tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מרבית הקורבנות היו בחורות צעירות קטנות ממדים שעסקו בשרותי ליווי וזנות.
חקירות המשטרה החלו כתיקים נפרדים ועם ריבוי גילוי הגופות, אוגדו מספר תיקים לכדי חקירה נרחבת אחת שנמשכה מעל 12 שנה.
ב-13 ביולי 2023 נתפס אדם בשם רקס יורמן כחשוד בחלק ממקרי הרצח.
במאי 2010 דווח למשטרה על היעלמותה של בחורה בת 24 בשם שאנן גילברט.
גילברט, שעסקה בשירותי ליווי, נראתה בפעם האחרונה בחיים כשהיא נסה על נפשה אחוזת פאניקה ומתדפקת על דלתות בתים ברחובות שכונת אוק ביץ' שבמחוז סאפוק סמוך ל-5 לפנות בוקר.
בשיחה שהגיעה למוקד החירום 911, נשמעה גילברט מפוחדת וטענה כי מישהו רודף אחריה וכי "הם" מנסים לרצוח אותה.
חקירת היעלמותה, שנסחבה ושנעשתה באופן שטחי, כללה רק תשאול שכנים אחדים ולא העלתה דבר.
שוטר שהיה מעורב בחקירה היה יוצא מדי פעם לאזור עם כלבו באופן עצמאי, בעיקר כדי לאמן את הכלב באיתור נעדרים.
בדצמבר 2010, במהלך אימון שגרתי, איתר הכלב שק יוטה מתפורר שהכיל חלקי גופה של אישה.
כוחות משטרה נוספים שהגיעו למקום החלו בסריקות אחר ראיות ותוך יומיים נתגלו חלקי גופות של שלושה קורבנות נוספים, כולם עטופים בשקי יוטה.
במרץ ואפריל 2011, נתגלו גופותיהם של ארבעה קורבנות נוספים בשדות ובביצות סמוך לכביש המהיר העובר בחוף גילגו וחוף אוק.
אזורי החיפוש הורחבו למחוז נאסאו הסמוך ולאחר מספר ימים נתגלו 2 גופות נוספות.
בנובמבר 2011, הודיעה המשטרה כי על פי ממצאים וראיות שנאספו מזירות הפשע, כל עשרת הקורבנות שאותרו לאורך רצועת החוף וסביבותיה נרצחו ככל הנראה על ידי אותו אדם.
מאחר שהגופות נמצאו במחוזות שונים ובזמנים שונים, המקרים לא קושרו ביניהם וכל מקרה טופל בנפרד על ידי משטרת המחוז בו נמצאה הגופה.
בזירות הפשע לא נמצאו רמזים כלשהם לזהותם של הקורבנות או לזהותו של הרוצח ועד מהרה החקירות הוקפאו והתיקים הפכו קרים.
מבדיקות DNA שבוצעו לאחר מציאת עשר הגופות בחוף גילגו וחוף אוק, נמצא שבחלק מהם מדובר למעשה באותם הקורבנות שנמצאו בין השנים 1996–2003 במחוזות ובמקומות אחרים.
כמו כן, נמצא עוד כי גילברט אינה ביניהם, אולם, היעלמותה הובילה לגילוי פעילותו של רוצח סדרתי באזור ובעצם היוותה את יריית הפתיחה של חקירה משטרתית נרחבת וניסיונות לאיתור ולכידת הרוצח.
בדצמבר 2011 – תשעה-עשר חודשים לאחר שנעלמה – התגלו שרידי גופתה של גילברט בתוך ביצה כמה מאות מטרים מהמקום בו נראתה בפעם האחרונה.
בדיקת הגופה מטעם המשטרה קבעה כי מתה מטביעה לאחר שנפלה בטעות אל מי הביצה.
מנגד, משפחתה של גילברט טענה ששיחת הטלפון למוקד החירום, העדויות מליל היעלמותה והעובדה כי גופות נוספות של נערות ליווי אותרו באזור מצביעים בבירור על רצח.
בנוסף, שכרה משפחתה של גילברט פתולוג מטעמה שבחן את הגופה וטען שמצא ראיות לכך שגילברט נרצחה בחניקה.
נסיבות מותה עדיין נחקרות ומוגדרות כמוות בנסיבות שאינן חד-משמעיות.
בין 1982 ל-2013 אותרו באזור חמש גופות נוספות, אך בשל הבדלים בטכניקת הרצח והבדלי ראיות מעשרת הקורבנות שנמצאו ב-2010 וב-2011, לא ברור אם מדובר באותו רוצח.
בנובמבר 1993, 17 שנים לפני מקרה היעלמותה של גילברט ומציאת עשר הגופות מיד אחר כך, נמצאה גופתה של אישה בת 28 בשם סנדרה קוסטייה.
מקרה הרצח טרם פוענח ולא קושר לפרשה עד לשנת 2024.
ב-13 ביולי 2023, אדם בשם רקס יורמן המתגורר בפארק מספיקווה נעצר במידטאון מנהטן כחשוד ברצח.
הוא הואשם למחרת ברצח של ארבעה קורבנות מחוף גילגו וביוני 2024 הואשם בשני מקרי רצח נוספים, אחד מהם הוא רציחתה של אותה סנדרה קוסטייה שאירע ב-1993.
עשרת קורבנות חוף גילגו וחוף אוק
מיוחסים על ידי המשטרה לפעילותו של רוצח אחד:
מאורין בריינארד-בארנס – נערת ליווי בת 25 שפרסמה את שירותיה דרך אתר קרייגליסט.
נעלמה ביולי 2007 ושרידי גופתה נמצאו בדצמבר 2010.
מליסה ברת'למי – בת 24 שעבדה כנערת ליווי דרך אתר קרייגליסט.
נעלמה ביולי 2009 ושרידי גופתה נמצאו בדצמבר 2010.
מייגן ווטרמן – בת 22 שפרסמה לראשונה את שרותי הליווי שלה באתר קרייגליסט יממה בלבד לפני היעלמותה.
נעלמה ביוני 2010 וגופתה נמצאה בדצמבר 2010.
אמבר לין קוסטלו – יצאנית בת 27 שהייתה מכורה להרואין.
נעלמה בספטמבר 2010, ושרידי גופתה נמצאו בדצמבר 2010.
ג'סיקה טיילור – יצאנית בת 20 שנעלמה ביולי 2003. חלק גופה העליון נמצא עוד באותו החודש במרחק של 45 קילומטר מחוף גילגו.
עצמות גולגולתה ושתי ידיה נמצאו במרץ 2011 בחוף גילגו.
ואלרי מאק – בת 24 שעבדה כיצאנית.
נעלמה בשנת 2000. חלק גופה העליון נמצא בנובמבר של אותה שנה, וחלקים נוספים של גופתה נמצאו באפריל 2011. כונתה בידי המשטרה אלמונית מס' 6 עד למאי 2020, אז מצאה המשטרה את זהותה על פי הצלבת מידע אודות נעדרים ובדיקות DNA.
אלמוני – צעיר אלמוני ממוצא אסייתי שככל הנראה התלבש כאישה ועבד כיצאנית.
שרידי גופתו נמצאו באפריל 2011 והוערך כי נרצח בטווח של 5–10 שנים לפני שגופתו נמצאה.
אלמונית מס' 3 – מכונה גם "פיצ'ס" (אפרסקים) בידי המשטרה.
חלק עליון חסר ראש וגפיים של צעירה ממוצא אפרו-אמריקאי נמצא ביוני 1997 בתוך שק פלסטיק.
על אזור החזה היה קעקוע של אפרסק בצורת לב.
באפריל 2011 נמצאו חלקי גופה נוספים שלאחר מכן, בעזרת בדיקות DNA התגלו כשייכים לאותו טורסו.
תינוקת אלמונית – הגופה נמצאה באפריל 2011 בשלמותה, עטופה בשמיכה.
גילה הוערך כפחות משנתיים ועל פי בדיקות די.אן.איי הייתה בתה של אלמונית מס' 3. נמצאה במרחק מטרים ספורים משרידי גופתה של ואלרי מאק.
קארן ורגאטה – באפריל 1996 נמצאו זוג רגליים בתוך שק אשפה, ובאפריל 2011 נמצאו סמוך לחוף גילגו שברי גולגולת ומספר שיניים שמאוחר יותר שויכו בעזרת בדיקות DNA לזוג הרגליים שנמצאו 15 שנה קודם לכן.
כונתה בידי המשטרה אלמונית מס' 7 עד לשנת 2022, ובאוגוסט 2023 הכריזה המשטרה באופן רשמי על זיהויה.
קוסטייה הייתה אישה בת 28, תושבת קווינס, ניו-יורק.
נראתה בפעם האחרונה בחיים ב-19 בנובמבר 1993, וגופתה נמצאה למחרת במחוז סאפוק כ-100 קילומטרים צפונית מזרחית לחוף גילגו.
רציחתה לא קושרה בשום צורה לפרשה אך בשנת 2024 מידע שהגיע למשטרה קשר את מותה לחשוד בשם רקס יורמן נגדו הוגשו כבר קודם לכן כתבי אישום על רציחתם של ארבעה קורבנות מחוף גילגו.
במשטרת מחוז סאפוק טענו כי קוסטייה היא קורבנו הראשון הידוע של יורמן.
טינה פוגליה – בת 19 שנהגה לתפוס טרמפים.
נעלמה בפברואר 1982, ויומיים אחר כך נמצאה גופתה המבותרת בשלושה שקי פלסטיק נפרדים.
במשטרה מעריכים כי ישנה היתכנות שהייתה אחד מקורבנותיו הראשונים של הרוצח.
לפני מותה, כתבה ביומנה שהחלה להתראות עם גבר אלמוני שהוא רופא במקצועו, אך שמו או פרטים נוספים אודותיו לא הוזכרו.
"דובדבנים" – במרץ 2007 נשטפה מזוודה אל החוף שהכילה פלג גוף עליון חסר ראש וגפיים של אישה אלמונית עם קעקוע של שני דובדבנים מעל לחזה.
מספר ימים לאחר מכן ובמרחק ניכר, נשטפה אל החוף רגל אחת, ולמחרת מספר קילומטרים משם גם הרגל השנייה.
אופן ביתור הגופה חשף קווי דמיון רבים לביתור גופותיהם של חלק מקורבנות חוף גילגו וחוף אוק.
טאניה ראש – אם לשלושה בת 39 שעבדה כיצאנית.
גופתה המבותרת נמצאה ביוני 2008 בתוך מזוודה סמוך לכביש מהיר המרוחק קילומטרים אחדים מרצועת החוף במחוז נאסאו שגבולותיו ממערב למחוז סאפוק.
שאנן מאריה גילברט – נעלמה במאי 2010, גופתה אותרה במימי הביצה בקרבת שכונת אוק ביץ' בדצמבר 2011. חרף אי הוודאות סביב נסיבות מותה, היעלמותה הובילה לגילויים של עשרה קורבנות ולהבנת המשטרה כי מדובר ברוצח סדרתי הפועל באזור שנים רבות.
המשטרה אמנם קבעה כי הגורם למותה הוא ככל הנראה טביעה, אך ממצאים אחרים, בהם תנוחת גופתה עם הפנים כלפי מעלה ושבר בעצם הלשון, מצביעים על כך שנרצחה בחניקה.
במאי 2022 שחררו הרשויות לציבור את הקלטת שיחתה של גילברט ושתי שיחות נוספות שהתקבלו במוקד החירום מתושבי השכונה בלילה בו נעלמה, זאת לאחר 12 שנים בהן נותרו חסויות ולא הותרו לפרסום.
עם שחרור פרטי השיחות יצאה המשטרה בהצהרה כי אמנם לא ניתן לקבוע בוודאות כיצד מתה, אך סביר להניח כי לא נרצחה, אלא מצאה את מותה בתאונה טרגית.
אלמונית – בינואר 2013, במחוז נאסאו, אישה שטיילה עם כלבה גילתה שרידי גופה מתחת לסבך שיחים.
במשטרה מעריכים כי גילה בין 20 ל-30, ומוצאה ככל הנראה אסייתי.
הסברה היא כי התיק קשור למקרי הרציחות סביב חוף גילגו.
נטאשה ג'וגו – בת 31 מקווינס, ניו יורק.
נעלמה במרץ 2013. רכבה נמצא בסמוך לחוף גילגו, ושבוע לאחר מכן נמצאו בגדיה וחלק מרכושה מכוסים בחול.
גופתה נמצאה כעבור שלושה חודשים בחוף גילגו, ככל הנראה לאחר שנשטפה לחוף.
במשטרה לא בטוחים אם מותה קשור לסדרת הרציחות באזור, או שמא מדובר בהתאבדות.
רקס יורמן - בשנת 2023 נעצר אדם בשם רקס יורמן, אדריכל תושב לונג איילנד, בחשד לרצח ארבעת קורבנות חוף גילגו: מייגן ווטרמן, מליסה ברת'למי, מאורין בריינארד בארנס ואמבר לין קוסטלו.
כעבור מספר חודשים הוספו נגדו כתבי אישום על רציחתן של 2 קורבנות נוספים: ג'סיקה טיילור וסנדרה קוסטייה, וכמו כן נבדקת מעורבותו ברצח ואלרי מאק.
לפני לכידתו של יורמן והפיכתו לחשוד העיקרי, היו מספר חשודים אחרים שהתנהלו נגדם חקירות ועדיין רשומים כחשודים בשאר הרציחות שאינן מקושרות ליורמן.
אולם, חלק מהאנשים הרשומים מטה מעולם לא הוגדרו באופן רשמי כחשודים על ידי המשטרה, וחלק נוקו מהחשדות מחוסר ראיות.
השמות הועלו על ידי גורמים לא רשמיים שהיו מעורבים בפרשה באופן ישיר או באופן עקיף.
ג'יימס בורק – מפקד משטרת מחוז סאפוק לשעבר (המחוז בו נמצאו גופות הקורבנות), שהתפטר מתפקידו ב-2015 לאחר שהכה באופן ברוטאלי צעיר שגנב מרכבו המשטרתי שק המכיל סרטים פורנוגרפיים וצעצועי מין.
בעקבות האירוע, נידון בורק ב-2016 לארבעים ושישה חודשי מאסר בפועל בכלא פדרלי.
במהלך המשפט וגם בראיונות שקיים לאחר מכן בתקשורת, טען הצעיר כי מצא בין היתר סרט סנאף בו נראית בחורה צעירה עוברת עינויים קשים, וכי בורק, שכבר אז היה מפקד המשטרה, הגיע בעצמו לאירוע המעצר (דבר תמוהה כשלעצמו) ונטל את הדברים שנגנבו.
הסרט המדובר לא אותר מאוחר יותר בין הפרטים הגנובים.
כמו כן, שוטרים מהמחוז טענו שבזמן כהונתו כמפקד משטרת המחוז עיכב וניסה למנוע מהבולשת הפדרלית להתערב בחקירה.
ב-2016, ערך עורך הדין של משפחת גילברט מסיבת עיתונאים בה צירף אליו צעירה שסיפרה כי היא נערת ליווי ופגשה את בורק במסיבה שנערכה באוק ביץ' ב-2010, שם ביצעה בו מין אוראלי שבמהלכו נהג כלפיה באופן סדיסטי ואלים.
החשדות כלפיו עולים בקנה אחד עם ההערכות שהועלו כבר קודם לכן על ידי אנשי תקשורת שטענו כי ישנה סבירות גבוהה שהרוצח הוא איש חוק.
ג'ון ביטרולף – נגר תושב מנורוויל, לונג איילנד שגר בסמוך למקום בו התגלו הקורבנות.
הורשע ברציחתן של שתי יצאניות על סמך ראיית די.אן.איי והיה חשוד ברצח של יצאנית שלישית.
כמו כן, היה חשוד גם ברציחתה של אחת מהקורבנות שנמצאו בחוף גילגו.
התובע הראשי של מחוז סאפוק טען שקיים דמיון רב בין שיטת הרצח של היצאניות שנרצחו על ידי ביטרולף לבין שיטת הרצח שננקטה על הקורבנות מחוף גילגו וחוף אוק.
בנוסף, בתה של אחת מקורבנותיו של ביטרולף הייתה חברה של אחת מקורבנות חוף גילגו.
ד"ר פיטר האקט – רופא תושב אוק ביץ'.
האקט טלפן אל אימה של גילברט יומיים לאחר שנעלמה, וטען כי הוא מנהל בית מחסה לנערות סוררות ושטיפל בבתה במשך יומיים עד אשר עזבה את ביתו.
לאחר מספר ימים טלפן שוב אל האם וטען שמעולם לא פגש את בתה ומעולם לא טיפל בה ואיחל לה שבתה תמצא במהרה.
בתשאול של המשטרה הכחיש שהתקשר אל אימה, אולם מבדיקות שערכה המשטרה התברר שאכן התקשר אליה פעמיים, ולבסוף הודה שטילפן מתוך דאגה והזדהות.
בביתו לא נמצאו ראיות למעורבות כלשהי בהיעלמות, ומבדיקה שערכה המשטרה, עלה שבלילה בו נעלמה גילברט, שהה בביתו עם משפחתו.
ג'וזפ בריוור – תושב אוק ביץ', שכנו של האקט ואחד מהאנשים האחרונים שידוע בוודאות שראו את שאנן גילברט בחיים.
בריוור הוא האדם ששכר את שירותי הליווי של גילברט בלילה בו נעלמה, וטען שבמהלך פגישתם החלה להתנהג באופן לא יציב ועזבה את ביתו בריצה.
ג'יימס ביסט – תושב האזור שהתאבד יומיים לאחר שנמצאו שרידי גופתה של גילברט היה ספק מרכזי באזור של אותם שקי יוטה ששימשו את הרוצח להשלכת הקורבנות בתוכם.
לצד הנחת המשטרה כי רוצח אחד נמצא במרכז הפרשה, קיימות סברות שונות כי על הרציחות אחראים מספר רוצחים ללא קשר ביניהם, או אף קבוצה של אנשים אשר נהגו לקיים מסיבות סקס ושיתפו ביניהם פעולה ברציחות.
הרוצחים הוא סרט פשע אפל אמריקאי משנת 1946, בבימויו של רוברט סיודמק, עם ברט לנקסטר, אדמונד או'בראיין ואווה גרדנר בתפקידים הראשיים.
ב-1964 הופק רימייק באותו שם.
שני הסרטים מתארים בפלשבק את הסיבה שהביאה לרצח הזה.
הסיפורים שונים אבל המשותף הוא שוד גדול שבעקבותיו יש בגידה בין המשתתפים ובעיקר אישה פאם פאטאל שמשתפת פעולה עם העבריין הראשי ובוגדת באחרים.
הסרט מ-1946 הוא סרט הבכורה של ברט לנקסטר והסרט מ-1964 הוא סרטו האחרון של רונלד רייגן.
ב-2008 הסרט נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית של ספריית הקונגרס בשל "חשיבות היסטורית, תרבותית ואסתטית".
שני רוצחים שכירים נכנסים למסעדה בעיירה ברנטווד בניו ג'רזי ומכריחים את העובדים ואחד הלקוחות לגלות היכן נמצא "סוויד" אנדרסון (ברט לנקסטר).
הלקוח ניק אדמס (פיל בראון) שעובד עם סוויד בתחנת דלק, ממהר להזהיר אותו אך סוויד לא מגיב לאיום, נשאר במיטתו עד שמגיעים השניים ומחסלים אותו ביריות אקדח.
לסוויד היה ביטוח חיים והחוקר גיים רירדון (אדמונד או'בראיין) נשלח מטעם חברת הביטוח לחקור את המקרה.
בעזרת השוטר סאם לובינסקי (סאם לוין) שהיה חברו של סוויד, הוא מחבר את כל קצוות הסיפור שמופיעים כפלשבק).
סוויד היה מתאגרף מצליח שנאלץ להפסיק את עיסוקו לאחריו שאצבעותיו נשברו בתחרות אגרוף.
ידידו סאם הציע לו להצטרף למשטרה אך הוא סירב.
במסעדה, אליה הגיע סוויד עם חברתו לילי (וירג'יניה כריסטין), הוא פוגש את קיטי (אווה גרדנר) שמשכה את ליבו.
הוא החליף את לילי בקיטי ולילי נישאה לבסוף לסאם.
סוויד נכלא לאחר הודאה בגניבת תכשיטים ובכלא הוא מתיידד עם העבריין צ'מברלין (וינס ברנט) שמסדר לו לאחר השחרור להכיר את ידידיו העבריינים המתכננים שוד גדול.
מתכנן השוד הוא ג'ים קולפקס המכונה "ג'ים הגדול" (אלברט דקר), "דום-דום קלארק (ג'ק למברט) ובלינקי פרנקלין (ג'ף קורי).
סוויד נפגש איתם ומסכים להצטרף לשוד.
איתם נמצאת קיטי שהיא כעת בת זוגו של קולפקס.
הם נכנסים כפועלים למפעל גדול לכובעים ביום חלוקת משכורות ושודדים באיומים 254,912 דולר.
הם קובעים להיפגש בחווה כדי לחלק את השלל.
קיטי מגיעה לסוויד ומגלה לו כי חבריו בגדו בו והעבירו את מקום הפגישה לאחר שהחווה "נשרפה".
סוויד מגיע למקום עם קיטי, מפתיע את העבריינים, לוקח את כל הכסף ונוסע עם קיטי לאטלנטיק סיטי.
בלילה בורחת ממנו קיטי עם כל הכסף.
רירדון מגיע לדירה של סוויד לחפש אחר הכסף ונתקל שם בדום-דום שגם הוא מחפש לאחר שהרג את "בלינקי".
שוטרים מוזעקים למקום אך דום-דום מצליח להימלט.
רירדון נפגש עם קולפקס שהוא כעת קבלן ישר ומצליח ומוסר לו כל מה שידוע לו על קיטי והשוד.
קיטי כעת היא אשתו של קולפקס ולפי הצעתו היא מזמינה את רירדון ל"פגישה" במסעדה בו תגלה לו הכל על השוד.
רירדון מגיע למקום עם סאם לובינסקי כמאבטח סמוי.
קיטי מבקשת לצאת לפדר את פניה ואז מתקיפים שני רוצחים שכירים של קולפקס את רירדון אך סאם מחסל אותם.
רירדון וסאם ממהרים לביתו של קולפקס ושומעים יריות.
הם מוצאים את דום-דום הרוג מאקדחו של קולפקס ששוכב פצוע קשה.
קיטי יורדת אליו ומבקשת שיאמר שאינה אשמה אך הוא מת בזרועותיה.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותברט לנקסטר"סוויד" אנדרסוןעברייןאדמונד או'בראייןג'ים רירדוןחוקראווה גרדנרקיטי קולינססאם לויןסאם לובינסקישוטראלברט דקרביג ג'ים קולפקסעברייןג'ף קוריבלינקי פרנקליןעברייןג'ק למברטדום דום קלארקעברייןוירג'יניה כריסטוןלילי לובינסקיאשתו של סאם לובינסקיוינס ברנטצ'מברליןעבריין ויליאם קונרד מקס
הסרט זכה בפרס אדגר לסרט הטוב ביותר על התסריט, ההפקה והבימוי.
מועמדות לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - רוברט סיודמק.
מועמדות לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר - אנתוני הילטון.
מועמדות לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר - מיקלוש רושה.
מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר - אנתוני ויילר.
"הרוע שבפנים 2" הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי משנת 2013, בביומו של ג'יימס ואן.
זהו סרט המשך ל"הרוע שבפנים" משנת 2010, הפרק השני בזיכיון "הרוע שבפנים", והרביעי ביחס לכרונולוגיה הסיפורית שבסדרה.
בסרט מככבים פטריק וילסון ורוז ביירן שמשחזרים את תפקידם כג'וש וכרנה למברט, בעל ואישה המבקשים לחשוף את הסוד שהותיר אותם מחוברים באופן מסוכן לעולם הרוחות.
הסרט יצא לאקרנים ב-13 בספטמבר 2013. סרט הפריקוול "הרוע שבפנים 3" יצא לאקרנים ב-5 ביוני 2015.
בשנת 1986, לוריין למברט מזמינה את המתקשרת אליס ריינאייר לעזור לבנה ג'וש, שאחריו עוקבת רוחה של אישה זקנה.
בעודה מנסה להתעמת עם תופעות על-טבעיות בבית, זרועה של אליז נחתכת באופן בלתי מוסבר על ידי כוח בלתי נראה.
היא מתעקשת שהם חייבים לדכא את יכולותיו של ג'וש למען ביטחונו שלו ולמחוק את הזיכרון שלו מהתופעות הללו.
עשרים וחמש שנים מאוחר יותר, אשתו של ג'וש, רנאי למברט, נמצאת בחקירה בעניין מותה של אליס.
היא מוזהרת שאם טביעות האצבע של ג'וש יימצאו בזירת הפשע, הוא יועמד לדין בגין רצח.
ג'וש, רנאי וילדיהם דלטון, פוסטר וקאלי עוברים לביתה של לוריין, שם הם שוב מתחילים להיתקל באירועים מוזרים.
ספקס וטאקר, מקורביה של אליס, מבקרים בביתה של אליס ומגלים קלטת וידאו של החקירה ב-1986. לאחר סקירתו, הם מוצאים מישהו שעומד מאחורי ג'וש בסרטון.
דלטון מספר לאמו שהוא חולם חלומות רעים על אישה בשמלה לבנה; וכי הוא שומע את ג'וש מדבר עם דמות בלתי נראית.
רנאי מקבל טלפון מהמשטרה לפיה טביעות האצבע אינן תואמות לזה של ג'וש.
אישה בשמלה לבנה תוקפת את רנאי וג'וש שומע קול שקורא לו להרוג את משפחתו.
ספקס וטאקר מראים ללוריין את הקלטת, כדי לחשוף שזה ג'וש מבוגר שעומד מאחורי ג'וש הצעיר.
הם יוצרים קשר עם עמיתה לשעבר של אליס, קרל, שמנסה ליצור קשר עם רוחה של אליס.
אומרים להם למצוא תשובות בבית חולים נטוש שבו לוריין עבדה בעבר כרופאה.
לוריין מספרת את סיפורו של מטופל בשם פארקר קריין שהתקבל לאחר שניסה לסרס את עצמו.
לפני 25 שנים היא ראה את פרקר וכששאלה אחות למה הוא יצא מהמיטה, האחות הסבירה שהוא קפץ אל מותו יום קודם לכן.
הקבוצה הולכת לבית משפחת קריין שם הם מוצאים חדר סודי.
בפנים, הם מגלים גופות רבות, שמלת כלה שחורה וגזרי עיתונים החושפים כי פרקר הוא רוצח המכונה "הכלה בשחור" - שחטף ורצח נשים צעירות כשהוא לבוש כאישה בעצמו.
גופו של ג'וש מתחיל להידרדר לאט ורנאי מבינה שהוא אחוז דיבוק.
לוריין מתעקשת שכולם יתרחקו מג'וש.
קארל, ספקס וטאקר מגיעים לסמם אותו אבל הוא מכניע אותם.
קרל מתעורר בממלכת הרוחות של העולם האחר, שם הוא פוגש את הרוחות של ג'וש ואליס האמיתיים.
תגלה שהזמן זז בצורה לא כרונולוגית בעולם האחר וג'וש מסוגל לתקשר עם עצמו כילד כדי להבין את מיקומו של ביתו של פארקר בעולם האחר.
בעולם האמיתי, ג'וש אחוז הדיבוק אורב ללוריין ורנאי.
דלטון נכנס מרצונו לעולם האחר כדי לעזור לאביו.
שם, ג'וש והאחרים מוצאים את ביתו של פארקר.
הם עדים לאמו של פארקר, מישל - האישה בשמלה הלבנה - מתעללת בו ומאלצת אותו להתנהג כמו ילדה.
פארקר הרג את קורבנותיו בהוראת רוחה של אמו.
אליס מצילה את ג'וש ונראה שהיא הורסת את רוחה של מישל, מה שעוצר את ג'וש אחוז הדיבוק מלרצוח את משפחתו בעולם האמיתי.
קרל וג'וש בורחים ודלטון מוביל אותם בחזרה לעולם האמיתי, ומאפשר לג'וש סוף סוף להחזיר לעצמו את השליטה בגופו.
משפחת לאמברט מתאחדת לבסוף, כשג'וש ודלטון שוב דוחקים את זיכרונותיהם מקרל.
זמן מה לאחר מכן, ספקס וטאקר מגיעים לביתה של המשפחה שבתה, אליסון, נמצאת בתרדמת בלתי מוסברת.
מבלי לדעת, רוחה של אליס עוברת ביניהם, הולכת לחדרה של אליסון.
היא מתנשפת כשהיא רואה משהו בפינת החדר.
שלב הצילומים לסרט "הרוע שבפנים 2" החל ב-15 בינואר 2013 בלוס אנג'לס.
הסרט צולם במשך 25 ימים בתקציב הפקה גבוה במקצת מקודמו.
חלק ניכר מן הסרט צולם בבית בשכונת היילנד פארק בלוס אנג'לס, ששימש כלוקיישן לביתה של לוריין למברט.
לוקיישן נוסף לצילומים היה בית החולים הקהילתי לשעבר "לינדה ויסטה", שתוכנן מחדש כתפאורת בית חולים ושימש לבניית תפאורות פנים (כולל שחזור סטים מהסרט הקודם).
"מעולם לא צילמתי ב'לינדה ויסטה'," אמר ואן על האתר.
"זה די מצחיק כי לי ואני תמיד שמענו עליו כל כך הרבה.
[לי] הגיע לכאן במסגרת התחקיר לסרט הראשון כדי לערוך קצת ציד רוחות רפאים.
ואני חושב שחלק גדול מזה השפיע עלינו כשהיינו צריכים סט לבית חולים."
רובי קולין מה"דיילי טלגרף" העניק לסרט ביקורת חיובית וטען כי "הקטעים המפחידים בהחלט מפחידים מאוד ברובם, ומשמעות הדבר היא שהסרט עושה את עבודתו נאמנה."
סקוט פאונדס מ"וראייטי" שיבח את עבודתו הקולנועית ה"מצמררת במיומנות" של ג'ון ר' לאונטי ואת ה"האווירה המטרידה להחריד" שיצר טכנאי הסאונד והעורך ג'ו דזובן.
ג'סטין לאו מה"הוליווד ריפורטר" כתב "כשמשאירים בצד את הדיאלוג הצולע לעייפה, את תצוגות המשחק המודעות לעצמן ואת ההפחדות הצפויות לעיתים תכופות, הכרונולוגיה המשתנה בכפייתיות מצליחה לעניין לסירוגין, אם כי פועלת מעט כדי לטשטש את החסרונות מסיחי הדעת בעלילה ובפיתוח הדמויות."
הרון MK2 הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) שפותח על ידי חטיבת מלט של התעשייה האווירית לישראל.
הוא מוגדר ככטב"ם MALE-Medium Altitude Long Endurance (ר"ת רום בינוני, שהייה ממושכת).
ההרון MK2 מבוסס על ההרון 1 ובעל מבנה גוף רחב וחזק יותר, דבר המאפשר לו לשאת יותר משקל מבלי שינוי במשקל העצמי שלו.
להרון MK2 מנוע ואוויוניקה משופרים ובעל יכולת איסוף מודיעין מנגד (Standoff Capability) כלומר, יכולת איסוף מודיעין על מטרה ממרחק רב, תודות ליכולתו לשאת חיישנים גדולים ומשופרים.
ההרון MK2 נחשף לראשונה בתערוכה האווירית בסינגפור – Singapore Airshow 2020.
– הודו רכשה 4 כלים משופרים.
מדינה באסיה (לא ידוע) – חתמה על הסכם רכש כלי אחד וחכירה של 2 כלים.
הרופאים הצעירים הוא סרט דרמה אמריקאי בשחור-לבן משנת 1961 בבימויו של פיל קרלסון, עם פרדריק מארץ', בן גאזארה ואדי אלברט בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על רב המכר "האבחנה הסופית" ("The Final Diagnosis") של ארתור היילי משנת 1959.
העלילה מתרחשת ברובה בתוך בית חולים עירוני ועוסקת בעיקר ביריבות בין פתולוג ותיק לבין פתולוג צעיר שנשלח על ידי הנהלת בית החולים כדי להחליף אותו.
זה סרטו הראשון של ג'ורג' סיגל שמופיע בו בתפקיד קטן של מתמחה בפתולוגיה.
בתחילת הסרט נשמע קולו של רונלד רייגן כשהוא קורא חלקים משבועת הרופאים שנוסחה ב-1948 על ידי ההסתדרות הרפואית העולמית.
ד"ר פירסון (פרדריק מארץ') מכהן 25 שנים כמנהל המכון הפתולוגי והמעבדה בבית חולים עירוני.
מנהל בית החולים תומסלי (ארתור היל) וחברי ההנהלה לא מרוצים מתפקודו כמנהל.
פירסון מתלונן על חוסר בכוח אדם והם ממנים את ד"ר קולמן (בן גאזארה) כעוזר בתקווה שיחליף אותו בזמן הקרוב.
הוא מקבל את קולמן בקרירות ומנסה להצר את צעדיו.
קולמן מתמנה לאחראי על המעבדה אך הערותיו נתקלות בהתנגדות של הלבורנט הראשי בניסטר (אדוארד אנדרוז) המקבל הוראות ישירות מפירסון.
קולמן נפגש במכון באחות המתלמדת קטי האנט (אינה באלין) לאחר שחשה ברע בעת צפייה בניתוח גופה על ידי פירסון.
הוא מחזר אחריה והיא מתאהבת בו.
קטי סובלת מכאב בברך ובדיקה וצילומי רנטגן מעלים חשד לגידול בעצם.
הכירורגית ד"ר גריינג'ר (אלין מקמהון) מבצעת ביופסיה מהברך שנבדקת במעבדה על ידי פירסון וקולמן.
פירסון חושב שמדובר בגידול ממאיר מסוג אוסטאוג'ניק סרקומה וקולמן חושב שלא.
הביופסיה נשלחת לשני מומחים נוספים שגם הם חלוקים בדעתם אך פירסון בטוח באבחנתו.
קטי עוברת קטיעה ומתברר שפירסון צדק באבחנתו.
דרמה נוספת היא של המתמחה במחלקת הפנימית ד"ר אלכסנדר (דיק קלארק) ואשתו אליזבת (פיליס לאב) שנמצאת במעקב היריון אצל ד"ר דורנברגר (אדי אלברט).
ההיריון הזה חשוב להם כי הם איבדו תינוקת מדלקת ריאות.
האם היא Rh שלילי והאב חיובי.
ד"ר קולמן מבקש לבצע מבחן קומבס אך פירסון לא מאשר את רכישת הריאגנטים היקרים.
הוא מבצע שתי בדיקות רגילות (חלבון גבוה בדם ובדיקת Saline) ומודיע שהכל בסדר.
את ההזמנה לבדיקת קומבס הוא קורע.
נולד תינוק שסובל מתמס דם של היילוד ומצבו קשה.
בדיקת דם נשלחת לבית חולים אחר והתוצאה למבחן קומבס היא חיובית.
פירסון מתוודה שלא ביצע את הבדיקה וד"ר דורנברגר גוער בו ומאיים עליו שאם התינוק ימות הוא יגמור איתו חשבון.
ד"ר דורנברגר מבצע בתינוק החלפת דם וגם החייאה בתוך התהליך.
לבסוף התינוק ניצל אך פירסון יודע שדרכו הסתיימה וכותב מכתב התפטרות.
הוא נפרד בלחיצת יד מקולמן ומייעץ לו שיפעל רק בדרך רפואית ומדעית ולא ייתן לביורוקרטיה של בית החולים להפריע ולהתיש אותו.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותפרדריק מארץ'ד"ר פירסוןפתולוגבן גאזארהד"ר קולמןפתולוגאדי אלברטד"ר דורנברגרמיילדדיק קלארקד"ר אלכסנדרפנימאיאינה באליןקטי האנטאחות תלמידהפיליס לאבאליזבת אלכסנדראדוארד אנדרוזמר בניסטרלבורנט ראשיאלין מקמהוןד"ר לוסי גריינג'רכירורגיתארתור הילטומסלימנהל בית חוליםג'ורג' סיגלד"ר הווארדפתולוג
הרופאים הצעירים הוא סרט קולנוע אמריקאי בשחור-לבן משנת 1962 בבימויו של דייוויד סוויפט, עם קליף רוברטסון, ג'יימס מקארתור, ניק אדמס, מייקל קאלאן וטלי סוואלס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "The Interns" של ריצ'רד פרד והוא מתאר את קורותיהם של סטאז'רים שהגיעו לשנת סטאז' בבית חולים עירוני גדול מבחינם התקדמותם ברפואה ויחסיהם עם המין השני, בעיקר עם אחיות בית החולים.
השחקנית חיה הררית מופיעה כסטאז'רית.
זה סרטה האמריקאי השני והאחרון לאחר "בן חור".
ב-1964 הופק סרט המשך בשם "המתמחים החדשים".
קבוצה של סטאז'רים מגיעה לבית החולים New North Hospital לשנת סטאז'.
שני חברים קרובים - פול אוטיס (קליף רוברטסון) ולו וורשיפ (ג'יימס מקארתור) מתחילים את הסטאז' במחלקת המיילדות ולו מקבל בהצלחה את הלידה הראשונה שלו.
לו מחזר אחרי האחות גלוריה (סטפני פאוורס) ורוצה ולבנות איתה את עתידו אבל היא רוצה לתייר בעולם לאחר סיום לימודיה.
פול מתאהב בדוגמנית ליסה קארדיגן (סוזי פרקר).
היא בהריון מגבר אחר ומבקשת מפול שיעזור לה לסיים את ההריון.
פול גונב למענה גלולות לסיום הריון אך לו מבחין בו ומסגיר אותו ובכך נגמרת הקריירה של פול.
סיק לקלנד (ניק אדמס) מתקשר ללאורה (אלן דבלוס), חולה בודדה מאי באינדונזיה שלוקה בתלסמיה ועומדת לפני כריתת טחול.
היא מספרת לו על כפרה שאין בו רופאים ולאחר שהיא מתה בניתוח הוא מחליט לנסוע בסיום השנה לדרום מזרח אסיה ולעזור שם לאנשים במקום תוכניות הקודמות לעשות כסף מרפואה.
אלק קונסידין (מייקל קאלאן) רוצה להתמחות בפסיכיאטריה אצל ד"ר בוני לשם זה הוא מתחיל עם מזכירתו של בוני (קתרין בארד) המבוגרת ממנו.
חברתו העשירה מילדרד (אן הלם) מגלה זאת ומנתקת את הקשר אתו.
הוא משקיע עצמו בלימודים ונוטל כדורי מרץ.
לבסוף הוא מתקבל להתמחות אך מקבל התמוטטות עצבים ונאלץ להפסיק את הסטאז'.
ד"ר דומיניק ריצ'יו (טלי סוואלס) הוא מנהל המחלקה הכירורגית.
הוא בעל אישיות תקיפה וכריזמטית.
מאדיגן ברוקנר (חיה הררית) היא אם יחידנית שרוצה להתמחות בכירורגיה.
ריצ'יו מתנגד לאשר התמחות בכירורגיה לנשים היות שזה מקצוע קשה והנשים פורשות ממנו לאחר לידה.
כאשר הוא מגלה שברוקנר תפקדה יפה במחלקתו אף על פי שהיא אם יחידנית הוא מקבל אותה להתמחות.
במחלקה שוכב חולה מר אאוור, הסובל מסירינגומיליה שגורמת לו לשיתוק מתקדם.
הוא מבקש מהרופאים המתת חסד.
לבסוף הוא נמצא מת במיטתו מהרעלת ברביטורטים.
הנהלת בית החולים מכנסת את הסטאז'רים והם מוזהרים שאם לא יגלו מי נתן את הברביטורטים, הם יושעו מבקשותיהם להתמחות.
הסטאז'רים חוקרים את גב' אאוור (אנג'לה קלרק) והיא מגלה להם שהיא זו שנתנה את התרופה לבעלה.
הם מארגנים נשף סיום ובו מתפייסים פול ולו וגלוריה מסכימה לקשור את חייה עם לו.
כעת מגיעה לבית החולים קבוצה נוספת של סטאז'רים לשנת הסטאז' הבאה ולו מקבל אותם.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותקליף רוברטסוןד"ר ג'ון אוטיססטאז'רג'יימס מקארתורד"ר לו וורשיפסטאז'רניק אדמסד"ר סיד לקלנדסטאז'רחיה הרריתד"ר מדולין ברוקנרסטאז'ריתטלי סוואלסד"ר ריצ'יוכירורג ראשימייקל קאלאןד"ר אלק קונסידיןסטאז'רסוזי פארקרליזה קארדיגןדוגמניתסטפני פאוורסגלוריהאחות מתלמדתאן הלםמילדרדקיי סטיבנסדידי לומיסאחותאנג'לה קלרקגב' אאווראשת חולה סופניאדוארד מקינליד"ר בוניפסיכיאטרקתרין בארדויקי פליןאחות
הרועה בגבעות הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1941 בבימויו של הנרי האת'וויי, עם ג'ון ויין, בטי פילד והארי קארי בתפקידים הראשיים.
זהו הסרט הראשון של ג'ון ויין בצבעי טכניקולור.
התסריט מבוסס על רומן השם זה מאת הרולד בל רייט משנת 1907. העלילה מתרחשת באזור התיישבות נידח בהרי אוזארק, התושבים מתפרנסים מגידול צאן ובקר ומתעשיית כהלים בלתי חוקית (Moonshiners).
לאורך הסרט נשמע בפסקול שיר ערש של ברהמס.
הספר הפך גם למחזה המוצג מדי שנה בתיאטרון פתוח בעיר ברנסטון, מיזורי שנמצאת בהרי אוזארק.
ג'ים ליין (טום פאדן) שומר על עובדים המזקקת אלכוהול לא חוקית בהרי אוזראק.
הוא מבחין במפקחים ומזהיר את העובדים אך נפצע מיריה.
הוא מגיע בקושי לביתו שם מטפלת בו בתו סאמנטה "סאמי" (בטי פילד).
לבית נכנס איש מבוגר המציג עצמו כדניאל הואיט (הארי קארי).
הוא נראה בתחילה חשוד אך ערכו עולה כשהוא מטפל יפה בג'ים ומציל ממות ילדה שכנה.
מאט מתיוס הצעיר (ג'ון ויין) גדל בבית דודתו מולי מתיוס (באולה בונדי) ודודו מאט הזקן (ג'יימס ברטון) עם בנם האילם פיט (מרק לורנס).
אביו נטש את אמו בהיותו תינוק ובעקבות זה היא מתה ומאט נשבע לנקום את מותה אם יפגוש את אביו.
מאט מאוהב בסאמי ומחזר אחריה.
דניאל קונה את חלקת "Moaning Meadows" שהייתה שייכת להוריו של מאט וכעת שייכת למולי מתיוס, למרות התנגדות מאט הצעיר ובעלה.
הוא מתחיל לגדל שם עדר כבשים.
סאמי חושדת בו שהוא אביו של מאט.
האמת מתגלית כשסבתא בקי (מרג'ורי מיין) חוזרת מניתוח עיניים.
כשהתחבושות מוסרות מעיניה היא רואה ומזהה את דניאל כאביו של מאט הצעיר.
פיט הזועם תופס רובה כדי להרוג אותו אבל מולי מנסה להוציא זאת מידיו.
נפלטת ירייה והוא נפצע קשה.
לפני שהוא מת הוא לוחש למולי שהיא הביאה קללה על המשפחה.
מולי מביאה אותו לביתם ומציתה את הדירה ונשרפת עם פיט.
מאט הולך לגמור את החשבון עם אביו וסאמי מנסה לעצור אותו ללא הצלחה.
האב והבן ניצבים זה מול זה ודניאל יורה ראשון ופוצע את מאט.
סאמי מגיעה למקום ומאט מועבר לבית חולים.
מאט מתאושש לאחר הניתוח ושומע שיחה בין אביו לסאמי בו מגלה אביו כי ישב שנים רבות בכלא מפני שהרג אדם ולכן נותק ממשפחתו.
הוא ירה קודם במאט כי לא רצה שלמאט יהיה גורל כגורלו.
מאט מחייך, מבטל את שבועות הנקם שלו ומתחבק עם סאמי לקראת חיים חדשים.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותג'ון ווייןמאט הצעירבטי פילדסמנטה "סאמי" לייןהארי קארידניאל הואיטבאולה בונדידודה מוליג'יימס ברטוןמט הזקןמרק לורנספיטמרג'ורי מייןסבתא בקיטום פאדןג'ים ליין
הרוצח של הליצן הוא הספר הראשון בטרילוגיית הפנטזיה "פיץ והליצן", מאת הסופרת האמריקאית רובין הוב.
הספר ממשיך את סיפורו של פיץ-אביר ("פיץ"), עשר שנים אחרי אירועי הספר "גורלו של ליצן".
פיץ, ממזר למשפחת הרואים למרחק המולכת על שש הדוכסיות, השתמש בעבר בקסם האומנות שעובר במשפחתו כמתנקש בשירות מלכו.
לאחר שסיכן את חייו בגבורה, פיץ הניח לבני משפחתו וחבריו הקרובים להאמין כי נהרג, והמשיך בחייו תחת השם טום תלתל גירית.
פיץ נהנה מעשר שנים שלוות עם אשתו מולי וילדיו כבעל הקרקעות של יערות נצרים, האחוזה הכפרית שהייתה שייכת לאביו.
מולי אומרת לפיץ שהיא בהריון, אבל לאחר שעוברות שנתיים ואף תינוק לא נולד, פיץ ובתו סרפד חוששים שמולי מאבדת את שפיותה.
כשהתינוקת נולדת פתאום, היא זעירה ומתפתחת באיטיות.
כשהיא גדלה, דבורה לא מדברת וכולם חוששים שאינה לגמרי בריאה.
כשדבורה עוקבת אחרי הילדים האחרים ביערות נצרים הם מגלים זאת, ואחד מהם סותר לה, מה שמשחרר את לשונה (ההסבר הוא שדבורה נולדה עם לשונה דבוקה לחכה ולכן לא יכלה לדבר בבהירות עד האירוע).
כשמולי מתה בפתאומיות, פיץ מתפרק, וסרפד רוצה לקחת את דבורה איתה לטירת הצבי.
הופעתם של זרים בעלי עור חיוור מזכירה לפיץ את היעלמותו המצערת של הליצן, חבר אהוב שעזר לעצב את גורלו של פיץ מילדותו.
הגעתם מבשרת גם על משבר מתקרב וטרגדיות חדשות, כולל איום ברור ומידי על חייה של בתו הצעירה, דבורה הרואה למרחק.
פיץ חושש לחייהם של הליצן ובתו, ונמשך חזרה לעולם התככים של חצר טירת הצבי, שם הוא חייב לאסוף את השברים של חייו הקודמים בניסיון להציל את אהוביו מסכנה.
פיץ ודבורה הולכים עם חידה לעיירה מי אלונים לקנות דברים לפסטיבל החורף.
זה אמור להיות יום בילוי של אב ובת ודבורה מצפה לו, אבל לצערה של דבורה – לאנט (פיץ-זקיף) וחרפה מצטרפים אליהם.
הם מתפצלים לשתי קבוצות, כשפיץ, דבורה וחידה רואים אדם מענה את כלבתו בניסיון לגרום לאנשים לקנות את גוריה.
פיץ, שיכול לחוש ברגשות הכלבה, הורג אותה מתוך רחמים וכמעט והורג את בעליה, אבל במקום זאת קונה את הגורים מהאיש כדי להציל אותם.
הזעם שלו מפחיד את דבורה וחידה, אבל גם גורם לה להתגאות בו.
הם עוצרים לאכול במסבאה כשלאנט וחרפה מצטרפים אליהם.
דבורה לא מרוצה מנוכחותם ויוצאת לשירותים.
בחוץ, היא נתקלת בקבצן עיוור ומחליטה להיות אמיצה כמו אביה.
היא עוזרת לקבצן וכשהיא נוגעת בו, הוא יכול לראות דרכה.
פיץ, שדאג שמשהו קרה לה, מגיע בדיוק כשהקבצן מחבק אותה.
הוא תוקע סכין בקבצן, במחשבה שהוא מנסה לפגוע בדבורה.
הקבצן מתגלה כליצן, מעונה ומעוור ומתנהג באופן משונה.
פיץ מנסה לטפל בו, אבל נכשל.
הוא מחליט לקחת את הליצן לטירת הצבי כדי לרפא אותו בעזרת האומנות ושולח את דבורה הביתה עם לאנט וחרפה, שכועסים שהיום שלהם נהרס וחושבים שפיץ לא מתייחס אליהם כמו שצריך.
חידה, פיץ והליצן מגיעים לטירת הצבי דרך עמוד אומנות.
כשהם חוזרים לבסוף ליערות נצרים, דבורה מרגישה שהם מזניחים אותה.
חגיגה ושקד (שקדנות, נער האורווה של יערות נצרים) מעודדים אותה וזהירה דואגת לצרכיה.
למחרת, כשדבורה ושקד לומדים עם הילדים האחרים, יערות נצרים מותקפת.
התוקפים נחלקים לשתי קבוצות: הקבוצה הראשונה מורכבת מאנשים חיוורים לבושים בלבן המונהגים על ידי אישה המלווה ב"איש ערפל" שנראה כמו ילד, הקבוצה השנייה מורכבת משכירי חרב מצ'לסד שבוזזים את יערות נצרים והורגים ואונסים את התושבים.
אביו וסבו של שקד מתים באורוות הבוערות.
שקד מספיק להוציא את גנדרנית וסוס נוסף והוא ודבורה מנסים לברוח.
שקד נפגע מחץ ומושאר מאחור למות, אבל דבורה נלקחת על ידי האנשים החיוורים שמצהירים שהיא "הבן הבלתי צפוי".
כשהם מתכוננים לעזוב, אחד התוקפים מנסה לאנוס את חרפה, אבל דבורה אומרת שהיא צריכה את חרפה איתה ומצילה אותה.
הספר נגמר כשהתוקפים עוזבים עם חרפה ודבורה.
הספר התקבל בביקורות חיוביות ברובן.
הטלגרף והאתר Tor.com פרסמו ביקורות אוהדות לספר, והטלגרף כינה אותו "אומנות גבוהה".
הרוע שבפנים: הדלת האדומה הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי שיצא ב-7 ביולי 2023, בבימויו של פטריק וילסון מאת יוצר הסדרת סרטים לי ונל שביים את (הרוע שבפנים, הרוע שבפנים 2, הרוע שבפנים 3), הסרט הוא המשך ישיר לסרטים (הרוע שבפנים, הרוע שבפנים 2).
הסרט הוא החמישי בסדרת סרטי הרוע שבפנים, אסטור ורוז ביירן חוזרים על תפקידיהם מהסרטים.
היאם עבאס וגם סינקלייר דניאל מצטרפים לקאסט.
לאחר יציאת הסרט "הרוע שפנים: המפתח האחרון" בלאמהאוס הפקות בחרה להפיק סרטים עתידיים, באוקטובר 2020 הודיעה בלאמהאוס שפטריק וילסון יביים את הסרט ויככב בו.
הרוע שבפנים: הדלת האדומה עלה לאקרנים בארצות הברית ב-7 ביולי 2023, ובישראל ב-6 ביולי 2023.
9 שנים לאחר שאחז בדיבוק, הורחק מהתודעה של ג'וש למברט את זיכרונותיו במימד הלימבו (The Further).
הוא גרוש מאשתו, רנאי, ואמו, לוריין, הלכה בדרכה האחרונה.
מערכת יחסיו עם בנו, דלטון, מתוחה, ומנסה לתקן זאת ביניהם, אך הסתכסו שוב בזמן שליווה אותו למכללה.
בשיעור האומנות הראשון שלו, דלטון מצייר דלת אדומה הפותחת ללימבו, ובינתיים, ג'וש רדוף על ידי רוחו של אדם, ומגלה שאביו נטש את משפחתו כשהיה צעיר.
דלטון משתתף במסיבה עם שותפו לחדר, כריס, שם הוא רואה רוח רפאים של תלמיד שמקיאה ללא עצירה.
לאחר שנכנס שוב בטעות ללימבו, כריס מראה לדלטון סרטון יוטיוב של ספקס וטאקר, שמסבירים כיצד פועלת מסע אסטראלי, מה שמוביל לקליפ של אליז ריינאייר שמסבירה מהו הלימבו.
דלטון מנסה שוב את פעולת אסטראלי בזמן שכריס משגיחה על גופו, לאחר מכן כריס מותקפת על ידי ישות בלתי נראית והצרחות שלה מתריעות את דלטון, שממהר חזרה לגופו ורואה שזהו השד אדום-הפנים שעינה אותו בילדותו.
לאחר שהוזהר על ידי כריס להפסיק להשתמש ביכולותיו, דלטון מקבל טלפון מאחיו, פוסטר, שמספר על חלום חוזר שהיה לו על ג'וש שמנסה להרוג אותם.
זה מדרבן את זכרו של דלטון והוא מסיים את ציורו, שבו נראה את ג'וש האחוז בדיבוק מול הדלת האדומה.
דלטון במצוקה נמשך ללימבו, וחוזר לרגע שבו ג'וש האחוז בדיבוק תקף אותם במרתף.
הוא מתמודד עם ג'וש כשהוא מנסה להרוג את עצמו כצעיר, ובסופו של דבר מועבר חזרה למאורת השדים אדומי-הפנים.
כאשר דלטון לכוד במאורה, השד אחוז בגופו ומנסה להרוג את כריס אך נעצר כאשר ג'וש מצליח למצוא ולשחרר את דלטון.
השד רודף אחריהם דרך הדלת האדומה וג'וש נשאר מאחור כדי לסגור אותה כדי שדלטון יהיה בטוח, דלטון חוזר לגופו ומצייר מעל הדלת האדומה שלו את הציור בצבע שחור, אשר בתורו אוטם את הדלת האמיתית ואת מימד הלימבו לצמיתות.
ג'וש פוגש את רוח אביו, שמנחה אותו בחזרה לעולם החי.
כשחזר, ג'וש מסכים לאכול ארוחת ערב עם רנאי והילדים, ורומז על מפגש אפשרי.
כשהוא עוזב, הוא פוגש ללא ידיעתו את רוחה של אליז, שאומרת לו שיש לו עתיד מזהיר לפניו.
לאחר מכן, ג'וש נוסע למכללה של דלטון, שם אב ובנו מתפייסים כאשר דלטון מציג ציור של ג'וש נושא את דלטון הצעיר מהמקום בהיותם בורחים מהשדים.
טיי סימפקינס – דלטון למברט
פטריק וילסון – ג'וש למברט
רוז ביירן – רנאי למברט
אנדרו אסטור – פוסטר למברט
לין שיי – אליז ריינאייר
בנוסף, היאם עבאס, סינקלייר דניאל, פיטר דאג'ר וג'רקז מקלנדון מופיעים בסרט בתפקידים לא ידועים.
סרט המשך נכנס לפיתוח, ג'ייסון בלאם הצהיר כי בעקבות הצלחת סדרת הסרטים של הרוע שבפנים, הוכרז סרט חמישי בסדרה ב-29 באוקטובר 2020 אשר הוא המשך ישיר לסרט השני ("הרוע שבפנים 2").
פטריק וילסון ביים את הסרט מתוך תסריט שכתב סקוט טימס על פי סיפור הסרט של לי ונל.
וילסון וטי חזרו לגלם את דמותם משני הסרטים הראשונים.
המקור שם הסרט היה אמור להיות קרוי "Insidious: Fear the Dark" – ("הרוע שבפנים: פחד מהחושך"), אך שינו זאת ל"Insidious: The Red Door" – ("הרוע שבפנים: הדלת האדומה").
בפברואר 2022, וילסון הצהיר שהצילומים החלו באביב באותה שנה.
הצילום הראשי החל באוגוסט 2022, באותו הזמן הצטרפו השחקנים פיטר דאגר, ג'ארקס מקלנדון, סינקלייר דניאל, רוז בירן והיאם עבאס לצוות.
ב־22 באוגוסט וילסון חשף זאת שהצילומים הסתיימו.
הרוע שבפנים: הדלת האדומה עלה לאקרנים ב-7 ביולי 2023.
פרסקטגוריהתוצאהפרס סאטורןסרט האימה הטוב ביותר
הרוצח הוא מותחן פסיכולוגי אמריקאי בבימויו של דייוויד פינצ'ר, המבוסס על סדרת רומן גרפי צרפתי באותו השם.
בסרט מככב מייקל פסבנדר בתפקיד מתנקש שמסתבך במצוד בינלאומי אחרי שמשימה משתבשת.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-80 של ונציה, והוא אמור לצאת בהקרנה קולנועית מוגבלת ב-27 באוקטובר 2023, לפני שישודר על ידי נטפליקס ב-10 בנובמבר 2023.
בתחילת הסרט רואים מתנקש מקצועי מיומן ללא שם (המכונה "הרוצח") עושה מארב בחדר מלון בפריס.
הוא מתכונן להרוג (עם רובה צלפים) מטרה שתעשה צ'ק אין לחדר המלון בזמן לא מוגדר.
בזמן שהוא מחכה למטרה, הוא מתרגל יוגה, אוכל, מקשיב דרך האוזניות ללהקת הסמית'ס, ומדבר עם המפעיל שלו, עורך דין בשם הודג'ס בנייד.
הרוצח מספר על הפעילויות שהוא עושה ומדגיש את אופי עבודתו השגרתי, אפילו המשעמם, וכיצד הציניות וחוסר האמפתיה שלו מועילים לעיסוק שבחר.
המטרה שאליה הוא המתין מגיעה בסופו של דבר כשהוא נמצא עם פרוצה.
הרוצח מכוון ויורה אך מחטיא את המטרה, ויורה בטעות בפרוצה.
הוא בורח, מתחמק בהצלחה מהמשטרה וטס לארצות הברית תחת אחת מזהויותיו הבדויות הרבות.
הרוצח חוזר לאחד מבתי המחבוא שלו ברפובליקה הדומיניקנית, ומגלה שהוא נפרץ ושהחברה שלו מגדלה הותקפה, אך לא נהרגה, על ידי מתנקשים שנשלחו על ידי הודג'ס כדי לקשור קצוות רופפים כטובה ללקוח.
הוא מאתר את נהג המונית, ליאו, שהסיע את המתנקשים אל ביתו.
ליאו מזהה אותם כצעיר שרירי במיוחד ואישה מבוגרת ולבנת שיער.
הרוצח יורה בליאו ומשאיר את גופתו במונית שלו.
הרוצח נוסע למשרדו של הודג'ס בניו אורלינס, לואיזיאנה, ונכנס לבניין מחופש לעובד תברואה.
הוא כולא את מזכירתו של הודג'ס דולורס ומשמיד את הרשומות האלקטרוניות של עבודתם המשותפת.
כאשר הודג'ס מנסה להחליש את המצב, הרוצח יורה בו בחזה עם אקדח מסמר בניסיון לענות את שמות הרוצחים מתוכו, אך הודג'ס מת מהר יותר ממה שהרוצח צפה.
דולורס מציעה להראות לרוצח את זהותם של המתנקשים בתיקי הנייר האישיים שלה בביתה, ומבקשת בתמורה שהרוצח לא יעלים את גופתה, כדי שמשפחתה תוכל לקבל ביטוח חיים.
הוא מעניק זאת בכך שהוא שובר לפתע את צווארה ודוחף אותה במורד גרם מדרגות.
הרוצח נוסע לסנט פטרסבורג, פלורידה, שם הוא פורץ לביתו של מתנקש אכזרי לאחר שסימם את הפיטבול המחמד שלו בדיפנהידרמין מעורבב בבשר בקר טחון.
האכזרי נלחם בחזרה ופוצע קשות את הרוצח, אבל הוא עדיין מצליח להרוג את האכזרי ושורף את ביתו.
לאחר מכן הרוצח נוסע לביקון, ניו יורק, שם הוא מתעמת עם המתנקשת המומחית המבוגרת במסעדת גורמה.
נראה שהיא מקבלת את גורלה, המומחית מטילה ספק במניעיו של הרוצח להמשיך במקצועו.
בסיום ארוחת הערב שלה, המומחית מאפשרת לרוצח להמשיך ברציחתה בחוץ.
הוא יורה בה למוות לאחר שהיא מועדת ומבקשת עזרה.
פגיון קטן נופל מכף ידה, מה שמעיד על כך שהיא תכננה להפתיע אותו בדקירה פתאומית.
הרוצח נוסע לבסוף לשיקגו, שם הלקוח, המיליארדר הון סיכון קלייבורן, מתגורר בדירה יוקרתית.
הרוצח שומר על השגרה שלו, משתמש בכלים לא יקרים שנרכשו באמזון כדי לשכפל את כרטיס המפתח הביתי שלו ולעקוף את אבטחת הבניין.
הוא מתעמת עם קלייבורן באיומי אקדח, ושואל אותו אם הורה על פגיעת התגמול מתוך טרוניה אישית.
קלייבורן טוען שאין לו בעיה אישית איתו, וכלקוח בפעם הראשונה, הסכים לשלם להודג'ס כדי לקשור קצוות רופפים מבלי לדעת במה זה כרוך.
הרוצח חס על חיי קלייבורן, אם כי הוא מבטיח לחזור ולהרוג אותו בצורה מזעזעת וחסרת חשד אם יחשוד אי פעם שקליבורן ינסה לפגוע בו שוב.
הרוצח חוזר לרפובליקה הדומיניקנית, מגדלה מתאוששת, והם מתחילים להתאקלם לפרישה.
פרסקטגוריהמועמד(ים)תוצאהפרסי אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגוכוריאוגרפיית הפעלולים הטובה ביותרהרוצח
הרונין האחרון הוא סרט פעולה פוסט־אפוקליפטי רוסי משנת 2024, אשר בוים, הופק ונכתב על ידי מקס שישקין ומככבים בו יורי קולוקולניקוב, דיאנה ינאקאייבה ודניל וורוביוב.
כתוצאה משינויי האקלים שהובילו למלחמה גרעינית עולמית, הציוויליזציה כמעט והושמדה: אדמות נשרפות, ערים נהרסו.
ציוד מודרני אינו פועל, הבנזין איבד מזמן את תכונותיו.
המטבע העיקרי בעולם הזה הוא שני קליעים: 9 ו-7.62 מ"מ מרובי AK-47. רדוף רוחות מהעבר, רונין, נוסע בודד משוטט בשממה בחיפוש אחר רוצחו של אביו ומבלה שנים ביצירת מפה של היבשת.
בכל צעד הוא נתקל במארב של ציידי ראשים ושודדים.
אבל יום אחד, הגורל מאחד אותו עם נערה מתבגרת סוררת, מריה, שמבטיחה לו את התשלום הגבוה ביותר אם ייקח אותה למקום בו נולדה.
שם השחקןדמותהערהיורי קולוקולניקובהרוניןהגיבור הראשי של הסרטדיאנה ינאקאייבהמריהדניל ןורוביובהמלךהשליט והמלך האכזרי וחסר הרחמים הרודני של "השממה".
הרועה הוא סרט קולנוע קנדי- צרפתי משנת 2024 בבימויה של סופי דראספ, עם פליקס-אנטונין דובאל וסולן ריגו בתפקידים הראשיים.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו וזכה להיות ברשימה של 10 הסרטים הטובים ביותר.
התסריט מבוסס על הספר הסמי ביוגרפי של מתיאס לפבורה "D'où viens tu, berger?" (מאין באת, רועה?) משנת 2006 שמתאר את חוויותיו בעקבות משבר שגרם לו לעזוב את קנדה ולהפוך לרועה צאן בפרובנס.
הצילומים נערכו בפרובנס ובאלפים הצרפתיים
מתיאס (פליקס -אנטונין דובאל) הוא צעיר קנדי שעובד כרעיונאי במשרד פרסום גדול במונטריאול.
יש לו כשרון כתיבה והוא מחליט לעזוב את קנדה, להגיע לצרפת ולחיות שם כרועה צאן.
הוא פונה למשרד ההגירה ומבקש אישור עבודה.
הפקידה אליז (סולן ריגו) מסבירה לו שאין לו סיכוי אך הוא מוצא חן בעיניה והם מחליטים להחליף מכתבים.
הוא מגיע לעיר ארל ומשתכן שם במלון צנוע ליד אמפיתיאטרון ארל.
הוא מציג עצמו בפני חבורת רועים ומבקש שיקבלו אותו לעבוד כרועה אפילו ללא תשלום.
הוא מתקבל בצחוק ובזלזול על ידי הרועים הוותיקים שמסבירים לו מה העבודה הסיזיפית והקשה הזאת 24/7. הוא מתקבל לתקופה קצרה על ידי בעל חוה שמוותר עליו לאחר מספר ימים.
הוא מתקבל לעבודה אצל החוואי טלייה (ברונו רפאלי) ומוצמד לרועה הקבוע אחמד (מישל בניזרי) שמלמד אותו את המקצוע.
גם לאליז נמאס מהחיים הבורגנים והיא מתפטרת מעבודתה, מגיעה אליו לחווה ושוהה אתו זמן קצר עד שטלייה מתפרע והם מחליטים לעזוב.
כעת שוכרת אותם החוואית ססיל (ז'ולייט לונדז) כזוג.
הם עובדים יפה והאהבה ביניהם מתחזקת.
האתגר הגדול הוא להוביל את אלפי הכבשים במסע ארוך להרים שם יש עשב לאכילה.
הם עוברים הרפתקאות במסע - סופת ברקים עזה ובעיקר תקיפת זאבים והריגה של 30 כבשים.
ססיל רוצה לפטר אותם אך לבסוף מוותרת והם ממשיכים עם העדר הגדול על ההרים.
שם השחקן שם הדמות הערותפליקס-אנטונין דובאלמתיאססולן ריגואליזמישל בניזריאחמדרועהז'וליין לונדזססילבעלת חווהברונו רפאלימר טלייהבעל חווה
בתורת המשחקים לעיתים קרובות מתברר שאין דרך פעולה בודדת בה משתלם לשחקן לנהוג, והסיכוי הטוב ביותר שלו להרוויח הוא אם הוא יגריל את דרך הפעולה שלו.
הרחבת העירוב של משחק היא מודל מתמטי, שמציג משחק לא שיתופי (כלומר, כזה שבו השחקנים לא מסוגלים לחתום על הסכמים מחייבים) בצורה תכסיסית, שבו משתמשים השחקנים בתכסיסים מעורבים - תכסיסים שאינם דרך פעולה מוגדרת אחת, אלא יכולים להיות אחד מכמה דרכי פעולה בהסתברות מסוימת (ומכאן ה"עירוב" שבשמם).
הרחבת העירוב של משחק היא אם כן הרחבה של המודל הבסיסי של משחק.
היתרון בה הוא שמשפט המינימקס מבטיח כי במשחק סכום אפס תהיה דרך פעולה אופטימלית לשני השחקנים - כלומר, יהיה קיים לכל אחד מהשחקנים תכסיס מעורב שהוא הטוב ביותר עבורו.
דבר זה לא מתקיים בהכרח אם לא מורשים תכסיסים מעורבים.
כמו כן, במשחק לא שיתופי כללי מבטיח משפט נאש שתהיה לפחות נקודת שיווי משקל נאש אחת אם ניתן לעשות שימוש בתכסיסים מעורבים.
מבחינה מתמטית, הרחבת העירוב מוגדרת כך:
יהי משחק n שחקנים בצורה תכסיסית.
הרחבת העירוב של המשחק היא המשחק כאשר לכל i, הוא תכסיס מעורב (בתורת המשחקים) של השחקן i, ופונקציית התשלום מתאימה לכל בחירת תכסיסים מעורבים על ידי השחקנים את הרווח שהשחקן i משיג מכך.
הַרוּקי מוּרַקַמי (ביפנית: 村上 春樹; נולד ב-12 בינואר 1949) הוא סופר ומתרגם יפני.
ספריו תורגמו ליותר מחמישים שפות והיו לרבי מכר ביפן וברחבי העולם.
עבודתו זכתה להוקרה בעולם בדמות פרסים ספרותיים בינלאומיים כגון פרס הפנטזיה העולמי, פרס פרנץ קפקא ופרס ירושלים.
בין יצירותיו הבולטות ניתן למנות את "יער נורווגי", "קורות הציפור המכנית", "קפקא על החוף", "1Q84" ו"הרג קומנדטורה".
נוסף על יצירתו הספרותית המקורית, מורקמי תרגם מאנגלית ליפנית ספרים מאת קארבר, סלינג'ר ועוד.
הפרוזה שלו לא התקבלה על ידי הממסד הספרותי ביפן בתחילת דרכו, ונחשבה כ'לא יפנית' בסגנונה השוטף וכמושפעת יתר על המידה מתרבות המערב ומתרבות אמריקאית בפרט.
מורקמי שאב השראה מכתיבתם של סופרים מערביים שונים, החל מצ'נדלר וקורט וונגוט וכלה בבראוטיגן ופרנץ קפקא, וסגנונו מתקשר לספרות הפוסטמודרנית.
סיפוריו זכו להערכה על צורתם המגיעה מן הריאליזם הפנטסטי ומשלבת יסודות של רומן פיקרסקי, יחד עם מאפיינים רומנטיים וסוריאליסטיים.
כתיבתו מאופיינת בהומור דק, למרות המימד המלנכולי של המספרים בספריו שמציגים מוטיבים קיומיים כמו בדידות, ניכור, אדישות וניתוק בתוך הפוסט-מודרניות של החברה הקפיטליסטית.
מורקמי נחשב לאחד הסופרים היפניים הפופולריים והמוערכים ביותר, והוא מזה מספר שנים מועמד מוביל לזכייה בפרס נובל לספרות.
מורקמי נולד בקיוטו ב-1949, אך את רוב נעוריו בילה בעיר קובה.
אביו היה בן לנזיר בודהיסטי, אמו הייתה בתו של סוחר מאוסקה.
מורקמי הושפע עוד מילדותו מהתרבות המערבית, ובמיוחד מהמוזיקה ומהספרות, והשפעה זו ניכרת בספריו.
בשנת 1968 החל את לימודי התיאטרון באוניברסיטת ואסדה שבטוקיו, שם פגש את אשתו יוקו, איתה התחתן בשנת 1971. את לימודיו סיים רק לאחר חמש שנים (ולא לאחר ארבע, כנהוג ביפן) ואת תוארו קיבל בשנת 1975. בשנת 1974 פתח מועדון ג'אז בשם Peter Cat (פטר חתול), שאותו ניהל עד 1982.
לאחר שמכר את מועדון הג'אז שלו התרכז מורקמי בכתיבה.
בכדי לאזן את שעות הישיבה הרבות שהקדיש לכתיבה הוא החל לרוץ בזמנו הפנוי, ועקב כך הפסיק לעשן.
ברבות השנים השתתף בתחרויות מרתון, ביניהן מרתון ניו יורק, וכן אולטרה מרתון וטריאתלון.
בשנת 2007 פרסם ספר על חוויותיו כאצן בשם על מה אני מדבר כשאני מדבר על ריצה, הלקוח משם ספרו של ריימונד קארבר על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה.
הוא תרגם ליפנית את התפסן בשדה השיפון של סלינג'ר וכמה מיצירותיהם של ריימונד צ'נדלר וריימונד קארבר.
ספרו הראשון, שמע את הרוח שרה, פורסם בשנת 1979, וזכה בפרס ספרותי לכישרונות צעירים.
במהלך השנים פרסם מורקמי עשרות ספרי סיפורת, ספרי עיון וכן תרגומים שונים, בעיקר מספרות אמריקאית החביבה עליו במיוחד - דבר הנלמד היטב מקריאה בספריו.
לשיא פרסומו הגיע בשנת 1987, כאשר פרסם את הספר יער נורווגי (שקרוי כך בעקבות שיר של הביטלס בעל אותו שם מתוך האלבום Rubber Soul).
הספר נמכר ביותר מ-3 מיליון עותקים.
בשנת 1991 קיבצה ההוצאה היפנית קודנשה את כל ספריו מהעשור הראשון של כתיבתו בהוצאה של 8 כרכים.
בשנים 2015–2017 מיאקו קוואקמי ערכה איתו מספר ראיונות שבסופו של דבר פורסמו בספר "הרוקי מורקמי: ראיון ארוך, ארוך".
ב 13 באפריל 2023 יצא לאור ספרו החדש The City and Its Uncertain Walls בשפה היפנית.
על סגנונו ניתן ללמוד מתוך דרך תיאורו את אחת הדמויות בספרו קורות הציפור המכנית:
לעיתים קרובות מבדילים אותו מסופרים יפנים אחרים בשל השפעות התרבות המערבית על כתיבתו.
ספרות יפנית לעיתים קרובות שמה דגש על שפה יפה, אשר הופכת את החיבור לנוקשה ובלום, ואילו שפתו של מורקמי שוטפת יותר.
ניתן למצוא הקבלות בין יצירותיו לספריהם של טומיהיקו מורימי וניל גיימן.
Kaze no uta o kike1979שמע את הרוח שרה פורסם באנגלית בשם Hear the Wind Sing בשנת 1987 ושוב בשנת 2015.1973年のピンボール
Sekai no owari to Hādo-boirudo Wandārando1985ארץ פלאות קשוחה וסוף העולם(כתר ספרים, 2008), תרגמה מאנגלית: עידית שוררノルウェイの森
Noruwei no mori1987יער נורווגי(כתר ספרים, 2000), תרגם מיפנית: דורון ב.
הספר עובד לסרט בשם זההダンス・ダンス・ダンス
Dansu dansu dansu1988לרקוד לרקוד לרקוד הוצאת כתר, 2010, תרגמה מאנגלית: כרמית גיא国境の南、太陽の西
Kokkyō no minami, taiyō no nishi1992דרומית לגבול, מערבית לשמש (מחברות לספרות, 1999), תרגם מאנגלית: יונתן פרידמןねじまき鳥クロニクル
Nejimaki-dori kuronikuru1994–1995קורות הציפור המכנית(כנרת זמורה-ביתן, 2005), תרגם מאנגלית: יונתן פרידמןスプートニクの恋人
Supūtoniku no koibito1999ספוטניק אהובתי(כתר ספרים, 2005), תרגמה מיפנית: עינת קופר海辺のカフカ
Umibe no Kafuka2002קפקא על החוף(כתר ספרים, 2007), תרגמה מיפנית: עינת קופרアフターダーク
Afutā dāku2004אחרי החשכה מיפנית: מיקי בול, הוצאת כתר, כנרת זמורה-ביתן, 20091Q84
Shokugyō to shite no shōsetsuka2015סופֵר כמקצועמיפנית: עינת קופר, כנרת, זמורה, 2024
הפיל נעלם, תרגמו מאנגלית: רינה וגדעון ברוך, עם עובד (1999): קובץ ובו שבעה-עשר סיפורים קצרים, שהאלמנט הבולט בהם הוא השילוב בין הריאליזם לבין אירועים סוריאליסטיים, ספק מאגיים.
ריקוד האדמה, (כתר ספרים, 2008): קובץ ובו שישה סיפורים קצרים, תרגמה מיפנית: מיכל דליות־בול.
ערבה עיוורת, עלמה נמה, מיפנית: עינת קופר.
כתר הוצאה לאור בשיתוף זמורה ביתן, 2009
גברים ללא נשים, תרגום: שאול לוין.
גוף ראשון יחיד , יצא לאור באנגלית בשנת 2021.
שינה, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2011
הספרייה המוזרה, מיפנית: עינת קופר.
"הליכה לקובה", תרגום מיפנית והערות: דורון ב.
אנדרגראונד, (כתר ספרים, 2002): בו פרסם את ראיונותיו עם קורבנות התקפת הגז ברכבת התחתית בטוקיו על ידי כת אום שינריקיו ועם חברים בכת.
על מה אני מדבר כשאני מדבר על ריצה, מיפנית: עינת קופר.
באלגברה מופשטת, הרחבה ספרבילית היא הרחבה של שדות שהפולינום המינימלי של כל איבר בה הוא ספרבילי, כלומר כל שורשיו בשדה הפיצול שונים זה מזה.
להרחבות ספרביליות חשיבות רבה בתורת גלואה: כל הרחבת גלואה היא ספרבילית, ולכל שדה יש סגור ספרבילי, שהוא ההרחבה האלגברית הספרבילית הגדולה ביותר של השדה.
לספרביליות יש משמעות אלגברית גם מחוץ לתורת השדות - ראו אלגברה ספרבילית.
פולינום אי-פריק הוא ספרבילי אם כל שורשיו בשדה הפיצול שלו שונים זה מזה.
עבור פולינומים שאינם אי פריקים נמצאות בספרות שתי הגדרות שונות - לפעמים פולינום נקרא ספרבילי אם הגורמים האי-פריקים שלו הם ספריביליים, ולפעמים דורשים בנוסף שהגורמים האי-פריקים יהיו שונים זה מזה.
למשל, הוא ספרבילי לפי ההגדרה הראשונה, אבל לא לפי השנייה.
פולינום אינו ספרבילי (לפי ההגדרה החלשה) אם ורק אם יש לו גורם משותף לא טריוויאלי עם הנגזרת הפורמלית שלו, .
מתכונה זו נובע שכל פולינום אי פריק מעל שדה ממאפיין אפס הוא ספרבילי, ולכן גם כל הרחבה של שדה ממאפיין 0 היא ספרבילית.
מכאן שמושג הספרביליות הוא בעל משמעות רק עבור שדות עם מאפיין שונה מאפס.
הדוגמה הטיפוסית לפולינום אי-פריק שאינו ספרבילי היא פולינום מהצורה , כאשר p הוא המאפיין של השדה.
באופן כללי יותר, כל פולינום אינו ספרבילי.
את הספרביליות אפשר לזהות לפי הנגזרת (האבסטרקטית) של הפולינום: פולינום אי-פריק הוא ספרבילי אם ורק אם הנגזרת שלו אינה אפס.
איבר באלגברה מעל השדה נקרא איבר ספרבילי, אם הפולינום המינימלי שלו הוא ספרבילי (לפי ההגדרה השנייה, החזקה יותר).
לאיברים בשדה הרחבה הפולינום המינימלי תמיד אי-פריק, ולכן אין הבדל בין שתי ההגדרות לעניין הספרביליות במקרה זה.
כל הרחבת ביניים של הרחבה ספרבילית היא ספרבילית.
מאידך, ספרביליות היא טרנזיטיבית: אם ו- הרחבות ספרביליות, אז גם ספרבילית.
כל הרחבה ספרבילית סופית היא פשוטה, כלומר, נוצרת על ידי איבר אחד: עבור מתאים.
באלגברה ובעיקר בתורת השדות, הרחבה של שדות מתארת מצב שבו שדה אחד מכיל שדה אחר, באופן שפעולות החיבור והכפל בשדה הגדול מסכימות עם אלו המוגדרות בשדה הקטן.
השדה הקטן נקרא שדה הבסיס.
לאמירה שהשדה הקטן הוא תת שדה של השדה הגדול יש אותה משמעות; מתייחסים להכלה של שדות כאל הרחבה כאשר הדגש הוא על האופן שבו נבנה השדה הגדול מן השדה הקטן , וכאל תת שדה במקרה ההפוך, שבו רוצים להבדיל את אברי משאר האיברים של .
זוהי הבחנה מתודית בלבד, ואין לה משמעות מתמטית.
את ההרחבה מסמנים לפעמים בסימון .
הרחבה היא בדרך כלל תהליך אלגברי, שבו מוסיפים לשדה הבסיס איברים חדשים.
יש דרכים אחרות לבנות הרחבות, כאשר שדה הבסיס מצויד במבנה נוסף, כגון סדר או הערכה – ראו השלמה של שדה.
להלן כמה דוגמאות להרחבות של שדות; המושגים יוסברו בהרחבה בהמשך.
, הרחבה פשוטה מממד 2.
, הרחבה פשוטה מממד 3 .
ההרחבה של שדה המספרים האלגבריים מעל הרציונליים – אלגברית, אבל אינה נוצרת סופית.
– הרחבה זו אינה אלגברית, ואינה נוצרת סופית.
אם הוא הסגור האלגברי של , אז ההרחבה אלגברית, אבל בדרך כלל אינה נוצרת סופית.
אם הוא הסגור הספרבילי של , אז ההרחבה הראשונה בשרשרת היא ספרבילית, והשנייה היא לא-ספרבילית טהורה.
שדה הפונקציות הרציונליות הוא הרחבה טרנסצנדנטית פשוטה של .
היא הרחבת גלואה מממד 3 של .
היא הרחבה לא-ספרבילית פשוטה מממד 3 של .
לכל הרחבה יש קבוצת יוצרים: תת קבוצה של היא קבוצת יוצרים של ההרחבה , אם אפשר לקבל כל איבר של באמצעות פעולות השדה (חיבור, חיסור, כפל וחילוק) מן האיברים ב- והמקדמים ב-.
במקרה זה אין אף תת-שדה המכיל את ואת , מלבד עצמו, כלומר K הוא השדה המינימלי שמכיל גם את השדה F וגם את איברי S; כותבים , ואם כותבים גם .
אם תת-שדה של שדה המכיל גם קבוצת איברים , אז הוא תת-השדה הקטן ביותר של המכיל את ואת .
מבחינים בין כמה סוגים של הרחבות.
ראשית, ההרחבה נוצרת סופית אם יש לה קבוצת יוצרים סופית, ואינה נוצרת סופית אם אין לה קבוצת יוצרים כזו.
אם שדה אינסופי וההרחבה נוצרת סופית (או אפילו נוצרת על ידי קבוצה בת-מניה), אז העוצמה של שווה לזו של .
לדוגמה, כיוון שהעוצמה של שדה המספרים הממשיים גדולה מזו של שדה המספרים הרציונליים , ההרחבה אינה נוצרת סופית.
הרחבה היא הרחבה פשוטה אם היא נוצרת על ידי איבר אחד.
הרחבות כאלה אפשר ללמוד באופן הבא, שמדגים את ההבדל בין הרחבות אלגבריות לשאינן כאלה.
נניח ש-, כלומר, תת-השדה הקטן ביותר של K המכיל את ואת a הוא K עצמו.
אפשר להגדיר הומומורפיזם מחוג הפולינומים לשדה K, על ידי הצבה: .
תמונת ההומומורפיזם היא תת-חוג של שדה, ולכן היא תחום שלמות.
מכאן נובע שהגרעין של ההומומורפיזם הוא אידיאל ראשוני.
יש שתי אפשרויות: ייתכן שהגרעין שווה לאפס; כלומר, הומומורפיזם ההצבה הוא שיכון, ואין פולינום המאפס את a; במילים אחרות, a טרנסצנדנטי, ואז התמונה של הומומורפיזם ההצבה היא חוג הפולינומים , שאינו שדה.
האפשרות האחרת היא שהגרעין אינו אפס; במקרה זה, מכיוון שחוג הפולינומים הוא אוקלידי, האידיאל חייב להיות אידיאל מקסימלי, והתמונה שלו שווה ל-K.
הגרעין נוצר על ידי פולינום אי-פריק f מעל , שהוא הפולינום המינימלי של a.