tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לרוב לבשו המקדונים לגופם שריון קל, כשריון בד שהורכב משכבות רבות של פשתן שהודקו יחד.
השריון היה קל ואפשר גמישות ועם זאת היה מספיק חזק כדי לשמור על גופו של החייל מחצים ומשיסוף עם חרב.
עם זאת, לא עמד השריון בדקירת חנית או חרב.
לפעמים היה בשימוש שריון עמיד יותר עשוי ארד שהיה מקובל עוד בתקופה הקלאסית, אך הוא היה נדיר יחסית.
לראשם חבשו קסדה בסגנון פריגי שהייתה דמוית חרוט עם כרבולת הנוטה קדימה בקצה.
קסדה אחרת שהייתה מקובלת גם כן היא בסגנון הבויאוטי שלה צורת כובע רחב שוליים.
המקדונים לחמו תחת ההנחה שיריבם לא יגיע אליהם מבעד למסך הצפוף של הסריסות, לכן מיגונם פחת עקב ההבנה שהגנתם החשובה ביותר היא טווחם הגדול.
בעת שהפלנקס המקדוני ריתק למקום יריבים גדולים בהרבה ממנו, הפרשים המקדונים יצאו לרוב לאיגופים וריסקו את מערך האויב מצידו או מאחור.
השילוב הקטלני הזה היה בבסיס הטקטיקות של אלכסנדר הגדול.
יחידת הייסוד של הפלנקס הייתה "לוכוס" המורכב מ-16 לוחמים שהרכיבו טור אחד.
16 טורים הרכיבו סינטגמה והיא היחידה הטקטית הבסיסית של הפלנקס.
4 סינטגמות כונסו לכיליארכיה בת 1,000 חיילים לערך ו-4 כאלה היו סטרטגיה (ידוע גם בשם פלנגריה) ובה קצת למעלה מ-4,000 לוחמים.
הפלנקס לאחר קריסת האימפריה הרומית
אחרי קריסתה של האימפריה הרומית, נזנח מערך הפלנקס לטובת האבירים, אך גם הם גילו עד מהרה את יתרונות המערך ולא אחת ירדו מסוסיהם על מנת להילחם במערך זה.
פלנקס הייתה מפלטם של העמים העניים שלא היו להם אבירים בכמות גדולה.
דוגמה לאומה כזאת היא שווייץ שהפלנקס שלה, הידועה בשם "בטליה" הצליחה להביס את האבירים האוסטרים ולשחרר את שווייץ מעול הכיבוש.
גם הסקוטים השתמשו בשיטה דומה, שנקרא "סקילטרון" על מנת להביס את האבירים האנגליים.
פלנקס הייתה המערך החזק ביותר של ימי הקדם, ואפשר היה להכריעו רק אם הפלנקס הותקפה באגפיה או אם שורותיה השתבשו.
בשטחים מישורים הפלנקס הביאה לידי מיצוי את יכולה, בגבעות ובגאיות יתרונם קצת התמסמס, ואילו בשטחים הררים או מבותרים הם לא היו יעילים לחלוטין.
לעיתים בשטחים כאלו הם הושארו בעורף, וחיילים קלים או בינוניים עשו את העבודה.
בקרב הפלנקס נעה כגוש אחד לעבר האויב, כאשר התנועה הסופית לקראת ההתנגשות הייתה עשויה להתבצע בריצה (על מנת להגביר את עצמת הפגיעה באויב), השורות הקדמיות החזיקו את חניתותיהן בצורה אופקית והאחוריות אנכית.
מיד עם תחילת המגע לחצו השורות האחוריות קדימה על מנת לסייע בהבקעת מערך האויב מחד, ולסתום פרצות ולמנוע חדירה של האויב מאידך.
הקרב בין שני מערכי פלנקס כלל הרבה דחיפות, כאשר כל צד מנסה לדחוף את הצד השני.
האבדות היו בדרך כלל קטנות, בגלל השריון הכבד והעדר מרדף.
אנשי הפלנקס יכלו על פי פקודה להסתובב לכל כיוון, אבל לא יכלו בו זמנית להילחם לשני כיוונים שונים.
בהתחלה השימוש של הפלנקס היה דואלי.
הלוחמים התכנסו למבנה זה על מנת להילחם הן נגד חיילים רגלים אחרים ונגד הפרשים.
המבנה היה יעיל במיוחד נגד פרשי האויב, כי הסוסים פחדו מקיר החניתות שהזדקף לעומתם.
היתרון הבולט של הפלנקס על פני מערכים אחרים טמון באימון המועט שזקוק לו החייל.
בנוסף, המבנה הפשוט המבוסס על גוש מרובע גרם למוגי הלב להילחם, כי הם לא היו יכולים לסגת מהמערך.
בדרך כלל החיילים הוותיקים הרכיבו את שתי השורות הראשונות ואת השורה האחרונה על מנת לדחוף את הפלנקס קדימה.
יתרון נוסף הוא, שחיילים פחות מיומנים יכלו לעמוד כנגד חיילים חזקים ומיומנים מהם (שלא היו במערך דומה).
זאת בשל המבנה העוצמתי והכמעט בלתי חדיר של מערך הפלנקס.
הפלנקס היה יעיל במיוחד כנגד פרשי האויב, שכן הסוסים פחדו מקיר החניתות שהזדקף לעומתם.
אמנם היו מקרים בהם הפרשים הצליחו להביס את הפלנקס, אך היו אלו מקרים בודדים.
ברוב המקרים הללו, הפלנקס נתפסה בקרקע שאינה מתאימה לצורת לחימה זו, היה שיבוש בשורות או שהתבצע איגוף.
לצד היתרונות היו לפלנקס מספר מגרעות שבגללן הרומאים זנחו את המערך לטובת הלגיון.
על מנת לשמור על מבנה השורות, החיילים חייבים להיצמד אחד לשני והמבנה נטה להשתבש אם החיילים היו צריכים לנוע במהירות או אם הגיעו לקרקע טרשית.
המערך השתבש לחלוטין אם הם היו צריכים לפעול ביערות או בהרים, או בשטחים מבותרים.
במקרים כאלה, ההופליטים היו מובסים בקלות על ידי החיילים הקלים.
מגרעת חמורה נוספת של הפלנקס, שנובעת מהמגרעת הראשונה, היא חשיפת האגפים.
בגלל הנוקשות של המערך, החיילים היו יכולים להילחם רק נגד אויב שנמצא לפניהם והתקשו מאוד לענות לאיומים שבאו מהאגפים.
כתוצאה מכך, הפלנקס הייתה זקוקה להגנה תמידית מצידם של חיילים קלים או פרשים על אגפיה, פן תתמוטט וחייליה יטבחו.
צרה נוספת, אם כי קטנה יותר הייתה במספר האנשים שהיה צריך לשלב במערך, על מנת לפרוס אותו בחזית ארוכה.
בגלל העומק הרב שעמד לפחות על שמונה, שש עשרה ולעיתים הגיע עד לשלושים ושניים לוחמים בטור עורפי, היה צורך באלפי ולעיתים בעשרות אלפי לוחמים, על מנת לייצב חזית בת קילומטר או שניים.
עם כניסתם של פגזים נפיצים ומכונות ירייה לא היה צורך בקיר חניתות על מנת להדוף את פרשי האויב והאבדות שנגרמו לפלנקס כתוצאה מירי היו חמורות עד כדי כך שהשימוש במערך נזנח.
שמן של "הפלנגות הנוצריות" שקמו בלבנון (מפלגת הכתאיב) נגזר מהמונח היווני "פלנקס".
עצמות האצבעות, הגלילים, נקראות בלועזית פלנקס בגלל צורתם.
מערכת הנשק פלנקס קרויה על שם הפלנקס היווני.
פַּלָּס הוא מקצוע צבאי המיישם את מטרות ההנדסה הצבאית.
פלס הוא חייל בחיל הנדסה, הוא מיומן בלחימה רגלית וממוכנת והכשרת חבלה והנדסה בסיסית.
המונח פלס בא משם הפועל לפלס, "לפלס דרך", שפירושו לפרוץ ולעבור מכשולים צבאיים בכל סוגי הלחימה (אורבני, פתוח, תת-קרקע וכדומה) כדי ליצור דרך עבירה.
לעיתים ניתן למקצוע זה שם אחר כגון חפר או מהנדס קרב.
מקצוע הפלס בצבאות רבים קיבל עדיפות רבה עקב חשיבותו למאמץ הטלת המצור ופריצת הביצורים, ומנגד, הסיכון הרב שהיה כרוך בהימצאות בחזית הכוח.
בקרבות מסוימים, כגון במצור על אלסיה, עצם הטלת מצור אפקטיבי שמנעה הגעת אספקה לכוחות הנצורים, הובילה לכניעת צבאו של ורקינגטוריקס ואף לכישלון כוחות התגבורת, שלפי דיווחו של יוליוס קיסר היו עדיפים על כוחותיו.
מנגד, צבאות לרוב לא הסתפקו בהטלת מצור והפלסים היוו חלק מרכזי בפריצת הביצורים: כך למשל סוללת העפר שבנו הרומאים הביאה למפנה במצור על מצדה.
כמו כן, במצד עתרת, חפריו של צלאח א-דין, שרפו את יסודות החומה והובילו לקריסתה.
גם בעת המודרנית פלסים לקחו תפקיד משמעותי בפריצת ביצורים שאפשרה כניסת כוחות משמעותית יותר לקרב.
במהלך הפלישה לנורמנדי, כאשר הכוחות שהצליחו לעלות לחוף אומהה נתקעו אל מול ביצורי הגרמנים ונאלצו לתפוס מחסה תחת אש מקלעים, פלסים יצרו נתיב למעבר כוחות באמצעות טורפדו בנגלור וכך הביאו למפנה בקרב.
פַּלָּס הוא הכינוי הצה"לי ללוחם חיל ההנדסה שעבר הכשרה קרבית בתחום החבלה והכשרה הנדסית כללית, בנוסף להכשרה הצבאית חיילי ההנדסה מוכשרים ומאומנים כחיילי ח"יר, נלחמים רגלית בשטח פתוח ובשטח אורבני, ולחימה ממוכנת בהפעלת כלי רק"ם.
הפלס מיומן בחבלה בסיסית, פריצת מכשולים, הנחת והרמת מוקשים, תפעול פומ"ה (רכב הנדסה משוריין), השמדת תשתיות ומבני אויב באמצעי חבלה והנדסה.
ופלוגות הצמ"ה מתעסקות בניית ביצורים וחפירת תעלות, בניית סוללות וכדומה.
הם אינם פלסים אלא מתפקדות כפלוגות מכניות בלבד.
תפקידי הפלסים הוא סיוע לכוחות השריון והח"יר תוך כדי שהם עצמם נלחמים רגלית וממוכן וסיוע לכוחות בתחום החבלה וזירות המטענים, לפלס להם דרך מעבר וסיוע לחימה וזאת על מנת להבטיח את כוחות היבשה בניצחון וביטחון בלחימה מפני אויב.
כל לוחמי חיל ההנדסה מוכשרים ברמה של פלס 05 ואז מתמיינים לאחד מהתפקידים: פלוגות הנדסה קרבית, מפעילי צמ"ה ולוחמי סיירות הנדסה.
פלסי חה"ן הלוחמים בגדודי החיל מוכשרים גם לרובאי 07-חה"ן לאחר האימון המתקדם.
לוחמים הממשיכים למסלול פיקודי בחיל או בסיירות פלחה"ן החי"ר מוסמכים לפלס 08, וקציני הנדסה מוסמכים לפלס 12.
את הסמכות הפלס מעניק בית הספר להנדסה צבאית לחיילים שעברו הכשרה מתאימה במסגרתו.
פְּלַנְקְטוֹן או צֶפֶת הוא צבר של אורגניזמים השוכנים במימי האוקיינוסים והימים, וכן במאגרי מים מתוקים שונים, המאופיינים בכך שהם נעים בעיקר עם זרם המים ואינם מסוגלים לנוע נגדו.
השם בא מהמונח היווני πλανκτος – פלנקטוס – שמשמעותו "נסחף" (drift) או "נודד" (wander).
לפלנקטון חשיבות אקולוגית רבה, שכן הוא נמצא בבסיס מארג המזון הימי.
לאצות הכחוליות, המהוות חלק מהפלנקטון, תרומה חשובה לייצור חמצן לאטמוספירה.
הפלנקטון מתאפיין בכך שהוא נסחף בזרם, ובעל יכולת תנועה מוגבלת.
בעוד שסוגים מסוימים של פלנקטון יכולים לנוע מאות מטרים ומעלה ביום (התנהגות המכונה "נדידה יומית אנכית"), מיקומם האופקי נקבע בעיקר על ידי תנועות הים והזרמים בגוף המים אותו הם מאכלסים.
אורגניזמים גדולים יותר, כגון דיונונים, דגים ויונקים ימיים היכולים לנוע גם בצורה אופקית ולשחות נגד זרמי המים בסביבתם נקראים "נקטון".
את הפלנקטון מחלקים לפי קטגוריות גודל:
מגהפלנקטון – מעל 20 סנטימטר (מדוזה, מסרקניות, סלפיים, פירוסומה, סילוניות, שטצדאים ועוד)
מאקרופלנקטון – 2–20 סנטימטר (קרילאים, פירוסומה, סילוניות, שטצדאים ועוד)
מזופלנקטון – 0.2–20 מילימטר (שטרגליים, צדפונאים, מיתרני זנב, פרוטוזואה ועוד)
מיקרופלנקטון – 20–200 מיקרומטר (חוריריות, פרוטיסטים, צורניות קטנות ועוד)
ננופלנקטון – 2–20 מיקרומטר (ירוקיות, צהוביות ועוד)
פיקופלנקטון – 0.2–2 מיקרומטר (אאוקריוטים קטנים כגון: פרוטיסטים, חיידקים ועוד)
פמטופלנקטון – קטן מ-0.2 מיקרומטר (וירוסים ימיים)
פלנקטון מתחלק לקבוצות פונקציונליות רחבות:
פיטופלנקטון (מהמילה היוונית "פיטו" או "צמח") – אצות שחיות קרוב לפני המים, שם יש די אור כדי לאפשר פוטוסינתזה.
זואופלנקטון (מהמילה היוונית "זואו" או "בעל חיים") – חד-תאיים קטנים, סרטנאים, שטרֶגֶלאים, חסילונים, קריל וכו', שניזונים מפיטופלנקטון או מזואופלנקטון; כן נכללים בקבוצה זו ביצים ופגיות (לרוות) של בעלי חיים ימיים אחרים (בעיקר דגים, רכיכות, סרטנים, ותולעים שונות).
הפלנקטון מתקיים באוקיינוסים, בימים, באגמים ובבריכות.
ריכוז הפלנקטון ופיזורו רגיש לשינויים כימיים ופיזיים במים בו הוא שוכן.
השפע המקומי של הפלנקטון משתנה בעומקים שונים, במקומות שונים ובעונות שונות.
גורמים מרכזיים לשונות זו הם הזמינות של אור וריכוז נוטריינטים.
באזורים מסוימים באוקיינוסים, הידועים כאזורי HNLC, גדל מעט יחסית פלנקטון, חרף הימצאות ריכוז גבוה של נוטריינטים, תופעה המוסברת על ידי חוסר בברזל שזמין לצריכה ביולוגית.
בשנים האחרונות הוקמו ברחבי העולם חוות ימיות לשימור ולהשבחת הפלנקטון באוקיינוסים, למען בעלי חיים ימיים.
בעקבות פרסום מקרי ריפוי של בני אדם, הפך הפלנקטון הימי בתחילת המאה ה-21 למזון בריאות, הן בצורתו הטבעית והן בצורה של תוספי מזון.
פֶּלֶס בַּנָּאִים הוא מכשיר מדידה שבאמצעותו אפשר לקבוע האם משטח מאוזן או מאונך ביחס לכיוון כוח הכבידה (כלומר בדרך כלל ביחס לקרקע).
המכשיר הומצא על ידי הסופר והמדען הצרפתי מלכיצדק תבנו בסביבות 1660.
פלס טיפוסי בנוי ממשטח מתכת ישר (או חומר קשיח אחר) שאליו מחוברת שפופרת שקופה וסגורה שצורתה דמוית גליל שהולך וצר בשני צדדיו.
במרבית הפלסים מותקנת שפופרת נוספת המיועדת למדידת משטחים מאונכים לקרקע ולעיתים קרובות ישנה גם שפופרת נוספת שמטרתה מדידת שיפוע של 45 מעלות.
השפופרת מלאה בנוזל צבוע, בדרך כלל נוזל כוהלי כגון אתנול, ומעט אוויר, כך שנוצרת בנוזל בועת אוויר.
הנוזל נצבע בגווני צהוב או ירוק כדי שיהיה קל לראות את בועת האוויר.
לאתנול נקודת קיפאון נמוכה, (114°C-), שמונעת את פיצוץ השפופרת עקב קיפאון של הנוזל באזורים קרים.
יתרון נוסף בבחירת נוזל כוהלי הוא צמיגותו הנמוכה שמביאה לתנועה מהירה יחסית של בועת האוויר בתגובה לשינוי תנוחת הפלס.
על גבי השפופרת מסומנים קווי עזר שביניהם בועת האוויר תימצא כאשר המשטח שאליו צמוד הפלס מאוזן.
פלס"רי שריון (יחידה 785) היו יחידות מיוחדות שהיוו את פלוגות הסיור בחטיבות חיל השריון השונות בצה"ל.
בשנת 2021 נסגרו במסגרת תהליכי התייעלות פנימיים של הצבא.
בעבר תפקידן הייעודי היה איסוף מודיעין קרבי מתוך שטח האויב, בזמן אמת ובצורה נסתרת, להתגנב לפני כלל הכוחות ולפני פרוץ המלחמה, כיום תפקידן מבוצע על ידי יחידותיו השונות של חיל השריון.
יחידות אלו ביצעו גם משימות חי"ר וסיור (רגלי ורכוב), משימות פשיטה ופעילויות איכות בבט"ש.
מסלול הלוחם ביחידה אורך כשנה וארבעה חודשים ומתחלק לשני חלקים:
פרק חי"ר בסיסי – במהלכו יעברו החיילים טירונות ואימון מתקדם בסופם יוסמכו כלוחמי חי"ר לכל דבר (רובאי 07).
חיילי פלס"ר 7 עוברים את ההסמכה יחד עם סיירת אגוז בבא"ח גולני בעוד חיילי פלס"ר 401 עוברים את ההסמכה יחד עם טירוני גדס"ר גבעתי בבא"ח גבעתי (בעבר עברו את ההכשרה יחד עם טירוני שייטת 13 בבא"ח הנחל).
פרק הסייר – במהלכו יעלו החיילים אל יחידות האם שלהם ויתמקדו בהכשרתם המקצועית כסיירים.
במהלך הכשרה זו לומדים החיילים תכנים כגון הסוואה, הכוונת גורמי אש מסייעת, פשיטות, לוחמה זעירה, ניווט, נהיגה מבצעית בהאמרים, קרב מגע, לוחמה בתנאי אב"כ, הליכה למרחקים ארוכים עם משקלים ועוד.
פרק זה כולל קורס סייר (לשעבר מו"ס) בצאלים.
בתום המסלול מצטרף צוות ההכשרה לצוותי הלוחמים של היחידות, התופסים גזרות מבצעיות בשטחי אי"וש והגבולות, שם הן מבצעים פעילויות ביטחון שוטף, סיורים, תצפיות, מעצרים וסריקות אמל"ח.
בין תקופות הקווים המבצעיים מקיימות היחידות אימונים במסגרת יחידתית או חטיבתית.
בסיס פלס"ר 7 יחד עם החטיבה ברמת הגולן, ובסיס פלס"ר 401 במישור אדומים.
במקביל לפעילות השוטפת תופסות היחידות כוננות למקרה של מלחמה.
ברוב התרחישים פלס"רי השריון יהיו מהראשונים בשטח יחד עם גדודי השריון.
היחידות פורקו בשנת 2021 הואיל והוחלט כי אין מניעה שיחידות שריון רגילות יבצעו את משימות הפלס"ר.
לעיתים קרובות נוצרת השוואה שגויה בין סיירות החי"ר לבין סיירות השריון – מטרתה הראשית של סיירת היא "לפתוח שטח" לכוח העיקרי, כלומר – סיירת חי"ר תכנס לשטח לחימה לפני חטיבת חי"ר ואילו מטרת פלס"ר שריון הייתה להיכנס לשטח לחימה לפני חטיבת טנקים.
כיוון שכוח האש של סיירת החי"ר דומה במאפייניו לזה של חטיבת החי"ר (אך לא בכמותו) סיירות חי"ר משמשות בהרבה מקרים ככוח מתמרן וכובש לכל דבר למשימות איכות.
סיירות שריון לעומת זאת התמודדו לרוב עם שדה קרב בו כוח האש של החי"ר אינו יעיל מספיק ונדרש בו כוח האש של הטנקים, שמגמד את כוח האש של הנשק הקל של כוחות החי"ר.
משום כך פלס"רי השריון יועדו להיות בגדר "רוחות רפאים" בתוך שטח האויב ולעסוק באיתור מטרות איכות רגישות (כגון מפקדות, כוחות מיוחדים וכוחות הספקה) והשמדתן באמצעות הכוונת אש טנקים או גורמי אש זמינים כגון ארטילריה, מסוקי קרב ומטוסי קרב, כמו גם תצפיות להמשך מקו התבססות כוח השריון.
לכן בעבר היה דגש באימון לוחמי הפלס"ר על תצפיות, ניווט והכוונה, לעיתים על חשבון אימוני נשק ולוחמת חי"ר.
אף על פי כן, מסייר שריון נדרשת רמת לוחמת חי"ר גבוהה מאוד למקרה שיתגלה הכוח בתוך שטח האויב ונשקו האישי יהיה מענה האש הזמין ביותר או אם צוות הסיור יידרש לפשוט על מטרה שניתן להשמידה באמצעות האמל"ח המצוי ברשותו.
פְלֶנְסבּוּרג היא עיר נמל והעיר השלישית בגודלה במדינה הפדרלית שלזוויג-הולשטיין (אחרי קיל וליבק).
זו העיר הצפונית ביותר של גרמניה, שנמצאת פחות מעשרה ק"מ מהגבול הדני.
פלנסבורג נוסדה בסוף המאה ה-12, ובשנת 1284 הוכרה כעיר עצמאית וצמחה להיות אחת הערים החשובות בדוכסות שלזוויג, אז חלק מממלכת דנמרק.
למרות שלא הייתה חלק מברית ערי הנזה, קיימה קשרים ענפים עם רשת המסחר הימי בצפון אירופה, ושימשה מרכז לסחר בהרינג.
במאה ה-18 וה-19, כאשר פלנסבורג הייתה דנית, ייבאה העיר קני סוכר מאיי הודו המערבית הדנים כדי לייצר רום.
הרום הפך לסחורה החשובה ביותר בעיר במשך שנים רבות.
כיום עדיין ניתן למצוא כמה מפיקי רום בעיר.
פלנסבורג ידועה גם בזכות הבירה שלה המיוצרת על ידי מבשלה פרטית.
היא ידועה בכינויו "פלנס" ומגיעה בבקבוק נדנדה אייקוני.
המבשלה של פלנסבורג (Flensburger Brauerei) מייצרת כיום עשרה סוגים שונים של בירה וששה משקאות שונים שאינם אלכוהוליים.
ב-1864 עברה לידי פרוסיה, אך נותר בה מיעוט דני גדול.
כיום נחשבת פלנסבורג למרכז המיעוט הדני בגרמניה.
לקראת תום מלחמת העולם השנייה, התכנסה בפלנסבורג הממשלה הזמנית שכונתה ממשלת פלנסבורג, מ-30 באפריל 1945 עד 8 במאי 1945.
ציוני דרך מפורסמים נוספים בפלנסבורג הם: שער צפון (נורדרטור), שער עיר מהמאה ה-16, הרציף ההיסטורי והמוזיאון הימי, כנסיית סנט ניקולאס (ניקולאיקירצ'ה) בשוק "סודמרקט" והאקדמיה הימית מורוויקבפלנסבורג,מספר מוזיאונים, בהם המוזיאון לאמנות Museumsberg Flensburg וכמה מוזיאונים לשיט ובניית ספינות.
הספורט העיקרי והבולט בעיר הוא הכדוריד, שבו יש לעיר את קבוצת SG פלנסבורג, הנציגה בליגה הבכירה במדינה, שזכתה באליפות וגביעים ובשני גביעים אירופאים.
פָּלֵנְקֵה (מספרדית: Palenque) הוא שמה של עיר קדומה מתקופת המאיה אשר נמצאת במדינת צ'יאפס שבמקסיקו.
על אף גודלה הקטן בהשוואה לאתרי מאיה אחרים באמריקה המרכזית, פלנקה מפורסמת בהשתמרות יוצאת הדופן של מבניה, במגוון הרחב של סוגי מבנים ובתחריטים אשר גולפו על ראשי מקדשיה, תחריטים שעזרו רבות בפיענוח אופייה של תרבות המאיה וההיסטוריה שלה.
העיר ננטשה שנים רבות לפני הגעת הכובשים הספרדים אל חופי אמריקה, ו"התגלתה מחדש" במאה ה-16, אין הסכמה בין החוקרים מה הייתה סיבת הנטישה.
אחת התאוריות, המופיעה בספרו של ג'ארד דיימונד התמוטטות, היא שלאחר סדרה ארוכה של שנים ברוכות משקעים גדלה אוכלוסיית העיר מאוד, וכשהגיעו לאחר מכן שנות בצורת נקלעו רבים מהתושבים למצוקת רעב, החלו למרוד, הסדר החברתי קרס, ותושבי העיר נמלטו מאימת הרעב והמהומות.
אריך דניקן ייחד בספרו הפופולרי מרכבות האלים ובסרט בשם זה חלק לתחריט שנמצא בפלנקה, המתאר אדם השוכב על גבו ומסביבו עיטורים.
דניקן פירש את התחריט כתיאור של אסטרונאוט קדמוני.
אין שום פרט בתחריט התומך בהשערה מרחיקת לכת זו.
בשנת 1987 הוכרז האתר כאתר מורשת עולמית.
פלנקס Phalanx CIWS) היא מערכת הגנה אקטיבית להשמדת טילים, רקטות וארטילריה בטווח קצר מבוססת תותחים מתוצרת ארצות הברית.
הפלנקס מורכבת ממערכת תותחים אוטומטיים ומכ"ם אמריקאים.
תותחי "פלנקס", אותם מייצרת החברה האמריקאית "ריית'יאון" (Raytheon), יועדו במקור להגנה על ספינות מפני טילים הנורים אליהן.
סוללת "פלנקס" כוללת ארבעה תותחי M61A1 וולקן רב קניים בקליבר 20 מילימטרים ומכ"ם שעוקב אחר מעוף הטיל התוקף, מעריך את מסלולו ומורה לירות עליו מטווח של עד קילומטר וחצי.
קצב האש של המערכת מגיע לחמישים עד שבעים וחמישה קליעים (פגזים) בשנייה, שמהירות הלוע שלהם עולה על קילומטר בשנייה.
תותחים כאלה היו מותקנים בכל ספינות הטילים של חיל הים הישראלי.
הכוחות המזוינים של ארצות הברית הפעילו תצורה יבשתית של מערכת זו בהצלחה בעיראק, שם היא מגינה על בסיסיו מירי טילים ופצצות מרגמה.
ישראל שקלה להצטייד בתצורה היבשתית, כאשר מערכת כיפת ברזל עדיין הייתה בפיתוח אך בהמשך העדיפה להפנות את המשאבים לפיתוח כיפת ברזל עקב שטח כיסוי גדול יותר ועקב יכולת התמודדות עם איומים נוספים כגון רקטות גראד.
כינויה הלא רשמי של המערכת הוא R2-D2 בשל דמיון הראדום של המערכת לרובוט מסדרת סרטי מלחמת הכוכבים.
בשנת 1983 ו־1989 תוך כדי אימונים בירי חי של צי ארצות הברית נגד כטב"ם מטרה, יירטה המערכת את המטרה אולם שברי הכטב"ם נפלו על הספינה וגרמו לנזק ואף למוות.
בשנת 1991 במלחמת המפרץ נורו לעבר ספינות ארצות הברית ובריטניה טילים עיראקיים, חלק מהטילים יורטו על ידי הפלנקס.
בשנת 1996 הופל בטעות מפציץ A-6 אינטרודר של חיל הים האמריקאי, על ידי מערכת פלנקס של חיל הים היפני.
הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובריטניה הפעילו תצורה יבשתית של מערכת (בשם Counter-RAM) זו בעיראק, שם היא הגנה על בסיסיהם מירי טילים ופצצות מרגמה.
ב-30 בינואר 2024, יירטה מערכת פלנקס בהצלחה טיל חות'י ששוגר כנגד משחתת אמריקנית בים האדום.
פלנימטר הוא מכשיר מכני המשמש למדידת שטח של צורה כללית במישור.
את הפלנימטר הראשון תכנן ככל הנראה בשנת 1814 יוהאן מרטין הרמן.
אופן הפעולה: מעבירים את קצה זרוע המכשיר על היקף הצורה, והפלנימטר באמצעים מכניים מתרגם את תנועות הזרוע למידת שטח.
עקרון הפעולה הוא לפי נוסחת הסקטור של לייבניץ, או משפט גרין (Green's theorem) אשר מכליל אותה.
משפט גרין מאפשר לעבור מאינטגרל על פני מסלול סגור (היקף הצורה) לאינטגרל כפול (שטח הצורה):
פלסאון תעשיות בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בייצור ושיווק מוצרים מפלסטיק בתחום אביזרי חיבור לצנרת להובלת מים וגז, מוצרים לענף הלול ומוצרים סניטריים.
החברה היא אחת הגדולות בתעשיית הפלסטיק בישראל.
החברה נוסדה ב-1964 בקיבוץ מעגן מיכאל ובו ממוקם עד היום מפעל הייצור העיקרי של החברה.
אתרי ייצור אחרים הם בקיבוץ כברי על ידי חברת הבת ריאון, וחברות בת הפועלות באיטליה, הודו, גרמניה, ברזיל ובארצות הברית.
החברה רשמה הכנסות של כ-979 מיליון ש"ח ב-2013 והציגה רווח תפעולי של כ-103 מיליון ש"ח ורווח נקי של כ-100 מיליון ש"ח.
מרבית מכירות החברה הן לייצוא (833 מיליון ש"ח ב-2012), בעיקר לאירופה.
חומרי הגלם העיקריים הם פוליפרופילן ופוליאתילן שמיובאים ברובם.
מפעל פלסאון הוקם במעגן מיכאל כמפעל הזרקת פלסטיק.
ההחלטה על הקמת מפעל בתחום הפלסטיק נבעה מרצון הקיבוץ להקים מפעל בו יוכלו לעבוד חברי הקיבוץ המבוגרים או אלו שאינם כשירים לעבודה פיזית מאומצת, מבלי שיצטרכו לעבור הכשרה ארוכה ולהפעילו עם כוח אדם קטן יחסית.
מנהל המפעל הראשון היה יצחק (איציק) קנטור, והמוצרים העיקריים היו מכלי הדחה, פחי אשפה וארגזים מפלסטיק.
בדצמבר 1997 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ונכון לשנת 2016 כ-69% מהמניות מוחזקות בידי קיבוץ מעגן מיכאל והשאר בידי הציבור ובידי גופים מוסדיים.
החברה היא אחת מחמש החברות הקיבוציות הגדולות ביותר.
הפלנקס הוא גזע קיברנטי בדיוני שמופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס.
הגזע הופיע לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #305 מאפריל 1994, ונוצר על ידי הכותב סקוט לובדל והמאיירת ג'אן דורסמה.
הגזע התעמת רבות עם קבוצות האקס, לרבות אקס-מן, אקס פקטור, אקסקליבר ואקס פורס.
לפלנקס מוח כוורתי משותף, וחברי הגזע מחוברים אחד לשני במערכת דמוית טלפתיה.
עיצובם של הפלנקס דומה לזה של גזע הטק-נארכי (שחבר האקס-מן וורלוק מתוכם), שנוצר בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ביל סנקביץ.
הפלנקס נוצרו כאשר צורות חיים אורגניות של בני אדם שונאי מוטאנטים הודבקו בווירוס הטכנו-אורגני שמקורו בגזע הטק-נארכי.
הם מעבירים את תוחלת חייהם בניסיון להדביק אחרים בטרם יגיעו למסה קריטית.
בזמן זה, הם יוצרים מבנה של מגדל בבל כדי ליצור קשר עם הטק-נארכי.
אולם, הטק-נארכי מחשיבים את הפלנקס למעשה תועבה.
הם משמידים את הקן של הפלנקס דרך המרת הכוכב כולו לחומר טכנו-אורגני ושאיבת האנרגיה שבו.
בעלילות השמדה: כיבוש, ההמשך לאירועי השמדה, זן חדש של גזע הפלנקס משמש כאויב עיקרי לגיבורים הגלקטיים של יקום מארוול.
הם ניסו להתחיל היכן שהנבל אניהילוס הפסיק.
כאשר אימפריית הקרי ניסתה לבחון את מערך ההגנה החדש שלה, הפלנקס הצליחו להשחית את התכנות של המערכות ובכך להקיף את שטחי אימפריית הקרי בשדה כוח בלתי חדיר.
הם גם השתמשו בווירוס טכנו-אורגני, אשר הופך יצורים אורגניים לפלנקס הנמצאים תחת שליטתם ולחברים במטריצה המחשבתית היחידה שלהם.
המונח פלנקס משמעו מערך צבאי מרובע, במיוחד בלוחמת יוון העתיקה.
הפלנקס המורכב מיחידות חיל רגלים החמושים בחניתות, מוטות, או נשק מסוג זה.
המונח גם מתייחס לקיר מחולק המרכיב יחידה שלמה, ובמובן זה מתנהל הגזע החייזרי.
פלנקן היא העיירה הקטנה ביותר בנסיכות ליכטנשטיין מבחינת מספר תושביה והשנייה הקטנה ביותר בגודל תחום השיפוט שלה.
בפלנקן מתגוררים גולשי הסקי האלפיני הני ונצל ואחיה אנדריאס ונצל.
פלניצה (בפולנית: Falenica; ביידיש: פֿאַלעניץ) היא שכונה ברובע ואוור שבוורשה, בירת פולין, אשר היוותה עד שנת 1951 יישוב עצמאי, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב פלניצה, השוכן על גדתו המזרחית של הוויסלה, נזכר לראשונה במאה ה-15, ועם חיבורו לקו מסילות הברזל בשנת 1877 הואץ פיתוחו.
בשל היערות בסביבת היישוב וסמיכותו לוורשה, הוא הפך ליעד קיט מועדף על תושבי ורשה.
יהודים התיישבו בפלניצה משנות ה-80 של המאה ה-19, ובין מלחמות העולם התפרנסו רבים מהם משירותי הקיט לתושבי ורשה שהגיעו ליישוב, ובהם רבנים ואדמו"רים.
בעיר פעלו אדמו"רי שושלת וורקא, רבי אברהם משה קאליש ובנו רבי שמחה בונים שנרצח בשואה.
כמו כן פעל בעיר רבי שמואל מרדכי רבינוביץ, בנו של רבי מאיר שלום מקאלושין.
בעיר נולד רבי פנחס מנחם אלתר, לימים האדמו"ר מגור.
לצד פעילות של אגודת ישראל התקיימה ביישוב גם פעילות ציונית, שכללה קנים של תנועות הנוער הציוניות השונות.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו ביישוב כ-5,300 יהודים, רוב תושביו.
עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים ב-19 בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ומונה בו יודנרט, אשר ראשיו הוצאו להורג כעבור זמן קצר.
בדצמבר 1940 רוכזו יהודי היישוב בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בו, ממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה, תוך החרמת רכושם.
בקיץ 1941 ננעלו שערי גטו פלניצה, ורבים מיושביו שולחו למחנות עבודה.
בתקופה זו פרצו בגטו מגפות.
בינואר 1942 נמנו בגטו שביישוב כ-6,500 יהודים.
ב-18 באוגוסט 1942 נערכה בגטו פלניצה אקציית חיסול, בה שולחו כל יושביו בקרונות משא דחוסים למחנה ההשמדה טרבלינקה.
בעת האקציה גילו חלק מיהודי היישוב התנגדות, וראש היודנרט המקומי התאבד יחד עם כל בני משפחתו.
ב-2 במאי 1943 רצחו שוטרים גרמנים גם את 99 עובדי הכפייה היהודים שנותרו במנסרה ביישוב.
פְלָנֵל הוא סוג של בד ארוג, שבעבר עשוי היה רק מצמר וכיום עשוי מצמר, מכותנה או מסיב סינתטי.
בדרך כלל משתמשים בבד פלנל לעשיית מצעים, פיג'מות ואריג צמר משובץ.
כיום מכנים חולצה עם הדפס משבצות כחולצת פלנל.
מקור הפלנל בוויילס והשתמשו בו החל מהמאה ה-17.
גברים וגם נשים לובשים חולצות פלנל, לרוב משובצות.
לעיתים נלבשת מתחת לחולצה חולצת טי.
השימוש בחולצות פלנל משובצות היה בשיאו בשנות ה-90. למשל, חברי להקת נירוונה לבשו חולצות פלנל.
פֶּלֶס לייזר הוא כלי עבודה חשמלי המשמש כפלס בנאים ליצירת מישור יחוס מדויק אופקי או אנכי בעבודות בתוך מבנים ומחוצה להם באמצעות שימוש בקרן לייזר.
רעיון של שימוש בקרן לייזר לטובת פילוס עלה כבר בשנות השישים של המאה ה-20 בעקבות המצאת הלייזר על ידי תיאודור מיימן.
רק בשנות השמונים כאשר ניתן היה באמצעות מראה מסתובבת לסובב את קרן הלייזר כך שייווצר מישור של 360 מעלות החל שימוש מסחרי בפלסי לייזר.
שימוש במנסרה אופטית לפיזור הקרן הנקודתית של הלייזר למישור בשנות התשעים וכן כניסת הטכנולוגיה של דיודות לייזר והשימוש במכניזם מבוסס מטוטלת לפילוס אפשר להפוך את פלס הלייזר למכשיר קטן, נייד, לא יקר ומאד נפוץ בקרב בעלי המיקצוע הרלוונטיים.
לפלס לייזר שני שימושים עיקריים:
עבודות בתוך מבנים – משמש לקביעת גבהים אחידים אופקית וכן ניצבות בתוך מבנה, כגון: ריצוף, תקרה אקוסטית, דלתות, חלונות, מערכות מיזוג, צנרת, ריהוט, ועוד.
עבודות פיתוח מחוץ למבנים – משמש למגוון עבודות בתחום עבודות עפר ופיתוח כגון: חפירה, חציבה ומילוי, הנחת תשתיות זורמות, ריצוף, קירות פיתוח ועוד.
המשדר מייצר את קרן הלייזר באופן קבוע ברדיוס של 360 מעלות ולמרחק של מאות מטרים (ככל שאין אלמנטים החוסמים את שדה הראיה של הקרן).
בתאורה מעומעמת הקרן יכולה להיות נראית לעין ולסייע בסימון הגובה הרצוי אולם לרוב מתבצע הפילוס באמצעות קולט האות.
המשדר ממוקם בצורה יציבה, על גבי חצובה או משטח ישר אחר, מעל גובה משטח העבודה וכשהוא מפולס (באמצעות בועית פילוס – בדומה לפלס ידני).
קולט האות הוא מכשיר נלווה המתקשר עם המשדר ומציין את גובהו היחסי לגובה הקרן המשודרת מהמשדר וזאת באמצעות ספרות המופיעות על הצג שלו ובתוספת צפצפוף ההולך ומתקצר ככל שגובהו של קולט האות מתקרב לגובהו של המשדר וקרן הלייזר.
המשדר מורכב במסילה על עמוד שנתות (מכונה: לאטה) ובעזרתו מתבצעת המדידה.
פלסאנמור בע"מ () היא חברה ציבורית ישראלית, העוסקת בפיתוח וייצור של מכשור רפואי, ובכלל זה מכשיר ביתי לבדיקת אולטרה סאונד להיריון.
החברה הוקמה בסוף 2014 על ידי ד"ר אלעזר זוננשיין, והוא מנכ"ל החברה ובעל השליטה בה.
יו"ר החברה הוא יונתן אדרת, לשעבר יו"ר מזור רובוטיקה.
תחילה פיתחה החברה מכשיר ביתי לבדיקת אולטרה סאונד של פעולת הלב, לשם הצגת התוצאות לקרדיולוג מרוחק.
לאחר התייעצות עם רופאי נשים, בהם פרופ' שלמה משיח, שינתה החברה את ייעוד המכשיר לבדיקת אולטרה סאונד להיריון.
לחברה הסכם עם שירותי בריאות כללית, לפיו קופת החולים תרכוש 20,000 מכשירים, שאותם תמכור לנשים הרות.
נכון ל-2022, מכשירי האולטרה סאונד מתוצרת פלסאנמור משווקים באופן נרחב למבוטחות שירותי בריאות כללית.
המכשירים מתממשקים באמצעות חיבור USB לטלפונים סלולריים בעלי מערכת הפעלה מסוג אנדרואיד.
ב-14 ביוני 2021 התחילו מניות החברה להיסחר בבורסה בתל אביב, עם הפיכתה של פלסאנמור לחברה ציבורית.
בשלבי פיתוח וניסוי קליני נמצא מכשיר נוסף, שמיועד לנשים הנמצאות בטיפולי פוריות.
פלס פוינט היא שכונה היסטורית בחלק הדרום מזרחי של העיר בולטימור אשר במדינת מרילנד שבארצות הברית.
השכונה נוסדה במקור בסביבות שנת 1763 וממוקם לאורך החוף הצפוני של נמל בולטימור.
אזור פלס פוינט מכיל חנויות עתיקות רבות, וכמו גם מסעדות, בתי קפה, ומעל ל-120 פאבים.
אזור פלס פוינט ממוקם כ-2.4 קילומטרים מזרחית לרובע העסקים המרכזי של בולטימור.
אזור פלס פוינט מכיל את הריכוז הגדול ביותר של ברים, פאבים ומסעדות בבולטימור.
לאורך שנות קיומה של השכונה חיו בפלס פוינט אוכלוסיות מהגרים גדולות שכללו בעיקר אירים, גרמנים, יהודים, פולנים וכמו גם קבוצות אוכלוסייה ממזרח אירופה כמו אוקראינים, רוסים, צ'כים וסלובקים.
מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 החלו להתגורר בשכונה מספר גדל בהתמדה של תושבים בעלי הכנסה בינונית-גבוהה - מגמה אשר תרמה רבות לשימור של חלק גדול מבתי העסק והמבנים ההיסטוריים של השכונה.
מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 אזור החלק הצפוני של השכונה מכיל בעיקר מהגרים מקסיקניים ומהגרים מאמריקה המרכזית.
מוזיאון ההיסטוריה והתרבות של הקהילה האפרו-אמריקנית במרילנד ע"ש ריגינלד פ.
לפי מפקד האוכלוסין של 2010 גרו בשכונה באותה העת 3,168 תושבים, מתוכם 61% היו לבנים, 24.9% היו היספנים, 7.4% היו אפרו-אמריקאים ו-6.7% היו ממוצא אתני אחר.
ב-37% מיחידות הדיור בשכונה גרו הבעלים של אותן יחידות הדיור, בעוד ש-17.4% מיחידות הדיור בשכונה היו ריקות.
83.7% מהאוכלוסייה אשר היו בגיל העבודה היו מועסקים, 4.0% היו מובטלים ו-13.1% היו מובטלים.
ההכנסה החציונית של משק בית באזור פלס פוינט הייתה 46,167 דולרים.
7.5% מהמשפחות בשכונה ו-12.6% מכלל האוכלוסייה בשכונה היו מתחת לקו העוני.
לאורך השנים היו מספר סרטים ותוכניות טלוויזיה שצולמו בתחום השכונה:
חלק מהסצנות בסרט "הוא פשוט לא בקטע שלך" משנת 2009 צולמו באזור השכונה.
סדרת הטלוויזיה "רצח מאדום לשחור" נהגה לצלם לאורך כל הסדרה את הסצנות של מטה המשטרה באזור פלס פוינט.
בסרט "נדודי שינה בסיאטל" משנת 1993 חלק מהסצנות שצולמו בבית של אנני צולמו בפלס פוינט.
מחנה פלס אם ואגראם או שדה התעופה פלס אם ואגרם הוא אחד מאתרי מחנה הריכוז החיצוניים הקטנים של מחנה הריכוז מאוטהאוזן בפלס אם וואגרם , באוסטריה התחתית.
ב-1938 החלה בניית שדה תעופה קטן בפלס לרבות מרכז בקרה עבורו.
שדה התעופה לא היה סלול והיה בו האנגר גדול.
מצפון לפלס הוקם מחנה צריפים ובו כמאה צריפי עץ ומגרש מסדרים מרכזי, ששימש מאביב 1939 כמחנה אימונים של לופטוואפה.
בשדה התעופה הייתה גם חוות ארנבות אנגורה עם כ-2000 בעלי חיים.
צמר החיות שימש לייצור מצנחים ופשתן לחיילים.
יש כיום ראיות מבוססות כי החל מ-27 ביוני 1944 נאלצו לעבוד שם כעובדי עבודות כפייה כמה עשרות מיהודי הונגריה שגורשו ממדינתם, נשלחו ממחנה האם מאוטהאוזן ושוכנו בצריף שהוקם ישירות באזור.
יחד עם עובדים זרים (על פי רוב אסירים) שהוצבו בטירת תירנטל (Schloss Thürnthal) הם היו תחת פיקוד מפקד המחנה - כ-3,000 איש, שהועסקו כעבדים ממש אצל חקלאים ובפירמות ייצור שונות.
יהודי הונגריה זכו במקום ליחס זהה של אסירים.
המחנה הקטן הזה, שזמן רב לא היה ידוע לחוקרים, זכה לזלזול, להכחשה או להתעלמות מוחלטת של האוכלוסייה האזרחית של פלס והכפרים מסביב.
בני התקופה האוסטרים המעטים ששרדו ועבדו עבור הרייך הגרמני תמורת שכר במחנה זה, יכלו לדווח על כך בתום המלחמה, אך סכרו את פיהם.
את העסקת היהודים בפלס ניתן לקרוא לראשונה בצו של יושב ראש לשכת העבודה המחוזית, שניתן ב-27 ביוני 1944. תקנה זו של 11 נקודות מתחילה כך:
יהודים, כזרים לגזע, אינם חברים בחברות ובמפעלים גרמנים.
יחסי העבודה של היהודים הם דבר מיוחד.
ניתן להעסיק עובדים יהודים רק בקבוצות.
יש לשמור אותם בנפרד מאחרים ולהציב אותם במגורים נפרדים.
תקנות חוק העבודה הגרמני אינן חלות על תנאי העסקתם של יהודים.
עובדים יהודים מתחת לגיל 18 כפופים לאותן תקנות זמן עבודה כמו מבוגרים.
כלומר "היהודים הם אסירים וכפופים לגישה החשאית של משטרת המדינה".
(גסטפו)היהודים הראשונים שנשלחו רשמית למחנה פלס על ידי לשכת העבודה היו רשומים עם מספר זיהוי, שם ותאריך לידה.
במכתב לראש עיריית פלס, שנכתב ב-11 ביולי 1944, אישר ראש הנהלת המחוז כי יש להתייחס "...ליהודי הונגריה שהגיעו לאחרונה כאסירים...".
בנספח קיבל ראש העיר רשימה עם שמות, תאריכי לידה ומספרי זיהוי של 62 יהודים (מתוך 72).
מרשימה זו, אשר נערכה ב-1 ביולי 1944, ניתן להסיק את קבוצת הגיל של האנשים שגורשו לשם:
היהודי ההונגרי המבוגר ביותר במחנה היה שמואל שולד (או סולד) שנולד ב-15 במאי 1868 (כלומר היה בן 76).
מתוך סך של 72 יהודים, 23 היו גברים ו-49 היו נשים, כלומר יותר מ-50% היו נשים.
לתושבי פלס אם ואגראם "נודע על קיומם של יהודי המזרח ההונגרים ועל איסור המגע עמם" באיומי מכות ושיטות אחרות ידועות לשימצה".
ניתן להוכיח את קיום מחנה פלס עד 16 במרץ 1945. זה מתאשר על ידי מותו באותו היום של גאורג שנקר בן ה-5. הילד היהודי יליד בודפשט נהרג ממטען (אולי מוקש אולי פצצה) ונקבר בבית העלמין הקתולי בפלס.
האם גיאורג שנקר הוצא מקברו לאחר המלחמה, או שהוא עדיין טמון שם, לא ידוע.
אדית רטי : היא הייתה במחנה עם אמה הלן (נולדה ב-23 במרץ 1912) ואחיה גאורג (נולד ב-24 ביוני 1936).
שמה של אדית נמצא ברשימת המתים, אבל אמה וגאורג לא נמצאים (מיום 13.04.1944)
גבריאל היידו : הוא היה במחנה עם אמו, אליזבת (נולדה ב-7 בספטמבר 1907).
שמואל שולד : שמו מופיע בשתי רשימות, אך פעם מכונה "סולד", ופעם נכתב כ"שולד".
פטר גולדמן : הוא היה במחנה עם אמו, מרגרטה גולדמן (נולדה ב-9 בספטמבר 1913).
הוא כבר לא ברשימה של 13 ביולי 1944.
גאורג שנקר : גיאורג שנקר נולד ב-1 במאי 1939 בבודפשט ונכלל ברשימה של ה-13 ביולי 1944 עם אמו, אליס שנקר (נולדה ב-25 במרץ 1914).
אזור הצריפים לשעבר, הממוקם צפונית לקמפטל שטראסה (Kamptal Straße) של היום, עבר חלוקה מחדש (פרצלציה) ונבנה מחדש ברובו.
שדה התעופה הוא שוב שדה חרוש.
פלנסיה כדורסל (בספרדית: Palencia Baloncesto) הידועה מטעמי חסות מסחרית כ-CD Zunder Palencia, היא קבוצת כדורסל ספרדית מפלנסיה, קסטיליה ולאון, המשחקת בליגה הספרדית השנייה בכדורסל.
המועדון נוסד בשנת 1979 בבית הספר הדתי Colegio Marista של פלנסיה במטרה לתמוך בקבוצות מילואים המתחרות בטורנירים מחוזיים ואזוריים.
קבוצת הכדורסל המקצועית הוקמה ב-1997 ושיחקה במשך חמש שנים בליגת ה-EBA,הליגה הרביעית, לפני שהוזמנה להצטרף ל-LEB 2, הליגה השלישית, ב-2005. בעונת 2008/09 זכתה פלנסיה בגביע ה-LEB Plata ובאליפות הליגה, והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה, ה-LEB Oro.
ב-2014 הפסידה פלנסיה 1–3 לטיסונה בגמר פלייאוף העלייה לליגת ה-ACB.
שנתיים לאחר מכן זכתה הקבוצה בגביע נסיכת אסטוריאס ובאליפות ה-LEB Oro 2015/16 והייתה אמורה להעפיל לליגה הראשונה, אך ויתרה על העלייה מפני שלא עמדה בדרישות.
בעונת 2022/23 זכתה בגביע הנסיכה אחרי ניצחון על אנדורה וב-18 ביוני 2023 עלתה לליגת ה-ACB לאחר ניצחון 95–83 בגמר פלייאוף העלייה על סן פבלו בורגוס.
הליגה הספרדית השנייה בכדורסל (1)
הליגה הספרדית השלישית בכדורסל (1)
פלנסיה (בספרדית: Palencia) היא עיר בספרד, בקהילה האוטונומית של קסטיליה ולאון.
העיר היא בירת מחוז פלנסיה.
העיר ממוקמת בצפון-מערב חצי האי האיברי, בחציה הצפוני של הרמה הפנימית, העיר שוכנת על הגדה השמאלית של נהר קריון.
פלנסיה מהווה חלק מציר כלכלי אזורי, יחד עם הערים ויאדוליד ובורגוס.
פלנסיה שוכנת בצפון הרמה הספרדית המרכזית, המסטה, באמצע עמק הנהר קריון, ליד מפגש הנהר עם נהר פיסוארגה, שזורם דרך העיר ויוצר ארבעה איונים: הגדולים בהם דוס אגואס וסוטיליו.
פלנסיה ממוקמת כ-190 ק"מ צפונית למדריד, וכ-40 ק"מ צפונית לויאדוליד, בירת קסטיליה ולאון.
שתי גבעות מקיפות את העיר באזור הצפון-מזרחי שלה.
על הגבעה הקרובה לעיר ניצב הפסל של ישו בגובה 30 מטר הידוע בשם Cristo del Otero, פסל ישו הרביעי בגובהו בעולם.
בתחומה של פלנסיה קיים יער המשתרע על שטח של 1,438 הקטאר, על רמה מעל העיר, המכונה בפי בני המקום "מונטה אל וייחו" ("ההר הישן").
היער הוא מקום בילוי פופולרי לבני העיר.
הכפר פראדס דה מונטה, 14 ק"מ מן העיר, נמצא אף הוא בתחום הרשות.
האקלים באזור פלנסיה הוא יבשתי ים תיכוני עם חורפים קרירים, המושפעים מגובהה של העיר מעל פני הים (749 מ') ובידודה מהשפעת אקלים ימי.
החורפים מתאפיינים ברוחות קרירות, ומספר מועט של ימי שלג בחורף, עם טמפרטורות מינימום בדרך כלל מתחת ל-0° מעלות.
תופעת ערפל מתרחשת לעיתים קרובות בגלל השפעת הנהר החוצה את העיר.
הקיץ חם עם טמפרטורות העולה על 30° מעלות וביולי, לעיתים נדירות יכולות להגיע ל-38 מעלות.
בשל גובהה של פלנסיה, הטמפרטורות הליליות נוטות להיות קרירות יותר.
רמות המשקעים מתונות ומפוזרות לאורך כל השנה (למעט בחודשים יולי ואוגוסט).
הקיץ והחורף הם העונות היבשות יותר, כאשר רוב המשקעים מתרחשים בסתיו ובאביב.
הגשר הרומי החוצה את נהר קריון הוחלף בגשר בעל שלוש הקשתות בימי הביניים.
החלק הישן של העיר נמצא על הגדה השמאלית, שכונת מגורים מודרנית נמצאת על הגדה הימנית.
פיתוחה של העיר החל בהתיישבות בגדה הימנית של הנהר ומאוחר יותר, עקב הצפות תכופות, עבר לגדה השמאלית, השוכנת על קרקע גבוהה יותר.
אוכלוסיית פלנסיה גדלה ב-10 השנים האחרונות, מ-78,800 תושבים בשנת 1996 ל-81,552 בשנת 2011. היסטורית, העיר הייתה מוקד להגירה מחלקים אחרים של ספרד, במיוחד בין 1950 ל-1970, שנים בהן עודדו מהגרים כפריים לעבוד בפיתוח תעשייתי.
למרות הגירה חיובית, בעשור השלישי למאה ה-21 יש בעיר אוכלוסייה עם שיעור פנסיונרים גבוה מהממוצע, זאת עקב הגירת צעירים למרכזים עירוניים גדולים יותר כמו ויאדוליד, מדריד או ברצלונה.
האוניברסיטה הראשונה בספרד, ה-studium generale בפלנסיה, נוסדה על ידי אלפונסו השמיני ב-1208; אולם המוסד לא שרד זמן רב.
במהלך שנות פעילותה הקצרות למדו בה המשורר מהמאה ה-13 גונזלו דה ברסאו וסנט דומיניק, מייסד המסדר הקתולי הדומיניקני.
מורי האוניברסיטה בפלנסיה העדיפו לעבור לאוניברסיטת סלמנקה המשגשגת ולאוניברסיטת ויאדוליד, אולם המסדרים הדתיים החשובים ביותר נותרו בפלנסיה, תחת הבישוף של פלנסיה.
לאוניברסיטת ויאדוליד (UVA) יש קמפוס בעיר פלנסיה אשר נחנך בשנת 2002.
פלנסיה מקושרת היטב לעיירות וערים אחרות בספרד בכבישים בינעירוניים וכבישים מהירים:
A - 62 ויאדוליד / מדריד
בעיר תחנת רכבת ובה תנועת רכבות ערה לאור מיקומה האסטרטגי למסילות לצפון וצפון-מערב בספרד.
נמל התעופה בוויאדוליד הוא שדה התעופה הקרוב ביותר לעיר, במרחק של 45 ק"מ.
משדה התעופה יוצאות טיסות יומיות לברצלונה, ולנסיה, פריז, בריסל ויעדים נוספים.
בפלנסיה יש שירות אוטובוסים עירוני ובו שישה קווים.
צי של 18 אוטובוסים משרת את הקווים העירוניים.
פְּלָנֵתָנְיָה הוא מרכז מדע וחלל בנתניה, שמטרתו לקדם את נושא החינוך המדעי לילדי ישראל.
המקום הוקם באמצעות תרומה של איש העסקים היפני ריקיהירו מדראמה בשנת 2016, לאחר הסכם שחתם מדראמה עם ראש עיריית נתניה, מרים פיירברג.
ריקיהירו מדארמה סיפר כי בצעירותו קיבל עזרה מאדם יהודי, וברצונו לתרום בחזרה למדינת ישראל.
לגבי בחירתו להקים מרכז חלל, הסביר מדראמה כי הרעיון עלה במוחו כשהביט בשמיים והבין שלמרות שכל הכוכבים נראים אותו הדבר מרחוק, כשמתקרבים רואים את ההבדלים ביניהם.
כמו כן, כשמביטים מתחנת החלל לעבר כדור הארץ, רואים את המדינות ובני האדם זהים, אבל מקרוב ההבדלים ניכרים.
הפעילויות הקיימות במקום כוללות פלנטריום, גן מדע, כיתות לימוד, מצפה כוכבים, תערוכת מיצגים בתחום החלל ועוד.
בשנים האחרונות מתקיימים במקום אירועים של שבוע החלל הישראלי, מטעם סוכנות החלל הישראלית, ושיתופי פעולה נוספים.
גן מדעי - המחולק לחמישה מתחמים בהם ממוקמים מתקנים פיזיקליים חושיים על פי נושאים: אקוסטיקה, אופטיקה, אנרגיה סולרית, חילופי אנרגיה וכוח כבידה.
גן יפני - גן זן עם אלמנטים ייחודים ליפן, בריכות דגים אקולוגיות ועצי בונסאי והכל עם צמחייה ארץ ישראלית כולל מתחמי הידרופוניקה ואקוופוניקה.
גן / מתחם חיצוני - מתחם דשא מרווח בו מתקיימות שלל פעילויות.
חדרי לימוד - שלוש כיתות המכילות עד 25 תלמידים, טלוויזיה, מקרן ואביזרי לימוד, כולל חדר מחשבים.
אולם - מתחם בו ממוקמים שני מסכי ענק, מיועד לכנסים ולאירועים עד כ-200 איש בישיבה.
פלנטריום - אולם המקרין מופעי כוכבים על גבי כיפה חצי כדורית.
מצפה כוכבים – מתחם בו ממוקם טלסקופ במרכז של כיפה הנפתחת.
פלנקטון: הסרט הוא סרט הנפשה אמריקאי, מסוגת קומדיה מוזיקלית, אשר מבוסס על סדרת הטלוויזיה "בובספוג מכנסמרובע" שנוצרה על ידי סטיבן הילנבורג.
הוא בוים על ידי דייב נידהם ונכתב על ידי קאז, כריס ויסקרדי ומר לורנס, המבוסס על סיפור מאת לורנס.
בסרט מדבב לורנס, המדבב של פלנקטון, לצד שאר השחקנים הקבועים של הסדרה.
הסיפור עוקב אחר פלנקטון, שעולמו משתנה לחלוטין כאשר תוכניתו לשליטה עולמית מסוכלת.
זהו הסרט השני בסדרה של סרטי ספין-אוף של דמויות הזיכיון "בובספוג מכנסמרובע" בעקבות "סנדי צ'יקס מצילה את ביקיני בוטום" משנת 2024.
במרץ 2020, ViacomCBS הודיעה שהיא תפיק סרטי ספין-אוף של בובספוג להזרמת טלוויזיה.
ביוני 2024, הוכרז סרט ספין-אוף שמציג את הדמות פלנקטון בראשותו עם צוות היצירה שלו.
מאהויה ברידג'מן-קופר הלחין את הפרטיטורה, וברט מקנזי, לינדה פרי, מארק מות'רסבו ובוב מות'רס כתבו שירים מקוריים.
בדומה לקודמו, הסרט כולו הודלף באוגוסט 2024 לפני שחרורו, כהעלאת וידאו באינטרנט.
הסרט הופץ רשמית בנטפליקס ב-7 במרץ 2025.
עולמו של פלנקטון משתנה לחלוטין כאשר תוכניתו לשליטה עולמית סוכלה.
שם הדמותמדבב/ת באנגליתמדבב/ת בעבריתהערותפלנקטוןמר לורנסצביקה שוורצברגגדי לוי (שירה)בובספוג מכנסמרובעטום קניעידו מוסריפטריק סטארביל פייגרברייקלירון ברנסקרן פלנקטוןג'יל טליטליה ברקאיסנדי צ'יקסקרולין לאורנסנעמה אוזןטליה ברקאי (שירה)מר קראבקלנסי בראוןעמי מנדלמןסקווידוויד טנטקלסרודג'ר באמפסגלעד קלטרפרל קראבלורי אלןדון לני-גבאיגברת פאףמרי ג'ו קטלטנורית בנאי קורן
במרץ 2020, דווח כי ViacomCBS תפיק שני סרטי ספין-אוף המבוססים על הסדרה בובספוג מכנסמרובע עבור נטפליקס.
בפברואר 2022, במהלך שיחת משקיע, אמר מנכ"ל ניקלודיאון, בריאן רובינס, כי שלושה סרטי ספין-אוף מונעי אופי של בובספוג נמצאים בעבודות וכי הם ישוחררו באופן בלעדי בסטרימר פרמאונט+, כשהראשון יוקרן ב-2023. עם זאת, באפריל 2023, דווח שהראשון, "סנדי צ'יקס מצילה את ביקיני בוטום", יגיע במקום זאת לראשונה בנטפליקס ב-2024.
ביוני 2024, הוכרז שסרט ספין-אוף שני של בובספוג עבור נטפליקס, בשם "פלנקטון: הסרט", נמצא בהפקה ויציג את פלנקטון כדמותו הראשית.
צוות הקול הקבוע של הסדרה של מר לורנס, קולם של פלנקטון, ג'יל טלי, טום קני, ביל פייגרברייק, קרולין לורנס, קלנסי בראון ורודג'ר באמפס אושרו לחזור על תפקידיהם.
דייוויד נידהם הוכרז כבמאי הסרט, כאשר מר לורנס היה שותף לכתיבת הסרט, לצד קאז וכריס ויסקרדי.
מהוויה ברידג'מן-קופר הוכרזה כמלחינה, עם קארין רכטמן ואוטיס ראצ'מן כמפקחי מוזיקה.
בנוסף, הסרט יכלול שירים מקוריים שנכתבו על ידי ברט מקנזי, לינדה פרי, מארק מות'רסבו ובוב מות'רסבו.
בדומה לסרט הקודם, הסרט כולו הודלף באינטרנט כהעלאת וידאו באוגוסט 2024 לפני יציאתו לאקרנים.
הסרט יצא בנטפליקס ב-7 במרץ 2025.
פרסתאריךקטגוריהתוצאהמקורפרס בחירת הילדים של ניקלודיאון2025סרט אנימציה אהוב
פלסטיק הוא שם כולל למגוון רחב מאוד של חומרים סינתטיים וחצי סינתטיים מעשי ידי אדם, שאפשר להעניק להם כמעט כל צורה רצויה – לרוב על ידי חימום והפעלת לחץ.
מבחינה כימית החומרים הפלסטיים הם פולימרים, כלומר שרשרות מולקולריות ארוכות הנוצרות על ידי חיבור רצוף של מולקולות קטנות יותר – מונומרים, בתהליך הנקרא פִּילְמוּר.
המילה "פלסטי" (מיוונית: πλαστικός) פירושה נוח לעיצוב, וזה יתרונם העיקרי של החומרים הללו.
לעיתים קרובות, מטשטשת ההבחנה בין פלסטיק לפולימר.
המונח פלסטיק ניתן לפולימר או לתערובת פולימרים שעברה עיבוד או השבחה במטרה להופכה למוצר שימושי.
בדרך כלל, העיבוד כולל הוספה של כימיקלים שתפקידם: לייצב את החומר הפלסטי או לרככו, למנוע את חמצונו, או לצבוע אותו.
פולימר – זהו המרכיב העיקרי של הפלסטיק הקובע כמעט את כל תכונותיו.
הפולימר הוא תערובת של שרשרות מולקולריות (מקרומולקולות) ענקיות המורכבות מיחידות חוזרות הקשורות ביניהן בקשר קוולנטי.
מרבית הפולימרים הם מוצקים בטמפרטורת החדר, זאת הודות לגודלן של שרשרות הפולימר המכתיב אינטראקציות קישור בין מולקולריות חזקות.
עקרונית, ככל ששרשראות הפולימר ארוכות יותר, כך החומר מוצק יותר.
חומרי צבע – פיגמנטים ממקור מינרלי או אורגני מוספים על מנת להקנות צבע לפלסטיק, שבדרך כלל שקוף או לבן (כתלות בפולימר).
מרככים – חומרים שמטרתן להקל את תהליך העיבוד של הפלסטיק.
חומרי זיון – לעיתים מוסיפים לחומרי פלסטיק חומרי מילוי, המיועדים להוסיף להם חוזק.
חומרי הזיון העיקריים הם סיבי זכוכית או סיבי פחמן (ובעבר היה גם נפוץ השימוש באזבסט).
חומרי הקצפה – ניתן להזריק לפלסטיק גזים שונים בשלב העיבוד על מנת להקנות לפלסטיק מבנה תאי חלול המאפשר הורדה של הצפיפות, ומקנה יכולות ציפה משופרות.
הגזים הנפוצים לצורכי הקצפה הם: חנקן ופחמן-דו-חמצני.
לעיתים כתחליף להזרמת גז באופן ישיר, מוסיפים לפלסטיק תרכובות המשחררות גזים.
מעכבי בעירה ונוגדי חמצון – תרכובות שמטרתן למנוע את חמצונו של הפלסטיק או של חומרי הצבע שבו ולהפחית את דליקותם בעת בעירה.
חמצון הפלסטיק עשוי להביא לפירוק של מולקולות הפולימר ובהמשך לפגיעה בתכונות המכניות של הפלסטיק.
תעשיית חומרי האריזה צורכת כשליש מכל חומרי הפלסטיק המיוצרים בעולם.
מיד אחריה, נמצאת תעשיית הבנייה, שצורכת כרבע מכלל החומרים הפלסטיים המיוצרים.
הבנאים משתמשים בחומרים פלסטיים לריצוף, לציפוי קירות, למערכות החשמל והצנרת, לבידוד, למסגרות חלונות ועוד.
תעשיית הרכב היא הצרכנית השלישית בעולם של חומרי פלסטיק.
מאז שנות השמונים, עם הצלחתו של אקדח גלוק, נעשה שימוש משמעותי בפלסטיק לייצור אקדחים.
תעשיית הפלסטיק היא אחת מהתעשיות הכימיות הגדולות והחשובות בעולם.
באירופה לבדה, יש כ-60,000 מפעלים לייצור חומרי פלסטיק, המעסיקים באופן ישיר כ-1.45 מיליון בני-אדם.
היקף הייצור העולמי של חומרי פלסטיק לשנת 2015 היה 322 מיליון טון.
סין היא, כיום, היצרנית הגדולה בעולם של חומרי פלסטיק, עם נתח של כרבע מהייצור העולמי.
ייצור עולמי של פלסטיק על-פי אזורים (2013)
היקף הייצור העולמי של פלסטיק במיליוני טונות (1950–2015)
נכון לשנת 2015, היקף הייצוא העולמי של חומרי פלסטיק עמד על כ-66 מיליארד דולר.
5 המדינות המובילות בייצוא של מוצרי פלסטיק הם: סין, אחראית על כ-27% מכלל היצוא העולמי, גרמניה (11.8%), ארצות הברית (9.5%), איטליה (3.9%) וצרפת (3.5%).
ענף הפלסטיק בישראל כולל בתוכו כ-500 יצרנים, ומועסקים בו כ-23,700 עובדים.
היצוא השנתי של ענף זה הוא בהיקף של כ־2.6 מיליארד דולר, המהווים כ־6% מתוך כלל היצוא התעשייתי של ישראל.
מוצרי הפלסטיק העיקריים ליצוא הן: יריעות, לוחות וצנרת עבור ענפי הבנייה, התשתיות, והחקלאות, חלקים של ציוד רפואי, אריזות גמישות חכמות וחלקי רכב ותעופה.
שיטות עיבוד של חומרים פלסטיים
בשיטה זו, כמות מדודה של אבקה מוכנסת לחלקה התחתון של תבנית פלדה חלולה.
המחצית העליונה של התבנית מעוצבת בצורת חלקו החיצוני של הפריט.
היא יורדת על האבקה המחוממת ומפעילה עליה לחץ חזק.
אז מתרחשת תגובה כימית, והחומר הפלסטי מתקשה.
בשיטה זו, מורחים את המשטח שאותו מבקשים לצפות בחומר הפלסטי, ולאחר מכן, כובשים את המשטח במכבשי פלדה מחוממים.
בתהליך זה נדחק חומר הגלם דרך חור בתבנית, ויוצא ממנו כמוט רצוף בקוטר הרצוי.
אם יש חריץ דק במקום חור, אזי יוצאת ממנו יריעה דקה.
בדרך דומה אפשר לייצר גם צינורות, שפופרות וכדומה.
שיחול היא שיטת הייצור הנפוצה ביותר בתעשיות הפלסטיק.
ייצור פלסטיק בשיטה זו נחשב למהיר ומדויק מאוד, מה שמאפשר גם ייצור המוני של מוצרי פלסטיק ושל חלקי פלסטיק.
בשיטת ייצור זו מחממים את החומר עד שהוא נעשה נוזלי, ואז מזריקים אותו בלחץ לתבנית סגורה, שם הוא מתקרר ומתמצק.
לבסוף פותחים את התבנית ומוציאים את הפריט המוגמר.
שיטה זו פשוטה יחסית, והיא מאפשרת ייצור במהירות ובאיכות גבוהה.
השימושים הנפוצים ביותר לשיטת עיבוד פלסטיק זו הן בתעשיות כמו ייצור צעצועים, פקקים, חלקי מכוניות, או חלקים תבניתיים ופשוטים שיכולים להיעשות על ידי הטבעות חומרי גלם בתבניות ייעודיות.
משמשת ליצירת פריטים חלולים (כגון בקבוקים).
מכניסים את החומר הנוזלי המחומם לתבנית ומזרימים פנימה אוויר בלחץ, המצמיד את חומר הגלם לדופנות התבנית.
בשיטה זו, הנקראת גם רוטציה (רוטציית פלסטיק), מכניסים את החומר הפלסטי לתוך תבנית חלולה ומסובבים אותה על שני צירים לארבעה רוחות.
במהלך החימום החומר הפלסטי ניתך ומתחיל לזרום על כול חלקה הפנימי של התבנית תוך שהוא מקבל בכך את צורתה.
לאחר מכן, מקררים את התבנית ומוצאים את המוצר.
בשיטה זו נהוג לייצר מכלים חלולים גדולים מאוד (פחי ענק, קיאקים, בובות ענק ועוד).
בשיטה זו מורחים על גבי משטח העבודה שכבות דקות של חומר פלסטי נוזלי ולאחר מכן מקשיחים אותו (באמצעות קירור או הקרנת אור, כתלות בפולימר) וחוזרים על התהליך עם שכבות נוספות, עד לקבלת התוצר המוגמר.
לאחר התמצקותם של החומרים הפלסטיים, ניתן כמעט תמיד, לעבדם בדרכים הדומות לאלו של החומרים המסורתיים – ליטוש, חריטה, קידוח והדבקה.
בני האדם השתמשו בחומרים פלסטיים טבעיים, כגון שרפי עצים ושעוות, כבר בעת העתיקה.
פולימר ממקור צמחי הנקרא תאית, היה המרכיב שהעניק חוזק לחבלים בספינות עד המאה ה-19.
הגומי הטבעי והמצאת תהליך הגיפור
הגומי הטבעי, היה ללא ספק אחד מהחומרים הפלסטיים החשובים ביותר בעידן המודרני, בתקופה שקדמה להמצאת החומרים הפלסטיים הסינתטיים.
אולם השימוש הנרחב בגומי הטבעי החל רק לאחר המצאת תהליך הגיפור שאפשר את כניסתו של הגומי למגוון רחב של יישומים בעיקר בתחום תעשיית הרכב הצומחת של ראשית המאה ה-19.
תהליך הגיפור נתגלה ב-1839, על ידי הממציא האמריקני צ'ארלס גודייר.
גודייר, ערך סדרת ניסיונות שמטרתם הייתה שיפור תכונות הגומי הטבעי באמצעות הוספת חומרים כימיים שונים.
גודייר ערך ניסויים נוספים בכיוון זה עד שהושג תהליך תעשייתי – הוולקניזציה (שמו הלועזי של תהליך הגיפור).
התהליך נקרא וולקניזציה על שם הנפח ואל האש במיתולוגיה הרומית וולקן בזכות החום הרב שהוא דורש.
לאחר תהליך זה, הגומי נשאר מקובע בצורה בה הוא נתון וניתן לעצב אותו רק באמצעות חיתוך או שיוף.
גילוי תהליך הגיפור גרם לתנופת מחקר ופיתוח של שימושים חדשים לגומי כאשר בהם המצאת הצמיג והבידוד החשמלי שחוללו מהפכה של ממש בתחום התחבורה והתעשייה העולמית.
המצאת הצלולואיד – חומר פלסטי חצי-סינתטי
השימוש בחומרים פלסטיים החל בתערוכה גדולה בלונדון בשנת 1862, כשאלכסנדר פרקס (1813–1890) הציג לראווה את תגליתו החדשה, "שנהב סינתטי" – או בשמו המסחרי "פרקסין".
חומר זה לא היה אלא חנקית של התאית (החומר שממנו עשויים דפנות תאיהם של הצמחים, הקרוי בלעז צלולזה).
על פיתוח זה זכה פרקס במדליית הארד של היריד העולמי.
למרות ההצלחה הראשונה נכשל פרקס ברמה התעשייתית הואיל והמוצרים מפרקסין נקרעו ונשברו אחרי תקופת שימוש קצרה.
המדפיס והממציא האמריקני ג'ון וסלי היאט, המשיך את עבודתו של פרקס בנקודה שבה הופסקה.
היאט הבין, שהחלפת הממס ששימש בתהליך הייצור של ה"פרקסין" עשויה להביא לשיפור התכונות המכניות של המוצר הסופי.
היאט השתמש בקמפור שהוא ממס אורגני מעט קוטבי, ובכך הצליח לפתח את הצלולואיד (1863).
היה זה חומר קשוח ועמיד, אבל דליק במיוחד.
אחד המוצרים הראשונים מצלולואיד היה שיניים תותבות, אם כי הייתה בעיה חמורה היות שצלולואיד מתרכך בחימום.
הפריצה האמיתית של הצלולואיד הייתה ביצור בגדים אטומים למים.
הם דחו כתמים ומים, והיאט מכר אותם בכמויות עצומות.
גם מחוכים מצלולואיד היו פופולריים באותה תקופה, כי הלחות לא גרמה לחלודה, כמו שהיה קורה למחוך שבנוי על בסיס מתכת.
צלולואיד התגלה כחומר רבגוני ביותר, תוך כדי שהוא מספק חלופה זולה ואטרקטיבית לשנהב, שריונות צבים וכדומה.
חלק מהמוצרים העשויים מתאית מקושטים בצורה מרהיבה.
תחום נוסף שבו השתמשו בצלולואיד בכמות גדולה הוא תעשיית סרטי הצילום שהתחילה להתפתח לקראת סוף המאה ה-19.
למרות יתרונותיו הרבים, היו לצלולואיד גם כמה חסרונות.
עם הזמן הצהיב הצלולואיד ונעשה שביר, וחמור יותר – זהו חומר דליק ביותר (צלולוזה יחד עם חומצה חנקתית היו ממרכיבי אבק השרפה).
במשך שנים רבות היה זה החומר הפלסטי היחיד בשימוש.
לקראת סוף המאה ה-19 הצטרף אל הצלולואיד חומר פלסטי חדש, צלולוז אצטט, שבניגוד לצלולואיד לא היה דליק, ועוד פותחו חומרים פלסטיים קסאיניים, נוחים לצביעה.
כל אלה נוצרו מחומרי גלם טבעיים: תחילה סיבי כותנה שנפסלו לשימוש, ואחר כך עיסת עץ או חלבוני חלב.
עוד בימינו משתמשים בחומרים אלה, למשל לכדורי טניס שולחן.
בצלולוז אצטט עושים שימוש נרחב יותר, הן כחומר אריזה הן לפריטים יצוקים כמו ידיות למברשות שיניים.
בצורתו הסיבית קרוי הצלולוז אצטט בשם "זהורית".
בשנת 1884 הציג הכימאי הצרפתי הרוזן דה שרדונה את החוט העשוי מתאית, שנקרא לאחר מכן על שמו "משי שרדונה".
אף על פי שהבגד היה אטרקטיבי הוא לא היה בטיחותי כי בדומה לצלולואיד הוא היה דליק מאוד.
דבר שהביא ליציאתו של הבד החדש מהשוק.
ב-1894 רשמו שלושה מדענים בריטיים (צ'ארלס קרוס, אדוארד באבן וקלייטון בידל) פטנט על משי מלאכותי חדש.
הבד החדש היה בטיחותי בהרבה.
השלישייה מכרה את הפטנט לחברת קורטלנד הצרפתית, אחת מיצרניות המשי הגדולות בזמנה, וזו החלה לייצרו בשנת 1905. המשי המלאכותי ידוע יותר בשמו המסחרי "ריון" (Rayon) והוא יוצר בכמויות גדולות עד שנות ה-30 של המאה ה-20.
המצאת הבקליט – החומר הפלסטי הסינתטי הראשון, ותחילתה של תעשיית הפלסטיק המודרנית
הכימאי האמריקאי ממוצא בלגי, לאו הנדריק בייקלנד, חיפש לכה מבודדת לציפוי תיילים חשמליים.
הוא גילה שתרכובת הפנול (C6H5OH) ופורמלדהיד (HCOH) יוצרת חומר דביק.
אם מערבבים את שני החומרים יחד, מחממים אותם ואז מקררים ומיבשים, התוצר המתקבל הוא קשה מאוד.
התרכובת החדשה נקראת פלסטיק פנולי או פלסטיק פנול-פורמאלדהידי.
בייקלנד המשיך במחקרו וגילה שהחומר החדש יכול ליצור תערובות עם נסורת עץ, אזבסט וכדומה, תוך כדי יצירת חומר חדש בעל תכונות שונות מהחומר המקורי.
רוב החומרים החדשים היו חזקים ולא דליקים.
הבעיה היחידה הייתה שהחומר נטה להקציף בזמן הייצור, ואם זה קרה היה התוצר באיכות גרועה ביותר.
בייקלנד בנה שפופרות לחץ כדי למנוע היווצרות בועות אוויר ולייצר תוצרים חלקים ואחידים.
הוא הכריז באופן פומבי על המצאתו בשנת 1909 וקרא לה "בקליט".
בתחילה השתמשו בבקליט רק לייצור חלקי מכונות, ציפוי תיילים ושימושים דומים כמבודד בתעשיית החשמל, אך לאחר פקיעת הפטנט ב-1927 רכשה חברת קאטאלין את הזכויות לפטנט, והוציאה חומר חדש שניתן לשימוש במגוון רחב של מוצרים.
בקליט היה הפלסטיק האמיתי הראשון, שכן הוא היה סינתטי לגמרי, ולא התבסס על חומר גלם טבעי.
היה זה גם הפלסטיק התרמוסטי הראשון.
בשל חוזקו ועמידותו הרבה של הבקליט, הוא נבחר לשימוש במוצרים רבים כמו: מכשירי רדיו, שעונים, וכדורי ביליארד.
הבקליט נמצא בשימוש גם בימינו.
שנות ה-20 – תגליות חדשות
ב-1926 פותח חומר פלסטי חדש, שתנן פורמאלדהידי, הידוע ברבים בשמו המסחרי פורמייקה – חומר ציפוי נוקשה, מבריק ועמיד ביותר.
החומרים הפלסטיים המבוססים על פורמאלדהיד ושתנן או מלמין נקראים אמינופלסטיים, משום שהאמוניה ממלאת תפקיד חשוב בייצורם.
בשנות ה-20 מצאו החוקרים כי אפשר ליצור חומרים פלסטיים חדשים מפולימרים ארוכים.
שלושת החומרים המצויים ביסוד התעשייה הפלסטית של ימינו נוצרו במעבדות בשנות ה-30, והם פוליאתילן, פוליוויניל כלוריד (PVC) ופוליסטירן.
למעשה, הן פוליסטירן והן PVC נתגלו כבר במאה ה-19, אולם הכימאים שנתקלו בהם במקרה לא ידעו מה לעשות בהם.
הפוליאתילן התגלה ב-1933, בעקבות מחקר מוכוון.
הוא עשוי משרשרות של החומר הגזי אתילן, המופק מנפט גולמי.
שנות ה-30 – המצאת הניילון, פיתוח הפוליאתילן, והזכוכית האקרילית
חידוש משמעותי בשנות ה-30 של המאה ה-20 היה פיתוחו של הניילון, שהוצג לראשונה על ידי חברת דופונט ביריד העולמי בניו יורק בשנת 1939:
ב-1927 החלה דופונט בפרויקט פיתוח סודי בשם "סיב 66" (Fiber66).
אף על פי שנשכר כדי לעסוק במחקר בלבד, עסק גם ביישומים המעשיים של החומרים שהוא יצר ובמבנה המולקולרי שלהם.
עבודתו הובילה להמצאת סיב הניילון, אשר מתאפיין בחוזקו וגמישותו הרבים.
היישום הראשון היה במברשות השיניים.
המטרה העיקרית שלמענה התבצע המחקר הייתה משי, ובמיוחד גרביוני המשי.