tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
(האוסילטור ההרמוני הקוונטי הוא האנלוגיה הקוונטית לאוסילטור ההרמוני הקלאסי מהמכניקה, כמו מסה על קפיץ)
כאשר ההמילטוניאן של האוסילטור ההרמוני הקוונטי הבודד של חלקיק עם מסת יחידה:
נוכל להשתמש באותם ו- אשר הם המשתנים הרציפים של האוסילטור ההרמוני הקוונטי המתאר מודים של קרינה אלקטרומנגטית.
( ו- זהים מתמטית לאופרטורי המיקום והתנע הקוונטים ונוח להתייחס אליהם כ"מיקום" ו"תנע" למרות שהם בעצם מתארים רכיבים של השדה האלקטרומגנטי של האור ואין להם קשר לתנע או למיקום בפועל)
באופן זה אנחנו מקבלים את אחד היתרונות הבולטים בקידוד רציף, כי אין אנו מוגבלים לערכים של 0 או 1, וגם לא לסופרפוזיציה ביניהם.
אנחנו יכולים לקודד מספרים ממשיים שירורתיים, כאשר השדה האלקטרומגנטי מאפשר למדוד באופן רציף, עם עוצמה או פאזה של קרן לייזר.
מסגרות שונות לביצוע מחשוב קוונטי במשתנים רציפים
מערכות קוונטיות המבוססות על משתנים רציפים מהוות פלטפורמה מבטיחה למימוש מחשוב קוונטי.
לאורך השנים הוצעו מספר גישות עקרוניות בתחום זה.
הגישה הראשונה, שהוצעה על ידי סת' לויד וסמואל ל.
בראונשטיין בשנת 1999, התבססה על מודל המעגלים- שערים לוגיים קוונטיים ממומשים באמצעות המילטוניאנים ריבועיים של קואדרטורות האוסילטור ההרמוני.
בהמשך, הותאם גם המודל של מחשוב קוונטי מבוסס-מדידה למרחבים אינסופיים-ממדית, כפי שמתארות מערכות רציפות.
שיטת המדידה הכי נפוצה במשתנים רציפים קרויה גילוי הומודיני (homodyne detection), זו שיטה למדידת קוודרטורות (כמו מיקום ותנע קוונטים או פאזה ועוצמה של שדה אלקטרומגנטי).
מדובר במדידה שמבוססת על עירוב של האות הנמדד עם לייזר ייחוס (Local Oscillator) באותו תדר.
גישה שלישית מציעה לקודד מערכות סופיות-ממדית, כמו אוספים של קיוביטים, בתוך מרחבי הילברט אינסופיים — מודל זה פותח על ידי גוטסמן, קיטאייב ופרסקל, ומהווה בסיס חשוב לשיטות תיקון שגיאות ולמימוש לוגיקה קוונטית בתוך משתנים רציפים.
יתרונות וחסרונות של מחשוב קוונטי רציף
בניגוד למערכות בדידות התלויות לעיתים קרובות באינטראקציות הסתברותיות בין פוטונים בודדים, מערכות רציפות מסוגלות ליצור שזירה בין קיומודים באופן דטרמיניסטי, במיוחד במערכות פוטוניות המשתמשות במקורות אור מכווצים.
מערכות אלו נהנות מאפשרות של ריבוב בממדים שונים—תדר, זמן, מרחב ומסלול—מה שמאפשר בניית מצבים שזורים נרחבים (cluster states) החיוניים לחישוב קוונטי אוניברסלי.
אינטגרציה של מערכות רציפות לפלטפורמות פוטוניות על שבב מאפשרת ארכיטקטורות קומפקטיות, יציבות פאזית, מותאמות CMOS, ועמידות, עם פוטנציאל גבוה למזעור והרחבה.
למרות שהפעולות דטרמיניסטיות, לרוב רמת האמינות של הפעולות על קיומודים רציפים נמוכה יותר בהשוואה למערכות בדידות, בעיקר בגלל אי שלמות בכיווץ ובמדידה.
המודלים התאורטיים האידיאליים מניחים כיווץ אינסופי, אך בפועל ניתן להגיע רק לכיווץ סופי, מה שמגביל את הדיוק והעמידות בפני שגיאות.
מערכות רציפות, ובעיקר אלו התלויות בכיווץ, רגישות לרעש עודף, במיוחד בתדרים נמוכים של תדרי צד, מה שעלול לפגוע בשזירה ובאיכות החישוב.
המדידות הרגילות (למשל הומודין) עשויות שלא לקלוט את כל תכונות השזירה, במיוחד כאשר נוצרים מטריצות קו-וריאנציה הרמיטיות אך לא סימטריות בתדרים גבוהים, למשל עקב פיזור מסוג בראג.
המימוש הניסויי דורש נעילת פאזה מדויקת, שליטה בשאיבה והתאמה עדינה של האוסצילטורים, מה שמעלה את מורכבות המערכת.
בניגוד למערכות בדידות בהן קיימים פרוטוקולים מתקדמים לתיקון שגיאות, מערכות רציפות עדיין מתמודדות עם אתגרים בתיקון שגיאות, והתחום נמצא במחקר מתמשך.
אחד ההבדלים המרכזיים בין מחשוב קוונטי במשתנים רציפים לבין מערכות בדידות, הוא בדרישות הסביבתיות ובפרט בטמפרטורה הדרושה לתפקוד תקין של המערכת.
מערכות בדידות, כמו קיוביטים מבוססי מוליכי־על, מחייבות הפעלה בטמפרטורות של כמה עשרות מילי־קלווין בלבד, באמצעות מקררי דילול יקרים ומסורבלים- כל ההתקנים הללו פועלים בקירור קריוגני, מאחר שהקיוביטים הללו רגישים מאוד לרעש תרמי וכל עלייה קטנה בטמפרטורה עלולה לגרום לשגיאות קוונטיות.
לעומת זאת, במחשוב קוונטי רציף מבוסס פוטונים אין צורך בטמפרטורות קיצוניות, פוטונים אינם נושאים מטען או מסה ולכן כמעט ואינם מושפעים מחום סביבתי.
מקורות האור (כמו לייזרים מכווצים) והגלאים (כגון גלאי הומודין) פועלים לרוב בטמפרטורת החדר, מה שמאפשר לבנות ולהפעיל מערכות ניסוייות ומעשיות.
כתוצאה מכך, מחשוב במשתנים רציפים נהנים מהוזלה משמעותית בעלויות, פשטות הנדסית, נגישות גבוהה יותר, ואפשרות למזעור והטמעה על שבבים פוטוניים משולבים.
חישוב קוונטי מבוסס מדידה הוא מודל חישובי בתחום מחשוב קוונטי, שבו עיקר פעולת החישוב מתבצעת באמצעות מדידות קוונטיות של קיוביטים הנמצאים במצב שזור, ולא באמצעות סדרת שערים לוגיים קוונטיים, כמקובל במודל המעגל הקוונטי.
זהו מודל עוצמתי, שקול מבחינת כוח חישובי למודל המעגלים, אך מציע פרדיגמה שונה לגמרי באופן ביצוע החישוב.
המודל נחשב לאחת האלטרנטיבות החשובות למימוש חישובים קוונטיים, במיוחד בטכנולוגיות מבוססות פוטונים.
מודל MBQC מתבסס על שלושה שלבים עיקריים:
הכנה של מצב שזור (Cluster State): בשלב זה יוצרים רשת גדולה של קיוביטים במצב שזור חזק.
הרשת לרוב מתוארת כגרף דו-ממדי שבו כל קיוביט "מחובר" בקשר שזירה עם שכניו.
מצבים אלה מכונים Cluster States ונחשבים למשאבים חישוביים חזקים.
ביצוע מדידות חד-קיוביטיות בזוויות משתנות: החישוב מתבצע על ידי מדידות של קיוביטים בודדים בזוויות שנבחרות לפי האלגוריתם הרצוי.
לעיתים יש לבצע התאמות לזוויות המדידה בהתאם לתוצאות קודמות – תהליך זה מכונה מדידה אדפטיבית.
פענוח התוצאה: לאחר סיום המדידות, קוראים את הפלט מתוך המדידות האחרונות שנותרו.
תוצאה זו מייצגת את פלט החישוב.
ההבדל המרכזי בין MBQC לבין מודל המעגלים הוא ש־MBQC מסתמך כולו על מדידות ולא על שערים לוגיים.
במודל המעגלים יש לבצע רצף פעולות שער קוונטי על הקיוביטים.
לעומת זאת, ב־MBQC יוצרים מראש את כל הקשרים הקוונטיים, והחישוב עצמו מבוצע באמצעות מדידות חד-קיוביטיות בלבד.
זה הופך את המודל לנוח יחסית ליישום במערכות שבהן קשה לממש שערים, אך קל למדוד (כגון מערכות פוטוניות).
הפרדה בין הכנה לחישוב: ניתן להכין מראש את המצב השזור, ולאחר מכן לבצע את החישוב כולו באמצעות מדידות בלבד – דבר שמפשט את ניהול החישוב בזמן אמת.
התאמה לטכנולוגיות פוטוניות: במערכות פוטוניות קשה לממש שערים דו-קיוביטיים, אך ניתן ליצור שזירה ולבצע מדידות ביעילות גבוהה.
תמיכה בתיקון שגיאות: יש מחקרים המצביעים על כך שניתן לשלב תיקון שגיאות קוונטי באופן טבעי יחסית במודל זה.
יצירת Cluster States גדולים בקנה מידה משמעותי דורשת שליטה מדויקת במערכות קוונטיות מורכבות.
נדרשת שליטה מדויקת בזוויות המדידה, ולעיתים התאמה דינמית של זוויות לפי תוצאות קודמות.
מערכת הבקרה צריכה לעבד תוצאות בזמן אמת ולהתאים מדידות עתידיות בהתאם, דבר שמגביר את המורכבות ההנדסית.
MBQC נחקר רבות בתחום הניסויי והתאורטי.
בתחום הניסויי, המודל נבחן בעיקר בטכנולוגיות אופטיקה קוונטית, שבהן ניתן ליצור Cluster States באמצעות פוטונים ולעשות בהם מדידות ברמת דיוק גבוהה.
כמו כן, נערכים מחקרים על יישום המודל בטכנולוגיות נוספות כמו יונים לכודים, מצבים טופולוגיים, וספינים של אלקטרונים במוליכים למחצה.
מחקרים עכשוויים בוחנים גם הרחבות של המודל לתחומים כמו חישוב קוונטי מבוזר או שימוש במשאבים קוונטיים חדשים כגון מצבים טופולוגיים מוגנים.
חישוב קוונטי מבוסס מדידה הוא אוניברסלי, כלומר – ניתן לממש באמצעותו כל חישוב קוונטי שניתן למימוש במודל המעגלים.
אלגוריתמים קוונטיים מוכרים כגון אלגוריתם שור או אלגוריתם גרוב ניתנים לתרגום לייצוג במודל זה.
מחשוף או גלאי הוא מפתח בחלק העליון של מלבושי נשים, מפתח החושף לעין כל חלקים של צוואר, כתפיים, חזה וגב.
המחשוף יכול להיות בעל ממדים משתנים ובעל צורות שונות.
לצורך הסתרת חלק מהמחשוף משתמשים בליבית.
במקובלות של המחשופים חלו שינויים במהלך הזמן וכך היו ויש הבדלים בין תרבויות שונות.
גודל המחשוף וצורתו משפיעים על היחס אליו.
חשיפות גדולות יחסית פחות מקובלות ויש מדינות האוסרות לבוש כזה.
המחשופים נפוצים בביגוד של כל שכבות האוכלוסייה, ממשרתות ועד בנות אצולה.
נשים עם מחשופים היוו מודלים עבור ציירים ופסלים והונצחו בציורים ובפסלים.
המחשוף שימש את הנשים לפלירטים, משיכה מינית והפגנות יתרונות גופניים.
יש צורות שונות של מחשופים, צורות המותאמות להדגשת תכונות מסוימות או להסתרתן.
המחלקים את המחשופים לפי צורתם יכולים להסתפק ב-8 סוגים או להרבות בסוגים.
צורת המחשוף מזמינה התאמת תכשיטים נלווים.
מֵטָאפִילוֹסוֹפְיָה (מכונה גם פילוסופיה של הפילוסופיה) היא ענף בפילוסופיה העוסק בחקר הפילוסופיה עצמה, אשר מנסה לעמוד על טיבה ולדון בהנחות היסוד שלה, בשיטותיה ובמטרותיה.
מהי פילוסופיה; מהם המהות או התנאים ההכרחיים להיותה פילוסופיה?
עבור מה נעשית פילוסופיה; מהו תפקידה?
איך צריך לעשות פילוסופיה; מהי המתודה הנכונה; האם פילוסופיה היא מדע?
מהו היחס בין פילוסופיה לבין תולדות הפילוסופיה; ולבין תחומים ידע אחרים?
אין הסכמה כללית על מהות הפילוסופיה, אך ניתן להבחין בכמה סברות עיקריות לנושא זה.
האחת, אשר לה נטו יותר הרציונליסטים מתורת ההכרה, גורסת שהפילוסופיה חוקרת את משמעות החיים, ומחפשת מהם חיים טובים.
זוהי השאלה שפותחת את ה"פוליטיאה" של אפלטון, וגם את "המאמר הקצר על אלוהים, האדם ואושרו" של שפינוזה.
אלו גורסים שהפילוסופיה עוסקת בדבר מסוים אשר מספק לאדם צורך גדול יותר מאשר הצרכים החומריים או הכבוד והתהילה.
העיסוק בפילוסופיה נעשה דרך התבונה, ומקנה לאדם דרך טובה לחיות, אשר אינה תלויה בדבר.
מהבחינה הזו, פילוסופיה היא מדע הומניסטי.
היא אינה רק מחפשת לתאר את העולם, אלא גם למצוא מתוכו דרך טובה יותר לחיות.
גישה אחרת טוענת כי דברים אלה לוקים בבעיית הראוי-מצוי.
הם גוזרים כי אין למצוא טענה נורמטיבית (טענה העוסקת במה שרצוי) מתוך תיאור המצב הקיים.
דבר זה מאלצם לגזור מסקנות אחרות על הפילוסופיה.
התשובה שנוטה אסכולה זו להציג, היא שפילוסופיה היא מדע השאלות.
לודוויג ויטגנשטיין, לדוגמה, טוען שהפילוסופיה של הרציונליסטים עוסקת במשחקי הגדרות ושפה, שהם חסרי משמעות.
ויטגנשטיין טוען שמשמעות החיים והעולם חייבת להימצא מחוץ לו, שכן העולם עצמו הוא משולל ערכים.
אין הדבר אומר שאין משמעות לחיים.
הדבר רק אומר שמן הנמנע לדון בה.
היא דבר שלא ניתן להביעו במילים.
הוא המיסטי...7) מה שאי אפשר לדבר עליו, על אודותיו יש לשתוק" (מאמר לוגי-פילוסופי).
על פי הנחה זו, הדבר היחיד אשר יכולה הפילוסופיה לספק, זה את ההבנה שהיא חסרת מובן.
גאורג וילהלם פרידריך הגל, הפנומנולוגיה של הרוח, תרגום: רועי בר ואלעד לפידות, תל אביב: הוצאת רסלינג, 2017
פרידריך ניטשה, המדע העליז [1882, 1887], מגרמנית ישראל אלדד, ירושלים ות"א: הוצאת שוקן, 1969.
ברטראנד ראסל, בעיות הפילוסופיה, תרגום: מ.
לודוויג ויטגנשטיין, מאמר לוגי-פילוסופי, תרגום: עדי צמח, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1994
לודוויג ויטגנשטיין, חקירות פילוסופיות, תרגמה והקדימה מבוא: עדנה אולמן-מרגלית, הוצאת מאגנס, ירושלים, 1995
מטה-קוגניציה הוא מושג בפסיכולוגיה קוגניטיבית שמשמעו חשיבה ברמה גבוהה וכוללת פיקוח פעיל על מיומנויות חשיבה, תכנון, ניווט הבנה, הערכת התקדמות וכדומה.
יכולתו של הפרט לחשוב על החשיבה שלו ולהיות מודע לתהליכי חשיבתו.
מטה-קוגניציה מורכבת מתפקודים אקזקיוטיביים (executive function) ומודעות.
בהתאם לכך, ניתן להגדיר מטא-קוגניציה גם כידע המפורש של האדם בנוגע לתכנים של המחשבות הנוכחיות שלו.
עם זאת, תהליכים מטה-קוגניטיביים יכולים להתרחש גם באופן ספונטני ולא מודע.
ראשית התפתחותה של המטה-קוגניציה הייתה בפיתוח המושג תאוריה של תודעה.
זהו מושג העוסק ביכולתם של ילדים צעירים להשתמש במונחים הקשורים למצבי חשיבה כדי להבין, לפרש ולחזות את החשיבה של האחר, כמו גם להסביר התנהגויות ואמונות שלו.
בהתאם לכך, מטא-מודעות יכולה לסייע לאדם לשפעול תהליכים של שליטה עצמית.
חשיבה מטה-קוגניטיבית מתפתחת אצל ילדים באופן אינטואיטיבי כחלק מההתפתחות הקוגניטיבית, בהשפעת האינטראקציה עם הסביבה, כמו הורים, קבוצת השווים, מורים וכו'.
קיומם של תהליכים מטה-קוגניטיביים מסתמך על יכולת דיבור פנימי, אשר מאפשרת יצירת יצוג מילולי לבניית מודל לתהליכים אלה.
הדיבור הפנימי מצריך מאגר שפתי רלוונטי.
נדידת מחשבות משקפת את היכולת של האדם להתנתק מתהליכי התפיסה המיידיים של הסביבה החיצונית (המכונה perceptual decoupling), לצד היכולת להתמקד בתכנים מנטליים פנימיים בצורה מטא-קוגניטיבית.
בהתאם לכך, יש לה תפקיד חשוב בציפייה לקראת הבאות ותכנון של פעולות עתידיות
ג'ון פלאבל (Flavell) הגדיר את המושג כ"ידע של הפרט אודות תהליכי החשיבה של עצמו ועל תוצרי החשיבה שלו".
כלומר, יכולתו של אדם לחשוב על החשיבה שלו ולהיות מודע לתהליכי חשיבתו.
מאז שנת 1979 בה נטבע המושג על ידי פלאבל החל המחקר לעסוק בסוגיה זו וגברה המודעות לחשיבות המיומנויות המטה-קוגניטיביות.
פלאבל הבחין בין שלושה סוגים של ידע:
בהכרה של הלומד בתהליכי הלמידה שלו ביעילותם וביעילותו בשימוש במיומנויות חשיבה שונות ומיומנויות אחרות.
ידיעת המידע הנדרש לצורך ביצוע מטלה.
היכולת להשתמש בכלים ומיומנויות המתאימים הדרושים לביצוע המטלה.
לדברי פלאבל, היכולת האנושית לפקח על מגוון רחב של יוזמות קוגניטיביות (קשב וריכוז, שאילת שאלות, זיכרון, פתרון בעיות, הסקת מסקנות, יצירת השוואות וכדומה) מתאפשרת מתוך הקשרים שבין: ידע מטה-קוגניטיבי, ניסיון מטה-קוגניטיבי ודרכי פעולה מטה-קוגניטיביות.
לפיכך מטה-קוגניציה, משלבת פיקוח פעיל והכוונה מתוזמנת של פעילות קוגניטיבית או תהליכים קוגניטיביים לקראת התמודדות עם מטרה.
הכוונה, פיקוח ושילוב מוצלח של כלים קוגניטיביים יכולים לקבל צורות שונות: תכנון, הערכת קושי משימה, בחירה, הסקת מסקנות, התבוננות פנימית, שיפוט והערכת ידע אישי ביחס למשימה.
פעולות אלו הן פעולות מודעות שעם הזמן והניסיון הופכות לאוטומטיות ובלתי מודעות.
עם זאת ניטש על כך ויכוח בין החוקרים האם לאחר שאלו הופכות אוטומטיות ולא מודעות הן עדיין בתחום המטה-חשיבה.
בתחום החינוך נעשה שימוש נרחב במושג מטה-קוגניציה.
קיימת הסכמה רחבה לגבי חשיבותה של המטה-קוגניציה עבור קידום תהליכי למידה וכישורי חשיבה מסדר גבוה.
ישנן ראיות רבות לכך שמיומנויות מטה קוגניטיביות, למרות שבעלות קורלציה מסוימת עם אינטליגנציה, תורמות לביצועים בלמידה יותר מאשר יכולת אינטלקטואלית.
כלומר, רמה טובה של יכולות מטה קוגניטיביות יכולה לפצות על מגבלות קוגניטיביות של התלמיד.
יש צורך במיומנויות מטה-קוגניטיביות עבור הצלחה במטלות הדורשות פתרון בעיות.
בהתאם לכך, הדגשה של רבדים מטה-קוגניטיביים בתהליכי עיצוב והבניית ידע, תורמת ללמידה משמעותית וארוכת טווח.
נמצא קשר בין יכולת מטה-קוגניטיבית גבוהה ליכולת של תלמידים לפתור בעיות מתמטיות.
תהליכים מטה-קוגניטיביים יכולים לקדם מיומנויות חשיבה בתחומים שונים, כמו: פתרון בעיות ולמידת חקר, הבנת הנקרא, טיפול במידע ובתקשורת, לימודי שפה זרה ועוד.
בהתאם לכך, פעילות מטה-קוגניטיבית משמשות את האדם מדי יום ובהזדמנויות שונות בכוונה לפתור בעיות ולהתגבר על מכשולים.
המודעות לחוויות פנימיות המלוות פעולות קוגניטיביות תורמות לידע המטה-קוגניטיבי של הלומד ומשפיעות על ההכוונה העצמית שלו.
פיקוח והכוונה מטה-קוגניטיביים כוללים ניהול עצמי של הלומד והכוונה לתהליכי הלמידה היעילים עבורו, על ידי תכנון הלמידה בהתאם לנדרש ושימוש בכלים מתאימים.
יכולות מטה קוגניטיביות הן חלק משמעותי ממוכוונות עצמית בלמידה, זאת לצד תהליכים מוטיבציוניים, רגשיים וחברתיים.
הקנייה ופיתוח של מיומנויות מטה-קוגניטיביות
מיומנויות מטה-קוגניטיביות ניתנות לרכישה ולהצטברות.
בגיל צעיר ישנה פחות מודעות לידע והכלים לזכירה ולהבנה ולכן יש להציף למודעותם של התלמידים את הכלים המטה-קוגניטיביים שברשותם ולהקנות להם כלים נוספים.
בהתאם לכך, חשיבה מטה-קוגניטיבית היא מרכיב מרכזי בתוכניות הלימודים המיועדות בין היתר לפתח את החשיבה.
כמו כן, ניתן לה דגש רב במסגרת של הוראה מתקנת.
מיסוד של נורמות כיתתיות המכבדות זמן לחשיבה במהלך השיעור ומצפות לכך, מסייע בפיתוח תרבות של חשיבה בקרב התלמידים.
הוראה הדדית ולמידה בקבוצות יכולה לתרום לפיתוח מטה-קוגניציה.
זאת משום שתלמידים הנדרשים ללמד את חבריהם במסגרת
קבוצתית או במסגרת הרצאה בפני הכיתה, נדרשים לשימוש באסטרטגיות שונות של טיפול במידע לשם ארגון התכנים והצגתם.
למידה משולבת מחשב שבה יש צורך לבחור בין תפריטים וקישורים מרובים מעודדת הפעלה של חשיבה ברמה מטה-קוגניטיבית.
כמו למשל בחיפוש במאגרי מידע ולמידה מקוונת.
לפיכך היא עשויה לשמש כסביבת למידה מתאימה להוראה המכוונת לפיתוח יכולות מטה-קוגניטיביות.
ניתן לעשות שימוש באינטרנט גם לצורך פיתוח ההיבט הרגשי-חברתי של החשיבה המטה-קוגניטיבית.
שכן, היא נתפסת כמקום משותף להחלפה של מחשבות ורגשות במסגרות של פורומים, בלוגים ועוד.
בעקבות זאת הדרישה מתלמידים לבטא את מחשבותיהם ורגשותיהם תוך כדי תהליך הלמידה ברשת עשויה להיתפס על ידם כתהליך מוכר ומקובל.
נמצא שמשחק השחמט יכול לשמש ככלי יעיל לפיתוח מיומנויות מטה-קוגניטיביות.
בפילוסופיה, מטא-אתיקה היא אחד משלושת הענפים של הפילוסופיה של המוסר – זה החותר להבין את טבען של תכונות, אמירות, השקפות ושיפוטים מוסריים.
משמעות השם היא "מעבר לאתיקה" ביוונית.
המטא-אתיקה קיבלה תשומת-לב נכבדה מהפילוסופים האקדמיים בעשורים האחרונים.
מקובל באקדמיה לחלק את הפילוסופיה של המוסר לשלושה ענפים כאשר השניים האחרים הם:
אתיקה תיאורית, או השוואתית, הבוחנת פסיכולוגית, סוציולוגית ואנתרופולוגית את ההשקפות המוסריות בחברות שונות, באזורים שונים ולאורך ההיסטוריה.
זאת, מבלי להתחייב להשקפה זו או אחרת, בדומה למטא-אתיקה.
אתיקה פרסקריפטיבית, או נורמטיבית, המתחלקת לשני תת-תחומים: האתיקה היישומית, העוסקת בשיפוטים מוסריים של השכל הישר (שיפוטים מוסריים מסדר ראשון); התאוריות המוסריות, העוסקות בשיפוטים מוסריים מסדר שני, דהיינו, הצדקות וכללים לשיפוטים מוסריים מסדר ראשון.
בעוד האתיקה הפרסקריפטיבית מתייחסת לשאלות "אילו דברים הם טובים ואילו הם רעים, מוסרית?" ו"מה עלי לעשות?", ובכך מאמצת שיפוטים מוסריים אחדים ודוחה אחרים, המטא-אתיקה נסובה סביב השאלה "מהו הטוּב המוסרי?", בחותרה להבין את טבעם של שיפוטים מוסריים ותכונות מוסריות.
להלן מספר דוגמאות לשאלות מטא-אתיות:
מה משמעות האמירה שמשהו טוב?
כיצד, אם בכלל, אנו יודעים מה נאה ומה מגונה?
כיצד השקפות מוסריות מניעות אותנו לפעולה?
האם ישנם ערכים מוחלטים או אובייקטיביים?
תאוריה מטא-אתית, בניגוד לתאוריות מוסריות פרסקריפטיביות, איננה כוללת שיפוטים מוסריים כלשהם.
תשובה לאחת מחמש השאלות דלעיל לא תהווה כשלעצמה טענה מוסרית.
התאוריות המטא-אתיות העיקריות נחלקות בדרך-כלל לתאוריות ריאליסטיות ואנטי-ריאליסטיות, על אף העובדה שתאוריות מסוימות, דוגמת הקוגניטיביזם, לא משתלבות בחלוקה זו כלל:
ריאליזם מוסרי משמעו שישנם ערכים אובייקטיביים.
ריאליסטים מאמינים שטענות מוסריות כמוהן כטענות עובדתיות – הן או נכונות או שגויות, אמיתותן או שקריותן אינן תלויות באמונותינו, ברגשותינו או בהשקפותינו האחרות על מושאי השיפוט המוסרי.
גישה זו משלבת קוגניטיביזם ביחס לשיפוטים מוסריים (קרי, שהם מצבים-שכליים של אמונה, המתארים את המציאות), עמדה בשאלת קיום עובדות מוסריות (והיא שהן אכן קיימות) והשקפה ביחס לטבען של עובדות מוסריות (והיא שהן אובייקטיביות ובלתי-תלויות בידיעתנו אותן).
ריאליזם מוסרי מופיע בשתי גרסאות:
אינטואיציוניזם מוסרי ונון-נטורליזם מוסרי, משמעם שישנן תכונות מוסריות אובייקטיביות שאין לצמצמן (דוגמת תכונת ה'טוּב'), ושיש לנו לפעמים מודעות אינטואיטיבית לתכונות מוסריות או לאמיתוֹת מוסריות.
נטורליזם מוסרי, משמעו שישנן תכונות מוסריות אובייקטיביות, אבל תכונות אלה ניתנות לצמצום לתכונות א-מוסריות לגמרי.
רוב הנטורליסטים המוסריים מאמינים שיש לנו ידע אמפירי של אמיתוֹת מוסריות, ויש הטוענים שידע מוסרי יכול להירכש באותם האופנים בהם נרכש ידע מדעי.
אנטי-ריאליזם מוסרי אומר שאין ערכים אובייקטיביים.
השקפה זו מופיעה בשלוש גרסאות:
סובייקטיביזם מוסרי, האומר שטענות מוסריות נעשות נכונות או שגויות בהתאם לגישות ו/או האמונות של המתבונן.
ישנן מספר גרסאות שונות לסובייקטיביזם, הכוללות:
רלטיביזם מוסרי (השווה ליחסיות תרבותית): זוהי ההשקפה שכדי שדבר יהיה נכון מוסרית עליו להיות מקובל על החברה; דבר זה מוביל למסקנה שדברים שונים נכונים לאנשים בחברות שונות ובתקופות שונות בהיסטוריה.
למרות שזה מכבר סר חינה בקרב פילוסופים אקדמיים, השקפה זו זוכה לאהדה בקרב אנתרופולוגים כרות בנדיקט.
תאוריית הצו האלוהי: תאוריה סובייקטיבית אחרת הטוענת שבשביל שדבר יהיה נכון על ישות ייחודית, אלוהים, לאשר זאת, ושהדבר הנכון לישויות שאינן אלוהים הוא צייתנות לרצון האל.
על השקפה זו נמתחה ביקורת על ידי אפלטון באותיפרון אך עדיין יש המגינים עליה (רוברט אדמס, פיליפ קווין ואחרים).
סובייקטיביזם אינדיבידואליסטי: השקפה האומרת שמספר סקאלות הטוב והרע הוא כמספר הסובייקטים עלי אדמות.
השקפה זו הוצעה על ידי פרוטגורס.
תאוריית הצופה האידיאלי: לבסוף, יש הסבורים שמה שנכון נקבע בידי העמדות שיהיו לצופה אידיאלי היפותטי.
צופה אידיאלי מתאפיין בדרך-כלל כאדם המושלם ברציונליותו, בעל דמיון פורה ומיודע, בין השאר.
ריצ'רד ברנדט ידוע בהגנתו על השקפה זו.
נון-קוגניטיביזם, האומר שמשפטים מוסריים אינם נכונים או שקריים משום שאינם מביעים טענות אמיתיות.
סטיבנסון, האומר שמשפטים מוסריים משמשים רק להבעת רגשות.
כך, "רצח זה רע" משמעו משהו כמו "בוז לרצח!".
פרסקרפטיביזם, מוגן על ידי ר.מ.
הייר, האומר שטענות מוסריות פועלות כציוויים.
כך, "רצח זה רע" משמעו משהו כמו "אל תרצח!".
קוואזי-ריאליזם, המוגן על ידי סיימון בלקבורן, אומר שטענות מוסריות מתנהגות לשונית כטענות עובדתיות ואפשר לכנותן "נכונות" או "שגויות", אף אם אין כל עובדות מוסריות שהן יכולות להתייחס אליהן.
תאוריית השגיאה, האומרת שמשפטים מוסריים שגויים בדרך-כלל.
תאורטיקני שגיאה מאמינים שאין ערכים אובייקטיביים, אבל שהטענה שישנם ערכים אובייקטיביים היא חלק מהמשמעות של משפטים מוסריים רגילים; אי לכך, בעיניהם, משפטים מוסריים הם שגויים.
מקי הוא התומך הידוע ביותר בהשקפה זו.
תאוריית השגיאה נקראת לפעמים גם "סקפטיציזם מוסרי" או "ניהיליזם".
סובייקטיביזם, נון-קוגניטיביזם ותאוריית השגיאה הם הצורות היחידות של אנטי-ריאליזם: אם אין ערכים אובייקטיביים, זה חייב להיות או משום שמשפטים מוסריים הם טענות סובייקטיביות (לשיטת הסובייקטיביסטים), או מפני שהם אינם מהווים טענות אמיתיות כלל (לגרסת הנון-קוגניטיביסטים), או בגלל שהם טענות אובייקטיביות שגויות.
חלוקה אפשרית נוספת של התאוריות המטא-אתיות היא ההבחנה בין תאוריות מוניסטיות (שבהן יש אמת אחת, או טוּב עליון אחד) לבין תאוריות פלורליסטיות.
לפי הפלורליזם הערכי ישנם לפחות שני ערכים אמיתיים, הידועים ככאלה, שלא ניתנים להשוואה, כך שכל תיעדוף של ערכים אלה יהא או נון-קוגניטיבי או סובייקטיבי.
פלורליסט ערכי יטען, למשל, שגם החיים של נזירה וגם החיים של אם מגשימים ערכים אמיתיים (במובן האובייקטיבי והקוגניטיביסטי), אולם אין בנמצא אף אמת-מידה רציונלית לחלוטין שלפיה האחד נעלה על השני.
אחדים סוברים שבמאה העשרים ובמאה העשרים ואחת מטא-אתיקה החליפה את האתיקה הפרסקרפטיבית כעיסוק השכיח יותר בקרב הפילוסופים האקדמיים.
זה קרה לכאורה בו-זמנית עם ירידה כללית באמונה בערכים מוחלטים במרבית התרבויות הפופולריות כמו גם העניין הגובר בתהליכים וסיווגים בניגוד לזיהוי ויישום של נורמות, הן באקדמיה והן בקרב החברה העולמית בכללה.
אחרים גורסים שמגמה זו מדומה ומצביעים על ההתרחבות המתמדת של תחום האתיקה הפרסקרפטיביות.
מט לגל או מלכודת בלקברן היא מלכודת בשלב הפתיחה של משחק השחמט, ידועה בגלל הקרבת מלכה וביצוע מט עם כלים קלים אם השחור מקבל את ההקרבה.
המלכודת קרויה על שמו של לגל דה קרמר (1792-1702) שהיה שחמטאי צרפתי, או ג'וזף הנרי בלקברן (1841–1924) שהיה אמן בריטי ואחד משחקני השחמט החזקים ביותר בעולם בשלהי המאה ה-19.
זו העמדה לאחר המסע 5...
ישנן מספר דרכים שבהן המלכודת עשויה להיווצר; האחת מהן היא:
הגם שניתן לשחק 3..ד6 בפתיחה האיטלקית, זהו מסע פסיבי קמעה ומעביר את המשחק לגרסה של הגנת פילידור
השחור לכאורה מרתק את הפרש הלבן במהלך המאבק על השליטה במרכז הלוח.
מבחינה אסטרטגית הרעיון טוב, אך יש בו בעיה טקטית, שכן הלבן יכול להגיב במסע ח3 המכריח את השחור להזיז את הרץ שלו פעם נוספת אחרת הלבן יזכה ברץ.
בנוסף, כמעט תמיד עדיף לפתח את הפרשים לפני הרצים, משום שלפרשים יש טווח תנועה יותר גדול בשלב הפתיחה של המשחק, ויכולים להתאים את ערוגות השליטה שלהם לבחירת היריב את הפתיחה.
כפי שיודגם מיד, אין בסיס מוחלט להנחה שהפרש לא יכול לנוע משום שהוא מרותק להגנה על המלכה.
בעמדה זו המסע 5. פ:ה5 יהווה מלכודת לא מבוססת והימור על הפרש.
השחור לא יכול להכות את המלכה הלבנה שכן יקבל מט בשני מסעים, אך 5...פ:ה5 זוכה בפרש ללא פיצוי מכיוון שלאחר מכן אם המלכה הלבנה תכה את הרץ השחור שמאיים עליה הפרש השחור שהכה את הפרש הלבן יכה גם את המלכה הלבנה, והרע במיעוטו יהיה רה2 כדי להציל את הרץ והמלכה.
במקום זאת הלבן מציב אתגר לרץ השחור שצריך לסגת לאורך אלכסון ח3-ג8 או להכות את הפרש או כבמשחק זה, להציב את הרץ במיקום לא בטוח.
השחור שומר על ריתוק הפרש, אך זו טעות טקטית שמפסידה לפחות רגלי.
עדיף 5...ר:ו3, תוך ותור על זוג הרצים ומתן יתרון התפתחותי לעמדת הלבן תוך שמירה על שוויון חומרי, או 5...רה6 המפסיד טמפו.
לכאורה הלבן מתעלם מהריתוק, ומאבד את מלכתו.
השחור צריך עכשיו לשחק 6...פ:ה5 7. מה:ח5 פ:ג4 8. מה-ב5+ ולאחר מכן 9. מה:ג4 כאשר הלבן זכה ברגלי אך השחור יכול להמשיך ולשחק.
במקום זאת, אם השחור לוקח את המלכה, הלבן זוכה תוך שני מסעים.
השחור מכה את המלכה באופן אינסטינקטיבי מבלי לשים לב לאיום.
הרע במיעוטו היה 6...ד:ה5 7. מה:ח5 והלבן זכה ברגלי, ביתרון התפתחותי מרשים אך המשחק עדיין נמשך.
העמדה הסופית היא "מט טהור", כלומר מט שבו לכל אחת משמונה הערוגות מסביב למלך השחור, יש בדיוק סיבה אחת מדוע המלך לא יכול לנוע אליה.
המשחק התקיים בין לגל (ששיחק ללא הצריח ב-א1) נגד סט.
ברי בפריס בשנת 1750 ומהלכו היה
לו השחור היה משחק 5..
פ:ה5 הוא היה זוכה בכלי תמורת רגלי.
לסיום דומה אך בחילופי מסעים הגיע משחק בין הרי נלסון פילסבורי לשחקן בשם פרננדז במהלך משחק סימולטני עיוור בשנת 1900, פילסבורי התמודד בו זמנית מול 12 שחקנים.
במשחק סימולטני שהתקיים בפריז בין האמן אנדרה שרון לבין גינלוז התרחש אירוע דומה:
המסע ששוחק על ידי גינלוז מפסיד במשחק.
היבט שני של מט לגל
ניתן לבצע את המט גם ללא שיתוף הפעולה של הפרש מאגף המלכה.
להלן דוגמה שתמחיש זאת; הפתיחה היא פתיחת אלאפין הקרויה על שמו של שמעון אלאפין.
הנה משחק תחרותי משנת 1837, בו נופל אמן חזק למלכודת זו.
השחקן הלבן ברנרד הורביץ היה מדורג בשלב מסוים שלישי בעולם, כך שניתן להפתיע בתחבולה זו גם שחקנים חזקים.
דוגמה נוספת למט לגל, ממשחק בו נתן הלבן ליריבו יתרון של פרש באגף המלכה (יש להסיר את הפרש לפני תחילת המשחק).
המשחק התקיים בשנת 1852 בין סי.
במשחק משנת 1868, שהתקיים בניו יורק מיישם ג'ורג' הנרי מקנזי את מט לגל על יריבו, השחמטאי פרין.
פרין מוכר בעיקר ממשחקיו מול פול מורפי.
במשחק אחר שהתקיים בשנת 1888 בין יוהאן ברגר לבין פרוליך ניתן לזהות שני אירועים של מט לגל.
במשחק משנת 1890 ניצח ויליאם פולוק את הול בדרך דומה.
היבט שלישי של מט לגל
הרעיון מאחורי ההיבט השלישי מודגם בגמביט סטאפורד:
הפרש באגף המלך חיוני להגנת המלך הן לאחר ההצרחה והן לפני כן.
אם הפרש הוכה, החילופים מאפשרים לעיתים להשתמש בהקרבת לגל בעזרת הרץ של אגף המלכה.
דוגמה נוספת לאותו רעיון, הפעם בצבעים הפוכים:
במקום הצרחה במסע השישי, עדיף ללבן לשחק פז5 וזוכה מיד.
הנה דוגמה ליישום המט במשחק סימולטני שהתקיים בשנת 1887. השחקן בכלים הלבנים הוא האמן ז'אן טאובנהאוס.
היבט רביעי של מט לגל
ההקרבה לא חייבת בהכרח להביא למט מהיר.
בין אם תתקבל או תידחה, היא יכולה לתת לצד המקריב יתרון מכריע שדי בו לזכייה.
להלן משחק מפורסם שככל הנראה התרחש מספר פעמים, ומייחסים אותו לז'אק מיזס, אך סביר להניח שהוא קדום עוד יותר.
השחקן התוקף לוכד את המלכה ומגיע ליתרון, זאת בזכות שח נגלה.
המיוחד במשחק זה, בניגוד למשחקים הקודמים שעשויים להיחשב כמשחקי חובבים, שהוא התקיים בתחרות אמנים בעיר נירנברג, בשנת 1895. בכלים הלבנים שיחק ז'אק מיזס ובכלים השחורים היה אמן סקנדינבי בשם אוקויסט (oehquist).
המשחק הקצר הבא מבוסס על עמדה ידועה בגמביט המלכה, וממחיש מדוע על הלבן להימנע מללכוד את רגלי ד'.
לאחר מסעו השישי של הלבן
מט עזר הוא סוג של בעיית שחמט שבה שני הצדדים משתפים פעולה על מנת להנחית מט על השחור.
במט עזר ב-n מסעים, השחור נע תחילה, ואז הלבן, ושני הצדדים נעים n מסעים, על מנת שבמסע ה-nי של הלבן הוא ינחית מט על השחור.
בבעיית מט-עזר בשני מסעים, לדוגמה, השחור משחק, הלבן משחק, השחור משחק והלבן מנחית מט.
אף על פי שהשחקן שולט בשני הצדדים, כל המסעים חייבים להיות חוקיים.
בבעיות שחמט מסמנים את מספר הבעיות כ- H#n, כאשר n הוא מספר המסעים.
מט עזר בשני מסעים (שני פתרונות)
להבדיל מבעיית שחמט רגילה, שבה על הפותר לבדוק כל אפשרות תגובה של השחור, במט עזר הפותר שולט על שניהם, ולכן בעיות עם יותר מפתרון אחד נפוצות יותר.
בדרך כלל יהיו שניים, ולעיתים יהיה ביניהם קשר.
לדוגמה בבעיה משמאל שני הפתרונות הם: 1.ר:ב8 רד5 2.פג7 ר:ז5 ו- 1.צד:ד8 רג6 2.פד7 צ:ב-3. כפי שניתן לראות, שני הפתרונות דומים מאוד: בתחילה, השחור מכה כלי (זה שנותן את המט בפתרון השני).
לאחר מכן, הלבן מזיז את הרץ כדי שהשחור לא יאיים בשח בתורו הבא, והשחור מזיז כלי כדי לסגור את השורה שתאפשר ללבן להנחית מט.
מט עזר בשני מסעים (דופלקס)
בדופלקס ישנם שני פתרונות, שבאחד מהם הלבן מנחית מט לשחור ובשני השחור מנחית מט ללבן.
בדוגמה מימין התשובות הן: כשלבן מנצח, 1.פז6 ו8=מה 2.פה5 ד8=פ#.
כששחור מנצח, 1.ו8=צ פו7 2.ד8=ר פד#6. יש קשר בין הפתרונות: שני הרגלים של הלבן מוכתרים כדי למנוע בריחה של המלך השחור או הלבן, בהתאמה.
בעיה זו היא מז'אנר ה"אלומוואנדלאנג" (מגרמנית, הכתרה מלאה) כי רגלים מוכתרים בה לכל ארבע האפשרויות: מלכה, צריח, רץ ופרש.
מֵטָּא בפאלי (mettā) או מַאִיטְרִי בסנסקריט (maitrī), שפירושה נדיבות-לב אוהבת, היא מצב תודעה חיובי.
התשיעית מעשר הפרמיטה המובילות להארה בבודהיזם וכן הראשונה ממעלות ברהמה ויהרה (המצבים הנשגבים).
תרגומים נוספים של המילה הם: "נדיבות-אוהבת", "חברתיות", "סימפתיה", "רצון טוב", "נדיבות ו"התעניינות פעילה באחרים".
חמלה יכולה לנבוע מהצד הרגשי והיא יוצרת צער או מעשה טוב בעוד שמטא היא אהבה כלפי כל הברואים ושמחה כאשר טוב להם.
יש הבדל משמעותי בין אהבה של גבר לאישה, אהבת אם לילד וכדומה לבין האהבה המגולמת במטא.
אהבה רגילה מייצגת צורך להיות עם האובייקט האהוב, השתוקקות אליו או לנוכחותו והיא יכולה להיות אחת מסיבות הסבל (הנובע מהשתוקקות לדברים או היאחזות בהם) בעוד שמטא היא אהבה ללא היאחזות.
אחת מצורות המדיטציה הפופולריות היא המדיטציה של נדיבות-אוהבת (אהבה ללא הצמדות) אשר מתבטאת בדאגה לאחר ללא כל אנוכיות.
בכל אחד ואחד מהשלבים המתרגל חייב לסמפט את האדם ולשאוף לטוב עבור אותו אדם, במקביל לשאיפה לטוב עבור עצמו.
המדיטציה מורכבת משישה שלבים אשר בהם המטא מכוונת אל:
חבר טוב – יש להימנע מלבחור מישהו שהינך נמשך אליו מינית, מישהו שצעיר ממך בהרבה או מבוגר ממך בהרבה וכן אדם מת
מכר – יש לבחור אדם שאתה במגע עמו ביומיום אך אינו מעלה תחושות חיוביות חזקות או שליליות חזקות
אויב – מומלץ לא לבחור אדם שתחושותיך השליליות כלפיו הן קיצוניות, אלא אם כן הינך מבוסס היטב במדיטציה
הארבעה הנ"ל – התייחס אליהם כשווים וראויים בשווה לנדיבות
מטא-חומר הוא חומר מלאכותי למחצה, שמתוכנן כך שתהיינה לו תכונות אלקטרומגנטיות שלא קיימות בחומרים טבעיים.
זה נעשה על ידי תכנון קפדני של אבני הבניין הבסיסיות של החומר (מטא-אטומים) שגודלן הכולל קטן משמעותית מאורך הגל הרלוונטי; אבני בניין אלו מורכבות מ(אוסף) חלקיקים בצורות ואוריינטציות שונות, ויכולות להיות מסודרות ללא סדר או במערך מחזורי.
במקרה האחרון, הסידור המרחבי של המטא-אטומים יכול להיות בעל חשיבות לתכונות המטא-חומר.
לרוב משתמשים במטא-חומר בננוטכנולוגיה, למשל לבניית אנטנות מכ"ם ועדשות אופטיות.
דוגמה בולטת היא השימושבמטא-חומר לצורך יצירת חומרים בעלי מקדם שבירה שלילי, לחומרים היכולים לבלוע לחלוטין את קרינת הספקטרום הנראה, או לגלימות העלמות.
השם מטא-חומר (Meta Material) הוענק לחומר בשנת 1999 על ידי ד"ר רוג'ר וולסר מאוניברסיטת טקסס באוסטין.
וולסר הגדיר מטא-חומר בהגדרה זו: "מולקולה מלאכותית מיקרוסקופית, תלת-ממדית, בעלת מבנה תאי מחזורי, המתוכננת ליצור שילוב אופטימלי שאינו זמין בטבע".
אחד מהסוגים של מטא-חומר הוא מטא חומר פוטוני.
מט סנדלרים הוא מושג בשחמט המציין מט שהמשחק בכלים הלבנים נותן למשחק בכלים השחורים לאחר סדרת המסעים:
אין חשיבות למסעי השחור כל עוד הם אינם מונעים מט סנדלרים.
ניתן להגיע לאותה עמדה בסדר מסעים שונה.
ישנן מספר וריאציות למט זה, אך הרעיון המרכזי הוא שילוב של הרץ והמלכה המתקיפים את הערוגה ו7 (או את ו2, בווריאציה בה שהשחור מנחית מט סנדלרים על הלבן).
ניתן לצפות בהתרחשות מט זה במשחקים של מתחילים, כי קל מאוד למנוע אותו.
לדוגמה ביצוע המסע 3...ז6 מגן מפני המט.
את המסע 4. מהו3 המחדש את איום המט ניתן לנטרל על ידי 4...פו6 והמשך השחור יפתח את הרץ על ידי המסע רז7. שיטת הגנה נוספת היא להגן על הרגלי בו7 על ידי 2...פח6.
ניסיון של הלבן להשיג עמדה ממנה הוא יוכל לתת מט סנדלרים הוא שגוי טקטית, מכיוון שהשחור יכול למנוע את המט בקלות ולפתח את כליו תוך רדיפת המלכה, שיצאה מוקדם מדי ממקומה.
הגם שנדיר לראות מט זה במשחקים תחרותיים, הרעיון הבסיסי מאחוריו (ניצול חולשת הערוגה ו7 המוגנת רק על ידי המלך השחור ולכן מהווה מטרה טובה להתקפה) מניע מספר פתיחות בשחמט.
המסע הרביעי הנפוץ ביותר הוא 4. פז5 התוקף את ו7. בנוסחים מסוימים הלבן מקריב את הפרש על ידי פ:ו7. גם בפתיחה האיטלקית מונע הרץ הלבן לג4 במטרה לאיים על ו7.
למט זה כינויים שונים בארצות שונות: בצרפת, טורקיה, גרמניה, הולנד, ספרד, ברזיל ופורטוגל המט מכונה "מט הרועים".
באיטליה "מט הספרים", באיראן, יוון ומרבית ארצות ערב מכונה "תוכנית נפוליאון".
ברוסיה הכינוי הוא "מט הילדים".
בפולין, הונגריה, סלובניה וישראל "מט הסנדלרים".
באנגלית הוא מכונה "מט מלומדים" ולעיתים "מט תלמידים" ו-"Blitzkrieg" (מלחמת בזק).
לעיתים משתמשים במונח "מט סנדלרים" לציון מט טיפשים (Fool's mate), המט הקצר ביותר האפשרי בשחמט:
מט כזה מחייב שיתוף פעולה של הלבן עם השחור.
מֵטָא דָאטָה , בעברית מֵטָא-נתונים, הוא "מידע אודות המידע".
מקור הקידומת מטא בשפה היוונית, ומשמעותה עשויה להיות: "על", "אחרי", "מעבר".
הקידומת Meta עשויה לתאר גם משהו שהוא מעל המושג העוקב את קידומת זו, למשל: "מטאפיזי" הוא משהו שמעל לפיזי.
באופן דומה המטא דאטה הוא מעל לנתונים, כלומר: מתאר את התכונות של הנתונים ברמת הפשטה גבוהה יותר.
באמצעות המטא דאטה ניתן לאתר זהות מופעים שונים של נתונים המאוחסנים במקומות שונים (למשל: מסדי נתונים מסוגים שונים, קבצים שונים).
במקרים רבים מימוש סכימות של Metadata נעשה במערכות מחשוב מודרניות באמצעות XML.
נעשה שימוש שכיח לייצוג מטא דאטה גם בשפות SGML מבוססות תגיות אחרות.
כמו כן קיימים מוצרי תוכנה ייעודיים לטיפול במטא דאטה הנקראים Metadata Repositories.
מידע על מידע מתייחס בדרך כלל למערכות מחשוב אבל יכול להתייחס גם לעולמות תוכן אחרים.
השימוש הנפוץ במטא דאטה הוא לצורך חיפוש: באמצעות המטא דאטה מחפשים פריטים התואמים אותו, למשל: חיפוש דפים באינטרנט שהכותרת שלהם כוללת נושא מסוים, אבל קיימים שימושים רבים אחרים כגון: הדפסה של מדריכים לפי נושאים, הפקת סטטיסטיקות של שימוש בפריטים לפי מאפיינים.
שימושים נוספים למטא דאטה הם במסגרת מימוש ארכיטקטורות כלל ארגוניות (Enterprise Architectures) כגון: SOA, תפיסות מתקדמות בניהול מידע בארגון, כגון: EII ומודלים מתקדמים של טכנולוגיות Web.
סכמה של מסד נתונים – מהווה מידע על המידע הנמצא במסד הנתונים ולכן הסכמה עצמה היא סוג של מטא דאטה.
ספר – מטא דאטה הוא שם הסופר, שם הספר, מספר ISBN, נושא הספר, סוגה (ז'אנר) של הספר, שם ההוצאה, שנת ההוצאה, מחיר.
במימוש אפליקציה ממוחשבת של ספרייה עשוי להיעשות שימוש בנתוני המטא דאטה, למשל: לצורך חיפוש ספר.
צילום – נתונים כמו התאריך, מיקום GPS, זמן הצילום, צבעים, נתוני כוון המצלמה כגון: מרחק, הגדלת התמונה ועוד.
במצלמות דיגיטליות כל זה עשוי להישמר כמטא דאטה הניתן להעברה לאמצעי ממוחשב.
המאמר של טים ברי מבהיר את המושג באמצעות דוגמאות מעולמות תוכן שונים להן מטא דאטה משותף.
באינטרנט Resource Description Framework או בראשי תיבות RDF היא מסגרת לתיאור ולהחלפה של מטא דאטה.
תפיסות חדשניות כמו ווב סמנטי (Semantic Web) מבוססות על מטא דאטה.
מט חיימוביץ הוא צ'לן אמריקאי-קנדי, יליד ישראל.
חיימוביץ קנה לעצמו שם לא רק בגלל הטכניקה וכישרונו המוזיקלי, אלא גם הודות לקריירה ולבחירות הרפרטואר שלו הנחשבות לפחות קונבנציונליות.
מורו בבית הספר "ג'וליארד", ליאונרד רוז, תיאר אותו כ"אולי גדול הכישרונות מבין תלמידיו" וכ"בעל חוש הסגנון ורגישות מוזיקלית בלתי רגילים".
חיימוביץ מנגן לעיתים קרובות על צ'לו בעל צליל מיוחד, שיוצר בשנת על 1710 בידי האומן הוונציאני מטאו גופרילר.
הכלי הושאל לו על ידי אלמנתו של פבלו קזאלס, מרתה.
משפחתו, החינוך המוזיקלי וראשית דרכו כסולן
חיימוביץ נולד בעיר בת ים בישראל כבן של המהנדס הרי חיימוביץ ושל אשתו הפסנתרנית מרלנה, יהודים שעלו לארץ מרומניה.
בגיל 5 היגר עם המשפחה לארצות הברית, שם התיישב בפאלו אלטו שבקליפורניה.
בגיל 7 התחיל לקבל שיעורי צ'לו אצל המורה הידועה אייריני שארפ בסן פרנסיסקו.
אחר כך מגיל 9 עבר ללמוד באקדמיה למוזיקה של המערב בסנטה ברברה אצל גאבור רייטו', אחד מתלמידיו של פבלו קזלס.
כבר בשלב מוקדם בילדותו זכה חיימוביץ לתשומת לב עקב כישוריו המוזיקליים הייחודיים וכילד ניגן עם התזמורת הקאמרית של פאלו אלטו ועם התזמורת הסימפונית הצעירה של סן פרנסיסקו.
בגיל 10 הבחין בו הכנר יצחק פרלמן אשר שמע אותו מנגן בקמפוס המוזיקלי בסנטה ברברה.
בעידודו של פרלמן, הוריו החליטו לעבור לניו יורק על מנת לאפשר לילד הפלא להיות במשך 3 שנים תלמידו של המורה והצ'לן האמריקאי המפורסם, ליאונרד רוז.
חיימוביץ למד בבית ספר ג'וליארד, עד לשעת מותו של מורו בשנת 1984. ב-1983 הופיע חיימוביץ בקונצרט בכורה בקרנגי הול, כאשר נקרא למלא את מקום מורו רוז, בנגינת החמישייה בדו מז'ור מאת שוברט, כחלק מהרכב קאמרי שכלל את אייזק שטרן, מסטיסלב רוסטרופוביץ', את שלמה מינץ ואת פנחס צוקרמן.
אחרי מותו של ליאונרד רוז, חיימוביץ למד עם רון ליאונרד ובמידה פחותה יותר, אצל יו-יו מה.
בגיל 14 ניגן לראשונה כסולן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה.
כעבור 3 שנים, בגיל 14 חתם על חוזהו הראשון עם חברת התקליטים דויטשה גרמופון.
התקליט הראשון יצא לשוק בשנת 1989.
התקליט כלל הקלטות של הקונצרטים לצ'לו מאת לאלו, ברוך וסן-סנס, עם התזמורת הסימפונית של שיקגו תחת שרביטו של ג'יימס לוין.
חיימוביץ עשה עד שנת 1996 גם לימודי תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד, שבמהלכם הכיר את אשתו לעתיד, המלחינה לונה פרל וולף.
יחד איתה השתקע המונטריאול, בקנדה ובשנת 2007 לזוג נולדה ילדה.
בשנת 1996, עם תום לימודיו בהרווארד ולאחר סיום החוזה עם דויטשה גרמופון, חש חיימוביץ' חוסר נחת מסוים מהמסלול השגרתי שבקריירות המוזיקאים הקלאסיים בני זמנו.
בצד קשרי העבודה עם תזמורות מפורסמות למוזיקה קלאסית כמו הפילהרמונית מניו יורק, התזמורת הקאמרית בריטית, התזמורת הסימפונית של בוסטון בניצוחו של ליאונרד סלטקין או התזמורת הסימפונית של קליבלנד בניצוחו של שארל דיטואה, התזמורות הסימפוניות של לוס אנג'לס,
תזמורת פילהרמוניה מלונדון, תזמורת Suisse Romande, תזמורות הרדיו מפרנקופרט, מקלן, לייפציג, של הנובר, הפילהרמונית הישראלית מתל אביב, הפילהרמונית היפנית החדשה, תזמורת האופרה של בייג'ינג וכו', החל חיימוביץ
לבחון יותר ויותר רפרטוארים פחות מוכרים מתחום הקלאסיקה או בכלל, מחוץ ל"מוזיקה משכילה".
הרבה מהרסיטלים שלו מתקיימים מאז במקומות בלתי קונבנציונליים כמו מסעדות ובתי קפה, מועדוני לילה או אולמות המיועדים למוזיקת ג'אז, פופ, רוק או פולק.
בשנת 2002 עשה האמן סיור קונצרטים מעורר הדים רבים ברחבי צפון אמריקה, שכלל ביצוען של הסוויטות לצ'לו של באך באולם CBGB במנהטן, בTractor Tavern של סיאטל, ובמועדוני לילה ומסעדות.
הסיור הבא, תחת הכותרת "המנון" (Anthem) הציג בפני הקהל האמריקאי קטעי מוזיקה מקומית שכללו גם את גרסתו המאולתרת של ג'ימי הנדריקס להמנון ארצות הברית, "הדגל זרוע הכוכבים".
בקונצרטים אלה חיימוביץ שיתף פעולה עם עמיתיו להקת הצ'לי "אוצ'לו" שייסד באוניברסיטת מקגיל (איתה ביצע, בין היתר, גם את הקטע "קשמיר" של להקת לד צפלין), כמו כן עם להקת המוזיקה העתיקה והים תיכונית "קונסטנטינופול" ממונטריאול.
כאמור, מקום חשוב ברפרטואר של מט חיימוביץ תופסת מוזיקת המאה ה-20 - יצירות של מלחינים כמו בארטוק, קודאי, ליגטי, ברבר,
שוסטקוביץ', לוטוסלבסקי, בריו, אוסוולדו גוליחוב, אדריאן פופ, אליוט קרטר, ג'ורג' קרמב ואחרים.
בשנת 2000 הקים חיימוביץ חברת תקליטים משלו, אוקסינגייל, שבה הוציא לאור הקלטות של עצמו ושל מבצעים אחרים.
בשנים 2004-1999 לימד באוניברסיטת אמהרסט במדינת מסצ'וסטס, והחל משנת 2004 מכהן כפרופסור בבית הספר שוליך למוזיקה, במסגרת אוניברסיטת מקגיל במונטריאול, וכמו כן באקדמיית דמיין פורגט באזור שרלוואה בקוויבק.
1996 - הפרס לאויס סדלר (Louis Sudler) של אוניברסיטת הרווארד -
1999 - הפרס הבינלאומי של האקדמיה למוזיקה קיגי בסיינה, איטליה
(היה הצ'לן הראשון שזכה בפרס זה)
הפרס ג'סט פליין פולקס Just Plain Folks Award - להקלטה הטובה של השנה (אוקסינגייל רקורדס) - בשביל התקליט עם שש הסויטות לצ'לו סולו מאת באך (נבחר כ Top Pick גם על ידי העיתון יו אס ניוז אנד וורלד רפורט)
ברוך:כל נדרי, לאלו - קונצרט לצ'לו בלה מינור, 1989
עם התזמורת הסימפונית שיקגו, תחת שרביטו של ג'יימס לוויין- פריצת הדרך של חיימוביץ - חברת דויטזה גרמופון.
היידן - קונצרטו לצ'לו ותזמורת ברה מז'ור,
בוקריני - קונצרטו לצ'לו בעיבודו של גריצמכר, קרל פיליפ עמנואל באך - קונצרטו לצ'לו בלה מז'ור - עם התזמורת הקאמרית האנגלית, בניצוחו של אנדרו דייוויס .
רגר - סוויטה מס.1 בסול מז'ור אופוס 131.
"הצ'לו של המאה העשרים" כרך 1, קודאי - סונאטה לצ'לו סולו אופוס 8,
בריטן - סיוטה מס.3 אופוס 87, בריו -הלכו המלים (בצרפתית "Les mots sont allés" ) לצ'לו סולו, הנצה -קפריצ'יו.
"הצ'לו של המאה העשרים" כרך ב, הינדמית - סונאטה לצ'לו סולו אופוס 25 מס.3, דוידובסקי - סינכרוניזמים מס.3, בריטן - סוויטה לצ'לו סולו מס.2, אופוס 80, סשנס - 6 קטעים, הרביסון - סוויטה, לונה פרל וולף - מנגינות עבריות.
"הצ'לו של המאה העשרים", כרך ג ("שערים פתוחים" - „Portes ouvertes",:בריטן - סונאטה לצ'לו מסץ65 על נושא מאת זאכר, דביסי - סונאטה לצ'לו ברה מינור,
דיטייה - 3 מחזורים על נושא השם זאכר, רגר - סוויטה בלה מנור אופוס 131, וברן - שלשה קטעים קטנים אופוס.11. - (יחד עם הפסנתרן קאסאר.
אלבום רוז 2002 - עם הפסנתרן הישראלי איתמר גולן ומבצעים אחרים - מוזיקה מאת שוברט, שומאן,שופן,פגניני ורוברט שטרן, כמו כן
רקוויאם לשלשה צ'לי ופסנתר מאת דויד פופר.
יוזף היידן: קונצ'רטי לצ'לו, מוצרט
סן סנס - קונצרטי לצ'לו, ברוך - כל נדרי, לאלו - קונצרטו לצ'לו ותזמורת ברה מינור - 2005
מט חיימוביץ - מוצרט הבנאי (או הבונה החופשי) - 2006
אחרי המבול Après Moi, le Déluge יצירה מאת אשתו, לונה פרל וולף, על אודות האסון של ההוריקן קטרינה בניו אורלינס, 2006
דייוויד סנפורד והקולקטיב מפיטסבורג - לייב בקניטינג פקטורי - 2007: סקרצו גרוסו - יצירה מאת המלחין דייוויד סנפורד והמוקדשת למט חיימוביץ ולהקת הג'אז Pittsburgh Collective*אחרי קריאת שייקספיר - 2007
וריאציות גולדברג מאת באך - 2008.
נתן דונביץ' - "ארבעה מיתרים לתהילה - גדולי הצ'לנים" - הוצאה לאור זמורה - ביתן, גני אביב- לוד, 2002
מטא-הלכה הוא מושג בן-זמננו המכוון לעקרונות יסוד בתשתית ההלכה - כדוגמת רעיונות מחשבתיים להם השפעה מסוימת על כל תחומי ההלכה, וכן כללי פרשנות ופסיקה אשר משפיעים פוטנציאלית על כל הלכה באשר היא, כאשר הם מודדים אותה לפי עקרונות על.
אין הסכמה על עצם קיומם של כללים מטא-הלכתיים, ולא על טיבם המדויק.
דוגמה לכלל מטא-הלכתי לחלק מהשיטות הוא דרכיה דרכי נועם - שלפי הנוקטים שמדובר בכלל מטא-הלכתי, הוא חל על תחומים רבים ומגוונים וקובע שההלכה צריכה להתחשב גם בעקרונות מופשטים כגון נועם ושלום.
דוגמה נוספת היא הכלל "התורה חסה על ממונם של ישראל", כנימוק להקל במקום הפסד כספי ניכר ליחיד או לרבים, וזאת בתחומים הלכתיים רחבים.
המושג הומצא על ידי פרופסור אליעזר גולדמן בשנת 1958.
בשחמט, מט לדעת (מכונה גם "מט עצמי") הוא סוג של בעיית שחמט, שבה על הלבן לגרום לשחור להנחית עליו מט במספר מסעים מוגבל, חרף מאמציו של השחור להימנע ממתן המט.
למרות ששני הצדדים פועלים באופן הפוך למקובל במשחק שחמט רגיל (הלבן שואף להפסיד במשחק והשחור אינו מעוניין בניצחון), כל המסעים חייבים להיות חוקיים.
בעיות אלו מסומנות כ- S#n (קיצור של selfmate), כאשר n הוא מספר המסעים שבו על הלבן להגיע למט.
הבעיה משמאל היא דוגמה פשוטה לבעיית מט לדעת.
אם הלבן יוכל להכריח את השחור לשחק ר:ז2, הבעיה נפתרה.
הלבן יכול להזיז את הרץ הזה, אבל זה לא טוב, כי אז השחור יוכל להזיז את הרץ שלו.
יוצא שהמהלך האפשרי היחיד הוא 1.ג8=פ!
ומכאן יש שתי אפשרויות: 1...ה:ו6 2.ה:ו6 ר:ז2; ו- 1...ה6 2.ז8=ר ר:ז2. שימו לב שהכתרת הרגלי לרץ אפשרית כעת, כי הרגלי השחור ב-ה6 חוסם את האפשרות של רד5.
קיימות גם בעיות מט לדעת מורכבות מאוד, כמו זאת משמאל שחוברה על ידי יעקב מינץ ב-1979. כפי שניתן לראות, עמדת הפתיחה בבעיה זו "פתוחה" בהרבה מאשר בדוגמה הפשוטה לעיל ולכן בעיה זו דורשת ניתוח מעמיק בהרבה.
מט"י – מרכז לטיפוח יזמות עסקית הוא קבוצה של עמותות העוסקות בסיוע וקידום יזמות לעסקים קטנים ובינוניים, ומיזמי סטארט אפ טכנולוגיים.
למט"י כ-25 סניפים הממוקמים באזורים שונים בישראל ופועלים לקידום עסקים באזורם.
הקבוצה פועלת מתחילת שנות ה-90.
מטרת מט"י היא לסייע בהפיכת רעיון, למיזם או לעסק, תוך כדי מתן שירותי ייעוץ ותכנון עסקי לעסקים בכל הענפים.
במט"י מאגרי מידע, ניסיון רב בזיהוי יוזמות עסקיות בעלות פוטנציאל כלכלי, טיפוח יזמות, השתתפות בתהליכי הפיתוח העסקי של היוזמות.
בעקבות רפורמה שנערכה הפסיקו מרכזי המט"י לקבל מימון ממשרד הכלכלה, שהחליט להפעיל במקומם מוקדי שטח הנקראים "מעוף לעסקים".
בשחמט, מט חנק הוא סוג של מט שבו המלך אינו יכול לברוח כי הוא מוקף על ידי כלים מהצבע שלו.
מט חנק מבוצע על ידי פרש בלבד, כי הוא היחיד שיכול "לדלג" מעל הכלים שחוסמים את המלך.
מט חנק נקרא כך כי המלך "חנוק" ואינו יכול לזוז.
התמונה משמאל היא דוגמה למט חנק.
זהו מט החנק הפופולרי ביותר, כיוון שהוא בפינת הלוח ולכן מספיקים מעט כלים כדי למנוע את תזוזת המלך.
לעיתים קרובות, המט הזה מבוצע בעזרת הקרבת מלכה: 1.מהז8+!
צ:ז8□ 2.פו#7. הפרש יהיה בדרך כלל קודם לכן ב-ח6, כדי שהמלך לא יוכל להכות בעצמו את המלכה.
עמדה זו היא דוגמה למט המתואר בתחילת הערך.
גם בבעיות שחמט נעשה לעיתים שימוש במט חנק.
הבעיה מימין היא בעיה מז'אנר ה-"גרוטסקו" שהן בעיות המציגות מצבים מגוחכים לחלוטין, כמו פה, שמלך ורגלי מתגברים על מערך כלים מלא.
מֶטָא בע"מ היא חברה ציבורית רב-לאומית אמריקאית, המפעילה בין השאר את הרשתות החברתיות פייסבוק, אינסטגרם ו-Threads, את תוכנות המסרים המיידיים וואטסאפ ופייסבוק מסנג'ר, ואת חברת המחשוב הלביש אוקולוס.
החברה נוסדה באמצע 2004, כחצי שנה לאחר הקמת אתר האינטרנט שבבעלותה.
האתר הוקם על ידי מארק צוקרברג, אדוארדו סברין, דסטין מוסקוביץ', כריס יוז ואנדרו מקולום בהיותם סטודנטים באוניברסיטת הרווארד, ב-4 בפברואר 2004.
ליבת הפעילות של החברה היא פרסום המבוסס על נתונים הנאספים על המשתמשים, והכנסתה העיקרית נובעת מפרסומות בשירותים שבבעלותה וכן מפרסומות שלה המוטמעות באתרים מכל רחבי העולם, אך חלק מהכנסותיה מגיע גם ממוצרים אחרים, כגון חנות המתנות הווירטואלית או שירותי קרדיט וירטואליים לאפליקציות כמו פארמוויל.
אולם מאז סוף 2020 מתנהלת נגדה תביעה של ועדת הסחר הפדרלית, בדרישה לחייב אותה למכור את "אינסטגרם" ואת "וואטסאפ" בטענה שרכישתם הביאו לה כוח מונופוליסטי ואנטי-תחרותי.
מטא היא אחת מהחברות בעלות שווי השוק הגדול ביותר.
ב-4 בפברואר 2004 סטודנטים באוניברסיטת הרווארד, מארק צוקרברג ואדוארדו סברין, ייסדו את אתר "הפייסבוק".
ב-2005 שמו של האתר שונה ל"פייסבוק", לאחר שקנו את שם התחום "facebook.com" ב-200,000 דולר.
עם הצלחתו המהירה, נתגלעו חילוקי דעות בין סברין וצוקרברג על הכיוון אליו צריכה החברה לשאוף.
סברין הגיש תביעה נגד פייסבוק אשר יושבה מחוץ לכותלי בית המשפט.
הפרטים לא ידועים וסברין חתם על הסכם סודיות, אך סברין הוכרז באופן רשמי כמייסד משותף של פייסבוק באתר החברה.
חברת פייסבוק נוסדה באמצע 2004, כחצי שנה לאחר הקמת אתר האינטרנט שבבעלותה.
במרץ 2006 דחתה החברה הצעה לרכישתה תמורת 750 מיליון דולר והודיעה שהיא מחכה להצעה של 2 מיליארד דולר.
לשם השוואה, ביולי 2005 האתר "מייספייס", שהיה הרשת החברתית הפופולרית בעולם, נרכש תמורת 580 מיליון דולר על ידי "ניוז קורפ".
באפריל 2006 גייסה החברה 25 מיליון דולר ממשקיעי הון סיכון.
באותה עת מספר המבקרים הייחודיים באתר הגיע ל-10.5 מיליון בחודש.
במאי 2006 החלה לאפשר לחברות להקים עמודים עסקיים באתר שלה.
לקראת סוף השנה ניסתה חברת Yahoo!, שהפעילה באותה עת את הפורטל הפופולרי בעולם, לרכוש את החברה תמורת מיליארד דולר, אך היא סורבה.
החברה מעורבת מיום הקמתה בשני סכסוכים משפטיים לגבי הרעיון והבעלות על החברה.
בפברואר 2009 החברה חתמה על הסכם פשרה עם חבריו לאוניברסיטה של צוקרברג, האחים קמרון וטיילר וינקלווס ודיוויה נארנדרה, בעלי חברת ConnectU, שטענו כי גנב מהם את הרעיון של רשת חברתית והפר זכויות יוצרים.
פייסבוק שילמה להם 65 מיליון דולר בתמורה להסרת התביעה.
זאת לאחר שעתירה לפתוח מחדש את הסדר פשרה בין הצדדים נדחתה.
במאי 2009 נחתם הסכם פשרה נוסף בין פייסבוק לחברת "Think Computer Corporation" שמייסדה, אהרון גרינשפן, חבר של צוקרברג מהווארד, טען שהוא כבר ב-2003 המציא את השם פייסבוק וטען לבעלות עליו.
פרטים לגבי ההסכם לא נמסרו.
סיפור הקמת החברה והמאבקים המשפטיים שנלוו לה מתוארים בסרט הקולנוע "הרשת החברתית" (The Social Network) שיצא לאקרנים ב-2010.
ביולי 2007 הודיעה החברה כי מספר המשתמשים שלה גדל פי 3 תוך שנה והוא ממשיך לגדול במהירות.
באותו חודש גייס צוקרברג שני מנהלים מנוסים לתפקידי סמנכ"ל כספים וסמנכ"ל שיווק.
באוגוסט 2007 העריך בנק ההשקעות בר סטרנס שהחברה כבר שווה 6 מיליארד דולר, שלוש שנים לאחר הקמתה.
ב-24 באוקטובר 2007 הודיעה חברת מיקרוסופט כי רכשה 1.6% מהמניות של פייסבוק תמורת 246 מיליון דולר, מה שששיקף לחברה שווי שוק של כ-15.4 מיליארד דולר, משמע, כ-450 דולר למשתמש, על פי מספר המשתמשים בעת הרכישה.
באותה עת היו לה 47 מיליון משתמשים, אך עדיין פחות ממובילת השוק מייספייס שהיו לה 110 מיליון משתמשים.
במקביל, הצליחה מיקרוסופט להגיע גם להסכם בלעדי עם פייסבוק, לפיו היא תהיה אחראית על הפרסום באתר מחוץ לארצות הברית.
בנוסף החלה לשתף פעולה עם חברות מדיה ותיקות בארצות הברית בהפצת תוכן ופרסום.
באוקטובר 2012 עברה פייסבוק את רף מיליארד המשתמשים.
ב-1 בפברואר 2012 הגישה פייסבוק בקשה לוועדה לניירות ערך בארצות הברית לבצע הנפקת מניות.
בתשקיף פרסמה פייסבוק נתונים על מצב החברה נכון לסוף 2011.
כ-845 מיליון משתמשים פעילים בחודש, כ-483 מיליון משתמשים פעילים מדי יום, 100 מיליארד יחסי חברויות בין המשתמשים, 2.7 מיליארד תגובות ולייקים ביום, 250 מיליון תמונות המועלות מדי יום.
הכנסה של 3.7 מיליארד דולרים ורווח נקי של מיליארד דולר.
משכורתו השנתית של המנכ"ל מארק צוקרברג הייתה 1.5 מיליון דולר והוא החזיק אז ב-28.4% מהחברה.
ב-15 במאי פייסבוק עידכנה את תשקיף ההנפקה בנאסד"ק, והודיעה כי במסגרתה יועמדו למכירה 337.4 מיליון מניות, במחיר של 34–38 דולר למניה.
הדבר העמיד את פייסבוק כהנפקה הכי גדולה שבוצעה עד אז בעמק הסיליקון.
בהנפקה נמכרו לציבור מניות בשווי של 16 מיליארד דולר, לפי שווי חברה של 104 מיליארד דולר, במחיר של 38 דולר למניה.
שבעה ממייסדי החברה ומהמשקיעים בה, ובראשם צוקרברג, החזיקו במניות ששוויין בעת ההנפקה עלה על מיליארד דולר.
במאי 2018 הוערך שווי השוק של החברה בכ-543.23 מיליארד דולר.
מארק צוקרברג, החזיק במועד ההנפקה 28.4% ממניות החברה.
ב-2 באוגוסט 2012, לאחר פרסום דו"חותיה הכספיים הראשונים של החברה, עזבו קייטי מיטיק ואיתן בירד את החברה.
ביולי 2012 פייסבוק הקימה בלונדון את מרכז הפיתוח הראשון שלה מחוץ לארצות הברית.
תוך חמש שנים העסיקה במקום כבר 3,000 עובדים.
ב-28 באוקטובר 2021 שינתה החברה את שמה מ"פייסבוק בע"מ" ל"מטא פלטפורמות בע"מ" כדי למתג עצמה מחדש כחברת מטאברס.
בפברואר 2022, לאחר פרסום הדוחות הרבעוניים של שנת 2021, הודיעה החברה על ירידה במספר המשתמשים היומיים בפייסבוק, לראשונה בתולדותיה.
כתוצאה מכך שווי המנייה צנח ב-26%, והחברה מחקה כ-240 מיליארד דולר משוויה.
הירידה החדה ביותר בהיסטוריה של שוק המניות.
ביוני 2022 נודע כי חאבייר אוליבאן יחליף את מנהלת התפעול של החברה, שריל סנדברג, אך היא תשמור על מקומה בדירקטוריון.
על פי הוול סטריט ג'ורנל, פרישתה של סנדברג היא על רקע חקירת מעשי שחיתות מצידה, פרסום שהוכחש על ידי "מטא".
תביעה בדבר צבירת כוח מונופוליסטי
החל משנת 2020 מעורבת בתביעה של ועדת הסחר הפדרלית בתחום ההגבלים העסקיים.
בתביעה מואשמת מטא בצבירת כוח מונופוליסטי באמצעות מיזוגים אנטי-תחרותיים עם וואטסאפ ואינסטגרם.
הנציבות, יחד עם קבוצת מדינות בארצות הברית בהובלת מדינת ניו יורק, הגישו תביעות נגד החברה, בטענה כי ניצלה לרעה את כוחה המונופוליסטי בשוק כדי לחסל מתחרות.
הם דרשו לבטל את הרכישות של וואטסאפ ואינסטגרם בשל חוקי ההגבלים העסקיים.
בתחילה, בית המשפט הפדרלי של ארצות הברית דחה את התביעה והתיר לפייסבוק להמשיך ולהחזיק בחברות הבת שלה.
אולם באפריל 2025 נפתח המשפט.
ביולי 2019 קנסה נציבות הסחר הפדרלית את חברת פייסבוק בסכום של 5 מיליארד דולר, הקנס הגדול ביותר בו נקנסה אי פעם חברה טכנולוגית, עד לאותה עת בשל מעשיה בפרשת קיימברידג' אנליטיקה.
בסוף יוני 2020, החל קמפיין הקורא לחרם נגד פייסבוק ואינסטגרם בשם "Stop Hate For Profit" (די לשנאה בעד רווח).
לקמפיין, אותו יזמה הליגה נגד השמצה, הצטרפו יותר מ-100 גופים ובהם תאגיד יוניליוור, Verizon, פטגוניה, בן & ג'ריס, לנדינג ודה נורת' פייס.
זאת כחלק מביקורת על האלגוריתם של החברה.
בתגובה, המנכ"ל מארק צוקרברג הודיע על שורה של שינויים במדיניות הפרסום ברשת החברתית.
ב-4 באוקטובר 2021 נתקלה חברת פייסבוק בתקלה עולמית, בה כל הרשתות החברתיות שבבעלותה הושבתו למשך 7 שעות.
בשל התקלה רשמה החברה הפסדים של מיליארדי דולרים.
באותו תאריך פרנסס האוגן, מהנדסת שהייתה עובדת החברה, התפרסמה כחושפת שחיתות של פייסבוק.
היא חשפה מסמכים פנימיים, המעידים על העדפת האינטרסים הכלכליים של החברה על פני כל שיקול אתי, חינוכי וחברתי.
במרץ 2011 רכשה, תמורת 70 מיליון דולר, את חברת "סנאפטו", שעסקה בפיתוח פלטפורמה להרצת אפליקציות על טלפונים פשוטים.
ביוני 2011 רכשה את PostRank, שפיתחה פתרון למדידת שימוש ברשתות חברתיות.
ב-9 באפריל 2012 רכשה פייסבוק את הרשת החברתית אינסטגרם במיליארד דולר.
ביוני 2012 רכשה החברה, תמורת 100 מיליון דולר, את חברת "Face.com", שעסקה בפיתוח כלים לתיוג פנים אוטומטי ברשתות חברתיות.
במהרה החברה נסגרה ועובדיה שולבו בפייסבוק.
ב-19 בפברואר 2014 רכשה את חברת המסרים המיידיים וואטסאפ תמורת 19 מיליארד דולר.
ב-25 במרץ 2014 רכשה פייסבוק את Oculus VR, שפיתחה משקפי מציאות מדומה.
בשנת 2015 החברה שחררה לשימוש את שפת השאילתות GraphQL, ובשנת 2018 העבירה את ניהולה לקרן עצמאית.
ביולי 2015 רכשה את חברת הסטרטאפ הישראלית "פבלס" המפתחת טכנולוגיית זיהוי מחוות הגוף תמורת 60 מיליון דולר.
ביוני 2019 הודיעה כי תנפיק מטבע וירטואלי בשם ליברה , אשר צפוי היה לצאת לשוק בשנת 2020. בהמשך פורסם שהוא יקרא "דיאם".
לבסוף המיזם לא יצא לפועל.
חברת פייסבוק ישראל בע"מ נוסדה בשנת 2010 ופועלת בשני תחומים, מחקר ופיתוח וכן פרסום ומסחר.
עדי סופר תאני, מנכ"לית החברה, מובילה את תחום הפרסום והמסחר בחברה.
עם זאת עיקר הפעילות בישראל הוא מחקר ופיתוח.
"פייסבוק ישראל" נולדה עם רכישת "אונבו", חברה ישראלית שעסקה בדחיסת נתונים לגלישה סלולרית.
לאחר הרכישה שמה שונה ל"פייסבוק ישראל".
לאורך השנים רכשה פייסבוק מספר חברות ישראליות, בניהן, "סנאפטו", המאפשרת גלישה בפייסבוק בטלפונים זולים, "face.com", העוסקת בטכנולוגיית זיהוי פנים, "פבלס", העוסקת בטכנולוגיית זיהוי מחוות גוף ו"רדקיקס" העוסקת בפיתוח הרחבות למערכות דואר אלקטרוני ארגוניות.
בדצמבר 2014 נחנכו משרדיה החדשים של פייסבוק במגדל רוטשילד 22 בתל אביב.
בשנת 2017 שכרה החברה שבע קומות במגדל עזריאלי שרונה.
מֶטָא (מיוונית, μετά: מעבר, לאחר) היא תחילית המציינת לרוב הפשטה, הכללה או הסתכלות חיצונית על המושג המופיע אחריה.