tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האפיפיור סירב להכיר בסיפוח עד 1929 – השנה בה נוסדה קריית הוותיקן כריבונות עצמאית בתוך איטליה בהסכם שיזם מוסוליני, ההסכמים הלטרניים, ונחתם בין האפיפיור פיוס האחד עשר לבין מלך איטליה ויטוריו אמנואלה השלישי.
"הכס הקדוש" הוא מכלול הסמכות והריבונות לניהול הכנסייה הרומית-קתולית ברחבי העולם.
ככזה, הוא ישות משפטית שוות ערך למעמד מדינה.
ניהול המדינה עצמה מואצל על ידי האפיפיור ל"ועדה האפיפיורית למדינת קריית הוותיקן".
חוקי הדת תקפים במדינה, ובמקרים אותם אין הדת מכסה – חוקי רומא תקפים.
הרשות המבצעת והגוף המנהלי העליון של הכס הקדוש הוא הקוריה הרומאית, שמשרדיה נמצאים בוותיקן (אך היא אינה מנהלת את קריית הוותיקן עצמה אלא את העולם הקתולי כולו).
הוותיקן הוא מקרה נדיר של מונרכיה נבחרת, שאינה עוברת בירושה.
המונרך הוא האפיפיור, והוא נבחר על פי הכלל, לכל ימי חייו על ידי מועצת הקרדינלים המתכנסת בוועידה מיוחדת הנקראת בלטינית "קונקלווה" (Conclave).
למרות כלל זה, פעמים ספורות לאורך ההיסטוריה פרש אפיפיור מתפקידו בטרם נפטר, לאפיפיור סמכויות עליונות בתחום התחיקתי, הביצועי והשיפוטי בכל הנוגע ל"כס הקדוש" ומדינת קריית הוותיקן.
מה שהופך אותו למונרך האבסולוטי היחיד שנותר באירופה.
שטחו המצומצם של הוותיקן מוכר בין-לאומית כטריטוריה ריבונית, מאז 1929. אך "הכס הקדוש" הוא הישות המתקשרת בהסכמים בין-לאומיים, שולחת ומקבלת שגרירים במסגרת יחסי החוץ של הכס הקדוש וכדומה.
השגרירויות הזרות, כולל שגרירות איטליה, ממוקמות בפועל בעיר רומא, מהיעדר שטח בתחומי הוותיקן.
הוותיקן היא המדינה העצמאית היחידה שמשקיפה באו"ם ולא חברה מלאה בה.
חיל המשמר של קריית הוותיקן הוקם ב-22 בינואר 1506 על ידי האפיפיור יוליוס השני והוא מורכב מ-135 נוצרים קתולים (נכון לשנת 2018), תושבי שווייץ שגובהם חייב להיות 1.74 מטרים לפחות וגילם נע בין 19 ל-30. מדי הצבא עוצבו על ידי מפקד המשמר בשנת 1914, בהשפעת ציורים מתקופת הרנסאנס.
כוח צבאי זה מגן על ארמון האפיפיור, על הכניסה לעיר, והאחראי לביטחונו האישי של האפיפיור.
על אף שחיילי המשמר עוברים הכשרה צבאית מלאה והם מצוידים בכלי נשק מודרניים (כגון רובים ואקדחים), הם עדיין לומדים להשתמש בחרבות, בגרזנים, בהאלברד ובכלי נשק עתיקים נוספים.
כלכלת המדינה ייחודית בכך שאינה מסחרית.
סך תקציב המדינה הוא כרבע מיליארד דולר (2003).
מרבית הכנסות המדינה מקורן בתרומות של קתולים מרחבי העולם.
חלק קטן מהכנסותיה מקורו במכירת בולים ומזכרות, הוצאה לאור של פרסומים וכתבי קודש, ודמי כניסה של תיירים למוזיאון.
קריית הוותיקן ממוקמת על גבעת הוותיקן בקואורדינטות הגיאוגרפיות '41°54 צפון 12°27′ מזרח, בצפון-מערב רומא, ממערב לנהר הטיבר.
גובה הגבעה נע בין 75 מטרים ל-19 מטרים מעל פני הים.
אורך גבולותיה של המדינה כ-3.5 ק"מ, והיא גובלת באיטליה בלבד שמקיפה אותה מכל עבריה.
זוהי המדינה הריבונית הקטנה ביותר בעולם, ושטחה הוא כמחצית הקמ"ר בלבד.
כל שטח המדינה הוא יבשתי, ואין לה מוצא לים.
האקלים בוותיקן הוא האקלים של רומא – ים תיכוני, עם חורף (ספטמבר עד אמצע מאי) מתון וגשום, וקיץ (מאי עד ספטמבר) יבש ולח.
אוכלוסיית הוותיקן מונה (נכון ל-2023) 521 נפשות.
האוכלוסייה כוללת את ראשי הכס הקדוש, אנשי כמורה ונזירות, וכן 100 חיילי המשמר השווייצרי האחראים על הסדר והביטחון בתחומיה.
כל האוכלוסייה, כולל חיילי המשמר, קתולים.
שפת המדינה הרשמית היא לטינית.
איטלקית נפוצה בקרב מרבית תושביה, חיילי המשמר השווייצרי דוברים גרמנית.
כוח העבודה כולל בעיקר 3,000 עובדי יום שאינם תושבי הוותיקן.
תחבורת הרכבות בקריית הוותיקן מתנהלת על מערכת של 300 מטר מסילות רכבת והיא מערכת מסילות הרכבת הלאומית הקטנה ביותר בעולם.
גישה למערכת הרכבות האיטלקית הובטחה לתושבי הוותיקן בהסכמים הלטרניים (1929), ומסילות ותחנות רכבת נבנו במהלך כהונתו של פיוס ה-11 כאפיפיור באותה תקופה.
עיקר פעילות הרכבות בוותיקן היא בהעברת סחורות ייבוא, אך לעיתים הרכבות גם משמשות נוסעים, בדרך כלל מסיבות סמליות או טקסיות.
האפיפיור גרגוריוס השישה עשר (שכיהן בתפקיד מ-1831 עד 1846) מנע את בניית מסילות הרכבת במדינת האפיפיור, והוא נודע באמירתו "chemin de fer, chemin d'enfer" (בעברית: "מסילת הברזל היא המסילה לגיהנום").
מחליפו, פיוס התשיעי, החל בבניית קו רכבת מבולוניה לעיר הנמל אנקונה, בניגוד לדעת קודמו, אך האזור הותקף על ידי צבאות שלחמו לאיחוד איטליה ב-1861, לפני סיום בניית המסילות.
תחבורת רכבות הפכה להכרח עם העלייה ההמונית לרגל לקריית הוותיקן במאה ה-19, שהחלה בערך ב-1858, והייתה לאחד מהגורמים שמיתנו את ההתנגדות לרכבות בוותיקן.
בניית תחנות רכבת בקריית הוותיקן והזיקה שלה למערכת הרכבות האיטלקית הובטחו בהסכמים הלטרניים מה-11 בפברואר 1929. הגוף הרשמי שעסק בבניית מסילות רכבת באיטליה הוציא לפועל את ההבטחה הזו והתחיל בבנייה ב-3 באפריל 1929, תחת מימונה של הממשלה האיטלקית.
הכספים שהושקעו בבנייה נלקחו מתוך הכספים שהובטחו לוותיקן כפיצוי בהסכמים הלטרניים.
הקטר הראשון נכנס לוותיקן במרץ 1932. ועדה משותפת לענייני רכבות של איטליה והוותיקן אושרה ב-12 בספטמבר 1934, ובאוקטובר באותה שנה הושלמה בניית מערכת הרכבות על ידי הגוף שעסק בכך המוזכר לעיל והמערכת הועמדה לרשות הוותיקן וה-Ferrovie dello Stato, מפעילת מערכת הרכבות האיטלקית.
מאז 7 ביוני 1929, החקיקה האיטלקית בענייני רכבות מחייבת גם את מערכת הרכבות של הוותיקן.
בקריית הוותיקן אין נמלי תעופה, ונמל התעופה הראשי המשרת את קריית הוותיקן הוא נמל התעופה פיומיצ'ינו, הנמצא סמוך לעיר רומא.
קריית הוותיקן היא מקום משכנן של כמה מיצירות האמנות המפורסמות בעולם.
בשנת 1984 הכריז אונסק"ו על קריית הוותיקן כאתר מורשת עולמית, המדינה היחידה בעולם אשר כולה הוכרזה כאתר מורשת עולמית.
קריית הוותיקן היא אף האתר היחיד בעולם עד היום המופיע ברשימת אונסק"ו כאתר המכיל מונומנטים בהתאם לאמנת האג להגנת נכסי תרבות בעת עימות מזוין.
מוזיאוני הוותיקן אוצרים פריטים בעלי חשיבות עליונה מבחינה היסטורית, מדעית ותרבותית.
הקפלה הסיסטינית מפורסמת בזכות ציורי הקיר שבה, כולל תקרת הקפלה של מיכלאנג'לו ועבודות של פייטרו פרוג'ינו, סנדרו בוטיצ'לי, קוזימו רוסלי, לוקה סיניורלי ואחרים.
בין האמנים האחרים שעיטרו את מבני הוותיקן נמנים רפאל ופרה אנג'ליקו.
ספריית הוותיקן מכילה ספרים מתקופות שונות בהיסטוריה האנושית, וכן ספרים, קלפים וציורים נדירים.
ארכיון הוותיקן משתדל לשמר את כלל הספרים והכתבים שהועברו לידיו על ידי שימורם, והעברתם למקום מקורר בו אפשרות הפגיעה בקלף או בנייר תהיה מינימלית.
בנוסף, משתדל הוותיקן לרכוש ולאתר ממצאים וכתבים שונים מידיים פרטיות טרם התכלותם.
בזיליקת פטרוס הקדוש, אשר בין מעצביה נמנו דונטו ברמנטה, מיכלאנג'לו, ג'אקומו דלה פורטה, קרלו מאדרנו וג'ובאני לורנצו ברניני, היא יצירת מופת של אדריכלות הרנסאנס.
בין האתרים החשובים הנוספים בקריית הוותיקן נמנים: כיכר פטרוס הקדוש, בזיליקת פטרוס הקדוש, בזיליקת סנטה מריה מג'ורה, בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות, אחוזת האפיפיור בקסטל גנדולפו וארמון האפיפיור.
קִרְיַת אוֹנוֹ היא עיר בבקעת אונו, מחוז תל אביב בישראל, הגובלת בגבעת שמואל מצפון, ברמת גן ממערב, סביון מדרום וממזרח, גני תקווה במזרח ובפתח תקווה מצפון מזרח.
המועצה המקומית הוכרזה כעיר בשנת 1992.
נוסדה בשנת 1939, וקרויה על שם אוֹנוֹ הקדומה, הנזכרת במקרא ובמקורות חז"ל, ואשר שכנה באזור בו הוקמה העיר המודרנית.
שמה של העיר לקוח משם היישוב מתקופת המקרא, בית שני, המשנה והתלמוד "אונו", ששמו השתמר לפי הסברה המקובלת ב"כפר עאנה" הסמוך מדרום.
לפי המתואר במקרא, אונו נבנתה על ידי שמד מצאצאי בנימין: .
אונו נזכרת בימי שיבת ציון כאחד היישובים ביהודה בהם התיישבו שבי ציון, לצד לוד וחדיד: , וכן: .
כמו כן, נזכרת בתנ"ך בקעת אונו בה שכנה העיר: .
העיר נזכרת גם במקורות חז"ל, בין היתר כמקום מוצאם או מושבם של התנא רבי חנינא איש אונו ושל האמורא רבי יהושע אוניא, וכן היא נזכרת במקורות חז"ל השונים כאחת הערים המוקפות חומה מימי יהושע בן נון.
במדרש איכה רבה מובאת העיר כדוגמה לעיר יהודית מובהקת, לעומת לוד שכנתה, בה התגוררה גם אוכלוסייה נכרית: .
לפי התיאור שבמקורות חז"ל, מיקומה של אונו הקדומה היה דרומית לאתר של העיר המודרנית: .
קיימת עדות להמשך היישוב היהודי באונו עד התקופה הצלבנית, ובגניזה הקהירית נזכר קשר של יהודי מצרים עם קהילת "קריית אונו".
היישוב הנוכחי הוקם בשנת 1939. ביוזמת המרכז החקלאי התארגנו 39 משפחות שביקשו להקים לעצמן שכונה חקלאית סמוך לכפר אז"ר.
לשם כך, נרכשו אדמות מן הערבים שישבו בכפר עאנה ובאל-ח'ירייה.
היישוב החדש נקרא כפר אונו.
בספטמבר 1951 נחנך בכפר בית הספר היסודי הראשון "ניר".
בדצמבר 1950, הוקמה מעברה גדולה שאוכלסה בעיקר בעולי עיראק, רומניה, תימן וצפון אפריקה.
באותה שנה היישובים כפר אז"ר והקיבוץ העירוני רמת אפעל הצטרפו לכפר אונו במסגרת מועצה אזורית אונו.
4 שנים לאחר מכן, ב-1954 הכפר פרש מן המועצה האזורית, בשל מחלוקת בשאלה אם להפוך את האזור לעירוני או להותירו חקלאי, ושמה של המועצה המקומית שונה לקריית אונו, שם שנשמר עד היום.
בין השנים 1962 ל-1967 הוקמה שכונת קיראון, שכונה מודרנית, עם בנייה לגובה ושטחים ירוקים רבים.
השכונה תוכננה על ידי האדריכל ישראל לוטן.
שכונות נוספות שהוקמו באותה תקופה הן שכונת רימון ושכונת ירון.
בתחילת שנות ה-60 אף פונתה שכונת ברכה ונבנו בתים חדשים, יש הרואים זאת כפרויקט הפינוי בינוי הראשון בישראל.
בשנת 1992 הוכרז היישוב כעיר.
בשנת 2001 נפתח הקניון הראשון בעיר, והחל אכלוס שכונת רייספלד, שנבנתה במקום בו היה פרדס רייספלד.
השכונה בנויה מסביב לפארק אותו מקיפים שמונה בניינים.
פארק רייספלד, הוא הפארק הגדול בעיר.
בפארק זה נערכות מדי שנה חגיגות יום העצמאות.
שכונות נוספות התחילו להבנות בעיר בתקופה זאת.
שכונת פסגת אונו בצפון העיר, בעלת מגדלים בני 20 קומות ועוד מגדלים נמוכים יותר, ושכונת עבר הירדן בדרום העיר.
בשנת 2008 בעקבות פירוק מועצה אזורית אפעל סופח לקריית אונו השטח שבין אוניברסיטת בר-אילן לכפר אז"ר.
בשנת 2009 נפתח בעיר ספורטק, שמושך אליו הרבה אנשים מקריית אונו ומאזור בקעת אונו כולו, בשנת 2015 נפתח קאנטרי קלאב בעיר ליד הספורטק.
בינואר 2020 אושרה תוכנית מתאר לעיר, במסגרתה העיר תוכננה להגיע לכ-80 אלף תושבים עד שנת 2040, שטח העיר יורחב מכ-4,540 דונם לכ-5,340 דונם עם פינוי מחנה דורי והקמת שכונת נאות אריאל שרון במערב העיר.
כמו כן צפויה הרחבתם של צירים מסחריים בעיר בהם רחוב שלמה המלך הנמצא במרכז העיר ושימור השכונות הוותיקות הנמצאות בעיר.
ב-25 ביולי 2022 חתמה שרת הפנים על שינויי שטח השיפוט ובכך 833 דונם יתווספו לקריית אונו.
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נכון לסוף יוני 2025, האוכלוסייה בקרית אונו על פי אומדנים ארעיים מונה 45,585 תושבים.
העיר מדורגת 8 מתוך 10 בדירוג החברתי-כלכלי האחרון שפורסם ב 2018 .
אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת (2022/2023) היה 91.5%.
להלן גרף המציג את התפתחות האוכלוסייה בעיר נכון ליולי 2025:
בקרית אונו פועלים מוסדות חינוך רבים בהם תשעה בתי ספר יסודיים:
בית הספר ניר: הוותיק בבתי הספר בקריה.
משרת את תלמידי השכונות הצפוניות בעיר.
בית הספר עלומים: משרת את תושבי שכונת רייספלד.
בעבר שכן בית הספר ברחוב בר יהודה במזרח העיר, צמוד לבית הספר רימונים.
בשנת 2011 עבר בית הספר למיקומו החדש.
בית הספר רימונים: בית ספר בדרום מזרח העיר, משרת את תושבי דרום קריית אונו.
בית הספר ע"ש שרת: בית ספר בשכונת קיראון.
משרת את תושבי שכונת קיראון וסביבתה.
בית הספר הירדן ע"ש אביגדור ורשה: בית ספר בשכונות עבר הירדן - שער הקריה.
נקרא על שם ראש המועצה לשעבר אביגדור ורשה.
משרת את שכונות עבר הירדן ושער הקריה, וחלק מילדי שכונת רייספלד.
בית הספר ע"ש יעקב כהן: בית ספר בשכונת פסגת אונו.
נקרא על שם יעקב כהן, ראש המועצה הראשון של קריית אונו.
בית הספר שילה: בית ספר מהזרם הממלכתי דתי בעיר.
ממוקם בצמוד לבריכת השחיה העירונית.
מבנה בית הספר שימש בעבר את התיכון העירוני ע"ש בן צבי, שהעתיק את מקומו למרכז העיר בשנות ה-80.
בית הספר הדמוקרטי: פועל על פי עקרונות החינוך הדמוקרטי, מגיל טרום חובה ועד כיתה י"ב.
התלמידים מחולקים לבתים, ובכל בית שתיים או שלוש שכבות גיל.
בתחילת כל שנה בוחרים התלמידים מערכת שעות אישית ומתחייבים לה.
בית הספר האנתרופוסופי בראשית: פועל על פי עקרונות החינוך האנתרופוסופי.
בחינוך זה מושם דגש על פיתוח הדמיון, היצירתיות, הנטיות האמנותיות ובדגש על סריגה תפירה ועבודה בעץ והמיומנויות החברתיות של הילד.
לתלמידי כיתה א' עד ח',
בעיר מצויות שלוש חטיבות ביניים: חטיבת הביניים על שם יצחק בן-צבי, חטיבת הביינים שז"ר, וחטיבת הביינים פרס.
בית הספר יהל"ם: בית ספר למצטיינים ומחוננים.
התלמידים מאותרים על ידי מבחנים הנערכים על ידי מכון הנרייטה סאלד.
בית הספר מיועד לא רק לתושבי קריית אונו, אלא גם לערים הקרובות.
בעיר קיימים 2 בתי ספר תיכון: בן צבי ואפריים קציר המרכזים אליהם תלמידים מהעיר כולה וכן קולטים תלמידי חוץ מרשויות סמוכות.
כמו כן קיימים בעיר מוסדות חינוך נוספים כמו הקריה האקדמית אונו וקונסרבטוריון קריית אונו.
בקרית-אונו פועלים שלושה שבטים של תנועת הצופים – שבט "און", שבט "גילעד" ושבט "מרום", עם למעלה מ-4,000 חניכים בשלושת השבטים יחד מכיתה ד' ועד י"ב.
בנוסף, פועלות בעיר תנועות הנוער "הנוער העובד והלומד", "בני עקיבא" ו"כנפיים של קרמבו" וכן, "צב"ר" – תנועת המד"צים העירונית, האחראית לפעילות ללמעלה מ-300 חניכים בכיתות ב'–ג'.
בנוסף פועלת בעיר ישיבת ההסדר "שסדר-אונו" אשר נוסדה בשנת התש"ע על ידי הרב אוריאל סעייד.
הישיבה שייכת לגרעין התורני בעיר "מעיינות".
הישיבה מיועדת לבוגרי תיכונים דתיים.
הישיבה היא שלוחה של ישיבת "מאיר-הראל".
בעיר פועלת מועצת נוער שתפקידה לייצג ולהשמיע את קולם של בני הנוער המתגוררים או לומדים בעיר, אל מול מקבלי ההחלטות בעירייה, במשרד החינוך, ובמועצת התלמידים והנוער של מחוז תל אביב.
מועצת התלמידים והנוער העירונית כוללת ועדות בהן מתקבלות הצעות להחלטות המובאות לשולחן ההצבעות במליאת המועצה.
בית המשוררת יונה וולך – בית מספר 24 ברחוב שנקרא על שם אביה מיכאל וולך ממייסדי כפר אונו, שנהרג בקרבות מלחמת העצמאות.
בשנות האלפיים, ניצב בית חדש במקומו של הבית המקורי, אך החצר הרחבה נותרה על מקומה.
ב-2012 נחנך ברחוב לוי אשכול, גן פסלים על שם יונה וולך.
בגן - פסלים של אמנים תושבי קריית אונו וציטוטים משירים של יונה וולך.
מגדל המים הישן של כפר אונו, ששימש גם כעמדת ביטחון ליישוב בתקופת מלחמת העצמאות (רחוב זיידמן 7).
מגדל המים בתכנון האדריכל משה קופמן משנת 1963 (בצפון היישוב סמוך לתחנת הדלק "פז").
זהו מבנה ייחודי בעל 16 צלעות והוא נבנה בהתאם לתוכנית שזכתה בתחרות במקום הראשון.
שכונת קיראון ושכונת רימון – זוג שכונות בתכנון האדריכל ישראל לוטן, המתאפיינות (בעיקר קיראון) בסגנון הברוטליסטי שזכה להשראה בארץ באותה התקופה בין השאר מעבודותיהם של האדריכלים לה קורבוזיה ואוסקר נימאייר.
לקריית אונו עיר תאומה בהולנד בשם דראכטן.
על שמה קרויה כיכר דראכטן במרכז קריית אונו.
"העץ הבודד", היה עץ שקמה עתיק, שנבחר וטופח על ידי החקלאי אריה קוניקוב, שעבד בפרדס רייספלד.
העץ היה בעבר חלק מ"פרדס רייספלד" אך הוא נפגע בשעה שצעירים הבעירו מתחתיו מדורת ל"ג בעומר, ואחד מהענפים נשבר.
בליל 20 בדצמבר 2002 העץ קרס בשל סערה שהתחוללה באזור.
את העץ עקרו ממקומו וכעבור לילה נשתל עץ שקמה אחר.
כיום, הפרדס נעקר ובמקומו הוקם פארק, הקרוי "פארק רייספלד", ובפסגתו ניצב עץ השקמה, ליד גן פסלים.
אבן הזיכרון לחייל האוסטרלי, (רח' רבין פינת לוי אשכול).
רחבת המייסדים ברחוב המייסדים בעיר (בשכונת רייספלד).
במרכז הרחבה גינה קטנה ולוח המנציח את שמות מייסדי העיר.
הכיכר הוקמה ב-2010 לציון 70 שנה ליסוד המקום.
החורשה הלימודית – בסמוך לשכונת רימון ובה עצים מיוחדים מסוגים שונים עם שלטי הסבר צמודים אליהם (רחוב המעגל).
אתרי הנצחה לנופלים במערכות ישראל
גן הגיבורים – ברחוב הנשיא במרכז קריית אונו.
על הקיר המזרחי של הגן היו חקוקים שמות בני קריית אונו שנפלו במערכות ישראל, בשנת 2022 עבר הגן שיפוץ מקיף שבמסגרתו הבמה והאנדרטה הוזזו לפאה הצפונית ובכך מתאפשר השתתפות של יותר אנשים בקהל.
אנדרטת מירון אלתגר – בחורשת הבנים בשטח קריית התרבות ומתנ"ס קריית אונו.
סרן מירון אלתגר היה מפקד טנק פטון בחזית המצרית.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים ב-6 באוקטובר 1973, נע עם הטנק שלו לעבר תעלת סואץ כדי לסייע למעוזים המותקפים.
כעבור שעות ספורות נותק הקשר עם הטנק.
לאחר המלחמה נמצא הטנק לא פגוע אך ארבעת אנשי הצוות לא נמצאו עד היום ולא ידוע מה עלה בגורלם.
האנדרטה למירון בנויה מצריח של טנק וגלעד אבנים בצורת טנק.
היא הייתה עשרות שנים בחצר משפחת אלתגר בקריית אונו וב-2008 הועברה למקומה הנוכחי.
אנדרטת אברהם בן-נון – לזכר רב-סמל מחיל התותחנים שנהרג מהפגזה ירדנית ליד מחולה ב-29 במרץ 1968. האנדרטה הוקמה לראשונה ליד מחולה והועברה למקומה הנוכחי בקריית אונו ב-1994 (רחוב מיכאל וולך פינת לוי אשכול).
גינת נתי – לזכר רב-סרן שנהרג בכפר דבל במלחמת לבנון השנייה ביחד עם שמונה מחייליו (רחוב הזמיר).
גן כתי וגיורא – לזכר שני חברי ילדות: שנפל בקרב עם מחבלים בלבנון ב-1974 ו שנפל בקרב החווה הסינית במלחמת יום הכיפורים (רחוב צה"ל).
יעקב כהן, ראש המועצה המקומית הראשון: 1953 – 1969
דורון קרפ, ראש המועצה האחרון וראש העירייה הראשון: 1989 – 1993
מיכל רוזנשיין: 2024 – מכהנת
לעיר נגישות גבוהה לצירי תחבורה ראשיים.
העיר מחוברת לכביש 471 בצפון, שמחבר בין כביש 4 לבין כביש 6. בנוסף, קריית אונו מחוברת לכביש הרוחב האזורי כביש 461 באמצעות כביש גישה וזו הכניסה העיקרית אליה מדרום.
כביש אורך נוסף בעיר הוא ציר יעקב דורי - בן-גוריון, העוקף את שכונות העיר ממערב וצמוד לרמת גן ולבסיס תל השומר.
החל מאמצע 2019 מתבצעת הרחבה ושיפוץ של הכביש על מנת לקלוט תנועת כלי רכב המגיעים מחוץ לעיר.
כבישי רוחב חשובים בעיר כוללים את רחוב צה"ל בדרום העיר, רחוב שלמה המלך במרכז העיר, רחוב מיכאל וולך-הנשיא בצפון-מרכז העיר ורחוב הרצל בצפון העיר.
כביש אורך בהקמה הוא כביש מוטה גור שיחבר את כביש 461 ואזור צומת השומר לאזור הבקו"ם והקרייה האקדמית אונו.
קיימת תוכנית להקמת כביש שיחבר בין ציר יעקב דורי לכביש גהה ואזור מחלף אלוף שדה.
בעבר פעלה בקריית אונו חברת האוטובוסים "דן", בין השנים 2003–2023 פעלה חברת "קווים", ואותה החליפה מטרופולין באוקטובר 2023 בעבר פעל בדרום העיר, סמוך לשכונת רימון, "מסוף רימון", ממנו יצאו מספר קווים למיקומים שונים בתל אביב, דרך שכונות העיר.
בשנת 2005 עבר המסוף למיקום חדש מול לשכת הגיוס וב־2014 עבר לצומת סביון סמוך לתחנת כיבוי האש.
במהלך שנת 2020 נפתח נתיב התחבורה הציבורית הראשון בעיר שכלל את שדרוג דרך דורי ודרך בן-גוריון כחלק מפרויקט מהיר לעיר.
נת"צ זה בוטל עקב חוסר בהקצאת משאבים אשר הובטחו על מנת להגביר את כמות הקווים ותדירותם.
בדרך לוי אשכול הוקם נת"צ לכל אורכו מהצומת עם רחוב מבואות ועד דרך 471 וגם הוא חלק מפרויקט מהיר לעיר.
בתוך העיר עוברים קווי אוטובוס לרחבי בקעת אונו, תל אביב, פתח תקווה, רמת גן ובני ברק.
אך סמיכות העיר לבר-אילן ותל השומר מביאים לכך שעוברים בשדרות בן-גוריון גם קווים לאזורים מרוחקים יותר.
במסגרת תוכנית הרכבת הקלה של גוש דן, מתוכנן להגיע לפאתי קריית אונו הקו הסגול של הרכבת הקלה.
הקו מתוכנן לעבור בצמוד לשכונות המערביות של העיר, ולנסוע לאורך ציר בן-גוריון במערב העיר.
הקו צפוי להיפתח בשנת 2026 לכל המוקדם.
קו מטרו m3 מתוכנן לעבור בעיר בשתי תחנות: תחנה בשלמה המלך בין בן-גוריון לרחוב צה"ל ותחנה שנייה בלוי אשכול בין וולך לרחוב ירושלים.
תחנה שלישית שגם יכולה לשרת את תושבי צפון מזרח העיר היא ברחוב העצמאות בפתח תקווה.
המועד הכללי עליו מדובר הוא 2032.
בשנת 2003 נערכו בחירות מוקדמות לאחר שראש העיר היוצא, דרור בירנבאום, פרש במפתיע מתפקידו לאחר שקיבל מישרה ניהולית בכירה.
בבחירות למועצה זו נבחרו הרשימות:
תנועת התושבים 3 מנדטים - בראשותו של יוסי נשרי.
קריית אונו ירוקה 3 מנדטים - בראשותו של ישראל גל.
שינוי 3 מנדטים - בראשות איתי גרין.
עתיד חדש 2 מנדטים - בראשות איציק ציזר.
קריית אונו שלנו - מנדט אחד.
נאמני קריית אונו - מנדט אחד.
בחירות 2008 התקיימו ב-11 בנובמבר 2008, אך אף מועמד לא השיג אחוזי תמיכה הגבוהים מ-40% מקולות הבוחרים.
סיבוב שני נערך שבועיים לאחר מכן ב-25 בנובמבר 2008, בבחירות אלו התמודדו יוסי נשרי, בתמיכת קדימה.
וישראל גל, בתמיכת מפלגת העבודה.
בבחירות 2013 שנערכו ב 22 באוקטובר נבחר ישראל גל לראשות העיר ברוב של 56%.
הקואליציה שהקים ישראל גל כוללת את הרשימה המאוחדת בראשות ישראל גל (5 מנדטים), מרצ בראשות ירון יעקבי (מנדט אחד), יש עתיד (מנדט אחד) וחזית דתית מאוחדת בראשות נפתלי כהן (2 מנדטים), שנבחר לסגן ראש העירייה.
את ספסלי האופוזיציה חובשים הרשימות: מפלגת לב (איחוד של תנועת התושבים ועתיד חדש), המקומיים ותקווה בראשות שי דבורה.
בבחירות 2018 בנערכו בנובמבר, נבחר ישראל גל בשנית לראשות העיר כאשר מפלגתו זכתה ב-5 מושבים.
גיל מיכלס שהתמודד מולו בסיעה משותפת של לב ויש עתיד זכו ב-3 מנדטים.
סיעות שס בראשות נפתלי כהן, מרצ בראשות ירון יעקבי והמקומיים בראשות ליאת ארבל זכו ב-2 מנדטים כל אחת, סיעת השכנים (סיעה של שכונת פסגת אונו) זכתה במושב אחד.
סיעות הבית היהודי, הליכוד וסיעתו של שי דבורה לא עברו את אחוז החסימה.
בבחירות 2024 זכתה מיכל רוזנשיין שהתמודדה מטעם יש עתיד בבחירות לראשות העיר בהפרש של כאלף קולות מסך הקולות שקיבל ראש העיר המכהן מר ישראל גל.
בבחירות למועצה סיעת יש עתיד זכתה ב6 מנדטים, סיעת ראש העיר היוצא ישראל גל זכתה ב4 מנדטים, סיעת חוזה חדש בראשות ליאת גרוסמן תמיר זכתה ב2 מנדטים וכל שאר הסיעות זכו במנדט אחד כל אחת.
נכון לאוגוסט 2025 המועצה בקריית אונו מורכבת מקואליציה בת 14 חברי מועצה שחברו לסיעת יש עתיד בראשות מיכל רוזנשיין ומאופוזיציה של מנדט אחד של חוזה חדש בראשות ליאת גרוסמן תמיר וזאת לאחר שמספר 2 של חוזה חדש ערק מהאופוזיציה לקואליציה ולא יוכל להתמודד בבחירות הבאות תחת מי מהסיעות הקיימות במועצה.
כתוצאה ממדיניות העירייה לאורך השנים, וסוגיית הקרקעות בבעלות פרטית בעיר, קריית אונו מאופיינת בשטחים רבים למגורים ובמעט מאוד שטחי מסחר ותעסוקה.
לא קיים בעיר אזור תעסוקה.
המסחר בעיר בעיקר באזור קניון קריית אונו, שבו מצויות חנויות רבות ומגדל משרדים.
שאר המסחר בעיר מרוכז במרכזים מסחריים שכונתיים.
מרכזי המסחר של העיר כוללים את:
קניון קריית אונו – ממוקם במרכז העיר.
נבנה על חורבות המרכז המסחרי של קיראון, שהיה עד סוף שנות ה-90 המרכז המסחרי הראשי בעיר.
שטחי המסחר בקניון כוללים 24,000 מ"ר מסחריים, ועוד כ-11,000 מ"ר של משרדים.
בקניון כ-125 חנויות מכל הסוגים, והוא כולל מוקדי פנאי כגון קולנוע רב חן, מתחם באולינג ובעבר כלל גם מתחם קארטינג במפלס התחתון של החניון.
במגדל המשרדים מצויות מרפאות וסניפים של קופות החולים הגדולות.
חנויות נוספות נמצאות בסביבה הקרובה של הקניון.
מרכז דרכטן – מרכז מסחרי הבנוי סביב כיכר שנקראת על שם העיר התאומה של קריית אונו, דראכטן.
במרכז יש חנויות רבות, בנק, סניף דואר וגינת משחקים.
בשנת 2013 התבצע שיפוץ מקיף במרכז, והוחלף הריצוף ומתקני הילדים.
כמו כן שופצו חזיתות החנויות.
מרכז רש"י – מרכז מסחרי קטן בלב שכונת מגדל המים.
מאכלס מספר חנויות מתחום הביגוד והאופנה.
מרכז רימון – מרכז מסחרי שנבנה במרכז שכונת רימון, בשנות ה-70. במקור תוכנן כמרכז מסחרי עם שתי קומות שהיה אמור לכלול סניף בנק ובריכת שחייה.
בפועל נבנה מרכז חד קומתי שעצים ניטעו במרכזו.
מרכז כיכר האחים גרין – מרכז קטן בלב השכונה הוותיקה.
מרכז מסחרי קטן ברחוב פנקס.
יובלים סנטר – מרכז מסחרי בשכונת רייספלד שכולל בין היתר המבורגריה, גלידריה ובית קפה.
פסגת אונו – ברחוב רפאל איתן, משלב בתוכו את מרכז הספורט "גו אקטיב", שוק האוכל אונו מרקט, מסעדות, בתי קפה ומשרדי רופאים.
בית הדובדבן – מתחם בילוי ברחוב הדובדבן, שנפתח ב-2023 ומשלב מסעדות וחנויות מזון.
כחלק מתוכנית המתאר שמקודמת בעיר צפויים רחובות לוי אשכול ושלמה המלך לעבור להיות רחובות מסחריים עם חנויות לאורכם.
קריית אונו הוותיקה – ממוקמת בצפון העיר, בין רחוב טרומפלדור מצפון ורחוב מיכאל וולך בדרום.
מהווה את הלב ההיסטורי של קריית אונו.
בשכונה הוקמו המבנים הראשונים של העיר, בתחילת שנות ה-40. בין המוסדות החשובים בשכונה: בית העירייה הישן, מגדל המים הישן של העיר וכן מגרש הכדורגל העירוני.
בלב השכונה נמצא מרכז דראכטן, המשרת את תושבי השכונה, ולצדו בית הספר היסודי הראשון בעיר "ניר".
כמו כן השכונה מאכלסת את הקונסרבטוריון העירוני.
מצפון לשכונה ממוקם הפארק על שם אביבה ורשה ובריכת השחייה העירונית.
גני אילן – ממוקמת בצפון מערב העיר, בין דרך בן-גוריון וקציר במערב וקריית אונו הוותיקה ממזרח.
הוקמה בשלהי שנות ה-80 וה-90 ומאופיינת בעיקר בבתים צמודי קרקע ומעט בנייה רוויה.
תושבי השכונה שייכים ברובם לשכבות הסוציו-אקונומיות הגבוהות.
בשכונה בריכה עירונית, מגרש הכדורגל העירוני, מגרשי טניס, ומספר מרכזים מסחריים זעירים.
בסמוך לשכונה נמצאת אוניברסיטת בר-אילן וגובלים בה שטחים פתוחים נרחבים.
שכונת מגדל המים – ממוקמת בצפון מזרח העיר, בין היישוב גני תקווה במזרח ודרך לוי אשכול במערב.
שמה ניתן לה עקב הימצאותו של מגדל המים המודרני של העיר.
שבט הצופים העירוני נמצא בשכונה.
פסגת אונו – הוקמה בשנות ה-2000 וממוקמת בצפון מזרח העיר.
השכונה מאופיינת בבנייה רוויה ובבינוי צפוף, המקיף פארק עירוני.
מוסדות חשובים בשכונה: בית העירייה, הספורטק העירוני, מבנה שבט און ומועדון הקאנטרי קלאב החדש של העיר
רייספלד (קריית אונו החדשה) – הוקמה בסוף שנות ה-90, וממוקמת במרכז העיר, בין רחוב בין גוריון ממזרח לקיראון ממערב.
השכונה קרובה לצירי תנועה ראשיים, מאופיינת בבנייה רוויה ובמעט צמודי קרקע, וכוללת בנייני מגורים בגובה 10–12 קומות.
במרכזה נמצא "פארק רייספלד", הפארק הגדול בעיר בשטח של 40 דונמים.
בשכונה ממוקמת הספרייה העירונית ובית הספר היסודי עלומים החדש, והיא נמצאת במרחק הליכה מקניון קריית אונו.
בעבר נרשמו מאבקים בין תומכי הקמת שטחי ציבור ומסחר במרכז השכונה, בסמוך לפארק, כולל היכל תרבות עירוני ומבני ציבור נוספים, לבין תושבי השכונה המתנגדים לבנייתם, בעקבות מאבקים אלו צומצם השטח המסחרי ל-1500 מ"ר ובוטלה הכוונה להקמת מרכז תרבות בשכונה.
קיראון – אחת השכונות הוותיקות בעיר.
תוכננה על ידי האדריכל ישראל לוטן ונבנתה במהלך שנות ה-60. הבנייה בשכונה מאופיינת בסגנון ברוטליסטי שהיה נפוץ בתקופה זו.
הדבר מתבטא בחזיתות בטון חשופות ובקווים ישרים של בנייני השכונה.
בשנים האחרונות חלק מבתי השכונה הועלו כמועמדים לשימור.
במרכז השכונה נמצא פארק צה"ל הכולל שבילים רבים להולכי רגל ושטחים ירוקים רבים.
יש הרואים גם בשכונות מצפון לרחוב שלמה המלך, בואכה קניון קריית אונו וצפונה ממנו, חלק מהשכונה.
שער הקריה – שכונה חדשה בדרום מערב העיר, שהבנייה בה בעיצומה.
השכונה מאופיינת בעיקר בבנייה רוויה, וצמודה למחנה הצבאי תל השומר ולמתקני הבקו"ם.
עבר הירדן – שכונה חדשה בדרום מערב העיר.
מאופיינת בבנייה צמודת קרקע ומעט בנייה רוויה.
גובלת ברחוב צה"ל במזרח ובשכונת שער הקריה ממערב.
רימון – השכונה הדרומית בעיר.
גובלת בסביון במזרח ובדרך לוי אשכול במערב.
בדומה לקיראון גם היא תוכננה על ידי האדריכל ישראל לוטן.
השכונה נבנתה בשנות ה-70, ומאופיינת בבנייה רוויה בסגנון ברוטליסטי.
הבניינים בשכונה בנויים בצורה מעגלית סביב פארק רחב ידיים המתוחזק על ידי תושבי השכונה, בשונה מהפארקים האחרים בעיר.
בשכונה מרכז מסחרי וגני ילדים.
בתחילת שנות ה-2000 נבנו בשכונה מספר בניינים חדשים.
נאות אריאל שרון – שכונה בהקמה, השכונה נמצאת בין כביש גהה לאוניברסיטת בר-אילן ולכפר אז"ר, מכילה מספר מגדלי מגורים, פארק וקריית חינוך.
שכונת אונו הצעירה – שכונה בהקמה באזור צומת סביון מוקמת כחלק מצבר השכונות הדרומיות של העיר, על שטחי בסיס תל השומר, לכשיפונו.
בשכונה נבנה משכנה החדש של הקריה האקדמית אונו ועוד מאות אלפי שטחי מסחר ותעסוקה במתחם.
שכונת האקליפטוס – שכונה שמתוכננת להיות מוקמת כחלק מצבר השכונות הדרומיות של העיר, על שטחי בסיס תל השומר, לכשיפונו.
השכונה הנ"ל תאופיין בבנייה רוויה.
שטח וגודל השכונה עודנו לא ברור, עקב מחלוקות לגבי עתיד השטח מבחינה מוניציפלית – בשנים האחרונות התגלעו סכסוכים בין עיריית קריית אונו לעיריית אור יהודה לגבי עתיד שטחי המחנה הצבאי, והדבר עודנו נדון בוועדות השונות.
קִרְיַת אָתָא היא עיר במחוז חיפה בישראל והגדולה בערים המרכיבות את אזור הקריות.
היא הוקמה בשנת 1925 והוכרזה כעיר בשנת 1969. יעקב פרץ הוא ראש העירייה מאז 1996.
קריית אתא הוקמה בשנת 1925, על ידי חברת "עבודת ישראל", כמושבה בשם "כפר עטא" - על שמו של כפר האריסים הערבי "כופרתא", שאדמותיו נקנו מן האפנדי, בעל הקרקעות הערבי, אחד ממיקימיה היה הרב ישעיהו שפירא.
במאורעות תרפ"ט נפגעה המושבה קשות על ידי פורעים ערבים וננטשה כמעט כליל.
בשנת 1930 חזרו אליה התושבים וחידשו את היישוב במקום.
בשנת 1934 הקימו במקום בית חרושת לייצור אריגים שנקרא ATA על שם היישוב.
השם "אתא", בעברית, (נדרש על ידי ש"י עגנון כראשי תיבות של "אריגי תוצרת ארצנו") ולכן שונה שם המושבה ל"כפר אתא".
בשנת 1941 הוכרזה המושבה כפר אתא כמועצה מקומית.
ד"ר אריך ביהם, מנהל המצבעה ומחלקת האשפרה במפעל אתא, מונה לנשיא המועצה הראשון.
בשנת 1935 הוקם "בית קפה מרגוע" כצריף ולאחר מכן נבנה המבנה כפי שהוא קיים היום.
המקום שימש כאולם אירועים, מסעדה ובית קפה בקריית-אתא.
בזמן מלחמת העצמאות שימשה המועצה המקומית כבסיס היציאה של הכוחות הלוחמים ב"מבצע דקל".
בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמו שלוש מעברות בקרבת המועצה - מעברת כפר אתא, מעברת קריית נחום ומעברת שפרעם (הנקראה גם מעברת גילעם).
מעברת שפרעם סופחה ב-1958 לשטח היישוב כפר אתא.
בדצמבר 1949 נחנך במבואותיה הצפוניים של הקריה המרכז ללימודי משטרה שבו התקיימו קורסי הכשרה שונים של משטרת ישראל.
באוקטובר 2014 הסתיים קורס הקצינים האחרון במתקן בקריית אתא והכשרת הקורסים הבאים עברה אל המכללה הלאומית לשוטרים בבית שמש.
בינואר 2015 נסגר המרכז והועבר לבית שמש.
בשנת 1965, לקראת בניית שכונות חדשות בח'רבת שרטה בקרבת היישוב בוצעו חפירות ארכולוגיות ונמצאו ממצאים חשובים.
בשנת 1965 הוחלט על איחודה של קריית אתא עם המועצה המקומית קריית בנימין הסמוכה.
היישוב המאוחד נקרא "קריית אתא" והוכרז כעיר בשנת 1969.
בשנת 1985 נסגר מפעל הטקסטיל אתא.
בשנת 1995 הוחל בבניית השכונות "גבעת טל" ו"גבעת רם".
בשנת 2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה נחתו בעיר מספר רקטות, שגרמו לשני הרוגים ופגיעה ברכוש.
אברמסקי - הבתים הראשונים בשכונה קמו בשנות השלושים על חלקות שנקנו מידי משפחת שמואל ואסתר אברמסקי, שהיו מראשוני המתיישבים בכפר עטה.
בית וגן - הוקמה במהלך שנות ה-90' על השטח שבו עמד בעבר בית החרושת "אתא"
בן-גוריון - הוקמה בשנות השבעים על שטחה של מעברת אתא.
בשכונה הוקמו בניינים בני 8 קומות, סגנון בנייה שנחשב לחדשני בזמנו.
גבעה א' - השכונה כוללת בתים ברחובות איינשטיין ויוספטל, בשכונה נמצא מרכז שביט ולכן היא נקראת על שמו.
השכונה נמצאת מדרום לפארק הספורט העירוני (פארק לוקי).
גבעת אלונים - החלה להיבנות בשנת 2012. בשכונה מתוכננות לקום כ-2,000 יחידות דיור כחלק מתוכנית ההתרחבות של העיר.
כל הרחובות בשכונה קרויים על שם עופות המצויים בארץ ישראל.
גבעת הרקפות - שכונה הנמצאת בצפון מזרח העיר.
ראשוני השכונה הגיעו אליה בשנות החמישים אחרי שהות במעברות כפר אתא, מעברת קריית נחום ומעברת שפרעם.
במסגרת פירוק המעברות והעברת האנשים ליישוב קבע נבנו בגבעה עטורת הרקפות צריפים ומבנים ארעיים, שהוחלפו מהר מאוד בשיכונים, שבנתה "עמידר" ב ו"עמידר" ג.
בשנת 1953 סללו את הרחובות הראשיים של השכונה - רחוב בן עמי (לימים שכונת בן עמי) ורחוב אנילביץ.
גבעת הרקפות קלטה גלי עלייה רבים.
בשנת 1956 הצטרפו אליה עולים ממצרים, פולין ורומניה, שנכנסו אף הם לשיכונים שבנתה עמידר.
בראשית שנות השישים הגיעו עולים ממרוקו שהגדילו את אוכלוסיית השכונה.
לשכונה נוצר דימוי של שכונת עוני הקולטת אוכלוסיות חלשות .שנים של הזנחה וחוסר תשומת לב של המוסדות סייעו בהעמקת הדימוי השלילי.
בסוף שנות השבעים אוחדו שכונות עמידר א ב ג, במסגרת פרויקט שיקום שכונות.
השכונה גובלת: בשדות ובגדרות של קיבוץ אושה כפר המכבי ורמת יוחנן.
גבעת טל - שכונה שהחלה להבנות בשנת 1996. מאופיינת במספר גדול של בתים פרטיים.
כל הרחובות בשכונה קרויים על שם אומנים מהתקופה המודרנית.
גבעת רם - הוקמה במקביל לשכונת גבעת טל.
תוכננה עבור זוגות צעירים ומשפרי דיור.
כל רחובות השכונה קרויים על שם פרחים ועצים.
גבעת תל חי – השכונה נבנתה למרגלות שכונת גבעה א'.
תחילה ניתן לשכונה השם "פסגת אביב", אך בהמשך הוסב השם לתל חי, ע"ש היישוב באצבע הגליל בו התחולל הקרב בו נהרגו יוסף טרומפלדור וחבריו.
מרבית הבנייה נמסרה לידי חברת "לוקי בניה ופיתוח בע"מ", דבר שהקנה לה את שמה הלא-רשמי ("גבעת לוקי").
במהלך בניית השכונה נערכה במקום חפירה ארכאולוגית, בה נחשפה מחצבת אבן מהתקופה הרומית.
שמות הרחובות קשורים למאורעות תל-חי: רחוב י"א באדר, רחוב הארי השואג (ע"ש פסלו של אברהם מלינקוב המוצב בתל חי), רחוב בית"ר, רחוב סמטת הגלעדי (ע"ש כפר גלעדי הסמוך לתל חי) ורחוב המחרשה (כלי החקלאי שהיה בשימושו של טרומפלדור).
סמוך לשכונה נבנה בשנת 2002 פארק ספורט גדול המכיל מתקני משחקים לילדים, מגרשי טניס, כדורגל, כדורעף, כדורסל, מסלולי ריצה ומתקני התעמלות שונים.
נווה אברהם ("שכונת התימנים") - השכונה הוקמה בשנת 1946 על ידי ההסתדרות עבור עולים מתימן.
בראשית שנות החמישים גדלה השכונה עם הגעת עולים נוספים במסגרת מבצע "מרבד הקסמים".
בשנת 2000 נקראה בשם "נווה אברהם" על שם הרב אברהם צדוק, שהיה רב השכונה.
נווה חן - השכונה אוכלסה באוקטובר 1975.
קריית בנימין - משנת 1951 מועצה מקומית.
בשנת 1965 אוחדה עם כפר אתא.
קריית נחום (נקראה במקור "עיר גנים") - השכונה נוסדה ב-1933 ובסמוך לה הוקמה בראשית ימי המדינה מעברה, שקלטה כ-540 משפחות.
היא צורפה ב-1951 לקריית בנימין.
קריית פרוסטיג - השכונה צורפה ב-1951 לקריית בנימין
קריית שטנד - קריית שטנד היא שכונה של רחוב אחד שהוקמה בשנת 1939. בעת הקמתה הייתה שכונת משקי עזר ולכן נקראה שכונת "משקי עזר רסקו".
התכנון היה אכלוס של 40 משפחות שיקבלו חלקת קרקע של שני דונם לכל משפחה, אולם בפועל התיישבו בה רק כ-20 משפחות.
ב-1942 שונה שם השכונה לקריית שטנד, על שמו של הפעיל הציוני אדולף שטנד.
בשנת 1951 אוחדה השכונה עם קריית בנימין.
שיכון סיגעט - נבנתה על ידי רבי צבי הירש רוזנבוים האדמו"ר מקרעטשניף סיגעט, שהתיישב בקריית אתא בשנת ה'תש"ח.
יחד עם השיכון הוקמו מוסדות תורה - ישיבה ותלמוד תורה ובית כנסת מרכזי.
אחוז הזכאים לבגרות בעיר בשנת הלימודים התשפ"ב עמד על 83%.
ליד חטיבת רוגוזין א' נפתח היכל הספורט החדש של קריית אתא, המשמש למשחקי כדורעף, כדורסל, ושיעורי ספורט של בית הספר.
תנועת בני עקיבא - קיים סניף אחד של בני עקיבא בעיר, שפועל ממבנה הקרוב לדואר קריית אתא.
בסניף יש קרוב ל-300 חניכים, חברי צוות ובוגרים.
תנועת עזרא - התנועה פועלת בעיר מסוף שנות השמונים.
שבט גלעד של תנועת הצופים - השבט הוקם בשנת 2008 בידי ההורים המתנדבים כתנועת נוער עם 30 חניכים.
קיימת תוכניות להקמת בית חולים על שם מנחם בגין בעיר, על פי התכנון יהיה במקום כ-2,200 מיטות אשפוז, בית החולים צפוי לשרת כ-650 אלף איש ושטחו צפוי להיות כ-150 דונם.
באוקטובר 2014 הציג משרד הבריאות תוכנית להוספת מיטות אשפוז ברחבי הארץ, במסגרתה הוצג בית החולים שאמור להיבנות על בסיס בית החולים "בני ציון" שיועבר מחיפה.
באוקטובר 2019, אושרה התכנית בותמ"ל וב-20 בפברואר 2020, בטקס בנוכחות ראש הממשלה ושרי הממשלה, הונחה אבן הפינה ונחשף שם בית החולים.
קריית אתא היא העיר הגדולה ביותר מבין הקריות.
בקריית אתא פועלים 241 מפעלים.
ביניהם, דשנים וחומרים כימיים, תמ"י, שלדות, מאפיית דוידוביץ ופרמט.
ב-6 בספטמבר 2011 נחנך בקריה קניון מקבוצת קניוני עזריאלי וממולו בניין משרדים של החברה.
הקניון נבנה על השטח שבו עמד בעבר מפעל "צבע" (שנרכש בשנת 1970 על ידי חברת טמבור).
בשנת 2021 נרכש הקניון על ידי קבוצת כפיר ושמו שונה לקניון כפיר.
במהלך השנים עבר הקניון התאמה למגזר החרדי ונוספו בו חנויות אופנה מותאמות למגזר החרדי מסעדות מהדרין ואופי הקניון עבר התאמה, הקניון הפך למוקד הקניות הגדול למגזר החרדי בצפון ומושך אליו לקוחות מכל אזור הצפון.
לאור ההצלחה ב-1 בינואר 2025 עברו הקניון ובנין המשרדים שמולו לידי קבוצת תימורה והקניון ממשיך להשתדרג ולהתפתח.
למנכ"ל הקניון מונה שמואל אדלשטיין שעד סוף 2024 שימש בתפקיד סמנכ"ל הקניון והצעיד אותו בענק..
במרץ 2014 נפתח הסניף השלישי של איקאה בישראל, ליד מתחם של ביג מרכזי קניות הפועל בצומת מאז 1988. סניף איקאה זה, בשונה מקודמיו, אינו עומד בפני עצמו אלא מהווה חלק מקניון "שער הצפון", השייך לקבוצת אריסון.
קריית אתא מחוברת בכביש 781 לקריית ביאליק, בכביש 780 לצומת זבולון וממנה לכביש 70. למחלף גלעם וממנו לכביש 79 וכן כביש לקיבוצי גוש זבולון.
בספטמבר 2012 נחנך בסמוך לעיר כביש עוקף קריות שמקצר באופן משמעותי את הנסיעה מהעיר לחיפה ולכיוון הקריות האחרות, עכו ונהריה.
את הקריה משרתים אוטובוסי אגד, חברת הנסיעות והתיירות נצרת, ונתיב אקספרס למרכזית המפרץ, שפרעם ולקריות וכן מוניות שירות לשפרעם ולחיפה.
בעיר עובר גם מסלול קו 2 של מטרונית המגיע לשכונת בת גלים בחיפה, סמוך לתחנת רכבת בת גלים ולבית חולים רמב"ם.
מתחם גלעם הוא אזור הנמצא בקצה הצפון-מזרחי של תחומי העיר.
המתחם נמצא בסמוך ל-3 מחלפים מרכזיים: מחלף סומך, מחלף גלעם ומחלף אבליים.
על פי התוכנית במתחם, שגודלו 2000 דונם, יבנו בעתיד בית חולים אזורי, אוניברסיטה, משרדי ממשלה, מתקני ספורט ותעשייה נקייה.
התוכנית המקורית הוגשה לאישור בנובמבר 1998.
אנדרטה לנופלים - האנדרטה נמצאת בין הרחובות משה הס ובורוכוב בעיר, בסמוך לבית יד לבנים ולא רחוק מפארק הרצל .
האנדרטה המקורית נבנתה בשנת 1950 ועוצבה על ידי האמן מיכאל קארה לזכר 29 תושבי המקום שנהרגו במהלך הלחימה במהלך מלחמת העצמאות.
באנדרטה הוצב עמוד אבן, עליו תבליט יצוק של יד אוחזת בחרב המלופפת בענפי זית.
מתחת לתבליט נחקקו שמות הנופלים.
בשנת 1991 שופצה האנדרטה ונוספו לה כנפי מתכת בגובה 4.6 מטר מכל צד.
מסביב לאנדרטה הונחו לוחות אבן בחצי גורן, עליהם נחקקו שמות כל בני העיר שנפלו במערכות השונות.
את האנדרטה המחודשת תכנן הפסל יצחק שמואלי.
ברחבת האנדרטה מתקיים הטקס העירוני הפותח את אירועי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
האנדרטה משלבת רחבה מוגבהת ובה עמוד זיכרון ולצידו 15 קוביות אבן שחורות, על כל אחת מהן שם החלל וכינויו המחתרתי.
מדי שנה, ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, מתקיים באנדרטה טקס ממלכתי בהשתתפות נציג ממשלת ישראל, ראש העיר, וותיקי לח"י.
אנדרטת הזיכרון לחללי אסון המסוקים - הוקמה בשנת 1997 על ידי חבר מועצת העיר אריה מייזלס, שבנו, גל, היה בין הרוגי האסון.
האנדרטה נמצאת בגן הנמצא בין הרחובות נורדאו ופינסקר, מתחת לסניף בני עקיבא בו גל מייזלס גדל והדריך.
ראשי המועצה המקומית קריית בנימין שם תקופת כהונהצבי בלום 1955-1951בנימין אורנשטיין 1959-1955חיים נדאף 1960-1959אליהו פוריטר 1965-1960
הרב בנימין מנדלזון כיהן כרבו של כפר אתא משנת תרצ"ד (1934) עד לעזיבתו בשנת תשי"ב (1952) שבה עבר לכהן כרבה של קוממיות.
הרב לוי מילר כיהן כרבה של קריית בנימין.
הרב יהודה לייב גפן כיהן ברבנות כפר אתא משנת תשי"ב עד לפטירתו בשנת תשי"ז.
הרב שמואל שולזינגר, חתנו של הרב גפן, כיהן כרבה הראשי האשכנזי של קריית אתא, משנת תשי"ז (1957) עד למותו בשנת תשס"ד (2004).
לאחר מותו לא מונה רב ראשי לעיר במשך מספר שנים.
בשנת תשע"א נבחרו הרב חיים שלמה דיסקין כרבה הראשי האשכנזי של העיר והרב אליהו גד מימון, בנו של הרב הספרדי הקודם, הרב משה מימון, כרבה הראשי הספרדי של העיר.
בעיר פועלות 2 קבוצות כדורעף המשחקות בליגות השונות בשם "הפועל עירוני קריית אתא".
קבוצת הנשים משחקת בליגת העל בכדורעף לנשים.
הקבוצה זכתה ב-11 אליפויות ו-10 גביעי המדינה, כש-7 פעמים זכתה הקבוצה בשני התארים באותה שנה.
קבוצת הגברים זכתה בעבר ב-5 אליפויות ו-4 גביעי המדינה, פעמיים זכתה הקבוצה בדאבל.
בסיום עונת 2014 פורקה קבוצת הגברים עקב בעיות כלכליות.
"עירוני קריית אתא" הפועלת בליגת העל.
הקבוצה הוקמה בשנת 1974, בשנת 1989 עלתה לראשונה לליגה הארצית.
בשנת 1999 עלתה לראשונה לליגה הלאומית ובסיום העונה עלתה לליגת העל, בה שיחקה 3 עונות.
בסיום עונת 2007/2008 העפילה הקבוצה בשנית לליגת העל אך בתום עונה אחת חזרה הקבוצה לליגה השנייה.
בסיום עונת 2009/2010 התדרדרה עד לליגה הארצית.
לאחר עונה אחת (2021/2022) העפילה לליגה העל בה משחקת כיום.
"מכבי עירוני קריית אתא" - קבוצת כדורגל הפועלת בליגה א' צפון.
קבוצה היא המשכה של קבוצת מכבי עכו שעברה לקריית אתא בשנת 2000. בשנה הראשונה לקיומה שיחקה קריית אתא בליגה הלאומית, אך בסופה נשרה לליגה הארצית.
בעונת 2007/2008 שבה הקבוצה לליגה הלאומית, אך סיימה את העונה במקום האחרון.
עקב ביטול הליגה הארצית נשרה הקבוצה היישר לליגה א', בה היא משחקת כיום.
קִרְיַת בְּיַאלִיק היא עיר במחוז חיפה בישראל, אחת מהערים המרכיבות את אזור הקריות והעיר השנייה בגודלה בגוש.
בשנת 1950 הוכרה קריית ביאליק כמועצה מקומית, ובשנת 1976, כעיר.
העיר הוקמה ב-18 ביולי 1934, בימי העלייה החמישית, ונקראה תחילה "שכונת עולי גרמניה".
העיר היא חלק ממטרופולין חיפה.
העיר גובלת במועצה אזורית מטה אשר, במועצה אזורית זבולון דרך כפר ביאליק, בקריית חיים השייכת מוניציפלית לחיפה ולחיפה עצמה, בקריית ים (דרך רפאל), בקריית מוצקין, וקריית אתא.
קריית ביאליק, שדרות ח"ן בצפון העיר, בית הספר "ביאליק" וכן כפר ביאליק הסמוך, קרויים על שמו של המשורר הלאומי, חיים נחמן ביאליק.
שטח השיפוט של קריית ביאליק הוא 10,900 דונם (מהעשור השלישי של המאה ה-21 לאחר סיפוח שטחים מכפר ביאליק השייך למועצה אזורית זבולון למען הרחבת שכונות בעיר והקמת חדשות).
היא גובלת בקריית מוצקין במערב, במועצה האזורית זבולון במזרח, בחיפה בדרום, ומצפון מפריד שטח של המועצה האזורית מטה אשר בינה ובין עכו.
העיר מתייחדת בצורתה הארוכה והצרה: אורכה הוא 8.5 ק"מ, ורוחבה בין 3 ק"מ ל-400 מטר.
גובה העיר בין 3 ל-25 מטרים מעל פני הים.
קריית ביאליק נוסדה ב-18 ביולי 1934 כשכונה בסמיכות לחיפה.
השכונה הוקמה על ידי עולי העלייה החמישית מגרמניה והייתה זו ההתיישבות העירונית הראשונה של עולי גרמניה בארץ ישראל.
שמה הראשון היה "שכונת עולי גרמניה".
היישוב התארגן בצורת אגודה הדדית בע"מ שלקחה על עצמה את הסמכויות המוניציפליות.
נקבע תקנון האגודה שחייב את החברים ונבחר ועד לנהל את ענייני הציבור.
האגודה קיבלה את השטח מהקרן הקיימת לישראל והכשירה אותו לבנייה, סלילת כבישים והקמת מרכז חנויות.
האגודה דאגה גם לשירותים החיוניים כמו אספקת מים וביטחון.
כוונת המייסדים הייתה להקים יישוב שיקלוט עולים יהודים בארץ ישראל, ובשנים מאוחרות יותר הוקם גם מרכז תעשייתי, שבו עבדו חלק מהתושבים.
קבוצה מבין העולים, שעברה הכשרה חקלאית (בעיקר בהולנד) ושאפה לעסוק בחקלאות, ייסדה כפר בסמוך למקום.
משנפטר חיים נחמן ביאליק הוחלט לקרוא על שמו את שני היישובים הסמוכים, קריית ביאליק וכפר ביאליק.
ראש העיר הראשון של קריית ביאליק (אשר שימש עד 1976 כ"ראש המועצה") היה צבי (הרברט) קרלינר.
קרלינר שימש בתפקיד 40 שנה ברציפות.
החל משנת 1945 ועד מותו בשנת 1985. במהלך כל אותן שנים לא עמד מולו מועמד נוסף לבחירה ומינויו היה תוצאה של הסכמה רחבה.
עם מותו, מונה לתפקיד דני ז'ק, שהיה סגנו.
קריית ביאליק הייתה העיר היחידה בישראל שבמשך כ-60 שנה, ראשיה לא היו מזוהים עם מפלגה מהפוליטיקה הארצית.
בעת מלחמת העולם השנייה הופצץ חלק מן היישוב בשל קרבתו לבתי הזיקוק הסמוכים.
בזמן מלחמת העצמאות סבלו תושבי היישוב מהתנכלויות של הערבים באזור.
בשנת 1949 הוקמה מעברת "עיר המפרץ" (נקראה גם "כורדני א'") ובה נקלטו בין השאר כ-100 משפחות של עולים מהודו.
המעברה סופחה לשטחה של קריית ביאליק בשנת 1960. ב-1976 הוכרזה קריית ביאליק כעיר, וכך גם שכנותיה קריית מוצקין וקרית ים.
ב-1989 הוקם בעיר, על חורבות מפעל הטקסטיל "אתא", מרכז הקניות "הקריון", אשר בעשור השני של המאה ה-21 הוא מרכז הקניות שהכנסתו בחודש היא הגבוהה ביותר בישראל בסמוך לקריון ממוקם בית משפט השלום של אזור הקריות.
במהלך מלחמת לבנון השנייה נחתו בעיר מספר רקטות, שגרמו לנזק ברכוש ופצעו מספר תושבים.
בתחום העיר, בקצה של רחוב קרן היסוד, שוכן "בית כץ", שבעת בנייתו היה בית המגורים הראשון בעמק זבולון והבית היחיד הבנוי כבית אבן בקריות.
ב-2021 נחנכה בעיר תחנה של מגן דוד אדום.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, ספגה העיר מטחי טילים מכיוון לבנון ואירעו בתחומה מספר פגיעות במבנים.
ביאליק דרום - השכונה הדרומית של קריית ביאליק, בה הוקם הרמזור הראשון בקריה.
בשכונה זו הוקם בית הספר התיכון העירוני אורט קריית ביאליק ע"ש ד"ר זאב פיינשטיין, בית הספר הגדול בארץ במספר תלמידיו.
כמו כן נמצאת בה "מכללת אורט ביאליק", המעניקה תואר הנדסאים והשלמה לתואר ראשון.
סביניה (על-שם סבינה כץ) - התפתחה מסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 בגבולה הצפוני של שכונת עולי גרמניה, מסביב לביתם של אפרים וסבינה כץ, בעלי משק חקלאי שהיו המתיישבים הראשונים בעמק זבולון.
בשנת 1945 הוקמה האגודה לשיכון "קריית סביניה" ביוזמת אפרים כץ, ובשנת 1949 הוחלט על צרופה לקריית ביאליק.
מרכז סביניה הוא מרכז קניות הכולל בנק, סופרמרקט, פיצוצייה, חנות פרחים, פיצריות וחנויות נוספות.
צור שלום - השכונה הצפונית בקריית ביאליק.
בעת הקמתה, יושבה בעיקר על ידי עולים.
מצפון לה אזור נרחב של תעשייה קלה.
קריית שמריהו - בשכונה נמצא העתק מדויק של בית הכנסת המרכזי בבומביי, שהוקם על ידי עולים יוצאי הודו.
בסמוך אליה נמצאת גם מרפאת כללית שמריהו.
אפק - שכונה המורכבת מבנייני דירות נמוכים, צפונית לכביש 79. במרכזה פארק הבנים.
ביאליק הוותיקה - השכונה השביעית שהוקמה בקריית ביאליק, יושבה בעיקר על ידי בני הדור השני של העיר.
הפרפר - שכונה שהוקמה בתחילת המאה ה-21. בקצה השכונה נמצא כיכר רבין, מסביבו רבי קומות חדשים ומרשימים ואלו מוקפים בתים פרטיים עם גינות.
השכונה מכונה כך על שם צורתה, שכן ממבט על רחובות השכונה והמבנים בה יוצרים צורה של פרפר: הבניינים במרכז הם גוף הפרפר ואילו הבתים הפרטיים יוצרים את צורת הכנפיים.
השכונה שוכנת בסמוך לקניון "הקריון".
גבעת הרקפות - בשכונה בנייני דירות בלבד, ללא צמודי-קרקע.
בעבר שכנה במקום מעברת "עיר המפרץ".
בשכונה קיימים גנים פרטיים, אולם ספורט חדיש וכן בית ספר יסודי חדש לתושבי השכונה.
נאות אפק (נקראת גם "אפקה") - שכונה חדשה הנמצאת במזרח הקריה, בת 4,573 יחידות דיור, שהקמתה החלה בשנת 2015, בשני צדי כביש עוקף קריות (כביש מס' 22).
גובלת בשמורת הטבע עין אפק, נחל נעמן ושכונת צור שלום.
השכונה נבנתה ביוזמת משרד האוצר, רשות מקרקעי ישראל ועיריית קריית ביאליק.
חלק מן הדירות נבנו במסגרת פרויקט מחיר למשתכן.
בשטח העיר ממוקם בית העלמין "צור שלום", אשר שירת במשך שנים את תושבי הקריות, עד שנסגר בעשור הראשון של המאה ה-21, בשל מיצוי שטחו.
בראשית שנת 2014 אושרו תוכניות להרחבת המקום.
הכוונה היא להכשיר בו מקומות ל-1,800 קברים נוספים.
בעיר ממוקם המרכז הרפואי "זבולון", המשמש את שירותי בריאות כללית, אשר לה עוד שלושה סניפים בעיר: "מרפאת צור שלום", "מרפאת קריית שמריהו" ו"מרפאת קריית ביאליק".
בנוסף, קיימים בקריה סניפים של קופת חולים מאוחדת לאומית שירותי בריאות וכן מכבי שרותי בריאות.
ביאליק על הפארק - על פי התכנון יוקמו בה 4500 יחידות דיור, קריית חינוך שתכיל שלושה בתי ספר יסודיים ובית ספר לחינוך מיוחד ואף מעונות יום וכן גם פארק עירוני בחלקה המזרחי של השכונה העתידית תיבנה בצמוד לגבעת הרקפות.
קדמת ביאליק - מיקומה המתכונן הוא בין קריית שמריהו לבין גבעת הרקפות.
על פי התוכנית בשכונה יוקמו כ-4,711 יח"ד, אזור ספורט הישמש את העיר כולה ופארק שכונתי.
שירת העיר - שכונה שעתידה לקום במסגרת הסכם הגג של העיר.
בשכונה יוקמו כ-1,900 יחידות דיור וגם שטחי מסחר וציבור.
בעיר פועלים מעונות יום המופעלים על ידי רשת המתנ"סים ומעון המופעל על ידי רשת נאות מרגלית.
כמו כן בעיר פועלים 6 בתי ספר יסודיים: "רקפות", "ביאליק", "נעורים", "מיתרים" ,"הבונים", "קדימה" ו"פסגות" (לשעבר בית הספר "צור שלום").
בשנת 2019 הוקם בעיר בית הספר לחינוך מיוחד "צלילים".
בעיר שלוש חטיבות ביניים (אורט "דפנה", אורט "אפק" ואורט "רימון") ובית הספר התיכון "אורט קריית ביאליק ע"ש ד"ר זאב פיינשטיין".
כמו כן פועלת בעיר "מכללת אורט קריית ביאליק", אשר מעניקה לבוגריה תעודת הנדסאי.
בית הספר התיכון בעיר, אשר נחשב לאחד הגדולים בארץ, זכה באליפות העולם בכדורסל לבתי ספר.
הוא היה הראשון מישראל להשתתף בתחרות יוקרתית זו, והיחיד לנצח בה, כנציג ישראל.
שחקנים ראשיים באותה קבוצה היו גיא גודס וקורן אמישה.
בשנת 2013, זכתה העיר בפרס החינוך היישובי.
בעיר פועלת ספרייה עירונית שלה שני סניפים, באזור צור שלום ובביאליק הוותיקה.
בעיר שני "אשכולות פיס", בהם מתקיימים חוגים לילדים ולבני נוער, אירועים ומופעים שונים.
בקאנטרי קלאב "אפק" בעיר בריכות שחייה וחדרי כושר.
בשנת 2019 נסגרה בריכת יגור לאחר 58 שנות פעילות.
בעיר מתקיים בכל שנה בחודש מאי "פסטיבל ביאליק לספרות ושירה", הכולל מופעי תרבות, מפגשים עם יוצרים, מופעי זמר והצגות ילדים.
שלוש תנועות נוער מקיימות פעילות בקריית ביאליק: הצופים, הנוער העובד והלומד והמחנות העולים.
בקריית ביאליק פועל קונסרבטוריון ללימודי מוזיקה ופיתוח קול וכן להקת הנוער "צעירי ביאליק", המופיעה בישראל ומחוצה לה.
בעיר קיים מוזיאון לתולדות העיר אשר ממוקם בבית כץ.
כמו כן בשטח העיר נמצא קניון "הקריון" שהוא אחד מהקניונים הגדולים בארץ והקניון הגדול ביותר בצפון.
אחת לשנה מתקיימת צעדת קריית ביאליק.
נכון לשנת 2019 התקיימו 35 צעדות.
בעיר טיילת על שם שמעון פרס לאורך נחל הגדורה שמשתרעת על פני מספר קילומטרים, החל מכיכר רבין מצפון ועד רחוב העמקים בדרום העיר.
בנוסף מספר פארקים ברחבי העיר ובהם: גן סביון, בו שכן בעבר קולנוע סביון, גן מרים, פארק אסתר, פארק הבנים בשכונת אפק, ופארק על שם אריאל שרון בשכונת צור שלום.
בעיר פועלות 3 קבוצות ספורט מקצועיות:
מכבי צור שלום, קבוצת כדורגל, שמייצגת את שכונת צור שלום וגם את קריית ביאליק.
מכבי קריית ביאליק, קבוצת הכדורסל העירונית
מכבי קריית ביאליק (שחייה), אגודת שחייה
מכבי קריית ביאליק (כדורגל), מועדון כדורגל, שפעל במשך מספר שנים, וכלל קבוצות נוער ובוגרים.
1945–1985: צבי קרלינר - ראש המועצה הראשון וראש העיר הראשון
קִרְיַת גַּת היא עיר במחוז הדרום שבישראל, המשמשת כבירת חבל לכיש.
נוסדה בשנת 1954 כעיירת עולים והוכרזה כעיר בשנת 1972. נכון לאוקטובר 2025 מתגוררים בה כ־72,661 תושבים.
העיר שוכנת במישור חוף יהודה, כ־20 קילומטר מערבית-דרומית לבית שמש, כ־20 קילומטר מזרחית לאשקלון וכ־40 קילומטר צפונית לבאר שבע, בסמוך לכביש 40, 35 וכביש 6.
העיר מהווה מרכז אזורי לתעסוקה, מסחר וחינוך.
במאה ה-21 חוותה העיר צמיחה מואצת, עם הקמת שכונות חדשות כגון כרמי גת, הכפלת פארק התעשייה קריית גת הקמת מפעלי אינטל, והרחבת תשתיות תחבורה המקשרות אותה למרכז הארץ.
באוקטובר 2025 נחנך בעיר מרכז התיאום האזרחי-צבאי - מפקדה רב-לאומית, המסונפת לפיקוד מרכז של ארצות הברית ומופקד על מימוש תוכנית 21 הנקודות.
שמה של העיר הוא תוצאה של זיהוי מוטעה של תל עירני עם העיר הפלשתית המקראית, גת.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 זוהתה גת הפלשתית המקראית בתל צפית, כ־9 ק"מ צפונית לקריית גת.
ואת העיירה היהודית הגדולה כפר שחליים כזו ששכנה בשטח העיר עצמה.
בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד שכנה באזור העיר העיירה היהודית הגדולה כפר שחליים.
העיר שוכנת על אדמות הכפרים הערביים אל-פאלוג'ה ועיראק אל-מנשייה, שתושביהם נטשו לאחר הקמת מדינת ישראל.
במלחמת העצמאות, היה שטחה של העיר חלק מכיס פלוג'ה.
במבצע חיסול אשר התקיים ב-28 בדצמבר 1948 נהרגו 87 חיילי פלוגה ג', גדוד 33 של אלכסנדרוני, בידי המצרים.
לאחר חתימת הסכם שביתת הנשק בין ישראל ומצרים ב־24 בפברואר 1949, פינו המצרים את הכיס ב-27 בפברואר.
הרוב המכריע נשארו והוטל עליהם שלטון הממשל הצבאי, אך מספר ימים לאחר חתימת הסכם שביתת הנשק, נסו כ-2,000 עד 3,000 תושבים משני הכפרים.
סמוך לעיר נמצא צומת פלוגות, (צומת דרכים בין כביש 40 לכביש 35) המאזכר את השם הערבי אל-פאלוג'ה.
הקמת המעברה - ולימים העיר - קריית גת הייתה חלק ממדיניות ממשלות ישראל בראשית שנות ה־50 ליישוב אזור חבל לכיש, שנועד לחזק את ההתיישבות היהודית בנגב הצפוני.
יוזם המדיניות היה ראש הממשלה דוד בן-גוריון, אשר ראה באזור זה יעד לאומי לפיתוח ההתיישבות.
לצורך מימוש התוכנית מינה בן-גוריון את אריה אליאב לעמוד בראש פרויקט הקמת חבל לכיש.
אליאב תכנן את רשת היישובים באזור, שבמרכזה נועדה לקום עיר מחוז מרכזית — קריית גת.
בשנת 1954 הוקם בשטח העיר מעברה זמנית לקליטת עולים, ונבנו צריפי מגורים בסיסיים על ידי משרד השיכון והסוכנות היהודית.
המעברה שימשה נקודת יישוב ראשונה לעולים מצפון אפריקה, ובעיקר מיהדות מרוקו.
בשנת 1956 הונחה אבן הפינה למרכז העירוני, והחלה הקמת בתי קבע ומוסדות ציבור.
המעברה שולבה בהדרגה ביישוב הקבע החדש, ובשלהי שנות ה־50 נהרסו צריפיה והוקמו שכונות מגורים מודרניות במקומה.
אל קריית גת הצטרפו באותן שנים עולים ממזרח אירופה – בעיקר מפולין, מרומניה ומהונגריה – וכן עולים ממדינות נוספות.
בשנות ה־60 כבר חיו בעיר עולים ממעל שלושים וחמש מדינות, והיא שימשה מוקד קליטה מרכזי בדרום הארץ.
גל העלייה המשמעותי ביותר לאחר מכן הגיע בשנות ה־90, עם קליטת אלפי עולים מברית המועצות לשעבר.
ואכלוסן בשכונות מזרח העיר, בפרט ב"אצבע עוזה" - רצועת קרקע צפונית לעוזה בין שדרות מלכי ישראל לכביש 35 שהוענקה לקריית גת ממועצה אזורית שפיר.
בשנת 1958 הוכרזה קריית גת כמועצה מקומית, וב־1972 הוכרה כעיר.
במבצע עופרת יצוקה של צה"ל, החל מדצמבר 2008 נורו לראשונה לעבר העיר רקטות גראד ששוגרו מרצועת עזה.
בהתלקחות שבעקבות מתקפת הטרור בדרום ישראל באוגוסט 2011, במבצע עמוד ענן של צה"ל בשנת 2012, ובמבצע צוק איתן של צה"ל בשנת 2014 - ומאז נורו מרצועת עזה עשרות רבות של רקטות גראד לעבר העיר.
במלחמת חרבות ברזל לאחר טבח שבעה באוקטובר אוכלסו בעיר תושבי ניר עוז לאחר שעשרות מתושבי הקיבוץ נטבח ונחטפו.
אחדים מן החטופים ששבו לישראל אוכלסו אף הם בעיר.
לאחר כניסת הסכם הפסקת האש בספטמבר 2025, הוקם באזור התעשייה בעיר מה שמכונה בפי התקשורת "המפקדה האמריקאית", שהיא מרכז התיאום האזרחי-צבאי.
נכון לאוקטובר 2025 מתגוררים בה 72,661 תושבים.
בשנת 2024 היו 20% מתושבי העיר חרדים.
גבולות הבינוי למגורים של העיר הוותיקה היו מצפון כביש 35, כביש 40 ממערב, מסילת חלץ מדרום ומסילת הדרום, ממזרח.
מזרחה למסילת הדרום קיים פארק התעשייה קריית גת.
החל משנת 2013 החלו לממש תוכניות פיתוח להרחבת העיר מכל הכיוונים.
מרבית שכונות העיר מאופיינות בשמות בעלי נושא משותף, ורחובותיהן נושאים שמות הקשורים לאותו נושא.
לרוב, הציר הראשי של כל שכונה נושא את שמה.
צירי התנועה המרכזיים בעיר משמשים גם גבולות טבעיים בין השכונות.
מרכז העיר מכונה שכונת פ"ז, על שם לוחמי הפלוגה הדתית שנפלו בקרבות לשחרור האזור במלחמת העצמאות.
ציר שדרות לכיש הוא אחד מצירי האורך המרכזיים בעיר, החוצה את קריית גת מצפון לדרום.
ממזרח לו שוכנות שכונות בני ישראל, גליקסון והחורש; וממערב לו שכונות השופטים, הנביאים, הפרחים ומגדים.
שדרות מלכי ישראל, הוא אחד הרחובות המרכזיים בעיר, מתחיל במחלף הכניסה הראשית ונמשך ממזרח למערב לאורך כ־1,200 מטרים.
בצדו הצפוני שכן בעבר האצטדיון העירוני קריית גת, ובשטחו מוקמת (נכון ל-2025) שכונת שער העיר שנועדה לחבר בין שטחי המגורים בעיר הוותיקה ובכרמי גת.
ממזרח לשער העיר נמצא רובע הבנים, ומדרום להן שכונות השופטים ומלכי ישראל.
בהמשך פונה הרחוב דרומה ונמשך כ־2,500 מטרים נוספים, מצפון לדרום.
ממערב לו שוכנות שכונות רמות דוד, אתרי המקרא, צה"ל, ההעפלה ושער הדרום; וממזרח לו שוכנות מלכי ישראל והקוממיות.
הרחבות העיר במאה העשרים ואחת
כרמי גת: מצפון לעיר הוותיקה, מעבר לכביש 35.גבולות השכונה מדרום כביש 35 ממערב כביש 40 וממזרח מסילת הרכבת.
הרחבת שכונת כרמי גת עד למחלף קוממיות
קריית גת מערב: ב-3 ביולי 2024 אישרה הוותמ"ל את התוכנית לחלק הצפוני של רובע המתוכנן במערב קריית גת.
התוכנית הזאת כבר אושרה ב־2016 וב-2024 היא אושרה מחדש לצורך התאמתו של הרובע לאוכלוסייה חרדית.
גבולות השכונה העתידית יהיו: מצפון - יער פלוגות, מדרום - מסילת חלץ, ממזרח - כביש 40 וממערב אחד היובלים הדרומים של נחל לכיש.
קריית גת צפון-מזרח: מצפון לאזור התעשייה מזרחית לכרמי גת מעבר לפסי הרכבת.
שכונת דרום - מערב (עוטף עוזה): ממערב לדרך הדרום (כביש 3444) ולמסילת חלץ, מתוכננת שכונה מסביב למושב עוזה ובה צפויים להיבנות 8100 יח"ד בשטח של 2100 דונם.
הסכם גג ראשון נחתם ב-5 בדצמבר 2013, בין ראש העיר אבירם דהרי לשר האוצר יאיר לפיד ושר השיכון אורי אריאל.
הסכם זה היה הסכם הגג הראשון מסוגו בישראל במאה העשרים ואחת, והיווה את הבסיס להקמת שכונת כרמי גת, בעיר.
בהסכם הוסכם על קידום מהיר של הקמת 7598 יחידות דיור בצפון העיר.
הסכם הגג השני נחתם בין דהרי לשר השיכון יואב גלנט ושר האוצר משה כחלון ב-7 באוגוסט 2018. בהסכם נכללו 7,164 יחידות דיור בשכונת כרמי גת - צפון.