tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האקלים ממוזג ולח ובשל הפרשי הגובה יש בה מגוון ביולוגי עשיר.
בשל כך יש בה גם מגוון נרחב של בעלי חיים ובהם בולט הפנדה הענקית.
אזור השמורה הוא אחד האזורים העשירים בעולם במיני צמחים.
עושר זה בצמחים על פני שטח קטן יחסית שני רק ליערות הגשם הטרופיים.
הסיבות לעושר בוטני זה נעוצה בקשרים המורכבים עם אזורי צמחייה עיקריים אחרים, במגוון הגדול של בתי הגידול, הנובע בעיקר מטווח הגבהים הנרחב של שטחי הגידול, ממגוון האקלימים הנובע מהמבנה הטופוגרפי ומהמגוון בסוגי הקרקעות.
גורם היסטורי נוסף קשור להיות שטח השמורה מלכודת לחות בין האזורים היבשים יותר של רמת טיבט ממערב ואגן סצ'ואן ממזרח, ולכן מקלט למינים רבים מתקופות האקלים הקיצוני של תקופת הפליסטוקן.
ההפרש בין המקום הנמוך ביותר בשמורה, בגובה 700 מטרים מעל לפני הים, למקום הגבוה ביותר, בגובה 4,582 מטרים מעל פני הים, הוא מעל ל-3,800 מטרים.
סוגי הצמחייה בשמורה מושפעים מגורמים רבים, אבל גורם הגובה הוא העיקרי, ולהלן חלוקה לאזורי צמחייה לפי גובה במטרים מעל פני הים:
1,500-700 – יער הררי של עצים רחבי עלים ירוקי עד ונשירים.
מינים לדוגמה Cephalotaxus Oliveri, שיח או עץ קטן ממשפחת הספלוטיים; Amentotaxus argotaenia, שיח עד עץ בגובה 7 מטרים ממשפחת הטקסיים שניהם מחטניים ו-Eucommia ulmoides, עץ קטן שהוא מין וסוג יחידים במשפחה Eucommiaceae, המשמש ברפואה הסינית.
2,000-1,500 – יער הררי מעורב של עצים רחבי עלים ומחטניים.
מינים לדוגמה: Magnolia sinensis מהסוג מגנוליה, גינקגו דו-אונתי (Ginkgo biloba), והעץ הנשיר דווידיה אינוולוקרטה (מין אנדמי לסין).
מין לדוגמה Tetracentron sinense, עץ נשיר נדיר הגדל בגבהים שבין 20 ל-60 מטרים.
מין לדוגמה Salix magnifica, מין של ערבה אנדמי לסצ'ואן
מין לדוגמה Rhododendron faberi השייך לסוג רודודנדרון.
4,582-4,000 – צמחייה אלפינית דלילה וכרי דשא בלתי רצופים.
בשטח השמורה נמנו 586 מינים של בעלי חוליות, ו-51,426 מינים של חרקים.
חרקים – בין השאר מינים שונים של פרפרים שמחייתם באזורי האקלים הסובטרופי כגון Teinopalpus aureus סוג של זנב-סנונית
דגים – 75 מינים, לדוגמה Myxocyprinus asiaticus (כינוי מקובל "דג עטלף סיני"), מין של דגי נוי
דו-חיים – 23 מינים, בין השאר סלמנדרת ענק סינית
המונאל הסיני הוא אחד מסוגי הפסיון הגדולים ביותר, אורכו עד 80 סנטימטר, והוא גם מסוגי הפסיון המרהיבים ביותר.
פלומת נוצותיו זוהרת, כאשר לזכר יש כרבולת בצבע ארגמן, ראש בגוון ירוק מתכתי, עור חשוף כחול סביב העיניים, גוף בגוון זהב אדמדם, נוצות ירוקות כחולות כשחלקו התחתון כהה.
משפחת הפריים: צבי יעלי טיבטי, סרו סיני, גוראל סיני, כבש כחול מצוי וטאקין סיצ'ואני.
משפחת איילי המושק: מושק סיני (Moschus berezovskii) ומושק אלפיני (תת המין Moschus sifanicus).
משפחת קופים בעלי זנב: מקוק רזוס, מקוק טיבטי וחרומף זהוב (Rhinopithecus roxellana).
משפחת הפנדות אדומות: פנדה אדומה.
משפחת הגחניים: זבד הודי ענק, זבד הודי קטן ולינסנג אסייתי מנומר (Prionodon pardicolor).
משפחת הסמוריים: דלק צהוב-גרון ולוטרה מצויה
משפחת הדוביים: דוב חום (תת המין Ursus arctos pruinosus), דוב שחור אסייתי ופנדה ענקית.
הר צ'פרן הוא הר בהרי הרוקי הקנדיים הממוקם לצד עמק נהר מיסטאיה בפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
הר צ'פרן הוא ההר ה-76 בגובהו באלברטה.
ההר, שצורתו כצורת פירמידה, ובשל תלילות צוקיו אינו מכוסה בשלג, ועל כן נראה כפירמידה שחורה, נקרא על שם פרעה חאפרו .
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1897, על ידי ג'י נורמן קולי, אשר קרא להר "הר הפרימדה" (Pyramid Mountain).
בהרי הרוקי הקנדיים היו באותה עת שבעה הרים בשם זה, ועל מנת למנוע בלבול, ב-31 במרץ 1924 שונה שמו של ההר לשמו הנוכחי - שמו של בונה אחת משלוש הפירמידות במתחם הפירמידות בגיזה.
ההר נחשב קשה מאוד לטיפוס בשל מורדותיו התלולים, ותנאי מזג אוויר קשים (שלג וקור).
התנאים הטובים ביותר לטיפוס מתקיימים בסוף יולי ואוגוסט.
מסלול הטיפוס מתחיל באזור המחנאות שליד אגמי ווטרפאול (Waterfowl Lakes) בסמוך לכביש המהיר אייספילדס בפארק הלאומי באנף.
שביל העלייה לפסגה עולה טווח גבהים של 1,630 מטרים.
הר קולומביה הוא ההר הגבוה ביותר בפרובינציית אלברטה, וההר ה-11 בגובהו בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הר קולומביה הוא ההר השני בגובהו בהרי הרוקי הקנדיים (אחרי הר רובסון).
גובהו של הר קולומביה 3,747 מטרים, והוא ממוקם על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית בקצהו הצפוני של שדה הקרח קולומביה, פסגת ההר מצויה בשטח הפארק הלאומי ג'ספר באלברטה.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1898 על ידי ג'יי.
נורמן קולי והוא נקרא על שם נהר קולומביה.
הנהר בתורו נקרא על שם הספינה האמריקאית קולומביה רדיוויווה שהייתה תחת פיקודו של רוברט גריי, אשר היה הראשון שחקר את מוצא נהר קולומביה בשנת 1792. שמו של ההר אומץ רשמית ב-30 ביוני 1912.
הראשון שטיפס על הר קולומביה היה ג'יימס אאוטראם (James Outram), יחד עם מדריך הטיפוס כריסטיאן קאופמן (Christian Kaufmann), בשנת 1902.
הר קאסל הוא הר הממוקם ברכס מוריסיי בהרי הרוקי הקנדיים, בערך באמצע הדרך בין העיירה באנף והעיירה לייק לואיז בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי באנף.
ההר גובל בעמק בואו, לצד שבר הר קאסל.
השחיקה של סלעי ההר נתנה לו מראה של טירה, ומכאן שמו.
מראה ההר הוא תוצאה של שחיקה המשפיעה באופן שונה על שכבות ההר: שכבות של רכות פצלים, ושכבות קשות יותר של גיר, דולומיט וקוורץ.
בקרבת ההר מצויים שרידי העיירה סילבר סיטי, שהייתה יישוב כורים במאה ה-19. כמו כן נמצא בקרבת ההר מחנה המעצר הר קאסל, אשר שימש כמחנה מאסר לאנשים שהוגדרו כנתיני אויב (אנשים ממוצא גרמני, הונגרי, אוסטרי ואוקראיני) במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1881, ג'ו הילי (Joe Healy) סחר עם אנשי האומות הראשונות וקיבל כמה עפרות אשר התגלה שהן מכילות אחוז גבוה של כסף.
בשנה שלאחר מכן הוא התיישב ליד הר קאסל, כמחפש זהב וכסף.
החדשות בדבר גילוי הכסף באזור התפשטו, ומחפשים נוספים הגיעו לעזור, והיישוב סילבר סיטי (Silver City - מילולית: עיר הכסף), בסמוך להר החל להתפתח במהרה.
היישוב היה יישוב משגשג עת נבנתה באזור מסילת הרכבת הקנדית פסיפית בשנת 1884.
בשיאה, חיו בעיר למעלה מ-3,000 תושבים, אך העיר ננטשה לחלוטין בשנת 1885 מאחר שהמכרות בסמוך כשלו בהפקת רווחים משמעותיים לכורים.
בסמוך להר נבנה מחנה המעצר הר קאסל, במלחמת העולם הראשונה, אשר שימש ככלא למהגרים מאוקראינה, וכן לאנשים החשודים בתמיכה באויב - כגון יוצאי גרמניה ואוסטריה.
בשל מיקומו המבודד נחשבו תנאי המחנה לתנאים קשים עבודות הכפייה של הכלואים במחנה שימשו להקמת הפארק הלאומי באנף.
בחודשי החורף נכלאו האסירים בשטח האתר ההיסטורי קייב ובאסין.
ב-1910 החלה בניית העיירה קאסל ג'נקשן (Castle Junction - צומת קאסל) על הכביש המחבר את פרובינציית קולומביה הבריטית לעיר קלגרי בפרובינציית אלברטה, והשלמת הצומת בתחילת 1920, הפכה את הר קאסל לנגיש יותר עבור מטפסים, מטיילים ותיירים אחרים.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1858 על ידי ג'יימס הקטור, בשל מראהו דמוי הטירה.
בין השנים 1946 עד 1979 נקרא ההר בשם הר אייזנהאואר (Mount Eisenhower) לכבודו של גנרל מלחמת העולם השנייה דוויט ד.
ג'יימס הקטור, אשר היה חלק ממשלחת פאליסר, הגיע אל ההר באוגוסט 1858, בעודו מנסה לגלות את מקורות נהר בואו.
הוא ציין, כי ההר "...נראה בדיוק כמו טירת ענק" היה הראשון שמתועדת עלייתו על מורדות ההר, אך לא מתועדת הגעתו לפסגת ההר.
במפגש של מועדון אוטווה הקנדי (the Ottawa Canadian Club), בינואר 1946 הגנרל דווייט ד.
אייזנהאואר היה נואם אורח, ראש ממשלת קנדה מקנזי קינג הכריז על שינוי שמו של הר קאסל להר אייזנהאוור לכבודו, וזאת בעקבות העובדה שסקוטלנד העניקה טירה במתנה לאיזנהאוור.
מקינזי קינג ציין כי "אין לנו טירות עתיקות, אבל יש לנו משהו יותר מתמשך, יש לנו הרים עתיקים ...
יש לנו הר בשם הטירה, יש לנו חשבתי לשנות את השם להר אייזנהאואר - שם אשר יעניק כבוד זמן רב לאחר שהטירה בסקוטלנד תיעלם לחלוטין."
התגובה של הציבור למעשה הייתה מעורבת; אבל "חברי מועדוני הסקי והטיפוס של הרי הרוקי" (he ski clubs and climbing clubs of the Rocky Mountains), מחו כנגד שינוי השם.
ההתנגדות לשינוי השם התגברה עד שנות ה-70 של המאה ה-20, ואף הוגשו עצומות למועצה לאתרי מורשת של אלברטה (Alberta Heritage Sites Board), בדרישה להשבת השם הקודם.
בשנת 1976 תוכנן שינוי השם, אך יישום השינוי נדחה על מנת שלא לפגוע באמריקאים, אך יישומו נדחה על מנת שלא לפגוע באירועי חגיגות ה-200 להקמת ארצות הברית באותה שנה.
שמו המקורי של ההר הושב בנובמבר 1979, אך שמו של קצהו הדרומי-מזרחי נותר פסגת אייזנהאוארק (Eisenhower Tower - מילולית: מגדל אייזנהאוור).
המטפס הראשון אשר מתועדת עלייתו לפסגת הר קאסל היה ארתור פי.
Coleman), פרופסור באוניברסיטת טורונטו, בשנת 1884. לורנס גראסי (Lawrence Grassi) ופ.
Cerutti), שניהם מקאנמור, היו הראשונים שטיפסו על פסגת אייזנהאואר בשנת 1926.
הר קולומביה הוא הר גבוה ברכס הרי הרוקי, אחת הפסגות ברכס המכללות, במדינת קולורדו שבארצות הברית.
גובהו של ההר 4,290.8 מטרים מעל פני הים, והוא ההר ה-37 בגובהו במדינת קולורדו.
הר נקרא על שם ניצחונה של אוניברסיטת קולומביה שבעיר ניו יורק ברגטת הנלי המלכותית בשנת 1878.
הר קולומביה ממוקם ב"אזור הטבע הבראשיתי פסגות המכללות" (Collegiate Peaks Wilderness) בשטח היער הלאומי סאן איזבל.
ההר ממוקם 16 קלומטרים צפונית-מזרחית מהעיר בואנה ויסטה במחוז צ'אפי שבקולורדו.
ההר נקרא על שם אוניברסיטת קולומביה בניו יורק, ולצד הרים נוספים ברכס המכללות הוא קרוי על שם אוניברסיטאות אמריקאיות (וכן הר הרווארד, הר ייל, הר פרינסטון והר אוקספורד).
הר צמרת הוא הר בהרי נצרת שבמרכז הגליל התחתון, כשני קילומטרים ממערב לנצרת.
הר צמרת נמצא כקילומטר מצפון לקיבוץ כפר החורש.
נקרא בערבית ג'בל אל-מוקביה ("ההר הקמור", מלשון קובה: כיפה).
ההר לובש צורה של גבעה ייחודית, המהווה חלק מרמת הרי הנקרה.
על פסגת ההר יש מגדל תצפית של הקרן הקיימת לישראל, ומגדל תקשורת, מראשו יש תצפית על בקעת בית נטופה, הרי יוטבת (יודפת), גבעות אלונים, הרי הגליל העליון, מפרץ חיפה והכרמל.
ליד ההר עובר שביל מסומן ההולך מנצרת לציפורי הקדומה.
בצד הדרום-מערבי נמצא ההר הסמוך הר בחראן.
הר קוואדרה הוא הר ברכס בואו בהרי הרוקי הקנדיים, הממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, ובשל כך ממוקם על הגבול (העובר לאורך קו פרשת המים באזור זה) בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
ההר נמצא בשטח הפארק הלאומי קוטניי.
גובהו של ההר 3,174 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא 285 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם דרומית מזרחית להר פיי, צפונית מערבית להר בל וצפונית לפסגת צ'ימני.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1910 על ידי ארתור אוליבר וילר.
ב-6 בנובמבר 1983 שונה שם ההר לשמו הנוכחי (Quadra Mountain), על ידי ממשלת קולומביה הבריטית וממשלת אלברטה, וב-23 ביולי 1984 הכירה רשות הפארקים של קנדה בשינוי השם.
הראשונים שטיפסו על ההר היו אפ.
הר קוואדרה הצפוני הוא הר ברכסי הגבול הדרומיים, במדינת אלסקה שבארצות הברית.
גובהו של ההר 872 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא 750 מטרים מעל סביבתו (והוא ההר ה-221 בהתנשאותו באלסקה).
הר קוואדרה הצפוני, והר קוואדרה הדרומי מצויים משני עברי חצי האי בוקה דה קוואדרה.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1883.
הר קאסלגארד הוא הר מבודד הממוקם בקצהו הדרומי של שדה הקרח קולומביה, בקצהו הצפוני של הפארק הלאומי באנף.
ההר ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, המהווה את הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 3,083 מטרים מעל פני הים; ההר מתנשא לגובה של 443 מטרים מעל סביבתו.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1918, על ידי המודד ארתור אוליבר וילר, אשר קרא להר בשם זה, בשל מראהו דמוי הטירה, הניצבת על המשמר וצופה על שדה הקרח.
הטיפוס הראשון לפסגת ההר בוצע על ידי ועדת הגבול הבינפרובינציאלית (אשר קבעה את הגבול בין פרובינציית קולומביה הבריטית ופרובינציית אלברטה, לאורך קו פרשת המים) בשנת 1919.
הר קולמן הוא הר הנמצא בסמוך לקרחון חבר העמים, ממזרח לו, בקצהו של מפרץ ניו הרבור בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
צורתו של ההר מעגלית, וגובהו 1,110 מטרים מעל פני הים.
ההר מופה לראשונה על ידי משלחת טרה נובה (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913) בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
שמו של ההר ניתן לו על ידי חוקר אנטארקטיקה הקנדי צ'ארלס רייט, חבר משלחת טרה נובה.
ההר נקרא על שם הגאולוג פרופסור א.
Coleman) מאוניברסיטת טורונטו, בטורונטו שבקנדה.
הר קולמן הוא הר בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
ההר ממוקם ברכס הרי קלויסטר שבהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי ג'ספר.
גובהו של ההר 3,135 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 775 מטרים מעל סביבתו; והוא ההר ה-96 בהתנשאותו באלברטה.
הר קולמן נקרא על שם הגאולוג א.
Coleman), פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת טורונטו שהיה אחד הראשונים לחקור את אזור הפארק הלאומי ג'ספר.
קולמן מעולם לא טיפס על ההר הנקרא על שמו.
גם קרחון קולמן ואגם קולמן נקראים על שמו.
הר קאילאש (בטיבטית: གངས་རིན་པོ་ཆེ) הוא הר בטיבט, הנמצא ברכס הרי ההימלאיה, הנחשב לאחד המקומות הקדושים ביותר להינדים ולבודהיסטים.
בודהיסטים מחשיבים את ההר למרכז היקום (כל בודהיסט שואף להגיע לפסגת ההר), ההר נחשב כציר מונדי שמסמל את הנקודה המרכזית המחברת בין שמיים, ארץ ותחתיות.
ועבור ההינדים ההר הוא משכנו של האל שיווה.
ההר מהווה גם את המקור לכמה מן הנהרות הארוכים ביותר באסיה כגון האינדוס, הסוטלי והברהאמפוטרה.
מדי שנה, אלפי עולי רגל מגיעים להר ושוהים לרגליו או מקיפים אותו.
השביל סביב הר קאילאש הוא באורך 52 ק"מ.
אין שום תיעוד ידוע של אדם שטיפס לפסגת ההר, והדבר נאסר על ידי רשויות הרפובליקה העממית של סין בגלל קדושת ההר.
הר קאבזה הוא הר ברכס סטאוורצי בחלקו הצפון-מזרחי של האי בראבנט, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
ההר נמצא מדרום מזרחית לקרחון פארה, כ-2 קילומטרים דרומית - מערבית לפסגת היילס.
הר זה, בשמו "מונטה קאבזה (הר קאבזה)" (Monte Cabeza) הופיע לראשונה במפה הידרוגרפית ארגנטינאית משנת 1957.
הר קוזיאק הוא הר מכוסה בקרח ברי ברוגמן באי לייז ' בארכיפלג פאלמר, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
ההר מתנשא מעל מפרצון קוריה שמצפון מזרח לו; מעל מפרצון בריפארה שמדרום לו; ומעל קרחון סיגמן שמצפון-מערב לו.
ההר ממוקם 1.67 קילומטרים דרומית לפסגת ואז'ארוב; 1.72 קילומטרים צפונית-מערבת לנקודת לשקו; ו-3.6 קילומטרים צפונית-מזרחית לפסגת פבלוב.
ההר מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978.
ההר נקרא על שם הכפר קוזיאק שבצפון מזרח בולגריה.
הר קאלה הוא הר מסיבי נישא, בצידו הצפון-מערבי של מפרץ שוקאלסקי, בחלקו הצפון-מזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,345 מטרים מעל פני הים.
ההר הוא ההר השמיני בגובהו בארץ אלכסנדר.
ההר נסקר לראשונה בשנת 1909 לערך, על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
ההר נסקר בשנית על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948.
שארקו קרא להר על שם העיר קאלה שבצרפת.
הר קול הוא הר בהרי המלכה מוד בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,400 מטרים מעל פני הים, והוא נמצא לגדתו המערבית של קרחון שקלטון, בין שפך קרחון פורמן ושפך קרחון גראסימו אל קרחון שקלטון.
ההר התגלה וצולם מן האוויר על ידי צי ארצות הברית, במסגרת מבצע קפיצה לגובה, בין השנים 1946–1947.
ההר נקרא על שמו של נלסון ר.
Cole), מכונאי מטוסים של צי ארצות הברית בטייסת VX-6, אשר איבד את חיו בתאונת מסוק במצר מקמרדו ביולי 1957.
הר קארבון או הר קארבונה הוא הר בהרי פיליפס ברכסי פורד בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים מזרחית מהר פייג'.
גובהו של ההר 579 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-4,970 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר נקרא על שמו של אל קארבון (Al Carbone), שהיה טבח חבר במשלחת בירד.
הר קולומבו הוא הר בהרי פוסדיק רכסי פורד בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
הר קולומבו בולט צפונה מתוך המסיב העיקרי של הרי פוסידיק.
ההר ממוקם 6 קילומטרים צפונית להר ריצ'רדסון.
גובהו של ההר 1,022 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-4,031 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר נקרא על שמו של לואיס פ.
Colombo), שהיה חבר משלחת החקר הביולוגית אשר חקרה את אזור הר קולומבו בשנת 1940.
הר קוויקווג הוא הר בולט, במזרח הרי אריסטוטל בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
ההר מכוסה חלקית בשלג, ולו שלוש פסגות חרוטיות, הגבוהה שבהן בגובה של 900 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם בין שפכם של קרחון סטארבק וקרחון סטאב.
ההר נסקר וצולם בשנת 1947 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1956 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הנקודה נקראת על שם "קוויקווג", מטיל הצלצל - דמות מ"מובי דיק" - ספרו של הרמן מלוויל.
הר צבוע הוא הר בנגב המהווה את אחד מקמרי הנגב.
גובהו 529 מטר מעל פני הים.
הוא נמצא כ־500 מטר ממערב לכביש 224 (כביש ירוחם–צומת הנגב) וכ־5 ק"מ מצפון־מערב לירוחם עצמה.
שמו הערבי בדואי של הפסגה הוא ראס א-דבע, "ראש הצבוע" בתרגום לעברית.
מצפון מערב למחנה קיימת בשנים האחרונות מחצבה אשר חוצבים וכורים בה אבני גיר.
הר צפלין הוא הר בחצי האי פפור, באזור חוף דנקו, שבחוף המערבי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,265 מטרים מעל פני הים; הר צפלין הוא ההר ה-1,900 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם 4.8 קילומטרים דרומית-מזרחית מנקודת אקנר.
ההר ממוקם בין מעבר גרהאם לבין מפרצון ריסס.
ההר מתנשא מעל קרחון פודואנה שמצפון לו.
ההר מופה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899, בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
ההר צולם מהאוויר על ידי הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957.
ההר נסקר על ידי הקרקע על ידי משלחת סקר מטעם סקר שטחי חבות איי פוקלנד בעונת המחקר 1957–1958; המשלחת יצאה אל הסקר מנקודת פורטל
ההר נקרא על שמו של הרוזן פרדיננד פון צפלין, מהנדס אווירונאוטיקה גרמני שפיתח את ספינות הצפלין.
שם זה ניתן, בהתאם לשמות אתרים אחרים באזור, הנקראים על שם חלוצים בתחום התעופה.
הר קוואג'יוויק או הר קואג'יוויק הוא הר בהרי באפין, בצפון מזרח האי באפין (המהווים חלק מהקורדילרה הארקטית), באזור קיקיטאלוק בטריטוריית נונאווט, שקנדה.
גובהו של ההר 1,963 מטרים מעל פני הים.
ההר הוא ההר הגבוה ביותר בצפון האי באפין, וההר השלישי בגובהו בהרי באפין (המשתרעים עם איים נוספים).
ההר הוא ההר ה-8 בגובהו באוקדילרה הארקטית.
הר קוואג'יוויק הוא ההר ה-15 בגובהו בנונאווט; הר קוואג'יוויק הוא ההר ה-5,588 בגובהו בקנדה.
ההר מתנשא לגובה של 1,787 מטרים מעל סביבתו, והוא ההר ה-7 בהתנשאותו בנונאווט, וה-61 בהתנשאותו בקנדה.
שמו של ההר אומץ רשמית ב-9 באפריל 1979.
הטיפוס הראשון המתועד לפסגת ההר בוצע על ידי ג'ון דן (John Dunn), סנדי בריגס (Sandy Briggs), מייק שארפ (Mike Sharp), בוב זונדרס (Bob Saunders), גראם מייג'ור (Graeme Magor) ב-8 במאי 1994.
הר קומבז הוא הר מבודד המתנשא מעל פני הקרח בבסיס חצי האי ריידברג, בארץ פאלמר, שבאנטארקטיקה.
ההר התגלה על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון (Ronne Antarctic Research Expedition), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) (שבין השנים 1947–1948) בפיקודו של פין רון.
רון קרא להר על שמו של נציג בית הנבחרים של ארצות הברית, מטקסס ג'יי.
Co mbs), מבומונט, במדינת טקסס שעשה רבות כדי להשיג תמיכה במשלחת רון.
הר קואטס הוא שפת הר באנטארקטיקה, הגובה שלו הוא 2,060 מטרים (6,760 רגליים), והוא ממוקם לכיוון מזרח אנטארקטיקה הקרוב לקרחון בורנס בגבעות קוקרי בקיץ בארץ ויקטוריה.
שמו ניתן על ידי צוות המסע המערבי של המשימה הבריטית באנטארקטיקה 1910-1913, בראשות תומאס גריפית' טיילור.
ההר זכה לשם כבוד על שם חברו הטוב של תומאס גריפית' טיילור לאורך כל חייו - הרולד קואטס מאולדהאם, לנקשר.
קואטס תרם גם למשימת סקוט באקספדיציה של סייעות סיביריות.
הר קומגנג (בקוריאנית: 금강산, מילולית הר היהלום) הוא מסיב הרים, שהפסגה הגבוהה ביותר בו בגובה 1,638 מטר, השוכן ב שבקוריאה הצפונית.
הוא ממוקם על החוף המזרחי של המדינה, באזור התיירות של הר קומגנג, שהיה בעבר חלק ממחוז קנגוון, והוא מהווה חלק מרכס העובר לאורך מזרח חצי האי הקוריאני.
ההר שוכן כ-50 קילומטרים מהעיר , שב שבקוריאה הדרומית.
בשנת 2025 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
מקורו של השם "קומגנג" אינו ברור לחלוטין.
קשר לבודהיזם: תאוריה אחת מקשרת את השם ל"".
התאוריה הרשמית של קוריאה הצפונית היא שהמקור הוא סוטרה אחרת, , או בשמה המורחב "סוטרת זר הפרחים של הבודהה המקרין אור גדול" (大放光佛華嚴經).
המונח קומגנג קשור ל"ברק", אביזר פולחן בבודהיזם הטנטרי המסמל שתורת הבודהיזם "בלתי ניתנת להריסה".
מאוחר יותר, המונח שימש במשמעות של "בלתי ניתן להריסה", בדומה לקשיות של יהלומים.
מראה חיצוני: מקורות אחרים גורסים כי רכס ההרים קיבל את שמו מכיוון שפסגותיו מנצנצות באור שמש הקיץ, כמו יהלומים.
הר קומגנג נוצר כתוצאה מהשילוב הייחודי של אקלים ופעילות גאולוגית באזור.
האקלים בהר מתאפיין בכמות גדולה יחסית של גשם ושלג, והוא משתנה באופן ניכר בהתאם לגובה ולמיקום מזרח-מערב.
גאולוגית, הר קומגנג בנוי מכמה סוגי סלעים מתקופות גאולוגיות קדומות.
הסלעים הנפוצים ביותר הם גרניט משני סוגים (מעורב בנציצים ומוכתם) ודיוריט, ובאתרים מסוימים נוצרו אזורי גנייס מועשרים בגרניט כתוצאה ממטאסומטיזם.
הסלעים מכוונים רוחבית (המינרלים או המבנים הפנימיים בסלע מסודרים בכיוון רוחבי) ויוצרים העתקים בכיוונים שונים, מה שיצר את פני השטח הייחודיים והסלעים בעלי הצורות המשונות.
תצורות אלו נוצרו כתוצאה מתהליכי סחיפה ובליה שנמשכו תקופה ארוכה של פעילות קרום כדור הארץ, החל מ-10 מיליון שנים לפני זמננו ועד היום.
רכס הרי קומגנג משתרע מ שב בקוריאה הצפונית, ועד ל שב בקוריאה הדרומית.
הרכס משתרע על שטח של 530 קמ"ר, כ-40 ק"מ ממזרח למערב וכ-60 ק"מ מצפון לדרום.
הוא חלק מרכס , שבעצמם הם חלק מרכס העובר לאורך כל חצי האי הקוריאני.
הרכס מחולק בין "קומגנג הפנימי" במערב ו"קומגנג החיצוני" במזרח.
האזור שמצד מזרח לנהר יאונגום נקרא "הא קומגנג" ("קומגנג הים").
החלק הדרומי של "קומגנג החיצוני" נקרא גם "קומגנג החדש".
הפסגה הראשית של הר קומגנג היא פירובונג בגובה 1,638 מטרים, ובנוסף ישנן יותר מ-60 פסגות בגובה של למעלה מ-1,000 מטרים.
יחד עם אינספור פסגות משנה, הן כונו בעבר באופן היסטורי "12,000 הפסגות".
רבים מהמקומות בעלי הנוף הציורי באזור הוכרזו כמונומנטים טבעיים של קוריאה הצפונית.
כיום, ישנם 11 אזורים ב"קומגנג החיצוני", 8 ב"קומגנג הפנימי" ו-3 ב"קומגנג הים", אם כי לא כולם פתוחים לקהל.
מאז ימי קדם, השם קומגנג שימש בעיקר להתייחסות ל"קומגנג הפנימי" (내금강), הממוקם בחלק המערבי של הרכס וכולל את הפסגה הראשית של הר קומגנג.
"קומגנג החיצוני" (외금강) נמצא ממזרח ל"קומגנג הפנימי" ומשתרע לאורך החוף המזרחי.
אזור זה מפורסם במספר הרב של פסגות ההרים שבו.
פסגת צ'יפסון (שפירוש שמה הוא "סלע עשרת אלף הצורות") ידועה בזכות המפלים הרבים שלה, והיא כוללת פסגות הרים נוספות כמו מונג'ו, הו וסאנגדונג.
אזור "קומגנג הים" (해금강) ידוע בזכות הלגונות ועמודי האבן שלו.
הרכס כולל מספר רב של מפלים ובריכות, אשר לעיתים קרובות יוצרים שרשראות של אגני מים.
בהם: מפל קוריאונג ("מפל תשעת הדרקונים"), הנמצא בקוריאונגיאון.
זהו אחד משלושת המפלים הגדולים בקוריאה, יחד עם מפל דאוסאונג שבהר סוראקסאן.
גובהו של המפל הוא 74 מטרים ורוחבו 4 מטרים.
צוקי המפל ותחתיתו עשויים ממקשה אחת של סלע גרניט.
מפלים נוספים הם: מפל פיבונג, שגובהו 139 מטרים, מפל סיבי (289 מטר) ומפל פידאן (70 מטרים).
באמצע החורף, רבים מהמפלים הללו קופאים ויוצרים מראה מרהיב של נופי קרח.
אזור הר קומגנג שייך לאזור אקלים אלפיני ומתאפיין בכמות משקעים גבוהה יחסית, עם ריבוי גשמים בחודשים יולי ואוגוסט.
ישנם הבדלים קיצוניים בין מזרח למערב: כמות הגשמים עולה מאזור "קומגנג הים" לאזור "קומגנג החיצוני", אך יורדת באזור "קומגנג הפנימי" בשל תופעת הפן.
האקלים באזור הוא חם ולח באופן כללי, בהתאם לאקלים הכללי בקוריאה.
עם זאת, בהתאם לגובה, הטמפרטורות יכולות לרדת למינוס 10 עד 30 מעלות צלזיוס בחורף, ושלג יכול לרדת כבר בחודש אוקטובר, בהתאם לאזור.
תנאי אקלים אלו יוצרים נקודת מפגש ייחודית בין מיני צמחים צפוניים ודרומיים.
הר קומגנג נחשב להר קדוש וחשוב בעולם הבודהיסטי.
הבודהיזם הגיע לקוריאה במאה הרביעית לספירה, ומקדשים הרריים נבנו בהר קומגנג החל מהמאה השביעית לספירה.
מקדשים שעדיין פעילים באתר הם: מקדש פיוהון (נבנה ב-670), מקדש ג'ונגיאנג (600) ומקדש סינגיה (519).
מבדדים בודהיסטיים נבנו בתוך השטח המועמד כבר מאמצע המאה החמישית.
קיימים מעט שרידים מוחשיים מתקופה מוקדמת זו.
שרידים ארכאולוגיים של המבדדים סנגון ופאון מהמאה החמישית, קיימים ליד מקדש סינגיה.
המבדדים שעדיין פעילים הם פודוק (נבנה ב-627) ופולג'י (666).
הבודהיזם היה הדת הדומיננטית מתקופת ממלכת קוגוריו, אך בתקופות מאוחרות יותר הוא דוכא לטובת נאו-קונפוציאניזם.
כתוצאה מכך, נזירים רבים נמלטו לאזורים מרוחקים והרריים, שם המשיכו לדבוק באמונתם.
בתקופת הכיבוש היפני בקוריאה, עברה הדת הבודהיסטית התחדשות.
עם זאת, במהלך מלחמת קוריאה (1950–1953), רבים מהמקדשים והמבדדים הבודהיסטיים נהרסו או ניזוקו קשות.
לאחר הקמת הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה, דוכאו הנוהגים הבודהיסטיים המסורתיים.
עם זאת, נוהגים אלה ממשיכים להתקיים כיום באמצעות "הפדרציה הבודהיסטית של קוריאה", שהוקמה על ידי המדינה.
כאשר הנזירים מועסקים על ידי הממשלה וממונים למקדשים השונים כדי לשרת את הצרכים הדתיים.
המשתתפים בטקסים הבודהיסטיים הם נזירים משלושת המקדשים ומאמינים בודהיסטים המתגוררים בסביבה הקרובה.
עם זאת, מאמינים מכל רחבי המדינה מגיעים כדי להשתתף בטקסים חשובים במיוחד.
בנוסף למקדשים ולמבדדים ישנם אלמנטים נוספים הקשורים לחשיבותו של נוף זה עבור הבודהיזם, ובהם אסטלות, סטופות ופנסי אבן.
בולטים במיוחד האסטלה והסטופה של סוסאן, דמות מפתח בהיסטוריה של הבודהיזם הקוריאני מהמאה ה-17. באתר כמה מהפסלים הגדולים ביותר של גאוטמה הבודהה בחצי האי הקוריאני, ובהם מיוגילסאנג וסלע סאמבול, מהמאה ה-14. כמו כן, ישנן שלוש פגודות אבן מהמאה התשיעית בשטח האתר.
הר קומגנג נחשב למגן המזרחי הבלתי ניתן להריסה של העולם הבודהיסטי, ולכן בודהיסטים רבים מייחלים לבקר בו במהלך חייהם.
בתקופת שושלת ג'וסון (1392–1897) היה מסע אל ההר שאיפה עבור האליטות.
מאפיינים ספציפיים בנוף, כגון פסל בודהה בסלע סאמבול, האסטלות של המורה הגדול סוסאן, הפסגות הגבוהות והנחלים המקיפים את מקדש פיוהון, או הנתיבים העוברים דרך ההרים, כולם מהווים חלק חשוב במסורות העלייה לרגל הבודהיסטיות.
אזור התיירות של הר קומגנג
אזור הר קומגנג ידוע ביופיו כבר מאות שנים.
עם זאת, מאז חלוקת קוריאה לקוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית, האזור ההררי הוכרז בתחילה כשטח צבאי סגור ולכן לא היה נגיש לציבור.
החל משנת 1998, הורשו תיירים מקוריאה הדרומית לבקר בהר קומגנג.
בתחילה הם הגיעו באמצעות ספינות תענוגות, ומאוחר יותר, באופן נפוץ יותר, באמצעות אוטובוסים.
בשנת 2002, האזור סביב ההר הופרד ממחוז קנגוון והוגדר כ"אזור תיירות" עם ניהול נפרד.
הדרך היבשתית נפרצה בשנת 2003. בצד של קוריאה הצפונית קיים קו רכבת עד לגבול, אך אין מסילות מונחות בין העיר שבקוריאה הדרומית לגבול.
1998: בחודשים נובמבר ודצמבר ביקרו באזור 15,500 תיירים.
2001: מספר התיירים ירד ל-58,000, בעקבות חילוקי דעות על הגישה היבשתית.
2002: עד שנה זו, כמעט 500,000 איש ביקרו באזור התיירות של הר קומגנג.
לאחר מכן: מספר התיירים השנתי הגיע לכ-240,000. ביוני 2005 הודיעה חברת כי מיליון תיירים דרום קוריאנים ביקרו באזור.
אזור התיירות של הר קומגנג, שפותח על ידי חברת יונדאי אסאן, נתפס כאחת הדרכים שבאמצעותן יוכל ממשל קוריאה הצפונית להרוויח מטבע זר.
המטבעות ששימשו באתר הנופש לא היו ההוון הדרום קוריאני או הוון הצפון קוריאני, אלא היואן הסיני והדולר האמריקאי.
האוכל והשירותים לתיירים דרום קוריאנים סופקו בחלקם על ידי אזרחים צפון קוריאנים.
עם זאת, מרבית הצוות במלונות הורכב מאזרחים סינים ממוצא קוריאני דוברי קוריאנית.
בבוקר 11 ביולי 2008, תיירת דרום-קוריאנית בת 53 בשם פארק וואנג-ג'ה נורתה למוות בעת שצעדה על חוף הים של אתר הנופש.
היא נכנסה לשטח צבאי כשהיא חוצה דיונת חול, ונורתה פעמיים על ידי חיילים צפון-קוריאנים.
קוריאה הצפונית טענה כי השומרים נאלצו לירות בה, משום שאף על פי שציוו עליה לעצור, היא המשיכה לברוח.
קוריאה הדרומית דרשה לערוך חקירה במקום, אך קוריאה הצפונית סירבה וטענה שכל העובדות ברורות ושהאחריות כולה מוטלת על הקורבן ועל קוריאה הדרומית.
בעקבות הירי, השעתה קוריאה הדרומית באופן זמני את כל הטיולים להר קומגנג.
במרץ 2010 הזהירה ממשלת קוריאה כי תנקוט ב"צעדים יוצאי דופן" אם האיסור על התיירות לא יוסר.
ב-23 באפריל 2010 תפסה ממשלת קוריאה חמישה נכסים השייכים לקוריאה הדרומית באתר הנופש.
היא הצהירה כי פעולה זו נעשתה "כפיצוי על הנזק שנגרם לצד הצפוני בשל השעיית הטיולים לתקופה ממושכת".
בתפיסת הנכסים, קוריאה הצפונית רמזה גם על טיבוע הקורבטה צ'אונן, והביעה את חוסר שביעות רצונה מכך שדרום קוריאה האשימה אותה בטיבוע הספינה.
החל מאפריל 2010, קוריאה הצפונית מאפשרת לחברות להפעיל סיורים מהצד הצפוני של הגבול, מה שהופך את חידוש הסיורים מקוריאה הדרומית לבלתי סביר.
עם זאת, ב-1 באוקטובר 2010, דווח כי גורמים רשמיים של הצלב האדום משתי הקוריאות הסכימו לקיים מפגש לאיחוד משפחות שהופרדו בעקבות מלחמת קוריאה.
מאה משפחות מכל מדינה השתתפו במפגשים, שהתקיימו בין 30 באוקטובר ל-5 בנובמבר, בבית מלון ובמרכז איחוד באתר הנופש של הר קומגנג.
נכון לספטמבר 2011, החלה קוריאה הצפונית להפעיל ספינות תענוגות ישירות מ, שבצפון-מזרח קוריאה הצפונית, אל נמל הר קומגנג.
המבקרים קיבלו הזדמנות לשהות באתרים שנוהלו בעבר על ידי הדרום.
אף על פי שהסיורים מיועדים בעיקר לתיירים סינים, גם חברות מערביות הציעו טיולים אלה.
בשנת 2019, החליט קים ג'ונג-און, הרודן של קוריאה הצפונית, להרוס את בתי המלון שנבנו על ידי קוריאה הדרומית באזור זה, ולהחליפם במבנים צפון קוריאניים.
בסוף שנת 2022 הופיעו דיווחים, המבוססים על תצלומי לוויין, שמתקני הנופש, כולל מגרש גולף ומלון צף, מפורקים בהוראה ישירה מהמנהיג קים ג'ונג און, ונכון ל-2025 חלק גדול מהמתקנים שבנתה קוריאה הדרומית שהיו פעם סמל לשיתוף פעולה בין שתי הקוריאות, נהרסו כליל.
במסגרת הכנס של ועדת המורשת העולמית של אונסק"ו שהתקיים בפריז ביולי 2025 הוכרזו ארבעה אזורים בהר קומגנג ובסביבתו כאתר מורשת עולמית סדרתי מעורב (תרבותי וטבעי) בשם "הר קומגנג - הר היהלום מהים".
הר קומגנג (או "הר היהלום") הוא אזור הררי ייחודי, שזכה להכרה כאתר מורשת עולמית בזכות ערכיו התרבותיים והטבעיים.
הוא הוצע כ"נוף תרבותי וטבעי" בעל יופי יוצא דופן, מאפיינים פיזיוגרפיים משמעותיים, ומסורות תרבותיות של בודהיזם הררי קוריאני.
אתר המורשת משתרע על פני 46 קילומטרים ממזרח למערב ו-49.8 קילומטרים מצפון לדרום.
בשנת 2018, הר קומגנג הוכרז על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית.
האזורים הכלולים באתר המורשת הם:
+ הר קומגנג - הר היהלום מהיםמס'שםקואורדינטותשטחבהקטאר אזור החיץבהקטארתיאור תמונה001אזור קומגנג החיצוני והפנימי19,657.1369,062.76באזור זה נמצאים פסגות הרי קומגנג, שעשר מהן מתנשאות לגובה של יותר מ-1,500 מטרים.
אזור קומגנג הפנימי מתאפיין במדרונות מתונים יחסית, בעוד שאזור קומגנג החיצוני שבמזרח הוא תלול מאוד.
האתר כולל מקדשים בודהיסטיים ומבנים אחרים המתוארכים מהמאה ה-6 ועד לתחילת המאה ה-20, קליגרפיה ופסלי אבן.
יופי הנוף והסביבה הנקייה שלו קשורים עמוקות לקדושת ההר בבודהיזם.
002לגונת סמיל170.73אזור לגונת סמיל שוכן בתווך שבין האזורים ההרריים לים.
הוא חולק את אותו בסיס גרניט כמו אזור קומגאנג הפנימי-החיצוני.
הוא מאופיין באגם בעל נוף ציורי, המוקף באופן טבעי בהרים מיוערים נמוכים.
על פי טקסטים היסטוריים, אזור לגונת סאמיל שימש כמקום פופולרי לבודהיסטי והוא כולל את מבדד מונגצ'ון.
אזור זה הוא גם המקום שבו יאנג סה און (1517–1584), אחד משלושת הקליגרפים המפורסמים ביותר בחצי האי הקוריאני, התאמן בכתיבתה.
הוא הותיר אחריו שיר הלל שחיבר לכבוד יופייה של לגונת סמיל, כשהוא חרוט על סלע ליד המקום שבו התאמן.
003המנמולסאנג1,270.55האזור כולל רצועת חוף חולי צרה ושטח ימי המשתרע כ-500 מטרים מזרחה, וכולל כמה איים קטנים שעל החוף.
האזור מגן על מחשופי הגרניט היורדים מהאזורים ההרריים לכיוון הים.004צ'ונגסוקג'ונג16.29האזור כולל רצועה באורך של קילומטר אחד של תצורות עמודי בזלת געשיים מצולעים, העוברים בליה כשהם נסחפים לתוך הים, צוקי ים, סלעי ארובה ואיים קטנים בעלי צורות יוצאות דופן.
אתר המורשת העולמית משתרע על פני מגוון רחב של בתי גידול, החל מפסגות ההרים הגבוהות, דרך יערות ממוזגים, לגונות של מים מתוקים, מערכות אקולוגיות של נהרות ושל חופים, ועד איים קטנים הממוקמים בקרבת החוף ומערכות אקולוגיות ימיות.
המסמכים של האתר מדווחים על כ-1,228 מינים של צמחים וסקולריים, כולל כמה מינים אנדמיים, 258 מיני בעלי חוליות וכ-400 מיני חרקים.
חלקים מהאתר משמשים גם כנקודה חשובה לאורך "", המשמש עופות חוף נודדים.
הר צביח הוא הר בשומרון, אשר על פסגתו הגבוהה נמצא היישוב אביתר.
גובהו של ההר מאפשר תצפית נרחבת על סביבתו, בין היתר על צומת תפוח המרכזית בכביש 60.
על ההר עובר כביש 505, ונשלט על ידו.
בעבר שכן על ההר מוצב "תפוחית" של צה"ל, עת נסלל כביש חוצה שומרון באזור, ופועלי הבנייה היו זקוקים להגנה.
הר קֶאֵנִי (בגאורגית: ყეენის მთა) הוא הר ברובע גלדאני בטביליסי, גאורגיה.
הוא ממוקם בחוף הצפון-מערבי של מאגר המים של טביליסי, בגובה של 629 מטרים מעל פני הים.
הוא בנוי מחרסית, גבס ואבן חול מתקופת האוליגוקן-מיוקן התחתון.
יש לו מדרונות תלולים למדי, צורת חרוט קטום, והוא סימטרי.
על ההר ממוקמת אנדרטת הכרוניקה של גאורגיה.
הר קוק הוא ההר הגבוה ביותר בניו זילנד, והוא נישא לגובה של 3,724 מטר ברכס האלפים הדרומיים של ניו זילנד.
ארגון אונסק"ו הכריז בשנת 1990 על הפארק הלאומי אאורקי/הר קוק, שההר ניצב בתחומו, כעל אתר מורשת עולמית.
ההר נקרא לכבודו של ג'יימס קוק, מגלה ארצות אנגלי אשר חקר את האיים של ניו זילנד ב-1770. השם אאורקי מקורו בשפה המאורית ופירושו "מחורר עננים".
קורקובדו (בפורטוגזית: Corcovado) הוא הר בגובה 710 מטרים הממוקם בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל; מוכר בעיקר בשל פסל ישו הגואל אשר בראשו, וכן בשל היותו נקודת תצפית ידועה על ריו דה ז'ניירו וסביבתה.
מבחינה גאולוגית, הר קורקובדו עשוי מגרניט.
משמעות שמו בפורטוגזית היא "הגיבֵּן", והוא נקרא כך בשל מראהו.
פסגת ההר ממוקמת בקצהו של יער טיז'וקה, יער גשם המוכר כשמורת טבע.
מורדותיו של ההר נושקים לשכונות בוטפוגו, לאגואה, ז'וקיי, גבאה, קוזמה וליו, אומאיטה וטיז'וקה, וניתן לראותו, במלוא עוצמתו, מרחבי העיר, כמו גם מחופיה.
בפסגת הקורקובדו ניצב פסל ישו הגואל, שהוא פסל בטון מרשים בגובה 38 מטר, ואחד מסמליה הידועים של ברזיל.
פסגת ההר והפסל שבראשה נחשבים אתר תיירותי מהידועים בעיר.
ניתן להגיע לפסגה באמצעות רכבת היוצאת משכונת קוזמה וליו, בנסיעה של 20 דקות.
מסילת הרכבת, שאורכה 3.8 קילומטרים, נבנתה כבר ב-1884, ושופצה ב-1980. כיום הרכבת יכולה להסיע עד 360 נוסעים בשעה.
התחנה הסופית של הרכבת היא בקצה ההר; ממנה עולות 222 מדרגות המגיעות עד לפסגת ההר והפסל.
דרך נוספת להגיע לראש ההר היא באמצעות נסיעה ברכב עד כקילומטר לפני הפסגה, שם ניתן להמשיך במונית עד לתחנה הסופית של הרכבת.
דרך נוספת היא טיפוס ברגל, במסלול קשה המיועד למיטיבי לכת.
הר קניה (בסוואהילי: Mlima Kenya) הוא הר געש, ההר הגבוה בקניה והשני בגובהו באפריקה.
ההר שוכן במרכז קניה, בצמוד ומדרום לקו המשוה וכ-140 ק"מ צפונית-מזרחית לבירה ניירובי.
האזור סביב ההר הוכרז כפארק הלאומי הר קניה ששטחו 715 קמ"ר, ומאז שנת 1997 הוא מוכר גם כאתר מורשת עולמית.
הר קניה הוא הר געש כבוי, הניצב בגפו (Free standing mountain) והתפרצותו האחרונה ארעה לפני 2.6 עד 3.1 מיליון שנים.
קוטר ההר בקו הגובה 2,000 מטר הוא כ-60 ק"מ, וייתכן כי גובהו הגיע למעל 6,000 מטר, אך הוא נשחק כתוצאה מתהליכי בליה, בעיקר קרחוניים.
לאחר השחיקה הפך החרוט הגעשי לסדרה של צוקים תלולים, רכסים משוננים, פסגות מחודדות ועמקים קרחוניים רחבים מסביב למרכז ההר.
בין העמקים נמתחים רכסים החוצצים ביניהם, והשביל המקיף את הפסגות הגבוהות עובר מעמק לעמק דרך מעברי הרים.
המשקעים היורדים על ההר מספקים את מי השתייה לכ-7 מיליון איש.
לחות שמקורה ביערות שבשכבות הנמוכות של ההר אחראית במידה רבה למשטר הגשמים השורר בו.
עם זאת בשל כריתה מסיבית ולא חוקית של עצים בשכבות אלה, התמעטו הגשמים ונעשו בלתי סדירים בשנים האחרונות.
על מורדות ההר משתרעים מספר ביומים.
התחתון הוא חורש רמה יבש ההופך ליער ערער ומחטיים בגובה של 2,000 מטר לערך.
חגורת עצי חזרן משתרעת החל בגובה של 2,500 מטר וזו הופכת לחורש גבוה של עצים נמוכים המכוסים טחבי עלים וחזזית.
גבול צמיחת העצים שוכן בגובה של 3,500 מטר, ומעל קו זה משתרעת צמחייה אפרו-אלפינית על צמחייה הענקיים האופייניים.
סך הכל מצויים 882 מיני צמחים בהר קניה, וכ-80 מהם אנדמיים למקום.
11 קרחונים משתרעים בין פסגות ההר, ואלה הולכים ומצטמצמים במהירות בשנים האחרונות.
בתקופת הקרח הגיעו הקרחונים עד לגובה של 3,000 מטר, דבר הניכר בשרידי המורנות שעל מדרונות ההר.
ב-1893 תוארו הקרחונים לראשונה באופן מקיף ואז נמצאו על ההר 18 קרחונים.
7 מאלה כבר נעלמו ובשנות השמונים של המאה ה-20 נמדד שטחם של הקרחונים וזה כיסה ביחד 0.7 קמ"ר בלבד.
כמות השלג היורד על ההר הצטמצמה, למרות שהוא עדיין עשוי להיערם ולהגיע לגובה של מטר מעל קו הגובה 4,500 מטר.
השבטים השוכנים בקרבת ההר כינוהו בשמות שונים.
הקיקויו קראו לו "קיריניאגה" (Kirinyaga) כלומר "הר לבן בוהק", ואילו שבט האמבו העניקו לו את השם "קירניה" (Kirenia) או "הר לובן".
בפי המסאי הוא כונה "אול דוניו אייבור" (Ol Donyo Eibor) או "אול דוניו אגרה" (Ol Donyo Egere) כלומר "הר לבן" או "ההר המנוקד" בהתאמה, והווקאמבה העניקו לו את השם "קיאיניה" (Kiinyaa) או "קי ניה" (Kee Nya) - "הר היען".
הרקע להיווצרות השם היה הדמיון שראו בני השבט בין צוקי ההר לנוצות השחורות-לבנות של היען הזכר.
יוהאן קראף (Johann Ludwig Krapf) שהיה האירופי הראשון שראה את ההר, שהה בכפרם של בני הווקאמבה ועל כן אימץ את השם שהעניקו אלה להר.
שם זה התגלגל בשנת 1920 לשמה של מזרח אפריקה הבריטית (British East Africa) שהייתה לקולוניה "קניה", ולאחר מכן לשמה הרפובליקה העצמאית של קניה.
שמותיהן של פסגות ההר הגבוהות הן בעיקרן ממקור מסאי.
פסגת באטיאן נקראת על שם מבאטיאן (Mbatian), רופא מסאי; פסגת נליון קרויה על שם אחיו נליינג (Nelieng) בעוד שפסגת לנאנה קיבלה את שמו של בנו.
פסגות אחרות קרויות על שמותיהם של מטפסים וחוקרים אשר חקרו את ההר, כמו שיפטון (Shipton), סומרפלט (Sommerfelt), טילמן (Tilman), דוטון (Dutton) וארתור (Arthur).
פסגת ג'ון ופיטר קיבלה את שמה משמם של שניים מהשליחים ואילו יתר הפסגות נקראות על שם מתיישבים אירופים, מושלי קניה ובעלי משרות בתקופה הקולוניאלית.
כל השבטים היושבים בסביבות ההר התייחסו אליו כאל מקום קדוש וזיהו אותו כמקום משכנם של האלים.
הקיקויו והאמבו האמינו כי האל נגאי (Ngai) יושב על ההר, והמרו זיהו אותו עם האל מורונגו (Murungu), ורק זקני העדה הורשו לעלות על מורדותיו.
לפי האמונה המסאית, ירדו אבותיהם של בני השבט מפסגת ההר בשחר ההיסטוריה.
חלק מהשבטים קוברים את מתיהם כשראשיהם פונים אל ההר ופתחי הבתים פונים גם הם לעברו.
המקומיים רואים בסופות הרעמים והברקים שמתרחשות על ההר מפעם לפעם כעדות לנוכחות אלוהית.
המאה ה-19 - המירוץ אל הפסגה
ב-3 בדצמבר 1849 חזה יוהאן קראף, מיסיונר שווייצרי, בהר, ובכך היה האירופי הראשון שראה אותו.
בני האמבו והקיקויו מסרו לקראף שמעולם לא עלו לגובה ההר בגלל הקור העז השורר בו ובגלל "הדבר" הלבן שגלש ברעש מההר.
קראף הסיק מכך שעל ההר מצויים קרחונים, ומסקנתו זו התחזקה בשל כך שהנחלים היורדים מההר היו איתנים משך כל השנה, דבר חריג בנוף האזור, בו הנחלים מתייבשים בעונה היבשה.
קראף סבר בטעות כי ההר הוא מקורו של הנילוס הלבן.
ב-1883 עבר הגאולוג הסקוטי ג'וזף תומסון בקרבתו של ההר ואישר את טענתו של קראף באשר לקיומו.
הוא שינה את מסלולו בעקבות התגלית והעפיל אל ההר עד לגובה של 2,743 מטר, אך חזר על עקבותיו בעקבות סכסוך עם המקומיים.
רק ב-1887 יצאה משלחת החקר האמיתית הראשונה אל הפועל כאשר הרוזן ההונגרי שאמואל טלקי (Sámuel Teleki) והאוסטרי לודוויג פון הנל (Ludwig von Höhnel) טיפסו עד לגובה של 4,350 מטר על מורדותיו הדרום-מערביים של ההר.
שני אלה גם היו הראשונים אשר הגיעו למסקנה כי מדובר בהר געש.
שש שנים לאחר מכן, ב-1893, הצליח הגאולוג הבריטי ג'ון גרגורי (John W.
Gregory) להגיע עד לקרחון לואיס בגובה של 4,730 מטר, ואחריו טיפס על ההר גם הגרמני גאורג קולב (George Kolb) אשר הגיע עד מעל לגבול צמיחת העצים.
עם חיבורה של ניירובי אל מסילת הרכבת הפכה הגישה אל ההר קלה יותר, בשל כך שהוא נגיש מצידו המערבי יותר מאשר מצידו המזרחי.
ב-28 ביולי 1899 יצא הלפורד מקינדר (Halford Mackinder) מניירובי אל ההר ברשות משלחת שכללה 5 אירופים נוספים ו-134 מקומיים.
המשלחת נתקלה בקשיים רבים והסתכסכה עם בני השבטים המקומיים, אף לבסוף הצליחה להקים מחנה בעמק הנ"ל בגובה של 3,142 מטר.
מקינדר ניסה להגיע אל פסגת נליון ב-30 באוגוסט 1899, אך נסוג בשל רדת החשיכה כשהיה במרחק של 100 מטר בלבד ממנה.
ניסיון שני של חברי המשלחת כשל ב-11 בספטמבר 1899 בשל סופת שלגים.
הניסיון השלישי צלח, וב-13 בספטמבר 1899 הגיע מקינדר כשהוא מלווה בשניים מחבריו אל פסגת באטיאן.
בתחילת המאה ה-20 פילסו חוקרים מספר דרכים חדשות דרך היערות בשכבות הנמוכות של ההר, והידוע מבין אלה הוא נתיב צ'וגוריה (Chogoria).
ב-6 בינואר 1929 היו פרסי וין-האריס (Percy Wyn-Harris) ואריק שיפטון (Eric Shipton) הראשונים להגיע אל פסגת נליון.
בהמשך הם טיפסו גם אל פסגת באטיאן, ושיפטון שב אל ההר יחד עם ביל טילמן (Bill Tilman) גם ביולי 1930, והשניים העפילו לראשונה אל מספר פסגות נמוכות יותר.
ב-1938 הוקם "מועדון המטפסים של מזרח אפריקה (אזור קניה)" (Mountain Club of East Africa (Kenya Section)) וזה שינה את שמו בשנת 1949 ל"מועדון המטפסים של קניה" (Mountain Club of Kenya).
באותה שנה הוכרז הפארק הלאומי הר קניה וזה הקיף את השטח שמעל לקו הגובה 3,200 מטר.
עד שנות השבעים של המאה ה-20 הגיעו חוקרים ומטיילים לכל פסגותיו העיקריות של ההר, וב-1997 הוכרז הפארק הלאומי כאתר מורשת עולמית.
השטח המוכרז משתרע על פני 1,420.2 קמ"ר וכולל את הפארק הלאומי עצמו ורצועה רחבה סביבו.
הר קידה הוא רכס הרים בשומרון המתנשא לגובה 844 מטרים מעל פני הים, במזרח גוש שילה.
הוא נמצא מעל קו פרשת המים הארצי, ומתנשא כ-200 מטר מעל לכביש אלון הנמצא מזרחית לו.
הרכס מתנשא בכיוון דרום־מזרח לצפון־מערב.
על גבי הרכס בנויים מספר יישובים ישראליים.
על ההר צמחייה אופיינית לצומח הים-תיכוני של ספר המדבר, ושמו ניתן לו על שם שיחי הקידה השעירה הצומחים בו.
על פסגת ההר קיימת אנטנה סלולרית המשרתת את תושבי האזור.
עד שנת 2002 שכן על פסגת ההר הבסיס הצבאי מחנה קציף ("מחנה קידה") של חיל המודיעין.
בשנה זו הוא פונה, ותושבי היישוב קידה היו אמורים להתיישב שם, אך לא הורשו לעשות כן, והקימו את יישובם דרומית לבסיס הנטוש.
במקום יש אנטנה סלולרית של חברת סלקום.
כיום קיימים על הרכס היישובים קידה, אחיה, אש קודש ויישוב הדעת, הנמנים עם יישובי גוש שילה.
יישובים אלה הוקמו כמאחזים, אך עם השנים היישובים הוסדרו, פרט ל"יישוב הדעת".
על פסגת ההר המרכזית קיימת נקודת תצפית, וזו נמצאת בראשה של מדרגת העתק תלולה החולשת על המדרונות המזרחיים של הרי השומרון ומאפשרת תצפית רחבה מדרום־מזרח–מזרח–צפון־מזרח, עד הר עיבל והר החרמון וכן לכיוון מערב לשילה ושבות רחל.
בין השאר מן ההר יש תצפית טובה לעבר כביש אלון והיישובים הסמוכים, רמת הגלעד מהר נבו ועד אירביד, ובקעת הירדן מסרטבה בצפון ועד הר מונטר במדבר יהודה, בדרום.
זהו היקף התצפית המרבי בשומרון ממקום הפתוח למבקרים, ולכן הוא משמש כיום נקודת תצפית למטיילים באזור.
הוקם מצפה לזכר גלעד ניצן ויונדב לוינשטיין, לוחמי פלחה"ן גבעתי, שנפלוו בקרב במלחמת חרבות ברזל.
הר קושצ'ושקו (Kosciuszko, מבוטא באוסטרליה כקוזיוֹסקו או קושוּשקו) הוא הר באלפים האוסטרליים, הגבוה ביותר ביבשת אוסטרליה, ועל כן נכלל בשבע הפסגות.
גובהו של ההר הוא 2,228 מטרים.
שמו ניתן לו על ידי חוקר הארצות הפולני פאבל אדמונד סטז'לצקי לכבודו של טדאוש קושצ'ושקו, גיבור לאומי פולני.
השם ניתן כיוון שלטענת סטז'לצקי, ההר דומה לתל קושצ'ושקו בפולין.
מדידות שונות של ההר הראו כי הוא נמוך במעט משכנו, ההר טאונסנד.
על מנת שהר קושצ'ושקו יישאר ההר הגבוה ביבשת, הוחלפו השמות וכך קושצ'ושקו הוא הגבוה ביותר וטאונסנד שני בגובהו.
ביחס לשש הפסגות האחרות, ההר נמוך יחסית וקל לטפס עליו כמו במרבית הרי אוסטרליה.
ניתן להגיע עד למעבר ההרים שרלוט ברכב, משם מוביל שביל להולכי רגל שאורכו 8 קילומטרים לפסגה.
ההעפלה לפסגה אינה קשה, וניתנת לביצוע בקלות יחסית לבעלי כושר סביר.
בעבר הגיעה הדרך קרוב יותר לפסגה, אך היא נסגרה משיקולי איכות הסביבה.
רוכבי אופניים עדיין עושים שימוש בדרך זו.
גישה נוספת היא מת'רדבו, אתר סקי וכפר נופש בקרבת ההר.
דרך העפלה זו קצרה יותר, שביל שאורכו 6.5 קילומטרים מחלקו העליון של רכבל אתר הסקי.
ההר מכוסה שלג בחורף, ומסלולי ההעפלה לפסגה מסומנים במוטות הבולטים מעל גובה השלג.
הר קיניאטי הוא ההר הגבוה ביותר בדרום סודאן והפסגה הגבוהה ביותר של הרי הימטונג.
גובהו 3,187 מעל פני הים ונמצא בנפת איקוטוס שבמחוז אקווטוריה המזרחית, בסמוך הגבול הבינלאומי עם אוגנדה.
רכס הרים זה נקרא גם לומריטי או הרי לולובאי.
הנקודה הנמוכה של רכס ההרים מכוסה ביער עבות ופסגתו סלעית.
אחד האירופאים הראשונים שהגיעו להר היה הבוטנאי תומאס פורד ציפ שגילה את Coreopsis chippii הגדל קרוב לפסגת ההר.
הר קֶל (בטורקית: Kel Dağı; בערבית: جبل الأقرع "ג'בל אל-אקרע" - בשתי השפות "ההר הקירח") הוא הר בגבול טורקיה–סוריה ליד שפך האורונטס.
ההר מתנשא לגובה של 1,709 מטר ושוכן קרוב לים התיכון.
כתבים אוגריתים מציינים אותו כהר צפון (באוגריתית: 𐎕𐎔𐎐 – צפן), הקרוי גם מרום צפון וצרורות צפון, הקדוש לאל הכנעני בעל (בעל־צפון) וארמונו המוכסף ניצב בראשו משקיף על הים.
במיתולוגיה הכנענית בעל הוא אל הגשמים, הסערות, הברקים והרעמים, אל החיים, שמרווה את פני האדמה.
האל בעל היה מוכר גם באפיתט בעל צפון.
מקום מושבו בראש הר קל מתאים לתפקידיו השונים.
כן נקרא ההר "הר חזי" או "הר חזו" (באכדית: Ḫa-zi).
היוונים קראו להר קסיוס (Κασιος, Kasios), ועליו סגדו ל"זאוס של הר קסיוס" (Zeus Kasios), אל הברק והרעם, הגשם והרוח (המקביל לבעל הכנעני).
כמותם סגדו לו גם הרומאים.
ההר מופיע בשם Cassius בכתבים בשפות אירופה וכך גם במפות.
כל אלה מזוהים עם ג'בל אל-אקרע.
זיהוי מסורתי כהֹֹר ההר המקראי
החוקר בן המאה ה-14 רבי אשתורי הפרחי (יצחק הכהן) גרס, כי הור ההר הצפוני, ההר המקראי המסמן את גבולה הצפוני של ארץ ישראל, הוא הר קל השוכן צפונית ללטקיה.
זאת משום שהעיר "עמה" אשר לשבט אשר נמצאת ממזרח להר ונקראה בזמנו "עים"; והערים "חלבה" "רחב" ו"חמם" אשר כולן היו שייכות לשבט אשר נמצאו באזור הר זה.
הר קִיטָה (ביפנית: 北岳) הוא ההר הגבוה ביותר ברכס הרי אקאישי ביפן וההר השני בגובהו במדינה.
ההר מתנשא לגובה של 3,193 מ', ובכך הוא נושא את התואר ההר הלא-געשי הגבוה ביותר ביפן.
ההר נמנה עם המקומות האהובים לטיפוס ביפן.
הר קיטה הוא הצפוני מבין שלוש פסגות ברכס הרי אקאישי הנקראות בשם הכולל 白根三山 (שִׁירָאנֶה-סַנְזָן – שלוש הפסגות הלבנות).
מכאן נגזר שמו, שכן משמעות המילה "北岳" ביפנית היא הר צפוני או פסגה צפונית.
הר קיטה משתייך לרכס הרי אקאישי, המהווים את הרכס הדרומי מקבוצת האלפים היפניים.
ההר נמצא בחבל צ'ובו בתחומי מחוז יאמאנאשי.
צמחים הגדלים באקלים אלפיני גדלים בשפע על ההר, במיוחד במדרונותיו הדרום-מזרחי והצפוני.
הר קירקפטריק הוא ההר הגבוה ביותר ברכס המלכה אלכסנדרה בהרים הטראנס-אנטארקטיים שביבשת אנטארקטיקה.
גובהו 4,528 מטרים, כחמישה קילומטרים מערבית לו, שוכן הר דיקסון שגובהו 4,120 מטרים.
שמו של ההר ניתן לו על ידי חברי משלחת נמרוד.
הם קראו להר על שם אלכסנדר ברייס קירקפטריק (Alexander Bryce Kirkpatrick) איש עסקים מגלאזגו שבסקוטלנד, שתמך כלכלית במשלחתם.
הר קלמנסו הוא הר הממוקם בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה, וגובהו 3,664 מטרים.
ההר הוא ההר הרביעי בגובהו בהרי הרוקי הקנדיים, וה-13 בגובהו בקולומביה הבריטית.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1892 על ידי ארתור קולמן.
במקור הוא נקרא "הר הפירמידה" (Pyramid).
בשנת 1919 שונה שמו של בסקר הגבולות הבין-פרובינציאלי (the Interprovincial Boundary Survey) לשמו הנוכחי, והוא נקרא על שם ז'ורז' קלמנסו, ראש ממשלת צרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה.
שמו של ההר ניתן לו רשמית ב-3 במאי 1961.
הראשונים שטיפסו על הר קלמנסו היו די.
הר קורי הוא הר הממוקם בעמק בואו בדרום-מזרח הפרק הלאומי באנף, צפונית לעיירה באנף בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
ההר מתנשא לגובה של 2,802 מטרים.
"החור שבקיר" היא מערה הממוקמת בחלקו העליון של הצלע המערבית של הר קורי.
את המערה ניתן לראות מהכביש המהיר הטרנס קנדי הסמוך.
לפתח המערה צורת מחומש הנראית למרחוק.
גובה המערה כ-60 מטר ועומקה כ-30 מטר.
המערה היא יעד טיפוס פופולרי.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1923, והוא נקרא על שם ויליאם וולאס קורי, סגן שר הפנים הקנדי בין השנים 1905 עד 1930.
בשל מערת "החור שבקיר" נקרא ההר בשם "הר החור שבקיר" ("Hole in the Wall Mountain"), והוא מופיע בשם זה במפה שערך ג'ורג' דוסון משנת 1886.
הר קופר הוא הר ברכס בול, בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 2,795 מטרים.
ההר ממוקם בצדו המערבי של הכביש המהיר הטרנס-קנדי, צפונית מזרחי לנחל רדארת', כ-20 ק"מ צפונית לעיירה באנף.
דוסון, לאחר שטיפס לאתר כריית נחושת שהוקם על ידי ג'ו הילי (Joe Healy) וג'.
Dennis) בשנת 1881, וממנו ראה את הר קופר (וכן את הר אסיניבוין - ונתן גם לו את שמו).
הר קנט הוא הר באי פוקלנד המזרחי שבאיי פוקלנד.
ההר נמצא צפונית להר צ'לנג'ר, ועליו נערך קרב הר הארייט במהלך מלחמת פוקלנד, ולכן חלק מאזור ההר ממוקש.
הר קיצ'נר הוא הר הממוקם בשדה הקרח קולומביה בשטח הפארק הלאומי ג'ספר בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
ניתן לראות את ההר מהכביש המהיר אייספילדס, בסמוך למעבר סאנואפטה.
גובהו של ההר 3,505 מטרים מעל פני הים, והוא ההר העשירי בגובהו באלברטה.
השמו של ההר היה הר דאגלס.
השם ניתן לו על ידי ג'.
נורמן קולי, על שם הבוטנאי דייוויד דאגלס.
בשנת 1916 שונה שם ההר לשמו הנוכחי, על שם לורד קיצ'נר, שנהרג זמן קצר לפני שינוי השם, במהלך מלחמת העולם הראשונה.
הראשונים שהגיעו לפסגת ההר היו אלפרד ג'י.
סוטהיימר (Ostheimer), ומורה הדרך הנס פורר (Fuhrer), ב-3 ביולי 1927.
הר קסקייד הוא הר הממוקם בסמוך לעמק נהר בואו, בשטח הפארק הלאומי באנף, ובסמוך לעיירה באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 2,998 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא מעל סביבתו ב-938 מטרים, ובכך הוא ההר ה-47 בהתנשאותו באלברטה.
ההר ממוקם במרחק 5 קילומטרים מהעיירה באנף.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1858 על ידי ג'יימס הקטור, והוא נקרא על שם מפל המים שבצלע הדרומית של ההר.
לעיתים ההר מכונה בשם הר סטוני הגדול (Stoney Chief), בהתייחס להר הסמוך המכונה הר סטוני סקואו.
הראשון שטיפס על הפסגה היה טום וילסון (Tom Wilson), שטיפס עליה בשנת 1887.
הר קראדוק הוא הר בקצהו הדרומי של מסיב קראדוק, ברכס סנטינל בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
ההר, שגובהו 4,368 מטרים מעל פני הים, הוא ההר התשיעי בגובהו באנטארקטיקה, והוא ההר השני בגובהו במסיב קראדוק (ההר הגבוה במסיב קראדוק הוא הר רטפורד).
ההר מתנשא לגובה של 68 מטרים מעל סביבתו.
אוכף קארנייר מקשר בין הר קראדוק להר סטרייבינג.
הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים קראה בשנת 1965 למסיב קראדוק כולו בשם "הר קראדוק", אולם במפות הופיע השם לצד הפסגה הדרומית ביותר של המסיב.
כדי למנוע בלבול, בשנת 2006 החליטה הוועדה המייעצת לקרוא לפסגה זו "הר קראדוק" ולמסיב כולו "מסיב קראדוק".
ההר והמסיב נקראים על שם ג'י.
Campbell Craddock) שהוביל את משלחת החקר של אוניברסיטת מינסוטה (שנערכה בין השנים 1963–1962, וערכה סקרים קרטוגרפיים, ובדיקות גאולוגיות ברכס סנטינל וברכס הריטג' שבהרי אלזוורת').
מטפסים הגיעו לראשונה לפסגת ההר בינואר 1992.
הר קוק הוא הר ברכס לקי, בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.
ההר הוא הגבוה בהרי רכס לקי, והוא מתנשא לגובה של 1,900 מטרים מעל פני הים.
ההר מופה באופן חלקי על ידי ציידי לווייתנים נורווגיים (מיפוי מן הים); ההר מופה באופן מלא בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו בשנת 1956 על ידי משלחת החקר הלאומית האוסטרלית לאנטארקטיקה.
הראשון שהגיע אל ההר והשלים את המיפוי בדצמבר 1956, היה ג'י.
Knuckey) ממשלחת החקר הלאומית האוסטרלית לאנטארקטיקה.
שמו של ההר ניתן לו ועדת השמות האנטארקטית של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של בי.
Cook), גאופיזיקאי שעבד בתחנת מוסון בשנת 1958.
הר קוק או פסגת הגבול 182 הוא פסגה גבוהה בהרי סנט אליאס, על הגבול בין פרובינציית יוקון שבקנדה לבין מדינת אלסקה שבארצות הברית.
ההר, שגובהו 4,194 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא מעל סביבתו לגובה של 2,365 מטרים.
הר קוק הוא ההר ה-79 בגובהו באמריקה הצפונית, וה-49 בהתנשאותו באמריקה הצפונית.
הר קוק הוא ההר ה-16 בגובהו בקנדה, וה-61 בגובהו בארצות הברית.
ההר ממוקם 25 קילומטרים דרומית-מערבית להר ונקובר (אף הוא על הגבול בין יוקון ואלסקה), ו-56 קילומטרים מזרחית-דרום-מזרחית להר סנט אליאס (אף הוא על הגבול בין יוקון ואלסקה).
ההר נמצא על הגבול בין הפארק והשמורה הלאומיים קלואן שביוקון, לבין הפארק הלאומי ראנגל-סנט אליאס (שניהם חלק מאתר מורשת עולמית של אונסקו).
בדומה להרים אחרים ברכס סנט אליאס, להר פסגה גדולה המתנשאת מעל סביבתו.
מדרונו הדרום-מערבי של ההר הוא מתלול שגובהו 3,024 מטרים מעל קרחון מארוויין - ושאורכו בקו אווירי 6.4 קילומטרים.
בשל ריחוקו, העפילו לפסגת ההר לראשונה בשנת 1953. הראשונים שטיפסו על ההר היו ט.
הר קוק הוא הר בסמוך לעיירה ג'אראדייל שבמדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה.
ההר, שגובהו 582 מטרים מעל פני הים, הוא אחת הנקודות הגבוהות ביותר ברכס דארלינג.
על ההר עובר מסלול הליכה פופולרי, המהווה חלק משביל ביבולמון.
ההר נמצא בשטח שמורת הטבע מונאדנוקס (Monadnocks Conservation Park), המנוהלת על ידי המשרד לאיכות הסביבה ושימור של אוסטרליה המערבית.
ההר נקרא על שמו של ויליאם ארנסט קוק, שהיה האסטרונום הממשלתי הראשון של אוסטרליה.
הר קורנו הוא הר בצפון ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
ההר מתנשא מעל מוצאו של קרחון גרגורי; והוא נמצא צפונית לקרחון ברגה.
גובהו של ההר 1,450 מטרים מעל פני הים.
ההר נקרא על שמו של פול קורנו, חלוץ בתחום האווירונאוטיקה - שהמציא מסוק והיה הראשון שהצליח להמריא איתו (המראה אלכסונית, ולא אנכית).
הר קייזר או הר קיזר הוא הר בחלק המזרחי של הרי טולה בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים מזרחית - צפון-מזרחית להר ריידר.
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר, שצולמו ממטוסי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1957.
ההר נקרא על שמו של ד.
Keyser), שהיה קצין רדיו בתחנת מוסון בשנת 1961.
הר קינג הוא הר בקצה המזרחי של הרי טולה בארץ אנדרבי, באזור מזרח אנטארקטיקה שבאנטארקטיקה (בשטח שאוסטרליה טוענת לריבונות עליו כחלק מהטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית).
בבסיסו של הר קינג מצוי ראשו של קרחון ביוור.
גובהו של ההר 1,425 מטרים מעל פני הים.
פסגתו של ההר חלקה (אינה מחודדת).
הר קינג התגלה ומופה בדצמבר 1958, על ידי מחלקת מזחלות הכלבים של משלחת המחקר האוסטרלית הלאומית לאנטארקטיקה בפיקודו של ג'י.
ההר נקרא על שמו של פיטר וו.
King), קצין רדיו בתחנת מוסון בעונת המחקר 1957–1958, וחבר במחלקת מזחלות הכלבים של משלחת המחקר האוסטרלית לאנטארקטיקה.
הר קינג הוא שמו של הר, ושל עיירה הנקראת על שם ההר, במחוז פול, בצפון מערב מדינת ניו סאות' ויילס, שבאוסטרליה.
גובהו של ההר 284 מטרים מעל פני הים.
הר קינג הוא הר שולחן שטוח (מסה).
ההר ממוקם כולו בשטח הפארק הלאומי סטארט.
הגבול בין מדינת קווינסלנד לבין מדינת ניו סאות' ויילס, מהווה את הגבול הצפוני של האזור, המסומן על ידי גדר דינגו.
אזור ההר והשטחים סביבו שימשו כמקום המגורים של הקהילות האבוריג'יניות הוואנגקומארה.
בשנת 1845 חקר את האזור החוקר והמגלה צ'ארלס סטארט (Charles Sturt).
תחנת הרכבת הר קינג הוקמה במחצית השנייה של המאה ה-19, והיא כיום אחת משבע תחנות בקר לשעבר שבשטח הגן הלאומי סטארט.
הר קנאים הוא הר במדבר יהודה ששמו מנציח את הקנאים, שנלחמו ברומאים במצדה הסמוכה (70–74 לספירה).
זהו רכס צר וארוך (אורכו 350 מ') דמוי "סכין" רחבה בת שתי פסגות, פסגה 442 הצפונית ופסגה ללא ציון גובה במפה בצד דרום.
ההר מתרומם בצד הכביש מצדה-ערד (כביש 3199).
חיילי סיירת נח"ל מקבלים בסיום מסע עלייה להר את סיכת לוחם הסיירת ושנים ארוכות חיילי סיירת צנחנים סיימו את מסכם המסלול בראש ההר.