tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הוא נכנס דרך חור בקיר שנפער מפיצוץ ומתקדם תוך כדי קרבות בעיירה עד שהוא מגיע לשער שני.
דאריל מנסה לפתוח את השער, אך אין לו חשמל, לכן הוא ממשיך דרך בית קברות ומתקן צבאי כדי להגיע לגנרטור.
דאריל מפעיל את הגנרטור ומושך את הידית, מה שפותח את השער ומשחרר כמות גדולה של מהלכים.
דאריל מצליח לחסל את כולם לפני שהוא נכנס פנימה.
בהווה, דאריל טוען כי הצלת הנערה היא הדבר הנכון לעשות.
ריק משיב כי להיות מנהיג פירושו לבחור את חיי כל הקהילה מאשר אדם בודד.
דאריל שואל, "מה אם זה היה קארל?" ומוסיף כי אם זה היה המקרה, הם כבר היו שם בחוץ מחפשים.
ריק עוצר אותו ואומר לו להפסיק.
בהווה, ריק מבקש מדאריל להמשיך לספר.
דאריל מתחיל לדבר, אך ריק קוטע אותו, ומזכיר לו שהפר הבטחה כשעזב ללא רשות.
ריק שואל מה קרה לאחר שדאריל נכנס לאזור ההסגר ב"וויט אואק".
בפלאשבק, מאוחר בלילה, דאריל מבחין בבית עם אורות דולקים.
כשהוא מתחיל להתקדם לעברו, השער שלפניו נסגר, והנהגת מדברת אליו דרך רמקולים, דורשת שיחזיר את דייזי.
דאריל נכנס דרך דלת ומגלה גופות נוספות.
הוא נתקל בדינמיט ומשתמש בו כדי לפוצץ חור בקיר.
באחד הבתים, דאריל מוצא את הקשת המוצלבת שלו, ובבית הבא הוא מגלה חדר שהפך לכלא מאולתר.
הוא ממשיך להסתובב ברחבי ב"וויט אואק", מחסל מהלכים רבים שהנהגת משחררת לעברו.
דאריל מנסה להסביר לה שהוא אינו שייך ל"גולד 99", אך היא אינה מאמינה לו ומורה לו להגיע לחזית, שם היא יכולה לכוון עליו.
דאריל מציית ומבקש ממנה טרמפ, אך היא מסרבת אלא אם כן יעזור לה קודם.
בהווה, ריק שואל מדוע דאריל סיכן את אלכסנדריה כדי לעזור לזרה שניסתה להרוג אותו.
דאריל טוען שיש עוד לסיפור.
בהווה, דאריל טוען בפני ריק כי אם מישהו מאלכסנדריה היה נעדר, ריק היה יוצא לחפש אותו, ומציין כי ריק עצמו חיפש אחריו.
ריק משיב כי הבטיח לתושבי אלכסנדריה להגן עליהם, ודאריל מצביע על הצביעות שבדבריו.
ריק שואל מה ביקשה ממנו הזרה לעשות.
דאריל מספר כי אנשי "גולד 99" חטפו את דייזי, והיא רוצה שיחזיר אותה.
הוא מוסיף כי נסע למתחם הישן של "גולד 99" כדי לגלות לאן הם נעלמו.
בפלאשבק, דאריל מתעורר בתחנת דרכים נטושה, כשהנהגת יוצרת עמו קשר דרך מכשיר הקשר ושואלת איך ישן.
כשהוא יוצא החוצה, היא מורה לו לחפש את מגדל המים.
דאריל מגיע לכניסה למתחם, אך היא חסומה, ולכן הוא מחפש דרך חלופית.
בדרך, הוא מותקף על ידי עדר קטן של מהלכים, אך מצליח לחסל את כולם.
לאחר מכן, הוא ממשיך לעבר חצר רכבות, שם הוא מגלה עשרות גופות תלויות ומהלכים רבים.
כשהוא כמעט יוצא מהחצר, הוא פותח קרון רכבת ונאלץ להתמודד עם מטייל חמוש בקוצים, אותו הוא מחסל.
דאריל ממשיך דרך העיירה, וככל שהוא מתקרב למגדל המים, הנהגת יוצרת קשר שוב ומביעה תודה על עזרתו, אך הוא מדגיש כי אינו עושה זאת ללא תמורה.
הוא שואל אותה כיצד להיכנס, והיא מציעה לו לנסות את בית השער הישן.
דאריל פותח את דלת בית השער, אך מתברר שהיא ממולכדת, ודינמיט מתפוצץ מול פניו.
כשהוא מתעשת, הוא מוצא את עצמו בתחתית בור, כשמהלכים מתחילים ליפול פנימה.
דאריל מצליח לפתוח שער לניקוז ורץ לתוכו.
בהווה, דאריל נוזף בריק על שתיקתו ושואל אם כמעט למות בניסיון למצוא את דייזי שווה משהו בעיניו.
ריק משיב כי ייתכן שכן, אך הוא עדיין צריך לשמוע את המשך הסיפור.
בהווה, ריק מפציר בדאריל להישאר, טוען שהוא זקוק לו כדי לשמור על הסדר בקרב המושיעים כמנהיגם החדש לאחר תבוסת ניגן.
דאריל משיב שיראו את מנהיגם יוצא להציל ילדה, אך ריק מזהיר שייתכן שלא יראו אותו חוזר כלל.
דאריל מתעקש שזו ההחלטה הנכונה, אך ריק שואל כיצד הוא בטוח בכך ומה גילה במתחם של "גולד 99".
דאריל חושף שמצא די ראיות כדי לעקוב אחר עקבות.
בפלאשבק, דאריל יוצא משער הניקוז ומגיע למתחם "גולד 99".
הנהגת יוצרת קשר וחשה הקלה כשהוא עונה לה.
דאריל חוצה מכולה גדולה, נתקל בכמה מהלכים והורג אותם אחד-אחד.
הנהגת מספרת שדייזי ניהלה יומן ומבקשת מדאריל למצוא אותו, בתקווה שיש בו רמזים למיקומה.
דאריל חוצה מספר חנויות וסמטאות המלאות במהלכים ודינמיט.
באחד מהמבנים הנטושים, דאריל מגלה תמונות המעידות ש"גולד 99" חטפו אנשים מקהילות אחרות כבני ערובה ומסגרו תמונות שלהם.
דאריל ממשיך דרך עוד מבנים נטושים ועדרי מהלכים, ומתגבר על כולם.
בפאב הוא מוצא מפה עם מתחמי גיבוי מסומנים ומדווח לנהגת, שמורה לו לחזור לצד השני של העיירה.
שם, דאריל מגלה מבנה נטוש עם כלא מאולתר ובתוכו תמונה של דייזי.
כשהוא יוצא החוצה, מכונית מצפצפת, מה שמושך מהלכים.
דאריל מבין שהנהגת ידעה על המהלכים ומתעמת איתה.
היא מודה שמשכה אותם לאזור כנקמה על חטיפת דייזי.
דאריל מוצא את היומן של דייזי, אך עדר נוסף מקיף אותו.
הנהגת מורה לו לברוח למקום שבו נכנס.
בהווה, דאריל מספר לריק ששיתף את קרול ואומר שאם ריק לא יעזור, היא תעזור.
ריק דורש מדאריל לא לערב אחרים, במיוחד לא בחשאי.
דאריל טוען שזו לא החלטה של ריק, אך ריק מתעקש אחרת, וטוען שדאריל לא יכול לדרוש ממנו להנהיג ובו זמנית לצפות שלא יעשה זאת.
דאריל משיב שאנשים יכולים להחליט בעצמם, אך ריק מדגיש שאנשים יודעים שלפעמים צריך להקריב למען הכלל.
בהווה, דאריל מכריז שהוא יוצא להציל את דייזי ושריק לא יכול לעצור אותו.
ריק שואל בחריפות אם דאריל בכלל הקשיב לדבריו.
דאריל משיב שכן, ומוסיף שהוא מבין שריק כבר קיבל החלטה.
ריק אומר שיודע שדאריל חושב שהוא טועה, אך דאריל קוטע אותו, טוען שריק אינו טועה, אך זה לא הופך אותו לצודק.
ריק מבקש להבין מדוע דייזי כה חשובה לדאריל.
דאריל משיב באכזבה שאם ריק לא הבין את הסיבה עד כה, הוא לא הקשיב לסיפור כלל.
ריק מפציר בדאריל להמשיך ולסיים את הסיפור.
בפלאשבק, דאריל מגיע לשכונתה של הנהגת.
פיצוץ עז מתרחש סמוך לשכונה, וכשדאריל לא מצליח ליצור קשר עם הנהגת, הוא ממהר פנימה.
הוא נלחם במהלכים, חודר לשכונה החסומה ומוצא שפע של כלי נשק.
לאחר סיור קצר, הנהגת עונה לו, מספרת שמהלכים פוצצו צינור גז והיא איבדה את מכשיר הקשר בקרב.
דאריל שואל מה התוכנית, והיא משיבה שעליהם לברוח.
דאריל בודק את הבתים, מחסל מהלכים ומחפש דלק לניידת.
במהלך החיפוש, הוא מגלה לנהגת שקרא את יומנה של דייזי וש"גולד 99" ככל הנראה העבירו אותה לבסיס אחר.
לאחר שאוסף דלק, דאריל מפעיל מחדש את הגנרטור בביתה של הנהגת.
מהלכים מגיעים מכל עבר, אך דאריל מתגבר עליהם.
הנהגת מודיעה שהדלת האוטומטית של המוסך תקועה ומבקשת ממנו לעכב את המהלכים.
היא מפצירה בו לעזוב בלעדיה, אך הוא מסרב.
במהלך הקרב, הנהגת חושפת שננשכה בזמן הפיצוץ.
עדר נוסף פורץ את חומות השכונה, ודאריל ממשיך להילחם.
הנהגת מודיעה שהניידת מוכנה ומתחננת שימצא את דייזי.
לאחר שמבטיח, דאריל לוקח את הניידת ועוזב בצער.
בהווה, ריק, מישון וקרול מתאחדים סביב דאריל.
הוא אומר לריק שהוא מודע לעיסוקיהם באלכסנדריה, אך הוא חייב לעשות זאת.
דאריל שואל את ריק אם הוא מצטרף אליו.
ריק מביט בו בעוד הכתוביות מתחילות להתנגן.
מאוחר יותר נרמז כי ריק הצטרף לקבוצה.
18 חודשים לאחר תבוסת המושיעים, דאריל הפך למנהיג שלהם, אם כי זה לא היה מוצא חן בעיניו.
הוא מביע בפני ריק את רצונו לעשות את מה שהוא טוב בו; להיות שם בחוץ, אבל ריק לא מסכים.
מערכת היחסים בין השניים אינה במיטבה.
מאוחר יותר, דאריל מנסה למנוע מריק לעצור את מגי מלהרוג את ניגן.
מתנהל ביניהם קרב קצר, אבל בסופו של דבר הם מתפייסים.
מאוחר יותר, לאחר שריק כבייכול מת, דאריל פורץ בבכי ומאשים את עצמו במה שקרה.
שש שנים לאחר מכן, הכל השתנה ודאריל חי לבד בטבע יחד עם כלב, רועה בלגי שנקרא "דוג".
מאוחר יותר הוא מסייע לישוע ואהרון בחיפוש אחר יוג'ין שנעלם.
במאמץ למצוא אותו, הם שמים לב שמשהו מוזר קורה עם עדר מהלכים.
כשהם סוף סוף מוצאים את יוג'ין, הם מתעמתים עם "הלוחשים" – קבוצה מסתורית של ניצולים עוינים ששמים על עצמם מסיכה העשויה מעור של מהלכים על מנת להשתלב איתם.
דאריל מוביל את המאבק נגד "הלוחשים" ומנסה להיות דמות אב עבור לידיה.
למרות הקשרים הקודמים שלו עם ניגן, הוא יוצא להגנתו ומתנגד להוציאו להורג.
עם זאת, הוא מתמלא בזעם כאשר מגנה וקוני, שאיתן הוא פיתח ידידות, נעלמות בעקבות קריסת מערתה של "אלפא".
הפעולות הפזיזות של קרול, שהובילו למצב הזה, גורם למתח רב בין שני החברים.
לאחר סיום המלחמה ותבוסת הלוחשים, דאריל נשאר מרוחק ומריר כלפי קרול, במיוחד לאחר שחזר לבקתה של לאה וגילה שהיא עדיין נעדרת.
דאריל מאבד חלק מהזעם המר שלו ומרצונו מאחד כוחות עם ניגן על מנת להפיל את קבוצת "הקוצרים" (The Reapers).
עכשיו, כשגם ריק וגם מישון לא בסביבה, דאריל מתפקד כדמות אב עבור ג'ודית ואר.ג'יי.
דאריל מצליח גם לשפר את מערכת היחסים שלו עם קרול ומחליט לעבור לגור במחנה "חבר העמים".
השניים אפילו מתכננים לאכול ארוחת צהריים יחד.
גנרל חבר העמים, מייקל מרסר, שמתמודד עם השחיתות בצבא, מתחיל להראות כבוד ואמון בדאריל, אף על פי שהם בקושי מכירים.
כאשר לאה מופיעה מחדש, דאריל מגן על מגי בטענה שהוא חייב זאת לגלן.
שנה לאחר שפמלה מילטון מודחת משלטונה, דאריל אומר לקרול שהוא אוהב אותה לפני שהוא עוזב כדי לבדוק מה עוד יש שם בחוץ.
הוא מבטיח לג'ודית שאם ישמע משהו על הוריה, הוא ימצא אותם ויחזיר אותם הביתה לפני שעוזב את המקום.
דארי סיאר אל-ענזי הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת דמכ מליגת העל הסעודית.
אל-ענזי גדל במחלקות הנוער של אל-באטין וא-נסר.
ב-3 באוגוסט 2021 הושאל מא-נסר לאל-ג'בלין מליגת המשנה הסעודית, במדיה ערך 15 הופעות ליגה עד לסיום השאלתו ב-1 בפברואר 2022.
ב-20 ביולי 2022 חתם בדמכ מליגת העל הסעודית.
דארן סטנלי הייז הוא זמר ופזמונאי אוסטרלי.
עיקר פרסומו נבע מהיותו חצי מהצמד סבג' גארדן (יחד עם דניאל ג'ונס), שבין שיריו המפורסמים ניתן למצוא את הסינגלים: "I Want You", "Truly Madly Deeply", "The Animal Song" ו-"To The Moon And Back".
במהלך הקריירה שלו נמכרו במצטבר מעל 25 מיליון עותקים מאלבומיו ומאלבומי סבג' גארדן.
בשנת 2002, שנה לאחר פירוקה של סבג' גארדן, הוציא הייז את אלבום הסולו הראשון שלו, Spin, שזכה להצלחה רבה בייחוד בזכות הסינגל הראשון בו, Insatiable.
בשנת 2004 הוציא הייז את אלבום הסולו השני שלו, The Tension and The Spark.
הסינגל הראשון מתוכו, Pop!ular, הגיע למקום הראשון במצעד הדאנס האמריקאי וזכה להצלחה נאה במצעדים נוספים ברחבי העולם.
ב-31 באוקטובר 2005, כתב הייז יחד עם המפיק המוזיקלי האמריקאי, רוברט קונלי , את הסינגל "So Beautiful".
ביולי 2006 הודיע הייז על נישואיו בטקס אזרחי בלונדון לריצ'רד, בן זוגו מזה שנתיים, ובכך הביא קץ לשמועות שנפוצו על העדפותיו המיניות.
בשנת 2007 הוציא הייז את אלבום הסולו השלישי שלו, אלבום כפול בשם This Delicate Thing We've Made.
במהלך שנת 2010 הודיע הייז על סיום הקלטת אלבומו הרביעי, האמור לצאת בשנת 2011.
בשנת 2023 השתתף הייז בעונה החמישית של תוכנית המציאות "הזמר במסכה" שם הגיע למקום השני.
דארן בנט סטאר הוא תסריטאי ומפיק טלוויזיה וקולנוע אמריקאי ממוצא יהודי.
ידוע בעיקר בשל הסדרות "מלרוז פלייס", "בוורלי הילס 90210" ו"סקס והעיר הגדולה".
סטאר היה שותף בהפקת ויצירת הסדרות ואף השתתף בכתיבת ובימוי חלק מהפרקים.
סטאר נולד וגדל בפוטומק שמדינת מרילנד בארצות הברית לאב רופא שיניים.
הוא בעל תואר מאוניברסיטת דרום קליפורניה.
בגיל צעיר יצא מהארון כהומוסקסואל.
נסיונותיו הראשונים של סטאר בעולם הטלוויזיה היו תסריט שלא הופק לסדרה ושתי סדרות כושלות לבני נוער.
הקריירה של סטאר החלה למעשה לאחר הצלחת "בוורלי הילס 90210" וניתן לו הקרדיט על שהצליח להחיות את הקריירה של אהרון ספלינג כמפיק טלוויזיה מצליח.
הרעיון לאופרת סבון לבני נוער נהגה ברשת FOX ששכרה את סטאר, שהיה ידוע ככותב לבני נוער, על מנת שיפתח את הרעיון ויכתוב את התסריט לסדרה.
סטאר פיתח את רעיון הסדרה שעסק בחיי בני נוער בבוורלי הילס.
הסדרה שודרה בין השנים 1990–2000 וזכתה לפופולריות עצומה בעונותיה הראשונות.
לאחר הצלחת "בוורלי הילס 90210" יצר סטאר בהפקת ספלינג את "מלרוז פלייס", סדרת אופרת סבון שגם כולל דרמה.
"מלרוז פלייס" עסקה בחייהם של צעירים בגילאי ה-20–30 שלהם בלוס אנג'לס.
הסדרה התבססה במידה רבה על חוויותיו של סטאר במגוריו בלוס אנג'לס.
הסדרה השפיעה רבות בכך שהיא הציבה בקדמת הבמה נשים מצליחות וחזקות והולידה גל של סדרות שעסקו בכך, היא שודרה מ-1992 עד 1998.
ב-1995 פותה סטאר על ידי CBS לנטוש את ספלינג ולכתוב ולהפיק עבורם סדרות.
תחת CBS הפיק סטאר את "סנטרל פארק וסט" שנכשלה.
ב-1998 יצר והפיק ל-HBO את "סקס והעיר הגדולה".
הסדרה התבססה על טוריה של העיתונאית קנדיס בושנל ועסקה בחייהן של ארבע רווקות בגילאי ה-30 וחייהן (בעיקר המיניים) במנהטן.
הסדרה עסקה רבות בנושאי הרווקות, מעמד האישה, זוגיות ונישואין.
החופש היצירתי שאיפשרה לו HBO בנוסף לפיקוח הרגולטורי בשידורי הכבלים בארצות הברית שמאפשר הצגה מפורשת של יחסי מין הפכו את "סקס והעיר הגדולה" לסדרה בוטה יחסית וסייעו בכך להצלחתה.
הסדרה זכתה להצלחה בקרב הקהל הרחב, המבקרים ואנשי המקצוע.
הסדרה הייתה מועמדת לפרסי אמי רבים וזכתה פעמיים בפרס גלובוס הזהב.
ב-2000 הפיק את "גרוס פוינט" שפותחה על ידו לרשת ה-WB כמעין סאטירה על אופרות הסבון לצעירים ובעיקר על "בוורלי הילס 90210" שהוא פיתח.
הסדרה עסקה במאוחרי הקלעים של צילומי דרמת נוער והיצרים על הבמת ובין השחקנים.
באותה שנה גם פיתח את "וול סטריט" שעסקה בברוקרים ניו יורקרים.
שתי הסדרות לא שרדו מעבר לעונה בודדת.
ב-2003 הפיק את "מיס מאצ'" שעסקה בשדכנית ניו-יורקית.
גם סדרה זו נכשלה וירדה משידור לאחר מספר פרקים מועט.
ב-2008 יצר עבור רשת The CW את הסדרה 90210 שהיא ספין אוף לסדרה שלו מתחילת דרכו, "בוורלי הילס 90210".
סטאר יצר והפיק את הסדרה יאנגר, ששבע עונותיה שודרו בשנים 2015–2021.
סדרות שהיה שותף ביצירתן והפקתן
דארן ארונופסקי הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק סרטים יהודי-אמריקאי.
דארן ארונופסקי נולד בברוקלין שבניו יורק.
הוריו היו מורים בבית ספר ציבורי ונהגו לחשוף אותו ליצירות אמנות בגיל צעיר.
עוד בצעירותו גילה נטיות אמנותיות ונמשך לצילום וצילם תמונות בשחור לבן.
באותה תקופה הושפע מהבמאי ספייק לי, אהב סרטים קלאסיים ואף עסק באומנות גרפיטי.
עם סיום לימודיו התיכוניים, יצא לטיול תרמילאים שנמשך 6 חודשים במזרח התיכון, באירופה ובגואטמלה.
עם שובו החל ללמוד באוניברסיטת הרווארד בה לקח קורסים באנתרופולוגיה, קולנוע ואנימציה.
בשנת 1991 סיים את לימודיו במוסד בהצטיינות.
לאחר מכן, למד ב-"AFI Conservatory" (מוסד ללימודי הקולנוע האמריקאי) ממנו קיבל את תוארו המתקדם באמנות בשנת 1992.
ב-1998, לאחר מספר סרטי סטודנטים שיצר, ביים ארונופסקי את הסרט "פאי - π" (נהגה פאי).
הופעת הבכורה של הסרט הייתה במסגרת פסטיבל סאנדנס בו היה מועמד לקטגוריית חביב הקהל.
על הבימוי בסרט זכה ארונופסקי בפסטיבל בפרס הבמאי הטוב ביותר.
ארונופסקי נודע בעיקר על סרטיו "רקוויאם לחלום" (2000), המתאבק (2008) עליו זכה בפרס אריה הזהב וברבור שחור (2010).
בשנת 2025 הוא הפיק את הסרט התיעודי "Holding Liat" העוקב אחר ליאת אצילי שנחטפה מקיבוצה בטבח שבעה באוקטובר.
באותה שנה ביים והפיק את קומדיית האקשן "נתפסו על חם" על שחקן בייסבול לשעבר נשאב לעולם הפשע בניו יורק של שנות ה-90.
ארונופסקי היה מאורס לשחקנית הבריטית-יהודייה רייצ'ל וייס אך הם נפרדו בנובמבר 2010. לשניים יש ילד משותף בשם הנרי צ'אנס שנולד ב-2006. בשנים 2016–2017 הוא היה בזוגיות עם השחקנית האמריקאית ג'ניפר לורנס.
תקופה מסוימת בחייו למד קבלה בישיבה בישראל.
בסרטו "המעיין" משנת 2006, נשזרו רעיונות שלמד מתוך הקבלה, בעיקר קבלת האר"י.
2022 הלוויתן A242022 האחות הטובה 2024Little Deathמפיק2025נתפסו על חםבמאימפיק
דארן באר פלטשר הוא כדורגלן עבר סקוטי וכרגע משמש כמאמנה הזמני של קבוצת הפאר מנצ'סטר יונייטד.
פלטשר גדל באקדמיית הנוער של מנצ'סטר יונייטד, וזכה עם הקבוצה הבוגרת בחמש אליפויות אנגליה, בגביע FA אחד ופעם אחת בליגת האלופות.
מאז סוף 2011 שיחק פלטשר מספר מועט של משחקים, בעקבות הפסקות ממושכות שלקח כדי לטפל במחלת המעי שלו מסוג קוליטיס כיבית.
פלטשר נולד בדלקית' ושיחק בצעירותו במחלקת הנוער של מועדון החובבים הסקוטי טיינקסטל.
בגיל 11 הצטרף למחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד, ובפברואר 2001, בגיל 17, חתם על חוזה מקצועני במועדון.
בעקבות הכישרון שהפגין נתלו בפלטשר ציפיות להמשיך את דרכו של דייוויד בקהאם בעמדת הקשר המרכזי של מנצ'סטר יונייטד ולהוות שחקן מרכזי בקבוצה במשך שנים רבות.
בעונותיו הראשונות במועדון סבל פלטשר מפציעות שהגבילו את אפשרויותיו לשחק, אך הוא פיתח יכולת לשחק גם בעמדת הקשר המרכזי.
בעונת קודם פלטשר לקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר יונייטד והפך לשחקן קבע בה, כאשר השתתף ב-22 משחקים במסגרת הפרמייר ליג וב-35 משחקים בכל המסגרות.
הוא פתח בהרכב הקבוצה במספר משחקים חשובים שלה, ובהם גמר גביע ה-FA נגד מילוול.
מנצ'סטר ניצחה 0–3 וזכתה בגביע - התואר הראשון של פלטשר במדיה.
את עונת פתח פלטשר בצורה חלשה וקיבל הופעות משחק מועטות, אך בהמשך חזר לשחק בקביעות בקבוצה הבוגרת.
הוא הבקיע באותה עונה שלושה שערי ליגה, הראשונים שלו בקבוצה.
במהלך העונה הבאה, באוקטובר 2005, ספג פלטשר ביקורת מקפטן הקבוצה רוי קין על יכולת חלשה שהפגין בהפסד 1–4 למידלסברו.
קין אמר כי הוא "אינו מבין את ההתלהבות של הסקוטים סביב פלטשר".
עם זאת, מספר ימים לאחר מכן כבש פלטשר את השער היחיד בניצחון קבוצתו על מוליכת הטבלה צ'לסי, שסגר רצף 40 משחקים ללא הפסד של היריבה.
במהלך עונת ביסס פלטשר את מעמדו כשחקן מחליף קבוע בקבוצה.
הוא השתתף ב-24 משחקי ליגה וכבש שלושה שערים: נגד צ'רלטון אתלטיק ומידלסברו בחודש דצמבר, ושער נוסף נגד צ'רלטון בחודש פברואר.
ככל שהעונה הלכה והתקדמה העדיף המאמן אלכס פרגוסון על פני פלטשר שחקני קישור אחרים, כדוגמת כריסטיאנו רונאלדו, פול סקולס, מייקל קאריק וראיין גיגס, מה שהשאיר לו משחקים בודדים כמחליף.
עם זאת, הוא פתח בהרכב בניצחון 1–7 על רומא ברבע גמר ליגת האלופות, בעקבות הרחקתו של סקולס.
באותה עונה זכה פלטשר עם הקבוצה באליפות הפרמייר ליג הראשונה שלו.
בעונת , עם הצטרפותם של הקשרים ההתקפיים אוון הארגריבס ואנדרסון ושל הקיצוני נאני, התמעטו דקות המשחק של פלטשר ביחס לעונות הקודמות.
בעקבות מעמדו הירוד הוא הביע את רצונו לעזוב את הקבוצה, אך נתקל בהתנגדות מצד פרגוסון.
למרות זאת, שיחק פלטשר בשישה משחקים במסגרת ליגת האלופות והיה שותף לזכיית קבוצתו בטורניר.
בעונה הבאה, , השתפר במידה ניכרת מעמדו של פלטשר במנצ'סטר - הוא השתתף ב-26 משחקי ליגה, בהם הבקיע שלושה שערים, וזכה עמה באליפות שלישית ברציפות.
הוא אף הבקיע בחצי גמר אליפות העולם לקבוצות נגד גמבה אוסקה, וסייע לקבוצתו לזכות בטורניר.
במשחק חצי גמר ליגת האלופות נגד ארסנל קיבל פלטשר כרטיס אדום וכתוצאה מכך נעדר ממשחק הגמר, בו הפסידה מנצ'סטר לברצלונה.
בעונת הפגין פלטשר יכולת מצוינת והפך לשחקן החשוב ביותר במרכז הקישור של מנצ'סטר.
בתחילת העונה הוא הבקיע צמד שערים בניצחון 3–4 על מנצ'סטר סיטי בדרבי, ונבחר לשחקן המצטיין במשחק.
במשחק מול אברטון בנובמבר 2009 הוא הבקיע את שערו הטוב ביותר במדי מנצ'סטר, בבעיטה אווירית אל עבר חיבורי השער.
באותה עונה הוא הבקיע לראשונה במסגרת ליגת האלופות, בניצחון 0–4 על מילאן במשחק הגומלין של שמינית הגמר.
בנוסף, הוא זכה עמה בגביע הפוטבול ליג לאחר ניצחון בגמר על אסטון וילה.
בזכות יכולתו הטובה נבחר פלטשר לנבחרת העונה בליגה האנגלית בסיום אותה עונה.
בדצמבר 2011 הודיע על פסק זמן מכדורגל בגלל מחלת מעי כרונית לתקופה בלתי מוגבלת.
פלטשר שיחק שוב במשחק רשמי כעבור 10 חודשים, כשנכנס כמחליף בדקה ה-78 במשחקה של מנצ'סטר נגד גלאטסראיי במסגרת ליגת האלופות.
ב-24 בנובמבר 2012 פלטשר כבש את שערו הראשון מאז שלקח הפסקה בעקבות המחלה במשחק ליגה נגד קווינס פארק ריינג'רס.
בינואר 2013 דווח כי פלטשר יעבור ניתוח במטרה לשפר את מצבו הרפואי, ולא ישחק בהמשך עונת .
במאי 2013 בנאום הפרישה של אלכס פרגוסון, הוא איחל לפלטשר החלמה וחזרה מהירה למגרשים.
ב-15 בדצמבר 2013 פלטשר ערך את ההופעה הראשונה שלו מאז ההפסקה השנייה שלקח, כאשר נכנס כמחליף של ראיין גיגס בניצחון 0–3 על אסטון וילה.
ב-26 בדצמבר פלטשר פתח בהרכב מנצ'סטר במשחק הליגה נגד האל סיטי שהסתיים בניצחון 2–3, הופעתו הראשונה בהרכב הקבוצה במשחק ליגה מזה 390 ימים.
ב-2 בפברואר 2015, לאחר 12 שנה ו-342 הופעות בכל המסגרות עזב את מנצ'סטר יונייטד, וחתם בוסט ברומיץ' אלביון לשנתיים וחצי.
ב-8 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 2-2 נגד ברנלי בה שיש כקפטן.
ב-11 באפריל הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 2–3 ללסטר סיטי.
בקבוצה לא החמיץ אף הופעה בפרמייר ליג ושימש כקפטן בכל המשחקים.
ב-1 ביוני 2017 חתם פלטשר בסטוק סיטי לשנתיים.
בצעירותו שיחק פלטשר בנבחרת סקוטלנד עד גיל 21, בה ערך ארבע הופעות.
ב-2003 הוא שיחק לראשונה בנבחרת הבוגרת של סקוטלנד, והפך מאז לשחקן קבוע בהרכב הפותח שלה.
כבר במשחקו השני בנבחרת הוא הבקיע שער בניצחון 0–1 על נבחרת ליטא, במסגרת מוקדמות יורו 2004. בזכות הניצחון העפילה סקוטלנד לשלב הפלייאוף של המוקדמות, שם הודחה על ידי הולנד.
במאי 2004 כיהן פלטשר כקפטן הנבחרת באופן חד-פעמי במשחק מול נבחרת אסטוניה בטאלין, ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר המכהן כקפטן של סקוטלנד, מאז ג'ון למבי ב-1886.
באוקטובר 2005 הבקיע פלטשר שער מ-25 מטרים לזכות נבחרתו, במשחק מול נבחרת סלובניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. במאי זכה עם סקוטלנד בטורניר גביע קירין שנערך ביפן.
על אף יכולתו הטובה, במהלך השנים הוא לא הצליח להעפיל עם סקוטלנד לטורניר בינלאומי גדול.
תחת המאמן אלכס מקליש מונה פלטשר לסגן-הקפטן של נבחרת סקוטלנד, אחרי בארי פרגוסון.
לאחר הרחקתו של פרגוסון מסגל הנבחרת, מונה פלטשר בנובמבר 2009 לקפטן הראשי הקבוע שלה.
דארן אשלי בנט הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ.
בנט גדל ברובע טוטינג, שבדרום לונדון, לפני שעבר לקיימברידג'שייר בגיל 10, שם שיחק בקבוצה מקומית קטנה גודמנצ'סטר רוברס.
ביוני 2004, הוא קיבל אזהרה רשמית מן המשטרה לאחר שנטען שהוא ירה על נער בן 12 באמצעות רובה אוויר.
בנט שיחק באקדמיית הנוער של מועדון הכדורגל איפסוויץ' טאון, אליו הצטרף כשהיה בן 14. בשנת 2001, הוא הגיע עם איפסוויץ' טאון לחצי גמר הגביע האנגלי לנוער, ושיחק גם בקבוצת המילואים של המועדון.
לאחר מכן חתם בנט על חוזה בקבוצה הבוגרת, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-1 בנובמבר 2001 נגד הלסינגבורג במסגרת גביע אופ"א.
הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה במשחק גביע הפוטבול ליג ב-27 בנובמבר 2001 נגד ניוקאסל יונייטד.
בנט כבש את שערו הראשון בפרמייר ליג ב-24 באפריל 2002, בניצחון איפסוויץ' 1-0 נגד מידלסברו.
הוא סיים את עונת 2001/2002 עם 7 משחקים ושני שערים במדי הקבוצה הבוגרת.
הוא ירד עם קבוצתו לליגת המשנה באותה עונה.
הוא התקדם רבות בעונה שלאחר מכן, כאשר כבש 18 שערים.
בעונת 2003/04 הוא כבש 16 שערים, ובעונה שלאחריה, 2004/2005, כבש 20 שערים והיה הכובש השני בטיבו בקבוצה.
בנט עבר לצ'רלטון אתלטיק ביוני 2005, ששילמה עבור שירותיו 2.5 מיליון פאונד, ואחר כך השלימה ל-3 מיליון פאונד, בשל הסכם תוספת תשלום בגין הופעותיו בקבוצה ועבור נבחרת אנגליה.
בנט פתח את עונת 2005/2006 היטב, וזכה בתואר שחקן החודש של הפרמייר ליג לחודש אוגוסט.
הוא כבש 18 שערים בפרמייר ליג עד לסיום העונה, וסיים שלישי בדירוג מלכי השערים של הליגה.
כמו כן, הוא זכה בתואר "שחקן העונה של צ'רלטון".
בסיום העונה הוא האריך את חוזהו בקבוצה עד ל-2010.
בעונת 2006/2007 בנט כבש 13 שערים בפרמייר ליג והיה הכובש המוביל של צ'רלטון, אך לא הצליח למנוע את ירידת קבוצתו לליגת המשנה בסיום העונה.
ביוני 2007 הוא דחה הצעה מווסטהאם יונייטד לעבור אליה, על אף שצ'רלטון אתלטיק הסכימה למעבר.
ב-29 ביוני 2007 עבר בנט לטוטנהאם הוטספר תמורת 16.5 מיליון פאונד, סכום שיא בתולדות המועדון.
הוא כבש את שערו הראשון עבור טוטנהאם בניצחון 4-0 על דרבי קאונטי באוגוסט 2007.
בנט כבש את שערו ה-100 בקריירה ב-9 במרץ 2008, במשחק קבוצתו נגד וסטהאם יונייטד.
את שערו הראשון בעונת 2008/2009 כבש בנט נגד צ'לסי, בתיקו 1-1. בניגוד לעונה הקודמת, הוא פתח היטב את עונתו השנייה בקבוצה.
עד לאפריל הוא כבש 10 שערים בפרמייר ליג, ו-15 בכל המסגרות.
ב-5 באוגוסט 2009 עבר בנט למועדון סנדרלנד מצפון אנגליה תמורת 10 מיליון ליש"ט.
בנט השתלב במהירות במועדון, ובסיום עונת 2009/10 סיים כמלך שערי המועדון, עם 25 שערים בכל המסגרות, מתוכם 24 שערים בפרמיירליג (בדיוק חצי מכמות השערים שהקבוצה הבקיעה במהלך העונה).
הישג זה הביא את בנט למקום ה-3 בטבלת הכובשים המצטיינים בליגה באותה עונה.
בפתיחת עונת 2010/11 הבקיע בנט 11 שערים בכל המסגרות והיה למלך שערי הקבוצה לפני שעבר לקבוצת אסטון וילה מן העיר ברמינגהאם.
ב-18 בינואר עבר בנט לקבוצת הפרמיירליג אסטון וילה תמורת סכום של 18 מיליון ליש"ט.
בנט חתם על חוזה לארבע וחצי שנים במועדון מברמינגהאם.
ב-16 באוגוסט באותה שנה הושאל לקבוצת פולהאם לעונה אחת.
ב-26 בדצמבר הושאל לחודש לברייטון אנד הוב אלביון.
ב-2 בינואר 2015 הושאל לדרבי קאונטי מוליכת הצ'מפיונשיפ.
לאחר חצי עונה בדרבי בה הבקיע 12 שערים ב-17 משחקים, חתם ב-8 ביוני 2015 באופן קבוע בקבוצה לשנתיים.
ב-26 בינואר 2018 הושאל בנט לברטון אלביון מהצ'מפיונשיפ.
דארן ייצג את נבחרת אנגליה עד גיל 19, והנבחרת האנגלית עד גיל 21, אשר בה שיחק 14 משחקים בהם כבש 8 פעמים.
הופעתו הראשונה עבור הנבחרת עד גיל 21 הייתה נגד נבחרת איטליה הצעירה בפברואר 2003, משחק בו הפסידו האנגלים 1-0. הוא קיבל זימון ראשון לסגל נבחרת אנגליה לקראת משחק הידידות נגד דנמרק ב-17 באוגוסט 2005, אבל הוא לא קיבל דקות באותו המשחק.
לבסוף הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת האנגלית הייתה ב-1 במרץ 2006, כאשר הוא פתח בהרכב הנבחרת במשחק הכנה למונדיאל 2006 באנפילד, נגד אורוגוואי.
הוא לא קיבל זימון לטורניר הגמר של המונדיאל ב-2006 בעת פרסום הסגל לטורניר.
אף על פי שכבר שיחק עבור הנבחרת הבוגרת, בנט קיבל זימון מחודש עבר הנבחרת עד גיל 21 באוקטובר 2006 לקראת משחקי הצלבה נגד גרמניה הצעירה.
מאוחר יותר באותו החודש, הוא זומן מחדש לסגל הנבחרת הבוגרת בעקבות פציעתו של אנדרו ג'ונסון, זמן קצר לאחר שפורסם הסגל למונדיאל.
הוא נכלל בסגל אנגליה למשחק ההעפלה ליורו 2008 נגד קרואטיה בנובמבר 2007.
דארן רוברט אנדרטון (נולד ב-3 במרץ 1972 בסאות'המפטון) הוא כדורגלן עבר אנגלי, אשר בילה את מרבית הקריירה שלו כקשרה של טוטנהאם הוטספר.
הוא ייצג את נבחרת אנגליה ב-30 משחקים, ובהם כבש 7 שערים.
אנדרטון החל את הקריירה בליגת החובבים של סאות'המפטון, בקבוצת איצ'ן סאיינטס, ובעבר נחשב לאחד השחקנים המצטיינים בליגת החובבים.
כישרונו נודע למרחוק, וקבוצות מקצועניות שלחו את ציידי הכישרונות שלהן לצפות במשחקי ליגת החובבים ולגייס אותו לשורותיהן.
למרות שהיה ידוע כשחקן בעל כישרון ענק, הקריירה של אנדרטון לוותה בפציעות מתסכלות מתמשכות, אשר זיכו אותו בכינוי "סיקנוט".
אנדרטון שיחק את משחק הליגה השלם הראשון שלו בקריירה נגד וולבס, משחק שהסתיים בתיקו 0-0. בעונתו הראשונה בבוגרים, שיחק סך הכל 20 משחקים.
אחרי שהתמנה מאמן חדש לפורטסמות', ג'ים סמית', אנדרטון הפך להיות שחקן הרכב בחלק ההתקפי של הקבוצה בעונת 1991-1992, שבה כבש את שערו הראשון בליגה, במשחק הפתיחה של העונה נגד בלקברן רוברס.
הופעותיו המרשימות תפסו את עיניהן של מועדונים גדולים באנגליה, וקבוצת טוטנהאם הוטספר רכשה אותו תמורת 1.75 מיליון פאונד בשנת 1992.
אחרי פתיחה חלשה בטוטנהאם, הצליח אנדרטון להתאקלם בקבוצה והפך לחלק משלישיית ההתקפה המרשימה של טוטנהאם עם טדי שרינגהאם וניק בארמבי הצעיר.
שנתיים לאחר מכן, זימן טרי ונבלס את אנדרטון לנבחרת ונתן לו לשחק את משחקו הראשון עבור אנגליה נגד דנמרק ב-1994. אנדרטון קנה את מקומו בנבחרת והפך גם לשחקן הרכב בה.
בשלב שהקריירה שלו צברה תאוצה, סירב לחתום במנצ'סטר יונייטד שחפצה בשירותיו.
בקיץ 1995, אחרי שהייתה לו עונה מצוינת בטוטנהאם כששיחק לצידו של יורגן קלינסמן.
בשלב מאוחר יותר בקריירה שלו, ציין אנדרטון שהתחרט על החלטה זו שלא לשחק במנצ'סטר יונייטד.
למרות שהחמיץ את מרבית עונת 1995-1996 עקב פציעה, היה אנדרטון חלק חשוב מאוד מסגלה של הנבחרת האנגלית במסגרת יורו 1996 ועזר לה להעפיל לחצי הגמר, כאשר בסגל הנבחרת שיחקו עמו שחקנים מוכשרים, כמו פול גאסקוין, אלן שירר, סטיב מקמנמן וטדי שרינגהאם.
מאז, מנעו ממנו פציעות רבות לקבל זימונים לנבחרת אנגליה.
הוא החמיץ גם את מרבית עונת 1997-1998, אך גלן הודל זימנו מחדש לנבחרת לקראת טורניר מונדיאל 1998 בצרפת, במסגרתו פתח כקשר הימני בשני המשחקים הראשונים במקומו של דייוויד בקהאם.
בהקשר של המונדיאל, הצהיר הודל מאוחר יותר, כי היה סבור שיכולתו של אנדרטון שווה לא פחות מזו של בקהאם בהרמות, ואף הוסיף שאנדרטון הוא שחקן הגנה יותר טוב מבקהאם.
הודל הוסיף, שחיכה 18 חודשים לכך שיוכל לשחק עם שני הקשרים יחד בקישור הימני.
הדבר התרחש רק לאחר שדייוויד באטי נופה מהסגל, אנדרטון תפס את עמדתו של באטי, ובקהאם שיחק בעמדתו של אנדרטון במשחק השלישי נגד קולומביה.
השניים הפכו לגיבורים לאומיים אחרי שכבשו שערים מרהיבים.
בעונה שלאחר מכן, אנדרטון זכה עם טוטנהאם בגביע הפוטבול ליג.
הוא חתם על חוזה מחודש בקבוצה שהיה מתוקשר מאוד, מאחר שקיבל כעת סכום של 24,000 פאונד לשבוע.
אחרי שלא זומן ליורו 2000 עקב פציעה בגיד אכילס, חזר לכושר טוב יותר והתחרה מחדש על מקום בסגל הנבחרת.
הוא שיחק עבור אנגליה בתיקו 1-1 עם צרפת בספטמבר 2000], ושיחק גם נגד איטליה בנובמבר של אותה השנה.
תחת הדרכתו של גלן הודל, אנדרטון נהנה מעונת 2001-2002 מצוינת בטוטנהאם וזכה לזימון מחודש לנבחרת שאימן סוון גוראן אריקסון, לקראת משחק ידידות מול שוודיה בנובמבר.
גם למשחק שלאחר מכן זומן אנדרטון, משחק ידידות נגד הולנד, בפברואר 2002. הוא פתח בהרכב במשחק, אך הוחלף לאחר שנפצע.
עובדה מעניינת אודות זימוניו של אנדרטון לנבחרת היא, שבחמשת המשחקים האחרונים שלו בנבחרת, הוא שיחק תחת 5 מאמנים שונים.
בהמשך הקריירה שלו בטוטנהאם, המשיך אנדרטון להיאבק בפציעות טורדניות רבות, עובדה שגרמה להפסק זימוניו לנבחרת.
בקיץ של 2002, מאמנה של לידס יונייטד דאז, טרי ונבלס, ניסה לרכוש אותו, אבל אנדרטון סירב למעבר עקב נאמנותו לטוטנהאם.
בקיץ 2003, פורטסמות' ו-ווסטהאם יונייטד הציעו הצעות רכישה עבורו, אבל שוב סירב אנדרטון .
הוא פתח את עונת 2003-2004 ברגל ימין, לאחר שכבש שער במשחק הפתיחה נגד יריבתה המושבעת של טוטנהאם, ארסנל.
הודל פוטר בהמשך העונה מהקבוצה, ואנדרטון קיווה בכל זאת להישאר בקבוצה, אך מאמנה הצרפתי החדש של טוטנהאם ז'אק סנטיני, החליט למכור אותו בקיץ 2004. בסך הכל, שיחק אנדרטון עבור טוטנהאם ב-364 משחקים, בהם כבש 51 שערים.
ברמינגהאם סיטי החתימה במהירות את אנדרטון לאחר שטוטנהאם החליטה למכורו ב-2004. הוא שיחק בקבוצה עונה אחת בלבד, כשרגע השיא שלו היה שכבש את שער הניצחון במשחק חוץ נגד ליברפול, שאותו ניצחה ברמינגהאם 1-0.
אנדרטון עזב את ברמינגהאם לאחר עונה אחת בלבד, וחזר לשחק תחת הדרכתו של הודל בוולבס, תמורת העברה חופשית.
הוא שיחק בה במהלך עונת 2005-2006 ב-20 משחקים, אך הקבוצה נאלצה לשחרר אותו בגלל בעיות כלכליות.
ב-8 בספטמבר 2006, חתם אנדרטון בשורות בורנמות' מהליגה האנגלית השלישית, ואף כבש במשחק הבכורה שלו בקבוצה שער מרהיב מ-45 מטרים נגד סקונת'ורפ.
ב-10 בפברואר 2007, כבש את השלושער הראשון שלו בקריירה נגד לייטון אוריינט.
בתחילת עונת 2007-2008, מונה אנדרטון לקפטן הקבוצה על ידי מאמנו קווין בונד.
ב-6 מתוך 7 המשחקים הראשונים שלו כקפטן, אנדרטון הביא מזל רב לקבוצתו אשר ניצחה במשחקים אלו.
אך תיקו 1-1 במחזור האחרון, העיב על עונתה של בורנמאות' וגרם להורדתה לליגה הרביעית.
אנדרטון חתם על חוזה לשנה אחת נוספת בראשית עונת 2008-2009 במועדון, כשהיה כבר בן 37. למרות זאת, ב-4 בדצמבר 2008, הכריז אנדרטון שהוא פורש ממשחק לאחר המשחק הבא שלו, ב-6 בדצמבר.
במשחקו האחרון בקריירה נגד צ'סטר סיטי, כבש את שער הניצחון של קבוצתו בבעיטת יעף מדהימה בדקה ה-88, לאחר שעלה כמחליף בראשיתה של המחצית השנייה.
דארלי אבי הוא כפר השוכן על גדות נהר דרוונט, במרחק 2 קילומטרים צפונית למרכז העיר דרבי שבאנגליה.
דארלי אבי היה בעבר כפריר תעשייתי עם מספר מפעלים שבמהלך המאה ה-18 הפכו בהדרגה לחמישה מפעלים מבוססי מים.
הכפר הוקם באתר שבו שכן מנזר אוגוסטיני שהוקם ב-1137, והוקדש לקדושה פלוויה יוליה הלנה.
המנזר הוקם קודם לכן בדרבי על ידי הרוזן רוברט דה פררס, שהעבירו לדארלי זמן מה לאחר מכן.
המנזר קיבל מהרוזן ומחלק מצאצאיו זכויות יער ביער דאפילד הסמוך.
המנזר היה אחד העשירים ביותר באזור דרבישייר.
הנזירים החזיקו בבעלותם והפעילו את בית הספר דרבי המקורי, אך המנזר נחרב כמעט לחלוטין בפירוק המנזרים שיזם הנרי השמיני.
רק שני בניינים נותרו מהתקופה המנזרית.
אחד מהם הוא הפאב של הכפר שבו בוצעו עבודות שיפוץ וחידוש ב-1978, והמבנה השני הוא בית מגורים פרטי באבי ליין.
במהלך העבודות התגלו במקום כלי קדרות מהמאה ה-12.
ב-1782 נבנה המפעל המקומי על ידי תומאס אוואנס, שהיה נצר למשפחה בעלת אינטרסים בתחום הפלדה, ברזל ונחושת.
הוא הקים שותפות עם ריצ'רד ארקרייט וג'דדיה סטרוט.
המפעל היה מבנה בן שש קומות שהופעל באמצעות אנרגיה הידרואלקטרית, ובקטע הנהר שלידו הוקם סכר.
ב-1788 נחרב המפעל בעקבות שרפה, והוקם מחדש עם אמצעי הגנה נגד אש.
המפעל היה מבנה בן חמש קומות, אורכו 38.4 מטרים ורוחבו 10.1 מטרים.
קומת הקרקע נבנה מאבן, ושאר הקומות נבנו מלבנים.
גג המפעל נתמך על ידי רשת של קורות עץ, בניגוד לשאר קומות המבנה.
המפעל הורחב ב-1818 וב-1821, וההרחבות נודעו בכינוי המפעל המזרחי והמפעל המערבי, שהוא מבנה חסין-אשבן ארבע קומות בצורת האות L.
משפחת אוואנס הייתה המעסיק היחיד של הכפר, והעניקה לפועליה תנאים סוציאליים משופרים תמורת שעות העבודה הארוכות, שכללו בין השאר דאגה לאנשים חולים ומבוגרים.
המשפחה אף העניקה מימון להוצאות הקבורה והקמת המצבה לפועלים ולבני משפחותיהם שהלכו לעולמם.
עד ל-1830 הספיק אוואנס לבנות כפר פועלים של בתים פרטיים תלת-קומתיים לאורך הנהר, שהספיקו עבור 500 פועלים.
המבנים הבולטים ביותר שנהרסו במשך השנים הם אלו שבהם התגוררה המשפחה, החווה ומפעל הנייר.
הבתים הללו נבנו במשך ארבעה עשורים החל מ-1790, והם אורגנו באופן אקראי ולא בהתאם לתוכנית מוגדרת.
כפר זה, ביחד עם כביש האגרה הסמוך, עדיין קיים.
כביש האגרה משמש קיצור דרך בין הכביש המהיר A6 וכביש ריפלי.
ב-1970 הוכרז המקום כאזור לשימור, ובסופו של דבר הפך לחלק מאתר המורשת העולמית מפעלי עמק דרוונט.
פארק דארלי הוא פארק המשתרע על פני 80 אקרים, ויש בו אזורים רבים של גני נוי ובתי גידול לבעלי חיים.
הפארק הוענק לתושבי הכפר על ידי משפחת אוואנס ב-1931. אולם הפארק נהרס בתחילת שנות ה-60, אך חלקים מקומת הקרקע שלו עדיין קיימים ומנוצלים כבית קפה קטן.
בכל יום א' הראשון של חודש ספטמבר נערך בפארק קונצרט ציבורי.
בית הספר הקתולי על שם בנדיקטוס הקדוש הוא אחד מבתי הספר הגדולים בדרבי עם 1,500 תלמידים בקירוב.
בית הספר הוקם ב-1986 על אתר שבו שכנו קודם לכן מספר בתי ספר.
בית הספר הקתולי על שם מריה הקדושה הוא בית ספר היסטורי שהוקם ב-1813 או 1814, ולאחר מכן הועבר לבניינים חדשים בשלוש הזדמנויות שונות.
בין 1818 ל-1819 נבנתה כנסיית מתי עבור וולטר אוואנס.
הכנסייה ידועה בכך שאין בה מסדרונות צד (Aisles) ובחלונותיה הגבוהים.
בתוך הכנסייה הוצבו מספר אנדרטאות להנצחת בני ובנות משפחת אוואנס.
דארל ריי גרין הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL.
גרין שיחק בשנים 1983 עד 2002 בקבוצה וושינגטון רדסקינס.
גרין נחשב לאחד ממגני הפינה הטובים בכל הזמנים ובשנת 2008 נכנס להיכל התהילה של ה-NFL.
גרין כונה "פלא חוסר-הגיל" על ידי התקשורת בגלל היכולת שלו לשמור על רמת המשחק שלו במשך כל 20 העונות בהם שיחק.
גרין נודע כאחד השחקנים המהירים בהיסטוריה של ה-NFL.
ב-1982, גרין נבחר להיות קפטן הקבוצה וזכה בתואר ה-MVP של חטיבת הכוכב הבודד בפוטבול.
במהלך שנתו האחרונה, היו לגרין 56 תיקולים, ארבע חטיפות ושתי החזרות בעיטות הרחקה לטאצ'דאון.
בנוסף לפוטבול התחרה גרין באתלטיקה.
עד היום גרין מחזיק בשיא חטיבת הכוכב הבודד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.08 שניות.
ב-1982 ו-1983 הוכתר גרין כ-MVP של חטיבת הכוכב הבודד באתלטיקה.
ב-2004 נבחר להיכל התהילה של פוטבול המכללות.
גרין נבחר בדראפט של שנת 1983 על ידי וושינגטון רדסקינס כבחירה 28 בסיבוב הראשון.
בעונתו הראשונה היה מועמד לפרס רוקי השנה ב-NFL.
במהלך הקריירה נבחר גרין שבע פעמים למשחק הפרובול, זכה בשני משחקי סופרבול וזכה לתואר איש השנה של וולטר פייטון בשנת 1996. גרין מחזיק בשיא של 20 עונות רצופות בקבוצה אחת (יחד עם השחקן ג'קי סלאטר).
עד היום גרין שיאן הרדסקינס בחטיפות עם 54 חטיפות.
דארן מייקל קוליסון הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA.
בעונת הוליך קוליסון את ליגת המכללות בה הוא שיחק בממוצע חטיפות, כאשר חטף בממוצע 2.2 כדורים במשחק.
בשנתו השלישית במכללת UCLA רשם קליסון את משחקו ה-142 במדי המכללה, ובכך השווה את שיא ההופעות במדיה.
ב-4 עונותיו בקבוצה רשם ממוצעים של 11.5 נקודות 4.1 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק.
קוליסון נבחר במקום ה-21 בדראפט ה-NBA של שנת 2009 על ידי קבוצת ניו אורלינס הורנטס.
בשל הפציעות החוזרות אשר השביתו את כריס פול בחלקים נרחבים של העונה, הפך קוליסון לשחקן חמישייה ראשונה כבר בעונת הרוקי.
ב-30 בינואר 2010 קבע קוליסון את שיא המועדון באסיסטים של שחקן העונה הראשונה כאשר מסר 18 אסיסטים במשחק, ואף הוסיף 17 נקודות.
רק חמישה שבועות לאחר מכן, שבר קוליסון את שיאו זה כאשר מסר 20 אסיסטים במשחק אחד, והוסיף 16 נקודות במשחק נגד גולדן סטייט ווריורס.
ב-16 בפברואר 2010, רשם קוליסון את הטריפל דאבל הראשון (והיחיד) בקריירה שלו, כאשר קלע 18 נקודות, אסף 13 ריבאונדים והוסיף 12 אסיסטים נגד אינדיאנה פייסרס ובסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז.
באוגוסט 2010 עבר קוליסון בעסקת חליפין ביחד עם ג'יימס פוזי לאינדיאנה פייסרס.
באינדיאנה הפך קוליסון לשחקן חמישייה, ופתח ב-79 משחקים במהלך העונה הסדירה.
הוא העמיד ממוצעים של 13.2 נקודות ו-5.1 אסיסטים למשחק, ועזר לקבוצתו להעפיל אל משחקי הפלייאוף בהם הודחה אינדיאנה כבר בסיבוב הראשון מול שיקגו בולס בחמישה משחקים.
לאחר עונה נוספת במדי אינדיאנה עבר קוליסון ב לצידו של דנטיי ג'ונס אל דאלאס מאבריקס תמורת איאן מהינמי.
לאחר עונה במדי המאבריקס, חתם קוליסון על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס תמורת 1.9 דולר לעונה.
קוליסון שימש בקליפרס כמחליפו של כריס פול ועלה בחמישייה הפותחת במשחקים מהם פול נעדר בשל פציעות.
במשחק הרביעי של הסיבוב השני בפלייאוף מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר, קלע קוליסון 18 נקודות, מהן 12 ברבע האחרון, והיה גורם מכריע בחזרתה של הקבוצה מפיגור של 22 נקודות לניצחון 99–101 שהשווה את הסדרה.
לקראת העונה הבאה, עונת , חתם קוליסון בסקרמנטו קינגס תמורת 16 מיליון דולר לשלוש שנים.
לאחר שלוש עונות בסקרמנטו חזר לאינדיאנה פייסרס, כשחתם בקבוצה על חזה לשתי עונות.
ב-29 ביוני 2019 הודיע במפתיע על פרישה ממשחק, על מנת לעסוק בפעילות מיסיונרית כחלק מארגון עדי יהוה בו הוא חבר.
ב-24 בדצמבר 2021, חזר קוליסון מפרישה על מנת לחתום על חוזה בן עשרה ימים עם לוס אנג'לס לייקרס.
דארן אוורט כריס הוא שחקן, מדבב, זמר, משורר, מוזיקאי ומלחין אמריקאי, ואחד ממייסדי "סטארקיד הפקות", זוכה פרס גלובוס הזהב, פרס טוני ופרס אמי לבידור בפריים טיים.
הוא שיחק את הארי פוטר במחזמר המוזיקלי "מחזמר מאוד פוטרי" ו"המשך מאוד פוטרי", ואת בליין אנדרסון, נער הומוסקסואל שהצטרף בעונה השנייה לתוכנית הטלוויזיה "glee".
בינואר 2012 כריס שיחק במשך שלושה שבועות בתפקיד הראשי של ג'יי פיירפונט פינץ' בהפקה מחודשת של המחזמר הוותיק "איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ" בברודוויי.
באפריל עד מאי 2015 שיחק תפקיד ראשי במחזמר "הדוויג והשארית העצבנית" בברודוויי.
ב-2018 כיכב כריס בסדרה "הרצח של ורסצ'ה: סיפור פשע אמריקאי", העונה השנייה של הסדרה "סיפור פשע אמריקאי".
כריס גילם את דמותו של הרוצח אנדרו קונאנן.
תפקיד זה זיכה אותו בשלושה פרסים נחשבים; פרס אמי, פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך.
כריס נולד בסן פרנסיסקו לאם ממוצא פיליפיני ואב ממוצא אירי.
הוא למד בבית הספר "סטיוארט" לבנים ובבית הספר התיכון "סיינט איגניישס".
ב-2009 סיים את לימודיו לתואר באומנויות הבמה באוניברסיטת מישיגן.
כריס הוא כנר בעל הכשרה קלאסית אשר החל לנגן בגיל חמש.
כריס הוא אוטודידקט ולמד לבדו לנגן על גיטרה, פסנתר, צ'לו, מנדולינה, מפוחית ותופים.
הוא ניגן בתופים בלהקה של אחיו, צ'אק, עד שצ'אק עבר לגור בעיר ניו יורק כדי לפתח את הקריירה המוזיקלית שלו ולהקים להקת אינדי עצמאית.
כריס הופיע על הבמה בצורה מקצועית לראשונה בגיל 10, בהפקה של "הירח של רחוב 42" מ-1997, שבה הופיע בתפקיד קסיארו.
בשנה לאחר מכן, שיחק כריס את מורו באותה חברת הפקות של ריצ'רד רודגארס וסטפן סומפאן במחזמר "האם אני שומע ולס?", ולאחר מכן שיחק את בורגרד קלהון ב"מוקף בנערות" 1999.
כריס הוא חבר פעיל ובעלים של חלק מקבוצת סטארקיד, חברת תיאטרון שהוקמה על ידי סטודנטים מאוניברסיטת מישיגן.
תפקידיו בהפקות של החברה כללו את "הארי פוטר" במחזמר המפורסם ביוטיוב "מחזמר מאוד פוטרי", "המשך מאוד פוטרי" ו"שנת סיום פוטרית מאוד" (אשר מבוססים על סדרת הספרים המפורסמת של ג'יי קיי רולינג).
בינואר 2011 שיחק כריס במשך שלושה שבועות בתפקיד הראשי של ג'יי פיירפונט פינץ' במחזמר "איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ" בברודוויי.
זה היה התפקיד הראשון של כריס על במות ברודוויי ובמסגרת העבודה עליו הוא גם פגש לראשונה את קודמו בתפקיד הראשי, דניאל רדקליף, ששיחק את הארי פוטר בסדרת הסרטים עליה נכתבו הפארודיות המוזיקליות שבזכותן התפרסם כריס.
ב-2015 גילם דארן את הדוויג בהצגה "הדוויג והשארית העצבנית" שעלתה בברודוויי.
עוד ב-2015, ייסד את "פסטיבל אלסי", פסטיבל מוזיקת תיאטרון הכולל להיטי ברודוויי.
הפסטיבל נערך בסנטרל פארק, ניו יורק, מדי שנה.
באפריל 2020 היה אמור להופיע בברודוויי עם המחזה "אמריקן באפלו" פרי עטו של דייוויד מאמט, אך ההפקה נדחתה בשל מגפת הקורונה.
בנובמבר 2024, עלה בברודוויי המחזמר "אולי סוף טוב" בכיכובו של כריס המציג את סיפורם של שני רובוטים מסוג "עוזרי-בית" ישנים שמגלים אהבה ורגשות בסביבה עתידית מחוץ לסיאול.
על תפקידו במחזמר זכה בפרס טוני לשחקן הראשי הטוב ביותר במחזמר.
קריירת הטלוויזיה המוקדמת שלו התחילה בתפקיד בסדרות הטלוויזיה "איסטוויק" ו"מקרה קר".
ב-9 בנובמבר 2010, הצטרף כריס לעונה השנייה של הסדרה "Glee" בתור בליין אנדרסון, תלמיד הומוסקסואל מבית הספר היריב, אקדמיית דלטון וזמר ראשי של מועדון הזמר של דלטון "הוורבלרז".
בעונה השלישית הוא קודם לשחקן ראשי.
כריס משחק את החבר של הדמות הראשית קורט האמל, המגולמת על ידי כריס קולפר.
היוצר של "גלי" ראיין מרפי אמר,
דארן השתתף כאורח במספר פרקים בסדרת הריאליטי פרויקט גלי.
ב-2013, השתתף במספר פרקים בסדרה "טיפול אונליין" ("Web Therapy") לצידם של ליסה קודרו, מיי ויטמן ועוד שחקנים רבים אחרים; וכן בסרט תיעודי מוזיקלי אודות סטיבן סונדהיים, "Six by Sondheim", לצידם של אמריקה פררה, ג'רמי ג'ורדן, כוכב הסדרה סמאש, לורה אוסנס וסונדהיים עצמו.
בנוסף, דובב דמות בפרק אחד בסדרה "המופע של קליבלנד".
כיום, דארן מדבב את סיידסווייפ בגרסה האנגלית של הסדרה "רובוטריקים בהסוואה".
ב-5 באוגוסט 2015, פורסם שדארן ישתתף בתפקיד חוזר בדמותו של ג'סטין היפסטר, גבר שמתארח בבית המלון עם בת זוגו, ועושה למנהלת בית המלון, דמותה של בייטס את המוות; בעונה החמישית של "אימה אמריקאית": בית המלון.
ב-7 בדצמבר 2016, כריס הינחה שידור חי ברשת NBC שליווה את המחזמר היירספריי לייב!.
בשנת 2018 הופיע בתפקיד אנדרו קונאנן ב-"הרצח של ורסצ'ה" - העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "סיפור פשע אמריקאי", ועל תפקידו בסדרה זכה באותה שנה בפרס אמי, בפרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך.
בשנת 2020 כיכב כריס במיני-סדרה "הוליווד "של היוצר ראיין מרפי שעלתה בנטפליקס.
כמו כן, הוא מתפקד כמפיק בפועל לצדו של מרפי.
כריס התחיל כמנחה של "מופע המדיה ההוא", הפקה בסן פרנסיסקו שדנה בהוליווד, יצירת סרטים ואפקטים וויזואלים.
כריס שיחק את התפקיד של טובי פיליפס בסדרת האינטרנט שקר לבן קטן (2007), אשר הופקה על ידי חבריו לאוניברסיטה, מרביתם שייכים לקבוצת סטארקיד.
הוא השתתף בתפקיד אורח בסדרת הרשת "קבוצה" ("Group") ("2011") אשר צולמה כשעוד היה סטודנט באוניברסיטת מישיגן וכן דיבב את הדמות "ליאופלד בונאר" מסדרת האינטרנט "חייו של ליאופלד" של האתר "מצחיק או למות".
בנוסף, לפני שהסדרה "טיפול אונליין" נהפכה לסדרת טלוויזיה, היא הייתה סדרת אינטרנט, ובה שיחק כריס את אותו התפקיד שאותו הוא משחק בסדרה עצמה.
כריס מוכר בתור אחד הכותבים והמלחינים העיקריים, יחד עם איי-ג'י הולמס וקרלוס ואלדס, עבור קבוצת סטארקיד הפקות מוזיקליות.
הוא כתב והלחין שירים ל"מחזמר מאוד פוטרי" (2009) שבו גם שיחק תפקיד ראשי בתור הארי פוטר, "אני והשמוק שלי" (2009), סדרת האינטרנט "שקר קטן ולבן" (2007), והלחין את כל השירים והמוזיקה עבור "המשך מאוד פוטרי" (2010), ולמחזמר נוסף שהציגה הקבוצה, "סטארשיפ" (2011).
אלבום "סטארשיפ" יצא לאור ב-29 באפריל 2011, והגיע למקום ראשון בבילבורד בתור אלבום צוות, מקום שני בתור אלבום פסקול, מקום רביעי בטבלת אייטונז ומקום 134 ב-"בילבורד 200".
במסגרת היותו חבר בקבוצת סטארקיד, יצא כריס לשני סיבובי הופעות בצפון אמריקה, בהם ביצע שירים אשר כתב.
כריס הוציא לאור מיני-אלבום בכורה הנקרא Human ביולי 2010. האלבום הגיע למקום ה-30 במצעד האלבומים החמים של בילבורד והגיע למצעד 20 אלבומים האלטרנטיביים.
לעיתים קרובות משתף כריס פעולה עם חברתו מאוניברסיטת משיגן, שרלין קיי, איתה הוא ביצע את השירים "Skin and Bones" ו"Dress and Tie", והשתתף בקליפים שלה לשירים אלו.
בנוסף, השתתף כריס בקליפים שבהם לא שר, ובהם, "Roll with Me" של מונטגומרי גנטרי, "Last Friday Night" של קייטי פרי, בקליפים לשירים רבים של "Capital Cities" ובקליפ לשיר "Already Home" של "A Great Big World".
בנוסף, ביצע כריס קאבר לשיר "Dress You Up" של מדונה עבור ערב אירועי האופנה העולמי, Fashion's Night Out.
כריס תרם לפסקול "גלי" בתור הזמר הראשי של ה"וורבלרז", להקת אקפלה המורכבת רק מזכרים (כל קולות הרקע נעשים על ידי להקת אוניברסיטת "טופטס", בילזבאבס).
השיר הראשון שלו ב"גלי", "Teenage Dream" של קייטי פרי, הגיע למקום שמיני בבילבורד, עם מכירת 214,000 יחידות של השיר בשבוע הראשון.
הוא גם השיר שנמכר במהירות הגבוהה ביותר של "גלי" עד אז.
הוא המשיך עם עוד שירים שהוא שר בפרקים מאוחרים יותר, שחלקם הגיעו למקומות גבוהים באייטונז ובמצעדי בילבורד.
במסגרת הסדרה השתתף ב-2011 בסיבוב ההופעות Glee Live, ובו ביצע כמה מן השירים המזוהים עם הסדרה.
דמותו של כריס, בליין אנדרסון, היא הדמות השנייה בעלת מספר הסולואים הכי גדול בסדרה (כשהראשונה היא רייצ'ל ברי שאותה שיחקה ליאה מישל).
כריס חתום בחברת "סוני מוזיקה ובידור".
בקיץ 2013 יצא למסע הופעות עצמאי בארצות הברית, קנדה וצרפת, "Listen Up Tour", במטרה לקדם את האלבום עליו עבד.
באותה שנה השתתף גם בסרט תיעודי אודות סטיבן סונדהיים, "Six by Sondheim", בו ביצע שירים מוכרים מבין שיריו של סונדהיים.
כריס נוהג להופיע במסגרת אירועים רבים, ביניהם טקסים אותם הוא מנחה, אירועי מחווה לאמנים ואירועים של ארגוני צדקה בהם הוא תומך.
הוא הופיע מספר פעמים בפני נשיא ארצות הברית ברק אובמה, בו הוא תומך באופן פומבי.
דארן השתתף בכתיבת השירים "Rise" לפרק "עלייתה ונפילתה של סו סילבסטר" ו"This Time" לפרק האחרון של הסדרה Glee.
בשנות הקריירה המוקדמת שלו השתתף כריס במספר סרטים בתפקידים משניים.
ב-2012 השתתף בסרט הראשון בכיכובו, "רוב הסיכויים ש...", בו שיחק את אחד התפקידים הראשיים.
כמו כן, השתתף כריס ב-2011 בסרט "גלי: סרט המופע בתלת מימד" ("Glee: The 3D Concert Movie") עם שאר שחקני הסדרה.
הוא דיבב את קאטאיאמה בגרסה האנגלית של סרט האנימה היפני "הרוח העולה" של סטודיו ג'יבלי וכן את סוטמארו בסרט "סיפורה של הנסיכה קאגויה" לצדה של קלואי גרייס מורץ ודיבב את מיקרו בסרט הטלוויזיה המונפש "שביעיית המופלאים של סטן לי" (Stan Lee's Mighty 7).
בשנת 2019 גילם את יוג'ין לינדזי בסרט המלחמה של רולנד אמריך "הקרב על מידוויי" אודות קרב מידוויי.
כריס הוא תומך נלהב של זכויות להט"ב, ומשתתף מדי שנה באירוע גיוס כספים של "טרוור פרוג'קט".
בנוסף, הוא תומך באופן פומבי במפלגה הדמוקרטית ובברק אובמה.
כריס תומך בארגוני צדקה רבים - חולי איידס, חולי סרטן, ילדים למשפחות עניות, וארגוני חינוך לאמנות.
בנוסף, עזר כריס בגיוס כספים למען הפיליפינים, משם מגיעה משפחתו, לאחר פגיעת הסופה הטרופית וואשי ב-2011 ולאחר טייפון האיאן ב-2013.
הוא נבחר על ידי המגזין פיפל לאחד מ"האנשים הסקסיים ביותר" של שנת 2011.
בינואר 2018 הודיע כריס כי התארס למיה סוויר בת זוגו בשבע וחצי השנים האחרונות.
השניים התחתנו ב-16 בפברואר 2019, במהלך סוף שבוע בניו אורלינס.
באפריל 2022, נולד לזוג בת.
שנה מחזה תפקיד הערה 1997 פאני קסיארו הפקות של החברה "הירח של הרחוב 42" 1998 האם אני שומע ולס?
גם יוצר ומפיק2021טרסה: בין שני עולמות (אנ')מרקו גוררודיבוב; 4 פרקים2022לא רעב ולא אוהבלוקהדיבוב; 6 פרקים2023מלון הזביןפטרוסדיבוב; פרק: "Welcome to Heaven"
שנה סרט תפקיד הערה 2010 שיקגו 8 וויפי אדם 2012 רוב הסיכויים ש...
דאריל פלויד סטינגלי (Darryl Floyd Stingley; 18 בספטמבר 1951 - 5 באפריל 2007) היה שחקן פוטבול אמריקאי אשר הקריירה המקצועית שלו נקטעה באיבה בעקבות פציעה במהלך משחק.
סטינגלי שיחק בקבוצת הניו אינגלנד פטריוטס בליגת ה-NFL לאורך כל הקריירה שלו.
הוא למד בתיכון ג'ון מארשל בו שיחק בקבוצת הפוטבול של בית הספר בתפקיד רץ אחורי.
עם סיום לימודיו קיבל סטינגלי מלגת ספורט מאוניברסיטת פרדו היוקרתית והצטרף לקבוצת הפוטבול של האוניברסיטה, שם הוסב לתפקיד תופס.
בשנת 1973 נבחר בסיבוב הראשון של הדראפט על ידי קבוצת ניו אינגלנד פטריוטס.
במהלך הקריירה הקצרה שלו השיג סטינגלי את הנתונים הבאים:
החזיר 19 כדורים מבעיטות ל-187 יארדים.
במהלך משחק טרום עונה של קבוצתו שהתקיים ב-12 באוגוסט 1978 באוקלנד, קליפורניה נגד האוקלנד ריידרס נחבט סטיגלי תוך כדי ניסיון תפיסת כדור על ידי ג'ק טייטום מהגנת הריידרס.
חבטה זו שברה את חוליות 4 ו-5 בעמוד השידרה של סטינגלי והותירה אותו משותק לכל חייו עם יכולת להזיז בצורה מוגבלת את יד ימין בלבד.
הפציעה של סטינגלי התרחשה מעט לאחר שסיים משא ומתן עם קבוצתו על חוזה חדש.
ההכרזה על ההסכם אמורה הייתה להתרחש עם חזרת הקבוצה לבוסטון לאחר המשחק והייתה הופכת את סטינגלי לאחד השחקנים בעלי השכר הגבוה ביותר בליגה.
הפציעה הפכה לסמל לאגרסיביות של המשחק ולאור היותו של סטינגלי שחקן מצטיין וידוע משכה תשומת לב ציבורית גבוהה.
בעקבות הפציעה שונו מספר חוקים במשחק על מנת להגן על בריאותם של השחקנים.
מאמן הקבוצה היריבה, ג'ון מאדן כמו גם שחקנים רבים הביעו צער עמוק על המקרה.
מאדן עצמו הגיע במהירות לביה"ח מייד לאחר המשחק ולימים התפתחה ידידות עמוקה בינו לבין סטינגלי.
בשנת 1979 מונה סטינגלי למנהל סגל השחקנים בקבוצת ניו אינגלנד פטריוטס והחזיק בתפקיד זה מספר שנים.
כמו כן הושג הסכם בינו לבין ה-NFL על פיו ישלמו הפטריוטס את כל הוצאותיו הרפואיות של סטינגלי במשך כל ימי חייו וגם יממנו את חינוך ילדיו של סטינגלי.
סטינגלי וטייטום מעולם לא התפייסו.
לאחר שנים רבות יצר טייטום קשר עם סטינגלי לקראת צאת ספרו של טייטום, כמו כן רשת HBO הזמינה את שני השחקנים להתארח ביחד לקראת תוכנית לציון 25 שנה לפציעה.
בתחילה הסכים סטינגלי למפגש אולם לאחר מכן סירב כשגילה כי שם ספרו של טייטום הוא "וידוי מאת ה'רוצח' ג'ק טייטום מה-NFL".
סטינגלי טען כי למרות השנים הארוכות שעברו טייטום לא ניסה לפני כן לפנות אליו ועשה זאת כעת רק על מנת לקדם את ספרו.
ב-5 באפריל 2007 נפטר סטינגלי בבית החולים נוסטווסטרן בשיקגו לאחר שנמצא ללא הכרה בביתו.
סיבת המוות יוחסה למחלת לב וסיבוכים מדלקת ריאות שנגרמו בשל העובדה כי היה משותק.
מכתש דארני הוא מכתש פגיעה על פני הירח.
המכתש ממוקם בצד הקרוב של הירח בין ים העננים לאוקיינוס הסערות.
המכתש ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 14.5° דרום 23.5° מערב.
דרומית למכתש מצוי מכתש לוביניצקי.
המכתש נקרא על שם מוריס דארני, אסטרונום צרפתי (1882–1958).
המכתשים הסובבים את מכתש דארני נקראים על שמו, ומסומנים באותיות:
דארמה וגרג היא קומדיית מצבים אמריקאית שנוצרה על ידי צ'אק לורי ודוטי דרטלנד.
הסדרה שודרה במשך חמש עונות ברשת ABC בין השנים 1997 עד 2002, וכללה בסך הכל 119 פרקים.
בסדרה כיכבו בתפקידים הראשיים ג'נה אלפמן ותומאס גיבסון.
בישראל הסדרה שודרה במקור במהלך שנות התשעים בערוץ 2 במסגרת שידורי הזכיינית קשת.
הסדרה מתמקדת בדארמה מונטגומרי (ג'נה אלפמן) וגרג מונטומרי (תומאס גיבסון) אשר נפגשו במקרה, התאהבו באופן מיידי, והתחתנו באופן אימפולסיבי בדייט הראשון שלהם.
דארמה היא נפש חופשייה ומדריכת יוגה.
גרג לעומת זאת הוא עורך דין שקול, פרגמטי, ורציני הפועל תמיד תוכניות מסודרת.
כל פרק מתמקד במתחים הנובעים מאהבה של שני אנשים שונים כל כך.
הוריה של דארמה הם היפים, לא נשואים; אביה מגדיר את עצמו כלוחם נגד הממסד ואמה טבעונית.
הוריו של גרג הם ואספים שמרנים, עשירים ומתנשאים.
בין הארבעה נוצרים חיכוכים תמידיים אותם גרג ודארמה מנסים לפתור.
למרות השוני בין השניים, הם אוהבים אחד את השני מאוד ומנסים לגשר על ההבדלים הקיימים בחיים שלהם.
דארמה פרידום מונטגומרי (ג'נה אלפמן) - ילדת פרחים היפית ומדריכת יוגה.
דארמה היא אישה אקסצנטרית, עליזה, ועם לב טוב.
לדארמה הורים היפים לא נשואים.
דארמה היא לכאורה הניגוד המוחלט לבעלה גרג.
גרגורי קליפורד "גרג" מונטגומרי (תומאס גיבסון) - עורך דין רציני ואחראי.
גרג הוא לכאורה הניגוד המוחלט לדארמה.
קתרין "קיטי" מונטגומרי (סוזאן סאליבן) - אמו האקסטרווגנטית ולעיתים רבות מניפולטיבית של גרג, אשת חברה שמרנית.
גישתה האליטיסטית גורמת לעיתים רבות לחיכוכים עם דארמה והוריה.
אדוארד מונטגומרי (מיטשל ראיין) - אביו של גרג, איש עסקים עשיר ונוקשה אשר היה בעבר חבר סנאט.
אביגייל "אבי" אוניל פינקלשטיין (מימי קנדי) - אמה ההיפית, הטבעונית והאכפתית של דארמה.
לארי פינקלשטיין (אלן ראצ'ינס) - אביה האקסצנטרי, ההיפי והאנטי-ממסדי של דארמה אשר חובב תיאוריות קונספירציה.
הסדרה זכתה באחוזי צפייה נאים, במשך כל העונות שלה.הסדרה זכתה במועמדויות רבות במהלך שנות שידוריה.
היא זכתה בחלק מהם כמו פרס השחקנית הקומית הטובה של "מדריך הטלוויזיה" (TV Guide) של 1999–2000 עבור ג'נה אלפמן, ובחירת האנשים (people's choice) של 1998 לסדרת הקומדיה הטובה ביותר.
בסוף כל פרק המפיק צ'אק לורי שם טקסט אישי שכתב לשלוש שניות על מסך.
הטקסט עסק במחשבות אישיות שלו על החיים, או מחשבותיו על הסדרה.
צ'אק לורי המשיך לשים את הכרטיסים הללו גם בסדרות הבאות שהפיק שני גברים וחצי והמפץ הגדול.
אי אפשר לקרוא את הכרטיס במהלך צפייה רגילה בסדרה, אלא חייבים לעצור ולהתעכב עליו.
דארן ג'ון בויד הוא שחקן אנגלי שכיכב בסדרה הקומית "מרגל" של Sky1, וזכה על תפקידו בפרס באפט"א לטלוויזיה.
הוא משחק במגוון של קומדיות ודרמות בקולנוע ובטלוויזיה.
בויד נולד בהייסטינגס שבמחוז מזרח סאסקס אנגליה.
בגיל 17 התחיל לשחק בתיאטרון חובבים, ובין השנים 1989 ל-1995 הופיע בהפקות מקומיות.
כשהיה באמצע שנות העשרים שלו עבר בויד ללונדון, והמשיך להופיע בתיאטרון עד שלוהק לסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "נשיקיני קייט" בשנת 1998.
בויד כיכב בסדרה "נשקיני קייט" במשך שלוש עונות.
התפקיד הוביל אותו לשחק בקומדיות בריטיות נוספות כמו הסדרה "היפיס" (1999) ו-"Smack the Pony" מאותה שנה.
ב-2001 שיתף פעולה עם ויקטוריה פייל בסדרה חדשה בשם "Los Dos Bros", סיטקום שבו בויד והשחקן קאוואן קלרקין מגלמים דמויות של אחים למחצה.
בויד היה שותף ליצירת הסדרה וכן היה שותף בכתיבתה.
ב-2002 זכתה התוכנית בפרס ורד הכסף במונטרה.
באותה תקופה לוהק בויד לסדרה האמריקאית "בקצב של אלי" של NBC בכיכובה של ג'וליה לואי-דרייפוס.
ב-2005 חזר בויד לבריטניה והחל לשחק בתפקידים מובילים בהם ד"ר ג'ייק ליף בעונה השנייה של הסדרה "מחלקה אלטרנטיבית" (2006) ובתפקיד ג'ונתן בסדרה "סקסונדייל" בכיכובו של סטיב קוגן.
ב-2009 הופיע בויד בעיבוד לרומן "May Contain Nuts" המבוסס על רב המכר של ג'ון או'פארל.
עוד השתתף בסדרת הדרמה-קומית "Personal Affairs" עבור BBC3 ובסרט הטלוויזיה "חתונה מלכותית" (2010), העוקב אחרי האירועים בחתונתם של הנסיך צ'ארלס ודיאנה ב-1981, מנקודת מבטם של אנשי כפר כורים ולשי.
את הסדרה כתבה אבי מורגן זוכת הבאפט"א וכיכבה בה ג'ודי ויטאקר.
בסדרה "Whites" של ה-BBC כיכב בויד בתפקיד ביב.
עוד כיכב בדרמה "דירק ג'נטלי" בתפקיד ריצ'רד מקדאף שותפו של דירק ג'נטלי (סטיבן מנגן).
בסרט הקומדיה "Holy Flying Circus" גילם בויד את דמותו של השחקן ג'ון קליז.
הסרט עוסק בתגובות שעורר הסרט "בריאן כוכב עליון" של מונטי פייתון כשיצא לאקרנים ב-1979. הסרט " Holy Flying Circus" היה מועמד לפרס האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה לדרמה הטובה ביותר.
בויד כיכב במשך שנתיים בסדרה "מרגל" של רשת Sky1. וזכה על תפקידו בפרס באפט"א.
עוד השתתף בשתי תוכניות דרמה של ITV, בסדרה "חקירה רגישה", עיבוד לרומן מאת סופי האנה "נקודת הצלה", לצדה של אוליביה ויליאמס, וכן שיחק בדרמה בת שלושה חלקים "The Guilty".
היו לו הופעות קמע בסדרה "כבוד הכומר" בתפקיד כומר אוונגליסטי ובסדרה המוקומנטרית "2012" שיחק בתפקיד אתלט לשעבר בשם דייב וולבק, המקדם את ההכנות לאולימפיאדה.