tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
פליפר נהיה לנסיך ואביו של לופקה, בומאנה, סוף סוף מאמין בפליפר, אלא שאז קלאבש נכנס למים ומתגלה כקראבה.
לעונה מצטרף ספייק, חבר של פליפר ולופקה אשר עובר איתם הרפתקאות ומתמודד עם דקסטר והכרישים.
בסוף העונה ספייק חוזר עם משפחתו לניו יורק.
לעונה מצטרפת הדולפינה אולטרה שמחליפה את ספייק שעזב את אי לוקה וחזר לניו יורק.
בנוסף מצטרפים נבלים חדשים שמשתמשים בצוללת ומפריעים למילהונים ולחיות הים.
בסוף העונה והסדרה דקסטר מובס ופליפר ולופקה נפרדים לכמה דקות עד שלבסוף לופקה מקבל את כוחותיו בחזרה לנשום מתחת למים ולהצליח לדבר עם פליפר ובכך להפוך לחברים לנצח.
פליפר: דולפין וחברו הטוב של לופקה שמלמד אותו את סודות הים, כיצד לחיות מתחת למים וכיצד לדבר בשפת יצורי הים.
לופקה: ילד צעיר החי באי לוקה.
לופקה מכיר את פליפר לאחר שהוא מציל אותו מסופה כשהקאנו בו שט טובע.
נולה: חברה של לופקה, היחידה שתומכת בו ומאמינה לו.
בולו: בנם של צ'יף קאפונה וביאה, מוצג בכל הסדרה כבריון שמציק לילדים, באחד הפרקים רצה לברוח אבל לופקה שהלשין לכולם הציל את המצב.
יריבו של לופקה ברוב הפרקים.
ריי: חתול ים ירוק וחברו של פליפר.
אוטי: לוטרה זכר סגול וחברו של פליפר.
פופי: אבו נפחא וחברתו של פליפר, מתנפחת רוב הזמן שהיא בולעת מים.
ספייק (עונות 2): ילד אשר הגיע עם משפחתו לאי לוקה מניו יורק, חברם של לופקה ופליפר בעונה השנייה.
אולטרה (עונות 3): דולפינה ורודה, חברתם של פליפר ולופקה בעונה השלישית.
דקסטר: תמנון שמן ומרושע, אויבם של פליפר ולופקה, רוצה לשלוט בקווטסו, בעל אורגן.
בסוף העונה הראשונה מתגלה שדקסטר הוא זה שסילק את הוריו של פליפר, ושהוריו של פליפר חזרו הם גירשו אותו מהמלכות.
בעונות האחרונות לאחר שהוגלה מנסה דקסטר לגרש את פליפר מהמלכות.
סרג': נחש ים ועוזרו הערמומי של דקסטר.
ניפ פין ובאבלס: כרישים מסוכנים, עוזריו הטיפשים של דקסטר.
דלרז: אחותו הזעופה של דקסטר, אומרת לו לשמור על בתה אינקי וגורמת לו לעשות את העבודה הקשה.
באניקול קראב (עונה 3): מפעיל צוללת, אויבם של המילהונים וחיות הים, עוזריו הם סיימון וקים, בתחילת העונה השלישית הוא נחמד בהתחלה אבל נהפך לאנטגוניסט ראשי בעונה השלישית.
סיימון (עונה 3): עוזרו המגושם והשרירי של באניקול.
קים (עונה 3): העוזרת היפהפייה של באניקול, צלמית.
צ'יף קאפונה: המנהיג של האי לוקה, אביו של בולו ובעלה של ביאה.
אשת הצ'יף ביאה: אימו של בולו ואשתו של צ'יף קאפונה.
בומאנה: אביו החד-הורי והרגזן של לופקה, לא מאמין בפליפר ודואג ללופקה כאשר אשתו נפטרה.
בדומה לריב בין בולו ללופקה הוא רב עם צ'יף קאפונה על כל דבר.
קרארבה: זקן השבט של אי לוקה, הופך לקלאבש הצב כאשר הוא נכנס למים.
בסוף העונה הראשונה אמר ללופקה שיהיה זקן השבט החדש לאחר שימות, בעונות השנייה והשלישית מופיע רוחו במראה שבה הוא נותן עצות ומספר סיפורים לפליפר ולופקה.
קלאבש (עונה 1): צב ים זקן וזקן השבט של קווטסו, הופך לקרארבה זקן השבט כאשר הוא יוצא מהמים, נעלם בסוף העונה הראשונה.
אינקי : בתה של דלרז ואחייניתו של דקסטר.
פרופסור דורס (עונות 2): אימו של ספייק הגיע מניו יורק עם עוזרה גואוסט ועם בנה ספייק.
גואוסט (עונות 2): עוזרה המגושם של פרופסור דורס, הגיע איתם מניו יורק.
פליקס אדלר היה פרופסור לאתיקה פוליטית וחברתית, רציונליסט, מרצה מבוקש, מנהיג דתי ומתקן חברתי יהודי-גרמני-אמריקאי.
מייסד התנועה האתית, שדגלה במוסר אנושי שאינו מתבסס על דת מסוימת.
נולד באלציי שבריינלנד-פפאלץ לרב שמואל אדלר, רבן הראשי של הקהילות היהודיות בעיר, שלימים נעשה רב בית הכנסת עמנו-אל בניו יורק והיה מחשובי מנהיגי התנועה הרפורמית.
כשחזר לארצות הברית בגיל 23, התבקש לשאת דרשה בטמפל עמנואל בו כיהן אביו כרב, הרקע לבקשה הייתה ההנחה כי בבוא העת הוא עתיד לרשת את אביו בהנהגת הקהילה.
דרשתו "יהדות העתיד", הכתה בהלם את בני הקהילה, הוא נמנע במכוון מלהזכיר את האל במהלך ההרצאה כולה, והציג את תפיסת היהדות-העתידית שלו כדת אוניברסלית של מוסר, שאינה מצטמצמת לגבולות עם ישראל אלא פונה לאנושות כולה.
הייתה זו דרשתו הראשונה והאחרונה בטמפל עמנו-אל.
חברי הקהילה דאגו לו למשרה חלופית כמרצה באוניברסיטת קורנל, הוא נכנס לתפקידו זה ב-1874 אך נאלץ לפרוש שנתיים מאוחר יותר, לאחר שהותקף כאתאיסט.
ב-1902 קיבל את הקתדרה לאתיקה פוליטית וחברתית באוניברסיטת קולומביה, ולימד בה עד פטירתו ב-1933.
התנועה האתית (קרויה גם "תנועת התרבות המוסרית") נוסדה ב-1876. אביה המייסד, פליקס אדלר, חשב עליה כעל דת חדשה שתשיל מעליה את הדוגמות הלא מדעיות בעליל של הדתות המסורתיות תוך שמירה וטיפוח של המוקד הדתי והמוסרי שעומד במוקדן.
פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה (באיטלקית: Felice di Borbone-Parma; 28 בספטמבר 1893 - 6 באפריל 1970), היה בעלה של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג ואציל בזכות עצמו מבית בורבון.
פליצ'ה נולד ב-8 בספטמבר 1893, לרוברטו הראשון, דוכס פארמה ולמריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל, בתו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל.
אביו רוברטו, איבד את כיתרו כדוכס פארמה בשנת 1860 כאשר הדוכסות שלו נכבשה על ידי כוחות סרדינים ושטחה סופח לממלכת איטליה.
לרוברטו היו 12 ילדים מנישואיו הראשונים למריה פיה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות ו-12 ילדים מאשתו השנייה מריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל.
פליקס היה בנה השישי של מריה אנטוניה.
הוא נולד בשוורצאו אם שטייפלד (Schwarzau am Steinfeld), אוסטרו-הונגריה שם שהה אביו בגלות.
אחותו הבכורה זיטה, נסיכת בורבון-פארמה הייתה אשתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שירת כקצין בצבא האוסטרי, בניגוד לאחיו ששירתו בצבא הבלגי.
באותה תקופה הוא התארס עם שרלוט שהייתה אחותה של מארי אדלייד, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג.
בשנת 1919 מארי אדלייד נאלצה להתפטר בעקבות לחץ מצד עמה, ואחותה, שרלוט, מונתה למחליפתה כדוכסית הגדולה של לוקסמבורג.
למרות זאת, שרלוט לא ביטלה את אירוסיה וב-6 בנובמבר 1919 היא התחתנה עם פליצ'ה, שיום קודם לכן קיבל אזרחות לוקסמבורגית.
לאחר נישואיו קיבל את התואר נסיך לוקסמבורג ונסיך נסאו.
לפליקס ושרלוט נולדו 6 ילדים כאשר בנם הבכור ז'אן מונה כיורשה של אימו כדוכס לוקסמבורג.
לאחר פרישתה של שרלוט מכס המלוכה, ב-1964, הם התיישבו בארמון פישבאך שם מת פליקס ב-1970 ונקבר בקתדרלת נוטרדאם בלוקסמבורג.
ב-6 בנובמבר 1919 התחתן פליצ'ה עם שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, בתו של גיום הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג (נולד ב-1921), התחתן עם ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה
אליזבת, נסיכת לוקסמבורג (1922–2011), התחתנה עם פרנץ, דוכס הוהנברג
מארי אדלייד, נסיכת לוקסמבורג (1924–2007), התחתנה עם הרוזן קרל יוזף הנקל פון דונרסמארק
מארי גבריאל, נסיכת לוקסמבורג (נולדה ב-1925), התחתנה עם קנוד יוהאן, רוזן הולשטיין-לדרבורג
שארל, נסיך לוקסמבורג (1927–1977), התחתן עם ג'ואן דילון
אליקס, נסיכת לוקסמבורג (נולדה ב-1929), התחתנה עם אנטואן, נסיך לינייה השלושה עשר
פליקס אלוש היה פעיל ציוני ואחד העיתונאים היהודים הבולטים בתוניסיה במחצית הראשונה של המאה ה-20.
הוא היה עורך העיתון המקומי Dépêche Sfaxienne, הקים מועדון ציוני בשנת 1919, וב-1929 החלו להתרקם קשריו עם זאב ז'בוטינסקי, מנהיג התנועה הרוויזיוניסטית.
בשנת 1924 ייסד את השבועון היהודי-רוויזיוניסטי התעוררות יהודית, וב-1933 ייצג את תוניסיה בקונגרס הציוני העולמי שהתקיים בפראג וקצר שבחים על הופעתו.
ב-1934 התמנה לעורך הראשי של Tunis Soir, אשר נקט קו ציוני מיליטנטי; סייע גם ביסודו של השבועון הציוני La Vie Juive (החיים היהודיים).
במהלך מלחמת העולם השנייה, הצטרף לגורמי ההתנגדות ושימש מאוחר יותר ככתב בתוניס לעיתונים באירופה ובאמריקה.
הותקף רבות על ידי העיתונות התוניסאית הארצית, ולאחר ניסיון התנקשות של תנועה ערבית לאומית קיצונית "דוסטר" ב-1952, עלה לישראל ב-1956 אולם לא הצליח לשחזר בארץ את הצלחתו.
פֿליקס-מארי אַבֶּל היה נזיר דומיניקני, מורה בבית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה בירושלים, חוקר מקרא, גאוגרף, ארכאולוג והיסטוריון שהתמקד בתולדות ארץ ישראל.
פֿליקס-מארי אַבֵּל נולד והתחנך בצרפת.
ב-1902 הגיע לירושלים להשתלם בבית הספר ללימודי המקרא שיסד מארי-ז'וזף לגראנז' בשנת 1890 וב-1905 נתמנה שם למורה.
אַבֵּל התמחה באפיגרפיה, ורבים מחיבוריו עסקו בפענוח כתובות.
כמו כן התמסר לחקר הגאוגרפיה ההיסטורית והארכאולוגיה של ארץ ישראל כבר מראשית שהותו בה.
מתחילה עסק בחקר ירושלים, וכבר ב-1903 פרסם יחד עם חונכו ועמיתו לואי-איג ונסאן את מחקריו שם.
בסוף 1908 יצא לסקור אתרים בבקעת הירדן ובסביבות ים המלח.
הסקר תואר בספרו מ-1911, "שיִט סביב ים המלח".
אַבֵּל היה עמיתו של ונסאן במחקריהם בכנסיית המולד בבית לחם, באמאוס, במערת המכפלה בחברון ובעיקר בירושלים.
חיבורם המשותף של ונסאן ואַבֵּל, "ירושלים – מחקרים טופוגרפיים, ארכאולוגיים והיסטוריים" ראה אור בארבעה כרכים בשנים 1912–1925. ב-1927 השתלב אַבֵּל בחפירות הארכאולוגיות בנַירַבּ (النيرب) שבצפון סוריה (כיום פרוור של חלב).
בתקופה זו ערך את תיאורי סוריה וארץ ישראל במדריכי Guide Bleu הצרפתים.
ב-1927 ראה אור ספרו "דקדוק השפה היוונית בתרגום השבעים ובברית החדשה".
ב-1933 פרסם את הכרך הראשון של חיבורו הגדול, "הגאוגרפיה של ארץ ישראל" (גאוגרפיה פיזית וגאוגרפיה היסטורית).
ב-1938 ראה אור הכרך הבא שלו (חלקו הראשון עסק בגאוגרפיה מדינית – ממלכות, מחוזות, גבולות ודרכים מהתקופה הכנענית ועד תום התקופה הביזנטית באזורנו, ובחלקו השני הובאה רשימה מפורטת בסדר אלפביתי של היישובים "המקראיים וההיסטוריים").
ב-1949 פורסם תרגומו המוער ל"ספרי המקבים" א' וב' שהכיל את מחקריו לגבי זיהוי אתרי הקרבות ושאר המקומות הקשורים בפועלם של החשמונאים.
בקיאותו בגאוגרפיה ההיסטורית של הארץ באה לביטוי בתרגום ספר יהושע לצרפתית (1950; במסגרת מפעל תרגומי תנ"ך ירושלים).
סמוך לפטירתו ראה אור ספרו "תולדות ארץ ישראל מכיבוש אלכסנדר הגדול ועד הכיבוש הערבי".
בחלקו השני של הספר (ממלחמת היהודים ברומאים ועד הכיבוש הערבי) יוחד מקום נרחב לראשית הנצרות ולתנועת הנזירות.
אַבֵּל נמנה עם ראשוני החברה המזרחנית הארץ-ישראלית בעת היווסדה ב-1920, והיה פעיל בה כחבר הנהלה וחבר מערכת כתב-העת שלה (JPOS).
בשנותיה האחרונות (1946–1948) כיהן בתפקיד סגן הנשיא של החברה.
כמו כן היה חבר מועצת האגודה למען ירושלים.
בשנת 1940 מונה מטעם האפיפיור פיוס השנים עשר ליועץ הוועדה המקראית האפיפיורית .
אַבֵּל נפטר ב-1953 ונקבר בחצר מנזר סנט אטיין בירושלים לצד עמיתיו, חוקריה החשובים של הארץ במחצית הראשונה של המאה ה-20 – לואי-איג ונסאן, רולאן דה ווֹ ורפאל סוויניאק .
פליקס נולד ב-31 במאי 1916 בארמון שנברון, לקרל הראשון, קיסר אוסטריה ולזיטה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של רוברטו הראשון, דוכס פארמה ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל.
ב-21 בנובמבר של אותה שנה מת פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ואביו של רוברט עלה לשלטון במקומו כ"קרל הראשון".
עם תום מלחמת העולם הראשונה בנובמבר 1918 פורקה האימפריה האוסטרו-הונגרית, אביו ויתר על השלטון, והמשפחה יצאה לגלות בשווייץ, ולאחר מכן באי מדיירה השייך לפורטוגל.
ב-1922 נפטר קרל במדיירה, והמשפחה עברה לספרד ולאחר מכן לבלגיה.
ב-1937 קיבלו פליקס ואחותו אדלהייד אישור מיוחד לחזור לאוסטריה, חרף החוק ההבסבורגי שאסר זאת.
פליקס אף נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט, מתוך כוונה להתחיל קריירה של קצין בצבא אוסטריה.
עם זאת, לאחר האנשלוס נמלטו הוא ואחותו חזרה לבלגיה דרך צ'כוסלובקיה.
בעקבות הקרב על בלגיה, נמלטה כל המשפחה הקיסרית לשעבר לארצות הברית.
פליקס ואחיו קרל לודוויג התנדבו לשרת בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה.
הם רצו להילחם במסגרת גדוד החי"ר ה-101 אשר הורכב מאוסטרים אתנים, אולם נדחו עקב בקשות מצד חיילים בגדוד.
בניגוד לאחיהם אוטו, פליקס וקרל לודוויג סירבו לוותר על תאריהם ועל תביעותיהם לכתר האוסטרי.
בשל כך, הם לא קיבלו דרכון אוסטרי, ונאסר עליהם להיכנס לאוסטריה למעט שלושה ימים ב-1989 כדי להשתתף בהלוויית אמם.
ב-10 במרץ 1996, לאחר שאוסטריה הצטרפה לאיחוד האירופי ונפרצו הגבולות בינה לבין מדינות שכנות, חצה פליקס את הגבול מגרמניה ונכנס לאוסטריה.
מיד עם הגעתו למדינה, הוא ערך מסיבת עיתונאים כדי להודיע על הגעתו הבלתי-חוקית.
הוא קיבל אזהרה מממשלת אוסטריה שניסיון נוסף שלו להיכנס למדינה בטרם ויתר על תביעותיו מהווה עבירה פלילית.
בסופו של דבר השיגו פליקס וקרל לודוויג פשרה מול הממשלה.
הם הכריזו על נאמנותם לרפובליקה ללא כל התייחסות לזכויותיהם.
ביוני 1998 הוא אף הצליח להחזיר לידיו חלק מהנכסים ההיסטוריים של בית הבסבורג אשר הופקעו בידי הנאצים.
גם לאחר שניתן לו אישור לחזור לאוסטריה, הוא בילה את שארית חייו בפורטוגל, בלגיה, מקסיקו וארצות הברית.
הוא בנה מספר עסקים מצליחים בבלגיה ובמקסיקו, ועבד כיועץ שיווקי.
הוא נפטר במקסיקו סיטי ב-6 בספטמבר 2011 בגיל 95.
ב-18 בנובמבר 1952 התחתן פליקס עם אנה אאגניה, נסיכת ארנברג ממנה נולדו לו 7 ילדים:
ורידיס ואישטוון (תאומים, נולדו ב-1961)
פליקס לאופולד מריה גיום (בלוקסמבורגית: Félix Léopold Marie Guillaume; נולד ב-3 ביוני 1984) הוא נסיך לוקסמבורג.
בנם השני של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה תרזה, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג.
פליקס נולד ב-3 ביוני 1984 בבית החולים הדוכסית הגדולה שרלוט שבלוקסמבורג סיטי.
הוא השני מבין ילדיהם של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה תרזה, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג.
יש לו אח גדול בשם גיום ואחים צעירים בשם לואי אלכסנדרה וסבסטיאן.
סנדקיו הם ז'אן, נסיך לוקסמבורג מצד אביו, וקטלינה מסטרה מצד אמו.
הוא קרוי על שמו של סבא רבא שלו פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה.
הנסיך פליקס למד בבית הספר לורנצוויילר (Lorentzweiler) ולאחר מכן ב"בית הספר האמריקאי של לוקסמבורג" וב"בית הספר הבינלאומי של לוקסמבורג" (International School of Luxembourg).
ב-1998 נכנס ללימודים בפנימייה בשווייץ, ולאחר שסיים את לימודיו בהצטיינות נשלח לבריטניה ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
עם זאת, פציעת ברכיים חמורה אילצה אותו לפרוש מהתוכנית.
התעניינותו בפסיכולוגיה, מדעי המדינה ותקשורת הובילה אותו לקחת קורסים נוספים בנושאים אלו בבריטניה ובבלגיה.
בשנת 2005 הצטרף הנסיך פליקס למחלקת השיווק והיחסים הציבוריים של Grand Chelem Management SA, חברה שווייצרית המתמחה בארגון אירועי ספורט ותרבות.
הוא ממשיך לעבוד כיועץ עצמאי לחברה.
הנסיך מתעניין במיוחד באתיקה בביוטכנולוגיה.
באוקטובר 2009 החל הנסיך פליקס ללמוד לתואר ראשון בביואתיקה ב-Ateneo Pontificio Regina Apostolorum ברומא, איטליה.
הנסיך דובר לוקסמבורגית, צרפתית, גרמנית, אנגלית, ספרדית ואיטלקית.
הוא גם מתעניין בספורט על ענפיו השונים, ומשמש כנשיא הכבוד של "הפדרציה לכדורסל של לוקסמבורג.
ב-13 בדצמבר 2012 אישר משק הבית הדוכסי את אירוסיו של הנסיך פליקס לקלייר לדמאכר חוקרת ביואתיקה ילידת גרמניה.
החתונה האזרחית התקיימה ב-17 בספטמבר 2013 בקוניגסטיין אים טאונוס שבגרמניה, ואחריה נערך הטקס הדתי ב-21 בספטמבר בבזיליקה של סן מארי מדליין בסנט-מקסין-לה-סיינטה-באום (Saint-Maximin-la-Sainte-Baume), צרפת.
מאז החתונה, בני הזוג מתגוררים בדרום צרפת בשאטו לה קרוסטס (Château Les Crostes), אזור השייך למשפחתה של קלייר מזה שנים רבות.
אמליה, נסיכת נסאו (נולדה ב-15 ביוני 2014)
ליאם, נסיך נסאו (נולד ב-28 בנובמבר 2016)
תארו הרשמי של הנסיך פליקס הוא .
התואר "נסיך בורבון-פארמה" בוטל ב-1968 בידי סבו של פליקס, ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, אולם חודש ב-1995.
פליצ'יטה סרטורי (באיטלקית: Felicita Sartori; 1714, פורדנונה – 1760, דרזדן) הייתה ציירת איטלקייה שפעלה בתקופת הרוקוקו.
תלמידה של רוֹזָלבָּה קַרִיאֶרָה שכמוה ציירה בעיקר דיוקנאות בצבעי פסטל.
פליצ'יטה נולדה בפורדנונה, כנראה בשנת 1714, אביה היה נוטריון.
הדוד שלה אנטוניו דלאגטה (Antonio dall'Agata) שהיה אמן תחריטים היה המורה הראשון שלה.
הוא גם קישר אותה לסדנה של רוֹזָלבָּה קַרִיאֶרָה בוונציה, לשם עברה כנראה ב-1728.
ב-1741 סרטורי הוזמנה על ידי פרנץ יוזף הופמן, שהיה שר בממשלתו של אוגוסט השלישי, מלך פולין, לשמש ציירת החצר של המלך.
הופמן נפטר ב-1749. קורותיה של סרטורי לאחר מכן לוטות בערפל, הדעה המקובלת היא שנשארה בדרזדן ונפטרה שם ב-1760.
סרטורי למדה לעבוד בצבעי פסטל בשנותיה כשוליה בסדנה של קַרִיאֶרָה.
שם עסקה בהכנת העתקים של הדיוקנאות המקוריות של קַרִיאֶרָה עצמה, חלקן גם בצבעי שמן.
כיום ידועות רק מיניאטורות שלה, 19 מהן במוזיאון בדרזדן.
בנוסף לכך, חוקרים משערים, שחלק מהעתקי הדיוקנאות שהוזמנו בסדנה של קַרִיאֶרָה ששרדו כיום הוכנו על ידי סרטורי.
פליקס, נסיך שוורצנברג היה אציל ופוליטיקאי אוסטרי יליד בוהמיה, שהביא לדיכוי מהפכות 1848 באימפריה האוסטרית.
כיהן כראש ממשלת האימפריה האוסטרית וכשר החוץ שלה בשנים 1849–1852. הצליח להחזיר לאוסטריה את מעמדה כמעצמה אחרי החלשתה בימי המהפכה.
פליקס נולד ב-2 באוקטובר 1800 בצ'סקי קרומלוב בממלכת בוהמיה, כבנו השני של יוזף, נסיך שוורצנברג (1769–1833) ופאולינה פון ארנברג.
בית שוורצנברג היה אחד ממשפחות האצולה הבוהמיות המשפיעות ביותר; אחיו הבכור יוהאן אדולף השני, נסיך שוורצנברג יזם את בניית קו הרכבת מווינה לפלזן, ואילו אחיו הצעיר פליקס פרידריך נהיה ארכיבישוף זלצבורג בשנת 1835 וארכיבישוף פראג בשנת 1849.
פליקס שהיה אחיינו של קרל פיליפ, נסיך שוורצנברג, מפקד הצבאות האוסטריים בשלבים האחרונים של המלחמות הנפוליאוניות, נכנס לשירות הדיפלומטי לאחר שירות צבאי קצר, שם הפך לבן חסותו של קנצלר המדינה, הנסיך קלמנס פון מטרניך.
פליקס כיהן כשגריר אוסטריה בסנקט פטרבורג, לונדון, פריז, טורינו, ונאפולי.
בשנת 1828 במהלך זמנו כדיפלומט בלונדון, היה לו רומן עם ג'יין דיגבי, אשר אותה נטש לאחר שהכניס אותה להריון, בשל דרישת בעלה אדוארד לואו, רוזן אלנבורו הראשון.
עם פרוץ מהפכות 1848, מיהר פליקס אל ממלכת לומברדיה-ונציה, להצטרף לכוחותיו של גנרל-פלדמרשל יוזף רדצקי פון רדץ שהביס את הכוחות האיטלקים בראשות קרלו אלברטו, מלך סרדיניה במילאנו.
בשל תפקידיו כיועץ קרוב של רדצקי, כמו גם היותו גיסו של אלפרד הראשון, נסיך וינדיש-גרץ, אשר דיכא את המרד הבוהמי בפראג ואת מרד וינה באוקטובר, מונה שוורצנברג ב-21 בנובמבר 1848 לראש ממשלת האימפריה ולשר החוץ.
עם קבלתו את התפקיד הפעיל שוורצנברג לחץ רב על הקיסר פרדיננד שיתפטר, ואכן ב-2 בדצמבר הקיסר נכנע ואחיינו הצעיר פרנץ יוזף הועלה לשלטון במקומו.
שוורצנברג הקים ממשלה חדשה ששילבה פוליטיקאים שמרנים, כמו שר הפנים הרוזן פרנץ פון שטדיון, ופוליטיקאים ליברלים, ובתוכם אלכסנדר באך, קרל לודוויג פון ברוק ואנטון פון שמרלינג, כמו גם שר החינוך הבוהמי הפדרליסט ליאופולד, רוזן טון והוהנשטיין.
ברצונו לחמוק מגורלו של מטרניך, היה שוורצנברג נחוש בדעתו לא רק להילחם במהפכה אלא להתגבר עליה.
על רקע הדיונים בפרלמנט בפרנקפורט בנוגע לשאלה הגרמנית, הוא דגל ברעיון של איחוד אוסטרי-גרמני, כולל כל אדמות הכתר האוסטריות בתוך הקונפדרציה הגרמנית, כל זה בהנהגת אוסטריה.
בסופו של דבר לא היה מוכן להיווצרות גרמניה גדולה על חשבונה של אוסטריה והחזיר את הנציגים האוסטרים מפרנקפורט.
עם פרסום חוקת מרץ בשנת 1849.
הוא סיכל את הרעיונות הפדרליסטיים של האספה החוקתית שהתכנסה בזמנו בקרמזיר בצ'כיה,
יחד עם הקיסר החדש, קרא שוורצנברג לצבא האימפריה הרוסית לסייע בדיכוי המרד ההונגרי, ובכך נתן לאוסטריה יד חופשית לנסות לסכל את דרכה של פרוסיה לשלוט בגרמניה.
הנסיך שוורצנברג ביטל את הרפורמות הדמוקרטיות והחזיר את השליטה המלוכנית הריכוזית באוסטריה ואף כפה על פרוסיה את הסכם אולמוץ, ובכך מנע ממנה את האפשרות לאחד את גרמניה תחתיה.
ב-5 באפריל 1852, נפטר שוורצנברג באופן פתאומי מאירוע מוחי בעת ישיבת ממשלה בווינה, ברגעים שהקיסר הפעיל לחצים עליו מתוך כוונה להרחיקו מרסני השלטון.
מאוחר יותר שיבח פרנץ יוזף את פעילותו והחשיב אותו כראש הממשלה המוצלח ביותר שכיהן מימי מלוכתו.
פליקנימימוס (שם מדעי: Pelecanimimus; משמעות השם: "מחקה-שקנאי") הוא סוג של דינוזאור תרופודי דמוי אורניתומימי שחי בקרטיקון התחתון לפני 130 מיליון שנה.
מאובניו של דינוזאור זה נמצאו ב-1994 בספרד.
הוא היה קטן יחסית לקרוביו האורניתומימיים והגיע לאורך 2-2.5 מטר והיה בעל צוואר ארוך וגולגולת צרה וארוכה.
בניגוד למרבית האורניתומימיים הוא היה בעל מספר גבוה מאוד של שיניים בפיו: מעל 250, אשר היו בעלי כמה צורות: שיניים קדמיות שנועדו לחיתוך וריסוק, שיניים אחוריות שדמו ללהבים.
הלסת התחתונה כללה שיניים דקות וחלשות יותר.
מבנה הרגליים היה דומה לשאר קרוביו והם היו ארוכות, בעלות טפרים רחבים דמויי-וו והרגליים האחוריות היו קלות ושריריות.
בחלקו האחורי של ראש הדינוזאור נמצא שק עורי גדול שהזכיר את שקו של השקנאי ומשם קיבל את שמו.
נראה שיצור זה ניזון מדגים לחופי האגמים או הימים של ספרד ודג מהגדות בדומה לשקנאי או אנפה מודרניים.
לצידו נמצאו מינים משומרים כמו האיגואנודון הצמחוני, הקונקוונטור הטורף וכמה תנינאים, יונקים קדומים ופטרוזאורים ממשפחת הטפג'ריים.
פליקס אוז'ה-אליאסים הוא טניסאי קנדי.
דירוג השיא שהגיע אליו הוא חמישי בעולם בסבב ה-ATP, בנובמבר 2025.
אוז'ה-אליאסים נולד ב-8 באוגוסט 2000 במונטריאול, בן לאב מאמן טניס מטוגו ואם מקנדה.
בשנת 2015 זכה עם בן ארצו דניס שפובלוב בטורניר הזוגות לנוער באליפות ארצות הברית הפתוחה.
בשנה העוקבת זכה בטורניר היחידים לנוער באליפות ארצות הברית הפתוחה, והפסיד בגמר הזוגות עם שפובלוב.
הוא סיים שני בטורניר היחידים באליפות צרפת הפתוחה והפסיד בגמר טורניר הזוגות של אליפות וימבלדון.
בתחרויות הבוגרים ב-2016 זכה לראשונה בטורניר מסבב הפיוצ'ר בברמינגהאם שבאלבמה.
ב-2017 זכה בטורניר פיוצ'ר נוסף בשרברוק ובשני טורנירים מסבב הצ'אלנג'ר: בליון ובסביליה.
ב-2018 הגן על תוארו בליון וזכה גם בטורנירים בבלואה ובטשקנט.
ב-2019 הפסיד בגמר אליפות ריו הפתוחה מסדרת 500 של סבב ה-ATP, הפסיד בגמר אליפות ליון הפתוחה ובגמר אליפות שטוטגרט הפתוחה, שניהם טורנירים מסדרה ATP 250. באליפות קווינס קלאב הודח בחצי הגמר, לאחר שבסיבובים הקודמים גבר על גריגור דימיטרוב, ניק קיריוס וסטפנוס ציציפס.
באליפות וימבלדון 2019 הודח בסיבוב השלישי.
הצלחותיו בשנה זו הכניסו אותו לראשונה ל-100 ול-20 המדורגים הראשונים בסבב ה-ATP, ובשיאו למקום ה-17, באוקטובר 2019. בנובמבר 2021 נכנס לראשונה לרשימת עשרת המדורגים הראשונים.
בפברואר 2022 זכה באליפות רוטרדם הפתוחה, טורניר מסדרת 500 של סבב ה-ATP, הוא גבר בחצי הגמר על אנדריי רובליוב ובגמר על סטפנוס ציציפס.
באוקטובר 2022 זכה באליפות שווייץ באולם מסבב ATP 500, ובטורניר פירנצה ובאליפות האירופאית הפתוחה, שניהם מסבב ATP 250.
הוא היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של קנדה שהפסידה בגמר גביע דייוויס 2019 לספרד וזכתה בגביע ב-2022 לאחר ניצחון על אוסטרליה.
ב-2022 היה שותף לזכייה הקנדית בגביע ה-ATP.
באולימפיאדת פריז (2024) זכה יחד עם גבריאלה דברובסקי במדליית ארד בזוגות מעורבים, בתחרות היחידים הפסיד בחצי הגמר לקרלוס אלקרס ובמשחק על מדליית הארד הפסיד ללורנצו מוזטי.
פליקס הידוע בכינויו פליקס אל מגריבי היה זמר יהודי-מרוקאי בסצנת הפופ המרוקאית משנות ה-50 של המאה ה-20 ועד שנות ה-80.
פליקס ויצמן נולד בעיר החוף הדרומית אספי בשנת 1937. כמו משפחות יהודיות רבות אחרות, הוא עבר לקזבלנקה כשהיה רק ילד.
Le Petit Felix ("פליקס הקטן"), כפי שנודע במהרה, מצא במהירות את הדרך לבטא את קולו בעיר הגדולה, תרתי משמע.
סביר להניח שאביו מאיר הבחין לראשונה בכישרונו בבית, אך בית הכנסת היה זה שסיפק לו את הבמה הראשונית שלו.
בראשית שנות ה-50, סלים הללי התוודע לפליקס הווירטואוז, ובסופו של דבר הזמין אותו איתו לבמה להופיע.
בערך באותה תקופה הוענק לפליקס או שהוא אימץ את שם הבמה "פליקס אל מגרבי", אולי מתוך כבוד לאליל שלו, סמי אלמגריבי.
עד אמצע שנות העשרה לחייו, פליקס כבר הופיע במקצועיות, הן בפני קהלים גדולים והן באירועים פרטיים, במיוחד בחתונות.
הוא חתם על חוזה עם חברת התקליטים היהודית נ.
סבאח, ככל הנראה בשנות החמישים, ויצר עימם מספר מיני-אלבומים במהלך שנות ה-60 ו-70.
הוא זכור היטב לבני דורו היהודים והמוסלמים כיוון שכאשר רבים מהמוזיקאים היהודים בני דורו בנו לעצמם את ביתם החדש בצרפת ובישראל, פליקס נשאר בקזבלנקה כשהוא נותן את כל כולו בשירה.
לא רק שהיה לו בשנות השישים נוכחות מבחינת מה שהיה ניתן לשמוע ממנו, אלא גם מבחינה חזותית, כשהוא מופיע דרך קבע בטלוויזיה המרוקאית בשיא הקריירה שלו.
הוא היה פנים מוכרות במה שבוודאי הייתה תקופה מבלבלת, כאוטית ועם זאת מרגשת: השנים הראשונות של עצמאות מרוקו.
פליקים הוא משחק ילדים ששווק בישראל ב-1996.
הפליקים הם דיסקיות מתכת, שעליהן מוטבעים ציורים.
למשחק מוצרים נילוים: "כאפה" (זרוע כף יד מפלסטיק) ו"בומבה" (דיסק מפלסטיק), שבאמצעותם משחקים את המשחק.
השחקנים מניחים "פליק" על "פליק" ובתורות מכים בערימה באמצעות ה"כאפה" או ה"בומבה".
מי שהצליח להפוך "פליק" - היה זוכה בו.
המשחק פותח בישראל על ידי ישראל שטרן בשנת 1996 והיווה משחק המשך למשחק הפוגים שיוצר על דיסקיות קרטון.
המשחק שווק בישראל על ידי חברת לגין.
המשחק היה פופולרי בישראל, שבה נמכרו כ-5 מיליון וחצי מעטפות ועוד 3 מיליון לחברות מסחריות, בנוסף למכירות בספרד, בריטניה, צרפת וארצות הברית.
פליקס אוארבך היה מדען רב-תחומי יהודי גרמני, שהתמחה בפיזיקה.
אוארבך נולד בברסלאו ב-12 בנובמבר 1856. אביו, לאופולד אוארבך, היה פיזיקאי ופרופ' לרפואה באוניברסיטת ברסלאו.
בגיל 16 הוא החל את לימודי הפיזיקה באוניברסיטאות של ורוצלב והיידלברג, תחת הנחייתו של גוסטב קירכהוף, ובהמשך בברלין תחת הנחייתו של הרמן פון הלמהולץ.
ב-1875 השלים את עבודת הדוקטורט שלו שעסקה ב"טבעם של צלילים ווקליים" ושילבה בין פיזיקה מוזיקה ואקוסטיקה.
עבודת ההביליטציה (פוסט-דוקטורט) שלו עסקה בחקר ניסויי של מגנטיות, נושא בו הוא הרבה לעסוק גם בשנים הבאות.
ב-1880 קיבל אוארבך משרה כמרצה לפיזיקה באוניברסיטת ברסלאו והחל לעסוק גם בשאלות של הידרודינמיקה וחקר את תכונת הקושי של חומרים.
הוא אף פיתח מכשיר מדידה ייעודי למדידת קושי אבסולוטי.
ב-1889 מונה לפרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת ינה בגרמניה.
הוא הופלה בשל היותו יהודי ועל אף הישגיו המדעיים הוענקה לו דרגת פרופסור מלא רק ב-1924 אחרי מספר דחיות.
אוארבך היה ידוע בקשריו הענפים עם קהילת האמנים באזור תורינגיה, ונודע בתור "המתווך בין איינשטיין ותנועת הבאוהאוס" (שמרכזה באותן השנים היה בעיר ויימאר הסמוכה למקום מגוריו).
זאת הן בשל כתיבתו המדעית הפופולרית על תורת היחסות ועל נושאים אחרים והן בשל עיסוקו בפיזיקה של האמנות.
ביתו של אוארבך עוצב בסגנון הבאוהאוס והוא נהג לארח בו אמנים ומדענים למפגשים חברתיים מגוונים.
גם כיום מהווה ביתו (הידוע בכינוי "בית אוארבך") נקודת עניין לחובבי הבאוהאוס ורבים מבקרים בו בכל שנה.
ב-1883 נישא לאנה סילברגלייט, שהפכה בהמשך למובילת המאבק לשחרור נשים בגרמניה.
בעקבות עלייתו של היטלר, והאווירה האנטישמית ששררה בגרמניה בכלל ובינה בפרט באותן השנים, סבלו פליקס ואנה אוארבך מרדיפות ומהשפלה.
גורלו של אוארבך מקביל לגורלם של יהודים רבים שראו בעצמם בתחילה כבשר מבשרה של החברה הגרמנית והתקשו לעכל את השינוי החד שחל במעמדם, כתוצאה מהלחצים הגוברים כנגד מוצאו היהודי ועליית האנטישמיות, בתאריך 26 בפברואר 1933 אוארבך החליט להתאבד.
במכתב שכתב לפני ההתאבדות כתב אוארבך:
בעיר ינה נקרא רחוב על שמו בשכונת Lobeda West.
פליצ'ה בוראל (באיטלקית: Felice Borel; 5 באפריל 1914 – 21 בינואר 1993) היה כדורגלן ומאמן איטלקי, ששיחק בעמדת החלוץ.
בוראל נולד ב-5 באפריל 1914 בניס שבצרפת.
הוא עבר לאיטליה ובגיל 18 עשה את הופעת הבכורה שלו ביובנטוס, שם הראה מיד את כישרונו הגדול.
בעונתו הראשונה 1932/33 זכה עימה באליפות והיה למלך השערים בליגה כשכבש 29 שערים ב-28 הופעות.
עונה שלאחר מכן בוראל הצליח לשחזר את אותה הצלחה כשהפעם הוא כובש 31 שערים ב-34 הופעות.
עם חזרתו ממשחקי מונדיאל 1934 זכה בפעם השלישית והאחרונה באליפות ונעשה רושם שהוא הופך להיות לאחד החלוצים המרכזיים הטובים בהיסטוריה.
עם זאת, במחצית השנייה של שנות ה-30 של המאה ה-20 יכולתו של בוראל דעכה והוא כמעט שלא שיחק וכבש.
בעונת 1941/42 הוא עבר לטורינו וחזר שנתיים אחר כך ליובנטוס איתה התמודד על האליפות במהלך מלחמת העולם השנייה.
בוראל עבר בעונת 1946/47 לאלסנדריה לפני שסיים את הקריירה בנאפולי מהסרייה ב' בסוף עונת 1948/49. עם שני המועדונים הללו שימש בתור שחקן-מאמן.
בסך הכל בוראל כבש 138 שערים בליגה האיטלקית ועדיין נחשב כיום לשחקן הצעיר ביותר שזוכה בתואר מלך השערים, כשעשה זאת בגיל 19 בלבד.
במדי נבחרת איטליה המאמן ויטוריו פוצו מינה אותו בסגל ב-22 באוקטובר 1933, והוא עשה את הופעת הבכורה נגד הונגריה בה כבש את שער הניצחון במשחק.
בוראל היה שותף לזכייתה במונדיאל 1934 שנערך באיטליה אך היה למחליפו של אנג'לו סקיאביו.
בכל זאת שיחק במשחק החוזר ברבע הגמר נגד ספרד.
פליקס אוהיס אודווקאי הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בשיקטש מליגת העל הטורקית בכדורגל.
אודווקאי גדל במחלקת הנוער של מינכן 1860, ובעונת שיחק עם הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הבונדסליגה השנייה.
בחודש יוני 2017 חתם אודווקאי על חוזה לחמש עונות בוולפסבורג מהבונדסליגה.
ב-28 באוגוסט 2019 הושאל אודווקאי למשך עונה אחת לאאוגסבורג מהבונדסליגה.
ב-4 ביוני 2020 חתם אודווקאי באאוגסבורג באופן קבוע.
בקיץ 2024 הושאל אודוואקאי מאאוגסבורג לבשיקטש לעונה אחת, עם אופציה לרכישה.
אודווקאי שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה.
אודווקאי רשאי לייצג את נבחרת גרמניה או את נבחרת ניגריה.
ב-6 בנובמבר 2020 זומן לראשונה לסגל נבחרת גרמניה הבוגרת.
אודווקאי היה חלק מסגל נבחרת גרמניה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2020, וערך שלוש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שער אחד.
פליקס אוטו אאובק הוא שחיין אוסטרי, אלוף עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021), אלוף אירופה (בלגרד 2024), סגן אלוף אירופה (בודפשט 2021) ומקום רביעי ב (טוקיו 2020) במשחה ל-400 מטר חופשי.
אאובק נולד וגדל בבאד ויסלאו.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום 18 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.24 דקות ובמקום 25 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.35 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה ביולי 2017 הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:45.21 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 3:44.19 דקות ועלה ראשון למשחה הגמר.
הוא סיים במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:51.20 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 7:49.24 דקות ועלה רביעי למשחה הגמר.
הוא סיים במקום 12 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:02.78 דקות ובמקום 16 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.40 דקות, ביחד עם מרואן אל קמאש ממצרים וויתר על ה-swim off.
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, אדינבורו באוגוסט 2018 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.24 דקות, 6 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.
נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-200 מטר לחופשי בתוצאה של 1:47.81 דקות ובמקום 12 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:55.56 דקות.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו שבקוריאה הדרומית ביולי 2019 הוא סיים במקום 13 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.78 דקות ובמקום 24 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:02.26 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי 2021 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.63 דקות, אחרי מרטין מליוטין מרוסיה (3:44.18 דקות) ולפני דנס רפשיס מליטא (3:45.39 דקות).
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 3:35.90 דקות, לפני דנס רפשיס (3:36.23 דקות) ואנטוניו דג'קוביץ' משווייץ (3:36.83 דקות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:43.49 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה ביוני 2022 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 3:43.58 דקות, 27 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.
כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 3:43.83 דקות ועלה ראשון למשחה הגמר.
הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 1:45.11 דקות.
כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 1:45.17 דקות ועלה שני למשחה הגמר.
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה באוגוסט 2023 זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.89 דקות, אחרי דוד פופוביץ' מרומניה (1:42.97 דקות) ואנטוניו דג'קוביץ' משווייץ (1:45.60 דקות).
הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:45.76 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, סרביה ביוני 2024 זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 3:43.24 דקות, לפני דימטריוס מרקוס מיוון שקבע שיא לאומי חדש של 3:47.44 דקות ואנטוניו דג'קוביץ' (3:47.62 דקות).
באולימפיאדת פריז סיים במקום ה-13 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:48.49 דקות.
פליפר זירו הוא מכשיר רב-תכליתי נייד דמוי טמגוצ'י שפותח לאינטראקציה עם מערכות בקרת גישה.
ההתקן מסוגל לקרוא, להעתיק ולחקות תגי תדר רדיו (RFID), שלטי רדיו, iButton ומקשי גישה דיגיטליים, יחד עם ממשק GPIO .
הוא הוכרז לראשונה באוגוסט 2020 באמצעות קמפיין מימון ההמונים קיקסטארטר, שגייס 4.8 מיליון דולר.
הראשונים נמסרו לתומכים 18 חודשים לאחר השלמת קמפיין מימון ההמונים.
ממשק המשתמש של המכשיר מגלם חיית מחמד וירטואלית של דולפין פיקסל-ארט.
האינטראקציה עם חיית המחמד הווירטואלית היא מכניקת המשחק המרכזית של המכשיר.
השימוש בפונקציות המכשיר מגדיר את המראה והרגשות של חיית המחמד.
פליפר זירו מיועד לאינטראקציה עם סוגים שונים של מערכות בקרת גישה, פרוטוקולי רדיו, RFID, תקשורת שדה קרוב (NFC) ואותות אינפרא אדום.
כדי להפעיל את המכשיר, אין צורך במחשב או בסמארטפון – ניתן לשלוט בו באמצעות D-pad בעל 5 מצבים ולחצן חזרה נפרד.
לפליפר זירו יש מסך LCD כתום מונוכרומטי עם תאורה אחורית ברזולוציה של 128x64 פיקסלים.
לחיבור עם מודולים חיצוניים, להתקן יש חורי קלט/פלט לשימוש כללי (GPIO) בצד העליון.
נתוני משתמש ועדכוני קושחה מאוחסנים בכרטיס microSD.
פעולות מסוימות, כגון עדכון קושחה או נתוני משתמש, דורשות חיבור למחשב או לטלפון חכם שבו מותקנת תוכנת המפתח.
הסכמות האלקטרוניות והקושחה של פרויקט Flipper Zero הן קוד פתוח תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו.
יחד עם זאת, המכשיר אינו מתאים לקטגוריית חומרת הקוד הפתוח מכיוון שהמעגלים המודפסים אינם בעלי קוד פתוח, מה שאינו מאפשר לחובבים ליצור עותקים משלהם של המכשיר ללא ידע בסיסי בהנדסת חשמל.
פליפר זירו מבוסס על מיקרו-בקר STM32WB55 בעל ליבה כפולה של ארכיטקטורת ARM, הכולל 256 Kb של זיכרון RAM ו-1 MB של אחסון Flash.
הליבה הראשונה היא 64 MHz Cortex-M4 מפעיל הקושחה הראשית.
הליבה השנייה היא 32 MHz Cortex-M0 מפעילה קושחה קניינית STMicroelectronics המיישמת פרוטוקול Bluetooth Low Energy.
עבור שידור וקליטה של רדיו בתחום תדרי רדיו של 300–900 מגה-הרץ (MHz), נעשה שימוש בשבב CC1101 של טקסס אינסטרומנטס, התומך באפנון מקשי הזזת משרעת (ASK) ומפתחות הזזת תדר (FSK).
שלא כמו רדיו המוגדר על-ידי תוכנה, שבב CC1101 אינו יכול ללכוד אותות רדיו גולמיים.
מגבלה זו מחייבת את המשתמש להגדיר מראש את פרמטרי האפנון לפני קבלת אות רדיו, אחרת האות יתקבל באופן שגוי.
קושחת פליפר זירו מבוססת על מערכת ההפעלה FreeRTOS, עם הפשטת תוכנה משלה מעל שכבת החומרה.
הקושחה כתובה בעיקר בשפת התכנות C, עם שימוש מזדמן ב-C++ במודולים של צד שלישי.
המערכת משתמשת בריבוי משימות בשילוב עם ארכיטקטורה מונחית אירועים כדי לארגן את האינטראקציה של יישומים ושירותים המבוצעים במרחב כתובות יחיד ומתקשרים באמצעות מערכת של תורים ואירועים.
ניתן להפעיל את המערכת הן מזיכרון גישה אקראית (RAM) והן מזיכרון לקריאה בלבד (ROM).
ביצוע מ-RAM משמש כדי לספק עדכוני קושחה דרך האוויר (OTA).
FuriCore – מספק ממשק תוכנה לאינטראקציה עם המתזמן וריבוי הליכי משנה.
FuriCore מופשט ומרחיב את הפונקציונליות של מתזמן FreeRTOS ומוסיף פרימיטיבים נוספים במערכת.
FuriHal – מספק ממשק תוכנה לאינטראקציה עם חומרה.
שירותים ויישומים – הפונקציונליות העיקרית של המכשיר.
תת-GHz, אינפרא אדום, RFID, NFC וכו 'הם יישומים לאינטראקציה עם המשתמש.
ממשק משתמש גרפי (GUI), ממשק שורת פקודה (CLI), הודעה, אחסון וכו' הם ממשקי תוכנה נוספים לפיתוח יישומים.
קבוצה של ספריות ומנהלי התקנים – מכסה פרוטוקולי תקשורת שונים, מנהלי התקנים, מנהלי התקנים של מערכת קבצים וכלי פיתוח.
נתוני המשתמש והמערכת מאוחסנים בזיכרון הבזק מובנה, המבוסס על ספריית LittleFS.
אינטראקציה עם מערכת הקבצים בכרטיס SD מיושמת באמצעות ספריית FatFs.
מערכת הבנייה מבוססת על הכלי SCons עם כלים נוספים שנכתבו בפייתון.
לצורך הידור, המערכת משתמשת בצרור כלים פתוח משלה המבוסס על אוסף המהדרים של גנו.
גרסה של משחק הווידאו "Doom" הועברה לפליפר זירו
עבירות פליליות, החרמות, עלוני משטרה ותקריות אחרות
תפיסה ושחרור על ידי מכס ארה"ב
בסוף 2022, סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית תפסה משלוח של 15,000 מכשירים, אך הם שוחררו בסופו של דבר.
ב-7 באפריל 2023, אמזון אסרה על מכירת הפליפר זירו דרך האתר שלה בטענה שמדובר ב"התקן לגניבת נתוני כרטיסים" .
בשנת 2023, אנשים בברזיל שהזמינו את מכשירי הפליפר זירו דיווחו כי ההזמנות שלהם נתפסו על ידי Anatel.
על פי קרן החזית האלקטרונית, סוכנות Anatel סימנה את המכשירים ככלי למטרות פליליות, מה שהופך את תהליך הרישוי והאישור למסובך.
משתמשים ניסו לקבל אישור למכשיריהם, אך ללא הועיל.
ה-EFF טענה כי התפיסות יגבילו את יכולתם של חוקרי סייבר ברזילאים לערוך מחקר, שכן יש להם שימושים לגיטימיים במכשיר.
עלון משטרתי בנושא Flipper Zero
באוגוסט 2023, The Daily Dot פרסם מאמר על עלון לקציני משטרה שפורסם על ידי מרכז המידע והמודיעין של דרום דקוטה .
המסמך הציע כי קיצונים עשויים להשתמש במכשיר כדי לעקוף מערכות בקרת גישה, במיוחד בתחנות כוח.
העלון הודה כי אין ראיות קונקרטיות לתוכניות של קיצונים כאלה להשתמש במכשיר, אם כי הובע עניין בפורומים מקוונים.
למנכ"ל Flipper, פאבל ז'ובנר, הוצג עותק של העלון והוא אמר כי הפליפר זירו תוכנן בכוונה כך שלא ישפיע על מערכות בקרת גישה מודרניות.
הוא גם ציין כי העלון עצמו קבע כי שערים בתחנות כוח אינם פגיעים מטבעם למכשיר, אך שערים ישנים יותר עשויים להיות פגיעים.
ב-27 בספטמבר 2023, איש צוות ביטחון בנמל התעופה לונדון גטוויק החרים מכשיר Flipper Zero מנוסע בשם ויטור דומינגוס עקב חששות ביטחוניים.
המכשיר הועבר לאחר מכן לידי משטרת סאסקס.
התקפת בלוטות' באנרגיה נמוכה ב-Midwest FurFest
בספטמבר 2023, היכולת לבצע התקפות ספאם באמצעות בלוטות' באנרגיה נמוכה (בראשי תיבות: BLE) עם Flipper Zero הודגמה על ידי חוקר אבטחה המכונה 'Techryptic'.
קושחה מותאמת אישית לפליפר זירו פותחה זמן קצר לאחר מכן, אשר יכלה לשגר התקפות ספאם נגד מכשירי אנדרואיד ומחשבי Microsoft Windows.
אפליקציית אנדרואיד לביצוע התקפות BLE פותחה זמן קצר לאחר מכן.
באירוע Midwest FurFest לשנת 2023, משתתפים דיווחו על שיבושים חמורים בקוראי התשלום של Square, ובקר של משאבת אינסולין קרס עקב ספאם ה-BLE.
חוקר המכונה רמי אמר ל-Bleeping Computer: "עבור ציוד רפואי המופעל באמצעות BTLE, שיבוש מביא לכל הפחות לירידה באיכות החיים של הנפגעים," והוסיף "מצבים מסוימים עשויים שלא להיות מסכני חיים במקרה של שיבושים.
אחרים עשויים שלא להיות ברי מזל כל כך."
כתוצאה מכך, פותח סקריפט פייתון על ידי פרויקט "Wall of Flippers" עבור לינוקס ווינדוס כדי לזהות התקפות ספאם BLE המגיעות ממכשירי Flipper ואנדרואיד.
בפברואר 2024, משרד החדשנות, המדע והפיתוח הכלכלי של קנדה (בראשי תיבות: ISED) הודיע כי בכוונתו לאסור על הפליפר זירו ומכשירים אחרים שניתן להשתמש בהם לשכפול אותות אלחוטיים לכניסה מרחוק, בתגובה לעלייה משמעותית בגניבות רכב.
ב-20 במרץ 2024, הודיע ה-ISED כי יבקש להגביל את השימוש במכשיר על ידי גורמים לא לגיטימיים, אך לא לאסור אותו לחלוטין.
פליקס הנריק ולדימיר כריסטיאן, רוזן מונפזאט (בדנית: Felix Henrik Valdemar Christian greve af Monpezat; נולד ב-22 ביולי 2002) הוא נסיך דני, בנו של יואכים, נסיך דנמרק, ונכדה של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק.
הוא השביעי בסדר הירושה לכתר הדני.
פליקס נולד בקופנהגן ב-22 ביולי 2002. אביו הוא יואכים, נסיך דנמרק, בנה השני של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק.
אימו, אלכסנדרה מנלי, היא ילידת הונג קונג.
לפליקס ישנו אח גדול בשם ניקולאי.
כמו כן, יש לו שני אחים למחצה מנישואיו השניים של אביו למריה קבלייה: הנריק ואתנה.
עם לידתו, פליקס היה הרביעי בסדר הירושה לכתר הדני, אחרי אביו, דודו המלך פרדריק, ואחיו הגדול.
לאחר לידתם של ארבעת בני דודיו, הוא ירד למקום השמיני.
עם המלכתו של דודו, עלה למקום השביעי.
ב-2008 החל פליקס ללמוד בבית הספר Krebs' Skole בקופנהגן.
באוגוסט 2018 הוא החל ללמוד בגימנסיה Gammel Hellerup.
באוגוסט 2022, פליקס החל את התוכנית הבינלאומית לספנות וסחר בבית הספר לעסקים של קופנהגן.
באוקטובר 2023 הוא שינה את תחום לימודיו למנהל עסקים וניהול שירותים.
מאז 2010, פליקס ואחיו ניקולאי מחזיקים קרן כספית משלהם, הנקראת "קרן ניקולאי ופליקס", ומחלקת מענקים שונים.
בעבר, הקרן הייתה רשומה על שם הוריהם, ונקראה "הקרן של הנסיך יואכים והנסיכה אלכסנדרה".
עם לידתו, קיבל פליקס את התואר "נסיך דנמרק".
ב-30 באפריל 2008, הוסיפה המלכה מרגרטה לכל צאצאיה את התואר "רוזן מונפזאט", על שם סבה שהחזיק בתואר זה.
הפָּלִיקוֹי או הפַּלָקוֹי , היו צמד אלים סיציליאניים כתוניים במיתולוגיה הרומית, ובמידה פחותה במיתולוגיה היוונית.
הם מוזכרים במטמורפוזות V של אובידיוס, 406, ובאינאיס IX, 585 של ורגיליוס.
הפולחן שלהם התרכז בשלושה אגמים קטנים שפלטו אדי גופרית במישור פלגוניה , וכתוצאה מכך אחים תאומים אלו היו קשורים לגייזרים ולעולם התחתון.
היה גם מקדש לפליקוי בפאלאסיה, שבו אנשים יכלו להעמיד את עצמם או אחרים למבחנים של מהימנות באמצעות שיפוט של אלים; המשמעות של פטירתו הייתה שאפשר לסמוך על שבועה.
השושלת המיתולוגית של הפליקוי אינה ודאית.
גרסה אחת של האגדה מייחסת אותם לאל השמיים זאוס ולנימפה אאטנה .
אחרים מקשרים את לידתם לזוגיות בין אאטנה לאל הפייסטוס.
הגרסה היוונית מציינת שהם בנים של זאוס ונימפה נוספת, הנקראת תאליה.
דיווח שלישי טען שהפליקוי הם בניו של האל הסיציליאני אדראנוס.
ספר המיתוגרפים של הוותיקן מימי הביניים ייחס את השושלת שלהם לזאוס ולאטנה: זאוס (יופיטר) הכניס את אטנה להריון והיא, מחשש זעמה של הרה (יונו), הופקדה על כדור הארץ כדי להגן עליה ועל בניה.
ספר המיתוגרפים השני של הוותיקן תרגם את שמם כ"נולדו פעמיים".
המלומד מרסל מולדר טוען למקור פרוטו-הודו-אירופי לשמם, ומקשר אותו לקבוצת שמות מורכבים יווניים השייכים לשדה הסמנטי של צבעים (למשל, leuko 'לבן'; melas 'שחור').
לפיכך, פירוש שמם יהיה "בעל צבע לבן, של צבע אפור, של צבע צהוב" ("בלנצ'אטר, ג'ונאטר, גריסאטר").
הוא גם מציע זאת כעדות לאופי ההודו-אירופי של השפה הסיקולית.
ההיסטוריון הפולני קשישטוף תומאש ויצ'ק ודריה זוויאסה מציעים שהפליקוי נובעים מהמיתם ההודו-אירופי הישן של התאומים האלים.
הם טוענים שהזוג מתאים לכמה מהתכונות המשותפות שהחוקר דונלד ג'יי וורד ייחס למיתם, כמו אבהות של אל שמיים וייעוד יחיד לשני התאומים.
פליקס מרקוביץ' אזוב הוא מחבר וצייר יהודי יליד בלארוס.
אזוב נולד בשנת 1939 בעיר הומל שבבלארוס הסובייטית למרדכי וזלדה אזוב, ולו 3 אחים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, אביו יצא להילחם, ואימו ואחיו ברחו אל אוזבקיסטן, ובמשך 3 שנים התגוררו בכפר, בעוד שהיהודים שנשארו בהומל הועברו לגטאות.
בשנת 1959, כשהיה בן 20, נסע לעבוד בקרקע בתולית בקזחסטן.
הוא סלל דרכים, כבישים והיה שותף להקמת נמלי תעופה בעיר אלמטי, בירת קזחסטן הסובייטית.
לאחר מכן עבר לעבוד בפבלודר, צ'ליאבינסק, מגניטוגורסק, אורסק ולבסוף באורנבורג.
אזוב עבד כראש צוות, תוכניתן, מנהל מחלקת בניה, וכמנכ"ל תא העבודה.
עבודתו של אזוב זיכתה אותו בפרס הוקרה מטעם ברית המועצות.
שיריו של אזוב פורסמו בעיתון הרוסי "גוסטיני דבור" (Гостиный двор).
בנוסף, בשנת 2016 יצאה לאור חוברת של שירים שלו על המלחמה בשם "ממה מתחיל הזיכרון?".
החוברת מלווה באיורים שציירו תלמידי בית ספר יסודי.
בשנת 2019 כתב ספר על מלחמת העולם השנייה בשם "רחוק מהמלחמה".
בספר מסופרים האירועים על ידי אחיו הגדול בוריס, ונכתב על סמך יומניו מהתקופה והעדויות של המשפחה.
המדברים על הדרך בה הם התמודדו עם הקשיים בזמן ההתקפה על הומל, על החיים בכפר הנידח באוזבקיסטן אליו נאלצו לעבור לתקופת המלחמה, ועל הדאגות והבעיות איתן התמודדו הילדים והמתבגרים, שהיו צריכים להשתתף במלחמה כנגד הפולשים הגרמניים.
הספר זכה בשנת 2020 בפרס על שם סרגיי אקסקוב, עבור איורים לספרי ילדים ונוער.
בשנת 2021 יצא לאור ספר ההמשך, "השנה הראשונה ללא מלחמה", בו מסופר על חיי המשפחה לאחר חזרתם לעיר מולדתם הומל בתום המלחמה.
מתוארת שם ההתמודדות של פליקס ואחיו עם החיים בעיר ההרוסה, ועם מותם של רבים מבני משפחתם.
הספר, שנכתב גם הוא מנקודת מבטו של בוריס, משלב בין חוויות ההתבגרות של האחים ועם חייהם הפוסט-מלחמתיים, לבין הרפתקאותיהם כמתבגרים – מסעות בזירות הקרב, חיפוש אחר דרכים להרוויח כסף והיתקלויות בפושעים.
משנת 1970 מתגורר באורנבורג, הסמוכה לגבול עם קזחסטן.
כיום, פליקס עורך הרצאות בבתי הספר בעיר וקורא מיצירותיו על המלחמה.
השנה הראשונה ללא מלחמה (Первый год без войны), 2021
פליקס יונגבוק לי (נולד ב-15 בספטמבר 2000), המוכר כפליקס (בקוריאנית: 필릭스), הוא ראפר וזמר אוסטרלי הפועל בדרום קוריאה.
הוא חבר בלהקת הבנים הדרום קוריאנית סטריי קידס, שהוקמה על ידי חברת JYP אנטרטיינמנט בשנת 2017.
בנוסף לפעילותו עם סטריי קידס, פליקס משמש כשגריר עולמי עבור לואי ויטון, שגריר רצון טוב עבור יוניסף קוריאה, ושגריר עולמי של רשת גונג צ'ה.
פליקס יונגבוק לי נולד ב-15 בספטמבר 2000 בסבן הילס, סידני, אוסטרליה.
הוא ממוצא קוריאני ויש לו שתי אחיות.
בילדותו, פליקס התאמן בטאקוונדו במשך שתים עשרה שנה, השיג חגורה שחורה וזכה, על פי הדיווחים, בכ-63 מדליות.
פליקס למד בבית הספר היסודי מטלה רוד ובמכללת סנט פטריק'ס מאריסט בסידני, לפני שגויס ברחוב לאודישן כמתאמן, ובהמשך חתם עם חברת התקליטים הדרום־קוריאנית JYP אנטרטיינמנט בגיל 17.
2017–הווה: סטריי קידס ופעילויות סולו
מ-17 באוקטובר עד 19 בדצמבר 2017, פליקס הופיע בתוכנית הישרדות של Mnet בשם Stray Kids, תוכנית שאפשרה לו בסופו של דבר להופיע כחבר בלהקת סטריי קידס.
פליקס הופיע לראשונה עם סטריי קידס ב-25 במרץ 2018, במהלך מופע הבכורה של הלהקה.
ביום שלאחר מכן, פליקס יחד עם סטריי קידס הוציאו לאור את המיני-אלבום שלהם בשם I Am Not ואת הסינגל המוביל "District 9" איתו הופיעו במהלך מופע הבכורה.
הופעות סולו, הופעות אורח, ו-SKZ-Record/Player
מיולי 2019 ועד ינואר 2020 פליקס הנחה את תוכנית המוזיקה Pops in Seoul.
ביוני 2022, פליקס השתתף בשיר "No Problem" של חברתו ללייבל נאיון מתוך המיני-אלבום הראשון שלה Im Nayeon.
באוקטובר 2023, פליקס הופיע בתפקיד אורח בקליפ לסינגל הבכורה הקוריאני של להקת NiziU.
בנובמבר 2024, הוא הופיע בשיר "Reawaker" של הזמרת היפנית ליסה.
שיר הסולו הראשון שלו, "Deep End", נכלל באלבום האוסף SKZ-Replay של להקת סטריי קידס בדצמבר 2022, ובמהלך סיבוב ההופעות של הלהקה ב-2023, הוא ביצע לראשונה את שירו שטרם יצא רשמית, "Rev It Up".
ב-3 באוקטובר 2025, פליקס, יחד עם חבריו ללהקה האן ו-I.N, הוציאו את השיר "Genie" כחלק מפסקול הסדרה המקורית של נטפליקס "Genie, Make a Wish".
יחד עם חבריו ללהקה, לינו והיונג'ין, פליקס הוא חלק מליין הריקוד הראשי של סטריי קידס, יחידת משנה המכונה על ידי הלהקה והן על ידי המעריצים בשם DanceRacha.
פליקס ידוע בדיוק, באנרגיה ובכריזמה שהוא מביא לריקוד ולהופעות באופן כללי.
כמו כן, הוא ידוע בקולו העמוק, שבו הוא משתדל להשתמש בצורה מיטבית בשירים של הלהקה.
בפברואר 2022, פליקס אובחן עם פריצת דיסק בין-חולייתי, מה שיצר אתגרים עבורו בביצוע כוריאוגרפיות פיזיות תובעניות.
עם זאת, הוא מתמיד בטיפולי פיזיותרפיה כדי להתגבר על המצב.
ב-15 בפברואר 2025, פליקס היה מעורב בתאונת דרכים שבתחילה דווחה כשבר בידו.
עם זאת, מאוחר יותר הובהר כי מדובר בלחץ עצבי (עצב צבוט) ליד אזור פציעה מהילדות.
+שםשנהמיקומי שיא במצעדיםאלבוםקוריאהיפןניו זילנדבריטניהארצות הבריתארצות הברית עולמי"Who?"(עם לינו והאן)2018——————I Am Who"Wow"(עם לינו והיונג'ין)2020—————12In Life"Surfin"(עם לינו וצ'אנגבין)202129—————Noeasy"Muddy Water"(עם צ'אנגבין, היונג'ין והאן)202226—————Oddinary"Taste"(עם לינו והיונג'ין)32—23——9Maxident"Deep End"178—————SKZ-Replay"Because" (עם צ'אנגבין)——————"Up All Night"(עם באנגצ'אן, צ'אנגבין וסונגמין)——————"Snain" (עם צ'אנגבין וסונגמין)2023——————לא נכלל באלבום"Unfair"202420—18———Hop"Truman"(עם האן)20251408622337—Mixtape: Dominate"—" מציין סינגל שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה.
+שםשנהמיקומי שיא במצעדיםאלבוםקוריאההונגריהיפןניו זילנדסינגפורארצות הברית עולמי"No Problem"(בשיתוף עם נאיון)20223130——2510Im Nayeon"Reawaker"(בשיתוף עם ליסה)2025——5638—1לא נכלל באלבום"—" מציין סינגל שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה.
פליקס האוסדורף , מתמטיקאי יהודי-גרמני, ממייסדי הטופולוגיה המודרנית.
פליקס האוסדורף נולד ב-1868 בברסלאו ללואיס והדוויג האוסדורף, במשפחה בעלת אמצעים.
אביו לואיס האוסדורף (1843–1896) עבר עם משפחתו הצעירה בסתיו 1870 ללייפציג וניהל חברות שונות במהלך הזמן במרכז העיר, בהן חנות למוצרי פשתן וכותנה.
הוא היה אדם משכיל וכבר בגיל 14 זכה בתואר "מורנו".
כתב מספר חיבורים, כולל עבודה מקיפה על תרגומי המקרא לארמית מנקודת המבט של ההלכה התלמודית.
אמו, הדוויג (1848–1902), המכונה במסמכים שונים גם יוהנה, באה ממשפחת טיץ הענפה.
גם הגיע מענף של משפחה זו.
בילדותו ביקש להיות מלחין, אולם בלחץ אביו נהיה מתמטיקאי.
באוניברסיטת לייפציג למד מתמטיקה, אך גם קורסים בפיזיקה, קרימינולוגיה והיסטוריה.
הוא הגיש עבודת דוקטורט בשנת 1891, אותה כתב בהדרכתו של בנושא המתמטיקה של ההשפעות האופטיות של האטמוספירה.
השלים שנת שירות בצבא ועבד כמחשב במצפה הכוכבים של לייפציג עד להשלמת ההביליטציה שלו בשנת 1895. לימד מתמטיקה באוניברסיטת לייפציג עד 1910. מינויו לפרופסור שם נעשה למרות התנגדות אנטישמית למינוי.
בלייפציג לימד גם קורסים במכניקה, בגאומטריה ובמתמטיקה של הביטוח; הקורס האחרון ניתן לו בשל "הנטייה המיוחדת לגזע שלו".
האוסדורף כתב מאמרים שעסקו באופטיקה, בגאומטריה לא-אוקלידית ומספרים היפר-מרוכבים , כמו גם שני מאמרים על תורת ההסתברות.
עם זאת, תחום עבודתו העיקרי הפך במהרה לתורת הקבוצות.
בתחילה, רק מתוך עניין פילוסופי החל האוסדורף ללמוד את עבודתו של גאורג קנטור, החל מסביבות 1897, אך ב-1901 החל האוסדורף להרצות על תורת הקבוצות.
הרצאותיו היו מהראשונות אי פעם על תורת הקבוצות; רק הרצאותיו של ארנסט צרמלו באוניברסיטת גטינגן בחורף 1900/1901 היו מוקדמות יותר.
באותה שנה פרסם האוסדורף את מאמרו הראשון על טיפוסי סדר, בו בחן הכללה של סדר טוב הקרויה טיפוסי סדר מדורגים, כאשר סדר מלא הוא מדורג אם אף שניים מקטעיו אינם חולקים את אותו טיפוס סדר.
הוא הכליל את משפט קנטור-ברנשטיין, שקבע כי לקבוצה בת מנייה של טיפוסי סדר יש את עוצמת הרצף, והראה כי לאוסף של כל הטיפוסים המדורגים של עוצמה אידמפוטנטית m יש עוצמה של 2m..
משנת 1910 לימד כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בון.
בשנים 1913-1921 לימד באוניברסיטת גרייפסוואלד ולאחר מכן שב לאוניברסיטת בון.
אוניברסיטת גרייפסוולד הייתה הקטנה ביותר מבין האוניברסיטאות הפרוסיות.
גם המכון המתמטי שם היה קטן; במהלך קיץ 1916 וחורף 1916/17, האוסדורף היה המתמטיקאי היחיד בגרייפסוולד.
משמעות הדבר הייתה שהוא היה עסוק כמעט לחלוטין בהוראת קורסים בסיסיים.
לפיכך, היה זה שיפור משמעותי בקריירה האקדמית שלו כאשר בשנת 1921 קיבל מינוי לאוניברסיטת בון.
שם הוא היה חופשי ללמד על מגוון רחב יותר של נושאים, ולעיתים קרובות הרצה על מחקריו האחרונים.
הוא נשא הרצאה ראויה לציון במיוחד על תורת ההסתברות בסמסטר הקיץ של 1923, בה ביסס את תורת ההסתברות כתורה אקסיומטית המבוססת על תורת המידה, עשר שנים לפני "מושגי יסוד בתורת ההסתברות" של אנדריי קולמוגורוב.
בבון היה האוסדורף ידיד ועמית של , ומאוחר יותר של אוטו טפליץ, שהיו שניהם מתמטיקאים מצטיינים.
תוך הסתמכות על עבודתם של קודמים הוא ניסח פורמלית את התורה של מרחבים מטריים וטופולוגיים, ובנוסף תרם תרומות לתורת הקבוצות ולאנליזה פונקציונלית.
בשנת 1914 יצא לאור ספרו Grundzüge der Mengenlehre, שהיה מבוא מקיף ראשון לתורת הקבוצות, וכלל גם פרקים על תורת המידה וטופולוגיה.
מהדורה שנייה לספר יצאה לאור ב-1927, ומהדורה שלישית יצאה לאור ב-1935.
האוסדורף פרסם מאמרים פילוסופיים, מהאסכולה של ניטשה, תחת שם העט פול מונגרה (Paul Mongré).
האוסדורף נותר בגרמניה גם לאחר עליית הנאצים לשלטון.
האוסדורף לא היה מודאג בתחילה מהחוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, שנחקק ב-1933, משום שהיה עובד ציבור גרמני עוד לפני 1914. עם זאת הוא לא ניצל לחלוטין, שכן אחת מהרצאותיו הופרעה על ידי נציגי המפלגה הנאצית.
בסמסטר החורף של 1934/1935, התקיים מושב עבודה של איגוד הסטודנטים הגרמני הנאצי (NSDStB) באוניברסיטת בון, שבחר "גזע ומוצא אתני" כנושא הסמסטר.
האוסדורף ביטל את קורס קלקולוס ג' שלו בסמסטר החורף 1934/1935 ב-20 בנובמבר, וההנחה היא שביטול הקורס נבע מבחירת "גזע ומוצא אתני" כנושא הסמסטר, שכן בקריירה הארוכה שלו כמרצה באוניברסיטה הוא תמיד לימד את הקורסים שלו עד סופם.
הוא המשיך בעבודתו כפרופסור באוניברסיטת בון עד ליציאתו לפנסיה במרץ 1935. לא נאמרו מילות תודה על 40 שנות עבודתו המוצלחת במערכת ההשכלה הגבוהה הגרמנית.
כנראה מתוך מחשבה שבשל מעמדו לא יסבול מרדיפות, הוא נשאר בגרמניה גם לאחר שעבודתו כונתה "מתמטיקה יהודית מנוונת".
הוא המשיך במחקריו וכתב, בנוסף למהדורה המורחבת של ספרו על תורת הקבוצות, שבע עבודות על טופולוגיה ושאותן פרסם בכתבי עת מתמטיים פולניים.
הוא נתמך באותה תקופה על ידי , חבר נאמן של משפחת האוסדורף ששאל למענו ספרים וכתבי עת מהספרייה האקדמית, אליה לא הורשה האוסדורף להיכנס.
לאחר ליל הבדולח הפך האוסדורף למבודד יותר ויותר, ומשפחתו ספגה השפלות רבות.
בשנת 1939, ביקש האוסדורף, לשווא, מהמתמטיקאי ריכרד קוראנט, מלגת מחקר כדי שיוכל להגר לארצות הברית.
באמצע 1941 החלו יהודי בון להיות מגורשים למנזר אנדניך, שנזירותיו גורשו ממנו.
משלוחים למחנות ההשמדה במזרח התרחשו מאוחר יותר.
לאחר שהאוסדורף, אשתו ואחות אשתו, אדית פפנהיים (שגרה אתם), קיבלו פקודה בינואר 1942 לעבור למחנה אנדניך, השלושה התאבדו ב-26 בינואר 1942 והובאו לקבורה בבית הקברות פופלסדורף בבון.
טרם התאבדותו מסר את עיזבונו המקצועי בכתב ידו לאגיפטולוג ולכומר הנס בונט (Hans Bonnet), שהציל כמה שיותר מעיזבון, למרות חורבן ביתו בפצצה, ושלח מכתב פרידה לעורך דינו הנס וולשטיין (שמאוחר יותר נרצח באושוויץ), שבו רמז על החלטתו להתאבד והמניע לכך.
בשנת 1899 נישא האוסדורף לשרלוט גולדשמידט, בתו של הרופא היהודי זיגמונד גולדשמידט.
אמה החורגת הייתה הפמיניסטית המפורסמת והגננת הנרייטה גולדשמידט.
בתו היחידה של האוסדורף, לנורה (נורה), נולדה בשנת 1900; היא שרדה את תקופת הנאציזם ונפטרה בבון בשנת 1991.
פליקס בלוך היה פיזיקאי יהודי אמריקאי יליד שווייץ, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1952.
בלוך נולד בציריך והחל ללמוד הנדסה במכון הטכנולוגי של ציריך.
לאחר שנת לימודים אחת עבר ללמוד מתמטיקה ופיזיקה.
למד אצל ארווין שרדינגר, שלימד באותה עת במכון זה.
בשנת 1927, לאחר ששרדינגר עזב את המכון, עבר בלוך ללמוד באוניברסיטת לייפציג תחת ורנר הייזנברג.
שם הוא הוסמך לתואר דוקטור לפיזיקה בשנת 1928.
עבודת המחקר שלו הייתה בחלקה על מכניקת הקוונטים של אלקטרונים בגבישים ובחלקה על גילוי תיאורית ההולכה במתכות.
בתקופה זו הייתה לבלוך ההזדמנות לעבוד עם כמה מחשובי הפיזיקאים כמו וולפגנג פאולי, ורנר הייזנברג, נילס בוהר ואנריקו פרמי.
בלוך החל לעבוד כמרצה באוניברסיטת לייפציג.
עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, עזב בלוך את גרמניה ועבר לארצות הברית שם החל לעבוד באוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה.
בשנת 1934, בעת עבודתו בסטנפורד, הגה את הרעיון בדבר קיומה של שיטה לקיטוב נייטרונים (באופן חלקי להפריד בין כיווני סיבוביהם החיוביים והשליליים).
בשנת 1939, תוך שימוש בשיטה זו, הוא ולואי אלווארז (חתן פרס נובל לפיזיקה 1968) הצליחו למדוד את המומנט המגנטי של הנייטרון (תכונה של השדה המגנטי שלו).
בתקופת מלחמת העולם השנייה, בלוך היה שותף בפרויקט מנהטן ועבד גם על אמצעי נגד למכ"ם.
עם תום המלחמה שב לאוניברסיטת סטנפורד והמשיך בעבודתו שהובילה אותו, ביחד עם הנסן ופאקרד, לגילוי העיקרון של ההשראה הגרעינית (המוכרת בשם תהודה מגנטית גרעינית - NMR).
היה זה גילוי חשוב ביותר, שכן הוא עזר לבסס את הקשר בין שדה מגנטי גרעיני, גבישים ותכונות מגנטיות של חומרים שונים.
מאוחר יותר, ההשראה הגרעינית הפכה שימושית בקביעת ההרכב והמבנה של מולקולות, והפכה לשימושית באבחון הרפואי בבתי החולים.