tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בתחילת אוגוסט היא זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף.
מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 27.51 שניות, אחרי אנסטסיה גורבנקו (26.88 שניות) ולפני מרטה קלנקוביצקי מהפועל דולפין נתניה (27.88 שניות).
מורז השתתפה בליגת השחייה הבינלאומית (בריכת 25 מטר) - ISL, שנערכה בבודפשט בחודשים אוקטובר נובמבר 2020 בקבוצת לוס אנג'לס קארנט, לצידם של צמרת השחייה העולמית.
במסגרת הליגה היא קבעה שיאי ישראל רבים ודורגה במקומות הראשונים.
במשחה ל-100 מטר חופשי היא קבעה שיא ישראלי חדש של 52.16 שניות, במשחה ל-200 מטר חופשי היא ניצחה בתחרות וקבעה שיא ישראלי חדש של 1:53.58 דקות ושבועיים לאחר מכן שיפרה אותו והעמידה אותו על 1:53.50 שניות ובמשחה ל-400 מטר חופשי היא קבעה שיא ישראלי חדש של 4:07.21 דקות.
באליפות סטוקהולם הפתוחה שנערכה בתחילת אפריל 2021 קבעה מורז בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 54.19 שניות.
במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי היא זינקה ראשונה ושיפרה את השיא הישראלי הטרי בן היממה שקבעה אנסטסיה גורבנקו (1:58.99 דקות) וקבעה תוצאה של 1:57.97 דקות.
ביחד עם אנסטסיה גורבנקו, לאה פולונסקי ודריה גולובטי, היא קבעה באותו משחה שיא ישראלי חדש של 8:06.91 דקות, שיפור של יותר מ-17 שניות לשיא הקודם.
נוסף לכך, אותה רביעיית שליחות קבעה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 3.41.61 דקות.
באליפות אירופה שנערכה במאי סיימה מורז במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.48 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 54.18 שניות, במקום 19 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.35 שניות.
היא סיימה ביחד עם דניס לוקטב, רון פולונסקי ואנסטסיה גורבנקו במקום רביעי במשחה שליחים משולב 4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 7:32.96 דקות.
בשלב המוקדמות, במשחה שליחות 4x200 מטר ביחד עם לאה פולונסקי, אנסטסיה גורבנקו ודריה גולובטי הן קבעו שיא ישראלי חדש של 8:00.51 דקות, ועלו למשחה הגמר מהמקום השני המפתיע, שיפור לשיא הישראלי ב-6 שניות.
הרביעייה הישראלית סיימה במקום שמיני בתוצאה של 8:07.69 דקות, הישג שיא לרביעית שליחות לנשים, באירוע זה.
נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אנסטסיה גורבנקו, דריה גולובטי וזוהר שיקלר בתוצאה של 3:42.48 דקות, כשחיינית ראשונה היא השוותה את שיאה הישראלי הטרי, 54.18 שניות.
באולימפיאדת טוקיו, מורז התחרתה בארבעה משחים.
היא סיימה במקום שמיני במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב ביחד עם אנסטסיה גורבנקו, איתי גולדפדן וגל כהן גרומי בשיא ישראלי חדש של 3:43.94 דקות אותו קבעו בשלב המוקדמות.
במשחה ל-200 מטר חופשי היא סיימה במקום ה-19 בתוצאה של 1:58.97 דקות, במשחה ל-100 מטר חופשי היא סיימה במקום ה-22 כאשר קבעה שיא ישראלי חדש של 54.06 שניות ובמשחה ל-50 מטר חופשי היא סיימה במקום ה-30 בתוצאה של 25.48 שניות.
באולימפיאדת פריז זכתה לכבוד לשאת את דגל המדינה בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים.
אנדראה דוביציוזו (באיטלקית: Andrea Dovizioso, נולד ב-23 במרץ 1986) הוא רוכב מרוצי אופנועים איטלקי המתחרה כיום בסדרת ה-MotoGP, בקבוצת דוקאטי.
בשנת 2004 זכה באליפות העולם בקטגוריית 125 סמ"ק.
משנת 2013 החל לרכב עבור קבוצת המפעל של דוקאטי וידוע גם בכינויו דזמו דובי.
בשנת 2000 זכה באליפות איטליה בקטגוריית 125 סמ"ק.
בשנת 2001 זכה באליפות אירופה באותה הקטגוריה ובמהלך אותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו בסבב אליפות העולם כשלקח חלק במירוץ שהתקיים במוג'לו, אך לא הצליח לסיים את המירוץ.
בשנת 2002 החל להשתתף באופן סדיר בסבב העולמי כרוכב בקבוצת סקוט הונדה.
את עונת הבכורה סיים במקום ה-16, כאשר הישג השיא היה המקום התשיעי שהושג בגרנד פרי בצרפת.
בעונתו השנייה השיג 4 פודיומים ובסיומה התמקם במקום החמישי בטבלה.
בשנת 2004 השיג חמישה ניצחונות ועוד שישה פודיומים, שהקנו לו את תואר האליפות.
בשנת 2005 עבר להתחרות בקטגוריית 250 סמ"ק וסיים את העונה במקום השלישי, כשהוא משיג חמישה פודיומים וזוכה בתואר רוקי העונה.
שנה לאחר מכן ניצח בשני מרוצים וסיים 11 מרוצים נוספים על הפודיום.
הוא נאבק על האליפות עד המירוץ האחרון בעונה, אך לבסוף הפסיד אותו לחורחה לורנסו.
בשנת 2007 שוב ניצח שני מרוצים, נאבק על האליפות, אך סיים במקום השני אחרי לורנסו.
(800 סמ"ק / ארבע פעימות) MotoGP
בספטמבר 2007 הודיע דוביציוזו על מעבר לסבב ה-Motogp.
במירוץ הבכורה שלו סיים במקום הרביעי, כשהוא עוקף את ולנטינו רוסי בהקפה האחרונה.
לאורך העונה סיים מספר פעמים במקום הרביעי והחמישי ואף הצליח להגיע לפודיום, כשסיים שלישי בגרנד פרי המלזי.
בעקבות הישגיו, לקראת עונת 2009 עבר לרכב בקבוצת רפסול הונדה, הקבוצה הבכירה של היצרן.
ביולי אותה שנה רשם את ניצחונו הראשון בסבב, כשניצח בגרנד פרי הבריטי.
עונת 2010 נפתחה בקצב טוב עבור דוביציוזו - בחמשת המרוצים הראשונים הגיע ארבע פעמים לפודיום ובשלב זה התמקם במקום השני בטבלת האליפות.
במרוצים הבאים התקשה לשחזר את ההישגים ואיבד בהדרגה את המיקום.
בחמשת המרוצים האחרונים הצליח להשיג שלושה פודיומים נוספים, כולל זינוק ראשון בקריירה מהפול פוזישן בגרנד פרי היפני.
את העונה סיים במקום החמישי.
גם עונת 2011 הייתה טובה עבור דוביציוזו, כאשר סיים ארבע פעמים במקום השני ושלוש פעמים במקום השלישי, ולמעט שני מרוצים לא ירד מהמקום החמישי.
בסיום עונת 2011 החליטה קבוצת רפסול על צמצום מספר הרוכבים בקבוצה משלושה לשניים.
לדוביציוזו הוצע לעבור לאחת מקבוצות הבת של היצרן, אך הוא החליט לדחות את ההצעה ולהצטרף לקבוצת ימאהה טק3. במהלך העונה הצליח לסיים שש פעמים במקום השלישי ומספר דומה של פעמים במקום הרביעי.
באוגוסט 2012 הודיע ולנטינו רוסי על עזיבה של קבוצת דוקאטי וחזרה לימאהה ודוביציוזו נבחר להחליפו בדוקאטי.
העונה הראשונה בקבוצה לא הייתה מוצלחת במיוחד עבורו והוא סיים אותה רק במקום השמיני, ללא שהשיג אפילו פודיום אחד.
בעונתו השנייה בקבוצה הצליח לשפר את הישגיו וסיים במקום השלישי בגרנד פרי בארצות הברית ובמקום השני בגרנד פרי ההולנדי.
בגרנד פרי היפני זינק מהפול פוזישן, לראשונה מאז שנת 2010. דוביציוזו זינק שוב מהפול פוזישן במירוץ פתיחת עונת 2015 אותו סיים במקום השני.
פתיחת העונה הטובה המשיכה גם בארבעת המרוצים הבאים בהם סיים פעמיים שני ופעם אחת שלישי, אך נעצרה לאחר שנאלץ לפרוש משלושה מתוך ארבעת המרוצים הבאים.
עד לסיום העונה הגיע עוד פעם אחת לפודיום, כשסיים את הגרנד פרי הבריטי במקום השלישי.
את העונה סיים במקום השביעי.
מאז עונת 2017 מציג דזמו דובי התקדמות בהבנת אופנוע הדזמוסדיצ'י כאשר הוא מסיים את עונות 2017, 2018 ו-2019 במקום השני, ההישג האישי הטוב ביותר בקטגוריה הבכירה.
עונת 2020 התחילה טוב, וזאת בגלל העקביות שהציג לעומת רוכבים אחרים, והוא אף ניצח באוסטריה.
כל אלו מיקמו אותו בתחרות על האליפות עד אראגון, וזאת למרות שלדבריו לא הרגיש לגמרי בנוח באף מרוץ העונה.
אלא שלקראת סוף השנה מרוץ ועוד מרוץ הוא היה מחוץ לפודיום ואיבד נקודות חשובות.
לדבריו הדסמו דובי נחות השנה מאופנועים אחרים, ואף את היתרון שהיה להם בטופ ספיד הם איבדו לטובת הונדה וק.ט.מ שהתקרבו למהירויות האלו.
זאת על אף שהיו לדובי הצעות מכיוון אפריליה ואולי גם כרוכב מבחן של ימאהה, אך הוא בחר לא להתפשר וזאת כדי לחזור לפרויקט שמעניין אותו בשנת 2022.
אנדראה ג'קלין לֶדְסַם היא פוליטיקאית בריטית מהמפלגה השמרנית.
לדסם נולדה כאנדראה סלמון באֵיילְסְבְּרִי שבבקינגהאמשייר.
היא התחנכה בבית-הספר המכין לבנות בטנברידג'.
הגיעה לדרגת עמיתת מחקר למדע המדינה באוניברסיטת ווריק שבקובנטרי.
מ-1993 ועד 1997 הייתה מנהלת פיננסית בכירה בברקליס, ולאחר מכן באינווסקו.
ב-2003 פתחה בקריירה פוליטית כחברת מועצה בדרום אוקספורדשייר.
ב-2005 התמודדה מטעם הטורים על מושב הפרלמנט במחוז נוזלי דרום והגיעה למקום האחרון, עם רק 4,492 מתוך 36,444. בבחירות מאי 2010 הצליחה להיבחר לראשונה מטעם מחוז דרום נורת'המפטונשייר, ברוב גדול.
בתחילה הייתה חברה בוועדה מיוחדת במשרד האוצר, ובאפריל 2014 קודמה למזכירה הכלכלית של השר.
במאי 2015 מונתה לתת-שרה במשרד לאנרגיה ושינויי אקלים.
במהלך משאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי (2016) תמכה במחנה המצדד בפרישה.
לאחר התפטרות ראש הממשלה דייוויד קמרון הכריזה ב-30 ביוני על מועמדותה להנהגת המפלגה ולראשות הממשלה, אך פרשה מההתמודדות ב-11 ביולי.
ביוני 2017 התמנתה לתפקיד הלורד נשיא המועצה בממשלתה של תרזה מיי.
ביולי 2019 מונתה לשרת המסחר, אנרגיה ואסטרטגיה תעשייתית בממשלתו של בוריס ג'ונסון.
אנדראה טרינקיירי (באיטלקית: Andrea Trinchieri; נולד ב-6 באוגוסט 1968 במילאנו, איטליה) הוא מאמן כדורסל איטלקי.
טרינקיירי נולד לאם קרואטית ולאב איטלקי, שחי בארצות הברית, והוא שולט בקרואטית, איטלקית ואנגלית.
הוא היה חובב כדורסל כבר בגיל צעיר, ותפקידו הראשון באימון בוגרים היה בתור עוזר מאמן באולימפיה מילאנו מהסרייה א' בכדורסל.
אחרי 6 עונות בקבוצה, החל ב- לאמן את קבוצת טריבולדי (ונולי) מהעיר קרמונה, ששיחקה אז בסרייה ב' (הליגה השלישית), והעלה אותה לסרייה א'2 (הליגה השנייה).
ב- עבר לאמן את יובקזרטה באסקט, ששיחקה אז גם בליגה השנייה.
אחרי פחות מעונה עבר לורולי ממחוז לאציו, שם אימן עונה אחת () וזכה בגביע הליגה האיטלקית השנייה ובפרס מאמן השנה בליגה.
בעונת החל לשמש לראשונה בתפקיד מאמן ראשי בליגה הראשונה באיטליה, כשמונה לעמוד בראש קבוצת פלקנסטרו קאנטו.
בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה זכה בפרס מאמן השנה של הסרייה א' בכדורסל.
בעונתו השלישית והאחרונה בקבוצה זכה איתה בסופר קאפ האיטלקי בכדורסל.
לאחר מכן עבר לאמן את אוניקס קאזאן מליגת ה-VTB.
בינואר החל לאמן את נבחרת יוון בכדורסל, ושימש בתפקיד זה במשך עונה אחת.
גם בקאזאן אימן עונה אחת, בה הגיע עם הקבוצה לגמר היורוקאפ וזכה בגביע הרוסי.
בנוסף זכה טרינקיירי בעונה זו בתואר מאמן העונה ביורוקאפ.
בסיום העונה עבר לאמן את ברוז במברג מהבונדסליגה בכדורסל.
בעונתו הראשונה בקבוצה הפסיד טרינקיירי את האליפות ברבע גמר הפלייאוף, והאלופה לא הייתה במברג בפעם הראשונה מאז .
באירופה הגיעה הקבוצה לשלב 32 האחרונות ביורוקאפ, אחרי שנשרה משלב הבתים ביורוליג.
בשתי עונותיו הבאות בקבוצה זכה עמה באליפות, והגיע בראשונה לשמינית גמר היורוקאפ ובשנייה לשלב ה"טופ 16" ביורוליג.
בעונת העפילה במברג ליורוליג עקב זכייתה באליפות בעונה הקודמת.
בעונה זו זכתה הקבוצה באליפות גרמניה בפעם השלישית ברציפות, אך התקשתה לנצח משחקים צמודים ביורוליג, שהיוו נתח גדול ממפגשיה במסגרת האירופית.
גם בגלל סיבה זו סיימה הקבוצה במקום ה-13, שלא מוביל לפלייאוף.
במהלך עונת עבר טרינקיירי ניתוח בכתפו, כאשר בנקודת הזמן הזו הקבוצה עומדת על מאזן שלילי של 6:11, שבחלקו הושפע מפציעות רבות של שחקני סגל בכירים ועזיבתם של אחרים בקיץ.
מאז ניתוח זה הוא לא שב לעמוד על הקווים במשחקי הקבוצה, והחליף אותו עוזרו איליאס קנצוריס.
ב-19 בפברואר סיים טרינקיירי את תפקידו בקבוצה, כאשר היא מנצחת רק שלושה מ-15 משחקיה האחרונים בכל המסגרות, כשקנצוריס מחליף אותו.
בנובמבר 2018 מונה טרינקיירי למאמן קבוצת פרטיזן בלגרד הסרבית.
טרינקיירי נחשב לאחד המאמנים הטובים באירופה במונחי אינטליגנציית אימון וראיית משחק.
כינויו הוא "הפרופסור", עקב יעילותם של התרגילים שהוא מנהיג.
קבוצותיו נחשבות לקבוצות המשחקות "כדורסל של מאמן" - שוטף וממושמע.
מערכי התרגילים שלו זכו להערכה רבה בעולם, ואף בליגת ה-NBA.
מאמן השנה של הסרייה א'2 בכדורסל (1):
מאמן השנה של הסרייה א' בכדורסל (2):
הסופר קאפ האיטלקי בכדורסל (1):
הסופר קאפ הגרמני בכדורסל (1):
אנדראה ברונו (באיטלקית: Andrea Bruno; 11 בינואר 1931 – 6 ביולי 2025) היה אדריכל איטלקי שהתמחה בעיקר בשימור ובשחזור של אתרים היסטוריים ובתכנון מוזיאונים.
סיים את לימודיו בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטה הפוליטכנית בטורינו בשנת 1956. ברונו היה מומחה בתחום שימור ארכיטקטוני של מבנים היסטוריים, מוזיאונים ומבנים ציבוריים.
בין הפרויקטים שהוביל כאדריכל נמנים בין השאר טירת ריבולי וקתדרלת בגרטי, המוזיאון לאמנות מודרנית בריבולי והפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת טורינו באיטליה, תיאטראות הבריגיטות בבלגיה ופרויקטים רבים ברחבי אירופה והעולם.
החל משנת 1974 ועד למותו שימש ברונו כיועץ בכיר של ארגון אונסק"ו וניהל פרויקטים בשם הארגון במשימות רבות בעולם, במדינות יוגוסלביה לשעבר, בקפריסין, באפגניסטן, במרוקו ובמדינות נוספות, ואף בישראל.
בשנים 1976–1990 שימש פרופסור לשימור ארכיטקטוני בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטה הפוליטכנית בטורינו, איטליה.
בשנים 1991–2002 שימש מרצה לשימור ארכיטקטוני בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטה הפוליטכנית במילאנו, איטליה.
בשנים 1997–2010 כיהן כנשיא המרכז הבינלאומי לשימור, Raymond Lemaire באוניברסיטת לובן בבלגיה.
ברונו שימש יועץ בכיר של ארגון ICCROM.
הוא לימד ב-ICCROM ברומא, במחזורים שנתיים, את הקורס "שימור ארכיטקטוני בינלאומי", ושימש שופט מומחה בתחרויות לאומיות ובינלאומיות.
בשנת 2006 ביקר ברונו בירושלים כשליח של אונסק"ו במסגרת תוכנית השימור של המורשת התרבותית של העיר העתיקה בירושלים.
ב-2016 מונה ברונו להוביל את פרויקט השימור בתל אביב, 1909TLV.
סטודיו האדריכלות של ברונו שכן בבניין בן שלוש קומות בעל חלל גבוה ופתוח ברחוב אסטי בטורינו, איטליה.
ברונו נפטר בטורינו ב-6 ביולי 2025.
פרס IN/ARCH עבור פרויקט שימור טירת ריבולי, איטליה (1991).
פרס ראשון בתחרות מטעם Istituto Italiano del Rame עבור פרויקט מוזיאון Màa בקפריסין (1995).
פרס EUROPA NOSTRA עבור פרויקט השימור של כיכר רומן בספרד (1995).
פרס מטעם מסדר האדריכלים על פרויקט Manica Lunga בטירת ריבולי, איטליה (2004).
מדליה על שימור מטעם האקדמיה לארכיטקטורה בפריז, צרפת (2007).
פרס Concours Construction Acier 2008 על פרויקט הרחבת תיאטראות בריגיטינס בבריסל, בלגיה (2008).
מדליית זהב עבור פרויקט קתדרלת בגרטי, פרס בינלאומי בקטגוריית שימור ושחזור (2012).
תואר נשיאותי של מצוינות מס' 163 מרפובליקת גאורגיה (2013).
תואר רשמי של "מסדר הכוכב של איטליה" (2013) - Ordine della Stella d'Italia.
פרס Architetture Rivelate עבור עיצוב בית סטודיו לאמנים בטורינו, איטליה (2014).
תואר כבוד מהאגודה לאומנות השימור - Conservatoire des Arts et Métiers - CNAM, בפריז, צרפת (2016).
המוזיאון לאמנות מודרנית, טירת ריבולי, איטליה (1984).
שחזור ושיקום פונקציונלי של טירת Juvarra והפיכתה למוזיאון לאמנות מודרנית.
כיכר קאריגנאנו - PALAZZO Carignano - מוזיאון ה"ריסורג'ימנטו", טורינו, איטליה (1994).
שיקום פונקציונלי שמרני, חיזוק הכיכר מהמאה ה-17 עם יצירת חדר קבלה תת-קרקעי בכיכר המרכזית.
תיאטראות בריגיטינס - BRIGITTINES THEATER, בריסל, בלגיה (2007).
שימור והרחבת הקפלה הישנה של "הבריגיטיות", עם פונקציות משלימות לתיאטרון ובית ספר לריקוד.
2014 - Fare, disfare, rifare architettura, ריבולי ובגרטי, קרן וילמונט, ונציה, איטליה.
2015 - Designing the existent, טירת ריבולי - מטירת ריבולי ועד קתדרלת בגרטי, איטליה.
2016 - Designing the existent, יוניפול, טורה ולסקה, מילאנו, איטליה.
אנדראה בֶּלוֹטִי (באיטלקית: Andrea Belotti; נולד ב-20 בדצמבר 1993) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בקליארי מהסרייה א'.
בלוטי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של גרומלסה.
לאחר תקופת התרשמות לא מוצלחת באטאלנטה, חתם בלוטי באלבינולפה, אז קבוצה מהסרייה ב'.
בשנת 2010 החל בלוטי לשחק בקבוצת הנוער של המועדון, וב-10 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-68 והבקיע את השער היחיד של קבוצתו בהפסד 1–4 לליבורנו במסגרת המחזור ה-30 בסרייה ב'.
עד לסוף העונה, שהסתיימה בירידת המועדון לליגה פרו מהמקום ה-22 והאחרון בליגה, ערך בלוטי שמונה הופעות ליגה נוספות והבקיע שני שערים.
בעונת היה בלוטי חלוץ המפתח של המועדון וסייע לו לסיים במקום השישי בליגה, כשהוא עורך 29 הופעות ליגה ומבקיע 12 שערים.
ב-2 בספטמבר 2013 הושאל בלוטי לפלרמו מהסרייה ב' תמורת 500 אלף אירו, עם סעיף רכישה ב-2.5 מיליון אירו.
ב-24 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-73 ובישל שער לקייל לאפרטי בהפסד 1–2 לבארי במסגרת המחזור השישי בליגה.
ב-5 באוקטובר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-60 בתיקו 1-1 נגד ברשיה במסגרת המחזור השמיני בליגה.
ב-3 במאי 2014 הבטיחו בלוטי ופאלרמו עלייה לסרייה א' לאחר ניצחון 0–1 על נוברה.
בלוטי סיים את עונתו הראשונה במועדון עם 24 הופעות ליגה ועשרה שערים.
ב-18 ביוני 2014 מימשה פאלרמו את הזכות לרכוש מחצית מחוזהו של בלוטי בבעלות משותפת, עם אפשרות רכישה של החצי השני תמורת 3.5 מיליון אירו.
ב-31 באוגוסט 2014 ערך בלוטי את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', כשהחליף את פאולו דיבאלה בדקה ה-76 בתיקו 1-1 נגד סמפדוריה במסגרת המחזור הראשון.
ב-12 בספטמבר הודיעה פאלרמו כי רכשה את שארית חוזהו של בלוטי.
ב-24 בספטמבר הבקיע בלוטי את שערי הבכורה שלו בסרייה א', צמד שערים בתיקו 3-3 נגד נאפולי במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
בלוטי ערך 38 הופעות ליגה בעונת , רובן כמחליף, והבקיע שישה שערים.
ב-18 באוגוסט 2015 חתם בלוטי בטורינו מהסרייה א' תמורת 7.5 מיליון אירו.
ב-13 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 58 דקות בתיקו 2-2 נגד הלאס ורונה במסגרת המחזור השלישי בליגה.
ב-28 בנובמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-75 בניצחון 0–2 על בולוניה 1909 במסגרת המחזור ה-14 בליגה.
ב-20 במרץ 2016, במשחק ליגה נגד יובנטוס, הבקיע בלוטי שער בפנדל בדקה ה-48 וכך חתם את שיאו של שוער יובנטוס, ג'אנלואיג'י בופון, על 974 דקות ללא ספיגת שער בליגה.
בסך הכל ערך בלוטי 35 הופעות ליגה בעונת והבקיע 12 שערים, 11 מתוכם בחצי השני של העונה.
בלוטי החל את עונת עם שער והחמצת פנדל בהפסד 2–3 למילאן.
במחזור הבא, ב-28 באוגוסט 2016, הוא הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה, בניצחון 1–5 על בולוניה 1909, ואף החמיץ פנדל לקראת תום המשחק.
ב-4 בדצמבר האריך בלוטי את חוזהו במועדון עד לשנת 2021, עם סעיף שחרור של מאה מיליון אירו התקף למועדונים זרים בלבד.
ב-5 במרץ 2017 ענד בלוטי לראשונה את סרט הקפטן של המועדון במשחק ליגה נגד פלרמו, באותו משחק הוא הבקיע שלושער תוך 7 דקות ו-15 שניות, השלושער המהיר ביותר בסרייה א' מאז 30 בינואר 2000, כשהוא שובר את שיאו של אנדריי שבצ'נקו.
את עונת סיים בלוטי עם 26 שערי ליגה ו-8 בישולים ב-35 הופעות.
ב-25 ביולי 2019 ערך בלוטי את הופעת הבכורה שלו במפעלים האירופיים, בסיבוב המוקדמות הראשון של הליגה האירופית מול דברצן, וכבש שער בבעיטת עונשין.
ב־29 באוגוסט כבש בלוטי מול וולברהמפטון כדי לרשום את השער ה-77 שלו במדי טורינו ונכנס לרשימת עשרת כובשי השערים של טורינו בכל הזמנים.
ב-26 בספטמבר הוא כבש את בניצחון 2:1 על מילאן.
ב-23 ביוני 2020, אחרי שער שהובקע במשחק הביתי מול אודינזה (1–0), הגיע לעונה החמישית ברציפות עם מספר שערים דו-ספרתי בסרייה א'.
ב־16 ביולי 2020, כבש בלוטי במשחקו השביעי ברציפות בסרייה א' בניצחון 3:0 על גנואה.
ב-12 בדצמבר 2020, במשחק הפסד הליגה 2–3 בבית מול אודינזה, הוא כבש את שערו ה-100 לטורינו בכל המסגרות והשווה את שיאו עם אדולפו בלונצ'ייר ברשימת הכובשים בכל הזמנים של המועדון.
ב-30 בינואר 2021, עם שער שהובקע מול פיורנטינה, השיג בלוטי מספר שערים דו-ספרתי בליגה במשך כל שש העונות שלו בסרייה א' עם טורינו (כשמאחוריו רק פאולו פוליצ'י, שהשיג מספר שערים דו-ספרתי במשך 7 שנים רצופות בין 1972 ל־1979).
ב-30 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו ברומא בניצחון 0–3 על מונצה.
ב-1 בפברואר 2024 הושאל לפיורנטינה הושאל עד לסיום העונה.
ב-25 ביוני 2024 חתם בקומו על חוזה לשנתיים, העולה החדשה לסרייה א'.
ב-11 באוגוסט ערך בלוטי את הופעתו הרשמית הראשונה במועדון כשפתח בהרכב במסגרת משחקה של הקבוצה בשלב 64 האחרונות בגביע האיטלקי ושיחק כ-60 דקות במשחק שהסתיים בתיקו 1–1 שהלך בסופו של דבר לדו-קרב פנדלים בו קבוצתו הודחה.
ב-29 בספטמבר כבש את השער הראשון שלו במועדון בניצחון 2–3 על ורונה במחזור השישי של עונת 2024/2025 בסרייה א'.
ב-3 בפברואר 2025 הושאל לבנפיקה ליסבון עד תום העונה.
ב-8 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 3-2 על מוריירנסה במסגרת משחק בליגת העל הפורטוגלית.
ב-22 בפברואר כבש את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 3-0 על בואבישטה במחזור ה-23 בליגה.
בלוטי לקח חלק יחד עם נבחרת איטליה עד גיל 21 באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015 שנערך בצ'כיה, והבקיע שער בהפסד 1–3 לנבחרת אנגליה עד גיל 21 במשחק האחרון של שלב הבתים, ממנו לא העפילה הנבחרת האיטלקית וסיימה שלישית, לאחר נבחרות פורטוגל ושוודיה.
ב-27 באוגוסט 2016 זומן בלוטי לראשונה לסגל נבחרת איטליה, לקראת משחק ידידות נגד נבחרת צרפת ב-1 בספטמבר ומשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת ישראל ב-5 בספטמבר.
אנדראה להוטסקה (בסלובקית: Andrea Lehotská; נולדה ב-2 בדצמבר 1981) היא דוגמנית, שחקנית ומנחת טלוויזיה סלובקית.
להוטסקה נולדה בעיירה במרכז סלובקיה, היא למדה גרמנית בבית ספר בסלובניה, ב-1998 היא עברה לשווייץ ושם למדה צרפתית וקיבלה דיפלומה בינלאומית, ב-2008 היא סיימה ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת בולוניה.
היא השתתפה בתחרות מיס סלובקיה לשנת 2001 ועלתה לשלב שתים עשרה המועמדות הסופיות שעלו לגמר, שנה לאחר מכן השתתפה בתחרות יופי באיטליה.
היא דגמנה בין היתר לחברות נייק ואדידס, היא כיכבה על שערים של מספר מגזיני אופנה דוגמת ווג ומקסים.
ב-2003 היא הופיעה בפרסומת של קוקה-קולה בקרואטיה.
ב-2004 שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית האיטלקי "מה ייקרה לנו".
ב-2007 עלתה לגמר בתוכנית המציאות האיטלקית "Uno due tre stalla", ב-2008 שיחקה בסרט "אלבקיארה" לצד רז דגן, ב-2010 החלה להנחות את "פסטיבל הקרקס הבינלאומי של מונטה קרלו".
אנדראה לאו היא שחקנית אנגלייה.
לאו נולדה בעיר ארנולד שבנוטינגהאמשייר.
היא התחילה את הקריירה שלה בהופעה במחזה "מסיבת יום הולדת" מאת הרולד פינטר בתיאטרון קרוסיבל בשפילד.
ב-1993 הופיעה לאו לראשונה בסרט קולנוע לצדה של סמנתה מורטון, דרמה קומית בשם "The Token King" המתרחשת בבית ספר תיכון בנוטינגהאם.
לאו גילמה את דמותה של ליידי אלינור לוק בשני פרקים בעונה השנייה של הסדרה "שושלת טיודור", בת אצולה שהייתה זמן מה מאהבת של המלך הנרי השמיני.
ב-2009 שיחקה בתפקיד ויקי בסרט הטלוויזיה "The Unloved".
בין השנים 2011 עד 2016 כיכבה בסדרת הדרמה של ITV "פקד בילוש באנקס" בתפקיד אנני קאבוט.
היא שיחקה באותו תפקיד גם בסרט הפיילוט " DCI Banks: Aftermath" משנת 2010.
בתיאטרון הופיעה לאו במחזה "How the Other Half Loves" מאת אלן אייקבורן לצדם של ג'ני סיגרוב וג'ייסון מרלס שהוצג בתיאטרון הדוכס מיורק בתיאטראות וסט אנד שבלונדון.
"How The Other Half Loves" (תיאטרון הדוכס מיורק בתיאטראות וסט אנד שבלונדון)
"A Day In Dull Armour" (תיאטרון רויאל קורט)
"מסיבת יום הולדת" תיאטרון קרוסיבל בשפילד
"Lost and Found" (ריבר האוס בארן)
אנדראה סטלזר היא דוגמנית גרמנייה-דרום אפריקאית.
סטלזר נולדה בדרום אפריקה למשפחה ממוצא גרמני, ב-1982 היא החלה לדגמן.
ב-1985 היא נבחרה למיס דרום אפריקה והייתה אמורה לייצג את המדינה בתחרות מיס עולם אך באותה שנה הורחקה דרום אפריקה מהתחרות הבינלאומית עקב משטר האפרהייד הגזעני ששרר שם.
עקב היותה בעלת אזרחות גרמנית היא הלכה לנסות את מזלה בתחרויות יופי בגרמניה, היא השתתפה בתחרות מיס גרמניה כנציגת בוואריה וזכתה שם.
במיס תבל 1989 עלתה לשלב חצי הגמר, במהלך התחרות היא רואיינה במהלך הראיון סיפרה שהיא נמצאת בשלבי כתיבת ספר אודות ניסיונה בתחום הדוגמנות ותחרויות יופי המיועד לקהל יעד של נערות ובנות צעירות.
היא יועדה גם לייצג את גרמניה במיס עולם אך לא עשתה זאת מאותה סיבה כמו ב-1985.
בשנים 1986, 1990 ו-1994 השתתפה בתחרות הדרום אפריקאית ארצית של מיס הוואין טרופיק.
ב-1990 גם עלתה לחצי הגמר של תחרות בשם "Miss All Nations".
ב-1992 במהלך הפסטיבל הגרמני בדרום אפריקה מותג חדש של ורדים נקרא על שמה "Teehybride Andrea Stelzer".
כיום (2019) היא מחזיקה בסוכנות דוגמנות משל עצמה.
אנדראה מרין (ברומנית: Andreea Marin; נולדה ב-22 בדצמבר 1974) היא מנחת טלוויזיה רומנייה.
היא למדה תקופה מתמטיקה במכללה ברומאן, לאחר מכן למדה באוניברסיטת יאשי עיתונאות והיא גם למדה עיתונאות, יחסי ציבור ופרסום באוניברסיטת דרום קרוליינה.
ב-1994 החלה לעבוד בהטלוויזיה הרומנית כמגישה בסניף של יאסי.
בנוסף להנחיה היא שימשה כעורכת חדשות בתחנת הטלוויזיה הציבורית של רומניה.
ב-1999 החלה להנחות את התוכנית "Surprize, Surprize" במסגרתה מוצגים סיפורי חיים של אישים המתמודדים עם קשיים כמו מוגבלויות שונות ועוני.
היא הנחתה את אירוויזיון הילדים 2006 שנערך בבוקרשט.
ב-2006 שיחקה בפרק של הסדרה הקומית "Meseriasii", כשחקנית היא גם הופיעה ב-2008 בסרט האמריקאי "A Beautiful Life".
היא הפיקה מספר סרטים תיעודיים.
היא האזרחית הרומנייה היחידה שמשמשת כשגרירת רצון טוב של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
היא חברה בצוות ההנהלה של חברת התקשורת הבינלאומית "Prime Time World Broadcast".
בשנת 2021 השתתפה בתוכנית המציאות הזמר במסכה בתור באבה יאגה וזכתה במקום הראשון.
אנדראה דל קסטאניו (באיטלקית: Andrea del Castagno; 1419-21, טוסקנה – 1457, פירנצה) היה צייר מתקופת הרנסאנס המוקדם.
דל קסטאניו נולד בכפר קסטאניו, סמוך להר פלטרונה בקרבת פירנצה.
בזמן המלחמה בין פירנצה למילאנו גר בכפר קורלה שבקרבת פירנצה.
בשנת 1440 עבר לפירנצה תחת חסותו של ברנדטו דה מדיצ'י.
לא ידוע הרבה על הרקע האמנותי שלו.
מניחים שהוא התמחה אצל פיליפו ליפי ואצל פאולו אוצ'לו.
הושפע ממזאצ'ו ומג'וטו די בונדונה.
דל קסטאניו השפיע על בית הספר לציור של פרארה (קוזימו טורה, פרנצ'סקו דל קוסה, ארקול דה רוברטי).
בשנת 1442 שהה בוונציה ויצר שם.
אנדראה סנש (בהונגרית: Szenes Andrea; נולדה ב-20 באוקטובר 1962, בבודפשט, הונגריה) היא עיתונאית, מגישה, פסיכולוגית, מפיקה, פזמונאית, יהודייה-הונגרייה.
אנדראה סנש נולדה במשפחה יהודית כחלק ממשפחת סנש הענפה.
בין השנים 1981–1988 למדה פילוסופיה - אנגלית - פסיכולוגיה באוניברסיטת אטווש לוראנד וקיבלה דוקטורט בפסיכולוגיה.
בין השנים 1988–1990 למדה בימוי באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע.
מאז 1988 הובילה קבוצות פסיכודרמה באוניברסיטת זמלווייס.
בין השנים 1991–1999 הייתה כתבת בטלוויזיה ההונגרית, ובשנים 1999–2003 הייתה סגן הנשיא הטלוויזיה האחראית על התוכניות.
מאז 1993 משמשת ראש משרד ההפקה Szenes Arts.
בשנת 2003 הייתה שוב סגן נשיא הטלוויזיה ההונגרית למשך חצי שנה.
היא השיקה לראשונה את תוכנית הארוח (talkshow) לנשים בטלוויזיה ההונגרית בשם Szenes Andrea Show, בהשתתפות אורחים כוכבים כמו חיים טופול, ג'ינה לולובריג'ידה, עומר שריף, יהודי מנוחין, אמנדה ליר, ג'ימי קרטר, רובין ויליאמס, לה טויה ג'קסון, אלן גינסברג ושרלין טילטון.
שמה נקשר גם לתוכנית האירוח הטלוויזיונית הטלפונית הראשונה: סדרת Call Andrea הגיעה ליותר מ-200 שידורים.
מאוחר יותר הפכה פופולרית בשיחותיה עם פוליטיקאים.
לאחר מות אביה ומות שותפתה, יאנוש, העלתה שוב מופע, בשם "נכתב על ידי איבאן סנש" שהתחיל לרוץ בשנת 2011, כמו כן ערוץ הטלוויזיה דונה (Duna) משדר את קונצרט הזיכרון לאביה איבאן סנש שמנוהלת על ידה עם השחקן דיולה בודרוגי.
לאחר מות אביה היא ייסדה את "פרס האמנות איבאן סנש", שהוענק בפעם הראשונה לזמרת קטי וולף.
כמו כן, לאחר מות אביה, היא זו שמעניקה גם את "פרס האמנות מריאן קורנאי", שנקרא על שם אמה.
מאז 2010 היא מארגנת את קונצרט הזיכרון איבאן סנש, שמתקיים כל שנה בכיכר רז'ה.
המופע החינמי מארח חמשת-ששת אלפים צופים.
(סדרת החיים הציבוריים של נשים, 2004)
הונגריה מעצמת מוח (סדרה, 2006)
קונצרט הזיכרון לאיבאן סנש (2011)
נכתב על ידי איבאן סנש (2011)
על הפסיכולוגיה הממוקדת באופן אישי של קארל רוג'רס – על בסיס ניסיון אישי; 1991
שירים: אנדראה כתבה את השיר הראשון שלה בגיל 6 עם סאבולץ' פנייש בשם "שמיים שחורים" (Fekete ég).
בגיל עשרים היו לו כמה פזמונים שהושלמו, כמו: ילד קטן בוכה בפינת רחוב, להנות מהחיים, טוב יותר מהבית, אישה חסרת גיל, מעיזה לחלום על הונגריה, אף פעם לא מאוחר מדי להתחיל שוב, לילה כשהצרצר הקטן מנגן בכינור.
אנדראה ברנצן (בנורווגית: Andrea Berntzen; נולדה ב-25 בפברואר 1998) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון נורווגית.
כתלמידה בבית הספר התיכון באוסלו, היא השתתפה בהפקות דרמה ברביו משנת 2017. היא זכתה כשחקנית השנה בתחרות שנערכה בין בתי הספר של אוסלו.
לאחר סיום הלימודים הוצע לה התפקיד הראשי בתפקיד הדמות הראשית כקאיה בסרט הדרמה "אוטויה: 22 ביולי", שצולם כולו בשוט ארוך אחד ומגולל את אירועי מתקפת הטרור בנורווגיה (2011).
תפקידה בסרט זכה לשבחים בפסטיבל ברלין 2018 מהתקשורת הנורווגית והבינלאומית.
מאוחר יותר קיבלה את פרס אמנדה הנורווגי 2018 בתור השחקנית הטובה ביותר.
בסתיו 2017 החלה את לימודיה כשחקנית באקדמיה למשחק.
בשנת 2021 גילמה את פיה בסדרת הטלוויזיה הישראלית "אזהרת מסע"; הפקה משותפת של TV 2 הנורווגית ו-HOT הישראלית והיא משודרת בנטפליקס העולמית.
אנדראה יואיט היא טריאתלטית ניו זילנדית, שהשתתפה ב-3 משחקים אולימפיים וזכתה במספר מדליות באליפויות העולם בטריאתלון.
אנדראה יואיט נולדה בכרייסטצ'רץ', ניו זילנד.
בתחילת הקריירה היא התאמנה בשחייה.
בשנת 2005 היא החליטה לעבור לטריאתלון וכבר באותה שנה ניצחה באליפות העולם עד גיל 23. בשנת 2008 היא השתתפה בתחרויות של אולימפיאדת בייג'ינג וסיימה במקום השמיני.
בשנת 2009 היא זכתה במקום השלישי באליפות העולם בטריאטלון ובשנת 2011 במדליית כסף (ניצחה הלן ג'נקינס).
בשנת 2012 אנדראה יואיט השתתפה בתחרויות טריאתלון באולימפיאדת לונדון וסיימה במקום השישי.
בשנים 2014 ו-2015 היא עלתה על הפודיום של אליפות העולם (לצד גוון ג'ורגנסן שניצחה פעמיים ברציפות).
בשנת 2016 היא השתתפה בתחרויות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו וסיימה במקום השביעי.
בסך הכול בתחרויות של טריאתלון בסבב עולמי אנדרה יואיט זכתה ב-21 מדליות.
בשנת 2018 היא התקבלה למסדר ההצטיינות של ניו זילנד.
אנדראה דלה רוביה (באיטלקית: Andrea della Robbia; 1435, פירנצה- 1525, פירנצה) היה פסל רנסאנס איטלקי שעבד בעיקר עם חומר קרמי.
התמחה אצל דודו לוקה דלה רוביה שיצר טכניקה של שימוש בטרקוטה מזוגגת (גלזורה).
אנדראה השתמש בטכניקה שלמד מדודו עבור פסליו אותם הביא לדרגה גבוהה של ריאליזם.
אנדראה המשיך את בית מלאכה שדודו הקים ובניו ג'ובאני דלה רוביה וג'ירולמו דלה רוביה המשיכו את בית המלאכה לאחר מותו.
אנדראה ויליונה (באיטלקית: Andrea Viglione; 24 באוגוסט 1914 – 28 באפריל 1992) היה גנרל איטלקי שימש כמפקד כוחות היבשה האיטלקיים בין השנים 1973–1975, וכראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1975–1978.
ויליונה נולד בטורינו ב-24 באוגוסט 1914. בנובמבר 1934 הוא התגייס לצבא המלכותי האיטלקי.
בדצמבר 1935 הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה.
בנובמבר 1936 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית במודנה.
ביוני 1940 הוא השתתף בפלישה לצרפת והועלה לדרגת לוטננט.
לאחר מכן השתתף במלחמת איטליה-יוון והועלה לדרגת קפיטנו.
לאחר שאיטליה החליפה צדדים במלחמה, ויליונה הצליח להימנע מלכידה בידי הגרמנים, והצטרף לפרטיזנים.
הוא המשיך להילחם עם הפרטיזנים עד סוף המלחמה, ובשלב מסוים מונה למפקד בריגדת הפרטיזנים "ואלה גרנה".
לאחר סיום המלחמה, ויליונה התגייס מחדש לצבא האיטלקי.
הוא למד בקורס המטה הכללי.
ב-1952 הוא הועלה לדרגת מאיורו ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-70. באוגוסט 1956 הוא הועלה לדרגת קולונלו.
ב-1959 הוא הועבר לפקד על רגימנט הרגלים ה-76. בדצמבר 1962 הוא הועלה לדרגת גנרל די בריגדה ומונה למפקד בריגדת הגרנדירים של סרדיניה.
במאי 1969 הוא הועלה לדרגת גנרל די קורפו ומונה לראש מרכז הדלק של הצבא האיטלקי.
ב-21 באפריל 1973 הוא מונה למפקד כוחות היבשה האיטלקיים.
ב-31 בינואר 1975 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל).
אַנְדְרֶאָה בְּרִיוֹסְקוֹ (באיטלקית: Andrea Briosco; ) היה פסל, צורף ואדריכל איטלקי, שהיה ידוע בדרך כלל בשם החיבה שלו אִיל רִיצ'וֹ (Il Riccio), שפירושו "הקיפוד", או בשם אנדראה קריספוס (Andrea Crispus) ("מתולתל" בלטינית).
הוא ידוע בעיקר בזכות חפצי הארד הקטנים שיצר.
החפצים שעיצב היו לעיתים קרובות מעשיים, כגון קסתות דיו, מקושי דלתות או , והוא פיסל ועיטר אותם בסגנון רנסאנס קלאסי.
הוא נולד בטרנטו, והוכשר לראשונה כצורף על ידי אביו, אמברוג'ו די כריסטופורו בריוסקו.
מאוחר יותר הוא החל ללמוד יציקת ארד בפדובה אצל הפסל , תלמידו של דונטלו.
כאדריכל, הוא ידוע בזכות בפדובה.
יצירות המופת שלו הן פמוט הארד לחג הפסחא בבית המקהלה בבזיליקת סנט'אנטוניו בפדובה (1515), ושני תבליטי הארד (1507) של "דוד מרקד לפני ארון הברית" ו"יהודית והולופרנס" באותה כנסייה.
מצבת הארד והשיש שלו של הרופא "ג'רולמו דלה טורה" ב בוורונה היה מעוטר יפה בתבליטים, שנלקחו משם על ידי הצרפתים ונמצאים כעת במוזיאון הלובר.
היצירות הקטנות שלו הניתנות להובלה בקלות, היו חביבות על אספנים ברחבי אירופה.
מנורת שמן מארד מתוצרתו הייתה רכוש ותיק של משפחת רוטשילד, וכעת נמצאת באוסף של המוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
אנדריאה סמית היא עובדת ציבור ניו זילנדית, המשמשת כסגנית מזכיר משרד החוץ של המדינה.
סמית משמשת כסגנית מזכירת הארגון לשיתוף פעולה כלכלי באסיה–פסיפיק (APEC), תפקיד שהיא קיבלה במאי 2017. לפני כן, שימש כסגנית מזכירת "קבוצת אמריקה ואסיה" במשך יותר מחמש שנים.
סמית שימשה כשגרירת ניו זילנד במספר מדינות במזרח התיכון; כולל טורקיה, ישראל וירדן.
ב-16 בנובמבר 2012, סמית' נשאה נאום מרכזי בפני מספר דיפלומטים דרום קוריאנים באוניברסיטת אוקלנד לציון "שנת הידידות" בין ניו זילנד לדרום קוריאה.
אנדראה דוסנה (באיטלקית: Andrea Dossena; נולד ב-11 בספטמבר 1981) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת המגן השמאלי ומאמן כדורגל בהווה.
דוסנה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הלאס ורונה.
ב-18 בנובמבר 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד היריהב העירונית, קייבו ורונה.
בשנת הצטרף לטרוויזו שעלתה עונה לפני כן לסרייה א'.
בקיץ חתם באודינזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת.
בסיום העונה אודינזה מימשה את האופציה של דוסנה.
באוקטובר חתם על חוזה חדש ל-4 וחצי שנים.
ב-4 ביולי 2008 דוסנה חתם בליברפול מהפרמייר ליג תמורת 7 מיליון פאונד.
בכך הפך לאיטלקי השני שמשחק במועדון, אחרי דניאל פאדלי.
ב-16 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד ליברפול.
ב-10 במרץ 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-4 נגד ריאל מדריד במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות.
ב-8 בינואר 2010 חתם לארבע שנים בנאפולי לארבע עונות.
ב-13 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הגביע נגד יובנטוס.
ארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק ליגה בתיקו 0-0 נגד פלרמו.
ב-13 במאי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד סיינה.
ב-2 בספטמבר 2013 חזר לאנגליה וחתם בסנדרלנד.
ב-27 באוקטובר דוסנה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד ניוקאסל יונייטד.
בהופעתו השנייה במועדון הורחק במשחק הליגה נגד האל סיטי.
ב-6 בנובמבר 2014 חתם בלייטון אוריינט מהפוטבול ליג הראשונה.
ב-17 באוקטובר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד .
השתתף עם הנבחרת בגביע הקונפדרציות 2009 בה כבש שער עצמי בהפסד 3-0 ל.
ב-27 בנובמבר 2019 דוסנה מונה למאמן קרמה מהסרייה ד'.
ב-15 ביולי 2021 מונה למאמנה של ראבנה.
עונה לאחר מכן הצטרף לרנאטה מהסרייה ג'.
ב-15 ביוני 2023 מונה למאמנה של פרו ורצ'לי.
ב-21 ביוני 2024 מונה למאמנה של ספאל.
ב-3 בפברואר 2025 סיים את תפקידו במועדון.
אנדראה דלאוואלה (באיטלקית: Andrea Dallavalle; נולד ב-31 באוקטובר 1999) הוא אתלט איטלקי, סגן אלוף העולם (טוקיו 2025) סגן אלוף אירופה (מינכן 2022) וזוכה מדליית ארד באליפות אירופה באולם (אפלדורן 2025) בקפיצה משולשת.
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בטביליסי שבגאורגיה ביולי-אוגוסט זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.74 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה בטביליסי ביולי זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 15.74 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בגרוסטו שבאיטליה ביולי זכה במדליית כסף בשיא איטליה עד גיל 20 חדש של 16.87 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ביבלה שבשוודיה ביולי זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 16.95 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בספטמבר סיים במקום 32 בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.09 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בטאלין שבאסטוניה ביולי זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.05 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים במקום תשיעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.85 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיים במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.25 מטר.
באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.94 מטר, אחרי פדרו פאבלו פיצ'רדו מפורטוגל (17.50 מטר) ולפני ז'אן-מארק פונטוויאן מצרפת (16.94 מטר).
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני סיים במקום שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.90 מטר.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט סיים במקום 19 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.65 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה באפלדורן שבהולנד במרץ זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.19 מטר, אחרי בן ארצו אנדי דיאס (17.71 מטר) ומקס הס מגרמניה (17.43 מטר).
באליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן בספטמבר זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 17.64 מטר, אחרי פדרו פאבלו פיצ'רדו (17.91 מטר) ולפני לאסרו מרטינס מקובה (17.49 מטר).
אַנְדְּרֵאַה בֶּנֶטִי (באיטלקית: Andrea Benetti, נולד ב-15 בינואר 1964) הוא צייר, צלם ומעצב איטלקי.
הוא ידוע בסגנון הייחודי שלו, שנקרא אמנות נאו-רוּפֶּסְטְרֵה (Arte Neorupestre).
אנדראה בנטי נולד בבולוניה בשנת 1964, ולמד באקדמיה לאומנויות היפות של בולוניה .
בשנת 2006 הוא חיבר, יחד עם ההיסטוריון גרגוריו רוסי , את המנשר "מניפסט לאמנות נאו-רופסטרה" (Manifesto dell'Arte Neorupestre), בו התווה את עקרונותיו של הזרם האמנותי שלו.
הוא הציג את המנשר בביאנלה של ונציה לאמנות ב-2009 .
בשנת 2011 הוא הציג יצירות שלו בתערוכה יוצאת דופן שהתקיימה בתוככי מערות קאסטלאנה שבדרום איטליה, כמחווה לציורי המערות הפרהיסטוריים.
הוא יצר סדרת עבודות תוך שימוש בפיגמנטי צביעה אותנטיים בני כ-40,000 שנה, שנמצאו בחפירה ארכאולוגית במערת פומאנה לצד ציורי מערות פרהיסטוריים, ואוניברסיטת פרארה מסרה אותם לעבודתו של בנטי במטרה להחיותם מחדש באמנותו העכשווית.
עבודותיו מוצגות באוספי אמנות חשובים בארצו ומחוצה לה, כמו אלה שבקריית הוותיקן, במטה האומות המאוחדות ובקווירינאלה.
"צבעים וקולות של המקורות" (בולוניה, פלאצו ד'אקורסיו, 2013)
"La genesi della pittura" (אוניברסיטת בארי, פלאצו דלה פוסטה, 2014)
"preHistoria contemporanea" (אוניברסיטת פרארה, פלאצו טורקי די באניו, 2016)
"פנים כנגד אלימות" (בולוניה, פלאצו ד'אקורסיו, 2017)
"Timeless shapes" (בולוניה, פלאצו דלה רגיונה, 2021)
"Colors in Venice" (ונציה, פלאצו זגורי, 2023)
"Prehistoric Wave" (מילאנו, ספאציו ארתאוריה, 2023)
בשנת 2020 הוא זכה בפרס "נפטון הזהב" (Nettuno d'Oro) מעיריית בולוניה.
בנטי הוא יוצר ומנסח של זרם אמנותי בשם נֵאוֹ-רוּפֶּסְטְרֵה (Neorupestre).
זרם זה מושפע ישירות ובעקיפין מהאמנות הפרהיסטורית, תוך שילוב טכניקות מודרניות ושפה חזותית עכשווית.
בכך בנטי שואף ליצור גשר רעיוני ואסתטי בין מקורות האמנות האנושית לבין ההווה, ולעורר מחשבה על הקשר בין האדם, הטבע והזיכרון התרבותי.
בהשראת התכונות הסגנוניות של ציורי המערות, בנטי יצר עבודות עמוסות בדמויות בעלי חיים ובני אדם, צורות גאומטריות וצורות מופשטות בשדות צבע, כשהוא מדגיש זאת באמצעות שימוש בצבעים טבעיים ובטכניקות כגון תבליטים וגרפיטי.
מוזיאונים פרטיים ומוסדיים ואוספי אמנות שרכשו יצירות של אנדראה בנטי:
אוסף האמנות של האו"ם (ניו יורק, ארצות הברית)
אוסף האמנות של הוותיקן (הוותיקן)
היצירה: "הוקרה לקרול Wojtyła", 2009, 70 × 50 ס"מ, שמן, קקאו ואקריליק על קנבס
MACIA – המוזיאון לאמנות עכשווית איטלקית באמריקה (סן חוזה, קוסטה ריקה)
אוסף האמנות של הקווירינל ∙ נשיאות הרפובליקה האיטלקית ∙ (רומא – איטליה)
פלאצו מונטצ'יטוריו ∙ הפרלמנט האיטלקי ∙ בית הנבחרים (רומא – איטליה)
אוסף האמנות של אוניברסיטת פרארה (פרארה – איטליה)
היצירה: "האדם הקדמון של פורטו בדיסקו I", 2016, 50 × 50 ס"מ, משקע פלאוליתי וחמצונים על קנבס
אוסף האמנות של אוניברסיטת בארי (בארי – איטליה)
MAMbo ∙ המוזיאון לאמנות מודרנית בבולוניה (בולוניה – איטליה)
מוזיאון מוסיאון ∙ המוזיאון לאמנות מודרנית ועכשווית בבולצאנו (בולצאנו – איטליה)
היצירה: "האינסטינקט הפרימיטיבי II", 2009, 40 × 30 ס"מ, שמן, חנה, קקאו ואקריליק על קנבס
CAMeC – המרכז לאמנות מודרנית ועכשווית – (לה ספציה – איטליה)
היצירה: "מערת האיילים", 2015, 50 × 50 ס"מ, משקע פלאוליתי וחמצונים על קנבס
מיכטלי (פרנצ'ווילה אל מארה – איטליה)
מוזיאון אוסבלדו ליצ'יני (אסקולי פיצ'נו – איטליה)
היצירה: "בני אדם ובעלי חיים I", 2013, 80 × 60 ס"מ, טרוורטין, אקריליק וגבס על קנבס
אוסף האמנות של עיריית לצ'ה (לצ'ה – איטליה)
אנדראה ברטולטו הייתה צרפתייה שחייתה מעל גיל 110, האדם השני המבוגר ביותר בצרפת אחרי מארי-רוז טסייר, והאדם החי השישי בגילו בעולם.
ברטולטו נולדהבשם אנדרה בלאֶייה Bellayer ב-1 בינואר 1911 בפיי דה לה לואר, מאיין, La Chapelle-Anthenaise שבצרפת.
הייתה לה אחות אחת, מארי, ושני אחים, רוברט וארנסט.
ב-25 במאי 1935 במונטסורס, היא נישאה לדזירה אלפונס ברטולטו.
בעלה היה מנהל חברת בנייה.
ברטולטו התגוררה בביתה עד גיל 105, אז עברה לבית אבות במונטסורס .
ב-17 בינואר 2021 לאחר מותה של מארי-לואיז ברטלוט, ברטולטו הפכה לאדם החי המבוגר ביותר במחוז מאיין, והיא בת 110.
ב-17 באוגוסט 2023, קבוצת המחקר לגרונטולוגיה הודיעה בפורום העולמי לגילאי מאה עשר כי ברטולטו קיבלה מעמד של "ממתינה".
גילה אושר מאוחר יותר ב-10 בספטמבר 2023.
אנדרה ברטולטו התגוררה בפיי דה לה לואר, מאיין שבצרפת.
מאז מותה של אמיליאן בקרמין ב-15 בינואר 2025, היא הפכה לצרפתייה האחרונה שנולדה בשנת 1911.
אנדרה ברטולטו הייתה האדם החי השני המבוגר ביותר בפיי דה לה לואר, כמו גם האדם החי השני המבוגר ביותר בצרפת, אחרי מארי-רוז טסייה.
אנדראה ברטולטו נפטרה ב-16 באוקטובר 2025 במחוז מאיין שבצרפת.
אנדראה פירלו (באיטלקית: Andrea Pirlo; נולד ב-19 במאי 1979) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל איטלקי.
ככדורגלן פירלו שיחק בעמדת הקשר המרכזי.
פירלו שיחק רוב הקריירה שלו במילאן, עמה זכה בשתי אליפויות איטליה ופעמיים בליגת האלופות.
הוא עבר ממילאן ליובנטוס, עמה זכה בארבע אליפויות רצופות.
את נבחרת איטליה ייצג מעל ל-100 פעמים, וזכה עמה במונדיאל 2006.
פירלו נולד בפלרו שבמחוז לומברדיה באיטליה, ליד ברשה, למשפחת עסקים עשירה מתעשיות הפלדה.
הייתה לו האפשרות להשתלב בעסקי המשפחה, אך הוא פנה לכדורגל מקצועי, והחל את הקריירה שלו בברשה כקשר התקפי.
לאחר שלוש שנים במדי הקבוצה הבוגרת, הוא עבר לשחק באינטר מילאנו.
בעונתו הראשונה מיעט פירלו לשחק, וקבוצתו סיימה את הליגה במקום השמיני.
בעונה שלאחר מכן הושאל לרג'ינה למשך עונה, בה שיחק בקביעות יחסית.
בעונה הבאה, עונת 2000/01 חזר לאינטר, אך לאחר שערך 4 הופעות בחצי שנה, הושאל לברשה בחזרה עד לסוף העונה.
בתקופה זו הוסט מהקישור הקדמי לעמדה אחורית יותר, בין אם כקשר אמצע או כקשר אחורי.
פירלו עזר לברשה להגיע למקום השביעי בסרייה א' ולגמר גביע האינטרטוטו.
בקיץ 2001 עבר פירלו מאינטר ליריבה העירונית מילאן, תמורת 33 מיליון לירות איטלקיות (סכום המוערך בכ-17 מיליון אירו).
במילאן קפצה הקריירה של פירלו קדימה.
תקופתו בה הייתה מוצלחת מאוד הן מבחינה אישית, כשהפך לאחד הקשרים המוערכים בעולם, והן קבוצתית, כשמילאן זכתה בשתי אליפויות הליגה האיטלקית ושתי זכיות בליגת האלופות.
מאמן מילאן בזמנו, קרלו אנצ'לוטי, המשיך לתת לפירלו לשחק כקשר אחורי, בעיקר כדי למלא את החלל שדמטריו אלברטיני השאיר במרכז הקישור.
הוא שיתף פעולה עם קלרנס סיידורף וג'נארו גאטוסו.
בעונת 2002/03 זכתה מילאן עם שחקנים אלו ואנצ'לוטי בליגת האלופות, אחרי ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין על יובנטוס, ובגביע האיטלקי.
בעונה שלאחר מכן, עונת 2003/04, זכתה מילאן באליפות איטליה, כשפירלו שותף קבוע למשחקי הקבוצה ומבקיע 6 שערי ליגה.
בעונת 2004/05 הגיעה מילאן למקום השני בליגה האיטלקית.
בליגת האלופות, היא הגיעה עד לגמר נגד ליברפול.
מילאן הובילה 0–3 במחצית, כשאת אחד מהשערים בישל פירלו לפאולו מאלדיני.
במחצית השנייה ליברפול השוותה, המשחק הגיע להארכה ולדו-קרב בעיטות עונשין, בו בעיטתו של פירלו נהדפה על ידי השוער יז'י דודק, וליברפול לבסוף זכתה בגביע.
גם בעונה הבאה סיימה מילאן במקום השני בליגה, לפני שהורדו לה 30 נקודות בשל חלקה בפרשת הטיית המשחקים.
בעונת 2006/07 היה פירלו השחקן המוביל בקבוצה בדקות משחק והוא עזר לקבוצתו לזכות בפעם השנייה תוך ארבע שנים בליגת האלופות, אחרי ניצחון 1–2 על ליברפול במשחק הגמר.
בזכות היכולת באותה שנה הגיע למקום השביעי בכדורגלן השנה בעולם לפי פיפ"א ולמקום החמישי בכדור הזהב, הישגיו הגבוהים ביותר בשני תארים אלו בקריירה שלו.
בעונת 2010/11 הצטמצם חלקו של פירלו במשחקי הקבוצה, והוא שותף רק ב-17 משחקי ליגה, בהם הבקיע שער אחד, שער ניצחון על פארמה במשחק חוץ, ובישל שלושה.
פירלו היה חלק מהזכייה של מילאן באליפות הליגה האיטלקית, לצד שחקנים כמו זלאטן איברהימוביץ', טיאגו סילבה ורוביניו.
בסוף עונה זו תם חוזהו של פירלו במילאן והוא חתם על חוזה ביובנטוס עד 2014.
כבר במשחק הליגה הראשון שלו במדי יובנטוס, בישל פירלו שני שערים, בניצחונה 1–4 על פארמה.
פירלו הבקיע את שערו הראשון במדי הקבוצה בבעיטה חופשית נגד קטאניה, ב-18 בפברואר 2012. בעונה זו פירלו היה מלך הבישולים של הליגה, עם 13, והוא עזר ליובנטוס לזכות באליפות.
יובנטוס, יחד עם פירלו, גם הגיעו לגמר הגביע האיטלקי, בו הפסידו לנאפולי.
בזכות הצלחתו באותה עונה, נבחר לשחקן השנה בסרייה א' והיה בקבוצת השנה של אופ"א.
עונת 2012/13 נפתחה עם זכייה של יובנטוס בסופר קאפ האיטלקי, עם ניצחון 2–4 על נאפולי בהארכה.
במחזור הראשון של הליגה האיטלקית הבקיע פירלו שער שנוי במחלוקת לשערה של פארמה, שכן נטען שהכדור לא עבר את הקו במלוא היקפו.
פירלו כבש בעונה זו 5 שערים, אחד מהם בניצחון 1–4 על רומא.
בחורף 2012 היה פירלו אחר המועמדים לתואר כדור הזהב של פיפ"א ונבחר במקום השביעי.
בליגת האלופות עזר פירלו ליובנטוס להעפיל לשמינית הגמר בפעם הראשונה מזה ארבע שנים, עם שלושה בישולים בשלב זה.
הקבוצה הגיעה עד לרבע הגמר, בו הודחה על ידי באיירן מינכן.
בסוף עונה זו זכתה יובנטוס באליפות בפעם השנייה ברציפות, כשגם פירלו נבחר לשחקן השנה בליגה עונה שנייה ברציפות.
בפתיחת עונת 2013/14 זכתה יובנטוס פעם נוספת בסופר קאפ האיטלקי, בזכות ניצחון 0–4 על לאציו.
לקראת החורף היה פירלו מועמד לכדור הזהב של פיפ"א, אך הפעם סיים במקום העשירי.
ב-12 בינואר 2014 האריך פירלו את חוזהו ביובנטוס עד לשנת 2016. בעונה זו עזר פירלו ליובנטוס לזכות באליפות שלישית ברציפות, עם כמות שיא של 102 נקודות ו-33 ניצחונות, כשפירלו מבקיע 4 שערים במהלך העונה.
בליגת האלופות, הודחה יובנטוס כבר בשלב הבתים, ממנו עברה לליגה האירופית.
בליגה האירופית עזר פירלו ליובנטוס לעבור את פיורנטינה בשמינית הגמר, אך הקבוצה הודחה על ידי בנפיקה ליסבון בחצי הגמר.
בעונת 2014/2015 ערך פירלו את הופעתו הבכורה ב-15 בדצמבר בניצחון 2–3 על אולימפיאקוס בה כבש שער בבעיטה חופשית האופיינית לו, ב-24 בפברואר נבחרת לשחקן המצטיין של הליגה האיטלקית בפעם השלישית ברציפות.
בסיום העונה זכה עם יובנטוס באליפות רביעית ברציפות ובגביע האיטלקי.
בנוסף העפיל עם הקבוצה לגמר ליגת האלופות אך יובנטוס הפסידה 1–3 לברצלונה.
ב-6 ביולי 2015 פירלו עזב את איטליה לראשונה בקריירה וחתם בניו יורק סיטי מליגת ה־MLS.
השער הראשון שלו בקבוצה היה בניצחון 2–3 על פילדלפיה בעונת 2016.
ב-8 באוקטובר 2017 פירלו הודיע שהוא יפרוש מכדורגל כשעונת ה-MLS תסתיים.
ב-6 בנובמבר 2017 הודיע פירלו רשמית על פרישתו מכדורגל מקצועני.
באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2000 שימש פירלו כקפטן הנבחרת הצעירה של איטליה, שזכתה בתואר.
פירלו היה מלך השערים ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
פירלו המשיך לשמש כקפטן גם באליפות אירופה 2002, בה הגיעה איטליה לחצי הגמר.
פירלו ייצג את איטליה באולימפיאדת אתונה (2004), ויחד עם חבריו לנבחרת זכה במדליית ארד.
פירלו לקח חלק לראשונה בטורניר עם נבחרת איטליה הבוגרת ביורו 2004, בו הודחה כבר בשלב הבתים.
כעבור שנתיים היה פירלו אחד השחקנים המשמעותיים בזכייתה של איטליה במונדיאל 2006, שנערך בגרמניה.
בשלב המוקדמות, עזר פירלו לנבחרת להעפיל לטורניר כשהבקיע שתי בעיטות חופשיות נגד .
בשלב הבתים של המונדיאל הבקיע ובישל פירלו לוינצ'נצו יאקווינטה בניצחון 0–2 על , מה שהביא לו את תואר איש המשחק.
במשחק נגד בישל לאלברטו ג'ילארדינו את שערה היחידי של איטליה, בתיקו 1-1. בחצי הגמר נגד , בישל את השער הראשון שהבקיעה איטליה בהארכה, כשלבסוף הנבחרת ניצחה 0–2 ופירלו הוכתר כאיש המשחק.
בגמר נגד , בישל פירלו למרקו מטראצי בקרן את שער השוויון.
המשחק נגמר בתוצאה 1-1 והגיע לדו-קרב בעיטות עונשין שהוכרעו לטובת איטליה בתוצאה 3–5 ופירלו היה אחד ממבקיעי הפנדלים לזכות ארצו.
פירלו נבחר גם לאיש המשחק בגמר.
על תרומתו בטורניר קיבל פירלו את פרס "כדור הארד", הפרס השלישי בחשיבותו המוענק לשחקן יחיד.
ביורו 2008 הבקיע פירלו בעיטת עונשין בניצחון נבחרת איטליה על , בזכותו העפילה איטליה לרבע הגמר.
ברבע הגמר הודחה איטליה על ידי בדו-קרב בעיטות עונשין.
בגביע הקונפדרציות 2009 בישל פירלו שער לג'וזפה רוסי במשחק הפתיחה נגד , אך איטליה הודחה כבר בשלב הבתים בעקבות שני הפסדים נוספים.
את שני משחקיה הראשונים של איטליה במונדיאל 2010, שנערך בדרום אפריקה, החמיץ פירלו בשל פציעה, ולמשחק השלישי, נגד , הוא נכנס כמחליף.
נבחרת איטליה הודחה כבר בשלב הבתים של טורניר זה.
לאחר שהסתיים מונדיאל 2010 החל לאמן את נבחרת איטליה צ'זרה פראנדלי שמינה את פירלו להיות סגן הקפטן של הנבחרת, אחרי ג'אנלואיג'י בופון.
פירלו עזר לנבחרת להעפיל ליורו 2012 שנערך בפולין ואוקראינה, כשהשתתף בתשעה ממשחקי המוקדמות והבקיע שער אחד.
בטורניר עצמו, בישל פירלו לאנטוניו די נטאלה במשחק הפתיחה של שלב הבתים נגד , שנגמר בתוצאה 1-1. במשחק הבא הבקיע בבעיטה חופשית לרשתה של ובזה שאחריו בישל פירלו את השער הראשון בניצחון נבחרתו 0–2 על .
ברבע הגמר ניצחה איטליה את אחרי ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין.
פירלו הבקיע בדו-קרב בבעיטה חלשה ומוקפצת למרכז השער, בעיטה הידועה בשם "פננקה".
בחצי הגמר עזר לנבחרת לגבור על ולהעפיל לגמר, בו הובסה על ידי ספרד 0–4.
פירלו היה שותף בגביע הקונפדרציות 2013, בו הגיע ל-100 הופעות במדי נבחרת איטליה.
הוא עזר לנבחרת איטליה לנצח את 2-1 עם שער בבעיטה חופשית.
במשחק השני בישל שער בניצחון 3–4 על .
חצי הגמר נגד הסתיים בתיקו 0 בתום 120 דקות.
בדו-קרב בעיטות עונשין הבקיע פירלו את בעיטתו, אך איטליה הפסידה 6–7.
הוא שיחק עם נבחרתו במונדיאל 2014. המחזור השלישי והאחרון של שלב הבתים, שיחקה נבחרת איטליה נגד נבחרת אורוגוואי והפסידה 0–1. לאחר הדחתה של איטליה מהטורניר פרש פירלו מהנבחרת לאחר 12 שנים רצופות ששיחק בה, אך לאחר מכן חזר בעצמו, והמשיך לשחק בנבחרת.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל פירלו החל בלימודי קורס מאמני כדורגל וקבלת תעודת פרו.
ב-30 ביולי 2020 הוא מונה למאמן קבוצת המילואים של יובנטוס עד גיל 23, המשחקת בליגה השלישית באיטליה.
תשעה ימים לאחר מכן, ב--8 באוגוסט 2020, פירלו מונה למאמן הקבוצה הבוגרת של יובנטוס מהסרייה א', לאחר פיטוריו של המאמן מאוריציו סארי.
בסיום עונת 2020/2021 הבטיחה יובנטוס השתתפות בליגת האלופות רק במחזור האחרון וסיימה במקום הרביעי בסרייה א', בנוסף להדחתה בשלב שמינית גמר ליגת האלופות על ידי פורטו, פוטר פירלו מתפקידו ב-28 במאי 2021.
ב-12 ביוני 2022 מונה למאמן פתיח קארגומרוק מליגת העל הטורקית.
ב-27 ביוני 2023 מונה למאמן סמפדוריה.
בעונתו הראשונה סיים עם הקבוצה במקום השביעי בסרייה ב', ב-29 באוגוסט 2024 פוטר מתפקידו.
אַנדראֵהַ פַלָדיִוֹ (באיטלקית: Andrea Palladio; 30 בנובמבר 1508 – 19 באוגוסט 1580) היה אדריכל איטלקי רב-השפעה בתקופת הרנסאנס האיטלקי.
אנדראה די פייטרו דלה גונדולה (Andrea di Pietro della Gondola), נולד בפדובה בשנת 1508. בנעוריו הוכשר כסתת אבן בפדובה ובוויצ'נצה, ואחר כך כאדריכל.
המפגש בינו ובין האציל טריסינו (Trissino) גרם למפנה מכריע בהתפתחותו המקצועית.
טריסינו, שהיה האינטלקטואל המוביל בוויצ'נצה, כתב שירה ודרמה והתעניין בפילוסופיה, הביא את אנדראה לסייע בעבודות ההרחבה של הווילה שלו שניצבה בחוצות ויצ'נצה.
הוא הבחין בכישרונו של האדריכל הצעיר, ונעזר בו למימוש תוכניות הבנייה שלו.
הוא גם צרף את אנדראה לחוג האינטלקטואלים שהתכנס בביתו, וזאת אף שהלה היה בעל מלאכה, שלא מחוגי האצולה.
טריסינו העניק לו, באחד משיריו, את הכינוי "פלדיו" (Palladio), שבו ייחס לו חוכמה אלוהית, כמו זו של אלת החכמה היוונית פאלאס - אתנה, שממנה גזר את השם.
עם זיקתו החדשה לאצולה, זכה פלדיו לגישה לחוגים ההומניסטיים של חבל ונטו, ועד מהרה נמנה עם האדריכלים המבוקשים ביותר באזור.
המפנה בעבודתו התכנונית חל בעקבות המסע לרומא שערך לראשונה בשנת 1541 (בחברת טריסינו), ואליה חזר אחר כך פעמים נוספות (1547, 1554).
הבניינים שראה ברומא, העתיקים ואלה בני זמנו, האירו את עיניו, והיו קרוב לוודאי גורם מרכזי להמשך יצירתו.
ברומא מדד ושרטט את השרידים העתיקים מתוך שאיפה להכיר וללמוד את המבנים העיקריים באופן בלתי אמצעי, ומתוכם את מרכיבי האדריכלות העתיקה.
בשנת 1554 פרסם פלדיו את ספרו "עתיקות רומא" (L'antichita di Roma), מעין מדריך למונומנטים העתיקים העיקריים של העיר, ולמעשה הוא החיבור הראשון מסוגו.
במסעו השלישי לרומא הצטרף אליו דניאלה ברבארו (Daniele Barbaro).
גם עבור אציל זה, ידען התרבות הקלאסית העתיקה, בנה פלדיו וילה.
הוא גם סייע לו בהוצאה לאור של תרגום לאיטלקית לספרו של האדריכל הרומי ויטרוביוס.
ברבארו תרגם ופלדיו תרם שרטוטים פרי עטו.
כ-140 יצירות אדריכליות שונות מיוחסות לפלדיו.
חלק ניצבות עדיין על תילן.
לגבי אחרות יש מחלוקת אם אמנם הן פרי תכנונו של פלדיו.
מבנים אחדים נהרסו, בשלמותם או בחלקם, ויש יצירות שלא הגיעו לידי ביצוע, שתכנונן מצוי על הנייר בלבד.
מבני הדת של פלדיו הוקמו כולם בעיר ונציה.
מנזר סנטה מריה דלה קאריטה (Santa Maria della Carita)
בחצר (אטריום) תכנן פלאדיו עמודים קולוסליים (כלומר עמודים שגובהם שווה לגובה שתי קומות).
הייתה זו הפעם הראשונה שבה השתמש באלמנט אדריכלי זה, שהפך אחר-כך סימן היכר שלו בחזיתות של כנסיות, מבני ציבור ווילות.
מן החצר המוקפת סטווים (קלויסטר) שרד רק צד אחד, שהשתמר למלוא גובהו (שלוש קומות).
הוא השתמש בשלושה סדרים שונים: דורי, יוני וקורינתי, אחד בכל קומה, ברוח האדריכלות הקלאסית ולפי המלצות האדריכל הרומי ויטרוביוס.
(ניתן להשקיף על החצר הזו מתוך מוזיאון האקדמיה.
נא לשאול את השומרים במקום).
כנסיית סן פרנצ'סקו דלה ויניה (San Francesco della Vigna)
הכנסייה נמצאת בצפון העיר, ותכנונה החל עוד בשנות השלושים על ידי יאקופו סנסובינו.
החזית שתכנן פלדיו היא דוגמה יפה להתאמה של סדרי הבנייה הקלאסית לחזית של כנסייה, תוך שימוש בעמודים קולוסאליים במרכז, ובעמודים בגובה רגיל בצדדים.
מעל הכניסה המרכזית קבע חלון תרמאלי (חלון מן הסוג שמצא בשימוש בבתי המרחץ הרומיים (thermae) העתיקים של רומא).
כנסיית סן ג'ורג'ו מג'ורה (San Giorgio Maggiore)
בנייתה נמשכה על-פני תקופה ארוכה, ונסתיימה ב-1601, זמן רב לאחר מותו של פלדיו.
בחזית הכנסייה ניצבים ארבעה עמודים קולוסליים על גבי כן גבוה, ואילו אלה של השוליים, שהם בגובה רגיל, הם אינם ניצבים על כן.
עיצוב חזית הכנסייה ספג ביקורת מפי רבים.
תוכנית הכנסייה היא בעיקרה בזיליקה המחולקת על ידי שני טורי אומנות לאולם תווך ושתי סיטראות.
מעין אולם-ערב (טרנספט) מסתיים בשני קצותיו באכסדראות אפסידליות גדולות.
האומנות מחוזקות ומעוטרות בעמודים קולוסליים בסדר המורכב עם מערכת קורות (אנטבלטורה) גבוהה מאוד.
העמודים הרגילים, המצויים בעיקר באכסדראות ובשוליים הם בסדר הקורינתי.
העמודים ומערכות הקורות הם כולם באבן, ואילו יתר הבנייה - קירות וקמרונות - היא מלבנים מטויחות.
חלונות תרמאליים מחדירים אור רב לאולם התווך ולסטראות.
מקום המקהלה הוא בחלק האחורי, הנבדל למדי מן הפרסביטריום (מקום המזבח והפולחן).
הכנסייה נבנתה בהזמנתה של הרפובליקה של ונציה, כאות תודה לאל, מאלה שהציל מן המגפה הקשה שפקדה את העיר (1575-7), מגפה שקטלה כרבע מאוכלוסיית העיר.
מאחר שמגפות נתפסו כתולדה של זעם האל נבנתה כנסייה לישוע הגואל (il Redentore), שבבנייתה עסקו בין 1577–1592.
עיקר תפקיד הכנסייה היה לשמש בטקס ביום השנה שנקבע לציון ההצלה מן המגפה.
לכן בנה פלדיו מבנה מוארך, שעיקרו אולם תווך מוארך, חסר אומנות או עמודים חופשיים.
שלושה זוגות של קפלות, שבכל אחת גומחות אפסידליות כפולות, נפתחו בצידי האולם לטקסים משניים.