tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מדינהתוארמכירותקנדה (Music Canada)פלטינה ×3240,000דנמרק (IFPI Denmark)פלטינה90,000גרמניה (BVMI)זהב200,000נורווגיה (IFPI Norway)פלטינה ×220,000שוודיה (GLF)פלטינה40,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה600,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה ×44,000,000
אזור תאריך יציאה פורמט חברת תקליטים ארצות הברית 31 ביולי 2014 הורדה דיגיטלית XO • ריפבליק
Off The Radar (בעברית: מחוץ לרדאר) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית נגה ארז.
האלבום יצא לאור ב-2 ביוני 2017, על ידי חברת התקליטים סיטי סלנג .
בתחילת הקריירה שלה ארז התכוונה להוציא סינגלים בלבד, אך הדמיון בין הנושאים בשירים שכתבה ולאחר שבקיץ 2016 הוחתמה בחברת התקליטים הגרמנית סיטי סלנג ששכנעה אותה להוציא אלבום באורך מלא.
האלבום יצא לאור ב-2 ביוני 2017.
מבקרים רבים השוו את האלבום ליצירות של מוזיקאיות כדוגמת , FKA twigs, ביורק וגריימס.
מבחינה לירית, האלבום מתאר את פרשנויותיה הפרטיות והרגשיות, בהשראת פי ג'יי הארווי, לבעיות בעולם כגון מעקב המונים, מניפולציה בתקשורת, תקיפות מיניות ומדיה חברתית.
יחד עם עריכת הסאונד והפקתו, השימוש של האלבום בנושא פוליטי שנוי במחלוקת עזר לאלבום לזכות בשבחי הביקורת עם שחרורו.
עבור קידום האלבום, ארבעה שירים מהאלבום יצאו כסינגלים ("Dance While You Shoot", "Pity", "Toy" ו-"Off The Radar") והופקו לשיריו שישה וידאו קליפים, שבוימו על ידי ארז ואחרים.
האלבום כולל עשר רצועות באורך מלא, שלוש רצועות "מעבר" קצרות ("Quiet One", "Hit U" ו-"A Hit Is A Hit"), וקטע מעבר המושמע בשני חלקים ("Instruction" ו-"Side Effect").
הקטעים משמשים להכנת המאזין לשיר הבא.
ארז עצמה כינתה את האלבום כ"מוזיקה ריקודית קצבית מאוד עם תוכן פוליטי".
אתר Noisey סיווג אותו כ"אלבום פופ ניסיוני", ו-NPR Music סיווגו אותו כ"תקליט אלקטרופופ בסגנון סילבן אסו".
כתיבת שירי האלבום ארכה מעל לשנתיים, והם הוקלטו ועובדו באולפני דורית בתל אביב ובאולפני אבנר באבן יהודה.
ברוב הרצועות באלבום, הקטע האינסטרומנטלי הוכן קודם והמילים נכתבו רק לאחר מכן.
המיקסינג של האלבום הושלם סמוך לדצמבר 2016. חלק מהצלילים בשירים נוצרו מחוץ לאולפנים.
למשל, צליל שבירת הזכוכית שנשמע בשיר "Toy" הוקלט באתר מיחזור, בו ארז ורוסו זרקו בקבוקי זכוכית לפח מיחזור, מה שהעניק לשבירת הזכוכית אפקט של הד.
בין ההשפעות העיקריות על צלילי האלבום נמנים פליינג לוטוס, ת'אנדרקאט, קנדריק לאמאר, וינס סטייפלס, ביורק, פרנק אושן, ליטל סימז, , סנט וינסנט, FKA Twigs וגריימס.
ארז הדגישה במיוחד את FKA Twigs וגריימס כ"השפעות גדולות במובן של יצירת הרבה יותר מעבר למוזיקה [שלהם]".
האלבום, שתואר על ידי ארז כ"נמצא בכל מקום כי הוא מושפע כל כך מכל מה שקורה", עוסק בסוגיות עולמיות כמו מעקב, מניפולציה בתקשורת, תקיפות מיניות ומדיה חברתית.
ארז ציינה כי האלבום עוסק בעובדה "שאתה לא באמת יכול לסמוך על האנשים שאחראים לנהל את חייך - את החיים הכלכליים שלך, את הביטחון שלך, הכול".
שיר הנושא של האלבום ("Off The Radar") עוסק ברצונות של אנשים רבים להכרה וכיצד חברות משתמשות ברשתות החברתיות כדי לשלוט בזהותם של אנשים.
השיר "Pity", העוסק באופן ה"שימוש" בנשים בעולם האמיתי, נכתב בהשראת אונס קבוצתי שהתרחש במועדון לילה בתל אביב בשנת 2015. אנשים צילמו את המקרה באמצעות הטלפונים החכמים שלהם במקום לעזור לקורבן האונס, דבר שהגעיל את ארז, כלשונה.
השיר "Toy" עוסק בחברה מושחתת המתוארת מנוקדת מבטם של שני אנשים: האדם שהודח לאחרונה מתפקידו כמנהיג, והראש החדש של החברה.
האלבום עוסק מדי פעם גם בתחושות לגבי קיומה של פריווילגיה לבנה, ובפרט, השיר "Dance While You Shoot", המהווה ביקורת על ממשלה "קיצונית יותר, דתית יותר, לאומנית יותר" כלשונה של ארז, עוסק בהנאה מהחיים "כאשר אתה יודע שעצם קיומך הוא דבר שפוגע באחרים".
למרות הנושאים הללו, ארז העידה כי כתבה את מילות השירים על סמך קצב ולא בהכרח דקדוק.
התייחסותה של ארז לבעיות פוליטיות הושפעה מפי ג'יי הארווי, והסיבה שלה היא שהארווי פנתה לנושאים שנויים במחלוקת "באופן יעיל והיא עדיין מצליחה לשמור על זה מאוד אישי".
בעוד שמבקרים רבים תיארו את האלבום כמחאתי, ארז לא הסכימה עם הסיווג זה, ואמר ש"הוא יותר תיעוד רגשי של אירועים והשפעות בחיינו [...] כיצד אנו חווים את העולם".
היא רצתה שהמילים יתייחסו למאזינים שלה ברמה "גלובלית", מהסיבה ש"כולנו צריכים לשים לב".
כפי שהסבירה ארז, "אתה יכול לשמוע את אחד השירים שלי ולהגיד 'היי, השיר הזה הוא על אמריקה' או 'זה על טראמפ'".
המסר היחיד שאני באמת עומדת מאחוריו הוא הצורך להתעורר מכיוון שדברים מטורפים קורים היום בכל מקום".
לאחר שהוחתמה בסיטי סלנג, ארז שלחה במייל "בערך 15 או 20" גרסאות דמו לחברת התקליטים.
עם זאת, רק כשארז שלחה את השיר "Dance While You Shoot", אותו כתבה באוקטובר 2016, חברת התקליטים הייתה נלהבת, ולפיכך הוא נבחר לסינגל הראשון של האלבום, ויצא לאור ב-2 בנובמבר 2016. הווידאו קליפ ל-"Dance While You Shoot" שבוים על ידי צוות הבמאים ג'אנג + נייט, פורסם באותו יום.
בהשפעת יצירות האינפרא-אדום של ריצ'רד מוסה, הווידאו קליפ עובר באקראי בין צילומי בטון לבין פרץ מהיר של צבעי פוקסיה, מה שמסמל "אלימות, שחיתות וייאוש", וצילומים של ארז רוקדת ועומדת במקום מופיעים בו.
במקור צילומי הקליפ תוכננו להתקיים בעיירה פריפיאט שבאוקראינה בגלל האווירה הנטושה שבה.
עם זאת, בסופו של דבר המפיקים צילמו את הסרטון בעיר הבירה של אוקראינה, קייב.
ארז תיארה את קייב כ"מקום מעניין", שיש בו "צד אפל מאוד".
השיר "Pity" היה הסינגל השני שיצא מתוך האלבום, ב-1 בפברואר 2017, וגם לו הופק קליפ שבוים על ידי ג'אנג + נייט ופורסם באותו יום.
בקליפ, שצולם בלונדון, נראית ארז עומדת סביב טלוויזיות ישנות עם מסכים המשקפים את דמותה מזוויות שונות, מה שמסמל, לדבריה, את המהירות והקלות בהן ניתן לשתף, לפרסם ולעוות סרטון.
השיר "Toy" יצא לאור ב-28 בפברואר 2017 כסינגל השלישי של האלבום, והווידאו קליפ שלו הוקרן בבכורה באתר Stereogum ב-8 במרץ 2017. בקליפ, אותו ביים חן מכלוף, ארז וקבוצת רקדנים עומדים על גג בניין הממוקם בעיר המורכבת ברובה מ"הכלאות של מפלצות אנושיות".
מכלוף ביים גם את הקליפ לשיר "Noisy" שצולם במוזיאון ראלי בקיסריה, עיר הולדתה של ארז, ופורסם ב-29 ביוני 2017. לדברי ארז, הקליפ מציג את "סיפורה של קבוצת בנות שיכולה ליצור מהומה גם במקומות השלווים והתרבותיים ביותר.
קבוצת הבנות מייצגת את הרעש הקיים במוחנו, את הקולות הנמצאים שם תמיד ומונעים מחשבה ברורה ורציונלית".
אתר Noisey העלה לראשונה את שיר הנושא "Off The Radar" ב-4 באפריל 2017, והווידאו קליפ שלו יצא לאור ב-15 במאי 2017. בקליפ, בבימויו של עדן כליף ודניאלה מרוז, נראים כמה "יצורים מוזרים ותמהוניים" המשחקים בתחרות ספורט עם שופטים "חסרי פנים" כאשר "אין סיום אמיתי או מנצחים".
כפי שהסבירו הבמאים, הסרטון עוסק ב"להישפט, והצורך המורגש לעמוד בציפיותיהם של אחרים".
ארז הצהיר כי היצורים "לכודים בלולאה של ניסיון להוכיח את עצמם", ומכיוון שלשופטים אין הבעות פנים, הם משתמשים בידיהם כאינדיקציה לדעתם על ביצועי השחקנים, כלומר "אתה לא באמת יכול לדעת אם הם אוהבים או לא אוהבים את הביצועים".
ארז, לצד רוסו ועומרי בן שלום, ביימה את הקליפ לשיר "Balkada" שפורסם ב-17 באוקטובר 2017. בקליפ מופיעה ארז כאשר היא מסתובבת ברחובות תל אביב בתור דמויות שונות, לבושה בתלבושות שונות.
היא תיארה את תל אביב כ"עיר לא דתית, שלפעמים מסתכלים עליה כ"עיר חטאים" באמצע מדינה הנשלטת על ידי הדת", ורצתה "לחפש 'קדושה' ורגעי 'טהרה' בזוהמה והכיעור המהווים את 'עיר החטאים'".
זה מייצג את נושא השיר, שלדברי ארז הוא האופן בו "סגידה ופולחן בצורותם האובססיבית והעיוורת הובילו אותנו להשוואה הנפוצה בין אמנות לדת - בין יצירתיות ליצירה, וכיצד השניים יכולים להיראות בקלות אותו דבר ולהצטלב".
קיילי יוז ממגזין Paste האמריקאי כתב כי "בלכידותו ובפריכותו, בגישה החדשנית שלו, ואולי הכי חשוב, בשנינות ובבהירות שבה הוא עוסק בעולם התזזיתי, המאיים והתוסס שמקיף את ארז, Off the Radar הוא מדרבן".
המבקר מייקל סומסיון כתב כי האלבום ביסס את ארז כ"דבר נדיר בגליצ'י, R&B שמימי ופופ אלטרנטיבי רב-עוצמה, אוטרה המחזקת את צלעות ההפקה המצוברחת שלה עם תוכן לירי של עומק וחדות מרשימים".
כפי שסיכם בביקורותיו עבור אתר Gigsoup, "נוטף דמיון ותהודה, 'Off The Radar' הוא סנסורמה נועזת, מגובשת ושובת-לב שבאה מאמנית אמיצה ומקורית המעצבת את דרכה, פרובוקציה שצוללת עמוק לכיוונים חדשים ומסקרנים ומפיחה חיים חדשים בפופ המעוות".
רוב הקימן החמיא ל"ביטחון השובב" של האלבום, להפקה ה"פריכה" שלו ולביצועים הקוליים ה"עוצמתיים" וה"לגלגניים" של ארז.
השיר "Dance While You Shoot" הושמע בפרסומת של אפל מיוזיק לשנת 2017.
רשימת הרצועות לקוחה מהעמוד הרשמי של האלבום באתר בנדקמפ.
הקרדיטים לקוחים מהערות האלבום ומהאתר הרשמי של "ולאדו מלר מאסטרינג".
נגה ארז ואורי רוסו – כתיבה, הפקה ושירה
איתן רייטר – שותף בהפקת השיר "Balkada"
מתן ספנסר – שותף בכתיבת השיר "Noisy"
רן יעקובוביץ' – תופים בשיר "Toy"
יובל קאופמן – מצילה בשיר "Worth None"
איילת רוסו – קולות רקע בשיר "Off The Radar"
שאול ברקן – קלרינט בס בשיר "Off The Radar"
אולפני דורית בתל אביב ואולפני אבנר באבן יהודה – הקלטה ומיקסינג
ולאדו מלר וג'רמי לובסי – מאסטרינג
סטודיו ETC – עיצוב עטיפה
עופר דבוש – צילום עטיפה
דורין בקר ומרקו רפיסארדה – מערך הפצה פיזית (תקליטורים)
מדינהתאריך יציאה פורמטחברת תקליטיםמקור עולם 2 ביוני 2017תקליטור • הורדה דיגיטלית • אריך-נגן סיטי סלנג
Off the Wall הוא שיר של הזמר מייקל ג'קסון שיצא באלבום בעל אותו השם בשנת 1979. השיר נכתב על ידי רוד טמפרטון והופק בידי קווינסי ג'ונס.
הוא יצא כסינגל השלישי מתוך האלבום והגיע לעשייריה הראשונה במצעד הבליבורד הוט 100 ובמצעד הסינגלים הבריטי.
השיר הוצע במקור לקארן קרפנטר, בעת שעבדה על אלבום הבכורה שלה כסולנית, אך היא דחתה את ההצעה.
האלבום "Off the Wall" יצא לאור בהפסקה שבין החלק הראשון והחלק השני של מסע ההופעות "Destiny" של להקת הג'קסונים.
לאחר יציאת האלבום עודכנה רשימת השירים במופע והשיר נוסף לרשימה.
הלהקה כללה את השיר גם בשני סיבובי ההופעות הבאים: "Triumph" (1981) ו-"Victory" (1984).
בסיבוב ההופעות "Bad", סיבוב הופעות הסולו הראשון של מייקל, נכלל השיר בחלק הראשון של הסיבוב.
בסיבוב ההופעות "HIStory" נכלל השיר כחלק ממחרוזת שירים מתוך האלבום יחד עם "Rock with You" ו-"Don't Stop 'til You Get Enough".
"Oesch's die Dritten", הוא הרכב מוזיקה עממית יודל משפחתי מהרמה הברנית שבשווייץ.
ההרכב מורכב מהסולנית הראשית מלאני אוש (נולדה ב-14 בדצמבר 1987), אמה, אנמריה (נולדה ב-8 בפברואר 1963), אביה הנסואלי (נולד ב-14 ביולי 1958), שני אחיה, מייק (נולד ב-14 בינואר 1989) וקווין ( נולדו ב-23 באוקטובר 1990, ואורס מאייר (נולד ב-14 בנובמבר 1980).
המילים die Dritten מתייחסות לדור השלישי, אחרי הסבא הנס וההורים הנסואלי ואנמריה.
מלאני אוש – סולנית ויודליסטית.
מייק אוש – גיטרת בס חשמלית
קווין אוש – גיטרה אקוסטית
Wurzeln und Flügel (2014), מקום שישי במצעד השווייצרי.
Jodelzirkus (2016), מקום חמישי במצעד השווייצרי.
Die Reise Geht Weiter (2020), מקום רביעי במצעד השווייצרי.
Off My Face הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר־יוצר הקנדי ג'סטין ביבר לאלבום האולפן השישי שלו, Justice.
השיר נכתב על ידי ביבר בשיתוף עם צוות דרים-לאב , טיה סקולה וג'ייק טורי, ויצא לאור ב-19 במרץ 2021 על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם, בתור השיר הרביעי באלבום.
"Off My Face" הוא שיר בלדה רומנטי אשר נכתב בסולם אה מז'ור, באורך 2:36 ובעל קצב של 93 פעימות לדקה.
המבקרים השוו אותו אל השיר "Mrs.
Robinson" של צמד המוזיקאים האמריקאי סיימון וגרפונקל ואל השיר "Love Yourself" של ביבר מ-2015. בשיר, בליווי מנגינה של גיטרה עדינה, מבטא ביבר את מה שהאהבה לימדה אותו וכיצד עזרה לו לגלות את מטרתו בחיים.
השיר האקוסטי תואר על ידי NME כ"עליז" שסובב סביב אשתו של הזמר, היילי ביבר.
"Off My Face" מתאר את כברת הדרך שעברו בני הזוג במערכת היחסים שלהם, והוא תואר על ידי כריס דה-וויל מ-Stereogum כבעל לשון מטאפורית שיכולה להיתפש כהתבטאות לגבי מין אוראלי.
אנה קלרה ריביירו מ-PopMatters כתבה כי השיר "מעוצב להפליא" ומציג את ביבר במיטבו.
מבקר הבילבורד ג'ייסון ליפשוץ דירג את "Off My Face" במקום השביעי מבין שירי האלבום ותיארו כ"טייק ווקאלי בעל משמעות רצינית".
אליסון סטיוארט מהוושינגטון פוסט תיארה אותו בתור "הבן דוד הרחוק" של שירו של דה ויקנד מ-2015, Can't Feel My Face.
גל אוחובסקי ממאקו כינה אותו "בלדה שמגיעה כמעט עד ג'וש גרובן", בעוד ראוויה קמאייר ממגזין פיצ'פורק כתבה כי הוא מהביצועים הווקאליים הבולטים ביותר של הזמר, וכי הוא מתוק ומשכנע לחלוטין, למרות הקלישאה שבו.
עם יציאתו של Justice, העפיל "Off My Face" אל מקום 5 במצעד בניו זילנד, מקום 15 בדנמרק, 42 באוסטרליה, 25 בקנדה, 40 בשוודיה, 40 באיסלנד, 35 בדרום קוריאה, ו-64 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית.
ב-4 בנובמבר 2022, הוענק לשיר הסמכת זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ביבר ערך את הביצוע הראשון של "Off My Face" בלייב ב-14 באפריל 2021, במהלך הקונצרט שלו, "Live from Paris", אשר צולם במלון קריון, בפריז שבצרפת, שם הוא ביצע כמה מהרצועות האחרונות של האלבום.
כמו כן, ביבר ביצע את השיר במהלך הופעותיו במסגרת סבב ההופעות הרביעי שלו, Justice World Tour.
ב-10 במאי 2021, פרסמה הזמרת הדרום קוריאנית, IU , קליפ בן חצי דקה במהלכו היא שרה חלקים מהשיר בביצוע אקוסטי ובליווי גיטרה.
ב-22 באוקטובר פרסמה הזמרת גרסת כיסוי מלאה ל"Off My Face".
ב-31 באוגוסט 2021, ביצע את השיר הזמר הדרום קוריאני ג'ונגקוק, חבר הלהקה הדרום קוריאנית BTS.
ב-30 במאי 2022, יצאה גרסת כיסוי של הזמר Heeseung מהלהקה הדרום קוריאנית Enhypen .
ואמר כי "'Off My Face' הוא שיר שאני נהנה להאזין לו לעיתים קרובות, פרי יצירתו של אמן שאני מאוד מכבד".
Offer Nissim הוא אלבום אולפן של המפיק המוזיקלי הישראלי עופר ניסים.
האלבום יצא לאור ב-2 ביוני 2024 בהוצאת חברת התקליטים עופר ניסים מיוזיק.
הסינגל המוביל מתוכו "What's Done Is Done" היה צריך לצאת לציון עשור למותו של הזמר אריק איינשטיין כבר בשנת 2023, אך בעקבות מלחמת חרבות ברזל נדחתה הוצאתו.
לבסוף, יצא לאור ב-30 במאי 2024 בשתי גרסאות שונות.
באלבום משתתפים מוזיקאים שונים כדוגמת עפרה חזה (בצלאל אלוני), מאיה סימנטוב ואיוונה לולה.
בנוסף לשירי האלבום, הוקלט השיר "Come Back Home" עבור החטופים במלחמת חרבות ברזל.
ב-2 במאי 2024 פורסמה לראשונה מכירת הכרטיסים להופעה השנתית של עופר ניסים בפארק הירקון.
במסגרת הפרסום, שווק סרטון מרחב תלת-ממדי בו מוצג ניסים כאשר שלושה דגים שוחים מסביבו.
ב-20 במאי הגיעה ההכרזה הרשמית על יציאת האלבום, שתוארכה ליוני באותה השנה.
בסטורי נלווה שפורסם בחשבון האינסטגרם של ניסים בסוף מאי, נחשפה רשימת שירי האלבום שכללה שמונה-עשר שירים בסך הכול.
בסמוך לכך, נבחר לאחד מ-24 הלהט"בים המשפיעים ביותר של 2024 מטעם מאקו.
בתחילת יוני נודע כי האלבום ישודר לראשונה בבכורה עולמית ברדיו תל אביב ב-2 ביוני, שבוע לפני קונצרט הגאווה של ניסים.
הסינגל המוביל מתוך האלבום הוא "What's Done Is Done" המתבסס על שירו "מה שהיה היה" של הזמר אריק איינשטיין – הוא כולל את הבית הראשון בלבד: .
לאחר השמעת הבכורה ברדיו, הועלה האלבום ליוטיוב ולאפל מיוזיק ובהמשך לכך גם לספוטיפיי.
OfferNissim הוא אלבום רמיקס של המפיק המוזיקלי הישראלי עופר ניסים.
הוא יצא לאור בשנת 2005 בהוצאת חברת התקליטים IMP רקורדס.
בשנת 2005 ראה אור אלבומו הבין-לאומי הראשון של עופר ניסים, First Time, וזאת במקביל לשני אלבומים בישראל: גרסה מקומית ל-First Time ו-OfferNissim, אוסף רמיקסים שהפיק ללהיטים של זמרים שונים.
בעטיפת האלבום ניתן לראות את פרצופו עם משקפי שמש ואת שמו OfferNissim.
רצועת בונוס מספר אחת-עשרה שצורפה היא "" שהוקלט על ידי מאיה סימנטוב.
Odyssey (בעברית: "אודיסיאה") הוא אלבום האוסף הראשון של הזמר הבריטי אולי אלכסנדר.
את האלבום הוציאה ב-3 במאי 2024 לאור חברת התקליטים פולידור רקורדס.
באוסף נכללים שירי סולו של אלכסנדר, כמו גם שירים שהוציא במסגרת להקת יירס אנד יירס, שהפסיקה את פעילותה בשנת 2023. גם שירו "Dizzy", שייצג את באירוויזיון 2024, נכלל ביצירה.
שמו נגזר מהיצירה "אודיסיאה", אחת משתי היצירות האפיות היווניות הגדולות אשר מיוחסות להומרוס, לצד האיליאדה.
השירה, המחולקת לעשרים וארבעה ספרים, או שירים, מתארת את מסעותיו של אודיסאוס, מלך איתקה, בשובו ממלחמת טרויה, לצד סיפורו של טלמאכוס, בנו של אודיסאוס, אשר יוצא לחפש את אביו.
Ogg Vorbis היא תבנית חופשית ונקייה מפטנטים לקידוד מקצועי עם דחיסה מאבדת נתונים של מוזיקה וצליל זורם (Streaming).
התבנית עומדת ברמה אחת עם תבניות אחרות כמו MP3 ודומותיה, ואף מפגינה ביצועים טובים יותר מבחינות מסוימות.
ייחודה העיקרי הוא בכך שהיא נהנית מכל היתרונות של תוכנה חופשית.
תבנית Ogg Vorbis היא חלק מפרויקט Ogg שמטרתו ליצור סדרת תבניות חופשיות בתחומי המולטימדיה ועיבוד האותות הדיגיטלי, תבניות שתהיינה נקיות מפטנטים וממחויבויות לחברה המפתחת, בתקווה שאלו יהפכו לתקן בתחומן.
כאשר ניקח אות סטריאו של KHz 44.1 (קצב דגימה סטנדרטי של צליל תקליטור), יפיק מקודד Ogg Vorbis, בגרסתו הנוכחית, פלט בנפח שבין 45 ל־500 kbit/s, בהתאם להגדרת האיכות שתיבחר.
נפח זה יהיה מקורב בלבד, מכיוון ש-Vorbis מקודד בשיטה של קצב דגימה משתנה (VBR).
Vorbis יוצר כרגע צליל באיכות גבוהה יותר וקבצים בגודל קטן יותר מפורמטים אחרים, בתנאים דומים.
זהו המקודד הראשון שנוצר על ידי קרן Xiph.
מקודד זה משמש גם לרצועת הצליל בקובצי וידאו מסוג WebM.
השם Vorbis מתייחס הן למפרט של המקודד, והן למימוש הנפוץ שלו בתוכנה חופשית בשם libvorbis.
יחסית לתבניות המקובלות לשמירת קובצי צליל, נחשבת Ogg Vorbis לצעירה.
גרסתה היציבה הראשונה של תוכנת המקודד (Codec) החופשית של Ogg Vorbis הוצגה ב־19 ביולי 2002.
כמו כן, המחסור בנגני מדיה ניידים (מבוססי חומרה) התומכים בתבנית Ogg, מעכב אף הוא את השימוש הנרחב בה.
במגזר העסקי כבר החליף ה־Ogg את תבנית ה־MP3 במקומות רבים, ולמשל, מספר רב של כותרי משחקי מחשב חדשים משתמשים ב־Ogg כתחליף ל־MP3.
לאחרונה ערך אתר ה־BBC ניסוי בהעברת מוזיקה זורמת בעזרת מקודדים של Ogg Vorbis.
הניסוי הטכני הסתיים, וכעת נבחן המשך הפריסה של הטכנולוגיה.
וורביס הוא דמות מהספר אלים קטנים של טרי פראצ'ט.
במקור נקרא כל הפרויקט "אוג וורביס".
בהמשך, עקב הוספת רכיבים רבים אחרים, התייחד השם וורביס לשם המקודד, והוקמה קרן Xiph שמייצגת כיום את הפרויקט המקורי.
כריס מונגומרי ("מונטי") החל לכתוב את המקודד בשנת 1993 כתחביב אישי.
הפיתוח צבר תאוצה בשנת 1998 בשל העובדה שמכון פראונהאפר החל לדרוש תמלוגים על השימוש בפורמט MP3. עובדה זו גרמה להעלאת המודעות לתוכנה שמוגבלת בפטנטים.
בשלב זה החל מונטגומרי לקבל מימון מחברות שונות לעבודה על הפרויקט.
במקור הרישיון של התוכנה היה LGPL, ואילו המפרט שוחרר לרשות הציבור, ללא מגבלות רישוי.
ב-26 בפברואר 2001 שונה הרישיון של וורביס (כמו של שאר תוכנות הפרויקט) לרישיון BSD מתירני יותר.
כמו כל הפיתוחים של פרויקט Ogg, גם Vorbis מופץ באופן חופשי.
מפרטי Ogg Vorbis נמצאים ברשות הכלל, ספריות התוכנה משוחררות תחת רישוי דמוי-BSD והכלים משוחררים תחת הרישיון הציבורי הכללי GNU GPL.
לאור זאת, מספר פריטי החומרה והתוכנה התומכים בתבנית Ogg עולה בהתמדה.
Neuros הוא נגן מדיה בחומרה בעל תמיכת בטא בפורמט Vorbis.
רוב הנגנים של חברת iRiver תומכים בפורמט זה.
DigitalNetworks הכריזו כי סדרת הנגנים הבאה שלהם, הנקראים "ריאו קארמה", יתמכו בפורמט Ogg Vorbis ובפורמט Ogg FLAC.
IAudio לפי הידיעות האחרונות, תומכת ב-Ogg וב־FLAC.
גרסת הקושחה אחרונה של הנגנים Sansa Clip ו־Sansa Fuze של חברת סנדיסק מכילה תמיכה ב־Ogg Vorbis.
RealNetworks הכריזו על תמיכה בתבניות Ogg במוצריה.
ניתן לנגן קובצי Ogg, בין היתר, בנגנים הבאים:
XMMS נגן למערכות דמויות Unix (רישיון GPL)
Zinf - למערכות לינוקס וחלונות (רישיון GPL)
JOrbis - נגן מבוסס Java (רישיון LGPL)
ניתן לנגן קבצים בתבנית Ogg גם בנגן המדיה של חלונות בעזרת שימוש בפילטר DirectShow של Ogg Vorbis.
קבצים המסתיימים ב-OGM הם קובצי וידאו השייכים לפרויקט OGG.
תכונה מאפיינת קבצים אלו היא היכולת לקודד מספר ערוצי אודיו ומספר ערוצי כותרת לקובץ וידאו אחד.
רוב קובצי הקול בוויקיפדיה מקודדים בתבנית Ogg Vorbis.
Megami-sama) הוא כותר מאנגה ואנימה המשויך לז'אנר הסיינן והמאהו שוג'ו.
המאנגה נכתבה על ידי קוסוקה פוג'ישימה, הסדרה נכתבה במקור כקומדיה-רומנטית אך במשך הזמן נוספו לה קרבות ואקשן עם דגש על האספקטים המיסטיים בסדרה.
הגיליון הראשון של המאנגה יצא ב-25 באוגוסט 1988 ועדיין מודפס כיום, עם יותר מ-34 גיליונות קיימים.
המאנגה גם התפתחה לשלוש סדרות אנימה (אחת מהם יצא כ-OVA) שאחת מהם עדיין רצה, וסרט באורך מלא.
המאנגה מספרת את סיפורו של קיישי מוריסאטו, שבגלל טוב ליבו נבחר על ידי מחשב גן העדן, יגדראסיל (Yggdrasil) לקבל משאלה אחת.
האלה (Goddess) בלדנדי נשלחה לכדור הארץ כדי להסביר לקיישי על המשאלה שקיבל, שיוכל בעזרתה לבקש כל דבר שירצה.
לקיישי בהתחלה יש הסתייגויות לגבי בלדנדי וחושב שהיא סוג של מתיחה אך במהרה לומד על האותנטיות של המפגש ביניהם וגם על כך שבלדנדי היא האדם היחידי שמבינה ומעריכה את קיישי ולכך משתמש במשאלתו כדי לבקש מבלדנדי להישאר עמו לנצח.
הסדרה עוקבת אחרי מערכת היחסים שלהם והתקרבותם אחד לשני.
קייצ'י הוא גם מכונאי ונהג מרוצים מוכשר.
בלדנדי: אלה רמה ראשונה ואחת משלוש האלות של גן העדן תתבקש על ידי קייצ'י להישאר לצידו.
בלדנדי היא אלה טובת לב, סובלנית ואדיבה, יכולה להרגיש את רגשותיהם של אחרים ובעלת כוח קסם רב.
אורד: אלה רמה שנייה ואחותה המבוגרת והאלה השנייה שהופיעה לקיישי.
האלה בעלת כוחות הקסם החזקים ביותר מבין השלושה.
היא יכלה להפוך להיות אלה רמה ראשונה עם אלמלא נטיותיה לשקר ואלמלא אנוכיותה.
אורד, בניגוד לאחותה בלדנדי יכולה להיות עקשנית ודי אימפולסיבית אך גם מאוד מסורה לכל מה שהיא עושה.
סקולד: אלה רמה שנייה ואחותה הקטנה של בלדנדי, היא האלה השלישית שהופיעה לקיישי.
סקולד נטולת כוחות קסם, אך מפצה בכך בחוש האלתור שלה ובחוכמתה הרבה.
סקולד נוטה לגונן על בלדנדי לרוב, ואף חוששת שמערכת היחסים בינה לבין קייצ'י תרחיק את בלדנדי ממנה, לכן היא מנסה להגביל את יחסיהם בכל הזדמנות.
אוג (Ogg) הוא פורמט מכל לקובצי מולטימדיה.
הוא משמש, לדוגמה, לקובצי קול בקידוד Vorbis או FLAC, לקובצי וידאו בקידוד תאורה (מקודד), ועוד.
הוא פותח על ידי קרן Xiph.
שמו של הפורמט נגזר מהפועל "ogg" ששימש בעגה של משחק המחשב Netrek לתיאור של ביצוע פעולה בכוח רב.
בתחילת פיתוח התוכנה (בשנת 1993) פעולות דחיסת הקול דרשו כמעט את כל עוצמת המעבד ממחשבו של המחבר.
טעות נפוצה היא שהפורמט נקרא על שם המכשפה נני אוג (Nanny Ogg) מהסדרה עולם הדיסק של טרי פראצ'ט, מכיוון שגם וורביס קרוי על שם דמות מספר בסדרה.
בהמשך, עקב הוספת רכיבים רבים אחרים, התייחד השם אוג לשם המכל, והוקמה קרן Xiph שמייצגת כיום את הפרויקט המקורי.
קובץ אוג יכול להכיל סוגי מידע שונים.
במקור כולם השתמשו בסיומת ogg, (כלומר .ogg).
כיום משמשת הסיומת oga לקובצי קול בקידוד וורביס.
קובצי וידאו (בקידוד תאורה או דיראק, עם קול בקידוד וורביס) משתמשים בסיומת ogv.
Ol' Blue Eyes Is Back הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה.
זהו אלבום האולפן ה-58 של סינטרה וה-31 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס.
האלבום יצא בשנת 1973. את האלבום הפיקו (וגם ניצחו על התזמורת) דון קוסטה וגורדון ג'קינס.
לאחר פרישה קצרה חזר סינטרה להקליט אלבום, שנשא את השם המתאים לקאמבאק.
האלבום יצא לאור ובעזרתו של מסע פרסום נרחב, זכה להצלחה מרשימה במצעדי המכירות הבריטי והאמריקאי.
באלבום זה לא הייתה כל השפעה לסגנון הרוק.
המפיקים דון קוסטה וגורדון ג'קינס יצרו אלבום פופ קלאסי כאלבומיו המוקדמים יותר מתחילת שנות ה-60.
בעקבות האלבום והצלחתו צולמה תוכנית טלוויזיה מיוחדת שנשא את אותו השם, התוכנית הייתה מועמדת לשני פרסי אמי.
מתוכנית זו זכורה במיוחד ההופעה המשותפת של סינטרה עם ג'ין קלי, 27 שנה לאחר שיתוף הפעולה ביניהם בסרט הרימו עוגן.
Old Ideas (בעברית: "רעיונות ישנים") הוא אלבום האולפן השנים עשר של הזמר והמשורר הקנדי לאונרד כהן שיצא בשנת 2012.
אלבומו הקודם של כהן יצא שנתיים קודם לאלבום זה, אך, אלבום זה הוא אלבום האולפן הראשון מזה 8 שנים שלאונרד כהן הוציא.
האלבום מכיל 10 שירים חדשים והוא זכה לביקורות חיוביות ביותר.
יקירתי") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס משנת 1969, המופיע כשיר הרביעי באלבום Abbey Road משנת 1969. השיר הולחן על ידי פול מקרטני (קרדיט ללנון-מקרטני).
כותרת העבודה שלו הייתה "Oh!
אף על פי שלא יצא כסינגל בבריטניה או בארצות הברית, חברת בת מקומית של קפיטול רקורדס הפיצה אותו כסינגל במרכז אמריקה, עם "Maxwell's Silver Hammer" כבי-סייד שלה.
השיר יצא גם כסינגל בפורטוגל.
אפל רקורדס הוציאה לאור את השיר "Oh!
לשיר נעשו גרסות כיסוי רבות, וביניהן אפשר למנות את הגרסות של רובין גיב, ג'ורג' בנסון, המודלס ועוד.
מאוחר יותר אמר מקרטני על הקלטת השיר: "כשהקלטנו את Oh!
Darling אני באתי לאולפנים מוקדם כדי לשיר את השיר לבד כל יום במשך שבוע, משום שבהתחלה הקול שלי היה ברור מדי.
רציתי שהוא יישמע כאילו אני מבצע את זה על הבמה כל השבוע".
הוא היה מנסה את השיר רק פעם ביום, אם זה לא היה נכון הוא היה מחכה עד למחרת.
לדברי מהנדס הקול אלן פרסונס, מקרטני קונן פעם על כך ש"לפני חמש שנים יכולתי לעשות את זה כהרף עין".
בריאיון למגזין פלייבוי בשנת 1980, אמר ג'ון לנון: "'Oh!
Darling' היה שיר נהדר שפול כתב אך הוא לא שר אותו טוב.
אני חשבתי שאם אני אשיר אותו הוא יכל לצאת יותר טוב, זה היה יותר הסגנון שלי מאשר שלו.
הוא כתב את זה, אז מה לעזאזל, הוא הולך לשיר את זה".
השיר הוא במפתח של A מז'ור.
ג'ורג' האריסון תיאר את השיר כ"שיר טיפוסי משנות ה-50 וה-60 בגלל מבנה האקורדים שלו".
השיר הבסיסי הוקלט ב-20 באפריל 1969. היו הרבה סשנים של אוברדאב, כולל ניסיונותיו של מקרטני להיות הסולן.
לדברי איאן מקדונלד, קולות הרקע היו "מעולים", אך "למרבה הצער לא הושמעו מספיק במיקס".
המהנדס ג'ף אמריק סיפר שמקרטני שר בזמן ששיר הרקע התנגן ברמקולים, במקום באוזניות, כי הוא רצה להרגיש כאילו הוא שר לקהל חי.
השיר בוצע בהופעה חיה על ידי פול מקרטני וכריסי היינד מהפריטנדרס במהלך קונצרט זיכרון למתופף פו פייטרס טיילור הוקינס ב-3 בספטמבר 2022.
מקרטני הקליט לראשונה דמו של "Oh!
Darling" באולפני טוויקנהאם ב-16 בינואר 1969 במהלך סשנים של Get Back מבלי שחברי הלהקה האחרים נכחו, מכיוון שהסט של טוויקנהאם בו השתמשו פורק עקב העברת הסשנים למטה של אפל.
ב-27 בינואר 1969, לאחר ניסיון מוקדם של הלהקה לשיר את השיר, הכריז לנון: "רק שמעתי שהגירושים של יוקו בדיוק עברו", ולאחר מכן הוא והלהקה פרצו בגרסה מאולתרת של השיר, והחליפו את "I'm free at last" בחלק מהמילים.
השיר והאלתור שלאחריו כלולים באלבום Anthology 3, שיצא בשנת 1996. גרסה זו כוללת גם תפקיד קלידים בגילומו של בילי פרסטון.
פול מקרטני - סולן, קולות רקע, בס
ג'ון לנון - קולות רקע, פסנתר
ג'ורג' האריסון - קולות רקע, גיטרה חשמלית
עם זאת, הספר המלווה את סדרת הקופסאות Abbey Road: Super Deluxe Version משנת 2019 מפרט מערך חלופי:
פול מקרטני - סולן, קולות רקע, פסנתר
ג'ון לנון - קולות רקע, גיטרה
ג'ורג' האריסון - קולות רקע, בס
+מצעדי כל הזמניםארגוןשםמיקוםכאן 88מצעד שירי הביטלס של כאן 8824
גרסת רובין גיב והבי ג'יז
גרסת הכיסוי לשיר של רובין גיב יצאה בשנת 1978 וזכתה להצלחה רבה.
בניו זילנד השיר היה לסינגל ה-40 הנמכר ביותר בשנת 1978. הוא הגיע למקום ה-15 ברשימת בילבורד 200 בארצות הברית, ולמקום ה-22 במצעד בילבורד הוט 100 של אותה שנה.
Oh, Pretty Woman (תרגום חופשי: הו, אישה יפה) הוא שיר מאת רוי אורביסון שפורסם במקור באוגוסט 1964 וזכה להצלחה עולמית.
השיר נשאר שלושה שבועות ברצף במקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני, זאת בעת שלהיטי להקת הביטלס שלטו בעשרת המקומות הראשונים.
השיר דורג במקום ה-222 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון.
כמו כן השיר נכלל ברשימת 500 השירים שעצבו את הרוק אנד רול.
השיר נכתב על ידי אורביסון וביל דס, בהשראת אשתו הראשונה של אורביסון, קלודט פראדי (Claudette Frady).
אורביסון ודס היו בביתו של אורביסון בעת כתיבת השיר, וניסו למצוא השראה על ידי כתיבת כל מה שעלה במוחם.
לאחר שקלודט ציינה בפניהם כי בכוונתה ללכת לעיר לקניות, אורביסון שאל אותה בתגובה אם היא זקוקה לכסף, ודס ציין בתגובה לכך "אישה יפה לא צריכה כסף".
לטענתם של דס ואורביסון עד שקלודט חזרה מהחנות, אורביסון ודס הספיקו לכתוב את כל השיר.
שלושה נגני גיטרה השתתפו בהקלטת השיר המקורי – בילי סנפורד, ג'רי קנדי וויין מוס.
הסינגל, מכר בעשרת הימים הראשונים לאחר צאתו לחנויות, יותר עותקים מכל סינגל עד אותו היום, ומאוחר יותר אף שבר את שיא המכירות של שבעה מיליון תקליטים.
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים59
לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו ג'וני ריברס, אל גרין, קוני פרנסיס, ואן היילן, גרין דיי, ווסטלייף, בון ג'ובי, וברוס ספרינגסטין.
השיר היה שיר הנושא העיקרי בפסקול הסרט "אישה יפה" משנת 1990 בכיכובם של ריצ'רד גיר וג'וליה רוברטס.
על אף שבתחילה השם של הסרט היה אמור להיות שונה, יוצרי הסרט החליטו בסופו של דבר לרכוש את הזכויות לשימוש בשם השיר כשם של הסרט.
כמו כן, השיר נכלל לאורך השנים גם בסרטים שונים, בהם "טיפשים בלי הפסקה", "חלומות צעירים" (Weird Science) ובסדרת הטלוויזיה "פיוצ'רמה".
אבל...) או בקיצור Oh, Jeff (הו, ג'ף) הוא ציור שמן ומגנה (Magna) על קנבס משנת 1964, של אמן הפופ ארט רוי ליכטנשטיין.
כמו בעבודות רבות של ליכטנשטיין, כותרת היצירה באה מתוכן בועת הדיבור שביצירה.
היצירה נחשבת לאחת היצירות המפורסמות ביותר של ליכטנשטיין, לצד וואם!
(Whaam!) ונערה טובעת (Drowning Girl), לעיתים אף נחשבת פסגת יצירתו.
הציור הוא חלק מסדרת יצירות של ליכטנשטיין, שנוצרו בהשראת סצנות מחוברות קומיקס רומנטיות ויצאו בשנים 1961–1965. בציור מאוירת אישה יפה עם עיניים עצובות שמדברת בטלפון עם אהובה.
הוא מתאר משבר רגעי בין זוג אוהבים, ולמעשה דוחס לשורה אחת את העלילה הקלאסית של הקומיקס הרומנטי: גבר ואישה מתאהבים, מתמודדים עם משבר שמסכן את הזוגיות שלהם (ה"אבל") ולבסוף הם חיים באושר ועושר עד עצם היום הזה.
הציור "הו, ג'ף" נוצר בשיא התקופה שבה ליכטנשטיין השתמש בהגדלה וחיתוך, כך ששיער האישה גולש אל מחוץ לגבולות הקנבס.
האיור המקורי היה בגודל 12.1 על 12.1 ס"מ, בגרפיט ועפרונות צבעוניים על נייר.
הציור נמכר תמורת 210 אלף דולר ב-15 במאי 1980 בסותבי'ס, ניו יורק.
באותו הזמן היה הציור חלק מהאוסף של משפחת אברהמס.
ב-1994 דיווח "לוס אנג'לס טיימס" שהציור הוא חלק מהאוסף של סטפן ד.
"Oh What a Circus" (בעברית: "איזה קרקס") הוא שיר שנכתב בשנת 1976 על ידי טים רייס (מילים) ואנדרו לויד ובר (לחן), עבור המחזמר "אוויטה".
השיר הוקלט בביצועו של הזמר האנגלי דייוויד אסקס ושוחרר כסינגל ב-19 באוגוסט 1978, על ידי Mercury Records.
אסקס ביסס את דמותו של צ'ה, אותה גילם במחזמר, על פי דמותו של המהפכן צ'ה גווארה, והשיר מושר מנקודת המבט של צ'ה.
השיר, אותו הפיק ועיבד מייק באט, הוא שיר קצבי, המשווה את חייה של גיבורת המחזמר, המנהיגה הפוליטית הארגנטינאית אווה פרון, עם קרקס, ומתייחס אל פעולותיה הפוליטיות כאל הונאת הציבור.
השיר הוא קוֹנְטְרַפָקְטוּם, ומשתף את המנגינה שלו עם מנגינה של שיר ידוע הרבה יותר - "אל נא תבכי ארגנטינה"- מאותו המופע.
השיר היה הצלחה מסחרית עבור אסקס, שפוטר מחברת התקליטים הקודמת שלו בשל הירידה במכירות האלבומים שלו.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי, ולראשי מצעדי הפזמונים של בלגיה ושל הולנד.
בגרסאות הבאות של המחזמר, השיר בוצע על ידי מספר שחקנים, בהם מנדי פטינקין, ריקי מרטין ומוזיקאי הרוק הסקוטי מארטי פלואו.
בעיבוד הקולנועי של המחזמר משנת 1996, השיר בוצע על ידי אנטוניו בנדרס והזמרת האמריקנית מדונה, וזכה לשבחים על העיבוד החדש, בהשפעת סגנון הפלמנקו.
בהפקות ישראליות של המחזמר בשפה העברית, השיר בוצע על ידי ויקי תבור ורן דנקר.
שם השיר תורגם ל-"איזה קרקס".
השיר "Oh What a Circus" נכתב על ידי אנדרו לויד ובר וטים רייס בזמן שהם פיתחו את המחזמר "אוויטה" בשנת 1976, לקראת עלייתו בברודוויי.
שניהם היו מסוקרנים מאוד מהסיפורים המקיפים את קורות חייו של אווה פרון שהגיעו לאוזניהם, במהלך עריכת התחקיר אודותיה, באמצע שנות ה-70. הצמד בחן שחקנים שונים לשחק את דמות המספר של אוויטה, בהשראת צ'ה גווארה.
בינתיים, הזמר האנגלי דייוויד אסקס סיים את עבודתו על אלבום הקונספט "מלחמת העולמות", והוא התעניין בלהשתלב בהפקות תיאטרון.
אקסא קיבל שיחת טלפון מובר ורייס, ומיד הסכים לבצע את התפקיד.
"אוויטה" כבר החלה לעורר עניין, עם אלבום הקונספט באותו השם, ועם הצלחתה המסחרית של הסינגל "Don't Cry for Me Argentina" בביצועה של הזמרת ג'ולי קובינגטון.
אסקס פגש בבמאי האל פרינס, ושוחח איתו על דמותו של צ'ה, לרבות החזון של ובר ושל רייס בנוגע לדמות.
בשל מוצאו הרומני, היה לאסקס המראה החיצוני הטבעי האידיאלי לגילום דמותו של צ'ה.
אוויטה הייתה להצלחה כבר בערב הפתיחה שלה; דרק ג'ול (סאנדיי טיימס) שיבח את הלחן של ובר, כמו גם האופן בו אסקס גילם את צ'ה כדמות "מהורהרת, מסתורית".
בינתיים, אסקס שחרר גרסת כיסוי לשיר "Stay with Me" של הזמרת לוריין אליסון, שהגיע למקום 45 במצעד הסינגלים הבריטי, ועל כן קולומביה רקורדס ביטלו את החוזה שלהם איתו.
המנהל של אסקס התחיל לחפש עבורו חברת תקליטים חדשה, וחתם עם Phonogram Records, שהציעו לו לשחרר את אחד השירים מ-Evita כסינגל.
הם החליטו לשחרר את "Oh What a Circus", יחד עם שיר נוסף של צ'ה, "High Flying, Adored" בבי-סייד.
השיר שוחרר ב-19 באוגוסט 1978, על ידי חברת התקליטים Mercury Records, תחת חברת-בת של Phonogram Records בבריטניה.
מבחינה מוזיקלית, "Oh What a Circus" הוא קוֹנְטְרַפָקְטוּם, ומשתף את המנגינה שלו עם מנגינה של שיר ידוע הרבה יותר - "אל נא תבכי ארגנטינה"- מאותו המופע, אך יש לו קצב מהיר הרבה יותר, ומילים שונות.
השיר כולל מזמור, מושר על ידי מקהלה בשפה הלטינית, אשר מבוסס על ההמנון הקתולי "Salve Regina".
מילים חלופיות לשיר "אל נא תבכי ארגנטינה" מופיעות כהקדמה לשיר מהמערכה השנייה, בביצוע נערה צעירה המייצגת את אווה פרון בצעירותה.
הגרסה של "Oh What a Circus" שנכללה באלבום הקונספט מבוצעת על ידי קולם וילקינסון.
עם זאת, בגרסה זו לא היה שימוש, מאחר שבמקום זאת, אסקס הקליט גרסה חדשה אשר עובדה והופקה על ידי מייק באט, בהשראת סגנונו המוזיקלי של פיל ספקטור.
וידאו קליפ של השיר צולם בקתדרלת קליפטון שבבריסטול, בו נראה אסקס שר את השיר, בעוד קהל אנשים נע בתוך המבנה, כשהם נושאים נרות.
השיר "Oh What a Circus", העושה שימוש בגרסה קצבית יותר של מנגינת "Don't Cry for Me Argentina", מופיע במחזמר כהקדמה.
השיר מבוצע מיד אחרי "Requiem for Evita", על ידי צ'ה, המהרהר על חייה של אוויטה.
השיר הולחן במפתח של מז'ור עם קצב בינוני של 128 פעימות לדקה.
מילות השיר מתארות את הידיעה על מותה של אווה פרון וההלוויה שלה, כמו גם אמונתו של צ'ה שהאבל עליה איננו במקומה, שכן חייה ונאומיה היו הונאה; הוא אף משווה את חייה לקרקס.
את החלק האמצעי של השיר מבצעת מקהלה.
השיר דן בשאלת קדושתה של אווה, וההתייחסות אליה כאל דמות אלוהית על ידי העם הארגנטינאי, בעוד צ'ה מתגרה בה, בכך שהיא לא הצליחה לעמוד בציפיות הגבוהות שהיו לארגנטינאים ממנה - להיות בת-אלמוות.
השיר כולל חריזה לכל אורכו (למשל: "show/go" או "town/down"); טים רייס הסביר שהדבר נעשה במכוון, כדי להפוך את השיר לסימטרי.
לאחר שחרורו באוגוסט 1978 כסינגל השלישי של אלבום הקונספט Evita, "Oh What a Circus" נכנס למצעד הסינגלים הבריטי היישר במקום ה-36. השיר התקדם וטיפס במהירות במעלה המצעד, ובסופו של דבר הגיע למקום מספר 3, בשבוע השישי של השיר במצעד.
שיר זה הגיע המקום הגבוה ביותר במצעד שאסקס הגיע אליו, מאז יצא הסינגל שלו "Hold Me Close", בשנת 1975, שהגיע למקום הראשון.
השיר הופיע ברשימת 100 הסינגלים של המצעד הבריטי במשך 11 שבועות.
ברחבי אירופה, השיר נכח במצעד של בלגיה במשך 5 שבועות, והגיע למקום 26. בהולנד, השיר הגיע למקומות 18 ו-20 במצעדי Dutch Top 40 ו-Single Top 100 בהתאמה.
למרות שלא שוחרר באוסטרליה, השיר הצליח להיכנס אל המצעד Kent Music Report במשך שבוע אחד, שם דורג במקום 72.
מנדי פטינקין שר את השיר, כאשר גילם את צ'ה בבכורה האמריקאית של ההפקה, כמו גם בהקלטת אלבום שירי המחזמר בביצוע צוות השחקנים המכורי.
הסופר ויליאם א' אוורט כתב בספרו, The A to Z of the Broadway Musical, שהשירה והגילום של צ'ה על ידי פטינקין "התכתבו ברמה הפסיכולוגית עם דמותה של אוויטה (בגילומה של פטי לופון), מאתגרים את פעולותיה ואת מניעיה".
בסרט הקולנוע "אוויטה" משנת 1996, השחקן אנטוניו בנדרס מבצע את השיר, יחד עם הזמרת מדונה.
בסרט, צ'ה נראה מהורהר, יושב בבר שהתרוקן בשל מסע ההלוויה המפואר של אווה פרון, ולאחר מכן הוא מתהלך ברחובות בואנוס איירס, בעוד הקהילה המקומית מתאבלת, עד אשר פורצות מאוחר יותר מהומות ברחוב.
השיר מתחיל עם מנגינת גיטרות ספרדיות, ושירתו של בנדרס בליווי מקהלה.
לקראת סוף השיר, נשמעות מילותיה של אווה (מדונה), בעוד המצלמה חולפת מעל ארון הקבורה שלה.
הקצב והמפעם של השיר משתנים באמצע, בו נשמע פסנתר וניכרת השפעת מוזיקת רק, כשבנדרס שר את השירה: "She didn't say much, but she said it loud".
קולות המקהלה שבים לקראת סוף השיר, אחרי מעבר אינסטרומנטלי, הכולל שימוש בגונג וטימפני.
מדונה שרה את השורות האחרונות של השיר - "Share my glory, so share my coffin".
הסופר גיי' רנדי טרבורלי התייחס אל ביצועה של מדונה בספרו, Madonna: An Intimate Biography, ותיאר את קולה כ-"גמיש וחזק".
הסופרת לוסי או'בריאן הייתה שותפה להשקפה זו, כפי שציינה בספרה "Madonna: Like an Icon" - "המתיקות והעוצמתיות של קולה של מדונה יוצאים כפי שמעולם לא יצאו לפני כן בשירים אלה".
כמו כן, השיר זכה לביקורת חיובית בבילבורד מאת העיתונאי פול ורנה, שציין ששיר זה, "בטעם פלמנקו", הוא אחד מגולות הכותרת של הפסקול.
בשנת 2006 עלתה לראשונה הפקה מחודשת של אוויטה בווסט אנד של לונדון, עם מאט ראוול, אשר ביצע את השיר "Oh What a Circus" בדמותו של צ'ה.
מייקל בילינגטון (The Guardian) החווה ביקורת שלילית על ההפקה הזו, וכתב כי "בהיעדר כל רעיון מגובש, המופע חלף על רצף של שיריו של אנדרו לויד ובר - 'Another Suitcase in Another Hall', ..., 'Oh What a Circus', 'High Flying, Adored', וכל השאר.
בהעלאה מחודשת של המחזמר בברודוויי בשנת 2012, הזמר הלטיני ריקי מרטין הוחתם לבצע את התפקיד של צ'ה.
הדמות השתנתה, ובמקום לגלם את הדמות כצ'ה גווארה, כפי שנעשה בהפקה המקורית של המחזמר, מרטין גילם אותה כאדם פשוט ממעמד הפועלים, שמספר על האירועים.
לדבריו של ג'ו דזיאמיאנוויץ' (Daily News), הופעתו של מרטין כצ'ה העניקה להופעה "מגע גדול של אבק כוכבים ...
הוא גם מבצע ביצועים מושכים בתפקידו של צ'ה", הוסיף.
ג'יימס הברט (San Diego Union-Tribune) החמיא למרטין בכך שנתן את הטון "מיד, בפתיחה עם השיר 'Oh What a Circus', בהצגתו המשועשעת, בחיוך הציני של צ'ה".
בשנת 2014 המחזמר הועלה מחדש בוסט אנד בפעם השנייה, כאשר את התפקיד של צ'ה גילם מרטי פלו מלהקת הרוק הסקוטית Wet Wet Wet.
נטלי באניארד (Bristol Post) החמיאה על הבחירה בפלו לתפקיד צ'ה, וציינה כי "אף פעם לא הייתה השראה רבה יותר מאשר בליהוק של פלו לתפקיד צ'ה גווארה באוויטה".
באניארד אף ציינה כי "אין שמץ של המבטא הסקוטי של מארטי, כשהוא מבצע בצורה מרשימה את 'Oh What a Circus' ואת 'The Lady's Got Potential'.
טים רייס – מחבר (מילים)
אנדרו לויד ובר – מחבר (לחן)
מייק באט – מפיק, מעבד מוזיקלי
טוני ברידג' – מאסטרינג באולפני Pye Records
רשימת הקרדיטים - מתוך הערות המצורפות לסינגל.
OK Go היא להקה אמריקאית במקור משיקגו, אילנוי.
הלהקה זכתה לפרסום בינלאומי בעיקר בזכות הקליפים המורכבים לשיריהם, הכוללים לרוב צילום בטייק אחד.
חברי הלהקה הם דמיין קולש (סולן, גיטרה מלווה), טים נורדווינד (בס, קולות רקע), דן קונופקה (תופים) ואנדי רוס (גיטרה, קלידים וקולות רקע).
רוס הצטרף ב-2005 כדי להחליף את אנדי דנקן.
ההרכב המקורי של OK Go התחיל פעילותו ב-1998 ושחרר שני אלבומים לפני עזיבתו של דנקן.
הקליפ של הלהקה לשיר Here it goes again שזכה לכינוי "ריקוד ההליכונים", זכה בפרס גראמי עבור הקליפ הטוב ביותר ב-2007.
הזמר של הלהקה, דמיין קולש, פגש את הבסיסט, טים נורדווינד, במחנה אומנות כשהם היו בני 11. קולש התעניין בעיקר בעיצוב גרפי ואילו נורדווינד התעניין במוזיקה.
שמה של הלהקה הגיע ממורה לאומנות שהיה להם במחנה שנהג לומר לתלמידיו "אוקיי.
התחילו") לפני שהכיתה הורשתה להתחיל לצייר.
השניים שמרו על קשר אחרי המחנה, והחליפו המלצות מוזיקליות, שהשפיעו על שניהם ועל הצליל העתידי של הלהקה.
בתיכון, הם פגשו את הגיטריסט של הלהקה אנדי דנקן.
נורדווינד ודאנקן עבור לשיקגו ללימודים בקולג' ושם הקימו את הלהקה "Stanley's Joyful Noise" יחד עם המתופף דן קונופקה.
השם של ההרכב הוחלף ל-OK GO ב-1998 עם המעבר של קולש לשיקגו כדי להצטרף ללהקה.
הלהקה החלה להופיע ולהתארח בתוכניות רדיו שונות כדי לקדם את המוזיקה שלהם.
בתקופה זו הם הוציאו שני מיני-אלבומים בשם: Brown EP (2000) ו-Pink EP(2001) שהוקלטו יחדיו בפברואר 2000, כדי שיוכלו לשמש להם כהקלטת דמו.
למוזיקה של הלהקה היה צליל יותר אלקטרוני, כפי שאמר קולש לעיתונאי מהשיקגו רידר ההקלטות לא השיגו ללהקה חוזה מול חברת תקליטים, אבל הם השיגו את תשומת לבו של האמרגן פרנק ריילי, שהציע להם הופעות משותפות עם הלהקה They Might Be Giants, מה שאכן קרה בהופעות רבות של הלהקות באותה תקופה.
הלהקה חתמה חוזה עם Capitol Records באפריל 2004, למרות שהיו להם כמה הצעות מחברות אחרות.
חברי הלהקה שיערו, שמאחר שהם הלהקה הראשונה שהנשיא החדש של קפיטול, אנדי סלייטר, מחתים בחברה - שהם יקבלו יותר תשומת לב ותמיכה.
הלהקה הוציאה לאור את תקליט הבכורה שלהם OK Go ב-17 בספטמבר 2002. האלבום הוקלט באולפני קפיטול בלוס אנג'לס.
למרות שהתוכנית המקורית שלהם הייתה להוסיף שיפורים קטנים לקלטות הדמו שלהם, בסופו של דבר הלהקה הקליטה את כל החומרים מחדש והוסיפה חמישה שירים נוספים, לרבות הסינגל הראשון מהאלבום "Get Over It".
כדי לקדם את האלבום, הלהקה הופיעה בסיבוב הופעות עם מספר להקות קטנות כגון: the Vines, Phantom Planet, Mew וכיוצא בזה, בפסטיבלים שונים.
בארצות הברית, האלבום הגיע למקום הראשון בטבלת הבילבורד היטסיקרס, ובמקום ה-107 בבילבורד 200. באנגליה, הסינגל הראשון "Get Over It" הגיע למקום ה-27 במצעד הסינגלים של אנגליה.
ב-16 במרץ 2003 הלהקה הופיעה בתוכנית Top of the Pops וניגנה את השיר.
באותו שבוע, הקליפ לשיר "Get Over It" זכה לתואר "קליפ השבוע" של מגזין Q.
האלבום השני של הלהקה, Oh No, הוקלט במלמו, שוודיה בסתיו 2004. המפיק היה תור ג'ונסון (שהפיק בין היתר את הקרדיגנס ופריץ פרדיננד.
זמן קצר לאחר, בפברואר 2005, הגיטריסט אנדי דנקן עזב את הלהקה עקב חילוקי דעות יצירתיים עם חברי הלהקה, לחץ כבד מחברת התקליטים ולו"ז הופעות אינטנסיבי.
דנקן הוחלף על ידי אנדי רוס, שקיבל את התפקיד מבין 34 גיטריסטים שנבחנו ונשאלו בתום האודישן "האם תהיה מוכן להשתתף בקטע ריקוד על הבמה?".
רוס הציג את עצמו למעריצי הלהקה בבלוג ייעודי שכתב, שמתאר את חוויותיו הראשונות עם הלהקה בהופעות חיות וסיפק עדכונים על הלהקה באופן כללי למעריציה.
האלבום שוחרר באוגוסט 2005. Oh No התחיל לצבור פופולריות עם הסינגל הראשון שיצא ממנו A Million Ways.
הקליפ לשיר מציג את הלהקה בחצר של בית מבצעים ריקוד מורכב, שהכוריאגרפיה שלו נעשתה על ידי אחותו של דמיין קולש, טריש סי.
הקליפ הפך במהירות לפופולרי, וקיבל 9 מיליון הורדות.
כדי לקדם את האלבום, הלהקה הופיעה הרבה בהופעות משותפות עם להקות אחרות, ביצעה הופעות אורח בתוכניות רדיו והופיעה בפסטיבלים שונים בארצות הברית, סקוטלנד, ספרד, טאיוואן, יפן וצפון קוריאה.
ביוני 2006, הלהקה פרסמה את הקליפ לסינגל החמישי שלהם מהאלבום "Here it Goes Again", שהפך ללהיט ויראלי ביוטיוב וצבר למעלה מ-50 מיליון צפיות.
הקליפ מראה את חברי הלהקה רוקדים באופן מתואם, ריקוד מורכב תוך כדי שהם עוברים והולכים על 8 הליכונים המוצבים אחד לפני השני.
ב-2007, אחרי ביקור בניו אורלינס, הלהקה הקליטה מיני-אלבום עם להקה מקומית מניו אורלינס בשם Bonerama, כדי לגייס כסף למוזיקאים שנעקרו מבתיהם בעקבות הנזקים של הוריקן קטרינה.
האלבום יצא בפברואר 2008 תחת השם "Your'e Not Alone".
הכותרת נלקחה משירו הידוע של דייוויד בואי "Rock 'n' Roll Suicide" שגרסת כיסוי שלו מופיעה באלבום עצמו, יחד עם גרסת כיסוי לשיר של בוב דילן "I Shall Be Released" ועוד שלושה שירים אחרים של הלהקה מאלבומם הקודם "Oh No".
האלבום, שנמכר בלעדית רק בITunes, גייס למעלה מ-40,000 דולר, שסייעו למוזיקאי מקומי לרכוש בית לעצמו.
באוקטובר 2008, הלהקה הודיעה שהם סיימו לכתוב שירים חדשים לאלבומם השלישי, ושהם נכנסים לאולפן ההקלטה בניו-יורק יחד עם המפיק דייב פרידמן.
שמו של האלבום מגיע מספרו הפסאודו מדעי של אוגוסטוס פליסנטון מ-1876 ששמו " The Influence of the Blue Ray of the Sunlight and of the Blue Colour of the Sky" (בתרגום חופשי:"ההשפעה של הקרן הכחולה של אור השמש ושל הצבע הכחול של השמיים").
חברי הלהקה הצהירו שהאלבום ושיריו הרבה יותר קליטים ומוכווני ריקודים משיריהם בעבר.
במאי 2009 הלהקה שחררה שיר ראשון להאזנה בסטרימינג בשם "Skyscrapers".
הסינגל הראשון שהם הוציאו היה השיר "WTF" שיצא בנובמבר.
האלבום עצמו " Of the Blue Colour of the Sky " יצא בינואר 2010. שני הקליפים הראשונים שהלהקה הוציאה לשירי האלבום היו זמינים לצפייה אך ורק ביוטיוב, ולא ניתן היה להעתיק את הקישור של הקליפ ולפרסם אותו בבלוגים או ברשתות חברתיות.
לאחר תלונות ממעריצי הלהקה לעניין זה, פרסם דמיין קולוש מכתב פתוח בבלוג של הלהקה ולאחר מכן בניו יורק טיימס, בו הוא מסביר את הרציונל של חברת התקליטים, שטענה שהיא מקבלת תמלוגים מיוטיוב, רק עבור צפיות באתר עצמו.
קולוש ביקר את הרציונל, ואף פרסם לינק שניתן להעתיק, ולהוריד בבלוג הלהקה.
עקב המחלוקת, במרץ 2010 הלהקה החליטה לסיים את ההתקשרות עם חברת EMI, והקימה לייבל עצמאי בשם "Paracadute".
הלהקה הצליחה להשיג את זכויות ההפצה על האלבום השלישי בכללותו, אולם הזכויות לשני האלבומים הקודמים שלה נשארו ב-EMI.
דמיין קולוש הצהיר לגבי מהלך זה ש.
הלהקה הקליטה שתי גרסאות קליפ לשיר "This Too Shall Pass".
הגרסה הראשונה תיארה את הלהקה הולכת בסגנון של תזמורת במצעד, אליה מצטרפים משתתפים שונים.
לאחר הפרידה מ-EMI השלימה הלהקה את הקליפ המוכר יותר של השיר, אשר כולל צילום סט מורכב שאירועים רבים מתרחשים בו במהלך צילום אחד רציף.
האלבום הראשון שהלהקה הוציאה במסגרת הלייבל החדש יצא ביוני 2011. האלבום נקרא "180/365", והוא כולל גרסאות חיות לשירי הלהקה.
שמו של האלבום מתייחס למספר ההופעות שהלהקה ביצעה באותה שנה.
בדצמבר 2012 Ok Go הוציאו אוסף של שירים נדירים שפורסמו בעבר כצד ב' של סינגלים או לא פורסמו כלל בשם "Twelve Days of OK Go".
האוסף פורסם בחינם באתר של הלהקה וכלל גרסאות כיסוי לשירים של הביטלס, הקינקס, אדם אנט והפיקסיז.
בעקבות האוסף הזה, הכריזה הלהקה בינואר 2013, על הוצאה של אוסף ארוך יותר בשם "Twelve Months of OK Go".
באפריל, הלהקה הודיעה באמצעות ערוץ היוטיוב שלהם, שהם מתחילים את הקלטות אלבומם הרביעי "Hungry Ghosts", שיהיה צפוי לצאת באוקטובר 2014.
הסינגל הראשון מהאלבום, "The Writing's on the Wall" יצא ביוני 2014, יחד עם קליפ מורכב של צילום אחד רציף אשר זכה למיליון צפיות ביום הראשון לשחרורו.
הלהקה הוציאה עוד 3 סינגלים מהאלבום יחד עם קליפים מורכבים שזכו להצלחה מרובה ביוטיוב.
הלהקה זכתה למידה לא מבוטלת של פרסום, בזכות הקליפים היצירתיים והמושקעים שלה שזכו לתשומת לב רבה באתרי שיתוף סרטים דוגמת יוטיוב.
רבים מהקליפים של הלהקה הפכו לויראלים, דוגמת הקליפ לשירם Here it goes again, בו נראים חברי הלהקה מבצעים ריקוד מורכב על גבי מסילות כושר זכה למעל 50 מיליון צפיות בארבע השנים הראשונות להופעתו באתר יוטיוב.
אחד מכתבי התרבות של מגזין סלון, מאט זולר זייץ, טען שהקליפים אשר מבוצעים פעמים רבות בלונג שוט, גורמים לצופים תחושה של פליאה והתמקדות באנושיות של המבצעים, בניגוד לקליפים מהונדסים ומבוימים עתירי אפקטים וסצנות.
דיימן קולש - סולן, גיטרה, קלידים (1998-הווה)
טים נורדווינד - בס, קלידים, קולות רקע (1998-הווה)
דן קונופקה - תופים, כלי הקשה (1998-הווה)
אנדי רוס - גיטרה, קלידים, פסנתר, קולות רקע (1998-הווה)
"Ojos Así" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבומה הרביעי, ?Dónde Están los Ladrones.
השיר יצא לאור ב-23 ביולי 1999, כסינגל החמישי מתוך האלבום.
במצעדים העיקריים הגיע השיר למקום ה-22 במצעד השירים הלטיניים, וה-9 במצעד שירי הפופ הלטיניים.
בנוסף, הצליח השיר להיכנס למצעדים נוספים רבים אחרים.
את השיר כתבו שאקירה, פבלו פלורס וחבייר גרזה, והוא הופק על ידי אמיליו אסטפן.
השיר הוא בין שיריה הבודדים של שאקירה שאותו לא הפיקה.
השיר מורכב מכמה סגנונות כאשר הבולטים ביותר מביניהם הם הסגנון; הים תיכוני, הלטיני והערבי.
השיר זכה לתשומת לב רבה כיוון שלקראת סוף השיר שרה הזמרת כמה שורות בשפה הערבית.
לשיר יצאה גרסה בשפה האנגלית הנקראת: "Eyes Like Yours".
גרסה זו התווספה לאלבומה החמישי Laundry Service, במהדורה מיוחדת שאיגדה את כל שיריה של שאקירה.
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר מציג את שאקירה כששיערה צבוע בצבע אדום-כתום, דבר אשר הפתיע את מבקריה.
לאחר מכן עולה שאקירה אל הבמה ומתחילה לשיר את השיר, בעוד שהקהל מוחא לה כפיים.
בין לבין ניתן לראותה במסך כחול כשעל ראשה ניתן לראות נזר זהוב, בזמן שהיא לבושה בשרוואל בצבע טורקיז, ובשיערה קלועות מספר צמות ארוכות שמגיעות עד לברכיה.
הקליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של שאקירה בשנת 2011, 12 שנים מצאתו המקורית.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-100 מיליון צפיות.
בנוסף, לשיר הועלתה הופעה שהפכה לוויראלית גם כן, ונכון לאותו התאריך, מונה הצפיות שלה עולה על למעלה מ-55 מיליון צפיות.
בעקבות הצלחתו של הקליפ הוא קיבל שתי מועמדויות בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV בשנת 2000, וזכה באחת מהן.
בנוסף, הועמד הקליפ בקטגוריית - "ביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר - אישה", בטקס פרסי גראמי הלטיני באותה שנה, אך לא הצליח לזכות.
השיר זכה להצלחה עולמית במצעדים, והצליח בעיקר באמריקה הלטינית, כמו קודמיו.
"Oh Father" (בעברית: "הוֹ אַבָּא") הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, Like a Prayer.
השיר יצא לאור ב-24 באוקטובר 1989, כסינגל הרביעי מתוך האלבום על ידי חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס.
השיר הגיע למקום העשרים במצעד הבילבורד הוט 100.
השיר לא יצא ברוב מדינות אירופה עד דצמבר 1995, כאשר יצא לאור אלבום האוסף שלה Something to Remember.
השיר אף יצא כסינגל השני מתוך אלבום האוסף.
בנוסף לכך, השיר נכתב על יחסיה הקשים של מדונה עם אביה לאחר מות אימה, בתקופה בה הקליטה מדונה את האלבום מצבה הנפשי היה רעוע בשל בעיות בחייה האישיים מה שבא לידיי ביטוי בכתיבה של שיר זה.
מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר מסוג בארוק פופ.
העבודה על השיר נעשתה באולפן הקלטות בניו יורק.
במהלך העבודה על השיר פטריק לאונרד אשר הפיק את השיר אקורדים שונים ואת קווי המתאר של המנגינה עליה התבססה לשיר ובהשראת זה מדונה כתבה את השיר.
בשירה מדונה השתמשה בגוונים שונים של קולה וכתוספת נעשה שימוש גם בפסנתר, כינור ותוף.
השיר זכה לשבחים ולביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, אך זכה להצלחה מסחרית פחותה בניגוד לרוב שיריה של הזמרת.
במדינות בהם יצא לאור לא הצליח השיר להגיע אל העשיריות הפותחת במצעדים, למעט המצעדים שבפינלנד ואיטליה שם הגיע למקום השישי.
בארצות הברית השיר גם זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-20 ונהיה לשיר הרביעי מהאלבום שמצליח לעשות זאת.
הקליפ לשיר הציג את הניסיון של מדונה לחבק ולקבל את מות אימה.
הקליפ לשיר צולם בשחור לבן בבימויו של דייוויד פינצ'ר.
בקליפ נראית ילדה קטנה שהתייתמה מאימה משחקת בשלג.
לאחר מכן שהילדה חוזרת הביתה היא נאלצת לחזור לאביה שמכה ומתעלל בה.
לאורך כל הקליפ מדונה, בדמותה של היום עוקבת אחר הילדה.
מבקרים תיארו את הקליפ כאוטוביוגרפי.
מגזין רולינג סטון הכניס את השיר לרשימת 100 הקליפים הטובים ביותר בכל הזמנים.
חוקרים זיהו כי אישיותה של מדונה בשיר מתפצלת ל-2 חלקים: לילדה ולמבוגר.
בקליפ גם ישנה סצנה של גופתה של אימה של מדונה שפיה קשור בחוטים, שאחד המבקרים כינה אותו כ"המראה המטריד ביותר שנראה וידאו קליפים".
מדונה טענה כי סצנה זו מושפעת מזיכרון שלה מההלוויה של אימה.
מדונה ביצעה את השיר רק בסיבוב ההופעות "Blond Ambition World Tour" שם הופיעה כאישה שמנסה להתקרב לדת.
"Oh Daddy" (בעברית: "אוי, אבא") הוא סינגל שהוקלט על ידי זמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה.
השיר יצא לאור ב-26 באפריל 2019, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק לטין ופינה רקורדס, כסינגל מתוך אלבום הבכורה שלה, IlumiNATTI.
יציאתו של "Oh Daddy" אירעה בסמוך ליציאתו של "Obsesión", כאשר לשניהם צולמו וידאו קליפים.
השיר הגיע למקום ה-36 בארגנטינה הוט 100, וה-20 במצעד שירי הפופ הלטיניים.
השיר נכתב על ידי נאטי נטשה, גבי מיוזיק, רפאל פינה, ריצ'י ואלנס ולינקולן קסטנידה.
כמו כן, לשיר יצאה גרסה בשפה הספרדית, וגרסה באותה השפה, המשלבת בתוכה גם את השפה האנגלית.
שתי הגרסאות נכללו באלבום הבכורה של נטשה, IlumiNATTI, שיצא לאור ב-15 בפברואר 2019.
בבילבורד ציינו ש"הקליפ של השיר מציג אישה מבוגרת [נטשה] אשר מספרת על האהבה הנכזבת הראשונה שלה".
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של נאטי נטשה ב-25 באפריל 2019. בתחילת הקליפ, ניתן לראות ילדה, ניגשת אל סבתא שלה.
בהמשך, השתיים פותחות אלבום תמונות, וסבתה מספרת לה על מישהו שאהבה פעם.
בכל חלק מהאלבום, היא מספרת לה על סיפור אחר שהיא חוותה כשהייתה צעירה.
נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-325 מיליון צפיות.
מקוםתאריםמכירותארצות הברית (RIAA)זהב (לטיני)30,000מקסיקו (AMPROFON)זהב30,000פרו (IFPI Peru)פלטינה 4× (לטיני)24,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם26 באפריל 2019הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתסוני לטין • פינה
(בעברית: הו סנטה!) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, מתוך אלבום חג המולד השני שלה, Merry Christmas II You.
השיר יצא כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום ב-1 באוקטובר 2010. בשנת 2020, הוציאה מריה קארי גרסה מחודשת שלו, בו מתארחות אריאנה גרנדה וג'ניפר הדסון.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים העכשוויים.
השיר נכתב, הופק והולחן על ידי מריה קארי, ג'רמיין דופרי ובריאן מיכאל קוקס.
השיר הוא שיר בסגנון הרית'ם אנד בלוז, המשלב בתוכו גם את סגנון מוזיקת חג המולד ודאנס-פופ.
הקליפ של השיר הופץ ב-9 בנובמבר 2010. השיר זכה להצלחה ונכלל במצעדי סוף השנה של בילבורד.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-22 מיליון השמעות.
במהלך ההופעה של קארי במדיסון סקוור גארדן ב-9 בדצמבר 2023, כחלק מ-"Merry Christmas One & All!
Tour", הצטרפו לבמה אריאנה גרנדה וג'ניפר הדסון לביצוע חי לשיר.
הווידאו קליפ של "" בוים על ידי איתן לדר, וצולם בלוס אנג'לס ב-6 באוקטובר 2010. באינטרנט הופיעו דיווחים כי בעלה של קארי באותה העת, ניק קאנון, ביים את הקליפ, אולם קנון הפריך את השמועות בטוויטר והצהיר: "אני לא ביימתי את הווידאו קליפ של השיר הזה".
הקליפ שודר בשידור חי ב-Access Hollywood ב-2 בנובמבר 2010.
נכון לינואר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-18 מיליון צפיות.
בשנת 2020, הודיעה מריה קארי כי גרסה מחודשת של השיר תצא בדצמבר באותה השנה.
מאוחר יותר, נחשף כי השיר יפורסם ב-4 בדצמבר 2020, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט.
בסמוך אליו, הוציאה קארי גם את הפסקול, .
השיר יצא כשיר הנושא של ספיישל חג המולד של קארי, Mariah Carey's Magical Christmas Special.
מריה קארי דיברה במקור על ספיישל חג המולד, Mariah Carey's Magical Christmas Special, ברשתות החברתיות ופרסמה תמונה בה ניתן היה לראות שלושה כיסאות, עליהם היה כתוב שמה של קארי בנוסף לשני שמות נוספים, שמאוחר יותר התגלו כשמותיהן של הזמרות-יוצרות האמריקאיות אריאנה גרנדה וג'ניפר הדסון.
הספיישל תואר ככזה שמציג בתוכו ריקודים דינמיים ונושאים הקשורים לחג המולד.
בסמוך לכך, הוכרז כי השיר הזה יופץ ויהיה שיר הנושא של הספיישל.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מריה קארי בשידור חי ב-4 בדצמבר 2020. בתחילת הקליפ, ניתן לראות כמה שדוני חג המולד, שמציגים את ג'ניפר הדסון.
בהמשך, מופיעה אריאנה גרנדה ולאחר מכן ניתן לראות את מריה קארי.
כמה שניות לאחר מכן, ניתן לראות את השלוש על במה, כשהן שרות את השיר יחד.