tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כעת, בשנת 2015 נקרא איקארי שינג'י להגן על טוקיו 3 (עיר ממוגנת שנבנתה לאחר השמדתה של טוקיו המוכרת לנו כיום) ועל העולם כולו מפני "מלאכים" או "שליחים", יצורים מסתוריים המתקיפים במרווחים שהולכים ומתקצרים.
על מנת להילחם ב"שליחים" צריך שינג'י, נער יפני בן 14, להצטרף לארגון NERV.
מטרתו של הארגון היא להציל את האנושות מפגיעה שלישית, שעלולה להיות הסוף לאנושות כולה (עד כמה שידוע לצופים בתחילת הסדרה).
הם נלחמים בעזרת רובוטים ענקיים המכונה בשם "אווה" (קיצור של אוונגליון), אותם יכולים להפעיל רק מספר מצומצם של בני נוער נבחרים.
לאחר שהוא נבחר להיות "הילד השלישי", נקרא שינג'י לטוקיו 3 על ידי מפקד NERV אשר הוא לא אחר מאשר אביו, שנטש אותו בגיל צעיר.
מתחת למסווה של "הצלת העולם מהאויב הרשע", מסתתר סיפור עמוק, מסובך ועצוב הרבה יותר.
מתברר כי אף בעת מלחמה להצלת האנושות כולה, קיימים ארגונים ואנשים בעלי אינטרסים שונים, ומזימות כיצד לנצל את הלחימה למטרותיהם.
הפרקים הראשונים בסדרה מתמקדים בקרבות של שינג'י, והטייסים האחרים במלאכים השונים, אולם ככל שהסדרה מתפתחת הופכת העלילה לאמורפית ופילוסופית יותר.
הקרב על טוקיו 3 הופך לסיפור מרתק על נפשו של האדם דרך סיפורים הנראים לנו בתחילה פשוטים מאוד אך למעשה מורכבים ומעוררי מחשבה.
ניתן לראות בסדרה סוג של ניסיון לניתוח המאבקים הנפשיים שהאדם חווה בינו לבין עצמו, הן בהקשר החברתי של מופנמות לעומת החצנה והפגנה של ביטחון עצמי, והן בהקשרים של משפחה הרוסה שניתן לראות בסיפורו של שינג'י ובסיפורם של הילדים האחרים בסדרה, המתמודדים עם שגרת חיים קשה ואף בלתי הגיונית.
בנוסף, ישנו בסדרה גם ממד המתקשר לעולם הדתי.
בין המיתוסים השונים המופיעים בסדרה נמצאים לא רק האווה (אוונגליון פירושו מסר אלוהי) אלא גם האדם הראשון, לילית ועוד.
הסדרה כולה רוויה בתאוריה פסיכואנליטית, בסמלים דתיים בכלל ונוצריים בפרט ובסמלים קבליים - אילן הספירות הקבלי עומד במרכז העלילה.
על מנת לרדת לחקר משמעותם של הסמלים נדרש הצופה לבצע צפייה מדוקדקת.
לסדרה הוקדשו כבר ספרים ואתרי אינטרנט המפליגים בתיאורים ובתאוריות מתוך ניסיון לפתור את הפאזל העלום שמציבה הסימבוליקה האוונגליונית.
הפרקים 25 ו-26, החותמים את הסדרה, הם ניסיון לייצג על המסך את המצב הגאולי בו כל נשמות בני האדם חוזרות לאחד המוחלט ויוצרות תודעה אחת.
חלקם המכריע של שני הפרקים הללו מתרחש בתודעתו של שינג'י ועוסק בחלקים היסודיים והחבויים של הפסיכולוגיה והנפש האנושית.
שני הפרקים הללו הם למעשה תיאור השתלשלות התובנות והתחושות שעברו אצל אנו לפני שיצא מתקופת הדיכאון בה היה שרוי.
פרקי הסיום, ודרכם הסדרה, עוסקים במשמעות של חיים אינדיבידואליים, והכאב שחווים במהלך חיים כאלה כתוצאה מאינטראקציות עם אנשים אחרים.
רבים מהצופים שצפו בסדרה התאכזבו מהאופן בו בחר אנו לסיימה, ללא שענה במפורש על רבות מהשאלות הרבות שהתעוררו במהלך העלילה.
לאחר סיום הסדרה קיבל אנו מכתבים רבים שהכילו איומים ברצח.
חלק מהמכתבים הללו אף שולב בסיום האלטרנטיבי לסדרה שמופיע בסרט "The End of Evangelion" שהופק ב-1997, ושעליו נטען שנוצר כנקמתו של אנו במעריצים שלא אהבו את הסיום המקורי.
שינג'י איקרי - הגיבור הראשי בסדרה.
בילדותו ננטש שינג'י על ידי אביו גנדו לאחר מותה המסתורי של אמו יואי.
כנער הופך שינג'י לטייס ביחידת אוונגליון-01 במטרה להגן על האנושות מפני המלאכים.
שינג'י מככב בסדרת האנימה, בסדרת המאנגה ובכל הסרטים בזיכיון.
ריי איאנאמי - בחורה מופנמת, ואניגמטית עם עבר מסתורי.
היא טייסת ביחידת אוונגליון-00. ריי מככבת בסדרת האנימה, בסדרת המאנגה ובכל הסרטים בזיכיון.
אסוקה לאנגלי סוריו - נערה גרמנייה, לאחר שאבא שלה נטש אותה ואת אימה, קרתה תאונה הקשורה לאווה 02 שגרמה לאמא שלה לנסות להרוג את אסוקה ואת עצמה אך היא מצליחה להרוג רק את עצמה, מה שגרם לאסוקה להפסיק להתחבר עם אנשים.
אחרי שאסוקה מגיעה ליפן היא הופכת לטייסת ביחידת אוונגליון-02 (נכון לסדרה ולמנגה)
מארי אילסטריוס מקינאמי - נערה בריטית וטייסת בסניף האירופאי של סוכנות NERV (מופיעה רק בסרטי Rebuild).
גנדו איקארי - אביו של שינג'י והמפקד העליון של סוכנות NERV.
מיסאטו קטסוראגי - מנהלת התפעול של סוכנות NERV והאפוטרופוס של שינג'י.
ריטסוקו אקאגי - המדענית הראשית בסוכנות NERV אשר מספקת תמיכה טכנית ומדעית לטייסי האוונגליונים.
קנסוקה אאידה - חבר לכיתה של שינג'י וחבר טוב של טוג'י סוזוהרה.
טוג'י סוזוהרה - במקור הציק לשינג'י כי אווה 01 כמעט הרגה את אחותו.
אך לאחר שראה כמה קשה לשינגי לתפעל את האווה בחר להתנצל ולהיות חבר שלו.
בהמשך הוא הופך לטייס ביחידת אוונגליון-03 אך האווה יוצאת משליטה ומשנה תואר למלאך.
קאוורו נגיסה - היה אמור להיות הטייס של יחידת אוונגליון-02 לאחר שאסוקה עברה מתקפה פסיכולוגית על יד אחד מהמלאכים, אך מתגלה שקאוורו הוא המלאך ה-17 והאחרון שנשלח על ידי SEELE ל-NERV כדי להתחיל את האימפקט השלישי.
מקור ההשראה לסדרה בא מדיכאון קשה בן ארבע שנים שחווה הבמאי הידאקי אנו בשנות התשעים המוקדמות של המאה העשרים.
בסיום אותו משבר הגיע אנו לתחושה של הכרה מחודשת בערכו העצמי ואופטימיות מחודשת לנוכח העימות עם ההוויה והקיום האנושי.
אנו הביע את מחשבותיו ורגשותיו מתקופה זו בחייו בעזרת הסדרה.
הסדרה שואבת השראה משתי כרוניקות צבאיות יפניות עתיקות - הקוג'יקי והניהון שוקי.
בנוסף, בסדרה נוכחים אלמנטים רבים מהמיסטיקה היהודית והנוצרית כדוגמת אדם, לילית, אווה, הרומח של לונגינוס ומגילות מדבר יהודה ובנוסף רעיונות מן הקבלה היהודית כספירה, אדם קדמון ואחרים.
רעיון איחוד נשמות כל בני האדם לישות אחת דרך 'פרויקט הסיוע לאנושות' בסוף הסדרה דומה לרעיון תיקון עולם מן הקבלה.
האוות דומות ברעיונם לגולם מן הפולקלור היהודי ועיצובן מזכיר את האוני, שדים מן הפולקלור היפני.
עוד אזכורים ואלמנטים מיסטיים כוללים סיפורי מדרש, קבלה וגנוסיס.
עוזר הבמאי קאזויה טסורומאקי אמר שהשימוש באלמנטים ויזואליים דתיים נועד להפוך את הסדרה ליותר "מעניינת" ו"אקזוטית" וביטל את הטענות לכך שיש משמעות נוצרית לשימוש בסמלים נוצריים בסדרה.
לצד זאת, יוצר הסדרה, אנו, טען כי "כאשר הסמלים מתערבבים יחדיו בפעם הראשונה קישור או משמעות צצה".
בסדרה מופיעים אלמנטים מן המיסטיקה והקבלה היהודית, כולל שבעה עשר מלאכים אשר שמותיהם מן המקורות היהודיים (דוידסון גוסטב מילון), כגון סנדלפון, רעמיאל, וזכיאל.
הסדרה נתפסת כפירושו האישי של היוצר, הידקי אנו, להתמודדותו עם דיכאון אשר פקד אותו במהלך חייו.
במהלך יצירת הסדרה הוא התעניין רבות במחלות נפש ולפיו הדמות ריי סכיזופרנית ומייצגת את תת-המודע של שינג'י.
לשינג'י תסביך אדיפוס והוא מאופיין על ידי תסביך "ליבידו דיסטראקטו".
בדומה לכך, לריטסוקו יש תסביך אלקטרה בו היא מאוהבת בגנדו כתחליף לדמות אביה המת.
אנו עצמו ציין שהוא מזדהה עם שינג'י, אסוקה ומיסאטו בתור המודע שלו ועם ריי וקווארו כחלק מן תת-המודע שלו, כאשר קאוורו כצל על פי קארל גוסטב יונג.
אפילו הוצע שכניסתו של שינג'י ליחידה-01 היא "חזרתו לרחם" על פי פרויד ומאבקו להשתחרר ממנה הוא "טקס המעבר" שלו אל הבגרות.
הסדרה כוללת אזכורים לרעיונות פילוסופיים ופסיכו-אנליטיים כדו-ערכיות, יצר המוות והשלב האורלי ואלמנטים מעבודותיהם של זיגמונד פרויד, ארתור שופנהאואר וסרן קירקגור.
עשרה חודשים לפני שהסדרה עלתה לשידור המעצב של דמויות הסדרה יושיוקי סדמוטו יצר גרסת מאנגה לסדרה, אשר מטרתה באותה העת הייתה בראש ובראשונה לסייע בקידום ההצלחה של סדרת האנימה.
הפרק הראשון של סדרת המאנגה פורסם בדצמבר 1994 בגיליון פברואר של מגזין "Shōnen Ace" בעוד שיתר הפרקים, אשר פורסמו באופן לא תדיר לאורך 18 השנים הבאות.
הפרק האחרון של סדרת המאנגה פורסם ביוני 2013. עשרת הכרכים הראשונים של סדרת המאנגה נמכרו במעל ל-15 מיליון עותקים.
שירו סגיסו הלחין במקור את רוב המוזיקה של הסדרה.
אלבומי הפסקולים זכו להצלחה רבה יחסית כאשר הם יצאו לראשונה לשווקים בסוף שנות ה-90. בטקס "Animation Kobe" שנערך בשנת 1997 קיבל סגיסו את הפרס בקטגוריית "הפסקול הטוב ביותר" עבור הפסקול שהלחין עבור הסדרה.
ראוי לציין גם שבסדרה ובסרטים של נאון ג'נסיס אוונגליון שולבו במקרים רבים מוזיקה קלאסית מאת לודוויג ואן בטהובן, יוהאן סבסטיאן באך, ג'וזפה ורדי וג'ורג' פרידריק הנדל.
בסך הכל, הדיסקוגרפיה של נאון ג'נסיס אוונגליון כוללת 21 אלבומי אולפן, אלבומי הופעות חיות, אלבומי אוסף ואלבומי פסקול וכמו גם שישה סינגלים.
שיר הנושא של הסדרה, "A Cruel Angel's Thesis" (残酷な天使のテーゼ), מבוצע על ידי הזמרת היפנית יוקו טקהאשי.
בסקר שנערך על ידי TV Asahi דורג השיר במקום ה-55 ברשימת שירי הנושא הטובים ביותר בכל הזמנים בסדרות אנימה, ובמקום ה-18 ברשימת שירי הנושא הטובים ביותר בסדרות אנימה משנות ה-90.
הפופולריות הרבה לה זכתה הסדרה הפכה אותה לתעשייה שהכניסה מעל ל-400 מיליון דולרים ממכירת מוצרים נלווים במהלך השנתיים הראשונות בלבד מאז שהיא הושקה.
הדמויות הראשיות ודמויות המשנה של הסדרה מופיעים על גבי מוצרים רבים, כולל טלפונים ניידים, מחשבים ניידים, צעצוע, דמויות לאספנים, ועוד.
לאורך השנים פרקי הסדרה יצאו לשווקים על גבי תקליטורי DVD וקלטות וידאו.
האתר IGN דירג את הסדרה בעבר במיקום העשירי ברשימת 100 סדרות הטלוויזיה המונפשות הטובות ביותר בכל הזמנים.
במסגרת סקר רחב היקף שנערך על ידי TV Asahi בשנת 2007 נאון ג'נסיס אוונגליון דורגה במיקום השני ברשימת סדרות האנימה המוערכות ביותר ביפן.
בשנים 1996 ו-1997 הסדרה זכתה בפרס בקטגוריית האנימציה הטובה ביותר בטקס "Animation Kobe" שנערך בעיר קובה.
לסדרה הייתה השפעה ניכרת על התרבות הפופולרית היפנית וכמו גם על תעשיית האנימה - במיוחד בתקופה בה תעשיית האנימה הייתה בתקופת שפל מבחינת הפופולריות שלה בעולם.
לטענת טים הורניאק, כתב אתר הטכנלוגיה CNET, לסדרה מיוחס החידוש והטרנספורמציה של ז'אנר המכה.
בשנות ה-80 וה-90 הייתה דעיכה בכמות ההפקות של תעשיית האנימציה היפנית בעקבות ההתרסקות של הכלכלה היפנית.
באותה התקופה הסדרה הובילה ליצירה של סטנדרטים חדשים עבור סדרות האנימציה ביפן, ותרמו רבות לחידושים טכניים ואמנותיים בתעשיית האנימציה היפנית.
ההצלחה של הסדרה הובילה גם לכך שתעשיית האנימציה ביפן אפשרה ליוצרים של סדרות אנימה לקבל יותר שליטה על תהליך הייצור, על כך שנוצרו סדרות אנימה באיכות גבוהה יותר, ועל כך שהגישה של הבמאים הפכה להיות דומה יותר להפקות של סרטים באורך מלא.
לטענת קייסוקה איוואטה מערוץ הטלוויזיה המסחרי היפני TV Tokyo, אשר מתמחה בסדרות אנימה, התפשטות הפופולריות של תעשיית האנימה היפנית ברחבי העולם הייתה כה דרמטית הודות לנאון ג'נסיס אוונגליון.
ביפן הסדרה גרמה לציבור לחשוב מחדש על הערך התרבותי של סדרות וסרטי האנימה, וההצלחה לה זכו סרטי וסדרות האנימה, לפי רולנד קלטס, הפכה את המדיום בסופו של דבר לנגיש יותר בקרב בני נוער ברחבי העולם.
העלייה הניכרת בהתעניינות בסדרה לאורך השנים השפיעה גם על תרבות האוטאקו ברחבי העולם.
לאורך השנים היו גם לא מעט סדרות וסרטים הוליוודיים שהכילו הומאז'ים לנאון ג'נסיס אוונגליון כולל בין היתר "רגולר שואו", "הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם", "גרוויטי פולס", "ריק ומורטי", "סטיבן יוניברס", "קונג: אי הגולגולת", ו"אין מצב.
השילוב של דת עם ז'אנר המכה בנאון ג'נסיס אוונגליון השפיע גם על משחקי וידאו שונים ביפן כמו בין היתר המשחקים Xenogears ו-El Shaddai: Ascension of the Metatron .
הפופולריות של הסדרה הובילה גם לכך שלדמויות הסדרה הייתה השפעה ניכרת על עיצוב תכונות האישיות והמראה של הדמויות בהפקות אנימה ומאנגה רבה מסוף שנות ה-90 ואילך.
בין היתר נובוהירו וואטסוקי עיצב מספר דמויות עבור רורואוני קנשין המבוססות על דמויות מנאון ג'נסיס אוונגליון.
אמנים אחרים ציינו גם שהסדרה היוותה מקור השראה מרכזי עבורם, כולל מאקוטו שינקאי וגהגה אקוטאמי.
נאופלטוניזם הוא מונח מודרני לאסכולה פילוסופית, דתית ומיסטית שהתגבשה במאה ה-3 לספירה.
המונח הוטבע על ידי תומאס טיילור בתרגומו לשש האנאדות של פלוטינוס.
הסיבה שהוגים אלה נקראו נאופלטונים, על אף שהם כינו את עצמם אפלטוניים, היא המחשבה לפיה הפילוסופיה של הוגים אלה שונה באופן מהותי מהפילוסופיה של אפלטון.
הנאופלטוניות יצרה סינתזה בין מגוון אסכולות פילוסופיות, בהן האסכולה הפיתגוראית, האסכולה הסטואית והפילוסופיה של אפלטון.
כמו כן, היא קלטה לתוכה אמונות, פולחנים ומנהגים מהפוליתאיזם היווני והמזרחי, כולל אלכימיה ומאגיה.
פלוטינוס נחשב כאביו של הנאופלטוניזם משום שהיה הראשון שניסח בצורה בהירה ונרחבת תורה זו.
קדמו לו הפילוסופים מאסכולות הביניים שהכינו את הקרקע לעליית האסכולה הנאופלטונית.
מבין האסכולות הנאופלוטיניות המאוחרות, הבולטת ביותר הייתה האסכולה האתונאית שהייתה למעשה האקדמיה האפלטונית שהפכה לפלוטינית.
בניגוד לאסכולה האלכסנדרונית, שחלק מאנשיה קיבלו על עצמם את הנצרות, אסכולה זו נשארה אחד מהמבצרים האחרונים של הפוליתאיזם עד לסופה.
המטאפיזיקה הנאופלטונית מבוססת על שלוש ישויות (היפוסטזות): ה"אחד העליון", השכל והנפש.
כל ישות נגזרת מהישויות הקודמות לה.
עם זאת, הקשר בין הישויות אינו קשר זמני של סיבה ותוצאה אלא קשר של תלות: פרט ל"אחד", שקיומו לא תלוי באף ישות, הקיום של כל ישות תלוי בישות גבוהה ממנה.
ה"אחד" הוא הסיבה הראשונית לכל מה שנמצא ביקום.
לפי פלוטינוס, ה"אחד" מתחייב מהאקסיומה הפרה-סוקרטית, לפיה דברים מורכבים נגזרים מדברים פשוטים יותר.
מכאן שהמקור לתופעות מורכבות שונה מהתופעות עצמן (אחרת היה מורכב כמותן).
אמנם ייתכן, כי המקור לתופעות הנקלטות בחושים יהיה מורכב ברמה כלשהי, אך שוב, לפי האקסיומה הפרה סוקרטית, קיים מקור פשוט יותר שממנו הוא נגזר.
אם נחזור אחורה בשרשרת הגזירות, נגיע לסיבה הראשונית, דהיינו ל'אחד', שהיא שיא הפשטות.
הישות הראשונה שנגזרת מה"אחד" היא האינטלקט.
ישות זו מזוהה עם עולם האידאות האפלטוני, אשר בו קיימות כל הצורות שמהן נגזרות הישויות בעולם הנתפס על ידי החושים.
לפי פלוטינוס, התפקיד של האינטלקט הוא להבחין בין הצורות, אשר קיימות באופן לא מובחן ב'אחד'.
מתוך האינטלקט נובעות הנשמות, שהן ייצוגים של הצורות הקיימות באינטלקט.
הנשמות שואפות לחזור לאחד דרך האינטלקט.
עם זאת תהליך הנביעה לא נפסק בנשמות, אלא ממשיך לחומר שהוא חסר צורה.
בשלב זה מסתיים תהליך הנביעה שהתחיל ב'אחד', באופן דומה לאור שהולך ומתמעט ככל שאנחנו מתרחקים מן המקור.
פלוטינוס מזהה את החומר עם הרוע.
עם זאת, כדי לשמור על המסגרת המוניסטית הוא מסביר את החומר כאי-טוב.
כלומר, קיומו של הרוע מותנה בקיומו של הטוב.
למרות המגמות האנטי־נוצריות של נאופלטוניסטים רבים, דוגמת פורפיריוס, מקרוביוס וסימאכוס, הייתה לפילוסופיה הנאופלטונית השפעה רבה על הוגי הדעות הנוצריים בימי הביניים.
נַאוּמָכְיָה הוא השם שניתן ברומא העתיקה הן לקרב ראווה ימי הן למקווה המים או הזירה בהם נערך.
את הנאומכיה הראשונה הידועה לנו ערך יוליוס קיסר ברומא ב-46 לפנה"ס לציון הטריומף הרביעי שלו.
הוא חפר מקווה מים סמוך לנהר טיבריס, שהיה מסוגל להכיל בירמות, טרירמות וקווינקוורמות של ממש, ובו נלחמו 2000 חיילי צי ו-4000 חותרים, שבויי מלחמה כולם.
ב-2 לפנה"ס, בחנוכת מקדש מרס אוּלְטוֹר (Mars Ultor - "מרס הנוקם"), ערך אוגוסטוס נאומכיה כדוגמת זו של קיסר.
כמסופר בתיאור מפעלותיו של אוגוסטוס האלוהי, הוא חפר מקווה מים בגדתו הימנית של הטיבריס, בו נלחמו 3000 איש, לבד מן החותרים, ב-30 אוניות מלחמה, עליהן נוספו ספינות קטנות יותר.
קלאודיוס ערך נאומכיה בשנת 52 לספירה באגן מים טבעי, באגם הפוקיני, קודם שנשלמה מלאכת ניקוזו והוא יובש.
הלוחמים היו 9000 נדונים למוות, וכפי שמספר סווטוניוס, ברכו ה-naumachiarii את הקיסר קודם הקרב בקריאה המפורסמת Ave Caesar, morituri te salutant ("היה שלום, קיסר, ההולכים למות מברכים אותך!").
הנאומכיה הייתה על כן חיזיון עקוב-דם יותר מקרבות הגלדיאטורים, אשר כללו התנגשויות קטנות יותר ובהן לא נסתיימה הלחימה בהכרח במות המפסידים.
ליתר דיוק, הופעת ה"נאומכיה" קשורה קשר הדוק והיא קודמת אך במעט לחיזיון אחר, "קרב הקבוצות", שבו לא נלחמו לוחמים בודדים זה בזה, אלא שני צבאות קטנים.
גם במקרה זה היו הלוחמים מי שנדונו למוות ולא עברו את האימונים המיוחדים לגלדיאטורים.
יוליוס קיסר, מי שיצר את הנאומכיה, צריך היה פשוט להעתיק את העיקרון אל סביבה אחרת.
בנאומכיות ניתן היה להציג נושאים היסטוריים או פסיאודו-היסטוריים, כשכל אחד מן הציים מייצג את אחת המעצמות הימיות של יוון העתיקה או של המזרח ההלניסטי: מצרים ואנשי צור בנאומכיה של קיסר, פרסים ואתונאים בזו של אוגוסטוס, אנשי סיציליה ורודוס בזו של קלאודיוס.
המשאבים שנדרשו להצגת נאומכיה היו גדולים לאין שיעור משעשועים אחרים, ולפיכך שמרו את החזיונות הללו לאירועים מיוחדים במינם, כמו חגיגות הקיסר, ניצחונותיו וחנוכת מפעלי הבנייה שלו.
עצם טבעו של החיזיון וכן הנושאים ההיסטוריים שהושאלו מן העולם היווני קשורים קשר הדוק למונח "נאומכיה".
מילה זו, שהיא תעתיק פונטי של המילה היוונית ל"קרב ימי" (ναυμαχία), נעשתה מאז מונח המציין גם את מקווי המים המלאכותיים הגדולים שנוצרו לשם הצגת חזיונות ימיים אלה.
הנאומכיה של יוליוס קיסר, שאת מקומה המדויק איננו יודעים, הייתה ללא ספק מקווה מים פשוט שנחפר על גדת הטיבריס.
ידיעותינו על הנאומכיה של אוגוסטוס, לעומת זאת, רבות יותר.
בספר עלילותיו, ה-Res Gestae, מציין אוגוסטוס כי מידות מקווה המים היו 1800x1200 צעדים רומאיים (533x355 מטרים לערך).
פליניוס מספר, כי במרכזה היה אי, כפי הנראה מרובע, הקשור לחוף על ידי גשר, בו אהבו לשבת הצופים רמי המעלה.
כאשר מביאים בחשבון את ממדי מקווה המים ואת מידותיה של טרירמה (אורכה כ-35 מ' ורוחבה כ-4.9 מ'), יוצא ששלושים האוניות יכלו אך בקושי לתמרן.
מאחר שאנו יודעים כי צוותה של טרירמה רומאית מנה כ-170 חותרים ובין 50 ל-60 חיילים, מעלה החישוב כי כדי להגיע למספר של 3000 איש צריכות היו אוניותיו של אוגוסטוס לשאת על סיפוניהן יותר לוחמים מאשר בשיבוץ בצי רגיל.
החיזיון התמקד אפוא פחות בתנועת כלי השיט, ויותר בעצם נוכחותם במקווה המים המלאכותי, ובקרבות פנים אל פנים שנערכו בו.
שונה היה הדבר בנאומכיה של קלאודיוס.
שני הציים כללו, כל אחד, 50 אוניות, מספר התואם את מניין כלי השיט בכל אחד מציי המלחמה הקיסריים שהוצבו במיסנום וברוונה.
האגם הפוקיני היה גדול יתר על המידה, ולכן רק חלק ממנו, שהוקף במזחים, שימש כזירת לחימה ובה מספיק מקום לתמרון כלי השיט ולהתנגחותם.
הנאומכיה של קלאודיוס ייצגה אפוא קרב ימי אמיתי.
על פי פרונטינוס, תשתית אספקת המים לנאומכיה של אוגוסטוס נבנתה במיוחד, ועודף המים שימש להשקיית הגנים הסמוכים שמעבר לנהר (Trans Tiberim).
המים הובלו באמת המים אקווה אלסייטינה (Aqua Alsietina), ששרידיה נתגלו במורדות גבעת יאניקולום (Ianiculum, "הגבעה השמינית של רומא") מתחת למנזר סנטו קוסימאטו (S.
קיימות מספר תאוריות באשר למיקום המדויק של האתר; האחרונה שבהן קובעת את מקומו בין וִיָה אָוּרֶלְיָה (Via Aurelia) בצפון לבין כנסיית פרנצ'סקו הקדוש מריפה (S.
Francesco a Ripa) בדרום מזרח, בעיקול הנהר טיבריס.
אפשר שוויה-דוקט (viaduct) מתקופה הרפובליקה, שנתגלתה בויה אורליה ליד סן קריסוגונו (San Crisogono) שימשה גם היא להובלת מים לאגן.
אגן המים לא התקיים זמן רב.
במהלך שלטונו של אוגוסטוס יובש חלק ממנו ועליו ניטעה ה-nemus Caesarum (חורשת הקיסרים הקדושה), אשר מאוחר יותר הוחלף שמה ל"חורשת גאיוס ולוקיוס".
עד סוף המאה ה-1, ככל הנראה, כוסה שטח רחב-ידיים זה בבניינים.
התפתחות חדשה ארעה במהלך שלטונו של נירון קיסר: נאומכיה באמפיתיאטרון.
סווטוניוס ודיו קסיוס מספרים שחיזיון שכזה נערך בשנת 57 לספירה באמפיתיאטרון עשוי עץ, שנחנך על ידי האחרון בשושלת הקיסרים היוליו-קלאודיים.
איננו יודעים דבר אודות זירת החיזיון לבד מכך שהוקמה בשדה מרס (Campus Martius).
נירון הציג נאומכיה נוספת בשנת 64, שקדם לה ציד חיות פרא ולאחריה נערכו קרב לודרים ומשתה גדול.
נעלם מעיינינו טיבם של המשחקים הללו.
כפי הנראה נערך החיזיון באותו אמפיתיאטרון עשוי עץ, שכן אין כל רמז לכך שנהרס לפני השריפה הגדולה שפרצה ברומא זמן קצר אחר כך.
בחנוכת הקולוסיאום בשנת 80, ערך טיטוס שתי נאומכיות, אחת במקווה המים של אוגוסטוס ובה השתתפו כמה אלפי אנשים, והשנייה באמפיתיאטרון החדש.
על פי סווטוניוס, הציג דומיטיאנוס נאומכיה בתוך הקולוסיאום בסביבות שנת 85, ואחת נוספת בשנת 89 במקווה המים החדש שנחפר מעברו של הטיבריס, ואשר האבנים שנחפרו בו שימשו לתיקון נזקי השריפה של הקירקוס מקסימוס.
בין שתי נאומכיות אלה, ככל הנראה, השלים דומיטיאנוס את בניית רשת החדרים מתחת לקולוסיאום שעדיין ניתן לראותם בימינו.
עקב כך נמנעה מזמן זה ואילך עריכת חזיונות שכאלה בזירת האמפיתיאטרון.
מידות זירת הקולוסיאום היו 79.35 על 47.20 מטרים בלבד, לאין שיעור פחות מממדי מקווה המים של אוגוסטוס.
הנאומכיה שנערכה בקולוסיאום לא יכולה הייתה להיות אפוא מפוארת כקודמותיה.
ניתן לדמיין שנערכו בו קרבות בין צוותי רפרודוקציות של אוניות מלחמה, כפי הנראה בגודלן הטבעי או קרוב לו, אך ספק אם האוניות נעו הנה והנה ואפילו אם צפו במים.
ידוע כי השתמשו בתפאורות של אוניות, לעיתים עם מנגנונים המדמים את טביעתן, הן על הבימה הן בזירה.
השימוש במים באמפיתיאטראות מעורר מספר שאלות.
ראשית, מבנים אלה לא נועדו לנאומכיות בלבד, אלא גם לקרבות לודרים ולחזיונות אחרים.
המעבר המהיר ממופעים ימיים למופעים הנערכים על הקרקע דומה שהוא עצמו זכה להשתאות רבה.
דיו קסיוס מבליט זאת בדבריו אודות הנאומכיה של נירון; המשורר מרטיאליס (Martialis) עושה כמוהו בהזכירו את הנאומכיה של טיטוס בקולוסיאום.
המחקר הארכאולוגי אינו יכול לתת מענה לשאלות אלה, מאחר שמרתף הקולוסיאום עבר מאז שינויים.
רק שני מבנים בפרובינקיות, בוורונה (Verona) ובמרידה (Mérida) שבספרד, יכולים לספק לנו סיוע טכני מסוים.
הבור המרכזי באמפיתיאטרון בוורונה היה עמוק מן החדרים שמתחת לזירה, והוא אשר שימש כאגן המים.
חוברו אליו שני מוֹבָלים: האחד, שזרם סביב הגלריה המערבית של הזירה ולא היה קשור למערכת הניקוז, ולכן היה צורך לחברו אל אמת מים כדי למלא את האגן.
המובל השני היה עמוק יותר ותוכנן לנקז את המים אל נהר אדיגה.
האגן באמפיתיאטרון של מרידה, עומקו 1.5 מטרים בלבד, היה רדוד מזה שבוורונה.
בשל רדידות מימיו – פחות מגובהו של אדם – לא ניתן לחושבו לחדר שירות תת-קרקעי.
אגן זה היה מצויד במדרגות גישה, וצופה בחומר הדומה לזה ששימש בבריכות שחייה במרחצאות רומיות.
גם אליו חוברו שני מובלים, שהמערבי בהם קיבל את מימיו מאמת המים סן לאזרו (San Lazaro) הסמוכה.
ברם, ממדי מקווי מים אלה שוללים אפילו את היתכנותה של הנאומכיה הפשוטה ביותר: מידותיו של אגן המים במרידה הן 18.5 על 3.7 מטרים בלבד, ועל כן יכלו להתחולל בו רק חזיונות ימיים צנועים ביותר.
אם מניחים שבקולוסיאום היה אגן מים דומה קודם שנבנה בו הקומפלקס התת-קרקעי המכונה "היפוגיאום" (hypogeum), מתבקשת המסקנה כי נאומכיה הוצגה רק בשכבת המים הרדודים שכיסתה את הזירה.
השימוש בטכנולוגיות חדשות הגדיל בתחילה את תדירותן של הנאומכיות.
שלוש הראשונות נערכו ברווחי זמן של 50 שנים זו מזו, ושש הנאומכיות שלאחריהן אחת ל-30 שנים ורובן הוצגו באמפיתיאטראות.
בהיותן פחות יקרות במונחים של חומר וכוח אדם, ניתן היה להעלותן לעיתים תכופות יותר.
מתוך העדויות האיקונוגרפיות אנו למדים, כי על אף היותן פחות מפוארות ורבות רושם הן נעשו סמלם של המשחקים, אך לא נחשבו למופעים יוצאי דופן.
מבין עשרים התיאורים האיקונוגרפיים של נאומכיות באמנות הרומית, כמעט כולם שייכים לתקופתו של נירון קיסר ולשושלת הפלאבית (69-96 לספירה).
לאחר תקופת הקיסרים הפלאביים לא נזכרות כמעט כלל נאומכיות בכתובים.
לבד מאזכור אחד של תחרות שנערכה על ידי אלאגבאלוס בהיסטוריה אוגוסטה, אולם זהו מקור מאוחר שמהימנותו מוטלת בספק, רק רשומות העיר אוסטיה (Ostia) מספרות לנו כי ב-109 חנך טראיאנוס מקווה מים לנאומכיה.
אתר זה נתגלה במאה ה-18 באדמות קריית הוותיקן, מאחורי טירת סנטאנג'לו.
חפירות מאוחרות יותר חשפו את האתר בשלמותו.
היו בו מקומות ישיבה ושטח שמידותיו כשישית מגודלה של הנאומכיה של אוגוסטוס.
בהיעדר עדויות כתובות יש להניח, כי נעשה שימוש בנאומכיה זו רק בימיו של טראיאנוס.
המחקר ההיסטורי מלמד, כי נאומכיה זו הוסיפה כפי הנראה להתקיים במאה ה-5, והעובדה כי בהיקפה נמצאו מקומות ישיבה מחזקת את ההנחה שנערכו בה מופעים דרך קבע.
על פי רשומות העיר אוסטיה הופיעו בחנוכת הנאומכיה 127 זוגות של גלדיאטורים; כמו באמפיתיאטרון, צרות מידותיו של מקווה המים של טראיאנוס לא איפשרה עריכת כמה קרבות בין מספר רב של אסירים בלתי מאומנים, אלא ככל הנראה קרב קטן אחד בלבד.
במתכונת זו ובזירה המותאמת לדבר יכולות היו הנאומכיות להוסיף ולהתקיים כמה מאות שנים נוספות (אם כי בתדירות פוחתת והולכת) ללא אזכור במקורות, מאחר שלא היו ראויות לציון מיוחד: הן איבדו מן הסתם את אופיין המרשים והמפואר.
השפעת הנאומכיה הרומית ניכרת בנקל בפרובינקיות, אך היא מוגבלת ומצומצמת למופעים ימיים מקומיים פשוטים.
תחרות שנשאה את השם naumaciva הייתה חלק מן המשחקים הפאן-אתנאיים בין אפבוי (epheboi) אתונאיים מתקופת השושלת הפלאביית ואילך.
היא החליפה את תחרויות השיט (regattas) שהתקיימו במהלך משחקים אלה קודם לכן.
אם להאמין לדברי המשורר הרומי אוסוניוס (Ausonius), נאומכיה נערכה בנהר המוזל (Moselle) בין צעירי המקום.
נאומכיות הוצגו על ידי אנרי השני מלך צרפת ברואן ב- 1550 ועל ידי נפוליון במילאנו ב-1807.
בפארק מונסו (Parc Monceau) בפריז מוצג מבנה דמוי נאומכיה מוקפת שדרת עמודים.
באנגליה הוצגו במאות ה-18 וה-19 בכמה פארקים קרבות ימיים מדומים בין דגמי אוניות, שגם הם נקראו בשם "נאומכיות".
הספר Those about to Die, פרי עטו של דניאל פ' מניקס (Daniel P.
Mannix) מתאר בפרוטרוט נאומכיה מימיו של הקיסר קלאודיוס, שנערכה באגם סמוך לשעשוע ההמון הרומי.
מאיר שָׂשׂ, "Naumachia - קרב ימי בזירת קרקס".
"תורן - דפים לבית צים", מס' 38, פברואר 1962. (כולל תרגום מלטינית של Tacitus, Annales, xii.56-57 .) העתקה דיגיטלית בפרויקט בן-יהודה.
נאופנטאן כללישמות אחריםדימתיל פרופאן ; 2,2-דימתיל פרופאןנוסחה כימיתC5H12מסה מולרית72.15g/molמראהגז חסר צבעמספר CAS[463-82-1]נקודת התכה -18 C°נקודת רתיחה 10 C°
נאופנטאן, הנקרא גם בשמות דימתיל פרופאן או 2,2-דימתיל פרופאן, הוא פחמימן מסועף ממשפחת האלקאנים בעל 5 אטומי פחמן.
נאופנטאן הוא גז דליק ביותר בטמפרטורה ולחץ של חדר.
נאופנטאן יכול להתעבות לנוזל מאוד נדיף ביום קר, באמבט קרח, או כאשר נדחס ללחץ גבוה יותר.
נאופנטאן הוא אחד משלושה איזומרים עם הנוסחה המולקולרית C5H12, כאשר האחרים הם פנטאן ואיזופנטאן
נאוס או ζ בירכתי הספינה (ζ Puppis) הוא על-ענק כחול והכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים ירכתי הספינה.
במרחק 1,400 שנות אור מהשמש ובעל סיווג ספקטרלי O5Ia, נאוס הוא כוכב חם מאוד ואחד הכוכבים היחידים מטיפוס O שניתן לראות בעין בלתי מזוינת.
משמעות השם ביוונית היא 'ספינה'.
שם נוסף של הכוכב, בערבית, הוא סוהייל הדר - "הכוכב הבהיר של הקרקע".
במושגים של בהירות מוחלטת, נאוס הוא אחד הכוכבים הבהירים בשביל החלב.
בתחום הנראה הוא בהיר פי 21,000 מהשמש, אך מכיוון שצבעו כחול, מרבית הקרינה האלקטרו־מגנטית שלו בתחום העל-סגול, ועוצמת הארתו הכוללת היא פי 790,000 מזו של השמש.
כוכבים כחולים בדרך־כלל אינם גדולים מאוד ונאוס אינו יוצא דופן, עם רדיוס של 'רק' פי 20 מהשמש.
על־פי מדידות מהירות של הכוכב, מסלול תנועתו שוחזר לאחור לענן מולקולרי בקבוצת הכוכבים נבל, בו מעריכים שהוא נוצר לפני כארבעה מיליון שנה.
מאז נדד נאוס יותר מ-400 שנות אור, ולכן הוא מהווה דוגמה לכוכב בורח.
לפי מהירות הכוכב וידיעת אזור היווצרותו, ניתן להעריך את מרחקו בדיוק גבוה בהרבה משידוע לגבי דנב, לדוגמה.
ב-1995 נמדדה לנאוס מהירות סיבוב של כ-211 קמ"ש (בקו המשווה).
מהירות זו גבוהה באופן חריג, תכונה אשר כנראה מאפיינת כוכבים נמלטים מטיפוס O, כמו גם נוכחות גבוהה יחסית של הליום וחנקן על פני הכוכב.
אם היה מרחקו של נאוס מהשמש כשל סיריוס (8.6 שנות אור), הוא היה מטיל צללים על כדור הארץ, עם בהירות נראית של 9-, קרוב לבהירות של רבע ירח.
אם היה מחליף את השמש, הייתה הטמפרטורה על כדור־הארץ כ-6,100 קלווין, וכוכב הלכת היה מתאדה.
כדי לראות את נאוס קורן בעוצמה השווה לזו של השמש על כדור־הארץ (בהירות נראית 26.8-), כוכב לכת צריך להיות במרחק של כ-450 יחידות אסטרונומיות ממנו, פי 11 ממרחק פלוטו מהשמש.
תוך כמה מאות אלפי שנים, צפוי נאוס להתחיל להתקרר.
בתהליך ההתקררות הוא יעבור דרך רוב הסיווגים הספקטרליים - B, A, F, G, K ולבסוף M, אז מרבית הקרינה של הכוכב תהיה בתחום הנראה והוא יראה על כדור־הארץ כאחד הכוכבים הבהירים בשמי הלילה.
בעוד שני מיליון שנה, נאוס צפוי להפוך לעל-ענק אדום מטיפוס M5, גדול פי 100 מגודלו הנוכחי, ובסופו של דבר להתפוצץ כהיפרנובה כה עוצמתית ובהירה שגם במרחק של 1,400 שנות אור תיראה בהירה יותר מירח מלא.
במרכז המערכת ייווצר חור שחור והחומר שייזרק מהכוכב בפיצוץ יתפזר ויהיה לערפילית אשר תוכל להפוך לאזור יצירת כוכבים חדשים.
ב-1896 אדוארד פיקרינג תיעד קווים ספקטרליים מסתוריים מהכוכב, אשר התאימו לנוסחת רידברג אם מציבים בה חצאי שלמים, במקום מספרים שלמים.
מאוחר יותר נמצא כי מקור הקווים הוא בהליום מיונן.
נאוסקונה (בעברית: גלגלית; שם מדעי: Neoscona) הוא סוג של עכבישאים ממשפחת הגלגלניים, אשר טווה את קוריו בין עשבים ונפוץ בעולם כולו מלבד בקטבים, בפרט בישראל.
העכבישים בסוג זה אינם מסוכנים לאדם וניזונים בעיקר בשעות הלילה והבוקר המוקדמים.
כאשר העכביש מרגיש מאוים הוא נוטה להתכדר ולהישאר במצב זה מספר שניות עד שהסכנה תחלוף.
הנאוסקונה טווה את קוריה בקרבת הקרקע והם מיועדים לתפוס את מזונו (בעיקר זבובים ועשים), הוא עצמו ימצא על יד הקורים תחת עלה של עשב או על הקרקע עצמה ויעלה על הקורים רק כדי לאסוף את מזונו.
הנאוסקונה מצויה בעיקר בשדות לא רחוק מחוף הים, לעכביש זה רשת גדולה במיוחד אותה הוא טווה בחסות החשיכה.
גודלו נע בין מילימטרים ספורים לבין חמישה סנטימטרים וחצי.
ישנם 81 מינים ידועים של נאוסקונה ביניהם:
הוגדר על ידי הארכנאולוג הישראלי גרשם לוי ב-2007.
נָאוּסִיקַה (יוונית עתיקה: Ναυσικᾶ) היא דמות במיתולוגיה היוונית, בתו של מלך הפיאקים אלקינואוס ואשתו המלכה ארטה .
על פי השיר השישי באודיסיאה, לאחר שקליפסו שחררה אותו לדרכו על פי צו האלים, בנה אודיסאוס דוברה ושט בה עד שהגיע לחופי סְכֶרִיָה , ארץ הפָיַאאָקים.
במהלך סערה, שחולל אל הים פוסידון, התנפצה הדוברה, ואודיסאוס החל לטבוע.
אלת-ים בשם לֶאוּקוֹתֵיאָה יעצה לו לפשוט את בגדיו הכבדים, ולקשור את צעיפה למותניו.
במשך שתי יממות נישא אודיסאוס על ידי גלי הים, עד שנסחף ליבשה, שם נרדם על מצע של עלים.
נאוסיקה ירדה לחוף הים עם בנות לווייתה במטרה לכבס את כביסת הארמון.
הן סיימו את עבודתן, ועד שיתייבשו הבגדים, שיחקו בכדור.
הכדור התגלגל אל היער והעיר את אודיסאוס משנתו.
אודיסאוס, עירום כביום היוולדו, פרוע ומלוכלך, כיסה את ערוותו בעלה, התייצב לפני נאוסיקה, החמיא לה על יופייה הרב וביקש את עזרתה.
היא סיפקה לו בגדים ומזון, והובילה אותו אל ארמון המלך, תוך שהיא מקפידה לא להראות בחברתו כדי לא לעורר גל שמועות בעיר.
לאחר ההיכרות עם הוריה של נאוסיקה, נערך לכבודו משתה, בו סיפר את כל עלילותיו וחשף את זהותו.
על אף שהוריה של נאוסיקה ראו באודיסאוס חתן ראוי לבתם, הוא סירב, ולבסוף הם סייעו לו להגיע ליעדו הסופי - איתקה.
על פי אריסטו ודיקטיס מכרתים , נישאה נאוסיקה מאוחר יותר לטלמאכוס, בנו של אודיסיאוס, ונולד להם בן - פרספטוליס (או פוליפורתס ).
על שמה נקרא האסטרואיד 192 נאוסיקה , שהתגלה ב-1879 על ידי יוהאן פאליזה.
בספרו של ג'יימס ג'ויס, יוליסס, הערוך במתכונת האודיסיאה, נקרא הפרק ה-13 בשם נאוסיקה.
המאנגה שבוימה לאנימה של הייאו מיאזאקי, הנסיכה מעמק הרוחות, שאבה השראה מדמותה החופשית של נאוסיקה, וגיבורת הקומיקס קרויה בשמה.
נאוס (באיטלקית: Neos) היא חברת תעופה איטלקית אשר נוסדה בשנת 2001. טיסותיה הסדירות החלו לפעול בחודש אוקטובר של אותה השנה.
כעבור שנתיים, בקיץ 2003, חברת התעופה החלה לטוס ליעדים חדשים כגון: האיים הקנרים ומדינות באזור הים התיכון.
טיסות החברה למרחקים ארוכים יותר כגון: אפריקה ומדינות במזרח הרחוק החלו לפעול מאז דצמבר 2004.
חברת התעופה נאוס מחזיקה בסיסים בנמלי התעופה של מילאנו (MXP), ורונה (VRN), ברגמו (BGY) ובולוניה (BLQ) ומפעילה מדי יום טיסות סדירות וטיסות שכר.
בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה מלפנסה במילאנו (MXP).
החברה מפעילה טיסות לדרום אירופה, רוסיה, אפריקה, המזרח התיכון, המזרח הרחוק, הקריבים, מקסיקו וברזיל.
חברת התעופה נאוס מפעילה טיסות ל-46 יעדים בדרום אירופה, רוסיה, אפריקה, המזרח התיכון, המזרח הרחוק, האיים הקאריביים, מקסיקו וברזיל.
נאוס היא חברת התעופה האיטלקית הראשונה המאושרת על ידי OPS JAR (דרישות תעופה להפעלת תחבורה אווירית מסחרית מטעם רשות התעופה האזרחית באירופה) מאז הקמתה.
נאוס נחשבת למוביל האווירי האיטלקי היחיד שהוסמך לטוס מסלול איטליה – כף ורדה (Italy-Cape Verde).
במטה חברת התעופה הממוקם במילאנו, חברת התעופה מבצעת בעצמה תוכניות אימון לטייסים ולטייסי משנה.
חברת התעופה נאוס מטיסה כ-900,000 נוסעים בשנה, ולכן נחשבת לאחת מחברות התעופה המובילות בתחום טיסות השכר (charter flights) בכלל יבשת אירופה ובפרט באיטליה.
החברה מפעילה טיסות עונתיות ממילאנו, ברגאמו, ורונה, רומא וברצלונה לנמל התעופה בן-גוריון במטוסי בואינג 737-800.
בעיצומו של מבצע צוק איתן, בקיץ 2014, נענתה חברת התעופה נאוס לבקשת שר התחבורה דאז, ישראל כץ, והפעילה את טיסותיה מאיטליה לנמל התעופה עובדה.
החלטה זו, הגיעה למרות גל ביטולי הטיסות לישראל וממנה שהיו ברחבי אירופה, בעקבות נפילת טיל בסמוך לנמל התעופה בן-גוריון.
נֶאוֹפּרוֹטֶרוֹזואיקון הוא תור גאולוגי שנמשך כ-450 מיליון שנה, החל מלפני מיליארד שנה ועד לפני כ-542 מיליון שנה.
זהו התור האחרון בעידן פרוטרוזואיקון, העידן האחרון שבעל-העידן של הפרקמבריון, ולקראת סופו החלו להופיע החיים הנראים לעין (רב תאיים).
עידן הקרח הנרחב ביותר הידוע לגאולוגים התרחש באמצע עידן זה וייתכן גם שהגיע לאזורי קו המשווה והפך את כדור הארץ ל"כדור שלג".
כמאה מיליון שנה לפני עידן זה התגבשה יבשת-העל רודיניה, ולפני 750 מיליון שנה החלו חלקיה להפרד, ומאוחר יותר (בערך לפני 630 מיליון שנה) התאחדו שוב כדי ליצור את פנוטיה שהתקיימה עד סוף הפרקמבריון.
בעידן הנאופרוטרוזואיקון ישנן 3 יחידות זמן:
קְריוֹגֶן – 850-635 מיליון שנה לפני זמננו, בתקופה זו הגיע הקרח לשיא כל הזמנים.
אֶדיקָר – 635-542 מיליון שנה לפני זמננו, בה הופיעו היצורים הרב תאיים הראשונים האופייניים לתקופה זו.
הנאופיטי היו קבוצה של יהודים אנוסים וצאצאיהם שחיו בדרום איטליה.
משמעות השם "נאופיטי" בלטינית הוא "מומר" או "חדש", הכוונה היא ל"נוצרים חדשים".
הנאופיטי היו יהודים שהוכרחו להמיר את דתם לנצרות קתולית בשנת 1493. הם המשיכו לקיים חלק ממצוות וממסורות היהדות בסתר, וכך גם רבים מצאצאיהם.
האינקוויזיציה הספרדית רדפה רבים מהם באכזריות, והתעללה ואף הוציאה להורג את הנתפסים, בעיקר בסיציליה.
כיום, חלק מצאצאי הנאופיטי בקלבריה ובפוליה עברו השבה ליהדות וחיים כיהודים לכל דבר ועניין (אחרי מאות שנים שקיימו את מנהגיהם בסתר), ומקיימים יחסים תקינים עם קהילות יהודיות אחרות ברחבי איטליה.
נאוניתיות (שם מדעי: Charophyta) הם מחלקה קטנה של אצות ירוקיות הגדלות במים מתוקים.
מקובל להניח שצמחי היבשה התפתחו מן הנאוניתיות.
חלקן של הקבוצות תחת הנאוניתיות חסרות שוטון זכרי בעוד אחרות, כגון נאווניתאים, בעלות שוטון הדומה לזה הקיים בימינו בצמחי יבשה (מלבד אצל מחטניים ובעלי פרחים).
מאובני נאווניתאים מתקופת הדבון נמצאו דומים מאוד למינים הקיימים היום.
נאונאטולוגיה או ניאונטולוגיה היא תת-תחום ברפואת ילדים העוסקת ברפואת ילודים, ובפרט במחלות תינוקות או פגים שנולדו טרם זמנם.
הטיפול מתקיים לרוב בתחומי בית חולים ומאפשר טיפולים בבעיות כגון פגים, משקל לידה נמוך, פיגור גדילה תוך-רחמי, מומי לידה, אלח דם ותשניק סב-לידתי.
נאוסטיגמין היא תרכובת פרסימפטומימטית הפועלת כמעכב אצטילכולין אסטרז הפיך.
כיוון שמדובר באמין רבעוני (בשונה מפיזוסטיגמין שהוא אמין שלישוני), היא אינה עוברת בקלות את מחסום דם־מוח ובהתאמה כמעט ואינה גורמת לתופעות לוואי באזור זה.
התרופה מופיעה ברשימת התרופות החיוניות של ארגון WHO.
התרופה משמשת לשיפור הטונוס השרירי בחולים עם מיאסטניה גראביס.
כמו כן היא נמצאת לעיתים בשימוש בסוף ניתוח כדי להפוך את האפקט של מרפי שרירים נון-דיפולרים כמו רוקורוניום ווקורוניום.
אינדיקציה אחרת לתרופה הוא ניהול שמרני של תסמונת אוגילבי, בה קיימת התרחבות של המעי הגס יחד עם סימנים ותסמינים של חסימת מעיים ללא סיבה מכנית לחסימה עצמה.
דווח על מחקרים עם תוצאות מבטיחות על שימוש בתרופה זו לעיכוב השפעת הארס בנשיכת נחש.
התרופה יכולה לגרום לתופעות לוואי שונות הקשורות להפעלת המערכת הפרא-סימפטטית.
הנפוצות הן כאבי ראש, ראייה מטושטשת, נמנום, שלשולים, קשיי דיבור, השתנה מרובה, הזעה מוגברת, כאב במפרקים, עוויתות שרירים וחולשה.
התרופה יכולה לגרום לתגובות אלרגיות שונות.
כמו כן, התרופה עלולה לגרום להאטת קצב הלב (ברדיקרדיה).
מסיבה זאת בדרך כלל היא ניתנת יחד עם תרופה פרסימפטוליטית כמו אטרופין או גליקופירולט.
נאופלפה דונלדטראמפי (שם מדעי: Neopalpa donaldtrumpi) הוא מין של עש מהמשפחה Gelechiidae שהתגלה בשנת 2016, ותואר למדע לראשונה בתחילת שנת 2017. מגלה העש, האנטומולוג הקנדי וזריק נזארי (Vazrick Nazari), בחר לקרוא לעש על שמו של נשיא ארצות הברית ה-45 דונלד טראמפ, עקב הדמיון בין ראשו של העש לתסרוקת האופיינית לנשיא.
נזארי גילה את העש תוך בחינת דגימות עשים באוסף של המוזיאון לאנטומולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, וכשראה את העש הבין שמדובר במין שטרם מוכר למדע.
האנטמולוג גם ציין שהוא מקווה שמתן השם יביא מודעות ציבורית מוגברת למיני בעלי חיים זעירים ונדירים.
הכנפיים הקדמיות של העש בצבע חום חולי עם כתם חום כהה בחצי העליון של הכנף, והן בעלות מספר נקודות בהירות; בחצי התחתון של הכנף שולט צבע צהבהב מלבד הקצוות שבעלות צבע חום אוכרה.
הכנפיים האחוריות הן מצויצות בכבדות וצבען לבנבן.
הראש של העש מתאפיין בקשקשים ושערות חלקות בצבע צהבהב קרמי המזכירים בלורית גדולה שהעניקה למין את שמו.
אורך הגוף של הזכרים 4.6-3.0 מילימטרים, ושל הנקבות 4.3 מילימטרים.
למין יש עיניים שחורות גדולות.
עש זה מצוי בכיסים קטנים בדרום-מערב ארצות הברית (קליפורניה) וצפון מערב מקסיקו (באחה קליפורניה), והוא התגלה על מקורות אור מלאכותיים בשנת 2016. הוא מאכלס מרחבי חולות יבשים במדבר סונורה.
למין טווח מצומצם יחסית המוקף בטווח התפוצה הנרחב של המין הנפוץ יותר נאופלפה נאונאטה הנמצא אף הוא באותו סוג ומאכלס את מרבית קליפורניה ובאחה קליפורניה יחד עם סונורה ואריזונה.
ניתוח DNA חשף שההבדל בין שני המינים באחוזים הוא 5.1-4.9% בערך.
מבחינה חיצונית, המינים די דומים, להוציא את הראש הבהיר של נאופלפה דונלדטראמפי שאינו משולב בכתמים שחרחרים וחומים, כמו גם מחושים קדמיים קטנים יותר שפונים לאחור והבדלים נוספים.
המין הוא פעיל לילה כרוב העשים, ומלבד זאת פרטים נוספים אודות אורח החיים של המין אינם זמינים כעת.
על פי וזריק נזארי שגילה את המין, יש צורך במאמצי שימור מיידיים בבית הגידול השברירי של המין, והוא מעריך שהמין בסכנת הכחדה.
נאופטולמוס (ביוונית עתיקה: Νεοπτόλεμος, "לוחם חדש"; ידוע גם בכינויו פירוס, Πύρρος, "אדום") הוא בנו של אכילס במיתולוגיה היוונית.
בנם של אכילס ודידאמיה , בתו של ליקומדס , מלך סקירוס.
הוריו נפגשו כאשר פלאוס ותטיס, הוריו של אכילס, רצו להרחיקו מגורלו הרע שנמסר מנבואה.
לפיכך, הם החביאו את אכילס בחצר המלך ליקומדס כמשרת.
אהבתם של אכילס והנסיכה דידאמיה הביאה ללידתו של נאופטולמוס.
עוד בזמן הריונה של דידאמיה, אודיסאוס סיפר לאכילס על מלחמת טרויה ואכילס נאלץ לצאת למלחמה, שם מצא את מותו מחיציו של פאריס.
הלנוס , בנו של פריאמוס מלך טרויה, היה בעל יכולות נבואיות ואולץ בידי היוונים לגלות כיצד ינצחו במלחמה.
הוא מסר להם שיצטרכו את נאופטולמוס, שהצטרף ללוחמים אשר הסתתרו בסוס העץ הטרויאני.
נאופטולמוס כרת לפריאמוס את הראש, זרק את סקמאנדריוס/אסטיאנקס , בנו של הקטור, מעבר לחומות טרויה, והפך את אנדרומאכה אשת הקטור לפילגשו ולקח עוד כמה שבויים, כגון הלנוס.
באודיסיאה, פוגש אודיסאוס באכילס בארץ המתים וממלא את אכילס גאווה כאשר הוא מספר לו על מעשיו של נאופטולמוס בנו במלחמה.
לאחר המלחמה, נאופטולמוס הפך למלך אפירוס.
הוא רצה לשאת לאישה את הרמיוני בת מנלאוס והלנה, מלך ומלכת ספרטה, חברים עיקריים במלחמת טרויה, שלקראת סופה ואחריה הכירו את נאופטולמוס.
היא הייתה מאורסת בידי סבה טינדראוס לדודנה אורסטס, אולם אביה הבטיח לה את נאופטולמוס.
לבסוף היא נישאה לאורסטס, אך כשהזכיר לו נאופטולמוס את הבטחתו היא מיד נלקחה מבעלה וניתנה לו.
עצמות נאופטולמוס פוזרו בדרך לאפירוס.
מזוגיותו עם אנדרומאכה נולד לו בנו היחיד מולוסוס , שעל פי מיתוס היה אב קדום של אלכסנדר מוקדון.
נאומי פוזן היו שני נאומים סודיים שנשא ראש האס-אס היינריך הימלר ב-4 וב-6 באוקטובר 1943 בבית העירייה של פוזן שבפולין הכבושה על ידי גרמניה הנאצית.
התיעוד מנאומים אלה הוא אחד המסמכים המתעדים את בכירי גרמניה הנאצית דנים בהשמדה מתמשכת של יהודים במחנות השמדה ובבורות ירי.
המסמכים הם חלק ממארג הוכחות שממשלת גרמניה הנאצית ביקשה להוציא לפועל את השואה, תכננה וביצעה אותה.
נאומי פוזן של אוקטובר 1943 הם שניים מתוך 132 נאומים שנשא הימלר בפני פקידים של המפלגה הנאצית ואנשי אס-אס.
הנאום הראשון נישא בפני 92 קציני אס-אס והשני - בפני רייכסלייטרים וגאולייטרים, וכן נציגי ממשל אחרים.
הם מהווים חלק חשוב ביותר מנאומי הימלר במהלך המלחמה, בכך שהם מדגימים את תפקידו של הימלר כאחד מאדריכלי הפתרון הסופי ומהווים עדות היסטורית לתמיכתם של האס-אס והמדינה הנאצית במימוש חזון האידאולוגים של תורת הגזע הנאצית.
למרות שרצח העם היהודי לא היה נושא מרכזי בנאומים, שניהם בעלי משמעות היסטורית בהקשר זה.
שלא כהרגלם של הפקידים הנאצים, לא השתמש הימלר בשמות צופן ובמילות הסוואה.
הוא דיבר במפורש על השמדת היהודים באמצעות רצח המוני, המתואר בתור משימה היסטורית של הנאצים.
נושא זה הפך ברור בחמישה נאומים נוספים שנישאו בין דצמבר 1943 ויוני 1944 בפני מפקדי הוורמאכט.
הימלר נשא את הנאומים בתקופה שבה מאמץ המלחמה הגרמני עמד בפני מכשולים מתמידים.
בוועידת קזבלנקה בינואר 1943 קבעו בעלות הברית כי רק כניעה ללא תנאי של גרמניה תיחשב תוצאה ראויה של המלחמה.
הניצחון בקרב סטלינגרד ב-2 בפברואר 1943 היה נקודת מפנה במלחמה.
נשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט הודיע ב-12 בפברואר על תביעת האחראים על המלחמה ועל רצח העם, והקונגרס האמריקאי אישר זאת ב-18 במרס.
חיילים אמריקאים ובריטיים נחתו בסיציליה ב-7 ביולי 1943, איטליה נכנעה וחתמה על הסכם שביתת נשק ב-8 בספטמבר, וב-1 באוקטובר שוחררה נאפולי מהכיבוש הגרמני.
הצבא האדום פתח במתקפת קיץ מוצלחת ב-17 ביולי, במהלכה פוצצו פרטיזנים ב-3 באוגוסט רבים מפסי הרכבת בעורף הגרמני של החזית המזרחית.
בשבוע שבין 27 ביולי ו-3 באוגוסט 1943 תקפו בעלות הברית בהמבורג בהפצצות אוויריות במבצע עמורה , ומפעל חימוש בפנמינדה נהרס ב-18 באוגוסט.
במקביל גברה ההתנגדות נגד הכובש הגרמני.
מצב חירום הוכרז בנורווגיה (17 באוגוסט) ובדנמרק (29 באוגוסט).
מתנגדי המשטר הנאצי פעלו להחלפת השלטון בגרמניה (חוג קרייזאו) ותכננו להתנקש באדולף היטלר (ניסיונות שהביאו למבצע ואלקיריה ב-20 ביולי 1944).
על בסיס מדיניות אדמה חרוכה שהופעלה ב-4 בספטמבר עקב הנסיגה הצפויה בחזית המזרחית, נקבעו גזרי דין מוות נגד המשרתים בכוחות המזוינים שסירבו לציית לפקודות שהציג ממשל הכיבוש הגרמני בפולין (גנרלגוברנמן) ב-2 באוקטובר.
באותה תקופה, השמדת היהודים הפכה למטרה החשובה ביותר של גרמניה הנאצית.
באביב 1943 החל מבצע 1005 ובו הוצאו מהקברים ונשרפו אלו שנרצחו על ידי איינזצגרופן בכל שטחי החזית המזרחית, וזאת על מנת להסתיר את רצח העם המתמשך בבורות ירי, אשר מספר ההרוגים בהם עד אותה עת הגיע לכ-1.5 מיליון יהודים.
הימלר הורה על חיסולם של כל יהודי הגטאות בפולין הכבושה ב-11 ביוני, ובאזורים הסובייטיים ב-21 ביוני.
ארבע משרפות ותא גזים חדש הושלם באושוויץ II-בירקנאו.
ב-24 באוגוסט מונה הימלר כשר הפנים, ובכך אוחדו תחתיו כל כוחות המשטרה ברייך ובשטחים הכבושים.
ב-19 באוקטובר אמור היה מבצע ריינהרד להסתיים, ומחנות השמדה - להיות מפורקים.
עם זאת, פעולות התנגדות יהודיות נגד רצח היהודים שיבשו את התכנון.
אסירים מרדו בטרבלינקה (2 באוגוסט 1943) ובסוביבור (14 באוקטובר 1943).
יהודים בגטו ביאליסטוק מרדו (16–23 באוגוסט), הדנים עזרו לרוב יהודי דנמרק לברוח.
הנאום של 4 באוקטובר 1943
הימלר לא הכין את רוב נאומיו מראש, אם כי כתב הערות תמציתיות בכתב יד.
מאז סוף 1942 הרצאותיו לא תועדו בקצרנות, אבל הוקלטו באמצעות פטיפון על גבי תקליט.
הקלטות אלה הוקלדו על ידי איש אס-אס והימלר הוסיף תיקונים בכתב יד ואישר את הגרסה.
נאום שלוש השעות של הימלר ב-4 באוקטובר 1943 הוקלד ב-115 עמודים שהתגלו, להוציא דף אבוד, בין קובצי האס-אס שהוגשו למשפטי נירנברג תחת השם "מסמך 1919-PS".
המסמך הוקרא ביום ה-23 של הדיון, אם כי ביום זה לא נדונה השואה.
הקלטה של הנאום הזה שרדה, ואפשרה בדיקת ההבדלים הקלים בין הגרסה המודפסת לבין המקור.
הבדלים אלה הם קלים, ובכל מקרה לא מעידים על שיבוש מהותי בין המקור לבין הגרסה המודפסת.
הימלר נשא את הנאום הראשון בבית העירייה ולא בארמון האימפריאלי, כפי שהניחו בטעות לעיתים קרובות.
מבין הנהגת האס-אס נכחו 33 גרופנפיהררים, 51 אוברגרופנפיהררים ושמונה בריגדפיהררים מכל רחבי הרייך.
רבים מהם באו מהאזורים הכבושים במזרח אירופה.
עקב כך חלקים גדולים מהנאום עסקו במצב הרעוע בחזית המזרחית, תוך ניסיון להסביר את ההצלחות הצבא הסובייטי כשילוב של אכזריות הקומוניסטים וחולשת בעלות בריתה של גרמניה.
רק שתי דקות של נאום עסקו בהשמדת היהודים.
הימלר הניח שקהלו מיודע לירי ההמוני, לחיסול הגטאות ולקיומם של מחנות השמדה.
הנאום נישא כדי להצדיק את הפשעים שכבר בוצעו ולחייב את המאזינים ל"ייעוד הנעלה" שהואצל עליהם.
לכ-50 קצינים ובעלי תפקידים שלא נכחו נשלח עותק של הנאום, והוטל עליהם לאשר את קבלתו.
נאומי אוסקה (ביפנית: 大坂なおみ, באנגלית: Naomi Osaka; נולדה ב-16 באוקטובר 1997) היא טניסאית יפנית מקצוענית.
בשיאה (28 בינואר 2019) דורגה במקום הראשון בעולם לפי דירוג ה-WTA.
הישג השיא שלה הוא 4 זכיות בגראנד סלאם, מהן שתיים באליפות ארצות הברית (2018 ו-2020) ו-2 באליפות אוסטרליה הפתוחה (2019 ו-2021).
היא הטניסאית היפנית הראשונה שזוכה בטורניר גראנד סלאם.
אוסקה נולדה באוסקה שביפן, בת לאם יפנית ואב מהאיטי.
בגיל שלוש עברה עם משפחתה לניו יורק שבארצות הברית.
כשהייתה בת 11, חזרה ליפן, שם גרה עד שהחלה קריירת הטניס המקצועית שלה.
ביולי 2014 העפילה לראשונה להגרלה הראשית של טורניר WTA, היא גברה בסיבוב הראשון של טורניר בנק אוף ווסט קלאסיק על סמנתה סטוסור ובסיבוב השני הפסידה לאנדריאה פטקוביץ'.
ב-2015 זכתה בטורניר הראווה של הכוכבות העולות שהתקיים במסגרת אליפות סבב ה-WTA, לאחר ניצחון בגמר על קרולין גרסיה.
ב-2016 העפילה לראשונה לטורניר גראנד סלאם והודחה בסיבוב השלישי של אליפות אוסטרליה הפתוחה.
בהמשך השנה העפילה גם לסיבוב השלישי באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
בטורניר טוראי פאן פסיפיק שהתקיים בספטמבר 2016 העפילה לגמר ה-WTA הראשון שלה בו הפסידה לקרוליין ווזניאקי.
בתום העונה זכתה בתואר הטניסאית החדשה של השנה מטעם ה-WTA וסיימה במקום ה-40 בעולם.
באליפות וימבלדון שנערכה ביולי 2017 הגיעה אוסקה לסיבוב השלישי שבו הפסידה לונוס ויליאמס מארצות הברית בשתי מערכות (7-6(7-3), 6-4).
באליפות ארצות הברית שנערכה בספטמבר אותה שנה היא הגיעה לסיבוב השלישי שבו הפסידה לקאיה קאנפי מאסטוניה ב-3 מערכות (6-3, 2-6, 7-5).
בסיבוב הראשון היא חוללה הפתעה לאחר שניצחה את אנג'ליק קרבר מגרמניה (6 בעולם) בשתי מערכות (3–6, 1-6).
ב-2018 העפילה לסיבוב הרביעי באליפות אוסטרליה הפתוחה בו הודחה על ידי המדורגת ראשונה סימונה האלפ.
במרץ 2018 ניצחה בטורניר אינדיאן וולס מאסטרס, בדרך לתואר גברה בסיבוב הראשון על מריה שראפובה, ברבע הגמר על קרולינה פלישקובה, בחצי הגמר על סימונה האלפ ובגמר על דריה קסטקינה.
בעקבות ניצחונה העפילה למקום ה-19 בעולם.
באליפות ארצות הברית שנערכה בספטמבר אותה שנה היא זכתה בתואר לאחר ניצחון בגמר על סרינה ויליאמס בשתי מערכות (6-2, 6-4) ובכך הפכה ליפנית הראשונה שזוכה בטורניר גראנד סלאם.
בעקבות הזכייה בתואר היא עלתה למקום השביעי בעולם.
על הזכייה העיבה תקרית בין סרינה לשופט, במהלכה ויליאמס הטיחה בו: "גנב, גנבת לי נקודה.
לא תשפוט אותי יותר לעולם", ועל כך נענשה במשחקון בשלב קריטי של המשחק.
לאחר האירוע אמרה אוסקה: "כי הניצחון היה "קצת מריר" ו"זה לא היה בהכרח הזיכרון המאושר ביותר."
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2019 זכתה אוסקה בתואר לאחר ניצחון בשלוש מערכות על פטרה קביטובה מצ'כיה (7–6(7–2), 5–7, 6–4), ובכך השלימה זכייה שנייה ברציפות בטורניר גראנד סלאם, ועלתה למקום הראשון בעולם.
באליפות וימבלדון היא הודחה בסיבוב הראשון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה הודחה בשמינית הגמר.
היא זכתה בשנה זו באליפות סין הפתוחה לאחר ניצחון בגמר על אשלי ברטי.
אוסקה הייתה הספורטאית האישה שהרוויחה הכי הרבה כסף ב-2019, בה הרוויחה 37.4 מיליון דולר.
היא דורגה במקום ה-29 ברשימת 100 הספורטאים המרוויחים ביותר באותה שנה, שפרסם מגזין פורבס, לאחר ששנה קודם לכן לא הופיע ברשימה כלל.
באליפות אוסטרליה הפתוחה הגיעה אוסקה לסיבוב השלישי שבו הפסידה לקוקו גוף מארצות הברית בשתי מערכות (6-3, 6-4).
בטורניר הראשון שבו השתתפה לאחר המגפה, אליפות סינסינטי שנערכה באוגוסט הגיעה אוסקה לשלב הגמר אך פרשה בשל פציעה.
יריבתה ויקטוריה אזרנקה מבלארוס זכתה בתואר.
באליפות ארצות הברית הפתוחה, זכתה אוסקה בתואר ליחידות לאחר ניצחון במשחק הגמר על ויקטוריה אזרנקה ב-3 מערכות (1–6, 6–3, 6–3).
הייתה זו זכייתה השנייה באליפות ארצות הברית והשלישית בטורניר גראנד סלאם.
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בפברואר 2021 היא ניצחה במשחק הגמר את ג'ניפר בריידי מארצות הברית בשתי מערכות (6–4, 6–3).
בשלב חצי הגמר היא ניצחה את סרינה ויליאמס בשתי מערכות (6–3, 6–4).
באותה שנה פרשה אוסקה מאליפות צרפת הפתוחה אחרי משחק הפתיחה שלה, אותו ניצחה, בעקבות סירובה להופיע למסיבת עיתונאים שלאחר המשחק, כמתחייב מתקנות הפדרציה הבינלאומית לטניס.
עוד לפני הטורניר הודיעה אוסקה שהיא תסרב לעמוד בהתחייבויות כלפי העיתונות, מאחר שלדבריה, שאלות אחרי משחק "פוגעות בבריאותה הנפשית", ונועדו "לחבוט בבני אדם אחרי שנפלו".
היא לא התייצבה למסיבת העיתונאים אחרי ניצחונה על הרומניה פטריצ'יה מריה טיג ב-30 במאי 2021, ובשל כך נקנסה ב-15,000 דולר, והוזהרה מהשלכות נוספות אם תמשיך להפר את קוד ההתנהגות ולפגוע בכבוד העיתונאים.
לאחר שהוזהרה, התייצבה אוסקה לריאיון אחרי המשחק על המגרש, וב-31 במאי היא הודיעה על פרישתה מהטורניר, ולמעשה, פרשה מסבב הגראנד סלאם.
אוסקה נבחרה להדליק את הלפיד האולימפי בטקס פתיחת אולימפיאדת טוקיו (2020).
ב-4 בספטמבר 2021 הודיע אוסקה שהיא לוקחת הפסקה לזמן בלתי מוגבל מהשתתפות בתחרויות הסבב המקצועני לנשים.
זאת, אחרי שבסיבוב השלישי של אליפות ארצות הברית הפתוחה 2021, שבה דורגה שלישית, היא הפסידה במפתיע לטניסאית הקנדית ליילה אנני פרננדס, שהייתה בלתי מדורגת בתחרות.
אוסקה הופיעה ברשימת לשנת 2021 של מגזין פורצ'ן.
אוסקה חברה משנת 2017 בנבחרת גביע הפדרציה של יפן.
בשנת 2018 ייצגה את יפן במסגרת תחרויות גביע הופמן.
תוצאה שנה תחרות יריבה ניקורזכייה 2018 אליפות ארצות הברית הפתוחה סרינה ויליאמס 6–2, 6–4זכייה 2019 אליפות אוסטרליה הפתוחה פטרה קביטובה 7–6(7–2), 5–7, 6–4זכייה 2020 אליפות ארצות הברית הפתוחה ויקטוריה אזרנקה 1–6, 6–3, 6–3זכייה 2021 אליפות אוסטרליה הפתוחה ג'ניפר בריידי 6–4, 6–3
אוסקה והראפר קורדאה במערכת יחסים מאז 2019. ביולי 2023, הזוג הפכו להורים לתינוקת לאחר שהכריזה על הריונה באינסטגרם בינואר.
נאוסטיקואורוס (שם מדעי: Neusticosaurus; משמעות השם "לטאה שוחה") הוא סוג של זוחל ימי שהיה קרוב של הנותוזאורוס.
הוא חי במימי הטריאס התיכון ומאובניו נמצאו בגרמניה, שווייץ ואיטליה.
יצור זה היה מהקטנים שבבני סדרתו והגיע לאורך של 18 סנטימטרים בלבד.
היו לו צוואר ארוך ולסתות קטנות, רגליים קטנות שהותאמו להליכה על הקרקע וזנב ארוך ושרירי.
תזונתו הורכבה בעיקר מדגים אותם הוא תפס עם לסתותיו מלאות השיניים.
נאומיצ'י אואדה (ביפנית: 植田 直通; נולד ב-24 באוקטובר 1994) הוא כדורגלן יפני, המשחק בעמדת הבלם בקאשימה אנטלרס.
אואדה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל של בתי הספר בהם למד באוטו, עיר הולדתו.
את הקריירה התחיל כחלוץ וכשהגיע לתיכון עבר לשחק כבלם.
אואדה משך את תשומת ליבם של המועדונים הגדולים ביפן זולת טוקיו, אוראווה רד דיימונדס, יוקוהמה פ.
מארינוס, קווסאקי פרונטלה ונגויה גרמפוס, אך ב-4 בספטמבר 2012, סיכם בקאשימה אנלטרס והוא הצטרף אליה, 4 חודשים לאחר מכן.
ב-23 במרץ 2013, אואדה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–4 לטוקיו במסגרת גביע הליגה היפני.
ב-22 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל היפנית בהפסד 1–2 נגד סרזו אוסקה.
ב-16 באפריל 2014, אואדה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד וגלטה סנדאיי במסגרת גביע הליגה היפני.
בעונת הושאל לקבוצת צעירי הליגה היפנית מהליגה היפנית השנייה ובסיום העונה חזר לקאשימה.
ב-12 ביולי 2018, אואדה חתם לארבע שנים בסרקל ברוז' מליגת העל הבלגית.
אואדה, ערך את הופעת הבכורה שלו בברוז' בתיקו 0-0 נגד סטנדרד לייז'.
ב-6 באפריל 2019, אואדה כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–3 נגד מוסקרון.
במשחק זה, אף נבחר לאיש המשחק.
ב-18 בינואר 2021, אואדה הושאל לנים מליגת העל הצרפתית עד לסיום העונה, עם אופציה לרכישה.
ב-9 בינואר 2023 חזר לקדנציה שנייה בקאשימה אנטלרס.
בצעירותו, אואדה בנבחרות הצעירות של יפן ואף זכה עם הנבחרת הצעירה בגביע אסיה בכדורגל עד גיל 23 בשנת .
אואדה זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת גביע אסיה בכדורגל 2015 לאחר פציעתו של אטסוטו אוצ'ידה, אך לא רשם דקות משחק בגביע.
רק ב-13 בדצמבר 2017, אואדה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד .
גביע אסיה בכדורגל עד גיל 23: 2016
נאוצ'ן (שם מדעי: Neochen) הוא סוג של עופות מים נאוטרופים מתת-משפחת ברווזי צדפות ממשפחת הברווזיים, הכולל כיום שני מינים: אווז אורינוקו ואווז האנדים.
בעבר נכללו עוד שלושה מינים שנכחדו בסוג.
ברווזים אלה דומים במראם לאווזים, אך בעלי קירבה גדולה יותר ליאורית, לטדורנה ולעוד ברווזים טרופיים.
בעבר סיווגו את אווז אורינוקו ליחידי בסוגו.
כיום הפרידו את אווז האנדים מהסוג הקרוב ברווז צדפות, עקב הבדלים מולקולריים קטנים.
מודול המעבדה הרב-תכליתית "נאוקה" הוא מודול המהווה חלק מהמודול הרוסי של תחנת החלל הבינלאומית, מיועד ליישום תוכנית רוסית למחקר מדעי ויישומי וניסויים בתחום החלל.
המודול נוצר על ידי מרכז חרוניצ'ב ועל בסיס גיבוי מודול "זאריה", בהוראת רוסקוסמוס.
הוא מורכב מתא הרמטי ומתאם הרמטי כדורי, המופרדים במחיצה אטומה עם פתח.
הנפח הפנימי של המודול הוא 70 m³.
זהו המודול הרוסי הראשון בתחנת החלל הבינלאומית מזה 11 שנים.
"נאוקה" מתוכננת לשרת את תחנת החלל עד סוף שנת 2027, אך במידת הצורך ניתן להאריך את שהותה עד שנת 2030.
השיגור בוצע ב-21 ביולי 2021 בעזרת משגר מדגם פרוטון .
העגינה לתחנת החלל הבינלאומית התקיימה ב-29 ביולי 2021, כשמודול נאוקה עגנה בהצלחה לצד מודול זבזדה.
בכך הסתיימה תקופת דחיות שיגור שהמועד המקורי היה 2007.
חלק מציוד ששייך למודול החדש הגיע לתחנת החלל כחלק של מודול "ראסווט".
היה צורך להעבירו למודל החדש בהתאם ליעוד.
בהתאם לתוכנית שהוכנה ב"רוסקוסמוס" להפעלת המודול החדש ושילובו במערכות תחנת החלל נדרשת מספר רב של פעילויות חוץ-רכביות.
חלק מהם בוצעו עוד לפני הגעת המודול.
פעילות מס' 15 ואחרונה נערכה ב-9 באוגוסט 2023.
מודול "נאוקה" כולל מספר יחידות, מדחפים, מכלי דלק ופאנלים סולאריים בשטח 56 מ"ר (בתוך המודול הותקנו סוללות מצברים.
בתוך המודול הותקנו שירותים, יחידה לאספקת חמצן ל-6 אשנים, מתקן ליצור מים ותא מגורים של איש צוות שלישי.
בנוסף לכך קיים חלון בתצפית על חלק החיצוני של תחנת החלל.
על המודול הותקנו 3 סוגים של מדחפים כמו במודול "זאריה" המקורי.
בתוך המודול קיימות עמדות עבודה שבין היתר מאפשרות שליטה על זרוע רובוטית ERA שנבנה על ידי סוכנות החלל האירופית.
מודול מצויד ב-3 תאי עגינה: מודול "זניט" (מחובר למודול "זבזדה", מודול "נדיר" מחובר למודול "פריצ'אל מודול קדמי שפנוי לעדינה חלליות מטען או חלליות מאוישות.
נאוסטנוזאורוס (שם מדעי: Neosteneosaurus; משמעות השם: "סטנוזאורוס חדש") הוא סוג נכחד של דמוי-תנין מהקבוצה ת'לאטוסוכים, אשר התקיים בין היורה התיכון ליורה העליון שלפני 165 עד 158 מיליון שנה מזמננו באירופה.
דמוי-תנין זה ידוע מממצאי מאובנים שהתגלו בתצורות חימר אוקספורד וב-"Marnes de Dives" שבנורמנדי, צרפת.
הסוג תואר ב-2020 ונכלל בו מין יחיד - Neosteneosaurus edwardsi.
מין זה כבר היה ידוע מ-1868 אך הוא תואר כחלק מהסוג סטנוזאורוס (Steneosaurus).
מין נוסף שתואר ב-1913, Steneosaurus hulkei היום נחשב לשם נרדף למין הנוכחי.
מדענים שחקרו את דגימות דמוי-תנין זה העלו שהגיע לאורך של 7 מטרים.