tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחד הכללים, כמובן, אסור לה לסמוך על החרקים האחרים, במיוחד הצרעות, שחיים מעבר למחנה באחו.
אבל מאיה הקטנה והמתוקה, לא יכולה שלא להתיידד עם כל מיני חרקים אחרים, כולל חגב מנגן בכינור בשם פליפ, חיפושית זבל ואפילו צרעה צעירה בשם עוקץ, שיש לה שנאה לדבורים.
קוקו ג'ק גיליס בתפקיד מאיה, נערה דבורה צעירה.
קודי סמיט-מקפי בתפקיד וילי, נער דבורה צעיר, החבר הכי טוב של מאיה.
ג'ואל פרנקו בתור עוקץ, צרעת צעירה, החבר הכי טוב והצד-קיק של מאיה ווילי.
ריצ'רד רוקסבורג בתור פליפ, חגב.
ג'סטין קלארק בתור גברת קסנדרה, מורה בבית הספר לדבורים ואמה של מאיה בנשמה.
ג'קי ויבר בתפקיד בזלינה וון בינה, היועצת המלכותית של הכוורת והאויבת המושבעת של מאיה.
אנדי מקפי בתפקיד האנק, מנהיג הצרעות, אביו של עוקץ, חברים של דבורים ויריבים מושבעים לשעבר.
מרים מרגוליס בתפקיד המלכה, אמם של הדבורים.
דייוויד קולינס בתור ארני, חייל נמלים, יד ימינו של פול.
שיין דונדאס בתפקיד בארני, חייל נמלים, בן זוגה של ארני ויד ימינו של פול.
ג'ימי ג'יימס איטון בתור פול, קולונל נמלים, מנהיג הנמלים.
הת'ר מיטשל בתור האחות, מפקדת הדבורים הפועלות.
נואה טיילור בתפקיד קרולי, המצחיק של כוורת הדבורים, העוזר הנאמן של המלכה והעוזר לשעבר של בזלינה.
קמרון ראלף בתור מומו, עש .
גלן פרייזר בתור קורט, חיפושית זבל .
הת'ר מיטשל בתור טקלה, עכבישה עקשנית.
סטברולה מאונטזוריס בתור לארה, פרת משה רבנו שהיא מושא אהבתו של וילי.
סם האפט בתור דראגו, שפירית.
בנוסף דיבבו בסרט גלעד קלטר, יורם יוספסברג, ניר ברק, ניר רון, צביקה פורמן ושירלי לילו.
רשת אנימציה העולמית הודיעה במאי 2013 כי Universum Film תפיץ את כל הזכויות הגרמניות על הסרט.
את הסרט מביים אלכס סטדרמן, ומופק על ידי פטריק אלמנדורף ות'ורסטן וגנר מסטודיו 100 אנימציה במינכן; ג'ים באלנטין וברברה סטיבן מאולפני באז בסידני.
הסרט הזה היה סרט הבכורה של קוקו ג'ק גיליס, שדיבבה מאיה.
גיליס הייתה בת 9 בזמן ההפקה.
הסרט זכה לביקורות מעורבות ממבקרים, וצבר 47% ב-Rotten Tomatoes עם דירוג ממוצע של 5.59/10 מתוך 17 ביקורות.
פרנק האת'רלי מ-Screen Daily הצהיר כי "הסרט העליז הזה מיועד לילדים צעירים, בעיקר בנות (שימו לב שזו דעה מושכלת): זוזי הצידה, דורה החוקרת!" עם צבעים חיים ושפע של פעולה לא מאיימת.
הדבורה מאיה היא סדרת טלוויזיה גרמנית לילדים בהנפשה ממוחשבת.
הסדרה שודרה לראשונה ב-1 בפברואר 2012. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2012 בערוץ הופ!.
לסדרה שתי עונות ו-130 פרקים באורך 13 דקות.
זוהי סדרת ההנפשה השנייה המבוססת על הספר "הרפתקאותיה של הדבורה מאיה" מאת ולדמר בונזלס מאז סדרת האנימה משנת 1975.
העלילה עוסקת בדבורה צעירה ושאפתנית בשם מאיה, אשר עוזבת את הכוורת שלה ויוצאת להרפתקאות בעולם הגדול.
במאי הדיבוב בעברית היה גדי לוי, ומפיקי הדיבוב היו אסנת סדן וגלי נשר.
גלעד קלטר - פליפ / דמויות שונות
אורלי קטן - המלכה / דמויות שונות
אורנה כץ - גברת דבורה / דמויות שונות
יהויכין פרידלנדר - השופט דבורי
אביתר ליכטנשטט - דמויות שונות
טליה ברקאי - דמויות שונות
מאי דובצקי - דמויות שונות
נגה מילשטיין - דמויות שונות
ניר רון - דמויות שונות
הדבורה מאיה: גביע הדבש הוא סרט קומדיה ספורטיבית מונפשת משנת 2018, בבימויים של נואל קלירי וסרחיו דלפינו.
הסרט, המבוסס באופן חופשי על דמויות מסדרת האנימה "הדבורה מאיה" משנת 1975 וספר הילדים הגרמני "הרפתקאותיה של הדבורה מאיה" מאת ולדמר בונזלס, הוא סרט המשך ל-"הדבורה מאיה - הסרט" משנת 2014 ומככב בו צוות השחקנים המקורי החוזר על תפקידיהם מהסרט הראשון, יחד עם שחקנים חדשים הכוללים את רופרט דגה.
הסרט יצא לאקרנים בגרמניה ב-1 במרץ 2018 ובאוסטרליה ב-6 ביולי, וגרף 10.8 מיליון דולר ברחבי העולם.
סרט המשך, בשם "הדבורה מאיה וביצת הזהב", יצא לאקרנים ב-7 בינואר 2021.
באחו הפרגים, הכוורת של מאיה נרגשת כשהיא מוזמנת להתחרות במשחקי הדבש בבאזטרופוליס לאחר יבול גרוע, אבל המלכוד הוא שהן חייבות לתרום חצי מהדבש שלהן.
במשחקים, מאיה פוגשת את ויולט, מתחרה ובתו של המאסטר בי-גוד.
מאיה משכנעת את הקיסרית לאפשר לכוורת שלה להשתתף באופן מלא, אך ווילי שופך בטעות דבש על הקיסרית וגורם לצרות.
מאיה מתערבת: אם הקבוצה שלה תנצח, הכל נסלח; אם הם מפסידים, כל הדבש של הכוורת שלה יילקח.
ביום הראשון, הקבוצה של מאיה מציגה ביצועים גרועים אך לא מגיעה למקום האחרון.
ביום השני, הקבוצות צריכות לרוץ על עץ אל דגל.
מאיה, נואשת לנצח, נוטשת את חברותיה לקבוצה.
הקבוצה של ויולט מגיעה למקום השני, בעוד שהקבוצה של מאיה מגיעה למקום השלישי.
מאיה נדחית על ידי הקבוצה שלה בשל אנוכיותה וחוסר המנהיגות שלה.
היא מתנצלת בפני הקבוצה שלה ונשבעת לא לאכזב או להשאיר אותם כך שוב.
בערב, ויולט מזמינה את מאיה ואת ווילי לארוחת ערב, ואז מתעללת במאיה ומפלילה אותה על היותה רעה, ומשכנעת את בי-גוד להיות לצידה.
הקבוצה של מאיה משתפרת ומתכוננת לאתגר הבא.
ביום האחרון, הקבוצות מנווטות במבוך מבלי להעיר צב.
הקבוצה של מאיה מנצחת, והקבוצה של ויולט מגיעה למקום השני.
מאיה וויולט ממהרות במורד גבעה קוצנית, ומאיה מפילה בטעות את כוס הדבש.
מאיה משוטטת ומוצאת את פליפ, ומספרת לו מדוע היא נסערת, ומה קרה.
פליפ אומר למאיה להיות אחראית למעשיה ולהודות במה שעשתה לא בסדר.
בהשראת עצתו של פליפ, מאיה משלימה עם קבוצתה.
ביום האחרון, מאיה יוצאת ומתנצלת בפני הקיסרית על שבירת הגביע.
מאיה מקבלת הזדמנות שנייה מהצופים, והקיסרית מסכימה בחוסר רצון.
בי-גוד מנסה לחבל בצוות של מאיה בכך שהוא מספר לוויולט על מנהרה סודית שצוותה יכול לעבור בה כדי להגיע לקו הסיום מהר יותר.
במהלך המירוץ, צוותה של מאיה מוצא את המטרה, בעוד שצוותה של ויולט מגלה שהמנהרה מאכלסת את ת'קלה, שמפתה אותם למלכודת הרשת שלה.
צוותה של מאיה מציל את צוותה של ויולט ושתי הקבוצות חוצות את קו הסיום יחד.
ויולט מודה ברמאותה ומתנצלת בפני מאיה.
הקיסרית המומה אך המלכה עומדת לצד מאיה.
הקיסרית מכריזה על צוותה של מאיה כמנצחת וסולחת לה.
במסיבת האפטר-פארטי כולם רוקדים ונהנים, כולל מאיה, ויולט ווילי.
קוקו ג'ק גיליס בתפקיד מאיה, דבורה צעירה.
בנסון ג'ק אנתוני בתפקיד ווילי, חברו הטוב ביותר של מאיה.
את דיבבו של קודי סמיט-מקפי בסרט הראשון.
ריצ'רד רוקסבורג בתפקיד פליפ, חגב.
מרים מרגוליס דיבבה אותה בסרט הראשון.
ג'ימי ג'יימס איטון בתפקיד קראולי, עוזרה של המלכה.
נואה טיילור דיבב אותו בסרט הראשון.
מרני מקווין בתפקיד הקיסרית, אחותה של המלכה, האנטגוניסטית היחידה לשעבר.
רופרט דגה בתפקיד בי-גוד, אביה של ויולט והאנטגוניסט הראשי.
לינדה נגו בתפקיד ויולט, יריבתה לשעבר של מאיה ומושא אהבתו הקצר של ווילי, והאנטגוניסטית המשנית.
סטברולה אדמאיטיס בתור צ'לסי, חברתה של ויולט.
טס מאייר בתפקיד סנדרה, חברתה של ויולט.
קאם ראלף בתפקיד בדפורד, פשפש מיטה .
דייוויד קולינס בתפקיד ארני, נמלה צבאית.
שיין דאנדס בתפקיד בארני, נמלה צבאית.
ג'ורדן הייר בתור ספינדר, עכביש.
ג'ימי ג'יימס איטון בתפקיד קרייג, תיקן.
ג'יין אובריאן בתפקיד ת'קלה, עכבישה .
פיטר מקאלום בתפקיד מנטיס, הבעלים של משחקי הדבש.
סם האפט בתור דרקו, שפירית.
ערן מור - קרייג / קרולי / מנטיס / בריאן
דור סרוגו - בדפורד / פליפ / רוני
עמיחי בר טוב - דרקו
סרט שלישי בשם "הדבורה מאיה וביצת הזהב" יצא לאקרנים ב-7 בינואר 2021 באוסטרליה, בבימויו של נואל קלירי ובהפקתם של טרייסי לנון ובנג'מין איי.
הסרט היה אמור לצאת לאקרנים במקור בשנת 2020, אך נדחה לשנה עקב מגפת הקורונה.
הדבורה מאיה וביצת הזהב הוא סרט הרפתקאות מונפש קומי משנת 2021, בבימויו של נואל קלירי.
הסרט, המבוסס באופן חופשי על דמויות מסדרת האנימה "הדבורה מאיה" משנת 1975 וספר הילדים הגרמני "הרפתקאותיה של הדבורה מאיה" מאת ולדמר בונזלס, הוא סרט המשך ל-"הדבורה מאיה: גביע הדבש" משנת 2018, ומככבים בו מדבבי הקולנוע המקוריים קוקו ג'ק גיליס, בנסון ג'ק אנתוני, פרנסס ברי וכריסטיאן צ'ריזיו.
הסרט היה אמור לצאת לאקרנים באוסטרליה ב-17 ביוני 2020, אך עקב מגפת הקורונה, הסרט נדחה ל-7 בינואר 2021.
באחו הפרגים, מאיה מלאה בשמחות האביב כשהיא מנסה להעיר את הכוורת ואת ווילי כדי להודיע להם שהאביב סוף סוף הגיע, אך האחרים חזרו לישון.
מאיה ווילי הולכים לתולעים הזוהרות, אך הם הורסים את הכוורת ואת אבן השמש היקרה, למורת רוחה של המלכה.
מאיה שומעת במקרה שהיא ווילי עומדים להיפרד בגלל שותפותם הרת אסון, והיא אינה זקוקה להזמנה נוספת כדי לברוח מהכוורת ולעשות משהו מיוחד כדי להוכיח את ערכם של ווילי להישאר יחד.
הזדמנות זו מגיעה במסווה בלתי צפוי של נמלה ירוקה חולפת, הנמצאת במנוסה מפני חיפושיות השרירים, הרודפות אחר ביצת הזהב שהוא נושא.
הנמלה קוראת לו צ'ומפ ונותנת את ביצת הזהב למאיה ווילי.
הם נפגשים עם ארני ובארני כדי לקחת את הביצה בחזרה לבונסאי פיק.
מתברר שביצת הזהב הזה הוא ביצה של נסיכת הנמלים, אותה היא קוראת לעצמה סמוש, יורשת ממלכת הנמלים.
מאיה מחזיקה את סמוש כדי לברך אותו, אך סמוש לא מבין את שמה של מאיה, עד שהוא משחרר נפיחה לווילי כמתנה.
בינתיים, בכוורת, קראולי מנסה לתקן את אבן השמש, אך ללא הועיל, לתדהמתו הרבה.
גברת קסנדרה קוראת שמאיה ווילי עזבו את האחו.
סמוש מתחיל לבכות, אז ווילי מנסה לשיר בבהלה עד שהם שוב נבהלים מהנמלים.
ווילי לא חושב שהם יכולים להמשיך הלאה והחליט לעצור ולנוח.
בינתיים, הכוורת נמצאת מעל המקום ומנסה למצוא את מאיה ווילי.
ארני וברני מכינים משהו כדי לקרר אותם.
מאיה שרה שיר ערש לסמוש תוך כדי שהיא שמה עליה חיתול, אבל היה חשוך מדי וסמוש פחדה.
ווילי שר לה שיר ערש בדיוק כמו שמאיה עשתה קודם, אבל מרגיש עייף.
צ'ומפ יודע על מאיה ווילי ועוקב אחר פליפ ומיס קסנדרה כדי למצוא את מאיה ווילי בעוד קראולי נשאר מאחור.
ארני וברני מתלוננים על שנאתם לעצים קוצניים ומאיה מצטרפת אליהם עד שהם מוצאים את לוגי הולו, אך הם נתפסים שוב על ידי החיפושיות.
מאיה ווילי מוצאים פוסטר מבוקש ווילי מוכן לוותר.
הם רבים עד שהם רואים שסמוש נעלם.
מאיה זורקת כדור ואז תופסת את סמוש ועפה במהירות, ואז היא מוצאת את ווילי, ארני וברני, עד שהחיפושיות חוזרות שוב.
הם רוכבים במהירות על עלה כדי לברוח עד שרומבה נתפס בנהר וזקוק להצלה מהירה.
מאיה ווילי מיישרים את ויכוחיהם ומחליטים לקחת את סמוש בחזרה לגרינליף.
במבולוס, הנצ'י ובוף חוסמים את דרכם ושולחים אותם למערה חשוכה ממנה הם לא יכולים לברוח.
מאיה מתמוגגת כשהיא מבינה שהם נכשלו במשימתם עד שגברת קסנדרה, פליפ וצ'ומפ מגיעים להציל אותם.
רומבה מתפייס עם מאיה ווילי והם מזהירים את הנמלים של גרינליף על תוכניתו של במבולוס להיפטר מגרינליף והדרך היחידה לעצור אותו היא לשיר שיר קטן.
ואז מגיעה ציפור והקרב מתחיל.
במבולוס נמצא בפנים כשווילי מופיע.
כשהשמש סוף סוף זורחת, הם מתאחדים יחד לעכביש צל ענק, ומפחיד את הציפורים שניות ספורות לפני שחרקי הבום נאכלים.
לאחר מכן, מאיה ווילי מתאחדים וסמוש סוף סוף אומר את שמה של מאיה.
במבולוס מתנצל על אנוכיותו, סוף סוף רואה ברומבה "גשש מדהים", רומבה אומר שהנמלים והחיפושיות עובדות בשלום ובונות מושבה חדשה, ופיקת הבונסאי ניצלת, ובכך מגינה עליה מפני איומים נוספים.
מאיה ווילי חוזרים לכוורת והמלכה מברכת אותם על מסעם ומחליטה לא להפריד ביניהם, וכך פסטיבל האביב סוף סוף מתחיל.
קוקו ג'ק גיליס בתפקיד מאיה
כריסטיאן צ'ריסיו בתפקיד בומבלוס, אחיו של רומבה.
ג'סטין קלארק בתפקיד המלכה, שליטת הכוורת.
דארן סבאדינה בתפקיד ליף קאטרסון
טס מאייר בתפקיד גברת קסנדרה.
היא דובבה במקור על ידי ג'סטין קלארק בסרט הראשון.
הוא דובב במקור על ידי ריצ'רד רוקסבורג בשני הסרטים הראשונים.
אורי זלצמן - בארני / קולונל
מורן סופר - במבולוס / דמויות שונות
יובל בינדר - ליף קאטרסון
שרון שחל - גברת קסנדרה
גדי לוי - פיליפ / דמויות שונות
עדי ארד - מלכת הדבורים
ניר רון - קרולי / ויבל
הצלחותיהם בקופות של שני הסרטים הראשונים, "הדבורה מאיה - הסרט" משנת 2014 ו-"הדבורה מאיה: גביע הדבש" משנת 2018, שכנעו את צוותי היצירה בגרמניה (Studio 100 Animation) ובאוסטרליה (סטודיו B) ליצור סרט שלישי.
הצוותים רצו ליצור סיפור נוסף תחת העיקרון המנחה של "חברות ועזרה לאחרים" המגדירים את דמותה של הגיבורה מאיה, אך עם נושא שונה משני הסרטים הראשונים.
הבמאי נואל קלירי רצה ליצור "סרט דרכים" שבו מאיה עוזבת את ביתה, פופי מדו, שכלל בנוסף הימורים גבוהים בסיפור.
הדב רופרט היא סדרת טלוויזיה מונפשת לילדים המבוססת על דמותה של מרי טורטל, רופרט הדב, ששודרה בין 7 בספטמבר 1991 ל-19 ביוני 1997, והופקה בה 65 פרקים בני חצי שעה.
הסדרה מופקת על ידי Nelvana, בשיתוף פעולה עם Ellipse Programme בשלוש העונות הראשונות, בשיתוף פעולה עם YTV Canada, Inc.
רופרט הוא דוב אינטליגנטי ושנון מאוד, ויש לו חברים רבים מכל קצוות תבל.
אף על פי שהוא גר בכפר קטן בשם נאטווד, הוא נהנה לטייל ברחבי העולם, לגלות תרבויות חדשות, לחוות הרפתקאות גדולות, לפענח תעלומות ולחשוף נבלים.
הסגנון הוויזואלי של הקריקטורה מכיל אלמנטים אירופאיים ונורדיים רבים, עם טירות רבות, מצודות וסגנונות לבוש מיוחדים, כמו גם מיתוסים כמו אלפים והמפלצת לוך נס.
הנופים של ספרי רופרט הדב, שהיוו השראה לסדרה, התבססו על אזורי סנודוניה ועמק קלוויד בחלק הצפוני של ויילס.
רופרט בר הוא דוב מתחשב, חכם, בעל תושייה, אמיץ, אמין וטוב לב, פופולרי ביותר בקרב כל תושבי נאטווד.
מדי פעם הוא שובר את הקיר הרביעי כשהוא מתייחס לתצפיותיו ומעיר הערות לצופה.
מר דוב הוא אביו של רופרט.
הוא הרבה יותר מגושם ושכחן בהשוואה לרופרט.
כפי שמתגלה בפרק "ציפור האש" שגם מר דוב וגם אביו של פודג'י הם חלק מחטיבת הכבאות של נאטווד.
גברת דוב היא אמו של רופרט.
כמו בנה, היא חכמה ולעיתים קרובות מציעה עצות לרופרט, אשר משתמש בהן מאוחר יותר במהלך הרפתקאותיו.
ביל באדג'ר הוא חברו הטוב ביותר של רופרט, שבניגוד לרופרט, מציג לעיתים קרובות פגמים רבים, כמו פחדנות, חוסר סבלנות, מגושמות, מזג מהיר וקול שירה נוראי.
יש לו אח קטן בשם טובי, שאוהב את קול השירה של ביל.
פודי פיג הוא חזיר עליז, אך חמדן ולא חכם במיוחד, עם תיאבון גדול.
הוא מאוד ידידותי לאחרים ונראה שאינו רואה שחבריו לפעמים מוצאים אותו מעצבן.
התיאבון שלו לפעמים יכול להוביל אותו ואת חבריו לצרות, אבל רופרט יכול להתעלם מכך כדי לעשות מאמץ לעזור לפודגי.
פונג פינג הוא כלב פקינז מסין שבבעלותו מעלית שיכולה להגיע מתחת לאדמה עד לסין.
יש לו ידע רב על תרבותו, כולל דרקונים וחפצים קסומים שונים.
טייגר לילי היא חברתו הסינית של רופרט.
התלמידה האנושית היחידה בבית הספר וחברה באחת ממשפחות האדם הבודדות בנאטווד.
לה ולמשפחתה יש ידע רב על חפצים קסומים ומיסטיים.
אלגי פאג הוא חברו של רופרט, כלב פאג שלעיתים קרובות מעריך יתר על המידה את יכולותיו וגאה בעצמו.
למרות פגמיו, הוא מתגלה כחבר טוב ועוזר עבור רופרט ולאחרים.
אדוארד טראנק הוא חבר נוסף של רופרט.
פיל, אדיב מאוד, רגיש וחזק.
לעיתים קרובות נראה עוזר לאביו שעובד באינסטלציה.
גרגורי חזיר הים הוא חזיר ים נחמד מאוד וחבר נוסף של רופרט.
לפעמים הוא יכול להיות עצבני ומפוחד, אבל הוא מתמודד עם האתגרים ישירות כשחבריו זקוקים לעזרה.
אוטולין הלוטרה היא חברתו של רופרט, לוטרה ממוצא סקוטי שאוהבת את שייקספיר וחיה בטירה עתיקה שהייתה שייכת לאבותיה.
בטירה ישנן כניסות סודיות רבות המוסתרות בכל מקום.
לאוטוליין יש ידע נרחב על מיקום כל כניסה והיא תעדיף להשתמש בהן במקום במדרגות.
פרדי ופרדי השועלים הם שני שועלים תאומים שובבים שמפיצים שובבות ברחבי כפר נאטווד.
השוטר גראולר הוא כלב ושוטר מקומי שרוכב על אופניים.
הוא אומר כל הזמן שהוא צריך לעשות "הכל לפי הספר, אתה יודע" ורופרט וחבריו פונים אליו תמיד בכל פעם שהם צריכים עזרה בתפיסת פושע.
הפרופסור הוא מדען אנושי ידידותי ואקסצנטרי מאוד המתגורר במגדל טירה ישן בנאטווד, שממציא מכשירים מדהימים רבים במהלך הסדרה.
רופרט מרבה לעזור לו בניסויים.
ברגע שהפרופסור מתחיל ניסוי, הוא אף פעם לא נח.
יש לו את המשפט הקליד "תחשוב על האפשרויות, בחור שלי!" בכל פעם שהוא מסביר את הניסויים שלו ואת כל היתרונות שיכולים להיווצר מהם לרופרט ולחבריו.
הקוסם של אום הוא קוסם עליז שמגיע מהאי אום ועף במטריה הפוכה.
הוא חבר של אביה של טייגר לילי; הקוסם.
אודמדוד הוא דחליל מדבר וידידותי שחי בחוותו של החוואי טורביט וחבר של רופרט.
רייקה היא ילדה אנושית שווייצרית שחיה בלפלנד, מטפלת באיילי הצפון של סנטה קלאוס וחברה של רופרט ופונג פינג.
בילי בליזארד הוא נבל שאפתן, שבעזרת משרוקית קסומה, מתכנן להקפיא את תושבי הכפר המושלגים של הקוטב הצפוני וכן את שליטם, המלך כפור ולהפוך למנהיג המקום.
סר האמפרי פאמפרי הוא חוקר חמדן ואכזר המנסה למצוא או לבזוז עושר למען תאוותיו האנוכיות.
בן סנדפורד בתפקיד רופרט הדוב (1991)
גיא בנרמן בתפקיד מר דוב
טורקיל קמפבל בתפקיד ביל באדג'ר
הדלי קיי בתפקיד פודג'י פיג
קית' ווייט בתפקיד אלגי פאג
אוסקר הסו בתור פונג פינג
סטפני מורגנשטרן בתפקיד טייגר לילי
וויין רובסון בתפקיד הקוסם של אום
כריס וויגינס בתפקיד קיסר סיני; קוסם סיני; קפטן ביל; קולות נוספים
הו צ'או בתור טונג לאי
פיטר ווילדמן בתפקיד מר ריבונס; קפטן סר
אלן סטיוארט-קואטס בתפקיד סדריק פיג; קונסטבל גראולר; קולות נוספים
קית' נייט בתפקיד איש שלג ביישן; מר שימפנזה; איש החול; קולות נוספים
קולין אומירה בתפקיד בילי בליזארד; קולות נוספים
על הדיבוב העברי אחראית שפרירה זכאי
איציק סיידוף - מר דב
הסדרה שודרה בסינדיקציה ב־YTV בקנדה.
בארצות הברית, הסדרה שודרה לראשונה בניקלודיאון כחלק משידור ניק ג'וניור בשנת 1995 לפני שעברה ל-CBS בבקרים של שבת בשנת 1999. שידורים חוזרים של הסדרה הגיעו לערוץ דיסני בשידור פלייהאוס דיסני, בטון דיסני ובקובו מ-8 בינואר 2007 עד 25 ביולי 2020.
הסדרה שודרה בממלכה המאוחדת ב־CITV, Tiny Pop ו־KidsCo .
בפורטוגל, הסדרה שודרה במהלך שנות ה-90 בערוץ RTP.
באוסטרליה, הסדרה שודרה ב-ABC, ומאוחר יותר בניקלודיאון אוסטרליה, וכן ב־TV2 בניו זילנד.
היא שודרה ב־RTÉ באירלנד כחלק מסדרת הילדים שלהם The Den.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ 2 תחת הזכיינית טלעד.
הדברת יתושים היא פעולה שנועדה להקטין במידת האפשר את אוכלוסיית היתושים ועל ידי כך להוריד את שיעור עקיצת בני אדם על ידיהם עד למינימום.
פעולות אלה ניתן לחלק לשלוש קבוצות עיקריות:
פעולות להדברת יתושים בעלי כנף
פעולות להדברת יתושים בדרגות התפתחותם במים
השלבים למניעת דגירות יתושים הם איתור מקומות דגירה אפשריים וביצוע טיפול מונע בהם :
במרתפים מוצפים יש לשאוב את המים הנקווים עם סיום עונת הגשמים.
מכלי מים יש לאטום ודליפות ונזילות מהם יש לתקן.
בבריכות הדגים יש להקפיד על ניקוי הצמחייה והעמקת חופי הבריכות עד עומק של 30 ס"מ.
בורות מי שופכין שאינם בשימוש יש למלא בעפר ובורות בשימוש יש לכסות.
בזרמי שופכין יש לטפל על ידי הכשרת מערכת תעלות נקיות מצמחייה.
בבריכות חימצון יש לבער את צמחיית הגדות על ידי הפיכתה לבלתי מתאימה לדגירת יתושים.
כל הפעולות הללו הן למעשה שינוי פיזי של הגומחה האקולוגית והפיכתה לבלתי מתאימה לדגירת יתושים על ידי שימוש בקוטלי עשבים או בעבודה מכנית–הנדסית.
אופן הלחימה ביתושים בעלי כנף נעשה בשיטה הכימית על ידי ריסוס אינסקטיצידים, אם כי הכולכית מצויה טרדנית מגלה בישראל התנגדות ניכרת לחלק מתרכובות אלה מקבוצת הפחמימנים הכלוריים.
בחדרי מגורים מרבים להשתמש באירוסולים המכילים פירתרינים.
אין בכוחן של פעולות אלה לחסל לחלוטין את נגע היתושים הבוגרים.
הטיפול בשיטות למניעת דגירות יתושים לא תמיד מביא לתוצאות משביעות רצון.
לעיתים קיימים גם מקרים בהם לא מתאפשרת נקיטת השיטות למניעת דגירות מסיבה זו או אחרת.
במקרים כאלה יש להדביר את זחלי היתושים במקומות הדגירה.
שלוש השיטות העיקריות בשימוש הן:
הדברה כימית באמצעות פיזור רעלים במים.
מרססים את רצועת המים הקרובה לגדות בקוטלי חרקים כימיים, בעיקר בתרכובות אינסקטצידיים שארתיים מקבוצת הפחמימנים הכלוריים ומן הקבוצות המבוססות על זרחן אורגני ועל קרבמט.
הדברה פיזית באמצעות פיזור של חומרים שמנוניים על פני המים תוך ניצול התכונות הביולוגיות של זחלי יתושים.
יוצקים שמן למים, בצמוד לגדות עד למרחק של כ־1.5 מטר מהגדה.
השמן, הקל מן המים, מכסה את פניהם וחוסם בפני הזחלים את האפשרות לנשום אוויר אטמוספירי.
פיזור אחיד של השמן מותנה בטיפול מוקדם בצמחייה.
טיפול זה אינו יעיל, ברוב המקרים, לגבי מי שופכין או שפכים תעשייתיים מכיוון שאלו מכילים חומרים מוצקים המקשים על פיזור אחיד של השמן.
הדברה ביולוגית העושה שימוש באויבים טבעיים של זחלי יתושים:
בעזרת טפילים של זחלי יתושים כגון חיידקים כגון BTI.
על ידי צמחי מים טורפים כמו נאדיד המים המצוי.
באמצעות מיני דגים הניזונים מזחלי יתושים.
השיטה המקובלת בהדברת יתושי כולכית שהם הנפוצים בישראל היא זו העושה שימוש באויבים הטבעיים של הזחלים.
אחד הידוע שבהם הוא דג ממין גמבוזיה מצויה.
כמו כן, קיימת הדברה המשלבת מספר שיטות יחדיו, על ידי שימוש חלקי בכל אחת מהן ותוך ניצול הדדי של יתרונות שיטה אחת על חסרונותיה של שיטה אחרת.
הדברת יתושים באמצעות פגיעה בפוריות יתושות
בתחילת המאה ה-21 פותחו מספר שיטות הדברה אשר מהותן פגיעה ביכולתן של יתושים להתרבות.
נכון לשנת 2019 שיטות אלו מוגדרות תחת ניסוי, ועדיין לא משווקות לציבור הרחב.
בשלב זה לא ברור עדיין אם וכיצד יתאפשר בהמשך ליישם שיטות אלו בקנה מידה רחב, אולם ניסויים שבוצעו בסביבות מחיה מסוימות, למשל, בניסוי שבוצע בשני איים בסין, הדגימו יכולת השמדה כמעט מלאה של אוכלוסיית היתושים המקומית, לצד פגיעה ביכולת היתושים ששרדו להעביר מחלות באופן יעיל.
הניסויים מתמקדים בשתי שיטות, או בשילוב של שתיהן יחד:
הפצת זכרים עקרים - בשיטה זו מגדלים חוקרים כמות עצומה של יתושים במעבדה, וחושפים אותם לקרינת רנטגן גמא.
במינון הנכון הקרינה מעקרת אותם מבלי לפגוע ביכולת של הזכרים להתחרות על הנקבות מול היתושים הקיימים בסביבת המחיה.
כאשר הביצוע מצליח בצורה מדויקת - דבר קשה לביצוע, נכון לשנת 2019, נקבות רבות מזדווגות עם זכרים עקרים ומטילים ביצים עקרות, והאוכלוסייה תצטמצם.
הדבקת יתושים בחיידק הפוגע בפוריות - מינים מסוימים של חיידקי וולבכיה קיימים באופן טבעי בסביבות מחיה של יתושים רבים, וגורמים לעקרות אצל חרקים.
הפצת יתושים רבים הנגועים בחיידק פוגעת ביכולת הפוריות של אוכלוסיית יתושים שלמה.
במקרים מסוימים היתוש יצליח להעמיד צאצאים, אולם ההדבקה בחיידק תפגע ביכולת שלו להפיץ נגיפים אשר מסכנים בני אדם.
נכון לשנת 2019 שיטות אלו יושמו בהצלחה חלקית בלבד.
הדברה ביולוגית היא התערבות יזומה של האדם במערכת אקולוגית שמטרתה להשיג שליטה על אוכלוסייתו של המזיק באמצעים אקולוגיים ובשיטות ביולוגיות.
הצורך בהדברה ביולוגית עלה בשנים האחרונות עקב התגברות המודעות לצורך לצמצם את השפעת בני האדם בעיקר בחקלאות, שם נעשה שימוש נרחב בחומרי הדברה נגד מזיקים ומחלות, דבר אשר מביא ליצירת תנגודת לחומרי ההדברה במזיקים ובמחלות ולפגיעה באדם ובסביבה.
דוגמאות להדברה ביולוגית במערכות אקולוגיות גדולות הן השימוש שנעשה בדגי גמבוזיה, בבצילוס טוריגננזיד ישראלי BTI להדברת יתושים, והשימוש בקרפדת קנים להדברה ביולוגית של מזיקים שנחל כישלון בישראל.
בתחום החקלאות ניתן לציין את הפיזור של זכרים עקרים של זבוב הפירות הים-תיכוני וכן השימוש בחרקים טורפים.
כמו כן ישנן דוגמאות נדירות יחסית של הדברה ביולוגית המכוונת נגד מחוללי מחלות בחקלאות, כגון חיידקים ופטריות.
קיימות מספר שיטות של ההדברה, שבהן משתמשים בפרומונים מלאכותיים על מנת לבלבל את הזכרים של העשים למשל, כך יוצרים "מסך ריח" המונע מהם להגיע.
התחום המפותח והנלמד ביותר כיום על ההדברה הביולוגית הוא השימוש באויבים הטבעיים של מזיקים ממערכת פרוקי הרגליים, כגון חרקים ועכבישנים, הפוגעים בגידולים מתורבתים, לרוב גידולים חקלאיים.
נהוג לחלק את שיטות השימושים בהדברה ביולוגית של פרוקי-רגליים לשלושה סוגים:
חיידקים, נגיפים, פטריות ומחוללי מחלה אחרים אשר פוגעים באופן ספציפי במזיק.
היתרון המובהק בשיטה זו הוא שהוא מאוד ספציפי למזיק.
לרוב השיטה פוגעת במזיק במהירות וביעילות הדומה לשימוש בחומרי הדברה כימיים.
החיסרון בשיטה טמון ביעילותם הנמוכה כשדרוש ויסות של אוכלוסייה נמוכה.
דוגמה נפוצה מאוד לשימוש בכלי זה הוא השימוש בחיידק Bacillus thuringiensis הפוגע במינים שונים של זחלי עשים.
השימוש בתכשירי הדברה המבוססים על חיידק זה הפך לנפוץ מאוד הן בחקלאות האורגנית והן בחקלאות המסורתית
פרזיטואידים הם חרקים המטילים את ביציהם בגוף החרק המזיק.
הזחל הבוקע ניזון ומתפתח על או בתוך גופו של הפונדקאי, ובכך מביא לקטילתו.
הבוגר מעמיד דורות נוספים הממשיכים את התהליך.
זהו גם יתרונו של מנגנון זה אשר בתנאים מתאימים ממשיך את ההדברה לאחר פיזור ראשוני של הטפיל ללא צורך בהתערבות נוספת.
יתרון נוסף הוא כושר חיפוש גבוה של הטפיל אחר הפונדקאי.
ישנם טפילים רבים המשמשים בהדברה ביולוגית מסחרית.
לדוגמה - הצרעה אפידיוס אשר מדבירה בהצלחה כנימות עלה בגידולים שונים.
שימוש בחרקים או בעלי חיים אחרים הניזונים מהמזיקים וזקוקים להם לשם השלמת מחזור חייהם.
דוגמאות בולטות לכך הן האקריות הטורפות הניזונות מאקריות מזיקות ומחרקים מזיקים אחרים וכן חיפושיות מסדרת המושיתיים הטורפות כנימות שונות.
עטלפי חרקים נחשבים למדבירים ביולוגיים מצוינים של חרקים כגון עשים ויתושים, ולכן נעשה מאמץ בעשורים האחרונים לשמר את העטלפים ולהגדיל את אוכלוסיותיהם, על ידי בניית בתי עטלפים ותיבות עטלפים.
יש להבדיל בין הדברה ביולוגית טבעית שבה אוכלוסיית מזיקים נמצאת כמעט באופן קבוע תחת שליטת מכלול שלם של אויבים טבעיים המצויים בשטח, לבין הדברה ביולוגית יזומה שבה האדם תורם לאיזון ביולוגי שהופר במערכת אקולוגית מסוימת, לרוב בשטח חקלאי.
השימוש באויבים טבעיים נחלק גם הוא לשלושה:
ייבוא ואיקלום של אויבים טבעיים זרים, לרוב מארץ המוצא של המזיק.
שימור אויבים טבעיים באמצעות תמרון הסביבה כך שתפעל לטובתם.
תגבור אויבים טבעיים הקיימים בבית גידולם.
דוגמה לתמרון הסביבה הוא שימוש בעץ כליל החורש להגנה על מטעי זיתים: בכליל החורש מתקיימת כנימה ייחודית בשם המופיעה על קליפת הגזע באמצע עונת האביב.
פשפשים ממשפחת האנתוקוריים, טורפים כנימה זו.
בחודש יוני, כאשר פשפש כליל החורש נודד, טורפיו עוברים לעצי המטע הזיתים וניזונים מהפשפשים הייחודיים להם.
להדברה הביולוגית יתרונות רבים על פני ההדברה הכימית, אולם אחד החסרונות הבולטים שלה הוא הסיכון שבעל-החיים שהובא אל האזור במטרה להילחם במזיקים ישגשג ויתרבה כך שייווצרו בעיות במערכת האקולוגית המקומית.
סיכון זה פוחת במידה רבה כאשר משתמשים בבעלי חיים מקומיים כאמצעי הדברה ביולוגית, אולם במקרה שמדובר במין שאינו בן המקום, התוצאות עלולות להיות הרסניות.
בעל-החיים יכול להתרבות מאוד, לדחוק בעלי חיים מקומיים משטחי המחיה שלהם, להתחרות בהם על מקורות המזון ולהפוך למין פולש הפוגע במערכת האקולוגית המקומית.
כך, לדוגמה, קרפדת הקנים שהובאה לאוסטרליה על-מנת להילחם במזיקים שחיו במטעי קני הסוכר המקומיים, התרבתה מאוד והפכה למזיק שפוגע במינים מקומיים רבים שלא הסתגלו להתמודד עם עורה הרעיל של הקרפדה.
גם בישראל הקרפדה משמשת להכחדת מזיקים בנחלים והפכה למין פולש.
אחד הפתרונות השימושיים להדברת מינים פולשים הוא שימוש במדביר ביולוגי ספציפי שטווח הפונדקאים שלו מצומצם, כגון צרעות טפיליות.
לפני הפיזור של גורמי ההדברה הביולוגית הם נבדקים בתנאי הסגר.
במקרה כזה ניתן לנסות להדביר את המין הפולש באמצעים כימיים, כגון ריסוס בחומרים רעילים, או להביא בעל-חיים נוסף, שיטרוף את המין הפולש.
יש את הסיכון שבעל החיים יהפוך למין פולש בפני עצמו.
המשרד להגנת הסביבה, המפקח על הדברת החרקים, מכוון את הרשויות המבצעות את ההדברה לפעול בדרך ההדברה המשולבת ולהגיע ליעילות מרבית בהדברה תוך פגיעה מינימלית בבריאות הציבור, באיכות הסביבה ובערכי נוף וטבע ובמינימום הוצאות.
מדיניות המשרד בנושא הלחימה במזיקים בכלל, דוגלת בשימוש באמצעים אקולוגיים על חשבון השימוש המקובל בחומרי הדברה כימיים, העלולים לגרום לנזק סביבתי ובריאותי.
מלבד זאת, בשמורות טבע לא ניתן להשתמש בשיטה הנזכרת ולעיתים גם לא במקומות שהגישה אליהם אינה נוחה.
על כן, כנגד הגישה של הדברה כימית עומדת שיטת ההדברה הביולוגית אשר ציבור גדול השוחר סביבה מצדד בה ורבים לה התומכים גם בקרב אנשי המקצוע.
המונח "הדברה ביולוגית" הופיע לראשונה ב-1919 על ידי האנטומולוג הארי סקוט סמיס בכנס של סניף המדרון הפסיפי של האגודה האמריקאית לאנטומולוגים כלכליים, בריברסייד, קליפורניה .
המונח הוכנס לשימוש נרחב יותר על ידי האנטומולוג פול דה-באך שחי בין השנים 1914–1993אשר עסק במזיקים של גידולי הדרים במשך כל חייו.
הדיווח הראשון על שימוש במין חרקים לשליטה במזיקים מגיע מ"ננפאנג צ'אומו ג'ואנג " (南方草木狀 העוסק ב"צמחי האזורים הדרומיים" ( c.
304 לספירה), המיוחס לבוטנאי משושלת ג'ין המערבית ג'י האן (嵇含, 263–307), בו מוזכר כי " אנשי ג'יאוג'י מוכרים נמלים וקיניהן המחוברים לענפים שנראים כמו מעטפות כותנה דקות, כאשר הנמלה האדמדמה-צהובה גדולה מהרגיל.
ללא נמלים כאלה, פירות הדר דרומיים ייפגעו קשות מחרקים ".
הנמלים בהן נעשה שימוש ידועות כנמלי הואנג גאן (בסינית, הואנג = צהוב, גאן = הדר) .
טכניקות הדברה ביולוגיות כפי שאנו מכירים אותן כיום החלו לצוץ בשנות ה-1870. במהלך עשור זה, בארצות הברית, האנטומולוג של מדינת מיזורי, סי.
וי ריילי והאנטומולוג של מדינת אילינוי, וו.
לברון, החלו בהפצה מחודשת של טפילים בתוך המדינה כדי לשלוט במזיקי גידולים.
המשלוח הבינלאומי הראשון של חרק כגורם הדברה ביולוגי בוצע על ידי צ'ארלס החמישי ריילי בשנת 1873, ושלח לצרפת את אקריות הטורף כדי לסייע במאבק בכנימת הפילוקסרה (Daktulosphaira vitifoliae) שהרסה כרמים בצרפת.
משרד החקלאות של ארצות הברית (USDA) יזם מחקר בתחום הדברה ביולוגית קלאסית לאחר הקמת חטיבת האנטומולוגיה בשנת 1881, בראשות סי.וי.
היבוא הראשון של צרעה טפילה, פרזיטואידית, לארצות הברית היה של הצרעה הברקונידית Cotesia glomerata בשנים 1883–1884, שיובאה מאירופה כדי לשלוט בלבנין הצנון הפולש, Pieris rapae .
בשנים 1888–1889 הובאה החיפושית, , חיפושית פרת משה רבנו, מאוסטרליה לקליפורניה כדי לשלוט באיצריית ההדרים , כדי לפתור בעיה מרכזית בתעשיית ההדרים החדשה שפותחה בקליפורניה, ועד סוף 1889, אוכלוסיית האיצרייה כבר ירדה.
הצלחה גדולה זו הובילה להכנסות נוספות של חרקים מועילים לארצות הברית.
בשנת 1905 יזם משרד החקלאות האמריקאי את תוכנית ההדברה הביולוגית בקנה מידה גדול ושלח אנטומולוגים לאירופה וליפן כדי לחפש אויבים טבעיים של העש "הצועני" (Gypsy moth) ושל העש "החום-זנב" (Brown-tail moth), , שני מזיקים פולשים של עצים ושיחים.
כתוצאה מכך, תשעה טפילים של העש הצועני, שבע של עש הזנב החום, ושני טורפים של שני העשים התבססו בארצות הברית.
למרות שהעש הצועני לא נשלט באופן מלא על ידי אויבים טבעיים אלה, תדירותן וחומרתן של התפרצויותיה צומצמו והתוכנית נחשבה מוצלחת.
הובילה גם לפיתוח של מושגים, עקרונות ונהלים רבים ליישום תוכניות בקרה ביולוגיות.
פרופ' יוסי לשם הוא צפר שהגה את רעיון גידול התנשמת ('הבומה') כמדביר ביולוגי למזיקים בחקלאות בהיותה עוף דורס הניזון מהמזיקים הללו.
הרעיון נכנס לעלילה של פולישוק ולשם הופיע שם בתפקיד עצמו, והרצה על הרעיון.
הדברה היא הרחקתם, צמצום השפעתם או הריגתם של מזיקים; הללו יכולים להיות יצורים מכל המחלקות הטקסונומיות כמעט: צמחים, חיידקים, פטריות, עופות, דגים, יונקים; אף על פי כן, רוב רובה של ההדברה מיועד למאבק בחרקים.
חומרי ההדברה הם באופן מסורתי כימיקלים רעלים; עובדה בעייתית, שכן הרעלים פוגעים גם ביצורים שאותם אין כוונה להדביר, והאדם בראשם, וגם כיוון שהרעלים מתפרקים באיטיות, אם בכלל, ונשארים על-פני הקרקע למשך שנים ארוכות.
כדי להקטין את הסיכונים נקבעו נוהלי בטיחות לשימוש בחומרי הדברה.
בעשורים האחרונים התפתחו שיטות הדברה המבוססות על חומרים ידידותיים יותר, בשונה מההדברה הכימית הנפוצה, או על שיטות ביולוגיות מתוחכמות, כגון שחרור בעלי חיים מסוימים בגידולים אשר יאכלו את המזיקים - שיטות אלה מכונות הדברה ביולוגית.
גם הרג חיידקים נחשב באופן תאורטי להדברה, אך לרוב משתמשים במושגים חיטוי ועיקור לציון פעולה זו.
הדברת חרקים ופטריות הניזונים מגידולים חקלאיים.
הדברה זו נעשית לעיתים גם באמצעות ריסוס שדה הגידול על ידי מטוס, אך לרוב באמצעות מרססים הנישאים על גבי טרקטורים או הנישאים על גב האדם המרסס.
ניתן גם ליישם את חומרי ההדברה דרך מערכת ההשקיה הניתנת בטפטוף.
להדברה זו הסיכוי הרב ביותר לפגוע בבני אדם, אשר ניזונים מהפירות והירקות המרוססים.
ההשפעה הבריאותית של הריסוס נידונה ונחקרה באופן אינטנסיבי, והנושא שנוי במחלוקת.
רשתות שיווק גדולות באירופה מחייבות חקלאים המספקים להן תוצרת טרייה לגדלה על-פי תקן המחייב שימוש בנוהגים חקלאיים נאותים בתהליך הגידול, כמו גם שימוש בחומרי הדברה שרמת סיכונם לבריאות הצרכן נמוכה או שאינה קיימת כלל.
בכל מקרה, לכל חומר הדברה, נקבע פרק זמן מינימלי החייב לחלוף, מזמן השימוש בחומר ועד המועד בו מותר לחקלאי לקטוף את התוצרת ולשלחה לשיווק.
בכל מדינה מתקדמת קיימת באגף הגנת הצומח של משרד החקלאות סמכות רישוי הבודקת ומתירה שימוש בחומרי הדברה בתוך תחומי המדינה.
אותו אגף אחראי לדגום ולבדוק פרי לפני הגיעו לצרכן ולוודא שאינו מזוהם בשאריות חומרי הדברה מעל למותר,
חקלאים מסוימים מגדלים את תוצרתם ללא שימוש בהדברה כלשהי.
חקלאות ללא שימוש במדבירים נפוצה בתחום המזון האורגני.
התפוקה, גודל המוצרים שאינם מודברים ועמידותם מועטות יחסית למוצרים מודברים, ובשל כך הם יקרים יותר.
למרות זאת, מעדיפים אנשים רבים לצרוך מזון אורגני, משום שלזה יש מוניטין של מזון נקי מרעלים.
הדברת חרקים ביתיים המהווים מטרד.
כאן מדובר בעיקר על הדברת יתושים, מקקים (תיקנים, ג'וקים) ונמלים.
ההדברה נעשית על ידי הרשויות, מחוץ לבתים, במוקדים מועדים לפורענות (למשל: מקווי מים עומדים, בהם גדלים יתושים) או באופן פרטי בתוך הבתים.
הריסוס הביתי נעשה באופן עצמאי עם תכשירי הדברה אותם ניתן לרכוש בחנויות, או על ידי חברות הדברה.
הריסוס של חברות ההדברה עמיד הרבה יותר, ממשיך להרחיק מזיקים במשך כחצי שנה מזמן הריסוס וחסין במידה מסוימת בפני מים (כך שניתן לשטוף ולנקות את האזור המרוסס; התכשירים הנמכרים בחנויות אינם מגלים עמידות כזו).
כאן מדובר בעיקר ביונים, המהווים לעיתים מפגע ציבורי בערים.
היונים מתרבות במהירות, מלכלכות בניינים ואף גורמות להרס הדרגתי שלהם.
למרות זאת, רוב הרשויות מעדיפות לנקוט צעדים פחות דרסטיים להרחקת היונים (למשל, הצבת מחטים דקים על מעקות וקירות של בניינים, המאלצים את היונים לנוח במקום אחר), ונמנעות מלהשתמש בהדברה כנגדם.
היום יש המציבים על הגגות ממטרות עם חיישנים, וכאשר ציפור מתקרבת הממטרה מופעלת ומבריחה את הציפורים.
הדברת ציפורים נוספת נעשית בסביבת שדות תעופה.
הציפורים מהוות סכנה חמורה למטוסים, ותאונות התנגשות בין מטוסים וציפורים גורמות לעיתים תוצאות קטלניות.
הדברת מכרסמים למיניהם (עכברים וחולדות) הנושאים במקרים רבים מחלות ועלולים להעבירן לבני הבית.
הדברה זו נעשית כמעט תמיד באופן מקצועי; חומרי ההדברה בהם משתמשים מסוכנים לרוב לאדם ולחיות המחמד המתגוררות בבית.
ישנה גם סבירות גבוהה להרעלה שניונית - לדוגמה, כאשר חתול מחמד משחק עם פגר עכבר או עכבר מורעל לאחר הדברה ביתית וללא ידיעת בעליו, וכתוצאה מכך מוצא את מותו.
קיימת אפשרות לבירור מול רשות הטבע והגנים, החברה להגנת הטבע או המשרד להגנת הסביבה על הסמכת המדביר לבצע הדברה ללא חשש הרעלה שניונית.
קיימים היום בשוק אמצעים אלקטרוניים להדברת מכרסמים המכונים "הדברה אלקטרונית", כגון מכשירים חשמליים זעירים, אשר מפיקים קול צורם בתדר שרק מכרסמים יכולים לשמוע, ומרחיקים את המכרסמים מהבית.
כמו כן, קיימת גם אפשרות של הדברה מכנית, המשתמשת במלכודות מכניות, אשר יעילותה פחותה יותר.
למרות העובדה שחתולים וכלבים לא מוגדרים כמזיקים ומשמשים כחיות מחמד ביתיות מזה אלפי שנים, ישנם מדינות בהן מותרת הרדמת חיות משוטטות.
בישראל, על פי רוב, אסור הדבר, והוא מהווה עבירה פלילית.
בישראל נחקקו חוקים האוסרים אפילו על הרחקת חתול למקום אחר מהטריטוריה המקורית שלו, זאת בשל בלבול באוריינטציה המרחבית שעלולה להגרם לחתול.
לשם דילול אוכלוסיית החתולים, האפשרות היחידה המצויה בידי הרשויות היא עיקורם וסירוסם.
הדברת כלבים נעשית כאשר יש חשש למגפת כלבת, ואז נעשה ציד כלבים משוטטים שאת מיעוטם הורגים במקום ויתרתם מועברת להריגה במרפאות וטרינריות או באחת אגודות רווחת בעלי חיים.
נגיף הכלבת עלול להיות מועבר בעיקר באמצעות תנים, זאבים, כלבים, שועלים, חולדות, דביבונים ועטלפים.
כאשר יש חשש למגפת כלבת נוטים להדביר להקות ופרטים העלולים להיות נגועים במחלה.
בעבר היו עושים זאת על ידי פיזור פיתיונות מורעלים, אולם הסתבר כי נגרמה הרעלה משנית שהמיתה עופות דורסים וטורפים אחרים ולכן ממליצים היום להשתמש באמצעים שאינם הדברה.
קיימים מספר תקנות וחוקים בחוק הישראלי בהתייחס לנוהלי עבודה ובטיחות, חומרים ועיסוק בהדברה, ובהם:
תקנות הבטיחות בעבודה (עובדים בחמרי הדברה), תשכ"ד-1964
תקנות מחלות בעלי חיים (תכשירי חיטוי, ניקוי והדברה), תשמ"ב-1982
תקנות החומרים המסוכנים (רישום תכשירים להדברת מזיקים לאדם), תשנ"ד-1994
תקנות החומרים המסוכנים (סיווג ופטור), תשנ"ו-1996
תקנות הסדרת העיסוק בהדברה תברואית (הפחתה של סכומי עיצום כספי), תשע"ז-2017
תקנות הסדרת העיסוק בהדברה תברואית (בקשה לרישיון מדביר), תשע"ח-2018
תקנות הסדרת העיסוק בהדברה תברואית (תוכנית הכשרה ובחינות), תשפ"א-2020
הדג נחש היא להקת היפ הופ ישראלית שהוקמה בירושלים בשנת 1996. שם הלהקה הוא ביטוי משוכל של המונח "נהג חדש".
חברי הלהקה בהנהגת הסולן שאנן סטריט פעילים חברתית ויזמים קבועים של אירועי תרבות ומוזיקה בקרב אוכלוסיות מוחלשות דוגמת פסטיבל בשקל.
הלהקה, ובעיקר שאנן סטריט, מזוהים כאוהדי בית"ר ירושלים והדבר נזכר בשיריהם (לדוגמה האזכור של אורי מלמיליאן בשיר "מספרים"), בעיצוב הסמל והאלבומים שלהם ובלבושם, אם כי במהלך שנות יצירתה של הלהקה התעמעם מוטיב זה.
מרבית שירי הלהקה הם שירי מחאה והם עוסקים בעיקר בנושאים כגון תהליך השלום, האווירה הפוליטית בישראל וסמים קלים ולעיתים אף בתהליך יצירת המוזיקה עצמה.
הלהקה החלה דרכה בתחילת 1996 בירושלים, לאחר מפגש מקרי בין שאנן סטריט לדודוש קלמס, קלידן הלהקה, שעבד בחנות הדיסקים "פיקדילי" הירושלמית.
סטריט הפיץ לחנויות בירושלים סינגל סולו שלו תחת הכינוי "הדג נחש" בשיר "שלום סלאם פיס", שמאוחר יותר גם הפך לשיר הראשון של הדג נחש כלהקה.
קלמס הציע לו להקים להקה והביא את החברים מלהקת הג'אמים שלו "מנדו": יאיא כהן אהרונוב, ירון מוהר ומשה אסרף ("אטרף").
חזרות הלהקה היו בצוללת הצהובה בירושלים.
לאחר מכן הצטרפו ללהקה שחר מינץ בגיטרה ומאיר שליבו בחצוצרה.
ההופעה הראשונה שלהם כהרכב הייתה במרץ 1996, בבר "הגותהאם", שהיה בבעלות סטריט.
בשנת 1998 הוציאו את אלבום ההופעה "Live in Tel Aviv", ובשנת 1999 הוציאו אלבום הופעה נוסף, "Live in Jerusalem".
לאחר מאות הופעות בירושלים ובתל אביב, החליטה הלהקה שהיא זקוקה לדיג'יי.
הלהקה אירחה מספר דיג'יים ובסופו של דבר נבחר הבולט שבהם, גיא מר, להצטרף כחבר קבוע ועם השנים אף הפך לסולן בלהקה.
בהמשך גם סקסופוניסט הלהקה שלומי אלון החל לקבל קטעי סולו אותם חלק יחד עם קטעי הנגינה שלו.
בהופעת הלהקה במועדון הבארבי הבחין בכישרונם המוזיקאי קובי אוז, שהחתים אותם בלייבל שלו, "לבנטיני".
הדג נחש ניגנו בהופעות של להקתו של אוז טיפקס כלהקת חימום, ובד בבד החל אוז בהפקה מוזיקלית של אלבום הבכורה של הלהקה.
האלבום, "המכונה של הגרוב", יצא בשנת 2000. את כל שירי האלבום כתב שאנן סטריט והלחינו כל חברי הלהקה, שניים מהם יחד עם אוז.
שני השירים המצליחים ביותר באלבום היו "לא מוותר" ו"אף אחד" ובשניהם השתתפה בשירה הזמרת מזי כהן.
במקביל לפעילותם בלהקה, הקימו בשנת 1998 חלק מחברי "הדג נחש" להקה חדשה בשם "צ'קלקה", שפועלת במקביל לפעילות הדג נחש.
צ'קלקה כוללת את אמיר בן עמי (גיטרות), יאיא כהן אהרונוב (בס), דודוש קלמס (קלידים), גיא מר (DJ וסאונד) ובנוסף את המתופף ניר מנצור, החבר היחידי שאינו שייך ללהקה.
צ'קלקה מנגנים בעיקר מוזיקה שחורה, אלקטרונית וקטעים אינסטרומנטליים.
כמו כן, צ'קלקה השתתפו כלהקת הליווי בהופעותיו של ברי סחרוף במשך תקופה מסוימת.
העשור הראשון של שנות ה-2000
בשנת 2003 יצא אלבומה השני של הלהקה, "לזוז", בהפקה מוזיקלית של יוסי פיין, שגם השתתף בעיבודים עם חברי הלהקה.
האלבום זכה להצלחה, זכה במעמד "אלבום זהב", תוך שנמכר בכ-30,000 עותקים, וכלל להיטים כ"מספרים", "גבי ודבי" ו"לא פראיירים".
באלבום התארחו מספר זמרים, ובהם ברי סחרוף בשני שירים.
יוסי פיין הפיק גם את אלבומה השלישי של הלהקה, "חומר מקומי", שיצא בשנת 2004 והופעת הבכורה שלו הייתה במוסד החינוכי מבואות עירון.
להיט האלבום היה "שירת הסטיקר", שהלחינו חברי הלהקה על פי מילים של הסופר דויד גרוסמן, שנלקחו מסטיקרים שונים.
בשיר השתתפה אהובה עוזרי בנגינה על בולבול טרנג.
שירים נוספים מצליחים באלבום היו "חליפות" עם הזמרת ליאורה יצחק, "הכאפה המצלצלת" ו"רק פה".
באלבום נכללה גם גרסת כיסוי לשירו של עוזי חיטמן "רציתי שתדע", במילים שהוסיפו חברי הלהקה לשיר המקורי.
האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה, ובעקבותיו זכתה הלהקה בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי הן של רשת ג' והן של גלגלצ.
אלבומה הרביעי של הלהקה, "בעזרת הג'אם", הוקלט באולפן "In The Pocket" שביערות קליפורניה ויצא ב-2006. באלבום זה ניכר לראשונה גיוון בשירת הלהקה, שהתחלקה הפעם בין שאנן סטריט לבין גיא מר.
באלבום היו פחות להיטים מבקודמיו, ואף על פי כן, זכה בפרס עמ"י בקטגוריית "אלבום השנה".
השיר המצליח באלבום היה "הנה אני בא", שכתב גיא מר על מעברו מירושלים לתל אביב.
במרץ 2008 יצא אלבום הופעה של הלהקה בשם "הדג נחש LIVE", שתיעד את הופעתה במועדון התיאטרון.
האלבום הופץ גם על גבי DVD.
ביוני 2008 יצא סרט הקולנוע "אל תתעסקו עם הזוהן" בכיכובו של אדם סנדלר, ובו מספר קטעים משירים של הלהקה, בהם בולט הקטע "הנה אני בא" אשר מנוגן כמה פעמים במהלך הסרט ובקדימון וגם מופיע השיר "מה שבא בא".
בפברואר 2010 יצא אלבום האולפן החמישי של הלהקה, "6".
הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה "עוד אח אחד", הקורא להפסקת האלימות בארץ.
את השיר שר במקור הראפר פישי הגדול, וחברי הדג נחש הוסיפו מילים לשיר המקורי.
הסינגל השני שיצא הוא "שיר נחמה", ובו התארח הגיטריסט יהודה קיסר.
שני השירים זכו להצלחה והגיעו לראש מצעדי הפזמונים.
בעקבות האלבום זכתה הלהקה בתואר "להקת השנה" במצעדי הפזמונים השנתיים של גלגלצ ושל רשת ג'.
במרץ 2011 תבע אריאל זילבר את הלהקה בטענה שהשיר "מה נעשה?" דומה לשירו "ואיך שלא".
על פי פסק בוררות שערך שופט העליון בדימוס תיאודור אור בין הלהקה לזמר, נקבע כי "הדג נחש" העתיקה חלק משירו של זילבר ועשתה בו שימוש.
כפיצוי שילמו חברי הלהקה לזילבר סכום של 100,000 ₪, וכן נאסר על הלהקה לעשות כל שימוש בשיר "מה נעשה".
בתוך 60 ימים הוצאו כל עותקי האלבום "חומר מקומי" מהחנויות.
בינואר 2013 הוציאה הלהקה סינגל בשם "קובלנה על מפלגות ישראל", שהלחינו חבריה על פי מילים שכתב מאיר אריאל בטרם מותו.
הסינגל יצא בסמוך לבחירות לכנסת התשע עשרה.
הלהקה השתתפה בגרסה פרודית לשיר בתוכנית "ארץ נהדרת" לצד חברי הקאסט בדמויותיהם כפוליטיקאים, בנוסף באלבום זה הוציאו את השיר מאיר מעיר, קטע מתוך הופעה חיה של מאיר אריאל, שם הוא מדבר על מפלגות ישראל שיוצרות פילוג.
בחודש פברואר יצא סינגל נוסף של הלהקה, "זמן להתעורר", שנבחר לשמש בסרט פלאות של הבמאי אבי נשר.
סולן הלהקה שאנן סטריט היה שותף לכתיבת תסריט הסרט.
שני השירים נכללו באלבום האולפן השישי של הלהקה "זמן להתעורר", שיצא בפברואר 2013. שירים נוספים מהאלבום שהתפרסמו הם "מבסוט", שבו התארח הזמר דקלון, ו"יום שישי", שבו התארח יצחק קלפטר בנגינה בגיטרה.
האלבום זכה בפרס אקו"ם על שם יוסי בנאי למחברי השנה.
בתחילת שנת 2016 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן השביעי שלה, שותפים בעם, שבו היו שיתופי פעולה עם אמנים אחרים דוגמת שי צברי ואהוד בנאי.
במהלך 2017 הוציאה הלהקה שני סינגלים "עוד יהיה טוב" שמסמפל את "עוד יהיה טוב בארץ ישראל" ו" מצביעים ברגליים".
ב-2018 הלהקה הוציאה את הסינגל "סע" שבנוסף לשני קודמיו נכנס לאלבום האולפן השמיני של הלהקה, שמו "וולקאם טו איזראל".
בשנת 2019 הוציאו גרסה מחודשת לשירם, "שירת הסטיקר", כהצדעה לעמותות בישראל הפועלות בהתנדבות.
בשנת 2020 הוציאו את שיר המחאה "בומבה", העוסק במחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש.
באותה שנה יצא הסינגל "אנה אנחנו" עם הזמרת צליל דנין ב-1 באוגוסט 2023 הוציאו את הסינגל "אי אפשר לשקר את הלב" עם לאה שבת ופלד.
הסינגל הגיע למקום ה-13 במצעד העברי של מדיה פורסט.
ב-12 בספטמבר הוציאו את השיר "שניפגש רק בשמחות" עם עדן חסון, שהגיע למקום ה-15 במצעד השבועי של מדיה פורסט.
ב-19 בספטמבר הוציאו את אלבום האולפן התשיעי שלהם, "דג לייף".
ב-24 במרץ 2025 יצא לאור השיר "בצאת ישראל" בהשתתפות איילה אינגדשט ורודי ביינסן, שיצא לאור לקראת חג הפסח.
השיר מהווה את הסינגל הראשון מתוך האלבום העשירי של הלהקה, "יביע אומר", המתמקד בעיבודים מודרניים לפרקי תהילים.
מילות השיר לקוחות מפרק תהילים קי"ד, המתחיל במילים "בצאת ישראל ממצרים".
הלהקה העניקה למזמור זה עיבוד עכשווי, המשלב אלמנטים של היפ-הופ, אלקטרו ופאנק.
להקת "הדג נחש" תרמה רבות להתאקלמות ההיפ הופ והראפ בישראל ונחשבת היום לאחת הלהקות המצליחות בישראל, כשבאמתחתה עשרה אלבומים, סגנונה מאופיין כראפ המשלב מסרים של סובלנות, שוויון ושלום, וכולל מחאה חברתית ופוליטית לפי מסורת הסוגה.
בשיריה מוחה הלהקה נגד חוליי החברה הישראלית, ובהם שחיתות (בעיקר בפוליטיקה), יחסי הון ושלטון, אלימות נגד נשים, מעמדם של צה"ל ושל מלחמות ישראל בנרטיב הישראלי ועוד.
רוב השירים נכתבים על ידי שאנן סטריט, סולן הלהקה, אם כי הקרדיט באלבומי הלהקה מציין לרוב כי השירים נכתבו והולחנו על ידי כל חבריה.
שלומי אלון - ראפ, שירה, סקסופון טנור ואלט, EWI, חליל (2001–הווה)
יאיא כהן אהרונוב - בס, שירה (1996-הווה)
דודוש קלמס - קלידים, פנדר רודס, קולות (1996-הווה)
יאיר "הנוסע השמיני" סלוצקי - טרומבון (2003-הווה)
דניאל שוהם - גיטרה חשמלית (2016-הווה)
במהלך המשחק לכל קבוצה דגל, עליו עליה להגן.
בו זמנית, על כל קבוצה להשיג את הדגל השייך לקבוצה השנייה.
לשחקנים אפשרות לפסול שחקנים אחרים, כתלות באמצעי הזיהוי המקובלים: על ידי תלישת סרטים בגרסה הקלאסית, בנגיעה בשחקן הקבוצה היריבה.
או על ידי ירי כדורי צבע בגרסאות שונות.
גרסאות אחרות כוללות שבייה של שחקן הנתפש בשטח האויב, כאשר יש לו אפשרות להשתחרר רק על ידי 'כיף' מצד שחקן מקבוצתו.
עד אז עליו לחכות בקרבת הדגל, בעומק שטח האויב.
אסטרטגיה נפוצה היא חלוקת הכוח לתוקפים ולמגנים, כאשר תפקיד המגנים להישאר בקרבת הדגל, ולתפוס את שחקני האויב הפולשים לשטח, ותפקיד התוקפים להשיג את דגל היריבים.
המשחק עשוי להימשך עד ל"גנבת הדגל" על ידי אחת הקבוצות, או שהוא קצוב בזמן.
במקרה שהזמן הסתיים מבלי שאחת הקבוצות השיגה את דגל היריבה, תנצח זו שברשותה יותר שבויים או סרטי היריבה.
על מנת למנוע משחק סביל (פאסיבי) של התגוננות בלבד, לעיתים מתגמלים הגעה אל דגל היריבה, גם ללא גנבתו, בשווה ערך לכמות מוגדלת של שבויים או סרטים.
זהו משחק קלאסי עבור "פעולה צופית" בתנועת נוער.
ידוע גם כי בימי הולדת, נהוג כי חתן/כלת יום ההולדת מחויבים במשחק שני דגלים המתקיים באותו היום (קרי, אם יש לי יום הולדת, ובמקביל מתקיים משחק הדגל, עליי להשתתף במשחק).
המשחק נפוץ גם במשחקי מחשב מסוג ירי בגוף ראשון ומכונה Capture the flag &רלמ;(CTF).
מטרת השחקן להביא את דגל הקבוצה היריבה מספר פעמים למקום הדגל של הקבוצה שלו, כאשר הדגל נמצא במקומו.
המפות של סוג משחק זה הן בדרך כלל סימטריות.
הדגל האדום הוא דגל מהפכני, בעיקר כאשר מדובר במהפכות על רקע סוציאליסטי.
דגל זה הוא אדום בלא צבעים נוספים עליו - והוא מזוהה בתודעה הציבורית בעיקר עם הקומוניזם.
החל מהמאה ה-14 נהגו ספינות נורמניות להניף דגלים אדומים כדי לסמל שהם לא ייקחו שבויים.
במאה ה-17 החלו ספינות שודדי ים להניף דגלים אלה (הנוהג היה להניף את דגל הגולגולות כדי להפחיד את הספינות הנשדדות על מנת שייכנעו, ורק אם לא נכנעו הניפו "דגל אדום" כדי להראות שלאחר תפיסתה של הספינה השודדים לא ישאירו בחיים את השבויים).
בהמשך הפך הדגל לסמל של מוכנות לקרב - ולסמל של התנגדות.
נהגו להניף אותו בטירות ובערים שבמצור על מנת לסמל שהעיר או הטירה לא תיכנע לצרים.
משמעות מהפכנית ניתנה לדגל רק במאה ה-18. בשנת 1797 בעת מרד של מלחי הצי המלכותי הבריטי על האוניה נור שאירע בפתח נהר התמזה, הניפו המורדים את הדגל האדום על מנת לסמל שלא ייכנעו.
לאחר אירוע זה הפך הדגל לסמל של מרידה.
במהפכה של 1848 בצרפת הניפו המורדים את הדגל האדום, שהפך מאוחר יותר (1871) לסמל הקומונה הפריזאית ובהמשך לסמל הסוציאליסטי.
בעקבות הפגנות האחד במאי ב-1886 בארצות הברית, שהסתיימו במותם של כ-60 מפגינים ו-7 שוטרים, הפכה התנועה הסוציאליסטית את הדגל האדום לסמלה הרשמי, לזכר "דם מעמד הפועלים שנשפך".
ובעקבות זאת, הוזכר הדגל האדום בשירי מחאה ומהפכה רבים, כגון דגל אדום, קדימה ועל בריקדות.
לאחר מהפכת אוקטובר אומץ הדגל האדום, שעליו סמל הפטיש והמגל, כדגל ברית המועצות והתנועה הקומוניסטית.
"הדברים שמאחורי השמש" הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2006, בבימויו של יובל שפרמן, עם אסי דיין,
סנדרה שדה, טלי שרון, זהר שטראוס וטס השילוני בתפקידים הראשיים.
יצחק (אסי דיין) מחליט, לאחר עשר שנים של נתק, לבקר את אביו (קונסטנטין אנטול) השרוי בתרדמת.
הוא מוצא עצמו לבד בבית חולים ומתוסכל מחוסר העניין של משפחתו במצבו: אשתו, סמדי (סנדרה שדה), אמנית אנונימית המנסה להגשים את חלומה, בנו, עמית (זהר שטראוס), ילד מזדקן בן שלושים עסוק בעיקר בלבזבז את זמנו ובתו, נעמה (טלי שרון), נמצאת בתהליכי השלמה עם זהותה המינית.
רק בתו הצעירה, דידוש (טס השילוני), נוהגת לבקר את סבה אותו מעולם לא הכירה, מבלי שיצחק אפילו יידע, במטרה לגלות את הסוד המשפחתי הישן - מטרה שתשנה את חיי הדמויות השונות.
"הדברים שמאחורי השמש" הוא סרטו הראשון של הבמאי והתסריטאי יובל שפרמן.
הסרט זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים ובפרס אופיר על משחקו של אסי דיין.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי האוסקר הישראלי בקטגוריות שונות של צוות השחקנים, היוצרים וההפקה.
הסרט הוקרן בפסטיבל קאן בצרפת.
שחקנ/יתדמות אסי דיין יצחק סנדרה שדה סמדי זהר שטראוס עמית טלי שרון נעמה טס השילוני דידוש הילה וידור מיכל רוזינה קמבוס דינה יוסי יזרעאלי יוסי סלבה צ'פלין שומר קונסטנטין אנטול אבא של יצחק
הדגל האולימפי הוא דגלו של הוועד האולימפי הבין-לאומי והחלק המוכר ביותר מסמליו הכוללים את האש והלפיד האולימפי, המדליות, המוטו, ההצדעה, ההמנון והקמעות – סמלים שמטרתם היא קידום המשחקים האולימפיים.
סמל המשחקים האולימפיים מורכב מחמש טבעות בצבעים כחול, אדום, שחור, ירוק וצהוב על רקע לבן.
הטבעת השחורה עשויה להתחלף בטבעת לבנה במקרה שהסמל מונח על רקע כהה.
הדגל עוצב לראשונה בשנת 1913 על ידי הברון פייר דה קוברטן, מייסד המשחקים האולימפיים בעת החדשה.
חמש הטבעות מייצגות את חמש היבשות המשתתפות במשחקים האולימפיים, ואת קשרי הידידות ביניהם.
סמל האיחוד היה שתי טבעות משולבות.
הרעיון המקורי, לטענתו של ברני, היה של הפסיכיאטר השווייצרי קרל יונג, שעבורו סימלה הטבעת המשכיות ואת האדם.
לפי דה קוברטן, הצבעים נבחרו כיוון שבאותה עת, לפחות אחד מהם היה בכל דגלי מדינות העולם.
הכינוס האולימפי של 1914 נדחה עקב פריצת מלחמת העולם הראשונה.
הדגל והסמל הונפו לראשונה במשחקים האולימפיים באנטוורפן בשנת 1920.
השימוש הנרחב בסמל והפופולריות שלו עלו במהלך משחקי 1936 בברלין.
קארל דיאם, נשיא הוועדה המארגנת דאז, רצה לערוך את טקס הדלקת הלפיד האולימפי בדלפי, מקום מושבה של האורקל המפורסמת, שם גם נערכו המשחקים הפיתיים.
לצורך זה, הזמין דיאם אבן מיל שבצידה חקוק הסמל האולימפי.
ממקום אבן זו, נישא הלפיד האולימפי עד ברלין.
הטקס נחגג והאבן לא הוזזה.
בשנות החמישים, שני סופרים בריטים שביקרו בדלפי, פרסמו בספרם כי מקור הסמל האולימפי ועיצובו הם מימי יוון העתיקה.
פרסום זה יצר את המיתוס כי מקור הסמל הוא בעת העתיקה.
במסגרת הניסיונות לפרסם את הרייך השלישי, נעשה שימוש רב בסמל בצמוד לדגל הנאצי במשחקי ברלין.
כיום גורס הוועד האולימפי הבין-לאומי כי הסמל מחזק את גישתו של הוועד כי המשחקים האולימפיים הם בין-לאומיים וכל מדינה מוזמנת להשתתף בהם.
לפי האמור במניפסט האולימפי, הסמל מסמן את חמש היבשות המיושבות (אסיה, אירופה, אפריקה, אוקיאניה ואמריקה) ואת המפגש של ספורטאים ואתלטים מכל העולם במשחקים האולימפיים.
בניגוד לאמונה העממית, אין התאמה כלשהי בין יבשת לטבעת מסוימת.
הדגל נוצר על ידי דה קוברטן בשנת 1914. הברון פייר דה קוברטן הסביר בעצמו: .
באופן מסורתי, בעת נעילת כל אולימפיאדה, מועבר הדגל לראש העיר המארחת הבאה למשמרת ולתצוגה בבניין העירייה עד למשחקים האולימפיים הבאים.
הדגל האולימפי הראשון הוענק לוועד האולימפי במהלך אולימפיאדת אנטוורפן מהעירייה המקומית.
בתום המשחקים, אבד הדגל ודגל חדש יוצר לקראת אולימפיאדת פריז.
בשנת 1977, במהלך אירוע צדקה שערך הוועד האולימפי האמריקאי, ראיין כתב את אחד הנוכחים, זוכה מדליית ארד בקפיצה למים וחבר המשלחת האמריקנית באולימפיאדת אנטוורפן.
כששאל אותו הכתב על הדגל אבוד, הודה הקופץ למים כי בסיום המשחקים טיפס על התורן יחד עם חברו והשניים גנבו את הדגל.
במשך 57 שנים שכב הדגל במזוודתו של הקופץ למים.
בטקס שנערך במשחקים האולימפיים בסידני החזיר הקופץ למים, אז בן 103, את הדגל לוועד האולימפי.
דגל אנטוורפן מוצג כיום במוזיאון האולימפי בלוזאן, שווייץ עם לוחית המתארת את המקרה.
מאחר שהדגל ששימש ב-1920 נעלם, הוכן דגל חדש.
הדגל החדש עבר בין הערים שאירחו את משחקי הקיץ והחורף, עד שהוצג דגל אוסלו עבור משחקי החורף.
הדגל שימש את משחקי הקיץ עד 1988, בו הוצג דגל סיאול ודגל פריז הוצא מהמחזור.
הדגל שהונף לראשונה באוסלו, במהלך אולימפיאדת החורף של 1952, הוענק לוועד האולימפי הבין-לאומי כמתנה מראש העיר של אוסלו.
מאז, הועבר הדגל מעיר מארחת לעיר מארחת של משחקי החורף האולימפיים.
הדגל האולימפי הנוכחי הוענק לוועד האולימפי כמתנה מהעיר סיאול, קוריאה הדרומית, במהלך המשחקים שנערכו שם בשנת 1988. גם דגל זה מועבר בין הערים המארחות.
דגלים נוספים העושים שימוש בסמל
על אף שהוועד האולימפי מקפיד בקנאות על זכויות היוצרים שלו לגבי הסמל, נעשה בו שימוש במספר דגלים נוספים, אך דגלים אלה שימשו משלחות במשחקים האולימפיים בלבד.
לאורך השנים, השתמשו בדגל משלחות שהשתתפו במשחקים, במקום דגל הלאום שלהן, או שיצרו דגל חדש הכולל את הסמל האולימפי:
לאחר מלחמת העולם השנייה דרש הוועד האולימפי הבין-לאומי מגרמניה המזרחית ומגרמניה המערבית לשלוח משלחת אחת.
גרמניה המזרחית סירבה בתחילה לדרישה, אך החל מאולימפיאדת מלבורן (1956) התרצתה, ובמשך שלוש אולימפיאדות שלחו שתי המדינות משלחת אחת.
דגל המשלחת היה דגל גרמניה, שלו נוספו חמש הטבעות האולימפיות בלבן.
ב-1979 החליט הוועד הבין-לאומי לקבל את דרישותיה של סין, והורה לטאיוואן לחדול מהשימוש בשם "סין" בשם המשלחת שלה, ולהשתמש בדגל הוועד האולימפי שלה.
טאיוואן סירבה בתחילה לקבל את הדרישה, אך נאלצה לקבלה, והיא משתמשת בדגל זה מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
מדינות רבות החרימו את אולימפיאדת מוסקבה (1980), בשל הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
16 מהן, ובהן אוסטרליה, איטליה, הממלכה המאוחדת, הולנד, צרפת ושווייץ התירו לספורטאיהן להשתתף במשחקים באופן עצמאי, וספורטאים אלה התחרו תחת הדגל האולימפי.
לאחר פירוק ברית המועצות, התחרו 12 מהמדינות שהרכיבו אותה במשלחת אחת, תחת הדגל האולימפי.
במסגרת הסנקציות שהוטלו על יוגוסלביה, נאסר עליה להשתתף באולימפיאדת ברצלונה (1992), אך הוועד האולימפי הבין-לאומי התיר לספורטאים יוגוסלבים, ואלה התחרו תחת הדגל האולימפי.
באותם משחקים שבה והשתתפה דרום אפריקה, לאחר שקודם לכן נאסרה עליה ההשתתפות בשל משטר האפרטהייד ששרר בה.
עקב השינויים במשטר, לא התחרתה המשלחת הדרום אפריקאית תחת דגלה, כי אם תחת דגל הוועד האולימפי שלה, וכך עשתה גם באולימפיאדת לילהאמר (1994).
לאחר שנבחר דגל חדש למדינה, החלה המשלחת להשתמש בו, לראשונה באולימפיאדת אטלנטה (1996).
הדברים הוא ספר שכתב ז'ורז' פרק.
הספר יצא לאור במקור בצרפת, בצרפתית בשנת 1965.
הספר תורגם לעברית על ידי דן דאור ויצא לאור בישראל בהוצאת בבל בשנת 1997. הספר בן 124 עמודים כולל שני חלקים, אפילוג ומאמר שהתפרסם בעיתון לה פיגארו בדצמבר 1978 במקום אחרית דבר.
על ספרו זה הוענק לפרק פרס "רנודו" לספרות.
זהו סיפור על שנות השישים בצרפת.
הספר מספר על שני צעירים צרפתיים בני המעמד הבינוני הזעיר בורגני ז"רום וסילבי, הגרים בפריז ומקצועם הוא פסיכוסוציולוגים והם עוסקים בעיקר בביצוע סקרים.
השניים וחבריהם הקרובים בעלי תשוקה להכות שורשים בחברה, למצוא זהות אושר ועושר.
הם מצפים למצוא את אשרם בקניה ובצבירה של חפצים, באכילה, בשתייה, בקריאת עיתון ובביקור בסרטים בבתי קולנוע.
כדי לשמור על החופש שלהם הם אינם מוכנים להשתעבד לעבודה תובענית וזה פוגע בשכר שלהם ומציב קשיי פרנסה.
הם חולמים על התעשרות קלה ומהירה כמו קבלת ירושה מפתיעה.
בסיפור מצטייר דיוקן של חברת צריכה נרקיסיסטית.
בחלקו השני של הספר הם עוברים לגור בתוניסיה שם סילבי לימדה בבית ספר צרפתי.
הם חיפשו שם את עושרם אך חשו בדידות רבה וכך לאחר מספר שנים שבו לפאריס לחיקם של החברים שלהם שקבלו אותם בזרועות פתוחות.