tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-9 ביוני 2017, הוציא סיגלה, בשיתוף פעולה עם הזמרת-יוצרת הבריטית, אלה אייר, את הסינגל "Came Here for Love".
ב-23 בפברואר 2018, הוציא סיגלה, בשיתוף פעולה עם פאלומה פיית', את הסינגל "Lullaby".
ב-24 במאי 2018, הכריז סיגלה על אלבום הראשון שלו, Brighter Days, שיצא ב-28 בספטמבר 2018. האלבום הגיע, בשיאו, למקום ה-14 בבריטניה.
מיני-סיבוב הופעות של האלבום התקיים בבריטניה ובאירלנד.
ב-14 ביוני 2018, הוציא סיגלה, בשיתוף פעולה עם פיוז ODG , שון פול וקנט ג'ונס , את הסינגל "Feels like Home".
ב-27 ביולי 2018, הוציא סיגלה, בשיתוף פעולה עם להקת הפופ הבריטית, The Vamps, את הסינגל "We Don't Care".
ב-7 בספטמבר 2018, הוציא סיגלה, בשיתוף פעולה עם אלה אייר, מייגן טריינור ופרנץ' מונטנה, את הסינגל "Just Got Paid".
ב-2019, סיגלה הוחתם אצל אריסטה רקורדס.
ב-24 במאי 2019, הוציא סיגלה, בשיתוף פעולה עם בקי היל, את הסינגל "Wish You Well".
ב-19 באוקטובר 2019, סיגלה הודיע כי ישתף פעולה עם הזמרת הבריטית, אלה הנדרסון בסינגל הבא.
ב-21 באוקטובר 2019, הוא פרסם כי הסינגל יקרא "We Got Love".
הסינגל יצא ב-1 בנובמבר 2019.
ב-14 בפברואר 2020, הוא הוציא גרסת רמיקס לסינגל "If We Never Met" של ג'ון קיי.
ב-23 ביוני 2020, סיגלה הודיע ברשתות החברתיות כי הוא ישתף פעולה עם בקי היל פעם נוספת בסינגל הבא שלו.
הסינגל הבא שלו, "Heaven on My Mind" יצא ב-25 ביוני 2020.
ב-27 באוגוסט 2020, הודיע סיגלה כי יוציא את הסינגל הבא שלו, "Lasting Lover", בשיתוף פעולה עם ג'יימס ארתור, ולואיס קפלדי.
הסינגל, שדגם מהשיר "Time to Pretend" של MGMT, יצא ב-4 בספטמבר 2020.
ב-2 ביולי 2021, הוא הוציא את הסינגל "You for Me", ביחד עם הזמרת-יוצרת הבריטית, ריטה אורה.
ב-7 באוקטובר 2022, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם אלוק ואלי גולדינג, את הסינגל "All by Myself".
סיגל שלח (נולדה ב-2 ביוני 1966) היא אשת ציבור ישראלית.
לשעבר מנכ"לית ג'וינט ישראל (2024-2018), מנכ"לית ג'וינט-תבת, חוקרת בכירה במשרד התמ"ת ומרצה בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב.
סיגל נולדה בחיפה וגדלה בטבעון וברמת השרון.
בגיל 13 עברה עם משפחתה לפאלו אלטו שבארצות הברית, שם התגוררה עד גיל 18.
עם חזרתה לארץ התגייסה לצבא כחיילת בודדה ושירתה כפקידה פלוגתית ברובאית בגדוד 51 של חטיבת גולני.
לאחר שחרורה החלה ללמוד בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים, בחוג להגנת הצומח, וסיימה תואר ראשון בהצטיינות.
בהמשך סיימה תואר שני בהצטיינות בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב.
עבודת הגמר שלה עסקה במאפייני מהגרים הבוחרים לשוב לארץ מוצאם.
עבודת הדוקטורט שלה, שנערכה אף היא באוניברסיטת תל אביב, התמקדה בניתוח כלכלי של השתלבות מהגרים ממדינות שונות בארצות הברית.
בשנים 1996-2001 שימשה מרצה בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב, בחוג ללימודי עבודה ובחוג לסוציולוגיה.
בשנים 2001-2007 עבדה כחוקרת בכירה במנהל מחקר וכלכלה במשרד התמ"ת.
במסגרת תפקידה כתבה ניירות עמדה למקבלי החלטות בתחומי העיסוק של המשרד, סקירות כלליות לאנשי מקצוע ולציבור הרחב בדגש על תחום התעסוקה, וניהלה את התכנית להורים יחידנים - אחת התוכניות הראשונות בישראל שפעלו על פי תפיסה של "מרווחה לעבודה".
סיגל נשואה לרענן שלח, טייס לשעבר בחיל האוויר, ואם לשלושה ילדים.
בשנת 2007 הצטרפה לג'וינט ישראל וכיהנה כראש תחום עולים, ערבים, תוכניות תשתית וקשרי מעסיקים בג'וינט-תבת.
בתקופה זו הייתה שותפה לפיתוח ולהקמת מרכזי ריאן (מרכזי תעסוקה לאוכלוסייה הערבית) ולהקמת הפורום הישראלי לגיוון בתעסוקה.
בשנת 2012 מונתה למנכ"לית ג'וינט-תבת.
בתפקיד זה קידמה את נושא גיוון התעסוקה בחברה הישראלית, גיבשה יחד עם משרדי הממשלה השונים תפיסה רחבה יותר של סוגיית התעסוקה, והרחיבה משמעותית את פעילות מרכזי התעסוקה לאוכלוסייה החרדית והערבית, תוך ניהול תהליך העברתם לידי הממשלה.
כמו כן, שלח שינתה את המיקוד של ג'וינט-תבת: מ"שילוב בתעסוקה" ל"קידום בתעסוקה".
היא הייתה שותפה בצוותי התעסוקה 2020 ו-2030, וחברה בוועדה לתכנון תעסוקה של המכון הישראלי לדמוקרטיה.
בשנת 2014, במקביל לעבודתה כמנכ"לית ג'וינט-תבת, מונתה למשנה למנכ"ל ג'וינט ישראל.
בשנת 2018 מונתה למנכ"לית ג'וינט ישראל, ומילאה תפקיד זה עד פרישתה (בשל התאוששות ממחלה) באוגוסט 2024.
סיגל שלח, מאפייני המהגרים הבוחרים לחזור לארץ מוצאם: בחינת הגירתם חזרה של מהגרים ישראלים, יהודים וערבים מארצות הברית, עבודת גמר (M.A) אוניברסיטת תל אביב, 1996
רונית נדיב, סיגל שלח, דיוקן העצמאים ומאפייני תעסוקתם 1970-2001, 2003
נטע אחדות, מיכל סופר, סיגל שלח, התכנית לשילוב הורים יחידים בשוק העבודה: קובץ מאמרים
סיגל דדון-לוי (נולדה בשנת 1970) היא מנכ"לית ישראלית המכהנת כמנהלת כללית של מכבי שירותי בריאות מאוגוסט 2021. בטרם מינויה לתפקיד עבדה בארגון בתפקידי ניהול והובילה את מבצע חיסוני הקורונה בו.
דדון-לוי היא בעלת שלושה תארים אקדמיים אותם סיימה בהצטיינות: תואר ראשון במשפטים ב, תואר ראשון במדעי הרוח והחברה באוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת חיפה.
דדון-לוי נשואה ליונתן, עורך דין בתפקיד ניהולי במערכת הפיננסית, ואם לתאומים.
אחרי 4 שנים בהם עבדה במחלקת העסקים של בזק, ובתום לימודי התואר הראשון, התקבלה לעתודה הניהולית במכבי שירותי בריאות.
מאז מילאה שורה של תפקידים בכירים במכבי: מנכ"לית מכבי יזמות וניהול, סמנכ"לית שירות ושיווק, ראש מחוז השרון, ראש חטיבת התפעול ותפקידים בכירים נוספים.
ב-9 בדצמבר 2020 נחת משלוח החיסונים הראשון נגד הקורונה בישראל.
מרגע שנתקבל האישור לחיסון האוכלוסייה, דדון-לוי הובילה את מבצע חיסוני הקורונה במכבי שירותי בריאות, במקביל ליתר תפקידיה.
ב-7 ביולי 2021 נבחרה להחליף את רן סער כמנכ"לית מכבי שירותי בריאות.
דדון-לוי היא חלק מנבחרת הדירקטורים של רשות החברות הממשלתיות, ושימשה כדירקטורית בחברת "נתיבי איילון" ובחברת חוצה ישראל.
דדון-לוי נבחרה שלוש שנים ברציפות לאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל של מגזין גלובס, בין השנים 2022-2024. בשנים 2022-2023 נבחרה לרשימת 50 הנשים מעוררות ההשראה בישראל של מגזין פורבס.
סיגלית ליפשיץ (נולדה ב-1970) היא במאית ותסריטאית ישראלית.
סיגלית ליפשיץ נולדה בבאר שבע, כרביעית מבין שמונה ילדים, למדה באולפנת בני עקיבא בערד וכן במכללת אמונה ובבית ספר לקולנוע סם שפיגל בירושלים.
מאז שנת 2007 מלמדת בימוי ותסריטאות בבית הספר לקולנוע ע"ש סם שפיגל.
בשנת 2000 כתבה וביימה את הסרט קרב תרנגולים, סרט עלילתי, שהשתתף בחמישים פסטיבלים בינלאומיים וזכה בפרסים:פרס ראשון בפסטיבל מונפליה, מינכן, מילאנו, מלבורן שיקגו ועוד.
בשנת 2005 ביימה את סרט האנימציה "ירושלים של ברזל" (במסגרת פרויקט מבטים).
הסרט השתתף בפסטיבל ירושלים 2005, פסטיבל מנהטן היהודי 2005, פסטיבל וינה היהודי 2005 ופסטיבל טיבורון הבינלאומי ארצות הברית 2006.
בשנת 2017 כתבה וביימה את הסרט הקצר "רבעצן" (במסגרת הפיצ'ר "Voice over" מחווה לאברהם הפנר).
בשנת 2019 כתבה וביימה יחד עם שלום הגר, את הסרט הקצר "סלסול", התסריט זכה בציון לשבח בתחרות התסריט הקצר של "הארץ", סם שפיגל וקרן גשר.
בשנת 2019 הייתה אחראית על תסריט ובימוי לסדרת הטלוויזיה "שישו ושמחו" שהוקרנה בכאן 11 (2022), יחד עם שלום הגר.
סיגל נאור (נולדה ב-8 בדצמבר 1968) היא דוקטור לספרות מטעם אוניברסיטת חיפה, משוררת, יזמית, חוקרת, עורכת ומבקרת ספרות.
באוגוסט 2011 הקימה במשותף עם ליאור פרלמן, את ארגון "דרך רוח" לקידום מדעי הרוח בישראל ואת בתי החינוך "דרך רוח" באקדמיות בישראל.
סיגל נאור נולדה בחיפה, לאלי ויונה נאור.
האב ממוצא סורי, היה מנהל מחלקה בחברת החשמל והאם ממוצא רוסי, הייתה מזכירה רפואית בקופת חולים כללית.
גדלה בשכונת קריית אליעזר בחיפה ויש לה אח ואחות.
למדה בבית ספר היסודי "שלווה", ולאחר מכן בתיכון עירוני א' וב"חוגים".
את לימודיה האקדמיים השלימה באוניברסיטת חיפה: בשנים 1989–1992 השלימה תואר בוגר בחוג לספרות עברית והשוואתית ובחוג להוראה.
בשנת 1999 השלימה תואר מוסמך בחוג לספרות עברית והשוואתית.
בין השנים 2003–2008 השלימה תואר דוקטור בחוג לספרות עברית והשוואתית.
את עבודת הדוקטור שלה, בנושא "הממד הפואטוביוגרפי בשירתו המאוחרת של נתן זך", הנחה יוסף מילמן.
בשנים 2014–2019 שימשה כעמיתת הוראה בחוג לסיעוד באוניברסיטת חיפה, ובשנים 2015–2022 כעמיתת הוראה בחוג לתולדות ישראל באוניברסיטת חיפה.
בשנים 1995–2016 הייתה מורה לספרות בבית הספר התיכון ע"ש ליאו-באק.
כמו כן, בשנים 2010–2015, כיהנה כחברה בוועדת מקצוע ספרות במשרד החינוך, והתפטרה עקב פסילת הרומן "גדר חיה" מאת דורית רביניאן מתוכנית הלימודים לספרות בבתי הספר התיכוניים.
בשנים 2011–2012 ריכזה והובילה סדנת מחקר במדעי הרוח ומדע: מוח ותודעה, במכון ון ליר בירושלים ובשנים 2012–2013, ריכזה, הובילה והנחתה סדנת מחקר: המטאפורה ככלי חשיבה במחקר המדעי במכון ויצמן למדע.
נאור כתבה ביקורות ספרות במוסף הספרים של העיתון "הארץ", בשנים 2007–2009.
שימשה כחברת מערכת וכעורכת השירה ב"מטעם", כתב עת לספרות ולמחשבה רדיקלית (2011-2007).
מכהנת כחברת מערכת של כתב העת המקוון "אודות", בשיתוף עם מכון "הקשרים" של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (משנת 2016) וכעורכת שותפה בו, משנת 2020.
החל משנת 2021 היא חברה במערכת השירה של הוצאת הקיבוץ המאוחד, וכן חברת מערכת בסדרת "ריתמוס".
כמו כן משנת 2023 היא מפרסמת בקביעות ביקורות ספרים בישראל היום.
החל משנת 2011 היא מייסדת ומנהלת שותפה של ארגון "דרך רוח" לקידום מדעי הרוח בישראל (חל"צ).
מטרת הארגון: להרחיב ולהעמיק את התשתית האינטלקטואלית והתרבותית.
נאור הקימה, יחד עם ליאור פרלמן, את בתי החינוך "דרך רוח" לתלמידי התיכונים והיסודיים באקדמיות בישראל (אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת בן-גוריון, מכללת אורנים ומכללת תל-חי).
בשדות אז אולי: פואטוביוגרפיה, עיון בשירתו המאוחרת של נתן זך, הקיבוץ המאוחד, 2014 מבוסס על עבודת הדוקטור שלה.
נח שטרן "כל השירים; לברוח מהחיות המכוערות: מונוגרפיה", פרדס, 2018
מחלוטה, שירים, סדרת "טקסטורה", פרדס, 2020
בוא נמציא אירוע, שירים, סדרת "טקסטורה", הוצא תחת שם המחברת סיגל נאור, הוצאת פרדס, פברואר 2023
לפלוש דרך הקיר, מסות, הוצא תחת שם המחברת סיגל נאור, הוצאת פרדס, ספטמבר 2024
אל בשר הלשון: עיון ומחקר ביצירתו של יצחק לאור, אוסף מסות ומחקרים על יצירתו של יצחק לאור.
עורכים אריאל הירשפלד וסיגל נאור פרלמן, באתר הספרייה הלאומית
"גחלים של מתכת" מבחר שירים של יצחק לאור, יצא בסדרת "זוטא" בהוצאת הקיבוץ המאוחד, 2019.
התפוח והעינם: שירים / רונה טאוזינגר, סדרת "ריתמוס", הקיבוץ המאוחד, 2023.
אולטריס: ארוטיקה / אנאיס נין; תרגום מאנגלית: רינה ז'אן ברוך; מבוא: סיגל נאור פרלמן, פרדס, 2021
אדם זקן עוטה מסכת אצילות: שירים / דוד טובי ; תרגום מאנגלית : ליאור שטרנברג ; מבוא : סיגל נאור פרלמן ; הערות : יעקב טובי ; עריכה והבאה לדפוס : לאה שניר, הקיבוץ המאוחד, 2019
דורי מנור, "הברכה של בבל: מחשבות על שירה ועל שפה", הקיבוץ המאוחד וה-21, 2024
סיון בסקין, "אנחנו, חסרי המולדת", הקיבוץ המאוחד, 2024
2012, "להפגש עם אלתרמן בחולות", על הפואמה עם "אלתרמן בחולות" לנתן זך, דפים למחקר בספרות 18, אוניברסיטת חיפה.
2017, "ילדות", ראיון עם הסופרת רונית מטלון, דפים למחקר בספרות 18, אוניברסיטת חיפה.
" 'קריאה טקסטילית' בשבעה סיפורים עזתיים" ג'אמעה, כתב עת בינתחומי לחקר המזרח התיכון.
ב-2023, תמיכת מפעל הפיס לספר המסות "לפלוש דרך הקיר"
ב־2022, תמיכת קרן יהושע רבינוביץ לספר השירה "בוא נמציא אירוע"
ב־2021, פרס שר התרבות לספר השירה "מחלוטה"
2020, תמיכת מפעל הפיס בספר שירה, "מחלוטה"
2019, פרס שרת התרבות לספרי מופת, בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ, "כל השירים*נח שטרן/לברוח מהחיות המכוערות, מונוגרפיה"
2019, תמיכת מרכז הספר והספריות, "כל השירים*נח שטרן/לברוח מהחיות המכוערות, מונוגרפיה"
2007-2003, מלגת קיום לדוקטורנטים מצטיינים, אוניברסיטת חיפה.
2001, פרס ע"ש ליס מלר (בפעם השנייה), שלושה סיפורים: "בית"
1994, פרס ע"ש ליס מלר, בעבור עבודת גמר בנושא "פירוש פסיכולוגי של טקסטים" מנחה: א.ב.
נאור אם לשלושה מליאור פרלמן.נשואה לאבי חזן וגרה בחיפה
"סיגליות" הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1968 חברת התקליטים התקליט חיפה, והוא נכלל כרצועה ה-11 באלבום האולפן השני של הצמד, יחד לתמיד.
נכתב והולחן על ידי גלעד בן ש"ך ועמליה רוזן, ועובד על ידי דוד קריבושי.
הוא זכה להצלחה במצעד השבועי של גלי צה"ל, והגיע בשיאו למקום העשירי.
בסך הכל צעד במצעד שבועיים רצופים.
סיגל דוידוב-מוטולה (נולדה ב-1967) היא שופטת בבית הדין הארצי לעבודה.
בשנת 1985 סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר מקיף השרון ברמת השרון.
בשנת 1989 סיימה בהצטיינות לימודי משפטים במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטת תל אביב, ובשנים 1989-1992 התמחתה ושירתה במסגרת התביעה הצבאית.
בשנת 1991 הוסמכה כעורכת דין, ובשנת 1993 סיימה לימודי מוסמך במשפטים באוניברסיטת מישיגן בארצות הברית.
החל משנת 1993 עבדה כשותפה במשרד עורכי דין פרטי.
בשנים 1994–1999 לימדה באוניברסיטת חיפה כמרצה מן החוץ, וכן באוניברסיטת תל אהביב ובמכללת רמת-גן.
בינואר 2004 מונתה לשופטת בבית הדין האזורי לעבודה.
בנובמבר 2008 מונתה לרשמת בבית הדין הארצי לעבודה ובהמשך בין החודשים יוני 2010 עד יוני 2011 כיהנה כשופטת בפועל בבית הדין הארצי לעבודה.
בדצמבר 2013 מונתה כשופטת קבועה בבית הדין הארצי לעבודה.
השופטת מוטולה קבעה בין היתר: "מבלי להיכנס לניתוח תרבותי או לשוני נרחב, נראה כי ערס הינה מילת גנאי המקושרת להתנהגות וולגרית ומזוהה יותר - גם אם לא רק - עם זהות מזרחית סטריאוטיפית".
בפסק דינה כשופטת בית הדין הארצי לעבודה משנת 2015 קבעה כי הביטוח הלאומי לא יוכל לשלול קצבת הבטחת הכנסה ממי שמקבל סיוע בתשלום שכר דירה מצד משפחתו.
סגנית הנשיאה (דאז) ורדה וירט לבנה והשפטים רונית רוזנפלד ואילן איטח הצטרפו לדעתה של השופטת דוידוב מוטולה, אך סייגו זאת בכך שאין להרחיב את הפסיקה בנושא תמיכה משפחתית במקבל קצבת הבטחת הכנסה אל מעבר לכך.
בפסק דין שכתבה כשופטת בית הדין הארצי מאוקטובר 2021 קבעה דוידוב-מוטולה, בניגוד לעמדת המוסד לביטוח לאומי כי אב יחידני שהביא לעולם ילדה בפונדקאות בחו"ל ויצא לשם כך לחופשה לפני הלידה, זכאי לקבל דמי לידה עבור חופשת לידה מוקדמת בדיוק כמו אישה.
בספטמבר 2022 קיבלה ערעור של עובד בבית החולים זיו בצפת, וקבעה כי המדינה תפצה אותו ב-300 אלף שקלים בגין התעמרות בעבודה שהביאה לפרישתו ובעיקר בשל לחצים שהופעלו עליו על ידי אגף המשמעת בנציבות שירות המדינה.
בפסק הדין הרחיבה השופטת דוידוב-מוטולה באשר לאופן בו בוחן בית הדין מקרי התעמרות בעבודה ובאשר לקביעת קני המידה לפיצוי.
אחיה הוא הפרופסור למשפטים גיא דוידוב.
סיגל קפלן היא פרופסור חבר להנדסת תחבורה וגיאו-אינפורמציה בפקולטה להנדסה אזרחית בטכניון, ומומחית למערכות תחבורה חכמות, להתנהגות אנושית ותחבורה, לתכנון בר קיימא ולבטיחות בדרכים.
בעברה פרופסור במחלקה לגאוגרפיה של האוניברסיטה העברית ופרופסור להנדסה אזרחית במספר מוסדות אקדמיים באירופה.
בין השנים 1994–1998 למדה קפלן תואר ראשון בהנדסה אזרחית בטכניון.
לאחריו, המשיכה ללימודי תואר שני בהנדסת תחבורה אותם סיימה בשנת 2000. את לימודי התואר השלישי החלה בשנת 2004, תחת הנחייתם המשותפת של פרופ' יורם שיפטן ופרופ' שלמה בכור.
באותה השנה התקבלה כחברת סגל בכיר לאוניברסיטה הטכנית של דנמרק, וכבר בשנת 2013 קודמה לדרגת פרופסור חבר באוניברסיטה זו.
לצד מינויה באוניברסיטה הטכנית של דנמרק כיהנה קפלן כאורחת כבוד על שם "Eleonore Treftz" באוניברסיטת TU דרזדן שבגרמניה.
בנוסף, כיהנה גם בתפקידים באוניברסיטת מדריד בספרד ובאוניברסיטת אינסברוק (Leopold-Franzens-Universität) שבאוסטריה.
בשנת 2016 עברה קפלן לכהן באוניברסיטה העברית כפרופסור חבר במחלקה לגאוגרפיה, בשנת 2024 עברה לכהן כפרופסור חבר במחלקה להנדסה אזרחית בטכניון.
מחקריה של קפלן מתפרסים על פני היבטים מגוונים של השפעות התחבורה על חיי האדם, על דרך קבלת החלטות של בני אדם בהקשרים מרחביים, כפועל יוצא של המרחב הפיזי, החברתי והמוסדי.
בנוסף, לקפלן מחקרים על מגדריות בהקשרים תחבורתיים, על תחבורה בת קיימה כמו שימוש באופניים ובהליכה ברגל לצד מחקרי בטיחות המשתמשים בניתוחים כמותניים של השפעות תשתית המערכת התחבורתית והשינויים בה על דפוסי תאונות דרכים.
מחקריה נעשים תוך שימוש בשיטות מגוונות הנעות מעריכת סקרים פשוטים ועד לניתוחים אקונומטריים מתקדמים מבוססי סטטיסטיקה מרחבית, המצליבים מידע מבוסס GPS עם מאגרי מידע ממשלתיים רחבי היקף.
סִגָּל צָנוּעַ (שם מדעי: Viola modesta) הוא מין של צמח עשבוני זעיר וחד-שנתי ממשפחת הסיגליים.
מין זה נדיר מאוד, והוא השכיח ביותר מבין חמשת מיני הסיגל הגדלים בר בישראל ופרחיו הקטנים דומים לפרחי "אמנון ותמר".
סיגל עטוי (כנראה נכחד בישראל) הוא מין קרוב ודומה לסיגל צנוע, וההבחנה ביניהם קשה וקשורה בעיקר בצורת הלוואים.
הלוואים של סיגל עטוי שסועים-מחולקים בראשם ל-3 אונות צרות וארוכות בשונה מסיגל צנוע שהלוואים שלו תמימים.
על מקורות השם ראה בערך סיגליים.
תחום תפוצתו הוא ים-תיכוני - אירנו-טורני, ותפוצתו העולמית משתרעת ממערב ומרכז אסיה עד דרום טרנס-קווקז ומזרח הים התיכון, בארצות הללו: טורקיה, עיראק, איראן, טרנס-קווקז, טורקמניסטן, אוזבקיסטן, לבנון-סוריה, ירדן וישראל.
בישראל הוא מאכלס שדות, מדרונות אבניים באזורי ההר: חרמון, גליל עליון, שומרון והר חברון.
סיגל צנוע גדל בחרמון בחגורה הרחבה, מרום 1,200 מ' ועד 2,300 מ', אולם הוא נפוץ במיוחד בחגורת היער ההררי הנמוך, עד רום 1,500 מ' שם הוא יוצר לעיתים ממש מרבדי פריחה זעירים.
צמח עשבוני חד-שנתי זעיר, עדין, קירח או מכוסה במעט שערות מחוספסות וגובהו עד 10 ס"מ.
הגבעולים יחידים ואינם מסתעפים אלא עולים מבסיס הצמח.
הלוואים קטנים (0.5 מ"מ), תמימים או הם מצוידים רק בשן אחת, קרוב לבסיסם.
העלים מסורגים או ערוכים בשושנת ופשוטים (אינם מחולקים).
עלי הבסיס מוארכים או מעוגלים מעט וקטנים (1.2 ס"מ), עלי הגבעול ארוכים יותר ביציים ומוארכים יותר, אורכם 2.5 ס"מ ורוחבם 0.8 ס"מ, שפתם משוננת באורח בלתי סדיר.
הפרחים דו־מיניים, חיקיים, בודדים, נישאים על עוקצים והם בעלי שחלה עילית.
עלי הכותרת והאבקנים מאוחים מתחתיה, כל אחד לחוד.
הפרחים בלתי נכונים, זעירים, קוטרם 0.5 עד 1.5 ס"מ ובחרמון פחות מס"מ אחד, צבעם משתנה מפרט לפרט, בין צהוב לקרם ולקרם סגול, בלוע הכותרת, בעלה הכותרת התחתון יש כתם צהוב עז החצוי בקווים סגולים אחדים.
עוקצי הפרחים על פי רוב חסרי חפיות.
הגביע בן 5 עלים, מפורדים או מאחים במקצת, שווים פחות או יותר זה לזה, קצרים, אורכם 5 עד 6 מ"מ משתיירים לאחר ההפריה.
הכתרת לא נכונה (בעלת סימטריה דו-צדדית), לבנה או כחלחלה,, במרכזה כתם צהוב ועל
הכותרת בלתי נכונה (בעלי סימטריה דו-צדדית), עלה הכותרת התחתון (הקדמי) שבהם גדול מארבעת האחרים ומתמשך לדורבן.
הדורבן הוא צינור ארוך וחלול, מתחדד בקצהו ואטום בקצהו.
דורבן הכותרת קצר, גודלו עד 4 מ"מ ואינו בולט מתוך בסיס הגביע.
צופנים אלו הקשורים לאבקנים מכונים צופני אבקנים (staminal nectaries) והם מצויים על היותרת של הקונקטיב החום.
הזירים לבנבנים וקצרים מאוד לא יותר מ"מ אחד, מפורדים, ורחבים.
השחלה עילית, כדורית, בעלת מגורה אחת בת 3 עלי שחלה.
עמוד השחלה אחד, קצר, פשוט, זקוף וצלקתו כדורית.
הפרי הוא הלקט קטן, דמוי ביצה, אורכו 5 מ"מ, ונפתח לרווחה בשלוש קשוות דמויות סירה.
הזרעים נורים תוך כדי פתיחת ההלקט העוצמתית.
הזרעים זעירים ורבים ובעלי גופיף שומני החביב על הנמלים שמסייעות בהפצתם.
תחילת הנביטה בתחילת דצמבר, הקמילה בתחילת יוני עם סיום הפריחה.
סיגל צנוע אינו מחכה בנביטתו עד עליית הטמפרטורה באביב, אלא נובט במקומות חשופים משלג כבר באמצע החורף.
הם מפתחים עלים בודדים וכבר בהגיעם לגובה 3 עד 5 ס"מ, תוך שבוע שבועיים מנביטתם, הם מנצים פרחים ועושים זרעים.
אם באה בתקופה קצרה זו סופה הרסנית אז נשמדים הצמחים שנבטו, והאוכלוסייה תשקום ממאגר הזרעים שבקרקע.
אם שפר גורל אז הפירות הירוקים ימצאו כבר מאמצע אפריל והפצת הזרעים תתרחש מאמצע יוני עד תחילת יולי.
הפרח הזעיר מותאם להאבקה הדדית בידי חרקים זעירים.
הכותרת הבלתי נכונה פונה לחרק העף אופקית.
הקווים הסגולים שחוצים את הכתם הצהוב עז ומכוונים את החרק למקום הכניסה למאגר הצוף המצוי בדורבן בדרכו לצוף מכניס החרק את חדקו ללוע הכותרת, ותוך כדי כך פוגש בעמוד השחלה הקצר ומעביר לשקע שבתוך הצלקת הכדורית את גרגרי האבקה מפרח אחר שביקר בו קודם.
בהוציאו את ראשו מן הפרח נבזקים עליו גרגרי אבקה מתוך חריץ שבתחתית לוע הכותרת.
הצלקת מכוסה בחלקה התחתון במעין כנף, בעת יציאתו של החרק נסגרת הכנף, ובדרך זו נמנעת האבקה עצמית.
ד"ר סיגל דוידי היא אדריכלית, חוקרת של אדריכלות ישראלית וסופרת.
מחקריה מתרכזים בחשיפת הדור הראשון של נשים אדריכליות בארץ ישראל וזכו לפרסים והצטיינויות.
ספריה זכו להתייחסויות רחבות וביקורות חיוביות.
דוידי נולדה בקריית שמונה וגדלה בנהריה.
את לימודיה התיכוניים עשתה בבית ספר המקיף בעיר במגמה ריאלית פיזיקלית.
שירתה בחיל הים בתפקיד טכנאית מכ"ם.
סיימה תואר ראשון ותואר שני בהצטיינות בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון בחיפה.
על עבודת המאסטר העוסקת ביריד המזרח זכתה בפרס קרפלוס (Karplus) למצוינות אקדמית.
עד 2008 הייתה אדריכלית פעילה.
כתבה את עבודת הדוקטורט שלה באוניברסיטת תל אביב בהנחיית פרופ' חנה נוה ופרופ' רוברט אוקסמן.
את התואר השלישי סיימה בשנת 2015. על עבודת הדוקטורט העוסקת בדור הראשון של האדריכליות בארץ ישראל, זכתה דוידי בשורת מלגות מחקר ופרסים: מלגת מחקר לסטודנטיות בתואר שלישי החוקרות נושאי מגדר מטעם נעמת ב-2012; פרס מטעם מכון ליאו בק ירושלים, ב-2017; ופרס 'קרן גולדברג' מטעם האוניברסיטה הפתוחה בשנת 2017.
ב-2018 דוידי הייתה פוסט דוקטורנטית עם מלגת מינרווה בקתדרה להיסטוריה ותיאוריה באדריכלות בראשותו של פרופ' יורג גלייטר Jörg Gleiter, באוניברסיטה הטכנית של ברלין.
בשנים 2019–2020 הייתה עמיתת מחקר במרכז כץ ללימודי יהדות מתקדמים, באוניברסיטת פנסילבניה שבפילדלפיה.
בשנים 2002–2011 לימדה בבית הספר לעיצוב במכון הטכנולוגי חולון (HIT), ובשנים 2004–2008 לימדה גם בחוג לעיצוב מבנה וסביבה בשנקר, בית ספר גבוה להנדסה ועיצוב.
החל מ-2017 היא מרצה בבית הספר לאדריכלות ע"ש עזריאלי באוניברסיטת תל אביב.
דוידי מתמקדת במפגש בין אדריכלות ומגדר ועסקה בעיקר בחקר עבודתן של נשים אדריכליות.
עבודת הדוקטור שלה היא מחקר חלוצי ופורץ דרך שחשף את עבודתן של אדריכליות בתקופת המנדט ובראשיתה של ישראל.
מחקריה עוסקים בפועלן של נשים בעולם התכנון והאדריכלות ובתרומתן להתפתחות המרחב הבנוי בארץ ומעלים מהנשייה אדריכליות נשכחות ונעלמות חזרה להיסטוריה.
בשנת 2023 זכתה במענק של הקרן הגרמנית למדע (DFG) למחקר ישראלי-גרמני על הרפורמטורית ד"ר ארנה מאייר ופרויקט "הבית המודרני" והיא עמיתת מחקר במכון ליאו בק ירושלים.
ב-2007 אצרה במשותף עם אדריכל סרג'יו לרמן את התערוכה "הנוכחות הנשית באדריכלות הישראלית".
התערוכה הציגה לראשונה בארץ תערוכה קבוצתית של 22 אדריכליות הפועלות בישראל.
התערוכה זכתה להצלחה והוצגה גם במרכז שטיינברג בחולון במסגרת פסטיבל אשה ובגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר באוניברסיטת תל אביב.
ב-2009 יצא לאור קטלוג התערוכה אותו ערכה "הנוכחות הנשית באדריכלות הישראלית – אדריכלות של נשים בישראל".
ב-2023 אצרה במשותף עם אדריכלית לימור יוסיפון גולדמן את התערוכה "האדריכלית".
התערוכה הציגה עשר עבודות עיצוב ואמנות של אדריכלים ואדריכליות עכשוויים כמחווה לעשר אדריכליות ותיקות.
התערוכות הוצגו בגלריה בבית האדריכלית ביפו של התאחדות האדריכלים ובוני הערים בישראל.
דוידי פרסמה מאמרים רבים הנובעים מתחומי המחקר העיקריים שלה, וכן מאמרים נוספים בנושאי היסטוריה של אדריכלות, כגון יריד המזרח בתל אביב ב-1934 והקמת הטכניון והפקולטה לארכיטקטורה.
מחקריה על האדריכליות הראשונות בישראל והתערוכות שאצרה נסקרו בהרחבה בעיתונות בישראל ובעולם.
במטרה לשפוך אור על מפעלות הבנייה המרשימים שלהן ולקדם את נוכחותן במרחב הציבורי דוידי מרצה לקהל הרחב במוזיאונים, כנסים ובספריה הלאומית, כותבת בעיתונות יומית, ומובילה סיורים המציגים את עבודתן של האדריכליות הראשונות בתל אביב ובירושלים במסגרת "בתים מבפנים".
הנוכחות הנשית באדריכלות הישראלית, הוצאת עמותת אדריכלים מאוחדים בישראל, 2009
הספר "הנוכחות הנשית באדריכלות הישראלית" שיצא לאור בנובמבר 2009, הוא קטלוג התערוכה שהוצגה בחורף 2007 בגלריה בבית האדריכל.ית ביפו.
לראשונה בישראל הוצגה אדריכלות שתוכננה על ידי נשים, במרחב הציבורי והתרבותי.
21 אדריכליות מציגות בקטלוג פרויקט אחד שתכננו ובוצע.
הפרויקטים שנבחרו מציגים עשייה מגוונת ואיכותית של משרדי האדריכליות.
בנוסף לייצוג עבודתן המעשית, שבע כותבות וכותב אחד, מציגים בקטלוג עבודות מחקר בנושאי אדריכלות ומגדר.
קטלוג זה נועד לשמש נדבך נוסף בחקר אדריכלות ומגדר ומאפשר להעמיק את הדיון בנושא אדריכלות של נשים שמתפתח בחברה הישראלית.
בונות ארץ חדשה – אדריכליות וארגוני נשים תקופת המנדט, למדא עיון 2020
בעקבות זכייתה בשנת 2017 ב'פרס קרן גולדברג' מטעם האוניברסיטה הפתוחה לכתב יד מצטיין במסלול הביכורים, יצא ספרה "בונות ארץ חדשה – אדריכליות וארגוני נשים תקופת המנדט", בשנת 2020 בהוצאת למדא עיון של האוניברסיטה הפתוחה.
מהדורה אנגלית של הספר יצאה לאור בדצמבר 2025 בהוצאת Palgrave-Macmillan.
ספרה שימש השראה לתערוכה "המשוטטת" של האמניות נלי אגסי ומאיה רביב, שהוצגה בבית ליבלינג ב-2021.
במאמר ביקורת על ספרה כתבה ד"ר אורין שחר: " המחקר שערכה דוידי וכתיבתו של ספרה אודות האדריכליות הציוניות הם שליחות של ממש שיש בה כדי להתבונן מחדש בתפקידן של הנשים בעשייה האדריכלית.
החומרים הנדירים והייחודיים שאספה במלאכת מחשבת מקימים לתחייה עולם שלם של מחשבה ועשייה.
דוידי מעניקה פנים לדור של נשים ששזרו בחייהן את המשימה הכפולה של יצירת עולם מקצועי נשי המקדם את דמותה של האישה החדשה בד בבד עם יצירת מרחב לאומי חדש."
סיגל דוידי, עוד לפני קום המדינה בתי כנסת בישראל תוכננו דווקא על ידי נשים, באתר מקור ראשון, 14 במרץ 2023
סיגל דוידי, 100 שנים לפתיחת הטכניון העברי בחיפה, באתר שנורקל צוללים לעומק ההיסטוריה, 3 בפברואר 2025
סיגל דוידי, ויצו הכריעה: גדעוני ולא קאופמן, באתר הארכיון הציוני, 12 במרץ 2025
האדריכלות החדשה ביריד המזרח 1934:הבניית זהות ליישוב היהודי, ישראל – כתב עת לחקר הציונות ומדינת ישראל, 2016
2023 Research Award Recipients – אוניברסיטת ברנדייס בארצות הברית.
סיגל נגר-רון (נולדה ב-15 בפברואר 1968) היא סוציולוגית, מרצה, פמיניסטית ופעילה חברתית ישראלית, חברת הסגל הבכיר במכללה האקדמית ספיר וראש המחלקה ללימודים רב תחומיים במכללה בשנים 2014–2017. מחקריה של נגר-רון עוסקים באי-שוויון במפגש שבין אתניות, מגדר, מעמד ומרחב.
סיגל נגר-רון נולדה וגדלה בשכונה ד' בבאר שבע, למדה בתיכון מקיף ו', והיא דור ראשון להשכלה אקדמית.
את לימודיה האקדמיים - תואר ראשון, תואר שני, ודוקטורט - עשתה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
עבודת הדוקטורט שלה, בהנחיית פרופסור פנינה מוצפי-האלר עסקה בניתוח חווית החיים של שני דורות של נשים מזרחיות בעיר פיתוח בדרום ישראל.
מסיום הדוקטורט בשנת 2008 ועד שנת 2012 לימדה באוניברסיטת בן-גוריון, במכללה האקדמית אחוה, במכללה האקדמית רופין, ובמכללה האקדמית ספיר.
בשנת 2012 הצטרפה כחברת סגל במינוי קבוע למכלללה האקדמית ספיר, ובין השנים 2014-2017 עמדה בראש המחלקה ללימודים רב תחומיים ברוח וחברה.
משנת 2024 היא גם חברה בוועד המנהל של המכללה, וכיום היא עמית מחקר במכון ללימודי ישראל (Institute for Advanced Israel Studies) באוניברסיטת ברנדייס.
נגר רון יזמה והובילה, בין היתר, את פרסום הספר "מגוונים את מגדל השן: דור ראשון להשכלה אקדמית – כותבים", הראשון בעברית העוסק בחוויות של דור ראשון להשכלה אקדמית.
בשנת 2022 פרסמה מחקר שהתבסס על ניתוח 70 שנתונים שפרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה וחשף כיצד הלשכה תרמה להבניית הקטגוריות "מזרחים"/"אשכנזים" בעשורים הראשונים לאחר קום המדינה.
מהמאמר עולה כי החלטת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה להגביל את מדידת המוצא לשני דורות בלבד הובילה לכך שנכון ליום כתיבתו, מעל 50% מהאזרחים היהודים מוגדרים כ"ישראלים" ואינם מזוהים על פי מוצאם ולכן גם הובילה לטשטוש אי-שוויון בחברה.
מאבק משפטי שהובילה בעקבות מחקר זה עם חברת הכנסת אמילי מואטי ועם האגודה לזכויות האזרח הביא לשינוי מדיניות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ולהחלטה על מדידת אי-שוויון לפי מוצא גם בדור שלישי.
המשמעות הציבורית של שינוי מדיניות זה הוגדר בכתבה בעיתון "כלכליסט" "דרמטית" כיוון שלראשונה אחרי שנים רבות החלו לפרסם נתונים שמודדים את הפער החברתי בחברה הישראלית.
חברה בוועדת המועצה להשכלה גבוהה לקביעת קריטריונים ל"ראשונים לאקדמיה".
חברה בוועדה לקביעת תוכנית ההכשרה לדירקטוריונים בחברות הממשלתיות.
ראש הפורום הפמיניסטי במכללת ספיר (2009-2024), אותו יזמה יחד עם פרופ' עינת לחובר וד"ר תמי רזי.
חברה לשעבר בקשת הדמוקרטית המזרחית
2001 - מענק "גוונים באקדמיה" של קרן רוטשילד ופדרציית סן-פרנסיסקו, בשיתוף עם תמי רזי ומוטי גיגי.
2016 - מענק של משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל על עבודתה "לעבוד מתוך שוליות מרובה: מרחב, מעמד ודתיות בעיירות הפיתוח בנגב" בשיתוף עם פנינה מוצפי-האלר.
2023 - מענק של מרכז חת על "תהליכי קליטה וקידום בסגל האקדמי הישראלים באמצעות process mining" בשיתוף עם שגית קדם-ימיני ותמי רזי.
2023 - פרס ע"ש יהודה שנהב-שהרבני מטעם מכון ון ליר בירושלים והחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב' ניתן על מאמרה "סטטיסטיקה לאומית, קטגוריזציה אתנית ומדידת אי-שוויון בישראל".
2023 - פרס המאמר המצטיין של האגודה הסוציולוגית הישראלית.
נגר-רון נשואה ליורם ואמא לשניים.
סיגל כהן (נולדה ב-1963) היא שחקנית עבר ישראלית.
כשהייתה בתחילת דרכה שיחקה כהן בתיאטרון צה"ל.
ב-1984 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "זעם ותהילה" גילמה את יעל.
ב-1985 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "בנות" שיחקה את גליה.
ב-1986 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "הטוב, הרע והלא נורא" גילמה את אסתי בוכמן אשתו של יוסי בוכמן (משה איש כסית).
באותה השנה גם שיחקה בסרט "הנסיך-צפרדע".
ב-1989 שיחקה בסרט האמריקאי "ניצחון הרוח" בתפקיד יוונייה.
כהן שימשה כעוזרת איפור בסרטים "אזרח אמריקאי" (1992), ו"נשים" (1996).
במתמטיקה, סיגמא-אלגברה על קבוצה היא משפחה של תת-קבוצות של , הכוללת את הקבוצה הריקה, וסגורה ללקיחת מַשְׁלִים ולאיחוד בן מנייה .
לדוגמה, אוסף הקבוצות המדידות במרחב מידה הוא סיגמא-אלגברה.
השימוש בסיגמא-אלגברה נפוץ במיוחד בתורת הקבוצות, תורת המידה ואלגבראות בוליאניות.
סיגמא-אלגברה על קבוצה היא משפחה של תת-קבוצות של , המקיימת את התכונות הבאות:
המשפחה כוללת את הקבוצה הריקה .
אם אז , כלומר, המשפחה סגורה לפעולת לקיחת המשלים.
המשפחה סגורה ביחס לאיחוד בן מנייה: אם אז .
משפחה שבה מתקיימות שתי התכונות הראשונות וגרסה חלשה של תכונה 3 (סגירות לאיחוד סופי, במקום לאיחוד בן מנייה) נקראת אלגברה של קבוצות; כל סיגמא-אלגברה היא אלגברה של קבוצות.
תכונות 2 ו-3 גוררות (באמצעות כללי דה מורגן) גם סגירות ביחס לחיתוך בן מנייה.
זוג סדור , כש- קבוצה ו- הוא -אלגברה מעל , נקרא מרחב מדיד.
בצירוף פונקציית מידה השלשה הסדורה נקראת מרחב מידה.
סיגמא-אלגברה מגדירה על המרחב יחס שקילות, שבו אם ורק אם כל קבוצה ב- הכוללת את כוללת גם את .
אם המרחב בן מנייה, מחלקות השקילות עצמן שייכות לאלגברה, ובמקרה כזה האלגברה מוגדרת באמצעותן (קבוצה שייכת לאלגברה אם ורק אם היא מהווה איחוד של מחלקות שקילות).
מכאן נובע שכל מידה על מרחב בן מנייה היא אטומית.
הסיגמא-אלגברה הטריוויאלית המינימלית: מכילה רק את ואת הקבוצה הריקה.
הסיגמא-אלגברה הטריוויאלית המקסימלית: מכילה את כל תת-הקבוצות של ולמעשה, שווה לקבוצת החזקה של .
לכל משפחה של סיגמא-אלגברות מעל , גם החיתוך שלהן הוא סיגמא-אלגברה.
הסיגמא-אלגברה של בורל: הסיגמא אלגברה המכילה את כל קבוצות בורל, היא הסיגמא-אלגברה הנוצרת על ידי הקבוצות הפתוחות והקבוצות הסגורות.
קבוצות סגורות, קבוצות פתוחות, קטעים מכל הסוגים, קרניים (קטע עם קצה אחד שהוא אינסופי).
קבוצות (כלומר כאלו שהן חיתוך בן מנייה של קבוצות פתוחות).
קבוצות (כלומר קבוצה שהיא איחוד בן מנייה של קבוצות סגורות).
סיגמואידוסקופיה (מכונה לעיתים רקטוסקופיה) היא בדיקת קולונוסקופיה קצרה בה נבדק רק חלקו הסופי של המעי הגס, הסיגמואיד.
סיגמואידוסקופיה היא בדיקה המאפשרת הסתכלות ישירה אל הקטע הסופי של חלל המעי הגס.
בדומה לבדיקות הפולשניות, גם במהלכה מוחדר אנדוסקופ – צינור דק וגמיש שמצלם את החלק הרלוונטי ומאפשר צפייה בו.
הבדיקה מבוצעת, כאשר ישנן תלונות חוזרות ונשנות על כאבי בטן, דימום ממערכת העיכול, שלשולים, עצירות ועוד.
ביום הבדיקה יש לעשות באופן עצמאי שני ניקויים של המעי הגס על ידי חוקן, שעתיים לפני הבדיקה.
משך הבדיקה הוא כ-10 דקות בלבד, במהלכה מוחדר הצינור דרך פי הטבעת, כשהנבדק שוכב על צידו השמאלי בברכיים מכופפות.
במהלך הבדיקה, ייתכן והנבדק יחוש תחושת אי נוחות, עקב כניסת אוויר שמרחיבה את המעי הגס.
לאחר הבדיקה יש להישאר להשגחה של חצי שעה.
בשלב זה ניתן לאכול ולשתות כרגיל, אך ללא הגזמה.
תיתכן תחושת לחץ, עקב גזים.
סיבוכים אפשריים: אם נערך גם טיפול כמו כריתת גידול או נטילת ביופסיה, קרוב לוודאי שיהיה דימום קל שייעצר תוך זמן קצר.
סיגנוס היא חללית מטען בלתי מאוישת המפותחת על ידי Orbital Sciences Corporation וטאלס אלניה ספייס במסגרת תוכנית COTS של נאס"א.
מטרתה להעביר אספקה אל תחנת החלל הבינלאומית (ISS).
מאוגוסט שנת 2000 מגיעה רוב האספקה אל ה־ISS על ידי חלליות רוסיות מסוג פרוגרס, אך שוגרו גם מספר חלליות אירופאיות מסוג ATV וחלליות יפניות מסוג HTV.
אספקה אמריקאית הייתה מגיעה על גבי מעבורות החלל שלה, אך אלו פרשו במהלך 2011. על מנת להחליף את המעבורות הכריזה נאס"א על תוכנית COTS, שמטרתה להמריץ חברות פרטיות לפתח חלליות, כך שתעשיית החלל תתמסחר.
תוכנית COTS מפקחת גם על פיתוח חללית הדרגון של חברת SpaceX.
כאשר חברת רקטפליין קיסטלר לא הצליחה להשיג את סכומי הכסף להם התחייבה במסגרת השלב הראשון של תוכנית COTS, ב־18 באוקטובר 2007, החליטה נאס"א לבטל את ההסכם שחתמה איתה על פיתוח ה־K-1, ולהעניקו לחברה אחרת.
ב־19 בפברואר 2008 הודיעה נאס"א כי בחרה באורביטל סיינסס והעניקה לה את החוזה.
ב־23 בדצמבר 2008 העניקה נאס"א לאורביטל חוזה על סך 1.9 מיליארד דולר במסגרת תוכנית CRS (תוכנית מקבילה ל־COTS האחראית על השימוש המבצעי בחלליות).
על פי החוזה, על אורביטל סיינסס יהיה לשגר אל תחנת החלל הבינלאומית 20 טון מטען ב־8 משימות עד ל־2016.
באפריל 2010 הציגה אורביטל דגם בגודל מלא של הסיגנוס בסימפוזיון החלל הלאומי (NSS) שהתקיים בקולורדו ספרינגס, קולורדו.
טיסת המבחן הראשונה של חללית הסיגנוס, המשוגרת על גבי משגר אנטרס (ידוע גם כטאורוס 2), תוכננה במקור לשיגור בדצמבר 2010. בסופו של דבר היא שוגרה בהצלחה ב־18 בספטמבר 2013, וב־9 בינואר 2014 סיגנוס שוגרה למשימת האספקה המסחרית הראשונה שלה.
חללית הסיגנוס מורכבת משני חלקים מרכזיים: יחידת מטען מדוחסת (PCM) ויחידת שירות (SM).
ה־PCM מפותחת ומיוצרת על ידי טאלס אלניה ספייס, ונפחה בדגם הראשוני הוא 18 מ"ק.
ה־SM מפותחת ומיוצרת על ידי אורביטל סיינסס, והיא מתבססת על הרכיב STAR פרי פיתוחה של אורביטל, המשמש כבסיס ללוויינים מפיתוחה.
בנוסף ה־SM כוללת טכנולוגיות שפותחו עבור הגשושית שחר של נאס"א.
ה־SM שוקלת 1,500 ק"ג בדגם הראשוני והיא תכלול את מערכת ההנעה של החללית ואת שני הלוחות הסולאריים שלה.
ארבע חלליות הסיגנוס הראשונות שיבנו וישוגרו יהיו מהדגם הראשוני, וכל אלו שיבואו לאחריהן יהיו מהדגם המשופר.
הדגם המשופר יכלול PCM מוארך בעל נפח של 27 מ"ק ולוחות סולאריים קלים יותר.
משקלה היבש של הסיגנוס מהדגם המשופר יהיה 1,800 ק"ג.
הסיגנוס מהדגם המשופר תשוגר על משגר אנטרס בעל שלב שני משופר מסוג קאסטור 30XL, ולכן תוכל לשאת 700 ק"ג יותר מאשר הדגם הרגיל.
בעת משימה שגרתית תנווט החללית אל סמוך לתחנת החלל הבינלאומית, למקום בו הזרוע הרובוטית של התחנה, קנדארם2, תוכל ללכוד אותה ולעגנה לתחנה.
שיטת עגינה זו זהה לחללית היפנית HTV ולחללית הדרגון (בתצורת אספקה).
סיגנוס לא תוכל להחזיר מטען לכדור הארץ, זאת מפני שאינה מצוידת במגיני חום שיגנו עליה בעת החדירה לאטמוספירה.
עם זאת, ניתן יהיה להעמיסה בפסולת מהתחנה, בדומה לחלליות ה־ATV, HTV ופרוגרס, פסולת שתישרף יחד עם החללית באטמוספירה.
החלליות היחידות בהן ניתן להחזיר מטען לכדור הארץ הן הסויוז (המשמשת לשיגור צוותים לתחנה ולחזרתם לכדור הארץ) והדרגון.
ישנן שתי גרסאות נוספות לחללית הסיגנוס הנמצאות בבחינה: גרסה בה ה־PCM תוחלף ברכיבים לא מדוחסים (כגון ניסויים) שיורכבו על התחנה (באמצעות הזרוע הרובוטית או הליכות חלל), וגרסה שתכלול קפסולת חדירה לאטמוטספירה, שתאפשר להחזיר מטען ממסלול לכדור הארץ.
המשימהכינוי משימהטלאיתאריך שיגורמשגרדגם חלליתהערותתוצאהOrb-D1דייוויד לו18 בספטמבר 2013אנטרססטנדרטיטיסת מבחן ראשונה.
עגנה עם בתחנת החלל הבינלאומית.
משימה שנייה למשגר האנטרס.הצלחהOrb-1גורדון פולרטון9 בינואר 2014אנטרססטנדרטימשימת אספקה ראשונה לתחנת החלל הבינלאומית.הצלחהOrb-2ג'אניס ווס13 ביולי 2014אנטרססטנדרטימשימת אספקה שנייה לתחנת החלל הבינלאומית.הצלחהOrb-3דיק סלייטון28 באוקטובר 2014אנטרססטנדרטיהמשימה נכשלה והתפוצצה מספר שניות לאחר תחילת השיגור, עקב כשל במנוע מסוג AJ-26 בשלב הראשון של המשגר האנטרס שנשא אותה.
הצלחהNG-18 סאלי רייד7 בנובמבר 2022אנטרסמשופר משימת אספקה לתחנת החלל הבינלאומית.
הצלחהNG-19 לורל קלארק2 באוגוסט 2023אנטרסמשופר משימת אספקה לתחנת החלל הבינלאומית.
הצלחהNG-20 Patricia Robertson30 בינואר 2024פאלקון 9משופר משימת אספקה לתחנת החלל הבינלאומית.
הצלחהNG-21 Dick Scobee4 באוגוסט 2024פאלקון 9משופר משימת אספקה לתחנת החלל הבינלאומית.
נאס"א הזמינה משימות נוספות, עד סיגנוס NG-25, לאספקת תחנת החלל הבינלאומית (ISS) עד 2026.
יוהנס סיגפריד אֶדסטְרֶם (בשוודית: Sigfrid Edström, 21 בנובמבר 1870 – 18 במרץ 1964) היה תעשיין שוודי והנשיא הרביעי של הוועד האולימפי הבינלאומי (1942–1952).
סיגפריד אדסטרם נולד בנובמבר 1870 בכפר קטן במורלנדה שבחבל בוהוסלן.
בנעוריו היה אדסטרם אצן מצטיין, והיה מסוגל לסיים ריצת 100 מטר ב-11 שניות בלבד.
ב-1891, הוא סיים את לימודיו במרכז הטכנולוגי של גטבורג, ומשם המשיך ללימודים במכון הטכנולוגי של ציריך ובארצות הברית.
בין השנים 1900 ל-1903, עבד אדסטרם כמנהל חשמל בצי החשמליות של גטבורג, ומשם עבר לתפקיד ברשת החשמל, ASEA.
כבר מגיל צעיר השתלב אדסטרם בתעשיית הספורט, וב-1912 שימש כראש הוועדה המארגנת של האולימפיאדה שנערכה באותה שנה בסטוקהולם.
בזמן המשחקים, נוסדה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית על ידי נציגים משבעה עשר ארגוני אתלטיקה לאומיים (ארצות הברית, יוון, נורווגיה, דנמרק, גרמניה, רוסיה, בלגיה, אוסטרליה, אוסטריה, מצרים, אנגליה, צ'ילה, קנדה, פינלנד, צרפת, הונגריה ושוודיה), ואדסטרם נבחר לנשיא ההתאחדות הראשון.
הוא החזיק בתפקיד זה עד שנת 1946, אז החליפו לורד ברגלי.
ב-1920, הפך אדסטרם לחבר בוועד האולימפי הבינלאומי, ואחרי שהחזיק במספר משרות מפתח, הפך לסגן-נשיא הוועד ב-1931. אחרי מותו של אנרי דה באיה-לאטור ב-1942, התמנה אדסטרם לנשיא בפועל של הוועד האולימפי הבינלאומי, ועם סיום מלחמת העולם השנייה הפך לנשיא הרשמי של הוועד.
מתוקף תפקידו, הייתה לאדסטרם תרומה חשובה בתחיית המשחקים האולימפיים אחרי מלחמת העולם השנייה.
ב-1952, פרש אדסטרם מתפקידו ובמקומו מונה אייברי בראנדייג' האמריקאי.
ב-1931 היה אדסטרם שותף להחלטה מעוררת המחלוקת של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, שהחליטה להחרים את האצן הפיני פאבו נורמי, מהשתתפות באולימפיאדת לוס אנג'לס 1932, משום שראתה בו ספורטאי מקצועני - דבר שהיה אסור באותם ימים במשחקים האולימפיים.
כתוצאה מההחלטה חלה התדרדרות של ממש ביחסים בין שתי המדינות הסקנדינביות, לפחות בכל האמור לשיתוף פעולה ספורטיבי.
אדסטרם נפטר ב-1964 בסטוקהולם, כשהוא בן 93.
σ (סיגמא) באוריון (σ Orionis) הוא מערכת של חמישה כוכבים בקבוצת הכוכבים אוריון בסמוך לערפילית ראש הסוס ולכוכב אלניטק שבחגורת אוריון.
המערכת נמצאת במרחק של כ-1,500 שנות אור ממערכת השמש ומורכבת מחמישה כוכבים צעירים וחמים שנראים לעין ככוכב יחיד בעל בהירות נראית מדרגה 3.66. הקרינה העל-סגולה של כוכבי המערכת מייננת ענני גז מימן שיוצרים ערפילית פליטה בצבע אדמדם.
ערפילית זו מוסתרת בחלקה על ידי ערפילית הבליעה ראש הסוס.
σ באוריון B / A
שני הכוכבים הבהירים ביותר מבין החמישה הם זוג כוכבי הסדרה הראשית כחולים מסוגים ספקטרלים O9.5V ו-B0.5V הסובבים זה את זה במרחק של כ-90 יחידות אסטרונומיות ועם זמן הקפה של כ-170 שנים.
המרחק הזוויתי ביניהם הוא כרבע שניית קשת בלבד כך שנחוץ טלסקופ גדול על מנת להפריד ביניהם.
זוג הכוכבים מסיביים למדי עם כ-18 ו-13 מסות שמש ולכן יש להם גם טמפרטורת פני שטח גבוהה במיוחד - 32,000 ו-29,600 קלווין.
עם רדיוס גדול פי 6 מרדיוס השמש, שני הכוכבים קורנים פי 35,000 ופי 30,000 מהשמש, אך כמעט כל הקרינה היא בתחום העל-סגול כך שעוצמת ההארה הנראית שלהם היא "רק" פי 2,200 ופי 1,000 משל השמש.
גילם מוערך במספר מיליוני שנים בלבד ושניהם צפויים להפוך לסופרנובות.
כוכב זה הוא העמום ביותר מבין החמישה עם דרגת בהירות 9. זהו כוכב הסדרה הראשית לבן מסוג ספקטרלי A2V עם מסה של כ-2.7 מסות שמש, טמפרטורת פני שטח של כ-9,000 קלווין ועוצמת הארה של פי 25 מהשמש.
הכוכב מקיף את הזוג σ באוריון B / A במרחק של כ-3,900 יחידות אסטרונומיות וניתן להבחין בו באמצעות טלסקופ חובבים.
σ באוריון E / D
סיגמונדור דויד גונלאוגסון (באיסלנדית: Sigmundur Davíð Gunnlaugsson; נולד ב-12 במרץ 1975) הוא פוליטיקאי איסלנדי, שכיהן כראש ממשלת איסלנד מ-2013 עד 2016. משנת 2009 הוא כיהן גם כיו"ר המפלגה הפרוגרסיבית (מפלגת מרכז-ימין) עד התפטרותו.
גונלאוגסון הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת איסלנד ולמד מדעי המדינה באוניברסיטת אוקספורד.
ב-18 בינואר 2009 גונלאוגסון נבחר ליו"ר המפלגה הפרוגרסיבית עם 40.9% מקולות חברי המפלגה, כאשר הוא גובר על יריבו (37.9%).
שלושה ימים לאחר מכן, ב-21 בינואר, הודיע ראש הממשלה מטעם מפלגת העצמאות הימנית על התפטרותו עקב מחלה ועל הקדמת הבחירות, אולם שותפיו הסוציאל-דמוקרטים סירבו להעמיד בראש הממשלה מנהיג אחר ממפלגת העצמאות.
ב-22 בינואר הבטיח גונלאוגסון את תמיכת מפלגתו בממשלת שמאל חלופית כממשלת מעבר, ובכך עזר לסוציאל-דמוקרטים להפיל את הממשלה.
בבחירות הכלליות שהוקדמו ל-25 באפריל 2009, נבחר גונלאוגסון לאלת'ינגי (פרלמנט) כנציגו השמיני של מחוז צפון רייקיאוויק - אחד מששת מחוזות הבחירה במדינה.
כוחה של המפלגה הפרוגרסיבית עלתה באותן בחירות משבעה נציגים באלת'ינגי לתשעה, אך עם זאת היא נותרה מחוץ לממשלה שהוקמה על ידי "הברית הסוציאל-דמוקרטית".
בבחירות הכלליות הבאות, שנערכו ב-27 באפריל 2013, נבחר גונלאוגסון לאלת'ינגי כנציגו הראשון (ברשימה) של מחוז צפון-מזרח.
באותן בחירות זכו המפלגה הפרוגרסיבית בראשותו ומפלגת העצמאות ב-19 מושבים באלת'ינגי לכל אחת.
ב-17 במאי נודע שהוא ירכיב את ממשלת איסלנד בשותפות עם מפלגת העצמאות, כאשר מנהיגהּ ביארני בנדיקטסון ימונה לשר האוצר והכלכלה.
גונלאוגסון הוא ראש הממשלה הצעיר ביותר בתולדות איסלנד.
ב-2013 הוא היה גם ראש המדינה הנבחר (דמוקרטית) הצעיר ביותר בעולם.
שמו של גונלאוסון ואשתו עלה במסגרת שערוריית מסמכי פנמה באפריל 2016. מן המסמכים עולה כי הוא היה שותף בבעלות חברה מאיי הבתולה הבריטיים אשר החזיקה מניות של שלושה בנקים איסלנדיים.
למרות קריאות להתפטרותו ומחאה ציבורית גדולה, אמר גונלאוסון ב-4 באפריל כי הוא אינו מתכוון להתפטר.
בפגישה שערך באותו יום עם נשיא המדינה, אולפור רגנר גרימסון, גונלאוגסון נכשל בניסיון לשכנעו לפזר את הפרלמנט.
הנשיא השיב שעליו להתייעץ קודם עם שותפיו הקואליציוניים של גונלאוגסון ממפלגת העצמאות.
ב-5 באפריל נכנע גונלאוגסון ללחץ והתפטר מראשות הממשלה.
ב-2017 פרש מהמפלגה הפרוגרסיבית והקים את מפלגת המרכז האיסלנדית, שזכתה בשבעה מושבים באלת'ינגי בבחירות באותה שנה, וב-2019 הפכה למפלגה הגדולה באופוזיציה.
ב-2018 היה גונלאוגסון אחד המשתתפים בשיחה שנערכה בין חברי פרלמנט בפאב סמוך לפרלמנט, בו הוקלטו המשתתפים מגדפים ומבזים חברות פרלמנט רבות, מעידים על שחיתות במינוי שגרירים ומאשימים חברת פרלמנט בהטרדה מינית.
המקרה קיבל את השם "פרשת קלאוסטור" ועורר סערה ציבורית באיסלנד, בעיקר בשל צורת ההתבטאות של חברי הפרלמנט, אולם לא הביא לנקיטת הליכים בפועל כנגד המשתתפים בשיחה.
הוא נשוי לאנה סיגורלאוג פאלסדוטיר ואב לאחד.
סיגנטיקס הייתה חברת אלקטרוניקה שנוסדה ב-1961, כדי לייצר מעגלים משולבים.
החברה נקנתה על ידי פיליפס ב-1975 ומוזגה לתוך Philips Semiconductors (ששמה שונה אחר כך ל-NXP סמיקונדקטורס).
סיגנטיקס נוסדה בשנת 1961, על ידי קבוצת מהנדסים, דייוויד אליסון, דייוויד ג'יימס, ליונל קטנר ומארק וייסנשטרן, שעזבו את "Fairchild Semiconductor".
המעגל המשולב הומצא על ידי רוברט נויס מחברת פיירצ'יילד, אבל פיירצ'יילד עדיין התרכזה בייצור טרנזיסטורים, משום שרוב הלקוחות לא יכלו להצדיק שימוש במעגלים משולבים, שהיו עדיין יקרים מדי לשימוש ביישומים כלליים (תוך זמן לא רב, רוב הייצור של פיירצ'יילד עבר גם הוא למעגלים משולבים).
מייסדי סיגנטיקס האמינו שהמעגלים המשולב הוא העתיד של תעשיית המוליכים למחצה, אמונה שהוכיחה עצמה כנכונה בשנים הבאות.
כוונת המייסדים הייתה להתרכז במעגלים ייעודיים (ASIC), אבל הביקוש הנמוך והמחיר הגבוה דחפו את החברה לייצור שבבים סטנדרטיים, בטכנולוגיית DTL (Diode-Transistor Logic).
בשנים הבאות הציגה החברה גם מעגלים ייעודיים.
אולי המוצר המוצלח ביותר של סיגנטיקס, היה מעגל ה-Timer 555 שהחברה הציגה ב-1971, והיה שבב הטיימר הראשון בשוק, במארז 8-פינים.
תוך זמן קצר ה-555 יוצר ברישיון על ידי כתריסר חברות נוספות, והפך לסטנדרט שנמצא בשימוש עד היום, כמו גם ה-556 (טיימר כפול במארז 14 פינים), ו-558 (טיימר "מרובע", במארז 16 פינים).
בשנות ה-70 של המאה ה-20 החברה פיתחה ושיווקה מספר מיקרו-מעבדים, ששימשו במספר מוצרים, ביניהם קונסולות משחקים.
בין העובדים הראשונים של החברה היה היזם הישראלי עמוס וילנאי, שייסד אחר כך את חברת האלקטרוניקה MMC, שנמכרה תמורת 4.5 מיליארד דולר במניות, באוגוסט 2000.
פונקציית סיגמואיד היא פונקציה מתמטית, בעלת עקומה בצורת האות "S" הנקראת גם עקומת סיגמואיד.
לעיתים קרובות "פונקציית סיגמואיד" מתייחסת למקרה פרטי של הפונקציה הלוגיסטית, כפי שניתן לראות באיור 2, ומתוארת על ידי הנוסחה הבאה:
פונקציות סיגמואיד מוגדרות על המספרים הממשיים, והן עולות מונוטונית.
פונקציית סיגמואיד היא פונקציה ממשית , דיפרנציאבילית חסומה המוגדרת על כל המספרים הממשיים ובעלת נגזרת אי-שלילית בכל נקודה.
פונקציות סיגמואיד, ובפרט הפונקציה הלוגיסטית, משמשת ברשתות עצביות מלאכותיות.
σ בעקרב, נקרא גם אל ניאט (מערבית النياط "אנ-ניאט" - העורק, אך אותו השם ניתן גם לכוכב הסמוך τ בעקרב), הוא מערכת מרובת כוכבים שנמצאת במרחק של כ-567 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים עקרב עם בהירות מדרגה 2.89. הכוכב נמצא סמוך לאנטארס המייצג את ליבו של העקרב ומכאן שמו.
במרחק זוויתי של כמעלה מדרום-מזרח לכוכב נמצא הצביר הכדורי M4 וכ-2.8 מעלות מצפון-צפון-מערב לו נמצא הצביר הכדורי M80. בשל קרבתו של הכוכב למישור המלקה הוא מוסתר מדי פעם על ידי הירח ולעיתים רחוקות על ידי נוגה.
σ בעקרב הוא מערכת בת ארבעה כוכבים שבה זוג כוכבים צמודים זה לזה ומהווים כוכב כפול ספקטרוסקופי ואותם מקיפים שני כוכבים נוספים: אחד במרחק זוויתי של כ-0.4 שניית קשת והשני במרחק זוויתי של כ-20 שניות קשת, ושניתן להפרדה באמצעות טלסקופ חובבים.
גילה של המערכת מוערך בכ-12 מיליון שנים.
סביב המערכת יש אבק בין-כוכבי שמפזר את אור הכוכבים ויוצר ערפילית החזרה.
σ בעקרב Aa ו-σ בעקרב Ab
σ בעקרב A הוא כוכב כפול ספקטרוסקופי שמורכב מענק כחול מסוג ספקטרלי B1 III וכוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B1 V (לפעמים מסווג כ-O9.5 V).
מסותיהם של בני הזוג הן 13.5 מסות שמש ו-8.7 מסות שמש ורדיוסיהם כ-9 רדיוסי שמש ו-4 רדיוסי שמש בהתאמה.
טמפרטורות פני הכוכבים הן כ-26,150 קלווין וכ-25,400 קלווין אך למרות הטמפרטורות הקרובות, הפרש הרדיוסים גורם להבדל גדול מאוד בעוצמת ההארה שלהם.
הענק מאיר בעוצמה של פי 1,240 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 24,000 ממנה בצירוף הקרינה בתחום העל-סגול.
בן הזוג מאיר בעוצמה של בערך פי 200 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 5,400 בצירוף הקרינה העל-סגולה.
זוג הכוכבים מקיפים זה את זה בזמן הקפה של 33 ימים ו-23 דקות במסלול אליפטי כך שהמרחק ביניהם משתנה מ-0.4 יחידה אסטרונומית (מעט יותר מרדיוס המסלול של כוכב חמה) ו-0.8 יחידה אסטרונומית (מעט יותר מרדיוס המסלול של נוגה).
הענק הוא גם משתנה β בקפאוס ובהירותו משתנה בפחות מעשירית של דרגת בהירות במחזוריות המורכבת ממספר גדול של תדירויות, כשהראשית מביניהן היא של 5 שעות, 55 דקות ו-27 שניות.
בשל מסתו הגדולה, צפוי הענק להפוך לעל-ענק אדום ואז רדיוסו יגיע עד לפני בן הזוג, מה שיגרום למעבר של חומר ביניהם.
סביר ששני הכוכבים יסיימו את חייהם בסופרנובה.
σ בעקרב B נמצא במרחק זוויתי של כ-0.4 שניית קשת מ-σ בעקרב A ששקול למרחק של לפחות 70 יחידות אסטרונומיות ומחזור הקפה של בין 100 ל-350 שנים.
בשל קרבתו קשה מאוד להבחין בו וקיומו התגלה בזמן אירוע הסתרה על ידי הירח כבר בשנת 1860. σ בעקרב B הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B7 V עם בהירות נראית מדרגה 5.2. מסתו כ-3.5 מסות שמש ורדיוסו כ-3.3 רדיוסי שמש.
טמפרטורת פניו כ- 13,500 קלווין והוא מאיר בעוצמה של בערך פי 200 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה וכ-50% יותר מכך בצירוף הקרינה בתחום העל-סגול.
σ בעקרב C נמצא במרחק זוויתי של כ-20 שניות קשת מ-σ בעקרב A ששקול למרחק של לפחות 3,500 יחידות אסטרונומיות ומחזור הקפה של עשרות אלפי שנים.
זהו גם כן כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B9.5 V עם בהירות נראית מדרגה 8.6. מסתו כ-2.7 מסות שמש ורדיוסו כ-2 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ- 10,500 קלווין והוא מאיר בעוצמה של בערך פי 10 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה וקצת יותר מכך בצירוף הקרינה בתחום העל-סגול.
האי סיגני (בנורווגית: Signy Island) הוא אי תת-אנטארקטי קטן באיי אורקני הדרומיים של אנטארקטיקה.
שמו ניתן לו על ידי צייד הלווייתנים הנורווגי פטר סרלה, על שם אשתו, סיגני תרזה.
אורכו של האי הוא כ-6.5 ק"מ ורוחבו כ-5 ק"מ והוא מתרומם לגובה 288 מ' מעל פני הים.
חלק גדול ממנו מכוסה בקביעות בקרח.
טווח הטמפרטורות הממוצע הוא בין 0° צלזיוס לסביבות 10°- צלזיוס בחורף (כלומר, ביולי).
טמפרטורות קיצוניות מגיעות ל-12° ו-44°-.
הסקר הבריטי האנטארקטי מחזיק את תחנת המחקר סיגני, תחנה מדעית למחקר ביולוגי.
הבסיס נפתח ב-18 במרץ 1947, באתר של תחנת ציידי לווייתנים קודמת, שהתקיימה שם בשנות ה-20' של המאה ה-20. התחנה הייתה מאוישת לאורך כל השנה עד 1996; מאז היא מיושבת רק מנובמבר עד אפריל.
ארגון BirdLife International הכיר באי כאזור ציפורים בעל חשיבות (IBA), משום שהוא מקיים מושבת קינון לעופות ים שונים במספרים ניכרים.
ציפורים שבזכותן נחשב האי לאתר שימור משמעותי הן יסעור ענק דרומי (2300 זוגות), יסעורון וילסון (200,000 זוגות), קורמורן קיסרי (800 זוגות) וחמסן חום (100 זוגות).
עופות אחרים המקננים על האי הם פינגווין רצועת הסנטר (19,500 זוגות), פינגווין אדלי (16,900 זוגות), פינגווין לבן אוזן (750 זוגות) ועוד.
כלבי ים ודל ממליטים בחורף על קרח הים המקיף את האי.
סיגמונד ברייטבארט (22 לפברואר 1893 - 12 באוקטובר 1925), הידוע גם בשם הכינוי זישע, היה אמן קרקס, גברתן וגיבור פולקלור יהודי-פולני.
התפרסם בשל הכוח העצום שלו אשר זיכה אותו בתואר "האדם החזק ביותר בעולם" ו-"מלך הברזל" במהלך שנות ה-20. מבין יכולתיו היה יכול סיגמונד לעקם קורות ברזל עבות, למשוך עגלות כבדות בעזרת השיניים ולנעוץ מסמרים עם הידיים בלבד.
סיגמונד היה נוהג להופיע בפני קהלים יהודים עטוף בגלימה כחולה-לבנה בעיטור מגן-דוד ופעם הכריז כי מטרת חייו הוא להגן על כבוד היהודים.
ברייטבארט נולד למשפחה יהודית מסורתית של נפחים בעיירה סטריקוב שליד לודז' בעשרים ושתיים לפברואר, 1893. ברייטבארט סיפר כי כבר בגיל ארבע נהג ליצוק ברזל בבית הנפחייה של אביו.
בהגיעו לגיל מבוגר הצטרף לקרקס בתור אקרובט וגברתן.
ברייטבארט הופיע בכל רחבי אירופה ואמריקה בתור גברתן בקרקס "בוטש".
אחד הפעלולים המפורסמים שלו היה הרמה של מכונית עם עשרה אנשים בתוכה.
בפעלול אחר היה מרים פילון חי, ותוך כדי החזקתו עלה על סולם והחזיק באמצעות השיניים חבל שעליה התנשא גלגל ענק שעליה עמדו שלושה אנשים.
פעם הניח קרש על החזה שלו ונתן לחיות כבדות כמו פילונים ושורים לעלות עליה מבלי שיפגע.
במקרה אחר הניח על החזה שלו פלטפורמה שעליה רכבו שני אנשים באופנועים.
ברייטבארט עשה חלק גדול מהכנסותיו במכירת ספרים וקורסים בדואר על פיתוח שריר.
הקורסים התבססו על אימוני שריר והדרכות איך לעקם קורות ברזל.
ברייאטברט היה ידוע בנדיבות שלו ובזה שהיה תורם את מרבית הכנסותיו.
ברייטבארט מת שמונה שבועות לאחר שבטעות פגע בעצמו במהלך מופע בגרמניה.
הוא נדקר ברגל על ידי קצה של יתד ברזל בעת שדחף אותו לתוך קרשי עץ בעובי שתים עשרה וחצי ס"מ.
הפצע הזדהם וגרם להרעלת דם.
הוא נותח ושני רגליו נכרתו.
ברייטבארט נפטר מפצעיו ב-12 באוקטובר 1925.
ברייטבארט הפך לסמל ומקור לגאווה עבור יהודי פולין ובכלל יהודי תפוצות.
כשהיה מגיע לעיירות יהודיות היו מתאספים כל אנשי העיירה בכיכר לכבדו.
בריאיון לעיתון סיפר ילד יהודי כי ברייטבארט, "נתן לנו אומץ חדש (מול האנטישמיות)" בעוד פולני אחר התלונן כי היהודים "התחילו להיות יותר נועזים מאז שברייטבארט הגיע לעיירה".
ברייטבארט איים על אנטישמים: "אם אני רואה אנטישמי, אני מזהיר אותו, ואם הוא ממשיך אז אני שובר אותו כמו גפרור".
ברייטבארט רצה לקיים סדרת מופעים בארץ ישראל שבהם תכנן לשחזר את חייו של שמשון הגיבור כדי לתת השראה ואומץ ליהודים בארץ, אך הוא נפטר לפני שהספיק לעשות זאת.
"סיגפו" הוא סינגל שכתב והלחין אמיר אטיאס וביצעה להקת "בית הבובות".
הוא יצא לאור בשנת 2004.
השיר נכתב והולחן על ידי אמיר אטיאס ממייסדי הלהקה.
הוא יצא כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של הלהקה שנקרא בשם "מדפים".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ דורג השיר במקום ה-34.
משמעות שם השיר "סיגפו" היא הלחם של הכינוי "סיגה" עם המילה "פה".
סיגה היא סיגלית, ידידה של חברי הלהקה שחזרה לארץ מחו"ל, ולכן היא "פה".
סיגמונד אולף פליט מובינקל (בנורווגית: Sigmund Olaf Plytt Mowinckel; 4 באוגוסט 1884 – 4 ביוני 1965) היה פרופסור, תאולוג וחוקר מקרא נורווגי.
הוא צוין בזכות מחקריו בנושא פולחן דתי בישראל העתיקה.
סיגמונד מובינקל למד באוניברסיטת אוסלו החל מ-1908 עד לקבלת תואר דוקטור לתאולוגיה (Thd) ב-1916. משנת 1917 ואילך היה שם מרצה עד לפרישתו בשנת 1954.
משנות העשרים של המאה העשרים עמד מובינקל בראש אסכולה הנוגעת לספר תהילים שלעיתים התנגשה עם חקר הסוגים של הרמן גונקל ושל תלמידיו.
בהכללה, גונקל ראה את תהילים כצירוף של שני מקורות: היהוויסטי והאלוהיסטי.
מובינקל הסביר את מזמורי התהילים כבאים ממקור פולחני מתוך כוונה.
הוא ניסה לקשר יותר מ-40 מזמורי תהילים לפסטיבל ראש השנה.
בדומה לראש השנה הבבלי בו הומלכו המלכים הבבליים, כך בראש השנה היו טקסים מלכותיים והמזמורים בתהילים היו קשורים לטקסים אלו.
בנוסף לעבודותיו על תהילים, המונוגרפיה העיקרית שלו על שורשי הברית הישנה של המשיחיות היא בעלת משמעות במחקר עד היום.
מובינקל היה בין חוקרי המקרא הראשונים אשר זיהו שני סוגי נבואה במקרא, ויצרו את ההבחנה בין הנביאים הראשונים לאחרונים וכינם נביאים עממיים ונביאים קלאסיים.
סיגנל הוא יישומון ותוכנה חינמית מוצפנת להעברת מסרים מיידיים, תמונות, מסמכים, וקטעי קול, על ידי שימוש במרשתת.
ביישומון ניתן גם לבצע שיחות קול ווידאו.
היישומון כולו בנוי בקוד פתוח ונחשב כיישומון שליחת ההודעות המאובטח ביותר.
השירות פותח על ידי קרן signal, ארגון ללא מטרות רווח שמטרתו לאפשר תקשורת מאובטחת גלובלית באמצעות קוד פתוח.
סיגנל משתמש במספרי טלפון סלולריים סטנדרטיים כמזהים, ומאבטח את כל התקשורת למשתמשי סיגנל אחרים באמצעות הצפנה מקצה לקצה.
האפליקציות כוללות מנגנונים שבאמצעותם המשתמשים יכולים לאמת באופן עצמאי את זהות אנשי הקשר שלהם ואת תקינות ערוץ הנתונים.
תוכנת סיגנל היא בחינם ובקוד פתוח.
יישומיה וקוד השרת מפורסמים תחת רישיון AGPLv3.
קרן סיגנל הושקה בפברואר 2018 במימון ראשוני של 50 מיליון דולר שניתן על ידי מייסדה, בריאן אקטון, ממקימי וואטסאפ.
שותפו של אקטון בהקמת קרן סיגנל הוא מת'יו רוזנפלד (ידוע כ-Moxie Marlinspike), יזם וחוקר אבטחת מידע שפיתח את פרוטוקול ההצפנה סיגנל בו משתמשות סיגנל, פייסבוק מסנג'ר ווואטסאפ.
בדצמבר 2020 היו לסיגנל כ-20 מיליון משתמשים פעילים.
נכון ל-2021 לסיגנל היו מעל 5 מיליון הורדות באנדרואיד.
בינואר 2021, הודיעה וואטסאפ שהיא משנה את תנאי השימוש שלה כך שתוכל לשתף מידע אישי, כולל מספר טלפון ושם מלא, וכן מידע על המכשיר ממנו מתחברים – כולל כתובת IP והמיקום, אנשי הקשר, סטטוס (אם קיים) וזמני השימוש באפליקציה לאורך היום, עם שאר האפליקציות של פייסבוק.