tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אמו, שעבדה כפרוצה, נפטרה בלידתו בגיל 22. בשל כך, גודל דרייפר (אז ויטמן) על ידי אביו, ארצ'יבלד ארצ'י ויטמן, ועל ידי אמו החורגת אביגיל.
בגיל עשר היה ויטמן עד למותו של אביו, שנהרג על ידי סוס במהלך סופת ברקים.
בעקבות זאת עברו הוא, אביגיל ואחיו למחצה אדם לפנסילבניה, שם חיו עם גבר שנודע כ"דוד מק".
יחסיו של ויטמן עם משפחתו היו מורכבים - הוא גילה לאשתו בטי שארצ'יבלד הכה אותו באופן קבוע, ושחלם על היום בו יוכל לרצוח אותו.
לא ברור אם סבל מהתעללות גם מצדה של אביגיל, אך הלה התייחסה אליו כ"בן של פרוצה".
כשנודע לו על מותה הגיב ויטמן בפשטות: "טוב".
דוד מק, לעומת זאת, היה נחמד אליו - כך סיפר לאשתו כשהתוודה בפניה על עברו.
אדם, אחיו הצעיר, ביקש להיפגש איתו לאחר שנים רבות של נתק.
דון פגש אותו פעמיים, העניק לו סכום כסף גדול, והכריז שאינו רוצה לראות אותו יותר.
זמן מה לאחר מכן, כשהחליט לדבר עם אחיו הצעיר ואף להתפייס עמו, גילה שהתאבד זה לא מכבר.
כשוויטמן היה בתחילת שנות העשרים לחייו, הוא התגייס לצבא, ונשלח לשרת במלחמת קוריאה.
הוא הוצב תחת הפיקוד של דונלד דרייפר, מהנדס שהיה ממונה על בניית בית חולים שדה, כשוויטמן היה היחיד שסייע לו.
השניים הופגזו באש ארטילריה ונשק קל על ידי האויב, אך שרדו את ההתקפה.
תוך כדי ניעור האבק מגופם הם הציתו סיגריות וחגגו, ודרייפר ציין שוויטמן, ככל הנראה, השתין על עצמו במהלך ההתקפה.
בעודו מחזיק את המצית בידו, וויטמן ניקה את הכתם שעל מכנסיו, ואז הפיל בטעות את המצית על שלולית דלק שנשפכה במקום, שהציתה מצבור של חומרי נפץ.
שרשרת אירועים זו גרמה לפיצוץ שהרג את דרייפר, והשחית את גופתו עד כדי כך שלא ניתן היה לזהותה.
ויטמן הסיר מגופתו של דרייפר את תג השם והחליף אותו עם זה שלו.
ויטמן, שזוהה בשלב זה כדרייפר, התעורר בבית חולים וקיבל פרס על הקרבתו ותרומתו.
הוא נשלח הביתה מלווה בארון המתים של דרייפר, שזוהה כעת בתור ויטמן, כדי להביע את תנחומי הצבא בפני שארי בשרו.
הוא התחמק כשראה את הוויטמנים בתחנת הרכבת, אך אחיו אדם הבחין בו.
ויטמן ביצע את בריחתו, והחל את חייו כדון דרייפר.
בזהותו החדשה, איתר דרייפר באופן פתאומי את אנה דרייפר, אלמנתו של דרייפר שאת זהותו נטל.
השניים הפכו לחברים קרובים, אף על פי שמפגשיהם היו מועטים לאחר שדרייפר הכיר את בטי הופסטאדט והתחתן איתה.
גם לאחר שהתגרש באופן חוקי מאנה, המשיך לתמוך בה מבחינה כספית.
במהלך נסיעתו בת השבועיים לקליפורניה, דון ביקר את אנה כדי "לנקות את הראש".
דון היה מחובר מאוד לאנה, וראה אותה כאשת הסוד הקרובה שלו, לנוכח העובדה שהיא היחידה שידעה עליו את כל האמת.
אנה מתה מסרטן בעונה הרביעית.
זמן מה עבד כאיש מכירות של מכוניות משומשות, ולאחר מכן כאיש מכירות בחנות פרוות.
בעבודה זו הכיר את אשתו לעתיד, בטי, שהייתה דוגמנית באותה תקופה והצטלמה עבור החברה שדרייפר עבד בה.
רוג'ר סטרלינג טען פעם כי "גילה" את דרייפר בעבודה זו, והביא אותו לעבוד בסטרלינג קופר.
אך השתלשלות העניינים הייתה מעט שונה.
לאחר שדרייפר ניסה למכור לסטרלינג בגדים בחנות שבה עבד, הלה יצא לשתות איתו והשתכר מאוד.
למחרת, דרייפר מגיע ל"סטרלינג קופר", פוגש שם את סטרלינג, ומסביר לו שהוזמן על ידו לעבוד בסטרלינג קופר.
סטרלינג, שהיה שיכור לגמרי כשהציע לדון את המשרה, לא זכר אותו אך גם לא התווכח עם דבריו, מה שהוביל לכך שדרייפר החל לעבוד בסטרלינג קופר.
לאחר נישואיהם, בטי ודון עוברים לגור באוסינג שבניו יורק.
דרייפר נבחר להיות מנהל מחלקת הקריאייטיב, ולאחר מכן הפך שותף משני בחברה.
הוא נחשב כנכס הודות לכישרונו הניכר ויכולתו להבין את רצונות הלקוחות, להעלות רעיונות מועילים ובסופו של דבר גם למכור אותם.
בשל כשרונותיו, הוא מחוזר לעיתים על ידי משרדי פרסום אחרים.
מנהל בכיר נוסף בחברה, פיט קמפבל, רואה את דרייפר כמורה רוחני מחד, וכמי שמונע ממנו להתקדם בחברה מאידך.
כשקמפבל לוקח ביודעין חבילה שמיועדת לדרייפר מאחיו אדם, הוא מגלה את זהותו האמיתית של דרייפר, ומנסה לסחוט אותו.
כשקמפבל מתעמת עם דרייפר במשרדו לגבי מה שגילה, דרייפר הולך ישירות למשרדו של השותף הבכיר בחברה, ברט קופר, כשקמפבל אחריו.
כששניהם במשרדו של קופר, קמפבל מגלה על זהותו האמיתית של דרייפר לברט, שמגיב בפשטות במשיכת כתפיים, לתדהמתו של קמפבל.
קופר משתמש במידע זה לאחר מכן, כדי לאלץ את דרייפר לחתום תחת לחץ על חוזה העסקה של שלוש שנים.
פגי אולסן מתחילה את הקריירה שלה בסטרלינג קופר כמזכירתו של דרייפר, אך הודות לתמיכתו הופכת לרעיונאית.
הוא מטפח את הכישרון שלה ועוזר לה ללמוד את המקצוע כשהיחסים ביניהם הופכים בהדרגה ליחסי תלות הדדית.
בעונה השנייה, דרייפר מבקר את אולסן בבית החולים לאחר שילדה ונטשה את בנה, מעודד אותה להמשיך הלאה ולשכוח את המקרה.
הוא אף מבטיח לה שישמור על כך בסוד, כך שמעמדה בחברה לא יפגע.
בהמשך, אולסן שחררה את דרייפר בערבות ממעצר, לאחר שביצע תאונה בעת שהיה שיכור, בחברת אישה, ואפשרה לבת לווייתו להשתכן בדירתה עד שתבריא.
לרוב, דרייפר אינו מפלה את אולסן, אך אינו נענה לבקשותיה להעלאה במשכורת, מה שגורם לה לשקול מעבר לסוכנות אחרת.
בעונה הרביעית, אולסן מקבלת משימות יותר תובעניות, ואחריות רבה יותר בחברה החדשה של דרייפר.
בתקופה זו, השניים מפתחים יחסי אמון ונוחות, בתחום המקצועי והאישי גם יחד.
באחד מפרקי העונה הרביעית, דרייפר נשבר כאשר קיבל קריאה להתקשר לקליפורניה, וחשש כי היא מבשרת על דבר מותה של אנה, אשת סודו, אשר ידע כי סבלה מסרטן.
דון מצא ניחומים אצל אולסן, פתח בפניה את הלב וסיפר לה דברים על עברו, אשר לא סיפר לאיש בחברה.
בטי דרייפר לא הייתה מודעת לעברו של דון, עד שגילתה במגירתו תמונות ומסמכים מחייו הקודמים.
כשבטי התעמתה עם דון ודרשה לשמוע את האמת, דון נשבר וחשף בפניה את הסוד על זהותו האמיתית.
נישואיהם סבלו ממשבר נוסף כשבטי הבינה ביום של רצח קנדי, שהיא אינה אוהבת את דון ואינה סומכת עליו.
זמן קצר לאחר מכן, היא נוסעת לנבדה כדי להגיש בקשה לגירושין.
לאחר שעזב את בית המשפחה, דון עובר לגור בדירה שכורה משלו.
בדצמבר 1963, דון דרייפר שכנע את ברט קופר, רוג'ר סטרלינג וליין פרייס בנוסף לפגי אולסן, פיט, והארי, לעזוב את "סטרלינג קופר" ולהקים חברה חדשה, ואף צירף ליוזמה את ג'ואן.
הם מייסדים את סוכנות "סטרלינג קופר דרייפר פרייס", כשבתחילה הם עובדים בסוויטה במלון ולאחר מכן הם עוברים למגדלי "טיים לייף".
בפרק הראשון של הסדרה דרייפר נוזף בקמפבל, לאחר שזה האחרון דיבר בגסות על פגי אולסן בפגישתו הראשונה עמה.
בפרק הראשון בעונה השנייה, דרייפר עולה במעלית; במעלית נמצאים גם שני גברים צעירים שמשוחחים בגסות על מין.
כאשר אישה מבוגרת נכנסת למעלית והם ממשיכים בשיחתם למרות זאת, מורה דרייפר לאחד מהם להוריד את כובעו.
הלה מסרב, ודרייפר מוריד לו את הכובע בעצמו.
השניים מפסיקים את השיחה, ונמנעת מהאישה המבוגרת המבוכה שכרוכה בשמיעתה בחלל סגור וקטן.
בפרק השלישי בעונה השלישית, דרייפר מגיע לחתונתו של רוג'ר סטרלינג, שם רוג'ר שר סרנדה לאשתו, כשהוא מאופר בתור זמר שחור.
דרייפר ופיט הם האורחים היה היחידים שלא הרגישו נוח עם המחזה.
באחד מפרקי העונה הרביעית, נזף קלות על קן קוסגרוב, ליד עובדים אחרים, על כך שצחק על לקוח עם בעיית גמגום חמורה.
בנוסף, דרייפר נצמד לקודי עבודה מחמירים, כמו רבים מעמיתיו.
באחד מפרקי העונה השנייה, דרייפר מתאכזב כשנאמר לו לוותר על הלקוח מהחברה האזורית הקטנה "Mohawk Airlines", כדי לנסות את מזלם של "סטרלינג קופר" ב"אמריקן איירליינס".
בעונה השלישית הוא חושש לחתום עם לקוח עשיר ונלהב שרוצה לשפוך את הונו כדי לקדם את "ג'אי ג'אי", סוג ספורט שיכול להחליף את בייסבול בתור "המשחק של אמריקה" לדעת הלקוח, ודון יודע שלקוח זה יבזבז את מיטב כספו על פרויקט לא יעיל.
דון גם שומר את סודו של סלבטורה רומנו, מנהל מחלקת האומנות, הומוסקסואל שנמצא בארון, אשר דון ראה אותו עם גבר כאשר פרצה אזעקת שרפה במלון ששניהם שהו בו לצורך עסקים.
אף על פי שדון ממשיך לשמור את הסוד, הוא מפטר את סאל לאחר מכן, מאחר שלי גרנר ג'וניור, בנו של לקוח חשוב במשרד, זועם על סאל, לאחר שסירב להתקרב אליו מינית כאשר שניהם היו בחדר העריכה.
נראה גם במהלך הפרקים שדון מתחרט על יחסו למשפחה.
באחד מפרקי העונה השלישית, כאשר בטי יולדת את ילדם השלישי, דון מנהל שיחה בחדר ההמתנה עם גבר נוסף שמצהיר שהוא הולך להיות טוב בשביל אשתו וילדו, ובולט לעין שגם דון מרגיש כך.
דון הכיר את אשתו לשעבר, בטי דרייפר (הופסטאדט), בימים שבהם דגמנה, והפתיע אותה כאשר קנה לה את הפרווה שלבשה לצילומים של החברה שעבד בה.
המחווה הזאת החלה את מערכת היחסים שלהם.
בטי ודון התחתנו כאשר היא הייתה בתחילת שנות העשרים לחייה, וזמן קצר לאחר מכן היא ילדה את בתם הראשונה, סאלי.
כמה שנים לאחר מכן, היא ילדה את בנם הראשון, בובי.
בעונה השלישית, בטי ילדה בן שני שנקרא יוג'ין, שנקרא על שם אביה שמת לא מזמן, אשר לדון היו איתו יחסיו מתוחים.
דון בוגד בבטי באופן קבוע במהלך שתי העונות הראשונות.
בעונה הראשונה, דרייפר מעורב ביחסים עם מידג', ביטניקית ומאיירת שעובדת מדירתה הקטנה והמלוכלכת.
עורך חייה הבוהמיאני של מידג' וחבריה אינם מושכים את דון, אך היא מציעה לעזוב את עבודתו המלחיצה.
דון מקבל בונוס מסטרלינג קופר בסך 2,500$, ומציע למידג' לצאת איתו לחופשה בפריז.
לבסוף דון משנה את דעתו כאשר מגלה שמידג' מאוהבת בבחור אחר, ושם לה את הצ'ק בתוך חולצתה.
הוא מבקש ממנה לקנות עם הכסף הזה מכונית, ולעזוב.
דון לא רואה אותה יותר עד העונה הרביעית, כאשר מידג' מעמידה פנים שהיא מופתעת לראותו כאשר היא רצה לעברו, ומקווה בסתר ליבה למכור לו ציור, כדי לממן את השתמשותה בהרואין.
היא מזמינה אותו לבקר אצלה, הוא מסכים, אך כאשר מבין מה המטרה האמיתית שלה, הוא רוכש ציור ועוזב.
במהלך העונה הראשונה, דון רודף אחרי רייצ'ל מנקן, יהודייה, בתו של אברהם מנקן, המייסד המזדקן של החנות היוקרתית של המשפחה.
רייצ'ל, בחורה בת 28, מחונכת, מתוחכמת ואשת עסקים שמבינה עניין, מסייעת לאביה להמשיך ולקדם את העסק המשפחתי.
אף על פי שמתקוטט איתה במהלך פגישותיהם העסקיות הראשונות, דון מפתח רומן עם רייצ'ל.
היא שמה סוף לרומן ב-8 בנובמבר 1960, הלילה שבו מגיעות תוצאות הבחירות לנשיאות.
היא מפליגה לאירופה, ומתחתנת עם גבר יהודי.
בעונה השנייה, דון בוגד באשתו עם אישה מבוגרת, בובי בארט.
היא אשתו של ג'ימי בארט, קומיקאי שמצלם פרסומת עבור הלקוחות של סטרלינג קופר, "Utz Potato Chips".
דון לא אוהב את תביעותיה של בובי והתנהגותה הלא מקצועית.
דרייפר ובובי ממשיכים ברומן, כאשר הולכים לטיול בלונג איילנד, אך תוכניותיהם נהרסות לאחר תאונת דרכים, שאחריה דון נעצר בשל נהיגה בשכרות.
דון קורא לפגי לעזרה, והיא מוציאה אותו ממעצר בכך שמלווה לו 110$ לתשלום הקנס.
לאחר מכן מאחסנת את בובי אצלה עד שיחלימו פצעיה מהתאונה.
השניים ממשיכים את הרומן כאשר בובי פולטת שהפילגש הקודמת של דון דיברה יכולותיו המיניות.
דון, שמעריך את פרטיותו מאוד, מזועזע שתסבוכותיו מחוץ לנישואים עוברים באוזניים שהם לא שלו, ומסיים מיידית את הרומן.
למרות זאת, דון חייב להמשיך את יחסיו המקצועיים עם בובי וג'ימי, ונפגש איתם ביחד עם בטי, ב"Stork Club", פאב מפורסם בניו יורק.
באותו ערב ג'ימי מגלה לבטי שבני זוגם מנהלים רומן.
בטי המוטרדת מתעמתת עם דון, אך הוא מכחיש באופן חוזר את הטענות, והכחשותיו מרגיזות את בטי.
בסופו של דבר, בטי מוכנה לשים את החשדות מאחוריה, אך כשרואה את הפרסומת בכיכובו של ג'ימי, הכעס חוזר אליה.
היא מתקשרת אל משרדו של דון ואומרת לו לא לחזור הביתה.
לאחר המקרה דון עובר לגור במלון, ולעיתים קרובות ישן במשרדו.
אביה של בטי, יוג'ין, חוטף שבץ נוסף ומבקש מבטי לבוא יותר.
בשל כך, היא ודון מעמיד פני זוג נשוי ושמח בזמן ששוהים בבית אביה.
כשהסניליות של יוג'ין גוברת, הוא מסביר בפתיחות את הבוז שיש לו כלפי דון כשאומר שאי אפשר לסמוך עליו.
לאחר שהייתה עדה להתדרדרות המהירה במצבו של אביה, בטי מפתיעה את דון במחווה מינית באמצע הלילה, כשגורמת לו להאמין שהיא סלחה לו.
למרות זאת, כשהם חוזרים הביתה, בטי אומרת לדון לא לחזור הביתה.
לאחר זמן מה, בטי מגלה שהיא בהריון.
דון מצטרף לפיט לנסיעה עסקית ללוס אנג'לס.
בקליפורניה, דון פוגש ויקונט אירופאי עם בתו בת ה-21, ג'וי.
אף על פי שקבע עם קמפבל שזו נסיעה לעסקים בלבד, דון מצטרף לג'וי ול"ג'ט סט" שלה, שמתארים עצמם בתור נוודים, ואיתם הוא יוצא לחופשתם בפאלם ספרינגס.
לילה אחד, ג'וי שוחה ערומה בבריכה הגדולה במטרה לפתות את דון, בעוד היא מוקפת בבני משפחה אחרים וילדים קטנים.
דון מגלה שה"חופש המיני" מופרז אפילו בשבילו, ומחפש ברחבי קליפורניה את אשת הסוד שלו, אנה דרייפר.
אנה מרגיעה את דון שאומר לה שהוא "הרס את הכל", והעובדה שהוא אוהב את בטי לא אומרת שהוא צריך לספר לה הכל.
דון מתרחץ באוקיינוס השקט בתור מחווה להתחלה חדשה, וחוזר הביתה כדי להכריז על אהבתו לבטי ומבקש ממנה לקבל אותו בחזרה.
בעונה השלישית, לדון יש רומן אשר מחזיק כמה חודשים עם מורתה של בתו, סאלי, סוזן פארל.
מערכת היחסים ביניהם נפרמת לאט במהלך כמה ממפגשים מקריים ושיחות מלאות ברמיזות.
הם ממשכים את המשיכה ביניהם בספטמבר 1963. דון מסיים את הרומן ב-30 באוקטובר 1963. באותו יום הוא חושב שבטי והילדים מחוץ לעיר, ומתכנן סוף שבוע עם סוזן.
כשסוזן מחכה לו במכונית, שמחכה שדון יביא מהבית מזוודה, דון המום למצוא את בטי בבית.
בטי מגלה לדון שהיא מצאה את המפתח למגירתו הסודית בשולחנו, ובה תמונות ומסמכים מחייו הקודמים, וגם כמה מאות דולרים למקרה חירום, ומגלה ששיקר לה.
היא מכריחה ממנו להגיד לה את האמת על עברו, והוא מתוודה על שמו האמיתי, ועל ההטעיה שעשה.
דון לא חוזר למכונית, שם מחכה לו סוזן, ככל הנראה במשך שעות, ובסוף היא נכנעת וחוזרת הביתה.
הוא מתקשרת אליה למחרת כדי להיפרד, כדי לשמור על נישואיו.
בהמשך בטי מחליטה שהיא לא יכולה יותר להיות עם דון, ומתגרשת ממנו על מנת שתוכל להיות עם הנרי פרנסיס.
רדיפת הנשים של דון מגיעה לשיא בעונה הרביעית, אשר מתרחשת בין 1964–1965. בתחילת העונה, 1964, דון שוכר פרוצה כדי שתסטור לו במהלך יחסי המין.
אשתו של רוג'ר, ג'יין, מסדרת לדון חברה צעירה ויפה, בתאני, במחשבה שדון לא יצא עם בחורה מאז סיום נישואיו בנובמבר 1963. במהלך שבוע שבו הרבה לשתות, דון הולך למיטה עם אישה אחת, מתעלף, מתעורר ולידו אישה אחרת, ואין לו מושג מה קרה.
דון ממשיך לשלם לפרוצה שסטרה לו, ואף מזמין את חברתה הזונה לדירתו לילה אחד, בנוסף אליה.
במהלך ביקור בסן פדרו (קליפורניה) כדי לבקר את אנה דרייפר, דון מנסה להתחיל עם אחייניתה בת ה-18, אותה דון הכיר מילדותה.
היא מסרבת למהלכיו של דון, ובמקום זה מספרת לו שדודתה אנה גוססת מסרטן.
דון לוקח את החדשות קשה.
כשדון חוזר שיכור הביתה, לאחר מסיבת חג המולד במשרד, הוא מגלה ששכח את מפתחותיו במשרד, ומזכירתו, אליסון נוסעת להביא לו אותם.
הוא מפתה אותה במהרה לבלות איתו לילה על הספה.
לאחר הלילה שבו שכבו, קיים מתח מקצועי בין השניים, כשדון מתנהג כאילו כלום לא קרה.
מבולבלת ושבורת לב, אליסון מחליטה שהיא לא יכולה יותר לעבוד בשביל דון, ומבקשת ממנו לכתוב בשבילה מכתב המלצה בשביל עבודה אחרת.
אך כשתגובתו פוגעת בה, אליסון מודאגת מאוד.
היא זורקת קופסת סיגריות על דון וקוראת לו "בן אדם רע", ויוצאת בסערה ממשרדו.
דון יוצא נרעד מן המקרה, ואליסון מוחלפת בידי מזכירה מבוגרת, שמרמזת לו שהיא מודעת לכך שדון פיתה את אליסון.
דון מנסה לכתוב מכתב התנצלות לאליסון ולבסוף נכנע.
מזכירתו החדשה היא אידה בלאנקשיפ, מזכירתו לשעבר של ברט קופר, ובמפתיע, מאהבתו של רוג'ר מלפני שנים רבות.
אידה היא אישה מבוגרת עם בעיות ראייה והתנהגות חמת מזג שלעיתים מפריעה לדון, אך עדיפה בשביל דון, מכיוון שהיא מבוגרת ולא מושכת.
בוקר אחד היא מתה בשיבתה בכיסא, מה שמזעזע את דון ואת המשרד כולן.
במהלך העונה הרביעית, דון מתיידד עם ד"ר פיי מילר, צרכנית ופסיכולוגית, שאיתה עובד לעיתים קרובות.
בתחילת 1965, לפני שהיא יוצאת עם דון, והיא מיידעת אותו: "אתה תהיה נשוי עד סוף השנה".
לאחר כמה מקרים שבהם התייחס אליה באופן "ג'נטלמני", פיי מתחילה לפתח קשר רומנטי עם דון.
במהלך אחד מהמשברים שלו, דון חושף בפניה קצת מעברו המגוון.
היא אוהדת אותו, ומציעה לו תמיכה רגשית.
בנוסף היא מזהירה את דון שהיא "לא טובה עם ילדים וחסרת ניסיון לידם".
דון לא נפגש יותר עם פרוצות, ונראה כי השתקע בחברת פיי.
אף על פי שנראה כי דון מתאהב בפיי האלגנטית, לילה אחד מייגן מפתה אותו במשרדו, והשניים שוכבים.
הייעוץ של פיי לא יכולה יותר לעבוד עם סטרלינג קופר דרייפר פרייס, והיא מפוטרת, והיא מתרגשת בשל כך שהיא ודון יכולים עכשיו "להסתובב בחופשיות".
בפרק האחרון של העונה הרביעית, פיי מאמינה שמערכת היחסים שלה עם דון חזקה מתמיד.
אשתו לשעבר של דון, בטי פרנסיס, מפטרת בפתאומיות את קרלה, האומנת של הילדים מלידתם, ודון צריך למצוא להם אומנת חדשה שתשהה איתו ועם ילדיו בקליפורניה (הוא צריך להגיע לשם כדי לחתום על מסמכי קניית הבית של אנה, שדון קנה לה, בסאן פדרו).
הוא לוקח איתו את מייגן כדי שתוכל ללכת עם הילדים לדיסנילנד ולשמור עליהם בבריכת המלון.
כשהוא מגיע לבית של אנה בפעם האחרונה, אחייניתו אומרת לו שאנה השאירה לו את טבעת היהלום היקרה שלה, שהייתה גם טבעת הנישואין שלה (זאת שניתנה לה בידי דון דרייפר האמיתי).
דון נרגש מהמתנה שאנה השאירה בשבילו, ומבין שמשאלתה האחרונה הייתה שהוא יהיה שמח ויתחתן שוב.
הוא מתחיל לראות שהוא וילדיו מרגישים מאוד נינוחים עם מייגן בת ה-25. אף על פי שפיי יפה ואינטליגנטית, דון מבין שמייגן הרבה יותר טובה בשבילו כי הוא "סוף סוף מרגיש עצמו" כשהוא לידה.
הוא שוכב עם מייגן באותו לילה, ומציע לה נישואין עם טבעת האירוסין של אנה, כשאומר לה שהטבעת הזו קרובה לליבו.
מייגן לא יודעת דבר על עברו של דון או על אנה, בדיוק כמו שבטי לא ידעה זאת כאשר התחתנה איתו.
היא מסכימה להצעה, והשניים חוזרים לניו יורק כדי לספר על האירוסין המפתיעים.
דון מחייג לפיי כדי להיפגש איתה בפרטיות ולספר לה.
פיי במהרה מבינה שמשהו לא בסדר, ותובעת מדון להגיד לה בטלפון מה קרה.
דון מספר לפיי בטלפון כי הוא מאורס.
פגי אולסן, מזכירתו לשעבר, נדהמת מהבשורה.
דון גם מעדכן את אשתו לשעבר בטי, בזמן שהיא מסיימת לארוז את ביתה לפני שהיא עוברת דירה עם הנרי והילדים.
הוא מיידע אותה שזו המזכירה שלו, מייגן, שהשגיחה על הילדים בקליפורניה, שאליה עומד להינשא.
נראה כי בטי מאוכזבת שהיא גרמה לכך מאחר שפיטרה את קרלה (קרלה הייתה אמורה להשגיח על הילדים בקליפורניה, אך לאחר פיטוריה מייגן הייתה צריכה לבצע את העבודה), ונראית עצובה למשמע החדשות של דון, כי נישואיה להנרי פרנסיס, המבוגר ממנה בהרבה שנים, רעועים.
בטי, הנרי והילדים עוברים לבית חדש בריי.
בתחילת העונה החמישית נאמר כי מייגן יודעת על זהותו האמיתית של דון.
נראה כי הוא מאוהב נואשות באשתו החדשה, ושבכוונתו שלא לחזור על הטעויות שעשה עם אשתו החדשה.
הוא אף מצהיר בפני פיט קמפבל שאם הוא היה מתחתן תחילה עם מייגן הוא לא היה בוגד מלכתחילה.
עם זאת, כאשר העונה מתקדמת, דון ומייגן מתרחקים זה מזו על רקע קריירת המשחק המדשדשת של מייגן.
ריחוק זה מגיע לשיאו בעונה השישית, בה מתגלה כי דון מנהל רומן עם סילביה רוזן, שכנתו הנשואה.
על אף שהיא מזהירה אותו שלא להתאהב בה, עם התפרקות הרומן דון הופך לשבר כלי ומתנהג בניכור כלפי אשתו.
כמו כן, הוא בוגד במייגן עם אשתו לשעבר בטי בעת מחנה קיץ של בנם, והיא מביעה אמפתיה כלפי אשתו החדשה.
לאחר טובה שדון עושה לבנה של סילביה, האם אסירת התודה גומלת לו במחווה מינית אליה סאלי עדה.
סאלי לא מספרת למייגן על מה שראתה, אך מאותו הרגע יחסיה עם אביה הופכים למתוחים.
בתחילת העונה השביעית מייגן עוברת לקליפורניה בעקבות קריירת המשחק שלה, ואילו דון נשאר בניו יורק.
מייגן בטוחה שדון נאלץ להישאר בניו יורק עקב עבודתו, אך למעשה הוא נמצא בחופשה שנכפתה עליו על ידי שאר השותפים.
כאשר מייגן מגלה שדון מעדיף להיות רחוק ממנה, הדבר מוביל למשבר בנישואיהם שבסופו הם מתגרשים.
דון אכול רגשות האשם מנסה לפצות את מייגן עם הסכם גירושין נדיב, ואף על פי שהיא מסכימה לקבל את הכסף היא מפטירה במרירות שדון הרס את חייה.
דון דרייפר מחוקה באחד מפרקי הסדרה קומיוניטי בידי הדמות עבד, אשר מנסה ללמוד איך למשוך נשים מקבוצת הספרדית שלו למיטה.
הוא מתאמן על אחת מידידותיו, אנני, שמגולמת על ידי אליסון ברי (אשר משחקת גם ב"מד מן").
בעונה השלישית של הסיטקום של NBC, רוק 30, אחד העובדים, קנת' פרסל, צועק "שמי האמיתי הוא דיק וויטמן!" כאשר הוא נכנע לאלרגיה שלו לתותים.
ג'ון האם מופיע ברוק 30 מדי פעם בתור ד"ר דרו באיירד.
באחד ממערכוני סאטרדיי נייט לייב הייתה פרודיה על דון דרייפר.
ב-2009 דרייפר נבחר לפי הפורטל "AskMen.com", לגבר הכי משפיע בעולם.
באחת מהכתבות ב"Daily Beast", נטשה ורגס קופר משווה את דמותו של דון דרייפר לאישיויות קרי גרנט, קלארק גייבל, המפרי בוגרט וג'ון ויין.
המגזין "College Humor", הכין כמה מאמרים וקטעים על דון דרייפר, כשהם מעמידים אותו בכל סיטואציה אפשרית (בין אם זה בחיי היום יום ובין אם זו סיטואציה נדירה), ומראים בהגזמה איך הוא היה מגיב.
דרייפר הופיע לצד קונאן או'בריין בתוכנית הראשונה של סדרת הטוק שואו שלו, קונאן.
דון דיאמונט נולד בשם דונלד פיינברג הוא שחקן טלוויזיה אמריקאי-יהודי.
ידוע בשל גילום הדמות בראד קרלטון אותה גילם שנים רבות בסדרה של CBS "צעירים חסרי מנוח".
נכון להיום הוא משחק את ביל ספנסר ג'וניור בסדרה "היפים והאמיצים".
דיאמונט נולד בניו יורק, ניו יורק.
דיאמונט הוא יהודי, ובראיון שהעניק ל"Soap Opera Digest" הוא הצהיר שחבק בשלמות ביהדותו רק בשלב מאוחר יותר בחייו.
במשך כמה שנים דגמן למותגים מצליחים.
ב-1990 הוא נכנס לרשימת "הגברים הכי יפים" מטעם מגזין "פיפל".
דיאמונט היה בעמוד השער של המגזין "פלייגרל" פעמיים, ב-1988 ו-1995.
ב-2009 הוא נבחר ל"שחקן האופרה הוותיק הסקסי ביותר" מטעם מגזין "פיפל".
הוא קיבל את התפקיד הראשון שלו כשחקן בסדרה "ימי חיינו" ב-1984. הוא שיחק בסדרה שנה אחת בלבד.
דיאמונט ידוע בעיקר מגילום איש העסקים בראד קרלטון בסדרה "צעירים חסרי מנוח" שבה שיחק מ-1985 עד 1996. הוא חזר לשחק בסדרה בשנת 1998 עד שדמותו נהרגה בתחילת שנת 2009.
ב-5 במרץ 2009 יצאה הודעה לתקשורת שדיאמונט לוהק לאופרת הסבון של CBS "היפים והאמיצים" בתפקיד ביל ספנסר ג'וניור, דמותה אותה מגלם עד היום.
בשנת 2018 הוא השתתף בגרסה איטלקית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" בהנחיית מילי קרלוצ'י.
דון טפסקוט (Don Tapscott) (נולד ב-1 ביוני 1947) הוא סופר ויועץ קנדי, מהוגי הדעות החשובים בעולם לעידן הניו מדיה.
הוא מרצה בכיר לניהול באוניברסיטת טורונטו וחבר בפורום הכלכלי העולמי.
לטפסקוט תואר ראשון בפסיכולוגיה ובסטטיסטיקה ותואר שני בחינוך עם התמחות בשיטות מחקר.
הוא נושא בשלושה תוארי דוקטור לשם כבוד במשפטים מאוניברסיטאות קנדיות.
בשנת 1977, עם השלמת התואר בחינוך, התמודד על ראשות עיריית אדמונטון.
הוא חבר בלהקת "גברים בחליפות", המופיעה באירועי התרמה בלבד.
טפסקוט חיבר (לבדו או בשיתוף עם מחברים אחרים) 14 ספרים בנושא יישום טכנולוגיות בעסקים ובחברה.
הספר שכתב בשנת 2006, בשיתוף אנטוני ויליאמס, "ויקינומיקס: איך השיתוף ישנה הכל" היה לרב-מכר בינלאומי ותורגם ל-20 שפות.
ספרו "לגדול בעידן דיגיטלי" תורגם ל-25 שפות.
בשנת 2013 הוא מונה לנשיא אוניברסיטה של אוניברסיטת טורונטו במקום תום ג'קסון.
דוני וויין "דון" ג'ונסון הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ומוזיקאי אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה על תפקידו בסדרה "מיאמי מחלק מוסר".
התפרסם בנוסף ככוכב הסדרה המשטרתית "נאש ברידג'ס" אותה הפיק.
נולד בעיירה פלאט קרייק שבמיזורי, בנם של נל וויין פרד ג'ונסון.
ג'ונסון החל את דרכו כשחקן קולנוע בסרטים קטנים כמו "the harrad experiment" של טד פוסט, "החזרה למחוז מאקון" ו"זכריה".
זכה להתפרסם בפעם הראשונה בשנת 1975 בזכות התפקיד הראשי של הצעיר ויק בדרמה הקומית הבדיונית "ילד והכלב שלו", ג'ונסון זכה על הופעתו בפרס סאטורן אותו חלק עם כוכב הקולנוע ג'יימס קאן.
לדאבונו תפקידו בסרט לא קידם את ג'ונסון למעמד של כוכב קולנוע.
ג'ונסון זכה להצלחה ולפרסום באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 לאחר שלוהק לתפקיד הראשי של סדרת דרמת הפשע "מיאמי מחלק מוסר" בתור השוטר הסמוי ג'יימס "סוני" קרוקט.
ג'ונסון שיחק בסדרה במשך חמש עונות וזכה בשנת 1986 בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בתפקיד דרמטי.
ג'ונסון חזר מעט לתודעה כשחקן קולנוע בשנות ה-90 בזכות תפקידים בסרטים "הרלי דייווידסון ואיש המרלבורו" בתור הבוקר איש המרלברו, "גביע הפח" בתור שחקן הגולף המקצוען דייוויד סימס, "חטא על פשע" של סידני לומט בתור הפלייבוי המואשם דייוויד גרינהיל, "נקודה חמה" של דניס הופר ו"דאד באנג" של ג'ון פרנקנהיימר.
את מרב הפרסום שלו בשנים אלו גרף ג'ונסון בזכות סדרת המשטרה אותה הפיק "נאש ברידג'ס".
ג'ונסון שיחק בתפקיד הראשי של הבלש נאש ברידג'ס לצידו של הקומיקאי צ'יץ' מארין במשך כשש עונות בהן זכתה הסדרה להערצה ולהצלחה רבה.
כשמונה שנים לאחר שהסדרה ירדה תבע ג'ונסון את חברות ההפקה של הסדרה בטענה שחלק מהרווחים הגדולים של הסדרה מעולם לא חולקו לו.
בשנת 2010 הוחלט ע"פ החלטת בית המשפט העליון של לוס אנג'לס שג'ונסון יקבל סכום של 51 מיליון דולרים.
בשנת 2010 הופיע ג'ונסון בסרט הפעולה של רוברט רודריגז "מצ'טה" בתפקיד קצין המשמר האזרחי ון ג'קסון.
ב-2011 שיחק בקומדיה "באקי לארסון: נולד להיות כוכב" בתור המפיק מיילס דיפ אצלו עובד שחקן הפורנו באקי לארסון.
בשנת 2012 השתתף ג'ונסון בסרטו המצליח של קוונטין טרנטינו "ג'אנגו ללא מעצורים" בתפקיד ספנסר "ביג דדי" בנט, בעל אחוזת העבדים.
ג'ונסון שחרר לקראת סוף שנות ה-80 שני אלבומי פופ "Heartbeat" ו"Let It Roll" שזכו להצלחה יחסית.
הסינגל "Heartbeat" זכה להשמעות רבות ודורג במקום החמישי במצעד הפזמונים של בילבורד הוט 100 של שנת 1986.
ג'ונסון נישא חמש פעמים לארבע נשים.
הוא ניהל מערכת יחסים ארוכת טווח ומתוקשרת עם כוכבת הקולנוע מלאני גריפית' לה היה נשוי פעמיים.
מנישואיו לגריפית' נולדה בתו של ג'ונסון הדוגמנית והשחקנית דקוטה ג'ונסון.
בשנת 1999 נישא בפעם הרביעית בחייו לקלי פייגר, מורה במקצועה.
לג'ונסון ולפייגר שני בנים ובת אחת ביחד.
לג'ונסון בן נוסף, השחקן ג'סי ג'ונסון ממערכת יחסים שניהל עם השחקנית פאטי ד'ארבנוויל.
נגד ג'ונסון הוגשו שתי תביעות בגין הטרדה מינית בשנים 1997 ו-2001. התביעות בוטלו.
ג'ונסון זכה בשנת 1996 לכוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.
הרלי דייווידסון ואיש המרלבורו (1991)
באקי לארסון: נולד להיות כוכב (2011)
מצאת החמה עד צאת הנשמה: הסדרה (2014)
דון ז'ואן חוזר מהמלחמה הוא מחזה פרי עטו של המחזאי אדן פון הורבאט שראה אור בשנת 1936. המחזה מונה שלוש מערכות ועשרים וארבע תמונות.
המחזה נפתח בשלהי סתיו 1918, עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה.
דון ז'ואן שב למולדתו ההרוסה.
לפני המלחמה הוא היה רודף שמלות ועזב את ארוסתו שהייתה נאמנה לו זמן קצר לפני חתונתם.
כעת הוא מתחרט על מעשיו ורוצה להשיב אליו את אהובתו.
הוא עוסק לפרנסתו בסחר עתיקות ומנסה למצוא את אהובתו, בדרך הוא ממשיך להפיל ברשתו נשים.
בשלב מסוים הוא מואשם באונס נערה על לא עוול בכפו, בורח ממאסר.
בסיום המחזה הוא מגיע לבית אהובתו ומתברר לו שהיא נפטרה שנתיים קודם לכן.
המחזה מסתיים כשהוא מבקר את קברה בשלג.
תיאטרון באר שבע, הצגת בכורה: ינואר 1985
עיצוב תפאורה – מרים גורצקי
הלחנת מוזיקה – רפי קדישזון
עיצוב תאורה – ג'ודי קופרמן
אדן פון הורבאט, דון ז'ואן חוזר מהמלחמה, עברית: תום לוי, מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי" – בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, רמת גן, תשמ"ג 1983
דון ז'ואן או הפסל שבא לסעוד היא קומדיה בחמש מערכות, פרי עטו של מולייר, המבוססת על אגדת דון חואן, משנת 1665.
משנאסר להצגה מחזהו של מולייר "טרטיף", בשל ביקורתו על הדת, היה עליו למצוא עכשיו מחזה חדש בשביל להקתו.
הוא נזכר באגדת "דון חואן", שנחלה הצלחה רבה בספרד, צרפת ואיטליה ובידי אנשי הקומדיה דל ארטה בפריז.
האגדה על האציל המפתה נשים ועוזב אותן, מתחצף לאביו, מקלל את אלוהים, מזמין את הפסל לארוחה ויורד באש לגיהנום הלהיבה את ההמונים.
כעבור שנה כתב את "דון ז'ואן".
ההצגה עלתה בתיאטרון פאלה רויאל ומולייר גילם בה את דמותו של סגנרל, משרתו של דון ז'ואן.
מולייר השתמש בגרסת הסיפור של טירסו דה מולינה והוסיף עליה ביקורת חברתית קשה, כתוצאה מכך הצגתו נאסרה זמן קצר לאחר הצגת הבכורה.
דון ז'ואן – בנו של דון לואיס
סגנרל – משרתו של דון ז'ואן
אלווירה – אשתו של דון ז'ואן
גוסמן – הסייס של דונה אלווירה
דון קרלוס – אחיה של אלווירה
דון אלונסו – אח אחר של אלווירה
לה ויולט – משרתו של דון ז'ואן
רגוטן – משרת אחר של דון ז'ואן
לה ראמה – בריון שכיר
אנשיהם של האחים דון קרלוס ודון אלונסו
סגנרל מספר לגוסמן שאדונו חסר גבולות מוסריים, בשבילו המטרה מקדשת את האמצעים, הוא מפתה ונושא נשים רבות ואחר-כך עוזב אותן, כשהאחרונה שבהן היא אלווירה.
דון ז'ואן משוחח עם סגנרל ואומר לו שהוא אוהב את כל הנשים וכיבוש נשים הוא אתגר מבחינתו.
סגנרל מזהיר אותו מפני יום הדין.
דון ז'ואן שב לפירנצה, כדי לחזר אחרי נערה, אף על פי שבעבר רצח את אחד מתושבי העיר ונשקפת לו סכנה.
אלווירה שוהה במנזר, דון ז'ואן הוציא אותה משם, ממש לפני טקס השבעתה לנזירה, מתארס לה ואחר-כך עוזב אותה.
אלווירה מזהירה אותו מפני נקמתה.
הים סוער וספינתם של דון ז'ואן וסגנרל מתהפכת והם ניצלים בידי פיירו האיכר.
דון ז'ואן מחזר אחרי שרלוט, ארוסתו של פיירו, מבטיח להתחתן איתה ושרלוט מתמסרת אליו.
פיירו מגיע, רואה את דון ז'ואן ושרלוט, מנסה להפריד ביניהם ושני הגברים רבים.
למקום מגיעה מטורין, אישה אחרת אחריה דון ז'ואן חיזר.
שתי הנשים מתעמתות ביניהן ודון ז'ואן גורם לכל אחת מהן להאמין שישא אותה לאישה.
לה ראמה מגיע למקום כדי להזהיר את דון ז'ואן שקבוצת גברים חמושים מחפשים אותו.
דון ז'ואן מחופש לכפרי וסגנרל מחופש לרופא.
סגנרל אומר שיש בורא עולם ודון ז'ואן אומר שהוא מאמין רק במתמטיקה.
בדרכם הם פוגשים אדם עני ומבקשים ממנו שידריך אותם לעיר, דון ז'ואן מבטיח לאדם מטבע זהב אם יקלל את אלוהים, האיש מסרב ודון ז'ואן נותן לו מטבע בשם האנושות.
דון ז'ואן רואה אדם בשם דון קרלוס מותקף על ידי שלושה שודדים, הוא נחלץ להגן עליו בחרבו וביחד הם מניסים את השודדים.
דון קרלוס מספר על כך שהוא ואחיו מחפשים אחרי אדם בשם דון ז'ואן שחטף את אחותם מהמנזר, הבטיח להינשא לה והפר את הבטחתו.
דון ז'ואן אומר לו שהוא חברו של דון ז'ואן והוא מבטיח להביא את חברו למקום מפגש מוסכם לקיים דו-קרב.
דון אלונזו מגיע למקום ורואה את אחיו קרלוס ביחד עם דון ז'ואן, אותו הוא מזהה.
הוא רוצה להרוג את דון ז'ואן, אולם דון קרלוס מספר לדון אלונזו שדון ז'ואן הציל את חייו ומבקש ממנו שהות כדי ליישר את ההדורים.
דון קרלוס מציע לדון ז'ואן לשאת את אחותו לאישה ובכך לרצות את כל הנוגעים בדבר.
דון ז'ואן מסרב לשאת את אלווירה.
בדרכם, דון ז'ואן וסגנרל מגיעים לאחוזת קבר מפוארת של אדם שדון ז'ואן רצח.
דון ז'ואן מזמין את פסל האבן של האדם לארוחה והפסל משיב בחיוב כשהוא מרכין את ראשו.
מסייה דימנש מגיע לדירתו של דון ז'ואן לגבות ממנו חוב שהוא חייב לו.
דון ז'ואן מזמין אותו לארוחה, משוחח איתו בידידות תוך שהוא לא נותן לדימנש להשחיל מילה ונפרד ממנו, בלי להזכיר את עניין החוב.
דון לואיס מגיע לבקר את דון ז'ואן בנו.
הוא מוכיח אותו על פשעיו ודון ז'ואן משפיל את אביו.
האב מאיים להעניש את בנו.
אלווירה מגיעה לבקר את דון ז'ואן, מספרת שהיא שבה למנזר, אבל מנסה לדבר למצפונו כדי שיחזור לדרך הישר.
דון ז'ואן מבקש ממנה להישאר, אולם היא מסרבת.
דון ז'ואן וסגנרל יושבים לאכול, לבית מגיע הפסל, דון ז'ואן מזמין אותו לסעוד איתם.
סגנרל מפוחד, אבל דון ז'ואן מנעים לאורחיו את הזמן בשירה ובמזון.
הפסל מזמין את דון ז'ואן לארוחה למחרת.
דון ז'ואן שרוצה שאביו יגן עליו מפני הרודפים אותו מתחזה לחוזר בתשובה, אביו שמח ורץ לספר לאם.
דון קרלוס מבקש מדון ז'ואן להכריז על נישואיו לאחותו.
דון ז'ואן אומר שהוא חזר בתשובה, הוא עומד לפרוש מהעולם, אחותו חזרה למנזר והנישואים יפריעו לשניהם לעשות זאת וכי הכול נגזר מהשמיים.
הפסל לוקח את דון ז'ואן לארוחה, דון ז'ואן נשרף באש, האדמה פוערת פיה ובולעת אותו.
דון ז'ואן, או, משתה הפסל : קומדיה; מצרפתית: מרים יחיל-וקס, עם מבואות, אחרית דבר והערות מאת המתרגמת.
דון ז'ואן, תרגם נתן אלתרמן ; רישומים: אריה נבון.
תל אביב : הוצאת הקיבוץ המאוחד תשכ"ה 1965.
1. תיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה: 2 במאי 1965
יוצרים: עברית – נתן אלתרמן, בימוי – שמואל בונים, תפאורה ותלבושות – אריה נבון, מוזיקה – דב זלצר.
2. תיאטרון באר שבע, הצגת בכורה: 20 בינואר 1990
יוצרים: נוסח עברי – אהוד מנור, בימוי – יוסי יזרעאלי, תפאורה - אדריאן ווקס, תלבושות - עדנה סובול, מוזיקה - יוסי מר-חיים, תאורה - חני ורדי.
שחקנים: דון ז'ואן – דורון תבורי, סגאנארל - אורי אברהמי, דונה אלווירה - דפנה רכטר, פיירו – יגאל שדה, דון לואיס - מרק חסמן, הקבצן - שבתאי קונורטי, עמי דיין.
3. תיאטרון גשר, הצגת בכורה: 21 בפברואר 1998
יוצרים: תרגום - נתן אלתרמן, עריכה - דן אלמגור, דרמטורגית - מרים יחיל וקס, בימוי - יבגני אריה, תפאורה - סשה ליסיאנסקי, תלבושות - ולנטינה קומולובה, מוזיקה - אבי בנימין, תאורה - אבי יונה בואנו (במבי), תנועה - מרינה בלטוב.
יוצרים: תרגום מצרפתית - רועי חן, עיבוד, בימוי ועריכה מוזיקלית - אלכסנדר מורפוב, עיצוב תפאורה - אלכסנדר אורלוב, עיצוב תלבושות – מיכאל קרמנקו, תאורה: אלכסנדר סיקירין.
איכרים ואיכרות: אורי יניב, רומן גרשקוביץ', רונה בקרמן, יובל ינאי, מיקי לאון, סבטלנה דמידוב, לוסי דובינצ'יק, נטע שפיגלמן, גור קורן.
דון ג'ון הוא סרט אמריקאי מסוגת הקומדיה רומנטית משנת 2013. את הסרט ביים וכתב ג'וזף גורדון-לוויט שגם משחק בתפקיד הראשי כשלצידו מככבות סקרלט ג'והנסון וג'וליאן מור, עם רוב בראון, טוני דנזה, גלנה הדלי וברי לארסון כשחקני משנה.
העלילה בסרט עוקבת אחר ג'ון מרטלו, צעיר ממוצא איטלקי שעובד כברמן, מבלה במועדונים עם בחורות, ומכור לפורנו.
הוא פוגש בברברה והשניים מפתחים קשר רומנטי.
ברברה, שמתגלה כטיפוס שתלטן מאוד, מגלה שג'ון צופה בפורנו ודורשת ממנו להפסיק.
ג'ון אומר לה שיפסיק, אך היות שכאמור הוא מכור ומתקשה מאוד להפסיק - הוא ממשיך במנהגו.
ג'ון לא מוחק את היסטורית הגלישה מדפדפן האינטרנט, וברברה שמגלה זאת (כמו גם את העובדה שהוא ממשיך לנקות את ביתו בעצמו ולא שוכר עוזרת בית כפי שדרשה ממנו) מגיבה בסערה ועוזבת אותו.
בין היתר סוקר הסרט תהליך של התבגרות בו עובר הגיבור משאיפה לשלמות וסבל בחייו, להתגמשות במרבית עיסוקיו וכך בעצם הוא מתחיל באמת ליהנות מהחיים.
ג'ון משלים תואר שלא סיים, ובלימודים הוא פוגש את אסתר המבוגרת מברברה, אשר מגלה בגרות ופתיחות רבה יותר בכל הקשור למין וזוגיות, ומפתח איתה מערכת יחסים.
ג'וזף גורדון-לוויט בתור ג'ון מרטלו ג'וניור
סקרלט ג'והנסון בתור ברברה שוגרמן
טוני דנזה בתור ג'ון מרטלו סניור
גלנה הדלי בתור אנג'לה מרטלו
ברי לארסון בתור מוניקה מרטלו
אן האת'וויי בתור אמילי לומברדו
צ'נינג טייטום בתור קונר ורו
מייגן גוד בתור שחקנית הוליווד
קובה גודינג ג'וניור בתור שחקן הוליווד
שרה דומונט בתור בחורה בשמלת פאייטים
פיתוח הסרט החל ב-2008, כאשר גורדון-לוויט כתב הערות מוקדמות על הסרט.
ריאן ג'ונסון נתן חוות דעת במהלך תהליך הכתיבה וסקר כמה קטעים של הסרט.
כריסטופר נולאן הזהיר את גורדון-לוויט מפני התפקיד הכפול - גם במאי וגם כוכב הסרט - בשל המאמץ הנוסף והאתגרים הרבים הכרוכים בכך.
הצילומים העיקריים לסרט החלו במאי 2012.
בארצות הברית, הסרט זכה במקור לאישור NC-17 (הצפייה אסורה מתחת לגיל 17), עקב פורנוגרפיה מפורשת שג'ון צופה במהלך הסרט.
גורדון-לוויט החליט להסיר כמה מהסצנות הגרפיות יותר כדי להגיע לדירוג R (צפייה מותרת מתחת לגיל 17 רק בליווי הורה), כי הוא הרגיש שהדירוג המקורי יגרום לאנשים לחשוב שהסרט עוסק בפורנוגרפיה.
הסרט גרף 24.5 מיליון דולר בצפון אמריקה ו-16.5 מיליון דולר מחוצה לה, בסך כולל של 41 מיליון דולר ברחבי העולם.
דונלד וירג'יל "דון" בלות' הוא אנימטור, במאי, מפיק ותסריטאי אמריקאי.
בלות' ידוע כמתחרה העיקרי של חברת וולט דיסני בתקופה שקדמה לרנסאנס של דיסני.
הוא ביים סרטי אנימציה כמו סודה של נים (ידוע גם בשם "על קסמים ועכברים" ; 1982), פייבל והחלום האמריקאי (1986), המסע לעמק החלומות (1988), גן עדן לכלבים (1989) ואנסטסיה (1997).
בנוסף, מוכר בזכות המעורבות שלו בלייזרדיסק של המשחק "מאורת הדרקון".
הוא האח הגדול של המאייר פרד טובי בלות'.
בלות' נולד באל פאסו, טקסס, בנם של אמלינה ווירג'יל רונסיל בלות'.
סבא רבא שלו היה הלמנה פראט, מנהיג צעיר בכנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים.
הוא משושלת אנגלית, גרמנית וסקוטית.
כילד באל פאסו, הוא רכב על סוסו לבית הקולנוע בעיר לצפות בסרטי דיסני, מאוחר יותר אמר בלות', .
בגיל שש עבר עם משפחתו לפייסון, יוטה, שם הוא גר בחווה המשפחתית.
בשנת 1954, בגיל 17, משפחתו עברה לסנטה מוניקה, קליפורניה, היכן שלמד את שנתו האחרונה בתיכון.
בלות' למד באוניברסיטת בריגהאם יאנג ביוטה למשך שנה אחת ואחריה התקבל לעבודה בחברת וולט דיסני.
הוא התחיל בשנת 1955 כעוזר של ג'ון לונסברי בסרט היפהפייה הנרדמת.
בשנת 1957, שנתיים בלבד לאחר שנשכר, עזב את החברה.
לאחר מכן בלות' בילה שנתיים וחצי בארגנטינה בשליחות הכנסייה ישו המשיח של קדושי אחרית הימים.
הוא חזר לארצות הברית, שם הוא פתח את "תיאטרון האחים בלות'" עם אחיו הצעיר טובי, אף על פי שהוא מדי פעם עבד עבור דיסני.
בלות' חזר למכללה וקיבל תואר בספרות האנגלית בריגהם יאנג.
בשנת 1967, הוא חזר לעסוק באנימציה והצטרף לאולפני פילמיישן מבצע תסדיר עבור סדרות כמו The Archies ואחרים.
בשנת 1971, הוא חזר לעבוד במשרה מלאה בדיסני שם הוא עבד על רובין הוד, פו הדב וטיגר גם, הרפתקאות ברנרד וביאנקה ובימויים על חברי הדרקון אליוט.
המעורבות האחרונה שלו עם חברת דיסני בשנת 1978 הייתה בהפקת הסרט הקצר, "The Small One".
ב-1975, הוא עזב את דיסני מאחר שלדעתו היא נטשה את סגנון האנימציה הקלאסי שלהם.
הוא ועמיתיו ג'ון פומרוי (John Pomeroy) וגארי גולדמן (Gary Goldman) החלו לעבודה על סרט קצר הראשון של בלות', "בנג'ו, חתול ערימת העץ"" (Banjo the Woodpile Cat).
ב-2015 הודיע בלות' ביחד עם גולדמן כי לאור הפופולריות של "מאורת הדרקון" ו"מאורת הדרקון 2" בכוונתם ליצור סרט אנימציה מסורתי באורך מלא שימומן מתרומות.
בתחילה, היו אמורות התרומות לעבור דרך אתר "kickstarter" אך מהר מאוד הוחלפה כתובת התרומות לאתר "indiegogo".
בין האחד ל 7 בנובמבר בערך פרסם בלות' בערוץ היו טיוב שלו סקיצות מהסרט וב-17 בנובמבר וה-24 בנובמבר הופיע בלות' בתוכנית האינטרנט נוסטלג'יה קריטיק, במטרה לגייס תרומות למימון הסרט.
סרט אנימטור במאי מפיק תסריטאי קטן אחד (סרט קצר) בנג'ו החתול (סרט קצר) על קסמים ועכברים פייבל והחלום האמריקאי תרנגול הרוקנרול אצבעונית הטרול בפארק הקסום חלוק הנחל והפינגווין אנסטסיה טיטאן AE
דון חוליו (Don Julio) הוא מותג טקילה המיוצר במקסיקו.
טקילה דון חוליו נקראת על שם מייסד החברה דון חוליו גונסאלס אסטרדה שהחל לעסוק בזיקוק טקילה בגיל 17 בשנת 1942, ורק לאחר 40 שנה של שכלול תהליך ההפקה של הטקילה הביתית, הקים חברה לייצור ושיווק טקילה.
לרגל יום הולדתו ה-60 בשנת 1985 יצרו בניו לכבודו טקילה בשמו "דון חוליו", ולאחר שקיבלו ביקורות חיוביות השיקו את המותג בשנת 1987.
טקילה דון חוליו הייתה אחד ממותגי הטקילה הראשונים שיוצרו לשוק היוקרתי כמוצר אולטרה פרימיום, קודם לכן נחשבה הטקילה כמשקה לאיכרים ונמכרה כמשקה זול.
בארצות הברית משווקת דון חוליו בידי יצרנית האלכוהול דיאג'יו, המחזיקה במותגי-על נוספים בתחום האלכוהול.
דון ז'ילה הוא שחקן בריטי, הידוע בעיקר מהופעותיו בהפקות של ה-BBC הסדרה "Babyfather", אופרת הסבון "איסטאנדרס" ו-"55 מעלות צפון".
ז'ילה גדל בקלדמור, וולסול יחד עם שתי אחיותיו הגדולות.
היא למד בבית ספר של יום ראשון בקלדמור גוספל הול, ובאקדמיית מאונטביו לאמנויות הבמה.
הופעתו הראשונה של ז'ילה בטלוויזיה הייתה בתוכנית שידוכים טלוויזיונית של ערוץ 4 בשם "Streetmate" בה התראיין כחבר של אחד המשתתפים.
תפקידו הגדול הראשון היה בדמות ג'וני לינדו בסדרה "Babyfather" לצדה של דיאן פאריש (שאחר כך כיכבה לצדו ב"איסטאנדרס").
בהמשך שיחק בתפקיד ראשי בסדרה הבלשית "55 מעלות צפון" בדמות סמל בילוש ניקי קול.
ב-2006 גילם ז'ילה את ליאו צ'ארלס במיני-סדרה "קו היופי", ושיחק בתפקיד אורח בפרק ספיישל חג המולד של הסדרה "דוקטור הו" בפרק "The Runaway Bride".
ב-2001 הופיע ז'ילה בפרסומת למחשב iMac G4 של חברת אפל.
שם הסרטון היה "Window Shopping" והציגה את ז'ילה מבצע מחוות אל ה-IMac, שאחר כך המחשב העתיק.
עוד הופיע בדמות מנהל חנות בסרטון הדרכה לצוות עובדים של רשת הסופרמרקטים סיינסברי.
ז'ילה שיחק בתפקיד אורח בפרקים בסדרות "חדר מיון", "הולבי סיטי", "עדות אילמת" ו-"The Bill".
ב-2001 הופיע ז'ילה בווידאו קליפ של הלהיט "Out of Reach של הזמרת גבריאל.
בתיאטרון שיחק ז'ילה במחזות "כטוב בעיניכם" ו"האלכימאי".
באפריל 2008 הצטרף ז'ילה לאופרת הסבון הפופולרית של ה-BBC "איסטאנדרס" וגילם את דמותו של לוקאס ג'ונסון הרוצח הסדרתי.
ז'ילה סיים את תפקידו בסדרה ב-30 ביולי 2010.
ב-2010 שיחק בתפקיד אבנאזר בתיאטרון צ'רצ'יל בברומלי בהצגה המוזיקלית "אלאדין" יחד עם מלינדה מסנג'ר.
ב-2011 שיחק בתיאטרון גרוב בדאנסטבל במחזה "ג'ק ואפון הפלא" שבו הופיעה גם ג'מה ביסיקס כוכבת "איסטאנדרס".
במאי ב-2013 גילם ז'ילה את הדמויות פוליג'ינוס, רויסליפ ובלקפרייר בעיבוד הרדיופוני של דירק מאגס לספר "לעולם-לא-עולם" מאת ניל גיימן.
ב-2014 הצטרף ז'ילה לצוות שחקני הדרמה הרפואית של ה-BBC "הולבי סיטי" בתפקיד רופא מרדים בשם ג'סי לאו.
ב-2015 חזר ז'ילה לאופרת הסבון "איסטאנדרס" וגילם שוב את הדמות של לוקאס ג'ונסון.
הפרק הראשון בהשתתפותו שודר ב-1 בינואר 2016. הדמות חזרה שנה לאחר מכן בכוונה לברוח מבית הסוהר.
ב-2017 שיחק ז'ילה בתפקיד הפסיכולוג המשפטי בלייק אלברייטון בסדרת הטלוויזיה "לוך נס".
הפרק הראשון של הסדרה שודר ה-11 ביוני 2017.
ז'ילה מתגורר עם משפחתו בבדפורדשייר.
הוא חבר קרוב של השחקנית דיאן פאריש שכיכבה בעבר ב"איסטאנדרס", השניים שיחקו יחד גם בסדרה "Babyfather".
דונלד "דון" ג'ורג' ברג היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (רומא 1960), שיאן עולם, אלוף המשחקים הפאן אמריקאיים (שיקגו 1959), אלוף ארצות הברית (1959), 5 פעמים ברציפות אלוף ארצות הברית באולם (1957 - 1961) ואלוף המכללות (1955) בקפיצה במוט.
ברג נולד בפנס גרוב, ניו ג'רזי.
בתחרות שנערכה באולם בפילדלפיה, פנסילבניה ב-13 בפברואר 1959 קבע ברג שיא עולם בקפיצה במוט בתוצאה של 4.81 מטר, שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-16 שנים של קורנליוס וורמרדאם (4.79 מטר).
שיא זה נשבר לאחר כ-3 שנים על ידי ג'ון אולסס מארצות הברית (4.83 מטר).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בשיקגו, אילינוי בשנת 1959 זכה ברג במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.62 מטר.
בתחרות שנערכה בפאלו אלטו, קליפורניה ב-2 ביולי 1960 קבע ברג בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 4.80 מטר, שיפור לשיא העולם בן ה-3 שנים של בוב גוטובסקי מארצות הברית (4.78 מטר).
שיאו זה נשבר לאחר כשנה על ידי ג'ורג' דייוויס (4.83 מטר).
באולימפיאדת רומא (1960) זכה ברג במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 4.70 מטר, לפני רון מוריס מארצות הברית (4.60 מטר) ואלס לנדסטרם מפינלנד (4.55 מטר).
אחותו הצעירה, דיאן ברג קבעה שיא עולם בקפיצה במוט בשנת 1952 בתוצאה של 2.59 מטר, בתקופה שקפיצה במוט לנשים עדיין לא נכלל בתוכנית של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF), נכנס רק בשנת 1992. שיא זה שהחזיק מעמד כ-25 שנים.
דונלד ויליאמס, הידוע בשם הבמה דון וורינגטון, MBE הוא שחקן בריטי יליד טרינידד.
ב-2008 הוענק לו תואר חבר מסדר האימפריה הבריטית (MBE).
וורינגטון נולד בטרינידד ובגיל צעיר עבר עם אמו לגור באנגליה.
אביו בזיל קיד היה פוליטיקאי טרינידדי שנפטר ב-1958. וורינגטון למד משחק ב-Drama Centre London.
בגיל 17 החל לשחק בתיאטרון רפרטוארי.
וורינגטון ידוע מהופעתו בתפקיד פיליפ סמית' בסדרה "Rising Damp" בה שיחק בשנים 1974 עד 1978, לצדם של לאונרד רוסיטר, ריצ'רד בקינסייל ופרנסס דה לה טור.
בשנים 1985 עד 1987 הופיע בתפקיד נייג'ל בומונט בסדרת הדרמה "C.A.T.S.
ב-2007 שיחק בתפקיד גנרל האריס בסרט "Impact Earth".
עוד גילם את השופט קן ויניארד בסדרה "New Street Law".
ב-1993 שיחק וורינגטון בתפקיד כתב טלוויזיה, גרהם גאונט, במיני-סדרה "שלום אדוני המלך" החלק השני של הטרילוגיה "בית הקלפים" של ה-BBC.
וורינגטון הופיע בתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה שונות בהן "ננס אדום", "לאבג'וי", "ילדות שנייה", וסדרת הדרמה "Diamond Geezer".
הוא גילם את רסילון, מקים אגודת אדוני הזמן, בכמה הקלטות שמע של הסדרה "דוקטור הו".
עוד ב"דוקטור הו" שיחק בתפקיד נשיא בריטניה ביקום האלטרנטיבי בפרק "Rise of the Cybermen" משנת 2006. בהמשך הקליט ספר שמע של הרומן "The Art of Destruction" מאת סטיבן קול המבוסס על הסדרה "דוקטור הו".
וורינגטון הוא אחד המראיינים בסדרה "Grumpy Old Men" של ערוץ BBC 2. הוא מופיע בסדרת פרסומות של קפה קנקו בבריטניה בהם הוא מגלם דמות של בעל מטעי קפה אפריקאי.
הוא מרבה להופיע כקריין ברדיו ובטלוויזיה של ה-BBC.
עוד הופיע וורינגטון בסיטקום "The Crouches" של ערוץ BBC1 ששודר מספטמבר 2003 עד 2005. הוא גילם את ביילי, הבוס של רולי בתחנת הרכבת התחתית בדרום לונדון.
את רולי גילם השחקן רובי גי.
בסדרה "חדר מיון" שיחק וורינגטון בתפקיד כומר בית החולים.
בסדרה "גרנג' היל" גילם את מר פיטרס אביה של התלמידה לורן פיטרס.
ב-2011 החל וורינגטון להופיע בתפקיד המפכ"ל סלווין פטרסון בסדרת הטלוויזיה "Death in Paradise" של ה-BBC.
ברדיו שיחק וורינגטון בתפקיד מוזיקאי ג'אז, פרדריק ג' לאודן, בהפקה של ה-BBC בשם "The Devil's Music" מאת אלן פלייטר.
ב-2011 גילם דמות אב של חשוד בטרור בעונה האחרונה של סדרת הדרמה "להעיר את המתים".
בקולנוע הופיע וורינגטון בגרסה הקולנועית של הסדרה "Rising Damp", בקומדיית האימה של קני אוורט "Bloodbath at the House of Death" מ-1983, בסרטו של קנת בראנה "המלט" מ-1996, בסרטו של פיטר גרינוויי "½8 נשים", ובסרט האימה "Lighthouse", שניהם מ-1999.
וורינגטון הוא שחקן תיאטרון מוכשר והופיע עם התיאטרון המלכותי הלאומי, הלהקה השייקספירית המלכותית, בריסטול אולד ויק והרויאל אקסצ'נג' שבמנצ'סטר.
ב-2012 ו-2013 הופיע בסיבוב הופעות עם גוון טיילור בהפקה מחודשת של המחזה "הנהג של מיס דייזי".
ב-2013 שיחק וורינגטון בתפקיד הראשי בדמות ג'ו קלר בהפקה של להקת התיאטרון טאלאווה של המחזה "כולם היו בניי" מאת ארתור מילר, עם שחקנים שחורים בלבד, בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר, בבימויו של מייקל בופונג.
המבקר בעיתון הגרדיאן כתב שההצגה היא "ללא רבב", ונתן לה דירוג של חמישה כוכבים.
וורינגטון זכה לשבחים על הופעתו בתפקיד המלך ליר בהפקה משותפת של להקת התיאטרון טאלאווה ומנצ'סטר רויאל אקסצ'נג.
בין אוקטובר 2017 לפברואר 2018 הופיע וורינגטון בתפקיד ג'ורג' במחזה "גלנגרי גלן רוס" מאת דייוויד מאמט, בתיאטרון פלייהאוס לצדם של כריסטיאן סלייטר, רוברט גלניסטר, קריס מרשל ודניאל ראיין.
באוקטובר 2018 החל וורינגטון לככב בתפקיד וילי לומן במחזה "מותו של סוכן" מאת ארתור מילר בתיאטרון רויאל אקסצ'נג'.
ב-2008 השתתף וורינגטון בעונה השישית של תחרות הריקודים "Strictly Come Dancing", והיה בן הזוג של ליליה קופילובה, שהייתה אלופה לאומית בבריטניה בריקודים דרום אמריקאים בשנים 2005 ו-2006. הוא הודח מהתחרות בשבוע השלישי, כשהתחרה מול הת'ר סמול.
דונלד אדווין יאנג היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אלסקה במשך 49 שנים, מ-1973 ועד למותו.
את כל עשרים וארבע תקופות הכהונה שלו כיהן מטעם המפלגה הרפובליקנית ולרשותו עמדו מספר שיאים: הוא היה חבר הקונגרס הוותיק ביותר, חבר בית הנבחרים הוותיק ביותר בפרט מהמפלגה הרפובליקנית ומאלסקה, וחבר הקונגרס האחרון שנכנס לתפקידו בימי ממשל ריצ'רד ניקסון.
נוסף על כך, הוא היה החבר המבוגר ביותר בקונגרס.
מאז התפטרותו של ג'ון קוניירס בשלהי 2017 ועד לפטירתו הוא נשא בתואר "ותיק בית הנבחרים של ארצות הברית".
יאנג נולד ביוני 1933 במרידיאן שבקליפורניה, הצעיר מבין שלושת ילדיהם של ג'יימס יאנג ורעייתו נורה לבית באסי.
ב-1952 סיים לימודי תואר ראשון בחינוך במכללת יובה, ואת לימודיו לתואר שני עשה באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בצ'יקו.
בשנים 1955–1957 שירת בצבא ארצות הברית.
ב-1959, זמן לא רב אחרי שקיבלה מעמד מדינה בארצות הברית, עבר יאנג לאלסקה.
לבסוף הוא התיישב בפורט יוקון, אז עיירה בת 700 נפשות השוכנת על גדות נהר יוקון, לא הרחק מהחוג הארקטי.
הוא התפרנס מדיג, בנייה ואף כריית זהב.
יאנג תחזק גוררת וסיפק באמצעותה מוצרים לכפרים השוכנים לאורך נהר יוקון.
עד למותו החזיק ברישיון השיט שלו.
במהלך החורף הוא לימד כיתה ה' בבית הספר היסודי של הלשכה לענייני אינדיאנים.
ב-1964 נבחר יאנג לראשות עיריית פורט יוקון, בתפקיד בו כיהן עד 1968. הוא התמודד לראשות העירייה אחרי שנכשל בניסיונו להיבחר לבית הנבחרים של אלסקה.
ב-1966 נבחר לראשונה לבית הנבחרים ושוב שנתיים לאחר מכן.
יאנג היה הנציג היחיד של אלסקה בבית הנבחרים של ארצות הברית, ועיקר חקיקתו עסקה בענייני מדינתו.
ב-24 ביולי 2007 דווח בעיתון וול סטריט ג'ורנל כי יאנג נמצא תחת חקירה פדרלית בחשד לקבלת שוחד, מענקים בלתי חוקיים ומתנות שלא כדין מחברת "VECO Corporation" אשר בסיסה באנקורג'.
שני המנהלים הבכירים של החברה הודו בניסיונם לשחד את חברי בית המחוקקים של אלסקה.
ב-2010 נסגר התיק המשפטי נגדו.
ב-5 בדצמבר 2017 התפטר חבר בית הנבחרים ג'ון קוניירס ממישיגן, ויאנג נהפך לוותיק בית הנבחרים.
הוא המשיך לשאת בתואר זה גם בימי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
במהלך הבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, תמך יאנג בג'ב בוש, ולאחר מכן בג'ון קייסיק.
באפריל 2016 הוא אמר כי הוא "לא תומך בדונלד טראמפ", אך בסופו של דבר הביע את נכונותו לתמוך במדיניותו המוצעת.
במאי 2017 הודיע כי יתנגד לביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה, אך לבסוף הצביע בעד הביטול.
יאנג היה בעל עמדות שמרניות: הוא היה בעד הפלה מלאכותית רק במקרים של אונס וגילוי עריות, לא האמין בשינוי אקלים, ותמך בתיקון השני לחוקת ארצות הברית.
בפברואר 2018 טען בעקיפין כי לו ליהודים היו כלי נשק בשואה, חפים מפשע לא היו נרצחים.
הליגה נגד השמצה הוקיעה את הדברים וכינתה אותם "עיוות ההיסטוריה", שכן לטענתם כל צבאות צרפת החופשית, פולין ושאר ארצות השפלה לא הצליחו למגר את צבא גרמניה הנאצית.
בראשית נובמבר 2021 היה יאנג לאחד הרפובליקנים הראשונים שהודו בניצחונו של ג'ו ביידן ב, והתנגד למאמצי עמיתיו לדחות את קולות חבר האלקטורים מאריזונה ופנסילבניה.
יאנג נפטר ב-18 במרץ 2022 בעת שהייתו בנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס, כאשר עשה דרכו חזרה לביתו באלסקה.
דון גרבר הוא אמריקאי-יהודי, נציב ליגת ה-MLS, ליגת הכדורגל המקצוענית בארצות הברית, המכהן בתפקידו משנת 1999. גרבר הוא גם מנכ"ל "Soccer United Marketing" (חברה למטרות רווח המהווה זרוע ביצועית של ה-MLS), וחבר במועצת המנהלים של פדרציית הכדורגל של ארצות הברית.
גרבר עסק במגוון תפקידים בתעשיית הספורט בתחומי השיווק, האירועים, הטלוויזיה וניהול ליגה לפני שהפך לנציב ה-MLS (קומישנר).
לפני שהצטרף ל-MLS, היה גרבר ב-NFL במשך 16 שנים.
גרבר גדל בקווינס לאם יהודייה ממוצא רוסי שעבדה כמורה בבית ספר לאחיות, בעוד שאביו שהיה ממשפחה יהודית-אורתודוקסית ממוצא פולני עסק בראיית חשבון.
גרבר עבד 16 שנים ב-NFL וסיים את כהונתו כסגן נשיא בכיר ב-"NFL אינטרנשיונל", שם פיקח על כל תחומי עסקיו של ה-NFL מחוץ לארצות הברית, כולל NFL אירופה (ליגת פוטבול שה-NFL הפעילה באירופה).
גרבר החל את דרכו ב-"NFL נכסים" בשנת 1984 כמנהל שיווק, והתקדם להיות מנהל השיווק הכללי של הליגה בשנת 1988. בשנת 1992 מונה לסגן נשיא בכיר בפיתוח עסקי של ה-NFL והיה אחראי על מגוון פעילויות בתחומי הטלוויזיה, אירועים מיוחדים ושיווק.
תחת הנהגתו, ליגת ה-MLS חוותה צמיחה מתמשכת בגודל ובפופולריות בארצות הברית ובקנדה.
במהלך כהונתו, התרחבה ליגת ה-MLS מ-10 קבוצות ל-26 קבוצות (ובשנים הקרובות ל-30), וקבעה שיאים חדשים בממוצע הצופים ובהכנסות מזכויות השידור.
בנוסף, חלה בליגה עלייה משמעותית בכל מדד - שווי הקבוצות, ממוצע צופים, חסויות ומעורבות במדיה הדיגיטלית והחברתית.
MLS מדורגת במקום השביעי בקרב ליגות הכדורגל בעולם במספר צופים ממוצע למשחק, ומדורגת שלישית מבין ליגות הספורט המקצוענית האמריקאיות, אחרי ה-NFL וה-MLB.
גרבר נבחר על ידי SportsBusiness Journal כאחד המנהלים החזקים ביותר בענף הספורט בכל שנה מאז 2005. בשנת 2018 הוא היה במקום ה-16 ברשימה.
במאי 2019 נבחר גרבר למנהל השנה של Sports Business Journal.
גרבר זכה לכיבודים רבים נוספים בתעשייה, ובשנת 2011 נבחר על ידי הלוס אנג'לס טיימס לאחד מנציבי הספורט הבכירים במדינה.
הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד במדעי הרוח מאוניברסיטת מונטקלייר סטייט וגם מאוניברסיטת המדינה של ניו יורק.
גרבר הוכנס גם להיכל התהילה של האתלטיקה אצל האוניברסיטה בה למד, SUNY Oneonta.
גרבר נבחר להיכל התהילה הלאומי בכדורגל בשנת 2016, אך דחה את ההכרזה שלו עד 2018.
גרבר חבר במגוון מועצות מקצועיות ופילנתרופיות, וביניהן "הוועדה לכדורגל המועדונים" בפיפ"א.
ב-30 בנובמבר 2018 מונה גרבר לסגן יו"ר "פורום הליגות העולמי", גוף בינלאומי שהוקם על ידי מספר ליגות כדורגל מהעולם (מנהלת הליגות לכדורגל חברה בו גם כן).
גרבר חבר גם ב"וועדת בעלי העניין בכדורגל" של פיפ"א.
ובנוסף, הוא משמש כסגן נשיא "תקווה וגיבורים", ארגון המגייס כספים ויוצר תוכניות לילדים חולי סרטן בבית החולים הפרסביטריאני בניו יורק.
הוא מתגורר במונטקלייר, ניו ג'רזי.
קאלב זקרי (דון) טוליבר הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.
הוא החל להוציא לאור מוזיקה ב-2017. באותה שנה, הוציא לאור יחד עם הראפר יאנגג'וש93 את המיקסטייפ Playa Familia.
באוגוסט 2018 הוציא לאור את מיקסטייפ הסולו הראשון שלו, Donny Womack.
יום לאחר מכן, הוציא טראוויס סקוט את האלבום השלישי שלו, Astroworld, בו התארח טוליבר בשיר "Can't Say".
לאחר הופעתו באלבום, הוציא מספר סינגלים תחת חברת התקליטים קקטוס ג'ק רקורדס במהלך 2019, ובהם "No Idea", שהפך לוויראלי ברשת החברתית טיקטוק.
ב-27 בדצמבר, הוציאו טוליבר וחבריו לקקטוס ג'ק את אלבום האוסף JackBoys.
בינואר 2020 התארח טוליבר באלבומו של אמינם, Music to Be Murdered By בשיר "No Regrets".
במרץ, הוציא את אלבום הבכורה שלו, Heaven or Hell.
האלבום הגיע למקום השביעי בבילבורד 200. באוגוסט, טוליבר השתתף לצד נאב וגאנה בשיר "Lemonade" של אינטרנט מאני, שהגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100.
בפברואר 2023, יצא אלבומו השלישי של טוליבר, Love Sick.
ביוני 2024 יצא לאור אלבומו הרביעי, Hardstone Psycho.
פרסשנהקטגוריהעבורתוצאהמקורפרס המוזיקה במדיה של הוליווד2025השיר הטוב ביותר – סרט עלילתי"Lose My Mind" מתוך "פורמולה 1 הסרט"
דון הרצפלד הוא במאי, תסריטאי ויוצר סרטים עצמאיים אמריקאי.
הרצפלד מוכר בעבודות המציגות דמויות מקל המצוירות ברישומי יד, תסריטים מאופייני הומור שחור, קומדיה טרגית וסוריאליזם.
סרטיו הם אבסורדים ונעים בין סרטים פילוסופיים עם תמות אקזיסטנציאליסטיות לסרטי קומדיית סלפסטיק.
סרטיו World of Tomorrow ו־Rejected היו מועמדים היו מועמדים פעמיים לפרס האקדמיה עבור סרט האנימציה הקצר הטוב ביותר.
עבודתו של הרצפלד תוארה כ"אחת האנימציות המשפיעות ביותר שנוצרו", "זה קולנוע שמפתיע מספר פעמים בעוצמות שהוא מייצר וכל פעם שנדמה כי הוא נגרר לקלישאה, מופיע משפט או דימוי שמרומם את הסרט מחדש".
דונט דומיניק גרייבס הבן הוא בנקאי ופקיד ממשל אמריקאי.
בתפקידו האחרון שימש כסגן מזכירת מחלקת המסחר של ארצות הברית בממשלו של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן.
גרייבס השלים לימודי תואר ראשון במדע המדינה ובהיסטוריה בוויליאמס קולג', ולאחר מכן קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
לאחר סיום לימודיו הגבוהים הועסק גרייבס יועץ מדיניות במחלקת האוצר של ארצות הברית.
במהלך כהונתו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, שימש גרייבס כמנכ"ל של המועצה המייעצת להתאוששות כלכלית לנשיא .
עם פירוק המועצה שימש גרייבס כיועץ סגנו של אובמה, ג'ו ביידן.
עם תום כהונתו של הנשיא אובמה, גרייבס עבד כמנהל בכיר של מספר יוזמות קהילתיות.
בינואר 2021 הודיע הנשיא הנבחר ביידן, כי בכוונתו למנות את גרייבס לסגן מזכירת המסחר בממשלו העתידי.
ב-13 במאי אישר הסנאט של ארצות הברית את מינויו לתפקיד ברוב של 89 תומכים מול שבעה מתנגדים, והוא הושבע לתפקידו יממה לאחר מכן.
גרייבס סיים את תפקידו ב-20 בינואר 2025 עם סיום ממשל ביידן.
דונלד פול האן הוא במאי ומפיק קולנוע אמריקאי, אשר ידוע בהפקותיו עבור קלאסיקות אנימציה של דיסני כדוגמת "היפה והחיה (1991)" ו"מלך האריות (1994)".
האן החל את קריירת האנימציה שלו בחברת וולט דיסני כאשר קיבל עבודה כעוזר במאי בסרט "השועל והכלבלב".
הוא הצטיין בתפקיד זה, ועד מהרה זכה לעבודות גם בסרטים "חברי הדרקון אליוט" ו-"Banjo the Woodpile Cat" כעוזר הבמאי לצד דון בלות'.
בהמשך שימש כמנהל ההפקה בסרט "הקדירה השחורה" (1985) והרפתקאותיו של סופר בלש (1986), לפני שהתקדם לתפקיד מפיק שותף בסרט הפולחן "מי הפליל את רוג'ר רביט" (1988).
בשנת 1989 הטביע האן את חותמו הראשון כמפיק בסרט הקצר "Tummy Trouble", עמו זכה לשבחים.
בתוך זמן קצר כבר זכה להפיק יחד עם במאים גדולים וידועים כדוגמת סטיבן שפילברג, קתלין קנדי ופרנק מרשל.