tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מטאל אוונגרדי מושפע מרוק מתקדם, מטאל קיצוני, ומדת' מטאל, וקשור לפרוגרסיב מטאל.
סגנון זה נפוץ בלוס אנג'לס, אזור מפרץ סן פרנסיסקו, בוסטון ווסיאטל בארצות הברית, אוסלו בנורווגיה ווטוקיו ביפן.
בין להקות המטאל האוונגרדי נמנות בוריס, Celtic Frost ו-Voivod.
מטאל אירלאן היה מגזין ואנתולוגיית קומיקס, שפורסם בצרפת וכלל סדרות קומיקס בסגנון מדע בדיוני, פנטזיה ואימה.
כתב העת נוצר בדצמבר 1974 על ידי אמני הקומיקס ז'אן ז'ירו (הידוע יותר בכינויו "מוביוס") ופיליפ דרויל יחד עם העיתונאי-סופר ז'אן פייר דיוננט והמנהל הפיננסי ברנרד פרקס.
הארבעה נודעו כקבוצה בשם "Les Humanoïdes Associés", שהיה בהמשך לשמה של הוצאת הספרים שניהלו, עמה הוציאו לאור את גליונות המגזין.
לאחר הצלחתו הרבה בצרפת, הוא תורגם והופץ בארצות הברית על ידי המגזין ההומוריסטי "National Lampoon" תחת הכותרת 'Heavy Metal'.
במקביל פורסם בגרמניה בשם 'Schwermetall'.
את המגזין ייסד לראשונה ז'אן-פייר דיוננט, מבקר קומיקס ותסריטאי צעיר שעבד קודם לכן במגזין הצרפתי "פילוט", ורצה ליצור מגזין קומיקס המוקדש למדע בדיוני, בניגוד לפילוט שעסק בקומיקס מערבונים וקומיקס ריאליסטי.
בנוסף, מערכת פילוט התייחסה לאמנים בצורה כפויית טובה, ובמהלך אירועי מאי 1968 רבים מהאמנים בעיתון התפטרו במחאה.
לכן, בדצמבר 1974, הקים יחד עם חבריו פיליפ דרואיל וז'אן ז'ירו את חברת הספרים החדשה Les Humanoïdes associés, בשיתוף עם איש העסקים ברנרד פרקס.
כחלק מההוצאה החדשה של הרביעייה, הם הקימו יחדיו מגזין שבו יוכלו לפרסם מדע בדיוני, ביקורות קומיקס, סקירות מדע בדיוני "ועוד הרבה דברים נוספים".
בינואר 1975 פורסם הגיליון הראשון של "Métal hurlant", ובו הרביעייה (למעט פרקס) פרסמו עמודים ראשונים מתוך חוברות קומיקס שיצרו וירוצו לאורך כל הגליונות: Arzach מאת ז'ירו, Gail מאת דיוננט ועוד.
בנוסף, גם האמנים ריצ'רד קורבן וז'אן קלוד גל פרסמו קומיקס בגיליון זה.
בהמשך הפכו דיוננט, ז'ירו ודרואיל לאמנים הקבועים במגזין, בעוד שכמות האמנים האוחרים עלתה בהתאם לפופולריות העיתון.
משום שסיפורים שפורסמו במגזין היו לעיתים אלימים, מיניים, מפחידים או בעלי שפה גסה, הוטל איסור על קטינים לרכוש את המגזין.
רק בינואר 1978 האיסור הותר.
בין השנים 1975 ל-1978 התארחו במגזין אמנים מפורסמים רבים, אמנים צעירים ומבטיחים ואף אמנים זרים.
הרעיון של כתב העת לבחון את גבולות ז'אנר המדע הבדיוני תפס תאוצה וסיפורים יותר ויותר סוריאליסטים, מותחים וייחודיים הופיעו וקיבלו בו מקום.
בנוסף, החלו מוזיקאים שונים להתעניין במגזין ומהר מאוד צוותו לגליונות גם תקליטים של להקות שונות מצרפת, אשר שיריהן סבבו סביב נושא המדע הבדיוני.
במהרה הפכה סצנת הרוק הצרפתית להיות קשורה למגזין, ולחלופין המגזין הפך למזוהה עם מוזיקת הרוק.
עם השנים צבר העיתון פופולריות, ובהתאם הסגנונות שלו השתנו.
המנהל בפועל, דיוננט, הצהיר על כוונתו להרחיב ולפרסם סיפורים בסגנונות רבים ושונים, אך המדע הבדיוני והפנטזיה נשארו תמיד הסגנונות הדומיננטיים במגזין.
החל מגיליון 7 החלו העיתונים לצאת באופן דו-חודשי, והחל מגיליון 9 החלו להתפרסם באופן חודשי.
על פי הסברה הרווחת, המגזין הגיע לארצות הברית בשנת 1975 כאשר נתקל עורך מגזין ההומור האמריקאי "National Lampoon" בכמה גליונות בעת שהיה באירופה, והביא אותם עמו לארצות הברית.
הגליונות התגלגלו אל עורכים נוספים בעיתון ולבסוף, בשנה שלאחר מכן, מייסד כתב העת, לאונרד מוגל, שכנע את ארבעת בעלי Les Humanoïdes associés למכור לו את הזכויות עבור כתב העת.
גרסה אחרת טוענת כי היה זה הסופר קלוד מוליטרני שהראה למוגל את הגיליון הראשון בשנת 1976, וכי מי ששכנע אותו לקנות את המגזין היה בכלל דיוננט.
כך או כך, המהדורה האנגלית הראשונה יצאה באפריל 1977 בשם "Heavy Metal".
לאחר שהיו הזכויות שייכות להוצאה האמריקאית, נזנחו אט אט התרגומים לקומיקס הצרפתי לטובת אמנים אמריקאים לדאבונם של רבעיית המייסדים, שלא הייתה להם שום השפעה על המהדורה האנגלית.
עם זאת, המשיכו הבעלים הצרפתים ובראשם דיוננט למכור את זכויות העיתון להוצאות במדינות שונות שיתרגמו ויפיצו את המגזין: מהדורה גרמנית הופיעה לראשונה בשנת 1980, ספרד ואיטליה בשנת 1981, הולנד בשנת 1982, ודנמרק ושוודיה בשנת 1984.
בשנים הבאות הצטרפו לרבעיית המייסדים אנשי תרבות נוספים להנהלת העיתון, בהם אף הקולנוען אלחנדרו חודורובסקי ידידו הקרוב של ז'ירו.
ביולי 2002 החליטו המייסדים לבצע איחוד למגזין, ויצרו את גיליון 134 בהוצאה המחודשת של "Les Humanoïdes associés".
העיתון החדש היה שונה מהגרסה המקורית שלו: גליונות המגזין פורסמו בחנויות ספרים ברחבי העולם ותורגמו למספר שפות, כאשר חברת העל שמנהלת את הפרויקט היא בכלל הוצאת פבריס ג'יגר שיושבת בלוס אנג'לס.
מטרת המגזין המחודש היה לקדם יוזמות של מחברים צעירים מכל העולם, ובנוסף לקדם את ההוצאה.
כל גיליון מורכב ממספר סיפורי קומיקס מקוריים בני כמה עמודים, שלעיתים יש להם קשר לסדרות שפורסמו בכתב העת או במקומות חיצוניים.
הוא פורסם באופן דו-חודשי, המתפרסם במדינות רבות בעולם בגרסאות בצרפתית, אנגלית, ספרדית ופורטוגזית.
גיליון 145 שיצא בספטמבר 2004 הוא האחרון שהופץ בחנויות ספרים.
במאי 2006 פורסמה המהדורה האחרונה של כתב העת בגיליון מיוחד בן מאה עמודים.
לאחר מכן הודיעה ההוצאה על הפסקת העיתון לצמיתות.
באוקטובר 2011 הוכרז כי סדרת טלוויזיה לייב אקשן המבוססת על מטאל אירלאן שכותרתה Métal Hurlant Chronicles, תופק בצרפת ובריטניה.
הסדרה מונה 12 פרקים של חצי שעה ונמשכה שתי עונות.
בסדרה כיכבו בין היתר רוטגר האוור, סקוט אדקינס, מייקל ג'יי וייט, קרל איי לנדלר, ג'ו פליניגן, דייוויד בל, מאט מולינס וג'יימס מרסטרס.
בארצות הברית הסדרה שודרה בערוץ Syfy ב-14 באפריל 2014.
במאי 2020 הודיע וינסנט ברניאר על חידוש המגזין בשנת 2021, אך הפעם ללא ז'ירו, שנפטר בשנת 2012.
מטאוש אנדז'יי קליך (בפולנית: Mateusz Andrzej Klich; נולד ב-14 ביוני 1990) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הקשר בקרקוביה קרקוב.
קליך נולד בטרנוב, ושיחק לראשונה בליגת העל הפולנית בנובמבר 2008. במהלך עונת 2009/2010 הפך בהדרגה לשחקן קבוע בהרכב הפותח של קרקוביה קרקוב.
ב-14 ביוני 2011 חתם קליך לשלוש שנים בקבוצת וולפסבורג מהבונדסליגה.
וולפסבורג שילמה תמורתו 1.5 מיליון אירו, מה שהפך את קליך למכירה הרווחית ביותר בהיסטוריה של קרקוביה.
ב-31 בינואר 2013 הושאל קליך לזוולה מליגת העל ההולנדית לחצי עונה, ועם סיומה הפכה ההשאלה למעבר קבוע, כאשר במסגרתו שילם תמורתו המועדון ההולנדית 200 אלף אירו, בעוד המועדון הגרמני החזיק בסעיף המאפשר את רכישתו בחזרה.
במהלך התקופה בה שיחק בזוולה זכה קליך עם המועדון בגביע ההולנדי ב-20 באפריל 2014, לאחר ניצחון בגמר על אייאקס בתוצאה 1–5, זכייה שהבטיחה את השתתפות הקבוצה במוקדמות הליגה האירופית.
ב-1 ביולי 2014 מימשה וולפסבורג את סעיף חוזה המכירה של קליך ורכשה אותו בחזרה תמורת 750 אלף אירו.
עם זאת, במהלך המחצית הראשונה של העונה התקשה קליך להיאבק על מקומו בסגל הקבוצה לבונדסליגה מול שחקנים ההרכב הקבועים, כגון קווין דה בראונה, ז'וזואה גילאבוגי ולואיס גוסטבו, ושיחק רק בקבוצת המילואים של המועדון.
בתחילת ינואר 2015 הצטרף קליך לפ.צ.
קייזרסלאוטרן מהבונדסליגה השנייה שהחתימה אותו על חוזה עד 2018. פרטי החוזה לא פורסמו.
ב-26 באוגוסט 2016 הצטרף קליך לטוונטה מליגת העל ההולנדית בחוזה לשלוש שנים, קיבל את המספר 43 וערך את משחק הבכורה שלו ב-10 בספטמבר מול הירנפיין.
קליך הבקיע את שער הבכורה במועדון ב-2 באוקטובר, בתיקו 1-1 מול הראקלס אלמלו.
במהלך עונתו הראשונה בקבוצה כבש קליך שישה שערים, בישל ארבעה וסייע לטוונטה לסיים את עונת 2016/2017 במקום השביעי בליגה.
לאחר שהצעתה הראשונה נדחתה, חתם קליך בקבוצת לידס יונייטד מהצ'מפיונשיפ ב-23 ביוני 2017, עבור סכום שפרטיו לא פורסמו.
קליך ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-9 באוגוסט, במשחק הגביע הליגה מול פורט וייל, שהסתיים בניצחון 1–4, ואת הבכורה בליגה עשרה ימים מאוחר יותר, בניצחון 0–2 על סנדרלנד.
עם זאת, התקשה קליך להיאבק על מקומו בהרכב הפותח מול קלווין פיליפס, יונאן או'קיין ורונלדו ויירה, ופתח רק במשחק ליגה אחד, ב-26 בספטמבר, במשחק בו הפסידה לידס לקארדיף סיטי בתוצאה 1–3, כאשר החלקה שהסתיימה באיבוד כדור שלו גרמה לאחד השערים.
מאוחר יותר סיפר קליך, שהטעות שלו באותו משחק גרם למאמן הקבוצה, תומאס כריסטיאנסן, לאבד את האמון בו ואף להפסיק לדבר איתו.
לאחר אוקטובר מיעט קליך לשחק.
ב-22 בינואר 2018 הושאל קליך לקבוצת אוטרכט מליגת העל ההולנדית עד לסיום עונת 2017/2018. ב-4 בפברואר ערך קליך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 מול אקסלסיור רוטרדם.
תוך זמן קצר חזר קליך לכושר משחק, ובישל פעמיים בניצחון קבוצתו 1–4 על רודה.
ב-29 באפריל 2018, במשחק מול הראקלס אלמלו שהסתיים בתיקו 2-2, יצר קליך 11 מצבי הבקעה לחבריו לקבוצה, בישל שער אחד וזכה בתואר השחקן המצטיין.
מצבי ההבקעה שיצר קליך במשחק היו הכמות הגבוהה ביותר בליגה ההולנדית למשחק בודד מאז 14 המצבים שיצר כריסטיאן אריקסן ב-2012 במדי אייאקס, במשחק מול רודה.
ב-6 במאי 2018, במשחק האחרון של העונה, הבקיע קליך את שער הניצחון לזכות קבוצתו, שהיה גם שער הבכורה שלו, בניצחון 0–1 על פנלו.
הופעותיו הטובות של קליך סייעו לאוטרכט לסיים את הליגה במקום החמישי ולהשתתף במוקדמות הליגה האירופית.
כאשר נשאל אם בכוונתו לשוב ללידס ענה קליך כי הוא "בטוח ב-99%, מכיוון שיש לי עניינים בלתי גמורים שם".
בשבוע שלאחר מכן, ב-11 באוגוסט, הבקיע קליך בפעם השנייה ברציפות, בניצחון 1–4 על דרבי קאונטי, ולאחר שכבש מול נוריץ' סיטי ב-25 באוגוסט את שערו השלישי בחמישה משחקים, זומן קליך לראשונה לאחר ארבע שנים לסגל נבחרת פולין.
ב-28 באפריל 2019 כבש קליך שער שנוי במחלוקת (שהיה התשיעי שלו לעונה).
במהלך משחק מול אסטון וילה, שהסתיים בתיקו 1-1, שכב אחד משחקני וילה פצוע על הדשא.
הכדור הגיע אל קליך, שבמקום להוציא את הכדור החוצה התקדם וכבש שער.
על המגרש התפתחה מהומה, כשמספר משחקני וילה התעמתו עם קליך ועם פטריק במפורד שהיה לידו.
שחקנים נוספים משתי הקבוצות הצטרפו לעימות, והתפזרו רק לאחר התערבות השופט, סדרנים ושחקנים אחרים.
בסופו של דבר הורחק שחקן אסטון וילה אנואר אל-ע'אזי בכרטיס אדום ישיר (שבוטל לאחר מכן על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית, שהשעו במקומו את במפורד לשני משחקים, באשמת התחזות), ומאמן לידס, מרסלו בייאלסה, החליט להורות לשחקניו לאפשר לשחקני וילה לכבוש ללא הפרעה שער שוויון.
בשל כך איבדה לידס את הסיכוי לסיים את העונה במקום השני ולהעפיל אוטומטית לפרמייר ליג.
ב-28 באפריל, בטקס השנתי שערכה הקבוצה, נבחר השער שכבש קליך בספטמבר מול שפילד ונסדיי לשער העונה של לידס יונייטד.
ב-5 במאי כבש קליך את שערו העשירי לעונה, בהפסד קבוצתו 2–3 לאיפסוויץ' טאון.
במהלך עונת 2018/2019 שיחק קליך ב-50 משחקים, הבקיע עשרה שערים ובישל תשעה, היחיד מבין שחקני הסגל שהיה כשיר לכל אורך העונה.
משחקי חצי-גמר הפלייאוף נערכו מול דרבי קאונטי שסיימה את העונה הסדירה במקום השישי, כשקליך פותח בהרכב, אך לאחר ניצחון 0–1 במשחק הראשון שהתקיים בפרייד פארק, הפסידה לידס באלנד רואד בתוצאה 2–4, ו-3–4 בסיכום שני המשחקים.
קליך הבקיע את שערו הראשון לעונת 2019/2020 ב-13 באוגוסט, במסגרת גביע הפוטבול ליג, בניצחון 0–3 על סלפורד סיטי.
קליך הבקיע את שערו השני לעונה, והראשון במסגרת הליגה, בניצחון קבוצתו על ברנסלי ב-15 בספטמבר 2019.
ב-9 בנובמבר 2019 חתם קליך על חוזה חדש לארבע וחצי שנים נוספות בלידס.
עד למשחק שלפני האחרון של אותה עונה, פתח קליך בכל משחקי הליגה בהם שותף, 92 משחקים, מאז שהתחיל בייאלסה לאמן את הקבוצה ב-2018. ב-30 בנובמבר כבש קליך צמד בניצחון 0–4 על מידלסברו, שהעמיד את לידס במקום הראשון בליגה והיה ניצחונה החמישי ברציפות.
על שערו השני במשחק זכה קליך בתואר שער החודש של נובמבר.
לאחר שמשחקי הליגות באנגליה הופסקו במרץ 2020 בשל התפרצות נגיף הקורונה, חודשה הליגה ביוני, וקליך ולידס העפילו לפרמייר ליג ואף זכו באליפות הצ'מפיונשיפ ביולי, לאחר סיום מוצלח של העונה.
קליך ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג ב-12 בספטמבר 2020, במשחק פתיחת העונה מול האלופה, ליברפול, שהסתיים בהפסד בתוצאה 3–4, והבקיע את השער השלישי לזכות לידס.
במשחק השני של העונה, ב-19 בספטמבר, בניצחון 3–4 על פולהאם, כבש קליך פעם נוספת, בבעיטת עונשין, ובנוסף בישל את אחד השערים.
קליך בישל גם במשחק בו ניצחה לידס 0–3 את אסטון וילה והבקיע בבעיטת עונשין נוספת בהפסד קבוצתו 1–2 לווסטהאם יונייטד.
קליך פתח בהרכב במשחק הבכורה של לידס יונייטד לעונת 2021/2022 ב-14 באוגוסט 2021, שהסתיים בהפסד 5–1 למנצ'סטר יונייטד.
את שערו הראשון לעונה הבקיע קליך שבוע לאחר מכן, במשחק מול אברטון, שהסתיים בתוצאה 2–2.
קליך נכנס כמחליף להופעת הבכורה שלו לעונת 2022/2023 ב-6 באוגוסט 2022, במשחק הראשון של העונה, בו ניצחה לידס את וולברהמפטון וונדררס בתוצאה 1–2. ב-24 באוגוסט פתח קליך לראשונה בהרכב וגם הבקיע את שעריו הראשונים לעונה, כאשר כבש צמד בניצחון 1–3 על ברנסלי במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג.
ב-12 בינואר 2023 חתם לשנתיים בדי.
ב-20 בדצמבר 2024 הועבר בטרייד לאטלנטה יונייטד בתמורה לבחירה בסיבוב הראשון של דראפט 2025 של ה-MLS.
ב-13 באוגוסט 2025 חזר לפולין וחתם בקרקוביה קרקוב, הקבוצה בה החל את הקריירה.
לאחר ששיחק בכל המסגרות הצעירות של פולין, ערך קליך ב-5 ביוני 2011 את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כמחליף במשחק ידידות מול ארגנטינה, שהסתיים בניצחון נבחרתו 1–2. ב-14 באוגוסט 2013 פתח קליך בהרכב בפעם הראשונה ואף הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול דנמרק.
אביו של קליך, וויצ'ך, היה גם הוא כדורגלן ששיחק ב-84 משחקים בליגה הפולנית הראשונה, וכיום משמש כמאמן ילדים בקרקוביה קרקוב.
אימו, מלגוז'טה, היא מורה לחינוך גופני אשר זכתה במדליית ארד באליפות פולין באתלטיקה בריצת 800 מטרים.
אחותו, מאיה, היא שחיינית תחרותית.
מטאטריגון מיקרופוס (שם מדעי: Megatrygon microps) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הטריגוניים, המצוי לאורך האזור האינדו-פסיפי שבין הודו לצפון אוסטרליה וצפונה עד הפיליפינים.
דג זה הוא המין היחיד בסוגו.
המין תואר בידי החוקר הסקוטי נלסון אנננדייל ב-1908. עם זאת הסוג עצמו תואר ב-2016.
הטריגון בעל הוא דג פלאגי השוכן בים הפתוח אך גם בשוניות אלמוגים, לגונות ושפכי נהרות שונים בתפוצתו, כמו הגנגס.
למעשה טריגון זה הוא חצי-פלגי מאחר שהוא שוכן גם בשוניות עמוקות יחסית וקרירות בהרבה מפני השטח.
טריגון זה מגיע למוטת סנפירים של 2.2 מטרים ואורך כולל של 3.2 מטרים, מה שהופך אותו לגדול ביחס לקרוביו.
הוא מאופיין בסנפירי חזה בצורת יהלום והוא בעל זנב ארוך ופחוס, מזוקר מעט מעלה ועליו עוקץ הנושא שורת זיזים.
בניגוד לשאר קרוביו הוא בולט יתר לרוחב כשרוחב "כנפיו" ארוך פי 1.4 מאורך הגוף.
העיניים שלו קטנות מאוד, מה שהביא לשמו העממי באנגלית: "Smalleye stingray", ומסתיימות עם פתחי הזימים הגדולים מהם בהרבה.
הטריגון משריץ טריגונים קטנים המתפתחים ברחם.
כמו טריגונים אחרים הוא ניזון מדגים, סרטנים ומסילוניות.
שימורו של טריגון זה קשה להערכה מאחר שהוא נדיר גם באזורי תפוצתו, אך הדבר מוסבר מאחר שהוא נודד במים עמוקים יחסית.
לעיתים די רחוקות הם נתפסים כשלל לוואי של דיג מסחרי ובאזרים כמו מוזמביק לעיתים דגים אותם למאכל בצלצלים.
מטאוש לגובסקי (בפולנית: Mateusz Łęgowski; נולד ב-29 בינואר 2003 בברודניצה שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת איווספור.
לגובסקי גדל במחלקות הנוער של גול ברודניצה, פוגון שצ'צ'ין וולנסיה.
בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של פוגון שצ'צ'ין.
ב-21 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 4-1 לסטאל מיילץ במסגרת המחזור החמישי בליגת העל הפולנית לעונת .
הוא ערך 47 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-22 בספטמבר 2022 ערך לגובסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בהפסד 2-0 לנבחרת הולנד במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
מטאל גיר סוליד הוא משחק וידאו משנת 1998 מסוג פעולה-הרפתקאות והתגנבות שפותח ופורסם על ידי חברת קונאמי ויצא במקור לקונסולת הפלייסטישן.
המשחק, אשר בוים על ידי הידאו קוג'ימה, הוא המשחק השלישי בסדרת משחקי מטאל גיר.
המשחק הכיל גרפיקה פורצת הדרך, ומשחקיות חדשניות והוא היה נחשב לאחד ממשחקי הווידאו המשפיעים ביותר בתקופתו.
לאורך השנים נמכרו מעל ל-7 מיליון עותקים של המשחק ברחבי העולם והוא היה לאחד ממשחקי הווידאו הנמכרים ביותר לקונסולת הפלייסטיישן.
במשחק השחקן שולט בדמותו של סוליד סנייק אשר צריך לנווט בסביבות שונות תוך כדי שהוא חייב להימנע מכך שהאויבים יזהו אותו.
במשחק מושם דגש על התגנבות, והוא מעודד את שחקנים להשתמש בהסחות דעת וטכניקות התגנבות שונות על מנת להשלים משימות שונות מבלי לעסוק בלחימה ישירה מול האויבים.
המשחק כולל גם קרבות מול בוסים, פתרון חידות, ומאפשר להשתמש במגוון גאדג'טים וכלי נשק בכדי להשלים את המשימות השונות.
אלמנט בולט נוסף במשחק הוא היכולת להשתמש במערכת תקשורת המאפשרת לסנייק לתקשר עם דמויות אחרות בעולם המשחק על מנת לקבל מידע שיוכל לסייע לו להשלים את המשימות השונות.
עלילת המשחק מתרחשת בשנת 2005 ומתמקדת בדמות סוליד סנייק אשר צריך למנוע מארגון הטרור פוקסהאונד לשגר טיל גרעיני באמצעות נשק המכונה "מטאל גיר".
ארגון פוקסהאונד, בראשות הנבל ליקוויד סנייק, הצליח להשתלט על מתקן עם כלי נשק גרעיניים באי Shadow Moses.
סוליד סנייק חייב לחדור למתקן, לחלץ את בני הערובה ולוודא שארגון פוקסהאונד לא ישתמש בנשק הגרעיני.
המשחק בוים על ידי הידאו קוג'ימה אשר היה מעורב בעבר גם בפיתוח שני המשחקים הקודמים בזיכיון.
המשחק פותח על ידי חברת קונאמי והיה אחד ממשחקי הווידאו הגדולים הראשונים שניצלו באופן מלא את יכולות התלת מימד של קונסולת הפלייסטיישן.
קוג'ימה וצוות הפיתוח של המשחק עשו שימוש בגרפיקת תלת־ממד מתקדמת וסצנות סינימטיות שונות על מנת ליצור חוויית משחק שהייתה דומה באותה התקופה הרבה יותר לסרט קולנוע מאשר למשחק וידאו.
מטאוש פשיבילקו (בגרמנית ובפולנית: Mateusz Przybylko; נולד ב-9 במרץ 1992) הוא אתלט גרמני, זוכה מדליית ארד באליפות עולם באולם (ברמינגהאם 2018) ואלוף אירופה (ברלין 2018) בקפיצה לגובה.
פשיבילקו נולד בבילפלד שבגרמניה למשפחה ממוצא פולני.
אביו מריוש שיחק כדורגל בקבוצות מקומיות בפולין, ואמו הייתה חברת נבחרת האתלטיקה של פולין בצעירותה.
שניו אחיו הצעירים התאומים קצפר ויקוב הם שחקני כדורגל.
באליפות אירופה שנערכה בפראג שבצ'כיה במרץ סיים במקום 22 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.14 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין באוגוסט סיים במקום 28 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.22 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיים במקום 28 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.22 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה במרץ סיים במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.27 מטר.
באליפות העולם שנערכה בלונדון שבממלכה המאוחדת סיים במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר.
מדליית ארד באליפות עולם באתלטיקה באולם
באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת במרץ זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר, אחרי דניל ליסנקו (2.36 מטר) ומועתז עיסא ברשם מקטר (2.33 מטר).
באליפות אירופה שנערכה בברלין שבגרמניה זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה כשהוא משווה את שיאו האישי של 2.35 מטר, לפני מקסים נדסקאו מבלארוס (2.33 מטר) ואיליה איוואניוק (2.31 מטר).
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת סיים במקום שמיני בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.18 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר באוקטובר סיים במקום 30 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.17 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון שבפולין במרץ סיים במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.19 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיים במקום 12 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.24 מטר.
באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט סיים במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.23 מטר.
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני סיים במקום 12 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.17 מטר.
מטאטא לייזר הוא מערכת לייזר קרקעית אשר נועדה לפנות חלקיקי פסולת חלל ממסלוליהם של לוויינים כדי למנוע נזק נלווה לציוד החלל.
מטאטא הלייזר ממקד קרן לייזר חזקה על פסולת חלל, שמאדה באופן חלקי את פסולת החלל.
הדחף הנוצר משנה את מסלול הפסולת, כך שהיא תיכנס לאטמוספירה ותישרף.
חוקרי חלל הציעו שמטאטאי לייזר עשויים לסייע בהפחתת אפקט קסלר.
בנוסף, הוצע גם להתקין מערכות של מטאטא לייזר על גבי לוויינים או תחנת חלל.
מטאטאי לייזר מיועדים לחלקיקי פסולת חלל שגודלם בין 1 ל-10 ס"מ.
פגיעה של חלקיקי פסולת כאלה במהירות גבוהה עלולות לא רק לגרום לנזק משמעותי ללוויינים פעילים אלא גם ליצור פסולת משנית בפגיעה בחלקיקי פסולת אחרים.
כדי לחדור את האטמוספירה ולאדות חומר מחלקיקי הפסולת, הלייזר חייב לפעול בעוצמה גבוהה.
אלומת הלייזר גורמת לאידוי של חומר מהפסולת ויוצרת דחף קטן, המשנה את מסלול של הפסולת ומוריד אותה לאטמוספירה העליונה.
באופן זה ניתן לקצר את חיי המסלול של הפסולת.
העוצמה הנדרשת להפעלת לייזרים כאלה נמוכה בהרבה מהעוצמה הנדרשת לנשק אנטי-לווייני.
הוערך כי מטאטא לייזר קרקעי עשוי להסיט עשרות חלקיקי פסולת ממסלוליהם מדי יום בעלות סבירה.
לאורך שנות פעילותה, הראתה מעבורת החלל באופן שגרתי עדויות להשפעות "זעירות" של מיקרו-מטאורואידים ופסולת חלל.
בין השאר התגלו חריצים, שקעים וסימני פגיעה קטנים על מעטה המעבורת, החלונות ומערכות אחרות ונזקים קלים למערכות השונות.
אוריון היה פרויקט מטאטא לייזר קרקעי שהוצע בשנות ה-90, בעלות של כ-500 מיליון דולר.
מטאטא לייזר מבוסס חלל, שניתן לו שם דומה, "פרויקט אוריון", תוכנן להיות מותקן על גבי תחנת החלל הבין-לאומית בשנת 2003. בשנת 2015 הציעו חוקרים יפנים להוסיף יכולות מטאטא לייזר לטלסקופ מצפה החלל של היקום הקיצוני, שישוגר לתחנת החלל הבין-לאומית בשנת 2017.
בשנת 2014, במסגרת פרויקט Clean Space האירופי, פורסם דו"ח מקיף על תחנות לייזר לטיפול בפסולת חלל.
הדו"ח בחן את ההיתכנות הטכנולוגית והכלכלית של הקמת רשת עולמית של תחנות לייזר קרקעיות, אשר יפעלו בשיתוף פעולה לניטור וסילוק פסולת חלל מסוכנת.
מטאל נוצרי (Christian metal) או וייט מטאל (White metal) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של הבי מטאל, המאופיין בליריקה בנושאי נצרות (לדוגמה, אסכטולוגיה ונושאים אפוקליפטיים, המלחמה הרוחנית בין הטוב לרע, יום הדין ונפילת האדם), ובמסירות של המוזיקאים לנצרות.
מטאל נוצרי מבוצע בדרך כלל על ידי נוצרים מובהקים, בעיקר עבור נוצרים, ולעיתים קרובות מופץ דרך רשתות נוצריות שונות.
הז'אנר, שאינו סגנון מוזיקלי בודד, אלא מונח מטרייה שכולל את כל ז'אנרי ההבי מטאל, מהארד רוק ועד לבלאק מטאל.
נושאי היצירות המוזיקליות של מטאל נוצרי, שמתבססות על מסורות יהודיות-נוצרות, משתלבות לעיתים קרובות עם נושאי יצירות הבי מטאל.
שילוב זה יוצר באופן קבוע נקודת מבט נוצרית על נושאים אלו.
יש הטוענים כי הז'אנר השולי והטרנס-לאומי מספקות למאזיני הז'אנר ביטוי דתי אלטנרטיבי ונוצרי, וכי המוזיקה משרתת את המטרה של הפצת תוכן חיובי באמצעות הליריקה.
עם זאת, לא ניתן לראות בהכרח קשר ישיר בין הז'אנר לאמונה הנוצרית.
הז'אנר התפתח בסוף שנות ה-1970 כאמצעי להפצת נצרות לסצנת מוזיקת ההבי מטאל הרחבה יותר.
באמצע עד סוף שנות ה-1980, המטאל הנוצרי התחיל להופיע גם ביצירות מטאל קיצוני.
על פי AllMusic, מטאל נוצרי הוא "ההארד רוק של מוזיקת הגוספל", אף על פי שאינו כבד כמו רוב ההבי מטאל, "עדיין יש לו רבים מהסימנים המסחריים שלו, ובמיוחד גיטרות רועשות, ריפים בומבסטיים, סולואים ארוכים ושירה פסאודו-אופרתית".
כמו כן, על פי AllMusic, רוב הלהקות נמצאות בטווח של הז'אנרים ארנה רוק ופופ מטאל, אם כי קיימות מספר להקות שהן כבדות יותר בצליל.
מטאליקה היא להקת הבי מטאל ות'ראש מטאל אמריקאית, שנוסדה בלוס אנג'לס, קליפורניה בשנת 1981. חברי הלהקה הנוכחיים הם הסולן והגיטריסט ג'יימס הטפילד והמתופף לארס אולריך שגם ייסדו את הלהקה, הגיטריסט המוביל קירק האמט והבסיסט רוברט טרוחיו.
בין חברי להקה לשעבר ניתן למנות את הגיטריסט המוביל דייב מאסטיין והבסיסטים רון מק'גובני, קליף ברטון וג'ייסון ניוסטד.
במרוצת השנים, שיתפה מטאליקה פעולה ארוכות עם בוב רוק, שהפיק את אלבומי הלהקה בין השנים 1990–2003, ואף שימש כבסיסט זמני בתקופה בין עזיבתו של ניוסטד להצטרפותו של טרוחיו.
מטאליקה החלה כלהקת ת'ראש מטאל, ועד וכולל האלבום ...And Justice for All מ-1988 היא ניגנה ודבקה בסגנון זה.
למעשה, אלבום האולפן הראשון של הלהקה, Kill 'Em All מ-1983, נחשב על פי רבים לאלבום הת'ראש מטאל הראשון, ולמשפיע מאוד בז'אנר.
אלבום האולפן החמישי של הלהקה, Metallica, הידוע גם בתור "האלבום השחור" ("The Black Album") מ-1991, סימן את השינוי בכיוון של מטאליקה מסגנון הת'ראש מטאל של ארבעת אלבומי האולפן הקודמים שלה, לכיוון של מטאל מסחרי יותר, ופנה לקהל המיינסטרים.
בהמשך, לאחר שהתנסתה בז'אנרים וכיוונים שונים, מטאליקה חזרה לשורשי הת'ראש מטאל שלה עם יציאת אלבומה התשיעי, Death Magnetic מ-2008. שני האלבומים הבאים של מטאליקה, Hardwired...
to Self-Destruct מ-2016 ו-72 Seasons מ-2023, נחשבים להבי מטאל מסורתי יותר מאשר ת'ראש.
השילוב בין המקצבים המהירים, הכלים, והנגינה האגרסיבית מיצבו את הלהקה כאחת מ"ארבע הגדולות" – הלהקות המרכזיות בסגנון הת'ראש מטאל, לצד מגאדת', סלייר ואנתרקס.
הלהקה צברה בסיס מעריצים הולך וגדל בקהילת המוזיקה המחתרתית וזכתה לשבחי הביקורות בארבעת האלבומים הראשונים שלה; אלבומה השלישי, Master of Puppets (1986), תואר כאחד האלבומים המשפיעים ביותר בז'אנר הת'ראש מטאל.
מטאליקה זכתה להצלחה מסחרית משמעותית עם אלבומה החמישי – הידוע כאלבום השחור – שהיה האלבום הראשון של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200. באלבום זה הרחיבה הלהקה את כיוונה המוזיקלי ואת קהל מאזיניה.
בשנת 2000 הייתה מטאליקה בין האמנים שהגישו תביעה נגד נאפסטר על שיתוף החומר המוגן בזכויות היוצרים של הלהקה בחינם וללא הסכמה מצד חברי הלהקה.
לבסוף הושג הסדר, ונאפסטר הפך לשירות בתשלום.
פרשת נאפסטר חזתה למעשה את השינוי המאסיבי בתעשיית המוזיקה, שהביאו עמו שירותי הזרמת מוזיקה ואלבומים דיגיטליים.
בשנת 2003 הוציאה הלהקה לאור את האלבום St.
Anger, שעל אף שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, גרם לתחושת ניכור בקרב מעריצים וותיקים שהתאכזבו מצלילו השונה, היעדר סולואי הגיטרה וצליל התופים "המתכתי" המזוהה עם הלהקה.
סרט בשם Some Kind of Monster תיעד את תהליך ההקלטה של St.
Anger והמתחים בין חברי הלהקה באותו זמן.
בשנת 2009 נכנסה מטאליקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
בשנת 2012 הקימה מטאליקה חברת תקליטים עצמאית בשם Blackened Recordings ותבעה בעלות מלאה וזכויות יוצרים על כל האלבומים והווידאו קליפים שלה.
הלהקה זכתה בתשעה פרסי גראמי וחמישה מאלבומיה ניצבו בפסגת מצעד הבילבורד 200. האלבום החמישי של הלהקה מכר מעל 16 מיליון עותקים בארצות הברית – האלבום הנמכר ביותר בעידן SoundScan.
לאחר שמכרה מעל 110 מיליון תקליטים ברחבי העולם, נמנתה מטאליקה כאחת מהלהקות המצליחות ביותר בכל הזמנים.
מטאליקה הופיעה ברשימות "האמנים הגדולים בכל הזמנים" במגזינים רבים, כולל ב"רולינג סטון", שם דורגה במקום ה-61 ברשימה זו.
נכון לדצמבר 2012, עם מכירות של בסך הכל 54,260,000 אלבומים בארצות הברית, מטאליקה היא אמן המוזיקה השלישי המצליח ביותר מאז החל המעקב של SoundScan בשנת 1991.
מטאליקה נוסדה באוקטובר 1981 בלוס אנג'לס, קליפורניה על ידי המתופף לארס אולריך והגיטריסט והזמר ג'יימס הטפילד.
כשמלאו למתופף לארס אולריך 17 שנים, היגר עם משפחתו מדנמרק ללוס אנג'לס שבארצות הברית.
אולריך, שהתמקד כל ילדותו בטניס, נחשף בשנות העשרה שלו למספר להקות הבי מטאל מבריטניה, ואט-אט זנח את הטניס לטובת תחביבו החדש, מוזיקה, ובעיקר הבי מטאל.
לארס החליט שהוא רוצה לתופף בלהקת הבי מטאל משלו.
הוא פרסם מודעה בעיתון וכך הכיר את הגיטריסט והזמר ג'יימס הטפילד.
השניים החליטו להקים להקה מחתרתית, שתנגן בסגנון שונה מכפי שהיה נהוג עד אז.
השניים אימצו סגנון אגרסיבי, מהיר, "מלוכלך", שהתעלם מהיבטים תדמיתיים חיצוניים (מה שהיה נפוץ בשנות ה-80, תקופת ה"גלאם מטאל"/"הייר מטאל").
הצמד צירף ללהקה את הגיטריסט דייב מאסטיין והבסיסט רון מק'גובני, והלהקה החלה להופיע באזור לוס אנג'לס.
באחד המועדונים שבו הופיעה מטאליקה הופיעה גם להקה בשם Trauma, שהבסיסט שלה, קליף ברטון, הרשים את חברי הלהקה ומיד אחרי ההופעה הציעו לו חברי מטאליקה להצטרף אליהם.
ברטון הסכים בתנאי שהלהקה תעבור לנגן בסן פרנסיסקו.
חברי הלהקה קיבלו את הצעתו של ברטון לעבור לסן פרנסיסקו, צירפו אותו ללהקה, ובמקביל פיטרו את רון מק'גובני.
הלהקה החלה להופיע באזור סן פרנסיסקו, והפכה עם הזמן לאחת הלהקות המוכרות באזור.
מטאליקה הוציאה הקלטת דמו בשם No life 'til leather, שהופצה בכל רחבי ארצות הברית, וזכתה להצלחה רבה בקרב חובבי המטאל.
חברת תקליטים מניו יורק בשם Megaforce שמעה את החומר של מטאליקה והציעה למטאליקה חוזה להקלטת אלבום הבכורה שלהם.
האלבום היה אמור להיקרא תחילה Metal Up Your Ass!, אך אנשי ההפקה דחו את הרעיון, ולבסוף הוחלט שהאלבום ייקרא Kill 'Em All ("לחסל את כולם", הכרזה שמכוונת כנראה אל חברות התקליטים).
הגיטריסט דייב מאסטיין פוטר מהלהקה על ידי הגיטריסט השני, ג'יימס הטפילד, עוד לפני צאת האלבום הראשון.
לטענתו של הטפילד, הסיבה לכך הייתה נטייתו של מאסטיין לאלימות בזמן שהחברים היו משתכרים ביחד, מה שלא מצא חן בעיני שאר חברי הלהקה.
את מקומו של מאסטיין תפס הגיטריסט קירק האמט, אשר לימים נודע כווירטואוז בעל יכולות מרשימות מבחינת טכניקה ומהירות.
מאסטיין, לעומת זאת, התפרסם לימים כמקימה וכסולנה של להקת המטאל האמריקאית המצליחה מגאדת', הנחשבת בעיני רבים למתחרה של מטאליקה, הן מבחינה אמנותית (בשל הדמיון בסגנון המוזיקלי) והן מבחינה אישית (בשל היריבות בין הטפילד למאסטיין).
בשנת 1983 הוציאה מטאליקה את אלבום הבכורה שלה, Kill 'Em All.
הלהקה רצתה לקרוא לאלבום "Metal Up Your Ass", אולם מכשנתקלו בסירוב חברת התקליטים לשם הבוטה הסכימו חברי הלהקה על השם Kill 'Em All, המבטא את כעסם כלפי מנהלי חברות התקליטים.
מבחינה מוזיקלית, זה האלבום ה"טכני" ביותר של מטאליקה, והוא מאופיין יותר מכל שאר אלבומי הלהקה בדגש על הכלים, קצב מהיר, ופחות דגש על מלודיה; האלבום מלא בריפים מורכבים וסולואים של גיטרה חשמלית בקצב מהיר על ידי הגיטריסט קירק האמט.
המנגינות עצמן פשוטות ונוטות לכיוון פאנקיסטי.
דייב מאסטיין מילא תפקיד משמעותי בכתיבת האלבום, אך עזב את הלהקה לפני תחילת ההקלטות ועל כן אינו מוזכר בקרדיטים של האלבום.
Kill 'Em All הוא אחד מאלבומי הת'ראש מטאל הראשונים (אם לא הראשון), ועל כן נחשב לאבן דרך בתולדות הסוגה.
אף על פי שבתקופת יציאתו לשוק לא הסב לה הצלחה כלכלית יתרה, האלבום הרחיב משמעותית את קהל המעריצים של הלהקה בסצנת המטאל של שנות השמונים המוקדמות.
האלבום היווה מקור השראה ללהקות רבות שקמו באותה תקופה וניסו ללכת בדרכה של מטאליקה, כגון מגאדת', סלייר, אנתרקס ועוד.
שירים אחדים באלבום, כמו Motorbreath, היוו את הבסיס לסוגת ה-Crossover Thrash Metal – ת'ראש מטאל מעורב עם הארדקור פאנק.
בשנת 1984 הוציאה מטאליקה אלבום שני, "Ride the Lightning".
הן מבחינה מוזיקלית והן מבחינת ליריקה, Ride the Lightning הוא אלבום הרבה יותר קודר ואפל מקודמו.
משמעות הביטוי Ride the Lightning היא עגה אמריקאית להוצאה להורג בכסא חשמלי, שגם מוצג על העטיפה.
האלבום אף נבחר בסקר שערך מגזין הרוליג סטון לאחד מעשרת אלבומי הרוק הכבד החשובים ביותר בכל הזמנים.
לראשונה שילבה מטאליקה שיר עם גיטרה אקוסטית וקצב איטי יחסית.
השיר, שנקרא "Fade To Black", התקבל תחילה בהיסוס על ידי מעריצי הלהקה, שהיו רגילים לקצב מהיר יותר, אך מהר מאוד הפך השיר לאחד הפופולריים ביותר של מטאליקה בקרב המעריצים.
השיר מנוגן כמעט בכל הופעה של הלהקה, וזכה לגרסאות כיסוי רבות.
שיר מפורסם נוסף מהאלבום הוא "Creeping Death", אשר מבוסס על סיפור השעבוד של בני ישראל במצרים ועל מכות מצרים, ונחשב לאחד מהשירים הבולטים של הלהקה בכל הזמנים.
היצירה האינסטרומנטלית "The Call of Ktulu" מתוך האלבום הולחנה בהשראת סיפורי האימה של לאבקרפט, על המפלצת העתיקה בשם קתולו.
השיר השלישי באלבום, "For Whom the Bell Tolls", קרוי על שם ספרו של ארנסט המינגוויי על מלחמת האזרחים בספרד, ומתאר את רוח האדם על רקע זוועות המלחמה.
Ride the Lightning זכה לביקורות חיוביות מצד חובבי המטאל, וביסס את מטאליקה כאחת מלהקות המטאל המצליחות בארצות הברית.
לאחר צאת האלבום יצאה מטאליקה לסיבוב הופעות ביחד עם מוזיקאי המטאל האגדי אוזי אוסבורן, שתרם באופן משמעותי לפריצתה של הלהקה.
בעקבות טעות דפוס, יצאו באירופה כ-400 עותקים של האלבום עם צבע עטיפה ירוק, במקום כחול.
עותקים אלו נחשבים היום לפריטי אספנות מבוקשים על ידי מעריצים.
בשנת 1986 הוציאה מטאליקה את אלבומה השלישי, Master of Puppets.
אלבום זה מאופיין בפחות דגש על מהירות וקצב, ויותר על מורכבות המוזיקה, תוך שילוב ריפים וסולואים מתקדמים.
כמו כן, חלה גם התקדמות ברמת הטקסטים של הלהקה, שהחלה לכתוב על מגוון רחב יותר של נושאים כמו ביקורת נגד הדת, מלחמות, סמים, אלימות, שגעון, פחד וכו'.
על עטיפת האלבום מופיע איור של בית-קברות צבאי, ומעליו שתי ידיים מחזיקות בחוטים הקשורים אל המצבות.
האלבום נחשב לאחד האלבומים הטובים ביותר של מטאליקה, ולאחת מיצירות המטאל הגדולות בכל הזמנים, אשר מספקת השראה להרכבים רבים עד עצם היום הזה.
זה היה האלבום הראשון של הלהקה שהגיע למעמד אלבום זהב, ב-4 בנובמבר 1986. והאלבום הראשון מסוגת הת'ראש מטאל שהצליח להגיע למעמד אלבום פלטינה במהלך סיבוב ההופעות לקידום האלבום, שבר ג'יימס הטפילד את ידו עקב נסיעה על סקייטבורד במורד גבעה.
בשל תאונה זו, המשיך הטפילד בסיבוב ההופעות לבצע את חלקי השירה, וטכנאי בימה בשם ג'ון מארשל ניגן את תפקידי הגיטרה של הטפילד.
האלבום Master of Puppets זכה להצלחה רבה, ובאותה שנה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית ובאירופה.
דווקא בשיא ההצלחה, פקדה את הלהקה טרגדיה.
במהלך סיבוב ההופעות האירופי, אוטובוס הלהקה נסע בשוודיה במשך הלילה.
לקראת הבוקר, האוטובוס החליק והתהפך כמה פעמים, כאשר חברי הלהקה נמצאים בתוכו.
הבסיסט קליף ברטון, שישן באותו הזמן, נזרק מחלון האוטובוס.
לאחר מכן האוטובוס נחת על ברטון ונעצר.
ברטון ככל הנראה נהרג בשלב זה, אך לא ניתן לדעת זאת בוודאות מכיוון שכאשר ניסו להרים את האוטובוס ההפוך, כבל הגרירה נקרע והאוטובוס נחת עליו שנית.
לפי עדותם, התמונות של רגליו של קליף ברטון רדפו את חברי הלהקה זמן רב והותירו בהם צלקות נפשיות.
למעט מותו של ברטון, שאר חברי הלהקה לא נפגעו בתאונה.
בערב הקודם לתאונה, חברי הלהקה שיחקו קלפים כדי להחליט מי יישן באיזה דרגש.
ברטון, שניצח, בחר את מיטתו של הגיטריסט, קירק האמט.
במהלך הלווייתו של ברטון הושמעה היצירה האינסטרומנטלית Orion, בה נטל חלק מרכזי בכתיבה.
נסיבות התאונה העסיקו רבות את הלהקה ואת מעריציה, אך למרות זאת לא מצאו את סיבת התאונה.
חברי הלהקה האשימו את נהג האוטובוס, בכך שנהג תחת השפעת אלכוהול, והוא מצידו הכחיש, והאשים את הכביש הקפוא והחלק עקב מזג האוויר החורפי.
חברי הלהקה, שמערכת היחסים שלהם עם ברטון הייתה קרובה בפן האישי, ולא רק בפן המקצועי, נותרו באבל כבד.
למרות האסון, הם החליטו שלא לפרק את הלהקה, וחיפשו מחליף לחברם.
אחרי שבחנו מועמדים רבים, צורף ללהקה הבסיסט ג'ייסון ניוסטד, שהיה מעריץ של מטאליקה וחבר בלהקת הת'ראש מטאל פלוטסם אנד ג'טסם (Flotsam & Jetsam).
בביוגרפיה ששידר ערוץ VH1 סיפרו חברי הלהקה המקוריים שנטו "להתעלל" בניוסטד בתחילת דרכו בלהקה, ונצפו מספר קטעים בהם רואים את חברי הלהקה שופכים כל מיני דברים על ג'ייסון בהופעות, ובקטע אחד לארס אמר (בצחוק): "הי!
זה יום ההולדת של ג'ייסון!
בשנת 1988 הוציאה מטאליקה אלבום ראשון עם הבסיסט החדש, ג'ייסון ניוסטד: ...And Justice for All.
על עטיפת האלבום נראית אלת הצדק היוונית, כשעיניה וידיה קשורות, גופה חבול ומהמאזניים שהיא מחזיקה בידה נופלים שטרות.
האלבום נכתב בהשראת הטראומה שחוו חברי הלהקה כשאיבדו את חברם.
הנושא שמאפיין כמעט כל שיר באלבום הוא חוסר צדק והיעדר חופש בחירה, אם כי השיר הפותח עוסק דווקא בביקורת על זיהום הסביבה.
זה אלבום קודר, בדומה לקודמו, מורכב מבחינת ביצועים אינסטרומנטליים ומתאפיין בשינויי קצב מתוחכמים יותר מהאלבומים הקודמים.
כמו כן ניכרים באלבום שיעורי פיתוח הקול של הטפילד ותחילת מעברו משירה צעקנית לשירה בקול עבה.
ארבעת האלבומים הראשונים של מטאליקה הם אלבומים כבדים וקיצוניים מבחינת המלל והלחנים שלהם.
ניתן לאפיין אותם בצליל "מלוכלך", שירה צעקנית (למעט הרביעי, שהשירה בו צעקנית פחות, ויותר עמוקה ואגרסיבית), נגינה מהירה, דגש רב על טכניקה וביצועים מדויקים וסולואים ארוכים.
כמו כן, הלהקה הקפידה לשלב גם מספר יצירות מלודיות בכל אלבום.
כל אחד מארבעת האלבומים הראשונים הכיל יצירה אחת אינסטרומנטלית, מנהג שנזנח על ידי הלהקה באלבומים הבאים, עד ליציאת האלבום Death Magnetic בשנת 2008.
למרות היותם של השירים מאוד אנטי-ממוסחרים, הן מבחינת המוזיקה וההלחנה, והן מבחינת המילים הבוטות והבלתי נעימות, ארבעת האלבומים זכו להערכה רבה בקרב המבקרים ומומחי המוזיקה, ולהצלחה מסחרית עצומה.
למעשה, ארבעת האלבומים נמכרו במיליוני עותקים כל אחד, ללא כל חשיפה באמצעי התקשורת (למעט וידאו קליפ אחד בודד לשיר "One" מתוך ...And Justice for All).
אחרי ההצלחה הגדולה של ...And Justice for All, יצאה מטאליקה לסיבוב הופעות ברחבי העולם.
רק כעבור 3 שנים, בשנת 1991, הוציאה הלהקה אלבום חדש, שנקרא כשם הלהקה Metallica.
בשל עטיפתו השחורה (כאנטיתזה לעטיפת האלבום שהוציאו הביטלס, The White Album, שכולה לבנה) מכונה האלבום The Black Album – "האלבום השחור".
"האלבום השחור" היה תפנית חדה בסגנון של מטאליקה.
אם בארבעת האלבומים הראשונים יצרה מטאליקה מוזיקה כבדה, טכנית, קיצונית וכמעט חסרת רגש ומלודיה, שלוותה בשירה צעקנית של הטפילד, האלבום השחור הוא מלודי וקליט יחסית, בעל קצב איטי יותר בחלק מהשירים, עם פחות דגש על סולואים מהירים, יותר קליל ופחות טכני ביחס לקודמיו.
כמו כן, גם שירתו של הטפילד ב"אלבום השחור" היא מלודית יותר, בקול עבה ולירי, ואף מלאת רגש ב-"Nothing Else Matters" ו-"The Unforgiven", שני שירים שסימלו את שיא ההתרחקות מהסגנון הידוע של מטאליקה.
שירים כאלה נקראים גם "בלדות מטאל".
הטענה המקובלת בקרב מעריצי הלהקה היא כי מטרתו של "האלבום השחור" הייתה להרחיב את הקהל של מטאליקה, לשנות את תדמית הלהקה ולהרחיקה מהקישור לקבוצות מעריצים פנאטיים בעלי טעם כבד וקיצוני.
הלהקה ביקשה לפנות לקהל מיינסטרימי יותר, שנתפס כמעדיף מוזיקה מלודית ולא פרועה.
טענה זו לא אומתה על ידי חברי הלהקה עצמם.
אחת הסיבות העיקריות לשינוי בסגנון הוא מפיק האלבום, בוב רוק, שראה את הפוטנציאל המסחרי העצום שיש בלהקה, והציע ליצור מוזיקה קליטה יותר שתתאים ליותר מאזינים ותגדיל את המכירות שלהם.
מצד שני, חברי הלהקה טענו שרצו לגוון במוזיקה שהם עושים, ושנמאס להם ליצור מוזיקה מהירה ואגרסיבית, או במילותיהם "נמאס לנו לדחוף 200 תווים לתיבה".
הפריטה החסומה המהירה פינתה את מקומה לריפים כבדים יותר הקרובים יותר למטאל-כבד מאשר לת'ראש מטאל המהיר שקדם לו.
תגובת המעריצים לאלבום המפתיע לא הייתה אחידה.
אלה הנמנים עם הגרעין הקשה טענו כי זהו אלבום ממוסחר, שלא מייצג את רוח הלהקה, וכל מטרתו הייתה למשוך קהל מיינסטרימי.
מצד שני, חלק מהמעריצים הגיבו בהתלהבות וטענו כי הלהקה התפתחה מבחינה אמנותית ונפתחה לכיוונים נוספים.
כך או כך השיג האלבום את מטרתו: הקהל של מטאליקה התרחב ואיבד במקצת מאופיו המחתרתי והקיצוני.
כמו כן, החל מאלבום זה החלה מטאליקה ליצור וידאו-קליפים שליוו את השירים החדשים ושודרו ב-MTV, ערוץ המוזיקה הפופולרי השנוא על רוב קהל המטאל בשל אופיו הממוסחר.
עד לאלבום זה היה למטאליקה קליפ אחד בלבד, לשיר "One" מהאלבום And Justice For All.
"האלבום השחור" זכה להצלחה מסחרית עצומה, למרות הביקורות השליליות מצד חלק מהמעריצים, שלא אהבו את הכיוון הנוטה למיינסטרים של האלבום.
לאחר פרסומו יצאה הלהקה לפגרה של 5 שנים מהקלטות.
במקביל יצאה הלהקה לסיבוב הופעות, במהלכו הגיעה להופעה בישראל ב-30 ביוני 1993.
במחצית הראשונה של שנת 1993 נערך סבב הופעות "Nowhere Else to Roam Tour".
ב-1995, אחרי 4 שנים של הפסקה, חזרו חברי להקת מטאליקה להקליט חומר חדש, ובשנת 1996 הוציאו את אלבומם השישי, Load.
לחברי הלהקה היה מספיק חומר להקלטה של אלבום כפול, אך אלה קיבלו החלטה להקליט רק חצי מהשירים, כשהיתר יוקלטו לאלבום נוסף כשנה לאחר מכן.
לאחר ההפסקה חזרו חברי הלהקה במראה חדש, כששיערם הארוך שאפיין אותם בעבר, קוצר לטובת תספורות קצוצות.
מבחינת הסגנון המוזיקלי, Load מהווה הקצנה של "האלבום השחור" מבחינת התרחקות מהסגנון המקורי של הלהקה ומעבר לסגנון מתון, שקט יחסית וקליט.
Load נחשב לאכזבה גדולה בעיני רוב מעריצי הלהקה, ומכר פחות מהמצופה – על אף שנתוני מכירות היו נחשבים מרשימים לכל להקת מטאל אחרת מלבד מטאליקה.
אם את "האלבום השחור" רוב המעריצים יכלו לקבל ואף אהבו, הרי ש-Load נחשב בעיני חלק מהמעריצים למסחור מוחלט של הלהקה, חדה ברמה האמנותית, ובעיקר ברמה הטכנית (או לפחות בהפגנת הרמה הטכנית).
דווקא שאיפתה של הלהקה להתחבב על ההמונים גרמה לכישלונה המסחרי היחסי.
בשנת 1996 הלהקה לראשונה נתנה אישור שמוזיקה שלה תהיה מוזיקה לסרט – בסרט תיעודי גן עדן האבוד: רצח הילדים בגבעת רובין הוד.
בשנת 1997 הוציאה מטאליקה את אלבומה השביעי, ReLoad.
כצפוי, האלבום מהווה המשך מבחינה סגנונית לאלבום השחור ול-Load.
למרות השתייכותו של האלבום לסגנון החדש של מטאליקה, האלבום הצליח יותר מקודמו, אך גם הוא נחשב לממוסחר ולמוערך פחות מארבעת האלבומים הראשונים ומ"האלבום השחור".
בשנת 1998 הוציאה מטאליקה את האלבום Garage Inc.; אלבום כפול שכלל גרסאות כיסוי לשירי רוק ישנים, כאשר התקליטור הראשון הכיל הקלטות חדשות מ-1998 ואילו השני הקלטות מוקדמות יותר.
מטרת האלבום הייתה להתאים את המלודיות הישנות והעדינות לסגנון רוק כבד.
במיוחד בולטות גרסאות המטאל לשיר "Turn the Page" של זמר הקאנטרי בוב סיגר ולשיר "Astronomy" של להקת הרוק הקלאסית בלו אויסטר קאלט.
בשתי הגרסאות בלט השילוב של נגינה מטאלית כבדה עם שירה מלאת רגש של הטפילד.
כמו כן, כולל האלבום גרסת כיסוי לשיר "Sabra Cadabra" של להקת המטאל הראשונה, בלאק סבאת', מספר גרסאות כיסוי ללהקות מז'אנר הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי וכן גם מחרוזת ארוכה (מעל ל-10 דקות), של גרסאות כיסוי למספר שירים של להקת המטאל הדנית מרסיפול פייט.
המחרוזת בוצעה בסגנון הת'רש מטאל הישן של מטאליקה.
בנוסף חודשו שירים של להקת הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי דיאמונד הד, להקה שהשפיעה על מטאליקה מבחינה מוזיקלית, כמו Am I Evil?"".
בשנת 1999 ארגנה הלהקה הופעה מיוחדת וחד-פעמית עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו.
במשך חודשים עמלו הגיטריסט והסולן ג'יימס הטפילד, המתופף לארס אולריך ומנצח התזמורת מייקל קאמן על התאמת יצירותיה של מטאליקה מכל התקופות לכלי התזמורת.
בהופעה גם ניגנה הלהקה שני שירים חדשים: "No Leaf Clover" ו-"Human", אשר לא נוגן מעולם ללא התזמורת.
ההופעה הוקלטה לאלבום כפול בשם S&M, אשר נמכר עד היום במיליוני עותקים.
יש האומרים כי אף אלבום זה הוא ממוסחר, וכל מטרתה של ההופעה הייתה רווח כספי, אך בעיני רוב המעריצים והמבקרים כאחד, נחשב האלבום לאחד משיאיה של הלהקה.
בשל הצלחתה הרבה של ההופעה החליטו חברי הלהקה להוציא את ההופעה כקלטת וידאו ולאחר מכן גם כמארז DVD.
2000–2005: המחלוקת סביב נאפסטר, עזיבתו של ניוסטד ו-St.
הסינגל I Disappear יצא ב-2000 כחלק מפסקול הסרט משימה בלתי אפשרית 2. מוקדם יותר באותה השנה גילו חברי הלהקה שגרסת דמו לשיר פורסמה ברשת הקצה לקצה של נאפסטר.
העבודה על השיר עדיין לא הושלמה והמטרה הייתה להוציא אותו במקביל ליציאת הסרט לאקרנים.
בעקבות גילוי זה התברר להם שכל הקלטותיהם מאז ומעולם זמינות בשירות נאפסטר.
הלהקה הגישה תביעה נגד נאפסטר ודרשה כי 300,000 המשתמשים שסחרו בשירי מטאליקה יסולקו מהרשת.
הם תבעו גם את אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת דרום קליפורניה ואוניברסיטת אינדיאנה על כך שלא החרימו את נאפסטר מהקמפוסים שלהן.
ב-2001 הגיעו מטאליקה ונאפסטר להסדר מחוץ לכותלי בית המשפט שגרם להחרמתם של משתמשי נאפסטר רבים.
הלהקה מעולם לא תבעה אף אדם ישירות על הפרת זכויות יוצרים.
הפרשה יצרה למטאליקה תדמית של כוכבי רוק אגואיסטיים ומנותקים מהקהל שלהם.
חברי להקת מוטלי קרו תרמו את קולותיהם לסרטון אינטרנט ששיבח את תוכנות שיתוף הקבצים והציג את מטאליקה כלהקה תאבת-בצע; היה זה אחד מסרטוני קריקטורה רבים, שלעגו בעיקר ללארס אולריך.
מספר מבקרים אף לעגו לאולריך באמצעות איות שמו כ"$Lar".
אולריך טען בתגובה כי מטאליקה איננה מעוניינת במעריצים שמתנים את הערצתם בכך שיורשו להוריד את המוזיקה שלה בחינם.
המבקרים הגיבו על כך בטענה כי הצלחתה המסחרית של מטאליקה בתחילת דרכה נבעה מסחר מחתרתי בבוטלגים שלה, שהיווה למעשה את המקבילה של שנות ה-80 לנאפסטר.
בשנת 2001 הודיע ג'ייסון ניוסטד על עזיבתו מסיבות אישיות לאחר 14 שנות פעילות בלהקה, על רקע התנגדותו של הטפילד לפרויקט-הצד של ניוסטד, Echobrain.
את מקומו של ניוסטד נבחר לתפוס רוברט טרוחיו, נגן הבס של זמר המטאל האנגלי אוזי אוסבורן.
ניוסטד הצטרף מאז ללהקת הת'ראש מטאל הקנדית וויבוד (Voivod).
הסכסוך בין ניוסטד להטפילד וכן התמכרותו המחודשת של הטפילד לאלכוהול ו"התמכרויות אחרות", כלשון הלהקה (אם כי הוא עבר אחרי כן עוד טיפול גמילה), גרמו לשיתוק מוחלט בפעילותה של מטאליקה למשך קרוב לשנה וסימנו לכאורה את סופה הקרב של הלהקה.
ואלבום האולפן השמיני של מטאליקה, St.
Anger, יצא רק בשנת 2003 כאשר מפיק הלהקה בוב רוק ממלא בו את תפקיד הבסיסט.
לאחר מכן הוא הוחלף בידי טרוחיו.
Anger נחשב לאלבום האגרסיבי ביותר של מטאליקה מזה עשור וכן השנוי ביותר במחלוקת של הלהקה.
הדעה הרווחת בקרב קהל המטאל היא, שהלהקה אשר בעבר נמנתה על הלהקות האיכותיות ביותר בעולם, ואשר היוותה דוגמה למקוריות אמנותית, הידרדרה לשפל אמנותי.
הטענות שנשמעו היו כי הלהקה, ששימשה כאבות רוחניים-אמנותיים לעשרות להקות רוק ומטאל צעירות, הוציאה לאור אלבום שמחקה לכאורה את הלהקות הללו.
עם זאת, היו גם מעריצים שסברו כיSt.
Anger אמנם אינו משחזר את האמת האמנותית של ארבעת אלבומי המופת, אך עדיין מהווה שיפור לעומת Load ו-ReLoad, ולמעשה, התחלה של דרך אמנותית חדשה.
למרות חוסר הערכה מצד הקהל המסורתי של הלהקה, האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה.
זמן קצר לאחר שעזב ניוסטד את הלהקה, ולפני שהתחילו בהקלטות ל-St.
Anger, נכנסו שלושת חבריה הנותרים לטיפול קבוצתי.
הטיפול תועד בסרט דוקומנטרי בשם "Some Kind of Monster".
בסרט תועד כל תהליך יצירת האלבום, החל משכירת האולפן ועד לרמיקסים, וגם חוויות אינדיבידואליות של חברי הלהקה.
הסרט הופץ ב-DVD, וזכה להצלחה מסחרית גדולה.
בדצמבר 2006 הוציאה הלהקה לאור אלבום וידאו בשם The Videos 1989–2004. האלבום מכר כ-28,000 עותקים ברחבי העולם, וניצב במקום השלישי במצעד אלבומי הווידאו של הבילבורד.
בפברואר 2007 פורסמה גרסת מטאל ליצירה "The Ecstasy of Gold", שנכתבה על ידי אניו מוריקונה.
גרסה זו הועמדה לפרס בקטגוריית שיר הרוק האינסטרומנטלי הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-50. באותו החודש הודיע מפיק הלהקה בוב רוק על פרישתו.
את מקומו תפס ריק רובין, שעבד עם חברי הלהקה במספר פרויקטים קודמים.
ב-12 בספטמבר 2008 הוציאה לאור את האלבום Death Magnetic.
טרם צאתו, הוא הודלף ונמכר באופן לא חוקי בצרפת כבר מ-2 בספטמבר, ובממלכה המאוחדת מ-10 בספטמבר.
חברת התקליטים שהפיקה את האלבום האחים וורנר, שקלה לנקוט צעדים משפטיים נגד חנות הקמעונאות הצרפתית, אך לבסוף חזרה בה.
Death Magnetic ניצב בפסגת מצעד הבילבורד 200 במשך שלושה שבועות – האלבום החמישי ברציפות של מטאליקה, שהגיע למקום הראשון במצעד..
Death Magnetic זכה להצלחה דומה גם באירופה.
הוא הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של היבשת, ובמצעדי מוזיקה של מדינות שונות דוגמת אוסטריה, קרואטיה, צ'כיה, דנמרק ופינלנד.
בשנה הראשונה לצאתו נמכר האלבום בכ-490,000 עותקים ברחבי העולם, ואף הוכרז כאלבום הנמכר ביותר באוסטרליה לשנת 2008.
ב-14 בינואר 2009 הוכרז כי מטאליקה תיכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול באפריל 2009. ב-16 ביוני 2010 יצאו חבריה למסע הופעות ברחבי העולם, כאשר הופעתם הראשונה נערכה בעיר ורשה, בירת פולין, כחלק מאירועי פסטיבל סוניספרה.
במסגרת סיבוב ההופעות, ביצעה את מיטב להיטיה במספר ערים גדולות באירופה, דוגמת סופיה, בוקרשט, איסטנבול ופריז.
ב-22 במאי הופיעה הלהקה בישראל, באצטדיון רמת גן.
סיבוב ההופעות הסתיים ב-21 בנובמבר 2010, בעיר מלבורן, אוסטרליה.
לפני הגעתם לאוקיאניה, הוציאו חברי הלהקה לאור מיני-אלבום הופעה בשם Six Feet Down Under.
כמה ימים לפני הופעת בפסטיבל בוונארו, ב-26 בנובמבר, הוציאה לאור מיני-אלבום הופעה נוסף בשם Live at Grimey's.
ב-9 בנובמבר 2010 הכריזה על הופעתה בפסטיבל "רוק בריו", בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל כמופעו המרכזי.
ב-15 ביוני 2011 הודיעה כי סיימה להקליט את אלבומה העתידי, Lulu, שיצא לאור ב-31 באוקטובר באותה השנה.
האלבום נכתב בהשראת המחזות "Earth Spirit" ו-"Pandora's Box" של פרנק ודקינד.
ב-16 באוקטובר אישר רוברט טרוחיו את השמועות על כתיבת אלבומה הבא של הלהקה.
לדבריו, כתבו חברי הלהקה מספר שירים שיוקלטו ב-2012.
עם פתיחת העונה ה-62 של מרוץ המכוניות פורמולה 1, נודע בקרב מעריצי הלהקה כי בכוונתה להופיע בגרנד פרי ההודי, במדינה אוטר פרדש ב-30 באוקטובר.
אולם מופע זה בוטל לאחר מפגעי תברואה קשים באולם התחרות.
כפיצוי למעריציהם באזור, הופיעה הלהקה בבנגלורו שבדרום הודו.
ב-10 בנובמבר הכריזה הנהלת פסטיבל הרוק בפארק דומינגטון כי הלהקה תבצע את האלבום Metallica במלואו בפסטיבל הקרוב.
במלאת 30 שנים להקמתה, הופיעה ארבע פעמים בשכונת פילמור שבסן פרנסיסקו.
לצד חברי הלהקה כיכבו מספר אמנים הידועים בהשפעתם הרבה על הלהקה, ועל ז'אנר הרוק ככלל.
בנוסף, אל חברי הלהקה הצטרפו חבריה לשעבר לביצוע מספר שירים.
בדצמבר 2011 הוציאה הלהקה לאור את המיני-אלבום Beyond Magnetic, שיצא בפורמט תקליטור בינואר 2012.
ב-7 בפברואר 2012 הודיעה הלהקה כי בכוונתה להקים פסטיבל מוזיקה חדש בשם "Orion Music + More", שיתקיים ב-23 וב-24 ביוני 2012, באטלנטיק סיטי, ארצות הברית.
הפסטיבל יכלול את ביצוע שניים מאלבומיה של הלהקה, Metallica ו-Ride the Lightning.
בנובמבר 2012 עזבה את חברת התקליטים "האחים וורנר", וייסדה חברת תקליטים עצמאית בשם "Blackened Recordings", אשר תפיק את עבודותיה העתידיות.
ב-10 בדצמבר 2012 הוציאה לאור DVD המכיל מספר קטעי הופעות שלה מ-2009 בקוויבק סיטי, קנדה.
בשנת 2013 כיכבו חברי הלהקה במותחן האמריקאי "Metallica Through The Never", אשר בוים על ידי נמרוד אנטל.
הסרט מתאר מסע של נער המשמש כעובד במה של מטאליקה שנשלח להביא חבילה שדרושה למופע ממשאית שנתקעה בדרכה.
המסע מתרחש כולו לאורך ההופעה החיה של מטאליקה, ומשלב מאפיינים פסיכדליים רבים כתוצאה מנטילת סם הזייתי על ידי הגיבור.
הלהקה לקחה חלק בכתיבת הסרט והופיעה בקטעי המוזיקה.
ב-22 ביולי 2013 הכריז לארס אולריך על תחילת תהליך כתיבת האלבום החדש של הלהקה, שעתיד לצאת בשנת 2015. במהדורה השנייה של פסטיבל "Orion Music + More", ביצעה את האלבום Kill 'Em All בשם מחודש, "Dehaan", כמחווה לשחקן דיין דיהן ששיחק בסרט "Metallica Through The Never".
ב-8 בדצמבר 2013 ערכה מטאליקה מופע בשם "Freeze 'Em All" ביבשת אנטארקטיקה, והפכה ללהקה הראשונה בעולם שהופיעה בכל שבע היבשות.
ההופעה צולמה ויצאה לאור כאלבום הופעה באותו החודש.
בינואר 2014, הלהקה ביצעה את השיר "One" עם הפסנתרן הסיני לאנג לאנג, במהדורה ה-56 של טקס פרסי הגראמי.
במרץ 2014, יצאה לסיבוב הופעות מיוחד בשם "Metallica By Request", בו המעריצים מחליטים אילו שירים הלהקה תבצע.
ביוני באותה השנה, הוציאה הלהקה לאור את השיר "Lords of Summer".
באותו החודש, מטאליקה הופיעה בפסטיבל גלסטונברי בניסיון למשוך קהל מעריצים חדש.
בינואר 2015, ערכה את "ליל מטאליקה",עם קבוצת ההוקי "סן חוזה שארקס".
בליל הזה, ענו חברי הלהקה על שאלות רבות של מעריציהם.
ב-2 בנובמבר 2015, הלהקה הופיעה בסופרבול ה-50. ב-22 ביולי 2016, מטאליקה הופיעה עם להקת Avenged Sevenfold ו-Volbeat ביום פתיחת האצטדיון יו.
ב-18 באוגוסט 2016, הודיעה מטאליקה באתר האינטרנט שלה כי אלבומם העשירי Hardwired...to Self-Destruct, עתיד לצאת עוד חודשיים ב-18 בנובמבר.
בנוסף, הלהקה חשפה את כל שמות רצועות האלבום והוציאה לאור את הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Hardwired".
עם צאתו, הגיע האלבום למקום הראשון בבילבורד 200. בקיץ 2017, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בארצות הברית, שבמהלכו הופיעה לצד להקות נוספות דוגמת Avenged Sevenfold ו-Gojira.
במרץ 2019 הכריז רוברט טרוחיו כי הם החלו לאסוף חומרי כתיבה חדשים לקראת האלבום הבא.
באותו החודש הכריזה הלהקה כי באוקטובר תצא לסיבוב הופעות באוסטרליה ובניו זילנד.
אולם ב-27 בספטמבר הלהקה דחתה את סיבוב ההופעות.
לרגל ציון 20 שנים מאז אלבומם S&M, הופיעה בפתיחה של מרכז הצ'ייס החדש של סן פרנסיסקו.
ב-28 באוגוסט 2020 יצא אלבום ההופעה לאור.
ביולי 2019 פורסמו תאריכי ההופעות של סיבוב ההופעות הקרוב באמריקה הדרומית.
בספטמבר 2019 הופיעה הלהקה, לצד אמנים רבים דוגמת בילי אייליש, מיילי סיירוס וקולדפליי, בפסטיבל האזרחים הבינלאומי.
בעקבות מגפת הקורונה בארצות הברית דחתה הלהקה את חמש ההופעות שתוכננו במדינה.
בעת ההסגר העולמי בעקבות המגפה הופיעה בקביעות בשידור חי ביוטיוב ובפייסבוק.
ב-10 באוגוסט 2020 הופיעה בעיר סונומה, קליפורניה.
קהל ההופעה הורכב מכמה אנשי צוות והפקה בכירים, וההופעה עצמה שודרה ברחבי העולם ב-29 באוגוסט.
ב-28 בנובמבר 2022 הודיעה הלהקה שהיא עתידה להוציא לאור את "72 Seasons", אלבום האולפן ה-12 שלה, ובמקביל הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון מתוכו, "Lux Æterna".
ב־19 בינואר 2023 הוציאה הלהקה את הסינגל השני מתוך האלבום "Screaming Suicide".
ב-1 במרץ, הוציאה הלהקה את "If Darkness Had a Son", הסינגל השלישי שלה מתוך האלבום.
ב-27 במרץ הוציאה את "72 Seasons", הסינגל הרביעי מהאלבום וב-14 באפריל יצא לאור האלבום עצמו.
בהמשך החודש יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בשם M72 World Tour.
מטאליקה היא להקת הבי מטאל.
כמו כן, הלהקה נחשבת לאחת מ"ארבע הגדולות" – הלהקות המרכזיות בסגנון הת'ראש מטאל, לצד מגאדת', סלייר ואנתרקס.
אף על פי זאת, האלבום עדיין כלל מאפיינים מסוימים של ת'ראש מטאל.
אלבום האולפן השישי של הלהקה, Load מ-1996 התרחק עוד יותר מסגנון הת'ראש מטאל, והציג סאונד של הארד רוק/הבי מטאל, מה שהרחיק חלק גדול מקהל מעריצי הלהקה בזמנו.
אלבום האולפן השביעי של הלהקה, ReLoad מ-1997, תואר בתור הארד רוק, הבי מטאל ומטאל אלטרנטיבי.
אלבום האולפן השמיני של הלהקה, St.
Anger מ-2003, נתפס כחריגה מהעבודה הקודמת של הלהקה, ועל פי רוב מתואר כמטאל אלטרנטיבי וכנו-מטאל.
אלבום האולפן התשיעי של הלהקה, Death Magnetic מ-2008, מציג את החזרה לשורשי הת'ראש מטאל של הלהקה.
שני האלבומים הבאים של מטאליקה, Hardwired...
מטאליקה הושפעה מאמני ומלהקות מטאל מוקדמות כמו בלאק סבאת', דיפ פרפל, קיס, לד זפלין, קווין, טד נוג'נט, AC/DC, ראש, אירוסמית', ג'ודאס פריסט, והסקורפיונז.
אמנים מהגל החדש של ההבי מטאל הבריטי כמו ונום, מוטורהד, סקסון, דיאמונד הד ואיירון מיידן השפיעו על מטאליקה, כמו גם להקות הפאנק רוק (Punk rock) הראמונס, סקס פיסטולס ומיספיטס ולהקת הפוסט-פאנק קילינג ג'וק.
האלבומים הראשונים של הלהקה כללו מקצבים מהירים, שירה מתואמת ורצועות אינסטרומנטליות בנות תשע דקות.
הצליל המזוהה עם הלהקה נחשב "מלוכלך" ודיסהרמוני.
בביקורת באתר Allmusic נכתב שמטאליקה הרחיבה את טכניקת ההלחנה ואת מרחב הביטוי שלה והביאה לגישה אגרסיבית יותר באלבומים הבאים, בהם המילים עסקו בנושאים אישיים ובמודעות חברתית.
מנהיגים דתיים וצבאיים, זעם, טירוף, מפלצות וסמים – כמו נושאים אחרים נוספים – נדונו באלבום Master of Puppets.
בשנת 1991 המפיק החדש של הלהקה, בוב רוק, הביא את המוזיקה של הלהקה לכיוון מסחרי יותר, במטרה לפנות לקהלי הזרם המרכזי.
ב"רולינג סטון" נכתב שהלהקה נטשה את המקצבים האגרסיביים והמהירים בהם הייתה ידועה, כדי להרחיב את גבולות המוזיקה והביטוי העצמי שלה.
הגישה הלירית החדשה של מטאליקה התרחקה מסמים ומפלצות, והתמקדה בכעס, הפסד וגמול.
המעריצים והמבקרים לא היו מרוצים משינוי זה, שכלל תספורות חדשות לחברי הלהקה, עטיפת האלבום והשתתפות בפסטיבל לולהפלוזה, והאשימו את הלהקה בהתמסחרות.
באלבום ReLoad שיצא בשנת 1997 הציגה הלהקה השפעות של בלוז והארד רוק מוקדם ושילבה יותר קצב והרמוניה במבני השירים ביחס לאלבומים קודמים.
Anger סימן שינוי גדול נוסף בסאונד של הלהקה.
באלבום לא נכללו סולואי גיטרה והגיטרה כווננה לדרופ C (כיוון אשר יוצר סאונד "כבד" ונמוך), מה שלדעת המבקרים הביא לסאונד גלמי ולא מלוטש; התוף של אולריך ספג ביקורת על איבוד הצליל המתכתי בו היה ידוע.
המילים של האלבום עסקו בגמילה מהסמים של הטפילד וכוללות אזכור של השטן, מלחמה בסמים, קלאוסטרופוביה, אבדון הממשמש ובא, וצביעות דתית.
בעצתו של המפיק ריק רובין, באלבום האולפן התשיעי, Death Magnetic, חזרה הלהקה לסולואים ולכוונון הגיטרה E.