tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בזמן תקרית הירי בבוהמיה הקטנה, עובדת זהותו של נלסון והיותו נמנה עם חבורתו של דילנג'ר הייתה ידועה ל-FBI רק כשבועיים.
לאחר מותו של באום, המוניטין הידוע לשמצה של נלסון החל ללכת לפניו ברחבי ארצות הברית, והוא נעשה לאחד מהמטרות הראשיות של הסוכנות הפדרלית.
אין חולק כי הפוקוס עליו, והעובדה שהוא רצח סוכן פדרלי, עזרו לג'יי אדגר הובר ולמלווין פרביס להסיט את הביקורת הציבורית שנמתחה עליהם.
יום לאחר הפשיטה על מלון הבוהמיה הקטנה, דילינג'ר, המילטון וואן מטר פרצו מחסום משטרתי בקרבת הייסטינג, מדינת מינסוטה, בעוד שהשוטרים האחראים על המחסום פותחים עליהם באש.
אחד מהכדורים פגע בהמילטון בגב, ופצעוהו אנושות.
המילטון ככל הנראה מת מפצעיו ב-30 באפריל או 1 במאי 1934, וגופתו נקברה במקום מסתור על ידי דילינג'ר ויתר בני החבורה אליהם חבר מחדש נלסון, בעיירה אורורה, במדינת אילינוי.
ב-7 ביוני, אחד מחברי החבורה טומי קארול נהרג בקרב יריות עם המשטרה בעיר ווטרלו, שבמדינת איווה.
קארול וחברתו ג'יין קרומפטון שנתפסה עם אשתו של נלסון הלן גילייס בתום תקרית הירי בבוהמיה הקטנה, התקרבו במהלך הזמן לבני הזוג נלסון, ולפיכך מותו של קארול היה מכה אישית עבורם.
לאחר תקרית זאת, בני הזוג ירדו למחתרת למספר שבועות, ואף על פי שהם שהו באזור שיקגו, מיקומם המדויק במהלך תקופה זאת נותר מעורפל.
על פי הגרסה הרשמית, במהלך תקופה זאת, בני הזוג נלסון חיו במספר אזורים המאוכלסים בתיירים בעיקר, אגב, פגישתם מספר פעמים רב ככל שיכלו עם קרובי משפחתם.
ב-27 ביוני, פאט ריילי המזוהה עם החבורה, ואשר היה גם אחד מהנמלטים מתקרית הירי בבוהמיה הקטנה, הוקף בשעה שישן ונלכד בחיים בעיירה סיינט פול, במדינת מינוסוטה.
בבוקרו של 30 ביוני, נלסון, דילינג'ר, ואן מטר, ועוד שותף אחד, שדדו את הבנק הלאומי של מרצ'נט בעיר סאות' בנד, במדינת אינדיאנה.
האמונה היא שאחד מהמעורבים בשוד היה פריטי בוי פלויד, וזאת בהתבסס על מס' עדי ראייה, ולימים, אף על פי עדותו של ג'וזף "פאטסו" נגרי, שותפו לשעבר של נלסון מקליפורניה אשר שימש כ"קוף" בעבור בני החבורה באותו הזמן.
שמועה נוספת היא שבשוד השתתף גם חבר ילדות של נלסון ג'ק פרקינס, שהיה גם שותף החבורה באותם זמנים.
לימים, יהיה זה אותו פרקינס שיישפט בעבור השוד ויזוכה.
כאשר השוד החל, שוטר בשם אוורד וונגר עסק בכיוון התנועה מחוץ לבנק; בשומעו את המתרחש בבנק, הוא חש לעבר הבנק, אגב, ניסיונו לשלוף את האקדח מנרתיקו, אולם בטרם הספיק לעשות כן הוא נורה למוות על ידי ואן מטר, שהוצב על המשמר מחוץ לסניף.
זאת ועוד, בשעה שהיה מחוץ לבנק בוצעו חילופי ירי בין נלסון לסוחר תכשיטים שהצליח לפגוע בנלסון בחזה - פגיעה שהייתה לא אפקטיבית בשל העובדה שנלסון לבש אפוד מגן.
במטח הירי החוזר לעברו, עת שנסוג הסוחר לחנותו, נפגע אדם שהיה בתוך מכונית חונה בסמוך למקום.
נלסון גם נאבק קצרות עם נער, עד אשר נלסון (או ואן מטר) היממו את הילד עם מכה מקת האקדח.
כאשר דילינג'ר והאדם הנוסף המזוהה כפריטי בוי פלויד (לא וודאי) הגיחו מהבנק, שבידיהם שקים עם מזומן בסכום של 28,000$, ושלושה בני ערובה (בהם נשיא הבנק), על מנת לאפשר להם להתחמק מאש אקדחיהם של שלושה שוטרי מקוף שהגיעו לזירה.
אך אף על פי כן, השוטרים לא הניחו את אקדחיהם והמשיכו לירות לעבר החבורה, פוצעים שניים מבני הערובה ופוצעים את ואן מטר בראשו.
ואן מטר הצליח להתאושש, והחבורה הצליחה להימלט.
באנדרלמוסיה וחילופי הירי המתמשכים, כמה עוברי אורח תמימים נפצעו מהיריות, ריקושטים וזכוכיות שבורות.
ברבות הזמן הוכח כי שוד זה היה השוד האחרון שבה כל אחד מהפושעים השתתף בו אי פעם, לרבות פריטי בוי פלויד.
במהלך חודש יולי, שעה שהמרדף שניהל ה-FBI אחר נלסון לא נפסק, נלסון ואשתו נמלטו לקליפורניה עם שותפם ג'ון פול צ'ייס, שיישאר שותפו לשארית חייו של נלסון.
עם חזרתם לשיקגו ב-15 ביולי, החבורה ערכה פגישת איחוד במקום מפגש מקומי שהיה חביב עליהם.
בעיצומה של הפגישה, המשך מהלכה הופרע על ידי שני שוטרים מקומיים – פרד מקאליסטר וגילברט קורס.
נלסון ירה לעבר רכבם עם אקדחו המיוחד שעבר הסבה לירי אוטומטי, פוצע את שניהם, בשעה שבני החבורה נסוגים ונמלטים.
מבין השניים, קרוס נפגע באורח קשה, אך שני השוטרים שרדו.
אחריותו של נלסון לירי לא הייתה ודאית, עד אשר הודאתו של צ'ייס בעניין.
ב-22 ביולי 1934, סוכני FBI ארבו לג'ון דילינג'ר מחוץ לתיאטרון הביוגרף בעיר לינקולן פארק, במדינת שיקגו – והרגוהו.
יום למחרת, ה-FBI הודיע שפריטי בוי פלויד הוא כעת אויב הציבור מספר 1. ב-22 באוקטובר 1934, פלויד נהרג בחילופי ירי עם סוכני FBI שבהם מלווין פרביס.
כתוצאה מכך, ראש הסוכנות הפדרלית ג'יי אדגר הובר הודיע על הפיכתו של "בייבי פייס" נלסון לאויב הציבור מספר 1.
ב-23 באוגוסט 1935, כוחות שיטור של העיר סנט פול, מדינת מינסוטה, ארבו והרגו את ואן מטר.
ובכך, השאירו את נלסון כשריד האחרון שלמה שנתקרא "חבורתו השנייה של דילינג'ר".
בחודשים שלאחר מכן, נלסון ואשתו, אשר בדרך כלל היו מלוויים על ידי צ'ייס, נדדו לבדם לערים במערב, שביניהן, סקרמנטו וסן פרנסיסקו, קליפורניה ורינו ולאס וגאס.
הם חיו בדרך כלל בחניוני לילה לרכבים, ומתווה נדידתם המדויק בתקופת זמן זו לא ידוע.
וגם כאשר חזרו לשיקגו בסביבות נובמבר, הרבה לא ידוע על מיקומם, לרבות בחודש האחרון בחייו של נלסון.
לקראת סוף נובמבר, הסוכנות הפדרלית החל מוצאת יותר ויותר עניין במקום מחבואו הישן של נלסון, במלון הפונדק "לייק קומו" באגם ג'ניבה, במדינת ויסקונסין, היכן שהחוקרים בעניינו האמינו שהוא יגיע לבסוף על מנת להעביר את תקופת החורף.
ואכן, בשעה שנלסון וצ'ייס הגיעו למלון הפונדק ב-27 בנובמבר, הם נתקלו פנים אל פנים בסוכני FBI מופתעים ולא מוכנים אשר ארבו לבואם באזור.
השניים הספיקו להימלט לפני שירייה אחת נורתה.
השניים נמלטו חמושים במכונית פורד V8 שחורה בעלת מספר רישוי 578–639, בשעה שהמוני סוכנים פדרליים הגיעו לאזור.
מותו של נלסון: הקרב של ברינגטון – הגרסה הרשמית
"הקרב של ברינגטון" (מאנגלית: "The Battle of Barrington") הוא שם שניתן לקרב יריות שהתרחש ב-27 בנובמבר 1934 בין סוכני FBI ובייבי פייס נלסון מחוץ לעיר שיקגו, בעיירה ברינגטון, אשר הסתיים במותו של נלסון ושני סוכני ה-FBI הרמן "אד" הוליס וסמואל פי.
בליל יום שני, 26 בנובמבר 1934, נלסון, הלן וג'ון פול צ'ייס היו מחוץ לשיקגו בטנדר מסוג פורד שצ'ייס השיג בשביל נלסון מס' ימים מוקדם יותר.
בשעות הערב המוקדמות של אותו לילה, צייס ונלסון גנבו מכונית פורד סדאן V8 שחורה.
המכונית נגנבה מרחוב צדדי, ודווחה כגנובה יום למחרת על ידי בעליה החוקיים.
בשעות הערב המאוחרות יותר באותו הלילה, השלושה פגשו בקלארנס לידר וג'וזף ריימונד נגרי באוטוסטראדה הצפון-מערבית מחוץ לשיקגו.
לידר ונגרי היו שודדים פרילנסרים, ונגרי עבד עם נלסון במס' פשעים עוד שהאחרון היה עוד בתחילת קריירת הפשע שלו.
האמונה היא שהוא השתתף עם נלסון במס' מקרי שוד בשבועות העוקבים לפני מותו.
ברבות הזמן, לכשייתפס מס' חודשים מאוחר יותר, ישתמש נגרי – הידוע בכינויו "Fatso" (על שום חזותו השמנמנה) – בידע שלו אודות נלסון ואחרים על מנת להמתיק את גזר דינו.
במהלך הפגישה שנערכה באותו לילה, נלסון נתן ללידר כסף לצורך רכישה של כמות גדולה של תחמושת.
השניים הסכימו להיפגש בלילה שלאחר מכן לצורך העברת הסחורה.
בוקרו של יום שלישי, 27 בנובמבר 1934, היה קר ומעונן.
התחזית הייתה כי בשעות אחר הצהריים עלול לרדת שלג קל.
השלושה אשר שהו בבקתה באגם ג'ניבה, במדינת וויסקונסין התעוררו בשעות הצהריים.
הלן הכינה ארוחת בוקר קלה, שעה שנלסון וצ'ייס עשו תוכניות לחזור אחורה לשיקגו.
הם היו צריכים לפגוש מס' אנשים והם היו צריכים להגיע לפגישה עם לידר ונגרי לצורך קבלת התחמושת.
נלסון, מתוקף היותו עכשיו "אויב הציבור מספר 1", ובשל כך, האדם המבוקש ביותר באמריקה, החליט שזה יהיה דווקא יותר חכם לנוע בשעות היום מאשר בשעות הלילה, מכיוון שדווקא אלו השעות שהמשטרה לא תצפה ממנו לנוע בהן.
הם עזבו בתוך שעה, ובשעות אחר הצהריים המאוחרות יותר הם נצפו לזמן קצר ליד ביתו של הוברט הרמאנסן ליד אגם קומו, וויסקונסין.
בינתיים, בשיקגו, הסוכנים הפדרליים המיוחדים ויליאם ריין ותומאס מקדייד עסקו בחקירת חטיפתו של ארתור ברמר.
כאשר הם יצרו קשר עם המשרד, ראש המשרד בשיקגו הפקח סמואל פ.
קאוולי, הורה לשניים להגיע באופן מיידי לאזור אגם ג'ניבה.
הוא ציין בפניהם כי הם עתידים לפגוש שם שלושה סוכנים נוספים הנמצאים כבר בשטח, והם צפויים לקחת חלק במצוד אחר נלסון, שה-FBI יודע שהוא מצוי באזור.
קאוולי ציין בנוסף כי הוא ושלושה סוכנים נוספים גם בדרך לשם.
חמושים רק באקדחיהם האישיים, ריין ומקדייד עזבו לכיוון וויסקונסין על גבי האוטוסטראדה הצפון-מערבית, ואז על הדרך הראשית.
כאשר הם עזבו, ריין רשם לעצמו את מספר לוחית הרישוי של המכונית שנלסון נצפה נוהג בה 578–639, והצמיד את הפתקית עם המס' למגן השמש שמעל ראשו.
באותו הזמן, עשו גם את דרכיהם למקום במכונית הדסון-סדאן ראש המשרד קאוולי והסוכן המיוחד הרמן אי.
הוליס, ובמכונית נוספת נפרדת נילוו אליהם שני סוכנים נוספים.
לא הייתה זאת הפעם הראשונה של קאוולי והוליס שהם השתתפו יחדיו במרדף אחר גנגסטרים בעלי פרופיל ציבורי גבוה.
רק מספר חודשים לפני כן, ביולי 1934, לקחו השניים חלק במארב שערכה הבולשת הפדרלית לג'ון דילינג'ר בתיאטרון הביוגרף ואשר בסופו מצא האחרון את מותו.
יתרה מזאת, הוליס אושר כמי שהיה אחד משלושת הסוכנים אשר ירה בדילינג'ר בפועל.
ולא זאת אף זאת, ידוע, כי רק חודש לפני כן, הסוכנים נטלו חלק במצוד אחר צ'ארלס ארתור "פריטי בוי" פלויד ואשר הסתיים במותו.
אחרי נסיעה של 40 מייל מחוץ לעיר, בזמן שריין ומקדייד נכנסו לעיירה פוקס ריבר גרוב, הם הבחינו במכונית פורד סדאן שחורה V8 מתקרבת לכיוונם מכיוון צפון.
כאשר הם חלפו אותה, הם לאחר מכן ציינו בדיווחם, כי שניהם הבחינו בשלוש הספרות הראשונות של לוחית הרישוי – 639. ריין ציין כי הבחין בשני גברים ואישה יושבים במכונית.
לפיכך, הוא הורה למקדייד לסובב את המכונית.
מספר חודשים לאחר מכן, במשפטו של צ'ייס, הוברר כי נלסון שישב במכונית השנייה הבחין בשני הגברים מבחינים בו.
מחד גיסא, יש המאמינים שנלסון חשד שהמדובר בסוכנים פדרליים והחליט למשוך אותם לקרב.
מאידך גיסא, סביר יותר להניח, שנלסון האמין שהוא נכנס לתוך מלכודת ובשל כך החליט להימלט ממנה.
בכל מקרה, אין זה משנה מי מהסברות היא הנכונה יותר, העובדה היא שנלסון ביצע פניית פרסה ופנה בחזרה לכיוון צפון.
במרחק לא רב ממנו, במעלה הרחוב, גם ריין ומקדייד ביצעו פניית פרסה ופנו בחזרה לכיוון דרום.
בתוך שניות, שני כלי הרכב עברו האחד את השני בשנית.
הפעם, לאף אחד מהצדדים לא היה ספק באשר לזהות היושבים בכלי הרכב שמולם.
אולם, לפני שמקדייד וריין הספיקו להגיב, נלסון ביצע פניית פרסה נוספת ובתוך שניות השיג את המכונית של הסוכנים.
מקדייד, שאך לא מכבר סיים את חובת לימודיו בבית ספר לסוכנים פדרליים, הציע שהם ינסו להישאר לפני מכוניתו של נלסון.
ריין, שהיה מעורב בתקרית הירי בתיאטרון הביוגרף (היכן שדילינג'ר נהרג) ובתקרית הירי במלון הבוהמיה הקטנה (היכן שנלסון, דילינג'ר ואחרים נמלטו מקרב יריות), אמר למקדייד לשמור על מהירות המכונית ולתת למכוניתו של נלסון להגיע אליהם.
"אנחנו צריכים להסתכל עליהם" אמר ריין בשעה ששלף את אקדחו והניחו על ברכיו.
בשעה שהם האיצו את מכוניתם ביציאתם מהעיירה פוקס ריבר גרוב, מקדייד הסתכל במראה האחורית והבחין במכונית הפורד של נלסון משיגה אותם.
ביציאה מהעיירה, החלו הפושעים לירות לעבר מכוניתם של הסוכנים ולהיצמד אליה.
נלסון שנהג במכונית, לבוש כובע ומשקפי שמש, נשען על ברכיה של אשתו שישבה לצידו, נפנף בזרועותיו וצעק לעבר הסוכנים "עצרו בצד!".
בשעה שהלן חזרה להישען קדימה, ונלסון חזר לשבת בכיסא הנהג כנדרש, מכונית הפושעים הפחיתה במהירות נסיעתה במקצת, ובמראה האחורית היה מקדייד יכול להבחין בנלסון מדבר עם צ'ייס שישב במושב האחורי.
רגע אחר כך, צ'ייס נשען קדימה בין שני המושבים הקדמיים והחל יורה בתת-מקלע על עבר מכוניתם של הסוכנים.
מקדייד, בהיותו במרחק של שני מטר ממכונית הפושעים, ציין לאחר מכן בדיווחו שבשל היריות, הוא התכווץ בכיסא הנהג בשעה שניסה לנהוג ולשמור על ראשו מתחת לגובה החלון האחורי.
בינתיים, ריין, החל יורה באקדחו האוטומטי דרך השמשה האחורית של הרכב, בשעה שתרמילי הכדורים ניתזים לעבר ראשו של מקדייד.
נלסון ירה עם ידו השמאלית (הוא היה ימני) בשעה שידו הימנית אחזה בהגה, ובשל כך ירה הרבה אך פגיעותיו היו ספורות.
צייס לעומתו, כיוון יותר טוב.
שנים אחר כך, צייס אמר שהוא לא יכול היה להבין באותם רגעים איך – על אף מטר היריות לעברם – הסוכנים נשארים בחיים.
מה שהוא לא הבין זה שכדורי הדום-דום של רובהו מתכווצים ומשנים את מסלול מעופם בשעה שהם עוברים את שמשת מכוניתם הקדמית.
בשעה שרכבם של הסוכנים התקרב לברינגטון, מקדייד הבחין שרכבו של נלסון אינו בטווח ראייה.
"איפה הם?" הוא צעק לעברו של ראיין.
"הם נותרו מאחור" אמר ראיין.
"תאיץ את המהירות ונדווח על זה".
מקדייד ניסה לפנות לדרך ברינגטון, אבל בשל כך שהוא "לקח את הסיבוב" בצורה לא נכונה הרכב התדרדר לשדה סמוך.
שני הסוכנים קפצו מהרכב וחיכו דרוכים בצד הדרך לנלסון באקדחים שלופים.
אולם, נלסון מעולם לא הגיע.
מה שראיין ומקדייד לא ידעו היה שרכב אחר של ה-FBI, שבתוכו הסוכנים קאוולי והוליס, הצטרף למרדף.
פחות ממייל אחד מדרך ברינגטון, בשעה שהרכב השני של ה-FBI התקרב לטווח ראייתו של נלסון, רכבם של הפושעים החל לקרטע.
אחד מכדורי רובהו של ראיין פגע במשאבת המים של רכבו של נלסון.
עובדה זאת אושרה על ידי נהג משאית, ג'ו דונקאן, שאמר בעדותו למשטרה שכאשר רכבו של נלסון עבר אותו הוא הבחין כי נוזלים מהרכב מים בכמות משמעותית.
כאשר רכב הפושעים נתקע, הרכב השני של ה-FBI היה ממש בקרבתו, ובשל כך, ובשל העובדה כי לא ידע היכן הרכב הראשון של ה-FBI, לא נותר לנלסון ברירה והוא נאלץ לעצור בצד הדרך בכניסה ל-North Side Park בגבול ברינגטון.
זו הייתה תחילת הסוף של נלסון.
בתוך עשר דקות שני אנשים צפויים למות, ומכונית אחת צפויה להיות מושבתת לצמיתות בעוד שהשנייה צפויה להיות מכוסה דם.
ושוטר צעיר לא בתפקיד צפוי היה להבטיח את מקומו הנוסטלגי בפאנתיאון של היסטורית הלחימה בפשע המאורגן בארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-20, רק כדי שתפקידו באירוע המתממש ובא "יימחק" והאירוע כולו "ייכתב" מחדש על ידי גורמי הכוח הרלוונטיים בוושינגטון מבלי שהוא יאוזכר בו.
בשעה שרכבו של נלסון נעצר, ורכבם של קואלי והוליס התקרב, הלן רצה והתחבאה בתעלת ביוב קרובה, בזמן שנלסון וצ'ייס תפסו את כלי נשקם, רצו לצד רכבם התקוע והחלו יורים לעבר הסוכנים.
רכבם של הסוכנים התרחק כשישים מטר מרכבם התקוע של הפושעים לפני שביצע "פניית פרסה" ושאט לעבר רכב הפושעים ועצר בחריקת בלמים בצידו השני של הרחוב אל מול רכבם התקוע של הפושעים.
בשעה שהכדורים פוגעים ברכבם, שני הסוכנים קפצו מהרכב.
הוליס רץ אל מאחורי הרכב, וקאולי קפץ לתוך תעלת ביוב.
ארבעת האנשים ירו אחד לעבר השני, עד אשר נלסון החמוש במכונת ירי אוטומטית, פשוט נעמד והחל צועד לעבר הסוכנים, אגב המשך ירי.
צוות עובדים לתיקון כבישים שהיה בקרבת מקום והיה עד לאירוע, העידו כי נלסון היה נראה כמו "גנגסטר מסרט קולנוע" בשעה שהוא ירה ממכונת הירי שלו שהייתה תלויה באזור חלציו.
אחד מכדורי רובהו של קאולי פגע בצידו של נלסון.
הוא עצר לרגע, אבל המשיך ללכת לעבר הסוכנים, עדיין יורה.
עם כל פגיעה הוא עצר לרגע קט אבל הוא המשיך ללכת בנחישות לעבר הסוכנים בצליעה.
נלסון ריסס בכדורים את התעלה, ופצע אנושות את קאולי, שמת מפצעיו יום למחרת בבית חולים בשיקגו.
בינתיים, הוליס המשיך לירות לעבר נלסון, פגע בו עוד מספר פעמים, אבל נלסון המשיך לנוע לעבר הסוכנים.
נלסון הגיע לרכבם של הסוכנים, ייצב את עצמו כנגד המכונית, והחל להקיף את המכונית לעברה האחורי של המכונית, רק כדי לפגוש בהוליס שעמד בסמוך לגלגל הקדמי של המכונית.
הוליס, שהיה מבולבל והמום מכך שנלסון עדיין עומד על רגליו - וככל הנראה מאוד מפוחד בשעה שהוא ראה את קנה מכונת היריה של נלסון מתרומם לכיוונו – ירה ישירות לכיוונו של נלסון לפני שהחל לרוץ כדי לתפוס מחסה מאחורי ברז הסנקה שהיה בקרבת מקום.
אך הוא לא הגיע לשם מעולם.
הוליס התרומם מהקרקע בשעה שאחורי ראשו התפוצץ.
עניין של דקות מתחילתו ועד סופו.
נלסון, שקנה מכונת הירייה שלו המשיך לעשן לאחר ירי מסיבי, הצליח "לטפם" על רכבם של הסוכנים והזיזו אחורה לעבר רכבו התקול.
צ'ייס העביר במהירות נשק וחפצים אישיים לרכב הסוכנים, בשעה שהלן רצה ממקום מחבואה ועלתה למושב האחורי של הרכב.
בשעה שנלסון עדיין מאחורי ההגה, המכונית קרטעה ועצרה כמה מטרים במורד הדרך.
צ'ייס, בכיסא שליד הנהג, יצא החוצה מהרכב והחליף את נלסון מאחורי ההגה.
בבוקר למחרת, גופתו העירומה של נלסון עטופה בשטיח נמצאה בתעלה סמוכה לבית קברות.
מבדיקה פתולוגית שנערכה נמצא בגופתו 17 כניסות של כדורים.
עד כאן הגרסה הרשמית של ה-FBI.
מותו של נלסון: גיבור הקרב של ברינגטון – עדות ממקור ראשון שנמחקה מדפי ההיסטוריה
בשעה שנלסון וצ'ייס עצרו בצד הדרך כדי לעמוד אל מול הוליס וקואלי, שוטר מקוף צעיר לא בתפקיד בשם ויליאם גולהר, שעוד לא מלאו שנתיים לשירותו, שהה בבית הקפה בתחנת הדלק של בוב מלון שהיה מרוחק כמאה מטרים ממקום עצירתם של הפושעים.
בית הקפה של מלון היה מקום ההתרועעות החביב על שוטרי המקום, וגולהר היה מבין הקבועים שם.
זה היה יום שלישי, גולהר ומלון דנו בתוכניותיהם לקראת חג ההודיה המתקרב בשעה שהם שמעו את הירייה הראשונה.
בתחילה, סברו השניים כי מדובר בפליטת אגזוז, אבל הרעש חזר ונשנה.
גולהר ידע שירי מאסיבי פירושו צרות, והוא הגיב מייד.
מבלי שהיה מזוין באקדח השירות שלו, הוא תפס את רובה ה-22 מ"מ הטעון של מלון, ויצא מהדלת האחורית.
ממרחק הוא היה יכול להבחין בשני כלי רכב ובארבעה אנשים לידם, היורים לעבר העומדים ברכב השני.
עשן עלה מהשימוש המאסיבי של אחד מכלי הנשק על ידי אחד מהזוגות.
וזוג הגברים במכונית הקרובה אליו נדמה שהיה מרותק למקומו וכי אוזלת לו התחמושת.
גולהר החל בחצי ריצה מהירה - חצי זחילה לאורכה של תעלת הביוב לכיוונם של ארבעת הגברים.
לאחר שזיהה אחד מהם כמת, גולהר הגיע לאיש השני.
האיש שכב על צידו הימני, החזיק את בטנו כשדם רב ניגר בין אצבעותיו.
גולהר שאל אותו בלחש לשמו, והוא הזדהה כסוכן פדרלי שהיה במרדף אחר בייבי פייס נלסון ושנלסון ירה בו.
הוא פתח באש בשעה שהרכב של נלסון התרחק.
גולהר יאמר לאחר מכן שהוא חשב שהוא ראה את הרכב מבצע חצי פניית פרסה לעברו, אבל הרכב המשיך לצבור תאוצה קדימה.
גולהר לא היה בטוח אם הוא פגע בנהג.
הוא חייב היה לחזור לפאב ולהזעיק עזרה.
הוא ניסה להתמקד בלוחית הרישוי של הרכב ואז הרכב עצר.
גולהר היה בטוח שנלסון, או מי שזה לא יהיה בתוך הרכב, מגיע בחזרה לעברו.
לא היה שום מקום להתחבא, נותרו לו רק כדור או שניים ברובהו והוא היה מפוחד.
דלת הנוסע שליד הנהג נפתחה, מישהו קפץ מהרכב, ורץ מסביב לחלקו של הרכב.
בשעה שגולהר אחז ברובהו והכין את עצמו לקרב – ולוודאי למוות אכזרי – האיש פתח את דלת הנהג ונראה היה שהוא הודף משהו הצידה מדרכו.
הוא אז קפץ בחזרה פנימה לרכב שהאיץ קדימה.
נדמה שיושבי הרכב פשוט לא שמו לב לגולהר.
גולהר אמר לסוכן הפדרלי הגוסס שהוא יזעיק עזרה.
גולהר רץ למסבאה לאורך אותה תעלה, שאך לפני מספר דקות, הוא זחל לצידה.
תפקידו של גולהר בקרב זה היה שנוי במחלוקת לאורך השנים.
אחדים טוענים שהסיפור הוא נכון.
אחרים טוענים שתפקידו היחיד של גולהר הסתכם בכך שהוא היה הראשון שהגיע לזירה, ואולי גם ירה כדור אחד או שניים מרובהו לעבר הרכב, אבל לא היה לו תפקיד ממשי במהלך האירוע.
עם זאת, חלקו באירוע הושמט מדפי "היסטוריית הפשע" על ידי ה-FBI במהלך הימים העוקבים לאירוע.
נלסון ובת זוגו הלן גילייס קבורים בבית הקברות סיינט ג'וזף בריבר גרוב, במדינת אילינוי.
בניגוד לג'ון דילנג'ר, נלסון הוא אנטיתזה לדימוי הפופולרי סטייל רובין הוד שדבק בגנגסטרים רבים בתקופת השפל.
הוא היה איש חם מזג, אשר לא היסס להרוג אנשי חוק ועוברי אורח תמימים ללא כל הבחנה ביניהם.
כאחד מפורעי החוק הידועים לשמצה באותה תקופה, נאמר כי מספר אנשי החוק שנלסון וקלייד בארו (בוני וקלייד) הרגו עמד על למעלה מ-12. באופן פרדוקסלי, נלסון גם היה איש משפחה למופת שלעיתים קרובות אשתו וילדיו היו נלווים אליו בזמן בריחתו מהחוק.
לאחר מותו של דילנג'ר ביולי 1934, נלסון נהפך לאויב הציבור מספר 1.
דמותו של נלסון הופיעה במספר סרטים, בהם:
"בייבי פייס נלסון", סרט משנת 1957 בכיכובו של מיקי רוני.
"דילנג'ר", סרט משנת 1973 בכיכובו של ריצ'רד דרייפוס כ"בייבי פייס נלסון".
"בייבי פייס נלסון", סרט משנת 1995 בכיכובו של סי.
"אחי, איפה אתה?", סרט משנת 2000 בכיכובם של מייקל באדלנו כנלסון.
בסרט נלסון מוצג כבעל הפרעה דו-קוטבית.
כאשר הוא מופיע בפעם האחרונה בסרט הוא נלקח על ידי קהל זועם רב לפגוש את מותו בכיסא החשמלי.
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1937, כשלוש שנים לאחר מועד מותו האמיתי של נלסון.
"אויבי הציבור", סרט משנת 2009 בכיכובו של השחקן ג'וני דפ, עם סטפן גרהם בתפקיד נלסון.
בסרט זה, דמותו של נלסון נהרג על ידי הסוכן הפדרלי מלווין פיורוויס בתקרית הירי במלון בוהמייה, ובשל כך דמותו לא מאפילה על דמותו של דילנג'ר ומתויגת כאויב הציבור מספר 1 לאחר שדילנג'ר נהרג.
בעברית: מִגְמֶשֶׁת) הוא בגד גוף נפוץ לפעוטות הנבדל מחולצה רגילה בכך שהוא נסגר אחרי המפשעה, בין השאר מתוך מטרה להקל על הגישה לחיתול של התינוק.
בדרך כלל יש אפשרות לפתיחה באזור הצווארון כדי להקל על הלבשת הפעוט.
בגדים מסוג זה מגיעים בשלל עיצובים וגזרות, ואף יש מהם כאלו המכילים מכנסיים התפורים לבגד.
לעיתים קרובות עשוי הבייבי-גרו כותנה כדי למנוע גירוי בעורו העדין של התינוק.
בייבס אין טוילנד הייתה להקת אלטרנטיב רוק, גראנג' ופאנק כל-נשית אמריקאית שהוקמה ב־1987 במיניאפוליס שבארצות הברית.
הלהקה הוקמה על ידי קט ביילנד (שירה, גיטרה), לורי ברבירו (תופים) ומישל ליאון (בס) שבהמשך הוחלפה על ידי מורין הרמן.
הלהקה שימשה השראה לחלק נכבד מתנועת הריוט גרררל אף על פי שמעולם לא שייכה את עצמה אליה.
הלהקה כללה לתקופה קצרה את קורטני לאב אך מאחר שבאותה התקופה לאב לא ידעה לנגן על כלי נגינה וניסתה לנגן על גיטרת הבס התוצאות לא היו טובות ולאב פוטרה מהלהקה.
לאחר מכן, לאב טסה ללוס אנג'לס והקימה את הלהקה הול שבבוא הימים זכתה להצלחה בסצנת הגראנג' ואף במיינסטרים.
ביילנד ולאב היו חברות לזמן קצר בהרכב Pagan Babies, הרכב שהקליט דמו קצר ומעולם לא הופיע.
הרכב מוקדם שנקרא "Sugar Babydoll" כלל גם הוא את ביילנד ולאב וכלל גם את ג'ניפר פינץ' שהצטרפה מאוחר יותר ל-L7.
הלהקה הוקמה לאחר מפגש בין קט ביילנד ולורי ברבירו ב-1987. בנוסף לביילנד וברבירו הלהקה כללה באותו זמן גם את הבאסיסט כריס הולץ ואת הסולנית סינדי ראסל.
לאחר פרישתם של הולץ וראסל גייסה הלהקה כבאסיסטית את מישל ליאון הצעירה.
לאחר שחרור הסינגל הראשון שלהן "Dust Cake Boy" בלייבל Treehouse Records נכנסה הלהקה לאולפן ההקלטות עם ג'ק אנדינו, מפיק הבית של סאב פופ, עמו הקליטו את אלבום הבכורה שלהן Spanking Machine עבור הלייבל העצמאי טווין טון.
המוניטין של הלהקה הלך לפניה והיא הוזמנה על ידי ת'ורסטון מור להופיע עם להקתו סוניק יות' בפסטיבל רדינג 91, הופעה שתועדה בסרט הקאלט The Year Punk Broke.
שדרן הבי.בי.סי הוותיק ג'ון פיל היה אף הוא תומך נלהב של הלהקה והזמין אותה להקליט מספר סשנים לתוכניתו.
ב-1991 הוציאה לאור הלהקה את ה EP To Mother שכלל קטעים שלא נכנסו לאלבום הבכורה וזכה לשבחי המבקרים.
באותה שנה הודיעה הבאסיסטית מישל ליאון על פרישתה מההרכב.
ב-1992 הוחתמה הלהקה בלייבל רפריז ונכנסה שוב לאולפן על מנת להקליט את אלבומה השני Fontanelle.
ההקלטות הראשונות לאלבום נעשו על ידי לי רנאלדו מסוניק יות' שפוטר בהמשך על ידי ביילנד שלא אהבה את תוצאות הסשן.
האלבום, שהפך למצליח ביותר של הלהקה, היה אגרסיבי ומהודק יותר מקודמו וכלל את הסינגל "Bruise Violet", שיר ארסי שכתבה ביילנד על קורטני לאב.
הלהקה הצטרפה באותה שנה לפסטיבל לולהפאלוזה והוציאה לאור את המיני-אלבום Painkillers שכלל הקלטה מחודשת לשיר "He's My Thing" מאלבום הבכורה, קטעים שלא נכנסו ל Fontanelle והופעה של הלהקה ממועדון CBGB.
הלהקה פצחה בסיבוב הופעות ארוך עבור האלבום, סיבוב שכלל גם הופעה בישראל במועדון הרוקסן שאותה חיממו סדרני הדשא, אז בתחילת דרכם.
ב-1995 הוציאה לאור הלהקה את אלבומה האחרון Nemesisters שאופיין על ידי סאונד יותר ניסיוני וכלל כיסוי לשיר "We Are Family" של Sister Sledge.
ב-1996 הודיעה הרמן על פרישתה מההרכב.
זמן קצר לאחר מכן הועזבה הלהקה מהלייבל רפריז.
פעילותה של הלהקה בין השנים 1996–2000 הייתה לא יציבה כשכל פעם ממלא את עמדת הבאס נגן אחר.
בשנת 2000 הקימה ביילנד הרכב חדש בשם Katastrophy's Wife עמו יצאה לסיבוב הופעות באירופה.
הלהקה יצאה לסיבוב פירוק אחרון ב 2001 שתועד באלבום Mineappolism.
ב-2002 יצאה ביילנד לסיבוב הופעות קצר באירופה תחת השם בייבס אין טוילנד ללא ברבירו, דבר שגרם לריב ונתק בין השתיים עד היום.
ב-2014 הלהקה התאחד מחדש ועורכת סיבובי הופעות, בעיקר ברחבי ארצות הברית.
קט ביילנד - גיטרה, שירה
לורי ברבירו - תופים, שירה
קלרה סאלייר - בס, שירה
בייבי איינשטיין היא סדרת מוצרי מולטימדיה לימודית לתינוקות, הנמכרת היטב ברחבי העולם.
רוב הסדרה נועדה לחשוף תינוקות למוזיקה קלאסית והצילומים בתקליטורים מתמקדים בעיקר בצעצועים לפעוטות.
התקליטורים דובבו לשפות שונות ורבות.
אחד התקליטורים מלמד שפות ואחרים, שלא מתמקדים במוזיקה קלאסית, מתמקדים בטבע או באמנות.
בנוסף, קלטות אלו מתאפיינות בשימוש נרחב בבובות כפפה, שרובן יוצרו על ידי חברת Legends & Lore.
יוצרי הסדרה, ג'ולי קלארק ובעלה ביל קלארק, החלו את דרכם כחברה פרטית ב-1996. החברה נמכרה בהמשך לאולפני וולט דיסני.
בראשית דרכה פורמט הסדרה היה קלטות VHS.
יוצרי הסדרה הבטיחו כי השימוש במוצרים אלו יקדם את התפתחות התינוקות ויאפשר שיפור במנת המשכל.
בשנת 2009, אולפני וולט דיסני הציעו החזר כספי בסך 16$ להורים שרכשו את מוצרי 'בייבי איינשטיין', מכיוון שלא הוכח כי שימוש בערכות אלה שיפר את היכולת הקוגניטיבית של תינוקות שנחשפו אליהן.
במקביל מחקרים שונים מצאו קשר בין חשיפה ממושכת לטלוויזיה בגיל צעיר והתפתחות הפרעת קשב ברמות משתנות.
בישראל, מוצרי בייבי איינשטיין משווקים על ידי חברת "בייבי סמארט" היושבת בניר צבי.
בערכה בנוסף לדי.וי.די של 26 תקליטורים, כוללת הסדרה דיסקי שמע, ספרים ובובות כפפה.
בשנת 2005 שודרה סדרה בשם חבורת איינשטיין שזכתה להצלחה רבה.
פעוטון השפות - מלמדת שפות
בייבי מוצארט - הושק ב-1998 וזכה להצלחה כבירה
בייבי שייקספיר - הושק ב-2000
בייבי ואן גוך - הושק ב-2000, מתמקדת בצבעים וביצירות המופת של האמן וינסנט ואן גוך
בייבי דוליטל - חיות הבית והסביבה
בייבי דוליטל - חיות הבר
בייבי ניוטון - מתמקד בעולמן של הצורות
בייבי נפטון - מתמקד בעולמן של חיות המים
בייבי גלילאו - מתמקד בעולמם של השמיים
פעוטון המספרים - מלמדת לספור מ-1 עד 5
בייבי מקדונלד - חיות החווה
בייבי דה וינצ'י - מתמקד בעולמם של אברי גוף האדם
בייבי נוח - מתמקד בעולמן של בעלי החיים בטבע
בייבי מונה - מתמקד בעונות השנה
ערוץ "בייבי" (או באנגלית BabyTV) הוא ערוץ ישראלי עם התוכן הגדול בעולם לפעוטות ומשודר, מדובב ביותר מ-100 מדינות ברחבי העולם תחת מותג BabyTV.
את הערוץ יזמה חברת "טלית הפקות" של יהודה טלית בשנת 2001, הערוץ עלה לאוויר בישראל בחברת הלווין yes בדצמבר 2003 כעבור שנתיים החל להיות משודר גם בצרפת.
בפברואר 2004 (חודשיים אחרי השקת הערוץ) ערוץ 10 השיק רצועת בוקר עם תוכני הערוץ והיא שודרה שם עד 2017.
הסרטים בארץ מופצים על ידי טלית תקשורת, הד ארצי, גלובוס-יונייטד, פליי רקורדס וקלסיקלטת.
ב-15 בינואר 2006 עלה לאוויר ערוץ "בייבי+", שפנה להורים של פעוטות ולהורים לעתיד ושידר תכנים על הורות, גידול תינוקות ובידור בנושאי אבהות ואמהות.
הערוץ מוזג עם "בית+" והפך ל"בית ומשפחה" ב-1 בספטמבר 2009.
במהלך 2010 הערוץ עלה ל-HOT וב"סלקום TV" כמספר חודשים לאחר עליית החברה, ומשודר ב-HD, כשב-HOT וב-yes משודר ב-SD.
הערוץ זמין גם בפרטנר TV.
ב-2006 חברת Orange (בשיתוף עם "טלית תקשורת") הביאה את הערוץ ל-Oboxlive TV (יחד עם "בייבי+").
הערוץ משדר 24 שעות ביממה: בלילה הערוץ משדר סדרות שתכליתן לסייע בהרדמת פעוטות וביום הערוץ משדר סדרות העשרה והתפתחות לגיל הרך.
באוקטובר 2007 רכשה קבוצת התקשורת האמריקאית "פוקס" 50% מהחברה האירופאית אשר ניהלה את הערוץ מחוץ לישראל.
שאר החברה נותרה בשליטתה של משפחת טלית.
ב-2019, כאשר חברת וולט דיסני קנו את הזכויות ל-"פוקס", נרכש בין תכניו ערוץ בייבי.
רוב תכניו הישראלים מיוצרים בידי חברות אנימציה ישראליות, כגון: פיל אנימציה, צפלין אנימציה, היילנדר הפקות, קבוצת פרימוס עיצוב ועוד.
תוכניות הערוץ הופצו גם ב-קלטות וידאו ו-DVD מבית "הד ארצי".
"הד ארצי" ודורון מור יצרו את "רינת בארץ המילים" (2005) ואת "חגי ישראל עם רינת ומימי" (2006).
Pictures הפיקה את קלטת הווידאו "התינוק הצוחק - בובי יוצא לטיול" (שיצאה בשנת 2000 • הפצה: "הד ארצי") ואת הסדרה "בובי ובובה" (שיצאה בשנת 2003).
"קלסיקלטת" הפיצה ב-DVD את "הקלאסיקות של בייבי" (שיצא בשנת 2006).
"פליי רקורדס" הפיצה את "רינת בעולם האגדות" (הפקה: "חסידה הפקות"), שיצא בשנת 2009.
"טלית תקשורת" הפיצה את "הספרייה הראשונה שלי" בשנים 2014-2011. ישנן גם קלטות DVD עם תוכניות הערוץ (בהפצת "טלית תקשורת" בשיתוף עם חברת yes).
בסוף 2003 יצא לאור סרט עם מיטב תוכניות ערוץ "בייבי" (כגון "בובה", "עולמו של בו", "בובי ובובה", "דני ודדי", "יוצרים קטנים" ועוד) והסרט יצא על-גבי VHS (קלטת וידאו) ו-DVD.
יצאו ב-2004 וב-2005 גם עוד סרטי DVD של תוכניות הערוץ וב-2006 יצאה מהדורה חדשה עם תוכניות "בייבי+".
ערוץ "בייבי" הוא ערוץ הטלוויזיה הראשון מסוגו בעולם שכל כולו מוקדש לתינוקות בשלבי התפתחות שונים עד לגיל 3.
ב-1 באוקטובר 2022, ערוץ בייבי הפסיק לשדר באיטליה וברוסיה.
מלבד תוכניות, הערוץ משדר גם שירים.
חלק משירי הערוץ הם ישראליים, כאשר רובם מהסדרה "הקלאסיקות של בייבי" (בהם "נדנדה", "פרפר נחמד", "אמא יקרה לי" ו"לסבתא של אפריים").
חלקם דובבו לאנגלית ושודרו בטלוויזיה וחלקם (כמו: "מי שטוב לו ושמח", "מחרוזת יום הולדת" ו"עשר אצבעות") לא דובבו לאנגלית או שודרו בטלוויזיה.
בשנתיו הראשונות של הערוץ (מסוף 2003 עד קיץ 2009, כשהוא היה בלעדי ל-yes) שודרו שירים מקלטות וידאו ו-DVD לילדים.
"100 שירים ראשונים" (כל החלקים)
"אליעזר והגזר (סיפורי לוין קיפניס)"
"מי שטוב לו ושמח כף ימחא (שירי משחק של דתיה בן-דור)"
"סבתא בישלה דייסה - 100 שירי משחק ראשונים" (כל החלקים)
"סיפור ושיר של מיריק שניר"
"איני מיני מו – מטיילים בספר האנגלית"
"טיף וטף – בארץ הדמיון"
"חיות בפזמון של דוד ושרון"
"ה-DVD הראשון של יובל המבולבל"
וגם שירים מתוך ברייני בייבי שתורגמו ודובבו לעברית
שודרו גם שירים בערוץ שבהם היה ניתן לצלם את הילד ולשים אותו בתמונה אלה שירים כגון: הוקי פוקי ויום הולדת.
החל מ-2005 הערוץ שידר גם שירים שהגיעו מיפן, רוסיה, ספרד, צרפת ועוד, בהם "ראש וכתפיים", "גלגלי האוטובוס", "בואו נרקוד לובי לו" "צפרדע קטנה וירוקה".
שלושה שירים היו של ילד קטן בשם "דנדון" (כינוי חיבה לדן) והוא נוצר בידי חברת האנימציה: "so אנימציה".
השירים הם כך (מסופר גם על פירושם):
"אני כמעט הולך": מלמד את התינוקות כיצד ללכת.
"בוקר טוב": מספר על שגרת הבוקר של דנדון.
"הצעצועים עולים ויורדים": שיר ערש מרגיע ובו דנדון נרגע מהצעצועים על המובייל שלו.
כמו כן, יצאה גם מהדורת שירים בכיכובם של כוכבי בייבי בהם השיר "אפרוחים" שהיה בשיתוף טיפה טופה.
במספר שירים שולבו קטעים מהסדרות "קטני", "דרקו" ועוד.
בשנת 2021 יצאה מהדורת שירים בהנפשה ממוחשבת בהם הופיעו כמה מכוכבי הערוץ בהם אוליבר, לולה הקטנה וכמו כן גם קמעות הערוץ.
בנוסף יצאה מהדורת שירים בביצוע של טוטו ורובי.
בשנת 2022 גרסה זו הופסקה ושנה לאחר עלתה סדרה בשם "Timeless Classics" (קלאסיקות נצחיות) ששידרה כמה מהשירים של הערוץ המוקדמים כגון: "הציפורים", "היונה", "החמוס", "הילדונת יעל' ו"אפרוחונים".
בייבי בום היא תוכנית מציאות תיעודית ישראלית המבוססת על הפורמט הבריטי "One Born Every Minute" , העוקבת אחר זוגות בבית החולים ברגעי הלידה של תינוקותיהם.
התוכנית עלתה לאוויר ב-19 בינואר 2014 בערוץ עשר ושודרה שם במשך 5 עונות עד ירידתה מהאוויר ב-2 בספטמבר 2018. החל מ-30 באוקטובר 2024 התוכנית משודרת בקשת 12.
התוכנית עקבה אחר תהליכי הלידה של התינוקות מהגעת הזוגות לבית החולים ועד ללידה.
בתוכנית צולמו הזוגות באמצעות עשרות מצלמות קבועות שהוצבו בחדרי הלידה, בחדרי הצוות הרפואי ובמסדרונות תוך תיעוד נושאים שונים כגון צירי לידה, סיבוכי לידה, מעורבות האב ועוד.
במהלך שידור העונה הראשונה, התוכנית חודשה לעונה שנייה.
במרץ 2015 פורסם שלאחר שתי עונות בהן צולמה התוכנית בבית החולים בילינסון, העונה השלישית של התוכנית תצולם בבית החולים מאיר.
טרם עליית העונה הרביעית, התוכנית חודשה לעונה חמישית.
העונה החמישית חזרה לצלם בבית החולים בילינסון בו צולמו שתי העונות הראשונות, לאחר שעונות 3–4 צולמו בית החולים מאיר.
עלות פרק בתוכנית הוערכה בין 400 אלף ל-500 אלף שקלים לפרק, ונחשבה לאחת התוכנית היקרות בלוח השידורים של ערוץ עשר באותה תקופה.
בדצמבר 2023 פורסם שנבחנת האפשרות להחזיר את התוכנית למסך בקשת 12, בעריכתו של יובל כהן שערך את התוכנית בעונות 1-4. בהמשך התקבלה ההחלטה להחזיר את התוכנית למסך ולצלמה בבית החולים ליס.
התוכנית הייתה שנויה במחלוקת ועוררה תגובות רבות, בין השאר סביב נושאים כמו מציצנות וחדירה לפרטיות המצולמים, היותה תוכנית תיעודית או תוכנית מציאות, השפעת הצילום על היולדת, אופן הצגת תהליך ושיטות הלידה האפשריים כפי שהם מתקיימים בפועל בבתי החולים בארץ, מקומם של אנשי הצוות הרפואי, ועוד.
הסכסוך סביב פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה
במסגרת ההרשמה לפרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2014, הפקת התוכנית וערוץ 10 רשמו את התוכנית לתחרות תחת קטגוריית תוכניות תעודה.
עם זאת, באקדמיה החליטו לרשום את התוכנית בקטגוריית תוכניות הדוקו-ריאליטי על בסיס חוות דעת של הפורום הדוקומנטרי בישראל.
הפקת התוכנית ניסתה לשכנע את האקדמיה שהתוכנית היא תוכנית תיעודית אך זאת ללא ההצלחה.
בעקבות כך, התוכנית פרשה ממועמדות לפרס.
בפרסי האקדמיה הישראלית לשנת 2015 הסכסוך בין הצדדים החריף לאחר המשך סירובה של האקדמיה להכיר בתוכנית כתיעודית.
בעקבות זאת, ערוץ 10 החליט כמחאה לפרוש לחלוטין מהטקס של אותה שנה.
בנוסף, מפיק התוכנית אסף גיל תקף בחריפות את החלטת האקדמיה.
בהמשך, הערוץ חזר בו מהחלטתו והשתתף בטקס יחד עם המועמדות של התוכנית לקטגורית הדוקו-ריאליטי.
שנה טקס קטגוריה מועמדות תוצאה2016 2025
בייבי בוס הוא סרט קולנוע בהנפשה ממוחשבת מבית דרימוורקס הנפשה.
הסרט יצא לאקרנים ב-31 במרץ 2017. עלילת הסרט מתבססת באופן חופשי על ספר ילדים משנת 2010 באותו השם מאת מרלה פראזי.
אולפני ההנפשה של דרימוורקס הפיקו את הסרט, טום מקגראת' ביים על פי תסריט של מייקל מקולרס.
את הסרט מפיצה חברת פוקס המאה ה-20.
בשנת 2018 החלה להיות מופצת בנטפליקס סדרת הטלוויזיה "בייבי בוס: גדול בעסקים" שמבוססת על הסרט, ובשנת 2021 יצא לו סרט המשך בשם "בייבי בוס 2: עסק משפחתי".
טים הוא ילד בן שבע שמקנא באחיו התינוק מהיר הדיבור הנושא תיק העסקים.
כשטים יוצא למשימה להחזיר לעצמו את אהבת הוריו הוא מגלה מזימה סודית שנרקמה על ידי פרנסיס פרנסיס המנכ"ל של חברת "פאפי קו" שבמרכזה אחיו התינוק.
המזימה המאיימת עלולה להביא לחוסר איזון של האהבה בעולם.
האחים חייבים להתאחד על מנת "להציל את הוריהם, להחזיר את הסדר לעולם ולהוכיח שאהבה היא כוח אינסופי."
אלק בולדווין / חיים זנאתי בתפקיד בייבי בוס
מיילס בקשי / איתי סולומון בתפקיד טים, האח בן השבע
טובי מגווייר / ערן מור בתפקיד טים הבוגר, קריין הסרט
סטיב בושמי / דור צויגנבום בתפקיד פרנסיס אי.
פרנסיס, מנכ"ל פאפי קו, הנבל הראשי בסרט
ג'ימי קימל / לירון ברנס בתפקיד האבא
ליסה קודרו / הדר שחף-מעיין בתפקיד האימא
ב-12 ביוני 2014 הודיעו אולפני ההנפשה של דרימוורקס על כוונתם לשחרר את הסרט לאקרנים ב-18 במרץ 2016. טום מקגראת' הוכרז כמי שיביים את הסרט.
ב-30 בספטמבר 2014 הצטרפו לסרט אלק בולדווין וקווין ספייסי.
בולדווין יועד לתפקיד התינוק וספייסי לתפקיד הנבל המרכזי (בהמשך הוחלף על ידי סטיב בושמי).
רמזי נייטו ודניס קסקינו הוכרזו כמפיקים בהתבסס על תסריט של מייקל מקולרס.
ב-11 בדצמבר 2014 הודיעו האולפנים שהפצת הסרט נדחתה ובמקומו יופץ במועד המיועד הסרט "קונג פו פנדה 3".
באותו שלב טרם נקבע מועד יציאה חלופית לסרט.
ב-22 בינואר 2015 הוחלט על תאריך הפצה חדש, 13 בינואר 2017. ובספטמבר 2015 נדחתה הפצת הסרט ל-10 במרץ 2017, במקום סרט שיתבסס על סדרת ספרי "קפטן תחתונים".
בחודש יוני 2015 נדחתה הפצת הסרט פעם נוספת, הפעם ל-31 במרץ 2017.
הטריילר הרשמי הראשון יצא לאקרנים ב-15 באוקטובר 2016 במסגרת ההפצה הבינלאומית של הסרט "טרולים", ומספר ימים לאחר מכן שוחרר הטריילר לרשת האינטרנט.
בייבי דרייבר הוא סרט שוד ופעולה שיצא ב-2017. את הסרט כתב וביים אדגר רייט.
הסרט עוקב אחר בייבי (אנסל אלגורט), נהג מילוט יתום ובעל חיבה למוזיקה, אשר עובד בעל כורחו עם איש עולם תחתון בתמורה להזדמנות שנייה להתחיל חיים חדשים.
רבים מקטעי הפעולה בסרט מבוימים בתיאום לפסקול.
הסרט הוא הפקה בריטית-אמריקאית, והוצג בבכורה עולמית בפסטיבל South by Southwest שבאוסטין, טקסס, ב-11 במרץ 2017, ויצא לאקרנים בישראל ב-29 ביוני 2017.
הסרט הפך לשובר קופות, בהשוואה לתקציבו הדל וזכה לביקורות חיוביות רבות ברחבי העולם.
אנסל אלגורט בתור בייבי, צעיר בעל חיבה למוזיקה אשר עובד כנהג מילוט עבור צוות מתחלף של שודדי בנקים.
התאונה גרמה להרג הוריו ולבעיות שמיעה ולכן הוא שומע מוזיקה כל הזמן.
שמו האמיתי, מיילס, נחשף בסוף הסרט.
לילי ג'יימס בתור דברה, מלצרית ומושא אהבתו של בייבי.
קווין ספייסי בתור דוק, הבוס של צוות השודדים המתחלף ופושע ותיק ומיומן.
ג'ון האם בתור באדי, חלק מכנופיית שודדי הבנקים וסוחר לשעבר בוול סטריט.
ג'יימי פוקס בתור באטס, נושא הרובים הפזיז של כנופיית שודדי הבנקים.
ג'ון ברנטל בתור גריף, אחד מחברי כנופיית השודדים.
אייזה גונזלס בתור דארלינג, אחת משודדי הבנקים, שותפתו לפשע ובת זוגו של באדי.
מתה במהלך קרב עם שוטרים בסוף הסרט.
"פלי" בתור אדי נונסנס, אחד מחברי כנופיית השודדים.
סקיי פררה בתור אמו של בייבי, שמתה בתאונת דרכים כשבייבי היה צעיר.
אדגר רייט הצהיר כי עלה בראשו הרעיון לסרט ב-1994, אמנם הוא אימץ את ההתחלה המתוכננת של הסרט אל הקליפ בבימויו של השיר "Blue Song" של להקת המוזיקה האלקטרונית Mint Royale הבריטית, בשנת 2003, בכיכובו של נואל פילדינג בתור נהג מילוט חובב מוזיקה שעובד עבור חבורת שודדי בנקים.
הוא מאוחר יותר התחרט על כך כאשר הקליפ הפך אהוד באופן בלתי צפוי.
ב-22 ביולי 2014, הוכרז כי אדגר רייט, לאחר שעזב את פרויקט אנטמן, עבר לביים את "בייבי דרייבר" עבור חברת ההפקה Working Title Films הבריטית.
טים בוואן, אריק פלנר ונירה פארק היו עתידים להפיק את הסרט.
ב-13 בינואר 2015, דווח כי אנסל אלגורט נמצא בדיונים מוקדמים לגבי הצטרפותו לסרט, אשר סרטי סוני עתידים להוציאו, דרך חברת הבת של סרטי קולומביה (בבעלות סרטי סוני) - סרטי טריסטאר.
אמה סטון ומייקל דאגלס סומנו גם כן כליהוקים אפשריים עבור הסרט.
ב-7 במאי 2015, לילי ג'יימס הייתה בדיונים לגבי הצטרפות לסרט בתפקיד נשי ראשי בתור המלצרית ומושא חיבתו של דמותו של אלגורט.
חברת Media Rights Capital בשיתוף עם סרטי טריסטאר היו עתידות לממן את הסרט, אשר פארק תפיק דרך חברת ההפקה שלה Big Talk הפקות, כאשר רייט ייכתוב את התסריט.
ב-8 בספטמבר 2015, דווח כי ג'יימי פוקס נמצא בשיחות לגבי הצטרפותו לסרט.
ב-20 באוקטובר 2015, ג'ון האם חתם על כיכובו בסרט בתור אחד הרשעים, חלק מכנופיית שודדי בנקים וסוחר לשעבר בוול סטריט.
ב-3 בנובמבר 2015, קווין ספייסי לוהק לשחק בתפקיד מנהל צוות השודדים ופושע מנוסה.
ב-16 בדצמבר 2015, אייזה גונזלס הצטרפה לסרט בתפקיד אחת החברות בכנופיית שודדי הבנקים וזוגתו של הדמות של ג'ון האם.
ב-23 בפברואר 2016, ג'ון ברנטל לוהק בתור גריף.
ב-8 בינואר 2017, רייט פרסם דרך טוויטר כי "סטריפ נמצאת בסרט החדש שלי", לפני שמחק את הציוץ זמן קצר לאחר מכן, דבר שהוביל רבים לשער כי מריל סטריפ תופיע ב"בייבי דרייבר".
שלב הצילומים של הסרט החל ב-17 בפברואר 2016 והסתיים ב-13 במאי של אותה השנה.
"(Baby Driver (Music from the Motion Picture" הוא שמו של אלבום הפס-קול של הסרט הנושא את אותו השם.
הפסקול יצא לאור ב-23 ביוני 2017, על גבי תקליטור, תקליט ויניל ובהקלטה דיגיטלית דרך קולומביה רקורדס, 30th Century Records.
האלבום משלב מגוון אמנים שפעלו בעשורים שונים, ביניהם בלר, Run the Jewels, סקיי פררה, Jon Spencer Blues Explosion, קווין וכן Golden Earring.
הפסקול כולל שלוש רצועות מקוריות - "Easy" של סקיי פררה, "Chase Me" של דיינג'ר מאוס, בהופעת Run the Jewels ו-ביג בוי והשיר "Was He Slow?" של קיד קואלה.
ברצועה "Chase Me" נמצאות דגימות רבות מהרצועה "Bellbottoms" של Jon Spencer Blues Explosion, אשר מופיעים גם כן בפסקול.
באוגוסט 2015, סרטי סוני הכריזו כי הסרט ייצא ב-17 במרץ 2017. יציאתו נדחתה לזמן קצר ל-11 באוגוסט 2017 לפני שהוחלט לבסוף ש-28 ביוני 2017 יהיה תאריך ההוצאה.
הבכורה העולמית של הסרט חלה בפסטיבל South by Southwest ב-11 במרץ 2017.
בצפון אמריקה, הרווחים של בייבי דרייבר מוערכים ב-12–20 מיליון דולר, מ-3,150 בתי קולנוע בחמשת הימים הראשונים, כאשר יש סיכוי לרווח גדול יותר בשל הביקורות החיוביות.
רווחים של 2.1 מיליון דולר התקבלו מהצגות טרום-בכורה של הסרט.
לסרט דירוג של 86 מתוך 100 באתר Metacritic בהתבסס על 49 ביקורות, המצביעות על כך שהוא "משובח באופן גורף", והוא מצוין כסרט חובת-צפייה של Metacritic.
צופים שנסקרו על ידי CinemaScore העניקו לסרט דירוג ממוצע של "A-", בסולם מ-A+ עד F.
בייבי M היה כינוי שניתן לפעוטה ששאלת ההורות החוקית שלה התבררה בבית המשפט האמריקאי, בעקבות מקרה של פונדקאות.
מקרה זה מציין את הפסיקה הראשונה של בית המשפט האמריקאי לגבי תוקפו של הסכם פונדקאות.
ויליאם שטרן חתם על הסכם פונדקאות עם מרי בת' וייטהד.
על פי ההסכם, וייטהד הופרתה מזרעו של שטרן וויתרה על זכויות ההורות שלה לטובת ויליאם ואשתו אליזבת.
אולם, זמן קצר לאחר הלידה וייטהד החליטה להשאיר את הילדה בידיה.
בתגובה, הזוג שטרן תבע בבית המשפט את זכותם להיות ההורים החוקיים של הילדה.
בית המשפט בניו ג'רזי קבע כי חוזה הפונדקאות היה בלתי תקף, והכיר במרי בת' וייטהד כאמה החוקית של התינוקת.
במקביל, בית המשפט העביר את המקרה לבית הדין לענייני משפחה, כדי לקבוע אם וייטהד כאם, או שטרן כאבא, יקבלו חזקה חוקית על התינוקת.
בעקבות המשפט, שטרן זכה למשמורת, ואילו וייטהד זכתה בזכויות ביקור.
חשיבותו של המקרה הייתה בכך שהדגים את המשמעויות המורכבות הקשורות להריון ולידה במסגרת פונדקאות.
החלטת בית המשפט בניו ג'רזי קבעה שאי אפשר לשנות את מעמדה המשפטי של אישה הנושאת ילד כאם הוולד אותו ילדה.
זאת, גם במקרים בהם נחתם חוזה פונדקאות.
אולם, כאשר התפתחה הטכנולוגיה ואישה יכולה ללדת תינוק שאין לה קשר גנטי אליו, השאלות המוסריות והמשפטיות הקשורות לתהליך שבו ועלו.
עדיין, לפחות בניו ג'רזי, המקרה של בייבי M, משמש כתקדים.
בשנת 2009, בית המשפט העליון בניו ג'רזי קבע כי לפונדקאית שאין לה קשר גנטי לתינוקת אותה הרתה לזוג הומוסקסואלים יש זכות הורות.
עם זאת, מאוחר יותר פסק דין מ-2011 העניק משמורת מלאה לאב הביולוגי.
בשנת 1989, מרי בת' וייטהד פרסמה ספר בשם סיפורה של אם: האמת על המקרה של בייבי M'.
בספר, היא מתארת את שהתרחש מנקודת מבטה.
ואילו בייבי M, ששמה התברר כמליסה שטרן, בחרה להפסיק את זכויות האם של מרי בת' וייטהד ולהשלים את הליך האימוץ עם אליזבת, לאחר שהגיעה לגיל בגרות במרץ 2004. בריאיון לעיתונות סיפרה ששמחה לגדול עם הזוג שטרן.
בייבי דול הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה שחורה משנת 1956 בבימויו של איליה קאזאן עם קרול בייקר, קרל מולדן ואיליה קאזאן בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי טנסי ויליאמס והוא מבוסס על מחזה שלו בן מערכה אחת בשם "27 קרונות מלאים בכותנה" משנת 1946.
בעקבות הסרט התפרסמה כתונת הבייבידול שהיא כתונת לילה קצרה ורפויה המשמשת כבגד שינה עבור נשים וחושפת את הירכיים.
לאחר הקרנת הבכורה של הסרט החל הבייבידול להיחשב כאביזר מיני מעורר.
הכנסייה הקתולית התנגדה לאישור הסרט בגלל המסרים המיניים שבו אך התנגדותה נכשלה.
ארצ'י לי מייהן (קרל מולדן) הוא אדם מבוגר המתגורר בבית מוזנח בדלתא של מיסיסיפי ביחד עם אשתו הצעירה המכונה בייבי דול ודודתה הסנילית רוז קומפורט (מילדרד דאנוק).
אביה של בייבי דול הסכים לתת לארצ'י לשאת אותה בגיל 18 בתנאי שיקיים איתה יחסי מין רק בהגיעה לגיל 20. כעסקת חבילה נאלץ ארצ'י לקבל את דודתה רוז שאמורה לנהל את משק הבית.
אשתו בייבי דול מתנהגת כילדה קטנה.
ישנה בעריסה, מוצצת אצבע והולכת בבית חשופה בכתונת לילה בייבידול.
ארצ'י מציץ עליה דרך סדק בקיר ומתגרה.
את זעמו הוא שופך עליה ועל דודתה שאינה מסוגלת לנהל את משק הבית.
ארצ'י מתפרנס כבעל מנפטת כותנה.
הוא התפרנס טוב עד ששכנו הסיציליאני סילבה ואקארו (אלי וולך) רכש מנפטה מודרנית ויעילה שגזלה את פרנסתו.
הוא התקשה לשלם עבור הריהוט שרכש לאשתו ויום אחד הגיעו לביתו מהחנות ולקחו בחזרה את כל הרהיטים.
משום כך רוצה בייבי דול לעזוב אותו וזה מגביר את כעסו.
באחד הלילות הוא מתגנב למנפטה של ואקארו, שופך עליה דלק ושורף אותה.
ואקארו חושד בארצ'י אך זקוק להוכחה.
למחרת הוא מופיע אצל ארצ'י עם קרונות עמוסים בכותנה כדי להפריד אותה במנפטה שלו.
הוא נפגש בתחילה עם בייבי דול ומתחיל לחזר אחריה.
ארצ'י כועס על אשתו וסוטר לה ואחר כך נוסע לעיר להחליף חלק במנפטה.
ואקארו מנצל את העדרו לשם המשך החיזור אחרי בייבי דול.
הוא נשכב בעריסה כילד ובייבי מלטפת אותו.
תוך כדי החיזור הוא מקבל את חתימתה על הצהרה שארצ'י הוא זה ששרף את המנפטה שלו.
כשארצ'י חוזר ורואה את שניהם חמתו עולה שוב.
הוא מצווה על רוז לעזוב את הבית כי אינה יודעת לבשל.
ואקארו מסכים לקבל אותה כמבשלת אצלו ובאותו זמן מספר לארצ'י על ההצהרה החתומה של בייבי דול שהוא המצית של המנפטה.
ארצ'י הנמצא כעת בטירוף לוקח רובה ומתחיל לרדוף אחריהם כדי להרגם.
בייבי מזמינה משטרה והוא נעצר למרות בקשתו מהשוטרים לדחות את מעצרו כי לאשתו מלאו כעת 20 שנה וברצונו לקיים את ההסכם עם אביה.
ואקארו עוזב את המקום ומבטיח לנשים שיחזור לקחת אותן למחרת.
קרול בייקר הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
אלי וולך זכה בפרס באפט"א לשחקן מבטיח חדש.
אליה קאזאן זכה בפרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע
קרול בייקר, קרל מולדן, אלי וולך ומילדרד דאנוק היו מועמדים לפרס גלובוס הזהב.
בייבי דאדי הוא סיטקום אמריקאי שנוצר על ידי דן ברנדסן ועלה ב-20 ביוני 2012 על ידי רשת הטלוויזיה ABC Family (כיום נקראת, Freeform).
הסדרה עוקבת אחרי בן, גבר בשנות העשרים לחייו, שמופתע לגלות שנולדה לו בת ובנוסף, האם מתעקשת שהוא יקבל עליה אחריות מלאה.
בן מחליט לגדל את הילדה הקטנה שלו בעזרתם של אחיו, דני, שני החברים הקרובים שלו (ריילי וטאקר), ואימו (בוני).
התוכנית צולמה בהשראת הסרט האמריקאי "שלושה גברים ותינוקת" אשר יצא לאור בשנת 1987. שש עונות הופקו בסך הכול, אשר כוללות 100 פרקים.
בישראל, הסדרה שודרה ב-yes Comedy.
בן וילר, רווק ומוזג בן 20+, הופך פתאום לאב כאשר בתו התינוקת, אמה, ננטשת על סף ביתו.
בעזרתם של אמו הלוחצת, אחיו הבכור דני, ושני חבריו הטובים טאקר וריילי, בן משנה את כל מהלך חייו על מנת לספק לבתו את כל צרכיה.
בנימין בון ג'ובי "בן" וילר - ז'אן-לוק בילודו): הדמות הראשית של הסדרה.
הוא חי את חייו של רווק כמוזג בניו יורק עם החבר שלו טאקר ואחיו הבכור דני.
חייו מתהפכים כשפתח את דלת דירתו ומצא שם תינוקת שהושארה שם לאחר סטוץ עם אישה בשם אנג'לה, שהתגלתה כבתו, אמה.
לאורך רוב הסדרה בן עבד כברמן בבר עד שבמהלך העונה הרביעית הוא ודני הפכו לבעלים של הבר.
הוא וריילי, השכנה הסמוכה וחברת ילדותו של בן, היו בזוגיות קצרה פעמיים.
הקשר נכשל משום שבן לא עמד בציפיותיה של ריילי.
במהלך עונה 6, בן מנסה למצוא את אל, בחורה בה התאהב לאחר שראה אותה שלוש פעמים באותו יום במהלך הפרק האחרון בעונה 5. בסיום הסדרה, אל נראית מחפשת אחר בן לאורך הסדרה.
בסיום הפרק, אל מיילדת את בנה של ריילי ובן מזהה אותה והם בסופו של דבר יוצאים לדייט.
טאקר ת'ורגוד מרשל דובס - (טאג' מארי) החבר הכי טוב של בן ושותפו לדירה.
טאקר הוא חברותי לכל אחד, כל עוד הם לא אוכלים את האוכל שלו.
לטאקר יש יחסי אהבה שנאה עם גברת וילר.
בן עודד את טאקר לעזוב את בית הספר למשפטים כדי להמשיך בקריירה טלוויזיונית.
כאשר אביו, מרשל דובס (פיל מוריס), מגלה על זה הוא בהתחלה זועם מתכחש טאקר.
מאוחר יותר, מר דובס מאשר את הקריירה של טאקר באותו פרק.
לטאקר יש קשרים רומנטיים מרובים לאורך הסדרה אבל בסופו של דבר הארוך ביותר היה עם סונדרה שאיתה היה בקשר בא והולך, שחבריו מכנים "חופרת" אשר קולה הוא מאוד צורמני.
דניאל מלנקמפ "דני" וילר - (דרק ת'ילר) אחיו הגדול של בן, שחקן הוקי מקצועי בניו יורק ריינג'רס.
אחיו הקטן מקנא בו לפעמים בטענה שהוא טוב בכל דבר.
הוא נזכר פעמים רבות כי דני הוא הבן האהוב על אמם, עד כדי כך גברת וילר לפעמים אומרת שיש לה רק בן אחד.
בעונה 4, דני רוכש את הבר בו בן עבד, עבור בן.
דני מאוהב בריילי מאז שהיה בן שש.
דני וריילי בסופו של דבר החלו לצאת בעונה 5. בפרק האחרון של עונה 5, הוא גילה כי ריילי בהריון ולאחר מכן הקשר ביניהם נעשה רציני מאוד.
במהלך עונה 6, דני וריילי התחתנו, ובפרק האחרון של העונה נולד בנם.
ווקר וילר (פרפינסקי) - (מליסה פיטרמן) אמם של בן ודני.
היא אדם שמח, חזקה, דרמטית ובעלת לב טוב.
בוני אוהבת את הילדים שלה ואת הנכדה שלה יותר מכל.
היא אוהבת לשתות; היין האהוב עליה הוא שרדונה.
נרמז פעמים רבות במהלך הסדרה כי לבוני יש אולי בעיית שתייה.
לבוני יש מערכת יחסים לסירוגין עם בראד ווקר מאז עונה 3. מאוחר יותר היא מתחתנת עם בראד במעלית.
במקור היא רצתה להיות דוגמנית, אבל התוכניות האלה השתנו אחרי שדני נולד.
מאוחר יותר היא הפכה למתווכת נדל"ן.
בוני מאוהבת בבון ג'ובי, עד כדי כך ששמו השני של בנה הוא "בנימין בון ג'ובי וילר".
היא מתארת את עצמה כ"צעירה יפה עם מטרות ושאיפות".
ריילי פרין (צ'לסי קיין): חברתו הקרובה של בן וחברתו הטובה ביותר של דני מאז שהיו קטנים.
למרות שריילי יצאה עם בן לסירוגין במהלך העונות הראשונות של התוכנית, היא לבסוף מתאהבת בדני לקראת סוף עונה 4, ולאחר מכן מתחילה ביניהם מערכת יחסים.
במהלך העונה החמישית, דני גילה כי ריילי בהריון.
דני וריילי מתחתנים בעונה 6, והיא יולדת את בנם בסיום הסדרה.
במהלך הסדרה נאמר כי היא הייתה בעודף משקל קשה בתיכון, בפרק בעונה 3 היא אומרת שהיא איבדה 90 פאונד.
כשהיו ילדים, הכינוי שלה היה "רייגנטאור".
מציינים מספר פעמים על התנהגותה הבריונית והגברית בילדותם, נהנה לראות מקצועי היאבקות עם דני, שיחק הוקי שדה, כמו גם הוקי רחוב.
למרות שיש לה קצת קושי עם מבחני קבלת רישיון עורכי דין מבית הספר למשפטים, היא נכנסה עם ציון טוב מספיק כדי להתקבל לבית הספר למשפטים.
ריילי הוא גם תחרותי מאוד.
היא חיבבה את בן מאז היו צעירים, אבל רק דני ידע בתחילה.
בפרק "שלח בליצנים" מתברר שדודתה הייתה אמה האמיתית.
בפרק "בית קלפים", היא מזכירה אחות, ככל הנראה בת דודתה במציאות, שאותה היא טוענת "שונאת".
אמה וילר (עלי לואיז וסוזאן אלן הרטמן בעונה 1, מילה וזואי בסקה בעונה 2, אמבר והרפר חוסק בעונה 3, סורה וקיריס האריס בעונות 4 - 6): בתו של בן, שננטשה ליד דלתו לאחר סטוץ.
אנג'לה, אמה של אמה ובן המשיכו בחייהם עד שהבינה שהיא בהריון וילדה את הילד.
כשהחליטה שקריירת המשחק שלה חשובה יותר מלגדל ילד, היא עזבה את אמה ליד דלת הכניסה של בן ונתנה לו את מלוא המשמורת על אמה.
בראד ווקר (פיטר פורטה): סוכן נדל"ן נאה שהיה לו יחסים לסירוגין עם בוני מאז העונה השלישית.
היה לו אח תאום בשם טאד שנהרג.
בפרק בעונה 4 : "הדרכה הורית", בראד הציע נישואים לבוני, שאליה היא נענית בחיוב.
בראד ובוני התחתנו רשמית בעונה החמישית.
ד"ר איימי שו (לייסי צ'אברט): פסיכולוגית של הניו יורק ריינג'רס וחברתו של דני בעונה 2. אכפת לה מאוד מדני אבל היא מודאגת כל הזמן מהרגשות שלו עבור ריילי ושהם יחזרו.
בסופו של דבר היא מבינה שלדני עדיין יש רגשות עבור ריילי ונפרדת ממנו בפרק "הפתעה!".
בעונה 3, איימי מופיעה ומודיעה שהיא מאורסת לאדם אחר.
פיץ' דאגלס (מאט דאלאס): בן של מיליונר ובן זוגה של ריילי בעונה 2. פיץ' לא מדבר עם משפחתו כי הוא מרגיש שהכסף שלהם משחית אותם.
הוא נוסע כל הזמן לאפריקה כדי לעזור לילדים ובתי יתומים, כשבינו לבין ריילי מתקיימת מערכת יחסים מרוחקת המבוססת על שיחות וידאו וטלפון.
הוא נהרג לכאורה באפריקה, אך מאוחר יותר הוא מתעורר לחיים באנדרטה שלו ומציע נישואים לריילי.
היא מצטערת ומסרבת וטוענת שהיא לא האחת בשבילו.
בעונה 3, הוא חוזר וריילי מנסה לגרום לו ריבאונד שלה לשכוח בן.
בייבי מטאל הם להקת קאוואיי מטאל יפנית.
הלהקה מורכבת מסוזוקה נקמוטו בתור "סו-מטאל" (ווקאלי וריקוד) ומואה קיקוצ'י בתור "מואמטאל" (צעקה וריקוד).
הלהקה מופקת על ידי קובמטל מסוכנות הכישרונות Amuse.
השירה שלהם מגובה במכשור כבד מטאלי, המבוצע על ידי קבוצת נגנים המכונה "להקת קמי" בהופעות.
הלהקה הוקמה בשנת 2010, עם ההרכב המקורי של סו-מטאל (ווקאל וריקוד), מואמטאל (צעקה וריקוד) ויואי מיזונו בתור "יומטאל" (צעקה וריקוד), עם הרעיון של מיזוג הבי מטאל בסגנון "אליל יפני".
בייבי מטאל, שהייתה במקור תת-יחידה של קבוצת האלילים היפנית סאקורה גאקוין , ונהייתה למעצמה עצמאית בשנת 2013, לאחר עזיבתו של נקאמוטו מסאקורה גאקוין.
בייבי מטאל הוציאו את אלבום הבכורה המפורסם שלהם בפברואר 2014. אלבומם השני "Metal Resistance" (התנגדות מטאלית) יצא ברחבי העולם ב-1 באפריל 2016, וזכה להצלחה בינלאומית.
בייבי מטאל יצאה גם היא למספר סיבובי הופעות, ורוב ההופעות שלהם מתקיימות מחוץ לאסיה.
ב-19 באוקטובר 2018, הודיעה בייבי מטאל כי יוי מיזונו (Yuimetal) החליט לעזוב את הלהקה בגלל בריאות לקויה, בעקבות היעדרותה מהופעות חיות מאז דצמבר 2017. מאז עזיבתה הופיעה הלהקה עם רקדני גיבוי שהוזעקו להופעות חיות.
בשנת 2019 הציגה הלהקה שלושה רקדני גיבוי שנכחו בסיבוב בכל הופעה כדי להקים שלישייה עם Moametal ו-Sumetal, והרקדנים נקראו "הנוקמים".
קובמטל, מפיק הלהקה וחובב הכבד המטאל היושב -ראש, החל לתכנן את השקת היתוך להקת "אליל יפני" / הבי מטאל בשנת 2009, לאחר שהתרשם מההופעה של סוזוקה נקמוטו בקבוצה הקודמת שלה, קרן גירל, מתוך מחשבה שהיא מתאימה להיות המובילה זמרת הקבוצה החדשה.
הלהקה הוקמה בשנת 2010 בטוקיו, יפן, כ-"הבי מיוזיק קלאב", או תת-יחידה, של קבוצת האלילים הנשית סאקורה גאקוין, שהוקמה גם היא באותה השנה.
לטענת קובמטל, יוי מיזונו ו-מואה קיקוצ'י נוספו כדי להשלים את "הנוכחות הבימתית הייחודית" של נקמוטו עם קומותיהם הקטנות, כשהן רוקדות סביבה "כמו מלאכים".
איש משלושת החברים לא הכיר את מוזיקת המטאל לפני הקמת הלהקה.
ההופעה החיה הראשונה של "בייבי מטאל" הייתה ב-28 בנובמבר 2010, בקונצרט הסולו הראשון בפסטיבל "סאקורה גאקוין 2010".
ביולי 2011 הציגו לראשונה בייבי מטאל את השיר "איג'ימה, דאם, זטאי" ("לא עוד בריונות"), בהופעה ב"סאקורה גאקוין", אך הוא בוצע אז רק במהלך הופעות חיות.
הסינגל הראשון של הלהקה, "בוקר דוקי דוקי", הופיע במקור באלבום הבכורה של סאקורה גאקוין 2010 ננדו: הודעה, שיצא ב-27 באפריל 2011. וידאו קליפ לשיר הועלה לערוץ "טוי פקטורי" (Toy's Factory) ביוטיוב ב־12 באוקטובר 2011, והוא יצא לאור כסינגל DVD בסוף 2011, תחת תת-המותג העצמאית Toy's Factory Juonbu Records.
הסרטון המוזיקלי הסתכם בסוף למעלה ממיליון צפיות.
אלבום הסינגל הראשון של "בייבי מטאל" היה שיתוף פעולה עם הלהקה "קיבה של עקיבא", שנקרא "בייבי מטאל / קיבה של עקיבא" והוא יצא במרץ 2012 על ידי ג'ונבו רקורדס, הסינגל דורג במקום השלישי במצעד האינדי השבועי של אוריקון, ומספר אחד בדירוג האינדי השבועי של טאוור רקורדס שיבויה.
בקיץ 2012 הוציאה הלהקה וידאו קליפ לסינגל הבא שלהם, "הד-באנגר!!!!!" (Headbangeeeeerrrrr!!!!!), בבימויו של הידנובו טנאבה.
באוגוסט 2012, עלתה "בייבי מטאל" לראשונה בפסטיבל הקול סוניק של יפן, והפכה למופע הצעיר ביותר שאי פעם ביצע בפסטיבל, בגיל 12 הממוצע.
באותה שנה, הופיעה בייבי מטאל מחוץ ליפן לראשונה, פסטיבל אנימה אסיה 2012, בסינגפור.
2013-2015: בכורה תחת חברת תקליטים גדולה ו-"בייבי מטאל"
ב־9 בינואר 2013, הלהקה עלתה לראשונה בלייבל תקליטים גדול עם "איג'ימה, דאם, זטאי" שיצא תחת המותג הראשי של "מפעל הצעצועים" (Toy Factory) ו-"ג'ונבו רקורדס" ומכר 19,000 עותקים בשבוע הראשון, כשהוא מעפיל לראשונה למספר שש במצעד הסינגלים השבועי של אוריקון.
באביב 2013 סיים נקמוטו את לימודיו בחטיבת הביניים ועל כן נאלץ "לסיים את לימודיו" מסקורה גאקוין (קבוצת בנות יסודיות וחטיבות ביניים).
עם זאת, הנהלתם החליטה כי "בייבי מטאל" לא תתמוסס ותמשיך בפעילותה כלהקה.
הקבוצה הוציאה את הסינגל הבא שלה, "מגיטסון" (Megitsune), ב-19 ביוני 2013, תחת "טוי פקטורי" ותת הלייבל החדש של הלהקה BMD Fox Records.
ב-10 ו-11 באוגוסט 2013, השתתפה שוב "בייבי מטאל" בפסטיבל הקיץ של סוניק, והופיעה גם בטוקיו וגם באוסקה.
מאוחר יותר, באוקטובר 2013, הפכה "בייבי מטאל" גם למופע הצעיר ביותר שאי פעם ביצע בפסטיבל הבי מטאל "לאוד פארק".