tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
רכס האלפים הגיריים הצפוני – עובר בעיקר באוסטריה, אך גם בדרום בוואריה.
הפסגות הגבוהות ביותר מגיעות עד כ-3,000 מטר.
האלפים המרכז-מזרחיים – משתרעים באוסטריה ובשווייץ.
נישאים עד לגובה של 4,000 מטר.
רכס האלפים הגיריים הדרומי – עובר בדרום אוסטריה, וכן בצפון איטליה ובסלובניה.
האלפים המערביים משתרעים בשטח איטליה, צרפת ושווייץ.
ההרים בחלק זה של הרכס גבוהים יותר (בממוצע) מהאלפים המזרחיים, אולם הרכס עצמו קצר ומעוקל יותר.
הפסגה הגבוהה ביותר באלפים המערביים היא המון בלאן (ההר הגבוה ביותר באלפים בכלל), המתנשא לגובה 4,810 מטר מעל פני הים.
האלפים המערביים נחלקים לשנים עשר חלקים לפי השיטה הגאוגרפית:
הרי היורה נחשבים חלק מהאלפים רק מבחינה גאולוגית, אך לא מבחינה גאוגרפית.
במרומי האלפים ישנו שלג עד, והרוחות העזות הנושבות בו לעיתים תכופות גורמות לעיתים לשלג להצטבר בערימות גדולות, המתגלגלות בסופו של דבר במדרונות וגורמות למפולות שלגים מסיביות.
השלג שמדרדר אל הבקעות הגבוהות שבין ההרים מצטבר בשכבות; הלחץ העצום שנוצר על השכבות התחתונות יוצר קרחונים; הללו מחליקים אט אט במורדות ההר, ונמסים למים בהגיעם לגבהים נמוכים יותר.
סימפטום לשינויי האקלים וההתחממות העולמית הוא המסת קרחונים במידה גבוהה שלא נראתה עד שנים אלה של תחילת המאה ה-21.
הפסגות הגבוהות באלפים מתנשאות אל מעל ל-4,000 מטר מעל פני הים.
הפסגה הגבוהה ביותר היא המון בלאן.
הפסגות הגבוהות ביותר שוכנות באלפים המערביים.
להלן רשימת עשר הפסגות הגבוהות באלפים וגובהן במטרים מעל פני הים:
האלפים מהווים מקור לנהרות רבים, מהחשובים שבנהרות אירופה.
הנהרות נוצרים לאחר שהקרחונים שגולשים מטה מן ההרים נמסים בהגיעם למקומות נמוכים.
היות שהטמפרטורה במקומות האלה גבוהה יותר, הופכים הקרחונים לפלגי מים קטנים שבמהלך זרימתם מתחברים והופכים לנהר.
הנהרות החשובים ביותר הנכללים בקטגוריה הזו הם הרון, הפו, הדנובה והריין.
מכיוון שהנהרות הללו עשירים מאוד במים וזרימתם חזקה, הם משמשים גם להפקת חשמל.
האלפים משופעים באגמים רבים, אשר שמם ידוע בכל העולם.
האגמים נוצרו לאחר עידן הקרח, כשכל הקרחונים הגדולים שכיסו את הקרקע נמסו, והשאירו אחריהם סלעים שהפריעו את זרימת המים וגרמו להיקוותם לתוך העמקים, שהפכו לאגמים.
האגמים מפורסמים מאוד בשל יופיים, והם מושכים תיירים רבים מדי שנה מכל רחבי העולם.
בין האגמים הללו ניתן למנות את אגם ציריך, אגם ז'נבה, ימת ארבעת הקנטונים ואגם לוגאנו.
באלפים ישנם מספר מעברים, שהם למעשה אזורים נמוכים יחסית לסביבתם, המשמשים מקומות לחציית האלפים, שכיום עוברים בהם כבישים ורכבות.
המעברים שימשו את בני האדם כבר בימי קדם, לצורכי מסחר, מלחמה וצליינות.
באותם ימים ההרים היו בלתי ניתנים לחצייה בעונת החורף, אך כיום הודות לפינוי השלגים התגברו על בעיה זו.
החשובים במעברים הם מעבר סן ברנאר הגדול, מעבר ברנר, מעבר סנקט גוטהרד, מעבר סימפלון ומעבר מון סני.
את האלפים ניתן לחצות כיום גם על ידי מנהרות תת-קרקעיות שיש בו, שהחשובות בהן הן מנהרת סימפלון בין שווייץ לאיטליה, מנהרת מון סני בין צרפת לאיטליה ומנהרת בסיס הגוטהארד בשווייץ.
קו פרשת המים של האלפים נמתח מהים התיכון ממערב, לרכס וינרוואלד ("יער וינה") במזרח, ועובר דרך הפסגות המפורסמות והגבוהות ביותר באלפים.
הקו עולה מן הים התיכון בדרום-מזרח צרפת, וברכס ההרים כול דה טנדה הוא זז מעט מערבה וממשיך צפונה.
לאחר קילומטרים אחדים הוא עולה לכיוון צפון-מזרח, ולאחר מכן, על גבול שווייץ, יורד לכיוון דרום-מזרח ומסתיים ברכס יער וינה הסמוך לעיר וינה.
הרי האלפים מהווים מוקד תיירות עולמי, המושך אליו תיירים רבים מדי שנה.
גורמי המשיכה העיקריים הם הנוף, פעילות סקי בחורף וטיולים בקיץ.
הנוף האלפיני מתאפיין באגמים רבים, כפרים קטנים בין ההרים ופסגות מושלגות.
בזכות מיקומם במרכז אירופה, הרי האלפים הם מוקד משיכה לחובבי סקי רבים והוקמו בהם אתרי סקי רבים מאוד, בעיקר באוסטריה, בשווייץ ובצרפת.
הידועים מביניהם כוללים את אתרי הסקי והכפרים סן אנטון (אוסטריה), צרמט (שווייץ), אישגיל (אוסטריה), סנט.
מוריץ (שווייץ), שאמוני-מון-בלאן (צרפת), ואל טורנס (אתר הסקי הגבוה באירופה שבצרפת) וסלה רונדה (איטליה).
בכל שנה מתקיים באזור פסטיבל Almabtrieb.
הרי האנדים (בספרדית: Cordillera de los Andes, בקצ'ואה: Antis) הם רכס ההרים היבשתיים הארוך בעולם.
הרכס משתרע לאורך 8,000 קילומטרים של חופה המערבי של אמריקה הדרומית.
מקור השם הוא בשפת הקצ'ואה ופירושו "פסגה גבוהה".
במהלך ההיסטוריה התפתחו במרומי האנדים אימפריות אינדיאניות מפותחות, אשר שגשגו והצליחו בזכות השפע הגאולוגי והביולוגי באזור, שפע שעדיין מהווה לב הכלכלה במדינות האנדים.
הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא זו של הר אקונקגווה, המתנשא לגובה של 6,964 מטרים.
האנדים מתמשכים מוונצואלה דרך כל החוף המערבי של אמריקה הדרומית עד לפסגות של טורס דל פיינה (Torres del Paine) שבדרום צ'ילה (בחלק הצ'ילאני של פטגוניה).
רוחב הרכס המרבי הוא 500 קילומטרים וגובהו הממוצע כ-4,000 מטרים.
הוא מורכב משני חלקים עיקריים: הרכס המזרחי והרכס המערבי.
שני הרכסים משתרעים במקביל לכל אורך אמריקה הדרומית, וביניהם יש שקע עמוק.
מלבד שני הרכסים העיקריים ישנן שלוחות של תת-רכסים.
הגדול שביניהם הוא רכס החוף (שאינו משתייך לאנדים מבחינה גאולוגית) המתחיל בדרום צ'ילה ונגמר בדרום פרו.
בין רכס החוף לאנדים נמצא העמק המרכזי של צ'ילה.
במספר קטעים רכס החוף עובר דרך הים ומופיע בצורת איים.
ככל שרכס החוף מתמשך צפונה גדלים הרווחים בין ההרים המרכיבים אותו, ובסופו הוא מופיע בצורת גבעות מבודדות.
ההר הגבוה ביותר באנדים הוא הר האקונקגווה שבארגנטינה, המתנשא לגובה של 6,964 מטרים.
זהו ההר הגבוה בעולם מחוץ לאסיה.
הפסגות המושלגות של האנדים מהוות מקור לרוב הנהרות באמריקה הדרומית.