tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היה אב לשני בנים ועבד כיועץ שיווק בחברת נסיקה עסקית.
הוא נפטר באופן פתאומי וללא סיבה ידועה.
ערן בוכבינדר (נולד בשנת 1974) הוא פיזיקאי תאורטי ישראלי, פרופסור בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע.
ערן בוכבינדר למד בתיכון כצנלסון בעיר מגוריו, כפר סבא.
הוא בוגר תואר ראשון בפיזיקה ופילוסופיה במסגרת התוכנית החד-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב ובעל תואר שני ושלישי ממכון ויצמן למדע בהנחיית איתמר פרוקצ'יה.
את הבתר-דוקטורט עשה במכון רקח לפיזיקה באוניברסיטה העברית.
תחומי המחקר שלו הם: פיזיקה של חומר מעובה, פיזיקה סטטיסטית, גאופיזיקה, ביופיזיקה, מכניקת מוצקים, מכניקת הרצף, פיזיקה של מערכות מורכבות, פיזיקת חומרים.
משנת 2015 חבר באקדמיה הצעירה הישראלית.
עבד במספר חברות הייטק בתחומי אלגוריתמיקה ועיבוד אותות.
פרס המועצה המדעית במדעי הכימיה (2013)
פרס קריל למדעים על תרומותיו התאורטיות להבנת הפיזיקה של מערכות מורכבות מחוץ לשיווי-משקל (2014)
ערן גל-אור (נולד ב-23 במאי 1984) הוא סופר, מדריך טיולים ואיש חינוך ישראלי.
ערן נולד בירושלים, דור עשירי בעיר מצד אמו, למשפחת סלנט - משפחה ירושלמית ותיקה, נצר לרב שמואל סלנט, הרב האשכנזי של ירושלים, ולבנימין (בייניש) סלנט, ממייסדי שכונת נחלת שבעה.
הוא גדל והתחנך בבית הספר המסורתי ובמכינה הקדם-צבאית עין פרת בכפר אדומים.
לאחר שירותו הצבאי בחיל הים, החליט ערן לצאת ולטייל בישראל יחד עם אביו דוד, אשר פרש באותה תקופה מתפקידו כמנהל בכיר בחברה עסקית ידועה.
יחד טיילו השניים במשך כשבעה חודשים מחרמון ועד אילת, ויחד הקימו בשנת 2006 את הוצאת ספרי הטיולים "מסלולים > להתאהב בארץ מחדש".
במסגרת ההוצאה כתבו והוציאו לאור ספרים רבים בתחום ידיעת הארץ: סדרות של מסלולי הטיולים היפים בישראל, ספרי מעיינות, מסלולי פריחה, מסלולים קצרים למשפחות עם ילדים, ומסלולים בעקבות סיפורי התנ"ך.
כמו כן יצאו לאור ספר ואלבום סיורים בעיר תל אביב, וכמה אלבומים בשיתוף הוצאת ידיעות אחרונות.
את המידע הרחב ריכזו ערן ואביו גם באתר אינטרנט וביישומון שהושק בשנת 2016, וכך הם מבקשים לעזור לציבור להתאהב בארץ בכל בוקר מחדש.
החל משנת 2014 עמלים ערן ודוד על כתיבת סדרת ספרי סיורים בירושלים, שתיקרא "לכל אחד ירושלים", ותצא לאור לקראת 50 שנה לאיחוד העיר.
במסגרת זו מדריך ערן סיורים בשכונות ובאתרים ברחבי בעיר.
בחודש מרץ 2019 הוציא ערן יחד עם אביו דוד סדרת ספרים חדשה 370 מעיינות ו-45 מסלולי מים.
בנוסף להוצאת הספרים, שייך ערן לצוות החינוכי במכינה קדם-צבאית בני ציון בתל אביב, אשר היה שותף להקמתה בשנת 2007. בשנים האחרונות ריכז ערן את תחום הבוגרים ואת תחום ידיעת הארץ במכינה, וכיום הוא מלמד שיעורים ומדריך סיורים בתולדות הציונות ובתולדות ארץ ישראל.
ערן נשוי לאתי, אשת חינוך, ומתגורר בקדם ערבה.
370 מעיינות ו-45 מסלולי מים (יצא לאור על ידי מסלולים בשנת 2019)
לכל אחד ירושלים - 50 מסלולי טיול וסיור בירושלים העתיקה והקדומה, ירושלים ההיקפית וירושלים החדשה.
(יצא לאור על ידי מסלולים בשנת 2016)
אל ארץ אהבתי - 115 המסלולים היפים בישראל, סדרה בת 3 כרכים.
יצא לאור על ידי מסלולים בשנת 2015
280 מסלולי פריחה צבעוניים, סדרה בת 3 כרכים.
יצא לאור על ידי מסלולים בשנת 2014
מעיין לכל יום - 365 מקורות מים, מעיינות ובריכות, סדרה בת 3 כרכים.
יצא לאור על ידי מסלולים לראשונה בשנת 2010, ובמהדורה עדכנית בשנת 2013
להתאהב בארץ התנ"ך, 60 סיורים בעקבות סיפורי התנ"ך, סדרה בת 3 כרכים.
יצא לאור על ידי מסלולים בשנת 2012
100 מסלולים למשפחות עם ילדים, סדרה בת 5 כרכים, כולל סיפורים לילדים ומתכונים לבישול בטבע.
יצא לאור על ידי מסלולים בשנת 2008
מבט אחר על תל אביב - צילומים, אתרים, סיפורים ומסלולי סיור - אלבום סיורים בתל אביב.
יצא לאור על ידי הוצאת מסלולים בשנת 2009
תל אביב - מסלולים, אתרים, סיפורים - 20 מסלולי סיור בתל אביב.
קום והתאהב בארץ - מסלולים, צילומים, סיפורים, שירים, יצא לאור על ידי הוצאת ידיעות ספרים, בשנת 2011
יצא לאור על ידי הוצאת ידיעות ספרים, בשנת 2015
120 מסלולים מגוונים לאורכה ולרוחבה של הארץ מהחרמון ועד אילת (יצא לאור על ידי מסלולים בשנת 2007)
121 מסלולים מגוונים לאורכה ולרוחבה של הארץ מהחרמון ועד אילת (יצא לאור על ידי מסלולים בשנת 2006)
ספרון מסלולי מים (יצא לאור על ידי מסלולים בשנת 2006)
ספרון מסלולי חופים ונחלים (יצא לאור על ידי מסלולים בשנת 2006)
ערן משה אסנטי-אסרא (נולד ב-9 ביוני 1988) הוא כדורסלן ישראלי ששיחק בעמדות הסווינגמן.
קבוצתו האחרונה הייתה מכבי קריית גת בעונת 2017/2018.
אסנטי נולד לאב גאנאי ואם ישראלית.
גדל בנתניה ובנעוריו הוביל את תיכון שרת בעיר לזכייה באליפות ליגת התיכונים ב-2005 ונבחר לשחקן המצטיין של הליגה כשהוא קולע 19.3 נק' ב-36.7 דק' למשחק.
בשנת 2006 אף הוביל את קבוצת הנוער של אליצור נתניה לזכייה באליפות המדינה לנוער.
כמו כן היה בסגל נבחרת הנוער ב-2006 ונבחרת העתודה ב-2007.
בעונת 2007 עלה לבוגרים לראשונה ושיחק במדי הפועל גלבוע/גליל אך זכה לדקות מועטות.
את שנת 2008 החל במדי גלבוע/גליל אך לאחר משחקים ספורים עבר לשחק בליגה הלאומית במדי הפועל לב השרון, שבה קלע 9.4 נק' ב-21.5 דק' למשחק בעשרה משחקים.
בסוף העונה ירדה הקבוצה לליגה השלישית.
כל זמן זה המשיך לייצג את ישראל במדי נבחרת העתודה.
בשנת 2009 חזר לקבוצת נעוריו - אליצור נתניה.
בנתניה היה חלק משמעותי מהרוטציה, בעיקר כשחקן מחליף, ואף שיחק בה כמה שנים לצד אחיו דוד אסנטי.
במדי נתניה עלה ליגה לאחר עונה אחת ושיחק בה שלוש עונות נוספות בליגת העל.
ב-2010 אף סייע לקבוצתו לעלות לשלב חצי הגמר של פלייאוף ליגת העל ("פיינל פור") תחת אימונו של אריק אלפסי.
לאחר עונה מאכזבת שבה שותף במספר דקות מוגבל ב-2012 (בין היתר בשל פציעה בגב) חזר לשחק בליגה הלאומית במדי מכבי הוד השרון, שבה התבלט ורשם מספרים יפים של 12.7 נק' ב-29.3 דק' בממוצע.
עונה לאחר מכן חתם בעירוני נהריה מהליגה הלאומית, וסייע לה לעלות ליגה באותה עונה.
אסנטי משמש אחד השחקנים הישראלים הבולטים בקבוצה, שמשחקת מאז בליגת העל.
מאז 2015 משמש קפטן הקבוצה, כאשר לפניו שימש בתפקיד נייט מילר.
אסנטי משחק בעמדות הסווינגמן (עמדות 2–3) וסגנון המשחק שלו מאופיין בפיזיות.
הוא ניחן בקליעה טובה למדי מטווח השלוש, ובעל יכולת טובה בהגנה ובהורדת ריבאונדים.
ב-14 ביוני 2017 הודיע אסנטי על פרישתו מכדורסל בשל רצונו להגר לארצות הברית.
במרץ 2018 חזר מהפרישה כדי לשחק במכבי קריית גת מהליגה השנייה בישראל.
ערן הילדסהיים (נולד ב-22 בדצמבר 1975) הוא עיתונאי עצמאי ובלוגר העוסק בתחומי הכלכלה והחברה.
ערן הילדסהיים נולד וגדל בבת ים להורים מורים.
הוא בוגר תואר ראשון במדעי המחשב מהאוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2011 הקים את בלוג "הכלכלה האמיתית" העוסק בכלכלה וחברה תוך אתגור המוסכמות המקובלות בתחומים כגון אופן יצירת הכסף, עולם הבנקאות, תחום הבריאות, השפעת התאגידים הגדולים על חיי האזרחים ועוד.
בין השאר, הביע הילדסהיים תמיכה ברעיון שכסף נוצר על ידי הבנקים יש מאין, ועל כן יש לשמוט את חובותיהם של לווים המתקשים להחזיר את הכסף, כי ממילא הבנק לא מפסיד מכך, והביא ביקורת על בית המשפט העליון ובנק ישראל שדחו את הטענות.
בשנת 2012 הבלוג נבחר על ידי עיתון ידיעות אחרונות לבלוג הכלכלי הטוב ביותר לשנה זו.
בשנים 2014 - 2017 ערך והגיש ברשת א' של קול ישראל תוכנית הנושאת את שמו של הבלוג הכלכלה האמיתית.
עם סגירת קול ישראל ופתיחת תאגיד השידור הציבורי, עבר הילדסהיים להגיש את התוכנית "מכאן ומכאן" ברשת כאן תרבות עד להורדתה משידור בינואר 2018.
משנת 2016 הוא חבר בוועד המנהל של "שקוף" (בעבר "קרן התחקירים העצמאית").
בשנים 2016–2017 שימש כפרשן בתוכנית לילה כלכלי ששודרה בערוץ עשר.
משנת 2017 הוא בעל טור דעה בגלובס.
מנובמבר 2018 השתתף הילדסהיים בתוכנית התחקירים "הרשת החברתית" בערוץ רשת 13, לצדם של תומר אביטל ואור-לי ברלב.
ערן הלפרין הוא פרופסור לביואינפורמטיקה באוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
הלפרין למד לתואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב (1993) ותואר שני (1996).
סיים את הדוקטורט בשנת 2001 בהנחיית פרופסור אורי צוויק.
בשנים 2001–2003 למד לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בשנים 2003–2004 שימש כחוקר עמית באוניברסיטת פרינסטון.
בשנת 2011 מונה לפרופסור במחלקה למיקרוביולוגיה מולקולרית בפקולטה למדעי החיים ובבית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב.
החל משנת 2016 מכהן כפרופסור באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
הלפרין עורך מחקרים פורצי דרך על שינוי גנטיקה אנושית, במטרה למצוא את הגורמים הגנטיים האחראים למחלות שונות, דוגמת סרטן ואלצהיימר, שיאפשרו פיתוח תרופות מותאמות אישית לחולה.
כמו כן מפתח מתודות חישוביות וסטטיסטיות לניתוח יעיל של מידע גנטי.
בשנת 2012 היה שותף בצוות מחקר שפיתח שיטה המאפשרת לאתר את המוצא הגאוגרפי של בני אדם לפי DNA שלהם ברזולוציה גבוה.
2014 פרס מחקר מקרן ע"ש יולודן (Juludan)
2012 נבחר על ידי The Marker לאחד מארבעים הצעירים המשפיעים מתחת לגיל 40.
2010 קתדרה לפיתוח קריירה על שם ריימונד ובברלי סאקלר.
2010 פרס קריל (Krill) למצוינות במחקר מדעי.
2000 פרס אינטל לדוקטורנטים, אוניברסיטת תל אביב.
2000 פרס צ'קפוינט לדוקטורנטים, אוניברסיטת תל אביב.
1999 פרס מאוס לדוקטורנטים, אוניברסיטת תל אביב.
1993 מקום 24 בתחרות פונטם למתמטיקה.
ערן אורטל (נולד ב-22 בספטמבר 1971) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף שהיה מפקד מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית.
התגייס לצה"ל לגרעין נח"ל בשנת 1989 ושירת בחיל האיסוף הקרבי בלבנון ובשטחי יהודה ושומרון.
בשנת 1993 השתחרר מצה"ל ולמד תואר ראשון בהיסטוריה ומדע המדינה ותואר שני בלימודי ביטחון באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1999 חזר לצה"ל כחוקר במרכז לניתוח מערכות (מנת"ם) באגף התכנון.
בשנת 2004 עבר לחטיבת המבצעים שם מילא שורת תפקידים בתחום התכנון האופרטיבי.
בשנת 2012 סיים קורס מפקדי חטיבות והחל ללמוד במכללה לביטחון לאומי שם שימש גם כעמית מחקר.
בשנת 2013 הועלה לדרגת אל"ם ומונה לראש צוות החשיבה במרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית.
בשנת 2019 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד המרכז.
בשנת 2023 סיים את תפקידו במרכז דדו והחל תקופת מחקר במכון הובר באוניברסיטת סטנפורד.
תמצית המחקר פורסמה בכתב העת של המכון ובמרכזה אבחנתו של אורטל לגבי הגל הצבאי הנדרש הבא.
בשנות שירותו התמחה אורטל בתחום התכנון האופרטיבי ובניין הכוח הצבאי ברמת המטה-הכללי.
עם שחרורו מצה"ל השתלב אורטל כחוקר במכונים מובילים כמו Hoover Institution באוניברסיטת סטנפורד, ומרכז בגין סאדאת באוניברסיטת בר-אילן, כמרצה באוניברסיטת רייכמן וכיועץ לענייני צבא טכנולוגיה ואסטרטגיה.
בשנות פעילותו במרכז דדו אורטל הוביל גישה ביקורתית כלפי הנחות יסוד וצורות פעולה מערכתיות מקובלות בצה"ל, בתחומי אסטרטגיה והפעלת כוח כמו גם בהיבטי בניין הכוח.
אורטל מקדם גישה מתחום אמנות המערכה, ובמסגרת תפקידו ייסד את כתב עת לטרנספורמציה צבאית ולאמנות המערכה – בין הקטבים, הכולל מאמרים בליבת העיסוק הצבאי מטעם בכירי צה"ל ומערכת הביטחון.
אורטל נחשב לבעל דעה עצמאית שהתאוריות שלו איתגרו לא פעם את התפיסה הצבאית המסורתית, בעיקר בהקשרי בניין הכוח והתפיסה האסטרטגית של צה"ל.
על רקע ביקורת נוקבת שנמתחה על המכון לחקר תורת המערכה (שקדם למרכז דדו), אורטל מזוהה עם אסכולה חשיבה מערכתית אחרת בצה"ל.
ספרו "המלחמה שלפני" שמסכם את עיקר עבודתו בשנים 2010–2021 תואר על ידי ד"ר איתן שמיר כ"ספר חובה לכל מי שמעוניין להבין לעומק את הוויכוחים המתנהלים בתוך צה"ל ואת כיווני התפתחותו הנוכחיים", ועל ידי פרופ' דימה אדמסקי כ"טקסט קנוני לכל חוקר או איש מערכת הביטחון הישראלית".
פרופ' עזר גת כתב כי "ספרו של תא"ל (מיל.) ערן אורטל, שהופיע עוד לפני ההתנסות במלחמה, הוא מסמך מרשים ביותר שמעטים משתווים לו בארץ ובעולם" ד"ר דותן דרוק כתב כי "ספר זה חשוב שיהיה אחד מהמקורות שבהם עושים שימוש בהכשרות הפיקוד והמטה בצה"ל".
האלוף (מיל') גרשון הכהן כתב כי "ספרו החדש של תא"ל ערן אורטל, 'המלחמה שלפני', מציע מבט עומק להתפתחות תפיסת הלחימה הישראלית למול השתנות תופעת המלחמה במאה ה-21".
בנובמבר 2025 זכה הספר בפרס צ'צ'יק המוענק על ידי המכון למחקרי ביטחון לאומי לספרים ולעבודות מחקר בנושא ביטחון ישראל.
ועדת הפרס ציינה ש"הספר מרשים והוא ברמה עולמית בניתוח מגמות שדה הקרב העכשווי .
הספר מנתח – לפני המלחמה הנוכחית – את משבר תורת הביטחון מול אתגר צבאות הטרור, המנהרות והטילים, וכתוצאה מכך את חוסר היכולת להרתעתם ותחושת המסוגלות הגוברת שלהם, כמו גם את הרתעת ישראל עצמה מעימות ותחושת המסוגלות הפוחתת שלה.
הספר קרא לנטישת המעגל חסר התוחלת של ה'סבבים' ולשבירה יזומה של 'טבעת האש' האיראנית סביב ישראל עוד בטרם ה-7 באוקטובר (...) ספרו של אורטל רואה בבירור שמהות השינוי לא מסתכמת בהפעלת 'צבא הפרשים' לצד 'צבא ההייטק', אלא בטרנספורמציה של צבא היבשה לצבא הייטק.
הספר מפגין רמה גבוהה בלתי שכיחה בטיפולו במקרי עבר של מהפכות טכנולוגיות בעולם ובקישורן למקרה הנוכחי.
הוא גם מנתח בצורה חדה את המכשולים והמעצורים המוסדיי ם-ארגוניים בצבא לתמורות שהתבקשו כל כך".
תפיסה זו נגרמת לפי אורטל בשל קושי להבין את ההיגיון והאינטרסים של הצד השני.
שבעה וחצי חודשים לאחר מכן התרחשה מתקפת הפתע של חמאס ב־7 באוקטובר, שבה התממשו רבות מהאזהרות של אורטל ביחס לחולשתיו של צה"ל.
בדומה למלחמת יום הכיפורים, זרועות המודיעין נכשלו במתן התרעה, וצה"ל הופתע לחלוטין.
בדיעבד התברר כי הצמרת הביטחונית והמדינית של ישראל העריכה לא נכון את ההגיון והאינטרסים של חמאס, שהתעלם מהעליונות הצבאית של צה"ל.
הוויכוח המתמשך סביב השאלה עד כמה חמאס וחזבאללה מורתעים, שנשען על מודיעין כוונות, טשטש התרעות מודיעיניות על יכולתו של חמאס לבצע מתקפה רחבת היקף.
במרבית יחידות הצבא, כולל בחיל האוויר, לא ידעו שיש אפשרות לפלישה כה נרחבת של חמאס לתוך ישראל ולא נערכו אליה..כתוצאה מכך צה"ל לא החזיק בתרחיש ייחוס מתאים או בתוכניות מגננה אפקטיביות; התרחיש שנלקח בחשבון דיבר על חדירה של כ־70 מחבלים בלבד.
מתקפה מהירה ונרחבת של חמאס, מול כוחות יבשה דלילים בכוח אדם ובציוד, הצליחה להבקיע את המכשול, לכבוש יישובים ומוצבים וליצור כאוס בפיקוד אוגדת עזה.
חיל האוויר, שנקלע להפתעה מוחלטת והיה לאחר הדממה לרגל החג, כמעט שלא פעל ברצועת עזה בשלוש השעות הראשונות — עקב היעדר תוכנית תקיפה רלוונטית למערך מטוסי הקרב, קושי בזיהוי אויב, בעיות תיאום עם כוחות היבשה ומערך מסוקי קרב מצומצם.
בעקבות מלחמת חרבות ברזל חזר אורטל לנתח ולכתוב בנושאי צבא בישראל.
בין פרסומיו עבודה שניתחה את לקחי הלחימה בעזה לקראת מלחמה בלבנון ועבודה המזהירה מלקחים פופוליסטיים ונמהרים מדי מהמלחמה, תוך הצגת עקרונות לדיון באסטרטגיית הביטחון הרצויה לישראל.
אורטל, יחד עם אז תא"ל תמיר ידעי, תיאר את דפוס הפעולה של צה"ל מאז מבצע דין וחשבון כדוקטרינה דה-פקטו, שאותה כינו "פרדיגמת מבצעי ההרתעה".
אורטל וידעי תיארו את הסיבות המרכזיות לעליית הפרדיגמה הזו – עליית יכולות האש מנגד, ירידת הכדאיות והרלוונטיות לכאורה של רעיון ההכרעה הצבאית, ועליית הרעיון של אכיפה וענישה כלפי הגורם המדינתי.
לטענת אורטל וידעי, הניסיון מורה כי הפרדיגמה הזו מגיעה למבוי סתום, ולרוב לא משיגה את מטרותיה.
הקושי הוא גם אופרטיבי (קושי של צה"ל לייצר רציפות בלחימה) וגם אסטרטגי (קושי להשיג את ההרתעה בפועל).
לטענתם, האסטרטגיה הישראלית מוּנעת יותר מרצון להימנע מסיכונים מאשר מרצון להגיע להישגים אסטרטגיים.
לאור זאת, הם טענו כי יש לייצר בצה"ל תשתית תפיסתית ומעשית שתאפשר לחזור לגישה ההכרעתית של צה"ל מול כוחות אויב.
שש שנים לאחר מכן פרסם אורטל את מאמרו "להדליק את האור, לכבות את האש", ובו שירטט גישה הכרעתית אלטרנטיבית לצה"ל נגד צבאות-הטרור מבוססי הטילים, מבוססת תמרון התקפי החותר לקרבה למערכי השיגור של האויב ומצויד ביכולות יירוט קדמיות ותקיפה מהירה של מקורות הירי.
האלוף אהרון חליוה, ששירת כראש אגף המבצעים בצה"ל במהלך מבצע "שומר החומות", פרסם טור באתר מרכז דדו תחת הכותרת "לשלול את הרקטות", ובו קרא לקדם את גישת "כיבוי האש" שהציג אורטל.
עשר שנים מאוחר יותר חזרו ידעי ואורטל לאותו דיון, והפעם בהקשר של האתגר האיראני והאיום הרב-זירתי המתפתח.
מסקנתם הייתה כי המפתח להתאמת צה"ל לאתגר האיראני המתהווה מצוי בפיתוח כוח יבשתי עצמאי יותר שיהיה מסוגל להסיר את איום האויבים במעגל ראשון, כלומר להכריעם, ולשחרר כך את חיל האוויר ומרכיבי מודיעין קריטיים כדי שיוכלו לשמש כזרוע אסטרטגית ארוכה.
בראיון שנתן לTimes of Israel בראשית 2023 הסביר אורטל כי ההימנעות מתמרון התקפי ברוב המבצעים האחרונים קשורה בפשטות לחוסר יכולתו של התמרון לעצור את מתקפת האש לעורף ישראל.
לשיטתו זהו אתגר שצריך וגם ניתן לטפל בו.
באפריל 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, ניתח אורטל בראיון את אתגרי ההגנה מול עזה והזהיר מתפיסת אזור החיץ החדש כמענה מבצעי מספק.
אורטל עסק בסוגיות מרכזיות שבהן עסקו צה"ל ומדינת ישראל בשנים האחרונות, ובהן התמרון היבשתי, תופעת איום המנהרות, איום הרקטות והטילים, ומערכת הלמידה וההשתנות של צה"ל.
במחקרו על סוגיית התפתחות איום המנהרות חוצות הגבול הוא ביקר את מערכת הלמידה האסטרטגית של צה"ל.
במחקר אחר בנושא, "במעמד צד אחד" שפורסם גם בכתב העת Res Militaris, הצביע על הקשר בין איום הרקטות מעזה לבין חופש החפירה היחסי ממנו נהנה חמאס עד 2014. מסקנתו היא שהיעדר מענה צבאי לאיום הרקטות הוא מרכיב חסר באסטרטגיה המדינית של התנתקות וסיום סכסוכים, והוא מסביר קריטי להתהוות תופעת המנהרות.
המחקר זכה לשבחים כ"נוקב ומבריק".
אורטל שימש כגורם משמעותי בתהליכי חשיבה אסטרטגיים שהתקיימו באמ"ן ("מעשה אמ"ן") ובזרוע היבשה ("יבשה באופק").
שני התהליכים מתארים בחינה ביקורתית של התפקוד של המערכים למול השינוי בעולם, ומענה תוך שימוש בפוטנציאל של העולם המשתנה, בעיקר מתחום הפיתוח הטכנולוגי.
בשני המקרים, אורטל חזר לתהליך כעבור מספר שנים ובחן מדוע השינוי המקווה לא הצליח ברמה המקווה.
אחד הנושאים שבהם אורטל עוסק באופן שיטתי הוא נושא הדיגיטציה והרתימה של עולם הרשתות לכדי פרדיגמת לחימה התואמת את הפוטנציאל של המהפכה התעשייתית הרביעית.
אורטל עסק בכך הן במסגרת "מעשה אמ"ן", תהליך אסטרטגי שנערך באגף המודיעין של צה"ל בשנים 2010–2011 בראשות ראש אמ"ן, האלוף אביב כוכבי, וכן במסגרת תהליך "יבשה באופק" של זרוע היבשה בשנים 2014–2017 בראשות מפקדי הזרוע אז – האלוף גיא צור ואחריו האלוף קובי ברק.
המלחמה שלִפְנֵי, הוצאת משרד הביטחון, 2022. (ראה ביקורת ספרות)
פרופ' ערן אלינב (נולד ב-22 ביוני 1969 בירושלים) הוא רופא ואימונולוג ישראלי וחוקר מיקרוביום במכון ויצמן למדע ובמכון הלאומי הגרמני לחקר הסרטן, ה-.
אלינב הוא חוקר בינלאומי במכון הרפואי הווארד יוז (HHMI) ובקרן ביל ומלינדה גייטס ומרצה בכיר במכון הקנדי למחקר מתקדם ().
מחקרו של פרופ' אלינב מתמקד ביחסי הגומלין המתרחשים בין החיידקים המאכלסים את המעיים ואיברים אחרים (המכונים בכללותם המיקרוביום) והגוף האנושי.
אלינב השלים את לימודי הרפואה ב בשנת 1999, ולאחר מכן, השלים התמחות ברפואה פנימית במרכז רפואי הדסה בשנים 2000–2004.
בשנים 2005–2009, הוא שימש כרופא וחוקר בכיר במכון לגסטרואנטרולוגיה ומחלות כבד ב.
בשנת 2009 אלינב סיים תואר דוקטור באימונולוגיה ממכון ויצמן למדע, בהנחיית זליג אשחר, לאחר פיתוח גישה חדשנית להנדסה גנטית של תאים חיסוניים נוגדי דלקת chimeric antibody receptor regulatory T cell therapy (CAR-Treg therapy), כטיפול במחלות מעי דלקתיות ואוטואימוניות.
בשנים 2009–2012 ערך אלינב מחקר פוסט דוקטורט באוניברסיטת ייל, בהנחיית ריצ'רד אנתוני פלאוול, ובו גילה קומפלקס חלבונים חיסוני (אינפלמזום) חדש הבנוי סביב החלבון NLRP6, המבוטא בתאי אפיתל במעי, ומשמש כרגש של שינויים בהרכב ובתפקוד של חיידקי המעי ובכך מווסת את יחסי הגומלין בין הגוף המארח וחיידקי המעי.
שינויים בתפקוד רגש זה תורמים להתפתחות למחלות מעי דלקתיות (IBD), זיהומים חיידקיים ונגיפיים, השמנת יתר וסיבוכיה (המכונה באופן כולל תסמונת מטבולית), ואפילו לסרטן.
בשנת 2012 גויס אלינב למכון ויצמן למדע כחוקר בכיר, ובשנת 2016 הוסמך כפרופסור.
מאז 2015 הוא עומד בראש המרכז לחקר המיקרוביום, ובשנת 2019, במקביל לפעילותו במכון וויצמן, הוא הקים ועומד בראש מערך המיקרוביום וסרטן במכון הלאומי הגרמני לחקר הסרטן, ה-DKFZ.
אלינב חוקר את הבסיס המולקולרי של הקשרים בין המאכסן האנושי לחיידקים שבגופו, והשפעתם של תזונה, גורמים סביבתיים, מערכת החיסון והתורשה האנושית על החיידקים והגוף האנושי בבריאות ומחלה.
מחקרו ממוקד בהבנה מנגנונית של השפעת החיידקים על מחלות מטבוליות, כמו השמנה וסוכרת, מחלות דלקתיות כמו מחלת קרוהן, מחלות ממאירות, מחלות כבד ומחלות מוח ניווניות.
המאמרים המדעיים המצוטטים ביותר שלו, מצוטטים יותר מ-1,500 פעמים, והוא נכלל בין 1% מהמדענים המצוטטים בעולם.
אלינב פיתח התערבויות מותאמות אישית המערבות את המיקרוביום, כולל תזונה מותאמת אישית, פרוביוטיקה מותאמת אישית, טיפול בתוצרי חיידקים המכונה "פוסט-ביוטיקה", טיפול אנטי חיידקי על ידי נגיפים תוקפי חיידקים מסוג Phage, השתלת צואה עצמית, השתלת חיידקי נרתיק (VMT - Vaginal Microbiome Transplantation) והתערבויות המכוונות כנגד תאי המעי עצמם.
אלינב גילה כי אנשים הצורכים מאכלים ותוספים זהים, כמו ממתיקים מלאכותיים, תוצרי מזון, כולל לחם, גורמים לתגובה של עליית רמות סוכר בדם שהיא ייחודית, מותאמת אישית, ומשתנה בין אדם לאדם.
גישת התזונה המותאמת אישית מסבירה לפיכך את היעדרה של תגובה אחידה להתערבויות תזונתיות, ומאפשרת התערבויות ממוקדות ומותאמות לכל מטופל, באנשים שונים.
המלצות תזונה מותאמות אישית, המבוססות על נתונים תזונתיים, רפואיים ומבוססי מיקרוביום, שיפרו את השליטה בקדם-סוכרת.
באופן דומה הוא הראה כי צריכת פרוביוטיקה מובילה לתגובה גופנית משתנה מאדם לאדם בהתאם למאפייניו הגופניים הייחודיים.
את הממצאים האלו הוא פרסם ביחד עם עמיתו, פרופסור ערן סגל בספרם "תזונה מותאמת אישית" שיצא לאור בשנת 2019.
אלינב גילה כי המיקרוביום במעיים משנה את הרכבו ופעילותו בשעות קבועות לאורך היממה בתאום עם מחזורי הערות והשינה במהלך 24 שעות.
פעילות חיידקית מחזורית זו מוכתבת בעיקר על ידי תגובה משתנה של החיידקים לתזמון צריכת המזון של המאכסן.
ומתואמת היטב עם הפעילות המשתנה של מערכת העיכול ומערכות גוף אחרות בזמני יום שונים, שיבוש הפעילות היומית, על ידי יעפת או עבודה במשמרת, עלול להוביל לשינויים בהתנהגות המיקרוביום, התורמים להתפתחות מחלות מטבוליות כמו השמנה וסוכרת, מחלות חיסוניות כמו מחלת קרוהן ומחלות כבד.
אלינב זכה בפרס רפפורט למחקר ביו-רפואי בשנת 2015, פרס לוינסון למחקר מדעי יסוד בשנת 2016 ופרס לנדאו לאימונולוגיה בשנת 2018. בשנת 2020 מחקרו הוכרז כאחד מעשרת המחקרים פורצי הדרך במדעי הביולוגיה בעולם.
ב-2025 נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הגרמנית למדעים (לאופולדינה).
אלינב נשוי לד"ר הילה אלינב, רופאה בכירה ומנהלת המרכז לרפואת איידס בבית החולים הדסה עין כרם.
לזוג שלושה ילדים, שירה, עמרי וענבל.
שירה היא כדורגלנית המשחקת בנבחרת ישראל ובקבוצה בקנזס.
את זמנו הפנוי הוא מקדיש לריצות למרחקים ארוכים, ספורט ימי ולטיולים.
ערן ארליך (נולד ב-1971) הוא אמן העוסק במיצב, פיסול, רישום, ציור ועיצוב קרמיקה, מרצה לאמנות, ואוצר עצמאי ישראלי.
ערן ארליך למד מחול מודרני וקלאסי בבת-דור בשנים 1984–1987 והיה רקדן בבת שבע II.
למד בשווייץ לתואר ראשון באמנות באקדמיה לאמנות חזותית על שם מקסימיליאן די מירון בנושאטל, אותו סיים ב-1991. בשובו לישראל, השלים לימודי תעודה בתוכנית עמיתי עלמא, והמשיך לתואר שני ולדוקטורט (2015) באוניברסיטת בר-אילן, במסגרת התכנית ללימודי תרבות ופרשנות.
ארליך ריכז את "מסלול אמנים יוצרים" במכללת עלמא ולימד באסכולה לעיצוב ובשנקר.
בשנים 2006–2012 אצר את תערוכת הבוגרים של המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל, ובשנים 2013–2021 שימש כראש המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל.
על התערוכות שאצר מחוץ לבצלאל נמנות תערוכות רבות, הן תערוכות יחיד והן תערוכות קבוצתיות, כגון "של מי האדמה הזאת?" במרכז לקרמיקה עכשווית – בית בנימיני בתל אביב (2011); "חוות החיות" בגלריית החווה בחולון (2011); "רטוב-שרוף" בבינאלה לקרמיקה ישראלית במוזיאון ארץ ישראל (2016), ואחרות.
1997 - עבודות, גלריה אמן, חיפה
1997 - מאוזן, מוזיאון ערד, ערד
2004 – פרויקט הים השחור, גלריית נחשון, קיבוץ נחשון
2004 – אחרית, הגלריה לפיסול ע"ש יוסף קונסטנט, רמת גן
2005 – אורים – ייצוגי אור ביצירות אמנות בעקבות פרויקט קרן עדי, מוזיאון ישראל, ירושלים
2006 – פרויקט הים השחור – פרק ב', גלריית נחשון, קיבוץ נחשון
2007 – שתי וערב שש בערב, הסדנא החדשה לאמנות, ראשון לציון
2012 – סודות גדולים, גלריה יפה עיניים, ירושלים
1989-1991 - לימודי אמנות באקדמית מאסימיליאן דה מרון, ניכאטל, שווייץ
תואר שני בתוכנית ללימודי פרשנות, אוניברסיטת בר-אילן
2015 - תואר שלישי בתוכנית ללימודי פרשנות, אוניברסיטת בר-אילן
(קטלוג תערוכה), אוצר: ערן ארליך, תל אביב: אמנים יוצרים בישראל, 2011
רטוב / שרוף: החומר כמרחב מטאפורי / הביאנלה השמינית לקרמיקה ישראלית (קטלוג תערוכה), אוצר: ערן ארליך, תל אביב: מוזיאון ארץ-ישראל, 2016.
ארליך, ערן, אורי ברטל ואחרים.
ירושלים: בצלאל - אקדמיה לאמנות ועיצוב; תל אביב, 2015.
ערן אביאני (נולד ב-22 במרץ 1977) הוא מאייר וכותב קומיקס ישראלי.
אביאני החל את קריירת הקומיקס שלו בשנת 2002, אז שיתף פעולה לראשונה עם הציירת אביב אור שהפכה בהמשך לשותפתו בסטודיו קומיקס שהקימו בהרציליה ונושא את השם "קומיקום".
יחדיו פרסמו אור ואביאני את הקומיקס "ארינאה" שכלל ארבעה כרכים (פורסמו בין 2002–2003).
את העלילות כתב אביאני ועל האיורים הופקדה אור.
בקומיקס זה ניתן להבחין בהשפעות מהקומיקס האמריקאי, אך עם זאת גם הופעה שכיחה של יצורים דמיוניים ופנטסטיים רבים, שאינם נפוצים בתרבות קומיקס זו.
בשנת 2013 פורסם האוגדן "ארינאה" שכלל את כל ארבע החוברות יחדיו בנוסף לרצועות קומיקס קצרות שנוצרו לאורך השנים בידיי אביאני ואור.
בשנת 2004 הוציאו אור ואביאני חוברת קומיקס קצרה בשחור-לבן בשם "דדליין" העוקבת אחר עלילותיהם - כלומר, על מאחורי הקלעים של אור ואביאני ביצירת הקומיקס ארינאה.
בקומיקס זה מצוירים השניים כבעלי חיים מאונשים, המסבירים לקוראים מה הוביל אותם לבחור במקצוע הלא שגרתי שלהם ואיך יצרו את הקומיקס.
אביאני כתב את הטקסט ואור ציירה, ולאחר מכן החלו השניים לפרסם חוברות אלו תמורת תשלום.
החוברות זכו לביקורות טובות בסצנת הקומיקס המקומית; מבקר הקומיקס אלי הרשטיין כתב בבלוג isf משנת 2004 על הקומיקס וביקר קשות את ארינאה, אך עם זאת שיבח עד מאוד את דדליין ואף כינה אותו "'דדליין' רבותיי היא ללא ספק אחת מחוברות הקומיקס הטובות שיצאו תחת ידם של יוצרים ישראליים בשפה העברית".
בשנים הבאות פרסם אביאני מספר חוברות קומיקס עצמאיות אותן כתב ואייר לבדו, כגון "סיירת 77", "הגדנע"ע – גדודי נוער-על" ו-"הרפתקאות בארינתיה".
בשנת 2016 הוציא לאור את ספרו העצמאי הראשון, "המדריך לציור קומיקס", שהוא למעשה הסבר על הכנת קומיקס ותעשיית הקומיקס.
הספר הושק באירוע חגיגי בסניף קומיקס וירקות בתל אביב, שם הוקם דוכן קטן בתוך החנות ובו חתם אביאני על ספרו.
האירוע סוקר גם באתר IGN ישראל, ובכתבה שפרסם דאני לי-סיזר באתר תואר אביאני כ"אמן קומיקס מוכשר, אנציקלופדיה של קומיקס מהלכת, ועכשיו גם רשמית סופר מעורר השראה".
ערן ויזל (Eran Viezel; נולד ב-18 ביוני 1972) הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, חוקר המקרא, סופר ומשורר ישראלי.
ערן נולד לרחל ומאיר ויזל בקיבוץ נתיב הל"ה.
בשנת 2000 סיים תואר ראשון במקרא ובספרות כללית והשוואתית, בשנת 2003 סיים תואר שני במקרא, ובשנת 2009 השלים תואר שלישי, בהנחיית שרה יפת ובנושא, "הפירוש המיוחס לרש"י לדברי הימים: מקורותיו, שיטותיו, תרומתו לפירוש דברי הימים, ומקומו בתולדות הפרשנות היהודית למקרא".
בשנת 2013 התמנה לחבר סגל במחלקה למקרא ומזרח קדום באוניברסיטת בן-גוריון.
בשנת 2022 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.
במהלך השנים לימד ויזל באוניברסיטאות באירופה, בארצות הברית ובסין.
ויזל נשוי לאלה לבית שטרן ולהם ארבעה ילדים.
הוא מתגורר בקיבוץ נתיב הל"ה.
ויזל עוסק במחקריו בפרשנות המקרא לדורותיה ובדגש על הפרשנות הרבנית, החל מפרשנות חז"ל, דרך פרשנות המקרא בימי הביניים ועד למחקר המקרא בתקופת ההשכלה ובזמן המודרני.
מחקריו ניכרים בפרספקטיבה היסטורית ותרבותית רחבה, והוא מרבה לעסוק בסוגיות מתודולוגיות ובתולדות המחקר.
מבין מפעליו: שאלת חיבור ספרי המקרא במסורת היהודית לדורותיה.
לצד פועלו המחקרי ויזל הוא משורר וסופר.
הפירוש המיוחס לרש"י לספר דברי הימים, ירושלים: מאגנס, 2010.
כוונת התורה וכוונת הקורא בה: פרקי התמודדות, ירושלים: מאגנס, 2021.
הלכנו הרחק עד הנה, מוסד ביאליק, סדרת כבר, 2012, עורכת: ליאת קפלן.
ממתינים לזאב, הוצאת קשב לשירה, 2016, עורכת: ליאת קפלן.
בשבחי הבדידות, הוצאת ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2016, עורכת: נוית בראל, הספר זכה בפרס אקו"ם לשנת 2015.
תיק דרום, הוצאת ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2018, עורכת: נוית בראל, הספר זכה במענק לתרגום של משרד התרבות וקרן 'עם הספר'.
מבוא לקולולוגיה, הוצאת אפרסמון, 2023, עורך: חיים וייס.
ליישב פשוטו של מקרא: אסופת מחקרים בפרשנות המקרא (יחד עם שרה יפת), ירושלים: מוסד ביאליק, 2011.
שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום (יחד עם נפתלי ש' משל, וברוך יעקב שורץ), כו, ירושלים: מאגנס, 2020; כז, ירושלים: מאגנס, 2023.
ערן דוידי הוא מנהל ועורך דין ישראלי.
החל מ-27 ביוני 2021 ועד ינואר 2023 שימש כמנכ"ל משרד המשפטים.
נולד לריקי ופאר דוידי בשכונת יד אליהו בתל אביב.
סבו מצד אביו, שאול, היה לוחם במחתרת האצ"ל.
דוידי שירת כקצין בדרגת סרן בצה"ל, ושימש סגן מפקד סיירת צנחנים.
בין השאר, לקח חלק כסגן מפקד הסיירת במבצע "חומת מגן" בגזרת שכם.
דוידי הוא בעל תארים ראשונים במשפטים ובממשל מהמרכז הבינתחומי הרצליה, שניהם בהצטיינות יתרה ובעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת קולומביה שבניו יורק.
במהלך לימודיו בהיותו סטודנט שנה ב' פרסם מאמר בנושא חובות ציבוריות של עסקים פרטיים בספר שיצא לכבודו של פרופ' דניאל פרידמן.
לאחר מכן היה חבר מערכת כתב העת משפט ועסקים, ולאחריהם עורך ראשי, לצד פרופ' עלי בוקשפן, של כרך יד לכבודו של פרופ' אמנון רובינשטיין.
בין התארים התמחה בבית המשפט העליון אצל השופט חנן מלצר, ולאחר מכן שימש עוזר משפטי לנשיא בית המשפט העליון לשעבר פרופ' אהרן ברק.
כמו כן עבד כעורך דין במגזר הפרטי.
לאחר לימודי התואר השני שב דוידי ארצה ושימש יועץ מקצועי בכיר לשר החינוך.
לאחר מכן, עד נובמבר 2014, שימש ראש המטה של שר הפנים גדעון סער.
בשנת 2016 מונה להיות סמנכ"ל חדשנות במועצה להשכלה גבוהה והוביל את מיזם "הקמפוס החדש".
בין השנים 2018–2021 שימש מנכ"ל מרכז מיטיב לפסיכולוגיה חיובית ומדע האושר באוניברסיטת רייכמן.
בנוסף שימש חבר המועצה לביקורת סרטים.
דוידי היה שותף בהקמת מפלגת תקווה חדשה, והשתתף בין השאר בכתיבת תקנון המפלגה וניהל את המשא ומתן מטעמה להקמת ממשלת ישראל השלושים ושש.
ב-15 ביוני 2021, עם מינויו לשר המשפטים, מינה גדעון סער את דוידי למנכ"ל משרד המשפטים.
תקופת כהונתו של דוידי התאפיינה בשינויים רבים ובפרט במינויים בכירים של מנהלים במשרד המשפטים.
בשל העובדה כי לא היה מנהל-כללי קבוע למשרד המשפטים בעשרים החודשים טרם כניסתו לתפקיד, בשל המחלוקות על איוש תפקיד זה בממשלה ה-35, מנהלים רבים סיימו את תקופת כהונתם במשרד המשפטים מבלי שמונה תחתיהם מחליף קבוע.
בין תפקידיו הנוספים שמילא במסגרת כהונתו כמנכ"ל משרד המשפטים:
יו"ר מועצת רואי חשבון בישראל
חבר מועצת מקרקעי ישראל והמועצה הארצית לתכנון ובניה
חבר הוועדה לאישור סניגורים צבאיים לפי חוק השיפוט הצבאי
חבר הוועדה העליונה למשק לשעת חירום
חבר המועצה הארצית של לשכת עורכי הדין
חבר הוועדה לגיבוש הצעת חוק יסוד: החקיקה
יו"ר ועדת המנכ"לים למאבק בביריונות ברשת
בעם כינונה של ממשלת ישראל ה-37 ומינויו של יריב לוין לשר המשפטים, סיים דוידי את תפקידו.
נשוי למיטל זמיר-דוידי, מייסדת ומובילת מיזם דורותיים לקידום חינוך באמצעות קשר בין-דורי.
מתגורר בשוהם ומקיים אורח חיים דתי.
ערן בר-טל הוא העורך הראשי של ערוץ הכלכלה.
בעבר היה ראש דסק הכלכלה של ערוץ עכשיו 14 והעורך הכלכלי של עיתון ישראל היום.
ב-2008 ערך את השבועון הכלכלי ביזנסוויק בעברית.
ברטל הוא יועץ בתנועת הריבונות בשנים 2017–2021 היה העורך הכלכלי של עיתון ישראל היום.
שימש מרצה ל"פיתוח חשיבה כלכלית" בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן.
ערך את המהדורה העברית של הספר החופש לבחור מאת מילטון פרידמן, מנהל תוכנית "כלכלה בשבילך" של מרכז איין ראנד, המקדמת השכלה כלכלית.
באוגוסט 2023 הצטרף לערוץ 14, והחל לשמש כפרשן הכלכלי של הערוץ, ובשנת 2024 עזב את הערוץ לטובת הקמתו של ערוץ הכלכלה, ערוץ הטלוויזיה הכלכלי הראשון בישראל.
בר-טל לוקח חלק בארגון חזון לאומי ומעביר שם הרצאות בתוכנית למנהיגות ציבורית.
בר-טל נשוי ליאנה ואב לשלושה, מתגורר בהרצליה.
ערן בן יעקב (מוכר בשם הבמה ערן ב.י, נולד ב-26 בדצמבר 1971) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי, מרצה לקולנוע ולתסריטאות ובלוגר לתסריטאות.
בן יעקב נולד בשנת 1971 בבאר שבע, למד בבית הספר לחינוך סביבתי שדה בוקר, שירת בצה"ל כקצין הנדסה קרבית ולמד קולנוע ופסיכולוגיה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
ביים את הסדרה הדוקומנטרית "קול התור" (54 פרקים, 2022) עבור כאן 11. כתב וביים את סרטי הקולנוע "מתחתנת", "סיפור טוב" ואת המיני סדרה הרומנטית "אם וכאשר" (2015, ערוץ 10).
כתב כתסריטאי את סרטי הקולנוע "גיבורים קטנים" (2006), "כיפה אדומה" (2014), "גיבור בעננים" (2018), את סדרת הנוער היומית "תיכון השיר שלנו" (yes הטלוויזיה בלוויין) ואת הסרט הקצר "מייק לאב" בבימוי אלכס אוסמולבסקי (2021, פסטיבל londonfest ועוד).
יצר והפיק את סדרת הרשת "ריסטארט" (פרטנר).
הוא מחלוצי מפתחי תוכניות המציאות בישראל ("סוף הדרך", "דרוש מנהיג" ו"עד סוף העולם"), יוצר ועורך ראשי של השעשועונים "של מי הסרט הזה?" (yes הטלוויזיה בלוויין), "זוג במבצע" (קשת 12), שעשועון הריאלטי "נקמת המחוננים" (ערוץ עשר) ומגזין הלייט-נייט הטכנולוגי "נקסטר" (קשת 12).
ערך את תוכניות הפריים "הכל זז עם דודו טופז" ו"הדוגמניות".
הוא בעל בלוג התסריטאות "איך לכתוב תסריט?", ומרצה לקולנוע ולתסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, באוניברסיטת רייכמן, ובבית הספר חשיפה.
בנוסף, הוא עורך תסריטים עבור קרן הקולנוע הישראלי וגופים נוספים ולקטור לקרן הקולנוע הישראלי, למפעל הפיס ולקרנות נוספות.
בשנים 2008–2009 ניהל את חטיבת ההפקות של אולפני הבירה ירושלים ובמסגרת זו היה אחראי על הפקות רבות ובהן "הבורר" (עונה שנייה), "המקום", "הדוגמניות" (עונה שלישית), "הצופן" ו"החיים זה לא הכל" (העונה השביעית והשמינית).
בשנים 2011–2012 היה אחראי בקשת 12 על פיתוח פורמטים מקוריים למכירה בחו"ל ("בת השכן", "זוג במבצע" ועוד).
בשנים 2014–2015 שימש כעורך הראשי של נענע10. ב-2014 כתב את התסריט לסרט הפשע "כיפה אדומה".
בשנת 2022 עלתה לשידור ברשת הגרמנית ARD הסדרה "How to Dad" על פי הפורמט הסיטקומי "זה מה יש" שיצר, יחד עם יוני זיכהולץ, יואב גרוס, עמרי עמית ואדר מירום עבור קשת אינטרנשיונל
בן יעקב נשוי לסופרת הגר ינאי, אב לארבע בנות, מתגורר ברעננה.
"אם וכאשר" (2015) - סרט רומנטי המספר את סיפורו של גרוש טרי שנעזב על ידי אשתו הראשונה, מתאהב מחדש ברווקה ותיקה אבל הם נאלצים להיפרד בשל מחויבותו של הגבר לבתו הקטנה שעוד מעכלת את גירושי הוריה.
הסרט שודר גם כמיני סדרה בערוץ 10 באפריל 2015.
"מתחתנת" (2021) קומדיה רומנטית המספרת את סיפורה של רווקה בת 38 המחליטה לוותר על גברים אבל לא על החלום וכנגד כל מרימי הגבה להתחתן עם עצמה, בתמיכת חברותיה המצחיקות ולמרות התנגדותה של אמה האנוכית.
אבל כשמגיע הגבר הנכון והמוכן, האם גם אז היא תמשיך בתוכנית?
"גיבורים קטנים" (2006) בבימוי איתי לב - סרט הרפתקאות ילדים דרמטי, המגולל את מסע ההרפתקאות האמיץ אליו יוצאים ארבעה ילדים, בעקבות משימת הצלה שלקחו על עצמם לאחר שאחת מהם, שניחנה ביכולת שמיעה מיוחדת, שמעה צעקות ובכי מרוחקים של קריאה לעזרה.
"כיפה אדומה" (2014) בבימוי ארנון צדוק - סרט פשע המספר את סיפורו של זאב אבוטבול, עבריין מתוחכם שישב מספר שנים בכלא הרוסי וחוזר לישראל.
הימים השתנו, המאפיה הרוסית בעלייה ואבוטבול הוא בדיוק האיש להחזיר למאפיה המרוקאית את תהילתה.
על מנת לחסל את הבוס הרוסי השמור של המאפיה מגייס ומפתה אבוטבול את קטיה, נערה בת 17, כדי שתבצע את ההתנקשות.
בין השניים הולכת ונרקמת מערכת יחסים מורכבת.
"גיבור בעננים" (2018) בבימוי אביעד קידר - סרט ילדים בכיכובו של יובל שם טוב (יובל המבולבל).
"תיכון השיר שלנו 2" - תסריטאי ראשי בסדרת הנוער של yes הטלוויזיה בלוויין.
"ריסטארט" - יוצר, תסריטאי ומפיק בסדרת הרשת של פרטנר תקשורת.
"פוטורומן" (2011)" - מגזין דיגיטלי שפורסם בידיעות אחרונות.
"הסימולטור" (2023) - ספר המבוסס על תסריט קולנוע ונכתב בסיוע ChatGPT
"פרנקי" (2023) - ספר המבוסס על תסריט קולנוע ונכתב בסיוע בינה מלאכותית
ערן בכרך (נולד ב-4 בספטמבר 1962) הוא וירולוג ישראלי ופרופסור מן המניין בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן באוניברסיטת תל אביב.
ראש מכון ס' דניאל אברהם לווירולוגיה מולקולרית.
בכרך נולד וגדל בתל אביב, בנם של פרופ' צבי בכרך וחנה בכרך.
אחיהם הצעיר של מנחם בכרך ומלכה אור חן.
את כל תאריו רכש באוניברסיטת העברית בירושלים.
בשנת 1987 השלים תואר ראשון בביולוגיה בהצטיינות, ובשנת 1990 השלים תואר שני במיקרוביולוגיה, אף הוא בהצטיינות, בהנחיית פרופ' אלי קשת.
מיד לאחר מכן המשיך לתואר שלישי במיקרוביולוגיה, אף הוא בהנחיית פרופ' אלי קשת.
עם סיום לימודי הדוקטורט בשנת 1995, יצא בכרך לניו יורק והיה לעמית בתר-דוקטורי במכון הווארד יוז למחקר רפואי ובאוניברסיטת קולומביה, במעבדתו של פרופ' סטיבן גוֹף.
בשנת 1998 הפך לעמית מחקר במוסד זה.
בשנת 2000 שב בכרך לישראל ומונה למרצה במחלקה לאימונולוגיה וחקר התא בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב, ובה קודם לדרגת פרופסור מן המניין.
בשנים 2018–2019 שהה כחוקר אורח ביוניברסיטי קולג' לונדון (UCL).
בשנת 2020, עם פרוץ מגפת הקורונה בישראל, נמנה בכרך עם הצוות המייסד של מעבדת אוניברסיטת תל אביב לאבחון נגיף הקורונה, וכמו כן מונה לחבר בצוות המייעץ למשרד הבריאות בנושא החיסונים כנגד נגיף הקורונה.
בכרך נשוי ואב לשניים, מתגורר בתל אביב.
מחקרו של בכרך עוסק בווירולוגיה מולקולרית, בדגש על נגיפי RNA.
נושאי מחקרו כוללים: כיצד הנגיף נבנה מחלקיו (בדגש על אריזת גנום ה-RNA הנגיפי בתוך חלקיקי הנגיף), האינטראקציה בין הנגיף לתא המודבק ותגובת מערכת החיסון המולדת להדבקה הנגיפית.
במחקריו על רטרו-וירוסים (כדוגמת נגיפי HIV ו-MLV), פיתח שיטת דימות, כולל בזמן אמת, של נגיפי MLV בזמן חדירתם לתא המודבק.
בכרך וקבוצתו גילו תפקיד חדש לחלבון ה-p12 של נגיף ה-MLV בתהליך האינטגרציה של גנום הנגיף לתוך הכרומוזומים של התא המודבק.
מחקריו כוללים גם נגיפי RNA נשימתיים (ממשפחות ה-Paramyxoviridae וה-Orthomyxoviridae) כדוגמת נגיף השפעת ונגיף ה-hMPV.
בנוסף, גילה (יחד עם ד"ר אבי אלדר מהמכון הווטרינרי על שם קימרון) נגיף חדש הגורם לתמותה המאסיבית של דגי אמנון, בישראל ובעולם.
הנגיף כונה על ידם בשם Tilapia Lake Virus ובראשי תיבות TiLV.
לפרופ' בכרך מספר שיתופי פעולה עם חוקרים אחרים בבית הספר למחקר ביו-רפואי ולחקר הסרטן ע"ש שמוניס באוניברסיטת תל אביב.
יחד עם חוקר הסרטן פרופ' מרסלו ארליך, חוקר בכרך את הפגיעות של תאי סרטן להדבקות נגיפיות, ויחד הם מפתחים נגיף RNA אונקוליטי אשר יהיה יעיל בהרס של תאי סרטן שונים.
במחקריו משתף בכרך פעולה, בין היתר, עם הביולוגים החישוביים פרופ' טל פופקו, פרופ' עירית גת-ויקס, פרופ' עדי שטרן, פרופ' ניר בן-טל, ועם הביופיזיקאי פרופ' אהוד גזית.
במהלך מגפת הקורונה החל להגיש את הפודקאסט "חפירות וירולוגיות" יחד עם עמיתיו הווירולוגים ד"ר אלה סקלן וד"ר אורן קובילר, חברי סגל בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
הפודקאסט עוסק במגוון נושאים וירולוגים ומונגש לציבור הרחב.
פרס רוזנסקי, מטעם מרכז הרברט ארווינג לסרטן באוניברסיטת קולומביה
פרס סארוב, מטעם האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה
מחזיק הקתדרה ע"ש מרים ליבך לחקר התא ומחלות
ראש המכון ע"ש ס' דניאל אברהם לווירולוגיה מולקולרית
ערן אליקים (נולד ב-30 ביוני 1969) הוא איש רדיו, שדרן, מגיש חדשות וקריין בגלי צה"ל ובגלגלצ, ראש מחלקת השידורים וסגן העורך הראשי בגלי צה"ל.
אליקים נולד בפתח תקווה, בן שלישי מתוך ארבעה ליהודה וסימה, עולים מעיראק.
בגיל 17 עבר עם משפחתו למיאמי שבארצות הברית, שם סיים את לימודיו התיכוניים בעיר פורט לודרדייל.
כעבור כשנתיים שב ארצה, והתגייס לצה"ל.
הוא שירת בבסיס משמר הנגב בתפקיד מחסנאי תחמושת בחיל החימוש, ובהמשך עבר לבסיס ענתות סמוך לירושלים, הוסב לרס"פ סדנת הרכב, ובשנת 1992 השתחרר בדרגת סמל.
לאחר שחרורו, אליקים חזר לארצות הברית לטובת לימודי תקשורת, במהלכם התנסה בתחום המעשי של שידור הרדיו והטלוויזיה, וזכה בתעודות הצטיינות אקדמיות.
בסיום לימודיו שב ארצה, והחל לעבוד בגלגלצ כמפיק.
עד מהרה החל למלא תפקידים נוספים, ביניהם עורך שידור, שדרן דיווחי התנועה של גלגלצ מהמסוק, עורך מוזיקלי ועורך חדשות.
כעבור זמן קצר החל לשמש גם כקריין ומגיש, בנוסף לתפקידיו מאחורי הקלעים.
בתחילת שנות האלפיים מונה ערן אליקים לתפקידי ניהול בגלי צה"ל, ושימש כראש מחלקת הקדימונים, ראש מחלקת חיילים וצבא וכעורך התנועה הראשי בגלגלצ.
לתפקיד זה קיבל בהמשך את בני כבודי, הממלא אותו כיום.
בשנת 2005, עם עזיבתו של אלדד קובלנץ את תפקיד מנהל גלגלצ, התמודד אליקים לתפקיד, בו שימש ממלא מקום בשנה בה למד קובלנץ בארצות הברית.
לבסוף מונה לסגנה של דלית עופר, שנבחרה למשרה.
ב-2005–2006 שימש אליקים כקריין הראשי לתשדירי השירות של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
בין השנים 2007–2015 הגיש את תוכנית המוזיקה המואזנת בישראל, "מדינה בדרך", ששודרה בגלגלצ מ-6:00 עד 9:00 בבוקר.
במקביל סיפק שירותי קריינות לתשדירי שירות, חסויות ופרסומות למגוון גופים.
בשנת 2013 החל למלא את תפקיד הממונה על פניות הציבור של גלי צה"ל וגלגלצ, האחראי לקשר עם הציבור ועל ביקורת פנימית בתחנה הצבאית.
אליקים כיהן בתפקיד עד שנת 2020.
בשנת 2015, לאחר 8 שנים בהן הגיש את "מדינה בדרך", ביקש אליקים לסיים את תפקידו כמגיש הרצועה, ונכנס מיד לאחר מכן לשידור תוכנית הדגל "ארבע אחרי הצהריים" בגלי צה"ל.
שנתיים אחר כך, הוא חזר לשדר רצועה קבועה בגלגלצ - התכנית "עשורים", ואת שתי התוכניות הוא מגיש בקביעות עד היום.
לצידן, אליקים ממלא שורת תפקידים מקצועיים בגלי צה"ל: ראש מחלקת השידורים (החל בשנת 2015), במסגרתה בין היתר הוא מכשיר את הקריינים החיילים בתחנה, וסגן העורך הראשי (החל בשנת 2021) אשר מעורב בענייני תוכן ועיצוב לוח השידורים של גלי צה"ל.
אליקים סיים בהצטיינות תואר ראשון במדעי המדינה, יחסים בינלאומיים ותקשורת באוניברסיטה הפתוחה בשנת 2013. בעבר הנחה סדנאות רדיו שונות במכללות ברחבי הארץ.
בנוסף, אליקים הוא בוגר קורס מדריכי חדר כושר וספינינג באוניברסיטת תל אביב והדריך סדנאות באופן עצמאי.
בהשבעת הכנסת ה-21 וה-22 לקח חלק בטקס והקריא פרקי תהילים.
אליקים מתגורר בתל אביב, חובב ספורט מוטורי, אוהד טניס וסנוקר.
חובב גדול של שנות השמונים במוזיקה.
ערן וולף (נולד ב-24 בינואר 1962, י"ט בשבט ה'תשכ"ב) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי המוכר גם בתור מנכ"ל לשעבר ומייסד של חברת "מימון ישיר".
וולף נולד וגדל ברמת גן להוריו זאב ולאה וולף.
בתקופת ילדותו, וולף השתתף בתחרויות שחמט, ודורג במקום החמישי בקטגוריית הילדים בישראל.
שירת בחטיבת גולני, ובמהלך השירות קודם לתפקידי סמ"פ בעורב גולני ולמ"פ של יחידת המסלול עורב והחה"נ גולני.
וולף סיים בוגר תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
לאחר לימודיו, וולף שימש כיועץ ולאחר מכן כשותף בחברת הייעוץ 'יישום אסטרטגיות שיווקיות' וכן כיהן כסמנכ"ל שיווק בחברת הנדלן מבנה גזית, חברת הנדל"ן אשדר וכמנכ"ל חברת רפיד ויז'ן.
ב-2003 החל לשמש בתור סמנכ"ל שיווק בביטוח ישיר.
בשנת 2006, ייסד את חברת מימון ישיר ביחד עם מוקי שינדמן ודורון שינדמן, בעלי השליטה בקבוצת צור שמיר.
וולף כיהן כמנכ"ל מימון ישיר מהקמתה ועד 2023. בתפקיד זה, הוביל וולף את החברה להנפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב בתקופת משבר הקורונה, וכן היה אחראי להטמעה של פתרונות שונים שהובילו לשינוי בענף האשראי החוץ בנקאי, זאת באמצעות החדרת טכנולוגיות לעולמות הרכב בכדי לקצר את זמני ה-SLA לקבלת ההלוואה.
בנוסף, הוביל את כניסת החברה לתחום המשכנתאות.
בשנת 2012, וולף הוציא לאור את הספר 'קצרים מהחיים' המאגד סיפורים קצרים אודות אירועים, הרהורים, זיכרונות ואנקדוטות מחייו האישיים.
בין השנים 2018 ל-2023, וולף ליווה ותמך בניצול שואה ערירי שהיה ד"ר לכלכלה ושחמטאי בשם מארק רובינשטיין, אשר עודד את וולף לחזור ולשחק שחמט תחרותי.
יחד הם השתתפו באליפות העולם לסניורים שנערכה דאז בבוקרשט.
לאחר פטירתו של רובינשטיין ב-2023, וולף יזם תחרות שחמט לזכרו.
החל משנת 2020, וולף משמש כחבר הנהלה בחבר הנאמנים של עמותת 'יד שרה'.
וולף נשוי בשנית לאלה וולף, לשעבר מנכ"לית משרד הפרסום דרורי שלומי ארואטי ואמא של שני גולדשטיין.
השניים מתגוררים בהרצליה ולהם חמישה ילדים.
ערן וולף, קצרים מהחיים - הוצאת חממה ספרותית (2012)
וולף נבחר פעמיים ברשימת 50 המנהלים המובילים של עיתון כלכליסט.
ערן גלזר (נולד ב-26 באוקטובר 1971) הוא פוליטיקאי ישראלי המכהן כראש מועצה אזורית גדרות.
כשהיה בן 4 עבר משפחתו לגדרות, למד בבית הספר היסודי ובתיכון אזורי גדרה.
בשנת 1989 התגייס לצה"ל שירת במפקדת חילות השדה והשתחרר בשנת 1992.
לאחר הצבא עבד כעובד נוער וקהילה במושב כפר הרי"ף, ריכז את שבט אריות גדרות ובהמשך שימש כרכז הנהגת דרום של תנועת הצופים, שימש כחבר בוועד ההורים של בית הספר משגב דב, בוועד המושב משגב דב, ונציג היישוב בהנהלת המתנ"ס, ולאחר מכן ראש שבט אריות גדרות.
בנוסף, כיהן כמנהל סניף מרכז חברת ups
ייסד את חברת "פסגה" העוסקת בייעוץ ארגוני וקבוצתי הפועלת מול חברות במשק, שותפים להפקות טלוויזיה בארץ ובעולם, ומול ארגונים פרטיים, ממשלתיים וביטחוניים.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-2018, נבחר למועצה ושימש חבר מליאת המועצה, יו"ר הוועדה לאיכות הסביבה, חבר ועדת החינוך והנהלת המתנ"ס ונציג המועצה באיגוד ערים לאיכות סביבה.
בבחירות 2024 התמודד לראשות המועצה וניצח את שי סולם וראובן גמזון עם 44% מהקולות.
ערן ברנשטיין (נולד ב-18 ביולי 1973) הוא מאמן קראטה ישראלי, המורה הראשי של ארגון קוניבה קאי ישראל, שמרכזו באוסקה, יפן.
ברנשטיין חגורה שחורה דאן 6 JKF יפן, אלוף ישראל וחבר נבחרת ישראל בקראטה לשעבר, אלוף עולם של ארגון קוניבה קאי העולמית.
ברנשטיין נולד וגדל בנצרת עילית.
אביו היה מאמן הקראטה דייוי ברנשטיין, עולה מברזיל שהיה אחד מהראשונים בתחום הקראטה בנצרת ובסביבה.
הוא שירת בחטיבה 401 של חיל השריון עד למותו הפתאומי של אביו שגרם למעבר לבסיס קרוב לבית על מנת להמשיך לאמן, בשנת 1993.
ב-1991 קיבל ברנשטיין חגורה שחורה דאן 1, ובשנת 1993 המשיך ברנשטיין לבדו את דרכו של אביו בקראטה, ואימן כ-50 תלמידים בשני מועדונים.
נכון ל-2026, מוביל ברנשטיין מעל 35 מועדונים, הכוללים 15 מאמנים ומדריכים ומעל ל-1,500 תלמידים.
המועדון המרכזי של ברנשטיין נמצא בנוף הגליל, והמועדונים הנוספים שלו פזורים ברחבי הארץ.
מאז שנת 1993 מבקר ברנשטיין בכל שנה במועדון הראשי באוסקה, יפן.
כמו כן, השתלם בארצות הברית, בדרום אמריקה ובאירופה אצל מורים בכירים של קוניבה קאי העולמית.
ברנשטיין עומד בראשות קוניבה קאי ישראל, ואחראי על קיום אירועים שנתיים, סמינרים, סדנאות ותחרויות.
כמו כן, הארגון מאפשר קורסי מדריכים מוסמכים לתלמידיו.
ב-1995 סיים ברנשטיין קורס מדריכי קראטה מוסמכים במכון וינגייט, ב-2007 השלים קורס מאמני קראטה מוסמכים, וב-2013 קורס מאמני קראטה בכירים.
בין השנים 2004 ו-2012 היה ברנשטיין שופט בהתאחדות הקראטה בישראל, ועד 2010 היה גם חבר הנהלת התאחדות הקראטה בישראל.
במסגרת התפקידים אירח אליפויות ישראל רשמיות לילדים, לנוער ולבוגרים ואף יצא כנציג הנהלת התאחדות הקראטה בישראל לכנסים ולאירועים בינלאומיים.
ב-2016 קיבל חגורה שחורה דאן 6 ותואר רנשי שמשמעותו היא מורה מומחה.
עשרות מתלמידי קוניבה קאי ישראל זכו בתואר "אלופי ישראל", הן בקרבות והן בקאטה (אישי/קבוצתי).
תלמידים רבים היו חלק מנבחרות ישראל וייצגו את המדינה במשחקי המכביה, באליפויות אירופה ובאליפויות עולם.
בשנים האחרונות, מאמן בקורסי מדריכים ומאמנים מוסמכים לקראטה תחת בית ספר "עתידי", שמוכר על ידי מנהל הספורט ומשרד החינוך.
מסוף שנת 2019, ערן עוסק בפרויקט ראשוני, "בחזרה לשורשי הקראטה בישראל".
ראיונות עם כמעט 50 מהמורים הראשונים לקראטה בישראל אשר ישולבו בספר על ראשית הקראטה והתפתחותו בארץ.
1988 – אליפות ההתיישבות העובדת, מקום שלישי (קאטה)
1989 – אליפות המתנסים בקראטה חצור, מקום שלישי (קאטה)
1990 – אליפות המתנסים בקראטה, קצרין-רמת הגולן, מקום ראשון (קאטה)
1991 – אליפות המתנסים השלישית, במעלות, מקום שני (קאטה)
1995 – משחקי הפועל האירופאים סביליה-ספרד, מקום שלישי (קרב קבוצתי)
1996 – משחקי הפועל האירופאים בפריז, צרפת, מקום שלישי (קרב קבוצתי)
1999 – משחקי הפועל האירופאים ולנסיין, צרפת, מקום שלישי (קרב קבוצתי)
1999 – אליפות עולם קוניבה קאי מרקאיי-ונצואלה, מקום ראשון (קאטה)
2001 – אליפות עולם קוניבה קאי מרקאיי-ונצואלה, מקום שני (קאטה)
2003 – אליפות ישראל התאחדות הקראטה בישראל, מקום שלישי (קאטה)
2004 – אליפות ישראל התאחדות הקראטה בישראל, מקום ראשון (קאטה)
ברנשטיין נשוי לנירית, ולהם שני בנים ובת.
בנוסף לקריירה בקראטה, ברנשטיין רץ למרחקים ארוכים.
בניו בעלי חגורה שחורה בקראטה.
ב-7 באוקטובר 2023, במתקפת הפתע על ישראל, שכל את בנו הבכור שנרצח בפסטיבל הנובה ברעים.
ערן (שלמה) כהן (נולד ב-28 באפריל 1971) הוא עורך דין ישראלי, מנכ"ל אלסטום ישראל וסגן נשיא אסטרטגיה לאזור אפריקה, מזרח תיכון ומרכז אסיה (AMECA REGION) באלסטום העולמית.
כהן נולד גדל והתחנך בעיר חיפה.
בשנת 1990, התגייס לצה"ל ושירת במערך ההגנה האווירית עד לשחרורו בשנת 1993 בדרגת סרן.
בשנת 1998, סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת סאסקס שבאנגליה, בשנת 2003 סיים תואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן ובשנת 2007, סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת רייכמן.
בשנת 2007, מונה למנהל פיתוח עסקי בתאגיד הקנדי בומברדייה שבישראל.
במסגרת תפקידו, פיתח וניהל פרויקטים ליישום פתרונות הסעה המונית באמצעות שירותים ורכבות כבדות, הפך את החברה לספקית הקרונות המובילה של רכבת ישראל והוביל את פרויקט החשמול של קרונות רכבת ישראל.
בשנת 2015, הוביל כהן את בומברדייה לזכייה במכרז במסגרתו תספק בומברדייה לרכבת ישראל קטרים חשמליים (TRAXX).
בשנת 2015, מונה לסמנכ"ל בומברדייה ישראל.
במסגרת תפקידו כיהן כמנהל מכירות עולמי של בומברדייה וכמנהל מוצר רכבות פרבריות ובין עירוניות במטה החברה העולמי של בומברדייה בברלין.
בשנת 2019, מונה למנכ"ל בומברדייה בישראל.
במהלך תפקידו, הייתה בומברדייה ישראל לספקית העיקרית של קרונות וקטרים עבור רכבת ישראל, כמו גם ספקית של שירותים תומכים ופתרונות ניידות חדשניים וידידותיים לסביבה.
בשנת 2020 - 2021, הוביל כהן את מיזוג הרכישה של אלסטום את חטיבת הרכבות של קבוצת בומברדייה העולמית, כאשר באפריל 2021 מונה כהן למנכ"ל של החברה הממוזגת בישראל.
בתקופת כהונתו באלסטום השתתפה וזכתה החברה במכרזי וביצוע פרויקטי תשתית רכבתיים בישראל.
הוא התמודד עם מורכבות מיזם דנקל – הקו האדום עד להשקתו באוגוסט 2023 והשלים את ההתקשרות עם רכבת ישראל לתחזוקת החשמול של הרשת.
בדצמבר 2023, זכתה אלסטום ישראל יחד עם אלקטרה וחברת דן בפרויקט ההקמה והתחזוקה של הקו הירוק בתל אביב והשלימה את מימון הפרויקט במימון בנקים מקומיים ובינלאומיים.
במקביל, המשיכה את שיתוף הפעולה עם רכבת ישראל, לייצור ואספקה של עוד כ־100 קרונות דאבל דק (שיתווספו לצי של 550 קרונות).
בשנת 2024, זכתה אלסטום יחד אלקטרה ומנרב במיזם נופית, הרכבת הקלה בין חיפה לנצרת.
כהן מתגורר בתל אביב, הוא נשוי ואב ל-3 בנות.
ערן אופיר הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף המכהן כראש מנהלת גבולות ותפר במשרד הביטחון, האחראית על הקמה, פיתוח ותחזוקה של תשתיות ביטחוניות לאורך גבולות ישראל.
אופיר שירת בתפקידים שונים בצה"ל ומאז תחילת שנות ה-2000, משמש כראש מינהלת גבולות ותפר במשרד הביטחון - הגוף האחראי על מענה הנדסי-ביטחוני לאורך גבולות המדינה.
במסגרת תפקידו, תכנן והוביל פרויקטים הנדסיים לאורך הגבולות עם מצרים, סוריה, לבנון, ירדן (כולל גבול אילת–ירדן), רצועת עזה וקו התפר ביהודה ושומרון.
אופיר היה אחראי לתכנון ולביצוע של כ־1,200 ק"מ של מכשולים ביטחוניים, כולל גדרות, חומות, חיישנים תת-קרקעיים ותשתיות הגנה נוספות.
ביולי 2025 הומלץ על קידומו לדרגת אלוף על ידי הרמטכ"ל אייל זמיר ומנכ"ל משרד הביטחון אמיר ברעם, וההמלצה אושרה על ידי שר הביטחון ישראל כ"ץ.
ב־24 ביולי 2025 הועלה לדרגת אלוף.
המכשול בעזה – גדר חכמה בגובה של כ־6 מטרים הכוללת מצלמות לראיית לילה, חיישנים סייסמיים, מכשול תת-קרקעי ומגדלי בטון מוגנים.
אופיר תיאר את המכשול כ"מותאם לאיומי הרצועה".
ב-7 באוקטובר 2023, המכשול נפרץ לכל אורכו בעשרות נקודות שונות ללא קושי על ידי ארגון הטרור חמאס.
עם קריסת המכשול, חצו אלפי מחבלי הארגון ואזרחי הרצועה לשטח ישראל, וביצעו את טבח ה-7 באוקטובר.
מערך גבולות מערבי – כולל קיר תת-קרקעי, מצלמות תצפית, מיגון למעברים ותחנות הסעה, במיוחד באזור יהודה ושומרון.
היערכות בגבול ירדן ודרום – יוזם פרויקט לחיזוק האחיזה הביטחונית והאסטרטגית לאורך גבול ירדן, עם דגש על אזור אילת וצפון הערבה.
ערן וובר (נולד ב־1980) הוא פסל ישראלי, המתגורר ויוצר במושב הבונים.
וובר מפסל בסגנון פיגורטיבי וריאליסטי, ויצירתו מתבססת על מסורות הפיסול שבין הקלאסיקה לבין המודרניזם.
ערן וובר נולד בישראל בשנת 1980. הוא מתגורר ויוצר במושב הבונים שבצפון הארץ.
וובר למד בפירנצה שבאיטליה, תחילה באקדמיה לאמנויות יפות ובהמשך באקדמיה לאמנות של פירנצה (FAA), שבה הוא משמש כמרצה בכיר לפיסול.
לאחר שובו לישראל ב־2013, ייסד את מחלקת הפיסול בבית הספר התחנה בתל אביב ובמקביל פתח במושב הבונים את "אטלייה וובר" – סדנה עצמאית ללימוד פיסול, אשר משמשת לו גם כסטודיו.
2008–2010 – האקדמיה לאמנות של פירנצה (FAA), התוכנית לפיסול, פירנצה
2006 – סדנת אמני הקיבוץ, תל אביב
ערן וובר: התגלמות, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע.
Sanguine, גלריה רוטשילד לאמנות, תל אביב
יריד צבע טרי, תל אביב
ועכשיו אל החומר, גלריה לאמנות, עין הוד
לפני עלות השחר, גלריה מנשר, תל אביב
המיטות הריקות, כיכר ספרא, ירושלים / כיכר הבימה, תל אביב
תערוכת פסלי הגלריה, פאלאצו פורטינארי סלביאטי, פירנצה
ימים מחוץ לזמן, ישראל / גרמניה / צ'כיה
אנה ק., גלריה רוטשילד לאמנות, תל אביב
Momento Vivere, האקדמיה לאמנות בליים, קונטיקט
מודליסטית על ציר הזמן, גלריה רוטשילד לאמנות, תל אביב
תערוכת פסלים שנתית, שדרות אלרוב ממילא, ירושלים
Corpo a Corpo, וילה ברדיני, פירנצה
תערוכת פסלים שנתית, שדרת אלרוב ממילא, ירושלים
Salone di Milano, ייצוג על ידי גלריית Frilli, מילאנו
היה פעם אני, גלריה זוזו, עמק חפר
Face 2018, אגודת פסלי הדיוקן, לונדון
ניירות ערך, גלריה ליזה גרשוני, תל אביב
חזרה נצחית, גלריה גולקונדה קונטמפוררי, תל אביב
תליית קיץ, גלריה גולקונדה קונטמפוררי, תל אביב
תצוגת קבע, גלריית Frilli, פירנצה
Figurativas, מוזיאון MEAM לאמנות מודרנית, ברצלונה
תצוגת קבע, Galerie Michael, בוורלי הילס, קליפורניה
לייפציג ארט פייר, גלריית Salve Art, לייפציג
תערוכת אמנות אל איי, לוס אנג'לס, קליפורניה
Face 2012, אגודת פסלי הדיוקן, לונדון
רשמי קיץ, גלריית Salve Art, לייפציג
תערוכת הבוגרים, האקדמיה לאמנות של פירנצה, פירנצה
תערוכת אמנות אל איי, ייצוג על ידי Galerie Michael, לוס אנג'לס
תערוכת בוגרי האקדמיה לאמנות של פירנצה, Galerie Michael, בוורלי הילס
מאז 2013 – מייסד ומנהל של אטלייה וובר, הבונים, ישראל
מאז 2016 – מנהל קורס הקיץ לדמות ולדיוקן, האקדמיה לאמנות, פירנצה
2010–2013 – מדריך ראשי לפיסול בתוכנית שנתית מלאה, האקדמיה לאמנות, פירנצה
2016–2019 – סדנאות פיסול ודיוקן, Mapstone Studio, בריטניה
2018–2021 – מרצה ליסודות הרישום, התוכנית הרב־תחומית, אוניברסיטת תל אביב
2014 – ממייסדי ומנהלי התוכנית לפיסול, סטודיו התחנה, תל אביב
2013 – פיסול וציור דיוקן ודמות, סדנת אמני הקיבוץ, תל אביב
2011 – פיסול וציור דיוקן, סדנת אמני הקיבוץ, תל אביב
2010 – ציור דיוקן, סדנת אמני הקיבוץ, תל אביב
ערן בן אליא הוא פרופסור חבר במחלקה למדעי הסביבה, גאואינפורמטיקה ותכנון ערים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
עומד בראש ראש מעבדת GAMES (מודלים מבוססי משחק לתחבורה חכמה).
סיים בהצטיינות יתרה תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני בהצטיינות מהטכניון בתכנון ערים ואזורים ותואר ד"ר מהטכניון במדעי התחבורה.
לאחר סיום הדוקטורט יצא לפוסט דוקטורט באוניברסיטת אוטרכט בהולנד ושימש שלוש שנים כעמית מחקר בכיר באוניברסיטת מערב אנגליה בבריסטול.
במסגרת התוכנית הלאומית להשבת מדענים מצטיינים חוזרים, הצטרף בשנת 2013 לחוג לגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב כחוקר בכיר ומרצה.