tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-175 לפנה"ס (ג'תקפ"ה) עלה לשלטון אנטיוכוס הרביעי (אפִּיפָאנֶס), מלך הממלכה הסלאוקית, אחרי רצח אחיו, סלאוקוס הרביעי ותוך כדי עקיפת בנו של סלאוקוס הרביעי ויורש העצר החוקי, דמטריוס הראשון.
ב-168 לפנה"ס (ג'תקצ"ב) נערך קרב פידנה, הקרב שסיים את המלחמה המוקדונית השלישית בין הרפובליקה הרומית לבין פרסאוס, מלך מוקדון.
ב-164 לפנה"ס (ג'תקצ"ו) במהלך מרד החשמונאים, שחרר יהודה המכבי את ירושלים, טיהר את בית המקדש, ובעקבות הטיהור חגגו הכוחות החשמונאים את חנוכת המקדש – לימים חג החנוכה.
ב-161 לפנה"ס (ג'תקצ"ט) – יהודה המכבי נהרג בקרב עם היוונים מהממלכה הסלווקית שבסוריה, בהנהגת המצביא בכחידס.
הוא מוחלף באחיו, יונתן הוופסי.
142 לפנה"ס (ג'תרי"ח) – שמעון התרסי צעיר האחים של יהודה המכבי, כורת ברית עם אויבו של טריפון, דמטריוס השני.
עקב הברית מוכרזת ממלכת יהודה החשמונאית כממלכה חופשית ועצמאית, שאינה משלמת מס לממלכה הסלאוקית.
בין השנים 149 עד 146 לפנה"ס התקיימה המלחמה הפונית השלישית, המלחמה האחרונה שהתנהלה בין הרפובליקה הרומית לקרתגו.
113 לפנה"ס – השבטים הגרמאנים של הקימברים והטווטונים ממשיכים בנדידתם מצפון אירופה לדרומה ומערבה ומנחילים מפלה לצבא רומי בראשות הקונסול גנאיוס פאפיריוס קארבו מצפון להרי האלפים.
אפיוס קלאודיוס פולכר (קונסול 143 לפנה"ס)
ייצור הנייר החל בסין בשנת 105 לספירה, לאחר המצאתו על ידי צאי לון.
דרך המשי - החל משנת 130 לפנה"ס הוקמו שגרירויות של שושלת האן באסיה המרכזית, בשל רצונו של הקיסר הסיני וו לפתח את המסחר עם מרכז אסיה, ובעיקר עם הערים פרגנה ופרתיה.
142 לפנה"ס - בנייתו של גשר האבן הראשון מעל נהר הטיבר מסתיימת.
היפרכוס חישב את אורך השנה בסטייה של כ-6 דקות, המציא שיטת קואורדינטות למציאת מיקומו המדויק של כל כוכב וקבע סולם לדירוג עוצמת האור של כוכבים, המשמש אסטרונומים עד היום.
המסורת הסינית מייחסת את המצאת הטופו ללי אן משושלת האן הקיסרית, דודו ויועצו של הקיסר וו, בשנת 164 לפנה"ס.
בזכות שימוש באדמת פוצולנה המצויה במפרץ נאפולי, חומר בעל תכונות הדומות למלט, הצליחו הרומאים לצקת כיפות בטון.
מראות ברונזה היו פופולריות בסין של שושלת האן, ועיטורים נפוצים בתקופה זו כללו דרקונים.
165 לפנה"ס - השנה המשוערת לסיום חיבורו של ספר דניאל.
המאה ה-4 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 400 לפני הספירה והסתיימה בשנת 301 לפני הספירה.
זוהי המאה הרביעית לפני תחילת הספירה הנוצרית.
במחצית הראשונה של המאה הייתה פריחה אומנותית ותרבותית במקומות שונים, כשבין הבולטים בהם יוון הקלאסית ואזורים במזרח הרחוק שהושפעו מתפיסת העולם של בודהה.
לקראת סוף המאה, מרכז התרבות היוונית עבר אל אלכסנדריה.
387 לפנה"ס: התחולל קרב אלייה בין רומא לממלכה הגאלית.
341 לפנה"ס: פיליפ השני מלך מקדוניה כבש את תרקיה ומדאיג את דמוסטנס התובע פעולה נגדם במאמרו הפיליפי השלישי, ממונה למפקד הצי היווני, וכורת ברית עם אויבי המקדונים: ביזנטיון ותבץ.
אתונה מבטלת את הסכמי השלום עם מקדוניה.
ניצחון רומא במלחמת הסמניטים הראשונה, והשתלטות על אדמות קמפניה הפוריות ובירתה קפואה.
338 לפנה"ס: קרב כירוניאה – פיליפוס השני, מלך מוקדון משלים את השתלטות מוקדון על יוון, ובכך באה לקיצה התקופה המכונה יוון הקלאסית ומתחילה תקופת יוון ההלניסטית.
334–330 לפנה"ס: כיבוש האימפריה הפרסית על ידי אלכסנדר הגדול.
322 לפנה"ס: ראשיתה של האימפריה המאורית, האימפריה הגדולה הראשונה של דרום אסיה.
310 לפנה"ס: התיעוד הכי מוקדם להשלכת פתק בבקבוק לים למטרות מחקר.
301 לפנה"ס: שליט מצרים תלמי הראשון כובש את ארץ ישראל מידי יורשי אלכסנדר מוקדון.
נכתבו שירים רבים שעתידים להתפרסם באנתולוגיית השירה הסינית, שירי צ'ו .
אנתולוגיה זו, שהיא האנתולוגיה הקלאסית השנייה שנשמרה מסין, הכילה שירים יותר ליריים ורומנטיים מאלו של האנתולוגיה המוקדמת יותר.
המאה ה-7 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 700 לפני הספירה והסתיימה בשנת 601 לפני הספירה.
זוהי המאה השביעית לפני תחילת הספירה הנוצרית.
696 לפנה"ס: על פי המקרא: מותו של חזקיהו מלך ממלכת יהודה.
696 לפנה"ס: עולה לשלטון המלך ג'ואנג משושלת ג'ואו שבסין.
696 לפנה"ס: קימרים כובשים את פריגיה.
מעבר ארמנים לאזור אגם ואן.
694 לפנה"ס: בנו הבכור של סנחריב מלך אשור נרצח על ידי עילם.
691 לפנה"ס: סנחריב מלך אשור מביס את עילם בקרב חלול.
689 לפנה"ס: סנחריב מלך אשור שורף את בבל ומגלה את תושביה.
687 לפנה"ס: גיגס מלך לידיה.
687 לפנה"ס: תקופת כהונה של ארכון קוצרה לשנה.
685 לפנה"ס: תחילת מלחמת מסינה השנייה.
המלחמה נמשכה 20 שנים והסתיימה בניצחון של ספרטה.
681 לפנה"ס: סנחריב מלך אשור נרצח בידי בנו אדרמלך (או בשמו האשורי – ארד-מוליסו).
681 לפנה"ס: אסרחדון מלך אשור.
681 לפנה"ס: עולה לשלטון המלך שי משושלת ג'ואו שבסין.
677 לפנה"ס: אסרחדון מוביל את צבא אשור עד מצרים.
675 לפנה"ס: אסרחדון מתחיל בבניה מחדש של בבל.
674 לפנה"ס: מרד באשקלון נגד אשור.
673 לפנה"ס: טולוס הוסטיליוס מלך רומא.
671 לפנה"ס: אסרחדון מלך אשור פולש למצרים, שורף את ממפיס ומספר אנשים ממשפחת פרעה.
668 לפנה"ס: שמש-שום-אוכין, בנו של אסרחדון, מלך בבל.
660 לפנה"ס: 11 באפריל: לפי המסורת היפנית: יסוד ממלכת יפן על ידי הקיסר ג'ימו טנו.
660 לפנה"ס: פסמתיך הראשון פרעה מצרים מוציא את אשורים ממצרים.
656 לפנה"ס: פסמתיך השלישי מרחיב את השליטה במצרים.
656 לפנה"ס: תחילת טירניה של קפסלוס בקורינתוס.
652 לפנה"ס: מרד בבבל נגד אשור.
649 לפנה"ס: המרד בבבל הסתיים.
648 לפנה"ס: פאנקרטיון נכלל במשחקים האולימפיים.
648 לפנה"ס: לידתו של יאשיהו, מלך יהודה.
647 לפנה"ס: אשורבניפל שורף את שושן.
642 לפנה"ס: אנקוס מארקיוס מלך רומא.
640 לפנה"ס: הקמת ספרייה בנינוה על ידי אשורבניפל.
בהמשך, בספרייה זו ימצאו עלילות גילגמש.
640 לפנה"ס: ניצחון מזהיר של אשור על עילם.
632 לפנה"ס: פרשת קילון באתונה העתיקה.
626 לפנה"ס: נבופלאסר מורד נגד אשור ומקים את ממלכת בבל החדשה.
626 לפנה"ס: סין-שר-אישכון מלך אשור.
622 לפנה"ס: פרסומו של ספר דברים שהתגלה בבית המקדש, הרפורמה של יאשיהו.
621 לפנה"ס: דרקון מעלה על הכתב חוקי אתונה העתיקה.
616 לפנה"ס: לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס מלך רומא.
612 לפנה"ס: בבל, שושן ומדי שורפים וכובשים את נינוה.
612 לפנה"ס: אשור-אובליט השני המלך האשורי האחרון עולה למלוכה.
610 לפנה"ס: נכו השני פרעה מצרים.
609 לפנה"ס: אזור ארץ ישראל עובר לשליטת ממלכת מצרים לאחר קרב מגידו.
כמו כן, יאשיהו נהרג בקרב מגידו.
וכן הקרב על העיר חרן בין בבל אשור ומצרים, שלאחריו, האימפריה האשורית החדשה חדלה להתקיים
605 לפנה"ס: נבוכדנצר מלך בבל.
605 לפנה"ס: אזור ארץ ישראל חוזר לשליטת ממלכת בבל לאחר קרב כרכמיש אשר במהלכו יורש העצר הבבלי נבוכדנצר מביס את צבאו של פרעה נכו השני, מלך מצרים.
דרקון – מנסח החוקה הראשונה של אתונה העתיקה.
סטטיחורוס – מדינאי, משורר ומחוקק יווני.
חולדה – נביאה שפעלה בימי יאשיהו מלך יהודה.
צפניה – נביא שפעל בימי יאשיהו מלך יהודה.
ירמיהו – נביא שפעל החל מימי יאשיהו מלך יהודה עד אחר חורבן בית המקדש הראשון.
טקסט וודי סנסקריטי על בניית מקדשים כולל התייחסות ספציפית על משפט פיתגורס.
ידיעות ראשונות על השימוש בכתב דמוטי.
648 לפנה"ס – רישום ראשון ביוון של ליקוי חמה.
נכתבו במאה זו אחרוני הטקסטים שעתידים להיכנס לאנתולוגיית השירה הסינית המוקדמת ביותר שנכתבה, הקלאסיקה של השירים.
על פי הערכות, בתקופה זו השירים מתאפיינים בהתמקדות בתיאור 15 המדינות שנמצאות לאורכו של הנהר הצהוב, ובשירי הלל לשושלות שאנג ולו .
בשנת 1980 נמצא כתובת הפיניקית מג'בלריס משנת 650 לפנה"ס.
המאה ה-8 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 800 לפני הספירה והסתיימה בשנת 701 לפנה"ס.
זוהי המאה השמינית לפני תחילת הספירה הנוצרית.
לפי דעת רוב החוקרים, ביוני 763 לפני הספירה התרחש ליקוי החמה האשורי ותועד כליקוי חמה בשנה התשיעית של שלטונו של מלך אשור אשור-דן השלישי.
קביעה זו היא אחד העוגנים המרכזיים המאפשרים את הכרונולוגיה של המזרח הקרוב העתיק.
במצרים העתיקה החלה השושלת העשרים וחמש של הפרעונים השחורים מנוביה.
במסופוטמיה התפשטה האימפריה האשורית החדשה והטילה את חיתתה על כל עמי האזור לאורך המאה כולה.
ביוון התפתח האלפבית היווני והופיעו יסודותיה של תרבות יוון העתיקה ביצירותיהם של משוררים כהומרוס והסיודוס.
המשחקים האולימפיים נוסדו, ומתיישבים יוונים הקימו מושבות רבות בארצות הים התיכון והים השחור.
בתחום הפוליטי, התעצבה החוקה הספרטנית בידי המחוקק האגדי ליקורגוס, ואילו באתונה חל מעבר משלטון מלוכני לשלטון אצילים ארכוני.
באיטליה נוסדה העיר רומא ואופיה עוצב בידי מלכיה הראשונים והאגדיים.
במקביל צמחה באיטליה התרבות האטרוסקית.
באירופה גופה התרחשו נדידות עמים שונות.
שבטים גרמאניים חצו את הנהר נמן אשר ליד הים הבלטי בחיפושם אחר שטחי מרעה, וגם החלה ההתיישבות הקלטית בבריטניה.
בסין שלטה שושלת ג'ואו, אך במאה זו היא החלה לאבד בהדרגה את שלטונה הממשי.
באמריקה החלו האולמקים לבנות פירמידות, ובני המאיה החלו להתיישבותם בחצי האי יוקטן.
בהיסטוריה המקראית חלו תמורות גדולות ומרחיקות לכת במהלך המאה ה-8 לפנה"ס.
בראשית המאה הביס המלך יואש את הארמים בעידודו של הנביא אלישע, ושם קץ לשנים רבות של לחץ ארמי קשה על ישראל.
בימי בנו ירבעם השני הגיעה ממלכת ישראל לשיא התפשטותה הטריטוריאלית בעידודו של הנביא יונה בן אמיתי.
במקביל, עוזיהו מלך יהודה הוביל את ממלכתו לשיאים של עצמה צבאית ושגשוג כלכלי.
שגשוג זה הוביל לבסוף לשחיתות וסיאוב שעוררו את תוכחות הנביאים הושע, עמוס ומיכה.
לאחר מות ירבעם השני ורצח בנו זכריהו באמצע המאה, נכנסה ממלכת ישראל לרצף מרידות ומשברים פנימיים שערערו את היחסים עם יהודה והובילו לבסוף לנפילת הממלכה בידי אשור והגליית אוכלוסייתה.
ממלכת יהודה סבלה גם היא מהכיבוש האשורי בימי המלך חזקיהו והנביא ישעיהו, ובסופה של המאה הנהיג בה חזקיהו רפורמה דתית שריכזה את הפולחן בירושלים וביערה כל שריד לעבודה הזרה בממלכה.
796 לפנה"ס: מות המלך שלמה ופיצול ממלכת ישראל המאוחדת (לפי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית)
782 לפנה"ס: העיר ירוואן מוקמת בממלכת אוררטו (כיום זו בירת ארמניה).
760 לפנה"ס (בקירוב): הרעש בימי עוזיהו.
763 לפנה"ס: ליקוי החמה האשורי.
756 לפנה"ס: העיר היוונית קיזיקוס מוקמת באסיה הקטנה.
753 לפנה"ס: אתונה עוברת משלטון מלוכני לשלטון אצילים ארכוני.
753 לפנה"ס: רומולוס רוצח את אחיו רמוס ומייסד את העיר רומא.
747 לפנה"ס: זכריהו מלך ישראל נרצח ושושלת בית יהוא מסתיימת.
745 לפנה"ס: תגלת פלאסר השלישי תופס את השלטון באשור לאחר מרד בעיר הבירה כלח.
743 לפנה"ס: פורצת המלחמה הראשונה בין ספרטה לבין מסניה.
738 לפנה"ס: תגלת פלאסר השלישי מביס קואליציית עמים בהנהגת עוזיהו מלך יהודה ומשליט את מרותו על ארצות סוריה.
735 לפנה"ס: פרדיקס הראשון עוזב את ארגוס וכובש את מקדוניה.
734~לפנה"ס: פקח בן רמליהו מלך ישראל חובר לרצין מלך ארם ויחד הם מורדים באשור וצרים על ירושלים.
734 לפנה"ס: העיר כלקיס מוקמת ביוון.
734 לפנה"ס: העיר סירקוזה מוקמת בסיציליה בידי יוונים דורים מקורינתוס.
732 לפנה"ס: תגלת פלאסר השלישי כובש סופית את ארם, מספח את הגלעד והגליל ומגלה רבים משבטי ישראל.
בנוסף הדיח את פקח והמליך תחתיו את הושע בן אלה.
728 לפנה"ס: פִּיי (פיענח'י) מלך נוביה פולש למצרים, מכניע אותה ומייסד שושלת הפרעונים ה-25.
724 לפנה"ס: שלמנאסר החמישי מלך אשור צר ללא הצלחה על האי צור, ולבסוף נסוג והסתפק בגביית מס.
724 לפנה"ס: סיום מלחמת מסניה הראשונה בניצחונה של ספרטה.
722 לפנה"ס: שומרון נכבשת על ידי שלמנאסר החמישי מלך אשור, וממלכת ישראל נחרבת ותושביה גולים למסופוטמיה.
722 לפנה"ס: התמוטטות השלטון המרכזי בסין ותחילת תקופת האביב והסתיו: להלכה שלטה שושלת ג'ואו, אך בפועל נחלקה סין למספר ממלכות יריבות.
720 לפנה"ס: סרגון השני מלך אשור מביס קואליציה של מלכי חמת, סימירה, ארפד ודמשק, ומחריב את חמת וקרקר.
717 לפנה"ס: סרגון השני מייסד את דור שרוכין כבירתה החדשה של האימפריה האשורית.
716 לפנה"ס: נומה פומפיליוס מולך ברומא לאחר רומולוס.
711 לפנה"ס: שַׁבָּכָּה, מלך נוביה ואחיו של פִּיי, כבש שוב את מצרים וחידש את שלטונו בה.
706 לפנה"ס: העיר טאראנטו מוקמת בדרום איטליה על ידי מהגרים ספרטנים.
704 לפנה"ס: סנחריב מלך אשור מעביר את בירתו לנינוה.
701 לפנה"ס: חזקיהו מלך יהודה מורד באשור יחד עם שַׁבָּכָּה מלך מצרים ונוביה.
701 לפנה"ס: סנחריב מלך אשור פלש ליהודה וכבשה תוך החרבת מרבית היישובים ובכללם העיר השנייה בחשיבותה לכיש, אך המצור שהטיל על ירושלים כשל והוא הסתפק בכניעת חזקיהו ונסוג לאשור.
בימיו הגיעה הממלכה לשיא כוחה.
סרגון השני, אחד מגדולי מלכי אשור ואחד מהמצביאים הגדולים בעת העתיקה.
פִּיי מלך מצרים ונוביה, מייסד שושלת הפרעונים ה-25.
רומולוס ורמוס מייסדי רומא המיתולוגיים.
נומה פומפיליוס, מלכה השני של רומא, לו מיוחס לוח השנה הרומי ומשרת הכהן הגדול, הפונטיפקס מקסימוס.
מידאס מלך פסינוס, עיר בפריגיה.
ליקורגוס, המחוקק האגדי של ספרטה.
ישעיהו הנביא, נביא שפעל ביהודה מימי עוזיהו ועד חזקיהו.
יונה בן אמיתי, נביא שפעל בימי ירבעם השני, ונודע בשליחותו הנבואית לנינוה בירת אשור.
עמוס, נביא שפעל בממלכת ישראל בימי ירבעם השני ועוזיהו.
מִיכָה הַמֹּרַשְׁתִּי, נביא שפעל ביהודה בימי יותם, אחז וחזקיה.
רישום ליקוי חמה ראשון בסין.
פרסום ספר אופנישדות הקדוש של ההינדים.
האלפבית היווני מן הכתב הפיניקי הקדום.
על פי הערכות, בתקופה זו השירים מתאפיינים בהתמקדות בתיאור ימי הפאר הגדולים ביותר של שושלת ג'ואו, ובתיאור ראשית שקיעתה, שירים ששימשו לפולחן, ושירים המתייחסים ל-15 המדינות שנמצאות לאורכו של הנהר הצהוב.
המאה ה-9 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 900 לפני הספירה והסתיימה בשנת 801 לפני הספירה.
זוהי המאה התשיעית לפני תחילת הספירה הנוצרית.
מאה זו נחשבת לאמצע תקופת הברזל במזרח התיכון, וכראשיתה של תקופה זו באירופה, סביב הופעת תרבות האלשטאט הקלטית.
בארצות המזרח התיכון ומסופוטמיה התעצמו במאה זו הממלכות המקומיות וכנגדן עלתה בהדרגה האימפריה האשורית.
במצרים העתיקה שלטו בתקופה זו שושלות 22 ו-23, בסין שלטה שושלת ג'ואו, וביוון הגיעה לסיומה תקופת המעבר.
884 לפנה"ס: אשורנצירפל השני מולך באשור ופותח במסעות כיבושים אכזריים, שמרחיבים את ראשיתה של האימפריה האשורית החדשה.
אימפריה זו עתידה להיות האימפריה הגדולה ביותר עד לאותה תקופה, ובשיאה האימפריה הייתה המעצמה הצבאית החזקה בעולם ושלטה על כל מסופוטמיה, הלבנט ומצרים, כמו גם חלקים מאנטוליה, מדבר ערב ואיראן וארמניה של ימינו.
בתקופת מלכותו תעבור הבירה האשורית מאשור לכלח.
872 לפנה"ס: גאות גבוהה במיוחד של הנילוס מציפה את מקדש לוקסור.
860 לפנה"ס: נוסדת ממלכת אוררטו, תחת הנהגת המלך אראמו שאיחד את מדינות נאירי לממלכה אחת.
853 לפנה"ס: קרב קרקר בין אשור בראשות שלמנאסר השלישי וקואליציה גדולה של 12 מלכים.
הקרב הסתיים ללא הכרעה, אך האשורים נבלמו.
852 לפנה"ס: אחאב מלך ישראל נהרג בקרב ברמות גלעד נגד בן-הדד השני מלך ארם, וצבאו נסוג ללא הכרעה.
852~ לפנה"ס: מישע מלך מואב מורד בישראל וכובש חלקים מעבר הירדן המזרחי.
848 לפנה"ס: מלחמת ישראל ויהודה במואב
843 לפנה"ס: הפיכה שלטונית בממלכת ארם.
חזאל תופס את השלטון לאחר שרצח את בן-הדד השני.
842 לפנה"ס: הפיכה שלטונית בממלכת ישראל.
יהוא תופס את השלטון, מכרית את בית אחאב ומשמיד את פולחן הבעל עם תמיכה נבואית.
842 לפנה"ס: שלמנאסר השלישי מלך אשור, מביס את ארם.
ממלכת ישראל והערים הפיניקיות נכנעו בפניו והעלו לו מס.
836 לפנה"ס: הפיכה שלטונית בממלכת יהודה כנגד המלכה עתליה, והמלכת יואש נכדה.
836 לפנה"ס: מלחמת אזרחים פורצת במצרים.
831 לפנה"ס: הקמת מקדש שלמה לפי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית.
825 לפנה"ס: פרעה תקלות השני נפטר ופורצת מלחמת ירושה.
814 לפנה"ס: קרתחדשת נוסדת על ידי דידו ומתיישבים פיניקים מצור.
804 לפנה"ס: אדד-ניררי השלישי מלך אשור מביס את בן-הדד השלישי ומשעבד את ארם דמשק.
800~ לפנה"ס: ראשיתה של התרבות האטרוסקית.
האטרוסקים הם עם שחי באטרוריה, אשר מזוהה כיום עם טוסקנה, אזור בצפון איטליה של ימינו, בטרם היווצרות הרפובליקה הרומית.
מסעות כיבושיו הרבים והאכזריים היוו צעד ראשון בייסוד האימפריה האשורית.
הרחיב מאוד את גבולות האימפריה האשורית.
דידו, המלכה המייסדת של קרתחדשת.
הפך את ארצו לאימפריה חזקה.
בימיו נהנתה הממלכה מעוצמה ושגשוג, והסינקרטיזם הדתי גבר.
מלך חזק שכרת ברית עם ממלכת ישראל של בית אחאב.
הכרית את בית אחאב והשמיד את פולחן הבעל בישראל.
פעל בממלכת ישראל בימי אחאב, ונודע במאבקיו בפולחן הבעל.
פעל בממלכת ישראל ולקח חלק בהפיכות יהוא וחזאל.
על פי הערכות, בתקופה זו השירים מתאפיינים בהתמקדות בתיאור ימי הפאר הגדולים ביותר של שושלת ג'ואו, ובתיאור ראשית שקיעתה, לצד שירים ששימשו לפולחן.
המאה ה-30 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 3000 לפני הספירה והסתיימה בשנת 2901 לפני הספירה.
זוהי המאה ה-30 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
תקופת "הרפה המוקדמת" בתרבות עמק האינדוס.
תחילת תרבות הקיקלדית ביוון העתיקה.
פריחת תרבות נורטה-צ'יקו בפרו של היום.
תחילת תקופת ג'ומון התיכונה ביפן.
בסביבות 2920 לפנה"ס: תחילת תקופת השושלת הראשונה במסופוטמיה.
תקופת שגשוג של העיר ארידו - שנחשבת במיתולוגיה השומרית כעיר הראשונה בשומר.
לפי הערכות אוכלוסיית ארך הגיע לכ-50-80 אלף תושבים.
עליית עיר ניפור כמרכז דתי של האל אנליל.
החלה פריחה של העיר מארי בצפון-מערב שומר.
פרעונים של השושלת הראשונה במצרים העתיקה.
התפתחות כתב חרטומים במצרים העתיקה.
שימוש רחב יחסית במתכת בשומר.
המאה ה-31 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 3100 לפני הספירה והסתיימה בשנת 3001 לפני הספירה.
זוהי המאה ה-31 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
3100 לפנה"ס לערך: מלך מצרים נערמר מאחד את מצרים העליונה והתחתונה למדינה אחת.
3100 לפנה"ס לערך: התקופה הנאוליתית מסתיימת במצרים העתיקה.
3100 לפנה"ס לערך: הקמת ממפיס והתבססותה כבירת מצרים העתיקה.
3100 לפנה"ס לערך: תקופת השושלת הקדומה מתחילה במצרים העתיקה.
3100 לפנה"ס לערך: בניית סוללת העפר והתעלה בסטונהנג'
3100 לפנה"ס לערך: בניית מקדש תרשין במלטה.
3100 לפנה"ס לערך: החלה ההתיישבות בסקארה ברי אשר באיי אורקני שבסקוטלנד מיושבת.
3051 לפנה"ס לערך: האורגניזם העתיק ביותר כיום, אורן האצטרובל הזיפני של האגן הגדול, נובט בקליפורניה.
אצי, איש הקרח, הגופה החנוטה בקרח העתיקה ביותר שאי פעם התגלתה באירופה, חיה לפי ההערכות בתקופה זו.
מערכת ניקוז וביוב בעמק האינדוס
נחושת הייתה בשימוש, הן ככלי וככלי נשק
סנת, אחד ממשחקי הלוח העתיקים ביותר בעולם, הומצא בתקופה זו.
3100 לפנה"ס לערך: סיום פיתוח השלב הראשון של כתב יתדות בשומר אשר בדרום מספוטמיה.
המאה ה-39 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 3900 לפני הספירה והסתיימה בשנת 3801 לפני הספירה.
זוהי המאה ה-39 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
3807 לפנה"ס – במחוז סאמרסט שבאנגליה נבנית דרך מוגבהת, שהיא אחת הדרכים העתיקות ביותר שנתגלו והדרך נתמכת עצים העתיקה ביותר בצפון אירופה.
הבצורת של המאה ה-39 לפנה"ס – המדבור האינטנסיבי ביותר בתקופת ההולוקן.
הבצורת גרמה להגירה עולמית לעמקי נהר הנילוס, מה שהוביל בסופו של דבר להיווצרות של הציוויליזציות המורכבות והמאורגנות הראשונות באלף הרביעי לפני הספירה.
המאה ה-40 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 4000 לפני הספירה והסתיימה בשנת 3901 לפני הספירה.
זוהי המאה ה-40 לפני תחילת הספירה הנוצרית.
ביות הסוס בערבות של אוקראינה של היום.
המאה ה-3 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 300 לפני הספירה והסתיימה בשנת 201 לפני הספירה.
זוהי המאה השלישית לפני תחילת הספירה הנוצרית.
במהלכה הופצה התרבות היוונית ברחבי העולם ההלניסטי, שצמח על האימפריה האדירה שכבש אלכסנדר הגדול, ונוסדו אסכולות מובילות בפילוסופיה.
מאבקים רבים התרחשו בעולם ההלניסטי המפולג, כשמקביל התגבשה רומא ככוח החזק באיטליה וכמעצמה אזורית אימפריאליסטית.
במאה זו שגשגה האימפריה המאורית, האימפריה הגדולה הראשונה של דרום אסיה.
רעיונות תרבותיים שנבעו באזור הודו במאות הקודמות, כמו הבודהיזם (מהמאה ה-6 לפני הספירה) וערכים ברהמינים שונים, מופצים בתקופה זו וזוכים להשפעה על אנשים ומקומות רבים.
298–280 לפנה"ס: המלחמות הסאמניטיות (השלישית והרביעית).
292–280 לפנה"ס: הקולוסוס מרודוס, פסל ענק של אל השמש הליוס, מוקם ברודוס, ונחשב לאחד משבעת פלאי תבל.
280–247 לפנה"ס: המגדלור הראשון בעולם נבנה באלכסנדריה שבמצרים התלמיית ונחשב לאחד משבעת פלאי תבל.
280–275 לפנה"ס: מלחמת פירוס, בין הרפובליקה הרומית וקרתגו לבין פירוס מלך אפירוס וערים יווניות באיטליה.
279–277 לפנה"ס: שבטים גאלים פולשים למוקדון ויוון, ולבסוף מתיישבים באסיה הקטנה ומקימים את גלטיה.
274–271 לפנה"ס: המלחמה הסורית הראשונה בין בית סלאוקוס לבית תלמי על השליטה בקוילה סוריה.
268–261 לפנה"ס: המלחמה הכארמונידית, בין אתונה, ספרטה ומצרים לבין מוקדון.
264–241 לפנה"ס: המלחמה הפונית הראשונה בין הרפובליקה הרומית לקרתגו.
260–253 לפנה"ס: המלחמה הסורית השנייה בין בית סלאוקוס לבית תלמי על השליטה בקוילה סוריה.
246–244 לפנה"ס: המלחמה הסורית השלישית בין בית סלאוקוס לבית תלמי על השליטה בקוילה סוריה.
240–237 לפנה"ס: מלחמת שכירי החרב בין קרתגו לצבאות של שכירים מורדים.
229–228 לפנה"ס: המלחמות האילירית הראשונה בין הרפובליקה הרומית לממלכת איליריה.
228–222 לפנה"ס: המלחמה הקלאומנית בין הליגה האכאית וממלכת מוקדון נגד ספרטה ואליס.
221 לפנה"ס: מלחמת אזרחים בספרטה.
221–207 לפנה"ס: עלייתה ונפילתה של שושלת צ'ין בסין.
220–219 לפנה"ס: המלחמות האילירית השנייה בין הרפובליקה הרומית לממלכת איליריה.
220–217 לפנה"ס: מלחמת בעלות הברית בין מוקדון והליגה האכאית, לבין הליגה האיטולית.
219–217 לפנה"ס: המלחמה הסורית הרביעית בין בית סלאוקוס לבית תלמי על השליטה בקוילה סוריה.
218–201 לפנה"ס: המלחמה הפונית השנייה בין הרפובליקה הרומית לקרתגו.
214–205 לפנה"ס: המלחמה המוקדונית הראשונה בין רומא למוקדון.
205–200 לפנה"ס: המלחמה הכרתית, שהובילה למלחמה המקדונית השנייה.
תלמי הראשון – דיאדוך, מייסד בית תלמי ומלכה הראשון של מצרים התלמיית.
תלמי השני – מחשובי מלכיה של מצרים התלמיית.
תלמי הרביעי – מלך מצרים התלמיית, מנצח קרב רפיח.
סלאוקוס הראשון – דיאדוך, מייסד בית סלאוקוס ומלכה הראשון של הממלכה הסלאוקית.
אנטיוכוס השלישי הגדול – מלך הממלכה הסלווקית, שהביא אותה לשיא התפשטותה.
דמטריוס פוליורקטס – מלך מוקדון, בנו של מייסד השושלת האנטיגונידית.
אנטיגונוס השני גונאטס – מלך מוקדון, בנו של דמטריוס פוליורקטס.
פיליפוס החמישי – מלך מוקדון שחבר לקרתגו ופתח בעימות עם הרפובליקה הרומית.
פירוס – מלך אפירוס, מהידועים שבמצביאי העולם העתיק.
צ'ין שה-חואנג – קיסר סין הראשון ומייסד שושלת צ'ין.
חניבעל ברקה – מצביא קרתגי, מגדולי המצביאים בהיסטוריה האנושית.
חמלקרת ברקה – מצביא קרתגי, אביו של חניבעל.
סקיפיו אפריקנוס – מצביא רומי, מנצח המלחמה הפונית השנייה.
פאביוס מקסימוס – קונסול ומצביא רומי שהגה את האסטרטגיה הפביאנית נגד חניבעל.
טיטוס קווינקטיוס פלמינינוס – מצביא רומי שהביס את מוקדון ושחרר את יוון משליטתה.
אראוס הראשון – מלך ספרטני חשוב.
קלאומנס השלישי – אחרון המלכים הספרטנים החזקים.
פילופוימן – מצביא ומדינאי יווני שימש כסטרטגוס בולט של הליגה האכאית.
אראטוס מסיקיון – מדינאי יווני שהוביל את הליגה האכאית במהלך מספר משברים.
אשוקה – גדול קיסרי האימפריה המאורית.
מיתרידטס הראשון – מייסד ממלכת פונטוס ומלכה הראשון.
ארסאקס הראשון – המייסד והשליט הראשון של האימפריה הפרתית.
פָּרנַווַאז הראשון – המלך הראשון של איבריה הקווקזית, מייסד שושלת פרנוואז.
אפיקורוס – פילוסוף יווני, מייסד האסכולה האפיקוראית.
זנון מקיטיון – פילוסוף יווני, מייסד האסכולה הסטואית.
כריסיפוס מסולי – פילוסוף יווני, ראש האסכולה הסטואית והפורה שבאנשיה.
פירון מאליס – פילוסוף יווני, מייסד זרם הספקנות.
ארקסילאוס – פילוסוף יווני, מייסד האקדמיה האפלטונית התיכונה באתונה.
אפולוניוס מרודוס – סופר ומשורר יווני, כותב הארגונאוטיקה.
ארכימדס – מדען, מהנדס, מתמטיקאי וממציא יווני.
ארטוסתנס – מתמטיקאי, גאוגרף ואסטרונום יווני.
אַרִיסְטְרַכוֹס מסאמוס – אסטרונום ומתמטיקאי יווני.
אוקלידס – מתמטיקאי יווני הנחשב לאבי הגאומטריה.
חאן פי דזה – פילוסוף סיני, גדול הפילוסופים הלגליסטים.
אנטיגנוס איש סוכו – תנא מתקופת הזוגות, תלמידו של שמעון הצדיק.
סביב ראשית המאה הוקם באלכסנדריה בית ספר לרפואה, ובו לראשונה נלמד ידע שנחקר על ידי הוגים יוונים בתחומי האנטומיה והפיזיולוגיה.
ארטוסתנס חישב את היקפו של כדור הארץ (בדיוק של 85%).
בנאים רומאים מגלים לראשונה שאם מוסיפים למלט הגירי אפר וולקני התוצאה המתקבלת היא בטון – חומר בעל קשיות גבוהה המאפשר הקמת מבנים בסדר גודל שטרם נראה בעולם העתיק.
210 לפנה"ס: צבא הטרקוטה, המורכב מיותר מ-7,000 דמויות חיילים בגודל טבעי עשויים טרקוטה, נקבר יחד עם הקיסר הראשון בשושלת צ'ין.
במאה זו נכתבו שירים רבים שעתידים להתפרסם באנתולוגיית השירה הסינית, שירי צ'ו .
בסוף המאה התפתח בסין מוסד היופאו , "לשכת המוזיקה" – ארגון הממשלתי שהופקד במקור על איסוף או כתיבת המילים.
התנ"ך מתורגם ליוונית במסגרת תרגום השבעים.
על פי הערכת המחקר נכתבים הספרים החיצוניים בן סירא וספר טוביה.
קוסם סולטן (בטורקית: Muhteşem Yüzyıl: Kösem) היא סדרת טלוויזיה טורקית מסוגת דרמה היסטורית שעלתה לשידור ב-12 בנובמבר 2015 בערוץ Star TV.
הסדרה עוסקת בסיפורה של קסם סולטאן, אשתו של אהמט הראשון, אשר שימשה בהמשך כעוצרת וכוולידה סולטאן עבור שני בניה ונכדה.
זוהי סדרת המשך של סדרת הדרמה ההיסטורית "הסולטאן" (2011–2014), שגוללה את סיפור שלטונו של סולימאן המפואר ואשתו הורם סולטאן.
הסדרה מגוללת את סיפורה ושלטונה של קסם סולטאן, אשתו של הסולטאן אהמט הראשון ואחת הנשים החזקות והמשפיעות ביותר בהיסטוריה של האימפריה העות'מאנית, שנחשבה לסולטן, ושלטה באימפריה גם לאחר מות בעלה.
ספיה סולטן סבתו של הסולטאן מהמט השלישי, נותנת לו יום אחד דיוקן של ילדה צעירה בשם אנסטסיה (המכונה גם נסיה) שגרה באי קפלוניה (יוון המודרנית) עם משפחתה, אוחזת כבש בזרועותיה.
כשהוא מתחבב על הציור, היא באופן אישי מצווה להביא את הילדה לארמון טופקאפי.
לאחר שקסם נלכדה והובא לארמון, סנט חתון, מתחיל להרצות את אנסטסיה על נימוסי הארמון ובאדיבות.
אף כי אנסטסיה נשבעה שהיא תחזור למולדתה בכל מחיר.
תוך כדי שיטוט בארמון היא מגלה מעבר מסתורי המוביל לגן סודי, שם היא פוגשת לראשונה את אהמט.
עם זאת, אהמט מציג את עצמו בשם אחר ובקרוב אנסטסיה מתחילה להרגיש רגשות כלפיו.
פילגשי הרמון האחרים, המקנאים ביופייה של אנסטסיה, מתחילים לספר סיפורי שווא לאנסטסיה, וגורמים לה להאמין שהסולטאן אוכל את לבבות הצעירות.
כשאנסטסיה נלקחת מאוחר יותר לסולטאן, היא לומדת אז על זהותו האמיתית והסיבה להגעתה לארמון.
זמן לא רב אחר כך אהמט חולה ונחשב שהוא מורעל.
עם זאת, בלבול אגא מגלה שהמחלה של אהמט אינה רעל, אלא אבעבועות.
מהומות מתרחשות כאשר המקומיים מגלים מה קורה.
התקווה מופיעה אל מול רשא הפילגש של אהמט, שנמצאת בהריון, אולם לפי חלימה סולטן הותקפה הנערה על ידי שודדים כשהיא נשלחת למקום מבטחים.
ספיה, חוששת מסוף שושלת העות'מאנית בת שלוש המאות, מעודד את שאר בני המשפחה לעזוב את הארמון איתה.
אנסטסיה, מוכנה להישאר עם אאהמט, לא ששה.
היא עומדת מול המורדים ונורה, אף על פי שהכדור נוחת על התעיז שלה.
בהמשך, אנסטסיה מבקרת במכשף, שנותנת לה תרופה לאבעבועות של אהמט.
בתמורה נאמר לאנסטסיה שהיא תלך בדרך מלאה בדם, היא תראה את כל האנשים שהיא אוהבת מתים לנגד עיניה.
הכל הופך להיות תקין ושמה של אנסטסיה שונה אז לקוסם שמשמעותו "כבשים המובילות את העדר", מה שמצביע על מנהיגותה והאינטליגנציה העתידית שלה.
היא גם ממירה את דתה לאסלאם.
ספיה מבקשת מכאסם לשכנע את אהמט לתת לה להישאר בארמון, אך קסם מסרבת באומרו שהיא הייתה צריכה לעמוד לצידו של אהמט כשהוא היה זקוק לה.
חלק זה מסמל את תחילת האיבה והמתיחות בין קסם וספיה.
כשאביו של קוזם אנזו נחטף ונלקח כבני ערובה על ידי השומרים שלה, ספיה סוחטת את קסם כדי לספר לסולטאן על פשעו של הנדאן ומשכנע אותו לשמור אותה בטופקאפי.
בהמשך מגרש אהמט את אמו לארמון העתיק (המכונה גם אסקי סראי וארמון הדמעות).
עם זאת, ספיה אינה מקיימת את הבטחתה והורגת את אנזו.
בהמשך לומדת קסם את הסוד של ספייה מסנט ומגישה באופן אישי אזהרה לספיה.
למחרת בבוקר כל ההרמון נבהל מעזיבתו של ספיה.
ראשה, ששמה שונה למחפירוס, מוליד בן בשם אוסמן.
ה מושיט לקסם את הכתר של הורם סולטן, מראה את אהבתו וכבודו כלפיה.
לאחר מכן, קשם פולטת את סודו של ספיה לאהמט, שמרגיז אותו ובהמשך מתרחק ממנה.
הנדן חוזר לארמון וקסם יולדת בן בשם מחמד.
לאחר שנודע כי פרה נפטר, ספיה נותרת שבורת לב ונודרת להוריד את אהמט מהכיסא המלכות.
אהמט יוצא למערכה הצבאית שלו נגד פרס צפאוויד, בעוד שספיה מצווה על רצח אהמט; כשהיא קונה נאמנויות של הפאשאים ושל אנשי המטות.
רבים נהרגו כולל מחפירוזה סולטן.
קסם נמלטת מההוצאה להורג בעזרת זולפיקאר ובבלול אגא.
אהמט מגיע בתזמון מושלם לאחר ששרד את ניסיון הרצח בזכות דרביש.
הוא כולא את ספיה במגדל העלמה ומוריד אותה מכל כוחה.
לאחר מכן, הוא מחליט כשליט להוציא להורג את אחיו על מנת להבטיח את הכתר שלו, אך מאוחר יותר חוסך את מוסטפא, ובמקום זאת מכניס אותו לצינוק.
קסם, מלבד שמורשה לגדל את אוסמן בעצמה, לוקחת תחת חסותה גם את מלכי, נערה צעירה מסכנה שהיא התיידדה ונשארה חסרת אם בגלל אירועי ההפיכה.
בתה הבכורה של ספיה, מגיעה ממצרים.
זמן לא רב אחר כך מסופר מחם ג'יראי על קסם על האמת של דרביש ועל תפקידו בהתנקשות בסולטאן מחמד השלישי.
בינתיים, בגלל חלימה, נחשפת האמת של רגשותיו של הנדן ודרוויש זה לזה, מה שהופך את הנדן לפגיע.
סוד מעורבותו של דרביש במותו של הסולטאן מחמד השלישי מתגלה לאהמט, שהורג את דרוויש עצמו.
הנדן מתאבדת במהרה מחשש שסודו הוסבר לבנה.
לאחר מותה של האנדן ניתנת לביתה של ספיה להנהגת הרמון.
במהלך תקופה זו אהמט מתכונן לבנות מסגד מול האגיה סופיה.
אהמט מורה לשחרר את ספיה ממגדל הנעורים, עקב עזרתה להציל את קסם מהשודדים.
מאוחר יותר מתפטרת ביתה של ספיה מתפקידה, בגלל האינטריגות של קסם.
מאוחר יותר, הבשורה הראשונה נודעת על ידי בלבול כי אחיה האבוד הממושך מתגלה כאיסקנדר והוא הנסיך האבוד של השושלת העות'מאנית.
ספייה וביתה מסתירים שניהם את האמת הזו במשך אחת עשרה שנים, שבמהלכם קסם מגבשת את כוחה ויולדת שבעה ילדים נוספים.
זולפיקאר וחומשא מתחתנים, ואיסקנדר נכנס לתפקיד חסודבאש (החדר של הסולטאן).
אהמט, בן גם בן, בייזיד, מפילגש שלישית, גולבהאר.
לרגל עיד אל פיטר, אהמט מחליט לשחרר את מוסטפא, שלא ידוע לכולם הפך לא יציב נפשית עם הזמן.
אהמטד, יחד עם בניו ואחיו מוסטפא, מספרים את תפילת יום שישי במסגד.
שוב, הילמה מנסה להתנקש באהמט על ידי הרעלתו על מנת לפנות את הדרך לנסיך שלה באמצעות פילגש.
היא מצליחה ואהמט, שכבר סובל מבעיות בטן, מסופר בסופו של דבר שיש לו פחות משבועיים לחיות קסם בינתיים נהרגה הילדה, רק כדי לגלות שהיא אחותה.
קסם, מחששת לגורל ילדיה לאחר מות בעלה, משכנעת את אהמט להורות על הוצאתו להורג של איסקנדר.
כשנודע לאהמט כי מחלתו מתקדמת, הוא מבקש להינשא כחוק לקסם לפני שהוא מת.
מספר ימים לאחר מכן, אהמט נפטר בגלל כאבי בטן.
לאחר מכן, עוזרת קסם לשהזאדה מוסטפא לזכות בכתר, אולם הלימה עם זאת, יחד עם בתה דילובה סולטן פונים נגדה; מגרשת אותה לארמון הישן.
בינתיים, איסקנדר, שנחוסך על ידי זולפיקאר, מתאחד מחדש עם אמו והם מתכוונים לתפוס את השלטון ולנקום במדויק.
בהבינה את טעותה, מתכננת קסם הפיכה כדי להסיט את הסולטאן מוסטפא ולהחליף אותו בבנה החורג Şehzade Osman.
קסם משתמשת במצבה הנפשי החלש של מוסטפא כדי להצדיק את מעשיה.
הלימה, רואה בבניה של קסם איום על סמכותה, מורה להוציא אותם להורג, אך בעזרתם הבלתי צפויה של בלובל וחומשה, קסם מגיעה בדיוק בזמן כדי להציל אותם, ואז מצווה על המטפלים לזרוק את מוסטפא בכלא, ולשלוח את הילמה לארמון הישן.
מבוהלת, קסם מחליטה לרתק את אוסמן, ובמקביל היא משיבה את ספייה על ידי שיתוף פעולה עם זולפיקאר כדי לכאורה להרוג את איסקנדר.
אירוע זה גורם לספיה להתאבד; גוססת, היא מודה בתבוסתה בפני קסם ונותנת את טבעת הברקת שהיה שייך להורם סולטאן מתנה לקסם.
בסופו של דבר, תוכניותיו של אוסמן להחליף את הסוהרים בצבא נאמן יותר התגלו כמניע העיקרי להתעללותו, קסם, לאחר שהתפייסה עם בנה החורג אך לא הצליחה להציל אותו, נסערת מאוד מאובדנו ומחליטה להשמיד את כל מתחרותיה.
לפיכך, היא מצווה על מי שנאמן אמונים, לשלוח אותם ולהרוג את דילרובה והלימה, ואז לכלוא את מוסטפא שוב לאחר שצפה במצבו המופרע פסיכולוגית לא מהווה איום על שלטונה.
לאחר מכן היא מתכוננת לרתק את בנה הבכור מוראד לכס המלכות העות'מאני, ובכך לרשת את תפקידו של ולהיות ולדה סולטאן.
קסם הייתה הוולידה סולטן החזקה בכל כוחה ועוצרת של בנה הסולטאן מוראד הרביעי במשך כמעט עשור, כאשר התסיסה הצבאית גורמת לאלה האחרונה לשלול ממנה את סמכותה ושני ההתנגשות.
כששליטת המדינה מלאה בידיו, קובע מוראד את תוכניותיו להחזיר את האימפריה לימי השגשוג והכיבוש ולבדוק את השחיתות בתנועה.
במקביל, הנסיכה ההונגרית פריה בתלן מחפשת מקלט בחצר העות'מאנית והמשיכה המיידית בינה לבין הסולטאן גורמת לתגובות מצד קסם ואשתו של מוראד, איישה סולטן.
מתח מתייחס גם למערכת היחסים של מוראד עם אחותו גבהרן לאחר הוצאתו להורג של בעלה, כמו גם בחייה עם אמם קסם, כאשר בסופו של דבר היא בוחרת באהבה במקום במשחקי כוח.
אחיהם למחצה ונסיך העצר, בייזיד, אף שהוא נאמן לסולטן, מתעורר גם הוא בסכסוך, מפני שאיפותיו של אמו, גולבהאר, שהוסתרה מזמן על ידי קסם; עם זאת, אג'נדותיהם של הנסיכים והכופרים האחרים נותרו רגשות ותוכניות אנטי-עות'מאניות במערב.
העונה השנייה מציגה גם את שלטונו של הסולטאן איברהים, את ההתנגשות בין קסם לכלתה, טורהאן חאטיס סולטן על תואר ולדה סולטן, ומסכמת את הסדרה עם רצח קסם.
שחקן דמות תיאור הדמות עונותאנסטסיה צ'ילימפיוקסם סולטאןהאסקי סולטאן, פילגשו המועדפת ומאוחר יותר אשתו של סולטאן אהמט, אמם של שמונת ילדיו הצעירים, ואימו החורגת של הסולטן עות'מאן השני.
הוולידה סולטן של הסולטנים מוראט הרביעי ואיברהים הראשון, והעוצרת והוולידה סולטן של מהמט הרביעי עד למותה בסוף עונה 2.1ברן סאאת1נורגול ישילצ'אי 2אקין קוץ'אהמט הראשוןהסולטאן ה-14 של האימפריה העות'מאנית, בנם של מהמט השלישי והאנדאן סולטן.
מורעל למוות על ידי סבתו, סאפייה סולטן ששאפה להעלות לשלטון את בנה הצעיר, שהזאדה איסקנדר ומת במהלך העונה הראשונה.1 שאהן אפה אקמוראט הרביעיבנם השני של סולטאן אהמט וקסם סולטאן, מאוחר יותר הסולטאן ה-17 של האימפריה העות'מאנית.
עלה לשלטון בעודו ילד צעיר, לאחר שאימו הפילה את שלטונו של הסולטן מוסטפא שכיהן בכהונה שנייה.
1 מטין אקדולגר 2 חולייה אוושר ספייה סולטאן סבתו של סולטאן אהמט, אמם של מהמט השלישי, פאהרייה סולטאן והומאשאה סולטאן.
לאחר שסאפייה מגלה על כך שבנה הצעיר, שהאזדה איסקנדר נשאר בחיים, היא מרעילה למוות את הסולטן אהמט הראשון כדי להעלות את בנה לשלטון., אך לא מצליחה.
לאחר שקוסם סולטן גורמת לרצח בנה, סאפייה סולטן מתאבדת במהלך העונה ה-1. 1בוראן קוזוםמוסטפא הראשוןהסולטאן ה-15 של האימפריה העות'מאנית, בנם של מהמט השלישי והאלימה סולטאן.
לאחר שבילדותו, משתמשים בו כדי למרוד בשלטון אחיו, מחליט הסולטן אהמט לבודדו בקפס.
הבידוד הממושך גורם לו ללקות בנפשו.
מכהן פעמיים כסולטן בתקופות קצרות במהלך העונה: בפעם הראשונה, מיד אחרי מות אחיו, בפעם השנייה לאחר רצח אחיינו, הסולטן עות'מאן השני.1 טולין אוזן האנדאן סולטאן.
ולידה סולטאן ואמו של סולטאן אהמט, אלמנתו של מהמט השלישי.
לאחר שמוצא להורג באמצע העונה ה-1, מתאבדת.
1 אסליהאן גרובוז האלימה סולטאן אלמנתו של מהמט השלישי, ולידה סולטאן של שהאזאדה מוסטפא, אמם של דילרובה סולטאן ושחזאדה מהמוט (נרצח על ידי חמתה של האלימה, סאפייה סולטן).
אישה רעה, מלאת תככים ומזימות שמוכנה כלשונה "אפילו לשתף פעולה עם השטן" כדי שבנה יעלה לשלטון.
לאחר מותו של הסולטן אהמט, קוסם סולטן פחדה מריב בין בנייה מי יעלה לשלטון ופנתה להאלימה סולטן שתעלה את בנה לשלטון בתנאי שתהיה הוגנת מול קוסם וילדיה.
לאחר העלתו של מוסטפא, האלימה מפרה את ההסכם וכולאת את ילדייה של קוסם.
לאחר מכן, קוסם מדיחה את מוסטפא ומעלה את בנה אוסמאן לשלטון.
לאחר שהאלימה ובתה דילרובה, גורמות להפלת השלטון של הסולטן אוסמאן, הן מעלות את מוסטפא לשלטון שנית ומנסות להוציא להורג את ילדיה של קוסם.
קוסם מגלה שילדיה בחיים, וגורמת למותם של האלימה ודילרובה ומפילה את שלטונו של מוסטפא, ומעלה את בנה מוראט לשלטון.
1ולידן אטספרהומאשאה סולטאןבתם הבכורה של מוראט השלישי וסאפייה סולטאן, דודתו של אהמט, אשתו ומאוחר יותר גרושתו של זוליפקאר פאשה.
אישה מלאת תככים ומזימות, אך בניגוד לאימה, רחמנית וגבולית.
אויבת של קוסם סולטן.1 גולסן ארסלן פאהרייה סולטאן בתו של מוראט השלישי וסאפייה סולטאן, דודתו של סולטאן אהמט, מאוהבת במהמט גיראי.
לאחר שבורחת מהארמון, הסולטן אהמט דורש מבעלה, דרוויש פאשה להעניש אותה.
בהשפעה של קוסם סולטן, דרוויש פאשה מחליט להרעיל את פאהרייה סולטן והיא מתה.
1 ברק סנקט איסקנדר (אלכס) בנו המאומץ של נפח אוסטרי ומתאמן בבית הספר ליניצ'רים, בנם הצעיר של מוראט השלישי וסאפייה סולטאן, מאוהב בקסם.
במהלך העונה השנייה, לאחר שברח מקוסם סולטן שרצתה לרצוח אותו, הוא מחליט בסתר לנסות להפיל את שלטונותיהם של הסולטנים מוסטפא ואוסמאן בשיתוף אימו ואחותו.
לקראת הפלת השלטון של הסולטן אוסמאן, זוליפקאר פאשה נשלח על ידי קוסם ורוצח אותו.
לאחר מכן, הומאשאה מתגרשת ממנו.
1 ארקן קולצ'ק קוסטנדייל שאהין גיראיי ח'אן חאנזאדה (נסיך) קרימי, אחיו של מהמט גיראי.
1 קאדיר דוגולו מהמט השלישי גיראיי חאנזאדה (נסיך) קרימי, אחיו של שאהין גיראיי, מאוחר יותר הח'אן הקרימי, מאוהב בפאהרייה סולטאן.
1 מטה הורוזוגלו זוליפיקאר פאשה מפקד היניצ'רים של איסטנבול, מאוחר יותר הופך לווזיר ולבעלה וגרושה של הומאשאה סולטאן.
נרצח על ידי מורדי הינצ'רים במהלך המרד החיילי נגד הסולטן אוסמאן.
1 מהמט קורטולוש דרוויש מוסטפא פאשה איש סוד ומגנו של סולטאן אהמט.
מוצא להורג לאחר שהתגלה לסולטן אהמט על כך שגרם למותו של אביו.
1אויקו קראיילדילרובה סולטאןאחותו של אהמט הראשון, בתו של מהמט השלישי והאלימה סולטאן, אשתו של דווד פאשה.
אישה רעה, חמדנית, גאוותנית וחסרת גבולות.
נרצחת על ידי קוסם בסוף עונה 1.1טאנר אולמזעות'מאן השניבנו של הסולטן אהמט ופילגשו מהאפירוזה סולטן.
בנה החורג של קוסם סולטן.
לאחר הפלת שלטון דודו הסולטן מוסטפא, עות'מאן מועלה לשלטון.
נרצח במהלך מרד ינצ'ירים.1בוראק דאקקשחזאדה מהמטבנם הבכור של אהמט הראשון וקסם סולטאן.
נרצח על ידי אחיו, הסולטן אוסמאן בהשפעתה של סאפייה סולטן.1מוסטפא אוסטונדהדווד פאשהבעלה של דילרובה סולטאן.
מוצא להורג על ידי קוסם סולטן.1צ'יהאן אונאלמוראט פאשהאחד הווזירים של אהמט הראשון.
נאמן לקוסם סולטן.1נאזיפ ממיליאווליה צ'לבימדען והיסטוריון עות'מאני, חכם ומצחיק.
ידידם של הזארפן אהמט צ'לבי ושל הסולטן מוראט.2אוזן צ'אקירהזארפן אהמט צ'לבימדען עות'מאני, חוקר את תחום התעופה והתנועה באוויר, חכם ומצחיק, אוהב לבלות במסבאות ובבתי בושת, חברם הטוב של אווליה צ'לבי ושל הסולטן מוראט.
המאוזוליאום בהליקרנסוס הוא אחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק.
הוא נבנה בסביבות שנת 350 לפנה"ס בעיר הליקרנסוס (כיום בודרום שבטורקיה).
המאוזוליאום שימש כבניין הקבר של האחשדרפן מאוזולוס.
כאשר מת מאוזולוס בשנת 353 לפנה"ס, הזמינה אשתו ארטמיסיה השנייה את גדולי האמנים היווניים כדי שיקימו בניין קבר מפואר לבעלה המנוח.
כיום נותרו שרידים מועטים של קבר זה במקום, וחלק מהפסלים שקישטו את הקבר נמצאים במוזיאון הבריטי בלונדון.
המבנה המקורי נהרס בשיטפון, המבנה המשוחזר נחרב ברעידת אדמה ופורק על ידי הצלבנים.
"המאהב" הוא הרומן הראשון שכתב הסופר הישראלי אברהם ב.
יהושע, וראה אור ב-17 בפברואר 1977 בישראל.
הוא תורגם ל-23 שפות, עובד להצגה בתיאטרון חיפה ובתיאטרון הלאומי הבימה, ופעמיים עובד לסרט באורך מלא בישראל ובאירופה.
עלילת הספר מתפתחת באמצעות מונולוגים של ששת גיבורי הספר, המתארים את מחשבותיהם ומעשיהם, כל אחד מנקודת ראותו האישית.
בטכניקה דומה השתמש יהושע בספר "גירושים מאוחרים", אלא ששם נוספים למונולוגים השונים גם מונו-דיאלוגים: דיאלוג בו נשמעים (או נכתבים) רק דבריו של דובר אחד.
המאזין (או הקורא) משלים את הנאמר בצד השני, שאינו נשמע.
הרומן כתוב כשרשרת מונולוגים מתודיים, הנאמרים בגוף ראשון מפי ששת גיבורי הרומן.
אירועים רבים נבחנים על ידי מספר דמויות ומציגים זוויות ראייה שונות לאותה סיטואציה.
המבנה המיוחד הזה מאפשר להעביר משמעויות שונות על ידי עימות בין המונולוגים.
הידיעה השלמה, שנמנעת מהגיבורים וניתנת לקורא היא, שהבדידות משותפת לכולם.
אדם - בעל מוסך משגשג שהפסיק את לימודיו בגיל צעיר.
מתקשה ליצור קשר משמעותי עם הסובבים אותו, מנותק מאשתו האינטלקטואלית.
אסיה - אשתו של אדם, מורה, היסטוריונית, סטודנטית נצחית וכפייתית בעבודה.
דאפי - בתם של אדם ואסיה.
נערה מתבגרת בת 15, תלמידת כיתה י', נולדה לאחר מות אחיה הבכור, יגאל, להורים עם משבר נישואים מתמשך.
היא נערה זנוחה ובודדה הן בביתה והן בקרב חברותיה.
היא נבונה ובעלת הבחנה דקה, מרדנית וחצופה אך סובלת מתחושת בידוד וניתוק מהוריה ומתקשה למצוא את מקומה בחברה.
נעים - נער ערבי, עובד זוטר במוסך של אדם.
שמו מרמז לנועם ההליכות המאפיין את התנהגותו.
נעים, המבקש להמשיך בלימודים, נשלח בעל כורחו לעבוד במוסך כדי שיוכשר למכונאי מומחה לטובת פרנסת המשפחה.
הוא בולט באישיותו האינטליגנטית, ומיטיב לצטט בעל-פה שירים של ביאליק ועל כן מהווה מושא ללעג מצד מכריו היהודים והערבים.
גבריאל - ישראלי לשעבר, חי זה 10 שנים בצרפת.
נסחף ללא מטרה ואין לו שגרה מחייבת, הוא נטול פרנסה קבועה – חי מן היד אל הפה.
את שהייתו בארץ הוא רואה כתקלה.
הוא נקרא לרשת את סבתו ודוצ'ה, אך מצבה המתמשך מעכב את חזרתו ובינתיים הוא מסתבך עם אדם ומשפחתו והופך למאהב של אסיה.
ודוצ'ה - סבתו הזקנה והחולה של גבריאל, הנעה מחוסר הכרה להכרה מוחלטת לפיה היא בוחנת את השאלות הקשות העומדות על הפרק ברומן.
סיפור המעשה נפתח ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים.
גבריאל ארדיטי, צעיר ישראלי לשעבר, שהגיע לארץ מצרפת לקבל את ירושת סבתו ומגלה שעודנה בחיים, אם כי מאושפזת בחוסר הכרה, מקבל את עצת ידידו אדם, לגשת למשרד הגיוס ולברר את מצבו, ומרגע זה הוא נעלם ואין יודע מה עלה בגורלו.
על רקע החיפושים אחריו נפרשת לפני הקורא פרשת חייהם של אדם, אשתו אסיה ובתם דאפי ובהמשך גם נעים, נער ערבי כפרי, שבן-דודו חמיד, עובד ותיק במוסך של אדם, מגייס לעבודה לבקשת אביו של נעים.
סיפור העלילה חוזר תחילה לאחור, אל ראשית הקשר בין אדם לאסיה, עוד בילדותם כשלמדו באותה כיתה, ואל ראשית היכרותו של אדם עם גבריאל, שהביא למוסך שלו את מכונית המוריס העתיקה והמוזנחת של סבתו.
בפועל, אדם מכניס את הצעיר כתחליף פרוורטי לעצמו, כדי למלא את הריק שהתפתח בתא המשפחתי שלהם.
דאפי מגלה במפתיע, ללא כל חשד מוקדם מצדה, את טיב היחסים בין אמה לבין גבריאל, שאליו התייחסה בחשד מרגע הגיעו אל הבית.
התגלית נוחתת עליה כמהלומה, ואין היא יודעת איך לקבל אותה.
היא חוששת מאז ומתמיד, שהקשר הרופף, חסר הממשות, בין הוריה יינתק ופחדיה באים לביטוי בנדודי שינה קשים, הפוקדים אותה מדי כמה לילות.
ודוצ'ה, סבתו של גבריאל, היא הדמות המגלה את מרב ההתפתחות במונולוגים שלה.
בראשיתם היא מתייחסת אל עצמה כאבן, אחר כצמח ("צמחה") שולח שורשים, קולט לחות ומפתח ענפים, בהמשך כאל חיה, אם כי לא ברור לה איזה מין חיה, ולבסוף, בעקבות ביקוריו המזדמנים של גבריאל ליד מיטתה, בציפייה לקץ חייה, היא שבה ומגלה את אנושיותה שאבדה לה.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים ניגש גבריאל, בעצת אדם ואסיה, אל לשכת הגיוס.
שלושתם רואים בהתייצבותו אקט פורמלי ומצפים שיישלחוהו מיד הביתה, אך הוא נעלם ללא עקבות, הוא ומכונית המוריס העתיקה גם יחד.
אדם מתחיל לחפש אותו ומגייס לצורך זה את עזרתו של נעים, הנער הערבי מן המוסך.
הוא מביא את נעים אל ביתו, שם הוא מיטלטל בין מבוכה מעיקה לבין אושר לנוכח השהייה בחברת דאפי, ובחצי הלילה הוא שולח אותו לטפס אל דירת סבתו של גבריאל, שם התגורר זה האחרון עד לגיוסו, בביטחון מלא שהדירה ריקה, כפי שהייתה בביקוריו הקודמים בבניין.
אבל כשנעים נכנס אל תוך הדירה מבעד לחלון ופותח את הדלת לאדם, מופיעה הישישה, חיה וערנית, מחדר השינה.
מסתבר, שימים אחדים קודם לכן שבה אליה הכרתה ובאותו יום שישי גשום חזרה מבית החולים הסיעודי הביתה, אל דירה ריקה, הפוכה, מזוהמת ומוזנחת.
אדם ממשיך בחיפושיו אחר גבריאל, עכשיו גם בשליחות סבתו ולא רק למען אסיה, ולאחר זמן מה הוא רוכש לצורך זה מכונית גרר ויוצא בלילות לחילוץ מכוניות תקועות, בתקוה שייתקל אי-כך בגבריאל, או לפחות במכונית המוריס העתיקה שלו.
כעזר במסעות החילוץ הליליים הוא לוקח עמו את נעים, העובר לגור בבית הסבתא הישישה, ודאפי מתעקשת להצטרף אליהם ומסגלת לעצמה תפקיד מזכירה, גזברית וסייעת חברתית בהליכי החילוץ.
הוריה של דאפי אינם מתנגדים, אף שילדתם דאפי אמורה לישון בשעות הליל ולעמוד במחויבויותיה לבית הספר.
במקום להתמודד עם הבעיה הפוקדת את דאפי ומדירה ממנה שינה, אדם נענה לבקשתה וזו מצטרפת לחיפושים אחר גבריאל.
נעים נהנה תחילה מתפקידו האחראי ומן הידע הרב שהוא רוכש, לצד קרבתה של דאפי ואף נרתם לסייע לזקנה במשק ביתה, אבל כאשר אדם מחליט במפתיע לחדול מעבודת החילוץ, לובשים חייו של נעים דמות שונה לחלוטין.
לבקשתה של ודוצ'ה, אדם אינו מחזיר אותו למוסך אלא משאיר אותו בביתה ומרעיף עליו כסף רב ללא חשבון.
חיי הבטלה והבזבוז משחיתים את הנער המתבגר, המאבד כל כיוון בחייו ומודע לכך.
במסע חילוץ בלתי מתוכנן של מנהל בית הספר, מגלה אדם במפתיע את עקבות מכונית המוריס של גבריאל האבוד, ובמסע בזק לירושלים, בשכונות החרדיות, הוא מצליח לאתר את המכונית ובאמצעותה את גבריאל עצמו.
מונולוג ממושך, היחיד של גבריאל בכל הספר, מביא את קורותיו מרגע גיוסו האומלל ועד שהצליח להיחלץ מן הקרבות במדבר סיני ולהגיע אל ירושלים בתחפושת של חרדי.
חששותיו מן הצפוי לו אם יחזור לדירת הזקנה, שכתובתה רשומה בצבא, או ייצור קשר עם אדם ואסיה, גורמים לכך שייטמע בקהילה החרדית בתפקיד נהג, עד שאדם שולף אותו משם, למגינת לבם של המארחים.
בינתיים מתערערים חייה של דאפי עוד יותר.
היא נגררת למעשי קונדסות פוגעניים בלי לדעת מדוע, מתקוטטת עם אמה ובסופו של דבר משתלחת במורה למתמטיקה, מעשה העולה לה בגירוש מבית הספר.
ברגע של אובדן שליטה, סוטרת לה אסיה בתגובה על התגרות מעליבה ומחוצפת, ודווקא התפרצות זו של האם האדישה, קרת הרוח והמושלת ברוחה, היא שמשחררת את דאפי מן הצורך להתגרות באמה כדי להשיג את תשומת לבה ואת אהבתה, שנחסכו ממנה במשך כל חייה.
בבת אחת מוצאת דאפי מחדש את השינה שאבדה לה.
ודוצ'ה שוקעת והולכת ובעוד אדם מזעיק את אסיה ושניהם משיבים את גבריאל לחיפה, מוצא נעים את ודוצ'ה על סף המוות.
נסיונותיו לאתר את אדם עולים בתוהו וכיוון שאיננו יודע מה לעשות, הוא משאיר את הגוססת לבדה ויוצא אל ביתו של אדם להודיע על התפטרותו מן העבודה כביכול ועל כוונתו לשוב אל כפרו.
הוא נכנס אל הדירה במפתח, ששכפל לעצמו כשאדם שלח אותו פעם להביא לו תיק ששכח, ומוצא לתדהמתו את דאפי, לבדה בבית ובמיטה אחרי שסולקה מבית הספר.
ביקור מערער של מנהל בית הספר מנפץ את שיווי המשקל העדין בין דאפי לנעים ומביא אותם אל מעשה אהבה ראשון לשניהם, ביוזמתה של דאפי, התובעת מנעים "להיות מאהב".
אדם, אסיה וגבריאל מגיעים הביתה ואדם הזועם עוקר את נעים הנבוך והנפחד מן הבית, בהתעלמו מתחנוניה של דאפי לחוס עליו, ולוקח אותו אל ביתה של ודוצ'ה לבדוק מה עלה בגורלה.
הם מוצאים אותה מתה, כצפוי, ואדם מחליט להרחיק את נעים מעבר לגבול כדי לנתק אותו מדאפי, אך הצבא מסכל את כוונותיו ובסופו של דבר הוא מחזיר אותו אל כפרו ונתקע שם, כשהמכונית העתיקה גוועת סוף סוף ומסרבת לנוע.
נעים המגורש, המבוזה, שרוי בכל זאת באופוריה באהבתו אל דאפי ובאופטימיות היורדת עליו לפתע יחד עם ראייה חדשה של מצבו ושל היהודים, שלא ידע קודם.
מתחת לסיפור העלילה עצמו נחשפים רבדים עמוקים יותר באישיות גיבוריו ובתולדותיהם.
כניגוד מעניין מוצגות אסיה ובתה דאפי - אסיה נמרצת, מעשית, זריזה, עובדת ללא ליאות ומתייחסת בביטול לכל מה שנראה בעיניה כמותרות או פינוק, אך בלילות היא נרדמת במהירות, ישנה שינה עמוקה שקשה להעירה ממנה וחולמת חלומות צלולים ומלאי חיים, שהיא זוכרת בהקיצה ומתארת בפרטי פרטים במונולוגים שלה.
הניגודיות של אסיה מתבטאת אף בתחומים נוספים בחייה.
אסיה מתפקדת כמורה להיסטוריה, הנאלצת להסתפק בהוראת המהפיכות במקום לבצע אותן בעצמה.
בנוסף, אסיה נקשרה לאדם, בין היתר בשל הערכתה לערך עבודת הכפיים אשר אפיין אותו בתחילת דרכו במוסך, אך זה חדל מלהתעסק בעבודה זו כבר שנים.
דאפי איטית, חולמנית, נוטה להשתמט ממטלות ולדחות את ביצוען ככל האפשר, אך בלילות היא מתקשה להירדם ולעיתים קרובות מבלה לילות שלמים ללא שינה, בודדה ואומללה בעוד הוריה ישנים את שנתם בלי שירגישו במצוקתה.
דאפי מודעת לניתוקם של הוריה, הן זה מזה והן ממנה, ואף מודה כי אין זה טבעי שילדים ירחמו על הוריהם.
על-פניו, אין הם אדישים כלפיה, אך אביה חי לכאורה בבועה ואיננו מסוגל להיחלץ ממנה וליצור מגע אישי עם זולתו, גם כשהוא נכסף לכך (עמ' 88), ואמה עסוקה מדי, פעלתנית מדי, כאילו חוששת להניח לפעלתנות הכפייתית ולפנות זמן למחשבה או לשיחה מעמיקה.
בפועל, בהמשך העלילה מתגלה כי אסיה מנוכרת לדאפי שכן מדובר בילדה שהביאה לאחר שאדם כפה את עצמו עליה, כמעין תחליף לבנה המת וכניסיון מעוות לתקן את חיי הנישואין.
דאפי נחשפת לכך כשהיא מגיעה לבית הספר ורואה כי אימה יודעת להרגיש ולהביע חום, אותו החום שהיא מחסירה בבית, ובה לידי ביטוי ציורי בין היתר בתבשיליה התפלים.
גם אסיה אינה מודעת לקשר בין חלומותיה לזכרונות העבר האמיתיים, המופיעים במונולוגים של אדם - הוא נזכר במחנה החמישיות שכונס כהכנה למלחמה, עוד בתקופת המנדט, כאשר נשלח לשמור יחד עם אסיה והייתה זו ראשית הקשר ביניהם.
אסיה, לעומתו, חולמת על מחנה של תלמידי תיכון רבים, שביניהם היא פוגשת גם את מנהל בית הספר וכמה מן המורים בהווה, אך איננה מצליחה לאתר את כיתתה ליד עץ הבלוט, וכשהיא מתארת את החלום במונולוג, איננה מציינת שום קשר בינו לבין אותו מחנה מציאותי מן העבר.
אדם זוכר היטב את התלמיד הפליט שאסיה התמנתה לקלוט ושהתאהב בה למורת רוחה, אך כשדמות דומה של עולה חדש מופיעה בחלומה של אסיה כתלמיד בודד בכיתה ריקה, אין היא יוצרת את הקשר לאותה דמות מעברה הרחוק.
אדם, שהתאמץ לשכנע את אסיה ללדת עוד תינוק אחרי שבנם הבכור, ילד חירש, נהרג בתאונת דרכים בגיל חמש, מגלה בעצמו נטייה לחרטה על כך ומהרהר, שאולי טוב היה עושה לו היה נפרד מאסיה בשלב זה (עמ' 98).
ברור לו, שאיננו אוהב אותה עוד וכשהוא מתאמץ שוב ושוב לתאר אותה, אחרי עשרים וחמש שנות נישואים ועשרות שנות היכרות, הוא מגלה, שהפרט היחיד שבה שנוגע אל לבו הן כפות רגליה - אותו חלק בה שהשתמר מן הילדות וכביכול זר לחלוטין לאישה הדהויה, האפרורית והמוזנחת שהיא עכשיו (עמ' 85-87).
הוא איננו חושק בה וחושש מנסיונותיה להתקרב אליו, אך איננו יודע איך לנתק את הקשר.
בדילמה זו הוא רואה את גבריאל כפתרון אפשרי, ולו גם זמני, של מאהב צעיר, תלוש וחסר קשרים.
אסיה, במונולוגים שלה, איננה מתייחסת כלל לאדם, הבעל החי, האמיתי, המפרנס האחראי, בעל המוסך המשגשג וחשבון הבנק התופח.
דאגתה נתונה לטובתו הכלכלית, שמא יוציא עליה יותר משידו משגת, ואיננה מבינה, עד כמה היא פוגעת בגאוותו כשהיא דוחה את פירות עבודתו והישגיו האמיתיים (69-73).
כל כולה שקועה בחלומותיה ועניינה בשעות היקיצה נתון כולו לעבודתה.
היא שקועה בעבר לא רק במקצועה כהיסטוריונית אלא גם במשיכתה לגיל הזיקנה, שהיא משתדלת כביכול להביא על עצמה בטרם עת.
נסיונותיה לגלות עניין בבתה דאפי ולעורר בעצמה אחריות לשלומה מביאים אותה לחלום על דאפי כילדה קטנה, שאותה היא משדלת לשכב לישון בצהרי היום בניגוד לרצונה, לאחר שניצלה לכאורה מרוצח מסוכן והגיעה הביתה בשלום.
אין היא מודעת כלל לייסוריה האמיתיים של בתה, ששנתה נודדת בלילות.
עד כדי כך מנותקים ההורים מבתם המתבגרת, שגם כשהם מספרים לה על אחיה, שנהרג בתאונת דרכים לפני שנולדה, אינם מזכירים את עובדת חירשותו, דאפי מעלה בדמיונה את האח הגדול שיכול היה להיות לה, חייל כמו אחיה של חברתה אוסנת, ואינה מודעת לעובדה מהותית כל כך בחייו (עמ' 83-84).
"המאהב" הוא רומן בדיוני, והדמויות המופיעות בו הן פרי רוחו של המחבר.
עם זאת דמויות אחדות, המוזכרות בעמוד השני של הרומן, הן דמויות ממשיות.
וכך נאמר ברומן: "למשל, גיורא.
שוב ושוב חוזרת בכמה עיתונים, לאחר הפסקת האש, אותה מודעה תמוהה על גיורא שנעלם.
תמונה של נער, ילדון כמעט, חייל צעיר בשריון, קצוץ שיער, וכמה פרטים מדהימים." גיורא זה הוא , שריונאי ישראלי שנעדר החל מהיום השני למלחמת יום הכיפורים, ורק כעבור קרוב לשנתיים, כאשר הוחזרו ממצרים גופות של חללי צה"ל, זוהה והובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.
הוריו, פניה ודוד מייזלר, אכן עשו מאמצים עצומים בניסיון לאתרו.
בהמשך הרומן חוזר יהושע אל הבידיון וכותב: "...
בסרט התיעודי "גחליליות" שביים בשנת 2009 אחיו של גיורא, גילי מייזלר, מקריא א.ב.
יהושע את הקטע הזה מפתיחת הרומן, ומתראיין בנושא.
הספר עובד לקולנוע לראשונה בשנת 1986, "המאהב" בבימויה של מיכל בת-אדם, שגם מגלמת את אסיה, אשתו של אדם, אותו מגלם יהורם גאון.
את דפי, בתם של אסיה ואדם, מגלמת אביגיל אריאלי, ואת המאהב מגלם רוברטו פולק.
ב-1999 עובד הספר ובוים על ידי רוברטו פאנצה לסרט קולנוע איטלקי-בריטי, "L'amante perduto"., שפירשו "המאהב האבוד".
הסרט צולם בארץ, כאשר הוא מציג חלקים אחרים מהספר כמו השיחה של דפי עם הסופר ומותו של אחיה יגאל שמוצג בתחילת הסרט.
בשנת 1978, העלתה קבוצת הפרויקט של נולה צ'לטון עיבוד לרומן, בשם "נעים", במסגרת "במה 3" של התיאטרון העירוני חיפה.
את העיבוד כתבה נולה צ'לטון, שגם ביימה את שחקני הקבוצה: חוה אורטמן (אסיה); דליק ווליניץ (אדם); אירית בן-צור (דאפי); איציק ויינגרטן (נעים) ועפרה ויינגרטן (ודוצ'ה).
ב - 2014 העלה תיאטרון "הבימה" את "המאהב" בעיבודה של שחר פנקס ובבימוי שיר גולדברג.
בין משתתפי ההפקה: יגאל שדה (אדם); הילה שלו (דאפי), רן דנקר (גבריאל) דבורה קידר/שושה גורן (ודוצ'ה); שפי מרציאנו (נעים).
טורקית, איסטנבול, טורקיה, Gozlem, 1995
פורטוגזית, סאו פאולו, Summus, 1984
ספרדית, ברצלונה, Octaedro, 1992, בואנוס איירס, El Cid, 1980
המאהב הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 1992, המבוסס על הרומן האוטוביוגרפי בעל אותו השם של מרגריט דיראס.
את הסרט ביים ז'אן-ז'אק אנו, הפיק קלוד ברי, ומופיעים בו בתפקידים הראשיים ג'יין מארץ' וטוני לונג קה-פיי.
את הסרט, הדובר אנגלית, מלווה לכל אורכו קריינות של ז'אן מורו.
הסרט זכה בפרס סזאר לפסקול המקורי הטוב ביותר, והיה מועמד לפרס אוסקר עבור הצילום הטוב ביותר.
עלילת הסרט מתרחשת בקולוניה הצרפתית וייטנאם בשנת 1929 ומתמקדת ברומן סודי, סוער ומורכב שנרקם בין נערה ממשפחה צרפתית ענייה לגבר סיני ממשפחה עשירה.
הנערה בת ה-15 וחצי נשלחת על ידי משפחתה ללמוד בפנימייה בסייגון.
בדרכה חזרה לשם לאחר חופשת הקיץ, בהיותה במעבורת, היא מושכת את תשומת לבו של איש עסקים בן 32, בנו של איל הון סיני ויורשו היחיד.
הוא פותח בשיחה איתה, והיא נענית להצעתו להסיע אותה לעיר בלימוזינה שלו.
הנערה, בתה של אלמנה פושטת רגל הסובלת ממאניה דיפרסיה, מתפתה להפוך למאהבת של הגבר העשיר.
במשך שנה וחצי, השניים נפגשים בחשאי בדירת הרווקים של הגבר ומנהלים קשר מיני ורגשי סוער.
שניהם מבינים שלאהבתם אין עתיד, משום שמשפחותיהם לעולם לא יקבלו את זוגיותם הבין גזעית.
הסרט הופץ בשתי גרסאות: ברחבי אירופה ובישראל הופץ הסרט בגרסתו המלאה והלא מצונזרת.
בארצות הברית קיבל הסרט בתחילה סיווג צפייה של "NC-17", שפירושו שאסורה לחלוטין הצפייה בו לקטינים מתחת לגיל 17. לאחר שהוגש ערעור וקוצצו מהסרט 12 דקות, הוא אושר להקרנה עם הסיווג "R", שפירושו שהצפייה בו לקטינים מתחת לגיל 17 מותרת רק בליווי הורה.
כוכבת הסרט, ג'יין מארץ', הייתה בת 18 בעת צילומי הסרט.
מרגריט דיראס הודתה לראשונה שהרומן שכתבה הוא אוטוביוגרפי רק במהלך צילומי הסרט.
דיראס הייתה בת 15 וחצי בלבד בזמן שניהלה את הרומן האסור, וזהו גם גילה של גיבורת הרומן והסרט.
היא מעולם לא חשפה את שמו של מאהבה הסיני.
גם בסרט עצמו לא מוזכרים שמות הגיבורים, והם מכונים "הנערה הצעירה" ו"הגבר הסיני".
בצרפת נמתחה עליו ביקורת מפני שלמרות שהופק בצרפת הסרט דובר אנגלית, בכדי לפנות לקהל בינלאומי.
הוא היה מועמד לשישה פרסי סזאר אך זכה רק באחד.
"המאהב" הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1986, המבוסס על הספר "המאהב" מאת אברהם ב.
את הסרט ביימה מיכל בת-אדם, שגם כיכבה בו לצד יהורם גאון וגם כתבה את התסריט יחד עם צביקה קרצנר.
הפיקו מנחם גולן ויורם גלובוס, כשהמפיק בפועל היה איציק קול.
אדם (יהורם גאון) ואסיה (מיכל בת-אדם) הם זוג חיפאי נשוי, שחדל לקיים יחסי מין.
הסיבה לכך אינה מוסברת בסרט (בניגוד לספר).
אסיה מתקשה בלימודי הדוקטורט כי היא צריכה מתורגמן ספרדי ואדם בהיותו בעל מוסך, מתקן את מכוניתו של גבריאל (רוברטו פולק) ומשכנעו להיות המתורגמן שלה, על מנת להשיב לו ארבעת אלפים לירות על התיקון.
גבריאל הוא ישראלי תושב ארגנטינה, שמבקר בארץ כדי לאסוף את הירושה של סבתו (פאני לוביץ') הגוססת (בניגוד לספר, שמה של הסבתא לא מוזכר בסרט).
הוא הביא מכונית ישנה מסוג נדיר, השייכת לסבתא, לתיקון במוסך ואינו מבין כמה יקר יהיה התיקון.