tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר משפט שהתנהל מספר שנים זוכו מחמת הספק, אך עיריית הרצליה תבעה את חברת "מרכזי שליטה" על הפרת חוזה ובניית מתחם המרינה שלא לפי התוכנית המקורית החשד העיקרי היה שהאישורים שנתנה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בראשות לנדאו, נתנו הקלות משמעותיות מתנאי המכרז המקורי תוך הגדלה משמעותית ביותר של רווחי היזמים.
במאי 1999 רכש מוטי זיסר את מניות השליטה בחברת "אלסינט" (באמצעות קבוצת "אירופה ישראל" שהייתה בשליטתו), חברת טכנולוגיה רפואית ישראלית שמכרה את פעילותה, אך הייתה בעלת קופת מזומנים של כ-200 מיליון דולר.
ומיד אחר כך העביר ל"אלסינט" בין היתר, את פרויקט "מרינה הרצליה".
לאחר העיכובים המשפטיים בהמשך פיתוח המרינה, החל זיסר בסיוע המזומנים שבקופת "אלסינט" בבניית הקניון, בשטח שיועד בתוכנית המתאר של המרינה למלון בן 400 חדרים ומרכז כנסים, לכן נבחר השם "ארנה", מאחר שבמבנה תוכנן במקור אולם כנסים גדול.
חלק מהקניון אכן הוקדש למתחם בידור, ובין היתר כלל את מתחם הילדים "טורנדו", אטרקציית יער גשם מלאכותי בשם "יערנה", ומתחם בית קולנוע של רשת "רב חן" של חברת "תיאטראות ישראל".
לקוח עוגן של הקניון בתחילת דרכו הייתה קבוצת סקאל, ששכרה 7,500 מ"ר מסך כל שטחי המסחר בקניון, במטרה להקים מספר חנויות עובר המותגים הבינלאומיים ששיווקה בישראל ועבור רשת מוצרי החשמל והאלקטרוניקה שלה.
המתחם שהקימה קבוצת סקאל בקניון נקרא "View" והוא שילב חנויות אופנה וספורט, אזור למופעי מוזיקה ובילוי, ולרכישת מזון ומשקאות.
חודשים ספורים לאחר פתיחתו של הקניון, מספר המבקרים בקניון היה נמוך מהמצופה.
זאת לעומת תחזית אופטימית של זיסר עם פתיחתו, שחשב שהקניון ימשוך מבקרים מכל הארץ, בין היתר גם מאחר שהיה פתוח בשבת, ושיפקדו אותו כ-25 אלף מבקרים מדי יום בממוצע.
אולם הקניון סבל, בין השאר, מבעיית נגישות, הוא ממוקם הרחק מציר תנועה מרכזי, וכביש הגישה אליו עמוס מאוד, במיוחד בסופי השבוע.
בתחילת 2004 צולמה בקניון תוכנית הריאליטי "האקדמיה לצחוק".
המתמודדים בתוכנית העתיקו את מגוריהם לאולפן שנבנה בתוך מתחם הקניון ועברו סדנאות ואימונים על ידי קומיקאים.
המצלמות ליוו אותם בכל שעות היממה ובכל שבוע נפו הצופים את אחד המתמודדים.
בהקמת האולפנים ומתחם המגורים בקניון הושקעו מיליון וחצי שקל.
בפברואר 2007, לאחר שנקלע לקשיים כלכליים, מכר זיסר את הקניון לחברת "מנופים פיננסים" שבבעלות ג'קי בן זקן ואברהם נניקשווילי, תמורת 130 מיליון דולר, כלומר בהפסד של 23 מיליון דולר על ההשקעה המקורית בו.
בן זקן הכריז ש"המטרה היא להפוך את הארנה לקניון הכי טוב במדינת ישראל".
לאחר הרכישה בוצע שיפוץ ומיתג מחדש של הקניון בעלות של כ-50 מיליון שקל, כולל סגירת בתי הקולנוע והגדלת מספר החנויות.
בין היתר הושם דגש על תחום האופנה, ונעשה ניסיון למתגו כ"קניון האופנה של ישראל".
כמו כן נתן הקניון חסות לתוכנית "פרויקט מסלול".
שיפוץ הקניון היה אמור להימשך כשמונה חודשים, אך נמשך יותר משנתיים והושלם בקיץ 2010. עקב העיכובים, במהלך שיפוצו למעלה מ-40 בתי עסק שפעלו בקניון, נטשו אותו.
ומספר בעלי עסקים הגישו תביעה נגד הקניון.
כאשר במקביל השיפוץ הוסיף שטח ל-18 חנויות נוספות (על חשבון שטח בתי הקולנוע).
בסיום השיפוץ הכריז ג'קי בן-זקן כי: "תוך שנתיים ארנה יהיה בין 3 הקניונים המובילים" אולם באפריל 2014, בעלת הקניון חברת "ארנה גרופ" (לשעבר חברת "מנופים פיננסים") העריכה את שווי הקניון בכ-436 מיליון שקל, לאחר שבסיום השיפוץ בשנת 2010 הוערך בשויי של כ-640 מיליון שקל.
ובתחילת 2016, בדו"ח הכספי של "ארנה גרופ", הוערך שווי הקניון ב-319 מיליון שקל בלבד, לאחר שהתפוסה בו ירדה ל-81%.
במאי אותה שנה מכרה "ארנה גרופ" את הקניון ל"קרן ריאליטי" תמורת 335 מיליון ש"ח.
אחרי המכירה תבע איש העסקים רוני מאנה את "ארנה גרופ" על תשלום דמי תיווך בסך 6 מיליון שקל, שכביכול הייתה חייבת לו על המכירה.
באפריל 2017 הודיעה קרן ריאליטי כי המבנה יחדל לשמש כקניון ויהפוך ל"מרכז עירוב שימושים", שיכלול בין היתר חללי עבודה משותפים, חדרי כושר ומרפאות.
עם מסחר ומסעדות רק בקומות הקרקע.
לשם שינוי המבנה שכרה קרן ריאליטי את שירותיו של האדריכל הבריטי, נורמן פוסטר, יחד עם משרד "ישר אדריכלים" בישראל.
בינואר 2018 הוועדה המקומית לתכנון ובנייה הרצליה אישרה להפקדה את התוכנית החדשה לקניון.
התוכנית שאושרה כללה בין היתר פתיחה של הקניון אל הסביבה, הסרת הגג המקורה והסבת המבנה מקניון סגור ל-6 רחובות מסחריים פתוחים.
באוקטובר 2018 אישרה את התוכנית הוועדה לשמירה על הסביבה החופית (שמטרתה, בין השאר, לשמור על הסביבה החופית לתועלת הציבור ולהנאתו).
בעקבות מגפת הקורונה החליטה קרן ריאליטי לעבוד מיד רק על חלק מהתוכנית לשינוי המתחם, הריסת חלק מהמבנה במטרה לפתוח ציר מעבר בין הטיילת למרינה, שעובר דרך המתחם.
השינוי יכלול יצירת ארבעה מעברים פתוחים במבנה, שיהוו שדרות שמיועדות להולכי רגל, עם חזיתות מסחריות וללא קורת גג.
הקניון משתרע על פני שטח של כ-106 דונם, שבו 28 דונם של שטח מסחרי, במקור היו בו כ-110 חנויות, מסעדות ובתי קפה.
עם זאת, המבנה הפנימי של הקניון שונה מספר פעמים במהלך השנים.
בשלב א' נבנו גם שני 2 בניינים, בהם 240 דירות, על גבו של הקניון, בצידו הצפוני.
המלון כולל 82 דירות נופש ו–115 חדרי מלון.
על פי התר הבנייה, רוכשי דירות הנופש יכולים לגור בדירה למשך לא יותר משישה חודשים בשנה, ובשאר הזמן צריכים להשכיר את היחידה לשימוש מלונאי.
העסקה היקרה ביותר בפרויקט הייתה רכישת דירת פנטהאוז בקומה ה–12 והאחרונה של הבניין ב–13 מיליון שקל, שרכש איש העסקים יצחק מירילשוילי.
קניה (Kanye) היא עיירה הממוקמת במחוז הדרומי של בוצוואנה.
קניה הייתה הכפר שממנו צמח שבט הבאנגוואקסטה (Bangwaketse) שהוא אחד השבטים העיקריים במדינה.
העיירה נוסדה על ידי מתיישבים אירופאים ב-1853. כיום היא בירתם של בני שבט הבאנגוואקסטה.
העיירה ממוקמת באזור ההררי שבדרום המדינה במרחק 68 ק"מ מהבירה גאבורונה.
במקום פועל שדה תעופה ושירות בתי הסוהר של בוצוואנה מפעיל במקום בית סוהר.
קניה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האריתריאים 15 מדליות, מהן שמונה מדליות זהב.
כלל המדליות של אתיופיה הן בענף האתלטיקה במקצועות הריצה בה היא מדורגת במקום השני.
קניה משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער.
אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי מקניה במדליה במשחקי החורף.
המשלחת הראשונה של קניה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור.
המשלחת כללה עשרה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט.
המשלחת זכתה בשש מדליות, מתוכן 3 מדליות זהב.
המשלחת הגיעה להישגים בענף האתלטיקה, בה היא זכתה בשלוש מדליות זהב בריצת 3000 מטר נערות, ריצת 2000 מטר מכשולים נערים וריצת 2000 מטר מכשולים נערות ושלוש מדליות ארד בריצת 400 מטר נערים, ריצת 1000 מטר נערות וריצת 400 מטר משוכות נערים.
המשלחת השתתפה גם בענף השחייה ושיט בה היא לא הגיעה להישגים משמעותיים והשתתפותה הייתה סמלית.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מתנה 24 ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שקניה שלחה עד כה.
המשלחת זכתה בחמש מדליות, מתוכן שתי מדליות זהב.
המשלחת הגיעה, בדומה לאולימפיאדת הנוער סינגפור, להישגים בענף האתלטיקה עם זכייה במדליות זהב בריצת 1500 מטר נערים וריצת 2000 מטר מכשולים נערות, מדליות כסף בריצת 2000 מטר מכשולים נערים וריצת 1500 מטר נערות, ומדליית ארד בריצת 3000 מטר.
נבחרת קניה ברוגבי סיימה במקום הרביעי ובענף ההרמת משקולות סיימה במקומות האחרונים.
קניה השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער לילהאמר ושלחה משלחת המונה ספורטאי יחיד שהשתתף בענף סקי אלפיני בה הוא סיים בין המקומות 30-20.
קנידוגלניס מקרוצפלוס (שם מדעי: Cnidoglanis macrocephalus) הוא מין של דג גרם ממשפחת השפמיתיים.
הוא חי בטבע באוסטרליה ובניגוד למרבית השפמנונאים הוא יכול לחיות במי ים.
הדג מצוי לאורך החופים של מזרח אוסטרליה מחוף "Main Beach" בקווינסלנד עד ל-"Jervis Bay" בניו סאות' ויילס, דרך "Kingston SE" שבאוסטרליה הדרומית, איי Houtman Abrolhos, אוסטרליה המערבית ובטסמניה ולרוב הוא מצוי לאורך המים הרדודים במים צלולים חוליים או במים עכורים יותר ולרוב על סלעים או על מצע ערוגות אצות.
הם מצויים גם בשפכי נהרות.
הדג מגיע לאורך 91 ס"מ ולמשקל של עד 2.5 ק"ג.
הוא בעל זיזים חדים לאורך הסנפירים והחלק האחורי שלו רירי ונקי מסנפירים כמו צלופח.
הקוצים שלו חדים ובתוכם ארס כואב מאוד, אם כי אינו קטלני.
אין מרפא לארס אך אפשר לשטוף את האזור הנגוע במים רותחים, אשר ממיסים את רוב הארס וגורמים לדנטורציה.
הדג ישחה גם ביום אך הוא פעיל בעיקר בלילה, אז הוא מחפש על הקרקעית סרטנים, אמפיפודים, פראונים, תולעים רב-זיפיות, רכיכות ים (צדפות וחלזונות), אצות וזבל.
הצעירים ניזונים בעיקר מחסילונים ולעיתים גם מדגיגים.
הדג עצמו יכול להיטרף בידי דגים גדולים יותר או עופות ימיים כמו קורמורנים או שקנאי אוסטרלי.
קניון איראן הוא קניון הממוקם בצפון מערב טהראן.
השלב הראשון שלו נפתח בשנת 2018 ומשתרע על שטח של כ-1.4 מיליון מ"ר בשטח להשכרה ברוטו של כ-300,000 מ"ר.
גולת הכותרת של הקניון נמצאת בגג שלו והיא גן פרסי שנקרא "גן מהאן" והוא בשטח של 8,500 מ"ר.
גג הקניון משמש את מתחם הספורט של הקניון וכולל מספר מסלולים ארוכים לטיולים רגליים, שבילי אופניים, 15 מגרשי ספורט ואף משטח החלקה על הקרח בגודל של כ-12,000 מ"ר ומספר בריכת שחייה.
בבניית קניון איראן השתתפו למעלה מ-500 קבלנים ו-25,000 עובדים.
נכון לשנת 2018 נפתחו כחלק מהשלב הראשון של הקניון כ-1.4 מיליון מ"ר, עם סיום הפרויקט השטח הכולל של הקניון יהיה 1.95 מיליון מ"ר.
על מנת להקים את הקניון בצורה זריזה וקלה בוצעו במקום מספר הפרות בנייה על אף התנגדות עיריית טהראן, משרד הפנים וכן גורמים נוספים.
בין הפרות הבנייה שבוצעו היו שינוי ייעודיי בניה, תוספות בנייה ואף הפרת היתר הבנייה שניתן למנהלי הפרויקט להקמת הקניון, מלבד זאת נאלצו הקבלנים והעובדים להקים מנהרת כביש חדשה שתוכל לשמש את הקניון וזאת על חשבון כביש קיים שעבר בסמוך, דבר אשר גרר ביקורת רבה.
ראש ארגון הפיקוח של עיריית טהראן דאז הצהיר כי הבנייה חרגה ב"עשרות אלפי מטרים" ואמר כי הידיעה על הפרות הבנייה לא פורסמה בארגון השידור של הרפובליקה האיסלאמית של איראן.
קניון אייסמול (ICE MALL) הוא מרכז קניות באילת הנמצא בצמוד למרינה והוקם בשנת 2012. ככל העסקים באילת, הקניון נמצא באזור סחר חופשי הנהוג באילת משנת 1985, ולכן המוצרים הנמכרים בו פטורים ממע"מ.
הקניון מכיל במרכזו משטח החלקה אולימפי על הקרח, כולל כ-150 חנויות, כ-30 אטרקציות, כ-20 מסעדות ובתי קפה.
בין שאר מרכזי הקניות באילת נמצאים: קניון שבעת הכוכבים, קניון מול הים, מרכז ביג אילת ומרכז רכטר.
ב-2025, אושרה להפקדה תוכנית להקמת בית מלון הכולל כ-350 חדרים מעל הקניון, הרחבת שטחי מסחר והקמת אטרקציות נוספות בקניון.
הקניון נבנה ככיפה גאודזית ומשתרע על שטח של כ-40 אלף מ"ר.
יש בו שתי קומות מסחר ועוד אחת תת-קרקעית המשמשת כחניון.
במרכז הקניון נמצא משטח החלקה על הקרח אולימפי המשתרע על שטח של כ-1,800 מ"ר.
במשטח זה מתקיימים מופעי ראווה של החלקה אומנותית על הקרח.
קניה גובלת במזרח אפריקה האיטלקית, ובתחילת המלחמה היה חשש שהצבא האיטלקי הגדול יפלוש לקניה, כפי שפלש לסומלילנד הבריטית.
רגימנט רובאי המלך האפריקנים (KAR), שהיה אחראי להגנה על כל מזרח אפריקה הכבושה על ידי הבריטים, יחד עם חיל הגמלים של סומלילנד וכוח ההגנה של סודאן, מנו רק 2,900 איש, לעומת 250,000 החיילים הקולוניאליים האיטלקים באזור.
הבצורת שהכתה בשנים 1939–1940 וכישלון היבולים הנלווה לה, שנודע בזמנו כ"רעב האיטלקי", עודדו גם קנייתים מהאקמבה החקלאית במזרח קניה, שלא הצטרפו באופן מסורתי לצבא במספרים גדולים, להתגייס.
מי שהוגדר כאויב זר במושבה נאסר או הושם תחת פיקוח.
בעוד החשש מפלישה רחבת היקף לא התממש, נערכו פלישות קטנות יותר לקניה, בתיאום עם מבצעים דומים נגד סודאן.
בקיץ 1940 נערכו בקניה קרבות בין כוחות חבר העמים הבריטי לבין איטליה.
הפעולה הראשונה של המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה הייתה הפצצה איטלקית של בסיס חיל האוויר של רודזיה הדרומית בואג'יר שבקניה ב-13 ביוני 1940. חיילים איטלקיים התקדמו מאתיופיה לתוך מויאלה וכבשו את "פורט הרינגטון" לאחר קרבות קשים.
עד סוף יולי הם התקדמו כמעט 100 ק"מ (62 מייל) לתוך קניה וכבשו את בונה ואת דאבל, ובכך עצרו את התקדמותם בשל חששות ממצב האספקה הירוד.
אזורים אלה נשארו בשליטה איטלקית עד ששוחררו בפברואר 1941 כחלק מהמתקפה של בעלות הברית על מזרח אפריקה האיטלקית.
ב-6 בספטמבר 1940, ליד ליבוי, הותקף טור של הבריגדה המזרח אפריקאית ה-2 בפיקוד בריטי והושמד חלקית על ידי כוח של בנדה וחיל רגלים קולוניאלי איטלקי: זו הייתה הפעולה הראשונה בה היו מעורבים כוחות קרקע דרום אפריקאים במלחמת העולם השנייה.
הכוחות הבריטים הגיבו מאוחר יותר בהתקפה ראשונה על הכפר הסומלי קניתי אל-וואק, אך נכשלו.
לדברי אריגו פרטקו, בונה זכורה מבחינה היסטורית כנקודת החדירה העמוקה ביותר של הצבא האיטלקי לקניה במהלך המלחמה.
העיר נכבשה ביולי 1940 וחיל מצב איטלקי קבוע שהורכב מהסומלים מהאזור נשאר שם עד סוף ינואר 1941. מלינדי הייתה אחת משתי הערים הגדולות היחידות בקניה שהופצצו על ידי מטוסים איטלקיים.
זה קרה ב-24 באוקטובר 1940, כאשר נמל מלינדי נפגע, ולאחר אירוע זה הוצבו כוחות בעלות הברית בעיירה עד סוף המלחמה.
לאחר ההצלחה החלקית של חטיבת החי"ר הדרום אפריקאית ה-1 נגד האיטלקים בהתקפה נוספת של מוצב הגבול אל ווק ב-16 בדצמבר 1940, הורה הגנרל אלן גורדון קנינגהם על התקפה מלאה על האיטלקים במזרח קניה.
בימים האחרונים של ינואר 1941 תקפו שתי חטיבות דרום אפריקאיות של דיוויזיית הרגלים הדרום אפריקאית הראשונה את ממרסביט בקניה שבשליטת איטליה.
אולם לפני שהתקדם לדרום אביסיניה, נאלץ הגנרל ג'ורג' ברינק להגן על האגף המערבי שלו ולמנוע מקורות מים מהאיטלקים.
מסיבה זו, ב-16 בינואר תקפו רובים רכובים של המלכה הבריטית (מהחטיבה השנייה), פלוגת המכוניות המשוריינת מספר שתיים, סוללת השדה SA12 ושתי פלוגות לא סדירות את שרשרת הבארות באל יבו ובאל סרדו שבמחוז הגבול הצפוני של קניה.
לאחר ארבעה ימים של לחימה קשה, על סף המתקפות שנתמכו על ידי חיל האוויר הדרום-אפריקאי, נאלצו האיטלקים להתרחק מאל יבו בליל ה-17 בינואר ובשעות אחר הצהריים של ה-18 בינואר, גדוד חיל השדה השני, שהועבר ממערך המילואים של החטיבה, נכנס לאל סרדו והוא ננטש.
כאשר מקורות המים היחידים באזור היו בידי הדרום אפריקאים, ההתקדמות לתוך אביסיניה הייתה עשויה להתחיל.
ב-18 בפברואר נכנסו כוחות חבר העמים הבריטי לדרום אתיופיה וכבשו את עיר המבצר מגה.
שתי החטיבות הדרום אפריקאיות פתחו אז בתנועת אגפים כפולה על האזור.
לאחר קרב שנמשך שלושה ימים, שבו רבים מהדרום אפריקאים, שהיו מורגלים לתנאים טרופיים, סבלו מהחשיפה לגשמים העזים והטמפרטורות הקפואות כמעט ששררו במקום.
עם זאת ממערב לאגם רודולף, הבריגדה המזרח אפריקאית ה-25 של בריג.
ויליאם אוון התקדם אל נמראפות' במטרה לכבוש את העיירה קאלאם הסמוכה לגבול אתיופיה-קניה.
התנגדותם של בני שבט המריל הפרו-איטלקיים המקומיים באזור הייתה כה עזה, עד כדי כך שהבריגדה נאלצה להפסיק את התקדמותה ולעבור למגננה.
לבסוף, מויאלה (הנמצאת כ-110 ק"מ דרומית-מזרחית למגה, על הגבול בין קניה לאתיופיה) נכבשה ב-22 בפברואר על ידי סיור של כוחות לא סדירים אביסיניים שצורפו לדיוויזיה הדרום אפריקאית.
בינתיים, ב-24 בינואר, הכוח העיקרי של אלן גורדון קנינגהם, כולל הדיוויזיה ה-11 (המזרח אפריקאית) מייג'ור-גנרל (H.
Wetherall) והדיוויזיה ה-12 (המזרח אפריקאית) (מייג'ור-גנרל אלפרד ריד גודווין אוסטן), פלשו לסומליה האיטלקית מחופי קניה.
במהלך המלחמה, קניה הייתה אחת מזירות הגיוס החשובות ביותר לצבא הבריטי באפריקה.
במהלך המלחמה גויסו 98,240 קנייתים כאסקרים לרובי המלך האפריקאים, שהיוו 30% מכוחה הכולל של היחידה.
הרוב המכריע של החיילים מקניה, שרובם היו מתנדבים, היו ברובם המכריע שחורים, אולם מדיניות ההפרדה הגזעית ברובי המלך האפריקאים וביחידות קולוניאליות אחרות גרמה לכך שהם נשלטו על ידי קצינים ומש"קים לבנים.
השחורים לא הצליחו להתעלות מעל דרגת קצין הצו הצבאי.
חיילים קנייתים שירתו במערכה המוצלחת במזרח אפריקה נגד האיטלקים, כמו גם בקרב על מדגסקר ובמערכה על בורמה, לצד כוחות ממערב אפריקה.
הקנייתים שירתו גם בצי המלכותי הבריטי וחלק מהם שירתו גם בחיל האוויר המלכותי.
נייג'ל גריי ליקי, מש"ק לבן ששירת ברגימנט רובאי המלך האפריקנים, קיבל לאחר מותו את צלב ויקטוריה על אומץ לבו במזרח אפריקה.
בשנת 1942 עבר כל הצי המזרחי הבריטי לקילינדיני שליד מומבסה שבקניה, לאחר שבסיסו הוקמו בקולומבו שבציילון הוא הפך למאוים על ידי היפנים.
הלשכה המשולבת של המזרח הרחוק, מוצב של מרכז שבירת הקוד הבריטי בבלצ'לי פארק, הועברה גם היא לבית ספר לשעבר בקילינדיני ב-1942, שם עבדה על פענוח הקודים הימיים היפניים.
קניה גם נתנה את שמה לסיירת בריטית ששירתה במהלך המלחמה, אם כי היא לא תרמה ישירות לצוות שלה.
קניה הייתה מקור חשוב לתוצרת חקלאית באימפריה הבריטית, וסיפקה כמויות משמעותיות של תה וטבק.
באופן מסורתי, הרמות הקניתיות (שבהן התרכזה רוב החקלאות של המושבה) נשלטו על ידי איכרים לבנים.
דרישות גדולות יותר לתוצרת חקלאית במהלך המלחמה גרמו לשלטונות הקולוניאליים להורות ל-200,000 פועלים קניתים לחיות ולעבוד על אדמות בבעלות לבנים עד סוף המלחמה ב-1945.
מספר ניכר של חיילים איטלקים שנשבו במהלך המערכה במזרח אפריקה נכלאו במחנות בקניה, שם שימשו לפרויקטים של תשתיות אזרחיות.
בין העצורים בקניה היה הסופר האיטלקי פליצ'ה בנוצי, שניסה להימלט ב-1943 על ידי טיפוס על הר קניה, אך לאחר מכן נכנע מחדש לבריטים.
הוא פירט את חוויותיו בספרו "אין פיקניק על הר קניה" (1947).
ההתגייסות הכלכלית של קניה במהלך המלחמה הובילה לרמה חסרת תקדים של עיור במדינה, והגדילה את אוכלוסיית מומבסה וניירובי בשיעור של עד 50%.
חיילים קניתים שחזרו הביתה לאחר המלחמה נטו הרבה פחות לקבל את רדיאניות הגזענות שהיו קיימות במדינה לפני המלחמה.
חיילים קניתים שחזרו גם מצאו את עצמם מתחרים עם מהגרים הודים על משרות נדירות, ומצבם היה מעט טוב יותר מאשר לפני המלחמה.
כאשר הוסר האיסור על אקטיביזם פוליטי בשנת 1944, הוקם באוקטובר 1944 איגוד המחקר האפריקאי של קניה (KASU) כמפלגה פוליטית כלל-ארצית כדי לנהל קמפיין למען עצמאות מהבריטים והקמת מדינה רב-אתנית.
אף על פי שחיילים קנייתים מעטים הצטרפו למפלגה עצמה, רבים היו פעילים בתנועה למען עצמאות שהגיעה לשיאה במרד מאו מאו ב-1952.
קניבלים מרקדים הוא סרט הנפשה אמריקאי קצר משנת 1930, השמיני בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".
הסרט מתחיל בקבוצת קניבלים שחבריה מתאספים יחד לריקוד שבטי.
הריקוד נקטע מאוחר יותר, בגלל אריה אכזרי שרודף באופן מטופש אחר אחד הקניבלים.
הסרט מסתיים בסצנה בה כל הקניבלים מקיפים את האריה.
הסרט היומי (13 ביולי 1930): "אחד הסרטים הטובים מסדרת 'סימפוניות טיפשיות' של וולט דיסני עד היום.
לאחר שקבוצה קטנה של קניבלים התרחקה לזמן מה בצורה משעשעת ביותר, אריה אכזרי מופיע וכל החבורה בורחת.
הקורבן המיועד של הקניבלים, לעומת זאת, במהלך הסרט קניבל קופץ החוצה מסיר רותח ונותן לאריה להתרוצץ, הקניבל מסיים על ידי אחיזה בשיניו המלאכותיות של האריה ומשתמש בהן כדי להפחיד את האריה ולהפריד אותו מעורו."
בילבורד (19 ביולי 1930): "הרבה הנאה מהסרט המצויר הזה מסדרת הסרטים של וולט דיסני סימפוניות טיפשיות.
העברת משחקי עזר רבים נוצצים במקוריות ופיקחות, זהו גורם גדול בהפקת השמחה, אף על פי שאין להתעלם מההנפשה המיומנת...
הקטע המצחיק ביותר הוא הקרב בין האריה לקניבלים.
האריה תחילה רודף אחרי הקניבל מסביב, אבל אז האריה מסתובב והקניבל ניצח בקרב.
ספר זאת כדי להצחיק את קהלך."
קניג הייתה הראשונה בסדרת אוניות מערכה מדגם "קניג" של הצי הקיסרי הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה.
קניג נקראה על שמו וילהלם השני, מלך וירטמברג.
שדרית האונייה הונחה באוקטובר 1911, והיא הושקה ב-1 במרץ 1913. בניית קניג הושלמה זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה; היא נכנסה לשירות בצי הים הפתוח ב-9 באוגוסט 1914.
יחד עם שלוש האוניות האחיות שלה, גרוסר קורפירסט, מארקגראף, וקרונפרינץ, קניג נטלה חלק ברוב פעולות הצי במהלך המלחמה.
כספינה המובילה בטור הגרמני ב-31 במאי 1916 בקרב יוטלנד, קניג לחמה בכבדות בכמה אוניות מערכה בריטיות וספגה עשר פגיעות פגזים בקליבר גדול.
באוקטובר 1917, היא אילצה את אוניית המערכה הרוסית הפרה-דרדנוט סלאבה, להטביע את עצמה בקרב מון סאונד, שבא בעקבות מבצע אלביון המוצלח של גרמניה.
קניג נכלאה, יחד עם רוב צי הים הפתוח, בסקפה פלו בנובמבר 1918 לאחר שביתת הנשק.
ב-21 ביוני 1919, קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר נתן פקודה להטביע את הצי, כולל קניג, בזמן שספינות המשמר הבריטיות יצאו מהנמל בתרגילים.
שלא כמו רוב הספינות שהוטבעו, קניג מעולם לא הועלתה לגריטה; שרידי האונייה עדיין על קרקעית המפרץ.
קניג הייתה אוניית המערכה הגרמנית הראשונה שהרכיבה את כל תותחי הסוללה העיקריים שלה על קו האמצע.
כמו אוניות המערכה מסדרת קייזר הקודמת, קניג יכלה להביא לידי ביטוי את כל התותחים העיקריים שלה משני הצדדים, אבל הכלי החדש יותר נהנה מקשת אש רחבה יותר בשל הסידור על הקו המרכזי.
החגורה המשוריינת של הספינה הייתה מורכבת משריון פלדה מוצק של קרופ בעובי 35 ס"מ (13.8 אינץ') במצודה המרכזית שהגנה על חללי מכונות ההנעה ומחסני התחמושת, והצטמצמה ל-18 ס"מ (7.1 אינץ') קדימה ו-12 ס"מ (4.7 אינץ') מאחור.
קניג הוזמנה תחת השם הזמני "S" ונבנתה במספנות Kaiserliche Werft בווילהלמסהאפן, בבנייה מספר 33. השדרית שלה הונחה באוקטובר 1911 והיא הושקה ב-1 במרץ 1913 על ידי בן דודו של המלך, אלברכט, דוכס וירטמברג.
עבודת ההצטיידות הסתיימה עד 9 באוגוסט 1914, היום שבו נכנסה לשירות בצי הים הפתוח.
מיד לאחר כניסתה לשירות ערכה קניג ניסויים ימיים, שהסתיימו עד 23 בנובמבר 1914. הצוות שלה כלל 41 קצינים ו-1,095 מלחים.
לאחר מכן, הספינה צורפה לפלגה V של שייטת אוניות המערכה השלישית של צי הים הפתוח הגרמני, שם הצטרפו אליה מאוחר יותר האוניות האחיות שלה.
ב-9 בדצמבר, קניג עלתה על שרטון על יד וילהלמסהאפן.
אוניית האחות שלה "גרוסר קורפירסט", עקבה ממש מאחור, נגחה בירכתיה וגרמה לה נזק קל.
לאחר מכן שוחררה קניג מהקרקעית והובאה חזרה לווילהלמסהאפן; עבודות התיקון נמשכו עד 2 בינואר 1915.
ב-22 בינואר 1915, קניג ושאר השייטת השלישית נותקו מהצי כדי לבצע אימוני תמרון, ירי וטורפדו באזור הבלטי.
לאחר מכן השתתפה קניג בכמה גיחות לים הצפוני.
ב-29 במרץ הובילה האונייה את הצי לטרשלינג.
שלושה שבועות לאחר מכן, ב-17–18 באפריל, היא תמכה במבצע שבו הסיירות הקלות של קבוצת הסיור השנייה הניחו מוקשים בשרטון סווארט.
גיחת צי נוספת התרחשה ב-22 באפריל, שוב עם קניג בראש.
מבצע הנחת מוקשים נוסף בוצע על ידי קבוצת הסיור השנייה ב-17 במאי, עם אוניית המערכה שוב בתמיכה.
קניג השתתפה בהתקדמות הצי לים הצפוני שהסתיימה ללא קרב מ-29 עד 31 במאי.
לאחר מכן היא שובצה לזמן קצר לתפקיד משמר קדמי בחגורת ההגנה הגרמנית.
הספינה שוב עלתה על שרטון ב-6 ביולי, אם כי הנזק היה מינימלי.
האונייה תמכה במבצע הנחת מוקשים ב-11–12 בספטמבר מול טסל.
פעולת צי נוספת התרחשה ב-23–24 באוקטובר; לאחר שחזרה, קניג נכנסה למזח יבש לצורך תחזוקה, והצטרפה מחדש לצי עד 4 בנובמבר.
לאחר מכן, הספינה נשלחה חזרה לאזור הבלטי לאימון נוסף ב-5–20 בדצמבר.
בהפלגה חזרה, היא נפגעה קלות לאחר שקורקעה בתעלת הקייזר וילהלם במהלך סופת שלג.
קוניג שהתה בים הבלטי ב-17 בינואר 1916 לצורך אימונים נוספים, ואז ב-24 בינואר חזרה לים הצפוני.
שתי פעולות צי באו לאחר מכן ב-5–6 במרץ וב-21–22 באפריל.
קניג הייתה זמינה ב-24 באפריל 1916 כדי לתמוך בפשיטה על החוף האנגלי, שוב כתמיכה לכוח סיירות המערכה הגרמניות בקבוצת הסיור I.
סיירות המערכה יצאו משפך היאדה בשעה 10:55, ושאר צי הים הפתוח בא בעקבותיהן בשעה 13:40. סיירת המערכה זיידליץ פגעה במוקש בדרכה אל המטרה, ונאלצה לסגת.
שאר סיירות המערכה הפציצו את העיירה לואוסטפט ללא התנגדות, אך במהלך ההתקרבות לירמות', הם נתקלו בסיירות הבריטיות של כוח הארוויץ'.
דיווחים על צוללות בריטיות באזור הביאו לנסיגה של קבוצת הסיור I.
בשלב זה, אדמירל ריינהרד שר, שהוזהר מפני הגיחה של הצי הגדול מבסיסו בסקפה פלו, נסוג גם הוא למים בטוחים יותר של גרמניה.
לאחר מכן הפליגה קניג לים הבלטי לסבב נוסף של תרגילים, כולל תרגילי טורפדו מול מקלנבורג.
קניג נכחה במהלך פעולת הצי שהביאה לקרב יוטלנד שהתרחש ב-31 במאי וב-1 ביוני 1916. הצי הגרמני ביקש שוב למשוך ולבודד חלק מהצי הגדול ולהשמיד אותו לפני שהצי הבריטי העיקרי יוכל להספיק להגיב.
קניג, ואחריה אחיותיה גרוסר קורפירסט, מארקגראף וקרונפרינץ, היוו את פלגה V של שייטת אוניות המערכה השלישית, והן היו החלוץ של הצי.
קניג, גרוסר קורפירסט ומארקגראף היו הראשונות שהגיעו לטווח ירי יעיל; הם התמודדו עם סיירות המערכה לאיון, פרינסס רויאל וטייגר, בהתאמה, בטווח של 21,000 יארד.
המטחים הראשונים של קניג החטיאו את היעד שלה, ולכן היא העבירה את האש שלה לטייגר הקרובה יותר.
במקביל, קניג ואחיותיה החלו לירות על המשחתות נסטור וניקאטור עם הסוללה המשנית שלהן.
שתי המשחתות צמצמו טווח לעבר המערך הגרמני, ולאחר שספגו מטר יריות, תמרנו לעמדת ירי טובה.
כל ספינה שיגרה שני טורפדות לעבר קניג וגרוסר קורפירסט, למרות שכל ארבעת הטורפדות החמיצו.
בתמורה, פגז סוללה משני מאחת מאוניות המערכה פגע בנסטור והרס את חדר המכונות שלה.
הספינה, יחד עם המשחתת נומאד, הייתה נכה ונעצרה ישירות בנתיב הטור הגרמני המתקדם.
שתי המשחתות הוטבעו, וסירות טורפדו גרמניות עצרו כדי לאסוף ניצולים.
בסביבות השעה 18:00, קניג ושלוש האוניות האחיות שלה העבירו את האש שלהם אל אוניות המערכה המתקרבות מסדרת קווין אליזבת של שייטת אוניות המערכה החמישית.
קניג ירתה בתחילה בברהאם עד שהאונייה יצאה מהטווח, ואז עברה לווליאנט.
עם זאת, אוניות המערכה הבריטיות המהירות יותר הצליחו לצאת מטווח ירי יעיל במהירות.
קניג ואחיותיה ירו בכבדות על הסיירות הבריטיות, אך אפילו האש שספגו מהתותחים העיקריים של אוניות המערכה לא הצליחה לגרש את הסיירות הבריטיות.
קצת אחרי 19:20, קניג שוב נכנסה לטווח התותחים של אוניית המערכה וורספייט ופתחה באש על המטרה שלה.
הצטרפו אליה הדרדנוטים פרידריך דר גרוסה, אוסטפריזלנד, הלגולנד ותירינגן.
עם זאת, קניג איבדה במהירות את הראייה של וורספייט, שכן היא הייתה בתהליך של פנייה בכיוון מזרח-צפון-מזרח.
כמעט בו זמנית, סיירות ומשחתות קלות בריטיות ניסו לבצע התקפת טורפדו נגד הספינות המובילות של המערך הגרמני, כולל קניג.
זמן קצר לאחר מכן, המערך הבריטי הראשי נכנס לטווח של הצי הגרמני; בשעה 19:30 פתחו אוניות המערכה הבריטיות באש הן על כוח סיירות המערכה הגרמניות והן על אוניות הסדרה קניג.
קניג ספגה אש כבדה במיוחד בשלב זה.
בטווח של 5 דקות, איירון דיוק ירתה 9 מטחים לעבר קניג מטווח של 12,000 מטרים; רק פגז אחד פגע באונייה.
הפגז בגודל 13.5 אינץ' פגע במגדל הניווט הקדמי, אך במקום לחדור, הפגז התפרק והתפוצץ כ-50 מטרים מעבר לאונייה.
קונטר-אדמירל בהנקה נפצע, למרות שהוא נשאר בפיקודו על האונייה.
הספינה הוסתרה אז על ידי עשן שהעניק לה דחייה זמנית.
עד השעה 20:00 קיבל המערך הגרמני פקודה לפנות מערבה כדי לנתק מגע מהצי הבריטי.
קניג, בראש הטור, השלימה את הפנייה שלה ואז הורידה את המהירות כדי לאפשר לכלי השיט שמאחוריה לחזור לטור.
זמן קצר לאחר מכן, ארבע סיירות קלות בריטיות חידשו את ההתקפות על ויסבאדן; אוניות המערכה הגרמניות המובילות, כולל קניג, פתחו באש לעבר הסיירות בניסיון לגרש אותן.
אוניות המערכה הבריטיות הרודפות פנו בשלב זה דרומה יותר וכמעט הצליחו "לחצות את ה-T" של המערך הגרמני.
כדי לתקן את המצב הזה, אדמירל שר הורה על פנייה של 16 נקודות דרומה ושלח את סיירות המערכה של היפר להסתער לעבר הצי הבריטי.
במהלך הפנייה, קניג נפגעה מפגז בגודל 13.5 אינץ' מאיירון דיוק; הפגז פגע באונייה ממש מאחורי צריח התותח האחורי ביותר.
לקניג נגרם נזק מבני משמעותי, וכמה חדרים התמלאו בעשן.
במהלך הפנייה הימני, ויצה-אדמירל ארהרד שמידט, מפקד שייטת אוניות המערכה הראשונה, החליט להפוך את ספינותיו לאלתר, במקום לעקוב אחרי הספינות המובילות ברצף.
זה גרם לבלבול רב, וכמעט הביא למספר התנגשויות.
כתוצאה מכך נאלצו רבות מאוניות המערכה הגרמניות להפחית באופן דרסטי את המהירות, מה שהעמיד את הצי כולו בסכנה גדולה.
בניסיון למתן את המצוקה, קניג פנה לנמל והניחה מסך עשן בין המערך הגרמני והבריטי.
במהלך הקרב, קניג ספגה נזק משמעותי.
פגז כבד חדר לסיפון המשוריין הראשי לעבר החרטום.
פגז נוסף פגע במחיצה המשוריינת בפינה והדף אותה לאחור חמישה מטרים, תוך כדי כך שבר חתיכה גדולה מלוח השריון.
רסיסי פגז מפגיעה אחרת חדרו לכמה מהקזמטים שהחזיקו את תותחי ה-15 ס"מ המשניים, שניים מהם הושבתו.
מחסני התחמושת של שני התותחים הללו הוצתו והיה צורך להציף את המחסנים כדי למנוע פיצוץ.
הספינה בכל זאת נותרה קרבית יעילה, שכן הסוללה העיקרית שלה נשארה בפעולה, וכך גם רוב התותחים המשניים שלה; קניג יכלה גם להפליג קרוב למהירות המרבית שלה.
אזורים אחרים של האונייה היו צריכים להיות מוצפים נגד כדי לשמור על יציבות; 1,600 טונות של מים נכנסו לאונייה, בין אם כתוצאה מנזקי קרב או מאמצי הצפה.
ההצפה הפכה את אוניית המערכה נמוכה מספיק במים כדי למנוע מהאונייה את היכולת לחצות את שרטון אמרום עד השעה 09:30 ב-1 ביוני.
קניג נלקחה לקיל לתיקון ראשוני, שכן זה היה המקום היחיד בו היה רציף יבש צף גדול מספיק כדי להתאים לאונייה.
שם נערכו תיקונים בין 4 ל-18 ביוני, ואז הועברה הספינה למספנת Howaldtswerke.
קניג הייתה מוכנה שוב להצטרף לצי עד 21 ביולי.
במהלך הקרב, היא ספגה 45 הרוגים ו-27 פצועים, המספר הגבוה ביותר לכל ספינת קרב ששרדה בצי הגרמני.
לאחר השלמת תיקונים, קניג שוב נותקה לאימונים בים הבלטי, מסוף יולי ועד תחילת אוגוסט.
קניג חזרה לים הצפוני ב-5 באוגוסט.
גיחת צי גדולה התרחשה ב-18–20 באוגוסט, עם קניג שוב בראש.
קבוצת הסיור I הייתה אמורה להפגיז את עיירת החוף סנדרלנד, בניסיון למשוך ולהשמיד את סיירות המערכה של ביטי.
עם זאת, מכיוון שפון דר טאן ומולטקה היו סיירות המערכה היחידות במצב קרבי, אוניית המערכה החדשה באיירן ושתיים של מהאחיות של קניג, מארקגראף וגרוסר קורפירסט, הוקצו זמנית לקבוצת הסיור I.
אדמירל שר ושאר צי הים הפתוח יפליגו מאחור ויעניקו חיפוי.
קניג נשארה בנמל עד 21 באוקטובר, אז נשלחה האונייה שוב לאימונים בים הבלטי.
האונייה חזרה לצי ב-3 בנובמבר.
קניג ושאר השייטת השלישית יצאו לאחר מכן אל שונית הורנס ב-5–6 בנובמבר.
לאחר מכן הוטלו על קניג משימות שונות, כולל שמירה במפרץ הגרמני וליווי שיירות באזור הבלטי.
בשנת 1917 נערכו מספר משימות אימונים באזור הבלטי במהלך 22 בפברואר–4 במרץ; 14–22 במרץ ו-17 במאי–9 ביוני.
לאחר מכן הפליגה קניג לווילהלמסהאפן לצורך תחזוקה ב-16 ביוני.
התקנת תורן כבד חדש ועבודות אחרות נמשכו עד 21 ביולי.
ב-10 בספטמבר, קניג שוב יצאה לאזור הבלטי לתמרוני אימון.
קניג עזבה את קיל ב-23 בספטמבר ל-Putziger Wiek, שם שהתה האונייה עד 10 באוקטובר.
המבצע החל ב-12 באוקטובר; בשעה 03:00 עגנה קניג מול אסל במפרץ טגה והורידה חיילים.
עד השעה 05:50 פתחה קניג באש על עמדות ארטילריה רוסיות, והצטרפו אליה מולטקה, באיירן ושלוש האוניות האחרות מסדרת קניג.
במקביל, האוניות מסדרת קייזר ירו בסוללות בחצי האי סורבה; המטרה הייתה לאבטח את התעלה בין איי מוהו לאי דאגו, אשר יחסום את נתיב המילוט היחיד של הספינות הרוסיות במפרץ.
גם גרוס קורפירסט וגם באיירן פגעו במוקשים תוך כדי תמרון לעמדות ההפגזה שלהם, עם נזק מינימלי לראשונה.
באיירן נפגעה קשה, ונאלצה לחזור לקיל לצורך תיקונים.
בשעה 17:30 יצאה קניג מהאזור כדי לתדלק; היא חזרה למצר אירבן ב-15 באוקטובר.
ב-16 באוקטובר הוחלט לנתק חלק משייטת הפלישה כדי לנקות את כוחות הצי הרוסי במון סאונד; אלה כללו את שני הפרה-דרדנוטים הרוסיות.
לשם כך, קניג וקרונפרינץ, יחד עם הסיירות שטרסבורג וקולברג ומספר ספינות קטנות יותר, נשלחו להילחם באוניות המערכה הרוסיות, מה שהוביל לקרב מון סאונד.
הם הגיעו בבוקר 17 באוקטובר, אך שדה מוקשים רוסי עמוק סיכל את התקדמותם.
הגרמנים הופתעו לגלות שתותחי ה-30.5 ס"מ של אוניות המערכה הרוסיות חרגו מטווח תותחי 30.5 ס"מ שלהם.
האוניות הרוסיות הצליחו לשמור על מרחק מספיק רחב כדי למנוע מאוניות המערכה הגרמניות את היכולת להשיב אש, תוך כדי ירי יעיל על האוניות הגרמניות, והגרמנים נאלצו לבצע מספר תמרוני התחמקות כדי להימנע מהפגזים הרוסים.
עם זאת, עד השעה 10:00, שולות המוקשים פינו שביל דרך שדה המוקשים, וקניג וקרונפרינץ נכנסו לתוך המפרץ.
עד 10:13, קניג הייתה בטווח של סלאבה ופתחה במהירות באש.
בינתיים, קרונפרינץ ירתה בסלאבה ובסיירת באיאן.
קניג פגעה בסלאבה שבע פעמים; הנזק שנגרם לה מנע ממנה להימלט צפונה.
במקום זאת, היא הושמדה וצוותה פונה על גבי משחתת.
במהלך הקרב, קניג פגעה בסיירת באיאן פעם אחת.
לאחר הקרב, קניג נורתה מסוללות חוף על וואי ורדר.
ב-20 באוקטובר, קניג נגררה על ידי שולות מוקשים למעגן קויווסט.
קניג העבירה חיילים לאי שילדאום שנכבש אז.
באותו זמן, הלחימה באיים התפוגגה; מוהו, אסל ודאגו היו ברשות הגרמנים.
במסע חזרה, קניג פגעה בקרקעית בגאות כבדה.
הספינה תוקנה בקיל; העבודה נמשכה עד 17 בנובמבר.
בעקבות שובה של קניג מהים הבלטי, הוטל על האונייה תפקידי שמירה בים הצפוני ולספק תמיכה לשולות מוקשים.
קניג חזרה לאזור הבלטי ב-22 בדצמבר להכשרה נוספת, שנמשכה עד 8 בינואר 1918. סבב תרגילים נוסף נערך בין 23 בפברואר ל-11 במרץ.
ב-20 באפריל קניג הפליגה לסייע לסיירת גרמנית שהייתה מעורבת בקרב נגד כוחות בריטיים.
האונייה הייתה חלק מהכוח שיצא לנורווגיה כדי ליירט שיירה בריטית בליווי כבד ב-23–25 באפריל, אם כי המבצע בוטל כאשר לסיירת המערכה מולטקה נגרם נזק מכני.
קניג קורקעה לזמן קצר בנמל הצפוני של האי הלגולנד ב-30 במאי.
חודשיים לאחר מכן, ב-31 ביולי, קניג ושאר השייטת השלישית חיפו על יחידה לניקוי מוקשים בים הצפוני.
לאחר מכן, הספינה יצאה לאימון הבלטי ב-7–18 באוגוסט, ולאחר מכן קניג חזרה לים הצפוני.
קניג ערכה את התרגיל האחרון שלה בים הבלטי החל ב-28 בספטמבר; התמרונים נמשכו עד 1 באוקטובר.
קניג הייתה אמורה להשתתף בפעולה אחרונה של הצי ימים לפני שביתת הנשק, מבצע שבו עיקר צי הים הפתוח היה אמור להגיח מבסיסו בווילהלמסהאפן כדי להתנגש עם הצי הגדול הבריטי.
קניג טבעה בשעה 14:00; הספינה מעולם לא נמשתה לגריטה, בניגוד לרוב אוניות הראשה האחרות שהוטבעו.
הזכויות לפעולות הצלה עתידיות על השרידים נמכרו לבריטניה בשנת 1962.
שרידיה של קניג ואוניות המערכה מארקגראף וקרונפרינץ הוגדרו מונומנטים עתיקים מתוכננים ימיים ב-23 במאי 2001. האונייה היא כעת אתר צלילה פופולרי בסקפה פלו, השוכן בעומק של 40 מ' (130 רגל) על רצפה חולית ממזרח לקאווה.
היא התהפכה כשטבעה והגוף פונה כלפי מעלה בערך ב-20 מ' (66 רגל) למטה.
יש כמה חורים דינמיים במבנה העילי שלה, שבהם השיגו המצילים גישה להשיג מתכות לא ברזליות.
השרידים של קניג ושתי אחיותיה נמכרו בסופו של דבר תמורת 25,500 פאונד ליחידה לחברה מהמזרח התיכון, בעוד קרלסרוהה נמכרה לקונה פרטי תמורת 8,500 פאונד.
קניג אלברט הייתה האונייה הרביעית בסדרה של אוניות המערכה מדגם "קייזר" של הצי הקיסרי הגרמני.
השדרית של קניג אלברט הונחה ב-17 ביולי 1910 במספנת Schichau-Werke בדנציג.
היא הושקה ב-27 באפריל 1912 והוכנסה לצי ב-31 ביולי 1913. האונייה צוידה בעשרה תותחי 30.5 סנטימטרים (12 אינץ') בחמישה צריחים תאומים, ומהירות מרבית של 22.1 קשרים (40.9 קמ"ש).
קניג אלברט הוקצתה לשייטת אוניות המערכה השלישית של צי הים הפתוח במשך רוב מלחמת העולם הראשונה.
האונייה הייתה מעורבת גם במבצע אלביון, התקפה אמפיבית על האיים שבשליטת רוסיה במפרץ ריגה, באוקטובר 1917.
קניג אלברט נמשתה ביולי 1935 ובשנת 1936 פורקה לגרוטאות.
קניג אלברט הייתה באורך כולל של 172.40 מטרים (565 רגל 7 אינץ') וההדחק המקסימלי שלה היה 27,000 טונות (26,570 טונות ארוכות) בתפוסה מלאה.
היא הונעה על ידי שלושה סטים של טורבינות שיכאו, שהונעו עם קיטור על ידי 16 דוודי צינורות מים על פחם.
האונייה הייתה חמושה גם בארבעה תותחי נ"מ 8.8 ס"מ L/45. בנוסף, החימוש שלה כלל חמישה צינורות טורפדו בקוטר 50 ס"מ (19.7 אינץ'), כולם מותקנים בגוף האונייה; אחד היה בחרטום, וארבעת האחרים היו בצד הרוחב.
מגדל הניווט של קניג אלברט היה משוריין בכבדות, עם 400 מ"מ (15.7 אינץ') בצדדים.
כמו בארבע האוניות האחרות בסדרה שלה, קניג אלברט נשאה רשתות נגד טורפדו עד לאחר קרב יוטלנד ב-1916.
האונייה הוזמנה תחת שם החוזה ארזאץ אגיר כתחליף לספינת הגנת החוף המיושנת אגיר.
קניג אלברט הונחה במספנת Schichau-Werke בדנציג ב-17 ביולי 1910. היא הושקה ב-27 באפריל 1912; מתילדה, נסיכת סקסוניה השיקה את הספינה, ואחיה, המלך האחרון של סקסוניה, פרידריך אוגוסט השלישי נשא את הנאום.
לאחר השלמת עבודות ההשלמה, הוכנסה האונייה לצי ב-31 ביולי 1913.
למרות שקניג אלברט הייתה האונייה האחרונה בסדרה שהושקה, היא הייתה השלישית שנכנסה לשירות, בגלל נזקי הטורבינה של קייזרין ועיכובים במנוע הדיזל של פרינצרגנט לואיטפולד.
אל הספינה הצטרפו אחותה קייזר והסיירת הקלה שטרסבורג ב"פלגה זמנית" מיוחדת.
שבוע לאחר מכן, ב-24 ביוני, פורקה הפלגה הזמנית וקניג אלברט חזרה לשייטת השלישית.
צי הים הפתוח, כולל קניג אלברט, ערך מספר סריקות וגיחות לים הצפוני.
בערב 15 בדצמבר, צי הקרב הגרמני שכלל 12 דרדנוטים - כולל קניג אלברט וארבע אחיותיה - ושמונה פרה-דרדנוטים הגיעו לטווח של 10 מיילים ימיים (19 ק"מ) משייטת מבודדת של שש אוניות מערכה בריטיות.
פול ערך סדרה של גיחות צי ב-1915 שבהן קניג אלברט השתתפה; בפעם הראשונה ב-29–30 במרץ, הצי יצא לצפון טרשלינג וחזר ללא תקלות.
גיחה אחרת התבצעה ב-17–18 באפריל, שם קניג אלברט ושאר הצי חיפו על מבצע מיקוש של קבוצת הסיור II.
ב-15 במאי השתחרר תותב בטורבינה הימנית של האונייה, מה שאילץ את הצוות לכבות את המנוע ולנתק אותו.
אולם, הצילינדרים המרכזי והשמאלי עדיין היו מסוגלים להניע את האונייה במהירות של .
ב-29–30 במאי, הצי ניסה לבצע סריקה בים הצפוני, אך מזג אוויר סוער אילץ את פול לבטל את המבצע כ- מחוץ ל-Schiermonnikoog.
הצי נשאר בנמל עד 10 באוגוסט, אז התייצב בהלגולנד כדי לחפות על החזרה של סיירת העזר Möwe.
המבצע האחרון של השנה, שנערך ב-23–24 באוקטובר, כלל התקדמות לכיוון שונית הורנס שהסתיימה ללא תוצאה.
קניג אלברט ושאר הצי הפליגו בתמיכה מרוחקת.
לאחר הפשיטה על יארמות', כמה מאוניות המערכה של השייטת השלישית פיתחו בעיות עם המעבים שלהן.
גם בקניג אלברט היה צורך להחליף צינורות בכל שלושת המעבים העיקריים, מה שהצריך עבודה נרחבת במספנה.
האונייה נכנסה למבדוק יבש במספנה הקיסרית בווילהלמסהאפן ב-29 במאי, יומיים לפני ששאר הצי יצאו לקרב יוטלנד.
העבודה על האונייה לא הסתיימה עד 15 ביוני, וכתוצאה מכך, קניג אלברט הייתה הדרדנוט הגרמנית היחידה בשירות פעיל שהחמיצה את הקרב.
קניג אלברט לא ראתה פעולות גדולות במחצית הראשונה של 1917, וב-18 באוגוסט היא נכנסה למבדוק היבש במספנה הקיסרית בקיל לצורך תחזוקה תקופתית, שנמשכה עד 23 בספטמבר.
המבצע החל בבוקר 12 באוקטובר, כאשר מולטקה ואוניות השייטת השלישית ירו בעמדות רוסיות במפרץ טגה בזמן שקניג אלברט ושאר השייטת הרביעית הפגיזו סוללות תותחים רוסיות בחצי האי סורבה באסל.
תותחי החוף בשני המקומות הושתקו במהירות על ידי התותחים הכבדים של אוניות המערכה.
בבוקר 14 באוקטובר, קניג אלברט, פרידריך דר גרוסה וקייזרין נותקו כדי לתמוך בכוחות הגרמנים שהתקדמו לעבר אנסקול.
קניג אלברט וקייזרין הוטלו לדכא סוללה רוסית בצרל, אם כי ערפל כבד עיכב אותם מלירות לעבר המטרה.
הרוסים פתחו באש תחילה, אשר נענתה במהירות על ידי שתי האוניות.
פרידריך דר גרוסה באה לעזרת שתי האוניות ושלוש אוניות המערכה ירו בסך הכל 120 פגזים בקליבר גדול לעבר הסוללה בצרל במשך שעה.
הירי של אוניות המערכה הניע את רוב צוותי התותחים הרוסים לברוח מתפקידיהם.
בליל 15 באוקטובר, קניג אלברט וקייזרין נשלחו לחדש את מלאי הפחם שלהם בפוטציג.
ב-19 באוקטובר הצטרפה אליהם לזמן קצר בפוטציג פרידריך דר גרוסה, שהמשיכה לארנסבורג עם מולטקה.
למחרת בבוקר הורה ויצה-אדמירל שמידט לפזר את היחידה הימית המיוחדת; בהודעה למפקדת הצי, שמידט ציין כי " את קייזרין וקניג אלברט ניתן לנתק מיד מפוטציג לים הצפוני." לאחר מכן המשיכו שתי האוניות לקיל דרך דנציג, שם עברו את תעלת הקייזר וילהלם חזרה לים הצפוני.
לאחר שחזרה לים הצפוני ב-23 באוקטובר, קניג אלברט שימשה כאוניית הדגל של כוח של ספינות כבדות, כולל קייזרין, נסאו, ריינלנד, וסיירת המערכה דרפלינגר, שתמכו במבצע ניקוי מוקשים במפרץ הגרמני.
לאחר מכן היא חזרה לתפקידי שמירה במפרץ.
קניג אלברט הייתה אמורה לקחת חלק בפעולה אחרונה של הצי ימים לפני שביתת הנשק, מבצע שבו עיקר צי הים הפתוח היה אמור להגיח מבסיסו בווילהלמסהאפן כדי להכניס לקרב את הצי הגדול הבריטי.
לאחר שהספינות נכלאו, התותחים שלהן הושבתו באמצעות הסרת מכנסי התותחים שלהן והצוות של קניג אלברט צומצם ל-200 קצינים ומלחים.
קניג אלברט התהפכה וטבעה ב-12:54. ב-31 ביולי 1935, האונייה נמשתה ופורקה לגרוטאות במהלך השנה שלאחר מכן ברוזית'.
קניון אשדוד הוא קניון ברובע א' באשדוד, שנפתח ב-1995, והיה הקניון השני בעיר הקניון נסגר ב-2005, והיה נטוש יותר מ-11 שנים, עד שהחברה "אלד פלאנט" החלה חידוש מבנה הקניון לשעבר ב-2016. לזמן האמת עוברים עבודות במבנה, אבל כבר עובדות שם חברות כמו OpenValley, ויקטורי, W-gym, בלו אייס ארנה ואחרים.
הוא שוכן ברחוב הטיילת פינת מקס נורדאו, בסמוך לגן אלישבע.
הקניון נפתח ב-1995 על ידי משפחת קחטן.
היו בו עשרות חנויות שהתפרשו על שתי קומות, בהן בין היתר חנויות של בגדים, ספרים, נעליים, סופרמרקט, אולם אירועים, מסעדות ופעילויות ואירועים ללא תשלום לכל המשפחה.
אבל כבר ב-2005 הקניון נסגר, עקב חובות שנמדדו בעשרות מיליוני שקלים.
מבנה הקניון עמד נטוש ועזוב עד 2013, כאשר חברה בשם "אלד פלאנט" קנתה אותו.
ראשית, לבעלים החדשים של המבנה היה רעיון לבנות בית אבות נוסף בקניון.
אבל עד מהרה, לאחר שחשבו וחישבו את כל היתרונות והחסרונות, הם שינו את החלטתם לתוכנית עסקית רווחית יותר.
בתמיכת העירייה אמור להופיע בקניון החדש המשוחזר בקומה התחתונה של המבנה בית קפה עם מסעדות וכן מרכז בילוי לנוער עם מספר פאבים.
בקומות העליונות של הקניון, שוכנת חברת "OpenValley" המפעילה חלל עבודה משותף לחברות הזנק ולעצמאים, וחממה טכנולוגית.
ב-27 באוקטובר 2008, תושב העיר בשנות ה-20, נהרג לאחר שנפל מגג המבנה.
הוא נפצע באורח אנוש, וטופל בידי מגן דוד אדום.
בדרך למרכז הרפואי קפלן ברחובות מת מפצעיו.
קניה מור היא שחקנית אמריקאית.
מור נולדה בדטרויט להורים נערים וגודלה על ידי סבתה מצד אביה, וזאת לאחר שאמה נטשה אותה בהיותה בת שלושה ימים.
בסרט "Waiting to Exhale" שיחקה את יריבתה של ויטני יוסטון, ב-2000 שיחקה בסרט הארוטי "Trois", ב-2003 שיחקה לצד גבריאל יוניון בקומדיה הרומנטית "Deliver Us from Eva".
ב-2007 הופיעה בסרט המתח "I Know Who Killed Me" לצד לינדזי לוהן.
היא שיחקה בפעם הראשונה בטלוויזיה בפרק של הנסיך המדליק מבל אייר ולאחר מכן הופיעה רבות בסדרות נוספות.
היא הופיעה בתוכנית המציאות "עקרות בית אמיתיות: אטלנטה"
קניון עזריאלי ירושלים (הידוע גם כ"קניון מלחה"), הוא הקניון הגדול בירושלים וסביבתה.
הקניון, הנמנה עם קניוני "קבוצת עזריאלי", נפתח למבקרים ב־1993.
מכרז להקמת הקניון הוצא על ידי מינהל מקרקעי ישראל בשנת 1986. חברת קנית של דוד עזריאלי זכתה במכרז בינואר 1987, אך ערעור על תוצאת המכרז עיכב את השלמתו עד מרץ 1987.
הקמת הקניון אושרה ביוני 1990, והעבודות להקמתו החלו באוגוסט 1990. בדצמבר 1992, עוד לפני שהושלמה בנייתו, הושכרו 90% משטחי המסחר שלו, כולל שלוש חנויות עוגן: חנות מרכול גדולה של רשת קואופ ישראל, וחנויות כלבו של המשביר לצרכן והשקם.
הקניון נחנך ב-16 במרץ 1993 בטקס בנוכחות ראש העיר טדי קולק והיזם דוד עזריאלי.
בעת פתיחתו הוא היה הקניון הגדול ביותר בישראל.
בשנת 1997 הוקמו מרפאות של קופת חולים כללית במבנה המשרדים שמעל הקניון.
בשנת 2006 חצה לראשונה מחזור העסקים בקניון את קו מיליארד השקלים.
בשנת 2009 התפנו בתי-הקולנוע של רשת גלובוס גרופ, שפעלו בקניון מאז פתיחתו, לטובת סניף של רשת האופנה H&M.
הקניון תוכנן על ידי האדריכלים אברהם יסקי ויוסי סיון והוא כולל 3 קומות מסחר עם 260 בתי עסק בשטח של כ-44,000 מ"ר.
מעל לקניון משרדים בשטח של 3,000 מ"ר.
בחניון הקניון מקום ל-2,000 כלי רכב.
בעת הצגת תוכנית הקניון לאישור, מתכנן מחוז ירושלים במשרד הפנים, אדריכל אורי בן-אשר, התנגד לתוכנית בטענה שהקניון ייראה כגוש בטון מכוער, מוקף מרבדי בטון מכוערים לחניה ודרש שינוים בתוכנית.
השיפוץ המקיף האחרון שהתקיים בקניון הסתיים בתחילת 2018 ועלה כ-80 מיליון שקלים.
קניון ירושלים דורג כקניון הטוב ביותר בישראל במשך השנים פעמים רבות.
במאי 2023 נבחר למקום הראשון בסקר הקניונים של Mako ו-CofaceBdi וקיבל ציון המקסימלי בכל הקטגוריות.
קבוצת עזריאלי יזמה תוכנית להרחבת הקניון, האמורה להתבצע בשלבים.
תחילה בניית תוספת שטחי מסחר בשטח כולל של כ-11,700 מ"ר מצידו הדרומי, חלקם כאגף בתוך הקניון וחלקם עם חזית לרחוב, הכפלת שטחי המשרדים במבנה ל-6,000 מ"ר, בניית מגדל דיור מוגן של רשת "פאלאס" מקבוצת עזריאלי בשטח כ-40,000 מ"ר הכולל גם אגף סיעודי בחלקו הצפוני ומבנה ציבור עירוני.
כמו כן תפותח טיילת לצד שטחי המסחר החיצוניים של הקניון שיכללו גם מסעדות הפונות אל הרחובות סביבו (בעוד שטחי החניונים יהפכו לחניונים תת-קרקעיים), וכן מוקמת לצידו שלוחה של הקו הירוק והקו הכחול של הרכבת הקלה.
בשלב השני מתוכנן בניית מגדל משרדים של 24 קומות ובשטח 30,000 מ"ר בפינתו הדרום מזרחית הסמוכה למתחם הגן הטכנולוגי.
באוגוסט 2018, התוכנית אושרה להפקדה על ידי הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה בירושלים.
לתוכנית הוגשו התנגדויות רבות מצד תושבי האזור בעיקר על הקיף הבנייה המתוכנן.
בדצמבר 2021 אושרה לבסוף התוכנית, לאחר צמצום גובהם של שני המגדלים המתכוננים מ-24 קומות ל-18 קומות.
במהלך הדיונים על אישור תוכנית הקניון עלה החשש שהקניון יפגע במסחר במרכז ירושלים ובפרט באזור מדרחוב בן-יהודה, במסחר באזור התעשייה תלפיות (שם פעל מאז 1989 קניון האחים ישראל) ובאזור המסחרי של שכונת ממילא (שהיה אז בשלבי הקמה ראשונים במסגרת פרויקט השיקום שלה) ורבים התנגדו להקמתו.
מייד עם פתיחתו זכה הקניון להצלחה, רבים באו בשעריו והוא אכן פגע במסחר במרכז ירושלים.
מגמה זו, של פתיחת קניונים בישראל, פגעה במסחר במרכזי ערים וברחובות קניות מרכזיים אחרים בערי ישראל..
תחנת הרכבת מלחה נמצאת בסמוך לקניון (אך היא אינה פעילה מאז 2020), שם נמצא גם מסוף מרכזי של אגד.
בנוסף, סמוך לקניון נמצאים גם גן החיות התנ"כי, אקווריום ישראל, אצטדיון טדי, פיס ארנה ירושלים, הגן הטכנולוגי מלחה, עמק הצבאים השוכן בסמוך לשכונת גבעת מרדכי וכביש בגין.
לפני הקמת הקניון נערכה חפירה ארכאולוגית באתר ההקמה, בה נחשפו שרידי מבנים שמורים היטב מתקופת הברונזה התיכונה (סוף האלף ה-3 לפנה"ס).
הגילויים בעלי חשיבות, מפני שמדובר בתקופה בה האוכלוסייה בארץ ישראל הייתה של ציידים-לקטים, ושבה לא הייתה כמעט התיישבות.
הכפר שנחשף היה היישוב הראשון מהתקופה זו, שהתגלה באזור ירושלים.
היישוב כלל מבנה ציבורי-פולחני, שבחלקו המערבי נתגלו שתי מצבות פולחן וספסל להנחת מנחות וקמע בדמות האל בס.
ממערב למבנה הפולחני נחשף בית חצר הכולל מערכת חדרים המקיפה חצר מרכזית אשר בתוכה נתגלו מספר מתקני בישול ואפייה.
מתקופת הברזל בארץ ישראל נחשפו באתר שרידי טראסות חקלאיות.
במסגרת תוכנית ההרחבה של הקניון, הוקם גן ארכאולוגי סמוך לפינה הצפונית מזרחית שלו.
קניון סינמול, הידוע בעיקר בשמו הקודם, "קניון לב המפרץ", הוא מהקניונים הראשונים שנבנו בישראל.
הקניון ממוקם במפרץ חיפה, מול צומת קישון וסמוך לצומת הצ'ק פוסט.
חלקו הראשון הוקם בראשית שנות התשעים ונפתח לראשונה במאי 1991, וחלקו השני נפתח ביולי 2008.
הקניון נמצא בסמיכות לתחנת האוטובוסים "מרכזית המפרץ" ולתחנת רכבת שנבנתה במימון בעלי הקניון וקיבלה את שמו, "תחנת הרכבת לב המפרץ", עד יולי 2018, אז שונה שם התחנה ל"תחנת הרכבת מרכזית המפרץ", בדומה לתחנה המרכזית.
הקמת הקניון החלה בשנת 1987 ביוזמת הקבלן החיפאי אורי דורי.
שנה אחר כך הצטרפו רשת שופרסל וחברת אמפל כשותפות לפרויקט,
בלילה שבין 17 ל-18 בינואר 1991, במהלך מלחמת המפרץ, כחודש לפני פתיחתו המתוכננת של הקניון, הוא ספג פגיעה ישירה של טיל סקאד, שנורה מעיראק לעבר חיפה וכוון כנראה לבתי הזיקוק שנמצאים לא רחוק מהקניון.
במשך זמן מה הושאר דגם של הטיל כשהוא תלוי במקום הפגיעה, כאטרקציה תיירותית על מנת לאפשר למבקרים בקניון לצפות בו.
בפרסומות מסוימות אף נכתב המשפט "למרות הטיל, עסקים כרגיל".
הקניון אכלס בעברו את ה"כיף כף לנד", מתחם שעשועים שהיה ממוקם בקומה השלישית וכלל מעין לונה פארק שהקימה חברת "עלית".
המתחם נסגר אחר כך ובמקומו נפתח ב-2004 סניף של בית החולים הפרטי "אסותא".
בשנת 2001 הוקמה בשיתוף רכבת ישראל ובמימון מלא של יזמי הקניון (אז החברות א.
דורי, שופרסל ואמפל) תחנת הרכבת לב המפרץ על שם מרכז הקניות (ב-2018 שונה שמה ל"תחנת הרכבת מרכזית המפרץ").
מתכנני התחנה התבקשו לעצב את מעבר הנוסעים כך שיעבור בתוך הקניון.
זוהי התחנה הראשונה שהוקמה בשיטה זו (בעקבותיה הוקמה התחנה הסמוכה - תחנת הרכבת חוצות המפרץ - גם היא בשיטה דומה).
התחנה החלה בפעילותה ב-6 בספטמבר 2001.
ביולי 2008 עבר מרכז הקניות "מתיחת פנים" שכללה שיפוץ והרחבה של המבנה המקורי, ושמו שונה לשם הלועזי "Cinemall" (שילוב באנגלית בין המילה קולנוע - Cinema וקניון - Mall).
חלקו החדש של הקניון הוא למעשה קומפלקס של 23 אולמות קולנוע משוכללים של רשת פלאנט, מה שהפך את הקניון לבית הקולנוע הגדול בישראל בעת הפתיחה.
הקולנוע ב"סינמול" בולט על רקע מבחר מצומצם יחסית של אולמות קולנוע באזור הצפון ובחיפה בפרט, לאחר שרבים מהם נסגרו במהלך שני העשורים האחרונים של המאה ה-20 ובעשור הראשון של המאה ה-21.
בעשור השני של המאה ה-21, שטחו של הקניון עומד על 50,000 מ"ר והוא מאגד למעלה מ-150 עסקים וסניפים של רשתות קמעונאיות, לרבות בתי קפה, פאבים ומסעדות.
שתי הקומות הראשונות מאכלסות חנויות, מרכזי בידור ואת בית הקולנוע פלאנט ואילו הקומה השלישית כוללת את בית החולים אסותא חיפה ומרפאות.
המבנה נמצא בבעלות החברות שופרסל, וחברת רם בקרה מימון והשקעות.
חניה בחניון קניון לב המפרץ
במשך שנים רבות החנייה בחניון של הקניון הייתה בחינם לכל באי הקניון, וגם לבאי תחנת הרכבת לב המפרץ.
בשנת 2021 לערך הוגבלה החניה בחינם בחניון ל-3 שעות ראשונות בלבד.
בשנת 2023 לערך שונתה החניה חינם רק לשעתיים ראשונות, שעה שלישית עולה 12 ש"ח, והחל משעה רביעית כל תוספת זמן של עד שעה עולה 3 ש"ח עד מקסימום של 60 ש"ח.
נכים בעלי תן נכה, זכאים ל-5 שעות חניה בחינם.
מבקרי מתחם בתי הקולנוע, זכאים ל-4 שעות חניה בחינם, ובתנאי שיציגו את כרטיס החניה בקופות בתי הקולנוע.
קניון לי מרטין הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד.
מרטין נבחר על ידי ניו ג'רזי נטס במקום הראשון בדראפט 2000. בעונת הרוקי שלו (), הוא קלע 12 נקודות, הוריד 7.4 ריבאונדים וחסם 1.7 פעמים בכ-33.4 דקות בממוצע למשחק, הוא נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
בעונתו השנייה, הוא העמיד ממוצעים של 14.9 נקודות, 5.3 ריבאונדים, 2.6 אסיסטים ו-1.7 חסימות והוביל את קבוצתו, יחד עם ריצ'רד ג'פרסון וג'ייסון קיד לגמר ה-NBA, אך קבוצתו הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס.
בעונתו השלישית ב-NBA, מרטין הוביל את הנטס בפעם השנייה ברציפות לגמר, אך קבוצתו הפסידה שוב, הפעם לסן אנטוניו ספרס.
בעונה שלאחר מכן, הוא העמיד ממוצעים של 16.7 נקודות, 9.5 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק ונבחר לשחק כפורוורד במשחק האולסטאר, בו קלע 17 נקודות, הוריד 7 ריבאונדים ומסר 3 אסיסטים ב-23 דקות משחק.
לאחר עונת , מרטין הועבר בטרייד לדנוור נאגטס תמורת שלוש בחירות דראפט עתידיות בסיבוב הראשון.
במשך שש עונותיו בדנוור קבע ממוצעים של 12.8 נקודות, 6.4 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים, 1.2 חטיפות ו-1.1 חסימות למשחק ואף שימש כקפטן הקבוצה.
בעונת 2010/11 חלה ירידה ביכולתו של מרטין, כאשר לראשונה בקריירה שלו סיים עונה עם ממוצע חד ספרתי, 8.6 נק' ב-48 משחקים בלבד.
בהמשך שיחק במועדון הסיני קשיאנגיאנג גוואנז'וי ולאחר מכן חזר ל-NBA ושיחק בלוס אנג'לס לייקרס, ניו יורק ניקס ובמילווקי באקס, כאשר חלה ירידה מתמדת ביכולתו.
בתום עונת 2014/5, בה שיחק במילווקי, ואותה סיים עם 1.8 נק' ב-11 משחקים בלבד החליט מרטין לפרוש מכדורסל.
כיום משמש מרטין כפרשן בתוכנית הרדיו הפופולרית,The Herd, העוסקת בספורט.
מרטין הוא אחיו למחצה של ריצ'רד רובי, ואביו של קניון מרטין הבן.
קניון ורדון הוא קניון באפיק נהר ורדון בדרום-מזרח צרפת.
אורכו של הקניון כ-25 ק"מ ועומקו כ-700 מטר.
הקניון מתחיל ליד העיירה קסטלן (Castellane) ומסתיים בשפך הנהר אל האגם המלאכותי אגם סנט קרואה (Lac de Sainte-Croix), כעשרים קילומטרים מדרום מערב לקסטלן.
האגם מהווה מקור לאנרגיה הידרו-אלקטרית.
בשל קרבתו לריביירה הצרפתית הקניון מהווה אטרקציה תיירותית.
את הקניון חוצים מספר גשרים, המאפשרים מעבר מצד אחד לצידו השני של הקניון.
ההגעה אל הקניון נעשית בכבישים מפותלים וצרים.
קניון ורדון בנוי מסלעי גיר ודולומיט ומרובד שכבות ביניים של חוואר או חרסית.
כתוצאה מפעילות טקטונית חזקה, רוב השכבות הגאולוגיות מאונכות, עובדה המהווה גורם משיכה חשוב אל הקניון.
בקניון נמצא גם מוסטייה-סנט-מארי שנכלל ברשימת "הכפרים הכי יפים של צרפת".
קניון גבעתיים הוא מרכז קניות גדול הממוקם בגבעתיים ברחוב יצחק רבין 53. הקניון נבנה בשנת 2005, ועבר פעמיים בעלות: בתחילה לידי חברת IDB, ובדצמבר 2008 עבר לבעלות קבוצת עזריאלי.
הקניון נבנה על חלק מ"שטח 9", שטח חולי ריק, אשר על חלקו האחר בנוי פארק גבעתיים.
שטחו הכולל של הקניון 90,000 מטר רבוע בנוי, מתוכם 22,181 מ"ר המוקדשים למסחר, פנאי ומשרדים.
חלק המסחר כולל שלוש קומות ומעליו קומות משרדים.
הקניון נהנה מתאורה טבעית המגיעה מתקרת ה"סקיי לייט" בשטח של 1,400 מ"ר, אשר מוגברת על ידי מערכת מראות מיוחדת.
בקניון 150 חנויות בתמהיל הכולל רשתות ובוטיקים, בתי קפה, מסעדות, שבעה בתי קולנוע מרשת רב חן ומכון כושר מרשת הולמס פלייס, פוקס, The Children's Place , אמריקן איגל, בגיר, רשת קסטרו, רשת גולף, סופר פארם, קרפור, רנואר, רשת מוצרי החשמל א.ל.מ, פוט לוקר ואורבניקה.
בין בתי הקפה והמסעדות ניתן למנות את רשתות בתי הקפה ארומה, New Deli, KFC, ארקפה, רולדין ומקדונלד'ס.
לרשות הבאים ברכב עומדים כ-1,200 מקומות חניה.
קניון חיפה או קניון עזריאלי חיפה הוא מרכז מסחרי הממוקם בדרום חיפה.
הקניון נמצא ברחוב פלימן 4, סמוך לדרך פרויד העולה למרכז העיר, לכביש 4 ולכניסה למנהרות הכרמל, וכן סמוך לפארק מת"ם, אצטדיון סמי עופר, תחנת הרכבת חיפה - חוף הכרמל, תחנת האוטובוסים מרכזית חוף הכרמל ושכונת נאות פרס.
הקניון הוקם בין השנים 1995 ל-1997 על ידי חברת דנקנר השקעות שהחזיקה 60% מהבעלות, אנשי העסקים שמשון פריצקר שהחזיק 23%, יעקב חי 13%, וחברת קמור (שהייתה בבעלות אהרון אחיעז ודן ברנר) שהחזיקה 5%.
ביולי 1998 רכש איש העסקים הרוסי-ישראלי ולדימיר גוסינסקי מ"דנקנר השקעות" 28.5% ממניות הקניון, תמורת 31 מיליון דולר, על פי שווי קניון של כ-110 מיליון דולר.
בשנת 1999 נפתח בקניון סניף של רשת מועדוני כושר הבינלאומית הולמס פלייס.
בשנת 2001 התקבל אישור לבנות על גג הקניון מגדל משרדים, בשטח של 20 אלף מ"ר, בהשקעה של 16 מיליון דולר אך המגדל לא נבנה.
ב-2004 נמכרה חברת דנקנר השקעות לחברת דלק נדל"ן מקבוצת דלק שבבעלות יצחק תשובה, שהייתה לבעלת השליטה בקניון.
בינואר 2010 נרכש הקניון מדלק נדל"ן על ידי קבוצת עזריאלי, תמורת 300 מיליון שקל.
באוקטובר 2007, הודיעה הנהלת הקניון כי החנויות יפתחו גם בשבתות וחגים.
בתי הקפה והאטרקציות השונות של הקניון (קרטינג, באולינג ועוד) פעלו כבר בשבתות.
עם זאת, כיום החנויות אינן פתוחות בשבתות וחגים.
שטחו 30,000 מטר רבוע, והוא כולל עשרות חנויות ועסקים מגוונים.
תמהיל ענפי המסחר בקניון כולל חנויות הלבשה והנעלה, חנויות ספרים, חנויות חשמל, אלקטרוניקה ומחשוב, אופטיקה, תכשיטים, רשת פארם, בתי קפה, מסעדות, רשתות מזון מהיר, מרכזי שירות של חברות סלולר, מתפרה, מאפיה, רשת מרכולים ומכון כושר.
הוא משרת בעיקר את תושבי חיפה, טירת כרמל ויישובי מועצה אזורית חוף הכרמל.
בתי הקולנוע שפעלו בקניון בעבר נסגרו, אך בספטמבר 2019 נפתח בקניון בית קולנוע מרשת Movieland.
בכניסה לקניון נמצא הפסל "המסע הציוני של דוד עזריאלי" שהועבר ב-2014 מקניון עזריאלי בתל אביב.
קניון גארני נמצא 23 ק"מ מזרחית לעיר ירוואן בארמניה ליד הכפר גארני.
הקניון ומצוקיו בנויים מעמודי שחפת מצויה בצורת משושים.
עמודי הבזלת המשושים משתרעים לכוונים שונים, עמודים אנכיים, באלכסון וגם בכיוון אופקי.
בתחתית הקניון זורם נהר שלאורך שנות זרימתו התחפר בקירות הקניון ובעמודי הבזלת.
חלקו של הקניון ליד גארני מכונה "סימפוניית האבנים".
על המצוק מעל הקניון נבנה במאה ה-1 מקדש רומי ששמו היום "מקדש גארני" .
הכניסה לקניון היא באמצעות שתי דרכים.
דרך אחת יורדת לקניון מאזור המקדש.
הדרך השנייה היא דרך משולטת העוברת בכפר ומובילה בדרך המרוצפת באבנים לקניון.