tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הרבנית טויבא רחל, אשת אחיינו האדמו"ר רבי אברהם מקנייהניטש.
רבי אהרן מפעלשטין חתן רבי אברהם
רבי אהרן היה בנו של רבי צבי אריה מפעלשטיין בן רבי יוסף דוד מאליק וחתן רבי יצחק מגראנוב.
גדל אצל רבי ישראל מרוז'ין.
לאחר פטירת חותנו שינה את שם משפחתו מלנדא לברנדוויין.
נפטר בכסלו תרס"ז ונטמן במערת הבאר מים חיים.
חתנו היה רבי פינחס דוד הורוביץ מבוסטון.
רבי אברהם חתנו של רבי זושא ויסבלום מנדבורנה (נכדו של רבי אלימלך מליז'נסק).
רבי יהודה צבי, גיסו ותלמידו של בעל הסולם.
כיהן כממלא מקומו של אביו בעיר העתיקה.
חתן הרב אהרן זלצר מחבר הספר ליקוטי זוודא קלילא.
הרב נפתלי אביו של רבי יוסף שמואל ברנדויין-מוריה.
הרב משולם זישא- ממייסדי הילולת רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון מדי שנה.
הרב אליעזר ברנדוין- רב קהילה בבית וגן.
בתו מנוחה פוקס סופרת ילדים חרדית
הרב משולם זישא ברנדוין- ראש מוסדות חדוות התורה
רבי יחיאל מיכל מטורקא סטרטין בניו יורק.
נישא לבתו של הרב אלתר אברהם יוסף סגל (חתן רבי נפתלי צבי מטבריה, נכדו של רבי צבי בן הבעל שם טוב) בנו של רבי חיים פייבוש נכד רבי אריה לייב מוואלטשיסק.
היה נוסע לרבי דוד משה פרידמן מצ'ורטקוב והתיישב בטורקא על פי עצת רבו רבי דוד משה שהכתירו לאדמו"ר.
כשנפטר אביו חזר לארץ ישראל.
בזמן מלחמת העולם הראשונה יצא לניקלשבורג ובשנת תרפ"ה היגר לארצות הברית והתיישב בבוסטון אצל גיסו וחתנו בזיווג שני רבי פינחס דוד הורוביץ האדמו"ר מבוסטון.
בשנת תרפ"ו עבר לניו יורק לבקשת חסידי סטרטין ופתח שם בית כנסת.
דברי תורתו הודפסו על ידי בנו רבי אהרן בספר "אור הצדיקים".
רבי צבי אריה, נפטר בשנת תשט"ו
רבי נחום דוד משה, האדמו"ר מטורקא בישראל.
נפטר בח' בכסלו תשמ"ח ונטמן בנחלת אדמו"רי בוסטון, בחלקת גליציא בהר הזיתים בירושלים.
רבי אהרן, אדמו"ר מטורקא בני ברק.
חתן רבי ברוך פנחס גולדברג-ידלר, מחבר הספר "פני ברוך" על הלכות אבילות, ונכדו של הרב יצחק זאב ידלר, נפטר בח' כסלו תשפ"ד ונטמן בבית החיים ויז'ניץ בבני ברק.
רבי יהושע חיים, נפטר בי"ב באלול תשע"ג ונטמן בהר הזיתים בירושלים.
רבי אהרן יעקב מטורקא סטרטין בורו פארק.
חתניו: רבי שלום פלאם מסטרטין (נכד רבי משה מסטרטין), רבי דוד מסקווירא בורו פארק, רבי אהרן צבי לנדא מוורצקי.
רבי יוסף דוד בעל ה"כתר מלכות" חתנו של רבי מנדל מגלגוב.
חותנו של הרב פנחס בן רבי דוד בידרמן מלעלוב.
נטמן בהר הזיתים, ובשנים ששלטו שם הירדנים נחרש חלקת הקבר לגמרי ר"ל, ולא נותר זכר מהציון, על גבי מקום קבורתו עמידו הנכדים מצבת זיכרון.
בנו רבי צבי אריה (טבריה) נפטר ביום שישי טו"ב שבט תשי"ח, ונטמן בצפת, {זוגתו של ר' צבי אריה ז"ל מרת חוה ברנדוויין ע"ה בתם של הרה"ח ר' ישראל נח ז"ל ומנוחה רייזל זלץ ע"ה - מרת חוה נפ' ביום ט"ז אדר תש"ם}.
נכדו של רבי יוסף דוד זצ"ל הוא הרה"ח ר' מנחם מנדל ברונדוויין ז"ל איש טבריה מחשובי חסידי קרלין, נפטר בכ"ד כסליו תשמ"ט - 3/12/1988, ועל קברו כתוב את כל ענף אילן היוחסין הגדול שלו.
{זוגתו של ר' מנחם מנדל ז"ל - מרת שרה מילכה ע"ה, נפטרה כ"ו אדר א' תשע"ו - 6/3/2016, ועל קברה בטבריה כתוב כך; "אשת הנ"ל, מחשובי חסידי קרלין סטולין קרלין, בת הרה"ח ר' חיים מרדכי רוזנשטיין ז"ל מחשובי חסידי באיאן.
נינה ונכדה לבעל הלבוש, להרה"ק מקרלין, ולר' חיים חייקא מהמדורא}.
ספרים על אדמורי סטרטין וחסידיה
דגל מחנה יהודה, ובו שלושה ספרים - סדר הדורות, תולדות רבי יהודה צבי הראשון, וספר סגולות ורפואות לקט מן הסיפורים ניתן לראות באתר דעת.
קן ציפור על תהלים, על פי דרך הקבלה, ובסופו מודפס תולדות אדמור"י החסידות.
על רבני סטרטין - שלמה זלמינא וינברג (אח הרבי מטולנא) ה'תשס"ו
יחד כולם קדושה - ר' שלמה קרליבך סיפורים הוצאת קול מבשר ה'תשס"ג
המדריך לעסקים של רב האומן החסידי, משה קרנץ, (אנגלית, באתר אמזון) הו"ל דבורה (אוגוסט 2004)
על סיפורי חסידות סטרטין והתאמתם לתלמיד בית ספר חילוני מאמר אקדמי באתר מכללת ליפשיץ.
סיפורי החסידים מחצר זו סופרו שוב בידי סופרים ומספרי סיפורים כש"י עגנון, הרב שלמה זוין, יצחק בשביס-זינגר, ר' שלמה קרליבך ואחרים.
בספר "לגעת בשמים לגעת בארץ" מסופר על חסיד סטרטין שהתעשר, אך חש שלא בנוח בסביבתם של שאר החסידים שהיו עניים מרודים.
משום כך החל לחלק את עשרו בין החסידים, ולהיפטר מכספו.
שמע על כך רבי יהודה צבי, קרא אותו אליו ונזף בו: אם הקב"ה החליט לנסותך ולבדוק אם אתה יכול להישאר בן אדם גם בהיותך עשיר, מי אתה שתוותר על ניסיון זה?
עיירות שהונהגו בידי חצר חסידות סטרטין
בסביבתה של סטרטין רבות היו העיירות שבהן יהודי העיירה דבקו בחצר זו.
על כך העיד מספר פעמים הסופר ש"י עגנון, שבעצמו התפלל בירושלים בבית הכנסת של חסידים אלו וכתב עליהם בחלק מספריו.
בין העיירות שהושפעו מהחסידות או הונהגו בידי חצר זו, העיירות: יזופול (יידיש: איזיפאהל), נרייבה, סטרליסק, רוהטין.
בעיירות רבות היה בית מדרש פעיל וגדול של חסידי סטרטין ובהן העיירות: לבוב, בודאניב, בוטשטש, נדבורנה
חסידות מישקולץ היא חצר חסידית שבסיסה בפתח תקווה.
מייסד החסידות והעומד בראשה הוא הרב שלום ברגר, מחבר הספר "אור שלום", שהקים את החסידות בשנות ה-90 של המאה ה-20.
הרב ברגר מיוחס בן אחר בן לרבי יצחק דוב מרגליות, מתלמידי הבעל שם טוב.
אביו, הרב אליעזר ברגר, היה רב בעיר מישקולץ שבהונגריה, שם גם נהג במנהגי אדמו"רות.
אחרי השואה עלה לישראל והתיישב בקריית אתא ובשנותיו האחרונות בשיכון ויז'ניץ בבני ברק (נפטר בכ"ט באייר ה'תשמ"ב ונטמן בהר הזיתים).
מדברי תורתו יצא לאור ספר בשם "זיכרון אליעזר".
הרב ברגר למד בבחרותו בישיבת טשיבין ואצל רבי משה יהושע הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ.
הוא נשא לאישה את בתו של הרב יחזקאל טויסיג, בנו של הרב ישראל טויסיג ממטרסדורף.
התיישב בפתח תקווה והקים את ישיבת זיכרון אליעזר לזכר אביו.
בית הכנסת המרכזי של החסידות שוכן בעיר פתח תקווה, וכן בתי מדרש בירושלים ובאלעד (נחנך ב-2012) וכן בית כנסת כלל חסידי בעמנואל.
תלמוד תורה וישיבה ("זיכרון אליעזר") בפתח תקווה, בית תמחוי ומוסד צדקה ("יד תומכת") בעיר פתח תקווה, וכן מערך כשרות המפקח על מספר דוכנים של מזון מהיר בעיר (הכשרות אינה מוכרת על ידי הרבנות הראשית לישראל).
החסידות ידועה בעיקר בשל אירוע שמחת בית השואבה, שהיא מקיימת במוצאי החג הראשון של סוכות בהשתתפות ראש עיריית פתח תקווה ואישי ציבור נוספים, זמרים והרכבים חסידיים בולטים, דבר שמושך אלפי משתתפים מהעיר ומסביבתה.
בערבי החגים פסח וסוכות מוציאה החסידות את "ביטאון ממלכת התורה" המכיל סקירה של פעילות החסידות ואסופת חידושי תורה.
"מקהלת חסידי מישקולץ" הוציאה ב-2005 תקליטור מוזיקה חסידית בשם "ישישו", שחלק מלחניו הולחנו בידי הרב ברגר.
ב-2011 הוציאה סינגל עם לחן של הרב ברגר למילות והיא שעמדה מהגדה של פסח.
משכנות הרועים הוא שמה של קהילה חסידית- שמונה כ-400 משפחות, ומרכזה בשכונת מאה שערים בירושלים.
בראשותה עומד האדמו"ר רבי חיים רבינוביץ.
הקהילה הוקמה בסביבות שנת תש"מ בבית הכנסת שהיה שייך לחסידות ויז'ניץ בבתי מילנר (על יד קריית שומרי אמונים).
בהמשך עברו למשכנם הנוכחי בבית הכנסת "קהל יראים" (לשעבר "מארמרושע שוהל") במאה שערים, שהשתייך קודם לכן לנטורי קרתא.
ראש הקהילה היה האדמור רבי בנימין רבינוביץ, בן אחר בן ליהודי הקדוש מפשיסחה, ודיין בבד"ץ העדה החרדית.
לאחר פטירתו הוכתר בנו רבי חיים באופן רשמי כאדמו"ר של החסידות.
אחיו של רבי חיים הוכתרו אף הם לאדמו"רים, רבי עקיבא לאדמו"ר מפוריסוב (נפטר בכ' אב התשפ"ד) ורבי מאיר שלום לאדמו"ר מקאלשין.
שמה של החסידות מבוסס על הפסוק ().
שני האדמו"רים היו חסידי בויאן ורבים ממנהגיה מבוססים על חסידות זו.
מלבד מרכזה של החסידות יש לה שלושה בתי כנסיות ברמת בית שמש, ואחד בקריית יואל שבארצות הברית, שבו הרב היה בנו של האדמו"ר, הרב שאול יצחק, עד לפטירתו.
הפוסק של החסידות הוא הרב יהושע אשר כהנא, נכדו של הרב בנימין רבינוביץ (בן חתנו רבי אלימלך מספינקא) וחתנו של הרב מנחם מונדרר.
חסידות סאמבור היא חסידות קטנה שנוסדה בשנת 1878 בעיר סאמבור (Sambir) בגליציה.
האדמו"ר הראשון של החסידות היה רבי אורי הכהן יאלעס (ה'תקצ"ג 1833 - ה'תר"ע 1910).
נולד בעיר קומארנו (נקראה קאמארנא) לרב אפרים צבי שהיה תלמיד השרף מסטרליסק, ונקרא על שמו.
למד אצל בעל "השואל ומשיב" הרב יוסף שאול נתנזון חברו ללימודים היה הרב יצחק יהודה שמלקיש בעל הבית יצחק.
בשנת 1850 נישא, באותה תקופה התקרב לחסידות בעלז ולרבם הרב שלום רוקח מייסד שושלת בעלז, שאמר עליו "אתמול היה לו גילוי אליהו אבל הוא עצמו אינו מודע לכך".
חתנו היה רבי גדליה מלודמיר.
לאחר פטירת רבו מבעלז נסע לרבי אברהם מסטרעטין, ולאחר פטירת הנ"ל דבק ברבי אברהם יעקב פרידמן (הראשון) מסדיגורה ובהוראתו החל להנהיג עדת חסידים.
בשנת ה'תרכ"ד (סביבות 1864) עשרים שנה לאחר פטירת רבי יהודה צבי מסטרטין שהיה ממשיך דרכו של השרף מסטרליסק, נטל על עצמו את עול ההנהגה של החצר החסידית שנותרה בסטרטין.
הוא החל בהנהגת החצר החסידית בעיר סאמבור שבגליציה החל משנת ה'תרל"ח (סביבות 1878).
אל חצרו שהלכה וגדלה הגיעו גם חסידים שלא השתייכו לחצר זו.
נודע בתרומותיו הרבות לצדקה ופעולות חסד שונות שארגן.
כמו כן בחצרו שהו חסידים רבים דרך קבע, כשהוא נוטל על עצמו את פרנסתם.
רבי אורי נפטר בראש חודש אדר שני ה'תר"ע.
מעט מתורתו נדפסה בספר אמרות טהורות (למברג 1910) על ידי אחד מחסידיו.
בניו היו רבי יהודה צבי מסמבור ורבי שלום מסטרי.
רבי שלום נקרא על שם רבו הרב שלום רוקח מבעלז.
בשנת ה'תרפ"ה (1925), הודיע לעדת החסידים על כוונתו לעלות לארץ ישראל, במענה לשאלת החסידים, מי ינהיג את הקהילה, ענה ששני בניו ינהלו את ענייני הקהילה.
הבכור הרב ישעיה אשר הכהן יטול את תפקיד האדמו"ר וינהיג את הקהילה רוחנית, ואחיו הצעיר הרב אפרים אליעזר יאלעס, יעמוד בראשות הישיבה, ויכהן כרב העיר.
לאחר חג הפסח אותה השנה, עלה הרב שלום לארץ ישראל, והגיע לנמל יפו בתחילת חודש אייר, לאחר הגעתו לירושלים, נסע להשתטח על קברו של רבי שמעון בר יוחאי במירון, ולאחר חודשים ספורים חלה ונפטר בירושלים.
חתניו היו רבי ישראל אלימלך מזברוב ואחיינו רבי אורי אהרן מלודמיר.
רבי ישעיהו אשר (תרנ"ג-ב' בטבת תש"ד) היה חתנו של רבי משה אייכינשטיין מריישא ובזיווג שני של רבי ישראל רוקח מבוריסלב.
חיבר ספר בשם "שמן הראש".
בשנת 1921 היגר האח הצעיר הרב אפרים אליעזר יאלעס לארצות הברית וכיהן כראב"ד פילדלפיה.
תורתו נדפסה בספר שמן הראש (סטרי 1921) ובספר שו"ת דברי אפרים אליעזר.
רבי אלעזר בנו של רבי יהודה צבי כיהן בבוקרשט ומשנת תש"ח במונטריאול.
היה חתנו של רבי יעקב שמשון מטשכויב.
אחריו כיהן בנו רבי יהודה צבי.
חתנו היה רבי מנחם מנדל רוקח.
שני נכדים נוספים של רבי אורי כיהנו באדמו"רות, בני בנו הרב נחום.
רבי אליהו כיהן בפשמישל, היה חתנו של דודו רבי שלום ורבי אברהם יעקב כיהן בסמבור ובטורקא.
בהלווית הרב אפרים אליעזר יאלעס בשנת 1988, הכתירו על פי צוואתו את נכדו הרב אורי גלדצהיילר (בן חתנו הרב יוסף גלדצהיילר) חתן רבי אברהם חיים ראטה משומרי אמונים לאדמו"ר מסאמבור, כהיום הוא מחלק את זמנו בין מונסי לירושלים.
כמו כן מכהן כאדמו"ר מסמבור רבי מרדכי ישראל סמט, צאצא דרך רבי גדליהו מלודמיר חתן רבי אורי.
חסידות סטרוז'ניץ היא חסידות רומנית מגזע נדבורנה, אשר נוסדה בשנות ה-20 של המאה ה-20. האדמו"ר הראשון היה רבי ישכר בער רוזנבוים, בנו השני של רבי איתמר רוזנבוים מנדבורנה.
רבי ישכר בער רוזנבוים נולד בכ"ב באלול תרס"ד (1904) בצ'רנוביץ לרבי איתמר רוזנבוים האדמו"ר מנדבורנה.
היה חתנו של דודו זקנו רבי ישכר בער מסאטמר (בנו של רבי מרדכי לייפר מנדבורנה).
בשנת תרפ"ה עבר לסטרוז'ניץ שבבוקובינה (אז ברומניה, כיום באוקראינה) והחל לכהן באדמו"רות.
אחרי מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית שם התפרסם כאדמו"ר מסטרוז'ניץ.
בניו של רבי ישכר בער כיהנו כאדמו"רים בחייו.
בנו רבי אשר מרדכי מקליבלנד-סטרוז'ניץ נישא לבתו היחידה של דודו רבי מאיר לייפר מקליבלנד (בנו של רבי ישכר בער מסאטמר).
ירש את חמיו שנפטר בשנת תש"א ונקרא אדמו"ר מקליבלנד.
בנו רבי חיים מאיר ממושולו שברובע הברונקס (ניו יורק) ובהמשך בבורו פארק.
חתן רבי נפתלי טייטלבוים מעטשד.
בנו רבי יצחק אייזיק מקליבלנד שכיהן כאדמו"ר מקליבלנד, בעיר זו ולאחר מכן ברעננה.
חתן רבי שלום מיכלוביץ' מבראד-ראדוויל.
רבי מאיר יוסף מסטרוז'ניץ ויליאמסבורג.
חתן רבי שלום קרויז מאודווארי.
רבי יהושע העשיל מקליבלנד ויליאמסבורג.
חתן רבי יואל בעער מראצפערט.
רבי אלטר זאב מנדבורנא ויליאמסבורג.
חתן רבי משה חיים רובין מדינוב.
רבי יצחק אייזיק מסטרוז'ניץ לונדון.
רבי אשר מרדכי ממושולו בבורו פארק, חתן רבי משה טויב מקאלוב.
רבי דוד, רב קהילת "אור ישע" בוויליאמסבורג.
רבי אורי לייב הכהן רוזנבוים מקליבלנד.
בנו רבי משה יהושע, רב בית המדרש תפארת ישכר בוויליאמסבורג.
חתן רבי יהושע לרנר מוואלאץ.
חתנו רבי מנשה לייפר מנדבורנא ויליאמסבורג.
חסידות נובומינסק היא שושלת אדמו"רים שפעלה בפולין ובהמשך בארצות הברית.
היו שכינו אותו "פוילשע קרלינרס", "פוילשע", כי חסידות נובומינסק משתייכת לחסידי פולין, שזה התאפיין בלבוש פולני במיוחד בכובע הפולני ספודיק.
אך מנהגים היו של חסידי קרלין וכן אדמו"רים שינו את שם משפחתם מקנצלבויגן לפרלוב, כמו שם משפחתם של אדמו"רי קרלין.
מייסד השושלת רבי יעקב פרלוב היה מצאצאי רבי מרדכי מנסכיז ורבי שלמה חיים מקוידנוב.
נינו, רבי יעקב פרלוב, כיהן כאדמו"ר מנובומינסק בניו יורק כמו כן שימש כיושב ראש מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית.
מייסד חסידות נובומינסק, היה רבי יעקב פרלוב (תר"ז – כ"ג באדר א' תרס"ב, 1902), בן נינו של רבי מרדכי מנשכיז.
אביו, רבי שמעון מזאוויחוואסט, נשא את שם משפחת חותנו, רבי שלמה חיים פרלוב מקוידנוב.
רבי יעקב התייתם מאביו בגיל צעיר וגדל בבית סבו בקוידנוב.
לאחר נישואיו לבתו של רבי לייבוש מפרוסקורוב התגורר בעיירה סטארשלה וכיהן שם ברבנות.
בשנת תרל"ב (1872) עבר לנובומינסק (מינסק-מזובייצקי) הסמוכה לוורשה, שם זכה לפרסום רב ורבים נהרו לפתחו.
בשנת תרנ"ו (1896) הקים בנובומינסק ישיבה שבה למדו כ-200 תלמידים.
חתנו היה רבי משה מרדכי ממזיבוז'-פלצוויזנה (אביו של הוגה הדעות אברהם יהושע השל).
בניו, רבי אלתר ישראל שמעון, רבי יהודה אריה ורבי שלמה חיים, כיהנו כאדמו"רים.
רבי אלתר ישראל שמעון פרלוב מנובומינסק וצאצאיו
רבי אלתר ישראל שמעון פרלוב (תרל"ד – ו' בטבת תרצ"ג) היה בנו הבכור של רבי יעקב פרלוב.
לאחר נישואיו לבתו של רבי ברוך מאיר מאזרניץ (בן רבי מנחם נחום בן רבי אהרן טברסקי מצ'רנוביל) התמנה לראש הישיבה שהקים אביו.
באותן שנים היה צמוד לאביו ורשם את דברי תורתו.
בשנת תרס"ב (1902), בגיל 28, נפטר אביו והוא התמנה כאדמו"ר במקומו.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה עבר לוורשה והמשיך שם להנהיג את עדתו.
התפרסם בגדולתו בתורה ובצדיקותו ועמד בקשר עם גדולי האדמו"רים בפולין.
דברי תורתו נאספו בספר "תפארת אי"ש" (על הגדה של פסח - ורשה תרצ"ג, על המועדים - ירושלים תשכ"ט).
שניים מבניו, רבי נחום מרדכי ורבי יוסף, כיהנו כאדמו"רים.
גידל את אחיינו, אברהם יהושע השל שהתייתם מאביו.
רבי נחום מרדכי פרלוב מנובומינסק-ניו יורק (תרמ"ז – ט' באלול תשל"ו) היה חתנו של רבי יצחק זליג מורגנשטרן מסוקולוב.
בשנת תרפ"ז, היגר לארצות הברית והקים את חצרו בלואר איסט סייד, ניו יורק, ואחר כך בקראון הייטס, ברוקלין.
היה מגדולי האדמו"רים ומראשי אגודת ישראל בארצות הברית.
רבי יעקב פרלוב (השני), בנו של רבי נחום מרדכי, היה מראשי היהדות החרדית בארצות הברית.
כיהן כיושב ראש מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית, ונפטר ביום י"ג ניסן ה'תש"ף ממחלת הקורונה.
היה ידוע בלמדנותו ובכושרו הרטורי.
ספרו "עדת יעקב" על הש"ס.
חתנו של רבי אברהם מזידיטשוב-שיקגו.
לפי צוואתו ממלאים שני בניו את מקומו בשווה – רבי יהושע השיל בבורו פארק, ורבי אלתר ישראל שמעון בלייקווד.
רבי יוסף מנובומינסק-ורשה הוכתר כאדמו"ר בוורשה בגיל 17. היה חתנו של רבי שלמה טאוב מוולומין.
בתקופת השואה שהה בגטו ורשה ובמחנה אושוויץ.
ב-1944 השתתף בצעדה הרגלית למחנה ברגן-בלזן ונפטר ממחלה שבועיים לאחר שחרור המחנה.
רבי יהודה אריה פרלוב מנובומינסק - וואלדובה - ויליאמסבורג
רבי יהודה אריה פרלוב (תרל"ז – י' באלול תשכ"א, 1961), בנו השני של רבי יעקב מפרלוב, היה חתן רבי דוד טברסקי ממקארוב.
התיישב בוואלדובה ושימש שם רב ואדמו"ר.
בשנת תרפ"ב היגר לארצות הברית, והקים את חצרו בויליאמסבורג, ברוקלין.
היה ממיסדי אגודת האדמורי"ם ואגודת ישראל בארצות הברית.
ספריו "לב אריה החדש" ו"קול יהודה".
רבי שלמה חיים פרלוב מבולחוב
שלמה חיים פרלוב (תר"מ – י"א בתמוז תש"ג, 1943), בנו השלישי של רבי יעקב פרלוב, התפרסם כגדול בתורה כבר בצעירותו ובגיל 12 כבר שלח מכתבים לגדולי דורו.
לאחר פטירת דודו-חותנו, רבי יהושע השל פאדובה מבולחוב, התמנה כאדמו"ר ורב במקומו.
היה חותנם של הרב אלימלך בן ציון שפירא בנו של האדמו"ר מפיאסצנא ושל רבי דוד משה מגוואדז'יץ.
בתקופת השואה עודד וחיזק את בני קהילתו.
בשנת תש"ג נלקח לגטו סטרי ובי"א בתמוז הוצא שם להורג בכיכר העיר כשהוא עטוף בטלית.
בני משפחתו נספו גם הם בשואה מלבד בתו וחתנו.
ספריו: "קהלת שלמה", "מקדש שלמה" ו"מעשה אבות".
חסידות מקארוב הייתה חסידות אוקראינית, ענף של חסידות צ'רנוביל.
אבי החסידות היה רבי מנחם נחום טברסקי בנו הרביעי של רבי מרדכי מצ'רנוביל.
רבי מנחם נחום נולד בשנת תקס"ד לרבי מרדכי ולפייגא בת רבי דוד לייקעס מתלמידי הבעל שם טוב.
היה חתנו של רבי יוסף מטורטשין (בנו של החוזה מלובלין).
לאחר פטירת אביו החל לכהן באדמו"רות במקארוב .
בנו היה רבי יעקב יצחק, חתנו של רבי שמואל אבא מסלאוויטא.
בסוף ימיו התאספו אליו אלפים מחסידי צ'רנוביל מכל רחבי ווהלין.
בין חסידיו נמנה החזן זיידל רובנר.
חסידיו שעלו לישראל הקימו בית כנסת בעיר העתיקה בצפת (מתפקד עד היום).
חתניו של רבי מנחם נחום היו רבי אשר מסטולין (השני) (בזיווג ראשון), אחיינו רבי ישעיהו משולם זושא מצ'רנוביל ורבי מרדכי מרגליות אדמו"ר בדוביסאר בנו של רבי מנחם נחום ממאצ'יב.
בניו של רבי יעקב יצחק היו:
רבי משה מרדכי (- כ' בטבת תר"פ) חתנו של רבי יהושע רוקח מבעלז.
רבי דוד (- כ"ד בחשוון תרס"ג) חתנו של רבי אברהם מטריסק, בעל בתו פייגא.
חתנו היה רבי יהודה אריה מנובומינסק.
רבי ישעיה (- כ"ב בחשוון תר"פ) חתן רבי חיים מנחם מזינקוב.
מחתניו היו: קרוב משפחתו רבי ברוך מאיר מאזרניץ בן רבי מנחם נחום השני מצ'רנוביל ורבי אליהו מליניץ באפלו.
בנו של רבי משה מרדכי היה רבי צבי אריה מברדיטשוב, חתנו של דודו רבי יחיאל מקרילוביץ.
בן נוסף היה רבי שמואל אבא ממקארוב-ויניפג, חתן דודו רבי דוד.
חתנו של רבי משה מרדכי היה רבי שמואל אבא מהורודנקא.
חתניו (שגם מילאו את מקומו): דוד שלמה הכהן נאוואסעלער, רב בפילאדעלפיא, ר' יצחק גדליה ליבערזאן, רב בסלאוויטא.
היה חתן דודו רבי אפרים ממאציב (חתנו של רבי אברהם מטריסק, אחיו של דודו זקינו רבי מרדכי מדוביסאר).
בשנת תרפ"ד היגר לארצות הברית.
במלחמת העולם הראשונה נאסר על ידי הרוסים.
לאחר שחרורו כיהן כרב בקייב.
בשנת תרפ"א עבר לפולין והתיישב בקילץ שם מילא את מקום דודו רבי מרדכי מקוזמיר.
עונה על ידי הנאצים ונפטר מפצעיו בחודש סיוון ת"ש.
בנו של רבי ישעיה היה רבי יעקב יצחק ממקארוב-שיקגו.
מילא את מקום אביו בעודו בחור.
היה חתנו של רבי יהושע העשיל ממונסטריץ'.
בשנת תרפ"ו היגר לארצות הברית והתיישב בשיקגו.
חסידות סאווראן (סאוורן, סוורן) היא חסידות שמקורה בעיירה סאווראן ופעלה באזור ווהלין ופודוליה שבמרחב האוקראיני ובבסרביה ומולדובה שבמרחב הרומני.
מייסד החסידות היה רבי משה צבי מסאווראן.
במקביל, אחיו רבי אריה לייב מבנדרי גם הקים חצר ושושלת חסידית.
רבי משה צבי גוטרמן נולד בשנת תקל"ה (1775) לרבי שמעון שלמה (?
– כ"א באייר תק"נ או תקפ"ב), המגיד מסאווראן.
רבי משה צבי היה תלמידם של רבי ברוך ממז'יבוז', רבי לוי יצחק מברדיצ'ב ושל הסבא משפולי.
כמו כן נסע לרב מאפטא.
לאחר פטירת הרב מאפטא נחשב למנהיג החסידים באוקראינא ומולדובה, וחסידיו נמנו באלפים.
עמד בראשות כולל ווהלין שבטבריה, והתפרסם במופתיו ונפלאותיו העל טבעיים.
כיהן כרב בברדיצ'ב וממנה עבר לסוורן שבפודוליה.
דברי תורתו הודפסו בספר "ליקוטי שושנים" על ידי תלמידו רבי עזריאל דב אב בית דין קארסאן.
חתנו היה רבי ישראל (חותנם של רבי משולם זוסיא השיל מזינקוב, רבי יוסף אלתר מקוסוב ורבי יהודה אריה מבאהפלי צאצא של רבי מנחם נחום מצ'רנוביל).
בנו היה רבי שמעון שלמה גוטרמן מסאווראן.
היה חתנו של רבי אברהם מסקווירא בן רבי אהרן מטיטיוב.
נפטר בח' בתמוז תר"ח בליבוצק.
בני רבי שמעון שלמה היו:
רבי משה מצ'צ'לניק, חתן רבי יוחנן מרחמסטריווקא.
חתניו היו אחייניו: רבי מנחם נחום מטאלנא טולטשין (בן לאחותו, אשת רבי מרדכי מטולנא) ורבי שמעון שלמה מאליק (בן לאחותו, אשת רבי מרדכי מאליק).
רבי דוד מסאווראן, נפטר בז' בחשוון תרע"ג והיה האדמו"ר האחרון בסאווראן.
היה חתנו של רבי מנחם נחום מלויעב ובזיווג שני חתן קרובו רבי שמעון שלמה מבנדרי.
ילדיו היו רבי שלמה שנפטר בחייו, רבי משה מקייב (חתן רבי מרדכי דב מהורניסטייפול), חתנו רבי חיים דב מווסלוי וחתנו רבי משה מאודסה בן רבי מרדכי מרחמסטריווקא.
חתנו בזיווג ראשון של רבי דוד מזבלטוב.
חתניו היו רבי מרדכי מאליק, רבי מרדכי מטאלנא, רבי דוד מסקווירא, הרב יוסף זילברפרב מרובנה והרב דב מסמילא.
בנו של רבי משה מטיטשלניק היה רבי שמעון שלמה חתן דודו רבי מרדכי מאליק ובזיווג שני חתן האדמו"ר מקוידנוב.
את מקומו מילאו בניו רבי מרדכי (חתן רבי נחמיה מקוידנוב-ברנוביץ') ורבי ברוך.
בנו השלישי רבי ישראל עבר לברשד.
רבי מרדכי עבר לאחר מכן לריבניץ.
במלחמת העולם השנייה עבר לקזחסטן והתיישב באלמה-אטה שם נפטר בו' בסיוון תש"ו.
רבי ברוך נשאר בטיטשלניק שם פעל רבות לצורכי היהודים ולצרכים רוחניים.
בנו של רבי ברוך בן רבי שמעון שלמה היה רבי משה צבי הגר אב בית דין סטנביץ.
היה חתנו של רבי יוסף מטיברוב, בן רבי ישראל מליטשניץ (נכד רבי ליבר הגדול מברדיצ'ב ורבי יוסף מיאמפולה).
היה חסידו של רבי מנחם מנדל הגר, הצמח צדיק מויזנ'יץ.
על פי הוראת רבו כיהן באדמו"רות.
את מקומו מילא בנו רבי יצחק מאיר.
חתנו היה רבי העניך מסאסוב.
בן נוסף לרבי משה צבי היה רבי יעקב מפשקאן-יאשי.
בן נוסף היה רבי יחיאל ברוך התגורר וכיהן בארצות הברית.
עוד בן של רבי שמעון שלמה המגיד מסאווראן היה רבי אריה לייב מבנדרי, הוא היה הבן הבכור ושנת הולדתו נעה בין תקכ"ט לבין תקל"א.
היה חתנו של רבי אברהם מקוריסטשוב (חתן המאור עיניים) ובזיווג שני חתן רבי יהודה מאיר משפיטובקה.
היה תלמידו של רבי ברוך ממז'יבוז' ושל גיסו רבי שלום שכנא מפראהביטש.
היה מראשוני מפיצי החסידות בבסרביה.
בנו רבי שמעון שלמה מבנדרי, חתן רבי חיים משה בן רבי דוד מסטפין.
נפטר בכ' באדר ב' תרכ"ד.
בנו רבי יצחק מבנדרי חתן רבי יוסף מראדוויל.
נפטר בג' בסיוון (או ו') תרע"א.
בנו רבי שמעון שלמה מבנדרי חתן רבי חיים מברזנה.
נחשב לרבם של חסידי בסרביה.
בנו רבי אריה לייב חתן קרוב משפחתו רבי משה מקייב.
נהרג בכ' בתמוז תר"פ בפרעות פטליורה בבורחו מקייב לבנדרי.
בנו רבי יוסף, חתן רבי אליעזר מאוסטילה.
כיהן ברבנות באוסטילה, אוסטרהא, הורבישוב ובנדר.
מחתניו היה הרב שמעון אפרתי.
נצר לשושלת, רבי יהודה זונדל הגר (בנו של רבי יצחק מאיר הגר מסטנוביץ) עלה בבחרותו לארץ ישראל עם אחיו (הבכור) הרב יחיאל מיכל ללמוד בישיבת גור.
חתנו של הרב שמואל אהרן שזורי (ובר).
תלמידו של רבי יהודה לייב הלוי אשלג.
מבין חתניו: רבי אברהם שלמה בידרמן, כ"ק אדמו"ר מלעלוב, הרב שמואל אלעזר היילפרין ראש ישיבת תורת אמת חב"ד ורבה של שכונת בית ישראל בירושלים, הרב משה יוסף מילצקי דיין בבית הדין הרבני בירושלים, הרב נתן וולף מנכ"ל מוסדות חב"ד בשכונת נחלת הר חב"ד בקריית מלאכי,
רבי יצחק מאיר הגר (כ' בכסלו תרצ"א – י' בחשוון תשפ"ב) חתנו של הרב משה אדלר רב שיכון הרבנים.
חתנו הוא רבי דוד שלמה קליין האדמו"ר מאונגוואר-ישראל.לאחר פטירתו, הוכתרו שני בניו לאדמו"רים:
הרב (נולד בג' בסיוון ה'תשט"ו), ממקורבי רבי משה יהושע הגר מוויז'ניץ, ומקים מכון "מעין החסידות" והעומד בראשו, במסגרתו חיבר, ערך וההדיר ספרים מתורתם ותולדותיהם של צדיקי החסידות.
הרב ישכר בעריש הגר, הוכתר לאדמו"ר מסאווראן–ביתר.
רבי ישכר דב הגר (ד' בניסן תרצ"ט – י"ג בתמוז תשע"ג) חתן הרב אברהם לייב קליין.
שימש כאב בית דין בית הדין הרבני בירושלים.
לאחר פטירת אביו הכתירו אותו לאדמו"ר מסאווראן ובית מדרשו בשכונת הר נוף היה מרכז לתורה וחסידות.
בנו הגדול רבי מנחם הגר, מכהן כאב"ד בבית הדין הרבני ירושלים ואדמו"ר מסאווראן ובית מדרשו בשכונת נווה צבי בירושלים.
בבית מדרשו יש בית הוראה.
בנו הרב יצחק מאיר הגר, מכהן כדיין בבית הדין 'הישר והטוב' בעיר אשדוד.
משמש כאדמו"ר מסאווראן בבית מדרשו בהר נוף, האדמו"ר הקים ישיבה חסידית בשם "נחלת ישכר" על שם אביו, בשכונת גבעת שאול בירושלים.
בשנת ה'תשפ"ד הישיבה עברה לעיר בית שמש.
בנו הרב פנחס דוד הגר, משמש כאדמו"ר מסאווראן ובית מדרשו בעיר ביתר עילית.
הרב בן ציון הגר (כ"ג בשבט תש"א-כ' בתשרי תשע"א) חתן הרב אהרן זלצר מחבר הספר ליקוטי זוודא קלילא.
בנו רבי משה לייב הגר, חתן רבי מאיר מטשאקאווא, ממלא את מקומו בבית שמש.
בנים נוספים הם הרב יצחק מאיר (חתן הגרא"מ קעניג רב ברסלב צפת) רב קהילת בנין ציון שע"י חניכי הישיבות בבית שמש, הרב ישראל (חתנו של הנגיד שלמה פרישווסר) מכהן כראש כולל חושן משפט בלייקווד והרב דוד מנחם מנדל, ראש חבורה בישיבת מיר.
הרב יחיאל מיכל הגר, מחשובי חסידי חב"ד בשכונת רמת שלמה בירושלים.
חתן הרב יהושע אלבוים אדמו"ר מטאמשוב.
הרב אברהם יהושע העשיל הגר, מחשובי חסידי חב"ד, בשכונת נחלת הר חב"ד בקרית מלאכי, חתן הרב משולם זוסיא גרליץ מירושלים.
נצר נוסף מגזע רבי שמעון שלמה מסאווראן-טיטשלניק, רבי מנחם מנדל שטיין (בנו של רבי מרדכי שטיין מפאלטישאן), מכהן כרב בית מדרש סאווראן בוויליאמסבורג.
חסידות סאסוב היא חסידות גליציאנית.
אבי השושלת היה רבי שלמה מייער, בנו של רבי חנוך הניך מאלעסק.
כיום מכהנים אדמו"רים מהשושלת בישראל, לונדון וניו יורק.
אבי השושלת היה רבי שלמה מייער, בנם של רבי חנוך הניך מאלעסק ופריידא, בתו של רבי שלום רוקח מבעלז.
כיהן כאדמו"ר ובהמשך גם כרב בעיירה סאסוב.
היה תלמידם של רבי אליעזר מדז'יקוב, רבי יצחק מאיר מזינקוב, רבי אברהם מסטרטין ורבי חיים מצאנז.
היה חתנו של רבי צבי אריה מפלשטין לאחר פטירת אביו החל לכהן כאדמו"ר בסאסוב.
נודע כבעל מופת ופועל ישועות בעיקר ברפואה ובהוצאת דיבוקים.
במלחמת העולם הראשונה עבר ללבוב שם נפטר בי"ב באדר תרע"ט.
חתניו היו קרובו רבי נחום מבורשטין, רבי אלעזר רובין (מגזע גלגוב), ממלא מקומו רבי אברהם מרדכי שלום טויב מפומורין-סאסוב ורבי מיכל הלפרין מברז'אן.
חיבר ספר על ענייני קבלה ופשט בשם "מנחה חדשה" אך זה אבד עם השנים ולא זכה להגיע לדפוס.
בניו של רבי שלמה, רבי יחיאל מיכל ורבי יוסף דוד, כיהנו אחריו בלבוב.
רבי יחיאל מיכל היה האדמו"ר המרכזי והיו לו אלפי חסידים.
בנו של רבי יוסף דוד, רבי חנוך העניך, גדל אצל סבו רבי שלמה וכיהן אחרי אביו.
היה חתנו של קרובו רבי חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים מסיגט ובזיווג שני חתן רבי יצחק מאיר מסטנביץ.
אחרי מלחמת העולם הראשונה עבר לקרצקי שם היו לו חסידים רבים.
חיבר ספרים רבים, בניהם "עיר חנוך" על התורה ושו"ת בשם "יד חנוך" וכן "עין חנוך" שעל שמו יש רחוב בגני תקווה.
חתנו (בזוו"ר) היה רבי משה טייטלבוים האדמו"ר מסאטמר.
בניו של רבי חנוך העניך היו: רבי חנניה יום טוב ליפא מייער-טייטלבוים (עליו למטה), ורבי יואל מקיראלהאז.
רבי יואל היה חתן בן דודו רבי חיים יצחק אייזיק הלברשטאם מסלאטפינא (בן רבי יהושע מדלינא וחתן רבי חיים צבי מסיגט).
רבי חנניה יום טוב ליפא מייער-טייטלבוים היה חתנו של דודו רבי יואל מסאטמר וכיהן כראב"ד סאטמר ואחר כך ברבנות סמיהאלי.
ניצל בנס מהשואה והיגר לארצות הברית שם הקים בית מדרש.
לאחר מכן עלה לישראל ובנה את "קריית ישמח משה" על שם ספרו של סבו רבי משה טייטלבוים בעל ה"ישמח משה".
אשתו נפטרה בשנת תשי"ד (1954) ללא שהיו להם ילדים ונישא בשנית לבלומה אלמנת הרב מרדכי פוגרמנסקי, בת הרב יוסף שטרום.
כיום מכהן בנו רבי יוסף דוד (נולד בב' באלול תשט"ז - 1956) בקריית ישמח משה.
רבי יוסף דוד הוא חתן רבי דוד משה מקרעטשניף.
התייתם בילדותו וכיהן בהתחלה כינוקא.
לחסידות בית מדרש ב"קריית ישמח משה" שבגני תקוה, בית מדרש בירושלים בראשות בנו הרב חנוך העניך, בית מדרש בבני ברק בראשות חתנו הרב יהודה ברנסדורפר, ובארצות הברית בראשות בנו בכורו רבי חנניה יום טוב ליפא.
בנוסף, לחסידות ישיבה גדולה ב"קריית ישמח משה" וכן כוללי אברכים.
בנים אחרים של רבי חנניה הם:
רבי חנוך העניך, חתנו של רבי אליהו יהושע גלדצהיילר, שמכהן במונסי
רבי משה, חתנו של הרב יעקב קוז'ליק, שמכהן ברבנות קהילת סאטמר (אהרונים) בירושלים,
רבי שלמה חתנו של רבי ישראל מרדכי מרחמסטריווקא שהוכתר על ידי אחיו לאדמו"ר מאלעסק,
אסתר, אשת רבי דוד מניש רבינוביץ בנו של האדמו"ר מביאלא.
חתנו של רבי שלמה, רבי אלעזר רובין (תרכ"ג - ט"ז בטבת תרצ"ג) כיהן ברבנות בסאסוב.
חיבר ספר בשם "זיכרון אלעזר".
בשנת תר"פ היגר לארצות הברית ופתח בית כנסת סאסוב בניו יורק.
שני בנים נוספים, רבי אלימלך ורבי צבי אריה מיאס נרצחו בשואה.
בתו חוה שרה נישאה לרבי ישראל חיים וייס מספינקא ונפטרה בצעירותה כשהיא משאירה את בנה יעקב יוסף, לימים האדמו"ר מספינקא בבני ברק.
חתן נוסף היה רבי בן ציון משנדישוב.
רבי יוסף דוד מסאסוב ארצות הברית (תרנ"ח-ה' באדר תשמ"ג).
היה חתנו של רבי נפתלי ממעליץ ובזיווג שני חתן רבי שלום ראובן מאושפיצין.
חיבר את הספר "עצי הלבנון" על התורה.
בנו רבי חיים שלום אלעזר מילא את מקומו.
רבי חנוך העניך דב (-י"ג בתמוז תרפ"ט) כיהן כאדמו"ר מסאסוב בלונדון.
היה חתנו של רבי מנשה אייכנשטיין מריישא.
בנו של רבי חנוך מלונדון היה רבי שמחה רובין מסאסוב- לונדון, חתן רבי דוד העשיל (גזע זינקוב).
כיום מכהן נכדו של רבי שמחה, רבי מרדכי יהודה לייב רובין כאדמו"ר מסאסוב-לונדון, והוא גר בווינה.
חסידות מעליץ הייתה חסידות גליציאנית, ענף מחסידות רופשיץ.
אבי השושלת היה רבי יעקב הורוביץ, בנו של רבי נפתלי צבי הורוביץ מרופשיץ.
רבי יעקב (- י"ט בטבת תקצ"ט) היה בנו השני של רבי נפתלי מרופשיץ.
בשנת תקס"ד התמנה לרבנות קולבסוב ובשנת ה'תק"ע עבר לכהן ברבנות מעליץ.
נישא לבתו של רבי אברהם מרדכי מפינטשוב (חותנו של רבי יצחק אייזיק מקומארנא).
חתניו היו רבי אלעזר מקוז'ניץ, רבי אברהם אביש מוויליפולי, הרב יהושע העשיל מאלפין, רבי יחיאל ווגשל מפריסטיק (נכד רבי אלימלך מליז'נסק) ורבי נפתלי מדזבנה.
שלושת בניו כיהנו באדמו"רות, רבי יהודה ממשיכו במעליץ, רבי חנינא באולינוב ורבי אברהם אבא בשנדישוב.
חיבר את ספר "זרע יעקב" שיצא לאור על ידי רבי בן ציון אריה ליבוש הלברשטאם מבאבוב.
רבי יהודה (תק"פ - ט' בטבת תרל"ט) כיהן במעליץ על מקום אביו.
היה תלמידם של רבי חיים מצאנז ושל דודו רבי אליעזר מדז'יקוב.
נישא לרייזל שרה, בתו של רבי חיים מאיר יחיאל ממוגלניצא.
בנו רבי נפתלי מילא את מקומו.
בנו רבי ישראל כיהן אף הוא במעליץ.
חתנו רבי צבי אלימלך שפירא (מגזע דינוב) כיהן ברבנות ואדמו"רות בערטש.
רבי נפתלי (ד' בטבת תר"ה – י"ח בתשרי תרע"ו) מילא את מקום אביו במעליץ.
היה תלמידם של רבי חיים מצאנז ושל רבי יוסף ברוך, "היהודי הטוב" מניישטאט.
נישא לבתו של הרב מאיר נתן הלברשטאם (בנו של רבי חיים מצאנז וחתנו של דודו זקינו רבי אליעזר מדז'יקוב) ושהה אחרי החתונה אצל סבו רבי אליעזר מדז'יקוב (יחד עם רבי צבי אלימלך שפירא מבלאז'וב).
נולדה לו בת אחת והתאלמן.
נישא בשנית לבתו של הרב אביש קנר מסאנוק.
בשנת תרל"ט החל לכהן ברבנות מעליץ ובמלחמת העולם הראשונה נמלט לווינה שם נפטר.
חיבר ספר בשם "קדושת נפתלי".
את מקומו מילא בנו רבי מנדל.
רבי אלימלך ממעליץ-קראקא (תרמ"א - תש"ב), חתן רבי צבי הירש מרוזבדוב.
כיהן כרב הצעיר במעליץ, נסע לביקור בארצות הברית ובחוזרו לפולין התיישב בקראקא.
היה מלחין גדול וכמעט כל שבוע הלחין ניגון חדש.
רבי אלעזר רב בבראווה (בערך תרמ"ב - תש"ג).
רבי מנחם מנדל ממלא מקומו של אביו (בערך תרמ"ג - ה' באב תש"ג), חתן רבי שמואל שמעלקע תאומים (נכד הברוך טעם והדברי יחזקאל) לאחר חתונתו התגורר בוויליצ'קה עד שאביו קרא לו למלא את מקומו ברבנות ובאדמו"רות.
בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט עם אביו לווינה ולאחר המלחמה חזר למעליץ לכהן ברבנות ואדמו"רות.
בזמן מלחמת העולם השנייה ברח לרדומישלא שם ארגן מניין לתפילות.
נתפס על ידי הנאצים ונורה מחוץ לעיר.
רבי אברהם אביש מספינקא קראלי.
רבי דוד חתן רבי צבי יוסף רובין מיאסלה.
נפטר בארצות הברית בי"א בסיוון תשי"ז.
רבי יצחק ממעליץ-ניו יורק (בערך תרס"ב – כ"ב בתמוז תשל"ח).
רבי ברוך (בערך תר"ס - כ"ד בכסלו תשט"ו), האדמו"ר מליז'ענסק בניו יורק.
חתנו וממלא מקומו של רבי אלימלך מליז'ענסק.
הוגלה לסיביר וכך ניצל מהשואה.
לאחר השואה, שרדו מספר אדמו"רים.
רבי יצחק ממעליץ בארצות הברית ואחיו רבי ברוך מליז'ענסק בארצות הברית, בני רבי נפתלי.
כמו כן, בירושלים התגורר רבי אברהם שמחה בנו של רבי ישראל.
כמו כן, נכד השושלת, רבי שמואל צבי הורוביץ, כיהן כאדמו"ר מספינקא בארצות הברית וכיום מכהנים בניו ונכדיו.
באשדוד רבי נפתלי מוסקוביץ' מגזע שאץ, נכדו של רבי אלעזר מבראווה, בנו של רבי נפתלי ממעליץ.
רבי נפתלי הוא חתן של רבי נחמן מספינקא.
בווילאמסבורג מכהן רבי אברהם אביש הורוביץ (בנו של רבי ברוך בן רבי נפתלי), כאדמו"ר ממעליץ-ליז'ענסק.
חתנו רבי רפאל גולדשטיין האדמו"ר מסקאליה.
האדמו"רים רבי אלימלך ורבי יצחק בני רבי נפתלי היו מלחינים גדולים, גם אחיהם רבי מנחם מנדל הלחין כמה ניגונים.
ניגונים רבים שלהם נפוצו בכלל היהדות החרדית, כמו ניגון "כל מקדש" וניגון "קה ריבון" של חסידות ספינקא.
גם השיר שהתפרסם בתנועות הנוער הציוניות, "אלה חמדה לבי", מקורו בחסידות מעליץ (והוא מהווה חלק מלחן ארוך פיוט ידיד נפש).
החזן דוד ורדיגר הוציא בשנת 1962 תקליט של ניגוני מעליץ בשם "א מעליצער עונג שבת".
לאחר מספר שנים הוציא דיסק שני בשם זה בו הופיע גם בנו מרדכי בן-דוד בשיר "ממקומך" (המוכר על כל מקדש).
עם זאת יש הטוענים שניגון זה הולחן על ידי עזריאל מנדלבוים מבאבוב.
רבי חנינא, בנו השני של רבי יעקב נולד בשנת תקפ"ב.
נישא לבת דודו רבי אליעזר מדז'יקוב.
בשנת תרל"ב החל לכהן ברבנות אולינוב.
חתניו היו הרב יהושע פרנקל, הרב יחיאל וגשל (תקפ"א - כ"ז באב תרמ"ג) רבה של פריסטיק, רבי מרדכי דוד טייטלבוים (בן רבי נחום צבי מדרוהוביטש), רבי צבי הירש שפירא ממונקאטש ורבי אפרים זלמן רוקח (בן רבי יהודה זונדל מאוחאן).
בנו היה רבי חיים יעקב נולד בשנת תרי"א.
נישא לבתו של רבי משה מדומברובה.
לאחר פטירת אביו מילא את מקומו ברבנות ובאדמו"רות.
חתניו היו רבי יצחק מקמינקא ורבי אברהם רוקח בנו של רבי פנחס מדולינא.
בנו היה רבי מרדכי דוד הורוביץ נולד בשנת תרכ"ו.
היה חתנו של רבי אליעזר ירוחם בארון (בן רבי ישראל יצחק מרדושיץ וחתנו של רבי חיים מצאנז).
משנת תרמ"ו כיהן ברבנות באלפין ולאחר מלחמת העולם הראשונה כיהן באולינוב.
ילדיו היו רבי אשר (חתן דודו רבי אלעזר מאושפיצין), רבי ראובן (חתן קרובו רבי יעקב יצחק מבארנוב) הרב הצעיר באולינוב וחתנו קרובו רבי מאיר אונגר מרדלוב.
רבי אברהם אבא הורוויץ, בנו השלישי של רבי יעקב נולד באדר תקפ"ג.
כיהן באדמו"רות שענדישוב כ-50 שנה.
נפטר בל' בשבט תרס"ה והיה הנכד האחרון של רבי נפתלי צבי מרופשיץ.
בנו השלישי רבי טוביה הורוויץ מילא את מקומו.
בניו האחרים היו רבי אלטר זאב מסטריזוב והרב אשר ירוחם מפיאנטיקוב (-י"ד באדר תשט"ו) ולימים האדמו"ר משענדישוב - פיאנטיקוב בניו יורק.
חתניו היו רבי שלמה יעקב אייכנשטיין מזידיטשוב, רבי שמואל ענגיל, רבי משה אליקים בריעה מדומברובה (נישא לרבקה ולאחר פטירתה לאחותה חיה, אלמנת רבי שלמה יעקב), רבי ישכר בעריש בן רבי שלמה יעקב מזידיטשוב ורבי שלום מקמינקא.
רבי טוביה נולד בשנת תרכ"ה.
נישא לטשארנע בתו של הרב אשר משה לעמיל דים.
במלחמת העולם הראשונה עבר לקראקא.
בשנת תרפ"ב היגר לארצות הברית למשך שנה, ואחר כך ביקר בניו יורק עוד שתי פעמים תרפ"ה תרפ"ח שם הקים ארגון "עזרת אלמנות ויתומים".
נרצח בי"ב בניסן תש"א באזור לובלין שם נקבר.
חתניו היו הרב שלמה יעקב זיידא אייכינשטיין והרב אלימלך ריינמן.
עוד שתי בנות נרצחו בשואה.
רבי אשר לעמיל (תרמ"ו - בערך י' בסיוון תרצ"ג) ממלא מקום אביו ברבנות שענדישוב.
חתן קרובו רבי נפתלי ממעליץ.
חיבר ספר בשם "שערי חיים" שו"ת מהרא"ל.
הרב אברהם ) חתן רבי אלימלך תאומים-פרנקל רבה של יברוב.
רבי ישראל דוד (כ"ג בתשרי תרנ"ט - י"ז בטבת תשכ"ז) האדמו"ר משענדישוב - שאץ באיסט סייד שבניו יארק ואחר כך בבורו פארק.
הרב נפתלי צבי חתן קרובו רבי יצחק מסטוטשין.
הרב מנחם דב בן ציון אב"ד פרשוביץ חתן רבי אלעזר רובין מסאסוב.
הרב חיים יעקב חתן הרב חיים פינטר אב"ד בוקאווסק.
רבי ישראל דוד היה חתנו של רבי מאיר משאץ.
בשנת תרפ"ח היגר לארצות הברית ופתח בית מדרש בשם שאץ.
אחרי השואה נשאר היחיד מצאצאי אביו, ומילא מקומו באדמורו"ת שנדישוב.
היה מכניס אורחים גדול והיה פעיל בארגונים היהודיים בארצות הברית.
בזיווג שני נישא לבתו של רבי איתמר מנדבורנה.
בנו מאשתו הראשונה, רבי מאיר מילא את מקומו כאדמו"ר משאץ-שנדישוב.
היה חתנו של הרב אשר יונה וינברגר.
כיום מכהן בנו של רבי מאיר, רבי פנחס משנדישוב, חתנו של רבי דוד משה מקרעטשניף.
רבי אלתר זאב בנו הגדול של רבי אברהם אבא נולד בשנת תר"י.
היה חתנו של הרב סנדר ראדומישלער ממעליץ.
לאחר שרבי שלמה שפירא עזב את סטריז'וב כדי לכהן ברבנות מונקאץ' קראו בני העיר לרבי אלתר זאב לכהן ברבנות.
לאחר זמן מינה רבי שלמה את בנו רבי משה לייב לכהן ברבנות סטריזוב ומחלוקת עזה פרצה בין הצדדים ופנו לדין תורה.
הרב משה אפטער מטרנוב והרב דוד רפפורט מראווה פסקו לטובת רבי אלתר זאב והדיין מברגסז פסק לטובת רבי משה לייב.
אחיינו של רבי משה לייב, רבי חיים אלעזר עבד לטובת דודו.
בנו הרב חיים יהודה (בערך תר"מ - תש"ג) לא רצה לנהוג ברבנות והיה עסקן גדול בריישא.
בנו רבי קלונימוס (בערך תר"ס - תש"ג) מילא את מקום סבו ברבנות.
היה חתנו של דודו רבי יוסף חיים פרנקל.
בזמן מלחמת העולם השנייה נמלט ללבוב ומשם לרוסיה שם נרצח.
כיום מכהנים באדמו"רות סטריזוב, צאצאי רבי משה לייב שפירא דרך חתנו רבי אלתר זאב הורוביץ מבייטש.
רבי ישראל הורוביץ (לערך ה'תר"י, 1850 – י"ט בטבת ה'תרס"ד, 1904), בנם של רבי יהודה ורייזל הורוביץ, נישא למלכה (נפטרה לאחר תרס"ה), אישיות ידועה אף היא, בת רבי מאיר הורוביץ מדזיקוב.
לאחר פטירת אביו, ביקש למלא את מקומו כרב ואדמו"ר מעליץ.
לאחר שהדבר לא עלה בידו, פתח בית מדרש עצמאי, אליו התקבצו חסידי דזיקוב.
לעיתים תואר כאב"ד (=רב) העיר.
רבי חיים מאיר יחיאל אב"ד ריינזוב (ה'תרל"ט–ה'תש"ב); ב.
רבי יעקב ממעליץ–דזיקוב, אדמו"ר בטורנא; ג.
רבי אברהם שמחה ממעליץ (לערך ה'תר"נ – ה'תשל"ג), אדמו"ר בארצות הברית ובירושלים.
חתנו: רבי מאיר אונגר מקראקא, בן רבי נפתלי צבי מברדיוב.
את מקומו של רבי יעקב מילא בנו רבי יהודה, אותו החליף בתורו בנו רבי יהושע (לערך ה'תר"ע–ה'תש"ב) שנספה בשואה.
רבי אליעזר (תרצ"ג–תשנ"ז), בנו של רבי יהושע, נמנה עם ילדי טהרן וכיהן כאדמו"ר ממעליץ–טורנא בבני ברק ובבורו פארק.
חסידות סטוטשין היא חסידות גליציאנית, ענף מחסידות רוזבדוב מגזע דז'יקוב-רופשיץ.
מקים החסידות היה רבי יצחק הורוביץ.
חסידות סטוטשין היא היחידה מחצרות בית רופשיץ ששרדה אחרי השואה וקיימת עד היום, על אף שרוב החסידים נרצחו בשואה.
רבי יצחק נולד בדז'יקוב בשנת תרכ"ב לרבי משה הורוביץ מרוזבדוב ולאמו בת רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים מסיגט.
לפני זמן מלחמת העולם הראשונה עבר לטרנוב.
בתקופה זו התבודד מספר שנים ועסק בתורה ותפילה כשהוא כמעט ולא יוצא מחדרו.
היה בעל מנגן גדול ורבים באו לשמוע את תפילתו וזמירותיו בנוסח רוזבדוב.
בסוף ימיו דיבר רבות על הגאולה ועל ביאת משיח.
נפטר בסאנוק בכ"ד באדר א' ת"ש בזמן שרצה לברוח לרוסיה.
בנותיו נישאו לרבי ישראל יוסף מריגליץ ולרבי נפתלי משנדישוב.
לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו רבי יהודה הורוביץ.
היה חתנו של בן דודו רבי יהושע מריבטיטש.
לאחר מעברו של אביו לטרנוב בשנת תר"פ מילא את מקומו בעיירה סטוטשין ומסר שיעורים לבחורים.
אביו צווה עליו ליטול קויטלאך ושלח אליו אנשים לברכות.
התגורר תקופה בארץ ישראל, ואחר כך שב לגליציה וכיהן כאדמו"ר בסטוטשין.
לאחר מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית ופתח בבורו פארק בית כנסת מנחת יהודה סטוטשין.
כתב את סדרת הספרים מנחת יהודא, על התורה ועל המועדים.
לרבי יהודה הורוביץ הייתה בת יחידה; לאחר פטירתו בשנת תשמ"ב, חתנו הרב עובדיה יודקובסקי, ליטאי, החל לכהן ברבנות בית הכנסת.
בהמשך, כעבור שנה, התמנה בנו רבי אליעזר יהושע יודקובסקי לכהן באדמו"רות, על מקום סבו.
חלק מהחסידים פרשו ופתחו קהילה עצמאית בשם "תולדות יהודה דחסידי סטיטשין".
האדמו"ר הנוכחי הרב אליעזר יהושע אינו מקפיד על גינוני כבוד הנהוגים בדרך כלל בחצרות האדמו"רים.
הוא עוסק בחינוך, בקירוב בחורים נושרים ובהשכנת שלום בית.
נודע כבעל רגש רב ותפילותיו בנוסח רוזבדוב-סטוטשין מלוות בדמעות ובבכי.
קהילת סטוטשין מונה כיום בסביבות ה-100 משפחות.
בשנת תשע"ח מונה בן האדמו"ר, הרב יהודא יודקובסקי, לכהן כרב וראש כולל של הקהילה.
קהילת תולדות יהודה דתלמידי סטיטשין
לאחר פטירת הרב הורוביץ, ולפני מינויו של נכדו, פרשו חלק מהחסידים ופתחו קהילה עצמאית בשם "תולדות יהודה דחסידי סטיטשין", והעמידו בראשו את תלמידו של האדמו"ר, רבי מרדכי מנשה זילבר, שבתחילה כונה 'ראש החבורה' או 'רב', אולם בהמשך השנים החל לכהן באדמו"רות.
הוא התפרסם כמשפיע מעבר לקהילתו, ומאות משתתפים בשיעוריו.
בין הפלגים שררה מתיחות קלה, שבאה לסיומה בשנת תשע"ה, לאחר הסכם שקהילת הרב זילבער תכונה "קהל תולדות יהודה דתלמידי סטוטשין".
בשנים האחרונות הוקמו על ידי חסידיו בתי כנסיות בירושלים, בני ברק, בית שמש, חיפה, וויליאמסבורג, בלייקווד, במונרו ובמונסי.
בשנת תשפ"ג הוקמה ישיבה גבוהה בבורו פארק.
נוהג לשהות בישראל מדי שנה בחודשי הקיץ, והוא עורך את התפילות והטישים באהל מיוחד המוקם בירושלים בתקופה זו.
רבים שאינם מחסידיו מגיעים להשתתף באירועים ובשיעורים שעורך.
חסידות סטוטשין ממשיכה את דרך חסידות רופשיץ, הדוגלות בלימוד התורה בהתמדה ובעבודת ה' בצניעות.
ניגוני החסידות מיוסדים על נוסח רוזבדוב, שהיה מורכב מתנועות קצרות של "התייפחות" ובכיות או שמחה.
כן נוהגים להתפלל במבטא גליציאני.
חסידות סטוטשין היא הממשיכה העיקרית כיום של חסידות רופשיץ.
נארול היא חצר חסידית שמקורה בעיירה נארול, שבמערב גליציה (וכיום בפולין).
החצר המרכזית נמצאת בעיר בני ברק ומונה כ-100 איש.
שושלת נארול נוסדה בידי רבי יעקב ריינמן ה'תקל"ח, ד' תמוז ה'תקע"ד, (סביבות 1778–1814) שכיהן כרב של ראדיחוב, קוזובה והולישיץ בטרם מונה לרבנות נארול, והיה תלמיד בולט של החוזה מלובלין.
לאחר השואה כיהן רבי חיים מאיר יחיאל שפירא (ריינמאן), אשר נולד בכ"ה אלול תרס"ז ובעת פטירתו בגיל 99 היה זקן האדמו"רים בארץ ישראל.
גם בעת כהונתו ראה עצמו כחסיד בעלז והיה מקורב מאוד לרבי "הינוקא" המכהן כיום.
נשא לאישה את בתו של רבי משולם זלמן יוסף זילברפרב מטופורוב (כיום טופוריב באוקראינה).
נולדו להם בן, אהרן, בת, מלכה, שנספתה בשואה, ובן, דב בריש שהוא האדמו"ר הנוכחי של חסידות נארול.
הרב חיים מאיר יחיאל שרד את מלחמת העולם השנייה בסיביר; לאחר מכן התגורר באנטוורפן, בלואר איסט סייד שבמנהטן, בקראון הייטס ולבסוף, ב-30 השנים האחרונות לחייו, בבני ברק שבישראל שם בנה בית מדרש שהיה נקודת ציון בולטת במרכז העיר.
הרב שפירא נפטר ביום י"ח בתמוז ה'תשס"ז (4 ביולי 2007) בגיל 99. הוא כיהן בתפקיד אדמו"ר נארול במשך 80 שנה.
הרבי מנארול הנוכחי רבי דב בעריש שפירא, הוא בנו בכורו של רבי חיים מאיר יחיאל.
אחיו ואחותו הקטנים נספו כאמור בשואה הרב בריש הקים בית מדרש וכיהן כאדמו"ר בשכונת פלטבוש שבברוקלין, ניו יורק, אך עם מות אביו עלה לארץ להחליפו בבית המדרש של החצר החסידית בבני ברק.
הוא יושב ראש הנהלת כולל חיבת ירושלים.
בנו של הרב בעריש, רבי אשר שפירא פעיל בקהילה היהודית של סטמפורד היל, לונדון ואחת מיוזמותיו המוכרות היא מדריך מינחה בבריטניה.
ילדים נוספים של האדמו"ר מנארול הם הרבנים אהרן שפירא - רב קהילת נארול, זלמן שפירא, אברהם יהושע העשל, והרבנית אשת האדמו"ר מקוידנוב יעקב צבי מאיר ארליך, והרבנית אשת האדמו"ר מבראד.
צאצאים נוספים של שושלת נארול כוללים את רבי יעקב יוסף ריינמאן, מחבר תלמיד חכם ומחבר ספרים מוערך, בנו של רבי אריה לייב ריינמן מנארול.
תלמידם של רבי שלמה מלוצק ושל רבי מנחם מנדל מרימנוב.
רבי אברהם ריינמאן מנארול (1796–1841) בן רבי יעקב.
רבו: רבי צבי הירש מזידיטשוב.
רבי יצחק משולם זלמן (1817–1886) בנו של רבי דב בריש ניימרק מהרוביישוב וחתן רבי אברהם.
היה תלמיד של רבי שלום מבלז.
בנו של רבי יצחק משולם זלמן, וחתן רבי שמואל אהרון רובין אב"ד קורטשין.
חתן רבי חיים מאיר יחיאל אונגר מרדיחוב.
אח של רבי דב בריש.
נפטר בגיל 99 בצלילות הדעת, כיהן 80 שנה כאדמו"ר.
רבי אריה לייב ריינמאן - החי בארצות הברית.
רבי דב בריש שפירא - האדמור הנוכחי של החסידות, במרכזה שבבני ברק.
חסידות מרקישוב הייתה חצר חסידית שהתקיימה בארבעת העשורים שטרם מלחמת העולם השנייה, ענף מבית איזביצה והמשך ישיר לרבי צדוק הכהן מלובלין.
אדמו"רי החסידות התגוררו בלובלין, מרקישוב (ומשם נגזר שם החסידות) וורשה.
אבי החסידות, רבי אברהם משה ויינטרוב, נולד בסביבות שנת ה'תרט"ו בז'ליחוב, והיה חסידם ותלמידם המובהק של האדמורי"ם רבי יהודה לייב איגר ורבי צדוק הכהן מלובלין, ממשיכי דרכו של רבי מרדכי יוסף מאיזביצה.
לאחר פטירתו של רבי צדוק ללא צאצאים הוכתר רבי אברהם משה לממשיכו.
כרבו רבי יהודה לייב מלובלין, היה גם רבי אברהם משה מאחר בתפילתו ועוסק בהכנות שעות רבות.
דברי התורה שהשמיע נחשבו לעמוקים ביותר.
תחילה ישב באחד מפרוורי לובלין, מאוחר יותר עבר לזליחוב ומשם למרקישוב על שמה נקרא "הרבי ממרקישוב".
בשנת 1912 (ה'תרע"ב), עם התפתחות החצר, עבר ממרקושוב לאוטווצק הסמוכה לוורשה, שהייתה במקום מרכזי ונגיש יותר עבור החסידים הרבים שנסעו אליו.
נפטר בשנת תרע"ה או תרע"ח ונקבר בבית הקברות היהודי בוורשה.
בניו היו: רבי יהושע עוזיאל, ממלא מקומו; רבי חיים יהודה (נפטר בתרצ"ח); רבי אפרים ירחמיאל (נפטר בתרפ"ט).
חתנו היה רבי עוזר צוועקין, מייסד בית הדפוס "שלמון" בלובלין.
בנו רבי יהושע עוזיאל מילא את מקומו.
כאביו היה מאחר בתפילתו, ושיחותיו לחסידיו נמשכו שעות ארוכות.
לפי מחקר שערך החוקר מרצ'ין וודזינסקי בשיתוף אוניברסיטת פרינסטון עולה כי למרקישוב היו שני שטיבלך בלבד בפולין.
מסופר עליו כי היה שולח את חסידיו לנסוע לחצרות אחרות.
רבי יהושע עוזיאל מיעט להביע את דעתו בנושאים ציבוריים, אך תמך בהקמת אגודת ישראל והשתתף באחת מהאסֵפות הראשונות שלה בפולין.
בשנת תרצ"ה היה בין החותמים על קריאה לתיקון בנושאי ה בפולין.
נפטר בגטו ורשה בשנת תש"ג ונקבר באוהל אביו.
המקום נהרס במהלך מלחמת העולם השנייה, ומקום האוהל זוהה בשנת ה'תשנ"ט ושופץ מחדש.
רבי משה זאב שצדרוביצקי (בנו של רבי מאיר שלום מקוברין-ביאליסטוק).
הרב צבי הירש פרידלינג - רב בביסקיביץ, ומו"ל כתב העת "הבאר".
בתו - מרת תרצה, נישא לרבי אריה לייב לברטוב בן ר' אייזיק אדמו"ר מזאלושיץ, מקראקא.
ר' יוסף קניגסברג - מנהל ישיבת חכמי לובלין.
רבי יהודה לייב זילברברג - רב בגרודז'יסק ובליז'נסק.
חסידות ניעז'ין הייתה חצר חסידית, ענף של חסידות חב"ד שהתפצלה וניהלה חצר בפני עצמה במשך כחמש עשרה שנים.
מייסד החסידות, רבי ישראל נח שניאורסון, התמנה לאחד מאדמו"רי חב"ד בעיירה ניעז'ין, שנתיים לאחר פטירת אביו הצמח צדק בשנת תרכ"ו.
בשנת תרכ"ו נפטר האדמו"ר השלישי של חב"ד, רבי מנחם מנדל שניאורסון – הצמח צדק.
לאחר פטירתו, הוקם בית דין מיוחד שדן מי יהיה האדמו"ר אחריו.
האחים רבי חיים שניאור זלמן שניאורסון ורבי ישראל נח שניאורסון נשארו שנתיים בלובביץ' ולאחר מכן עבר רבי חיים שניאור זלמן לליאדי ורבי ישראל נח עבר לניעז'ין, מקום מגורי חותנו רבי מנחם נחום שניאורסון, ומקום קבורת סבו האדמו"ר האמצעי.
רבי ישראל נח ישב כחמש עשרה שנה בניעז'ין, עד יום פטירתו בי"ז בניסן ה'תרמ"ג.
לאחר פטירתו, החסידות חדלה להתקיים, ורוב חסידיו הפכו לחסידים של אחיינו שלום דובער שניאורסון (מרציצה) מקאפוסט.
חסידות סלונים (בכתיב יידי: סלאנים) היא חצר חסידית שנוסדה בעיר סלונים, במערב בלארוס, באמצע המאה ה-19. מ-1981 מחולקת החסידות לשתי חצרות, שתיהן בירושלים: הגדולה יותר, סלונים, בראשות רבי שמואל ברזובסקי; וסלאנים בראשות רבי אברהם וינברג.
שורשיה של חסידות סלונים מתחילים ברבי שלמה מקרלין, תלמידם של רבי אהרן הגדול מקרלין והמגיד ממזריטש.
אחד משלושת תלמידיו הגדולים היה רבי מרדכי מלעכוויטש, שכיהן כאדמו"ר אחריו והניח את יסודות דרך החסידות של סלונים.
לאחר פטירתו בשנת ה'תק"ע מונה בנו רבי נח מלעכוויטש ("דער זון", הבן), לכהן במקומו.
נפטר בשנת תקצ"ג ורוב החסידים פנו לרבי משה פאלייר מקוברין, תלמידם של רבי מרדכי ורבי נח.
לאחר פטירת רבי משה מקוברין בשנת תרי"ח (1858), פנו רוב החסידים שנמנו באלפים לתלמידו הרב אברהם וינברג (הראשון) (1804-1883) מסלונים ומינוהו לאדמו"ר.
הוא מכונה על שם ספרו העיקרי, יסוד העבודה.
לאחר פטירתו המשיך את דרכו נכדו (בן בנו היחיד, רבי יחיאל מיכל אהרן), רבי שמואל וינברג (מכונה בקרב החסידים "הדברי שמואל" או ביידיש "דער פאטער", כלומר האב, עקב היותו אביהם של שני אדמו"רים).
הוא כיהן כאדמו"ר במשך 32 שנה, ייסד את ישיבת "אור תורה" על קבר רבי מאיר בעל הנס.
היה ממניחי היסודות לתנועת "אגודת ישראל".
נפטר בי"ט בשבט תרע"ו (1916) בוורשה.
לאחר פטירת רבי שמואל שימשו שני בניו כאדמו"רים.
הבכור, רבי ישכר לייב וינברג (מכונה ביידיש "דער עלטערער", כלומר: המבוגר), חתנו של רבי שלום פרלוב מבראהין, כיהן כאדמו"ר בעיר סלונים, ונפטר בכ"ח בניסן שנת תרפ"ח (1928).
את מקומו תפס בנו, רבי אברהם יהושע השיל וינברג, ובעקבות ערעורים ומחלוקות על אדמ"רותו עלה לארץ ישראל בשנת תרצ"ה (1935).
בנו הצעיר של רבי שמואל, רבי אברהם וינברג (השני) (מכונה בקרב החסידים "הבית אברהם" על שם ספרו או "דער רבי פון ברנוביץ", כלומר: הרבי מברנוביץ'), שימש כאדמו"ר בביאליסטוק ואחר כך בברנוביץ'.
הקים שם מרכז חסידי שכלל גם את ישיבת "תורת חסד".
נפטר בסלונים בא' באייר תרצ"ג (1933).
בנו של רבי אברהם היה רבי שלמה דוד יהושע וינברג, שכונה גם "האדמו"ר הצעיר" בשל גילו (נולד ה'תרע"ב).
הוא הוכתר כאדמו"ר עוד טרם נישואיו וימי כהונתו היו קצרים.
לחסידות לפני השואה היו עשרות "שטיבלאך" בליטא ההיסטורית (בלארוס של היום), ואף שטיבלאך בוורשה ולודז'.
השואה הכתה קשות בחסידי סלונים שנכחדו כמעט כליל, כולל האדמו"ר, שעל פי עדויות ניצולים ויתר על הזדמנות לברוח כי לא רצה לעזוב את חסידיו ונרצח בחיסול מחנה הריכוז קולדיצ'בו (Koldichevo) שבבלארוס בוו' בחשוון תש"ד (1943).
יום זה נקבע בחסידות סלונים כיום זיכרון לשואה.
שני חתנים של רבי שמואל מסלונים שימשו אף הם כאדמו"רים בארצות הברית.
רבי משה מנחם סילבר (תרמ"ד - י' בסיוון תש"כ) היגר בשנת תרצ"ד לארצות הברית וכיהן כאדמו"ר מסלונים דטרויט; ורבי פנחס מלוביצקי (- כ"ה באב תש"ח), כיהן כאדמו"ר מלעכוויטש.
אדמור"י סלונים עמדו בנשיאות "כולל רייסין", שהוקם בעלייתם של רבי מנחם מנדל מוויטבסק ורבי אברהם מקאליסק ותמכו ביישוב החסידי בארץ ישראל.
רבי אברהם מקאליסק מינה את רבי מרדכי מלעכוויטש כנשיא הכולל ואחראי לאיסוף הכסף.
אחריו כיהן בתפקיד רבי משה מקוברין ואחריו אדמו"רי סלונים.
בחסידות סלונים מרבים לציין את העובדה שאבי השושלת, רבי אברהם וינברג הראשון, זימן בשנת תרל"ג (1873) כמה מנכדיו, בהם רבי נח וינברג (שהיה אז בן 13 שנים בלבד) ורבי יצחק מתתיהו סנדברג, וכן אחדים מחסידיו, וציוום לעלות לארץ ישראל, להשתקע בטבריה ולהקים שם גרעין של החסידות.
באותה עת הפליאה עובדה זו את חסידיו שכן תנאי החיים בארץ ישראל היו קשים ביותר.
כעבור שנים רבות, לאחר שחלק גדול מבני החסידות הוכחד בשואה, התפתחה חסידות סלונים מחדש בארץ ישראל הודות לאותו גרעין.
חסידי סלונים רואים בכך ראייה נבואית של רבם.
מרכז החסידות היה בטבריה ואף רב העיר, הרב משה קלירס היה חסיד סלונים.
ראשי החסידות בטבריה בדור הראשון היו תלמידי רבי משה מקוברין, הרב הערש מיכל (שהיה הממונה על כולל רייסין), הרב אליעזר הכהן רוזובסקי, הרב מנדל וועג והרב יהודה לייב קסטלניץ (אחיינו וכותב תורותיו של ה"יסוד העבודה") וכן הרב מרדכי לידר (ממונה על כולל רייסין וחותנו של רבי אברהם וינברג ה"ברכת אברהם").
בדור שאחר כך היו ראשי העדה רבי יצחק מתתיהו סנדברג, רבי נח וינברג, רבי מרדכי חיים סלאנים והרב משה קלירס.
לאחר הקמת ישיבת בית אברהם החל לעבור מרכז החסידות לירושלים.
בשנות ה־60 של המאה ה־20 עבר רבי אברהם וינברג מטבריה לירושלים ומרכז החסידות נקבע שם באופן סופי.
האדמו"ר רבי אברהם השני מסלונים-ברנוביץ' (בעל "בית אברהם") ביקר פעמיים בארץ, בשנים תרפ"ט ותרצ"ג.
בביקורו השני הניח אבן פינה לבית הכנסת של חסידי סלאנים בשכונת בית ישראל בירושלים.
בשנת תשכ"ה נמכר בית הכנסת לחסידי לעלוב.
המרתף נשאר בבעלות הקהילה, ומשנת תשמ"א פועל בו שטיבל של חסידי סלאנים.
בשנות ה-30 נפתח בית כנסת של חסידי סלונים בתל אביב, בהנהגת הרב נחום זאב ברזובסקי (אחיו המבוגר של רבי שלום נח).
בהמשך נפתח בית כנסת גם בבני ברק.
עם השנים עברו לשם רוב חסידי סלונים בתל אביב.
החסידות בטבריה אימצה מספר מנהגים ארצישראלים-ספרדים, לפי פסיקת ה"בית יוסף", כמו ברכה אחת על תפילין, אי אמירת ברכה על הלל בראש חודש וימים שאין גומרים בהם את ההלל.
גם מסורת הנגינה בטבריה הייתה שונה מהמסורת במזרח אירופה.
בעת פתיחת בית הכנסת בירושלים הורה ה"בית אברהם" להנהיג בבית הכנסת את מנהגי טבריה.
בבית הכנסת בתל אביב ואחריו בבני ברק, נוהגים את מנהגי ברנוביץ'.
מסורת הנגינה השתנתה עם השנים אף בירושלים, בהשפעת רבי שלום נח שלימד את הניגונים שהכיר מצעירותו.
תחת הנהגת רבי שלום נח ברזובסקי
בעיצומם של ימי השואה בב' חשוון ה'תש"ב הקים רבי שלום נח ברזובסקי את ישיבת בית אברהם בירושלים שהייתה הבסיס לשיקומה של חסידות סלונים לאחר השואה.
עם הגיע הידיעות על הירצחו של האדמו"ר רבי שלמה דוד יהושע וינברג בשואה ציפו החסידים שרבי מרדכי חיים סלאנים ייקח את התפקיד.
הוא נעתר רק בשנת ה'תש"י, בתנאי שלא יכנוהו רבי או אדמו"ר.
לאחר פטירתו נערכו בחירות בין ארבעה מועמדים: הרב אהרן לוריא, הרב יצחק מתתיהו לוריא, רבי אברהם וינברג ורבי שלום נח ברזובסקי.
מועמדותו של רבי שלום נח הוצגה על ידי תלמידי ישיבתו אך הוא תמך בחמיו, רבי אברהם וינברג, שאכן נבחר לבסוף ברוב קולות וכיהן כאדמו"ר 27 שנים.
לפני פטירתו של רבי אברהם הוא חדל מלתפקד בשל זקנותו.
זקני החסידים, בהם בני רבי אברהם, חששו מהתפרקות הקהילה אם המצב יימשך עוד שנים רבות.
הם הכתירו לאדמו"ר את חתנו, רבי שלום נח ברזובסקי אותו ייעד רבי אברהם להיות ממלא מקומו.
תוך שהם מציגים מכתב של הרבי הקודם המורה לפעול כך.
מעמד ההכתרה התקיים ביום א' באייר ה'תשמ"א.
מיעוט החסידים, העלו טענות לגבי האותנטיות של המכתב והתנגדו למהלך בטענה של פגיעה באדמו"ר החי.
לאחר פטירת רבי אברהם, בי"ב בסיוון ה'תשמ"א, פרשה קבוצה זו והפכה לחסידות סלאנים.
הרב ברזובסקי, היה חבר מועצת גדולי התורה ונשיאות ועד הישיבות.
מפורסם בשל סדרת הספרים שחיבר, נתיבות שלום.
הרב ברזובסקי נפטר ביום ז' באב ה'תש"ס.
תחת הנהגת רבי שמואל ברזובסקי
ממשיך דרכו כאדמו"ר הוא בנו, רבי שמואל ברזובסקי.
דברי תורתו מודפסים מדי שנה בספרים בשם "דרכי נעם", על פי הכתוב "דרכיה דרכי נעם וכל נתיבותיה שלום", כהמשך לשמם של ספרי אביו "נתיבות שלום".
לחסידות בראשותו קהילות בירושלים, בני ברק, ביתר עילית, קריית גת, חזון יחזקאל, עמנואל אלעד ובית שמש, וכן קהילות קטנות מחוץ לישראל בבורו פארק, מונסי, ולונדון.
בשנת 2016 מנתה החסידות 1,388 בתי-אב, רובם הגדול בישראל.
שמה של החסידות התפרסם בציבור הכללי בפרשת ההפרדה בעמנואל, שבה היה לחסידי פלג זה ולאדמו"רם חלק מרכזי.
החסידות משתייכת באופן רשמי לפלג שלומי אמוני ישראל באגודת ישראל, ואיש החסידות, יוסי דייטש כיהן בעבר כחבר מועצת עיריית ירושלים מטעם התנועה.
בבחירות הפנימיות באגודת ישראל רצו חסידי סלונים בסיעה עצמאית בשם "נאמני התנועה" שסימנה "ס" וקיבלו 356 קולות (כ-3% מכלל הקולות).
ברשימות שהוכנו באגודת ישראל לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתים שויכו לחסידות בישראל כ-3,500 בעלי זכות בחירה.
עם זאת, האדמו"ר הנוכחי ולמעשה גם אביו בסוף ימיו לא הזדהו עם כל פעולות התנועה.
האדמו"ר הנוכחי נמנע מלקרוא לחסידיו להצביע בבחירות לכנסת השבע עשרה עקב תמיכתה של יהדות התורה בתוכנית ההתנתקות, באומרו שמהלך זה היה בניגוד לדעת הרבנים.
לפני הבחירות לכנסת השמונה עשרה נפגשו איתו רבי יעקב אריה אלתר, האדמו"ר מגור, וחבר הכנסת יעקב ליצמן, והגיעו אתו להבנות על דרך קבלת ההחלטות במפלגה.
בעקבות כך הסכים לתת את הסכמתו להשתתפות בבחירות.
לחסידות מכון הוצאת ספרים בשם "אמונה ודעת" שמקומו בישיבת בית אברהם המוציא לאור את ספרי החסידות, ומכון "דרכי נעם" בביתר עילית המוציא לאור את ספרי האדמו"ר הנוכחי.
לחסידות סידור תפילה (המבוסס על סידור קוידנוב) בשם "מגן אברהם".
בעיר ביתר עילית הקימה החסידות רשת מוסדות עצמאית בשם "ישיבת נתיבות שלום", וכוללת ישיבה קטנה, תלמוד תורה ובית ספר בית יעקב.
פלג זה מאיית את שם החסידות בכתיב יידי - "סלאנים", בעוד הפלג המרכזי מכונה סלונים.
לאחר פטירת רבי אברהם וינברג (השלישי) פרשו המתנגדים להכתרתו של רבי שלום נח ברזובסקי מן החסידות והכתירו את רבי אברהם וינברג (בני ברק) לאדמו"ר.
בית הכנסת המרכזי של החסידות, "באר אברהם", שוכן ברחוב דורש טוב בשכונת קריית צאנז בירושלים.