tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2005 הקליט את האלבום "תמונות בשחור ולבן", בו שיתף פעולה עם אהוד מנור שכתב את השירים "כדור הבדולח" ואת "למדי אותי" ועם שירי ארצי שכתבה את השיר "גשם ראשון".
גם לאלבום זה כתב זורניצר חלק מהשירים, ביניהם "חללית" שכתב לבנו ובו הוא נותן ביטוי לחייו האישיים, יחסיו עם משפחתו וגעגועיו לאביו שנפטר בילדותו.
את האלבום הפיקו מוזיקלית איתמר אשפר ואסף דר.
שי בירוק (נולד ב-15 ביוני 1984 באתיופיה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
נחשב על ידי רבים לכישרון שלא מומש.
בירוק נולד באתיופיה ובגיל שש עלה לישראל.
בגיל תשע החל לשחק בקבוצת הילדים של בית"ר נס טוברוק בנתניה.
בשנת 2001 עבר לקבוצת הנערים של אייאקס אמסטרדם בעקבות משחק מול הפועל כפר סבא בו נכח מגלה כישרונות של המועדון.
באייאקס הוא שיחק לצידו של דניאל דה רידר.
כשהיה בן 16 רכשה טוטנהאם הוטספר את הזכות להחתימו תמורת מיליון דולר.
בגיל 17 עבר לקבוצת הנוער של מכבי חיפה והיה סגן מלך השערים של ליגת העל לנוער עם 21 כיבושים.
באוגוסט 2002 השתתף לראשונה במשחק בוגרים של מכבי חיפה.
בספטמבר 2003 שיחק לראשונה בליגת העל בכדורגל, וגם כבש את אחד השערים בניצחון מכבי חיפה 0–4 על בית"ר ירושלים.
בעונת 2006/2007 שיחק במכבי נתניה הגיע איתה למקום השני אך אכזב ביכולתו ושוחרר מהקבוצה.
בעונה שלאחר מכן חתם בהפועל באר שבע, במדיה שותף בשבעה משחקי ליגה בלבד.
ביולי 2008 חתם בהפועל בני לוד לשנתיים, אך שוחרר מהמועדון לאחר חודשיים, מכיוון שלא הגיע לכמה אימונים.
לאחר שלא שיחק כשנתיים החל להתאמן בהפועל אשקלון, תחת הדרכתו של המאמן גיא עזורי, אך לא היה רשום במועדון.
לאחר כחצי שנה, ב-13 בינואר 2011, חתם רשמית בקבוצה.
בקיץ 2011 חתם בהפועל כפר סבא, במדיה שיחק עד ינואר 2012.
במדי נבחרת נערים ב' עד גיל 16 של ישראל רשם שש הופעות.
במדי נבחרת הנוער של ישראל רשם בירוק שמונה הופעות ושלושה שערים.
במדי הנבחרת הצעירה עד גיל 21 רשם שלוש הופעות.
שי גולדשטיין (נולד ב-25 באוגוסט 1968) הוא סאטיריקן, פאנליסט, מגיש טלוויזיה ורדיו, תסריטאי, מפיק ושחקן ישראלי.
מגיש את התוכנית "פתחי את שי" לצד נועם פתחי, בערוץ עכשיו 14.
גולדשטיין נולד בקריית ים, כילד השני מבין חמישה ילדים למרצל גולדשטיין שעלה מרומניה, ולמרים (לבית שבבו) שעלתה ממצרים.
למד בבית ספר "עלומים" קריית ים..
את שירותו בצבא העביר כאפסנאי בחיל החימוש.
לאחר תום השירות, עבר להתגורר באילת.
גולדשטיין החל את קריירת הרדיו שלו בתחנת רדיו פיראטית מקומית באילת בשם "גלי אילת", ואף היה שם עורך מוזיקלי ראשי.
ב-1995 היה גולדשטיין בין מקימי הרדיו האזורי באילת, רדיו קול הים האדום, בתפקיד עורך מוזיקלי ראשי ומגיש תוכנית האקטואליה "עצם העניין".
לאחר מכן החל לעבוד כמפיק קדימונים וזמרירים ברדיו תל אביב, ולהגיש פינה בתוכניתן של מיכל ניב ועינב גלילי, "היפות והאמיצות".
ב-1995 פגש את דרור רפאל, והשניים חברו לצמד.
בהתחלה הם הגישו יחדיו את תוכנית הלילה של רדיו תל אביב, "בשארית היום", אותה החלו לשדר ב-1998 ונודעה בזכות הומור עוקצני.
כעבור שנתיים, עברו לשדר את רצועת הבוקר של התחנה ותוכניתם הורחבה לשעתיים.
בחודש מאי 2002 הופסקה תוכנית הבוקר של הצמד ברדיו תל אביב, בעקבות תחילת שידורי התוכנית היומית של שי ודרור בערוץ ביפ באותה שנה.
הם חזרו לרדיו תל אביב כעבור שנה, ביולי 2003, והחלו לשדר את תוכנית הערב של התחנה, ששודרה בין השנים 2003–2007 וזכתה להצלחה.
לאחר מכן, בספטמבר 2007 עברו הצמד לרדיו 103fm, בה שודרה התוכנית "שי ודרור" עד הפסקת תוכניתם המשותפת באוגוסט 2016.
בשנת 2000 הגיש פינה סאטירית בתוכנית הראיונות של מרב מיכאלי, אשר שודרה מדי לילה בערוץ 3 בכבלים.
בשנים 2001–2003 הגיש ביחד עם דרור רפאל תוכנית טלוויזיה סאטירית, תחילה בערוץ 2, "זו ארצנו", ואחר כך בערוץ ביפ ב-HOT ובערוץ 10, "שי ודרור".
בשנת 2004 שיחק בסרטו של שמואל קלדרון "תגובה מאוחרת", לצד ליאור מילר.
ב-2006 השתתף גולדשטיין בסדרת הטלוויזיה "בשורות טובות" בתפקיד ליאור, לצדו של שי אביבי.
לאחר מכן הפך לחבר בפאנל התוכנית "מועדון לילה" בהנחיית ארז טל, החל מעונתה השנייה.
גולדשטיין היה היחיד מבין חברי הפאנל אשר המשיך מהעונה השנייה לעונתה השלישית של התוכנית, ובשל כך נחשב לאחד המשתתפים הבולטים בתוכנית מאז נוסדה.
ב-2007 הופיע גולדשטיין בתוכנית "אולי הפעם".
בסוף 2007 השתתף במערכון בעונת האיחוד של התכנית רק בישראל, עם ארז טל ואורנה בנאי, שותפיו לתוכנית "מועדון לילה", וב-2008 הופיע בתוכנית "לא לפני הילדים" בערוץ 10.
בנוסף לתוכנית "שי ודרור", השתתף בתוכנית "חסרי תרבות" ב-103FM לצד אורי גוטליב ומגיש פינה בתוכנית של איריס קול אשר משודרת גם היא ברדיו ללא הפסקה.
ב-2 באוגוסט 2016 פורסם כי הצמד "שי ודרור" מפסיק את פעילותו המשותפת, ותוכניתם האחרונה ב-103FM שודרה ב-10 באוגוסט 2016. לאחר מכן המשיך גולדשטיין להגיש את תוכנית הרדיו באותה המשבצת לצד אורי גוטליב ולאה לב.
מעט מאוחר יותר קיבלה התוכנית את השם "מועדון ארוחת הבוקר", כשמה בעבר של התוכנית של שי ודרור בימי חמישי, שכללה מגישים אורחים נוספים.
מ-4 ביוני 2017 הגיש את תוכנית הבוקר לצידה של לאה לב בלבד.
אולם בפברואר 2020 הופסקה התוכנית.
בספטמבר 2016 החל להגיש יחד עם אבי נוסבאום את התוכנית "נוסבאום וגולדשטיין" בערוץ 10 ונקראה בתחילה "פרצופה של המדינה".
התוכנית מציגה באופן סאטירי ובאמצעות מצלמה נסתרת ניסויים בחברה הישראלית בנושאים שונים.
ב-29 בפברואר 2020 עלתה ב-yes הסדרה "לעבור את הלילה", בה משחק גולדשטיין את 'תמיר בן טוב' לצד לאה לב.
באפריל 2020 יצא לדרך עצמאית חדשה והקים תחנת רדיו פרטית בשם "רדיו המקלט" שפועלת באינטרנט.
בתחנה הוא משדר שתי תוכניות, תוכנית בוקר יומית אותה שידר בתחילה עם לאה לב ולאחר מכן עם אורי גוטליב תחת השם "שי ואורי בשבע".
בתוכנית זו הוא מארח את ליהיא גרינר, יעל לבנטל, ערן איוניר, עידן גיל, אייל בריג ואורן קמיאנסקי, ובנוסף משדר בשעות אחר הצהריים שעשועון להיטי שנות השמונים בשם "המזוודה".
בתקופת הסגר הראשון שידר תוכנית לילה אישית בשם "עכשיו אני" ולאחר מכן תוכנית ערב עם לאה לב בשם "שי ולאה האיחוד".
בתחילת הסגר השני החל לשדר תוכנית צהריים מיוחדת עם גוטליב בשם "פתוחים בסגר".
בשנת 2023 החל לשחק בסדרה "שקשוקה" בכאן חינוכית בתפקיד מוש.
בנוסף, באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרה הקומית "השגרירות" ברשת 13. באוגוסט 2023 הודיע על פרישה מהפאנל של תוכנית האקטואליה של חדשות 12, "פגוש את העיתונות".
החל משנת 2023 מופיע כפאנליסט בתוכניות ערוץ "עכשיו 14", כולל בתוכנית הדגל של הערוץ "הפטריוטים".
בשנת 2024 החל להגיש תוכנית בוקר ברדיו "גלי ישראל" יחד עם ארז תדמור.
החל מה-26 במרץ 2024 מגיש את תוכנית האירוח הסאטירית "פתחי את שי" עם נועם פתחי בערוץ 14.
גולדשטיין נשוי לרותם ואב לבן, שאובחן כאוטיסט.
בשנת 2013 הפך לטבעוני והחל לפעול בתנועה לזכויות בעלי חיים.
בריאיון ל"ידיעות אחרונות" סיפר שאת ההחלטה להפסיק לאכול בשר קיבל לאחר שבמהלך נסיעה בכביש ראה משאית שהובילה עגלים בחום כבד.
במסגרת תוכניות הרדיו שלו הוא נוהג להתבטא נגד פגיעה בבעלי חיים ונגד פגיעות שונות בתעשיית הבשר.
ב-2018 השתתף לצד שי אביבי בסרטון של עמותת אנימלס הקורא להוצאת האחריות על חוק צער בעלי חיים ממשרד החקלאות והעברתה למשרד להגנת הסביבה.
גולדשטיין טען כי מגפת הקורונה היא "הונאה".
בראיון, אמר גולדשטיין כי ההתבטאויות של מנהיגי מפלגות שמאל בנוגע לחיסוני הקורונה גרמה לו לשנות את דעותיו ואת הזדהותו עם מחנה השמאל.
בשנת 2023 התבטא כנגד מה שכינה "שנאת החרדים" וקרא לאחדות וללמוד מ"הקהילתיות שבחברה החרדית".
בהמשך טען גולדשטיין ששינה את עמדותיו הפוליטיות והפך לאיש ימין, כשזקף זאת לזכות רדיפת האמת והצדק כחלק מערכיו.
גולדשטיין התבטא בחריפות ביחס למחאה נגד הרפורמה המשפטית, וטען שמי שעושק את הציבור הם מממני המחאות ובעלי האינטרסים, ולא-הממשלה שנבחרה באופן דמוקרטי.
שי דורון (נולדה ב-1 באפריל 1985 ברמת השרון) היא כדורסלנית עבר ישראלית.
דורון היא הישראלית הראשונה שנבחרה בדראפט של ליגת ה-WNBA, על ידי קבוצת ניו יורק ליברטי ובמדיה גם שיחקה.
דורון נולדה ברמת השרון ליהודה ולתמרי דורון.
אמה שיחקה בנבחרת ישראל בכדורעף ואביה התחרה בקרב עשר.
בתיכון שיחקה כדורסל עבור בית הספר רוטברג, והובילה את בית הספר לשלוש אליפויות ישראל ולשתי זכיות בגביעים.
כמו כן התחרתה באתלטיקה קלה, וזכתה במעל 60 מדליות בתחרויות שונות.
במטרה לשחק בעתיד כדורסל מכללות בקולג' ובהמשך בליגת ה-WNBA בארצות הברית, עברה בתיכון לניו יורק ולמדה שם את שתי שנות התיכון האחרונות שלה.
היא שיחקה כדורסל במדי נבחרת הנשים של בית הספר שלה, Christ the King Regional High School, והובילה אותה לגמר אליפות התיכונים של מדינת ניו יורק, בקולעה 17.1 נקודות למשחק.
באותה שנה הובילה את התיכון, בפעם ה-19 ברציפות, לאליפות ברוקלין-קווינס.
בגלל הישגיה הייתה לנערה הראשונה מניו יורק לשחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, וכן שיחקה בטורניר הכדורסל של נייקי, שבו זכתה בתואר ה-MVP ובתואר שחקן הטורניר.
בשתי העונות בניו יורק, האחרונה והעונה שלפניה, זכתה בתואר שחקן השנה של גטורייד מניו יורק.
בשנתה האחרונה בתיכון קלעה 17.2 נקודות, מסרה 4.2 אסיסטים, תפסה 5.5 ריבאונדים וחטפה 6.0 כדורים בממוצע למשחק, והובילה את קבוצתה למקום הראשון במדינת ניו יורק.
בין השנים 2004–2007 שיחקה במדי הטראפינס, נבחרת הכדורסל של אוניברסיטת מרילנד מליגת ה-ACC, אחת מהליגות המרכיבות את ליגת המכללות הבכירה (דיוויז'ן 1).
בעונתה הראשונה בקבוצה נבחרה לחמישיית השחקניות החדשות של העונה בליגת ה-ACC, ובעונתה השנייה נבחרה לחמישיית השחקניות הטובות ב-ACC.
בעונת 2005/06 הובילה את מרילנד לזכייה בטורניר אליפות המכללות בכדורסל.
ב-4 באפריל 2007 הייתה דורון לישראלית הראשונה שנבחרת בדראפט לליגת ה-WNBA, כשקבוצת ניו יורק ליברטי בחרה בה במקום ה-16. דורון מיעטה לשחק בליברטי, היא שותפה בשבעה משחקים בהם שיחקה כחמש דקות בממוצע למשחק.
בסיום עונת ה-WNBA של 2007 שבה דורון לישראל, והצטרפה לאליצור רמלה בליגת העל בכדורסל נשים.
דורון זכתה עם רמלה בדאבל (אליפות וגביע המדינה) ובסיום העונה הצטרפה לבשיקטאט בליגה הטורקית.
בינואר 2009, לאחר ארבעה חודשים בלבד בטורקיה, שבה דורון לישראל והצטרפה למכבי רמת חן.
דורון טענה כי בשיקטאש הפרה את החוזה עמה מבחינה כספית.
בחודש יוני 2009 חתמה דורון על חוזה בקבוצת טרגובישטה, אלופת רומניה וזכתה עמה בדאבל בעונת 2009/10.
בעונת 2010/2011 שיחקה באליצור רמלה, עמה זכתה בשלושה תארים: אליפות המדינה, גביע המדינה, וזכייתה ההיסטורית של הקבוצה בגביע יורוקאפ, לאחר ניצחון במשחק הגמר על קבוצת אראס הצרפתית.
במהלך עונת 2011/12 עברה דורון מרמלה ליקטרינבורג מהליגה הרוסית.
דורון שיחקה חמישה משחקים בלבד במדי יקטרינבורג ושוחררה מהקבוצה לפני תחילת הפלייאוף.
דורון שבה לרמלה, אך הקבוצה נקלעה למשבר כלכלי ב-6 בנובמבר 2012, חתמה בקבוצת טרסוס הטורקית.בעונת 2013/14 שיחקה דורון בדינמו קורסק בליגה הרוסית.
היא הגיעה עם הקבוצה לגמר היורוקאפ שם הפסידה לדינמו מוסקבה.
באוגוסט 2014 חזרה לישראל וחתמה בקבוצת מכבי בנות אשדוד.
בתום עונת 2016/17 עזבה דורון את הקבוצה בשל שחיקה, טיילה בעולם מספר חודשים ובדצמבר 2017 שבה לאשדוד.כך גם בעונות 2018/19 ו-2019/20 הצטרפה דורון לאשדוד באמצע העונה לאחר שהחלה את העונה ללא קבוצה.
במהלך שנותיה באשדוד זכתה דורון בארבע אליפויות ובשני גביעי מדינה.
במהלך עונת 2020/21 חתמה דורון באליצור חולון.
במרץ 2022 הודיעה על פרישה ממשחק פעיל.
ביוני 2023, במהלך אליפות אירופה בכדורסל, נערך טקס הוקרה לכבודה של דורון בנוכחות אשת נשיא המדינה, מיכל הרצוג, ויושב ראש איגוד הכדורסל, עמירם הלוי.
דורון השתתפה עם נבחרת הקדטיות בטורניר חצי גמר אליפות אירופה ב-2001 שנערך ביוון.
דורון הובילה אץ הנבחרת עם כ-21 נקודות בממוצע למשחק.
ב-2004 השתתפה דורון עם נבחרת העתודה באליפות אירופה שנערכה בצרפת.
דורון הובילה את הנבחרת עם כ-16 נקודות בממוצע למשחק.
דורון הובילה את נבחרת העתודה של ישראל לזכייה באליפות אירופה דרג ב' שנערכה בליטא ב-2005. היא הייתה מלכת הסלים בטורניר (24.7 נקודות למשחק) ואף נבחרה לשחקנית המצטיינת בו.
זמן קצר אחר כך הודיעה שלא תצטרף לסגל הנבחרת הבוגרת בטורניר ההזדמנות האחרונה, בשל התחייבויות קודמות לאוניברסיטת מרילנד.
דורון שיחקה עם הנבחרת הבוגרת באליפות אירופה 2007 שנערכה באיטליה וקלעה כ-7 נקודות בממוצע למשחק.
ב-2009 השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה שנערכה בלטביה והובילה את הנבחרת עם כ-18 נקודות בממוצע למשחק.
ב-211 השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה שנערכה בפולין וקלעה כ-20 נקודות בממוצע למשחק.
בשנת 2015 מונתה לקפטנית הנבחרת לקראת משחקי מוקדמות אליפות אירופה 2017.
משחקה האחרון של דורון בנבחרת ישראל היה בנובמבר 2018 במסגרת מוקדמות אליפות אירופה 2019.
בנוסף למשחקיה במדי נבחרת ישראל, שיחקה דורון בנבחרת ארצות הברית למכביה השבע עשרה.
בדצמבר 2015, זכתה בפרס כדורסלנית השנה מטעם משרד התרבות והספורט.
שיאנית הנקודות בכל הזמנים ביורוקאפ (נכון ל-2022)
נבחרה לאחת מ-75 הספורטאים האהובים בישראל בפרויקט מיוחד של הטוטו ו-וואלה!ספורט.
דורון למדה בקולג' קרימינולוגיה, ולאחר מכן למדה לתואר שני במינהל עסקים.
לאחר פרישתה מספורט מקצועני, עבדה כאנליסטית בסניף תל אביב של סיליקון ואלי בנק.
לאחר מכן נכנסה בעקבות אביה לתחום קרנות ההון סיכון ומשמשת כפרינסיפל.
נכון לדצמבר 2023, דורון מועסקת בקרן ההשקעות אנד וונצ'רס.
היא חיה עם בת זוג ואם לשני ילדים.
שי גולדמן (נולד ב-5 בינואר 1964 בחיפה) הוא צלם קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
גולדמן נולד ולמד בחיפה, בחטיבת הביניים בבית הספר הריאלי ובתיכון בבסמ"ת.
מסרטי הקולנוע שצילם: לנגד עיניים מערביות ובסמה מוצ'ו בבימוי יוסף פיצ'חדזה; המנגליסטים בבימוי יוסי מדמוני ודוד אופק; שלוש אמהות בבימוי דינה צבי ריקליס, שעליו גם זכה בפרס אופיר לצילום; תנועה מגונה בבימוי צחי גראד; הכל מתחיל בים בבימוי איתן גרין; וההתחלפות בבימוי ערן קולירין, שאיתו גולדמן עובד בקביעות.
סרטו הידוע והמצליח ביותר כצלם הוא ביקור התזמורת, גם הוא של קולירין, שזכה בפרס המבקרים בפסטיבל קאן, בפסטיבל סרייבו, בפרס הגראנד פרי היוקרתי בפסטיבל טוקיו ובפרסים רבים נוספים בפסטיבלים בינלאומיים.
גולדמן הביא לסרט המצליח איכות ויזואלית מופשטת שאפשרה ליצירה לחרוג מהמקומי ולגעת באוניברסלי וכך תרם להצלחה הבינלאומית הניכרת של הסרט.
בטקס פרסי אופיר לשנת 2025, שלושה סרטים שצילם היה מועמדים לפרס הצילום: הים, כן ונאנדאורי.
לבסוף זכה גולדמן בפרס, על צילום הסרט נאנדאורי.
גולדמן מאופיין בעבודתו המוקפדת והנקייה המשלבת עידון הן בקומפוזיציה והן במשחקי אור וצל.
ההעמדה האסתטית הבולטת אצלו אינה מעקרת את האלמנט הרגשי והברור מהתמונה.
הוא מדגיש את עבודת צוות הצילום בצילום הסצנות.
הוא ניכר בסבלנות ובנכונות לעבור אתגרים.המחויבות שלו לבמאי ולסרט היא טוטלית.
מסדרות הטלוויזיה שצילם: "13 ימים" של הבמאי ערן קולירין; "חדר מלחמה" שכתב יאיר לפיד; "פרנקו וספקטור" של עמית ליאור; "30 ש"ח לשעה" בבימוי דוד אופק ושרי עזוז, שאותה כתב יוסי מדמוני.
גולדמן נשוי לכוריאוגרפית ענת דניאלי ולזוג שלושה ילדים.
תיקון, סרטו של אבישי סיון (2006)
שלוש אמהות, סרטה של דינה צבי ריקליס (2016)
מילים נרדפות, סרטו של נדב לפיד (2019)
נאנדאורי, סרטה של אתי ציקו (2025)
מיומנו של צלם חתונות (2016) - סרט קצר
נולדתי בירושלים ואני עדיין חי (2019)
שי (שייקה) ברוש (נולד ב-1952) הוא קצין בדרגת תת-אלוף (במילואים) בצה"ל, היה מפקד שייטת 13 וראש מספן המודיעין.
בעל עיטור המופת במבצע ליידי במלחמת יום הכיפורים.
ברוש נולד וגדל בקיבוץ הגושרים בשם שי ברמן.
התגייס לצה"ל ב-1970 והתנדב לקומנדו הימי.
בתחילת שנות ה-70 השתתף בלחימה נגד מחבלים ברצועת עזה.
במלחמת יום הכיפורים השתתף ב"מבצע ליידי" שבמסגרתו חדר לנמל פורט סעיד עם כוח של היחידה שהטביע ספינת טילים מצרית מדגם "אוסה", שתי ספינות טורפדו, ונחתת טנקים.
על פעולתו זו זכה לעיטור המופת.
בנובמבר 1974 השתחרר ברוש מצה"ל, אך חזר לשירות הקבע לאחר מבצע יונתן.
הוא יצא לקורס קצינים ומונה למפקד צוות בשייטת.
לאור הצלחותיו בפעולות נועזות שביצע, מונה ב-1979 למפקד פלגת הלוחמים, זאת על אף שהיה בדרגת סרן בעוד התפקיד נשא תקן של סגן-אלוף.
כמפקד פלגת הלוחמים השתתף בין היתר ב"מבצע מתח גבוה", בו פשטו לוחמי הקומנדו הימי, תחת פיקוד עמי אילון, באפריל 1980 על בסיס מחבלים בלבנון ובו מחבלים שעמדו לצאת לפיגוע מיקוח בישראל, והרגו כעשרים מהם.
ברוש יצא לקורס חובלים ושירת כמפקד ספינת טילים, "אח"י רשף", בתקופת מלחמת לבנון הראשונה.
ב-1984 חזר לשייטת 13, מונה שוב למפקד פלגת הלוחמים ולאחר מכן למפקד בית הספר ללוחמים של השייטת.
באוגוסט 1987, לאחר מותו הפתאומי של מפקד השייטת אורי גיל, מונה ברוש למפקד השייטת.
תפקיד בו כיהן עד 1991. בתקופתו פוצצה היחידה את הספינה "סול פרין" של אש"ף בקפריסין, באפריל 1988 השתתף במבצע הצגת תכלית שבו נהרג אבו ג'יהאד ובדצמבר אותה שנה השתתפו כוחות היחידה ב"מבצע כחול וחום".
בשנים 1992 עד 1994 שירת כמפקד בסיס אשדוד.
בקיץ 1994 ועד סתיו 1995 היה ברוש מפקד פלגה 31, בשייטת ספינות הטילים, בדרגת אל"ם.
בינואר 1996 מונה לראש מספן המודיעין בחיל הים - "רמדן" וקודם לדרגת תת-אלוף.
בתפקיד זה שימש קרוב ל-4 שנים.
הוא התנגד לביצוע מבצע שירת הצפצפה בספטמבר 1997, שבו נהרגו 12 מלוחמי צה"ל.
בהקשר לדברי חסן נסראללה על המבצע, התבטא ברוש בתקשורת .
בנובמבר 1999 סיים את תפקידו כרמד"ן ויצא ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן לאחר סיכום עם הרמטכ"ל אמנון ליפקין-שחק שאת עתידו בצבא יקבע הרמטכ"ל הבא, שאול מופז.
בקיץ 2001 סיים ברוש את הלימודים ומאחר שלא הוצע לו תפקיד, פרש באוקטובר 2001 מצה"ל.
לאחר שחרורו מצה"ל עוסק ברוש בייעוץ בתחום הביטחוני.
ב-2010 הוצע ברוש כמועמד המוסכם על משרד האוצר ומשרד הביטחון לכהן כיו"ר התעשייה הצבאית, אך הצעה זו לא התקבלה במועצת המנהלים של החברה.
בינואר 2012 הופיע ברוש בפני ועדת צמח מטעם איש העסקים היהודי-גרמני מייקל הרצוג, והמליץ להקים את מתקני קליטת הגז הטבעי בים ולא ביבשה.
בספטמבר 2017 נעצר בידי משטרת ישראל בחשד של לקיחת שוחד והפרת אמונים בפרשת הצוללות.
בנובמבר 2018 הודיעה המשטרה כי נתגבשה תשתית ראייתית נגד ברוש לביצוע עבירות שוחד, מרמה והפרת אמונים, קשירת קשר לביצוע פשע והלבנת הון, ובפברואר 2020 הודיעה פרקליטות מיסוי וכלכלה על כוונתה להעמידו לדין, בכפוף לשימוע.
לברוש תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.
שי בזק (נולד בשנת 1968) הוא דיפלומט, איש תקשורת ואיש עסקים ישראלי.
היה יועץ תקשורת של בנימין נתניהו וקונסול ישראל לשעבר בפלורידה, בפוארטו ריקו ובבוסטון.
משנת 2015 משמש כראש משלחת קק"ל בלונדון ובשנת 2020 מונה למנכ"ל ארגון אלנט אירופה ישראל.
נולד בירושלים לשמואל בזק, בנו של בצלאל בזק, ולאסתר, בת למשפחת שרשבסקי מגרמניה (דודניתו של מיכאל ששר).
למד בישיבה התיכונית בר-אילן בתל אביב.
בצה"ל טוען ששירת ביחידת שמשון ללא תימוכין, וכצלף.
סיים תואר ראשון באוניברסיטה הפתוחה במדעי החברה ותואר שני במינהל ציבורי ומדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
לאחר פטירת אביו בשנת 1982 עברה משפחתו להתגורר בימית במסגרת המאבק נגד הנסיגה מסיני ובהמשך עברה לגוש קטיף, ופונתה ממנו בתוכנית ההתנתקות.
בשנות התשעים שימש ככתב המדיני של סוכנות הידיעות עתי"ם.
כמו כן שימש דובר מועצת יש"ע, דובר תנועת מולדת, ועוזרו של חבר הכנסת רחבעם זאבי.
בבחירות לכנסת השלוש עשרה הוצב במקום ה-84 ברשימת המפלגה לכנסת.
בשנת 1994 החל לשמש יועצו לתקשורת של בנימין נתניהו, אז יושב-ראש האופוזיציה.
כשנבחר נתניהו לראשות הממשלה, בשנת 1996, הוסיף בזק לשמש בתפקידו, ופרש ממנו ב-1998. לאחר סיום תפקידו כיועצו של נתניהו, התמנה בזק לקונסול הכללי של ישראל בפלורידה ובפוארטו ריקו.
לאחר תום כהונתו שימש מנכ"ל של חברת השקעות פרטית, חבר במועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ומרצה לתקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה.
בשנת 2010 היה אמור להתמנות לקונסול ישראל בניו יורק כמועמדם של ראש הממשלה נתניהו ושר החוץ אביגדור ליברמן, ובסופו של דבר מונה לקונסול הכללי של ישראל בבוסטון.
בשנת 2015 נשלח כראש משלחת הקרן הקיימת ללונדון.
בשנת 2020 מונה למנכ"ל ארגון אלנט אירופה ישראל.
שי גוֹלדֶן (נולד ב-7 באפריל 1971) הוא סופר, עיתונאי, מגיש טלוויזיה ורדיו ושחקן ישראלי.
גולדן נולד בחיפה, וננטש על ידי אמו בבית החולים רוטשילד עם אחיו רן בן השנה.
את שמו "שי" נתנו לו הרופאים.
לטענתו, אמו הביולוגית עסקה בזנות ואביו הוא אחד הלקוחות שלה.
היא הסתבכה בהונאה ונכלאה כאשר היה בן חמש.
גולדן גדל עד גיל ארבע בבית שבתי לוי ואז עבר לבית יתומים בכפר יחזקאל.
בגיל שש אומץ יחד עם אחיו רן על ידי אוולין ואריה גולדן, עולים מרומניה.
משפחתו המאמצת גרה ברמת גן, שם גדל ולמד בבית הספר "ארנון" ובתיכון בליך.
את שירותו בצה"ל עשה כלוחם בחיל התותחנים במהלך האינתיפאדה הראשונה.
לאחר שירותו הצבאי עבד במשך תקופה קצרה כדייל קרקע.
הוא בעל תואר ראשון בספרות משווה מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני בספרות עברית מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
גולדן החל את דרכו כעיתונאי במדורי התרבות והספורט בפורטל האינטרנט של וואלה.
לאחר מכן היה עורך אתר סקופ, מבקר טלוויזיה ב"ידיעות אחרונות", עורך מוסף התרבות של "מעריב", סמנכ"ל תוכן וערוצים בענני תקשורת.
עורך המוסף הפוליטי של עיתון "הארץ" כשבמקביל כתב טור שבועי במוסף הכלכלי "דה מרקר", ובשנים 2009–2011 ערך את מוסף "הארץ".
בשנת 2011 שב ל"מעריב" וכיהן כסגן עורך העיתון עד להעברת הבעלות על העיתון לידי שלמה בן צבי ב-2012.
החל מ-2011 הוא מגיש את תוכנית הרדיו השבועית "מייבשים את הביצה" ברדיו תל אביב (בימי שישי 8:00–10:00), לצידה של שרון כידון.
התוכנית זכתה בפרס "תוכנית המלל הטובה ביותר" לשנת 2012.
במרץ 2021 החל להגיש תוכנית רדיו יומית בתחנת גלי ישראל.
גולדן כתב מספר ספרים, רובם בעלי רקע אוטוביוגרפי.
ספרו הראשון, קובץ הסיפורים "האהבה כמחלה חשוכת מרפא", זכה בפרס מטעם קרן ברנשטיין ליצירת ביכורים.
ספריו הנוספים: "בא לך להיות אלוהים?" (רומן), "הבן הטוב" (אוטוביוגרפיה), "המפצח" (רומן מתח פסיכולוגי).
ב-2013 הוציא גולדן את ספרו החמישי: "הפוגה בין אסונות", קובץ סיפורים קצרים.
ספרו "הבן הטוב" עובד למחזה בבימויו של איציק ויינגרטן שהועלה בתיאטרון הבימה בשנת 2015.
בשנת 2010 הופיע בתוכנית הטלוויזיה החושפנית "מחוברים", ובה חשף את חייו לעיני המצלמות וסיפר את סיפור האימוץ שלו, יחסיו המורכבים עם בני משפחתו ואת המסע בעקבות אמו הביולוגית.
בשנת 2012 שיחק בסדרת הדרמה היומית "תנוחי" ב-HOT3. ב-2018 גם שיחק בסדרה "שלטון הצללים".
בשנת 2011 השתתף כחבר פאנל בתוכנית "דיבור ישיר" ששודרה בערוץ 2, עבור הזכיינית קשת.
בנובמבר 2012, החל גולדן להנחות בערוץ 2 את תוכנית האקטואליה "מדברים על זה" לצידה של שרון כידון.
במאי 2018 החל להגיש את התוכנית "סוגר עניין", מעין סיכום לחדשות היום, ברשת 13. שידור התוכנית נמשך במשך שנה עד מאי 2019. במרץ עד אפריל 2021 הגיש את תוכנית האקטואליה "לפני החדשות" ברשת 13, לצידה של שרון כידון.
מנובמבר 2021 הגיש את תוכנית הטלוויזיה הישראלית "ישראל הבוקר" מאולפני ערוץ החדשות עכשיו 14. בנוסף, נהג להתארח כפאנליסט בתוכניות הטלוויזיה השונות של חדשות 14. מאוגוסט 2024 הגיש בערוץ את תוכנית "האולפן הפתוח", לצידה של יערה זרד.
בנובמבר 2024 הודיע על עזב את הערוץ וחזר לערוץ 13, בו הוא משמש מגיש תוכניות ופאנליסט.
בשנת 2025 החל להגיש בערוץ "משב" של ארגון רבני צהר את הפודקאסט "בין אדם למקום", בו הוא מראיין ראשי ערים ורשויות בישראל על מרקם החיים בעיר ונושאי יהדות ודמוקרטיה.
גולדן נישא בגיל 26 למיכל ונולדו להם שני ילדים בבנימינה.
לאחר 18 שנות נישואין הם התגרשו.
ב-28 במרץ 2024 חשף שהוא סובל מדיכאון קליני וחרדה.
האהבה כמחלה חשוכת מרפא, ספרית פועלים, תש"ס 1999
בא לך להיות אלוהים?: רומן, כתר ספרים, 2002
המפצח: רומן מתח פסיכולוגי, כתר ספרים, 2004
הפוגה בין אסונות, זמורה-ביתן, 2013
ניסויים בחיי משפחה, זמורה-ביתן, 2014
הילדים של מחר, זמורה-ביתן, 2017
המצאת החיים, הוצאת עם עובד, 2021
שִי ג'ינפינג (בסינית: 习近平; פין-יין: Xí Jìnpíng, הגייה: ; נולד ב-15 ביוני 1953) הוא המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין, נשיא הרפובליקה העממית של סין ויושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית של סין.
משמעות כהונתו בשלושת התפקידים הללו היא עמידתו בראש המפלגה, המדינה והצבא בהתאמה, לכן הוא מתואר לרוב כ.
בתור המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית, שי חבר בוועדה המתמדת של הפוליטביורו, המורכבת מההנהגה הבכירה ביותר של המפלגה, ומהווה למעשה את גוף קבלת ההחלטות החזק ביותר בסין.
שי כיהן כמושל מחוז פוג'יין בשנים 1999–2002, וכמושל ומזכיר המפלגה במחוז השכן ג'ג'יאנג בשנים 2002–2007. לאחר שמזכיר המפלגה בשנחאי פוטר ב-2007, שי מילא את מקומו במשך תקופה קצרה.
באוקטובר 2007 הפך לחבר בוועדה המתמדת של הפוליטביורו, במרץ 2008 התמנה לסגן נשיא סין, ובאוקטובר 2010 התמנה לסגן יושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית.
ב-15 בנובמבר 2012 מונה שי למזכיר הכללי של המפלגה וליושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית.
ב-2018 הסיר את המגבלות החוקתיות שהגבילו את הנשיא המכהן למקסימום שתי כהונות כנשיא, באוקטובר 2022 התמנה לכהונה נוספת והכריז כי ימשיך לכהונה שלישית ברציפות כנשיא, כהונה שהחלה רשמית ב-2023, וצפויה להסתיים ב-2028, בה הוא צפוי להשלים 15 שנה בתפקיד.
שי הוא בנו השני של הקומוניסט הוותיק שי זונגשון, אחד ממייסדי תנועת הגרילה הקומוניסטית במחוז שאאנשי שבצפון סין, וסגן ראש הממשלה לשעבר.
שִי ידוע בהצהרותיו הנוקשות נגד שחיתות, אשר בחסותן הוציא לפועל טיהור פוליטי בין השנים 2013 ל-2015. ב-21 בינואר 2013 פורסם תחקיר של ה-ICIJ שחשף חשבונות בנק סודיים באיי הבתולה הקריביים של משפחתו.
בשנת 2020 הופיע ברשימה השנתית של מגזין "טיים", "טיים 100".
מדיניותו הביאה למעורבות סינית צבאית בטג'יקיסטן ובדח'שאן, וגם להתכתשות צבאית עם הודו באקסאי צ'ין.
ההנהגה הסינית העממית תחת שי ספגה ביקורת עקב הפרות קבועות של זכויות אדם, ביניהן אירועי דיכוי העם האויגורי, המחאות בהונג קונג (2019–2020), מגפת הקורונה ברפובליקה העממית של סין ועוד.
בנוסף, תחת שי סומנה סין על ידי דו"ח החירות המקוונת של Freedom House כמובילה עולמית במודל שלטון טוטליטרי עדכני.
לאורך ימיו של שי בשלטון הסיני התחזקה השפעתה הבינלאומית של סין העממית, בעיקר על מדינות הנמצאות בקשיים כלכליים, בהן נבנו תשתיות רבות בחזקת סין ובהם גם בסיס חיל הים הסיני בג'יבוטי.
נכון לשנת 2021, 40% מכלל הכלכלה הסינית מבוססת על ייצוא מסחר.
שי ג'ינפינג נולד בבייג'ינג ב-15 ביוני 1953. אביו, שי זונגשון, שימש במספר תפקידים בכירים במפלגה ובמדינה.
במהלך מלחמת סין–יפן השנייה פעל שי זונגשון כדי ליצור כלכלת מלחמה יציבה.
הודות לפועלו שמרה המשפחה על מעמדה ושי גדל בתוך העיר האסורה, לשעבר מקום מושבם של קיסרי סין מאז ימי הקיסר יונגלה.
ימי נעוריו עמדו בסימן מהפכת התרבות, אשר פרצה עקב מאבק מפלגתי פנימי בין מאו דזה-דונג לבין ליו שאוצ'י ופנג דה-חואי.
ב-1963, בגיל 10, סולק אביו מהמפלגה ונשלח לעבוד במפעל במחוז חנאן.
ב-1966 נקטעו לימודיו התיכוניים של שי בשל מהפכת התרבות, כשתלמידי התיכון התבקשו לבקר את המורים ולהיאבק בהם.
בית משפחת שי נשדד על ידי סטודנטים, ואחת מאחיותיו נהרגה.
מאוחר יותר, אמו של שי נאלצה להכריז על עצמה בפומבי כאויבת המהפכה.
כ-1968 נאסר אביו, ושי לא זכה לראותו במשך ארבע שנים.
לאחר שנאסר אביו, שוב לא נהנה שי מהגנתו, והיה עליו לבחור אם להשמיץ את שם משפחתו בתור מתנגדי המהפכה או להצטרף אליהם בתור מתנגדים למהפכה.
שי השמיץ את משפחתו ונכנס למוסד חינוך מחדש שלאחריו הוא נשלח לעבוד במפעל במחוז שאאנשי.
שי נשלח במסגרת תוכנית 'השיבה אל הכפר', שהגה מאו במטרה למגר את המחשבה הבורגנית בקרב הצעירים.
חודשים מספר לאחר מכן, נשברה רוחו של שי והוא נמלט לבייג'ינג.
שם נעצר עד מהרה, וכעונש נשלח למחנה עבודה.
במחנה הפך למזכיר הסניף המקומי של המפלגה, ושימש בתפקיד עד 1975. לימים תיאר את ימיו במחנה כמהנים ומרגשים, ועם זאת טען שבהם התבררה לו המהפכה כאשליה.
הוא שב לבייג'ינג, ולמד הנדסה כימית באוניברסיטת צינגהואה.
כשאר הסטודנטים מסוגו השקיע חמישית מזמן לימודיו בתורת המאואיזם, בעבודה חקלאית, וב'למידה מצבא השחרור העממי'.
לאחר שסיים את לימודיו, שימש כמזכירו של מזכ"ל הוועדה הצבאית המרכזית.
ב-1985, כחלק ממשלחת סינית ללמידת החקלאות האמריקאית, נסע שי לאיווה והתארח בביתה של משפחה מקומית.
ב-1998 הוא שב לאוניברסיטת צינגהואה ולמד פילוסופיה מרקסיסטית וחינוך אידאולוגי.
בתום לימודיו קיבל תואר דוקטור במשפטים, בשל 'לימודי פוליטיקה, ניהול והיסטוריית המהפכה'.
ב-2013 נטען שעבודת הדוקטורט שלו כוללת העתקות, ולכן יש בה משום גנבה ספרותית.
שי הוא המנהיג העליון הראשון הדובר סינית תקנית ללא מבטא פרובינציאלי בולט.
ב-1974 הפך שי לחבר מפלגה רשמי ושימש כמזכיר סניף.
לאחר שסיים את לימודיו ב-1979, הוא עבד במשך שלוש שנים כמזכירו של ג'נג ביאו, שהיה אז סגן ראש הממשלה ושר ההגנה הלאומית בממשלת סין תחת המנהיג העליון דנג שיאופינג.
בשנת 1982 ויתר שי על תפקיד זה, ובחר במקום זאת לעזוב את בייג'ינג ולעבוד כסגן מזכיר המפלגה הקומוניסטית במחוז חביי.
הוא התבסס שם עד 1985, אז מונה לחבר ועדת המפלגה וסגן ראש העיר שיאמן (אמוי) במחוז פוג'יין.
בזמן שהתגורר בפוג'יין, שי התחתן עם הזמרת הידועה פנג לי-יואן.
הוא המשיך לפלס את דרכו במעלה שדרות ההנהגה, וב-1995 הוא התמנה לתפקיד סגן מזכיר המפלגה המחוזית.
ב-1999 שי הפך למושל בפועל של פוג'יין, והתמנה למושל בשנה שלאחר מכן.
בין הדאגות שלו כמושל של פוג'יין היו שימור הסביבה לנוכח קשיי זיהום תעשייתי ושיתוף פעולה עם טאיוואן הסמוכה.
הוא כיהן גם בתפקידי סגן המזכירות וגם במשרות ממשל לאומי שונות עד 2002, אז עלה מדרגה נוספת בשדרת ההנהגה: במינויו לסגן מושל ג'ג'יאנג ומשנת 2003, מזכיר המפלגה המחוזי.
בהיותו בתפקיד זה התמקד בארגון מחדש של התשתית התעשייתית של המחוז על מנת לקדם פיתוח בר קיימא.
עם הקידום הזה הוכנס שי לרשימה קצרה של ממשיכי דרכו האפשריים של המנהיג העליון חו ג'ינטאו, המזכיר הכללי של המפלגה מאז 2002 ונשיא הרפובליקה העממית מאז 2003. מעמדו של שי נעשה בטוח יותר כאשר במרץ 2008 הוא נבחר לסגן נשיא סין.
בתפקיד זה התמקד במאמצי שימור ובשיפור היחסים הבינלאומיים של סין.
באוקטובר 2010 שי מונה לסגן יו"ר הוועדה הצבאית הסמכותנית (CMC), תפקיד שהוחזק בעבר בידי חו (שמאז 2004 היה יו"ר הוועדה) ובדרך כלל נחשב כאבן דרך חשובה לנשיאות.
בנובמבר 2012, במהלך קונגרס המפלגה ה-18, שי נבחר שוב לחברות מלאה בוועדה של הלשכה המדינית (אשר צומצמה לשבעה חברים), והוא ירש את חו כמזכיר הכללי של המפלגה.
באותה תקופה חו גם ויתר על תפקיד יו"ר הוועדה הצבאית לידי שי.
ב-14 במרץ 2013, הוא נבחר לנשיא סין על ידי הקונגרס העממי הלאומי.
תוצאות ההצבעה היו 2,952 בעד, אחד נגד ושלושה נמנעים.
הוא החליף את חו ג'ינטאו, לאחר שזה כיהן שתי קדנציות.
שעות אחדות לאחר בחירתו שוחח בטלפון עם ברק אובמה, נשיא ארצות הברית, על אבטחת מידע וקוריאה הצפונית.
בשבוע הראשון לנשיאותו ביקר שי ברוסיה, טנזניה, דרום אפריקה וקונגו.
כמו כן אירח את מזכירי האוצר והמדינה האמריקניים.
המנהיג העליון של סין (2012–הווה)
ב-15 בנובמבר 2012 התמנה שי לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית ויושב ראש הוועדה הצבאית המרכזית על ידי הוועידה ה-18 של המפלגה הקומוניסטית של סין, ובכך הפך למעשה למנהיג סין.
שי הוא מנהיג סין הראשון שנולד ברפובליקה העממית של סין (קודמיו נולדו לפני הקמתה).
יום לאחר מכן הוא הציג את ההרכב החדש של הוועדה המתמדת של הפוליטביורו, בראשותו.
בהרכב הוועדה החדש ישנם 7 חברים, לעומת 9 קודם לכן, וכל החברים בה חדשים, מלבד ראש הממשלה לי קצ'יאנג ושי עצמו.
בניגוד למקובל, הנאום הראשון של שי נוסח בפשטות ולא כלל סלוגנים פוליטיים.
שי דיבר על שאיפות האדם הממוצע, באומרו "אנשינו ...
מצפים לחינוך טוב יותר, משרות יציבות יותר, הכנסה טובה יותר, ביטחון סוציאלי אמין יותר, טיפול רפואי ברמה גבוהה, תנאי מחיה טובים יותר, וסביבה יפה יותר".
שי נשבע להיאבק בשחיתות בדרגים הגבוהים ביותר, ורמז שזה עשוי לאיים על הישרדות המפלגה; והתבטא באיפוק לגבי רפורמות כלכליות מרחיקות לכת.
באופן כללי שי נהנה מתמיכה בצמרת השלטון והצליח להגדיל את סמכויותיו.
באוקטובר 2022 התמנה לכהונה שלישית, לאחר שהסיר את המגבלות החוקתיות ששררו עד לאותה עת והגבילו את הנשיא המכהן למקסימום שתי כהונות.
בתקופת שלטונו קידם שי מיזם רחב היקף של "דירוג חברתי" של אזרחי סין שקובע במידה רבה את יחס המדינה לכל אזרח על פי קריטריונים מסוימים כמו מידת הציות לחוק או חבריהם.
בנוסף, קידם מספר מהלכים אנטי-נוצרים כמו הרס כנסיות והחלפת צלבי ישו בדיוקנאות שלו עצמו.
ממשלו של שי יצא במערכה נגד השחיתות המדינית ובמהלך תקופת שלטונו נעצרו מספר מאות חברים במפלגה הקומוניסטית באשמה שהם מושחתים.
בשנת 2015 הוא קידם מבצע לדיכוי פעילי זכויות האדם.
החל משנת 2021, הוכנסו לחומרי הלימוד עקרונותיו הפוליטיים במטרה שיילמדו מבתי הספר היסודיים ועד האוניברסיטאות.
חוקרים שונים שהתראיינו לתקשורת הגדירו את התופעה כחיזוק פולחן אישיות סביב שי.
בדצמבר 2012, שי ביקר בגואנגדונג במסע הראשון שלו מחוץ לבייג'ינג מאז שנכנס לתפקידו כמנהיג המפלגה.
הנושא העיקרי של המסע היה קריאה לרפורמות כלכליות וחיזוק הצבא.
שי ביקר בפסל של דנג שיאופינג, דבר שעורר השוואות בין הביקור של שי לביקורו של דנג עצמו בדרום המדינה ב-1992, בו קרא דנג לרפורמות כלכליות לאחר שמנהיגי המפלגה השמרנים יותר עיכבו רבות מהרפורמות שניסה לקדם לאחר אירועי כיכר טיין-אן-מן.
במהלך המסע שלו, שי הזכיר פעמים רבות את הסלוגן שלו – "החלום הסיני", והסביר: "ניתן לומר שהחלום הוא אומה חזקה.
ועבור הצבא, זה חלום של צבא חזק".
מסעו של שי התבלט בפשטות, שחרגה מהמסורת של מנהיגי סין במסעותיהם.
במקום לנסוע בלימוזינות, שי נסע בוואן גדול.
במקום לאכול במסעדות, הוא אכל את ארוחותיו במלון בו שהה.
ובניגוד לנהוג, לא עצר את התנועה בנתיבים שבהם השתמש.
בשנים האחרונות הממשלה בראשותו פועלת נגד חברות טכנולוגיה סיניות, בטענה כי עצמאות יתר, עשויה לגרום להתקרבות למערב, והידע שהן מחזיקות עלול לגרום לפגיעה בביטחון הלאומי של סין.
באפריל 2021 הוטל על קבוצת הסחר המקוון עליבאבא קנס חסר תקדים בסך 2.8 מיליארד דולר.
מסמך מספר 9 והרחבת סמכויות
בתחילת כהונתו, שי ייצג תדמית של ליברל ותומך ברפורמה חברתית וכלכלית.
התדמית הזאת התנפצה במהלך שנת 2013, כאשר הודלף אל מחוץ למעגלי המפלגה הקומוניסטית "מסמך מספר 9 - אודות המצב הנוכחי בתחום האידאולוגי".
במסגרת המסמך, שנכתב בידי שי, כתב האחרון לחברי המפלגה הבכירים מהן שבע הסכנות הגדולות לממשל הקיים שעלולות לצוץ מהתחום האידאולוגי.
מדליף המידע, עיתונאי, נשלח למאסר על הדלפת סודות מדינה.
להלן שבע הסכנות ליציבות הממשל לפי שי:
טיפוח דמוקרטיה חוקתית מערבית: ניסיון להוריד מחשיבותו של הממשל הקיים ושל אופי המנהל הסוציאליסטי הסיני.
טיפוח 'ערכים אוניברסליים' בניסיון להפחית מהבסיס התאורטי של הנהגת המפלגה.
טיפוח חברה המבוססת אזרחית בניסיון לבדל את היסודות החברתיים של המפלגה השלטת.
טיפוח נאו-ליברליזם בניסיון לשנות את המערכת הכלכלית הסינית ובכך לפגוע ביסודותיה הקיימים.
טיפוח הערכים המערביים הנוגעים לתחום העיתונאות, אתגור ערך היסוד הסיני שהתקשורת ומערכות הפצת המידע לציבור נדרשות להתקיים תחת הפיקוח והערכים הנקבעים בידי המפלגה.
טיפוח 'ניהיליזם היסטורי'; הפצה לציבור את אמיתות הזוועות מעת שלטונו של מאו דזה-דונג ואת ההתרחשויות ההיסטוריות שנעשו בידי המפלגה הקומוניסטית הסינית בעברה ובתקופת "סין החדשה".
תשאול הרפורמות, מדיניות הפתיחות והאופי הסוציאלי של הסוציאליזם בעל האופי הסיני.
הממשל הסיני מחולק בפועל בין נשיא הרפובליקה העממית של סין; שהוא ראש המדינה הסמלי והמנהיג העליון של סין, המנהיג בפועל של המפלגה הקומוניסטית אשר פועל רבות מאחורי הקלעים.
מאז מותו של דנג שיאופינג שני המוסדות הונהגו בידי אותו האדם.
ישנו סעיף בחוקה הסינית המגביל כהונת נשיאים ותחת הנהגתם של הנשיאים ג'יאנג דזה-מין וחו ג'ינטאו, השניים ירדו מתפקיד המנהיג העליון עם סיום כהונתם כנשיאי סין.
ב-11 במרץ 2018 ביטל הקונגרס את הסעיף בחוק המגביל את כהונת הנשיא (וסגנו) לשתי קדנציות בנות חמש שנים כל אחת בלבד, כך ששי יוכל לכהן כנשיא סין ללא הגבלת זמן.
פעולה זאת הביאה להשוואתו לבעל הסמכות הגדולה ביותר בסין מאז מאו דזה-דונג, מייסדה של הרפובליקה העממית.
במקור, מאז ימי שלטונו של דנג שיאופינג חלה ליברליזציה כלכלית וחברתית מוגבלת אך עלייתו של חו ג'ינטאו מטעם הפלג השמרן יותר במפלגה הקומוניסטית הוביל לחיזוק הריכוזיות השלטונית ולהשפעת מוסד המדינה על חיי הפרט.
שי ממשיך את מדיניותו של קודמו ג'ינטאו בכל הנוגע לחיזוק אחיזת המפלגה בשלטון.
סמכותו והשפעתו של שי התחזקו ב-2021 כאשר המפלגה העבירה החלטה היסטורית בנובמבר שסקרה את "ההישגים הגדולים והניסיון ההיסטורי" שלה ב-100 השנים לקיומה והציגה גם תוכניות עתידיות.
הסקירה כללה שבחים למנהיגותו של שי; יותר ממחצית מהמסמך הוקדש להישגים תחת שי בתשע השנים שבהן הוביל את המפלגה, כמו הפחתת העוני וריסון השחיתות.
זו הייתה ההחלטה השלישית בלבד מסוגה בתולדות המפלגה - השתיים הקודמות התקבלו תחת מאו ודנג - והיא העלתה את מעמדו ויוקרתו של שי, והבטיחה שהוא ייראה כדמות משמעותית בתולדות המפלגה.
תסיסה בשינג'יאנג, הונג–קונג, מונגוליה ועוד
האויגורים הם עם טורקי המתגורר ברובו בשינג'יאנג, המחוז המערבי והגדול ביותר של סין.
מזה מאות שנים מבוצעות פעולות בדלנות של תומכי עצמאות.
בשנות התשעים נוסדה המפלגה האסלאמית של טורקיסטן, ארגון טרור בדלני אשר פגע רבות בתשתיות הסינים.
שי, מאז הפך נשיא, החל לפעול במהרה להסדיר את החוק הסיני על האויגורים.
בשנת 2018 התפרסמו ברחבי העולם כתבות וסרטים תיעודיים אשר חשפו את המתרחש אצל אויגורים; אלפי מחנות ריכוז התגלו וחוק כפייה אשר נועד להסדיר את הילודה של האויגורים כמתרחש בשאר סין לפי חוק הגבלת הילודה בסין פגע באוכלוסייה האויגורית האתנית וכמעט מחקה את התנועה העצמאית.
אצבע מאשימה נשלחה אל שי והוא הואשם בדיכוי העם האויגורי ובניסיון לגרום לאובדן הזהות התרבותית שלהם.
במרץ 2021 הוטלו סנקציות מטעם מדינות מערביות שנועד להביא לסיום האירועים בשינג'יאנג.
הסנקציות המבוצעות בידי קנדה, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת והאיחוד האירופאי נענו מצד הממשל הסיני כי פעילותו בשינג'יאנג נועדה ל"חינוך מחודש".
המושבה הבריטית של הונג קונג הושבה לידי סין העממית לקראת תחילת האלף השלישי ובהעברת הסמכויות הוסכם בחוזה התקף ל-50 שנה כי סין העממית תותיר אוטונומיה שלטונית בהונג קונג ובכך תוכל המערכת של הממשל האזורי הדמוקרטי להמשיך לפעול.
לאורך תקופת שלטונו של שי החלו התערבויות גדולות יותר ויותר בקבלת ההחלטות הפנימית של הונג קונג מצד הממשלה הסינית.
ב-9 ביוני 2019 פרצו המחאות בהונג קונג אשר במסגרתם מאות אלפים (ההערכה הכי גבוהה מונה מיליון איש) מתושבי העיר יצאו לרחובות ומחו נגד השלטון הדיקטטורי של סין העממית ובנוסף לכך קראו להתפטרותה של קארי לאם, ראש הרשות המבצעת של הונג קונג.
המחאות החלו עקב כך שתושב הונג קונג רצח את בת זוגו בטאיוואן, והממשל בהונג קונג אפשר לחקירתו להתרחש בסין העממית, צעד שהיה הקש ששבר את גב הגמל מצדם של המוחים, שהחלו בתגובה לצאת לרחובות.
ההרשאה להביא לחקירה בסין העממית, שנלחץ על קבלתה מצד הממשל של שי, תאפשר במקרה הצורך גם חקירות של פוליטיקאים ואנשים שטוענים לביקורת כלפי הממשל הסיני בסין העממית, דבר שפוגע קשות באוטונומיה של הונג קונג ומוביל לפגיעה קשה במערכת החברתית הדמוקרטית במקום.
החקיקה מצד הממשלה של הונג קונג בוטלה, אך המחאות לא פסקו אלא רק התחזקו.
שי התיר לשוטרים מסין העממית להתערב בתוך הונג קונג במטרה להביא לסיום המחאות, אך הדבר רק עורר זעם רב עוד יותר בקרב החברה הכללית של הונג קונג.
עם ההחרפה וההסלמה של המחאות החלה התערבות של מרכזית של המשטרה הסינית עצמה בהונג קונג בהחלטה אשר נתמכה ואושרה בידי שי עצמו.
באותו היום לראשונה נורה אחד מהמוחים מידי אש חייה בטווח קרוב.
הירי הוביל להסלמה חריפה בהרבה ביחד עם העובדה שהמוחה, ששרד את הפגיעה בחזהו, הואשם במרידה והושם במאסר בידי הרשויות המקומיות.
ביוני 2020, נוכח ההגבלות עקב התפרצות נגיף 2019-nCoV המחאות המשיכו וכללו התקהלויות נרחבות לזכר אירועי כיכר טיין-אן-מן (1989), הממשלה הסינית החלה להתערב כאשר העבירה חקיקה המחשיבה את הפעילות של המוחים כטרור ופעילות נגד הרפובליקה העממית.
ביולי, עם התערבות של המשטרה הסינית נגד המחאות הואשמו חלק מהמפגינים שנתפסו בעבירה על החקיקה החדשה, ובהתאם למעשים שביצעו עלול מאסרם להיקבע לכל החיים.
החוק החדש הוביל להיחלשות של המחאות אך לא הביא למיגור המלא שלהן.
במהלך ועידת הווידאו הממשלתית, הנשיא הסיני הוסיף לשבח את לאם.
השאלה האם שי יסכים לקבל ממשל בהונג קונג שתומך במחאות עדיין נתונה בספק ותלויה בבחירות הבאות לראשות הרשות המבצעת של הונג קונג.
לפי חוקת מונגוליה הפנימית האזור נקבע להיות למחוז אוטונומי בתוך סין העממית ועל כן ניתנה לשפה המונגולית מעמד שווה ערך למנדרינית בכל הנוגע למנהל הצהרות, כרזות וחינוך בבתי הספר.
בספטמבר 2020 הועברה חקיקה לפיה מעמד השפה המנדרינית עולה על השפה המונגולית ובתי ספר הפכו למחויבים ללמד את השפה המנדרינית ולתת לה דגש רחב יותר במערכת הלימודית מאשר לשפה המונגולית.
הדבר בוצע בהמשך לתהליך ה"סיניזציה"; הטמעה תרבותית של בני ההאן בתוך תרבויות ועמים שונים, דוגמת המונגולים.
הדבר עורר התנגדות נרחבת וסדרת מחאות פרצו נגד החלטת הממשלה בבייג'ינג מטעם האוכלוסייה המונגולית העממית שראתה בכך פגיעה ישירה בשימור התרבות המונגולית.
מדיניות הסיניזציה של תרבויות שונות ברחבי סין הפכה ליותר קיצונית תחת ממשל שי כאשר סמלי דת נוצרים מוחלפים בדיוקנאות של ראשי המפלגה הקומוניסטית וישנה כפייה דתית בטיבט.
ב-16 במרץ 2021 פגעה בבייג'ינג ובצפון סין בכלל סופת החול הגדולה ביותר מזה עשור אשר מקורה במדבר גובי במונגוליה.
שי נודע בפועלו הרב לפתח את השפעתה וסמכותה של סין על גבי דרכי המסחר הגלובליות.
הפרויקט השאפתני הגדול ביותר שלו אשר החל ליישם בנושא הוא חגורה אחת, דרך אחת, מעין החייאה של דרך המשי העתיקה לדבריו.
נוסף על כך שי פעל לפיתוח של מרכזי עבודה ופיתוח סינים במדינות שונות כדוגמת בסיס בג'יבוטי אשר תחילה היה בסיס לפועלים סינים אך עם הזמן התייצבו במקום חיילי צבא השחרור העממי.
סין החלה להשקיע כספים בתשתיות בנמל גוואדאר לחופי פקיסטן משנת 2007. הממשלה הפקיסטנית לא יכלה לפתח את האזור משום שניתן להשפעה ממושכת של בלוצ'ים, מיעוט אתני הפועל לעצמאות מפקיסטן ונלחם בפועל ברשויות במחוז בלוצ'יסטן.
הכסף הרב אשר נדרש לשילומים לא היה בידי הממשלה הפקיסטנית ועל כן נוצר הסדר כי הנמל ישמש כבסיס לכוח עבודה ופיתוח סיני, משמע כי ישלט בידי הרשויות הסיניות תחת החוקה הסינית.
סין בנתה את כביש קארקוראם העובר דרך הרי ההימלאיה ומאפשר מעבר ישיר של פועלים ואספקת מסחר משינג'יאנג אל גוואדאר בחופי הים הערבי (אשר גם מאפשר גישה מהירה אל המפרץ הפרסי ומצבורי הנפט העצומים אשר בתוכו).
כמו שאירע בפקיסטן היה המצב גם בסרי לנקה (המשמשת למעבר דרך האוקיינוס ההודי), ג'יבוטי, קניה, טנזניה, מוזמביק, האיים המלדיביים, בנגלדש, מיאנמר ועוד בצורה אשר חותכת את מעבר הסחר מסביב להודו, המשמשת יריבה של סין.
במלזיה גם כן נבנתה עיר סינית אשר מוקמה מצפון לסינגפור, כדי להיות למתחרה של האחרונה.
שי הביע את התנגדותו ליצירת בסיסים צבאיים בפגישה עם נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, אך בשנת 2017 הגיעו אל הבסיס הסיני בג'יבוטי כוחות חיל רגלים ועם הזמן נוסף לבסיס הפועלים בסיס צבאי.
כאשר יצאה ארצות הברית מהשותפות הטראנס-פסיפית, הדבר אפשר לסין העממית להפוך לגורם המרכזי במסחר הנע במסגרת השותפות.
בשנת 2017 לשי ג'ינפינג ניתן מקום של כבוד לנאום בפתיחת הפורום הכלכלי העולמי בשווייץ באירוע שסימל את עליית השפעתה הכלכלית של סין העממית.
רק 17% מכלל הסחר של מדינות אפריקה מתרחש עם מדינות אפריקאיות אחרות וכלכלתן של מדינות רבות, בעיקר באפריקה שמדרום לסהרה, מחויבת למסחר חוץ.
לאורך שנות כהונתו של שי עלתה ההשפעה הסינית על המסחר הכולל של מדינות כגון הרפובליקה של קונגו, טנזניה, מוזמביק ועוד מדינות רבות אחרות.
בתמורה לבניית תשתיות ומסחר ממושך בייצור סיני, משאבי טבע מאפריקה מועברים לסין, משאבים אשר הם בעלי חשיבות רבה לאוכלוסייתה הגדלה של סין.
בשנת 2017 נבנה בסיס צבאי מטעם צבא השחרור העממי בקמבודיה, לחופי מפרץ תאילנד.
במעבר הגבול הצר עם אפגניסטן הוצבו מוצבי רגלים וחיילים סינים מוצבים בבסיסים אזוריים.
נוסף על כך סין העממית החלה לחזק את השפעתה על מרכז אסיה כאשר הוצבו חיילים במזרח טג'יקיסטן, פעולה אשר יכלה להתרחש הודות להסחת דעתה של רוסיה מהשפעתה על רפובליקות מרכז אסיה אשר כולן היו חלק מברית המועצות.
בין דרישותיה לאיים בים סין המזרחי טוענת סין גם לשליטה על איי ריוקיו, אשר נמצאים למעשה בשליטת יפן.
טענה זאת לשליטה על האיים הביאה בשנת 2014 את שינזו אבה, ראש ממשלת יפן, להכריז על העברת תקציב ממשלתי רחב לפיתוח כוחות ההגנה של יפן, דבר שלא נעשה מאז סיום מלחמת העולם השנייה.
היה זה בין לבין בהמשך לפעילות של קוריאה הצפונית במים הטריטוריאליים של יפן בשנת 2008, בפעולה אשר הביאה את הממשלה והקבינט היפני לשקול עוד מאז להעשיר את התקציב הצבאי.
לקראת אמצע שנת 2020 אירעה התנגשות מזוינת בין כוחות הודים לכוחות סינים ברחבי האזור המסוכסך של אקסאי צ'ין בהימלאיה.
הסלמה התמשכה בחודשים שלאחר האירוע כאשר לא ראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, ולא ממשלו של שי עמדו לבצע הרגעה מדינית.
לבסוף היחסים נרגעו במעט לקראת סוף יולי והושב הסטטוס קוו לסדרו.
עם ההתפתחות הכלכלית הנרחבת של סין העממית החלה התנגשות בינה לבין ארצות הברית בנוגע לעוצמה כלכלית.
תחת ממשל אובמה היה ניסיון כושל להביא לברית כלכלית עם מדינות אירופאיות ואסיאתיות שונות שיהווה התנגדות לעומת ההתעצמות הכלכלית של סין.
ניסיונות אלו כשלו וארגון מסחר בינלאומי שכזה עוד לא הוקם.
תחת ממשל טראמפ הריעו יחסי המדינות, תוכניות הריגול של ארצות הברית בסין ושל סין בארצות הברית העלו הילוך וחלק נרחב מהתעשייה האווירית הסינית מבוססת על העתקות מארצות הברית.
מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין פרצה כאשר סין העממית הוציאה לשוק הגלובלי את 5G, הדור החמישי של טכנולוגיית התקשורת הסלולרית, אשר עקפה במהרה את יריבותיה במדינות שונות ברחבי העולם בכל הקשור למהירות אינטרנטית.
הממשל האמריקאי תחת דונלד טראמפ הטיל מס נוסף על ייבוא מסין העממית אם כי חברות סיניות רבות בחסות הממשלה הביאו לייצוא תעשייתי דרך מדינה שלישית במטרה שהייצור לא יכלול רישום של ייצור סיני ועל כן לא יהיה צורך לעבור על המס הנוסף.
ארצות הברית הפעילה לחץ על מדינות רבות בתחום ההשפעה שלה במטרה שאלו ידאגו להביא להיחלשות המעורבות הסינית בכלכלתם.
לדוגמה באוקראינה, איפה שארצות הברית דחקה בממשלה בקייב לעצור את הרכישה הסינית של חברת תעופה לאומית.
תחת הממשל של ג'ו ביידן החלו שיחות ליצור ברית כלכלית בין ארצות הברית למדינות העוינות לסין העממית ובהם ענקיות כלכליות כגון הודו ויפן אם כי הדבר עוד לא יצא לפועל.
שי ג'ינפינג, הזהיר כי ארצות הברית היא "האיום הגדול ביותר" על ביטחונה של סין תוך שהוא מציג את התחזית הכלכלית במדינה ב-3 במרץ 2021.
עקב עיצומים נגד איראן אשר מוצאים לפועל בידי ארצות הברית ומדינות המפרץ הערביות, באוגוסט 2020 הוסדר הסכם סחר בסך השקעה של 400 מיליארד דולר אמריקני אשר תבצע סין באיראן.
ההסכם שאמור להימשך על גבי 25 השנים הבאות יגיע בין לבין לפיתוח סיני של משמרות המהפכה האסלאמית והכוחות המזוינים של איראן למען יצוב המשטר האסלאמיסטי בטהראן אשר בתמורה ייבא אל סין סחורות פחמימנים באופן סדיר.
עקב ניסיון לשמור על יחסי מסחר טובים עם סין, מדינות מוסלמיות רבות כגון אינדונזיה, בנגלדש, פקיסטן, סומליה ועוד מעלימות עין מהפעולות שמבוצעות בידי הרשויות הסיניות נגד המוסלמים האויגורים בשינג'יאנג.
יוצאת דופן היא טורקיה, אשר עקב עצמאות מסחרית מידי סין מסוגלת להתנגד ולהביע ביקורת ישירה נגד הפעולות של הממשל הסיני.
סין מצידה חייבת גישה אל הים התיכון למען פרויקט חגורה אחת, דרך אחת.
על כן סין העממית החלה בבניית נמל דרך בלגרד אל סלוניקי אשר יביא לגישה אל הים התיכון בשביל הונגריה, אוסטריה (שתיהן בהשפעה דרך נהר הדנובה), סרביה, מקדוניה הצפונית ויוון אך באותו הזמן ירחיק את מדינות אלו מן אפשרות להשפעה טורקית מרובה, ובכך יפגע בהשפעה של טורקיה על חבל הבלקן.
זמן קצר לאחר עלייתו של שי לשלטון, בשנת 2013, בוצע ביקור של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לסין.
לרגל האירוע, שגרירת סין בישראל, גאו ינפינג, שיבחה את שמו של נתניהו.
סין תחת הנהגתו של שי תומכת בהסדר לא אלים לסכסוך האיראני-ישראלי.
בתקופת כהונתו של שי סין פיתחה מספר רב של תשתיות בתוך ארץ ישראל.
הקשר המסחרי הגיע לשיאו עם הסחר במערכות האלחוטיות של ה-5G.
יחסי הסחר החלו להיחלש עקב מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין לאורך כהונתו של דונלד טראמפ כנשיא ארצות הברית.
עם הזמן הפכה הפדרציה הרוסית מסתמכת יותר ויותר על הסחר שלה עם סין, דבר אשר ניתן לראותו דוגמת ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה.
יתר על כן, כדי להקל על עומס האוכלוסין האדיר בתוך סין, מבוצעות תשתיות ליישוב אזרחים סינים במזרח הרחוק הרוסי אשר בסיביר, בייחוד באזורים של פרימוריה וחברובסק אשר מבחינה היסטורית היו שייכים לסין בתור מנצ'וריה החיצונית בתקופת שושלת צ'ינג (קאנג) עד לקביעת הגבולות בחוזה אייגון.
עליית ההשפעה הסינית תחת ממשלו של שי על מדינות מרכז אסיה באה במקביל להיחלשות ההשפעה הרוסית באזור.
הפלישה הרוסית לאוקראינה, שהחלה ב-24 בפברואר 2022, עוררה מחלוקת בקרב ההנהגה הסינית, כאשר תומכיה ומתנגדיה של רוסיה בקרב המפלגה הקומוניסטית הם פלגים מנוגדים המסרבים חריפות לפשרה.
רגע לפני שרוסיה פלשה לאוקראינה, ולדימיר פוטין פגש את שי ג'ינפינג בבייג'ינג.
זמן קצר לאחר מכן, הודיעו שתי המדינות על שותפות "ללא מגבלות".
דיווחים שונים טענו כי לאחר הפלישה מוסקבה ביקשה מבייג'ינג סיוע צבאי.
אם שי ייעתר לבקשה הזו, סין עלולה להיכנס למלחמת פרוקסי עם ארצות הברית ומדינות נאט"ו שתומכות באוקראינה.
במקרה שסין תעזור לרוסיה לעקוף סנקציות מערביות, היא צפויה להיות ממוקדת בסנקציות משניות, לפי דבריו של ג'ייק סאליבן, היועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית.
לנוכח הפלישה הרוסית לאוקראינה הועלו הערכות שונות בעיתונות מערבית כי סין עלולה לנצל את יתרונותיה הגאופוליטיים ולפלוש לטאיוואן.
ממשלתה של צאי יינג-ון ברפובליקה הסינית (טאיוואן) הביאה להתרחקות ממושכת ביחסים מסין העממית.
המדיניות של צאי והמפלגה הדמוקרטית-פרוגרסיבית הביאה לפיתוחה של זהות לאומית טאיוואנית נפרדת מסין היבשתית.
הדבר החריף קשות את יחסי טאיוואן–סין.
ממשלתו של שי דחפה למצור כלכלי על כל המסחר עם טאיוואן והפעלת עיצומים נגדה.
תחת הממשל האמריקאי של הנשיא דונלד טראמפ התחממו יחסי ארצות הברית–טאיוואן בחסות מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין.
שתי הישויות המדיניות, סין העממית וטאיוואן, הוציאו לפועל צווים להעלאת התקציב של הצבא להתמודדות עם תרחיש של מלחמה אפשרית.
למרות הלחץ הגובר מצד סין העממית, טאיוואן פונה יותר ויותר להתרחק מסין היבשתית.
בשנת 2019 שונה עיצוב הדרכון הטאיוואני, ושמה של טאיוואן נכתב בפונט גדול בעוד הרפובליקה הסינית נכתב בפונט קטן יחסית.
ממשל סין העממית האשים את הממשל הטאיוואני כי הוא פועל כדי להתרחק מהמדיניות של סין מאוחדת.
שי משה חג'ג' (נולד ב-1971) הוא ראש המועצה האזורית מרחבים ויו"ר מרכז המועצות האזוריות בישראל.
בשירותו הצבאי היה ממונה על מחלקת קשר ביחידת הבקרה בחיל האוויר.
הוא בוגר תואר ראשון במינהל ובמדיניות ציבורית מהמכללה האקדמית ספיר ותואר שני במשפטים, מאוניברסיטת בר-אילן.
חג'ג' בעל ניסיון ביזמות ובניהול עסקים.
הקים את מרכז הקניות "גלובוס סנטר" בנתיבות ובין השנים 1993–2012 כיהן כמנכ"ל משותף בסוכנות הביטוח "חי-ביטוחים".
את פעילותו החברתית והקהילתית החל חג'ג' כחבר בעמותה לפיתוח מושב גילת.
ובשנת 2007 נבחר לחבר מליאת המועצה כנציג מושב גילת.
בתפקידיו במועצה שימש כחבר בוועדת החינוך של המועצה, חבר בוועדה לאיכות הסביבה, חבר הנהלת המועצה ודירקטור בחברה הכלכלית של המועצה.
בשנת 2012 נבחר חג'ג' לראשות המועצה האזורית מרחבים.
עם סיום שנת כהונתו הראשונה, בשנת 2013, זכתה המועצה לראשונה בפרס "פרס שר הפנים לניהול כספי תקין" ומאז זוכה המועצה בכל שנה ברצף..
חג'ג' פעל לקידום ולפיתוח יישובי המועצה והנגב ולהקמת שני יישובים חדשים במועצה.
בנובמבר 2015 אישרה ממשלת ישראל את הקמת שני היישובים במרחבים, האחד, בסמוך לאשל הנשיא, והשני, בסמוך לקריית החינוך והכפר השיקומי "עלה נגב – נחלת ערן".
באוגוסט 2018 אישר קבינט הדיור את הקמת היישוב "דניאל", בסמוך לכפר השיקומי "עלה נגב".
בנוסף פעל חג'ג' להקמת בית חולים שיקומי הראשון בדרום, שיפעל בכפר השיקומי "עדי נגב".
בבית החולים מתוכננים 108 מיטות שיקום וכ-500 עובדים במעגל הראשון.
חג'ג' מייצג את חקלאי הדרום והוביל, בין היתר, את המאבק לתיקון 27 בחוק המים.
לקראת הבחירות המקומיות ב-2018 היה חג'ג' היחיד שהגיש מועמדות לראשות המועצה ולראשונה בהיסטוריה של המועצה האזורית מרחבים לא התקיימו בה בחירות לראשות המועצה וחג'ג' הוכרז כראש המועצה.
בינואר 2019 נבחר חג'ג' לכהן כיו"ר מרכז המועצות האזוריות בישראל.
חג'ג' ניצח את עמיר ריטוב, ראש המועצה האזורית לב השרון.
הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של המועצות האזוריות שבה התמודדו שניים על התפקיד.
אחוז ההצבעה היה גבוה במיוחד, כשהגיעו 53 ראשי מועצות מתוך 54.
חג'ג' חבר מזכירות "הליכוד", וחבר בהנהלת "הליכוד העולמי".
הוא חבר גם בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, חבר דירקטוריון במינהלת פארק התעשייה נ.ע.מ.
וחבר בהנהלת חברת "מושבי הנגב".
חג'ג' נשוי ואב לארבעה ילדים.
שי חדד (נולד ב-2 ביולי 1987) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן והקשר.
חדד החל את הקריירה שלו במחלקת הילדים של מועדון הכדורגל ביתר מעלה אדומים, בהמשך עבר לביתר ירושלים.
ב-16 באוגוסט 2004 ערך חדד את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים במשחק מול הפועל חיפה במסגרת גביע הטוטו.
בעונת 2006/2007 היה שותף לזכייתה של קבוצת הנוער של המועדון בדאבל.
בעונת 2007/2008 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון.
ב-30 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל כשנכנס כמחליף במשחק מול בני סכנין.
בעונת הושאל חדד להפועל רמת גן מהליגה הלאומית, על מנת לצבור דקות משחק, והיה שותף לעלייתה לליגת העל בתום העונה.
חדד המשיך עונה נוספת במועדון ועזר לה להישאר בליגת העל.
בתקופתו בהפועל רמת גן ביסס חדד את מעמדו כשחקן הרכב, ובעונת חזר לבית"ר ירושלים לאחר תום תקופת ההשאלה.
באותה עונה כבש חדד את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–5 על הפועל רמת גן.
בעונת הוסט חדד לעמדת המגן הימני על ידי המאמן אלי כהן.
לקראת עונת הובהר לחדד כי הוא אינו בתוכניות של מאמן בית"ר ירושלים הנכנס מנחם קורצקי.
בעצת חברו טוטו תמוז הוטס חדד למבחנים בקבוצה הרומנית פטרולול פלוישט, בה שיחק תמוז.
חדד הרשים את הצוות המקצועי והוחתם לשנה עם אופציה לשנתיים נוספות.
ב-30 באוקטובר 2014 ערך חדד את הופעת הבכורה שלו במדי פטרולול בניצחון קבוצתו 2–3 על ראפיד סוקיאבה במסגרת הגביע הרומני, ובאותו משחק כבש את שער הבכורה שלו במועדון.
חדד ערך הופעת ליגה אחת במדי פטרולול אך לא יכול היה להמשיך ולשחק במדי הקבוצה עקב בעיות עם אשרת עבודה, וב-3 בפברואר 2015 חתם עד תום העונה במועדון ספורט אשדוד.
ב-14 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה כמחליף בהפסד 0–5 למכבי חיפה.
בתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שסיימה במקום האחרון בטבלה.
ב-17 ביוני 2015 חתם בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית.
ב-11 ביולי 2017 חתם בהפועל אשקלון.
ב-31 באוגוסט 2020 חתם בהפועל אדומים אשדוד.
שי דנון (1937 – 17 במרץ 2006) היה שחקן, מנהל גלריה לאמנות ומנחה מכירות פומביות ישראלי.
בשנת 1949 עלה לישראל, במסגרת "עליית הנוער" והתחנך בכפר הנוער "מאיר שפיה".
שם, הצטרף לקבוצת התיאטרון בהנהלתם של בני הזוג פרנצ'יסקה אוקומיאנסקי וד"ר פאול יעקב, והשתתף בהצגות שהעלתה: "הקטר", "אוי לשקרן", "בגדי המלך החדשים" ו"האציל המדומה".
עשה את שירותו הצבאי בלהקת פיקוד הצפון בתוכניות "על דא ועל הא" (1956) ו"פגע וברח" (1957) עם הלהיט "על ראש הג'ינג'י", לצדם של יעקב בודו, רינה רוזנבאום ולוליק.
בשנת 1960, הצטרף במסגרת שירות הקבע ללהקת פיקוד המרכז ושימש כמפקדה בתוכנית "ככה זה".
יחד עמו שרתו בלהקה דני ליטאי, שייקה לוי, צדי צרפתי, עפרה פוקס ואחרים.
להיטי התוכנית היו "הסיידים" ו"הרם את המוראל".
ההפקות האזרחיות הראשונות בהשתתפותו היו במסגרת תיאטרון זירה בהנהלת מיכאל אלמז.
ההצגה הראשונה הייתה "נחטוף אותו בשקט" (על פי מנדראגולה של ניקולו מקיאבלי), לצדם של יעקב בודו, ריקה זראי, דודיק סמדר ויוסף באשי.
בהצגה בוצעו לראשונה השירים "איפה המוסר?" ו"הנשים" ללחניו של יוחנן זראי.
ההפקה הבאה בתיאטרון זירה הייתה "הפינג'אן - ילקוט מוזיקלי ב-22 כזבים" מאת אורי סלע ואלכס מסיס שהתבסס על ספרם של חיים חפר ודן בן אמוץ, "ילקוט הכזבים".
בין משתתפי ההצגה היו: יעקב בודו, ריקה זראי, דודיק סמדר, עודד תאומי ויוסף באשי.
את שירי ההצגה כתב דידי מנוסי, בהם "רוחמה", "אביגדור מלך החיות" ו"צביקה א,ב,ג" ללחנים של יוחנן זראי.