tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2 באוגוסט 2018 מונה ואדים סקריפצ'נקו הבלארוסי למאמן הראשי של אררט-ארמניה, וארטק אושיאן עבר לאמן את קבוצת המילואים של המועדון אך ב-25 בספטמבר 2018 פוטר סקריפצ'נקו, ואושיאן חזר לאמן את הקבוצה הבכירה באופן זמני.
וב-1 באוקטובר 2018 מונה ורדן מינאסיאן למאמן הראשי של המועדון.
ב־30 במאי 2019 ניצחה אררט-ארמניה 1–0 את קבוצת בננטס ירוואן ובכך זכתה באליפות הראשונה שלה בליגת העל הארמנית כבר בעונת הבכורה שלה.
בעקבות הזכייה, העפילה אררט-ארמניה בעונת 2019/2020 לשלב המוקדמות הראשון בליגת האלופות של אופ"א.
כבר במשחקה הראשון השיגה אררט ניצחון בכורה באירופה כשניצחה בתוצאה 2–1 את א.י.ק סולנה השוודית.
אך הפסידה בתוצאה 1–3 במשחק הגומלין ונשרה לשלב המוקדמות השני בליגה האירופית.
בליגה האירופית חוותה אררט הצלחה כשניצחה פעמיים את אלופת גיברלטר, לינקולן רד אימפס בסיבוב המוקדמות השני, ואף עברה את סבורטלו טביליסי הגאורגית בסיבוב המוקדמות השלישי, אך בשלב הפלייאוף היא הודחה בידי F91 דודלאנג' מלוקסמבורג אחרי דו-קרב של בעיטות עונשין.
ב-14 ביולי 2020, גברה אררט 2–0 על FC נח וזכתה באליפות שנייה ברציפות.
שלושה ימים לאחר מכן, ב-17 ביולי 2020, המאמן ורדן מינאסיאן עזב את המועדון לאחר שחוזהו הסתיים.
וב-22 ביולי 2020, הכריז המועדון על מינויו של דויד קמפניה הספרדי כמאמנו החדש.
ב-12 במאי 2024 גברה אררט בפנדלים על אוררטו וזכתה לראשונה בגביע הארמני.
+עונהליגההגביע הארמנימלך השעריםמאמןליגהמיקוםמש'נצ'תיקוהפ'זכותחובהנק'שםשערי ליגה2017/2018שנייה3271449654146רבע גמר ארמן הובחניסיאן15 ארטק אושיאן2018/2019ראשונה1321877522861חצי גמר אנטון קוביאלסקו15 ואדים סקריפצ'נקו
המידע מעודכן ל-24 בספטמבר 2020. ותקף עבור משחקים תחרותיים בלבד.
ארשקצ'נאד (בהונגרית: Érsekcsanád) הוא כפר בנפת באיה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה.
יהודים חיו בעיירה במאה ה-19 ובמאה ה-20 והיו כפופים לקהילה היהודית בקישקרש.
יהודים מהכפר נרצחו במהלך שואת יהודי הונגריה.
יוז'ף גרצר (1897 – 1945) היה "מלך החידות", כותב חידות יהודי-הונגרי ומזכירו של הסופר הגדול היהודי פרידייש קארינתי.
ארשקהלמה (בהונגרית: Érsekhalma) הוא כפר בנפת באיה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם בארשקהלמה אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה.
ארשד נדים (בפנג'אבי ובאורדו: ارشد ندیم; נולד ב-2 בינואר 1997) הוא אתלט פקיסטני,אלוף אולימיפי (פריז 2024) סגן אלוף העולם (בודפשט 2023), אלוף חבר העמים הבריטי (ברמינגהאם 2022) ושיאן משחקי חבר העמים הבריטי (90.18 מטר) בהטלת כידון.
באליפות אסיה שנערכה בבובנשוואר שבהודו ביולי סיים נדים במקום השביעי בהטלת כידון בתוצאה של 78.00 מטר.
באליפות אסיה שנערכה בדוחה שבקטר באפריל סיים נדים במקום השישי בהטלת כידון בתוצאה של 78.55 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר באוקטובר סיים נדים במקום 16 בהטלת כידון בשיא לאומי חדש של 81.52 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים נדים במקום החמישי בהטלת כידון בתוצאה של 84.62 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית ביולי סיים נדים במקום החמישי בהטלת כידון בתוצאה של 86.16 מטר.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת באוגוסט זכה נדים במדליית זהב בשיא תחרות ושיא לאומי חדש של 90.18 מטר, לפני אנדרסון פיטרס מגרנדה (88.64 מטר) וג'וליוס יגו מקניה (85.70 מטר).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט זכה נדים במדליית כסף בתוצאה של 87.82 מטר, אחרי ניראז' צ'ופרה מהודו (88.17 מטר) ולפני יאקוב ואדלייך מצ'כיה (86.67 מטר).
באולימפיאדת פריז זכה במדליית זהב בתוצאה של 92.97 שהיא שיא אולימפי ושיא אסיה.
נדים הפך לאתלט הפקיסטני הראשון שזוכה במדליה אולימפית והפקיסטני הראשון שזוכה בזהב אולימפי בספורט יחידני.
נדים זכה במדליה הראשונה של פקיסטן מאז 1992, והזהב הראשון של המדינה מאז 1984.
ארשק פטוואדג'יאן היה אמן, צייר ומעצב ארמני.
הוא ידוע בעיקר בזכות ציוריו בצבעי מים של המונומנטים האדריכליים של אני ( Ani) העיר הארמנית של ימי הביניים, ובשל עיצוב בולי המטבע והדואר של הרפובליקה הראשונה של ארמניה (1918–1920).
פטוואדג'יאן הפיק לא פחות מ-2,000 יצירות, החל מציורי עיפרון ועד צבעי מים, שתיארו כנסיות, מנזרים, קפלות וארמונות בעלי משמעות היסטורית.
פטוואדג'יאן נולד בטרביזונד בשנת 1866, באימפריה העות'מאנית.
הוא למד במכון לאומי לאמנות בעיר הולדתו והמשיך את לימודיו בבית הספר הממלכתי לאמנויות יפות (האקדמיה האימפריאלית לאמנות) בבירה קונסטנטינופול, שנפתחה באותה העת על ידי פסל ארמני בשם ירוואן ווסקאן.
פטוואדג'יאן סיים את לימודיו באקדמיה ב-1887 והמשיך לרכוש השכלה גבוהה באירופה: הוא נסע לרומא והתקבל לאקדמיה לאמנות בסן לוקה, שם נלקח תחת חסותו של הצייר והפסל האיטלקי צ'זארה מקארי .
כישרונותיו האמנותיים של פטוואדג'יאן נחשפו לאור הזרקורים הציבוריים כאשר השתתף בתערוכת האמנות הלאומית האיטלקית בשנת 1891. לימודיו הובילו אותו מאוחר יותר לווינה (1891–1895) ולאחריה לסנט פטרסבורג.
ברוסיה השתתף בתערוכות אמנות והצטרף לאגודת האמנים הרוסית.
לאורך תחילת המאה ה-20, הוא המשיך לקיים תערוכות, ויצירות האמנות שלו נראו בתצוגות בלובר (1919, 1920) ובמוזיאון ויקטוריה ואלברט.
לאחר שפטוואדג'יאן סיים את לימודיו באירופה, הוא נסע לארמניה הרוסית.
הוא ארגן מספר תערוכות אמנות שהציגו יצירות משלו בערים טרנס-קווקזיות גדולות כמו באטום, טיפליס ובאקו.
בנוסף למונומנטים ההיסטוריים של אני, ציוריו של פטוואדג'יאן תיעדו גם מונומנטים תרבותיים ארמניים אחרים של הקווקז (למשל, "בזיליקת תקור" בקארס), החיים והנוף הטבעי של ארמניה (למשל, "דואר מזרחי", "הר ארגטס" ," "אגם סוואן"), ודיוקנאות של ארמנים ועמים אחרים.
כאחד האמנים הראשונים שציירו את רצח העם הארמני באמנות, אחד הציורים המפורסמים ביותר של פטוואג'יאן הוא "סאסונטסי קין" ("האישה מסאסון").
בציור נראית אישה מניקה את ילדה, רובה בידה, כשהילד בציור מייצג את ארמניה.
לאחר הקמת הרפובליקה הראשונה של ארמניה ב-1918, הורו אנשי משרד האוצר של המדינה לפטוואדג'יאן לעצב את המטבע החדש (שהחליף את הרובל הרוסי) ואת הבולים עבור המדינה המתהווה.
ההדפסה נערכה באירופה, וחלק מהעיצובים האטרקטיביים של פטוואדג'יאן כללו מוטיבים של בעלי חיים שנמצאו על העיטורים באני.
אבל בדיוק בזמן שהשטרות הודפסו בפריז, רוסיה הסובייטית השלימה את כיבוש הרפובליקה ועד דצמבר 1920, המדינה הארמנית נכבשה סופית על ידי הסובייטים.
השטרות מעולם לא הוכנסו למחזור.
עם נפילת הרפובליקה הארמנית, עבר פטוואדג'יאן לארצות הברית ב-1922 וחי שם בשארית חייו.
הוא המשיך לצייר והתקבל לאגודות האמנות של האוניברסיטאות של הרווארד, קולומביה ושיקגו.
הוא מת במדפורד, מסצ'וסטס בשנת 1947.
אף שכמה אוניברסיטאות אמריקאיות חשובות פנו אליו כדי לפרסם את יצירותיו, פטוואדג'יאן תרם בסופו של דבר את כל הציורים והרישומים שלו לגלריה הלאומית של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית.
יצירותיו של פטוואדג'יאן זכו להערכה רבה בשל שימור זיכרון חזותי של יצירות אמנות ארמניות שאחרת היו עלולות ללכת לאיבוד לנצח במהלך השנים הסוערות שלאחר נפילת האימפריה הרוסית.
ההיסטוריון הארמני ווהאן קורקג'יאן קבע "שרידים יקרי ערך רבים של אמנות וארכיטקטורה ארמנית מהמאה השישית עד השלוש עשרה, שצלחו את מפגעי הזמן, נהרסו במהלך הפלישות של 1917–1921, והיו בסופו של דבר נשכחים אלמלא הציורים המדויקים של פטובדג'יאן שתיעד אותם."
ארש פורנורי הידוע גם בשם הבמה אש פורנורי (Ash Pournouri), הוא מנהל מוזיקלי איראני-שוודי, מפיק מוזיקלי ופזמונאי.
בעוד שהוא ידוע בעיקר כמנהל לשעבר של הדי ג'יי השוודי אביצ'י, החוזה ביניהם הסתיים בדצמבר 2016.
בשנת 2014, פורנורי עוטר בתור MVP ("האדם המוערך ביותר") בטקס פרסי הפופ של דניז שנוסד בידי דניז פופ .
פורנורי ידוע כאחד מכותבי השיר "Beam Me Up".
הוא הבעלים של חברת התקליטים PRMD והסוכנות At Night Management.
הוא השתתף בסרט התיעודי "אביצ'י: סיפורים אמיתיים" (2017).
המייסד של ספוטיפיי, דניאל אק ופורנורי הם המקימים של הכנס הטכנולוגי "סימפוזיון".
הוא למד משפטים בתיכון וגם החזיק וניהל מספר מסעדות וברים בנורווגיה; הוא ארגן ערבי מועדונים בסטוקהולם ועסק בעולם המוזיקה עוד בתחילת דרכו.
ב-9 ביולי 2015, הוא היה המגיש של Sommar i P1 ברדיו של שוודיה.
בהמשך ייסד עם שותפים שונים את Brilliant Minds.
ב-2018, ארגן כנס במלון גרנד בסטוקהולם שבו השתתף ברק אובמה.
בשנת 2019, ארש הפך לבעלים באופן חלקי של פלטפורמת הווידאו טרילר.
במהלך הקריירה שלו, עבד פורנורי עם הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה.
חמישה מתוכם נבחרו להיכלל באלבום האולפן השלושה-עשר שלה, Rebel Heart.
ארשמבו התשיעי מבורבון , שכונה "הצעיר" (Le Jeune), היה שליט (סיר) של בורבון באזור אוורן שבצרפת.
הוא היה בנו של ארשמבו השמיני מבורבון.
הוא נישא ליולנד הראשונה, רוזנת נבר.
מתילדה השנייה, רוזנת נבר (נפטרה ב־1262)
אגנס דה דמפייר, גבירת בורבון (1237 – 7 בספטמבר 1288); נישאה לז'אן מבורגון, רוזן שארולה, בנו של אוג הרביעי, דוכס בורגון.
ארשמבו מת בקפריסין ב־15 בינואר 1249 בדרכו למצרים לתמוך במסע הצלב השביעי.
אֶרֶשְכִּיגַל (בשומרית: 𒀭𒊩𒌆𒆠𒃲, "מלכת הארץ הגדולה") הייתה אלת הקור או עולם המתים במיתולוגיה המסופוטמית.
במיתוסים מאוחרים יותר, נאמר שהיא שלטה באירקלה לצד בעלה נרגל.
לפעמים היא מכונה: אירקלה, בדומה לאופן שבו השם האדס שימש במיתולוגיה היוונית הן לעולם התחתון והן לשליטו, ולפעמים הוא נקרא נינקיגאל – "גברת הארץ הגדולה".
ארשכיגל הייתה אחת מכמה אלים שנחשבו לשליטי עולם המתים במסופוטמיה.
המקדש הראשי שהוקדש לה שכן בכותה, עיר שקשורה במקור לנרגל, ולפולחן שלה היה היקף מוגבל מאוד.
לא ידועים שמות פרטיים עם "ארשכיגל" כאלמנט תאופורי.
בפואמה השומרית העתיקה "ירידתה של איננה אל העולם התחתון" ארשכיגל מתוארת כאחותה הגדולה של איננה.
עם זאת, זהו תוצר תרבותי, שכן השומרים השתמשו במונחים כמו אחות כדרך למקם אלים זה לצד זה באותה רמה בהיררכיה.
שני המיתוסים העיקריים הקשורים לארשכיגל הם סיפור ירידתה של איננה לעולם המתים וסיפור נישואיה של ארשכיגל לאל נרגל.
מיתוסים אחרים מקשרים אותה גם לאלים כמו נינזו, שנחשב במקור לבעלה אך מאוחר יותר כבנה, ונינגישידה.
במיתולוגיה השומרית, ארשכיגל הייתה מלכת עולם המתים.
ישנם חוקרים הסבורים שנינזו מילא במקור תפקיד זה, כאשר ארשכיגל הפכה לשליטה משמעותית של ארץ המתים בדמיון השומרי רק בנקודת זמן מאוחרת יותר.
עם זאת, אמונות הקשורות לתחום זה היו אמורפיות במידה מסוימת, וייתכן שבתחילה לא הייתה גרסה אחת מוסכמת אוניברסלית של מושגים מיתיים ופולחניים רלוונטיים, כאשר אלוהויות שונות, גברים ונשים כאחד, שולטות בעולם המתים במערכות אמונה של אזורים ותקופות זמן שונות.
הרעיון של נרגל וארשכיגל כזוג התפתח ככל הנראה מתוך צורך ליישב בין שתי המסורות.
ה"סוקל" (Sukkal, שליח) של ארשכיגל היה נמטר.
למרות היותה מעורפלת בטקסטים פולחניים, ארשכיגל הייתה בולטת בספרות המיתולוגית.
בגרסאות מסוימות של המיתוסים, ארשכיגאל שולטת בעולם המתים לבדה, אך בגרסאות אחרות של המיתוסים, היא שולטת לצד בעל הכפוף לה בשם גוגלנה.
לגוגלנה לא הייתה זהות קבועה.
בירידתה של איננה הוא מת לפני אירועי המיתוס; בכתובות מסוימות הוא אביו של נינזו.
בסופו של דבר שם זה הפך גם לתואר של נרגל.
במיתולוגיה השומרית, ארשכיגאל היא אמה של האלה נונגל.
בטקסט מקוטע שתורגם על ידי ירמיהו פיטרסון, נונגל מופיעה לצד ארשכיגאל ואלת הריפוי נינטינוגה.
באחד מ'טקסטי הקסמים' המאוחרים יותר, בנה עם אנליל היה הווזיר שלה – נמטר.
ארתור היא סדרת אנימציה לילדים מסוגת דרמה, קומדיה והרפתקאות אשר הופקה בשיתוף פעולה קנדי-אמריקאי, על ידי אולפני Cookie Jar.
היא מבוססת על סדרת ספרי ילדים מצליחה באותו שם שנכתבה ואוירה על ידי מארק בראון.
הסדרה משודרת כיום ב-82 מדינות ברחבי העולם.
בארצות הברית שודרה בערוץ PBS החל מ-7 באוקטובר 1996. בישראל הסדרה משודרת בערוץ הילדים החל מ-11 בנובמבר 1997.
לסדרה 25 עונות, שבהן 253 פרקים.
שידורה הסתיים בחורף 2022 אחרי 27 שנים.
שודרו ארבעה פרקי סיום ב-21 בפברואר 2022. נמסר כי לאחר סיום הסדרה, במהלך 2022, יופקו תכנים חדשים המבוססים על גיבורי הסדרה, בהם הסכת, סרטונים קצרים ומשחקי מחשב חדשים.
בעקבות הצלחת הסדרה הופקו לפיה גם שלושה סרטי טלוויזיה וכן ספין אוף בשם "ד"ש מבסטר".
את שיר הפתיחה בסגנון הרגאיי של הסדרה מבצע זיגי מארלי ובגרסה העברית, מבצעים את השיר אלי לולאי וטלי גוטפריד.
עלילת הסדרה מתמקדת בחייהם של חיות בדמויות אנוש: שנבוב בן שמונה בשם ארתור טימותי ריד, בחבריו, בבני משפחתו ובאינטראקציה היומיומית שלהם זה עם זה.
דמויות הסדרה מתגוררות באלווד סיטי.
ארתור הוא תלמיד כיתה ג' בבית הספר היסודי "לייקווד", שהוא בית הספר היסודי של אלווד, בכיתתו של המורה הקשוח מר עכבר.
אביו של ארתור הוא שף, ואמו רואת חשבון.
לארתור יש שתי אחיות: גילי בת ה-4, אשר לומדת בגן וקייט התינוקת בת שנה.
משפחתו של ארתור מחזיקה בכלב בשם "חבר" ("פאל", בעברית "חבר").
מרבית הסדרה מתרחשת בביתו של ארתור או בבית ספרו.
חלק מהפרקים מתרחשים בבית של דמות משנית.
חבריו של ארתור הם מרקעים אתניים שונים ושכבות סוציו-אקונומיות מגוונות.
הסדרה עוסקת פעמים רבות בנושאים המשפיעים על עולמם של ילדים, כגון דיסלקסיה, בריונות, עיוורון, מחלת הסרטן, גירושים, אוטיזם, גזענות, אסתמה ואף אובדן - תוך הטלת הבעיות הללו על דמויות בסדרה, ובכך מעבירה מסרים חינוכיים וחברתיים רבים.
במהלך סדרת הספרים של מארק בראון משתנה מראה דמותו של ארתור מספר פעמים.
בספר הראשון, "האף של ארתור", מופיע ארתור בדמות שנבוב מובהק בעל חוטם ארוך, כאשר עלילת הספר עוסקת ברצונו של ארתור לעבור ניתוח פלסטי להקטנת אפו.
לאורך הסדרה משתנה דמותו של ארתור, כאשר השינויים המרכזיים הם הקטנת האף בצורה משמעותית והוספת משקפיים.
שינויים אלו גררו ביקורות רבות כלפי מארק בראון לאור העובדה שמוסר ההשכל בספר "האף של ארתור" הוא אהבה עצמית ובא לידי ביטוי בהחלטתו של ארתור לא לעבור את הניתוח בסופו של דבר.
ישנן מספר השערות לגבי "אובדן האף" של ארתור, ביניהן הפיכת הבעות פניו לקלות יותר לאיור וגילוי פיו כך שייראה פחות משונה.
ארתור טימותי ריד (Arthur Timothy Read) - הדמות הראשית בסדרה.
שנבוב דמוי אנוש, בן שמונה (בכיתה ג').
הבגדים המאפיינים אותו הם סוודר צהוב שמתחתיו חולצה מכופתרת לבנה, ג'ינס כחול חלק ונעלי אולסטאר אדומות.
הוא מרכיב משקפיים חומים עם מסגרת עגולה.
חבריו הטובים ביותר הם בסטר, בינקי, פרנסין ואלן (המכונה בסדרה "מוח" בשל ה-IQ הגבוה שלו).
ארתור מעריץ את הסדרה "הארנב הביוני" (המקבילה לדמותו של סופרמן במציאות) ואת הסדרה "הארנב האפל" (המקבילה לדמותו של באטמן במציאות).
ארתור מנגן בפסנתר ואוהב בעלי חיים בייחוד את כלב המחמד שלו "חבר".
לארתור יש חבר לעט טורקי העונה לשם אדיל, שונא לשמוע שירי ילדים (במיוחד את טירופובוס).
באחד הפרקים בסדרה צוין שסבל מהשמנת יתר אך התגבר עליה בעזרת תמיכתו של המחנך שלו מר עכבר אשר גם סבל מכך בילדותו.
עד העונה התשיעית, דמותו של ארתור דובבה בעברית על ידי השחקנית דבי בסרגליק.
לאחר מותה ממחלת הסרטן ב-10 במרץ 2005, היא הוחלפה על ידי שירי גדני.
גליה (גילי) ליאונורה ריד (D.W.
Read) - אחותו הקטנה של ארתור.
לבושה האופייני של גילי הוא שמלה בצבע ורוד בהיר שמתחתיה חולצה לבנה, גרביונים ורודים ונעלי בובה בצבע תכלת.
גילי בת ארבע (ובהמשך הסדרה חוגגת את יום הולדתה החמישי), אך בשונה מילדים אחרים בגילה, היא יודעת לקרוא מספר מצומצם מאוד של מילים.
חבריה הטובים ביותר הם אמילי, תאומי טיבל, באד קומפסון, וג'יימס.
יש לה חברה דמיונית בשם נדין.
גילי מעריצה את תוכנית הטלוויזיה "מימי מו הפרה" (או "מרי מו הפרה") שארתור שונא מאוד.
שמה במקור הוא דורה וינפרד ריד (Dora Winifred Read).
באחד מן הפרקים אמרה כי שמה האמיתי הוא ג'וליאן ליליאן ריד.
היא מתוארת כשתלטנית, חוצפנית, ולפעמים ילדותית ביותר.
בניגוד לילדים אחרים בגילה, רבה עם ארתור ברוב הפרקים.
דייוויד ריד (David Read) - אבא של ארתור, גילי וקייט.
דייוויד למד לבשל מגיל צעיר מאוד כיוון שאימו (סבתא ת'ורה) לא הייתה מבשלת טוב.
ג'יין ריד (Jane Read) - אמא של ארתור, גילי וקייט.
רואת חשבון המתמחה בענייני מס.
לרוב היא מייעצת לארתור ולגילי כשיש להם בעיה בגן או בבית הספר.
לאבא של ג'יין קוראים דייב ולאחיה קוראים פרד.
דייב טימותי ריד (Dave Timothy Read) - סבא של ארתור, גילי, קורה וקייט, ואבא של ג'יין, פרד, לוסי וג'סיקה.
סבא דייב כבר זקן ועייף, עובד בחווה כל היום ללא עזרה מכיוון שהוא מתעקש לעשות זאת לבד.
הוא נרדם בכל עת ונהנה לשחק דמקה עם נכדיו.
טיילור ריד (Taylor Read) - אבא של דייוויד, בעלה של ת'ורה וסבא של ארתור.
ת'ורה ריד (Thora Read) - סבתא של ארתור, גילי, מו, ריקי, ג'ורג' וקייט, ואמא של דייוויד, לולטה ובוני.
לתורה יש שלושה אחים גדולים.
אוהבת לפנק את נכדיה, אבל מכינה אוכל שארתור וגילי לא אוהבים.
ארתור וגילי מאוד אוהבים להתארח אצלה.
ת'ורה מוצגת כבעלת הרבה כישרונות במשחקים מסוימים, כגון גולות ובינגו.
קייט ריד (Kate Read) - אחותם הפעוטה בת השנה של ארתור וגילי.
אף על פי שמדובר בתינוקת, קייט בכל זאת מסוגלת לדבר עם בעלי חיים ועם חברים דמיוניים, אך מאבדת יכולת זו עם התבגרותה.
קייט מאוד רגישה ואוהבת לעזור.
בחלק מהפרקים היא רק נוכחת ומצייצת, ובחלק אחר היא מדברת עם כלבים או תינוקות.
קייט מדברת בשפת התינוקות ואינה מדברת כמו כולם אף יש רגעים המדברת מילים אחדות בכל הסדרה.
היא קיבלה את מבנה הראש שלה מדייוויד.
פרד טימותי ריד (Fred Timothy Read) - דוד של ארתור, גילי וקייט ואחיה של אמם ג'יין שהופיע בלעדית בפרק "החג המושלם של ארתור", בעל כלב בשם רורי.
לוסי ריד (Lucy Read) - דודה של ארתור, גילי וקייט אחותה של גיין
ריצ'רד (Richard) - בעלה של ג'סיקה.
מו (Mo) - בת דודה של ארתור וגילי.
מו הייתה מתעללת הרבה בארתור בילדותו ולכן ארתור פחד ממנה עד שהבין שהיא רק רוצה להתיידד איתו.
ג'סיקה ריד (Jessica Read) - אחותה של ג'יין.
קורה ריד (Cora Read) - בתם של ג'סיקה וריצ'רד ובת דודה של ארתור וגילי.
גוסטב (Gustav) - סבא של דייב.
לולטה (Luletta) - אחות של דייוויד.
ריקי (Ricky) - בת דודה של ארתור.
ג'ורג' (George) - בן דוד של ארתור.
בוני (Bonny) - אחות של דייוויד.
בסטר בקסטר (Buster Baxter) - ארנב דמוי אנוש וחברו הטוב ביותר של ארתור.
לבושו האופייני הוא חולצה בצבע טורקיז שמימי, מכנסי ג'ינס בהירים ונעלי אולסטאר אדומות.
בסטר אוהב מאוד לאכול, לישון ולנגן בטובה.
בדיוק כמו ארתור, בסטר מעריץ גדול של סדרת הטלוויזיה "הארנב הביוני".
הוריו גרושים והוא חי עם אמו בטסי.
אביו טייס ואמו עיתונאית במקומון של אלווד.
בסטר חובב קומיקס ובדיחות, ואובססיבי כלפי חייזרים והחלל החיצון ומאמין בתאוריות קשר על חוצנים.
בסטר אסתמטי, ומדי פעם נאלץ להשתמש במשאף.
בדרך כלל הוא לא שומר על הרגלי היגיינה נאותים, ומשנה את דעתו לעיתים תכופות.
לעיתים הוא מקנא במוח על כך שהוא גאון.
במהלך הסדרה, בסטר נוסע לטיול מסביב לעולם ביחד עם אבא שלו.
פרנסין אסתר פרנסקי (Francine Ester Frensky) - קופה דמוית אנוש.
לבושה האופייני הוא סוודר אדום, ג'ינס כחול ונעלי אולסטאר אדומות.
פרנסין היא ילדה מקובלת וידועה כטום בוי, אוהבת ספורט (במיוחד הוקי, כדורסל וכדורגל), תיפוף ושירה.
התנהגותה של פרנסין גלויה ובוטה, ולעיתים גורמת לה לריב עם חבריה ומשפחתה.
לפרנסין יש אחות גדולה בת 16 בשם קתרין.
פרנסין היא יהודייה, היא צמה את יום כיפור, חוגגת את החנוכה וחוגגת בר מצווה (לבן-דודה), פרנסין חוגגת גם את חג ההודיה, משום שהוא חג אמריקאי לאומי ולא נוצרי.
אלן "מוח" פאוור (The Brain) - דוב חום דמוי אנוש.
מוח הוא בן יחיד להוריו וילד עם מנת-משכל גבוהה, ואוהב ליישם את הידע שלו בחיי היום יום.
לבושו האופייני הוא סוודר אפור מעל חולצה לבנה, מכנסיים חומים ונעליים חומות.
מוח הוא אקוופוב ואוהב לשחק שחמט, אבל טוב מאוד בספורט, בעיקר בכדורגל.
האהבה הגדולה של מוח היא מתמטיקה ומדע, והחלום הגדול שלו הוא לקבל מאיץ חלקיקים חדש.
למרות האינטליגנציה שלו, הוא לעיתים קרובות נוטה לחשוב ולפעול בחוסר היגיון, ולסבך דברים יותר ממה שהם באמת.
מוח ומשפחתו חוגגים את חג הקוואנזה (מה שמרמז שמוח הוא בעצם אפרו-אמריקאי).
הוריו של מוח הם בעלי גלידרייה ומוח עובד בה לעיתים קרובות.
בסטר לפעמים מקנא בו על כך שהוא גאון ושיש להוריו גלידרייה.
מרי אליס "מופי" קרוסוואייר (Mary Alice "Muffy" Crosswire) - קופה דמוית אנוש.
הילדה העשירה, השחצנית והמפונקת בכיתה.
מופי נשית מאוד, בוגרת לגילה ואוהבת לבזבז כסף בקניון, בעיקר על בגדים ואיפור.
היא מתוארת כילדה שחצנית שאוהבת להשוויץ ונוהגת ללעוג על חבריה פעמים רבות.
לבושה האופייני הוא שמלה סגולה מעל חולצה לבנה, גרביים לבנים ונעליים חומות, ושתי צמות קלועות לראשה.
אביה הוא הבעלים של חברת המכוניות "מנועי קרוסוואייר".
מופי לומדת עם ארתור מכיתה ב'.
סו-אלן ארמסטרונג (Sue Ellen Armstrong) - חתולה דמוית אנוש.
ילדה סינית הלומדת עם ארתור בכיתה.
סו-אלן היא בת יחידה להוריה, איתם טיילה ברחבי העולם.
כאשר הגיעה לכיתה לראשונה הייתה דחויה, עד כדי כך שבסטר חשב שהיא חייזר.
סו-אלן מנסה לקרב את ג'ורג' הביישן לחבורה.
היא מאופיינת כרודפת צדק ובעלת אופי חזק.
יש לה חבר לעט טיבטי.
פרן וולטרס (Fern Walters) - כלבה דמוית אנוש.
ילדה שקטה הלומדת בכיתתו של ארתור.
לפרן אין הרבה חברים, והיא מנסה תמיד להשתלב בחבורה.
לבושה האופייני הוא חולצה סגולה מכופתרת, מכנסיים צהובים, נעליים חומות וסרט אדום לראשה.
פרן אוהבת בלשים וספרות, ונהנית לספר לחבריה סיפורי אימה שהמציאה.
פרן נהנית מקריאת ספרים של "פרסיפוני גליטשט" ו"שרלוק הולמס".
בעונה ה-17 נתקלה במחסום כתיבה והעתיקה סיפורים מלדונה.
ג'ורג' לנדגרן (George Lundgren) - אייל דמוי אנוש.
ג'ורג' הוא ילד מופנם, שקט, עדין וביישן.
לבושו האופייני הוא חולצה כתומה מכופתרת, מכנסיים לבנים ונעלי אולסטאר ירוקות.
לג'ורג' יש ג'ירפה פיתום מעץ בשם וולי, שאיתה הוא לרוב מסתובב, והיא מעניקה לו ביטחון ועצות.
ג'ורג' לומד בכיתתו של ארתור, אך קשה לו להתחבר עם ילדים אחרים, למעט סו-אלן ופרן.
לג'ורג' יש דיסלקסיה מסוימת, ולכן הוא מתקשה לקרוא ולכתוב ונעזר באביו.
בשני פרקים מתגלה שג'ורג' הוא ממוצא שוודי-נורווגי.
פרונלה דיגן (Prunell Deegan) - פודלית דמוית אנוש הגדולה מכולם בשנה ולומדת בכיתה ד'.
לבושה האופייני הוא שמלה תכולה וסרט לשיער בצבע תואם, גרביים לבנים ונעליים אדומות.
לפרונלה יש חברה עיוורת בשם מרינה.
פרונלה אוהבת לשחק ב"מגדת עתידות" עם אחותה הגדולה, רובלה.
בבקרים היא מתאמנת ביוגה עם אמא שלה וונדה.
פרונלה מבולגנת מאוד ואוהבת לאסוף כל דבר ואוהבת את סדרת הספרים "הנרי סקריוור" (פרודיה על הארי פוטר).
ג'ינה מורגן (Jenna Morgan) - חתולה דמוית אנוש.
ג'ינה אינה תלמידה פופולרית בכיתה, אך היא ספורטאית מצטיינת.
יש לה בעיות של הרטבה.
בנוסף, ג'ינה הייתה אלרגית לחלב ועזרה לבינקי כשהתגלה שהוא סובל מאלרגיה לבוטנים.
לדונה קומפסון (Ladonna Compson) - ארנבת דמוית אנוש.
לדונה הצטרפה בעונה 16, הגיעה לבית הספר מלואיזיאנה והופיעה לראשונה בפרק כפול בשם "מבוסס על סיפור אמיתי" בתחילת אותה עונה.
היא בת 8 וחברה לכיתה של ארתור.
לבושה האופייני הוא חולצה ירוקה, והיא פטפטנית גדולה, יש לה אחות גדולה, מדיסון ואח קטן, באד.
מריה (Maria) - ארנבת דמוית אנוש.
מופיעה בתפקיד מרכזי רק בפרק אחד.
מריה סובלת מגמגום ולכן אינה מדברת.
שלי "בינקי" ברנס (Shelley "Binky" Barnes) - כלב בולדוג דמוי אנוש.
בינקי הוא הילד הגדול בכיתה.
היה אמור להיות בכיתה ד', אך נשאר כיתה.
כל הכיתה מפחדת ממנו למעט סו אלן מפני שהוא חזק מאוד, זאת על אף שבעצם הוא בכלל נחמד ואדיב.
לבושו האופייני הוא חולצה כתומה מכופתרת, מכנסי ג'ינס, חגורה כחולה ונעליים חומות.
בינקי אוהב לצפות בהיאבקות בטלוויזיה, לנגן בקלרינט, לאסוף פרפרים, לקרוא שירה, לרכוב על אופניים ולרקוד בלט.
יש לו אחות תינוקת מאומצת מסין בשם מיי לין.
מולי מקדונלד (Molly MacDonald) - ארנבת דמוית אנוש.
חברתו של בינקי ל"קשוחים" ואחותו הגדולה של ג'יימס.
לבושה האופייני הוא חולצת ג'ינס מכופתרת וקרועה ומכנסי ג'ינס קרועים.
בעלת שיער אדום שכמעט תמיד מסתיר את העיניים.
באחד הפרקים התיידדה עם ארתור, אך התביישה שחבריה ה"קשוחים" ידעו על כך והסתירה זאת.
ראטל (Rattles) - זאב דמוי אנוש.
חברו של בינקי בחבורת הקשוחים ושחמטאי טוב אך לא מרבה לשחק.
בן להורים גרושים, אלרגי ללקטוז.
סלינק (Slink) - ארנב דמוי אנוש.
חברו הטוב של בינקי ב"חבורת הקשוחים", בעל שיער שחור ארוך.
אמילי (Emily) - ארנבת דמוית אנוש, צרפתייה במוצאה.
גילי נוהגת לקנא בה ולחקות אותה.
יש לה אומנת צרפתייה בשם מרי אלן.
נדין פלאמברגאסט (Nadine Flumberghast) - דביבונה דמוית אנוש דמיונית.
נדין היא חברתה הדמיונית של גילי, שהולכת ונעלמת כאשר מתחילה שיחה בין גילי לארתור.
דמותה נעלמת בהדרגה ככל שגילי מתבגרת.
טימי וטומי טיבל (Timmy and Tommy Tibble) - דובים דמויי אנוש ותאומים.
התאומים שובבים ומרגיזים, מפחידים ומקניטים את ילדי הגן (במיוחד את גילי ואמילי).
ג'יימס מקדונלד (James MacDonald) - ארנב דמוי אנוש.
ילד ביישן וממושקף, אחיה של מולי החברה ב"חבורת הקשוחים".
ליאם (Liam) - דוב דמוי אנוש.
באד קומפסון (Bud Compson) - האח הצעיר של לדונה.
בעל כוח מיוחד שכאשר הוא מביט במישהו זמן רב, הוא מפחיד אותו וגורם לו לברוח.
צ'יקו (Chico) - דוב חום דמוי אנוש, בן דודו של מוח וחבר של גילי שבא מסנגל.
קתרין פרנסקי (Catherine Frensky) - קופה דמוית אנוש בת 16 ואחותה של פרנסין.
פרנסין מקנאת בה מפני שהיא טובה ממנה ברכיבה על סוסים ובאקרובטיקה.
באחד הפרקים היה לה יום-הולדת בבאולינג שפרנסין תכננה להרוס לה, אך פרנסין התחרטה ברגע האחרון.
מרינה (Marina) - ארנבת דמוית אנוש.
מרינה היא חברתה העיוורת של פרונלה, ומסתובבת עם מקל נחייה.
אוהבת את סדרת הספרים "הנרי סקריוור" (פרודיה להארי פוטר) אותה היא קוראת בכתב ברייל.
רובלה דיגן (Rubla Digan) - פודלית דמוית אנוש.
בטסי בקסטר (Betsy Baxter) - ארנבת דמות אנוש ואמו של בסטר.
בטסי התגרשה מבעלה והפכה לחברה של הארי, כתב ספורט במקומון.
הארי מיילס (Harry Miles) - ארנב דמוי אנוש ולתקופה מסוימת בסדרה בן הזוג של בטסי.
עובד במקומון של אלווד במדור הספורט.
בעל קשר מיוחד עם בסטר.
רמון מולינה (Ramon Molina) - חתול דמוי אנוש ושכנם של משפחת ריד.
אביהם של אלברטו וויסיטה וחברו של דייב.
אלברטו מולינה (Alberto Molina) - חתול דמוי אנוש.
שכנם של משפחת ריד, אח של ויסיטה ובנו של רמון.
אלברטו הוא בן 13 המתחבר עם ארתור באהבתם לארנב הביוני.
אוהב כדורגל ובעל כדור חתום הנקרא "אל בומרנג".
הוא ומשפחתו היגרו לארצות הברית מאקוודור והוא אף מציין שכאשר הוא חי שם הוא "ידע" על חיי הילדים האמריקאים רק מהסטיגמות שקרא בחוברות קומיקס באקוודור.
ויסיטה מולינה (Visita Molina) - חתולה דמוית אנוש, אחות של אלברטו וביתו של רמון.
קטנה מגילי אך מנצחת אותה בכל המשחקים שלה.
מיי לין ברנס (Mae Lynn Burns) - אחותו המאומצת של בינקי מסין שמתקשרת רק עם תינוקות וחיות, בדומה לקייט.
ביילי (Bailey) - כלב דמוי אנוש ומשרתה הצמוד של מופי.
בצעירותו למד בכיתתו של מר עכבר וניגן במקהלת בית הספר.
Turner) - ארנבת דמוית אנוש.
אוליבר פרנסקי (Oliver Fransky) - קוף דמוי אנוש, אביה של פרנסין עובד במזבלה העירונית.
לאברין פרנסקי (Lavrin Fransky) - קופה דמוית אנוש, אמה של פרנסין.
אד קרוסוואייר (Ed Crosswire) - קוף דמוי אנוש, איש עסקים יהיר ואגוצנטרי ומנהל מפעל "מנועי קרוסוואייר".
מאמן הכדורגל של מופי וחבריה.
מליסה קרוסוואייר (Melisa Crosswire) - קופה דמוית אנוש ואמה של מופי.
צ'יפ קרוסוואייר (Chip Crosswire) - קוף דמוי אנוש, אחיה של מופי קרוסוואייר.
מרי אלן (Mary Allen) - ארנבת דמוית אנוש, האומנת הצרפתייה של אמילי.
וונדה דיגן (Wanda Digen) - פודלית דמוית אנוש, אמא של פרונלה ורובלה.
דוריה וולטרס (Doria Walters) - כלבה דמוית אנוש, אמה של פרן.
סבתא טיבל (Grandma Tibble) - דובה דמוית אנוש וסבתם של התאומים טומי וטימי טיבל.
מדיסון קומפסון (Madison Compson) - ארנבת דמוית אנוש.
האחות הגדולה של באד ולדונה.
אדיל אקיוז (Adil Akyuz) - חבר לעט של ארתור מטורקיה.
בובי (Bobby) - קופה דמוית אנוש.
אמא של לאברין וסבתא של קתרין ופרנסין.
נפטרה בעונה האחרונה של הסדרה.
חבר (Pal) - כלבו של ארתור.
מתקשר בעיקר עם קייט ובעלי החיים האחרים, באחד הפרקים נודע שהוא יודע גם את שפת הצעצועים, כשהוא היחיד שמתקשר עם טדי, הדובון של ארתור.
אמיגו (Amigo) - כלב בולדוג חום של משפחת מולינה.
מתקשר רק עם בעלי החיים והתינוקות.
נמו (Nemo) - החתול של פרנסין.
נמו אלרגי לחלב ומתקשר רק עם בעלי החיים והתינוקות, אויבו בנפש של חבר.
קילר (Killer) - הכלבה של סבתא ת'ורה.
כלבת ג'ק ראסל טרייר גזעית בהירה, בעלת קולר אדום.
בשל אופייה הקשוח ונטייתה לנשוך, היא ננטשה מספר פעמים על ידי בעליה הקודמים וביקרה פעמים רבות במכלאה, עד שאומצה על ידי סבתא ת'ורה והפכה לידידותית.
מימי מו (Mimi Moo) - הפרה שבסדרת הטלוויזיה שגילי צופה בה.
נייג'ל עכבר (Nigel Ratburn) - עכברוש דמוי אנוש.
הוא המחנך של ארתור, פרנסין, בסטר, לדונה, מופי, מוח, ג'ורג', סו-אלן, בינקי ופרן, ומכונה בפיהם "מר עכבר".
לבושו האופייני הוא חליפה ירוקה מכופתרת, עניבה אדומה ונעליים חומות.
למר עכבר חזות מאיימת עקב המטלות ושיעורי הבית שהוא נותן בהשוואה למורי הכיתות המקבילות, אך יש לו לב טוב.
מר עכבר סבל מהשמנת יתר בילדותו אך התגבר עליה בכך שגילה שהוא אוהב לשחק בפינג פונג.
יש לו אחות בשם גברת עכבר שפעם החליפה אותו כשהיה חולה.
מר עכבר הוא גם בובנאי.
בעונה ה-22 של הסדרה מתחתן מר עכבר עם שנבוב בשם פטריק; לפיכך, שניהם נחשבים לדמויות הגאות הראשונות בסדרה.
פרנסיס האני (Francis Haney) - דוב דמוי אנוש, מנהל בית הספר.
פרנסיס סובל מדיסלקסיה, מבולבל מאוד וחולם לטפס על האלפים.
פרש מתפקידו בעונה 8 אך חזר לאחר שני פרקים.
ג'ון מוריס (John Morris) - כלב דמוי אנוש והשרת של בית הספר לשעבר.
ליה מקגריידי (Lea McGrady) (שרה מקגריידי לפני עונה 13) - חתולה דמוית אנוש.
עובדת בקפיטריה של בית הספר, אישה חכמה שמדברת בפתגמים.
חברה טובה של סבתא ת'ורה לבינגו.
שמה שונה משרה לליה לזכרה של אחת מתסריטאיות הסדרה, ליה ראיין, אשר חלתה בסרטן ומתה לפני השלמת כתיבת הפרק.
ססיליה טינגלי (Cecilia Tingley) - ארנבת דמוית אנוש ואחת המורות בבית הספר.
אחות בית הספר - האחות שבבית ספר בודקת את התלמידים ומופיעה מספר פרקים ביניהן: הפרק שבינקי אלרגי לבוטנים והפרק הראשון שבדקה שארתור צריך משקפיים ועוד.
Morgan) - דביבונה דמוית אנוש, הגננת של גילי.
Fugue) - כלב דמוי אנוש, המורה למוזיקה בבית הספר.
היה גם המורה הפרטי לפסנתר של ארתור ובינקי.
עמליה עכבר (Amalia Ratburn) - עכברושית דמוית אנוש, אחותו של מר עכבר.
בניגוד אליו, היא לא קשוחה ומלמדת ברמה של ילדי גן.
לאורך השנים הופיעו בסדרה כמה וכמה ידוענים בהופעות אורח.
להלן רשימה מלאה של כל הופעות האורח לאורח הסדרה:
ארתור, יחד עם הסדרה, זכה בשלושה פרסי האמי הקטן.
בנוסף, ארתור מדורג כדמות המצוירת ה-26 האהובה ביותר כחלק מרשימת "50 הדמויות המצוירות הטובות ביותר" של מגזין TV Guide.
ארתור: הסרט הוא הסרט הראשון המבוסס על הסדרה.
הסרט נוצר באנימציה ממוחשבת והוא יצא בשנת 2006. הסרט מספר על כלבו של ארתור, חבר, שברח מביתו של ארתור מכיוון שארתור שכח לדאוג לו.
במהלך הסרט מחפשים אחריו ארתור וחבריו.
במשך השנים יצאו לסדרה מספר משחקי וידאו חלקם אף בעברית כמו "ארתור לומד חשבון" בהוצאת חברת המשחקים פקאן.
ארת-ענק יקינתונית או אָרָה יָקִינְתּוֹנִית (שם מדעי: Anodorhynchus hyacinthinus) היא מין תוכי בסוג ארת ענק, שמצוי במרכז ובמזרח אמריקה הדרומית.
זהו מין התוכי המעופף הגדול ביותר, ומין התוכי השני בגודלו אחרי התוכיליל.
צבע כל הגוף כחול (בדומה לגווני היקינתון), אם כי הוא מתבהר מעט באזור הגב (בפרטים מסוימים, צבע הצוואר עשוי להיות אפרפר).
מין זה נחשב לנוח לגידול בשבייה.
המין סווג לראשונה ב-1790 על ידי האורניתולוג האנגלי ג'ון לאת'אם, שנתן לו את השם המדעי Psittacus hyacinthinus.
בשל איבוד מסיבי של בתי גידול, סווגה הארה היקינתונית במצב שימור פגיע לפי הרשימה האדומה של IUCN.
תזונתה של הארה מורכבת בעיקר מאגוזים של עצי דקל מקומיים.
מקורה החזק מסייע לה לפרוץ את קליפותיהם הקשות של האגוזים והזרעים.
הארות מסוגלות אף לסדוק בעזרת מקורן אגוזי קוקוס, מקדמיה ואגוז ברזילאי.
לשונם הקשה, המחוזקת בעצם, מסייעת להם לסדוק את האגוזים.
חלק משני יותר בתזונתה של הארה מהווים פירות וחומרים צמחיים נוספים (כגון צוף).
שימוש בכלים נצפה אצל מין זה בטבע, כמו גם בשבי, עוד משנת 1863. אחדים מהכלים בהם הארה משתמשת הם קליפות עצים ועלים לעוסים; בזמן פיצוח אגוזים קשים במיוחד, הם מונעים מהאגוז להתגלגל.
לא ידוע האם זוהי התנהגות שנלמדה חברתית או מוטעית גנטית, אך היא נצפתה גם בפרטים שגדלו בשבייה.
עם זאת, מחקרים מראים שארות בגיל מאוחר יותר מבצעות פעולה זאת ביתר יעילות.
עונת הרבייה נמשכת בין יולי לדצמבר, הקן מוקם בחלל בעץ או על צוקים (לפי בית הגידול).
בפנטנאל, 90% מהקינים מוקמים בעץ Sterculia apetala.
הארה תלויה בטוקן: 83% מזרעי Sterculia apetala מופצים על ידי הטוקנים.
עם זאת, 53% מביצי הארה נטרפות בידי הטוקן.
גילם של העצים המתאימים לקינון עולה בדרך כלל על שישים.
התחרות על הקנים בין הארות קשה.
חורים קיימים מוגדלים, וממולאים בשבבי עץ.
גודל התטולה נע בין 1 ל-2 ביצים, אם כי בדרך כלל רק גוזל אחד שורד: הגוזל השני נולד כמה ימים לאחר הראשון, קטן ממנו ואינו יכול להתחרות בו מבחינת קבלת המזון.
ארתור אדוארד וייט היה מיסטיקן ושותף ביצירת חפיסת קלפי הטארוט הפופולרית, ה"ריידר-וייט-סמית".
וייט נולד באמריקה וגדל באנגליה.
וייט היה סופר פורה בתחום המיסטיקה.
הוא גם תרגם והוציא מחדש מספר יצירות מיסטיות ואלכימיות חשובות.
וייט מוכר בעיקר כשותף ביצירת חפיסת הטארוט הפופולרית, הריידר-וייט-סמית וספרה הנלווה (Pictorial Key to the Tarot).
החפיסה מפורסמת כאחת החפיסות הראשונות שאיירה את כל 78 הקלפים, ולא רק את "הארקנה הגדולה" .
פמלה קולמן סמית, חברת שחר הזהב ערכה את איורי הקלפים, ואלה הוצאו לאור לראשונה ב-1910.
ארתור אדסון צלם קולנוע אמריקני.
בהמשך קיבל את תפקיד "במאי הצילום" (Director of Photography).
בשנת 1917 עבר למערב ארצות הברית, בעקבות כוכבת הסרט האילם קלרה קימבל יאנג עמה שיתף פעולה בסרטיה.
בשנת 1918 נמנה עם מייסדי האגודה האמריקנית לסינמטוגרפיה.
לקראת סוף העשור השני של המאה ה-20 התחבר לשחקן הידוע דאגלס פיירבנקס, וצילם רבים מסרטיו כ"הגנב מבגדד" (1922) ו"רובין הוד" (1924).
משנת 1925 הראה נטייה לסרטי אימה, וצילם חלק מן הסרטים הידועים בז'אנר זה כ"פרנקנשטיין" (1931) ו"האיש הבלתי נראה" (1932).
אדסון ביצע את המעבר מן הסרט האילם לקולנוע בצורה מושלמת, והיה מחלוצי הקולנוע, וחלוצי השימוש בקול המוקלט במרחב הפתוח כשצילם את המערבון "באריזונה של פעם" (1929).
אדסון היה ממפתחי הצילום הרחב, במצלמת 70 מ"מ, עבור הסרט "הנתיב הרחב" בכיכובו של ג'ון ויין, שצולם בשנת 1930. סרטים שצולמו בשיטה זו שכונתה "צילום פאר" (Grandeur Film) יכולים היו להיות מוקרנים רק בבתי קולנוע בעלי מסך רחב במיוחד, ולפיכך השיטה לא האריכה ימים.
בשנת 1953 ניסתה שיטת הסינמסקופ להשיג אפקט דומה, וביתר הצלחה.
מאמצע שנות ה-30 צילם סרטים רבים עבור אולפני האחים וורנר, ובמיוחד סרטים בכיכובו של המפרי בוגרט כ"הנץ ממלטה" (1941), ו"קזבלנקה" (1942).
בסרטים אלו, שצולמו בשחור לבן, הגיע אדסון לשיא סגנוני, והוכיח יכולת בפיתוח האווירה המקושרת כיום עם סגנון הפילם נואר באמצעות הצילום.
אדסון מעולם לא זכה בפרס אוסקר, אך היה מועמד מספר פעמים, בשנת 1929 עבור הסרט "באריזונה הישנה" בשנת 1930 עבור הסרט "במערב אין כל חדש" ובשנת 1942 עבור "קזבלנקה".
בשנת 1949 פרש מן הצילום, ומת בקליפורניה בשנת 1970.
סר ארתור ג'ון אוונס (Arthur John Evans; 8 ביולי 1851 – 11 ביולי 1941) היה ארכאולוג בריטי הידוע בעיקר בזכות גילוי הארמון בקנוסוס שעל האי כרתים, משכנה של התרבות המינואית לה נתן את שמה.
אוונס נולד בנאש מילס שבהרטפורדשייר, אנגליה, בנם הבכור של הרייט-אן לבית דיקינסון וג'והן אוונס, בני דודים ממשפחות משכילות.
את השכלתו רכש בבית הספר הארו, במכללת ברייזנוז של אוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת גטינגן.
בין השנים 1884 ו-1908 כיהן כאוצר מוזיאון אשמוליאן באוקספורד.
ב-1909 היה לפרופסור לארכאולוגיה פרה-היסטורית באוניברסיטת אוקספורד.
קיומו של האתר בקנוסוס (בסמוך להרקליון), היה ידוע עוד קודם לחפירות של אוונס.
מילוס קלוקיירינוס חפר בו החל משנת 1878, אולם לא חשף את כולו, בגלל קשיים שהערימו השלטונות הטורקים.
אוונס, שהגיע לאי לראשונה ב-1894, בעקבות עניינו בכתב על חותמים ומטבעות עתיקים, רכש את שטח האתר ב-1900, לאחר שזכה האי לעצמאות מדינית.
שלוש שנים קודם לכן, העלה את ההשערה לפיה מקורותיה של התרבות המיקנית הוא בכרתים.
אוונס חפר בקנוסוס במשך כשלושה עשורים, אולם כבר לאחר שנים בודדות נחשף הארמון העתיק בכל גודלו והדרו.
ברור היה מהפאר והעושר שמצא, כי היה הארמון מרכז פוליטי ותרבותי של חברה מפותחת.
המבנה הסבוך של חדרי הארמון הזכיר לאוונס את הלבירינת המיתולוגי של המלך מינוס, ועל כן קרא את שמה של התרבות שגילה מינואית.
בין הממצאים הרבים בארמון, התגלו 3,000 חרסים כתובים בכתב עתיק.
אוונס סיווג ותיעד אותם, מחולקים לפי שלושה כתבים מובחנים: ליניארי א', ליניארי ב' וכתב שלישי, הירוגליפי (כלומר ציורי).
מאמציו של אוונס לפענח את הכתבים שחשף לא עלו יפה.
מי שפענחו לבסוף, בראשית שנות החמישים, את ליניארי ב', והראו כי הוא צורה מוקדמת של כתב יווני, היו צמד המלומדים האנגלים מייקל ונטריס וג'ון צ'דוויק .
הדעה המקובלת במחקר היא שהתרבות המינואית הקדומה כתבה ליניארי א' (שטרם פוענח במלואו), ואילו ליניארי ב' הובא לקנוסוס עם הכיבוש המיקני.
בשנים 1921–1935, במקביל להמשך החפירות, פרסם ארבעה כרכים של ממצאי החפירה בארמון.
בחיבור נפרד בן שני כרכים, תיאר את הכתב המינואי.
ב-1911 הוענק לאוונס תואר "אביר" מסדר האימפריה הבריטית על שירותיו לארכאולוגיה.
ב-1936 זכה במדליית קופלי על עבודתו בכרתים ובמיוחד על תרומתו לחקר התרבות המינואית.
סר ארתור סטנלי אדינגטון (OM) היה אסטרופיזיקאי אנגלי במחצית הראשונה של המאה ה-20 וכיהן כפרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת קיימברידג'.
בהירות אדינגטון, הגבול הטבעי לבהירות נראיתם של כוכבים, או של אנרגיה הנוצרת על ידי ספיחה על עצם קומפקטי, נקרא על שמו.
יש המחשיבים אותו לראשון האסטרופיזיקאים.
אדינגטון תרם תרומה משמעותית לקידום תורת היחסות.
בגלל מלחמת העולם הראשונה שובשה התקשורת בין מדענים במדינות המעורבות במלחמה ובפרט בין גרמניה ובריטניה.
המאמרים המכוננים של תורת היחסות הכללית, הועברו מגרמניה, בה שהה אלברט איינשטיין, דרך הפיזיקאי ההולנדי וילם דה סיטר, לאדינגטון, שנעשה אחד מחסידיה הראשונים של תאוריה זו.
אדינגטון כתב מספר מאמרים אשר בישרו והסבירו את תורת היחסות הכללית של איינשטיין לעולם דובר-האנגלית, והוא מוכר בזכות פירושיו והסבריו הפופולריים.
בנוסף, עמד על כך שניתן לבחון את תוקפה של התורה בעת ליקוי חמה מלא.
אדינגטון ערך מסע תצפית ליקוי חמה בשנת 1919, מסע שהתפרסם כמספק את אחד האישורים הראשונים לתורת היחסות, אם כי למעשה התוצאות שהשיג היו רחוקות מלהיות חד משמעיות.
היה נשיא האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (1938– 1944).
בינואר 1906, אדינגטון הוצע כמועמד לתפקיד עוזר ראשון לאסטרונום הראשי במצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ'.
הוא עזב את קיימברידג' בחודש שלאחר מכן.
בתור משימתו הראשונה, הוטל עליו ניתוח הפרלקסה של ארוס 433 לפי סדרת לוחות צילום אשר החלה מ-1900. לשם כך הוא פיתח מודל סטטיסטי חדש בהתבסס על הסחיפה הנראית של שני כוכבי רקע, עבודה שזיכתה אותו בפרס סמית' ב-1907.
הפרס זיכה אותו בחברות בטריניטי קולג'.
בדצמבר 1912, ג'ורג' דרווין, בנו של צ'ארלס דרווין, נפטר בפתאומיות ובתחילת 1913, אדינגטון קודם כדי להחליפו במשרת פרופסור בכיר לאסטרונומיה.
מאוחר יותר באותה שנה, רוברט בול, אשר החזיק במשרת הפרופסור הבכיר, נפטר גם הוא ואדינגטון הפך להיות מנהל מצפה קיימברידג' בשנה שלאחר מכן.
זמן קצר לאחר מכן הוא הפך לחבר בחברה המלכותית.
אדינגטון חקר את פנים הכוכבים באופן תאורטי, ופיתח את התובנות האמיתיות הראשונות של תהליכים המתרחשים בכוכבים.
מחקרו החל ב-1916 בחיפוש אחר הסבר פיזיקלי אפשרי למשתנים קפאידיים.
תחילה הוא הרחיב את עבודתו המוקדמת של קרל שוורצשילד על לחץ קרינה במודלי אומדן פוליטרופיים.
מודלים אלה טיפלו בכוכב ככדור גז אשר הוחזק על ידי לחץ תרמי פנימי, כנגד כוח הכבידה.
אחד מגילויו החשובים של אדינגטון היה שלחץ קרינה הוא הכרחי על מנת למנוע קריסה של הכוכב.
הוא פיתח את המודל שלו למרות מודעות לחוסר ידע בסיסי שהיה לו בהבנת שקיפות ותהליך יצירת האנרגיה בכוכבים.
עם זאת, תוצאותיו אפשרו חישוב טמפרטורה, צפיפות ולחץ בכל נקודה בתוך כוכב, ואדינגטון טען שהתאוריה שלו כה שימושית להמשך מחקר אסטרופיזיקלי, שיש צורך לקבלה למרות היותה מבוססת על פיזיקה שלא הייתה מקובלת לחלוטין באותה תקופה.
באותו תחום, ג'יימס ג'ינס תרם את ההצעה החשובה כי חומר כוכבי יהיה בהכרח מיונן, אך זה היה הסוף לשיתוף הפעולה ביו השניים, אשר התפרסמו בוויכוחיהם הנמרצים.
אדינגטון הגן על שיטתו בכך שהצביע על שימושיות תוצאותיו, ובייחוד הקשר החשוב בין מסה לבהירות.
הייתה לכך ההשלכה המפתיעה כי כל הכוכבים, כולל ענקים וננסים, התנהגו כגזים אידיאליים.
בתהליך פיתוח המודלים הכוכביים שלו, ביקש אדינגטון לשנות את החשיבה של אותה תקופה לגבי מקורות האנרגיה בכוכבים.
ג'ינס ואחרים הגנו על מנגנון קלוין-הלמהולץ, אשר היה מבוסס על מכניקה קלאסית, בעוד שאדינגטון העלה השערות שונות לגבי התוצאות האיכותיות והכמותיות של איון פרוטון-אלקטרון ותהליכי היתוך גרעיני.
בעזרת הנחות אלה, הוא הראה כי הטמפרטורה של פנים הכוכב חייבת להיות מיליוני מעלות.
ב-1924 הוא ניסח את חוק המסה-הארה עבור כוכבים.
למרות אי הסכמה מסוימת, המודלים של אדינגטון התקבלו, בסופו של דבר, ככלי רב עוצמה להמשך המחקר, במיוחד בנושאים של התפתחות כוכבים.
אימות להערכותיו לגבי רדיוסי כוכבים על ידי מייקלסון ב-1920, היה קריטי בשכנוע אסטרונומים אשר לא היו רגילים לסגנונו האינטואיטיבי והמגשש.
התאוריה של אדינגטון הופיעה בצורתה הבשלה ב-1926 כ"מבנה והרכב של כוכבים", אשר הפך להיות טקסט בעל משמעות רבה בהשכלתו של דור שלם של אסטרופיזיקאים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, אדינגטון הפך מעורב במחלוקת בתוך הקהילות המדעית והאסטרונומית של בריטניה.
אסטרונומים רבים, טענו כי כל קשר מדעי עם מדינות הציר צריך להסתיים לצמיתות, עקב פעולתם במלחמה.
אדינגטון, בהיותו קווייקר פציפיסטי, נאבק להשאיר את האסטרונומיה נקיה ממרירות תקופת המלחמה.
הוא חזר וקרא לאסטרונומים בריטים לשמר את קשרי טרום המלחמה שלהם עם המדענים הגרמנים.
הפציפיזם של אדינגטון גרם לו לבעיות קשות בתקופת המלחמה, במיוחד כאשר הוא נקרא להתגייס, ב-1918. הוא טען להתנגדות מטעמי מצפון, עמדה שהייתה מוכרת על ידי החוק, גם אם שנואה על הציבור.
כאשר הממשלה רצתה לבטל חוק זה, רק התערבות האסטרונום המלכותי ודמויות בעלות השפעה אחרות השאירה את אדינגטון מחוץ לכלא.
עבודתו של אדינגטון באסטרופיזיקה בשנות ה-1920 וה-30 המשיכה את מחקרו בנושא המבנה הכוכבי ועוררה ויכוחים נוספים עם ג'ינס ומילן.
נושא חשוב היה הרחבת המודלים הקודמים שלו במטרה לנצל את ההתפתחויות בפיזיקה קוונטית, כולל השימוש בפיזיקת ניוון בתיאור כוכבים ננסיים.
הדבר עורר את הוויכוח המפורסם שלו עם צ'נדראסקאר, אשר היה תלמיד בקיימברידג'.
תיאורו של צ'נדראקסאר את האירוע, לפיו עבודתו נדחתה בגסות, מציג את אדינגטון כאכזרי ודוגמטי, ואינו תואם לאופיו של אדינגטון כפי שמתואר על ידי עמיתים אחרים.
ביקורתו של אדינגטון הייתה מבוססת, ככל הנראה, על חשד שהסקה מתמטית טהורה מהתאוריה הקוונטית אינה מספיקה להסביר את הפרדוקסים הפיזיקליים המתמיהים, שהיוו חלק מכוכבים מנוונים.
מדליית אדינגטון קרויה על שמו של אדינגטון.
המדליה מוענקת פעם בשנתיים על ידי האגודה האסטרונומית המלכותית של בריטניה, על חקירה איכותית בתחום האסטרופיזיקה התאורטית.
ארתור, נסיך ויילס היה בנו הבכור של המלך הנרי השביעי ושל רעייתו, המלכה אליזבת מיורק (בתו של אדוארד הרביעי), ויורש העצר של אנגליה.
ארתור מת לפני שירש את כס המלוכה, ולאחר מות אביו, המלך, ירש אותו אחיו הצעיר הנרי, שהפך להנרי השמיני.
כבר מלידה נשא בתואר דוכס קורנוול.
ב-29 בנובמבר 1489 קיבל גם את התארים נסיך ויילס ורוזן צ'סטר.
לכך חשיבות רבה, שכן במסגרת מאמציו לחזק את הלגיטימציה לטענה שלו לכתר אנגליה, הנרי השביעי טען כי הוא צאצא של קדוולדר ושל מלכי בריטניה הקדומים.
וינצ'סטר זוהתה כמיקומה של קמלוט.
אביו גם קרא לו ארתור על שמו של המלך ארתור האגדי.
ארתור הוטבל לנצרות בקתדרלת וינצ'סטר והוכרז באותו אירוע כאביר במסדר האמבט.
סנדקיו היו תומאס סטנלי, רוזן דרבי, וויליאם פיצלאן, רוזן ארונדל וג'ון דה ויר, רוזן אוקספורד.
סבתו, אליזבת וודוויל, ודודתו, ססילי מיורק, שימשו אף הן כסנדקיות והחזיקו אותו במהלך הטקס.
לא ברור אם היה תינוק בריא: חלק מבני התקופה מתארים אותו כ"מלא חיים ומרץ" ופרנסיס בייקון כותב כי ארתור "נולד בחודש השמיני" אך היה חזק וכשיר.
ישנם היסטוריונים הטוענים כי הוא היה חלש במהלך כל חייו, ובריאות רעועה זו הובילה גם למותו.
בגיל שנתיים שודך לנישואין עם הנסיכה הספרדית קתרין מאראגון.
הם נישאו בנובמבר 1501 ועברו לטירת לדלו בגבול אנגליה-ויילס.
כבר בחודש אפריל שלאחר נישואיהם הוא נפטר מקדחת.
ארת'ה קיט , הייתה זמרת, שחקנית וכוכבת קברט אמריקאית.
להיטה הגדול ביותר היה שיר חג המולד שהקליטה בשנת 1953, "Santa Baby".
גילמה את דמותה של אשת החתול בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה משנות השישים של המאה ה-20 "באטמן".
כונתה על ידי אורסון ולס "האישה המסעירה ביותר בעולם".
קיט נולדה כארת'ה מיי קית' בעיירה קטנה במדינת דרום קרוליינה שבארצות הברית.
אמה הייתה ממוצא צ'רוקי ואפרו-אמריקאי ואביה היה ממוצא גרמני והולנדי.
היא טענה שלידתה הייתה תוצאה של אונס.
קיט גודלה על ידי אחותה של אמה, אנה מיי ריילי, אישה אפרו-אמריקאית שקיט האמינה בילדותה שהיא אמה.
קיט טענה שהייתה קורבן להתעללות והזנחה מצדה של המשפחה שדודתה הפקידה אותה בידיה, "מסרה אותה לעבדות", כפי שנהגה לתאר זאת בראיונות שנתנה.
לאחר מותה של דודתה, היא נשלחה לניו יורק לחיות עם מיימי קיט, ורק בשלב זה נודע לה כי זוהי אמה הביולוגית.
על אביה כמעט ולא ידעה דבר, מלבד ששם משפחתו היה קיט ושהוא היה איכר לבן ועני.
קיט החלה את הקריירה שלה כחברה בלהקתה של קת'רין דנהאם, להקת המחול המודרני האפרו-אמריקאית הראשונה.
הופעה הבכורה הקולנועית שלה הייתה ביחד עם הלהקה, בסרט המוזיקלי "קסבה" בשנת 1948. ב-1950 העניק לה אורסון ולס את התפקיד הנשי הראשי, של הלנה מטרויה, במחזה "ד"ר פאוסט" שביים.
בשנות החמישים ניהלו ביניהם קיט וולס רומן, במהלכו כינה אותה ולס בפומבי: "האישה המסעירה ביותר בעולם".
בשנות החמישים החלה קיט גם את הקריירה המוזיקלית שלה.
קולה הייחודי סייע לה לזכות בהכרה, ובין להיטיה הגדולים היו השירים:
להיטה הגדול ביותר היה השיר "Santa Baby" ("סנטה בייבי"), אותו הקליטה ב-1953. שליטתה בשפה הצרפתית סייעה לה להצליח גם ברחבי אירופה, שם הרבתה להופיע, ובהופעות הקברט שלה נהגה לשלב גם שפות נוספות.
ב-1958 קיבלה לראשונה תפקיד ראשי בסרט קולנוע, "The Mark of the Hawk", לצדו של סידני פואטייה.
בשנים 1967–1968 גילמה את דמותה של אשת החתול בעונה השלישית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה "באטמן".
ב-1968 חלה נסיגה משמעותית בקריירה שלה, בעקבות הצהרות אנטי-מלחמתיות שהשמיעה במהלך ארוחת צהריים חגיגית בבית הלבן אליה הוזמנה.
התגובות בקרב הציבור להצהרותיה היו סוערות וקיצוניות, הן בעדה והן נגדה.
במשך שנים רבות לאחר מכן היא סבלה מגלות מקצועית, ונאלצה להופיע בעיקר באירופה.
היא שבה להופיע בניו יורק בשנת 1978, במחזה "טימבקטו!" מעל במות ברודוויי.
בשנות השמונים שבה למצעדי הפזמונים: ב-1984 הוציאה לאור את להיט הדיסקו "Where Is My Man", אשר הקנה לה את תקליט הזהב הרשמי הראשון שלה.
השיר הגיע למקום ה-36 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-7 במצעד להיטי הדאנס האמריקאי.
ב-1986 הוציאה לאור להיט נוסף, "I Don't Care".
קיט הצליחה להגיע לקהלים חדשים, באמצעות הופעות רבות במועדוני לילה בארצות הברית ובבריטניה.
כמו כן, זכתה לאהדה רבה בקרב חברי הקהילה ההומוסקסואלית, והיא בתגובה הרבתה להופיע באירועי צדקה למען ארגונים הנלחמים במחלת האיידס.
להיט נוסף שלה, "Cha-Cha Heels", שהקליטה ביחד עם להקת "ברונסקי ביט", יצא בשנת 1989. השיר נועד במקור עבור דיוויין, אך הוקלט לבסוף על ידי קיט, זכה להצלחה רבה במועדוני הריקודים והגיע למקום ה-32 במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-1992 שיחקה בתפקיד משנה בלהיט הקולנועי "בומרנג", בכיכובו של אדי מרפי.
בסוף שנות התשעים הופיעה בכל רחבי ארצות הברית במחזה המבוסס על ספר הילדים "הקוסם מארץ עוץ".
בשנות האלפיים המשיכה להופיע במחזות זמר, בברודוויי ומחוצה לה, ובין היתר כיכבה במחזמר "סינדרלה".
במקביל המשיכה להופיע מדי פעם בקונצרטים בניו יורק.
לאחר מספר רומנים מתוקשרים, בין השאר עם אורסון ולס ועם צ'ארלס רבסון, המייסד והבעלים של חברת הקוסמטיקה "רבלון", קיט נישאה בשנת 1960 לג'ון ויליאם מקדונלד, שותף בחברה להשקעות בנדל"ן.
לשניים נולדה בת אחת, בשנת 1962. נישואיהם הסתיימו בשנת 1965. לקיט היו שני נכדים.
במשך שנים רבות התגוררה קיט במקביל בקונטיקט ובניו יורק.
החל מ-2002 התגוררה בקונטיקט בלבד, על מנת להיות קרובה למשפחתה של בתה.
קיט כתבה ופרסמה במהלך השנים שלושה ספרים אוטוביוגרפיים: "ילדה של יום חמישי" (1956), "לבד עם עצמי" (1976) ו-"אני עדיין כאן: וידוייה של חתולת מין" (1989).
קיט נפטרה ב-25 בדצמבר (חג המולד) 2008, בקונטיקט, ממחלת הסרטן.
1960 - הנצחה בשדרת הכוכבים של הוליווד
2007 - פרס אמי - השחקנית הטובה ביותר בסדרה מצוירת ("The Emperor's New School")
2008 - פרס אמי - השחקנית הטובה ביותר בסדרה מצוירת ("The Emperor's New School")
1966 - פרס אמי - הופעת האורח הטובה ביותר של שחקנית בסדרת דרמה ("אני מרגל")
1978 - פרס טוני - השחקנית הטובה ביותר במחזמר ("טימבקטו!")
2000 - פרס טוני - השחקנית הטובה ביותר במחזמר ("The Wild Party")
ארתור אברונין (נולד ב-6 באוגוסט 1982 בליטא) הוא כדורסלן ישראלי ששיחק בעמדת הסנטר.
אברונין גדל במחלקת הנוער של הפועל חולון, והגיע עמה עד גמר הפלייאוף, שבו הפסידה לבני הרצליה.
במקביל, שיחק בליגות לבתי הספר עם קריית שרת חולון.
בגיל 18 עבר לבוגרים של הפועל גליל עליון.
את משחק הבכורה שלו שיחק במדי קבוצת הפועל גליל עליון נגד עירוני חדרה.
הישגו הבולט ביותר עד כה הוא העפלה בעונת 2002 עם עירוני רמת גן לגמר פלייאוף, חצי גמר גביע המדינה ורבע גמר גביע קוראץ'.
במהלך עונת המשחקים 2002/3, שהייתה השנייה שלו במכבי רמת גן, היה אברונין מעורב בתקרית אלימה במועדון שבה נקרע גיד ברגלו וגם שריר ארבעת הראשים נפגע.
באמצע עונת 2008/09 חתם בקבוצת עיר מגוריו, מכבי אשדוד.
בתחילת עונת 2009/10 החליט לחזור לליגה הארצית וחתם בקבוצת הפועל גליל עליון/קצרין.
עונה לאחר מכן חתם בנצרת עילית.
במהלך עונת 2010–2011 עבר לשחק במכבי פתח תקווה בליגה הארצית.
בתחילת עונת 2012/13 חתם בקבוצת מכבי גדרה.
בספטמבר 2012 פרש השחקן מכדורסל.
אברונין שיחק בצעירותו בנבחרות השונות של ישראל.
בנבחרת הנוער (מקום 10 אליפות אירופה 2000).
ובנבחרת העתודה (מקום 10 אליפות אירופה 2002).
ארתור עלה לישראל עם הוריו מליטא בשנת 1991. ומאז הוא מתגורר באשדוד.
אביו, איגור אברונין, הוא שיאן ישראל בזריקת דיסקוס והיה שיאן ישראל בהדיפת כדור ברזל.
אחותו אנג'לינה אברונין הייתה אלופת ישראל לנוער בזריקת דיסקוס וחברת נבחרת ישראל.
סר ארתור אדוארד קנדי כיהן כמושל של המושבות הבריטיות סיירה לאון, אוסטרליה המערבית, האי ונקובר, הונג קונג וקווינסלנד.
ארתור קנדי נולד בקלטרה שבמחוז דאון באירלנד ב-5 באפריל 1809, והיה בנם הרביעי של יו קנדי (Hugh Kennedy) ושל רעייתו גריסיי דורתיאה (Grace Dorothea).
ארתור למד בצעירותו תחת מורים פרטיים, ולאחר מכן בשנים 1823–1824 התחנך בטריניטי קולג' שבדבלין.
בשנת 1841 רכש לעצמו דרגת קפטן בגדוד חיל הרגלים ה-68.
בשנת 1846 שב לאירלנד, ויתר על דרגתו הצבאית, והצטרף לוועדה שהוקדמה מכוח חוק העניים (Poor Law Commission), ואשר תפקידה היה לפקח על חלוקת המזון לנפגעי הרעב הגדול והיה אחראי על מחוז קלייר.
בשנת 1851, בתום הרעב הגדול, ועם ביטול תפקידו הקודם הצטרף לשירות הקולוניאלי הבריטי.
במאי 1852 מונה למושל גמביה אולם בטרם החל לכהן בתפקיד מונה למושל סיירה לאון, תפקיד בו כיהן עד שנת 1854, ושקד על ייעול הממשל המקומי ועל מניעת שחיתות.
בשנת 1854 קודם לתפקיד מושל אוסטרליה המערבית, תפקיד בו כיהן עד שנת 1862. בתקופת כהונתו פעל קנדי בנחישות לקידום הכלכלה.
באותה עת לא היה במושבה כל גוף מחוקק או מפקח, ופעולותיו הנחרצות נחשבו בעיני התושבים המקומיים כעריצות.
יחד עם זאת כלכלת המושבה פרחה בתקופת כהונתו.
קנדי יזם חקיקה, עודד הגירה למושבה (מרבית המהגרים היו פושעים אשר הוגלו מאנגליה, ובכך נהנתה המושבה מכספי יישובם), וכן עודד חקלאות וחיפוש משאבים טבעיים.
עם שובו לאנגליה בשנת 1862, ולאור הצלחותיו, קיבל תואר אבירות במסדר האמבט.
ביולי 1863 מונה למושל האי ונקובר.
קנדי הגיע לוונקובר במרץ 1864. למושבה זו הייתה מועצה מחוקקת חזקה, אשר מנעה מקנדי יוזמות חקיקתיות ושינויים ממשלתיים.
בתקופה זו סבלה המושבה משפל כלכלי והעדר יכולתו לקדם את הכלכלה הביאה לכך שקנדי הואשם במצב הכלכלי הקשה.
עם איחוד המושבה עם קולומביה הבריטית באוקטובר 1866 סיים קנדי את תפקידו ושב ללונדון.
בדצמבר 1867 קיבל תואר אבירות בדרגה גבוהה יותר במסדר האמבט, ומונה למושל מושבת מערב אפריקה - תפקיד בו כיהן עד שנת 1872.
בשנת 1871 קיבל תואר אביר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
בשנת 1872 מונה קנדי לתפקיד המושל השביעי של הונג קונג, תפקיד בו כיהן עד שנת 1877. בתקופת כהונתו ייסד את הדולר ההונג קונגי, ופיתח את אזור קנדי טאון במערב ויקטוריה סיטי שבאי הונג קונג.
בתום כהונתו כמושל הונג קונג מונה קנדי לתפקיד מושל קווינסלנד, תפקיד אותו נשא עד שנת 1883.
בתום כהונתו עלה קנדי על האונייה "אוריינט" בדרכו לאנגליה.
ב-3 ביוני 1883 בעת שהאונייה הפליגה בסמוך לעדן שבים האדום נפטר קנדי ונקבר בים.
בשנת 1839 נשא קנדי לאישה את ג'ורג'ינה מקקארטני (Georgina MacCartney), ולבני הזוג נולדו שתי בנות ובן - ארתור הרברט ויליאמס.
ג'ורג'ינה נפטרה ב-3 באוקטובר 1874.
על שמו של קנדי נקרא אזור קנדי טאון וכן דרך קנדי בהונג קונג, וכן אגם קנדי שבקולומביה הבריטית.
ארת'לינגס הוא סרט תיעודי העוסק בשימוש בבעלי חיים על ידי האנושות למטרות חיות מחמד, מאכל, לבוש, בידור, ומחקר מדעי.
הסרט יצא לאור בשנת 2005 ומקוריין על ידי השחקן חואקין פיניקס.
את הפסקול של הסרט יצר המוזיקאי מובי.
הפילנתרופ האוסטרלי, פיליפ וולן עזר במימון סרט זה.
בסרט הוצגו עבודות של האמנית הבריטית סו קו.
ארת'לינגס משתמש בצילומי וידאו שצולמו דרך מצלמות נסתרות ומתאר את הסבל שעובר על בעלי החיים אשר מועסקים בכפייה על ידי תעשיות שונות למטרות כמו מאכל, חיות מחמד, בידור, ספורט, ומחקר מדעי ורפואי או בבתי מחסה וחוות מתועשות.
חואקין פיניקס הגיב על הסרט:
בנוסף הגיב פיטר סינגר, מחבר הספר "שחרור בעלי-החיים", על הסרט: "אם הייתי יכול לגרום לכל האנשים בעולם לראות סרט אחד, זה יהיה ארת'לינגס".
הפילוסוף טום ריגן הגיב גם הוא ואמר "בשביל אלה שראו את ארת'לינגס, העולם אף פעם לא יהיה אותו דבר".
הסרט זכה בפרסי "הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים האמנותי ופסטיבל הסרטים של סן דייגו, וזכה בפרס "הסרט בעל התוכן הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של בוסטון.
חואקין פיניקס זכה בפרס על פעילות הומניטרית בעקבות מעורבותו בסרט.
בבוקר 21 ביולי 2020 חטף פעיל זכויות בעלי חיים אוקראיני אוטובוס ובו 16 איש.
הפעיל שחררם באמצע הלילה, לאחר שנשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי פרסם בפייסבוק המלצה על ארת'לינגס.
ההמלצה שנמחקה לאחר שחרור השבויים.
ארתור או'קונל היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי.
אוקונל הועמד לשני פרסי אוסקר בשנות ה-50 של המאה ה-20 על הופעותיו בסרטים "אנטומיה של רצח" ו"פיקניק".
נולד וגדל בניו יורק סיטי.
או'קונל החל את דרכו בשנות ה-30 ב"תיאטרון מרקורי" ובסרטים קטנים בהם הופיע בעיקר כניצב.
את פריצתו עשה או'קונל בשנת 1955 בזכות תפקיד משני בדרמה הרומנטית של ג'ושוע לוגאן "פיקניק" בתור בעל החנות הווארד ביוואנס, עליו הועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
או'קונל המשיך לשתף פעולה עם לוגאן גם בשנה שלאחר מכן בסרט "תחנת אוטובוס" בו שיחק בתפקיד וירג'יל בלסינג חברו של הקאובוי בוגארד (דון מארי).
ב-1958 הופיע במערבון "איש המערב" של אנטוני מאן בתפקיד הפושע סם ביסלי.
או'קונל כבר היה לשחקן מוערך בשנת 1959 כאשר כיכב בדרמת הפשע "אנטומיה של רצח" של אוטו פרמינגר בתור הפרקליט אמט מקרטני, על התפקיד הועמד או'קונל בשנית לפרס האוסקר בקטגוריית המשנה.
בשנה זו שיחק גם כן בקומדיית המלחמה של בלייק אדוארדס "מבצע תחתונית".
בשנת 1960 שיחק או'קונל במערבון "סימארון".
ב-1964 הופיע פנטזיה הקומית של ג'ורג' פאל "שבעת פניו של ד"ר לאו" בתפקיד הטייקון האכזרי קלינט סטארק.