tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עקב כך באותה השנה התכנס הסיים הפולני בורשה, וזו הפכה לבירה דה פקטו של פולין.
בשנים הבאות המשיכה מזוביה לשגשג, אך מגמה זו התמתנה החל מאמצע המאה ה-17. במהלך מאה זו ובמאה שלאחריה סבלה מזוביה משורה של פלישות של גורמים חיצוניים - בעיקר שוודים, סקסונים טרנסילבנים ורוסים.
באותה התקופה פולין כולה חוותה היחלשות, כאשר המדינות הסובבות אותה מתחזקות משנה לשנה.
מצב עניינים זה נגמר בשנת 1795, אז חולקה פולין באופן סופי בידי שכנותיה, האימפריה הרוסית, הקיסרות האוסטרו-הונגרית ופרוסיה.
עקב פיצולה של פולין הפך אזור מזוביה למפוצל גם הוא לשלושה חלקים, ומאז היווה אזור מפגש גבולות בין רוסיה, אוסטריה ופרוסיה; כאשר הבירה ורשה עברה לשלטון רוסי.
במהלך מאה ושלושים השנים הבאות של שלטון זר, הייתה מזוביה לאזור שולי ותקופה זו נחשבת לתקופה חשוכה בהיסטוריה הפולנית בכלל והמקומית בפרט.
במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914-1918) סבל האזור מפגעי המלחמה בין רוסיה לגרמניה ואוסטריה, כאשר הפולנים עומדים בתווך.
לאחר המלחמה זכתה פולין בעצמאות מחודשת והוקמה הרפובליקה הפולנית השנייה, דמוקרטיה אשר ורשה הייתה במרכזה ושימשה כבירתה.
אזור מזוביה המשיך לדעת חוסר יציבות גם לאחר מלחמת העולם במסגרת המלחמה הפולנית-סובייטית, אך עד ראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 פולין כולה חזרה ליציבות מסוימת.
בין מלחמות העולם הושלם התיעוש של מזוביה והאזור ידע פיתוח מסוים.
השקט במקום הגיע לקיצו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה (1939), אז נכבש האזור בידי גרמניה הנאצית.
באותה התקופה עברה על פולין כולה ועל מזוביה בפרט אחת התקופות האפלות ביותר בתולדותיהן, כאשר האזור ידע חורבן של ממש.
כיבוש פולין גרם להרס רב, במיוחד בוורשה הבירה.
הדבר המשיך בהוצאה להורג של מאות אלפים מתושבי העיר - היהודים בעיקר.
ואם לא די בזה, במהלך מרד ורשה (1944) נהרגו עוד כמאתיים אלף תושבים בוורשה ובסביבותיה, וגורשו עוד עשרות אלפים רבים אחרים.
מספר חודשים לאחר מכן שוחררה פולין כולה על ידי ברית המועצות, ולאחר המלחמה הוקמה פולין מחדש במסגרת הרפובליקה העממית הפולנית, מדינה שלכאורה הייתה עצמאית, אך למעשה סבלה ממרות סובייטית.
בשנים הבאות אזור מזוביה היה למוכה אסון - עקב המלחמה אוכלוסיית האזור הידלדלה באופן משמעותי וההרס המשיך להיראות בכל מקום.
עם זאת, עד לשנות ה-60 שוקם האזור ובירתו ורשה נבנתה מחדש, כאשר האזור עובר מודרניציה רבתי שהאיצה עם תום הקומוניזם והקמתה של הרפובליקה הפולנית השלישית בראשית שנות ה-90.
במזוביה ישנם 86 ערים ועיירות.
במזוביה ישנם 42 מחוזות, מתוכם חמש ערים מחוזיות.
מזומן הוא המלך הוא ביטוי המשמש לצורכי ניתוח עסקים או תיקי השקעות, המדגיש את חשיבותו של תזרים המזומנים לאיתנות הפיננסית הכוללת של עסק.
מבחינת משקיעים עשוי הביטוי לשמש כתיאור היתרון בהחזקת שיעור ניכר של מזומן או נכסים לזמן קצר – נזילים.
יתרון שימומש בעתות של נפילות בשווקים הפיננסים או לניצול הזדמנויות להשקעה.
הביטוי מבטא עד כמה חיוני להותיר בידי עסק יתרות מזומנים זמינות לצורכי תפעול לזמן קצר, רכישות והשקעות.
נכסים בלתי נזילים, כגון יתרות חוב של לקוחות, משפיעים אמנם בצורה חיובית על ההון העצמי, אך אינם מבטיחים את יכולותיה של החברה לבצע תשלומים מיידיים לספקים או אף לעובדים בגין שכר.
ללא יתרות מזומנים ומבלי יכולת לממש נכסים בזמן קצר, עלולה חברה להגיע אף לכדי הליך פירוק למרות הון עצמי חיובי.
המקור לביטוי "מזומן הוא המלך" אינו ברור.
נעשה בו שימוש בשנת 1988 על ידי , מנכ"ל וולוו באותה העת, לאחר התרסקות שוק המניות בעולם שנה קודם לכן.
הביטוי הוזכר על ידי , מיליארדר אמריקאי שעשה את הונו בתחום הבנייה, ולעיתים הוזכר גם במאמרים של חברת , חברה אמריקאית המתמחה בייעוץ השקעות במולטימדיה.
במהלך המשבר הפיננסי העולמי שהחל ב-2008, נעשה בביטוי שימוש נרחב כדי לתאר חברות שנאלצו להנפיק מניות בעל כורחן או שנקלעו לפשיטת רגל.
מזוודה היא תיק המשמש אדם נוסע לאחסון זמני של כבודה (חפצים הנלקחים לנסיעה, כגון בגדים וכלי רחצה).
במטוסים ואוטובוסים נהוג לאחסן את המזוודות בתא המטען, ופעמים רבות נדרש לעבור בידוק ביטחוני בטרם מסירת הכבודה.
המזוודה בנויה לרוב בצורת תיבה בגדלים שונים.
אך כיום, המזוודה נמכרת בצורות שונות ועשויה ממגוון חומרים כגון: עור, מתכת, פלסטיק וטקסטיל.
לרוב, למזוודה ידית קטנה לצורך החזקתה ביד, ולעיתים מתווספות למזוודה גם כתפיות לנשיאה על הכתף או גלגלים ואף מנוע חשמלי לנוחות המשתמש.
לרוב המזוודה נסגרת על ידי רוכסן, שניתן לסגור על ידי מנעול חיצוני.
מזובטרכיה (שם מדעי: Mesobatrachia) היא תת-סדרה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב.
זוהי הקבוצה השנייה בגודלה של חסרי זנב והיא כוללת 6 משפחות, 20 סוגים ו-168 מינים.
בני הקבוצה שנחקרה ב-1993, כוללת 2 על-משפחות גדולות: חפריתאים (Pelobatoidea) - בעלי לשון עגלגלה, לסת שקועה, כפות רגליים חזקות בעלות טפרים קטנים וגוף קטן ועגלגל וחסרי לשון (Pipoidea) - חסרי לשון ובעלי איברים המותאמים למים או לחפירה באדמה עורם דק ומכוסה קרומי שחייה.
בני תת-הסדרה חיים באירופה, אפריקה, מזרח אסיה והמזרח התיכון וכן באמריקה הצפונית והדרומית.
מזה היה יישוב יהודי בגליל המערבי הצפוני בתקופת המשנה והתלמוד, אשר נזכר בפסיפס כתובת רחוב כאחת העיירות האסורות ב"תחום צור" לעניין חובת קיום המצוות התלויות בארץ.
העיירה מזה נזכרת בשורה ה-12 בכתובת, לצד עיירות יהודיות נוספות בתחום צור, ובהן בצת, מצובה וחניתה, אשר חויבו במצוות התלויות בארץ בשל ריבוי תושביהן היהודים באותה עת, חרף הימצאותן בפאתי אזור צור הנכרי ברובו.
הצעת הזיהוי המקובלת ליישוב הקדום היא בחורבה הקרויה ח'רבת מזי, כשני ק"מ צפונית לראש הנקרה, בסמוך לכפר נאקורה שבתחום לבנון.
מֶזון D הוא מזון קסום המכיל קוארק קסום ואנטיקוארק למטה, או את האנטי-חלקיקים שלהם, או קוארק קסום ואנטיקוארק למעלה, או את האנטי-חלקיקים שלהם.
מזוני D הם ההאדרונים הקסומים הקלים ביותר, כלומר, החלקיקים המורכבים בעלי המסה הנמוכה ביותר שיש להם את המספר הקואנטי קסם.
המסה של מזוני D טעונים היא 1,869.58 MeV.
המסה של מזוני D נייטרליים היא 1,864.83 MeV.
אורך החיים של מזוני D טעונים הוא שניות.
אורך החיים של מזוני D נייטרליים הוא שניות.
מזון D התגלה ב-1976, בגלאי Mark I של מאיץ החלקיקים SPEAR ב-SLAC שבאוניברסיטת סטנפורד.
מזון D התגלה כשנתיים לאחר גילויו של המזון J/psi, שהיה החלקיק הראשון שהתגלה המכיל קוארק קסום.
שני החלקיקים התגלו באותו גלאי.
J/psi אינו חלקיק קסום (מספר הקסם שלו הוא 0), לעומת מזון D, הנושא מספר קסם של 1 או מינוס 1.
מֶזון B הוא מזון תחתי המכיל קוארק תחתון ואנטיקוארק למעלה, או את האנטי-חלקיקים שלהם, או קוארק תחתון ואנטיקוארק למטה, או את האנטי-חלקיקים שלהם.
מזוני B הם ההאדרונים התחתיים הקלים ביותר, כלומר, החלקיקים המורכבים בעלי המסה הנמוכה ביותר שיש להם את המספר הקואנטי תחתיות.
המסה של מזוני B טעונים היא 5,279.31 MeV.
המסה של מזוני B נייטרליים היא 5,279.62 MeV.
אורך החיים של מזוני B טעונים הוא שניות.
אורך החיים של מזוני B נייטרליים הוא שניות.
מזון B התגלה ב-1980 והדיווח הראשון על גילויו פורסם ב-12 בינואר 1981, בכתב העת Physical Review Letters.
החלקיק התגלה בגלאי CLEO של מאיץ החלקיקים CESR (טבעת אחסון האלקטרונים של קורנל, Cornell Electron Storage Ring) באוניברסיטת קורנל.
מזון B התגלה כשלוש שנים לאחר גילויו של המזון אופסילון, שהיה החלקיק הראשון שהתגלה המכיל קוארק תחתון.
אופסילון אינו חלקיק תחתי (התחתיות שלו היא 0), לעומת מזון B, הנושא תחתיות של 1 או מינוס 1.
מזוני B נייטרליים מצטיינים ביכולת להפוך מחלקיק אחד לרעהו בעל התחתיות הנגדית, כלומר, מ- ל- ולהפך.
תופעה זו מכונה אוסקילציה, או תנודה, של מזוני B נייטרליים (B–Bbar oscillation).
היא מהווה דוגמה לתנודת חלקיקים נייטרליים (neutral particle oscillation).
תופעות אלו הן מקור חשוב למידע אודות הסיבות לקיומו של עודף החומר על פני האנטי-חומר ביקום.
מֶזוֹזוֹם הוא אברון בתא פרוקריוטי שנוצר מהתקפלות של קרום התא או החיידק פנימה.
מתרחש באזורים מוגדרים בקרום התא בעקבות תהליך קיבוע כימי (Fixation).
בשנות ה-60 הוצע שהאברון משמש למספר תפקידים, אך כיום הוא אינו מוגדר כחלק ממבנה התא והוסק שמדובר בתוצר לוואי מלאכותי (ארטיפקט) כחלק מהכנת התתקין.
מזוזומים נצפים באמצעות מיקרוסקופ אלקטרונים ותועדו לראשונה בשנת 1953 על ידי ג'ורג'.ב.צ'פמאן וג'יימס הילר והוגדרו כ-"peripheral bodies" ("גופים פריפריאלים").
הם נקראו "מזוזומים" על ידי ג'.ד.רוברטסון בשנת 1959.
על בסיס ההנחה שריבוי התקפלויות גורם להגדלת שטח פנים ובכך מסייע לפעילות מטבולית מוגברת, הועלו מספר השערות לתפקיד האברון:
תפקיד ביצירת המחיצה המפרידה בין שני תאי הבת בזמן החלוקה
הפרשה של חלבונים מחוץ לתא
עם התפתחות שיטות הכנת תתקיני התאים על ידי פיצול בהקפאה התברר שבתאים חיים לא מופיעים מזוזומים, ועל כן מדובר בתוצר לוואי של שיטת ההכנה.
על אף זאת, כיוון שהמזוזומים מרוכזים באזור מוגדר בקרום התא, ניתן ללמוד שמבנה אזור זה שונה מיתר אזורי הקרום.
מזוזאורוס (שם מדעי: Mesosaurus, משמעות השם: "לטאה אמצעית") היה זוחל ימי קדום מקבוצת הפררפטילה, שחי בתור הפרם, לפני כ-299 עד 280 מיליון שנה.
מאובניו נמצאו בעיקר בדרום אפריקה (בדרום אפריקה ונמיביה) ובאמריקה הדרומית (בברזיל ואורוגוואי).
מזוזאורוס היה באורך של עד מטר אחד ודמה לדמוי הגאביאל, אך בעל חרטום צר ומוארך עם פה רחב מלא בשיניים, כאשר השיניים הקדמיות פנו החוצה.
ראשו היה בצורת משולש צר ועצמות הלחי שלו היו בולטות במיוחד, בדומה לדגי גרם קדומים.
תכונה זו הייתה ייחודית לו ולא הייתה קיימת אצל שום זוחל מימי אחר.
מבנה גופו היה מותאם לחיים במים, עם זנב ארוך וגמיש, ונראה שהיה גם בעל קרומי שחייה, אך כלוב הצלעות הגדול שלו מנע גמישות בתנועה.
המזוזאורוס היה מסוגל לעלות ליבשה, אך היה איטי ביותר, בדומה לצבי ים, שהתפנים לחוף.
הוא חי באזורים חופיים או באגמים גדולים.
השיניים שלו מעידות על כך שהוא היה טורף של דגים או סרטנים קטנים.
בעבר, סברו כי המזוזאורוס היה סוג של אנאפסיד קדום, אך כיום ישנה השערה שהוא שייך לקבוצת הסינאפסידים הראשונים.
מזהירי שבת הוא שם ששימש ארגונים רבים לעידוד שמירת השבת.
על ארגונים בשם "מזהירי שבת" דווח בהצפירה כבר בשנות ה-80 של המאה ה-19. בדצמבר 1882 מסופר על חברת מזהירי שבת שהוקמה בלומז'ה:
החברה הזאת היא: "מזהירי שבת".
מטרתה, להזהיר כל עושי מלאכה ורוכלי מרכולת בחנויות ובשווקים וברחובות, לשבות ולהנפש מעבודתם טרם התקדש ליל שבת, ולא יחללו את הקודש בשגגה, כאשר הסכין הסכינו עד הנה מבלי דעת.
כי מה מאד רבתה המכשלה הזאת אצל כל עושי מקנה וקנין, בפרט בימי חורף הקצרים.
עתה יסובבו בעירנו הרבה ראשים, אצילי העיר ונכבדיה, חליפות וצבא למו, והמה יפריעו את העם ממלאכתם ועבודתם, והמכשלה הזאת יוסר מן הוא והלאה.
לא אמנע יקר ותהלה מראשי מיסדי החברה, ה"ה הרב הגאון רב פעלים וכו' וכו' אליעזר שמחה ראבינאוויץ רב דפה, ומשנהו הרב הגאון וכו' יהושע העשיל פריימאן מו"צ דפה, אשר מאתם הייתה שומה ליסד חברה כזאת"
בספטמבר 1889 תוארה החברה בביאליסטוק:
הרב ישראל מאיר הכהן יצא בקריאה להקים בכל מקום יישוב חברת "מזהירי שבת" וכתב: "אם יהיו מפקחים על זה יצילו הרבה נפשות קדושות מעוון חילול שבת החמור" וחזר על בקשתו זו שוב ושוב במכתביו.
בשנות ה-20 פעלו חברות של מזהירי שבת במקומות רבים ברחבי פולין וליטא.
בשנות ה-30 הוקמו חברות מזהירי שבת במספר יישובים בארץ ישראל.
דב סוקולובסקי הקים חברת מזהירי שבת בירושלים וחברות פעלו גם בחדרה ובבני ברק.
עיקר מטרת חברת מזהירי שבת במכתבי החפץ חיים היה להוכיח את בעלי החנויות לסגור אותם בזמן.
חברות מזהירי שבת חפשו דרכים מגוונות לעודד את שמירת השבת.
בסלונים הם הביאו להסכמת מובילי הסחורות והסבלים שסחורות שהגיעו לעיר במוצאי שבת או בשבת יובלו לאחר השבת בחצי המחיר הרגיל, כדי למנוע את הובלת הסחורות בשבת עצמה.
בירושלים, החברה פעלה אצל שלטונות המנדט בדרישה לחייב את סגירת החנויות ביום שישי לפני כניסת השבת.
החברה זקפה לזכותה את העובדה שבתי הקולנוע בירושלים היו סגורים בשבת.
ראשי החברה גייסו מאות מתנדבים שארגנו פעולות מחאה וניהלו מאבק נגד פתיחת עסקים וחילולי שבת בירושלים.
בין המשתתפים המפורסמים בפעילות החברה בירושלים היו הרבנים: אריה לוין, דב סוקולובסקי שבתי יודלביץ, חייקל מילצקי, מרדכי אליהו וישראל יעקב פישר.
סוקלובסקי נהג לשלוח מכתבים לאנשים שנראו מחללים שבת שבהם ביקש מהם שלא לחלל שבת.
בחדרה פעלה החברה לחקיקת חוק שיצמצם את חילול השבת.
אופי הפעילות בירושלים ובני ברק
חברות "מזהירי שבת" לא היו היחידות שפעלו למען שמירת השבת בארץ ישראל ולצדן פעלו חברות אחרות תחת שמות כמו "למען השבת", "שומרי שבת", "משמרת שבת" ו"מגיני השבת".
בנטורי קרתא הציגו את ההבדל, לשיטתם, בין מזהירי שבת בירושלים לבין שאר החברות:
"וחברי מזהירי שבת קימו ומקיימים מדי שבוע בשבוע חיוב המחאה, "עד הכאה".
ובזה שונה מזהירי שבת מכל יתר הארגונים אשר קוראים לעצמם מצילי שבת.
כי האחרים מנהלים משא ומתן עם המחללי שבת והשלטון ובוחרים את הרע במיעוטו ומוותרים מצדם על חשבון השבת".
בירושלים היו מקרים רבים בהם נעצרו מזהירי שבת על הפרת הסדר הציבורי.
בספר על החזון אי"ש מתוארת פעילות מזהירי השבת בבני ברק:
"בהשראתו ובעידודו נתארגנו אנשי לבב — מהם דיירים מקומיים ומהם בני ישיבת "בית יוסף" הנובהרדוקאית — להפקיד שומרים "על חומותיך שבת", ...
לחמו בגבורת־לביאים כדי למנוע מעבר כלי רכב דרר חוצות בני־ברק נתנו גוום למכים והלכו בשמחה להיכלא על ־ידי משטרת המנדט, ב"עוון" מחאתם ..."
מזון-על הוא מונח שיווקי, המשמש לתיאור מזונות מסוימים, ומייחס להם יתרונות לבריאות האדם הנובעים מכך שהם בעלי צפיפות תזונתית גבוהה .
המונח הפך נפוץ במהלך העשור הראשון של המאה ה-21.
אין שום בסיס מדעי המאפשר לקבוע אם מזונות מסוימים נכללים בקטגוריה זו או לא, ועל כן ישנה במדעי התזונה והרפואה ספקנות רבה לגבי עצם המושג.
באיחוד האירופי נקבע כי החל מ-1 ביולי 2007 אסור לשווק מוצרים כמזונות-על, אלא אם ניתן לספק הוכחות המתבססות על מחקר מדעי מהימן התומכות בקביעה זו.
כמזון-על משווקים למשל סוגים שונים של כרוב, אגוזים, פירות יער, מיקרו-ירוקים ועוד.
אוכמניות - נחשבות בקרב רבים למזון-על, מכיוון שהן מכילות כמויות משמעותיות של נוגדי חמצון, פיטוכימיקלים, ויטמין C, ואשלגן, אשר לפי ההערכה מספקים יתרונות בריאותיים.
מִזָּה או מיזה הוא דמות מקראית, בנו הרביעי והאחרון של רעואל ונכדם של עשו ובשמת.
למזה היו שלושה אחים: נחת, זרח ושמה.
פירוש השם מזה אינו ידוע.
בכתבי אוגרית מופיע השם מזי והוא כנראה אותו השם כמו מזה, אך גם למזי לא יודעים מה פירוש שמו.
מזדרה (בבולגרית: Мездра) היא עיירה במחוז וראצה שבבולגריה.
כף מזדרה, שנמצא באנטארקטיקה, נקרא על שם העיירה.
העיירה נמצאת כ-13 ק"מ מבירת וראצה, וראצה, וכ-58 ק"מ מבירת בולגריה, סופיה.
בנוסף, העיירה נמצאת ליד הנהר איסקר.
מזדרה היא מרכז השלטון של תחום השיפוט מזדרה (חלק ממחוז וראטסה), אשר כולל 27 עיירות.
העיירה נמצאת ליד הכבישים הלאומיים 1, 103 ו-E79.
מזוזו , היא בירת מחוז הצפון במלאווי הכולל 6 מחוזות מבין 23 המחוזות של מלאווי.
מזוזו היא העיר השלישית בגודלה לפי גודל האוכלוסייה במלאווי.
נכון למפקד האוכלוסין במלאווי לשנת 2018 בעיר מתגוררים 221,272 תושבים ועוד 20,000 סטודנטים תושבי חוץ הלומדים באוניברסיטת מזוזו .
בפאתי העיר, חיים עוד כ־1.7 מיליון אנשים שאינם תושבי העיר.
העיר ממוקמת במחוז מזמבה .
מזוזו שוכנת באוכף בין הרי ויפיה .
החקלאים באזור המקיף את העיר מתמחים בגידול תה, עצי גומי וזני קפה.
מטעי ויפיה מדרום לעיר נחשבים ליער הגדול ביותר מעשה ידי אדם באפריקה.
שמורות היער Lunyangwa ו-Kaning'ina שוכנות מזרחית לעיר.
חלק מהמיקומים הידועים בעיר כוללים את צ'יבאווי (Chibavi), לוינגה (Luwinga), אזור 1B, צ'יבנג'ה (Chibanja), קטוטו (Katoto), זולוזולו (Zolozolo), מסאסה (Masasa) ומצ'נגה אוטובה (Mchenga-utuba).
העיר התפתחה סביב תאגיד הנפט של חבר העמים הבריטי בשנת 1947 וקיבלה מעמד עיר בשנת 1985. שם העיר נובע מהגייה מוטעית של התושבים הלבנים את המילה 'ויזוזו' 'Vizuzu'.
ויזוזו הם צמחים הגדלים לאורך נהר לוניאנגווה (Lunyangwa river).
על פי מפקד האוכלוסין של 2018, בני שבט טומבוקה הם הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בעיר המורכבת מ-51.71% מאוכלוסיית העיר.
הקבוצה האתנית הבאה היא של בני הצ'ואה עם 13.51% מהאוכלוסייה.
קבוצות אתניות קטנות אחרות כוללות את הנגוני עם 8.09% מהאוכלוסייה ואחרות.
העדה הדתית הגדולה ביותר בעיר מזוזו היא הכנסייה של מרכז אפריקה הפרסביטריאני הכוללת 28.01% מהאוכלוסייה.
דת המיעוט הגדולה ביותר היא הקתוליות הכוללת 17.28% מהאוכלוסייה.
דתות קטנות אחרות כוללות את יום שביעי, בפטיזם ועוד.
דת האסלאם כוללת 4.06% בלבד, מהאוכלוסייה בעיר.
תרבות העיר היא מיזוג של תרבויות של אזור צפון מלאווי.
שפת טומבוקה מדוברת באופן נרחב במזוזו, אך בהיותה עיר, מדוברות בה גם שפות אחרות כגון צ'ואה, טונגה, סווהילית, נגונדה.
בעיר קיים מוזיאון המנוהל תחת רשות המוזיאונים של מלאווי שבו מוצגים חפצים שונים המתארים את תרבויות הצפון.
מאכלים פופולריים כוללים את (מאכל העשוי מתירס), אורז, דגי Mormyrus longirostris .
דגי הבאטלה מגיעים מאגם מלאווי שבאזור מפרץ נקטה .
מאכלים נפוצים אחרים כוללים: תירס, בננות, קקאו, קסווה ובטטה.
במזוזו נמצא בית החולים המרכזי של אזור מזוזו, אחד מארבעה בתי חולים הגדולים במדינה.
הבריאות בעיר מנוהלת על ידי מרכז הבריאות Mapale הממוקם במרכז העיר ליד מרכז הקניות הראשי של העיר, שנקרא Shoprite.
ישנם גם מספר בתי חולים של CHAM כגון סנט ג'ונס, בית החולים לחולי נפש סנט ג'ון האל, מרפאת Nkhorongo SDA.
חברת ייצור התרופות Kentam Products Limited ממוקמת גם היא במזוזו.
מזוזו מהווה מרכז מסחרי של האזור, כולל ייצור קפה, עץ לתעשייה ובניין, פירות, חלב ודבש.
בנוסף הייצור כולל תרופות, קוסמטיקה.
אוניברסיטת מזוזו, מייצרת כוח עבודה מיומן ביותר.
אדמת המשור הדשנה הנוחה לעיבוד, מי השתייה והחשמל מהווים תשתית כלכלית טובה לכל האזור.
בעיר מתקיימת ניידות הון טובה באמצעות מתקנים בנקאיים חדישים.
ישנם עסקים קטנים עד בינוניים המספקים שירותי תקשורת, בתי קפה וחנויות כלבו רב תכליתיות.
ניתן למצוא בעיר רשתות מסחר לאומיות כמו Chipiku, Peoples Trading ו-AC optics.
העיר מהווה גם בסיס הבית של החברות הלאומיות כגון: Mzuzu Coffee, Kentam Products Limited והמגזין NorthernLife.
במזוזו ישנם שני שווקים מרכזיים ביניהם, שוק טאיפה בו נמכרים פירות, בגדים, טלפונים ניידים, נעליים וכו'.
מזוזו היא עיר צומחת במלאווי.
בעיר נמצאת אוניברסיטת מזוזו, שנוסדה בשנת 1999. אוניברסיטת מזוזו, מספקת לעיר כוח עבודה מיומן ביותר.
לאוניברסיטה חמש פקולטות: תיירות וניהול האירוח, חינוך, מדעי הבריאות, מדעי הסביבה ומידע ומדעי הספרייה.
המכללה הטכנית מזוזו, שנוסדה בשנת 1958 על ידי האבות הלבנים, ממוקמת גם היא במזוזו.
במזוזו ישנם 6 תיכוניים ציבוריים ופרטיים ובנוסף בתי ספר של אקדמית מזוזו .
בעיר ישנם גם עשרה בתי ספר יסודיים פרטיים וציבוריים.
מזוזו ממוקמת בשטח מיוער והררי.
רחבי העיר בנויים בתוך יער מיומבו .
מצפון ומדרום לעיר, בהרי ויפיה מעובדים שדות ומטעים.
מטעי Viphya הנטועים בהרי ויפיה מדרום לעיר נחשבים על פי דעת החוקרים כיער הגדול ביותר מעשה ידי אדם, באפריקה.
מזג האוויר במזוזו קר בעונה הקרה.
העיר מזוזו נמצאת במרכז אזור חקלאי, המתמחה בטיפוח זני תה, גומי וקפה.
האטרקציות התיירותיות בקרבת העיר התורמות אף הן לכלכלת העיר , כוללות את:
החופים החוליים של אגם מלאווי ופעילויות מים.
הפארק הלאומי Nyika , שהוא הפארק הגדול ביותר במלאווי.
הפארק מצוין לטרקים, לרכיבה על אופני הרים, ספארי לרכיבה על סוסים וטיולי
ישנם גם מרכזי בילוי שונים כגון פארקי שעשועים באזור מפרץ נקטה, כגון לודג' לייק וויו ומקדש מזוזו .
חובבי יער יכולים גם לבקר בגנים הבוטניים של מזוזו הנמצאים בזולוזולו.
חובבי הטבע יכולים לבקר בסכר גוליבר, המספק מים לעיר מזוזו והסביבה.
באזור מזוזו סיטי נמצא נמל התעופה מזוזו.
ישנן תוכניות לבנות שדה תעופה חדש וגדול יותר על ידי הממשלה באזור דונדוזו אשר הבנייה שלו החלה להתבצע כפי שפורסם בשנת 2017.
מזוזו נמצא על הכביש המהיר M1 של מלאווי, העובר לאורך המדינה מצפון לדרום.
ממרכז העיר מתחיל הכביש המהיר M5, העובר מזרחה דרך העמק שבהרי Viphya לכיוון מפרץ Nkhata , ולאחר מכן פונה דרומה לאורך חוף אגם מלאווי.
אף על פי שישנם בעיר כבישים בנויים היטב הם אינם עומדים בקצב ההתפתחות של העיר המתגבר.
מאידך, באזור התעשייה של העיר ישנם כבישים גרועים שאינם הולמים את מעמדה.
כדורגל הוא ספורט פופולרי במזוזו.
בעיר ישנן שתי קבוצות כדורגל המייצגות את העיר בליגה הבכירה במלאווי.
אצטדיון מזוזו (בעל קיבולת של 15,000 מקומות ישיבה) הוא האצטדיון היחיד בעיר.
האצטדיון נבנה בסביבות שנת 1970 באמצעות אסירים במסגרת "עבודות הכלא".
מבחינת הכדורסל, Nkhulande והפיסטונס הן שתי הקבוצות הגדולות בעיר.
היפ הופ ראפ, RnB ודאנסהול מושמעים בדרך כלל במזוזו.
מזהגייש (בהונגרית: Mezőhegyes) היא עיר בנפת מזקובאצ'האזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
האזור היה מיושב בעת העתיקה וממצאים ארכאולוגיים מעידים כי בני אדם חיו באזור בתקופת הברונזה.
מזהגייש עצמה מוזכרת לראשונה בכתבים משנת 1421. היישוב הפך לעיר רשמית בשנת 1989.
יהודים חיו במזהגייש במאה ה-19 ובשנת 1944 נרצחו יהודים מהעיר בשואת יהודי הונגריה.
מזהה על הוא מונח לתיאור אנשים בעלי יכולת גבוהה במיוחד לזיהוי פנים.
מונח זה נטבע בשנת 2009 על ידי חוקרים מאוניברסיטת הרווארד ומיוניברסיטי קולג' לונדון.
המונח מזהה על מתאר אדם עם יכולת זיהוי פנים גבוהה משמעותית מהממוצע באוכלוסייה.
מזהי העל יכולים לזהות ולזכור אלפי פרצופים, לעיתים קרובות לאחר שראו אותם פעם אחת בלבד.
מזהי העל מהווים בעצם את התופעה ההפוכה לפרוסופגנוזיה, הפרעה המתבטאת בקושי בעיבוד פנים שונות ובאי-הבחנה ביניהן.
ההערכה היא כי אחוז עד שני אחוזים מהאוכלוסייה הכללית הם מזהי על שיכולים לזכור כ-80% מהפנים שנחשפו אליהם, בהשוואה ל-20% מהאוכלוסייה הכללית אך נתונים אלו שנויים במחלוקת.
הפסיכולוג ריצ'ארד ראסל, שעוסק בחקר התופעה, מציין כי אנשים שמוגדרים מזהי-על יחוו לעיתים קרובות מצבים בהם הם מזהים אנשים מחוץ להקשרם.
כמו כן אנשים אלו נוטים לזהות אנשים מוקדם יותר ממה שאחרים מזהים אותם.
לטענתו רבים עם יכולת זיהוי כזו חוששים לגשת לאנשים שהם מזהים, מחשש שיחשבו שהם סטוקרים.
מסיבה זו, בין היתר, הם הרבה פעמים עושים עצמם כלא מכירים אנשים.
בנסיבות מסוימות, מזהי על יכולים להתאים פרצופים טוב יותר ממערכות זיהוי ממוחשבות.
המדע מאחורי המידע לגבי מזהי העל עדיין לא מובן עד הסוף, אך ייתכן ויש קשר בין יכולת זיהוי על לבין אזור הפנים הפוזיפורמי במוח.
באוניברסיטת גריניץ' פותח מבחן שמטרתו לבדוק את הכישרון הזה.
מדובר במבחן פשוט, במהלכו הנבחן מתבונן כ-8 שניות על פניו של אדם לבחור את תווי הפנים של אותו אדם מתוך 8 פרצופים.
מי שמציג למעלה מעשר תשובות נכונות נחשב כ"בעל יכולת זיהוי על".
המיומנות לזיהוי פנים מוכרת בקרב קהילת המודיעין הבריטית שגם מעסיקה עובדים בתחום זה.
במאי 2015, משטרת המטרופולין של לונדון הקימה רשמית צוות המורכב מאנשים בעלי יכולות זיהוי אלו.
חברי הצוות פועלים בתחום זיהוי של אנשים שפניהם צולמו במערכות של טלוויזיה במעגל סגור.
גם לסקוטלנד יארד יש נבחרת של למעלה מ-200 מזהי-על.
באוגוסט 2018 דווח כי משטרת המטרופולין השתמשה בשני מזהי-על כדי לזהות את החשודים בהתקפה על סרגיי ויוליה סקריפאל במסגרת פרשת ההרעלות בסולסברי, לאחר שעברו על למעלה מ-5000 שעות של צילומי טלוויזיה במעגל סגור מסולסברי ומשדות תעופה רבים ברחבי המדינה.
כוחות המשטרה הגרמנים עשו שימוש הולך וגובר במזהי על במקרים שונים בהם נדרש זיהוי של חשודים, כמו למשל בעקבות המהומות בעיר שטוטגרט ב-2020.
אנשים שהוגדרו כמזהי-העל גם השיגו ביצועים טובים במבחן התאמת הפנים של גלאזגו בהשוואה לקבוצת ביקורת.
מזה הוא מבחר של מנות קטנות המוגשות כמתאבנים בעיקר במטבחים בלבנט, בטורקיה וביוון, אך גם במטבח האלבני, הבוסני, ארמני, כורדי, עיראקי, המצרי, הבלקני, הקווקזי והפרסי ועוד כמה.
המזה דומה, אך לא זהה לטאפאס הספרדי והאנטיפסטי האיטלקי.
מזה יכול להיות מוגש כחלק מארוחה מרובת מנות או להוות ארוחה בפני עצמה.
במדינות שאינן אסלאמיות, או באזורים ללא הגבלות על אלכוהול, מגישים את המזה לעיתים קרובות עם משקאות חריפים כמו ערק, ראקי או גראפה.
המזה יכול להיכלל על כן בקבוצת המתאבנים, אך הוא בקבוצה נפרדת, כי כאמור, הוא משמש לעיתים קרובות גם ארוחה שלמה כמו ארוחת הטאפס.
המילה מזה נמצאת בכל המטבחים של האימפריה העות'מאנית לשעבר, שאולה מטורקית, שבתורה שאלה את המילה מהמילה הפרסית mazzeh or mazzah () שפירושה 'טעם' או 'להתענג'.
בטורקיה, מזה מורכב לעיתים קרובות מ:
ביאז פייניר (Beyaz peynir – מילולית "גבינה לבנה").
קבון (Kavun – מלון בשל פרוס).
acılı ezme (משחת פלפל חריף לעיתים קרובות עם אגוזי מלך.
היידרי (Haydari – יוגורט מסונן עבה עם עשבי תיבול).
קלמאר טאווה (Kalamar tava – קלמארי או דיונוני רחף מטוגן).
מדיי דולמה ומדייה טאבה (Midye dolma – מולים ממולאים או מטוגנים).
קקאק (יוגורט עם מלפפון ושום).
דולמה או סרמאלה (עלי גפן ממולאים באורז או ירקות ממולאים אחרים, כגון פלפלים).
Arnavut ciğeri (מנת כבד, מוגשת קר).
çiğ köfte (קציצות מבשר נא עם בורגול).
ניתן להגיש מבחר של מזה כמתאבנים בארוחת ערב מרובת מנות, או כחטיפים הנלווים למשקאות כגון ראקי.
ביוון, קפריסין, בולגריה ושאר הבלקן mezé, mezés או mezédhes (ברבים) הם מנות קטנות, חמות או קרות, חריפות או מלוחות.
ניתן לכלול מנות מאכלי ים כגון תמנון בגריל, יחד עם סלטים, ביצים קשות פרוסות, לחם שום, זיתי קלמטה, ממרח פאווה, ירקות מטוגנים, Melitzanosalata ביוונית (בשם אחר באבא גנוש – סלט חצילים), Taramasalata (איקרה), גבינות מטוגנות או צלויות הנקראות סגנאקי וגבינות כבשים, גבינות עיזים או פרות.
ביוון, המזה נהוג להגיש כצלחת חטיפים לליווי משקאות כמו אוזו וציפורו.
בישראל, ירדן, סוריה, לבנון, וקפריסין המזה הוא לעיתים קרובות מהווה ארוחה של מזונות צמחוניים, בשריים או דגים.
קבוצות של מנות מגיעות לשולחן כארבע-חמש בכל פעם (בדרך כלל בין חמש לעשר קבוצות).
יש תבנית קבועה למנות: על פי רוב זיתים, טחינה, סלט ויוגורט וכן יבואו מנות עם ירקות וביצים, אחר כך מנות בשר או דגים קטנות לצד תוספות מיוחדות, ולבסוף מנות מהותיות יותר כמו דגים שלמים או תבשילי בשר.
מסעדות יציעו התמחויות משלהם, אבל הדפוס נשאר זהה.
המנות שיוגשו ישקפו את עונות השנה.
מכיוון שמוצע כל כך הרבה אוכל, לא צפוי שכל מנה תיגמר,
בבלקן, המזה דומה מאוד לאנטי-פסטו איטלקי בכך שנקניקים, גבינות וסלטים הם הדומיננטיים ומאכלים מבושלים אינם כלולים.
בסרביה, קרואטיה, בוסניה ומונטנגרו המזה כולל גבינות קשות או שמנת, קאימק (קרם שמנת קרוש) או קרם שמנת חמוצה, סלמי, בשר חזיר, נקניקיות מבושלות.
מזהה כימי בין-לאומי (International Chemical Identifier או InChI בקצרה) הוא מזהה טקסטואלי עבור חומרים כימיים, המספק תקן הנהוג לקידוד מידע מולקולרי ומקל על החיפוש אחר מידע כזה במאגרי המידע ובאינטרנט.
הפיתוח התבצע תחילה על ידי האיגוד הבין-לאומי לכימיה טהורה ויישומית (International Union of Pure and Applied Chemistry או IUPAC בקצרה) וכן על ידי המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה (National Institute of Standards and Technology או NIST בקצרה).
הגרסה הראשונה יצאה ב-15 באפריל בשנת 2005. החל ממאי 2009 הפיתוח עבר להיות תחת עמותת InChI Trust, שהיא עמותה ללא מטרות רווח מבריטניה, הפועלת לקידום השימוש במזהה הכימי הבין-לאומי.
חומרים כימיים מאופיינים על ידי שכבות של מידע, הכוללים את האטומים והקשרים שלהם, מידע טאוטומרי, איזוטופי, סטויכיומטרי וחשמלי.
אין צורך תמיד לספק את כל שכבות המידע, בעיקר כשהמידע לא רלוונטי ליישום הספציפי.
האלגוריתם של המזהה הכימי הבין-לאומי מעביר את המידע המבני למזהה ייחודי בשלושה שלבים: הסרת המידע המיותר, יצירת מזהה ייחודי לכל אטום, ונתינת מחרוזת לכלל התווים.
כיום נעשה שימוש במזהה נוסף הנקרא מספר CAS, שהוא מספר זיהוי ייחודי הניתן לכל חומר כימי שתואר בספרות המקצועית.
המזהה הכימי הבין-לאומי שונה ממספר CAS בשלושה אופנים: ראשית, המזהה הכימי הבין-לאומי ניתן לשימוש חופשי.
שנית, ניתן לחשב את המזהה הכימי הבין-לאומי ממידע מבני.
לכן, ניתן לראות את המאפיינים הכימיים הבין-לאומיים כדומים לגרסה הכללית והרשמית ביותר של מונחון IUPAC.
הם יכולים לבטא יותר מידע מהסימון הפשוט שניתן על ידי מחרוזות SMILES, ובניגוד ל-SMILES, לכל מבנה כימי יש מזהה ייחודי של המזהה הכימי הבין-לאומי, עובדה שחשובה מאוד ליישומים.
על מנת להקל על השימוש ההולך ומתרחב במזהה הכימי הבין-לאומי, פותח מפתח המזהה הכימי הבין-לאומי, שהוא מחרוזת באורך 27 תווים.
המפתח מקל על החיפוש האינטרנטי אחר תרכובות כימיות, שהיו בעייתיות עם מזהה כימי בין-לאומי באורך מלא.
המפתח אינו ייחודי כך שישנן חפיפות ידועות עבור מבנים כימיים שונים, אך הן נדירות.
הגרסה הנוכחית של המזהה הכימי הבין-לאומי היא 1.07 ששוחררה במרץ 2024 וניתנת לשימוש במערכות הפעלה Microsoft Windows וכן במערכות הפעלה דמויות יוניקס.
הגרסה ממשיכה להתעדכן ולהתפתח על ידי ארגון InChI Trust, כאשר השינויים עוסקים באפיון תרכובות כימיות חדשות בפיתוח.
על מנת למנוע יישום של מספר סוגי מזהה כימי בין-לאומי במולקולות בעלות איזומרים מבניים, יש צורך בנרמול המבנה הכימי של המולקולה ביישום המזהה הכימי הבין-לאומי, זאת על ידי אפיון יחידת הבסיס של המולקולה ותוספותיה.
הנרמול מגיע לאחר רישום המבנה הכללי של המולקולה ויכול לכלול שינוי של הסדר הקשרים הכימיים, החסרת או הוספת אטומי מימן וסידור מטענים מחדש במולקולה.
חשיבות נוספת לנרמול נובעת מהעובדה שעבור קלטים שונים יכולים להתקבל תוצאות זהות.
לדוגמה, חומצה אצטית ויון אצטט, הנרשמות באופן שונה זה מזה במזהה הכימי הבין-לאומי, נותנות מולקולה זהה של חומצה אצטית.
במידה והמולקולה מורכבת מיותר מתוסף אחד המחובר ליחידת הבסיס, יש צורך בהגדרת יחידות משנה במזהה הכימי הבין-לאומי, כאשר כל יחידת מבנה מופרדת באמצעות פסיק.
כך לדוגמה, עבור מולקולת עופרת טטרה-אתילית (Pb(C2H5)4), יתקבלו חמישה מרכיבים: מרכיב עופרת וארבע יחידות משנה של קבוצות אתיל.
בנרמול המולקולה, יש לבצע "הוספת שכבה" לקלט המזהה הכימי הבין-לאומי כתלות בסוג היחידה:
יש לקבוע את מבנה המולקולה הכללי, תת-מבנה /c המתייחס לקשרים אשר אינם מימניים, וכן תת-מבנה /h המתייחס למימן.
יש להוסיף את המידע על שכבת המטען, הניתן על ידי תת-מבנה /q, וכן יש להוסיף את תת-המבנה /p הנותן את יחס המטען ומתייחס למספר הפרוטונים שיש להוסיף או להחסיר בכדי לייצר את מבנה המולקולה הרצויה.
במידה ויש צורך, תתי מבנה /b, /t, /m, /s מספקים את המידע הסטויכיומטרי של המולקולה.
ניתן גם לספק מידע עבור איזוטופים שונים על ידי תת-מבנה /i כאשר תתי היחידות האחרות מוכלות בה במידת הצורך.
עבור קבלת איזומר ספציפי, יש צורך בשימוש בתת-מבנה /f כאשר שימוש זה אינו פעיל עבור מזהה כימי בין-לאומי סטנדרטי.
עבור המזהה הכימי הבין-לאומי, כל אפשרויות האיזומר נכתבות באופן זהה.
פורמט כתיבת המזהה הכימי הבין-לאומי ותתי המבנה
כל מזהה כימי בין-לאומי מתחיל בפתיחת "InChI=" ולאחריו מספר הגרסה (1 נכון לעכשיו).
במידה והמזהה סטנדרטי, יש להמשיך באות "s", משמעות הדבר היא שמירה על אותה רמת פרטי המבנה וציור המולקולה המוסכם.
לאחר מכן, שאר האינפורמציה המוזנת היא פירוט לפי יחידת המבנה של המולקולה ותתי המבנים המתוארים ביישום.
הפרדת המבנה ותת המבנה תבוצע על ידי "/" ותחל בציון סוג התת-מבנה הרצוי (כמפורט בחלק "תוספות נרמול הכתיבה").
להלן תיאור של תתי המבנה החשובים:
הנוסחה הכימית, תת-יחידה החייבת להופיע בכל מזהה כימי בין-לאומי.
מתארת את המבנה הבסיסי של המולקולה.
המספר ליד כל יסוד מתאר את כמותו ואת מספור היסודות מלבד מימן.
לדוגמה, עבור מולקולת גלוקוז, C6O12H6, אטומי הפחמן ממוספרים מ-1-6 ואטומי החמצן ממוספרים מ-7-12. עבור מולקולת ATP, בעלת הנוסחה המולקולרית C10H16N5O13P3, אטומי הפחמן ממוספרים מ-1-10, אטומי החנקן ממוספרים מ-11-15, אטומי החמצן ממוספרים מ-16-28 ואטומי הפוספט ממוספרים מ-29-31.
קשר אטומי מסומן לפי סימון c, כאשר האטומים בנוסחה הכימית ממוספרים לפי הסדר.
סוג הקשר בין האטומים יתואר בסוף על ידי הסימון b.
חיבור לאטום מימן יסומן בסימון h.
שכבת המטען: מסומנת על ידי הסימון q כאשר שכבת פרוטון (טעונה חיובית) מסומנת על ידי p.
שכבת הסטויכיומטריה: מסומנת על ידי הסימון s.
קשר כפול או יותר יסומן על ידי הסימון b, סטויכיומטריה טטרהידרלית תסומן על ידי t, m.
שכבה איזוטופית (לא חובה): מסומנת על ידי הסימון i.
עבור שכבה איזוטופית של מימן – הסימון h.
מפתח המזהה הכימי הבין-לאומי, InChIKey
מפתח המזהה הכימי הבין-לאומי מכיל 27 תווים של פונקציית גיבוב (hash), בעזרת שימוש באלגוריתם SHA-256, שפותח על מנת להקל את החיפושים האינטרנטיים של מולקולות ותרכובות כימיות.
עד שנת 2007, רוב הייצוגים של מולקולות הכימיות היו כתמונות GIF, אשר לא אפשרו את החיפוש האינטרנטי של מולקולות אלו.
המזהה הכימי הבין-לאומי המלא הוא ארוך מידי לחיפוש מהיר באינטרנט ולכן פותח מפתח המזהה הכימי הבין-לאומי.
קיימות חפיפות בין מולקולות כימיות שונות כחלק מהמפתח המזהה הכימי הבין-לאומי, אבל הסבירות למצוא חפיפה ב־14 התווים הראשונים היא אחת לביליון, מה שמגמד את החפיפות הללו.
המפתח של המזהה הכימי הבין-לאומי מכיל שלושה חלקים המתוארים על ידי XXXXXXXXXXXXXX-YYYYYYYYFV-P.
ארבעה עשר התווים הראשונים (המתוארים על ידי האות X) מתקבלים בעזרת אלגוריתם הגיבוב של SHA-256 שנעשה על סמך המידע על הקשרים בתוך המולקולה, אשר מתקבל משכבת המבנה הראשי ומשכבת המטען.
10 התווים הבאים (המתוארים על ידי האותיות Y, F, V) הם תוצאה של אלגוריתם הגיבוב על שאר השכבות של המזהה הכימי הבין-לאומי, וכן תו יחיד (המתואר על ידי האות V) המתאר את סוג המפתח, כאשר S זה עבור מפתח סטנדרטי ו-N עבור מפתח לא סטנדרטי.
התו האחרון (המתואר על ידי האות P) מתאר את הפרוטונציה במבנה המולקולרי.
תחילה המזהה הכימי הבין-לאומי נקרא IChI (מזהה כימי עבור IUPAC).
ביולי 2004 שונה השם ל-INChI (מזהה כימי עבור IUPAC-NIST).
בנובמבר 2004 שונה השם לשמו הנוכחי, InChI (מזהה כימי בין לאומי).
המשך הפיתוח עבור המזהה הכימי הבין-לאומי ממשיך על ידי IUPAC Division VIII Subcommitte ובעזרת קבוצות נוספות, זאת במטרה להרחיב את המזהה הנוכחי.
קרן InChI ממשיכה לממן את הפיתוח והגדלת מאגר הידע של המזהה הכימי הבין-לאומי.
הפיתוחים הנוכחיים מתרכזים בעיקרם באפיון פולימרים, תערובות, תגובות כימיות ואורגנו-מתכות.
בוצעו פיתוחי תוכנה על ידי קרן InChI על מנת לייצר ולתרגם את המזהה הכימי הבין-לאומי וכן את InChIKey.
היסטורית התפתחות התוכנה מצורפת בטבלה.
הערותרישיון תוכנהתאריך שחרורשם התוכנה והגרסהאפריל 2005InChI v.
1.01מוסיף את פעילות מפתח המזהה הכימי הבין-לאומיLGPL 2.1ספטמבר 2007InChI v.
1.02betaשינוי פורמט עבור InChIKey והצגת מזהה כימי בין-לאומי סטנדרטיLGPL 2.1ינואר 2009InChI v.
1.04הגדלת גודל המולקולה- אטומים 113-118, הוספת ניסיון תמיכה בפולימרים, הוספת ניסיון תמיכה במולקולות גדולות.IUPAC/InChI Trust InChI License 1.0ינואר 2017InChI v.
המזהה הכימי הבין-לאומי אומץ במאגרי מידע גדולים כדוגמת ChemSpider, Golm Merabolome Database, PubChem ועוד.
אולם, עדיין ישנן אי התאמות במאגרי המידע בין מבנה המולקולה ובין ערך המזהה הכימי הבין-לאומי המשויך לה, עקב אי התאמה נכונה במאגר המידע.
מזהם אורגני עמיד הוא תרכובת אורגנית העמידה בפני פירוק באמצעות תהליכים כימיים, ביולוגיים ופוטוליטיים (בהשפעת אור).
תרכובות כאלה רעילות ומשפיעות לרעה על בריאות האדם, על בעלי חיים אחרים ועל הסביבה ברחבי העולם.
מזהמים אורגניים עמידים הם חומרים בעלי פוטנציאל לשינוע למרחקים ארוכים, הצטברות ביולוגית והגברות רמות הרעילות במעלה מארגז המזון.
מכיוון שהן ניתנות להעברה באמצעות רוח ומים, רוב מזהמים אלה הנוצרים במדינה אחת יכולים – ולעיתים קרובות גם עושים זאת – להשפיע על בני אדם ובעלי חיים הרחק מהמקום שבו נעשה בהם שימוש או שבו שוחררו.
חלקם יכול להשפיע על הבריאות גם בכמויות זעירות.
אמנת סטוקהולם למניעת מזהמים אורגניים עמידים היא הסכם בינלאומי שהתקבלה על ידי תוכנית הסביבה של האו"ם (UNEP) ב-22 במאי 2001, במטרה להגן על בריאות האדם והסביבה מפני חומרים רעילים ועמידים אלו.
לפי האמנה, מזהמים אורגניים עמידים הם חומרים בעלי פוטנציאל לשינוע למרחקים ארוכים, הצטברות ביולוגית והתגברות ברמות הרעילות לאורך שרשרת המזון.
מדינות החתומות על האמנה מחויבות לזהות, לחקור ולהעריך כימיקלים חדשים וישנים כדי לקבוע האם הם נחשבים כ-POPs.
בוועידה הראשונה ב-2001 גובשה רשימה ראשונית של 12 חומרים ("התריסר המלוכלכים") שנאסרו או הוגבלו עקב הסכנות הבריאותיות והסביבתיות שהם מהווים.
נכון לשנת 2024, 185 מדינות והאיחוד האירופי אשררו את האמנה, בעוד שארצות הברית אמנם חתמה עליה אך טרם אשררה אותה.
בכך, רוב מדינות העולם מחויבות כיום למאבק גלובלי כנגד חומרים אלו.
רוב מזהמי ה-POPs הם קוטלי חרקים או קוטלי מזיקים, וחלקם משמשים גם כממסים, תרופות וכימיקלים תעשייתיים.
אף על פי שכמה מהם נוצרים בטבע (למשל, כתוצאה מהתפרצויות געשיות), מרביתם הם מעשה ידי אדם.
"תריסר המלוכלכים" – רשימת ה-POPs שהוגדרה באמנת סטוקהולם – כוללים את: אלדרין, כלורדן, דילדרין, אנדרין, הפטכלור, HCB, מירקס, טוקספן, PCB, DDT, דיוקסינים ודי-בנזופורנים פוליכלוריים .
עם זאת, מאז נוספו לרשימה מזהמים חדשים רבים, כמו למשל PFAS.
מזהמים אורגניים עמידים עלולים לגרום לשלל מחלות ובעיות.
אפילו חשיפה לרמה נמוכה של מזהמים אורגניים מסוימים עלולה להוביל למחלות סרטן, לפגיעה במערכת העצבים, פגיעה במערכת החיסונית, עלייה ברמת הכולסטרול, להפרעות בפריון, להפרעות התפתחות בעוברים וילדים ועוד.
בדומה למתכות כבדות, מזהמים אורגניים עמידים עוברים בין מאגרים שונים - מזיהום אוויר לזיהום מים או לזיהום קרקע או זיהום במזון.
הם גם עוברים הצטברות ביולוגית והגברה ביולוגית ולכן בעלי חיים שנחשפו לזיהום יכולים לזקק אותו במעלה מארג המזון כך שבכל שלב רמות הריכוז של המזהם עולות.
החשיפה למזהמים אורגניים עמידים יכולה להיות דרך אפיקים שונים - חשיפה מקצועית, מאכל מזון מהחי, דרך מים שזוהמו, אריזות מזון, ועוד.
למרות קיום האמנה, בגלל עמידות המזהמים חלקם מצויים עדיין בסביבה הטבעית ובגוף האדם וממשיכים להשפיע על הבריאות והסביבה גם כיום.
חלק מהמזהמים האורגניים העמידים כמו PFAS, נמצאו בדם של 99-100% מהאוכלוסייה האנושית וכן בחיות בר, כולל דובי קוטב, דולפינים וכלבי-ים.
מזהמי POPs הם לרוב תרכובות אורגניות הלוגנטיות , ובשל כך הם בעלי מסיסות גבוהה בשומן.
מסיבה זו, הם נוטים להצטבר ברקמות שומן של יצורים חיים.
תרכובות הלוגנטיות הן גם יציבות מאוד, בשל אי-הריאקטיביות של קשרי פחמן-כלור (C-Cl) לפירוק במים או באור.
לרוב, ככל שתרכובת אורגנית מכילה יותר הלוגנים, כך היא יציבה ושומנית יותר – ולכן תרכובות אורגניות פוליהלוגנטיות הן בעלות פוטנציאל סיכון גבוה במיוחד.
הן משפיעות לרעה על הסביבה בשני מנגנונים עיקריים: הובלה למרחקים ארוכים – מאפשרת להן לנוע הרחק ממקור הפליטה.
הצטברות ביולוגית – מרוכזת את הכימיקלים הללו לרמות מסוכנות בגוף האורגניזמים.
תרכובות POPs נכללות גם בקטגוריות של PBTs (מתקיימות לאורך זמן, מצטברות בגוף ורעילות) או TOMPs (מזהמים אורגניים רעילים מיקרוסקופיים).
מזהמי POPs יכולים לעבור למצב גזי בתנאים סביבתיים מסוימים ולהתנדף מאדמה, מצמחים וממקורות מים אל האטמוספירה.
הם עמידים לפירוק באוויר, ולכן מסוגלים לעבור מרחקים ארוכים לפני שהם שוקעים מחדש.
כתוצאה מכך, מזהמי POPs מצטברים גם באזורים מרוחקים שבהם מעולם לא נעשה בהם שימוש – כמו אנטארקטיקה וחוג הקוטב הצפוני.
באטמוספירה הם יכולים להופיע כאדים או להיות קשורים לחלקיקים מוצקים (אירוסולים).
גורם חשוב בקביעת טווח ההובלה הוא שיעור החומר שנספג באירוסולים.
כאשר הם נספגים כך, הם מוגנים מפוטואוקסידציה – כלומר, מפירוק ישיר באור וגם מתגובה עם רדיקלים OH או אוזון.
ל-POPs יש מסיסות נמוכה במים אך הם נספגים בקלות בחלקיקים מוצקים, ומסיסים בנוזלים אורגניים כמו שמנים, שומנים ודלקים.
בשל יציבותם וקצב הפירוק האיטי שלהם, הם כמעט ואינם מתכלים בסביבה.
תכונה זו מאפשרת להם לזהם אזורים נרחבים – אפילו כאלה שבהם לא נעשה בהם שימוש – ולהישאר בהם במשך שנים רבות לאחר שהוחלו הגבלות על השימוש בהם.
הצטברות ביולוגית של POPs נובעת בעיקר ממסיסותם הגבוהה בשומן ויכולתם להצטבר ברקמות שומן של אורגניזמים, כולל בני אדם, לאורך זמן רב.
חומרים כימיים עמידים נוטים להתרכז ברמות גבוהות יותר ולהתפנות מהגוף באיטיות רבה יותר.
מאפיין נוסף של POPs הוא הצטברות תזונתית – ככל שהם עולים בשרשרת המזון, ריכוזם הולך וגדל, מכיוון שהם מצטברים ומעובדים ברקמות מסוימות של יצורים חיים.
למערכת העיכול של בעלי חיים יש יכולת טבעית לרכז כימיקלים שנבלעים, וכאשר מדובר בתרכובות הידרופוביות שקשה לפרק, ההצטברות היא רבה במיוחד.
לכן, POPs לא רק שורדים בסביבה – הם גם חודרים לגופם של בעלי חיים ומצטברים בהם, מה שמגביר את ריכוזם ואת רעילותם בסביבה.
עלייה בריכוז לאורך שרשרת המזון מכונה הגברה ביולוגית (biomagnification) – יצורים שנמצאים גבוה בשרשרת המזון סובלים מרמות POPs גבוהות יותר.
הצטברות ביולוגית והובלה למרחקים ארוכים הן הסיבות לכך ש-POPs נמצאים גם ביצורים כמו לווייתנים, באזורים מבודדים כמו אנטארקטיקה.
במאי 1995, מועצת המנהלים של תוכנית הסביבה של האו"ם (UNEP) חקרה את סוגיית המזהמים האורגניים העמידים.
בתחילה, הכירה האמנה רק ב-12 חומרים כימיים כ-POPs, בשל השפעתם המזיקה על בריאות האדם והסביבה.
על חומרים אלו הוטל איסור עולמי, והמדינות החברות באמנה התחייבו לנקוט צעדים לצמצום או ביטול פליטת מזהמים אלו לסביבה.
התריסר המלוכלכים כוללים את החומרים:
אלדרין (Aldrin): קוטל חרקים שנעשה בו שימוש באדמות חקלאיות כדי להשמיד טרמיטים, חגבים, זחלי תירס מערביים ועוד.
אלדרין קטלני גם לציפורים, לדגים ולבני אדם.
בני אדם נחשפים אליו בעיקר דרך מוצרי חלב ובשר בעלי חיים.
כלורדן (Chlordane): קוטל חרקים ששימש נגד טרמיטים ובחקלאות.
ידוע כקטלני לציפורים רבות כמו ברווזים, שלווים ושרימפס.
החומר שורד באדמה במשך שנה לפחות, משפיע על מערכת החיסון של בני אדם ונחשב כחשוד כמסרטן.
החשיפה האנושית נובעת בעיקר מזיהום אוויר.
דילדרין (Dieldrin): קוטל חרקים ששימש נגד טרמיטים, מזיקים בתעשיית הטקסטיל, חרקים מעבירי מחלות וחרקים בקרקע.
אלדרין מתחמצן בקלות והופך לדילדרין.
זמן מחצית חיים שלו באדמה כ-5 שנים.
רעיל מאוד לדגים ולדו-חיים (במיוחד לצפרדעים, שעלולות לפתח עיוותים בעמוד השדרה).
נקשר למחלות כמו פרקינסון, סרטן שד, והפרעות במערכת החיסונית וההורמונלית.
בני אדם נחשפים אליו דרך המזון.
אנדרין (Endrin): קוטל חרקים שמרוסס על גידולים חקלאיים וגם נגד מכרסמים.
בעלי חיים מסוגלים לפרק את החומר, ולכן הוא אינו מצטבר בשומנים, אך באדמה הוא שורד עד 12 שנים.
רעיל מאוד לבני אדם ובעלי חיים מימיים.
חשיפה אנושית בעיקר דרך המזון.
הפטכלור (Heptachlor): קוטל חרקים ששימש להשמדת טרמיטים, מזיקי כותנה, חגבים ויתושים מעבירי מלריה.
אפילו במינונים נמוכים, נקשר לירידה באוכלוסיית ציפורים כמו אווזי קנדה ונצים.
במעבדה, גרם לשינויים התנהגותיים ולירידה בפריון במינונים נמוכים, ונחשב לחשוד כמסרטן.
חשיפה אנושית – בעיקר מהמזון.
הקסכלורובנזן (Hexachlorobenzene – HCB): שימש בין השנים 1945–1959 לטיפול בזרעים כנגד פטריות.
צריכה של זרעים שטופלו בחומר זה נקשרה לפגיעות בעור, כאבים, תשישות והפרעה מטבולית (porphyria turcica) שעלולה להיות קטלנית.
אמהות יכולות להעביר את החומר לעוברים ולתינוקות דרך השליה והחלב, והדבר נקשר לתמותת תינוקות.
חשיפה אנושית – בעיקר דרך המזון.
מירקס (Mirex): שימש נגד נמלים וטרמיטים, וגם כחומר מעכב בעירה בפלסטיק, גומי ומכשירים חשמליים.
אחד הקוטלי חרקים היציבים ביותר – חיי חצי עד 10 שנים.
רעיל לדגים, סרטנים וצמחים מסוימים, ונחשב כחשוד כמסרטן.
חשיפה אנושית – דרך בשר, דגים וציד.
טוקספין (Toxaphene): קוטל חרקים ששימש בגידולי כותנה, דגנים, פירות וירקות, וגם נגד טפילים בבקר.
שימש רבות בארצות הברית ושרידיו נשארים שנים באדמה (עד 12 שנה).
רעיל מאוד לדגים – גורם לירידה בפריון ולמוות.
חשיפה אנושית – בעיקר דרך מזון.
רעילות מיידית לאדם נמוכה, אך החומר נחשב לחשוד כמסרטן.
פוליכלורוביפנילים (PCBs): שימשו בנוזלי קירור, שנאים, קבלים, צבעים, ניירות כימיים ופלסטיקים.
שורדים שנים רבות – זמן מחצית חיים מוערכים ב-10 שנים.
רעילים לדגים, גורמים לכישלון בהתרבות.
חשיפה אנושית – דרך המזון, עלולה לגרום לבעיות פריון, דיכוי המערכת החיסונית, שינויים בצבע העור, נפיחות עפעפיים, בחילות ועייפות.
ההשפעות עלולות לעבור לדור הבא – נגרמות פגיעות התפתחותיות בילדים.
DDT (דיכלורודיפנילטריכלורואתאן): קוטל חרקים מהידועים בעולם.
שימש רבות במהלך מלחמת העולם השנייה להגנה ממלריה וטיפוס, ובהמשך בחקלאות.
ב-1962, הביולוגית רייצ'ל קרסון פרסמה את הספר "אביב דומם" שתיאר את נזקי ה-DDT.
DDT נשאר באדמה 10–15 שנים, נמצא בשאריות ברחבי העולם, כולל הקוטב.
גורם לנזק לפריון בציפורים (הפחתת עובי קליפת הביצה).
חשיפה אנושית עיקרית – דרך מזון.
השפעות מיידיות – מועטות; אך לאורך זמן עלול לגרום לסרטן, סוכרת, בעיות פוריות ומחלות עצבים.
דיוקסינים (Dioxins): תוצרי לוואי בלתי מכוונים של תהליכים בטמפרטורה גבוהה (כמו שריפת פסולת או ייצור חומרי הדברה).
מקורות פליטה כוללים פסולת רפואית, עירונית, פסולת מסוכנת, פליטות רכבים, שריפת עץ, פחם וכבול.
גורמים לפגיעות במערכת החיסון, הפרעות אנזימטיות, פצעים עוריים (chloracne) ונחשבים לחשודים כמסרטן.
במחקרים נצפו מומים מולדים, הפלות והשפעות קטלניות.
המקור העיקרי לחשיפה – מזון מהחי.
דיוקסינים היו חלק מ"אייג'נט אורנג'" שבו השתמש הצבא האמריקאי במלחמת וייטנאם וגרם לפגיעות קשות ורב-דוריות.
פורנים (Polychlorinated dibenzofurans): תוצרי לוואי של תהליכים דומים לדיוקסינים – שריפת פסולת, ייצור חומרי הדברה ו-PCBs.
פורנים דומים לדיוקסינים גם במבנה וגם ברעילות, שורדים בסביבה ונחשבים לחשודים כמסרטנים.
חשיפה אנושית – בעיקר דרך מוצרי מזון מהחי.
מזהמים אורגניים עמידים שנוספו לאמנת סטוקהולם
מאז 2001, רשימת המזהמים האורגניים העמידים (POPs) באמנת סטוקהולם הורחבה לכלול גם פחמימנים ארומטיים רב-טבעתיים (PAHs), מעכבי בעירה מבוססי ברום, וחומרים נוספים.
להלן רשימת התוספות שנעשו לרשימה המקורית של 2001:
אלפא-HCH ובטא-HCH: קוטלי חרקים ותוצרי לוואי בתהליך ייצור הלינדן.
מתמידים מאוד במים, במיוחד באזורים קרים.
מקושרים למחלת פרקינסון ואלצהיימר .
כלורדקון (Chlordecone): חומר הדברה חקלאי, דומה ל-DDT ו-Mirex.
רעיל מאוד ליצורים ימיים, ונחשב חשוד כמסרטן בבני אדם.
דקברומודיפניל אתר (DecaBDE): מעכב בעירה הנמצא בטקסטיל, פולימרים, דבקים וציפויים.
מצטבר בגוף וקשור לפגיעה במערכת ההורמונלית, הרבייה והעצבים.
דקלורן פלוס (Dechlorane Plus): מעכב בעירה הדומה מבנית ל-Mirex.
נוסף לאמנה ב-2023. המחקר על השפעותיו הבריאותיות עדיין נמשך.
דיקופול (Dicofol): חומר הדברה הדומה ל-DDT.
רעיל מאוד לדגים, עופות ואצות.
חשיפה ממושכת בבני אדם גורמת לגירוי עור.
הקסברומודיפניל (Hexabromodiphenyl): מעכב בעירה וחשוד כמסרטן.
חומר משבש פעילות הורמונלית (כמו hexaBDE, heptaBDE ו-octaBDE).
הקסברומוציקלודודקאן (HBCD): משמש בעיקר בקצף ובדים.
רעיל מאוד ליצורים ימיים, מראה השפעות נוירו-הורמונליות והתפתחותיות במחקרי חיות.
HexaBDE ו-HeptaBDE: מרכיבים עיקריים ב-OctaBDE – מעכב בעירה.
OctaBDE כמעט ואינו מתפרק בטבע ומתדרדר לתרכובות רעילות נוספות.
הקסכלורובוטאדיאן (HCBD): תוצר לוואי של ייצור תרכובות כלור אחרות.
לינדן (Lindane, γ-HCH): קוטל חרקים רחב טווח.
עובר ביואגירה מהירה, רעיל למערכת החיסונית והעצבים, מסרטן, וקשור לנזק בכבד, כליות, ורבייה.
ייצורו מלווה ביצירת α-HCH ו-β-HCH.
מתוקסיכלור (Methoxychlor): חומר הדברה הדומה ל-DDT.
משבש הורמונים, מתמיד בטבע, ונוטה להצטבר בגוף.
פנטכלורובנזן (PeCB): חומר הדברה ותוצר לוואי.
שימש גם במוצרים כמו PCB, כחומר צבע, פונגיציד ומעכב בעירה.
רעיל מאוד ליצורים ימיים, רעילות בינונית לאדם.
חומצה פרפלואורואוקטנסולפונית (PFOS): וחומרים דומים – עמידים במיוחד ומצטברים בגוף ובסביבה.
אנדוסולפנים (Endosulfans): קוטלי חרקים המשמשים בגידולים כמו כותנה, קפה ואורז.
נאסרו לשימוש עולמי ב-2011. רעילים מאוד לאדם ולסביבה, מקושרים לפגמים מולדים, פיגור ולמוות.
TetraBDE ו-PentaBDE: חומרים תעשייתיים מרכזיים ב-PentaBDE.
התגלו בגוף האדם בכל רחבי העולם.
מזון אקזוטי, בפיזיקת חלקיקים, הוא מזון (בוזון המגיב עם הכוח הגרעיני החזק), שאינו מכיל בדיוק זוג קווארק ואנטי-קווארק אחד.
נכון להיום, קיימת הוכחה ניסויית לקיום מזון אקזוטי אחד בלבד, הטטראקווארק.
הוא מורכב משני זוגות קווארק ואנטי-קווארק.
הקיום האפשרי של מזונים אקזוטיים הועלה כבר בראשית שנות ה-70, כיוון שהוא השלכה מיידית של כרומודינמיקה קוונטית (תורת השדות הקוונטית המתארת את ההאדרונים).
מזונים אקזוטיים היפותטיים אחרים כוללים כדור גלואונים, ללא קווארקים ולנטיים אך גלואון אמיתי אחד (או יותר), והיברידים המורכבים מזוג קווארק ואנטי-קווארק ולנטי אחד ומעלה, ובנוסף גלואון אמיתי אחד ומעלה.
מזון אלים הוא רומן בדיוני שחיבר הרברט ג'ורג' ולס ושראה אור בשנת 1904. הספר נוגע בדילמות המוסריות והחברתיות הנובעות משינוי גנטי באמצעות מזון.
הנחת היסוד של הסיפור היא כי יצורים חיים צעירים (כולל בני אדם) אינם גדלים באופן רציף אלא יש הפסקות בתהליך הגידול - אולם מזון מיוחד שהומצא בידי מדענים בתחילת הספר יכול לבטל את ההפסקות האלה ואז היצור מגיע לממדים ענקיים.
בתחילה, מביאה דליפה בלתי מתוכננת של המזון להופעת צרעות ענקיות שכל אחת מהן היא בגודל ציפור ועקיצתן קטלנית.
גיבורי הספר מצליחים להשמיד את הצרעות, אך באנגליה מופיעים יותר ויותר יצורים ענקיים מסוגים שונים - ובסופו של דבר, בני אדם ענקים.
בחלקו האחרון של הספר נהפכים הענקים למיעוט נרדף הסובל מניצול, רדיפה ודעות קדומות.
דמגוג המכנה עצמו "ג'ק קוטל הענקים" מנהל מערכת בחירות שעיקרה הסתה נגד הענקים, נבחר כראש ממשלת בריטניה ומתחיל בפעולה נגד הענקים.
ענק אחד נהרג בירי המשטרה והצבא אך הענקים האחרים עומדים על נפשם ובסיום הספר הופכת לונדון לשדה קרב במלחמה בין הענקים לבין בני האדם "הרגילים".
הספר ראה אור בתרגום לעברית בשנת 1913 בעיבוד א"א עקביא, ובשנת 1952 בהוצאת יזרעאל, גם כן בעיבוד א"א עקביא.
בשנת 2004 יצא בהוצאת אסטרולוג ב"סדרת מופת" בתרגום חנה גולדשמידט.
המזוספירה (מזוס ביוונית פירושו אמצע) היא שכבת האטמוספירה הנמצאת מעל הסטרטוספירה ומתחת לתרמוספירה.
גובה המזוספירה הוא בממוצע בין 50 ל-100 ק"מ מעל פני שטח כדור הארץ.
בשכבה זו הטמפרטורות יורדות ככל שעולים בגובה.
מזון אורגני הוא מזון המיוצר בחקלאות אורגנית, לפי התקנים שנקבעו לחקלאות זו במדינות השונות, המגבילים את סוגי החומרים שניתן להשתמש בהם בתהליכי ייצור המזון, להזנת בעלי חיים, לחיטוי, לדישון, להדברת מזיקים וכדומה.
ההגבלות נועדו לצמצם שימוש בחומרים ושיטות המאפיינים חקלאות מתועשת מודרנית, כגון דשן סינתטי והנדסה גנטית.
מזון אורגני משווק כמזון טבעי יותר ובריא יותר, ויש המעדיפים אותו על תוצרת חקלאית רגילה, אולם ההנחה שצריכת מזון אורגני מועילה לבריאות או מונעת מחלות אינה נתמכת בראיות מדעיות או רפואיות.
בישראל מוסדרת חקלאות אורגנית בחוק להסדרת תוצרת אורגנית, התשס"ה-2005 ובתקנות שהותקנו מכוחו.
על מנת להבטיח לצרכן כי מזון המסומן כאורגני הוא אכן כזה, קיימות ברחבי העולם חברות פיקוח שמטביעות חותמת על מוצרי המזון עליו הן מפקחות.
בישראל פועלות שלוש חברות פיקוח המוסמכות על ידי משרד החקלאות: אגריאור בע"מ (בעלת הסמכה בינלאומית מהפדרציה הבינ"ל לחקלאות אורגנית (IFOAM)), סְקאל-ישראל (המשרד הישראלי של Secal International) והמכון לבקרה ואיכות (IQC).
המותג "טוב השדה" איננו מהווה אסמכתה לפיקוח אורגני אלא מצביע על חברות בארגון לחקלאות ביולוגית אורגנית בישראל, שהוא ארגון של יצרנים.
ב־2014 נעשה מחקר שמצא שהסתברות להימצאות חומרי הדברה בגידולים רגילים גדולה ב־400% מאשר בגידולים אורגניים.
בניתוח־על של 55 מחקרים שונים מצאו חוקרים בריטים כי מוצרים אורגניים אינם מכילים רמות גבוהות יותר של רכיבי מזון המועילים לבריאות, כמו ויטמין סי, סידן ומגנזיום, בהשוואה לתוצרת לא אורגנית.
במחקר זה לא השוו את רמות הרעלים.
בבדיקת רעלים מעבדתית שנעשתה בתוצרים אורגניים ביוזמת עיתון "הארץ", ב־2007, נמצא שב־15% מהם נמצאו שאריות חומרי הדברה, כולל חומרים שאסורים אפילו בגידולים רגילים.
בבדיקה מעבדתית ביוזמת "ידיעות אחרונות" ב־2006 נשלחו 10 כבדי עופות אורגניים של החברות "אדמה" ו"הרדוף" לבדיקה.
נמצא שרמת הארסן שבהם הייתה גבוהה יותר מן הרמה המצויה בכבדי עופות שאינם אורגניים.
בדיקות מעבדה מטעם משרד החקלאות מצאו בתוצרת האורגנית חריגה של שאריות חומרי הדברה ב־3.6% מהדגימות בשנת 2011, ב־8.6% בשנת 2010 וב־24% מהדגימות בשנת 2009. פרסום נוסף של משרד החקלאות מספר על חריגה בחומרים אסורים ב־3.8% מהמוצרים האורגנים בשנת 2013, וב־8.8% מהמוצרים האורגנים בשנת 2014.
ב־2009 פרסמו חוקרים מבית הספר להיגיינה ולרפואה טרופית בלונדון סקירה של 162 מסמכים מדעיים שפורסמו בספרות המקצועית לאורך 50 שנים.
לפי סקירה זו אין הבדל בריאותי בין מזון אורגני למזון לא-אורגני.
בשנת 2012 פרסמו חוקרים מאוניברסיטת סטנפורד סקירה שיטתית של מאתיים וארבעים מחקרים מדעיים, לפיה אין יתרונות תזונתיים או בריאותיים באכילת מזון אורגני במקום מזון רגיל אך האורגני הכיל כמות פחותה ב־30% של חומרי הדברת חרקים ונתגלו בו פחות חיידקים שעמידים לאנטיביוטיקה מאשר במזון רגיל.
אחת הטענות המרכזיות של המבקרים את צריכת המזון האורגני היא שכמות חומרי ההדברה המזיקים המגיעים לצרכן הם קטנים מכדי שיגרמו נזק כלשהו.
כך למשל טוען משרד החקלאות הישראלי.
אחד המתנגדים לשימוש במזון אורגני הוא הפרופ' הישראלי מוטי רביד, הפרשן הרפואי של "ידיעות אחרונות" ומנהל בית החולים מעייני הישועה לשעבר.
הוא טוען שאין מחקר המוכיח כי המזון האורגני בריא יותר.
כמו כן הוא סובר שהמזון האורגני יכול להיות פחות בריא מכיוון שהריסוס במזון הלא אורגני ממעט את החיידקים והמזיקים שבמזון.
פרופ' ישראל ניר, מומחה לתזונה וחוקר בכיר בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, טוען אף הוא שאין הוכחה ליתרון בריאותי של המזון האורגני.
הוא מוסיף כי השימוש הנרחב בדשן אורגני יכול לגרום ריבוי של חיידקי מעיים במזון.
ד"ר רייאן ד' אנדרוז, ביולוג וחוקר מזון מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס בארצות הברית טוען גם הוא כטענותיו של פרופ' ניר.
עוד טענה כנגד צריכת מזון אורגני היא כי גידולים אורגניים משתמשים בשטח קרקע גדול יותר עבור גידול כמות פחותה של תוצרת, ועל כן גידולים אורגניים הם בזבזני שטח, הורסים יותר מערכות אקולוגיות, ועל כן אינם אקולוגיים.
מזונות הוא תשלום המושת על ידי בית המשפט המחייב אדם לשלם לבן משפחתו את הוצאות מחייתו.
המזונות הרווחים ביותר הם מזונות ילדים, המשולמים במשפחה שבה ההורים נפרדו, על ידי אחד מההורים (במסורות הדתיות הגבר) לבן הזוג האחר שהילדים נמצאים במשמורתו.
מזונות נוספים משולמים במקרים מסוימים לבן זוג או לבגיר שאינו יכול לפרנס את עצמו.
ענייני נישואים וגירושים מתנהלים בישראל לפי דתם של בני הזוג, ובהתאם לכך גירושים של יהודים נעשים לפי המשפט העברי, ושל מוסלמים לפי הדין המוסלמי.
החוק בראשיתו קבע שחובת המזונות מוטלת לפי הדין האישי.
כלומר יהודי לפי ההלכה היהודית ומוסלמי לפי הדין השרעי.
החל מגיל 13 החובה לזון את הילדים מוטלת גם על שני ההורים מדין צדקה, אולם בפועל בתי המשפט המשיכו להשית את חובת המזונות על האב בלבד.
קיימת בהלכה שיטה שוויונית יותר (שיטת הר"ן) לגבי חלוקת נטל מזונות ילדים בין הורים, אך היא כמעט ואיננה מוכרת, וממילא איננה מיושמת בבתי הדין ובבתי המשפט.
ואכן, בשנת התשמ"א-1981 נעשה תיקון לחוק אותו יזם חבר הכנסת עקיבא נוף בו נקבע כי שני ההורים חייבים במזונות ילדיהם, ללא קשר למקום מגוריהם של הילדים, כל הורה על פי הכנסתו הכוללת מכל מקור שהוא.
כלומר, היקף המזונות וחלוקת הנטל בו הוא נגזרת של השתכרותו של ההורה.
אולם גם בתיקון לחוק זה קמה מחלוקת מהותית, האם החוק הזה חל על כולם או שרק על אלו שאינם יהודים ואינם מוסלמים.
הגישה הרווחת בבתי המשפט כיום, שהתיקון לחוק חל רק על אחוז קטן מאוכלוסיית ישראל הנחשבים חסרי דת, ואילו שאר האוכלוסייה כפופה בנושא המזונות לכללי הדת שאליה הם שייכים וכפי שהיה למעשה לפני התיקון לחוק.
אלא שיש שטוענים שזוהי פרשנות מסלפת שנועדה למעשה לעקוף את התיקון לחוק שעשה המחוקק.
כיוון שהתיקון לחוק בא לשנות ולתקן את המצב שקדם לו, מצב בו הייתה קיימת אפליה שהטילה את מלוא חיוב המזונות רק על האב ולא על האם, דבר שהביא לחוסר שוויוניות קיצוני ולפער ברמת המחיה בין בתי ההורים בית עני ובית עשיר.
ובעוד שאת זה בדיוק ביקש המחוקק לתקן, פרשנות זו באה למעשה לעקוף את התיקון ולהחזיר את המצב לקדמותו ולהנציח את האפליה.
ולפיכך, ברור שהתיקון לחוק נועד לחול על כל אזרחי ישראל לרבות היהודים שהם רוב האזרחים ולא על המיעוט שאינו מצויי שאינם בני דת כלל.