tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עבודותיה הפכו לפופולריות במיוחד בשנות ה-70 וה-80 של המאה העשרים, וזיכו אותה בראיונות רבים בכתבי עת מפורסמים, כמו הניו יורק טיימס.
כמו כן, זכתה יעקובי בפרסים כגון דוקטור לשם כבוד באמנויות מאוניברסיטת ניו המפשייר בשנת 1963, ומאוחר יותר בדוקטורט לשם כבוד נוסף ממכללת ניו אינגלנד.
בשנת 1981 מסרה יעקובי את ארכיונה, שכלל עשרות אלפי תצלומים, לאוניברסיטת ניו המפשייר.
יעקובי מתה מדלקת ריאות ביום ראשון, 6 במאי 1990 בבית אבות בקונקורד, ניו המפשייר.
היא הייתה בת 93 במותה וגרה בדירינג, ניו המפשייר, ארצות הברית.
לוטונג כסוף (שם מדעי: Trachypithecus cristatus) הוא מין של קוף מהסוג לוטונג שבמשפחה קופים בעלי זנב המצוי ביערות דרום-מזרח אסיה.
תפוצתו בחצי האי המלאי, סומטרה, בורנאו ועוד כמה איים באינדונזיה.
התפוצה שלו ברחבי ביצות מנגרובים, חופים טרופיים וביערות הגשם של תפוצתו, אך אזור זה נמצא באיום וכך גם הקוף.
לעומת מיני לנגור אחרים הוא חסר סימנים בהירים על פניו והפרווה שלו חומה עד שחורה עם גוון כסוף ממנו קיבל את שמו.
הראש בעל ציצו לחיים ארוכות שלעיתים מסתירות את האוזניים וציצה מעל הראש המסתיימות בשערות לבנות.
הקופים הקטנים בעלי פרווה כתומה-לבנה המקלה על זיהוים לביטחונם.
לקוף זנב ארוך וגמיש העוזר מעט לאחוז בענפים והוא בעל אצבעות ארוכות לאחיזה בענפים.
הלוטונג ניזון באופן כמעט בלעדי מעלים והוא בעל מספר מדורים בקיבה כדי לעכל את התאית, מה שהופך אותו למותאם לאכילת עלים הרבה מרוב הקופים והוא מותאם לתזונה על עלים קשים.
9% מהתזונה הוא משלים מאכילת פירות, פרחים ומיני זרעים.
הלוטונג עצמו עלול להיטרף בידי טיגריסים, נמרים, דולים, נחשים גדולים כמו הפיתון וכן מעופות דורסים.
הבינטורונג, מיני גחניים וטורפים נוספים מסוכנים עבור הצעירים.
עם זאת רוב זמנם הם נשמרים בידי המשפחה השומרת עליהם היטב.
לוטוס Mk1 היא מכונית הספורט הראשונה שנבנתה על ידי Colin Chapman בשנת 1948, אשר ייסד את יצרנית מכוניות הספורט לוטוס בשנת 1952.
צ'מפן (1928–1982) היה מהנדס עיצוב אנגלי, ממציא ובונה בתעשיית הרכב, ומייסד יצרנית מכוניות הספורט "לוטוס".
בשנת 1952 הקים את חברת מכוניות הספורט לוטוס.
צ'פמן ניהל בתחילה את לוטוס בזמנו הפנוי, בסיוע קבוצת חובבים.
הידע שלו בטכניקות הנדסת אווירונאוטיקה עדכניות יתברר כחיוני להשגת ההתקדמות הטכנית העיקרית של הרכב.
הפילוסופיה העיצובית שלו התמקדה במכוניות בעלות משקל קל.
"לוטוס Mk1" הייתה המכונית הראשונה שתוכננה ונבנתה על ידי קולין צ'פמן בשנת 1948, בעוד צ'פמן היה עדיין סטודנט באוניברסיטת לונדון.
המכונית תוכננה להתחרות כמכונית ניסויים, והיא נבנתה על שלדת "אוסטין 7" וקיבלה מספר רישוי: "OX 9292".
בדגם ה-"לוטוס Mk1" השתתף צ'מפן באירועי מרוץ מכוניות מקומיים באופן פרטי.
צ'פמן בנה את גוף הדגם תוך שימוש במרכיב עשוי אלומיניום דק מלוכד לבוד.
צ'מפן שינה את המתלה האחורי כדי לתת טיפול טוב יותר והמנוע כדי לתת יותר כוח.
גישתו לבניית רכב תוך שימוש בעקרונות הנדסיים מודרניים היוותה את הדרך לעיצובים מהפכניים רבים נוספים שיבואו בעקבותיהם.
גלגלים וצמיגים גדולים יותר הותקנו וציר הקורה הקדמי פוצל כדי לספק מתלה קדמי עצמאי.
צ'מפן קרא למכונית "לוטוס", הוא מעולם לא אישר את הסיבה, אך אחת מכמה תאוריות סברה שהסיבה הייתה שחברתו דאז (אשתו לימים) הייזל, אותה כינה "פרח הלוטוס".
לוטה קורפוריישן (בהאנגול: 롯데 그룹 באנגלית: Lotte Corporation) הוא קונצרן דרום קוריאני רב לאומי, השביעי בגודלו בדרום קוריאה.
בנוסף לכך, הוא גם יצרן הממתקים הגדול ביותר בדרום קוריאה.
קונצרן לוטה מורכב מכ-100 חברות בת, המעסיקות בסך הכל כ-60 אלף עובדים.
החברות שבקבוצה פועלות במדינות רבות מסביב לעולם: סין, תאילנד, מלזיה, אינדונזיה, וייטנאם, הודו, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, רוסיה, הפיליפינים, פקיסטן ופולין.
והן עוסקות בתחומים שונים ומגוונים, כגון: ייצור ממתקים, משקאות, מלונאות, מזון מהיר, קמעונאות, שירותים פיננסים, תעשייה כימית, אלקטרוניקה, מחשוב, בנייה, הוצאה לאור, ובידור.
ביוני 1948 לוטה הוקמה בטוקיו שביפן על ידי איש העסקים שין קיוק-הו שהיגר מקוריאה.
פעילותה הראשונה הייתה ייצור ומכירה של מסטיקים.
באפריל 1967 לאחר שהחברה גדלה והתפתחה, שין הרחיב את פעילותה למולדתו שבדרום קוריאה, ופתח לה סניף מקומי בסיאול שעסק בייצור ממתקים.
ביוני 2010 לוטה רכשה את חברת E.
wedel הפולנית אשר עסקה בייצור ממתקים ושוקולדים.
ביולי 2012 לוטה רכשה כ-65.3% ממניות חברת " Hi-Mart" תמורת כ-1.1 מיליארד דולר.
לאחר הפשרת היחסים בין דרום קוריאה ויפן בשנות השישים החברה החלה לנטוע שורשים בקוריאה וצמחה יחד איתה מראשית תקופת התיעוש.
במהלך שנות השישים לוטה פעלה בעיקר בתעשיית המזון ובתעשיית האלומיניום.
במהלך שנות השבעים לוטה החלה להתרחב לענפים נוספים בקוריאה עם פתיחת מלון לוטה הראשון, הקמת "לוטה יזמות" ורשת המזון המהיר "הלוטריה" ועם רכישת חברות כימיקלים ובניה.
שנות השמונים היו שנות הצמיחה המשמעותיות של לוטה בהן היא הרחיבה את עסקיה לארצות הברית, נכנסה לעולם ההייטק עם רכישת FUJIFILM והקימה את Lotte world.
בעשרים השנים האחרונות לוטה ביססה את מעמדה כעסק גלובלי ונכנסה לרשימת עשרת העסקים המצליחים ביותר באסיה.
וב-2017 נפתח מגדל Lotte world המשמש כמפקדה לניהול עסקי החברה, כבית מלון יוקרתי וכנקודת התצפית "שמי סיאול".
מייסד החברה, שין קיוק-הו, היגר מקוריאה ליפן בשאיפה להפוך לסופר.
במהלך שנות ה-40 הוא החליף את השאיפה הזו בשאיפותיו העסקיות, אך אהבתו לספרות לא נעלמה והיא קיבלה ביטוי בשם החברה שמבוסס על כינויה של הגיבורה הספרותית "שארלוט" מהנובלה "the sorrows of a young werther " שנכתבה במאה ה-18 על ידי הסופר הגרמני johann wolfgang von gotthe.
השם מייצג את שאיפת החברה להיות אהובה על הבריות כפי ששארלוט נאהבה בעיני כל דמויות הסיפור.
לוטריה היא רשת מסעדות מזון מהיר במזרח אסיה אשר נוסדה בטוקיו שביפן בספטמבר 1972.
לרשת סניפים ביפן, דרום קוריאה, אינדונזיה, וייטנאם, קמבודיה ומיאנמר.
שם הרשת מורכב משתי מילים מחוברות, האחת "לוטה" שהיא שם חברת האם של הרשת, והשנייה "קפיטריה".
בשנת 1994 הרשת פתחה סניף בסין אך הוא נסגר בשנת 2003 בשל חוסר כדאיות כלכלית.
לוטה מארט היא היפרמרקט דרום קוריאני שנמצאת בבעלות חברת לוטה ועוסקת במכירת מגוון מצרכים, בגדים, צעצועים, מוצרים אלקטרוניים, וסחורות אחרות.
לוטה מארט פתחה את הסניף הראשון שלה בסיאול באפריל 1998, ובשנת 2006 היא פתחה את הסניף הראשון שלה מחוץ לגבולות דרום קוריאה.
נכון לאוגוסט 2011 ללוטה מארט 199 סניפים בסך הכל (92 בדרום קוריאה, 82 בסין, 23 באינדונזיה ו-13 בווייטנאם).
לוטה מכניסה רווח שנתי בשווי 60 מיליארד דולר ומנהלת מעל 90 עסקים ברחבי העולם בענפי מזון, קמעונאות, כימיקלים, בנייה, ייצור, תיירות, פיננסים ומתן שירותים.
בענף המזון לוטה מנהלת עסקי: קונדיטוריה, משקאות צ'ילסונג, ייצור מזון וממתקים, נסטלה-קוריאה, מרכזי מחקר ופיתוח ועסקי מסעדנות.
בענף הקמעונאות לוטה מנהלת עסקי: כלבו, שוק, סופר, זכיינות רשת seven, חנויות קניות לבית, אתרי קניות, מוצרי טיפוח ובריאות, בתי קולנוע, חנויות בגדים וגידול וייבוא חקלאי.
בענף הכימיקלים, בניה וייצור לוטה מנהלת עסקי: MCC, ייעוץ אנרגיה, ניהול בניה ועסקים, אלקטרומכניקה, אלומיניום, כימיקלים, וייצור מצלמות canon וfujifilm.
ובענף התיירות, שירותים ופיננסים לוטה מנהלת עסקי: לוגיסטיקה גלובלית, השכרת רכבים, אתרי נופש, דיוטי פרי, קרן האומנות של לוטה, לוטה נכסים ופיתוח, המוסד של לוטה לאסטרטגיה עסקית וכלכלה, קרנות רווחה, מגרשי גולף, פארק השעשועים, אקדמיה, פיתוח נכסים, קבוצת בייסבול, קרן מלגאות, תקשורת, טיולים, מלונאות, פיננסים וכספומטים
לוטה היי-מארט - Lotte Hi-Mart - רשת קמעונאות של מוצרים אלקטרוניים שהוקמה בשנת 1993. הרשת מפעילה כ-290 חנויות בדרום קוריאה.
לוטה סינמה - Lotte Cinema - רשת בתי קולנוע שהוקמה בשנת 1999.
לוטה קארד - Lotte Card - חברת כרטיסי אשראי שהוקמה בדצמבר 2002.
לוטה וורלד - Lotte World - מתחם בילוי מרכזי בסיאול המורכב מ-2 פארקי שעשועים, אי מלאכותי אשר נבנה על אגם, מוזיאון, מלון יוקרה, מתקני ספורט, ובית קולנוע.
המתחם נפתח לראשונה ביולי 1989 והוא זוכה למעל 7 מיליון מבקרים מדי שנה.
לוטה מלונאות ונופש - Lotte Hotels and Resorts - רשת מלונות יוקרה שהוקמה במאי 1973.
לוטה קפיטל - Lotte Capital - חברת פיננסים שהוקמה בנובמבר 1995.
לוטה סרטי בידור - Lotte Entertainment films - חברת הפקות והפצה של סרטים שנוסדה בספטמבר 2003.
הנשיא, פאק צ'ונג-הי, החליף את המודל הכלכלי של דרום קוריאה מכלכלת חקלאות לכלכלת תעשייה.
לאחר נרמול יחסי קוריאה-יפן, ממשלת דרום קוריאה קיבלה נכסים שהולאמו על ידי יפן בתקופת הכיבוש ומכרה אותם בזול למשפחות המקורבות לשלטון.
נכסים אלו, לצד המדיניות לחיזוק התעשייה המקומית בעזרת מכסי מגן ועידוד ייצוא, איפשרו למשפחות המקורבות לשלטון, ובפרט למשפחת שין, להפוך את החברות שלהן לקונגלומרטים חוצי סקטורים וגבולות.
הקשר בין הצ'יבולים לשלטון הקוריאני המשיך להתחזק ומנהלי תאגידים רבים שהורשעו בעבירות שוחד והעלמת מס זכו לחנינה מנשיאי קוריאה או לדחיית מאסר.
פרשת השחיטות של הנשיאה פאק גונג-הייה הובילה לחקירות מקיפות בצ'יבולים הגדולים בקוריאה שהביאו להרשעת מנכ"ל החברה, שין דונג-בין.
ב-2017 לוטה נקלעה למשבר עם ממשלת סין שפרץ לאחר שהיא נכנעה ללחץ מצד ממשלת דרום קוריאה ואישרה פריסת מערכות הגנה אווירית אמריקאיות בשטחיה.
במהלך המשבר ממשלת סין החרימה 80% מעסקי לוטה בסין.
מייסד לוטה, שין קיוק-הו, לא ויתר על מעמדו בחברה ולא מינה יורש באופן חד משמעי.
הסכסוך הפומבי גרם לצניחה בערך המניות, לירידה של כ-23 טריליון וון בשווי התאגיד.
ולפתיחת חקירה משטרתית מעמיקה על התנהלות התאגיד.
במהלך 2016 חברת לוטה נמצאה תחת חקירות בנוגע לחשדות על העלמת מס, הוצאת כספים מקרנות במרמה והפרת אמונים.
במסגרת ההליך המשפטי הוגשו כתבי אישום נגד 22 בעלי תפקידים בכירים בחברה.משפחת שין הואשמה בהעלמת מס בשווי 76 מיליון דולר והוצאת 46 מיליון דולר במרמה מקרנות החברה.
שין יאנג-ג'ה, ביתו של שין קיוק-הו ומנהלת "לוטה קניות" הורשעה במרמה והפרת המונים ונשפטה לשלוש שנות מאסר.
שין קיוק-הו עצמו נשפט לארבע שנות מאסר אך בשל גילו ומצבו הרפואי הוא לא נשלח לריצוי עונשו.
בשנת 2018 שין דונג-הי, מנכ"ל לוטה הנוכחי, הורשע במתן שוחד לבכירים פוליטיים מסביבת הנשיאה לשעבר פאק גונג-הייה במטרה לזכות באישור לפתיחת חנויות דיוטי פרי נוספות ונידון לשלושים חודשי מאסר, אך גזר דינו נדחה בארבע שנים
לוטונג פוליוצפלוס (שם מדעי: Trachypithecus poliocephalus) הוא מין של קוף מהסוג לוטונג.
המין מצוי בסכנת הכחדה חמורה בטבע ונחשב לאחד הפרימטים הנדירים ביותר באסיה, וככל הנראה בעולם כולו, עם אוכלוסייה המוערכת בלא יותר מ-70 פרטים בוגרים.
הוא חי בדרום-מזרח אסיה, בווייטנאם ובסין.
במקור לוטונג זה השתייך למין Trachypithecus francoisi כפרטים לבקנים ובמשך גם כתת-מין נפרד, אך ב-1995 הופרד למין עצמאי.
הוא קרובם של לוטונג ג'אווה ולוטונג ממושקף.
הלוטונג מגיע לאורך של 50 סנטימטרים ולאורך זנב של 85 סנטימטרים בממוצע.
המשקל של הזכרים ושל הנקבות מגיע לתשעה קילוגרם.
פרוות הקופים הצעירים כתומה-זהובה ובחודש הרביעי הם הופכים לבעלי פרווה של בוגרים שצבעה שחור.
הגרון והבטן בהירים, הכתפיים והחלק העליון של החזה ערמוניים, הלחיים זהובות והראש והאוזניים כהים.
הם ניזונים בעיקר מעלים צעירים שהם קוטפים מצמרות העצים.
העלים מהויים 70% מתזונתם והם מוסיפים גם קליפות עצים, פרחים ופירות.
קופים אלה חיים רוב זמנם קרוב לצוקים דמויי-צריחים עשויים מאבן גיר, הנפוצים בווייטנאם וסין.
קופים אלה חיים בעיקר בין המערות ונקרות הצוקים ובהם הם ישנים, ניזונים ונחים.
הם משתמשים בצוקים כדי להתגונן מטורפים וממזג אוויר סוער.
עם זאת ציידים נמשכו אל קופים אלה והרגו אותם ביעילות בתוך הצוקים והמערות שסביבם.
הקופים ניצודו לאורך השנים עד שהגיעו לסכנת כליה, לטובת שימוש ברפואה עממית סינית בבשרם ועצמותיהם.
הקופים חיו יחד כך שרבים מהם נהרגו עם כל ציד.
הקופים מוגנים בשמורתם, אך פקחים ששמרו עליהם לעיתים נפגעו ונפצעו קשה מציידים ורבים מהם החליטו לעזוב את השמירה.
בנוסף האי שבו חיים הקופים מצוי בתיעוש ונבנים מלונות למשיכת תיירים לאזור, במקום תחומי מחייתם של הקופים.
לוטוס מכוניות היא יצרנית מכוניות ספורט ומרוץ בריטית, שבסיסה בנורפוק שבאנגליה.
היא הוקמה על ידי קולין צ'פמן בשנת 1948.
החברה הוקמה רשמית ב-1952 אך ב-1948 קולין צ'פמן בנה את המכונית המרוץ הראשונה במוסך והוסיף לה את סמליל החברה.
בין השנים 1958 ל-1994 השתתפה החברה במרוצי פורמולה 1 וניצחה במשך 7 פעמים.
עד שנת 1980 עברה החברה משבר כלכלי שבמקום ייצור של 1,200 יחידות יוצרו רק 383 יחידות, משבר זה נוצר בעיקר ממיתון כלכלי עולמי.
לאחר מותו של קולין צ'פמן, מייסד החברה, נכנסה החברה לבעיות כלכליות ונמכרה לג'נרל מוטורס ולאחר מכן נמכרה לרומנו ארטיאולי ולאחר מכן נמכרה ל-DRB-HICOM , כיום היא נמצאת בבעלות יצרנית הרכב הסינית ג'ילי.
כיום מלבד ייצור מכוניות מתעסקת החברה בייעוץ הנדסי ופיתוח הנדסי.
ב-2022 השיקה החברה את לוטוס אלטרה הקרוסאובר הראשון של החברה והדגם החשמלי הראשון שלה בייצור סדרתי.
לוטוס אבורה - מכונית ספורט במרכב קופה.
לוטוס אקסיג' - מכונית ספורט במרכב קופה ורודסטר.
לוטוס אליז - מכונית ספורט במרכב רודסטר.
לוטוס איוויה - מכונית על חשמלית במרכב קופה.
לוטוס אימירה - מכונית ספורט במרכב קופה.
לוטוס אלטרה - קרוסאובר הראשון של החברה והדגם החשמלי הראשון שלה בייצור סדרתי, וכן המכונית ראשונה של לוטוס שאיננה מכונית מרוץ או ספורט.
לוטוס אמיה - מכונית הייפר GT חשמלית עם נתון תאוצה של 2.8 שניות ומהירות מרבית של 280 קמ"ש, היא נחשפה ב-8 בספטמבר 2023 אך לוטוס עדיין לא פרסמה את כל הפרטים לגביה.
לוטוס איוויה היא מכונית-על חשמלית במרכב קופה, שמיוצרת על ידי לוטוס בייצור מוגבל (130 יחידות) משנת 2020. היא הוצגה בתערוכת הרכב של גואנגג'ואו ביולי 2019.
האיוויה היא המכונית הראשונה בעולם שמצוידת בפנסי לייזר, והיא גם נחשבת למכונית החזקה ביותר בעולם.
העיצוב של האיוויה מציג עיצוב עתידי בסגנון של מכונית מרוץ עם כפתורי מגע במקום כפתורים מכניים, פנסי הרכב מלייזר.
האיוויה כוללת ארבעה מנועים חשמליים המספקים כ-2,000 כוחות סוס ומומנט מרבי של 173.2 קילוגרמים.
סוללת ליתיום-יון בקיבולת 70 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 400 קילומטרים.
היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 320 קילומטרים לשעה.
לוטוס אימירה היא מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי לוטוס משנת 2022. היא הוצגה בפסטיבל המהירות של גודווד ביולי 2021.
היא מחליפה את לוטוס אבורה, לוטוס אקסיג' ולוטוס אליז.
היא מתחרה ישירה לפורשה קיימן.
ב-8 בספטמבר 2021 חשפה לוטוס את גרסת המרוץ "לוטוס אימירה GT4", זו תתחרה באליפות העולם ב-GT4. היא כוללת את המנוע שמספק 400 כ"ס, בנוסף משקלה הופחת עקב הסרת רכיבים שאינם חיוניים.
העיצוב החיצוני דומה מאוד ללוטוס איוויה אך קצת שונה, כונסי האוויר יותר גדולים ומעוצבים ספורטיבית.
עיצוב הפנימי הוא עיצוב מודרני מאוד יחסית למכוניות ספורט, לוטוס השתמשה בהרבה בד וסיבי פחמן להורדת המשקל.
היא כוללת לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 12.3 אינץ' ומסך מגע המציג את המולטימדיה בקוטר 10.25 אינץ'.
חישוקי הגלגלים בקוטר 20 אינץ'.
היא כוללת שתי אפשרויות למנועים.
מנוע בנזין V6 צילינדרים בנפח 3.0 ליטר מגדש על או מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 2.0 ליטר מגדש טורבו, לוטוס אינה מספקת נתונים נוספים על המנועים אך מציינת כי ההספק של המנועים יעמוד בין 360 כ"ס ל-400 כ"ס.
לוטוס ציינה כי נתון התאוצה יעמוד על פחות מ-4.5 שניות והמהירות המרבית תעמוד על 290 קילומטרים לשעה.
לוטוס אימירה נשענת על מתלה מסוג "עצמות עצה כפולות" גם לפנים וגם מאחור (דבר שפורשה עושה רק בגרסאות הבכירות של פורשה 911).
הצמיגים מחברת מישלן אשר פותחו במיוחד לדגם.
מערכות הבטיחות של המכונית הם בלימה אוטונומית, בקרת שיוט אדפטיבית, בקרת סטייה מנתיב, בקרת ערנות נהג, ניטור שטח מת כולל תנועה חוצה מאחור ועוד'.
לוטוס אלטרה היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר קופה, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי לוטוס משנת 2022. היא נחשפה ב-30 במרץ 2022. היא הקרוסאובר הראשון של המותג והמכונית החשמלית הראשונה של המותג שמיוצרת בייצור סדרתי.
האלטרה מבוססת על פלטפורמה ייעודית שפותחה על ידי לוטוס עצמה כך שלא מדובר בפלטפורמה שנלקחה מחברת האם ג'ילי או מאחת חברות הבת כמו וולוו.
הפלטפורמה הזו עושה שימוש נרחב באלומיניום וסיבי פחמן בכדי להפחית משקל ולהשיג קשיחות גבוהה לפיתול והיא מאפשרת בנוסף טעינה במתח של 800 וואט ובהספק של עד 350 קילוואט כך שבזמן של 20 דקות טעינה ניתן להוסיף כ-400 ק"מ לטווח.
הדגם נשען כסטנדרט על קפיצי אוויר אליהם הרוכשים יוכלו להוסיף בולמים אדפטיביים, מערכת היגוי אחורית וסוג של דיפרנציאל מוגבל החלקה.
לוטוס עדיין לא חושפת את כל הפרטים על מערכת ההנעה החשמלית של הדגם אך היא כן מציינת שהדגם מצויד בסוללה בקיבלות של מעל ל-100 קוט"ש המאפשרת לדגם טווח נסיעה של כ-600 ק"מ.
בנוסף, לוטוס מציינת כי דגם הבסיס ישווק עם מערכת הנעה בהספק כולל של מעל ל־600 כ"ס המאפשרת להשיג נתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש של פחות מ-3.0 שניות ומהירות מרבית של 260 קמ"ש.
לוטו ארנה הוא מתחם מופעים ואירועים באנטוורפן, בלגיה.
האולם יכול להכיל עד 8,050 צופים בהופעות ו-5,128 צופים באירועי ספורט.
האולם נחנך ב-10 במרץ 2007 לאחר תהליך בנייה שארך תעשה חודשים.
האולם משמש כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל אנטוורפ ג'יינטס והוא מארח את האליפות האירופאית הפתוחה בטניס כחלק מסבב ATP 250.
לוטה לזרשטיין (Lotte Ida Laserstein; 28 בנובמבר 1898, , פרוסיה המזרחית (בפולין מאז 1946) – 21 בינואר 1993, קאלמאר, שוודיה) הייתה ציירת יהודיה-גרמניה, שאחרי 1937 התאזרחה בשוודיה.
לוטה לזרשטיין נולדה למשפחה יהודית.
אביה הוגו לזרשטיין היה רוקח, ואמהּ מֶטָה בירנבאום הייתה פסנתרנית ומורה לנגינה.
אביה נפטר ב-1902 כשהייתה בת ארבע שנים, והמשפחה עקרה לדנציג, שבה למדה לוטה בבית הספר לציור שניהלה דודתה.
מ-1918 למדה פילוסופיה ותולדות האמנות באוניברסיטת פרידריך וילהלם בברלין והמשיכה להשתלם במלאכת הציור, בין היתר אצל ליאו פון קניג.
בשנים 1921–1927 למדה באקדמיה לאמנויות בברלין , שאליה התקבלו באותה תקופה נשים ספורות, ושם הייתה תלמידתו של האמן היהודי-גרמני אריך וולפספלד .
לאור יכולותיה והישגיה עוטרה ב-1925 במדליית זהב של האקדמיה.
ב-1927 סיימה את חוק לימודיה והייתה האישה הראשונה שקיבלה תואר ממוסד זה, ובכך קנתה לעצמה שם.
היא פתחה סטודיו בברלין, שבו גם נתנה שיעורי פרטיים בציור.
ב-1929 התקבלה לאגודת האמניות של ברלין , וב-1931 התקיימת בגלריית Gurlitt תערוכת יחיד שלה שזכתה בביקורות משבחות.
עבודותיה של לזרשטיין בתקופה שמ-1927 עד 1933 נחשבות למשובחות ביותר שלה, אף שבמשך חייה המשיכה ויצרה הרבה.
היא התייחדה בציורי דיוקנאות, בהם כאלה של נשים שהתאימו לדימוי "האישה החדשה" שצמחה בתקופת ויימאר, כאשר נשים זכו לעצמאות גוברת, קיבלו זכות הצבעה בבחירות, השתלבו בעבודות שנחשבו לגבריות ואף אימצו לעצמן מראה מודרני, גברי או אנדרוגיני.
כך תיארה גם את עצמה בכמה מציוריה, וכך נראתה חברתה, הציירת והצלמת גרטרוד "טראוּטֶה" רוז , ששימשה כמודל בציורים רבים של לזרשטיין.
אחרי עליית הנאצים לשלטון ב-1933 נאסר על לזרשטיין להציג את עבודותיה בשל יהדותה, והיא סולקה מאגודת האמניות של ברלין.
ב-1935 סגרו את הסטודיו הפרטי שלה, ואת החומרים הנחוצים לעבודתה רכשה באמצעות ידידים.
עם זאת הותר לה לשמש כמורה בבית ספר יהודי פרטי.
בדצמבר 1937, לרגל תערוכה ב-Galerie Moderne בסטוקהולם, שבה הוצגו ציורים שלה, הצליחה לצאת לשוודיה והשתקעה בה.
לפרנסתה לימדה ציור והועסקה בציור דיוקנאות.
את אזרחותה השוודית השיגה באמצעות נישואין למראית עין.
לזרשטיין לא הצליחה לחלץ מגרמניה את אימהּ, שנספתה במחנה ראוונסבריק ב-1943. אחותה קתה ששרדה בברלין סבלה מטראומה נפשית עד סוף ימיה.
רוב יצירותיה של לזרשטיין שנשארו בגרמניה הוברחו משם לשוודיה בידי חברתה טראוטה רוז, וכך ניצלו מגורלן של יצירות ה"האמנות המנוונת".
אחרי המלחמה המשיכה את חייה בשוודיה, וב-1954 עברה לעיירה קאלמאר.
ב-1964 התקבלה לאקדמיה השוודית לאמנויות .
לזרשטיין זכתה להכרה אמנותית בינלאומית בחלוף שנים רבות.
בסתיו 1985 נכללו עבודות שלה בתערוכת "אמנות גרמנית במאה ה-20" שהוצגה באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון.
התערוכה המשיכה את דרכה באביב 1986 לגלריה העירונית של שטוטגרט .
תערוכה נודדת מיצירות אמנים שהיגרו מגרמניה הנאצית, ולזרשטיין בכללם, הוצגה במקביל בלונדון ובברלין.
באותה שנה הציגה גלריית הייוורד בלונדון אמנים מסקנדינביה, ולזרשטיין בתוכם, תחת הכותרת "חלומות ליל קיץ".
תערוכת יחיד של עבודותיה הוצגה ב-1987 במשותף על ידי שתי הגלריות הלונדוניות Agnews ו-The Belgrave, ובפתיחתהּ נכחו שתי החברות הקשישות, לזרשטיין וטראוטה רוז.
מאז הופיעו עבודותיה בתערוכות שונות.
ב-2015–2016 התקיימה במוזיאון ישראל התערוכה "לילה יורד על ברלין", והציור של לזרשטיין מ-1930, "ערב מעל פוטסדאם", מילא בה מקום בולט.
לוטה לזרשטיין נתפסת כדמות חשובה בפריצת הדרך של נשים לעולם האמנות במאה ה-20. את השכחתה למשך שנים ארוכות מייחסים לסגנון ציוריה הכמו-ריאליסטי, שלא תאם את הזרמים שבהם התמקד עולם האמנות בדורהּ, אף כי הוגדרה כשייכת לתנועת "האובייקטיביות החדשה" של תקופת ויימאר קצרת הימים.
בציוריה מתקופת ברלין של נשים משוחררות וקוסמופוליטיות תפסה את רוח התקופה, וחלקם נוגע בשיח הנוכחי בדבר זהות מגדרית.
לוטה לזרשטיין עדיין ציירה בגיל 92. היא נפטרה בקאלמאר ב-1993 ונקברה בחצר שבאי אלנד.
שלט לזכרהּ נקבע על קיר הבית שבו התגוררה, ורחוב נקרא על שמהּ בשכונה שבו היה הסטודיו שלה.
לוטון מיינור צ'יילס הבן היה פוליטיקאי וקצין צבא אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כסנאטור מטעם מדינת פלורידה בין השנים 1971–1989 וכמושל פלורידה ה־41 בין 1991 ועד מותו בשנת 1998.
צ'יילס היה ותיק מלחמת קוריאה.
לאחר שירותו הצבאי שב לפלורידה, למד משפטים ופתח משרד עצמאי בשנת 1955. שלוש שנים לאחר מכן נכנס לפוליטיקה כאשר נבחר לבית הנבחרים של פלורידה בשנת 1958.
בשנת 1966 עבר לבית הסנאט של פלורידה, ולאחר 12 שנות כהונה במוסדות המדינה החליט להתמודד לסנאט של ארצות הברית בבחירות 1970. כדי לזכות בתשומת לב ציבורית, יצא למסע רגלי של 1,003 מייל (כ־1,600 ק"מ) מפנסקולה ועד קי וסט, מהלך שהעניק לו את הכינוי "לוטון ההולך" ("Walkin' Lawton").
המסע הזה הפך אותו לידוע ברחבי המדינה, והוא ניצח בבחירות את יריבו הרפובליקני ברוב של 53.9% מול 46.1%.
הוא נבחר שוב בקלות יחסית בשנים 1976 ו־1982, ופרש מהסנאט בשנת 1989.
לאחר פרישתו שוכנע על ידי תומכיו להתמודד לתפקיד מושל פלורידה בבחירות 1990 נגד המושל הרפובליקני הלא פופולרי , וניצח עם 56.5% מהקולות.
במהלך כהונתו הראשונה יזם רפורמות במערכת הבריאות והוביל את מאמצי השיקום לאחר הוריקן אנדרו בשנת 1992.
ב־1994 התמודד מחדש מול ג'ב בוש, איש עסקים ובנו של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
לאחר מערכת בחירות צמודה ביותר, ניצח צ'יילס עם 50.75% מהקולות, בפער של פחות מ־64,000 קולות.
בתקופת כהונתו השנייה התמקד ברפורמות בחינוך.
ב־12 בדצמבר 1998 נפטר מהפרעת קצב לב במעון המושל שבטלהסי, ארבעה שבועות בלבד לפני סיום כהונתו.
סגנו, , השלים את 24 הימים האחרונים של כהונתו.
נכון לשנת 2025, צ'יילס הוא הדמוקרטי האחרון שנבחר למושל פלורידה.
צ'יילס נולד במחוז פולק שבפלורידה, סמוך לעיר לייקלנד, והיה בנם של מרגרט קייט (לבית פטרסון) ולוטון מיינור צ'יילס.
הוא למד בבית הספר הציבורי של לייקלנד, ולאחר מכן באוניברסיטת פלורידה שבגיינסוויל, שם היה פעיל בפוליטיקה הסטודנטיאלית.
בשנת 1952 השלים את לימודיו, ובזמן מלחמת קוריאה שירת כקצין ארטילריה בצבא ארצות הברית.
לאחר המלחמה חזר ללימודי משפטים באוניברסיטת פלורידה, הוסמך לעריכת דין בשנת 1955 ופתח משרד עצמאי בעיר הולדתו לייקלנד.
באותה שנה נישא לריאה גרפטון.
ב־1958 נבחר לבית הנבחרים של פלורידה מטעם המפלגה הדמוקרטית.
באותה תקופה פלורידה נחשבה למדינה חד־מפלגתית, מאחר שמרוב האוכלוסייה השחורה נשללה זכות הבחירה.
צ'יילס כיהן בבית הנבחרים עד 1966, אז נבחר לסנאט של מדינת פלורידה, בו כיהן עד 1970. במקביל לעבודתו הציבורית עסק גם בעריכת דין וביזמות נדל"ן, ואף היה בין המשקיעים הראשונים ברשת המסעדות "רד לובסטר".
ב־1970, כשנכנס למרוץ לסנאט של ארצות הברית, היה צ'יילס דמות כמעט אלמונית מחוץ למחוזו.
כדי לזכות בהכרה ציבורית, צעד במשך 91 יום לאורך כל פלורידה, מסע של 1,003 מיילים.
המסע הביא לו פרסום עצום וכינוי שנשאר עמו כל חייו – "Walkin' Lawton".
הוא סיפר כי בדרך פגש אנשים פשוטים, ראה את יופייה של פלורידה וגם את בעיותיה מקרוב, מה שהעניק לו הבנה חדשה של המדינה.
במערכת הבחירות הכללית התמודד לוטון צ'יילס מול חבר הקונגרס הרפובליקני מסיינט פיטרסבורג – הרפובליקני הראשון שנבחר לבית הנבחרים מטעם פלורידה מאז תקופת השיקום שלאחר מלחמת האזרחים.
קריימר, בוגר בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, תקף את הצבעותיו של צ'יילס כסנאטור מדינתי בנושאי ביטוח שונים.
בין היתר, הוא הצביע בעד חוק שהעלה את תעריפי ביטוח הרכב ב־50% בתוך שנתיים, וחוק נוסף שהגדיל את פרמיות ביטוח האוטובוסים של בתי הספר – בשעה שסוכנות הביטוח של צ'יילס בלאקלנד החזיקה בפוליסה של מועצת בתי הספר של מחוז פולק.
עם זאת, ההאשמות בניגוד עניינים לא השפיעו באופן ממשי על המצביעים.
קריימר, שצמח מאפס, ניסה להציג את צ'יילס כאדם עשיר שגדל עם "כפית כסף בפה", וטען ששוויו הנקי עומד על כ־300 אלף דולר – אך התקשורת התעלמה מהנושא.
במקום זאת, היא התמקדה בצעדת הבחירות הרגלית של צ'יילס ברחבי המדינה – מה שכונה "מהלך יחסי ציבור גאוני".
לפני הצעדה רק כ־5% מהבוחרים ידעו מיהו, אך לאחריה הוא הפך לדמות מוכרת ופופולרית ברחבי פלורידה.
עיתון Tallahassee Democrat חזה נכון כי "רגליו העייפות ונעלי ההליכה הנוחות" של עורך הדין בן ה־40, בעל "החיוך הנערי" ו"שיקול הדעת הבריא של אנשי הדרום", יובילו אותו לניצחון.
תדמיתו העממית של צ'יילס התחזקה באירוע במיאמי, שבו קיים פיקניק פשוט עם עוף מטוגן, בעוד הרפובליקנים ערכו באותו ערב ארוחת ערב חגיגית בחליפות שחורות במחיר של 1,000 דולר לסועד.
קריימר התקשה להתחרות באהדת הציבור שצבר יריבו.
מבקר אחד אמר כי "הכריזמה של קריימר היא כמו נאום שמודפס ב־Congressional Record".
אחד מעוזריו הודה כי קשה "למכור ניסיון – זה פשוט לא דבר סקסי".
פרסומת של צ'יילס קראה לבוחרים: "הצביעו למען עצמכם.
צ'יילס הלך ברחובות ובכבישים שלנו כדי לשמוע אתכם.
לכן הצבעה לצ'יילס היא כמו הצבעה למען עצמכם".
צ'יילס ניהל קמפיין צנוע עם "עור נעליים תקוע בשטח ותקציב נעל שרוך", והציג את עצמו כ"פותח בעיות" שאינו נוהג לומר "לא" לכל הצעה.
קריימר הודה בדיעבד כי היה עליו לדרוש יותר עימותים ולזלזל בטקטיקת ההליכה: "לא הצלחתי לשנות את זה.
הוא הלך ואני רצתי, אבל התקשורת פשוט התאהבה בהליכה...
בכל פעם ששאלו אותו על עמדתו, הוא היה מצטט מישהו שפגש בדרך, וזה נתן לו אמינות.
זה לא היה קשור בכלל לכישוריו כסנאטור, אבל סיפק לו פרסום חינם ופנה לאיש הפשוט."
נושא איכות הסביבה תפס תאוצה לאומית בשנת 1970, וצ'יילס הכריז על התנגדותו לתעלת הברחות פלורידה – פרויקט שנבנה אז בשליש והיה נתמך עד אז על ידי כל נציגי המדינה בקונגרס.
זמן קצר לאחר מכן בוטל הפרויקט והשטח הוכרז כפארק טבע מוגן.
צ'יילס גם תמך במימון פדרלי לניקוי אגם אפופקה, שהיה מזוהם מאוד.
לעומתו, קריימר כמעט שלא זכה להערכה מצד שוחרי איכות הסביבה, אף שהיה מעורב בחקיקת חוק בקרת זיהום המים משנת 1956 וביוזמות נוספות להגנת האליגטורים, למניעת סחף חופים ולניקוי נפט.
מבקריו טענו כי דווקא החליש את החוקים נגד זיהום.
קריימר גם תקף את התנגדותו של צ'יילס למיסוי מיוחד על כריית פוספטים, וטען כי "הליברל לוטון מגן על תעשיית הפוספט – המזהם הגדול ביותר של המדינה".
בשנת 1974, סקר הראה כי תושבי פלורידה תומכים בהגבלת פיתוחים חדשים, וכ־60% מהם דרשו השקעה ממשלתית מוגברת בשימור סביבתי.
רק שלושה עיתונים – באורלנדו, פורט מאיירס ובמחוז פסקו – תמכו בקריימר.
הוא לא הצליח להדביק בצ'יילס את תדמית ה"ליברל", וצ'יילס תיאר את עצמו במונח נדיר: "שמרן פרוגרסיבי".
הניו יורק טיימס הסביר כי צ'יילס והמועמד למשרת המושל רובן אסקיו מפנסקולה "משדרים חביבות דרומית טיפוסית, עם נטיות מתונות עד ליברליות שאינן מפחידות את השמרנים".
צ'יילס נעזר רבות בתמיכתו של הסנאטור הפורש והנגיד לשעבר ספסארד הולנד.
הוא ציין כי קריימר ציפה להתמודד מול המושל לשעבר פאריס בריאנט, שהיה מקורב לממשל לינדון ג'ונסון, אך בריאנט הפסיד לצ'יילס בפריימריז.
"אני בכלל לא מה שקריימר חשב שיתמודד מולו, אז נשאר לו רק לשקר עליי", אמר צ'יילס בבדיחות הדעת.
הוא הוסיף: "שיביא את ניקסון, אגניו, רייגן ואת כל מי שירצה – אני מעדיף את הולנד לצדי על פניהם".
קריימר טען כי שליטה רפובליקנית בסנאט תוביל לסילוקו של הסנאטור ג'יימס ויליאם פולברייט מארקנסו, יושב ראש ועדת יחסי החוץ שהתנגד למלחמת וייטנאם.
צ'יילס השיב שאם הרפובליקנים ישתלטו על הסנאט – גם דמוקרטים דרומיים אחרים יאבדו את תפקידי ההנהגה שלהם, שהרוויחו בזכות הוותק שלהם.
בבחירות לסנאט שנערכו ב-3 בנובמבר 1970, ניצח צ'יילס את קריימר ברוב של 53.9% מול 46.1%.
צ'יילס נבחר מחדש לסנאט של ארצות הברית שני פעמים – ב־1976 וב־1982 – שתי שנים שבהן המפלגה הדמוקרטית זכתה לרוב רחב.
צ'יילס, שנודע כאדם צנוע ולא ראוותני, נחשב למחוקק מתון שלא נהג לעורר סערות.
הוא כיהן כיושב ראש הוועדה המיוחדת לענייני הזדקנות בקונגרס ה־96 (בשנים 1979–1981), ובקונגרס ה־100 (1987–1989) עמד בראש ועדת התקציב של הסנאט – אחת הוועדות המשפיעות ביותר.
בתפקיד זה מילא תפקיד מרכזי בתיקון חוק גראם–ראדמן–הולינגס בשנת 1987, שנועד לצמצם את הגירעון הפדרלי.
בשנת 1985 עבר צ'יילס ניתוח מעקפים בארבעה עורקים.
לאחר שהתאושש, החל להתאכזב מהקצב האיטי של העבודה בסנאט והתלונן שקשה מאוד לקדם בו מהלכים משמעותיים.
בעקבות כך הודיע בדצמבר 1987 שלא יתמודד שוב בבחירות הקרובות.
צ'יילס סיים את כהונתו בינואר 1989 והוחלף על ידי הרפובליקני קוני מאק.
לאחר הניתוח, סבל צ'יילס מדיכאון קליני וקיבל טיפול בתרופת פרוזאק.
בשנת 1989 פרש מהסנאט ותכנן לפרוש מהחיים הפוליטיים לחלוטין.
אולם, מספר תומכים שכנעו אותו להתמודד בבחירות למשרת מושל פלורידה בשנת 1990 מול המושל הרפובליקני המכהן, .
במהלך הפריימריז במפלגה הדמוקרטית, ניסה יריבו ביל נלסון להפוך את גילו ומצבו הבריאותי של צ'יילס לנושא מרכזי בקמפיין – אך האסטרטגיה הזו פגעה בו, במיוחד במדינה שבה חיים רבים מבני הגיל השלישי.
צ'יילס ניהל קמפיין תחת הסיסמה של "המצאת הממשל מחדש" וניצח את מרטינז, והושבע לתפקיד בתחילת 1991. עם זאת, במהלך כהונתו הראשונה הצליח להשיג מעט מאוד.
הוא הציע תוכניות שאפתניות לרפורמה במערכת הבריאות ובמיסים, אך שתיהן נדחו בידי בית המחוקקים העוין.
בנוסף, כהונתו הושפעה ממיתון כלכלי לאומי שפגע קשות בכלכלת פלורידה המבוססת על תיירות, וכן מהרס עצום שגרם הוריקן אנדרו, שפגע באזור הומסטד באוגוסט 1992.
ב־1994 התמודד צ'יילס מחדש על כהונתו מול הרפובליקני ג'ב בוש.
במהלך הקמפיין שידר בוש פרסומת טלוויזיה ובה הופיעה אם של נערה שנחטפה ונרצחה שנים קודם לכן.
הדברים כוונו לכך שצ'יילס לא חתם על צו ההוצאה להורג של הרוצח.
צ'יילס השיב כי לא חתם על הצו משום שהתיק עדיין היה בערעור.
השינוי אושר רק בשנת 1999, בתקופת כהונתו של בוש.
בחירות 1994 זכורות במיוחד בשל סדרת העימותים בין בוש לצ'יילס.
בעימות האחרון, שנערך ב־1 בנובמבר, אמר צ'יילס לבוש:
רבים, כולל בוש עצמו, לא הבינו את הרמז, אך הציטוט זכה לסיקור תקשורתי רחב.
למחרת הסביר סגנו, , שהביטוי "he-coon" נובע מפולקלור דרומי עתיק: זהו הדביבון הזקן והפיקח ביותר בחבורה, שממתין עד שהכלבים מתעייפים, ואז יוצא בבטחה לפני עלות השחר.
צ'יילס רמז בכך שהוא הדביבון הזקן, ושכמו אותו חיה ערמומית – הוא יפתיע וינצח בסוף.
האמירה הזו נועדה לפנות לבוחרים המבוגרים והכפריים – קהל מסורתי של הדמוקרטים שהלך והתרחק מהמפלגה בעשורים האחרונים.
ואכן, שבעה ימים לאחר העימות, למרות גל ניצחונות רפובליקני גורף ברחבי פלורידה, הצליח צ'יילס לנצח את בוש בהפרש של כ־64,000 קולות בלבד – 1.52% מכלל הקולות.
הוא נותר עד היום הדמוקרטי האחרון שנבחר למשרת מושל פלורידה.
אמירת "הדביבון הזקן" שלו הפכה לאחד הרגעים האייקוניים בתולדות הפוליטיקה של המדינה.
כהונתו השנייה של צ'יילס נחשבה ייחודית, משום שזו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של פלורידה שמושל דמוקרטי נאלץ להתמודד עם בית מחוקקים הנשלט כולו בידי הרפובליקנים.
למרות זאת, הוא רשם כמה הישגים חשובים, בהם תביעה מצליחה שהגיש יחד עם התובע הכללי של המדינה, בוב באטרוורת', נגד תעשיית הטבק – שהניבה למדינה פיצוי של 11.3 מיליארד דולר.
בנוסף, הוביל תוכנית בנייה נרחבת למערכת החינוך בעלות של 2.7 מיליארד דולר.
בשנת 1995 חווה צ'יילס אירוע מוחי שגרם לו לבחילה, דיבור מעורפל ואובדן קואורדינציה.
בהמשך נקבע כי היה מדובר בשבץ קל שנגרם ככל הנראה מהתייבשות.
הוא טופל במהירות והתאושש לחלוטין – הישג שיוחס לטיפול הרפואי המיידי שקיבל.
לקראת סוף כהונתו השנייה, בשנת 1998, תמך צ'יילס בסגנו בהתמודדות למשרת המושל, אך זה הפסיד לג'ב בוש.
שלושה שבועות לפני סיום כהונתו, ב־12 בדצמבר 1998, מת צ'יילס באופן פתאומי מהפרעת קצב לב בזמן שהתאמן בבית המושל.
הלווייתו נערכה ב־15 בדצמבר 1998 בטלהסי, ועבר מסע הלוויה סמלי לאורך חלק ממסלול הצעידה ההיסטורי שלו משנת 1970.
צ'יילס נודע כפעיל חברתי וכמי שהוביל רפורמות בתחום הבריאות, במיוחד למען ילדים וקשישים.
הוא ייסד את תוכנית "Florida Healthy Start" לשיפור בריאות תינוקות ונשים בהריון, וכן הקים את מחלקת המדינה לענייני אזרחים ותיקים.
בנוסף, מינה שופטים רבים לבית המשפט העליון של פלורידה, שחלקם נטלו חלק בהחלטות היסטוריות – ביניהן פסילת חוק השוברים בחינוך בשנת 2006, ההכרעה בפרשת טרי שייבו בשנת 2004, והפסיקה שהורתה על ספירת קולות חוזרת בבחירות לנשיאות בשנת 2000.
בית הספר התיכון Lawton Chiles High School בטלהסי ובית הספר Lawton Chiles Middle Academy בעיר הולדתו לייקלנד נקראו על שמו.
אחייניתו, קיי הייגן, נבחרה לסנאט של ארצות הברית מטעם קרוליינה הצפונית בשנת 2008. בנו, באד צ'יילס, ניסה להתמודד למשרת מושל פלורידה בשנת 2010 כמועמד עצמאי, וערך סיור רגלי שהזכיר את מסעו של אביו, אך פרש לבסוף מן המרוץ.
לוטם הוא יישוב קהילתי, בעברו קיבוץ, ב בתחומי מועצה אזורית משגב.
היישוב ממוקם על הר חילזון, בקרבת הערים כרמיאל וסח'נין.
למרגלותיו נמצאים הנחלים צלמון וחילזון.
היישוב נקרא על שם פרח הלוטם הגדל בסביבתו.
ביישוב מתגוררות כיום כ-180 משפחות חברות הקהילה.
הקיבוץ נוסד בקיץ 1978 כקיבוץ של הקיבוץ המאוחד, שמקימיו קיבלו הכשרתם בגבת.
טקס עלייה על הקרקע התקיים ב-9 באוקטובר 1978. הגרעין המייסד כלל 12 משפחות עם 27 ילדים, ו-18 רווקים.
באוגוסט 1980 דרשו ביישוב תקציב לבניית מבנים לצורך קליטה נוספת.
בסוף שנת 1980 הפקיעה המדינה 117 דונם של ערבים בסביבה לצורך פיתוח הקיבוץ, לאור העדר קרקעות בסביבת הקיבוץ הנדרשים לפיתוחו.
בסוף שנות ה-90 חדל היישוב לתפקד כקיבוץ ועבר שינוי מדורג ליישוב שיתופי או קהילתי והיה הקיבוץ הראשון בישראל שעבר שינוי כזה.
בתחילת שנת 2004 נחתם הסכם עם קבוצת "הלה" של רפאל אלאלוף להקמת ההרחבה ובעקבותיה נוסף ליישוב שלב נוסף המשמש כיישוב קהילתי המונה כיום 180 משפחות.
בסוף שנת 2021 עתיד להתחיל פיתוח שלב חדש בהרחבה הקהילתית בצידו המזרחי של הקיבוץ.
בשנותיו הראשונות של היישוב למדו הילדים בכיתות רב גילאיות בקיבוץ עצמו.
בספטמבר 1984 הוקם בית ספר אזורי בקיבוץ פרוד, בו למדו גם ילדי לוטם.
כיום קיימות בלוטם מספר מסגרות חינוכיות מגיל 0–6: פעוטון, גנים ושירותי צהרון.
לוטם משתייך לתנועת הנוער העובד והלומד.
ביישוב בריכת שחייה שפתוחה בחופשת הקיץ.
"בוסתן"- מפעל ומעדנייה לממכר קונפיטורות בוטיק, ממרחים, שמן זית ודבש איכותיים.
יקב אורגני, מחלבה וחנות המחלבה, צימרים, בוטיק שוקולד, חדר בריחה, מגרש כדורסל וגן שעשועים.
המועדון הקהילתי (מועדון "רימון" על שם רימון בן דור) מיועד לאירועים וטקסים קהילתיים לתושבי היישוב, אך ניתן לשכור אותו גם לאירועים פרטיים.
במועדון מתקיימים חוגים ומפגשים וגיל הזהב במהלך השבוע.
בנוסף למועדון הקהילתי ישנו מועדון נוסף, "החילזון", אשר משמש את התושבים כפאב קהילתי בסופי שבוע (פאב חילזון) ולאירועים חברתיים נוספים, בצמוד למועדון נמצאת ספרייה שבה אפשר לשאול ספרים וגם לשבת ולקרוא בה.
כשהיא פתוחה, מתקיימת שעת סיפור לגיל הרך.
בסמוך ליישוב נמצאים שני מסלולי טיול: נחל צלמון, שנמצא כ-8.7 קילומטר מן היישוב ונחל כמון שנמצא במרחק 5.2 קילומטר מהיישוב.
בצמוד ליישוב נמצא יער לוטם.
בעת הפריחה מכסים פרחיה בשפע את השיחים בחורשות הים־תיכוניות.
משפחה קטנה זו מונה כ־170-200 מינים בשמונה סוגים המרוכזים בעיקר באזורים הממוזגים של אירופה ואגן הים התיכון, עם נוכחות בצפון אמריקה ומינים אחדים גם באמריקה הדרומית.
רוב הלוטמיים הם שיחים ובני־שיח נמוכים, ומיעוטם עשבים, והם מעדיפים בתי גידול יבשים ופתוחים לאור שמש.
בני משפחת הלוטמיים גדלים היטב בקרקעות דלות ומינים רבים מביניהם מאכלסים גינות נוי ברחבי אירופה והעולם.
ללוטמיים פרחים בולטים בצבעים צהוב, ורוד ולבן, בעלי תוחלת חיים קצרה.
הפרחים דו־מיניים נכונים, בודדים או סדורים בתפרחת מסוימת, לרוב בעלי חמישה עלי כותרת ולעיתים שלושה (הסוג Lechea).
עלי הכותרת מפורדים, מקומטים בניצן הסגור, ולעיתים נשארים מקומטים גם בפרח הפתוח (לוטם שעיר ושמשון השלחופיות).
בגביע חמישה עלים, שלושה מהם רחבים ויוצרים את הדור הפנימי, ושני האחרים צרים מהם במידה ניכרת ויוצרים את הדור החיצוני.
לעיתים שני עלי הגביע החיצוניים מצטמצמים לכדי חפיות, ומשאירים גביע בן שלושה עלים בלבד.
האבקנים מרובים ובעלי אורך בלתי אחיד, יושבים על דיסקית.
השחלה עילית, בעלת שלושה עלי־שחלה בדרך־כלל, עם שליות דפניות ושתי ביציות או יותר על כל שליה.
הפרי הלקט בעל חמש או עשר קשוות (שלוש ב־Helianthemum).
הזרעים קטנים, בעלי קליפה קשה ובלתי חדירה למים, ומשקלם נע בסביבות 1 גרם.
יכולתם של הלוטמיים להשתלט בהצלחה על בתי גידול ים־תיכוניים רבים נובעת משתי תכונות אקולוגיות חשובות: זיקה למיקוריזה והתחדשות מהירה אחרי שרפה.
רוב מיני הלוטמיים מסוגלים ליצור מערכת סימביוטית עם פטריית שורש מסוג Tuber.
במערכת זו, הפטרייה משלימה את מערכת השורשים בתפקיד ספיגת המים והמינרלים מתוך הקרקע, ובכך מאפשרת לצמח המארח להתקיים על קרקעות דלות במיוחד, כגון קרקעות קירטון.
בפרט, תכונה מעניינת של Tuber melanosporum (פטריות כמהין שחורות) היא יכולת הפטרייה להמית את כל הצמחייה מלבד המארח באזור התפתחות התפטיר שלה, ובכך להקנות לצמח בלעדיות על אזור הקרקע הסמוך.
כמו כן, הלוטמיים הסתגלו בצורה אופטימלית לשריפות יער הפוקדות תכופות את אזורנו.
הזרעים הרבים המבשילים בכל עונה אינם נובטים בעונת הצמיחה הבאה.
קליפתם הקשה אינה מאפשרת חדירה של מים והנביטה כתוצאה מכך, והזרעים נשארים תקופה ארוכה במצב של תרדמת.
גודלם הזעיר מאפשר להם לחדור פנימה אל תוך הקרקע.
כאשר השרפה פוקדת אזור מסוים ומחסלת את הצמחייה שבו, מתרככת קליפת הזרעים כתוצאה מהחימום, והזרעים ששרדו נובטים זמן קצר אחרי השרפה.
מנגנון זה מאפשר ללוטמיים להגיע למלאי זרעים רדומים גדול, שרובו נובט בבת אחת וכך מתקבל יתרון על־פני צמחים אחרים באכלוס השטח שהתפנה.
הסוגים לוטם (Cistus), שמשון (Helianthemum) ו־Halimium מהווים שיחי נוי מצוינים בזכות פריחתם היפה.
דרישות הקרקע שלהם מעטות, והם שורדים היטב גם את החורף המושלג של צפון אירופה ואנגליה, אף שאינם גדלים שם בבר.
ממיני לוטם, במיוחד מ־Cistus ladaniferus, מפיקים שרף ריחני המשמש בתעשיית הבשמים.
היכולת של לוטמיים ליצור מיקוריזה עם פטריית הכמהין (Tuber) שהיא מעדן יקר ערך, הובילה למחקרים אחדים שניסו להשתמש בצמחים אלה כמארחים לכמהה בבתי גידול תרבותיים.
גודלם הקטן של שיחי הלוטמיים עשוי לתת יתרון כלכלי על פני השימוש בעצי אלון ואורן שהם המארחים הנפוצים של גידולים כאלה, שכן הם תופסים פחות קרקע ועשויים לתת יותר תנובה ליחידת שטח.
עם זאת, עד עתה לא התקבלו תוצאות מסחריות בתחום מחקר זה.
לוטם (שם מדעי: Cistus) הוא סוג של צמחים רב-שנתיים במשפחת הלוטמיים
הנפוץ ולעיתים אף שולט בחבל הים תיכוני בישראל.
הסוג לוטם מונה 18 מינים הנפוצים באגן הים התיכון, באזור ההררי של לוב ובאיים הקנריים.
מגוון המינים הגדול ביותר מצוי בספרד.
השם לוטם או בצורתו הקצרה "לט", נזכר בספר בראשית, ברשימת הבשמים הנישאים על ידי שיירת הישמעאלים שקונה את יוסף מאחיו (בראשית פרק ל"ז, פס' 25).
צלילו של שם זה דומה לשם היווני של השרף המופק ממינים שונים של לוטם, "לאדאנום", ורומז על מקור פרסי עתיק משותף.
הלוטם הוא שיח נמוך בגובה 40–60 ס"מ.
פרח הלוטם חי יום אחד בלבד ואז נושרים עלי הכותרת, אך מספר הפרחים בכל צמח גדול והפרחים נפתחים בזה אחר זה, כך שהפריחה נפרשת על-פני מספר חודשים.
פרחי הלוטם עשירים באבקה ואינם מייצרים צוף.
הם מבוקרים על ידי חרקים רבים, ביניהם דבורי דבש.
עלי הלוטם מכוסים בשרף ריחני, לאדאנום, המשמש כמרכיב בתעשיית הבשמים.
הלוטם משמש גם כצמח מרפא.
הלוטם גדל בעיקר על קרקע רנדזינה - קירטון (קרקעות גיר רך) וחוואר (קרקעות גיר עשירות חרסית).
הזרעים של הלוטם יכולים לשרוד במשך עשרות שנים במצב של תרדמת.
כאשר פורצת שרפה, מוסר עיכוב הנביטה והזרעים נובטים בהמוניהם.
במקומות בהם פרצה שרפה בחורש ים תיכוני, ניתן לראות צמיחה מאסיבית של שיחי לוטם בשנים שלאחר השרפה, ולעיתים קרובות נוצרת גריגה הנשלטת על ידי שיחי לוטם.
עם התקדמות הטור הסוקצסיוני והיסגרות החורש, שיחי הלוטם מפנים את מקומם בהדרגה לטובת עצים שונים כמו אורן ירושלים.
הזרעים של הלוטם יישארו בתרדמת בתוך בנק הזרעים שבקרקע החורש, עד שתפרוץ שוב שרפה והם שוב ינבטו בהמוניהם.
להתפתחות שיח הלוטם דרושה מיקוריזה המאפשרת את קליטת הזרחן.
מגוון המינים הגדול ביתר מצוי בספרד.
בישראל הלוטם הוא מרכיב חשוב ביותר של הבתות והגריגות הים תיכוניות מהחרמון ועד הר חברון.
הוא נעדר מהגולן בשל הקרקע הבזלתית העשירה בזרחות שאינה מאפשרת את התפתחות הפטריה הסימביוטית.
שני מינים של לוטם נפוצים בישראל.
לוטם שעיר (Cistus creticus) הוא בעל עלים ירוקים-אפורים, מחוספסים מעט, עלי כותרת ורודים ומקומטים, הצלקת נישאת על עמוד עלי, ופריו שעיר ומעוגל.
הפרח שלו גדול מהפרח של הלוטם המרווני.
לוטם מרווני (Cistus salviifolius) הוא בעל עלים מחוספסים מאוד בצבע ירוק צהבהב, עלי כותרת לבנים וחלקים, הצלקת צמודה לשחלה, פרי קרח ופחוס.
הפריחה היא בחודשים מארס-יוני, כאשר הלוטם המרווני מקדים את הלוטם השעיר.
על שורשי הלוטם ניתן לראות לעיתים צמח טפיל, הוא רימונית הלוטם.
בצבאות רבים, לוּטֶנֶנְט (Lieutenant, נהגה בבריטניה ובקנדה: לֶפְטֶנֶנְט) היא דרגה של קצין זוטר.
מקור המילה מצרפתית, שם משמעותה היא "מחזיק בעמדה".
דרגה זו היא בדרך כלל הדרגה השנייה-מלמטה בסולם דרגות הקצין, מעל הדרגה הזוטרה ביותר, הנקראת במקרים רבים לוטננט משנה או לוטננט שני ומתחת לדרגת הקפטן.
קוד נאט"ו המקביל לדרגת הלוטננט הוא OF-1, כך שבצבאות שונים דרגת לוטננט נהוגה באחת המשבצות OF-1, OF-1a או OF-1b.
בצבאות השונים לעיתים מתחלף מקום המונח "לוטננט" כמסמל את הדרגה הנמוכה יותר או זו שמעליה.
כך, לדוגמה, בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית דרגת לייטננט מקבילה ללוטננט משנה ברוב הצבאות, כך גם דרגת לויטננט בצבאות דוברי גרמנית.
בצבאות מזרח אירופה כולל רוסיה, נהוגה דרגת לוטננט שלישית מתחת ללייטננט (מלאדשי לייטננט).
דרגת סגן בצה"ל מקבילה לדרגת לוטננט בצבא האמריקאי ולדרגת לוטננט שני בצי האמריקאי.
דרגת סרן בצה"ל מקבילה לדרגת לוטננט בצי האמריקאי.
בעולם דובר הערבית (מלבד מספר מדינות בצפון אפריקה), המונח המקביל ללוטננט הוא מֻלאזם, כאשר מֻלאזם אוול מקביל ללוטננט ראשון / סגן, ומֻלאזם מקביל ללוטננט שני / סגן משנה.
ברוב הצבאות הסימול של לוטננט או לוטננט ראשון היא שני כוכבים או סימול נהוג באותו צבא.
בארצות הברית דרגה זו מסומלת בארון כסוף ובצבאות רבים במזרח אירופה (היכן שישנה חלוקה לשלוש דרגות לוטננט במקום שתיים) הסימול הוא שלושה כוכבים.
לוטננט משנה היא לרוב דרגת הקצונה הנמוכה ביותר ולפי זאת מסומלת בעזרת כוכב או סימול יחיד, בארצות הברית היא מסומלת בארון בצבע ארד.
בחילות הים, ישנה חלוקה מעט נרחבת יותר של דרגות לוטננט.
בהתאם למבנה הדרגות של הציים השונים, ישנם הדרגות: 'לוטננט מפקד' (דרגת תפקיד פיקודי), 'לוטננט ראשון' (דרגת תפקיד), 'לוטננט' ו-'לוטננט משנה'.
לוטננט מפקד: בציים מסוימים, בהם הצי המלכותי וצי ארצות הברית, נהוגה דרגת לוטננט מפקד.
דרגה זו ניתנת למפקד על כלי שיט קטן שאינו בעל תקן פיקודי של קפטן.
לוטננט: דרגת לוטננט מקבילה לרוב לדרגת קפטן של הצבא (OF-2 או OF-3), בכך היא מעל לדרגת לוטננט בצבא.
הסימול הנפוץ ללוטננט הוא שני פסי זהב על לולאה בפס העליון, אך ישנם גם וריאציות אחרות כמו בצבא ארצות הברית כאשר מעל שני הפסים מופיע כוכב מוזהב.
ברוב חילות האוויר בעולם, הדרגות תואמות את דרגות הצבא - כך שהחלוקה לדרגת לוטננט תואמת את הדרגה המקבילה בצבא.
בחיל האוויר המלכותי ומספר חילות אוויר ממדינות חבר העמים הבריטי, דרגת 'לוטננט טיסה' מקבילה לקפטן בצבא (בדומה לנהוג בדרגות הצי) והדרגות הזוטרות הן 'קצין טיסה' (המקביל ללוטננט בצבא) ו-'קצין טייס' (המקביל ללוטננט משנה).
לוֹטָן הוא קיבוץ בערבה, מצפון לאילת, השייך למועצה אזורית חבל אילות.
הקיבוץ הוקם ב-1983 ונקרא על שם אחת המשפחות לשבטי אדום ושֵׂעִיר (מי שניתן לשייכם כבני עשו), אשר גרו באותו האזור בימי המקרא.
הקיבוץ הוא הקיבוץ הרפורמי השני בישראל.
הקיבוץ הוקם בתחילה כ"יהל ב'", אחר אימץ את השם לוטֶן ולבסוף שונה השם לשם הנוכחי.
הקיבוץ הוקם על ידי גרעיני נח"ל משותפים לנוער תל"ם ולתנועת הנוער נצ"ר עולמי (נוער ציוני רפורמי).
אל חברי הקיבוץ מצטרפים בני נוער במסגרות כגון שנת שירות מישראל, שנת ציונות מבריטניה או אוסטרליה, מתנדבים אשר באים לפרק זמן קצר ועוזרים בענפים השונים, ומתמחים ירוקים המגיעים לקיבוץ ללמוד את יסודות הבנייה בבוץ והחקלאות האורגנית.
כלכלת הקיבוץ מתבססת על רפת פרות שחלבן נשלח למחלבת יטבתה, על מטע תמרים ועל תיירות – בתי הארחה לפרטים ולקבוצות אשר מגיעות לסדנאות חינוכיות בנושאים שונים.
בשנת 2007 החל בקיבוץ ייצור גבינות מחלב עזים, אך הדיר נסגר ב-2013 ובעקבותיו פס ייצור הגבינות.
ב-2023 נפתח בקיבוץ מלון תחת המותג "רשת מלונות מטיילים".
בקיבוץ לוטן הוקם בשנת 1996 "מרכז צפרות - תיירות אקולוגית לוטן".
היוזמה תאמה את התפיסה הירוקה של חברי היישוב.
בקיבוץ פותח ענף תיירות חינוכית והוא זכה להשלמה עם הקמת מרכז הצפרות.
במרכז קיימת שמורת ציפורים במקום בו שוכנת מחצבה לא פעילה.
מיקומו של קיבוץ לוטן בלב הערבה הדרומית, באזור העשיר בצמחייה ובמקורות מים, הפך אותו לנקודת עצירה למנוחה וצבירת אנרגיה חשובה ביותר עבור מאות מינים של עופות נודדים החולפים בשמי הבקע הסורי-אפריקני.
מספר המבקרים לשנה במרכז נאמד ב-10,000.
לוטטיה (מלטינית: Lutetia או בשמה המלא: Lutetia Parisiorum (לוטטיה פריזיורום); בהיגוי לטיני מאוחר: לוטציה, ובהמשך, בצרפתית: Lutèce (לוטס)) הוא השם שנתנו הרומאים ליישוב המבוצר הגאלי, ששכן בשטח העיר פריז של ימינו, ולמושבות שהיו סביבו.
במחקר המודרני נהוג להתייחס אל יישוב זה כאל "פריז הפרהיסטורית" או "פריז העתיקה".
בשנת 52 לפנה"ס נכבש האופידום על ידי הרומאים במסגרת מלחמת גאליה.
בסביבות שנת 300 קיבלה לוטטיה את השם פריז, כקיצור של השם הלטיני ("Lutetia Parisiorum"), על שם השבט הגאלי שישב באזור מאז המאה השלישית לפנה"ס – הפריסיאים.
הממצאים הארכאולוגיים האחרונים נוגדים את ההערכות בנוגע למיקום המשוער המסורתי של לוטטיה: גילויו של שטח גדול קדם-עירוני (בן 150 דונם) באזור העיר נאנטר של ימינו (במחוז או-דה-סן) מטיל ספק לגבי תפקידו של האי המצוי כיום במרכז פריז, איל דה לה סיטה, לפני הגעת הרומאים.
מלוטטיה העתיקה לא נשארו מבנים רבים.
המבנה היחיד שהשתמר מלוטטיה המקורית כמעט בשלמותו הוא הארנה של לוטטיה, ששרידיה נמצאים כיום בשטח הרובע הלטיני של פריז.
השם הלטיני "לוטטיה" (Lutetia), מופיע בספר "מלחמת גאליה" מאת יוליוס קיסר.
בהמשך, כינה סטראבון בספרו "גאוגרפיקה" את העיר ביוונית "לוּקוֹטוֹקיה" (Λουκοτοκία), ובדומה לכך כינה תלמי את העיר "לֵאוּקוֹטֵקיה" (Λευκοτεκία).
ייתכן שפירוש המילה קשור לעפר, לבוץ או לזאב.
בספר "גרגנטואה ופנטגרואל" מפרש פרנסואה רבלה את השם כמרמז על לובן העור של בנות המקום.
על שם העיר הקדומה קרויים היסוד הכימי לוטציום וכן האסטרואיד 21 Lutetia.
מלון לוטציה בפריז נקרא על שמה של העיר אז.
לוּטֶנֶנְט , בהגייה בריטית – לֶפְטֶנֶנְט, היא דרגת קצונה בציי המלחמה של ארצות הברית ובריטניה ובחילות הים של מדינות רבות נוספות.
זו הדרגה הגבוהה ביותר של הקצונה הזוטרה.
סימן הדרגה מורכב בדרך כלל משני פסי מקלעת זהב ברוחב בינוני, כשלעיתים קרובות נוספת לפס העליון לולאה.
דרגת הלוטננט קומנדר, הנמצאת בסולם הדרגות מעל לוטננט, הייתה לפנים דרגתו של לוטננט ותיק.
בציים רבים נהוגה גם דרגה נמוכה יותר - לוטננט-משנה (sub-lieutenant).
את התפקיד של "לוטננט ראשון" מחזיק בציי מלחמה רבים לוטננט ותיק.
באנגליה, מ-1580 לכל המאוחר, היו הלפטננטים שניים בדרגתם אחרי הקפטן.
לפני הרסטורציה באנגליה (1660) מונו הלפטננטים על ידי הקפטנים של אוניותיהם, פרקטיקה שהביאה בהכרח למינויים לא ראויים רבים.
סמיואל פיפס, מזכיר האדמירליות, הנהיג ב-1667 בפעם הראשונה בחינה לקבלת דרגת לפטננט, והוותק באותה דרגה חושב ממועד הבחינה.
הלפטננטים דורגו על פי הוותק שלהם באונייה, כך שבפריגטה שהייתה רשאית להחזיק שלושה לפטננטים הם נקראו לפטננט ראשון, לפטננט שני ולפטננט שלישי.
באוניית קו, בה היו שישה לפטננטים, הם דורגו באותה שיטה.
בתחילה היה המינוי ללפטננט תקף רק באונייה בה שירת, אך לאחר אובדן אה"מ "וֵייגֶ'ר" ב-1741 והמרד שפרץ בעקבותיו, הוענק ללפטננטים מינוי מלא אחרי שעברו את הבחינה.
עם התמסדות מערכת הדרגות בציי המלחמה ומאז הונהגו הדרגות של קומנדר, לפטננט-קומנדר ולפטננט-משנה, מקבילה דרגתו של לפטננט בצי לדרגת קפטן בצבא (NATO OF-2 או US O-3).
סימן הדרגה של לוטננט בצי המלכותי הבריטי ובציי מלחמה רבים אחרים מורכב משני פסי מקלעת-זהב ברוחב בינוני (הפס העליון עם לולאה) על רקע כחול כהה (navy blue) או שחור.
עיצוב זה הועתק על ידי הצי האמריקני וחילות אוויר שונים עבור הדרגות המקבילות אצלם, אך הלולאה הוסרה.
קנדה צרפת גרמניה יוון הודו פולין פורטוגל רומניה ספרד בריטניה ארצות הברית
לפטננט ראשון (first lieutenant, 1st Lt or 1LT) בצי המלכותי ובציי מלחמה נוספים של מדינות חבר העמים הבריטי הוא תפקיד או מינוי ולא דרגה צבאית.
מבחינה היסטורית, לפטננטים באונייה דורגו על פי הוותק, כשהוותיק ביותר נקרא "לפטננט ראשון" ושימש כסגן מפקד (second-in-command).
אומנם לפטננטים לא ממוספרים יותר על פי הוותק, אך התפקיד של "לפטננט ראשון" מוסיף להתקיים.
בכלי שיט מלחמתיים קטנים, משחתות ופריגטות, הלפטננט הראשון (בין אם הוא לפטננט או לפטננט-קומנדר) הוא סגן המפקד וקצין המבצעים; באוניות גדולות יותר, בהן מפקד מחלקת הנשק משמש כסגן מפקד, הלפטננט הראשון (על פי רוב בעל דרגת לפטננט קומנדר) הוא ממלא מקומו.
התפקיד של לפטננט ראשון במתקן חוף מקביל מבחינת האחריות ללפטננט ראשון באונייה ראשית.
לוטננט ראשון בצי האמריקני ובמשמר החופים של ארצות הברית הוא הקצין האחראי על מחלקת הסיפון או על תת-מחלקה שלה, תלוי בגודל האונייה.
באוניות מלחמה קטנות שבהן קיימת מחלקת סיפון אחת בלבד, ממלא את התפקיד סגן משנה (ensign), ואילו באוניות גדולות יותר עם מחלקת סיפון הכוללת כמה תת-מחלקות, ממלא את התפקיד לוטננט-קומנדר.
בצוללות ובספינות משמר חופים קטנות יכול למלא את התפקיד נגד (petty officer).
לוטוקה (בפיג'ית: Lautoka) היא העיר השנייה בגודלה בפיג'י.
העיר שוכנת במערב האי ויטי לוו, 24 ק"מ מצפון לעיר נאדי ופועל בה הנמל השני בגודלו במדינה.
העיר ידועה כ"עיר הסוכר" עקב היותה שוכנת בלב אזור גידול קנה הסוכר העיקרי של פיג'י.
שטחה של העיר 16 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה 52,220 תושבים בשנת 2007. העיר היא בירתו של המחוז המערבי של פיג'י.
לוטוקה ידועה כ"עיר הסוכר" עקב שטחי הגידול הנרחבים של קנה סוכר מסביב לעיר.
מפעל עיבוד קני הסוכר בעיר הוא המעסיק הגדול בלוטוקה.
המפעל הוקם בראשית המאה העשרים והעסיק פועלים מהודו ומאיי שלמה.
כיום עובדים במפעל כ-1300 עובדים.
תעשיות נוספות בעיר הם תעשיית העץ, ייצור בגדים, מזקקה, מבשלת בירה, תעשיית תכשיטים, מפעלי פלדה, דיג, מדגרה, ייצור מוצרים ביתיים, תעשיית צבעים ובניה.
פרוש שם העיר הוא "מהלומת חנית", על שם דו-קרב בין שני ראשי שבטים שנערך במקום על פי המסורת.
האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה קפטן ויליאם בליי שעבר במקום האנשים שנותרו נאמנים לו לאחר המרד על הבאונטי.
בליי חלף במקום ב-7 במאי 1789 בדרכו לאי טימור.
מאז שנת 1970 לוטוקה גדלה במהירות ומאז שנות התשעים קצב הגידול של האוכלוסייה גדל אף יותר.
בראשית שנות השבעים היה גודל אוכלוסיית העיר 12,000 על פי ההערכות.
לאור היותה מרכז לענף הסוכר, הרוב הגדול של האוכלוסייה הוא ממוצא הודי.
ב-1986 אוכלוסיית העיר מנתה 39,000 תושבים וב-1996 היא מנתה 43,000, אף על פי שלא ברור מה היו גבולות האזור האורבני בשני המפקדים.
ב-2005 מנתה אוכלוסיית העיר על פרבריה כ-50,000 תושבים בשטח של 16 קמ"ר.
כיום אוכלוסיית המטרופולין של לוטוקה מונה כ-80,000 תושבים, אך רוב הגידול באוכלוסיית העיר נובע מתנועת הגירה של תושבים ממוצא פיג'י מהאזורים הכפריים.
שרלוט "לוֹטי" דוֹד הייתה ספורטאית רב-תחומית בריטית.
כטניסאית זכתה חמש פעמים בגמר אליפות וימבלדון, כאשר את תואר האליפות הראשון שלה השיגה בגיל 15 (הגיל הצעיר ביותר עד שנת 1996, אז זכתה מרטינה הינגיס בתואר בגיל צעיר מדוד בשלושה ימים).
בנוסף, זכתה במדליית כסף בקשתות באולימפיאדת לונדון (1908), שיחקה עבור נבחרת ארצה לנשים בהוקי שדה (England women's national field hockey team), אותה אף סייעה לייסד ובשנת 1904 זכתה באליפות בריטניה לשחקניות גולף חובבות (British Ladies Amateur Golf Championship).
נולדה למשפחה עשירה ליד ליברפול.
הון משפחתה, שעשתה את הונה במסחר כותנה, תרם לכך שלוטי ואחיה לא נאלצו לעבוד כלל.
כל בני המשפחה הצטיינו בספורט.
אחותה אנני הייתה טניסאית, שחקנית גולף וביליארד ומחליקה על הקרח.
אחיה וילי זכה במדליית זהב בקשתות באולימפיאדת לונדון (1908) ואחיה טוני היה קשת, שחמטאי וטניס.
כל בני משפחתה שיחקו טניס וב-1883 (בגיל 12) שיחקה לוטי לראשונה בטורניר תחרותי במנצ'סטר.
שנתיים לאחר מכן באותו טורניר שיחקה היטב, אך הפסידה, מול אלופת וימבלדון מוד ווטסון.
לאליפות וימבלדון 1887 הגיעה כבר לאחר סדרת ניצחונות בטורנירים ברחבי בריטניה.
בגמר הביסה את אלופת השנה החולפת, בלאנש בינגלי בשתי מערכות 6–2, 6–0 וזכתה בתואר בגיל 15 שנים ו-285 יום בלבד.
בנוסף להיותה כוכבת ספורט, פעלה דוד בתחום האופנה.
באותה עת לבשו שחקניות הטניס שמלות לבנות ארוכות ומחוכים.
דוד הובילה קו לבוש נוח וספורטיבי יותר לנשים על המגרש, שכלל קיצור אורך החצאית בחצי וחוללה מהפכה בתחום.
ב-1897 החלה קריירה בהוקי שדה.
היא יסדה מועדון הוקי שדה לנשים במרזיסייד והייתה קפטן הקבוצה.
בהמשך עברה למועדון מחוז צ'שייר ושיחקה בנבחרת הלאומית מ-1899 ועד מות אמה ב-1901.
גולף נשים היה מוגבל מאוד בבריטניה של סוף המאה ה-19. התאחדות הגולף לנשים (Ladies' Golf Union) נוסדה ב-1893 ושנה לאחר מכן סייעה דוד להקים מועדון גולף לנשים במרזיסייד.
היא שיחקה מעט ושבה לגולף לאחר תקופת האבל על מות אמה.
רק ב-1904 שבה להתחרות בגולף במסגרת אליפות בריטניה לשחקניות חובבות וזכתה באליפות.
ב-1905 ייצגה את אנגליה בנבחרות לחובבות מול ארצות הברית, סקוטלנד ואירלנד, אך לא קצרה הצלחות ופרשה מהמקצוע.
ב-1905 עברו לוטי ואחיה וילי וטוני לניובורי שבברקשייר.
לפי מסורת משפחתית, אחד מאבות המשפחה היה מפקד קשתי הקשת הארוכה בקרב אז'נקור, לפיכך החלו אחיה וילי והיא להתאמן בקשתות.
בשנים 1906, 1907 ו-1908 הופיעו השניים במפגשי הקשתות הלאומיים (Grand National Archery Meeting).
הישגיהם הקנו להם מקום בנבחרת האולימפית.
באולימפיאדה עצמה השיגה דוד את המקום השני, כל שאר מתחרותיה היו בריטיות.
ב-1910 הייתה קרובה לזכות באליפות הלאומית בקשתות, משנכשלה, פסק הספורט לעניין אותה.
לאחר נישואי אחיה טוני, התגוררה לוטי עם אחיה וילי בבידפורד שבדרום-מערב אנגליה.
במלחמת העולם הראשונה שירתה כאחות בבית חולים צבאי בבריטניה.
לאחר המלחמה עברה להתגורר עם וילי הן בדבון והן בלונדון.
ב-1954 נפטר וילי ולוטי עברה להתגורר בדיור מוגן.
עד שנות השמונים שלה הקפידה לבקר בטורניר וימבלדון מדי שנה.
היא נפטרה ערירית בבית אבות המפשייר, בגיל 88 בעת שהאזינה לשידור מטורניר וימבלדון ברדיו.
לוטם זינו (נולד ב-16 במרץ 1992 בבאר שבע שבישראל) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
זינו, אחיינו של אלי זינו, לשעבר יו"ר הפועל באר שבע, למד בבית ספר התיכון מקיף רגר בבאר שבע, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל באר שבע.
כשהיה בן 13 עבר לספרד והצטרף לאקדמיית הנוער של ראסינג סנטנדר.