tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לדעת בעל תולדות תנאים ואמוראים: "קרוב הדבר מאוד לומר שאביו זבדא היה בנו של לוי בר סיסי".
היו לו שני אחים חכמים: רבי יהודה, ורבי סימון.
לרבי אבא לא היו ילדים.
בתלמוד מסופר שחכמים שאלוהו למה אינו נושא אישה לשם כך, והשיב להם שאילו הייתה לו את הזכות לכך הרי שהיו לו ילדים כבר מאשתו הראשונה (שכנראה התגרש ממנה).
אך לדעת התלמוד תשובתו זו של רבי אבא נועדה רק כדי לדחות את השואלים, שכן למעשה הסיבה שלא היו לו ילדים היא בשל עקרותו שאירעה בעת שהיה לומד אצל רבו רב הונא שהיה מאריך בשיעוריו, ורבי אבא מצידו לא רצה להפסיק ללכת לצרכיו.
אמוראים רבים מסרו הלכות ושמועות בשמו, וביניהם: רבי חגי, רבי זירא, ועוד.
– אמר רבי אבא בר זבדא: אף על פי שחטא – ישראל הוא.
אמר רבי אבא בר זבדא אמר רב: מצטער פטור מן הסוכה.
אמר רבי אבא בר זבדא: שהלך בעצת בתו.
רבי אבא בר אבינא היה אמורא ארצישראלי בדור השני.
היה תלמידו של רב ומסר בשמו דברי הלכה.
מכונה לעיתים בשם רבי אבא בר בינא או רבי אבא בר מינא.
הוא היה על פי הידוע ארצישראלי, אם כי למד אצל רב שהיה בבלי.
לפיכך יש הסוברים שהוא למעשה נולד בבבל.
עם זאת הרב אהרן הימן סבור שהוא למד מרב כשזה עוד שהה בארץ ישראל.
הוא שימש כדיין בעירו, היה לו שדה שנמסר לאריס.
היה לו אח בשם חגרא, שהיה חברו של רב חננאל תלמידו של רב.
המימרות בשמו מעטות, ומופיעות כולן בתלמוד ירושלמי.
רבי אבא בר זבדא, רבי ברכיה, ורבי פטרוקי מוסרים הלכות בשמו.
נוסח וידויו ביום הכיפורים: .
רבי אבא או רבי בא בר פַּפַּי (נפטר בשנת 375) היה אמורא ארץ ישראלי בדור הרביעי, חי ופעל במאה ה-4.
רבי אבא בר פפי מוזכר רק בתלמוד הירושלמי ובמדרשים הנובעים ממנו, והם המקור לידיעות אודותיו.
בענייני אגדה היה תלמידו של רבי לוי ועמיתו של רבי יהושע דסכנין.
מימרות רבות משל רבי לוי מובאות בתלמוד הירושלמי ובמדרשים הנובעים ממנו בשם שניהם.
הוא גם מסר דברי הלכה בשם רבי חמא בר חנינא, רבו של רבי לוי.
למד עם רבי יודן ורבי מנא מפי רבי יוסי בר זבידא.
והיה גם חברם של רבי אבא מרי ורבי יצחק בר נחמן.
מובאים בשמו מאמרי הלכה ואגדה במקומו במקומות שונים בתלמוד הירושלמי.
יש המשערים שהוא רבי אבא הכהן בר פפא, שנהג להימנע מללכת בדרך על יד קבוצות גדולות של בני אדם בדרך כדי לא להטריחם לקום מפניו, ורבי יוסי בר זבידא אמר לו שעדיף לו לעבור בפניהם ולא ללכת בדרך אחרת כדי להביא אותם ביראת שמים בקימתם מפניו.
הרב הימן מונה את רבי אבא הכהן בר פפא כאמורא בפני עצמו.
הרב אהרן הימן דוחה את האפשרות שהיה בנו של רב פפי, כי רבי אבא פעל בתקופת פריחה של ישיבות ארץ ישראל, ואילו בימי רב פפי כבר חרבו ישיבות ארץ ישראל, והמרכז התורני כולו עבר לבבל.
רַבִּי אַבַּא בַּר פַּפַּא היה אמורא בבלי, ואחר כך ארץ ישראלי, בדור השלישי.
רבי אבא היה חברו של רבי זירא, הוא עלה לפניו לארץ ישראל ונשלח על ידו לרבי יעקב בר אידי שישב בצור כדי לברר אצלו שמועה בהלכה.
הוא הספיק לעלות לארץ ישראל עוד בחייו של רבי יוחנן וללמוד בבית מדרשו בטבריא בעקבותיו עלה לארץ ישראל גם חבירו רבי זירא והתגורר בטבריה.
האמוראים היחידים שמוסרים בשמו מימרות הם רבי פנחס (בהלכה) ורבי פנחס בר חמא הנקרא גם רבי פנחס הכהן (באגדה).
השערה אחרת היא שאביו היה רב פפא סבא תלמידו של רב.
במסכת בבא קמא הביא שלושה דברים בשם אמוראים אחרים:
- היתר לחלל את השבת כדי למנוע מגפה כמגפת שחין
- קשה לשנות את מזלו הרע של אדם שננעלו בפניו דלתות ההצלחה
- היתר איסור אמירה לנוכרי מפני מצוות יישוב ארץ ישראל
מימרות נוספות משלו מובאות בתלמוד הבבלי והירושלמי ובמדרשים, אך בחלק מן המקרים לא ברור אם מדובר בו או באמוראים אחרים כי שמם מופיע בשמות דומים כגון אבא מארי בר פפא, אבא בר פפי, אבא הכהן בר פפא, ורבא בר פפא.
רבי אַבָּא בר אחא היה מאמוראי ארץ ישראל, אשר ירד לבבל.
פעמים רבות מוסר בשם "רבינו"; יש סוברים שהכוונה לרבי, או שכוונתו לרב.
בעקבות זה, נוצרה מחלוקת גם לגבי זמנו: אם הוא בן הדור הראשון או השני.
"רבותיי קצינים: הצילו את הקיסר" הוא סרט הרפתקאות עלילתי רוסי בבימויו של אולג פומין משנת 2008, המגולל את הרפתקאותיהם של שבעת קציני הצבא הלבן על רקע מלחמת האזרחים ברוסיה.
קיץ 1918, ברוסיה מתרחשת מלחמת אזרחים.
הבולשביקים שומרים על הצאר ניקולאי השני ומשפחתו במעצר בעיר יקטרינבורג.
קבוצת קציני התנועה הלבנה בפיקוד סרן המטה אנדריי דווידוב מקבלת משימה מסוכנת: לשחרר את הצאר.
אנשיו של דווידוב מנסים לעצור את קצין המשטרה החשאית בייטיקס.
שבעה שליחים אמיצים (שאליהם מצטרפת גם כלתו של הקטפן ואריה) מוצאים עצמם במאבק פנים מול פנים נגד לוחמי הצבא האדום...
רבזד (בהונגרית: Ravazd) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
בשנת 1992 הכפר טריאנפוסטה התפצל מרבזד והוכרז ככפר עצמאי.
ברבזד חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
"רבותיי הקצינים" היא סדרה דרמה היסטורית רוסית-קזחית משנת 2004, ששודרה ברשת NTV בשנת 2004.
שלושה חברים: פדטוב, אסלנבקוב וחומנקו לחמו יחד באפגניסטן, אך לאחר נסיגת הכוחות פדוטוב גורש מהכוחות המיוחדים, אחרי שבמהלך המלחמה בצ'צ'ניה, הרג בטעות ילד ונידון לחמש עשרה שנות מאסר, אסלנבקוב מונה לראש מושבה לחיילים לשעבר, חומנקו הועלה בדרגה לשרת במטה הכללי.
בגין רצח רשלני של ילד בצ'צ'ניה, פדטוב מוצא עצמו במושבה עם אסלנבקוב ולאחר שאסלנבקוב קבע מפגש בין פדטוב ומספר אסירים אחרים עם קרובי משפחה בניגוד לחוק, חומנקו מגיע לבדיקת פתע.
אולג שטפנקו – סרגיי פדוטוב, קולונל לשעבר בכוחות המיוחדים של המודיעין הצבאי, שהורשע
בחטיאר קוז'ה – נוראלי אסלנבקוב, קולונל, ראש המושבה של אנשי צבא לשעבר
איגור ליוואנוב – אנדריי חומנקו, מייג'ור גנרל, בודק מטעם המטה הכללי
אירינה רוזנובה – גלינה, רופאה, אשתו של אסלנבקוב
מיכאיל אליזייב – סגן ראש המושבה המכונה "הסנדק", לוטננט קולונל יורצ'נקוב
קונסטנטין וורוביוב – מייג'ור שמארוב, סוהר הכלא
רבי אבין נגרא (הנגר) היה אמורא בבלי מהדור השני או השלישי, בן דורו של רב הונא, ואביהם של רב אידי בר אבין ורב חייא בר אבין.
עסק לפרנסתו בנגרות ונקרא על שם עיסוקו.
בגמרא מסופר עליו שהיה מדקדק גדול בנרות שבת וכשראה רב הונא את הנהגתו המקפידה אמר שמביתו יצאו שני צדיקים ואכן שני בניו, רב אידי (רבו של רב פפא) ורב חייא היו מגדולי הדור הרביעי של אמוראי בבל:
רבחי כמאל היה סופר, מורה ושדרן רדיו פלסטיני.
נודע ביישוב בשל שליטתו בשפה העברית והרצאותיו בחוגים שונים, ולאחר קום המדינה כקריין העברי של רדיו קול דמשק.
כמאל היה מרצה לשפות שמיות באוניברסיטת דמשק, האוניברסיטה הערבית של ביירות ואוניברסיטת ירדן.
חיבר בין היתר את "המלון החדש עברי ערבי", ואת ספר הלימוד "עברית בלי מורה", שהיה ספר הלימוד הראשון ללימוד עצמי של השפה העברית במדינות ערב.
רבחי כמאל נולד בשנת 1913 בירושלים.
אביו, תאופיק כמאל, היה אימאם במסגד נביא עוכשא, אשר נמצא כיום ברחוב שטראוס.
האב נמנה עם האופוזיציה למופתי כאמל אל-חוסייני, וקיים קשרי ידידות עם האגרונום חיים מרגליות קלווריסקי.
בצעירותו הרבה כמאל להתרועע בקרב הילדים היהודים, ולמד בבית הספר של כי"ח בירושלים.
בגיל 19 נסע כמאל למצרים על מנת ללמוד בבית המדרש למורים דאר אל-עלום, שם למד אצל ישראל בן-זאב עברית, ארמית סורית ופילולוגיה שמית.
לאחר חזרתו לארץ ישראל הרחיב את חבר מרעיו היהודים, ואף היה בין הסטודנטים הערבים הראשונים באוניברסיטה העברית.
בשנת 1933 פרסם כמאל בעיתון המצרי "אלסיאסה" תרגום ערבי להקדמתו של מנחם קפליוק לתרגום העברי של האוטוביוגרפיה "ימים" לטהא חוסיין.
בשנת 1935 תרגם כמאל לערבית חלקים מ"מגילת האש" של חיים נחמן ביאליק
באותה תקופה החל כמאל להרצות בפני יהודים בנושאי חינוך ותרבות ערביים.
בשנת 1940 שידר כמאל סדרת שיחות בנושא החינוך הערבי ב"קול ירושלים".
בשנות מלחמת העולם השנייה ניהל כמאל הקראות שירה עברית רבות, בין היתר מול חברי ברית שלום והליגה להתקרבות ושיתוף יהודי-ערבי.
כמאל השתתף באופן קבוע באירועי עיתון העיתונאים בקולנוע מוגרבי, שם הקריא שירים מאת דוד פרישמן בנושא גירוש ספרד, ומשירי יהודה הלוי ושאול טשרניחובסקי.
כמו כן ניהל כמאל באירועים אלה הרצאות בנושאי האסלאם והנאציזם, ששודרו מאוחר יותר גם ברדיו.
בשנת 1941 הרצה כמאל באירועים אלה על רדיפות המוסלמים בתקופת האינקוויזיציה הספרדית.
ההרצאות זכו לשבחי העיתונות הן בשל תוכן, והן בשל העברית הרהוטה של כמאל.
באותה שנה הרצה כמאל מול חברי "הליגה להתקרבות ושיתוף יהודי-ערבי", ארגון שקם בעקבות התפרקות ברית שלום.
באירוע, כמאל דקלם שירה עברית והוסיף לה את תרגומו הערבי, וסיים בנאום בנושא אסלאם ודמוקרטיה בו קרא לאחווה שמית.
כמאל התיידד עם אנשי ברית שלום, ביניהם יהודה לייב מאגנס, ארנסט סימון וורנר סנטור; דירתו בשייח' ג'ראח הייתה מקום למפגשי קבע בין יהודים לערבים אף בשנות המרד הגדול.
כמאל נמנה בין החוגים הספרותיים של יצחק שמוש וישראל בן-זאב, ואף סייע לאחרון בהכנת ספר הלימוד "הערבית המדוברת".
בשנות הארבעים החל כמאל ללמד בקורסים ללימודי ערבית מטעם הוועד הלאומי.
כמאל פרסם בעיתונות העברית, וסייע למרצים באוניברסיטה העברית בהכנת פרסומים והגהות.
בשנת 1945 נישא כמאל לריפקה, בת דודתו.
בעת מלחמת העצמאות הותקף כמאל בידי מתפרעים יהודים בעת שנכנס לרחוב הסולל (כיום רחוב החבצלת).
לפי עדותו של גבריאל שטרן, כמאל ניצל לאחר שאישה יהודייה צעקה כי כמאל יהודי.
לאחר מכן, הוחבא כמאל בידי אנשי ההגנה בחנות הספרים "העתיד" שברחוב הסולל, והועבר בידי כוחות משטרה למקום בטוח.
למחרת האירוע, פרסם עיתון "דבר" גינוי כנגד המתפרעים, וטען כי כמאל הוצא מן המקום בשלום.
עם זאת, לאחר זמן לא רב פוצץ הבית בו התגורר כמאל באחת מפעולות התגמול.
אנשי המוסדות הלאומיים הביאו צער על המעשה, שכן גם בעל הבית, אחמד כינאני, נחשב לשוחר שלום, אולם כמאל נותר חסר כל, ויצא כפליט אל קרובי משפחתו בדמשק.
עם הגעתו לסוריה בשנת 1948 החל כמאל ללמד עברית במשרד הביטחון הסורי, וכן ללמד עברית, ארמית וארמית סורית באוניברסיטת דמשק.
כמו כן לימד כמאל ערבית במשרד הביטחון הסורי.
חומר הלימוד אותו כמאל העביר כלל היסטוריה ישראלית עתיקה, שירת ימי הביניים, וכן דקדוק עברי בפברואר 1954 החל כמאל לעבוד כקריין עברי ברדיו קול דמשק, ושידר דברי תעמולה המיועדים לציבור הישראלי.
לפי עדות יהודה כרמי, רב החובל של ספינת הדיג הישראלית "נחמן", שנעצרה בידי השלטונות הסוריים בעת שחזרה ממסע דיג בחופי טורקיה, כמאל השתתף בחקירת אנשי הספינה בעת שהם שההו בכלא בלטקיה.
בשנת 1970 חיבר כמאל עבודת דוקטורט באוניברסיטת מדריד, בנושא שירת ספרד בימי הביניים.
באותה שנה פרסם כמאל את הספר "אל־עבריה מן ע'יר מועלם" (עברית ללא מורה) שהיה ספר הלימוד הערבי הראשון בנושא השפה העברית שיועד להפצה בשפה הערבית.
לצד התרגילים הספר הכיל מילון של מונחים צבאיים וביטויים חברתיים ומדיניים; עותקי הספר הופצו גם בשטחי הגדה המערבית.
באותו עשור, חיבר כמאל את "המלון החדש עברי ערבי", שהיווה מילון עברי ערבי מקיף, וכן מספר מחקרים בנושא שפות שמיות.
בנוסף לעבודתו באוניברסיטת דמשק, הרצה כמאל בנושא השפה העברית באוניברסיטה הערבית של ביירות וכן כמרצה באוניברסיטת ירדן בנושא עברית, ארמית סורית, בלשנות השוואתית, שפות שמיות עתיקות וספרות.
רבי אבינא היה אמורא בבלי ואמורא ארץ ישראלי בדור השלישי לאמוראים.
רבי אבינא נולד וגדל בבבל.
הוא למד שם אצל רב הונא, רב ירמיה בר אבא ורב חסדא.
לפי המסופר בתלמוד הוא לימד הלכות בעיר ששכנה בסביבות סורא ואחר כך עבד לארץ ישראל והיה שם מגדולי האמוראים.
בארץ ישראל הוא בא במגע עם אמוראים רבים, רבי אמי, רב זעירא ורב יעקב בר אחא.
אמוראים רבים ציטטו אמרות בשמו.
בהם ניתן למנות את רבי אילא, רבי יונה, רבי יוסי בר חנינא, רב יוסי בן רבי בון ועוד.
"רבות הדרכים" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי דניאל סלומון, ביחד עם הזמרת הישראלית דנה עדיני.
הוא יצא לאור בפברואר 2005, בהוצאת חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך האלבום רבות הדרכים (2005).
את השיר כתב, הלחין והפיק מוזיקלית סלומון לבדו.
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דניאל סלומון.
במסגרת הקלטות האלבום רבות הדרכים (2005), שיתפו פעולה סלומון ודנה עדיני גם בהקלטת שיר נוסף בשם "אהבה".
במהלך מגפת הקורונה שאירעה בשנת 2020 הקליטו השניים מחדש את "רבות הדרכים" בגרסה שהותאמה להסגרים שנגרמו כתוצאה מהמגפה.
במהלך שידור בטלוויזיה, ביצע סלומון את "רבות הדרכים" למען עומר ונקרט שנחטף במהלך המלחמה.
עשור לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-5.2 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-17 בספטמבר 2006. את הקליפ ביים אסף לבני עם צילום של רומן לינצקי.
הוא משלב סצנות שונות, ביניהן קטעי קלוז אפ בהם ניתן לראות את דניאל סלומון ודנה עדיני מבצעים את "רבות הדרכים".
ביצוע נוסף של השיר אירע בשנת 2024 במסגרת שידור של "העשירייה".
נכון לפברואר 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-8 מיליון צפיות.
ב-7 במאי 2024, יצאה לאור גרסה חיה של השיר אותה מבצע סלומון יחד עם אודיה ועדן חסון.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולםפברואר 2005תקליטורהד ארצי
רבי אֱלִיעֶזֶר בֶּן הוֹרְקָנוֹס (במקורות חז"ל - רבי אליעזר או רבי אליעזר הגדול) היה מגדולי התנאים בדור השני, בתקופת חורבן בית שני ולאחריו, ומבכירי תלמידיו של רבן יוחנן בן זכאי, אשר כינה אותו "בור סוּד שאינו מאבד טיפה" בשל יכולות הלימוד שלו.
היה עמיתו וגיסו של רבן גמליאל דיבנה ובר הפלוגתא של רבי יהושע בן חנניה.
ישב בעיר לוד ועמד בראש ישיבה ובית דין בה.
באבות דרבי נתן מסופר שבגיל 22 (או 28) החל רבי אליעזר להימשך ללימוד התורה, ובניגוד לרצון אביו הורקנוס, שהיה איש עשיר ובעל אדמות אך בור ועם הארץ, עזב לירושלים כדי להקדיש את עצמו ללימודי התורה.
הוא נכנס לישיבתו של רבן יוחנן בן זכאי ולמד בהתמדה, אף על פי שהיה צריך להתמודד עם עוני גדול (ללא תמיכה מאביו וללא מכר תומך).
בניו האחרים של הורקנוס, שכעסו שאליעזר הזניח את חלקו בעבודות השדה, לחצו על אביהם לנדות את אליעזר מהירושה.
הורקנוס שמע להם ועלה לסנהדרין בירושלים כדי לנדות ולהדיר את בנו מכל רכושו.
כששמע רבן יוחנן בן זכאי (שהיה נשיא הסנהדרין) על הביקור, הנחה את שמשי בית הדין להלין את האורח בחלק העשיר של העיר, להזמינו לאירוע חשוב שהשתתפו בו כל גדולי ירושלים (כלבא שבוע, בן ציצית הכסת ועוד) ולהושיבו ביניהם.
במהלך האירוע ביקש רבי יוחנן מר' אליעזר לדרוש, אך האחרון התבייש והצטנע לדבר בפני המכובדים.
בלחצו של רבי יוחנן החל להרצות מהידע הנרחב שלו והדהים את האורחים בחכמתו ובבקיאותו.
בסיום הדברים קם ר' יוחנן ונשקו על ראשו ואמר "אשריכם אברהם יצחק ויעקב שיצא מכם בן זה".
אביו, שלא זיהה את בנו הנעדר ואף לא הבין את הנאמר שאל את הסובבים את מי ברך רבי יוחנן השיבו לו את בנך אליעזר, קם הורקנוס ועמד על רגליו ואמר "בתחילה עליתי לכאן כדי לנדות ולהדיר את אליעזר מנכסיי עכשיו יהא כל רכושי לאליעזר ולאחיו לא אותיר מאומה".
רבי אליעזר, ששמח על הפיוס עם אביו, סירב לקבל רכוש שמיועד לאחיו וביקש לחלק את הרכוש באופן שווה.
הוא המשיך ללמוד אצל רבן יוחנן בן זכאי עד לתחילת המצור על ירושלים, כשהוא ורבי יהושע עזרו בהברחת רבם מהעיר במצור הרומאי.
לאחר חורבן בית המקדש בירושלים עבר רבי אליעזר ליבנה, שם הפך לחבר בסנהדרין תחת נשיאותו של רבן גמליאל דיבנה, ונישא לאחותו של רבן גמליאל, אמא שלום.
קרא לבנו על שם אביו, הורקנוס.
רבי אליעזר ישב בעיר לוד, ועמד בראש בית דין וישיבה בה, וכן החזיק בכרמים בכפר טבי הסמוכה ללוד ממזרח.
רבי אליעזר כונה לעיתים "רבי אליעזר הגדול".
תהילתו הגיעה לשיאה כאשר תלמידיו מפרשים את הפסוק "צדק צדק תרדוף, למען תחיה וירשת את הארץ אשר ה' אלהיך נותן לך" בפירוש: "מחפש את המשפט ההוגן, לך אחרי רבי אליעזר ללוד או אחרי רבן יוחנן בן זכאי לברור חיל".
אף שרבו ריב"ז היה מבית הלל, רבי אליעזר נטה אחרי דרכם של בית שמאי, וזהו אחד ההסברים לכינוי "שמותי" שנאמר עליו.
כדרכם של תלמידי בית שמאי, היה רבי אליעזר תקיף וחריף, ונתן משקל רב למסורת על פני הסברא.
לעומתו, בר הפלוגתא שלו - רבי יהושע בן חנניה - השתייך לבית הלל, וזו גם סיבה לעובדה שבדרך כלל ההלכה נפסקה כדעתו של רבי יהושע, במחלוקותיו עם רבי אליעזר.
רבי אליעזר השתדל להוכיח את טענותיו בדרכים שונות, ופעמים רבות נמצא מתווכח עם חבריו בטעמו של דבר, תוך כדי שימוש במידות שהתורה נדרשת בהן, כקל וחומר.
רבי אליעזר נתפש כשמרן וחדשן גם יחד.
מחד הוא העיד על עצמו כי: , ובמקור אחר נכתב עליו .
הראי"ה קוק מסביר סתירה זו בכך שרבי אליעזר הבין מתוך דברי רבו דברים שאף אחד אחר לא הבין, ולכן אמנם רבו אמר דברים אלה, אך עדיין לא שמעתן אוזן מעולם.
רבי אליעזר עמד במרכזה של המחלוקת המפורסמת על תנורו של עכנאי.
על פי התלמוד הבבלי, במחלוקת זו התאמץ רבי אליעזר להוכיח את טענותיו בדרכים שונות, אפילו תוך חריגה מחוקי הטבע.
החכמים עמדו בתוקף על דעתם וסירבו לקבל את דעתו של רבי אליעזר, חרף ההוכחות העל-טבעיות שסייעו בעדו.
סופו של המעשה בנידויו של רבי אליעזר.
הוא מקשר דברים אלו, לסיבה שמכוחה התפלל משה רבנו שרבי אליעזר יצא מחלציו כמובא בפסיקתא בשם רבי אחא.
לפני פטירתו של רבי אליעזר עמדו לידו רבי עקיבא וחבריו, והתיישבו בריחוק ארבע אמות בגלל הנידוי שנגזר עליו לאחר פרשת תנורו של עכנאי.
רבי אליעזר הצטער מאוד על כל דברי התורה הרבים שידע ואיש לא בא ללמוד ממנו (מפני הנידוי), ואף חזה את מותם של חכמי הדור בכלל, ואת מותו בייסורים של רבי עקיבא: "שלך קשה משל כולם".
מיד כשנפטר אמר רבי יהושע "הותר הנדר".
רבי אליעזר נפטר ביום שישי, ואחרי יציאת השבת החל המסע ועבר מקיסריה עד לוד.
רבי עקיבא ספד עליו מדברי אלישע על אליהו, אותם הדברים שאמר יואש על אלישע: "אבי אבי, רכב ישראל ופרשיו".
למרות החרמתו, צוטט רבי אליעזר במשנה, בברייתא ובתלמוד פעמים רבות, וחכמי הדורות הבאים עוסקים רבות בהלכותיו.
על פי המסורת רבי אליעזר הוא המחבר של הספר פרקי דרבי אליעזר.
בתלמוד מתואר מסע הלווייתו שנע בין קיסרי ללוד.
אמנם, על פי מסורת עממית מראשית המאה ה-13, קברו מצוי בסמוך לעלמה וזיהויים נוספים: בצפת, עין זיתים וטבריה - כולם בגליל, הרחק מלוד הדרומית.
אתרים שנטען לזיהויים עם קבר רבי אליעזר בן הורקנוס
לוד: לפי תיאור פטירתו של רבי אליעזר בן הורקנוס בתלמוד מובן שנקבר בעיר לוד.
עלמה: רבי שמואל ב"ר שמשון (1210 לערך) בספרו "מסע דפליסטינא" מתאר את קברו של רבי אליעזר בסביבת עלמה.
צפת: רבי מנחם החברוני (1215 לערך) מתאר את קברו של רבי אליעזר (לצד תנאים נוספים) במערה בצפת, המזוהה כיום עם "מערת שם ועבר".
עין זיתים: הנוסע מקנדיאה (1413 לערך) מתאר את קברו של רבי אליעזר ב"עיר זיטוני" המזוהה עם עין זיתים.
טבריה: בטבריה מצוין קברו בחלקת התנאים סמוך לציון עממי של רבו רבן יוחנן בן זכאי, אך זיהוי זה נעשה ללא כל מקור, פרט לאזכורו של יעקב בן נתנאל הכהן (1153–1187, כ-1000 שנים אחרי פטירת רבי אליעזר) המציין שרבן יוחנן נקבר יחד עם שמונה מתלמידיו אך לא פירט איזה מהם.
בשנות ה-2000 יצא סרט קולנוע חרדי של האחים גרובייס (יהודה גרובייס ואברהם גרובייס) בשם 'הדרך לתורה' העוסק בסיפור חייו של רבי אליעזר.
רבי יוסי בן כיפר (שנוי במחלוקת)
רבי אברהם במערב הפרוע הוא סרט קולנוע משנת 1979 בבימויו של רוברט אולדריץ' (Aldrich).
הסרט הוא מערבון קומי בכיכובם של ג'ין ויילדר והאריסון פורד.
ויילדר מגלם את אברהם בלינסקי, רב פולני טוב לב, אך שלומיאלי, החוצה את ארצות הברית בדרכו מערבה לסן פרנסיסקו.
האריסון פורד הוא טומי לילארד, שודד הבנק שמצפונו גובר על שאיפותיו והוא מסייע לבלינסקי בדרכו (לתפקיד השודד לוהק במקור ג'ון ויין).
רבי אברהם בלינסקי מגיע לפילדלפיה מפולין בדרכו להיות רב הקהילה היהודית החדשה בסן פרנסיסקו.
אברהם נושא עמו ספר תורה לבית הכנסת של הקהילה.
אברהם, תמים, נותן אמון ונוסע בלתי מנוסה, נופל קורבן לתרמית ונזנח באמצע הדרך מערבה חסר כל.
נחוש למלא את משימתו מתחיל אברהם במסע מערבה בעודו צועד ברגל ופוגש בדרכו טיפוסים שונים אופייניים לארצות הברית במאה ה-19 ולמערב הפרוע כגון אינדיאנים, פורעי חוק, פועלי מסילת רכבת ונוצרים אדוקים.
להרפתקאותיו אלו מצטרף טומי לילארד, שודד מתחיל וטוב לב הנשבה בקסם תמימותו ונחישותו של הרב הצעיר.
מסעם המשותף מערבה מהווה את חוט השדרה של העלילה, במהלכה נחשף הצופה לתמונה פרודית ומוקצנת של המערב הפרוע.
"רבי אברהם במערב הפרוע" הוא "מערבון" מסוג אחר המתרחק מן המערבון הקלאסי האמריקאי, בדומה ל"קוראים לי אף אחד" ו"בלתי נסלח".
רבי אושעיא (בתלמוד הירושלמי: רבי הושעיה רבה או רבי אושעיה בר חמה) מגדולי הדור הראשון של האמוראים בארץ ישראל, היה כהן.
תלמידו של רבי חייא, הוא המשיך את מפעלו העצום של רבו בסידור שארית הברייתות שלא סודרו על ידיו.
רבי אושעיא היה נצר למשפחת חכמים גדולים.
אביו היה רבי חמא בר ביסא.
הגיע למעלות גבוהות מאוד בידיעת התורה בהיותו צעיר מאוד בשנים, עד שאמרו עליו שאין חבריו יורדים לסוף דעתו כרבי מאיר.
באופן חריג מאוד, הוא מוזכר בתלמוד לפני אביו, והתוספות מסבירים את הפלא בגדלותו היוצאת דופן.
במסכת עירובין הוא מכונה ר' אושעיא בריבי, ורש"י פירש שהכוונה "אדם גדול בדורו".
עוד משבחים את ר' אושעיא שהראשונים כפתחו של אולם והאחרונים כפתחו של היכל, ולפי אחת השיטות הראשונים הם ר' אלעזר בן שמוע והאחרונים ר' אושעיא, בעוד ר' יוחנן אומר על דורו שהוא כמלא נקב מחט סדקית.
מכיוון שזכה לראות את אביו רבי חמא וסבו רבי ביסא ולהורות יחדיו בבית מדרש אחד בפסק משותף, קרא עליהם רמי בר חמא - .
את רוב חכמתו בתורה קיבל מרבי חייא ובר קפרא, שהיו חכמים מבית מדרשו של רבי יהודה הנשיא.
הוא אף שימש מספר חכמים מביתו של רבי יהודה הנשיא.
בית מדרשו של רבי אושעיא היה בקיסריה.
אחת ממסקנותיו המפורסמות של רבי אושעיא הייתה: "המנהג מבטל את ההלכה".
בבית מדרשו גדלו תלמידי חכמים גדולים, מן המובהקים שבין חכמי האמוראים שבארץ ישראל.
מחתימת המשנה בידי רבי יהודה הנשיא לא נעשו יותר שינויים בנוסח המשנה,
אך הברייתות עדיין לא נערכו באופן סופי, (אף על פי שגם הברייתות נכללו בספרות התנאים) ואמוראים אחדים היו לפעמים משנים או מוסיפים שינוי כלשהו בלשון הברייתא.
מפעלם של רבי חייא ותלמידו רבי אושעיא היה סידור הברייתות.
הם התקבלו בתור סמכות מכרעת עד שהחכמים שאחריהם קבעו: "כל ברייתא שלא הייתה שנויה בבית מדרשו של רבי חייא ושל רבי אושעיא משובשת היא ואל תשיבו ממנה בבית המדרש".
מפעלו של רבי אושעיא ניכר בהנחת אחד מהנדבכים הבסיסיים של התלמוד, על ידי בירור הברייתות וסידורן, בצורה שיכלו לשמש אבן פינה במבנה השקלא וטריא של הגמרא.
ר' אושעיא נחשב כמי שמדייק בלשון השמועות, ובמיוחד באופן כתיבת המילים (עירובין נג ע"א).
יש להניח שהדבר קשור למפעלו בעריכת הברייתות.
ר' יוחנן גדול אמוראי ארץ ישראל, היה תלמידו של ר' אושעיא.
מסופר שהיו לרבי אושעיא שנים עשר תלמידים.
ר' יוחנן מספר שכאשר למד איתם יחד היו מתקבצים ארבעה תלמידים לשטח של אמה מרובעת כדי לשמוע היטב את דברי רבם.
הוויכוח עם הנוצרים - והספרייה בקיסריה
לפי חוקרים ובהם מארן ניהוף, פולמוסים המופיעים בתלמוד ובמדרש עם "פילוסוף" וכן ויכוחים אחרים מצביעים על היכרות קרובה עם דעות אוריגנס מאבות הכנסייה הנוצרית, ודומים לרשום בכתבי אוריגנס על ויכוחים עם יהודים.
ניהוף משערת שרבי הושעיה עבד במפעל התרגום ובירור הנוסח של התנ"ך בספריית פמפילוס שבקיסריה, בה עבדו יהודים נוספים, כמתועד בכתבי הנוצרים הקדומים.
לעיתים אף קרה שחלק מפירושי אוריגנס והנוצרים אומצו בידי חז"ל, בלי להזכיר את מקורם.
יש להבחין בינו לבין אמורא בבלי שעלה לארץ ישראל, והיה תלמידם של רבי אמי.
ורבי אסי, היה שולח את רבה לשאול שאלות אמוראים אחרים כגון רב חסדא
רבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי היה תנא שחי במאה השנייה לספירה.
בן הדור הרביעי לתנאים, הדור שאחרי מרד בר כוכבא.
רבו המובהק היה רבי עקיבא.
דבריו הובאו במשנה פעם אחת בלבד, אך בברייתות המופיעות בתלמוד הבבלי והירושלמי, וכן במדרשים, ישנם אזכורים רבים של דברי תורתו, מעט בהלכה, והרבה באגדה.
מיוחסת אליו הברייתא של "32 מידות שהתורה נדרשת בהן באגדה" (במקביל לברייתא המקבילה למדרש ההלכה, של רבי ישמעאל).
על כוחו באגדה, אמרו חכמים: "ר' יוחנן אומר משום ר' אלעזר בר' שמעון: כל מקום שאתה מוצא דבריו של ר' אליעזר בנו של ר' יוסי הגלילי בהגדה, עשה אוזניך כאפרכסת".
לפי ה, היה ממשפחת בני סנאה משבט בנימין שיום קורבן העצים שלהם חל בי' באב, אולם בכלל המקורות המקבילים מדובר ברבי אלעזר בן רבי צדוק, ולכן כנראה שהגרסה בירושלמי תענית משובשת.
נקבר סמוך לקבר אביו ואחיו רבי שמואל בן רבי יוסי הגלילי, במושב דלתון.
רבי אֱלִיעֶזֶר (אלעזר) בֶּן יַעֲקֹב היה תנא שחי בשלהי ימי בית המקדש השני ובתקופה שלאחר חורבנו (המאה הראשונה לספירה).
הוא מרבה למסור פרטים על בית המקדש ועבודתו, ובתלמוד מיוחס לו חיבורה של מסכת מידות, המתארת בפרוטרוט את בית המקדש השני.
נאמר עליו ש"משנתו קב ונקי" – סולת מנופה, מעטת כמות ורבת איכות.
לאור הגדרה זו, מקובל בין פוסקי ההלכה לתת עדיפות לדעתו על פני החולקים עליו.
יש אומרים שהיו שני תנאים בשם זה: האחד בשלהי ימי בית שני, כאמור, והשני – "רבי אליעזר בן יעקב השני" כעבור כמה עשרות שנים, מתלמידי רבי עקיבא.
במקורות לא מסופר דבר על קורותיו ומשפחתו, פרט לעובדה שדודו, אחי אמו, היה לוי שעבד במקדש.
מעדויותיו הרבות על בית המקדש משתמע שחי בזמן שבית המקדש השני היה קיים.
בתלמוד הבבלי אף מובאת מימרא של שמעון בן עזאי: "מצאתי מגילת יוחסין בירושלים, וכתוב בה...
משנת ר' אליעזר בן יעקב קב ונקי".
ומאחר שבעקבות החורבן פסק היישוב היהודי בירושלים – יש להניח שהמגילה נכתבה בטרם החורבן, ומכאן שכבר בימי בית שני נחשב רבי אליעזר בן יעקב כחכם מוכר ובעל משקל.
לעומת זאת, ממקורות אחרים משתמע שהיה מאוחר יותר: במדרש בראשית רבה הוא נמנה בין אחרוני תלמידיו של רבי עקיבא: "שנים עשר אלף תלמידים היו לרבי עקיבא...
ובסוף העמיד שבעה: רבי מאיר, ורבי יהודה, רבי יוסי, ור' שמעון...
הוא מוזכר גם כמי שהשתתף בעיבור השנה עם תלמידי רבי עקיבא.
כמו כן, בכמה מקורות מובאת דעתו לצד דעה של אחד מתלמידי רבי עקיבא הללו, ומשתמע שהיה בן דורם וחברם.
ראשוני העוסקים בחקר תולדות התנאים והאמוראים, כמו ספר יוחסין השלם וסדר הדורות, סברו שמדובר בתנא אחד, שהאריך ימים מזמן הבית ועד הדור הרביעי לתנאים (כ-80 שנה לאחר החורבן), או שלא ראה בעצמו את המקדש, אלא שמע עליו מפי דודו, ששירת במקדש, כאמור.
חוקרים בעת החדשה קבעו לראשונה שמדובר בשני תנאים שונים, אם כי, הדבר תמוה שהמשנה מציינת את שניהם באותו שם בלי לבדל ביניהם באמצעות כינוי כלשהו, כגון "הזקן" לראשון שבהם (כמו "רבן גמליאל הזקן").
יש משערים שאולי השני היה נכדו של הראשון.
ההיסטוריון זאב יעבץ מתווה כללים למיון המאמרים שנזכרו בשמם, אלו שייכים לראשון ואלו לאחרון, על פי שמות החכמים עמם נשאו ונתנו וכן על פי תוכן המאמרים (עדויות על בית המקדש – מקורם בראשון), אך ציין שעל כמה מאמרים אין לדעת מי אמרם.
לא ברור מה סבר התלמוד הבבלי בשאלה זו, האם היה זה תנא אחד או שניים.
פרנקל הציע כי ייתכן שמקורות חז"ל מתייחסים לשני תנאים שונים, "אלעזר" בן יעקב ו"אליעזר" בן יעקב - אשר שמותיהם הדומים גרמו לזיהוי שגוי ביניהם, אך הציג זאת כהשערה בלבד, ללא ביסוס טקסטואלי.
שפירו היה הראשון שביסס הבחנה זו באופן שיטתי, באמצעות בחינה מקיפה של כתבי יד מהימנים של המשנה, התוספתא, הספרא, התלמודים והמדרשים, שבהם מופיעה בעקביות הצורה "אלעזר" בן יעקב.
שפירו הצביע גם על מקרים שונים שבהם מוזכר חכם בשם "אלעזר" בנו של "אליעזר", תוך השוואה לדוגמאות מקבילות של חכמים אחרים שנשאו שמות דומים, דבר שחיזק בעיניו את ההבחנה בין שני אישים נפרדים.
עם זאת, הדגיש כי אין די בממצאים אלו, אלא נדרש מחקר מקיף שיבחן באופן שיטתי את כל המקבילות בכל מאות עדי הנוסח הידועים, כדי לבדוק האם ניתן לייחס את הצורה "אליעזר" לדמות הקדומה יותר, ואת "אלעזר" למאוחרת - או להפך.
גם אז, לשיטתו, לא בהכרח תתקבל הכרעה ברורה.
מסורותיו על בית המקדש ועבודתו
כאמור, רבי אליעזר בן יעקב מתייחד בין התנאים במסורות רבות על מבנה בית המקדש ואירועים שהתרחשו בו.
כך למשל, תיאר את מקומו המדויק של הדוכן ששימש לעמידת הלויים בשעת השירה במקדש ואת השתתפותם של נערים בשירה זו, בהם גם ממשפחות נכבדות בירושלים.
הוא מתאר כיצד פעם נרדם דודו, אחי אמו, תוך כדי שמירתו במקדש, וכעונש שרפו את כסותו (מעין שמיכה).
כמו כן תיאר את דלתות הנחושת שעמדו בשער ניקנור.
עוד הוא מספר על חיילים רומאים שהתגיירו בערב פסח, כנראה מתוך התרשמותם מן ההכנות לחג, וטבלו במקווה בו ביום והשתתפו בקורבן הפסח.
בשני מקומות במסכת מידות אומר רבי אליעזר בן יעקב על לשכה מסוימת במקדש: "שכחתי מה הייתה משמשת".
מכאן הסיק התלמוד הבבלי שהוא התנא שהורה את מסכת מידות בכללותה על פי זכרונו, מלבד הפרטים ששכח.
דעה זו מובאת גם בתלמוד הירושלמי, ושם מופיעה הסתייגות, שיש במסכת פרטים שלא נאמרו על ידו.
פעם בא עיור לעירו של רבי אליעזר בן יעקב.
ישב רבי אליעזר בן יעקב על ידו.
אמרו בני עירו: אילולא שאדם גדול הוא עיור זה, לא היה רבי אליעזר בן יעקב יושב לידו.
אמר להם העיור: במה זכיתי לכך?
אמרו לו: ראינו שרבי אליעזר בן יעקב ישב לצדך.
מותר וניתן להשלים את כמות מי הגשמים במקווה על ידי מים שאובים, בתנאי שהמים השאובים הם מיעוט, ושלא ישפכו ישירות למקווה אלא לקרקע הסמוכה לו וממנה ישפכו למקווה (פעולה זו נקראת "המשכה").
מתיר באופנים מסוימים לנודר כגון השותפין שנדרו הנאה זה מזה - אסורין ליכנס לחצר; רבי אליעזר בן יעקב אומר: זה נכנס לתוך שלו, וזה נכנס לתוך שלו.
ושניהם אסורים להעמיד ריחים ותנור, ולגדל תרנגולים.
היה אחד מהם מודר הנאה מחבירו - לא יכנס לחצר, רבי אליעזר בן יעקב אומר: יכול הוא לומר לו לתוך שלי אני נכנס ואיני נכנס לתוך שלך.
וכופין את הנודר למכור את חלקו.
היה אחד מן השוק מודר באחד מהם הנאה - לא יכנס לחצר, רבי אליעזר בן יעקב אומר: יכול לומר לו לתוך של חבירך אני נכנס ואיני נכנס לתוך שלך.
"לא ישא אדם אשתו ודעתו לגרשה [=וכבר בשעת הנישואין הוא מתכנן להיפרד ממנה], משום שנאמר: אַל תַּחֲרֹשׁ עַל רֵעֲךָ רָעָה וְהוּא יוֹשֵׁב לָבֶטַח אִתָּךְ".
"לא ישא אדם אשה במדינה זו וילך וישא אשה במדינה אחרת, שמא יזדווגו זה לזה, ונמצא אח נושא את אחותו".
אח ואחות חורגים שגדלו יחד – אסורים להינשא גם אם אין להם אב או אם משותפים, מפני מראית עין.
בניגוד לדעת חכמים אין אפשרות לאכול על ידי שחיטה אפרוח כל עוד לא נפקחו עיניו.
הרי"ף והרמב"ם מתירים את האפרוח מיד כדעת חכמים, ואילו הרא"ש אוסר עד שייפקחו עיניו, כדעת רבי אליעזר בן יעקב.
קניין יכול לחול גם על חפץ שטרם נוצר: "אדם מקנה דבר שלא בא לעולם".
מצווה שמתקיימת בחפץ גזול – אינה מצווה, ואפילו אם החפץ השתנה ואיבד את צורתו המקורית – אין לברך עליה: "הרי שגזל סאה של חטין, טחנה, לשה ואפאה והפריש ממנה חלה, כיצד מברך?
אין זה מברך אלא מנאץ".
בית דין מוסמך להעניש מעבר לדין הקבוע בתורה, כאשר יש בכך צורך זמני: "שמעתי שבית דין מכין ועונשין שלא מן התורה, ולא לעבור על דברי תורה, אלא כדי לעשות סייג לתורה.
ומעשה באחד שרכב על סוס בשבת בימי יוונים והביאוהו לבית דין וסקלוהו.
לא מפני שראוי לכך, אלא שהשעה צריכה לכך".
לא היו הלויים הקטנים שלא הגיעו לגיל י"ג מנגנים בכלי נגינה בשירת הלויים במקדש בעזרה, מפני שאינם מיומנים בכלי שיר.
רבי אליעזר בן יעקב מוסיף, כיון שנפסק להלכה שאין שירת הלויים פחות מי"ב לויים, אזי אין הלויים המשוררים בכלי נגינה ולא בפיהם עולים למניין שנים עשר לויים משוררים בפה, כמו כן, אין הם הלוויים המנגנים בכלים עומדים על הדוכן אלא היו עומדים על הארץ, כדי שלא יחשבו שהם מן המנין.
וראשיהם של הנגנים בכלים נראים מבין רגלי הלווים המשוררים בפיהם, וצוערי הלווים היו נקראין, נגזר מן צער, רצוני לומר שהיו מצערין להן ומצטערים אותן, לפי שניגון כליהם היה מסתיר יופי נעימות שיר הלווים שהיו אומרים שירה בפה.
בניגוד לדעת חכמים, בנושא מוציא שם רע סובר רבי אליעזר שדברים ככתבם, ויש להביא בפני בית הדין את השמלה ולא עדי זנות.
בתלמוד נאמר: "משנת רבי אליעזר בן יעקב קב ונקי", מעטת הכמות ורבת האיכות.
משפט זה מובא בתלמוד לא רק כביטוי של שבח סתמי, אלא כנימוק להכרעת ההלכה כמותו במחלוקותיו עם תנאים אחרים, וזאת אפילו כאשר הדעה המנוגדת היא דעת רוב התנאים, ובניגוד לכלל הרווח: "יחיד ורבים – הלכה כרבים".
קיימים תנאים נוספים עליהם נאמר שיש להם עדיפות על פני הדעה החולקת עליהם (כמו רבי עקיבא ורבי), אך זאת דווקא כאשר החולק הוא תנא יחיד, ומבחינה זו רבי אליעזר בן יעקב יוצא דופן.
בין פוסקי ההלכה הראשונים עורר הדבר מחלוקת רבתי: יש שפוסקים הלכה כמותו בכל מקום, אפילו כנגד דעת רבים, יש שפוסקים כמותו רק כנגד דעת יחיד, ולא נגד רבים, ויש אומרים שאף כנגד יחיד אין דעתו מכרעת, והנימוק "קב ונקי" הובא רק כשיקול תומך, ולא כנימוק בלעדי להכרעה כמותו.
יש מפרשים ש"קב" מתפרש כגימטריה, כלומר שמניין מאמריו של רבי אליעזר בן יעקב הוא 102. אכן, זהו בדיוק מספר מאמריו ההלכתיים במשנה ובתלמוד הבבלי.
לדעת בעל הנימוקי יוסף הביטוי משנת רבי אליעזר בן יעקב קב ונקי כוללת גם ברייתות.
מסורת מהמאה ה-14 מזהה את קברו של רבי אליעזר בן יעקב ליד כפר חנניה (כביש 85, כ-3 ק"מ מצומת קדרים לכיוון כרמיאל), בסמוך לקברי תנאים נוספים (רבי חלפתא ובניו רבי יוסי ורבי שמעון).
הנוסע רבי יעקב בן נתנאל הכהן (המחצית השנייה של המאה ה-12) מציין את קבר רבי חלפתא ובנו, וכותב ששאר הקברים שלצידו אינם מזוהים.
לעומתו, תלמידו האלמוני של הרמב"ן (ראשית המאה ה-14) מציין את קבר רבי אליעזר בן יעקב בסמוך לכפר חנין, ולצידו את קבר רבי יעקב איש כפר חנין, שהוא מזהה אותו כאביו של רבי אליעזר בן יעקב.
מסתבר שזיהוי הקבר נשען על הקרבה לכפר חנניה, ועל זיהויו של רבי יעקב איש כפר חנן כאביו של רבי אליעזר.
ברם, הקישור בין שני האישים תמוה, שכן רבי יעקב איש כפר חנין הוא אמורא מן המאה ה-3 לספירה.
רבי אילעא (נקרא גם: רבי אלעאי, רבי אילא, רבי לייא, רבי הילא - ובעוד צורות כתיבה) היה אמורא בדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל, מצעירי תלמידיו של רבי יוחנן.
ר' אילעא נולד בבבל, ומסר מתורתם של רב ושמואל; אך לא מצינו שדיבר עמם, כנראה בשל גילו הצעיר.
עלה לארץ ישראל, שם הספיק ללמוד מזקני הדור כרבי חנינא בציפורי, רבי ינאי ורבי אושעיא.
רבותיו העיקריים היו רבי יוחנן, ושני גדולי תלמידיו - ריש לקיש ורבי אלעזר, והוא מזכיר הרבה אמרות בשמם.
על תלמידיו נמנים מגדולי הדור שאחריו, ביניהם רבי אבין שמזכיר רבות מאמרותיו.
אחיו היה רב ברונא והוא חיבבו מאוד.
הוא ביקש מעולא שכאשר יגיע עולא לבבל ידרוש בשלומו של רב ברונא במעמד כל החבורה, "דאדם גדול ושמח במצוות" הוא, שכן יום אחד סמך גאולה לתפילה (סמך את ברכת "גאל ישראל" שאחרי קריאת שמע לתפילת העמידה) ולא פסק שחוק מפיו כל היום.
ספר הדורות כותב בשם רש"י שהיו שני אמוראים בשם זה.
הרב אהרון היימן מתקן את דבריו, ומעיר שברש"י כתוב שאחד היה תנא ואחד אמורא, אך לא היו שני אמוראים בשם זה.
רבי אילעא למד יחד עם רב חנינא, והוא היה אומר לו לפעמים על סברות שאמר רב חנינא - ישמור אותי ה' מדעתך, כשהוא מסתייג מדבריו אך לא מוכן להסביר את הטעות הלוגית בה טועה רבי חנינא לשיטתו, מכיוון שהוא סבר שמדובר בסברא שלא ניתן להסבירה למי שלא מבין אותה.
שלושה מהדיונים ביניהם שהיו בסגנון זה מתועדים בתלמוד.
האחד הוא אודות דין שינוי.
רבי אילעא קבע כי הגונב טלה ונעשה איל נחשב הדבר כשינוי וקנאו, לעניין שאינו משלם תשלומי ארבעה וחמשה אם טבח או מכר את בעל החיים.
על כך הקשה רבי חנינא מברייתא האומרת שמשלמים במקרה כזה תשלומי ארבעה וחמשה כשעת הגנבה.
שאל אותו רבי אילעא: לא ניתן לפסוק מברייתא זו שכן היא סותרת את עצמה; אם השינוי מטלה לאיל נחשב לשינוי לעניין זה שמשלם כעין שגנב ולא כמו עכשיו, למה שישלם בכלל תשלומי ארבעה וחמשה?
מכיוון שסבר שחילוקו של רב חנינא שגוי ולא ייתכן לחלק בין שינוי הבא מאליו לשינוי שבא על ידי מעשה הגנב.
השני הוא אודות דין קנס באדם שבא על נערה המאורסה.
רבי אילעא הסביר שכאשר אנו מתייחסים לנערה עצמה, העונש יהיה בהתאם לשעת העונש מכיוון שהתורה אמרה "הנערה" בה"א הידיעה שלוש פעמים שאחת מהם בא ללמד שגם אם הייתה נערה בשעת העמדה בדין גם עונשה כנערה.
לעומת זאת אדם שבא על אשה והוציא שם רע על נערה לאחר שבגרה, אין אמור דין זה.
רבי חנינא לא הבין את ההבדל ורבי אילעא אמר לו "רחמנא ליצלן...".
הגמרא מסבירה לאחר מכן שקיים הבדל בין נערה שבגרה שהמעשה המחייב היה בשעה שהייתה נערה לבין אדם שמוציא שם רע על אשה שחטאה בהיותה נערה, שמעשה החטא היה בשעה שבגרה.
רבי אחא בר חנינא היה אמורא ארץ ישראלי בדור השלישי (המאה ה-4).
מופיע רבות בתלמוד הבבלי, ומעט גם בתלמוד הירושלמי.
במקורו היה תושב האזור המכונה "דרומא" (אזור הרי חברון), ובכמה מקומות מופיע הביטוי "כי אתא רבי אחא בר חנינא מדרומא" (תרגום: כשבא מדרומא, כנראה לישיבת טבריה).
כך העביר את מאמריהם של חכמי אזור הדרום, כגון רבי יהושע בן לוי, תושב לוד.
בטבריה למד אצל רבי אסי, וממנו קיבל את מאמרי רבי יוחנן.
חברו היה רבי יעקב בר אידי, ונמסר על ויכוח ביניהם על משמעותם של הייסורים בעולם.
כנראה היה עני, שכן מסופר עליו שיצא לשוק כשנעליו מטולאות.
שיבח את לימוד התורה מתוך דוחק הפרנסה, והתנגד לשימוש בכספי צדקה.
ככל הנראה ירד לבבל, וזוהי הסיבה לשכיחות מאמריו בתלמוד הבבלי דווקא.
(במסכת סנהדרין אף מופיעה שיחה בינו לבין רב פפא, מחכמי בבל, אך הגרסה שם אינה בטוחה).
אביו, רבי חנינא, נקרא לעיתים על שמו: "רבי חנינא אביו של רבי אחא".
דודו, אחי אמו (ולגרסה אחרת: סבו, אבי אמו), היה חכם בשם שמואל בר נחום, שנחשב לבקי באגדה.
רבי יהודה בר טיטס מסר שמועות בשמו.
רוב מאמריו הם בענייני אגדה, וגם בסוגיות הלכתיות הרבה להביא מקורות מן המקרא לביסוס ההלכה.
היה גם דורש בפני הציבור בענייני אגדה.
מעולם לא יצאה מדה טובה מפי הקדוש ברוך הוא וחזר בה לרעה, חוץ מפעם אחת
כל האומר שמועה זו נאה, וזו אינה נאה - מאבד הונה של תורה
כל המבקר חולה - נוטל אחד מששים בצערו.
לא כעולם הזה העולם הבא; העולם הזה, על בשורות טובות אומר ברוך הטוב והמטיב, ועל בשורות רעות אומר ברוך דיין האמת.
לעולם הבא - כולו הטוב והמטיב.
רב אביתר בן אליהו הכהן גאון (מכונה: רבי אביתר הכהן; 1042–1112 בקירוב, (ד'תת"ב - ד'תתע"ג בלוח העברי) נמנה בין גאוני ארץ ישראל בסוף תקופת הגאונים, כראש "ישיבת גאון יעקב".
רבי אביתר גאון, נולד בשנת 1042 בקירוב.
הוא פעל בתקופת השלטון הערבי של השושלת הפאטמית ממצרים.
אביו, רבי אליהו הכהן גאון עמד גם הוא בראשות ישיבת "גאון יעקב" ברמלה ובירושלים.
רבי אביתר כיהן אחרי אביו בראשות הישיבה.
אביתר נולד למשפחת כוהנים גאונים מירושלים המיוחסים לתנא רבי אלעזר בן עזריה ומצאצאי עזרא הסופר.
אביו היה בנו של רבי שלמה בר יוסף הכהן גאון.
דודו היה רבי יוסף בן שלמה הכהן גאון.
בשנת 1071 עבר עם אביו לפוסטאט (כיום חלק מקהיר), כנראה בשל פלישת הסלג'וקים.
בגניזה הקהירית נמצא קובץ שאלות ותשובות משנת 1071 בהן חתומים אליהו הכהן גאון ובנו אביתר גאון שהוזכר במחזור ויטרי בתור "רבי משולם בן משה שאל את פי אריות יושבי ירושלים עיר הקודש".
לאחר מכן עבר לעיר צור, אליה עברה ישיבת ארץ ישראל ושימש בה תחת הנהגת אביו כאב בית דין.
לאחר פטירת אביו בשנת 1083 שימש בה כראש הישיבה ואילו אחיו שלמה התמנה לאב בית הדין.
מוסד זה בצור היה הסמכות הארץ-ישראלית האחרונה מימי הסנהדרין.
בעקבות המחלוקת הקשה עם דוד בן דניאל (בנו של דניאל בן עזריה) שניסה לזכות בכוח בהנהגת היהודים מטעם השלטון, נאלץ רבי אביתר ב-1095 לעזוב לסוריה והישיבה התפרקה.
לאחר כשנה חזר לצור והישיבה חזרה עמו אך כבר ב-1096 נחרבה הקהילה בצור ואביתר העביר את הישיבה לטריפולי.
אחיו שלמה הקים בדרך הסמוכה לדמשק את ישיבת ארץ הצבי שאף עברה בהמשך לדמשק, ובנו של שלמה ר' מצליח הכהן גאון הקים ישיבה בשם דומה בפוסטאט שבמצרים.
בניו של אביתר גאון היו ר' אליהו, ר' צדוק וחתנו היה ר' עמרם הכהן.
בגניזת קהיר נמצא מכתב מרב בשם מנחם בן אליהו לרב בשם ניסים המספר על התעוררות גדולה לקראת הגאולה בעקבות מסע הצלב הראשון ועדויות על גילוי אליהו והתרחשות נסים, בין השאר מוזכר בו מכתב ששלח רבי אביתר מטריפולי שבלבנון לקונסטנטינופול בעניין זה.
מכתבו של רבי אביתר לא הגיע לידינו ולא ידוע מה היה תוכנו.
רבי אביתר נפטר בשנת 1112 בקירוב.
על שמו קרוי הר אביתר שבגליל העליון.
ייתכן שהר אביתר נקרא על-שם "מגילת אביתר", בה מסופר כי לאחר מות אביו בשנת 1083 בצור, נשאוהו "כל ישראל במשא כתף, ולא על הסוסים מהלך שלושה ימים להר הגליל לדלתון, ויקבר בראש ההר אצל רבי יוסי הגלילי...".
מחיבוריו של אביתר לא נשארה אלא מגילה מפורסמת, הידועה בשם "מגילת אביתר" ומספרת על תולדות גאונות ירושלים במאה ה-11. המגילה כתובה בלשון מליצית ומתארת את פרשת מלחמת בית אביו נגד רבי דניאל בן עזריה ובנו דוד שניסו בכוח להשתרר על היהודים באותה תקופה תוך דחיקת ההנהגה הקיימת.
מן המגילה עולה שהיו לאביתר ידיעות בתלמוד ובמדרשים, ושהיה נוטה לתורת הסוד.
המגילה פורסמה על ידי שניאור זלמן שכטר באפריל 1902 ברבעון האנגלי "Jewish Quarterly Review".
במגילה מתייחס אביתר בהדגשה רבה לזכויותיה המיוחדות של ארץ ישראל כלפי ארצות הגולה:
במגילה מסופר עוד שאביתר אכן עבר בעצמו ב-1083 מצור לחיפה כדי "לקדש בה את השנה" (ד'תתמ"ד) כסמל לסמכותו של המרכז הארץ-ישראלי בענייני קידוש החודש.
כמו כן מתואר במגילה הטקס של קבורת אביו אליהו גאון שנפטר בצור והועלה לקבורה בגליל בהשתתפות קהל רב.
כיום ידוע על שני כתבי יד של מגילת אביתר שנמצאו בגניזת קהיר; ידועים היום במספרם T-S 12.729 ו-T-S 10k.7. שני כתבי היד חסרים מספר אותיות ולפעמים מילים שלמות.
רבי אביתר הוא אמורא בדור השני לאמוראי ארץ ישראל.
בעקבות פסק מחודש זה של רבי אביתר, התקיים בישיבת פומבדיתא דיון אודות סמכותו של רבי אביתר.
רב יוסף פקפק בסמכותו של רבי אביתר, ואף הביא ראיה לכך ממעשה שהיה: רבי אביתר שלח לרב יהודה איגרת ובה כתב: .
אף על פי שבאיגרת זו הוא כתב שבע מילים שהם ציטוט מפסוק, שעל פי ההלכה יש לכותבו עם שרטוט, הוא כתב את הפסוק ללא שרטוט, הלכה המנוגדת לדעת רבי יצחק הפוסק, שאסור לכתוב שלוש מילים מפסוק ללא שרטוט שורות על גבי הקלף.
אביי דחה את תמיהתו של רב יוסף, והתפלא: וכי אמורא שלא יודע את דבריו של אמורא אחר אינו בר סמכא?
הרי לא מדובר בדבר הנלמד מסברא, אלא בהלכה למשה מסיני, שהוא לא קיבל אותה מרבותיו.
בנוסף, אביי הביא ראיה לסמכותו של רבי אביתר, ממעשה שהיה: החכמים נחלקו בפירוש הפסוק.
רבי אביתר פירש שהפילגש הכינה לבעלה מאכל והוא מצא בו זבוב, ורבי יונתן פירש שהיא לא גזזה את שער הערווה שלה, דבר שהאמינו שעלול לגרום לסכנה לאבר המין של הבעל.
לאחר אותה מחלוקת, מצא רבי אביתר את אליהו הנביא ושאל אותו: מה עושה כעת האל?
ענה לו אליהו: הוא עוסק בסוגיא זו, של פילגש בגבעה.
שאל רבי אביתר: ומה הוא אומר?
סיפר אליהו: הוא אומר: " אביתר בני כך הוא אומר, יונתן בני כך הוא אומר".
רבי חיים מוולוז'ין, בספרו נפש החיים, מביא ראיה מסיפור זה לטענתו כי כל מה שאומרים ישראל בתורה כאילו נאמר מפי הגבורה באותה עת:
בתלמוד הירושלמי מובא כי היו לו שני בנים.
רבי אחא היה אחד מן האמוראים המפורסמים ביותר בין אמוראי ארץ ישראל בדור הרביעי.
ברחבי התלמוד הירושלמי נמצאים מאות מאמרים בנושאי הלכה ואגדה שנאמרו מפיו, אך בתלמוד הבבלי רבי אחא כמעט אינו מוזכר.
רבי אחא נולד וגדל בעיר לוד והיה חבר טוב של בן עירו, רבי יהודה בן פזי.
בתלמוד הירושלמי מוזכר כי רבי אחא היה כהן.
רבי אחא אמר כי: .
יש הטוענים שדבריו אלו מרמזים על ההיתר שנתן בתקופתו יוליאנוס הכופר לבניית בית המקדש.
רבי אליעזר (אלעזר) בן יעקב השני היה לפי ההשערה תנא מתלמידי רבי עקיבא, שפעל בארץ ישראל בדור הרביעי של התנאים.
בספרות העוסקת בתולדות התנאים והאמוראים, מקובלת הייתה עד העת החדשה, ההנחה בדבר קיומו של תנא אחד בשם רבי אליעזר בן יעקב.
ואולם הנחה זו עוררה קשיים; רבי אליעזר בן יעקב היה מוכר כתנא שחי בשלהי ימי בית המקדש השני ובתקופה שלאחר חורבנו (המאה הראשונה לספירה).
בקטעים המיוחסים לו בתלמוד הוא מרבה למסור פרטים על בית המקדש ועבודתו, והתלמוד הבבלי אף מייחס לו את חיבורה של מסכת מידות, המתארת בפרוטרוט את בית המקדש השני.
וישנן עדויות נוספות בכתבי חז"ל התומכות בהשערה לפיה הוא חי בימי הבית השני.
מאידך, במדרש בראשית רבה הוא נמנה בין אחרוני תלמידיו של רבי עקיבא: "שנים עשר אלף תלמידים היו לרבי עקיבא...
לאור זאת, שוררת הסכמה בין חוקרי העת החדשה, בהם הרבנים זכריה פרנקל ויצחק אייזיק הלוי, כי היו שני תנאים בשם רבי אליעזר בן יעקב, ואף הועלתה השערה בדבר קרבה משפחתית ביניהם.
לדברי הרב אהרן הימן, אף ביחס לחכם זה נאמר הכלל "משנת רבי אליעזר בן יעקב קב ונקי".
עם זאת, ישנם קשיים בהשערה זו, כמו למשל העובדה שהמשנה מביאה מדברי שני האישים ואינה טורחת לתת בהם סימן היכר, כמו "הזקן" או "הגדול" וכדומה.
ואף נראה שחלק מהראשונים סברו שמדובר באדם אחד.
רבי אלכסנדרי היה אמורא ארץ ישראלי בדור השני והדור השלישי.
תלמידם של האמוראים רבי יוחנן ורבי יהושע בן לוי.
הוא היה דרשן גדול, וכל מאמריו בתלמוד עוסקים בענייני אגדה.
מימרות רבות בענייני אגדה מופיעות בשמו בתלמוד, ומהמפורסמות שבהן, שהיה הולך ומכריז מי מי רוצה לחיות?
וכשהתקבצו סביבו אנשים היה מראה להם את הפסוק מי האיש החפץ חיים וכו' נצור לשונך מרע.
רבי אַיְבוּ או רבי אַיְיבוּ היה אמורא ארץ ישראלי בדור השלישי.
הוא מוזכר בגמרא ובמדרשים פעמים רבות ומביא מדברי חכמים קדומים אליו.
בספר תולדות תנאים ואמוראים כתוב עליו: .
בנוסף, מגדולי האמוראים בדורות שאחריו מביאים אמרות והלכות בשמו.
הוא הרבה להביא דברים בשם רבי ינאי, אחד מראשוני האמוראים ויש הסוברים שהיה רבו, אולם לאור פער השנים הגדול אין להוכיח מכך שהיה רבו הישיר.
ישנם המזהים את רבי אייבו עם רבי אייבו בר חייא, אביו של רב ולפי טענה זו הוא אמורא ארץ ישראלי מהדור הראשון והיו הוא ובנו, רב, שניהם תלמידי רבי ינאי.
יש המזהים אותו עם אמורא אחר בשם רבי איבו בר נגרא (או נגרי) המוזכר אף הוא בתלמוד.
מימרות מפורסמות מפי רבי איבו
רבי אחא היה תנא אשר חי בסוף המאה ה-2, בדור הרביעי והחמישי לתנאים.
אינו מוזכר במשנה, אבל מוזכר בתלמוד עשרות פעמים מדבריו בברייתות.
מסר הלכות בשם רבי יהודה ובשם רבי אחי בר חנינא (ויש גרסה רבי יעקב ברבי חנינא).
בכמה מקומות חולק על רבי מאיר ורבי שמעון בני דורו.
על מה נשים מתות כשהן צעירות?
בעוון שמכבסות צואת בניהם בשבת.
מה ראו חכמים לקבוע לומר ברכת רפואה (מהשמונה עשרה) בברכה השמינית?
מתוך שנתנה מצוות מילה ביום השמיני, שצריכה רפואה, לפיכך קבעוה בשמינית.
אמר רבי אחא: לעולם אין השכינה זזה מכותל מערבי, שנאמר: "הִנֵּה זֶה עוֹמֵד אַחַר כָּתְלֵנוּ".
רבי אינטראקטיב היא חברת תוכנה המייצרת כלים לשידורי טלוויזיה ומתמחה בטכנולוגיית זמן אמת.
רבי אינטראקטיב פיתחה את האפליקציה ואת הטכנולוגיה עבור תוכנית הטלוויזיה "הכוכב הבא לאירוויזיון" ואת המוצרים הדיגיטליים לאירוויזיון בעבור איגוד השידור האירופי.
רבי אינטראקטיב, הוקמה בשלהי 2005 על ידי גיל רבי.
בשנים הראשונות לפעילותה, שיתפה החברה פעולה עם סוכנות הדוגמנות רוברטו של הסוכן רוברט בן שושן אשר קידם את החברה אל מול לקוחות הסוכנות.
בשנת 2010, יזמה ופיתחה הסוכנות, קמפיין דיגיטלי ראשון מסוגו, המשלב בין האונליין לעולמות האופליין, עבור חברת בגדי הים "פלפל" ביחד עם חברת ההפקה.
הקמפיין זכה להצלחה ושולב בפסטיבל קאן תחת הקטגוריה "Best Use Of Social Media".
בשנת 2014, השיקה רבי אינטראקטיב מהלך דיגיטלי חדשני עבור תאגיד אורנג' לקידום טכנולוגיית 4g – בזמן שידור פרסומת הגמר של תוכנית "האח הגדול" (עונה 6), הוזנק משחק בסנכרון מלא עם זמני שידור הפרסומת, במהלכו היה על הצופים לתפוס אייקונים שהוצגו על גבי מסך הטלוויזיה באפליקציית המובייל שפותחה על ידי רבי.
מהלך זה הצליח לגרום למאות אלפי צופים לשחק וכפועל יוצא לצפות בפרסומת המשודרות במהלך משדר הגמר של "האח הגדול" בקשת.
בשנת 2013, פיתחה החברה את האפליקציה והטכנולוגיה של תוכנית הטלוויזיה "הכוכב הבא", באמצעותה, בחרו הצופים ב־2018 את הזמרת נטע ברזילי לייצג של ישראל באירוויזיון וב־2019 את הזמר קובי מרימי וב-2020 את הזמרת עדן אלנה.
בשיא, צפו במשדר כ-900 אלף אנשים ושיחקו באפליקציה מעל לחצי מיליון.
בשנת 2015, השיקה פלטפורמה דיגיטלית עבור יום העסקים הקטנים של בנק הפועלים ואמריקן אקספרס ובנובמבר 2015, השיקה בשיתוף עם זכיינית קשת את שעשועון הטלוויזיה האינטראקטיבי TOUCH שפותח על ידי עידו רוזנבלום.
השעשועון נימכר לערוץ הטלוויזיה "Caracol" שבקולומביה ושודר מדי ערב בפריים טיים של הערוץ בשידור חי יחד עם הטכנולוגיה והאפליקציה של רבי.
לאחר המכירה, התברג השעשועון לרשימת עשרת הפורמטים המסקרנים ביותר לשנת 2016, בפסטיבל MIP TV בקאן שבצרפת.
בספטמבר 2016, השיקה רבי אינטראקטיב (בשיתוף עם אתר MAKO ועם זכיינית הטלוויזיה קשת), פלטפורמה באמצעותה יכולים גופי השידור ליצור פעילות במסך שני ולהפוך את הצופים לפעילים בזמן אמת.
בשנת 2016, פרסמה חברת הענן של אמזון "ווב סרוויס" מקרה בוחן אודות הטכנולוגיה והיכולת לתמוך במאות אלפי משתמשים בפלטפורמה של רבי תוך צריכה של מינימום משאבים.
בספטמבר 2017, השיקה עבור קשת את האפליקציה לשעשועון הטלוויזיה "מי יכול על ישראל" דרכה שיחקו הצופים בבית אל מול המתמודד באולפן בזמן אמת.
במקביל פיתחה החברה עבור קשת ו-MAKO, פלטפורמה דיגיטלית בשם T5 – בשנת 2018 הייתה הפלטפורמה לאחד מהאתרים המצליחים ביותר בישראל.
רבי אינטראקטיב, הייתה לחברה הראשונה בישראל שפיתחה בשנת 2018 אפקט מציאות רבודה על גבי הפלטפורמות של אינסטגרם ופייסבוק – אפקט שאפשר לגולשים לשתף "סטורי" של עצמם, עם הקוקיות והקימונו של נטע ברזילי וברקע צלילי השיר Toy, שהתחרה באירוויזיון באותה השנה.
האפקט שהושק בשיתוף "כאן 11" השפיע על דעת הקהל והעניק לשיר ולנטע ברזילי חשיפה רחבה ברחבי העולם.
בין המשתמשים באפקט שהעלו סטורי של עצמם עם קוקיות והקימונו היו ראשי ערים וחברי כנסת בישראל, בניהם גם מר רון חולדאי שהזמין את הציבור בישראל לחגוג את הזכייה של נטע בכיכר תוך כדי שהוא משתמש באפקט של רבי.
במהלך ימי התחרות בוצע ניסיון של מתקפת סייבר על ידי אנטי ישראלים אשר ניסו למנוע מגולשים בעולם להשתמש באפקט של נטע ברזילי.
עוד באותה השנה, השיקה החברה אפקט מציאות רבודה על גבי המצלמה של פייסבוק, לקראת נשף הרוק של הזמן והיוצר אביב גפן – אפקט שאפשר למשתתפים לבחור את סגנון האיפור של גפן לאורך השנים ולשתף אותם בסטורי.
בפברואר 2019, עלתה לאוויר תוכנית הטלוויזיה "2025" של קשת אשר לוותה על ידי טכנולוגיה של רבי ובעזרת אפליקציה שפיתחה הסוכנות הצופים השפיעו על הנעשה בתוכנית.
במשדר פתיחת העונה ששודר ב-10 בפברואר, בחרו הצופים בבית בשידור חי את המתמודדים שהם מעוניינים שיכנסו לבית - בכל פעם הוזמנו לבמה שני מתמודדים והוצגו "תעודות הזהות" שלהם וקהל הצופים בבית נדרש לבחור מי יכנס לעיר.
בנוסף, מדי שבוע ובכל פרק זכו המתמודדים להרוויח "כסף" על ידי בחירות הצופים שנעשו באפליקציה, כאשר בהתאם ובזמן אמת עודכנה הטבלה הגדולה שהוצגה במתחם "העיר" של 2025.
ביולי 2019, השיקה החברה קמפיין דיגיטלי בשם "נותנים אור" למען המלחמה בבריונות בשיתוף עם חברת פייסבוק שמימנה את הפרויקט, אתר הנוער פרוגי של ynet והרכב האולטראס.
לקראת סוף יולי 2019, השיקה החברה את המוצר הדיגיטלי בעבור "מצעד העשור" של גלגלצ ואתר mako.
בשנת 2019, הובילה רבי בעבור תאגיד השידור הישראלי "כאן" ואיגוד השידור האירופי (EBU), את מהלכי הדיגיטל הגלובליים של אירוע האירוויזיון במסגרתם השיקה מספר מוצרים.
כלל המוצרים היו בשימוש של מיליוני משתמשים ברחבי העולם במהלך התחרות וזכו לסיקור חיובי.
בין המוצרים שפיתחה החברה לאירוויזיון היו:
"דוז או בוז" - משחק אינטראקטיבי, באמצעותו נחשפו לראשונה שירי האירוויזיון ללא מעורבות פוליטית או דעות פוליטיות (לא ניתן היה לדעת מי המבצעים).
הפלטפורמה זכתה להצלחה גדולה ברחבי אירופה ותפסה את מקומה בשיח התקשורתי של ערוצי הטלוויזיה השונים ברחבי אירופה.
אפליקציית החיזוי – אפליקציה שאפשרה לקהל לחזות את תוצאות האירוויזיון.
מיד לאחר השקת המוצרים הגלובליים לאירוויזיון, נבחר מנכ"ל החברה גיל רבי לשמש כמנטור בתחרות האקתון של איגוד השידור האירופי בו הזמינו מפתחים וסטארטאפים ישראלים להציג טכנולוגיות לאירוויזיון.
שם הכיר רבי 2 בני נוער מאשדוד ויחד איתם הקימה החברה סטארט-אפ וטכנולוגיה בשם Crowdr, המאפשרת תקשורת עם סמארטפונים במקומות הומי אדם בעזרת סאונד ללא צורך בתקשורת אינטרנט.
בדצמבר 2019, נחשפה לראשונה הטכנולוגיה כאשר שולבה כחלק אינטגרלי ממופע פליי פסטיגל והוסיפה פן אינטראקטיבי כחלק מהעלילה בכ־129 מופעים על ידי העברת נתונים עם טכנולוגיית סאונד ייחודית שפתיחה החברה.
בפברואר 2020, פיתחה החברה את צ'אט הכתבים באתר החדשות N12. מספר ימים לאחר השקת האתר, שודר משדר בחירות ייחודי של "פגוש את העיתונות" בקשת 12 עם הטכנולוגיה שפתיחה החברה.
במשדר התראיינו ראשי המפלגות כאשר הצופים בבית החליטו בזמן הראיון האם שוכנעו על ידי המועמד ובמקביל הוצגה שכבה אינטראקטיבית בשידור עם חיווי האחוזים למדד שכנוע הצופים.
בסיום המשדר, פורסמו התוצאות באתר חברת החדשות.
במרץ 2021, שודר שוב משדר בחירות מיוחד עם הטכנולוגיה של החברה בשידור חי, דבר שזכה להתייחסות ולכעס של בנימין נתניהו בשידור החי מהנתונים שבחרו הצופים בזמן אמת.
במרץ 2020, שודר "השיר הבא לאירוויזיון" בתאגיד השידור הישראלי "כאן" עם הטכנולוגיה של החברה.
בפעם הראשונה, התאגיד אפשר לקהל בבית לבחור, בשידור חי, את השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 2020.
במהלך 2020 פיתחה את פלטפורמת הלייב וה- VOD סקרינז לייב, שהושקה בינואר 2021, בהמשך גייסה הפלטפורמה כ־5 מיליון דולר.
בפברואר 2022 פיתחה החברה את המוזיאון המקוון של שערי עיתון לאישה ובאפריל 2022, פיתחה החברה והובילה את ההצבעה בשידור החי של רוקדים עם כוכבים, שם זכה אלכס שטילוב.
באפריל 2023, השיקה מאקו את היטליסט, שפותח על ידי רבי אינטראקטיב, מצעד סינגלים ישראלי אשר מבוסס על שקלול נתונים מפלטפורמות דיגיטליות.
במאי 2023 השיקה את פלטפורמת ההשקעות ל-Catalyst Investors' Club של קרן ההשקעות קטליסט.
באוגוסט 2023 פיתחה רבי אינטראקטיב מערכת הצבעות חדשה עבור העונה החדשה של רוקדים עם כוכבים והובילה את ההצבעה בשידור החי בגמר, שם זכתה עדי חבשוש.
בסוכנות של רבי אינטראקטיב, מועסקים כ־12 עובדים ומשרדיה נמצאים בתל אביב.
המשרד מייצג ומשתף פעולה עם מותגים, חברות סטארטאפ ואנשים פרטיים, ממגוון נרחב של הסקטורים במשק ובין היתר: mako וקשת, ynet, קרולינה למקה, בורגראנץ', בנק הפועלים, אמריקן אקספרס, פרטנר, ווינר, בנק דיסקונט, Zap, סופר פארם ועוד.
הסוכנות מתמחה בסביבת מסך, תוך תכנון מהלכי דיגיטל חווייתיים ופיתוח מוצרים טכנולוגיים פורצי דרך, המשמשים ככלי שיווקי וככלי פנים ארגוני, המיועד לשיפור תהליכי העבודה ותפעול הארגון.
הסוכנות פועלת במקביל בזירה הגלובלית ומובילה בטכנולוגיית מסך שני ו-RealTime וזכתה להכרה כסוכנות מובילה בפיתוח מוצרים, המסונכרנים לשידורי הטלוויזיה ולאירועי LIVE.
רבי אחי ברבי יאשיה (לעיתים מוזכר בשמות רבי אחא ברבי יאשיה ורבי אחאי בן יאשיה) היה תנא בבלי בן הדור החמישי שחי בסוף המאה השנייה לספירה.
מוזכר בברייתות המובאות בשני התלמודים, באבות דרבי נתן ובמדרשי ההלכה.
נולד בבבל לאביו רבי יאשיה שהיה תלמידו של רבי ישמעאל ורב העיר הוצל שבבבל.
ככל הנראה למד אצל אביו רבי יאשיה, או לכל הפחות דן עמו בהלכה.
כמו כן מוזכרות מחלוקות שלו עם רבי חנינא בר אידי ורבי יהודה בן בתירא השני.
רוב מאמריו בהלכה עוסקים בלימוד הלכות מהפסוקים באמצעות שלוש עשרה המידות שהתורה נדרשת בהן, ובכך המשיך את דרכו של אביו שעסק אף הוא בעיקר בדרישת הפסוקים כפי המסורת שקיבל מרבו רבי ישמעאל.
כשנפטר רבי יאשיה מילא רבי אחי את מקום אביו.
מסופר שרבי יהודה הנשיא סיפר לפני פטירתו שבעיר 'בירתא דסטיא' שבבבל דגו דגים בשבת, ורבי אחי ברבי יאשיה נידה אותם והם השתמדו.
לרבי אחי היו קשרי מסחר עם תושבי העיר נהרדעא והוא שלח את רבי דוסתאי בן רבי ינאי ואת רבי יוסי בר כיפר לגבות בעבורו חוב בנהרדעא.
הוא נקבר בשדה ליד העיר נהרדעא ושנים רבות לאחר מכן זיהו את קברו בשדה של האמורא רב נחמן.
לאחר פטירתו נשארו תלמידיו בבית מדרש שנקרא על שמו "בי רבי אחי" (בארמית-"הבית של רבי אחי").
בתלמוד הירושלמי מוזכרות מספר הלכות שהורה האמורא רב לתלמידי בית המדרש של רבי אחי.
רבי אברהם מוכר ירקות היה צדיק נסתר, ירקן בעיר לובלין.
הוא התגלה על ידי המהרש"ל, אך הוא ביקש שלא יפרסם את הדבר.
רק לפני פטירתו ציווה המהרש"ל שימנו את רבי אברהם לכהן תחתיו ברבנות.
הסיפור מופיע בספר 'שם הגדולים' שחיבר החיד"א, ומופיע בגרסה מעט שונה בספר 'שמחת הנפש' שכתב רבי אלחנן הנלי קירכהן.
תולדות חייו - גרסה א'
עיקר הידוע על תולדות חייו הוא ממה שכתב אודותיו החיד"א בספרו שם הגדולים, על פי מה ששמע מזקן אחד.
סיפור זה נעתק משם על ידי רבי חיים פאלג'י לספרו 'תורה וחיים'.
לפי עדות זו, לרבי אברהם - שנקרא בפי כל 'רבי אברהם מוכר ירקות' - הייתה חנות ירקות במרתף מתחת לבית הכנסת בלובלין, שם אף היה ישן.
רבי אברהם לא היה מעורב עם הבריות, ומיעט לדבר עם אנשים.
באחד הלילות בעת שחזר המהרש"ל לביתו, שמע את רבי אברהם לומד בחנותו, ומפרש את דברי התלמוד כשהוא מיישב בדבריו שאלות שהיו קשות למהרש"ל.
בעקבות גילוי זה שלח אליו המהרש"ל שאלה שהתקשה בו וביקש ממנו ליישב את הקושיה.
רבי אברהם ניסה להתחמק בתואנה שהוא עם הארץ, ורק לאחר הפצרות רבות ניאות ליישב את הקושיה, אך בתנאי שלא יגלה את חוכמתו לרבים.
במשך תקופה מסוימת היה המהרש"ל דן עם רבי אברהם בקושיות שונות.