tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2008 הופיע בסדרת הקומדיה "היסטוריה שתויה"; בנוסף שיחק בסרט "הלילה של ניק ונורה".
ב-2009 קיבל מועמדות לפרס באפט"א בקטגוריית "תגלית השנה".
ב-2010 כיכב בסרט הנעורים "האקסים של החברה שלי" בתור סקוט פילגרים.
ב-2013 שיחק בסרט הקומדיה "סוף.", וגילם את עצמו בגרסה מוקצנת.
בשנת 2017 שיחק בדרמה של אהרן סורקין "המשחק הגדול" ודיבב בסרט "סרט לגו באטמן" את דמותו של רובין.
בשנת 2018 שיחק בהפקה המחודשת של המחזה "גיבור הלובי" בתיאטרון ברודוויי שקיבלה שלוש מועמדויות בטקס פרסי הטוני וסרה בין היתר קיבל מועמדות לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה.
בשנת 2020 הוא השתתף בשלושה פרקים בסדרה "משטרה רפואית".
ב-2023, הוא השתתף בפרק בסדרה "מראה שחורה".
סרה פרטי מאוד לגבי חייו האישיים.
בשנת 2016, אוברי פלאזה חשפה שהם יצאו במשך כ־18 חודשים לאחר צילומי הסרט "האקסים של החברה שלי" בשנת 2010, ואף שקלו להתחתן בנקודת זמן מסוימת.
במרץ 2022, איימי שומר חשפה בטעות שלסרה יש ילד.
מאוחר יותר באותו החודש, הוא גילה לעיתונות שהתינוק בן שישה חודשים, והוא חולק אותו עם אשתו הגרמנייה, נאדין.
בפברואר 2024 הוא סיפר כי נולד לו בן שני.
סרה מתגורר בברוקלין, ניו יורק.
the World Water Crisisסקוט פילגרים2021Cryptozooמת'יודיבוב2022סמוראי על ארבעהאנקדיבוב2023The AdultsאריקברביאלןUnder the Boardwalk אמיןדיבוב האיש מהחלומותטרנט2025הנרדףאלטון פאראקיסהעוקץ הפיניקי (אנ')ביורן קרלסוןTBAסרט לגו באטמן 2דיק גרייסון / רוביןדיבובJontySacramentoגלןChristmas Eve in Miller's Pointגיבסון
מפיק (עונות 4–5)2007קלארק ומייקלמייקי סרהתפקיד ראשי; 10 פרקים
גם יוצר, במאי, תסריטאי ומפיק2016-2008ילדי בית החוליםסאל ויסקוסודיבוב; 63 פרקים2012, 2015Comedy Bang!
מייקל סנדל הוא פילוסוף פוליטי יהודי-אמריקאי המחזיק בקתדרה לממשל ע"ש אן ט' ורוברט מ' באס באוניברסיטת הרווארד.
סנדל נודע כאחד ממבקריו של ג'ון רולס בעקבות ספרו "Liberalism and the Limits of Justice" (1982).
בשנת 2002 נבחר כעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
סנדל נולד ב-1953 במיניאפוליס למשפחה יהודית.
כשהיה בן 13 עברה משפחתו ללוס אנג'לס.
הוא למד באוניברסיטת ברנדייס וסיים את חוק לימודיו שם ב-1975. לאחר מכן המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת אוקספורד כחתן מלגת רודז, שם למד אצל הפילוסוף צ'ארלס טיילור.
סנדל מלמד באוניברסיטת הרווארד קורס על "צדק" מזה כשני עשורים.
כעשרת אלפים תלמידים למדו בקורס זה והוא אחד הקורסים הפופולריים ביותר מבחינת השתתפות התלמידים בהיסטוריה של האוניברסיטה.
בסמסטר הסתיו של 2007 נרשמו לקורס 1,500 תלמידים.
הסמסטר של שנת 2005 הוקלט ומוצע גם ברשת האינטרנט לתלמידים הלומדים בשלוחות של הרוורד בארצות הברית.
גרסה מקוצרת של הקלטה זו עובדה לסדרת טלוויזיה בת 12 פרקים, שזמינה גם באתר של סנדל.
כן מלמד סנדל בקורס "אתיקה וביו טכנולוגיה", סמינר העוסק בהשפעות האתיות של הליכים ואפשרויות בשדה הביוטכנולוגיה.
סנדל שימש בממשלו של הנשיא ג'ורג' וו.
סנדל משויך לפילוסופים הפוליטיים העוסקים בקהילתנות, גישה פילוסופית היוצאת כנגד ההתרכזות של החשיבה הפוליטית ביחיד ובזכויותיו.
לפי הקהילתנות, כל אדם הוא תמיד ובהכרח קשור לבני אדם אחרים, לקהילות שונות, להיסטוריה כלשהי ולמקום מסוים.
השתייכות זו היא שמגשימה אותו והופכת אותו לעמוק ומלא תוכן.
על אף שסנדל אינו משייך עצמו במפורש לזרם חשיבה זה, תרם סנדל תרומה חשובה לתורה זו כאשר ביקר את ג'ון רולס בספרו "Liberalism and the Limits of Justice".
רולס טען ב-"Theory of Justice" (1971) כי ניתן להגיע ל"תאוריה של צדק" על ידי שימוש במסך הבערות.
בניסוי המחשבתי זה, היחידים בחברה דנים על חלוקת הזכויות והחובות כאשר אינם יודעים את תכונותיהם ונטיותיהם.
רק לאחר ההחלטה על העקרונות הבסיסיים שינהיגו את החברה, אמורים הדנים להסיר את ה"מסך", ולשוב להיות כעשירים ועניים, שחורים ולבנים וכיוצא בזה.
סנדל טען שאנו מטבענו תלויים במצבנו עד כדי כך שלא ניתן לבצע את הניסוי אף בצורה היפותטית.
דוגמה לכך הוא קשר משפחתי, שאינו תוצאה של בחירה מודעת אלא של נסיבות אליהן נולדנו.
מכיוון שקשרים אלו אינם מבחירה מודעת, הם בלתי ניתנים לניתוק.
סנדל מאמין שרק גישה פחות מחמירה, ויותר חופשית, של מסך הבערות יכולה להיות אפשרית.
לדעת סנדל, טענתו של רולס תלויה בעובדה שהמסך הוא כה אטום כך שניתן יהיה לבצע החלטות מבלי לדעת מיהו שיהיה מושפע מהם, דבר שהוא בלתי אפשרי במצב בו כל אדם קשור ברשת מסובכת של קשרים אישיים.
סנדל לימד במשך למעלה מעשרים קורסי פופולרי באוניברסיטת הרווארד בשם "צדק".
בכל אחת מההרצאותיו נוכחו כאלף סטודנטים, הן שודרו גם בערוץ הטלוויזיה הציבורי.
ההרצאות דנות בדילמות מוסריות בחיי היום-יום, משולבות בדוגמאות אקטואליות, לדוגמה: "האם זה צודק שדייוויד לטרמן מרוויח פי 700 ממורה?", או "האם אנחנו אחראים לתקן את העוולות שנגרמו על ידי דורות קודמים?".
הצדק לפי סנדל אינו מוחלט, אלא תמיד מתקיים ביחס לקהילה מסוימת - כפועל יוצא של תפיסתו הקהילתנית, שטוענת ששזהותו של כל אדם, ויותר מכך – עצם המוסריות שלו, קשורים בעמדתו החברתית.
לכן, סנדל רואה בדמוקרטיה מרכיב הכרחי ומרכזי ביצירתו של שיח פוליטי המכוון למחשבה משותפת על החיים הטובים.
הדמוקרטיה אליה הוא שואף אינה רק צורת שלטון, אלא רפובליקה מבחינה מהותית: המדינה לא צריכה רק להגשים צעדי מדיניות, אלא צריכה להיות הקרקע עליה ידונו אזרחים בשאלות מוסריות.
סנדל מטיף נגד חדירת עקרונות השוק לכל תחומי החיים.
בספרו "מה שהכסף לא יכול לקנות: המגבלות המוסריות של השווקים", הוא טוען שארצות הברית ומדינות נוספות הופכות מכלכלות שוק לחברות שוק, ושאנו חיים בזמנים של "אמונה מעמיקה בשוק", אך קיימות מגבלות מוסריות לשווקים, והשאלה היא היכן להציב אותן.
הביקורת של סנדל על הלגיטימציה של כלכלות השוק שמאפשרות היצע וביקוש על חשבון שיקולים מוסריים, קובעת שהפיכת בני אנוש או חלקי בני אנוש לסחורה היא פשוט לא מוסרית.
בראיון לעיתון "כלכליסט" אמר: "הבעיה העמוקה היא שבשלושת העשורים האחרונים פלשו הכסף והערכים של השוק כמעט לכל תחום בחיינו, והשחיתו ערכים שאינם קשורים לשוק...האם אנחנו רוצים לחיות בחברה שבה הכל למכירה או שיש דברים שהשוק לא יודע לכבד, ולכן כסף לא צריך לקנות?".
במחקריו בוחן סנדל סוגיות כמו פונדקאות, התנדבות לצבא וסחר באיברים, תוך שהוא מציע שני כיווני ביקורת אפשריים.
האחד קשור ל-Coercion (כפייה) והשני ל-Corruption (השחתה).
הכיוון הראשון בחון האם ניתן לייחס חופש בחירה לאנשים כאשר מצבם הכלכלי דוחק בהם לסחור בגופם או לשרת בצבא מקצועי.
כיוון הביקורת השני דן בחברה האזרחית ובמוסר החברתי, המתערערים באופן בלתי הפיך כאשר טובין מסוימים הופכים לסחורה.
הוא טוען שיש לשאול מהי האחריות החברתית כלפי אנשים המצויים בתחתית הסולם הסוציו-אקונומי, ואשר נידונים במציאות הכלכלית האלימה הרווחת להפוך עצמם לסחורה?.
ב-1997 לדוגמה, העביר ביקורות על פרוטוקול קיוטו על ההתחממות הגלובלית בטענה שהוא הסיר סטיגמה מוסרית שלילית בכך שהפך את זיהום את כדור הארץ לזכות שאפשר לסחור בה.
(חוסר שביעות הרצון של הדמוקרטיה: אמריקה בחיפוש אחר פילוסופיה ציבורית)
(פילוסופיה ציבורית: מאמרים על המוסר בפוליטיקה)
(טיעון נגד מושלמות: אתיקה בעידן ההנדסה הגנטית)
(מה שהכסף לא יכול לקנות: המגבלות המוסריות של השווקים)
צדק, הוצאת דביר, תרגום: גיא הרלינג, 2012
מייקל סקוטוס (1175 - בערך 1232) היה מלומד סקוטי שנודע בשל תרגומיו לספרי אריסטו מערבית ללטינית.
תרגומים אלה תרמו להתפתחות המדע במשך המאה השלוש עשרה.
סקוטוס נולד בסקוטלנד ולמד בדרהאם, באוקספורד ובסורבון.
הקדיש את עצמו ללימודי פילוסופיה, מתמטיקה ואסטרולוגיה, וכנראה למד גם תאולוגיה.
בערך ב-1217 הגיע לטולדו שבספרד, שהייתה מרכז תרבותי יהודי - מוסלמי שבו היו ספריות שהכילו כתבי יד עתיקים.
שם למד ערבית - דבר שפתח בפניו את הדרך לקריאת כתבי אריסטו ואת הפירושים של כתביו שנעשו בידי המלומדים הערביים אבן סינא ואבן רושד.
בטולדו תרגם מערבית ללטינית את ספרו של אריסטו "היסטוריה של החיות" - תרגום שמאוחר יותר שימש את הפילוסוף והתאולוג אלברטוס מגנוס.
שם גם תרגם את הספר "אסטרונומיה" של האסטרונום הערבי אלפטראגיוס העוסק בתורת האסטרונומיה של אריסטו.
בערך ב-1220 עזב את טולדו.
למד רפואה בסלרנו ונסע לבולוניה, שם עסק במקצוע זה.
ב-1224 הגיע לרומא ונתקבל לשירותו של האפיפיור הונוריוס השלישי, שמינה אותו לארכיבישוף של קאשל שבאירלנד.
אולם, הוא סירב לקבל משרה זו בטענה כי איננו בקי בשפתם של האירים, ותחת זאת שימש במשרות מזדמנות באיטליה.
ב-1227 הוזמן לחצרו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שבעיר פלרמו שבסיציליה.
שם שימש כאסטרולוג וכרופא של קיסר זה, ולימד אותו גם את חוכמת הנסתר, כימיה, מטלורגיה ופילוסופיה.
לבקשתו של הקיסר, תרגם ללטינית את חיבורו של אבן סינא "מבוא לתורת החיות" כדי שהקיסר יוכל להסתייע בו בצאתו לציד עופות.
אולם, תרומתו החשובה של מייקל סקוטוס היא בתרגומיו מערבית ללטינית של ספרי אריסטו "על הנפש", "על השמים", "פיזיקה" ו"מטאפיזיקה", ושל פירושי אבן רושד לספרים אלה.
תרגומים אלה, שנעשו באוניברסיטה של נאפולי בשיתוף עם המלומד יעקב אנטולי (שתרגם את אבן רושד לעברית), תרמו לשימור הידע המדעי ולהנחלתו לעולם הנוצרי במאה השלוש עשרה.
הוא כתב גם מחקרים בתורת הנסתר (ובהם הספר "פיזיונומיה" שבו הוא מתאר את הקשר שבין אופיו של האדם לבין תכונותיו הגופניות), ושני ספרים באלכימיה.
בספרים אלה עסק, בין היתר, ביחסי מין ובהתפתחות העובר.
הוא ערך ניסויים והאמין בסגולותיהן של אבנים מסוימות (טופז למשל) לעזור בכיבוש היצר.
סקוטוס התעניין גם בגאולוגיה ותיאר את מי הגפרית ואת התופעות הגעשיות של האיים הליפאריים של הים הטירני.
בשל מיומנותו באסטרולוגיה ובכימיה, נפוצו אגדות על עיסוקו בכישוף והוא נודע בכינוי "הקוסם".
בקומדיה האלוהית של דנטה אליגיירי הוא מתואר כאחד השוכנים במעגל השמיני של הגיהנום, במדור המאכלס מכשפים ונביאי שקר.
עניין גם בספרות המודרנית, והסופר הסקוטי וולטר סקוט כתב גם הוא אודותיו.
מייקל ספנס הוא כלכלן אמריקאי, זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2001 ואבי תאוריית האיתות בשוק העבודה.
ספנס התפרסם במיוחד בזכות עבודתו בתחום מידע א-סימטרי בשוקי העבודה, ובפרט מודל האיתות (signaling model) אותו פיתח.
על פי מודל זה, מועסקים מאותתים למעסיקיהם על יכולותיהם באמצעות רכישת רמה מסוימת של השכלה, שיש לה עלות למועסק.
המודל קובע כי מעסיקים משלמים יותר לבעלי השכלה, מאחר שיש קשר חיובי מובהק בין יכולת המועסק לבין רמת השכלתו, ולכן בין בעלי השכלה גבוהה יותר קיים סיכוי למצוא עובדים מוכשרים יותר.
הסיבה לכך היא שלעובדים מוכשרים קל יותר לרכוש השכלה, והעלות לכך מבחינתם נמוכה יותר.
המודל מייחס פחות חשיבות להשכלה עצמה או לתוכן הנלמד, וקובע כי להשכלה כשלעצמה עשוי להיות ערך נמוך עד אפסי עבור המעסיק (העובד למעשה רוכש מיומנות תוך כדי עבודתו) וערכה העיקרי עבורו הוא האיתות שהוא מקבל על המועמד ויכולותיו.
ספנס הוא בוגר אוניברסיטת פרינסטון, ולימודים באוניברסיטת אוקספורד, בה למד מתמטיקה במסגרת מלגת רודז היוקרתית.
את הדוקטורט קיבל באוניברסיטת הרווארד, בה כיהן גם כמרצה.
בין מוריו היו קנת' ארו ותומאס שלינג.
הוא כיהן כדיקן בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד.
בשנת 2001 זכה ספנס במשותף עם ג'ורג' אקרלוף וג'וזף שטיגליץ בפרס נובל לכלכלה על עבודתם בתחומי זרימת מידע, שווקים, מחירים, שולי רווח ומכשירי השקעה.
מייקל פולאני (בהונגרית: Polányi Mihály; 11 במרץ 1891, בודפשט – 2 בפברואר 1976, נורת'האמפטון, אנגליה) היה רופא ומדען רב-תחומי יהודי הונגרי.
הוא פעל מספר שנים בגרמניה ואחר כך באנגליה מחקריו והגותו היו בתחומי הכימיה הפיזיקלית, הכלכלה והפילוסופיה.
הוא כיהן כפרופסור באוניברסיטת מנצ'סטר.
פולאני נולד ב-1891 למשפחה יהודית בבודפשט (משפחת פולאני).
אביו היה מהנדס ויזם מסילות ברזל.
אמו ניהלה סלון ספרותי שהיה ידוע בחוגים האינטלקטואליים של בודפשט.
אחיו קרל פולאני היה כלכלן פוליטי ידוע.
פולאני סיים לימודי רפואה באוניברסיטת בודפשט ב-1913. לאחר מכן החל בלימודי כימיה באוניברסיטה הטכנית של קרלסרוהה.
לימודים אלו הופסקו עם גיוסו כרופא צבאי בצבא האוסטרו-הונגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה.
עם שחרורו המשיך את לימודיו באוניברסיטת בודפשט; תיזת הדוקטורט, שאותה סיים ב-1917, הייתה בכימיה פיזיקלית.
לאחר תקופת הוראה בבודפשט חזר לקרלסרוהה.
ב-1920 עבר לברלין, שם קיבל את ניהול המחלקה לכימיה של סיבים במכון המחקר על שם הקיסר וילהלם (Kaiser Wilhelm Institut).
ב-1923 עבר למכון למחקר הכימיה הפיזיקלית ואלקטרוכימיה על שם הקיסר וילהלם.
בשנת 1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, היגר פולאני לאנגליה.
ב-1921 נישא למגדה קמני, כימאית הונגרייה, לזוג נולדו שני בנים: ג'ורג' (יליד 1922), כלכלן, וג'ון (יליד 1929), חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1986.
1944 - חבר בחברה המלכותית של לונדון
1962 - חבר כבוד של האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
ג'ון מייקל סטייפ הוא זמר אמריקאי וסולן להקת אר.
סטייפ אחראי אף על הצד הוויזואלי של הלהקה, וביים קליפים שונים של אר.
סטייפ מנהל גם חברת הפקת סרטים אשר נמצאת בבעלותו.
מלבד פעילותו האמנותית, הוא מעורב בפעילות חברתית ופוליטית ענפה.
סטייפ נולד בג'ורג'יה שבארצות הברית, למשפחה מתודיסטית.
אביו היה איש צבא ובשל כך הוא התגורר במקומות רבים במהלך ילדותו והתבגרותו.
בשנת 1978 נרשם ללימודי ציור וצילום באוניברסיטת ג'ורג'יה.
בשנת 1980 פגש סטייפ את פיטר באק, שהיה אז מוכר בחנות תקליטים מקומית.
השניים התיידדו והחלו לכתוב שירים יחדיו, כשלאחר תקופה קצרה הצטרפו אליהם ביל ברי ומייק מילס.
אם - שם שסטייפ מצא באקראי לאחר ריפרוף במילון- REM הם ראשי תיבות של Rapid Eye Movement (שלב במהלך השינה בו מופיעים חלומות, אשר מתאפיין בתנועות עיניים מהירות).
באותה שנה החליטו הארבעה לפרוש מלימודיהם על מנת להתמקד בעשייה המוזיקלית.
בשנת 1983 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון שזכה לשבחי המבקרים.
בשנת 1994, תכנן סטייפ שיתוף פעולה מוזיקלי יחד עם סולן נירוונה, קורט קוביין, במטרה להרחיק את קורט מעולם הסם בו היה שקוע.
שיתוף הפעולה לא יצא לפועל עקב מותו של קורט, וסטייפ נבחר להיות סנדקה של בתם המשותפת של קורט וקורטני לאב.
סטייפ ביצע מספר ביצועים משותפים יחד עם הזמרת נטלי מרצ'נט.
בשנת 2006 ביצע סטייפ מספר שירים למען נפגעי הוריקן קתרינה, אחד מהם בשיתוף סולן להקת קולדפליי כריס מרטין זכה להצלחה רבה.
בשנת 2008 הוציא סטייפ בשיתוף עם חברת לקוסט חולצת פולו מיוחדת במהדורה מוגבלת.
חברת ההפקה שהקים בשנת 1987 יחד עם ג'ון מקאי שמה לה ליעד לקדם סרטים יצירתיים אלטרנטיביים.
החברה הפיקה מספר סרטים שזכו להצלחה רבה ובהם: להיות ג'ון מלקוביץ', איש על הירח ועוד.
בנוסף השתתף סטייפ במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, לרבות בסדרת הילדים הפופולרית רחוב סומסום והסימפסונס.
סגנון השירה הייחודי של סטייפ, שהוגדר על ידי הוושינגטון פוסט כ"מלמולים", זכה לתשומת לב רבה בתחילת דרכה של הלהקה.
סטייפ עצמו הגיב לנושא ואמר כי "זו פשוט הדרך בה אני שר.
ניסיתי לשלוט בזה, אך זה פשוט נשמע מזויף".
סולן להקת U2 בונו התבטא כי קולו של סטייפ הוא "יוצא דופן".
בשנת 1991 ו-1992 הוציאה הלהקה שני אלבומים אשר ייצבו את מעמדם כלהקת מיינסטרים מובילה.
במהלך אותה שנה נפוצה שמועה כי סטייפ חלה במחלת האיידס.
סטייפ הכחיש שמועה זו, וייחס אותה למראהו הרזה ולהכרה הציבורית שהמחלה זכתה באותן שנים.
בשנת 1994, בתגובה לשאלה לגבי הזהות המינית שלו, השיב סטייפ כי הוא אינו מגדיר עצמו כהומוסקסואל, הטרוסקסואל או ביסקסואל.
הוא טען כי הוא נמשך וניהל מערכות יחסים עם נשים וגברים.
כמו כן, במהלך ריאיון למגזין טיים בשנת 2001 סיפר כי הוא מנהל מערכת יחסים עם גבר כ-3 שנים.
בריאיון למגזין BUTT אמר כי הוא מעדיף לתאר עצמו כקוויר.
באוקטובר 2023, סטייפ, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור חתם על מכתב פתוח לנשיא ג'ו ביידן.
במכתב, עליו חתמה רשימה ארוכה של ידוענים, נדרש נשיא ארצות הברית להביא להפסקת אש מיידית בין ישראל לעזה.
במכתב אומנם מוזכרים החטופים, והוא קורא להפסקת אש כדי למנוע הרג נוסף בשני הצדדים, אך הניסוח נוטה בבירור לצד הפלסטיני ודורש להפסיק את הפצצת עזה.
מייקל סטולברג הוא שחקן קולנוע ותיאטרון יהודי-אמריקאי.
השחקן הראשי בקומדיה השחורה של האחים כהן "יהודי טוב", על תפקידו בסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
סטולברג נולד בלונג ביץ', למשפחה שהייתה חברה בקהילה הרפורמית המקומית.
למד משחק בבית הספר ג'וליארד, תיאטרון באוניברסיטת לונדון ובאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
לאחר סיום לימודיו הופיע במספר מחזות בהם "מסע ארוך אל תוך הלילה" מאת יוג'ין או'ניל ו-"איש הכריות" עליו זכה בשבחים וב"פרס דרמה דסק".
השתתף בדרמה "אזור אפור", שבמרכזה סיפורו של ניסיון המרד היחיד באושוויץ שיזמה מנהיגות אמיצה של אסירים יהודים שסירבו לצעוד בהכנעה לתאי הגזים.
בסרט גילם אסיר יהודי בשם כהן.
בשנת 2008 גילם את מר ברוק בדרמת הנעורים "אחרי בית ספר" בכיכובו של עזרא מילר.
בגיל 41 זכה בתפקיד הראשי בקומדיה השחורה האחים כהן "יהודי טוב".
בשל הופעתו המרשימה בסרט היה סטולברג מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומי או מוזיקלי.
ב-2010 התפרסם סטולברג בתפקיד המאפינר היהודי ארנולד רוטשטיין בסדרה "אימפריית הפשע".
ב-2015 השתתף בסרט "שובר את הכלים", בסרטו של דון צ'ידל "לפני כולם" ובסרטו של דני בויל "סטיב ג'ובס", והתארח בסדרת הדגל של אמזון "טרנספרנט".
ב-2015 שיחק בסרט "טרמבו" בתור אדוארד ג'י רובינסון.
בשנת 2016 שיחק בסרט גיבורי-על מבית מארוול קומיקס, "דוקטור סטריינג'" לצידם של בנדיקט קמברבאץ', צ'ואיטל אג'יופור וטילדה סווינטון.
באותה שנה שיחק לצד ג'סיקה צ'סטיין וג'ון לית'גו בסרט המתח "מיס סלואן" בבימויו של ג'ון מאדן.
באותה שנה שיחק בדרמת המסתורין "המפגש" לצד איימי אדמס, ג'רמי רנר ופורסט ויטאקר.
בשנת 2017 הופיע בסרטים "קרא לי בשמך", "צורת המים" ו"העיתון".
בשנת 2018 שיחק במיני-סדרה "המגדלים הגבוהים", ועל תפקידו היה מועמד לפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני-סדרה לשנה זו.
בשנת 2019 שיחק במיני-סדרת הדרמה הבריטית "בגידה", בתור רואו, סוכן מבצעי במשרד האמריקאי לשירותים אסטרטגיים בלונדון, הפקה משותפת של ערוץ 4 ונטפליקס.
בשנת 2020 שיחק בסדרת הטלוויזיה של רשת Showtime "כבודו" המבוססת על סדרת ישראלית באותו שם שיצרו רוני ניניו ושלמה משיח, את ראש משפחת הפשע ג'ימי בקסטר.
בשנת 2021 שיחק בסדרה "דופסיק", ובשנת 2022 שיחק בתור דייוויד רודולף במיני-סדרה של רשת HBO Max "המדרגות"; אשר מבוססת על סרט תעודה משנת 2004 באותו השם.
בשנה זו שיחק גם בסרט האימה העצמאי "עצמות והכל "(אנ').
בשנת 2024 שיחק בקומדיית השוד "המסיתים" בתור מר באסאגי.
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2024פרס טוניההופעה הטובה ביותר של שחקן ראשי במחזההפטריוטים
מייקל קווין פולן הוא סופר, עיתונאי, אקטיביסט ופרופסור לעיתונאות אמריקני יהודי, המשמש כמרצה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
פולן נולד בלונג איילנד שבמדינת ניו יורק, לסופר והיועץ הפיננסי סטיבן פולן ולבעלת הטור קורקי פולן.
הוא למד בקולג' מנספילד שבאוניברסיטת אוקספורד, קיבל תואר ראשון מבנינגטון קולג' ב-1977 ותואר שני באנגלית מאוניברסיטת קולומביה ב-1981. אחותו היא השחקנית, טרייסי פולן, רעייתו של השחקן האמריקאי, מייקל ג'יי.
בספרו "דילמת השפע" , מתאר פולן את ארבע הדרכים הבסיסיות לרכישת מזון בחברה המודרנית: המערכת התעשייתית המודרנית, מזון אורגני תעשייתי, החווה המספקת את צרכיה והציידים-לקטים.
פולן מתחקה אחר כל אחד מתהליכים אלה, החל מהפוטוסינתזה בצמח, עבור בסדרת שלבי ביניים וכלה בשלב הסופי של הארוחה עצמה.
לאורך הדרך, הוא טוען שיש מתח מובנה בין ההיגיון של הטבע לבין ההיגיון של החברה המתועשת, וכי הדרך בה אנו אוכלים מייצגת את היחס העמוק ביותר שלנו לעולם הטבע, הוא גורס שהמזון התעשייתי ממסמס יחסים וקשרים אקולוגיים מהמעלה הראשונה.
ב-10 במאי 2006 הכתיר הניו יורק טיימס את "דילמת השפע" כאחד מחמשת ספרי העיון הטובים ביותר של השנה.
ב-8 במאי 2007 בחר איגוד ג'יימס בירד בספר כזוכה לשנת 2007 בקטגוריית כתיבת האוכל הטובה ביותר.
זהו הספר העיקרי של פרויקט הקריאה של אוניברסיטת פנסילבניה לשנת 2007, והספר שבחרה אוניברסיטת מדינת וושינגטון לפרויקט הקריאה שלה לשנת 2009/10.
בתארו את שרשרת המזון התעשייתית מותח פולן ביקורת קשה על תעשיית החקלאות המודרנית וכותב כי עסקי האוכל איבדו קשר עם המעגלים הטבעיים של החקלאות.
לעומת זאת בין משק החי והתבואה מתקיימים יחסים המסבים תועלת לשני הצדדים.
ביקורתו של פולן על עסקי החקלאות מתמקדת בטענתו כי הללו עורכים שימוש מוגזם בתירס, החל מפיטום בקר ועד להפקה מסיבית של שמן תירס, סירופ תירס עשיר בפרוקטוז ונגזרות תירס אחרות.
הוא מתאר את המגרעות הקיימות לדעתו בחקלאות תעשייתית ומחווה דעתו על ייצור מזון אורגני ועל אספקת מזון באמצעות ציד ולקט.
הוא מטיל את האשמה על כתפיהם של האנשים הקובעים את החוקים, בכך פולן מכוון לפוליטיקאים בוושינגטון, בירוקרטים במחלקת החקלאות של ארצות הברית, בעלי הון מוול סטריט וקונצרני חקלאות כמו ארצ'ר דניאלס מידלנד (Archer Daniels Midland).
פולן מכנה אותם "המערכת החקלאית שזורעת הרס בתפריטם, תזונתם ורווחתם של האמריקאים".
פולן מוצא תקווה בחוות פוליפייס (Polyface Farm) של ג'ואל סלטין (Joel Salatin) בווירג'יניה, בה הוא רואה קיימות לחוואות המסחרית.
בהמשך לפרסום הספר, השתתף פולן בסרט התעודי King Corn (2007).
הבוטניקה של התאווה: העולם מנקודת מבטו של צמח
בספר זה חוקר פולן את המושג של קו-אבולוציה, במיוחד אבולוציות היחסים של האנושות עם ארבעה צמחים - תפוחים, צבעונים, מריחואנה ותפוחי אדמה.
הוא בוחן זאת מנקודות מבט כפולות: הן של בני האדם והן של הצמחים.
הוא נעזר בדוגמאות שיתאימו לארכיטיפ של ארבע תשוקות אנושיות בסיסיות ומדגים כיצד כל אחד ממינים בוטניים אלה גדל באופן בררני ומהונדס גנטית.
התפוח משקף את התשוקה למתיקות, הצבעוני את התשוקה ליופי, המריחואנה את התשוקה לשכרות, ותפוח האדמה את התשוקה לשליטה.
הספר סוקר את הנרטיב של ניסיונו עם כל אחד מהצמחים על בסיס מחקר השזור במסע מעמיק אל היסטוריה החברתית שלהם.
כל חלק מייצג מרכיב ייחודי של תהליך הביות האנושי, או מה שפולן קורא "human bumblebee".
פולן פותחו בספורו של ג'וני אפלסיד (Johnny Appleseed) וממשיך במחקר של פולן עצמו על זנים מורכבים של מריחואנה באמסטרדם.
לבסוף הוא מציג את שינוי הפרדיגמה המבעית הגלום באפשרויות גלומות בתפוחי אדמה מהונדסים גנטית.
ספרו של פולן In Defense of Food: An Eater's Manifesto, ראה אור ב-1 בינואר 2008 וחוקר את הקשר בין תזונאות (nutritionism) והתזונה המערבית.
הספר מתמקד בעצות לתזונה נכונה שמספקת הקהילה המדעית.
פולן מחזיק בדעה שצריכת שומנים ותזונה עתירת כולסטרול אינם מובילים לשיעור מחלות לב גבוה יותר ושראיית המזון כסך של מרכיבים מזינים הוא פרדיגמה לוקה בחסר.
הוא מטיל ספק בהשקפה שהסיבה לאכילה היא לצורך שיפור הבריאות וגורס כי גישה זו אינה חובקת עולם וכי ישנן תרבויות שתופשות אוכל כדבר שמעניק הנאה, זהות וחיי חברה והוא סבור שגישה זו עשויה לגרום לבריאות טובה יותר.
פולן מבקש לחשוף פרדוקס שמאפיין את התזונאות (nutritionism) המודרנית.
לטענתו, כל המתכונת המערבית שבאמצעותה אנחנו אומדים בשכלנו את ערכו של האוכל מתאפיינת יותר בהתמסרות דתית ואופנתית למיתולוגיה של פתרונות פשוטים ופחות קרובה למסקנה משכנעת ומהימנה של מחקר מדעי שלא ניתן להפריכו.
פולן מקדיש את המשך ספרו לביאור שלושת משפטיו הראשונים: "אכול אוכל.
בעיקר צמחים." הוא טוען שרוב המוצרים שהאמריקנים רוכשים במרכולים, בחנויות המזון המהיר ובמסעדות אינם למעשה אוכל.
עצתו היא לאכול אותם דברים שהדור של סבתו זיהה אותם כאוכל.
ספרו "Food Rules: An Eater's Manual" פורסם בשנת 2009 ונועד לספק מדריך פשוט לאכילה בריאה.
הספר Food Rules מציג תמצית של ספריו הקודמים של פולן.
הספר מחולק לשלושה חלקים בהם פולן מסביר את העקרונות שהציג פולן בעבר, ובראשם: "אכול אוכל.
בעיקר צמחים." בנוסף, הספר מציע כללים כמו: "תן לאחרים לטעום את האוכל שלך." או "ככל שהלחם לבן יותר, כך מותך מתקרב."
ספרו "A Place of My Own: The Education of an Amateur Builder" ראה אור בשנת 1998. הספר מגולל את ניסיונו של פולן לבנות במו ידיו בית והוא מתאר את תהליך הבנייה מהמסד עד לטפחות.
ספרו "איך לשנות את דעתך" (באנגלית "How to Change Your Mind"), שפורסם בתרגומו לעברית בשנת 2020, הוא חקירה עיתונאית הסוקרת את ההיסטוריה והמחקרים החדישים אודות סמים פסיכדליים בעיקר LSD ופסילוסיבין, תוך דיווח על חוויותיו האישיות בהתנסויותיו בסמים השונים.
הספר מלמד אותנו אודות תודעה, מוות, התמכרות, דיכאון וטרנסדנטיות, ומפגיש אותנו עם הרעיון שהתודעה היא המסתורין הגדול ביותר ביקום.
לטענתו הפחד מהשימוש בסמים אלה הוא גדול מהסכנה להשתמש בהם.
הוא מדגיש את התועלת הרבה בסמים הפסיכדליים לאנשים הלוקים בנפשם בכך שהם מסייעים בטיפול, בעיקר, בדיכאון ובהתמכרויות לאלכוהול ולסמים שונים, לחולים סופניים המתקשים להתמודד עם מותם, אך גם לאלה הבריאים לחלוטין, בכך שהם הופכים יצירתיים יותר במדע ובאומנות, וכן בכך שהם הופכים להיות רוחניים יותר.
פולן מסנן וממיין את התיעוד ההיסטורי של המחקר כדי להפריד בין האמת אודות הסמים הללו לבין המיתוסים שסובבים אותם מאז שנות השישים של המאה העשרים, כאשר מטיפים פסיכדליים עוררו שלא במתכוון רתיעה עוצמתית ממה שהיה בזמנו שדה מחקר מבטיח.
פולן כתב מאמרים בGreater Good, כתב עת לפסיכולוגיה חברתית, שמתפרסם בGreater Good Science Center באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
במאמרו "מוסר האכילה" הוא דן בזיקה שבין מוסר האכילה לפסיכולוגיה החברתית.
ספרו, "קיצור תולדות הבישול", עוסק בפרקטיקות של תעשיית הבשר, והוא כתב מספר מאמרים אודות מגמות בחקלאות האמריקנית.
הוא קיבל את פקס רויטרס לשימור העולם בעיתונאות סביבתית (World Conservation Union Global Awards in environmental journalism), את פרס ג'יימס בירד לסדרת המאמרים הטובה ביותר בשנת 2003 ואת פרס ג'נסיס מהאיגוד ההומני האמריקני (American Humane Association).
פולן כיכב בסרט "מזון בע"מ" (Food, Inc.) (2008), לו הוא גם שימש כיועץ.
זהו סרט תעודי ארוך העוסק בדבורי דבש ובהפרעת התמוטטות המושבה.
בכתב העת של American Enterprise Institute טען בלייק הרסט שפולן מציג בצורה רדודה את החקלאות התעשייתית וכי הוא אינו לוקח בחשבון את עלותה.
דניאל אנגבר מותח ביקורת במגזין סלייט על טענתו של פולן שקשה מדי לחקור את המזון מדעית ועל כך שפולן נוטה להאשים את הרדוקציוניזם במחלות בנות זמננו, בעוד שבאותה עת הוא נעזר במחקר מדעי על מנת להצדיק את עצות התזונה שלו.
הוא משווה את השיטה הישירה והאנטי-מדעית של פולן לרטוריקה בה נהגו גורואי בריאות בהיסטוריה שניסו למכור דיאטות קסם שקריות.
הבלוג "Say What Micheal Pollan?" גם כולל מספר מאמרים שמותחים ביקורת נוספת על פולן ממגוון רחב של נקודות ראות.
פולן נשוי לציירת הנוף ג'ודית בלצר, הזוג נפגש בזמן לימודיהם המשותפים בקולג' בנינגטון.
אחותו של פולן היא השחקנית טרייסי פולן, אשתו של מייקל ג'יי פוקס.
הבוטניקה של התאווה : העולם מנקודת מבטו של צמח, מאנגלית - עדי גינצבורג-הירש; מושב בן-שמן : מודן, 2004.
דילמת השפע : האם אנו בוחרים מה לאכול ?
מאנגלית - מירה ברק; מושב בן-שמן : מודן, 2009.
קיצור תולדות הבישול - איך השפיע הבישול על חיינו, מודן, 2017.
איך לשנות את דעתך, מאנגלית - ירון סיון: פן הוצאה לאור/ידיעות ספרים, 2020.
מייקל מתאוס סטגר הוא שחקן אמריקאי, המוכר בעיקר בשל תפקידו בתור נאביד שירזי בסדרת הנעורים "90210" (2008–2013).
סטגר נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, השלישי מבין ארבעה בנים למנהלת חשבונות.
ב-1998 סיים את לימודיו בבית הספר תיכון אפלנד (אנ') בעיר אפלנד (אנ'), מחוז סן ברנרדינו, קליפורניה.
לאחר מכן, המשיך ללמוד בפוליטכניון של מדינת קליפורניה (אנ') בפומונה, קליפורניה וסיים את לימודיו ב-2003 עם תואר ראשון בתיאטרון עם התמחות בחוג לספרדית.
כשהיה ילד למד אמנויות לחימה, ובגיל 18 קיבל חגורה שחורה בטאקוונדו.
בראיון, סטגר גילה שהוא עבר בריונות במהלך ילדותו בכיתה ד' עד כיתה ו'.
מאוחר יותר הוא הועבר לבית ספר אחר כשהבריונות נעשתה חמורה מדי.
הקריירה שלו החלה בצילום לפרסומות שונות, וב-1994 הוא התארח בסדרה "VR Troopers".
בשנת 2005 הוא שיחק בסרט הבוליוודי העצמאי "3 Girls and the Golden Cocoon", וגילם צלף ב-"NCIS".
ב-2007 היו לו תפקיד משני בסדרה "רוצה להיות ווינר".
הוא לוהק על ידי טים ברטון לקליפ של הקילרס "Bones" ב-2006.
בשנת 2007, הוא הופיע בכמה הפקות של ערוץ דיסני.
הוא שיחק באחד מפרקי הסדרה "האנה מונטנה" ו"קורי בבית הלבן", ובשנת 2008 כיכב בסרט המקורי של ערוץ דיסני "The Cheetah Girls: One World" שיצא לאקרנים ב-22 באוגוסט 2008. הוא ביצע גם תפקיד אורח בסדרה "מחשבות פליליות".
בשנים 2008–2013 הוא גילם את דמותו של נאביד שיראזי בסדרת הנעורים "90210" מבית רשת CW.
דמותו היא ממוצא פרסי-יהודי שלומד בווסט בוורלי, המנהל את משדרי החדשות הבית ספריים.
ב-15 בנובמבר 2008 נישא לשחקנית והתסריטאית ברנדי טאקר-סטגר, אותה הוא מכיר עוד מגיל 12; הם אף למדו יחד בתיכון ובאוניברסיטה.
ב-21 באפריל 2016, שטגר הודיע בטוויטר שהוא וברנדי קיבלו בברכה תינוקת בשם לואיז סטגר.
ב-10 בינואר 2020, מייקל וברנדי קיבלו בברכה ילד שני, מוצרט לי סטגר.
מייקל ספינדלר היה הנשיא והמנכ"ל של חברת אפל משנת 1993 עד שנת 1996. ספינדלר כּונה על ידי עמיתיו לעבודה בחברת אפל בשם "דיזל".
לאחר שהצטרף ספינדלר לאפל בשנת 1980, הוא הועלה בסולם הדרגות בפעילות האירופית של אפל- כנשיא של אפל באירופה.
הוא נבחר לכהן בתפקיד מנהל כללי לאחר שג'ון סקאלי הודח על ידי מועצת המנהלים של אפל ביוני 1993. ספינדלר ניהל כמה פרויקטים מוצלחים, כמו הכניסה של ה-"PowerPC", וכן כמה כישלונות עיקריים, כולל מערכת ההפעלה "קופלנד".
הוא גם עסק בדיונים עם חברת IBM, סאן מיקרוסיסטמס ופיליפס; אולם כאשר אלה פרשו מהדיונים, היה תורו להתחלף בתפקיד המנכ"ל.
המנכ"ל שלאחריו היה גיל אמיליו, שהתחיל את כהונתו ב-2 בפברואר 1996.
מייקל סמית' היה ביוכימאי קנדי יליד בריטניה.
שזכה בפרס נובל בכימיה (לצד קארי מוליס) על עבודתו בפיתוח המוטגנזה המכוונת.
בנוסף, הוא זכה במדליית פלבל.
מייקל סמית' נולד ב-1932 בבלקפול, לנקשייר, אנגליה.
הוא למד בבית הספר הציבורי St.
באותם זמנים, מעט מאוד ילדים מבתי ספר ציבוריים באנגליה המשיכו בלימודים אקדמיים, אולם הישגיו הציבו אותו בתוך עשרים האחוזים העליונים של התלמידים בבריטניה, אשר היו זכאים לחינוך אקדמי.
באמצעות מלגה הוא למד כימיה באוניברסיטת מנצ'סטר, שם הוא השלים את לימודי הדוקטורט שלו בשנת 1956, עם השלמתו של מחקר שעסק בסטריאוכימיה של דיולות.
הוא היגר לקנדה ב-1956 והפך לאזרח קנדי ב-1963.
באוגוסט 1960 נישא להלן ווד כריסטי באי ונקובר, בריטיש קולומביה, קנדה.
הוא ואשתו התגרשו בשנת 1983.
סמית' התגורר בוונקובר ביחד עם אליזבת' ריינס עד יום מותו.
לקראת סוף שנות השבעים, מייקל התרכז באופן בלעדי בפרויקטים בביולוגיה מולקולרית, ובדק כיצד הגנים בתוך מולקולת הדנ"א מתנהגים כקולטים וכמשדרים של מידע ביולוגי.
ב-1978, ביחד עם פרד סנגר ועם קלייד א.
האטציסון השלישי, הציג את הטכניקה חדשה הידועה כמוטגנזה מכוונת ("oligonucleotide-directed site-directed mutagenesis").
הטכניקה אפשרה זיהוי מהיר ושינוי מכוון של גנים, ובאמצעות כך שינוי של תכונות האורגניזם.
היא אפשרה השוואה בין מולקולות פרוטאין שונות, והבחנה בהשפעה של גן מוטנט יחיד.
בעקבות כך, נוצרו אסטרטגיות חדשות לזיהוי מחלות גנטיות ולטיפול בהן, וכן ליצירת צורות חיים מלאכותיות.
בשנת 1981 סמית' נכנס אל עולם העסקים כיזם בתחום התרופות.
יחד עם פרופסור ארל ו.
הול מאוניברסיטת וושינגטון, הוא הקים את חברת ZymoGenetics היושבת בסיאטל שבוושינגטון, ארצות הברית.
החברה נקנתה על ידי בריסטול מאיירס סקוויב.
מייקל סמית' היה ידוע בנדיבותו, ותרם חלק מהפרס הכספי של פרס נובל שלו לחוקרים העובדים על הגנטיקה של הסכיזופרניה, לעולם המדע בוונקובר, ול-Society for Canadian Women in Science and Technology.
בשנת 1999 הוא קיבל את פרס הבנק המלכותי הבריטי, ותרם את הכסף לקרן הסרטן של בריטיש קולומביה.
בשנת 1986 נבחר כחבר בחברה המלכותית של לונדון.
בשנת 2001 נוסדה על שמו קרן למחקר מדעי.
מייקל קתל פאלון הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית, לשעבר שר ההגנה של הממלכה המאוחדת בשנים 2014–2017 וחבר במועצה לביטחון לאומי, ונציג מחוז סבנאוקס בפרלמנט הבריטי תחת ראשת ממשלת בריטניה תרזה מיי.
פאלון כיהן בעבר כסגן יו"ר המפלגה השמרנית (2010–2012), השר לענייני עסקים וארגונים (2012–2014), שר המדינה לענייני אנרגיה (2013–2014), ושר המדינה לענייני פורטסמות' (2014).
ב-1 בנובמבר 2017 התפטר מתפקידו כשר הגנה בשל טענות על התנהגות מינית בלתי-הולמת ב-2002.
פאלון נולד בפרת' שבסקוטלנד, הוא למד בבית הספר הפרטי אפסום קולג' בסארי וסיים תואר שני בהצטיינות בלימודים קלאסיים ובלימודי העולם העתיק באוניברסיטת סנט אנדרוז.
ב-1983 נבחר לפרלמנט הבריטי כנציג מחוז דרלינגטון שבמחוז דרהאם בצפון-מזרח אנגליה.
הוא שימש עוזר מצליף השמרנים וכיהן כסגן שר במשרד החינוך והמדע בשנים 1990 עד 1992. בבחירות ב-1992 הפסיד את מושבו למועמד מפלגת הלייבור אלן מירבון.
הוא שימש דירקטור ברשת מכוני כושר, בתי אבות ומכוני בריאות.
ב-1997 נבחר שוב לפרלמנט הבריטי, הפעם כנציג מחוז סבנאוקס שבקנט בדרום-מזרח אנגליה.
הוא שימש חבר בוועדת הכספים של הפרלמנט בשנים 1999 עד 2012 ובשנים 2010 עד 2012 שימש סגן יושב ראש המפלגה השמרנית.
ב-2012 מונה לשר זוטר לענייני עסקים ויזמות, ב-2013 לשר זוטר לענייני אנרגיה.
בתחילת 2014 מונה על ידי ראש הממשלה דייוויד קמרון לשר זוטר לענייני העיר פורטסמות', זאת בעקבות משבר שפקד את העיר בשל קיצוץ נרחב בעובדים שהועסקו בבסיס הצי המלכותי בעיר.
ביולי 2014 מונה לשר ההגנה וחבר קבינט ממשלת בריטניה.
הוא המשיך לכהן בתפקיד זה גם תחת ראש הממשלה תרזה מיי, עד התפטרותו בנובמבר 2017 על רקע חשדות להטרדה מינית של עיתונאית ב-2002.
פאלון נשוי לוונדי ואב לשני בנים.
מייקל סיטון הוא כדורגלן ג'מייקני המשחק בעמדת החלוץ.
סיטון נולד בג'מייקה ובגיל צעיר עבר לארצות הברית.
הוא החל לשחק כדורגל "פרייסטייט סוקר אליאנס" ממרילנד, וכשהיה בן 14 הצטרף לאקדמיית הנוער של די.סי.
בינואר 2013 חתם על חוזה מקצועני בקבוצה הבוגרת של המועדון, וחודשיים לאחר מכן הושאל לריצ'מונד קיקרס.
ב-3 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק נגד וילמינגטון בו גם כבש את שער הבכורה שלו.
ב-12 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור די.סי.
יונייטד, במשחק ידידות נגד גוודלחרה.
בינואר החל להתאמן עם אינטר מילאנו מהסרייה א', אך בסופו של דבר לא חתם בקבוצה.
ב-31 במרץ 2015 חתם סיטון בארברו מליגת העל השוודית, אך ב-4 ביוני עזב את המועדון.
ב-6 באוגוסט 2015 חזר לארצות הברית וחתם בפורטלנד טימברס.
ב-1 ביולי 2016 הגיע סיטון לישראל וחתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית.
ב-5 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 2-3 נגד בית"ר תל אביב רמלה במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו, משחק בו כבש סיטון צמד שערים.
סיטון שיחק חצי עונה בהפועל רמת גן, וב-23 הופעות בכל המסגרות כבש שמונה שערים.
ב-26 בינואר 2017 חתם בהפועל תל אביב מליגת העל.
כעבור שלושה ימים ערך את הופעתו היחידה במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-17 והוחלף בדקה ה-73 במשחק מול הפועל חיפה שהסתיים בתיקו 0-0. לאחר מכן לא שותף סיטון במשחקי הקבוצה, ובתום עונת 2016/2017 ירד עמה לליגה הלאומית.
בקיץ 2017 חתם סיטון בקבוצת מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, ובמדיה ערך 18 הופעות בכל המסגרות וכבש שער אחד בגביע המדינה.
ב-13 במרץ 2018 חזר לארצות הברית וחתם בקבוצת אורנג' קאונטי.
סיטון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ג'מייקה כשהיה בן 17, במשחק נגד שנערך ב-15 בנובמבר 2013. את שער הבכורה שלו בנבחרת הבקיע ב-5 במרץ 2014, בניצחון 0-5 נגד .
סיטון זכה עם הנבחרת בגביע הקריביים 2014.
מייקל סמיילי הוא קומיקאי ושחקן צפון אירי המתגורר בלונדון.
סמיילי נולד ב-1963 בבלפסט וגדל בהוליווד בצפון אירלנד.
כשהיה בשנות העשרים שלו עבר יחד עם אשתו לגור בלונדון.
ב-1993 החל להופיע בסטנדאפ, אחרי שהסכים להתערבות במופע open-mic night.
הוא עבד כשליח על אופניים (כמו הדמות שגילם בסדרה "Spaced"), וכדי ג'יי של מוזיקת אסיד האוס.
סמיילי זכה להכרה רחבה כשהופיע בתפקיד טיירס או'פלהרטי בשני פרקים של הסיטקום "Spaced" בערוץ 4, ובזכות הופעותיו בפסטיבל הפרינג' באדינבורו ובפסטיבל הקומדיה במלבורן .
הוא גילם את ג'ורדן, חייל לשעבר ברגימנט המוצנח של הצבא הבריטי בסרט האימה "Outpost"משנת 2008, והופיע בדמות זומבי בסרט "מת על המתים".
ב-2003 שיחק סמיילי בתפקיד אורח בדרמה "Creatures of Beauty" תסכית מסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
ב-2004 השתתף בפרק בסדרה "הנוכלים" בדמות הזייפן מקס.
עוד הופיע בתפקיד קטן בפרק בסדרה "15 Storeys High".
סמיילי הופיע בכל שלוש העונות של הסיטקום הרדיופוני "The Maltby Collection" ברדיו 4 של ה-BBC בדמות דז ויינרייט, מאבטח תמהוני שחוזר ומזכיר לאנשים שהוא היה ב-SAS.
בסדרת הדרמה "לות'ר" גילם סמיילי את הדמות של בני "דדהד" סילבר.
הוא הופיע בדמות "סמיילי" בפרסומות ל-Betfair.
ב-2010 שיחק סמיילי בסרט "Burke and Hare" לצדם של סיימון פג וג'סיקה היינס כוכבי הסדרה "Spaced".
ב-2011 כיכב בסרט האימה הבריטי "רשימת חיסול".
הסרט קיבל ביקורות משבחות, וזיכה את סמיילי בפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-2013 הופיע סמיילי בפרק בסדרה "רחובות המרטש" בדמות ג'ורג' לוסק, ושיחק בתפקיד הבלש ריינולדס בסדרה "אוטופיה" של ערוץ 4. עוד באותה שנה השתתף בתפקיד בקסטר בסדרה "מראה שחורה".
סמיילי כיכב בסרט המתח "A Field in England" בדמות האנטגוניסט או'ניל, ובסדרה הקומית "דמות אב" הופיע בתפקיד רודי.
בנובמבר 2013 הופיע סמיילי בפרק בקומדיה "Ambassadors" של מיטשל & וב בדמות מר ג'קסון.
ב-2014 שיחק בתפקיד מיקי מארי בקומדיה "The Life of Rock with Brian Pern".
במאי 2014 השתתף סמיילי בתוכנית "Michael Smiley:Something to Ride Home About" בבימויו של ג'ורג' קיין, שהיא יומן מסע בה הוא רוכב באופניים בצפון אירלנד ופוגש אנשים מקומיים.
התוכנית תוזמנה להתאים לשלב הפתיחה של המירוץ ג'ירו ד'איטליה.
ב-2014 שיחק סמיילי בתפקיד קולונל מורגן בלו בפרק "Into the Dalek" של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
סמיילי נשוי לעיתונאית והשדרנית מירנדה סויר.
הם חיים בהרן היל שבלונדון.
בשנות התשעים של המאה העשרים היה סמיילי שותף לדירה עם סיימון פג וניק פרוסט.
שנה שם תפקיד הערות 2007 Eye Witness רדיו 3 של ה-BBC 2007–2009 The Maltby Collection דז ויינרייט רדיו 4 של ה-BBC
מייקל פרדריק סיפְּּסֶר הוא מדען מחשב תאורטי יהודי-אמריקאי, פרופסור למתמטיקה שימושית ודקאן למדעים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
סיפסר התעניין מזה זמן רב בבעיה P ≟ NP.
בשנת 1975, הוא הימר על אונקיה של זהב עם לאונרד אדלמן כי הבעיה תיפתר עם הוכחה ש P≠NP עד סוף המאה ה-20. בשנת 2,000 נאלץ לשלוח לאדלמן מטבע "עיט הזהב" אמריקאי מכיוון שהבעיה נותרה בעיה פתוחה.
סיפסר הוא מחבר הספר "מבוא לתורת החישוביות" (Introduction to the Theory of Computation), אשר נלמד בלימודי מדעי המחשב באוניברסיטאות ומכללות ברחבי העולם (כולל ישראל).
גר בקיימברידג', מסצ'וסטס עם אשתו, אינה, ולו שני ילדים: רחל ואהרון.
מייקל פיליפ אנדרסון היה לוטננט קולונל בחיל האוויר של ארצות הברית, פיזיקאי ואסטרונאוט בנאס"א.
אנדרסון נמנה עם צוות מעבורת החלל קולומביה במסגרת משימת STS-107 ונספה יחד עם צוות המעבורת באסון מעבורת החלל קולומביה – כאשר זו התפרקה עם כניסתה בחזרה לאטמוספירה של כדור הארץ.
אנדרסון שימש כפיזיקאי האחראי על מבצעים וניסויים מדעיים בקולומביה.
לאחר מותו זכה במדליות כבוד.
אנדרסון נולד בשנת 1959 לברברה ובובי אנדרסון.
אביו היה טכנאי מטוסים בבסיס חיל האוויר בפלטסבורג ליד ניו יורק ולאחר מכן הוצב בבסיס חיל האוויר פיירצ'יילד כ-12 ק"מ מחוץ לספוקיין, וושינגטון, בה אנדרסון גדל.
אנדרסון סיים את בית הספר התיכון "צ'ייני".
הוא היה אחד מארבעת האפרו-אמריקאים מכל בית הספר בו למדו 200 תלמידים.
בשנת 1981 אנדרסון סיים תואר ראשון במדעים בפיזיקה ובאסטרונומיה, באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל.
בשנת 1990 קיבל תואר שני בפיזיקה מאת אוניברסיטת קרייטון באומהה.
לאחר השלמת תואר ראשון אנדרסון התגייס לקצונה בחיל האוויר האמריקאי, לאחר השלמת האימונים בבסיס חיל האוויר קסלר במיסיסיפי, הוא הוצב בבסיס חיל האוויר רנדולף בטקסס.
בטקסס שימש כראש צוות התמיכה בתקשורת עבור טייסת תחזוקה אווירית 2015, ולאחר מכן היה מנהל מערכת תקשורת הנתונים בבסיס.
בשנת 1986 הוא נבחר ללכת לקורס טיס בבסיס חיל האוויר ואנס באוקלהומה.
לאחר סיום הקורס הוא הוצב בטייסת 2 של פיקוד ושליטה בבסיס חיל האוויר אופוט (offutt) בנברסקה, כטייס מטוסי בואינג EC-135. הוא הטיס את מטוס השליטה ובקרה "זכוכית מגדלת" () של פיקוד האוויר האסטרטגי.
במהלך השירות שם הוא השלים את התואר השני שלו.
החל ינואר 1991 ועד ספטמבר 1992 הוא שירת כמפקד ומדריך טיסה בטייסת תדלוק אווירי 920 בבסיס חיל האוויר וורטסמית' במישיגן.
מספטמבר 1992 ועד פברואר 1995 היה מדריך טיסה וקצין טקטי בכנף הטיסה 380 בפלטסבורג, מדינת ניו יורק.
אנדרסון הטיס מספר כלי טיס (בהם בואינג KC-135 סטרטוטנקר ו-T-38 טאלון) וצבר יותר מ-3,000 שעות טיסה.
אנדרסון נבחר לכיתת האסטרונאוטים של 1994, כיתה שכללה 19 אסטרונאוטים מתוך 2962 מועמדים.
הוא התחיל את האימונים בפברואר 1995, ולאחר ההכשרה הוא הוסמך כמומחה משימה, וקיבל משימות לתמיכת משימות המעבורת במשרד האסטרונאוטים.
אנדרסון ביצע שתי טיסות לחלל, ושהה בחלל 593 שעות.
טיסתו הראשונה לחלל הייתה ב-1998, כשהוא טס כמומחה משימתי על מעבורת החלל אנדוור במשימה STS-89, בין התאריכים 22–31 בינואר 1998. משימה זו הייתה המשימה השמינית של תוכנית מיר ומעבורות החלל.
במסגרת המשימה המעבורת הביאה את האסטרונאוטים סאליזן שאפירוב ואנדרו תומאס לתחנה והחזירה את דייוויד וולף.
המשימה נמשכה 8 ימים, 19 שעות ו-47 שעות.
טיסתו השנייה עשה כמפקד מטען ייעודי על מעבורת החלל קולומביה במשימה STS-107. המשימה נמשכה 15 יום, 22 שעות ו-22 דקות עד שהמעבורת התפרקה באסון מעבורת החלל קולומביה בה נספה יחד עם שאר אנשי הצוות, 16 דקות לפני הנחיתה.
לאנדרסון הוענקו מספר פרסים והוקרה, חלקם לאחר מותו באסון מעבורת החלל קולומביה.
מדליית השירות המצוין של נאס"א†
מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה†
מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל†
הסמל † מציין שהאות הוענק לאחר מותו.
מייקל סטיבנס הוא מחנך, קומיקאי, עורך וידאו, ואושיית אינטרנט.
סטיבנס נולד בינואר 1986, בקנזס סיטי, מיזורי.
אמו עבדה כעוזרת הוראה ואביו עסק בהנדסה כימית.
המשפחה עברה לסטילוול שבקנזס ב-1991. סטיבנס למד בתיכון "Blue Valley", שם השתתף בחוגי הדרמה והדיפלומטיה.
הוא בוגר אוניברסיטת שיקגו בפסיכולוגיה וספרות אנגלית.
חלק מהסרטונים שהוא יצר הוצגו בערוצי היוטיוב "College Humor" ו"פאני אור דיי".
תחת שם המשתמש "CamPain 2008", החל סטיבנס להשתמש בסופראימפוזיציה ודיבוב כדי ליצור סרטונים קומיים קצרים על המועמדים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008.
סטיבנס יצר והנחה את ערוץ היוטיוב "Vsauce" ובתחילת דרכו יצר תכנים הקשורים למשחקי מחשב.
בשל הפופולריות של סדרת הסרטונים החינוכית שלו שנשאה את השם "DOT", הוא החל ליצור תכנים בנושאים כמו מדע, פילוסופיה, תרבות ואשליות אופטיות.
ב-2017, הוא יצר וכיכב בסדרה "מיינד פילד" (Mind Field), והופיע יחד עם אדם סאווג' בסבב ההופעות החינוכי "בריין קאנדי לייב" ברחבי ארצות הברית.
סטיבנס הפך לאחד היוטיוברים המצליחים ביותר, עם יותר מ-24 מיליון רשומים וכ-5.9 מיליארד צפיות, נכון ל-31 במאי 2025.
מייקל אנדרו סקריץ' היה איש דת ופרופסור לספרות צרפתית, שעסק בעיקר ברנסאנס, במישל דה מונטן ובפרנסואה רבלה.
סקריץ' שירת בצבא הבריטי בשנים 1944 עד 1947. לאחר מכן למד, עד שנת 1951 ביוניברסיטי קולג' לונדון.
כשסיים את לימודיו שימש מרצה ולאחר מכן מרצה בכיר באוניברסיטת ברמינגהאם.
ב-1966 מונה ל"קורא" (Reader; הדרגה מקבילה לפרופסור חבר בישראל) ביוניברסיטי קולג' לונדון, ובשנים 1971–1984 היה פרופסור לשפה וספרות צרפתית באוניברסיטה זו.
משנת 2003 עד 2018 היה עמית אמריטוס במכללת אול סולס של אוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1992 נבחר לאביר בלגיון הכבוד הצרפתי.
"גרגנטואה ופנטגרואל" מאת פרנסואה רבלה (2006)
מייקל סי פוקס הוא שחקן אנגלי.
הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד אנדרו פרקר בסדרת הטלוויזיה "אחוזת דאונטון", בעונות החמישית והשישית.
פוקס נולד בהיי וייקומב שבבקינגהאמשייר, אנגליה.
הוא למד בבית הספר היסודי ג'ון המפדן, ולמד משחק ב-Royal Central School of Speech and Drama.
פוקס הוא מוזיקאי וחבר בלהקה בשם לונה.
הוא מתחרה במרוצי סוסים כולל אימון סוסים, קפיצות ראווה ותחרויות cross-country.
מאז 2018 הוא מקיים מערכת יחסים עם השחקנית לורה קרמייקל שכיכבה בסדרה "אחוזת דאונטון".
מייקל פטריק ויליאם סטון היה איש עסקים אמריקאי, שכיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית בין השנים 1989–1993.
מייקל סטון נולד בלונדון, הממלכה המאוחדת.
ב-1929 הוא עבר עם משפחתו לארצות הברית.
במלחמת העולם השנייה הוא שירת בצי המלכותי הבריטי כטייס בזרוע האוויר של הצי והוצב על נושאת המטוסים אה"מ "גלורי" (HMS Glory) שפעלה בזירת הים התיכון ובזירת המזרח הרחוק בשנים 1943–1945. הוא השתחרר מהצי המלכותי בדרגת תת-לוטננט זמני.
ב-1948 קיבל סטון תואר ראשון מאוניברסיטת ייל.
בשנתיים הבאות הוא למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק.
ממאי 1986 ממאי 1988 היה סטון סגן מזכיר הצבא לניהול פיננסי.
במקביל, הוא היה תת-מזכיר הצבא בפועל מפברואר ועד מאי 1988. לאחר מכן ועד אוגוסט 1989 הוא כיהן כתת-מזכיר הצבא במינוי קבוע ומנהל הרכש של הצבא.
במקביל לתפקידו כתת-מזכיר הצבא הוא מילא את תפקידו של תת-מזכיר ההגנה לרכש ממאי ועד אוגוסט 1989. לאחר מכן ועד ינואר 1993 הוא כיהן כמזכיר הצבא.
במקביל, בין השנים 1990- 1993 הוא היה יושב ראש מועצת המנהלים של ועדת אזור תעלת פנמה.
מייקל סטון נפטר בסן פרנסיסקו, קליפורניה ב-18 במאי 1995.
מייקל דמיאן "מייק" סוויטני הוא כדורסלן עבר אמריקאי.
ב-4 עונותיו הראשונות בקריירה שיחק בליגת ה-NBA, ולאורך התקופה רשם ממוצעים כוללים של 6.5 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק.
בין השנים 2009–2017 שיחק בקבוצות שונות בליגת הפיתוח של ה-NBA, בסין, בפוארטו ריקו, ברפובליקה הדומיניקנית, באורוגוואי ובוונצואלה.
מאז שנת 2019 משמש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של ה"ישיבה יוניברסיטי".
סי., וגדל באוקסון היל שבמרילנד הסמוכה.
בשנת 2000 החל ללמוד באוניברסיטת ג'ורג'טאון, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל שלה הוביל אותה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), עם ממוצעים של 12.8 נקודות ו-7.4 ריבאונדים למשחק.
בשתי העונות הבאות נבחר לחמישיית העונה של מחוז Big-East, לאחר שרשם ממוצעים של 21.1 נקודות, 10.2 ריבאונדים ו-2.5 חסימות למשחק.
בסיום עונתו השלישית, 2002/2003, עזב את האוניברסיטה לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
בדראפט ה-NBA 2003 נבחר סוויטני על ידי ניו יורק ניקס, בבחירה התשיעית.
בשתי עונותיו עם הניקס הציג יכולת מאכזבת, ותרם 7.0 נקודות ו-4.8 ריבאונדים בממוצע למשחק כשחקן ספסל.
לקראת עונת הועבר לצד טים תומאס, ג'רמיין ג'קסון ו-3 בחירות דראפט עתידיות לשיקגו בולס, בתמורה לאדי קרי ואנטוניו דייוויס.
גם בתקופתו בשיקגו לא עמד בציפיות ממנו, בתור כוכב ליגת המכללות לשעבר, ובשתי עונותיו עמה קלע 6.0 נקודות ואסף 4.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בין השנים 2007–2009 לא שיחק כלל בשל כושר גופני לקוי ועלייה במשקל, אשר הגיע בשיאו לכ-180 קילוגרם.
בעונת 2009/2010 חזר לשחק, לאחר שהצטרף לקבוצת שאאנשי קילינס מליגת העל הסינית.
לקראת סיום אותה עונה חתם על חוזה בקבוצת אירי בייהוקס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
בין השנים 2010–2017 שיחק עבור 8 קבוצות שונות בפוארטו ריקו, ברפובליקה הדומיניקנית, באורוגוואי ובוונצואלה.
מייקל מקינטוש פוט היה פוליטיקאי בריטי.
מראשי מפלגת הלייבור ומוביל גוש השמאל הסוציאליסטי במפלגה.
יו"ר המפלגה ויו"ר האופוזיציה בין השנים 1980–1983.
אחיו, ג'ון פוט, ברון פוט, היה חבר בית הלורדים.
אח נוסף, יו פוט, ברון קרדון, כיהן כשגריר בריטניה לאומות המאוחדות והיה המושל הכללי האחרון של קפריסין.
אח נוסף, דינגל פוט, היה התובע הכללי של אנגליה וויילס.
פוט היה בוגר קולג' וודהאם באוניברסיטת אוקספורד לפילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה, ולאחר מכן עבד כעיתונאי בעיתון Evening Standard.
בגיל 22, לקראת הבחירות הכלליות בבריטניה 1935, הצטרך למפלגת הלייבור.
בבחירות הכלליות בבריטניה 1945 נבחר כחבר פרלמנט מטעם מחוז פלימות'.
הוא שב ונבחר בבחירות הכלליות בבריטניה 1950 ובבחירות הכלליות בבריטניה 1951 אך לא נבחר בבחירות הכלליות בבריטניה 1955. פוט מיצב את עצמו כחבר מרכזי בגוש השמאלי של המפלגה, בהנהגתו של אניירין בוואן.
בין היתר הוביל פוט את התנועה לפירוק נשק גרעיני בבריטניה.
לאחר מותו של בוואן ב-1960 ירש אותו פוט כראש גוש השמאל ונבחר במקומו לפרלמנט כנציג מחוז הבית שלו בוויילס.
מאז שב ונבחר כחבר פרלמנט מדי שנה עד פרישתו ב-1992. עם ניצחון הלייבור בבחירות הכלליות בבריטניה 1964 הציע לו ראש הממשלה הנבחר, הרולד וילסון, להתמנות כחבר הממשלה, אך פוט סירב והעדיף להוביל את האופוזיציה השמאלית בתוך מפלגתו-שלו.
בין היתר התנגד פוט לכל מעורבות ותמיכה בריטית במלחמת וייטנאם, בניגוד למדיניות הממשלה.
בעקבות תבוסת הלייבור בבחירות הכלליות בבריטניה 1970 פנתה המפלגה שמאלה.
לאחר שווילסון שב וזכה בראשות הממשלה בבחירות הכלליות בבריטניה 1974, התמנה פוט לשר העבודה והתעסוקה, בעיקר על רקע מעורבותו באיגודי העובדים.
לאחר התפטרותו של וילסון ב-1976, נאבק פוט מול ג'יימס קלהאן על הובלת המפלגה.
קלהאן היה ליו"ר המפלגה וראש הממשלה עד 1979 ופוט התמנה ליושב ראש בית הנבחרים הבריטי.
המרגל העריק אולג גורדייבסקי חשף את פוט כסוכן קג"ב שנודע בכינוי "בוט".
לאחר תבוסתו של קלהאן למרגרט תאצ'ר בבחירות הכלליות בבריטניה 1979, הביס אותו פוט גם במאבק על ראשות הלייבור ונבחר ליו"ר המפלגה.
הקו שהוביל פוט היה לוחמני, בפרט כנגד מדיניותה של ראש הממשלה.
הקו האידאולוגי הסוציאליסטי הקשוח שהוביל (שכלל פרישה מן הקהילה האירופית והלאמה של תעשיות), גרם לפרישתם של חברי מפלגה מן הצד הימני שלה, והקמת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
לקראת הבחירות הכלליות בבריטניה 1983 הציגה המפלגה את המצע השמאלי ביותר של הלייבור עד אז.
הפופולריות של תאצ'ר לאחר מלחמת פוקלנד, פיצול האופוזיציה והמצע הרדיקלי גרמו להתרסקות של הלייבור בבחירות.
תבוסת הלייבור הייתה שפל אלקטורלי עבור המפלגה, והתוצאה הנמוכה ביותר שלה מאז 1918. ההפרש בין המפלגה המאוחדת, שזה עתה קמה כתוצאה מאיחוד של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית יחד עם המפלגה הליברלית, ובין הלייבור עמד על 2 אחוזים בלבד - מה שערער את מעמד הלייבור כאופוזיציה הראשית לממשלה.
לאור המפלה התפטר פוט והוחלף על ידי ניל קינוק.
פעילות לא פוליטית ואחרית ימיו
פוט פרש מהחיים הפוליטיים ב-1992. בין 1987 לפרישתו היה חבר הפרלמנט הזקן והוותיק ביותר.
פוט חיבר מספר ספרים, בהם ביוגרפיות של אניירין בוואן ושל ה.
וולס ונבחר כחבר האגודה המלכותית לספרות.
פוט היה אוהד ידוע ואדוק של מועדון הכדורגל פלימות' ארגייל.
לכבוד יום הולדתו ה-90 העניק לו המועדון רישום כשחקן בליגה הבריטית וחולצה מספר 90.
פוט היה נשוי ליוצרת הקולנוע, הסופרת וההיסטוריונית הפמיניסטית ג'יל קרייגי (Jill Craigie; 1911-1999) משנת 1949 ועד מותה.
הוא היה אתאיסט מוצהר וסירב לכל כיבוד מלכותי, כולל מסדר אבירות ומעמד אצולה.
נפטר בגיל 96 וגופתו נשרפה בטקס חילוני.
מיכאל סוקולובסקי (בפולנית: Michał Sokołowski; נולד ב-11 בדצמבר 1992) הוא כדורסלן פולני המשחק בעמדת הסמול פורוורד בנבחרת פולין.
את קריירת הבוגרים שלו החל סוקולובסקי בשנת 2011, כששיחק באנוויל ולוצלאבק הפולנית.
הוא שיחק במועדון שלוש שנים, עד שבשנת 2014 חתם ברוסה ראדום.
הוא זכה פעמיים בתואר שחקן ההגנה של העונה בעונות ו-, ולשחקן הפולני של העונה בעונת .
בשנת 2018 הוא חתם בז'לונה גורה, כשגם שם הוא נבחר לשחקן הפולני של העונה.
ביולי 2019, חזר סוקולובסקי לאנוויל ולוצלאבק.
הוא העמיד שם 5.3 נקודות ו-3.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-24 באוגוסט 2020, הוא חתם בלגיה ורשה.
בקבוצה הוא העמיד ממוצעים של 12.2 נקודות, 6 ריבאונדים ו-4.7 אסיסטים ב-9 משחקים.
ב-16 באוקטובר 2020, זמן קצר לאחר תחילת העונה, הוא חתם ביוניברסו טרוויזו באסקט מהליגה האיטלקית.
ב-20 במאי 2021, חתם סוקולובסקי עד תום העונה בהפועל חולון לאחר שחלק מזריה עזבו בזמן מבצע שומר החומות.
מייקל ג'ורג' סומס היה רקדן בלט אנגלי.
הוא היה רקדן ראשי של הבלט המלכותי, לונדון, ובן-זוג תדיר של מרגוט פונטיין.
סומס נולד בהורסלי, גלוסטרשייר, אנגליה.
קיבל את המלגה הראשונה שניתנה לרקדן גבר מן הבלט המלכותי (שנודע אז בשם בלט ויק-ולס).
ב-1938, יצר עם מרגוט פונטיין את התפקידים הראשיים לבלט "הורוסקופ" של פרדריק אשטון/קונסטן לאמבר, שאחריו תואר במילים "הרקדן הבריטי המעולה ביותר בפוטנציה במחצית הראשונה של המאה".
הוא רקד לראשונה תפקידים ב-24 בלטים שרשאון יצר להם את הכוריאוגרפיה בשביך הלהקה, והיה הרקדן הראשי של הלהקה מ-1951 עד שהגיע רודולף נורייב ב-1962. מאז ואילך, הופיע סומס בתפקידי אופי, שהזכור ביותר בהם הוא לורד קפולט ב"רומיאו ויוליה" של מקמילן.
סומס היה משנה למנהל הלהקה פרדריק אשטון בשנים 1963–1970.
סומס הופיע בתוכנית של אדן סאליבן בשנת 1954, ובגרסאות טלוויזיה של אגם הברבורים (1964), היפהפייה הנרדמת (1955) ומפצח האגוזים (1958), כמו גם בגרסה קולנועית של רומיאו ויוליה (1966).
בכל שלוש ההפקות כיכבה מרגוט פונטיין.
בשנת 1959 עוטר סומס בתואר אביר מסדר האימפריה הבריטית (CBE).
הוא נשא לאישה את הבלרינה אנטואנט סיבלי, שהייתה בת-זוגו בהפקות בלט רבות, אבל הם התגרשו והוא נישא בשנית לרקדנית הבלט ונדי אליס.
סומס מת בלונדון מגידול במוח, בשנת 1994.
מייקל פאר הוא עיתונאי וסופר בריטי, מומחה לסדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" ומחברה, הרז'ה.
מייקל פאר נולד בשנת 1953 בפריז.
אביו, וולטר פאר, היה עיתונאי בריטי.
פאר התחנך בבית הספר הארו.
הוא למד לתואר ראשון בהיסטוריה, ולאחר מכן לתואר שני באמנות יפה, בטריניטי קולג', קיימברידג'.
לאחר שסיים את לימודיו החל פאר לעבוד כעיתונאי, בתחילה בסוכנות הידיעות רויטרס ולאחר מכן ככתב ראשי בדיילי טלגרף.
בשנת 1978 פגש את הרז'ה, ומאז החל לחקור את קורות חייו ויצירתו.
הוא היה הראשון שקיבל גישה מלאה לארכיון הרז'ה, לצורך כתיבת ספרו "טינטין: המדריך השלם".
מאז כתב ספרים נוספים אודות טינטין והרז'ה, ותרגם עבודות בנושא לאנגלית.
בשנת 2003 הופיע בסרט התיעודי "טינטין ואני".
כיום גר פאר בלונדון עם אשתו ובתו, שתיהן עיתונאיות.
מייקל סו רוזן הוא שחקן ורקדן אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסדרות של נטפליקס "שבריריות" (2020), "יופי של אחות" (2021) ו"גלאם" (2023).
רוזן גם כיכב במחזות בברודוויי "סיפור אהבה בשלושה פרקים" ו"סיפור הפרברים".
רוזן נולד וגדל בעיר ניו יורק באפר וסט סייד.
הוא למד בבית הספר לתרבות ואתיקה פילדסטון, כמו גם בבית הספר המקצועי לילדים.
הוא התאמן במשך תשע שנים בבית הספר לבלט אמריקאי ובאוניברסיטת ייל לפני שפרש כדי להתמקד במשחק במשרה מלאה.
בזמן לימודיו בתיכון, הופיע רוזן עם ניו יורק סיטי בלט וערך את הופעת הבכורה שלו בברודוויי בגיל שבע עשרה בחידוש למחזמר "סיפור הפרברים".
מאוחר יותר הוא חזר לברודוויי ושיחק בחידוש של יום בניו יורק ובמחזה מאת הארווי פירסטיין "סיפור אהבה בשלושה פרקים".
רוזן שיחק בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה בהן "ג'סיקה ג'ונס", "מונסטרלנד" ו"הרופא הטוב" וכן לוהק לתפקידים ראשיים בסדרות "שבריריות" של נטפליקס ו"יופי של אחות".
בשנת 2023 שיחק סו-רוזן בסדרת הטלוויזיה "גלאם".
שנה סדרהתפקיד הערות 2014Taxi Brooklyn דייגופרק אחד 2016 Looking ג'ימי 2019 ג'סיקה ג'ונס לורן ליון 2 פרקים 2020Monsterland ג'וש האמונד פרק: "ניו יורק, ניו יורק"שבריריות נביל תפקיד ראשי 2021 הרופא הטובליאופרק אחדיופי של אחות ג'יידן תפקיד ראשי2023גלאם בן9 פרקים
שנה כותרת תפקידבמאי/תיאטרון 2009–2011 סיפור הפרברים צ'ינו 2009 Broadway Revival / ארתור לורנטס 2014–2015יום בניו יורק אנסמבל 2014 Broadway Revival / ג'ון רנדו 2018–2019סיפור אהבה בשלושה פרקים אלן 2018 Broadway Revival / מואיז קאופמן
כותרתתפקיד תיאטרוןבמאיDo I Hear a Waltz?
ויטו די רוסי ניו יורק סיטי סנטר אוון קבנטDot פידל תיאטרון ויניארד סוזן סטרומןNikolai and the Others ניקולס מגאלנס לינקולן סנטר דייוויד קרומר
מייקל לאת'ם פאוול היה במאי אנגלי, שנודע בזכות שותפותו עם התסריטאי אמריק פרסבורגר.
באמצעות חברת ההפקה שלהם "הקשתים", הם כתבו, הפיקו וביימו ביחד סדרה של סרטים בריטיים קלאסיים, הידועים שבהם "חייו ומותו של קולונל בלימפ" (1943), סיפור קנטרברי (1944), אני יודע לאן אני הולך!
סרטו המאוחר יותר המציצן משנת 1960, היה שנוי במחלוקת בעת יציאתו והושמץ כל כך עד שפגע קשות בקריירה של פאוול.
כיום נחשב הסרט לקלאסיקה, ואף נקרא ה"סלאשר" הראשון.
יוצרי קולנוע רבים כמו מרטין סקורסזה, פרנסיס פורד קופולה וג'ורג' א.
רומרו ציינו את השפעתו של פאוול עליהם.