tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ההשקעות הפולניות בבוסניה והרצגובינה בסוף 2019 הסתכמו ב-24.6 מיליון אירו.
ב-30 במאי 2022 הוקם קו טיסה ישיר ורשה–סרייבו המופעל על ידי לוט פוליש איירליינס.
בוסניה והרצגובינה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה.
פולין מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו.
יחסי בוסניה והרצגובינה–בלארוס הם יחסי החוץ בין בוסניה והרצגובינה לבלארוס.
היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של בלארוס ובוסניה והרצגובינה כוננו ב-22 בנובמבר 1993. מאז מרץ 2014 שגרירות בלארוס בהונגריה מוסמכת לבוסניה והרצגובינה.
בדצמבר 2008, בהזמנת הצד הבלארוסי, ביקרה בבלארוס משלחת פרלמנטרית רשמית של בוסניה והרצגובינה בראשות יו"ר בית הנבחרים של האספה הפרלמנטרית של בוסניה והרצגובינה.
ביוני 2017, חברי הפרלמנט של BiH השתתפו במושב של האספה הפרלמנטרית של OSCE במינסק.
ביוני 2019 ערך יו"ר נשיאות בוסניה והרצגובינה, מילורד דודיק, את ביקורו הראשון בבלארוס כדי להשתתף בטקס הפתיחה של המשחקים האירופיים השניים.
דודיק נפגש עם נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו ועם ראש הממשלה סרגיי רומאס.
ב-19 בספטמבר 2019 ביקרה במינסק המשלחת מרפובליקה סרפסקה, בראשות סגן ראש הממשלה.
בוסניה והרצגובינה מיוצגת בבלארוס באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה.
בלארוס מיוצגת בבוסניה והרצגובינה באמצעות שגרירותה בבודפשט, הונגריה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בפאלה.
יחסי בורונדי–יוון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין הרפובליקה ההלנית.
על פי משרד החוץ היווני היחסים בין שתי המדינות הם "ידידותיים וטובים, שיתוף הפעולה בין המדינות משביע רצון".
הקהילה היוונית בבורונדי מורכבת מ-40 איש (כולם גרים בבירה, בוג'ומבורה).
הקהילה היוונית מהגרת למדינות אחרות הן בשל המשברים הפוליטיים הרצופים בבורונדי והן בשל רמת חיים נמוכה ולא משביעת רצון במדינה.
אזרחי שתי המדינות חייבים באשרת כניסה כדי להיכנס אחת אל השנייה.
יוון לא מיוצגת בבורונדי בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה שבניירובי, בירת קניה.
בורונדי לא מיוצגת ביוון בדרג השגרירות אלא באמצעות משלחתה לז'נבה, שווייץ.
יחסי בורונדי–קוריאה הצפונית הם היחסים בין הרפובליקה של בורונדי לבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה בעבר ובהווה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים מלאים ב-11 במרץ 1967, שנה אחרי נפילת המונרכיה בבורונדי והדחת נטארה החמישי, מלך בורונדי.
מישל מיקומברו (נשיא בורונדי), סוציאליסט אפריקאי ממוצא טוטסי, שתמך בסין, שמר בתחילה על קשר הדוק עם צפון קוריאה, אולם בשנת 1971 התגלתה חתירה כביכול נגד הממשל הצבאי של מיקומברו שתוכננה על ידי צפון קוריאנים, בשיתוף בני הנוער של מפלגת Union for National Progress) UNP) בבורונדי, שהתנגדה לשלטונו של מיקומברו.
במשך כמה חודשים הוא סירב לקבל את כתב ההאמנה של השגריר הצפון קוריאני, ואיים לגרש את כל אזרחי קוריאה הצפונית שבבורונדי.
למרות זאת, צפון קוריאה סייעה למשטר הטוטסי במהלך ההתקוממות של בני שבט ההוטו שפרצה בשנת 1972, ואשר כתוצאה ממנה נהרגו למעלה מ-150 אלף בני אדם בני שבט ההוטו.
יחד עם סין וצרפת העניקה קוריאה הצפונית תמיכה צבאית למשטר בבורונדי במהלך ההתקוממות.
בשנים שלאחר מכן שוקמו היחסים בין שתי המדינות, ובשנת 1976 הבטיח מיקומברו תמיכה מלאה למדיניותו של קים איל-סונג, אולם הוא הודח באותה שנה.
בסוף שנות ה-70, מהנדסים צפון קוריאנים הקימו ארמון נשיאותי ליורשו של מיקומברו, ז'אן-בטיסט בגאזה.
הנשיא הבא של בורונדי, פייר בויויה (ששלט בשנים 1987–1993 ו-2003-1996), תמך גם הוא בקוריאה הצפונית, ובין השאר הביע תמיכה בתוכניות קוריאה הצפונית להשגת איחוד קוריאני.
בנוסף, הוא דיווח על כך שסיוע אפשרי מקוריאה הצפונית לבורונדי נשלח במהלך מלחמת קונגו השנייה.
בשנת 2011 טענה בורונדי כי רכשה נשק סיני פגום מצפון קוריאה באמצעות חברה אוקראינית, ובכך שברה את אמברגו הנשק שהוטל על קוריאה הצפונית על ידי האו"ם.
לשתי המדינות אין ייצוג דיפלומטי זו בבירתה של זו.
יחסי בורונדי–גרמניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
גרמניה הייתה אחת מהמדינות הראשונות שהסכימו לעזור בפיתוח התשתיות בבורונדי.
בלאחר שבורונדי זכתה בעצמאותה, היחסים בין המדינות נהיו לבביים בשל תרומתה המשמעותית של גרמניה בפיתוח המדינה.
בשנות התשעים של המאה ה-20, לאחר שנים רבות של אי-יציבות פוליטית בבורונדי, היחסים בין המדינות התקררו.
בשנת 2005, היחסים בין המדינות כוננו שנית לאחר מערכת הבחירות ושיפור המצב הביטחוני במדינה.
היחסים התרבותיים בין המדינות סבלו מהתקררות מאז 1993 כתוצאה ממלחמת האזרחים בבורונדי.
מאז שנת 2012, נעשו ניסיונות רבים להחיות את שיתוף הפעולה התרבותי כגון תרומות של כדורים וגופיות לצוותי כדורגל במדינה ושיתוף פעולה עם המוזיאון הלאומי בגיטגה בשנת 2014. כמו כן, מספר בתי ספר בבורונדי מקדמים את השפה הגרמנית ומנהגיה במסגרת ההוראה הגרמנית שהתחדשה בשנת 2012.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מגרמניה לבורונדי הגיעה לסך 13.5 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מחשבים, שסתומים, מכונות חפירה, מכונת כביסה, מכוניות, טרקטורים, חלקי רכב, אוטובוסים, מוצרי פלסטיק, גלגלי גומי, דיו, נעלי גומי, שוקולד, יין, בירה ועוד.
באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מבורונדי לגרמניה הגיעה לסך 12.2 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה קפה (98%), פירות, דגים חיים, מטבעות ועוד.
בורונדי מיוצגת בגרמניה על ידי קונסוליה כללית בשטוטגרט ועל ידי שגרירות שהיא מחזיקה בברלין, בירת המדינה.
גרמניה מיוצגת בבורונדי על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבוג'ומבורה.
בין מדינת ישראל ורפובליקת בורונדי מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים נכון לשנת 2021.
עם הכרזת עצמאות בורונדי, ביולי 1962, כוננו קשרים דיפלומטיים עם ישראל, שבניסיון להתמודד עם השפעותיו של החרם הערבי, פעלה לייסד יחסים דיפלומטיים עם מדינות אפריקה שמדרום לסהרה.
היזמה לכינון היחסים הדיפלומטיים נענתה בחיוב מצד בורונדי, שניהלה מדיניות חוץ פרו-מערבית.
בדצמבר 1962 ערך מואמבוטסה הרביעי, מלך בורונדי ביקור רשמי בישראל והיה למלך הראשון שביקר במדינת ישראל.
לאחר מלחמת ששת הימים ניתקה גינאה את יחסיה עם ישראל בגלל כיבוש חצי האי סיני, בשנת 1972 ניתקו אוגנדה, צ'אד, קונגו ובורונדי את יחסיהן עם ישראל.
ב-1968 התאמנו 120 חיילים מבורונדי בבית הספר הישראלי לצניחה בקונגו.
ייעודם היה לשמש יחידת אבטחה לנשיא בורונדי, הדיקטטור הצבאי מישל מיקומברו.
ב–31 באוקטובר 1969 העניק השגריר אהרון עפרי למיקומברו תת-מקלע עוזי במתנה.
ביוני 1970 מסרה ישראל לבורונדי 40 יחידות תת-מקלע עוזי.
במרץ 1971 סיימו 206 חיילים בורונדים נוספים קורס צניחה בבית הספר הישראלי בקונגו.
במרץ 1995 חודשו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, ולישראל יש שגריר שאינו תושב המופקד על היחסים עם בורונדי.
בשנת 2008 נחתם הסכם לשיתוף פעולה כלכלי בין ישראל לבורונדי, במסגרת הסכם כללי שנחתם יחד עם המדינות ליבריה, בנין ורואנדה.
ב-2016 החליט משרד הביטחון הישראלי שלא להעניק פטור מקבלת רישיון שיווק ליצואנים ביטחוניים המייצאים לבורונדי בשל חשד לפגיעה בזכויות אדם.
יחסי בורונדי–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין יפן.
הרפובליקה של בורונדי ויפן מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין יפן כוננו ב-1 ביולי 1962, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של בורונדי.
פייר בויויה, נשיא בורונדי (1995)
יפן אינה מיוצגת בבורונדי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
בורונדי אינה מיוצגת ביפן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
בורונדי האמינה את שגרירותה שבבייג'ינג, בירת הרפובליקה העממית של סין הסמוכה, על יפן.
יחסי בורונדי–הממלכה המאוחדת הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.
בריטניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם בורונדי בשנת 1962, זמן קצר לאחר שהיא זכתה בעצמאותה מבלגיה.
בורונדי מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
בריטניה מחזיקה נציגות דיפלומטית בבוג'ומבורה הכפוף לשגרירותה בקיגאלי, רואנדה.
יחסי בורונדי–הודו הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין בורונדי והודו.
מלבד היחסים הבילטרליים, הודו מקיימת גם יחסים עם בורונדי באמצעות האיחוד האפריקאי והקהילות הכלכליות האזוריות (RECs).
היחסים בין בורונדי והודו החלו לגדול לאחר שהקהילייה המזרח-אפריקנית ביטלה את הסנקציות שלה נגד בורונדי והכניסה את המדינה לארגון במאי 2007. בורונדי פתחה את השגרירות שלה בניו דלהי ב-2009, והשגריר הראשון בהודו נכנס לתפקידו ב-2010. הנציבות העליונה של הודו בקמפלה שבאוגנדה מוסמכת במשותף לבורונדי.
התקיימו מספר ביקורים דיפלומטיים רמי דרג בין המדינות.
שר ההגנה ז'רמן ניויאנקנה ביקר בהודו במאי 2006. סגן הנשיא השני של בורונדי, מארין ברמפמה, היה אורח הכבוד בכנס CII-EXIM Bank בנושא שותפות הודו-אפריקה באוקטובר 2006. שר החוץ אוגוסטין נסאנזה השתתף בפסגת השותפות CII-Exim Bank India-Africa במרץ 2010. הוא ביקר שוב בפברואר 2011 כדי להשתתף בוועידת השרים של ה-LDC.
נשיא בורונדי פייר נקורונזיזה ערך ביקור ממלכתי בהודו בספטמבר 2012. במהלך הביקור חתמו שתי המדינות על הסכמים על שיתוף פעולה בתחומי פיתוח הכפר, החינוך, הבריאות והרפואה.
ראש ממשלת הודו, מאנמוהאן סינג, הצהיר כי "הודו מחויבת לפיתוח תשתיות בבורונדי".
נקורונזיזה ערך בעבר ביקור פרטי כדי לפנות לטיפול רפואי במדינה ב-2010. הוא זכה לביקור נימוס של פקיד משרד החוץ ההודי.
סגן הנשיא השני, Gervais Rufyikiri, ומשלחת עסקית השתתפו בכנס CII Exim Bank ה-9 בניו דלהי במרץ 2013. כמה שרים אחרים בורונדי ביקרו גם הם בהודו.
מהודו, הביקורים רמי הדרג ביותר בבורונדי היו ברמת שר המדינה.
שר המדינה לענייני חוץ פרנה קאור ביקר בבורונדי בפברואר 2012, והפך לשר ההודי הראשון שביקר במדינה.
קאור נפגש עם הנשיא ושר החוץ, וחתם על הסכם שיתוף פעולה כללי.
משלחת עסקית הודית שליוותה את קאור, קיימה פגישה עם אנשי עסקים בורונדי.
שר המדינה לפיתוח הכפר סודארשאן בהגאט ביקר בבורונדי ביולי 2015 כשליחו המיוחד של ראש הממשלה.
הוא נפגש עם הנשיא ושר החוץ.
בורונדי תומכת במועמדותה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם.
הודו הייתה המקור השני בגודלו לייבוא לבורונדי בשנת 2015. הסחר הדו-צדדי בין בורונדי והודו הסתכם ב-30.89 מיליון דולר בשנים 2013–2014. הודו ייצאה לבורונדי סחורות בשווי 30.71 מיליון דולר, וייבאה בשווי 180,000 דולר.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לבורונדי הן תרופות וכימיקלים, מכונות ומכשירים, מוצרי פלסטיק ולינוליאום, ציוד תחבורה, מוצרים מיוצרים מגומי וכימיקלים.
הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מבורונדי הן מכונות לא חשמליות, ברזל ופלדה.
נכון לאוגוסט 2015, לגופים בבעלות הודים יש השקעה כוללת של למעלה מ-20 מיליון דולר בבורונדי.
מספר חברות בבעלות הודים ואנשים ממוצא הודי (PIO) פועלות בבורונדי, כגון Angelique International Ltd (מגזר החשמל), Jain Irrigation Systems (השקיה), Lucky Exports Ltd (סוחרים של סחורות ומינרלים מבוססי חקלאות), ואקארה ביזנס.
היצרניות ההודיות בג'אג' אוטו ו-TVS Motor Company קמעונאיות אופנועים וריקשות רכב בבורונדי באמצעות הסוחרים המקומיים שלהם.
Contec Global Burundi בבעלות PIO שבסיסה בבוג'ומבורה היא המדפסת המורשית של דרכונים, מדבקות ויזה ומסמכי זהות אחרים עבור ממשלת בורונדי.
הודו הציעה לבורונדי את תוכנית העדפת המכס החופשית (DFTP), שהודו מרחיבה למדינות הפחות מפותחות (LDCs).
תושבי בורונדי מבקרים לעיתים קרובות בהודו כדי ללמוד במדינה או כדי לפנות לטיפול רפואי.
הנציבות העליונה ההודית בקמפלה הנפיקה 447 ויזות סטודנטים לאזרחים בורונדיים בין 2012 ל-2014, ו-205 ויזות רפואיות ב-2014 בלבד.
נכון לאוגוסט 2015, מתגוררים בבורונדי כ-450 אזרחים הודים מאנשים ממוצא הודי.
רובם מועסקים כסוחרים ואנשי עסקים.
הודו הציעה לספק לבורונדי קווי אשראי בשווי 4.22 מיליון דולר עבור פרויקט מיכון חווה, ועוד 0.17 מיליון דולר כדי לסייע בתכנון מתחם עיבוד מזון משולב בבורונדי.
במאי 2011, בורונדי חתמה על הסכם עם בנק EXIM של הודו לקבלת 80 מיליון דולר LOC עבור פרויקט תחנת הכוח ההידרו-אלקטרית של Kabu בנפח 30MW.
האיחוד האפריקאי מינה את בורונדי כאתר למרכז להכשרה מקצועית של הודו-אפריקה (VTC) בפסגת הפורום הראשונה של הודו אפריקה ב-2008. הודו אימנה את בורונדי במבצעים, והעבירה את המרכז לממשלת בורונדי באפריל 2014. הודו הקימה גם מכון פאן-אפריקאי בשם המכון הודו-אפריקאי לתכנון וניהול חינוכיים (IAIEPA) במסגרת התחייבויות שנעשו בפסגה.
המכון נפתח בשנת 2015. הודו התחייבה לבנות תאגיד מערכת גז ביו-מסה בבורונדי בפסגת הפורום השנייה של הודו אפריקה ב-2011. הודו גם הציעה לבנות במדינה מרכז מדעי החווה, מוסד שחודש על ידי המועצה ההודית לחקר החקלאות.
במסגרת פרויקט הרשת האלקטרונית הפאן אפריקאית, הודו הקימה מרכזי רפואה וחינוך טלפוני בבורונדי ב-2010. מרכזי הרפואה הטלפונית יאפשרו לרופאים בורונדי להתייעץ עם רופאים בהודו.
באפריל 2010 חתמו שתי המדינות על הסכם להקמת מרכז טכנולוגיית מידע בבורונדי בסיוע הודי.
הודו תרמה שני משלוחים של תרופות בשווי כמעט 440,000 דולר ביוני וביולי 2010 לחלוקה במחנות פליטים בבורונדי.
לאחר שרפה בבוג'ומבורה, שוק מרוויח הכנסות של ממשלת בורונדי, גרמה למשבר פיננסי שהשפיע על תפקודה של הנציגות הקבועה של בורונדי בניו יורק, ממשלת הודו סיפקה למדינה 100,000 דולר כסיוע במענק.
הודו תרמה 100,000 דולר כדי לספק הקלה בעקבות ההצפות בבורונדי בפברואר 2014.
אזרחי בורונדי זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
ממשלת הודו מציעה גם מלגות ומלגות בתשלום מלא בקורסי תואר ראשון, בוגר, תואר שני ומחקר בהודו לאזרחים בורונדיים.
הם גם זכאים לקורסי הכשרה קצרי מועד בתשלום מלא בהודו.
יחסי בורונדי–סין הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה של בורונדי.
היחסים בין המדינות כוננו ב-21 בדצמבר 1963, תחת היו"ר מאו דזה-דונג והמלך מואמבוטסה הרביעי באנגיריסנגה, בהתאמה.
המלך מואמבוטסה ניתק את היחסים הדיפלומטיים עם סין ב-1965, אולם הם חודשו תחת מישל מיצ'ומברו, הנשיא הראשון של בורונדי, ב-31 באוקטובר 1971. מאז, סין סיפקה סיוע בפיתוח לבורונדי, כולל עזרה בבניית מפעל טקסטיל בבוג'ומבורה.
נכון לשנת 2002, סין ייצאה סחורות בשווי של 2.718 מיליון דולר, תוך שהיא מייבאת סחורות בשווי 491,000 דולר בלבד מבורונדי.
בורונדי הייתה אחת מ-53 מדינות, שביוני 2020 תמכה בחוק הביטחון הלאומי של הונג קונג באו"ם.
מאז הפורום הראשון לשיתוף פעולה בסין אפריקה בשנת 2000, בייג'ינג העבירה לבורונדי למעלה מ-164 מיליון דולר בסיוע רשמי לפיתוח.
סכום זה כולל כספים לבניית ארמון נשיאותי, 9 מיליון דולר לבניית בית חולים במחוז Bubanza ושלושה הסכמי שמיטת חובות.
יחסי בורונדי-טורקיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בורונדי לטורקיה.
לטורקיה יש שגרירות בבוג'ומבורה, עיר הבירה הקודמת של בורונדי, מאז דצמבר 2018.
שגרירות בורונדי באנקרה, בירת טורקיה, נפתחה ביוני 2014.
במהלך המלחמה הקרה, ובמיוחד בשנות ה־60, היחסים בין טורקיה ובורונדי התקררו בגלל יחסיה של בורונדי עם סין בעלת המשטר הקומוניסטי.
היחסים השתפרו מאוחר יותר אך הם נפגעו בעקבות רצח העם בבורונדי ב־1972. בשנת 2000, היחסים התהדקו כאשר החיל הדיפלומטי הטורקי תמך בתוקף בהסכמי ארושה .
עד שנת 2000, טורקיה ייבאה קפה מבורונדי והציעה לה סיוע בין־לאומי.
בשנת 2019, הסתכם הסחר בין שתי המדינות ב־3.1 מיליון דולר אמריקאי, כאשר הטורקים ייצאו מוצרים בשווי 2.6 מיליון דולר וייבאו מוצרים בשווי חצי מיליון דולר.
יחסי בורקינה פאסו–שוודיה הם יחסי החוץ הנוכחיים וההיסטוריים בין בורקינה פאסו לבין שוודיה.
לבורקינה פאסו יש שגריר שאינו תושב הממוקם בקופנהגן שבדנמרק, וקונסוליה של כבוד בעיר אופסלה.
לשוודיה יש שגרירות בוואגאדוגו, שנפתחה ב-2010. השגרירה הנוכחית מאז 2013 היא אווה אמנאוס, אם כי מקום מושבה הוא בבירת מאלי, במקו.
שוודיה הסמיכה את השגריר הראשון שלה לבורקינה פאסו, שנקראה אז הרפובליקה של וולטה העילית, ב-1969. השגריר הוצב בתחילה בלאגוס שבניגריה.
היחסים בין בורקינה פאסו ושוודיה, בשל המרחק הגדול בין שתי המדינות והסחר נמוך ההיקף בין שתי המדינות, בעיקר כללו סיוע כלכלי, בנוסף למעט החלפת תרבות ומדע.
הסטודנט הראשון מבורקינה פאסו הגיע לשוודיה במהלך שנות ה-70 המוקדמות, ואחריו הגיעו רבים נוספים.
שוודיה השתתפה במספר תוכניות החלפה עם המדינה במהלך שנות ה-80. שיתוף הפעולה הישיר הראשון החל בעקבות ביקור באזור סאהל על ידי שר החוץ הנס בליקס.
ב-1986 – בתקופת שלטונו של קפטן תומאס שנקרה – נוצרה אגודת הידידות בורקינה פאסו–שוודיה (ASSAMBUS).
במאה ה-21 לובש שיתוף הפעולה בין בורקינה פאסו לשוודיה צורות רבות.
בתחום המדע, אוניברסיטאות שוודיות מלמדות עשרות דוקטורנטים מבורקינה פאסו, ועבדו יחד עם אוניברסיטאות בבורקינה פאסו על מחקרים בתחומים שונים, כגון חקלאות, תרבות, גאוגרפיה ופיתוח כפרי.
במישור התרבותי, מספר פסטיבלי סרטים ותערוכות אמנות מבורקינה פאסו נערכו בשוודיה.
רמת הסחר בין המדינות היא אומנם נמוכה, אך למספר חברות שוודיות יש נוכחות בבורקינה פאסו, בענפים כגון כרייה, חקלאות ואנרגיה.
ממשלת שוודיה הייתה תורם גדול לסיוע לבורקינה פאסו בשנים האחרונות, אחת מששת התורמים הגדולים ביותר בעולם למדינה.
תוכנית שיתוף פעולה רחבת היקף הושקה ב-2001. בשנת 2012, ממשלת הימין של ראש הממשלה פרדריק ריינפלט הודיעה על הורדה בסיוע לבורקינה פאסו, וכי היא תחתוך את תוכנית שיתוף הפעולה עד שנת 2016. החלטה זו עמדה בפני ביקורת, ובוטלה ב-2014 על ידי ממשלה חדשה, במרכז-שמאל.
דובר יחסי החוץ של מפלגת השמאל, הנס לינד תיאר את שינוי המדיניות כתוצאה של לחץ פוליטי מן המפלגה שלו.
יחסי בורונדי–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין הרפובליקה הצרפתית.
בורונדי היא מדינה שקיבלה עצמאות מבלגיה כחלק מעצמאות מדינות האימפריה הבלגית.
צרפתית היא אחת השפות הרשמיות והמדינה חברה בארגון לה פרנקופוני.
צרפת הכירה בבורונדי וכוננה איתה יחסים עוד זמן קצר אחרי עצמאותה.
צרפת השעתה את היחסים הדיפלומטיים שלה עם בורונדי בין השנים 1996–1998 במהלך מלחמת האזרחים בבורונדי.
שגרירות צרפת בבורונדי נפתחה ביולי 1962 והסכם הראשון בין המדינות נחתם שנה לאחר מכן, ב-1963, בנוגע לשיתוף פעולה טכני ותרבותי בין שתי הממשלות ושני העמים.
שתי המדינות היו אחת נגד השנייה בנוגע למשפט של העיתונאי הבורונדי מוסלמי חסן רובקוקי בשנת 2001. צרפת ייצגה את הליברליות וביקרה באופן חריף את בורונדי על שליחת העיתונאית למאסר עולם.
מקרה זה עורר את העיתונאים הצרפתים (וכל הכותבים בצרפתית) ליציאה למאבק על ההגנה על חופש העיתונות.
בעקבות לחצים מצד מדינות המערב ובראשותן צרפת ובלגיה, הופחת עונשו של רובקוקי לשלוש שנים בלבד בשנת 2013 והוא שוחרר מסיבות בריאותיות בסוף 2013.
28 בספטמבר 1979 - ביקור של הנשיא הבורונדי בפריז.
25 ביוני 1983 - ביקור של הנשיא הבורונדי בפריז.
3 במרץ - 8 במרץ 1998 - ביקור של הנשיא הבורונדי בדרום צרפת.
11 בדצמבר - 12 בדצמבר 2000 - כנס על בורונדי בפריז בנוכחות הנשיא הבורונדי.
15 בפברואר - 16 בפברואר 2004 - ביקור של הנשיא הבורונדי בפריז.
9 בנובמבר - 10 בנובמבר 2016 - ביקור בצרפת של הנשיא הבורונדי.
11 במרץ 2013 - ביקור בצרפת של הנשיא הבורונדי.
11 באוקטובר 1982 - פסגת צרפת אפריקה בבוג'ומבורה במעמד נשיא צרפת פרנסואה מיטראן.
23 בינואר 2002 - ביקור משותף בבורונדי של שרי החוץ הבריטי והצרפתי.
בורונדי מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפריז.
בורונדי מיוצגת בצרפת גם בדרג הקונסולרי באמצעות 4 קונסוליות רשמיות בערים: בורדו, ליון, מונפלייה, ונאנט.
צרפת מיוצגת בבורונדי בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בבוג'ומבורה.
יחסי בורקינה פאסו–דנמרק הם היחסים הבילטרליים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין מדינת בורקינה פאסו לבין ממלכת דנמרק.
בורקינה פאסו מחזיקה בשגרירות בעיר הבירה קופנהגן.
שגרירות דנמרק בבורקינה פאסו ממוקמת בוואגאדוגו.
מאז 1973 מסייעות המדינות זו לזו בפיתוחן הטכנולוגי והכלכלי.
סך הסיוע הכספי לבורקינה פאסו עמד על 233 מיליון DKK בשנת 2010.
תמיכתה העיקרית של דנמרק הייתה בנושא הפחתת העוני.
העוני בבורקינה פאסו הוא הרקע לשיתוף הפעולה הפיתוחי הדני והבורקיני.
דנמרק אף מחזיקה בתוכנית בנושא החקלאות בבורקינה פאסו.
בין היתר נחתמו מספר הסכמים בין דנמרק ובורקינה פאסו.
יחסי בורקינה פאסו–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קנדה לבין בורקינה פאסו.
קנדה ובורקינה פאסו כוננו את יחסיהן בשנת 1962. שתי המדינות חברות בלה פרנקופוני וקיימות בהן קהילות גדולות של דוברי השפה הצרפתית.
משום כך נוצר שיתוף פעולה של המדינות בתחום התרבות, החינוך, ולימודי השפות.
בשנת 2012 היה הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות 74.4 מיליון דולר אמריקאי.
הייצוא הקנדי לבורקינה פאסו כולל מכונות, ציוד חשמלי, גומי, כלי רכב, כלים, ציוד רפואי ומוצרי ברזל ופלדה.
הייצוא הבורקינה פאסי לקנדה כלל בעיקר אבני חן.
בשנים 2010 ו-2011 קנדה סיפקה 34.85 מיליון דולר לבורקינה פאסו - סיוע זר, באמצעות הסוכנות הקנדית לפיתוח בינלאומי (CIDA).
בורקינה פאסו מיוצגת בקנדה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באוטווה, בירת המדינה.
בורקינה פאסו מיוצגת בקנדה גם בדרג הקונסולרי באמצעות 4 קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: ונקובר, מונטריאול, טורונטו, וקאראקווט.
קנדה יוצגה לפני שנת 1995 בבורקינה פאסו באמצעות שגריר לא תושב מחוף השנהב.
בשנת 1995 נוסדה השגרירות הקנדית בואגאדוגו, בירת בורקינה פאסו.
יחסי בורקינה פאסו–קוריאה הצפונית מתייחסים למערכת היחסים הנוכחית וההיסטורית בין קוריאה הצפונית, לבין בורקינה פאסו.
אף מדינה לא שומרת על שגרירות באחרת, אם כי בעבר הייתה לקוריאה הצפונית שגריר בבירה ואגאדוגו.
היחסים היו קרובים במיוחד במהלך המלחמה הקרה, כאשר קוריאה הצפונית הייתה פעילה ביותר בענייני החוץ שלה.
קוריאה הצפונית סיפקה ציוד צבאי לצבא של מה שהיה אז הרפובליקה של וולטה העילית באמצע שנות השבעים, בתקופת שלטונו של אלוף גנרל סנגולה למאיזאנה.
קוריאה הצפונית גם סיפקה סיוע חקלאי וטכני לבורקינה פאסו במהלך המלחמה הקרה.
הסיוע הצבאי נמשך תחת שלטונו של קפטן תומא סנקרה, בהסכם שנחתם ב-1983. סנקרה, מהפכן מרקסיסטי, ביקר בפיונגיאנג מספר פעמים, תחילה כראש הממשלה ב-13 במרץ 1983 ולאחר מכן כנשיא ב-3 בספטמבר 1985. על פי הדיווחים, בתקופה זו נוצרה אגודת הידידות קוריאה הצפונית-בורקינה פאסו.
הפעילות הדיפלומטית ירדה לאחר המלחמה הקרה, אך נמשך שיתוף הפעולה.
בשנת 1998 השלימה ממשלת קוריאה הצפונית את בנייתם של חמישה מאגרי מים קטנים בבורקינה פאסו.
בהיותה משוחררת מהיחסים המסורתיים עם המדינה, הצביעה בורקינה פאסו - אז חברה זמנית של האו"ם באותה עת - בעד החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 1874 בשנת 2009, שהטילה סנקציות כלכליות נוספות על קוריאה הצפונית.
בהצהרה אמר נציג בורקינה פאסו כי הצבעת ארצו נובעת ממחויבותה לעולם ללא נשק גרעיני.
בשנת 2016, הסחר הבילטראלי היה שווה 34 מיליון דולר, מה שהופך את בורקינה פאסו לשותפת הסחר השביעית בגודלה של קוריאה הצפונית.
יחסי בורקינה פאסו–לוב הם היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו לבין לוב.
באוקטובר 1982, חודש לפני שהופל השליט הצבאי של בורקינה פאסו, קולונל סייר זרבו, השליט ערך ביקור מדיני בטריפולי.
היחסים בין דיקטטור לוב, מועמר קדאפי, לבין ראש הממשלה של בורקינה פאסו, תומא סנקרה היו תחילה טובים לאחר שסנקרה עלה לשלטון ב-1983. לפני שהפך סנקרה לראש ממשלה, הזמין את קדאפי לביקור באוגאדוגו.
קדאפי וסנקרה שוחחו ונפגשו עם קצין העיר ולא עם נשיא אודראוגו, שגרם לוויכוח משמעותי בן סנקרה לממונה עליו.
זו הייתה הסיבה העיקרית מדוע סנקרה ישב בכלא זמן קצר לאחר מכן.
ב-6 באוגוסט 1983, יומיים לאחר העלייה לשלטון של תומא סנקרה, שלח קדאפי מטוס עם ציוד סיוע לממשלה החדשה.
סנקרה ביקש מהלוביאנים להפסיק לשלוח אותו עקב חוסר נעימות.
בדצמבר באותה שנה, ערך קדאפי ביקור נוסף בוואגאדוגו, שמלווה ב-450 שומרי ראש.
באותה תקופה, היחסים בין בורקינה פאסו ללוב היו חזקים.
סנקרה ניסה להשפיע על ה"מהפכה הדמוקרטית והפופולרית" כמו שהוא כינה, מכיוון ששוי הסחר הבין לאומי של שתי המדינות היה נמוך עד עצם היום הזה.
באוקטובר 1985, ביקר סנקרה את קדאפי בטריפולי.
למרות הקשרים הטובים בין שתי המדינות, היחסים בין סנקרה לקאדפי החלו להדרדר.
ב-15 באוקטובר, עמיתו לשעבר של סנקרה הפעיל הפיכה צבאית שבה הוא הרג את סנקרה והפך בעצמו לנשיא.
על פי כמה דיווחים, ההפיכה הייתה מתוכננת על ידי צ'ארלס טיילור הליברזלי, שהיה אז בעל ברית קרוב של אחד משוטרי קדאפי.
ממשלת לוב עשתה מאמץ על מנת ליצור מחדש שיתוף פעולה בעזרת כמה ביקורים ממלכתיים.
ב-1988, היחסים היו אף טובים יותר מאשר בימי השיא של סנקרה.
על עף מעמדה של לוב כמדינה ענייה, הצליחה לוב ליצור ברית עם הממשלה החדשה.
כוחותיה של בורקינה פאסו היו מוערבים במלחמת האזרחים הליבראית הראשונה ובמלחמת האזרחים בסיירה לאון.
היחסים ביו שתי המדינות הפכו למורכבים הרבה יותר במאה ה-21 עם פריצת מלחמת האזרחים הראשונה בלוב.
יחסי בורקינה פאסו–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו לבין רוסיה.
היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו לברית המועצות החלו לראשונה ב-18 בפברואר 1967. לאחר התפרקותה של ברית המועצות, הכירה בורקינה פאסו ברוסיה כיורשת של ברית המועצות.
עם זאת, עקב סיבות כלכליות, נסגרו השגרירויות בין שתי המדינות.
בשנת 1992, נסגרה שגרירות רוסיה בואגאדוגו ובשנת 1996, נסגרה שגרירות בורקינה פאסו במוסקבה.
בשנת 2000, שתי הממשלות חתמו על הסכם בין ממשלתי לגבי אשרות הכניסה והדרכונים.
יחסי הסחר והכלכלה בין שתי המדינות מוגבלים ליחסים עסקיים בלבד.
סך כל היצוא של שתי המדינות עמד בשנת 2008 ב-3.2 מיליון דולר (בעיקר הייצוא הרוסי).
מדינת רוסיה קיבלה כ-3,500 תלמידים מבורקינה פאסו.
ב-26 ביולי 2007, שגריר בורקינה פאסו במוסקבה, חאווייר נוגדגו, מסר עותק של אישורים לסגן שר החוץ של רוסיה, אלכסנדר וי.
במהלך הדיון דנו השניים במספר בעיות בינלאומיות, כולל באפריקה, והתפתחות של היחסים בין שתי המדינות.
נוגדגו שיבח את הגישה הרצינית של רוסיה כדי לסייע למדינות אפריקה, במיוחד בהקלת חובם ובהתמודדות עם הבעיות החברתיות והכלליות של המדינות.
ב-18 בפברואר 2017, שתי המדינות ציינו את יום השנה לכבוד ה-50 השנים שבהן המדינות קיימו יחסים דיפלומטיים.
ביום זה החליפו שרי החוץ של שתי המדינות מסרי ברכה.
ב-28 בדצמבר 2023, רוסיה פותחת מחדש את שגרירותה בבורקינה פאסו, אותה סגרה ב-1992, תוך שהיא ממשיכה בהתקרבות לבורקינה פאסו..
בורקינה פאסו מיוצגת ברוסיה באמצעות שגרירותה בברלין.
רוסיה מיוצגת בבורקינה פאסו באמצעות שגרירותה באביג'אן.
יחסי בורקינה פאסו–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו לבין מדינת ישראל.
וולטה עילית הצרפתית קיבלה עצמאות ב-5 באוגוסט 1960 (תחת השם וולטה עילית).
בספטמבר 1960 יצאה משלחת מוולטה עילית לישראל בראשות שר החקלאות של המדינה, זו הייתה המשלחת הדיפלומטית הראשונה ששלחה לאחר שזכתה לעצמאות.
בעקבות הביקור הגיעה משלחת לישראל ללמוד במכון האפרו־אסיאתי שהקימה ההסתדרות (מכון ללימודי כלכלת עבודה וקואופרציה).
בסוף 1960 הקימה ישראל שגרירות באביג'אן, בירת חוף השנהב.
שגריר ישראל הראשון בחוף השנהב, שלמה הלל, היה גם שגריר לא תושב בוולטה עילית.
ב-11 ביוני 1961, חתמו ישראל וולטה עילית על אמנה לשיתוף פעולה כלכלי וטכני.
בעקבות החתימה שלחה ישראל מומחים חקלאיים לוולטה עילית.
ביולי 1961, נשיא וולטה עילית הראשון, מוריס יאמאוגו, ביקר בישראל.
הוא הגיע גם כנציג הארגון האזורי לשיתוף פעולה "קונסיי דה ל'אנטאנט" (מועצת ההסכמה) - שכלל את וולטה עלית, חוף השנהב, דהומיי, וניז'ר.
כאות הוקרה על ביקורו הוחלט לקרוא לרחוב בשכונת קריית היובל בירושלים בשם "רחוב וולטה עילית".
בנוסף נחתמה ברית ידידות בין המדינות.
באפריל 1962, הגיעה משלחת של ראשי מערכת הביטחון של וולטה עילית לביקור בישראל, כולל שר הביטחון והרמטכ"ל שלה.
בצדימבר 1962 נחתם הסכם לסיוע טכני עם וולטה עילית.
ביוני 1963, ביקרה משלחת פרלמנטרית של וולטה עילית בישראל.
באוגוסט 1963 הגיש שגריר חוף השנהב בישראל את כתב האמנתו לנשיא המדינה, גם כשגריר וולטה עילית בישראל.
ביולי 1968, שר ההסברה והדואר של וולטה עילית הגיע לביקור רשמי בישראל, במטרה לדון בסיוע ישראלי לבניית מערכת טלפון ארצית במדינה.
בספטמבר 1968, ארבעה אזרחי ישראל זכו לאות הצטיינות של וולטה עילית.
בספטמבר 1973, ביקר היועץ המדיני של ראש־ממשלת וולטה־עילית בישראל וחתם על שלושה הסכמים לשיתוף פעולה, שכללו: הקמה וניהול של מרכז חקלאי באמצעות מומחים מישראל, סיוע בתוכנית ייעור רחבת היקף, והכשרת מדריכים מקומיים לקואופראטיבים חקלאיים והשתלמויות בישראל בנושאים חקלאיים.
אולם שבועיים אחר כך, בעקבות מלחמת יום כיפור, ולאחר שישראל התעלמה מהחלטה 242 והחלטה 339 של האו"ם, ניתקה את היחסים עם ישראל.
ב-4 באוגוסט 1984 שונה שמה של וולטה עילית לבורקינה פאסו.
ב-4 באוקטובר 1993, היחסים כוננו מחדש, בעקבות החתימה על הסכמי אוסלו ושיפור המצב המדיני, זאת לאחר מפגש של שר החוץ שמעון פרס עם נציגי בורקינה פאסו במטה האומות המאוחדות בניו יורק.
במחצית השנייה של שנות ה-90 של המאה ה-20, סופק למדינה נשק מישראל, באמצעות סוחר הנשק שמעון נאור-הרשקוביץ.
עם זאת חלק גדול מהנשק שסחר בו היה תוצרת מזרח אירופה (רומניה ואוקראינה).
ב-29 בנובמבר 2012, תמכה בורקינה פאסו בהחלטה בהחלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם, על קבלת פלסטין כחברה ה-194 באו"ם.
במאי 2015, השגריר של בורקינה פאסו ביקר בישראל (שגריר לא תושב שמקום מושבו בקהיר).
במהלך ביקורו, נפגש עם הנשיא ראובן ריבלין.
במהלך הפגישה, השגריר ציין שבורקינה פאסו מעוניינת בפנסיונרים ישראליים, שיגורו בבורקינה פאסו וייסעו לה כלכלית.
ראובן קיבל בברכה את השגריר.
ב-4 ביולי 2017 בורקינה פאסו הייתה אחת מהמדינות היחידות (יחד עם ג'מייקה והפיליפינים) שהתנגדו להחלטה הקובעת כי ישראל אינה הריבון בירושלים ומגנה אותה על החפירות הארכאולוגיות בעיר העתיקה.
ב-21 בדצמבר 2017, תמכה בורקינה פאסו בהחלטה של העצרת הכללית של האומות המאוחדות השוללת את ההכרה האמריקאית בירושלים כבירת ישראל.
בנובמבר 1961 הקימו החברה לעבודות חוץ של סולל בונה, חברת תה"ל וממשלת וולטה עילית חברה משותפת לתשתיות והנדסה.
בדצמבר 1961 החליטה ישראל להקים נציגות דיפלומאטית בוולטה עילית, עם זאת שלמה הלל המשיך לשמש שגריר לא תושב.
בשנת 2003 זכתה החברה הישראלית אלווריון בחוזה לפרישת מערכות תקשורת אלחוטיות בבורקינה פאסו.
אלווריון זכתה אחר כך בכמה חוזי המשך במדינה.
בשנת 2003 זכתה החברה הישראלית אופק צילומי אויר בחוזה למיפוי בורקינה פאסו.
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מישראל לבורקינה פאסו הגיעה לסך 10.2 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט מזוקק, מדפסות, טלפונים, מכסי פלסטיק ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מבורקינה פאסו לישראל הגיעה לסך 9.36 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר כלי הקשה, קישוטי עץ, חוברות ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מישראל לבורקינה פאסו הגיעה לסך 13.7 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר נפט מזוקק, גיליוני פלסטיק, חומרי הדברה, טלפונים ועוד.
באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מבורקינה פאסו לישראל הגיעה לסך 267 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר קוקוס, אגוזים, זרעי שמן, קשיו, שנאים חשמליים ועוד.
בורקינה פאסו אינה מיוצגת בישראל, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת את בורקינה פאסו נמצאת בקהיר, בירת מצרים.
ישראל אינה מיוצגת בבורקינה פאסו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
השגרירות המייצגת את ישראל נמצאת באביג'אן, בירת חוף השנהב.
יחסי בורונדי–קנדה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של בורונדי לבין קנדה.
היחסים בין המדינות הם לבביים, אם כי צנועים.
שתי המדינות משתפות פעולה בפורומים בינלאומיים ורב-צדדיים.
קנדה תרמה רבות לתהליך השלום שהוביל להסכם אראושה הראשון באוגוסט 2000, וקידמה בברכה את ביצוע המעבר המדיני בבורונדי בשנת 2005. קנדה מכירה במאמצאים הגדולים שנעשו על ידי בורונדי על מנת להוביל ולתרום לשלום ולביטחון העולמי, בעיקר בסומליה, מאלי והרפובליקה המרכז-אפריקאית, שבהם חיילים בורונדינים פועלים במסגרת משימות השלום.
קנדה תומכת במעמד הפוליטי של בורונדי, וכן תורמת לחיזוק הדמוקרטיה והתפתחות הכלכלית במדינה.
ממשלת קנדה מעודדת את השלטונות בבורונדי להוביל לשיפור בזכויות האדם במדינה.
בשנים 2013–2014, ממשלת קנדה העניקה לממשלת בורונדי סיוע בשווי 7.52 מיליון דולר אמריקאי, שרובו כלל סיוע הומניטרי במגזרי הרפואה והשירותים הפיננסיים.
השגרירות המייצגת את קנדה בבורונדי נמצאת בניירובי, בירת קניה (הנציבות העליונה של קנדה בקניה).
כמו כן, קנדה מחזיקה קונסול כבוד בבוג'ומבורה, בירת בורונדי.
בורונדי מיוצגת בקנדה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באוטווה.
בנוסף, בורונדי מחזיקה קונסול כבוד בטורונטו ובמונטריאול.
יחסי בורונדי–פקיסטן הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של בורונדי לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
בשנת 2016, פקיסטן ייצאה לבורונדי סחורה בשווי 242 אלף דולר אמריקאי וייבאה סחורה בשווי 12.3 מיליון דולר אמריקאי.
הייצוא הפקיסטני כלל בעיקר תרופות, חוטי ברזל, כלים רפואיים, ציוד ספורט, מכונות וסבונים.
הייבוא הפקיסטני מבורונדי כלל תה.
בורונדי אינה מיוצגת בפקיסטן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
פקיסטן אינה מיוצגת בבורונדי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי בורקינה פאסו–סין הם היחסים שבין בורקינה פאסו לרפובליקה העממית של סין.
משנת 1961 עד שנת 1973 הכירה בורקינה פאסו בטאיוואן כמדינה עצמאית, ולא קיימה יחסים דיפלומטיים עם סין.
ב-25 באוקטובר 1971 התנגדה בורקינה פאסו בעצרת הכללית של האומות המאוחדות לצירופה של סין למועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
מ-15 בספטמבר 1973 ועד 4 בפברואר 1994 קיימו סין ובורקינה פאסו יחסים דיפלומטיים בעצימות נמוכה, כשעיקר הקשר התאפיין בסחר כלכלי ובמימון פרויקטים.
ב-1994 נקלעה ממשלת בורקינה פאסו למצב כלכלי קשה, ולאחר שלא קיבלה עזרה מסין - פנתה הממשלה לטאיוואן בבקשה לעזרה, ובכך הייתה למדינה האפריקאית היחידה שהכירה פעמיים בעצמאותה של טאיוואן.
בורקינה פאסו קיבלה ממשלת טאיוואן סיוע בסכום שבין 40 ל-50 מיליון דולר.
ב-24 במאי 2018 הפסיקה שוב בורקינה פאסו את היחסים בינה לבין טאיוואן, ויומיים לאחר מכן, ב-26 במאי 2018 חידשה את היחסים עם הרפובליקה העממית של סין.
יחסי בורקינה פאסו–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בורקינה פאסו לבין ממלכת ספרד.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בורקינה פאסו לבין ממלכת ספרד כוננו ב-27 בנובמבר 1964. בורקינה פאסו לא משתפת פעולה עם ספרד באופן מסורתי ואף אין עזרה הומניטרית ספרדית ישירה מספרד לבורקינה פאסו אלא רק דרך הקרן האירופית לפיתוח.
זאת אף על פי שבורקינה פאסו היא מדינה אפריקאית מתפתחת.
ספרד אינה מיוצגת בבורקינה פאסו בדרג השגרירות.
ספרד מיוצגת בבורקינה פאסו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בואגאדוגו, בירת המדינה.
ספרד האמינה את שגרירותה שבאביג'אן שבחוף השנהב, על בורקינה פאסו הסמוכה.
בורקינה פאסו אינה מיוצגת בספרד בדרג השגרירות.
בורקינה פאסו מיוצגת בספרד בדרג הקונסולרי באמצעות ארבע קונסוליות שהיא מחזיקה במדריד (בירת המדינה), אלמריה, ברצלונה, וקאסטיון דה לה פלאנה.
בורקינה פאסו האמינה את שגרירותה שבפריז, בירת צרפת, על ספרד הסמוכה.
יחסי בורונדי–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין הקונפדרציה השווייצרית.
הרפובליקה של בורונדי והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים.
משרד החוץ של שווייץ תיאר את היחסים עם בורונדי כ"יחסים מוגבלים המתמקדים בעיקר בפיתוח המדינה ובתהליך השלום בין האזרחים המתקיים בה".
שווייץ הייתה משמעותית במהלך מלחמת האזרחים של בורונדי; היא לקחה חלק בכוח שמירת השלום של האומות המאוחדות במקום.
שווייץ הכירה בעצמאותה של בורונדי, חלק פרוטקטורט בלגי לשעבר בשם "רואנדה-אורונדי" בשנת 1962 ובאותו היום בו העצמאות של המדינה הוכרזה.
בין השנים 1972–1990 פעלה בעיר הבירה לשעבר, בוג'ומבורה, קונסוליה שווייצרית.
הסכם שיתוף הפעולה שבין שווייץ לבורונדי נחתם בשנת 1969 וכלל תמיכה כספית שווייצרית בסמינרים של מורים, מדעני חברה וכלכלנים.
בנוסף, כלל ההסכם פרויקטים ציבוריים, שירותי בריאות ופיתוח החקלאות (חלק משמעותי מאוד מכלכלת המדינה).
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, התגוררו בבורונדי בסוף שנת 2015 חמישים אזרחים שווייצרים.
בורונדי אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות.
בורונדי מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה.
שווייץ אינה מיוצגת בבורונדי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שווייץ מיוצגת בבורונדי באמצעות משרד ייצוגי שהיא מחזיקה בעיר בוג'ומבורה.
יחסי בורקינה פאסו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בורקינה פאסו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
בורקינה פאסו והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים.
על פי משרד החוץ השווייצרי, "בורקינה פאסו היא מדינה עם עדיפות בשיתוף הפעולה לפיתוח, אך היא שותפה כלכלית מוגבלת של שווייץ".
שווייץ הכירה בעצמאותה של בורקינה פאסו, בעבר חלק מהמושבה הצרפתית של אפריקה המערבית ב-5 באוגוסט 1960, בשם "רפובליקת וולטה העילית".
לאחר ההכרה נערכו מגעים דיפלומטיים בלתי רשמיים בין שתי המדינות למשך כשנה עד שלבסוף כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בין בורקינה פאסו לשווייץ בשנת 1961. ב-1970, סוכנות קונסולרית שווייצרית נפתחה בוואגאדוגו והשתלבה במשרד שיתוף הפעולה של שווייץ במדינה שנפתח ארבע שנים לאחר מכן, ב-1974.
ב-1969, חתמו שווייץ ובורקינה פאסו על הסכם מסחר, קידום והגנה על השקעות ושיתוף פעולה טכנולוגי.
שלושה הסכמים מרחיבים נחתמו בין שתי המדינות בנושא שיתוף פעולה טכנולוגי ועזרה תקציבית בשנים 1978, 2006 ו-2009.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2016 התגוררו בבורקינה פאסו מאה ותשעה עשר אזרחים שווייצרים.
בורקינה פאסו אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות.
בורקינה פאסו מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בערים ז'נבה, וציריך.
שווייץ אינה מיוצגת בבורקינה פאסו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שווייץ מיוצגת בבורקינה פאסו באמצעות משרד ייצוגי שהיא מחזיקה בעיר ואגאדוגו, בירת המדינה.
יחסי בורונדי–תאילנד הם היחסים הדו-צדדיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין ממלכת תאילנד.
לבורונדי אין שגרירות בתאילנד, והשגרירות שלה בבייג'ינג אמונה על היחסים בין המדינות; לתאילנד אין שגרירות בבורונדי.
בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-1.4 מיליון דולר.
יחסי בורקינה פאסו–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בורקינה פאסו לבין יפן.
בורקינה פאסו ויפן מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים.
היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו ליפן כוננו ב-1 ביולי 1960, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של בורקינה פאסו.
בורקינה פאסו מיוצגת ביפן בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יפן מיוצגת בבורקינה פאסו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בואגאדוגו, בירת המדינה.
יחסי בורקינה פאסו–צ'ילה הם יחסי החוץ בין צ'ילה ובורקינה פאסו.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-29 בספטמבר 1992, בין שרי החוץ של צ'ילה ובורקינה פאסו, אנריקה סילבה סיממה ותומאס סנו, במסגרת האומות המאוחדות.
עם זאת, עד היום לא נקבעו מנגנוני התייעצות פוליטיים, ולא נחתמו הסכמים דו-צדדיים בין שתי המדינות.
בשנת 2016, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-100,000 דולר, והיה מורכב כולו מיצוא יין צ'יליאני לבורקינה פאסו.
בורקינה פאסו מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה באו"ם.
צ'ילה מיוצגת בבורקינה פאסו באמצעות שגרירותה באו"ם.
יחסי בורונדי–צ'ילה הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה של צ'ילה ובין הרפובליקה של בורונדי.
בשנת 2016, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-10,000 דולר, כאשר המוצרים העיקריים הם: קפה לא קלוי, מוצרים אלקטרוניים וחלקי רכב.
בורונדי מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה באו"ם.
צ'ילה מיוצגת בבורונדי באמצעות שגרירותה באו"ם.
יחסי בורונדי–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין בורונדי וספרד.
לספרד אין נציגות דיפלומטית או משרד קונסולרי בבורונדי.
מכיוון שכמעט ואין יחסים מסחריים בין המדינות, הנושאים שמעסיקים את ספרד בעיקר ביחס לבורונדי הם מצבם של פליטי בורונדי בטנזניה (איתם ספרד משתפת פעולה באמצעות תרומות לארגון המזון והחקלאות).
בשנת 2012 הייצוא הספרדי לבורונדי הסתכם ב-600,000 אירו.
הפריטים העיקריים שייבאו לבורונדי היו: מכשירים מכניים לחקלאות, חומרי צביעה, יריעות אלומיניום, יינות ומכשירים אופטיים.
בורונדי איננה אחת מהמדינות המועדפות לשיתוף פעולה בספרד, ולכן לא קיים שיתוף פעולה דו-צדדי.
יחסי בורונדי–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין הפדרציה הרוסית.
ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם בורונדי ב-1 באוקטובר 1962, זמן קצר לאחר שהיא זכתה בעצמאותה מבלגיה.
ב-16 במרץ 2017, נחתם במוסקבה, הסכם "שיתוף פעולה" שנחתם בין לשכת המסחר והתעשייה הפדרלית של בורונדי (CFCIB) לבין לשכת המסחר במוסקבה.
ב-6 בפברואר 2018, נחתם בבוג'ומבורה הסכם על הביטול ההדדי של הדרישה לוויזה דיפלומטית לצורכי תיירות.
בורונדי מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
רוסיה מחזיקה בבורונדי שגרירות בבוג'ומבורה.
יחסי בורקינה פאסו–צרפת הם יחסי החוץ בין בורקינה פאסו וצרפת.
ב-11 בדצמבר 1958 חתם יו"ר המועצה המחוקקת של המושבה, מוריס יאמאוגו, על כניסתה לקונסיי דה ל'אנטאנט (מועצת מדינות ההסכמה, יחד עם חוף השנהב, דהומיי, וניז'ר) והמושבה קיבלה שלטון ריבוני מידי הצרפתים במסגרת הישות וולטה עילית.
שנתיים לאחר מכן, באוגוסט 1960 זכתה עצמאות מלאה.
נשיא צרפת, עמנואל מקרון, ביקר בבורקינה פאסו בתאריכים 27–29 בנובמבר 2018.
נשיא בורקינה פאסו, רוק מארק כריסטיאן קאבורה, התקבל בביקור רשמי בפריז ב-14 באפריל 2017. את ביקורו הראשון בצרפת ערך באפריל 2016. כמו כן נסע לפריז בדצמבר 2016 לוועידת השותפים שאורגנה על ידי ארצו והבנק העולמי.
השר לאירופה וענייני חוץ, מר ז'אן-איב לה דריאן, ביקר בוואגאדוגו ב-16 במרץ וב-19 באוקטובר 2018. שר החוץ של בורקינה פאסו, אלפא בארי, ביקר בפריז לוועידת ההגנה על ילדים מפני המלחמה ב-21 בפברואר 2017, במהלכה גם נפגש עם ז'אן-מארק ארו.
בשנת 2019 בעזרת הצבא הצרפתי בוצע חילוץ בני הערובה בבורקינה פאסו.
באוגוסט 2023, בורקינה פאסו שמה קץ לאמנת כפל מס עם צרפת.
צרפת היא הספקית השנייה בגודלה של בורקינה פאסו.
בבורקינה פאסו פועלות כ-40 חברות בנות צרפתיות, המוערכות בכ-3,000 משרות ישירות.
בסך הכול ישנן בערך 100 חברות בת או אינטרסים צרפתיים בבורקינה פאסו (השקעות ו/או הנהלה).
מלאי ההשקעות הזרות הצרפתיות הישירות עמד על 193.5 מיליון אירו בשנת 2015. זה כיסה את התעשייה, הבנקים, הביטוח והבנייה (סוגיה-סאטום וקבוצת בויגוס).
אורנג' נוכחת בבורקינה פאסו בעקבות רכישתה של Airtel.
במהלך ועידת התורמים שהתקיימה בפריז בדצמבר 2016, אישרה צרפת את מקומה כשותפה המובילה עם 461 מיליון אירו לתקופת 2016–2020, ממוצע של 92 מיליון אירו בשנה.
בורקינה פאסו היא אחת מ-17 מדינות המועדפות לסיוע בפיתוח מצרפת.
בבורקינה פאסו מתמקדים בפיתוח בר קיימא, פיתוח אנושי, חקלאות וביטחון תזונתי, ממשל ושיתוף פעולה תרבותי.
בורקינה פאסו מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
צרפת מחזיקה בבורקינה פאסו שגרירות בוואגאדוגו.
יחסי בורקינה פאסו–הממלכה המאוחדת הם היחסים בין בורקינה פאסו לבין הממלכה המאוחדת.
בריטניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם וולטה עילית (שמה הקודם של בורקינה פאסו) בשנת 1962, לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת.
ביולי 2017 השיקו גרמניה, הבנק האפריקאי לפיתוח, הבנק העולמי, צרפת, האיחוד האירופי ותוכנית הפיתוח של האו"ם את ברית סאהל, לתת מענה מתואם ומותאם לאתגרים העומדים בפני מדינות חברות G5 סאהל (בורקינה פאסו, מאלי, מאוריטניה, ניז'ר וצ'אד).
מאז, דנמרק, ספרד, איטליה, לוקסמבורג, בריטניה והולנד הצטרפו אף הן לברית.
בריטניה מיוצגת בבורקינה פאסו באמצעות הנציבות עליונה באקרה, גאנה.
בורקינה פאסו מיוצגת בבריטניה באמצעות שגרירותה בבריסל, בלגיה.
יחסי בורקינה פאסו–גרמניה הם היחסים בין בורקינה פאסו לבין גרמניה.
גרמניה המערבית כוננה יחסים דיפלומטיים עם וולטה עילית בשנת 1962, לאחר שהאחרונה קיבלה את עצמאותה מצרפת.
נשיא בורקינה פאסו נסע לגרמניה פעמיים בשנת 2019, בעוד שקנצלרית גרמניה אנגלה מרקל ביקרה בבורקינה פאסו במאי 2019.
לאור המצב הביטחוני המידרדר, בורקינה פאסו היא מדינה שותפה של יוזמת השיפור של הממשלה הפדרלית מאז 2019. גרמניה מספקת לכוחות הביטחון בבורקינה פאסו תמיכה בתחומי ההכשרה, הציוד והרפורמה בתחום הביטחון.
לאחר חתימת ההסכם ב-8 בנובמבר 2019, החל הבונדסוור לשכור קבוצת ייעוץ טכנית בפני בורקינה פאסו.
שיתוף הפעולה בפיתוח נותר עמוד התווך החשוב ביותר ביחסים הדו-צדדיים של גרמניה.
שיתוף הפעולה בפיתוח הגרמני מתמקד בחקלאות, מים ותברואה, כמו גם ביזור.
הם פועלים גם לשיפור ההגנה על זכויות הילדים.
גם מבחינה פוליטית, גרמניה לוקחת על עצמה אחריות על המחויבות הפוליטית והפיננסית הבינלאומית בשטח כדוברת התורמים של תחום הביזור והפיתוח העירוני ודוברת איחוד התורמים (לצד צרפת והבנק העולמי) בברית הסאהל.
יחסי התרבות מתמקדים בקידום השפה הגרמנית.
לתושבי בורקינה פאסו יש עניין רב ללמוד גרמנית כשפה זרה עם יותר מ-80,000 תלמידי בית ספר ויותר מ-300 מורים לגרמנית.
מחלקה גרמנית נפתחה באוניברסיטת Ouagadougou בשנת 1982 וכיום יש כ-1300 לומדי גרמנית במדינה.
קיים גם שיתוף פעולה ניכר בתחומים מדעיים ואקדמיים.
סניף אביג'ן של מכון גתה מנהל משרד קשר בוואגאדוגו מאז ספטמבר 2008. משרד קישור זה אמור להשתדרג לסניף מן המניין הכולל קורסי שפה והנחות גדולות יותר.
גרמניה מחזיקה בבורקינה פאסו שגרירות בוואגאדוגו.
בורקינה פאסו מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין.
יחסי בורונדי–קניה הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים הרשמיים שבין הרפובליקה של בורונדי ורפובליקת קניה.
בורונדי היא שותפה של קניה בהרבה תחומים, בעיקר במסחר, ביטחון, צבא, חינוך, חקלאות ואנרגיה.
בשנת 2011, שתי המדינות חתמו על הסכם עבור קידום הפיתוח והטכנולוגיה שלהן בחקלאות ובתחומים אחרים.
במהלך מלחמת האזרחים בבורונדי, הרבה פליטים בורונדים מצאו מקלט בקניה.
בורונדי, כמו קניה, היא אחת המדינות המדברות סוואהילי ששוכנת ליד האגמים הגדולים של אפריקה.
בספטמבר 2007, קניה פתחה נציגות תושב בבוג'ומבורה.
נשיאי בורונדי וקניה ביקרו מספר פעמים במדינות אחת של השנייה.
ב-1 ביולי 2007, בורונדי נהפכה, כמו קניה, למדינה שהיא חברה מלאה בקהילייה המזרח-אפריקנית.
בורונדי הצטרפה לאיחוד המכסים של הקהילייה המזרח-אפריקנית ב-6 ביולי 2009. מאז, היא נהפכה לשותפה אסטרטגית בסחר ובדברים אחרים עבור מדינות הארגון.
חברות קנייתיות רבות פועלות בבורונדי, לדוגמה קניה איירווייז.
כמו כן, ממשלת קניה סייעה לממשלת בורונדי לשפר את מצב המדינה.
בנוסף לכך, מדינות הקהילייה המזרח-אפריקנית עובדות על בניית קו רכבת שיעבור בין הערים: מומבסה (קניה), ניירובי (קניה), קמפלה (אוגנדה) ולקיגאלי (רואנדה).
קו הרכבת יגיע לבוג'ומבורה (בירת בורונדי) בעתיד.
יחסי בורקינה פאסו–הודו הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין בורקינה פאסו להודו.
שר המסחר והתעשייה של בורקינה פאסו הוביל משלחת רשמית להודו במרץ 1976. זו הייתה הפעילות הדו-צדדית הראשונה בין בורקינה פאסו להודו.
במהלך הביקור חתמו שתי המדינות על פרוטוקול על שיתוף פעולה כלכלי וטכני.
מאז התקיימו מספר ביקורים רמי דרג בין פקידים בשתי המדינות.
נשיא בורקינה פאסו תומא סנקרה ביקר בהודו בשנת 1983 כדי להשתתף בפסגת ארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
שר המדינה ההודי לענייני חוץ ביקר בבורקינה פאסו ב-1987, והפך לשר ההודי הראשון שביקר במדינה.
נשיא בורקינה פאסו, בלז קומפאורה, ביקר בהודו במאי-יוני 1993, ושתי המדינות הסכימו להקים ועדה משותפת לטיפוח שיתוף פעולה דו-צדדי.
הודו גם הציעה עזרה בפיתוח הכלכלי של בורקינה פאסו, במיוחד בתחומי החקלאות, נולים, כרייה, השקיה ותעשיות בקנה מידה קטן.
קומפאורה ביקר בדלהי במשך יומיים ביולי 1994, וביקר שוב בהודו ב-1997.
נרסימהה ראו הפך לראש ממשלת הודו הראשון שביקר בבורקינה פאסו כשערך שם ביקור ממלכתי ב-2–4 בנובמבר 1995. ראו נפגש עם נשיא בורקינה, נאם בפרלמנט של המדינה, והוענק לו העיטור האזרחי הגבוה ביותר של בורקינה פאסו.
ראו גם חנך את שגרירות הודו בוואגאדוגו במהלך ביקורו.
בראש השגרירות עמד ממונה על היחסים עד לסגירתה ביולי 2002. בורקינה פאסו פתחה את הנציגות שלה בניו דלהי ב-1996, ושדרגה אותה לרמת שגרירות ב-2011.
בורקינה פאסו והודו הקימו ועדה משותפת בנושאי כלכלה, תרבות, פוליטיקה וטכנית לאחר חתימת הסכם באוקטובר 1994. ראש הממשלה טרטיוס זונגו ביקר בניו דלהי באפריל 2008 כדי להשתתף בפסגת הפורום הראשונה של הודו-אפריקה, וכן קיים שיחות דו-צדדיות עם ראש ממשלת הודו, מאנמוהאן סינג.
בורקינה פאסו והודו היו בין 19 המדינות הראשונות שהצטרפו לברית השמש הבינלאומית, שהוצעה על ידי ראש הממשלה נרנדרה מודי, ב-15 בנובמבר 2016.
הודו הייתה היעד השני בגודלו ליצוא מבורקינה פאסו בשנת 2015. הסחר הדו-צדדי בין בורקינה פאסו והודו הסתכם ב-264.40 מיליון דולר בשנים 2014–2015, עלייה מ-119.76 מיליון דולר בתקציב הקודם.
הודו ייצאה סחורות בשווי 112.76 מיליון דולר לבורקינה פאסו, וייבאה בשווי 151.64 מיליון דולר.
הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לבורקינה פאסו הן מוצרים פרמצבטיים, כלי רכב וחלקי חילוף, ברזל ופלדה ומוצרים מהם, מכונות ומכשירים מכניים, מוצרי גומי וגומי.
הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מבורקינה פאסו הן זהב וכותנה.
בורקינה פאסו הייתה המדינה השותפה בכנס CII בניו דלהי במרץ 2009.
שווי העסקה לא נמסר, אך אנליסטים העריכו אותה בשווי של 800–900 מיליון דולר.
אורנג' קיבלה על עצמה את השליטה בפעילות בבורקינה פאסו ביוני 2016.
במהלך ביקורו הראשון של הנשיא קומפאורה בהודו ביולי 1994, הודו הציעה לסייע בפיתוח הכלכלי של בורקינה פאסו, במיוחד בתחומי החקלאות, נולים, כרייה, השקיה ותעשיות בקנה מידה קטן.
במהלך הביקור השני של קומפאורה ביולי 1994, הודו סיפקה סיוע בשווי 17 מיליון דולר לבורקינה פאסו כדי לסייע בפיתוח החקלאות במדינה.
הסיוע כלל 200 טרקטורים, זרעים, כלים, משאבות מים ועוד כמה אביזרים.
הודו סיפקה חקלאים מומחים לבורקינה פאסו כדי לספק הכשרה לחקלאים מקומיים על שיטות הודו של גידול אורז, שימוש בכלים ידניים וטרקטורים מעוצבים בצורה ארגונומית, ותשומות מתכלות קשורות כגון זרעים, דשנים וחומרי הדברה.
הפרויקט החל בבורקינה פאסו ב-1999 והסתיים ב-2002. מכונות חקלאיות, ציוד, כלי רכב ותמיכה נחוצה אחרת נתרמו לממשלת בורקינה פאסו לאחר השלמת הפרויקט.
בורקינה פאסו הייתה אחת מתשע מדינות מערב אפריקה שנכללו ביוזמת TEAM-9 ובפרויקט הפאן אפריקאי האלקטרוני.
פרויקט הרשת האלקטרונית הפאן אפריקאית נחנך במשותף על ידי שר החוץ ההודי פרנב מוקהרג'י ושר החוץ והשיתוף האזורי הבכיר של בורקינה פאסו בדומה אלן יודה ב-23 במרץ 2009 בכנס החמישי של CII EXIM Bank on India Africa Project Partnership 2009 בדלהי.
במסגרת TEAM-9, ממשלת הודו סיפקה קו אשראי בשווי 30.97 מיליון דולר לפרויקטים חקלאיים ולבניית סניף דואר לאומי בבורקינה פאסו.
שני קווי אשראי נוספים הורחבו ב-2008 וב-2010 לחשמול כפרי ולהקמת מפעל לעיבוד עגבניות בהתאמה.
במחצית הראשונה של שנת 2012 הוארכו מספר מוקדים לפרויקט דיור ציבורי, אספקת 135 אוטובוסים לאוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה אחרים, הקמת שני בתי מלאכה וחניון מקורה ורכש חלקי חילוף.
בפסגת פורום הודו-אפריקה הראשונה בשנת 2008, הודו התחייבה להקים מרכז הכשרה מקצועי של Barefoot College, ומעבדה לבדיקת רקמות קרקע ומים בבורקינה פאסו.
מדענים מבורקינה פאסו ביקרו בהודו בין יוני לדצמבר 2013 והשתתפו במחקרי מחקר במסגרת תוכנית מלגות המחקר CV Raman.
אנשים מבורקינה פאסו ביקרו בהודו כדי להשתתף בתוכניות הכשרה שונות שאורגנו על ידי ממשלת הודו.
אזרחי בורקינה פאסו זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
נכון לפברואר 2016, התגוררו בבורקינה פאסו כ־200–300 הודים.
חלק מחברי הקהילה מחזיקים בחברות העוסקות בייצור ובמסחר, ותעשיות הכותנה והזהב, או מחזיקים בבעלותם מסעדות, בעוד ששאר הקהילה הם עובדים של עסקים בבעלות הודית.
בורקינה פאסו מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי.
הודו מיוצגת בבורקינה פאסו באמצעות הנציבות הליונה שלה באקרה, גאנה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בוואגאדוגו.
יחסי בורקינה פאסו–ונצואלה הם היחסים הבילטרליים בין בורקינה פאסו לוונצואלה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בספטמבר 2003.
ב-22 בינואר 2010 שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות בניו יורק.
בין 16 ל-18 באפריל 2012 סגן נשיא הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה, טוגה מקינטוש, ערך ביקור רשמי בוונצואלה, במהלכו נפגש עם שרת הבריאות של ונצואלה, .
במהלך הביקור נחתם מזכר הבנות בין ונצואלה לארגון במטרה להעניק מלגות לתארים מתקדמים לרופאים ממדינות החברות בארגון ללימודים בוונצואלה.
בהסכם, ונצואלה התחייבה להעניק שלוש מלגות לכל מדינה חברה, כולל בורקינה פאסו.
לבורקינה פאסו אין שגרירות בוונצואלה.
לוונצואלה אין שגרירות בבורקינה פאסו, ושגרירות ונצואלה במאלי אמונה על היחסים עם בורקינה פאסו.
בחריין ומדינת ישראל מקיימות יחסים דיפלומטיים מלאים מסוף שנת 2020, בעקבות הסכמי אברהם.
שגרירות ישראל בבחריין פועלת במנאמה.
שגרירות בחריין בישראל נפתחה בתל אביב ב-2021.
מאז קיבלה עצמאות מידי הבריטים בשנת 1971 לא הכירה בחריין בישראל.
כחברה בליגה הערבית השתתפה בחרם הערבי ואסרה על ישראלים להיכנס לתחומה, אך בשנות ה-90 נרשמה התחממות קלה ביחסים.
בחריין שלחה נציגים לוועידת מדריד ואירחה ישיבות של קבוצות העבודה הרב צדדיות שהוקמו בעקבות הוועידה.
בעקבות חתימת הסכמי אוסלו, ביקרה לראשונה בספטמבר 1994, משלחת ישראלית רשמית בבחריין.
חודש לאחר נערך הביקור הרשמי הראשון של שר בממשלת ישראל, כאשר הגיע לבחריין יוסי שריד שהיה שר לאיכות הסביבה כדי להשתתף בשיחות אזוריות בנושאים סביבתיים בבירה מנאמה.
במסגרת ביקור זה נפגש עם שר החוץ של בחריין ובכך סימן את הקשר הישיר הראשון בין שרים משתי הממשלות.
בניגוד לעומאן וקטר ששלחו נציגים להלווייתו של יצחק רבין בחריין נמנעה מלשלוח נציג ואף הכחישה קיום קשרים כלשהם בין שר המסחר שלה ומקבילו הישראלי חודש לפני כן בוועידה שנערכה בירדן.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הפכו המגעים בין המדינות לגלויים.
בשנת 2005, בעקבות יישום תוכנית ההתנתקות ועם חתימת הסכמי סחר מול ארצות הברית ביטלה בחריין את החרם הישיר על סחורות מישראל, ובשלב מסוים אף נדונה האפשרות לקיים יחסים דיפלומטיים מלאים.
לאורך השנים היו דיווחים לא רשמיים על ביקורים שונים של גורמים ישראלים בממלכה, ושרת החוץ ב-2007, ציפי לבני, אף נפגשה עם עמיתה הבחרייני בעצרת הכללית של האו"ם - מה שהוביל לסערה בפרלמנט בבחריין.
בשנת 2011 פרסם אתר ההדלפות ויקיליקס מסמכים המוכיחים כי בחריין קיימה שיתוף פעולה ביטחוני חשאי הדוק עם ישראל.
אולם בחריין הכחישה את הפרסומים הללו.
בשנת 2013 הייתה בחריין למדינה הערבית הראשונה שהכריזה על חזבאללה כארגון טרור ובשנת 2014 הייתה בחריין המדינה היחידה במפרץ הפרסי שגינתה את הפיגוע בבית הכנסת קהילת בני תורה.
בשנת 2016 שלחה בחריין משלחת מצומצמת להלוויית שמעון פרס בישראל.
בספטמבר 2017, אמר מלך בחריין חמד בן עיסא אאל ח'ליפה, כי הוא מגנה את החרם הערבי על ישראל וכי נתיניו רשאים לבקר בה, למרות זאת, בעלי דרכון ישראלי לא היו רשאים לבקר בבחריין באותה תקופה.
במאי 2018, בעקבות העברת שגרירות ארצות הברית לירושלים, אמר שר החוץ של בחריין, השייח' ח'אלד בן אחמד אאל ח'ליפה כי אינו רואה שום בעיה בהעברת השגרירות למערב ירושלים היות שהיא אינה נמצאת בשטח הבירה של המדינה הפלסטינית העתידית.
באותו החודש פרסם שר החוץ של בחריין, ח'אלד בן אחמד אאל ח'ליפה, בחשבון הטוויטר שלו: "זוהי זכותה של כל מדינה באזור, כולל ישראל, להגן על עצמה ולהרוס את מקורות הסכנה".
הודעה זו פורסמה לאחר תקיפת צה"ל מספר מטרות אירניות בסוריה, שבאה בתגובה לירי של 20 רקטות שנורו לרמת הגולן על ידי כוח קודס האיראני משטח סוריה.
חודש לאחר מכן טען בכיר בחרייני, בריאיון לערוץ החדשות הבינלאומי i24news, כי בחריין אינה רואה בישראל מדינת אויב, וכי הוא מאמין שבחריין תהיה הראשונה מבין מדינות המפרץ לכונן יחסים דיפלומטיים רשמיים וגלויים עם ישראל.
בנובמבר טען בכיר ישראלי, כי ישראל נמצאת במגעים לכינון יחסים דיפלומטיים עם בחריין.
במרץ 2019, בחריין נמנעה לראשונה בהצבעה אנטי-ישראלית במועצת זכויות האדם של האו"ם.
ב-26 ביוני 2019 פנה שר החוץ של בחריין ח'אלד בן אחמד אאל ח'ליפה אל הציבור הישראלי בריאיון לתקשורת.
זו הייתה הפעם הראשונה שאישיות מדינית בדרג גבוה ממדינה ערבית שאינה ביחסים דיפלומטיים עם ישראל העניקה ריאיון לתקשורת הישראלית.
אאל ח'ליפה העניק בחודשים שלאחר מכן ראיונות נוספים בסגנון דומה, והתבטא בזכות הצורך בדיאלוג ישיר ופתוח עם ישראל.
בפברואר 2020 גזר בית המשפט בבחריין שלוש שנות מאסר על אזרח שהורשע בארגון כינוס והתפרעות בלתי חוקית, לאחר ששרף את דגל ישראל במהלך הפגנת תמיכה בפלסטינים.