tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תושבי העיירה לומדים עד מהרה שהמצב רעוע עוד יותר, מכיוון שתופעות בלתי מוסברות ועל-טבעיות בערפל תוקפות והורגות את רוב מי שנכנס אליו.
בעקבות הערפל, כמה קבוצות של אנשים מתבצרים במרכז קניות, בכנסייה ובבית חולים.
בסופו של דבר, התושבים מתחילים לראות חזיונות בלתי מוסברים מהעבר שלהם בתוך הערפל, והתגובה שלהם לכך חורצת את גורלם; אם יגיבו בפחד ימותו במקום.
מורגן ספקטור – קווין קופלנד
ליסה סאת'רלנד – איב קופלנד
גאס בירני – אלכס קופלנד
דניקה קורצ'יק – מיה למברט
אוקזי מורו – בריאן האנט
לוק קוסגרוב – ג'יי הייזל
דארן פטי – קונור הייזל
ראסל פוזנר – אדריאן גארף
פרנסס קונרוי – נטלי רייבן
דן באטלר – גרגורי רומנוב
סטיבן יפי – מיכאיל דמידוף
אייזיאה ויטלוק ג'וניור – גאס בראדלי
איירין בדארד – קימי לוסרו
נבל אל קאפיף – ראג' אל-פאיד
גרג הובנסיאן – וס פוסטר
מישקה טיבו – קלינט ספלינג
שומארי דאונר – אליוט קרילו
זנה דייוויס-ג'ונס – ג'יזל רודריגס
אנדראה לי נורווד – סוזן פרקר
אלכסנדרה אורדוליס – שלי דוויט
מרי בייקון – גברת קרמודי
ג'ון דוקס – אריק קרמודי
כריסטופר גריי – טיילר דנטון
דוויין מרפי – בריאן האנט
ניל האף – ד"ר ביילי
פיטר מורניק – מייק קופלנד
מרילויס בורק – אנה למברט
שיין דאלי – דאנקן גארף
ניקי ברנט – סנדי גארף
קווין או'גרדי – השוטר פונדיק
דרק מקגראת' – בנדיקט רייבן
הערפדים של מרכז רוסיה היא סדרת דרמה קומית על-טבעית רוסית, בכיכובו של יורי סטויאנוב.
הפרויקט הופק על ידי START Studio מבית Start.ru.
ב-15 בספטמבר 2018, קיבל יורי סטויאנוב את הפרס "השחקן הטוב ביותר בפיילוט של סדרת טלוויזיה" בפסטיבל הראשון של סדרת הטלוויזיה "פיילוט" שנערך באיוואנובו.
ב-28 בינואר 2021 הודיע השחקן יורי סטויאנוב כי הסדרה הוארכה לעונה שנייה עוד לפני שידור פרק הבכורה.
העונה צולמה בקיץ 2021. שידור פרק בכורה כפול תוכנן ל-18 במרץ 2021 בשירות הווידאו START.
ב-29 בדצמבר יצא פרק מיוחד לקראת ראש השנה האזרחית.
סמולנסק שונה מכל עיר מחוזית אחרת באזור מרכז רוסיה בדבר אחד בלבד — ערפדים חיים בסמולנסק.
הם חיים זמן רב ובשקט, על פי החוק.
הם חיים את חייה הבלתי ראויים לציון של משפחה פרובינציאלית רגילה ולא הורגים אנשים בכלל.
אמנם, כמובן, הם שותים דם.
אבל כאשר בחורים נטולי דם נמצאים בחורשת ליבנה ליד סמולנסק, חיי השלווה שלהם מאוימים.
בחורשת ליבנה ליד סמולנסק מוצאים את הגופות חסרות דם של שני בחורים שעליהם סימני נשיכה.
חוקר ממשטרת מוסקבה יצטרך להבין האם חיות בר או ערפדים מקומיים הם האשמים בפשע.
במקביל, אירינה ויטאלייבנה, ראש השומרים, שעוקבת בדריכות אחר קיום חוקי הערפדים העולמיים, העניקה למנהיג הערפדים של סמולנסק סוויאטוסלב ורנידובוביץ' שבוע אחד בדיוק כדי שיוכל למצוא ולהעניש את הרוצח.
יורי סטויאנוב – סביאטוסלב ורנידובוביץ', הסבא סלבה, ראש הערפדים של סמולנסק
טטיאנה דוגילבה – אירינה ויטאלייבנה, ראש השומרים
מיכאיל גברילוב – איוואן, חוקר ממוסקבה
יקטרינה קוזנצובה – אנה, חוקרת, נכדתו של הסבא סלבה
גלב קאליוז'ני – ז'ניוק, ערפד, אחיה הצעיר של אנה
ארטיום קטאצ'נקו – ז'אן איוואנוביץ', ערפד-רופא
אולגה מדיניץ', אולגה, רוזנת ערפדית, גרושתו של ז'אן
דמיטרי ליסנקוב – קוסטיק, בנה של אירינה
דמיטרי צ'בוטאריוב – סרגיי בראנובסקי
צילומי פרק הפיילוט של הסדרה התקיימו בסמולנסק באפריל 2018. הוא כלל פלאשבקים מהקרבות של שנת 1812 וימי המהפכה הרוסית.
את פרק הפיילוט ביים אנטון פדטוב ואת העונה הראשונה של הסדרה ביים אנטון מסלוב.
את תפקיד אולגה בפיילוט גילמה אלכסנדרה רבנוק, כשבסדרה החליפה אותה אולגה מדיניץ'.
שידור פרק הפיילוט של הסדרה התקיים ב-14 בספטמבר 2018 בפסטיבל הראשון של סדרות טלוויזיה "פיילוט" בעיר איוואנובו.
דמותו של סלבה נכתבה במקור על ידי התסריטאים עבור יורי סטויאנוב.
בפרק הפיילוט גילם אותו יורי סטויאנוב, אשר בשל עבודתו בפרויקטים אחרים הוחלף בהמשך על ידי מיכאיל יפרמוב על סט הצילומים של העונה הראשונה.
סטויאנוב עצמו הציע ליוצרי הסדרה את מועמדותו של יפרמוב לתפקיד שלו.
ברם, ב-8 ביוני 2020, מיכאיל יפרמוב היה מעורב בתאונה קטלנית ונאשם בתיק פלילי, בסופו של דבר נכלא מאחורי סורג ובריח ויוצרי הסדרה נאלצו להחזיר את יורי סטויאנוב לתפקיד לצלם את כל הפרקים שצולמו בעבר עם יפרמוב מחדש.
צילומי העונה הראשונה של הסדרה התקיימו במוסקבה, סמולנסק, פרברי מוסקבה ובעיר סרפוחוב מינואר ועד דצמבר 2020 עם הפסקה באמצע בעקבות הסגר שהוטל על רקע מגפת הקורונה ברוסיה.
הקרנת טרום הבכורה של שני הפרקים הראשונים התקיימה במוסקבה בבית הקולנוע "KARO 11 אוקטובר" (שבבעלות רשת Karo) ב-16 במרץ 2021. לאחר ההקרנה נערך דיון עם צוות הסדרה, בהנחיית מבקר הקולנוע יגור מוסקוויטין.
הערפל הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1980 בבימויו של ג'ון קרפנטר, שנכתב על ידו ועל ידי דברה היל.
הסרט כולל הופעות של אדריאן ברבו, ג'יימי לי קרטיס, ג'נט לי והל הולברוק.
עלילת הסרט מתמקדת בעיירת חוף קטנה בקליפורניה הנתקלת בערפל על-טבעי המכיל רוחות נקמניות של ימאים שנבגדו בעברם.
הסרט הופק בתקציב של כ-1.1 מיליון דולר והכניס כ-21.3 מיליון דולר בקופות, מה שהפך אותו להצלחה מסחרית בולטת בזמנו.
עלילת הסרט מתרחשת בעיירת החוף אנטוניו ביי, קליפורניה, שבה מציינים התושבים את יום השנה המאה להקמת העיירה.
בלילה שלפני יום השנה מופיע ערפל סמיך ומתעתע שמכסה את העיירה.
הערפל מסתיר ספקטרים של ימאים שנמכרו על ידי מייסדי העיירה, אשר כעת חוזרים על מנת לנקום.
כשהמתח גובר, קבוצה מתושבי העיירה, כולל המנחה המקומית סטיבי וויין והכומר שפתאום נחשף למידע על העבר האפל של העיירה, נאבקים לחשוף את האמת שמאחורי האירועים ולשרוד.
במרכז הסיפור נמצא הקונפליקט בין חטאי העבר לבין ההישרדות של ההווה, בעוד הדמויות חייבות להתמודד עם ההשלכות הקטלניות של המורשת של אבותיהם.
אדריאן ברבו בתפקיד סטיבי וויין - שדרנית רדיו מקומית
ג'יימי לי קרטיס בתפקיד אליזבת סול - נוסעת שמגיעה לעיירה
האל הולברוק בתפקיד האב מאלון - כומר בעיירה
ג'נט לי בתפקיד קתי ויליאמס - מנהיגת חגיגות יום העיירה
באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 75% בהתבסס על 68 ביקורות.
הקונצנזוס באתר: "סרט מתח אווירתי עם מסר על צדק היסטורי אך עם עלילה שאינה תמיד קונסיסטנטית.".
ובנוסף באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 55 מתוך 100, בהתבסס על 15 ביקורות.
בנוסף, הסרט קיבל ביקורות מעורבות, תוך שהמבקרים שיבחו את האווירה והבימוי של קרפנטר אך ציינו את הבעיות בעלילה.
רוג'ר איברט מה"שיקגו סאן-טיימס" העניק לסרט שניים מתוך ארבעה כוכבים, וציין: "הסרט עשוי בסגנון ואנרגיה, אבל הוא זקוק לנבל טוב יותר.
זה לא סרט גדול, אבל הוא מראה הבטחה גדולה מצד קרפנטר."
וינסנט קנבי מה"ניו יורק טיימס" ציין שהסרט "אינו סיפור רפאים מתגמל ואינו מדע בדיוני, אף על פי שהוא שואב משני הז'אנרים...
בניגוד ל'ליל המסכות', שהיה מודל של אימה פשוטה ומתח מבוקר, 'הערפל' מורכב מהסחות דעת אקראיות.
יש יותר מדי קווי עלילה, מה שמחייב חיתוכים רבים כל כך שאף סצנה לא יכולה לבנות קליימקס ראוי."
הסרט הוקרן בסינמטקים בישראל במסגרת רטרוספקטיבות שונות, מה שמעיד על מעמדו כסרט פולחן בקרב חובבי הקולנוע.
הערפילאים: משחק בניית חפיסה (או הערפילאים: משחק הקלפים; באנגלית: Mistborn: The Deckbuilding Game) הוא משחק קופסה מסוגת בניית חפיסה המבוסס על סדרת הספרים הערפילאים, ובעיקר על הספר הראשון בסדרה.
המשחק פותח על ידי היידן דילארד, מפתח המשחקים של חברת Brotherwise Games שלאחר מכן גם הוציאה לאור ושיווקה את המשחק.
במשחק, כל שחקן משחק אחת מארבע דמויות הערפילאים מספר המקור (וין, קלסייר, מארש ושאן).
לכל דמות יכולת ייחודיות במקצת וחפיסת קלפים התחלתית השונה במעט מהשאר.
לרשות כל שחקן עומד לוח אישי המייצג את "תוכנית האימונים" של הערפילאי.
תוכנית זו מתבטאת בסרגל התקדמות, עליו השחקן מתקדם צעד אחד אוטומטית בכל תור, ויכול להתקדם צעדים נוספים באמצעות שימוש בקלפים והשלמת משימות.
ככל שהשחקן מתקדם בתוכנית האימונים, הוא זוכה ביכולת "לשרוף" מספר גדול יותר של מתכות בכל תור, או ביכולת להשתמש בכוחותיה המיוחדים של הדמות או בסמן של המתכת אטיום.
הלוח האישי מציג גם את מאגר המתכות האלומנטיות הבסיסיות העומדות לרשות השחקן (פיוטר, בדיל, ארד, נחושת, אבץ, פליז, ברזל ופלדה), באמצעות סמנים המייצגים כל מתכת.
במהלך תורו, שחקן יכול לשרוף מספר מוגבל של סמני מתכת מלוחו, וכל אחת מהמתכות ניתנת לשימוש רק פעם אחת בתור.
שמונה המתכות הבסיסיות מתחדשות בתחילת כל תור, בעוד שאטיום הוא משאב מתכלה וקשה יותר להשגה.
שחקן יכול לחרוג ממספר המתכות אותן הוא יכול לשרוף בכך שיבצע "flare" למתכת, תמורת כך שבתורו הבא המתכת לא תתחדש, וכדי להשתמש בה שוב, השחקן יצטרך להשליך קלף בעל בקבוקון המשויך לו כדי לחדש אותה.
שריפת מתכות מאפשרת להפעיל את היכולות של קלפים התואמים למתכת שנשרפה.
אטיום יכול לשמש כתחליף לכל מתכת אחרת לצורך הפעלת קלפים.
רוב הקלפים במשחק (למעט קלפי "מימון" בסיסיים) משויכים למתכת ספציפית.
ניתן להשתמש בקלף בשתי דרכים עיקריות, או להשתמש בקלף על צידו כבקבוקון כדי שישמש כ"תדלוק" מתכתי (בהתאם לזוג המתכות אליה הוא משויך) להפעלת יכולת של קלף אחר, או לשרוף את המתכת המתאימה (מלוח השחקן, או על ידי שימוש בקלף אחר מאותה מתכת) כדי להפעיל את היכולת הכתובה על הקלף עצמו.
יכולות מסוימות דורשות שריפה של אותה מתכת מספר פעמים.
הקלפים במשחק מייצגים בני ברית, חפצים, יכולות אלומנטיות, ועוד, ומאפשרים לשחקנים להשית נזק, להתקדם במשימות, להתרפא, לצבור "כסף" לרכישת קלפים נוספים מהחנות וכו'.
בתחילת המשחק נחשפים שלושה קלפי "משימה" אקראיים.
כל משימה מורכבת מ-11 שלבים ונקודת התחלה.
שחקנים יכולים להשתמש בקלפים המעניקים "נקודות משימה" כדי להתקדם על גבי מסלולי המשימות ולקבל בונוסים שונים.
השחקן הראשון שמגיע לכל נקודת בונוס במשימה זוכה לתגמול נוסף.
המשחק מציע שני מצבי משחק עיקריים: מצב שיתופי (הניתן למשחק גם כשחקן יחיד) ומצב תחרותי.
בגרסה התחרותית, מטרת השחקנים היא לנצח את יריביהם באחת משלוש דרכים: להישאר השחקן האחרון שנותר במשחק, על ידי הורדת נקודות החיים של כל שאר השחקנים לאפס, להיות הראשון להשלים את כל המשימות, או לשחק את קלף ה"עימות" (Confrontation) ולשרוף עליו אטיום ארבע פעמים.
בנוסף, בגרסה זו של המשחק, קיימת מכניקה של סמן המטרה.
בתחילת המשחק, השחקן האחרון בסדר התור מקבל את הסמן.
כאשר שחקנים משיתים נזק הם חייבים לבחור בשחקן עם סמן המטרה.
לאחר שספג נזק, בעל המטרה יכול לבחור להעביר את הסמן לשחקן אחר.
אם בחר לשמור את הסמן אצלו והוא משית נזק בתורו, כל יריב סופג את מלוא הנזק.
בגרסה השיתופית, השחקנים מאחדים כוחות נגד השליט הגדול, שהוא דמות שאינה שחקן (NPC) המנוהל על ידי חפיסת קלפים ממנה נשלף קלף לאחר כל תור שחקן.
מטרת השליט העליון היא להוריד את נקודות החיים של כלל השחקנים לאפס, או לגרום לכך שיעבור מספיק זמן עד שחפיסת הקלפים שלו תאזל.
השליט הגדול מסוגל להתרפא במהירות ולהשית נזק רב, דבר שמקשה להביס אותו.
מטרת השחקנים היא להביס את השליט העליון או בהורדת נקודות החיים שלו לאפס, או שאחד השחקנים ישחק את קלף ה"עימות" (Confrontation) וישרוף עליו אטיום ארבע פעמים.
העשור של שילוב הרומה או של "הטמעת הרומה" היא יוזמה של שבע מדינות במרכז אירופה ובמזרחה להטמעה חברתית ושיפור המצב הסוציו-אקונומי של המיעוט של בני רומה, או "צוענים", במדינות אלה.
היוזמה הושקה ב-2005, כשהעשור המדובר הוא מ-2005 ועד 2015, והיא מייצגת את המיזם הרב־לאומי הראשון באירופה שנועד לשפר באופן פעיל את חייהם של בני רומה.
שבע המדינות שלקחו חלק בעשור של הטמעת בני רומה הן: בולגריה, הונגריה, מקדוניה, סרביה, צ'כיה, קרואטיה, ורומניה.
בכל אחת ממדינות אלה יש מיעוט ניכר של בני רומה ומיעוט זה מצוי בדרך כלל בנחיתות כלכלית וחברתית.
בשנת 2005 התחייבו ממשלות מדינות אלה לסגור את הפער הנוכחי בתנאי המחיה והרווחה שבין האוכלוסייה הרגילה ואוכלוסיית בני רומה, כמו גם לשים קץ למעגל העוני והדחיקה לשולי החברה שרבים מבני רומה מצויים בו.
העשור הראשון של המאה העשרים ואחת, המכונה בקיצור שנות האלפיים, החל ב־1 בינואר 2000 והסתיים ב־31 בדצמבר 2009.
עשור זה אופיין בהמשך התגברות תהליך הגלובליזציה, שהושפע רבות מהתפתחות הטכנולוגיה והאימוץ הנרחב של האינטרנט.
ההתפתחויות הללו הובילו לצמיחה ניכרת של הסחר הבין-לאומי וחילופי התרבויות ברחבי העולם.
ההתפתחות המסיבית של הטכנולוגיה הובילה גם להשלכות רבות בתחומים שונים כמו הוצאת אנשים רבים ברחבי העולם, בעיקר ממדינות עולם שלישי, ממעגל העוני, אך גם הגברת בזבוז משאבי הטבע העולמיים וזיהום הסביבה.
העשור אופיין גם בהתגברות המתיחות בין מדינות העולם המערבי למדינות רבות בעולם המוסלמי – מתיחות אשר הסלימה באופן ניכר בעקבות פיגועי 11 בספטמבר בראשית העשור.
אירוע מרכזי זה הוביל לא רק לתחילתה של המלחמה העולמית בטרור אלא גם למלחמת עיראק ומלחמת אפגניסטן ולכך תהיה השפעה רבה על הגיאופליטיקה העולמית.
בנוסף, העשור אופיין גם בהתרחבות של האיחוד האירופי, ובצמיחה הניכרת של הכלכלות במדינות סין, הודו וברזיל, אשר החלו לצבור בעקבות כך גם השפעה רבה יותר בזירה הבין-לאומית, ובעקבות כך החלו לקרוא תיגר על הדומיננטיות שהייתה למעצמות העולם המערבי בזירה הבין-לאומית.
במהלך העשור גדלה אוכלוסיית העולם מ-6.1 ל-6.9 מיליארד בני אדם.
בסך הכול היו במהלך העשור כ-1.35 מיליארד לידות וכ-550 מיליון מקרי מוות ברחבי העולם.
הדור שנולד במהלך עשור זה (יחד עם ילידי סוף שנות התשעים והמחצית הראשונה של העשור השני של המאה ה-21) מכונה דור ה-Z.
בישראל שנות ה־2000 מזוהות בעיקר עם האינתיפדה השנייה, היציאה מרצועת הביטחון, מלחמת לבנון השנייה, תוכנית ההתנתקות ומבצע עופרת יצוקה.
פיגועי 11 בספטמבר הובילו למלחמת אפגניסטן, ולמלחמה בעיראק.
כחלק במלחמתה של ארצות הברית בטרור ובאל-קאעידה פרצה מלחמת אפגניסטן (2001–2014) שבה קואליציה בין-לאומית ובראשה ארצות הברית כובשת את אפגניסטן וממגרת את שלטון הטליבאן.
במסגרת מלחמת עיראק (2003–2011) קואליציה בין-לאומית ובראשה ארצות הברית ובריטניה כובשת את עיראק ומפילה את משטרו של סדאם חוסיין.
עיקר הסיבה לפלישה חשש שעיראק מחזיקה בנשק להשמדה המונית.
במהלך המלחמה סדאם חוסיין נתפס, הועמד לדין, וב-30 בדצמבר 2006 הוא הוצא להורג בתלייה.
מלחמת לבנון השנייה – ישראל ניהלה מלחמה נגד ארגון החזבאללה בדרום לבנון בשנת 2006.
המלחמה בדרום אוסטיה בין רוסיה לבין גאורגיה.
החרפת המתיחות בין ישראל לבין הפלסטינים הובילה למבצע עופרת יצוקה (2008–2009).
המלחמה בסומליה (2006–2009) הובילה לכך שפיראטים סומליים החלו ללכוד ספינות משא אשר עברו מול חופי סומליה.
המלחמה בצפון מערב פקיסטן (2004–היום) – סכסוך מזוין בין הכוחות המזוינים של פקיסטן לקבוצות מיליטנטים אסלאמיות (המורכבות מאנשי שבטים מקומיים, חברי ארגון הטליבאן, וחברי המוג'אהדין).
העימות המזוין החל בשנת 2004 לאחר שהתגברו המתחים בעקבות כך שכוחות הצבא הפקיסטני החלו לחפש אחר חברי ארגון אל-קאעידה באזור ההררי וואזיריסטאן (Waziristan) שבפקיסטן והסלים בהמשך לכדי התקוממות מזוינת מצד אנשי השבטים המקומיים.
בעקבות גל האלימות, למעלה מ-3,440,000 אזרחים נאלצו לעזוב את בתיהם ומעל ל-7,000 אזרחים נהרגו.
מרד החות'ים (18 ביוני 2004 – היום) – מלחמת אזרחים המתחוללת בצפון תימן אשר החלה ב-2004 כאשר חוסיין באדרדין אל-חות'י, מתנגד משטר ומנהיג הזיידים השיעים, פתח במרד נגד ממשלת תימן.
מרבית הלחימה התרחשה במחוז סעדה, שבצפון-מערב המדינה, אולם היא התפשטה גם למחוזות השכנים חאג'ה, עמראן, אל-ג'וף ואף מחוז ג'אזאן, שבערב הסעודית.
ממשלת תימן האשימה את איראן בהכוונת המרידה ובמימונה.
אלפי מורדים ואזרחים נהרגו במסגרת העימות.
גילויי האלימות במהלך הסכסוך הובילו לכך שאלפי תושבים במוגדישו, בירת המדינה, נאלצו לעזוב את בתיהם.
מלחמת האזרחים בקולומביה (1964–היום) – סכסוך מתמשך בין ממשלת קולומביה לבין מיליציות צבאיות למחצה, הנלחמים על הגדלת שטחי השפעתם במדינה.
מלחמת האזרחים בסרי לנקה (1983–2009) הגיעה לסיומה לאחר שהממשלה הצליחה לכבוש את המעוזים האחרונים של כוחות המורדים.
פיגועי הטרור הבולטים ביותר (שבוצעו נגד אוכלוסייה אזרחית) במהלך העשור כוללים את:
האינתיפאדה השנייה התבטאה באלפי פיגועים של ארגוני הטרור הפלסטיניים (לרבות פיגועי ירי, פיגועי דקירה וירי ארטילרי של רקטות ופצצות מרגמה), כ-160 מהם היו פיגועי התאבדות בישראל בהם נרצחו כאלף ישראלים.
פיגועי 11 בספטמבר בוושינגטון הבירה, ניו יורק ובפנסילבניה (קרוב ל-3,000 הרוגים)
הפיגוע באיסטנבול ב-2003 (57 הרוגים)
הפיגועים בלונדון ב-7 ביולי 2005 אשר בוצעו על ידי ארגון אל-קאעידה (56 הרוגים)
הפיגוע בעמאן ב-9 בנובמבר 2005 (60 הרוגים)
קוריאה הצפונית ביצעה בהצלחה שני ניסויים גרעיניים ב-2006 ו-2009.
ב-6 בספטמבר 2007 חיל האוויר הישראלי תוקף ומשמיד כור גרעיני לייצור פלוטוניום בסוריה, שהיה בשלבי בנייה, אשר נבנה בעזרתה של קוריאה הצפונית.
ב-30 בנובמבר 2009 ממשלת איראן הודיעה על כוונתה לבנות 10 כורי אורניום נוספים.
מדינות שקיבלו עצמאות בעשור הראשון של המאה ה-21: מזרח טימור (2002), סרביה (2006) מונטנגרו (2006).
פרוטוקול קיוטו נכנס לתוקף ב-16 בפברואר 2005
ויסנטה פוקס מטעם מפלגת הפעולה הלאומית (PAN) נבחר לנשיא מקסיקו ב-2000 ובכך חתם תקופת שלטון בת כ-70 שנה של המפלגה המהפכנית הממוסדת (PRI).
ג'ורג' ווקר בוש נבחר לנשיאות ארצות הברית ב-20 ינואר 2001.
ב-26 באוקטובר 2001 חתם נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש על חוק הפטריוט.
החוק גם הרחיב את ההגדרה של טרור בצורה שכללה גם טרור שמקורו בתוך ארצות הברית, וכך הגדיל את מגוון הפעולות לגביהן יכולות להיות מיושמות הסמכויות המוענקות לרשויות האכיפה בחוק.
אלווארו אוריבה נבחר לנשיא קולומביה ב-2002, והופך בכך למועמד העצמאי הראשון שהופך לנשיא מזה מאה וחמישים שנים.
אוריבה נבחר מחדש בשנת 2006. בתקופת כהונתו בת שמונה השנים הכריז מלחמת חורמה על ארגון ה-FARC, שרצח את אביו וניסה להתנקש פעמים רבות בחייו, והצליח להחליש אותה בעזרת ארצות הברית באופן משמעותי ביותר, ולהזרים השקעות רבות למדינה, דברים שגרמו לו להיות אהוד מאוד בעיני הציבור הרחב.
בחירתו של הוגו צ'אבס בוונצואלה ב-1999 ייצגה את תחילת ההתחזקות של השמאל הפוליטי באמריקה הלטינית.
בחירות אלה סימנו את תחילתו של מה שכונה הגאות הוורודה שאחריה יגיעו ניצוחם של לואיז אינסיו דה סילבה בברזיל, טאבארה ואסקס באורוגוואי, אבו מוראלס בבוליביה, מישל בצ'לט בצ'ילה, רפאל קוריאה באקוודור וכו'.
ב-5 באוקטובר 2000 מתקיימות ביוגוסלביה מחאות קשות כנגד הנשיא סלובודן מילושביץ', שמביאות להתפטרותו.
ב-2001 הוא נעצר ומוסגר לבית הדין הפלילי הבין-לאומי ליוגוסלביה לשעבר בהאג, שם הוא מואשם בפשעי מלחמה.
ב-1 באפריל 2001 הולנד הופכת למדינה הראשונה בעולם בה נישואים חד מיניים זוכים להכרה מלאה.
האפיפיור יוחנן פאולוס השני נפטר ב-2 באפריל 2005. האפיפיור בנדיקטוס ה-16 נבחר לתפקיד ב-19 באפריל 2005.
ב-22 בנובמבר 2005 אנגלה מרקל הפכה לקנצלרית הראשונה בתולדות גרמניה.
ניקולא סרקוזי נבחר לנשיא צרפת ב-2007, לאחר שז'אק שיראק כיהן בתפקיד במשך 12 שנים.
ב-27 ביוני 2007 החליף גורדון בראון את טוני בלייר בתפקיד ראש ממשלת בריטניה.
במרבית מדינות מערב אירופה מפלגות מהימין הפופוליסטי ימשיכו לגדול בכל העשור בעקבות התגברות האסלאמופוביה, עלייה מחודשת של לאומיות, התנגדות לגלובליזציה ולהגירה, ופרוטקציוניזם.
עד סוף העשור יהיו למפלגות הימין הפופוליסטי (אם כי לעיתים רבות ישנם הבדלים משמעותיים בין מפלגות הימין הפופוליסטי) נוכחות בפרלמנטים של בלגיה, הולנד, דנמרק, נורווגיה, שוודיה, פינלנד, שווייץ, אוסטריה, איטליה ויוון.
קוסובו מכריזה עצמאות ב-17 בפברואר 2008 על אף התנגדותה של סרביה ומוקמת מדינה חדשה בשם קוסובו.
דמיטרי מדבדב מחליף את פוטין בתור נשיא רוסיה בשנת 2008.
2000: ראש התנועה להשבת עשרת הדיברות של אלוהים באוגנדה רוצח כ-700 מחברי התנועה.
מלחמת האזרחים בסומליה הובילה לכך שמשנת 2005 ואילך פיראטים סומליים משתלטים על ספינות רבות, הן בקרבת חופי סומליה והן ברחבי האוקיינוס ההודי, על מנת לדרוש כופר בשביל לשחרר את הספינות ואת אנשי הצוות של הספינות.
ב-25 במאי 2000 ישראל נסוגה מאזור רצועת הביטחון בדרום לבנון – לאחר בחירתו של אהוד ברק לראש ממשלה ולאחר לחץ ציבורי גובר, ובכללן ארגון "4 אמהות" הוציאה ישראל את כוחות צה"ל מרצועת הביטחון, בפינוי חד-צדדי (ללא הסכם).
ב-10 ביוני 2000 מת נשיא סוריה חאפז אל-אסד.
בנו בשאר אל-אסד יורש אותו.
ביולי 2000 התקיימה ועידת קמפ דייוויד בראשות נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, ראש ממשלת ישראל אהוד ברק ויושב ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת.
מטרת הוועידה השאפתנית הייתה השגת הסדר קבע סופי שיסיים את הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
במהלך המשא ומתן הסכים ברק לכונן את המדינה הפלסטינית על שטח של יותר מ-90% משטחי רצועת עזה ויהודה והשומרון, ואף לוותר על ריבונות ישראל בשכונות הערביות שבמזרח ירושלים.
כמו כן הציע ברק לפלסטינים נאמנות דתית בהר הבית ו"מסדרון בטוח" מהשכונות הערביות אליו.
בישראל ובארצות הברית התגבשה ההנחה לפיה ערפאת הוא האשם בכישלון, לאור סירובו לבצע כל ויתור או להעלות הצעה נגדית להצעות שהעלו ברק וקלינטון.
ב-3 בנובמבר 2002 ניצחה בבחירות "מפלגת הצדק והפיתוח" האסלאמית (AKP) בראשות רג'פ טאיפ ארדואן.
הניצחון היה על רקע המשבר החברתי, קריסת הכלכלה במדינה ופיטורי מיליוני עובדים במשק הטורקי.
בעקבות הרשעתו בעבר של ארדואן בהסתה לשנאה דתית בית המשפט הטיל עליו בעבר איסור לכהן במשרה ציבורית.
בשל כך ארדואן נאלץ בתחילה לבחור לעצמו מחליף זמני לראשות הממשלה עד לתום תקופת האיסור.
הוא מינה את עבדוללה גול, סגנו במפלגה, לראש ממשלה זמני.
בתום תקופת האיסור מונה לראשות הממשלה מטעם מפלגתו.
ב-13 בדצמבר 2003, במבצע "שחר אדום", נתפס סדאם חוסיין על ידי כוחות אמריקאים לאחר שנמצא במחבוא באדמה ליד חווה בעיר תיכרית.
ההחמרה בבריאותו של יאסר ערפאת במהלך נובמבר 2004 השיבה את עבאס אל מוקד הכוח השלטוני ברשות הפלסטינית.
עם מותו של יאסר ערפאת בנובמבר 2004 התמנה מחמוד עבאס למחליפו בתפקיד יו"ר הוועד הפועל של אש"ף, קרי ראש הארגון.
על תפקיד יו"ר הרשות הפלשתינאית התמודד בבחירות מיוחדות שנערכו ב-9 בינואר 2005 בצורה דמוקרטית למדי ובפיקוח בין-לאומי בראשות ג'ימי קרטר.
אחיו-למחצה, יורש העצר עבדאללה, הומלך במקומו.
4 בינואר 2006 – ראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, לוקה בשבץ מוחי חמור ושוקע בתרדמת.
30 בדצמבר 2006 – שליט עיראק לשעבר סדאם חוסיין הוצא להורג.
בספטמבר 2008 אהוד אולמרט התפטר מתפקיד ראש הממשלה עקב חקירות פליליות נגדו.
במרץ 2015 הורשע בפרשה זו בעבירות של מרמה, הפרת אמונים ובקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, ובהמשך נגזרו עליו 8 חודשי מאסר וקנס.
הבחירות לנשיאות איראן ותנועת המחאה 2009 – תוצאות הבחירות באיראן ב-2009 עוררו גל הפגנות נרחב ברחבי המדינה, שהחל בטענות לזיוף התוצאות, והמשיך להתקוממות עממית.
במהלך ההפגנות סגרו שלטונות איראן אוניברסיטאות בטהראן, חסמו אתרי אינטרנט, חסמו טלפונים סלולריים ושליחת הודעות טקסט, ודיכאו באלימות רבה את כל ההפגנות על ידי כוחות חמושים של השלטון, אשר הרגו ופצעו מאות מפגינים, ועצרו אלפים אחרים ללא משפט.
ב-18 במאי 2000 נבחר צ'ן שואי-ביאן לנשיא טאיוואן.
צ'ן-ביאן נבחר מחדש בשנת 2004. יממה לפני הבחירות לנשיאות ב-2004 נפצע צ'ן בבטנו בניסיון התנקשות בעת תהלוכת בחירות.
ב-13 ביוני 2000 נערכת בפיונגיאנג פגישה ראשונה מסוגה בין נשיא קוריאה הדרומית, קים דה-ג'ונג לנשיא קוריאה הצפונית, קים ג'ונג-איל.
בנזיר בהוטו נרצחת בפיגוע התאבדות ב-27 בדצמבר 2007, חודשיים לאחר חזרתה לפקיסטן.
ב-28 במאי 2008 בוטלה המלוכה בנפאל והמדינה הפכה לרפובליקה דמוקרטית.
מזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין חו ג'ינטאו וראש ממשלת סין וון ג'יאבאו החליפו את מנהיגי הרפובליקה העממית של סין לשעבר ג'יאנג דזה-מין וז'ו רונגג'י.
ב-19 בספטמבר 2006, נערכה הפיכה צבאית בתאילנד, במהלכה הצבא, אשר התנגד להמשך כהונתו של ראש הממשלה תאקסין צ'ינוואט, החל בהפיכה צבאית שקטה – ראש הממשלה הודח והוחלף במפקד הצבא, מבלי שנורתה ירייה אחת.
ההפיכה ספגה גינויים ברחבי העולם.
לאחר למעלה משנה במהלכה הוטל שלטון צבאי במדינה, נערכו ב-2008 בחירות כלליות במסגרתן זכתה מפלגת PPP של תומכי ראש הממשלה לשעבר, תאקסין.
שנה מאוחר יותר בוטלו תוצאות הבחירות בטענת זיופים ומרמה, כשהמפלגה הדמוקרטית (DP), אשר עמדה בראש קואליציה בת 6 מפלגות, תפסה את רסן השלטון, בהנהגת ראש הממשלה אבהיסיט וג'ג'יווה.
המשבר הפוליטי בפקיסטן ב-2007 – בעקבות ההתנקשות במנהיגת האופוזיציה בנזיר בהוטו בבחירות לפרלמנט הפקיסטני שנערכו בנובמבר 2008 באיחור בעקבות הרצח, ניצחו המפלגות בראשות בעלה של בהוטו, אסיף עלי זרדרי, וראש הממשלה לשעבר אשר הודח ב-1999 על ידי מושארף.
ב-7 באוגוסט 2008 הכריזה הקואליציה על כוונתה לפתוח בהליך להדחתו של נשיא פקיסטן פרבז מושארף.
בעקבות הלחץ הרב שהפעילה עליו הממשלה להתפטר בטרם ידיח אותו הפרלמנט, הודיע מושארף ב-18 באוגוסט 2008 על התפטרותו, בנאום מיוחד לאומה.
ההתנקשויות, החיסולים, וניסיונות ההתנקשות הבולטים ביותר במהלך העשור (לא בהכרח רק רציחות פוליטיות):
16 בינואר 2001 – נשיא הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לורן קבילה נרצח על ידי אחד משומרי ראשו (שנהרג כשניסה להימלט מזירת הפשע).
1 ביוני 2001 – בירנדרה, מלך נפאל נרצח ביחד עם המלכה אייסוואריה וילדיו הנסיכה שרוטי והנסיך ניראג' בטבח שבוצע על ידי בנו הבכור הנסיך דיפנדרה.
17 באוקטובר 2001 – רצח רחבעם זאבי – שר התיירות הישראלי רחבעם זאבי נרצח על ידי חוליית מתנקשים פלסטינית שהשתייכה לארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין במלון הייאט שבירושלים.
זאבי הוא השר הישראלי הראשון שנרצח בידי מתנקשים פלסטיניים, והישראלי הבכיר ביותר שנרצח על ידי חמושים במהלך הסכסוך הערבי ישראלי כולו.
6 במאי 2002 – הפוליטיקאי ההולנדי מן הימין הלאומני פים פורטאון נרצח בעת מסע בחירות על ידי פעיל איכות הסביבה פולקר ון דה חראף.
פורטאון נרצח שבוע לפני הבחירות בהולנד, כאשר הסקרים הראו כי מפלגתו עשויה לזכות בכשלושים מושבים מתוך 150 חברי הפרלמנט.
זה היה הרצח הפוליטי הראשון שהתרחש בהולנד זה 330 שנים.
12 במרץ 2003 – ראש ממשלת סרביה זוראן ג'ינג'יץ' נורה בחזהו ובבטנו על ידי צלף, כנראה בידי אנשי המאפיה הסרבית הקשורים למשטרו של סלובודן מילושביץ'.
10 בספטמבר 2003 – שרת החוץ של שוודיה אנה לינד נרצחה בעת שערכה קניות במרכז קניות בסטוקהולם כאשר הותקפה על ידי מיאילו מיאילוביץ' אשר שנשא סכין, ונדקרה בחזה, בבטן ובזרועות.
לינד הוחשה לבית החולים, שם נפטרה למחרת מפצעיה.
2004 – במהלך מערכת הבחירות באוקראינה הוחדר רעל מסוג דיאוקסין למזון של ויקטור יושצ'נקו, איש הימין המתון והפרו-מערבי, אשר באותה העת התמודד לתפקיד נשיא אוקראינה.
הרעל גרם לו לכאבים עזים בפניו והם הושחתו.
22 במרץ 2004 – אחמד יאסין, המייסד והמנהיג הרוחני של הארגון האיסלאמיסטי המיליטנטי חמאס, חוסל בעת שיצא ממסגד ברצועת עזה באמצעות שלושה טילים מדגם הלפייר ממסוקי קרב של חיל האוויר.
2 בנובמבר 2004 – במאי הקולנוע ההולנדי תיאו ואן גוך נרצח ברחוב במזרח אמסטרדם על ידי מוחמד בוירי.
הוא נדקר פעמיים ונורה שבע פעמים, ומת במקום.
לגופה הודק בסכין טקסט מהקוראן.
הרוצח, מוחמד בויֵארי, צעיר כבן 26 בעל דרכון הולנדי ומרוקאי, שהיה לבוש בגלביה מרוקאית, נעצר על ידי המשטרה לאחר שנורה ברגלו.
14 בפברואר 2005 – ראש ממשלת לבנון לשעבר רפיק אל-חרירי נרצח יחד עם לפחות שמונה ממאבטחיו כשמכונית תופת התפוצצה ליד שיירתו, בעת שחלפה בסמוך למלון סנט ג'ורג' בביירות.
בפיצוץ נהרג גם באסל פליהאן, לשעבר שר האוצר הלבנוני.
את האחריות לפעולה קיבל על עצמו ארגון "הישועה והג'האד בסוריה", גוף זניח המסונף לאל-קאעידה, ואולם הציבור הלבנוני והתקשורת הבין-לאומית הפנו את האצבע המאשימה אל סוריה.
ב-28 בפברואר 2005, שבועיים לאחר הרצח, התפטרה הממשלה הלבנונית.
23 בנובמבר 2006 – סוכן הביון הרוסי לשעבר אלכסנדר ליטוויננקו אשר התגורר באנגליה נפטר בלונדון כתוצאה מהרעלה בחומר הרדיואקטיבי פולוניום 210. בינואר 2016 קבעה ועדת חקירה ציבורית בבריטניה כי ולדימיר פוטין אישר ככל הנראה לרצוח את ליטוויננקו.
30 בדצמבר 2006 – סדאם חוסיין הוצא להורג בתלייה לאחר שהורשע בגין ביצוע פשעים נגד האנושות בבית הדין העיראקי המיוחד שהוקם על ידי ממשלת הביניים העיראקית.
27 בדצמבר 2007 – ראש ממשלת פקיסטן לשעבר בנזיר בוטו נרצחה במהלך פיגוע התאבדות בתום עצרת תמיכה בה בעיר רוואלפינדי.
2 במרץ 2009 – נשיא גינאה ביסאו ז'ואאו ברנארדו ויאיירה נורה למוות על ידי חיילים מורדים במהלך התקפה מזוינת על ביתו בביסאו, ככל הנראה בגלל חיסולו יום קודם לכן של הרמטכ"ל בטיסטה טגמה נה וואי, אשר חתר לערוך הפיכה צבאית במדינה.
2001 – הוריקן אליסון – סופת ההוריקן "אליסון" מכה במספר מדינות בארצות הברית, וגובה את חייהם של עשרות בני אדם.
17 בינואר 2002 – התפרצות ניאראגונגו – הר הגעש ניאראגונגו שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו מתפרץ וגורם לנזק כבד בעיר הסמוכה גומה.
כ-245 בני אדם נהרגים, לפחות 4,500 בתים נהרסים וכ-120,000 בני אדם נותרים ללא קורת גג.
26 בדצמבר 2004 – רעידת האדמה באוקיינוס ההודי – אחת מרעידות האדמה הקטלניות ביותר בזמן המודרני מתרחשת באוקיינוס ההודי.
עוצמתה הגיעה לדרגה הנדירה – 9.3 בסולם ריכטר והאנרגיה שלה שקולה לכ-10,000 פצצות אטום מהסוג שהוטל על הירושימה.
היא התרחשה באוקיינוס ההודי בקרבת חופה הצפון מערבי של סומטרה, אינדונזיה, ועוררה גלי צונמי אדירים.
גלים אלו גבו את חייהם של כ-280 אלף בני אדם ופצעו רבבות אחרים.
למעלה ממיליון אנשים נותרו חסרי בית בעקבות האסון.
29 באוגוסט 2005 – הוריקן קתרינה פוגע בחופיה הדרומיים של ארצות הברית, וגורם להצפתה של העיר ניו אורלינס.
לפחות 1,836 בני אדם נספו כתוצאה מהסופה.
8 באוקטובר 2005 – רעידת האדמה בקשמיר – רעידת אדמה בעוצמה של 7.7 בסולם מגניטודה לפי מומנט פקדה את מחוז קשמיר בפקיסטן.
הרעש גרם למותם של כ־80,000 אנשים ולכשלושה מיליון מחוסרי בית.
12 במאי 2008 – רעידת האדמה בסצ'ואן – רעידת אדמה בעוצמה של 7.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט פקדה את מחוז סצ'ואן שבסין.
25 ביולי 2000 – מטוס קונקורד של חברת אייר פראנס מתרסק מיד לאחר שהמריא מפריז, 109 נוסעי המטוס נהרגים ו-5 אנשים נהרגים על הקרקע.
12 באוגוסט 2000 – טביעת הצוללת הרוסית קורסק – הצוללת הרוסית קורסק טובעת בים ברנטס.
כל 118 אנשי צוות על סיפון הצוללת נספים באסון.
11 בנובמבר 2000 – אסון קפרון – 155 בני אדם נספים בשריפה שפרצה ברכבת בהרי האלפים באוסטריה.
8 באוקטובר 2001 – האסון בנמל התעופה לינאטה – התנגשות טיסה 686 של סקנדינביאן איירליינס במהלך ההמראה מנמל התעופה לינאטה (מילאנו) במטוס ססנה פרטי.
12 בנובמבר 2001 – טיסה 587 של אמריקן איירליינס מתרסקת לתוך שכונה בקווינס, ניו יורק.
כל 260 הנוסעים ואנשי הצוות ו-5 על הקרקע נהרגו.
25 במאי 2002 – טיסה 611 של צ'יינה איירליינס מתרסקת באזור מצרי טאיוואן.
כל 225 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
27 ביולי 2002 – מטוס קרב סוחוי Su-27 מתרסק במהלך תצוגה אווירית בלבוב שבאוקראינה.
26 בספטמבר 2002 – המעבורת MV Le Joola שוקעת מול חופי גמביה.
באסון נהרגו 1,863 בני אדם.
1 בפברואר 2003 – מעבורת החלל קולומביה מתפרקת מעל טקסס בחזרתה לכדור הארץ.
14 באוגוסט 2005 – מטוס נוסעים שיצא מקפריסין בדרכו ליוון התרסק.
כל 115 הנוסעים ושישה אנשי הצוות על המטוס נהרגו.
16 באוגוסט 2005 – 160 הרוגים בהתרסקות מטוס של וסט קאריביאן אירוויז בוונצואלה
31 באוגוסט 2005 – 953 בני אדם מתו בבגדאד כאשר חצו בבהלה גשר שחוצה את נהר החידקל כשנמלטו ממסגד עקב חשש ממחבל מתאבד.
30 בדצמבר 2006 – המעבורת MV Senopati Nusantara שקעה בעקבות סערה בים ג'אווה.
באסון נספו בין 400 ל-500 מתוך 628 האנשים על סיפון המעבורת.
שלושה ימים לאחר מכן התרסק מטוס באותה סערה וכל 102 האנשים על הסיפון נהרגו.
17 ביולי 2007 – טיסה 3054 של TAM איירליינס החליקה מהמסלול בנמל התעופה של סאו פאולו והתרסקה לתוך מחסן סמוך.
1 ביוני 2009 – טיסה 447 של אייר פראנס התרסקה לתוך האוקיינוס האטלנטי הדרומי.
כל 228 הנוסעים ואנשי הצוות על המטוס על המטוס נהרגו.
2004–2005: התפרצות נגיף המרבורג באנגולה – בשנים אלו הנגיף מגיע להכרה בין-לאומית במהלך ההתפרצות הגדולה ביותר המתועדת שלו, שכוללת מאות הרוגים באנגולה, וסיוע של גורמים רפואיים ממדינות המערב בבידוד החולים וקטיעת שרשרת ההדבקה.
2006: כולרה – לאחר כעשור שאנגולה הייתה כמעט נקייה מכולרה, התפרצות המחלה הייתה קטלנית במיוחד, בעיקר עבור ילדים צעירים, בגלל ירידה ביכולת החיסונית שלהם.
המחלה כוללת במעט יותר משנה אלפי אנשים, רובם ילדים.
מלריה – מגפת המלריה ממשיכה להתפשט באפריקה, ובשיאה הופכת לסיבת המוות הרביעית בשכיחותה במדינות מתפתחות.
ניצני הגל הרביעי של הפמיניזם – אף על פי שלרוב מקובל לסמן את ראשיתו בתחילת העשור הבא, יש הרואים בסוף העשור כנקודת ההתחלה הראשונית שלו, כאשר סממנים שונים לשינוי מגמה בפמיניזם החלו לבוא לידי ביטוי עם התפתחות האינטרנט והרשתות החברתיות.
"גל" זה מתאפיין במעבר של השיח הפמיניסטי מהאקדמיה – שם נכח בעיקר בעשורים קודם לכן – אל השיח הציבורי הרחב.
נושאים שהיו מרכזיים בשלבים מוקדמים יותר של תנועות זכויות הנשים זוכים לתשומת לב לאומית ובין-לאומית על ידי תקשורת המיינסטרים ופוליטיקאים שעוסקים בנושא באופן נרחב יותר מאי פעם.
בעשור זה מתמקד השיח סביב זכויות נשים בין היתר בנושאים כמו התעללות מינית, אונס, אלימות כלפי נשים, שכר לא שוויוני או דימוי גוף.
בשנת 2006 מתחיל בארצות הברית קמפיין "Me Too" (שאמנם לא יזכה לחשיפה עולמית עד לעשור הבא).
כלכלת העשור מתאפיינת בצמיחה כלכלית גדולה, זאת אף על פי שני משברים פיננסיים משמעותיים שמתרחשים בעשור זה, משבר אנרגיה ומלחמת סחר אטלנטית.
העשור מאופיין גם בהתחזקות הגלובליזציה ועלייתו של מטבע האירו.
כלכלת העולם במונחי תוצר נומינלי כמעט הוכפלה במהלך העשור – מ-30.21 טריליון דולרים ב-1999 ל-58.23 טריליון דולרים ב-2009. נתון זה אינו מותאם לאינפלציה.
מבחינת שווי כוח הקנייה, על פי קרן המטבע הבין-לאומית, התמ"ג העולמי עלה ב-78% במהלך העשור.
בעשור הראשון של המאה ה-21 ארצות הברית נותרה הכלכלה הגדולה בעולם במונחי תוצר מקומי גולמי.
עם זאת, גודל תרומתה לכלל המשק העולמי ירד מ-28.8% בתחילת העשור ל-24.5% בסוף העשור.
במהלך העשור יפן נותרה הכלכלה השנייה בגודלה בעולם, אך תרומתה לכלכלת העולם הצטמצמה משמעותית מ-14.5% בתחילת העשור ל-8.7% בסוף העשור.
במהלך העשור הרפובליקה העממית של סין הפכה מהכלכלה השישית בגודלה בעולם לכלכלה השלישית בגודלה בעולם, ובשנת 2009 תרומתה לכלל המשק העולמי היה 8.6%, לעומת 3.3% בשנת 1999.
במונחי שווי כוח הקנייה ב-2009 עשר הכלכלות הגדולות היו: ארצות הברית (14.26 טריליון דולר), סין (9.10 טריליון דולר), יפן (4.14 טריליון דולר), הודו (3.75 טריליון דולר), גרמניה (2.98 טריליון דולר), רוסיה (2.69 טריליון דולר), בריטניה (2.26 טריליון דולר), צרפת (2.17 טריליון דולר), ברזיל (2.02 טריליון דולר) ואיטליה (1.92 טריליון דולר).
מיקור-חוץ בוצע במיוחד למדינות מתפתחות כגון סין והודו משום שישנם יתרונות רבים בהעברת העסקים למדינות הללו, ובייחוד משום שאלו שתי המדינות המאוכלסות ביותר בעולם ועל כן יש בהן כמות אדירה של עובדים פוטנציאלים, והזדמנויות רבות לאתר כישרונות, וגם שום שבשתי המדינות רמת ההכנסה נמוכה יחסית.
כתוצאה מצמיחה זו, חלק רב מהמדינות המתפתחות הללו החלו לצבור הון רב אשר הושקע בחו"ל.
בנוסף, כתוצאה מהצמיחה העולמית, מדינות אחרות, כולל איחוד האמירויות הערביות, אוסטרליה, ברזיל ורוסיה, נהנו מהביקוש הגובר למשאבי הטבע שלהן.
המתנגדים למגמות גלובליזציה טענו כי בפועל תהליך מיקור החוץ של עבודות במדינות עם שכר ממוצע גבוה יחסית מוביל לצמצום מקומות התעסוקה הקיימים במדינה ולכך שהכסף אינו מושקע בשווקים מקומיים.
מחלקות שירות לקוחות וענפי טכנולוגיית מידע (כגון עיבוד נתונים, תכנות, ותמיכה טכנית) במדינות כמו ארצות הברית ובריטניה סבלו במיוחד ממיקור-חוץ למדינות זרות.
הסחר הבין-לאומי המשיך להתרחב במהלך העשור, כאשר שיעורי השכר הנמוכים, ובמקרים רבים מטבע שמוערך בחסר, פעלו לטובתן של כלכלות במדינות מתפתחות מרובות, ובפרט סין ומדינות דרום אסיה.
הצמיחה המהותית של כלכלות סין, הודו ומדינות מתפתחות אחרות תרמה גם לעוצמתן ההולכת וגוברת בפורומים בין-לאומיים שונים.
עם צמיחת המעמד של ה-G20 ב-2009 הוחלט שה-G20 יחליף את ה-G8 כפורום העיקרי לשיתוף פעולה פיננסי בין הכלכלות הגדולות בעולם.
במהלך העשור אירעו שני משברים כלכליים גלובליים.
בשנת 2000 התנפצה בועת הדוט-קום וכתוצאה מכך נגרמה סערה בשווקים הפיננסיים אשר השפיעה באופן ניכר על הפעילות הכלכלית במדינות המפותחות, וארצות הברית בפרט.
עם זאת, השפעת המשבר על הכלכלה הייתה מוגבלת בעיקר הודות להתערבות הבנקים המרכזיים, ובעיקר הפדרל ריזרב בארצות הברית אשר נקט בצעדים חריפים של הורדת הריבית על מנת למנוע מיתון חמור.
במקביל להורדת הריבית לטובת צמיחה כלכלית, החלה להיווצר בארצות הברית בועת נדל"ן.
בשנת 2007 עליית הריבית וקריסת שוק הדיור גרמה לכך שרבים בארצות הברית לא הצליחו לשלם חזרה את הלוואותיהם.
כתוצאה ממשבר המשכנתאות שנגרם בארצות הברית, חל משבר פיננסי עולמי.
למרות התערבות נרחבת מצד הבנקים המרכזיים, משבר החובות הריבוניים היה קשה במיוחד במקומות כמו איסלנד.
המשבר הכלכלי היה בשיאו ב-2008 וב-2009, כאשר היו לו בין היתר תוצאות הרסניות עבור יצרני הרכב.
בתגובה למשבר הכלכלי ממשלות רבות פעלו על מנת להבטיח צמיחה כלכלית.
בנוסף אורגנו מספר ועידות בין-לאומיות אשר נועדו למצוא פתרונות נגד המשבר הכלכלי ולהטיל פיקוח רב יותר על השווקים הפיננסיים.
מנהיגי מדינות ה-G-20 קיימו שתי פסגות מרכזיות בוושינגטון בנובמבר 2008 ובלונדון באפריל 2009, בהן הוחלט על הרפורמה הנחוצה שתסייע למנוע משברים דומים בעתיד.
מאמצע שנות ה-80 ועד ספטמבר 2003 המחיר לחבית נפט גולמי היה בדרך כלל נמוך מ-25 דולר לחבית.
במהלך שנת 2003, המחיר עלה למעל ל-30 דולרים לחבית, ב-11 באוגוסט 2005 הגיע ל-60 דולרים לחבית, כאשר השיא היה ביולי 2008 כאשר המחיר לחבית היה 147.30 דולרים.
הפרשנים ייחסו את עליית המחירים לגורמים רבים, בהם דיווחים על ירידה במלאי הנפט, דאגה בשווקים מחוסר בנפט, והמתיחות במזרח התיכון.
במשך תקופה מסוימת היו אירועים גאופוליטיים ואסונות טבע מסוימים, אשר גם להן הייתה השפעה ארוכת טווח על שוק הנפט העולמי ומחירי הנפט.
האירועים והאסונות הללו כללו ניסויי טילים שביצעה קוריאה הצפונית, מלחמת לבנון השנייה ב-2006, הדאגה סביב ההתקדמות של תוכנית הגרעין האיראנית במהלך 2006 והוריקן קתרינה.
המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 השפיע רבות על ירידה משמעותית במחירי הנפט בסוף 2008 ובתחילת 2009. עם זאת במהלך מאי 2009 המחיר חזר להיותו אותו הדבר כפי שהיה בנובמבר 2008.
מדינות מתועשות מסוימות החליטו לעבור לטכנולוגיה ירוקה ולהסתמך בעיקר על ביו-דלק (Bio-fuel), אשר הגביר את הדרישה לתוצרת מזון עבור דלקים, וגרם למחסור יחסי בתוצרת מזון, ועלייה נוספת במחיר המזון.
מגמה זו, לצד גורמים נוספים, גרמה לכך שבשנים 2007 ו-2008 חל במדינות מסוימות משבר מחירי מזון , כאשר המשבר היה חמור במיוחד במדינות העניות בעולם, בהן היה מחסור חמור אף יותר במזון באותה התקופה.
המטבע האחיד של רוב המדינות החברות באיחוד האירופי הוא האירו.
האירו הושק ב־1 בינואר 1999, והחליף את המטבעות שהיו נהוגים במדינות השונות, עד להפיכתו להילך חוקי יחיד ב־1 בינואר 2002. המטבעות הלאומיים הוצמדו לאירו בשער חליפין קבוע ובלתי־משתנה, ולמעשה הם הפסיקו להתקיים כמטבעות עצמאיים.
בשנת 2004 התרחבה משמעותית רשימת המדינות בהן מונהג האירו, כאשר הצטרפו אל המטבע 10 מדינות נוספות (שמונה מתוכן מדינות קומוניסטיות לשעבר).
שתי מדינות נוספות, בולגריה ורומניה, הצטרפו ב-2007 וכתוצאה מכך עד סוף העשור היו 27 מדינות שעשו שימוש באירו.
האירו הפך מאז למטבע השני הנסחר ביותר בעולם אחרי הדולר.
2002: מלחמת סחר ארצות הברית-אירופה – נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש, מעלה את המכס על ייבוא פלדה מאירופה.
המהלך מעורר תגובת נגד כלכלית מצד אירופה.
חברות המספקות ערכות ארוחה יהפכו פופולריות במהלך העשור הבא במדינות רבות בעולם המערבי.
בשנת 2000 מדווחת ארצות הברית על הכחדת מחלת החצבת מהמדינה.
המחלה חוזרת למדינה בשנים שלאחר מכן.
ב-1 בפברואר 2003 מעבורת החלל קולומביה מתפוצצת מעל טקסס במהלך חזרתה לכדור הארץ.
14 באפריל 2003 – תם פרויקט הגנום האנושי לאחר שפוענחו 99% מהגנים ב-DNA האנושי בדיוק של 99.99%
ב-15 באוקטובר 2003 יאנג ליוואי הפך לטייקונאוט הראשון על גבי השנז'ו 5.
במסגרת פרויקט Mars Exploration Rover נשלחו שני כלי רכב רובוטיים למאדים כדי לצלם ולחקור את פני השטח של כוכב הלכת.
בשנת 2004 הגיעו כלי הרכב הרובוטיים בהצלחה למאדים ושלחו תמונות נוף של מאדים חזרה לכדור הארץ.
ב-10 בספטמבר 2008 מופעל לראשונה מאיץ החלקיקים הגדול ביותר אי פעם – מאיץ ה-LHC אשר ממוקם במרכז המחקר CERN על גבול שווייץ-צרפת.
בשנת 2009 הרובוט התת-ימי של המכון האוקיינוגרפי בוודס הול שובר את שיא הצלילה לעומק הים, במטרה לחקור את קרקעיות האוקיינוסים העמוקות ביותר.
ביולוגיה סינתטית – מתאפשרת פריצת דרך גדולה בתחום בזכות התקדמות רבה בטכניקות תיוג חלבונים וסופר רזולוציה.
מנוע החיפוש גוגל, אשר הושק ב-1997, הופך במהלך העשור לאתר הנצפה ביותר באינטרנט.
במהלך העשור מיקרוסופט מוציאה לשווקים את מערכות ההפעלה ווינדוס מילניום (2000), Windows XP (2001), ווינדוס ויסטה (2006), ו-Windows 7 (2009).
אפל הוציאה לשווקים במהלך העשור את מערכת הפעלה Mac OS X (2001) עבור סדרת מחשבי ה"מק" של החברה.
תוכנות קוד פתוח כמו מערכת ההפעלה לינוקס ודפדפן האינטרנט פיירפוקס צוברים פופולריות רבה במהלך העשור.
אתרי רשתות חברתיות הפכו לדרך פופולרית ברחבי העולם אשר באמצעותה אנשים שומרים על קשר זה עם זה, לא משנה היכן הם נמצאים, כל עוד יש להם חיבור לאינטרנט.
במהלך העשור החל השימוש בטכנולוגיית 3G בשוק הרשתות הסלולריות.
במהלך העשור חלה התקדמות ניכרת בתחום האלקטרוניקה הדיגיטלית.
טלפונים ניידים, מצלמות דיגיטליות, ונגני שמע דיגיטליים הפכו לפריטים ביתיים נפוצים תוך מספר שנים.
הדואר האלקטרוני וחיבור הפס הרחב לאינטרנט הפכו נפוצים כמעט בכל מקום בעולם המתועש.
המסחר באינטרנט (E-commerce) הפך פופולרי במהלך העשור.
על אף שאתרי סחר רבים בעולם נסגרו בגלל תזרים מזומנים שלילי לעומתם אתרי מסחר אחרים, כגון eBay ואמזון, זכו להצלחה עצומה.
מעשור זה ואילך מהווה המסחר באינטרנט נדבך בפעילות העסקית של מרבית החברות בעולם.
ב-11 בינואר 2007 סין מבצעת ניסוי מוצלח בטיל בליסטי שמסוגל להשמיד לוויינים.
ב-31 באוקטובר 2008 סאטושי נאקאמוטו מפרסם לראשונה את המסמך שמתאר את הביטקוין וטכנולוגיית ה-blockchain.
הסגוויי נחשף לראשונה בדצמבר 2001.
החששות מההשלכות הכרוכות מבאג 2000 לא התממשו לבסוף.
סיגריות אלקטרוניות – בתחילת העשור הומצאה הסיגריה האלקטרונית על ידי הרוקח הסיני הון ליק לאחר שאביו מת מסרטן ריאות.
כירורגיה רובוטית – בשנת 2000 אושרה מערכת כירורגית דה וינצ'י על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי.
המערכת, אשר נשלטת על ידי המנתח מלוח בקרה נפרד, מאפשרת למנתח לבצע ניתוחים מורכבים בהם המנתח אינו מבצע את הפעולות הכירורגיות במו ידיו אלא בתיווך של מערכת זרועות מכנית האוחזת את מכשירי הניתוח (מספריים, מחזיקי מחט וכו') ומניעה אותם בתוך גוף החולה.
שואבי אבק רובוטיים, ובייחוד שואב האבק הרובוטי Roomba , צברו פופולריות רבה ברחבי העולם במהלך העשור.
מכסחות דשא רובוטיות, צברו פופולריות רבה ברחבי העולם במהלך העשור.
נגני האודיו הדיגיטליים צברו פופולריות מסיבית במהלך העשור ובייחוד נגן האייפוד.
סטיב ג'ובס הציג את ה-iPod הראשון במהלך 2001.
מכשירי GPS לרכב צברו פופולריות מסיבית במהלך העשור.
טלוויזיות High Definition הפכו פופולריות במדינות המערב.
ב-2002 יוצא לשווקים תקן ה-HDMI, המאפשר להעביר אותות וידאו ואודיו בין ציוד אודיו-וידאו בידורי, למשל נגן DVD או Blu-ray וטלוויזיה בהפרדה גבוהה (HDTV).
מצלמות דיגיטליות הפכו פופולריות בקרב מדינות העולם המפותחות.
מכשירי ה-PVR מחליפים את מכשירי הווידאו טייפ ככלי המועדף להקלטת שידורי טלוויזיה.
ב-2006 יוצאים לשווקים לראשונה תקליטורים ונגני תקליטורים בפורמט הבלו-ריי – פורמט הווידאו אשר זכה במהלך העשור להגמוניה והפך לממשיכו של פורמט ה-DVD לאחר שבפברואר 2008 החליטה חברת טושיבה להפסיק לפתח את הפורמט המתחרה HD-DVD.
חיבור לאינטרנט בפס רחב צבר פופולריות מסיבית ברחבי העולם והחליף בהדרגה את החיבור לאינטרנט באמצעות קווי טלפון (Dial-up).
שירותי מחשוב הניתנים למשתמש באמצעות מחשב מרוחק (מחשוב ענן) צברו פופולריות רבה במהלך העשור
טכנולוגיית ה-VoIP צוברת פופולריות רבה ברחבי העולם, ובמיוחד שירות הטלפוניה החינמי סקייפ.
תקליטונים מפסיקים להיות האמצעי הנפוץ ביותר לאחסון נתונים וגיבוי קבצים – את התקליטונים מחליפים מכשירי הדיסק און קי, כרטיסי הזיכרון וצריבת תקליטורי DVD.
צפייה בסרטים באינטרנט הפכה פופולרית במהלך העשור.
לכידת תנועה – בשנת 2000 נעשה לראשונה שימוש בטכנולוגיית לכידת תנועה (Motion Capture) בקולנוע בסרט "Sinbad: Beyond the Veil of Mists".
הפריצה העיקרית של טכנולוגיית לכידת התנועה לעולם הקולנוע הייתה ב-2002 בסרט "שר הטבעות: שני הצריחים" בו גילם השחקן אנדי סירקיס את דמותו של גולום בלכידת תנועה.
האמן אשר מכר הכי הרבה במהלך העשור היה הראפר האמריקני אמינם והזמרת שמכרה הכי הרבה הייתה הזמרת האמריקנית בריטני ספירס.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 הזמר אשר הצליח להביא את מספר הלהיטים הרב ביותר לצמרת מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה האמריקאית (7 שירים) והצליח להישאר במשך הזמן הרב ביותר בצמרת המצעד (41 שבועות).
האלבום הנמכר ביותר של העשור היה אלבום האוסף של הביטלס "1".
המוזיקאי האמריקני הפופולרי מייקל ג'קסון נפטר ביוני 2009 מדום לב בשל מנת יתר של סם ההרדמה פרופופול, במהלך ההכנות לסבב ההופעות העולמי שלו "This is it".
ג'ורג' הריסון, חבר להקת הביטלס לשעבר, נפטר כתוצאה מסרטן ב-29 בנובמבר 2001, משאיר 2 חברים נותרים אחריו.
כשנה לאחר מותו נערך קונצרט לזכרו בו הופיעו האמנים הגדלים של היובל.
טלוויזיות עם מסך דק הפכו פופולריות והחלו להחליף בהדרגה את הטלוויזיות עם מסכי ה-CRT.
בחלק מהטלפונים הניידים קיימת כעת האפשרות לצפות בשידורי טלוויזיה.
פורמט השידור HDTV הופך פופולרי לקראת הרבעון האחרון של העשור.
תוכניות מציאות, תוכניות גילוי כישרונות ותוכניות בישול הופכות פופולריות.
צפיית בינג' – בה צופים בפרקים רבים של סדרת טלוויזיה ברצף וללא פרסומות, במקום להמתין יום או שבוע עד למועד השידור של הפרקים הבאים בסדרה, כבעבר, הופכת לתופעה הולכת וגדלה בעקבות התרחבותם של שירותי צפייה על פי דרישה, דוגמת VOD בחברות לוויין וכבלים, או חברות טלוויזיה באינטרנט דוגמת "נטפליקס" ו"הולו".
סדרות רשת בהפקות עצמאיות מתחילים להפוך לפופולריות בזכות עליית מהירות הגלישה באינטרנט.
במהלך העשור חלה עליה משמעותית בשימוש במדיה דיגיטלית בניגוד לשימוש במדיה מודפסת, והחלה בעולם המערבי ירידה הדרגתית מתמדת של ספרים מודפסים במדינות שבהן קוראי ספרים אלקטרוניים הפכו נפוצים.
הדור השביעי של משחקי הווידאו החל במהלך אמצע העשור כאשר יצאו לשווקים קונסולות המשחק Wii, פלייסטיישן 3 ו-Xbox 360. קונסולת המשחקים הנמכרת ביותר של העשור הייתה קונסולת הפלייסטיישן 2 אשר יצאה לראשונה לשווקים בשנת 2000 ושמרה על פופולרית לאורך כל העשור, גם לאחר שקונסולת הפלייסטיישן 3 יצאה לשווקים.
משחקי הווידאו הבולטים ביותר שיצאו לשווקים במהלך העשור – גראן טוריסמו, פיפ"א, PES – Pro Evolution Soccer, סדרת משחקי פוקימון, Madden NFL, סדרת משחקי The Sims, סדרת משחקי Halo, Wii Sports, נינטנדוגס, Grand Theft Auto, סדרת משחקי Call of Duty ו-World of Warcraft.
משחקי הרשת זכו לפופולריות רבה, במיוחד משחקים כמו World of Warcraft.
חוכמת ההמונים – במהלך העשור היתרונות של "חוכמת ההמונים" נדחפים אל אור הזרקורים המרכזי בזכות אתרי מידע חברתיים, כגון ויקיפדיה, Answers.com, , רדיט, קוורה ומשאבי אינטרנט אחרים, המסתמכים על מקבץ חוות דעת אנושיות.
במהלך העשור חלה ירידה בפופולריות של ערוצי הרדיו בעקבות העלייה בפופולריות של נגני mp3 במכוניות.
בעולם המערבי נוסדו שירותי רדיו דרך לוויין, אשר אפשרו למאזינים לראשונה לשלם דמי מנוי חודשיים עבור האפשרות להאזין לאלפי תחנות רדיו מקשת רחבה של סוגות מוזיקליים בעת הנהיגה ללא פרסומות.
בעקבות ההתחזקות של מגמה זו, תחנות רדיו רבות החלו להזרים את התוכן שלהן גם באינטרנט ובכך הצליחו להרחיב את קהל המאזינים הפוטנציאליים באופן משמעותי.
גורד שחקים טאיפיי 101 הפך לבניין הגבוה ביותר בעולם (גובהו 509 מטרים) כאשר נפתח רשמית ב-31 בדצמבר 2004, שיא בו החזיק עד השלמת בנייתו של בניין הבורג' ח'ליפה ב-4 בינואר 2010.
במהלך העשור חלה ירידה משמעותית בייחוד של הספרים, המגזינים והעיתונים בתור המדיה מובילה לצריכת מידע וכמדיה מובילה להפצת פרסומות.
אתרי החדשות באינטרנט ואתרי תקשורת מקוונים אחרים הפכו לגופים תחרותיים המסוגלים להרוויח הכנסות רבות מפרסום, ובעקבות כך עיתונאים וסופרים רבים בעולם המערבי החלו לפרסם את דבריהם באינטרנט.
אירועי הספורט העיקריים של העשור כללו שלוש אולימפיאדות קיץ – אולימפיאדת סידני אשר נערכה בשנת 2000, אולימפיאדת אתונה אשר נערכה בשנת 2004 ובייג'ינג אשר נערכה בשנת 2008. במהלך העשור נערכו גם שתי אולימפיאדות חורף בסולט לייק סיטי בשנת 2002 ובטורינו בשנת 2006.
במהלך העשור נערכו שתי תחרויות גביע העולם בכדורגל בקוריאה הדרומית ויפן (2002) וגרמניה (2006).
באמצע העשור אופנות הרטרו זכו לפופולריות רבה בעולם המערבי בהשראת סצנת האינדי-פופ הבריטית, להקות הגארג' רוק, ותרבות המוד של שנות ה-60. בסוף העשור אופנות של שנות ה-50 ושנות ה-80 הפכו פופולריות.
אופנת האימו הפכה פופולרית בקרב בני נוער בסביבות השנים 2005–2009
פריטים אופנתיים בעשור הראשון של המאה ה-21 כוללים בין יתר קרוקס, צמידי ג'ל, מחשב כף יד, טלפונים ניידים מסוג "Flip Phones", והסגוויי.
מנהיגי עולם שנכללו במהלך העשור בצמרת רשימת אנשי השנה של המגזין "טיים":
ג'ורג' ווקר בוש (2000) – נבחר לאיש השנה משום שבאותה השנה בוש נבחר לנשיאות ארצות הברית.
ג'ורג' ווקר בוש (2004) – נבחר לאיש השנה משום שבאותה השנה בוש נבחר מחדש לנשיאות ארצות הברית.
ולדימיר פוטין (2007) – נבחר לאיש השנה משום שבאותה השנה זכתה מפלגת רוסיה המאוחדת בראשה עומד פוטין ב-64.24 אחוזים מן הקולות.
ברק אובמה (2008) – נבחר לאיש השנה משום שבאותה השנה אובמה נבחר לנשיאות ארצות הברית.
העשור הראשון של המאה ה-21 בישראל
בבחירות 1999 נבחר לראשות הממשלה אהוד ברק.
במהלך כהונתו התבצעה נסיגה חד צדדית מלבנון, בתמיכת הציבור בישראל, וב-24 במאי 2000 יצא אחרון חיילי צה"ל מרצועת הביטחון.
צבא לבנון לא התפרס באזור, וכוחות החזבאללה שלטו בו עד מלחמת לבנון השנייה.
ב-7 באוקטובר 2000 חטף חזבאללה שלושה חיילי צה"ל בהר דב, ומאוחר יותר גם את אלחנן טננבאום.
טננבאום וגופותיהם של שלושת החיילים הוחזרו ב-2004 תמורת שחרור מאות אסירים ערביים.
בין ספטמבר 2000 עד פברואר 2005 הייתה תקופת האינתיפאדה השנייה.
האינתיפאדה התבטאה בגל טרור פלסטיני ששיאו היה במרץ 2002 ושהוביל ליציאה למבצע חומת מגן.
השנים 2001–2004 היו רוויות פיגועים, אך הפעילות הצבאית שבוצעה בהמשך – שכללה את כיבוש יהודה ושומרון מחדש, מעצרים ופשיטות יום-יומיות, הריסת בתים וסיכולים ממוקדים כנגד פעילי ומנהיגי טרור, הניבה תוצאות וגל הטרור דעך.
בעקבות האינתיפאדה הוחלט לבנות את גדר ההפרדה לאורכה של מדינת ישראל.
באוקטובר 2000 פרצו מהומות אוקטובר 2000, שבהן נהרגו 13 אזרחים ערביים ואזרח יהודי אחד במסגרת הפגנות אלימות מצד ערביי ישראל.
בעקבות המהומות הוקמה ועדת אור וחלה הרעה ביחסי יהודים-ערבים בישראל.
ב-2001 נערכו בחירות מיוחדות לראשות הממשלה בעקבות התפטרות ראש הממשלה ברק שבהן ניצח יו"ר הליכוד, אריאל שרון.
בבחירות לכנסת ה-16, כשנתיים לאחר מכן, שב שרון וניצח באופן ניכר.
המהלך המשמעותי ביותר של ממשלת ישראל בראשותו של שרון היה תוכנית ההתנתקות, שבמהלכה, באורח חד־צדדי וללא הסכם, פונו ההתנחלויות הישראליות ברצועת עזה לצד ארבע בצפון השומרון.
לקראת בחירות 2006 עזב ראש הממשלה שרון את הליכוד והקים את מפלגת המרכז קדימה.
ב־4 בינואר 2006 הוא לקה באירוע מוחי חמור, שהביא להעברת סמכויותיו כראש הממשלה וכיו"ר קדימה לאהוד אולמרט, כממלא מקום.
בבחירות, שנערכו בחודש מרץ, ניצחה קדימה ואולמרט נבחר לראש הממשלה.
השקט היחסי ששרר בגבול הצפון בשנים שמאז נסיגת ישראל מלבנון בא לסיומו באופן חד ביולי 2006, עם חטיפתם של שני חיילי צה"ל בידי חזבאללה והריגתם של נוספים.
בתגובה לכך פתחה ישראל בלחימה בחזבאללה על כלל שטח לבנון, שהתפתחה למלחמת לבנון השנייה, ושהובילה לפריסת כוחות בין-לאומיים רחבים (יוניפי"ל) ושל צבא לבנון בדרום לבנון.
ביולי 2008 הוחזרו גופותיהם של שני חללי צה"ל, אלדד רגב ואהוד גולדווסר, בעסקת חילוף גופות ומחבלים חיים (בהם סמיר קונטאר) עם חזבאללה.
למן תחילת האינתיפאדה ולאורך כל העשור סבלו תושבי עוטף עזה מירי חוזר של רקטות קסאם ושל פצצות מרגמה.
בסוף שנת 2008, לאחר שהירי מרצועת עזה התעצם והטווח גדל, יצא צה"ל למבצע עופרת יצוקה, שכלל תקיפות אוויריות מסיביות ופעולת קרקע.
ב-6 בספטמבר 2007 תקף חיל האוויר את הכור הגרעיני בסוריה.
בתחילת שנת 2009 נבחר בנימין נתניהו לראשות הממשלה במהפך שלטוני.
שרי האוצר בתקופה זו היו סילבן שלום (עד 2003) ובנימין נתניהו (עד אוגוסט 2005).
המשק נכנס למיתון בשנים 2002–2004 אולם לאחר מכן התאושש ושב לצמוח, תוך כדי העמקת הפערים בין העשירונים ופגיעה בקצבאות הסעד.
כמו כן הופרטו כמה חברות ממשלתיות גדולות, בהן אל על, מפעל הנשק הקל של תע"ש, בזק ובנק דיסקונט.
העשור התאפיין במאבקים על זכויות חולים ונכים.
בשנת 2001 הייתה הפגנת של ציבור הנכים הכללי במשך כמה חודשים מול הכנסת ומשרד ראש הממשלה.
כשזו נגמרה לאחר השגת שינוי במדיניות הקצבאות, החלה אחריה הפגנת חירשים מתוקשרת, שמשתתפיה איימו לנקוט אותם אמצעים כמו עמיתיהם שהפגינו בעד כלל הנכים.
גם איתם נחתם הסכם שכלל שינוי במדיניות.
במהלך העשור פרצו כמה וכמה שביתות שבת של שובתי רעב שהתאכזבו מחוק הבריאות הממלכתי מול משרד ראש הממשלה.
הבולטת ביניהם הייתה זו של חולי סרטן המעי הגס, בשנת 2006. הם דרשו למצוא מימון לטיפולים יקרים מאוד להצלת חייהם.
בשנים 2008 ו־2009 היו פעילויות הפגנתיות של נכי צה"ל שטענו שקצבאותיהם נשחקות.
יחס הממשלות השונות אל הנזקקים ואל הנכים בפרט הפך גם לסוגיה בתעמולת הבחירות.
מחנה פרץ, במפלגת העבודה טען לייצוג מגזר זה והוא קיבל גיבוי ממטה מאבק הנכים שארגן את ההפגנה הארוכה והמתוקשרת מול משרד ראש הממשלה.
אולם פעילותה של שרת החינוך, יולי תמיר, השייכת למחנה הייתה מלווה בחיכוכים מתוקשרים רבים עם הורי תלמידים חולים ונכים.
סיסמת הבחירות של מפלגת קדימה הייתה "כלכלה עם חמלה" – דהיינו הכרה הן בצרכי המשק והן בצרכי הנזקקים.
מפלגת ש"ס הציגה עצמה בכמה מערכות בחירות במהלך עשור זה כמייצגת של הנזקקים, מרצ החלה להדגיש את הפן הסוציאלי במצעה אחרי כמה עשורים שהתעמולה שלה התרכזה בקידום תהליך השלום.
מפלגה נוספת שכל עניינה הוא בייצוג נזקקים, מפלגת גיל, קיבלה שמונה מושבים בכנסת אחרי עשרות שנים שבהן מפלגות פנסיונרים לא עברו מעולם את אחוז החסימה.
העשור התאפיין בניסיונות החרמה כלכליים, תרבותיים ואקדמיים של מדינת ישראל באירופה, בהצגת צבא הגנה לישראל כעבריין כרוני על זכויות האדם האלמנטאריות, בסכסוך עם ועדת זכויות האדם של האומות המאוחדות ובניסיונות מעצר ותביעה של צמרת הביטחון הישראלית באירופה.
אף על פי שבאופן רשמי הכישלונות הישראליים היחידים של מדינת ישראל בתחום זה הם ההפסד בבית המשפט בהאג בדיון על גדר ההפרדה, ואף על פי שדווקא בעשור זה מדינת ישראל יכולה להצביע על הישגים ביחסים המדעיים-תרבותיים עם אירופה כמו שלושה זוכים בפרס נובל למדעים, חלה התרחקות תרבותית-מדעית בין ישראל לאירופה.
תוכניות ההתנדבות הסקנדינביות בקיבוצים ישראליים בוטלו, חל משבר תיירותי עם טורקיה והפגנות אנטי ישראליות חוזרות ונשנות הפכו לשגרה בבירות אירופיות רבות.
3–10 בינואר 2000 – ועידת שפרדסטאון בין ישראל לסוריה.
24 במאי 2000 – הושלמה נסיגת כוחות צה"ל מלבנון לאחר 18 שנות הימצאות בה.
7 באוקטובר 2000 – שלושה חיילי צה"ל – בני אברהם, עדי אביטן ועומר סואעד נחטפים בידי חזבאללה.
6 בפברואר 2001 – אריאל שרון מנצח את אהוד ברק בבחירות המיוחדות לראשות הממשלה
28 בינואר 2003 – הליכוד זוכה בבחירות לכנסת השש עשרה.
1 בפברואר 2003 – אסון מעבורת החלל קולומביה: מעבורת החלל קולומביה מתפרקת מעל לטקסס בעת שובה לכדור הארץ.
2003 – מפגש פסגה בעקבה בין ישראל, ארצות הברית ואבו מאזן.
מטרתו היא חתימת הסכם שלום.
ינואר 2004 – "עסקת טננבאום", ישראל משחררת מאות אסירים ערביים, ובניהם דיראני ועובייד, תמורת גופותיהם של שלושת החיילים החטופים, ואיש העסקים הישראלי אלחנן טננבאום, משבי חזבאללה.
15 באוגוסט 2005 – נסיגת ישראל מרצועת עזה ופינוי חלק מיישובי צפון השומרון במסגרת "תוכנית ההתנתקות".
28 במרץ 2006 – קדימה זוכה בבחירות לכנסת השבע עשרה.
25 ביוני 2006 – ארגוני הטרור הפלסטינים חוטפים את גלעד שליט לעבר רצועת עזה.
12 ביולי 2006 – מלחמת לבנון השנייה פורצת בהתקפת פתע של חזבאללה לעבר גבול הצפון.
14 באוגוסט – הפסקת הלחימה.
1 באוקטובר – יציאת צה"ל מלבנון.