tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באותו זמן התוודע לחוסר השיטתיות בחינוך הישראלי, ולחוסר ידע בסיסי בתורה שבכתב ושבעל פה במקביל לחוסר במטען של ידע בתרבות הקלאסית, והחל לגבש לימוד שיטתי המבוססת על תפיסת המשנה.
כעבור מספר שנים בקשת, עבר להתגורר ברובע היהודי בירושלים, תוך שהוא מלמד את שיטתו בתלמוד תורה חברון, שבו הפכה "שיטת ברקאי" לשיטת חינוך שלמה שבה במהלך ארבע שנות הלימודים הראשונות ביסודי (כיתות א'–ד') הצליח ללמד את התנ"ך כולו, בשילוב ידיעות של התרבות הכללית שסביב התנ"ך כמו לשון, גאוגרפיה והיסטוריה עתיקה.
על חלקו בפרשת המחתרת היהודית, שבו קיים מספר תצפיות על הר הבית, נגזרו עליו שלוש שנות מאסר בפועל.
בארי היה הראשון מבין חברי המחתרת שהביע בפומבי חרטה מנומקת על כך.
נשיא המדינה העניק לו חנינה והוא שוחרר מבית הכלא לאחר שנה ושבעה חודשים.
כיום (2022) בארי מתגורר בירושלים ועוסק בעריכה של מדרשי תנאים כמו המכילתא דרבי ישמעאל.
בעבר לימד בבית ספר אורות עציון באפרת, ועסק בפיתוח פרויקטים חינוכיים ולומדות מחשב להוראת מתמטיקה ויהדות בעיקר, ספרים ללימוד יסודות העברית והמקרא, וקלטות ללימודי טעמי המקרא.
הוא גם משתתף בפנלים ציבוריים ובכתיבה הגותית במגזינים שונים, בעיקר בנושאים חברתיים ובעניינים הקשורים לנצרות.
אחותו אלישבע אף היא גיורת.
הרב בארי משלב בשיעוריו תפיסת עולם רחבה, הנשענת על ידענות של העולם.
הוא מצדד בהקניית ידענות ולימוד שיטתי ונרחב של מקורות הידע הכלל אנושיים, הפילוסופיים והתורניים, והוציא מספר ספרים ביהדות שמתמקדים בכך.
כמו כן, הוא מצדד בשילוב לימודים מעשיים כדוגמת נגרות וחקלאות שיתנו לתלמידים אחיזה בעולם המעשה.
בארי ייסד את שיטת ברקאי, המהווה תוכנית פדגוגית המשלבת הקניית מקורות יהדות באופן שיטתי עם מקצועות כלליים.
שיטה זו מופעלת כיום בכ־20 בתי ספר שונים ברחבי הארץ באופן חלקי או מלא, ולראשונה יושמה בתלמוד תורה בחברון שהקים.
בארי גם היה שותף בכיר לכתיבת הצעת החוקה של המכון לאסטרטגיה ציונית, חבר בוועדה המייעצת ל"על התורה".
טענה לא שגרתית של בארי היא כי יש ללמד את יסודות הנצרות בחברה הישראלית – במסגרות המתאימות – מכיוון שאי ידיעה של מהותה והתאולוגיה שלה, חושף את החברה להשפעות הנצרות.
לדבריו, למשל, מטען של רגשות אשמה ותפיסת הקדרות של התפיסה הנוצרית חדרה אל תוך העולם היהודי.
ספר האותיות – לימוד והכרת האלף בית הכולל איורים.
ספר הקריאה – שיטה ללימוד הקריאה והתנועות כולל הדרכה.
לשון – חוברות לימוד ועבודה לכיתות הנמוכות בבית הספר היסודי.
כותרות התנ"ך – על חמישה חומשי תורה – חלוקת כל פרקי המקרא לפי נושאים.
שער למקרא – מבוא, פרשנות המקרא, דידקטיקה ושו"ת על פרשיות "בראשית" ו"נח".
מכילתא דבי ר' ישמעאל – בהוצאת קורן, מבוסס על מהדורת הורביץ.
מכילתא דרבי ישמעאל מהדורת הרב דן בארי באתר על-התורה.
דניאל אדוארד (דן) אקרויד הוא שחקן וקומיקאי קנדי, זוכה פרס אמי, שהיה מועמד לפרס האוסקר.
אקרויד הוא גם מוזיקאי ותסריטאי, וכן יינן וחוקר עב"מים.
אקרויד הוא אחד מחברי הצוות המקורי של סאטרדיי נייט לייב.
בתחילת הקריירה שלו שיתף פעולה כצמד קומי עם השחקן ג'ון בלושי, ששיחק לצידו בסאטרדיי נייט לייב.
הם הקימו את הלהקה האחים בלוז והופיעו בסרט המצליח "האחים בלוז" לו כתב את התסריט.
לאחר מותו של בלושי פיתח קריירה ארוכה ומגוונת, שכללה להיטים כמכסחי השדים ומשנה מקום משנה מזל.
אקרויד נולד בשנת 1952 באוטווה שבאונטריו, קנדה.
אביו היה מהנדס, ואמו מזכירה ממוצא צרפתי קנדי.
המשפחה הייתה קתולית אדוקה, ואקרויד התכוון להפוך לכומר, ולמד בבתי ספר קתוליים.
עם זאת, התנהגותו הפרועה הביאה לסילוקו מבית הספר התיכון.
זמן מה ניסה ללמוד קרימינולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטת קרלטון, אך לא השלים את לימודיו.
הוא החל לעבוד כקומיקאי במועדוני לילה בטורונטו, וכן עבד כשדר עבור רשת טלוויזיה מקומית.
פריצתו של אקרויד לתודעת הקהל כקומיקאי מוכשר הייתה במסגרת תוכנית הטלוויזיה סאטרדיי נייט לייב בה שיחק בין 1975 ל-1979. אקרויד היה חלק מן הצוות המייסד של התוכנית, ובלט בכישרונו הקומי, ובכישרון החיקוי שלו, הוא גם כתב חלק ניכר מהמערכונים בהם הופיע.
פרט לדמויות כ"אלווד בלוז", ומגוון של דמויות שיצר במערכונים, הצטיין אקרויד בחיקוי אישים בני התקופה כג'ימי קרטר או ריצ'רד ניקסון.
כן השתתף בפינת "עדכון סוף השבוע" (Weekend Update) ביחד עם ג'יין קרטין, מעין מהדורת חדשות מזויפת, שהייתה לפינה הקבועה והנמשכת ביותר בסדרה.
בשנת 1977 זכה אקרויד בפרס אמי על המערכונים שכתב עבור הסדרה.
לאחר מכן היה מועמד לפרס פעמיים נוספות על כתיבתו, ופעמיים על משחק, והופעה יוצאת דופן בקומדיה.
במהלך הזמן בו בילה בתוכנית התקרב למשתתף אחר בתוכנית, ג'ון בלושי, והשניים הפכו למעין צמד קומי.
עם זאת אקרויד היה מאופק יותר, וחסרה לו הנטייה של בלושי להרס עצמי.
בשנת 1979 עזב את הסדרה על מנת להתרכז בקריירה קולנועית.
בעשורים שלאחר מכן שב לעיתים כאורח בסדרה.
לפעמים היה שב לדמויות המוכרות שיצר בשנות השבעים, כאלווד בלוז (כשלצידו ג'ון גודמן, המחליף את בלושי, שמת בשנת 1982), לעיתים המשיך בחיקויים, והצטיין בחיקויו של בוב דול.
מספר פעמים שימש כמארח של התוכנית, והופיע לאורך כל התוכנית.
המערכון המשפיע ביותר של אקרויד בסאטרדיי נייט לייב, שבהשראתו נוצרו יצירות מוזיקליות, ושני סרטי קולנוע, היה "האחים בלוז".
"האחים בלוז" הם שני בחורים משיקגו הפועלים במסגרת להקת רית'ם אנד בלוז.
הם לבושים בחליפות שחורות ועניבות שחורות, חובשים כובע שחור ועוטים תמיד משקפי שמש.
אקרויד שיחק את האח "אלווד בלוז", ובלושי שיחק את האח "ג'ולייט ג'ייק בלוז".
אקרויד סיפר כי כבר בפגישתו הראשונה עם בלושי נוצר הניצוץ ממנו נוצר המערכון על האחים בלוז.
הם נפגשו בפאב בו היה אקרויד אורח קבוע.
אקרויד השמיע תקליט בלוז כרקע לפגישה, ובלושי נדלק על המוזיקה ששמע, על אף שהיה חובב של רוק כבד.
אקרויד השפיע על בלושי, הכיר לו את מוזיקת הבלוז, והדבר הוביל ליצירת "הצמד המוזיקלי" והמערכון שהיה להצלחה.
"האחים בלוז" היו להקת רית'ם אנד בלוז מן המניין.
בשנת 1978 יצא לאור תקליטם "מזוודה מלאה בלוז" (Briefcase Full of Blues), והלהקה הופיעה בהופעות חיות.
עם הזמן התגבש צוות נגנים שכלל את לו מריני, סטיב קרופר, אלן רובין ודונלד (דאק) דאן כמו גם את הזמר אדי פלויד.
בשנת 1980 יצא לאקרנים הסרט "האחים בלוז", בבימויו של ג'ון לנדיס, שזכה להצלחה רבה בארצות הברית ובעולם.
הסרט הציג את האחים בלוז, היוצאים להשיג כסף להצלת בית היתומים בו גדלו בשיקגו.
בסרט השתתפו שחקנים ידועים רבים כקארי פישר, אך הוא ידוע במיוחד בשל הופעות האורח של כמה מגדולי הזמרים בארצות הברית באותה התקופה, כג'יימס בראון, ריי צ'ארלס, ארית'ה פרנקלין, ג'ון לי הוקר ואחרים.
הפסקול של הסרט זכה אף הוא להצלחה מרובה.
בשנת 1982 מת בלושי ממנת יתר של סמים.
בשנת 1998 נעשה ניסיון להחיות את הצלחת הלהקה בסרט האחים בלוז 2000 בו החליף ג'ון גודמן את בלושי.
את דרכו התחיל אקרויד כשחקן טלוויזיה.
במקביל להופעתו בסאטרדיי נייט לייב, הופיע כדמות של מפעיל מעלית בסדרה הקומית לילדים "Coming Up Rosie", ששודרה ברשת CBS בין 1975 ל-1978.
לאחר שעזב את צוות סאטרדיי נייט לייב, החל בקריירה קולנועית.
הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה בשנת 1977 בקומדיה רומנטית בשם "אהבה ממבט ראשון" (Love at First Sight) בה שיחק אדם עיוור המתאהב באישה צעירה, כן שיחק ודיבב מספר סרטי טלוויזיה.
בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 שיחק במספר סרטים מצליחים לצידו של ג'ון בלושי.
הסרט הראשון 1941, היה ניסיון כושל של סטיבן ספילברג ביצירת קומדיה.
הסרט נכשל הן בקופות, והן מבחינה ביקורתית.
אך לאחריו באו האחים בלוז שהיה להצלחה גדולה, וקומדיה בשם שכנים, שזכתה להצלחה בינונית.
"שכנים" היה סרטו האחרון של בלושי, שמת ממנת יתר של סמים בחודש מרץ 1982. מותו היווה מכה אישית ומקצועית כואבת לאקרויד.
אקרויד המשיך בקריירה כקומיקאי מצליח, ובשנת 1983 יצא לאקרנים הסרט "משנה מקום משנה מזל" בו שיחק.
הסרט היה להצלחה גדולה, והוכיח כי אקרויד יכול לשמש כבן זוג קומי למגוון של דמויות, גם ללא בלושי לצידו.
ב-1984 היה חלק מן הצוות שיצר את מכסחי השדים, להיט נוסף, בו שיחק.
פרט למשחק, היה לאקרויד חלק בכתיבת התסריט, והוא שילב בכתיבה את הידע והעניין שגילה בעל טבעי.
ב-1985 השתתף אקרויד בהקלטת השיר We Are the World שיועד למטרות צדקה, ובו השתתפו רבים מהזמרים והשחקנים הבולטים באותה התקופה.
בשנת 1989 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט הנהג של מיס דייזי.
בשנת 1991 ניסה את כוחו כבמאי בסרט "Nothing But Trouble", קומדיה בה כיכב לצד דמי מור, צ'בי צ'ייס וג'ון קנדי ג'וניור.
הסרט היה כישלון קופתי וביקורתי.
בשנות ה-90 לא זכה להצלחה שלה זכה בשנות ה-80. מראהו הפיסי השתנה.
הוא שמן, ונראה כי איבד חלק מיכולתו להצחיק.
ניסיון לשוב אל הטלוויזיה בסדרה בשם "Soul Man", ששודרה ברשת ABC בשנת 1997, כשל אף הוא, והסדרה ירדה מן המסכים לאחר עונה אחת בלבד.
הסרט האחים בלוז 2000, בו ניסה להשיב את הצלחת "האחים בלוז" כשל אף הוא.
אקרויד המשיך להופיע בתפקידי אורח בסרטים בעלי תקציב גדול, כתבלין קומי לצד כוכבים מוכרים אחרים.
כך הופיע בתפקיד קטן בסרט פרל הארבור, בשנת 2001 ובתפקיד משנה בסרטו של וודי אלן קללת אבן העקרב הירוקה.
ב־2016 זכה להופעת קמע בקומדיה "מכסחות השדים" המבוססת על הסרט המקורי מ־1984 בו שיחק דן בתפקיד ראשי.
על אף שעיקר הצלחתו הייתה בקולנוע האמריקני, שומר אקרויד על זהותו הקנדית.
הוא מתגורר באופן קבע בעיירה סיידנהם שבאונטריו, בה החלו אבותיו להתגורר בשנות השמונים של המאה ה-19. כן זכה לכיבודים רבים ותוארי כבוד בקנדה, לרבות אות החבר במסדר קנדה בו עוטר ב-1998. עם זאת, אקרויד קיבל אף אזרחות של ארצות הברית.
ב-1983 נישא לשחקנית דונה דיקסון, שחקנית שלצידה שיחק במספר סרטים, דוגמנית ומלכת יופי לשעבר.
אקרויד מגלה עניין בעל-טבעי ובתופעת העב"מים, ואף השתתף בסרטים תיעודיים שנעשו על תופעה זו; הוא גם שותף ב"מרתפי הניאגרה" (Niagara Cellars), חברה בעלת ארבעה יקבים באזור הניאגרה, המשווקת יינות הנושאים את שמו.
ב-2013 חשף כי הוא בעל תסמונת אספרגר, המוגדרת כיום כתסמונת מהקשת האוטיסטית.
דן בוס (בהולנדית: ), בשמה הרשמי "'ס-הרטוחנבוס" (בהולנדית: ) היא בירת מחוז צפון בראבנט בדרום הולנד, השוכנת כ-80 קילומטרים מאמסטרדם.
משמעות השם 'ס-הרטוחנבוס היא יער הדוכס.
בשפות צרפתית, גרמנית, איטלקית וספרדית שם העיר תורגם במשמעות זהה.
בהולנדית ובדיאלקטים של האזור השם 'ס--הרטוחנבוס נותר בשימוש כתוב בלבד, ובפועל שם העיר הוא דן בוס.
אחד מתושבי העיר הידועים היה הצייר הירונימוס בוש, שפסלו אף מוצב בה.
העיר דן בוס נחכרה בשנת 1185 על ידי הנרי הראשון, דוכס בראבנט, שהייתה לו בקתת ציד בקרבת מקום (ומכאן השם, שמשמעותו "היער של הדוכס").
בהקמת העיר התכוון הנרי להגן על האינטרסים שלו מפני פלישה מצד דוכסות חלרה והולנד; מימיה הראשונים, הוא ראה את העיר כמבצר.
היא נהרסה בשנת 1203 במשלחת משותפת של חלרה והולנד, אך נבנתה מחדש במהרה.
שרידים מחומות העיר המקוריות נותרו עד היום.
העיר שגשגה עד סוף ימי הביניים, והפכה למרכז האוכלוסייה השני בגודלו בשטח הולנד של ימינו, אחרי אוטרכט.
העיר הייתה גם מרכז צמר חשוב, ומרכז מוזיקה, בשל הכנסיות הרבות שבה.
היא הפכה לבישופות בשנת 1559.
מלחמות הרפורמציה שינו את מהלך ההיסטוריה של העיר.
בשנת 1559 היא הפכה לבישופות עצמאית.
בהיותה מרכז קתולי, במהלך המרד ההולנדי העיר תמכה בשלטון בית הבסבורג הקתולי וסכלה הפיכה קלוויניסטית.
בשל מיקומה האסטרטגי ועושרה היא הייתה יעד מבוקש, ועמדה במספר התקפות של מוריס מנסאו (1601, 1603).
הביצות שמסביב לעיר הפכו מצור קונבנציונלי לבלתי אפשרי, והמבצר, שנחשב בלתי חדיר, זכה לכינוי "מוראסדראק", או "דרקון הביצה".
העיר נכבשה לבסוף על ידי אחיו של מוריס מנסאו, פרדריק הנדריק נסיך אורנז' בשנת 1629 בתחבולה הולנדית טיפוסית: הוא הסיט את הנהרות, ויצר פולדר (Polder), על ידי בניית סוללת מים באורך ארבעים קילומטרים, ולאחר מכן שאב את המים באמצעות טחנות.
לאחר מצור של שלושה חודשים, העיר נאלצה להיכנע - מכה עצומה לאסטרטגיה הגאופוליטית של בית הבסבורג.
כניעה זו ניתקה את העיר משאר הדוכסות, והאזור טופל על ידי הרפובליקה כאזור כיבוש ללא חירויות פוליטיות
העיר נפלה לידי הצרפתים בשנת 1794, והייתה העיר הראשית של מחוז בוש-דו-רן הצרפתי עד 1814.
ניתן למצא ציוני דרך היסטוריים בעיר הכוללים את בית העירייה (1671) ואת קתדרלת סנט ג'ון הגותית הראוותנית שנבנתה מחדש בשנים 1419-1520 על יסודות רומנסקיים.
זוהי הכנסייה הרומית-קתולית הגדולה ביותר בהולנד.
מול בית עיריית דן בוס ניצב פסלו של הצייר הירונימוס בוש (Hieronymus Bosch), יליד הרטוחנבוש ('s-Hertogenbosch).
העיירה היא כיום צומת רכבות ושוק בקר גדול.
יש לה תעשיות שירות ועיבוד מזון והיא מייצרת מגוון רחב של סחורות, כולל מחשבים ופלסטיק.
בהולנד בכללי ובדן בוס בפרט, יש אקלים ממוזג בעיקר, עם קיץ קריר עד מתון וחורפים קרים.
טמפרטורות החורף הממוצעות הן כ-3 מעלות צלזיוס וטמפרטורות הקיץ הממוצעות הן סביב 17 מעלות צלזיוס.
באזור דן בוס יש פחות שעות שמש מאשר באזורים הקרובים לים וטווח הטמפרטורות שנתי ויומי קטן יחסית.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת במרכז המדינה היא 10°C.
בעיר משחקות בין היתר קבוצת הכדורסל דן בוס, אחת הקבוצות הבכירות במדינה שמחזיקה בשיא האליפויות בליגה ההולנדית, וקבוצת הכדורגל דן בוס.
3. בית הלבנים העתיק De Moriaan
6. קתדרלת סנט ג'ון St.
9. מוזיאון לאומנות מודרנית Design Museum Den Bosch
דן אברהם בבלי (נולד ב-29 באוגוסט 1929) הוא רואה חשבון ועיתונאי ישראלי.
עמד בראש משרד רואי חשבון בבלי מילנר ושות', שנחשב לאחד המובילים בישראל בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, פרסם מספר ספרים בנושאי כלכלה ומדינה, וכיהן במגוון תפקידים בשירות הציבור.
בבלי נולד בירושלים, בזמן מאורעות תרפ"ט, בן בכור לפייגלה (פני) סמית', שעלתה מארצות הברית ב-1928, ואליעזר (לאזר) בבלי, שעלה מאמסטרדם ב-1919, מנהל מחלקת ההתיישבות בסוכנות היהודית, ולימים החשב הכללי הראשון של ממשלת ישראל.
בהיותו ילד עברה משפחתו להתגורר בתל אביב.
בבלי למד בגמנסיה בלפור, ובבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.
במלחמת העצמאות הצטרף לחטיבת גבעתי, ובמסגרת הלחימה היה בשיירות שניסו לפרוץ דרך שער הגיא, והשתתף בקרבות הקשים בגזרה הדרומית מול הצבא המצרי, שם נפצע בידו בקרב על אשדוד ביוני 1948. ב-1951 השלים קורס קצינים במילואים, ולאחר מילוי תפקידים שונים במערך המילואים הגיע ב-1976 לדרגת סגן-אלוף במסגרת שירותו בדובר צה"ל.
במהלך שירותו בממשל הצבאי אחרי מלחמת ששת הימים נפגש בבלי עם מנהיגים פלסטינים, ובהם היו מי שהציגו תוכניות לפתרון הסכסוך ולהקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל.
כמו כן השתתף בדיונים עם בנקאים ירדנים שפעלו לנורמליזציה כלכלית בשטחים המוחזקים.
מאוחר יותר היה חבר ב'קבוצת רחובות' שהכינה תוכניות מפורטות אשר תכליתן הייתה להביא לידי קיום חיים נורמליים של אוכלוסיית מדינת ישראל לצד האוכלוסייה הפלסטינית.
את חוויותיו מתקופה זו סיכם בספרו 'חלומות והזדמנויות שהוחמצו'.
בבלי החל את לימודיו באוניברסיטה העברית באוקטובר 1949 בלימודי כלכלה ומדעי המדינה.
ב-1955 התקבל לעבודה כעיתונאי בג'רוזלם פוסט, שם עבד עד 1957. במסגרת עבודתו בעיתון נסע לאתיופיה (חבש) שם ראיין את קיסר חבש.
ב-1957 חזר לעבוד במשרד בבלי מילנר ושות' – משרד שהוקם על ידי אביו, אליעזר בבלי, במאי 1933. לאחר שהוסמך כרואה חשבון ב-1960 הפך בבלי לשותף במשרד.
כעבור עשור הפך בבלי לשותף המנהל של המשרד.
בניהולו, גדל והתרחב המשרד, ופיתח קשרי חוץ עם חברות ברחבי העולם.
עם לקוחות המשרד נמנו חברת תדיראן, מלונות דן, אל על, מקורות, ובנק לאומי.
בעקבות מסקנות ועדת בייסקי שחקרה את ויסות מניות הבנקים בתחילת שנות השמונים, הואשם בבלי, בהיותו השותף האחראי על הביקורת בבנק לאומי, ברישום כוזב במסמכי תאגיד, והועמד לדין בפני בית המשפט המחוזי.
בעוד שרואי החשבון של הבנקים האחרים שהיו מעורבים בפרשה חתמו על עסקאות טיעון ונמנעו ממשפט, בחר בבלי לעמוד על חפותו.
בבית המשפט המחוזי קבעה השופטת מרים נאור כי בבלי אשם בעבירה שיוחסה לו, אך בערעור לבית המשפט העליון קבע פה אחד הרכב חמשת השופטים בראשותו של השופט דב לוין, כי יש לזכות את בבלי מכל אשמה.
לאחר פרישתו מהמשרד שימש בבלי כעמית מחקר בבית הספר לממשל על-שם קנדי שבאוניברסיטת הרווארד שבארצות הברית.
עם שובו לישראל מונה כיו"ר חבר הנאמנים של מכללת תל-חי, תפקיד בו כיהן עד 1999. בנוסף, בבלי היה חבר בהנהלות של האוניברסיטה העברית, האוניברסיטה הפתוחה, ואוניברסיטת חיפה.
בין השנים 2003–2009 כיהן בבלי כיו"ר המרכז היהודי-ערבי של אוניברסיטת חיפה.
בבלי מתגורר במצפה חרשים בגליל.
היה נשוי לאילון בבלי (לבית זפשטין) עד למותה ב-2025, אב לשתי בנות ושלושה בנים.
סופת האש: מלחמת ששת-הימים, מקורותיה ותוצאותיה (בשיתוף עם דוד קמחי), הוצאת עם הספר, 1968.
דן אריאלי (נולד ב-29 באפריל 1967) הוא פרופסור ישראלי לפסיכולוגיה וכלכלה התנהגותית בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת דיוק.
עומד בראש חברת "קיימא", המתמחה בפתרון בעיות על ידי עיצוב התנהגות, והקים מספר חברות הזנק בתחום.
הרצאות TED של אריאלי זכו ללמעלה מ-15 מיליון צופים.
ספריו, בהם "לא רציונלי ולא במקרה" (2009), "לא רציונלי אבל לא נורא" (2010) ו"האמת על באמת" (2012), שעוסקים בתהליך קבלת החלטות של אנשים, דרך ניסויים שונים בתחום הפסיכולוגיה והכלכלה ההתנהגותית, הפכו לרבי-מכר ברשימת "הניו יורק טיימס" ותורגמו לעשרות שפות.
אריאלי נולד בניו יורק בעת לימודיו של אביו באוניברסיטת קולומביה.
הוא גדל ברמת גן וברמת השרון.
בהיותו תלמיד תיכון, בעת הכנות לטקס במסגרת תנועת הנוער העובד והלומד, נפגע מזיקוק מגנזיום שהתפוצץ לידו, ונכווה בכוויות מדרגה שלישית שכיסו 70 אחוזים משטח גופו.
כתוצאה מהפגיעה הקשה אושפז במשך שלוש שנים במרכז הרפואי שיבא כתוצאה מכך לא גדל זקן במחצית מפניו דבר שהפך לסימן ההיכר שלו, הוא סיפר כי הוא מגדל זקן כדי לעודד נפגעים אחרים.
עם השיפור במצבו הבריאותי החל ללמוד פילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב וסיים תואר ראשון.
בהמשך השלים תואר דוקטור בפסיכולוגיה קוגניטיבית באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ב-1996. לאחר פגישה עם פרופ' דניאל כהנמן, ממייסדי תחום הכלכלה ההתנהגותית, נמשך לתחום וב-1998 קיבל תואר דוקטור במנהל עסקים בבית הספר לעסקים על שם פיוקווא של אוניברסיטת דיוק.
הוא מגדיר את תחום הכלכלה ההתנהגותית כ"כלכלה המנסה להסביר גורמים, שהכלכלה הקלאסית הזניחה בעת שפנתה למודלים מתמטיים".
בשנים 1998–2008 כיהן כפרופסור לכלכלה התנהגותית בבית ספר סלואן למנהל עסקים ב-MIT וב-MIT Media Lab.
משנת 2008 מכהן כפרופסור לפסיכולוגיה ולכלכלה התנהגותית בקתדרה ע"ש ג'יימס ביוקנן דיוק (James B.
ב-2008 זכה אריאלי יחד עם רבקה וובר, באבא שיב, וזיו כרמון בפרס איג נובל בתחום הרפואה, על מחקר שהראה כי "תרופות מזויפות יקרות יעילות יותר מתרופות מזויפות זולות".
ביוני 2014 הוענק לו תואר עמית כבוד מהמרכז האקדמי רופין.
ב-2018, האתר "thebestschools.org" העוסק בדירוג ומיפוי של מוסדות להשכלה גבוהה, כלל את אריאלי ברשימת 50 הפסיכולוגים החיים המשפיעים ביותר..
אריאלי הוא ממייסדי החברה הישראלית "קיימא", המשלבת תובנות מעולם הכלכלה ההתנהגותית במשרדי הממשלה השונים, באמצעות אגף התקציבים במשרד האוצר.
כמו כן הקים מספר סטארטאפים בתחום, בהם ביוורקס, טיימפול, ג'ני ושאפה ויועץ לחברות נוספות, בהן חברת הביטוח למונייד.
ב-2020, עם תחילת משבר הקורונה, זכתה קבוצת קיימא שבראשותו במכרז בזק ממשלתי למאבק בקורונה על ידי פיתוח כלים לניטור התנהגות אוכלוסייה ולשיפור הציות להוראות משרד הבריאות.
ב-2015 הוקרן סרט שיצר בשם "כל האמת על השקרים".
בשנת 2022 שודרה בערוץ הישראלי כאן 11 הסדרה "למה ככה?", בה אריאלי מציג מחקרים בנושאים חברתיים שונים.
מחקריו של אריאלי עוסקים בנושאים מגוונים, החל ממחקרים על תפיסה וראייה וכלה במחקרים על התאבדויות בקרב רופאים.
עיקר עבודתו מתמקדת בארבעה תחומים מרכזיים:
ביקורת על הנחות הכלכלה הקלאסית והתנהגות צרכנית
אריאלי חוקר את ההנחות היסוד של הכלכלה הקלאסית, ומראה כיצד כללים כמו היצע וביקוש לא מתנהגים תמיד כפי שמקובל לחשוב.
לדוגמה, בשיתוף פעולה עם ג'ורג' לורסטין ודרג'ין פרילאק הראה כיצד הערכות כלכליות של אנשים למוצרים ולחוויות אינן יציבות כפי שמניחים המודלים הכלכליים המסורתיים, אלא מושפעות מעוגנים שרירותיים וממניפולציות חיצוניות.
הם טבעו את המונח "שרירותיות עקבית", המתאר כיצד החלטות כלכליות עשויות להיות עקביות יחסית במצבים מסוימים אך עדיין מבוססות על עקרונות פסיכולוגיים לא יציבים ולא רציונליים.
מחקר נוסף בתחום זה הוא על מחקר על "ההשפעה של מחיר אפס" (Zero Price Effect).
המחקר של אריאלי ועמיתיו מראה כי כאשר מוצרים מוצעים במחיר אפס, אנשים נוטים להעריך אותם באופן לא פרופורציונלי יותר מאשר מוצרים במחיר נמוך.
בניסויים שערכו, הם הראו שאנשים מתייחסים להצעות חינמיות לא רק כהוזלה בעלות, אלא גם כהגדלה של הערך הנתפס של המוצר, ומכך נובע ש"כוח המשיכה של מחיר אפס" משפיע באופן משמעותי על הבחירה של הצרכנים.
מחקריו של אריאלי מראים שאנשים לא חושבים על רמאות בצורה פשטנית של עלות-תועלת, אלא מושפעים מרציונליזציה ואמונה שהם יכולים להצדיק את מעשיהם.
במחקר שפרסם עם נינה מזר ואון אמיר, הציגו אריאלי ועמיתיו את תאוריית "תחזוקת הדימוי העצמי" (Self-Concept Maintenance Theory), לפיה אנשים יכולים לרמות במידה מועטה כך שהפעולה לא תגרום להם לראות את עצמם כאנשים לא ישרים, וכך הם מצליחים לשמור על דימוי עצמי חיובי.
המאמר מציג שישה ניסויים התומכים בתיאוריה זו, המדגימים שאנשים מרמים במידה שמאפשרת לאזן בין היתרונות של חוסר יושר לשמירה על התפיסה העצמית שלהם.
השפעת רגשות על קבלת החלטות כלכליות
בעוד שבכלכלה המסורתית רגשות נתפסים כלא רלוונטיים, בדק אריאלי האם רגשות כן משפיעים על החלטות כלכליות, במיוחד בתחום של נורמות חברתיות ונורמות שוק.
במחקרים אלו, הוא מדגים כיצד תחושות כמו אהבה, כעס או תחושת חוסר שליטה עצמית משפיעות על החלטות כלכליות יומיומיות.
למשל, במחקר של אריאלי ולואונשטיין בחן כיצד עוררות מינית משפיעה על קבלת החלטות בתחומים שונים.
הם מצאו שעוררות מינית משנה את השיפוט וההחלטות, בעיקר בהערכת גירויים מיניים, נכונות להתנהגות לא מוסרית לצורך סיפוק מיני, והסבירות למין לא בטוח.
התוצאות הראו שעוררות מינית הפחיתה את הסבירות לשימוש בקונדום, והדגישו את החשיבות בהבנת השפעת הרגשות על קבלת החלטות.
במאמר אחר מראה אריאלי את ההשפעה של דחיינות על ביצועים ואת הדרך שבה אנשים מנסים להתגבר עליה באמצעות קביעת דד-ליינים לעצמם.
נמצא כי אנשים מוכנים להטיל על עצמם מגבלות על מנת לשפר ביצועים, אך לא תמיד עושים זאת באופן אופטימלי.
במאמר נוסף מראה אריאלי כיצד התדלדלות משאבי השליטה העצמית מגבירה את חוסר היושר.
המחקר מצא כי כאשר אנשים מותשים מבחינת שליטה עצמית, הם נוטים לרמות יותר.
אריאלי מראה במחקריו שגורמים כמו כסף הן רק חלק קטן ממה שמניע אנשים בעבודה.
מחקרים שערך, כולל מחקר שבוצע באינטל, מראים שהערכה ומשמעות בעבודה הם גורמים חשובים יותר.
בניסוי שביצע במפעל של אינטל בישראל, ניסה לבחון את ההשפעה של תמריצים שונים על המוטיבציה והפרודוקטיביות של העובדים.
אריאלי הראה שבטווח הארוך תמריצים כספיים עשויים דווקא להפחית את המוטיבציה.
במאמר אחר, בחנו אריאלי ועמיתיו כיצד תחושת משמעות משפיעה על מוטיבציה בעבודה.
המחקר מצא שכאשר אנשים רואים ערך ומשמעות בעבודתם, הם נוטים להיות יותר פרודוקטיביים ומוכנים לעבוד גם בשכר נמוך יותר.
החל משנת 2021 החלו להתפרסם ממצאים המעידים על התנהלות לא אתית במספר מחקרים שאריאלי היה מעורב בהם:
ב-2005 כשאריאלי היה פרופסור במעבדת המדיה של MIT, הוא ערך ניסויים שכללו מתן מכות חשמל למשתתפים בניסוי, ללא אישור אתיקה מתאים ועם עוזרת מחקר שלא הייתה לה הכשרה בניסויים בבני אדם.
כתוצאה מכך ועדת האתיקה של MIT השעתה את אריאלי מאיסוף נתונים למשך שנה.
באוגוסט 2021, נותחו מחדש נתונים ממחקר שהתפרסם ב-PNAS בשנת 2012. במחקר שערכו ליסה שו, נינה מזר, פרנצ'סקה ג'ינו , דן אריאלי ומקס באזרמן , מתואר ניסוי שנערך בעזרת חברה לביטוח רכב ששאלה את לקוחותיה את הקילומטרז' של רכבם.
לטענת החוקרים, תוצאות הניסוי הראו כי העלאת דרישת חתימה לראש העמוד של מסמך (בטרם מילויו) במקום בתחתית העמוד (לאחר מילויו), מצמצמת את הנטייה של אנשים לרמות או לזייף במהלך מילוי הטופס.
על פי הניתוח שהתפרסם בבלוג Data Colada נתוני המחקר היו מפוברקים.
אריאלי, שהיה היחיד מבין החוקרים שהיה בקשר עם חברת הביטוח וזה שקיבל ממנה את הנתונים, הכחיש מניפולציה של הנתונים לפני העברתם למזר, אך מטא-נתונים של קובץ האקסל הראו שהוא יצר את הגיליון האלקטרוני והיה האחרון לערוך אותו.
בתכתובת מ-2011 שסיפקה מזר, היא ציינה בפני אריאלי שההשפעה הייתה בכיוון ההפוך ממה שהם שיערו – אנשים שחתמו בראש הטופס היו פחות ישרים.
בתגובה, אריאלי כתב שהוא שינה את שמות התוויות של העמודות של התנאים השונים של מערך הנתונים, וכנראה החליף בטעות את התנאים, וביקש ממנה לשנות אותם חזרה.
כתב ה"ניו יורקר" הצליח להשיג את הנתונים המקוריים שהתקבלו מחברת הביטוח ומצא כי תוויות העמודות מעולם לא שונו.
כמו כן התגלה כי לנתונים נוספו כ-14,000 רשומות שלא היו בקובץ המקורי ששלחה חברת הביטוח והופיעו בקובץ בפונט אחר.
בעקבות הפרסומים המאמר הוסר מכתב העת.
אריאלי הסכים שהנתונים מזויפים, אך הכחיש שהיה מעורב בזיוף וטען שהנתונים הגיעו מחברת הביטוח.
בשנת 2022 פרסמה תוכנית התחקירים המקור תחקיר המטיל ספק במספר מחקרים של דן אריאלי שלא היו ניתנים לשחזור או שקיימים ספקות משמעותיים לגבי אמינותם - אופן ביצועם, הנתונים שנאספו או בכלל עצם ביצועם.
כך למשל, המאמר המצוטט והמשפיע ביותר של אריאלי, מ־2008, עם נינה מזר ואון אמיר, מתאר כיצד סטודנטים התבקשו לחשוב על עשרת הדיברות לפני שדיווחו עצמאית כמה תרגילים הצליחו לפתור.
על פי תוצאות המחקר, הסטודנטים שיקרו פחות לעומת סטודנטים שהתבקשו סתם להיזכר בעשרה ספרים שקראו בתיכון.
אריאלי טען כי הנתונים למחקר נאספו בשנים 2004–2005 ב-UCLA בסיועה של פרופסור איימי דרולה-רוסי, אך דרולה-רוסי מכחישה שניהלה את המחקר, ו-UCLA פרסמה הצהרה שהמחקר לא התקיים שם.
בשנת 2010 טען אריאלי שנתונים של חברת הביטוח הרפואי Delta Dental הראו שרופאי שיניים לעיתים קרובות (עם הסתברות של "כ-50 אחוז") אבחנו בטעות חורים על פי צילום רנטגן, ושיער שזה נעשה כדי שרופאי השיניים יוכלו לגבות יותר כסף.
דובר חברת הביטוח הכחיש את קיומם של נתונים כאלה.
אריאלי לא הציג נתונים כלשהם לגיבוי הטענה.
לא רציונלי ולא במקרה – הכוחות הסמויים שמעצבים את ההחלטות שלנו.
2008. הספר נכנס לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס וכן לרשימת ספרי השנה של אמזון לשנת 2008. הספר תורגם ל-30 שפות ונמכר בלמעלה ממיליון עותקים, תורגם לעברית ויצא לאור בהוצאת מטר.
לא רציונלי אבל לא נורא.
2010; ב-2011 יצאה לאור מהדורתו העברית בהוצאת דביר.
2012. הפך במהרה לרב-מכר שתורגם ל-40 שפות ונמכר ביותר ממיליון עותקים.
המהדורה העברית יצאה לאור ב-2013 בהוצאת דביר.
שווה לך: ההיגיון הסמוי שעומד בבסיס המוטיבציה שלנו, ידיעות ספרים, 2018.
אמונות שווא - מה גורם לאנשים הגיוניים להאמין בדברים לא הגיוניים.
יצא לאור במאי 2024 הוצאה: כנרת זמורה דביר.
אריאלי היה נשוי לד"ר סומדה גופטה ואב לשניים.
דן בהט (נולד ב-1938 בפולין) הוא ארכאולוג והיסטוריון ישראלי.
בהט נולד בפולין בשנת 1938, ליצחק ורחל בהט זוג חלוצים ששהו בפולין בנסיבות בריאותיות.
בהיותו בן שנה חזרה המשפחה לארץ ישראל.
גדל בתל אביב, למד בבית ספר הכרמל ובתיכון חדש.
ב-1964 קיבל תואר ראשון בארכאולוגיה ובהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים.
וב-1974 קיבל שם את התואר השני בהצטיינות.
בין השנים 1978 ל-1990 למד לתואר דוקטור במחלקה להיסטוריה כללית בהתמחות לימי הביניים באוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-1990 הגיש שם את הדוקטורט שלו בשם: Topography and Toponymy of Crusader Jerusalem, בהדרכתו של פרופסור יהושע פראוור.
באוקטובר 1963 עמד בראש קבוצת חופרים של הדרגה העליונה של הארמון הצפוני במצדה במהלך מבצע החפירות במקום בראשות יגאל ידין.
הקבוצה בראשותו מצאה קטע עתיק מתוך ספר ויקרא.
בין 1963 ל-1990 עבד באגף העתיקות קודם להפיכתו לרשות העתיקות.
עבודתו הביאה אותו לחפירות הצלה וסקירות ארכאולוגיות בכל רחבי ישראל, מג'בל מע'רה בצפון סיני ועד צפת ותל דן בצפון ישראל.
בעמק בית שאן ניהל חפירות רבות בחורפים מעוטי הגשמים באזור.
בשנים 1970–1972 השתתף במספר עונות חפירה בבית שאן.
בשנת 1973 ערך סקירה ארכאולוגית לאחר גילוי כתובת רחוב ופרסם את הכתובת.
בשנת 1976 ניהל חפירות הצלה בבית ירח.
בירושלים סקר מערות קבורה רבות וחפר את מנהרות הכותל.
במהלך השנים התרכז יותר ויותר בירושלים ואף שימש כארכאולוג מחוז ירושלים.
לימד ארכאולוגיה במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן עד לפרישתו ב-2004 כפרופסור.
מ-2003 מלמד ארכאולוגיה מקראית בבית הספר לתאולוגיה של אוניברסיטת טורונטו (St.
פרסם ספרים ואטלסים רבים על ההיסטוריה והארכאולוגיה של ירושלים בתקופותיה השונות.
מתמחה במיוחד בירושלים בתקופה המוסלמית.
הוא פעיל במסגרת אגודת דנטה אליגיירי ובמסגרת אגודת הידידות ישראל איטליה.
ב-1987 קיבל את מלגת רחל ינאית בן-צבי מטעם יד יצחק בן-צבי על "תרומתו לחקר ירושלים" וב-1989 היה חתן פרס ירושלים לארכאולוגיה.
את פרס "איש שלום לחקר תולדות ירושלים וארץ ישראל" קיבל על ספרו "האטלס הגדול לתולדות ירושלים" ב-1993.
ב-2004 קיבל מנשיא איטליה תואר של אביר בלגיון הכבוד האיטלקי על תרומתו לקידום הידידות בין ישראל ואיטליה.
דניאל ארקה אינוסנטו הוא מדריך אמנויות לחימה פיליפיני-אמריקני מקליפורניה, ידוע כאחד מתלמידיו הבכירים ביותר של ברוס לי וכסמכות בעניין ג'יט קון דו, אמנות הלחימה שברוס לי המציא.
דן אינוסנטו מלמד את האמנות והפילוסופיה של הג'יט קון דו, אמנויות לחימה פיליפיניות, שוט רסטלינג, ג'ו ג'יטסו ברזילאי, אגרוף תאילנדי, סילאט, אמנויות לחימה מעורבות ואמנויות אחרות בבית ספרו במרינה דל ריי, קליפורניה, "אקדמיית אינוסנטו לאמנויות לחימה" (Inosanto Academy of Martial Arts).
הוא קיבל חגורה שחורה ונעשה מדריך מאד פרקר בקרטה קמפו אמריקני לפני שנהיה תלמידו של ברוס לי.
אינוסנטו הוא אחד משלושת התלמידים שברוס לי הסמיך ללמד את שיטת אמנויות הלחימה שלו (טקי קימורה וג'יימס יים לי הם השניים האחרים), והיחיד שהוסמך למדריך בג'יט קון דו בדרגה השלישית.
אינוסנטו למד עם תריסר אמני לחימה אחרים בארצות הברית, דרום-מזרח אסיה ואירופה, בכללם ג'וני לקוסט (קאלי, או קאמוט ליהוק, מילולית "תנועת יד"), וצ'אי סיריסוטה (Chai Sirisute) (אגרוף תאילנדי).
לאחר מותו של ברוס לי, הוא הפך לדובר הראשי ולהיסטוריון של הג'יט קון דו.
הוא שיחק בתפקידים משניים במספר סרטים, בכללם סרטו הבלתי מושלם של ברוס לי "משחק המוות" (1978).
בשנים 1975-1972 הוא הורה חינוך גופני בחטיבת הביניים מאלאגה קוב בPalos Verdes Estates, קליפורניה.
אינוסנטו מחזיק בחגורות שחורות בדרגות שונות בכמה אמנויות לחימה.
בנוסף לכך, הוא ידוע בקידום אמנויות הלחימה הפיליפיניות.
לאחרונה השיג חגורה שחורה בסגנון מצ'אדו של הג'ו ג'יטסו הברזילאי.
בין תלמידיו הידועים: קאס מגדה, כריס קנט, צ'אק נוריס, רון בליקי,
דן בונה (נולד בישראל ב-1969) הוא מדען מחשב ישראלי ופרופסור באוניברסיטת סטנפורד, זוכה פרס גדל לשנת 2013. מחקריו עוסקים בתחומי הקריפטוגרפיה ואבטחת מחשבים.
בשנת 1996 סיים דוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטת פרינסטון בהנחיית פרופסור ריצ'רד ליפטון.
זכה במספר פרסים, בהם פרס פקרד, פרס אלפרד סולן (Alfred P.
בשנת 2002 היה ממקימי חברת Voltage Security.
היה שותף בוועדת הייעוץ לכתיבת האנציקלופדיה לקריפטוגרפיה ואבטחה.
בשנת 2013 הוענק לבונה פרס גדל (בשיתוף עם מת'יו פרנקלין ואנטואן ז'וקס), על מאמרו עם פרנקלין בנושא הצפנה מבוססת מיפוי בי-ליניארי, ופיתוח הצפנת בונה-פרנקלין.
דן איינבינדר (נולד ב-16 בפברואר 1989) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
נולד וגדל ביישוב נווה אילן שבהרי ירושלים בהמשך ילדותו עבר לגור במבשרת ציון.
הוא החל את דרכו בקבוצת הנוער של בית"ר ירושלים, עמה זכה בדאבל בעונת .
בעונה הבאה הפך לשחקן הרכב בקבוצת הנוער, עמה זכה באליפות ליגת העל לנוער.
בעונת 2008/2009 חתם על חוזה לארבע עונות במדי הקבוצה הבוגרת, וצבר שלוש הופעות במדי הקבוצה במהלך העונה.
בעונת 2010/2011 זכה למקום קבוע בהרכב של הקבוצה.
ב-3 בספטמבר 2012 חתם לשלוש שנים בעירוני קריית שמונה, ששילמה תמורתו 1.3 מיליון ש"ח.
בעונה אחת בקבוצה כבש שני שערים ב-29 הופעות ליגה, והוסיף שני שערים בגביע המדינה.
בתום העונה העפיל עם הקבוצה לגמר הגביע הראשון בתולדות המועדון, ופתח בהרכב בהפסד להפועל רמת גן בבעיטות הכרעה.
ב-9 ביוני 2013 עבר למכבי תל אביב שהעבירה תמורתו את תמיר כחלון וגיא חיימוב לקריית שמונה.
ב-6 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במשחק הבית במסגרת מוקדמות ליגת האלופות נגד קבוצת פ.צ.
בזל השווייצרית כאשר עלה כמחליף בדקה 74. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שער אחד ב-26 הופעות בליגה, וזכה עמה באליפות.
בתחילת עונת 2014/2015 נפצע בכף רגלו במשחק במוקדמות ליגת האלופות וחזר לשחק רק באמצע חודש דצמבר.
איינבינדר שותף בעשרה משחקי ליגה בעונה זו, ובסופה זכה עם הקבוצה באליפות נוספת, וכן זכה עמה בגביע המדינה (פתח בהרכב בניצחון 2–6 על הפועל באר שבע במשחק הגמר) ובגביע הטוטו 2014/2015.
ב-8 בספטמבר 2015 שוחרר ממכבי תל אביב, וב-4 באוקטובר 2015 חזר למועדון נעוריו בית"ר ירושלים, וחתם לעונה אחת.
ב-30 במאי 2016 חתם לעונה נוספת ומונה לקפטן הקבוצה.
ב-25 במאי 2017 חתם לשלוש עונות בהפועל באר שבע.
ב-12 ביולי 2017 ערך את הופעתו הראשונה במועדון, וכבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 1–2 על בודפשט הונבד במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
בליגה כבש שלושה שערים בעונת 2017/2018, ובסופה זכה עם הקבוצה באליפות.
ב-14 בספטמבר 2018 חזר לבית"ר ירושלים, וחתם לשלוש שנים במועדון.
בהמשך לא נכלל בסגל הקבוצה, וב-5 בנובמבר 2020 שוחרר מהמועדון.
ב-1 בינואר 2021 חתם לעונה וחצי בהפועל תל אביב.
ב-24 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב במשחק נגד הפועל חיפה, שהסתיים בתוצאה 2–2. בסיום אותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו פתח בהרכב בהפסד הפועל 1–2 למכבי תל אביב לאחר הארכה.
ב-30 באוגוסט 2021 האריך את חוזהו בקבוצה בשנה אחת, עד 2023.
ב-8 באוקטובר 2024 חתם בהפועל חדרה.
ב-16 ביולי 2025 הודיע על פרישה מכדורגל.
ביוני 2023 זכה בפרס "שער שוויון" לספורטאים פעילים המעורבים בחברה.
לאיינבינדר חמש הופעות בנבחרת הנוער של ישראל.
באוגוסט 2016 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת למשחקי מוקדמות מונדיאל 2018. ב-6 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת, כשעלה כמחליף בניצחון 1–2 על נבחרת מקדוניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. בהופעתו השנייה כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–3 על נבחרת אלבניה.
הרב דן אונגרישר (כ"ב בטבת תרפ"ח, 15 בינואר 1928 - ג' בחשוון תשע"ב, 31 באוקטובר 2011) היה ראש ישיבת בית מדרש עליון במונסי שבניו יורק.
נולד בווינה ליוכבד וירחמיאל אונגרישר, חסיד קופיטשניץ.
לפני מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית ולמד בישיבת תורה ודעת.
היה מתלמידיו הקרובים של ראש הישיבה הרב שלמה היימן אשר אף הפקיד בידיו את כתביו.
בשנת תש"ו נישא לאסתר, בת הרב ראובן גרוזובסקי, שעמד בראשות ישיבות תורה ודעת ובית מדרש עליון.
את הצעת השידוך הציע רבו הרב היימן.
בשנת תשי"א, לאחר שהרב גרוזובסקי חלה, החל הרב אונגרישר במסירת שיעורים לאברכי הכולל של בית מדרש עליון.
בשנת תשי"ז מונה רשמית לראש הישיבה, ומאז עמד בראשה במשך חמישים וחמש שנה.
עמל על כתבי חותנו והוציא לאור שלושה כרכים של "שיעורי ר' ראובן".
בשנת תשנ"ח הקים את ישיבת בית מדרש עליון בבני ברק, בראשה העמיד את בנו הרב ירחמיאל אונגרישר.
היה מרבה לבקר בישראל ולמסור שיעורים בישיבה.
הובא לקבורה בארץ ישראל, בהר המנוחות בירושלים.
בקיץ תשע"ו הוקמה בבני ברק ישיבה על שמו "נחלת דן", ישיבת בת של בית מדרש עליון בישראל המיועדת לבני עדות המזרח.
הרב ירחמיאל - ראש ישיבת בית מדרש עליון בבני ברק (חתנו של הרב ראובן יוסף גרשונוביץ)
הרב ברוך דב - מחברי קהילת אמונת ישראל
הרב שמשון - משגיח בישיבת בית מדרש עליון במונסי
בנו הרב רפאל ברוך נפטר בחייו.
הרב ישראל פאלק סוויאטיצקי - ראש ישיבת בית מדרש עליון במונסי
הרב איסר יהודה מלין - ראש ישיבת "כנסת יהודה" בירושלים
הרב חיים אלעזר הנדלר - ר"מ בישיבה בארצות הברית.
דן אנגלהרד (נולד ב-1947) הוא רופא ילדים ישראלי, פרופסור מן המניין לרפואת ילדים בפקולטה לרפואה, האוניברסיטה העברית בירושלים, ניהל את היחידה למחלות זיהומיות ילדים ומרכז האיידס לילדים במרכז רפואי הדסה.
בשנים 2002–2012 היה מנהל מחלקת ילדים במרכז רפואי הדסה.
הוא בעל עיטור המופת על חלקו כרופא הגדודי של גדוד 53 במהלך קרבות הבלימה ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים, יקיר חיפ"ק ובעל אות הוקרה מטעם אומ"ץ על פעילותו בתחום המחלות הזיהומיות.
דן אנגלהרד נולד בשכונת גאולה בירושלים וגדל במשפחה דתית מסורתית.
בילדותו היה חניך בבני עקיבא.
עם גיוסו לצה"ל החל את לימודיו ואת שירותו במסלול עתודה רפואית.
למד רפואה בין השנים 1965–1972 במרכז רפואי הדסה, לאחר מכן שירת כרופא גדודי בגדוד 53 של חטיבה 188.
על תפקודו בחטיבה 188 במלחמת יום הכיפורים, במהלך הלחימה בעזרה לפצועים מהיחידות השונות הן בקרבות הבלימה והן בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן ולסוריה ב-11 באוקטובר 1973, הוענק לאנגלהרד עיטור המופת באפריל 1976 על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור.
בין השנים 1976–1979 התמחה ברפואת ילדים בהדסה ובשנים הבאות השתלם גם בתחום מחלות זיהומיות.
בשנת 1979 חזר לשירות בצה"ל והשתחרר בדרגת אלוף-משנה בשנת 1990. במהלך השנים עסק בהוראה ובמחקר ועיסוק רפואי ברפואת ילדים ומחלות זיהומיות, כאשר בשנת 2002 מונה למנהל מחלקת הילדים בבית החולים הדסה עין כרם ומילא תפקיד זה במשך 10 שנים.
צוות המחלקה מונה עשרים וארבע אחיות וכעשרים רופאים ומתמחים.
המחלקה מעניקה טיפול ל-1,500 ילדים ותינוקות בשנה בטווח גילאים רחב החל מגיל לידה ועד גיל 18, כ-40 ילדים ביום, ערוכה לאשפוזים ממושכים ולאשפוזי יום, ועונה על צרכים מגוונים – טיפול במחלות ילדים חריפות וכרוניות, הכנה לקראת ניתוחים מורכבים, השגחה ומעקב בתקופת החלמה.
הטיפול ניתן לילדים המתגוררים באזור ירושלים רבתי ולילדים עם בעיות מורכבות מכל רחבי הארץ, כמו גם מרחבי הרשות הפלסטינית.
החל משנת 2008 פרופ' אנגלהרד היה ראש הצט"מ - צוות לטיפול במגפות בישראל ושימש בתפקיד זה בכל תקופת שפעת החזירים H1N1.
בסוף שנות השבעים, כאשר ממשלת ישראל בהנהגתו של מנחם בגין קיבלה החלטה לשלוח משלחת סיוע לפליטי קמבודיה, היה אנגלהרד חלק מהמשלחת הרפואית שטיפלה באלפי חולים, ילדים ומבוגרים.
הצוות טיפל בהתפרצות מחלות זיהומיות כגון כולרה, מלריה ועוד מחלות מידבקות וסייע להציל רבים.
במהלך השנים, יצא פרופ' אנגלהרד כחלק ממספר משלחות ובתי חולים שדה במוקדי אסון סביב העולם, בהם ב-1979 ב-קמבודיה, ב-1987 בזאיר, 1994] ברואנדה, קוסובו ב-1999 וכן רעש האדמה בטורקיה בשנת 1999 והצונאמי בסרי לנקה ב-2004.
פרופ' אנגלהרד יזם והקים בשנת 2000 את הארגון ההתנדבותי ART Joy Love "קוקטייל של שמחה ואהבה", והוא מנהל אותו בהתנדבות.
התוכנית מסייעת לילדים יתומים חולי איידס באתיופיה, על ידי מתן קוקטייל התרופות (Antiretroviral Therapy – ART) ותרופות נדרשות נוספות, בליווי שמחה ואהבה שלהן הם כה זקוקים.
בזכות מיזם זה, היתומים באדיס אבבה היו הילדים האתיופים הראשונים שזכו לקבל את קוקטייל התרופות.
בינואר 2007 קיבלו יותר ממאתיים ילדים טיפול זה בבית היתומים באדיס אבבה.
בין הצוות המקומי, מתנדבי "קוקטייל של שמחה ואהבה" השוהים בבית היתומים, והצוות הרב-תחומי בהדסה ירושלים מתנהל שיתוף פעולה אמיץ, שהביא לירידה דרמטית בתמותה בקרב ילדים יתומים באתיופיה: לפני תחילת הפרויקט מתו מדי שנה כ-25% מהילדים בבתי היתומים, וכיום התמותה היא פחות מ-1% בשנה.
אושרם ואיכות חייהם של הילדים השתפרו לאין שיעור, ועתה מושקע מאמץ רב בחינוך הילדים כדי להכשירם לחיים עצמאיים בעתיד.
הפרויקט התרחב למספר בתי יתומים באתיופיה, אוגנדה וקניה.
דן אלתרמן (נולד ב-27 באפריל 1980) הוא טריאתלט ישראלי.
ביחד עם אחיו התאום רן זכו לסירוגין ברצף בכל אליפויות ישראל משנת 2001 עד שנת 2012.
דן אלתרמן נולד כאח תאום לרן.
בשנת 1993 החלו התאומים אלתרמן להתאמן בטריאתלון באגודת הפועל ירושלים.
בשנת 1995 השתתף דן ביחד עם אחיו לראשונה בתחרות טריאתלון במרחק האולימפי באליפות ישראל באילת.
הוא סיים במקום ה-38 ובמקום התשיעי בקבוצת הגיל 15-17. בשנת 1996 השתתפו האחים באליפות ישראל לנוער וסיימו במקומות השני והשלישי אחרי אמיר אורן.
בשנת 1997 השתתף באליפות אירופה לגילאי 17 והגיע למקום ה-27. מאוחר יותר בשנה זו עבר ביחד עם אחיו תאונת אופניים קשה, והיה מאושפז תקופה ארוכה, ומושבת מטריאתלון לתקופה ארוכה עוד יותר.
בשנת 1998 השתתף באליפות אירופה לנוער עד גיל 20 והגיע למקום ה-60, מקום אחד אחרי אחיו רן.
בשנת 1999 השתתף רן שוב באליפות אירופה לנוער והגיע במקום ה-48, 8 שניות ושני מקומות לפני רן.
באליפות ישראל באותה השנה, קיבלו התאומים אישור להשתתף גם באליפות הנוער למרחק ספרינט טריאתלון וגם להשתתף במרחק האולימפי למחרת.
הם הגיעו למקום הראשון והשני באליפות הנוער, ולמקומות הרביעי והחמישי באליפות הבוגרים לאחר עידו מאורי, שי פיפמן ואמיר בכר.
בשנת 2000 השתתף דן באליפות העולם לנוער והגיע במקום ה-24 שני מקומות ו-20 שניות לפני רן.
בשנה זו השתתף גם באליפות אירופה לנוער והגיע במקום ה-33. באליפות ישראל לשנה זו הגיע דן למקום השני לאחר שי פיפמן, ולמקום השלישי הכללי בתחרות (כולל טריאתלטים זרים), שנייה אחת מהר יותר מאחיו רן.
בשנת 2001 ניצח אלתרמן בשבע תחרויות טריאתלון ודואתלון ובחמש נוספות הגיע במקום השני אחרי אחיו רן.
באליפות ישראל לשנה זו ניצח דן לראשונה בתוצאה של 2:00:28 שש שניות לפני רן.
בשנה זו השתתף לראשונה בתחרויות מסבב גביע העולם, בלוזאן' שווייץ ובהונגריה להגיע למקומות 40 ו-27 בהתאמה.
בשנת 2002 ניצח אלתרמן בשלוש תחרויות טריאתלון ודואתלון והגיע למקום השני אחרי אחיו רן בשלוש נוספות.
באליפות ישראל בשנה זו הגיע למקום השני בתוצאה של 2:00:37, 46 שניות אחרי רן.
בשנה זו השתתף דן לראשונה באליפות העולם ואליפות אירופה וסיים במקום ה-29 ו-33 בהתאמה.
בשנת 2003 החליטו אלתרמן ואחיו רן להתמקד בתחרויות גביע העולם וכך לקבל נקודות דירוג ולנסות להשיג את המינימום האולימפי, שלפיו צריך להגיע בין 39 הראשונים בדירוג לפי 3 טריאתלטים ממדינה.
הם החלו להתאמן תחת מאמן ניו זילנדי, ומיעטו להשתתף בתחרויות בארץ.
בשתי תחרויות הגיע דן למקום השני אחרי אחיו ובאליפות ישראל ניצח עם תוצאה של 2:04:57. בשנה זו השתתף דן בשש תחרויות מהסבב העולמי, ובאליפות אירופה בה הגיע למקום ה-39 המאכזב מבחינתו.
בשנה זו ניצח דן במירוץ המדרגות הראשון של עזריאלי לפני רן אחיו.
בשנת 2004 המשיך דן לאליפות אירופה, כאשר רק תוצאה יוצאת דופן הייתה יכולה להכניס אותו לסגל האולימפי.
הוא סיים את התחרות במקום ה-45 ולא הצליח לקבוע את המינימום האולימפי.
בשנה זו ניצח דן ארבע תחרויות טריאתלון ודואתלון, ובשלוש הגיע למקום השני אחרי רן.
באליפות ישראל ניצח דן בתוצאה 1:58:13 כדקה לפני רן.
בשנת 2005 הגיע דן למקום ה-39 באליפות העולם ולמקום ה-23 באליפות אירופה.
בשנה זו ניצח דן בשלוש תחרויות טריאתלון, והגיע שני אחרי אחיו בשלוש תחרויות דואתלון.
בשנה זו התקיימה אליפות ישראל במסגרת סבב הגביע האירופאי.
דן הגיע שני בתחרות אחרי הדני רסמוס הנינג, ולפני אחיו רן, והכתר שוב כאלוף ישראל.
בשנת 2006 ניסו שוב האחים לצבור נקודות בדירוג העולמי על מנת להגיע לאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
הם השתתפו בעשר תחרויות בסבב גביע העולם וגביע אירופה.
בתחרות בטרזו, איטליה ב-15 ביולי 2006 הגיע דן להישג שיא בסבב האירופי כשסיים במקום השני אחרי אחיו רן.
בשנה זו הוא הגיע למקום ה-17 באליפות אירופה ולמקום ה-35 באליפות העולם.
בשנה זו התקיימה אליפות ישראל כחלק מהסבב האירופאי, ודן שיחזר את הישג השיא שלו והגיע שוב למקום השני בתחרות אחרי אחיו.
בשנה זו ניצח דן בתחרות טריאתלון אחת והגיע למקום השני אחרי אחיו בשלוש נוספות.
בשנת 2007 השתתף דן ב-12 תחרויות בסבב הגביע העולמי והאירופאי.
הוא לא הצליח לשחזר את הישגי השיא משנת 2006 אך נשאר מדורג בין 39 המקומות שעולים לאולימפיאדה במשך רוב השנה.
הוא הגיע למקום ה-37 באליפות אירופה ולמקום ה-33 באליפות העולם.
אליפות ישראל באילת התקיימה הפעם כחלק מהסבב העולמי בהשתתפות רוב הצמרת העולמית.
דן הגיע למקום ה-30 שתי שניות ומקום אחד אחרי רן, והוכתר שוב כסגן-אלוף ישראל.
בשנה זו הוא ניצח 2 תחרויות טריאתלון ודואתלון, ובשתיים נוספות הגיע אחרי אחיו.
את שנת 2008 התחיל דן עם סיכויים טובים להגיע לאולימפיאדה, אולם הוא נפצע והפסיד עקב כך את מרבית תחרויות גביע העולם.
את התחרות במולולבה, אוסטרליה הוא לא סיים עקב הפציעה, ובתחרות בפלימות' הגיע במקום ה-43 ואיבד סיכוי להגיע לאולימפיאדה.
מיד אחרי האולימפיאדה החליט ביחד עם רן אחיו להמשיך ולנסות להעפיל לאולימפיאדת לונדון (2012) הם המשיכו להתחרות בשבע תחרויות נוספות מהסבב העולמי, האירופאי, האסייתי והאפריקאי.
בתחרות הסבב האפריקאי במומבסה ניצח דן לראשונה בתחרות בינלאומית.
בשנה זו ניצח דן בשתי תחרויות בישראל והגיע למקום השני בשתיים נוספות אחרי רן.
באליפות ישראל באילת הגיע למקום השני בתוצאה של 1:56:41 חמש שניות אחרי רן.
בשנת 2009 החליטו האחים להפחית את מספר התחרויות בעולם, לפני השנתיים הבאות שבהן ניתן להשיג את נקודות הדירוג לאולימפיאדת לונדון.
הם השתתפו בשנה זו בארבע תחרויות סבב בלבד.
באליפות העולם בשנה זו לא סיים דן את המירוץ.
בשנה זו ניצח דן בחמש תחרויות טריאתלון ודואתלון, ובשניים הגיע אחרי אחיו.
אליפות ישראל בשנה זו התקיימה כחלק מהסבב האירופאי.
דן הגיע למקום החמישי דקה ורבע ושני מקומות אחרי רן, והוכתר פעם נוספת כסגן-אלוף ישראל.
בתחילת שנת 2010 הקים דן ביחד עם אחיו את קבוצת אלתרמנ'ס, ובמשותף הם החלו לאמן את הקבוצה.
בתחילת השנה העתיק דן את מקום מגוריו לקיבוץ יפתח וכך לראשונה התאמנו התאומים את רוב אימוניהם בנפרד.
החל מחודש יוני כשהתחילה צבירת נקודות הדירוג לכניסה לאולימפיאדת לונדון השתתף דן ב-11 תחרויות מהסבב האירופאי האסיאתי והעולמי, וצבר נקודות דירוג שהספיקו לו כדי להיכנס בין 39 הראשונים (המינימום האולימפי) בסוף השנה.
באליפות העולם לשנה זו הגיע במקום ה-60 ניצח בארבע תחרויות בישראל, הגיע לפני רן אחיו ברוב התחרויות ונראה היה כי סיכויו להגיע לאולימפיאדה טובים.
באליפות באילת שהתקיימה כחלק מהסבב האירופאי הגיע במקום השביעי בתוצאה של 1:54:54 מקום אחד וחמש שניות לפני רן וזכה פעם נוספת באליפות ישראל.
בשנת 2011 השתתף דן בתחרויות רבות על מנת לזכות בנקודות דירוג רבות ככל האפשר כדי להשיג את המינימום האולימפי לקראת התאריך הקובע ביוני 2012. הוא השתתף ב-15 תחרויות מהסבב האירופאי האמריקאי והעולמי, צבר נקודות רבות אך לא מספיק ובסוף השנה מצא את עצמו מחוץ ל-39 הראשונים.
הוא הגיע במקום ה-31 באליפות אירופה, ובמקום ה-42 באליפות העולם.
באותה שנה הוא השתתף בתחרות מקומית אחת בלבד וניצח בה.
באליפות ישראל באילת שהתקיימה במסגרת הסבב האירופאי הגיע דן במקום השישי בתוצאה של 2:01:32 שני מקומות לפני רן וזכה שוב באליפות ישראל.
בינואר 2012 השתתף דן בתחרות הסבב האמריקאי בויניה דל מאר, צ'ילה, הגיע במקום ה-18 וחזר לדירוג המינימום האולימפי.
בפברואר השתתף בתחרות הסבב האפריקאי בקייפטאון ובמרץ בתחרות הסבב האמריקאי בסלינאס, קליפורניה, הגיע במקומות ה-12 וה-7 בהתאמה, ונשאר בדירוג המינימום האולימפי.
לאחר 18 תחרויות ברחבי העול בשנה וחודש, נפצע דן ברגלו פציעת עומס, והושבת מתחרויות למשך כחודשיים.
באפריל 2012 התקיימה אליפות אירופה לראשונה באילת אך דן לא השתתף בה, והעדיף להתאושש מהפציעה ולהתרכז בתחרויות בעולם בחודש מאי לפני שנסגרת הרשימה לאולימפיאדה.
לאחר שהפסיד את התחרויות במרץ ואפריל הוא מצא את עצמו שוב מחוץ לדירוג המינימום.
במאי השתתף בארבע תחרויות בעולם.
בתחרות במקסיקו הגיע למקום ה-22 וחזר לתמונת האולימפיאדה, אך בשלוש התחרויות האחרות הגיע להשגים פחות טובים וכך הפסיד את הסיכוי להעפיל לאולימפיאדה.
לאחר האכזבה מאי ההעפלה לאולימפיאדה החליט דן לקחת פסק זמן מתחרויות טריאתלון.
בשנת 2013 ניצח דן במירוץ לפסגת המצדה.
בשנת 2021 ניצח דן בתחרות חצי איירונמן טבריה
בשנת 2022 סיים ראשון מבין הישראלים בתחרות איירונמן טבריה
בשנת 2024 ניצח דן בתחרות ישראמן והשלים זכייה שלישית ברציפות.
בשנת 2025 ניצח אלתרמן בתחרות ישראמן והשלים זכייה רביעית ברציפות
נשוי ליהל בת המקום, ולהם ארבעה ילדים.
שש פעמים אלוף ישראל בטריאתלון.
במשך 11 שנה לא הפסיד באף תחרות בארץ חוץ מאשר הפסדים לאחיו.
איתן נולד בקיבוץ עין שמר.
כשהיה בן ארבע עזבה משפחתו את הקיבוץ ועברה לאזור המרכז.
איתן למד פיסול במכון אבני.
ללימודי האדריכלות בטכניון הגיע לאחר שהשתתף בתחרות לבניית אנדרטה שכללה גם חדר זיכרון, וסיים אותם בשנת 1955.
כסטודנט, עבד במשרד של זאב רכטר ולאחר סיום לימודיו עבד כחצי שנה במשרד אדריכלים בפינלנד.
כשחזר לארץ עבד תקופה במשרדו של דב כרמי.
כשנתיים לאחר סיום לימודיו פתח איתן משרד עצמאי.
בשנת 1958 פתח יחד עם יצחק ישר משרד משותף והם עבדו יחד עד שנת 1965. ב-1966 הקים משרד עצמאי ובין השנים 1978 ל-2010 היה שותף של האדריכל ערי גושן.
לאחר מכן, הקים משרד אדריכלים עם בת זוגו, האדריכלית רות להב.
איתן קיבל דרגת פרופסור בתקופה שבה לימד בטכניון.
הוא עבד יחד עם האדריכל יצחק ישר על פרויקטים בולטים ובהם מבנה מרכזי בכור בדימונה.
איתן היה שותף לתכנון ערים בישראל ובאיראן.
תכנון מבני ציבור, מוסדות תרבות, ובנייני מגורים, ביניהם מגדל המגורים ביפו הראשון בן 14 קומות שעשוי מבטון, פריקסט וחלוקי נחל גדולים.
כיהן כיו"ר הוועד הארצי של אגודת האדריכלים ועמותת האדריכלים המאוחדים (1988-1986)
חבר בצוות ההיגוי להקמת בית הספר לאדריכלות על שם עזריאלי באוניברסיטת תל אביב (1993)
חבר ועדת בדיקה בינלאומית של הפקולטה לאדריכלות בטכניון (1997).
2013 אות יקיר העיר תל אביב-יפו.
איתן נישא לסופרת רחל איתן.
ב-1964 פגש איתן את המשוררת רנה שני ובין השניים נרקמו יחסים אינטימיים שהגיעו גם לטורי הרכילות בעיתונות.
עקב כך התגרשו בני הזוג איתן בסביבות שנת 1965. איתן ושני חיו בזוגיות ונולדה להם בת בשם תמר.
לאחר כתשע שנים יחד עזבה שני את איתן ולקחה עמה את בתה שחזרה לגור עמו כשהייתה בת 7.
בשנת 1981 נולדה לאיתן בת בשם אלי מזוגתו דאז, מימי בילו, השניים נפרדו כשלוש שנים לאחר מכן.
התגורר בהרצליה פיתוח עם בת זוגו רות להב.
נפטר בינואר 2023, והותיר אחריו ארבעה ילדים, שבעה נכדים ונינים.
מערך השירותים האזרחי והמבנים הציבוריים בקריה למחקר גרעיני, דימונה, בשיתוף יצחק ישר, 1963.
מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, בשיתוף יצחק ישר, 1964. (על תכנונו זכו איתן וישר לפרס רכטר)
שכונת מגורים, חוף השנהב, בשיתוף יצחק ישר, 1964.
בית העם, גבעת חיים איחוד, בשיתוף יצחק ישר, 1966.
בניין מקסיקו, אוניברסיטת תל אביב, בשיתוף יצחק ישר, 1967. (על תכנונו זכו איתן וישר לפרס רוקח)
בניין המטה הארצי של משטרת ישראל, ירושלים, 1973.
מגדל העיר, ירושלים, מחצית שנות ה-70.
דן אשבל (נולד ב-1949) הוא דיפלומט ישראלי.
כיהן כשגריר ישראל בפינלנד, באסטוניה ובאוסטריה.
אשבל נולד בשנת 1949 בתל אביב.
הוא למד גאוגרפיה וספרות אנגלית באוניברסיטת חיפה.
בהמשך השלים תואר במדע המדינה בדגש על המזרח התיכון.
משנת 1973 עד שנת 1975 עבד כמורה בכפר הנוער הדתי בכפר חסידים.
בשנת 1975 הצטרף לשירות החוץ של ישראל.
בשנת 1978 מונה למזכיר ראשון בשגרירות הישראלית בבון בגרמניה.
תחומי אחריותו כללו את קשרי התרבות העבודה מול התקשורת.
בשנת 1983 שב לירושלים והיה דובר במשרד החוץ.
משנת 1986 היה יועץ בשגרירות ישראל באוסטריה, ומשנת 1989 דובר השגרירות בלונדון.
בשנת 1991 השתתף כיועץ במשלחת הישראלית בוועידת מדריד.
בשנת 1992 שב מלונדון והיה אחראי במשרד החוץ לשיתוף הפעולה עם מדינות מרכז אסיה.
בשנות ה-90 היה מדריך במכללה לביטחון לאומי ובסוף העשור היה הקונסול הכללי בפילדלפיה.
במרץ 2005 מונה לשגריר ישראל באוסטריה.
בתפקיד זה ייצג את ישראל גם במוסדות האו"ם באירופה ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, ומשנת 2006 היה גם שגריר לא תושב בסלובניה.
בשנת 2009 מונה ליועץ מדיני לכנסת.
מספטמבר 2011 ועד אפריל 2016 כיהן כשגריר בפינלנד ושגריר לא תושב באסטוניה.
אשבל פרש לגמלאות בסוף אפריל 2016.
דניאל או'הרליהי היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אירי שהיה מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בשנת 1955 על הופעתו בתפקיד רובינזון קרוזו בסרט "הרפתקאותיו של רובינזון קרוזו".
זכה לפרסום עבור הופעותיו בסרטי הפעולה "רובוקופ" ו"רובוקופ 2" בתפקיד נשיא תאגיד OCP "האיש הזקן".
או'הרליהי נולד בעיירה וקספורד, אירלנד ובילה את רוב ילדותו בדבלין שם למד ב"מכללת האחים הנוצרים מונקסטון פארק" וב"אוניברסיטת דבלין" משם סיים בהצלחה יתרה את לימודיו עם תואר באדריכלות.
היה אחיו הבוגר של הבמאי והמפיק האירי מייקל או'הרליהי .
או'הרליהי קיבל תפקידי משחק ראשונים בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 מאורסון וולס בעיבודו למחזה "מקבת'" שם שיחק או'הרליהי בתפקיד מקדף, ומקרול ריד בסרטו "האיש המוזר בחוץ".
בשנת 1954 שידרג או'הרליהי את מעמדו כשחקן קולנוע בזכות הופעה מרשימה בעיבודו של לואיס בוניואל לרומן ההרפתקאות "רובינזון קרוזו".
על הופעתו בתפקיד רובינזון קרוזו בסרט "הרפתקאותיו של רובינזון קרוזו" הועמד או'הרליהי לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
ב-1964 שיחק או'הרליהי בסאטירה המלחמתית של סידני לומט "זעקת שווא" בתפקיד גנרל חיל האוויר האמריקאי וורדן בלאק.
ב-1970 שיחק או'הרליהי בסרט המלחמה התקופתי של סרגיי בונדרצ'וק "ווטרלו" בתור גיבור המלחמה הצרפתי מישל נה.
ב-1974 הופיע או'הרליהי בדרמה הקומית של בלייק אדוארדס "זרע התמרינד" בתור השר הבריטי פרגוס סטפנסון.
ב-1977 גילם את דמותו של נשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט בדרמה הצבאית של ג'וזף סרג'נט "מקארת'ור".
בשנת 1982 הופיע בסרט השלישי בסדרת סרטי "ליל המסכות", ליל המסכות 3: עונת המכשפה" בתפקיד קונאל קוקראן, הבעלים של חברת צעצועים המוכרת מסכות בליל כל הקדושים.
ב-1984 שיחק בסרט ההרפתאות המדע בדיוני "אחרון לוחמי החלל" בתור הנווט גריג.
או'הרליהי לפרסום נרחב בשנת 1987 בזכות תפקידו בלהיט הפעולה של פול ורהובן "רובוקופ" בתור "האיש הזקן", נשיא התאגיד המסחרי "OCP".
באותה שנה הצטלם גם לסרטו של ג'ון יוסטון "המת" בתפקיד מר בראון.
בשנת 1990 חזר על תפקיד האיש הזקן בסרט "רובוקופ 2" שהיה פחות מוצלח מקודמו, בנוסף שיחק בסדרת המתח של דייוויד לינץ' "טווין פיקס" בתפקיד אנדרו פאקרד.
את הופעתו האחרונה כשחקן עשה או'הרליהי בשנת 1998 בתור ג'וזף קנדי בדרמה המוזיקלית של רוב כהן "חבורת העכברושים".
או'הרליהי היה אב לחמישה ילדים, מביניהם השחקן גאוון או'הרליהי מנישואיו לאלסה בנט.
או'הרליהי נפטר ב-17 בפברואר 2005 במאליבו מנסיבות טבעיות בגיל 85.
הרפתקאותיו של רובניזון קרוזו (1954)
המגן השחור של פולוורת' (1954)
דן אלון (נולד ב-11 באוגוסט 1982) הוא אמן ישראלי, פעיל בעיקר בתחומי הקומיקס והאמנות הפלסטית.
הוא הציג תערוכות יחיד בגלריות ובמוזיאונים, לרבות מוזיאון הקומיקס בבזל ומוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית.
כמו כן, משתתף בתערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה, בין היתר בהונג קונג, איטליה, גרמניה, אנגליה, מרוקו, ספרד, פולין, שווייץ ועוד.
אלון גם עוסק באוצרות תערוכות.
במרבית עבודותיו עוסק אלון בביוגרפיה האישית שלו, ביחס בין הומור, פעולת האמן ויחסי כח.
אלון נולד בנתניה, שם גם גדל.
הוא למד בתיכון "אורט גוטמן" במגמת אמנות.
לאחר תום לימודיו אלון גויס ושירת במשטרה הצבאית בכלא קציעות.
אחרי שחרורו מהצבא ב-2004, התחיל לפרסם קומיקס פרי עטו בבלוג בשם "שום פלפל ומין אנאלי" ובפנזינים שונים.
במקביל לפרסום עבודותיו באופן עצמאי זה, התחיל לימודים לתואר ראשון בשנקר בית הספר לאמנות ועיצוב, במסלול של תקשורת חזותית.
לאחר גמר לימודיו ב-2008, התחיל אלון להשתתף בתערוכות יחיד וקבוצתיות במסגרת גלריות לאמנות ומוזיאונים בארץ והיה חבר בגלריות השיתופיות חנינא ו-p8. במקביל התחיל לעבד סיפורים קצרים פרי עטו, ושל יוצרים אחרים לנובלות גרפיות.
דוגמה לנובלה זו היא הספר "התנהגויות היסטריות" מ-2010 אשר בו הציג אלון את גרסתו ליצירותיהם של אתגר קרת ושהם סמיט בשנים 2012–2014 למד בתוכנית ללימודי המשך במדרשה לאמנות במכללה האקדמית בית ברל.
משנת 2006 הוא פעיל בתחום הקומיקס והאמנות הפלסטית.
עם פעילותו בתחומי הקומיקס ניתן למנות מספר ספרים כגון: "הסיכוי האחרון של סיסיל", "You're my Wish" ו"התנהגויות היסטריות", אשר פורסמו בפסטיבלי קומיקס, חנויות ספרים נבחרות ובמסגרת תצוגות במוזיאונים בישראל ומחוצה לה; דוגמת הפסטיבל הבינלאומי לקומיקס ואמנות באנגולם, צרפת והפסטיבל הבינלאומי פומטו בלוצרן, שווייץ.
אלון פרסם את עבודותיו בעיתונים ובכתבי עת שונים, בהם ידיעות אחרונות, מעריב וכתב העת מסמרים.
כתב העת "מילים ללא גבולות" בניו יורק, "צווישן" בפולין ועוד.
בתחום הציור והאמנות הפלסטית החל מ-2010 בתצוגות יחיד ותצוגות קבוצתיות בגלריות אמנות באזור תל אביב יפו, מוזיאון הקומיקס בחולון ועוד.