tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כדי להותיר את המיקרופונים בקרבת ההתרחשות, ומאידך להסתיר אותם מעיני הצופים, כיסה טולנד בעזרת מעצב התפאורה את תקרת האולפן ביריעת בד גדולה שנראתה בסרט כתקרה רגילה.
הוא גם יצר שינויים במצלמה כדי לאפשר טווח תנועה רחב יותר, במיוחד מזוויות נמוכות.
כמו כן, תכנן טולנד מערכת שליטה מרחוק בפוקוס כדי שמפעיל המצלמה יהיה חופשי להניעה ולהטותה ללא הפרעה.
בשל האתגרים הטכניים שיצר המיקוד העמוק, טולנד אף עשה שימוש בעדשות פרי תכנונו, שאפשרו מעבר גדול יותר של אור.
למרות שהאזרח קיין הוא ההישג המוערך ביותר שלו, סגנון הצילום שלו בענבי זעם (1940) היה מגוון יותר.
הוא קיבל השראה מצילומי דורותיאה לנג ויצר סגנון חזותי מחוספס, ריאליסטי ונדיר למדי (ביחס להוליווד).
באחד הפרויקטים האחרונים שלו פנה טולנד לצילום סרט צבעוני,שירת הדרום (1946), ששילב אנימציה עם צילומים חיים והתאפיין בצבעוניות עשירה ועזה.
בשנות חיינו היפות ביותר המיקוד העמוק שימש להדגשת ההיבטים השונים בחייהן של הדמויות.
פוטר 1937 ההיסטוריה מתרחשת בלילה פרנק בורזייגי שותף לצילום1937 מבוי סתום ויליאם ויילר מועמדות לאוסקר1938 החטוף אלפרד וורקר 1938 The Cowboy and the Lady ה.ס.
מקלאוד 1947 אשת הבישוף הנרי קוסטר 1948 שיר נולד הווארד הוקס 1948 Enchantment אירוינג רייס
גרגורי "גרג" באלרד היה כדורסלן, סקאוט ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1977–1989. בעונת זכה באליפות ליגת ה-NBA כשחקן וושינגטון בולטס, ולאורך 11 עונותיו בליגה העמיד ממוצעים כוללים של 12.4 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.
בין השנים 1993–2007 שימש כעוזר מאמן בדאלאס מאבריקס, במינסוטה טימברוולבס ובאטלנטה הוקס.
באלרד נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, וגדל בפומונה הסמוכה.
בין השנים 1973–1977 למד באוניברסיטת אורגון, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה – "אורגון דאקס" – לצדם של רון לי וסטו ג'קסון.
בעונתו האחרונה בקבוצה רשם ממוצעים של 21.7 נקודות ו-9.8 ריבאונדים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
1,119 הריבאונדים שאסף לאורך קריירת המכללות מציבים אותו במקום הראשון בתולדות ה"אורגון דאקס".
בדראפט ה-NBA 1977 נבחר באלרד בבחירה הרביעית, על ידי וושינגטון בולטס.
בעונתו הראשונה בוושינגטון זכה עם הבולטס באליפות ה-NBA הראשונה בתולדות המועדון, כמחליפו מהספסל של בוב דאנדרידג'.
לאורך הפלייאוף שותף ב-19 מתוך 21 משחקי קבוצתו, ותרם 3.9 נקודות בממוצע למשחק.
במשחק השישי של סדרת הגמר, מול סיאטל סופרסוניקס, התעלה באלרד עם משחק מצוין של 12 נקודות, 12 ריבאונדים, 6 אסיסטים ו-3 חטיפות, בניצחון אשר השווה את תוצאת הסדרה ל-3–3. בעונה העוקבת התמודדו הבולטס והסופרסוניקס פעם נוספת בסדרת הגמר, אולם הפעם ידה של סיאטל הייתה על העליונה.
בעונות הבאות הפך לשחקן חמישייה קבוע ולאחד השחקנים המובילים של הבולטס, לצדם של אלווין הייז, קווין גריווי, ג'ף רולנד וריקי סוברס.
בעונת הוביל את קלעי קבוצתו עם 18.8 נקודות בממוצע למשחק, והוליך את הבולטס לשלב חצי גמר המזרח בפלייאוף.
ביוני 1985, לאחר 8 עונות רצופות בוושינגטון, הועבר בטרייד לגולדן סטייט ווריורס תמורת בחירת דראפט עתידית.
בגולדן סטייט חזר לשמש כשחקן ספסל, ובשתי עונותיו במדיה קלע 7.9 נקודות למשחק בלבד.
לקראת עונת 1987/1988 עבר לשחק בקבוצת סקאבוליני פזארו האיטלקית.
ב-25 משחקיו בפזארו קלע 22.8 נקודות בממוצע למשחק, והוביל אותה לזכייתה הראשונה באליפות ליגת העל האיטלקית.
בעונתו האחרונה בקריירה, 1988/1989, שיחק לתקופות קצרות בליברטאס פורלי מהליגה האיטלקית, ב"אולבני פטרונס" מליגת ה-CBA ובסיאטל סופרסוניקס, בטרם פרש ממשחק, בגיל 34.
בעונת שימש באלרד כעוזרו של מאמן דאלאס מאבריקס, קווין באקנר.
את עונתו היחידה בדאלאס סיימה הקבוצה עם המאזן הגרוע ביותר בליגה, 13–69.
בין השנים 1994–2004 היה עוזר מאמן במינסוטה טימברוולבס, תחת המאמנים הראשיים ביל בלייר ופליפ סונדרס.
במהלך התקופה העפילה מינסוטה לשלב הפלייאוף 8 פעמים ברציפות, ובעונת השתתפה לראשונה בתולדותיה בגמר האזור המערבי.
בין השנים 2004–2007 היה חבר בצוות האימון של אטלנטה הוקס, אותה אימן מייק וודסון, ובין השנים 2007–2013 שימש כסקאוט בקבוצה.
בשנת 2014 מונה לסקאוט של קבוצת וושינגטון ויזארדס.
ב-9 בנובמבר 2016 נפטר באלרד לאחר מאבק בסרטן הערמונית, בגיל 61.
גרגורי ויין "גרג" אנדרסון , שנודע גם בכינויו קאדילק אנדרסון (Cadillac Anderson), הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1987–2000. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגת ה-NBA הם 7.3 נקודות ו-6.2 ריבאונדים למשחק.
אנדרסון נולד וגדל ביוסטון שבטקסס, ובין השנים 1983–1987 למד באוניברסיטת יוסטון.
בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("יוסטון קוגרס") העפיל עמה לגמר טורניר אליפות המכללות, בו הפסידה מול אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
ב-3 העונות הבאות, לאחר עזיבת כוכב הקבוצה האקים אולאג'ואן ל-NBA, הפך אנדרסון לאחד השחקנים המובילים של הקוגרס, ורשם ממוצעים של 17.6 נקודות, 10.5 ריבאונדים ו-2.3 חסימות למשחק.
על אף הצטיינותו, העפילה יוסטון לטורניר המכללות פעם אחת בלבד ב-3 העונות, והודחה ממנו כבר במשחק הראשון.
בדראפט ה-NBA 1987 נבחר אנדרסון על ידי סן אנטוניו ספרס, בבחירה ה-23. לאורך עונתו הראשונה בסן אנטוניו העמיד ממוצעים של 11.7 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
בעונה העוקבת המשיך להציג יכולת גבוהה עם שיא קריירה של 13.7 נקודות למשחק, אך קבוצתו רשמה את מאזן הניצחונות הגרוע בתולדותיה; 21–61.
לקראת עונת הועבר לצד אלווין רוברטסון בטרייד למילווקי באקס, בתמורה לטרי קאמינגס.
ב-86 משחקיו במילווקי קלע 7.0 נקודות בממוצע למשחק, בטרם נשלח בשני טריידים נוספים לניו ג'רזי נטס, ומיד אחר כך לדנוור נאגטס.
בעונת פתח בכל 82 משחקי הנאגטס, ותרם 11.5 נקודות ו-11.5 ריבאונדים (שביעי בליגה) בממוצע למשחק.
בעונת 1992/1993 עבר לשחק בקבוצת יובקזרטה באסקט מליגת העל האיטלקית.
בעונתו היחידה בקבוצה קלע 15.4 נקודות ואסף 13.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בין השנים 1993–1998 שיחק עבור דטרויט פיסטונס, אטלנטה הוקס וסן אנטוניו ספרס, ולאורך התקופה קלע 3.6 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 1999/2000 שיחק בקבוצת "סן ניקולאס" מליגת העל הארגנטינאית, בטרם פרש ממשחק.
באוקטובר 1998 נשפט אנדרסון לחמישה חודשי מאסר, בגין אחזקה והפצה של קוקאין בעיר בילוקסי שבמיסיסיפי.
גרגורי "גרג" לוויס בורסון היה מדבב אמריקאי.
בורסון נולד בסוף יוני 1949 באנהיים, קליפורניה והתחיל את הקריירה שלו בצמוד למדבבים גדולים כמו דאוס באטלר ומל בלאנק, אשר בשלבים מאוחרים החליף אותם בדיבובם.
הוא התפרסם בעיקר אחרי שדיבב את באגס באני בסרט הקצר "Carrotblanca" מ-1995, בו דיבב גם את פוגהורן לגהורן ואת פפה לה פיו ובסרט מ-1997 "From Hare to Eternity".
כמו כן דיבב עוד דמויות בסרטי לוני טונס.
הוא דיבב גם את יוגי דב בסרט "The New Yogi Bear Show", לאחר מותו של באטלר המדבב המקורי.
כמו כן דיבב במספר משחקי וידאו שונים.
ב-2004 התלוננו שלוש נשים שהיו איתו על אלימות והתקשרו למשטרה.
לבלשי המשטרה לקח כשש שעות לפרוץ לביתו, כשהוא נשמע להם שיכור ופלט שטויות ללא הרף.
אחד השוטרים אמר שהוא היה כל כך שיכור שלא היה ברור אם הוא מדבר אליהם או מדבב קולות.
בנוסף הוא איים על אחת מבנות ביתו ועל רצפתו היו מפוזרים אקדחים רבים.
למרות התקרית אף אחד מהמעורבים לא נפגע בצורה קשה, אך הקריירה של בורסון הסתיימה לאחר מכן.
הוא התחיל להיות אלכוהוליסט לאחר דיכאון מכך שאיבד את השימוש במיתרי קולו וכך גם את עבודתו.
הוא מת ביולי 2008 בביתו בלוס אנג'לס, מסיבוכים שבין סוכרת לטרשת נפוצה בגיל 59 בלבד.
הותיר אחריו שני ילדים ואח אחד.
1989 - אסטריקס ומכת המנהיר
1994 - סקובי-דו בסיפור אלף לילה ולילה
1997 - המיליונר מת מצחוק
1995-2002 - תעלומות סילבסטר וטוויטי
גרגורי קרלטון "גרג" אנתוני הוא כדורסלן עבר ופרשן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1991–2002. לאורך 11 עונותיו בליגה שיחק עבור 6 קבוצות שונות, ורשם ממוצעים כוללים של 7.3 נקודות, 4.0 אסיסטים, 1.9 ריבאונדים ו-1.2 חטיפות למשחק.
אביו של הכדורסלן קול אנתוני.
אנתוני נולד וגדל בלאס וגאס שבנבדה, ובשנת 1986 החל ללמוד באוניברסיטת פורטלנד אשר באורגון.
לאחר שנה אחת בפורטלנד עבר ללמוד באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס (UNLV), ובשנת 1988 הצטרף לקבוצת הכדורסל שלה, אותה אימן חבר היכל התהילה של הכדורסל ג'רי טרקניאן.
בעונת 1989/1990 הוביל את הקבוצה, לצדם של לארי ג'ונסון וסטייסי אגמון, לזכייתה הראשונה אי פעם בטורניר אליפות המכללות.
במשחק חצי הגמר גברו ה"רבלס" על אוניברסיטת ג'ורג'יה טק, בה שיחקו דניס סקוט וקני אנדרסון, ובמשחק הגמר הביסו ב-30 הפרש את אוניברסיטת דיוק, בה שיחק כריסטיאן לייטנר.
באותה עונה פתח אנתוני בכל משחקי קבוצתו, ותרם 11.2 נקודות, 7.4 אסיסטים ו-2.7 חטיפות בממוצע למשחק.
בעונת 1990/1991 המשיך להציג יכולת גבוהה, עם ממוצעים של 11.6 נקודות ו-8.9 אסיסטים למשחק, אולם UNLV הודחה מטורניר האליפות בשלב חצי הגמר.
בעת סיום לימודיו, ניצב אנתוני במקום הרביעי בתולדות ליגת המכללות בסך אסיסטים בקריירה, עם 950.
בדראפט ה-NBA 1991 נבחר אנתוני בבחירה ה-12, על ידי ניו יורק ניקס.
את עונות ו- סיימו הניקס עם המאזן הטוב ביותר באזור המזרחי, ובפלייאוף 1994 העפילו לגמר ה-NBA, לראשונה מזה 21 שנים; בסדרת הגמר עצמה הפסידה הקבוצה מול יוסטון רוקטס, בתוצאה 3–4. לאורך הפלייאוף שותף אנתוני בכל 25 המשחקים, בעיקר הודות ליכולותיו ההגנתיות, ורשם ממוצעים של 4.9 נקודות ו-2.4 אסיסטים למשחק.
בדראפט ההרחבה של שנת 1995 נבחר אנתוני על ידי ונקובר גריזליס, לקראת עונת הבכורה של המועדון.
בעונתו הראשונה בקבוצה הוביל את הגריזליס בממוצעי נקודות ואסיסטים למשחק, עם שיאי קריירה של 14.0 נקודות ו-6.9 אסיסטים למשחק.
את אותה עונה, כמו גם את העונה שלאחריה, סיימו הגריזליס עם מאזן הניצחונות הנמוך ביותר בליגה (29–135 בשתי העונות).
באוקטובר 1997 חתם על חוזה בסיאטל סופרסוניקס, ובינואר 1999 עבר לשחק בפורטלנד טרייל בלייזרס.
בעונות ו- העפיל עם פורטלנד לשלב גמר האזור המערבי בפלייאוף, כמחליפו מהספסל של הרכז דיימון סטודמאייר.
בקיץ 2001 הועבר בטרייד לשיקגו בולס, ולאחר 36 משחקים שוחרר והצטרף למילווקי באקס.
בסיום עונת פרש אנתוני ממשחק, בגיל 34.
לאחר פרישתו ממשחק החל אנתוני לשמש כפרשן של משחקי ליגת ה-NBA וליגת המכללות ברשתות טלוויזיה שונות.
ב-16 בינואר 2015 נעצר אנתוני בוושינגטון די.
בעקבות המעצר הושעה מעבודתו ברשתות CBS ו-Turner Sports.
ב-11 בפברואר שוחרר ממעצר, לאחר שהגיע להסכם פשרה לפיו נדרש ל-32 שעות עבודות שירות.
בשנת 2016 חזר אנתוני לעבודתו ב-CBS וב-Turner Sports כפרשן כדורסל.
גרגורי פול "גרג" אוסטין הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, שנודע בעיקר בזכות תפקידיו בסדרה "ציידים" ובסדרת הטלוויזיה "Class".
אוסטין גדל בבורנמות' באנגליה, ולו שלוש אחיות.
לפני שהפך לשחקן, הוא היה רקדן.
אוסטין למד מחול מודרני, בלט, וסטפס.
בזכות כישוריו בריקוד התקבל לתיאטרון מוזיקלי.
לאחר מכן, למד ב-"ArtsEd" בלונדון, שם סיים תואר ראשון בתיאטרון בשנת 2013.
בין השנים 2014 עד 2016 גילם את גורדון סלפרידג' הצעיר בסדרת הטלוויזיה מר סלפרידג' של רשת ITV, תפקיד שקיבל עוד לפני שסיים את התואר בתיאטרון.
הוא הופיע גם כרופוס ברטון בפרק אחד של "חוק וסדר: בריטניה".
בשנת 2015 הופיע אוסטין בסרט הקצר "Into the Surf".
בשנת 2016 לוהק לספין-אוף של הסדרה "דוקטור הו", בשם Class.
בשנת 2017 הוא כיכב בפרסומת למסטיק של חברת של ריגלי והופיע בסדרה "Endeavour" בתפקיד רופוס ברטון.
לאחר מכן הוא הופיע לזמן קצר בסדרת הטלוויזיה הבריטית, "Humans" בערוץ 4.
בשנת 2019 הוא שיחק בתפקיד אורח בסרט "Summer of Rockets" של סטיבן פוליאקוף, שהוקרן לראשונה ב-BBC ב־22 במאי 2019.
בשנת 2020, הוא שיחק תפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "ציידים", המשודרת בפריים וידאו.
שנה כותרת תפקיד הערות 2016 גיבוי סרט קצר 2015 Into the Surf סבסטיאן סרט קצר 2019 אחרי המלחמה פרדי
שנה כותרת תפקיד הערות 2018–2020 Class צ'רלי סמית' 8 פרקים
גרגורי (גרג) פול וינטר הוא ביולוג מולקולרי בריטי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 2018, הידוע בעיקר בזכות עבודתו בשימוש טיפולי בנוגדנים חד שבטיים.
קריירת המחקר שלו התבססה כמעט כולה במעבדת MRC לביולוגיה מולקולרית ובמרכז MRC להנדסת חלבונים בקיימברידג', אנגליה.
נולד בעיר לסטר ולמד בבית הספר המלכותי בניוקאסל על נהר הטיין.
הוא המשיך ללמוד מדעי הטבע באוניברסיטת קיימברידג' וסיים את לימודיו בטריניטי קולג' שבקיימברידג' בשנת 1973. הוענק לו תואר דוקטור, ממעבדת MRC לביולוגיה מולקולרית, לצורך מחקר על רצף חומצות האמינו של סינתטאז tRNA טריפטופניל מהחיידק Bacillus stearothermophilus בשנת 1977 בפיקוחו של בריאן ס.
מאוחר יותר, וינטר השלים כהונתו של פוסט-דוקטורט באימפריאל קולג' בלונדון, ועוד אחד במכון לגנטיקה באוניברסיטת קיימברידג'.
לאחר הדוקטורט שלו, וינטר סיים מחקר פוסט-דוקטורט במעבדה לביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת קיימברידג'.
הוא המשיך להתמחות ברצף חלבונים וחומצות גרעין והפך לראש הקבוצה במעבדת MRC לביולוגיה מולקולרית בשנת 1981. הוא התעניין ברעיון שלכל הנוגדנים יש אותו מבנה בסיסי, רק עם שינויים קטנים שהפכו אותם ספציפיים למטרה אחת.
ז'ורז' קוהלר וסזאר מילשטיין זכו בפרס נובל לשנת 1984 על עבודתם במעבדת MRC לביולוגיה מולקולרית, כשגילו שיטה לבודד ולהעתק נוגדנים בודדים, או חד-שבטיים, מבין שלל חלבוני הנוגדנים השונים שמערכת החיסון עושה כדי לחפש ולהשמיד פולשים זרים שתוקפים את הגופה.
עם זאת, לנוגדנים החד-שבטיים הללו היה שימוש מוגבל ברפואה האנושית, מכיוון שנוגדנים חד-שבטיים של עכברים מושבתים במהירות על ידי התגובה החיסונית האנושית, מה שמונע מהם לספק יתרונות ארוכי טווח.
וינטר היה אז חלוץ בטכניקה ל"הומניזציה של נוגדנים חד שבטיים בעכברים"; טכניקה ששימשה בפיתוח Campath-1H על ידי המעבדה לביולוגיה מולקולרית ומדעני אוניברסיטת קיימברידג'.
נוגדן זה נראה כעת מבטיח לטיפול בטרשת נפוצה.
נוגדנים חד-שבטיים הומאניים מהווים את רוב התרופות המבוססות על נוגדנים הקיימים כיום בשוק וכוללים מספר נוגדנים שוברי קופות, כגון Keytruda, הפועלת עם מערכת החיסון כדי לסייע במאבק בסוגי סרטן מסוימים.
וינטר הקים את טכנולוגיית נוגדני קיימברידג' בשנת 1989, Bicycle Therapeutics.
עבד בוועדה המייעצת המדעית של קובגן, (כיום חלק מסילאג) והוא גם יו"ר הוועדה המייעצת המדעית של ביוספטר אינטרנשיונל בע"מ.
בשנת 1989 היה וינטר מייסד חברת נוגדי קיימברידג', אחת מחברות הביוטכנולוגיה המסחריות המוקדמות העוסקות בהנדסת נוגדנים.
אחת מתרופות הנוגדנים המצליחות ביותר שפותחו הייתה HUMIRA (אדלימומאב), אשר התגלתה על ידי טכנולוגיית נוגדני קיימברידג' כ-D2E7, ופותחה ושווקה על ידי מעבדות אבוט ולאחר פיצולה על ידי חברת אבווי.
HUMIRA, נוגדן ל-TNF אלפא, היה הנוגדן האנושי המלא בעולם שהפך לתרופות הנמכרות ביותר בעולם עם מכירות של מעל 18 מיליארד דולר בשנת 2017 טכנולוגיית נוגדני קיימברידג' נרכשה על ידי AstraZeneca בשנת 2006 תמורת 702 מיליון ליש"ט.
וינטר נבחר לעמית האגודה המלכותית (FRS) בשנת 1990 והוענק לעיטור המלוכה על ידי החברה בשנת 2011 "על עבודתו החלוצית בהנדסת חלבונים ונוגדנים חד שבטיים טיפוליים, ותרומתו כממציא ויזם".
הוענק לו פרס שייל בשנת 1994.
בשנת 1995 זכה וינטר בכמה פרסים בינלאומיים, ביניהם פרס המלך פייסל הבינלאומי לרפואה (אימונולוגיה מולקולרית) ובשנת 1999 פרס המכון לחקר הסרטן.
וינטר היה בעבר ראש המחלקה לכימיה-ביוטכנולוגיה של חלבון וחומצה גרעינית, והוא סגן מנהל במעבדת MRC לביולוגיה מולקולרית, מוסד במימון המועצה למחקר רפואי בבריטניה.
הוא היה גם סגן מנהל המרכז להנדסת חלבונים של ה-MRC עד לקליטתו במעבדה לביולוגיה מולקולרית.
הוא חבר במועצה המייעצת לקמפיין למדע והנדסה.
וינטר מונה למפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE) בשנת 1997 ו-Knight Bachelor בשנת 2004. הוא כיהן כמאסטר בטריניטי קולג 'בקיימברידג' בין השנים 2012–2019. בשנת 2015 קיבל את מדליית וילהלם אקסנר.
וינטר קיבל פרס נובל לכימיה ב-3 באוקטובר 2018 על עבודתו על תצוגת פאג'ים לנוגדנים, יחד עם ג'ורג סמית' ופרנסס ארנולד.
בשנת 2020 הוצג ב"רשימת המדע" של טיימס.
בשנת 2024 הוא קיבל את מדליית קופלי של החברה המלכותית.
גרגורי ריצ'רד ג'יאנפורטה הוא פוליטיקאי, מהנדס, נדבן וסופר אמריקאי, המכהן כמושל ה-25 של מדינת מונטנה.
קודם לכן, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הכללי של מונטנה.
נולד ב-17 באפריל 1961, בסן דייגו, קליפורניה, בנם הבכור של פרנק ריצ'רד ג'יאנפורטה ודייל גרוס.
מאוחר יותר נולדו לזוג שני בנים נוספים – דוגלאס ומייקל.
בשנות ה-80 פגש את אשתו סוזן, והם התחתנו בשנת 1998. בתחילה גרו בניו ג'רזי ולאחר מכן התגוררו בבוזמן, מונטנה.
לזוג ארבעה ילדים – רחל, דייוויד, אדם וריצ'רד.
הוא תרם רבות ל"מוזיאון הדינוזאורים והמאובנים של גלנדייב", מוזיאון המתנגד לתאוריית האבולוציה.
ג'יאנפורטה ורעייתו סוזן, מהנדסת מכונות, הקימו יחד את חברת RightNow Technologies בשנת 1997. חלק מהאסטרטגיה של ג'יאנפורטה היה למנף את האינטרנט כאמצעי להתגבר על חסמים גאוגרפיים לבניית עסק גלובלי.
עד שנת 2004, החברה העסיקה למעלה מ-1,000 עובדים, עם משרדים בבריטניה, אסיה ואוסטרליה.
החברה נרכשה על ידי תאגיד אורקל תמורת 1.5 מיליארד דולר בשנת 2011.
בשנת 2005, יחד עם מחבר שותף בלונדון, מרקוס גיבסון, פרסם ג'יאנפורטה ספר עסקים בשם "Bootstrapping Your Business".
כמו כן העביר הרצאות עסקיות בנושא יזמות, ובניית עסק גלובלי.
בשנת 2004 ג'יאנפורטה ורעייתו הקימו את קרן משפחת ג'יאנפורטה, שקידמה את אמונותיו הדתיות במרחב הציבורי, והרוויחה עשרות מיליוני דולרים מתרומות צדקה.
הקרן מגדירה את מטרתה העיקרית כ"תמיכה בעבודה של ארגונים מבוססי אמונה העוסקים בעבודות הסברה, חיזוק משפחות ועזרה לנזקקים; תמיכה בארגונים במונטנה הפועלים לשיפור החינוך, תמיכה ביזמות, ויצירת מקומות עבודה וארגונים המעצימים את הקהילה המקומית של בוזמן, מונטנה." בשנת 2013 היו בקרן נכסים בשווי של 113 מיליון דולר.
ב-1 במרץ 2017 הרפובליקני ראיין זינקי, נציג מונטנה בבית הנבחרים, התפטר לאחר שמונה למזכיר הפנים של ארצות הברית.
בחירות מיוחדות נקבעו כדי לבחור ממלא מקום.
ג'יאנפורטה התמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית, מול רוב קוויסט וליברטריאן מארק וויקס.
ב-24 במאי 2017, יום לפני הבחירות לבית הנבחרים, דיווח בן ג'ייקובס, כתב פוליטי בעיתון "הגרדיאן", כי ג'יאנפורטה תקף אותו במהלך ריאיון, לאחר שג'ייקובס שאל אותו שאלה הנוגעת למדיניות הבריאות.
ג'ייקובס טען כי ג'יאנפורטה הפיל אותו לרצפה ושבר את משקפיו.
בעקבות האירוע אושפז ג'ייקובס בבית חולים.
מיד לאחר האירוע, ג'יאנפורטה אמר כי "התקשורת הליברלית מנסה לעשות מזה סיפור." בשעות שלאחר התקיפה פרסם ג'יאנפורטה הודעה לעיתונות וניסה להאשים את הכתב, בטענה שג'ייקובס תפס את פרק כף היד של ג'יאנפורטה וגרם לשניהם ליפול על הקרקע.
עם זאת, הקלטת שמע של האירוע תמכה בטענתו של ג'ייקובס, ועיתונאים נוספים שנכחו במקום אמתו את גרסתו.
עדת ראייה לפיגוע העידה כי "ג'יאנפורטה תפס את ג'ייקובס בצווארו בשתי ידיים והטיח אותו בקרקע, ואז החל להכות באגרוף את האיש וצעק משהו כמו 'נמאס לי מזה!'".
ג'יאנפורטה נעצר בגין עבירת תקיפה על ידי משרד השריף של מחוז גאלאטין.
ב-25 באוגוסט 2017, ג'יאנפורטה הוזמן לזמן קצר לכלא כדי למסור פרטים.
שני עיתונים נפוצים במונטנה, "בילינגס גאזט" וה"מיסוליאן", ביטלו את תמיכתם הקודמת בג'יאנפורטה.
ב-25 במאי, זכה ג'יאנפורטה בבחירות לבית הנבחרים.
בנאום בליל זכייתו, ג'יאנפורטה התנצל בפני ג'ייקובס וצוות פוקס ניוז על התקיפה.
ב-7 ביוני, ג'יאנפורטה התנצל בכתב בפני ג'ייקובס ותרם 50,000 דולר לוועד להגנה על עיתונאים.
הוא נידון במקור לארבעה ימי מאסר, שהומרו ב-40 שעות עבודות שירות, 20 שעות טיפול בכעס, עונש נדחה של 180 יום וקנס בסך 300 דולר יחד עם אגרת משפט בסך 85 דולר.
ג'יאנפורטה הושבע לבית הנבחרים ב-21 ביוני 2017. ביום ההשבעה הדמוקרטים של מונטנה שלחו לג'יאנפורטה דרך הדואר סרבל כלא כתום.
הצעת החוק הראשונה שג'יאנפורטה הציג, ב-21 ביוני 2017, הייתה HR 2977, חוק האחריות על תקציב מאוזן, שכפי שטען ג'יאנפורטה, ימנע את התשלום מחברי הקונגרס אלא אם יועבר תקציב מאוזן.
ג'יאנפורטה היה יושב ראש ועדת המשנה הפנימית של ועדת הפיקוח עד סוף כהונת הקונגרס ה-115 בשנת 2018.
ב-20 בינואר 2016 הודיע ג'יאנפורטה על מועמדותו למושל מונטנה מטעם המפלגה הרפובליקנית בבחירות 2016. סטיב בולוק, המושל הדמוקרטי המכהן, ניצח את ג'יאנפורטה בבחירות, 46%–50%.
ג'יאנפורטה התמודד מול התובע הכללי טים פוקס והסנאטור הממלכתי אל אולשבסקי על תפקיד המועמד של המפלגה הרפובליקנית במונטנה לבחירות הממשלתיות ב-2020 ולבסוף זכה במועמדות הרפובליקנית.
בבחירות הכלליות בנובמבר ניצח את סגן המושל המכהן, מייק קוני, והפך למושל מונטנה.
השבעתו לתפקיד המושל התקיימה ב-4 בינואר 2021.
גרגורי פול וולדן הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת אורגון בשנים 1999–2021. וולדן, חבר המפלגה הרפובליקנית, נבחר לקונגרס האמריקאי לראשונה בבחירות 1998 אחרי כעשור בבית המחוקקים המדינתי באורגון.
באוקטובר 2019 הכריז וולדן כי יפרוש מהחיים הפוליטיים לקראת בחירות 2020.
וולדן נולד בעיר דה דאלז שבצפון אורגון, בנם של אליזבת (לבית מקווין) ופול ארנסט וולדן.
בשנת 1981 השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אורגון.
בטרם נבחר אל הקונגרס של ארצות הברית היה וולדן בעלים ומנהל של תחנת רדיו.
בשנים 1981–1987 שימש וולדן כמזכיר העיתונות וראש הסגל של חבר הקונגרס דני סמית'.
הוא נבחר לבית הנבחרים המדינתי של אורגון ב-1988 וכיהן שם עד 1995, אז מונה לסנאט של מדינת אורגון כדי למלא מקום פנוי.
המושב אליו מונה וולדן התפנה כאשר וס קולי נבחר לבית הנבחרים האמריקאי.
בסנאט התקדם בהיררכיה הרפובליקנית כשנבחר לעוזר מנהיג הרוב בסנאט, ובבחירות 1994 אף שקל להתמודד למושל אורגון.
עם זאת, לאחר שגילה כי הבן לו ואשתו מצפים בעל מום לב מולד, החליט וולדן לא להתמודד למושל או להתמודד מחדש לסנאט של אורגון.
בנם העובר נפטר זמן קצר לאחר הלידה.
וולדן היה מנהל מסע הבחירות של וס קולי אל בית הנבחרים ב-1996, אך לאחר שקולי הסתבך בשקרים אחדים על אודות שירותו הצבאי, וולדן נמנה בין הרפובליקנים הרבים שקראו לקולי לנטוש את המירוץ.
וולדן הרחיק לכת ואף והודיע שהוא מתמודד על ייצוג מחוז הקונגרס השני של אורגון כפוליטיקאי עצמאי.
למרות זאת, הוא כיהן כיו"ר מטה הבחירות הנשיאותי של בוב דול באורגון במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996, והטעים את ההיסטוריה הרפובליקנית שלו, ורמז שאם ייבחר הוא יהא חלק מהמפלגה הרפובליקנית.
מועמדותו של וולדן הובילה לחשש שהדמוקרטים יוכלו לנצל את הפילוג בקולות הבוחרים הרפובליקנים ולאייש לראשונה מאז 1981 את מחוז הקונגרס השני.
בסופו של דבר פרש קולי וקודמו בתפקיד רוברט פרימן סמית' נקרא לשוב באופן חד פעמי לקונגרס.
סמית' לא התמודד מחדש לבית הנבחרים ב-1998. וולדן ניצח בקלות את הבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית כמו גם ביום הבחירות הכלליות.
המחוז שלו הכיל מספר של קהילות יחסית ליברליות כגון אשלנד ועיר ביתו הוד ריבר, אם כי רובו המוחלט הוא מעוז רפובליקני מובהק.
וולדן נבחר מחדש לבית הנבחרים 10 פעמים ללא קושי רציני, ומעולם לא קיבל פחות מ-60% מהקולות זולת בחירות האמצע ב-2018 בהן גרף 56% מהקולות.
לאחר בחירות 2012 בחר יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ג'ון ביינר בוולדן כיושב ראש ועדת המעבר הרפובליקנית להשתלטות על רוב המושבים בבית הנבחרים.
כמו כן, הוא נבחר גם ליו"ר ועדת הקמפיין הרפובליקנית של בית הנבחרים, וביולי 2014 התמודד לתפקיד מחדש כדי לספק המשכיות בהנהגה הרפובליקנית לאחר תבוסתו של אריק קנטור.
ב-28 באוקטובר 2019 הודיע וולדן על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
בינו לבין נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ התגלעו חילוקי דעות בדבר ניסיונותיו של טראמפ לממן חומה בגבול ארצות הברית–מקסיקו, בעוד וולדן תמך בהטלת עיצומים על רוסיה למרות התנגדותו של טראמפ.
הוא הצביע בעד סיום השבתת הממשל בארצות הברית ודיבר בחיוב על לחימה נגד ההתחממות הגלובלית, אך תמך בנשיא במהלך פרשת טראמפ–אוקראינה.
גרברט אלכסנדרוביץ' יפרמוב הוא מדען סובייטי ורוסי, מעצב רקטות וציוד חלל.
מנכ"ל כבוד, ומתכנן כבוד ראשי של משינוסטרויניה.
פרופסור באוניברסיטה הטכנית הממלכתית המוסקבאית ע"ש באומן.
בשנת 2020 הוענק ליפרמוב עיטור אנדריי הקדוש, העיטור הגבוה ביותר ברוסיה.
יפרמוב נולד בכפר קטן באזור וולוגדה, ונקרא על שמו של הסופר הרברט ג'ורג' ולס.
בשנת 1950 החל לימודי הנדסה בלנינגרד, וסיים אותם בשנת 1956 ונקלט במשרד לתכנון נשק בו עובד כל חייו.
הרברט אפרמוב היה מעורב ישירות ופיקח על יצירתם של:
מערכת עם טילי שיוט לירי לעבר מטרות קרקעיות (P-5, P-5D, S-5, "מטאוריט");
מערכות נגד ספינות (P-6, P-35, Progress, אמטיסט, מלאכיט, בזלת, וולקן, גרניט, אוניקס);
טיל שיוט ימי "יאחונט" (גרסת יצוא של "אוניקס");
טיל שיוט ימי "BrahMos" (עבור הצי ההודי);
מערכות טילים אסטרטגיים עם טיל בליסטי בין-יבשתי UR-100 ,UR-100N ;
תחנות חלל אוטומטיות "Almaz" ;
ראש נפץ היפר-סוני "אוונגרד" עבור טיל בליסטי בין-יבשתי
גרג מת'יו ברהלטר הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אמריקאי המאמן את קבוצת שיקגו פייר.
ברהלטר נולד באנגלווד, ניו ג'רזי, והיה חברו לקבוצה של קלאודיו ריינה בבית הספר התיכון סנט בנדיקט בניוארק.
הוא שיחק כדורגל מכללות באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
בשנת 1993, בין העונות הוא שיחק בראלי פליירס מליגת ה-USISL.
ברהלטר הוא בן הסנדקות של שחקן היכל התהילה של הבייסבול קרל יסטרזמסקי מהבוסטון רד סוקס.
ברהלטר עזב את האוניברסיטה לאחר שנתו השלישית, וחתם במועדון ההולנדי זוולה ב-1994. מאוחר יותר הוא שיחק בספרטה רוטרדם ובקמבור בהולנד, ובקריסטל פאלאס באנגליה, במדיה כבש פעם אחת, לרשתה של ברדפורד סיטי.
בשנת 2002, ברהלטר חתם באנרגי קוטבוס מהבונדסליגה הגרמנית.
הוא ערך 111 הופעות ליגה עם הקבוצה, והיה קפטן הקבוצה כשעלתה בחזרה לליגה הראשונה.
בשנת 2006, ברהלטר חתם עם במינכן 1860 מהבונדסליגה השנייה, ומונה לקפטן הקבוצה.
הוא נשאר שם שנתיים וחצי נוספות, ורשם 73 הופעות ליגה במדיה.
לאחר קריירה של 15 שנים באירופה, ברהלטר עבר בחזרה לארצות הברית באפריל 2009. הוא חתם על חוזה בקבוצת ה-MLS, לוס אנג'לס גלאקסי, החוזה המקצועני הראשון שלו בארץ הולדתו.
בעונתו הראשונה במדי הגאלקסי, שערי החובה שלהם נחתכו בחצי - מ-61 ל-30 - כאשר ברהלטר הנהיג את ההגנה.
ב-14 בנובמבר 2009 הוא כבש בדקה ה-103 של גמר המערב, והוביל את הגלקסי לניצחון 2–0 על דינמו יוסטון ואל גביע ה-MLS ב-2009. זה היה השער הראשון שלו ב-28 הופעות במועדון.
בעונתו השנייה, הגלאקסי זכו במגן האוהדים של ה-MLS והוריד עוד יותר את מספר שערי החובה שלהם ל-26, שיא מועדון.
ב-12 באוקטובר 2011 הודיע ברהלטר על החלטתו לפרוש בתום עונת 2011 של ה-MLS.
ברהלטר הבקיע את השער הראשון שלו במדי נבחרת ארצות הברית ב-15 באוקטובר 1994, נגד ערב הסעודית.
ברהלטר שיחק תפקיד משמעותי בנבחרת ארצות הברית במונדיאל 2002, והפך לשחקן קריסטל פאלאס הראשון ששיחק במשחק גביע העולם.
ב-25 במאי 2006, ברהלטר צורף לסגל נבחרת ארצות הברית למונדיאל 2006, במקום קורי גיבס הפצוע.
ברהלטר הביע ביטחון ביכולת של הקבוצה לקראת הטורניר, אך לא שיחק באף אחד משלושת משחקי הנבחרת.
ארצות הברית הודחה לאחר שסיימה בתחתית בית ה' בסיבוב הראשון עם תיקו אחד ושני הפסדים.
לאחר עונה כעוזר המאמן של לוס אנג'לס גלאקסי, ברהלטר מונה למאמן המועדון השוודי האמרבי ב-12 בדצמבר 2011. הוא פוטר ב-24 ביולי 2013 בגלל "חוסר משחק התקפה", כשהאמרבי הייתה במקום השמיני בליגה.
ברהלטר מונה למנהל הספורטיבי והמאמן הראשי של קולומבוס קרו מה-MLS ב-6 בנובמבר 2013.
ב-2 בדצמבר 2018 מונה ברהלטר למאמן הראשי של נבחרת ארצות הברית.
הוא זכה בניצחון הראשון שלו כמאמן במשחק ידידות מול פנמה ב-27 בינואר 2019. ברהלטר הוביל את ארצות הברית לזכייה באליפות היבשתית ב-1 באוגוסט 2021, בגביע הזהב 2021. ב-12 בנובמבר 2021, ברהלטר הוביל את ארצות הברית לניצחון 2–0 על מקסיקו במוקדמות גביע העולם באצטדיון TQL בסינסינטי, אוהיו.
הנברת העפילה לאחר מכן למונדיאל 2022.
במונדיאל סיימה ארצות הברית בתיקו נגד ויילס ואנגליה וניצחה במשחק טעון פוליטית את איראן.
ב-8 באוקטובר 2024 מונה למאמנה של שיקגו פייר.
ברהלטר מתגורר בשיקגו, אילינוי עם אשתו וארבעת ילדיו.
אחד מבניו, סבסטיאן, משחק בקבוצת ונקובר וייטקאפס.
אחיו, ג'יי, שימש כמנהל המסחר הראשי של פדרציית הכדורגל של ארצות הברית עד להתפטרותו ב-2020.
גביע הזהב של CONCACAF: 2021
גרג גראפין הוא זמר וביולוג אבולוציוני אמריקאי.
הוא הסולן הראשי והחבר הקבוע היחיד בלהקת הפאנק רוק (Punk rock) בד רליג'ן, שאותה הקים ב-1980. הוא פתח בקריירת סולו ב-1997, כשהוציא את האלבום American Lesion.
אלבום ההמשך שלו, Cold as the Clay, יצא לאחר תשע שנים.
יצירת הסולו שלו Millport יצאה ב-2017.
גראפין הוא דוקטור בזואולוגיה מאוניברסיטת קורנל והרצה במדעי הטבע באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובאוניברסיטת קורנל.
בשנת 1980, בגיל 15, גראפין וחברים מכיתתו בתיכון הקימו את בד רליג'ן בעמק סן פרננדו בדרום קליפורניה.
לאחר שהתפרסמו בסצנת הפאנק של לוס אנג'לס, הוציאו שני מיני-אלבומים ושני אלבומים באורך מלא.
הם התפרקו ב-1985. הם החלו להופיע ב-1986 עם הרכב חדש, ובו גראפין בשירה, ברט גורביץ וגרג הטסון בגיטרות, ג'יי בנטלי בבס ופיט פיינסטון בתופים.
ב-1988 הוציאו את סuffer, קאמבק של בד רליג'ן, כמו גם קו פרשת מים לצליל הפאנק של דרום קליפורניה שזכה לפופולריות בזכות הגיטריסט גורביץ.
האיחוד הפיק שני תקליטים נוספים ופיינסטון עזב את הלהקה ב-1991.
בד רליג'ן ידועה במילים מליציות ולעיתים קרובות טעונות פוליטית, כמו גם בהרמוניה מהירה, בלחן ובקונטרפונקט.
גראפין וגורביץ הם כותבי השירים העיקריים.
גראפין כתב את עיקר החומר לשלושה אלבומים בסוף שנות ה-90. גורביץ עזב את הלהקה ב-1994 כדי להתרכז בחברת התקליטים אפיטף (Epitaph Records).
לאחר חוזה עם אטלנטיק רקורדס בתחילת שנות ה-2000, בד רליג'ן חתמה שוב עם אפיטף וגורביץ שב והצטרף.
גראפין הקליט אלבום סולו ב-1997, בשם American Lesion, ובו שירי פולק רכים עם אוריינטציה של פופ.
רוב האלבום נכתב במהלך התפרקות נישואיו, והשירים משקפים זאת.
ב-2005 הקליט גראפין את אלבום הסולו השני שלו, Cold as the Clay, שירים חדשים ושירי עם אמריקאים מהמאה ה-18 וה-19. המפיק היה ברט גורביץ, חברת ההפקות הייתה ANTI – ותאריך ההפקה היה 10 ביולי 2006.
בספטמבר 2015 גראפין חשף שהוא עובד על אלבום הסולו השלישי שלו, בסגנון הפולק של Cold as the Clay.
התקליט הזה, Millport, יצא לאור ב-10 במרץ 2017. גראפין כתב והפיק אותו עם גורביץ ומלווים אותו בנגינה חברים בלהקת Social Distortion.
גראפין למד בתיכון אל קמינו ריאל, ולאחר מכן השיג תואר ראשון בביולוגיה, תואר ראשון בגאולוגיה ותואר שני בגאולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
הוא קיבל דוקטורט בזואולוגיה מאוניברסיטת קורנל.
עבודת הדוקטורט הייתה בהנחיית ויליאם ב' פרוביין (Provine).
עבודת הדוקטורט שלו אזלה בדפוס, ויצאה שוב בכותרת "אבולוציה ודת: הטלת ספק באמונותיהם של האבולוציונים הבולטים בעולם".
גראפין חזר ל-UCLA שם לימד קורסים במדעי הטבע.
בריאיון ביוני 2008 הזכיר הבסיסט של בד רליג'ן ג'יי בנטלי שגראפין ילמד שם מינואר 2009 עד מרץ של אותה שנה.
באפריל 2011 גראפין גילה שיחזור לקורנל בסתיו כדי ללמד 14 שבועות.
בשנת 2011 נקרא מין של ציפור שנכחדה מהקרטיקון התחתון על שמו של גראפין, Qiliania graffini, "על תרומתו לביולוגיה אבולוציונית, הפנייה שלו לציבור באמצעות מוזיקה והשראתו למדענים צעירים ברחבי העולם".
גראפין קיבל את פרס רושדי להומניזם תרבותי מטעם הכומר ההומניסטי של הרווארד בשנת 2008.
ב-2003 גראפין היה מעורב בדיון מתמשך במייל עם פרסטון ג'ונס, היסטוריון באוניברסיטה הנוצרית ג'ון בראון בארקנסו וחובב בד רליג'ן.
הוויכוח הפילוסופי הבלתי פורמלי פורסם ב-2006 כספר שכותרתו "האם האמונה באלוהים טובה, רעה או לא רלוונטית?
פרופסור ופאנק רוקר דנים במדע, דת, נטורליזם ונצרות".
בשנת 2009, גראפין הכריז שכתב עם הסופר האמריקאי סטיב אולסון ספר בשם Anarchy Evolution, שיצא ב-28 בספטמבר 2010. באותו יום הוציאה להקתו בד רליג'ן את אלבומה ה-15 The Dissent of Man, על משקל שם ספרו של דרווין, The Descent of Man, מוצא האדם).
בספרו, גראפין כותב שהוא אתאיסט: "מעולם לא האמנתי באלוהים, מה שהופך אותי טכנית לאתאיסט".
גראפין אינו דתי, אך מעדיף להזדהות כנטורליסט ולא כאתאיסט.
הרבה מדענים מתעקשים על זה.
כולנו צריכים להאמין שאנחנו יכולים למצוא את האמת.
אני מסתמך על תצפית, ניסוי ואימות." הוא צילם והפיק פיילוט טלוויזיה בשם Punk Professor.
ב-2010, העיר כי הפרויקט הזה לא בראש סדר העדיפויות שלו.
ב-24 במרץ 2012, בד רליג'ן הופיעה בעצרת התבונה בוושינגטון, שם ביצע גראפין את המנון ארצות הברית.
ספר נוסף בשם "Population Wars" יצא לאור בספטמבר 2015. הוא נכתב מאז אפריל 2011 וגראפין טען שהוא דן באופן "קצת יותר באבולוציה".
בריאיון בנובמבר 2015 עם העיתונאי ג'יי סי מאצ'ק (JC Maçek III) בעיתון PopMatters על ספר זה הצהיר גראפין: "עשיתי הרבה טעויות, אבל אי אפשר להתעכב על טעויות כי החיים הם הרפתקה.
אתה לומד מהטעויות שלך, אלא אם כן אתה סגור לחלוטין בפני הרעיון של שיפור חייך.
אני מאמין שאתה יכול להמשיך ללמוד עד זקנה.
אתה צריך להסתכל על טעויות העבר כעל חוויות למידה."
גרגורי ויליאם הנדס הוא פוליטיקאי בריטי המכהן כיו"ר המפלגה השמרנית מאז פברואר 2023. בעבר שימש כשר למדיניות סחר וכשר לעסקים, אנרגיה וצמיחה נקייה.
הנדס נולד ב-14 בנובמבר 1965 להורים בריטים בעיר ניו יורק.
הוא חי בארצות הברית עד שהיה בן שבע ומשפחתו חזרה לבריטניה.
הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים והשלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר על שם ד"ר צ'אלונר באמרשם בשנת 1984.
לפני שהתחיל ללמוד לימודים אקדמיים עבד בבריכת שחייה בברלין ובמהלך שהייתו בעיר החל להתעניין בגוש המזרחי, ובחופשותיו ביקר בפראג ובערים אחרות במזרח אירופה.
את התואר הראשון שלו עשה בהיסטוריה מודרנית בקולג' רובינסון בקיימברידג', וסיים את לימודיו ב-1989. במהלך הלימודים הצטרף למפלגה והיה יו"ר האגודה השמרנית של אוניברסיטת קיימברידג', וחבר בוועד הפועל של איגוד הסטודנטים של אוניברסיטת קיימברידג'.
לאחר לימודיו עבד הנדס במשך 8 שנים בתחום הבנקאות, ועסק במסחר בנגזרים בסיטי של לונדון ובניו יורק עד 1997.
ב-1998 הנדס נבחר למועצת רובע האמרסמית' ופולהאם, ושנה לאחר מכן הפך למנהיג השמרנים במועצה, תפקיד בו כיהן עד 2003.
בבחירות הכלליות של 2005 נבחר לבית הנבחרים לאחר שגבר על מועמדת מפלגת הלייבור מלאני סמולמן ברוב של 5,029 קולות.
בשנת 2010 דיווח ה"דיילי מירור" כי אחד התורמים המרכזיים של הנדס בקמפיין הבחירות של 2005 היה הלורד מייקל אשקרופט.
לקראת הבחירות הכלליות של 2010 פוצל מחוז הבחירה של הנדס והוא נבחר כמועמד השמרני של מחוז הבחירה החדש של צ'לסי ופולהאם.
בינואר 2009 נכנס הנדס לתפקיד שר האוצר בממשלת הצללים של המפלגה השמרנית, ובמקביל גם כיהן כיו"ר השדולה השמרנית לידידות עם פולין.
לאחר שנבחר מחדש ב-2010 כיהן הנדס, בזכות תפקידו בממשלת הצללים, כמזכירו הפרלמנטרי של שר האוצר ג'ורג' אוסבורן.
בסבב מינויים ממשלתי שנערך ב-14 באוקטובר 2011, בעקבות התפטרותו של ליאם פוקס מתפקיד שר ההגנה עברו הנדס לתפקיד עוזר המצליף הממשלתי בבית הנבחרים.
במאי 2015, בעקבות הניצחון של השמרנים בראשותו של דייוויד קמרון בבחירות הכלליות קודם הנדס לתפקיד המזכיר הראשי במשרד האוצר, וצורף לקבינט ולמועצה המלכותית.
לקראת משאל העם ב-2016 על היציאה מהאיחוד האירופי היה הנדס בין התומכים בהישארות באיחוד, והוביל את הקמפיין של התומכים בהישראות במחוז הבחירה שלו.
בעקבות תוצאות משאל העם וכניסתה של תרזה מיי לראשות הממשלה מונה הנדס לתפקיד שר למדיניות סחר במשרד הסחר הבינלאומי החדש שהוקם.
הוא התפטר מתפקידו ב-21 ביוני 2018 כדי שלא יהיה נתון למשמעת המיניסטריאלית בהצבעה על הקמת מסלול המראה שלישי בנמל התעופה הית'רו, שהתנגד לה.
במהלך הבחירות לראשות המפלגה השמרנית ב-2019 היה הנדס אחד מחברי הפרלמנט הראשונים שהצהירו על תמיכתם בג'רמי האנט לתפקיד, שהפסיד בסופו של דבר בהתמודדות מול בוריס ג'ונסון.
בבחירות הכלליות ב-2019 נבחר הנדס שוב כחבר הפרלמנט של צ'לסי ופולהאם, והמשיך לכהן כשר למדיניות סחר גם בממשלתו של ג'ונסון.
גם לאחר התפטרותו של ג'ונסון נשאר הנדס בתפקידו בממשלתה של ליז טראס.
לאחר פיטוריו של נדים זהאווי בינואר 2023, מינה ראש הממשלה רישי סונאק את הנדס כמחליפו של זהאווי כיו"ר המפלגה השמרנית.
ב-2024 הפסיד את מושבו בצ'לסי ופולהאם לבן קולמן מהלייבור.
הנדס מחזיק באזרחות כפולה בריטית ואמריקנית.
הוא מתגורר בפולהאם עם אשתו הגרמנייה אירינה בנם ובתם.
הנדס דובר חמש שפות אירופאיות, כולל גרמנית וצ'כית.
הנדס הוא אוהד של קבוצת הכדורגל פלימות' ארגייל והשתתף כאורח באירועי אוהדים.
אביו של הנדס, אדוארד, מת בשנת 2020 ממגפת הקורונה בבית אבות בבריטניה.
גרברה (שם מדעי: Gerbera) היא סוג של צמחים ממשפחת המורכבים.
התיאור המדעי הראשון של גרברה נעשה על ידי ג'וזף דלטון הוקר במגזין הבוטני של קרטיס (Curtis's Botanical Magazine) בשנת 1889 כאשר תיאר את המין דרום אפריקאי Gerbera jamesonii (גרברה עדינה).
גרברה ידועה גם בשם העממי 'חיננית אפריקאית'.
הסוג נקרא על שמו של הבוטנאי והרופא הגרמני טראוגוט גרבר (1710—1743) שטייל רבות ברוסיה והיה ידידו של קארולוס ליניאוס.
מיני גרברה הם עשבי תיבול רב-שנתיים בעלי גבעול גבוה ומפותח מעל הקרקע, תפרחת המכילה פרחים רבים צפופים, לרוב עם כתר פלומתי, המגיעים עד לגובה של 80 ס"מ.
העלים כולם בדמות שׁוֹשֶׁנֶת, אליפטיים עם שוליים שלמים או בעלי שיניים או אונות, בעלי פטוטרת או עם בסיס הדומה לעלה כותרת, העלים בעלי קצה שפיצי ועורקים אלכסוניים היוצאים מקו החוצה את העלה, לעיתים קרובות העלים גלדניים (בעלי מרקם הדומה לעור דק ועבים במעט מעלים רגילים) וסיביים ורכים מתחת.
על חלק מן השושנות עשויים לגדול גבעולי פריחה, לפעמים בעלי חפים.
בהתאם לאינדקס הבין-לאומי לשמות צמחים הסוג גרברה כולל 22 מינים מוסכמים:
מקורו של הגרברה הוא באזורים טרופיים של אפריקה.
הוא יובא למדינות אמריקה הלטינית ודרום-מזרח אסיה.
גרברה פופולרית מאוד ונמצאת בשימוש נרחב כצמח גינה דקורטיבי או בזרי פרחים.
הזנים המבויתים הם בעיקר תוצאה של הכלאה בין Gerbera jamesonii למין דרום אפריקאי נוסף, Gerbera viridifolia.
הכלאה זו ידועה בשם Gerbera × hybrida.
קיימים אלפי זנים למינים של סוג זה.
הם משתנים מאוד בצורתם ובגודלם.
צבעיהם כוללים לבן, צהוב, כתום, אדום וורוד.
לעיתים קרובות לאותו פרח יכולים להיות עלי כותרת בכמה צבעים שונים.
התפרחות יכולות להיות קטנות עד לקוטר 7 ס"מ (גרברה 'מיני הארלי') או עד קוטר של 12 ס"מ (גרברה 'גולדן סרנה').
זהו הפרח המשמש לזרים ושימוש ביתי, החמישי הנפוץ ביותר בעולם (אחרי ורד, ציפורן, חרצית וצבעוני).
היא משמשת גם כאורגניזם מודל בחקר היווצרות פרחים.
גרברה מכילה נגזרות קומרין טבעיות.
היא מושכת דבורים, פרפרים וציפורים, אך עמידה בפני צבאים.
שתילי גרברה צעירים מכונים גרבריני.
גרג ברוקמן (נולד ב-29 בנובמבר 1987) הוא יזם, משקיע ומפתח תוכנה אמריקאי שהוא מייסד שותף וכיום מכהן כנשיא OpenAI.
הוא החל את הקריירה שלו בחברת הפינטק סטרייפ בה עבד עד 2013 ב-2015 ביחד עם שותפיו הוא הקים את OpenAI, וכיהן גם כמנהל טכנולוגיות ראשי (CTO)
ברוקמן נולד בתומפסון, דקוטה הצפונית, ולמד בבית הספר התיכון רד ריבר, שם הצטיין במתמטיקה, כימיה ומדעי המחשב.
הוא זכה במדליית כסף באולימפיאדת הכימיה הבינלאומית 2006 בשנת 2007, הוא השתתף במחנה קיץ של מתמטיקה בקנדה לתלמידי תיכון מוכשרים מתמטית.
בשנת 2008, ברוקמן נרשם לאוניברסיטת הרווארד, אך עזב רק שנה לאחר מכן, לפני שנרשם לזמן קצר במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בשנת 2010, הוא נשר מלימודיו מ-MIT כדי להצטרף לסטרייפ., חברה שהוקמה על ידי פטריק קוליסון, חברו לכיתה מ-MIT, ואחיו, ג'ון קוליסון.
ב-2013 הוא הפך ל-CTO הראשון אי פעם של Stripe, והגדיל את החברה מ-5 ל-205 עובדים.
ברוקמן עזב את סטרייפ במאי 2015, והקים את OpenAI בדצמבר 2015 עם סם אלטמן ואיליה סוצקבר.
ברוקמן עזר ליצור את צוות המייסדים של OpenAI, והוביל פרויקטים בולטים שונים בשלב מוקדם ב-OpenAI, כולל OpenAI Gym ו־OpenAI Five, בוט שמשתמש למידת חיזוק כדי לשחק במשחק הקלאסי Dota 2 .
ב-14 בפברואר 2019, OpenAI הודיעו שהם פיתחו מודל שפה גדול חדש בשם GPT-2, אך שמרו אותו על פרטיות בשל הדאגה שלהם לשימוש לרעה הפוטנציאלי שלו.
הם סוף סוף שחררו את הדגם לקבוצה מוגבלת של בודקי בטא במאי 2019.
ב-14 במרץ 2023, בהדגמת וידאו חיה, חשפה ברוקמן את GPT-4, האיטרציה הרביעית בסדרת GPT, ואת מודל השפה החדש ביותר שנוצר על ידי OpenAI.
ב-17 בנובמבר 2023, יחד עם פיטוריו של סם אלטמן מ-OpenAI, נאמר לגרג ברוקמן שהוא מודח מהדירקטוריון, אך הוא חיוני לחברה ויישאר בתפקידו בחברה, וידווח למנכ"ל.
מאוחר יותר באותו היום הוא הודיע בטוויטר שהוא עזב את החברה.
ב-20 בנובמבר 2023, מנכ"ל מיקרוסופט, סאטיה נאדלה, הודיע כי ברוקמן ומנכ"ל OpenAI לשעבר, סם אלטמן, יצטרפו למיקרוסופט כדי להוביל צוות מחקר מתקדם חדש של AI.
למחרת, לאחר שהושגה עסקה להחזרת אלטמן לתפקיד המנכ"ל, חזר ברוקמן ל-OpenAI.
בנובמבר 2019, ברוקמן התחתן עם בת זוגו אנה.
גריגורי (גרג) קרטיס בל היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי בקפיצה לרוחק (מלבורן 1956).
בנוסף זכה בקפיצה לרוחק במספר אליפויות לאומיות באתלטיקה מטעם איגוד האוניברסיטאות האמריקניות ואיגוד הקולג'ים (NCAA).
השלים לימודי רפואת שיניים באוניברסיטת אינדיאנה ועבד בתחום זה כל חייו.
גרג בל נולד ב-1930 בחווה חקלאית בקרבת העיירה טרה-הוט שבאינדיאנה לגריגורי ואסה מנואל בל.
אביו חסר ההשכלה היה חקלאי ועיבד את אדמות החווה.
בעודו ילד צעיר נשרף בית המשפחה ובגלל שהבית לא בוטח נאלצה המשפחה לגור מספר שנים בלול תרנגולות נטוש.
בל למד בבית ספר יסודי בעיירה פימנטו, אינדיאנה (כתשעה מייל מביתו) וב-1948 סיים לימודיו בבית ספר התיכון "גארפילד" בעיר הולדתו טרה-הוט.
ב-1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, החליט צבא ארצות הברית להקים מחנה צבאי על שטח החווה המשפחתית ותמורת סכום זעום של 1,500 דולר נאלצה המשפחה לעבור לפרבר בעיירה השכנה טרה-הוט שהתרכזו בה אמריקאים שחורים.
לאחר סיום לימודיו ב-1948 החל לעבוד בשלל עבודות כפיים כדי לעזור בפרנסת הבית.
ב-1950 גויס לצבא ארצות הברית ונשלח לשרת בגרמניה, שם פעל הצבא לשיקום גרמניה.
בהמשך עבר לשרת בצרפת והוצב במחנה צבאי מדרום לבורדו.
בתקופת השירות בבורדו התאמן בספורט והשתתף בתחרות אתלטיקה מקומית שם ניצח במספר מקצועות.
מפקדיו שלחו אותו לתחרות של צבא ארצות הברית באירופה, שנערכה ב-1953 בנירנברג, שם ניצח בקפיצה לרוחק.
עם סיום שירותו החל ללמוד רפואת שיניים באוניברסיטת אינדיאנה וב-1957 הוענק לו תואר ד"ר לרפואת שיניים.
עם סיום לימודיו החל לעבוד במחלקה לרפואת שיניים באוניברסיטת הווארד בוושינגטון די.
ב-1962 חזר לעבוד בעיר הולדתו טרה-הוט.
ב-1969 הצטרף כרופא שיניים בבית החולים של לוגנספורט , אינדיאנה עד פרישתו לגמלאות ב-2020. במקביל לעבודתו הציבורית ניהל בל מרפאת שיניים פרטית בה סייע, בין השאר, לנזקקים מיעוטי יכולת.
באליפות איגוד האוניברסיטאות האמריקניות (AAU) זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק.
לאחר סיום שירותו הצבאי החל ללמוד באוניברסיטת אינדיאנה
באולימפיאדת מלבורן, שנערכה באוסטרליה, זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אולימפי של 7.83 מטר לפני חברו לנבחרת ג'ון בנט (7.68 מטר) ויורמה ואלקמה מפינלנד (7.48 מטר).
באליפות הקולג'ים NCAA זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק.
באליפות הקולג'ים NCAA זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.1 מטר.
באליפות ארצות הברית באתלטיקה באולמות , שנערכה בניו יורק, זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.75 מטר.
ב שנערכו בשיקגו, ארצות הברית זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.60 מטר אחרי חברו לנבחרת בו רוברסון (7.97 מטר) ולפני לסטר בירד מאיי הודו המערבית (7.46 מטר).
בל התמודד על מקום בנבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת רומא אך הגיע למקום הרביעי בקפיצה לרוחק ולא נכלל בנבחרת.
ב-1988 צורף להיכל התהילה של אתלטי ארצות הברית
ב-2021 צורף להיכל התהילה של אתלטי אוניברסיטת אינדיאנה
מנישואיו הראשונים לקלרה סטיוארט נולדו לבל שלושה ילדים.
ב-1990 נישא בשנית למרי לאורי (Mary Lawrie) לה היו כבר מנישואין קודמים ארבעה ילדים.
ב-2020 עבר ניתוח לב והשתלת קוצב לב.
נפטר בביתו בינואר 2025. לאחר מותו תרמה המשפחה את מדליית הזהב שלו להיכל התהילה של עיר הולדתו.
גרגורי לנויר אולמן היה מוזיקאי, זמר וכותב שירים אמריקאי.
הוא נודע בזכות הופעותיו כחלק מלהקת האחים אולמן.
אולמן גדל עם עניין במוזיקת רית'ם אנד בלוז, ולהקת האחים אולמן שילבה אותה עם מוזיקת רוק, ג'אז וקאנטרי.
הוא כתב כמה מהשירים הפופולריים ביותר של הלהקה, כולל "Whipping Post", "Melissa" ו"Midnight Rider".
בנוסף, אולמן ניהל קריירת סולו מוצלחת והוציא שבעה אלבומי אולפן.
הוא נולד וגדל בחלק ניכר מילדותו בנאשוויל, טנסי, לפני ש עבר לדייטונה ביץ', פלורידה ולאחר מכן למייקון, ג'ורג'יה.
יחד עם אחיו דוויין אולמן, הוא הקים את להקת האחים אולמן ב-1969, שהגיעה להצלחה מסחרית עם אלבום ההופעה החיה At Fillmore East ב-1971. זמן קצר לאחר מכן, דוויין נהרג בתאונת אופנוע.
הלהקה המשיכה לפעול והוציאה ב-1973 את האלבום Brothers and Sisters, שהפך לאלבום המצליח ביותר שלה.
באותה שנה, אולמן פתח בקריירת סולו עם האלבום Laid Back.
הוא זכה לפרסום נוסף בשל נישואיו בין השנים 1975 ל-1979 לכוכבת הפופ שר.
ב-1987, הוא זכה להצלחה מפתיעה עם גרסת הכיסוי לשיר "I'm No Angel", וב-2011 אלבומו השביעי, Low Country Blues, הגיע לעמדות הגבוהות ביותר במצעדים בקריירה שלו.
לאורך חייו, אולמן התמודד עם התמכרויות לאלכוהול ולסמים, נושא ששימש בסיס לספר זיכרונותיו My Cross to Bear (2012).
אלבומו האחרון, Southern Blood, יצא לאור לאחר מותו ב-8 בספטמבר 2017.
אולמן ניגן בעוגב האמונד ובגיטרה ונודע בזכות קולו הנשמתי.
על תרומתו למוזיקה, הוא כונה חלוץ של רוק דרומי וזכה בפרסים רבים, כולל פרס גראמי אחד.
הוא נכלל בהיכל התהילה של הרוק אנד רול ובהיכל התהילה של המוזיקה של ג'ורג'יה.
קולו המיוחד דורג במקום ה-70 ברשימת "100 הזמרים הגדולים בכל הזמנים" של מגזין רולינג סטון.
גרג אולמן נולד בעיר נאשוויל, טנסי.
את להקת "האחים אולמן" ייסד בשנת 1969 יחד עם אחיו הבכור דווין אולמן.
השניים צירפו אליהם את דיקי בטס (גיטרה), ברי אוקלי (בס), בוטש טראקס וג'אי ג'והני ג'והנסון (תופים).
באותה שנה יצא אלבום הבכורה של הלהקה, שנשא את שמה.
ב-1971 הוציאה הלהקה את אלבום ההופעה החיה At Fillmore East, שנחשב לאבן דרך ברוק האמריקאי בזכות השילוב בין בלוז, ג'אז והארד רוק.
האלבום זכה לשבחי ביקורת והביא את ההרכב לפרסום עולמי.
לאחר הצלחתו, חוותה הלהקה טרגדיה כפולה: דווין אולמן נהרג בתאונת אופנוע באוקטובר 1971, ובהמשך גם ברי אוקלי נהרג בתאונת אופנוע כמעט באותו מקום.
למרות האובדן, גרג המשיך להוביל את הלהקה בהרכבים מתחלפים ואף פיתח קריירת סולו מצליחה.
הוא התמודד במשך שנים עם התמכרות לסמים ואלכוהול, ועבר לא פחות מ-17 טיפולי גמילה.
במקביל לפעילותו עם האחים אולמן, פעל אולמן כזמר סולו, והוציא מספר אלבומים שהציגו את סגנונו הייחודי – שילוב של בלוז, גוספל ורוק אמריקאי שורשי.
האלבום Laid Back (1973) נחשב לאחד הבולטים שביניהם.
בשנת 1975 נישא אולמן לזמרת שר, והם הביאו לעולם את בנם אלייז'ה בלו אולמן.
השניים הוציאו יחד את האלבום Allman and Woman: Two the Hard Way בשנת 1977, אך נישואיהם הסתיימו בגירושין שנה לאחר מכן.
שר פרסמה לאחר מותו כי "המילים בלתי אפשריות כעת...
לנצח, לעולם לא אשכח, חבר יקר".
בשנותיו האחרונות סבל אולמן ממספר בעיות בריאותיות.
בשנת 2010 עבר השתלת כבד לאחר שחלה בהפטיטיס C.
כחודשיים לפני מותו ביטל את כל הופעותיו עקב סיבוכים רפואיים.
הוא הלך לעולמו ב-27 במאי 2017 בביתו שבסוואנה, ג'ורג'יה, כשהוא בן 69. דבר מותו פורסם באתר הרשמי שלו, שם נכתב כי "הלך לעולמו בשלווה".
גרגור יוהאן מנדל היה ביולוג ונזיר אוגוסטיני גרמני-מוראבי.
על חלקו בגילוי וניסוח חוקי התורשה הראשונים, זכה לכינוי: "אבי הגנטיקה".
מנדל נולד בשנת 1822 בכפר היינצנדורף (כיום הינצ'יצה בשלזיה הצ'כית), במוראביה שבאימפריה האוסטרית.
הוא היה בן למשפחה דוברת-גרמנית, אך סביבתו הייתה דו-לשונית והוא שלט בצ'כית.
הוריו, כפריים עניים, נאלצו להכניסו למנזר אוגוסטיני בברין, שם נחשף בין היתר ללימודי המדעים.
באוניברסיטת וינה למד הוראת ביולוגיה ומתמטיקה.
בין מוריו שם היה כריסטיאן דופלר.
הוא נכשל לפחות פעמיים במבחני ההסמכה להוראה.
לימודי הסטטיסטיקה בפרט הוכיחו עצמם יקרי ערך בגישתו למחקריו העצמאיים.
ב-1866 פרסם את מחקריו, אולם חשיבותם לא הובנה עד הסוף והם נשכחו.
ב-1867 נתמנה לאב המנזר האוגוסטיני בברנו, חדל ממחקריו עם התמקדותו בניהול המנזר ושקע בעניינים בירוקרטיים מקומיים בעקבות רפורמות רחבות באימפריה האוסטרו-הונגרית שאך נוסדה.
הוא נפטר ממחלת כליות ב-1884. בהלווייתו ניגן המלחין הצ'כי לאוש יאנאצ'ק.
כ-15 שנים לאחר מותו באביב 1900, שלושה חוקרים שונים ממדינות שונות פרסמו תוך חודשיים את מחקריו וממצאיו של מנדל.
הם זנחו את גישת הערבוב והמיזוג התורשתית שרווחה בקהילה המדעית, ומנדל הוכר כמייסד הגנטיקה המודרנית.
סיפור חייו של מנדל הוא דוגמה לגאון שהקדים את זמנו ולא זכה להכרה בימי חייו.
בני אדם, בתרבויות שונות וביבשות שונות עסקו בפועל בהשבחת גזעים וצמחים, כלומר, היה להם ידע על מהות התורשה.
עם פרסום הספר "מוצא המינים" על תורת האבולוציה של חוקר הטבע האנגלי צ'ארלס דרווין, עלתה השאלה בדבר הדרך בה עוברות תכונות תורשתיות.
לפני מנדל שלטה גישת המיזוג והערבוב , שלפיה הצאצא הוא בעל תכונות שמהוות את הממוצע של תכונותיהם של הוריו.
מנדל הגיע לניסוח עקרונותיו על סמך סקרנות, הבנה עמוקה, נאמנות לאמת ומידה לא קטנה של מזל.
בחירת האורגניזם המתאים למחקר: מנדל בחר באפונה, שיש לה מספר תכונות חשובות שסייעו להצלחתו של המחקר:
אברי הרבייה חבויים בעלים – מה שמונע הפריה זרה, ומבטיח זנים טהורים בטבע, אולם מאפשר הפריה ידנית זרה במסגרת הניסוי באמצעים פשוטים למדי.
הזמינות הגבוהה של פנוטיפים (ביטוי חיצוני לגנים) קלים לזיהוי ולניתוח.
המקום המצומצם יחסית שדרוש לגידול הצמח.
בנוסף, שיטות העבודה שנקט מנדל סייעו להצלחת מחקרו:
תכנון מדוקדק של הניסויים: מנדל ערך הכלאות מבוקרות שבהן קבע מי יהיו ההורים.
סימול תמציתי ובהיר של מערך הניסוי ותוצאותיו: מנדל סימל כל תכונה באות – תכונה דומיננטית באות גדולה ותכונה רצסיבית באות קטנה.
באופן זה קל לעקוב אחר המשתנים, ולהגיע למסקנות.
בידוד משתנים – בכל ניסוי מנדל התייחס לתכונה אחת בלבד, והתעלם מתכונות אחרות.
איסוף כמות רבה של נתונים, והתייחסות לכל מכלול הנתונים של הכלאות זהות כאל הכלאה אחת.
מנדל סבר, שכאשר מקור הנתונים הוא בזן טהור, אפשר להתייחס לתוצאות של מספר הכלאות זהות כאילו היו תוצאה של אותה הכלאה עצמה, ולהגדיל בכך את גודלה של האוכלוסייה שעליה מתבסס הניתוח הסטטיסטי.
שימוש בניתוח סטטיסטי כדי לבחון את ההתאמה בין התוצאות להשערה שלו.
כלומר, הוא ערך מספר רב של ניסויים והגיע למסקנה על סמך הממוצע של תוצאות הניסויים כדי להימנע מהתייחסות למקרים קיצוניים כאל מייצגים.
מנדל לא מיהר להסיק מסקנות ולפרסם את מחקרו אלא ערך שורה של ניסויים שנועדו לאמת את השערותיו.
עם זאת, לאחר שנים טען הסטטיסטיקאי הנודע רונלד פישר שתוצאותיו הסטטיסטיות של מנדל "מושלמות מדי", כלומר: ההסתברות שניסוי אמיתי יניב התפלגות כה מושלמת הוא קטן.
לכן נראה היה לו שמנדל שיפץ את תוצאות ניסוייו או לא ביצע את ניסויו עד תומם.
הדבר הוביל לדיונים רבים בקרב סטטיסטיקאים.
בספר שפרסמו ארבעה מחברים ב-2008 הם הגיעו למסקנה כי לא היה זיוף בתוצאות שמנדל פרסם.
כל תכונה בעלת שני מאפיינים סותרים:
צבע הפרח – סגול או לבן,
מיקום הפרח לאורך הגבעול – צדדי או בקצה הגבעול,
צבע האפון – צהוב או ירוק,
צורת האפון – חלק (עגול) או מחוספס (מקומט),
צבע התרמיל – ירוק או צהוב,
צורת התרמיל – מנופח או שטוח,
גובה הצמח – ארוך או קצר.
מנדל ערך הכלאות הדדיות באמצעות הסרת המאבק מהפרח והברשת השחלה בגרגירי אבקה מצמח אחר.
העובדה שאברי הרבייה חפויים בעלים מנעה הפריות לא רצויות מלהתרחש.
מנדל יצר זנים טהורים באמצעות הכלאות עצמיות במשך מספר דורות.
בסופו של דבר קיבל 14 זנים.
זן אחד לכל אחד מהתכונות.
הוא קרא לכל זן דור הורי וסימנו ב-P.
מנדל ערך הפריה הדדית בין כל שני זנים (הפריה של תרמיל חלק במקומט ושל מקומט בחלק) ועקב אחרי כל תכונה משך שני דורות.
את דור הצאצאים הראשון כינה F1, ואת דור הצאצאים השני כינה F2. בכל ניסוייו הקפיד על הפריה הדדית.
מנדל הסיק מהניסויים שערך את המסקנות הבאות:
דור F1 נושא את שני הפקטורים שירש מהוריו.
הפקטור הנראה בדור F1 הוא פקטור דומיננטי (שולט) מפני שהוא ממסך את השפעתו של הפקטור האחר.
את הפקטור הממוסך כינה פקטור רצסיבי (נשלט).
הפקטור הרצסיבי שב ומופיע בדור F2 ביחס 3:1.
הפקטורים נפרדים בשעת יצירת הגמטות (תאי רבייה).
כל גמטה נושאת עותק אחד של כל פקטור.
בהפריה מתרחש זיווג אקראי של כל הגמטות האפשריות.
המסקנות שאליהן הגיע בניסוייו הובילו את מנדל לניסוח מספר חוקים, חוק ההפרדה, חוק ההתפלגות העצמאית, וחוק הדומיננטיות והאחידות.
חוקים אלו מרכיבים את חוקי התורשה של מנדל.
מנדל נחשב גם בימינו לאבי הגנטיקה, ואכן העקרונות שגילה וניסח היו ההתחלה להבנת מנגנוני התורשה, והם תרומה משמעותית למדעי החיים ומסייעים בפרט בהכחדת מחלות אם מתוך פיענוח מנגנון התורשה של פגמים גנטיים באדם, אם מתוך הבנה של מנגנונים חיוניים ברביית חיידקים ונגיפים.
אף שלא ידע דבר על יחידות תורשה ממשיות – גנים וכרומוזומים – ניסוייו היוו את היסוד לגילוים.
כיום ידוע, שלכל תכונה מוקצה מקום מסוים בגנום – לוקוס.
גן אחד מקודד לתכונה אחת אולם בווריאציות שונות – לדוגמה, צבע עיניים כחול או חום.
הווריאציות השונות של הגן, שמקודדות לווריאציות השונות של התכונה, מכונות אללים.
גרג לייק היה בסיסט, גיטריסט וזמר ממוצא בריטי.
לייק היה חבר בלהקות הרוק המתקדם קינג קרימזון ואמרסון, לייק ופאלמר (ELP).
גרג לייק נולד למשפחה קשת יום באנגליה.
כבר מילדות החל לייק להתעניין במוזיקה.
אביו חשש שלא יוכל להתפרנס אך זה לא עצר בעדו.
אמו קנתה לו את הגיטרה הראשונה שלו ולקחה על עצמה עבודה נוספת בערב כדי לממן לילד את שיעורי גיטרה.
גרג לייק היה נער חסון וחרוץ, הוא עבד כסבל ביום ולמד מוזיקה בערב.
בגיל 20 הקים את ההרכב הראשון (שלא הצליח) ומאז עבר מספר להקות.
בתקופה זו חי לייק בעוני מרוד, עד כדי רעב.
תקופה מסוימת חי בדירה עלובה ללא חימום ונכנס לתרדמת עקב דלקת ריאות.
לייק השתקם, והמשיך ללהקה נוספת.
ידידו מימי הלימודים, רוברט פריפ, הציע לו להצטרף כסולן וכבסיסט ללהקה חדשה בשם קינג קרימזון.
לייק הסכים ולמרות שהיה גיטריסט, למד לנגן בגיטרה בס במהירות.
לייק היה הסולן ונגן הבס באלבום הראשון של הלהקה - In the Court of the Crimson King, אשר מהווה השראה לאמני רוק מתקדם עד היום.
שנות ה-70 - תקופת ELP
לקינג קרימזון הייתה הופעה משותפת עם להקת דה נייס של קית' אמרסון, שעתיד להיות הקלידן של אמרסון, לייק ופאלמר.
השניים התיידדו והחליטו להקים הרכב ביחד.
הם צירפו ללהקתם את המתופף קרל פאלמר, וכך נולדה להקת אמרסון, לייק ופאלמר.
בדצמבר 1970 יצא אלבום הבכורה של הלהקה.
מאז הלהקה זכתה להצלחה והוציאה מספר רב של אלבומים.
לייק התחתן, עם דוגמנית גרמנייה, ולשניים נולדה בת.
בסוף שנות השבעים הלהקה התפרקה וכל איש פנה לדרכו.
לייק הוציא שני אלבומי סולו:
לאחר מכן לייק הצטרף ללהקתו החדשה של פאלמר - אסיה.
לייק לא השתלב היטב בהרכב החדש ועזב.
במקום פאלמר, אשר היה תחת חוזה באסיה, הצטרף המתופף קוזי פאוול.
בשנות ה-90 התאחדה ELP בשלמותה, הוציאה שני אלבומים, ויצאה לסיבובי הופעות.
לייק נפטר בליל ה-7 בדצמבר 2016, מסרטן.
לייק, בניגוד לאמרסון, שהיה נוהג לכתוב קטעים מסובכים ולבנות עיבודי רוק מרשימים, היה הצד ה"רגיש" של אמרסון לייק ופאלמר.
הוא הלחין בלדות אקוסטיות כמו:
"Lucky Man" (שאותו כתב לייק כאשר היה בן 12)
שירים אלו היו שונים מאוד מהקטעים שאמרסון נהג להלחין.
אך שירים אלו, יחד עם קטעיו של אמרסון, יצרו את האופי המיוחד של הלהקה.
גרגויל (מצרפתית: gargouille) הוא פסל ממאפייני האדריכלות הגותית ששימש בדרך כלל כמרזב קישוטי.
הגרגוילים ממוקמים תמיד על סף הגג של המבנים הגותיים (כמרזבים) ומעוצבים כמפלצות דמויות שדים או דרקונים אשר פונות כלפי חוץ ומפחידות את האנשים שעומדים למרגלות המבנה.
הגרגויל הוא מאפיין גותי המשקף אלמנטים מסוימים של התקופה שבה היה פופולרי – הקדשת תשומת לב רבה לפרטים פיסוליים גם אם אף אחד (חוץ מהאל כביכול) לא יכול להתבונן בהם מקרוב, והשלטת פחד על ידי הכנסייה.
יש הטוענים שמטרת הגרגוילים לא הייתה להפחיד את האנשים אלא להפחיד רוחות רעות ושדים ולמנוע מהם להיכנס לתוך הכנסייה.
בקרב חוקרי אמנות גותית נהוג להבחין בין "גרגויל" ל"גרוטסק" כאשר הראשון הוא מרזב המעוצב כמפלצת והשני הוא כל פסל של מפלצת שאיננו מרזב.