tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בעקבות השינוי זיקר הפכה למחיזה ב-51% מלינק אנד קו, בעוד ג'ילי אוטו החזיקה ב-49% הנותרים.
עם הקמתה מיקדה לינק אנד קו את פעילותה בשוק הסיני.
החל משנת 2020 החלה לפעול במדינות מסוימות באירופה, בה מציעה החברה רק דגמים של מכוניות חשמליות או מכוניות היברידיות נטענות.
בשנת 2023 החלה החברה לפעול במזרח התיכון ופתחה סוכניות בעומאן, כווית, ערב הסעודית וקטר.
באותה השנה החל היבוא לישראל באמצעות חברת "מאיר", יבואנית וולוו לישראל.
גלריית דגמי לינק אנד קו
לינקטרי היא חברה אוסטרלית המספקת שירותי דפי נחיתה חינמיים למדיה חברתית, שבסיסה במלבורן.
החברה, נוסדה בשנת 2016, על ידי אלכס ואחיו אנתוני זכריה וניק האמפריס ומספקת דף נחיתה אישי לקישורים לאתרים ורשתות חברתיות של אדם או חברה ברשתות החברתיות.
בשנת 2022, לינקטרי הפכה לחד-קרן לאחר סבב גיוס של 152 מיליון דולר שהעמיד את שוויה ב-1.7 מיליארד דולר.
לינקטרי הוקמה בשנת 2016 על ידי האחים אלכס ואנתוני זכריה וניק האמפריס.
הרעיון לפלטפורמה נולד מתוך צורך אישי של המייסדים, שניהלו סוכנות דיגיטלית והתקשו לנהל את הקישורים הרבים של לקוחותיהם ברשתות החברתיות.
הפלטפורמה נבנתה תוך שש שעות בלבד, ובמהלך הלילה הראשון להשקתה צברה 3,000 משתמשים, מה שגרם לקריסת השרת עקב עומס יתר.
בשנת 2018, אינסטגרם חסמה את לינקטרי בטענה שהיא מפרה את תקנון הקהילה, אך לאחר מחאה ציבורית והתערבות של נציגי החברה, הוסרה החסימה ואינסטגרם התנצלה.
עד דצמבר 2018, לינקטרי הגיעה למיליון משתמשים, ובסוף 2019 ל-3 מיליון.
באוקטובר 2020, מספר המשתמשים עלה ליותר מ-8 מיליון, ובמרץ 2021 הגיע לכמעט 16 מיליון.
ב-27 באוקטובר 2020, לינקטרי הודיעה על גיוס של 10.7 מיליון דולר במימון סדרה A מ-Airtree Ventures ו-Insight Partners.
זה היה המימון הראשון של החברה ממשקיע מוסדי.
ב-26 במרץ 2021, הודיעה החברה על השלמת סבב גיוס B בהיקף של 45 מיליון דולר, בהובלת Index Ventures ו-Coatue, ובהשתתפות המשקיעים החוזרים Airtree Ventures ו-Insight Partners.
במרץ 2022, לינקטרי גייסה 110 מיליון דולר בסבב גיוס נוסף, שהעלה את שוויה ל-1.3 מיליארד דולר, מה שהפך אותה לחד-קרן.
לינקטרי מציעה שירות חינמי עם אפשרות לשדרוג לגרסת "פרו" בתשלום, הכוללת תכונות נוספות כמו התאמה אישית מתקדמת, ניתוחים מפורטים, אינטגרציה עם שירותי דיוור אלקטרוני והסרת לוגו לינקטרי.
המשתמשים יכולים להוסיף מספר בלתי מוגבל של קישורים, גם בגרסה החינמית.
לינקולן פייננשל פילד הוא אצטדיון פוטבול בפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית.
האצטדיון נפתח בשנת 2003, והוא מכיל 67,594 מושבים.
הבעלות על האצטדיון שייכת לעיריית פילדלפיה, אם כי הוא מופעל על ידי קבוצת הפוטבול פילדלפיה איגלס מליגת ה-NFL, שמארחת בו את משחקי הבית שלה.
האצטדיון אירח בעבר מספר משחקי כדורגל, והוא צפוי להיות אחד מהאצטדיונים שיארחו את מונדיאל 2026.
בניית האצטדיון החלה במאי 2001 והוא נבנה במטרה להחליף את אצטדיון הווטרנים בפילדלפיה שנבנה בשנת 1971. מיקום האצטדיון הוא במתחם הספורט של דרום פילדלפיה.
בו נמצאים גם האקספניטי מובייל ארנה אולמן הביתי של קבוצת הכדורסל פילדלפיה 76' וקבוצת ההוקי קרח פילדלפיה פליירס, וכן הסיטיזנס בנק פארק אצטדיונה הביתי של קבוצת הבייסבול פילדלפיה פיליז.
ביוני 2002 תוך כדי תהליך הבנייה פורסם שקבוצת לינקולן פייננשל, חברת מימון וביטוח, רכשה את זכויות שם האצטדיון למשך 21 שנים כששילמה סכום כולל של 139.6 מיליון דולר.
בנוסף לחוזה החסות עם קבוצת לינקולן פייננשל, עיריית פילדלפיה השקיעה 188 מיליון דולר בהקמת האצטדיון והיא מחזיקה בבעלות על המגרש, כשחוזה חכירה נחתם עם קבוצת הפוטבול פילדלפיה איגלס מליגת ה-NFL והיא המפעילה הבלעדית שלו.
כשגם קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת טמפל מארחת את משחקיה באצטדיון.
האצטדיון, שעלות הבנייה שלו הייתה 512 מיליון דולר נפתח רשמית ב-3 באוגוסט 2003. עם משחק כדורגל ידידותי בין מנצ'סטר יונייטד לברצלונה.
המשחק הראשון של האיגלס באצטדיון החדש נערך ב-22 באוגוסט 2003, משחק טרום עונה נגד ניו אינגלנד פטריוטס, בו הפסידה הקבוצה הביתית 12–24. בספטמבר של אותה שנה אירח האצטדיון מספר משחקים במסגרת גביע העולם בכדורגל נשים.
בין השנים 2013 ל-2015, שופץ האצטדיון ועבר מודרניזציה, והקיבולת שלו הוגדלה ב-1,600 מושבים.
ב-16 ביוני 2022 הוכרז שהאצטדיון יהיה אחד מ-16 האצטדיונים שיארחו את מונדיאל 2026.
התכלית המרכזית של האצטדיון היא אירוח משחקי פוטבול אך האצטדיון מארח גם לא מעט משחקי כדורגל.
כשאירוע הפתיחה של האצטדיון שנערך ב-3 באוגוסט 2003 הפגיש למשחק ידידות את ברצלונה ומנצ'סטר יונייטד.
ובספטמבר 2003 כחודש לאחר שנפתח, אירח האצטדיון מספר משחקים במסגרת גביע העולם בכדורגל נשים, כמו כן האצטדיון אירח במהלך השנים מספר משחקי ראווה בין מועדונים מרחבי העולם, וכן מספר משחקים של פילדלפיה יוניון המקומית.
האצטדיון אירח משחקים בינלאומיים רשמיים כולל טורנירי נבחרות, כאשר נערכו בו משחקים במסגרת גביע הזהב ב-2009, 2017, 2019 וכן גמר גביע הזהב 2015. בשנת 2016 במסגרת המהודרה המיוחדת של הקופה אמריקה לציון 100 שנה לטורניר, אירח האצטדיון מספר משחקים במסגרת שלב הבתים.
ביוני 2022 הוכרז שהאצטדיון יהיה אחד מ-16 האצטדיונים שיארחו את מונדיאל 2026. כמו כן האצטדיון אירח מספר משחקים שנערכו במסגרת גביע העולם למועדונים 2025.
תאריךקבוצה א'תוצאהקבוצה ב'מסגרת3 באוגוסט 2003 מנצ'סטר יונייטד3–1 ברצלונהידידות28 ביולי 2004 סלטיק2–1 מנצ'סטר יונייטדידידות2 באוגוסט 2004 מילאן3–2 צ'לסיידידות10 באפריל 2010 פילדלפיה יוניון3–2 די.
לינקולן פייננשל פילד אירח שמונה משחקים במסגרת גביע העולם למועדונים 2025, שישה בשלב הבתים, משחק אחד בשמינית הגמר ומשחק אחד ברבע הגמר.
לינקולן פייננשל פילד הוא אחד מ-11 אצטדיונים בארצות הברית ו-16 אצטדיונים בסך הכול הצפויים לארח את מונדיאל 2026, והוא יארח שישה משחקים, חמישה בשלב הבתים של הטורניר ואחד בשלב שמינית הגמר.
תאריךקבוצה א'תוצאהקבוצה ב'שלב14 ביוני 2026–בית ה'19 ביוני 2026–בית ג'22 ביוני 2026–מנצחת פלייאוף בין יבשתי מסלול 2בית ט'25 ביוני 2026–בית ה'27 ביוני 2026–בית י"ב4 ביולי 2026TBD–TBDשמינית הגמר
זמן קצר לאחר פתיחתו, אירח האצטדיון מספר משחקים במסגרת גביע העולם לנשים 2003.
תאריךקבוצה א'תוצאהקבוצה ב'שלב20 בספטמבר 2003 נורווגיה2–0 צרפתבית ב'20 בספטמבר 2003 צפון קוריאה3–0 ניגריהבית א'25 בספטמבר 2003 שוודיה1–0 צפון קוריאהבית א'25 בספטמבר 2003 ארצות הברית5–0 ניגריהבית ב'
נכון ל-29 באוגוסט 2019 נבחרת הנשים של ארצות הברית בכדורגל שיחקה ארבעה משחקים בפילדלפיה.
המשחק הראשון היה נגד ניגריה ב-25 בספטמבר 2003 במהלך מונדיאל הנשים.
תאריךנבחרתתוצאהיריבהמסגרת6 בנובמבר 2004 ארצות הברית1–3 דנמרקידידות13 בספטמבר 2008 ארצות הברית2–0 אירלנדידידות29 באוגוסט 2019 ארצות הברית4–0 פורטוגלידידות
בשל מיקומו הגאוגרפי האצטדיון משמש לעיתים קרובות כמארח משחק הצבא-צי , משחק המתקיים מאז 1890 בו מתחרות קבוצות הפוטבול של האקדמיה הצבאית של צבא ארצות הברית הממוקמת בניו יורק והאקדמיה הימית של צבא ארצות הברית הממוקמת באנאפוליס, מרילנד.
האצטדיון אירח מספר פעמים את אליפות המכללות בלקרוס, כשהתחרות התקיימה בו בשנים 2005, 2006, 2013, 2015, 2016, 2019, 2023 ו- 2024. בשנת 2020 האירוע היה אמור להתקיים גם כן בפילדלפיה אך בוטל בעקבות מגפת הקורנה.
ב-23 בפברואר 2019 אירח האצטדיון משחק הוקי קרח כחלק מסדרת משחקי הוקי קרח שמתקיימים בחוץ, הנערכים במסגרת העונה הסדירה, בו ניצחה פילדלפיה פליירס המקומית 4–3 את פיטסבורג פינגווינס.
באפריל 2024 אירח האצטדיון את הרסלמניה 40.
ברוס ספרינגסטין היה הראשון להופיע באצטדיון.
כאשר שלוש הופעות סולד אאוט שלו התקיימו באצטדיון כשבוע לאחר פתיחתו ב-8, 9 ו-11 באוגוסט 2003.
להלן רשימת הופעות שהתקיימו באצטדיון:
לינקולן הוא מחוז הממוקם במדינת מיין שבארצות הברית.
על פי מפקד האוכלוסין של 2020, אוכלוסיית המחוז מנתה 35,237 תושבים.
המחוז נוסד בשנת 1760 על ידי בית המשפט הכללי של מסצ'וסטס מחלק ממחוז יורק, מסצ'וסטס, והוא נקרא על שם העיר לינקולן באנגליה.
עם הקמתו, מחוז לינקולן כלל יותר ממחצית אדמות המדינה, והשתרע מזרחה עד נובה סקוטיה.
מתוך שטח זה נחתכו שלושה עשר מחוזות, כולל מחוז סגדאהוק במערב וחלק ממחוז קנבק בצפון.
דגל המחוז הוא דגל ניו אינגלנד, שאומץ בשנת 1977.
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחו הכולל של המחוז הוא מתוכם הם שטח יבשתי ו (35%) הם מים.
זהו המחוז השלישי הכי קטן בשטחו במדינת מיין.
הר קרמט (Crummett Mountain) שבעיר סאמרוויל הוא ההר הגבוה ביותר שנמצא כולו בתוך גבולות מחוז לינקולן, וגובהו 538 רגל (164 מטר) מעל פני הים.
מחוז לינקולן היה בעבר מעוז רפובליקני, אך הוא הפך לתחרותי יותר בשנות ה-90 ומאז הבחירות של שנת 2000, כאשר ג'ורג' וו.
בוש ניצח בו ברוב מצומצם, הוא נטה בצורה ברורה יותר לעבר המפלגה הדמוקרטית.
ברק אובמה ניצח במחוז בשנת 2008, והוא ניצח בו שוב בפער ניכר ב-2012. ב-2016, הרפובליקני דונלד טראמפ הפסיד במחוז בכ-2 נקודות בלבד, אך מאז הוא שוב נטה יותר ויותר לעבר הדמוקרטים בכל מערכת בחירות.
לינקולן היה אחד משני המחוזות היחידים במיין שנטו שמאלה בין בחירות 2020 ל-2024.
כביש 1 של ארצות הברית (U.S.
Route 1) עובר במחוז בכיוון דרום-מערב לצפון-מזרח.
כבישים מדינתיים של מיין, בעיקר: Maine 27, Maine 129, Maine 130 ו-Maine 32, נוסעים בכיוון צפון אל פנים המחוז ודרומה אל חצי האיים שבחוף.
עד 1958, מסילת הרכבת המרכזית של מיין הפעילה רכבות נוסעים מפורטלנד לאורך שלוחת רוקלנד (Rockland Branch) מברונסוויק ועד רוקלנד במזרח.
בחודשים האחרונים לפעילות, השירות צומצם לנסיעה יומית אחת לכל כיוון, עד שהופסק לחלוטין ב-4 באפריל 1959.
בין השנים 2003 ל-2015, חברת הרכבות Maine Eastern Railroad סיפקה שירות טיולים עונתי לרוקלנד, מיין, אשר התחבר עם רכבת Downeaster של חברת Amtrak בברונסוויק.
לינקולן קרטר אלמונד היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מרוד איילנד, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כתובע הפדרלי של מחוז רוד איילנד בשנים 1969–1978 ובשנים 1981–1993, וכמושל רוד איילנד ה-72 בשנים 1995–2003.
לינקולן אלמונד נולד בפוטאקט, כבנם של תומאס קליפטון אלמונד ושל אלסי (לבית קרטר) אלמונד.
הוא גדל בעיר סנטרל פולס , עד שב-1947 עברה המשפחה ללינקולן הסמוכה.
הוא למד בבית הספר התיכון בסנטרל פולס עקב אי-קיומו של בית ספר תיכון בלינקולן באותה תקופה.
ב-1959 סיים אלמונד לימודי תואר בוגר במדעים באוניברסיטת רוד איילנד, וב-1961 סיים תואר במשפטים באוניברסיטת בוסטון.
לאחר מכן הוא החל קריירה משפטית ברוד איילנד.
בינואר 1963 מונה אלמונד כמנהלן העיירה לינקולן, ובהמשך הוארך תפקידו עד יוני 1969. כמנהלן העיירה, דאג אלמונד לשדרוג מערכת המים העירונית ולתוכנית לבניית בתי ספר, כולל בית ספר תיכון, כדי להתאים את מערכת החינוך לאוכלוסיית הילדים שגדלה.
הוא גם היה אחראי לבניין תחנת משטרה חדשה בעיירה ולבניית מבנה למועצה המקומית.
לאחר תום שירותו כמנהלן העיירה, שימש אלמונד כמנהל, ובהמשך כנשיא תאגיד הפיתוח של עמק בלאקסטון שברוד איילנד ובמסצ'וסטס, תאגיד ללא מטרת רווח שפיתח פארקי תעשייה בלינקולן, בקמברלנד ובסמית'פילד .
לפני שנבחר כמושל, שימש אלמונד כתובע פדרלי למחוז השיפוטי של רוד איילנד תחת הנשיאים ריצ'רד ניקסון, ג'רלד פורד, ג'ימי קרטר, רונלד רייגן וג'ורג' הרברט ווקר בוש בשנים 1969–1978 ובשנים 1981–1993. כשבסך הכול שירת 21 שנים בתפקיד, היה אלמונד אחד מהתובעים הפדרליים שכיהנו בתקופת הכהונה הארוכה ביותר במחוז רוד איילנד.
בעת כהונתו בתפקיד, הוא שם דגש על אכיפה בתחום הפשע המאורגן, סמים ועבריינות צווארון לבן, כולל שחיתות פוליטית.
במהלך תקופת שירותו בתפקיד התובע הפדרלי, רשם אלמונד לזכותו מספר הישגים.
ב-1973 יצר התובע הכללי של ארצות הברית אליוט ריצ'רדסון את הוועדה המייעצת של 15 תובעים לייעוץ לתובע הכללי.
אלמונד שימש כחבר בוועדה כשייעץ לתובעים הכלליים ריצ'רדסון, ויליאם בארט סקסבי, אדוארד לוי וגריפין בל בענייני הקצאת משאבים, סדרי עדיפויות אזרחיים ופליליים, וסדרי עדיפויות בחקיקה פדרלית.
הוא פיקח על הליכים משפטיים משמעותיים בתיקי סמים והחרמת סמים שקיבלו תשומת לב לאומית.
במהלך תקופת כהונתו כתובע, שימשה פרובידנס כבסיס של משפחת הפשע פטריארקה , מצב שהוביל לכמה אישומים חמורים על ידי התובעים הפדרליים בניו אינגלנד, כולל אלמונד.
הוא פיקח על מספר תיקים של שחיתות פוליטית, בעיקר בפרובידנס ובפוטאקט.
ב-1968 התמודד אלמונד ללא הצלחה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית, וב-1978 התמודד ללא הצלחה מטעם המפלגה הרפובליקנית בבחירות למשרת מושל רוד איילנד כאשר הובס על ידי המושל המכהן, הדמוקרט ג'ון ג'וזף גראהי.
במה שנחשב למהפך בבחירות המקדימות של הרפובליקנים ב-1994 למשרת המושל, סימן אלמונד את הקמבק הפוליטי שלו כאשר הביס את המועמד הרפובליקני המועדף, חבר בית הנבחרים רונלד מצ'טלי .
הוא המשיך והביס את מועמדת הדמוקרטים, חברת הסנאט של רוד איילנד מירת' יורק , שבעצמה ביצעה מהפך במפלגתה כאשר הביסה את המושל המכהן ברוס סנלן.
אלמונד היה מושל רוד איילנד הראשון שנבחר לתקופת כהונה של ארבע שנים על סמך שינוי בחוקת המדינה, והראשון שהוגבל בהגבלת כהונה של שתי תקופות.
קודם לכן משך תקופת הכהונה של מושלי רוד איילנד היה שנתיים, ללא הגבלת כהונה.
נושאי הבריאות ושירותי האנוש היו מרכזיים בתקופת ממשלו של אלמונד.
RIte Care, תוכנית הבריאות הציבורית של רוד איילנד לילדים הורחבה באופן משמעותי במהלך תקופת כהונתו כמושל.
הוא יצר תוכנית לחיסונים לילדים, והרחיב את מימון המדינה לתוכניות למעקב הריון, ובכך ירד שיעור לידות הפגים.
הוא הגדיל את מספר מקומות הטיפול לילדים במימון המדינה, הדרישות לספקי שירות רפואי לילדים הועלו, וטיפול רפואי לילדים הוצע באמצעות דרך ספקי שירותי הבריאות.
בתקופת ממשלו של אלמונד, הייתה רוד איילנד בין המדינות עם האחוז הגבוה ביותר של תושבים בעלי כיסוי ביטוחי רפואי.
בתחום החינוך, קידם אלמונד ב-2000 משאל עם על הנפקת איגרות חוב למימון בניית קמפוס חדש בניופורט עבור הקולג' הקהילתי של רוד איילנד .
באמצעות גוף זה, התאפשרה גישה בת-השגה ללימודים בקולג' לסטודנטים רבים בעלי הכנסות נמוכות, ועלה בידו של אלמונד להקפיא את עליית שכר הלימוד שם במשך רוב שנות כהונתו כמושל.
הוא ניתב תקציבים לשיפור הבניינים ומעונות הסטודנטים בקולג' רוד איילנד , וקידם את בניית מרכז אומנויות הבמה הנזאריאני (Nazarian Performing Arts Center) בקולג' זה.
כמושל רוד איילנד הראשון שהיה בוגר אוניברסיטת רוד איילנד, דאג אלמונד להשקעות מרכזיות באוניברסיטה, החל מתשתיות פיזיות, שהוזנחו מאוד עד אז.
בין השאר חודשו מעונות הסטודנטים והוסדרה בהן גישה לאינטרנט, ושופצו מבני לימוד.
ב-2002 הושלמה בניית מרכז ראיין , מרכז לספורט ולאירועים עם 7,600 מושבים, השוכן בדרך לינקולן אלמונד באוניברסיטה.
באמצעות תמריצי מס ורפורמות בתחום הרגולציה, הצליחה רוד איילנד לעודד את צמיחת המגזרים, כמו שירותים פיננסיים, ביוטכנולוגיה והסחר הימי.
חוק שנחתם על ידי אלמונד ב-2001 הוביל לקידומם של מיזמים, כמו שיקום המקדש המסוני כבית מלון בפרובידנס.
הנמל ופארק המסחר קוואנסט דייוויסוויל , הורחב באופן משמעותי במונחים של מספר בתי העסק והיקף התעסוקה.
אלמונד קידם מאוד את המעבר של אתר זה לבעלות פרטית.
כדי להפוך את רוד איילנד לתחרותית יותר, הצליח אלמונד לפקח על תוכנית חמש-שנתית להפחתת מס ההכנסה המדינתי ב-10 אחוזים ובהתחלת תהליך ביטול המס על רווחי הון בהדרגה.
45 הפחתות מס נוספות התקבלו במהלך תקופת כהונתו של אלמונד כמושל, כולל הטמעת אחת מהטבות המס הגבוהות ביותר בארצות הברית למחקר, פיתוח והשקעות.
קרן תוכנית ההון של רוד איילנד (The Rhode Island Capital Plan Fund), שהוקמה על ידי אלמונד, אפשרה למדינה לממן מיזמים מתוך הכנסות שוטפות במקום לאתר מימון דרך איגרות חוב.
כל אחד מאזורי המדינה הרוויח מפעילות הקרן, כולל פארק הזיכרון למלחמת העולם השנייה בוונסוקט, וביתן חדש בחוף המדינתי מיסקוומיקוט בווסטרלי.
אלמונד גם ניתב תקציבים לרבים מאזורי הנופש של רוד איילנד, כולל, מעגני סירות באיסט פרובידנס ובבריסטול, ומזחים לתעשיית הדיג בגלילי ובניופורט.
השיפוצים של בית המדינה של מדינת רוד איילנד הוכרו ב-2002 על ידי הקרן הלאומית לשימור היסטורי.
מיזם Iway, להעברת הכביש הבין-מדינתי 195 בין רוד איילנד למסצ'וסטס, תוכנן והעבודות בו החלו במהלך תקופת כהונתו של אלמונד כמושל.
במהלך שמונה שנותיו כמושל התנגד אלמונד להרחבת ההימורים ברוד איילנד, זאת על אף הרחבת שני בתי קזינו סמוכים בדרום-מזרח קונטיקט.
הוא נאבק בהצלחה נגד כל ניסיון להכנסת בתי קזינו לרוד איילנד, ודחק שוב ושוב בנציבות הלוטו המדינתית לא להגדיל את מספר מסופי הלוטו הממוחשבים במוסדות הימורים קיימים במדינה.
לאחר דליפת הנפט של נורת' קייפ ב-1996, ניהל אלמונד משא ומתן לתוכנית הניקוי של מפרץ נאראגאנסט עם חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית.
מיזם אוניות המחפר היה חשוב כדי לאפשר את ההעברה הישירה של מוצרי תעשיית הנפט באמצעות ספינות לנמלים של פרובידנס ושל פול ריבר במקום ארבות שיצרו סיכונים סביבתיים גדולים יותר.
אלמונד גם הגיע להסכמה עם נציבות מפרץ נאראגאנסט על מימון תוכנית למיזם גדול לאיסוף ואחסון נגר מי סערה באזור פרובידנס לצורך אחסונו וטיפול בו לפני שחרורו למפרץ.
עם זאת, הוא עורר מחלוקת בסתיו 2001 עקב סירובו להכריז על מצב חירום כאשר המים של העיירה פסקוג זוהמו במתיל טרט בוטיל אתר.
לאחר תום כהונתו כמושל, מונה אלמונד ב-2005 על ידי המושל דונלד קרצ'ירי להוביל את החקירה על ההתנהלות של חברת הביטוח ההדדי ביקון, מבטח לפיצויי עובדים שהוקם על ידי מדינת רוד איילנד ב-1994. הדוח החמור שהוגש הוביל לשינויים משמעותיים בניהול ובהתנהלות של החברה.
ב-2006 אישרה האספה הכללית של רוד איילנד קיום משאל עם לאפשר את הקמתו של קזינו בשותפות עם שבט הנאראגאנסט.
אלמונד הוביל קואליציה להתנגדות להצעה, ועל אף השקעות נרחבו בפרסום מצד החברה היוזמת, ההצעה נפלה בסופו של דבר.
ב-1958 נשא אלמונד לאישה את מרילין ג'ונסון.
הם התגוררו בקינגסטון שברוד איילנד ובוולפליט שבמסצ'וסטס, ונולדו להם שני ילדים.
בנם, לינקולן דאגלס אלמונד, היה שופט שלום פדרלי ברוד איילנד.
לינקולן אלמונד נפטר בסאות' קינגסטאון שברוד איילנד ב-2 בינואר 2023.
לינקולן לוי מקנדלס היה חוואי בקר, תעשיין ופוליטיקאי אמריקאי בטריטוריית הוואי.
הוא כיהן כנציג טריטוריאלי של הוואי בבית הנבחרים של ארצות הברית.
בתחילת דרכו היה חבר המפלגה הרפובליקנית של הוואי, ובהמשך נמנה מראשוני מנהיגי המפלגה הדמוקרטית בהוואי.
מקנדלס נולד ב־18 בספטמבר 1859 באינדיאנה שבפנסילבניה.
אמו הייתה אלייזה אן ניומן ואביו תומאס מקארטני מקנדלס.
הוא גדל בוולקנו שבווירג'יניה המערבית.
בשנת 1882 עבר לממלכת הוואי, שם יישם את מומחיותו בקידוחי נפט ובכרייה לצורך בניית בארות ארטזיות.
הוא הצטרף לאחיו הבוגרים, ג'יימס ס.
מקנדלס, שהגיע להוואי בשנת 1880, וג'ון א.
מקנדלס, שהגיע בשנת 1881, ושלושתם הקימו את החברה המשפחתית 'האחים מקנדלס'.
ב־24 במאי 1904 נישא לאליזבת ג'נט קרטרייט מניו יורק.
בשנת 1908 עבר מקנדלס למפלגה הדמוקרטית של הוואי והתמודד מטעמה מול קוהיו על תפקיד הנציג הלא־מצביע של טריטוריית הוואי בבית הנבחרים של ארצות הברית.
הוא היה מועמד גם בבחירות של 1910 ו־1912, אך הפסיד בכל מערכות הבחירות הללו.
בהמשך, המועמד הדמוקרטי ויליאם פול ג'ארט זכה בבחירות בשנים 1922 ו־1924. מקנדלס עצמו נבחר לבסוף ב־8 בנובמבר 1932, וכיהן כהונה אחת מ־4 במרץ 1933 ועד 3 בינואר 1935. לאחר שהפסיד בניסיון להיבחר מחדש, פיקח על עבודות תשתית בהונולולו, ובהן סלילת כבישים, הקמת מבנים ובניית מערכת ביוב עירונית.
לינקולן לוי מקנדלס נפטר בהונולולו ב־5 באוקטובר 1940. גופתו נשרפה ואפרו נטמן בבית הקברות אוֹאהו שבעמק נוּאוּאַנואוּ.
ליסבון (בפורטוגזית: Lisboa; , נהגה: ליז'בואה, בעבר: לישׂבונה) היא בירת פורטוגל, העיר הגדולה ביותר בה, והמרכז הכלכלי והתרבותי החשוב במדינה.
כמו כן משמשת ליסבון כבירתם של המחוז והנפה הנושאים את שמה.
במטרופולין שלה, הכולל גם את הערים לייריה וסטובל, התגוררו באותה שנה כ-2.8 מיליון תושבים.
משערים כי ליסבון נוסדה בידי הפיניקים או היוונים.
ביוונית נקראה העיר אוליסיפו, ובהמשך שונה שמה לאוליסיפונה וליסיפונה.
כאשר המוסלמים המורים השתלטו על העיר, הם קראו לה אל-ליסבונה, ומשם נגזר לבסוף השם הפורטוגלי.
יום החג הרשמי של העיר הוא של אנטוניוס מפדובה, החל ב-13 ביוני.
ליסבון היא המערבית בבירות אירופה.
היא שוכנת במערב פורטוגל, לחוף האוקיינוס האטלנטי, בשפך נהר הטז'ו.
גבולות העיר תחומים בגבולותיה של ליסבון ההיסטורית.
מסביב לעיר התפתחו מספר ערי לוויין, כגון לורש, אודיבלש, אמדורה ואואיירש, היוצרות את המטרופולין של ליסבון.
המרכז ההיסטורי של העיר בנוי על שבע גבעות תלולות, ומסיבה זו חלק מרחובות העיר מאפשרים תנועת הולכי רגל בלבד.
במערב העיר נמצא פארק מונסאנטו, הפארק העירוני הגדול בעולם.
בעיר שני גשרים מעל הנהר טז'ו המחברים בין חלקיה, גשר 25 דה אבריל (לציון יום מהפכת הציפורנים), וגשר ואסקו דה גאמה, שאורכו 17.2 קילומטרים, והוא הארוך בגשרי אירופה והתשיעי באורכו בעולם.
בליסבון אקלים ים תיכוני מתון המושפע בעיקר מזרם הגולף, והיא שטופת שמש ברוב ימות השנה.
בשעות היום הטמפרטורות המרביות מגיעות ל-26°C עד 29°C בממוצע, ובלילה הן יורדות ל-16°C עד 18°C.
החורף קריר וגשום, והטמפרטורות נעות בו בין 8°C ל-16°C מעלות.
האביב והסתיו בליסבון בדרך כלל מתונים, ולעיתים אף חמים במהלך שעות היום.
כמות המשקעים השנתית בעיר מגיעה לכ-611 מילימטרים, היורדים בכ-100 ימי גשם בשנה, בדרך כלל מספטמבר עד מאי.
ב-29 בינואר 2006 וב-28 בינואר 2007 ירד בה מעט שלג, בשל גלי קור ארקטיים שהשפיעו על כל אירופה, אך היו אלה השלגים הראשונים מזה 40 שנה.
לפי האגדה, העיר הוקמה על קבוצה של שבע גבעות הנודעות כשבע גבעות ליסבון (פורטוגזית "Sete Colinas de Lisboa").
משערים כי העיר נוסדה בידי הפיניקים או היוונים.
בהמשך, הייתה העיר חלק מהפרובינקיה הרומית לוסיטניה, אך לא הייתה העיר החשובה בה, ואמריטה אוגוסטה הייתה בירת הפרובינקיה.
בשנת 711 נכבשה העיר על ידי המורים, ובשנת 1147 נכבשה מחדש על ידי דום אפונסו הראשון מלך פורטוגל הראשון.
ב-1260 הייתה לבירת פורטוגל, וב-1290 נוסדה בה אוניברסיטת ליסבון.
קהילה יהודית התקיימה בעיר כבר מהמאה ה-12, בארבעה רבעים, שהגדולה בהם הייתה ברובע באיישה (Baixa).
בשנת 1449 נערך פוגרום ביהודי העיר.
רבי יוסף בן אברהם חיון היה רב העיר במאה ה-15. בשנת 1492 הגיעו לפורטוגל ולעיר ליסבון בפרט עשרות אלפי יהודים ממגורשי ספרד.
הם נרדפו, וב-1497 הוטבלו אלפים מהם בכפייה, אך העוינות כלפי היהודים שהמירו בכפייה את דתם ("אנוסים") לא פסקה, ובמאי 1506, בפוגרום ליסבון, נרצחו בין 3,000 ל-4,000 באירוע אדיר ממדים ואכזרי.
באופן פורמלי עד המאה ה-19, אז היגרו לליסבון יהודים ממרוקו וגיברלטר, לא התקיימה קהילה יהודית בעיר, אף שהיו אנוסים שהמשיכו לקיים את הדת בהיחבא.
כיום מעריכים שבליסבון כ-750 יהודים.
ב-26 בינואר 1531 נהרסה העיר ברעידת אדמה ונהרגו אלפים מתושביה.
עם זאת, המאה ה-16 הייתה תור הזהב של האימפריה הפורטוגזית, וליסבון שגשגה, בהיותה שער לסחורות מהמזרח הרחוק, ולזהב שיובא מברזיל.
ב-1 בנובמבר 1755 פקדה את העיר רעידת אדמה נוספת, בה נהרגו כ-90,000 בני אדם וכ-85% מהמבנים בעיר נהרסו.
לאחר רעידת האדמה נבנתה העיר מחדש לפי תוכניותיו של ראש הממשלה סבשטיאאו דה מלו, המרקיז מפומבל.
במאה ה-20 היו בליסבון שתי הפיכות: ב-1910, בה הודח מרסלו קייטאנו, ומהפכת הציפורנים ב-1974.
ב-1 בדצמבר 2009 נחתמה בעיר "אמנת ליסבון", אמנה בינלאומית שמכוחה פועל כיום האיחוד האירופי.
בשנת 2017 התגוררו בליסבון עצמה כ-505,000 תושבים, ובאזור המטרופוליטני שלה כ-2,800,000 תושבים.
צפיפות האוכלוסין בעיר היא כ-6,500 תושבים לקמ"ר.
האזור המטרופוליטני של ליסבון כולל בתוכו גם את ליסבון רבתי, שעל גדותיו הצפוניות של הטז'ו, ואת חצי האי סטובל בדרום, שהם שני אזורי המשנה בנפת ליסבון.
כמו רוב הערים הגדולות, ליסבון מוקפת פרברים רבים, וכמיליון בני אדם נכנסים לליסבון מדי יום מפרבריה.
במטרופולין ליסבון מתגוררים מעל לשליש מאוכלוסיית פורטוגל כולה.
רוב חיי הכלכלה הענפים בעיר מתבססים על מוסדות השלטון והתרבות המצויים בה.
בשנים האחרונות גם התרחבה מאוד תעשיית התיירות בעיר.
בדרום נהר הטז'ו נמצאים מספר מפעלים.
אזור ליסבון הוא האזור העשיר במדינה, והוא מספק למעלה מ-45% מהתוצר הלאומי הגולמי של פורטוגל.
ההכנסה לנפש בליסבון גבוהה מהממוצע בפורטוגל, ואחת מהגבוהות באירופה.
ליסבון מארחת שני מוסדות של האיחוד האירופי: מרכז הניטור האירופי לסמים ולהתמכרות לסמים (EMCDDA) והמרכז האירופי לביטחון ימי (EMSA).
גם משרדיה של קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית ממוקמים בעיר.
ליבה של העיר ליסבון היא "העיר התחתונה" או "הבאישה" (Baixa), שמועמדת להפוך לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
אזור זה נבנה לאחר שנהרס ברעידת האדמה של 1755. טירת סאו ז'ורז'ה וקתדרלת סנטה מריה מאיור דה ליז'בואה שוכנות על אחת מגבעותיה של ליסבון, מזרחית לבאישה.
השכונה העתיקה ביותר בעיר היא אלפמה, שבקרבת הטז'ו, שרעידות האדמה לא פגעו בה כבאזורים אחרים.
מבנים בעלי עניין אחרים הם פראסה דו קומרסיו (כיכר המסחר), כנסיית נוסה סניורה דה קונסייסאו וליה, כיכר רוסיו, כיכר רשטאורדורש, מעלית סנטה ז'ושטה, הבנויה בסגנון התחייה הגותית, כנסיית סאו רוקה, בזיליקת אשטרלה, מנזר ז'רונימוש, מגדל בלם, אנדרטת התגליות, מנזר סאו ויסנטה דה פורה ומנזר קרמו.
בליסבון מספר רב של סגנונות אדריכליים: אדריכלות רומנסקית, אדריכלות גותית, אדריכלות מנואלינית, אדריכלות הבארוק, אדריכלות פורטוגזית מסורתית, סגנון בנייה מודרני ואף פוסט מודרני.
ברחובות הראשיים עוברות שדרות גדולות ומונומנטים, בעיקר במחוזות העיליים.
השדרות העיקריות הן אוונידה דה ליברדאדה (שדרת העצמאות), אוונידה פונטש פריירה דה מלו (פורטוגזית: Avenida Fontes Pereira de Melo) ואוונידה דה רפובליקה (שדרת הרפובליקה).
ליסבון הוכרזה "בירת התרבות של אירופה" של האיחוד האירופי לשנת 1994.
ב-1998 אירחה העיר את היריד העולמי, ה"אקספו".
לצורך כך הוקם אחד מאולמות הכנסים הגדול באירופה, הקרוי כיום אלטיס ארנה (Altice Arena), ומכיל כ-20,000 מקומות.
ב-2018 נערך בו אירוויזיון 2018, בו זכתה הישראלית נטע ברזילי.
מ-2016 מתקיים בו כנס ה-Web Summit, מהכנסים הטכנולוגיים הגדולים באירופה.
בעיר ליסבון מספר מוזיאונים ידועים ובהם:
מוזיאו נסיונל דה ארטה אנטיגה - המוזיאון הלאומי לאמנות עתיקה.
מוזיאו דוש אזולז'וש - המוזיאון הפורטוגלי למוזאיקה באריחים.
מוזיאון קאלוסט גולבנקיאן - מוזיאון המציג אוסף אמנות מימי קדם ועד אמנות מודרנית.
אוסאנאריו דה ליז'בואה - האקווריום של ליסבון - הגדול באקווריומים של אירופה.
מוזיאו דו דיזיין - מוזיאון העיצוב במרכז התרבות בלם.
מוזיאו נסיונל דוש קושש - מוזיאון הכרכרות הלאומי - אחד האוספים הגדולים בעולם של כרכרות מלכותיות.
אוניברסיטת ליסבון נוסדה בשנת 1290, והיא אחת האוניברסיטאות העתיקות בעולם.
בעיר אוניברסיטאות נוספות, האוניברסיטה החדשה של ליסבון, הטכניון של ליסבון, והאוניברסיטה הטכנית של ליסבון.
שתיים מקבוצות הכדורגל הבכירות של פורטוגל שוכנות בליסבון: בנפיקה ליסבון, שזכתה 32 פעמים באליפות פורטוגל, ומקיימת את משחקיה הביתיים באצטדיון האור, וספורטינג ליסבון שזכתה 18 פעמים באליפות, ומקיימת את משחקיה הביתיים באצטדיון ז'וזה אלבלדה.
קבוצת כדורגל נוספת מהעיר היא בלננשש שזכתה באליפות פעם אחת.
הסגנון המוזיקלי המזוהה עם ליסבון הוא הפאדו.
סגנון הפאדו של ליסבון הוא עממי, והשירים עוסקים בגעגועים ובכמיהה.
את מוזיקת הפאדו אפשר לשמוע במסעדות קטנות בשכונת אלפאמה.
בליסבון פועלת הרכבת התחתית של ליסבון, המהווה עורק התחבורה הראשי של העיר.
בקרבת ליסבון נמצא נמל התעופה הבינלאומי פורטלה (Portela Airport) - הגדול בנמלי התעופה של פורטוגל.
בליסבון פועלות גם חשמליות, אשר נכנסו לשימוש בעיר במאה ה-19 כשהחשמליות הראשונות יובאו מארצות הברית וכונו אמריקנוס.
בעיר נמצא נמל ליסבון שהוא אחד הנמלים הגדולים בפורטוגל.
ליס מלר (Lies Moeller; 22 במאי 1906 – 26 בנובמבר 1976) הייתה משוררת גרמנייה-ישראלית, ספרנית ומתרגמת.
ליס מלר נולדה בשנת 1906 בבזל, בת לתאולוג פרוטסטנטי גרמני.
לימים, אחותה הייתה פסנתרנית מצליחה בשווייץ ואחיה כומר-מיסיונר שפעל שנים רבות באפריקה.
מלר עבדה בברלין בחנות הספרים הגדולה של שלמה זלמן שוקן.
שם התקרבה ליהדות, ולמדה אצל הרב הברלינאי הנודע יואכים פרינץ.
בשנת 1933 אף החליטה להתגייר.
עם עליית הנאצים לשלטון, עודד אותה אביה, שהיה ממתנגדי המשטר הנאצי לעלות לארץ ישראל ולהצטרף לבוניה.
היא עלתה לארץ בשנת 1935, ואחרי ניסיונות שלא הצליחו לחיות בקיבוץ עין החורש, התיישבה בחיפה, ועבדה שנים רבות כמוכרת ראשית בחנות הספרים "רינגרט" בעיר עד לסגירתה ב-1964.
לאחר מכן הייתה ממייסדות הספרייה העירונית של חיפה, ולימים מן הספרנים הראשונים בספריית אוניברסיטת חיפה, שם שימשה למעלה מעשור כמנהלת מחלקת הרכש של הספרייה.
בשנת 1972 פרשה לגמלאות והמשיכה לעבוד בהתנדבות בכמה ספריות בחיפה.
היו לה קשרים הדוקים עם משוררי חיפה, אך גם עם משוררים יודעי גרמנית בכל הארץ, למשל הצייר צבי מאירוביץ ואשתו הסופרת יהודית הנדל.
היא כתבה גרמנית, אך שיריה תורגמו לעברית בידי משוררים שונים.
מלר הייתה מיודדת עם הצייר יעקב וכסלר, שאף אייר את ספריה, בגרמנית ובעברית.
את בת זוגה, גרדה פוקס, חברת קיבוץ עין החורש, ספרנית במקצועה, הכירה בחיפה.
לפני פטירתה הביעה את רצונה להיקבר בקיבוץ עין החורש, שבו עשתה את צעדיה הראשונים בארץ, ושהיו לה בו ידידים נאמנים.
ליס מלר נפטרה בשנת 1976 ונקברה לפי בקשתה.
גרדה פוקס נפטרה באותה שנה, אולם, ציוותה את גופתה למדע, לכן שוכן לוח אבן עם שמה על מצבתה של מלר.
היום קרוי על שמה פרס ספרותי, שמעניקה אוניברסיטת חיפה.
שיר לדוגמה של ליס מלר
סהר צעיר, שירים, תרגמו כמה מתרגמים, יעקב אורלנד, לאה גולדברג, אפרים גילאי, עזרא זוסמן, שלמה טנאי, טוביה ריבנר, ישראל רינג, ש.
שירים בחר ותרגם מנפרד וינקלר, תל אביב, עקד, 1979.
היא מוזיקאית, זמרת ומלחינה אוסטרלית שזכתה לפרסום בינלאומי לאחר שהייתה חברה בדד קן דאנס עם ברנדן פרי.
ג'רארד זכורה בעיקר בשל קול הקונטראלטו (אלט), ובזכות יכולת הנגינה שלה ביָאנְגצִ'ין (סינית: 揚琴)- ציתר טרפזי בעל מגוון מיתרים אשר מקישים עליהם באמצעות פטישי במבוק).
הקריירה שלה החלה ב-1981 והיא הייתה מעורבת במגוון פרויקטים מוזיקליים.
ג'רארד זכתה בפרס גלובוס הזהב והייתה מועמדת לזכייה בפרס אוסקר בזכות השתתפותה בסרט "גלדיאטור" שבו עבדה ביחד עם הנס צימר.
לינקס היא קבוצת כוכבים שנמצאת בחלק הצפוני של השמים ומורכבת מכוכבים חלשים במיוחד.
שם הקבוצה נובע מכך שרק מי שיש לו ראיית לילה של לינקס יכול להבחין בכוכבי הקבוצה.
שינויים בהגדרת הגבולות של הקבוצה יצרו חוסר אחידות במתן השמות לכוכבים וכך למשל הכוכב 41 בלינקס נמצא למעשה בתחום של קבוצת הדובה הגדולה.
α בלינקס הוא הכוכב היחיד בקבוצה עם בהירות נראית קרובה לדרגה 3. זהו ענק אדום במרחק של כ-170 שנות אור.
38 בלינקס הוא כוכב כפול במרחק של כ-90 שנות אור, המורכב מזוג כוכבים קרובים בבהירות מדרגות 4 ו-6 הניתנים להפרדה בטלסקופ קטן.
ליס אסיה הייתה זמרת פופ שווייצרית, הזוכה הראשונה בתחרות הזמר של האירוויזיון כנציגת שווייץ בתחרות בשנת 1956.
אסיה נולדה בשם רוזה מינה שארר בקנטון ארגאו שבצפון שווייץ.
מכריה ששמעו אותה שרה, הבחינו מיד בכשרונה הרב והציעו לה להסב את מקצועה לזמרת.
בשנת 1940 החלה בקריירה שלה בתור זמרת.
היא הפכה במהרה לאחת מזמרות הפופ המצליחות והפופולריות בשווייץ בתקופה ההיא.
מול זאת, היו כאלו שהתנגדו לה וקראו שלא לשדר את שיריה בתחנות הרדיו, בטענות על מלל המכיל גזענות במספר משיריה.
בשנת 1956 נבחרה לייצג את שווייץ בשני שיריה בתחרות האירוויזיון הראשונה, כפי ששלחה כל מדינה בתחרות זו.
בסבב הראשון ביצעה את "Das alte Karussell" ("הקרוסלה הישנה") שמקומו כשאר השירים פרט לזוכה בתחרות זו אינו ידוע.
בסבב השני ביצעה את "Refrain" ("פזמון חוזר") וזכתה איתו בתחרות.
אסיה ייצגה את שווייץ בתחרות גם בשנת 1957 עם השיר "L'enfant que j'étais" ("הילדה שהייתי") שאיתו סיימה במקום תשיעי מתוך עשרה, ובשנת 1958 עם השיר "Giorgio" ("ג'ורג'יו") שאיתו השיגה מקום שני, בקבלת נקודות בודדות פחות מהזוכה.
אסיה המשיכה לעסוק בתחום המוזיקה, והופיעה כאורחת כבוד באירועי התחרות השונים.
כך למשל, באירוויזיון 2008 נטלה חלק בחצי הגמר השני כשהכריזה על תחילת ההצבעה, באירוויזיון 2009 הגישה את הפרס לזוכה ובתחרות ובאירוויזיון 2013 התארחה בחצי הגמר השני לריאיון קצר יחסית.
פטירתה הותירה רושם רב על מעריצי האירוויזיון לאורך כל השנים, ובתחרות האירוויזיון שנערכה באירוויזיון 2018 הוקדש שיר קצר לזכרה.
ליסה אדלשטיין (נהגה: אדלסטִין; באנגלית: Lisa Edelstein; נולדה ב-21 במאי 1966) היא מחזאית ושחקנית טלוויזיה וקולנוע יהודיה-אמריקאית.
ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של ד"ר ליסה קאדי בסדרה "האוס".
אדלשטיין נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס להורים יהודים.
היא גדלה בניו ג'רזי, ובגיל 18 עברה לגור בניו יורק, בה למדה תיאטרון באוניברסיטת ניו יורק.
בשנות ה-90 השתתפה אדלשטיין בתפקידי אורח בסדרות "משתגעים מאהבה", "המופע של לארי סנדרס" ו"סיינפלד", בה גילמה את החברה של ג'ורג' קוסטנזה.
היא גם הופיעה בתוכנית האירוח "Awake on the Wild Side" של ערוץ MTV.
אדלשטיין שיחקה ב"הבית הלבן", ב"אלי מקביל" גילמה טרנסקסואלית וב"פליסיטי" גילמה את החברה של בן.
היא התארחה גם בסדרות "ER", "פרייז'ר", "תהרוג אותי וזהו", "ללא עקבות" ו"המשפט של איימי".
אדלשטיין השתתפה בדיבוב מספר סדרות אנימציה ומשחקי מחשב, כמו "המלך היל", "אבא אמריקאי", "סופרמן", "בלייד ראנר" ו"האגדה של קורה".
היא השתתפה בסרטים "מה נשים רוצות" (עם מל גיבסון), "לשמור על האמונה" (עם בן סטילר), "הכי טוב שיש" (עם ג'ק ניקולסון) ו"אבא בא לגן" (עם אדי מרפי).
החל משנת 2004 גילמה אדלשטיין את ד"ר ליסה קאדי בסדרה "האוס".
לאחר 7 עונות, אחרי משא ומתן ארוך, הודיעה אדלשטיין שלא תשוב לשחק בעונה השמינית של הסדרה.
ב-2021 שיחקה תפקיד חוזר כגווינת' מורגן, אשתו לשעבר של אוון סטרנד (רוב לאו) ואמו של "טי קיי" (רונן רובנשטיין)בסדרת הדרמה מוקד 911: טקסס.
היא צמחונית ומתנדבת בעמותה למען בעלי חיים.
אדלשטיין ביקרה בישראל בחודש מאי 2011 במסגרת עמותת הצל ליבו של ילד במרכז הרפואי ע"ש אדית וולפסון יחד עם צוות התוכנית "האוס".
ב-25 במאי 2014, אדלשטיין התחתנה עם האמן רוברט ראסל בלוס אנג'לס.
היא הפכה לאם חורגת לשני בניו של ראסל מנישואים קודמים.
שנה סרט תפקיד הערות 1991 The Doors מאפרת 1997 הכי טוב שיש אישה בשולחן 1998 Susan's Plan פני מאיירס L.A.
Without a Map סנדרה 199930 ימים דניאלה 2000 Keeping the Faith אלי דקר מה נשים רוצות דינה 2003אבא בא לגן אמא של קריספין 2005 Say Uncle שרה פאבר 2013היא לא אוהבת אותיאמי 2016 ג'ושי קלאודיה2021Dr.
שנה סדרה תפקיד הערות 1992 פרקליטי אל איי פרנסין פליקר בפרק: "My Friend Flicker" משתגעים מאהבה לין סטודרד בפרק: "Out of the Past" 1993 Good Advice רובין בפרק: "The Kiss" סיינפלד קארן 2 פרקים Wings מרשה בפרק: "Labor Pains" 1994 המופע של לארי סנדרס דיאן פרנץ' בפרק: "The Mr.
לינקס אבוד (בספרדית: El lince perdido) הוא סרט הנפשה משנת 2008 שנוצר על ידי סטודיו "קנדור גרפיקס".
העלילה עוקבת אחר פליקס, שונר איברי המוצא עצמו בבית מחסה של בוב וליסה יחד עם עוד חיות בסכנת הכחדה.
בלילה מגיע ניומן הצייד הרשע וצוות הציידים שלו, גונבים את החיות ומנסים להביאן לאי מבודד בו שוכן אדם זקן בשם ארט לינג האוסף חיות בסכנת הכחדה.
פליקס מצליח להשתחרר ויחד עם 3 חיות נוספות בורח מפני הציידים.
בסוף הסרט ניומן נפצע וטובע בים ופטי ופליקס מתחתנים ונולד גור שונר איברי שימשיך בדור הבא.
ליסה בטיאשווילי (בגאורגית: ლიზა ბათიაშვილი, לִיזָה בַּתִיאשווילי; נולדה ב-1979) היא כנרת ילידת גאורגיה.
ליסה, אליזבת במקור, החלה את לימודי הכינור בגיל ארבע, אצל אביה הכנר, וניגנה בליווי אמה הפסנתרנית.
כשהייתה בת 12 עזבה משפחתה את גאורגיה, שהייתה אז על סף מלחמת אזרחים, והיגרה לגרמניה, שם למדה בבית הספר הגבוה למוזיקה בהמבורג.
ב-1995 זכתה בפרס בתחרות הכינור על שם ז'אן סיבליוס.
בטיאשווילי הייתה מן הראשונים בקבוצת "אמני הדור החדש" של רשות השידור הבריטית (BBC), משנת 1999 עד 2001.1999-2001 היא השתתפה במופעי מוזיקה קאמרית ובנגינת קונצ'רטי עם הצ'לן אלבן גרהרדט והפסנתרן סטיבן אוסבורן, שהיו שניהם חברים ב"אמני הדור החדש" של הבי.בי.סי.
כמו כן הופיעה עם הפסנתרן אשלי ואס, מ"אמני הדור החדש" במועד מאוחר יותר, ברסיטלים ואף הופיעה כסולנית בקונצרטי הפרומס של הבי.בי.סי.
בשנת 2006 הייתה בטיאשווילי הסולנית בביצועי הבכורה של הקונצ'רטו לכינור של מגנוס לינדברג, שנכתב למענה.
ביצוע הבכורה העולמי היה בארצות הברית וביצוע הבכורה האירופאי בשוודיה בחודש אוקטובר.
violin concerto היא הקליטה את הקונצ'רטו של לינדברג לחברת סוני קלאסיקל, במסגרת חוזה שחתמה עם החברה בשנת 2007. בטיאשווילי ובעלה, האבובן פרנסואה ללו, הזמינו אצל ג'ייה קנצ'לי את הקונצ'רטו הכפול, מזמור שבור", שניגנו בביצוע בכורה בלונדון בפברואר 2009 עם תזמורת רשות השידור הבריטית.
בטיאשווילי וללו חיים במינכן עם שני ילדיהם.
היא מנגנת בכינור גוארנרי דל ג'זו משנת 1739 שניתן לה בהשאלה על ידי אספן פרטי.
ליסדקסאמפטמין היא תרופה המשווקת בין השאר תחת השם המסחרי ויואנס ומשמשת לטיפול בהפרעות קשב וריכוז (ADHD).
התרופה קיבלה את אישור ה־FDA ב-2007 ומאז היא שווקה גם במספר מדינות באירופה.
היא קיבלה את אישור משרד הבריאות הישראלי בשנת 2015. התרופה נלקחת דרך הפה, ומיועדת לטיפול בילדים, בני נוער ומבוגרים.
אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 2007, ובאיחוד האירופי בשנת 2012. בשנת 2021 נרשמו יותר מ-9 מיליון מרשמים בארצות הברית, והגיעה למקום ה-69 ברשימת התרופות במרשם השכיחות בשימוש.
רשומה כחומר מבוקר מסוג B בבריטניה וחומר מבוקר של Schedule II בארצות הברית.
בארצות הברית התרופה רשומה גם לטיפול בהפרעת אכילת יתר.
זוהי תרופה השייכת למשפחת האמפטמינים, ופועלת כממריצה של מערכת העצבים המרכזית.
ליסדקסאמפטמין היא למעשה מולקולה שמחברת שתי מולקולות הקשורות ביניהן בקשר אמידי, מולקולה אחת היא החומר הפעיל של התרופה דקסאמפטמין (האננטיומר הפעיל של אמפטמין, נקרא גם d-amphetamine ו-dextro-amphetamine) ומולקולה נוספת של חומצת האמינו, ליזין.
התרופה נספגת דרך מערכת העיכול ובדם עוברת פירוק (הידרוליזה) ומתפרקת לחומצת האמינו ליזין (חומר שאיננו פעיל) ולחומר הפעיל דקסאמפטמין.
בכך ניתן להגדיר את ליסדקסאמפטמין כקדם-תרופה, כלומר תרופה שניטלת ללא אפקט פרמקולוגי, אולם בגוף היא מפורקת וכתוצאה מכך משתחרר החומר הפעיל של התרופה.
התרופה ליסדקסאמפטמין עוברת פירוק בגוף לדקסאמפטמין, שהוא החומר שאחראי לפעילות התרופתית.
דקסאמפטמין היא תרופה ממשפחת התרופות שמגרות את מערכת העצבים.
בדומה למתילפנידאט ולדקסמתילפנידאט, התרופה מונעת את הספיגה בחזרה של דופמין ונוראדרנלין ומעלה את ריכוזם בתיווך העצבי.
בנוסף דקסאמפטמין משחררת יותר דופמין במנגנון ישיר על העצב, השפעה שכנראה מסבירה את יעילות האמפטמינים בטיפול בהפרעות קשב במקרים שהמטופלים סובלים מהפרעות קשב וריכוז..
היתרון של התרופה מבחינה פרמקוקינטית הוא ספיגה מלאה ממערכת העיכול.
משך ההשפעה הממושך יחסית של התרופה (כ־12 שעות) מייתר את הצורך בגרסה של התכשיר בשחרור מושהה.
Lisdexamfetamine השימוש העיקרי הוא בטיפול בהפרעות קשב וריכוז (ADHD) ובבולמוסי אכילה.
אנשים מעל גיל 65 לא נבדקו בדרך כלל בניסויים קליניים של lisdexamfetamine עבור ADHD.
סקירה שנעשתה בשנת 2019 מצאה Lisdexamfetamine כטיפול היעיל ביותר להפרעות קשב וריכוז במבוגרים.
חשיפה ארוכת טווח לאמפטמין במינונים גבוהים גורמת לכמה מיני בעלי חיים להתפתחות לא תקינה של מערכת הדופמין או נזק עצבי.
בבני אדם עם הפרעות קשב וריכוז נצפתה תופעה הפוכה: שימוש ארוך טווח באמפטמינים תרופתיים במינונים טיפוליים משפר את התפתחות המוח וצמיחת העצבים.
סקירות של מחקרי תהודה מגנטית (MRI) מראות שטיפול ארוך טווח באמפטמין מפחית חריגות במבנה המוח ובתפקוד המוח שנמצא אצל נבדקים עם הפרעת קשב וריכוז, ומשפר את התפקוד במספר חלקים במוח, כמו הגרעין הקאודטי הימני של הגרעינים הבסיסיים.
מחקרים קליניים ביססו את הבטיחות והיעילות של שימוש מתמשך באמפטמין לטווח ארוך לטיפול בהפרעות קשב וריכוז.
מספר סקירות הצביעו על כך שטיפול ממריץ מתמשך ארוך טווח בהפרעות קשב וריכוז יעיל להפחתת תסמיני הליבה של הפרעת קשב וריכוז (כלומר היפראקטיביות,הסחת דעת ואימפולסיביות), שיפור איכות החיים וההישגים הלימודיים והפקת שיפורים במספר רב של תפקודים ובכללם תפקוד חברתי אקדמי ותעסוקתי.
סקירה נוספת הראתה כי בהתבסס על מחקרי מעקב הארוכים ביותר שנערכו עד כה, טיפול ממריץ לכל החיים שמתחיל בילדות יעיל ברציפות לשליטה בתסמיני ADHD ומפחית את הסיכון לפתח הפרעת שימוש בסמים כמבוגר.
סקירה שיטתית משנת 2014 מצאה כי מינונים נמוכים של אמפטמין משפרים את חיזוק הזיכרון, שבתורו מוביל לשיפור זיכרון המידע.
בשנת 2015 בשורה של ניסויים קליניים מצאו כי שימוש במינונים נמוכים של אמפטמין קיימים שיפורים צנועים אך חד משמעיים בקוגניציה במבוגרים בריאים רגילים.
אלו כללו: זיכרון עבודה, זיכרון אפיזודי לטווח ארוך, שליטה מעכבת, וכמה היבטים של תשומת לב.
ידוע שהשפעות משפרות קוגניציה אלו של אמפטמין מתווכות באופן חלקי באמצעות הפעלה עקיפה של קולטן דופמין D1 ושל אדרנוצפטור α2 בקליפת המוח הקדם-מצחית.
מינונים טיפוליים של אמפטמין גם מגבירים את יעילות רשת קליפת המוח, אפקט המתווך שיפורים בזיכרון העבודה אצל כל האנשים.
אמפטמין וממריצים אחרים להפרעות קשב וריכוז משפרים מוטיבציה לבצע משימה ומגבירים עוררות, ואלו מקדמים התנהגות מכוונת מטרה.
חומרים ממריצים כגון אמפטמין יכולים לשפר ביצועים במשימות קשות ומשעממות ומשמשים חלק מהתלמידים כעזר ללימוד ולנטילת מבחנים.
מחקרים על שימוש בלתי חוקי בדיווח עצמי מצאו ש-5-35% מהסטודנטים במכללה משתמשים בחומרים ממריצים להפרעות קשב וריכוז, המשמשים בעיקר לשיפור הביצועים האקדמיים ולא כסמי פנאי.
מינונים גבוהים של אמפטמין מעל הטווח הטיפולי עלולים להפריע לזיכרון העבודה ולהיבטים אחרים של שליטה קוגניטיבית.
יש ספורטאים המשתמשים באמפטמין בשל השפעתו על שיפור הביצועים כגון עליה בסיבולת וערנות מוגברת.
שימוש לא רפואי באמפטמין אסור באירועי ספורט מוסדרים על ידי מוסדות אקדמיים, אירועים לאומיים ובין לאומיים.
הוכח שאנשים בריאים הלוקחים מינונים טיפוליים של אמפטמין הוא מגביר את כוח השרירים, יכולת האצה, ביצועים אתלטיים במצבים אנאירוביים וסיבולת (כלומר - מעכב את תחילת העייפות), תוך שיפור זמן התגובה.
אמפטמין משפר סיבולת וזמן תגובה בעיקר באמצעות עיכוב ספיגה חוזרת ושחרור של דופמין במערכת העצבים המרכזית.
אמפטמין ותרופות דופמינרגיות אחרות גם מגבירים את תפוקת הכוח ברמות קבועות של מאמץ.
במינונים טיפוליים ההשפעות של אמפטמין אינן פוגעות בביצועים אתלטיים.
במינונים גבוהים בהרבה, אמפטמין יכול לגרום להשפעות הפוגעות בצורה חמורה בביצועים, כגון פירוק שרירים מהיר וטמפרטורת גוף מוגברת.
Lisdexamfetamine זמין כמלח dimesylate בצורת כמוסות דרך לבליעה או טבליות לעיסה.
מינון של 50 מ"ג של ליסדקסמפטמין דימסילאט שווה בקירוב למינון של 20 מ"ג של דקסטרואמפטמין סולפט או ל-15 מ"ג בסיס חופשי של דקסטרואמפטמין, במונחים של כמות הדקסטרואמפטמין הכלול.
ניתן לבלוע כמוסות ליסדקסמפטמין בשלמותן, או לפתוח אותן ולערבב במים, יוגורט או רסק תפוחים ולצרוך אותן בצורה זו.
כמו שאר תרופות הממריצות ליסדקסמפטמין אסורה:
לחולים עם רגישות יתר למוצרי אמפטמין או לכל אחד מהמרכיבים הלא פעילים של הפורמולה.
לחולים שהשתמשו במעכב מונואמין אוקסידאז (MAOI) במהלך 14 הימים האחרונים.
מוצרי אמפטמין אסורים על ידי מנהל המזון והתרופות של ארצות הברית (USFDA) לאנשים עם היסטוריה של:
אי שקט או חרדה חמורים
פעילות יתר של בלוטת התריס
הצהרת קונצנזוס אירופית על ADHD של מבוגרים ציינה כי אין החמרה בשימוש בחומרים ממריצים למבוגרים עם הפרעת קשב וריכוז שמשתמשים בחומרים נלווים ואין להימנע מלתת אותם לאנשים אלו.
ההצהרה מציינת כי יש להימנע ממריצים לשחרור מיידי לאנשים עם הפרעות קשב וריכוז ובהפרעות שימוש לרעה בסמים וכי יש להעדיף חומרים ממריצים בשחרור איטי יותר.
רישום מידע שאושר על ידי מינהל הסחורות הטיפוליות האוסטרלי טוען לקונטרא אינדיקציה מוגברת לגבי אנורקסיה נרבוזה.
תרופות המחמצנות את השתן, כמו חומצה אסקורבית, מגבירות הפרשת דקסטרואמפטמין בשתן, וכך מפחיתות את זמן מחצית החיים שלו בגוף.
תרופות הגורם לבסיסיות של השתן, כגון סודיום ביקרבונט, מפחיתות הפרשת דקסטרואמפטמין בשתן, ובכך מגדילות את זמן מחצית החיים שלו בגוף.
הידרוקסילציה באמצעות האנזים ציטוכרום P450 CYP2D6 היא המסלול העיקרי לפירוק של דקסטרואמפטמין.
מעכבי CYP2D6 חזקים (כמו: paroxetine, fluoxetine bupropion, and duloxetine) עשויים לעכב את הפירוק של דקסטרואמפטמין וכך להעלות את הרמה שלו בגוף.
מחקרים הבודקים אינטראקציה פוטנציאלית זו חסרים כיום.
שימוש בו-זמני של lisdexamfetamine עם מעכבי CYP2D6 עלול להגביר את הסיכון לתסמונת סרוטונין עקב עליה ברמת הסרוטונין.
שימוש במקביל ב-MAOIs ובממריצים של מערכת העצבים המרכזית כגון lisdexamfetamine עלול לגרום למשבר יתר לחץ דם.
כטיפול התחלתי, התרופה ניתנת בכדור של 30 מיליגרם ליום (מקביל ל-10 מיליגרם ריטלין IR).
את המינון ניתן להעלות בכל שבוע, בכ-10-20 מיליגרם ליום, כאשר המנה היומית אינה חורגת מה-70 מ"ג ליום.
המינונים הקיימים בישראל הם 30 מיליגרם 50 מיליגרם, 70 מיליגרם.
ניתן לקחת את הכמוסה של ליסדקסאמפטמין בשלמותה או לפתוח אותה ואת תוכנה להמס במים או משקה אחר, ולכן היא נוחה לשימוש על ידי מטופלים שאינם בולעים כדורים.
תופעות הלוואי השכיחות כוללות: אובדן תיאבון, חרדה, שלשולים, בעיות שינה, עצבנות ובחילות.
תופעות לוואי נדירות אך חמורות כוללות: מאניה, מוות לבבי פתאומי (אצל אלו עם בעיות לב בסיסיות) פסיכוזה מאניפורמית.
מנהל אכיפת הסמים האמריקאי (DEA) מזהיר שקיים פוטנציאל גבוה לשימוש לרעה בתרופה.
יש להיזהר בשימוש מקביל עם תרופות אחרות המעלות סרוטונין מחשש להופעת תסמונת סרוטונין.
השימוש במהלך היריון יכול לגרום נזק לתינוק, ושימוש בזמן הנקה אינו מומלץ על ידי היצרן.
פותחה כדי ליצור גרסה ממושכת יותר ופחות קלה לשימוש לרעה של דקסטרואמפטמין - הצורך להמרה לדקסטרואמפטמין באמצעות אנזימים בתאי הדם האדומים מעכבת את תחילת הפעולה.
ה-FDA אישר את Lisdexamfetamine לטיפול בהפרעות קשב וריכוז במבוגרים באפריל 2008.
ב-4 באוגוסט 2009 אישרה Health Canada את השיווק של כמוסות 30 מ"ג ו-50 מ"ג של Lisdexamfetamine לשימוש במרשם.
בינואר 2015 Lisdexamfetamine אושר על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקני לטיפול בהפרעת אכילה בולמוסית במבוגרים.
מנהל המזון והתרופות האמריקני נתן אישור טנטטיבי לניסוחים גנריים של Lisdexamfetamine בשנת 2015.
תאריך התפוגה להגנת פטנט על Lisdexamfetamine בארצות הברית היה 24 בפברואר 2023.
הפטנט הקנדי יפוג 20 שנה מתאריך הגשת ה-1 ביוני 2004.
מכסות הייצור לשנת 2016 בארצות הברית היו 29,750 ק"ג
ליסה באקוול היא שחקנית בריטית.
באקוול עשתה את הופעתה הראשונה בשנת 2008 בסדרה :סקינס" בסוף עונתה השנייה של הסדרה, בשנת 2009 חזרה הסדרה לעונה שלישית, בה רק היא וקאיה סקודלריו נשארו מהשחקנים הוותיקים.
לאחר מכן הצטרפו שחקנים חדשים.
שנה סרט\תוכנית תפקיד הערות 2008-2010 סקינס פנדורה מון 2012 מאמץ אן פורטר 2012 Too Good of a Samaritan סשה המינגס סרט קצר 2010 אלה אלה סרט קצר
ליסה מרגרט האניגן היא זמרת-יוצרת מוזיקת אינדי פולק.
החלה את דרכה המוזיקלית בלהקת הרוק ג'וניפר (Juniper) של הזמר דמיאן רייס.
האניגן נולדה בדבלין, גדלה בקילקלון (Kilcloon), מחוז מית', אירלנד.
למדה בתיכון בבית ספר נוצרי פרוטסטנטי ולאחר מכן למדה אמנות בטריניטי קולג'.
בזמן לימודיה בקולג', בשנת 2001, הלכה האניגן להופעה בדבלין ופגשה את דמיאן רייס, אשר הפציר בה לשיר באלבומו "O" אשר יצא לאור ב-2002, ובאלבומיו הבאים לאחר מכן.
ליסה חברה לרייס ולהקתו לסיבובי הופעות כזמרת, ולעיתים אף ניגנה בגיטרה חשמלית, בס ותופים.
ב-2007 חזרה לדבלין והחלה בקריירת סולו, הקימה להקה בשם רביעיית דייזי אוקל (The Daisy Okell Quartet), והשתתפה בהקלטות של מיק כריסטופר, The Frames ושל הרבי הנקוק.
ב-2013 השתתפה בפסקול הסרט כוח משיכה (Gravity).
ב-2014 דיבבה את אחת הדמויות בסרט שיר הים, והשתתפה בפסקול הסרט.
ליסְאֶנצֶפַליָה (מיוונית: "מוח חלק"; בלועזית: Lissencephaly; ידועה גם כתסמונת Norman-Roberts) היא תסמונת גנטית המתארת מצב שבו מוח התינוק נותר חלק, כלומר חסר את הקיפולים והשקעים (הגירוסים והסולקוסים) שמאפיינים מוח אנושי תקין.
הגורם העיקרי לתסמונת הוא פגיעה במסלולי נדידת תאי עצב במהלך ההתפתחות העוברית, כתוצאה ממוטציות במספר גנים.
בין הגנים המרכזיים שנמצאו מעורבים:
RELN – פגיעה בו גורמת ל"ליסנצפליה עם היפופלזיה של המוחון" (LCH).
PAFAH1B1 (LIS1) – מוטציות בו מהוות גורם שכיח לליסנצפליה קלאסית.
DCX – פגיעה בו גורמת לליסנצפליה בתינוקות זכרים ולצורות של תסמונת דאבל קורטקס בנקבות.
ARX, TUBA1A, NDE1 וגנים נוספים הוכחו אף הם כקשורים לתסמונת.
התסמונת מתבטאת במוגבלות שכלית התפתחותית קשה מאוד.
יצירת קשר עם הסביבה מצומצמת,
מופיעות לעיתים קרובות התקפי אפילפסיה,
תוחלת חייהם קצרה משמעותית ביחס לאוכלוסייה הכללית.
MRI המדגים היעדר או מיעוט קיפולים מוחיים,
בדיקה גנטית לאיתור מוטציות בגנים הקשורים (PAFAH1B1, DCX, RELN, ARX, TUBA1A ועוד).
מלבד מוטציות גנטיות, קיימים גם מקרים נדירים של ליסנצפליה על רקע סיבוכים סביבתיים או זיהומיים, למשל זיהום תוך רחמי ב-CMV.
מחקרים מהשנים האחרונות מצביעים על כך שמוטציות שונות ב-RELN ובחלבוני שלד התא (כגון טיובולינים – TUBA1A, TUBG1) יוצרות ספקטרום רחב של מומים, מתסמונות מוחיות קשות ועד הפרעות נוירו-פסיכיאטריות קלות.
ליסה גונארסון (בשוודית: Lisa Gunnarsson; נולדה ב-20 באוגוסט 1999) היא אתלטית שוודית המתחרה בקפיצה במוט.
שיאה האישי הוא 4.65 מטר.
גונארסון נולדה בסטוקהולם, בתם של מאטס ואולריקה.
בגיל שלושה חודשים עברה משפחתה משוודיה בעקבות עבודתו של אביה ונדדה בין מדינות שונות, כשבשוודיה התגוררה שלוש שנים ושאר הזמן בצרפת, ארגנטינה, ולוקסמבורג.
היא התאמנה בהתעמלות מכשירים בילדותה.
בגיל 12 עברה להתאמן באתלטיקה קלה, היא התחרתה בריצת משוכות, בקפיצה לרוחק ובקפיצה במוט ענף בו החלה לעסוק במועדון ספורט בעת מגוריה בפריז.
ב-2016 סיימה במקום השביעי באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בבידגושץ' שבפולין.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017 סיימה במקום השישי בתוצאה של 4.55 מטר, כמו הזוכות במדליית ארד אך עם יותר פסילות.
בהמשך השנה זכתה במדליית זהב בקפיצה במוט באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בגרוסטו שבאיטליה, בתוצאה של 4.40 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 לא עברה את שלב המוקדמות.
ב-2018 החלה ללמוד הנדסה ולהתאמן באוניברסיטת וירג'יניה טק בארצות הברית.
במרץ 2018 קבעה שיא אישי של 4.60 מטר במהלך תחרות באוסטין שבטקסס.
ביולי אותה שנה זכתה במדליית כסף באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בטמפרה
ליסה קולין גרף נולדה ב-10 בינואר 1981) היא סופרת ילדים ונוער אמריקאית.
ספריה הגיעו לרשימות רבי מכר, ונכנסו לרשימות ספרים מומלצות במדינות רבות בארצות הברית.
ליסה גרף נולדה בינואר 1981 וגדלה בביג בר, קליפורניה.
את הסיפור הראשון שלה, "The Strangest Flower", היא כתבה בגיל שמונה, כיוון שהייתה משועממת.
למדה תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
למרות שתמיד כתבה סיפורים, החלה לחשוב ברצינות על פרסום הסיפורים, לאחר שבשנה השנייה ללימודים הייתה בתוכנית חילופי סטודנטים באיטליה, והפרופסור שלה ללימודי שפה הציע לסייע לה בתרגום סיפור שכתבה לאיטלקית.
לאחר הלימודים עברה לניו יורק, והמשיכה לתואר שני באמנות (MFA ) בכתיבה יוצרת לילדים מהNew School בניו יורק.
לאחר שעבדה במשך חמש שנים כעוזרת עורך בהוצאת הספרים "Farrar, Straus & Giroux" לילדים ונוער, היא עברה לכתיבה במשרה מלאה מביתה בפנסילבניה.
ספריה של גרף זכו במספר פרסים, נמצאים ברשימות הספרים הממולצות של 40 ממדינות ארצות הברית, והיו ברשימת רבי המכר של רשתות ספרים גדולות.
הספר "פקעת של קשרים" היה מועמד לזכייה בפרס הספר הלאומי לשנת 2013. כמו כן היה ברשימת ספרי הילדים המומלצים ביותר של אמזון לשנת 2013. הספר "Lost in the sun" היה ברשימת ספרי הילדים המומלצים של אמזון לשנת 2015.
גרף גם כותבת ספרים לבני נוער תחת שם העט "איילה ניל" (Isla Neal), והוציאה את סדרת הספרים "Ever Expending Universe".
היא עובדת כמורה מן החוץ ומלמדת קורס בספרות ילדים במקדניאל קולג' במרילנד.
(2013) A Tangle of Knots "פקעת של קשרים" (תרגום: נעה בן פורת)- הספר נבחר לאחד מספרי הילדים הטובים והמומלצים באתר אמזון לשנת 2013. היה מועמד לפרס הNational Book Award ועוד פרסים נוספים.
(2015) Lost in the Sun - ברשימת ספרי הילדים המומלצים של אמזון לשנת 2015 ופרסים נוספים
(2017) Funny Girl - אוסף של סיפורים קצרים שנכתבו על ידי סופרות ילדים.
ליסה גרף כתבה אחד מהסיפורים
תחת שם העט "איילה ניל"
סדרת Ever Expending Universe על ידי איילה ניל ומרטין ליכט:
ליסבת פלמה (בשוודית: Lisbeth Palme; 14 במרץ 1931 - 18 באוקטובר 2018) הייתה פסיכולוגית שוודית.
פלמה לבית פריס נולדה בסטוקהולם שוודיה.
ב-1955 היא סיימה את אוניברסיטת סטוקהולם בפסיכולוגיה, היא עבדה כפסיכולוגית ילדים במועצת מחוז סטוקהולם.
מ-1987 ועד 1999 הייתה יושב ראש מועצת קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים-שוודיה ופעלה כנגד ניצול מיני של ילדים, מ-1990 ועד 1991 שימשה כיושבת ראש כלל הארגון.
היא נישאה לאולוף פלמה ב-1956, לאחר מכן הוא כיהן פעמיים כראש ממשלת שוודיה, מתוקף כך כיהנה כגברת הראשונה, ב-1986 הייתה עדה לרצח בעלה.
ליסבת סלאנדר (בשוודית: Lisbeth Salander) היא אחת הדמויות הראשיות בסדרת הספרים מילניום שכתב הסופר השוודי סטיג לרסון.
סלאנדר הופיעה לראשונה ברומן המתח משנת 2005, "נערה עם קעקוע דרקון" (הכותרת המקורית בשוודית: Män som hatar kvinnor, שפירושה בעברית "גברים ששונאים נשים").
היא הופיעה גם ביתר הספרים בסדרה: "הנערה ששיחקה באש" (2006), "הנערה שבעטה בקן הצרעות" (2007) וכן בספרים המבוססים על ספריו של לרסון, "הנערה בקורי העכביש" (2015) ו"הנערה שלוקחת עין תחת עין" (2017).
דמותה של סלאנדר הופיעה גם בסרטים המבוססים על הספרים:
בשנת 2009, חברת האולפנים השוודית "ילו בירד" הפיקה טרילוגיית סרטים המבוססים על הספרים.
בסרטים אלו, סלאנדר הבוגרת מגולמת על ידי נומי ראפאס, וכילדה על ידי תהילה בלאד.
רפאס הייתה מועמדת לפרס BAFTA לשחקנית הטובה ביותר על תפקיד זה בשנת 2011.
בסרט האמריקאי משנת 2011, "נערה עם קעקוע דרקון", רוני מארה מגלמת את סלאנדר.
היא הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקיד זה בשנת 2012.
בסרט משנת 2018, "הנערה בקורי העכביש", קלייר פוי מגלמת את סלאנדר.
לרסון טען בראיונות כי ההשראה הכללית לדמותה של סלאנדר הייתה המחשבה בנוגע למה היה קורה לדמות האגדית של בילבי בתור אישה בוגרת.
ליס טאפו (באסטונית: Liis Tappo; נולדה ב-2 בינואר 1970) היא שחקנית אסטונית.
טאפו נולדה בטרטו וב-1990 זכתה בתואר מיס אסטוניה.
היא גם זכתה בתחרות מיס הים הבלטי והייתה נציגת אסטוניה בתחרויות מיס אירופה ומיס גלוב (Miss Globe).
ב-1992 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "אלה אותיות האהבה הישנות" (Need vanad armastuskirjad) שהוצע על ידי אסטוניה לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.
ב-2006 החלה לשמש כחברה ב"מפלגת המרכז האסטונית" (Eesti Keskerakond) והביעה את תוכניותיה לקידום המדיניות הסוציאלית במדינה את ערכי המשפחה, היא גם הייתה מועמדת לשמש כחברה בפרלמנט אך לא זכתה במספר קולות שעובר את אחוז החסימה.
בשנת 2012 השתתפה בתוכנית המציאות "רוקדים על הקרח".
היא יושבת ראש הקרן לזכר איינו יארבסו (Aino Järvesoo) שהיה אתנוגרף אסטוני.
ליסה בונה היא שחקנית אמריקאית-יהודייה.
התפרסמה לראשונה בנעוריה כשגילמה את דניס הקסטבל בסיטקום "משפחת קוסבי".
נולדה בשם ליסה מישל בונה (Lisa Michelle Bonet) בסן פרנסיסקו, שבקליפורניה, ארצות הברית לאלן בונה, זמר אופרה אפרו-אמריקאי ממשפחה נוצרית, ולארלן ג'ויס ליטמן (1940-1998), מורה יהודייה ממוצא אשכנזי.
הוריה נפרדו סמוך לאחר לידתה ואמה עברה לעמק סן פרננדו וגידלה את בתה לבדה.
לה חמש אחיות-למחצה ושני אחים-למחצה מנישואיו של אביה לדברה צ'רץ.
בוגרת בית הספר התיכון בירמינגהאם שבוואן נייס, קליפורניה.
מאוחר יותר, למדה משחק ב-Celluloid Actor's Studio בצפון הוליווד.
בגיל 17 החלה לגלם את דניס האקסטבל בסיטקום "משפחת קוסבי".
בגיל 20 נישאה לראשונה, בשנים 1987–1993, למוזיקאי האמריקאי ממוצא יהודי לני קרביץ, ונולדה להם בת, השחקנית זואי קרביץ.
מאז 2017 נשואה לשחקן ג'ייסון מומואה, הצעיר ממנה ב-12 שנה, ולהם בן ובת.
בינואר 2022 הודיעו השניים כי הם נפרדים.
לינה בלאנט רוצ'טסר היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת דלאוור, מאז 2025. בשנים 2025-2017 הייתה חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הכללי של דלאוור.