארט מנסה ללמד את הרובוט איך לתקן מסילת רכבת, אולם הרכבת דורסת את הרובוט וכורתת את ראשו.
הם בורחים יחד לפני שנהגי הרכבת (אולי ג'ונסטון ופרנק תומאס) מרגישים בתאונה.
בביתו מגלה הוגארט שהרובוט יכול להחזיר את חלקיו המפרקים לגופו וכך לתקן את עצמו ללא עזרה.
הוגארט מחביא את הרובוט באסם, ומספר לו על ההבדלים בין חיים ומוות.
הוא מלמד אותו גם לקרוא באמצעות ספרי קומיקס, והרובוט מתרשם מהקומיקס "סופרמן".
הסוכן הממשלתי קנט מנזלי (כריסטופר מקדונלד) מגיע לרוקוול כדי לחקור אירועים הקשורים בענק.
הוא חושד בהוגארט ומחליט לשכור את החדר בבית של הוגארט ואמו.
כאשר מבין הוגארט שמנזלי משגיח עליו, הוא מחליט להביא את הענק לאמן הגרוטאות דין מקופין (הארי קוניק ג'וניור).
מנזלי מגיע לדין עם הגנרל רוגארד (ג'ון מהוני), אך דין והענק משטים בגנרל וחייליו כאשר הם מעמידים פנים שהרובוט הוא אחת מיצירות האומנות שלו.
כשהסכנה חלפה, הוגארט משחק עם הענק ומפעיל בטעות את מערכות ההגנה שלו, שמופעלות כאשר הוא מרגיש מאויים.
הוא ניצל מפגיעה בזכות דין, שגוער בענק.
הענק מבין שביכולתו לפגוע בהוגארט ובורח משם בבושה ופחד כשהוגארט בעקבותיו.
מאוחר יותר מבין דין שלענק לא הייתה שליטה על מערכותיו.
הוא משיג את הוגארט והם ממשיכים יחד בעקבות חיפושם אחר הענק.
לפתע עף הענק לרוקוול, שם הוא מציל שני ילדים.
מנזלי והצבא רואים את הענק ומתכוננים להתקפה כדי לעוצרו.
הוגארט והענק מנסים לברוח, תוך שהם חומקים מההמתקפה הראשונה, אך התקפה נוספת מפילה את הענק ומותירה את הוגארט חסר הכרה.
הענק משוכנע שהוגארט מת, ובצערו הוא עובר להתקפה נגד הצבא ומתחיל לצעוד לעבר העיר.
מנזלי מתכנן שגנרל רוגארד יפתה את הענק לצעוד אל הים וישמיד אותו שם באמצעות פצצה גרעינית מתוך הנאוטילוס.
בינתיים הוגארט מחלים מהפגיעה ומבקש מהענק להירגע.
דין מייעץ לגנרל רוגארד להפסיק את הפעולה, אך מנזלי לא מוכן לכך והוא מורה לשגר את הפצצה מהנאוליטוס לעבר הענק והעיר.
רוגארד מסביר למנזלי שעשה טעות חמורה, שתפגע בהמונים מאנשי העיר.
מנזלי מבקש להציל את עצמו ומנסה לברוח, אבל הענק עוצר אותו והוא מושם במעצר על ידי הצבא.
כאשר הוגארט מספר לענק מה עתיד לקרות לרוקוול, מחליט הענק להציל את אנשי העיר.
הוא עף לעבר הפצצה וגורם לה להתפוצץ, יחד איתו, בטרם תגיע לעיר.
אנשי העיר ניצלים, והם אבלים על אובדן הענק שהקריב עצמו למענם.
זמן מה לאחר מכן, אנני ודין מפתחים קשר רומנטי, ודין יוצר פסל מתכת לזכרו של הענק.
להוגארט עתה יש חברים רבים.
הוא מקבל חבילה מגנרל רוגארד, ובה החלק הנותר מהענק, בורג קטן.
בלילה, הוגארט מתעורר לרעש מוזר ומגלה שהחלק הנותר זז ומנסה לצאת החוצה, הוגארט נזכר שהרובוט יכול לתקן את עצמו ופותח את החלון כדי שהבורג יחזור לענק.
הסרט מסתיים כאשר כל חלקי הענק מטיילים באיסלנד והרובוט קם לתחייה ומחייך.
אפי בן ישראל ביימה את הדיבוב בעברית.
עוזי פוקס וענבר שטגר עזרא הפיקו אותו.
דמותתיאורדיבוב מקורי באנגליתדיבוב עבריענק הברזלענק עשוי מתכתוין דיזלמיכה אוזין סליאןהוגארט יוזילד צעיר, שפוגש את הענק ומתיידד עימואלי מרינתאלדניאל מגוןאנני יוזאמו של הוגארט, אם חד הוריתג'ניפר אניסטוןדלית שחףקנט מנזליבלש שפועל לחסל את הענקכריסטופר מקדונלדגיורא קנתדין מקופיןאמן גרוטאות, שמתיידד עם הוגארט ואנניהארי קוניק ג'וניור שי זורניצרגנרל רוגארדמפקד בצבאג'ון מהונידב רייזר
הסרט לא הצליח בקופות בארצות הברית והכניס $31,333,917 בלבד, לעומת תקציב של 50–70 מיליון דולר.
אתר עגבניות רקובות נתן לסרט דירוג של 96% המבוסס על 150 ביקורות, עם רייטינג ממוצע של 8.24/10. אתר Metacritic נתן לסרט דירוג של 85 מתוך 100 המבוסס על 29 ביקורות.
סקר מבקרים שנערך באתר CinemaScore העניק לסרט ציון ממוצע של "A" בסולם של A+ עד F.
בשנת 2010, אתר IGN הכתיר את הסרט לסרט ההנפשה החמישי האהוב ביותר בכל הזמנים.
הסרט זכה ב-19 פרסים בפסטיבלים שונים, ביניהם 9 זכיות בטקס פרסי המצוירים "אנני" על השחקן הראשי (אלי מרינתאל בתור הוגארט), המוזיקה (מייקל קאמן), הבימוי (בראד בירד), אנימציית הדמויות (סטיב מראוסקי), האפקטים (אלן פוסטר), התסריט (טים מקאנילס), וגם פרס אנני לסרט הטוב ביותר לשנת 1999.
בשנת 2015 יצאה גרסה מחודשת של הסרט.
עֲנַף שֹׁרֶשׁ הַיָּד הַכַּפִּי (TA: ramus carpalis palmaris) הוא ענף עורקי קטן של עורק החישור המספק דם לשורש כף היד.
ראשיתו של ענף שורש היד הכפי סמוכה לגבול התחתון של השריר הכפן המרובע.
הענף מתקדם לאורך קדמת שורש כף היד ומשיק למקבילו מעורק הגומד.
עֲנַף שֹׁרֶשׁ הַיָּד הַגַּבִּי (TA: ramus carpalis dorsalis) הוא ענף עורקי קטן של עורק החישור המספק דם לשורש כף היד.
ראשיתו של הענף מתחת לגידים הפושטים של האגודל.
בחצותו את שורש כף היד לרוחב לכיוון הגבול התיכון של היד, הוא משיק לענף שורש היד הגבי של עורק הגומד ליצירת רשת שורש היד הגבית.
עֲנַף שֹׁרֶשׁ הַיָּד הַגַּבִּי (TA: ramus carpalis dorsalis) הוא ענף עורקי של עורק הגומד המספק דם לגב היד.
ענף שורש היד הגבי מסתעף מעורק הגומד מעל עצם העדשה ומתעקל לאחור מתחת לגיד השריר כופף שורש היד הגומדי.
הוא עובר לאורך צדו הגבי של שורש כף היד, מתחת לגידי השרירים הפושטים, ומשיק לענף שורש היד הגבי היוצא מעורק החישור ליצירת רשת שורש היד הגבית.
מיד בראשיתו מסתעף ממנו ענף קטן הנע לאורך הצד הגומדי של עצם המסרק החמישית ומספק את הצד הגומדי של אחורי הזרת.
עֲנַף שֹׁרֶשׁ הַיָּד הַכַּפִּי (TA: ramus carpalis palmaris) הוא ענף עורקי בשורש כף היד המסתעף מעורק הגומד.
ענף שורש היד הכפי חוצה את קדמת שורש כף היד, מתחת לגידי השריר כופף האצבעות העמוק, ומשיק לענף שורש היד הכפי היוצא מעורק החישור.
עַנְפֵי הַסִּמְפּוֹנוֹת (TA: rami bronchiales), הנקראים גם עוֹרְקֵי הַסִּמְפּוֹנוֹת (arteriae bronchiales), הם ענפים עורקיים בחזה המספקים דם מחומצן לרקמה התומכת בריאה.
על פי רוב, ישנם שני ענפי סמפונות לריאה השמאלית ואחד לריאה הימנית, אם כי יש שונות גבוהה בין בני האדם.
שני ענפי הסמפונות השמאליים מסתעפים בדרך כלל מאבי העורקים החזי, ואילו ענף הסמפונות הימני מסתעף בדרך כלל מאחד משלושת כלי הדם הבאים: ישירות מאבי העורקים החזי, מגזע עורקי משותף עם אחד מהעורקים הבין-צלעיים האחוריים העליונים מימין, לרוב השלישי, או מגזע משותף עם ענף הסמפונות השמאלי העליון.
ענפי הסמפונות מספקים דם לסמפונות ולרקמת החיבור של הריאה.
במסלולם הם עוקבים אחר הסמפונות, נעים בצדם האחורי ומתפצלים עמם.
הם מסתיימים ברמת הסמפונונים הנושמים, שם הם משיקים לענפים מעורק הריאה.
יחד אתם הם מספקים דם לאדר הקרבי (ויסצרלי).
מכל ענף מענפי הסמפונות מסתעפים גם ענפים קטנים המספקים דם לחלקו העליון של הוושט.
בניגוד לעורקים במחזור הריאתי, אשר נושאים במחזור הדם הריאתי (הקטן) דם לא מחומצן מהחדר הימני של הלב אל הריאות, ענפי הסמפונות משתתפים במחזור הדם הסיסטמי (הגדול) ונושאים דם מחומצן מהחדר השמאלי לרקמת הריאה.
ענפי הסמפונות גם קטנים בקוטרם לעומת העורקים במחזור הריאתי.
ענפי הסמפונות לרוב מורחבים ומפותלים ביתר לחץ דם ריאתי על רקע תסחיף ריאתי כרוני.
ענפים אלה גם אינם מחוברים בחזרה בעת השתלת ריאה.
מפרצת בענפי הסמפונות עלולה לדמות מפרצת באבי העורקים.
עַנְפֵי הַוֵּשֶׁט (TA: rami oesophageales), שנקראו בעבר עוֹרְקֵי הַוֵּשֶׁט (arteriae oesophageae), הם ענפים עורקיים בבית החזה ובצוואר המספקים דם לוושט.
מקורם של ענפי הוושט השונים הוא בשלושה עורקים: עורק התריס התחתון, אבי העורקים החזי ועורק הקיבה השמאלי.
הענפים מעורק התריס התחתון מספקים את חלקו העליון של הוושט, הענפים מאבי העורקים, 4–5 במספר, יוצאים מאבי העורקים החזי לפנים ובאלכסון מטה ומספקים את הוושט האמצעי, ואילו הענפים מעורק הקיבה השמאלי מספקים את הוושט התחתון.
באזורי החפיפה שבין כל אחד משלישי הוושט יוצרים הענפים רשתות השקה.
עַנְפֵי מֵסַב הַלֵּב (TA: rami pericardiaci) הם ענפים עורקיים המסתעפים מאבי העורקים החזי ומספקים דם למסב הלב (פריקרד).
הענפים, שאינם מסודרים בזוגות ומספרם מועט, יוצאים לפנים ומתפצלים לענפים קטנים המספקים את חלקו האחורי של מסב הלב.
עַנְפֵי הַבֵּינָה (TA: rami mediastinales), או כפי שחלקם נקראו בעבר עוֹרְקֵי הַבֵּינָה, הם ענפים עורקיים בבית החזה המספקים דם לאזור הבינה.
מקורם של ענפי הבינה הוא לרוב בשני עורקים: אבי העורקים החזי ועורק החזה הפנימי.
מאבי העורקים החזי יוצאים מספר ענפים קטנים המספקים דם לקשרי הלימפה ולרקמת החיבור הרפה שבבינה האחורית, בעוד שמעורק החזה הפנימי יוצאים הענפים לספק דם לקשרי הלימפה ולרקמת החיבור שבבינה הקדמית, לרבות לשאריות התימוס.
עַנְפֵי הַלַּבְלַב (TA: rami pancreatici) הם קבוצה של ענפים עורקיים בבטן המסתעפים מעורק הטחול ומספקים דם ללבלב.
הענפים יוצאים מעורק הטחול במהלכו מאחורי גבולו העליון של הלבלב ומזינים את גופו וזנבו.
מבין הענפים, חמישה מזוהים בשם, לפי הטרמינולוגיה אנטומיקה:
עורק הלבלב הגדול הוא העורק הגדול מבין ענפי הלבלב.
מוצאו סמוך לזנב הלבלב, ומהלכו משמאל לימין לצד חלקו האחורי של הלבלב, במסלולו של צינור הלבלב.
ענפי הלבלב יוצרים השקות עם ענפי הלבלב הבאים מעורק הלבלב והתריסריון העליון האחורי ומעורק הלבלב והתריסריון העליון הקדמי ועם ענפים מעורק מתלה המעי העליון.
עֲנַף הַמְּעִי הַגַּס (TA: ramus colicus) הוא עורק קטן בבטן המסתעף מהענף התחתון של עורק המעי העקום והמעי הגס ומספק דם למעי הגס העולה.
מהלכו של העורק מעלה על גבי המעי הגס העולה.
עֲנַף הַמְּעִי הֶעָקֹם (TA: ramus ilealis) הוא ענף עורקי בבטן המסתעף מהענף התחתון של עורק המעי העקום והמעי הגס ומספק דם לסופו של המעי העקום.
הענף עולה מעלה ושמאלה בחלקו התחתון של המעי העקום ומשיק עם קצה עורק מתלה המעי העליון.
במיתולוגיה הנורדית, הענקים (בנורדית עתיקה: jötnar; נהגה "יוטנאר", צורת הרבים של יוטון - jötunn, גם השמות ריסי, ת'ורס וטרול יכולים להתייחס לענקים) הם סוג של ישויות שמנוגדות לדמויות אחרות - כגון האלפים או הגמדים.
למרות שמם המשומש לרוב בתרגומים לשפות מודרניות, הגדרת הענקים איננה ברורה, הם לא בהכרח גדולים מאוד, ותיאורם יכול לנוע בין יצורים יפים מאוד כשהם מתוארים באופן יחיד לבין גרוטסקיים בצורה מחרידה כשם מתוארים בצורה כללית.
המיתוס הנורדי מספר כי מקור הענקים הוא בהתרבות לא מינית מגופו של יימיר, ישות קדומה.
בסופו של דבר, יימיר נהרג, גופו מפורק לחלקים שמהם יוצרים את העולם, והיוטנאר שורדים עד היום בכך שהם שטים בשצף של דמו של יימיר.
בפולקלור הסקנדינבי המאוחר יותר, המשמעות המעורפלת של המילה "ענק" סללה דרך לתיאורים שליליים של הישויות.
המילים jötunn בנורדית עתיקה ו-eóten באנגלו-סקסונית התפתחו משם העצם הזכרי הפרוטו-גרמאני etunaz.
הפילולוג ולדימיר אורל טוען שקשרים סמנטיים בין etunaz לבין etanan בפרוטו-גרמאנית מרמזים על קשר אפשרי בין השניים.
המילה etanan שוחזרה על ידי בלשנים מ-etall (אכילה) בנורדית עתיקה, etol (רעבתנות, גרגרנות) באנגלו-סקסונית, ו-filu-ezzal (חמדני) בגרמנית עילית עתיקה.
risi בנורדית עתיקה ו-riso בגרמנית עילית עתיקה מגיעים משם העצם הזכרי הפרוטו-גרמאני wrisjon.
אורל טוען כי שם התואר מסקסונית (גרמנית נמוכה) עתיקה wrisilīke כנראה גם כן קשור.
þurs (ת'ורס) בנורדית עתיקה, ðyrs (ד'ירס) באנגלו-סקסונית, ו-duris בגרמנית עילית עתיקה (רוח רעה), מגיעים משם העצם הפרוטו-גרמאני þur(i)saz, שבעצמו מגיע מ-þurēnan בפרוטו-גרמאנית, שקשור אטימולוגית ל-turá- (איתן, עשיר, בעל כוח) בסנסקריט.
מקור המילה טרול הוא ממילה פרוטו-גרמאנית שמשמעותה אינה ידועה.
ענף כלכלי הוא הקבוצה הכללית של העסקים המפיקים מוצרים או שירותים המשתייכים לשרשרת האספקה של משפחת מוצרים או שירותים מסוימת.
ההקבצה לענפים כלכליים נעשית במבנה של עץ, כלומר בחלוקה לענפים ראשיים, שכל אחד מהם מתחלק לענפי משנה, וכך הלאה.
ענפים ראשיים הם, למשל, חקלאות, תעשייה, בנייה, מסחר, כספים, שירותים ציבוריים, שירותים אישיים.
ענף התעשייה נחלק לענפי משנה, כגון מזון, מתכת, תרופות, אלקטרוניקה וכו'.
ענף המזון נחלק לענפי משנה לפי סוג המזון: חלב ומוצריו, בשר ומוצריו, דברי מאפה, ממתקים, שימורים וכו'.
החלוקה לענפים משמשת למטרות שונות, בהן:
ניתוח סטטיסטי של הפעילות במשק.
דוגמה: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מציגה את השכר הממוצע במשק לפי ענפים.
האו"ם בנה סיווג ענפי תקני בין-לאומי (ISIC) , לסטטיסטיקה כלל-עולמית של הפעילות הכלכלית.
באמריקה הצפונית (קנדה, ארצות הברית ומקסיקן) נהוגה מערכת הסיווג הענפי הצפון אמריקאית .
מפעלים בענף מסוים מתאגדים לשם קידום אינטרסים משותפים של הענף, בתחום יחסי העבודה (כארגון מעסיקים) ובתחומים נוספים.
דוגמאות להתאגדויות כאלה בישראל: התאחדות התעשיינים בישראל, התאחדות קבלני השיפוצים, מרכז השלטון המקומי בישראל.
פעמים רבות נחתמים הסכמים קיבוציים לענף כלכלי מסוים, בהם הסכמים שמוצא להם צו הרחבה.
במקרי גבול נדרש לעיתים בית הדין לעבודה לפסוק האם פעילות של מפעל מסוים משייכת אותו לענף מסוים, ולכן חל עליו צו ההרחבה לאותו ענף.
רשות המסים בישראל מחלקת את הנישומים לענפים, כבסיס לעריכת שומות.
לממשלה פועלת לעיתים לעידוד הפעילות בענפים מסוימים או לצמצומה בענפים אחרים.
דוגמה: העניק פטור ממס מעסיקים למעסיקים בענפים מסוימים.
גם במקרה זה נדרשו בתי המשפט לפסוק האם מפעלים מסוימים נכללים בענף המקנה פטור מהמס.
למרכיבי ענף כלכלי יש מכנה משותף רחב, ולכן הם נוטים להיות מושפעים ולהגיב לאירועים ולשינויים בצורה דומה – למשל לאסונות טבע, להמצאות ותגליות חדשות וכיוצ"ב (לדוגמה, השפעת מגפת הקורונה על ענף התיירות הייתה שונה במובהק מהשפעתה על ענף התקשורת).
בהתאם לאופי פעילותו, עסק ישויך לענף מסוים או לענפים אחדים.
חברת בנייה, למשל, משויכת לענף הבנייה, אך החלוקה נוספת ניתן להבחין בין חברה העוסקת בבנייה למגורים וחברה העוסקת בבנייה לתעשייה ולמשרדים, ויש חברות בנייה הפועלות בשני תת-תחומים אלה.
לענפים הכלכליים השונים מאפיינים המייחדים אותם.
גם אם מאפיין מסוים עשוי להיות דומה בשני ענפים, הרי שכלל המאפיינים מיוחד לכל ענף וענף.
תוצרים – המאפיין העיקרי הוא התפוקה הסופית של הענף.
חומרי הגלם בהם נעשה שימוש בענף.
ענת אלימלך (8 במרץ 1974 – 2 בדצמבר 1997) הייתה דוגמנית ושחקנית ישראלית.
נרצחה על ידי בן זוגה לשעבר.
אלימלך נולדה לבילי ולאבי אלימלך כבת אמצעית ולה אח גדול ואחות קטנה, והיא גדלה בירושלים.
הוריה התגרשו כשהיא הייתה בת 16.
ב-1980, כשהייתה בת 6, זכתה אלימלך בתחרות שנקראה "ילדה יפה ירושלים".
ב-1991 זכתה במקום הראשון בתחרות היופי הירושלמית "מיס קניון" שנערכה בקניון האחים ישראל בירושלים, ואחריה החלה לדגמן עבור סוכנות הדוגמנות "לוק".
באותה תחרות בה זכתה, הכירה את הספר דוד אפוטה, שהיה מבוגר ממנה ב-14 שנים, נשוי עם שני ילדים שגר בנפרד מאשתו, והם הפכו לזוג.
את לימודי התיכון עשתה אלימלך בבית הספר המקיף בשכונת גילה בירושלים.
את שירותה בצה"ל עשתה כסייעת לרופא שיניים צבאי.
ב-1993 השתתפה אלימלך בתחרות "מלכת היופי" וזכתה בתחרות בתואר "מלכת החן".
באותה שנה בעקבות זכייתה בתואר "מלכת החן" השתתפה אלימלך בתחרות "מיס אינטרנשיונל" בסין והעפילה בה לשלב 15 המועמדות הסופיות.
ב-1995 השתתפה אלימלך בתחרות על תפקיד "נערת הגלגל" בגרסה הישראלית של השעשועון "גלגל המזל", ששודר בערוץ 2.
כמו כן, בין השנים 1995–1997 כיכבה אלימלך בפרסומות בערוץ 2 לרשת המזון "היפרכל".
ב-1996 השתתפה בקלטת לילדים "אפרוחים", וב-1997 בקלטת הילדים "עושים סרט: פרח לב הזהב".
ב-1997 אלימלך דיבבה בסדרה המצוירת "בסל הבובות" שעלתה לשידור שנה לאחר מכן ב-1998.
ב-1997 הגישה את התכנית "החופש הגדול" בטלוויזיה החינוכית.
באותה השנה החלו יחסיה עם דוד אפוטה להתערער, ובעקבות כך היא עברה לגור עם אביה בירושלים.
באותה עת, נבחרה להשתתף בפסטיגל עם השיר "בלרינה" שנכתב והולחן על ידי עוזי חיטמן.
בערב 1 בדצמבר 1997, יום לפני הירצחה, הופיעה אלימלך, לצד שאר משתתפי הפסטיגל, בתוכנית הטלוויזיה של דודו טופז בערוץ 2 "הראשון בבידור".
ב-25 בנובמבר 1997, שישה ימים לפני הרצח, פנה אבי אלימלך, אביה של ענת, למשטרת ישראל וביקש שיחרימו את נשקו האישי של אפוטה, מחשש שמא ישתמש בו כנגד אלימלך, אך לאחר מכן ביקשה ענת מהמשטרה שלא לקחת את הנשק מאפוטה והנשק נשאר ברשותו.
ב-2 בדצמבר 1997, בעת שעשתה את דרכה ללימודיה ב בירושלים בשעות הבוקר, עצרה ענת בביתו של אפוטה בשכונת רמת בית הכרם בעיר, ומספר שעות לאחר מכן נמצאה מוטלת ללא רוח חיים כשהיא ירויה בפלג גופה העליון, כשאפוטה ירוי ומוטל גם הוא ללא רוח חיים לצידה.
חקירת הרצח עברה תהפוכות: חקירה ראשונית העלתה תחילה שאלימלך ירתה באפוטה ולאחר מכן התאבדה.
הסברה הראשונית, לפיה אלימלך הייתה הרוצחת, נוצרה מכיוון שהאקדח נמצא ליד ידה, ובהתבסס על ממצאים אלה היא נקברה בהר המנוחות בירושלים בחלקת המתאבדים.
שלושה שבועות אחרי הרצח, בעקבות לחץ משפחתה של אלימלך, חידשה המשטרה את החקירה, ובחקירה החוזרת התברר שהחוקרים התרשלו, וכי אפוטה למעשה ירה באלימלך בעת ויכוח סוער שהיה ביניהם ולאחר מכן התאבד.
כמו כן התגלה ששני אחיו של דוד אפוטה נכנסו לפני המשטרה לדירה שבה אירע הרצח, וכדי לטשטש את הראיות העבירו את האקדח מידו של דוד אפוטה לידה של אלימלך, מ"טעמי כבוד", לטענתם.
על אף שעובדה זו אומתה בבדיקות מעבדה החליטה הפרקליטות, בעצת המשטרה, שלא לפתוח בהליכים משפטיים נגד אותם בני משפחה והם שוחררו.
נודע גם שלרצח קדמה סדרה של סצנות קנאה מוגזמות לענת מצדו של אפוטה ושהאחרון חשב שהיא בוגדת בו עם עודד מנשה במהלך החזרות לפסטיגל, אלא שאיש לא ידע ולא עשה דבר בנידון.
ממצאי החקירה החוזרת פורסמו כשלושה שבועות לאחר הרצח.
עצמותיה של ענת הועברו לחלקת קבורה רגילה בבית הקברות שלוש שנים לאחר מותה ב-25 ביולי 2001.
לאחר מותה הפיק אילן שושן סרט בשם "ענת אלימלך-הסיפור האמיתי" ששודר בערוץ 2 ב-1998, שנה לאחר מותה, ומתאר את קורות חייה מילדותה ועד הירצחה.
בשנת 2020, הופק סרט דוקו-דרמה הנקרא "ענת אלימלך: הילדה הכי יפה בירושלים", בכיכובה של אגם רודברג המגלמת את דמותה של אלימלך, ומספר את מקרה הרצח.
בתיק תביעה שניהלו בני משפחתה של אלימלך כנגד יוסף אפוטה, אחיו של דוד אפוטה וכנגד עיזבונו של דוד, קבע ב-1 במרץ 2011 בית משפט לענייני משפחה, כי דוד רצח את אלימלך, וכי יוסף שיבש את חומר הראיות.
בהמשך לכך קבע בית המשפט, שיוסף יפצה את משפחתה של אלימלך ב-300 אלף ש"ח.
ענת (באוגריתית: 𐎓𐎐𐎚, בכנענית: 𐤏𐤍𐤕) היא אלת המלחמה, הציד והפריון הכנענית, שפולחנה נפוץ במזרח התיכון הקדום, ממסופוטמיה עד מצרים העתיקה.
תיאורה: יפה, עזת נפש ובעלת תושייה.
היא המקבילה הכנענית לאיזיס המצרית ולאתנה היוונית, שעל עיצוב דמותה כנראה השפיעה רבות.
האמורים עבדו את האלה ענת במסופוטמיה, כפי שעולה מהופעות שמה כרכיב בשמות תאופוריים (בהם היא מופיעה לרוב כ־ḫa-na-at (משוחזר ʿanat), אך גם ביחסות כ־a-na-ti (משוחזר ʿanati) וכ־ḫa-na-ta ו־a-na-ta (משוחזר ʿanata)).
במילון אמורי–אכדי המתוארך לימי עמורפיא (חמורבי) או רים-סין הראשון, מובאת ענת (ḫa-na-tum) בטור המלים האמוריות כמקבילה לאשתר (INANNA בשומרוגרמות, נהגה Ištar) בטור המלים האכדיות.בעיר העתיקה ענת נמצאה כתובת, ובה מתוארת ענת "החזקה ביותר מכל ה־AŠ4.DAR (העשתרות, ברבים)" שאין שווה לגבורתה בין כל ה"עשתרות".
פולחנה של ענת הגיע מכנען גם למצרים העתיקה יחד עם פולחן עשתרת אחותה (שהייתה משנית בחשיבותה ביחס לענת), אולי בתיווך החיקסוס, שבין מלכיהם נמצא גם אחד בשם "ענת־הר" או "ענת־אל".
בתקופת השושלת ה-18 ועוד יותר בתקופת השושלת ה-19, נחשבה ענת בעיני המצרים לאחת האלות הגדולות, לאלת מלחמה אדירה.
רעמסס השני קרא לאחת מבנותיו בינתענת (בת־ענת) על שמה.
כתר האתף היה מזוהה עם ענת, כפי שניתן לראות למשל בלוחית בה ענת עטורת האתף עומדת על סוס, ולידה בעל־סת על אריה.
האלה על הסוס, שמשני צדיה דמויות גבריות, אופיינית למצבות מצריות, וניתן למצאה גם בתבנית עתיקה לצלמיות־לוח שנמצאה בתל קרניים, ליד בית שאן.
הסוס שימש בתקופת הברונזה המאוחרת בהקשרים צבאיים בלבד.
היא מתוארת גם בשני מקומות יושבת ליד רעמסס ומניחה את ידה על כתפו, ופעם אחת ישובה על כס עם מגן וחנית מורמת.
בטקטסים מצריים מתקופת הברונזה המאוחרת תוארה ענת כפרה מניקה, ומנגד גם כאלת מלחמה ומגנת הלוחמים.
בפפירוס האריס 501 המאגי מתוארות עשתרת וענת כ"שתי האלות הגדולות שֶׁהָרוּ אך לא ילדו", דבר המפורש כביטוי ל"חוסר בגרות" מצד האלות, שלא משתלבות בספירה הנשית הבוגרת של נישואים ורבייה כדי להישאר בספירה הגברית של מלחמה וציד.
כתבים מצריים אחרים מעידים על פולחן ענת ועשתרת כאלות ריפוי וקסם אפוטרופאי.
דמותה של ענת העולה מהשירה האפית האוגריתית מצטיינת ברוח גבורה ואמץ לב.
היא לוחמת אדירה המכניעה את אויביה, ונהנית לטבול בדמם.
היא נאמנה לאחיה בעל במלחמותיו נגד אויביו, ובתמיכתה בו היא אף מתנהגת בעזות מצח כלפי אל אביה, אשר כל שאר האלים נוהגים בו בכבוד.
בהיותה אלה נקבית, דמותה גם קשורה בפריון, והדבר מסביר את צידודה בבעל, אל החיים, כנגד ים ומות ההרסניים.
גם כינויה "יבמת לאִמם" (יולדת לאומים) קשור בפריון.
יופיה נחשב למופת, כפי שמופיע בדימוי מעלילת כרת.
היא נקראת "בתלת ענת" (הבתולה ענת, בתמורה ולא בסמיכות, בדומה לבתולת ישראל ובתולת בת ציון המקראיות), "יבמת לאִמם" (יבמת, יולדת לאומים), "שת עֿר" (גבירת הצור/הר) ו"רחם ענת" (הנערה ענת).
ענת מתוארת במספר מקומות כבעלת יכולת תעופה (בנוסחה קבועה "תדעץ פענמ ותר ארץ", ותנתר מהארץ), בעלת יכולות ריחוף ודאייה וכן כבעלת כנפיים.
שם מעונה הוא "אֻעֿר" (מלשון מערה) ו"אִנבב" (מלשון נבוב, המורה גם הוא על מערה), והוא מתואר גם כ"עֿר", מערה או צור (הר).
בעלילות בעל וענת, בה נאבק הבעל באלים שונים על השלטון בעולם, ענת עומדת לצד בעל בעקביות ועוזרת לו במלחמותיו באויביו.
כאשר בעל מתפרץ בכעס על האלים הנכנעים לשליחי ים האימתניים ושוחט את השליחים, ענת ועשתרת אוחזות בידיו במטרה להרגיעו ולרסנו.
ענת מתוארת כלוחמת חזקה ומוכשרת, המסוגלת להביס אויבים רבים מכמה חזיתות בבת אחת.
מלחמתה מתוארת בפירוט: ראשים רבים תחתיה וכפות ערמה בערימות כארבה; היא תולה ראשים על גבה ומשנסת כפות לחגורתה.
את אויביה היא מכניעה במטה ובגב קשת.
לאחר מכן היא עורכת משתה בביתה ללוחמים אויבי הבעל, ומוחצת אותם בין שולחנותיה.
היא טובלת בדם אויביה הלוחמים עד ברכיה ואף עד צווארה.
לאחר מכן היא מנקה את ביתה ויוצקת בו שמן שלום, רוחצת ידיה, מסדרת את רהיטיה, שואבת מים ורוחצת את ביתה.
היא מפרטת את אויבי בעל שהביסה, כולל ים, הלויתן והתנין.
כשהעלמים מוסרים את דברי בעל, נאותה ענת לדבריו ובאה לבקרו.
עיקר דבר הביקור לא שרד.
כאשר בעל מבקש לבנות לו בית כמו לשאר האלים, ענת מקבלת את השליחות לבקש זאת מאל.
היא משננת דברי איומים, מאחר שיודעת שלא יקבל אותה בנעימים.
הדברים נאמרים בגוף שלישי ומכך עולה שמדובר בשינון בלב או מול בעל.
לאחר מכן היא רוקעת ברגלה ומנתרת מהארץ, ומגיעה למעונו של אל, ב"מבכי נהרים, קרב אפיק תהומותים".
אל רואה את ענת קרבה דרוכה לקרב, ולכן מתחבא בחדריו ומדבר אליה משם.
הוא מתריע בפני ענת שאם תבצע את זממה, יבוא אסון על הארץ.
אף על פי כן ענת מתפרצת עליו ומאיימת את איומיה, הפעם בגוף שני.
אל נכנע אליה ושואל לרצונה, והיא מיד משנה את סגנונה, מברכת אותו על דברי חכמתו, מאחלת לו חיי נצח ומבקשת ממנו בית לבעל.
בלוח אחר, שהקשרו איננו ברור לחלוטין, מבקש אל מענת לקרוא מלחמה מהארץ, בנוסח זהה לנוסח בקשתו של בעל.
בסדרת שברי לוחות אחרת, מנסים בעל, כושר וחסיס וענת לשכנע את אל לאפשר בניית בית לבעל.
מאמצי השכנוע כללו ביקור של בעל וענת אצל אשרה כדי לתת לה מתנות יקרות ולגייסה למאמצים.
כאשר ראתה אשרה את ענת ובעל, היא נלחצה משום שחששה שבאו למחוץ אותה ולכלות את בניה, אך נרגעה ושמחה כשראתה כסף וזהב בידיהם.
לאחר מכן מבקרים בעל וענת את אשרה, והיא שואלת אותם "איך תְרצו את אשרה?
הֲריציתם את אל?" וענת עונה לה שיְרצו אותה תחילה, ולאחר מכן את אל.
אשרה מציאה לה מזון ומשקה.
לבסוף אשרה נאותה לשכנע בעצמה את אל, בקטע ששרדו רק שורותיו האחרונות.
היא יוצאת למעון אל, וענת בעקבותיה.
ענת מצותתת לאשרה ואל, ככל הנראה מבלי שידעו, וכששומעת שאל הסכים, היא שמחה, רוקעת ברגלה ומנתרת למעון בעל במרום צפון לבשר לו את הבשורה.
לאחר שבעל מובס על־ידי מות ובעקבות כך מת, ענת משוטטת בכל הר וגבעה בארץ, ומוצאת את מקום נפילתו של בעל ומתאבלת.
גילויי האבל שלה ושל אלים אחרים שם מזכירים איסורים המופיעים ב.
ענת ושמש "יורדות לארץ" באבלן ובוכות.
הן נושאות את בעל וקוברות אותו בצרורות צפון, ועורכות טקס עם זביחת מאות חיות: שבעים ראמים, שבעים אלופים, שבעים צאן, שבעים אילים, שבעים יעלים, שבעים יחמורים וכנראה גם שבעים צבאים.
מיד לאחר מכן מגיעה ענת למעון אל, שם נמצאת גם אשרה, נוהגת כלפיו בגינונים הרגילים למתארחים אצלו (בניגוד לביקורים קודמים שלה), ואז פונה לאשרה בנימת לעג וקוראת לה לשמוח כי מת בעל.
ענת ממשיכה להתאבל על מות בעל ולשוטט בארץ בחיפושים, מוצאת את מות ומבקשת ממנו לתת את אחיה.
מות מיתמם וטוען שאכילת בעל, כלומר מותו, הייתה מקרית.
ענת ממשיכה באבלה ימים וירחים.
היא אוחזת במות, מבקעת אותו בחרב, זורה אותו בחישור, שורפת אותו באש, טוחנת אותו ברחיים, זורעת אותו בשדה, ומייחלת שציפורים תאכלנה שאריו.
בעקבות תבוסת מות חולם אל חלום על שיבת בעל לארץ, בעקבותיו הוא צוהל, וקורא לענת להודיע לשמש לחמם את הארץ ולתור את בשדות אחר בעל.
ענת מודיעה לשמש את דברי אל, ושמש נאותה לבקשה.
בעל שב למלוך על הארץ, ולאחר שבע שנים חוזר אליו מות ותובע ממנו את עלבונו על מעשי ענת, מבקש או מאיים למחוץ ולאכול אחד מאחי בעל, ואז חוזר ומבקש לכלות את ענת, אנשים והמון ארץ.
איום זה לבסוף לא מתממש בעקבות תבוסת מות.
בלוח שלא ברור מקומו בעלילה, ענת באה לבקר את בעל, אך נאמר לה כי הוא איננו בהיכלו, והיא מנתרת ועפה בחיפושים אחריו.
הוא מבחין בה מתוך אחו מלא ראמים, כורע לפניה ומברכה.
ענת מבחינה בפרה, וזאת הרה ויולדת עגלים ואלוף לענת.
לאחר מכן הפרה יולדת לבעל אביר וראם (או אביר־ראם).
לוח אחר מדבר גם הוא, בהקשר פגום ומעורפל, על לידה, הנקה והענקת שם, וכן על תעופה והכנעת אויבים, וככל הנראה מתייחס לענת.
לוח נוסף עוסק אף הוא בשגל, הריון וילודה, ומזכיר את ענת ובעל, אך ממנו שרדו שורות מעטות ופגומות ביותר.
בלוח נוסף שהקשרו איננו ברור, ענת נשלחת בשליחות הקשורה בבעל.