tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מערכת כזו אמורה לתת ביצועים מעולים לגילוי ולנטירול חסימות במיוחד בשימוש עם CEC (Cooperative Engagement Capability).
המשחתות מסדרת ארלי ברק הן סדרת משחתות בחיל הים של ארצות הברית (סימול נאט"ו למשחתות: DDG).
החימוש העיקרי בכל משחתת הוא טילים מונחים.
ארלי ברק היא המשחתת הראשונה שתוכננה סביב מערכת הלחימה "אייג'יס" והמכ"ם הפסיבי SPY-1D.
היא קרויה על שמו של האדמירל ארלי ברק, המפורסם במפקדי המשחתות של מלחמת העולם השנייה וראש המבצעים הימיים של הצי האמריקאי בעת כהונתם של נשיאי ארצות הברית דווייט אייזנהאואר וג'ון קנדי.
הספינה הראשונה של סדרת ארלי ברק הוזמנה עוד בחייו של אדמירל ברק, ב-4 ביולי 1991, עם הוצאתה משירות של המשחתת האחרונה מסדרת Spruance , המשחתת USS Cushing.
ספינות מלחמה אלו הן משחתות רב-משימתיות המסוגלות לנהל לוחמה נגד מטוסים (AAW) עם Aegis וטילי קרקע-אוויר; תקיפות קרקע טקטיות עם טילי טומהוק; לוחמה נגד צוללות (ASW) עם סונאר מערך נגרר, רקטות נגד צוללות ומסוקי ASW; ולוחמה נגד קרקע (ASuW) באמצעות טילים ותותחים מספינה לספינה.
עם שדרוגים למערכות המכ"ם AN/SPY-1 שלהם ומטעני הטילים הקשורים אליהם כחלק ממערכת ההגנה מפני טילים בליסטיים של Aegis, כמו גם הצגת מערכת המכ"ם AN/SPY-6, הסדרה פיתחה גם יכולת כנגד טילים בליסטיים ופלטפורמות נגד לוויינים במסלול נמוך.
נכון לאוקטובר 2023, כל 73 המשחתות שנבנו פעילות, ו-19 נוספות מתוכננות להיכנס לשירות.
עלות בנייה של משחתת בודדת נאמדת ב-1.843 מיליארד דולר.
ספינות מסדרה זו שנמצאו בים האדום השתתפו בעת מלחמת חרבות ברזל בהגנה על מדינת ישראל.
ב-19 וב-20 באוקטובר 2023 המשחתת קרני יירטה טילי שיוט וכטב"מים שנורו על ידי החות'ים לכיוון אילת.
והמשחתת מייסון ביחד עם ספינת מלחמה יפנית השתתפה ב-27 בנובמבר 2023 בשחרור ספינת משא בבעלות ישראלית שנתפסה על ידי החות'ים ובעצירת חלק מהתוקפים.
בשנת 2026 משחתת "דלברט די.
בלאק (DDG-119)" הגיעה לאזור אילת.
המשחתות מסדרת ארלי ברק מופיעות בסדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "" המשודרת בערוץ דיסקברי וב.
הפרק "ספינת מלחמה סופר מהירה" שודר ב-7 באוגוסט 2007 כחלק מעונה 6.
משחקי הקיץ הפראלימפיים 2020 (ביפנית: 東京2020パラリンピック競技大会) היו המשחקים הפאראלימפיים ה-16 שנערכו בין התאריכים 24 באוגוסט–5 בספטמבר 2021 בטוקיו, אשר הוכרזה כמארחת המשחקים ב-7 בספטמבר 2013 ובכך הפכה לעיר הראשונה שמארחת את המשחקים פעמיים לאחר שאירחה את המשחקים הפאראלימפיים השניים בשנת 1964. הסיסמה המייצגת את המשחקים היא: "Discover Tomorrow" (ביפנית: 未来(あした)をつかもう).
לאור מגפת הקורונה הוחלט על ידי הוועדה המארגנת של המשחקים, הוועד האולימפי הבינלאומי והוועד הפאראלימפי הבינלאומי לדחות את מועד המשחקים מקיץ 2020 ל-24 באוגוסט 2021 ועד 5 בספטמבר.
עם זאת, הוחלט כי לא יהיה שינוי בשם המשחקים.
בשנת 2021 נקבע שהמשחקים יהיו ללא קהל.
באקו ודוחא לא הצליחו להעפיל לשלב הסופי בהתמודדות על האירוח, ואילו רומא פרשה במהלך הקמפיין.
ההצבעה לבחירת המארחת של משחקי הקיץ האולימפיים והפאראלימפיים 2020 התקיימה ב-7 בספטמבר 2013, בקונגרס האולימפי ה-125 בבואנוס איירס, ארגנטינה.
במשחקים הפאראלימפיים התקיימו 22 ענפי ספורט.
תחרויות בדמינטון וטאקוונדו מתקיימות בפעם הראשונה.
משחקי החורף הפאראלימפיים 2018 הם המשחקים הפאראלימפיים ה-12 שנערכה במתכונת של אולימפיאדת חורף.
המשחקים התקיימו בין 9 במרץ ל-18 במרץ 2018 בעיר פיונגצ'אנג שבקוריאה הדרומית.
במשחקים הפאראלימפיים נטלו חלק ספורטאים מכ-42 מדינות, שהתחרו ביניהם בשישה מקצועות: סקי אלפיני, הוקי מזחלות, ביאתלון, סקי למרחקים, קרלינג בכיסאות גלגלים וגלישת שלג.
הדירוג מבוסס על נתוני הוועד הפאראלימפי הבינלאומי.
המשחקים הפרנקופוניים (Jeux de la Francophonie) הם תחרויות משולבות של ספורט ואמנות, הנערכות מדי ארבע שנים בהשתתפות ספורטאים ונציגים מן המדינות החברות בארגון לה פרנקופוני, אשר הצרפתית משמשת להן כשפה מדוברת.
ההחלטה על ייסוד המשחקים התקבלה בשנת 1987. המשחקים נערכו לראשונה במרוקו בשנת 1989.
הרכב ענפי הספורט המתקיימים במסגרת המשחקים איננו קבוע ומשתנה מתחרות לתחרות.
במשחקים הראשונים ב-1989 נכללו ארבעה ענפים.
להלן ענפי הספורט שנכללו בתחרויות השונות:
המשחקים הפרנקופוניים הראשונים נערכו בערים קזבלנקה ורבאט שבמרוקו מ-8 ביולי ועד 22 ביולי 1989.
אירוח המשחקים נמסר לידי מרוקו בשנת 1987. נטלו בהם חלק 1,500 משתתפים (900 ספורטאים ו-600 אמנים) מ-38 מדינות.
הם נפתחו על ידי המלך חסן השני.
טקסי המשחקים נערכו באצטדיון מוחמד החמישי בקזבלנקה.
תחרויות האתלטיקה נערכו באצטדיון הנסיך מולאי עבדאללה ברבאט.
במשחקים נערכו תחרויות בארבעה ענפי ספורט:
להלן פירוט המדינות ששלחו משלחות למשחקים והמדליות שבהן זכו:
המשלחות מהמדינות הבאות השתתפו במשחקים אך לא זכו במדליות כלשהן:
משחקי החורף הפאראלימפיים ה-13 הם אירוע ספורט גדול ומרכזי שנערך בין ה-4 במרץ ל-13 במרץ 2022 בבייג'ינג, ובמספר אתרים ברבעים ו ברפובליקה העממית של סין.
בייג'ינג היא העיר הראשונה המארחת גם את משחקי הקיץ וגם את משחקי החורף הפאראלימפיים, לאחר שאירחה את המשחקים הפאראלימפיים בקיץ 2008. רבים מהמתקנים ששימשו במשחקים הפאראלימפיים בקיץ 2008 מארחים את התחרויות גם במשחקי החורף הפאראלימפיים ב-2022.
המתקנים האולימפיים למשחקים מקובצים לשלושה מתחמים.
במתחם בייג'ינג נעשה שימוש חוזר ברבים מהמתקנים שאירחו תחרויות בהמשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008).
בכל מתחם מלבד מתקני הספורט הוקמו גם כפר פאראלימפי ומרכז תקשורת.
בבייג'ינג נעשה שימוש חוזר בכפר הפאראלימפי ממשחקי 2008 ובמרכז הוועידות הלאומי, ששימש כמרכז תקשורת במשחקי 2008. כמו כן, מתקני התחרויות זהים למתקנים שאירוח את אולימפיאדת בייג'ינג (2022).
מתחםמתקן ענפי ספורט קיבולת סוג הערותבייג'ינג האצטדיון הלאומי בייג'ינג("קן הציפור") טקסי הפתיחה והנעילה 80,000 מתקן קיים אירח את טקסי הפתיחה, הנעילה, תחרויות אתלטיקה קלה ואת משחק הגמר של טורניר הכדורגל באולימפיאדת 2008. האצטדיון הלאומי המקורה בייג'ינג הוקי מזחלות 19,418 מתקן קיים באולימפיאדת 2008 אירח את תחרויות ההתעמלות מכשירים, הטרמפולינה והכדוריד.
הסמל משלב אלמנטים מסורתיים ומודרניים של התרבות הסינית ועוצב בהשראת הסימן 飞 שהוא המילה זבוב בכתב סיני.
הסמל עוצב כסרט הדומה לספורטאי בכסא גלגלים הממהר לעבר קו הסיום.
ב-17 בספטמבר 2019 חשפה הוועדה המארגנת את הקמע למשחקים "Shuey Rhon Rhon".
הקמע עוצב כפנס סיני בדמות ילד.
הפנס הסיני הוא סמל תרבותי בן אלפי שנים בסין בעל זיקה לקציר, חגיגה, שגשוג ואור.
הצבע האדום מסמל בתרבות הסינית שמחה וחגיגיות.
העיצוב מדמה חיתוך נייר סיני מסורתי.
ראשו של הקמע מעוטר ביונים, מקדש השמיים של בייג'ינג ושלג המסמלים שאיפה לשלום וחברות.
בנוסף, צורת ההגייעה של המילה "Shuey" זהה לתו הסיני המסמן שלג.
העיצוב הוגש לתחרות על ידי האקדמיה לאמנות של ג'ילין .
במשחקים הפאראלימפיים מתקיימים 78 תחרויות ב-5 ענפי ספורט, הכוללים 7 דיסציפלינות.
2 תחרויות פחות מהמשחקים הפארלימפיים פיונגצ'אנג (2018)
זוהי הופעת הבכורה של נבחרות , ו במשחקי החורף הפאראלימפיים וחזרתן של נבחרת לאחר שמשלחתה לא העפילה מאז המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994), נבחרת לאחר שמשלחתה לא העפילה מאז המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002) ונבחרת לאחר שמשלחתה לא העפילה מאז המשחקים הפאראלימפיים טורינו (2006).
המשלחת הרוסית הייתה אמורה להשתתף בשם "הוועד הפאראלימפי הרוסי" (PRC) לאור העונש שהוטל עליה בדצמבר 2019 על ידי הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט בשל פעילות מדינתית מאורגנת לרמאות בבדיקות סמים.
אולם לאור הפלישה הרוסית לאוקראינה קבע הוועד הפאראלימפי הבינלאומי ב-2 במרץ כי המשלחות מרוסיה ו לא ישתתפו במשחקים בשמם, ועם הסמלים הלאומיים.
הספורטאים מהמדינות הללו הורשו להשתתף כספורטאים פאראלימפיים עצמאיים תחת הדגל של הוועד הפאראלימפי.
אם ספורטאי עצמאי ייזכה במדליה, המדליה תוענק לו אך היא לא תספר בטבלת המדליות הכללית.
במקרה של זכייה במדליית זהב יושמע ההמנון הפאראלימפי.
יממה לאחר מכן הודיע הוועד הפאראלימפי הבינלאומי כי השתתפות ספורטאים ונציגים מרוסיה ובלארוס נאסרה לאחר שמספר רב של ועדים פאראלימפיים לאומיים איימו לא להתחרות ולהחרים את המשחקים אם צעד זה לא יינקט.
ישראל השתתפה בפעם הראשונה במשחקי החורף הפאראלימפיים.
הנציגה הישראלית היחידה הייתה שיינא וספי, בת 19 מיסוד המעלה, שהתחרתה בענף הסקי האלפיני.
וספי נועדה להתחרות בשתי תחרויות: סלאלום וסלאלום ענק.
אך פרשה מתחרות הסלאלום בעקבות שינוי מועד התחרות ליום שבת במקום יום ראשון לאור תנאי מזג האוויר הצפויים, דבר שנגד את שמירת השבת של וספי.
המשחקים הפרנקופוניים 2009 נערכו בעיר ביירות בירת לבנון מ-27 בספטמבר ועד 6 באוקטובר באותה שנה.
הייתה זו הפעם השישית שבה נערכו המשחקים.
נטלו בהם חלק 3,000 משתתפים מ-48 מדינות וארצות.
אירוח המשחקים נמסר לידי לבנון בשנת 2003. קנדה תרמה סכום של מיליון דולר למימון המשחקים.
בטקס הפתיחה של המשחקים הכריז על פתיחתם נשיא לבנון מישל סלימאן.
בין הנוכחים בטקס היו ראש ממשלת צרפת פרנסואה פיון ואלבר השני, נסיך מונקו.
בשידורי הטקס צפה קהל של כ-70 מיליון איש ברחבי העולם.
לוגו המשחקים והקמע שלהם היה סדרוס (Cédrus), דמות של עוף החול בצבעי ארגון הלה פרנקופוני, אשר עוצבה על ידי הקריקטוריסט הלבנוני ארמנד חומסי (Armand Homsi).
המשחקים נערכו על רקע המשבר הפוליטי המתמשך בלבנון והקמת ממשלה חדשה בה.
אבטחת המשחקים הייתה הדוקה ואלפי חיילים ושוטרים נפרסו סביב אתרי התחרויות ומעונות הספורטאים.
ראש הממשלה הנבחר סעד חרירי קרא לכל המפלגות בלבנון לנהוג בריסון והדגיש כי למשחקים יש חשיבות עבור תדמיתה של המדינה.
המשחקים והתחרויות נערכו באתרים בביירות ומחוץ לה:
אצטדיון הספורט העירוני כמיל שמעון בביירות אירח את טקס הפתיחה של המשחקים, את גמר תחרויות האתלטיקה וטורניר הכדורגל וכן את תחרויות האגרוף (באגף פייר ג'ומאייל של האצטדיון)
האצטדיון העירוני ביירות ואצטדיון רפיק אל-חרירי בצידון אירחו את משחקי טורניר הכדורגל
משחקי טניס השולחן נערכו במתקני מועדון הספורט הומנטמן ביירות (Homenetmen Beirut)
משחקי כדורסל הנשים נערכו במתקני מועדון ספורטינג אל ריאדי ביירות (Sporting Al Riyadi Beirut)
אצטדיון מישל אל-מור בביירות אירח את תחרויות הג'ודו
תחרויות כדורעף חופים נערכו בחופי העיירה ג'בייל
התחרויות בענפי התרבות נערכו בארמון אונסק"ו ובתיאטראות של אוניברסיטת סן-ז'וזף, כולם בביירות.
תחרויות הגמר נערכו במרכז התחרויות והפנאי הבינלאומי ביירות וכן בקזינו דו-ליבן (Casino du Liban) בעיירה ג'וניה.
מרכז התחרויות והפנאי הבינלאומי ביירות אירח גם את טקס הסיום של המשחקים.
משתתפי התחרויות השתכנו במעונות האוניברסיטה הלבנונית בביירות והשתמשו במתקני הספורט שלה לאימונים.
להלן פירוט המדינות והארצות ששלחו משלחות למשחקים והמדליות שבהן זכו:
המשלחות מהמדינות והארצות הבאות השתתפו במשחקים אך לא זכו במדליות כלשהן:
המשחתות מסדרה 55 (בסינית: 055型导弹驱逐舰, שם הקוד בנאט"ו: רנהאי) היא סדרה של משחתות הנושאות טילים מונחים בפיתוח עבור צבא השחרור העממי של הרפובליקה העממית של סין.
המשחתת רב משימתית ומיועדת להגנה אווירית, נגד טילים, נגד ספינות ונגד צוללות.
הפלטפורמה הימית צפויה לשחק תפקיד מכריע במשימות תקיפה עתידיות של סין, והיא אחד הכלים הימיים הראשונים המסוגל לבצע משימות תקיפה בעומק היבשה.
נכון לתחילת 2019, 6 משחתות נמצאות בהליכי בחינה ובנייה וצפויות להיכנס לשירות בשנת 2019.
המשחתת בעלת יכולות חמקנות, עם שטח חתך מכ"ם קטן, וכן רעש, קרינת אינפרא אדום ואלקטרומגנטית נמוכים.
המשחקים של ג'ראלד הוא סרט אימה ומותחן פסיכולוגי שבוים ונערך על ידי היוצר מייק פלנגאן ונכתב על ידיו בשיתוף פעולה עם התסריטאי ג'ף הווארד.
הסרט מבוסס על מותחן אימה באותו השם מאת סופר האימה המצליח סטיבן קינג ומככבים בו קארלה גוג'ינו וברוס גרינווד בתפקידים הראשיים.
עד לרגע שבו פלנגאן החליט לעבד את הספר למסך, הספר נחשב בלתי ניתן לעיבוד.
הסרט עלה לכל הפלטפורמות של נטפליקס ב-29 בספטמבר 2017.
הסרט נפתח כשבני הזוג ג'סי וג'ראלד ברלינגיים מגיעים לבית קיט מבודד בעיירת פיירהופ שבאלבמה, במטרה לנפוש שם לזמן מה.
בעוד ג'ראלד לוקח גלולת ויאגרה, ג'סי מאכילה כלב תועה הנמצא מחוץ לבית, אבל כאשר היא חוזרת אל הבית היא משאירה את הדלת פתוחה.
לפני שהזוג מתחיל במשחק מקדים, ג'ראלד לוקח גלולת ויאגרה שנייה, משאיר כוס מים על המדף מעל למיטה, ואוזק את ג'סי באמצעות אזיקים לעמודי המיטה.
עם זאת, במהלך המשחק, במהלכו ג'ראלד מדמה סצנה בה הוא אונס את ג'סי האזוקה, ג'סי, שמתחילה להרגיש אי נוחות, מתחננת בפניו שיפסיק וישחרר אותה ואילו הוא עונה לה בתגובה, "מה אם לא?".
השאלה מובילה לוויכוח סוער שבמהלכו ג'ראלד מאשים את ג'סי בכך שהיא אפילו לא מנסה להצית מחדש את יחסיהם, אך במהלך הוויכוח, ג'ראלד מת מהתקף לב, נופל על הרצפה, ומותיר את ג'סי לבדה אזוקה לעמודי המיטה.
הכלב נכנס וג'סי מנסה לגרש אותו, אך הכלב נוגס חתיכה מזרועו של ג'ראלד ואוכל אותה.
עם זאת, ג'סי מתחילה להזות את ג'ראלד שלכאורה עודנו חי ומתחיל לדבר איתה על אמיתות נישואיהם המתוחים ועל בעיות ההפרעה בזקפה שלו.
לאחר מכן, ג'ראלד מודיע לה שהיא בזבזה שעות בלא לעשות כלום, והיא מתחילה לסבול מצימאון ועייפות.
כתוצאה מכך, ג'סי הוזה את ג'ראלד ולכאורה גרסה שונה של עצמה מספרים אחד לשנייה דברים על עצמם שמעולם לא היה להם אומץ להודות בהם.
הדברים מעוררים אותה להיזכר בכוס המים המוצב מעל המיטה, והיא מצליחה להשיג אותו, אך לא לקרב אותו לפיה.
ההזיות מזכירות לה את תווית המחיר שהניחה על המדף, ולאחר שהיא מצליחה להשיג את התווית, ג'סי מגלגלת אותו לצורת קשית על מנת להגיע למים.
ג'סי נרדמת ומתעוררת בחושך, ורואה דמות גבוהה ומעוותת שחושפת שקית של עצמות ותכשיטים שונים.
ג'סי מנסה להתנגד לדמות המסתורית, אך ג'ראלד מופיע ומספר לה שהדמות היא המוות המחכה לקחת אותה.
ג'ראלד מתחיל לקרוא לג'סי "עכברה", שם המעורר אצלה זיכרון של אביה, טום, שכינה אותה בחיבה "עכברה", מאונן בעודה יושבת על ברכיו בזמן ליקוי חמה.
בבוקר, ג'סי מתעוררת בכאב עז לאחר שזרימת הדם נמנעה משתי ידיה האזוקות ורגליה התכווצו.
הזיותיהם של ג'ראלד וג'סי מפקפקים בטענותיה שהיא הייתה לחוצה לשמור בסוד על מה שאביה עשה, ובטענותיה כי אין לזה כל קשר לנישואיה, אף שנישאה לגבר הדומה לאביה.
ג'ראלד מקניט את ג'סי בקשר לדמות המסתורית שראתה מקודם, אותו הוא מכנה "איש אור הירח".
בעבר, אחרי הליקוי, אביה אומר לה שהוא מתבייש במה שעשה, ומתמרן אותה להסכים לא לספר לאף אחד.
ג'סי נזכרת שחתכה את ידה באותו לילה, לאחר שהחזיקה בכוס בחוזקה בזמן שאמה שאלה אותה על הליקוי.
באמצעות הזיכרון, ג'סי מנפצת את כוס המים וחותכת את פרק ידה באופן שמאפשר לה לקלף את העור, מה שמאפשר לידה המדממת להשתחרר מהאזיק.
ג'סי גוררת את המיטה אל המפתח, משחררת את ידה השנייה, שותה מים וחובשת את עצמה, אך זמן קצר לאחר מכן מתעלפת כתוצאה מאיבוד דם ועייפות רבה.
כשהיא מתעוררת, היא רואה את "איש אור הירח" נמצא בקצה המסדרון, ונותנת לו את טבעת הנישואין שלה.
ג'סי נכנסת למכונית שלה ונוסעת משם, אך הוזה שוב את האיש במושב האחורי, מה שגורם לה להתרסק לתוך עץ, אך למזלה אנשים מבית סמוך יוצאים לעזרתה.
שישה חודשים לאחר מכן, ג'סי כותבת מכתב לדמותה בת ה-12, בעודה נאבקת לכתוב בידה שזקוקה להשתלת עור.
במכתבה, ג'סי מתארת כיצד העמידה פנים ששכחה את החוויה הקשה שעברה בהיותה לכודה על מנת להימנע משאלות כואבות, והשתמשה בביטוח החיים של ג'ראלד במטרה להקים קרן לקורבנות התעללות מינית.
ג'סי חושפת שלמרות כל זאת, בכל לילה "איש אור הירח" עדיין מתגלה בפניה כשהיא נרדמת.
ג'סי מגיעה לבית המשפט בזמן הקראת פסק דינו של ריימונד, ומשיגה את תשומת לבו.
ריימונד מצטט את מה שאמרה כשהייתה אזוקה למיטה לבדה, מה שמעיד על כך שהוא באמת היה שם באותו הלילה.
ג'סי מתקדמת לעברו וכשהיא רואה בפניו את פניהם של ג'ראלד וטום, אומרת לו "אתה קטן יותר משזכרתי".
הסרט מסתיים כשג'סי פוסעת בהליכת ניצחון אל הרחוב כשאור השמש בוהק עליה.
קארלה גוג'ינו - ג'סי ברלינגיים, אשתו של ג'ראלד.
קיארה אורליה - ג'סי בצעירותה.
ברוס גרינווד - ג'ראלד ברלינגיים, בעלה של ג'סי.
קארל סטרויקן - איש אור הירח/רימונד אנדרו ז'ובר.
הנרי תומאס - טום, אביה של ג'סי.
קייט סיגל - סאלי, אמה של ג'סי.
ב-19 במאי 2014, "Deadline Hollywood" דיווח שהבמאי מייק פלנגאן עתיד לביים עיבוד למותחן האימה של סטיבן קינג, "המשחקים של ג'ראלד", עם תסריט שנכתב על ידיו ועל ידי התסריטאי ג'ף הווארד.
המפיק טרבור מייסי הפיק את הסרט באמצעות חברת "Intrepid Pictures".
בריאיון עם המגזין "Rue Morgue" בספטמבר 2016, פלנגאן אישר שבכורת הסרט תתקיים על גבי הפלטפורמות של נטפליקס, אך לא ציין מתי בכורת הסרט תתקיים או אישר את מעורבותו של סטיבן קינג בהפקת הסרט.
קארלה גוג'ינו וברוס גרינווד לוהקו לדמויותיהם של ג'סי וג'ראלד ברלינגיים, לצדם של הנרי תומאס, קארל סטרויקן, קייט סיגל וקיארה אורליה.
צילומי הסרט החלו ב-17 באוקטובר 2016, במוביל, אלבמה.
הסרט הופץ לראשונה במהלך פסטיבל BFI סאות'בנק שנערך ב-19 בספטמבר 2017. לאחר מכן, שירות הזרמת המדיה נטפליקס הפיצה את הסרט בכל הפלטפורמות שלה ב-29 בספטמבר 2017.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", הסרט קיבל דירוג של 90% על בסיס 59 ביקורות, ודירוג הממוצע של 7.6/10. הקונצנזוס הביקורתי של האתר קבע: "קארלה גוג'ינו נושאת את המתח המועט של המשחקים של ג'ראלד עם ביצועים מגדירי קריירה".
באתר הביקורות "Metacritic", אשר משתמש בשקלול ממוצע, נתן לסרט את ציון של 77 מתוך 100, על בסיס 12 ביקורות, דבר המציין "ביקורות חיוביות לרוב".
סטיבן קינג כינה את הסרט "מהפנט, מזוויע ונפלא" אחרי שצפה בסרט במהלך תהליך העריכה שלו.
בשנת 2024 מתקיימים בפריז המשחקים הפאראלימפיים ה-17, בין ה-28 באוגוסט עד ל-8 בספטמבר 2024. פריז הוכרזה כמארחת המשחקים ב-13 בספטמבר 2017.
פריז, המבורג, רומא ובודפשט היו ארבע הערים שהתמודדו במכרז בראשיתו.
אולם רומא ובודפשט פרשו בשל עלויות האירוח והתשתיות וחוסר התמיכה המקומית באירוח.
לבסוף, פריז ולוס אנג'לס נותרו המועמדות היחידות.
בשל כך החליט הוועד האולימפי הבין-לאומי קדם הסכם לפיו שתי הערים יזכו לארח, אחת ב-2024 והשנייה ב-2028.
במשחקים יערכו 549 תחרויות ב-22 ענפי ספורט.
המשלחת הישראלית למשחקים מנתה 27 ספורטאים וספורטאיות שהתחרו ב-10 ענפי ספורט.
סדרת המשחתות סוג 45 היא סדרה של שש משחתות שנבנו עבור הצי המלכותי הבריטי.
סדרת המשחתות מיועדת בעיקר ללוחמה נגד מטוסים וטילים, ונועדה להחליף את המשחתות מסדרה 42 המיושנת.
עלות כל משחתת כמיליארד וחמישים מיליון לירות שטרלינג והיא כוללת כיום שש משחתות המשרתות בצי פני הים של הצי המלכותי בתור כוח המשחתות של הצי המלכותי ומרכיב חשוב ביכולת התקיפה הימית העיקריים של הצי.
המשחתות פותחו והורכבו על ידי חברת BAE סיסטמס מ"בלוקים" טרומיים שנבנו במספנות שונות.
הסוג 45 עוצב באופן שמקטין מאוד את חתימת המכ"ם של המשחתות, כאשר מעט מאוד ציוד נמצא חשוף מחוץ למבנה האוניות.
משחתות אלו יוצאות דופן בצי המלכותי גם בכך שעוצבו כדי לאפשר יותר גמישות בשירות של נשים וגברים יחד.
המשחתות כוללות את מערכת ההגנה האווירית PAAMAS (הנקראת בשירות בריטי סי וייפר), זו מורכבת ממערכות המכ"ם SAMPSON ומערכת S1850M המסוגלות לזהות מאות מטרות אוויריות בטווח של עד 400 ק"מ.
מבחינת תקיפת מטרות אוויריות, כוללות המשחתות את מערכת השיגור האנכי "סילבר" עם עד 48 טילי אסטר 15 (טווח 1.7 - 30 ק"מ) ואסטר 30 (טווח 3 - 120 ק"מ).
בנוסף, המשחתות כוללות שתי מערכות שיגור טילי ים-ים הרפון (כל מערכת שיגור עם ארבעה טילים) כנגד מטרות ימיות.
חימוש נוסף המותקן על המשחתות כולל תותח ימי 4.5 אינץ' (קוטר 113 מ"מ) סימן 8 תוצרץ BAE עם טווח של 27.5 ק"מ, זוג תותחים אוטומטים נגד מטוסים "אורליקון" 30 מ"מ, זוג מערכות הגנה פלנקס, זוג מקלעי M134 מיניגאן ושישה מקלעי מאג.
בירכתי הספינות ישנו מנחת למסוק ימי עם תא פנימי לאחסון כלי הטיס, הן מסוגלות לשאת מסוק אחד מסוג AW101 "מרלין" (מסוק רב-תכליתי\לוחמה נגד צוללות), או זוג מסוקי AW159 "ויילדקט" (סיור\לוחמה ימית\חילוץ והצלה).
מסוקים אלו מגבירים משמעותית את הגמישות של המשחתות לביצוע מגוון משימות, בנוסף הם מגבירים את יכולות התקיפה והסיור הימי של המשחתות באופן ניכר.
הסדרה כוללת כיום שש משחתות שהורכבו בין השנים 2003–2010 והוכנסו לשירות בהדרגה החל מיולי 2009 ועד קליטת האחרונה שבהן בספטמבר 2013.
המשחרר: מבצע אוולאנש היא מיני-סדרה אמריקאית מסוגת דרמת מלחמה מונפשת למבוגרים, שנוצרה ונכתבה על ידי ג'ב סטיוארט, ומבוימת על ידי גרג יונקייטס.
מיני-הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס ב-11 בנובמבר 2020.
עלילת מיני-הסדרה מתרחשת במהלך מלחמת העולם השנייה, במהלכה הקצין האמריקאי פליקס ספארקס וגדוד החי"ר ה-157 שתחת פיקודו נלחמו במשך למעלה מחמש מאות יום נגד כוחות מדינות הציר באיטליה, בצרפת ובגרמניה.
בראדלי ג'יימס – קפטן פליקס ספארקס
חוזה מיגל ואסקז – קורפורל אבל גומז
מרטין סנסמאייר – סמואל קולדפוט
בילי בריד – טוראי וצ'ארו
פורסט גודלאק – טוראי קלאודפית'ר
בריאן היבארד – קורפורל הולווול
טטאנה מינס – טוראי אוטאקטאי
קיווה גורדון – קורפורל קאונה
מאט מרקוריו – טוראי קורדוסה
מייקל שיפר – בולוק האב
סם גיטינס – בולוק הבן
פדרו לאנדרו – טוראי גרסיה
בילי ריינר – ג'ים טיילור
דייוויד שילדס – מייג'ור סקוט
וינצנץ קיפר – לויטננט פוס, חייל בגדוד 11 של גבירגסייגר
בנובמבר 2018, הוכרז שמיני-הסדרה תופק על ידי החברות "A&E Studios" ו-"Unique Features", ואילו עבודת ההנפשה תיעשה על ידי הסטודיו "School of Humans" באטלנטה.
בשנת 2019, נטפליקס הודיעה על ליהוקו של בראדלי ג'יימס לדמותו של פליקס ספארקס.
במהלך הפקת מיני-הסדרה נעשה שימוש בהנפשה טריוסקופית היברידית משופרת, טכניקה שמשלבת בין שחקנים בלייב אקשן להנפשה ממוחשבת.
לטענת המפיקים, הטכניקה נותנת "רמה ונאמנות חסרת תקדים לחוויית הדרמה המונפשת".
מיני-הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס ביום הווטרנים, 11 בנובמבר 2020. טיזר הטריילר הופץ ב-12 באוקטובר, והטריילר המלא הופץ ב-22 באוקטובר.
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", מיני-הסדרה קיבלה את הציון 80%, בהתבסס על 5 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.19/10.
המשט לזכר לוחמי הצוללת דקר, הוא משט להנצחת זכרם של 69 לוחמי הצוללת שטבעה בשנת 1968. המשט הראשון נערך בשנת 2000 לציון יום השנה למציאת שרידי הצוללת ומתקיים מדי שנה בסמיכות למועד איתור שרידי הצוללת.
מדליון משט מס' 4 (IV) לזכר צוללני אח"י דקר – מאי 2003
בתחילת שנת 2000 הזמין חיל הים את המשפחות השכולות להפלגה לאזור נקודת איתורה של הצוללת ולטקס זיכרון ימי שנערך בקרבת מקום, מעל נקודת הימצאה.
בעקבות זאת יזמו בני המשפחות את המשט השנתי.
המשט הראשון נערך ביום שישי, 16 ביוני 2000, לציון שנה למציאת הצוללת "דקר".
במשט לקחו חלק שייטת הצוללות, בית הספר לקציני ים עכו, מועדוני השיט במפרץ חיפה: מועדון שייטים כרמלים ומועדון השיט עכו, מועדוני שיט בארץ, האגודות הימיות ובתי הספר הימיים.
במרכז המשט שטה הצוללת החדשה אח"י לויתן, שמעל סיפונה הושלכו זרי זיכרון.
המשט, שנערך בין חיפה לעכו, נפתח במעמד השר לפיתוח אזורי שמעון פרס, ובסיומו נערך טקס חלוקת פרסים ותעודות בבית הספר לקציני ים בעכו.
משט שני לזכר צוללני אח"י דקר התקיים ב-1 ביוני 2001 בהובלת עמותת דולפין ובשותפות של מועדון שייטים כרמל, מועדון שייטים עכו, עמותת ידידי חיל הים, בית הספר לקציני ים עכו, ועד משפחות אח"י דקר ושייטת הצוללות.
האירוע התחיל בטקס הנחת זרים מצוללת, והמשיך בשיוט בו נטלו חלק כ-20 סנוניות וכ-50 ספינות מסוגים וגדלים שונים.
השיוט כלל הפלגה מפתח נמל חיפה לאורך חוף המפרץ לכיוון בת גלים ומשם לעכו.
לרגל האירוע הונפקה מדליה על ידי עמותת דולפין אשר חולקה למשתתפים, וכך גם בשנים הבאות, מלבד המשט ה-17. המשט ה-17 התקיים במרינה הרצליה והשתתפו בו כאלף שייטים.
המשטים ה-21 וה-22 התקיימו במתכונת מצומצמת בשל מגפת הקורונה בישראל.
המשחרים החדשים הייתה להקת פופ בריטית, שהוקמה בלונדון בשנת 1969 על ידי קית' פוטגר לאחר פירוק הלהקה המשחרים (The Seekers) שהייתה להקה אוסטרלית.
קית' פוטגר רצה להמשיך את המסורת של המשחרים אבל הלהקה עברה למוזיקת פופ ופולק.
בשנות ה-70 של המאה העשרים זכתה הלהקה להצלחה גדולה.
ההרכב בו החלו לנגן ולשיר המשחרים החדשים:
ההרכב הופיע ברשת הטלוויזיה הסקוטית ולמרות אי הצלחתה הופיע גם לקנדה, אוסטרליה ושוודיה.
לאחר שגם תקליט שהוציאה לא הצליח עברה הלהקה שינוי.
מההרכב הישן נשארו מרטי כריסטיאן ואיב גרהם ואליהם צורפו:
הרכב זה ביצע גרסת כיסוי לשיר "What Have They Done to My Song, Ma" של מלאני ספקה וזכה לפרסום כלהיט טופ בארצות הברית, בקנדה ובבריטניה.
בשנת 1971 השמיעה הלהקה את השיר Never Ending Song of Love ", וגרסת כיסוי ללהיט האמריקאי של דלני ובוני.
השיר הפך ללהיט גדול בבריטניה, כשהוא נמצא חמישה שבועות במקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, והיה לאחד הסינגלים הנמכרים ביותר של השנה.
השיר הראשון הופק על ידי דייוויד מקיי והשיר השני היה חמישה שבועות במקום השני במצעד הסינגלים הבריטי והיה לאחד הסינגלים הנמכרים ביותר של השנה.
למעשה מקורו של השיר הוא ג'ינגל של קוקה קולה, "I'd Like to Buy the World a Coke, השיר בביצוע הלהקה הפך להצלחה עולמית.
הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי במשך ארבעה שבועות ומכר כעותקים.
גם בארצות הברית, השיר היה להיט, והגיע למקום השביעי, ובקנדה הוא הגיע למקום השלישי.
הוא הפך ללהיט מספר 1 במדינות רבות אחרות ונהיה השיר המוכר ביותר של הלהקה.
באירוויזיון של שנת 1972 הלהקה נבחרה לייצג את בריטניה עם השיר "Beg, Steal or Borrow".
הם סיימו במקום השני בגמר האירוויזיון והשיר היה להיט מספר 2 במצעד הבריטי ופופולרי ברחבי אירופה.
באותה שנה אלבומם המצליח ביותר, We'd Like to Teach the World to Sing, הגיעו למקום גבוה במצעדים ומקום השני במצעד האלבומים הבריטי.
וגם השיר Circles" הגיע לחמשת המקומות הראשונים בסוף השנה זכתה הלהקה לכבוד גדול כשהשתתפה בתוכנית הטלוויזיה של ה-BBC לציון יום השנה "חמישים שנה של מוזיקה"
ב-1973 התחילה הלהקה לעבור תהליך של עזיבה והחלפה של חברים בלהקה.
פיטר דויל עזב את הלהקה והוחלף על ידי פיטר אוליבר.
השיר Pinball Wizard הגיע למצעדים של 20 הגדולים ובתחילת 1974 והופיעה בארצות הברית עם ליזה מינלי.
עובד לתוכנית טלוויזיה שנועדה ללמד ילדים כיצד לבטא את עצמם ולהיות עצמאיים באמצעות סדרה של קטעים קצרים.
מאז ששודר השיר הפך לקלאסיקה של פולחן.
למרות ההצלחות – הלהקה הודיעה על פירוקה במאי 1974, עם טענות של חברי הלהקה על תגמול כספי מועט על הצלחתם.
בשנת 1976, הלהקה ניסתה להתארגן מחדש עם החלפות נוספות: קתי אן ריי ודני פין החליפו את לין פול ופיטר אוליבר.
ההרכב הזה חתם על חוזה חברת התקליטים CBS וכמה שירים שלהם זכו להצלחה מסוימת, עם:
בשנת 1980 ניסתה הלהקה לייצג את בריטניה שוב באירוויזיון עם השיר "Tell Me", אך היא נפסלה כיוון שהלהקה כבר ביצעה את השיר בטלוויזיה שנה קודם לכן.
בשנת 1983 הופיעה שלישייה מתוך הלהקה בגמר האירוויזיון הבריטי.
החל משנת 2006 החלה הלהקה להופיע באנגליה בלבד, ללא שירים חדשים ועם מה שמכונה "גרסאות כיסוי", כלומר ביצועים מחודשים בסגנון חדש של שירים שכבר יצאו לאור.
בשנתיים הבאות הלהקה התפרסמה בזכות הופעותיה עבור משפחת המלוכה הבריטית.
ב-2009 יצא אלבום האלבום האחרון בשם It's Been Too Long – Greatest Hits and More, הכולל את להיטי הלהקה וכמה הקלטות חדשות.
בשנת 2028 יתקיימו בלוס אנג'לס שבארצות הברית המשחקים הפאראלימפיים ה-18. המשחקים צפויים להתקיים בין ה-15 באוגוסט עד ל-27 באוגוסט 2028. לוס אנכ'לס הוכרזה כמארחת המשחקים ב-13 בספטמבר 2017.
כחלק מהסכם בין הוועד הפאראלימפי הבין-לאומי לוועד האולימפי הבין-לאומי, העיר הזוכה במכרז לאירוח המשחקים האולימפיים תארח גם את המשחקים הפאראלימפיים באותה שנה.
לוס אנג'לס, פריז, המבורג, רומא ובודפשט היו חמש הערים שהתמודדו במכרז לאירוח המשחקים בשנת 2024 בראשיתו.
ב-31 ביולי 2017 הכריז הוועד האולימפי הבין-לאומי כי לוס אנג'לס היא המועמדת היחידה לאירוח המשחקים בשנת 2028, ולכן פריז נבחרה כמארחת המשחקים בשנת 2024. שתי הההחלטות אושרו בוועידה של הוועד האולימפי הבין-לאומי ב-13 בספטמבר 2017.
בשנת 2032 יתקיימו בבריזבן שבאוסטרליה המשחקים הפאראלימפיים ה-19. המשחקים צפויים להתקיים בין ה-24 באוגוסט עד ל-27 באוגוסט 5 בספטמבר 2032. בריזבן הוכרזה כמארחת המשחקים ב-21 ביוני 2021.
בריזבן נבחרה כמארחת של המשחקים בשנת 2032 בוועידה של הוועד האולימפי הבין-לאומי שנערכה בטוקיו שביפן ב-21 ביוני 2021.
סדרת המשחתות סוג 42 היא סדרה של 16 משחתות טילים קלות בריטיות שנבנו עבור הצי המלכותי הבריטי והצי הארגנטינאי.
סדרת המשחתות מיועדת בעיקר ללוחמה נגד מטוסים וטילים, ונועדה להחליף את המשחתות מסדרה 82 שבוטלה וסדרת קאונטי המיושנת.
המשחתות נבנו בין 1970 ל-1985 ושירתו בצי פני הים של הצי המלכותי כשהן מהוות את כוח המשחתות של הצי המלכותי ומרכיב מרכזי ביכולת התקיפה הימית העיקריים של הצי, מכניסתן לשירות ב-1975 עד שהוחלפו לגמרי במשחתות מסדרה 45 ב-2013.
סדרה 42 פותחה בסוף שנות ה-60 כמענה לצורך בהגנת נ"מ לציי משימה.
הפיתוח הגיע לאחר ביטול פרויקט נושאת המטוסים הבריטית CVA-01 והמשחתת הגדולה מסדרה 82 השאפתניות והיקרות ב-1966, מה שהוביל לעיצוב קטן וזול יותר אך עם יכולות דומות.
בסך הכול נבנו 14 ספינות עבור הצי המלכותי הבריטי בשלוש קבוצות (1 עד 3), ועוד שתי ספינות עבור הצי הארגנטינאי – אצ"א הרקולס שנבנתה בבריטניה ואצ"א סנטיסימה טירנידד שנבנתה במספנת AFNE בריו סנטיאגו.
ליבת הכוח הקרבי של הסדרה הייתה מערכת הטילים נגד מטוסים סי דארט (GWS-30), עם משגר כפול בקדמת הספינה וטווח יירוט של יותר מ-30 מייל.
לצד זאת שולבו מערכות מכ"ם מתקדמות, ובהן דגם 965 ודגם 1022, ומאוחר יותר גם דגם 996 התלת־ממדי, וכן סונארים לגילוי צוללות.
לראשונה שולבו בסדרה סיפון והאנגר מסוקים להפעלת מסוק ימי (וסטלנד לינקס או סי קינג), שהרחיבו משמעותית את גמישותה המבצעית.
בשל מגבלות תקציב (תקרת תקציב של 19 מיליון ליש"ט ליחידה), דגמי קבוצה 1 וקבוצה 2 נבנו בגוף מקוצר וצפוף, שגרם לבעיות יציבות ועמידות בים כבד.
החל מהספינה התשיעית, אה"מ מנצ'סטר (D95), הוארך הגוף ושופר, מה שהפך לעיצוב שאומץ לשאר הספינות בקבוצה 3, שכונתה לעיתים "סדרת מנצ'סטר".
כל הספינות צוידו גם בתותח ימי בקוטר 4.5 אינץ' ובמערכות נשק נגד צוללות, ובבריטניה הוספו מערכות הגנה אקטיביות פלנקס לאחר טביעת אה"מ שפילד (D80) במלחמת פוקלנד כתוצאה מפגיעת טיל אקסוסט.
הארגנטינאים, לעומת זאת, בחרו לשלב טילי MM38 אקסוסט התקפיים.
הספינות הונעו במערך שכלל טורבינות גז מתוצרת רולס־רויס (אולימפוס וטיין), והגיעו למהירות מרבית של כ-30 קשר ולטווח פעולה של כ-4,500 מייל ימי.
המשחתות הגיעו לשיא פעילותן במלחמת פוקלנד ב-1982, כאשר שבע משחתות מהסדרה נטלו חלק במבצע "קורפורייט".
הן סיפקו חיפוי נ"מ לצי הבריטי והשיגו שלושה הפלות של מטוסים ארגנטינאיים, אך גם ספגו אבידות כבדות: אה"מ שפילד (D80) טובעה, אה"מ קובנטרי (D118) הוטבעה בהפצצה ישירה, ואה"מ גלאזגו (D88) ניזוקה קשות.
האירועים חשפו את מגבלותיהן; מערכות מכ"ם מיושנות, חדר מבצעים צפוף, ועמידות נמוכה לפגיעות.
למרות זאת, הן המשיכו לשרת בצי הבריטי עד תחילת המאה ה-21, נטלו חלק במלחמת המפרץ הראשונה (שם יירטה אה"מ גלוסטר (D96) טיל סקאד באמצעות טיל סי דארט), בסיורים באיי פוקלנד, במבצעי נאט"ו ובפעולות נגד הברחות סמים בים הקריבי.
הפעלתן נמשכה כמעט ארבעה עשורים, עד שהוחלפו בהדרגה בפריגטות מסדרה 23 ובמשחתות מסדרה 45 החדישות.
סקירת הביטחון וההגנה של בריטניה משנת 2010 סימנה את סופן, ובשנים אלו יצאו כולן משירות, האחרונה בהן הייתה אה"מ אדינבורו (D97) שהוצאה ביוני 2013. על אף מגבלותיהן, נחשבו משחתות סדרה 42 לאמצעי מרכזי שסיפק לבריטניה יכולת הגנת נ"מ משמעותית בתקופה של אתגרים גאו-פוליטיים וכלכליים מתמשכים.
מערכות החימוש העיקריות של המשחתות כוללות משגר טילי ים-אוויר סי דארט, כל מערכת שיגור עם שני טילים כנגד מטרות אוויריות, עם סך הכל 22 טילים באחסון (37 בספינות מקבוצה 3).
בנוסף, הספינות כללו תותח ימי 4.5 אינץ' (קוטר 113 מ"מ) סימן 8 תוצרת BAE עם טווח של 27.5 ק"מ, מספר מקלעים כבדים ובינוניים, ומערכות הגנה אקטיביות (נ"מ) פלנקס (נוספו אחרי 1982).
מערכת ההנעה הייחודית של הפריגטות כוללת שילוב של מנועי דיזל, חשמל וטורבינת גז המאפשרת לפריגטות הנעה שקטה יותר מה שמהווה יתרון בלוחמה כנגד צוללות.
2 מנועי טורבינת גז רולס-רויס אולימפוס TM3B 37,000 קילוואט (50,000 כ"ס) כל אחת
2 מנועי טורבינת גז רולס-רויס טיין RM1C 3,980 קילוואט (5,340 כ"ס) כל אחת
משגר טילי ים-אוויר סי דארט כפול; 22 טילים באחסון (15 נוספים בספינות מקבוצה 3)
2 תותחי 20 מ"מ אוטמטיים BMARC או אורליקון
2 משגרי טורפדו משולשים STWS II נגד צוללות (בספינות הבריטיות)
4 משגרי טילי ים-ים אקסוסט MM38 (בספינות הארגנטיניות)
מכ"ם מטרות אוויר דגם 1032 (L band)
מכ"ם זיהוי מטרות דגם 996 3-D
בירכתי הספינות ישנו מנחת למסוק ימי עם תא פנימי לאחסון כלי הטיס, הן מסוגלות לשאת מסוק אחד מסוג וסטלנד לינקס.
מסוקים אלו מגבירים משמעותית את הגמישות לביצוע מגוון משימות, בנוסף הם מגבירים את יכולות התקיפה והסיור הימי של המשחתות באופן ניכר.
משחקי החורף הפאראלימפיים ה-14 (באיטלקית: Milano Cortina 2026 Giochi paralimpici invernali) הם אירוע ספורט גדול ומרכזי שיערך בין ה-6 במרץ ל-15 במרץ 2026 במילאנו ובקורטינה ד'אמפצו, איטליה.
מועדון הכדורגל של המשטרה הבריטית (נקראה גם המשטרה הארצית) הייתה קבוצת כדורגל בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל והורכבה משוטרים מהמשטרה הבריטית.
הקבוצה הוקמה ב-1928, שנת היווסדה של התאחדות לכדורגל, והיא אחת מהקבוצות המייסדות הוותיקות בארץ ישראל, כאשר היא הקבוצה שזכתה באליפות המאורגנת הראשונה בארץ ישראל לעונת 1931/1932. בנוסף היא מחזיקת הגביע באותה העונה ולמעשה הדאבליסטית הראשונה של הכדורגל בארץ ישראל.
הקבוצה המשיכה לפעול לסירוגין עד שהתפרקה ב-1939.
הקבוצה הוקמה ב-1928 והורכבה ברובה משוטרים בריטים ששירתו בארץ בימי המנדט הבריטי ממחוז ירושלים, שחלקם גם היו שחקני כדורגל בקבוצות כדורגל מהליגה האנגלית הוותיקה.
רוי ספייסר, המפקח הכללי של המשטרה בארץ שנכנס לתפקידו בעת הקמת הליגה והיה חובב כדורגל מושבע, נתן את ברכתו וחסותו למהלך הקמת הקבוצה וזכה לתמיכה מעמיתו פרסי ספייד שהיה מראשי ההתאחדות לכדורגל האנגלית.
הקבוצה כללה את השחקנים: צ'ארלס צ'אקר, סידני ווב, סמיו פייט, גורדון סימונס ואימרי ששיחקו בעברם בקבוצות האנגליות: ברנלי, ליברפול, ארסנל ובולטון.
מגרשה הביתי היה המגרש של מכבי חשמונאי ירושלים באזור שכונת הבוכרים ושכונת בית ישראל שבירושלים.
הקבוצה השתתפה לראשונה בגביע הארצישראלי הראשון בארץ ישראל גביע העם 1928 והייתה האלופה ההיסטורית הראשונה שזכתה באליפות ארץ ישראל בשנת 1932, מתוכם היא הייתה הקבוצה הזרה היחידה (כל השאר קבוצות ישראליות).
באותה שנה זכתה הקבוצה גם בגביע הארץ ישראלי והייתה הקבוצה הארצישראלית הראשונה שזוכה בדאבל; לאחר שמשחק גמר הגביע מול הפועל חיפה הופסק, הפועל חיפה נמצאה אשמה בפיצוץ המשחק, והגביע הועבר למשטרה הבריטית.
כבר ממשחקה הראשון ניתן היה לזהות את המקצוענות היחסית של שחקניה לעומת השחקנים החובבנים שהרכיבו את רוב הקבוצות האחרות, ובראשם הפועל ומכבי תל אביב ששיחקו גם הן בליגה זו.
בעונה שבה זכתה הקבוצה באליפות שיחקו בליגה הראשונה 9 קבוצות והקבוצה קיימה 15 משחקים, מתוכם ניצחה ב-12 משחקים, סיימה 3 בתיקו ולא הפסידה בשום משחק.
פעילות הקבוצה הופסקה לסירוגין בשל מבצעי המשטרה, כוח אדם ובעיות אחרות.
בהתאם, הקבוצה השתתפה לסירוגין בליגה ובגביעים של ארץ ישראל, עד שנת 1939.
מאז נעלמה ממפת הכדורגל הארץ ישראלי.
המשטר שהיה מקובל בספרטה היה נדיר יחסית ביוון העתיקה.
בראש המדינה עמדו 2 מלכים שהנהיגו את הפולשים בגל ההגירה הגדול שהתרחש בסוף התקופה המיקנית וראשית התקופה האפלה.
בהמשך, הצטמצמו תפקידיהם לפיקוד צבאי ומספר תפקידים דתיים בלבד.
עם הזמן נוספו בעלי תפקידים נוספים: 5 אפורוסים וגרוסיה.
הגוף הבוחר הורכב מגברים ספרטנים בני 30 ומעלה.
עדויות מעטות בלבד שרדו מתקופת יוון הארכאית הקדומה (מאה ה-8 עד 5 לפנה"ס) מקורות רבים יותר מתארים את המשטר הספרטני.
רק מספר פואמות שרדו מהתקופה הזאת והן מאירות באור חלש מאוד את ההיסטוריה הספרטנית הקדומה.
אפשר להסיק מהן שהמשטר הקדום לא היה שונה בהרבה ממה שהתחולל בשאר חלקי יוון - האריסטוקרטיה הייתה בעלת הכוח ואילו פשוטי העם חיו בעוני מרוד.
רב החיבורים על ספרטה נכתבו בידי אנשים שחיו מחוץ אליה כיוון שהיא הייתה חברה סגורה ומעל לכל המציאה מיתוסים ומידע כוזב על עצמה וחייליה.
"מדינת הלקדמונים", הכתב יחיד שנכתב בספרטה היה בידי קסנופון, שזכה לאזרחות מאגסילאוס השני.
לפי הגרסה הספרטנית הרשמית, ליקורגוס חוקק בבת אחת את כל החוקים שהיו מקובלים בתקופה הקלאסית (המאה ה-5 עד ה-4 לפנה"ס), אך מחקר מודרני מטיל ספק במהימנות גרסה זו.
סביר יותר להניח שהיה זה תהליך ארוך שהגיע לשיאו בתקופה הקלאסית.
עם זאת, ליקורגס שימש כאילן גבוה שעליו ניתלו כל המחוקקים: כל חוק ישן או חדש יוחס לליקורגוס.
דרכו הועלתה על נס ושימשה כאמתלה נוחה לחקיקת חוקים, בין אם בסיסמה של "החזרת עטרה ליושנה" ובין אם בהמצאת חוקים בטענה של "חידוש" חוקים ישנים או אף בהעלאה מהאוב חוקים ישנים שאבד עליהם הכלח.
החל מליקורגוס החל ה"משטר הטוב" (enuomia) בספרטה, כלומר משטר ממוזג, משטר המשלב בתוכו את שלושת המשטרים הקיימים: דמוקרטיה (אספת העם, מוסד האפורים), אריסטוקרטיה (מועצת הזקנים) ומונרכיה (שני מלכים) שמאזנים את הכוחות הפוליטיים של המשטרים האחרים.
הגרוסיה (gerousia), מועצת הזקנים, שהורכבה מ-28 ספרטנים בני 60 ומעלה.
בהתחלה תפקידה היה ייעוץ למלכים, אך עם הזמן, קיבלה תפקידים נוספים ובסופו של דבר לקחה לעצמה את רוב תפקידי המלכים.
מוסד האפורים (Ephoroi), הוא מוסד חשוב נוסף שהוקם מאוחר יותר מגרוסיה (תאריך מדויק איננו ידוע).
תפקידם הראשי של האפורים היה לתווך ולהגן על העם מפני מועצת הזקנים והמלכים, בדומה לתפקיד הטריבון ברומא.
לכן הם נבחרו בידי העם.
הם היו אחראים על עניינים רבים, ביניהם האוצר, החינוך, גיוס הצבא ותפקידים אחרים.
מוסד זה היה אחד החזקים בספרטה.
אספת עם (apella), הספרטנים היו מאורגנים בשלושה שבטים, בני בין 6,000–8,000 איש.
בין תפקידיה היה להחליט החלטות ולבחור את נציגי מועצת הזקנים.
החלטות נעשות בשאגות, דרך טובה שלא לאתר של מי שלא הצביע בעבורך.
עם זאת היה לחץ חברתי ולכן התוצאות היו ברוב הפעמים אחידות.
המלחמות הבלתי פוסקות וסיבות אחרות גרמו לצמצום גוף האזרחים בספרטה.
היו לכך השפעות רבות על חיי הפוליס, אך אחד החשובים ביותר היה איבוד הבכורה בפלופונסוס.
רבים ניסו לתקן את המצב ובתקופה ההלניסטית היו מספר ניסיונות לשינוי המשטר בספרטה, אך הם לא צלחו.
מעמדם של שני מלכי ספרטה, מהשושלת האגיאדית ומהשושלת האירופונטידית היה זהה, וכל אחד מהם היה מחויב לכבד את הווטו שהאחר יכול היה להטיל.
המלוכה הכפולה הייתה תופעה ייחודית.
החוקרים המודרניים נותנים מספר הסברים לתופעה.
אחדים טוענים שמטרתה של צורת שלטון זו הייתה מניעת אבסולוטיזם, ולמעשה הייתה נפוצה בעולם העתיק - בקרתגו היו שני שופטים, וברומא העתיקה - שני קונסולים.
אחרים חושבים שהכפילות נוצרה בעקבות מאבקים בין שתי משפחות או שתי קהילות, בין השאר הכובשים הדוריים והאוכלוסייה המקומית.
מטרת כפל המלכים הייתה לתת ייצוג לכל קהילה.
תפקידי המלכים היו דתיים, משפטיים וצבאיים.
המלכים היו הכוהנים הגדולים של המדינה והיו צריכים להקריב במו ידיהם כמה סוגי קורבנות.
כמו כן הם היו אחראים על הקשר עם האורקל מדלפי.
על תפקידיהם המשפטיים ידוע פחות.
ידוע שבזמנו של הרודוטוס, בערך בשנת 430 לפנה"ס, הם עסקו בעיקר בתיקים הקשורים לירושה, לאימוץ ולכבישים ציבוריים.
עניינים אזרחיים נדונו לפני האפורים.
התיקים הפליליים נדונו לפני מועצת הזקנים.
רק בשטח הצבאי היה שלטון המלכים אבסולוטי.
אריסטו מתאר את המלוכה הספרטנית כ"סוג של שליטת גנרלים נצחית ולא משתנה".
לעומתו מתאר איסוקרטס את ספרטה כ"אוליגרכיה בבית, מלוכה במסע מלחמה".
השלטון המלוכני עבר שינויים במשך הזמן.
החל ממלחמת פרס-יוון איבדו המלכים את הזכות להכריז מלחמה על מי שיחפצו מבלי לתת דין וחשבון.
מאז ליוו שני אפורים את תהליך הכרזת המלחמה וכן פיקחו על מדיניות החוץ בכללותה.
עם חלוף הזמן איבדו המלכים סמכויות נוספות לטובת האפורים והגרוסיה.
מה שנשמר להם היה בעיקר מעמדם כמפקדי הצבא.
כפל המלכים גרם לקנאה ותחרות בין שני בתיהם, חולל לא אחת מבוי סתום בתהליך קבלת ההחלטות והיווה גורם בתהליך שקיעת מעמדם.
המשטרה הירוקה היא הזרוע העיקרית של המשרד להגנת הסביבה הישראלי בתחום האכיפה הפלילית, הפיקוח וההרתעה.
ראשיתה של המשטרה בסיירת ארצית לאיכות הסביבה, שהוקמה ביוני 1990 במסגרת רשות הגנים הלאומיים אך הפסיקה לתפקד בסוף אותה שנה.
ב-1991 החלה הסיירת הארצית לאיכות הסביבה לפעול כגוף מטה ארצי במשרד להגנת הסביבה על מנת לאכוף את התקנות, את הצווים ואת ההנחיות של המשרד.
ב-2000 קיבלה הסיירת באופן רשמי את השם "המשטרה הירוקה".
גופי האכיפה של המשרד להגנת הסביבה
בנוסף למשטרה הירוקה להלן הגופים הנוספים המבצעים תפקידי אכיפה במשרד להגנת הסביבה:
אגף חופים וים - האגף האחראי לשימור החופים ולאכיפת החוקים הקשורים לים.
האגף מטפל בכל התחומים הקשורים למניעת זיהום ים באמצעות ביקורות בכלי שיט, נמלים ומעגנים, במסופי דלק ימיים ומתקני תדלוק חופיים, במפעלי תעשייה ובמכוני טיהור שפכים.
האגף עורך סיורים לאורך החופים בכלי רכב ובכלי שיט.
בנוסף, עוסק באכיפה פלילית בתחום מניעת זיהום ים.
מערך ברירות משפט – היחידה שבה מרוכז הטיפול האדמיניסטרטיבי הכולל דוחות שניתנים בתוקף צווי ברירות משפט שבסמכות השר להגנת הסביבה, הכסף שנגבה מועבר לשמירת ניקיון הסביבה.
המערך גם מופקד על הטיפול בבקשות לביטול הודעות קנס, בקשות להישפט ובבקשות לביטולן או להפחתתן של תוספות פיגורים.
מערך הגבייה – הגורם המופקד על גביית הקנסות ועל גביית הסכומים שנפסקו בפסקי דין שלא שולמו במועד.
מערך נאמני ניקיון – הגורם הממונה על קשר עם נאמני ניקיון, על גיוס נאמני ניקיון חדשים, על הכשרתם ועל הסמכתם.
מערך הגנה על בעלי חיים – הגורם המקדם את יישום חוק צער בעלי חיים בעזרת מתנדבים.
החוק מאפשר להעמיד לדין, באמצעות משטרת ישראל, את המתעלל בבעלי חיים ולהוציא אותם מידיו.
המשטרה הירוקה מחולקת לשישה מחוזות גאוגרפים על פי הפירוט הבא:
מחוז צפון – מונה 5 מפקחים
מחוז חיפה – מונה 4 מפקחים
מחוז מרכז – מונה 3 מפקחים
מחוז ירושלים – מונה 4 מפקחים
מחוז תל אביב – מונה 4 מפקחים
מחוז דרום – מונה 4 מפקחים
המפקחים אחראים על טיפול באכיפה במחוז עבודתם ועבודה מנהלית שוטפת.
לרוב גרים המפקחים באזור בו הם עובדים.
הפעילות כוללת קיום ביקורות בעסקים, מפעלים ורשויות, הנמצאים בתהליכי אכיפה מנהליים או פליליים וכן ביצוע סיורי שטח, איסוף מודיעין ועוד.
לרשות המפקחים עומד ציוד מגוון, כגון רכבי שטח, נשק, ציוד צילום וציוד הקלטה.
בנוסף למחוזות, נמצאים במשטרה הירוקה 2 מפקחים שתפקידם בדיקת זיהום אוויר מכלי-רכב, ושבעה עובדי הנהלה.
מפקחי המשטרה הירוקה משתלמים במהלך השנה בתחומים אלו:
תחומים סביבתיים שהמשרד להגנת הסביבה מופקד עליהם, כגון דיגום סביבתי והפיקוח על אזבסט.
תחומים הקשורים להיבטים מבצעיים, כגון חקירות והיבטים משפטיים של הפעילות (למשל דיני ראיות והוראות חוק סדר הדין הפלילי).
סמכויות המשטרה הירוקה נובעות מהסמכת המפקחים על ידי השר לאיכות הסביבה והשר לביטחון פנים.
המשטרה הירוקה מבצעת חקירות מכוח כל אותם חוקים ותקנות שעיסוקם בשמירה נאותה של הסביבה ועליהם מתבססים מפקחי המשטרה הירוקה בעת פתיחת תיקי חקירה:
חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ"ט-1999
תיקי החקירה נפתחים כנגד תאגידים, עסקים, רשויות מקומיות וגורמים פרטיים.
בין סמכויות המשטרה הירוקה, עצירה ועיכוב וחקירה של עברייני סביבה, מתן ברירות קנס, הגשת כתבי אישום, תפיסת כלי רכב המעורבים בזיהום סביבתי, פתיחת תיק חקירה.
על מפקחי המשטרה הירוקה ישנה מגבלה מסוימת באכיפת המפגעים הסביבתיים ולכן באופן קבע קיים מספר שוטרים מצומצם המסופחים ממשטרת ישראל ומקבלים משכורת מהמשרד להגנת הסביבה ותפקידם לבצע את כל הפעולות הנדרשות על מנת לבצע עיכוב, חקירה ומעצר של חשוד.
ביצוע פעולות של פיקוח סביבתי בתחומים שהמשרד להגנת הסביבה מטפל בהם, כגון ניקיון, מים ושפכים, חומרים מסוכנים (חומ"ס) וסביבה חקלאית.
מתן מענה אכיפה עצמאי בתחומים שהמשרד להגנת הסביבה מופקד עליהם אך הם אינם בטיפול שוטף של המחוזות, כגון פיקוח על עבודות אזבסט, פיקדון על מכלי משקה, שילוט דרכים.
עריכת מבצעי אכיפה וקיום פעילות מרוכזת במגוון נושאים סביבתיים, על פי היעדים שנקבעו על ידי המשרד להגנת הסביבה.
לעיתים המבצעים נערכים על ידי המשטרה הירוקה בלבד ולעיתים בשיתוף עם רשויות מקומיות, איגודים ויחידות סביבתיות, משטרת ישראל, רשות הטבע והגנים ומינהל מקרקעי ישראל.
המשטרה הירוקה מתוקצבת במסגרת התקציב הכולל של אשכול האכיפה של המשרד להגנת הסביבה שהוא כחצי מיליון שקל.
בנושאי אכיפה, במפגעים שהם תוצאה של עבירה נקודתית ויש להם מאפיינים מסוימים נמסרות הודעות תשלום קנס בגובה של 250 ש"ח – 8000 ש"ח.
עבירות של תנאים תברואתיים בתחנת דלק - 660 ש"ח
לנאמן ניקיון של המשרד להגנת הסביבה אין סמכויות אכיפה כלל, סמכויות היחידות מצויות בידי המפקח בלבד.
רוב הדוחות של הפקחים הם מסוג ברירת משפט שבו ניתנת האפשרות שלא לשלם את הקנס אלא לעמוד למשפט.
כאשר כל בקשה להישפט מעוברת מהמשרד להגנת הסביבה למשרד עורכי דין פרטי הממשיך את הטיפול בנושא.
אכיפת השלכה פיראטית של פסולת - הפעילות האמורה נעשית בשיתוף פעולה עם המדור להגנת הסביבה של משטרת ישראל.
שיתוף פעולה זה מאפשר שימוש בסמכויות שאינן מוקנות למפקחי המשטרה הירוקה, כגון הסמכות לתפוס כלי-רכב.
יצוין כי כמות פסולת הבניין הנוצרת בישראל, ובכלל זה עודפי עפר, מוערכת בכ-7.5 מיליוני טונות בשנה.
כ-80% מהפסולת מושלכת בשטחים פתוחים, בשדות ובצד הדרך.
לא ברור כמה פסולת בניין נמצאה בעשרות כלי-הרכב שנתפסו בשנתיים האחרונות, אולם כפי הנראה מדובר ב"טיפה בים".
בדיקת זיהום אוויר מכלי-רכב -המשטרה הירוקה מפעילה שלוש או ארבע ניידות לצורך בדיקות זיהום אוויר בצד הדרך.
בדרך כלל אנשי המשטרה הירוקה או שוטרי המדור לאיכות הסביבה במשטרת ישראל עוצרים כלי-רכב ועורכים להם "בדיקה בהאצה חופשית".
בבדיקה זו מעבירים את הרכב להילוך סרק, מנקים שאריות פליטה מצינור הפליטה של הרכב, לוחצים את דוושת התאוצה למהירות המקסימלית של המנוע ומודדים את ערך הפליטה.
חוזרים על הפעולה 3–5 פעמים ורושמים את הערכים הנמדדים במחשב.
זמן הבדיקה הכולל הוא כ-10 דקות.
האכיפה משמעה, בין השאר, מסירת הודעות תשלום קנס ואף הורדת כלי-הרכב המזהמים מהכביש, אם יש צורך בכך.
שיתוף פעולה עם גורמים אחרים
נוסף על שיתוף הפעולה עם משרדי המחוזות של המשרד להגנת הסביבה, רבות מפעולותיה של המשטרה הירוקה הן בשיתוף פעולה עם הגופים הבאים:
משטרת ישראל – היחידה הארצית לפשיעה כלכלית, יחידת אתג"ר
רשות הטבע והגנים – הסיירת הירוקה שרשות הטבע והגנים מפעילה עם מינהל מקרקעי ישראל, היחידה למניעת שריפות של רשות הטבע והגנים, קרן קיימת, משרד הביטחון ומשרד החקלאות ופיתוח הכפר
היחידה לאכיפה סביבתית של אשכולות הנגב.
הצעת חוק איכות הסביבה, התשס"ח – 2008
הלשכה המשפטית של המשרד להגנת הסביבה הפיצה ב-29 במאי 2008 את תזכיר חוק אכיפה סביבתית, התשס"ח - 2008. מטרת החוק המוצע היא לעגן את תפקידו של מפקח הגנת הסביבה בחוק, ולהרחיב את אוסף הסמכויות הנתון לו לצורך אכיפת החקיקה הסביבתית, וכך לשפר ולייעל את האכיפה הסביבתית.
הצעת החוק מבקשת לקבוע כי השר להגנת הסביבה רשאי להסמיך מפקחי הגנת סביבה;
הצעת החוק מבקשת לקבוע את התנאים והכשירויות בהם יעמדו מפקחי הגנת הסביבה;
הצעת החוק מבקשת להעניק למפקחי הגנת הסביבה, מגוון סמכויות, בין השאר - הסמכות לערוך מדידות וליטול דוגמאות של חומרים, הסמכות לערוך חקירה, סמכות לבקש צו חיפוש מבימ"ש ולבצעו, וכן סמכות לעכב אדם עד לבואו של שוטר.
המשטר הישן היא תקופה בהיסטוריה של שווייץ שהתחילה בקבלת עצמאותה המדינית לאחר שלום וסטפאליה ב-1648, ונמשכה עד לפלישת צרפת ב-1798 בעקבות המהפכה הצרפתית.
שמה של התקופה נטבע לאחר תקופת נפוליון.
רקע: מלחמת שלושים השנים ושלום וסטפאליה
זירת מלחמה משנית הייתה בוולטלינה, עמק פורה שהיה בשליטת קנטון גראובינדן, שלא היה אז קנטון, אלא "בעלת ברית נצחית" של הקונפדרציה השווייצרית.
הסכם בין ספרד וצרפת ב-1626 הותיר את ולטלינה בידי ספרד.
מסורת הרפורמציה שהייתה בעלת רוח דמוקרטית, התנגשה עם הנטייה לאוטוריטריזם שרווחה במשפחות הגדולות.
באזורים רבים לא יכלו משפחות אלו להפסיק את מנהג אסיפות העם, אך הן מצאו דרכים אחרות לשלוט בהן.
מרד האיכרים והתפרצות המתחים הבין דתיים
ב-1653 פרץ מרד איכרים בלוצרן, ברן, זולותורן ובזל בשל הפחתת שער המטבע.
המשטר הישן הורכב מ-13 קנטונים:
הצבא היה מאז ומתמיד בעל השפעה רבה על הפוליטיקה הארגנטינאית וההיסטוריה הארגנטינאית משולבת תקופות תכופות וארוכות של משטר צבאי.
המנהיג הארגנטינאי האהוד, חואן פרון, שכיהן שלוש תקופות כנשיא ארגנטינה, היה אף הוא קולונל בצבא אשר צבר כוח פוליטי בעקבות הפיכה צבאית ב-1943. הוא הוביל מדיניות חדשה, בראשות "מפלגת הצדק" (Partido Justicialista), מדיניות לאומנית שכונתה על ידו "הדרך השלישית", חלופה הן לקפיטליזם והן לקומוניזם.
ב-1955, בעת כהונתו השנייה כנשיא, הודח והוגלה פרון על ידי התקוממות צבאית שכונתה "המהפכה המשחררת" (Revolución Libertadora).
בשנים הבאות שלטו בארגנטינה סדרת ממשלות חלשות ולאחריהן שבע שנות משטר צבאי, בין 1966 ל-1973. פרון חזר לארגנטינה ב-1973, לאחר 18 שנות גלות, בתקופה של הסלמה בתסיסה הפוליטית, התפלגויות בתנועה הפרוניסטית והתפרצויות של אלימות פוליטית.
טבח אסייסה, שהתרחש בנמל התעופה אסייסה בעת חזרתו, סימן את ההתפצלות הסופית של התנועה הפרוניסטית ואת השתלטותו של האגף הימני של התנועה.
פרון נבחר כנשיא בבחירות דמוקרטיות ב-1973 אך נפטר ב-1974. סגניתו של פרון, אשתו השלישית איסבל פרון ירשה את הנשיאות, אך הייתה שליטה חלשה וחסרת השפעה.
קבוצות מהפכניות, בהן המונטונרוס, קבוצת גרילה מהאגף השמאלי של התנועה הפרוניסטית, הסלימו את מאבקם האלים (שכלל חטיפות והנחת פצצות) כנגד הדיכוי הקשה של הצבא, המשטרה וקבוצות צבאיות-למחצה מהאגף הימני.
ההסלמה גברה עד להדחתה של איסבל פרון, ב-24 במרץ 1976 ועלייתה לשלטון של חונטה צבאית בראשות חורחה רפאל וידלה.
השם "תהליך הארגון-מחדש של האומה" נועד לרמוז על אכיפת סדר ושליטה על הסיטואציה הפוליטית-חברתית הקריטית ששררה באותה עת בארגנטינה.
באותה עת נפוצו תופעות של היעלמויות כפויות על רקע אידאולוגי ומאסרים בלתי חוקיים, שהיו מבוססים לעיתים קרובות על אישומים חסרי בסיס.
הצבא הארגנטיני תפס את השלטון בהפיכה שהתרחשה במרץ 1976, תוך עימותים אלימים עם תומכי הנשיא המנוח חואן פרון והדחת איסבל פרון.
החונטה המשיכה במלחמה המלוכלכת והגבירה אותה, והעלימה בין 9,000 ל-30,000 איש בתקופת שלטונה.
הנעדרים, ברובם, היו אנשים מארגוני השמאל שהתנגדו לשלטון הצבאי.
השאר היו בעיקרם יהודים, ואנשי שמאל חסרי השתייכות ארגונית.
המתנגדים שנחטפו, עונו ורובם נרצחו (חלקם אף נזרק מכלי טיס).
נשים יהודיות רבות עברו עינויים ונאנסו באכזריות לפני שנרצחו.
האנשים אשר נחטפו במהלך השנים האלה, כונו "נעלמים" (Desaparecidos).
לאחר ההפסד לממלכה המאוחדת במלחמת פוקלנד ב-1982, גברה ההתנגדות הציבורית כלפי החונטה והובילה אותה לוותר על השלטון ב-1983.
מדינת ישראל קיימה יחסים קרובים עם החונטה, למרות שהיא רצחה והעלימה מאות יהודים.
ישראל סיפקה נשק רב, אימנה והכשירה את כוחות הביטחון של המשטר.
בינואר 1979, ביקר סגן שר הביטחון מרדכי צפורי בארגנטינה כדי לדון במכירת נשק.
כ-30% מייצוא הנשק הישראלי באותן השנים נמכר לצבא ארגנטינה, בסכומים המוערכים בכמיליארד דולר.
שיתוף הפעולה התבטא גם בביקורים הדדים בין נציגי צה"ל לחיילי המשטר הצבאי הארגנטינאי.
ביוני 1981, שהו בישראל 118 קצינים ארגנטינאים לצורך אימונים והדרכה.
39 מטוסי נשר תוצרת התעשייה האווירית לישראל נמכרו לחיל האוויר הארגנטינאי בשנים 1978–1982, שם כונו "Dagger" (פגיון) ונטלו חלק במלחמת פוקלנד, שבה הופלו 11 מהם.
המטוסים הנותרים שודרגו לגרסה שנקראה Finger והמשיכו לשרת בחיל האוויר הארגנטינאי.
ארגנטינה גם ניהלה משא ומתן על ייצור מקומי של המטוסים.
מדינת ישראל גם מכרה 4 ספינות דבור לחיל הים של הארגנטינאי, וטילי גבריאל.
במהלך מלחמת פוקלנד חתמה ישראל על הסכם לאספקת 22 מטוסי כפיר.
ההסכם לא מומש לאחר שארגנטינה נקלעה לקשיים כלכליים.
כמו כן, על פי דיווחים בעיתונות הזרה, נשלח מישראל ציוד צבאי לארגנטינה, ובריטניה וארצות הברית הגישו מחאה דיפלומטית למשרד החוץ בנושא.
נושא הנעדרים והנרצחים היהודים בארגנטינה עלה לראשונה בוועדת הקליטה של הכנסת כבר בשנת 1977, בעקבות דיווחים של עולים חדשים וקרובי משפחה בישראל.
הוחלט שהדיונים יהיו חסויים כדי לא לפגוע ביחסים עם החונטה.
רק בדצמבר 1982, עלה הנושא באופן פומבי בעת ביקורו של שר החוץ יצחק שמיר במדינה.
בעת הביקור הוגשה רשימה של 360 נעדרים יהודים לנשיא ארגנטינה.
רק ב-29 ביוני 1983, עלה לראשונה נושא הנעדרים היהודים לדיון פומבי בכנסת, בפתיחת הדיון אמר חבר הכנסת יאיר צבן:.
באוקטובר 1983, עתרו 6 עולים מארגנטינה לבג"ץ בדרישה שממשלת ישראל תדרוש באופן רשמי מידע על הנעדרים היהודים.
במרץ 2016 הגישו שורה של פעילים ישראלים שהיגרו מארגנטינה, בקשת לחשיפת מסמכים אשר מתעדים את הקשרים של הממשל הישראלי עם החונטה, על פי חוק חופש המידע.
בעקבות הבקשה נחשפו מסמכי משרד החוץ מהתקופה.
מהמסמכים עולה כי ישראל קיימה קשרים עם המשטר בידיעה מלאה כי הוא מבצע רצח פוליטי, כולל רצח יהודים בשיעור חריג לעומת חלקם באוכלוסייה.
משרד הביטחון טען שאין לו מסמכים המעידים על פעילות המשטר, בנוסף נטען כי חשיפת המסמכים הקשורים לסחר בנשק עם המשטר הארגנטיני באותן שנים תביא לפגיעה בביטחון המדינה וייתכן גם לפגיעה ביחסי החוץ.
המשטרה הלאומית של מזרח טימור (בטטום: Polísia Nasionál Timór Lorosa'e; בפורטוגזית: Policia Nacional de Timor-Leste; בר"ת: PNTL) הוא הכוח המשטרתי הארצי של מזרח טימור.
המשטרה הוקמה במאי 2002 על ידי האו"ם, לפני שמזרח טימור קיבלה ריבונות.
מטרת הכוח לספק ביטחון ומשפט, לשמור על החוק והסדר ברחבי הארץ וגם כדי לאפשר פיתוח מהיר של שיטור אמין, מקצועי ונטול משוא פנים.
כונני הגיוס נערכו בתחילת שנת 2000, והטירונות הראשונה החלה ב-27 במרץ 2000, בחסות מנהל האו"ם במזרח טימור (UNTAET).
ב-10 באוגוסט 2001, המשטרה הלאומית של מזרח טימור הוקמה באופן רשמי, שהייתה אמורה לעבוד לצד מנהל האו"ם.
המשטרה קיבלה אחראיות בלעדית על כל נושאי השיטור במזרח טימור ב-10 בדצמבר 2003.
יש לפחות שלוש יחידות מיוחדות בארגון: יחידת המילואים של המשטרה (לשעבר יחידת שירות לפריסה מהירה), יחידת משמר הגבול ויחידת ההתערבות המהירה (UIR).
בשנים 1945–1949 התרחשה ביוון מלחמת אזרחים.
הקומוניסטים נתמכו על ידי ברית המועצות ויוגוסלביה, בעוד שהשמרנים והמלוכנים נתמכו על ידי בריטניה וארצות הברית.
השמרנים ניצחו במלחמה ושלטו במדינה עד 1963 בתמיכת ארצות הברית שפעלה באזור על פי דוקטרינת טרומן מתוך שאיפה להבטיח כי יוון לא תיפול תחת השפעה סובייטית.
סוכנות הביון המרכזית (CIA) והצבא היווני עבדו בשיתוף פעולה הדוק, במיוחד אחרי שיוון הצטרפה לנאט"ו בשנת 1952 כי יוון הייתה חוליה חיונית בנאט"ו.
בבחירות ב-1963 ניצח "איחוד המרכז", וראש הממשלה החדש היה גאורגיוס פפנדראו.
ב-1964 נפטר המלך פבלוס, ובנו קונסטנטינוס השני בן ה-23 עלה על כס המלכות.
מאז ינואר 1965 הידרדרו היחסים בין הממשלה לבית המלוכה.
המלך היה משוכנע שפפנדראו מנסה להדיח אותו.
הוא סירב, בניגוד לסמכויותיו, לקבל את פיטורי שר ההגנה.
פפנדראו איים בהתפטרות, והמלך קיבל את ההתפטרות ומינה מייד ראש ממשלה חדש, מה שלא אושר על ידי הפרלמנט.
בין יולי לספטמבר היו הכיכרות מלאות במפגינים למען הדמוקרטיה.
אך המלוכנים הצליחו לשחד מספיק חברי פרלמנט של "איחוד המרכז" כדי להקים ממשלה ימנית.
במקביל עבדו המלך והקצינים הנאמנים לו לקראת ההפיכה הצבאית.
גאורגיוס פפדופולוס התחיל לעבוד על תוכנית ההפיכה כבר בתחילת שנות השישים, והתבסס על תוכנית "גלדיו" של נאט"ו משנת 1959, שמנחה איך להיפטר מממשלה לא רצויה.
מה שעזר לקצינים המלוכנים, היה "גילוי" על תוכנית כביכול של קצינים המשויכים לשמאל, להקים בכוח רפובליקה שמאלית.
עד לערב של יום ההפיכה נעצרו יותר מ-10,000 בני-אדם על ידי חיילים חמושים באתונה, פיראוס, פטרס וסלוניקי, ביניהם ותיקי מלחמת השחרור מהנאצים, זקנים וחולים, פעילים חברתיים, פוליטיים, פעילי איגודים מקצועיים, חברי פרלמנט, עיתונאים, עורכי דין, סופרים ושחקנים.
מייד אחרי המעצרים הופעלה צנזורה ובוצעו מעצרים, עינויים ורציחות.
בחודש הראשון לשלטון הצבאי נהרגו לפי הערכות שונות בין 5,000 ל-10,000 בני-אדם.
אזרחי יוון לא ידעו מי עומד מאחורי המהלך, המלך היסס אם לתמוך במהלך, אך לבסוף הכריז על ביטול חלק ניכר מהחוקה הדמוקרטית ועל פיזור כל המפלגות.
הקולונלים העדיפו לכנות את ההפיכה "מהפכה להצלת האומה".
ההצדקה הרשמית שלהם להפיכה הייתה ש"מזימה קומוניסטית" הצליחה לחדור לפקידוּת, לאקדמיה, לעיתונות ולצבא של יוון, במידה כה רבה, שנדרשה פעולה דרסטית כדי להגן על יוון מהשתלטות קומוניסטית.