tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
חברת הכנסת נאוה ארד פרשה אף היא מהסיעה, ובבחירות לכנסת הארבע עשרה עמדה בראש מפלגת הגמלאים, שלא עברה את אחוז החסימה.
הליכוד: חברי הכנסת דוד לוי ודוד מגן פרשו מהסיעה והקימו את סיעת גשר.
בסופו של דבר, התמודדה המפלגה החדשה ברשימה משותפת עם הליכוד ועם צומת בבחירות לכנסת הארבע עשרה.
חבר הכנסת אפרים גור הקים סיעת יחיד והתמודד אף הוא בבחירות לכנסת הארבע עשרה בראש רשימת "אחדות למען העלייה", שלא עברה את אחוז החסימה.
צומת: חברי הכנסת גונן שגב, אלכס גולדפרב ואסתר סלמוביץ התפלגו מהסיעה והקימו את סיעת יעוד.
בהמשך התפלגו גולדפרב וסלמוביץ מסיעה זו, והקימו את סיעת "העתיד".
לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה התמודד גולדפרב בבחירות המקדימות במפלגת העבודה, וסלמוביץ עשתה זאת בליכוד.
שניהם לא הצליחו להיבחר במקומות ריאליים.
ש"ס: חבר הכנסת יוסף עזרן פרש מהסיעה והקים סיעת יחיד.
בבחירות לכנסת הארבע עשרה עמד בראש רשימת תלם אמונה, שלא עברה את אחוז החסימה.
יהדות התורה: לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה התפצלה הסיעה לשני מרכיביה, אגודת ישראל ודגל התורה, אך בסופו של דבר התמודדו המפלגות ברשימה משותפת גם בכנסת הארבע עשרה.
מולדת: חבר הכנסת שאול גוטמן פרש מהסיעה והקים את סיעת "ימין ישראל".
חבר הכנסת יוסף בא-גד פרש אף הוא מהסיעה והקים סיעת יחיד.
שניהם התמודדו בראש רשימות עצמאיות בבחירות לכנסת הארבע עשרה.
רשימתו של גוטמן פרשה מן המירוץ בסופו של דבר, ואילו זו של בא-גד לא עברה את אחוז החסימה.
במהלך כהונתה של הכנסת השלוש עשרה הואץ התהליך המדיני, וההסכמים שנחתמו במסגרתו הסעירו את הכנסת.
חברי סיעת ש"ס נמנעו או נעדרו, וגם שלושה מחברי סיעת הליכוד - אסעד אסעד, רוני מילוא ומאיר שטרית - נמנעו.
ב-11 במאי 1994 אישרה הכנסת גם את הודעת הממשלה על הסכם קהיר, ברוב של 52 חברי כנסת וללא מתנגדים, לאחר שחברי סיעות האופוזיציה החרימו את ההצבעה בטענה, כי הנושא צריך להיות מוכרע בבחירות חדשות.
ב-5 באוקטובר 1995 הצביעה הכנסת על הודעת הממשלה בדבר אישור הסכם ישראלי-פלסטיני בדבר הגדה המערבית ורצועת-עזה (הסכם אוסלו ב').
הסכם השלום בין ישראל לירדן נהנה מקונצנזוס רחב יותר, והוא אושר ב-25 באוקטובר 1994, ברוב של 105 חברי כנסת מול 3.
המחאה הפוליטית נגד ההסכמים המדיניים הידרדרה לכדי רצח ראש הממשלה יצחק רבין ב-4 בנובמבר 1995. ארונו של רבין הוצב ברחבת הכנסת, ומאות אלפי אזרחים חלפו על פניו.
לאחר הרצח הטיל הנשיא עזר ויצמן את מלאכת הרכבת הממשלה החדשה על ראש ממשלת המעבר, שמעון פרס.
בהצבעה שנערכה במליאת הכנסת ב-22 בנובמבר תמכו בממשלה החדשה, שהרכבה היה כמעט זהה לשל קודמתה, 62 חברי כנסת, ואילו שמונה חברי סיעות צומת ומולדת התנגדו.
יתר סיעות האופוזיציה בחרו להימנע, כלשונו של יו"ר האופוזיציה בנימין נתניהו: .
ב-16 בנובמבר 1992 החליטה הכנסת על הקמת ועדה חדשה - הוועדה לקידום מעמד האישה.
היושבת ראש הראשונה של הוועדה הייתה יעל דיין, ולאחר מכן החליפה אותה לימור לבנת.
ב-24 במרץ 1993 בחרה הכנסת בעזר ויצמן לנשיאה השביעי של מדינת ישראל.
ויצמן, מועמד העבודה, גבר על מועמד הליכוד, דב שילנסקי, ברוב של 66 חברי כנסת מול 53.
במהלך הפיליבסטר, שליווה את דיוני הכנסת באישור חוק ההסדרים ותקציב המדינה לשנת 1993, נאם חבר הכנסת מיכאל איתן במשך 10 שעות ו-7 דקות.
נאומו זה מהווה שיא בתולדות הכנסת.
אירוע יוצא דופן התרחש ב-30 ביוני 1993, כאשר תייר איטלקי קפץ מהיציע לתוך אולם המליאה, ונעצר בידי חבר הכנסת חיים דיין.
בעקבות מקרה זה נוספו קירות זכוכית המפרידים בין יציע האורחים לבין יציע המכובדים והמליאה.
במהלך כהונתה של הכנסת ה-13 נחקקו 468 חוקים, המספר הגבוה ביותר עד אז.
לראשונה בתולדות הכנסת למעלה ממחצית החוקים (250 חוקים, שהם 53.4%) היו חוקים שמקורם בהצעות חוק פרטיות.
מספר הצעות החוק הפרטיות שהונחו על שולחן הכנסת היווה אף הוא שיא עד כנסת זו - 3,612 (לעומת 1,448 הצעות חוק פרטיות שהונחו על שולחן הכנסת ה-12).
חוק יסוד: חופש העיסוק - חוק יסוד זה נחקק כבר בכנסת ה-12, ואולם במהלך כהונתה של הכנסת ה-13 הוחלף בנוסח חדש, בעקבות פסיקת בית המשפט העליון בבג"ץ מיטראל.
העתירה הוגשה נגד החלטת הרשות המוסמכת למתן רישיונות יבוא במשרד התעשייה והמסחר, שלא לאשר לחברות פרטיות לייבא בשר קפוא מחשש שהן ייבאו בשר לא כשר.
בית המשפט פסק, כי החלטת הרשות המוסמכת התקבלה משיקולים זרים והורה על בטלותה.
בהערת אגב ציין השופט תאודור אור, כי ההחלטה גם אינה עומדת בתנאי חוק יסוד: חופש העיסוק, שלפי הוראותיו באותה העת לא ניתן היה לקבלה אלא בחוק יסוד שאושר ברוב של 61 מחברי הכנסת.
כמו כן, נוספה בו פסקת התגברות, המאפשרת להתגבר על הוראות פסקת ההגבלה בחוק שהתקבל ברוב של 61 חברי הכנסת, ואשר נאמר בו במפורש כי הוא תקף על אף האמור בחוק יסוד: חופש העיסוק.
לפי הוראות חוק היסוד, תוקפו של חוק כזה יפקע בתוך ארבע שנים.
בחוק היסוד החדש נוספו גם סעיפי עקרונות יסוד ומטרות.
כן תוקן גם חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, שאף בו נוסף סעיף עקרונות יסוד, וכן תוקנה פסקת ההגבלה, ונקבע בה, באופן דומה לחוק יסוד: חופש העיסוק החדש, כי פגיעה בזכויות המוגנות בחוק יסוד זה תיתכן לא רק בחוק, אלא גם לפי חוק, מכוח הסמכה מפורשת בו.
זמן קצר לאחר חקיקת החוק, נחקק חוק יבוא בשר קפוא בהתאם להוראותיו של חוק היסוד.
עתירה חדשה שהוגשה נגד החוק החדש נדחתה.
חוק יסוד: הכנסת (תיקון מס' 18).
תיקון בחוק יסוד: הכנסת שקבע כי חבר הכנסת שהורשע בפסק דין סופי בעבירה פלילית ונדון לעונש מאסר בפועל, וקבע בית המשפט שיש עם העבירה קלון, תיפסק חברותו ביום שפסק הדין נעשה סופי.
תיקון בחוק יסוד: הממשלה הקובע חובת מינוי של קבינט מדיני-ביטחוני, וכן מחייב את הממשלה להקים "צוות לייעוץ מקצועי קבוע בתחום הביטחון הלאומי", לימים המטה לביטחון לאומי.
חוק הכנסת - החוק הסדיר היבטים שונים בפעילותה של הכנסת שהיו מפורטים מכדי להיכלל בחוק יסוד: הכנסת, אך מהותיים מכדי שיופיעו רק בתקנון הכנסת.
בעת שנחקק כל שנקבע בו הוא מספר החברים בוועדות הכנסת, ובהמשך כהונתה של הכנסת ה-13 נקבעו בו גם הוראות לעניין ישיבת הפתיחה.
הכנסות הבאות הרחיבו את תחולתו גם לנושאים נוספים.
חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 6) - תיקון בחוק החברות הממשלתיות שהסדיר את דרכי המינויים בחברות הממשלתיות והקים לראשונה את הוועדה לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות.
חוק המפלגות (תיקון מס 4) - תיקון בחוק המפלגות הקובע הגבלות על תרומות למתמודדים בבחירות מקדימות.
חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 30) - תיקון בחוק הבחירות לכנסת, שבין היתר איפשר הצבעת מאושפזים בקלפיות בבתי חולים.
חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) - שהסדיר את מימון המפלגות המתמודדות בבחירות לרשויות המקומיות.
חוק קליטת חיילים משוחררים - מטרת החוק הייתה הקמת קרן לקליטת חיילים משוחררים, שכספיה ישמשו למענק שיינתן לחיילים עם שחרורם מצה"ל ולפיקדון הניתן לחיילים לשם השלמת השכלה תיכונית, לימודים קדם-אקדמיים ואקדמיים, לימודים במוסד להכשרה מקצועית, רכישת דירה או פתיחת עסק.
חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 17) - חוק אשר שינה את שיטת התגמול לנכי צה"ל שאחוזי הנכות שלהם נמוכים מ-20%, וקבע כי הם יהיו זכאים למענק חד-פעמי.
חוק התגמולים לחסידי אומות העולם.
חוק הפיקוח על מוסדות לטיפול במשתמשים בסמים.
חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה, התשנ"ג-1993
חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 100) - תיקון לפקודת מס הכנסה המטיל מס על רווחי הון.
חוק משק החשמל - חוק שהסדיר את משק החשמל בישראל באמצעות רשות החשמל שבמשרד האנרגיה והתשתית, במטרה לאפשר מתן רישיונות לייצור חשמל גם לגורמים נוספים פרט לחברת החשמל.
חוק פיקוח על מצרכים ושירותים בישראל - החוק הסמיך את השרים לקבוע, בתחומי אחריותם, מוצרים ושירותים שמחיריהם יהיו בפיקוח וקובע את ההליכים הכרוכים בכך.
חוק אזורים חופשיים לייצור בישראל - החוק הסמיך את הממשלה לקבוע אזורים שבהם יינתנו הקלות במיסים, ברישוי ובהליכי התכנון ליזמים המקימים מפעלים.
חוק השקעות משותפות בנאמנות - חוק שהחליף את החוק הקודם מ-1961 שעסק בנושא.
חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות - חוק שהסדיר את שוק ההלוואות החוץ-בנקאיות במטרה להתמודד עם תופעת השוק האפור.
חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 8) - תיקון לחוק החברות הממשלתיות, שהסדיר את הפרטתן של חברות ממשלתיות.
חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 94) - תיקון לפקודת מס הכנסה, שקבע הקלות במס לתאגידים המתמזגים לפי צו בית משפט.
חוק כביש ארצי לישראל - חוק הקובע הליכי הפקעה מזורזים לשם סלילת כביש 6.
חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) וחוק כבישי אגרה (מנהרות הכרמל) - שהסדירו את הפעלת כבישי האגרה, כביש 6 ומנהרות הכרמל.
חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים) - חוק שהסדיר מחדש את עילות המעצר, קבע את תנאי ההחזקה במעצר והסדיר את הליכי המעצר.
חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - חיפוש בגוף החשוד) - חוק שהגדיר את העילות והנסיבות שבהן ניתן לבצע חיפוש - חיצוני ופנימי - בגופו של אדם.
חוק המחשבים - חוק שהגדיר וקבע מהן עבירות מחשב, התאמת דיני הראיות לשימוש בפלטי מחשב, והוראות לעניין חיפוש במחשב.
חוק לתיקון סדרי הדין (חקירת עדים) (תיקון מס' 2) - חוק שנועד לאפשר לנפגע עבירת מין להעיד שלא בנוכחות הנאשם, ומסמיך את בית המשפט שהרשיע נאשם להורות על הגשת תסקיר על מצבו של נפגע העבירה לשם ההכרעה בגזר הדין.
חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 11) - חוק שהסדיר את סמכויותיהם של בתי המשפט לנוער להורות על בדיקה נפשית לקטינים הנשפטים בפניהם, וכן את העילות והנסיבות שבהן ניתן להורות על אשפוז בכפייה של קטינים.
חוק העונשין (תיקון מס' 47) - תיקון בחוק העונשין שקבע, כי תקופת ההתיישנות של עבירות מין שבוצעו בקטין תחל בהגיעו לגיל 18.
חוק העונשין (תיקון מס' 40) - תיקון זה קבע, כי העונש על ביצוע עבירה שדינה עד 10 שנות מאסר, מתוך מניע של גזענות, יהיה כפול מהעונש הקבוע בחוק, ובלבד שלא יעלה על 10 שנות מאסר.
חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (מס' 13) - תיקון לפקודת בתי הסוהר שהסדיר את נושא שחרור מנהלי של אסירים לקראת סוף תקופת מאסרם.
חוק הזכות לקבורה אזרחית חלופית - חוק שעיגן את זכותו של כל אדם לקבורה בבית עלמין אזרחי אם ירצה בכך.
חוק יבוא בשר קפוא - חוק זה נחקק לאחר חקיקתו של חוק יסוד: חופש העיסוק החדש, ונקבע בו כי אין לייבא בשר קפוא ללא תעודת הכשר, אלא אם כן שר התעשייה והמסחר התיר זאת.
בהתאם להוראות חוק היסוד החדש, נקבע בחוק זה, כי הוא תקף על אף האמור בחוק יסוד: חופש העיסוק, והוא התקבל ברוב של 65 מול 10. נגד החוק הוגשה עתירה לבג"ץ בנימוק שהוא פוגע בחופש העיסוק של יבואני הבשר, אך העתירה נדחתה.
בהמשך שונה שמו של חוק זה לחוק בשר ומוצריו.
חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) - בחוק זה עוגן משך השירות הסדיר בצה"ל והועמד על 36 חודשים.
עד אז קבע החוק כי משך השירות הוא 30 חודשים, אך במשך עשרות שנים הוארך בצו בידי שר הביטחון.
החוק נקבע כהוראת שעה לשנתיים, מתוך שאיפה להביא לקיצור בתקופת השירות הסדיר, אך תוקף הוראת השעה הוארך מאז מספר פעמים, ונכון לשנת 2011, מדובר בהוראת השעה הישנה ביותר שעומדת בתוקפה.
חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) - תיקון בחוק שירות ביטחון, שהסדיר הצבת חיילים לשירות במשטרת ישראל (שח"מ), ובמסגרות ביטחוניות ואזרחיות מחוץ לצה"ל.
ההוראה לגבי המשטרה נקבעה כהוראת שעה לשנתיים, ובדומה להוראת השעה בעניין משך השירות, הוארכה אף היא מספר פעמים, ונכון לשנת 2011, עומדת בתוקפה.
חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) - חוק שאסר על העסקה, הלנה והסעה של שוהים בלתי חוקיים מיהודה והשומרון וחבל עזה.
גם חוק זה נקבע בתחילה כהוראת שעה, לשנה, ואף הוא עומד בתוקפו גם בשנת 2011.
חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 32) - תיקון לחוק השיפוט הצבאי, שקיצר את תקופות המעצר שבסמכותם של שוטרים צבאיים וקציני שיפוט לקבוע.
שנים ספורות לאחר חקיקתו פסק בית המשפט העליון, בבג"ץ שגיא צמח, כי חרף הקיצור, התקופות הקבועות בחוק השיפוט הצבאי עדיין אינן מידתיות, והורה על ביטול הסעיף המסדיר זאת.
הייתה זו הפעם הראשונה בה נפסל סעיף חוק בשל פגיעה בזכות המנויה בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו (במקרה זה, הזכות לחירות).
חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם - חוק שהטיל חובת רישוי על קבלני כוח אדם וקבע הוראות לגבי תנאי העבודה של עובדי הקבלן.
חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, התשמ"ו-1996 - חוק המחייב שוויון בין המינים בכל הנוגע לשכר, או לכל גמול אחר בעבודה.
החליף חוק בשם זהה שנחקק ב-1964.
חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון מס' 8) - תיקון לחוק שעות עבודה ומנוחה שצמצם את שבוע העבודה מ-47 שעות ל-45.
חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת הורה) וחוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) - חוקים אלה קבעו הוראות המאפשרות היעדרות של עובד בשל מחלה של הורה קשיש של העובד או של ילדו.
חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 2) - חוק שאסר על מעסיק לדרוש ממבקש עבודה או מעובד את הפרופיל הצבאי שלו.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי - היה אחד מהחוקים הבולטים שחוקקה הכנסת השלוש עשרה.
החוק קבע לראשונה את זכותם של אזרחי ישראל לקבלת שירותי בריאות.
עד לחקיקת החוק מומנו שירותי הבריאות באמצעות דמי חבר ששולמו לקופות החולים, וכל קופה סיפקה שירות אחר.
מאז חקיקת החוק מספקות קופות החולים סלי בריאות אחידים, והם ממומנים באמצעות דמי ביטוח בריאות שמועברים להן דרך המוסד לביטוח לאומי, ונגבים כחלק יחסי מהשכר.
בעקבות חקיקת החוק נוספו מיליון אזרחים, שלא היה להם ביטוח בריאות, למעגל הזכאים.
חוק זכויות החולה - חוק שנועד לקבוע את זכויותיו של אדם המבקש או מקבל טיפול רפואי ולהגן על כבודו ועל פרטיותו.
חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) - חוק שהסדיר הסכמי פונדקאות.
חוק לפיצוי נפגעי עירוי דם (נגיף האיידס) - חוק שהעניק פיצוי לכל מי שנדבק מנגיף האיידס כתוצאה מקבלת עירוי דם עד 1986.
חוק לפיצוי נפגעי גזזת - חוק שהעניק פיצוי לעולים חדשים שנפגעו, בתקופת הקמתה של המדינה, מהקרנות שעברו בגין טיפול במחלת הגזזת או לצורך מניעתה.
חוק זה היווה מענה לסערה הציבורית שכונתה "פרשת הגזזת".
חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 85) - תיקון לחוק הביטוח הלאומי שקבע כי המוסד לביטוח לאומי יממן את ביצוען של בדיקות מי שפיר.
חוק לגילוי נגיפי איידס בקטינים - חוק שקבע את הנסיבות בהן ניתן לבצע בדיקות לגילוי נגיף האיידס בקטינים, לבקשתם, אף ללא הסכמת הוריהם או יידועם.
חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) - החוק קבע איסורים על התעללות בבעלי חיים, והקים קרן למען בעלי חיים במשרד להגנת הסביבה.
חוק איסוף ופינוי פסולת למיחזור - החוק הסמיך את הרשויות המקומיות לקבוע הסדרים לאיסוף פסולת למיחזור וכן הסמיך את השר לאיכות הסביבה לחייבן לקבוע הסדרים כאמור.
חוק החמרים המסוכנים - חוק שהסדיר את סמכויותיו של המשרד לאיכות הסביבה בכל הנוגע לרישוי ההחזקה והשימוש בחומרים מסוכנים.
חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 10) - תיקון לחוק רישוי עסקים שהסדיר את סמכויותיו של השר לאיכות הסביבה בכל הנוגע לרישוי עסקים.
חוק בית המשפט לענייני משפחה - החוק הקים את מערכת בתי המשפט לענייני משפחה ואת סמכויותיהם של בתי משפט אלה.
חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 15) - תיקון בחוק ההוצאה לפועל, שכלל את צמצום השימוש במאסר ככלי לאכיפת הוצאה לפועל, והפיכתו לסנקציה בשל ביזיון הליכי ההוצאה לפועל, וכן תיקונים שונים שנועדו לייעל את מערכת ההוצאה לפועל.
חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות - חוק שנועד להקים את המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות, במטרה לייעל את הליכי הגבייה.
חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות לחברי המועצה).
חוק המועצות האזוריות (בחירת ראש המועצה) (תיקון) - חוק שקבע את דרכי פקיעת כהונתו של ראש מועצה אזורית, ואת הליכי בחירתו של ראש מועצה חדש במקומו.
חוק התכנון והבניה (תיקון מס' 37) - תיקון לחוק התכנון והבניה, שנועד לקצר את הליכי אישורן של תוכניות שעניינן דרכים ומסילות ברזל.
חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 3) - תיקון לחוק הגנת הצרכן, שאיפשר הגשת תובענה ייצוגית בתביעות מכוח החוק.
חוק תובענות ייצוגיות (תיקוני חקיקה) - חוק שהסדיר הגשת תובענות ייצוגיות בתחומי ההגבלים העסקיים והבנקאות.
חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 4) (מאגרי מידע) - תיקון בחוק הגנת הפרטיות שהסדיר את התנאים לניהול מאגרי מידע והשימוש במאגרי מידע ואת השימוש בהם לשם דיוור ישיר.
חוק צער בעלי חיים (ניסויים בבעלי חיים) - מטרת החוק היא להקים את המועצה לניסויים בבעלי חיים, ולקבוע עקרונות כלליים לניסויים בבעלי חיים.
חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון מס' 10) - חוק שהסדיר את מעמדן של המכללות.
חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות ובניהול תיקי השקעות - חוק זה הטיל חובת רישוי על העוסקי בייעוץ השקעות, קבע את תנאי הרישוי, הטיל חובות אמון וזהירות של מנהלי תיקי השקעות וקבע הוראות שונות לדרכי פעולתם.
לאחר חקיקתו עתרה לשכת מנהלי ההשקעות לבג"ץ, בטענה שחלק מהוראותיו פוגעות בחופש העיסוק.
בפסק הדין, שניתן ב-1997, פסק בית המשפט העליון, כי ההוראה המתירה לרשות ניירות ערך להעניק רישיונות למנהלי תיקים או יועצי השקעות אף ללא בחינה מקצועית, למי שעסק בכך שבע שנים לפחות, פוגעת באופן שאינו מידתי בעוסקים במקצוע תקופות קצרות יותר.
על כן, פסק בית המשפט כי הסעיף הקובע זאת בטל.
הייתה זו הפעם הראשונה בעידן המהפכה החוקתית בה פסק בג"ץ, כי סעיף חוק בטל בשל פגיעה בזכות המעוגנת בחוק יסוד.
חוק העובדים הסוציאליים - חוק שהסדיר את העיסוק בעבודה סוציאלית.
חוק המתווכים במקרקעין - חוק שהסדיר את העיסוק בתיווך במקרקעין.
חוק העמותות (תיקון מס' 3).
תיקון בחוק העמותות, שנועד להגביר את הפיקוח על העמותות באמצעות הגדלת חובות הדיווח שלהן.
כן כולל החוק תיקונים שנועדו לייעל את התנהלותן של עמותות.
חוק השמות (תיקון מס' 3) - תיקון לחוק השמות שביטל את ברירת המחדל, לפיה עם נישואיה מקבלת אישה את שם משפחתו של בעלה, וקובע כי כל אדם יודיע לרושם הנישואים מהו שם המשפחה שבחר לשאת לאחר נישואיו.
חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון מס' 7) - חוק הקובע עיקרון של ייצוג הולם לבני שני המינים בשירות המדינה.
חוק רשות השידור (תיקון מס' 8) - חוק שעיגן את סמכותה של רשות השידור לשדר פרסומות ברדיו.
חוק לעידוד ההפקה של יצירה ישראלית מקורית בשידורי הטלוויזיה (תיקוני חקיקה) - חוק שקבע רף מינימלי של הפקות מקור אשר על ערוצי הטלוויזיה לשדר.
חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 8) - חוק שעיגן את זכותו של כל תושב לרכוש חלקת קבר בעודו בחיים, בסכום שייקבע לפי כללים שיקבע השר לענייני דתות, באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה.
חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון) - חוק שהסדיר את הרכבה וסדרי פעולתה של מועצת מינהל מקרקעי ישראל.
כהונתה של הכנסת הארבע עשרה החלה ב-17 ביוני 1996, בעקבות הבחירות שנערכו ב-29 במאי אותה שנה.
את הישיבה פתח נשיא המדינה עזר ויצמן, והדיון נוהל תחילה בידי זקן חברי הכנסת, שמעון פרס, שגם כיהן באותה העת כראש הממשלה, ובהמשך החליף אותו רחבעם זאבי, שהיה המבוגר ביותר פרט לפרס.
בישיבה שנערכה למחרת, הציג בנימין נתניהו, שנבחר לראשונה לראש הממשלה בבחירה ישירה, את ממשלתו.
הודעתו על הצגת הממשלה אושרה על ידי הכנסת ברוב של 62 מול 50. ומיד לאחר מכן נשבעו השרים אמונים.
בישיבה שנערכה ב-24 ביוני נבחר חבר הכנסת דן תיכון ליושב ראש הכנסת, לאחר שקיבל 60 קולות, לעומת 8 קולות שקיבל עבד אל-והאב דראושה.
כהונת הכנסת הארבע עשרה הסתיימה ב-7 ביוני 1999.
אלו היו המפלגות שנבחרו לכנסת הארבע עשרה, ומספר חברי הכנסת מטעמן בתחילת כהונתה:
ישראל בעליה - 7 מושבים
הדרך השלישית - 4 מושבים
גוש רשימות מושבים בכנסת גוש הימין הליכוד-גשר-צומת, מפד"ל, מולדת, ישראל בעלייה 50 מושבים גוש השמאל העבודה, מרצ 43 מושבים חרדים ש"ס, יהדות התורה 14 מושבים גוש המרכז הדרך השלישית 4 מושבים ערבים מד"ע-רע"מ, חד"ש-בל"ד 9 מושבים
המעבר לשיטת הבחירה הישירה השפיע גם על תוצאות הבחירות לכנסת.
המפלגות הקטנות התחזקו על חשבון שתי המפלגות הגדולות, העבודה והליכוד.
האחרונות קיבלו רק 66 מושבים בכנסת, מספר המושבים הנמוך ביותר לשתי המפלגות הגדולות ביחד מאז הבחירות לכנסת החמישית ב-1961. בנוסף, בעוד שבכנסת השלוש עשרה לא היו מפלגות מרכז, שתי מפלגות כאלה נבחרו לכנסת הארבע עשרה, ישראל בעלייה והדרך השלישית, והן קיבלו ביחד 11 מושבים.
בנימין נתניהו נבחר לראש הממשלה לאחר שגבר על שמעון פרס, וקיבל 50.5% מקולות הבוחרים.
הקואליציה שהרכיב מנתה 66 חברי כנסת, מסיעות הליכוד-גשר-צומת, ש"ס, המפד"ל, ישראל בעלייה, יהדות התורה והדרך השלישית.
במהלך כהונתה של הכנסת, ובעיקר לקראת סיום כהונתה והבחירות לכנסת החמש עשרה, התפלגו כמה מחברי הכנסת מסיעותיהם והקימו סיעות נפרדות או סיעות יחיד.
חברי הכנסת דוד מגן, יצחק מרדכי ודן מרידור מהליכוד, נסים זוילי וחגי מירום מהעבודה ואליעזר זנדברג מצומת, פרשו מסיעותיהם והקימו את סיעת "ישראל במרכז".
מרדכי ומרידור כיהנו קודם לכן כשר הביטחון ושר האוצר בממשלת נתניהו, אך התפטרו מתפקידיהם.
בהמשך פרש זנדברג מהסיעה החדשה, ואילו יתר חברי הכנסת הקימו את מפלגת המרכז, שהתמודדה בבחירות לכנסת החמש עשרה, ומרדכי היה מועמדה לראשות הממשלה.
חברי הכנסת דוד לוי, מקסים לוי ויהודה לנקרי פרשו מהסיעה המשותפת של מפלגתם, גשר, עם הליכוד ועם צומת, והקימו סיעה עצמאית.
המפלגה התמודדה בבחירות לכנסת החמש עשרה במסגרת ישראל אחת, יחד עם העבודה ומימד.
שלושה מחברי צומת, רפאל איתן, חיים דיין ומשה פלד, פרשו אף הם מהסיעה המשותפת עם הליכוד, והקימו סיעה נפרדת.
בהמשך פרש פלד מהסיעה והצטרף למולדת.
צומת התמודדה באופן עצמאי בבחירות לכנסת החמש עשרה, אך לא עברה את אחוז החסימה.
חברי הכנסת בני בגין, מיכאל קליינר ודוד ראם פרשו מהליכוד והקימו את סיעת חרות.
חברי הכנסת צבי הנדל וחנן פורת פרשו מהמפד"ל והקימו את סיעת תקומה.
שתי המפלגות התמודדו בבחירות לכנסת החמש עשרה ברשימה משותפת עם מולדת - האיחוד הלאומי.
חברי הכנסת רפיק חאג'-יחיא, אדיסו מסאלה ועמיר פרץ פרשו ממפלגת העבודה והקימו את סיעת עם אחד, שהתמודדה כמפלגה עצמאית בבחירות לכנסת החמש עשרה.
חברי הכנסת מיכאל נודלמן ויורי שטרן פרשו מישראל בעליה והקימו את סיעת עלי"ה.
בבחירות לכנסת החמש עשרה התמודדו השניים ברשימת ישראל ביתנו.
סיעת מרצ, שהורכבה משלוש מפלגות (רצ, מפ"ם ושינוי), הפכה למפלגה אחת.
בשינוי נחלקו הדעות באשר למהלך, ובעוד שיושב ראש המפלגה, אמנון רובינשטיין, הצטרף למפלגה, פרש ממנה אברהם פורז, והקים סיעה עצמאית.
בהמשך, הצטרף אליו אליעזר זנדברג, שהיה בין מקימי "ישראל במרכז".
שינוי התמודדה באופן עצמאי בבחירות לכנסת החמש עשרה.
בנוסף, פרש ממרצ חבר הכנסת דדי צוקר.
בבחירות לכנסת החמש עשרה הוא עמד בראש מפלגת הירוקים, שלא עברה את אחוז החסימה.
עזמי בשארה נבחר לכנסת הארבע עשרה כנציג בל"ד ברשימה משותפת עם חד"ש.
לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה פרש בשארה מהסיעה המשותפת, והצטרף אליו חבר הכנסת האשם מחמיד.
בבחירות לכנסת החמש עשרה התמודדה בל"ד ברשימה משותפת עם תע"ל.
נציג דגל התורה בסיעת יהדות התורה, אברהם רביץ, פרש מהסיעה.
בבחירות לכנסת החמש עשרה שבה דגל התורה להתמודד במסגרת יהדות התורה.
עמנואל זיסמן פרש מסיעת הדרך השלישית והקים סיעת יחיד.
בעוד שהכנסת השלוש עשרה ידעה דיונים סוערים סביב התהליך המדיני, ההסכמים שהובאו לאישור הכנסת הארבע עשרה היו פחות דרמטיים ואף זכו לתמיכתה של האופוזיציה.
הסכם חברון אושר ב-16 בינואר 1997 ברוב של 87 חברי כנסת מול 17 ונמנע אחד, והסכם ואי אושר ב-17 בנובמבר 1998 ברוב של 75 חברי כנסת מול 19 ותשעה נמנעים.
ב-26 במאי 1998 נבחר השופט אליעזר גולדברג למבקר המדינה.
אף שגולדברג היה המועמד היחיד, התקיימו שלושה סיבובי בחירה, שכן חוק מבקר המדינה קבע באותה העת כי ניתן להסתפק ברוב רגיל רק בסיבוב הבחירות השלישי.
בסיבוב הראשון תמכו במינויו 58 חברי כנסת, ו-11 התנגדו.
רבים מחברי הכנסת, שסברו כי המינוי מובטח, עזבו את משכן הכנסת לפני היוודע התוצאות, ורק 52 נותרו להצבעה בסיבוב השני.
משכך, עוד בטרם היוודע התוצאות, ברור היה כי לא יושג הרוב הדרוש (61 קולות), וכי יידרש סיבוב השלישי.
באותו סיבוב תמכו במינוי 39 מחברי הכנסת והתנגדו שישה.
בסיבוב השלישי, שבו די היה ברוב רגיל, תמכו במינוי 42 והתנגדו חמישה.
שתי ועדות חדשות הוקמו במהלך כהונתה של הכנסת הארבע עשרה - ועדת המדע והטכנולוגיה, שהייתה לוועדה קבועה, והוועדה מיוחדת לבעיית העובדים הזרים, שאינה ועדה קבועה, אך היא הוקמה מחדש גם בכל הכנסות שכיהנו לאחר מכן.
לראשונה מאז הכנסת העשירית לא הוקמה אף ועדת חקירה פרלמנטרית.
נשיא אוקראינה לאוניד קוצ'מה היה ראש המדינה היחיד שנאם במליאת הכנסת במהלך כהונת הכנסת הארבע עשרה.
ב-22 בדצמבר 1998 עבר ברוב עצום, בקריאה ראשונה, חוק לפיזור הכנסת, שהביא להליכה לבחירות מוקדמות.
בהצעה תמכו 80 חברי כנסת, 30 התנגדו, 4 נמנעו ושלושה חברי כנסת לא נכחו באולם המליאה.
ממש לפני ההצבעה העלה ראש הממשלה נתניהו הצעה של הרגע האחרון למפלגת העבודה להקים ממשלת אחדות לאומית, אך ראש מפלגת העבודה ומועמדה לראשות הממשלה, אהוד ברק, ענה כי מדובר בהצעה שהגיעה "מאוחר מדי".
במהלך כהונתה של הכנסת ה-14 נחקקו 273 חוקים, מספר הנמוך בכ-42% ממספר החוקים שחוקקה הכנסת ה-13, והנמוך ביותר מאז הכנסת העשירית.
בדומה לכנסת ה-13, למעלה ממחצית החוקים היו חוקים שמקורם בהצעת חוק פרטית (51.28%).
מספר הצעות החוק הפרטיות שהוגשו במהלך כהונתה של הכנסת עמד על 2,702, מספר הנמוך בכ-25% ממספר הצעות החוק שהוגשו בכנסת ה-13. בהקשר זה מהווה הכנסת ה-14 חריג למגמה הכללית של גידול חד במספר הצעות החוק הפרטיות, מגמה שהתעצמה מאז הכנסת ה-11, ונמשכה גם בכנסת ה-15.
תיקון מס' 5 לחוק יסוד: נשיא המדינה - תיקון ששינה את תקופת כהונתו של נשיא המדינה ממספר כהונות בלתי מוגבל של חמש שנים כל אחת, לכהונה אחת בת שבע שנים.
היוזמה לתיקון נולדה כדי למנוע מצב בו נשיא מכהן מנהל קמפיין פוליטי לבחירתו, כפי שנאלץ לעשות הנשיא עזר ויצמן.
תיקון חוק יסוד: מבקר המדינה - תיקון דומה לתיקון לעיל, לגבי תקופת כהונתו של מבקר המדינה.
חוק חופש המידע - חוק שנועד להגביר את השקיפות והנגישות למידע המצוי בידי רשויות ציבוריות.
חוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל) - חוק שקבע כי החלטת ממשלה לפיה המשפט, השיפוט והמינהל הישראלי לא יחולו עוד בשטח בריבונות ישראל, טעונה אישור של הכנסת ברוב חבריה, וכן אישור במשאל עם.
עם זאת, נקבע כי משאל עם יתקיים רק לאחר שאופן עריכתו תוסדר בחוק יסוד.
תיקון מס' 5 לחוק הכנסת - תיקון שהסדיר את דרכי העברתם מכהונה של יושב ראש הכנסת וסגניו.
תיקון מס' 18 לחוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם - התיקון חייב את חברי הכנסת בהגשת הצהרת הון.
תיקון מס' 7 לחוק המפלגות - תיקון שאפשר לבני 17 להיות חברים במפלגה.
חוק הרשות לקידום מעמד האישה.
תיקון מס' 10 לחוק משכן הכנסת ורחבתו - תיקון שהסמיך את קצין הכנסת לקבוע את הסדרי התנועה והחניה ברחבת הכנסת, ואף להטיל קנסות.
תיקון מס' 15 לחוק ניירות ערך - תיקון שקבע הגבלות לאחר פרישה לעובדי רשות ניירות ערך.
חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) - חוק שנועד לאפשר לדיירי הדיור הציבורי לרכוש את דירותיהם במחיר נמוך.
חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי.
חוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה - חוק שהסמיך את שר החינוך לקבוע בצו יישובים ושכונות, שיחול בהם באופן הדרגתי יום לימודים ארוך בן 8 שעות ארבע פעמים בשבוע.
החוק החליף חוק קודם שנחקק ב-1990 ולא יושם.
אף שהחוק קבע כי המועד האחרון להחלה ההדרגתית יהיה בשנת הלימודים תשס"א (2001), נדחה מועד זה מספר פעמים בחוקי הסדרים שונים, וכיום המועד האחרון הקבוע בו הוא שנת הלימודים תשע"ו (2016)
תיקון מס' 3 לחוק האזרחים הוותיקים - חוק שהקנה הנחות לאזרחים ותיקים בתשלומי אגרת טלוויזיה, ארנונה, דמי נסיעה בתחבורה ציבורית, דמי כניסה לגנים, אתרים ומופעים ורכישת תרופות.
תיקון מס' 13 לחוק הביטוח הלאומי - תיקון שאסר על קיזוז חובות למס הכנסה מתשלום קצבת ילדים.
תיקון מס' 13 לחוק הנוער (טיפול והשגחה) - תיקון שקבע איסור על פרסום זהותם של קטינים בנסיבות שונות, בין היתר, אם הובא בפני בית משפט, אם התאבד או ניסה להתאבד, אם יש בפרסום כדי לייחס לו או לבן משפחתו ביצוע עבירה, אם נעברה בו עבירת מין או אלימות ועוד.
חוק שירות לאומי (תנאי שירות למתנדב בשירות לאומי) - החוק קבע כי המשרתים בשירות לאומי יהיו זכאים לדמי כלכלה ודיור, ויהיו פטורים מתשלום דמי נסיעה בתחבורה ציבורית.
תיקון מס' 10 לחוק חובת המכרזים - נועד להקנות עדיפות במכרזים לתוצרת של אזורי עדיפות לאומית.
תיקון מס' 2 לחוק היטלי סחר - הסמיך את שר התעשייה והמסחר ואת שר האוצר להטיל היטל יבוא.
תיקון מס' 113 לפקודת מס הכנסה - תיקון שהעניק הקלות במס הכנסה לספורטאים זרים.
חלקו השני של חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים) - חלקו הראשון של חוק זה, שהסדיר מחדש את הליכי המעצר בישראל, אושר בכנסת השלוש עשרה, ועם חקיקת החלק השני, בכנסת הארבע עשרה, הושלמה חקיקתו של החוק.
בין היתר, הסדיר החלק השני את סוגיות השחרור בערובה, סמכויות העיכוב, הסמכת בית המשפט להורות על הגשת תסקיר מעצר בנסיבות מסוימות והוראות בדבר חובת ההזדהות של שוטר.
תיקון מס' 16 לפקודת המשטרה - תיקון שהסדיר את סמכויות המעצר והעיכוב של שוטרי משמר הגבול.
תיקון מס' 51 לחוק העונשין - התיקון קבע עונשי מינימום בעבירות אונס, מעשה מגונה בנסיבות מחמירות ועבירות מין במשפחה, ובידי אחראי על חסר ישע בנסיבות מחמירות.
תיקון מס' 52 לחוק העונשי - התיקון קבע איסורים על פרסום שירותי זנות, תוך קביעת נסיבות מחמירות לפרסום שירותי זנות של קטינים.
תיקון מס' 6 לחוק ההסגרה - התיקון אפשר את הסגרתם של אזרחים ישראלים למדינה זרה, אם אותה מדינה התחייבה כי יוחזר לישראל לשם ריצוי עונשו.
התיקון נחקק בעקבות פרשת אי הסגרתו של סמואל שיינביין לארצות הברית.
תיקון מס' 17 לפקודת בתי הסוהר - תיקון שקבע הוראות לגבי העברת דואר לאסירים ומהם.
תיקון מס' 4 לחוק גיל הנישואין - בתיקון נקבעה הגבלה על גיל הנישואים לגברים, שנקבע על 17, כמו גיל הנישואים לנשים.
חוק החברות - החוק הסדיר את דיני החברות בישראל.
החליף את פקודת החברות המנדטורית.
חוק עוולות מסחריות - חוק שקבע עוולות נזיקיות של גנבת עין, תיאור כוזב של עסק, מקצוע, שירות או נכס, וגזל סוד מסחרי.
תיקון מס' 6 לחוק איסור לשון הרע - התיקון אפשר פיצוי של 50 אלף ש"ח בתביעות לשון הרע, ללא הוכחת נזק.
תיקון מס' 5 לחוק השקעות משותפות בנאמנות.
תיקון מס' 5 לחוק איסור לשון הרע - תיקון שקבע כי פרסום העלול לבזות אדם בשל גזעו, מקום מגוריו, מינו או נטייתו המינית, הוא לשון הרע.
תיקון מס' 9 לחוק שירות ביטחון - התיקון קבע הוראות שונות לעניין שירות המילואים.
בין היתר, נקבעה מגבלה על מספר ימי המילואים שניתן לקרוא לחייל מילואים בשנה, נקבע כי קצין ביחידה קרבית לא ייקרא לתעסוקה מבצעית אחרי גיל 41 אלא בהסכמתו, נוסף תגמול מיוחד למשרתים במילואים תקופות ממושכות ונקבע איסור על פיטורי חייל מילואים בתקופת שירות המילואים שלו.
חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים - חוק שהסדיר את האבטחה ואת אבטחת המידע בגופים ציבוריים שונים, באמצעות הכפפתם להנחיות משטרת ישראל ושירות הביטחון הכללי, וחובת מינוי ממוני ביטחון באותם גופים.
תיקון מס' 9 לחוק ההתגוננות האזרחית - התיקון הסדיר את אופן ההכרזה על מצב מיוחד בעורף, ואת הסמכויות המוקנות לרשויות השונות בעת ההכרזה.
התיקון נעשה כחלק מלקחים שהופקו בעקבות מלחמת המפרץ, מבצע דין וחשבון ומבצע ענבי זעם.
תיקון מס' 2 בחוק שכר מינימום - התיקון שינה את אופן מנגנוני החישוב של שכר המינימום, קבע הוראות להגנה על עובדים המתלוננים על אי-תשלום שכר מינימום, והטיל את האחריות לתשלום שכר מינימום לעובדי קבלן, הן על הקבלן והן על המעסיק בפועל.
חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין) - חוק שנועד להגן על חושפי שחיתויות מפני פיטורים.
תיקון מס' 9 בחוק עבודת הנוער - תיקון מקיף בחוק, שנועד להתאים את הוראותיו הן להתפתחויות בשוק העבודה והן למחויבויותיה הבינלאומיות של ישראל.
בין היתר, נקבעו הוראות בעניין העסקת ילדים בהופעות וצילומים, נקבעה חובת קבלת אישור רפואי להעסקת בני נוער בעבודות מסוימות, נקבעו סייגים שונים להעסקת בני נוער ונוספו עבירות פליליות.
חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת בן זוג) - חוק שאפשר לעובד להיעדר שישה ימים בשנה בשל מחלת בן זוגו, על חשבון ימי המחלה שלו.
תיקון מס' 3 בחוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) - תיקון שאפשר היעדרות מעבודה של עד 30 ימים בשנה בגין מחלה ממארת של ילדו של העובד.
תיקון מס' 16 לחוק עבודת נשים - התיקון האריך את משך תקופת חופשת הלידה של אישה שילדה יותר מילד אחד באותה הלידה.
תיקון מס' 6 לחוק ביטוח בריאות ממלכתי - חוק ההסדרים לשנת 1997 הסמיך את הרשויות המקומיות להטיל אגרה לשם מימון שירותי בריאות לתלמידים.
תיקון מס' 6, שנחקק חודשים ספורים לאחר מכן, ביטל את ההסדר הזה, ונקבע בו כי השירותים יינתנו על ידי משרד הבריאות וימומנו מאוצר המדינה.
חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה - חוק שנועד להסדיר את המיזוג בין רשות שמורות הטבע ורשות הגנים הלאומיים לרשות הטבע והגנים, בכפוף למשרד להגנת הסביבה, ולקבוע את סמכויותיהן בגנים הלאומיים ובשמורות הטבע.
כן הוסדרו בחוק מעמדם של האתרים הלאומיים ואתרי ההנצחה.
חוק איכות הסביבה (דרכי ענישה) (תיקוני חקיקה) - חוק שהחמיר את הענישה בשורה של עבירות סביבתיות, והסדיר את סמכויותיהם של פקחי המשרד לאיכות הסביבה.
חוק הפיקדון על מכלי משקה.
חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים.
תיקון מס' 7 לחוק הירושה - תיקון שהסמיך את האפוטרופוס הכללי לשמש כממונה ארצי לענייני ירושה, ואת סגניו כרשמים לענייני ירושה.
חוק עזרה משפטית בין מדינות.
תיקון מס' 4 לחוק למניעת אלימות במשפחה - התיקון הקנה לבתי הדין הדתיים סמכויות לפי החוק, בנסיבות מסוימות.
תיקון מס' 3 לחוק אימוץ ילדים - התיקון הסמיך את בית המשפט לתת צו אימוץ בין-ארצי אף אם המאומץ אינו בן-דתו של המאמץ, אם נוכח כי הדבר אינו פוגע בטובת הילד.
תיקון מס' 28 לחוק הרשויות המקומיות (בחירות) - תיקון שקבע שבבחירות לרשויות המקומיות לא תשתתף רשימה שיש במטרותיה או במעשיה שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינת העם היהודי, שלילת האופי הדמוקרטי של המדינה, או הסתה לגזענות.
תיקון מס' 16 לחוק הבחירות (דרכי תעמולה) - תיקון שאפשר שידורי תעמולה לפני הבחירות לרשויות המקומיות ברדיו האזורי.
תיקון מס' 2 לחוק הרשויות המקומיות (ייעוץ משפטי) - התיקון קבע חובה למנות יועץ משפטי בכל רשות מקומית, והסדיר מגבלות על עיסוקים נוספים של היועץ.
תיקון מס' 47 לפקודת התעבורה - תיקון זה קבע שורה של הסדרים, ובהם סמכותו של בית המשפט לפסול רישיון נהיגה, הסדר לפיו נהג חדש בן 17 יהיה חייב לנהוג עד גיל 17 וחצי כשלצידו נהג מלווה, והסמכת רשות הרישוי לזמן אדם למבחן נהיגה חוזר אם סברה שקיבל רישיון שלא כדין.
תיקון מס' 41 לפקודת התעבורה - תיקון שהסדיר את סמכותו של שוטר ליטול רישיון נהיגה של נהג שביצע עבירת תנועה חמורה או שהיה מעורב בתאונת דרכים.
חוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים - החוק כונן את הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
בשנת 2006 הוחלף החוק בחוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
חוק סימון כלי רכב (מניעת גניבות) (הוראת שעה) - חוק שחייב סימון חלקי חילוף מסוימים, ואסר על ביצוע פעולות בחלקים בלתי מסומנים, כשהמטרה היא להיאבק בגניבות רכב.
תיקון חוק אגרה (כביש ארצי לישראל) - תיקון שהסדיר הוראות לגביית תשלום בכביש אגרה.
תיקון מס' 46 לפקודת התעבורה - תיקון שקבע כי אם נפטר אדם עקב תאונת דרכים, והיה לשוטר יסוד סביר לחשד שהיה שיכור, רשאי רופא, שאליו הובא הנפטר, ליטול ממנו דגימת דם לקביעת אחוז האלכוהול או הסם בדמו, אם ביקש זאת השוטר.
חוק שירותי הובלה - החוק הסדיר את העיסוק בשירותי הובלה ואת הפיקוח עליו.
תיקון מס' 42 לפקודת התעבורה - התיקון קבע הוראות לעניין איסור שימוש ברכב מסחרי, שנמצא שמשקל המטען בו עולה על המשקל המותר.
תיקון מס' 7 לחוק הגנת הצרכן - התיקון הסדיר הוראות לגבי עסקאות מכר מרחוק.
תיקון מס' 6 לחוק הגנת הצרכן.
- תיקון שקבע הוראות לגבי עסקאות למכירת יחידות נופש.
תיקון מס' 7 לחוק הפיקוח על עסקי ביטוח - התיקון אפשר הגשת תובענות ייצוגיות בתחום הביטוח.
תיקון מס' 7 לחוק הבנקאות (שירות ללקוח) - התיקון חייב את הבנקים למסור ללקוחותיהם מידע על גובה העמלות.
תיקון מס' 15 לחוק הבזק - תיקון שהסמיך את מועצת הכבלים להטיל הגבלות על דרכי מימון של משדרי הערוצים, כללים להבטחת שידורים שמקורם בהפקה מקומית וכללים בדבר שידור פרסומות.
חוק לעידוד השירים בשפה העברית (תיקוני חקיקה) - חוק שקבע כי לפחות מחצית השירים המושמעים ברדיו יהיו בעברית.
חוק הקולנוע - חוק שהסדיר את הקמת מועצת הקולנוע ומסדיר תקציב שנתי לתמיכה בקולנוע.
חוק יום הזיכרון ליצחק רבין.
חוק יום ירושלים - עיגון בחוק של יום ירושלים.
חוק איסור התערבות גנטית (שיבוט אדם ושינוי גנטי בתאי רבייה) - החוק הטיל איסור על פעולות שמטרתן שיבוט בני אדם או יצירת אדם על ידי שימוש בתאי רבייה שעברו שינוי גנטי מכוון קבוע.
חוק הרשות הלאומית להסמכת מעבדות.
חוק איסור הקמת מצבות זיכרון לזכר מבצעי מעשי טרור.
חוק לא תעמוד על דם רעך - חוק שחייב להושיט סיוע למי שמצוי בסכנה, והסדיר החזר הוצאות למי שהושיט סיוע כזה.
תיקון מס' 16 לחוק רישוי עסקים - החוק קבע הוראות לגבי עסקים של אביזרי מין.
תיקון מס' 3 לפקודת השותפויות - תיקון שאפשר הקמת שותפויות של עורכי דין או רואי חשבון, שבהן עד חמישים חברים (לעומת מגבלה של עשרים חברים שהייתה נהוגה עד אז, כביתר השותפויות).
תיקון מס' 11 לפקודת החברות - תיקון שקבע כי אם נתפנה מקום בדירקטוריון שכל החברים בו הם בני אותו המין, יתמנה דירקטור מהמין האחר.
ביטול חוק איסור אפיית לילה - ביטול חוק מ-1951, שאסר על אפייה בין 22:00 בלילה ל-6:00 בבוקר.
התנועה למען איכות השלטון בישראל עתרה לבג"ץ בדרישה להדיחו מתפקיד יושב ראש ועדת הכנסת.
הכנסת השלישית החלה את כהונתה ב-15 באוגוסט 1955. הרכבה נקבע בבחירות לכנסת השלישית שנערכו ב-26 ביולי אותה שנה.
את ישיבתה הראשונה פתח נשיא המדינה יצחק בן-צבי, ולאחר שהשביע את חברי הכנסת, העביר את ניהול הישיבה לזקן חברי הכנסת, מרדכי נורוק.
מיד לאחר מכן נבחר יוסף שפרינצק ליושב ראש הכנסת, בתמיכתם של 109 מחברי הכנסת, ללא מתנגדים ועם שישה נמנעים.
הכנסת השלישית כיהנה עד התכנסותה של הכנסת הרביעית, ב-30 בנובמבר 1959. כהונתה של כנסת זו היא הארוכה ביותר בתולדות מדינת ישראל.
אלו היו המפלגות שנבחרו לכנסת השלישית, ומספר חברי הכנסת בתחילת כהונתה:
מפלגה מושבים בכנסת מפא"י 40 חרות 15 הציונים הכלליים 13 חזית דתית לאומית 11 אחדות העבודה - פועלי ציון 10 מפ"ם 9 חזית דתית תורתית 6 מק"י 6 המפלגה הפרוגרסיבית 5 רשימה דמוקרטית לערביי ישראל 2 קידמה ועבודה 2 חקלאות ופיתוח 1
שתי השותפות העיקריות לממשלות שכיהנו עד הבחירות איבדו מכוחן - מפא"י ירדה מ-45 ל-40 מושבים, והציונים הכלליים ירדו מ-20 ל-13 מושבים.
בתוך כך, התחזקה תנועת החרות, הכפילה את כוחה, והייתה למפלגה השנייה בגודלה בכנסת.
תנועות המזרחי והפועל המזרחי התמודדו לראשונה ברשימה משותפת, חזית דתית לאומית (ששינתה את שמה למפד"ל במהלך כהונת הכנסת), וגם אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל התמודדו ברשימה משותפת, חזית דתית תורתית.
בעקבות הפילוג במפ"ם, התמודדה גם רשימת אחדות העבודה - פועלי ציון, שקיבלה 10 מושבים, לעומת 9 למפ"ם.
בעקבות הירידה בכוחן של מפא"י והציונים הכלליים, חיפש דוד בן-גוריון שותפים חדשים לקואליציה בראשותו, ופנה למפ"ם ולאחדות העבודה - פועלי ציון.
השותפות הקואליציונית, שכללה הן את הסיעות האלה והן את סיעת חזית דתית לאומית, יצרה חיכוכים בשאלות של דת ומדינה.
הממשלה השביעית, שהושבעה ב-3 בנובמבר 1955, נהנתה מתמיכה של 80 חברי קואליציה, שכללו גם את סיעות המפלגה הפרוגרסיבית, רשימה דמוקרטית לערביי ישראל, קידמה ועבודה וחקלאות ופיתוח.
ב-31 בדצמבר 1957 התפטר דוד בן-גוריון על רקע הדלפות מישיבות הממשלה והפרות של המשמעת הקואליציונית.
ב-1 ביולי 1958 פרשה המפד"ל מהממשלה עקב מחלוקת בשאלת 'מיהו יהודי'.
ב-5 ביולי 1959 בן-גוריון התפטר שוב, עקב הצבעתם של חברי סיעות מפ"ם ואחדות העבודה - פועלי ציון נגד מכירת תת-מקלעי עוזי לגרמניה המערבית.
ב-29 באוקטובר 1957 השליך משה דואק, חולה נפש בן 26, רימון יד במליאת הכנסת.
שר הדתות משה שפירא נפצע קשה, וראש הממשלה דוד בן-גוריון והשרים גולדה מאיר ומשה כרמל נפצעו באורח קל.
בעקבות האירוע הוחלט על הקמת משמר הכנסת, בפיקודו של יונה חצור, והותקנה מחיצת זכוכית בין היציע לבין אולם המליאה.
ב-15 באפריל 1956 הוצב פסל מנורת הכנסת בבור שיבר שממול לבית פרומין, ששימש את הכנסת באותן שנים.
באותה שנה הוחלט על תחרות לתכנון משכן הכנסת החדש בקריית הממשלה.
ב-24 ביולי 1957 נבחרה הצעתו של האדריכל יוסף קלארווין.
יומיים קודם לכן הודיע דוד בן-גוריון כי ג'יימס דה רוטשילד הותיר בצוואתו מיליון ורבע ליש"ט לבניית המשכן (כ-77.5 מיליון ש"ח בערכי 2012).
אבן הפינה למשכן החדש הונחה ב-14 באוקטובר 1958.
ב-27 במרץ 1957 נערך הפיליבסטר הראשון בתולדות הכנסת, במהלך דיון בתיקון לפקודת מס הכנסה.
הדיונים נמשכו עד השעה 5 בבוקר.
ב-28 באוקטובר 1957 בחרה הכנסת ביצחק בן-צבי לכהונה שנייה כנשיא המדינה.
בן-צבי היה המועמד היחיד לאחר שיוסף יואל ריבלין הסיר את מועמדותו.
76 מחברי הכנסת תמכו בבן-צבי, ו-18 הטילו פתק לבן.
ב-28 בינואר 1959 נפטר יושב ראש הכנסת יוסף שפרינצק, שהיה יושב ראש הכנסת הראשון.
מפא"י שאפה למנות במקומו את ברל לוקר, אך בהצבעה שנערכה ב-2 במרץ נבחר נחום ניר-רפאלקס, מסיעת אחדות העבודה - פועלי ציון.
בניר תמכו חברי קואליציה מסיעתו ומסיעות מפ"ם והמפד"ל, שחברו לסיעות האופוזיציה והביאו לבחירתו, ברוב של 53 מול 41. 7 מחברי הכנסת נמנעו, בהם חברי המפלגה הפרוגרסיבית, שהביעו בכך את מחאתם על הקרב הפוליטי שליווה את הליך הבחירה.
הייתה זו הפעם הראשונה (והיחידה עד כה, מלבד תקופה קצרה בה כיהן בני גנץ כיו"ר הכנסת בתחילת כהונתה של הכנסת העשרים ושלוש), שבה יושב ראש הכנסת לא היה מסיעה שהרכיבה את הממשלה.
ניר-רפאלקס כיהן בתפקידו פחות משנה.
במהלך כהונתה של הכנסת השלישית אושרו 285 חוקים, מהם 264 חוקים שמקורם בהצעות חוק ממשלתיות ו-21 חוקים שמקורם בהצעות חוק פרטיות.
מדובר בגידול חד במספר הצעות החוק הפרטיות שאושרו, לאחר שהכנסת הראשונה אישרה 4 הצעות חוק כאלה, והכנסת השנייה אישרה 5.
בין החוקים הבולטים שאישרה הכנסת השלישית: חוק יסוד: הכנסת, חוק הבחירות לכנסת, חוק הגנת השכר, חוק הסכמים קיבוציים, חוק בתי המשפט, חוק לעידוד השקעות הון, חוק שירות התעסוקה, חוק המים, חוק ההגבלים העסקיים, חוק שירות המדינה (מינויים), חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות), ועוד.
חוק יסוד: הכנסת (תיקון מס' 2).
תיקון בחוק היסוד, שקבע כי רבנים וכהני דתות אחרות המשמשים בכהונתם בשכר, לא יהיו מועמדים לכהונה בכנסת כל עוד הם משמשים בתפקידם.
חוק בתי המשפט - חוק שקבע את סמכויותיהם של בית המשפט העליון, בתי המשפט המחוזיים ובתי משפט השלום.
ב-1984 נחקק נוסח משולב של חוק בתי המשפט, שכלל גם הוראות מחוק השופטים, מפקודת הרשמים ומחוק שיפוט בתביעות קטנות.
חוק הבחירות (דרכי תעמולה) - חוק שהסדיר את תעמולת הבחירות לכנסת.
בין היתר, נקבעו בו איסור על תעמולת בחירות באמצעות כלי שיט או כלי טיס, הגבלות על שימוש ברמקולים, הגבלה על הדבקת מודעות, איסור על תעמולת בחירות המלווה בתוכנית בידור, וזמני תעמולת הבחירות ברדיו שזכאית לו כל מפלגה.
חוק שירות המדינה (מינויים) - חוק המסדיר דרכי מינויי עובדים בשירות המדינה.
חוק מימי חופין - חוק שהרחיב את המים הטריטוריאליים של ישראל מ-3 מייל ימי ל-6, בדומה למקובל באותה עת.
חוק המעבר (תיקון) - תיקון בחוק המעבר, המאפשר מינוי שני סגני שרים במשרד ממשלתי.
שימוש ראשון בחוק נעשה רק במהלך כהונתה של הכנסת החמישית, ב-1961, עם מינויַם של שני סגני שרים במשרד החינוך והתרבות.
חוק שירות המדינה (סיוג פעילות מפלגתית) - חוק הקובע הגבלות על הפעילות הפוליטית והמפלגתית של עובדי המדינה.
חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 1) - חוק המסדיר את הצבעתם של שוטרים בבחירות לכנסת, וקובע כי יצביעו באזור שבו הם מוצבים ביום הבחירות, ולא באזור מגוריהם.
חוק שכר חברי הכנסת (תיקון) - בתיקון נקבע כי שכר חברי הכנסת יעמוד על 342 לירות בחודש (4,771 שקלים חדשים בערכי 2012).
חוק שירות התעסוקה - חוק שכונן את שירות התעסוקה, כתחליף ללשכות העבודה הפרטיות, בעלות הזיקה המפלגתית שפעלו עד אז.
חוק הביטוח הלאומי (תיקון) - התיקון החיל את חוק הביטוח הלאומי על עובדים עצמאים.
חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 4) - חוק המסדיר מתן קצבאות ילדים למשפחות שלהן ארבעה ילדים או יותר.
חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) - חוק הקובע חובה עקרונית לתשלום מזונות לבני זוג שהתגרשו ולילדיהם.
חוק שירותי הסעד - חוק המסדיר את הקמתן של לשכות סעד ברשויות המקומיות.
חוק הגמלאות לנפגעי ספר - חוק המעניק תגמולים ושיקום לתושבי יישובי ספר שנפגעו בפעולות איבה.
החוק בוטל ב-1982, והוראותיו הוטמעו בשינויים שונים בחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה.
חוק הארכת מועדים - חוק המסמיך את שר הביטחון להאריך מועד הקבוע בחיקוק לעשיית פעולה, למי שנקרא לשירות חירום.
חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים.
חוק ההגבלים העסקיים - ב-1988 הוחלף החוק בחוק חדש.
חוק יהב המגן - חוק הקובע מס נוסף על מס ההכנסה כדי לממן הוצאות ביטחון.
חוק מלווה ביטחון - חוק המסמיך את הממשלה ליטול מלווה חובה לצורכי ביטחון בסך 40 מיליון לירות ולהוציא לשם כך איגרות חוב.
חוק המלווה לשיכון עולים - חוק המסמיך את הממשלה ליטול מלווה לצורכי שיכון עולים בסף 50 מיליון לירות ולהוציא לשם כך איגרות חוב.
חוק הבלו על סוכר - החוק בוטל ב-1969.
חוק לתיקון פקודת המטבע - חוק המבטל את השימוש במיל (שערכו היה אלפית הלירה) והחל את השימוש באגורה (שערכה היה מאית הלירה).
חוק לתיקון סדרי הדין הפלילי (חקירת פשעים וסיבות מוות) - החוק מצמצם את תחולת ההסדר המנדטורי לפיו בעבירות מסוימות יש לנהל חקירה מוקדמת של שופט חוקר, ומותיר את סמכויות החקירה בידי המשטרה.
מוסד השופט החוקר לא בוטל לחלוטין, אך התחומים שלו הצטמצמו באופן ניכר.
בנוסף, הסדיר החוק את ההליכים בחקירת מקרי מוות.
ההוראות בדבר מינוי שופט חוקר בוטלו סופית עם חקיקתו של חוק סדר הדין הפלילי ב-1965, ושם החוק שונה ל"חוק חקירת סיבות מוות".
חוק לתיקון דיני העונשין (ביטחון המדינה) - חוק שקובע עבירות ביטחון שונות, בהן בגידה, פגיעה בכוחות מזוינים, ריגול ופגיעה ביחסי חוץ, במקום העבירות שהיו קבועות בפקודת החוק הפלילי המנדטורית.
החוק בוטל ב-1977, עם חקיקתו של חוק העונשין, והוראותיו הוטמעו בו, בשינויים.
חוק לתיקון דיני העונשין (ריבוי נישואים) - חוק המסדיר מחדש את עבירות הביגמיה.
גם חוק זה הוטמע, בשינויים, בחוק העונשין.
חוק לתיקון פקודת החוק הפלילי (השחתת פניהם של מקרקעין) - חוק שקבע עבירות לגבי הדבקת מודעות וכתיבת כתובות גרפיטי.
חוק לתיקון סדרי הדין (המדינה כבעל דין) - חוק הקובע, כי ניתן לתבוע את המדינה בכל עילה, בניגוד להסדר שהיה קיים מתקופת המנדט לפיו הייתה רשימת עילות מוגבלת.
חוק בתי דין דתיים (הזמנה לבית הדין) - חוק המסמיך את בתי הדין הדתיים לזמן בעלי דין ועדים ולכפות את התייצבותם.
חוק העזרה המשפטית למדינות זרות.
חוק לתיקון סדרי הדין (חקירת עדים) - חוק הקובע, כי על בית המשפט למנוע חקירת עדים בדרך שיש בה משום עלבון, הפחדה, הטעיה או ביוש.
חוק הרשויות המקומיות (הסמכה מיוחדת) - חוק המסמיך את הרשויות המקומיות לאסור או להגביל מכירת בשר חזיר בתחומן.
חוק הרשויות המקומיות (היטל סעד ונופש) - חוק המסמיך את הרשויות המקומיות להטיל על מקומות בילוי ונופש כבתי מלון, מסעדות, בתי קפה, מועדוני לילה וכיוצאים באלה, היטל שייעודו טיפול בבעיות סעד בתחומיה.
חוק יום הזיכרון לשואה ולגבורה
חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות.
חוק הפיקוח על יצוא של בעלי חיים ושל תוצרת מן החי.
חוק לתיקון פקודת בניין ערים - חוק המסדיר הוצאת צווי הפסקה מנהליים לעבודות בנייה המתבצעות ללא רישיון, או תוך חריגה מרישיון.
חוק יום העצמאות (תיקון מס' 4) - תיקון לחוק יום העצמאות המסמיך את ראש הממשלה לקבוע עבודות ושירותים שאין להפסיקם ביום העצמאות.
כהונתה של הכנסת הרביעית החלה ב-30 בנובמבר 1959, בעקבות הבחירות שנערכו ב-3 בנובמבר אותה שנה.
את ישיבתה הראשונה פתח נשיא המדינה יצחק בן-צבי, ולאחר מכן העביר את ניהול הישיבה לזקן חברי הכנסת, נחום ניר-רפאלקס.
מיד אחר כך נבחר קדיש לוז ליושב ראש הכנסת.
לוז היה המועמד היחיד, והוא נבחר בתמיכתם של 112 מחברי הכנסת וללא מתנגדים.
הכנסת הרביעית כיהנה עד השבעתה של הכנסת החמישית ב-4 בספטמבר 1961, ועל כן כיהנה 644 ימים, שהם שנה, תשעה חודשים וארבעה ימים.
אלו היו המפלגות שנבחרו לכנסת הרביעית, ומספר חברי הכנסת בתחילת כהונתה:
מפלגה מושבים בכנסת מפא"י 47 חרות 17 מפד"ל 12 מפ"ם 9 הציונים הכלליים 8 אחדות העבודה - פועלי ציון 7 חזית דתית תורתית 6 המפלגה הפרוגרסיבית 6 מק"י 3 קידמה ופיתוח 2 שיתוף ואחווה 2 חקלאות ופיתוח 1
מפא"י, בראשות דוד בן-גוריון ועם סיסמת הבחירות "הגידו כן לזקן", התחזקה בבחירות וקיבלה 47 מושבים, ההישג הגדול ביותר שלה עד אז.
חרות, אשר התחזקה מאוד בבחירות לכנסת השלישית, ציפתה להתחזקות משמעותית נוספת, אך עלתה בשני מושבים בלבד.
מפלגת הציונים הכלליים נחלשה מאוד, ולקראת סוף כהונתה של הכנסת התאחדה עם המפלגה הפרוגרסיבית.
מאיחוד זה נוצרה המפלגה הליברלית הישראלית.
גם מפלגות שמשמאל למפא"י, אחדות העבודה - פועלי ציון ומק"י, איבדו מכוחן.
ב-17 בדצמבר 1959 הציג בן-גוריון את ממשלת ישראל התשיעית בפני הכנסת.
הקואליציה הורכבה משמונה מסיעות הבית, בהרכב דומה להרכב ממשלתו הקודמת: מפא"י, מפד"ל, מפ"ם, אחדות העבודה - פועלי ציון, המפלגה הפרוגרסיבית וסיעות הלוויין הערביות של מפא"י.
הרכב זה כלל 86 חברי כנסת.
ב-17 ביולי 1960 הצטרפו שלושת חברי פועלי אגודת ישראל לקואליציה.
כתוצאה מכך, ב-9 באוגוסט, התפלגה סיעת חזית דתית תורתית לשני רכיביה - פועלי אגודת ישראל ואגודת ישראל.
ב-30 במאי 1961 נפטר יושב ראש פועלי אגודת ישראל, בנימין מינץ.
במקומו נכנס לכנסת שלמה יעקב גרוס, איש אגודת ישראל.
ב-23 במאי 1960 הודיע ראש הממשלה דוד בן-גוריון במליאת הכנסת על לכידת אדולף אייכמן.
ב-21 בדצמבר אותה שנה הודיע בן-גוריון כי ישראל מקימה כור גרעיני.
ב-31 בינואר 1961 התפטר דוד בן-גוריון מתפקידו בשל מסקנות ועדת השִבעה שטיהרה את פנחס לבון מאחריותו לפרשת העסק הביש.
מטרת ההתפטרות הייתה לאחד את שורות המפלגה מאחוריו בסוגיה זו, ואכן, 4 ימים לאחר ההתפטרות הודח לבון מהמפלגה.
עם זאת, התנערותו של בן-גוריון מוועדת השבעה הביאה כמה משותפיו לקואליציה להסתייג ממנו, והוא לא הצליח להרכיב ממשלה חדשה.
מרכז אחדות העבודה קיבל החלטה שלא להצטרף לממשלה חדשה בראשות בן-גוריון, והודיע כי "ראש הממשלה איבד את סמכותו המוסרית והציבורית לכונן ממשלה בלי לשאול את פי העם".
בניסיון להתגבר על ההתנגדות לבן-גוריון הציעה מפא"י להרכיב ממשלה בראשות לוי אשכול, ואולם בשלב זה כבר החלה המפלגה הפרוגרסיבית במגעים לאיחוד עם הציונים הכלליים, והודיעה כי לא תצטרף לאף ממשלה עד להשלמת האיחוד.
בעקבות זאת, החליטה מפא"י לחדול מהניסיונות להרכיב ממשלה חדשה, ולהיערך לבחירות.
הבחירות לכנסת החמישית נערכו ב-15 באוגוסט.
במהלך כהונתה של הכנסת הרביעית אושרו 124 חוקים, מהם 111 ביוזמה ממשלתית (89.5%) והיתר ביוזמה פרטית
בין החוקים הבולטים שחוקקה הכנסת הרביעית: חוק יסוד: מקרקעי ישראל, חוק מקרקעי ישראל וחוק מינהל מקרקעי ישראל, חוק הנוער (טיפול ושיקום), חוק למניעת מפגעים, חוק מס רכוש וקרן פיצויים, חוק הקאדים, חוק לשכת עורכי הדין, חוק רשות הנמלים, חוק הספנות (כלי שיט), ועוד.
חוק יסוד: מקרקעי ישראל - חוק יסוד: מקרקעי ישראל היה חוק היסוד השני שחוקקה הכנסת, אחרי חוק יסוד: הכנסת, שחוקקה הכנסת השלישית, והוא נועד להבטיח את בעלותה של המדינה על הקרקעות בישראל.
במקביל לחוק היסוד נחקקו גם חוק מקרקעי ישראל הקובע הסדרים מפורטים יותר וחוק מינהל מקרקעי ישראל, המסדיר את פעילותה של הרשות המופקדת על ניהול המקרקעין.
חוק הנוער (טיפול ושיקום) - חוק המקנה לפקידי הסעד (כיום עובדים סוציאליים) ולבתי המשפט סמכויות לגבי קטינים הנתונים בסיכון, לרבות הוצאת הקטין ממשמורתו של האחראי עליו.
חוק שירות בתי הסוהר (נכים ונספים) - חוק הקובע כי על סוהרים שנפגעו בעת ועקב מילוי תפקידם בשירות בתי הסוהר, ומשפחותיהם של סוהרים שמתו בנסיבות כאלה, יחולו חוקי השיקום החלים על נכי צה"ל וחללי צה"ל, והם יטופלו בידי אגף השיקום במשרד הביטחון.
חוק מס רכוש וקרן פיצויים - מסדיר תשלום מס רכוש והקמת קרן לפיצוי בשל נזקי מלחמה ונזקי בצורת.
חוק מס הבולים על מסמכים.
חוק זיכיון ים המלח - מעגן בחוק את מעמדו של הזיכיון שניתן למפעלי ים המלח.
חוק אכסון במלון - מסמיך פקידי אכסון שמינה ראש הממשלה לווסת תיירים בין בתי מלון.
תיקון מס' 2 לפקודת המטבע - קובע כי מחיר הקבוע בשברי אגורה - יעוגל.
חוק אימוץ ילדים - חוק המסדיר לראשונה את האימוץ בישראל.
החוק הוחלף בחוק חדש ב-1981.
חוק גיל הנישואין (תיקון) - תיקון לחוק גיל הנישואין המסמיך את בית המשפט המחוזי להרשות נישואין של נערות בנות 16, אם קיימות נסיבות המצדיקות זאת.
חוק פסיקת ריבית - חוק המסמיך את בית המשפט שפסק כי על אדם לשלם סכום מסוים, להורות גם על תשלום ריבית.
ב-1978 תוקן החוק ובתי המשפט הוסמכו גם לפסוק על הצמדה.
חוק הקאדים - חוק המסדיר את הליכי מינוים של הקאדים בבתי הדין השרעים.
תיקון מס' 3 לפקודת עורכי הדין - התיקון קובע, כי אם עמד לדין בישראל אדם בעבירה שדינה מיתה, או נחקר בעבירה כזו, רשאי שר המשפטים להתיר לו למנות עורך דין, אף אם עורך הדין לא הוסמך לעסוק בכך בישראל.
התיקון נדרש עקב תחילת ההליכים במשפט אייכמן, ומאחר שאיש מעורכי הדין בישראל לא הסכים לייצג את אדולף אייכמן.
חוק בתי המשפט (עבירות שענשן מוות) - חוק הקובע הוראות לעניין הרכב בית משפט הדן בעבירה שעונשה מוות, והוראות פרוצדורליות שונות בעניין זה.
גם חוק זה נחקק כהכנה למשפט אייכמן.
חוק שיפוט המשמעת (משפט חוזר) - חוק המסדיר קיום משפטים חוזרים בדין משמעתי.
חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון) - תיקון לחוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) הקובע איסור פלילי על יציאה שלא כדין למדינות ערביות מסוימות.
חוק הרשויות המקומיות (הסדרת השמירה) - חוק המסמיך את שר הפנים להוציא צו המטיל חובת שמירה על תושבי ישוב מסוים.
חוק הספנות (כלי שיט) - חוק המסדיר את רישומם של כלי שיט, ביצוע עסקאות בכלי שיט, שעבוד ומשכנתאות של כלי שיט וסמלי כלי השיט בישראל.
חוק למניעת מפגעים - חוק זה, שכונה גם "חוק כנוביץ'", על שם יוזמו, שמעון כנוביץ', נחשב לחוק הסביבתי הראשון שנחקק בישראל.
החוק קובע איסורים על גרימת רעש, ריח או זיהום אוויר חזקים או בלתי סבירים.
חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון) - התיקון אוסר על שימוש בנכסי הציבור למטרות תעמולת בחירות.
חוק האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
חוק יום הזיכרון לשואה ולגבורה (תיקון) - תיקון הקובע איסור פלילי על פתיחת בתי שעשועים ובתי קפה בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה
תאריך חבר הכנסת היוצא חבר הכנסת המחליף רשימה סיבה 16 בדצמבר 1959מאיר וילנרמשה סנהמק"י התפטרות23 במאי 1960אהרן בקראהרן ידליןמפא"יהתפטרות (חזר לכהן כמזכ"ל ההסתדרות)10 ביולי 1960חיים יהודהיוסף קושנירמפ"םהתפטרות25 באוקטובר 1960יגאל אלוןרות הקטיןאחדות העבודה - פועלי ציוןהתפטרות (חזר ללמוד באוניברסיטת אוקספורד)21 במרץ 1961שמשון יוניצ'מןאברהם דרוריתנועת החרותנפטרו30 במאי 1961בנימין מינץשלמה יעקב גרוסאגודת ישראל
הכנסת החמישית, שהרכבה נקבע בבחירות לכנסת החמישית, הושבעה ב-4 בספטמבר 1961, כ"ג באלול ה'תשכ"א וכיהנה עד 22 בנובמבר 1965.
המפלגה הליברלית - 17 מושבים
אחדות העבודה - פועלי ציון - 8 מושבים
אגודת ישראל - 4 מושבים
פועלי אגודת ישראל - 2 מושבים
שיתוף ואחווה - 2 מושבים
קידמה ופיתוח - 2 מושבים
הכנסת החמישית כיהנה קצת יותר מארבע שנים, ובמהלכה כיהנו שלוש ממשלות – הממשלה העשירית, הממשלה האחת עשרה והממשלה השתים עשרה.
הממשלה העשירית הייתה הממשלה האחרונה בראשותו של דוד בן-גוריון, ובראש השתיים האחרות עמד לוי אשכול.
בן-גוריון התפטר בפעם האחרונה, מסיבות אישיות, לאחר שחש שאיבד את אמון חבריו בנוגע לפרשת לבון.
אשכול התפטר כשנה וחצי לאחר שהקים את ממשלתו הראשונה – גם כן על רקע פרשת לבון.
ממשלתו השנייה כיהנה עד סוף כהונת הכנסת.
אחד מהנושאים הרבים שנידונו בכנסת החמישית היה המדיניות הכלכלית החדשה שהנהיג שר האוצר פנחס ספיר, לאחר שאשכול קיבל לידיו את ראשות הממשלה.
המדיניות החדשה פעלה לייצוב המשק באמצעות ייצוב המחירים ואיחוד שערי המטבע, וספגה ביקורת נוקבת מצד מפלגות האופוזיציה.
נושא האפליה העדתית בישראל עלה אף הוא לעיתים תכופות על סדר יומה של הכנסת, בעקבות העיסוק ההולך וגובר בנושא זה בציבור.
בכנסת התקיימו גם דיונים בנושא הכפייה הדתית, בעקבות ההפגנות האלימות של חוגים חרדיים על רקע אי-שמירת השבת והחזרתו של הילד יוסל'ה שוחמכר על ידי המוסד – לאחר שנחטף מהוריו עוד במהלך כהונתה של הכנסת הרביעית על ידי סבו, רב היישוב קוממיות, והוברח לניו יורק כדי להצילו משמד.
פרשת הגעתו לישראל של הגנגסטר היהודי האמריקני מאיר לנסקי ושהייתו בארץ, וכן גירושו של ד"ר רוברט סובלן, אף הוא יהודי אמריקני, שארצות-הברית דרשה את הסגרתו באשמת ריגול עבור ברית-המועצות, העלתה לדיון את סוגיית מגבלותיו של חוק השבות.
החלטתו של לוי אשכול לאפשר את העלאת עצמותיו של זאב ז'בוטינסקי לקבורה בישראל, סימלה שינוי בגישתה של הנהגת המפלגה השלטת, מפא"י, כלפי תנועת החרות.