tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-3 באוקטובר זכתה מיאמי במגן האוהדים לאחר ניצחון על קולמבוס קרו.
ב-MLS סיימה הקבוצה במקום הראשון במזרח והכללי ושברה שיא מועדון עם 74 נקודות לעונה.
עם זאת הודחה הקבוצה כבר בסיבוב הראשון בפלייאוף לאחר שהפסידה לאטלנטה יונייטד.
בקיץ 2025 השתתפה הקבוצה בגביע העולם למועדונים המורחב הראשון.
במשחק הראשון סיימה הקבוצה ב-0-0 עם אל אהלי, לאחר מכן השיגה ניצחון 2-1 על פורטו, ניצחון שהיה לניצחון הראשונה של קבוצה אמריקאית על אירופאית במשחק רשמי, והניצחון הראשון של קבוצת MLS בגביע העולם למועדונים.
במשחק השלישי סיימה הקבוצה בתיקו 2-2 עם פלמיירס.
בשמינית הגמר הובסה הקבוצה 4-0 לפריז סן-ז'רמן והודחה מהתחרות.
שם המועדון וצבעיו נחשפו ב-5 בספטמבר 2018, השם הנבחר הוא "קלוב אינטרנאסיונל דה פוטבול מיאמי" ("אינטר מיאמי").
הסמל, המעוצב בסגנון ובצבעים המזכירים את המסורת האדריכלית של סגנון האר דקו בעיר, במרכז שתי אנפות לבנות גדולות כשרגליהן משתלבות ויוצרות את האות M.
בין האנפות ישנו ליקוי חמה, השמש בעלת שבע קרניים בהוקרה למספר 7, אותו לבש בקהאם במהלך הקריירה שלו כשחקן.
צבעי המועדון הם שחור, ורוד ולבן.
במסגרת מסביב מוצג שם המועדון המלא, ובתחתית ישנן הספרות הרומיות MMXX המייצגות את שנת 2020, העונה בה החל לשחק המועדון ב-MLS.
קבוצת הבעלות העומדת מאחורי המועדון הוקמה לראשונה בשנת 2013 בשם "מיאמי בקהאם יונייטד", אם כי כעת היא נסחרת תחת השם "Miami Freedom Park LLC".
את קבוצת הבעלות הנוכחית מובילים איש העסקים הבוליביאני הגר במיאמי, מרסלו קלאורה, דייוויד בקהאם, יחד עם מסיושי סאן והאחים חורחה וחוסה מאס שהצטרפו לקבוצת הבעלות בשנת 2017.
מקור הבעלות על המועדון הוא בחוזה שחתם בקהאם בשנת 2007 כשהצטרף ללוס אנג'לס גלאקסי, ובו הוא קיבל אופציה לקנות זיכיון לקבוצת הרחבה בליגה בתשלום מוזל יחסית.
אינטראקציית אדם–מחשב – היא מחקר בתכנון ושימוש בטכנולוגיות מחשב, אשר מתמקד בממשקים בין אנשים (משתמשים) למחשבים.
חוקרי אינטראקציית אדם–מחשב מתבוננים בדרכים שבהן בני אדם מקיימים אינטראקציה עם מחשבים ומתכננים ומעצבים טכנולוגיות שמאפשרות לבני אדם לקיים אינטראקציה עם מחשבים בדרכים חדשות.
מכשיר המאפשר אינטראקציה בין אדם למחשב מכונה "ממשק אדם–מחשב".
כתחום מחקר, אינטראקציית אדם–מחשב ממוקמת בצומת של מדעי המחשב, מדעי ההתנהגות, עיצוב, לימודי מדיה ועוד מספר תחומי לימוד.
השימוש הראשון הידוע במונח היה בשנת 1975 על ידי קרלייל.
המונח נועד לשדר שבניגוד לכלים אחרים בעלי שימושים ספציפיים ומוגבלים, למחשבים יש שימושים רבים אשר לרוב כוללים דיאלוג פתוח בין המשתמש למחשב.
הרעיון של דיאלוג מדמה אינטראקציה בין אדם למחשב לאינטראקציה בין אדם לאדם, אנלוגיה חיונית לשיקולים תאורטיים בתחום זה.
בני אדם מקיימים אינטראקציה עם מחשבים בדרכים רבות והממשק בין השניים הוא חיוני לקיום אינטראקציה זו.
"אינטראקציית אדם–מחשב" (HCI) נקראת לפעמים גם "אינטראקציה בין אדם למכונה" (MMI / HMI), או "אינטראקציה בין מחשב לאדם" (CHI).
יישומי שולחן עבודה, דפדפני אינטרנט, מחשבי כף יד, וטלפונים חכמים עושים שימוש בממשקי המשתמש הגרפיים (GUI) הרווחים של ימינו.
ממשקי משתמש קוליים (VUI) משמשים למערכות זיהוי דיבור והפקתו וממשקי המשתמש הרב-מודאליים והגרפיים המתפתחים מאפשרים לבני אדם להתנהל מול סוכנים מדומים באופן שלא ניתן להשיג עם גישות ממשק אחרות.
ענפי המחקר השונים מתמקדים במושגים של מולטי-מודאליות על פני חד-מודאליות, ממשקים אדפטיביים חכמים על פני פקודות/פעולה מבוססי ממשקים, וממשקים אקטיביים על פני ממשקים פסיביים.
האגודה למכונות מחשוב (ACM) מגדירה אינטראקציה בין אדם למחשב כ"דיסציפלינה אשר עוסקת בתכנון, הערכה והטמעה של מערכות מחשוב אינטראקטיביות לשימוש אנושי ובמחקר של תופעות מרכזיות אשר סובבות אותן".
היבט מרכזי של אינטראקציית אדם–מחשב הוא שביעות רצון המשתמש, אשר מכונה גם שביעות רצון מחשוב של משתמשי קצה.
לפי האגודה: "מכיוון שאינטראקציה בין אדם למחשב חוקרת אדם ומכונה בתקשורת, היא שואבת מידע תומך הן במכונה והן בצד האנושי.
בצד המכונה, העיסוק הוא בטכניקות של גרפיקה ממוחשבת, מערכות הפעלה, שפות תכנות וסביבות פיתוח רלוונטיות.
בצד האנושי רלוונטיות תורת התקשורת, דיסציפלינות עיצוב גרפי ותעשייתי, בלשנות, מדעי החברה, פסיכולוגיה קוגניטיבית, פסיכולוגיה חברתית וגורמי אנוש כמו שביעות רצון של משתמשי מחשב.
בנוסף, רלוונטיות גם שיטות הנדסה ועיצוב".
ממשקי אדם-מכונה אשר מתוכננים בצורה גרועה עלולים להוביל לבעיות בלתי צפויות רבות.
דוגמה קלאסית היא תאונת אי שלושת המילין, תאונה גרעינית שבה חוקרים הגיעו למסקנה שעיצוב ממשק האדם-מכונה היה אחראי לפחות חלקית לאסון.
באופן דומה, מספר תאונות בתעופה נבעו מהחלטות של יצרנים להשתמש במכשירי טיסה לא סטנדרטיים.
אף על פי שהעיצובים החדשים היו אמורים להיות עדיפים באינטראקציה בסיסית בין אדם למכונה, הטייסים כבר התרגלו לתפיסה ה"סטנדרטית".
עקרונות האפיון הבאים נלקחים בחשבון, בעת הערכת ממשק משתמש קיים, או בעיצוב ממשק משתמש חדש:
תחילת התהליך - בהתמקדות במשתמש, במשימות ובסביבת העבודה:
נקבע כמה משתמשים נדרשים לביצוע המשימות ומה מאפייני המשתמשים המתאימים.
מוגדרות המשימות שהמשתמשים יבצעו, כולל פירוק לתת-משימות וניתוחן במספר שיטות (ניתוח על ציר הזמן, ניתוח זיקות ועוד).
מוקדשת תשומת לב גם לסביבה שבה המשימות יתבצעו, כולל התנאים הפיזיים (בתוך חדר / בחוץ, יום / לילה, יבשה / ים / אוויר - ועוד)' התנאים החברתיים (עבודה מול גורמים נוספים) והתנאים הטכנולוגיים (מערכות אחרות בסביבת המשתמש).
מדידה אמפירית: הממשק נבדק עם משתמשים אמיתיים שבאים במגע עם הממשק מדי יום.
התוצאות עשויות להשתנות בהתאם לרמת הביצועים של המשתמש וייתכן שהאינטראקציה האופיינית בין אדם למחשב לא תמיד מיוצגת.
נקבעים מדדי שמישות כמותיים, כגון מספר המשתמשים המבצעים את המשימה, הזמן להשלמת המשימה ומספר השגיאות שנעשו במהלך המשימה.
עיצוב איטרטיבי (אנ'): לאחר קביעה אילו משתמשים, משימות, סביבות ומדידות אמפיריות לכלול, מבוצעים שלבי התכנון האיטרטיביים הבאים:
תהליך העיצוב האיטרטיבי חוזר על עצמו עד שנוצר ממשק הגיוני וידידותי למשתמש.
אסטרטגיות שונות אשר מתארות שיטות לאפיון אינטראקציה בין אדם למחשב התפתחו מאז צמיחת התחום במהלך שנות ה-80. טכניקות מוקדמות קיבלו את התהליכים המערכתיים כנתונים.
הם התייחסו לתהליכים הפסיכולוגיים של המשתמשים כצפויים מראש וכניתנים לכימות וקראו למאפיינים להישען על מדדים סובייקטיביים (זיכרון, למשל) בהגדרת ממשקי משתמש.
מודלים עדכניים מתמקדים בתהליכים שבין המתשמשים, המאפיינים ומומחי התוכן, מתוך שאיפה להגדיר את חוויית המשתמש באופן מושכל ומתוכנן מראש, כדי שלא לעטוף תהליכי מערכת מוגמרים בממשק מאולץ.
תאוריית הפעילות (אנ'): באינטראקציית אדם–מחשב נעשה שימוש בתיאוריה זו כדי לאפיין ולבחון את הסביבה שבה מתרחשים שיתופי פעולה אנושיים עם מחשבים.
תאוריית הפעילות מגדירה את הנימוקים לגבי פעילויות בנסיבות ספציפיות אלו ושופכת אור על אפיון האינטראקציות מנקודת מבט מוכוונת פעולה.
עיצוב מכוון משתמש: תיאורייה מתקדמת, המבוססת על הגישה שלפיה המשתמשים הם המוקד המכריע באפיון כל מערכת מחשב.
על פי גישה זו, משתמשים, מתכננים ומומחי תוכן משתפים פעולה כדי לקבוע את הדרישות והמגבלות של המשתמש וכדי ליצור מסגרת שתתמוך במרכיבים אלו.
עיצוב מכוון משתמש מוזן ממחקר אתנוגרפי של מצבים שבהם משתמשים פועלים עם המערכת.
גישה זו דומה לאפיון משתף (אנ'), אשר מדגיש את התרומה של משתמשי קצה באמצעות סדנאות משותפות.
אפיון רגיש לערך (אנ'): טכניקה לחדשנות אשר מתייחסת לאנשים המשתמשים במערכת בצורה ישירה, ובאותה מידה לאלה שהאפיון משפיע עליהם, במישרין או בעקיפין.
אפיון רגיש לערך משתמש בתהליך תכנון איטרטיבי שכולל שלושה סוגים של בחינות: תאורטיות, מדויקות ומתמחות.
בחינות יישומיות מכוונות להבנה ולביטוי של חלקי האפיון השונים, איכויותיו או כל התנגשות שעלולה לצוץ עבור המשתמשים במערכת.
בדיקות מדויקות הן תוכניות סובייקטיביות או כמותיות לבחינת חלקים אשר מסייעים למאפיינים להבין את האיכויות, הצרכים והשיטות של המשתמשים.
בדיקות מיוחדות יכולות לכלול חקירה של האופן שבו אנשים משתמשים במערכת.
אינטראקטיב ברוקרס היא תאגיד רב-לאומי אמריקאי שבסיסו בקונטיקט המפעיל את פלטפורמת המסחר האלקטרונית הגדולה ביותר בארצות הברית.
אינטראקטיב ברוקרס הוא הברוקר הגדול ביותר בשוק המט"ח והוא אחד מהפריים ברוקראז' הגדולים בעולם.
החברה מספקת שירותי ברוקראז' בעסקאות על מניות, אופציות, חוזים עתידיים, עסקאות להחלפת חוזים עתידיים בנכס פיזי , אופציות על חוזים עתידיים, אג"ח, קרנות נאמנות, מטבעות, מטבעות קריפטוגרפיים, חוזי הפרשים, נגזרים וחוזי מסחר על אירועים כמו צפי לתוצאות הבחירות.
התאגיד מציע גישה ישירה לשוק ושירותי סליקה.
הוא פועל ב-34 מדינות ו-27 מטבעות, יש לו 2.6 מיליון לקוחות מוסדיים ופרטיים והון עצמי כולל של 426 מיליארד דולר (נכון ל-31 בדצמבר 2023).
בנוסף למטה הראשי שלה, לחברה יש משרדים במרכזים פיננסיים גדולים ברחבי העולם.
יותר ממחצית מלקוחות החברה מתגוררים מחוץ לארצות הברית.
בשנת 2023 עיבדה הפלטפורמה בממוצע 3 מיליון עסקאות ליום מסחר.
החברה נוסדה על ידי תומאס פטרפי שמשמש כיו"ר החברה.
כ-23.5% מהחברה מוחזק על ידי ציבור.
אינטראקטיב ברוקרס מדורגת במקום ה-473 בדירוג החברות של כתב העת פורצ'ן.
באוגוסט 2018 נקנסה החברה ב-5.5 מיליון דולר על האשמות שהיא הפרה את הכללים הפדרליים בנושא מכירה בחסר.
באוגוסט 2020 היא נקנסה ב-38 מיליון דולר על אי פעולה נגד הלבנת הון, ואי דיווח על עסקאות חשודות.
לאינטראקטיב ברוקרס יש דף באתר החברה המפרט בהרחבה לגבי כל סוגי העמלות וגובהן שהיא גובה מלקוחותיה.
בין היתר, היא גובה ללקוחות במסלול פיקס עבור מניות מינימום של דולר לפעולת ק/מ (קנייה או מכירה), עבור אופציות מינימום של דולר לפעולת ק/מ, עבור אג"ח מינימום של של דולר לפעולת ק/מ ועבור המרות מט"ח מינימום של 2 דולר לפעולת ק/מ.
החברה מאפשרת ללקוחותיה גם להתמנף במטבעות שקל ומט"ח שונים, כשעמלות המינוף רשומות פומבית בדף ייעודי.
אינטראקטיב ברוקרס מאפשרת החזר עמלות בגין פעולות ק/מ, חישוב וגובה ההחזר הוא אוטומטי.
החברה גם משלמת ריבית ללקוחותיה אשר מחזיקים יתרת מט"ח חיובית, כאשר החישוב והדוגמאות רשומות פומבית בדף ייעודי עם מחשבון.
לאינטראקטיב ברוקרס יש ממשק בעברית באתר ובאפליקציה, וקיימים חשבונות בנק בסיטיבנק ובבנק הפועלים אליהם ניתן להפקיד בשקלים לצד חשבונות בנק בניו יורק (להפקדת דולרים), בגרמניה (להפקדת יורו) ועוד.
בעקבות רגולציה ישראלית של רשות ניירות ערך, לא מתאפשר ללקוחות ישראלים פרטיים לסחור בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אך כן כאשר הלקוחות הם חברות ישראליות.
אינטראקטיב ברוקרס מאפשרת ללקוחות ישראלים לפתוח חשבונות ישירות דרכה, אך יש גם בישראל מספר ברוקרים שפועלים בתור מתווכים המציעים מסחר בממשק של אינטראקטיב ברוקרס בתמורה לגביית עמלות יקרות יותר.
בין המתווכים ניתן למנות את:
חברת MEXEM הקפריסאית, העוסקת בתיווך והנגשת מסחר, מנהלת סניף ישראלי בשם "אינטראקטיב ישראל" המאפשר חדר מסחר ושירות לקוחות בעברית מעל הממשק של אינטראקטיב ברוקרס, תמורת עמלות נוספות על העמלות של הברוקר.
אקסלנס מאפשרת פתיחת חשבונות, חדר מסחר ושירות לקוחות בעברית בממשק של אינטראקטיב ברוקרס בשם מותג Global Extrade, תמורת עמלות נוספות על העמלות של הברוקר.
אינטר דה לימיירה (בפורטוגזית: Associação Atlética Internacional) הוא מועדון כדורגל מברזיל.
המועדון נוסד בשנת 1913 בעיר לימיירה שבמדינת סאו פאולו.
בעבר שיחקה הקבוצה בדרג הבכיר של אליפות ברזיל בכדורגל.
המועדון הוקם בשנת 1913 ביוזמת חברים מקבוצה חובבנית מקומית שביקשו להקים מועדון מקצועי.
שם הקבוצה נבחר בהשראת קבוצת "אינטרנציונל" שפעלה באותה תקופה בעיר סאו פאולו, ושיקף גם את הרכב האוכלוסייה בעיר לימיירה שבה התגוררו מהגרים רבים.
הקבוצה החלה להשתתף באליפות סאו פאולו בכדורגל.
הישגה הבולט ביותר בתחרות היה זכייה באליפות בשנת 1986 – הזכייה הראשונה והיחידה בתולדותיה.
בעונת 1981 השתתפה "אינטר דה לימיירה" לראשונה בדרג הבכיר של אליפות ברזיל.
היא שבה והופיעה בליגה זו גם ב-1982 וב-1986, ובאותה עונה העפילה לשלב שמינית הגמר.
בשנת 1988 זכתה הקבוצה באליפות ליגת המשנה הברזילאית.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 חלה ירידה בביצועיה של הקבוצה.
ברמה הארצית היא נשרה לליגה השלישית, וברמת מדינת סאו פאולו שיחקה בעיקר בליגה השנייה.
נכון לעונת 2025 משחקת "אינטר דה לימיירה" בליגה הרביעית בחשיבותה במבנה הכדורגל הברזילאי.
אצטדיון הקבוצה, שנבנה בשנת 1977, נמצא בבעלות העירייה וכולל כ־18 אלף מקומות ישיבה.
האינטרנט (בעברית: מִרְשֶׁתֶת) הוא רשת תקשורת נתונים בהיקף כמעט כלל־עולמי שנוצרה כתוצאה מחיבורים רבים בין רשתות מחשבים שאפשרו תקשורת בין מחשבים רבים ברשתות רבות.
התשתית הרעיונית והמחקרית של האינטרנט נמצאת בתחילת שנות ה-60 במסגרת מחקרים של הסוכנות הצבאית לפרויקטים מחקריים מתקדמים של משרד ההגנה האמריקאי (ARPA).
תחילת פעילותו של האינטרנט, כלומר הרשת המבצעית הראשונה (ARPANET), החלה בסוף שנות ה-60, כאשר בשנת 1969 נשלחה ההודעה הראשונה בין שני מחשבים מחוברים.
היקף רשת האינטרנט, כמות המידע העצומה השמורה בשרתים והפעילות הרבה שמבוצעת באמצעות האינטרנט הפכו את האינטרנט לגורם רב משמעות בהתפתחות הכלכלית, החברתית והתרבותית.
נכון ל־2023 מעריכים כי יש מעל ל־5.3 מיליארד משתמשי אינטרנט בעולם שהם 65% מן האוכלוסייה הגלובלית וכי גוברת תופעת ההתמכרות לאינטרנט לעומת זאת בישראל 2016 מעל ל־78% ממשקי הבית היו מחוברים לאינטרנט.
תחומי חיים רבים, בעיקר בעולם הכלכלה, מתקיימים ברובם (או לפחות חלק ניכר מהם) באינטרנט: למידה, סחר (על כל תחומיו), בקרת מערכות, דרך העברת כספים ועד לחדשות ותקשורת בין־אישית ועוד.
האינטרנט שימש כר פורה להתפתחויות חברתיות רבות, בהן מחאות שאורגנו דרך הרשתות החברתיות, כדוגמת הפגנות באביב הערבי.
דפי אינטרנט בדומה לדפי עיתון או דפי ספר, דפי האינטרנט מכילים תכנים שונים, לרוב מלל ותמונות.
אוסף של דפי אינטרנט אשר מאוגדים לנושא מסוים או אשר נוצרו על ידי גורם מסוים נקראים יחדיו אתרי אינטרנט.
דפי אינטרנט מכילים לרוב קישורים אל דפים אחרים, כך שנוצרת רשת כלל עולמית של דפי אינטרנט המקושרים - רשת הנקראת World Wide Web.
המשתמשים ניגשים אל דפי האינטרנט באמצעות תוכנה הנקראת דפדפן, ופעולת הגישה לדפים השונים והמעבר ביניהם נקראת גלישה.
איתור מידע רצוי באינטרנט מבוצע בעיקר באמצעות מנועי חיפוש או במדריך אתרים (בדומה לספר טלפונים מסווג).
ארגונים רבים מאפשרים לקבל מידע אישי ולבצע פעולות אישיות (המוגנים בסיסמה) באמצעות אתרי האינטרנט שלהן, לדוגמה אתרי האינטרנט של בנקים וקופות חולים.
לפופולריות רבה זוכים אתרי אינטרנט הפועלים כרשתות חברתיות.
שיתוף קבצים שירות בו משתמש משתף קבצים מסוימים שנמצאים על מחשבו כך שמשתמשים אחרים יוכלו לגשת אליהם.
הגישה אל הקבצים נעשית באמצעות תוכנות FTP או רשתות שיתוף קבצים לדוגמה: ביטורנט, גנוטלה.
כמו כן, יוצרים וארגונים רבים מפרסמים בדפי האינטרנט שלהם קבצים אשר ניתן לקבל בחינם או בתשלום.
קבלת הקבצים נקראת "הורדה", ומגוון התכנים שניתן להוריד מהאינטרנט הוא עצום: החל מתוכנות מחשב, וכלה בטבלאות נתונים ויצירות אומנות.
אחסון ענן שירותים שונים (כגון Dropbox) מציעים אחסון קבצים מבוסס ענן.
כך שהקבצים שמועלים לשירות, מאוחסנים בשרת מרוחק, והגישה אליו מבוססת על חיבור אינטרנט ומצריכה אחד (בשונה מאחסון מקומי).
דואר אלקטרוני שירות המאפשר למשתמש לשלוח הודעות לתיבת דואר של משתמש אחר.
הודעות אלו יכולות להכיל מלל או קבצים מצורפים.
שיחות אינטרנטיות באינטרנט ישנן מספר דרכים לבצע שיחות בין שני אנשים או יותר.
ה־IRC היא אוסף של קבוצות שיחה, הנקראות חדרים, בהן מתקיימות שיחות בנושאי עניין שונים, כאשר לכל חדר מוקצה נושא או תחום עניין מסוים (לדוגמה: חדר בענייני מחשבים, חדר לבני 30 פלוס וכולי) והמשתתפים בשיחה יכולים להקליד את דבריהם ולראות את הדברים שהוקלדו על ידי שאר חברי החדר.
דרך אחרת לשיחות אינטרנטיות היא מסרים מיידיים (IM) - אלו הם שירותים המאפשרים לכל משתמש ליצור רשימה של חברים, ולראות בכל רגע נתון את מידת זמינותו של כל חבר וחבר (לדוגמה: לא מחובר, זמין, זמין אבל עסוק, ועוד).
שירות המאפשר למשתמש להקליד ולשלוח הודעות אל משתמש אחר, ולמעשה לנהל שיחה בין המשתמשים.
ישנן כמה רשתות ותוכנות של מסרים מיידיים, כדוגמת MSN Messenger ו־ICQ, ועם הזמן התווספו למערכות המסרים המידיים גם יכולות השיחה הקולית ושיחת הווידאו באמצעות מצלמת רשת.
פורומים באינטרנט ניתן להשאיר הודעות בנושאים שונים, ולהמתין לתשובה להודעה, שלא בצורה של שיחה, אלא בצורה של פורום כתוב.
הפורומים מחולקים לנושאים ותחומי עניין שונים, והם נמצאים באתרי אינטרנט (שהגישה אליהם באמצעות דפדפן רגיל), או בשרתים של קבוצות דיון (שהגישה אליהם באמצעות תוכנה ייעודית).
הנושאים מגוונים בכל נושא העולה על הדעת, וקיימים אלפי נושאי קבוצות דיון.
הקטגוריות שלהן מאורגנות לפי מבנה היררכי לוגי.
שם של קבוצת הדיון מורכב מנושאים היררכיים ותת־נושאים המופרדים באמצעות נקודות.
בנוסף, חברות וארגונים אחרים מפעילים שרתי קבוצות דיון בהם מתנהלים דיונים בנושאים הקשורים לארגון.
שרתים אחרים (למשל, של ספק שירותי אינטרנט) יכולים להחזיק עותקים של קבוצות דיון אלה, ולשלוח אליהן תגובות שהתקבלו ממשתמשים מקומיים.
קהילה וירטואלית מהווה הרחבה של מושג הפורום, ובה יש בנוסף גם יכולות שיתוף קבצים (בעזרת שרת מרכזי) יכולות צ'אט, חדשות וכולי.
מולטימדיה באינטרנט העברת צליל ווידאו אפשרית אף היא על גבי האינטרנט.
טלפוניית IP מאפשרת לקיים שיחות טלפוניה באמצעות האינטרנט.
השיחות יכולות להתבצע בין תוכנות מחשב, בין מכשירי טלפון אשר מחוברים לאינטרנט בחיבור מיוחד, או בשעטנז של תוכנות ומכשירים שונים.
אחת התוכנות הבולטות בשוק זה היא וואטסאפ, אולם תוכנות מסרים מיידיים רבות כוללות אפשרות תקשורת זו.
במרבית התוכנות שתומכות בטכנולוגיה זו ניתן לבצע שיחות יוצאות למספרים רגילים (בתשלום) ולקבל שיחות ממכשירי טלפון רגילים.
טכנולוגיות של הזרמת מדיה מאפשרות להעביר גם שידורי רדיו ושידורי טלוויזיה, בין השאר באמצעות IPTV.
הוראה וחינוך טכנולוגיית המידע והתקשורת על פניה הרבות, תופסת מקום הולך וגדל בבתי הספר.
האינטרנט מאפשר גישה לאינספור מקורות אשר יכולים לסייע להוראה וללמידה.
למשל: מאגרי מידע, סרטונים, הפעלות אינטראקטיביות, אתרים לימודיים ועוד.
רשתות חברתיות רשתות חברתיות מקוונות ובראשן פייסבוק וטוויטר קיימות מאז העשור הראשון של המאה העשרים ואחת, וכיום מהוות כלי תקשורת מרכזי בשימוש משתמשים פרטיים, חברות וארגונים.
FTP - פרוטוקול העברת קבצים.
שרתי FTP הכילו אלפי קבצים ובתוכם קובצי תוכנה.
משתמשים שחיפשו קובץ או תוכנה מסוימת היו יכולים לרוב למצוא אותה על אחד ממאות שרתי ה־FTP שפעלו, לרוב תוך כדי שימוש ב־Archie.
כיום משמש פרוטוקול זה בעיקר להעברת קבצים ספציפית בין שני מחשבים, למשל כדי להעלות קבצים אל אתר אינטרנט, ונותרו מעט מאוד שרתי FTP ציבוריים.
אלה שנותרו משמשים בדרך כלל מוסדות אקדמיים או חברות תוכנה להפצת חומרים שהם מייצרים (מידע ותוכנה).
Archie - שרתי Archie הכילו מסדי נתונים אודות כל הקבצים שהכילו כל שרתי ה־FTP.
כדי למצוא קובץ, המשתמש היה מפעיל תוכנת לקוח, שהייתה שולחת שאילתה אל שרת ה־Archie הנבחר, וזה היה משיב על איזה שרת FTP ניתן למצוא את הקובץ.
Gopher - רשת Gopher הייתה רשת מידע טקסטואלי שהייתה מסודרת בצורה היררכית.
כדי למצוא בה מידע, היה צורך להגיע אל ענף כללי, וממנו לרדת על ענפים ספציפיים יותר ויותר.
Veronica - שירות שפעל על רשת Gopher, על השרת, ואיפשר למצוא מידע באותה רשת.
Usenet - רשת קבוצות דיון אשר איפשרה לנהל דיונים בנושאים שונים ומגוונים, במבנה דומה לפורום מודרני.
היקף הפעילות ברשת זו ירד מאוד, יחסית לגודל האינטרנט, אך חלקה עדיין בשימוש.
קרנם של מרבית שירותים אלה ירדה עם עליית ה־WWW, הנוחה יותר לשימוש, והם אינם פעילים עוד, למעט מספר שרתי FTP, ומספר קטן של שרתי Gopher.
עם הגידול במספר המשתמשים באינטרנט הופיעו תופעות תרבותיות המיוחדות לאינטרנט.
התרבות הייחודית שהתפתחה באינטרנט מושפעת בעיקר מהחופש שבו ומכך שהוא מקשר בין אנשים מכל העולם בזמן קצר מאוד.
תרבות האינטרנט כוללת תחומים רבים ובהם:
תופעת אינטרנט - מם שכל פרסומו (או חלקו המכריע) הוא באינטרנט
האקינג - פריצה למערכות מחשב
נטיקה - אתיקה ברשת האינטרנט
חישוב מבוזר קהילתי - יצירת עוצמת מחשוב עצומה, באמצעות ניצול הזמן הפנוי של עשרות אלפי מחשבים אישיים שבעליהם מצטרפים לפרויקט באמצעות האינטרנט.
האינטרנט תרם מאוד להתפתחות רעיון הקוד הפתוח ואיפשר לאנשים וחברות מפורסמים פחות לפרסם תכנים שפותחו על ידם.
באופן דומה, הוא גם במה להקמת מיזמים משותפים אחרים, ובראשם מיזמי "מימון המונים", בהם משלמים אנשים רבים תמורת מוצר שיקבלו לאחר שהמארגנים יצברו מספיק כסף.
רשתות חברתיות כמו פייסבוק, טוויטר ויוטיוב מאפשרות למאות מיליוני ואף מיליארדי אנשים לשתף מידע במהירות, וכך מחברות בין חלקים שונים של העולם ועוזרות להפצת מסרים.
נאמר על מספר מהפכות ואירועים חשובים בעת האחרונה, למשל ההפיכה במצרים ב־2011 או גל הטרור שהתרחש בישראל בסוף 2015.
לאור גודלו של הקהל הנחשף לרשת האינטרנט ולתכניה, בחרו יזמים רבים להשתמש ברשת כפלטפורמה עסקית, וכמותם גם גורמים עסקיים וותיקים שבחרו לפעול גם בזירה זו, בהמשך לפעילותם המסורתית, או בנפרד ממנה.
אחת הפעילויות המסחריות הוותיקות והמרכזיות ברשת היא פרסום מקוון באינטרנט.
אחד המדדים להערכת כמות הגולשים העושים שימוש באתר מסוים לפעולות מסחריות הוא יחס המרה.
ענפי הפעילות העסקית המרכזיים ברשת האינטרנט:
מסחר אלקטרוני (e-commerce) - חנויות מקוונות המציגות לגולשים מבחר מוצרים, ומציעות להם לרכוש אותם, בדרך כלל על ידי תשלום בכרטיס אשראי.
את המוצר מקבלים הקונים בדרך כלל בדואר.
פרסום מקוון - פרסומות באתרי אינטרנט (banners), קידום אתרים במנועי חיפוש, שיווק ויראלי, אתרים פרסומיים ועוד.
דואר זבל - דואר פרסומי הנשלח למשתמשים רבים.
כך ניתן לפרסם בקלות רבה, וללא הוצאות רבות למפרסם, מוצר מסוים.
מסחר אלקטרוני בין חברות (B2B - ראשי התיבות של Business to Business) - פעילות רכישה ומכירה בין חברות המתבצעת כולה ברשת האינטרנט.
יוזמה זו זכתה להד רציני בשלהי תקופת הדוט קום אולם עקב קשיים טכנולוגיים והקושי במיסוד הקשר, יצירת קטלוגים משותפים וכדומה, לא הצליחה להתרומם.
חדשות - רוב גופי התקשורת המובילים בעולם מחזיקים באתר אינטרנט (ולפעמים הם רק אתר אינטרנט), שלעיתים קרובות נצפים יותר מגופי התוכן האחרים עצמם.
דיון - ברשת נפוצות מאוד קבוצות דיון מסוגים שונים: צ'אטים, פורומים, תוכנות מסרים מיידיים.
סקרים מראים שחלק גדול ממשתמשי רשת האינטרנט מנצלים אותה לצורכי תקשורת.
מנועי חיפוש - אתרים לחיפוש תוכן באינטרנט, כשהגדול שבהם הוא גוגל.
על־פי מחקר שבוצע ב־2009 באוניברסיטת הרווארד יחד עם חברת הייעוץ המילטון, בארצות הברית בלבד יצרה התעשייה העוסקת באינטרנט כ־3 מיליון משרות במשך עשור.
נוסף על כך, נוצרו בתקופה זאת במדינה 1.9 מיליון משרות עקיפות סביב התחום.
חזון האינטרנט הופיע במספר מאמרים, אך ספרות המדע הבדיוני, אשר לעיתים תכופות מנסה לתאר טכנולוגיה עתידית והשפעתה על החברה, לא הצליחה לחזות את הופעת האינטרנט.
אחת התחזיות הבודדות שניתן להשוותן לאינטרנט של ימינו מופיעה בסיפור "A Logic Named Joe" מאת מאריי לנסטר שפורסם ב־1946. בסיפור זה, בני אדם משתמשים במכשירים הנקראים "לוגים", מסופים בעלי צג ומקלדת, בהם ניתן לראות שידורי טלוויזיה, לשלוח דואר אלקטרוני, לתת פקודות קנייה ומכירה של ניירות ערך ועוד.
ניתן לזהות את שורשי האינטרנט במחקר בתחום תקשורת נתונים הנקרא מיתוג מנות (packet switching).
מחקר כזה נערך בתאגיד RAND על ידי פול ברן, הידוע מאז כאחד מאבות האינטרנט.
המטרה המרכזית למחקר הייתה לבדוק טכניקות לשרידות של רשתות תקשורת במקרה של מלחמה גרעינית.
התקשורת הראשונה נעשתה ב־29 באוקטובר 1969 בין ליאונרד קליינרוק מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס לבין צ'ארלי קליין מאוניברסיטת סטנפורד, כאשר שודרה המילה LOGIN.
רשתות הליבה, שיצרו את הבסיס לרשת האינטרנט, חוברו בשנת 1969 על ידי הסוכנות לפרויקטי מחקר מתקדמים במשרד ההגנה של ארצות הברית (Department of Defense Advanced Research Projects Agency או DoD ARPA) במיזם שנקרא ARPANet.
הסוכנות בחנה אפשרויות שונות לניהול הרשת, בדגש מיוחד על שרידות, ועל פי הרעיונות שנבחנו ב-RAND יצרה טכנולוגיות שונות להעברת הנתונים בין הרשתות.
ב־1 בינואר 1983, הוחלפה התשתית של ARPANet, שהייתה מבוססת עד אז על NCP לחבילת הפרוטוקולים TCP/IP, שנולדה בעקבות מאמצי המחקר.
זוהי למעשה הנקודה שבה הפך האינטרנט להיות דומה לרשת המוכרת לנו כיום - מבחינת התשתית הלוגית.
ההתפתחות הבאה באה מכיוון הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית, National Science Foundation, שהקימה בשנת 1986 שדרת מידע (backbone) בין־אוניברסיטאית, לשיתוף מחקר אקדמי.
בדומה לרשת של ARPA, רשת זו כונתה NSFNet.
בשנת 1989 הציע טים ברנרס־לי מערכת היפרטקסט גלובלית שבה יוכלו אנשים לחלוק מידע ולקשר מסמכים כך שתיווצר רשת קורים (Web) בינלאומית של מידע מקושר באמצעות קישורים בתוך המלל.
לשם כך פיתח בסביבת NeXTStep שפה מיוחדת, HTML, שכללה תחביר אחיד לקישורים בין מסמכי הרשת (URL/URI), תוכנת לקוח (דפדפן) ותוכנת שרת, שהשתמשו בפרוטוקול HTTP.
העבודה על הפרויקט החלה באוקטובר 1990, בדצמבר כבר שימשה המערכת באופן פנימי ב־CERN - המרכז האירופאי לחקר הגרעין.
ב־6 באוגוסט 1991 נפתח שירות ה־WWW הפנימי של CERN לכלל רשת האינטרנט.
אתר ה־WWW הראשון באינטרנט היה info.cern.ch.
שנתיים לאחר מכן, כבר היו קיימים 2 מיליון שרתי אינטרנט עם יותר מ־600 אתרי WWW.
בשנת 1995 היו קיימים כ־100 אלף אתרי WWW ובשנת 1997, היו כבר כמיליון אתרי WWW.
"תקשורת של אחד לרבים" כלומר הפצת ידע של גורם מומחה בצד אחד אל מול קהל וצופים.
בשלב זה דמו האתרים לספר או חוברת כתובה.
הצופים באתר לא היו יכולים לתקשר האחד עם השני אלא לכל היותר עם בעל האתר.
חלק מסוג זה של תקשורת הוא הדואר האלקטרוני בו יחיד שולח מידע ליחיד או לרשימת תפוצה.
"תקשורת של רבים אל רבים" זה היה השלב בו נוספה האפשרות לצ'אט ונוספו לאתרים פורומים שאפשרו רב־שיח בין המשתתפים.
רשתות חברתיות ואתרי העלאת תוכן חינמיים, אפשרו העלאת תוכני משתמשים ונגישות כל גולשי האינטרנט לתכנים אלו.
רשת האינטרנט מבוססת על פרוטוקול IP.
הפרוטוקול מגדיר ששיטת התקשורת באינטרנט תהיה באמצעות כתובות.
למרכיבים שונים ברשת נקבעת כתובת, הנקראת כתובת IP.
בין השאר כתובות IP נקבעות למחשבים, טלפונים, וציוד קצה נוסף; כתובות IP נקבעות גם עבור ציוד תשתית התקשורת, אשר מאפשר את פעולת האינטרנט והחיבור אל האינטרנט, כגון מודמים, מתגים, נתבים ועוד.
כתובות ה־IP מאפשרות למרכיבים שקיבלו אותן לתקשר ביניהם.
פרוטוקול ה־IP פועל באינטרנט על גבי סוגים שונים ומגוונים של חיבורי רשת, ובכללם LAN, WiFi, DSL ועוד.
פרוטוקול ה־IP פועל באינטרנט יחדיו עם פרוטוקול ה־UDP המאפשר העברה מהירה של נתונים (לדוגמה ביישומי הזרמת מדיה), ופרוטוקול ה־TCP המאפשר העברה אמינה של נתונים ברשת (לדוגמה בגלישה בדפי אינטרנט).
פרוטוקולים אלו חברים בחבילת הפרוטוקולים TCP/IP הנחשבת כחבילה הבסיסית של הפרוטוקולים באינטרנט.
יישומים אשר נבנים על־מנת לפעול ברשת האינטרנט למעשה עושים שימוש בחבילת הפרוטוקולים על מנת לתקשר באינטרנט.
בהיותה של הרשת מבוססת פרוטוקול IP, כדי להתחבר לאינטרנט יש ליצור חיבור בפרוטוקול זה בין המכשיר המשתמש והרשת.
חיבור זה נעשה על פי רוב באמצעות ספק שירותי אינטרנט.
ספק שירותי אינטרנט הוא חברה או ארגון מורשה אחר, המשמש מתווך בין המשתמש לשרתים השונים ברשת האינטרנט העולמית.
קיימות למעלה משלוש מיליארד כתובות IP ציבוריות שנמצאות בשימוש, והמספר הולך וגדל.
רוב הכתובות שבשימוש הן בצפון אמריקה ואירופה, אך חלה צמיחה בשימוש והתפוצה גם באסיה.
צורת החיבור הביתית אל ספק שירותי האינטרנט התפתחה רבות במהלך השנים.
בתחילה היה נפוץ החיבור באמצעות מודם אנלוגי (חיבור בחיוג).
מתקנים אלו המירו את המידע הדיגיטלי אותו ייצר המחשב לאותות אנלוגיים, אותם יכלו להעביר על גבי רשת הטלפון הציבורית.
(אשר נועדה להעברת שיחות טלפון) כדי להתחבר לספק, המודם חייג אל מספר גישה שהפעיל הספק, ולאחר שנוצרה "לחיצת היד" של מערכת הטלפון, בוצע תיאום בין המודם במחשב המשתמש למודם שאצל הספק והועברו הנתונים.
מכיוון שמערכת הטלפון לא תוכננה להעברת נתונים, התקשורת בשיטה זו הגיעה בסופו של דבר לתקרה של 56,000 סיביות לשנייה (אפיק שיחה הוא ברוחב פס של 64,000 סיביות לשנייה).
לאחר מכן, הגיעה טכנולוגיית ISDN, שאיפשרה חיבור בקצב 64 קילו־סיביות לשנייה בקו בודד, או 128 קילו־סיביות לשנייה בקו כפול.
טכנולוגיה זו איפשרה גם לבצע שיחות טלפון באיכות קול גבוהה ואף שיחות וידאו, באמצעות מכשירי טלפון המיועדים לה.
כיום ישנן ארצות בהן עדיין משתמשים בטכנולוגיה זו לביצוע שיחות טלפון, אף בין קווי ISDN לקווים אנלוגיים רגילים, אך היא הוחלפה בשתי טכנולוגיות מהירות יותר:
טכנולוגיות מבוססות DSL (כגון ADSL), המאפשרות תקשורת אל ספק האינטרנט בקצב של עד 100 מגה־סיביות לשנייה.
שיטה זו משתמשת גם היא בקווי הטלפון הרגילים, אך במקום לשדר בתדרים המשמשים לדיבור, היא משתמשת בתדרים גבוהים הרבה יותר, מה שמאפשר להשתמש באותו קו גם לדיבור וגם לתקשורת בעת ובעונה אחת, ולקיים חיבור קבוע אל הספק ללא צורך בחיוג.
היא גם חוסכת את הצורך בהמרה של האותות לאות אנלוגי וחזרה לדיגיטלי, כמו במודמים האנלוגיים.
"חיבור בכבלים" הוא אפשרות להשתמש בתשתית הטלוויזיה בכבלים כדי להעביר מידע בצורה דיגיטלית אל ספק האינטרנט, כאשר ספק הטלוויזיה בכבלים משמש מתווך, באופן דומה לרשת הטלפון.
החיבור נעשה באמצעות התקן דוקסיס.
ישנן ארצות בהן ספק הטלוויזיה גם מספק בעצמו את החיבור לאינטרנט, ומשמש למעשה גם כספק אינטרנט.
בישראל נקבע שספק הכבלים, חברת "HOT", יספק רק את התשתית.
בשנים האחרונות החלה להיפרס תשתית סיבים אופטיים, המאפשרת חיבור במהירויות המגיעות עד 1,000 מגה-סיביות לשנייה, המאפשרת שירותים מתקדמים כגון שרותי טלוויזיה על גבי האינטרנט ועוד.
חברות גדולות וארגונים אחרים, כמו מוסדות אקדמיים, הצורכים רוחב פס גבוה במיוחד, מתחברים באמצעות קווי תקשורת מהירים, אך לרוב דרך ספק אינטרנט.
קווי תקשורת אלה מספקים קצבי העברה גבוהים באמצעות תשתיות תקשורת כגון קווי נל"ן, תקשורת לוויינית וטכנולוגיות אחרות.
בתחילתו היה האינטרנט מיזם של משרד ההגנה האמריקאי.
אולם, בעקבות לחץ בינלאומי בתחילת שנות ה־90 נאלצה ארצות הברית להודיע על ויתור על שליטתה באינטרנט.
למרות זאת נסוגה ארצות הברית מהכרזה זאת ביולי 2005 תוך הודעה שנסיגה זו קשורה למלחמה בטרור הבינלאומי (טענה שנדחתה על ידי מרבית הממשלות ועל ידי ארגונים בעולם האינטרנט).
נסיגה זו הביאה ליוזמה להפקיע את האינטרנט מרשותה של ארצות הברית על ידי הקמת שרתי שורש נוספים (כיום 13 מ־15 שרתי העל באינטרנט נמצאים בארצות הברית).
כיום האינטרנט מנוהל בעיקר על ידי שורה של גופים בינלאומיים שמורכבים מנציגים מכל העולם בהם אנשי אקדמיה, ממשל, מסחר ואזרחים פרטיים.
הבולטים שבהם הם ICANN, שאחראי על הקצאת השמות והכתובות, איגוד האינטרנט העולמי, שמרכז את התיאום הבינלאומי ו־IETF, שהוא הגוף הטכני שקובע את התקנים באינטרנט.
בין גופים אלו יש מערכת כפיפויות מורכבת.
במרץ 2004 הועלתה יוזמה להפקיע את השליטה מגופים אלו בשל חוסר יעילות שגילו, במיוחד ICANN, ולהעביר את השליטה לאו"ם.
במשך שנים הרשת נוהלה באופן נייטרלי - הגוף המנהל רק מסדיר את הנושאים הטכניים ואילו כל אחד יכול להתחבר לרשת ולפרסם בה תכנים כפי העולה על רוחו.
למרות זאת, יכולה כל מדינה לנטר ולהגביל את תעבורת האינטרנט בשטחה כפי רצונה.
כמו כן, כל מדינה יכולה להחיל את חוקיה על גופים ובודדים הפועלים באינטרנט מתוך שטחה.
יש מדינות כגון סין, סוריה ואיראן המנצלות יכולות אלו כדי להגביל את הגישה של אזרחיהם לרשת.
למרות זאת, הן אינן יכולות להגביל שרתים או משתמשים במדינות אחרות.
מבנה זה מאפשר גם ניצול לרעה כדוגמת השימוש שעושים שולחי דואר הזבל באינטרנט.
בשנים האחרונות התפתח ויכוח על אופייה הנייטרלי של הרשת, כאשר החברות המספקות את התשתית תובעות לעצמן זכויות יתר, ומעוניינות לגבות כסף מהאתרים הרווחיים, וזאת בטענה שהן מסבסדות את רווחיהן של חברות אלה.
בישראל מוסדרת הפעילות באינטרנט על ידי איגוד האינטרנט הישראלי.
עם התפתחות הגלובליזציה, והדרישה לקישוריות, נעשים ניסיונות שונים להנגשת האינטרנט בכל נקודה על פני כדור הארץ.
התפתחות והוזלת תחום הלוויינות הופכים תהליך זה לאפשרי.
בין הלוויינים שנועדו לספק פריסת עולמית (או כמעט) ניתן לציין את:
עמוס 17 ששוגר בתאריך 7.8.2019, יספק כיסוי שירותי תקשורת מתקדמים כולל הדור החמישי של הסלולר ואינטרנט עבור יבשת אפריקה, המזרח התיכון, וחלקים מאירופה ואסיה.
מערכי לוויינים מהווים רשת של עשרות עד אלפי לוויינים, ויוצרים יחד קישוריות אינטרנט לכל נקודה בעולם, ללא הפסקה.
המונח "אינטרנט" (באנגלית, internet) הוא קיצור של המונח "Interconnected Networks", המתאר קבוצה של רשתות מחשבים המחוברות ביניהן.
השם המיודע האינטרנט (באנגלית the Internet) מציין את המערכת הגלובלית של רשתות מחשבים הפתוחות גם לשימוש ציבורי, שנבנתה החל מסוף המאה ה־20 ומוכרת בציבור הרחב, בה דן ערך זה.
האקדמיה ללשון העברית קבעה את המילה מִרְשֶתֶת (או "רשת תקשורת גלובלית") כתרגום לעברית של המונח הכללי אינטרנט, זאת בעקבות הצעתו של ההיסטוריון ניר מן ב־1998. על פי מן "המילה 'מִרְשֶתֶת' (על משקל 'מרפסת'; 'מרצפת') מגלמת בחובה את המונח 'רשת' ומשמרת את השורש שת"ת ממנו נגזרת המילה 'תשתית'".
המילה מרשתת חדרה לשימוש חלקי גם לציון האינטרנט, בעיקר בפי קריינים בתקשורת המדוברת.
עם זאת, השימוש ב"אינטרנט" מקובל ונפוץ הרבה יותר.
נהוג להתייחס לאינטרנט כזכר, אם כי יש שמתייחסים אליו גם כנקבה, בעיקר בשל העובדה שהוא רשת (ורשת היא נקבה); אך בכל המקרים - ביחיד בלבד.
קיימות גם רשתות אינטרנט נוספות, שאינן גלובליות, כגון אינטראנט (בעברית: מרשתת פנים) של ארגונים שונים.
אינטרנט אקספלורר הוא דפדפן אינטרנט שפותח על ידי חברת מיקרוסופט ושווק כחלק ממערכת ההפעלה Windows.
מקורו של IE במוזאיק, דפדפן לא-מסחרי, שרישוי הקוד שלו לשימוש מסחרי נרכש על ידי חברת Spyglass.
בשנת 1995, קנתה מיקרוסופט את רישוי הקוד לשימוש מסחרי של מוזאיק בחוזה לפיו תשלם לחברת Spyglass עמלה ותחלוק עמה את רווחיה משיווק הדפדפן.
IE3 היה הדפדפן הראשון בסדרה זו, ובו תמיכה ב-CSS.
השיפורים שנעשו בו היו מרחיקי לכת, ואפשרו לו להתחרות אל מול נטסקייפ (Netscape).
באותם ימים, ניסו מיקרוסופט ונטסקייפ לקבוע תקנים דה פקטו, לפני שהוקם ה-W3C וקבע תקנים רשמיים.
IE לא היה דפדפן נפוץ במיוחד עד לגרסה 4, ששוחררה באוקטובר 1997 ושולבה במהדורת OSR2.5 של חלונות 95, ומאוחר יותר כחלק מובנה ממערכת ההפעלה חלונות 98, שילוב שזכה לביקורות רבות.
גרסה 5, ששוחרה בספטמבר 1998, הביאה איתה שיפורים רבים, וביניהם תמיכה בטקסט דו-כיווני, XML ו-XSL.
ב-1996 יצאה לראשונה גרסה של התוכנה למחשבי מקינטוש.
בין השנים 1997 ל-2003, במסגרת הסכם בין מיקרוסופט לאפל, היה אינטרנט אקספלורר דפדפן ברירת המחדל במערכות הפעלה של מקינטוש.
ב-2003 הוציאה אפל את דפדפן Safari כדפדפן ברירת המחדל במחשבי מקינטוש, אז הוציאה מיקרוסופט את הגרסה האחרונה של אינטרנט אקספלורר למקינטוש.
גרסה 6 יצאה באוקטובר 2001, יחד עם מערכת ההפעלה Windows XP.
גרסה זו עודכנה עדכון עיקרי גדול במסגרת SP2 ל-Windows XP.
גרסה 7 יצאה באוקטובר 2006. הגרסה כוללת שיפורים ביכולות האבטחה, הוספת גלישה בטאבים, קורא RSS ושיפור במנוע הרינדור של הדפדפן.
הגרסה זמינה בשתי מהדורות: הראשונה, מיועדת ל-Windows Vista.
השנייה, מיועדת ל-XP, ומכילה שיפורים בדפדפן (הוספת יכולות) ושיפורים בתחום האבטחה.
גרסה 8 הסופית יצאה ב-19 במרץ 2009. בין החידושים בגרסה זו נמנים אפשרויות חיפוש נוספות, אבטחה מוגברת, מאיצי גלישה, שינויים בשורת הכתובת ובהשלמה האוטומטית, הפרדת לשוניות על ידי צבעים שונים ושחזור לשוניות.
גרסה 8 תומכת בכ-25 שפות, לרבות עברית.
גרסה 9 יצאה ב-14 במרץ 2011. השינויים העיקריים בגרסה זו לעומת הגרסאות הקודמות הם במהירות הגלישה ובכך שהיא הגרסה הראשונה אשר אינה זמינה לשימוש ב-Windows XP אלא ב-Windows Vista SP2 וב-Windows 7 בלבד.
גרסה 10 הושקה ב-26 באוקטובר 2012 למערכת ההפעלה Windows 8 ו-Windows Server 2012 בלבד.
ב-26 בפברואר 2013 נוספה תמיכה גם ל-Windows 7. בגרסה זו שופרה התמיכה בתקני האינטרנט החדשניים, כולל תמיכה בגרדיאנטים (מעברי צבע) של CSS3.
מיקרוסופט אדג', שנחשף לראשונה בכנס מפתחים שנערך באפריל 2015, החליף את אינטרנט אקספלורר כדפדפן ברירת המחדל ב- Windows 10.
על פי מיקרוסופט, הופסק פיתוח תכונות חדשות לאינטרנט אקספלורר, אך תימשך התמיכה בו בגרסאות Windows הכוללות אותו.
באוגוסט 2020 הודיעה מיקרוסופט כי החל מ-17 באוגוסט 2021 תפסיק סביבת העבודה של מיקרוסופט 365 לתמוך בדפדפן.
ב-19 במאי 2021 מיקרוסופט הכריזה על הסרת הדפדפן לחלוטין מכל גרסאות חלונות 10 ביוני 2022.
אינטרנט אקספלורר משולב באופן קבוע במערכת ההפעלה Windows.
בעבר הוא שווק בחינם גם עבור Mac OS X וסולאריס, אך גרסאות אלה אינן מתוחזקות יותר.
IE מופיע כדפדפן ברירת המחדל במערכות Windows של מיקרוסופט החל מגרסת Windows 98 ועד Windows 7.
מכיוון ש-IE מהווה חלק ממערכת ההפעלה, הוא עושה שימוש בכלי הנגישות אותם מספקת מערכת Windows.
IE כולל ממשק לגישת FTP, הדומה במבנהו ובצורת השימוש בו ל-Windows Explorer.
עם זאת, כחלק מההרחקה של גרסה ה-7 ממערכת ההפעלה, הופשט מאוד ממשק ה-FTP, כשהמשתמש מופנה לפקודה באפשרויות התוכנה שטוענת את ה-FTP ישירות ב-Windows Explorer.
היכולת לחסום חלונות קופצים (חלונות הנפתחים בניגוד לרצונו של המשתמש באמצעות JavaScript) הוכללה לראשונה בגרסה 6, SP2. עדיין, אתרים רבים מצאו דרכי עקיפה למנוע החסימה של הגרסה הזו.
עם גרסה ה-7 שודרג החוסם לסכל גם את הפתחים הללו ונוספה תמיכה בכרטיסיות.
מערכת האבטחה של IE מבוססת על חלוקת אתרי האינטרנט לקבוצות על בסיס תנאים מסוימים.
השיטה מאפשרת מניעה של שימוש במגוון רחב של אפשרויות באתרים מסוג מסוים, אך גם הגבלת אפשרויות ספציפיות.
עדכוני האבטחה באינטרנט אקספלורר 7 שרץ תחת ויסטה, כוללות אפשרות להרצה מבודדת של הדפדפן על כל תכניו, כך שלא הדפדפן ולא האתרים שמוצגים בו יכולים לגשת ולפגוע במערכת ההפעלה או במחשב, וכך מצטמצמת אפשרות הפגיעה במחשבו של המשתמש ללא אישורו.
בגרסת IE7 ל-Windows XP ישנם שיפורים גם בטיפול ובעבודה עם ActiveX, רמת אבטחה גבוהה יותר שמיועדת להגן על המערכת ולמנוע הרצה בלתי מורשית של מזיקים.
עדכוני אבטחה ותיקונים לקוד מתפרסמים אחת לתקופה באתר Windows Update.
מאוקטובר 2006, העדכונים זמינים רק למערכות Windows XP ומעלה.
אינטרנט אקספלורר 9 תומך כמעט לגמרי ב-HTML 4.01, CSS 2, XML 1.0, ו-DOM רמה 1, עם פערי מימוש מינוריים.
בנוסף, תומך באופן חלקי בלבד ב-CSS 3, HTML 5 ו-DOM רמה 2.
IE זוכה לכמות גבוהה של ביקורת, הנוגעת לרוב ברמת האבטחה: חלק נרחב מהסכנות הקיימות באינטרנט (ובהן דואר זבל, וירוסים, Spyware ו-Adware) עושות שימוש, לפחות באופן חלקי, בפרצות האבטחה הרבות הקיימות ב-IE.
משתמשים ובוני אתרים רבים טוענים כי חברת מיקרוסופט לא עושה די על מנת לתקן את פרצות האבטחה בדפדפן בפרק זמן סביר.
ישנן מספר חברות המנהלות בסיסי נתונים ובהם רישום פרצות האבטחה ב-IE שטרם פורסם עבורן תיקון.
רבים קיוו כי IE 7 ישפר את תדמית הדפדפן בשל היותו מאובטח יותר, אך לא כך היה הדבר - בדפדפן חורי אבטחה רבים, והוא לא מצליח לענות על דרישות השוק בצורה מלאה.
ביקורות אחרות, שמקורן בעיקר בבוני ומפתחי אתרים ותוכנות המבוססות על עיצוב אינטרנט, נוגעות לחוסר התמיכה של IE בסטנדרטים.
IE תומך ברמה מסוימת במספר טכנולוגיות תקניות, אך הוא סובל מחוסר התאמה מלאה, ובכך גורם לעלייה במספר המפתחים המתלוננים.
גידול זה הוא אחד הגורמים לירידת נתח השוק של IE ולעלייתם של דפדפנים אחרים, המספקים תמיכה טובה יותר בתקנים (מוזילה פיירפוקס, למשל).
IE יצר מגוון רחב של הרחבות לתקנים, ביניהם HTML, CSS ו-DOM.
כתוצאה מכך, דפים רבים שפותחו בהתאמה לאקספלורר, נצפו כראוי אך ורק בו.
על אף שגם הדפדפן Netscape Navigator היה אחראי ליצירתן של הרחבות בלתי תקניות רבות, מבקריה של חברת מיקרוסופט רואים בכך מקרה נוסף של EEE (embrace, extend and extinguish), שיטה שבאמצעותה מיקרוסופט מסלקת מתחרים מן השוק בכך שהיא מאלצת אותם לעשות שימוש בטכנולוגיות שפיתחה מיקרוסופט עצמה.
קיימים בשוק דפדפנים שמתבססים על מנוע התצוגה של אינטרנט אקספלורר, כגון מקסתון.
אינטרנט אקספלורר היה הדפדפן הנפוץ ביותר באינטרנט החל מ-1999, שיא אחוז השימוש בו היה כ-95% ב-2002 ו-2003, אם כי החל משנת 2004 צונח באופן עקבי נתח השוק שלו לטובת דפדפנים אחרים.
נכון לינואר 2019, אחוז השימוש בדפדפן מוערך בכ-2.7%, כאשר המתחרה העיקרי שלו, גוגל כרום הוא הדפדפן הנפוץ ביותר, עם נתח שוק המוערך בכ-60%.
הסיבה לכך שלא ניתן להסיר את IE במערכות הפעלה ישנות (Windows Vista ומטה) היא שהוא נמצא ב-Ring 0 שבה שוכנת גם הליבה של מערכת Windows.
במערכת ההפעלה Windows 7 ישנה אפשרות להסרת IE בעקבות תלונות שנתקבלו באיחוד האירופי.
האפשרות להסיר את IE ממערכת Windows הועלתה לראשונה כשהתגבר משבר האמון בדפדפן.
מבקרי הדפדפן טענו שיש לאפשר למשתמש לממש את זכותו להסיר את IE כמו כל תוכנת מחשב אחרת.
אחד מטיעוניה של חברת מיקרוסופט במהלך משפט שנערך בנידון היה שהסרת IE ממערכת Windows עשוי לפגום ביציבות המערכת, ושהסרת הדפדפן לא תאפשר שימוש ב-Windows Update, ובכך תשאיר את המשתמש ללא עדכוני אבטחה קריטיים למערכת ההפעלה.
עם זאת, הוכח שהסרת IE ממערכת Windows 98 לא פוגעת כלל בתפקוד מערכת ההפעלה.
עורך הבדיקה יצר תוכנה המסירה את הדפדפן, הידועה בשם 98lite/XPLite.
מיקרוסופט טוענת כי התוכנה לא הסירה את כל הקבצים השייכים ל-IE, והשאירה קובצי DLL רבים מאחור.
אינטרלינגואה (או אינטרלינגווה, אינטרלינגוה; Interlingua) היא שפה מתוכננת המבוססת על השפות המערב-אירופיות העיקריות, אשר נועדה לשמש כשפת עזר בינלאומית.
אינטרלינגואה, שפורסמה לראשונה בשנת 1951, היא השפה המתוכננת המדוברת ביותר אחרי אספרנטו.
תקופה מוסימת היא נוצלה כשפת פיבוט בכנסים.
לשם בניית הדקדוק ואוצר המילים של אינטרלינגואה נבחרו מספר "שפות בקרה" שהן: אנגלית, צרפתית, איטלקית, ספרדית ופורטוגזית (כאשר שתי האחרונות נחשבות כיחידה אחת), בנוסף לשתי שפות אפשריות נוספות - גרמנית ורוסית.
אוצר המילים של אינטרלינגואה נבנה על סמך בדיקת אוצר המילים של כל אחת משפות הבקרה: אם מילה הופיעה בשלוש מתוך ארבע שפות הבקרה, היא נכנסה לאוצר המילים של אינטרלינגואה; אם מילה הופיעה רק בשתי שפות בקרה, אך גם בגרמנית או ברוסית, גם היא נכנסה לאוצר המילים של השפה החדשה.
הדקדוק של אינטרלינגואה נבנה כך שאם כלל דקדוקי כלשהו היה חסר באחת משפות הבקרה, כלל זה לא נכנס לדקדוק השפה החדשה.
התוצאה הייתה דקדוק פשוט הדומה לדקדוק האנגלי, משום שהדקדוק האנגלי נחשב מכמה בחינות כפשוט יותר מהדקדוק של שפות הבקרה האחרות.
אינטרטקסטואליות היא מונח מביקורת התרבות ותורת הספרות המתאר שיח או אזכור המתרחשים בין טקסטים שונים או מערכות סימנים שונות.
מגישה בסיסית זו נובעות שתי משמעויות עיקריות למונח זה, שהשוני ביניהן הוא בטיב מערכת הסימנים הנרמזת.
המונח אינטרטקסטואליות נטבע על ידי ז'וליה קריסטבה בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, כדי לתאר טקסטים כמערכת סימנים, שלעולם איננה "סגורה" ו"הרמטית", אלא מתייחסת (מרפררת) למערכות סימנים אחרות.
טקסטים ספרותיים, למשל, אינם מתייחסים רק למערכת סימנים לשונית, לשפה, אלא גם לסוגי מערכות סימנים נוספות: תמרורים, פרסומות ואף צבע הבגדים.
מנקודת מבט סמיוטית התרבות האנושית כולה בנויה ממערכות סימנים מסוגים שונים, ולפיכך כל טקסט חייב בהכרח לקיים יחסים אינטרטקסטואליים בינו לבין כמה ממערכות סימנים אלה.
טענתה של קריסטבה מעלה שאלות לגבי אופי הטקסט הספרותי.
אם כל טקסט תמיד מרפרר גם לטקסטים אחרים, אז הוא אינו "סגור" ומהווה עולם לעצמו, אלא תלוי תמיד במערכות סימנים נוספות, שהן תלויות במערכות סימנים אחרות.
כל טקסט, לפיכך, הוא אסופה של "ציטוטים".
יותר מכך, עליו להיות מורכב מציטוטים כדי שיוכל להתקיים ולהיות מובן.
טקסט שאינו "מצטט" מערכות סימנים מחוצה לו הוא טקסט בלתי קריא, מאחר שהטקסט אינו משתמש במערכות סימנים המשותפות לו ולקורא.
על פי קריסטבה גם נפש הכותב היא מערכת סימנים מסוג מסוים.
הכותב מכניס תמיד לטקסט את עצמו, מחשבותיו וחוויותיו, ובכך הוא משמש כטקסט נוסף אליו היצירה מתייחסת.
אידאולוגיות פוליטיות והנחות יסוד לגבי המציאות משתקפות בטקסט אף הן, ומכאן שניתן לקרוא טקסטים מנקודת מוצא פוליטית, ולבחון כיצד הם משמשים ככלי אידאולוגי, בין אם הכותב התכוון לכך ובין אם לא.
למושג אינטרטקסטואליות יש, אם כן, חשיבות רבה בכל המהלך הפוסט-מודרני והנאו-מרקסיסטי, ובדגש שזרמים הגותיים אלו שמים על היסוד הפוליטי שבתרבות, ועל האופן בו אידאולוגיות מסוות עצמן מבעד לתוצרי תרבות מסוימים.
אינטרון הוא רצף נוקלאוטידים ב-DNA המהווה חלק מגן ואשר אינו מקודד לחלבון.
שאר חלקי הגן אשר מקודדים לייצור חלבון קרויים אקסונים.
אינטרונים קיימים בתאים איקריוטיים כמעט באופן בלעדי; אינטרונים מועטים מאוד התגלו בחיידקים ובבקטריופאג'ים.
שיעור האינטרונים בגנים משתנה רבות ממין למין.
ברוב היצורים המפותחים מהווים האינטרונים את רוב הגנום.
הגנים בשמרים (האיקריוטיים הפשוטים ביותר) כמעט ולא מכילים אינטרונים.
96% מהגנים של שמר האפייה אינם מכילים אינטרונים; שאר הגנים מכילים לא יותר משלושה אינטרונים.
בזבוב הפירות מכילים כ-83% מהגנים אינטרונים, ובבעלי חיים אחרים—94%.
ככל שהיצור מפותח יותר כן עולה המספר הממוצע של אינטרונים בכל גן.
בבעלי חיים כמחצית מהגנים מכילים למעלה מעשרה אינטרונים.
האינטרונים ביצורים מפותחים בדרך כלל ארוכים בהרבה מהאקסונים, והם מהווים את רוב אורכו של הגן (אשר ארוך בממוצע פי 5 מאורכו של ה-mRNA המתורגם לבסוף לחלבון).
האינטרונים נמצאים בתוך הגנים, ולפיכך אין לבלבלם עם רצפי DNA שתפקידם אינו ידוע ושנמצאים מחוץ לגנים.
אינטרונים מופיעים אך ורק בתוך הגן ולא בקצותיו; בקצות הגן נמצאים תמיד אקסונים.
לאחר תהליך השעתוק, בו נבנה גדיל mRNA לפי תבנית ה-DNA, נחתכים האינטרונים מה-mRNA בתהליך הקרוי שחבור.
לפיכך, האינטרונים אינם זוכים לצאת מגרעין התא אל הריבוזומים ולהיות מתורגמים לחומצות אמינו, אבני הבניין של החלבונים.
גדיל mRNA שטרם עבר שחבור נקרא pre-mRNA או hnRNA.
תפקידם של האינטרונים, או הגורמים לקיומם, עדיין לוט בערפל.
האינטרונים תורמים למגוון הרב של החלבונים, שכן הם מאפשרים סידור מוֹדוּלרי של האקסונים בצירופים שונים; כל אקסון יכול לפיכך לקודד למקטע אשר ישמש בחלבונים שונים.
תופעה זו נקראת שחבור חליפי.
כמו כן הועלתה הסברה שהאינטרונים הם שרידים אבולוציוניים של קטעים שבעבר הרחוק אכן תורגמו לחומצות אמינו, אך התנוונו במרוצת הדורות.
לעומת זאת, תאוריות אחרות גורסות כי האינטרונים מהווים "שומרי מקום" לגנים חדשים שייווצרו במהלך האבולוציה, שיהיו בעצם שילוב של גנים שכבר קיימים.
העובדה שחלק מהגנים האנושיים הם אכן שילוב של מספר גנים קיימים מחזקת את טענה זו.
מן האינטרונים נוצרים כנראה MicroRNA.
בין גנים המשתייכים למשפחה מסוימת קיימת בדרך כלל זהות רבה באקסונים, זאת לעומת שוני באינטרונים.
היות שהאקסונים מקודדים לחלבונים, הרי שקיים "צורך" אבולוציוני לשמר את רצף הנוקלאוטידים ככל שניתן; באינטרונים לא קיים צורך זה והם לפיכך מועדים יותר לשינוי.
הדבר נכון גם לגבי גנים הומולוגיים ביצורים שונים; בדרך כלל קיימת זהות רבה באקסונים של גנים אלו, זאת לעומת אינטרונים שונים לחלוטין.
מוטציות באינטרונים אינן משפיעות באופן ישיר על מבנה החלבון שמיוצר מהגן, כיוון שהאינטרונים, כאמור, אינם מתורגמים לחלבון.
למרות זאת, מוטציות באינטרונים עשויות לשבש את סינתזת החלבון, זאת באמצעות שיבוש תהליך שחבור האקסונים.
מוטציות המשבשות את השחבור הן בדרך כלל מוטציות בהן מוחלף נוקלאוטיד בודד באזור הגבול בין האינטרון והאקסון.
המוטציה עשויה לגרום לאחד האקסונים להישמט מה-mRNA הסופי; לאינטרון להיות כלול ב-mRNA; או לגרום לשחבור להתרחש במקום שונה.
התוצאה השכיחה ביותר של מוטציה באינטרונים היא הכנסת קודון סיום וכתוצאה מכך סינתזה של חלבון מקוצר ובלתי-פעיל.
כ-15% מהמוטציות הנקודתיות אשר גורמות למחלות באדם נגרמות כתוצאה משיבושים בתהליך השחבור.
בקרב חוקרי האבולוציה המולקולרית כיום קיימות שתי אסכולות עיקריות לגבי המקור האבולוציוני של האינטרונים.
אסכולה אחת הקרויה "Intron early" גורסת כי האינטרונים התפתחו באבולוציה לפני הפיצול לתאים איקריוטיים ופרוקריוטיים ו"אבדו" במהלך האבולוציה של הפרוקריוטיים.
אסכולה שנייה, "Intron late", טוענת מנגד שהאינטרונים התפתחו אחרי הפיצול המדובר.
אף שמדענים רבים מצביעים על עדויות מסוימות לכל אחת מן הגישות, טרם הוברר מי מהאסכולות צודקת.
אינטרלוקין (Interleukin) הוא שמם של כמה חלבונים המשתייכים לקבוצת הציטוקינים.
לאינטרלוקינים שלל תפקידים חשובים במערכת החיסון.
האינטרלוקינים מופרשים על ידי תאי דם לבנים (לויקוציטים) ואף נקלטים על ידי תאי דם לבנים; מכאן שמם (אינטר, "תוך" + לויקוציטים).
אופן פעולתם של חלבוני איתות אלו מוגדר כפראקריני (כלומר, הם מופרשים מתאים מסוימים ומשפיעים על תאי הסביבה הקרובה) ולעיתים אוטוקריני (מופרשים מתאים מסוימים ומשפיעים על אותם תאים עצמם).
קיימים 35 אינטרלוקינים; הם מסומנים IL-1 עד IL-35. השפעתם של האינטרלוקינים על תאי המטרה היא בשלושה תחומים עיקריים:
תאים הקולטים אינטרלוקינים נכנסים לקצב מואץ של מחזור התא, מתחלקים במהירות רבה יותר ומתרבים.
אינטרלוקינים מכוונים תאים של מערכת החיסון אל יעדם.
לעיתים הם מגבירים את יכולת ההיצמדות (הידבקות) של תאי הדם הלבנים אל תאי אפיתל, אל דפנות כלי הדם או אל הרקמות.
דיכוי תאים של מערכת החיסון.
לאחר שרוב הפתוגנים חוסלו מביאים אינטרלוקינים אלו לדעיכת התגובה החיסונית.
IL-1 מופרש על ידי מקרופאג'ים, מונוציטים ותאים דנדריטיים.
הוא מגביר את יכולת ההיצמדות של תאי דם לבנים הקולטים אותו, ובכך מסייע להם להגיע למקום הזיהום, להישאר בו ולהילחם בפתוגנים.
בנוסף, משפיע IL-1 על ההיפותלמוס וגורם בכך להעלאת חום הגוף, דבר המסייע למערכת החיסון להילחם בזיהום.
שתי השפעות אלו מהוות חלק ניכר מסדרת התסמינים המכונה דלקת.
IL-2 מופרש על ידי תאי T וגם נקלט על-ידם, לעיתים על ידי אותם התאים שהפרישו אותו.
IL-2 מעודד התרבות של תאי T, וחשיבותו בהתנעת התגובה החיסונית הלומדת רבה.
IL-3 נקלט על ידי תאי Mast ובאזופילים וגורם להפעלתם.
IL-4 מופרש על ידי תאי T ותאי פיטום ונקלט על ידי תאי B, להם הוא גורם להתחיל לייצר ולהפריש נוגדנים מסוג IgE, האחראיים להתנעת תגובות אלרגיות ולתקיפת תולעים שפלשו לגוף.
IL-5 מופרש על ידי תאי T ותאי פיטום, נקלט על ידי אאוזינופילים (תאי דם לבנים הנלחמים בעיקר בתולעים שפלשו לגוף) וגורם להפעלתם.
IL-6 מופרש על ידי מקרופאג'ים.
מסוגל לחצות את מחסום הדם מוח, ולהשפיע על ההיפותלמוס להעלות את חום הגוף.
מעודד יצירת נויטרופילים במח העצם ותומך בגדילה של תאי B.
IL-7 מופרש בתאי סטרומה, ושם הוא עושה רגולציה של תהליכי התמיינות של לימפוציטים.
מעורב בARDS ובמחלות חסימתיות של הריאה.
IL-9 מופרש על ידי לימפוציטים, מעודד מגוון רחב של תאים במערכת החיסון להתרבות ולא לעבור אפופטוזה (התאבדות עצמית של התא).
IL-10 מעכב את התגובה החיסונית.
מיועד לבלום את התגובה האוטואימונית.
IL-11 מעודד התרבות של תאי גזע במח העצם (המטופואזיס) ויצירת תאי אב של מגה קריוציטים.
מעורר את המנגנון שבו תאי T גורמים לתאי B להפריש נוגדנים.
IL-12 מופרש על ידי תאים דנדריטיים ומקרופאג'ים ונקלט על ידי תאי T.
אינטרלוקין זה גורם לתאי ה-T להתמיין ספציפית לתאי T מסייעים מסוג 1 (TH1), אשר מפרישים אינטרפרון ותורמים בכך להפעלת מקרופאג'ים.
מקרופאג'ים מופעלים מסוגלים לעכל ולהשמיד נגיפים וחיידקים שבלעו.
זוהי דוגמה טובה לאופן שבו תאי מערכת החיסון משפיעים האחד על השני בצורה מעגלית לעיתים קרובות.
אינטרנט2 היא רשת מחשבים ללא מטרת רווח, שהוקמה על ידי 207 אוניברסיטאות מארצות הברית, ושותפים בתחום התקשורת כגון סאן מיקרוסיסטמס, אינטל, AT&T, וסיסקו מערכות.
מטרת הרשת היא שדרוג יישומי רשת קיימים ופיתוח יישומי רשת מתקדמים - בעיקר להעברת נתונים במהירויות גבוהות.
חלק מהטכנולוגיות שפותחו הן IPv6 ו-Multicast לרשתות IP.
אינטרמצו עם אריק הייתה תוכנית טלוויזיה שבועית בנושאי מוזיקה בטלוויזיה החינוכית הישראלית, בהנחיית המנצח והפסנתרן אריה ורדי אשר גם כתב את תסריטי התוכניות.
זוהי הסדרה החמישית של הטלוויזיה החינוכית עם אריה ורדי.
קדמו לה: "כיתת אמן", "פרקי בארוק", "שיחות מן המקלדת", "שיחה בעשר אצבעות" ו"צלילים מן ההיכל".
אלה סדרות הטלוויזיה היחידות של מוזיקה קלאסית שנעשו עד כה בהפקה מקורית בישראל.
התוכניות צולמו באולפני הטלוויזיה החינוכית הישראלית ברמת אביב.
כל פרק בסדרה עוסק בנושא מוזיקלי אחד, ומתארחים בו הרכבים מוזיקליים או אמנים ישראלים ובינלאומיים בתחומי ההלחנה, הנגינה, השירה והמחול, ביניהם צעירים ואלמונים, ואחרים ותיקים ומפורסמים, המבצעים באולפן יצירות הקשורות לנושא הפרק.
כמו כן משולבים בתוכנית קטעי ארכיון מתוך קונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ומקונצרטים ואירועי מוזיקה מגוונים בארץ ובעולם.
אות הפתיחה הנוכחי, קטע מתוך אינטרמצו אופ' 117 מס' 2 של ברהמס, מנוגן על ידי אריה ורדי עצמו.
בעבר שימשו בתפקיד זה קטע מתוך "קרנבל" של רוברט שומאן וקטע מהפרק השלישי של סונטת הסערה של בטהובן.
הסדרה שודרה החל משנת 2003, בימי שישי ב-16:00 (במסגרת שידורי החינוכית בערוץ הראשון), ושידור נוסף ביום חמישי ב-20:00 בערוץ 23.
ב-29 באוקטובר 2006 חגגה הסדרה את פרק ה-100 במסיבה שנערכה באולם קלרמונט בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, בנוכחות שרת החינוך, חברת הכנסת הפרופסור יולי תמיר.
במאי, עורך הסדרה ומעצב דמותה הטלוויזיונית מראשיתה ובמשך כ-350 תוכניות היה ז'קי ברקן, אשר עבד עם אריה ורדי בשיתוף פעולה מלא, גם בסדרות המוזיקה הקודמות, עד יומו האחרון ביוני 2014. מפיק אינטרמצו, מוסטפא אבו ראס, המשיך את דרכו כבמאי ומפיק הסדרה.
הפקת התוכנית הופסקה עם סגירת הטלוויזיה החינוכית באוגוסט 2018. אחת התוכניות האחרונות שצולמו הייתה ריאיון בן שעה עם דניאל בארנבוים, שצולם באקדמיית ברנבוים-סעיד בברלין.
התוכנית אירחה במשך השנים שמות בינלאומיים רבים, ובהם ניתן למנות בין השאר את קורט מאזור, זובין מהטה, מאריי פרחיה, יפים ברונפמן, אנדראש שיף, ג'סי נורמן ואחרים.
מבין המקומיים ניתן למנות את פנינה זלצמן, אנדרה היידו, מנדי רודן, אבנר בירון, קרן הדר ועוד.
אינטרובאנג הוא סימן פיסוק לא רשמי הנוצר משילוב של סימן שאלה וסימן קריאה: ‽, כקיצור לסימן התמיהה ?!.
שימוש בסימן זה בא להעיד על תמיהה, דהיינו הסימן מעיד על כך שהשאלה היא שאלה רטורית, לדוגמה:
את רגלים רצת וילאוך, ואיך תתחרה את הסוסים‽
האינטרובאנג הומצא על ידי האמריקאי מרטין ספקטר בשנת 1962 כגימיק פרסומי, במטרה להמציא סימן אחד המביע תמיהה.
ספקטר אף הציע את שם הסימן – אינטרובאנג מלטינית: interrogatio – "שאלה רטורית", כאשר "באנג" הוא כינוי בענף העריכה לסימן קריאה.
בשנת 1966 המציא ריצ'רד איסבל את הגופן "אמריקנה" וכלל בו את סימן התמיהה.
בהמשך הפך הסימן מקובל במכונות הכתיבה מדגם רמינגטון, מאחר שהסימן הפך נפוץ יותר ויותר.
בשנות ה-80 דעך השימוש בסימון והוא אינו מצוי בגופנים רבים.
במוזיקה, אינטרמצו (מאיטלקית: Intermezzo, צורת רבים – Intermezzi, אינטרמצי) היא יצירה קצרה שמקומה בין יצירות אחרות, בדרך כלל ארוכות יותר.
בהיסטוריה המוזיקלית היו שימושים שונים למושג, המתחלקים בין שתי קטגוריות עיקריות: אינטרמצו אופראי ואינטרמצו כלי.
מקור המונח בהלחם המילים "INTER" בתוך או בין ו "MEZZO" אמצע, ומשמעותו המילולית מנת-ביניים.
אינטרמצי משמשים להרכבת תוכניות בשל גמישות הזמנים שהם מאפשרים ביחס ליצירות ארוכות, ולכן גם שכיחים בתור הדרנים.
האינטרמצו במאה ה-18 היה הפסקה קומית מוזיקלית, שהוכנסה בין מערכות או תמונות של אופרה.
אלה יכלו להיות יצירות משמעותיות ומושלמות בזכות עצמן, אם כי קצרות מהאופרה שהכילה אותם.
לרוב הן סיפקו שחרור קומי וניגוד דרמטי לאווירה של האופרה הכוללת, ולעיתים קרובות השתמשו באחד מגיבורי האופרה או מהקומדיה דל ארטה.
בכמה מקרים יצירות האינטרמצו התפשטו מהר יותר מיצירות האופרה עצמן: הזמרים היו מפורסמים, האפקטים הקומיים משכו קהל, ויצירות האינטרמצו היו קלות יחסית להעמדה.
בשנות ה-30 של המאה ה-18 הסגנון פשט באירופה, ובכמה ערים – למשל במוסקבה – היו ביקורים והופעות של קבוצות באינטרמצו שנים לפני שראו הופעת אופרה ראשונה.
האינטרמצו היה ההשפעה היחידה החשובה ביותר בפריז באמצע המאה ה-18, ועזרה ליצירת הרפרטואר החדש של אופרה בצרפת.
במאה ה-19 קיבל האינטרמצו משמעות נוספת: יצירה כלית שהיא פרק בין שניים אחרים ביצירה גדולה יותר, או קטע בעל אופי ייחודי העומד בפני עצמו.
גם במאה ה-20 היה שימוש אקראי במושג: שוסטקוביץ' קרא כך לאחד מפרקי רביעיית המיתרים מס' 15 שלו, הפרק החמישי בסוויטה הארי יאנוש של קודאי נקרא גם באותו השם וכמו כן בארטוק קרא כך לפרק הרביעי (מתוך חמישה) בקונצ'רטו לתזמורת שלו.