tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הם משמשים גם לטיפול משלים, כאשר גידול מקרוסקופי כבר הוסר בניתוח לגמרי, אבל יש סיכון סטטיסטי סביר שזה יחזור על עצמו.
כימותרפיה והקרנות משמשים בדרך כלל להרגעה, מקרה שבו המחלה היא חשוכת מרפא באופן ברור: במצב זה המטרה היא לשפר את איכות חיים ולהאריך אותה.
מספר גדול של חולי הסרטן ימותו מהמחלה, וחלק ניכר מהחולים עם סרטן חשוך מרפא ימותו מסיבות אחרות.
ייתכנו בעיות מתמשכות עם שליטת סימפטום הקשורים בסרטן מתקדם, וגם בטיפול במחלה.
בעיות אלה עשויות לכלול כאב, בחילה, אנורקסיה, עייפות, חוסר תנועה, ודיכאון.
לא כל הסוגיות הן פיזיות לחלוטין יש גם סוגיות מוסריות ורוחניות חשובות כמו הכבוד אישי שגם עלול להיפגע.
עקב העברתם של בעיות אלה לאחריותם של אונקולוגים טיפול פליאטיבי נוצר כהתמחות נפרדת שקשור קשר הדוק לטיפול בבעיות הקשורות במחלה מתקדמת.
טיפול פליאטיבי הוא חלק חיוני של צוות הטיפול בסרטן רב תחומי.
שירותי טיפול פליאטיבי עשויים להיות עם אחיות ורופאים שמסוגלים לבקר את החולה בבית ולא רק מבוססת על בתי חולים.
ישנן מספר שאלות חוזרות ודילמות אתיות בפרקטיקה האונקולוגית.
איזה מידע למסור לחולה לגבי היקף מחלה / התקדמות / הפרוגנוזה.
כניסה לניסויים קליניים, במיוחד לחולים במחלה סופנית.
נושאים אלה קשורים באופן ישיר לאישיות של המטופלים, דת, התרבות, וחיי משפחה.
אף על פי שהבעיות האלה הן מורכבות ורגישות.
את התשובות לרוב מושגות על ידי המטופל שמבקש ייעוץ מחברים קרובי משפחה ויועצים.
ולפי זה נדרשת מידה מסוימת של רגישות ותקשורת טובה מאוד בחלק מהצוות האונקולוגית כדי לטפל בבעיות אלה בצורה נאותה.
אונר"א (ראשי תיבות של סוכנות הסעד והתעסוקה של האו"ם לפליטי פלסטין במזרח הקרוב; באנגלית: UNRWA; ראשי תיבות של: United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees in the Near East) היא גוף מטעם האומות המאוחדות שעוסק במתן שירותים לפליטים פלסטינים.
הסוכנות הוקמה בנפרד מנציבות האו"ם לפליטים (UNHCR), שמטרתה לטפל בכלל הפליטים בעולם.
אונר"א כפופה לנציבות האו"ם לפליטים, ואחת לשלוש שנים מחדשים את המנדט לפעילותה.
המנדט חודש ברציפות והוא תקף עד 30 ביוני 2026. אונר"א פועלת בחמישה אזורים: רצועת עזה, הגדה המערבית (לרבות מזרח ירושלים), ירדן, סוריה ולבנון.
במהלך סבבי הלחימה בין צה"ל לחמאס, ברצועת עזה, ובמיוחד במלחמת חרבות ברזל, הציג דובר צה"ל עדויות שונות המצביעות על שיתוף פעולה בין מספר עובדי אונר"א לבין פעילות הטרור הרצחנית של חמאס.
אונר"א הכחישה את רוב הטענות וטענה לדיסאינפורמציה.
סוכנות הסעד והתעסוקה של האו"ם לפליטי פלסטין במזרח הקרוב הוקמה ב-8 בדצמבר 1949 בעקבות מלחמת העצמאות, במטרה לספק קורת גג, שירותי סעד ובריאות לפליטים פלסטינים.
הסוכנות הוקמה על סמך החלטה 302 של העצרת הכללית של האו"ם.
כשנה לפני כן, ב־19 בנובמבר 1948, בהחלטה 212 קראה העצרת הכללית לסייע לכחצי מיליון הפליטים הפלסטינים והמנדט לטיפול בפליטים הפלסטינים ניתן לנציבות האו"ם לפליטים כולל תקציב ייעודי.
בדצמבר 1948 החליטה העצרת הכללית להקים את "ארגון הסעד של האו"ם לפליטים מפלסטין במזרח התיכון" (UNRPR – UN Relief for Palestine Refugees), שהחל לפעול לחלוקת סיוע לפליטים הנזקקים בתיאום עם מוסדות אחרים: "הוועדה הבין-לאומית של הצלב האדום", "הליגה של חברות הצלב האדום", ו"ועדת השירות של הידידים האמריקנים" (הקווייקרים).
אולם ה-UNRPR לא האריך ימים, ובמקומו הוקמה אונר"א.
שני מהלכים הובילו להקמת אונר"א כסוכנות עצמאית במנותק מנציבות האו"ם לפליטים: משלחת קלאפ ועמדת מדינות העימות עם ישראל.
ההמלצה של משלחת בראשות גורדון קלאפ ראתה בטיפול בפליטים את השער להשפעה פוליטית וכלכלית מערבית, ובמיוחד אמריקאית, במזרח הקרוב לקראת שלום ויציבות כלכלית.
קלאפ טען שהתפתחות כלכלית אזורית היא תנאי הכרחי לשיקום הפליטים בטווח הארוך.
מדינות ערב הבינו שהציפייה מהן היא לקלוט את הפליטים, ועל כן פעלו לתקן את דו"ח הביניים של קלאפ בארבעה נושאים: להדגיש את נושא החזרה של הפליטים לבתיהם, לשנות את שמה של סוכנות האו"ם המוצעת כך שתכלול את המילה פלסטין, לחייב התייעצות עם מדינות האזור ותקצוב גמיש.
ב-8 בדצמבר 1949 אישרה עצרת האו"ם את הקמת אונר"א בהחלטה בתמיכת מדינת ישראל ומדינות ערב.
הגוש המזרחי ודרום אפריקה נמנעו בהצבעה.
לטענת עינת וילף, מחברת משותפת של הספר "מלחמת זכות השיבה", אונר"א הייתה אמורה להיות סוכנות זמנית שתפעל במשך 3–4 שנים, ואז תיסגר, בדומה לסוכנות זמנית אחרת שקמה באותה תקופה ליישוב הפליטים הקוריאנים ממלחמת העולם השנייה.
אך בניגוד למקרה הקוריאני, מדינות ערב סירבו לקלוט והפליטים עצמם סירבו להיקלט במדינות אלו מאי רצון להשלים עם תוצאות המלחמה, ומימון הארגון בידי מדינות המערב נמשך בתקווה לשקט ומחשש שמדינות ערב יתקרבו לגוש הסובייטי.
אונר"א החלה לפעול בשטח ב-1 במאי 1950 כסוכנות סעד זמנית.
עם תחילת פעילותה, תפקידה הראשוני כלל "סיוע ישיר ובניית תשתיות" לפליטי פלסטין, במטרה "למנוע רעב ומצוקה ...
בדצמבר 1950 הוגשו לעצרת הכללית של האו"ם דו"חות ממנהל אונר"א, שהדגישו שהמצב לא השתנה ועל כן הוחלט (החלטה ) להגדיל את תפקידה של הסוכנות לשילוב מחודש של הפליטים בכלכלת המזרח הקרוב באמצעות השבתם לפלסטין או יישובם מחדש.
בשנים הראשונות עיקר עיסוקו של הארגון היה מתן סיוע בסיסי לפליטים.
ניסיונות לשקם את הפליטים נתקלו בקשיים בגלל התנגדות המדינות בהם נמצאו הפליטים שהתעקשו על כך שהפליטים צריכים לחזור לבתיהם.
בדו"ח שפורסם בספטמבר 1952 נמסר שהייתה התקדמות בחתימה על הסכמים עם מספר מדינות, במיוחד ממלכת ירדן, על העסקה של הפליטים.
תוכנית התעסוקה של הפליטים בירדן כללה מתן עבודה לכ-150,000 פליטים.
עם הקמת אונר"א בשנת 1950 נכללו בהגדרה כ-750,000 פליטים.
נכון לשנת 2023, נכללים בהגדרה זו 5.9 מיליון פליטים.
מהם 2.4 מיליון בירדן, 1.6 מיליון ברצועת עזה, 901 אלף בגדה המערבית, 580 אלף בסוריה, ו-487 אלף בלבנון.
עד לשנת 1952 אונר"א סיפקה גם את צורכיהם של קהילות יהודיות שנעקרו במהלך המלחמה.
בשנה זו העבירה אונר"א למדינת ישראל את האחריות על הפליטים בשטחה, שמספרם עמד אז על כ־17,000 (מתוכם כ־16,500 ערבים).
לאונר"א אין מעמד של ארגון מומחה של האו"ם.
הארגון שואב את סמכותו החוקית משלושה מקורות: כגוף משני של נציבות האו"ם לפליטים, החלטת העצרת הכללית של האו"ם על הקמת הארגון, ודיווחים קבועים לעצרת האו"ם.
בניגוד לנציבות האו"ם לפליטים ולסוכנויות אחרות של האו"ם, אין לאונר"א מסמך עקרונות או חוקה המשמש כבסיס משפטי לפעילותו.
אונר"א נחשב מבחינה טכנית כארגון זמני.
העצרת הכללית של האו"ם מקבלת מדי שנה סדרה של החלטות העוסקות באחריות הארגון, תפקידיו והתקציבים שיקבל.
המנדט של אונר"א מתחדש כל שלוש שנים, ולאחרונה חודש עד ל-30 ביוני 2026.
להבדיל מההגדרה של פליט על פי האמנה בדבר מעמדם של פליטים אשר חלה על כלל הפליטים בעולם, הגדרתה של אונר"א לפליט מתייחסת לטריטוריה ולתקופה מוגדרת:
החל משנת 1991, עצרת האו"ם מקבלת החלטה שנתית המכלילה גם פליטים פלסטינים ממלחמת ששת הימים ועימותים מאוחרים יותר במנדט של אונר"א.
המנדט שניתן לאונר"א אינו כולל טיפול בהשבת הפלסטינים למקום מגוריהם בפלסטין.
נכון לשנת 2014, הגדרת הפליט של אונר"א אינה עוסקת בהגנה על פליטים אלא במתן שירותים.
בשנת 2019, לפי רישומי אונר"א, היו 5.6 מיליון אנשים הזכאים לסיועה.
בשונה למנדט נציבות האו"ם לפליטים, אונר"א הגדירה את האוכלוסייה שהיא מספקת לה שירותים כפליטי פלסטין (לפי ההגדרה למעלה), אך גם צאצאיהם מצד האב, כולל ילדים שאומצו חוקית.
הבדל נוסף הוא שקבלת אזרחות מדינה אחרת איננה פוגעת במעמד הפליט הפלסטיני על פי אונר"א.
לדוגמה, רוב הפליטים הפלסטינים בירדן (שני מיליון אנשים, ציבור הפליטים הפלסטינים הגדול ביותר), נחשבים הן אזרחים ירדנים והן פליטים לפי הגדרות אונר"א.
מרביתם, גרים במחנות פליטים של הסוכנות ומקבלים ממנה שירותים.
במקביל הם יכולים להצביע לפרלמנט הירדני ולעבוד בכל עבודה.
ממשלת ישראל תקל על משימתה של אונר"א כמיטב יכולתה, בלא לגרוע מתקנות או הסדרים שייתכן שיידרשו משיקולי ביטחון צבאי." המכתב חזר על תוכן שיחה בין השניים.
במכתב התגובה שלו כתב קומיי: "אני מסכים שמכתבך ותשובה זו מהווים הסכם זמני בין אונר"א לממשלת ישראל, שיישאר בתוקף עד להחלפתו או לביטולו".
חלופת מכתבים זו שימשה מאז כבסיס היחסים בין ישראל לאונר"א.
הסקר הכלכלי הראשוני שערכה הסוכנות, המליץ לפתח פרויקטים פיתוח רחבים במדינות הערביות המארחות על מנת ליישב את הפליטים הפלסטינים, אולם מדינות ערב התנגדו לתוכנית זו.
מאז 1949, אונר"א ביצע מספר גדול של פרויקטים בארבעה תחומים עיקריים: סעד ישיר, סיוע טכני כלכלי, סיוע טכני חינוכי וסיוע פיננסי.
הפעילות הראשונה של אונר"א הייתה הקמת בתי ספר במחנות הפליטים.
את שירותי הארגון מספקים 30,000 עובדים, נכון ל-2023. בבחירות לאיגוד העובדים של אונר"א בעזה שנערכו בספטמבר 2012 זכתה "הרשימה המקצועית" המזוהה עם חמאס ב-25 מתוך 27 המושבים.
אונר"א מפעילה יותר מ–700 בתי ספר יסודיים ועל-יסודיים במחנות פליטים פלסטינים בעולם.
מתוכם 284 בתי ספר ברצועת עזה, בהם לומדים יותר ממחצית ילדי הרצועה, ועוד כמה ביהודה ושומרון.
המערכת מקבלת אישור לספרי הלימוד מטעם הרשות הפלסטינית.
נכון לשנת 2023 עיקר התקציב של אונר"א (כ-60%) מוקדש להפעלת בתי הספר, ולומדים בהם כ־543 אלף תלמידים.
מתוכם כ-294 אלף תלמידים ברצועת עזה, 46 אלף בגדה המערבית, 113 אלף בירדן, 49 אלף בסוריה, ו-39 אלף בלבנון.
על פי עינת וילף, חומר הלימוד של הארגון מעודד הסתה וכולל את הצגת ישראל כישות זמנית שיש לסלקה, תוכן בעייתי הכולל הסתה לאלימות, גלוריפיקציה של טרוריסטים ופיגועי התאבדות, דמוניזציה של ישראל ועידוד אנטישמיות.
אונר"א מטפלת ב-59 מחנות פליטים פלסטינים, הנמצאים בסוריה, בלבנון, בירדן, בירושלים, באזורי יהודה ושומרון וברצועת עזה.
במחנות אלה מתגוררים כשליש מסך כל הפליטים הרשומים.
פליטים לא רשומים ופליטים שחיים מחוץ למדינות אלו לא מטופלים על ידי אונר"א.
הארגון מקיים קייטנות קיץ ברצועת עזה בהן מתקיימות פעילויות ספורט ונופש.
בזמני משבר אונר"א מחלקת מזון לתושבים נזקקים.
אונר"א פועלת בשיתוף פעולה עם תוכנית המזון העולמית לצמצום הונאה וכפל-ניצול בתוכניות חלוקת המזון שהארגונים מפעילים בקרב הפלסטינים.
במלחמת חרבות ברזל גילו תושבים מחסן של הארגון שבו נאגר מזון שלא חולק והדבר עורר ביקורת על הארגון.
בנוסף לפעילות ההומניטרית והחינוכית, לאונר"א מחלקה של מיקרו מימון לעסקים קטנים, הלוואות, ופרויקטי תשתיות – בעיקר במחנות הפליטים על ידי מתן השקעות הון והלוואות הון חוזר בתעריפים מסחריים.
התוכנית שואפת להיות קרובה ככל האפשר לתמיכה עצמית.
מחלקת המיקרו-מימון הוקמה ב-1991 כדי לספק שירותי מיקרו-מימון לפליטים פלסטינים, וכן לקבוצות עניות או קבוצות שוליים המתגוררות ועובדות בסמיכות אליהם.
לאחר שהחלה את פעילותה בשטחים הפלסטיניים, היא נותרה המתווך הפיננסי החוץ-בנקאי הגדול ביותר בגדה המערבית ובעזה.
הנתונים המצטברים, נכון לשנת 2023 הם:
שווי הלוואות שניתנו 531.41 מיליון דולר
על פי אונר"א, תקציבה השנתי בשנים 2014–2015 היה כמיליארד דולרים, שמקורם בעיקר במדינות תורמות, שהעיקריות שבהן הן ארצות הברית, קנדה, האיחוד האירופי, בריטניה ושוודיה.
רובו של התקציב מוצא על תשלום לאנשי הצוות (328.2 מיליון דולר ב-2007) ומיעוטו לפעולות של הארגון (73.8 מיליון דולר ב-2007).
נטען ששכרו של עובד ממדינה אחרת בשליחות ברצועת עזה יכול להגיע ל-20,000 דולר בחודש.
בינואר 2018 הקפיא ממשל דונלד טראמפ 65 מיליון דולר מתקציב אונר"א מתוך 125 מיליון דולר שתוכננו במקור.
גורמים בממשל ודוברת מחלקת המדינה של ארצות הברית הודיעו שכספי התקציב שיעברו לאונר"א אמורים לשמש לתוכניות חיוניות של חינוך ובריאות, ואילו יתר הכסף יושהה עד לבחינה מעמיקה של התנהלות אונר"א, כולל האופן שבו היא פועלת וממומנת.
ב-31 באוגוסט 2018 הודיעה ארצות הברית על הפסקת המימון לאונר"א וכן על רפורמה במעמד ה"פליטות" של הפלסטינים.
עם זאת בישראל חששו מפני השפעת המהלך ופעלו לסכלו.
מערכת הביטחון הזהירה את הדרג המדיני כי קיצוץ באונר"א יגרום לפיטורי אלפי מורים, יפגע בכלכלה הפלסטינית (בעיקר בעזה) ויעודד בני נוער חסרי מעש.
החשש היה כי צעדים אלה יחזקו את חמאס וכן יגרמו לתקריות רבות יותר עם כוחות צה"ל.
לפי עינת וילף ישראל נאבקה נגד כוונת טרמאפ לקצץ את תקציב הארגון ובירכה אותו רק לאחר שהבינה שהוא נחוש לבצע את המהלך בכל מקרה.
לאחר ביצוע המהלך פנתה ישראל לגרמניה כדי שזו תגדיל את המימון באופן שיפצה על הפחתת המימון של ארצות הברית.
באוגוסט 2019 הודיעו בלגיה, הולנד ושווייץ, שיקפיאו את המימון שלהן לאונר"א, בעקבות דו"חות פנימיים של הארגון שדלפו לאל-ג'זירה והצביעו על שחיתויות חמורות שמתקיימות בצמרת הארגון.
בשנת 2019 ביקשה ממשלת ישראל מגרמניה להגדיל את תמיכתה באונר"א מ-18 ל-100 מיליון דולר.
עם זאת נכון לשנת 2022 כל המדינות האלה המשיכו לתרום לארגון – בלגיה 12 מיליון ושווייץ והולנד מעל 21 מיליון כל אחת.
בנובמבר 2019, בעקבות חקירות השחיתות, הושעה מנכ"ל הארגון ולאחר מכן הודיע על התפטרותו.
חרף הליקויים בפעילות הארגון, אותו חודש הוארך המנדט של הסוכנות ברוב גדול.
בשנת 2020, על רקע המשבר הכלכלי של מגפת הקורונה וחתימת הסכמי אברהם, צמצמו גם בחריין ואיחוד האמירויות את תמיכתן באונר"א כמעט לחלוטין.
במאי 2022 הודיע האיחוד האירופי על קיצוץ במימון השנתי לשנים 2022–2024 ב-40% עקב הסתה בתכני הלימוד של הארגון (ממימון של כ-135 מיליון דולר בשנה בממוצע למימון של 82 מיליון דולר).
תקציב הארגון נכון לשנת 2022 עמד על 1.1 מיליארד דולר.
מהם 344 מיליוני דולרים מארצות הברית, 202 מגרמניה, 114 מהאיחוד האירופאי, ו-61 מיליון משוודיה.
מדינות נוספות כדוגמת נורווגיה, יפן, צרפת, הולנד, בריטניה, טורקיה וערב הסעודית תורמות סכומים של מעל 20 מיליון דולר כל אחת ומדינות נוספות תורמות סכומים נמוכים יותר, בהן כווית (12) וקטר (10).
רוב כספי הארגון – 58% – מיועדים להפעלת בתי הספר, עוד 15% מופנים לבריאות, 13% מופנים לשירותי תמיכה, 6% מופנים לסעד ושירותים חברתיים, 4% לשיפור תשתיות ו-4% לשימושים אחרים.
בעקבות מעורבות 12 עובדי אונר"א במתקפת הפתע על ישראל, בנק לאומי הקפיא את החשבונות של אונר"א.
בפברואר 2025 חתם נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ על צו נשיאותי שעוצר את המימון של ארצות הברית לאונר"א.
תפקידו של הארגון בעיני רבים, כולל בעיני הפלסטינים עצמם, שנוי במחלוקת.
ישנה ביקורת נרחבת על אמינות הרישום, טכניקות איסוף הנתונים, וההגדרות הנוגעות לפליטים הפלסטינים על ידי אונר"א.
נטען גם כי היא מעסיקה טרוריסטים פלסטינים ידועים, מנציחה את תלות הפלסטינים, מבצעת הסתה נגד ישראל, ומנתבת כסף מממשלות מערביות אל הרשות הפלסטינית על-מנת שזו תוכל לרכוש נשק למחבלים.
מדינת ישראל אף תיעדה מקרים בהם אונר"א שימשה ככיסוי לפעילות מחבלים.
בדצמבר 2018 מסרה ועדת אתיקה מטעם סוכנות של האו"ם למזכ"ל האו"ם דו"ח חריף נגד מנכ"ל אונר"א ובכירים נוספים, ואף קראה להדיח את צמרת אונר"א.
הגדרת הפליטים על פי אונר"א
על פי הגדרת נציבות האו"ם לפליטים, פליט הוא מי שאינו יכול לחזור למקום מגוריו הטבעי והקבוע הקודם.
לעומת זאת, על פי הגדרת אונר"א, פליט הוא מי שמקום מגוריו הרגיל משנת 1946 ועד שנת 1948 היה פלשתינה-א"י.
בו בזמן שאפשרו את הזרם הגדול של מהגרי עבודה ערבים סגרו הבריטים את שערי הארץ בפני שארית הפליטה.
לעומת זאת הפליטים היהודים ממדינות ערב ענו להגדרה של הנציבות, מכיוון שמדינות ערב היו ביתם הטבעי הקודם מזה מאות שנים, עד שגורשו מהן בעקבות הקמת מדינת ישראל ומלחמת העצמאות.
רק אדם חסר אזרחות נקרא פליט על פי הגדרת הנציבות.
מכיוון שישנה אוכלוסייה נרחבת של פליטים מקרב ערביי ארץ ישראל אשר קיבלו אזרחות במדינות מוכרות (כמו בירדן) הם אינם זכאים יותר (לפי החוק הבין-לאומי ואמנת הפליטים) להיכלל במצבת הפליטים.
לעומת זאת, ההגדרה של אונר"א אינה מבדילה בין פליט חסר אזרחות לבין פליט שזכה לאזרחות – כולם פליטים עד עצם היום הזה.
הגדרת הפליטים של אונר"א אף אינה מחריגה ממצבת הפליטים את אלו שביצעו פשע מלחמה או פשע נגד האנושות, אוכלוסייה שנציבות האו"ם לפליטים שוללת מהם את מעמד הפליט.
כפועל יוצא, לטרוריסטים פלסטינים נשמר מעמד הפליט.
מעמד הפליט בהגדרת נציבות האו"ם לפליטים אינו יכול לעבור גם לילדי הפליטים.
לעומת זאת, אונר"א החליטה להמשיך להעניק לדור השני של הפליטים הפלסטינים את מעמד הפליט, ומנציחה בכך את מעמד הפליטות לצאצאי הפליטים הפלסטינים.
בשנת 2004 היו לפי רישומי אונר"א, ארבעה מיליון אנשים הזכאים לסיועה.
אונר"א מטפלת ב-59 מחנות פליטים פלסטינים, הנמצאים בסוריה, לבנון, ירדן, ירושלים, אזורי יהודה ושומרון ורצועת עזה.
היסטוריונים, כמו מרתה גלהורן ווולטר פינר, מאשימים את אונר"א בעיוות מכוון של הסטטיסטיקה על הפליטים.
פינר למשל, בשנת 1959 כתב כי לפי מחקרו מספר הפליטים בפועל היה רק 367,000.
נכון ל-2018 אונר"א מדווחת כי היא מטפלת בכחמישה מיליון בני אדם, כשב-1948 הוגדרו על ידיה 700,000 בני אדם כפליטים כתוצאה מהסכסוך הערבי ישראלי.
זאת כאשר ב-2018 פורסם כי בדו"ח פנימי של מחלקת המדינה של ארצות הברית מוערך המספר האמיתי בכ-20,000 בני אדם.
נכון למרץ 2023 רשומים באונר"א 489,292 בני אדם כפליטים בלבנון.
בנוסף להם נמצאים בלבנון 31,400 פליטים פלסטינים שהגיעו מסוריה.
עוד מעריכה אונר"א ב-2023 את מספר הנזקקים לשרותיה בלבנון בכ-200,000 פליטים בשנה ואת סה"כ הפליטים הפלסטינים במדינה בכ-250,000. חמש שנים קודם לכן, ב-2017, במפקד האוכלוסין הלבנוני היו רשומים 174,422 בני אדם כפליטים בכלל.
לדברי נציגת אונר"א בלבנון רשומים אצלם כלל הנרשמים מכלל השנים, אבל אין מידע ורישום על העוזבים והמתים ועל מי שנמצא בפועל כיום בלבנון.
כמו כן גם פליטים שעזבו את לבנון נוהגים לרשום את ילדיהם שנולדו מחוץ ללבנון במוסדות אונר"א במדינה.
על פי המכון למחקרי ביטחון לאומי, בשנת 2018 אונר"א הוציאה $201 בממוצע לכל פליט פלסטיני, בעוד שנציבות האו"ם לפליטים הוציאה $122 בממוצע לכל פליט משאר העולם.
כמות העובדים של UNHCR היא כ-16,800 איש המטפלים ב-70.5 מיליון פליטים בעוד אונר"א מעסיקה כ-32,000 עובדים המטפלים בכ-5.4 מיליון בני אדם.
בשנת 2006, פנו שני חברי קונגרס, מארק קירק וסטיב רוטמן למזכירת המדינה האמריקאית, קונדוליזה רייס, וקראו לה להגביר את הפיקוח על אונר"א לאחר שדו"ח פנימי חשף מנגנוני ניהול לא תקינים וכן ביקשו לבדוק האם פעילות הארגון עומדת בעמידה בחוקים הפדרליים למניעת טרור.
בנייר עמדה שפרסם מכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון ב-2009 נכתב בין היתר כי, "אין גם שום הצדקה לבזבוז של מיליוני דולרים לסיוע הומניטרי הניתנים כתרומה עבור אלו שיכולים להרשות לעצמם לשלם עבור שירותי אונר"א, וישנם רבים כאלה".
רבים, בעיקר בישראל, אך גם במדינות ערב, רואים בארגון גוף המנציח את בעיית הפליטים הפלסטינים, מאחר שבמקום לסייע להם להיקלט במדינות בהן נמצאים מחנות הפליטים (כמו בלבנון ובירדן), הם מסייעים למעשה בשימור מצבם.
אונר"א מעניקה שירותי חינוך, תעסוקה, בריאות ורווחה במסגרות המשרתות בלעדית את צאצאי הפליטים, ומעודדת את הזכאים לשירותיה שלא לפנות למערכות הסיוע המקומיות במדינות מושבם לקבלת שירותים מקבילים.
כפילות מערכתית זו יוצרת פערים כלכליים עמוקים בין תושבים המקבלים את עזרת הארגון לבין אזרחי המדינה, והאיבה הטבעית הנוצרת מפערים אלו מנותבת להנצחת השאיפה העממית לחיסול מדינת ישראל, בהיותה ה"חטא הקדמון" האשמה בנכבה.
על פי לינדזי, "אונר"א מעדיפה להיות כבולה למחשבה הפוליטית הפלסטינית שמועלית על ידי אלו המתכוונים להגשים את תביעת שיבתם לאדמה שהיא כיום מדינת ישראל".
תכליתה של נציבות האו"ם לפליטים היא שילוב הפליטים במדינות שבהן הם שוהים, תכלית שמדינות ערב התנגדו לה.
מבחינה זאת, על פי מבקריה, אונר"א (שהוקמה בלחץ מדינות ערב) אכן הוקמה במטרה שלא ליישב את הפליטים באורח קבע במדינות אליהן הגיעו.
על פי ד"ר עינת וילף אונר"א הוא "ארגון פלסטיני עוין הפועל להנצחת חלום השיבה...
תחת כסות דקיקה של פעילות הומניטרית מקיים אונר"א פעילות פוליטית מובהקת, שכל מטרתה להנציח את מצב הפליטות הפלסטיני ולטפח את חלום השיבה.
כך אונר"א מקיים ומפתח את התשתית הרעיונית שעליה גדל הדור הבא של מי שנאבקים נגד ישראל".
הסתה לאלימות וטרור במוסדות הלימוד
דוד בדין, ממרכז בדין לחקר מדיניות המזרח התיכון טען כי הוא דורש שינוי בתכני הלימוד של אונר"א מאז שנת 1987. המרכז דורש ביטול תוכניות לימודים הכוללות עקרונות של ג'יהאד וזכות השיבה בכוח הנשק, הפסקת הכשרה צבאית בבתי הספר של אונר"א ולפטר מורים ועובדים המזוהים עם ארגון חמאס.
על פי דו"חות שנכתבו על ספרי הלימוד של אונר"א, חלק מהספרים מכילים תכנים לאומניים המדגישים את זכות השיבה, תכנים אנטישמיים, הסתה נגד ישראל ושלילת קיומה, גלוריפיקציה של טרור ופיגועי התאבדות.
חלק מספרי הלימוד הרשמיים בבתי הספר של אונר"א, מחנכים לג'יהאד נגד ישראל.
תכנים נגד ישראל ובעד ג'יהאד מופיעים גם בתוכן נייטרלי כמו הוראת לשון או מתמטיקה.
בעקבות הביקורת, טען הארגון כי הוא הפחית את כמות התכנים הקוראים מפורשות למאבק מזוין, אך הם עדיין כוללים דברי שבח למחבלים שביצעו פיגועי התאבדות.
לפי מרכוס שף, מנכ"ל Impcat-Se, בעוד ברוב המדינות הסוניות התכנים נגד ישראל ויהודים עברו תהליך של התמתנות, ברשות הפלסטינית ואונר"א התכנים הלכו והקצינו, במיוחד מאז 2014–2016.
ב-2019 יצא דו"ח חריף של ועדת האו"ם למיגור אפליה גזעית המציג תכנים המכילים הסתה לשנאה, אלימות ואנטישמיות בתוכנית הלימודים של הרשות הפלסטינית ושל אונר"א, וקורא להסירם.
בשנת 2020 הציג שגריר ישראל באו"ם גלעד ארדן קטעים נבחרים מתוך ספרי הלימוד שעסקו בסוגיות אלה לנציגי אונר"א ודרש לשנותם.
בינואר 2021 פרסם המכון לניטור שלום וסובלנות תרבותית בחינוך בית ספרי (IMPACT-se), מכון מחקר ומדיניות ישראלי המנתח תוכניות לימודים בבתי ספר, דו"ח שתיאר תכנים בספרי הלימוד של אונר"א המפרים את עקרונות הנייטרליות של האו"ם שאונר"א אמורה לתת להם עדיפות.
למשל, על פי הדו"ח מופצות בחומר החינוכי תאוריות קונספירציה, כגון טענות כי "הציונים" הציתו בכוונה את מסגד אל-אקצא או טענה כי ישראל משליכה בכוונה פסולת רדיואקטיבית ורעילה בגדה המערבית.
בסוף ינואר 2021, הודיעו קנדה ואוסטרליה על פתיחת חקירות מול הארגון, ובריטניה אישרה שחומרי הלימוד מכילים חומרים מסיתים.
באפריל 2021 העביר האיחוד האירופי גינוי חריף של אונר"א, בגין שימוש בחומרי חינוך המסיתים לשנאה ואלימות מול ישראל ומול יהודים.
האיחוד גם התנה את המשך מימון הארגון בהתאמת תוכני החינוך לערכי האו"ם של שלום וסובלנות.
במאי 2021, בעדות שנתן בקונגרס, טען מזכיר המדינה האמריקני אנתוני בלינקן כי אונר"א מפיצה תוכני לימוד אנטישמיים ואנטי ישראליים, וכי יש צורך ברפורמות בארגון.
במאי 2022 גינה האיחוד האירופי בהחלטה תקדימית את סוכנות הפליטים על שימושה בחומרי חינוך המסיתים לשנאה ולאלימות נגד ישראל ונגד יהודים בבתי הספר של האו"ם בגדה המערבית ובעזה, וקיצץ כ-40% מתמיכתו השנתית בארגון.
ביולי 2022 פרסם ארגון UN WATCH דו"ח המתעד 113 מקרים של הסתה לאנטישמיות וטרור בקרב מורים ופעילים באונר"א, רבים מהם מורים מהרשות הפלסטינית, בהם גם פרסום תכנים נאו-נאציים.
במרץ 2023 פורסם ד"וח של UN Watch ושל IMPACT-se שחשף 47 מקרים חדשים של הסתה על ידי צוות אונר"א.
מרכז בדין לחקר מדיניות המזרח התיכון הפיק מספר סרטים תיעודיים על אונר"א, בהם נטען שהארגון מעניק הכשרה צבאית לילדים.
בשנת 2003 פרסמה ישראל לעיתונים מסמך שתיעד פעולות של אונר"א המשמשות ככיסוי לפעולות חבלניות פלסטיניות, לרבות הברחת נשק באמבולנסים של האו"ם וקיום פגישות של התנזים במבנים של האו"ם.
אונר"א, מצידה, האשימה את ישראל בהפרעה לפעילותה ההומניטרית.
ביקורת נמתחה על הארגון בעקבות הפצת סרטונים רבים המתעדים שימוש של אמבולנסים של אונר"א בידי מחבלים להובלת אנשים ואמצעי לחימה במהלך האינתיפאדה השנייה ולאחריה, וכן בשל הודאתו של מזכ"ל אונר"א פיטר האנסן כי הארגון מעסיק פעילי חמאס.
במבצע עופרת יצוקה הופגז מטה אונר"א ב-15 בינואר 2009 לאחר שלטענת צה"ל, נורו ממנו טילים אל עבר כוחותיו.
אך התברר כי מערכת איכון של צה"ל זיהתה שיגור רקטה מחצר בית הצמודה לחצר בית הספר של אונר"א שבו שהו האזרחים ולא מחצר בית הספר עצמו.
בדו"ח שפורסם, היועץ המשפטי של אונר"א לשעבר, שהוא גם חוקר עבור מכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון, ג'יימס ג' לינדזי, ציין: "אונר"א לא נקטה צעדים כדי לזהות ולדחות מחבלים משורות הסגל שלה או ממקבלי השירות שלה, ולא צעדים כדי למנוע מחברי ארגונים כגון חמאס מלהצטרף אל הצוות שלה.
לאונר"א אין שום בדיקות ביטחוניות לפני העסקת עובדים ואינה מפקחת על ההתנהגות מחוץ לזמן העבודה של עובדיה כדי להבטיח תאימות עם החוקים נגד טרור של הארגון".
לינדזי גם ציין כי "ארצות הברית, למרות המימון של כמעט 75 אחוז מהתקציב הראשוני של אונר"א, ההופכים אותה לתורמת הגדולה ביותר שלה, נכשלה באופן רב בלהתאים את אונר"א למטרות מדיניות החוץ של ארצות הברית."
בשנת 2014, במהלך מבצע צוק איתן, נתגלו על ידי אנשי אונר"א רקטות בבתי ספר של הארגון, דבר שגונה על ידי הארגון.
כמו כן, במבנה ששימש כמרפאה של אונר"א היה פיר מנהרה והמבנה היה ממולכד.
שלושה חיילי יחידת מגלן נהרגו בפיצוץ המבנה.
במהלך 2017 מצא הארגון כי מתחת לשלושה בתי ספר שונים של הארגון ברצועת עזה נחפרו מנהרות טרור.
מעורבות עובדי אונר"א בטבח שבעה באוקטובר
ב-26 בינואר 2024 הודיעה אונר"א כי ישראל הציגה בפניה מידע על מעורבותם של שנים עשר מעובדיה בטבח שבעה באוקטובר, בהמשך הצהיר הנציב הכללי של אונר"א, פיליפ לזאריני, שהארגון פיטר את העובדים אשר להם יוחסו הטענות, וכי כל חבר בארגון שיימצא כי עוסק בפעולות טרור יצטרך להתמודד עם ההשלכות לכך.
ישראל טוענת גם שנעשה שימוש במתקנים ובכלי רכב של אונר"א לצורך ביצוע המתקפה.
הוול סטריט ג'ורנל דיווח ב-2 בפברואר 2024 כי מקורות מודיעין ישראלים מעריכים שכ־1,200 מעובדי אונר"א ברצועת עזה חברים בחמאס או בג'יהאד האסלאמי, או קשורים לארגונים אלה, בין אם בזרוע האזרחית או בזרוע הצבאית.
ישראל הציגה ראיות על פיהן שלפחות 12 מעובדי הארגון השתתפו בטבח, ביניהן הקלטות וצילומיםשל מספר עובדי אונר"א משתתפים בהרס ובאלימות ביום הטבח.
באחד הסרטונים נראה עובד של הארגון חוטף גופת אזרח ישראלי מקיבוץ בארי.
ב-5 באוגוסט 2024 פרסם האו"ם את ממצאי החקירה שנערכה בנושא, והודיע כי מתוך 19 עובדים שנחקרו, 9 עובדי אונר"א יפוטרו היות שנמצא שייתכן והשתתפו בטבח ב-7 באוקטובר 2023.
ההאשמות בדבר מעורבותם של חברי אונר"א במעשי הטבח הובילה לגינוי בין-לאומי.
מדינות רבות, כולל ארצות הברית, גרמניה, שוודיה, יפן, צרפת, שווייצריה, בריטניה, קנדה, הולנד, אוסטרליה, איטליה, פינלנד, גרמניה, ניו זילנד, רומניה, אסטוניה והולנד הודיעו על הקפאת תרומותיהן עד לתום הבדיקה.
בעקבות זאת הודיעו ספרד ופורטוגל על העברת תרומות כדי לסייע לפלסטינים בעזה.
דובר אונר"א התריע כי הקפאת המימון תוביל לכך שהסוכנות לא תוכל לתת סיוע אחרי חודש פברואר 2024 בעזה, וכי הקפאת המימון תשפיע על פעילות הסוכנות לא רק בעזה.
קציני צה"ל הביעו את חששם מסגירת אונר"א ללא גוף שיכול להחליף אותה.
לטענת מכוני מחקר העוקבים אחר הארגון ישנם מחבלי נוח'בה שהם בוגרי בתי הספר של אונר"א או עובדים בו.
לפי מחקר של IMPACT-se לפחות 20 מורים של אונר"א שיבחו את הטבח שביצעו מחבלי חמאס ב־7 באוקטובר.
בעקבות הדברים, החליט הפרלמנט בשווייץ על קיצוץ 21 מיליון דולר מהתקציב השנתי שהמדינה תורמת לארגון.
לפי אחד החטופים, הוא הוחזק כבן ערובה על ידי מורה עובד אונר"א.
בפברואר 2024 אותרו בתוך המטה המרכזי של אונר"א אמצעי לחימה, אמצעי מודיעין ומסמכים ובסמוך כניסה למנהרה העוברת מתחת למטה.
המשרדים שימשו גם את החמאס.
מנכ"ל אונר"א, פיליפ לזאריני, טען כי צוות אונר"א עזב את המטה בעזה ב-12 באוקטובר 2023 בעקבות דרישת פינוי של ישראל.
על פי לזאריני עד תחילת יוני 2024 נהרגו במלחמה לפחות 192 עובדי אונר"א, מעל 170 מתחמים של הארגון נפגעו, וכ-450 עקורים שמצאו מקלט במתקנים של אונר"א נהרגו.
פתח שריף אבו אל-אמין, מנהיג חמאס בלבנון, היה ראש ארגון המורים של אונר"א בלבנון ובמסגרת תפקידו הילל את טבח 7 באוקטובר בכרוז שפרסם.
הוא נהרג בסיכול ממוקד ב-30 בספטמבר 2024.
ביולי 1952 הועברה האחריות על הפליטים הפלסטינים בשטח ישראל מידי אונר"א לידי מדינת ישראל; מספרם עמד אז על כ־17,000 (מתוכם כ־16,500 ערבים.
החוק להפסקת פעילות אונר"א בישראל
ב-28 באוקטובר 2024 חוקקה הכנסת את החוק להפסקת פעילות אונר"א בשטח מדינת ישראל.
בנוסף נחקק "חוק להפסקת פעילות אונר"א, תשפ"ה-2024; פקיעת חילוף האיגרות בין ישראל ובין אונר"א" שאוסר על מגע של רשויות ישראליות ואישי ציבור ישראלים עם הארגון ולמעשה מבטל הקלות שונות שניתנו לארגון במסגרת הבנות קודמות עמו.
מרבית התגובות לאישור החוק הישראלי ברחבי העולם היו שליליות ומודאגות.
פיליפ לזאריני, המנהל הכללי של אונר"א כינה את החקיקה "תקדים מסוכן" שיוצא נגד מגילת האו"ם ומפר את המחויבות של ישראל על פי המשפט הבין-לאומי.
קיר סטארמר, ראש ממשלת בריטניה, הביע דאגה עמוקה מן החקיקה והדגיש כי, "חקיקה זו עלולה להפוך את עבודתה החיונית של אונר"א למען הפלסטינים לבלתי אפשרית, ולסכן את כל סיוע הומניטרי בין-לאומי בעזה ואספקת שירותי בריאות וחינוך חיוניים בגדה המערבית.
גם דובר מחלקת המדינה האמריקנית, מתיו מילר, אמר כי וושינגטון "מודאגת מאוד" מההצבעה והפצירה בישראל "להשהות את יישום" החקיקה, שעלולה להיות לה "השלכות על פי החוק האמריקאי" ועל המדיניות האמריקאית.
גם אירלנד, נורווגיה, סלובניה וספרד גינו את החקיקה, תוך שהן מדגישות כי הוא "יוצר תקדים חמור מאוד לפעילות האו"ם ולכל מערכת שיתופית בין-לאומית", כפי שצוין בהצהרה משותפת של ארבע המדינות שפורסמה.
מנגד, במהלך השימוע בקונגרס למועמדת לתפקיד שגרירת ארצות הברית באו"ם אליס סטפניק, הבהירה סטפניק "אני תומכת בהסרת מימון מוחלטת של אונר"א!" בדצמבר 2024, ערב כניסת החוק לתוקף, הודיע שר הסיוע השוודי בנג'מין דוסה כי שוודיה תפסיק את המימון שלה לאונר"א ותפנה את הסיוע ההומניטרי שלה לפלסטינים באמצעות ערוצים אחרים.
בתחילת פברואר 2025, עם כניסת החוק לתוקף, חברי פרלמנט מ-14 מדינות באירופה שיגרו מכתב למזכ"ל האו"ם ובו דרשו לבטל את מעמדה של אונר"א כסוכנות או"ם מכיוון ש""אונר"א הפרה את כל משימותיה וסייעה לארגון טרור להסתיר בני ערובה, דבר שמגונה מאוד מבחינה פוליטית, מוסרית ומשפטית".
בפרק הזמן שבין אישור החוק לכניסתו לתוקף, הקימה עיריית ירושלים "צוות מומחים" "פעילי שטח" לבניית חלופות לפעילות אונר"א בתחומי החינוך, בריאות, רווחה ותברואה ובמקביל פורסם מכרז למתן שירותים רפואיים לאלו שבעבר צרכו אותם מאונר"א.
מבחינה תקציבית היערכות עיריית ירושלים כללה הקצאת 20 מיליון ש"ח להכשרת קרקע להקמת קריית חינוך עבור הילדים במחנה שועפאט, והקצאת 3.5 מיליון ש"ח לעיבוי טיפות החלב הקיימות והקמת מבנה רב-תכליתי במחנה שועפאט שיספק שירותי בריאות מתקדמים.
עם כניסת החוק לתוקף שיגר השר מאיר פורוש מכתב רשמי בו נאמר: "ירושלים ערוכה ליציאת הארגון מהעיר, מברכת על כך ועתידה לספק שירותים טובים יותר לתושבי מזרח העיר...
אנו מחויבים להציע שירותים ראויים לתושבי מזרח ירושלים בדיוק כפי שאנו מחויבים לכלל תושבי ישראל ללא הבדלי דת או לאום".
כחלק מההיערכות, בשלב הראשון התלמידים שלמדו במוסדות של אונר"א ישולבו במוסדות עירוניים, ובהמשך יוקמו מוסדות חינוך חדשים עבורם ועבור תלמידים נוספים באותם אזורים.
אֻנְקְלוֹס (מובא הרבה בתלמוד בבלי בשם אונקלוס הגר, ביוונית ευάγγελος, אֶוּוַנְגֶּלוֹס שפירושו המבשר) היה בן אצולה ממשפחת קיסרי רומא, התגייר במאה ה-1, היה תלמידם של רבי אליעזר ורבי יהושע, ונחשב לאחד מן התנאים.
לפי המסורת היהודית חיבר את "תרגום אונקלוס" שהוא התרגום הארמי העתיק והמוסמך לתורה.
התרגום נעשה כנראה, בארץ ישראל בתחילת המאה ה-2, ונערך סופית בבבל.
התרגום נועד להביא את התורה לשפתם המדוברת של היהודים בתפוצות הגולה.
במהדורות מסורתיות של המקרא מופיע תרגום זה בצדו של הטקסט העברי.
נהוג לצטט את אונקלוס בטקס זבד הבת.
יהודי תימן נוהגים לקרוא את תרגום אונקלוס בהוצאת ספר תורה בשבת.
הן על אונקלוס והן על עקילס נאמרים דברים בלשון דומה מאוד, המצביעים לכאורה על כך שמדובר באותו אדם.
לדוגמה: בתלמוד הבבלי נאמר: "תרגום של תורה - אונקלוס הגר אמרוֹ מפי רבי אליעזר ורבי יהושע" בתלמוד הירושלמי ניתן למצוא דברים דומים על עקילס: "תרגם עקילס הגר התורה לפני רבי אליעזר ולפני רבי יהושע".
דוגמה נוספת: בתוספתא נאמר על אונקלוס כי "חלק עם אחיו והחמיר על עצמו והוליך חלקו לים המלח".
הדברים נאמרים באותה לשון ממש בתלמוד הירושלמי, אבל על עקילס.
אלא שאם אונקלוס ועקילס הם אותו אדם, צפוי היה ששמו של עקילס ייקשר בתרגום הארמי.
אך כל המקומות המזכירים את עקילס עושים כן ביחס לתרגום היווני דווקא.
למשל: "ובתי הנפש - תרגם עקילס אסטו מוכריאה".
הכוונה כאן למילה היוונית , קישוטי צוואר.
ועוד זאת שבדיקה לשונית של שני התרגומים מעלה שמידת השליטה בלשון הקודש המשתקפת בהם היא שונה: אצל מחבר התרגום הארמי השליטה טובה הרבה יותר בלשון הקודש (וכן באגדה ובהלכה היהודית) ממחבר התרגום היווני.
כל עוד לא יתגלו עדויות נוספת, השאלה האם מדובר באדם אחד שכתב את שני התרגומים, או בשני אנשים שונים שכל אחד מהם כתב תרגום אחר - תישאר ללא מענה.
עם זאת דעת החוקרים נוטה יותר לדעה שלא אדם אחד כתב את שני התרגומים.
ישנן שתי מסורות לגבי זהותו של אונקלוס (אם כי יש מחלוקות להאם הם נכונים לאונקלוס ואינם מכוונים לעקילס הגר), לפי מדרש תנחומא הוא היה אחיינו של הקיסר הרומי אדריאנוס.
ולפי התלמוד בבלי הוא היה אחיינו של הקיסר הרומי טיטוס.
הגר"א הגיה את התלמוד הבבלי כך שגם שם רשום אדריאנוס, אך כל כתבי היד הישנים והדפוסים הישנים מסכימים למסורת בדבר טיטוס.
אונקלוס התגייר במאה ה-1 לפני מרד בר כוכבא בשלהי תקופת התנאים, וברח לארץ ישראל מפני אימת דודו הקיסר, הצטרף לחכמי יבנה ולמד מפיהם.
התרגום לתורה מיוחס על פי התלמוד ל"אונקלוס הגר", שפת התרגום היא ארמית ומכונה בפי האנשים "תרגום".
הוא נקרא גם בשם "תרגום בבלי" ו"תרגום דידן", כי השתמשו בו בכל בתי המדרשות שבבבל, ומאז ימי הביניים נהוג לכנותו "תרגום אונקלוס".
לפי המסורת התרגום נכתב על פי רוח הקודש ולכן חשיבותו רבה מאוד.
מעמדו כתרגום המוסמך והמקודש לתורה נשמר עד ימינו.
בקרב המוני בית ישראל הלימוד בו "שניים מקרא ואחד תרגום" הוא תקנה הלכתית.
בשל יוקרתו הייתה לתרגום זה השפעה רבה על פרשנות התנ"ך, ומטעם זה מפרשי התורה כמו רש"י, הרמב"ם ועוד מרבים להישען על ה"תרגום" ולראות בו סמכות פרשנית עליונה.
במהלך המאות הראשונות לספירה נוצרו בחוגים יהודיים מספר עיבודים לתרגום היווני לתורה, כמו תרגום השבעים.
אחד המניעים שהניב את מרבית התרגומים של התנ"ך היה הפצת הנצרות, שאחד העיבודים האלו מיוחס על ידי המסורת הנוצרית לאדם בשם Aquila , והוא השתמר בהקספלה של אוריגנס.
לכן החליט עקילס לתרגם את התנ"ך לתרגום המתאפיין בתרגום מילולי ביותר, ו'תרגום עקילס' היה עד כדי שעבוד מוחלט לנוסח העברי של המקרא.
בספרות חז"ל נשתמרו מספר הגדות המתייחסות בנוסח אחד לאונקלוס ובנוסח אחר לעקילס.
במסכת גיטין מסופר, שלפני שאונקלוס החליט להתגייר, הוא ביקש להתייעץ עם רוחותיהם של שלושה אויבים ידועים של עם ישראל - טיטוס, בלעם וישו.
הוא מעלה את הרוחות הללו באוב, ושלושתן מספרות לו על העונשים החמורים שקיבלו בגין הרעות שהביאו על עם ישראל.
במסכת עבודה זרה מסופר שלאחר שאונקלוס התגייר, שלח הקיסר גדוד חיילים להביאו אליו, אונקלוס משך את לבם במקרא והחיילים החליטו להתגייר.
הקיסר שלח גדוד נוסף וציווה עליהם לא לדבר איתו בדברי תורה.
כשהגיעו אמר להם אונקלוס, אומר לכם דבר מה, מקובל בהיררכיית המלוכה שהחשוב פחות אוחז את הנר להאיר לפני מי שחשוב ממנו, וכך בסדר עולה.
האם עולה על הדעת שבעל הדרגה החשובה ביותר יחזיק את הנר לפני אנשים פחותים?
ענו החיילים בשלילה, אמר להם אונקלוס: הקב"ה אחז את האור לפני עם ישראל במדבר, שנאמר "וה' הולך לפניהם יומם בעמוד ענן לנחותם הדרך ולילה בעמוד אש להאיר להם וכו'" בשמעם זאת החליטו אף הם להתגייר.
לאחר מכן שלח גדוד נוסף וציווה עליהם לא לדבר כלל עם אונקלוס.
כאשר אסרו אותו והוליכוהו, עבר אונקלוס בסמוך למזוזה על הפתח, הניח את ידו עליה, וחייך.
שאלו אותו החיילים מדוע אתה מחייך?
ענה להם אונקלוס: "מנהגו של עולם מלך בשר ודם, יושב מבפנים ועבדיו משמרים אותו מבחוץ, ואילו הקב"ה עבדיו מבפנים והוא משמרן מבחוץ שנאמר "ה' ישמר צאתך ובואך מעתה ועד עולם", בשמעם זאת אף הם נתגיירו, והקיסר נואש ולא שלח יותר אחריו.
אוּנְקִיָּה היא השם של מספר יחידות למדידת מסה, משקל, ונפח של נוזל.
מקורה של יחידת המדידה ברומא העתיקה, והיא שימשה כאחת מיחידות המשקל העיקריות באירופה במהלך ימי הביניים.
כיום נעשה שימוש ביחידת מידה זו בעיקר בארצות הברית.
אחד מסוגי האונקיה הנפוצים ביותר היא אונקיית נוזל (fluid ounce), אשר נמצא בעיקר בשימוש במטבח האמריקני.
אונקיית נוזל שווה כ-29.574 מיליליטר.
סוג נפוץ נוסף הוא אונקיית טרוי (Troy ounce) שמשקלה 31.1034768 גרם, והיא משמשת בסחר העולמי כיחידת המידה הסטנדרטית למתכות יקרות כגון זהב, כסף, נחושת, פלטינה ועוד.
אוס מוטנטס (בפורטוגזית: Os Mutantes, "המוטנטים"; אופן ביטוי: אוּז מוּטַאנ-צֶ'ס) הוא שמה של להקת רוק פסיכדלי ברזילאית משפיעה שצמחה מתוך זרם הטרופיקליה של שנות השישים של המאה העשרים.
הלהקה נוצרה בשנת 1966 בסאו פאולו על ידי הזמרת ריטה לי והאחים ארנלדו בפטיסטה (בס, קלידים ושירה) וסרז'יו דיאז (גיטרות ושירה), ששיתפו פעולה עוד קודם לכן במסגרות מוזיקליות אחרות.
בשנת 1967 ליוו השלושה את ז'ילברטו ז'יל בפסטיבל חשוב וביחד זכו במקום השני; האירוע הזה מסמל את התקרבותה של הלהקה לתנועת הטרופיקליה, שז'יל היה מדמויותיה המרכזיות.
אלבומה הראשון, ששמו כשם הלהקה, יצא בשנת 1968, וניכרה בו השפעתם הברורה והבלתי נמנעת של הביטלס.
בשנת 1971 הצטרפו כחברים בלהקה הבסיסט לימיניה והמתופף דיניו.
הלהקה הקליטה חמישה אלבומים עד פרישתה בשנת 1972 של ריטה לי לקריירת סולו (יש אומרים שנאלצה לפרוש, ובכל מקרה, עזיבתה הדאיגה מאוד את חברת התקליטים).
ארלנדו פרש בשנת 1973 בשל בעיות ה-LSD שלו, שבעטיין החל לאסוף שקי אשפה, לשוחח בשפה דמיונית ולתכנן את ייסודה של כנסייה מיוחדת.
זמן מה אחריו הלכו לדרכם גם שני המצטרפים החדשים.
דיאז, שנותר יחידי מן ההרכב המקורי, המשיך לקיים את הלהקה בעזרת מוזיקאים שונים עד 1978. הקהל שהגיע להופעתה האחרונה של הלהקה, באותה שנה, מנה בקושי מאתיים איש.
ב-1992 נפוצו בקרב עיתונאי בידור בברזיל שמועות על איחוד קרוב של הלהקה.
לאמיתו של דבר לא היה מדובר אלא בכך שריטה לי הזמינה את חבריה משכבר הימים לאחת מתוכניות האירוח הטלוויזיוניות שלה.
משקעי העבר היו כנראה כל כך כבדים, שבשל המריבות שפרצו מאחורי הקלעים עלה לבמה רק סרז'יו דיאז, ואילו ארנלדו סירב ליטול חלק בצילומים.
גם על רקע התקופה שבה פעלו, שהתאפיינה בנסיינות וחדשנות מוזיקליות עולמיות, בולטים המוטנטים בכושר ההמצאה שלהם שאותו יישמו על מגוון של סגנונות כפסיכדליה, פופ, בלוז ורוק.
הניסיונות המוזיקליים כללו דיסטורשן, משחקי מילים, פידבק וכלים בלתי שגרתיים שנועדו ליצור צליל חופשי ושמח; כך, על פי המידע שמצורף ל"הכל אפשרי", אחד מכלי הנגינה ששימשו אותם בהקלטת Le Premier Bonheur du jour (בלדה של הזמרת הצרפתייה פרנסואז ארדי מ-1963, שהמוטנטים הקליטו ב-1968), היה מכל תרסיס.
באלבום A Divina Comédia Ou Ando Meio Desligado (מפורטוגזית: "הקומדיה האלוהית או שמא לאחרונה אני מעט מנותק") שיצא בשנת 1970 ניכר ניסיון להתרחק מן הטרופיקליה וליצור רוק.
האלבום Mutantes e Seus Cometas no País dos Baurets ("המוטנטים וכוכבי השביט שלהם בארץ ה-"Baurets") יצא לחנויות בחודש מרץ 1972 לא לפני שזכה לטיפול של הצנזורה, שדרשה לשנות את שם השיר "פטריוט מדובלל" למשהו חתרני פחות ולכסות בקולות רקע את השורה "השיער שלי הוא ירוק וצהוב...".
כבר בתקליט זה הסתמנה נטיית המוטנטים לעבר השלב השלישי בהתפתחות המוזיקלית שלהם, שלב הרוק המתקדם, נטייה שגברה באלבומים הבאים.
באותה שנה, תכננו המוטאנצ'ס להקליט אלבום נוסף, אך חברת התקליטים, Polydor, לא הסכימה לאמנים החתומים בה להוציא יותר מאלבום אחד בשנה.
לאחר צאתו של האלבום, עזבה ריטה לי את אוז מוטאנצ'ס.
האלבום O A e o Z ("האות A והאות Z") שהוקלט ב-1973 נגנז על ידי חברת התקליטים משום שהיה ניסיוני מדי לטעמה.
שלב מוזיקלי שלישי זה הוא גם האחרון בחייה של הלהקה.
המוטנטים הותירו את חותמם על להקות ברזילאיות רבות וגם היום מהווים ההומור והאקספרימנטליזם שלהם מקור השראה ללהקות רוק מחתרתי.
אף שהם עצמם מעולם לא תפסו מקום חשוב בתודעה המוזיקלית המערבית, לא מעט מוזיקאים דוברי אנגלית הושפעו מהם.
כך, למשל, ב-1993 ביקש מהם קורט קוביין באופן פומבי להתפייס ולערוך הופעת איחוד.
כשהזמר האמריקאי בק הקליט אלבום של מוזיקה נסיונית ובו השיר "טרופיקליה", הוא קרא לו "מוטציות".
דייוויד ביירן לבש בהופעות של ראשים מדברים חליפות בסגנון המוטנטים, והוציא בשנת 1999 בלייבל מוזיקת העולם שלו, לואקה בופ, את אוסף שירי המוטנטים "הכל אפשרי".
כמו כן, אף הרכבים ברזילאים עכשוויים, לדוגמה פאטו פו, שואבים השפעה מיצירות המוטנטים.
בפעם הראשונה מאז 1978 שבו המוטנטים והתאחדו בשנת 2006 בהופעה שהתקיימה במרכז האמנות ברביקן בלונדון לרגל תערוכת הטרופיקליה שהתקיימה שם.
ההרכב המאוחד כלל את המשתתפים הישנים לבד מלימיניה ולבד מריטה לי.
את מקומה של ריטה לי מילאה הזמרת ילידת 1964 זליה דונקן.
הופעות נוספות של הלהקה בהרכב זה צפויות להתקיים בשיקגו ובלוס אנג'לס.
1970: A Divina Comédia ou Ando Meio Desligado ("הקומדיה האלוהית או לאחרונה אני מעט מנותק")
1972: Mutantes e Seus Cometas no País do Baurets ("המוטנטים וכוכבי השביט שלהם בארץ הג'וינטים")
1976: Mutantes Ao Vivo ("המוטנטים במופע חי")
אונקיי (יפנית: 運慶; 1151 – 1223) היה פָּסַל יפני שהשתייך ל"אסכולת הקיי" (Kei school), אשר פרחה בתקופת קמקורה.
הוא התמחה בפיסול פסלים בדמותם של הבודהה ודמויות בודהיסטיות אחרות.
עבודותיו המוקדמות של אונקיי נחשבות מסורתיות, והדמיון ביניהן ובין פסליו של אביו, קוקיי (Kōkei), הוא רב.
אולם, הפסלים שפיסל עבור המקדש הבודהיסטי טודאיי-ג'י (Tōdai-ji) שבנארה מציגים את כישרונו המיוחד לריאליזם, שהיה בולט יותר מכל הכישרונות הקודמים לכך שהיו ביפן.
כיום, אונקיי הוא המוכר שבאמני "אסכולת הקיי", וסברה זו מקובלת על היסטוריונים רבים מתחום תולדות האמנות.
אוסאמה חמדאן הוא בכיר בארגון הטרור חמאס.
חמדאן נולד במחנה הפליטים אל-בורייג' ברצועת עזה, בן למשפחה פלסטינית שנמלטה ב-1948 מהכפר אל-בטאני א-שרקי שנחרב במלחמת העצמאות.
המשפחה עקרה לכווית, שם למד חמדאן בתיכון וסיים את לימודיו ב-1982. הוא למד באוניברסיטת אל-ירמוכ באירביד שבירדן וסיים תואר ראשון בכימיה ב-1986. בתקופת לימודיו התוודע לקבוצת הסטודנטים הפלסטינים, תומכי האחים המוסלמים, בראשות ח'אלד משעל שפעלו משנות ה-80.
לאחר סיום לימודיו חזר לכווית לעבודה במגזר התעשייתי, עד גירוש הפלסטינים מכווית עקב התמיכה הפלסטינית בסדאם חוסיין בזמן מלחמת המפרץ.
הוא ערק עם לסודאן ולאחר מכן ללבנון.
עם זאת, הוא ציין כי "אין כל הוכחה או ראיה לתמיכה כספית איראנית בחמאס, בג'יהאד האסלאמי ובפלגים פלסטיניים אחרים שיצרו קשרים עם איראן.
ב-1998 מונה חמדאן לנציג חמאס בלבנון, תפקיד בו הוא מחזיק נכון לשנת 2024. ב-2004 שימש כדובר חמאס בקהיר במהלך דיאלוג בין הפלגים הפלסטינים.
הוא גם השתתף בשיחות בין חמאס לבכירים אירופיים.
חמדאן תמך בשיחות האחדות הפלסטינית ובראיון לאל-ערביה ב-20 במאי 2009 אמר: "אני מבין שכל אחד מאיתנו חמאס ופת"ח חייב להציב תנאים כדי להגיע להסכם.
הדיאלוג הלאומי חייב להתבסס על האינטרסים הלאומיים של העם הפלסטיני..."
בעקבות עיסוקו בטרור נתון חמדאן לעיצומים בינלאומיים החל משנת 2020.
במהלך מלחמת חרבות ברזל שהחלה ב-2023 שימש חמדאן כנציג התקשורת של חמאס, והופיע מלבנון בפלטפורמות ובערוצים בינלאומיים רבים לראיונות והערות בנושאים שונים.
בינואר 2024 לאחר חיסולו של סאלח אל ערורי היו דיווחי שווא בתקשורת על כל שחמדאן שהה עמו בעת החיסול, אך אלו התבררו כלא נכונים.
אוסאמה מלולי הוא שחיין תוניסאי, הוא אלוף אולימפי (בייג'ינג 2008) ואלוף העולם (רומא 2009) במשחה ל-1500 מטר בסגנון חופשי והאלוף האולימפי (לונדון 2012) בשחייה במים פתוחים ל-10 ק"מ ואלוף העולם (ברצלונה 2013) בשחייה במים פתוחים ל-5 ק"מ.
מלולי נולד בתוניס, אך את לימודיו התיכוניים השלים במרסיי.
בשל הצטיינותו בשחייה קיבל מלגת לימודים באוניברסיטת דרום קליפורניה.
ב-2003 הגיע להישג ראשון בזירה הבינלאומית, כשזכה במדליית הארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי באליפות העולם שנערכה בברצלונה בתוצאה של 4:15.36 דקות.
ב-2004 זכה במדליית הזהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי באליפות העולם בבריכות קצרות שנערכה באינדיאנפוליס.
בכך היה לשחיין התוניסאי הראשון שזוכה במדליית זהב בתחרות בינלאומית.
כן זכה במדליית ארד במשחה לחצי המרחק.
בהמשך אותה שנה, סיים במקום החמישי באולימפיאדת אתונה, תוך שהוא קובע שיא אפריקאי חדש - 4:14.49 דקות.
ב-2005 זכה בשתי מדליות ארד באליפות העולם שנערכה במונטריאול, במשחים ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:13.47 דקות וב-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:46.08 דקות.
כן זכה ב-3 מדליות זהב במשחקי הים התיכון שנערכו באלמריה: במשחים ל-200 מטר ול-400 מטר מעורב אישי, ובמשחה ל-800 מטר חופשי.
באליפות העולם שנערכה במלבורן ב-2007 זכה מלולי במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:46.95 דקות, ובמדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה 3:45.12 דקות.
בנוסף, סיים במקום הרביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:11.68 דקות.
עם זאת, בבדיקות לגילוי סמים, התברר כי נטל אמפטמין.
בעקבות זאת נלקחו ממנו המדליות, והוא הושעה מפעילות ספורטיבית לתקופה של 18 חודשים שתחילתה ב-30 בנובמבר 2006, וכל הישגיו מאז נשללו ממנו.
תקופת ההשעיה הסתיימה ב-2008, ומלולי יכול היה להשתתף באולימפיאדת בייג'ינג.
במשחה ל-1500 מטר חופשי הפתיע מלולי וזכה במדליית הזהב תוך שהוא קובע שיא אפריקאי חדש בתוצאה של 14:40.84 דקות.
מלולי גבר על שיאן העולם והאלוף האולימפי גרנט האקט מאוסטרליה ועל ראיין קוקריין מקנדה, ששברו כבר בשלב המוקדמות את השיא האולימפי.
בכך מנע מהאקט לעשות היסטוריה ולזכות שלוש פעמים ברציפות במשחה זה.
בנוסף, הוא סיים במקום החמישי במשחה ל-400 מטר חופשי, וגם בו קבע שיא אפריקאי חדש (3:43.45 דקות).
באליפות העולם שנערכה ברומא ב-2009 זכה במדליית זהב במשחה 1500 מטר חופשי בתוצאה 14:37.28 דקות, התוצאה השנייה בטיבה בהיסטוריה דאז לאחר שיאו של האקט.
בנוסף קבע תוצאה טובה משיא העולם ב-800 מטר חופשי כשסיים את המשחה בזמן של 7:35.27 דקות, אך הגיע רק שני לאחר הסיני ז'אנג לין.
במשחה ל-400 מטר חופשי זכה במדליית כסף בזמן של 3:41.11 דקות.
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי ב-2011 סיים מלולי במקום הרביעי במשחה ל-800 מטר חופשי, במקום השביעי במשחה ל-400 מטר חופשי, ובמקום ה-15 במשחה ל-1500 מטר חופשי.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה מלולי במדליית זהב בשחייה במים פתוחים ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:49:55.1 שעות, לפני תומאס לורץ מגרמניה (1:49:58.5 שעות) וריצ'רד ויינברגר מקנדה (1:50:00.3 שעות).
שבוע לפני כן, הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה 14:40.31 דקות, אחרי סון יאנג מסין שקבע שיא עולם חדש של 14:31.02 דקות וראיין קוקריין מקנדה שקבע שיא אמריקה חדש של 14:39.63 דקות, ולא הצליח להגן על תוארו האולימפי.
מלולי הוא השחיין הראשון בהיסטוריה שהצליח לזכות במדליה אולימפית הן בבריכה והן במים פתוחים.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה בשנת 2013 זכה מלולי בשתי מדליות, זהב וארד.
נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.79 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 7:50.77 דקות ועלה מהמקום החמישי ובמקום 11 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:07.89 דקות.
באולימפיאדת טוקיו (2020) סיים מלולי במקום 20 במשחה מים פתוחים ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:56:33.3 שעות.
אוסאמה אסעידי הוא כדורגלן עבר מרוקאי ששיחק בעמדות הקשר והחלוץ.
אסעידי ערך את הופעת הבכורה שלו בהירנביין, אחרי שנכנס בדקה ה-71 בהפסד של קבוצתו לחרונינגן בתוצאה 1-0. הוא גם כבש את שער הבכורה שלו בהירנביין בסיבוב השני בגביע ההולנדי בניצחון 7-0 על פוטן.
לאחר מכן, ישב על הספסל 3 משחקים ורק אז קיבל את מקומו הראשון בהרכב.
שער הליגה הראשון של אסעידי הובקע נגד הראקלס אלמלו, בו שיחק 90 דקות.
אסעידי סיים את אותה עונה עם 14 הופעות, ובמשחק האחרון לעונה זאת הורחק בכרטיס אדום, רק לאחר 9 דקות.
ב-17 באוגוסט 2012 חתם אסעידי בליברפול תמורת 2.6 מיליון ליש"ט תחת המאמן ברנדון רודג'רס.
ב-27 באוגוסט 2014 הושאל לסטוק סיטי למשך כל העונה.
אסעידי היה זכאי לשחק גם בנבחרת הולנד וגם בנבחרת מרוקו.
בפברואר 2011 זומן לראשונה לנבחרת מרוקו על ידי המאמן אריק גרטס למשחק הידידות של נבחרת מרוקו נגד נבחרת ניז'ר.
עם זאת, מאחר שזה היה משחק ידידות, אסעידי היה זכאי עדיין לשחק בנבחרת הולנד.
ב-14 בפברואר 2011 הודיע על בחירתו לשחק בנבחרת מרוקו.
הופעת הבכורה הרשמית שלו בנבחרת הייתה נגד נבחרת אלג'יריה, במסגרת גביע אפריקה לאומות.
הוא נכנס כמחליף בדקה ה-89. ב-4 ביוני 2011 שיחקה שוב נבחרת מרוקו נגד נבחרת אלג'יריה, שם כבש אסעידי את שער הבכורה שלו בנבחרת הלאומית.
אוסאמה אל-באז היה דיפלומט מצרי ויועץ בכיר לנשיא מצרים חוסני מובארכ.
אל-באז למד משפטים באוניברסיטת קהיר, ולאחר מכן למד מספר שנים בארצות הברית והוא בעל תואר שלישי מבית הספר למשפטים בהרווארד.
לאחר מכן הצטרף לשירות החוץ המצרי, כשבין היתר היה יועץ של שר החוץ המצרי אסמאעיל פהמי ובשנת 1977 קיבל דרגת שגריר.
הוא התפרסם לאחר ששר החוץ פהמי התפטר במחאה על כוונתו של אנואר סאדאת לבקר בירושלים, אז מונה אל באז ליועצו של הנשיא לעניין המשא ומתן עם ישראל והיה (יחד עם בוטרוס בוטרוס ראלי, דיפלומט ומזכ"ל האו"ם בין השנים 1992-1996) ממכיני הביקור של סאדאת בישראל.
כמו כן היה שותף פעיל בדיוני המשא ומתן וממנסחי הסכם השלום שנחתם בין המדינות.
לאחר עלותו לשלטון מינה חוסני מובארכ את אל-באז ליועצו הבכיר והיה מקורב אליו במשך עשרות שנים.
בין היתר היה אחראי מטעם השלטון המצרי על הנושא הפלסטיני והיה בקשר רצוף עם גורמים בישראל.
אחיו הצעיר, פארוק אל-באז, הוא גאולוג מצרי-אמריקאי שהתפרסם כמי שחקר את קרקע הירח והיה שותף בתוכנית אפולו ובהנחתת אדם על הירח.
אונרר"א ראשי תיבות של סוכנות הסעד והשיקום של האומות המאוחדות (מאנגלית: UNRRA, ראשי תיבות: United Nations Relief and Rehabilitation Administration) היה גוף של האומות המאוחדות שמטרתו הייתה לטפל בכל הפליטים תחת אזור הכיבוש של בעלות הברית באירופה לאחר מלחמת העולם השנייה באירופה והמזרח הרחוק.
הארגון פעל בשנים 1943–1948, מנהלו הראשון היה הרברט ליהמן.
פעילותו מומנה בעיקר על ידי ארצות הברית, והוא העסיק כ-12,000 עובדים.
מקום מושבו הראשי היה בוושינגטון די.
אונרר"א הוקם ב-9 בנובמבר 1943 על בסיס הסכמת 44 מדינות שחתמו על הסכם הקמת הארגון בבית הלבן בוושינגטון, כהקדמה לפתיחת ועידה בינלאומית לסיוע באטלנטיק סיטי, למחרת.
על פי הסכם ההקמה, הוקמה מועצה מנהלת ובה נציג לכל מדינה, וועד מרכזי שבו נציגים של ארבע המדינות שהובילו את הקמת הארגון: ארצות הברית, בריטניה, סין וברית המועצות.
על פי ההסכם, הארגון נועד לפעול בכל מדינה שעתידה הייתה להשתחרר על ידי בעלות הברית, לספק מזון, מלבוש ומחסה לנזקקים וכן לשקם את הפעילות הכלכלית במדינות אלה.
הוועידה באטלנטיק סיטי ננעלה ב-1 בדצמבר 1943. בוועידה נקבע שהארגון לא ישיב פליטים בכפייה למדינות מהן ברחו, אם הם אינם מעוניינים לשוב אליהן.
בוועידה נדונו ארבעה נושאים עיקריים:
שיקום ההריסות ודאגה למגורים לפליטים
אונרר"א פעל בשטחי גרמניה הכבושה לאחר מלחמת העולם השנייה וסייע ליותר מ-11 מיליון עקורים לא-גרמנים ושארית הפליטה, שהתרכזו בעיקר בגרמניה לאחר תום המלחמה.
על העקורים נמנו עובדי כפייה שהובאו לגרמניה, שבויי מלחמה וכן מזרח אירופאים שנמלטו מן הצבא האדום, שלחמו לצד הוורמאכט או שהגיעו מרצונם לגרמניה הנאצית לצורך עבודה.
הארגון לא סייע לאזרחי גרמניה עצמם וגם לא למיליוני הגרמנים האתניים שגורשו ממדינות מזרח אירופה לגרמניה.
רוב היהודים שברחו ממדינות הגוש הקומוניסטי לאחר סיומה של המלחמה התגוררו במחנות של הארגון בגרמניה ובאוסטריה.
באסיה סייע הארגון לפליטים בסין ובטיוואן.
אונרר"א סייע למדינות נוספות, ובכללן ליוון, ליוגוסלביה, לצ'כוסלובקיה, לפולין, לאלבניה, לאיטליה, לסין, לבילורוסיה, לאוקראינה, לאוסטריה ולאיי הדודקנס, שעדיין לא היו אז חלק מיוון.
הארגון היה מופקד על פעילותם של 23 ארגוני סעד מתנדבים, ביניהם היו כמה משלחות של ארגונים יהודיים, כגון משלחת של היישוב היהודי בארץ-ישראל, הג'וינט והוועד היהודי לסיוע בחוץ-לארץ.
בשנת 1947 העביר אונרר"א חלק ניכר ממשימותיו לארגונים בינלאומיים אחרים כגון ארגון הפליטים הבינלאומי (IRO), וסגר את רוב משרדיו באירופה.
בשנת 1948 נסגרו משרדי הארגון הנותרים באירופה, במזרח הרחוק, במרכז אמריקה ובדרומה, בהודו ובאוסטרליה.
אוסאמה (בספרדית: Ozama) הוא נהר ברפובליקה הדומיניקנית.
אורכו 148 ק"מ, והוא הנהר הרביעי באורכו במדינה, אחרי יאקה דל נורטה, יונה ויאקה דל סור.
מוצאו ברכס יאמאסה (Yamasá) שבדרום המדינה, סמוך לעיר וייה אלטאגראסיה, והוא נשפך לים הקריבי בתחומי הבירה סנטו דומינגו.
בסמוך לשפך, בצדו המערבי, מצוי מבצר אוסאמה, המבצר הראשון שהקימו הספרדים ביבשת אמריקה, במטרה להגן על העיר.
לנהר זורמים שלושה נהרות עיקריים: איסבלה, סאביטה (Sabita) ויבקאו (Yabacao).
פרט לכך, מוזרמים אליו גם שפכים רבים, ביתיים ותעשייתיים, והוא אחד הנהרות המזוהמים במדינה.
אוסאמה הווסאווי הוא כדורגלן עבר סעודי ששיחק בעמדת הבלם.
הווסאווי התחיל את הקריירה המקצועית שלו במחלקת הנוער של אל-ווחדה ממנה המשיך לקבוצה הבוגרת.
בשנת חתם באל-הילאל בה שיחק ארבע עונות.
באפריל חתם באנדרלכט מליגת העל הבלגית מה שהפך אותו לסעודי הראשון שמשחק בליגה הבלגית.
ב-25 באוגוסט 2012 הווסאווי שיחק את משחקו היחיד באנדרלכט במשחק הליגה נגד לובן.
בנובמבר חתם באל-אהלי תמורת 1.5 מיליון אירו.
בשנת הווסאווי חזר לאל-הילאל תמורת 5.5 מיליון דולר.
ב-23 באוגוסט 2018 חתם באל-ווחדה, מועדון נעוריו.
ב-26 בדצמבר 2018 הודיע על פרישה מכדורגל בחשבון הטוויטר שלו.
ב-11 באוקטובר 2006 הווסאווי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית בניצחון 0-5 נגד .
ב-2 ביוני 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-4 נגד .
הווסאווי השתתף עם הנבחרת שלוש פעמים בגביע אסיה בשנים 2007, 2011 ו-2015. הווסאווי משמש גם כקפטן הנבחרת.
ליגת העל הסעודית: , ,
אוסאמה בן לאדן היה פיל אסייתי שנקרא על שם הטרוריסט אוסאמה בן לאדן.
הוא אחראי על לפחות 27 מקרי מוות של אנשים במחוז סוניטפור במדינת אסאם שבהודו בשנים 2004–2006, ועל הרס רב של רכוש.
הוא נורה למוות בדצמבר 2006.
אוסאמה בן לאדן היה פיל אסייתי.
הוא נקרא על ידי המקומיים על שם הטרוריסט אוסאמה בן לאדן, משום שהשליט טרור במחוז סוניטפור במדינת אסאם שבהודו.
הוא החל להיקרא בשם זה לאחר שמספר מקרי המוות שגרם הפך לדו-ספרתי.
הפיל, שההערכות הן שהיה בגיל 45–50 שנים, היה בגובה של 2.7–3 מטרים.
הוא לא פחד מאש או חזיזים.
הפיל הרג 27 בני אדם, 14 מתוכם בששת החודשים שקדמו למותו.
בדצמבר 2006 הוצאה על הפיל הכרזת "לירות על מנת להרוג", שהייתה בעלת תוקף עד לסוף החודש.
ב-18 בדצמבר 2006 דווח כי הפיל נראה במטע תה בעיירה קטנה, 140 קילומטרים צפונית לגוואהטי.
המקומיים השתמשו בתופים ובאש כדי ללכוד אותו בפינת המטע.
הוא החל לרוץ לכיוון הציידים, והצייד דיפן פוקאן הרג אותו.
בימים שלאחר מותו חששו החקלאים באזור מנקמה עתידית של הפילים באזור, אך החששות התבדו.
הוא זוהה כ"אוסאמה בן לאדן" משום שלא היו לו חטים.
עם זאת, מקומיים רבים ואנשי צער בעלי-חיים טענו כי הפיל כלל אינו הפיל הנכון, משום שהוא נורה במרחק של כ-80 קילומטרים מהאזור בו הוא היה מסתובב בדרך כלל.
הם האשימו את הפקידים הממשלתיים בכך שירו בפיל חף מפשע רק כדי להרגיע את הרוחות, וקברו אותו במהירות כדי שלא יספיקו לבדוק את טביעות רגליו ולאמת את זהותו.
בשנת 2008 פעל באזור ג'הרקאנד פיל נוסף שכונה "אוסאמה בן לאדן".
הוא נורה ונהרג לאחר שהרג 17 אנשים ופצע עשרות נוספים.
אוסאמה אל-חדאדי הוא כדורגלן תוניסאי, המשחק בעמדת המגן השמאלי בדיבה אל-חיסן מליגת המשנה של איחוד האמירויות.
אל-חדאדי התחיל את הקריירה שלו בקלאב אפריקן ובשנת הצטרף לקבוצה הבוגרת.
ב-26 באוגוסט 2012, אל-חדאדי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ספקסיין.
ב-30 בינואר 2017 אל-חדאדי חתם לשנתיים וחצי בדיז'ון מליגת העל הצרפתית.
ב-29 במאי 2019 חתם אל-חדאדי לארבע שנים באל-איתיפאק מליגת העל הסעודית.
ב-21 בינואר 2020 אל-חדאדי הושאל לקסימפאשה מליגת העל הטורקית.
בקיץ אל-חדאדי חתם בגרויטר פירט מהבונדסליגה השנייה.
אל-חדאדי שיחק שתי עונות בגרויטר פירט, ובשתיהן סיימה הקבוצה במרכז הטבלה.
בקיץ 2024 עבר אל-חדאדי לדיבה אל-חיסן מליגת המשנה של איחוד האמירויות.
ב-27 במרץ 2015 ערך אל-חדאדי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה במשחק ידידות נגד .
אל-חדאדי, נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2018, גביע אפריקה לאומות 2019, גביע אפריקה לאומות 2021 וגביע אפריקה לאומות 2023.
אוס (בהולנדית: ɔs; ) היא עיר הממוקמת בדרום הולנד, כחלק ממחוז צפון ברבאנט.