tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2004 הוא הוציא אלבום עם "צ'ארלי ווטס והטנטט", הרכב ג'אז נוסף שיצר.
באפריל 2009, הוא הופיע עם "ABC&D of Boogie Woogie" עם הפסנתרנים אקסל זווינגנברגר ובן ווטרס ביחד עם חבר הילדות שלו דייב גרין על הבס.
ווטס ניגן בתופי Gretsch ומגוון רחב של מצילות, בעיקר UFIP.
בגיליון יולי 2006 של מגזין "Modern Drummer Magazine", ווטס נבחר יחד עם רינגו סטאר, קית' מון, סטיב גאד ומתופפים מוערכים נוספים להיכנס להיכל התהילה של ה-Modern Drummer.
חייו האישיים של ווטס הופיעו כלפי חוץ בצורה משמעותית הרבה יותר שקטה מאשר אלה של חבריו ללהקה והרבה מאמני רוק אנד רול; על הבמה, הוא נראה אדיש ומשועשע מההתנהלות הראוותנית של חברי הלהקה.
ווטס תמיד נשאר נאמן לאשתו שירלי, לה היה נשוי משנת 1964 ולהם בת יחידה.
ווטס תמיד נמנע מקשרים מיניים עם בנות אחרות במהלך סיבובי הופעות.
בספרו של רוברט גרינפילד: "STP: A Journey Through America with The Rolling Stones", תיעוד על מסע ההופעות האמריקאי של הלהקה בשנת 1972, הוא ציין כי כאשר הלהקה הוזמנה לאחוזת פלייבוי, ווטס העדיף לנצל את הזמן בחדר המשחקים של המלון ולא להסתובב עם הנשים.
ווטס דיבר בגלוי על התקופה באמצע שנות ה-80, כאשר השימוש המתון שלו באלכוהול וסמים הפך לבעייתי: "הסמים והאלכוהול היו הדרך להתמודד עם משברים במשפחה...
במבט לאחור, דומני שזה היה משבר אמצע החיים.
הפכתי לאדם אחר לגמרי בשנת 1983 ויצאתי מזה ב-1986. כמעט איבדתי את אשתי בגלל ההתנהגות שלי".
ווטס סיפר בריאיון למגזין קנדי שהיה לו הרגל כפייתי במשך עשרות שנים של לצייר סקיצות של כל חדר מלון חדש בו הוא נכח והריהוט שלו מרגע כניסתו לחדר.
הוא ציין כי כל הסקיצות שמורות, אך עדיין לא יודע למה הוא מרגיש את הדחף לעשות זאת.
לאחר שנות עישון רבות, ביוני 2004 אובחן ווטס כחולה בסרטן הגרון, למרות שהפסיק לעשן 15 שנים קודם לכן.
באוקטובר, הוא עבר ניתוח להסרת הגידול שהצליח במלואו.
ווטס ידוע במלתחה האישית שלו: עיתון דיילי טלגרף הבריטי בחר בו לרשימת הגברים המתלבשים הטובים בעולם.
ב-2006, מגזין האופנה "ואניטי פייר" בחר בו להיכל הרשימה הבינלאומית של המתלבשים הטובים ביותר.
ווטס התגורר בשנותיו האחרונות בדולטון, יישוב כפרי בדבון, שם היו לו ולאשתו חוות סוסים ערבים.
צ'ארלס "צ'ארלי" בראון הוא הדמות הראשית בסדרת הקומיקס פינאטס (Peanuts) שיצר צ'ארלס מ.
צ'ארלי בראון מצויר לרוב כשתלתל קטן מופיע בקדמת ראשו ושלוש שיערות קצרות בגב ראשו, הופעה זו מתפרשת לרוב כקירחות.
שולץ הסביר כי אייר כך את צ'ארלי כי דמיין אותו עם שיער כה דליל עד כי נראה כאילו הוא קירח.
סנופי, הכלב של צ'ארלי בראון מכנה את אדונו "הילד עגול-הראש הזה".
הוא לובש מכנסיים קצרים שחורים וחולצה צהובה לרוב, שעליה קו מזוגזג שחור (שהייתה תוספת מאוחרת לבגד).
אביו של צ'ארלי בראון הוא ספר ואימו היא עקרת בית.
כל המבוגרים בסדרה לא מופיעים או נשמעים אך לעיתים ישנה התייחסות אליהם.
בסדרה הראשונה שיצאה בעברית, ושודרה במקור בערוץ הילדים, צ'ארלי בראון דובב על ידי יונתן השילוני.
ובסדרה השנייה שיצאה בשנת 2017 ושודרה בחינוכית 23, צ'ארלי בראון דובב על ידי הדר שחף-מעיין.
שולץ יצר את הדמות בהשראת חייו שלו.
צ'ארלי בראון הוא תלמיד כיתה ג', לא יוצלח אך חביב, המלא בנחישות ואופטימיות אינסופיות למרות שחייו רצופים אכזבות, דאגות וכישלונות, ולמרות שלעיתים קרובות הוא סובל מהתעמרות וניצול מצד חבריו.
הדוגמה הטובה ביותר לאופיו המורכב היא בקבוצת הבייסבול שהוא משחק בה כמגיש וגם מנהל אותה (בקומיקסים מוקדמים יותר הוא עבד כתופס, טרם ששרודר אייש אותו).
הקבוצה מפסידה באופן עקבי (מאזנה הוא 2–930).
צ'ארלי בראון הוא מגיש נוראי, ומבין חברי קבוצתו העלובה רק כלבו סנופי מראה יכולות משחק כלשהן.
כשהקבוצה כן ניצחה, זה היה כשצ'ארלי לא שיחק.
באחד ה"ספיישלים" של הסדרה, קבוצתו מרדה בו, בטענה שהם מבזבזים תמיד את הקיץ באימונים, אך צ'ארלי בראון פייס אותם בטענה שהם יקבלו מדים מלאים.
כשהוא הבין בהמשך שקבלת המדים מלווה בכך שהוא יצטרך לפטר את הבנות בקבוצתו ואת סנופי, הוא בחר בקבוצה.
צ'ארלי בראון ניצח פעם בתחרות מוטוקרוס, אך הפרס היה חמש תספורות חינם, מתנה חסרת ערך לילד קרח ובן של ספר.
כמו כן, מסיבה לא מובנת תמיד הוא מקבל אבנים בחלוקת הממתקים של ליל כל הקדושים.
בסרט "סנופי, חזור הביתה!" כשהוא ופפרמינט פאטי נגשו למכונת עתידות בפארק שעשועים, לה הוא ניבא חיי אהבה ורומנטיקה וכשהוא ברר בנוגע לעתידו, בכרטיס שיצא לו היה כתוב "שכח מזה!"
צ'ארלי בראון מאכיל את סנופי בכל עת, שלעיתים מגיע סנופי עם קערה בפיו במקרים יוצאי דופן, כמו באמצע משחק או מאוחר בלילה.
כשסנופי רוצה מצ'ארלי בראון ארוחה לילית, הוא נוהג לבעוט בדלת עד שצ'ארלי בראון מתעורר.
באחד המקרים, צ'ארלי בראון התחזה למלצר ונתן לסנופי את התפריט.
בסיפור אחר שכר צ'ארלי בראון את לוסי, בתור מלצרית, לאחר שהבין שזה הפיצוי שסנופי רוצה לאחר שהפסיד בתחרות כלב השנה.
צ'ארלי בראון הוא גם חובב מושבע של הפרחת עפיפונים, אולם כל העפיפונים שלו מסיימים את חייהם ב"עץ אוכל העפיפונים" או שמוצאים גורלות גרועים יותר.
פעם אחת ב-1958 הוא הצליח להפריח עפיפון באוויר, אך לפתע החל העפיפון לבעור מעצמו תוך כדי תעופה.
באחד הסיפורים פפרמינט פאטי המליצה לו להטיס מטוסי נייר כתחליף על חוסר יכולתו להעיף עפיפונים, אך גם בזה נכשל.
בכל סתיו, ידידתו לוסי ואן פלט מבטיחה להחזיק עבורו כדור פוטבול כדי שיבעט בו, וכל שנה היא מסירה אותו מדרכו בשנייה האחרונה לפני הבעיטה וגורמת לו להתעופף באוויר ולנחות על גבו.
לאורך עשרות השנים בהן מתפרסם הקומיקס, לא נראה צ'ארלי בראון מצליח לבעוט בכדור שמחזיקה לו לוסי אפילו פעם אחת.
כשצ'ארלי היה בבית חולים ב-1979 לוסי הבטיחה שלעולם לא תסיר את הכדור מדרכו כשיבוא לבעוט.
כאשר יצא מבית החולים היא אמנם לא הזיזה את הכדור אך הוא החמיץ אותו ובעט לה ביד.
למרות כל ההתעללות שהוא סופג, יש לצ'ארלי חברים רבים שהטוב מביניהם הוא אחיה של לוסי לני, המבקר את התנהגותו רבות אך נוטה לעמוד לצידו בעת הצורך.
צ'ארלי בראון מאוהב בדמות שאינה נראית בפרקים של הסדרה וידועה בשם "הילדה הג'ינגית הקטנה".
הוא לרוב מפחד לדבר איתה וכשהוא כן עושה זאת, התוצאה היא תמיד מבישה מבחינתו.
אחיה השני של לוסי ריראן מצטייר כמעריצו של צ'ארלי.
מספר פעמים הוא קיבל הכרה מצד חבריו כשהוא התחזה לחייזר ואף אחד לא זיהה אותו.
כמו שאחותו סאלי מדברת אל בניין בית הספר, הוא מדבר אל גבעת המגיש (שגם מוצג בקומיקס כיצור חי).
הדמויות השונות בקומיקס פונות אליו תמיד בשמו המלא, פרט לשתי חריגות: פפרמינט פאטי מכנה אותו לרוב בשם צ'אק וחברתה מארסי פונה אליו בשם צ'ארלס.
קוראים מסוימים רואים בכינויי החיבה האלה כרמזים לכך ששתי הבנות מאוהבות בו, עובדה המקבלת אישוש בפרק שיצא ב-1979 בו מודות שתי הבנות אחת בפני השנייה על אהבתן אליו.
בגלל רגשותיו לילדה הג'ינג'ית הקטנה, צ'ארלי עיוור לניסיונות השתיים למשוך את תשומת לבו, ובעיקר בולטות נטיותיו לומר להן את הדבר הלא נכון בזמן הלא נכון.
אחותו סאלי קוראת לו לרוב "אח גדול" בגלל קרבתם המשפחתית.
דוגמה חריגה לשיבוש שמו הייתה על ידי דמות בשם פגי ג'ין בתחילת שנות התשעים, שקראה לו "בראוני צ'ארלי" מכיוון שבסגנונו הגמלוני התבלבל כשהציג עצמו בפניה ולא היה יכול להביא את עצמו לתקנה.
הדמות הראשונה שקראה לו בשמו המלא הייתה פוצ'י, ילדה קטנה ובלונדינית ששיחקה עם סנופי כשהיה גור, והופיעה לראשונה בקומיקס בשנת 1973.
צ'ארלי כריסטיאן היה גיטריסט ג'אז חשוב, שניגן בעיקר בתקופת הסווינג ובתחילת תקופת הבי בופ.
כריסטיאן היה מהראשונים שניגנו בגיטרה חשמלית במוזיקת הג'אז, ואחד הנגנים החשובים והבולטים בתחום זה.
כמו כן הוא נחשב בעיני חלק ממבקרי הג'אז כאדם שחיבר בין הג'אז הקלאסי לג'אז המודרני.
השפעותיו חובקות עולם, וכמעט שאין גיטריסט ג'אז שלא הושפע עמוקות מנגינתו.
כריסטיאן נולד בטקסס אך משפחתו עברה לאוקלהומה עוד כשהיה פעוט, רוב ילדותו עברה עליו באוקלהומה.
שני ההורים של כריסטיאן היו מוזיקאים, והוא היה הצעיר מבין שלושה אחים שלמדו כולם מוזיקה מאביהם.
האב התעוור מחמת הקדחת, וכדי לפרנס את המשפחה כל הבנים יחד עם אביהם היו מנגנים ופושטים יד.
צ'ארלי כריסטיאן התייתם מאביו בהיותו בן 12, וירש את הגיטרות שלו.
את פריצת הדרך שלו מצא בג'אם סשן בשנות השלושים, שם להפתעת כולם הפגין יכולות מרשימות מאוד.
לאחר מכן התפרסם כריסטיאן והחל להופיע באזור ומחוצה לו, מנגן עם מוזיקאים גדולים כמו ארט טאטום.
ב-1939 הצטרף לתזמורת של בני גודמן בה פרץ למודעות הבינלאומית, והיה לאחד הגיטריסטים האהודים ביותר בתקופה.
צ'ארלי כריסטיאן נפטר בשנת 1942 ממחלת השחפת.
כריסטיאן החל את הקריירה שלו בתזמורת של בני גודמן, שם כבר היה להיט גדול.
עוד בימי התזמורת שלו נהג להתנסות בדברים שחורגים מעט מתחום הסווינג, בעיקר במסגרת הסולואים שלו.
הוא המשיך ופיתח את ההתנסויות שלו בימים בהם ניגן במועדון הניו יורקי המפורסם מינטונז פליי האוס.
כריסטיאן התנסה במלודיות מורכבות ובנגינה שחורגת מן המלודיה המקורית.
למרות שכריסטיאן לא ניגן בי בופ הוא השפיע מאוד על צ'ארלי פארקר, דיזי גילספי, ת'לוניוס מונק וקני קלארק שאחר מותו הפכו לדמויות מרכזיות ביצירת הבי בופ.
למעשה, אחת הגרסאות לגבי האטימולוגיה של המילה בי בופ היא שהמילה לקוחה מכך שבזמן הסולואים שלו במועדון, כריסטיאן נהג למלמל מילים שנשמעו כמו בי בופ.
קרלוס אלברטו גרסיה מורנו (בספרדית: Carlos Alberto Garcia Moreno; נולד ב-23 באוקטובר 1951 בבואנוס איירס, ארגנטינה), מלחין, זמר ונגן קלידים.
המוזיקאי המשפיע ביותר ברוק והפופ הארגנטינאי.
שיריו נחשבים לאבני דרך בהיסטוריה של המוזיקה הארגנטינאית.
צ'ארלי גרסיה נולד בשכונת קבז'יטו שבבואנוס איירס למשפחה ממעמד הביניים.
החל ללמוד פסנתר בגיל 5 ובגיל 11 קיבל תעודת "מורה לפסנתר".
בשנת 1967, כשהיה בן 16, הכיר בבית הספר התיכון בו למד את ניטו מסטרה, ויחד הקימו את להקת סואי ג'נריס (Sui Generis).
הצמד החל להופיע במקומות קטנים בבואנוס איירס.
גרסיה כתב את רוב המילים של השירים והלחין את כולם.
השירים, שהושפעו מהפולק הצפון אמריקאי, עסקו בנושאים אישיים ובהתבוננות ביקורתית במציאות הפוליטית והאנושית.
הלהקה צברה מעריצים רבים והוציאה שלושה תקליטים שנחשבים לאבן דרך בהיסטוריה של הרוק הארגנטינאי: וידה (Vida), (Confesiones de invierno), ואינסטיטוסיונס (Instituciones).
הדיסק האחרון, שיצא בשנת 1974, עסק בסיאוב והשחיתות המוסרית של מוסדות השלטון, ונתקל בצנזורה של הממשלה הארגנטינאית, וחלק משיריו נגנזו.
בשנת 1975 גרסיה החליט לפרק את להקת סואי ג'נריס, כדי להתנסות בסגנונות מוזיקליים אחרים.
שתי הופעות הפרידה ההמוניות תועדו בדיסק כפול בשם אדיוס סוי ג'נריס.
בשנת 1974, גרסיה הקים את הסופר להקה פורסויחייקו (PorSuiGieco), שאיגדה מוזיקאים פופולריים בולטים: ראול פורצ'טו, חברי להקת סוי ג'נריס, לאון חייקו ומריה רוסה ג'וריו.
הלהקה הוציאה אלבום אחד, בשנת 1976, בשם של הלהקה "פורסויחייקו".
פירוק סואי ג'נריס אפשר לגרסיה להתנסות בצורות מוזיקליות יותר מורכבות, עיבודים תזמורתיים, שימוש בסינטיסייזר, ובשירה בקולות.
הוא הקים להקה בשם "לה מקינה דה אסר פחרוס" ("המכונה לייצור ציפורים"), והוציא איתה שני אלבומים "לה מקינה דה אסר פחרוס", ו"פליקולס" ("סרטים").
בשני האלבומים מאפיינים בולטים של רוק מתקדם, אך הטקסטים היו פחות "נאיביים" ויותר ביקורתיים מאלה שאפיינו את הרוק המתקדם באותן שנים.
בשנת 1978 התפרקה להקת "לה מקינה דה אסר פחרוס", וגרסיה הצטרף לשלושה מוזיקאים מובילים, דוד לבון, פרדו אזנר, ואוסקר מורו, וביחד ייסדו את סרו חירן (Serú Girán), להקת הרוק המיתולוגית של ארגנטינה.
סוף שנות ה-70 הם תקופה מתוחה מאוד בארגנטינה, שנמצאת תחת הדיקטטורה האכזרית ביותר בתולדותיה.
למרות הצנזורה הכבדה והאיומים הקבועים על מוזיקאים, סרו חירן מצליחה להצפין בשיריה מסרים נגד השלטון ובעד חופש וצדק.
בין שיריה הבולטים של סרו חירן: קנסיון דה אליסיה (Canción de Alicia), סמינרה (Seminare), דסרמה אי סנגרה (Desarma y Sangra), ויירנס 3 אמ (Viernes 3am), ועוד.
בשנת 1982 סרו חירן התפרקה וצ'ארלי גרסיה החל קריירת סולו ענפה מאוד.
אלבום הסולו הראשון, "שנדו דה לה קמה אל ליווינג", (עובר מהמיטה אל הסלון), המתאפיין בסאונד יבש ופלסטי מאוד, והוא בישר את הגעת "שנות השמונים" למוזיקה הארגנטינאית.
באלבום הזה שירים אייקוניים של התקופה כמו "נו בומברדאן בואנוס איירס" ("אל תפציצו את בואנוס איירס") המתייחס בצורה ביקורתית מאוד למלחמת המלווינס, "שו נו קיירו בולוורמה טאן לוקו" ("אני לא רוצה להשתגע לגמרי"), ו"אינקונסיינטה קולקטיבו" ("תת מודע קולקטיבי"), שיר פיוטי מאוד בו משתתפת בשירה הזמרת מרסדס סוסה.
בשנת 1983, עם חזרתה של הדמוקרטיה לארגנטינה, גרסיה ערך מספר הופעות המוניות והציג את אלבומו השני כסוליסט, "קליקס מודרנוס" (קליקים מודרניים).
בין השנים 1984 ו-1990 גרסיה הוציא עוד ארבעה אלבומים, שנחשבים למגובשים והיצירתיים ביותר שלו.
אלבומים אלה ביססו את מעמדו כדמות הדומיננטית ביותר ברוק הארגנטינאי, וכמוביל דעת קהל.
גרסיה התאפיין תמיד באמירותיו החדות מאוד בענייני פוליטיקה וחברה.
הוא צבר מעריצים רבים בכל דרום אמריקה, והופיע בארצות הברית ובאירופה.
בשנות ה-90 הקריירה של גרסיה נכנסה לסחרור.
הוא השתמש בסמים קשים, נכנס כמה פעמים למוסדות גמילה, התעמת עם עיתונאים, פוצץ הופעות, וחייו האישיים היו מלוות בשערוריות אינסופיות.
סגנונו המוזיקלי הפך קאוטי יותר, פחות קומוניקטיבי ויותר אלים.
חלק ממעריציו חשבו שהוא יצא משליטה ואיבד את יכולתו המוזיקלית.
גם קולו נפגע והפך צרוד מאוד.
הוא הוציא דיסקים מאוד לא אחידים מבחינה מוזיקלית.
הקו המאפיין את התקופה הוא שימוש רב בדיסטורשן, באפקטים, מנגינות פשוטות מאוד, ועיבודים שהיו ערבוב של רוק, גראנג' ואמביינס.
מעריציו ההדוקים אימצו את האיקונוגרפיה, והמשיכו לאהוב אותו, למרות כל השערוריות.
אקורד הסיום של תקופת "סיי נו מור", היה כאשר הוא נעצר בחדרו במלון בעיר מנדוסה, וכיוון שהשוטרים לא אפשרו לו לצאת מהחדר, הוא קפץ מהקומה השישית אל תוך בריכת המלון, ויצא ללא פגע.
בשנת 2002 הוציא גרסיה את האלבום "אינפלואנסיה" (Influencia), בו 7 שירים חדשים, ו-6 גרסאות לשירים ישנים שלו.
"אינפואנסיה" היה סימן החיים המוזיקלי הראשון של גרסיה אחרי 4 שנים של יובש אמנותי, ושערוריות אישיות.
למרות שרק מחצית מהשירים היו חדשים, גרסיה הוכיח שעדיין מסוגל לכתוב ולהלחין, למרות מצבו הנפשי הבלתי יציב.
שנה אחר כך יצא האלבום נוסף, "רוק אנד רול שו" ("רוק אנד רול ואני"), שביסס את חזרתו של גרסיה לסגנון הרוק החד והעוצמתי של שנות ה-80 אך עם צליל מעודכן לשנות ה-2000. את אלבומו האחרון, "קיל חיל" (Kill Gil), הפיץ גרסיה בשנת 2007 באופן מחתרתי.
שיריו התפרסמו באינטרנט באתרים לא חוקיים להורדת שירים, ותוך ימים ספורים הופץ בכל רחבי ארגנטינה ומחוצה לה.
במאי 2010 קיבל גרסיה את פרס פרס לשלום והגיע לישראל לשתי הופעות.
לה מקינה דה אסר פחרוס
1985 - Tango עם פדרו אזנר
2007 - Kill Gil (הופץ רק באינטרנט)
פרדריק צ'ארלס "צ'ארלי" ג'ורג' הוא כדורגלן עבר אנגלי.
ג'ורג' נולד ברובע איזלינגטון שבלונדון, וכילד היה אוהד של ארסנל.
הוא שיחק בקבוצת נערים מקומית לפני שהצטרף לארסנל במאי 1966. הוא חתם על חוזה מקצוען ב-1968, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-9 באוגוסט 1969 מול אברטון, שהסתיים בהפסד של ארסנל.
כבר באותה עונה הוא היה שחקן הרכב קבוע והשתתף ב-39 משחקים, כולל במשחקי טורניר גביע ערי הירידים; הוא הבקיע שערים נגד דינמו בקאו ואייאקס, ואף השתתף בשני המשחקים בגמר מול אנדרלכט.
ג'ורג' שבר את קרסולו לאחר תיקול עם השוער גורדון וסט מאברטון בתחילת העונה שלאחר מכן, אך הספיק להשתתף ב-17 משחקים ולהבקיע חמישה שערים שסייעו לארסנל במירוץ לאליפות.
שיא העונה מבחינתו של ג'ורג' היה בגביע ה-FA; הוא הבקיע שערים בסיבוב הרביעי, החמישי והשישי, ושיחק היטב גם בגמר מול ליברפול.
לאחר תום 90 הדקות המשחק נכנס להארכה כשהתוצאה היא 1 - 1. בדקה ה-111 קלט ג'ורג' מסירה של ג'ון רדפורד, והבקיע את שער הניצחון.
לאחר השער הוא הביע את שמחתו באמצעות השתטחות על הדשא כשידיו מונפות כלפי מעלה.
רמת המשחק של ארסנל ירדה במקביל לשחרור השחקנים שהובילו את המועדון לזכייה בדאבל.
גם ג'ורג' לא הצטיין במשחקים למרות שהבקיע 11 שערים בעונת 1971/1972 ובעונת 1972/1973. הוא הבקיע רק חמישה שערים ב-28 משחקים בעונת 1973/1974, והודח מההרכב בעונה שלאחר מכן בעקבות סכסוך עם המאמן ברטי מיי.
בחג המולד של 1974 הוא הועבר לרשימת ההעברות של ארסנל, וביולי 1975 עבר לשחק בדרבי קאונטי תמורת סכום של 100,000 לירות שטרלינג.
בסך הכל הוא הבקיע 49 שערים ב-179 משחקים במדי ארסנל.
ג'ורג' שיחק בדרבי במשך שלוש וחצי שנים, ואחד מהרגעים הטובים ביותר שלו בדרבי היה הבקעת שלושער מול ריאל מדריד במסגרת גביע אירופה; בסך הכל הוא הבקיע עבור דרבי 36 שערים ב-117 משחקים.
בזמן ששיחק בדרבי הוא ערך את הופעתו היחידה במדי נבחרת אנגליה לאחר ששיחק במשך 60 דקות מול נבחרת אירלנד ב-8 בספטמבר 1976. ג'ורג' שיחק באגף השמאלי של מערך המשחק האנגלי, אך הסתכסך עם המאמן דון ריווי ולא זומן יותר לנבחרת.
בזמן ששיחק בדרבי הוא הושאל למשך תקופה קצרה למועדון סט.
ג'ורג' עבר לשחק במינסוטה קיקס מארצות הברית לפני שחזר לאנגליה בדצמבר 1978 והצטרף לסאות'המפטון.
הוא לא שיחק הרבה בסאות'המפטון כתוצאה מפציעה בברכו, והושאל לנוטינגהאם פורסט למשך תקופה קצרה ב-1979, שכללה את שני משחקי גמר הסופר קאפ האירופי מול ברצלונה.
ג'ורג' הבקיע את השער היחיד בניצחון הביתי של הפורסט, שזכו בתואר בסיכום שני המשחקים.
ג'ורג' חזר לסאות'המפטון לאחר שלא הצליח להאריך את חוזה השאלתו לפורסט.
בקיץ 1981 הוא עזב את המועדון ועבר לשחק בקבוצה מהונג קונג.
ב-1982 הוא חזר לאנגליה ושיחק עבור בורנמות' ודרבי קאונטי (פעם שנייה), והיה רשום בדנדי יונייטד מליגת העל הסקוטית במשך תקופה קצרה ב-1983. לאחר מכן הוא פרש מכדורגל.
בתאונה עם מכסחת דשא נקטעה אחת מאצבעותיו.
לאחר פרישתו הוא עבר להתגורר בניו מילטון שבהמפשייר, וניהל במקום פאב.
לאחר מכן הוא עבד כמכונאי וכיום הוא אחד המארחים בסיור "האגדות" הנערך באצטדיון האמירויות של ארסנל.
צ'ארלס "צ'ארלי" ג'ונס היה כדורגלן ולשי.
ג'ונס נולד בכפר קטן בדרום ויילס, והחל את הקריירה שלו בקארדיף סיטי.
ג'ונס לא התבלט בקארדיף, ושוחרר בקיץ 1921 לאחר ההפסד 0 - 1 לסטוק סיטי.
הוא הצטרף לסטוקפורט קאונטי, ובעונתו הראשונה במועדון (1921/1922) סייע למועדון להעפיל לליגה השנייה.
במרץ 1923 הוא עבר לאולדהאם אתלטיק מהליגה הראשונה, אך זמן קצר לאחר הצטרפותו ירד המועדון לליגה השנייה: ג'ונס שיחק בליגה השנייה במדי אולדהאם במשך שתי עונות נוספות, ובקיץ 1925 הצטרף למועדון נוסף מהליגה השנייה - נוטינגהאם פורסט.
בזמן ששיחק בפורסט הוא קנה לעצמו של קיצוני שמאלי מוכשר, והשתתף ביותר מ-100 משחקים בכל המסגרות במשך שלוש שנים.
בתקופה זו הוא שיחק בראשונה מתוך שמונה הופעות במדי נבחרת ויילס, והצטיין בניצחון 3 - 1 על נבחרת אנגליה ב-1 במרץ 1926. כמו כן, הוא זכה לענוד את סרט הקפטן של נבחרתו.
ג'ונס חזר לליגה הבכירה כאשר חתם בארסנל של הרברט צ'פמן בקיץ 1928, ותוך זמן קצר הפך לשחקן הרכב קבוע.
ב-25 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הפתיחה של העונה מול שפילד ונסדיי.
בשתי עונותיו הראשונות בארסנל הוא השתתף ברוב המשחקים, אך הוא מיעט לשחק לאחר הגעתם של אלכס ג'יימס וקליף באסטין ב-1929, ולא נכלל בהרכב הפותח של ארסנל בגמר גביע ה-FA של 1930, שהסתיים בניצחון לטובת ארסנל.
ג'ונס הוכיח את הרב-גוניות לו לאחר שעבר לעמדת הקשר הימני תוך דחיקת ביל סדון, וזכה למוניטין בשל תיקוליו הטובים ושליטתו בכדור.
הוא זכה עם ארסנל בשלוש האליפויות הראשונות בתולדות המועדון, והשתתף בגמר גביע ה-FA של 1932 (שהסתיים בהפסד שנוי במחלוקת לניוקאסל יונייטד).
ג'ונס הושפע מגילו המתקדם בשלהי הקריירה שלו, ומהתחרות העזה על מקום בחוליית הקישור במערך המשחק של ארסנל; ג'ונס השתתף ב-16 משחקים בלבד בעונת 1932/1933, בעיקר בעקבות נוכחותם של שחקנים כגון בוב ג'ון ופרנק היל.
אולם, המאמנים צ'פמן וג'ו שו העריכו את הידע ואת הטקטיקה של ג'ונס, וכתוצאה מכך הוא היה שחקן הרכב קבוע בעונת 1933/1934 שבסיומה פרש מכדורגל.
הוא השתתף ב-195 משחקים במדי ארסנל, והבקיע שמונה שערים.
לאחר שפרש מכדורגל הוא אימן את נוטס קאונטי למשך תקופה קצרה, בין מאי 1934 לדצמבר 1935. הוא לא זכה להצלחה רבה בנוטס, ולאחר שעזב את התפקיד הוא פרש כליל מתחום הכדורגל והחל לעבוד כאיש עסקים.
צ'ארלי היידן היה מוזיקאי ג'אז אמריקאי.
היידן ניגן בקונטרבס ופרץ את פריצתו הגדולה כנגן הבס של אורנט קולמן.
סגנונו מתאפיין במשפטי בס ליריים במיוחד, ולחניו מורכבים יחסית.
הוא נחשב לאחד הבסיסטים והמלחינים הגדולים של הג'אז המודרני.
לעיתים תכופות חברי משפחתו היו מנגנים יחד ואף מופיעים כשהם מנגנים שירי פולקלור וקאנטרי.
הוא החל את דרכו המוזיקלית כבר בגיל שנתיים, בתור זמר.
הוא המשיך לשיר עם משפחתו עד גיל 15 אז מחלת הפוליו בה לקה פגעה בגרונו.
כשהוא לא יכול לשלוט בקולו, היידן פנה לנגינה בקונטרבס, ואף התמחה בה.
בסופו של דבר הוא רצה לעבור ל"עיר הגדולה", כלומר לוס אנג'לס, ולשם כך החל לעבוד כבסיסט הבית של תוכנית טלוויזיה ברשת ABC.
אחרי שהיגר ללוס אנג'לס בשנת 1957 הוא היה לנגן מקצועי.
הוא ניגן עם הפסנתרן המפטון האוס והסקסופוניסט ארט פפר.
בסוף שנות החמישים הוא שמע את אורנט קולמן מנגן עם ג'רי מאליגן במועדון לילה.
למרות שקולמן הורד מהבמה, היידן הסתקרן מאוד ונפגש עם הסקסופוניסט.
התפתחה ביניהם ידידות, והם החלו לנגן יחד.
הוא הצטרף לקולמן בניו יורק שם הקליטו סדרה של אלבומים חדשניים, כולל "צורתו של הג'אז בעתיד" (The Shape of Jazz to Come).
אלבום שעורר תגובות חריפות, לכאן ולכאן.
הוא עצמו העיד שהנגינה בסגנון ההרמולודי הייתה לו קשה, ותחילה היה פשוט חוזר על משפטיו של קולמן, על הבס.
אולם מאוחר יותר הוא קיבל ביטחון והחל לנגן תפקידים משלו בהופעות.
במקביל לעבודתו המהפכנית עם קולמן, ניגן היידן עם הפסנתרן קית' ג'ארט ועם המתופף פול מושן, הטרמובניסט ראסל רד.
כמו כן הוא הקים באותה תקופה את התזמורת השחרור המוזיקלית ("the Liberation Music Orchestra"), שהופיעה בהתחלה בעיקר באירועי שמאל, אך גם הקליטה אלבום אחד ב-1969. המשך שנות השבעים התחלפו בהרכב עשרות נגנים, רובם מהמוזיקאים הנחשבים של התקופה.
הוא כלל כלי נשיפה רבים, ומגוונים.
ב-1982 הוציאה התזמורת את האלבום הבלדה של הנופלים ובהמשך גם את שומר החלומות אלבום מחאה על ההתערבות של ארצות הברית בפוליטיקה של דרום אמריקה, ועל האפרטהייד בדרום אפריקה.
האלבום כלל סגנונות רבים, והיה אחד השיאים מוזיקליים של ההרכב.
בזמן סבב ההופעות שלו בפורטוגל בשנת 1971, הוא הקדיש את שירו "שיר לצ'ה" לכל הלוחמים נגד הקולוניאליזם במוזמביק ואנגולה.
למחרת הוא עוכב בנמל התעופה ונחקר על ידי המשטרה החשאית הפורטוגלית.
הוא שוחרר באותו היום, אחרי שמשרד התרבות הפורטוגלי התערב לטובתו, וכשהגיע לארצות הברית תושאל גם בידי האף בי איי.
בשנת 1976 היה מהמקימים של ההרכב חלומות ישנים וחדשים מלבד עבודתו עם הרכב זה בשנות השבעים ושנות השמונים הוא עבד בעיקר על דואטים עם המוזיקאים האהובים עליו.
שפ, קולמן, האנק ג'ונס, קני ברון הם רק כמה מהשמות.
ב-1987 הקים את הרביעייה שלו, שמאופיינת מאוד בביצועים לא סטנדרטים, ושילובים של מוזיקה שאיננה ג'אז מובהק.
למשל מוזיקה דרום אמריקאית, וכן עיבודים בסגנון התקופה הרומנטית לפסקולים של סרטים משנות השלושים.
בתקופה הזו הוא החל גם לחקור יותר ויותר את מוזיקת הפולק הצפון אמריקאית, וכן הדרום אמריקאית.
התנסות שהמשיכה לאורך שנים רבות והגיעה לשיאה בהתמודדות על גראמי על אלבום הפולק האינסטרומנטלי הטוב ביותר ב-2005. האלבום כלל כמה נגנים ממשפחתו הקרובה, יחד עם מוזיקאים נודעים כגון אלביס קוסטלו.
במהלך שלושת העשורים האחרונים היה היידן אחד הג'אזיסטים המוערכים והמגוונים ביותר.
קשה למנות את כל הפרויקטים שניגן בהם או עמם, כמוביל או כמלווה.
הוא ניגן עם מוזיקאים רבים ובסגנונות רבים מאוד.
הוא הוציא אלבומים והופיע בפסטיבלים הגדולים ביותר כולל פסטיבל מונריי.
כמו כן, הוא היה ונשאר אחד מנגני הג'אז הכי מעורבים פוליטית בסצנה.
בשנת 2005, לאחר שאיחד את התזמורת שלו, הוא הוציא את האלבום לא בשמנו שמבקר את תפקודו של הנשיא ג'ורג' בוש, ואת מלחמת עיראק.
צ'רלי היידן הלך לעולמו בתאריך 11 ביולי 2014 בגיל 76.
צ'ארלס "צ'ארלי" נסביט וילסון היה פוליטיקאי אמריקאי, ששירת כקצין בצי האמריקני וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם טקסס.
וילסון נודע הודות למעורבותו במבצע ציקלון, מבצע חשאי של ה-CIA לחימוש המוג'אהדין במלחמת אפגניסטן-ברית המועצות.
סיפורו הונצח בספר "מלחמתו של צ'ארלי וילסון" , שגם הפך לסרט .
צ'ארלי וילסון נולד בעיירה טריניטי שבטקסס.
ב-1951 סיים את לימודיו בתיכון טריניטי והמשיך ללימודים באוניברסיטת סאם יוסטון, במהלכם עבר לאקדמיה הימית של ארצות הברית.
את צעדיו הראשונים בפוליטיקה עשה וילסון בגיל 13, כשהוביל קמפיין נגד שכנו, חבר מועצת העיר צ'ארלס האזארד; זאת לאחר שכלבו של וילסון נכנס לחצרו של האזארד, ובתגובה הכניס חבר המועצה זכוכית מרוסקת לאוכל של הכלב, שגרם לדימום פנימי ולבסוף למותו.
ביום הבחירות הסיע וילסון לקלפיות 96 מצביעים פוטנציאליים, בעיקר שחורים משכונות עניות.
בכל פעם שעזבו את מכוניתו לכיוון הקלפי, אמר להם שהוא לא רוצה להשפיע על הצבעתם, אך שייקחו לתשומת לבם שהאזארד הרג את כלבו במתכוון.
בסופו של דבר הפסיד האזארד בפער של 16 קולות.
בשנים 1956–1960 שירת בצי האמריקני והגיע לדרגת לוטננט (מקבילה לסגן בצה"ל).
לקראת סוף שירותו הצטרף לפנטגון, כחלק מיחידת מודיעין החוקרת את כוחה הגרעיני של ברית המועצות.
ב-1960 נרשם לבחירות לבית הנבחרים הטקסני מטעם מחוז מגוריו.
זאת כנגד חוקי הצבא, לפיהם חיילים בשירות פעיל מנועים מלהחזיק במשרות ציבוריות.
וילסון חזר לשירות, אך בזכות משפחתו וחבריו, שעברו מדלת אל דלת, נבחר לתפקיד.
ב-1961, בגיל 27, נשבע לתפקיד באוסטין, בירת טקסס.
ב-12 השנים הבאות נודע וילסון בבית הנבחרים כ"ליברל מלאפקין".
במהלך כהונתו הוא פעל למען סיוע רפואי והקלות מס לקשישים, לקבלת תיקון לחוקת ארצות הברית שיבטיח זכויות שוות לנשים ולחקיקת חוק שכר מינימום.
כמו כן, היה מהפוליטיקאים הטקסנים היחידים שהאמין כי הבחירה האם להמשיך היריון או לעבור הפלה צריכה להיות בידי האישה ההרה.
בפן האישי, היה ידוע וילסון בחיי ההוללות שלו, שכללו גם שתיית משקאות משכרים מרובה ואף שימוש בקוקאין.
ב-1972 נבחר וילסון לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השני של טקסס.
הוא נכנס לתפקיד ב-3 בינואר 1973 וכיהן 12 כהונות רצופות, עד ה-8 באוקטובר 1996. בשלהי שנות ה-70, תמך וילסון בממשלו הימני של נשיא ניקרגואה אנסטסיו סומוזה, על אף ניסיונו של האחרון לשחד את וילסון.
הוא ראה בסמוזה בעל ברית של ארצות הברית שהופקר ופעל בבית הנבחרים להעברת כספים שיצילו את ממשלו ואף איים לבטל את הסכמי טוריחוס-קרטר אם ארצות הברית לא תחדש את תמיכתה בסומוזה.
וילסון ארגן פגישה בין נשיא ניקרגואה לסוכן CIA, שהציע כוח של כ-1000 מיוצאי ה-CIA שיילחם למענו, אך הפגישה התפוצצה לאחר סירובו של סומוזה לשלם 100 מיליון דולר בעבור הכוח.
ב-1980 החל לפעול למען המוג'אהדין באפגניסטן במסגרת מבצע ציקלון: בתוקף תפקידו כחבר ועדת המשנה לתקציב ההגנה, שאחראית על מימון מבצעים של ה-CIA, הורה להכפיל את הסיוע שניתן ללוחמים האפגנים.
שנה לאחר מכן, בניגוד למדיניות הסוכנות, פנה לוילסון סוכן ה-CIA גאסט אברקוטוס בבקשה להגדיל את התקציב ב-50 מיליון דולר.
על מאמציו אלו, קיבל וילסון מדליית הוקרה מה-CIA, והיה האזרח הראשון לקבלה.
ב-1997 פרש וילסון מהקונגרס ועבר לגור בלאפקין שבטקסס.
בפברואר 1999 נישא לברברה אלברסטדט.
בספטמבר 2007, לאחר חודשיים ברשימת ההמתנה, הושתל בגופו לב של תורם בן 35. וילסון נפטר כתוצאה מדום לב ב-10 בפברואר 2010.
סיפורו של וילסון ומאמציו לחימוש האפגנים הונצחו בספר "מלחמתו של צ'ארלי וילסון" מאת ג'ורג' קרייל השלישי שיצא בשנת 2003. ב-2007 הפך הספר לסרט בו גילם את וילסון השחקן טום הנקס.
וילסון משחק תפקיד מפתח בספר "מלחמות רוחות רפאים" מאת העיתונאי זוכה הפוליצר סטיב קול.
בדצמבר 2007 שודרה בערוץ ההיסטוריה תוכנית תעודה בת שעתיים בשם "סיפורו האמיתי של צ'ארלי וילסון".
צ'ארלי אלכסנדר וילנואבה הוא כדורסלן עבר אמריקאי-דומיניקני, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2005–2016. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בליגה הם 10.4 נקודות ו-4.6 ריבאונדים למשחק.
סובל ממחלת אלופציה אראטה, הגורמת להתקרחות.
וילנואבה שיחק ב"תיכון ניוטון" שבקווינס במשך שנה אחת, ולאחר מכן שיחק במשך 3 שנים באקדמיית בלייר שבניו ג'רזי, יחד עם שחקן ה-NBA לעתיד לואול דנג.
בשנת 2003 הצטרף לנבחרתה של אוניברסיטת קונטיקט.
בשנתו הראשונה בקונטיקט, ב-2004, הוא סייע לקבוצתו לזכות בטורניר אליפות המכללות תוך שהיה שחקן יעיל מהספסל.
בשנתו השנייה הוא הפך לשחקן מוביל בנבחרת האוניברסיטה והעמיד ממוצעים של 13.8 נקודות - הגבוה בקבוצה - ו-8.3 ריבאונדים למשחק.
הוא נבחר לחמישיית המצטיינים השנייה של התאחדות האזור המזרחי (Big East).
וילנואבה נבחר במקום השביעי בדראפט ה-NBA 2005 על ידי קבוצת טורונטו ראפטורס.
על אף שטורונטו ספגה ביקורת על בחירתו בשלב כה גבוה, וילנואבה הציג יכולת טובה בעונתו הראשונה (), עם ממוצעים של 13.0 נקודות ו-6.4 ריבאונדים למשחק.
הוא סיים במקום השני בין הרוקיז בנקודות ובריבאונדים ושלישי בחסימות.
על אף כישלונה הקבוצתי של טורונטו, וילנואבה עצמו סיים שני בהצבעות לפרס רוקי השנה ב-NBA (אחרי הזוכה כריס פול) ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
ביוני 2006 הועבר וילנואבה בטרייד לקבוצת מילווקי באקס, תמורת טי ג'יי פורד.
בעונת הציג וילנואבה את עונתו הטובה ביותר בקריירה, כאשר העמיד ממוצעים של 16.2 נקודות ו-6.7 ריבאונדים למשחק.
על אף שלא פתח בקביעות בחמישייה הוא היה מהשחקנים החשובים ביותר בקבוצה, לצד השחקן המוביל מייקל רד.
בקיץ 2009 סיים וילנואבה את חוזהו במילווקי, וחתם על חוזה ל-5 עונות בקבוצת דטרויט פיסטונס, עבור כ-35 מיליון דולר.
תקופתו בדטרויט נחשבת כמאכזבת, במיוחד ביחס לחוזה הגבוה עליו חתם; לאורך חמש העונות שותף ב-256 בלבד מתוך 410 משחקי קבוצתו, והעמיד ממוצעים של 9.5 נקודות ו-3.8 ריבאונדים למשחק בעוד דטרויט החמיצה את הפלייאוף בכל אחת מהעונות.
לקראת עונת חתם על חוזה מינימום בדאלאס מאבריקס.
בשתי עונותיו בדאלאס קלע 5.7 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפו מהספסל של דירק נוביצקי.
בסיום עונת פרש וילנואבה ממשחק, בגיל 31 בלבד.
בצעירותו וילנואבה ייצג את ארצות הברית במסגרת נבחרות הנוער השונות.
ב-2009 הוא הגיש בקשה להתאחדות הכדורסל האמריקאית להשתחרר מרישומיה ולשנות את לאומו לרפובליקה הדומיניקנית.
בטורניר סנטרובאסקט 2010 זכה עם הנבחרת הדומיניקנית במדליית הכסף, ובאליפות האמריקות בכדורסל 2011 זכה עמה במדליית הארד.
צ'ארלס רוברט טיילור היה שחקן פוטבול אמריקאי.
טיילור נולד בגרנד פריירי, טקסס.
הוא למד באוניברסיטת המדינה של אריזונה שם שיחק פוטבול כרץ אחורי בהתקפה ומגן אחורי בהגנה.
ב-1963, בשנתו האחרונה במכללה נבחר לשחק במשחק האול סטארס של המכללות.
בסופו הוענק לו תואר ה-MVP של המשחק.
טיילור נבחר בסיבוב הראשון בדראפט של שנת 1964 על ידי וושינגטון רדסקינס שם שיחק כרץ אחורי.
בסוף עונתו הראשונה נבחר כרוקי השנה.
אף על פי שנודע כרץ אחורי מוצלח, ב-1966 טיילור הועבר לעמדת תופס.
בשתי עונותיו הראשונות כתופס הוביל את הליגה בתפיסות.
בסוף עונת 1977 פרש וב-1984 נכנס להיכל התהילה של ה-NFL.
צ'ארלי טרוטר היה שף ומסעדן אמריקאי.
צ'ארלי טרוטר נולד בשיקגו, אילינוי.
הוא בוגר בית הספר התיכון ניו טרייר (New Trier High School).
טרוטר החל לבשל באופן מקצועי ב-1982, אחרי שקיבל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
במשך חמש השנים שלאחר מכן הוא עבד ולמד בשיקגו, בסן פרנסיסקו באקדמיה הקולינרית של קליפורניה , בפלורידה ובאירופה.
בפברואר 2010 נשא טרוטר לאשה את בת זוגו משכבר הימים רושל סמיט.
צ'ארלי טרוטר הגיש תוכנית בישול בשנת 1999 ברשת PBS בשם The Kitchen Sessions with Charlie Trotter שבה הוא נתן מתכונים וטכניקות בישול.
הוא סבור שבישול משול למופע ג'אז מאולתר; ואומר שכמו שבמופע שני קטעי מוזיקה לעולם לא יהיו זהים זה לזה, כך גם בבישול.
הוא גם כתב 14 ספרי בישול, שלושה ספרי ניהול וקו מוצרים אורגניים ואוכל גורמה טבעי שמופצים בארצות הברית.
הוא קיבל את פרס "הומניטר השנה" ב-2005 מידי האגודה הבינלאומית של מקצועני הבישול (International Association of Culinary Professionals).
הוא הזמין קבוצות של תלמידים מבתי ספר תיכוניים ציבוריים למסעדתו כחלק מתוכנית מצוינות פעמיים-שלוש בשבוע: הם נהגו לאכול ארוחה וסופר להם איך מכינים את האוכל ואת המניעים להכנתו בצורה מסוימת.
צ'ארלי טרוטר ערך הופעת אורח בסרט "החתונה של החבר שלי", משנת 1997 שבו הוא צועק על העוזר שלו: "אני אהרוג את כל המשפחה שלך אם אתה לא תכין את זה נכון!" אני צריך שזה יהיה מושלם!" זוהי פרודיה על הסטראוטיפ של השף הכועס והצועק.
מסעדת "צ'ארלי טרוטר'ס" בשיקגו, שנפתחה ב-1987, נבחרה למקום ה-30 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם בסקר שערך המגזין "רסטורנט" (Restaurant Magazine), ולמקום החמישי בארצות הברית בידי המגזין "רסטורנט".
היא גם הוכרה כאחת מארבעים המסעדות הטובות בארצות הברית בידי אתר GAYOT.com.
המסעדה גם נבחרה למדריך "השולחנות הגדולים בעולם".
במדריך מישלן הראשון שהתפרסם לשיקגו בנובמבר 2010 קיבלה מסעדת צ'ארלי טרוטר שני כוכבים.
טרוטר נע דרך קבע בין מסעדותיו בשיקגו ובלאס וגאס.
בבעלותו הייתה גם Trotter's To Go, מעדנייה וחנות הסעדה שממוקמת בלינקולן פארק, שיקגו.
העיתון לאס וגאס סאן כתב שהמסעדה הממוקמת בפלאצו (Palazzo) תיסגר ב-19 במרץ 2010 מסיבות כלכליות.
ב-2004 פתח טרוטר את C, מסעדת פירות ים בלוס קאבוס, מקסיקו.
טרוטר גם פתח מסעדה בעיר ניו יורק בבניין חדש שנבנה בפרק מדיסון אחד (One Madison Park).
צ'רלי ומעופפלית-הזכוכית או צ'רלי ומעללית הזכוכית הוא ספר-המשך לספר-הילדים צ'ארלי והשוקולדה.
הספר נכתב על ידי רואלד דאל בשנת 1972.
הספר תורגם למספר שפות; ב-1983 יצא גם בעברית, בתרגומו של אורי בלסם, בהוצאת סדרת מרגנית.
בהמשך לספר הקודם, צ'רלי בקט ומשפחתו טסים יחד עם מר וילי וונקה, בעל בית-החרושת לממתקים במעופפלית-הזכוכית.
הסבתות יוספינה וג'ורג'ינה נבהלות מהטיסה, ובעקבות כך יוצאת המעופפלית אל מחוץ לאטמוספירה.
המשפחה מגיעה למלון-החלל ארצות הברית, המהווה את מבצע-החלל הגדול ביותר.
אנשי-המלון חושבים שצ'רלי ובני משפחתו הם טייסי החלל של מר הילטון, של רוסיה או של סין; הם חושדים שבמיטת הסבים מוטמנת פצצה שנועדה לפוצץ את המלון.
במלון נתקלים צ'רלי ובני משפחתו ביצורי חלל ענקיים, דמויי ביצה ובעלי עיניים אדומות הנקראים "קריצים חרקוזואידים", היכולים לשנות צורה, וטורפים חלק מהעובדים.
יצורים אלה באו מכוכב חרקוס, המרוחק 34,427 מיליון קילומטר מכדור הארץ.
היצורים הורסים את רקטות התאוצה של המעבורת; וילי וונקה וחבריו גוררים אותם לכדור הארץ ומצילים אותם, והקריצים נשרפים.
כשהם חוזרים לבית החרושת, מציע וונקה לזקנים להפוך לצעירים בעזרת תרופת פלא ושמה Wonka-Vite, ה'מצעירה' את הנוטל אותה בעשרים שנה.
סבתא יוספינה, סבא ג'ורג' וסבתא ג'ורג'ינה לוקחים אליהם את הגלולות, ארבע לכל אחד.
סבתא יוספינה בת השמונים ושלושה חודשים נהפכת לתינוקת בת שלושה חודשים, סבא ג'ורג' בן השמונים ואחת נהפך לתינוק בן שנה, ואילו סבתא ג'ורג'ינה בת השבעים ושמונה הופכת לבת מינוס שנתיים.
צ'רלי ומר וונקה נוסעים בעזרת מעופפלית-הזכוכית אל שלילנדיה, ארץ-המינוס, ובעזרת תרופה אחרת שהמציא מר וונקה, Vita-Wonk, הם מחזירים את סבתא ג'ורג'ינה אל בית-החרושת, ושם מגלים כי התרופה ה'מזקינה' הפכה אותה לאדם הזקן ביותר עלי-אדמות: בת שלוש-מאות חמישים ושמונה שנים.
מיד מעניק לה מר וונקה ארבעים גלולות של Wonka-Vite, וכך חוזרת סבתא ג'ורג'ינה להיות בת שבעים ושמונה שנים.
לקראת סיום הספר מקבל מר וונקה מכתב-הזמנה מנשיא ארצות-הברית, והוא ומשפחת בקט יוצאים אל-עבר הבית הלבן.
צ'ארלי לי בירד היה גיטריסט ג'אז אמריקאי.
נודע בסגנון המוזיקה הברזילאי שלו, ותרם לעלייה בפופולריות הבוסה נובה בארצות הברית, בין השאר בזכות שיתוף הפעולה שלו עם המוזיקאי סטן גץ.
צ'ארלי בירד נולד בסאפוק, וירג'יניה, ב-1925, וגדל בעיירה צ'וקאטוק (וירג'יניה).
היו לו 3 אחים: אוסקר, ג'ק, ומוזיקאי נוסף - ג'ו בירד.
אביו, נגן מנדולינה וגיטרה, לימד אותו נגינה בגיטרת סלייד בגיל 10. לאחר מכן הוא למד גיטרה אצל המורה סופוקלס פאפאס.
ב-1942 התחיל ללמוד במכללה הפוליטכנית של וירג'יניה וניגן בתזמורת המכללה.
ב-1943 גויס לצבא ארצות הברית לקרבות מלחמת העולם השנייה, ולבסוף הוצב בפריז וניגן שם בתזמורת צבאית.
בירד חזר לארצות הברית ועבר לניו יורק, שם למד הלחנה ותאוריה של הג'אז בבית הספר למוזיקה הארנט במנהטן.
באותה תקופה הוא החל לנגן בגיטרה קלאסית.
ב-1950 עבר לוושינגטון ולמד אצל סופוקלס פאפאס במשך מספר שנים.
ב-1954 היה תלמיד של אנדרה סגוביה ולמד אצלו באיטליה מספר שנים.
את ההשראה הראשונית הוא קיבל מג'אנגו ריינהארדט, גיטריסט צועני ידוע, אותו ראה מופיע בפריז.
ב-1957 פגש בירד בבסיסט קטר בטס במועדון בשם "הכרם" (the Vineyard) בוושינגטון.
השניים החלו לנגן ביחד, ובאוקטובר הופיעו מספר פעמים במועדון "Showboat".
ב-1959 הצטרף הצמד ללהקה של וודי הרמן, וביחד ערכו מסע הופעות באירופה כחלק ממחווה של משרד החוץ של ארצות הברית.
חברים אחרים בלהקה היו וינס גאראלדי, ביל האריס, נאט אדרלי והמתופף ג'ימי קמפבל.
לעיתים בירד הוביל להקות בהן ניגן גם אחיו ג'ו.
בשנות ה-50 המאוחרות הוא לימד מספר תלמידים בביתו בוושינגטון, כאשר כל אחד נבחן בחינות קבלה, לפני שהתקבל כתלמיד.
מי שהציג לבירד את המוזיקה הברזילאית היה ידידו, מגיש הרדיו פליקס גראנט, שהיה בעל קשרים בברזיל, והיה מוכר שם בזכות שדרן הרדיו פאולו סאנטוס.
לאחר שחזר בירד ממסע של משרד החוץ של ארצות הברית בברזיל באביב 1961, פגש את סטן גץ במועדון "Showboat", והזמין אותו לביתו להאזין להקלטות בוסה נובה של ז'ואאו ז'ילברטו ואנטוניו קרלוס ז'ובים שהביא איתו.
גץ התרשם והשניים החליטו להקליט אלבום של השירים.
גץ שכנע את חברת Verve להפיק את האלבום, ובירד אסף חבורה של מוזיקאים ממכריהם להקלטות.
יצירת הצליל האותנטי התבררה כמאתגרת עבורם.
הניסיונות הראשונים לא השביעו את רצונם, ואז בירד אסף מוזיקאים שהיו איתו בברזיל והתאמן איתם בוושינגטון.
הקבוצה מנתה את אחיו, ג'ו בירד, קטר בטס, והמתופפים ביל רייכנבאך ובאדי דפנשמידט, שתרמו ליצירת המקצבים של הסמבה.
ההקלטות נערכו ב-13 בפברואר 1962 בוושינגטון.
האלבום "ג'אז סמבה" הופץ באפריל 1962, ובספטמבר נכנסו הקטעים למצעד הלהיטים של עיתון המוזיקה בילבורד.
במרץ 1963 הגיע האלבום למקום הראשון, והבוסה נובה החלה לצבור פופולריות בקרב קהילת הג'אז האמריקאית (המונח בוסה נובה לא היה עדיין מוכר מחוץ לברזיל).
האלבום היה במצעד 70 שבועות.
אחד מהלהיטים הפופולרים באלבום היה קטע של ז'ובים "Desafinado".
ב-1963 ערך בירד מסע באירופה עם לס מקאן, זוט סימס ואחרים.
הוא הופיע בפסטיבל הג'אז של ניופורט לצד כומר, אותו ליווה בתפילותיו בגיטרה.
ב-1967 תבע בירד את גץ ואת MGM, בטענה שלא קיבל תמלוגים הוגנים בעד תרומתו לאלבומם המשותף.
הוא זכה וקיבל חצי מהתמלוגים.
בירד ניגן בשלישייה עם קטר בטס (באס), ובאדי דפנשמידט וברטל נוקס (תופים).
בתחילת שנות ה-60 הצטרף לאלה פיצג'רלד ואחיו ג'ו ניגן באס.
ג'ו בירד ניגן עם אחיו עד למותו ב-1999 מסרטן.
נגנים נוספים שניגנו עם בירד היו בילי רייכנבאך (10 שנים) וויין פיליפס (מספר שנים) וכן צ'אק רד לאורך 19 השנים האחרונות.
צָ'ארלי מֶקדוֹנל היא מוזיקאית ווידאו-בלוגרית בריטית.
חשבון היוטיוב הפופולרי שלה הוא בעל הכי הרבה מנויים מהממלכה המאוחדת (נכון לאוקטובר 2011).
מקדונל נולדה וגדלה בבאת', אנגליה, ולה שני אחים.
באוגוסט 2010 עברה ללונדון והיא מתגוררת עם חברה, אלכס דיי.
מקדונל פתחה חשבון יוטיוב בשם "charlieissocoollike" באפריל 2007, בו החלה לפרסם ולוגים (וידאו-בלוג) לקהל קטן של צופים.
היא הפכה פופולרי באתר כאשר העלתה ולוג המסביר כיצד להגדיל את כמות הצופים ביוטיוב; הסרטון אף הופיע בדף הבית של יוטיוב בבריטניה.
הקהל שלה קפץ מ-150 מנויים ל-4,400 בתוך יומיים בלבד.
לכבוד צבירת 25,000 מנויים, ביצעה מקדונל סדרה של 25 אתגרים שניתנו לה מצופיה תחת השם "Challenge Charlie".
נכון לנובמבר 2021, מספר הצפיות הכולל בערוץ היוטיוב הראשי שלה הוא כ-300 מיליון.
נכון לדצמבר 2013, היא מספר 3809 ברשימת היוטיוברים בעלי מספר המנויים הגדול ביותר באנגליה.
באוקטובר 2022, מקדונל יצאה מהארון כטרנסג'נדרית בחשבון האינסטגרם שלה.
מקדונל חברה בלהקת "Chameleon Circuit", שכוללת גם את חברה אלכס דיי, ואת ליאם דריידן, אד (אדפלנט) בלאן ומייקל אראנדה, כולם בעלי וידאו-בלוגים ביוטיוב.
שירי הלהקה עוסקים בפרקים ואלמנטים מתוך סדרת הקאלט הבריטית "דוקטור הו".
ב-1 ביוני 2009 הוציאה הלהקה אלבום בכורה הנושא את שמה.
ב-12 ביולי 2011 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "Still Got Legs".
מדי פעם מפרסמת מקדונל בערוץ היוטיוב שלה קטעי וידאו מוזיקליים, ביניהם "שיר על קופים", "שיר על אקנה", "שיר על אהבה", "אהבה כימית", "דואט עם עצמי" (שזכה ליותר מ-6 מיליון צפיות) ועוד, הזוכים לפופולריות.
שירים אלו ואחרים הופיעו באלבום הסולו שהוציאה מקדונל ב-1 בדצמבר 2010, תחת השם "This Is Me".
ב-2010 הקימה מקדונל ביחד עם שלושה וידאו-בלוגרים אחרים להקה בשם "Sons Of Admirals".
הסינגל הראשון שלהם יצא באמצעות יוטיוב ב-14 ביוני 2010 בערוץ של מקדונל; הסינגל כלל גרסת כיסוי לשיר "Here Comes My Baby" של הזמר קט סטיבנס.
הלהקה ביצעה גרסאות כיסוי לשירים נוספים, בהם לשיר הנושא של סדרת הילדים "ארתור", "Believe In Yourself".
חברי הלהקה הודיעו על פירוקה הרשמי בתחילת חודש מאי, 2011.
מקדונל התראיינה ברשת BBC על מעמדה ככוכבת עולה ביוטיוב.
ב-10 באוקטובר 2010 הופיעה עם להקתה בעיתון הבריטי "סאן".
בנוסף הוזמנה ל"אזור המיוחד של E3" והייתה אחת מ-30 אנשי VIP מכל העולם שניסו את Natal; את מעשיה ב-E3 תיארה מקדונל בערוץ יוטיוב נפרד, הנקרא "CharlieAtE3".
בשנת 2009 הנחתה מקדונל את מאחורי הקלעים של הסדרה דוקטור הו.
צ'ארלס תומאס מאנגר היה עורך דין, משקיע, מנהל השקעות, מיליארדר ונדבן אמריקאי.
היה בעל מניות וסגן יו"ר של הקונצרן האמריקאי ברקשייר האת'וויי.
בעת פטירתו הוערך הונו האישי של מאנגר בכ-2.6 מיליארד דולר, ע"פ פורבס.
מאנגר כיהן גם כיו"ר Wesco Financial Corporation, חברת בת של ברקשייר אשר מושבה בפסדינה, קליפורניה.
כמו וורן באפט, אליו שמו נקשר בהמשך דרכו, מאנגר הוא יליד אומהה, נברסקה.
אחרי שנשר מלימודי מתמטיקה באוניברסיטת מישיגן, שירת בצבא ארצות הברית, למד במכון הטכנולוגי של קליפורניה ושירת כחזאי מזג אוויר בחיל האוויר באלסקה.
הוא החל לימודי משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד ללא תואר ראשון בתחום והתקבל הודות להכרות משפחתו עם הדקאן.
הוא סיים את לימודי המשפטים (J.D) בשנת 1948 בהצטיינות יתרה, ייסד ועבד כעורך דין לנדל"ן בשותפות מאנגר, טולס & אולסון LLP עד 1965.
לאחר מכן הוא ויתר על תחום עריכת הדין כדי להתרכז בניהול השקעות.
הוא חלק שותפות עם אוטיס בות בתחום יזמות נדל"ן.
כמו כן הוא חבר לג'ק וילר על מנת להקים את "וילר, מאנגר ושות'", חברת השקעות שהייתה חברה בבורסת ניירות הערך הפאסיפית.
למרות פרסומו של מאנגר עקב קשריו עם וורן באפט, הוא הריץ שותפות השקעה מוצלחת מאוד משלו בין השנים 1962–1975. על פי מאמרו המפורסם של באפט, "משקיעי-העל מהכפר גראהם-דודסוויל", שותפות ההשקעה של מאנגר הניבה בממוצע תשואה שנתית של 19.8% בתקופה 1962–1975 לעומת שיעור 5% עליה שנתית ממוצעת של מדד הדאו ג'ונס.
ב-28 בנובמבר 2023 מת בבית רפואה בסנטה ברברה, כחודש לפני הגיעו לגיל 100.
מאנגר תרם 500 מניות של ברקשייר האת'וויי מסוג A, בשווי 43,500,000 דולר, לאוניברסיטת סטנפורד על מנת לבנות מתחם דיור בבית הספר למשפטים בסטנפורד.
הוא תרם גם כספים כדי לסייע בשיקום ספריית גרין לאחר הנזק הרב שנגרם על ידי רעידת אדמה.
בעוד שלא למד בסטנפורד, אשתו השנייה, ננסי מאנגר, היא בוגרת המוסד ואף שירתה כחברה בחבר הנאמנים.
בתם, ונדי מאנגר למדה גם היא במוסד וכיום חברה בוועד המנהל.
בשנת 2007 תרם גם כספים לשיפוצים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן.
צ'ארלס פקהאם "צ'ארלי" דיי הוא שחקן, קומיקאי, במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק אמריקאי.
מוכר בזכות הופעותיו בקומדיות "הולכים רחוק", "איך להיפטר מהבוס" וההמשך "איך להיפטר מהבוס 2" והחל משנת 2005 מככב דיי בקומדיית המצבים "פילדלפיה זורחת" ברשת FX.
דיי נולד בניו יורק, ארצות הברית, בנם של למרי, מורה לפסנתר ושל פרופ' תומאס צ'ארלס דיי, פרופסור להיסטוריית מוזיקה.
התגלה בפעם הראשונה כשחקן אורח בסדרת הדרמה "משמרת שלישית" בתפקיד מיקי בוסקורלי אחיו של הדמות הראשית, שוטר משטרת ניו יורק מוריס בוסקורלי.
דיי פרץ לתודעה בשנת 2005 בתפקיד צ'ארלי קלי העובד בפאב האירי הכושל בקומדיית המצבים "פילדלפיה זורחת".
דיי הפיק את הסדרה ואף היה שותף לכתיבת למעלה מ-30 פרקים.
ב-2010 פרץ לזירה הקולנועית בסרט הקומדיה "הולכים רחוק" בתור דן חברו הטוב ושותפו לדירה של גארט (ג'סטין לונג).
ב-2011 שיחק דיי בתפקיד ראשי בקומדיה "איך להיפטר מהבוס" בתור דייל ארבוס העוזר של רופאת השיניים ד"ר ג'וליה האריס (ג'ניפר אניסטון).
בשנת 2017 שיחק בקומדיה "מורים בהפרעה" לצידו של אייס קיוב.
בשנת 2018 עלתה קומדיית המצבים "הילדים המגניבים" ברשת FOX, בה דיי שימש כיוצר-שותף, מפיק בפועל ותסריטאי ראשי ואף שיחק בפרק אחד.
בספטמבר אותה שנה החל לביים ולכתוב את סרטו הראשון "גן עדן של טעויות" בו גם ייקח חלק במשחק לצדם של קן ג'ונג, ג'ייסון סודייקיס ואחרים.
בשנת 2020 היה שותף להפקת וכתיבת הסדרה "Mythic Quest" ברשת אפל TV פלוס.
בשנת 2023 דיבב את לואיג'י בסרט ההנפשה הממוחשבת "האחים סופר מריו - הסרט", המבוסס על זיכיון המשחקים "מריו" של חברת נינטנדו.
דיי נשוי משנת 2006 לשחקנית מרי אליזבת אליס המגלמת את "המלצרית", מושא האובססיביות של צ'ארלי (דיי), בסדרה פילדלפיה זורחת.
+שנהסרטתפקידהערות2001Campfire Storiesג'ו בונר2002באד קומפני (אנ')בחור מסטול2005Love Thy Neighbor לקוח בחנות וידאו2008A Quiet Little Marriageאדם2010הולכים רחוק (אנ')דן2011איך להיפטר מהבוסדייל ארבוס2013בית ספר למפלצותארטדיבובבית ספר למפלצות: מסיבת השנהארטדיבוב
+שנהסדרהתפקידהערות2000Mary and Rhodaילד דוארסרט טלוויזיה של ABCMadigan Menפקיד קבלהפרק: "Three Guys, a Girl and a Conversation Nook"2001חוק וסדרג'רמיפרק: "Swept Away – A Very Special Episode"2001–2004משמרת שלישיתמייקל5 פרקים2003Luis ריצ'יתפקיד ראשי; 10 פרקים2004רינו 911תאומיםפרק: "Not Without My Mustache"2005–הווהפילדלפיה זורחתצ'ארלס "צ'ארלי" קליתפקיד ראשי (17 עונות); 178 פרקים
גם תסריטאי ומפיק בפועל2012ללא השגחת מבוגר (אנ')ג'סידיבוב; פרק: "Jesse Judge Lawncare Incorporated"
גם מפיק בפועלאבא אמריקאימת' האדדיבוב; פרק: "Adventures in Hayleysitting"2014היסטוריה שתויה (אנ')אלן פינקרטוןפרק: "Baltimore"2018–2019The Cool Kidsצ'טפרק: "Pilot"
גם יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל2020–הווהMythic Questיוצר, תסריטאי ומפיק בפועל 2023באפקיס (אנ')גלן רוסיפרק: "Picture"2025אבוט אלמנטריצ'ארלס "צ'ארלי" קליפרק: "Volunteers"
צ'ארלס מת'יו "צ'ארלי" האנם הוא שחקן ודוגמן אנגלי.
צ'ארלס מתיו האנם נולד בניוקאסל על הטיין, הממלכה המאוחדת ב-10 באפריל 1980, בנם של ג'יין בל, רקדנית בלט ובעלת עסק, ושל ויליאם האנם.
הוא אמר שאמו "עשתה עבודה טובה מאוד".
יש לו אח גדול בשם וויליאם ושני אחים למחצה צעירים יותר מצד אמו בשם אוליבר וכריסטיאן.
כאשר היה בן שנתיים הוריו התגרשו, ובגיל 12, כשאמו נישאה בשנית, עברה המשפחה לקאמבריה בצפון-מזרח אנגליה.
במהלך התבגרותו, הוא שיחק רוגבי ונלחם עם חבריו לכיתה, ולכן גורש מבית הספר היסודי על שם המלכה אליזבת, מה שאילץ אותו ללמוד ולגשת למבחנים מהבית.
לאחר מכן, במקום ללכת לאוניברסיטה, הוא החליט ללכת למכון לאמנות ועיצוב של קאמבריה בקרלייל כדי ללמוד אמנויות הבמה; הוא סיים תואר ראשון בתאוריה קולנועית ובהיסטוריה של הקולנוע עם התמחות צדדית באמנויות הבמה, במטרה לכתוב ולביים סרטים משלו.
האנם החל לשחק לראשונה בגיל 18 כאשר הופיע בשלושה פרקים בסדרת הנעורים הבריטית "Byker Grove".
שנה לאחר מכן, לוהק לאחד הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה המצליחה שיצר ראסל דייוויס "קוויר בעיר" בגרסתה הבריטית בתפקיד הנער הגאה ניית'ן מאלוני.
לאחר מכן הופיע בקומדיית המצבים שהפיק ג'אד אפאטאו "סטודנט חופשי" בתפקיד לויד האיית', הסטודנט האנגלי לתיאטרון איתו חולק סטיבן קארפ (ג'יי בארושל) את החדר.
בשנת 2002 פרץ האנם כשחקן קולנוע לאחר שהופיע בתפקיד הראשי בדרמה "ניקולס ניקלבי" המבוססת על הרומן באותו שם ובמותחן "היעלמות מחשידה" בתפקיד הנעדר הצעיר אמברי לארקין.
ב-2003 הופיע האנם בדרמה "קולד מאונטן" בתפקיד אשר העניק לו הערכה רבה בהוליווד וזימן לו הופעות בדרמה האלימה "בלי חוקים", בה שיחק בתור פיט מנהיג קבוצת אוהדי וסטהאם יונייטד ובסרטו העתידני המוערך של אלפונסו קוארון "הילדים של מחר".
מ-2008 ועד 2014 כיכב בתפקיד הראשי של הצעיר ג'קסון טלר, סגן נשיא מועדון האופנועים "ילדי האנרכיה" בסדרת דרמת הפשע המפורסמת "ילדי האנרכיה".
בשנים האחרונות חזר להשתתף בהפקות קולנועיות ושיחק בדרמה "על הקצה" לצידם של פטריק וילסון וליב טיילר.
בסרט האנם מגלם את ארתור, לצידם של ג'וד לאו ואריק באנה.
באותה שנה שיחק את מגלה הארצות פרסי פוסט בדרמה הביוגרפית "העיר האבודה Z", המבוססת על ספר באותו שם, לצד סיינה מילר ורוברט פטינסון.
ב-2025, גילם את הרוצח הסדרתי אד גין בסדרה "מפלצת: סיפורו של אד גיין" בנטפליקס.
בשנת 1999 האנם התחתן בלאס וגאס עם השחקנית האמריקאית קטרין טאון, בתו של במאי הקולנוע רוברט טאון, שלושה שבועות לאחר שהכירו באודישנים לסדרה "דוסון קריק".
הם התגרשו לאחר שלוש שנות נישואין בשנת 2002. לאחר מכן הוא יצא עם הדוגמנית סופי דאהל , השחקנית סטלה פארקר ומפיקת הסרטים ג'ורג'ינה טאונסלי.
משנת 2005, הוא נמצא במערכת יחסים עם האמנית מורגנה מק'נליס.
להאנם יש דיסלקסיה, כמו גם פחד מחיידקים ולכלוך באופן כללי.
בשנת 2016, הוא החל להתאמן בג'יו-ג'יטסו ברזילאי תחת המאמן ריגן מצ'אדו , וקיבל את החגורה הכחולה שלו באוקטובר 2018.
+שנהסרטתפקידהערות1999מה קרה להרולד סמית'?דאז2002היעלמות מחשידהאמברי לרקיןניקולס ניקלביניקולס ניקלבי2003קולד מאונטןבוסי2005בלי חוקיםפיט דונהאם2006הילדים של מחרפטריק2011על הקצהגווין ניקולס20123, 2, 1...
Frankie Go Boomפרנקיהמלכודתג'יי2013פסיפיק ריםריילי באקט2015קרימזון פיקד"ר אלן קרמייקל2016העיר האבודה Zפרסי פוסט2017קינג ארתור: אגדת החרבהמלך ארתורהפרפראנרי שרייר2019מיליון רסיסים קטניםבוב פריי ג'וניורמשולש הגבולותויליאם 'ראש הברזל' מילרההיסטוריה האמיתית של כנופיית קליפקד או'נילהלוחמיםסטנלי קמינסקיהג'נטלמניםריימונד סמית'2022פשע הוליוודי צ'ארלי וולדו2023ירח המרדקאי פון
+שנהסדרהתפקידהערות1998Byker Groveג'ייסון צ'אקל3 פרקים1999My Wonderful Lifeווספרק: "Moving On"Microsoapבראדפרק: "2.6"1999–2000קוויר בעירניית'ן מאלוניתפקיד ראשי (2 עונות); 10 פרקים2000Young Americansגרגור ריידר3 פרקים2001–2002סטודנט חופשילוידתפקיד ראשי; 17 פרקים2008–2014ילדי האנרכיהג'קס טלר תפקיד ראשי (7 עונות); 92 פרקים
מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה (2015)2022–הווהשאנטראםדייל קונטי / לין פורדתפקיד ראשי; 12 פרקים2025מפלצת: סיפורו של אד גייןאד גיןתפקיד ראשי; 8 פרקים
גם מפיק בפועלTBAקרימינלליאו פטרסוןסדרה עתידית של אמזון פריים וידאו
צ'ארלס ג'וזף מקדרמוט ג'וניור הוא שחקן אמריקאי.
נודע בעיקר בשל תפקידו בתור אקסל הק בסיטקום "מקום טוב באמצע" (2009–2018).
מקדרמוט נולד בווסט צ'סטר (אנ'), פנסילבניה.
הוא למד לזמן קצר בבית ספר התיכון סלסינום (אנ') בוילמינגטון, דלאוור עד שעבר ללמוד ב-PA Leadership Charter School (PALCS), בית ספר מקוון בפנסילבניה.
הוא עבר ללוס אנג'לס בגיל 16.
בשנת 2004 קיבל את תפקידו הראשון כאשר גילם את הילדים בסרט האימה "הכפר", ובהמשך שנה זו שיחק בסדרה שלא האריכה ימים, "Windy Acres" בתפקיד ראשי של ג'ארלד.
בשנת 2008 שיחק בסרט הדרמה "אגם קפוא" (אנ') בתפקיד טי.ג'יי, בנה של ריי (מליסה לאו); הוא אף היה מועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 2009 החל לגלם את אקסל הק בקומדיית המצבים "מקום טוב באמצע" ברשת ABC; אקסל "רדפורד" הק, בנם הבכור של פרנקי ומייק אותם גילמו פטרישיה היטון וניל פלין במשך תשע עונות עד לסיום הסדרה ב-2018.
בשנת 2017 ביצע הופעת אורח בסדרת המדע הבדיוני "איש העתיד" של רשת Hulu.
בשנת 2018 שיחק בסרט הקומדיה "פתאום משפחה" לצד מארק וולברג ורוז ביירן, בתור סטיוארט, חברו לעבודה של פיט.
בשנת 2019 שיחק במיני-סדרה "לא ייאמן" שיצרו מייקל שייבון, איילת ולדמן וסוזנה גרנט (אנ') עבור נטפליקס, שם גילם את טיי, היועץ של מארי בבניין הדירות בו מתגוררת.
ב-2017 נשא לאישה את הקולנוענית שרה רג'איי.
+שנהסרטתפקידהערות2004הכפרילד בן 102006Disappearancesביל בונהומי2007העשר (אנ') ג'ייק ג'ונסוןAll Alongטום הריסון2008אגם קפוא (אנ') טרוי טי ג'יי אדי ג'וניורמועמד פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר (2008)אנדי2010Morning דייווידמכונת זמן בג'קוזיג'סי2015Slow LearnersסטודנטImagiGARYהנריסרט קצר
גם במאי, תסריטאי ומפיק2018Laylaסרט קצר
במאי, תסריטאי ומפיק2018פתאום משפחהסטיוארט2019אפליקציה סוףסקוטTBARhubarbגם במאי ותסריטאי
+שנהסדרהתפקידהערות2004Windy Acresג'רלדתפקיד ראשי; 7 פרקים2008המשרדתלמידפרק: "Job Fair"Generation Gapקורי וויליאמססרט טלוויזיה של הולמרק2009Captain Cook's Extraordinary Atlasפיילסרט טלוויזיה של ABCSafe Harborדייוויד פורטרסרט טלוויזיה של הולמרקמדיום ברנדון ויטמןפרק: "A Necessary Evil"מרפאה פרטיתבובי דאגלספרק: "What You Do for Love"2009–2018מקום טוב באמצעאקסל "רדפורד" הקתפקיד ראשי (9 עונות); 215 פרקים
גם ביים את הפרק: "The Confirmation" (2017)2010Bond of Silenceריאן אלדריג'סרט טלוויזיה של Lifetime2017איש העתיד (אנ') בארי פוטרמן הצעירפרק: "Operation: Natal Attraction"2019לא ייאמןטיי3 פרקים
צ'ארלס פטריק "צ'ארלי" מולגרו הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת הבלם.
מולגרו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סלטיק.
בינואר הושאל לדנדי יונייטד עד לסיום העונה על מנת לצבור ניסיון.
בדנדי הוא הוסט לעמדת המגן השמאלי ואף כבש שני שערים ב-14 הופעות, ובפברואר נבחר לשחקן הצעיר של החודש בליגה.
בסיום העונה היה אמור לחזור לסלטיק, אך בסופו של דבר ב-23 באוגוסט 2006 חתם בוולברהמפטון וונדררס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-10 בספטמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד לידס יונייטד.
בעקבות פציעה, הוא החמיץ את רוב העונה וגם לאחר שהחלים, קיבל מעט דקות משחק.
בינואר הושאל לסאות'אנד יונייטד מהפוטבול ליג הראשונה.
ב-15 ביולי 2008 חזר לסקוטלנד כאשר חתם באברדין לשנתיים.
ב-16 במאי 2009 קיבל כרטיס אדום במהלך המשחק נגד גלאזגו ריינג'רס לאחר שהשופט טען כי מולגרו נגח בקייל לאפרטי, שחקנה של ריינג'רס.
אולם בהילוך החוזר היה ניתן לראות כי לאפרטי התחזה.
בתגובה לכך הורחק לאפרטי לחודשיים הראשונות של העונה הבאה והאדום של מולגרו בוטל, ולכן לא ריצה עונש הרחקה באף משחק.
ב-1 ביולי 2010 חזר לסלטיק בה חתם לשלוש שנים, בה חזר לעמדת הבלם.
ב-14 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי סלטיק בו ניצחה סלטיק 0-1 את אינברנס.
ב-17 באפריל 2011 הבקיע בניצחון קבוצתו 0-4 נגד אברדין במסגרת חצי גמר הגביע הסקוטי, ואף הבקיע את השער האחרון בגמר בו ניצחה סלטיק 0-3 את מאת'רוול וזכתה בתואר.
ב-25 באוגוסט 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופאית במדי סלטיק בהפסד 3-0 נגד פ.צ.
יום למחרת האריך את חוזהו עד קיץ .
ב-15 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בסלטיק בתיקו 3-3 נגד קילמרנוק.
ב-7 באפריל 2012 הבקיע צמד ראשון בקריירה במשחק בו ניצחה סלטיק 0-6 את קילמרנוק והבטיחה את האליפות.
בתום העונה אף נבחר לשחק העונה של המועדון ושל הליגה.
בסוף עונת 2012/13 נכלל בנבחרת העונה של הליגה הסקוטית יחד עם חברו לקבוצה אדם מת'יוס.
ב-16 באוקטובר 2020, מולגרו הושאל לפליטווד יונייטד.
ב-16 ביוני 2021 מולגרו חתם בדנדי יונייטד מליגת העל הסקוטית.
בצעירותו, שיחק מולגרו בכל הנבחרות הצעירות של סקוטלנד.
ביוני שקל לייצג את ארצות הברית בשל אזרחותו האמריקאית של סבתו, אך בסופו של החליט לייצג את סקוטלנד.
בפברואר זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של סקוטלנד, וב-29 בפברואר של אותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד .
ב-6 בפברואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 במשחק ידידות נגד .
ב-7 בספטמבר 2014 הורחק במהלך המשחק נגד במוקדמות יורו 2016.
נבחרת העונה של ליגת העל הסקוטית: ,
כדורגלן השנה בליגת העל הסקוטית:
צ'ארלס דואן "צ'ארלי" בייקר ג'וניור הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל מסצ'וסטס בין השנים 2015–2023. החל משנת 2023, הוא מכהן כנשיא התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי (NCAA).
בייקר נולד באלמיירה שבמדינת ניו יורק.
אביו היה תת-מזכיר לענייני בריאות ושירותי אנוש בממשלו של רונלד רייגן.
הוא גדל בפרבר של בוסטון ולמד בבית ספר ציבורי במסצ'וסטס.
ב-1979 סיים תואר ראשון באנגלית באוניברסיטת הרווארד וב-1986 סיים לימודי תואר שני באוניברסיטת נורת'ווסטרן.