tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אזורים שכיחים פחות הם שיער החזה והערווה.
מריטת השיער מלווה לעיתים בטקס של שזירת השיער או לעיסתו וקריעתו.
ההפרעה מסווגת במדריך האבחנות הפסיכיאטרי ICD-10 בקבוצת ההפרעות הקשורות לשליטה בדחפים, יחד עם קלפטומניה, הימור פתולוגי ופירומניה.
ב- DSM-5, היא מסווגת בקטגוריה חדשה בשם "אבחנות הקשורות בטורדנות כפייתית" (הכוללת גם הפרעה טורדנית-כפייתית, הפרעת גוף דיסמורפית, חיטוט אובססיבי בעור ואגרנות כפייתית).
לפי DSM 5, כדי שפסיכיאטר יאבחן אדם עם הפרעה זו, על האדם לעמוד בקריטריונים האבחנתיים הבאים:
משיכה חוזרת ונשנית של שיער הבאה לידי ביטוי באובדן שיער.
ניסיון מתמשך להמעיט או להפסיק את מריטת השיער
מריטת השיער גורמת למצוקה משמעותית מבחינה קלינית או שהיא גורמת לפגיעה בתפקוד המקצועי החברתי או תפקוד אחר החשוב לאדם.
מריטת השיער אינה תוצאה של מצב רפואי (דלקות עור וכדומה).
מריטת השיער אינה ניתנת להסבר טוב יותר על ידי הפרעה אחרת (למשל ניסיון להסיר שיער דוחה כחלק מהפרעת גוף דיסמורפית).
השכיחות באוכלוסייה הכללית למשך 12 חודשים בקרב מבוגרים ומתבגרים היא בין 1% ל 2%.
נשים נוטות לפתח את ההפרעה יותר מאשר גברים, ביחס של 10:1 בערך.
עם זאת יש לקחת בחשבון שנשים נוטות יותר לחפש עזרה לכן ייתכן שהיחס הזה לא לגמרי מבטא את ההבדל בין אנשים שפתחו את ההפרעה.
גם הבדלים תרבותיים בין מגדריים ביחס לשיער יכולים להשפיע על היחס בין גברים לנשים בהפרעה זו.
קיימת עדות לגורמים גנטיים המשפיעים על טריכוטילומניה.
ההפרעה נפוצה יותר אצל אנשים עם הפרעה טורדנית כפייתית חרדה ודיכאון, וכן בקרב קרוביהם מדרגה ראשונה.
לטריכוטילומניה חפיפה גבוהה עם הפרעת דחק פוסט-טראומטית, ומקרים מסוימים של טריכוטילומניה עלולים להיגרם כתוצאה ממתח.
אסכולה אחרת מדגישה משיכת שיער כממכרת, שכן היא קשורה לעלייה במתח לפני כן והקלה לאחר מעשה.
מודל נוירו-קוגניטיבי - המציע שגרעיני הבסיס ממלאים תפקיד ביצירת הרגלים וכי האונות הקדמיות הן קריטיות לדיכוי או לעיכוב של הרגלים מסוג זה - רואה בטריכוטילומניה הפרעת הרגלים (habit disorder).
מריטת שיער יכולה להופיע אצל תינוקות אך תופעה זו נורמלית וחולפת כעבור זמן קצר.
מריטת השיער של טריכוטילומניה לעומת זאת מופיעה בדרך כלל סביב גיל ההתבגרות המינית.
אזורי מריטת השיער יכולים להשתנות עם הזמן.
המהלך של ההפרעה הוא בדרך כלל כרוני עם תנודות של החמרה והקלה בתסמינים אם ההפרעה אינה מטופלת.
אצל נשים הסימפטומים יכולים להחמיר ככל הנראה כתוצאה משינויים הורמונליים בהורמוני המין הנשיים, בעיקר סביב גיל המעבר.
תלישת השיער נעשית מתוך דחף בלתי נשלט למרוט שערות.
התלישה גורמת לאיבוד שיער בדרך כלל בצד הנגדי ליד הדומיננטית.
השיער יכול להיות בכל מקום בגוף, אך בעיקר באזור הקרקפת (מריטת שיער מאזורים אחרים בגוף שכיחה פחות).
טרם המריטה המתח גובר והוא ממשיך להתגבר בעת המריטה עצמה לאחר המריטה יש תחושת סיפוק ורגיעה, הרפיה והנאה רבה.
המריטה מלווה בטקס של שזירת השיער או לעיסתו ולעיתים אף בליעתו (מה שהעניק להפרעה את שמה).
על פני העור המרוט לא ניתן להבחין בצלקות או דלקות כלשהן.
הטריכוטילומניה מופיעה לרוב עם הפרעה נפשית נוספת, במקרים רבים דיכאון מז'ורי וכן עם הפרעת חיטוט בעור ותופעות שונות אחרות הקשורות לעיסוק בגוף כמו כסיסת ציפורניים.
חלק ממצבים אלה מחייבים מתן אבחנה נוספת.
טיפול רגיל בשיער: האבחנה לא תינתן למי שהסירו שיער באופן מכוון מסיבות קוסמטיות ובמטרה לשנות את המראה שלהם.
הפרעה אחרת מהספקטרום הטורדני כפייתי: אנשים עם הפרעה טורדנית כפייתית עשויים למשוך את שיערם כחלק מהטקסים שלהם.
אנשים עם הפרעת גוף דיסמורפית עשויים למשוך שיער שהם חושבים שהוא דוחה.
בשני המקרים האבחנה לא תהיה טריכוטילומניה.
הפרעות נוירו-התפתחותיות: בקבוצה זו של הפרעות תלישת השיער עשויה לקבל צורה של תנועה סטריאוטיפית, שאין לה מטרה ברורה של תלישת השיער.
הפרעות פסיכוטיות : אנשים במצב פסיכוטי עשויים להסיר את שיערם או חלק ממנו כתוצאה מאמונות שווא שונות.
במקרים כאלה לא תאובחן טריכוטילומניה.
מצבים רפואיים אחרים : ישנם מצבים אחרים בהם תיתכן הסרה של שיער כמו דלקות עור שונות וכדומה.
מקרים כאלה לא יאובחנו כטריכוטילומניה.
הפרעות הקשורות לחומרים פסיכואקטיביים: מריטת שיער יכולה להיות תוצאה של שימוש בחומרים ממריצים שונים (מתאמפיטמין וכדומה).
בשנים האחרונות בחנו חוקרים רבים את יעילותם של טיפולים התנהגותיים שונים כמו ניטור עצמי, דה-סנסיטיזציה ושינוי הרגלים.ניסיון לטפל בנוגדי דיכאון העלה שאין להם השפעה מיטיבה על מצב האנשים עם ההפרעה.
לעומת זאת טיפול באולנזופין (זיפרקסה) הראה תוצאות מבטיחות.
כמו כן ישנן שיטות טיפול מקוון ושיטות שונות של עזרה עצמית.
טרילוגיית בָּרטימֶאוּס היא טרילוגיית ספרי פנטזיה מאת הסופר הבריטי ג'ונתן סטראוד.
שלושת הכרכים ראו אור בעברית בהוצאת כתר – הסדרה הצעירה, בתרגומו של אורי בלסם.
הספרים מגוללים את סיפורם של ברטימאוס, נתנאל וקיטי - שד בן 5010, נער בן אנוש ונערה אמיצה - אשר לכולם עבר כואב ומשקעים רבים.
הפגישה בין השלושה עתידה לשנות את חייהם לנצח ואף להשפיע על הגורל המשותף לבני אדם, לשדים וליחס העדין והמתוח שהיה ביניהם במשך אלפי שנים.
לטרילוגיה נוסף ספר פריקוול בשם "The Ring of Solomon" , שיצא לאור באנגלית בשנת 2010, ומתאר את עלילותיו של השד ברטמיאוס בתקופת שלמה המלך.
הקמיע מסמרקנד הוא הספר הראשון בטרילוגיית ברטימאוס.
מיד עם צאתו בארצות הברית ובאנגליה הפך הספר לרב מכר.
הסיפור מתרחש כשבריטניה היא האימפריה הגדולה בעולם והיא נשלטת על ידי הקוסמים, היודעים לזמן שדים מ"העולם האחר" ששולטים בכוח קסם ומסוגלים לבצע עבורם כשפים.
בעיר לונדון, נתנאל הקטן נמסר לקוסם לשמש לו שוליה, ומקבל את השם הבדוי ג'ון מנדרייק.
אף על פי גילו הצעיר, נתנאל מחליט לזמן ג'ין (שד מהדרגה השלישית) כדי לנקום בקוסם אחר שהשפיל אותו.
הוא מצליח לזמן את ברטימאוס, ג'ין, בעל יכולות גדולות ואינטליגנציה גבוהה, אך בטעות נחשף לפניו בשמו האמיתי.
הוא שולח את ברטימאוס לגנוב מהקוסם את הקמע מסמרקנד, חפץ קסמים עתיק בעל יכולות מדהימות.
למרות שהמשימה לכאורה בלתי אפשרית, מצליח ברטימאוס לגנוב את הקמיע ולהביאו לנתנאל.
אך מה שהתחיל כנקמה פשוטה של ילד בן 12 מתפתח לעלילה סבוכה המתרחשת בכל רחבי אנגליה המערבת בתוכה שדים וקוסמים כאחד, וחושפת טפח ממערכת היחסים שבין קוסמים שדים - הקוסמים כובלים את השדים לעולם האנושי, שמכאיב לתמצית ישותם של השדים (השואפים תמיד לחזור ל"עולם האחר") ומנצלים אותם לתועלתם.
השדים יכולים לחסל את הקוסמים ובני האנוש ככל שיש טעות בלחש הכבילה ולהיות בעמדת כוח ככל והם יודעים את שמם האמיתי.
הסיפור מסופר משתי נקודות מבט שונות, של נתנאל בגוף שלישי ושל ברטימאוס בגוף ראשון.
כשברטימאוס הוא המספר, הסיפור מלווה בהערות שוליים ציניות ומשעשעות של ברטימאוס.
עינו של הגולם הוא הספר השני בטרילוגיה.
ג'ון מנדרייק (נתנאל) כבר אינו קוסם מתחיל, אלא עוזר ראש המחלקה לענייני פנים בממשלה ובן חסותה של גברת ויטוול.
מחתרת של פשוטי עם פועלת נגד ממשלת הקוסמים, בין חברי המחתרת - קיטי ג'ונס, נערה החסינה לכוחות קסם.
בנוסף, גולם מסתורי מבצע סדרת תקיפות בעיר לונדון, ונתנאל ששוב מזעיק לעזרתו את ברטימאוס נאלץ לנסוע עד לפראג ולחשוף את מקור כוחו של הגולם.
גם ספר זה כתוב מנקודות המבט השונות של ברטימאוס ונתנאל, אליהן מצטרפת גם נקודת המבט של קיטי, שהופיעה בקצרה בספר הראשון כמי שגנבה לנתנאל את מראת הקסמים.
כך הספר מראה את נקודת המבט של שלושה סוגים של טיפוסים בלונדון: שד, קוסם ופשוטת עם, ואת המתחים הרבים שקיימים ביניהם.
שער תלמי הוא הספר השלישי בטרילוגיה.
האימפריה הבריטית מתחילה להתמוטט עקב מלחמה לא מוצלחת מחוץ, והפגנות מתחזקות והולכות מצד פשוטי העם.
קיטי ג'ונס, החסינה לקסם ומשתייכת למחתרת של פשוטי העם המנסה למרוד בקוסמים, מתגוררת בזהות בדויה בלונדון, ונתנאל מאתר אותה.
קיטי, שהתיידדה עם ברטימאוס, מצליחה להבין ממנו שבעבר הוא יצר קשר חברי עם המלך תלמי במצריים, ויחד הם ניסו לייצר אחווה בין שדים לבני אדם.
המחזאי מייקפייס, ידידו הקרוב של ראש הממשלה, זומם השתלטות כוללת על הממשלה באמצעות זימון שדים לתוך בני אדם.
עם זאת, כשהתוכנית יוצאת לפועל מתגלה כי השדים חזקים יותר מהגופים המארחים שלהם, מה שגורם לשדים לנסות להשתלט על העולם ולהכפיף אותו לרצונם.
בעידודה של קיטי, נתנאל מזמן את ברטימאוס לתוכו והשניים פועלים לראשונה בתוך גוף אחד, מתוך שיתוף פעולה מלא ולא על ידי השתלטות על הגוף המארח.
הכוח המשותף שלהם מאפשר להם להפעיל את המטה של גלדסטון בהצלחה, ולהרוג את השדים שזומנו לתוך גופים מארחים.
נתנאל מקריב את עצמו במאבק, ורגע לפני מותו, הוא משחרר את ברטימאוס בחזרה ל"עולם האחר".
ההיסטוריה של הסדרה דומה להיסטוריה האמיתית של העולם, למעט קיומם של קסמים.
כל האנשים החשובים בהיסטוריה היו קוסמים: ביניהם דמויות אמיתיות כפרעה, שלמה המלך, תלמי וצ'רצ'יל; דמויות מיתולוגיות, בעיקר מהמיתולוגיה היוונית; ודמויות מומצאות.
בכל פעם עולה אימפריה חדשה - כמו מצרים, רומא וצ'כיה - ושולטת בעולם, כיוון שהקוסמים שלה הם החזקים ביותר.
בזמן הסדרה האימפריה השלטת היא בריטניה, בעקבות ניצחונו של צבא בריטניה בפיקודו של הקוסם ויליאם גלדסטון על צ'כיה, 110 שנים קודם לכן.
יכולתם של הקוסמים אינה הפעלת קסמים, אלא זימון שדים לעולם מהמקום בו הם נמצאים וכבילתם.
כך הקוסמים מכריחים את השדים לבצע את כל מבוקשם.
בבריטניה אסור לקוסמים ללדת ילדים, כדי למנוע יצירת שושלות מתחרות, שיובילו לשפיכות דמים.
משום כך כל קוסם מקבל כשוליה ילד קטן שניחן ביכולת קסמים, ומלמד אותו להיות קוסם.
הקוסמים מתוארים כאנשים צמאי כוח ומניפולטיביים, המחפשים כל הזמן הזדמנויות לזכות בעושר, כבוד ומעמד גדולים יותר.
הם בוגדים זה בזה ללא הרף, ואינם מחשיבים כלל מושגים כמו כבוד ואצילות.
הקוסמים גם אינם עובדים בעבודות פיזיות, ומתייחסים אל פשוטי העם, המעריצים אותם, כאל נחותים.
הקוסמים לא משתמשים בשמם מלידה, מחשש שיתגלה לאחרים, מכיוון שבשם האמיתי קיים כוח אותו אפשר לנצל נגדם.
במקום זאת הם משתמשים בשמות מומצאים, כשכל שוליית קוסם מקבל שם כזה כשהוא מגיע לגיל 12.
השדים מתחלקים לחמישה סוגים: בעלי זבוב, עפריות, ג'ינים, שעירים ושדונים.
בעלי הזבוב הם החזקים ביותר, אחריהן העפריות, וכך הלאה עד השדונים, אליהם נוספים סוגים חלשים אף יותר.
ישנם גם שבעה מישורי ראייה: בני אדם יכולים לראות רק את המישור הראשון, ועם מכשירים מיוחדים גם את השני והשלישי; השדים יכולים לראות מישורים רבים יותר, וללבוש צורות שונות בכל מישור.
נקודת המבט בספרים משתנה בכל כמה פרקים: בספר הראשון היא מתחלפת בין הג'ין ברטימאוס, הכותב בגוף ראשון ומוסיף הערות שוליים, לבין נתנאל, שוליית הקוסם, המתואר בגוף שלישי.
בספרים השני והשלישי מצטרפת הזווית של קיטי ג'ונס - פשוטת עם (כלומר: לא קוסמת) הפועלת במחתרת נגד שלטונם של הקוסמים.
בנוסף, ישנו פרק אחד בספר השני המתואר מנקודת מבטו של סימפקין, שד זוטר שמת בסוף הפרק.
הסופר אף מחליף במתכוון בין שמו מלידה של נתנאל, לבין כינויו בקרב הקוסמים - ג'ון מנדרייק.
בכינוי זה הוא משתמש בעיקר בספר השלישי, בו נתנאל מתנהג כמו קוסם - לא חולק כבוד לאיש, ומרמה על מנת להשיג את מטרותיו.
ברטימאוס - ג'ין מהדרגה השלישית.
ברטימאוס הוא חכם ושנון, אך שונא קרבות, ומעדיף שוב ושוב לברוח מעימותים עם שדים בדרגתו או גבוהים ממנה.
הוא בן 5010 שנה, ובהערות השוליים הוא מזכיר אירועים חשובים בהיסטוריה בהם השתתף, ביניהן בניית הפירמידות ומגדל פיזה.
בתחילת דרכו הייתה לו דעה ברורה נגד בני אדם, אך באלכסנדריה שבמצרים זימן אותו קוסם בשם תלמי, וברטימאוס התחבר עמו.
חזונו של תלמי היה שהשדים ובני האדם לא יתעמתו זה עם זה עוד ויחיו בשלום, אך הוא נרצח בטרם הספיק להתבגר, והתוכנית לא יצאה אל הפועל, מה שהעציב את ברטימאוס וגורם לו ליחס של חשד כלפיי עולם הקוסמים.
כמחווה לתלמי, הוא לובש את דמותו לעיתים, ובכך כמו מציג לעולם את חזונו של הנער שנכשל.
כשנתנאל בן ה-12 מזמן אותו ברטימאוס מרחם עליו ועוזר לו.
בספר השני ברטימאוס מבחין שנתנאל משתנה ומתנהג אליו בחיבה, אך הוא נחוש שלא לבטוח שוב באף קוסם ובטוח שנתנאל מנצל אותו.
בספר השלישי מסכיצים ברטימאוס ונתנאל להילחם השדים כשברטימאוס שוכן בתוך הגוף של נתנאל.
בסוף הסיפור נתנאל מת על ידי בעל זבוב בשם נואדה, תוך שהוא מקריב את חייו (אף על פי שברטימאןס מנסה להניא אותו מכך) להצלת לונדון מהיישויות רבות העוצמה השתלטו עליה, ומשחרר את ברטימאוס מחובתו בטרם מותו.
שמו כקוסם - ג'ון מנדרייק.
גודל בידי קוסמים, שחינכו אותו מגיל צעיר מאוד לא לבטוח בשדים.
כילד בן 12, מצליח לזמן את ברטימאוס, ג'ין עתיר יכולות מהדרגה השלישית.
בהתחלה הוא מתנהג ביהירות כלפי ברטימאוס, אך במהלך הספר הראשון מתחבר אליו בלא ידיעתו, מכיוון שמעולם לא היו לו חברים.
בספר השני ממשיך נתנאל לחקות את מעשי הקוסמים, משוכנע שהוא עושה את הדבר הנכון.
עם זאת, הוא מתחיל לראות בקוסמים אנשים אכזריים שחלקם ממש מענים שדים, ולאחר שקיטי אומרת לו שברטימאוס הציל את חייו מהגולם (נתנאל היה מעולף ולא ידע מה קרה) הוא המום וכואב.
הוא מבין שלמעשה ברטימאוס יקר לליבו וכי הוא תמיד רצה אותו לצידו בגלל עובדה זאת בלי שידע בכלל.
מאותו רגע הוא מנסה להתחבר לברטימאוס, אך לברטימאוס עצמו סטיגמות משלו והוא בטוח שנתנאל לעולם לא יוכל להיות כתלמי.
כשברטימאוס מתחיל להבין באמת שנתנאל יקר לליבו כבר מאוחר מדי, ונתנאל נאלץ להקריב את עצמו כדי לנצח את המאריד נואודה, ומשחרר את ברטימאוס ברגע האחרון וכך מציל את חייו.
קיטי ג'ונס - פשוטת עם.
בספר הראשון מוזכרת כדמות שולית, אך בספרים השני והשלישי הופכת למרכזית בעלילה.
בילדותה נפגע חברה הטוב מידי קוסם, ובעקבות כך הצטרפה למחתרת המנסה להזיק לקוסמים, על ידי גנבות ומעשי חבלה.
בספר השלישי, לאחר שהיא מצליחה להיכנס ל"עולם האחר" בו שוהים השדים כשהם לא משועבדים לקוסמים, היא מציעה לברטימאוס להוציא לפועל את התוכנית שלו ושל תלמי ליצירת אחווה בין שדים ובני אנוש, ויוצרת את שיתוף הפעולה בין נתנאל לברטימאוס.
לקיטי יש תכונת עמידות בפני קסמים קלים, דבר נדיר יחסית, שלרוב מתגלה במקרה.
במהלך הסדרה היא נתקלת כמה פעמים בפני התקפות קסמים ועומדת בהם.
רופרט דוורו - ראש ממשלת בריטניה.
מתואר כפוליטיקאי מוצלח, אך קוסם חלש, שאת הקסמים הקשים עושים עבורו עוזריו.
סיימון לאבלייס - קוסם צעיר, המתואר כשחצן וגנדרן.
ג'סיקה ויטוול - השרה לביטחון פנים.
הפכה לחונכת של נתנאל, לאחר שהסיר את האיום על הממשלה בספר הראשון.
הנרי דובאל מפקד המשטרה, ובעל יכולת להפוך לזאב.
ג'יין פראר - יריבתו של נתנאל.
נערה יפה, מבוגרת ממנו בכמה שנים וחניכתו של דובאל.
שולטו פין - מנהל חנות ציוד יוקרתית לקוסמים, הנפגעת שוב ושוב במהלך הסדרה.
שולטו מקושר היטב לכל עילית החברה, כיוון שאצלו הם קונים דברי ערך.
קווינטין מייקפיס - מחזאי מצליח.
חברו הטוב של ראש הממשלה, ובהמשך אף של נתנאל.
מר פניפדר - ראש המחתרת נגד הקוסמים.
גם הוא בעל עמידות לקסמים.
מנהל חנות לכלי ציור, בה נפגשים חברי המחתרת כדי לתכנן את פעולותיהם.
שכיר החרב - לא מוזכר בשמו.
חסר יכולת קסמים, אך בעל עמידות גבוהה מאוד נגד כל הקסמים, ובעל יכולת לראות בכל המישורים.
הוא מחזיק כמה חפצי קסמים, ובהם "מגפי שבע פרסאות", המאפשרים לו לנוע במהירות רבה.
מופיע בכל הספרים כמי שעובד עבור המנסים להפיל את הממשלה, אך עושה זאת זה רק כי הם משלמים לו הרבה.
פקוארל - אויבו המושבע של ברטימאוס.
חזק ממנו, אך ברטימאוס מצליח (בקושי) לחמוק מעימות ישיר ביניהם.
ג'אבור - שד חזק במיוחד אך טיפש ומסורבל.
גם הוא יריבו של ברטימאוס.
סימפקין - שדון העובד בחנותו של שולטו פין.
שדון המראה - שדון שנתנאל כולא בתוך מראה, ובכך הופך אותה למראת קסמים, חפץ המיועד לריגול.
לובש דמות של תינוק, אך בעל מזג מרושע.
טריכלורואתילן (Trichloroethylene) הוא נוזל שקוף ולא דליק שתרכובתו הכימית היא C2HCl3 או בכתיב פתוח ClCH=CCl2 ושמו בקיצור באנגלית הוא TCE והוא בעל ריח מתוק.
שמו של הטריכלורואתילן על-פי ארגון הIUPAC הוא "טריכלורואתֵן", ובשוק, הוא נמכר בשמות רבים.
למשל, ברפואה, הטריכלורואתילן מוזכר בשם "טרילן" וגם "טרימר" בזמן שימושו כמרדים כללי.
לפני שנות ה-70 של המאה ה-20, רוב הטירוכלורואתילן היה מיוצר על ידי שני שלבים מאצטילן.
בשלב הראשון, שמים את האצטילן בסביבת Cl2 ובעזרת הזרז ברזל III כלורי FeCl3 בטמפרטורה של 90 מעלות צלזיוס כדי להפיק טטראכלורואתאן C2H2Cl4 לפי המשוואה הכימית הבאה:
לאחר מכן, הטטראכלורואתאן עובר תהליך דיהידרוכלורוזציה לקבלת טריכולואתילן.
דבר זה יכול להתרחש על ידי תגובה עם סידן הידרוקסיד לפי המשוואה הבא:
או על ידי חימום לטמפרטורה של 300–500 צלזיוס על גבי משטח של בריום כלורי (BaCl2) או סידן כלורי (CaCl2) כזרזים:
כיום, רוב הטריכלורואתילן מיוצר מאתילן.
בשלב הראשון, האתילן עובר תהליך כלוריזציה שבו הוא נהפך לדוכלורואתאן על מצע של ברזל (III) כלורי (FeCl3) לפי הנוסחה הבאה:
בשלב השני, מחממים את האתאן די כלוריד לחום של 400 מעלות צלזיוס עם תוספת גז Cl2 ליצירת הטריכלורואתילן:
לתגובה זו הרבה זרזים אך לרוב משתמשים בתערובת של אשלגן כלורי ואלומניום כלורי.
הטריכלורואתילן הוא ממס מצוין למספר רב של תרכובות אורגניות.
כאשר החל שימוש רחב בחומר בשנות ה-20 של המאה ה-20, השימוש העיקרי של הטריכולרואתילן היה בעיקר הפקה של שמן צמחים, מסויה קוקוס ועוד.
שימוש אחר שלו הוא הוצאת הקפאין מהקפה וגם הכנה של תמציות תבלינים.
בנוסף, הטריכלורואתילן משמש כממס לניקוי יבש אף על פי שטטראכלורואתילן נפוץ יותר בתחום.
בגלל דאגות לגבי רעילותו של החומר הוא נאסר לשימוש בתעשיית המזון והתרופות בשנות ה-70.
תרכובות אורגנוכלורידיות כגון טריכלורואתילן מציגות השפעות סביבתיות חמורות בגלל רעילותן הרבה.
כאשר נשאף, הטריכלורואתילן פוגע במערכת העצבים המרכזית והסימפטומים של הפגיעה דומים לסימפטומים של הרעלת אלכוהול, כגון, כאבי ראש, סחרחורות, ובלבול עד כדי איבוד הכרה ומוות.
ניתן לטהר אוויר מטריכלורואתילן בעזרת שיח דרקונית מופשלת
טרילוגיית מקסיקו, הידועה גם בשמות טרילוגיית מריאצ'י וטרילוגיית דספראדו, היא סדרה של שלושה סרטי קולנוע: אל מריאצ'י, דספרדו והיו זמנים במקסיקו, שכולם נכתבו, הופקו ובוימו על ידי רוברט רודריגז בין השנים 1992–2003.
הסרט "אל מריאצ'י" מביא את סיפורו של מוזיקאי מובטל, הידוע בשם אל מריאצ'י, שנודד ברחבי מקסיקו עם הגיטרה שלו.
הוא מגיע לעיירת גבול נידחת (אקוניה.
זוהי עיירה אמיתית, שבה צולמו חלק מהסצנות בסרט, ובה נולד השחקן הראשי של הסרט וידידו הטוב של הבמאי רודריגז, קרלוס גאיארדו).
אל מאריאצ'י מנסה להתקבל לעבודה במסבאות ובמועדונים.
לרוע מזלו, כנופיית פושעים מקומית טועה בזיהויו וחושבת, שמדובר בפושע יריב, שנודע כי הוא נושא את כלי הנשק שלו בנרתיק של גיטרה.
אל מאריאצ'י נאלץ לברוח ולהסתתר מאימת הכנופיה ובהמשך הוא מתאהב בבחורה שעוזרת לו להסתתר.
כאשר הבחורה נרצחת על ידי אחד מחברי הכנופיה מריאצ'י משתנה, ויוצא לנקום ברוצח ובכנופית הפושעים כולה.
סרט ההמשך "דספרדו" מציב את אנטוניו בנדרס בנעליו של המריאצ'י, בהמשך החיפוש אחר נקמה שלוקחת אותו עד לברון סמים שאחראי לרציחת אהובתו.
בהמשך מתאהב מריאצ'י בקארולינה (השחקנית סלמה הייק), אישה שעובדת עבור ברון הסמים.
בסרט מככבים, בנוסף לבנדרס והייק, סטיב בושמי, דני טרחו, צ'יץ' מארין וקוונטין טרנטינו בתפקיד אורח.
קרלוס גאיארדו, כוכב הסרט הראשון, מופיע הפעם בתפקיד אורח קצר.
סרט ההמשך השני "היו זמנים במקסיקו" שם את אל מריאצ'י במרכזו של ניסיון הפיכה בנשיא מקסיקו.
המריאצ'י מגויס על ידי סוכן ה-CIA כדי לחסל את גנרל מארקז, שנשכר על ידי ברון הסמים לחסל את נשיא מקסיקו.
בסרט מככבים, בנוסף לבנדרס והייק, ג'וני דפ, וילם דפו, מיקי רורק, אנריקה איגלסיאס, אווה מנדז, דני טרחו וצ'יץ' מארין.
טרנטינו אמר לרודריגז כי עליו לעשות טרילוגיה לסרטים בהשראת טרילוגיית הדולרים של סרג'ו ליאונה (בעבור חופן דולרים, הצלפים, הטוב, הרע והמכוער).
רודריגז הסכים, והסרט השלישי מכיל הרבה הקבלות למערבון הספגטי.
דמותו של אל מריאצ'י עצמה נושאת הקבלה לאיש ללא שם (דמות אותה גילם קלינט איסטווד).
כל שלושת הסרטים נעשו לפי "סגנון המריאצ'י" של רודריגז, לפיו "יש לעשות שימוש ביצירתיות ולא בכסף כדי לפתור בעיות".
הפקת הסרט הראשון עמדה בתקציב זעום של 7,000 דולר, כאשר הסרט צולם כולו במקסיקו והרוויח יותר מ-2 מיליון דולר בעת יציאתו למסכים.
חברת ההפצה Columbia Pictures אהבה את הסרט וקנתה את הזכויות, מה שאיפשר לה לממן את שני ההמשכונים בסדרה.
הסרט "דספרדו" נעשה בתקציב של 7 מיליון דולר והרוויח יותר מ-24 מיליון דולר ברחבי ארצות הברית, בעוד "היו זמנים במקסיקו" נעשה בתקציב של 29 מיליון דולר והרוויח יותר מ-56 מיליון ברחבי ארצות הברית ויותר מ-41 מיליון נוספים מחוץ לגבולות ארצות הברית.
בנוסף, הסרט נחשב ל"סרט ההמשך השני הרווחי ביותר", ברשימה לצד גולדפינגר, צבא האופל (הסרט השלישי בסדרת "The Evil Dead" של סם ריימי), ויום שישי ה-13 חלק 3.
חלק מהפופולריות של הסרטים נשען על גרסאות הכיסוי המוצלחות שבפסקול שלו.
כל שלושת הסרטים זכו למגוון פרסי יוקרה, ביניהם פרס בחירת הקהל בפסטיבל סאנדנס של שנת 1993 עבור "אל מריאצ'י", ופרס שחקנית המשנה הטובה ביותר בטקס פרסי סאטורן של שנת 1996 עבור משחקה של סלמה הייק ב"דספרדו".
טרילוגיית יוג'ין הוא שמן המשותף של סדרה של שלושה מחזות (טרילוגיה) שנכתבה על ידי ניל סיימון.
יומן חוף ברייטון (Brighton Beach Memoirs - מילולית "זכרונות חוף ברייטון"), הועלה לראשונה ב-22 במרץ 1983 וחנך את תיאטרון ניל סיימון בברודוויי (לשעבר תיאטרון אלווין)
טירונות (Biloxi Blues -מילולית: "בלוז לבילוקסי"), הועלה לראשונה ב-28 במרץ 1985
בדרך לברודוויי (Broadway Bound), הועלה לראשונה ב-4 בדצמבר 1986
הטרילוגיה עוקבת אחר נערותו ובחרותו של יוג'ין ג'רום.
המחזה יומן חוף ברייטון מתאר את תקופת נערותו של יוג'ין, אהבתו הראשון ותקופת התבגרותו.
המחזה "טירונות" עוקב אחר גיוסו לצבא והטירונות שהוא עובר בבסיס הטירונים בבילוקסי שבמדינת מיסיסיפי במהלך השנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה, והמחזה "בדרך לברודוויי" עוקב אחר צעדיו הראשונים ככותב קומדיות לתיאטרון.
הטרילוגיה מהווה למעשה אוטוביוגרפיה של חייו של ניל סיימון.
המחזות "יומן חוף ברייטון" ו"טירונות" הוסרטו לקולנוע, ו"בדרך לברודוויי" הוסרט כסרט טלוויזיה.
בסרט "יומן חוף ברייטון" גילם ג'ונתן סילברמן את דמותו של יוג'ין, ובטירונות גילם את הדמות מתיו ברודריק, אשר שיחק בשני המחזות בברודוויי.
ב"בדרך לברודוויי" גילם את הדמות קורי פארקר.
טֵרִיֵּרִים (בצרפתית עתיקה: Chien Terrier - כלב טרייר, מלטינית של ימי הביניים: Canis Terrarius - כלב האדמה/השדה) הם קבוצת גזעים של כלבי ציד קטנים עד גדולים.
בעבר הם שימשו לציד לוטרות, גיריות וחיות בר קטנות אחרות.
הטריירים נחשבים לכלבים המתאימים לגידול בדירה, מכיוון שפרוותם בדרך כלל קצרה וזיפית ונושרת במידה מועטה או שאינה נושרת כלל.
מרבית גזעי הטרייר דורשים טיפוח הכולל סירוק הפרווה אחת ליום ותספורות שונות, אשר לעיתים מוכתבות על ידי תקן הגזע.
רוב כלבי הטרייר הגיעו מבריטניה (על אף שיש יוצאי דופן).
הטריירים מתחלקים לשתי קבוצות עיקריות: כלבי ציד קטנים של חיות בר וטריירים גדולים יותר.
לטריירים אופי ידידותי אך עקשן.
הטריירים טובים גם ככלבי שמירה, בעיקר בזכות עברם והם גם ידועים ככלבי משפחה.
רוב הטריירים הקטנים מסוגלים לרדוף אחרי טרפם בזכות חוש ריחם המפותח.
הם נחשבים לכלבים נחושים אשר לא יוותרו על טרפם.
הם עשויים אף לזחול לתוך מחילות מתחת לאדמה (כמו גזעי הספנייל), ולהרוג שם את טרפם.
הטריירים הבולטים הם: איירדייל טרייר, בול טרייר, ג'ק ראסל טרייר, פארסון ראסל טרייר, אמריקן פיטבול טרייר, טרייר סקוטי, טרייר אמריקאי חסר שיער, פוקס טרייר (ששמו מעיד על ייעודו – ציד שועלים), בורדר טרייר, יורקשייר טרייר וקאירן טרייר.
טרילוגיית הננסים היא טרילוגיית ספרים לילדים שנכתבה על ידי טרי פראצ'ט.
על אף שהספר מכוון לקהל הצעיר הוא מציג סאטירה ביקורתית על התנהגות אנשים בוגרים.
הסדרה תורגמה לעברית על ידי אבנר גפני והופצה בישראל על ידי הוצאת אופוס.
הסדרה פורסמה במקור בשלושה כרכים:
הסדרה מספרת את סיפורם של ה"נומים", חייזרים קטנים דמויי אדם שנתקעו לפני שנים בכדור הארץ.
הסיפור מתחיל בסיפורו של מאסקלין, נום שגר ליד כביש ראשי ועקב הרחבת הכביש מחליט להתגנב למשאית כדי לחפש מקום אחר לגור בו.
המשאית מגיעה לחנות כלבו בשם "האחים ארנולד" שם חיה קהילת נומים המסרבת להכיר שיש עולם מחוץ לחנות ומתייחסים לבעל החנות כאל.
כשמאסקלין מגיע לחנות ה"דבר", מכשיר אלקטרוני שהנומים לא ידעו מהו (מכיוון שהוא נדלק רק בקרבת חשמל) מדבר אליהם ומסביר להם כי הנומים חיו בכוכב אחר ואחת מהחלליות שלהם התרסקה על הכוכב ו"שחללית האם" כנראה עדיין מחכה לשובם ושהוא בעצם חלק מהחללית שהתרסקה.
מאסקלין מגלה שהחנות מיועדת להריסה ומארגן תוכנית הצלה לכל תושבי החנות.
מאסקלין מציע לגנוב אחת מהמשאיות.
לבסוף הנומים מצליחים לגנוב משאית ולהסיע אותה.
הספר מסתיים כשהם נתקעים ובורחים מהמשאית.
הסיפור ממשיך מסוף הספר הקודם.
הנומים ברחו מהמשאית וגילו שהגיעו למכרה נטוש.
הנומים מארגנים את המכרה וחיים בו.
הנומים מוצאים עיתון בו מסופר שריצ'רד, נכדו של ארנולד (בעל החנות מהספר הקודם) ימריא במעבורת חלל.
אנאגלו, מאסקלין וגארדר מחליטים להגיע למעבורת עם ה"דבר" כדי שיוכל לתקשר עם "חללית האם" ומתחילים במסעם (סיפורם המלא מופיע בספר "ננסי הכנפיים").
הנומים שנותרו במכרה מגלים שבני האדם מעוניינים לפתוח את המכרה מחדש.
שאר הספר מספר על ניסיונותיהם של הנומים למנוע מבני האדם לפתוח מחדש את המכרה.
לבסוף כשהם מבינים שהמצב אבוד הם מנסים את עצת אחד הנומים, בשם דורכאס המיודד עם דחפור JCB המכונה בפיו ג'קוב.
בדומה לספר הראשון הנומים מצליחים להסיע את הדחפור למרחק קצר בזמן שניידות משטרה רודפות אחריהם.
הספר מסתיים כשהנומים נתקעים וחללית מגיעה מעליהם.
בספר מתואר מסעם של אנאגלו, מאסקלין וגארדר בעקבות ריצ'רד, אסטרונאוט העומד להמריא במעבורת חלל.
ה"דבר" הסביר לנומים שאם יעלה על המעבורת יוכל להזעיק את "ספינת האם".
הסיפור מתחיל כשאנאגלו, מאסקלין וגארדר נמצאים בשדה התעופה שבו ריצ'רד ימריא לפלורידה.
הנומים מצליחים להתגנב למטוס קונקורד ולהיכנס לתיק של ריצ'רד.
בפלורידה הם פוגשים שבט של נומים המאמינים שהאל NASA ברא את העולם וכעת נשאר לו לברוא רק את העננים (ובכך מסבירים את פליטת העשן בשיגור המעבורות).
לאנאגלו, מאסקלין וגארדר מצטרף פיון, בנה של מנהיגת השבט.
ארבעתם עפים על גבי אווזים ומגיעים לבסיס השיגור שם ה"דבר" מעתיק את התוכנה שלו למחשב במעבורת.
לאחר זמן מה מגיעה החללית המקורית של הנומים לכדור הארץ, ושלושתם עולים עליה וממריאים למכרה ומגיעים בדיוק כשהנומים נאלצים לצאת מג'קוב (הדחפור מהספר הקודם) ומצבם אבוד.
הסיפור נגמר כשהנומים מחליטים לחיות בספינה כי היא מזכירה להם את החנות (-"כמו בחנות - החוץ נשאר בחוץ").
טריל הוא שמו של גזע סימביוטי בדיוני דמוי-אדם המופיע ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים".
כוכב הבית של גזע טריל נקרא גם הוא טריל, והוא חלק מפדרציית הכוכבים המאוחדת.
טריל מיושב בצפיפות נמוכה ועליו רק מספר מיליוני תושבים.
האוקיינוסים שלו בעיקר בצבע סגול (כך על פי חלל עמוק 9).
הפונדקאי או "מארח" הוא דמוי אדם בעל כתמים חומים/שחורים לאורך צידי גופו.
הטרילים יכולים, אך לא חייבים, להתמזג עם "שיתופן", יצור חסר ישע דמוי תולעת המצוי בבריכות מלאות חומרים מזינים על גבי כוכב טריל.
לאחר המיזוג, אישיות הישות המחוברת, הידוע גם כ"טריל מחובר", היא שילוב של השיתופן והמארח.
כאשר המארח מת, השיתופן מועבר למארח הבא, וכתוצאה מכך כל זכרונותיהם וכשרונותיהם של המארחים הקודמים ידועים גם למארח הנוכחי.
לאחר כ-48 שעות מרגע המיזוג, אסור להפריד בין מארח לשיתופן.
שיתופן שהיה ממוזג ימות תוך שעות ספורות ללא מארח, אך יכול לעבור ממארח למארח.
מארח שיוסר ממנו השיתופן, ימות תוך ימים ספורים.
לעיתים נדירות יתמזג שיתופן עם הומונואיד שאינו טריל, אף כי תהליך זה מסוכן לשני הצדדים ותוצאותיו אינן צפויות.
דוגמה לכך ניתן לראות בפרק "המארח" (הדור הבא, עונה 4), כאשר ויליאם רייקר התמזג לתקופה קצרה עם השיתופן "אודן", כאשר מארחו הקודם נפצע אנושות.
ויליאם ואודן היו יכולים להשלים כך את תהליך שיחות השלום שאודן עסק בהן לפני כן.
לאחר שטריל מתמזג עם שיתופן, נהוג לוותר על שם המשפחה ולהחליפו בשם השיתופן.
אסור לטרילים להיכנס למערכת יחסים רומנטית עם בני זוג של מארחים קודמים.
חוק זה תקף גם לגבי שיתופנים קודמים במקרה ושני בני הזוג היו טרילים מחוברים.
מטרת החוק היא למנוע משושלת של שיתופן אחד להיות מוגבלת על ידי אהבה אחת.
עבירה על חוק זה גוררת עונש גלות, ולרוב מות השיתופן כאשר המארח ימות.
טריל שבחר להתמזג מקדיש את מרבית חייו הבוגרים ללמידה והתכוננות מנטלית למיזוג.
רק הטובים ביותר נבחרים למיזוג, משום שאין הרבה שיתופנים.
לעיתים נדירות טריל שלא התכונן לכך, יתמזג עם שיתופן (כמו במקרה של אזרי דקס).
סברה רווחת היא שרק 0.01 אחוז מאוכלוסיית טריל יכולים להיות מארחים יציבים מבחינת התאמה פיזיולוגית ומנטלית.
למעשה כ-50% מאוכלוסיית הטרילים יכולים להיות מארחים, אך מחשש לכך שהידע על כך יגרום לסחר ופגיעה באוכלוסייה, הגם כך נדירה, של השיתופנים, שומרת ממשלת כוכב טריל על עובדה זו בסוד ("אקווליבריום", פרק 3, עונה 4 חלל עמוק 9).
אודן - מתוך הפרק "The Host".
קורזון דקס - שגריר פדרציית הכוכבים המאוחדת לאימפריה הקלינגונית.
ג'דזיה דקס - קצין המדע הראשית על תחנת החלל חלל עמוק 9; ממשיכת דרכו של קורזון דקס.
אזרי דקס - היועצת של תחנת החלל חלל עמוק 9; ממשיכת דרכה של ג'דזיה דקס.
מראם של הטריל השתנה לאחר הופעתו הראשונה של הטריל אודן בהדור הבא.
מראם המקורי כלל עצמות מצח ואף בולטות, ולא כלל את הכתמים המפורסמים שמופיעים על גופם של הטריל בכל יתר הופעותיהם.
הסיבה לשינוי הייתה וטו שהוטל על ידי בכירי סרטי פרמאונט שדרשו שדמותה של ג'דזיה דקס בגילומה של טרי פארל תהיה של אישה מצודדת, וחששם שהמצח המודגש מכער את הדמות.
בניגוד לשינוי במראם של הקלינגונים, שינוי זה מעולם לא הוסבר בקאנון של מסע בין כוכבים.
גזע הטריל הוא הראשון שמציג אפשרות של יחסים חד מיניים בעולם מסע בין כוכבים.
פרק זה היה גם הראשון להציג נשיקה לסבית במסע בין כוכבים והיה הראשון שקיבל דירוג "צפייה מגיל 13+" ברוב המדינות בהן הוא הוצג ונמכר.
טרילוגיית האביר האפל היא טרילוגיה שכוללת שלושה סרטי קולנוע על באטמן מאת הבמאי כריסטופר נולאן (שהיה שותף גם לכתיבת התסריטים).
הטרילוגיה כוללת את הסרטים "באטמן מתחיל", "האביר האפל" ו"עלייתו של האביר האפל" והופקה על ידי האחים וורנר, Legendary Entertainment ו-Syncopy Films.
הטרילוגיה הציגה טיפול רציני וריאליסטי למיתוס של באטמן הנאמן לספרי הקומיקס, וזכתה לשבחים רבים הן מהמעריצים והן ממבקרי הקולנוע, וכן להצלחה קופתית כאשר שניים מסרטיה הכניסו יותר ממיליארד דולר כל אחד.
בין השחקנים שכיכבו בטרילוגיה נמנים כריסטיאן בייל כבאטמן, גארי אולדמן כג'יימס גורדון, מייקל קיין כאלפרד פניוורת', מורגן פרימן כלושיוס פוקס, ליאם ניסן כראס אל גול, קיליאן מרפי כג'ונתן קריין, הית' לדג'ר כג'וקר, טום הארדי כביין ואן האת'וויי כקאטוומן.
זהו הסרט הראשון בטרילוגיה, והוא מספר את סיפור המקור של הדמות.
ברוס ויין היה נער צעיר בן למשפחה עשירה בגות'אם סיטי מוכת הפשע, בעת משחק נפל למערת עטלפים ופיתח פוביה מהם.
לילה אחד הוריו נרצחים במהלך שוד אלים ב"סמטת הפשע" אחרי שיצאו מהאופרה "העטלף" בגלל הפחד של ברוס.
ויין הצעיר מתייתם מהוריו ומגודל על ידי משרתם הנאמן של הוריו, אלפרד פניוורת'.
ויין מתבגר, חדור תחושת נקמה ומתכנן לנקום את רצח הוריו כאשר הרוצח, ג'ו צ'יל, מובא לשימוע.
תוכניתו נמנעת ברגע האחרון כאשר קרמין פלקונה, ראש המאפיה המקומית מתנקש בצ'יל שמוכן להעיד נגדו.
רייצ'ל דוז, עוזרת התובע המחוזי וחברת ילדות של ברוס ויין, נוזפת בברוס על רצונו להתנקש בצ'יל ומחדדת אצלו את ההבדל בין עשיית צדק לנקמה.
בעקבות אירועים אלה ויין נודד ברחבי העולם במטרה להבין את הפושעים על מנת שיוכל להילחם בהם ביעילות.
הוא נכלא במזרח אסיה ובכלא מציע לו אדם מסתורי בשם הנרי דוקארד להצטרף ל"ליגת הצללים", אגודת סתרים של נינג'ות שנשבעה להילחם בפשע וברוע האנושי.
דוקארד מאמן את ויין ומשמש לו כדמות אב.
אחרי שוויין השלים את אימוניו דוקארד מבקש ממנו להוביל את "ליגת הצללים" כדי להחריב את גות'אם סיטי, ובאקט סמלי דורש ממנו להוציא להורג פושע.
ויין מסרב ובמהלך הקרב שמתפתח שורף את טירת "ליגת הצללים" והורג לכאורה את ראס אל-גול אך מציל את דוקארד.
ויין חוזר לגות'אם סיטי ומחליט להפוך לנינג'ה שנלחם בפשע ברחובות.
בעזרת ג'יימס גורדון, אחד השוטרים הבודדים בגות'אם שאינם מושחתים, רייצ'ל דוז, עוזרת התובע המחוזי, ולושיוס פוקס, ראש המחלקה למדע שימושי בתעשיות ויין, ויין הופך לבאטמן, לוחם מאיים בחליפת עטלף משוריינת וגלימה-דאון שנלחם בפשע אך נמנע מהרג מתוך עיקרון.
המשך הסרט מתאר את לחימתו של באטמן בפשע.
הוא עוצר את קרמין פלקונה, ראש המאפייה, ומסכל הברחת סמים גדולה, שם הוא לומד שחלק מהסמים מועברים ל"נארוז", אי בלב העיר שמורכב משכונות עוני רוויות פשע.
הוא עוקב אחרי המשלוח ונלחם בד"ר ג'ונתן קריין, פסיכיאטר מושחת שמשתמש בגז הזיה כדי לגרום לאויביו לחוות את פחדיהם העמוקים ביותר.
באטמן מותקף על ידי הגז אך מצליח להיחלץ ולושיוס פוקס מסנתז נסיוב שסותר את השפעת הגז.
באטמן מגלה שקריין משתף פעולה עם ראס אל-גול והחדיר את הגז למערכת המים של העיר, ובאמצעות פולט מיקרוגלים, נשק עתידני שמאייד מים לגז שפותח על ידי תעשיות ויין, להרעיל את כל העיר בגז הפחד.
ויין מותקף באחוזתו על ידי הנרי דוקארד שמתגלה כראס אל-גול האמיתי וניצל על ידי אלפרד.
הוא עוטה שוב את חליפת העטלף, ובעזרתו של השוטר ג'יימס גורדון, מסכל את מזימתו של אל-גול.
אל-גול מת בקרב עם באטמן, למרות שבאטמן לא הורג אותו ישירות.
בסיום הסרט, גות'אם מתחילה להשתקם ובאטמן משתף פעולה עם גורדון, שקודם, במלחמה בפשע.
בסצנה האחרונה מוצג אות העטלף, זרקור עם סמל עטלף עליו, ואת באטמן דואה עם גלימתו אחרי שגורדון סיפר לו על פושע רצחני ותאטרלי שמשאיר אחריו קלף משחק עם סמל הג'וקר, רמז לסרט הבא.
הסרט זכה לביקורת משבחות, בעיקר על הרצינות והנאמנות לקומיקס, בניגוד לשני הסרטים של ג'ואל שומאכר.
בעקבות הצלחת הסרט הוחלט להפיק סרט המשך - "האביר האפל", שבו באטמן נלחם בגדול אויביו, הג'וקר.
זהו סרט המשך ל"באטמן מתחיל".
הסרט נפתח בשוד בנק מתוחכם שמבצע הג'וקר.
בינתיים, שיתוף פעולה בין באטמן, קצין המשטרה ג'יימס גורדון והתובע המחוזי החדש הארווי דנט מניב פירות, מכניס פושעים רבים לכלא ומאיים למוטט את ארגוני הפשע של גות'אם סיטי.
אחרי שחטף את מלבין הכספים של המאפיה מהונג קונג משלמים ראשי המאפיה של גות'אם סכום עתק לג'וקר על מנת שייחסל את באטמן.
הג'וקר פוצח במסע טרור והרס, בכחלק מאידאולוגיה שמטרתה להשליט את האנרכיה ולהשחית את גות'אם, כדי להביא את באטמן לחצות את גבול המוסר.
הג'וקר מחסל את מפכ"ל המשטרה לואב וגורדון ממונה במקומו.
ביחד עם באטמן ודנט, המשטרה מצליחה לעצור את הג'וקר, אך הוא מנצל את המעצר ואת השחיתות במשטרה כדי לקדם את מזימותיו.
הוא חוטף את הארווי דנט ורייצ'ל דוז, חברת הילדות של ברוס ויין שכעת נמצאת במערכת יחסים רומנטית עם דנט, ומאיים לרצחם.
באטמן מצליח להציל את דנט, שפניו נשרפו בפיצוץ, אך לא את דוז שנהרגת בפיצוץ.
הג'וקר בורח מהמעצר וממשיך בגל הטרור.
הוא מפוצץ את בית החולים של גות'אם ומשחית את דנט כאשר משכנע אותו שבאטמן וגורדון אחראים למותה של אהובתו.
המשטרה עומדת חסרת אונים מול הטרור של הג'וקר ותושבים רבים מחליטים להתפנות מהעיר.
הג'וקר מטמין פצצות על שתי מעבורות, אחת נושאת הרבה אזרחים והשנייה אסירים, ומעמיד אותן בפני גרסה רצחנית של דילמת האסיר.
באטמן, בעזרתו של לושיוס פוקס, משתמש בטכנולוגיה של תעשיות ויין כדי לעקוב אחרי כל הטלפונים הסלולריים של תושבי גות'אם ומצליח לאתר את הג'וקר שחטף בני ערובה.
הוא מציל את בני הערובה (כולל המעבורות) ועוצר את הג'וקר, שמודה שבאטמן בלתי ניתן להשחתה.
אחרי מעצרו של הג'וקר מגלים באטמן וגורדון כי הארווי דנט, שהושחת על ידי הג'וקר, חטף את משפחתו של גורדון ורצח מספר חפים מפשע.
באטמן מצליח להציל את משפחת גורדון כאשר הוא סופג ירייה (חליפתו היא שריון גוף) אך מפיל את דנט החמוש מהבניין וגורם למותו.
באטמן וגורדון מבינים שנפילתו של דנט והגילוי שהוא אחראי למעשי רצח יהרסו את כל מה שעמלו עליו ובעיקר את המאבק המשפטי שדנט הוביל בפשע, ובאטמן מחליט לקחת על עצמו את האשמה על פשעיו של דנט.
באטמן הופך מגיבור לניצוד הנרדף על ידי החוק.
אך כאשר מפציר בנו של גורדון באביו ש"באטמן לא עשה שום דבר רע", גורדון אומר לבנו: "כי הוא הגיבור שמגיע לגות'אם, אבל לא האחד שהיא צריכה עכשיו...
כי הוא יכול לעמוד בזה...
הוא השומר הדומם, מגן עירנו, האביר האפל".
הסרט זכה לביקורות משבחות ביותר, ונחשב בידי מבקרים רבים ל"סרט הקומיקס הטוב ביותר בכל הזמנים".
יתר על כן, הסרט הפך לשובר קופות וגרף למעלה ממיליארד דולר ברחבי העולם.
הוא מתרחש עלילתית 8 שנים אחרי "האביר האפל".
באטמן, שנרדף על ידי המשטרה וספג פציעות גופניות במהלך פעילותו תולה את הגלימה ומפסיק לפעול כבאטמן.
כברוס ויין הוא מסתגר באחוזתו ומנהל את עסקיו ב"שלט רחוק".
העירייה של גות'אם סיטי מעבירה את "חוק דנט" ובאמצעותו כולאת אלפי פושעים בכלא בלאקגייט, ובכך מפוררת את הפשע המאורגן בעיר.
תעשיות ויין פיתחו בחשאי כור היתוך גרעיני שיספק אנרגיה נקייה לעיר שלמה, אך ויין מהסס לחשוף אותו לעולם מחשש שינוצל כנשק גרעיני בידי גורמים עוינים.
ביין, דמות מסתורית ורצחנית המזהה את עצמה עם "ליגת הצללים" של ראס אל-גול, מופיע ומטיל את חתיתו על העיר.
דבר זה גורם לברוס ויין לחזור מפרישה ולשוב לפעול כבאטמן.
הוא נעזר בלושיוס פוקס כדי לחמש את עצמו, ומצטייד במעין מסוק קרב שנקרא "העטלף", ושכולל הכל חוץ מטייס אוטומטי, תכונה שאותה פוקס לא מצליח לתקן.
בינתיים ביין, בעזרת קאטוומן (נוכלת וגנבת מפתה בשם סלינה קייל), מצליחה להוריד את ויין מנכסיו, דבר שמאלץ אותו לשתף פעולה עם פעילת הסביבה מירנדה טייט ולחשוף בפניה את כור ההיתוך הגרעיני.
באטמן מציל את קאטוומן מידי בריוניו של ביין, ומשכנע אותה להוביל אותו לביין תמורת תוכנה שתאפשר לה למחוק את רישומה הפלילי ממאגרי הנתונים של רשויות החוק.
סלינה מסכימה אך בוגדת בו, ולוכדת אותו בביוב, שם הוא נאלץ להילחם בביין, שחושף את זהותו כברוס ויין.
ביין מביס אותו ומגלה לו את תוכניתו להשמיד את העיר, כדי להשלים את מה ש"ליגת הצללים" של ראס-אל-גול החלה.
הוא חושף את תוכניתו להשתמש בכור כפצצה גרעינית ומשתלט על מחסן הנשק הסודי של באטמן.
הוא שובר את גבו של באטמן ושולח אותו לצינוק אכזרי במיוחד הנקרא "הבור", שם ויין נאלץ לצפות כיצד ביין משליט טרור על העיר.
העינויים בבור הם בעיקר מנטליים ונובעים מהמשחק בין התקווה לטפס על קירות הבור התלולים ולצאת לחופשי, לבין הייאוש של כישלון אחר כישלון.
ממשלת ארצות הברית נאלצת להיכנע לדרישותיו, וגות'אם מבודדת משאר העולם.
הוא מכריז על אנרכיה, משחרר את אסירי כלא בלאקגייט, חושף בפני תושבי גות'אם את האמת על הארווי דנט, ומסית אותם להשתולל ברחובות ולבזוז את העשירים.
הכנופיה שלו הופכת ל"משטרה" החדשה ומסייעת להריסת העיר.
בינתיים בבור הכלא, ויין נרפא ולומד מהרופא הכלוא שם פילוסופיה חדשה לגבי הפחד ממוות, הוא מצליח לברוח מהבור וחוזר לגות'אם.
באטמן חוזר כאשר נותרה פחות מיממה עד שהפצצה תתפוצץ בכל מקרה.
בעזרת לושיוס פוקס וסלינה קייל הוא מחמש את עצמו מחדש והוגה תוכנית לנטרול הפצצה והבסת ביין.
באטמן מוביל את פוקס למסוק העטלף ושם פוקס מאלתר מתקן שיחסום את הפעלת הפצצה מרחוק.
באטמן מציל את גורדון ואת בלייק, שמנסה לחלץ את השוטרים אך כמעט ונהרג על ידי בריוניו של ביין.
באטמן מוביל אותם לתוכנית להצלת העיר: שוטרי גות'אם יחולצו מההריסות ויובילו מרד כנגד ביין, בזמן שגורדון יאתר את הפצצה וישתיל עליה את ההתקן המונע את הפעלתה מרחוק.
באטמן מוביל את המרד, מתעמת עם ביין ומצליח להביס אותו.
הוא חוקר אותו כדי לגלות איפה נמצא מתג הפעלת הפצצה, אך נדקר בגבו על ידי מירנדה, שמתגלה כטליה אל-גול, בתו של ראס-אל-גול.
בזמן שטליה אל-גול יוצאת להפעיל ידנית את הפצצה ולמנוע את ניטרולה, קייל מגיעה על ה"באט-פוד", יורה בביין ומצילה את באטמן.
הם יוצאים למרדף אחרי טליה אל-גול ואחרי שהם תופסים אותה עם הפצצה הם מגלים שהיא הציפה את הבונקר ובכך מנעה אפשרות לנטרל את הפצצה.
באטמן מחליט לחבר את הפצצה אל מסוק העטלף ולטוס עמה אל עבר המפרץ, הרחק מהעיר.
סלינה, פוקס וגורדון מבינים שבביצוע מעשה זה, באטמן ימות, שכן ככל הידוע להם אין במסוק טייס אוטומטי ובאטמן יאלץ לטוס עד הסוף ולהקריב את עצמו.
סלינה מעריכה את האלטרואיזם של ברוס ומנשקת אותו.
באטמן רומז לגורדון שהוא ברוס ויין, ומעודד אותו בכך שבכל אדם חבוי גיבור.
הוא עולה על המסוק וטס עם הפצצה, עד שהיא מתפוצצת הרחק מגות'אם, ובכך מציל את העיר בעוד שהוא נחשב כמת.
באפילוג נרמז שוויין למעשה ביים את מותו, וכעת הוא חי באושר ביחד עם סלינה קייל, שחזרה למוטב.
בכך נחתמת הטרילוגיה ומסתיימת אגדת באטמן.
הסרט הפך לשובר קופות והרוויח למעלה ממילארד דולר, ואף עקף את קודמו בטרילוגיה "האביר האפל".
רוב הביקורות שקיבל הסרט היו טובות, בעיקר שבחים על משחק מצוין ועלילה מותחת אך מספר ביקורות מתחו ביקורת על חורים בעלילה וסיום מאכזב לסאגת גיבורי-על.
כריסטיאן בייל - באטמן/ברוס ויין
תעשיין מיליארדר שמקדיש את חייו ללחימה באי-צדק כבאטמן בעקבות הטראומה של רצח הוריו בידי שודד.
במסגרת הכנתו לתפקיד עבר בייל אימונים רבים, כולל אימונים באמנויות לחימה, והעלה את מסת שריריו.
הוא ביצע הרבה מהפעלולים וסצנות הלחימה בעצמו.
בייל גם התכונן נפשית לתפקיד וחקר מה מניע את ברוס ויין הצעיר להפך ללוחם מושבע ואובססיבי בפשע, ואיך החלטה זו משפיעה על חייו.
שוטר טוב וישר המשתף פעולה עם באטמן כדי להגן על העיר ולהילחם בפשע.
בעקבות הצלת העיר בסרט "באטמן מתחיל" הוא מקודם לתפקיד סגן משטרת גות'אם סיטי.
הוא יוצר ברית מתוחה עם באטמן והארווי דנט במטרה לעצור את הג'וקר.
משרתו הנאמן של ברוס ויין ושומר סודו.
הוא מעניק לוויין עצות שימושיות ותמיכה נפשית ומוסרית, ודימויו כדמות אב הקנה לו אפיון של "הבטמן של באטמן" (בטמן=משרת אישי לקצינים בצבא).
ראש מחלקת המדע השימושי ב"תעשיות ויין", אחראי למגוון הפטנטים שברשותו של באטמן.
בסוף הסרט "באטמן מתחיל" מינה ויין את פוקס למנכ"ל "תעשיות ויין" והשניים משתפים פעולה בלחימה בפשע כאשר פוקס מסייע לבאטמן בטכנולוגיה.
קייטי הולמס/מגי ג'ילנהול - רייצ'ל דוז
היא הכירה בעובדה שדמותה היא של "הנערה במצוקה", אך בד בבד נולאן ביקש להעצים את כוחה של הדמות.
בסרט "באטמן מתחיל" גילמה אותה קייטי הולמס אך בעקבות ביקורת שלילית על איכות משחקה בסרט ההמשך "האביר האפל" החליפה אותה מגי ג'ילנהול.
ג'וזף גורדון-לוויט - ג'ון בלייק/רובין
שוטר מקוף בגות'אם סיטי הנאמן למפכ"ל גורדון.
גורדון רואה את השוטר הצעיר כבבואה של עצמו, ומקדם אותו לדרגת בלש, מה שמאפשר לבלייק לבצע משימות מיוחדות עבורו.
מופיע בסרט "עלייתו של האביר האפל".
ליאם ניסן - הנרי דוקארד/ראס אל-גול
ראש "ליגת הצללים", אגודת סתרים וצבא עתיק של נינג'ות, שמאמן את ויין ומשמש לו כדמות אב.
אחרי שוויין השלים את אימוניו דוקארד מבקש ממנו להוביל את "ליגת הצללים" כדי להחריב את גות'אם סיטי.
הנבל הראשי של הסרט "באטמן מתחיל" ומופיע הופעת קמע בסרט "עלייתו של האביר האפל".
קיליאן מרפי - ד"ר ג'ונתן קריין/הדחליל
הפסיכיאטר המחוזי והבכיר בבי"ח לחולי נפש "ארקהם".
קריין הוא פסיכיאטר מושחת שאובססיבי לחקר הפחד.
הוא משתמש בגז עצבים כדי להפחיד אנשים בדמות "הדחליל".
קריין משתף פעולה עם קרמין פלקונה וראס אל-גול.
טום וילקינסון - קרמיין פלקונה
ראש המאפיה בעיר גות'אם סיטי.
"הג'וקר הוא ליצן פסיכופת, סכיזופרן ורוצח המונים עם אפס אמפתיה".
הג'וקר הוא הנבל הראשי של הסרט "האביר האפל".
ב-22 בינואר 2008, סמוך לסיום צילומי הסרט, נמצא לדג'ר בדירתו בסוהו ללא רוח חיים, עקב הרעלה משילוב של תרופות מרשם וכדורי שינה.
לאחר מותו זכה משחקו של לדג'ר לביקורות חיוביות ביותר בגילום "הג'וקר" ב"האביר האפל", וב-11 בינואר 2009 זכה לדג'ר על תפקידו זה בפרס גלובוס הזהב.
ב-22 בפברואר 2009 לדג'ר זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקיד הג'וקר, אמו, אביו ואחותו עלו לבמה לקבל את הפרס בשמו.
ארון אקהרט - דו-פרצוף/הארווי דנט
הוא הופך לנבל המשני של הסרט.
בסרט "האביר האפל" משתתפים גם מייקל ג'יי וייט כגמבול, ראש כנופיית המאפיה, נסטור קרבונל כראש העיר אנתוני גרסיה, ויליאם פיכטנר כמנהל בנק של המאפיה בגות'אם, צ'ין האן כלאו, מנהל החשבונות של המאפיה, קית' זרבאג'קה כבלש ג'רארד סטיבנס, קולין מקפרליין כמפכ"ל המשטרה לואב וקיליאן מרפי כדחליל/ד"ר ג'ונתן קריין בהופעת קמע.
עוד שחקן שמופיע הופעה קצרה הוא ג'ון לוביץ, כברמן.
הנבל הראשי של הסרט "עלייתו של האביר האפל", טרוריסט גאון ובעל חוזק כמעט על-אנושי.
ביין בגרסת סרט זו נפצע קשות בגיל צעיר, ולכן הוא חייב ללבוש מסכה מיוחדת שמעבירה למחזור הדם שלו סם שמקל על הכאב שנגרם כתוצאה מהפציעה.
המראה החיצוני שלו לעיתים קרובות גורם לו להיראות כביריון חסר חוכמה, אבל למעשה ביין הוא נבל בעל אינטליגנציה גבוהה, ואף בין הדמויות היחידות בקומיקס שהצליחו לחשוף את זהותו של באטמן ולהביס אותו פיזית ונפשית.
בשונה מנבלים אחרים בקומיקס, ביין הוא לא מטורף אלא מודע למעשיו ומתכנן אותם בקפידה.
הוא מיומן באמנות לחימה, ואף המציא אמנות משלו.
לרוב ביין מתואר בתור "הגרסה המרושעת יותר" של באטמן.
אן האת'וויי - סלינה קייל/ קאטוומן
סלינה קייל מוכרת בקומיקס בתור קאטוומן.
בסרט "עלייתו של האביר האפל" היא נוכלת מפתה וגנבת מוכשרת ביותר.
היא עובדת בתחילה עבור דאגט וביין, אך פועלת מתוך דחף לשימור עצמי: השגת תוכנה שתמחק את הרישומים הפליליים שלה ממאגרי המידע של כל הרשויות בעולם.
בהמשך היא מסייעת לבאטמן והשניים מתאהבים.
מריון קוטיאר - מירנדה טייט/טליה אל-גול
חברה במועצת המנהלים של "תעשיות ויין", שמנסה לעזור לברוס ויין להתמודד עם השדים הפנימיים שלו ולהמשיך בעבודת הפילנתרופיה שבה החל אביו.
היא מתוארת כדמות אשר מנסה להפיח בוויין תקווה מחודשת לבקשתם של אלפרד ולושיוס.
במהלך הכנת הסרט, קוטיאר הכחישה שמועות ראשוניות כי היא תגלם תפקיד כפול גם כטליה אל-גול, ביתו של ראס-אל-גול, וטענה כי דמותה היא יצירה מקורית; אולם בחלקו האחרון של הסרט התבררה התרמית.
טרילוגיית "עדים" הוא דרמה היסטורית המורכבת משלושה סרטים קצרים בבימויו של קונסטנטין פאם.
הסדרה כוללת שלושה סרטים קצרים באורך של 35 דקות כל אחד ("נעליים", "ברוטוס" ו "כינור") שהמכנה המשותף בין כולם הוא זכר השואה.
הפקת הטרילוגיה הושלמה בשנת 2017.
הסרטים הופקו בסיוע פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה, המרכז לקולנוע תיעודי, מרכז הנוער של איחוד הקולנוענים הרוסי, חברת ROSKINO ובתמיכת משרד התרבות של הפדרציה הרוסית.
הטרילוגיה כולה הוקרנה לראשונה בבית הקולנוע "אוקטובר" שבמוסקבה, ביום השואה הבינלאומי, ב-27 בינואר 2018. הטרילוגיה גם הוקרנה בישראל באולם רפפורט בחיפה ב-6 בפברואר 2018, בסינמטק ירושלים ב-8 בפברואר 2018 וב-10 בפברואר 2018 בתיאטרון גשר בתל אביב, בנוכחות הבמאי.
"עדים" הוא הסרט האמנותי הראשון באורך מלא בחבר המדינות המוקדש לזיכרון השואה.
לדברי הבמאי, קונסטנטין פאם, הרעיון לפרויקט נולד באתר ההנצחה אושוויץ, ליד הוויטרינה שבה מוצגים אלפי זוגות נעליים של קורבנות המחנה.
בעולם כמעט ואין משפחות יהודיות שלא איבדו, במהלך מלחמת העולם השנייה, מישהו מיקיריהם.
במהלך הטיהורים שנערכו בשנים 1933–1945 נרצחו למעלה מ-11 מיליון אנשים, מתוכם כ-6 מיליון יהודים.
הפרויקט נועד להנציח את הקורבנות.
השואה מוצגת מנקודת מבטם של זוג נעליים - בסרט "נעליים"; של כלב רועה גרמני - בסרט "ברוטוס"; של כלי נגינה - בסרט "כינור".
כל אחד מהסרטים מהווה נקודת מבט מיוחדת על אירועי אותה תקופה.
אלו חלק מה"טרגדיות הקטנות" שהרכיבו את הטרגדיה הגדולה ביותר שחוותה האנשות במאה ה-20.
פיתוח הסרטים הלל עם הפקת הסרט "נעליים" משנת 2012. הבמאי קונסטנטין פאם החליט לנסות לספר את השואה מנקודת מבט לא שגרתית וליצור סדרת סרטים קצרים בנושא.
כך הופקו הסרטים "נעליים", "ברוטוס" ו"כינור".
בכורת הסרט הראשון, "נעליים", הייתה בפסטיבל הסרטים של קאן, ה-66 במספר.
שבו הוצג במסגרת Short Film Corner גם חלקים מהסרט "ברוטוס".
בשנת 2013 רוסקינו פעל בארצות הברית להשגת מימון להמשך הסדרה.
הסרט הופק ברוסיה, צ'כיה ובלארוס בשיתוף פעולה עם מפיקים מארצות הברית ומישראל.
עלילת הסרט מתרחשת בשנות ה-30 של המאה העשרים ובשנות ה-40 של המאה העשרים ומגוללות את קורותיהם של זוג נעלי עקב אדומות למן ההתחלה, בחלון הראווה של חנות נעליים בפולין ועד לסוף המר של בעליהן בחדר המוצגים באתר ההנצחה אושוויץ.
ייחודיות הסרט הוא בכך שהדמות הראשית הם הנעליים.
לא רואים את פני הדמויות ואין דו-שיח בסרט ומושמעת רק מוזיקה סימפונית ברקע.
צילומי הסרט נערכו בפראג, פריז וורשה.
שלבי ההפקה נמשכו למעלה משנה בעוד הצילומים עצמם נמשכו 20 יום בלבד ונטלו בו חלק למעלה מ-400 איש.
הסרט הצליח מאוד בפסטיבלים שבהם הוצג וגרף ביקורות חיוביות.
בשנת 2013 היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר והיה הסרט הרוסי הראשון בקטגוריה זו.
הסרט מגולל את קורותיו של כלב רועה גרמני בשם ברוטוס.
חוקי נירנברג מפרידים את הכלב מבעליו היהודי.
הוא נלקח על ידי קצין נאצי ומאומץ על ידו.
עד מהרה הוא הופך לכלב שמירה באחד ממחנות הריכוז ומאומן לרדוף אחר האסירים היהודים.
הסרט מבוסס על סיפורו של הסופר הצ'כי לודוביק אשכנזי.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה 2016.
עלילת הסרט מבוססת על סיפור מאת יוסי תבור אודות גורלו של כינור ששרד את אימי המלחמה ההיא.
הסרט נפתח בייצור הכינור בתחילת המאה ה-20 בנירנברג, שנשלח כשי לילד יהודי ומסתיים כמאה שנה לאחר מכן בקונצרט הנערך למרגלות הכותל המערבי.
הסרט מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר ולטקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-16 בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר.
טריכומוניאזיס היא מחלה זיהומית הנגרמת על ידי הטפיל Trichomonas vaginalis.
כ -70% מהנשים והגברים אינם סובלים מתסמינים כאשר הם נדבקים.
כאשר התסמינים בדרך כלל מתחילים 5 עד 28 יום לאחר החשיפה.
התסמינים יכולים לכלול גירוד באזור איבר מין, ריח רע של הפרשות בנרתיק הדק, צריבה במתן שתן וכאבים בעת קיום יחסי מין.
רוב האנשים הנדבקים בטפיל אינם סובלים מתסמינים ולכן לא ניתן לאבחן אותם במשך שנים.
התסמינים כוללים כאב, צריבה או גירוד באיבר המין, דלקת השופכה (דלקת בדרכי השתן) או הנרתיק (דלקת הנרתיק).
אי הנוחות לשני המינים עלולה לגבור במהלך קיום יחסי מין ובעת נטילת שתן.
אצל נשים תיתכן גם פריקה וגינאלית בצבע צהוב-ירוק.
זה עלול להתבטא בצורה של גירוד וריח ("דגי") מהנרתיק.
במקרים נדירים, התסמינים יכללו גם כאבים בבטן התחתונה שיכולים להופיע.
התסמינים מופיעים בדרך כלל תוך 5 עד 28 יום מהחשיפה.
לפעמים ניתן להתבלבל בין טריכומוניאזיס לבין כלמידיה בגלל התסמינים הדומים.
טריכומוניאזיס קשור לשני סיבוכים רציניים.
טריכומוניאזיס קשור לעלייה בסיכון להעברה וזיהום.
בנוסף, טריכומוניאזיס עלול לגרום לאישה ללדת תינוקות במשקל נמוך או פג
תפקידו של זיהום טריכומונאס בגרימת סרטן צוואר הרחם אינו ברור, אם כי זיהום טריכומונאס עשוי להיות קשור לזיהום מקביל עם זנים מסוכנים של נגיף הפפילומה האנושי
זיהום של Trichomonas vaginalis בגברים נמצא כגורם לדלקת השופכה אסימפטומטית ולדלקת הערמונית.
בערמונית המחלה עלולה להוביל לדלקת כרונית שעלולה בסופו של דבר להוביל לסרטן הערמונית.
מערכת המין האנושית היא המאגר היחיד למין טפיל זה.
הטפיל מועבר באמצעות מגע מיני או איברי המין.
הפרוטוזואה החד-תאי מייצר לחץ מכני על תאים מארחים ואז מעכל שברי תאים לאחר מות התאים.
רצף הגנום של הטפיל פורסם ב־12 בינואר 2007 בכתב העת "Science" המאשר כי בגנום שלו יש לפחות 26,000 גנים, מספר דומה לגנום האנושי.
כ־35,000 גנים נוספים שאינם מאושרים, כולל אלפים שהם חלק מרכיבים הניתנים להעברה, מביאים את תכולת הגנים למעל 60,000.
יש שלוש דרכים עיקריות לבדיקת טריכומוניאזיס:
הבדיקה הראשונה ידועה בשם מיקרוסקופיה מלוחה .
זוהי השיטה הנפוצה ביותר ומחייבת דגימת מטוש מפנים צוואר הרחם , הנרתיק או הפין ובחינתה במיקרוסקופ.
נוכחותם של טפיל אחד או רבים מהווה תוצאה חיובית.
שיטה זו זולה אך בעלת רגישות נמוכה (60%–70%) לעיתים קרובות כתוצאה מדגימה פגומה, וכתוצאה מכך עלולה להיות שלילת שווא.
שיטת האבחון השנייה היא תרבית, שהייתה מבחינה היסטורית "תקן הזהב" באבחון מחלות זיהומיות.
מבחני תרביות של הטפיל זולים יחסית.
עם זאת, הרגישות עדיין נמוכה במקצת (70%–89%).
השיטה השלישית כוללת את בדיקות הגברה של חומצות גרעין (NAAT) שהן רגישות יותר.
בדיקות אלו יקרות יותר ממיקרוסקופיה ותרביות, והן רגישות ביותר (80%–90%).
שימוש בקונדומים זכריים או נשיים עשוי לסייע למניעת הפצת טריכומוניאזיס, אם כי מעולם לא נעשו מחקרים מדוקדקים הממוקדים בדרכים למניעת זיהום זה.
הידבקות בטריכומוניאזיס במים אינה סבירה, מכיוון שהטפיל מת במים לאחר 45–60 דקות, במים חמים לאחר 30 דקות עד 3 שעות ובשתן מדולל אחרי 5–6 שעות.
כיום, אין דרישות סקר שגרתיות עבור אוכלוסיית ארצות הברית הכללית המקבלת תכנון משפחתי או בדיקת SIT.
המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) ממליצים על בדיקת טריכומוניאזיס בקרב נשים עם הפרשות מהנרתיק.
ניתן לשקול ביצוע בדיקות לנשים הנמצאות בסיכון גבוה יותר לזיהום.
הופעתם של בדיקות טריכומוניאזיס חדשות, ספציפיות ורגישות מאוד, מציגות הזדמנויות לפרוטוקולי סקר חדשים לגברים ונשים כאחד.
תכנון, דיון ומחקר קפדני נדרשים כדי לקבוע את יעילות העלות והשימוש המועיל ביותר בבדיקות החדשות הללו לאבחון וטיפול בטריכומונס וגינאלית בארצות הברית, מה שיכול להביא למאמצי מניעה טובים יותר.
נמצאו מספר אסטרטגיות המשפרות את המעקב לבדיקת STI כולל הודעות דואר אלקטרוני והודעות טקסט כתזכורות לפגישות.
עדויות ממחקרים מבוקרים אקראיים לבדיקת נשים בהריון שאינן סובלות מתסמינים להידבקות בטריכומונס וגינאלית וטיפול בנשים שבחנו חיוביות לזיהום לא הראו באופן עקבי סיכון מופחת ללידה מוקדמת.
נדרשים מחקרים נוספים כדי לאמת תוצאה זו ולקבוע את שיטת המיון הטובה ביותר.
בארצות הברית, בדיקת סקר של נשים בהריון ללא תסמינים מומלצת רק אצל אלו עם HIV שכן זיהום מסוג טריכומונס וגינאלית קשור לעלייה בסיכון להעברת HIV לעובר.
הטיפול בנשים הרות וגם לא בהריון הוא בדרך כלל באמצעות מטרונידזול, דרך הפה באופן חד פעמי.
יש להיזהר בהריון, במיוחד בשליש הראשון.
יש לטפל גם בבני זוג מיניים, גם אם לא מופיעים אצלם תסמינים.
בשנת 2013 היו כ 58 מיליון מקרים של טריכומונס וגינאלית.
זיהום מסוג זה נפוץ יותר בקרב נשים (2.7%) מאשר גברים (1.4%).
זהו ה- STI הלא-נגיפי הנפוץ ביותר בארצות הברית, עם הערכה של 3.7 מיליון מקרים נפוצים ו -1.1 מיליון מקרים חדשים בשנה.
ההערכה היא ש -3% מהאוכלוסייה הכללית בארצות הברית נגועים, ו- 7.5-32% מהאוכלוסייה בסיכון בינוני-גבוה.
טרייר אמריקאי חסר שיער , המכונה גם טרייר אמריקאי קירח הוא גזע כלבים ממשפחת טריירים, שמקורה בארצות הברית.
בבסיס הגזע עמדו גורים אשר נולדו ללא שיער אצל כלבי ה- Rat terrier, ציידים מצוינים של חולדות ומכרסמים קטנים, אשר נפוצים מאוד בארצות הברית.
מדובר בכלבים חכמים, אנרגטיים, קלים לאילוף ובעלי אופי מצוין.
טריירים אמריקאים חסרי שיער הפכו עם השנים לכלבי משפחה פופולריים והם מתאימים במיוחד לאנשים עם אלרגיה לפרוות כלבים.
הודות לאינטליגנציה ויכולת פיזית גבוהה כלבים מגזע זה מרבים לקחת חלק בתחרויות שונות כגון: אג'יליטי, ריקודים עם כלבים ועוד.
כלב פעיל ואטלטי, בעל שרירים מפותחים.
פרופורצית מועדפת אורך-גובה 10:9; גודל הראש פרופורציונלי לגודל הגוף.
אוזניים - עומדות (הסטנדרט מתיר גם וריאציות אחרות);
שיניים - סט מלא, להבדיל מכל שאר גזעים ללא שיער.
עור: לטרייר אמריקאי חסר השיער לא פחות מ-28 גוונים שונים, אשר כוללים בדרך כלל צבע עיקרי (שחור, חום, לבן וכו') וכתמים בצבעים נוספים בגדלים שונים;
בנוסף, כלבים אשר נולדים עם הפרווה, מאושרים על ידי הסטנדרט כזגעיים.
כל הגורים נולדים כאשר הם מכוסים על ידי פרווה קצרצרה, אותה מאבדים עד גיל 6-8 שבועות.
העור של הכלבים דורש הגנה מפני השמש בדיוק כמו העור של בני אדם, לכן בימי קיץ חובה למרוח את העור של החבר על ארבע בקרם הגנה לפני טיול ארוך.
מדובר בכלבים אתלטיים, בעלי יכולת פיזית גבוהה יחסית לגודלם, כולל יכולת קפיצה מרשימה.
טרייר אמריקאי חסר השיער בדרך כלל נע בקלילות, תנועותיו טבעיות וחלקות.
כלב אנרגטי, בעל אינטליגנציה גבוהה, זריז וסקרן.
טריירים מהסוג הזה ניתנים לאילוף בצורה טובה.
לטריירים חסרי השיער יצר ציד די גבוה, אך העדר פרווה הופך אותו לפגיע יותר ולא מתאים לשמש צייד.
יחד עם זאת, אין להתפלא אם כלב כזה יחסל עכבר או חולדה.
הכלבים האלה נהנים להימצא בחברת בני אדם וללוות אותם בעת פעילות גופנית.
כלבי ה-Rat terrier הובאו לארצות הברית מאנגליה בסוף המאה ה-19 ושימשו לציד חולדות ומכרסמים קטנים אחרים בהצלחה רבה.
כלבים מגזע זה "עובדים" גם היום בחוות ברחבי ארצות הברית ומחסלים חולדות ועכברים.
בשנת 1972 כלבת ה-Rat terrier מלואיזיאנה, המליטה, בין השאר, גורה ללא פרווה.
משפחה בשם סקוט אימצו את הגורה וקראו לה ג'וזפינה.
בני הזוג סקוט החליטה לנסות ולקבל המלטה של גורים חסרי שיער באמצעות סלקציה.