tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בהרצת המיתוג המחודש "מארוול עכשיו!", קלו נשלח על ידי המכשף ללכוד את קרנג' על מנת שיהיה חבר הצוות הרביעי בארבעת המפחידים, יחד עם דוקטור קרל מלוס.
ניסיונותיו של המכשף לשלוט בסימביוט נכשלים, לכן הוא מעביר את הסימביוט מגופו של קליטוס קסדי לגופו של מלוס.
במהלך קרב עם ספיידרמן העליון (דוקטור אוקטופוס), המכשף איבד שליטה על קרנג', שדקר את קלו עם סכין ויברניום.
קלו התפוצץ, מה שגרם לסימביוט להיפרד ממלוס ולעבור למכשף, אך הסימביוט דחה את המכשף וחזר לקסדי.
כאשר קרנג' מנסה להרוג את המכשף, ברק מגופו של קלו פוגע בקרנג'.
מתגלה כי תודעתו של קלו עברה ל"קיר הקול" של היקום, ובקרוב יתמזג איתו ויעלם לנצח.
אמנם, קלו נראה חי לאחר אירועים אלו ונאבק בקבוצת האקס-מן.
במהלך אירועי "מארוול החדשה והשונה", התגלה כי קלו נכלא בידי סוכנות הביון S.H.I.E.L.D במתקן כליאה ובו האסירים נהפכים לאזרחים מן השורה באמצעות שינוי מציאות שנעשה בידי קוביק, התגלמות של הקוביה הקוסמית.
קלדיסטיקה (מיוונית: κλάδος, קלדוס – סניף, ענף) היא שיטה לסיסטמטיקה פילוגנטית שנוצרה במחצית השנייה של המאה ה-20 ומהווה תחום שלם בביולוגיה האבולוציונית.
השיטה הוצגה לראשונה בידי הזואולוג והביולוג הגרמני וילי הניג בספרו "סיסטמטיקה פילוגנטית" (Phylogenetic Systematics), בשנת 1966.
השיטה שואפת לשקף את הסתעפות המינים מאבות קדמונים, ומסקנותיה שונות לעיתים ממסקנות הטקסונומיה המסורתית.
יחידת מיון בשיטה זו מכונה ענף בעברית, Clade באנגלית (מבוטא "קלייד") ו"קלד" ביוונית עתיקה.
הקלדיסטיקה מבוססת על הרעיון לפיו ניתן להסיק מתכונות משותפות של אורגניזמים שאינן נמצאות באורגניזמים אחרים, את קיומו של אב קדמון משותף לאורגניזמים בהם מתקיימות התכונות הללו.
ככל שישנן יותר תכונות משותפות כך האב הקדמון קרוב יותר לאורגניזמים החולקים תכונות אלו.
יישומים של שיטות הסיווג והטרמינולוגיה של הקלדיסטיקה, יושמו בהצלחה גם בתחומים רחוקים כמו למשל ניתוח היחסים בין כתבי היד ששרדו מסיפורי קנטרברי של צ'וסר.
קלדינה הוא ירחו של כוכב הלכת צדק.
קלדינה התגלה בשנת 2000 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שהודרכה על ידי סקוט שפרד.
לאחר גילויו קוטלג קלדינה בשם S/2000 J 10.
קוטרו של קלדינה הוא 3.8 קילומטרים ומהירותו שבה הוא מסתובב סביב כוכב הלכת צדק היא 2.33 קילומטר לשנייה.
קוטר מסלולו של קלדינה סביב כוכב הלכת צדק הוא 22,713,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו את צדק הוא 699.327 ימים.
בהירותו של קלדינה היא 22.5.
קלדינה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.2916.
את שמו, קיבל קלדינה ב-אוגוסט 2002 על שמה של קלדינה שהייתה אמו של סולימוס על פי המיתולוגיה היוונית.
קלדינה משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה.
קלואזוניזם היא טכניקה וסגנון ציור מהזרם הפוסט-אימפרסיוניסטי, שהתפתחה בסוף המאה ה-19. המושג נתבע על ידי מבקר האמנות אדואר דוז'רדן במהלך תערוכת סלון האמנים העצמאיים במרץ 1888 והתייחס ליצירתם של אמיל ברנאר (Émile Henri Bernard, 1941-1868), פול גוגן ופול סרוזייה (1927-1864).
סגנונם של אמנים אלו מתאפיין בשימוש בצורות דו-ממדיות, המוקפות בקו מתאר שחור עבה, וצבועות בצבעים לוקאליים.
אמנים אלו דחו את מוסכמות העבר, הן במישור האישי והן במישור האמנותי.
במישור האישי, חיפשו תחליף לחיים בחברה העירונית, כמו גוגן שחיפש "גן עדן פרטי" באיי הדרום של צרפת, במרטיניק וסיים את חייו בטהיטי.
שמו של הסגנון מתייחס לטכניקה ליצירת חלונות ויטראז' צבעוניים מימי הביניים הקרויה קלואזונה (cloisonné) בה חיברו זכוכיות צבעוניות באמצעות אמייל פורצלן, שיצר לאחר כמה ימים פס חיבור שחור בין הזכוכיות, בדומה לקווים השחורים המקיפים את הצורות בתמונות.
מבחינת השפה האמנותית, דחו האמנים את התיאור של המציאות כפי שהיא נראית, וניסו לתאר את תחושותיהם ואת התחושות של הדמויות בציורים במקביל למציאות.
רעיון זה כונה סינתטיזם, סינתזה בין מציאות חיצונית ופנימית.
דוגמה לסגנון זה ניתן לראות ביצירה "עצים כחולים", 1888 של פול גוגן.
ביצירה הזאת יש שימוש בצבעים לוקליים שאינם מציאותיים - למשל העצים שהגזעים שלהם מתוארים בצבע כחול ועננים כתומים.
העצים, הילדים והנוף, כולם מתוארים בצורות שטוחות, המוקפות בקו מתאר שחור.
יצירות נוספות בסגנון זה הן "קציר חיטה בפונט אוון", 1888, של אמיל ברנאר, ו"מסירות למר הרבוט (הסליחה)", 1893 של פול סרוזייה.
המאפיינים הסגנוניים החוזרים בכולן הם צבע לוקלי, מוקף בקונטור שחור עבה, וכולן עוסקות בחיים פשוטים כתחליף לתעשייה וחיי העיר המתפתחים.
קלדס (בספרדית: Caldas) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה.
המחוז נמצא במרכז קולומביה והוא גובל במחוזות אנטיוקיה בצפון, בויאקה בצפון-מזרח, קונדינמרקה במזרח, טולימה בדרום וריסרלדה בדרום ובמערב.
המחוז משתרע על שטח של 7,888 קמ"ר.
בירת המחוז היא העיר מניסלס.
הספרדי הראשון שהגיע לאזור היה הקונקיסטאדור חורחה רובלדו ב-1536, וההשתלטות על השטח הושלמה תוך שנים ספורות.
ההתיישבות באזור גדלה משמעותית באותה תקופה על ידי מהגרים חקלאים מאזור אנטיוקיה.
ב-11 באפריל 1905, בתקופת נשיאותו של רפאל רייס פרייטו, פוצל מקאוקה מחוז קלדס המקורי שכלל את שטחי מחוזו קלדס, ריסרלדה וקינדיו המודרניים ושבירתו הייתה מניסלס.
המחוז נקרא על שמו של פרנסיסקו חוסה דה קלדס, שהיה פעיל לעצמאות קולומביה.
התושבים בזור ריסרלדה וקינדיו רצו להתפצל מהמחוז, אך לא הצליחו בכך בעשורים הראשונים לקיומו.
מלבד הקפה הכלכלה המקומית מסתמכת על ענפים אחרים בחקלאות, הכוללת בין היתר גידול בננה, מקדמיה, פיג'ואה, קנה סוכר, סויה, פסיפלורה, לימון, סלק ואבוקדו, גידול מקנה, כרייה, תעשייה, הכוללת בעיקר טקסטיל ועיבוד מתכת, וכן תיירות.
שם שם בספרדית יישוב מרכזי מספר רשויות מקומיות אלטו אוקסידנטה Alto Occidente ריוסוסיו 5 אלטו אוריינטה Alto Oriente פנסילבניה 4 באחו אוקסידנטה Bajo Occidente אנסרמה 5 סנטרו סור Centro Sur מניסלס 5 מגדלנה קלדנסה Magdalena caldense לה דורדה 4 נורטה קלדנסה Norte caldense סלאמינה 4
קלואה הוא בית אופנה צרפתי שהוקם בשנת 1952. החברה הוקמה על ידי גבי אגיון, וכיום היא חלק מקבוצת ריצ'מונט.
גבי אגיון נולדה במצרים בשנת 1921 ועברה לצרפת ב-1945. בשנת 1952 הקימה את קלואה, והמשיכה לנהל את החברה עד שנת 1985, שבה נרכשה על ידי יצרן הטבק אלפרד דנהיל, וכיום החברה מהווה חלק מקבוצת ריצ'מונט.
ייחודה של אגיון היה בכך שייצרה בגדים המוכנים ללבישה , בניגוד לבגדים שהיו זקוקים למדידות והזמנה אישית, ונרכשו בעיקר על ידי המעמד הגבוה.
בזמן שבו אופנת הוט קוטור הייתה בשיאה עם חברות כמו דיור ושאנל, אגיון שברה את המוסכמות בייצור סגנון שונה של בגדים ופנתה לאוכלוסייה רחבה יותר.
החברה התאפיינה בפריטים כמו חולצות מכופתרות ודקיקות, צבעי בז'-קפה-לבן ששידרו פרקטיות מסוגננת המתאימה לאישה המשוחררת.
הראשון שחיקה את הסגנון של אגיון היה אובר דה ז'יבנשי שהוציא קולקציה מוכנה ללבישה בשנת 1956, ארבע שנים לאחר פתיחת החנות הראשונה של אגיון.
ב-1966 התמנה קרל לגרפלד למעצב הראשי של החברה, ומשך אליה לקוחות כמו ג'קלין קנדי-אונאסיס, בריז'יט בארדו, מריה קאלאס וגרייס קלי.
ב-1975 נכנסה החברה לתחום הבישום עם יצירת הניחוח Chloe, ומאז הוציאה החברה מעל ל-30 בשמים שונים.
ב-1997 מונתה המעצבת סטלה מקרטני למעצבת הראשית של החברה למורת רוחו של לגרפלד.
ב-2001 מונתה למעצבת הראשית פיבי פילו, אשר משכה לחברה מפורסמות כמו קירסטן דנסט ונטלי פורטמן.
שנה לאחר מכן החברה השיקה קולקציה של נעליים ותיקי עור לראשונה.
המשרדים הראשיים של קלואה נמצאים ברובע השמיני של פריז, ולקלואה יש כיום מעל 140 חנויות ברחבי העולם.
קלָדוֹסֶלָאכֶה (שם מדעי: Cladoselache) הוא סוג של כריש נכחד שחי בתור הדבון.
הוא שחה באוקיינוסים של אמריקה הצפונית לפני 400–360 מיליון שנה.
סוג זה ידוע ממאובנים שנמצאו ליד קליבלנד שבאוהיו, ובהם עצמות משומרות ואף שרידי עור ואפילו איברים פנימיים שהשתמרו, והם המאובנים המשומרים ביותר של דג סחוס.
כריש זה שייך לסדרה קדומה של כרישים שנכחדו והיו מראשוני דגי הסחוס.
אורכו של כריש זה הגיע ל-1.8 מטרים והוא היה בעל גוף צר שהותאם לתאוצה במים.
היה לו זנב רחב וכמה סנפירים גביים נמוכים וחרטום קצר ובעל שיניים חלשות, אך לסתות בעלות עוצמה רבה.
לכריש היו שבעה פתחי זימים, ובשונה ממרבית הכרישים, לא היו לו קשקשים.
מבנה גופו נועד לנוע במים במהירות ובזריזות וכן להתפתל במקום, דבר שעזר לו להימלט מטורפים כבדים כמו הדנקליאוסטיוס, שהגיע לאורך שישה מטרים.
קלואי x האלי הן צמד מוזיקלי אמריקאי, המורכב מהאחיות קלואי והאלי ביילי.
האחיות החלו את הקריירה שלהן בכך שהופיעו בתפקידי משחק קלים בסרטים מקהלה בירושה ו-"Let It Shine".
בהמשך החלו האחיות לפרסם גרסאות כיסוי מוזיקליות ביוטיוב, כולל גרסת כיסוי לשיר "Pretty Hurts" של ביונסה, שגילתה אחר כך את הסרטון והחתימה אותן בחברת התקליטים שלה, Parkwood Entertainment.
בשנים 2018 ו-2019 שרו פעמיים "America the Beautiful" ברסלמניה 34 וב"סופרבול LIII" בהתאמה.
" ungodly hour " הוא אלבום האולפן השני של הההרכב האמריקאי קלואי x האלי.[2] האלבום יצא לאור ב-12 ביוני 2020 על ידי חברות התקליטים פארקווד וקולומביה.[2] מתוך האלבום שלושה סינגלים, מתוכם השירים "Catch Up", "Do It" ו-"Forgive Me".
קלואי והאלי ביילי נולדו באטלנטה, ג'ורג'יה ב-1 ביולי 1998 וב-27 במרץ 2000, בהתאמה, וגדלו בלוס אנג'לס בקליפורניה.
הן הופיעו לראשונה בתור קלואי x האלי כשפרסמו גרסאות כיסוי של שירי פופ ביוטיוב.
הן השיקו את ערוץ היוטיוב שלהן בגילאי 13 ו-11, בהתאמה, עם גרסת כיסוי לשיר "Best Thing I Never Had" של ביונסה.
הביצוע שלהם ל"Pretty Hurts" של ביונסה הפך לוויראלי והפנה את תשומת לבה של הזמרת עצמה ובשנת 2015, היא החתימה את צמד האחיות בחברת התקליטים שלה, Parkwood Entertainment.
מיני אלבום הבכורה של קלואי x האלי, "Sugar Symphony", יצא לאור ב-29 באפריל 2016. את המיני אלבום ליוו הסינגלים "Drop" ו-"Fall".
מאוחר יותר בשנת 2016, הן ביצעו הופעת קמע באלבום החזותי של ביונסה, Lemonade.
בהמשך הן שימשו כמופע החימום של ביונסה עבור הלג האירופאי ב-The Formation World Tour.
באביב 2017, קלואי x האלי פרסמו את הפרויקט שלהן, The Two of Us, שהציג מוזיקה חדשה שנכתבה והופקה בעיקר על ידי הצמד.
הפרויקט זכה לשבחים רבים מצד המבקרים.
המיקסטייפ הוצג ברשימת אלבומי הרית'ם אנד בלוז הטובים ביותר של מגזין הרולינג סטון משנת 2017.
בדצמבר 2017, קלואי x האלי הוציאו לאור את שיר הנושא לסדרת הטלוויזיה בוגרת-כזה, בשם "Grown".
הן התווספו לצוות השחקנים בתפקידים קבועים, לאחר שחתמו בתחילה על תפקידים משניים.
השיר שלהן "The Kids Are Alright" הופיע בבכורת הסדרה.
ב-23 במרץ 2018, הוציא הצמד את אלבום הבכורה שלהן, The Kids Are Alright.
מאוחר יותר, האלבום וקלואי x האלי היו מועמדים לשני פרסי גראמי, "האלבום האורבני הטוב ביותר" ו"האמן החדש הטוב ביותר", בהתאמה.
ב-31 במאי 2018, הוכרז כי הן יהיו מופע החימום של הלג האמריקאי של ביונסה וג'יי זי בסיבוב ההופעות On the Run II Tour, לצד די ג'יי חאלד.
קלואי x האלי כותבות ומסדרות את כל השירים שלהן באולפן הביתי שלהן.
הן גם מנגנות בכלים משלהן.
האלי מחשיבה את עצמה כחובבת ג'אז ומאזינה לבילי הולידיי מאז שהייתה בת חמש.
היא הזכירה את הזמר כאחד ההשפעות הגדולות על הקול שלה.
קלואי מקבלת השראה מיוצרים אלטרנטיביים כמו גרימס וביורק ואוהבת מוזיקת רית'ם אנד בלוז.
הצמד רואה בסאונד שלהן שילוב של ההעדפות המוזיקליות שלהן.
קלואי x האלי שרו את "America the Beautiful" ברסלמניה 34 ובסופרבול LIII.
ביולי 2019, חברת וולט דיסני הודיעה כי האלי ביילי לוהקה לתפקיד הנסיכה אריאל בסרט הלייב אקשן של בת הים הקטנה, שיבויים על ידי רוב מרשל.
הליהוק של האלי יצר מחלוקת קטנה במדיה החברתית, כשחלקם טענו כי דמותה של אריאל, בתולת ים בדיונית, אינה יכולה להיות שחורה.
עם זאת, התגובות לבחירת הליהוק המגוונת היו חיוביות ברובן.
2020: Ungodly Hour מיני אלבומים
שנהסרטקלואיהאלי2003מקהלה בירושהלילי הצעירה2006החופשה האחרונהאנהטינה2008לפגוש את הבראוניםטושה2009גוספל הילאנה2012Let It Shineחברות מקהלה2012צליל שמח2023בת הים הקטנהאריאל The Georgetown Projectבלייק הולוואי
שנהפרויקטקלואיהאליהערות2007House of Payneטיפאניפרק אחד2013אוסטין ואליעצמן2016Beyoncé: Lemonadeעצמןתחילת השיר "All Night"2018–הווהבוגרת-כזהג'זליןסקיילר34 פרקים2020Disney Family Singalong: חלק ב'עצמןמשדר טלוויזיוני
קלדריום הוא חדר שהיה מצוי במרחצאות ברחבי האימפריה הרומית העתיקה.
החדר חומם באמצעות מערכת חימום תת-רצפתית, באמצעות מדורות שהוסקו על ידי עבדים ובערו במרתף הסקה סמוך, והאוויר החם זרם מתחת לרצפת החדר.
החדר היה החם ביותר בסדרת חדרי הרחצה במרחצאות.
הרוחצים החלו על פי רוב את רחצתם בחדר זה (לעיתים החלו בפלאקוניקום - חדר חם ויבש שהיה מעין סאונה, וממנו עברו לקלדריום), ומשם עבור לטפידריום (החדר החמים) וממנו לפריג'ידריום (חדר המים הקרים).
בהיותם בקלדריום, הרוחצים מרחו על עצמם שמן זית, אותו ניקו מגופם באמצעות סטריגיל.
קלהאת (ערבית قلهات) היא עיר עתיקה השוכנת לחופי מפרץ עומאן, כ-20 ק"מ צפונית-מערבית לעיר סור.
העיר הייתה נמל חשוב לחופיו המזרחיים של חצי האי ערב אשר שגשג בין המאה ה-11 למאה ה-15 תחת שלטונם של מלכי הורמוז.
לאחר התקפה פורטוגזית, העיר ננטשה בראשית המאה ה-16. בשנת 2018 הוכרז האתר הארכאולוגי בשטח של 75 הקטאר כאתר מורשת עולמית.
הממצא ההיסטורי הקדום ביותר שנמצא בקלהאת הוא קבר המתוארך לשנת 500 לפנה"ס, אולם פרט לו אין ממצא טרום-איסלמי באתר.
העיר נזכרה בכתובים במאה ה-10 וה-11, כעיר שקיימה קשר אזרחי, צבאי, פוליטי ומסחרי עם ממלכת הורמוז.
בעקבות שקיעתם של יישובים אחרים בעומאן, קלהאת הפכה למרכז סחר אזורי במאה ה-13, וב-1219 העיר בוצרה, דבר שחיזק את מעמדה.
סביר שבתקופה זו ריכזה את כל פעילות הסחר של ממלכת הורמוז באוקיינוס ההודי, וחלשה גם על הסחר עם מזרח אפריקה.
בתקופתו של השליט איאז ואשתו ביבי מריאם, נבנה המסגד הגדול המיוחס למריאם, וכן מיוחסת לה הקמתו של מאוזוליאום גדול עבור בעלה.
ביבי מריאם המשיכה ושלטה בעיר לאחר מותו של בעלה, ולפחות עד שנת 1319. במאות ה-14 וה-15 קשרי המסחר של העיר היו נרחבים.
כמות גדולה של חרסינה סינית נמצאה בקלהאת, כמו גם חרסים הודיים ופיסות אבן שבהן נחרטו מוטיבים הודיים.
העיר ייצאה תמרים וסוסים ערביים שבהם נודע שמה.
באותה עת הייתה קלהאת עיר עשירה וקוסמופוליטית עם אוכלוסייה ערבית, פרסית והודית וכן קהילות אפריקאיות קטנות יותר.
ברבע האחרון של המאה ה-15 העיר נפגעה מרעידת אדמה, והיא עדיין הייתה בשלבי התאוששות עת הפורטוגזים הגיעו אליה.
הפורטוגזים תיארו אותה כעיר מבוצרת עם אוכלוסייה של כ-5,000-6,000 תושבים.
ב-1508 התקיפו הפורטוגזים את העיר וכבשו אותה, הם בזזו אותה והעלו אותה באש, והשמידו את רוב המשאבים שהיו מאוחסנים בה.
החפירות בעיר אכן גילו שכבת השמדה באש.
העיר הפכה למוצב של האימפריה הפורטוגזית ולנמל עבור אוניותיה.
לפי גרסה שבעל-פה, התרחשה התקפה עות'מאנית על העיר בשנת 1550, אולם לדבר זה טרם נמצא אישוש היסטורי.
ברי עם זאת כי העיר איבדה את חשיבותה במהירות וירדה ממעמדה.
קיימות ראיות לכך שהאתר עדיין נושב במחצית השנייה של המאה ה-16, אולם מייד לאחר מכן הוא ננטש.
מהמאה ה-16 כל הדיווחים מציינים כי העיר הייתה הרוסה ונטושה.
כיום שוכן יישוב קטן צפונית-מערבית לאתר, ודרומית-מזרחית לו שוכן מסוף גז טבעי.
האתר הארכאולוגי של קלהאת העתיקה שוכן על מישור צר באורך של 1,600 מטרים, הכלוא בין הרי חג'ר וחופו של מפרץ עומאן.
הוא מופרד ממי המפרץ בצוק סלעי בגובה של 10 עד 15 מטרים.
העיר עצמה השתרעה על פני שטח של 35 הקטאר, ולשטח זה נוסף הנקרופוליס השוכן מדרום לה.
הרובע המרכזי של העיר העתיקה שוכן בין שני ואדיות, סמוך לנקודה בחוף הנגישה אל הים, מקום בו יכלו סירות לעגון.
המחקר הארכאולוגי קבע כי חלק זה של העיר הוא העתיק ביותר, והוא מתוארך לסביבות שנת 1100. ברובע מתועדים 140 מבנים בגדלים שונים, והוא שוכן סביב מכלול מסגד יום השישי.
מצפון למסגד התגלו מבנים גדולים יחסית עם חללים פתוחים גדולים ומרפסות.
מדרום וממערב למסגד שוכנים בתים בממדים בינוניים והמרקם העירוני צפוף יותר.
הלאה משם נחשפו מבנים קטנים בהרבה שנבנו בצפיפות גדולה.
סביב המסגד ולאורך חוף הים שכנו מבני הציבור והממשל, וכן התגלו שרידיו של שוק.
מסביב לרובע המרכזי שוכנים מספר רבעים נוספים.
הרובע הצפון-מזרחי קם סביב ציר ישר שמחבר את הנמל לשער בביצורים הצפוניים, והלאה משם מתחילה הדרך למסקט.
ברובע זה נחשף המבנה הגדול בעיר, וקיימת סבירות ששימש כארמון עבור פונקציה שלטונית כלשהי.
ברובע הצפון-מערבי שוכנים בעיקר בתי מגורים, ובתיו בנויים סביב כיכרות.
במערב העיר השתרע אזור המלאכה, והתגלה בו בית מלאכה עם תנור לייצור אריחים מזוגגים, דוגמת אלה שמעטרים את מסגד יום השישי.
בית מלאכה נוסף עיבד אבנים טובות ופנינים.
אזורי הקבורה מקיפים את העיר העתיקה והם שוכנים בחלקם בתוך חומות העיר ובחלקם מחוצה לה.
באזורים אלה התגלו יותר מ-2,000 מבני קבורה, כולל מאוזוליאה קטנים, ארונות קבורה קטנים מאבן (Cist) עם כיתוב, וקברים פשוטים בצורות שונות.
סביב העיר נמתחו חומה פנימית וחיצונית שבה מספר מגדלי שמירה.
מאוזוליאום זה מהמאה ה-14 הוא המבנה הנישא ביותר והמונומנט היחיד שעדיין ניצב באתר.
כבר בדיווחו של הנזיר סבסטיאנו דה סן פדרו מסוף המאה ה-16, נמסר כי לאחר שהעות'מאנים בזזו את העיר בשנת 1550, המאוזוליאום של ביבי מריאם היה המבנה היחיד שניצב בעיר.
זהו מבנה מלבני שבעבר נשא כיפה שנחה על תוף מלבני ואשר קרסה עם השנים.
הכניסה בצורת קשת מסוגננת נמצאת בצידו המזרחי של המבנה.
במרכזו של הקיר המערבי קבוע מיחרב, ומתחת למבנה חדר תת-קרקעי בשטח של כמחצית המבנה ואשר שימש לקבורה.
המבנה של מיחרב הקבוע מול הכניסה מזכיר מבני קבורה מתקופת השושלת הפאטמית וההשושלת האיובית.
ייתכן שהמבנה לא נהרס בידי הפורטוגזים בזכות השם מריאם שקושר אל שמה של מרים, אם ישו.
מסגד יום השישי היה המבנה המרכזי בעיר, והוא תואר בידי אבן בטוטה:
המבנה שכן לחוף הים על שטח רבוע שאורך כל אחת מצלעותיו 25 מטרים.
התגלו בו שישה שלבי בנייה מהמאות ה-11 וה-12. עיטוריו היו עשויים מאריחים מזוגגים בצורות שונות כגון צלבים, כוכבים ומצולעים בצבעים שונים, עם או ללא תבליטים.
המסגד נהרס בהוראתו של אפונסו דה אלבוקרקי, והוא לא נזכר בדיווחים של נוסעים מאוחרים יותר.
הוא התגלה בשנת 2007 וחלקים ממנו נחפרו מאז.
החמאם שוכן ליד באר מים סמוך לכניסה הצפון-מזרחית לעיר.
הוא נחפר באופן חלקי בשנת 2003, והחדר הקר טרם נחקר.
במבנה תשעה חדרים, וברובם אגנים לרחצה.
החדרים התת-קרקעיים שמורים למערכת חימום המים.
בקירות פתחים משולשים עשויים מטרה קוטה, ולאורכם צינורות המובילים מחדרי החימום.
בחמאם נכרת השפעה פרסית, שהשפיעה על העיר בתקופת שלטונם של איאז ומריאם.
אספקת המים של העיר נסמכה על מי גשמים, נגר עילי ובארות מים.
בעיר התגלו בורות מים ובארות הבנויים מאבן ומלט סרוג'.
אחד מבורות המים ממוקם במערבה של העיר, ליד מאוזוליאום ביבי מריאם.
המבנה מלבני, אורכו 13.7 מטרים, רוחבו 4.10 מטרים ועומקו 5.10 מטרים, והוא יכול לאגור יותר מ-280 ממ"ע.
הוא מכוסה בגג בצורת קמרון חבית כדי למנוע התאיידות.
הבור מתוארך למאה ה-15. בתחומי העיר ידועים שני בורות מים נוספים, ובור נוסף מחוץ לחומות.
קלדון ויילדר ג'ונסון הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע בקבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, וכן בנבחרת ארצות הברית.
ג'ונסון נולד בעיר צ'סטרפילד שבווירג'יניה, ובנערותו למד ב"אקדמיית אוק היל", בה למדו בעבר כדורסלנים מצליחים רבים כגון כרמלו אנתוני, ראז'ון רונדו וקווין דוראנט.
בשנת 2018 החל ללמוד באוניברסיטת קנטקי, על מנת לשחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן ג'ון קליפארי.
בעונתו היחידה בקבוצה היה אחד משחקניה המובילים, לצד פי.
וושינגטון וטיילר הירו, ורשם ממוצעים של 13.5 נקודות, 5.9 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק.
באפריל 2019, הודיע על עזיבתו את האוניברסיטה, לאחר שנה אחת בלבד, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
בדראפט ה-NBA 2019 נבחר ג'ונסון על ידי סן אנטוניו ספרס, בבחירה ה-29. לאורך עונת הרוקי שלו שותף ב-17 משחקים בלבד ב-NBA; לאחר שקלע 4.6 נקודות בממוצע למשחק בתשעת המשחקים הראשונים שלו, זכה לדקות משחק מרובות יותר ב"בועה באורלנדו", ובשמונת המשחקים בה קלע 14.1 נקודות למשחק.
במהלך העונה נשלח מספר פעמים בהשאלה לקבוצת הבת של סן אנטוניו מליגת הפיתוח – אוסטין ספרס – במדיה רשם ממוצעים של 20.3 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק.
בחודש יולי 2021, נכלל בסגל של נבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת טוקיו.
קלהאן וייד סקוגמן הוא שחקן אמריקאי ושחקן כדורסל ופוטבול לשעבר.
סקוגמן נולד בגרין ביי לווייד וסטפני.
בילדותו עברה המשפחה לסיימור, ויסקונסין.
הוא ממוצא שוודי, אנגלי וגרמני מצד אביו ואיטלקי והונגרי מצד אמו.
יש לו אח צעיר, קלייטון.
דודו הגדול הוא האמן יליד בודפשט סטיבן קמניפי .
סקוגמן שיחק כדורסל וזכה בארבעה תארים בכדורסל ופוטבול בבית הספר התיכון הקהילתי סיימור.
היו לו שאיפות להצטרף ל־NBA .
בשנתו האחרונה בתיכון, סקוגמן התקבל לאוניברסיטת מינסוטה דולות' .
הוא למד היסטוריה ושיחק כדורסל ופוטבול.
לאחר שנה סקוגמן עבר לאוניברסיטת ויסקונסין-לה קרוס.
הוא החל את לימודיו בתקשורת והנחיה.
הוא שידר ספ בתוכנית הרדיו "CWSports: The Handle" בתחנת הקמפוס RAQ Radio.
עם זאת, הוא קיבל את התפקיד הראשי בהפקה של "לב המתכת", ובסופו של דבר החליט להחליף את המגמה שלו ללימודי תיאטרון, וסיים את לימודיו ב-2015.
הוא עבר ללוס אנג'לס והמשיך לקבל החל ללמוד תואר שני באומנויות יפות במשחק מבית הספר לאמנויות דרמטיות באוניברסיטת דרום קליפורניה בשנת 2019.
בדצמבר 2019, פורסם שסקוגמן יגלם את מתיאס הלבוואר בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, צל ועצם, עיבוד לסדרת ספרי הפנטזיה מאת לי ברדוגו.
הוא שיחק בתפקיד חוזר בעונה הראשונה ותפקיד ראשי בעונה השנייה.
שנה כותרתתפקיד הערות 2017 GI Jose הסוכן מילס סרט קצר 2018 חיוך רון סרט קצר 2019Blood Puppet!
Christmas '94 פרנק סרט קצר 2021–2023 צל ועצם מתיאס הלוואר תפקיד חוזר (עונה 1) תפקיד ראשי (עונה 2)2025A Big Bold Beautiful Journey
קלדוגנזה היא פיצול אבולוציוני של מין לשני מינים נפרדים, היוצרים ענף (קלייד).
אירוע זה מתרחש בדרך כלל כאשר אורגניזמים בודדים מגיעים לאזורים חדשים, לעיתים רחוקים, או כאשר שינויים סביבתיים גורמים למספר הכחדות וגורמים להיווצרות צווארי בקבוק גנטיים ולאפקטים המייסדים המשתנים בתדירות האללים של אוכלוסיות שונות בהשוואה לאוכלוסיית אבותיהם.
האירועים הגורמים למינים אלה להיפרד זה מזה באזורים מרוחקים עשויים עדיין לאפשר לשני המינים להיות בעלי סיכויים שווים לשרוד, להתרבות ואף להתפתח כך שיוכלו להתקיים בסביבתם, תוך שהם עדיין מוגדרים כשני מינים נפרדים עקב ברירה טבעית, מוטציות וסחף גנטי המתרחשים לאחר התהליך.
קלדוגנזה היא ההפך מאנאגנזה, שבה נוצר מין חדש, על ידי השתנותו של מין אחר בשלמותו אליו.
כדי לקבוע אם אירוע מסוים הוא קלדוגנזה או אנאגנזה, חוקרים עשויים להשתמש במאובנים, עדויות מולקולריות מה-DNA של מינים חיים שונים ועוד.
מחוז קלגנפורט הוא מחוז בדרום-מזרח מדינת קרינתיה שבאוסטריה.
סנקט מרגרטן אים רוזנטל פוגרסדורף
קלוב התעופה לישראל הוא מועדון ספורטיבי לצעירים חובבי דאייה וחבר בפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה (FAI), המשתתף באליפויות עולם ובאולימפיאדות תעופה.
קלוב התעופה לישראל כולל בתוכו 7 עמותות העוסקות בחלקים שונים של הספורט התעופתי, כגון טיסנאות, דאייה, צניחה, תעופה כללית, תעופה זעירה ועוד.
מלבד זאת, לקלוב ישנה חשיבות היסטורית רבה בהקמת התעופה העברית עוד בתקופת המנדט הבריטי.
קלוב התעופה לישראל נפתח בשנת 1933 בתל אביב, ושמו היה "הגמל המעופף".
מימיו הראשונים ועד חזרתו לפעילות אזרחית מלאה בסוף מלחמת העצמאות היה לקלוב אופי ביטחוני.
במסגרתו רכשו בני נוער ידע תאורטי באווירונאוטיקה והתנסו בדאייה כשלב מכין לקראת הכשרתם כטייסים בקורסי הטיס של חברת "אווירון", הטייסים שהקימו את שירות האוויר של ההגנה שהיה גלגולו הראשון של חיל האוויר הישראלי.
ב-1930 נסע צבי נדב, מאנשי השומר, במימונו של ישראל שוחט ללמוד בפריז מכונאות, חשמל ואווירונאוטיקה.
שם חלחלה בו ההכרה כי הכשרת טייסים עבריים בטווח הזמן הקרוב תהיה בלתי אפשרית, אך הכנה מקדימה (כלומר, הכשרת דואים עבריים שברבות השנים יוכשרו כטייסים) תקצר את הדרך לחזון.
נדב התבסס על ניסיונם של הגרמנים שפתחו מאות מועדונים לדאייה כדי לתרגל דואים כטייסים עתידיים (בחוזה ורסאי נאסר על גרמניה לפתח תעופה מנועית).
בנוסף, הוא האמין כי יהיה ניתן לאמן כמות גדולה יותר של דואים מאשר טייסים בזכות מחירם הנמוך של הדאונים.
יש לציין גם שתנאי האקלים של ארץ ישראל אופטימליים לדאייה (ימים גשומים מעטים, רוח קבועה מהים, גבעות רבות ששיפועיהן בכיוון הרוח).
באביב 1932 חזר צבי נדב לארץ ישראל וביקש להקים "קלוב לתעופה" דוגמת זה שהיה חבר בו בפריז.
חזרתו של צבי נדב ארצה היוותה אבן דרך בתולדות התעופה הביטחונית העברית משום שהוא הביא לראשונה ידע תאורטי בהנדסת אווירונים, ידע שהיה חסר בפלשתינה הנחשלת באותו עת.
עם חזרתו, הקמת מועדון תעופה שיחזיק מעמד הפכה להיות בגדר האפשר.
מיד החל נדב בהקמת ועד יוזם, אשר במרץ 1933 ניסח את תקנון הקלוב לתעופה 'הגמל המעופף' (שם שהוצע על ידי ישראל שוחט, ככל הנראה בהשראת סמל יריד המזרח מ-1932), שהוגש לממשלת המנדט.
הוחלט להקים את הקלוב כגוף עצמאי, ולא כסקציה בארגון כלשהו, כדי שימשוך אליו גם חובבי תעופה לא יהודיים שיפחיתו את חשדם של השלטונות שהיישוב בונה כוח אווירי.
מאיר דיזנגוף שימש בתפקיד נשיא המועדון עד למותו ב-1936. במרץ 1934 נפתח קורס הדאייה הראשון של הקלוב, שכלל לימודים תאורטיים ואימונים מעשיים בהדרכתו של צבי הלברשטט, מהנדס מטוסים שעלה ארצה מפולין בשנת 1933.
באירועי המכביה השנייה באפריל 1935 ארגן הקלוב הדגמה של הטסת טיסנים ותערוכת תמונות ושרטוטים של הלברשטט.
במקביל, הגיעה קבוצה של חמישה דואים יהודיים שעלו ארצה מגרמניה עם שני דאונים לדאייה מתקדמת.
החמישה ביקשו להשתתף באירועי 'המכבייה' בתחום התמחותם והציגו את הדאונים לקהל הרחב.
נדב הבין כי מדובר באנשים עתירי-ידע בתחומי הדאייה, הטיס ואף הנדסה אווירונאוטית : "החלטנו להפעיל את כל האמצעים, כדי לרכוש את הקבוצה על דאוניה, לקלוב.", כך אמר, ואכן בסופו של משא-ומתן הצטרפו חמשת הדואים לקלוב.
בשנת 1935, הקימו חברי קיבוצים בעמק הירדן ועובדי תחנת הכוח בנהריים את מועדון 'השחף'.
מועדון 'השחף' קם בהשראת קלוב 'הגמל המעופף' התל אביבי, וכמוהו ראה בדאייה לא רק שעשוע ספורטיבי אלא תהליך הכשרה לקראת טיסה.
הוועד היוזם של מועדון 'השחף' הורכב מאנשי 'ההגנה', שדרכם מימן הארגון את פעילות 'השחף', ומאישים נכבדים שהיו מוכרים לשלטונות ויכלו להסוות את הדאייה כשעשוע ספורטיבי.
בנוסח הבקשה שהוגשה לממשלת המנדט ניסו היוזמים להשיג אישור לא רק להקמת המועדון, אלא גם לייצור דאונים ומטוסים, לבניית בתי מלאכה, בתי חרושת ושדות תעופה, לייסוד בית ספר לטיסה ולסלילת כבישים ומסילות ברזל שישמשו את המפעלים הללו, כלומר, ליצור - יש מאין - תעופה עברית.
למועדון בעמק הירדן הגיע מדי שבוע מייג'ור קמפר, יהודי מאנגליה שניהל את שדה התעופה רמלה, כדי להרצות על אווירודינמיקה.
מחמת המאורעות שהחלו בשנת 1936 (מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט) הוחלף המרצה על ידי אמיל פוהורילה (אחד מחמשת הדואים שעלו ארצה מגרמניה והצטרפו לקלוב 'הגמל המעופף'), שגם הרכיב דאון עבור הקלוב ששימש את חבריו לדאיות רבות.
בוועד היוזם של 'השחף' לא היו מומחים לתעופה.
בנוסף, בוודאי לא הייתה למועדון היכולת להקים את כל מה שהכילה הבקשה שהוגשה לשלטונות.
ניתן להסיק מכך שיוזמי מועדון 'השחף' אכן התעניינו בדאייה לא כתחביב, אלא כהגשמת חזון - חזון יצירת תעופה עברית למטרות ביטחון.
בשלהי 1935 שינה קלוב התעופה 'הגמל המעופף' את שמו ל'קלוב ארצי־ישראלי לתעופה' (השם שהוגש לאישור השלטונות הבריטיים: The Aero Club of Palestine) וצירף אליו את מועדון 'השחף' כסניף הקלוב בעמק הירדן.
הסיפוח נעשה בחסות הסוכנות היהודית, שביקשה לרכז את נושא התעופה תחת ארגון-גג אחד.
למן התקופה הזו פרסו המוסדות הלאומיים (ההסתדרות הכללית והסוכנות היהודית) וארגון 'ההגנה' את חסותם על פעילות מועדון הדאייה.
הקלוב ארצי־ישראלי לתעופה הלך וגדל ונפתחו סניפים נוספים בחיפה, בתל יוסף (עמק יזרעאל), בפרדס חנה (צפון השרון) וברמתיים (דרום השרון).
בשנת 1936 נפתחו חוגי אווירונאוטיקה ובניית טיסנים בבית הספר הריאלי 'מונטיפיורי' ובגימנסיה הרצליה, נעשה שימוש בדאונים של חמישיית הדואים שעלו מגרמניה לזינוקים מזדמנים בשבתות ונפתח מחנה הדאייה הראשון בארץ ישראל שנערך בגבעת ברנר שבו השתתפו 15 בני נוער.
כמו כן נקנו עוד שני דאונים מתוצרת פולין, וביולי 1937 נערך מחנה דאייה למתקדמים ליד עפולה (הרחק ממרכז הארץ, שלא לעורר את חשדם של השלטונות) שבו השתתפו כמעט 40 בני נוער.
חרף המאורעות של אותן שנים (מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט) נערכו מחנות דאייה נוספים בגבעת המורה שבעמק יזרעאל גם באפריל 1938 וביולי 1939.
בסוף שנות השלושים הקלוב ארצי־ישראלי לתעופה החל לקבל בסיס ציבורי רחב יותר ומנהיגות היישוב החלה לממנו ולהציבו בסדר העדיפויות של חלוקת המשאבים.
כאמור, הוועד היוזם של הקלוב ניסח בתקנונו שהמועדון לא יוקם כסקציה בארגון כלשהו ולא יהיה משויך מפלגתית.
יתרה מזאת, חברי ארגונים פוליטיים לא הורשו להירשם למועדון כקבוצה אלא כיחידים - וכך, למשל, לא הורשו חברי תנועת בית"ר להגיע לפעילות המועדון במדי התנועה.
עם זאת, צבי נדב, מרכז הוועדה הטכנית של הקלוב, ניסה פעם אחר פעם לעניין את אליהו גולומב ודב הוז, מראשי ארגון 'ההגנה', בפעילות המועדון.
הוא הדגיש בפניהם את חשיבות הקלוב, שיתף אותם ברעיונותיו ובבעיות הקלוב תוך שהוא מבקש סיוע בפתרונן ומנסה למשוך את 'ההגנה' לעומק פעילות המועדון כדי להגדיל את מימונו.
נדב חש שגולומב לא התעניין בענייני הקלוב, אולם הוז דווקא היה נלהב לרעיון התעופה העברית.
'ההגנה' החלה להתערב בענייני הקלוב, והדבר בא לידי ביטוי באופן בולט במחנה הדאייה הראשון בעמק יזרעאל באביב 1938, כאשר גולומב ביקש מנדב למנות את יצחק בן יעקב, חבר קבוצת דגניה א' ופעיל בארגון 'ההגנה', למנהל המשק של המחנה.
המינוי אושר בוועדה הטכנית של הקלוב, בהתנגדותו של חבר הוועדה צבי הלברשטט שנזף בצבי נדב על שתדלנותו אצל ראשי 'ההגנה': "מי הוא זה בן יעקב שלך?
[...] בוודאי מאנשי אליהו [גולומב; אנשי 'ההגנה']!
מה הוא מבין במשק דאונים?
[...] רואה אני היטב לאן הדברים מתגלגלים.
הקלוב ארצי־ישראלי לתעופה זכה להתעניינות רבה בקרב הציבור, אך לא היה די בכך.
הוא החל לפעול ברמה ארצית ולארגן פעילויות כמו מחנות דאייה ולימודי אווירונאוטיקה רק כאשר זכה לעידודה של הנהגת היישוב (המוסדות הלאומיים - הסוכנות וההסתדרות - וארגון ההגנה).
ניתן לראות שצבי נדב, שפעל רבות לחיזוק הקשר בין הקלוב לבין ראשי ההגנה גולומב והוז, הצליח להגשים את שאיפתו.
כלומר, נדב נושל מתפקידו דווקא בגלל הצלחתו - בשיחותיו עם ראשי 'ההגנה' הוא הצליח להחדיר בהם את ההכרה בחשיבות פעילות מועדוני התעופה.
הצלחתו הביאה להשתלטות 'ההגנה' על המועדון, והדבר עלה לו בתפקידו.
בין המדריכים בקלוב התעופה היו:
ארנסט רפפורט (כינויו היה רפי), משפטן שעלה ארצה מגרמניה ב-1935 והיה במחלקת הטייס של הפלמ"ח.
ב-1959 חזר לגרמניה והיה לשופט מחוזי בעיר מינסטר.
אורי בראייר, שעלה ארצה מגרמניה ב-1933, היה מדריך בחברת אווירון ושירת בחיל האוויר הבריטי.
לאחר המלחמה חזר לחברת אווירון כסגן מדריך יחד עם רפפורט ועמנואל צוקרברג.
לימים נתמנה כמדריך ראשי באווירון.
במלחמת העצמאות השתתף בראייר בהפצצות והצנחת ציוד בכפר עציון וירושלים העתיקה וכן בקיבוץ חניתה.
לאחר קום המדינה היה מפקד בית הספר לטיסה של חיל האוויר.
אדם שתקאי, שהיה טייס מפציצים בחיל האוויר הבריטי במלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן ממקימי חיל האוויר הישראלי.
לאחר מלחמת השחרור היה מדריך ראשי בקלוב התעופה עד 1952 ולאחר מכן חזר לשרת בחיל האויר.
לאחר פרישתו מצה"ל ולימודי דוקטורט בכימיה פיזיקלית במכון ויצמן, עסק במחקר במכון הביולוגי בנס ציונה.
אדמונד וילהלם ברילנט שעלה מפולין ב-1936 ולמד טייס בקלוב התעופה בירוסלב.
ד"ר אמיל פוהירילה (פורן) עלה ארצה מגרמניה ב-1935, היה בשנות ה-50 המנהל הטכני של קלוב התעופה ועסק בשיפוץ ותיקון מטוסים של הקלוב.
שימש אחראי תחזוקת גף הפייפרים של משטרת ישראל ביום הקמתו.
ב-1958 הצטרף לתעשייה האווירית והיה אחד ממתכנני מטוס הערבה.
בשנת 1968 פעל במנהלת התעופה האזרחית בפיקוח על רישוי מטוסי ערבה וקומודור ג'ט.
חשיבותו של הקלוב בתולדות היישוב טמונה בהכשרה הראשונית שהוא סיפק לנוער העברי בשטח התעופה - פעילות ביטחונית גרידא, שבה דבק מהקמתו עד סוף מלחמת העצמאות.
הקלוב שימש אבן דרך בתהליך קידום התעופה העברית הביטחונית בהכשירו דואים עבריים לקורסי הטיס של חברת "אווירון", שלימים היו טייסי שירות האוויר של ההגנה שהיה גלגולו הראשון של חיל האוויר הישראלי.
לאחר מלחמת העצמאות, חזר הקלוב לתפקד במתכונתו המקורית תחת השם "קלוב התעופה לישראל".
עם זאת, הקשרים בין חיל האוויר לקלוב נמשכו במשך שנים רבות, במיוחד במסגרת גדנ"ע אוויר.
בשנת 1951 התקבל קלוב התעופה כחבר בפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה (FAI).
ב-29 ביולי 1954 אירע אסון מעגן: מטוס מסוג פייפר קב של קלוב התעופה לישראל נפל לתוך הקהל שנכח בטקס זיכרון לצנחני היישוב בקיבוץ מעגן.
באסון נהרגו 17 איש ונפצעו 25.
באותה שנה (1954) נסגר ענף הדאיה בקלוב התעופה עקב תאונה נוספת (בהתנגשות בין דאון ומטוס בשדה דב, בה נהרג טייס הדאון) ובעיה עם כספי הביטוח.
בשנת 1957 נפתח מחדש ענף הדאייה בעקבות מיזם שהוקם ביוזמת מנחם בר מפקד בסיס רמת דוד, מנחם פנה ליוסי לוין שהתמחה בשיפוץ כלי טיס.
יוסי אסף ועד שכלל את משה מנחמי שהיה מפקד גדנע אויר בבסיס, הרצל שריר ופרידל לוין.
הוועד יזם קורס דאייה בבסיס בשבתות, על ידי שימוש בשני דאונים שהושאלו מגדנ"ע אוויר.
ב-1959 התקבלו ברמת דוד הדאונים של קלוב התעופה שאוחסנו מאז סגירת הענף.
הוועד דאג לשיפוץ הדאונים והכשרתם לטיסה.
ב-1960 הוועד פנה לחברות מסחריות (ביניהם חברת פז) למימון רכישת דאונים מתקדמים.
ביוזמה זו נקרא אחד הדאונים "פז" (ע"ש החברה המממנת).
ב-1961 החלה פעילות הדאייה של הקלוב למנחת מגידו, שהיה שדה תעופה עזוב של חיל האוויר הבריטי.
פעילות הדאייה המרכזית בארץ מתקיימת במגידו עד היום (2021).
אליפויות עולם, אליפויות אירופה, ואולימפיאדות תעופה:
קלוגה היא עיר במרכז החלק האירופי של רוסיה, בירת מחוז קלוגה.
העיר מוזכרת לראשונה במסמך של הנסיך הליטאי אולגרד משנת 1371 תוך ציון שעיר זו נלקחה ממנו על ידי דמיטרי דונסקוי, נסיך מוסקבה.
שנה זו נחשבת לשנת היווסדה של העיר.
ב־1389 הפכה סופית לחלק מנסיכות מוסקבה.
ב־1480 נאסף כוח גדול של הפולשים המונגולים על גדותיו של הנהר אוגרה, סמוך לקלוגה.
לאחר שהלוחמים משני המחנות (רוסים ומונגולים) עמדו אלה מול אלה כשהנהר חוצה ביניהם.
לבסוף, נסוגו המונגולים והסתיימו שנים ארוכות של כיבוש.
בשנים 1723 ו־1737 נכחדה אוכלוסיית העיר כמעט לחלוטין בעקבות רעב.
ב־1771 פקדה את קלוגה מגפת הדבר.
בשנת 1776 העיר הפכה למרכז גוברניית קלוגה.
בין 1892 ל-1935 חי ופעל בעיר המדען בעל החזון קונסטנטין ציולקובסקי, שהצליח לפתור את בעיית המסע בחלל.
הוא נקבר במרכז פארק הנושא את שמו, וכהנצחה הוקמו לזכרו שני מוזיאונים (מתוכם אחד בבית שבו התגורר).
בסוף 1941 הייתה קלוגה תחת כיבוש נאצי שנמשך כשלושה חודשים שבמהלכו נהרסו 196 בתים ויותר מ־850 משפחות נותרו ללא קורת גג.
אף על פי שהכיבוש נמשך שלושה חודשים בלבד בעיר פעל גטו.
בשנות העשרים התגוררו בקלוגה כ-800 יהודים, שהיו קרוב לשני אחוזים מכלל אוכלוסיית העיר.
עם פרוץ המלחמה בין גרמניה לבין ברית המועצות התפנו רוב יהודי קלוגה מזרחה, וכשנכנסו הגרמנים לעיר ב-13 באוקטובר 1941 נשארו בה כ-150 יהודים – רובם נשים וילדים, זקנים וחולים.
עם תחילת הכיבוש פורסמה שורת איסורים: נאסרו על היהודים הנוכחות בכיכרות, בשווקים ובמקומות ציבורים, השימוש בבתי מרחץ ובחשמל והקניות בשוק.
על תושבי העיר נאסר כל קשר עם היהודים.
בכרוזים שפרסם הפיקוד הגרמני בחוצות העיר הואשמו היהודים בבולשביזם ובאחריות לפרוץ המלחמה.
על היהודים הוטל לשאת טלאי בצורת כוכב מחומש ובעיר החלו מעשי שוד של רכוש היהודים וכמה יהודים נהרגו במהלכם.
בתחילת נובמבר 1941 הוקם בפאתי העיר גטו והוקף בגדר.
את החפצים שנשארו בדירות לאחר שעזבו היהודים שדדו הגרמנים ושוטרים מקומיים.
מרק פרנקל, רואה חשבון במקצועו, מונה לראש היודנראט.
יהודים נלקחו לעבודות כפייה משפילות כניקוי בתי שימוש בידיים.
ב-7 בנובמבר 1941 נאסרו 23 יהודים, ושמונה מהם – הצעירים ביותר – נורו למוות.
היתר הוחזקו במעצר שלושה שבועות קודם שהוחזרו לגטו.
קצינים וחיילים גרמנים ושוטרים מקומיים היו נכנסים לגטו מדי יום ושודדים רכוש מהיהודים.
ב-4 או ב-5 בדצמבר 1941 החלה מתקפת החורף הסובייטית שגרמה לצבא הגרמני לסגת מקרבת מוסקבה, ובין היתר מקלוגה.
ב-21 בדצמבר 1941 הציתו הגרמנים הנסוגים את בתי היהודים.
כשנסו היהודים מהבתים הבוערים פתחו עליהם הגרמנים באש, וכמה יהודים נהרגו.
בסך הכל נרצחו בגטו קלוגה כ-20–25 יהודים.
ב-30 בדצמבר 1941 שחרר הצבא האדום את קלוגה.
כיום אין כל אתר זיכרון וכל ציון לזכר הגטו.
ב-2016 הקהילה היהודית ניסתה ליזום הקמת אנדרטה לזכר קורבנות הגטו.
בתקופת ברית המועצות כ-90% ממפעלי העיר היו שייכים לתעשיות הביטחון.
בשנים האחרונות קלוגה הפכה למרכז של תעשיית הרכב של רוסיה.
משנת 2007 פועל בעיר מפעל של החברה הגרמנית פולקסווגן.
כמו כן נבנו מפעלים של החברה הצרפתית פז'ו ושל חברת וולוו.
קלואיד היא תופעה של הצטלקות יתר, הנובעת מיצירה עודפת של רקמת חיבור (חלבון קולגן), ומנגנון לא תקין של ריפוי פצעים, הצטלקות לא תקינה של העור לאחר חתך או פציעה.
ישנן שיטות שונות לטיפול, ביניהן טיפול בהקפאה בחנקן נוזלי.
התופעה נפוצה במיוחד אצל כהי עור ואסייתים ויכולה להופיע ברמות חומרה שונות.
קלוב אמריקה (בספרדית: Club América) הוא אחד ממועדוני הכדורגל העשירים והמצליחים ביותר במקסיקו ובאמריקה הלטינית.
המועדון משחק באצטדיון האצטקה במקסיקו סיטי ולובש מדים בצבעים כחול וצהוב.
למועדון 4 זכיות בליגה המקסיקנית החובבנית, 13 זכיות באליפות מקסיקו, 6 זכיות בגביע, 5 זכיות באלוף האלופים, 7 זכיות בגביע CONCACAF לאלופות ושתי זכיות בגביע אינטראמריקנה.
כמו כן המועדון הגיע פעמיים לחצי גמר גביע הליברטדורס ופעם אחת לגמר גביע סודאמריקנה (2007).
בין שחקני העבר של המועדון ניתן למנות את שחקני נבחרת מקסיקו:
כריסטובל אורטגה - שיאן ההופעות (711)
לואיס רוברטו אלבס (מלך השערים ההיסטורי)
כמו כן, שחקו במועדון בעבר מספר זרים ידועי שם כמו:
לקבוצה היו מאמנים מהשורה הראשונה כמו:
קלוברפילד הוא סרט אימה ואסונות אמריקאי שהפיק ג'יי ג'יי אברהמס, ביים מאט ריבס, ואת התסריט כתב דרו גודרד.
הסרט מצולם בסגנון Found Footage, מנקודת מבט של גיבוריו המצלמים אותו במצלמה ביתית.
באוקטובר 2016 דרג כתב העת "רולינג סטון" את הסרט במקום ה-31 ברשימת חמישים סרטי האימה הגדולים של המאה ה-21.
זהו הסרט הראשון בסדרת "קלוברפילד", ומאז הופקו שני סרטים בסדרה.
במרץ 2016 יצא סרט הספין אוף "דרך קלוברפילד 10", ובפברואר 2018 יצא סרט המדע הבדיוני "פרדוקס קלוברפילד".
הסרט נפתח בטכניקה המאפיינת סרטי פאונד פוטג' טיפוסיים: אין כתוביות פתיחה המציגות אותו, אלא מופיעה כותרת המציינת כי הסרט הוא "רכוש ארצות הברית", שמו הוא "קלוברפילד", וקלטת הווידאו נמצאה באזור ש"נודע בעבר בשם 'סנטרל פארק'".
כל הסרט מצולם כביכול באמצעות מצלמה ביתית, ובתחילתו רואים את נוף סנטרל פארק בשעת הזריחה מכיכר קולומבוס.
הזמן המצוין הוא 27 באפריל בשעה 6:41 בבוקר.
רוב הוקינס מתאר את הסצנה, עובר לחדר השינה שם הוא מדבר עם בת'.
הם מתכננים נסיעה משותפת לקוני איילנד.
הסצנה הבאה שרואים מצולמת (לפי הכיתוב) ב-22 במאי.
ג'ייסון, אחיו הצעיר של רוב, וחברתו לילי קונים מצרכים למסיבת פרידה לרוב, העומד לנסוע ליפן לאחר שקיבל תפקיד סגן נשיא בחברה ששמה אינו מוזכר.
לילי מבקשת מג'ייסון לצלם את הנוכחים במסיבה ולבקש מהם לומר מילות פרידה לרוב.
בראשית המסיבה, ג'ייסון משכנע את חברו האדסון/"האד", לצלם את המסיבה.
שאר הסרט מצולם מנקודת מבטו של האד.
האד מתמקד בצילום מרלנה, חברה של לילי המגיעה למסיבה, שמוצאת חן בעיניו.
כאשר בת' מגיעה למסיבה, מתברר לכולם שהיא ורוב קיימו יחסי מין ואז נפרדו.
רוב אמר להאד ולג'ייסון כי ידע שהוא עוזב ליפן ולא ידע מה לומר לה.
במקביל לסצנת המסיבה, אנחנו רואים מדי פעם סצנות מטיולם המשותף לקוני איילנד שהיו מוקלטות על הקלטת לפני כן.
לאחר הוויכוח בינה לבין רוב, בת' עוזבת את המסיבה בכעס ולפתע הבניין רועד.
לאחר מספר רגעים, משתתפי המסיבה מתאוששים ועולים לגג הבניין לבדוק מה גרם לרעידות האלו ורואים פיצוץ עז שממוטט בניין שלם מולם.
המשתתפים בורחים לרחוב ומעליהם חולף ראשו של פסל החירות אשר נוחת ברחוב.
ברקע רואים מקטע מגבה של מפלצת ענקית המפילה את הבניינים.
רוב, ג'ייסון ולילי, נמלטים לתוך חנות מפני ענן האבק שנוצר מנפילת הבניינים, ולאחר מכן מצטרפים להמונים שמנסים לעזוב את האי מנהטן דרך גשר ברוקלין.
במהלך חציית הגשר, זנבה של המפלצת קורע את הגשר, פוגע בג'ייסון והורג אותו.
רוב מנסה ליצור קשר עם בת' ולא מצליח מאחר שנגמרה לו הסוללה בטלפון הסלולרי.
הוא מצטרף לבוזזים בחנות מכשירי אלקטרוניקה בחיפוש אחר מטען חלופי, ורואה מהדורת חדשות בה רואים את המפלצת, יצורים קטנים דמויי עכבישים הנופלים ממנה ואת חיילי צבא ארצות הברית הבורחים מהם.
רוב שומע הודעה בטלפון שלו מבת' הכלואה בדירתה וזקוקה לעזרה, והוא מחליט לסייע לה.
לילי, האד ומרלנה מחליטים להצטרף אליו.
הם מנסים להתקדם דרך מנהרות הרכבת התחתית של ניו יורק, שם תוקפים אותם חלק מהיצורים הקטנים.
אחד מהיצורים תוקף את האד, אך מרלנה מצילה אותו מהיצור שמספיק לנשוך אותה.
בצאתם מהמנהרות הם מגיעים לבית חולים שדה של הצבא.
בעוד שרוב מנסה לשכנע את החיילים שיתנו לו ללכת לחלץ את בת', מרלנה אומרת שהיא לא מרגישה טוב, ורואים אותה מדממת מהעיניים ומהאף.
הרופאים גוררים אותה במהרה לקבלת טיפול, אך היא מתפוצצת לפני שהם מספיקים לסייע לה.
אחד החיילים לוקח איתו את רוב, האד ולילי המזועזעים, ומסייע להם להגיע לאזור מגוריה של בת', תוך כדי אזהרה שעליהם להגיע לנקודת פינוי עד שעה 6 בבוקר.
הוא מסביר שאם הצבא לא יספיק לחסל את היצור עד אז, הם יאלצו לנקוט באמצעים דרסטיים, ולהשמיד את מנהטן.
רוב, לילי והאד מגיעים לביתה של בת' - אחד משני מגדלי מרכז טיים וורנר, ומגלים כי המגדל בה היא גרה נפגע והוא נוטה על צידו ונתמך על ידי המגדל האחר.
הם מגיעים לדירתה באמצעות טיפוס במדרגות המגדל העומד וקפיצה מגגו למגדל הנטוי, מצליחים להציל את בת' שנפגעה קשה, ומגיעים בזמן לנקודת הפינוי.
לילי עולה על מסוק אחד, ובת', רוב והאד על אחר.
בזמן שרוב, בת' והאד נמצאים במסוק, מטוס חמקן שעובר מעליהם מפציץ את המפלצת, אולם זו לא נפגעת ופוגעת בזעמה במסוק שמתרסק בפארק.
בזמן שהחבורה מתאוששת מההתרסקות, המפלצת מגיעה לפארק, ואז היא נראית בבירור בפעם הראשונה.
היא טורפת את האד, ורוב ובת' נמלטים עם המצלמה ומתחבאים מתחת לגשר בפארק.
שניהם היסטריים ומפוחדים, ומצלמים את עצמם אומרים את שמותיהם ומתארים את התרחשויות אותו יום.
בסצנה האחרונה מאותו אירוע, הגשר מתמוטט בעקבות הפצצה, ואנחנו שומעים את בת' ורוב צועקים זה לזה שהם אוהבים זה את זה, והמצלמה נקברת תחת ההריסות.
הסרט מסתיים בסצנה נוספת מהביקור של רוב ובת' בקוני איילנד, בה בת' אומרת שהיה לה יום מאושר, בזמן שהם מבלים יחדיו בגלגל הענק.
במקביל, ניתן לראות במעורפל עצם שנופל מהשמיים אל תוך הים.
הסרט הוא מסע של גילוי אהבתו לבת' והודאתו בכך.טי.
מילרהאדסון "האד" פלאט, חברו הטוב ביותר של רוב.
מחזיק את המצלמה, והסרט מצולם מנקודת מבטו.ג'סיקה לוקאסלילי פורד, חברתו של ג'ייסון.
לאחר מותו של ג'ייסון היא עוזרת לרוב להציל את בת'.
גורלה אינו ידוע, אולם ניתן להניח שהיא הניצולה היחידה.אודט אנאבלאליזבת' "בת'" מקינטייר, חברתו לשעבר של רוב ומושא אהבתו.
בסצנת הסיום היא ורוב מתאחדים ומתים יחדיו כאשר הגשר שהם מתחבאים תחתיו מתמוטט.ליזי קפלןמרלנה דיאמונד, חברתה של לילי ומושא אהבתו של האד.
היא אינה מכירה את רוב, ומגיעה למסיבת ההפתעה שלו רק כדי לבקר את לילי.
היא מצטרפת לרוב והאד בדרכם להציל את בת', ומתה מנשיכת אחד היצורים.מייק ווגלג'ייסון הוקינס, אחיו של רוב וחברה של לילי.
ג'יי ג'יי אברהמס סיפר כי הרעיון בבסיס עלילת הסרט מקורו בביקור שערך ביפן בעת שקידם את הסרט "משימה בלתי אפשרית 3":
בפברואר 2007, אישרה חברת סרטי פרמאונט את דבר הפקת הסרט על ידי חברת Bad Robot Productions של אברהמס.
הרעיון לסצנת כריתת הראש של פסל החירות - אחת הסצנות המרשימות ביותר בסרט - מקורו בכרזת הסרט "הבריחה מניו יורק" משנת 1981, אף שסצנה דומה לא הייתה באותו הסרט.
השם "קלוברפילד" היה כינוי לסרט על מנת שתוכנו לא יוודע לציבור הרחב, כשמה של היציאה בכביש המהיר המובילה לאולפני ההפקה של החברה בסנטה מוניקה שבקליפורניה.
הוצעו שמות אחרים ובהם "סלושו" (על שם המשקה הדמיוני המופיע ברבות מיצירותיו של ג'יי ג'יי אברהמס) ו"צ'יז", אולם לבסוף הוחלט להשאיר את הכינוי "קלוברפילד".
הליך בחירת השחקנים לווה בסודיות רבה - התסריט לא ניתן לשחקנים והם לוהקו באמצעות משחקם בסצנות מהפקות אחרות של אברהמס כגון הסדרה "אבודים".
תקציב ההפקה הוערך ב-30 מיליון דולרים, סכום נמוך יחסית, וזאת בשל השימוש בשחקנים לא ידועים.
חלק מסצנות הסרט צולמו בקוני איילנד שבניו יורק, והיתר באולפן בקליפורניה.
הסרט נערך בסגנון "סינמה וריטה" (Cinéma vérité) על מנת שיראה כאילו צולם במצלמת חובבים ביתית.
בפועל השתמשו יוצרי הסרט במצלמת הקולנוע הדיגיטלית CineAlta F23 של חברת סוני.
דמות המפלצת (שנקראת Clover או LSA -Large Scale Agressor, "תוקפן עצום ממדים") והאפקטים הוויזואליים עוצבו על ידי פיל טיפט.
השחקנים שיחקו מול דמויות שלא ראו, ואלה נוספו באמצעות אנימציה ממוחשבת בשלב מאוחר יותר.
הרעיון שעמד בבסיס יצירת הדמות הוא בעל חיים צעיר, גדול ביותר, שאינו מבין היכן הוא נמצא וסובל מפאניקה.
בעל חיים ענקי זה נושא עליו טפילים שהם בעצמן מפלצות אימתניות בגודל של כלבים גדולים.
טפילים אלה עוצבו על ידי צוות ההפקה מאחר שלא הצליחו ליצור סצנה מפחידה דייה של אינטראקציה בין השחקנים לבין דמות קלוברפילד עצמה, והעדיפו מתקפה של הטפילים הקטנים יותר לשם יצירת אפקט מאיים.
סדרת מאנגה בשם "קלוברפילד/קישין" (クローバーフィールド／ＫＩＳＨＩＮ) נוצרה על ידי יושיקו טוגאווה ומתארת אירועים שקרו לפני הסרט קלוברפילד - תלמיד תיכון יפני שמפליג על אוניית משא ומגלה כי מפלצת תוקפת אותה.
אוניית משא זו מתפוצצות בראשית הסרט ומתחילה את המאורעות המתוארים בסרט.
כמקובל בסרטי פאונד פוטג' המצולמים במצלמה ביתית, אין מוזיקת ליווי במהלך הסרט.
הפסקול כולל את הקטעים המושמעים במסיבת הפרידה של רוב בתחילת הסרט, ואת האוברטורה "!ROAR" מאת מייקל ג'אקינו, המושמעת במהלך כתוביות הסיום של הסרט.
אוסף הקטעים שהוכנו למסיבה של רוב הופץ באלבום שנקרא Rob's Party Mix.
בשל הסגנון המדמה צילום חובבני ביתי, ובשל ריבוי אפקטים של מצלמה רועדת וסצנות המצולמות כאשר המצלמה מונחת על צידה (בעת שהדמויות נופלות או נמלטות) היו צופים שלקו במחלת נסיעה ואף במיגרנות, ובתי קולנוע בארצות הברית נאלצו לפרסם אזהרה לצופים מחשש לתביעות משפטיות של צופים שחשו ברע.
באירוע השקת הסרט דיבר מאט ריבס על אפשרויות עשיית סרט המשך.
ריבס ציין כי בעולם של ימינו, בו לרבים מצלמות ניידות וטלפונים סלולריים עם מצלמות, ניתן לצלם את אותם האירועים וליצור סרט אחר לחלוטין.
בסוף הסרט, אחרי הכתוביות, נשמעת הקלטה מתוך תדר רדיו, בה ניתן לשמוע צעקות של "עיזרו לנו!
(Help us)" כאשר מריצים את ההקלטה לאחור, שומעים "זה עדיין חיי (It's still alive)", סצנה שמרמזת, אולי, על המשך עתידי.
דרך קלוברפילד 10, השני בסדרת "קלוברפילד" שיצא ב-11 במרץ 2016, נעשה בסוגה שונה לגמרי.
עלילתו מתארת שלוש דמויות החיות במקלט המוגן מפני הסכנה המסתורית שעל פני הקרקע, לאחר אירועי הסרט הראשון.
סרט ההמשך זכה לביקורות חיוביות ולהצלחה בבתי הקולנוע ביחס לתקציבו.
ב-4 בפברואר 2018 יצא לבתי הקולנוע הסרט השלישי בסדרה: "פרדוקס קלוברפילד", סרט מסתורין ומדע בדיוני שביים הבמאי האמריקאי ממוצא ניגרי ג'וליוס אונה , ועלילתו עוסקת בצוות אסטרונאוטים בתחנת חלל הנלחמים על חייהם לאחר שחשפו גילוי מבהיל המאתגר את מה שהם יודעים על מארג המציאות.
בסרט משחקים דייוויד אוילאו, גוגו אמבתה-רו, ג'אנג דזה יי, אליזבת דביקי, דניאל בריהל וכריס או'דאוד.
אברהמס אישר את דבר צאתו של סרט שלישי כבר באוקטובר 2016, בשם הראשוני "חלקיק אלוהי" , ולחלופין הוא נקרא "קלוברפילד 3" ו"סרט קלוברפילד 2017".
הסרט יועד לצאת בפברואר 2017, אך התאריך נדחה פעמיים.
הפארק והשמורה הלאומיים קלואן היא חלק ממערכת הפארקים הלאומיים של קנדה, השוכנת בפינה הדרום-מערבית של טריטוריית יוקון.
בתוך הפארק נמצא הר לוגן שהוא ההר הגבוה ביותר בקנדה.
גובה הפארק הוא 5,959 מטרים, והוא חלק מרכס הרי אליאס.
82% משטח הפארק מכוסים על ידי הרים וקרחונים.
הפארק הוא בית גידול עבור 105 מינים של עופות.
ההרים הנמצאים בפארק הם בין הגדולים ביותר בקנדה.
הפארק ידוע בשל המרחבים מכוסי הקרח המכסים כמחצית משטחו ונחשבים לגדולים ביותר מחוץ לקוטב הצפוני והקוטב הדרומי.
הקרחונים יכולים להתחיל לנוע בפתאומיות, וברחבי הפארק ניתן למצוא עדויות רבות לבליה הנגרמת מזרימת נחלים ומעבר של קרחונים.
תצורות גאומורפולוגיות נוספות הן צוקים ומִישׁוֹרי נַהֲרֵי קַרְחוֹן.
בפארק יש גם כמה אגמים.
האקלים בפארק מושפע מההרים הרבים הנמצאים בו ומקרבתו לחוף האוקיינוס השקט.
האקלים ברוב הפארק הוא אקלים יבשתי יבש וקר, והוא תוצאה של אפקט צל גשם הנוצר על ידי הרי סנט אליאס.
הטמפרטורה וכמות המשקעים גבוהים יותר בחלק הדרומי של הפארק, וזאת בגלל הקרבה לאוקיינוס.
הטמפרטורה בקיץ הקצר עשויה להגיע עד ל-11ºC, ואילו בחודש ינואר הטמפרטורה הממוצעת יורדת עד ל-21ºC-.
קלואן הוא בית גידול לכמה מאוכלוסיות בעלי החיים היציבות ביותר באמריקה הצפונית.
בפארק יש גם אוכלוסיות של אייל הצפון, דוב שחור אמריקני ודוב גריזלי, אייל קורא, זאב מצוי, גרגרן, חורפן אמריקני, שועל מצוי, שונר, לוטרות, זאב ערבות ובונה קנדי.
היונק הנפוץ ביותר הוא כבש דאל, ואוכלוסייתו מונה כ-4,000 פרטים.
אוכלוסיית העופות בקלואן מגוונת גם כן, ובאזור הפארק תועדו למעלה מ-150 מינים של עופות כולל בז נודד, עיטם לבן-ראש, עיט זהוב ושחפית הקוטב.
הפלורה של קלואן מורכבת בעיקר ממינים הגדלים בחוף, באזורים ארקטיים, הרים מערביים, ערבות צפוניות ואזורים תלולים.
חלק מהעמקים בפארק מכוסים על ידי משטחי דשא המשמשים למגוון מטרות כגון חציר.
רוב העמקים והמדרונות המובילים אליהם מכוסים ביערות הרריים של אשוחית וצפצפה.
קו העצים נמצא בגובה של כ-1,100 מטרים, ומעל לגובה זה הצמחייה מורכבת בעיקר משיחים מסוקסים כגון ערבה, אלמון (Alder) ושדר ננסי.
הטונדרה האלפינית מתחילה בגובה של 1,400 מטרים.
הפלורה האלפינית כוללת כ-200 מיני צמחים, והיא המגוונת ביותר בכיוון צפון לקו רוחב 60.
קלואי או'בריאן היא דמות בדיונית שמגלמת מרי לין רייסקוב בסדרת הטלוויזיה האמריקאית 24. היא הופיעה ב-101 פרקים בסדרה.
מהעונה השלישית עד לעונה השמינית.
היא הדמות הנשית המובילה החל מהעונה השישית.
היא הופיעה בעונות השלישית עד השביעית, מתוכן הופיעה בכל הפרקים בעונות השלישית, החמישית והשישית.
למרות התנהגותה האגרסיבית, קלואי הצליחה לרכוש מספר רב של חברים והפגינה נאמנות רבה כלפיהם.
קלואי עזרה לצ'ייס אדמונס (ג'יימס דייל) לטפל בבתו שאימה נטשה אותה ואת צ'ייס.
היא אפילו הכריזה שהילדה שלה כדי למנוע מחברתו של צ'ייס, קים באואר (אלישה קאת'ברט), לדעת על התינוקת.
לקלואי יש מערכת יחסים מורכבת עם גיבור הסדרה, הסוכן ג'ק באואר (קיפר סאת'רלנד).
בהתחלה, ג'ק החשיב אותה כמטרד, מה שלא מנע ממנו לבקש ממנה להשתמש במערכת המחשבים של CTU ללא אישור.
ג'ק ביקש ממנה פעמים רבות לסכן את הקריירה שלה.
בדרך כלל, קלואי נענתה לבקשותיו ללא התלהבות.
בתחילת העונה הרביעית, יחסם של קלואי וג'ק השתנו בצורה דרמטית בגלל נכונתה לעזור לו.
כאשר חבר של קלואי נחטף על ידי טרוריסטים מפני שהוא גילה מידע חיוני על פעילותם, היא פנתה לג'ק שיעזור לה.
למרות זאת, ג'ק זעזע את קלואי כאשר הוא אמר לה שהוא מעדיף לתת לחברה למות מאשר שהטרוריסטים ידעו שהוא עוקב אחריהם.
אחרי כמה דקות של שכנועים, ג'ק נכנע והבטיח לקלואי שהוא יציל את חברה.
מעשה זה גרם לה להיות נאמנה באופן מוחלט לג'ק, עד כדי שכך שהייתה מוכנה להתפטר מ-CTU ולא להפסיק לעזור לג'ק (שלא עבד באותו זמן עם CTU).
קלואי התפטרה מ-CTU, אך מאוחר יותר גויסה מחדש על ידי מישל דסלר (רייקו איילסוורת') שהתמנתה למנהלת CTU.
מישל טענה שהיא רוצה את קלואי כי אין ב-CTU מישהו מיומן ומוכשר כמוה.
קלואי רכשה את נאמנותה של מישל במהירות, והיא עזרה לה ולטוני אלמיידה (קרלוס ברנארד) לזייף את מותו של ג'ק בסופו של אותו יום.
בזמן שקלואי עבדה עם אדגר סטיילס (לואי לומברדי ) ב-CTU, הייתה להם מערכת יחסים עוינת יחסית, אם כי מספר פעמים שניהם הרגישו רגשות דאגה כנים זה לזה.
בעונה הרביעית, כאשר קלואי נשלחה למשימת שטח מסוכנת, אדגר רצה להחליפה.
היא הגיבה בצורה קשה מאוד כאשר הוא נהרג מול עיניה, אחרי שנחשף לגז קטלני.
לקלואי יש בעל-לשעבר, מוריס א'ובריאן (קרלו רוטה ) שגם הוא עבד ב-CTU.
בעונה החמישית, כאשר היא מנסה לגייסו מחדש ל-CTU, מתברר שהוא עובד בחנות לנעלי נשים בבוורלי הילס.
מוריס הוא די פטפטן, מקסים ופלרטטן.
אבל כאשר הוא חוזר לעבוד ב-CTU, קלואי מלאת טינה כלפיו.
אף על פי כן, בסוף העונה הם מתפייסים.
בעונה השישית, הם חוזרים להיות ביחד אך לא נשואים.
לפני העונה השישית, קלואי ומיילו פרסמן (אריק בלפור ) יצאו, אך הם החליטו לוותר על מערכת היחסים ביניהם.
זה גרם לעוינות בין מיילו למוריס.
לקראת סוף העונה מתברר שקלואי בהריון ממוריס.
היא יולדת לפני העונה השביעית.
במהלך העונה השביעית, קלואי עוזרת לטוני, ביל וג'ק לחשוף מזימה של אנשים מהשלטון של הנשיאה אליסון טיילור (שרי ג'ונס).
היא אף נעצרת על ידי ה-FBI לאחר ששיתפה פעולה עם ג'ק כשהוא נמלט מהם.
בסוף העונה, היא נשארת ב-FBI כדי להיות עם ג'ק בשעותיו האחרונות לאחר שנחשף לנגיף שממנו הוא מחלים לבסוף.
גם במהלך העונה השמינית קלואי עוזרת לג'ק למרות פקודות הפוכות שקיבלה.
בפרק האחרון היא מונעת ממנו להתנקש בנשיא רוסיה.
בעת יציאת העונה התשיעית של 24, התברר שבעלה מוריס ובנה מתו בתאונת דרכים בארצות הברית, בעקבות כך, נכנסה קלואי לדיכאון ועברה ללונדון.
שם התחברה לקבוצת האקרים המנסים להשיג מסמכים סודיים מהממשלה האמריקאית.
בשלב מסוים נתפסה קלואי וג'ק יצאה ממחבואו בשביל למלט אותה מעינוים שביצעו עליה ה-CIA.
במשך העונה התשיעית ניכר שוב היחסים המיוחדים בין ג'ק באואר לקלואי, המתאפיינים בעזרה הדדית.
ב-2007, מרי לין רייסקוב וקיפר סאת'רלנד השתתפו בפרק מיוחד של משפחת סימפסון שהיה פרודיה על הסדרה 24.
קלואקה מקסימה היא אחת ממערכות הביוב המוקדמות ביותר.
מערכת ביוב זו נבנתה בימי רומא העתיקה על מנת לנקז ביצות ושפכים מהעיר רומא, ונשפכה לתוך נהר הטיבר.
הקלואקה מקסימה נוסדה ככל הנראה בסביבות שנת 600 לפנה"ס על ידי מלכהּ החמישי של רומא, לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס, שנעזר לשם בנייתהּ במהנדסים אטרוסקים מיומנים ופועלים מקרב הפלבאים.
בראשיתהּ הייתה ככל הנראה תעלה פתוחה אליה נוקזו שלושה פלגי מים משלוש גבעות סמוכות שתועלו דרך הפורום עד לשפך הטיבר.
התעלה כוסתה במשך השנים לאחר שנבנו מעליה בתים ומבני ציבור בשל הצפיפות ההולכת וגוברת בתוך העיר.
מערכת הביוב המסועפת ניקזה שפכים מבתי מרחץ ציבוריים כמרחצאות דיוקלטיאנוס, מזרקות, שירותים ציבוריים ומבני ציבור.
בבתים פרטיים נאלצו עם זאת להסתפק בבורות שופכין.
הקלואקה מקסימה תוחזקה היטב במשך השנים ואף עברה שיפוץ כללי תחת כהונתו של אגריפה כאיידיל בשנת 33 לפנה"ס.
בתקופה המודרנית מה שנותר מהקלואקה חובר למערכת הביוב המודרנית.
במספר מקרים השליכו הרומאים גופות של בני אדם לתוך הקלואקה במקום לקברם.
המפורסמים שבהם הם השלכתם של הקיסר אלאגבאלוס ושל הקדוש הנוצרי סבסטיאן הקדוש: זו של השני מתוארת בציורו הנודע של לודוביקו קראצ'י.
ניתן עדיין לצפות בשפך של הקלואקה ליד פונטה רוטו וליד פונטה פלטינו.
ניתן לצפות בגרם מדרגות המוביל אליו בסמוך לבזיליקה יוליה שבמתחם הפורום.
קלואי סטיבנס סביני היא שחקנית, דוגמנית, מעצבת אופנה ובמאית קולנוע אמריקאית.
את הקריירה שלה כשחקנית החלה בסרט "קידס" משנת 1995, שעבורו זכתה סביני לשבחי המבקרים.
שנה לאחר, שיחקה בסרטו של סטיב בושמי "הפאב של השכונה" (1996), שביסס אותה עוד יותר כשחקנית בולטת בסצנת הקולנוע העצמאי.
סביני משכה את תשומת לבם של המבקרים עם גילומה של לנה טיסדל (אנ') בסרט הדרמה "בנים אינם בוכים" (1999), עבורו קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולגילדת שחקני המסך.
לאורך שנות ה-2000, סוויני הופיעה בעיקר בתפקידי משנה במספר סרטים עצמאיים, כולל "אמריקן פסיכו" (2000), "דוגוויל" (2003) ו"הארנב החום" (2004), בו ביצעה מין אוראלי אמיתי.
משנת 2006 עד 2011 גילמה סביני את ניקולט גרנט (אנ') בסדרה "אהבה גדולה" מבית HBO, שעליה זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 2010. היא גם הופיעה בסרטי מיינסטרים כמו "פרחים שבורים" (2005) של ג'ים ג'ארמוש, ו"זודיאק" (2007) של דייוויד פינצ'ר.