tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
1994 – ווט ואן ארט, רוכב אופני כביש וסייקלו – קרוס בלגי
2004 – דוד פופוביץ', שחיין רומני
668 – קונסטנס השני, קיסר האימפריה הביזנטית (נולד ב-630)
1504 – אליזבת מבוואריה, בתו של גאורג, דוכס בוואריה (נולדה ב-1478)
1596 – ליאונרד ראוולף, רופא, בוטנאי וחוקר טבע גרמני (נולד ב-1535)
1859 – איזמבארד קינגדום ברונל, מהנדס אנגלי (נולד ב-1806)
1914 – דוד וולפסון, פעיל ציוני ונשיאה השני של ההסתדרות הציונית העולמית (נולד ב-1856)
1926 – רודולף אויקן, פילוסוף גרמני זוכה פרס נובל לספרות (נולד ב-1846)
1944 – מלה צימטבאום, צעירה יהודייה מבלגיה שברחה ממחנה הריכוז והשמדה אושוויץ בירקנאו, נתפסה והתנגדה בגבורה לשוביה הגרמנים בטרם הוצאתה להורג (נולדה ב-1922)
1953 – אריך מנדלסון, אדריכל אמריקאי יהודי (נולד ב-1887)
1971 – ג'ון דזמונד ברנל, קריסטלוגרף ופיזיקאי בריטי (נולד ב-1901)
1977 – נחום נרדי, מלחין, מעבד מוזיקלי ופסנתרן ישראלי (נולד ב-1901)
1988 – פאני לוביץ', שחקנית ומורה למשחק, מראשוני הבימה (נולדה ב-1903)
1989 – רוברט פן וורן, משורר וסופר אמריקאי (נולד ב-1905)
1990 – דוד זיצ'ק, בוטנאי, מייסד "אגודת אסטרונומים חובבים בישראל", ומקים מצפה הכוכבים הראשון והפלנטריום הראשון בישראל (נולד ב-1904)
1994 – חנוך אבנארי, מוזיקולוג ישראלי, חתן פרס ישראל לחקר המוזיקה (נולד ב-1908)
2006 – אוריאנה פלאצ'י, עיתונאית וסופרת איטלקייה (נולדה ב-1929)
2014 – יצחק חופי, איש הפלמ"ח, אלוף פיקוד הצפון בזמן מלחמת יום הכיפורים וראש המוסד (נולד ב-1927)
2014 – ניקולאי רומנוביץ' רומנוב, נשיאה של אגודת משפחת רומנוב (נולד ב-1922)
2015 – מאיר פעיל, אלוף-משנה בצה"ל, היסטוריון צבאי, חבר הכנסת ופעיל שמאל ישראלי (נולד ב-1926)
2017 – הארי דין סטנטון, שחקן וזמר אמריקאי (נולד ב-1926)
2018 – בועז עברון, עיתונאי, פובליציסט ומתרגם ישראלי (נולד ב-1927)
2020 – אורה זיטנר, זמרת, פסנתרנית ומנצחת מקהלות ישראלית (נולדה ב-1946)
2021 – אפרים פרדיננד איינהורן, איש עסקים ורב אוסטרי-בריטי אורתודוקסי (נולד ב-1918)
2022 – סול קריפקי, פילוסוף יהודי-אמריקאי (נולד ב-1940)
2022 – גיל אלקבץ, אנימטור, קריקטוריסט ומאייר ישראלי (נולד ב-1957)
2023 – פרננדו בוטרו, צייר ופסל קולומביאני נאו-פיגורטיבי (נולד ב-1932)
2023 – אמנון גור, מבכירי מאמני האתלטיקה בישראל (נולד ב-1937)
יום הדמוקרטיה הבין-לאומי (החל מ-2007)
יום ההנצחה לקרב על בריטניה
יום העצמאות של קוסטה ריקה, גואטמלה, הונדורס, ניקרגואה ואל סלוודור
14 בספטמבר – 16 בספטמבר
עד לסיום השנה, נשארו עוד 169 ימים.
756 – הפילגש הקיסרית הבכירה של קיסר שושלת טאנג בסין, שׂוַ'אן-דְזונְג, יאנג גויפיי, נרצחת בידי שומרי הראש שלה, יחד עם בנות משפחה אחרות, המאשימים אותן במעורבות במרד שמנהיג אן לושאן נגד הקיסרות
895 – הבוהמים, תחת הנהגתם של ספיטנב הראשון ושל ויטיסלב, נשבעים אמונים לארנולף מקרינתיה ברגנסבורג
1099 – מסע הצלב הראשון: חיילים נוצרים מסיימים כיבוש העיר ירושלים כולל כיבוש כנסיית הקבר הקדוש לאחר מצור ממושך וטובחים בתושבים היהודים והמוסלמים
1149 – כנסיית הקבר נחנכת מחדש לאחר שיפוץ מקיף
1244 – ירושלים נכבשה וחזרה לשליטה מוסלמית
1410 – קרב גרונוולד בין ממלכת פולין, הדוכסות הגדולה של ליטא ונסיכות מולדובה מצד אחד לבין מדינת המסדר הטווטוני מן הצד האחר.
אבירי המסדר נחלו תבוסה קשה בקרב ועל פי הסכם טורון החזירו שטחים רבים לליטא ולפולין
1685 – ג'יימס סקוט, דוכס מונמות' מוצא להורג בגבעת מצודת לונדון
1789 – המרקיז דה לה פאייט מתמנה לראש המשמר הלאומי של פריז
1799 – קפטן פייר בושר מצבא צרפת מוצא בכפר רוזטה שבמצרים את אבן רוזטה
1823 – שרפה בבזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות כמעט ומחריבה אותה כליל
1945 – ניצולי השואה מבוכנוואלד מגיעים לארץ ישראל
1948 – יום הקרב על בארות יצחק
1958 – 5,000 נחתים אמריקאים נוחתים בביירות בלבנון כדי לסייע לממשלה הפרו-מערבית
1959 – מוקמת יחידת המחשב הראשונה בצה"ל, ממר"ם, מרכז מחשבים ומערכות מידע
1975 – תוכנית אפולו סויוז: חללית מתוכנית אפולוהאמריקאית וחללית מתוכנית סויוז הסובייטית ממריאות למטרת מפגש והתחברות בחלל
1986 – חנוכת המזרקה "אש ומים" מאת יעקב אגם בתל אביב-יפו
2007 – שמעון פרס מושבע כנשיא מדינת ישראל התשיעי בעקבות זכייתו בבחירות
2016 – ניסיון הפיכה של צבא טורקיה במדינה
2020 – צה"ל מקים את "חיל הגנת הגבולות"
1848 – וילפרדו פארטו, כלכלן וסוציולוג איטלקי, חוק פארטו ותרשים פארטו, נקראים על שמו (נפטר ב-1923)
1898 – מאיר תאומי, שחקן תיאטרון ביישוב היהודי בארץ ישראל (נרצח ב-1947)
1905 – דורותי פילדס, פזמונאית אמריקאית (נפטרה ב-1974)
1912 – קלמן יעקב מן, רופא ופעיל ציבור ישראלי, ממקימי בתי החולים "הדסה" בירושלים, ונשיא אגודת "יד שרה" (נפטר ב-1997)
1918 – ברטרם ברוקהאוז, פיזיקאי קנדי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נפטר ב-2003)
1918 – ברנדה מילנר, נוירופסיכולוגית קנדית
1919 – איריס מרדוק, סופרת ופילוסופית אירית (נפטרה ב-1999)
1922 – לאון לדרמן, פיזיקאי אמריקאי ממוצא יהודי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נפטר ב-2018)
1924 – מריאן ברנדוט, שחקנית ונדבנית שוודית, רעיית הנסיך זיגוארד (נפטרה ב-2025)
1931 – קלייב קאסלר, סופר אמריקאי, שעסק גם בארכאולוגיה ימית ובחשיפת כלי שיט טבועים (נפטר ב-2020)
1934 – אולג צלקוב, אמן נון-קונפורמיסטי רוסי (נפטר ב-2021)
1936 – לני רביץ, קומיקאי, שחקן ובמאי ישראלי-אמריקאי
1939 – אריה צידון, קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, מפקד חטיבת הצנחנים
1941 – רודולפו פוגוויל, סוציולוג וסופר ארגנטינאי (נפטר ב-2010)
1943 – ג'וסלין בל ברנל, אסטרופיזיקאית אירית, נשיאת החברה המלכותית לאסטרונומיה
1944 – קובי אושרת, מוזיקאי, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי
1946 – צבי שיסל, שחקן, מפיק קולנוע וטלוויזיה, מפיק מוזיקלי ובמאי קולנוע ישראלי (נפטר ב-2021)
1946 – לינדה רונסטאדט, זמרת אמריקאית
1947 – דורון עמיר, אלוף-משנה בחיל הים, מפקד שייטת הצוללות (נהרג ב-2008)
1947 – יוכבד וינפלד, אמנית, מורה לאמנות ומפתחת תערוכות הפעלה חינוכיות לילדים
1949 – אחז בן ארי, עורך דין ישראלי
1949 – רפי הוכמן, איש ציבור שכיהן כראש עיריית אילת השישי
1952 – טרי אוקווין, שחקן אמריקאי
1953 – אמי רובינגר, סופר ילדים, מאייר, צייר וקריקטוריסט ישראלי (נפטר ב-2019)
1954 – בוריס פולק, קלע ישראלי
1954 – מריו קמפס, כדורגלן ארגנטינאי
1956 – איאן קרטיס, סולן, כותב, גיטריסט וקלידן להקת ג'וי דיוויז'ן (נפטר ב-1980)
1956 – ג'ו סטריאני, מוזיקאי אמריקאי
1961 – פורסט ויטאקר, שחקן קולנוע
1963 – יובל זמיר, שחקן, זמר, מדבב ובמאי תיאטרון ישראלי (נפטר ב-2011)
1965 – מרקו כרמל, יוצר קולנוע ישראלי
1965 – דפנה רכטר, שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון וזמרת ישראלית
1966 – ירמי פינקוס, מאייר, קומיקסאי וסופר ישראלי
1971 – טליה פלד קינן, עיתונאית ומגישת טלוויזיה ישראלית
1976 – גילי שם-טוב, עיתונאית, שדרנית ומגישת חדשות וספורט ישראלית
1976 – דיאן קרוגר, שחקנית גרמנייה
1977 – ריי טורו, גיטריסט להקת My Chemical Romance, ניו ג'רזי
1977 – לאנה פרייה, שחקנית אמריקנית
1985 – תומר קאפון, שחקן טלוויזיה וקולנוע ישראלי
1989 – דייגו אוליסי, רוכב אופני כביש איטלקי
1990 – אולי אלכסנדר, מוזיקאי, זמר-יוצר, שחקן, ופעיל להט"ב אנגלי
1990 – דמיאן לילארד, שחקן כדורסל בליגת ה־NBA
1993 – ניב זילברברג, שחקן ישראלי
1274 – בונוונטורה הקדוש, פילוסוף ותאולוג איטלקי (נולד ב-1221)
1291 – רודולף הראשון, מלך גרמניה ומייסד שושלת הבסבורג בשלטון גרמניה (נולד ב-1218)
1406 – וילהלם האדיב, חבר בבית הבסבורג ודוכס אוסטריה (נולד ב--1370)
1445 – ג'ואן בופורט, המלכה הרעיה של ג'יימס הראשון (נולדה ב-1404)
1542 – ליזה דל ג'וקונדו, ככל הנראה האישה המצוירת במונה ליזה (נולדה ב-1479)
1571 – שימאזו טקאהיסה, דאימיו יפני מתקופת הסנגוקו (נולד ב-1514)
1929 – הוגו פון הופמנסתאל, משורר, סופר ומחזאי אוסטרי (נולד ב-1874)
1940 – רוברט וודלו, האדם הגבוה בהיסטוריה (נולד ב-1918)
1948 – ג'ון פרשינג, מפקד חיל המשלוח האמריקני לאירופה במלחמת העולם הראשונה (נולד ב-1860)
1959 – ארנסט בלוך, מלחין יהודי-שווייצרי (נולד ב-1880)
2001 – דב ינון, פרשן קול ישראל לעניינים ערביים וממייסדי ענף מצרים באמ"ן מחקר (נולד ב-1916)
2015 – יוסף קסטל, פוליטיקאי ואיש צבא ישראלי (נולד ב-1926)
2017 – מרים מירזאח'אני, מתמטיקאית איראנית, זוכת מדליית פילדס לשנת 2014 (נולדה ב-1977)
2019 – פרגוס מילאר, פרופסור שהיה מופקד על קתדרת קאמדן להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת אוקספורד (נולד ב-1935)
2021 – יואל כהן, מגדולי המשפיעים בחסידות חב"ד (נולד ב-1930)
2021 – מוחמד נפאע, פוליטיקאי דרוזי-ישראלי (נולד ב-1940)
ברוניי – יום הולדתו של הסולטאן
פלרמו, סיציליה – פסטיבל סנטה רוזליה
יפן – היום השלישי של אובון
הקמת מג'דל שמס במורדות הר החרמון, על ידי שליט האזור, האציל הדרוזי פחר א-דין אל-מעני השני
שנת 1595 לפי הלוח היוליאני
פיליפ השני מלך ספרד פושט את הרגל
5 ביוני ההולנדים הראשונים מגיעים אל אינדונסיה
שנת 1596 לפי הלוח היוליאני
פטירת פיודור הראשון - רוסיה הצארית נכנסת לתקופת הצרות עם עליית בוריס גודונוב לשלטון
13 בספטמבר - פיליפ השני מלך ספרד (נולד ב-1527)
שנת 1598 לפי הלוח היוליאני
11 בספטמבר – ביאטריצ'ה צ'נצ'י מוצאת להורג בהוראת האפיפיור קלמנס השמיני לאחר שנמצאה אשמה ברצח אביה, פרנצ'סקו, שהתעלל בה כילדה, בסיועם של אמה החורגת לוקרציה וברנדטו, בנה.
שנת 1599 לפי הלוח היוליאני
15 (במילים בלשון זכר: חמשה-עשר; בלשון נקבה: חמש-עשרה) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 14 ולפני 16.
15 הוא מספר סמית' הקטן ביותר בבסיס 2.
15 הוא הסכום בטורים ובשורות של ריבוע קסם מסדר 3
15 הוא המספר האטומי של זרחן.
המספר חמישה עשר נכתב בגימטריה שלא כמו מספרים אחרים.
השילוב של י' (10) יחד עם ה' (5) מהווה את אחד משמותיו של אלוהים, ולכן אין הוא מוזכר במקורות אלא נקבע לו התחליף - ט"ו (9+6).
היום החמישה עשר לחודש הוא יום של חגים ומועדים שונים: חג הפסח, חג הסוכות, ט"ו בשבט, ט"ו באב.
קריאת המגילה של פורים בערים המוקפות חומה נקבעה ליום ט"ו באדר.
במדינות מסוימות הגיל המינימלי לקבלת רישיון נהיגה
במשחק השש-בש יש לכל שחקן 15 אבנים
במשחק הביליארד יש 15 כדורים ממוספרים שכל שחקן צריך להכניס לחורים בשולחן באמצעות כדור לבן.
כמו כן, במשחק הסנוקר ישנם 15 כדורים אדומים.
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 159–150 לפנה"ס שהן ג'תקי"א–ג'תק"כ לפי תאריך עברי
157 לפנה"ס – מתחדשת הלחימה ביהודה בין נציגי הממלכה הסלאוקית לבין החשמונאים, בהנהגתם של יונתן הוופסי ושמעון התרסי
157 לפנה"ס – לפי המסורת היפנית, מתחילה תקופת שלטונו של קָאיקַה כקיסר התשיעי של יפן
150 לפנה"ס – הושלמה בניית פירמידת השמש בטאוטיווקאן
יונתן החשמונאי מקבל באופן רשמי את התואר סטרטגוס ומרידרכס (מפקד ומושל) של יהודה מידי דמטריוס הראשון מלך סוריה.
157 לפנה"ס – גאיוס מריוס, מחשובי מצביאי הרפובליקה הרומית.
157 לפנה"ס – רטוליוס רופוס, קונסול רומא בשנת 105.
159 לפנה"ס – פובליוס טרנטיוס אפר, מחזאי רומי.
158 לפנה"ס – אלקימוס, כהן גדול מתיוון.
150 לפנה"ס – דמטריוס הראשון, מלך הממלכה הסלאוקית.
אורציו וקי מבקר בוונציה, שם הוציא לאור קובץ קאנצונטות.
אדריאנו בנקיירי, מלחין איטלקי, מפרסם את Hora prima di recreazione
יאקופו פרי מחבר את היצירה הראשונה הנקראת אופרה בימינו "דפנה".
לואיג'י רוסי, מלחין של קנטטה איטלקי (נפטר ב-1653).
בנדטו פרארי, מלחין של אופרה איטלקי (נפטר ב-1681).
ויריג'ילו מזוצ'י, מלחין של אורטוריה איטלקי (נפטר ב-1646).
חומת אנטונינוס נכבשת מחדש על ידי הלגיונות הרומאים.
יוליה דומנה - קיסרית רומית (נפטרה ב-217)
סקסטוס אמפיריקוס - פילוסוף, אסטרונום ורופא יווני (תאריך משוער; נפטר ב-210)
מרקיון - תאולוג נוצרי ומייסד זרם המרקיוניזם (תאריך משוער; נולד ב-85 או 110)
15 הדקות של אסף אמדורסקי הוא אלבום אוסף כפול של הזמר והמפיק אסף אמדורסקי.
בנוסף, האוסף כולל את השיר "זה מכבר" (מילים לאה גולדברג, לחן מתי כספי) שבוצע על ידי אמדורסקי לפרויקט עבודה עברית.
שם האלבום מתייחס לשיר "15 דקות" מתוך האלבום מנועים שקטים, וגם לביטוי "15 דקות של תהילה".
"החדר האינטימי שלי" (מתוך תערובת אסקוט)
"ואולי תבוא איזו נחמה" (מתוך תערובת אסקוט)
"ראיתם ת'ילדה שלי" (מתוך תערובת אסקוט)
"העיר הגדולה" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"יקירתי" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"ליד עצמך" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"משהו שאני לא יכול" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"העיר לאט" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"אהבה חדשה" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"רבים הימים" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"חרש, ביבבה" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"זה מכבר" (מתוך עבודה עברית)
"השמיים הכחולים" (מתוך אסף אמדורסקי השני)
"הוא האמין לה" (מתוך אסף אמדורסקי השני)
"שיעברו הימים" (מתוך אסף אמדורסקי השני)
"אל תדאגי" (מתוך אסף אמדורסקי השני)
"15 דקות" (מתוך מנועים שקטים)
"חלום כהה" (מתוך מנועים שקטים)
"רוך וקושי" (מתוך מנועים שקטים)
"התקפת לב" (מתוך מנועים שקטים)
"שיטפון נקי" (מתוך מנועים שקטים)
15 דקות היא סדרת דרמה קומית-סאטירית ישראלית שעסקה בעולם הריאליטי.
הסדרה נוצרה ונכתבה על ידי אריק שגב והופקה על ידי טדי יזמות והפקות.
הסדרה שודרה בערוץ Yes stars Next, בין ה-24 בינואר ל-12 ביולי 2010. נכון למאי 2022, לא ניתן לצפות בסדרה ב־yes VOD.
צוות ההפקה של "מגה סטאר"
דורון שפירוב (שי גולדשטיין) - עורך התוכנית "מגה סטאר".
בעל ידע רב בעסקי הטלוויזיה ויעשה כל שביכולתו להצלחת התכנית.
במהלך משבר ביחסים בינו לבין נעמה, הוא ניהל מערכת יחסים עם צהלה וכתוצאה מכך עזב את הבית ועבר לגור בבית מלון.
כנקמה, נעמה עיקלה לו את חשבון הבנק ודיברה עליו רעה בבידורון.
כתוצאה מכך עבר לגור אצל יהלי אבל אחרי זמן מה חזר לנעמה.
נסחט זמן רב על ידי בנאדם שמסווה את קולו בטלפון בשם ג'פטו (הקורא לדורון פינוקיו לאורך הסדרה).
הוא הכריח את דורון להשאיר את משה דדון עד לשלב הגמר ואחרי שעירב את שמעון אלביליה בעניין גבי הכניס לכלא את שמעון וג'פטו לכלא.
דורון הוא אדם שפוחד לחשוף את רגשותיו לאחר הכישלון של דרמת הרוק שיצר עם נעמה ויהלי, "העקרבים".
בהמשך מפוטר על ידי עמנואלה ובסוף מגלה שליהי חיה ושזה חלק מהתוכנית של עמנואלה, והוא לפני זה חטף את צהלה לכאורה וככה הוא וצהלה הפלילו את עמנואלה ועצרו אותה והוא חזר למגה סטאר.
נעמה שפירוב (מיכל צפיר) - אשתו של דורון, אשר גם שופטת בתוכנית יחד עם יהלי.
בעבר ניהלה מערכת יחסים עם יהלי אך עזבה אותו בגלל התמכרותו לסמים ואחר כך התחתנה עם דורון.
כשהיה לה משבר יחסים עם דורון, היא רצתה שהיא ויהלי יחזרו להיות זוג.
ג'פטו שם לה ולדורון מצלמות בבית, והיא הרסה אותן וטינפה על דורון בבידורון אבל אחרי זמן מה חזרו להיות ביחד.
נעמה היא אישה רגישה שמתייחסת תמיד ברצינות למתמודדי התוכנית.
יהלי מיטלקפונקט (ירון ברובינסקי) - חבר ילדות של דורון, כריזמטי, אשר גם שופט בתוכנית יחד עם נעמה שגם ניהל מערכת יחסים איתה אבל היא עזבה אותו לאחר התמכרותו לסמים.
הם חזרו לזמן קצר בזמן שנעמה הייתה במשבר יחסים עם דורון.
יהלי מאוד אוהב מוזיקה ומאוד אוהב להלחין וליצור שירים ומנגינות.
בסדרה הוא גם ניהל מערכות יחסים עם רונה, מתמודדת בתוכנית וצהלה השופטת בתוכנית.
במהלך התוכנית יהלי מתקשה לבחור בין רונה וצהלה.
לבסוף, בפרק הסיום, הוא וצהלה נהיים רשמית זוג.
עמנואלה 'אמא' אנילביץ' (דליה שימקו) - מנהלת ערוץ 4 בה משודרת "מגה סטאר".
כינויה על ידי צוות התוכנית הוא 'אמא'.
בעבר הייתה אלופת פיקוד העורף ובמהלך הסדרה אף התמודדה לראשות הממשלה.
במהלך הסדרה נדקרה על ידי אזרח ואף התגלה לנו שהיא חולה בסרטן.
עמנואלה היא קשוחה, החלטית ושאפתנית ודורשת רייטינג גבוה מהתוכנית ועבודה טובה של דורון וצוות התוכנית.
לקראת סוף הסדרה, עמנואלה נקלעת לקשיים לאחר שהיא מפטרת את עורכי התוכנית, דורון ואורן, ומתקשה להתכונן לקראת חגיגת הסיום.
אנו מגלים שהיא תעשה הכל בשביל רייטינג אם זה לשקר ולהפליל, לזייף תוצאות בדיקות סרטן לרונה או לביים את הרצח של ליהי.
בפרק האחרון, היא נחשפת במסך הגדול באולפן התוכנית בזמן שמכוונת אקדח לראשו של דורון וכך נעצרה על ידי המשטרה ואורן החליף אותה בתפקידה.
צהלה גורן (עדי גילת) - הפסיכולוגית של התוכנית ובתה של מנהלת ערוץ 4, עמנואלה.
במהלך הסדרה מקיימת מערכות יחסים עם דורון ויהלי.
הדמות שנראתה לנו שקטה נראית לנו כפרועה ומלאת אדרנלין שחובבת גברים.
צהלה רגישה, טובת לב, אמפתית וחמה, ומוכנה להיאבק עבור המתמודדים, אך נאלצת ברוב המקרים לשתף פעולה עם דורון, לדרישתה של אמא.
נעה פז (אפרת אנזל) - עוזרת ההפקה הלסבית של התוכנית.
נועה תמיד מוכנה לעזור ועושה את עבודתה פשוט מעולה.
רועי פוגל (אנחל בונני) - דוגמן הבית של "פאן פון", נותנת החסות של התוכנית, אשר גם מתקבל למשרת המנחה של התוכנית לאחר שדודי שחק, המנחה הקודם, פוטר.
פוגל בטוח שהוא כישרון עולה בשמי הבידור, ושכולם מעריצים אותו.
הוא אוהב להשתמש במשחקי לשון ולהמציא מטבעות לשון מביכים וטיפשיים במיוחד, שהוא מתגאה בהם.
הוא זוכה תמיד לנזיפות מדורון.
במהלך הסדרה ויגלר מתחיל להיות הסוכן שלו, הוא מנהל מערכת יחסים חשאית עם נחל, מתאהב בנעמה ומגלה שהוא הומו.
הנתב (דוד גווילי) - הנתב המקצוען של התוכנית ששמו לא התגלה במהלך הסדרה.
יושב תמיד בחדר הקונטרול, יום ולילה, ודואג להפעיל את ערוץ 90 - ערוץ השידור החי מאולפן "מגה סטאר".
דודי שחק (יוסי מרשק) - המנחה הקודם של "מגה סטאר".
פוטר על ידי דורון בשל התראיינותו לשבועון הבידור "בידורון" שם דיבר גם על אהבתו לפורנו.
דודי חזר להנחות לזמן קצר את התוכנית, לאחר פיטור של פוגל.
רוני ויגלר (שלמה וישינסקי) - היה המנהל הזמני של הערוץ בזמן שעמנואלה הייתה מאושפזת בבית החולים.
איש חסר ניסיון בטלוויזיה שמתעקש שהצעותיו תבוצענה בשלמותן, משום שהוא מאמין שבכך יגרום לתוכנית להצליח על הצד הטוב ביותר.
במשך הזמן שהוא מתפקד כמנהל הערוץ, הוא צובר עוד הרבה יותר אנשים ששונאים אותו בערוץ.
במהלך הסדרה הופך להיות הסוכן האישי של פוגל.
אורן בן שמחון (סמי הורי) - עורך השבועון "בידורון" שתמיד שואף להיות בעל הסקופים הכי חמים בתעשייה ומנסה תמיד להתנכל ל"מגה סטאר".
אורן בוגד באשתו עם קרן וחני ועם עוד נשים.
לאחר גילויה של חני המתחזה בתוכנית, השבועון של אורן קורס.
אורן מוסמך על ידי עמנואלה להיות העורך השני של התוכנית ביחד עם דורון.
בשבוע חגיגת הסיום היא מפטרת אותו בגלל שלא מתפקד טוב כעורך התוכנית וגם מאשימה אותו ששיקר לרונה שיש לה סרטן, דבר שלא נכון.
לאחר שעמנואלה פוטרה מניהול הערוץ, אורן מנהל אותו.
ליהי רוטנר (הילה וידור) - ליהי היא הפייבוריטית של ההפקה לזכייה.
בעקבות כך בבית נחל התנכלה לה שהיא הפייבוריטית של ההפקה ולעגה לה.
ליהי הרגישה בודדה והייתה מאוד עצובה בימיה הראשונים בבית.
באותו שבוע קרובת משפחה שלה מתה מה שהכניס אותה לדיכאון עמוק יותר.
כשהיא מנסה לדבר עם ההפקה בחדר הווידויים, דורון גם צועק עליה ומדכא אותה מה שגורם לה לאחר כמה דקות ספורות, בזמן שידור חי, להתאבד בחדר הווידויים.
התאבדות זו גורמת למהומה רבה בתקשורת ובהפקה.
בפרק האחרון של העונה מתגלה שבעצם ליהי לא התאבדה אלא הכל בוים למטרת יצירת רייטינג בתכנונה של עמנואלה ולמעשה היא חיה כל הזמן הזה אצל עמנואלה בבית אחרי שהסכימה להיעלם בתמורה לסכום כסף נאה.
ליהי היא גם בסופו של דבר הזוכה של "מגה סטאר" לאחר שחזרה לחגיגת הסיום בשביל לגלות את התרמית, הקהל הצביע בעדה ומאחר שהיא מעולם לא "הודחה" רשמית היא זכתה בתוכנית.
ארז אלביליה (ציון אשכנזי) - בנו של שמעון אלביליה, מאפיונר מוכר מאוד.
ארז שנראה כמאפיונר צעיר מתגלה בתוכנית כבן אדם רגיש וטוב.
בסדרה ניהל מערכות יחסים לא כל כך יציבות עם רונה ונחל.
במהלך הסדרה הוא נאלץ לסבול מאיומים מאויבים גדולים של אבא שלו במאפיה.
לאחר שליהי "מתה" כביכול, ארז היה הפייבוריט של ההפקה לזכות בחגיגת הסיום, אבל בסוף לא זכה, כאמור.
רונה שלמון (אביגיל ערמון) - רונה באה לתוכנית בעזרת דורון שגילה אותה מחוץ לאודישנים.
רונה שונאת ריאליטי אבל באה לתוכנית רק בגלל שרצתה להתפרסם ולפרסם את שיריה.
רונה מנהלת בתוכנית מערכת יחסים לא יציבה עם ארז ומערכת יחסים עם יהלי, השופט בתוכנית.
בסוף הסדרה, עמנואלה זייפה תוצאות בדיקות ואמרה לרונה שיש לה סרטן כי חשבה כי כך ירחמו עליה הצופים ותהיה לארז, הפייבוריט לזכייה, מתחרה בקולות.
בזמן שרונה יצאה עם נעה למשרדי האולפנים, היא ברחה לביתו של יהלי ויצרה מהומה רבה וכולם חשבו שהיא מתה.
יום לאחר מכן היא חזרה ואף גילתה מצהלה שאין לה סרטן.
רונה הגיעה לחגיגת הסיום, אך לא זכתה.
שרית ג'ינו (שושיק בנדבה) - שרית באה לתוכנית על תקן הפרחה.
שרית התחתנה עם שרון, חבר שלה, במשדר מיוחד בתוכנית שהכינו במיוחד בשבילה.
כששרית חשבה שהיא בהיריון, כל הארץ דיברה על כך וכשהסתבר לה שלא המדינה קיבלה זאת קשה.
שרית היא יותר מדי פתי ונוטה להאמין יותר מדי לאנשים.
מאמירותיה הידועות: "סמאללה, אליהו הנביא!".
שרית הגיעה לחגיגת הסיום, אך לא זכתה.
יקי סומך (נתן נתנזון) - אביה של נחל, הצטרף לתוכנית בשלב רבע הגמר כמתמודד חדש, יחד עם קרן.
יקי הוא כוכב עבר בטלוויזיה הישראלית שמאוד אוהב את התהילה וההצלחה.
הוא מאוד תומך בבתו ורוצה שתצליח, אבל לפעמים מאבד גבולות, כמו ששלח לה איומים במהלך התוכנית, ורק רצה שהיא תזכה לתהילה ותהפוך לשיחת היום.
הוא ונחל נקלעים לריבים רבים במהלך הסדרה.
יקי הגיע לחגיגת הסיום, אך לא זכה.
נחל סומך (אפרת בן יעקב) - נחל באה לתוכנית על תקן הדוגמנית הסנובית שבאה לשקר ולרמות כמו בריאליטי אמיתי ותעשה הכל כדי לזכות.
היא הבת של יקי סומך, כוכב עבר בטלוויזיה הישראלית, שכעת תומך בבתו ו"מוסר" לה את תהילתו, אבל לפעמים מאבד גבולות, כמו ששלח לה איומים במהלך התוכנית, ורק רצה שהיא תהפוך להיות שיחת היום.
היא ניהלה מערכת יחסים עם ארז, שהפך אותה מסנובית ומעצבנת לרגישה וטובה.
נחל פרשה מהתוכנית לאחר שכולם התנכלו לה שהיא העיתונאית המסתורית, אבל חזרה יומיים לפני חגיגת הסיום בעזרת דורון שתמך בה ואף אירח אותה בביתו.
נחל נפצעה בזמן שניסתה להגן על ארז ביחד עם רונה מאחד שניסה להרוג אותו.
לבסוף, היא נאלצה לפרוש מהתוכנית, שוב, ולא הגיעה לחגיגת הסיום.
לאחר התוכנית היא ניהלה מערכת יחסים עם ארז, אך לבסוף הם נפרדו.
נישל בן יעקב/חני כ"ץ (נלי תגר) - עיתונאית של "בידורון" שהסתננה בתור מתמודדת בתוכנית.
היא מתחזה לארגנטינאית בשם נישל בן יעקב.
במהלך התוכנית היא מעבירה סקופים רבים ל"בידורון" בעזרת קרן, כוריאוגרפית התוכנית, המשתפת פעולה איתה ועם אורן, עורך "בידורון".
במשך השהות שלה בבית, היא מגלה שהיא רוצה באמת לזכות ב"מגה סטאר" ולא רק להעביר סקופים והדמות שהתחזתה לה ממש נהייתה קבועה אצלה בדיבור.
היא ניהלה מערכת יחסים עם וובה.
זהותה האמיתית התגלתה בשלב חצי הגמר והיא הודחה מהתוכנית והייתה שנואה על כל המתמודדים שאחר כך השלימו איתה כשחזרה ליום אחד לאולפן.
חני זכתה להנחות את חגיגת הסיום של התוכנית לאחר שלפוגל אבד הקול.
קרן רייכמן (אליענה בקייר) - בעונה הראשונה של "מגה סטאר" היא הגיעה למקום השני בחגיגת הסיום.
בעונה השלישית היא הפכה לכוריאוגרפית התוכנית שמטרתה העיקרית הייתה להעביר סקופים לאורן, עורך "בידורון" בעזרת חני, העיתונאית שהסתננה לתוכנית.
היא הצטרפה בשלב רבע הגמר כמתמודדת חדשה, יחד עם יקי.
קרן שמחה שניתנה לה הזדמנות חדשה, אך במהירות רבה היא נהייתה שנואה על כל המתמודדים ועל הצופים ובגלל זה הודחה.
משה דדון (שראל פיטרמן) - משה בא לתוכנית על תקן הראפר השמן.
משה תמיד מנסה להצחיק ובעיקר לצחוק על כך שהוא שמן.
נחל, שמשה מאוהב בשלמותה, מעליבה את משה על כך שהוא שמן ומסבירה לו על הרגלי האכילה הלא טובים שלה, ובעקבות כך נוצרות לו הפרעות אכילה.
"ג'פטו", זה שמאיים על דורון, רצה שמשה יזכה בתוכנית ובעקבות כך דורון פיתח אליו יחס מיוחד.
חברת "שניצל דדון" שבבעלות דודו של משה הנותנת חסות לתוכנית לאחר ש"פאן פון" הפסיקו לתת את חסותם, גם גרמה למתמודדים להבין על שמשה הוא הפייבוריט של ההפקה.
משה הוא המודח התשיעי מהתוכנית.
וובה קוגן (לב קרז'נר) - וובה בא לתוכנית על תקן העולה החדש הרוסי.
במקור, איליה, היה אמור לככב על תקן הרוסי, אך ברגע האחרון לא רצה להשתתף, ולבסוף דורון מצא את וובה, פועל תחזוקה באולפני הערוץ וקיבל אותו לתוכנית.
בתחילת שהותו בבית פיתחו המתמודדים אליו שנאה בגלל שטענו שיש לו קשרים עם ההפקה.
הוא ניהל מערכת יחסים עם נישל, שגם גילתה לו את זהותה האמיתית וזה היה הסוד המשותף שלהם.
לבסוף, הוא פרש מהתוכנית ובתוכנית האירוח של פוגל הוא סיפר על הסמל שהיה לו על הזרוע שסימל שנאה ליהודים שעורר מהומה רבה אצל דורון וסיפר על המאבק על חייו ברוסיה, בעקבות כך וובה גורש מהארץ.
שלם טל (אייל קורן) - שלם הוא מושבניק טוב אשר גודל על ידי שתי אמהות, אלמנות מלחמה שבחרו לגדלו ביחד.
דורון קיבל אותו לתוכנית בעקבות סיפורו המרגש וקיווה שהוא יצור דרמות ויעניין אך לבסוף הוא רק שיעמם.
שלם הוא המודח השישי מהתוכנית.
גלעד כפרי (לביא זיטנר) - גלעד בא לתוכנית על תקן העיוור הרשע.
אבל מסתבר שהוא בכלל לא עיוור.
את זאת גילינו בשיחה הפרטית שלו עם חני באמבטיה.
גלעד יוצר הרבה שנאה כלפיו אצל המתמודדים.
גלעד הוא המודח השביעי מהתוכנית, לאחר הדחתו בשיחה עם חני הובהר הדבר שאולי לא היה עיוור אבל הוא כן היה כבד ראייה והעמיד פני עיוור מוחלט על מנת לקבל יחס רציני יותר
אמיר דיראר (אמיר שורוש) - אמיר בא יחד עם אחותו מנאר לתוכנית והם על תקן האחים הערביים.
אמיר שונא אפליות, מאוד גאה במוצא שלו ומתמיד לנחם את אחותו.
הוא ומנאר הם המודחים החמישיים מהתוכנית.
מנאר דיראר (הילה סעדה) - מנאר באה יחד עם אחיה אמיר לתוכנית והם על תקן האחים הערביים.
מנאר היא מאוד רגישה ובוכה בקלות.
היא ואמיר הם המודחים החמישיים מהתוכנית.
אופיר מסורי (אלון לוי) - אופיר בא לתוכנית על תקן החייל עם הלם הקרב.
לאופיר יש פיוז קצר והוא מתעצבן מהר.
אופיר כתב את השיר "נוהל שכן" המדבר על המצב של ארץ ישראל, הוא משמיע אותו למתמודדים והשיר גורם מהומה רבה בארץ וגם אצל מדינות ערב.
השיר גורם למלחמה ואופיר הופך במהרה לבן האדם הכי שנוא בארץ.
שרית לוין (מיכל כרמי) - שרית באה לתוכנית על תקן המוזיקאית המקצועית המבוגרת.
סתווית הראל (עירית קשאני) - סתווית באה לתוכנית על תקן הרוקיסטית.
סתווית נוהגת לגמגם ולא שומעים את מה שהיא אומרת.
שמעון אלביליה (עמוס לביא) - אביו של ארז, מאפיונר מוכר מאוד.
רוכש לעצמו הרבה אויבים שרוצים להרוג אותו ואת ילדיו.
הוכנס פעמים רבות לכלא ובפעם האחרונה הוכנס על ידי גבי ודורון.
גבי (גולן אזולאי) - חוקר משטרתי שבא לתוכנית לחקור את הרצח של ליהי.
במהרה הופך להיות חבר טוב של דורון וגם עוזר לו למצוא את "ג'פטו", המאיים על חייו.
בפרק האחרון עמנואלה מגלה לדורון שהוא היה "חייל" שלה ולכן חקר את "התאבדותה" של ליהי כאילו הייתה אמיתית.
אמיתי גלץ / ג'פטו (עמי סמולרצ'יק) - אמיתי היה הנתב של "הדבילים", תוכנית עבר של ערוץ 4 ושם דורון נהג להשפיל אותו.
בעקבות כך אמיתי התפטר והבטיח לנקום בו.
במהלך התוכנית הוא איים על חייו של דורון בטלפון, כינה את עצמו "ג'פטו" והטיל עליו משימות כמו שמשה דדון ינצח.
הוא גם גרם למשבר ביחסים של דורון ושל נעמה וגם לבעיות בתוכנית.
בעזרת גבי דורון מוצא את "ג'פטו" וגבי אוסר אותו.
15 דקות - ארגון צרכני התחבורה בישראל הוא עמותה רשומה הפועלת בישראל, שמטרתה לשפר את התחבורה ציבורית בישראל.
הארגון המקדם תחבורה נגישה, ירוקה וצודקת יותר לתושבי ישראל.
הארגון מייצג את ציבור הנוסעים והנוסעות ופועל למענו מול המדינה, הרשויות המקומיות וכל בעלי העניין הרלוונטיים, בכדי להגדיל ולשפר את אפשרויות ההתניידות שהן חלופה לרכב הפרטי - בתחבורה ציבורית ומקיימת.
ארגון 15 דקות הוקם בשנת 2009 ביוזמה מקומית של שני פעילים ירושלמים, יוסי סעידוב ואהוד עוזיאל, במטרה לשפר את התחבורה הציבורית בשכונת מגוריהם.
השניים, כצעד ראשון, יזמו מפגש תושבים בנושא תחבורה, שפורסם בשיטת חבר מביא חבר.
למפגש זה הגיעו כ-100 תושבים מכל רחבי העיר, והצלחתו הרבה הניעה פעילות ירושלמית מקומית במגוון נושאים, בהם: מידע בתחנות, איסוף תלונות, פרסום מדריך לתביעות קטנות לנוסעי התחבורה הציבורית וקמפיין עלייה מכל הדלתות.
בין ההצלחות נוסד גם קו 15 הפופולרי, קו ישיר לתחנה המרכזית מהקטמונים, אשר אמור להגיע ב-15 דקות בלבד.
הקו קרוי על שם העמותה, ששמה "15 דקות" נועד להדגיש את החשיבות של קיצור זמני נסיעה בתחבורה ציבורית, כך שתהווה חלופה לשימוש ברכב הפרטי.
בעקבות הצלחת הפעילות הירושלמית החלו הפעילים לפעול להפיכת היוזמה לארגון ארצי.
גיל יעקב, ששימש עד אז כמנכ"ל "מגמה ירוקה" ופעיל בתחום התחבורה, נקרא לעמוד בראש הארגון ולהוביל מהלך זה.
הוא הוביל את תהליך הקמת העמותה, ושימש כמנכ"ל הארגון עד לשנת 2019. יוסי סעידוב המשיך בפעילותו כדובר הארגון.
אליהם הצטרפו להקמה ולצוות הקבוע לרה פארן, ששימשה כרכזת מאבקים ציבוריים וקשרי קהילה ודפנה עורי מסטצ'קין שריכזה את פניות הציבור ופרויקטים מיוחדים.
משנת 2013 רשום הארגון כעמותה רשומה (ע"ר).
בשנת 2018 נבחרו גיל יעקב ויוסי סעידוב לרשימת 100 האנשים המשפיעים של דה-מרקר לשנה זו.
בהסבר לבחירתם נכתב: "כיום, 15 דקות הוא הארגון המשפיע ביותר שפועל בתחום זה, שהשפעתו על איכות חייהם של הישראלים רבה".
בשנת 2019 נבחרה שמרית נוטמן לתפקיד מנכ"לית הארגון.
במרץ 2021 הודיעה על עזיבתה ובמקומה מונתה לרה פארן, שהייתה שותפה לצוות הקמת העמותה.
באוקטובר 2023 מונתה סיון שמואלוביץ' למנכ"לית, לאחר שהחלה את דרכה בארגון כמנהלת קשרי ממשל וקידום מדיניות.
דפנה עורי מסטצ'קין מכהנת כיו"ר הוועד המנהל, יחד עם סאלי גליצנשטיין, לשעבר מנכ"לית חברת התשתיות העירונית יפה נוף בחיפה, אלון סיגלר, מתכנן ערים ותחבורה מייסד ושותף בחברת last mile, ועו"ד עידן בלה מפירמת אורנה לין ושות', שהיה פעיל בעבר בעמותה.
מאז הקמתו ב-2013 הארגון פועל ברמה הפרטנית, המקומית והארצית דרך מאבקים ציבוריים ותקשורתיים, ובעזרתם של מתנדבים ואנשי מקצוע הפועלים בהתנדבות.
לארגון מוקד פניות ציבור שמסייע לאנשים פרטיים לפתור בעיות בתחום התחבורה הציבורית ולמצות את זכויותיהם כצרכנים.
בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת תל אביב מספק המוקד ייעוץ משפטי וסיוע בהגשת תביעות קטנות בגין הפרות של תנאי הרישיון כנגד מפעילי התחבורה הציבורית.
בשנת 2017 הפעיל הארגון אפליקציה לאיסוף דיווחים מהציבור, אך האפליקציה נסגרה.
איסוף הדיווחים מתבצע באמצעות פיצ'ר מובנה בשם BetterBus בתוך יישומון "הופאון רב-פס".
ביישומון ניתן לשלם בתחבורה הציבורית, לתכנן מסלול ולצפות בזמני אמת, להטעין את הרב קו, והחל מינואר 2025 ניתן לדווח על בעיות ושביעות רצון מהתחבורה הציבורית ומהתחנות.
הדיווחים משמשים להפקת דו"חות מקצועיים ופעולה מרוכזת מול הגורמים האחראים על שירותי התחבורה בישראל: משרד התחבורה, החברות המפעילות, והרשויות המקומיות.
הדו"חות התקופתיים של הארגון חשופים לציבור והם זכו לסיקור במספר ערוצי תקשורת.
ברמה הארצית הארגון מקדם נושאי רוחב מול משרד התחבורה, בכנסת ובעזרת התקשורת.
קידום נתיבי תחבורה ציבורית - באמצעות קמפיין שנמשך שלוש שנים, בסופו משרד התחבורה והרשויות בגוש דן הגיעו להסכמות לגבי תוכנית "מהיר לעיר", שלפיה יוקצו עשרות ק"מ של כבישים לטובת נת"צים.
הארגון מנהל מעקב אחר הביצוע, ומפעיל לחץ ציבורי ותקשורתי לקידום תוכניות תקועות.
בעקבות לחץ ציבורי בהובלת ארגון "15 דקות" בוצע תיקון חקיקה המאפשר הצבת מצלמות אכיפה המתעדות נסיעת כלי רכב פרטיים בנתיבי התחבורה הציבורית.
סמכויות האכיפה הורחבו אפוא לרשויות המקומיות.
עלייה מכל הדלתות – בזכות מאבק החל מנובמבר 2015 התאפשרה לראשונה עלייה מכל דלתות האוטובוס בשליש מהקווים העירוניים.
הארגון ממשיך לקדם את הרחבת האפשרות לעליה מכל הדלתות, מכיוון שנמצא שהיא חוסכת כרבע מזמן הנסיעה של קו עירוני.
הגעה מהירה לאזורי תעסוקה – קמפיין אשר תרם להשקת קווים מהירים לאזורי תעסוקה ולהוצאה לפועל של תוכנית "קווי הזנק" על ידי משרד התחבורה.
הפחתת הזיהום בתחנה המרכזית בירושלים – פסק דין תקדימי בתביעה של פעילי 15 דקות חייב את הנהלת התחנה להתקין אמצעים להפחתת הזיהום באולמות הנוסעים.
רב-קו במוניות השירות – בשיתוף עם ארגון נהגי המוניות וארגוני הגיל השלישי הובילו פעילי "15 דקות" מהלך להכנסת הרב-קו למוניות השירות.
בדצמבר 2017 הכריז שר התחבורה ישראל כץ כי בסוף 2018 יוכנס הרב-קו למוניות.
החלפת חברת סיטיפס - בעקבות קמפיין מוצלח של הפעילים הירושלמים בארגון נמנע חידוש חוזה ההפעלה של הרכבת הקלה מול חברת סיטיפס.
הפעלת מוקד תביעות קטנות – עשרות תביעות קטנות נגד מפעילי תחבורה ציבורית הוגשו בליווי אוניברסיטת תל אביב ומוקד 15 דקות – כולן הסתיימו בפיצוי לנוסעים.
שיפורים נקודתיים – מאות שיפורים בשירותי התחבורה הציבורית בוצעו על ידי משרד התחבורה והמפעילים בעקבות פעילות מוקד הפניות.
פעילות פרלמנטרית – חברי הארגון נוכחים באופן קבוע בוועדות בכנסת לקידום נושאים שונים כגון תכנון עירוני, קידום תחבורה ציבורית, השפעה על סדרי עדיפויות תקציביים, תקן תחנות אוטובוס, תיאום וקישור בין הרכבות לאוטובוסים, קידום הקו הסגול והכחול של הרכבת הקלה בגוש דן, רפורמת התעריפים, מעקב אחר יישום תוכניות משרד התחבורה.
"מהיר ועכשיו" – ייזום וקידום רשת של קווים מהירים על תוואי הרכבת הקלה בגוש דן, שיפעלו כקווים מכינים עד שתחל פעילותה ב-2030. קווים אלו יופעלו על ידי מערכת אוטובוסים מהירה (BRT) ותינתן להם קדימות על ידי נתיבי תחבורה ציבורית.
דו"ח דירוג יישובים - דירוג פעילות של מועצות מקומיות ושירות התחבורה הציבורית בתחומן.
תוכניות בנייה – הארגון מספק חוות דעת מקצועיות לתוכניות מתאר עירוני ומנסה להשפיע על תוכניות המתאר לקידום נגישות לתחבורה ציבורית וסביבתית.
בינואר 2018 יזם הארגון בשיתוף עם לובי 99 ומגמה ירוקה את "יום הזעם בפקקים", פעילות מחאה שבה צפרו נהגי ישראל על היעדר פתרונות תחבורה מספקים לרכב הפרטי.
במקביל פועל הארגון "תוכנית חירום" לקידום תחבורה ציבורית, שעליה חתמו כ-40 חברי כנסת.
ב-2017 העביר הארגון סדנאות ותוכניות חינוך בבתי ספר העוסקות בכלים ליצירת שינוי בתחבורה הציבורית.
הסדנאות העניקו כלים לשיפור המציאות ולאזרחות פעילה, תוך שילוב עשייה על מנת לשפר בעיות המטרידות את האזרחים.
בנובמבר 2024 קיים הארגון כנס על עתיד התחבורה הציבורית בישראל, בהשתתפות מנכ"ל משרד התחבורה משה בן זקן, ובהנחיית העיתונאית חן זנדר.
בכנס התקיים פאנל ראשי ערים בהשתתפות ראש עיריית הרצליה יריב פישר, ראש עיריית הוד השרון אמיר כוכבי, ראש עיריית כרמיאל משה קונינסקי וראש עיריית גני תקווה ליזי דלריצ'ה.
במאי 2024 הוקמה קואליציית ארגוני חברה אזרחית בשם "מנתבים מחדש", בהובלת ארגון 15 דקות, שמטרתה לקדם את הקמת הרשויות המטרופוליניות לתחבורה מול מקבלי ההחלטות, ולבזר את סמכויות משרד התחבורה אל רמת השלטון המקומי.
בין חברי הקואליציה הנוספים נמנים: התנועה לאיכות השלטון, ישראל 2050, פורום האקלים הישראלי, מועצת התלמידים והנוער הארצית, המרכז להעצמת האזרח, תחבורה בדרך שלנו ועיר להאיר.
במרץ 2025 הושק התוסף הייחודי של 15 דקות בשיתוף אפליקציית HopOn, המאפשר לנוסעים לדווח לראשונה בזמן אמת על עיכובים, ביטולים, עומסים ותקלות נוספות בתחבורה הציבורית.
התוסף פועל בעברית, אנגלית, ערבית ורוסית.
בשמונת חודשי הפעילות הראשונים התקבלו מעל ל-80,000 דיווחים, מהם מופקים דוחות מקצועיים המועברים למקבלי ההחלטות ולחברות המפעילות, במטרה לשפר את התחבורה הציבורית.
ארגון 15 דקות פיתח מערכת נתונים ייחודית לרשויות מקומיות, המספקת כלים מתקדמים לניתוח ולבקרה של שירותי התחבורה הציבורית בתחומן.
המערכת מספקת נתונים על גבי דשבורדים על אודות דפוסי נסיעה, ביצועי מפעילות, כשלים בשירות, ונתוני דיווח ודירוג שביעות רצון הנוסעים, ותומכת בתכנון וקבלת החלטות מבוססות נתונים.
מספר רשויות כבר משתמשות במערכת בליווי הארגון.
פרויקט הפועל לשיפור הנגישות התחבורתית לתעסוקה עבור נשים, תוך עידוד הגעה ירוקה לעבודה והתמקדות בצרכים הייחודיים של נשים בשימוש בתחבורה ציבורית, בשיתוף שדולת הנשים בישראל.
ב-2025 החל פיילוט בשלושה מתחמי תעסוקה גדולים - במרכז, בצפון ובמזרח ירושלים.
במסגרת הפרויקט מוקמות קבוצות מיקוד לבחינת צרכים וחסמים תחבורתיים של נשים בהגעה לעבודה, ונערכים תהליכי מיפוי הכוללים סקרי קהילה ומפגשים עם עובדות ועובדים.
במקביל נוצר שיתוף פעולה עם חברות מעסיקות ועם גורמי מקצוע ברשויות המקומיות.
שדרוג מוקד הפניות של 15 דקות בשיתוף ארגון CFI - Code For Israel, כך שיאפשר ייעול תהליכים, מתן מענה מהיר וסיווג אפקטיבי של פניות הציבור לזיהוי מגמות ודפוסים רוחביים.
פעילות העמותה מתבססת על מתנדבים ועל צוות קבוע במשרות חלקיות.
מקורות המימון שלה הם קרן סבה, יד הנדיב ותרומות של הציבור.
בשנת 2016 התקיים קמפיין גיוס המונים.
15 מיליון נקודות הוא הפרק השני מתוך שלושה בעונה הראשונה של אנתולוגיית המדע הבדיוני הבריטית "מראה שחורה".
הוא נכתב על ידי יוצר הסדרה צ'ארלי ברוקר ואשתו התסריטאית קוני האק ובוים על ידי ארוס לין.
הפרק שודר לראשונה בערוץ 4 הבריטי ב-11 בדצמבר 2011.
בעולם שבו רוב האוכלוסייה חייבת לדווש על אופני כושר, כדי להפעיל את סביבתם האלקטרונית, ולהשיג נקודות זכות בשם "Merits", הפרק מספר את סיפורו של בינג (דניאל קלויה), שפוגש את אבי (ג'סיקה בראון פינדלי) ומשכנע אותה להשתתף בתוכנית כישרונות טלוויזיונית, כדי לברוח מעולם ה"עבדות" שסובב אותם.
הפרק הוא דיסטופיית מדע בדיוני שמכיל הקבלה לתוכניות ריאליטי ואישים, כגון "X פקטור" וסיימון קאוול.
כמה מהמבקרים שיבחו את הסגנון הוויזואלי ואת אופי המחשבה של הפרק, ומאמינים שהוא עולה על הפרק הקודם, "ההמנון הלאומי".
אחרים ביקרו את הפרק על היותו לא מקורי.
אוכלוסייה מתגוררת בחלל סגור, אוטומטי, המכוסה כמעט כולו באריחי זכוכית שמשמשים כמסכי וידאו אינטראקטיביים עם תכנים בידוריים מותאמים אישית ופרסומות שמופיעות באופן תכוף.
האנשים שנמצאים במתקן רוכבים על אופני כושר כדי לייצר חשמל תמורת נקודות זכות, "merits", שמשמשות להם כסוג של מטבע.
החברה מדירה אנשים הסובלים מעודף משקל, והם עובדים כמנקים סביב המכונות (שם תוקפים אותם מילולית) או מושפלים בתוכניות בידור.
בינגהאם "בינג" מדסן (דניאל קלויה) ירש לאחרונה כמה מיליוני נקודות מאחיו המת.
הוא שומע במקרה את אבי קהן (ג'סיקה בראון) שרה בשירותים, והוא מעודד אותה להירשם ל"Hot Shot", תוכנית בידור למציאת כישרונות בסגנון "X פקטור" שהזוכים בה יוכלו לוותר על חיי ה"עבדות" שבהם הם נמצאים, ולעבור לחיות חיי פאר.
הם מבינים כי כרטיס השתתפות באודישן עולה 12 מיליון נקודות, ואבי נותנת לבינג בעל כורחה לקנות לה כרטיס.
בינג מבין רק מאוחר יותר שהכרטיס עולה 15 מיליון נקודות – כמעט כל הנקודות שלו – אבל הוא קונה את הכרטיס בכל זאת.
אבי הולכת לאודישן עם בינג המלווה, שם היא נדרשת לשתות משקה מסמם בשם "Cuppliance" - "צייתנות", ויוצאת לשיר את השיר "Anyone Who Knows What Love Is" של אירמה תומאס לשופטים הופ, צ'אריטי וריית'.
על אף שהתרשמו מיכולותיה, הם אומרים לה שאין יותר מקומות לזמרים, והופ מציע שתשתתף במקום זאת בתוכנית פורנוגרפית בשם "ריית' בייבז".
למרות התנגדותו של בינג מאחורי הקלעים, אבי הנתונה ללחץ מצד הקהל והשופטים ותחת המשקה המסמם הגורם לה לציית, מקבלת את ההצעה, בעוד בינג נשאר שבור לב.
יום אחד, בינג נחשף לפרסומת לתוכנית "ריית' בייבז", בכיכובה של אבי.
בינג נאלץ לראות את הפרסומת במלואה כיוון שלא נותרו לו נקודות שייתנו לו לדלג עליה, וכאשר הוא מסיט את מבטו, נשמע צפצוף חזק עד שהוא נאלץ להסתכל בחזרה על המסך.
בינג חובט בכעס באחד האריחים, ומנפץ אותו.
הוא מרים חתיכת זכוכית שבורה וחותך לעצמו חתיכת עור ביד שמכילה את הקעקוע הזמני של "Hot Shot" שניתן לו באודישן.
הוא מבלה את החודשים הקרובים בניסיון להשיג 15 מיליון נקודות כדי לקנות עוד כרטיס השתתפות ב-"Hot Shot".
באודישן שלו, בינג מסתיר את הזכוכית במכנסיים שלו ואומר שהוא כבר שתה מהמשקה המסמם.
הוא מתחיל את הופעתו בנאמבר ריקוד, אבל באמצע הביצוע הוא שולף את הזכוכית ומאיים לשסף באמצעותה את גרונו.
ריית' מעודד אותו לעשות זאת, אבל השופטים האחרים אומרים לו לדבר.
בינג נואם נאום מלא ברגשות זעם, בוכה על כך שהמערכת אינה הוגנת ומביע את כעסו על כך שהשופטים גזלו ממנו את הדבר היחיד שהוא מצא במתקן שחש שהוא אמיתי וטהור.
השופטים מתרשמים מ"הופעתו" ומציעים לו תוכנית משלו, שבה הוא יוכל לנאום על המערכת מספר פעמים בשבוע.
במקום להתנגד למערכת, הוא מסכים, והוא נראה מסיים אחד מנאומיו בתא מזויף בפנטהאוס שלו.
בנימה זו, הוא מביט החוצה מחדרו לקראת מה שנראה כיער ירוק עצום.
הפרק מסווג תחת הז'אנרים דיסטופיה, מדע בדיוני ודרמה.
ראיין למבי השווה אותו לרומנים דיסטופיים כגון 1984, עולם חדש מופלא ו-We, בשל העלילה שסובבת סביב מערכת יחסים "חורצת גורלות".
על פי סאם וולסטון, בינג הוא גיבור טראגי.
בהקשר לקצב התקדמות העלילה, דייוויד סימס כתב כי הפרק הוא "חסכוני עם המידע שהוא נותן לצופה".
בסוף הפרק בינג מביט אל עבר יער עצום מבעד לאריחי הזכוכית.
ניתן להסיק שהיער מוצג כמערכת מסכים, אך דרך נוספת להבין את סיום הפרק היא להניח כי היער לא מוצג על ידי מערכת מסכים, אלא נשקף על ידי חלונות פשוטים.
פרשנות כזו מוסיפה ביקורת על כך שהאנושות בוחרת להקיף עצמה בטכנולוגיה ולא בטבע האמיתי.
15 שנה הוא סרט דרמה להט"בי ישראלי משנת 2019. זהו סרט ביכוריו של הבמאי והתסריטאי יובל הדדי, בכיכובם של עודד לאופולד, אודי פרסי ורותי אסרסאי.
הסרט פתח את הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה; לאופולד ופרסי חלקו בו את פרס השחקן הטוב ביותר.
הסרט יצא בהקרנה מסחרית ב-27 בפברואר 2020.
יואב (עודד לאופולד) הוא גבר כריזמטי ומצליח שנמצא במערכת יחסים ארוכה בת 15 שנה עם בן זוגו הצעיר דן (אודי פרסי).
הוא עובר את משבר גיל ה-40 כאשר חברתו הקרובה עלמה (רותי אסרסאי) נכנסת להיריון במפתיע.
עולמו מתערער ומגדל חייו המוצלחים מתחיל להתמוטט.
שם דמות אודות הדמות עודד לאופולד יואב גבר כריזמטי ומצליח בן 42אודי פרסי דן בן זוגו הצעיר של יואברותי אסרסאי עלמה חברתו הקרובה של יואב
הסרט הופק על ידי שלום גודמן וחברת אנמוס הפקות; יצא בתמיכת קרן רבינוביץ.
את שיר הנושא לאלבום "מעגל האור" כתב והלחין נועם רותם.
"15 דקות" הוא פזמון שכתבו אסף אמדורסקי, יהלי סובול וסיון שביט, והלחין וביצע אסף אמדורסקי.
השיר יצא לאור בשנת 1999.
השיר נכלל באלבום "מנועים שקטים" שהוציא אמדורסקי בשנת 1999.
בעת כתיבתו נתקל אמדורסקי בקושי לסיים אותו.
הוא הזמין את סובול ושביט לסייע לו לסיים לכתוב את השיר.
בעזרתם נכתבו המילים לפזמון החוזר.
אף שהשיר נקשר ביעל בר זוהר, מחברי השיר הכחישו זאת.
שם האלבום "מנועים שקטים" לקוח משורה בשיר.
בשנת 2003 הוציא אמדורסקי את אלבום האוסף הכפול "15 הדקות של אסף אמדורסקי".
(בעברית: 15 שָׁנִים אַחֲרֵי) הוא מארז תקליטורים של הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה.
המארז יצא לציון חמש-עשרה שנות פעילות מאז יציאת הסינגל הראשון של אניגמה, "".
עטיפת האלבום נוצרה בהשראת "הגבירה עם ההרמין"; ציור משנת 1490 של לאונרדו דה וינצ'י.
האריזה והצילום של הקופסאות נוצרו על ידי דירק רודולף, בעוד העטיפות והעיצובים המקוריים נוצרו בידי יוהאן זמברסקי, מעצב ותיק של אניגמה.
במקור, המארז נמכר ב-128 אירו, וזה עורר סערה בקרב מעריצי הפרויקט, כיוון שהדיסקים לא עברו חידוש, בניגוד ל-Love Sensuality Devotion: The Greatest Hits.
סינגל חדש, "Hello and Welcome" (מהאלבום השישי שלא יצא A Posteriori) ותקליטור בשם The Dusted Variations זכו גם הם לתגובות מעורבות מהמעריצים, שהטילו ספק ביציאת האלבום.
בנוסף, הווידאו קליפ של "Out from the Deep", שירד מ-Remember the Future עדיין נעדר בהוצאה המחודשת הזו, ועל אף שהמארז היה בגודל תקליט 12 אינץ', היה מעט מידע על ההיסטוריה של הפרויקט בחוברת, מלבד קרדיטים והודעה לעיתונות בפנים.
מאוחר יותר, מחיר המארז ירד ל-92.99 אירו וב-30 בנובמבר 2005, המפיק והיוצר של אניגמה, מיכאל קרצו ביקר באופן אישי במפעל EMI באודן, הולנד כדי לחתום על אלף עותקים של המארז.
על אלף העותקים החתומים היו ראשי התיבות של קרצו ("אם.
סי.") חתומים בטוש בצבע כסף.
בעוד עותקים חתומים של האלבומים של אניגמה נחשבים לנדירים ביותר, הגרסה החתומה של המארז עדיין הייתה זמינה לרכישה באתר Amazon.de חצי שנה לאחר יציאתו.
כמו כן, בתוך המארז היה קוד שאפשר לרוכשים להוריד את הקליפים של "Voyageur" ו-"Boum-Boum" על ידי הקלדתם באזור מסוים באתר הרשמי של אניגמה.
האלבום כולל את כל הרצועות והשירים הנכללים בחמשת האלבומים הבאים:
– אלבום הבכורה של אניגמה משנת 1990.
– אלבום האולפן השני של אניגמה משנת 1993.
– אלבום האולפן השלישי של אניגמה משנת 1996.
– אלבום האולפן הרביעי של אניגמה משנת 2000.
– אלבום האולפן החמישי של אניגמה משנת 2003.
בנוסף לכך, נכלל השיר "Hello and Welcome", ושני אלבומי הווידאו (2001) ו- (2003).
המועדון נוסד בשנת 1913 בעיר פירסיקבה שבמדינת סאו פאולו.
קבוצת הכדורגל של המועדון שיחקה בעבר בליגת העל הברזילאית.
המועדון נוסד בשנת 1913 בעיר פירסיקבה, בעקבות איחוד שתי קבוצות כדורגל מקומיות.
שמו של המועדון ניתן לציון יום 15 בנובמבר, שבו הוכרזה הרפובליקה הברזילאית בשנת 1889.
בתחילת דרכו שיחק המועדון בתחרויות אזוריות, ובשנת 1943 זכה באליפות הדרג השני של אליפות סאו פאולו בכדורגל.
בשנת 1964, בהובלת המאמן איטלו ריפולי, ערך המועדון סבב משחקים באירופה.
בעונת 1976 סיים במקום השני בדרג העליון של אליפות סאו פאולו, הישג שהוביל את הקבוצה להעפלה לתחרות הארצית.
בעונת 1977 השתתף המועדון לראשונה בדרג העליון של אליפות ברזיל.
בסך הכול שיחק במעמד זה שלוש פעמים, בפעם האחרונה בשנת 1979.
בליגת המשנה הברזילאית השתתף המועדון ב-12 עונות, האחרונה בשנת 2002, כשהישגו הטוב ביותר היה המקום החמישי בשנת 1998. בשנת 1995 זכה באליפות הליגה השלישית.
בליגה זו שיחק לאחרונה בשנת 2003. בשנת 2023 ירד מליגת הרביעית ומאז משתתף בתחרויות אזוריות בלבד.
בגביע הברזילאי השתתף המועדון פעמיים, כשהישגו הבולט היה הגעה לשלב השני בשנת 2020.
"" הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית סברינה קרפנטר, שיצא לאור ב-14 בפברואר 2025, לכבוד יום ולנטיין.
השיר פורסם כחלק מרצועות הבונוס במהדורת הדלוקס של אלבום האולפן השישי שלה, Short n' Sweet.
השיר זכה לקבלת פנים חיובית באופן גורף מצד הקהל והמבקרים, ששיבחו את הכתיבה המושחזת ואת הגישה המשועשעת והמודעת לעצמה של קרפנטר בנוגע לאופי החולף של הפרסום (המושג "חמש עשרה דקות של תהילה").
מבחינה מוזיקלית, השיר מתאפיין בסגנון דיסקו-פופ המשלב אלמנטים נוסטלגיים של שנות ה-2000 עם עבודת סינת'ים מודרנית, והוא נחשב לאחד השיאים ברצועות החדשות של האלבום.
השיר פורסם בנקודת מפנה משמעותית בקריירה של קרפנטר, זמן קצר לאחר שזכתה בפרסי הגראמי הראשונים שלה (עבור אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר וביצוע סולו הפופ הטוב ביותר) ולאחר ההצלחה הבינלאומית המסיבית של הסינגלים "Espresso" ו-"Please Please Please".
קרפנטר הגדירה את האלבום כ"אחות הגדולה והלוהטת" של הפרויקט הקודם שלה, והשיר "" מהווה חלק מהרחבת הנרטיב של האלבום המקורי לעבר שלב בוגר ובטוח יותר בעצמו.
ההשראה המרכזית לשיר היא המושג "חמש עשרה דקות של תהילה" והתגובה של קרפנטר לביקורות שצפו כי הצלחתה תהיה חולפת.
קרפנטר התייחסה לשיר כאל "אצבע משולשת" שובבה המופנית כלפי האופי ההפכפך של תעשיית המוזיקה והתהילה.
השיר נכתב מתוך מודעות עצמית גבוהה למעמדה החדש כסנסציית פופ עולמית לאחר שנים של עבודה קשה, והוא כולל סאטירה על הדרכים שבהן ידוענים מנסים להישאר רלוונטיים באמצעות שערוריות מתוכננות.
קרפנטר עושה שימוש בציניות כדי להבהיר שהיא מתכוונת למצות כל רגע כשהיא באור הזרקורים ולהפוך את אותן "15 דקות" לקריירה ארוכת טווח.
על כתיבת השיר והפקתו הופקדו המפיקים ג'וליאן בונטה וג'ון ראיין.
בונטה, שהיה שותף ליצירת להיטים קודמים של קרפנטר כמו "Nonsense" ו-"Espresso", שיתף פעולה עם ראיין ביצירת סאונד המשלב אלמנטים של דיסקו-פופ עם נגיעות נוסטלגיות של תחילת שנות ה-2000 ועבודת סינתיסייזרים מודרנית.
תהליך העבודה התמקד ביצירת מקצב המדגיש את הנושא המרכזי של השיר – הזמן החולף – תוך מתן מרחב לקולה של קרפנטר להביע את השנינות והביטחון העצמי המאפיינים אותה.
פרט ייחודי הקשור להפקת השיר הוא העובדה שזמן הריצה הכולל של כל רצועות הבונוס החדשות במהדורת הדלוקס (ביניהן "") עומד על 15 דקות בדיוק.
הדבר נתפס כצעד מכוון מצד קרפנטר וצוות ההפקה כדי לחזק את הקשר בין שם השיר למבנה הפיזי של הפרויקט.
השיר יצא לאור ללא קמפיין טיזרים נרחב, והופץ באופן רשמי בדיוק בחצות של יום ולנטיין 2025 כחלק מהפתעה למעריצים.
ההכרזה על צאתו יחד עם שאר רצועות הדלוקס נועדה להשביע את רצון הקהל שנותר עם "תשוקה לעוד" לאחר האלבום המקורי, ולבסס את מעמדה של קרפנטר כמי שלא רק "עמדה בציפיות" אלא גם יודעת להשתעשע עם המוניטין שלה בזמן אמת.
השיר הוא שיר בסגנון דיסקו-פופ, המשלב אלמנטים נוסטלגיים של מוזיקת פופ מתחילת שנות ה-2000 יחד עם עבודת סינתיסייזרים מודרנית.
ההפקה המוזיקלית של ג'וליאן בונטה וג'ון ראיין מתבססת על מקצב דומיננטי המבוסס על סינתיסייזרים כבדים, שנועדו לעורר תחושת נוסטלגיה לתחילת המילניום.
אלמנט בולט נוסף בעיבוד הוא הבייסליין, שתואר על ידי המבקרים כ"מספק באופן יוצא דופן", והוא מעניק לשיר את הגרוב הדיסקואי שלו.
הפקת השיר מעניקה מרחב לקולה של קרפנטר ומאפשרת לו "לזרוח" על רקע המקצב המהיר.
טכניקת השירה של קרפנטר ברצועה זו מאופיינת בחושניות בולטת ובשנינות המזוהה איתה.
הביצוע הקולי משלב הגשה שובבה ומודעת לעצמה, במיוחד בשורות הכוללות רמיזות מיניות ומשחקי מילים על המושג "חמש עשרה דקות של תהילה".
השיר עוסק באופי החולף של התהילה ובתפיסת המושג "חמש עשרה דקות של תהילה" בהקשר של הקריירה המצליחה של קרפנטר.
קרפנטר משתמשת בשיר כמעין "אצבע מאשימה" שובבה המופנית כלפי אלו המנבאים כי הצלחתה תהיה קצרת מועד וכי תהילתה עתידה לפוג במהרה.
המסר העיקרי של השיר הוא מודעות עצמית גבוהה למעמדה ככוכבת פופ ורצון למצות כל רגע באור הזרקורים, תוך לעג למוסכמות ולחוקי התעשייה.
מילות השיר משלבות בין מוטיב הזמן לבין נושאים של מערכות יחסים ומיניות.
בבית הראשון, השורה "The clock is tickin' lately" מרמזת הן על הזינוק המטאורי בקריירה שלה והן על הלחץ הפנימי והחיצוני לשמר את ההצלחה.
בפזמון החוזר, קרפנטר מצהירה כי היא מסוגלת להשיג רבות בזמן קצר, כולל הפיכת "דולרים בודדים למיליונים" ועיסוק ב"עסקים משעשעים".
דימוי מרכזי בשיר הוא השוואת הזמן ל"חיי סוללה" ולמערכות יחסים קצרות עם גברים, המדגישים את חוסר היציבות והקושי בשימור הישגים.
שורה בולטת שעוררה עניין רב בקרב הקהל היא "Only gonna take two to make you finish", המשלבת רמיזה מינית לגבי סיפוק מהיר עם הצהרה על ביטחונה העצמי ביכולתה להרשים את סביבתה בפרק זמן קצר.
בגשר של השיר, קרפנטר עוברת לסאטירה על תרבות הידוענים ומתארת בציניות כיצד תדליף תמונות או תאמר "דברים מטורפים לחלוטין" רק כדי להישאר רלוונטית ביום שבו תהילתה תדעך.
הפרשנות הרווחת בקרב הקהל והמבקרים היא שהשיר מהווה תגובה ישירה לביקורות שצפו כי הצלחתה של קרפנטר תהיה זמנית בלבד; השיר מוכיח כי היא מתכוונת להפוך את אותן "15 דקות" לקריירה ארוכת טווח.
המעריצים ציינו לחיוב את השנינות וההומור העצמי המאפיינים את כתיבתה של קרפנטר, תוך השוואה בין סגנונה לזה של קייסי מאסגרייבס בשילוב בין הומור לכאב.
נוסף על כך, צוין כי הבחירה להעמיד את זמן הריצה הכולל של כל רצועות הבונוס החדשות על 15 דקות בדיוק היא מהלך מכוון שנועד לחזק את הקשר התמטי בין מבנה האלבום לתוכן השיר.
השיר זכה לקבלת פנים חיובית באופן גורף מצד המבקרים והקהל כאחד.
הביקורות שיבחו את השיר כחיזוק משמעותי למעמדה של קרפנטר ככוח מוביל בעולם הפופ, תוך שימת דגש על השנינות והמודעות העצמית הגבוהה המופגנת בו.
המבקרים תיארו את הרצועה כ"התפוצצות של דיסקו-פופ נוצץ, רענן וכנה".
במגזין MELODIC צוין לחיוב הבייסליין של השיר, שתואר כ"מספק באופן יוצא דופן", לצד הגשה קולית ש"נוטפת חושניות".
השיר נתפס כ"מכת מחץ" המופנית כלפי כל מי שהניח כי הצלחתה של קרפנטר תהיה קצרת מועד כשל כוס אספרסו, והוא הוגדר כ"אצבע מאשימה שובבה" כלפי האופי ההפכפך של התהילה.
בנוסף, המבקרים שיבחו את יכולתה של קרפנטר לשלב בין הומור מושחז לבין פגיעות, וציינו כי הכתיבה בשיר "מנקבת חורים בלוגיקה של התעשייה".
חלק מהמבקרים והמעריצים מצאו דמיון בין סגנון השיר לבין השילוב בין הומור לכאב המאפיין את יצירתה של קייסי מאסגרייבס.
באתר Her Campus נכתב כי השיר מהווה תזכורת לכך שקרפנטר מודעת היטב למה שנאמר עליה "מאחורי הגב", וכי היא בוחרת להשתמש בזמן שבזרקור כדי להפגין את ערכה והשפעתה על תרבות הפופ.
מרץ - מרד פדורוביץ' (Fedorovych uprising) מרד בראשות טאראס פדורוביץ', מנהיגם של קוזקים זפורוז'יאנים באיחוד הפולני-ליטאי
3 במרץ - צי שנשלח על ידי חברת הודו המערבית ההולנדית כובש את רסיפה מידי הפורטוגלים, ומקים את ברזיל ההולנדית.
6 ביולי - גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה מוביל צבא של 13,000 חיילים הלוקחים חלק במלחמת שלושים השנים
25 לינואר - לודוויג השישי, רוזן הסן-דרמשטאדט (מת 1678)
5 בדצמבר - סופיה אוגוסטה מהולשטיין-גוטורפ (מתה 1680)
שנת 1630 לפי הלוח היוליאני
רבי יהודה ליווא בן בצלאל (1520-1609~[1]), המוכר בכינויו המהר"ל (מורנו הגדול רבי ליווא) מפראג (בספרות הגרמנית כונה "רבי לעוו הגבוה"), רב, פוסק הלכה, מקובל והוגה דעות דתי יהודי, מגדולי ישראל הבולטים בעת החדשה.
שנת 1609 לפי הלוח היוליאני
קרב קלושינו – האיחוד הפולני-ליטאי הנהגת סטניסלב ז'ולקייבסקי מנצח את רוסיה הצארית בהנהגת וסילי שויסקי.
ז'ולקייבסקי שולט על רוסיה בפועל וממנה תחתיו את מועצת שבעת בתי הבויארים, שאחד מהם הוא בית רומנוב.
??- מורנו הרב רבי יעקב קאשטרו (נולד ב-1525)
שנת 1610 לפי הלוח היוליאני
16 בינואר – המהדורה הראשונה של דון קישוט יוצאת לאור במדריד
13 באפריל – פיודור השני יורש את מקומו של בוריס גודונוב כצאר של רוסיה
16 במאי – פאולוס החמישי מתמנה לאפיפיור
27 בספטמבר – צבא שוודיה מובס בידי האיחוד הפולני-ליטאי בקרב קירשהולם
5 בנובמבר – מזימת אבק השרפה מתרחשת באנגליה
בעקבות השינויים הגאופוליטיים שיצרו המלחמות האיטלקיות באירופה בשנים 1494-1559 - מאבק הגוולפים והגילבינים נעשה לבלתי רלוונטי, עד כדי מינוי של גילביני לאפיפיור - פאולוס החמישי (מבית בורגזה)
דמיטרי הכוזב הראשון תופס את מקומו של פיודור השני
שנת 1605 לפי הלוח היוליאני
קיסר רומא, לוקיוס ורוס, יוצא למלחמה מול הפרתים, לאחר שאלו כבשו את סוריה וארמניה.
ההיסטוריון והפילוסוף היווני, אריאנוס, מפרסם את אינדיקה - חיבור קצר על תת-היבשת ההודית.
1612 הוא סרט הרפתקאות רוסי המתרחש בתקופת הצרות, בבימויו של ולדימיר חוטיננקו.
אפוס היסטורי רוסי, שמתרחש בשנותיה הראשונות הכאוטיות של המאה ה-17. במשך 15 שנה סובלת רוסיה הצארית ממצוקות נוראיות: רעב, אי-שקט פוליטי רווי מזימות ואיומים חיצוניים.
הדובדבן שבקצפת הוא הטבח שנערך במשפחת הצאר בוריס גודונוב.
אנדריי הוא משרת שמוצא עצמו עד לרצח ולחטיפתה בידי הפולנים של בת הצאר, הנסיכה קסניה.
בבגרותו יהפוך אנדריי לאביר אמיץ, שייצא להציל את הנסיכה ולהחזיר עטרה למולדתו.
זוהי שנת 1612, רוסיה נמצאת בתקופה של בצורת ומלחמה, תקופה שבה לאזרחים יש חוסר באוכל, חדירתם של כוחות עוינים מצליחים להפיל את שושלת רוריק אשר שלטה בשנים 862 - 1598 ברוסיה.
העלילה מתמקדת בהרפתקאותיו של העבד אנדריי, שהתחזה לתותחן של שכיר חרב ספרדי.
לאחר מותו של הצאר בוריס גודונוב, אלמנתו והיורש הצעיר פיודור נהרגים.
השורדת היחידה היא הבת קסניה.
אחרי עלייתו לכס המלכות של המתחזה, דמיטרי הכוזב שנהרג גם הוא, תקופת הצרות ברוסיה התחילה.
מי שהיה עד לרצח של משפחת המלוכה, הנער-העבד אנדריי כבר גדל, אך הוא עדיין לא יכול לשכוח את קסניה היפה.
כאשר אנדריי נלקח לשרת את האציל הספרדי הרוצח השכיר אלבר בורחה, נהרג במאבק עם שודדים, אנדריי מחליט להתחזות לספרדי.
הוא נוטל לעצמו את בגדיו ושמו ומנסה להציל את קסניה גודונובה ולזכות בלבה.
דקארט מפרסם את ספרו "מאמר על המתודה", בו מופיע בין השאר, חוק סנל ומערכת הצירים הקרטזית
שרפה גדולה בבריסק מנוצלת על ידי הנוצרים לפגוע ביהודים
אברהם אבלי הלוי גומבינר – המגן אברהם (נפטר ב-1683)
שנת 1637 לפי הלוח היוליאני
2 בספטמבר – קסם סולטן, הייתה האישה החזקה ביותר בהיסטוריה העות'מאנית ודמות בולטת בתקופת סולטנות הנשים.
תפסה עמדת כוח והשפיעה על הפוליטיקה של האימפריה העות'מאנית כשנהייתה האסקי סולטאן כפילגש המועדפת של הסולטאן העות'מאני אהמט הראשון (1590-1617) וולידה סולטאן כאמו של מוראט הרביעי (1612-1640) ואבראהים הראשון (1615-1648), וכסבתו של מהמט הרביעי (1642-1693).
שנת 1651 לפי הלוח היוליאני
יסוד החברה המלכותית של לונדון לשיפור הידע במדעי הטבע, זוהי אגודה מדעית הפעילה ברציפות מאז אותה שנה, ומשמשת כאקדמיה למדעים של בריטניה.
היא מהווה את אחת האגודות המדעיות הוותיקות והמשפיעות ביותר בעולם.
שנת 1660 לפי הלוח היוליאני
1661 היא שנה פלינדרומית, היחידה במאה ה-17. השנה הפלינדרומית הקודמת לה היא 1551, והבאה אחריה היא 1771.
גיום פרנקו אנטון, המרקיז דה לופיטל, מתמטיקאי צרפתי (נפטר ב-1704)
שנת 1661 לפי הלוח היוליאני
1666 היא שנת הפלאות המקורית.
במהלך שהותו בביתו שבכפר וולסתרופ, עקב התפרצות מגפת הדבר, אייזק ניוטון עורך ניסויים פורצי דרך בתחום האופטיקה, ומפתח רעיונות ראשוניים שהובילו מאוחר יותר לפיתוח החשבון האינפיניטסימלי ולניסוח חוקי התנועה.
שבתי צבי, שהוכר כמשיח שקר, נאסר על ידי שלטונות האימפריה העות'מאנית ומתאסלם.