tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במהלך חיפושיה של הלהקה אחר סולן חדש, הופיעו בה ג'ון ארץ', ג'ון הנדריקס וסטיב סטון, שאף הוכרז על הבמה באחת ההופעות כסולנה החדש של הלהקה, אך פוטר לאחר ביצוע שלושה שירים באופן אשר אינו עומד ברף הגבוה שהלהקה הציבה.
חמישה חודשים לאחר-מכן חזרה הלהקה להופיע, הפעם כהרכב אינסטרומנטלי העונה לשם YtseJam.
תקופה זו של הלהקה נמשכה עד אמצע שנת 1992, ובה נכתב החלק העיקרי של המוזיקה שיכלל בסופו של דבר באלבום Images and Words ובו-בעת המשיכה הלהקה בחיפושיה אחר סולן.
בשנת 1991 הגיעה קלטת דמו מקנדה של סולן להקת הגלאם מטאל, Winter Rose, קווין ג'יימס לאברי, והלהקה החליטה שיש לה די עניין בו כדי להטיסו עד לניו יורק לאודישן.
לאחר שהוחלט על קבלתו ללהקה, לאברי החליט לשנות את שמו הפרטי לשמו האמצעי, ג'יימס, וזאת כדי למנוע בלבול בשמות חברי הלהקה (אשר מנו כבר שני קווין ושני ג'ון).
הלהקה חזרה להופיע (עדיין בסביבת העיר ניו יורק), והחלה עבודתה על העיבודים הקוליים כעת כשלאברי הצטרף לשורותיה.
ATCO Atlantic (כיום EastWest) חתמו על חוזה לשבעה אלבומים עם Dream Theater על סמך שלושה שירי דמו שבהמשך מצאו את מקומם באלבום Images and Words, הראשון בחוזה.
הלהקה תלתה תקוותה בקליפ האחרון, השיר הקליט ביותר של הלהקה, אבל באופן מפתיע, הפך Pull Me Under דווקא ללהיט ב-MTV וכמו כן גם בערוצי הרדיו.
הקליפ ל-Take the Time הצליח אף הוא, אך לא הגיע לרמת הצלחתו של Pull Me Under.
הצלחתו של השיר Pull Me Under, בשיתוף עם מסע הופעות ברחבי ארצות הברית ויפן, גרמו למתן מעמד סטטוס אלבום זהב ל-Images and Words בארצות הברית וסטטוס אלבום פלטינה ביפן.
הופעות הלהקה נמשכו עם סבב הופעות אירופאי בשם Music in Progress בשנת 1993, אשר כלל גם הופעה במועדון מרקי בלונדון.
הופעה זו הוקלטה ויצאה בשם Live at the Marquee, אלבום ההופעה החיה הראשון של הלהקה.
בנוסף, הוצאת וידאו בשם Images and Words: Live in Tokyo, יצאה גם היא וכללה צילומים של הופעות הלהקה ברחבי יפן וחלק נוסף המתעד את הלהקה שלא בזמן הופעה.
לאחר חזרתם מסבב ההופעות ולהוטים לחזור ולהקליט, החלו חברי הלהקה לעבוד על אלבומם הרביעי במאי 1994. Awake הושלם ביולי של אותה שנה, ויצא באוקטובר.
עוד לפני שהושלם המיקס לאלבום, הודיע קווין מור על פרישתו מהלהקה כדי להתמקד ביצירה מוזיקלית אישית.
מור לא היה מעוניין יותר לצאת לסבבי הופעות וסגנונו המוזיקלי החל לפנות לכיוון אחר מזה של הלהקה.
כתוצאה מכך, החלה הלהקה לחפש בדחיפות קלידן מחליף למור אחרת סבב הופעות לקידום האלבום החדש לא יוכל להתרחש.
שמו של הקלידן ג'ורדן רודס כמחליף למור עלה לראשונה כאשר פטרוצ'י ופורטנוי נתקלו בו בעת שדפדפו במגזין "Keyboard", בו רודס הוזכר בסקר הקהל כ"הכישרון החדש הטוב ביותר".
רודס הוזמן להופיע עם הלהקה להופעה יחידה ולאחר-מכן נשאל האם הוא מעוניין להצטרף לשורות הלהקה, אך זה דחה את הצעתם משום שבאותה העת העדיף להצטרף ללהקת הדיקסי דרגס, שלוח הזמנים שלה התאים לו ולמשפחתו יותר.
חברי הלהקה נאלצו להמשיך בחיפושיהם אחר מחליף לקווין מור.
דרק שריניאן, הקלידן של אליס קופר ושל להקת קיס, אייש זמנית את תפקיד הקלידן במסע ההופעות Waking Up the World ולאחר שלא נמצא מועמד עדיף לתפקיד, החליטו חברי הלהקה להפוך את שריניאן לקלידן הקבוע בלהקה.
בשל לחץ מצד המעריצים, נכנסה הלהקה ל-BearTracks Studios באפריל 1995 פעם נוספת כדי להקליט את הסינגל "A Change of Seasons" שאורכו 23 דקות.
השיר, אשר נכתב בשנת 1989 והיה בעל אורך של 17 דקות, אמור היה להיכנס לאלבום Images and Words אך חברת התקליטים החליטה בזמנו כי הוא ארוך מדי לאלבום אולפן.
לאחר סיבוב הופעות קצר בשם "Fix For '96", לקחו חברי הלהקה מספר חודשי הפסקה, ולאחר מכן חזרו שוב לאולפן ההקלטות לשם כתיבת והקלטת האלבום Falling Into Infinity.
בינתיים, מספר שינויים ארגוניים בחברת התקליטים של הלהקה אילצו אותה לכתוב אלבום נגיש יותר, שכן היו כאלה שלא אהבו את החומר המוקלט.
בנוסף וכתוצאה מהחלטה זו, חברת התקליטים לחצה גם על הוספת המפיק החיצוני דזמונד צ'יילד על-מנת לעזור לפטרוצ'י עם הליריקה לדמו של השיר "Your Or Me".
פעולה זו גרמה לכך שהלהקה עבדה מחדש גם על הנגינה לשיר זה שהופיע בגרסתו הסופית כ-"You Not Me", גרסה שבקושי מזכירה את הגרסה המקורית.
לצ'ילד הייתה השפעה רחבה אף יותר על האלבום כולו בכך שכיוון את הלהקה ליצירת יצירות מסובכות פחות ונגישות יותר להשמעה ברדיו.
הלהקה הקליטה חומר שמספיק לשני דיסקים, כולל ההמשך לשיר "Metropolis Part.
לצערם של חברי הלהקה, הוחלט בחברת התקליטים שאין הם מעוניינים באלבום כפול מהלהקה מהמחשבה שאין הציבור יידע כיצד לעכלו, ולכן הלהקה נאלצה לגנוז את רוב החומר.
ג'יימס לאברי הסכים עם דעתה של חברת התקליטים על כך שהאלבום צריך להיות דיסק אחד.
השירים שלא נכנסו לאלבום יצאו לאור בדרכים שונות, בין אם באלבומי מועדון המעריצים הבינלאומי או באלבומי הופעות.
במהלך סבב ההופעות האירופאי לקידום האלבום, הוקלטו שתי הופעות - האחת בצרפת והשנייה בהולנד - ויצאו לאור באלבום ההופעה החיה Once in a LIVEtime.
האלבום Falling into Infinity התקבל בתחושות מעורבות בקרב מעריצי הלהקה שהכירו את פועלה הקודם.
בעוד הסאונד שהציג האלבום עדיין היה פרוגרסיבי, שירים כגון: Hollow Years ו-You Not Me גרמו לחלקם לחשוב כי זוהי תחילתה של Dream Theater חדשה, ממוסחרת יותר.
האלבום היווה אכזבה מסחרית ללהקה.
מייק פורטנוי לא דיבר על כך בפומבי בזמנו, אך בהוצאת ה-DVD של שנת 2004, Five Years in a LIVEtime, הוא גילה כי הוא היה כל-כך מאוכזב מאותה תקופה עד שחשב ברצינות על פירוק הלהקה.
בשנת 1997, מייק ורני מ-Magna Carta Records פנה אל מייק פורטנוי והזמין אותו ליצור הרכב-על פרוגרסיבי ולעבוד על אלבום חדש.
פרויקט צד זה היווה הראשון שורה ארוכה של פרויקטי צד שחברי הלהקה ייקחו בהם חלק.
השתתפו בהרכב: מייק פורטנוי על התופים, ג'ון פטרוצ'י על הגיטרה, טוני לוין על הבס והקלידן ג'ורדן רודס, שעתה התפנה מעבודתו בדיגסי דרגס.
ההרכב לקח על עצמו את השם Liquid Tension Experiment ותיפקד ככלי תיווך אשר באמצעותו פורטנוי ופטרוצ'י יכלו שוב לחזר אחר רודס ולבקש ממנו להצטרף ל־Dream Theater.
בשנת 1998 יצא אלבומה השני של הרכב זה.
בתחילת שנת 1999 הודיעה הלהקה שהיא מפטרת את דרק שריניאן כדי להחליפו בג'ורדן רודס, שקיבל את הצעתה להצטרף ללהקה.
דרק עבר להקליט אלבומי סולו, עבד במספר קטעי אורח במספר אלבומים ולבסוף הרכיב את ההרכב האינסטרומנטלי Planet X.
עם קלידן חדש בשורות הלהקה, חזרו חברי הלהקה שוב לאולפן ההקלטות BearTracks לכתיבת והקלטת האלבום הבא.
כתוצאה מאולטימטום שהציב מייק פורטנוי - קבלת דרישותיהם או פירוק הלהקה - קיבלה הלהקה יד חופשית בכל הקשור לפן היצירתי בהפקת האלבום.
התוצאה של יד חופשית זו באה לידי ביטוי באלבום Metropolis Pt.
האלבום היווה המשך לשיר "Metropolis Part 1" מהאלבום Images and Words והתבסס על החומר בן 20 הדקות אשר נכתב בתקופת Falling into Inifinity שלבסוף לא ראה אור יום.
חומר זה הורחב ונהפך לאלבום קונספט בעל מוטיבים של בגידה, רצח וגלגול נשמות, ומספר על אודות אדם שנרדף בידי זכרונות של אשה צעירה שנרצחה כמה עשורים לפני כן.
האלבום, שיצא בשנת 1999, זכה לתשבחות רבות ונחשב בידי רבים ממעריצי ומבקרי הלהקה לאלבום מופת, זאת למרות הגעתו רק למקום ה-73 בטבלת הדירוגים האמריקנית.
באמצע שנת 1999 החל סבב הופעות עולמי לקידום האלבום ונמשך למעלה משנה.
הופעות הלהקה בסבב זה הדגישו את הפן האומנותי המובע באלבום הקונספט: האלבום כולו נוגן מהתחלתו ועד סופו, יחד עם מסך וידאו ברקע שהציג נרטיבים העוזרים להבנת הסיפור המועבר בשירה ובמוזיקה.
בנוסף לסט אחד אשר כלל את ניגון האלבום כולו, התווסף סט שני להופעות בסבב זה בו נוגנו שירים נוספים אחרים מקטלוג הלהקה.
בהופעה אחת ב-Roseland Ballroom שבעיר ניו יורק, צורפו לבמה גם שחקנים אשר שיחקו את הדמויות שבסיפור וכמו כן גם מקהלה בעבור חלקים מסוימים בהופעה.
הלהקה החליטה להוציא את ההופעה זו, אשר הייתה ההופעה האחרונה בסבב ההופעות הצפון אמריקאי, כהוצאת וידאו - ראשונה מסוגה עבור הלהקה.
ההוצאה Metropolis 2000: Live Scenes From New York הוצאה לאור בתאריך ה-11 בספטמבר 2001 וזמן קצר לאחר-מכן יצאה גם גרסת אודיו להופעה חיה זו, אשר כללה את כל ההופעה בת ארבע השעות.
עטיפת אלבום האודיו להופעה החיה הייתה סימן 'לב האש' המפורסם של הלהקה עוד מימי Images and Words, שנהפך לתפוח בוער, יחד עם קו הרקיע של ניו יורק ליד הלהבות.
האפקט היה תמונה של מגדלי התאומים עולים באש, תמונה שבהקשר של פיגועי 11 בספטמבר, יום יציאת האלבום, הייתה טרגית.
לבסוף התמונה שונתה והאלבום יצא חודש מאוחר יותר.
הדיסק הראשון מונה חמש רצועות ונפתח ברעש סטטי כפי שנשמע בסוף האלבום הקודם של הלהקה.
הדיסק השני מונה יצירה אחת בלבד בת 42 דקות - היצירה הארוכה ביותר של הלהקה עד היום.
יצירה זו היא קונספטואלית במהותה ומחולקת לשישה חלקים, כל חלק עוסק במעלה נפשית שונה.
האלבום יצא לאור בסוף ינואר 2002. כמו האלבום Scenes From a Memory, גם אלבום זה התקבל לטובה על ידי מעריצי ומבקרי הלהקה, והגיע למקום ה-46 בטבלת בילבורד וכן למקום הראשון בטבלת בילבורד באינטרנט.
הלהקה קידמה את האלבום על ידי סבב ההופעות World Turbulence במשך שנה וחצי.
להופעות הלהקה נוסף סט בו הלהקה ביצעה גרסאות כיסוי לאלבומים Master of Puppets של מטאליקה ו-The Number of the Beast של איירון מיידן בשלמותם.
האלבום הבא של להקת Dream Theater הוא Train of Thought, שיצא בנובמבר 2003. לכתיבת האלבום נדרשו שלושה שבועות בלבד, לאחר מכן הם עברו לאולפן ההקלטות Cove City Studios והתוצאה הייתה דיסק הרבה יותר אפל וכבד שחזר לשורשים של מוזיקת ההבי מטאל.
הלהקה הצהירה כי אלבום מסוג זה הוא חד פעמי.
לדעת מייק לכל אלבום יש את הסגנון שלו, באלבום זה הם יותר כבדים מהרגיל (דבר שלא מצא חן בעיני כמה מן המעריצים הוותיקים) ומוציאים את האגרסיביות שלהם בשירים, האלבום Six Degrees נחשב לנסיוני וזה שלפניו היה קונספט.
באלבום מ-2003 ניתן לשמוע את This Dying Soul המהווה המשך ישיר ל-The Glass Prison מהאלבום הקודם.
בשניהם יש ריפים זהים ובשני השירים הנושא הוא משותף - התהליך והשלבים שאדם עובר בגמילה מאלכוהול (תהליך שהמתופף, מייק פורטנוי, עבר באופן אישי).
גם האלבום הזה נפתח כמו שקודמו הסתיים.
כחלק מסיבוב ההופעות ביפן הלהקה צילמה ל-DVD את הופעתה באולם בודוקאן אשר בו הופיעו בעבר להקות נחשבות אחרות.
תערובת השירים הכוללת שירים מכל האלבומים, ביניהם שירים שכמעט ולא בוצעו בהופעות הלהקה, נותנת למאזין את המבט והתמונה המלאה על הלהקה, כאשר אפשר לשים לב להבדלי הסגנונות ולהתפתחות המוזיקלית של הלהקה לאורך השנים.
ב-7 ביוני 2005, הוציאה הלהקה את אלבומה השמיני במספר - Octavarium.
זה אינו צירוף מקרים שזהו האלבום השמיני של Dream Theater.
את האלבום פותח השיר The Root of All Evil, אשר ממשיך את סאגת השתייה של מתופף הלהקה, מייק פורטנוי, וכולל בתוכו תזכורות וריפים מ-The Glass Prison ו-This Dying Soul, כאשר הפזמון זהה מלבד המילים ששונו בהתאם.
המשך האלבום בשירים The Answer Lies Within ,I Walk Beside You ו-Never Enough ה"פופיים" יותר ופרובוקטיביים לקהל המעריצים אשר רעב לקטעים פרוגרסיביים כבדים.
עוד באלבום: Panic Attack הפרוגרסיבי להפליא, Sacrified Sons אשר מוקדש לזכר הנפגעים בפיגועי 11 בספטמבר, שיר הנושא בן 24 הדקות, Octavarium, אשר כולל השפעות נרחבות של כל הלהקות הנערצות על ידי חברי הלהקה ו-These Walls.
אלבום זה סיים את חוזה הלהקה עם חברת התקליטים Elektra, אשר ליוותה את Dream Theater במשך שבעה אלבומים.
ב-1 באפריל 2006, הלהקה ביצעה באולם המוזיקה רדיו סיטי בניו יורק את הופעתה האחרונה בסבב ההופעות העולמי, Octavarium World Tour.
הופעה זו הייתה הופעה מיוחדת אשר לא רק סגרה את סבב ההופעות, אלא גם חגגה רשמית את 20 שנות קיום הלהקה וכן גם הוקלטה להוצאת 2DVD/3CD בשם Score.
אלבומה התשיעי של הלהקה, Systematic Chaos, יצא ב-5 ביוני 2007. אלבום זה היווה אלבומה הראשון של הלהקה תחת חברת התקליטים Roadrunner Records (להלן RR).
הדבר הראשון אותו עשתה RR היה קידום מכירות אגרסיבי של האלבום, וכתוצאה מכך האלבום הגיע למקום ה-19 בטבלת בילבורד 200. זוהי הכניסה הטובה ביותר לאלבום מקטלוג הלהקה בכל שנות קיומה.
בנוסף לכך צולם קליפ ראשון מאז אמצע שנות ה-90. ב-14 ביולי 2007 פורסם הקליפ לשיר Constant Motion.
עם זאת, הלהקה נתנה אור ירוק לכתיבת ספר ביוגרפי על פועלה.
הספר נכתב על ידי ריץ' וילסון תחת הכותרת "Lifting Shadows", והוא פורס את 20 שנות הפעילות הראשונות של הלהקה.
האלבום החדש מכיל שמונה רצועות אך שבעה שירים.
השיר האפי באלבום, העונה לשם In the Presence of Enemies, מחולק לשניים, ומוצג כשיר שפותח וסוגר את האלבום.
סאגת האלכוהול של פורטנוי ממשיכה גם באלבום זה בשיר Repentance עם שלבים שמונה ותשע של תוכנית "אלכוהוליסטים אנונימיים".
בשיר זה מצטרפים אמנים רבים לשירה, וביניהם ג'ון אנדרסון, דייוויד אלפסון, סטיבן וילסון והגיטריסטים ג'ו סטריאני וסטיב ואי.
שיר פוליטי נוסף מצטרף גם הוא לאלבום זה, Prophets of War.
Chaos in Motion, סבב ההופעות לשנת 2007–2008 החל באיטליה, בפסטיבל Gods of Metal ב-3 ביוני 2007. הלהקה הופיעה גם בפסטיבלים Fields of Rock בהולנד, Download שבבריטניה ו-Hellfest שבצרפת, יחד עם להקות כדוגמת קורן, מגאדת', מסטודון וסלייר.
הלהקה המשיכה לסבב הופעות צפון אמריקני שהחל ב-24 ביולי בסן דייגו שבקליפורניה והסתיים ב-26 באוגוסט בפילדלפיה שבפנסילבניה.
ללהקה היו שתי להקות פותחות: רדמפשיין ואינטו איטרניטי.
ב-26 בספטמבר הלהקה חזרה לסבב הופעות אירופאי בו הלהקה הפותחת הייתה סימפוני איקס.
סבב זה נמשך עד 11 בנובמבר.
ב-12 בינואר 2008 הלהקה חזרה להופיע עם סבב אסייתי, ולאחר-מכן בחודשים פברואר ומרץ הופיעה לראשונה בשווקים חדשים: אוסטרליה והודו.
הלהקה סגרה את סבב ההופעות עם חזרה לשוק חדש נוסף: דרום-אמריקה בחודש מרץ.
ב-12 בינואר 2008 הופיעה הודעה באתר הרשמי של הלהקה אשר הודיעה על הוצאתו של אלבום אוסף כפול העונה לשם Greatest Hit (and 21 other pretty cool songs), וניתן לו תאריך ההוצאה 1 באפריל.
כותרת האלבום מתייחסת בבדיחות לשם השיר המצליח ביותר של הלהקה ברדיו: Pull Me Under.
ב-7 באוקטובר 2008 חזרו חברי הלהקה אל אולפן ההקלטות לכתיבת והקלטת אלבומם העשירי.
האלבום, לו ניתן השם Black Clouds & Silver Linings, יצא לאור ב-23 ביוני 2009.
כאשר נתבקש לתאר את האלבום, הגיב מייק פורטנוי כך: "תארו אלבום של DT עם כל השירים הללו יחדיו: A Change of Seasons, Octavarium, Learning to Live, Pull Me Under ו-The Glass Prison".
ג'ורדן רודס הוסיף כי הלהקה נכנסת לתחום הגות' בכל הנוגע לתחום הקלידים.
ב-13 בפברואר הלהקה הכריזה על חזרתו של פסטיבל Progressive Nation ועל הלהקות החדשות שתשתתפנה בו: Beardfish, Pain of Salvation (שתיהן נאלצו לבטל את הופעותיהן בגלל בעיות פיננסיות בחברת התקליטים שלהן) ו-Zappa Plays Zappa.
סבב הופעות של הפסטיבל התקיים בצפון אמריקה בין החודשים יולי ואוגוסט.
כמו כן בתאריך זה הכריזה הלהקה על הגעתה לראשונה לישראל להופעה.
באחד מקטעי הסיום של המופע ניגנה הלהקה, כקטע מעבר אינסטרומנטלי מיוחד, את השיר "הבה נגילה" כמחווה מיוחדת לקהל בישראל.
לאחר תום הפסטיבל כתבה והקליטה הלהקה קטע אינסטרומנטלי עבור המשחק God of War III.
הקלטה זו היוותה כהקלטה האחרונה של הלהקה יחד עם מייק פורטנוי כמתופף.
עזיבתו של פורטנוי והאלבום A Dramatic Turn of Events (שנים 2010-2012)
במהלך ריאיון שנערך ביוני 2010 עם הזמר ג'יימס לאברי, הודיע לאברי כי הלהקה תכנס לאולפן בינואר 2011 על מנת להקליט אלבום אולפן חדש, ה-11 במספר.
מתופף ומייסד הלהקה, מייק פורטנוי אישר גם הוא את השמועות שהלהקה תכנס שוב לאולפן ההקלטות בתחילת 2011, אלא שב-8 בספטמבר הודיע פורטנוי שהוא עוזב את הלהקה אחרי 25 שנה, לטובת הפרויקטים הצדדיים שלו.
בתגובה, הודיעו חברי הלהקה הנשארים שהלהקה אינה מתפרקת ואף תיכנס בינואר 2011 לאולפן ההקלטות.
בהודעה לעיתונות איחלו חברי הלהקה לפורטנוי הצלחה בהמשך דרכו והביעו צער על עזיבתו.
בחודש שלאחר עזיבתו של פורטנוי, החלה הלהקה לחפש מתופף חדש שימלא את מקומו.
הלהקה בחרה שבעה מתופפים שמתוכם ייבחר אחד שיצורף ללהקה.
על אף שהמתופף נבחר כבר באוקטובר 2010, הלהקה שמרה על זהותו בסודיות עד לאפריל 2011. בחודש זה הלהקה פרסמה סרט דוקומנטרי בשלושה חלקים בשם "The Spirit Carries On" על תהליך האודישנים של בחירת המתופף.
ב-29 באפריל פרסמה הלהקה את החלק השלישי והאחרון של הסרט ב-יוטיוב ובו הכריזו שהמתופף החדש הוא מייק מנג'יני.
ב-8 ביוני 2011, פרסמה הלהקה באתרה הרשמי את שם האלבום החדש שלהם שנקרא A Dramatic Turn of Events ואת רשימת השירים שלו.
האלבום יצא לאור ב-13 בספטמבר בידי חברת התקליטים RoadRunners.
הסינגל הראשון מתוך האלבום נקרא "On The Backs of Angels" והוא פורסם בעמוד ה-YouTube של הלהקה ב-29 ביוני.
בדצמבר של אותה שנה, הלהקה הוחתמה מחדש עם חברת Roadrunner Records לאחר שהוחתמה לראשונה בחברה 5 שנים לפני כן.
לאחר מכן, הלהקה החלה לעבוד על האלבום החדש.
אלבומה ה-12 של הלהקה הנושא את שמה, יצא לאור לראשונה ב-23 בספטמבר 2013. האלבום מכר כ-34,000 עותקים בשבוע הראשון ובמצעד הבילבורד הגיע למקום ה-7. אלבומה השלישי ברצף של הלהקה להגיע לעשרת הטובים במצעד.
האלבום הגיע למצעדים ב-24 מדינות.
ב-5 בנובמבר 2013, אלבום ההופעה השישי של הלהקה, Live at Luna Park בו הלהקה מנגנת בשתי הופעות מהסיבוב לאלבום הקודם בבואנוס איירס, ארגנטינה, יצא לאור.
ב-6 בינואר 2014, פטרוצ'י אמר כי הלהקה חושבת כבר על רעיונות לאלבום אולפן 13. ב-15 בינואר של אותה שנה, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות המקדם את האלבום החדש.
ב-29 בינואר 2016 יצא אלבומה ה-13 של הלהקה The Astonishing.
האלבום עוסק בעתיד דיסטופי, בעלילה שלפיה מוזיקה נוצרת על ידי מכונות בלבד.
משך האלבום הוא מעל שעתיים וכולל 34 שירים שכולם נכתבו על ידי פטרוצ'י והולחנו על ידיו ועל ידי רודס.
ב-22 בפברואר 2019 יצא אלבומה ה-14 של הלהקה, Distance over Time.
בניגוד לאלבום הקודם, אלבום זה אינו אלבום קונספט, והלהקה העידה כי כתבה והלחינה את השירים לאלבום בתהליך מהיר שארך 18 ימים, בדומה לתהליך היצירה שעומד מאחורי האלבום Train of Thought משנת 2003.
ב-22 באוקטובר 2021 יצא אלבומה ה-15 של הלהקה, A View from the Top of the World.
זה היה אלבומה הראשון שהוקלט באולפן משלהם.
Dream Theater היא אחת הלהקות בעלת הגיוון הרב ביותר בהופעות שלה.
הדוגמה המובהקת ביותר לכך היא מדיניות הרוטציה המבוצעת ברשימת השירים של ההופעות.
כלומר, לכל הופעה של הלהקה נוצרת רשימת שירים שונה לאחר תהליך קפדני של מייק פורטנוי, כדי לוודא כי רשימות השירים בהופעות השונות תהיינה מגוונות ומקוריות עד כמה שניתן.
גורמים כגון רשימות שירים מהופעות קודמות של הלהקה בערים קודמות בהן היא הופיעה נלקחות בחשבון, על-מנת לוודא כי מעריצים אשר באים לצפות בלהקה מספר פעמים רצוף לא יראו את אותם השירים מבוצעים בפעם השנייה.
רשימות שירים משנים קודמות גם נלקחות בחשבון לטובת אותם מעריצים אשר צפו בלהקה במשך מספר סיבובי הופעות באופן רצוף.
מאז עזיבתו של פורטנוי את הלהקה והחלפתו במייק מנג'יני, נשאר סט קבוע לכל סיבוב הופעות עם שינויים קלים של שיר אחד ממופע למופע.
בעוד שרוב הופעות המוזיקה נמשכות כשעה וחצי, משך ההופעות של Dream Theater חורג לעיתים מהשעה וחצי המקובלות - לעיתים כשעתיים עד שלוש שעות ואף יותר.
כך למשל, ההופעה ביפן Live at Budokan נמשכה כשעתיים וחמישים דקות.
ההופעה אשר הוקלטה להוצאת ה-DVD בשם Live Scenes From New York ארכה כארבע שעות ובסופה לאברי התלוצץ והתנצל על ה"סט הקצר".
פורטנוי התאשפז לזמן קצר בסיומה של אותה ההופעה.
במהלך הופעות הלהקה מושלבים לעיתים קטעי אלתור קלילים במהלך שירי הלהקה.
מספר דוגמות: באמצע השיר "A Change of Seasons", לא פעם מוכנסים קטעים משירי נושא ממשפחת סימפסון וממייג'ור ליג בייסבול האמריקני.
גם רודס משנה כמעט באופן שגרתי את קטע הסולו שלו בשיר זה ובשירים אחרים עם קטעים מיצירות שונות, כגון "When the Water Breaks" שבאלבום השני של פרויקט Liquid Tension Experiment.
שירים אחרים, לדוגמה, אשר בהם מוכנסים קטעים שונים הם Endless Sacrifice, בו הוכנס קטע מ-Mary Had a Little Lamb במהלך הופעת הלהקה ב-Gigantour וכן Under a Glass Moon אשר בו, במהלך הופעת הלהקה באיסטנבול, הוכנס קטע מהמנון המדינה.
בהופעה של הלהקה בבואנוס איירס, פטרוצ'י ניגן חלק מהמלודיה הראשית של "Don't Cry For Me Argentina" בפתיחת השיר Through Her Eyes.
דוגמה עדכנית לקטע אשר הוכנס במהלך שיר היא תוספת של רודס בהופעה לציון 20 שנות פעילות - קטע משיר הנושא של Twinkle, Twinkle, Little Star באמצע השיר Endless Sacrifice.
בהופעתה בישראל שלבה הלהקה בתוך הסולו של Metropolis pt.1 את מנגינת השיר "הבה נגילה".
דוגמה נוספת למבנה ההופעות הבלתי-צפוי של הלהקה, היא מספר הופעות אשר בהן השתתף נגן הקלידים הקודם של הלהקה, דרק שריניאן.
בהופעות אלו, במהלך ההדרן, חברי הלהקה החליפו כלי נגינה ביניהם וכינו את עצמם Nightmare Cinema (ההפך מ-Dream Theater).
כ-Nightmare Cinema, ביצעו חברי הלהקה גרסאות כיסוי מיוחדות לשירים כגון Perfect Strangers של דיפ פרפל ו-Suicide Solution של אוזי אוסבורן.
באופן דומה, במהלך מספר הופעות, שריניאן, פורטנוי ופטרוצ'י העלו הרכב הנקרא Nicky Lemons and the Migraine Brothers.
הרכב זה ביצע שיר בסגנון פופ פאנק הנקרא I Don't Like You.
שריניאן הופקד על השירה בעוד שפורטנוי ופטרוצ'י תפקדו כמלווים.
במהלך השנים ביצעו Dream Theater מספר לא מבוטל של גרסאות כיסוי לשירים של להקות מוערצות על חברי הלהקה, לרוב במהלך הופעות חיות.
בסבב ההופעות של האלבום Six Degrees of Inner Turbulence היו שלוש הופעות מיוחדות (כל הופעה 2 לילות, 2 סטים) בברצלונה, שיקגו וניו יורק, בהן נוגן האלבום Master of Puppets של להקת מטאליקה במלואו לאחר הסט הראשון של הלילה השני, בו נוגנו שירים של הלהקה.
ביצוע גרסת הכיסוי בא כהפתעה גמורה למעריצי הלהקה אשר באו לצפות בה במקומות הנ"ל, שכן לא ניתנה כל הודעה מוקדמת לכך מלבד שהסט השני בהופעה השנייה יהיה "מיוחד מאוד".
באותו סיבוב הופעות ניגנה הלהקה גם את כל האלבום The Number of the Beast של איירון מיידן.
ב-11 באוקטובר 2005 ביצעה הלהקה גרסת כיסוי לאלבום The Dark Side of the Moon של להקת פינק פלויד.
זהו היה הכיסוי השלישי אשר ביצעה הלהקה לאלבום קלאסי.
אתר הלהקה הצהיר כי הסטים השניים בלילה השני בהופעות הלהקה באמסטרדם, לונדון, בואנוס איירס, סאו פאולו וטוקיו (11 באוקטובר, 25 באוקטובר, 4 בדצמבר, 11 בדצמבר ו-13 בינואר) וכמו כן הסט השני בלילה השני של ההופעה ב-15 בינואר באוסקה יהיו ביצועי כיסוי לאלבומים קלאסיים.
ב-13 בינואר 2006 (טוקיו) וב-1 בינואר (אוסקה), הלהקה ביצעה גרסת כיסוי לאלבום החי Made in Japan של להקת דיפ פרפל.
ב-3 באוגוסט 2005 הלהקה ביצעה גרסת כיסוי לשיר Cemetery Gates של להקת פנטרה לזכרו של גיטריסט הלהקה דיימבאג דארל, אשר נרצח על ידי מעריץ.
בגרסת הכיסוי השתתפו גם שלושה אומנים אורחים - ברטון סי בל מפיר פקטורי, ראסל אלן מסימפוני אקס (כל אחד מהם ביצע בית אחד בשיר) ודייב מאסטיין ממגדת' (שביצע את הסולו בשיר).
בשנת 2008 הלהקה ביצעה גרסת כיסוי לשיר To Tame a Land של להקת איירון מיידן.
השיר הופיע כחלק מאלבום מחווה ללהקת איירון מיידן שייצא לאור על ידי המגזין Kerrang!
בו השתתפו גם להקות אחרות כמו מטאליקה, Trivium ,Avenged Sevenfold ועוד.
הלהקה הופיעה בעבר בישראל ארבע פעמים: ב-16 ביוני 2009 בגני התערוכה בתל אביב, בפני כ-10,000 צופים, ב-19 ביולי 2011 בביתן מס' 1 בגני התערוכה בתל אביב, בביתן מס' 2 בגני התערוכה בתל אביב ב-12 באוקטובר 2017 וב-18 ביולי 2019 בלייב פארק ראשון לציון.
אף על פי שהלהקה אולצה לשנות את שמה, אימצה Dream Theater לוגו המותאם לשמה הקודם ומוכר בשם סמל המג'סטי.
כמו כן, אימצה הלהקה גופן ייחודי ובו כתוב שמה הנוכחי.
הסמל והכיתוב הופיעו על גבי רוב עטיפות האלבומים של הלהקה וכן בחומר שיווקי שלה.
צ'ארלי דומיניצ'י, סולנה הקודם של הלהקה ויוצר הלוגו, שאב את ההשראה לסמל המג'סטי מחותמה של מרי, מלכת הסקוטים ועיבד אותו מחדש בשביל עטיפת האלבום When Dream and Day Unite.
תעודות זהב ופלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקני
מגזין "Keyboard": הכישרון החדש הטוב ביותר - 1994
מגזין "Burrn": הקלידן הטוב ביותר של השנה לשנת 2007
הכישרון העולה הטוב ביותר - 1994
מתופף הפרוגרסיב רוק הטוב ביותר - 1995–2006
מקום #5 ברשימת 50 המתופפים הטובים ביותר בכל הזמנים.
מגזין "Guitar World": האלבום Scenes From a Memory הגיע למקום ה-95 במצעד "100 אלבומי הגיטרה הטובים ביותר של כל הזמנים".
מגזין "Total Guitar": הגיטריסט הטוב ביותר של השנה לשנת 2007.
בהופעת הלהקה בסולט לייק סיטי ב-30 ביולי 2007, המושל ג'ון האנטסמן הבן העניק לחברי הלהקה הצהרה חתומה המצהירה על יום זה כ"יום Dream Theater" במדינת יוטה.
ללהקה מספר מועדוני מעריצים רשמיים ברחבי העולם.
במשך שנות קיומו של מועדון המעריצים הבינלאומי הרשמי יצאו לאור מספר אלבומים בלעדיים לחברים.
לאחר סגירת המועדון בשנת 2004, החליטו המועדונים האירופאים: DTNorway ,VoicesUK ,Your Majesty ,Italian Dreamers ,The Mirror ו-Carpe Diem להתאגד וליצור, ביחד עם הלהקה, DVD הכולל ראיונות וצילום מאחורי הקלעים במהלך סבב ההופעות לחגיגת 20 שנות קיום הלהקה.
ה-DVD יצא לאור בשנת 2005. בשנת 2006 יצא ה-DVD השני מטעם המועדונים הנ"ל המציג את חברי הלהקה מבצעים את האלבום Octavarium במלואו.
ההופעה קוימה ברומא ומכאן נגזר שמו של ה-DVD שהוא Romavarium.
ג'יימס לאברי - שירה וכלי הקשה (מ-1991)
ג'ון פטרוצ'י - גיטרה חשמלית וקולות רקע (מ-1985)
ג'ון מיונג - גיטרה באס וצ'אפמן סטיק (מ-1985)
ג'ורדן רודס - קלידים וגיטרת סלייד (מ-1999)
Draw Poker (פוקר סגור) היא גרסה של משחק פוקר שבה משחקים ללא
(פירוט זה מדבר על המשחק 5 draw poker בלבד):
מניחים את ההימור ההתחלתי שנקבע בין השחקנים.
כל שחקן מקבל מהמחלק חמישה קלפים.
לאחר קבלת הקלפים כל שחקן יכול לפרוש או להמשיך לשחק תוך שהוא מעלה או משווה את ההימורים של השחקנים האחרים.
אחרי קבלת חמשת הקלפים מגיע הסיבוב הראשון, שבו מותר לשחקנים להחליף עד שלושה קלפים (אפשר להישאר עם הקלפים ולא להחליף אף קלף) לפי ראות עיניהם.
לדוגמה: אם יש ביד זוג מלכים, אס עלה (),10 תלתן () ו-8 יהלום (), רצוי להחליף אחד עד שלושה מהקלפים, אך לא לוותר על זוג המלכים, למען קבלת יד טובה יותר).
אחרי הסיבוב הראשון, שבו הוחלפו הקלפים, כל שחקן יכול להעלות את ההימור או להשוות להימורי השחקנים האחרים.
שחקן שאינו משווה בעצם יוצא מהמשחק.
אחרי שהשחקנים מעלים את ההימור ומחליטים לגלות את הקלפים שבידם, נקבע המנצח לפי היד החזקה ביותר מבין כל השחקנים שנותרו במשחק.
במקרה של תיקו בין השחקנים הקופה מתחלקת בין השחקנים השווים.
תיקו הוא נדיר בפוקר סגור, מכיוון שללא קלפי קהילה הסיכוי שחמשת הקלפים יהיו זהים הוא נמוך מאוד.
לעיתים רחוקות, בווריאציות מקומיות של המשחק, ממשיכים לדרג גם לפי הסדרה [עלה שחור, לב אדום, יהלום אדום, תלתן שחור].
Dream Letter: Live in London 1968 הוא אלבום הופעה חיה של הזמר טים באקלי.
האלבום הוקלט ב-Queen Elizabeth Hall בלונדון, אנגליה ב-10 ביוני 1968.
טים באקלי – שירה, גיטרה 12 מיתרים
לי אנדרווד – גיטרה ראשית
Dragonheads הוא מיני אלבום של להקת הפולק מטאל הפינית אנסיפרום, שיצא ב-15 בפברואר 2006. זהו האלבום הראשון של אנספיריום עם פטרי לינדרוס וללא יארי.
האלבום מורכב מהקלטה מחודשת של קטעים מהדמואים, משירי עם פיניים, גרסת כיסוי לאמורפיס ושיר אחד חדש.
Into Hiding (גרסת כיסוי לאמורפיס) (3:49)
פטרי לינדרוס - שירה (גראולינג) וגיטרה
מרקוס טויונן - גיטרה, שירה נקייה וקולות רקע, תיפוף
סמי הינקה - גיטרה באס, שירה נקייה וקולות רקע
דרימטיל היא להקת פאוור מטאל ומטאל סימפוני פינית שנוסדה ב-1999.
דרימטיל נוסדה על ידי רמי קרנן בתחילת שנת 1999. הלהקה זכתה בתהילה תחילה בתור להקת חימום של סינרג'י בפינלנד, אך ההצלחה הגדולה הגיעה לאחר מכן כשהוציאו לאור את הדמו השני שלהם "Refuge from Reality".
דמו זה היה להצלחה גדולה כבר ביום יציאתו לאור.
רוב העותקים של הדמו נמכרו ביפן ותוך זמן קצר הגיעו שמועות על להקת מטאל לוהטת הגיעו לאוזניהם של חברות תקליטים.
דרימטיל התחילה לקבל הצעות מחברות תקליטים מכל העולם, ובאוגוסט 2001 עסקה עם ספיינפרם נחתמה.
בדצמבר 2001 דרימטיל התחילו את ההקלטות ל-"Beyond Reality".
לאחר השינויים האחרונים של האלבום הרכב הלהקה השתנה: הבסיסט אלויס ווימר הוחלף על ידי פסי ריסטוליינן וזמר חדש, טומי וילטולה, הצטרף.
"Beyond Reality", שיצא לאור ביפן ביוני ובמקום אחר במהלך יולי 2002, נמכר בכמויות אדירות ביפן והלהקה זכתה לקהל מעריצים נאמן.
המעריצים היפנים פשוט לא יכלו לחכות בשביל עוד, אז ההקלטות לאלבום השני באורך מלא הוחלטו להתחילם כמה שיותר מהר.
ההקלטות לאלבומם השני Ocean's Heart התחילו בינואר 2003 ב"פנטום סטודיוס פינלנד", המקום בו סמו אויטינן עשה מיקס לאלבום.
הגברה הוספה לאלבום על ידי מיקה ג'וסילה בסטודיו המוערך פינווקס-סטודיוס.
אכסלי קהסליינן - קלידים - (2006-היום)
"Dream On" הוא בלדת רוק של להקת ההארד רוק האמריקאית אירוסמית'.
השיר נכתב על ידי סטיבן טיילר והיה לסינגל הראשון שהופץ מאלבומה הראשון אשר נשא את שמה.
השיר זכה להצלחה כלל-ארצית בינונית כאשר שוחרר בשנת 1973 והגיע למקום ה־59 במצעד בילבורד הוט 100, אך זכה להצלחה מסחררת בבוסטון, מוצא הלהקה, כאשר אף דורג כסינגל השנה בתחנת הרדיו המקומית WBZ-FM.
השיר הופץ שנית ב־1976, כאשר הלהקה כבר הייתה מוכרת יותר, והגיע למקום השישי בבילבורד הוט 100.
זהו אחד השירים המוכרים ביותר של הלהקה, ומהמזוהים ביותר עמה.
Dream Within a Dream Tour הוא סיבוב ההופעות הרביעי של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס.
סיבוב ההופעות נועד לקדם את אלבום האולפן השלישי של ספירס, Britney.
במהלך סיבוב ההופעות הופיעה ספירס בצפון אמריקה וביפן.
ב-22 בינואר 2002 יצא לאור אלבום ה-DVD הרביעי של ספירס, "Britney Spears Live from Las Vegas".
Dream Lover הוא שיר פופולרי שנכתב והוקלט על ידי בובי דארין ב-5 במרץ 1959. השיר הופק על ידי אהמט ארטגאן, ג'רי וקסלר וטום דאוד.
השיר זכה להצלחה עצומה והגיע למקום השני במצעד הפזמונים האמריקני ובנוסף היה במקום הראשון במצעד הבריטי במשך שלושה שבועות במהלך חודש יולי של 1959. השיר יצא לשווקים כסינגל במהלך שנת 1959. את הזמר בובי דארין מלווה על הפסנתר ניל סדקה.
השיר הוקלט והופץ בגרסאות כיסוי רבות, כמה מן הבולטות בהן:
השיר הוקלט על ידי בן א.
השיר הוקלט על ידי ריקי נלסון במהלך סוף שנות השבעים.
גרסה זו יצאה לשווקים בשנת 1986.
השיר הוקלט על ידי דון מקליין עבור אלבומו משנת 1981 "Believers".
השיר הוקלט על ידי ג'ון לנון בשנת 1980.
Draw Something (תרגום חופשי לעברית: צייר משהו) הייתה אפליקציית משחק סלולרית למכשירי האייפון, אייפד ואנדרואיד.
הגרסה החינמית של המשחק הגיעה עם קבוצה מוגבלת של צבעים.
בכל פעם שמישהו מצליח לגלות מהו הציור שהשחקן צייר מקבלים נקודות אשר באמצעותם ניתן בהמשך לרכוש צבעים נוספים.
בגרסה החינמית והנפוצה של המשחק הוצגו לעיתים פרסומות.
ניתן היה להסיר את הפרסומות תמורת תשלום.
המשחק הושק במהלך פברואר 2012 וכבר בחמשת השבועות הראשונים לאחר השקתו, הורידו את המשחק מעל ל-20 מיליון משתמשים.
חמישים ימים לאחר השקתו, הורידו את המשחק מעל ל-50 מיליון משתמשים.
ב-21 במרץ 2012 המשחק וחברת Omgpop נרכשו על ידי מפתחת משחקי הרשת זינגה תמורת 180 מיליון דולרים.
זמן קצר לאחר רכישת המשחק והחברה המפתחת, Omgpop, הפופולריות של המשחק נעלמה כליל, והוא נחשב כיום לאופנה חולפת.
נכון ל-15 בדצמבר 2022, המשחק לא זמין יותר באפסטור ובגוגל פליי.
במהלך יוני 2012 רכשה רשת CBS את הזכויות להפיכת האפליקציה לתוכנית טלוויזיה.
אחד מהגורמים העיקריים שהובילו להצלחה העצומה של האפליקציה הייתה השיווק הוויראלי שלה שנבע מהעובדה שהמשחק מאפשר לשחקנים להיכנס למשחק באמצעות חשבון הפייסבוק (אופציה זו מאפשרת לשחק נגד יתר החברים בפייסבוק שהתקינו את המשחק) ובאופן זה ההתפשטות של האפליקציה התרחשה למעשה "מפה לאוזן" בזמן קצר יחסית.
Dream Theater הוא האלבום ה-12 של להקת הפרוגרסיב מטאל האמריקאית באותו השם, האלבום יצא ב-24 בספטמבר 2013 על ידי Roadrunner Records.
האלבום מגוון ומכיל סגנונות מוזיקה שונים.
מלבד סגנונות מטאל מתקדם, רוק מתקדם והארד רוק, יש בו גם סגנונות כמו רוק סימפוני, מטאל סימפוני, פופ, ארנה רוק, רוק קל ומוזיקה קלאסית.
הלהקה הודיעה שתכתוב חומרים לאלבום חדש בסיבוב ההופעות לקידום האלבום הקודם A Dramatic Turn of Events בשנת 2012. במהלך בדיקת הסאונד בהופעה הלהקה אלתרה רעיונות שהובילו ללחנים החדשים שרובם נכתבו על ידי גיטריסט הלהקה, ג'ון פטרוצ'י.
הלהקה לא נכנסה לאולפן ההקלטות עד ינואר 2013, והקליטה את האלבום באולפן Cove City Studios בגלן קוב, ניו יורק, בו הקליטו את האלבום הקודם.
הקלטת האלבום הסתיימה במאי, וב-6 ביוני, הלהקה הודיעה ששם האלבום יישא את שם הלהקה, ותאריך יציאתו נקבע ל-24 בספטמבר.
בראיון על האלבום, פטרוצ'י אמר:
האלבום הוא השני בו משתתף המתופף מייק מנג'יני, והראשון בו מנג'יני לוקח חלק בכתיבה וביצירת האלבום בניגוד לאלבום הקודם בו ניגן רק את חלקי התופים שפטרוצ'י כתב.
על השותפות של מנג'יני, הגיב פטרוצ'י: פטרוצ'י גם ציין שה"אס בחור" של האלבום החדש הוא מייק מנג'יני.
באלבום יש קטעים אינסטרומנטליים, האלבום הראשון של הלהקה מאז האלבום Train of Thought שיצא בשנת 2003. כמו האלבומים הקודמים של הלהקה, לכל הקטעים ניתנו שם זמני במהלך יצירת האלבום.
ב-3 באוגוסט 2013, הלהקה הכריזה בדף הפייסבוק שלה שהשיר "The Enemy Inside" הוא הסינגל הראשון מהאלבום.
האתר USA Today הפך את השיר לזמין לשמיעה, ב-5 באוגוסט.
ב-6 בספטמבר 2013, הלהקה הכריזה כי שהשיר "Along For The Ride" יהיה הסינגל השני מהאלבום, וב-9 בספטמבר, השיר הפך לזמין לשמיעה באתרים שונים.
ג'ון פטרוצ'י – גיטרות, מפיק
ג'ון מיונג – גיטרת בס
ג'ורדן רודס – קלידים, קונטינום
מייק מנג'יני – תופים, כלי הקשה
ריצ'רד שיקי – מהנדס קול ומיקסינג
Dreamlover (בעברית: מאהב חלומי) הוא סינגל של הזמרת מריה קארי מתוך אלבומה Music Box.
השיר יצא כסינגל הראשון מהאלבום ב-27 ביולי 1993, הוא נכתב על ידי קארי עצמה ודייוויד הול והופק גם על ידי שניהם ביחד עם וולטר אפאנאסייף.
השיר מסמפל את הפזמון של השיר "Blind Alley" של להקת The Emotions.
השיר אשר מכיל מוזיקת פופ עזר לקארי לעשות את המעבר שלה למוזיקת פופ, זאת בעקבות הביקורות המעורבות שקיבלה על אלבומה הקודם, אשר היה מושפע ממוזיקת נשמה וגוספל.
מבחינה לירית מתאר השיר את בן זוגה כ"המאהב המושלם", לבן הזוג לו ציפתה וחלמה כל הזמן.
השיר קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, שרבים מהם שבחו את הסימפולים שבשיר ואת קולה של קארי.
הסימפולים היה מוטיב בשיריה של קארי, אשר ליווה אותה בלהיטים אחרים שלה כמו "Fantasy" ,"Honey" ,"Heartbreaker" ועוד.
השיר זכה להצלחה גדולה בעולם כאשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית, שם שהה 8 שבועות ובכך הפך לשיר השביעי שלה לעשות זאת.
בנוסף הוא גם הגיע למקום הראשון בקנדה ולעשירייה הפותחת באוסטרליה, הולנד, ניו זילנד ובריטניה.
על מנת לקדם את השיר הופיעה איתו במספר תוכניות טלוויזיה ביניהם תוכנית האירוח The Arsenio Hall Show, בתוכנית המוזיקה הבריטית טופ אוף דה פופס ובתוכנית היפנית Music Fair.
כמה שנים לאחר מכן היא ביצעה את השיר גם בתוכנית The Today Show כחלק מספיישל לרגל הוצאת אלבומה Rainbow.
במשך השנים נהגה גם לבצע אותה במספר סיבובי הופעות שלה ביניהם "", "", Daydream World Tour" וכולי.
בנוסף הוא נכלל גם באלבומי אוסף שלה לאורך השנים כמו Number 1's, Greatest Hits ו-.
הקליפ לשיר צולם במהלך אוגוסט 1993 בניו יורק ובו נראית קארי רוקדת בערוגות פרחים, עפה בכדור פורח ושוחה בבריכת שחייה.
גם הכלב שלה באותה תקופה ג'ק מופיע בקליפ.
בשל הביקורות החיוביות על הקליפ הוא שודר לעיתים קרובות בערוצי הטלוויזיה לאורך הקיץ.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה 6×460,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה935,000בריטניה (BPI)150,000ניו זילנד (RMNZ)זהב5,000
Dragostea Din Tei ("אהבה מעץ הטיליה", שם רשמי באנגלית: Words of love, ידוע גם כ"Ma Ya Hi", "The Numa Numa Song", או "השיר הרומני") הוא סינגל שבוצע על ידי להקת הפופ המולדובנית O-Zone.
הסינגל זכה לשבחים מהמבקרים והגיע לראש מצעד האירופה הוט 100, שם שהה במשך 12 שבועות בין יוני לספטמבר 2004. השיר אף הגיע לראש המצעדים בצרפת, גרמניה ואוסטריה ליותר משלושה חודשים, למקום השלישי בממלכה המאוחדת וה-72 במצעד הפופ 100 של ארצות הברית.
השיר הפך לסינגל רביעי הנמכר ביותר של המאה ה-21 בצרפת, עם 1,170,000 עותקים שנמכרו.
קאבר פופולרי של השיר בוצע על ידי זמרת הפופ האיטלקית-רומנייה היידוסי, שזכה גם הוא להצלחה ואף העפיל לראשי המצעדים באיטליה ושוודיה.
(את/ה) רוצה לעזוב אבל לא רוצה לקחת אותי
לא רוצה לקחת אותי, לא רוצה, לא רוצה לקחת אותי
הפנים שלך והאהבה מעצי הטיליה
מזכירים לי את העיניים שלך
השיר נכתב והולחן על ידי דן בלן, והגרסה המקורית של השיר בוצעה על ידי בלן, ארסניי טודירש, וראדו סרבו.
הסינגל פורסם לראשונה בשנת 2003 ברומניה, שם הלהקה חיה ופעלה באותה תקופה, ובאביב 2004 ברוב מדינות אירופה, היכן שהפך ללהיט קיץ.
גם בשנת 2006 היה השיר עדיין בחלק התחתון של מספר מצעדים בודדים במזרח אירופה.
הגרסה של O-Zone הייתה פופולרית ביותר ברחבי אירופה.
גרסת כיסוי של השיר שהוציאה הזמרת הרומנייה היידוסי, שפרסמה את השיר באירופה בערך באותו זמן, הייתה פופולרית יותר באיטליה ובשוודיה, שם כבשה את ראשי מצעדי הסינגלים.
השיר אף הוביל לפרסומם של מספר קטעי וידאו פרודיים שהופצו באינטרנט, ובראשם הסרטון הפופולרי של גארי ברולסמה, "Numa Numa Dance", בו רקד לצלילי השיר שהתנגן.
הסרטון, אשר הופיע לראשונה באתר הפלאש Newgrounds, הפך להיות בולט במיוחד, עד שעורר אינספור פרודיות של הווידאו עצמו בארצות הברית במהלך השנים מאז 2004.
בסך הכל, הסינגל הגיע למקום הראשון יותר מ-27 מדינות, ונמכרו למעלה מ-8 מיליון עותקים ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד מהסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
הגרסה האמריקנית של האלבום DiscO-Zone כוללת גרסה אנגלית של השיר שבוצע על ידי דן בלן ולוקאס פראטה.
גרסה זו מתמקדת בשורה "It's me, Picasso" מהשיר המקורי על מנת לספק נושא עבור אמן שאיבד את המוזה שלו.
בלן ופראטה ביצעו את הגרסה האנגלית לשיר, ששמה "Ma Ya Hi" בתוכנית החדשות האמריקאית "The Today Show" ב-22 בפברואר 2005. שלא כמו ההקלטה המקורית, גרסה זו לא זכתה להצלחה רבה מדי, ומוקמה במקום ה-72 במצעד הבילבורד פופ 100.
"Dragostea Din Tei" (גרסה רומנית מקורית) – 3:33
"Dragostea Din Tei" (גרסה איטלקית מקורית) – 3:35
"Dragostea Din Tei" (אונו אין דה דאב מיקס) – 3:39
גרסת הכיסוי של הזמרת האיטלקייה-רומנייה היידוסי זכתה להצלחה גדולה במספר מדינות, כגון שוודיה, אוסטריה, פורטוגל, איטליה, היכן שהגיע לראש המצעדים.
עם זאת, הסינגל זכה לפחות הצלחה משל להקת O-Zone.
מיקומי שיא של גרסאות אחרות
Massimo" על ידי מאסימו גארגיה
מצעד (2004)מיקום שיאמצעד הסינגלים הבלגי (ולוניה)13מצעד הסינגלים הצרפתי (SNEP)9מצעד הסינגלים השווייצרי38
מצעד (2004)מיקום שיאמצעד הסינגלים הבלגי (ולוניה)8מצעד הסינגלים הצרפתי (SNEP)2מצעד הסינגלים השווייצרי30
"Wenn der Hafer sticht" על ידי אנטוניה אאוס טירול
מצעד (2004)מיקום שיאאוסטריה (Ö3 אוסטריה טופ 40)7גרמניה (מדינה קונטרול)90
"Argent Argent" על ידי קאווט בהשתתפות מורפל
מצעד (2004)שיאמיקוםמצעד הסינגלים הצרפתי (SNEP)14
(בעברית: כשאתה עוזב (נומה נומה)) הוא סינגל של הדוגמנית והזמרת הרומנייה אלינה פושקאו.
השיר יצא לאור ב-17 בנובמבר 2008, על ידי חברת התקליטים אולטרה מיוזיק, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של פושקאו, Everybody Wants Me.
את השיר כתבו פזמונאים וזמרים רבים.
גרסה זו ספציפית הופקה על ידי המפיק, הזמר-יוצר והדי ג'יי השוודי בסהאנטר.
השיר נכלל באלבום האוסף של ג'ייסון נווינס, Ultra Dance 10. אלבום האוסף איגד להיטים ושירים מוכרים רבים שיצאו באותה שנה.
השיר הוא גרסה בשפה האנגלית לשיר "Dragostea Din Tei" של הלהקה המולדובית O-Zone.
לשיר המקורי יצאו גרסאות כיסוי ורמיקסים רבים סביב כל רחבי העולם, וביניהם גם הגרסה של פושקאו.
בנוסף לצאתו כסינגל, החליטה פושקאו לצלם לו וידאו קליפ נלווה שיקדם אותו.
הקליפ הועלה לערוץ היוטיוב של אולטרה מיוזיק באותה שנה.
תחילה, נראית פושקאו שוכבת על מיטה כשהיא מורדמת בעוד שלוש אחיות רוקדות מסביבה.
לאחר מכן, אחת האחיות מזריקה לפושקאו חומר שמעיר אותה, ואז ניתן לראותה ועוד כמה רקדניות רקע בתוך חלונות ראווה, כשהן רוקדות ומכוסות בצבעים זוהרים בחושך.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-12 מיליון צפיות.
וידאו פופולרי בשם "Numa Numa" פורסם במקור ב-Newgrounds בהשתתפות אדם בשם גרי ברולסמה המבצע ליפ סינק לשיר תוך כדי ריקוד.
הסרטון התפרסם עד מהרה לאתרי מדיה חברתית אחרים, כגון יוטיוב והפך ויראלי.
ברולסמה זכה לכינוי ""#1 Internet Celebrity" באירוע 40 הסופרסטארים הגדולים ביותר באינטרנט של VH1, ששודר ב-23 במרץ 2007.
בברזיל, הזמר לטינו החליף את כל המילים על מנת ליצור את גרסתו לשיר, הדומה במקצב ובמנגינה המקוריים, שנקראה "Festa no Apê".
מילות הפתיחה של השיר נדגמו בשיר "Live Your Life" בביצוע T.I.
לחן השיר גם הוא עיבוד של מנגינת השיר המקורי.
בשנת 2011 ביצע האנק עזריה קאבר לשיר בתור הדמות סוואן, בסרט האנימציה תזיזו ת'רגליים 2.
להקת המוזיקה-קומדיה ההונגרית Irigy Hónaljmirigy ביצעה גרסת כיסוי לשיר, תחת השם "Numerakirály", אשר נחשבת עד היום לאחד מהקאברים הפופולריים ביותר שלהם.
פרודיה על השיר פורסמה על ידי להקת המטאל הרומנית Trooper תחת השם "Zorzon", כשיר בונוס לאחד מהאלבומים שלהם.
בספרד, ביצע הצמד הקומי Los Morancos פרודיה לשיר בשם Marica tú, הידוע גם כ-"pluma pluma gay".
הקאבר הפך לפופולרי במיוחד במועדונים באמריקה הספרדית.
להקת Minisztár ההונגרית פרסמה וידאו קליפ של השיר ב-2005.
להקת Ondo Choc הפורטוגזית פרסמה את הקאבר "Sem Drama Aguardarei" ב-2006.
הלהקה הגרמנית ItaloBrothers פרסמה גרסת כיסוי לשיר בשם "My Life Is a Party" ב-2012.
דן בלן הקליט גרסה תחת השם "Sugar Tunes" ב-2006 - שיר פופ-רוק המבוסס על הלחן של Dragostea Din Tei.
באוסטריה, ביצעה הזמרת הילדה ליסה אברר גרסה בגרמנית לשיר ב-Kibby Contest בשנת 2004 תחת השם "Unsichtbar".
דן בלן הקליט גרסת רמיקס הנקראת "Numa Numa 2" בשנת 2018 בהשתתפות מארלי וואטרס ובריקוד של ילדים ובני נוער אפריקאים באוגנדה, שם הוקלט הקליפ.
בשנת 2020 הוציאה הלהקה הבסקית GORA ETORRI שיר בשם Domeketako Maratoie באותו לחן.
בישראל השיר תורגם למילים בעברית ושימש כשיר הנושא של מופע הילדים פסטיגל 2004 (לא יאומן כי פסטיגל).
השיר נפוץ בישראל גם הודות לקליפ פלאש הומוריסטי שמילותיו שונו בשם Animutation (כך לדוגמה שם השיר הפך בקליפ ל"דץ עושה לי תה").
כן נעשה שימוש בלחן על ידי להקת חסידי ברסלב הידועה כ-נ נח, על פי תורתו של רבי נחמן מברסלב והמסורת של רבי ישראל דב אודסר.
וכמו כן בשנת 2004 נעשה שיר הומוריסטי לאותו שיר על ידי הקומיקאי אסי כהן (בתפקיד הזמר קוקו), יחד עם הזמרים עדי כהן, הראל סקעת והראל מויאל במסגרת התכנית הסאטירית איפה אתה חי?!.
גרסה אינדונזית של השיר פורסמה על ידי הלהקה האינדונזית Barakatak תחת השם "Buka-Bukaan" ב-2008.
ישנן שלוש גרסאות כיסוי במנדרינית: בסינגפור, ג'וזי קוק (郭美美) בביצוע "Bu Pa Bu Pa" (不怕不怕, "לא מפחד, לא מפחד")., בטייוואן, 2moro בביצוע "Shabu Shabu", ואלבה סיאו (蕭亞軒) בביצוע ("Lian Ai Feng", 戀愛瘋 ,"Crazy Love").
בדרום קוריאה, הזמרת, הדוגמנית והשחקנית היון יאנג פרסמה גרסה קוריאנית של השיר, ששמה "누나의 꿈" (Nuna-ui Kkum; Sister's Dream), אשר הגיעה לחלק העליון של המצעד הקוריאני.
בווייטנאם בוצעה גרסת כיסוי בשם "Người Tình Mai Ya Hee".
בתאילנד, הזמר יהי רדביט (בתאילנדית:ใหญ่ เรดบิท) השתמש במנגינה זו עבור השיר "Oh-Jao-Nee"(בתאילנדית:โอ้เจ้าหนี้; "Oh, creditor")
גרסת הכיסוי הדרום אפריקאית, "Net Die Een Vir My", בוצעה באפריקאנס על ידי ניקוליס לאו ושיין 4.
Dreamchaser (בעברית: רודפת החלומות) הוא אלבום האולפן האחד-עשר של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן.
האלבום יצא לאור ב-16 בינואר 2013, בהוצאת חברת התקליטים שמחה LLC.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הקלאסיים.
Dreamchaser הופק על ידי מייק הדג'ס וסאלי הרברט.
הוא הופץ לראשונה ב-16 בינואר 2013, ביפן בהוצאת שמחה LLC.
לאחר מכן, ב-5 באפריל הופץ גם באוסטרליה וגרמניה.
יומיים לאחר מכן, הופץ בממלכה המאוחדת, ופרק זמן לאחר מכן, גם בארצות הברית, קנדה, ומדינות נוספות ברחבי העולם.
בשנת 2013, יצאה לאור מהדורת הסופר הדלוקס של האלבום.
המהדורה כוללת בתוכה גלובוס של כדור הארץ בו חבוי התקליטור של, Dreamchaser.
הגלובוס יושב על בסיס אקרילי, ויחד איתו מצורפת חוברת אומנות המציגה תמונות ייחודיות של ברייטמן.
התקליטור אשר נכלל במהדורה, מכיל בתוכו ארבע רצועות נוספות: "In The Air", "Hawaii '78", "7th Heaven" ו-"So Long Ago So Clear".
ארבע הרצועות אשר נכללות בתקליטור, לא נכללות בתקליטור הרגיל של Dreamchaser.
המהדורה יצא באופן מוגבל ברחבי העולם.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקוריפן16 בינואר 2013הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתEMI מיוזיק יפןאוסטרליה5 באפריל 2013קוךגרמניהבריטניה8 באפריל 2013דקהקנדה16 באפריל 2013האחים וורנרארצות הבריתשמחה LLCקוריאה הדרומית23 באפריל 2013יוניברסלטאיוואן14 ביוני 2013גולד טייפון
Dreadful Shadows היא להקת רוק/מטאל גותי מגרמניה.
הלהקה הוקמה ב-1993 בברלין שבגרמניה, כחלק מגל הדארקווייב (Darwave) והרוק הגותי.
מייסדיה היו סוון פרידריך, רייקו ישקה, פרנץ הופר, ינס ריידיגר ורון תייל.
ב-1994 הוציאה את אלבומה הראשון Estrangement במסגרת הלייבל Sounds of Delight.
בעקבותיו יצאה למסע הופעות באירופה וזכתה להצלחה בהולנד, אנגליה ודנמרק.
ב-1995 עזבה הלהקה את חברת התקליטים Sounds of Delight וחתמה בלייבל Deathwish Office.
ב-1997 עברה לחברת התקליטים Oblivion.
בשנים 1995–2000 הלהקה הייתה בשיא יצירתה המוזיקלית והוציאה 3 אלבומי אולפן באורך מלא ועוד מספר EP.
ב-1998 יצאה למסע הופעות ביחד עם להקת המטאל הגותי Paradise Lost, שנחשבת לאחת ממייסדות הז'אנר ולאחת הלהקות הוותיקות והמצליחות בסצנות המטאל הגותי והדום-דת'.
בשנת 2000 התפרקה הלהקה וחבריה התפצלו למספר פרויקטי סולו.
בשנים 2000–2003 נערכו מחדש מספר אלבומים של הלהקה, שכללו מיקסים חדשים ורצועות בונוס.
בשנת 2007 התאחדה הלהקה לצורך מסעי הופעות, שבחלקם השירים נבחרו על ידי המעריצים.
עם זאת, חברי הלהקה אינם מגדירים זאת כ"איחוד הלהקה" מאחר שהם לא יוצרים ומקליטים שירים חדשים, אלא רק מופיעים ביחד.
סוון פרידריך (Sven Friedrich) - סולן, קלידים, גיטרה אקוסטית
אנדרה פלר (André Feller) - גיטרה
נורמן זלביג (Norman Selbig) - גיטרה
ינס ריידיגר (Jens Riediger) - גיטרה באס
רון תייל (Ron Thiele) - שירה, קולות רקע
רייקו ישקה (Reiko Jeschke) - גיטרה, 1993
סטפן נויבאואר (Stefan Neubauer) - בשנים 1993–1996
סבאסטיאן אוליף לנגה (Sebastian Olive Lange) - בשנת 1996
Dreamchaser World Tour הוא סיבוב הופעות השמיני של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן, אשר נועד לקדם את אלבומה האחד עשר, Dreamchaser.
רשימת השירים של המופעים אשר התקיימו בסוף 2014
"Kaze No Toorimichi" לא בוצע במהלך המופעים שהתקיימו בסין.
"Deliver Me" בוצע בכמה מופעים בודדים שהתקיימו במהלך סיבוב ההופעות.
Dreamchaser in Concert הוא אלבום הווידאו העשירי של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן.
אלבום הווידאו יצא לאור בעולם ב-4 באוגוסט 2013 ובנובמבר 2013, וביפן יצא לאור ב-18 בדצמבר 2013, על ידי חברת התקליטים שמחה LLC.
Dreamchaser in Concert הופק על ידי שרה ברייטמן עצמה.
בדומה ל-Classics: The Best of Sarah Brightman VHS (2002), יצא אלבום הווידאו באופן מצומצם ועל כן, לא הצליח להיכנס למצעדי האלבומים.
Dreamchaser in Concert הופק על ידי שרה ברייטמן בעת שיצאה לסיבוב ההופעות השמיני שלה, "Dreamchaser World Tour".
הוא הופץ לראשונה בפורמט של DVD, ולאחר מכן יצא גם בפורמט של בלו-ריי.
הוא כולל ביצועים שונים של ברייטמן לשיריה, כדוגמת "One Day Like This" ו-"Time to Say Goodbye".
בנוסף לכך, הוקלט האלבום ביוני 2013, באולפני אלסטרי, ליד לונדון שבממלכה המאוחדת.
Dream Too Much (בעברית: חולם יותר מדי) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית איימי לי.
אלבום הבכורה יצא לאור ב-30 בספטמבר 2016, על ידי חברת התקליטים איימי לי מיוזיק.
עם יציאתו הצליח האלבום להגיע אל המקום ה-9 במצעד אלבומי הילדים של בילבורד.
אלבום הבכורה הוקלט בשנת 2016, והופק על ידי ויל האנט אשר הפיק עבור איימי לי גם את המיני-אלבום הראשון שלה, Recover, Vol.
1 שיצא כמה שבועות לפני כן.
האלבום מכיל בתוכו שירי ילדים שונים, וכולל בתוכו ביצוע מחדש של לי לשיר "Stand by Me" של בן אי קינג.
"Dream a Little Dream of Me" (בעברית: תחלום חלום קטן עלי) הוא שיר שנכתב על ידי גאס כאהן , והולחן על ידי המלחינים פביאן אנדרה ווילבר שוואנדט , ויצא לאור ב-1931. ביוני 1968, יצאה גרסת כיסוי לשיר על ידי הזמרת האמריקאית מאמא קאס.
השיר זכה בתרגום לעברית מאת אהוד מנור, אשר נקרא "שמור לך חלום קטן", ובוצע על ידי להקת "הטוב הרע והנערה".
Dream Street (בעברית: רחוב חלומי) הוא אלבומה השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'נט ג'קסון.
האלבום יצא לאור ב-23 באוקטובר 1984, בחברת התקליטים איי אנד אם רקורדס.
גם אלבום זה בדומה לאלבומה הקודם לא זכה להצלחה.
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-147 בארצות הברית, ולמקום ה-188 בלבד בריטניה, בעוד במצעדים של שאר המדינות בעולם כלל לא הצליח להיכנס.
מכירותיו של האלבום נאמדות בכ-200 אלף עותקים בלבד מה שיצר אכזבה בקרב אביה של ג'קסון אשר ציפה להצלחה יותר גדולה לאלבום.
בנוסף לא יצא אף להיט מהאלבום כאשר כל השירים כשלו מלהיכנס למצעד האמריקאי ואף כמעט ולא נכנסו לאף מצעד בעולם.
מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים שביניהם שיר הנושא: "Dream Street" והסינגל הראשון ממנו "Don't Stand Another Chance" אשר הופק על ידי אחיה מרלון.
בעקבות הכישלונות של כל הסינגלים שהוציאה עד כה לא צולם לאף שיר קליפ מלבד לשיר הנושא אשר היה הופעתה של ג'קסון בתוכנית TV show Fame.
מבחינה מוזיקלית אלבום זה הכיל יותר מוזיקת פופ בהשוואה לאלבומה הקודם.
Drama Club (בעברית: מועדון דרמה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט.
הוידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-21 בנובמבר 2019. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על מעל ל-16 מיליון צפיות.
Drama Club הוא השיר היחיד באלבום שהופק על ידי וואן לוב, שהפיק רבים מלהיטיה הקודמים של מרטינז, בהם "Dollhouse", "Carousel" ו-"Sippy Cup".
השיר נכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי בארצות הברית באותו היום, כאשר הגיע למקום ה-157. נכון לאוקטובר 2020, זכה השיר למעל ל-34 מיליון השמעות בספוטיפיי.
"" (בעברית: "חולמת") הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר הצרפתי יוסופה, ביחד עם הזמרת-יוצרת הצרפתייה אינדילה, מתוך אלבומו, Noir Désir.
השיר יצא לאור ב-2 באפריל 2012, בהוצאת חברות התקליטים בומאי רקורדס ובליב רקורדס, כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים שבוולוניה.
השיר נכתב על ידי סקלפוביץ', יוסופה ואינדילה והופק על ידי סקלפוביץ' גם כן.
השיר הוא שיר פופ, המשלב בתוכו את סוגת הראפ ובו שרים השניים על כמיהה עמוקה ואמיתית בנוגע ליחסיהם, תוך שאינדילה שרה על הדברים שמערכת היחסים ביניהם מספקת לה ועל הרגשות שלה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-7.5 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-2 באפריל 2012, בסמוך לצאתו של השיר כסינגל.
הקליפ צולם במדבר ובתחילתו ניתן לראות את יוסופה כשהוא עומד על גבעת חול, תוך שבהמשך ניתן לראות גם את אינדילה, מבצעת את השורות שלה בשיר.
קליפ מילים של השיר שהופץ במאי 2012, צבר למעלה ממיליון צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם2 באפריל 2012תקליטור • הורדה דיגיטליתבומאי • בליב
"Dreaming of You" (בעברית: "חולמת עליך") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Dreaming of You.
הוא יצא לאור ב-14 באוגוסט 1995, בהוצאת חברת התקליטים EMI לטין, כסינגל השלישי מתוך האלבום וכשיר הנושא מתוכו.
הבי-סייד שלו הוא השיר "Techno Cumbia".
מילותיו מדברות על תחושות של געגוע ועל כך שסלינה חלמה על אהובה בלילה.
השיר נכתב על ידי פרן גולד וטום סנואו והוא מעין בלדת פופ.
במקור, הוא נכתב בשנת 1989 עבור להקת ה-R&B האמריקאית דה ג'אטס, אשר החליטה שלא להקליטו.
גולד האמינה שיש לו פוטנציאל והציעה אותו לסלינה שהקליטה אותו עבור אלבומה, Dreaming of You.
המפיק המוזיקלי ואחיה של סלינה, א.ב.
קינטנייה, לא אהב אותו; מאוחר יותר, הוא אמר בריאיון בשנת 2002 שכששמע את גרסת הדמו שלו, הוא היה "יותר שיפוטי".
מבקרי המוזיקה שיבחו את השיר הן על תוכנו הלירי והן על היותו בלדה, תוך שחלקם השוו אותו לשירים שהוקלטו על ידי מדונה ופאולה עבדול.
השיר זכה בפרס הפופ של ה-BMI על כך שצבר שני מיליון השמעות ברדיו בשנת 1996 והוא נחשב לאחד מהשירים המצליחים ביותר שהקליטה סלינה במהלך הקריירה המוזיקלית שלה.
בלוס אנג'לס טיימס כינו אותו כאחד מעשרת הסינגלים הטובים ביותר של שנת 1995. "Dreaming of You" נכלל גם בספרו של ברוס פולוק "7,500 השירים החשובים ביותר לתקופת הרוקנרול".
הווידאו קליפ הרשמי שלו מציג סיפור על ילדה שבורחת מהבית כדי להיות עם המאהב שלה – העלילה הזו מנסה להמחיש את המלל בו עוסק השיר עצמו, כמו גם תחושותיה של סלינה.
"Dreaming of You" הגיע בשיאו למקום העשרים-ושנים במצעד הבילבורד הוט 100. בקנדה, הגיע למקום השביעי במצעד השירים העכשוויים למבוגרים, ודורג כאחד מהשירים העכשוויים למבוגרים המצליחים ביותר במדינה בשנת 1996. נכון לשנת 2010, השיר נמכר בלמעלה מ-254,000 עותקים דיגיטליים.
באפריל 2015, נודע כי מכירותיו עומדות על 788,000 עותקים, על פי נילסן סאונד-סקאן.
"Dreaming of You" הפך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם סלינה והוא הוקלט פעמים רבות על ידי אמנים שונים במרוצת השנים.
בשנת 2023 פורסמה רשימת "500 שירי הפופ הגדולים בכל הזמנים", בה דורג "Dreaming of You" במקום ה-376.
סלינה הופיעה בטקס פרסי מוזיקת הטחאנו בשנת 1989, ביחד עם חוסה בהר (לשעבר יו"ר סוני מיוזיק לטין) שהקים את EMI לטין רקורדס.
בהר חיפש אחר אמנים לטיניים חדשים ורצה להחתים את סלינה בחברת הבת של EMI, קפיטול רקורדס ואילו סוני מיוזיק לטין הציעו סכום כפול מזה שהציעו קפיטול לאביה ולמנהלה של סלינה, אברהם קינטנייה ג'וניור.
בהר חשב שהוא גילה את גלוריה אסטפן הבאה, אך כשהממונה שלו התוודע לכך, הוא כינה את מחשבותיו כ"לא הגיוניות", היות שהוא גילה את סלינה בשבוע בודד במהלכו שהה בטקסס.
קינטנייה ג'וניור בחר בהצעה של EMI לטין בגלל הפוטנציאל ליצור מוזיקת קרוסאובר והוא רצה שילדיו יהיו המוזיקאים הראשונים שיחתמו על חוזה עם החברה.
לפני שסלינה חתמה על חוזה עם EMI לטין בשנת 1989, בהר וסטיבן פינפר ביקשו מסלינה להקליט את אלבום הבכורה שלה בשפה האנגלית בלבד.
היא התבקשה להקליט שלושה שירי דמו עבור צ'ארלס קופלמן, יו"ר EMI רקורדס.
לאחר שהאזין להם, סירב קופלמן להסכים לה להקליט אלבום קרוסאובר, מתוך אמונה כי סלינה צריכה לחזק תחילה את קהל המעריצים שלה.
מאוחר יותר, לאחר שהוציא חמישה אלבומים בשפה הספרדית שכולם הפכו לאבני דרך חסרות תקדים בתעשיית המוזיקה הלטינית, קופלמן האמין כי סלינה הגיעה לשיא שלה בשוק המוזיקה הלטיני וכולם החלו בהכנות לאלבום קרוסאובר.
החל משנת 1989, אחיה של סלינה א.ב.
קינטנייה הפך למפיק המוזיקלי וכותב השירים העיקרי של הזמרת במהלך קריירה שלה.
בהמשך, הוא התבקש להיפגש עם כמה מפיקים מוזיקליים נוספים בניו יורק, תוך שהתבקש לבחור אחד שיתאים בצורה הטובה ביותר לסגנונה של סלינה.
הוא לא הצליח להפיק את אלבום הקרוסאובר מאחר שעבד על אלבומה של סלינה בשפה הספרדית Amor Prohibido (1994), שיצא בסמוך לכך.
מכיוון ש-EMI רקורדס רצתה שהאלבום יצליח, הם אפשרו לסלינה לבחור שיר אחד בלבד שהיא רוצה להקליט לאלבום.
סלינה בחרה ב-"Dreaming of You"; שיר שכתבו הפזמונאים האמריקאים פרן גולד וטום סנואו בשנת 1989. במקור, הוא נכתב בשנת עבור להקת ה-R&B האמריקאית דה ג'אטס, אשר החליטה שלא להקליטו.
כששמע קינטנייה השלישי את הקלטת הדמו, הוא הודיע לה שהוא לא אוהב את השיר.
סלינה אמרה לו שהיא הולכת להקליט את השיר כיוון שהיא מעדיפה את התוכן והמסר הליריים שלו.
בריאיון שנערך בשנת 2002, קינטנייה השלישי דיבר בהרחבה על תהליך יצירת השיר והדעות שלו כלפיו.
עם זאת, כאשר הביע את דעתו עליו פעם נוספת, הוא כינה אותו כ"אחד מהשירים הטובים ביותר באלבום, אם לא [הטוב ביותר]".