tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כדי לאפשר קיום תחרויות לחימה בלא שהדבר יגרור פציעות מוגזמות ואסונות, פיתחו התאחדויות קראטה ארציות שונות, רשימה של מעשים האסורים במהלך התחרות.
הכאה בנקודות מסוכנות ורגישות מדי בגוף היריב.
כמו כן נעשה לעיתים שימוש בשיטות של "איסור מגע", או "מגע חלקי", שבהן התוקף עוצר את המכה סנטימטר לפני הפגיעה, או מחליש מאוד את העוצמה ברגע האחרון.
השופט (או המאמן) מחליט אם המכה הייתה אפקטיבית לולא העצירה המכוונת, ומנקד את ביצועו של הלוחם בתחרות בהתאם.
בתחרויות קראטה מסורתי הכול מבוסס על תפיסת טוֹדוֹמֵה (טכניקה אחת מסיימת המספיקה לנטרל יריב תוקפני) ובהתאם מקצי קרבות קומיטה הם של נקודה אחת מלאה (איפון) המוענקת על ביצוע טכניקה מושלמת, בתזמון ומרחק נכונים, עם מיקוד מלא (קימֵה) ברגע הסיום ומוכנות מנטלית-פיזית להמשך.
לטכניקות יעילות אך חסרות באחד הפרמטרים הנ"ל ניתן להעניק חצי נקודה (ואזארי) כך שהענקת שני ואזארי נחשבת איפון וניצחון בקרב.
עצם ההגעה עם איבר חיצוני (יד או רגל) אל היריב אינה מזכה בניקוד בהיעדר הקריטריונים הנ"ל.
הפילוסופיה העומדת מאחורי מתכונת זו היא שעל קרב להסתיים במכה בודדת וניצחת אחת (איפון).
רעיון זה מבוסס על הפתגם האוקינאווי: Ichigeki Hissatsu (מכה בודדת – מוות ודאי).
שיטת הניקוד המקובלת ברבות מתחרויות הקראטה המודרני היא של צבירת נקודות לפי:
יוקו – נקודה אחת – מקבלים על כל מכה לפנים (מכה בגובה ג'ודאן) או לגוף.
ואזארי – שתי נקודות – מקבלים על כל בעיטה לגב או לבטן.
איפון – שלוש נקודות – מקבלים על בעיטה לראש או הפלה של היריב והצגת מצב של אגרוף בלא פגיעה.
המנצח הוא מי שהשיג יתרון של 8 נקודות, או בתום שתי הדקות של הקרב מי שיש לו את מספר הנקודות הכי גבוה.
הדוג'ו-קון הוא תקנון הדוג'ו – הכללים לפיהם אמורים לנהוג תלמידי בית הספר.
בכללים אלו אמורים התלמידים להשתמש גם מחוץ לדוג'ו, בחיי היום-יום.
בחלק מהארגונים נהוג לומר את הדוג'ו-קון בקול במהלך קידת סוף האימון, אולם במרביתם הדוג'ו-קון מועבר בעל פה על ידי המורה במהלך השיעורים.
דוגמה לדוג'ו-קון הנהוג בבתי ספר מסוימים:
כלל מס' 1 – רדוף את שלמות האופי.
כלל מס' 2 – היה נאמן לדרכך.
כלל מס' 3 – השקע מאמץ מרבי.
כלל מס' 4 – כבד את הזולת.
כלל מס' 5 – הימנע מהתנהגות אלימה.
הכללים הנ"ל נלקחו מכללי הדוג'ו (דוג'ו-קון) של עמותת הקראטה KSK/ISKF העולמית.
עצם קיומו של הדוג'ו-קון, בין אם הוא כתוב או קיים במסורת שבעל פה בבית הספר, הוא מאפיין תרבותי מובהק של הקראטה המסורתי, אשר שם דגש על פיתוח אישי והתנהלות מוסרית כאלמנטים חשובים ובלתי נפרדים מאמנות הלחימה.
להלן רשימת המושגים הבסיסיים וטכניקות היסוד בקראטה המסורתי.
רוב המושגים והטכניקות המצויים כאן משותפים לזרמים שונים בקראטה, ובכללם שוטוקאן, שיטוריו, גוג'ו ריו, ואדו-ריו ועוד.
בין הזרמים ייתכנו שינויים קלים בשמות וכן בדרך הביצוע של הטכניקות, שמקורם בהבדלים בין השיטות.
טקס הפתיחה והסיום של האימון
בתחילת כל אימון בקראטה מתקיים טקס פתיחה לפי כללים קבועים מראש.
בתחילת הטקס מסתדרים החניכים בשורה ישרה על פי דרגתם אל מול המורה, בין אם מדובר בסנסאי או בסמפאי.
אם קיימים מורים נוספים הם עומדים בניצב לשורה ובסמוך לבעל הדרגה הבכירה ביותר.
המורה מכריז: "מוּטסוּבּי-דאצ'י!", ובתגובה לכך החניכים נעמדים בתנוחה באותו שם (לעיתים מסתדרים החניכים בעמידה לבדם).
לאחר מכן יאמר המורה: "סייזה!", או "סייזה שוּמֵני!", ובתגובה לכך כורעים החניכים על ברכיהם בתנוחת סייזה (כאשר טיב התנוחה המדויק משתנה בין בית ספר אחד למשנהו).
בשלב זה מתחיל תרגול מדיטטיבי קצרצר, שראשיתו בקריאה "מוֹקוּסוּ!", וסיומו בקריאה "מוֹקוּסוֹ-יַאמֶה!" (תרגול זה נועד "לנקות את הראש" לפני תחילת האימון ובסיומו).
לאחר מכן מכריז בעל הדרגה הבכירה ביותר: "שוֹמֶן-נִי...
רֶיי!" – ביטוי ביפנית שמשמעותו "קודו קידה קדימה" (לכיוון השוֹמֶן), ומטרתו לכבד את הדוג'ו.
התלמידים כורעים עם ידיהם קדימה ומרכינים ראש.
אם נוכח באימון סמפאי תבוצע הקידה לכיוונו תוך הכרזת "סמפאי-ני-ריי!".
אם באימון נוכח סנסאי יבוצע אותו הליך בשינויים המתאימים.
לאחר הקידה לכיוון המורה הוא קד בחזרה לחניכים, ובנקודה זו מתחיל האימון.
אף שהקידה לפני האימון היא קידה עמוקה מאוד, אין הדבר מרמז על פחיתות כבוד ושפלות רוח כי אם על הבעת כבוד לבעלי התפקידים ולדוג'ו שבו נערך האימון.
מקור הקידה הוא בתרבות היפנית ודת השינטו.
עם זאת, בימינו ברובם הכמעט מוחלט של בתי הספר לקראטה, אין הקידה נושאת שום משמעות דתית.
ישנם בתי ספר בהם באזור השוֹמֶן תלויות גם תמונות של מורים בעלי חשיבות היסטורית מבחינת בית הספר, ולעיתים גם תמונה של ראש ארגון הקראטה הרלוונטי.
הקידות מבוצעות טכנית לכיוון אותן תמונות.
גם בהקשר זה חשוב להדגיש שאין מדובר בפולחן דתי או אישיותי.
עם זאת, מעת לעת ישנם אנשים החשים אי-נוחות מסוימת בשל המנהג.
בבתי הספר השונים לקראטה מקובל שהמורה סופר בשפה היפנית בעת התרגול.
אוֹסוּ (מבוטא: אוּס) (Osu) – משמעות המילה – סבלנות, כבוד והערכה.
זו מילה בעלת משמעות תרבותית רבה.
נאמרת בזמן הקידות, בזמן מפגש בין איש קראטה אחד למשנהו, וכן כאות להבנה והטמעה של הוראה במהלך אימון.
בּוּנקַאי (Bunkai) – אפליקציה, הסבר או פירוש של הקאטה.
ביצוע התנועות בקאטה מול יריבים אמיתיים על מנת להראות את יישומן המעשי.
לכל קאטה קיים בונקאי משלה.
לעיתים לתרגיל אחד יהיו מספר יישומים שכאלה.
ג'וֹדַאן (Jodan) – גובה הפנים.
גִי (Gi) – חליפת הקראטה.
גדאן (Gedan) – גובה המותניים.
דוג'ו (Dojo) – אולם האימונים.
מילולית: "מקום של הדרך", מקום שבו נלמדת דרך הקראטה.
יוֹאִי (Yoi) – ציווי לכניסה לעמידת היכון.
פּינַאן (Pinan) – זהו שם כללי לחמש קאטות מזרם שורי-טה, המהוות קאטות יסודיות בחלק גדול מסגנונות הקראטה.
במקור הן נוצרו ללימוד של עקרונות הקאטה.
משמעות השם פינאן הוא "שלווה" (Peace of mind).
גיצ'ין פונאקושי שינה את שמן ל"הייאן" (Heian).
שם זה הוא שמה של תקופה היסטורית ביפן, ופונאקושי חש שהוא יתאים יותר לצורכי שיווק הקראטה בקרב האוכלוסייה היפנית.
צ'וּדַאן (Tshu-dan) – גובה החזה/הבטן.
קִיאַיי (Kiai) – צעקה פתאומית או הוצאת אוויר קצרה שמבוצעת תוך כדי תנועה מתפרצת.
משמעות המילה בתרגום חופשי היא "ריכוז הרוח".
מטרותיה: הפחדת היריב, הקניית ביטחון לתוקף והוצאת אוויר מהגוף על מנת לשפר את עוצמת המכה.
קיהוֹן (Kihon) – תרגילי יסוד, אימון של הטכניקות הבסיסיות ביותר בקראטה (בעיקר עמידות, אגרופים ובעיטות) תוך הקפדה על ביצוען הנכון והמדויק.
קַיישִי (Kai-Shee) – שליחה חזקה קדימה של השוּטוֹ של היד הקדמית.
קִימֶה (Kime) – רוח לחימה.
המונח משמש גם לתיאור עוצמה גדולה בלחימה.
למשל במשפטים כמו: "סנסאי ביצע את הקאטה הזו עם המון קימה", או "לקראטקא הזה יש המון קימה מאחורי המכה".
קַמַאִיטֶה (Kamaité) – יציאה לעמידת קרב – רגליים בזנקוצו דאצ'י, יד אחורית מאוגרפת בסמוך לצלעות, יד קדמית מושטת קדימה, אצבעות פתוחות כלפי מעלה, אגודל מוכנס, קשר החגורה פונה הצידה.
קַאטַה (Kata) – תבנית קבועה של תנועות המדמה קרב מול יריב אחד או יותר.
לכל שיטת קראטה קאטות משלה המשקפות את תכונות אותה שיטה.
קוּמִיטֶה (Kumite) – קרב מול יריב.
כציווי, משמעות המילה האפקטיבית היא: תן קידה, או "הראה כבוד".
משמעות הקידה – מחוות ברכה והכרת כבוד לאדם או למקום.
הקידה יכולה להתבצע מעמידה או מישיבה על ברכיים.
על הקידה להיות עמוקה ומלאת כוונה.
העמידה היא אחת מאבני היסוד של הקראטה.
עמידה נכונה גורמת לגוף להיות יציב יותר, חזק יותר ומוכן יותר, וכמו כן גורמת לטכניקות המבוצעות להיות אפקטיביות יותר.
עמידה לא נכונה מראה לעיתים על זלזול וחוסר רצון להתאמץ, ועלולה אף להוביל לפציעה.
הַאיסוֹקוּ-דאצ'י (Heisoku-Dachi) – עמידת מוצא טקסית.
הרגליים צמודות, הידיים מונחות לצידי הגוף.
כפות הידיים ישרות והאצבעות מופנות כלפי מטה.
מוּטסוּבּי-דאצ'י (Mutsubi-Dachi) – עמידת מוצא טקסית.
העקבים צמודים, כפות הרגלים פתוחות בזווית של 45 מעלות.
מיקום הידיים – כמו בהייסוקו-דאצ'י.
הַאיקוֹ-דאצ'י (Heiko-Dachi) – עמידת הכן.
הרגליים בפיסוק ברוחב הכתפיים, כפות הרגליים מקבילות והאצבעות מופנות קדימה.
הידיים מאוגרפות וממוקמות קצת מתחת לקו החגורה, במרחק של כ-15 סנטימטרים מהגוף.
הידיים אינן ישרות לחלוטין אלא מכופפות מעט.
זוהי עמידת ה"הכן" לכל טכניקה - ובכללן קאטה וקומיטה.
זֶנקוֹצוּ-דאצ'י (Zenkotsu-Dachi) – ″עמידת מכרע קדמי″.
הרגל הקדמית שלוחה קדימה, מכופפת כך שהברך תסתיר את אצבעות כף הרגל.
הרגל האחורית ישרה, אצבעות הרגל פונות במידת האפשר קדימה.
המרחק בין הרגליים - כרוחב הכתפיים בערך.
מרחק גדול או קטן מזה יגרום לחוסר יציבות.
מותן שמאל פונה קדימה, כך שקשר החגורה נמצא בזווית 45 מעלות בשיטות מסוימות; בשיטות אחרות המותניים פונות היישר קדימה.
עמידה זו נפוצה מאוד גם באמנויות לחימה סיניות, ובסינית מכונה "גונג בו".
פוּדוֹ-דאצ'י (Fudo-Dachi) – עמידת קרב חופשית.
ברכיים מכופפות, מרחק של רוחב הכתפיים בין הרגליים, אחת הרגליים שלוחה קלות קדימה.
העמידה מאפשרת גמישות רבה ותגובה מהירה.
זוהי עמידה שאינה בשימוש בקאטה, בגלל אופייה ה"מתירני".
נֶקוֹאַשִי-דאצ'י (Nekoashi-Dachi) – "עמידת חתול".
הרגל האחורית מכופפת למדי, אצבעות הרגל פונות בזווית קלה החוצה.
ברך הרגל הקדמית מכופפת בזווית של כ-120 מעלות.
המרחק בין הרגליים – כרוחב הכתפיים.
החלק היחיד של הרגל הקדמית שנוגע ברצפה הוא ה"קושי" – כרית כף הרגל, והעקב מורם לגובה.
בביצוע נכון של עמידה זו, משקל הגוף כולו נמצא על הרגל האחורית, והרגל הקדמית נוגעת ברצפה בקלות כזו שניתן להרים אותה מבלי להזיז את שאר הגוף.
שיקוֹ-דאצ'י (Shiko-Dachi) – "עמידת פישוק" או "עמידת סומו".
הרגליים פתוחות לצדדים (זווית קרובה ל-180 מעלות).
הרגליים מכופפות עד כמה שאפשר.
קיבא-דאצ'י (kiba-dachi) – ″עמידת פרש″.
הרגליים פתוחות לצדדים ברוחב כתפיים וחצי, האצבעות מופנות קדימה הרגליים מכופפות בדומה לרכיבה על סוס
סאנצ'ין-דאצ'י (Sanchin-Dachi) – עמידה הנפוצה בעיקר בזרם נאהא-טה, והסגנונו הקשורים בו.
רגל אחת נמצאת כגודל כף הרגל לפני השנייה.
אצבעות שתי הרגליים מופנות כלפי פנים.
בביצוע נכון - עמידה יציבה למדי.
טסוּקי (Tsuki) – עברית: אגרוֹף (טכנית, משמעות המילה היא Thrust).
ככלל, האגרופים ניתנים כאשר כף היד מאוגרפת בחוזקה, והאגודל סוגר על שאר האצבעות.
היד מתיישרת רק כמעט לחלוטין, כדי למנוע נזק למרפק.
האגרוף ניתן בשילוב עם "הכנסת" המותן המתאימה – דבר שתורם עוצמה ואפקטיביות למכה.
אחרי כל אגרוף, יש להחזיר את היד הנותנת אותו לאזור המותניים (למעט במקרים מיוחדים שיפורטו), על מנת למנוע לפיתה של היד על ידי היריב.
רוב האגרופים יכולים להינתן בשלושת הגבהים – גידאן, צ'ודאן וג'ודאן.
צ'וֹקוֹ-טסוקי (Cho-Ko-Tsuki) – אגרוף במקום.
גִּיאַקוֹ-טסוקי (Gi-Ako-Tsuki) – אגרוף עם היד הנגדית לרגל הקדמית.
אוֹי-טסוקי (Oi-Tsuki) – אגרוף עם המתאימה לרגל הקדמית (לאחר הצעד, היד שנתנה את האגרוף הופכת לקדמית).
מיועד למצבים בהם היריב רחוק יותר מהטווח האפקטיבי של האגרוף האחורי.
קיזַאמֶה-טסוקי (Kizamè-Tsuki) – אגרוף עם היד המתאימה לרגל הקדמית, כאשר המותן שלוחה קדימה.
אפקטיבי בטווחים קצרים או כאגרוף מקדים (מטעה) לפני שימוש בטכניקה אחרת.
אוּרַא-טסוקי (Ura-Tsuki) – אגרוף תחתון.
ידוע גם בשם Uppercut ונפוץ מאוד באגרוף.
מבוצע מלמטה כלפי מעלה תוך שימוש אגרסיבי במותן.
מכוון בדרך כלל לסנטר, לבטן או למותן.
אוּרַאקֶן (Ura-Ken) – אגרוף צידי.
מבוצע על ידי שליחת האגרוף מפנים הגוף (אזור החזה או הפנים) החוצה, על ציר המרפק, כאשר המותן מופנה לכיוון האגרוף.
בשיטות מסוימות אוראקן מבוצע כאשר פרק היד רפוי, כך שנוצרת למעשה תנועה של צליפת שוט בעזרת האגרוף.
קַאיטַן-טסוקי (Kai-tan-Tsuki) – אגרוף סיבובי.
למעשה זהו אוראקן, המבוצע תוך סיבוב מלא של הגוף לכיוון נתינת האגרוף.
ניתן גם לבצע את הקייטן-צוקי בצורה שונה – לא להחזיר את היד בתום האגרוף, אלא לתת ליד להמשיך לנוע עם סיבוב הגוף, כמשקולת.
גם בצורה זו מרחיקים את היד מלפיתת היריב, אך המכה, שאינה נעצרת בגופו של היריב, חזקה הרבה יותר.
מַוואשִי-טסוקי (Mawashi-Tsuki) – אגרוף מעגלי.
במונחי אגרוף זהו האגרוף שמתייחסים אליו כ"ימנית" או "שמאלית".
האגרוף ניתן מצד הגוף, עם יד מקבילה בערך לרצפה, ומכוון לרקה או לצד הראש.
גם כאן חשוב מאוד השימוש במותן.
מוֹרוֹטֶה-טסוקי (Morote-Tsuki) – אגרוף כפול, מעין אורא-צוקי עם שתי הידיים.
גֶרי (Geri) – עברית: בעיטה.
הבעיטות בקראטה עושות שימוש בחלקים שונים של כף הרגל לפגיעה, כגון כרית כף הרגל, גב כף הרגל וצידה.
לא קיימות בקראטה מסורתי בעיטות שעושות שימוש בעצם השוק, כמו בקיקבוקס למשל, ואלה אומצו במהלך המאה ה-20 על ידי מרבית סגנונות הקראטה כהשפעה חיצונית.
כל בעיטה מורכבת משלושה שלבים – הרמת הרגל לגובה המותן, שחרור הרגל לבעיטה והחזרתה למותן, והורדת הרגל לרצפה (למעט מקרים מיוחדים שיפורטו).
העמידה מהווה כאן תפקיד מרכזי – בעיטה מתוך עמידה לא נכונה תגרום לאיבוד שיווי המשקל ולבעיטה לא אפקטיבית.
גם כאן, בדומה לאגרופים, יש להחזיר במהירות את הרגל כדי למנוע את תפיסתה.
רוב הבעיטות יכולות להינתן בשלושת הגבהים – גידאן, צ'ודאן וג'ודאן.
מָאי-גרי (Mae-Geri) – בעיטה קדמית עם הרגל האחורית.
הבועט תוקף את מי שנמצא מולו.
הפגיעה היא עם כרית כף הרגל, כאשר האצבעות משוכות לאחור והכרית שלוחה קדימה.
קיזמי-גרי (Kizami-Geri) – בעיטה קדמית עם הרגל הקדמית.
מהירה יותר וחזקה פחות ממאי-גרי.
מַוואשִי-גרי (Mawashi-Geri) – בעיטה מעגלית.
הרגל מתרוממת לצד הגוף והבעיטה היא מעין הצלפה עם גב כף הרגל, כאשר האצבעות משוכות לאחור.
הבעיטה מתבצעת תוך סיבוב של רגל הציר כדי להקנות להתקפה כוח ועוצמה.
יוֹקוֹ-גרי (Yoko-Geri) – בעיטה צידית.
הבעיטה מבוצעת הצידה, במישור הגוף, והפגיעה היא עם סכין כף הרגל – החלק החיצוני.
אוֹשִירוֹ-גרי (Oshiro-Geri) – בעיטה אחורית.
למעשה מדובר ביוקו-גרי שמופנית אחורה, אך ביצועה הקלאסי של הבעיטה כולל סיבוב על המקום ב-180 מעלות ובעיטה אחורית (כלומר, כלפי מי שעמד מולנו לפני הסיבוב).
אוֹשִירוֹ-מַוואשִי-גרי (Oshiro-Mawashi-Geri) – מוואשי גרי הפוכה – במקום להעלות את הרגל מצידו החיצוני של הגוף ולבעוט עם גב כף הרגל, הרגל מועלית מצידו הפנימי של הגוף והבעיטה היא במתווה מעגלי, כאשר החלק הפוגע הוא העקב.
גם לבעיטה זו נפוץ מאוד להצמיד סיבוב על המקום.
מאי-נידן-טוֹבּי-גירי-קיאגי (Mae-Nidan-Tobi-Giri-Kiagi) – בעיטת מאי-גרי כפולה כשהראשונה מתבצעת בעזרת הרגל האחורית לאזור הבטן והשנייה מתבצעת תוך כדי קפיצה.
נידאן-גרי – הבעיטה המפורסמת מסרטי "קראטה קיד": העלאת ברך אחת לגובה ולאחר מכן בעיטת מאי-גרי באוויר תוך קפיצה על הרגל השנייה.
קִין-גרי (Kin-Geri) – בעיטה קדמית עם אצבעות מתוחות (פגיעה עם גב כף הרגל) לאזור המפשעה.
קַאן-טסֶה-טסוּ-גרי (Kan-Tse-Tsu-Geri) – יוקו-גרי המכוונת לברכו של היריב.
בעיטות משקולת: בעיטות שבהן הרגל לא מוחזרת כמו בבעיטות הקלאסיות, אלא עושות שימוש באינרציה של הרגל כמשקולת, ובכך גם מוגברת עוצמת הפגיעה:
קַקטוֹ-גרי (Kakto-Geri) – בעיטת הנחתה.
הרגל מועלית עד לשיא הגובה – חיצונית לגוף או מפנימה – ומורדת בכוח על ראשו או חזהו של היריב, בעזרת העקב או כרית כף הרגל.
מיקאזוּקי-גרי (Mikazuki-Geri) – בעיטת הסטה.
יכולה להתבצע מבחוץ פנימה או מבפנים החוצה.
הרגל מועלית במתווה קשתי ומסיטה את ידו של היריב בעזרת צידה הפנימי של כף הרגל.
ניתן גם לפגוע באזור הפנים.
אוּקֶה (Ukè): עברית – חסימה.
החסימות נמצאות בצורתן ה"רשמית" בעיקר בקאטות ולא בקומיטה, בגלל אופיו החופשי של הקרב והנטייה להתחמק מהתקפות יותר מאשר לחסום אותן.
עם זאת, הן שימושיות מאוד בהגנה עצמית.
אַגֶּה-אוקה (Agè-Ukè) – חסימה עליונה.
מטרתה להגן על הראש מפני התקפות הבאות מלמעלה כלפי מטה, כגון דקירה בסכין.
שימושית מאוד גם בהגנה עצמית.
היד מתרוממת כך שהמרפק נמצא בגובה העיניים ומרוחק כעשרה סנטימטרים מהפנים, והאמה נמצאת ב-120 מעלות לזרוע, באגרוף סגור.
אוּצִ'י-אוקה (Uchi-Ukè) – חסימה מרכזית פנימית.
מטרתה להגן מפני תקיפה חזיתית באגרוף או בכלי אחר.
האמה מתווה מעין חצי עיגול על ציר המרפק, שראשיתו ביד ישרה ומופנית כלפי מטה באזור המתניים, וסופו כאשר האמה נמצאת בזווית של 90 מעלות לזרוע, והאגרוף הסגור מופנה כלפי הגוף.
יש להקפיד על הצמדת המרפק לגוף, על מנת לא להשאיר את המותן חשופה להתקפה נוספת.
סוֹטוֹ-אוקה (Soto-Ukè) – חסימה מרכזית חיצונית.
דומה לאוצ'י-אוקה, אך מבוצעת על ידי הבאת היד כשהיא כבר מקופלת, מאזור הכתף עד מרכז הגוף.
גֶּדַּאן-בַּארַאי (Gedan-Barai) – חסימה תחתונה.
היד מורדת מאזור הכתף הנגדית, דרך פנים הגוף, עד גובה המותן, במרחק 10–15 סנטימטרים מהגוף.
אוּצִ'י-גֶּידַּאן-באראי (Uchi-Geidan-Barai) – כמו גידאן בראיי, אך מבוצעת עם יד ישרה מהחוץ פנימה.
ההבדל בינה לבין גידאן בראיי דומה להבדל בין אוצ'י אוקה לסוטו אוקה.
מורוטה אוקה (Morote-Ukè) – חסימה בשתי הידיים.
בדרך כלל מדובר על מורוטה-אגה-אוקה.
ההפלות אינן נפוצות בקראטה כמו בג'ודו, אך עדיין בעלות מקום של כבוד.
נפוץ מאוד לראות הפלות בקומיטה, וכן יש בהן שימוש בראנדורי-קאטה (קאטת קרב עם שני משתתפים).
דַּאשי-בַּארַאי (Dashi-Barai) – "טאטוא" הרגל של היריב כדי לגרום לו לאבד את שיווי משקלו או ליפול.
התוקף משתמש ברגלו על-מנת לגרור קדימה את החלק הפנימי של רגל היריב, מעל העקב, בתנועת מטאטא.
הדבר גורם למשיכת הרגל קדימה ולערעור שיווי המשקל ולעיתים אף לנפילה.
אוֹסוֹטוֹ-גַּארִי (Osoto-Gari) – הפלה אחורה.
התוקף מכניס את רגלו מאחורי רגל היריב ובו זמנית דוחף אותו על מנת להפילו.
הבדלים בין שיטות קראטה שונות
שיטות שונות נבדלות זו מזו בגישתן לקרב.
ההבדלים הם בין השאר במאפיינים הבאים:
טווח הקרב – התמקדות במכות לטווחים קצרים לעומת ארוכים.
צורת המכות או ההגנות – ידיים פתוחות או סגורות, הגנות מעגליות או ישרות.
גובה הקרב – ככלל, שיטות הקראטה אינן ששות לעזוב את הקרקע.
עם זאת, קיימות שיטות המלמדות את חניכיהן לקפוץ לשם השגת מטרות שונות, כמו התחמקות ממכות או השגת טווח פגיעה גדול יותר.
לחימה על קרקע – סגנונות קראטה מסוימים כוללים אמצעי התגוננות מהגעה אל לחימת קרקע, או כאלה שנועדו לסייע לקראטקא שנפל לקרקע להתגונן אל מול יריב שעדיין עומד.
עם זאת, אין בקראטה תרגול של לחימת קרקע כפי שזו מתורגלת באמנויות לחימה כמו ג'ו ג'יטסו ברזילאי, היאבקות או MMA.
שימוש בנשימה – סגנונות שונים שמים דגשים שונים על נשימה, שימוש בה, ואופיה.
החל מאולימפיאדת טוקיו (2020), קראטה הוא ענף אולימפי שמתחרים בו באולימפיאדה.
באולימפיאדה הראשונה זכתה טורקיה במרב המדליות (ארבע בסך הכל, אחת מכסף ושלוש מארד), ויפן זכתה בשלוש מדליות (אחת מכל צבע).
בישראל יש שני ארגוני גג בתחום הקראטה המוכרים על ידי משרד התרבות והספורט:
התאחדות הקראטה בישראל (IKF) – הוקמה בשנת 1972. חברה בארגון הקראטה העולמי (WKF) ובארגון הקראטה האירופאי (EKF) המוכרים על ידי הוועד האולימפי.
היא מארגנת את אליפויות ישראל בקראטה לבוגרים, לנוער ולילדים וכן אחראית על נבחרות ישראל השונות לבוגרים ולנוער, מהן מורכבות המשלחות הרשמיות לאליפויות אירופה, לאליפויות העולם ולאולימפיאדה.
היא אחראית לקידומו של ענף הקראטה בישראל, ומקיימת קורסים והשתלמויות למדריכים, למאמנים, ולשופטים ולפעילים.
בשנת 1984, מונה ליושב ראש התאחדות הקראטה בישראל, אבי בלייר, שמילא תפקיד זה במשך 20 שנים.
בשנת 2004 נבחר שלום אביטן לתפקיד יושב ראש ההתאחדות ומילא תפקיד זה כשמונה שנים.
בשנת 2012 נבחר לתפקיד גבי מיכאלי.
משנת 2015 יושב ראש ההתאחדות הנבחר הוא שיהאן משה בוחניק (בעל חגורה שחורה דרגת דאן 9).
איגוד הקראטה המסורתי (ITKF) – הוקם בשנת 1991. במסגרת חברותו באיגוד הקראטה המסורתי העולמי מייצגת נבחרת ישראל את מדינת ישראל בתחרויות בינלאומיות פתוחות כולל אליפות אירופה ואליפות העולם בקראטה מסורתי.
איגוד הקראטה המסורתי מקיים באופן שוטף אליפויות ישראל בקראטה מסורתי, השתלמויות בינלאומיות, קורסי מדריכים ושופטים לקידום הענף בישראל.
נכון לשנת 2016 משמש מר.
אייל ניר כיושב ראש האיגוד.
מספר אנשים הובילו והשפיעו רבות על ענף הקראטה בישראל.
לאחר עלייתם לישראל בתחילת שנות ה-60 מדרום אפריקה, הם פתחו את מועדון הקראטה הראשון בישראל בשנת 1961 במושב מולדת.
במכביה השישית שנערכה באותה שנה הם הדגימו ביחד תרגילי קראטה.
באותה העת, הקראטה בישראל שילב שיטות של שוטוקאן, קיוקושינקאי ושיטות לחימה נוספות, תוך שילוב באימונים ג'ודו וג'ו ג'וטסו.
סנסאי אדמונד בוזגלו אימן בשיטת שוטוקאן ורבים מהמאמנים המוכרים והמצליחים כיום בישראל למדו בהדרכתו.
סנסאי יהודה פנטנוביץ (1938–2006) עלה מדרום אפריקה בשנת 1972 והיה ממייסדי התאחדות הקראטה בישראל שהוקמה באותה שנה.
הוא היה המאמן הראשון בישראל שלימד גוג'ו ריו.
סנסאי גדעון קדרי היה המאמן הראשון שהביא את שיטת קיוקושינקאי לישראל והיה נציגו של מאסוטאצו אויאמה בישראל.
סנסאי מאיר יהל (1934–2008) החל לאמן שוטוקאן ברחובות לאחר עלייתו לישראל מצרפת.
במכביה העשירית (1977) נערכו לראשונה תחרויות הקראטה ויהל אימן את נבחרת ישראל.
ענף הקראטה המסורתי הושפע משמעותית מפעילותם של תלמידיו של סנסאי נישיאמה, מייסד איגוד הקראטה המסורתי העולמי, שהקימו את האיגוד בישראל ומקדמים את הענף עד היום.
בשנת 1975 השתתף דניס הנובר בתחרות הראשונה של שיטת קיוקושינקאי ביפן ונחשב לאחד הטובים בתחומו בעולם.
בשנת 1988 זכה רז שני, במדליית כסף באליפות אירופה של ארגון WUKO (לימים WKF), המדליה הראשונה לישראל בתחרות רשמית בסדר גודל זה.
בשנת 1991 זכה אייל ניר במקום שלישי בקרבות חופשיים באליפות אירופה בקראטה מסורתי.
הישגים בהווה (הישגים מאליפויות רשמיות בלבד המוכרות על ידי הוועד האולימפי):
בשנת 2001 זכה דוד מזור במדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 21 במקצה הקאטה, המדליה הראשונה שבה זכה ישראלי באליפות רשמית המאורגנת על ידי WKF.
בשנת 2006 זכתה לוריס עפארה במדליית ארד באליפות אירופה של EKF במקצה הקרבות, המדליה הראשונה שבה זכתה קראטקא ישראלית באליפות רשמית המאורגנת על ידי WKF.
בשנת 2013 זכתה קורל עמוס במדליית הזהב באליפות אירופה של EKF במקצה הקרבות, ובכך הייתה לקראטקא הראשונה בישראל שזכתה במדליית זהב באליפות רשמית של WKF.
בישראל וברחבי העולם קמו ארגונים רבים בתחום הקראטה שאינם מוכרים על ידי הוועד האולימפי.
ארגונים אלו מקיימים תחרויות פתוחות מקומיות ובינלאומיות בהן לוקחים חלק ישראלים רבים.
הישגים ישראלים מכובדים בתחרויות אלו נפוצים באופן יחסי ולכן לא יימנו בערך זה.
קראון הייטס היא שכונה ברובע ברוקלין בניו יורק רבתי, ארצות הברית, מעוזם של חסידי חב"ד.
השכונה ממוקמת מזרחית ל"פרוספקט פארק".
הרחוב הראשי, איסטרן פארקווי (Eastern Parkway), בנוי על פי דגם השאנז אליזה בפריז, ובקצהו יש חיקוי של שער הניצחון.
לידו הגנים הבוטניים ובניין ספריית ברוקלין.
קראון הייטס הייתה בעבר אחד הריכוזים היהודיים הגדולים בניו יורק, ופעלו בה מאות בתי כנסת, ישיבות ומוסדות יהודיים אחרים.
גם חצרות רבות של אדמו"רים היו בשכונה.
אולם בשנות השישים החלה נהירה של אפרו-אמריקאים רבים לשכונה, ובעקבות זאת עזבו אותה רוב היהודים.
הרב מנחם מנדל שניאורסון, מנהיג חסידות חב"ד, שרבים מהחסידיו התגוררו בשכונה, פסק נגד עזיבת השכונה, ולפי הוראתו נשארו חסידיו לגור בה.
ב, מתגוררים בשכונה כמאה אלף אפרו-אמריקאים יוצאי האיים האנטילים, כשלצידם קהילה של כעשרים אלף חסידי חב"ד.
ב-1991 התפתחו מהומות בין השחורים לחסידים, שזכו לכינוי "מהומות קראון הייטס".
תחילתן ב-19 באוגוסט, כאשר רכב מפמלייתו של האדמו"ר מחב"ד (מנחם מנדל שניאורסון), מובל על ידי רכב משטרתי לא מסומן, עבר באור אדום או כתום, במהירות הנעה בין 40 ל-100 קמ"ש, על פי גרסאות שונות.
הרכב נכנס לצומת ופגע ברכב אחר, ונהג הרכב הנפגע, שאיבד שליטה על רכבו, דרס ופצע שני ילדים קטנים שחורים, גבין ואנג'לה קטו, שניהם בני שבע.
במקום האירוע התאספו צופים מקומיים והחלו בקריאות גנאי לעבר השוטרים והחסידים.
אמבולנס יהודי פרטי (בשם "הצלה") הגיע למקום והשוטרים הורו לו לפנות את הנהג החסיד הפצוע.
כמה דקות לאחר מכן הגיעו אמבולנסים עירוניים לפנות את הילדים הקטנים, ושעות ספורות אחר כך מת הילד גבין מפצעיו.
במשך ארבעה ימים מיום התאונה נחשפו יהודי השכונה לתקיפות מצד בני נוער ואספסוף זועם.
באחד המקרים נדקר ונהרג בידי אספסוף יענקל רוזנבאום (29), סטודנט אוסטרלי, שעשה אז מחקר בניו יורק לקראת דוקטורט בהיסטוריה.
לפני מותו הספיק רוזנבאום למסור את זהות תוקפו, למריק נלסון.
חבר מושבעים זיכה את נלסון מאשמת רצח, אך לאחר שתדלנות של הקהילה היהודית וגורמים נוספים, נשפט נלסון בבית משפט פדרלי והואשם בפגיעה בזכויות האזרחיות של רוזנבאום, וקיבל עונש של 19.5 שנים בכלא.
אדם נוסף הואשם בכך שהסית את נלסון.
בהמשך, נקלע לאספסוף זועם רוכב אופנוע לא יהודי בן 67 בשם אנתוני גרזיולי, לאחר שאיבד את דרכו בשכונה.
גרזיולי הוכה ונדקר בכל חלקי גופו ומת במקום.
בני משפחתו טענו שזקנו ולבושו השחור גרמו לתוקפים לחשוב שהוא יהודי חסידי, אך טענה זו נדחתה על ידי משטרת ניו יורק ומחלקת המשפטים של ארצות הברית.
במהלך האירועים דווח על 188 תקיפות של יהודים, בתוכם כמה פציעות חמורות.
כמו כן הוצתו שריפות ונבזזו חנויות של יהודים כשהאירועים יצאו מכלל שליטה.
קראטילוס הוא סופיסט המופיע בדיאלוג של אפלטון הנושא את שמו.
אפלטון היה תלמידו, ולפי הפילוסוף דייוויד סדלי היווה את מקור ההשפעה האינטלקטואלית הראשונית עליו.
קראטילוס היה תלמידו של הרקליטוס ועל פי אריסטו בחיבורו "מטאפיזיקה", קראטילוס הרחיב את הנחתו של הרקליטוס - שלא ניתן להיכנס לאותו נהר פעמיים - וטען שאף לא ניתן להיכנס לאותו נהר פעם אחת, בשל תפיסת המציאות השונה והמשתנה.
כאשר מציאות משתנה בכל רגע, גם השפה משתנה עימה.
בשל השתנות השפה, שהיא לדידו תוצר טבעי של המציאות, חדל קראטילוס מלדבר ותיקשר באמצעות הזזת אצבעו בלבד.
הדיאלוג קראטילוס נכתב בשנת 360 לפנה"ס בקירוב.
בדיאלוג, סוקרטס מתבקש על ידי שני אנשים קראטילוס והרמוגינס לענות על השאלה, האם שמות הם "קונבנציונליים" או "טבעיים".
הווה אומר האם הלשון היא מערכת שרירותית של סימנים או המילים מכילות קשר פנימי לדברים שהן מציינות.
הדיאלוג הנ"ל הופך לאחד הטקסטים הפילוסופיים המוקדמים של התקופה הקלאסית היוונית והוא עוסק בשאלות של אטימולוגיה ולינגוויסטיקה.
המחלוקות הפילוסופיות בנושא טבע או הסכמה בלשון נמשכות עד לפילוסופיה המודרנית.
קְרֵיאָטִין (Creatine) הוא תרכובת אורגנית הנוצרת בחולייתנים במחזור ה-אדנוזין טריפוספט (ATP), בעיקר בשרירים ובתאי עצב.
הצורה המזורחנת שלו, פוספו-קריאטין, מוסרת קבוצת זרחה לאדנוזין די-פוספט (ADP) וכך הופכת אותו ל-ATP.
בנוסף, קריאטין משמש כחומר חוצץ המסייע בשמירה על יציבות מאגרי האנרגיה בתא.
קריאטין-פוספט נוצר על ידי האנזים קריאטין קינאז בעת שפע של אנרגיה.
הזמינות של מולקולה עתירת אנרגיה שכזו עוזרת לשמור על רמת אנרגיה יציבה בתא.
במצבו זה המזורחן קריאטין-פוספט היא תרכובת אורגנית בסיבי השריר המסוגלת למסור את הפוספט שלה למולקולת ADP על מנת ליצור ATP, המספק אנרגיה חיונית לשריר.
תגובה זו שכיחה בשניות הראשונות של מאמץ פיזי מאומץ (לאחר ניצול של מלאי מולקולות ה-ATP החופשי בתא, וכשיכולת השריר לייצר ATP קטנה מקצב ניצולו).
קריאטין מסייע להגדיל את יכולת השרירים לעבוד ולייעל את צריכת האנרגיה בשריר.
זהו מקור אנרגיה לפרק זמן המספיק לפעילות השרירים במאמץ במשך שניות בודדות בלבד.
סבורים כי חשיבותו היא בצורך האבולוציוני לברוח מטורפים.
קריאטין עוזר לספק את האנרגיה שהשרירים צריכים כדי לזוז בייחוד עבור תנועות מהירות ופתאומיות.
בנוסף, קיימים איזוזימים של האנזים קריאטין קינאז המשמשים לצרכים פיזיולוגים נוספים.
מערכת הקריאטין פוספט היא אחת הצורות לשנע אנרגיה בתא מאורגנלות ששם האנרגיה מופקת (כמו מיטוכונדריה) למקומות שבהם האנרגיה נצרכת.
כמחצית מכמות הקריאטין מסונתזת משלוש חומצות אמינו (ארגינין, גליצין ומתיונין) והמחצית השנייה נצרכת בעיקר מדגים טריים ובשר.
רוב האנשים מקבלים כגרם אחד של קריאטין ביום מן המזון שהם צורכים, זה בתוספת של גרם אחד שנוצר בתוצאה מתהליכים בגוף מושגים סך הכל כשני גרם קריאטין ביום.
גם בצריכת בשר מרובה לא ניתן להשיג תוספת משמעותית של קריאטין (ב-200 גרם בקר יש כשני גרם וקצת יותר מזה בדגים).
כ-95% ממנו נאגר בסופו של דבר בשרירי השלד ו-5% הנותרים מתפלגים בעיקר בין המוח, הלב, האשכים, האוזן הפנימית ותאי זקיק השערה.
קראטה קיד הוא סרט אמנויות לחימה/דרמה אמריקאי משנת 1984 שזכה להצלחה רבה ופופולריות.
לאחר מות אביו של הנער דניאל לארוסו (מגולם על ידי ראלף מאצ'יו) עוברים אמו (מגולמת על ידי רנדי הלר) והוא מניו ג'רזי ללוס אנג'לס.
איש התחזוקה של בניין הדירות אליו המשפחה עוברת הוא מהגר יפני צנוע בשם מר מיאגי (מגולם על ידי נוריוקי מוריטה).
דניאל וידידיו החדשים מבית הספר נוסעים לחוף הים.
שם דניאל מבחין לראשונה בנערה בשם אלי מילס (מגולמת על ידי אליזבת שו).
חברה לשעבר, ג'וני לורנס (מגולם על ידי ויליאם זבקה), וידידיו מציקים לאלי.
דניאל יוצא לעזרתה ומוצא עצמו נלחם בג'וני.
אף על פי שהוא יודע מעט קראטה - ידע אותו הוא רכש מספרים ומהימק"א בניו ג'רזי - דניאל מובס בקלות על ידי ג'וני אשר מיומן בקראטה.
לרוע מזלו בשל העימות עם ג'וני, דניאל הופך לאויבו המושבע.
ג'וני הוא תלמידו הטוב ביותר של אמן לחימה אשר מלמד אמנויות לחימה באופן אכזרי ולא אתי.
בשל כך ג'וני וידידיו מתנכלים לדניאל בכל הזדמנות.
כאשר דניאל נוקם בחבורה במסיבת ליל כל הקדושים, החבורה רודפת אחריו ומכה אותו קשות.
מר מיאגי מופיע, מציל את דניאל ומביס את ג'וני וידידיו.
דניאל מבקש ממר מיאגי שילמד אותו אמנויות לחימה.
מר מיאגי מסרב בתחילה, אבל אז מבין שההתערבות שלו רק תגרום לג'וני וידידיו לרצות לנקום עוד בדניאל.
מר מיאגי מסכים להתעמת עם ג'וני וידידיו בתקווה לפתור את הסכסוך.
מר מיאגי ודניאל נכנסים לעימות עם מורו של ג'וני וידידיו, ג'ון קריס, ומבקשים ממנו שיתערב ויגרום לג'וני להפסיק להטריד את דניאל.
קריס, לוחם לשעבר בכוחות המיוחדים במלחמת וייטנאם, מלגלג על כוונותיהם של דניאל ומר מיאגי.
מר מיאגי מחליט אז שדניאל יילחם מול ג'וני וידידיו בתחרות הקראטה האזורית.
מר מיאגי גם מבקש הפוגה זמנית בעוד דניאל יעבור אימונים לתחרות.
קריס פוקד על תלמידיו לעזוב את דניאל במנוחה, אבל מאיים כי אם דניאל לא יופיע לתחרות, ההטרדות יימשכו ומיאגי יהפוך גם הוא למטרה.
מר מיאגי הופך למורה של דניאל.
הוא מתחיל את תוכנית האימונים של דניאל בכך שהוא נותן לו לבצע משימות שונות בביתו כמו להבריק את מכוניתו עם שעווה, לנקות את רצפת העץ בביתו, לצבוע את הגדר ולצבוע את הבית.
דניאל הופך מתוסכל, משום שהוא מאמין כי מיאגי אינו מעוניין ללמד אותו שום דבר, אך לבסוף מר מיאגי מגלה לו שהוא לימד אותו טקטיקות הגנה באופן בלתי מודע באמצעות עשיית המשימות.
במהלך האימונים, דניאל לומד לא רק קראטה, אלא גם לקחים חשובים לחיים, כמו החשיבות של מציאת איזון בחיים ושכדי להתמחות באמנויות לחימה יש לאמן את הנפש בנוסף לגוף.
דניאל מיישם את הלקחים שמר מיאגי לימד אותו כדי לחזק את מערכת היחסים שלו עם אלי.
בתחרות, דניאל מפתיע את כולם כאשר הוא מצליח לגבור על כל מי שנלחם נגדו ולהגיע לחצי הגמר.
קריס פוקד על היריב של דניאל בחצי הגמר, בובי, לפגוע בדניאל באמצעות תקיפה בלתי חוקית בברך.
בובי מתנגד בתחילה אבל קריס מתעקש שבובי יפגע בברך של דניאל.
בובי מציית לבסוף לדרישתו של קריס.
דניאל נחבל באופן קשה בברך מהתקפתו של בובי ואינו מסוגל להמשיך להילחם.
עם זאת, דניאל מאמין כי הוא חייב להילחם מול ג'וני ומשום כך הוא משכנע את מר מיאגי שישתמש בטכניקה המיוחדת בה הוא מצליח לשכך כאבים על מנת שהוא יוכל לסיים את התחרות.
בדקה האחרונה לפני שג'וני מוכרז כמנצח בתחרות, דניאל קופץ בצליעה חזרה לתוך הזירה.
הוא מצליח להרוויח שתי נקודות מהירות בהתחלה, אבל פגיעה באפו של ג'וני מכריחה את קריס לקחת פסק-זמן.
בזמן שקריס בוחן את אפו של ג'וני במהלך פסק הזמן, הוא פוקד על ג'וני להילחם בדניאל ללא רחמים ופוקד עליו לפגוע באופן רציני ברגלו של דניאל בתקווה להחמיר את מצבו.
ג'וני מציית לקריס ומפיל את דניאל לרצפה.
אף על פי שדניאל נמצא בכאבים גדולים, הוא מסרב לפרוש מהקרב.
לקראת הקרב הסופי דניאל וג'וני בתיקו בנקודות.
דניאל, אשר בקושי מסוגל לעמוד, בועט לג'וני בסנטר ומנצח בתחרות.
בעקבות הניצחון של דניאל, הוא זוכה לכבוד מצדו של ג'וני.
אחרי התחרות, קריס נוזף בג'וני על ההפסד וחונק אותו באלימות למרות תחינות מצידו ומצד חבריו שיניח לו.
מר מיאגי מתערב ומשחרר אותו.
קריס תוקף את מר מיאגי אך מובס ובסוף מושפל על ידו, וצונח על הרצפה נאנק בכאבים.
דניאל ומר מיאגי הולכים לחגוג עם משפחתו וחבריו.
לקראטה קיד נוצרו שלושה סרטי המשך: קראטה קיד 2 (1986), קראטה קיד 3 (1989) והקראטה קיד הבא (1994) בו הילרי סוונק מחליפה את ראלף מאצ'יו כבת החסות של מר מיאגי.
רימייק לסרט הראשון, הקרוי גם הוא "קראטה קיד", בבימויו של הרלד זוורט ובכיכובם של ג'יידן סמית' וג'קי צ'אן, יצא לאקרנים ב-2010.
ב-1989 שודרה בערוץ NBC הסדרה "קראטה קיד", סדרת אנימציה של הרפתקאות קסומות המבוססת על הדמויות מהסרטים.
ב-2018 עלתה ביוטיוב פרימיום סדרה בשם קוברה קאי, בה ג'וני לורנס המבוגר מנסה לשקם את חייו על ידי פתיחה מחדש של הדוג'ו האלים של ג'ון קריס, מה ששם אותו על כוונתו של דניאל לארוסו שהפך בינתיים לאיש עסקים מצליח אך חסר דמות אב לאחר פטירתו של מר מיאגי.
הקאסט המקורי חזר כדי לשחק את הגרסאות המבוגרות של עצמו, והסדרה זכתה לביקורות חיוביות וחודשה לעונה שנייה.
לאחר העונה השנייה נרכשה הסדרה על ידי נטפליקס שחידשה אותה לעונה שלישית ב-2020 ,עונה רביעית ב-2021, עונה חמישית ב-2022 ועונה שישית ואחרונה ב-2023.
קראטה קיד הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2010, שביים הרלד זוורלד, בכיכובם של ג'יידן סמית' וג'קי צ'אן.
הסרט מבוסס על סרט בעל אותו שם משנת 1984. את הסרט הפיקו הוריו של ג'יידן, ויל וג'יידה פינקט סמית'.
דרה פרקר (ג'יידן סמית') בן ה-12 עובר יחד עם אמו מדטרויט שבארצות הברית לבייג'ינג שבסין.
דרה מתאהב בכנרית בת גילו – מי יינג – אך סובל מהצקותיו של הבריון הכיתתי צ'נג.
באחד המקרים מתערב לטובתו של דרה איש התחזוקה של בית הדירות בו הוא גר, מר האן, המתגלה כאמן קונג פו.
האן מלמד את דרה קונג פו ובכך מתחיל לרכוש ביטחון עצמי.
במקביל הוא מתיידד עם מיי יינג (Wenwen han).
בעידודו של האן נרשם דרה לטורניר קונג פו אליו נרשם גם צ'נג, תחת הדרכתו של מורה הקונג פו התחרותי מאסטר לי, ליחסיהם עליות ומורדות עד אשר האן מספר לדרה שאשתו וילדו נהרגו בתאונת דרכים, באשמתו.
במהלך התחרות נוקט מאמן יריבו של דרה בפעולה בלתי ספורטיבית כאשר הוא מורה לתלמיד אחר שלו לשבור את רגלו של דרה.
האן מרפא את דרה באמצעות כוסות רוח ודרה חוזר לגמר, מנצח את צ'נג וזוכה לכבוד חבריו.
ג'יידן סמית' - דרה פארקר
ג'קי צ'אן - מר האן
יו רונגאנג - מאסטר לי
ון ון האן - מיי יינג
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-11 ביוני 2010. בסוף השבוע הראשון להקרנתו גרף הכנסות של 55 מיליון דולר ודורג מעל הסרט "צוות לעניין", אשר זכה רק לכמחצית מהסכום.
בתום השבוע השני להקרנתו הסרט כבר עבר את רף ה-100 מיליון בהכנסות בארצות הברית וזכה לירידות מתונות יחסית בהכנסותיו.
נכון ל-6 בספטמבר 2010 הסרט עומד על הכנסות של כ-176 מיליון דולר בארצות הברית וכ-158 מיליון בשאר העולם.
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 66%, שמבוסס על 193 ביקורות.
האתר Metacritic הקצה לסרט ציון של 61 נקודות, שמבוסס על 37 ביקורות ממבקרים מרכזיים.
רוג'ר איברט מ"מגזין שיקגו" נתן לסרט ביקורת חיובית, ונתן לו ציון של שלושה וחצי כוכבים מתוך ארבעה, וטען ש"זהו סרט מקסים ועשוי כהלכה שעומד בזכות עצמו".
קלאודיה פוג מ-"USA Today" ואוון גלייברמן מ"Entertainment Weekly" העניקו לסרט ציון B, בטענה ש"הכימיה בין ג'יידן סמית' לג'קי צ'אן טובה, הסרט אמין ושנון", הם גם הוסיפו ואמרו בכלליות על הסרט עצמו "מצחיק ואמין".
כמה מבקרים הבחינו שהדמויות בסרט צעירות בהרבה מהדמויות בסרט המקורי.
סימון אברמס מ-"Slant Magazine" נתן לסרט ציון של כוכב וחצי והצהיר ש"הדמויות לא מספיק בוגרות כדי לשכנע בצורך שלהן להוכיח את עצמן".
הוא גם אמר ש"מה שהכי מאכזב זה הרומן של דרה עם מיי יינג.
הילדים האלו עדיין לא בגיל ההתבגרות, וכבר יש להם האשמות אחד כלפי השני..."
ביקורת נוספת התייחסה לכך שהסרט מכונה "קראטה קיד" אך בפועל האומנות בו היא קונג פו ולא קראטה, דבר שגרם לחלק מהיוצרים להציע שם אחר לסרט, מה שלא התקבל בסוף.
קראטון הוא החלק הקדום והבסיסי ביותר של יבשות המכיל סלעי יסוד וסלעים מותמרים שנוצרו בפרקמבריון.
הקראטון הוא ליבת היבשה, הגרעין שסביבו נבנתה היבשה.
מקורו ברכסי הרים מזמן הפרקמבריון.
לאחר תקופת הפרקמבריון לא התרחשו בתחום הקראטון תהליכי קימוט ופעילות מגמטית.
במרבית הקראטונים חלו סחיפה וגידוע שהפכו אותם לאזור מישורי ונמוך יחסית.
מישור זה נקרא מישור גידוע ובמשך הזמן מישור הגידוע מורבד בשכבות של סלעי משקע, עד ליצירת משטח יבשתי.
במקרים מסוימים נחשפים מחדש הסלעים המותמרים והמגמטיים מזמן הפרקמבריון עקב תהליכי סחיפה המסירים את שכבות סלעי המשקע.
חלק זה של הקראטון החשוף על פני השטח נקרא שילד, לדוגמה, השילד הערבו-נובי.
המונח קראטון מציין חלקים בקרום כדור הארץ שהם יציבים מבחינה טקטונית ומבדיל בינם לבין החלקים היציבים פחות, בהם מתרחשות עדיין אורוגנזה – בניית רכסי הרים – וגעשיות.
מונח זה נטבע בגרמניה בשנות העשרים של המאה ה-20, כשקרטוגן מתואר כניגוד לאורוגנזה.
ישנם שלשה סוגים של קראטונים:
ארכון – קראטון מתקופת הארכאיקון.
פרוטון – קראטון שנוצר בחלקו הראשון של הפרוטרוזואיקון, לפני יותר מ-1.6 מיליארד שנים.
טקטון – קראטון שנוצר בחלקו השני של הפרוטרוזואיקון, לפני יותר מ-800 מיליון שנה.
קראטוס (יוונית עתיקה: Κράτος, תרגום לעברית: כוח, חוזקה) היא דמות במיתולוגיה היוונית, המהווה את התגלמות הכוח והעוצמה.
קראטוס היה בנם של פאלאס וסטיקס, ואחיהם של ניקה (ניצחון), ביה (כוח) וזלוס (קנאה).
יחד עם אחיו ואחיותיו, קראטוס נמנה עם בני הלוויה הקבועים של זאוס, ראש האלים במיתולוגיה היוונית, לאחר שהם ואמם עמדו לצדו במלחמתו נגד הטיטאנים.
בגרסה אחת של המיתוס, זאוס הציב את קראטוס וביה כזקיפים בפתח ארמונו.
בגרסה אחרת, קראטוס היה טיטאן שקשר את פרומתאוס בהוראתו של הפייסטוס.
קראטוס הוא גם שמה של הדמות הראשית בסדרת משחקי הפעולה הממוחשבים "אל המלחמה".
בדומה לקראטוס המיתולוגי גם גיבור המשחק הוא לוחם רב-כוח שמשרת (בתחילה) את האלים.
אך בניגוד אליו הוא גיבור בן-תמותה, ולא טיטאן.
קראטון ילגרן הוא קראטון גדול המרכיב את מרבית החלק היבשתי של אוסטרליה המערבית.
הוא גובל בתערובת של אגני השקעה, חגורות קימוט והעתקי דחיקה מעידן הפרוטרוזואיקון.
הקראטון כולל שרידים לתחילת היווצרות כדור הארץ.
גרגירי זירקון שנתגלו בג'ק הילס (Jack Hills) בפיסת הקרום נארייר (Narryer Terrane) תוארכו לפני 4.27 מיליארד שנים.
קראטון ילגרן הוא הקראטון הנרחב ביותר מבין שלושת הקראטונים מהארכאיקון באוסטרליה (שני האחרים הם קראטון פילבארה (Pilbara) וגאולר (Gawler)).
הוא משתרע מדרום לצפון לאורך של כ-1,000 קילומטרים, מאספרנס (Esperance) שעל החוף ועד לנהר מורצ'יסון (Murchison River) שבתוך היבשת, וממערב למזרח לאורך כ-600 קילומטרים, מרכס דרלינג (Darling Range) שממזרח לעיר פרת' ועד לשדות הזהב והניקל של קלגורלי (Kalgoorlie) וקמבלדה.
השוליים המזרחים הם מערבית לרכס פרייזר (Fraser Range).
מרבית השטח היא מסלע של גרניט וגנייס המכוסים בשכבה דקה של חול.
הקראטון הוא אחד האזורים הפיזיוגרפים המובחנים בחלוקה הפיזיוגרפית של השילד של מערב אוסטרליה, המורכב בנוסף מ"גוש סטירלינג-הר בארן" (Stirling-Mount Barren Block), הרי דרלינג (Darling Hills) ומדף רשרשה (Recherche Shelf).
מקור השם ילגרן בשפת הילידים ופירושו "אבן לבנה" או קוורץ.
בצפון האוזר נמצא מכתש פגיע יאראבובה.
ההשערה המקובלת היא שקראטון ילגרן נבנה בין לפני 2.94 מיליארד שנים לבין 2.63 מיליארד שנים כתוצאה מהצטברות של פיסות קרום של קרום כדור הארץ או גושים רבים, שמרביתם נוצרו בין לפני 3.2 מיליארד שנים ללפני 2.8 מיליארד שנים.
מאורע הצטברות זה מתבטא במחדרים רבים של גרניט וגרנודיוריט, המרכיבים מעל ל-70% מקראטון ילגרן; בגעשיות של בזלת תולאיטית וקומטיט; בהתמרה אזורית ומעוות כמו גם הצטברות משמעותית של זהב בקראטון.
תהליכי ההצטברות התרחשו במספר שלבים, קרוב לוודאי שבין השלבים של הצטברות של פיסות קרום הפרידו שלבים של הפחתה, כאשר פעילות מחודשת התרחשה באופן מקרי.
חלק מהחגורות הירוקות וסלעי הגרניט עתיקים מאוד ומתוארכים לפני 3.1-2.9 מיליארד שנים, וכמה צעירים קצת יותר ומתוארכים לפני 2.75-2.65 מיליארד שנים.
קראטון ילגרן מורכב בעיקר מכמה פיסות קרום:
הפרובינציה הדרום-מערבית (Southwestern Province) - בת כ-2.8 מיליארד שנים ובנויה גרניט וגנייס.
חגורת הגנייס המערבית (Western Gneiss Belt) - בת כ-2.8 מיליארד שנים.
סדרה של חגורות התמרה מתקדמת מתחילת הארכאיקון שעברו עיוות מספר פעמים, הבנויות בעיקר מגנייס גרנוליט לויקוקרטי (כלומר שצבעו בהיר) הבנוי מפצלות השדה.
פיסת קרום זו מייצגת את אחת מפיסות הקרום העתיקות ביותר על פני כדור הארץ.
מתחם מורצ'יסון (Murchison Province) - פיסת קרום של גרניט-חגורות ירוקות.
מתחם מורצ'יסון נחשף בשליש המערבי ובשליש הצפוני של קראטון ילגרן.
הסטרטיגרפיה של המתחם מחולקת לשישה מרכיבים מבניים-סטרטיגרפיים - שתי חגורות ירקות של סלע מותמרים מסלעי יסוד וסלעי משקע וארבע קבוצות של גרניטואידים.
מתחם הצלב הדרומי (Southern Cross Province) - פיסת קרום של גרניט-חגורות ירוקות.
שוכן במרכז אזור קראטון ילגרן.
את המתחם ניתן לחלק לשלוש שכבות: החגורה הירוקה התחתונה (בערך לפני 3 מיליארד שנים) המאופיינת על ידי סלע געשי מאפי ותצורת ברזל הפסים, שכבת ביניים געשית פלסית, ושכבה עליונה של סלעי משקע (בערך לפני 2.73 מיליארד שנים) של סלעים געשיים קאלק-אלקליניים (מכלול מרדה) וסלעי משקע קלסטיים (תצורת דיימלס).
מתחם שדות הזהב הצפון-מזרחיים (North-East Goldfields) - פיסת קרום של גרניט-חגורות ירוקות, בהן החגורה הירוקה נורסמן-וילונה (Norseman-Wiluna Greenstone Belt) מעידן הארכאיקון, שבה מחדרים של קומטיט.
חגורה זו מכילה את מרבית עתודות הזהב של אוסטרליה, כולל הרצועה המכונה מייל הזהב של קלגורלי (Kalgoorlie Golden Mile), ובה המכרה "סופר פיט" (Super Pit gold mine).
מרבית הזהב הושקע בין לפני 2,650 מיליון שנים ל-2,630 מיליון שנים.
קראטון ילגרן מכוסה חלקית באגני השקעה מהפלאוזואיקון ומהפנרוזואיקון במזרח ובצפון-מזרח, כולל אגן קנינג (Canning Basin).
הוא גובל בחלקו המערבית במתלול דרלינג (Darling Scarp) ובהעתק דרלינג (Darling Fault) המפרידים בין קראטון ילגרן לאגן פרת' (Perth Basin) במערב.
הקראטון מכוסה על ידי כמה שרידים של אגני השקעה מתור היורה כדוגמת תת-אגן קולי (Collie Sub-Basin).
בנוסף יש בקראטון ילגרן ציפוי משמעותי של משקעים של נחלים קדומים מהשלישון, או אפילו צעירים יותר, שנוצרו מסחיפה ממושכת, השקעה והשקעה מחודשת של רצפי כיסוי ורגולית ישנים על תשתית הארכאיקון.
רצפי כיסוי מוכרים מהשלישון כוללים את אגן ברמר (Bremer Basin), אגן אופיסר (Officer Basin) וכו'.
משערים כי קראטון ילגרן היה במשך זמן רב מאוד בגובה פני הים או מעליהם.
חלק מהרגולית של קראטון ילגרן הוא בין העתיקים ביותר בעולם, כשהוא משקף אירועי בליה קדומים כתחילת הקרטיקון.
הוא נוצר בקווי רוחב טרופיים ובתנאים של קראטון ילגרן, בלא פעולת קרחונים והטופוגרפיה השטוחה פחות או יותר שתוצאתה סחיפה שולית יחסית.
הרגולית עבר בליה קיצונית, בחלק מהאזורים הוא הותמר לספרוליט עד כ-100 מטרים מתחת לפני השטח.
שכבה זו נוצרה ככל הנראה בתנאי אקלים טרופיים במהלך עידן הקנוזואיקון ועד תקופת הפלאוקן, כפי שהוכח מהימצאותם של שורשי עצים מאובנים בני 60 מיליון שנים בדוריקרסט המנומר.
אירועי בליה קודמים נחשפו בלטריט המכיל תחמוצת ברזל מתור היורה, לפני כ-180 מיליון שנים.
הרגולית של קראטון ילגרן משפיע ישירות על החי והצומח, מכיוון שחלק מהקרקע התאבן.
מפלס מי התהום הוא גבוה, אבל רוב מי התהום הוא מלוחים מאוד, וחלקם רווי במלח.
עקב כך שטחים נרחבים עקרים מצמחייה, ויש בהם מספר משמעותי של אגמי מלח.
מקור המלח הוא בהשקעה של מלח מהים שכיסה כמה פעמים את האזור היבשתי של אוסטרליה במהלך עשרות מיליוני השנים האחרונות והתאדה כשהוא משאיר מאחוריו את המלח.
קראטון ילגרן הוא מקור העיקרי לאוצרות הטבע של אוסטרליה.
יותר ממחצית ההשקעות בחיפוש משאבים של אוסטרליה מושקע באזור זה, ומופקים ממנו כשני שלישים מכל הזהב ומרבית הניקל הניכרים באוסטרליה.
הקראטון כולל כ-30% מעתודות הזהב הידועות בעולם, כ-20% מעתודות הניקל העולמיות, כ-80% מעתודות הטנטלום העולמיות, כמויות משמעותיות של עפרות ברזל, נחושת, אבץ ועתודות קטנות של עופרת.
בנוסף הקראטון מכיל כמויות משמעותיות של פלטינה, ונדיום וטיטניום, יסודות נדירים (נטען כי בקראטון יש כ-60% מעתודות הניתנות להפקה) ואורניום.
מרבית הכרייה מתבצעת בחגורות הירוקות סביב מרכזי המכרות דגומת קלגורלי (Kalgoorlie), קמבלדה, נורסמן (Norseman) ווילונה (Wiluna).
תרכיזי העופרה או המוצרים המוגמרים משונעים ברכבות או במשאיות לפרת' או לפרימנטל, אולבני (Albany) או ג'רלדטון.
קראטה (Karratha) היא עיירה במדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה.
העיירה הוקמה בשנות השישים של המאה ה-20 על מנת לשכן את עובדי תעשיית כריית עפרות הברזל ובהמשך, בשנות השמונים, את עובדי תעשיית הנפט והגז הטבעי.
אולוסיית העיירה מנתה 16,475 תושבים במפקד 2011.
שם העיירה הוא השם האבוריג'יני המקורי של המקום ומשמעותו הוא "ארץ טובה" או "קרקע רכה".
קארטה שוכנת במרחק 1535 ק"מ מצפון לבירת המדינה פרת' ו-528 ק"מ מדרום לעיר ברום והיא נמצאת בתחומי אזור פילבארה.
ענפי הכלכלה העיקריים של העיירה הם: כריית עפרות ברזל, כריית מלח ים, ייצור אמוניה והפקת גז טבעי.
קראוטרוק (Krautrock) הוא ז'אנר בסוגת הרוק הניסיוני אשר החל בגרמניה בסוף שנות השישים.
המונח נטבע בצורה הומוריסטית על ידי כתבי ומבקרי מוזיקה בעיקר מארצות הברית ואנגליה כדי לתייג את הלהקות הגרמניות שפעלו באותה תקופה ושאבו השראה ממגוון רחב של סגנונות מוזיקליים כמו פסיכדליה, מוזיקה אלקטרונית אוונגרדית, פאנק, מינימליזם, ומאפיינים כמו אלתור מעולם הג'אז ומוזיקת עולם.
הלהקות אשר התרחקו מהשפעות הבלוז והרוק אנד רול שהופיעו ברוק האמריקאי והבריטי, היו שלב נוסף באבולוציה של המוזיקה האלקטרונית כשהשפיעה על סגנונות שונים בתחום (למשל אמביינט) וגם על סגנונות כמו פוסט פאנק, פוסט רוק, רוק אלטרנטיבי ומוזיקת העידן החדש.
הכינוי קראוטרוק הודבק בהומוריסטיות ללהקות הגרמניות של התקופה בעיתון הבריטי מלודי מייקר בתחילת שנות השבעים, שם מצאו ההרכבים הניסיוניים תמיכה על ידי מאזינים שנחשפו לסגנון החדש והלא מוכר.
המונח מגיע מהכינוי קראוט (כרוב כבוש) אשר תיאר אנשים ותוצרים מגרמניה, והשימוש במונח זה הושפע משמו של קטע של אמון דול שהופיע באלבומם Psychedelic Underground והוא "Mama Düül und Ihre Sauerkrautband Spielt Auf".
אך למרות זאת, הלהקות לא רצו שייראו בהן כחלק מאותו מחנה שאליו הודבק הכינוי.
המוזיקולוג ג'וליאן קופ בספרו Krautrocksampler, אמר כי "קראוטרוק היא תופעה בריטית סובייקטיבית", בהתייחס לעובדה כי הלהקות הללו התקבלו יותר באנגליה מאשר בביתם במערב גרמניה.
קראוטרוק הוא סגנון אקלקטי שמושפע ממגוון רחב של סגנונות.
המבקר סיימון ריינולדס תיאר את הסגנון כשילוב של רוק פסיכדלי, מוזיקה אלקטרונית אוונגרדית, פאנק (Funk), אלתור ג'אז ומסגנונות מוזיקת עולם.
אמנים רבים הושפעו מרעיונותיהם של מלחיני מוזיקה הקלאסית הניסיונית של התקופה (בעיקר מינימליזם ומהמלחין קרלהיינץ שטוקהאוזן ששניים מתלמידיו, הולגר צ'וקאי וארמין שמידט הם חברי להקת הקראוטרוק קאן) ומהכיוונים הניסיוניים החדשים שאמני הג'אז הלכו בשנות השישים והשבעים (בעיקר מסגנון הג'אז החופשי מאמנים כמו אורנט קולמן ואלברט איילר).
הלהקות שנטשו את מבנה שיר הרוק המסורתי בבריטניה ואנגליה, החלו לגלות את האפשרויות הטמונות בשילוב מוזיקה מכנית ואלקטרונית ברוק.
להקה משפיעה הייתה הנזירים (The Monks), שהורכבה מחמישה אמריקאים שפעלו בגרמניה וניגנו מוזיקת קצב שהושפעה מן הפן המכני/אלקטרוני במוזיקה שלהם.
הלהקות נטשו את השפעות הרוק אנד רול אל עבר סגנונות אחרים אשר ייחדו אותם משאר הלהקות שפעלו באמריקה ואירופה.
כפי שנאמר על ידי חבר להקת פאוסט ז'אן הרווה פרון: "רצינו לשים בצד את כל מה ששמענו ברוק אנד רול.
היה לנו את הדחף ליצור משהו שונה לחלוטין".
להקות ידועות אשר מזוהות על הסגנון הן טנג'רין דרים, פאוסט, קאן, אמון דול II, אש רה טמפל, והרכבים נוספים אשר עבדו עם מפיקים ידועים בסצנה כמו דיטר דירקס וקוני פלאנק הן נוי!, קלאסטר וקרפטוורק.
להקות אלו היוו תגובה לוואקום התרבותי שנוצר לאחר מלחמת העולם השנייה בגרמניה, וכתגובה לתרבות האנגלו-אמריקאית שהייתה פופולרית באותה תקופה, על מנת ליצור תרבות וזהות גרמנית חדשה ורדיקלית בגישתה הניסיונית אשר תפתח סגנון מוזיקלי חדש.
מוזיקאים רבים מהלהקות הללו לא היה מודע (או מעוניין) ברוק, כשנחשפו להקות כמו קאן וקרפטוורק אל החדשנות של אמנים ולהקות כמו הוולווט אנדרגראונד, פינק פלויד, פרנק זאפה וג'ימי הנדריקס, הם היו מהראשונים לברך את השפעות המוזיקה הפופולרית של התקופה.
להקות קראוטרוק שילבו בין הכלים של להקת רוק סטנדרטית (גיטרה, בס, תופים, קלידים) עם השפעות אלקטרוניות, אשר יהוו השפעה של סגנונות כמו אמביינט.
המקצב המנוגן היה בדרך כלל 4/4 באופן שחוזר על עצמו המכונה גם Motorik ומזוהה עם הסגנון.
קראוטרוק השפיע על ההיפ הופ שנוצר בשנות השמונים והלאה, בעיקר להקות כמו קרפטוורק וקאן שיצרו עניין בשל האלמנטים הפאנקיים ששילבו בסגנונם.
דוגמה לכך היא השיר Planet Rock של אפריקה באמבטה וסולסוניק פורס אשר כלל סימפולים מתוך יצירתם של קרפטוורק, Trans Europe Express.
להקה בריטית-ישראלית "Staraya derevnya" יוצרת בסגנון זה.
בסוף שנות השישים, תנועות הנגד וההיפים באמריקה ובריטניה דחפו את גבולות הרוק אל עבר יצירת סגנונות חדשים כמו פסיכדליה, רוק מתקדם, הבי מטאל ועוד ז'אנרים נוספים אשר שילבו ביקורת פוליטית במילותיהם.
ב-1968, תנועת הסטודנטים הגרמנים, המוחאים הצרפתים, ותנועת הסטודנטים האיטלקיים יצרו קבוצה של מאזינים צעירים אינטלקטואליים שמחאו בנושא ים כגון כלי נשק גרעיניים, זיהום ומלחמות.
מוזיקת אוונגרד החלה לפנות אל כיוון המוזיקה האלקטרונית באמצע שנות החמישים.
בשנות השישים בארצות הברית, נולדה המוזיקה המינימליסטית האוונגרדית, שהוציאה כגון לה מונטה יאנג, טרי ריילי וסטיב רייך.
מלחינים אלו השתמשו בדרונים ולופים (בעיקר של סינתסייזרים וסרטי הקלטה) על מנת ליצור מוזיקה שהייתה במובן מסוים בעלת תחושה פסיכדלית-חללית.
התפתחויות אלו השפיעו על הקראוטרוק, אשר נוצר בפסטיבל הרוק הגרמני הראשון באסן, 1968. כמו עמיתיהם מבריטניה וארצות הברית, מוזיקאי הרוק הגרמנים ניגנו סוג של מוזיקה פסיכדלית.
אך מטרתם של אלה, לא הייתה לשחזר את האווירה שנוצרה עם ההתנסות בסמים פסיכדליים.
הסאונד של הלהקות הללו היה שילוב חדשני בין ג'אז לאוונגרד אלקטרוני.
באותה שנה, קם הפסטיבל מעבדת זודיאק לאמנות חופשית בברלין שנוסד על ידי האנס-יואקים רודיליוס (מלהקת קלאסטר) וקונרד שניצלר (מלהקת טנג'רין דרים), שהביא את הרוק הפסיכדלי לפופולריות במיינסטרים הגרמני.
במקור קראוטרוק היה צורה של אמנות חופשית, כשבהתחלה להקות התנועה היו מחלקות את תקליטיהן בחינם בירידי אמנות שונים.
השנים הבאות ראו גל של להקות חדשניות.
ב-1968, שני תלמידים לשעבר של קרלהיינץ שטוקהאוזן, ביניהם הולגר צ'וקאי, הקימו את להקת קאן (Can), אשר הוסיפו לתערובת ג'אז (בעקבות זאת, ניתן לחשוב על הקראוטרוק כמקבילה לסצנת קנטרברי שהייתה בבריטניה באותן שנים).
שנה לאחר מכן, קמה להקת קלאסטר (Cluster) אשר ניגנה מוזיקה אלקטרונית על ידי קלידים עם דגש על דרונים סטטיים.
ב-1970, הפכה להקת פופול וו ללהקת הקראוטרוק הראשונה אשר עשתה שימוש בסינתסייזר אלקטרוני.
ב-1971, החלו הלהקות טנג'רין דרים ופאוסט החלו גם הן להשתמש בסינתסייזרים אלו ולהיות חלוצות טכניקות הפקה חדשניות.
בתקופה זו החלו לתאר את הסגנון הזה כמוזיקה קוסמית (Kosmische musik).
ההרכבים טנג'רין דרים, אש רה טמפל, סנד וקוסמיק ג'וקרס כולם מקושרים על ידי קלאוס שולצה.
השימוש של פאוסט בסינתסייזרים ובמניפולציות של סרטי ההקלטה חזו את עליית הנויז רוק אשר ייווצר בשנות התשעים.
ב-1972, שני אלבומים הציגו שילוב בין הרוק האירופאי יחד עם פסיכדליה אלקטרונית וצליל מן המזרח: In den Gärten Pharaos של פופול וו ו־Aum של Deuter.
בנוסף, שני אלבומים כפולים שיצאו באותה תקופה גם הם עזרו להגדיר את המוזיקה הקוסמית: Cyborg של שולצה ו-Zeit של טנג'רין דרים, כשלהקה נוספת ושמה נוי!
יצרה החלה לנגן מוזיקה עם קצב חוזר והדוק.
באמצע העשור, קרפטוורק שהפכו לאחת הלהקות הפופולריות מגרמניה הוציאו אלבומים כמו Autobahn ו-Radioactivity שצפו את היווצרותם של סגנונות כמו סינת'פופ, ניו ווייב, אלקטרו וטכנו בשנות השמונים.
עם יציאת אלבומם של טנג'רין דרים Phaedra ב-1974, עברה הלהקה מסאונד הקראוטרוק אל עבר סאונד יותר מלודי שנוצר על ידי סקוונסר שלאחר מכן הוכר בשם אסכולת ברלין.
באותה שנה, שולצה יצר אלבום קראוטרוק בשם Blackdance שלאחריו, החל גם הוא ליצור בסגנון שאליו טנג'רין דרים עברו.
מאמצע עד סוף שנות השבעים, מונחים כמו רוק אלקטרוני, מוזיקה אלקטרונית, מוזיקה אינסטרומנטלית חדשה ומוזיקת העידן החדש החלו להפוך יותר שכיחים מאשר מונחים כמו קראוטרוק ומוזיקה קוסמית, אף על פי שהסצנה הזו נשארה מוכרת עד היום כיוצרת המונח.
בשנות השבעים המוקדמות, מוזיקאי הרוק הניסיוני שפעלו במערב גרמניה, פרצו את הגבולות והשפיעו על אמנים שפעלו במזרח המדינה.
הסגנון שנוצר במזרח גרמניה נקרא אוסטרוק.
בצדה השני של החומה, להקות יצרו סגנון רוק שמבחינה סגנונית מוטה להיות שמרני יותר ומושפע בעיקר ממוזיקה קלאסית ומשירים ממלחינים כמו ברטולט ברכט וקורט וייל.
הלהקות הללו שרו בגרמנית, כשרוב הזמן הנושאים הושרו בפואטיות ועסקו בפילוסופיה וכללו משמעויות כפולות.
להקות בסגנון זה היו Karat ו-The Puhdys.
הקראוטרוק לעומת זאת, מוכר יותר כתופעה שהתרחשה במערב המדינה.
ישנו ספק בנוגע להשפעות האוונגרד בצד המזרחי, עם אמנים כמו וולף בירמן אשר יש ביניהם דמיון לאמנים כמו בוב דילן מאשר לאמנים פרוגרסיביים.
קראוטרוק הפך לסגנון משפיע על סגנונות רבים שבאו לאחר מכן.
הרכבים שפעלו באותה תקופה כמו הוקווינד ציינו את השפעתם מלהקת נוי!
לפי ג'וליאן קופ, אלבומם של פאוסט The Faust Tapes היה לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בבריטניה בשל מחירו הנמוך, ובכך השפיע על צעירים רבים בשנות השבעים המוקדמות שנחשפו ללהקה.
הז'אנר היה גם השפעה גדולה על דייוויד בואי באלבומו Station to Station מ-1976, ולאחר מכן גם לטרילוגיית ברלין.
קראוטרוק היה גם השפעה מכרעת על להקות הפוסט פאנק שקמו לקראת סוף שנות השבעים כמו The Fall, ג'וי דיוויז'ן, Public Image Ltd., This Heat, סימפל מיינדס ובנוסף גם Galloping Corners אשר היו ממייסדי השאמאן פאנק.
בשנות השמונים, להקות רבות שצמחו מן הפסיכדליה ציינו להקות קראוטרוק כשהפעה מכרעת על הצליל שלהן.
חברי להקת הנקודות הוורודות האגדיות ציינו כי הם מושפעים בעיקר מקאן, פאוסט ונוי!
בשנות התשעים המאוחרות והאלפיים המוקדמות, עם עליית הפופולריות של המוזיקה האלקטרונית ועם דור חדש שגילה את המוזיקה גרמנית, הפך קראוטרוק לסגנון מוזיקלי בזכות עצמו, ולהשפעה מכרעת על אמנים שונים מסגנונות כמו אמביינט ומוזיקת דאנס אקספרימנטלית.
השפעת הז'אנר גדלה עם הקמת המועדון ה-Kosmik ב-1996 בלונדון, שתמך בלהקות שפעלו במחתרת, בנוסף להופעות של אמנים מהדור המקורי של הקראוטרוק, ובנוסף גם תוכנית רדיו שמשודרת בתחנה עצמאית בלונדון מ-2002.
אמנים כמו Stereolab, קוקטו טווינס, My Bloody Valentine, ג'ון פרושיאנטה, סוניק יות', דה מארס וולטה, Deerhunter, קווינס אוף דה סטון אייג', בק ורבים נוספים ציינו להקות קראוטרוק כהשפעות הגדולות שלהם.
להקה מפורסמת הידועה כמושפעת מקראוטרוק היא רדיוהד.
דוגמאות לכך הן שירם "These Are My Twisted Words", והקאבר שביצעו ל־Thief של קאן.
רדיוהד מציינים את קאן, פאוסט ונוי!
עוד הרכב, המכונות הסודיות ציין את השפעתו מלהקת הרמוניה ובנוסף ניגן גם עם אחד מחבריה מיכאל רותנר.
סטיבן וילסון הביע את הערכתו והשפעתו מהקראוטרוק, ואפשר לשמוע זאת בצליל המוקדם של להקתו פורקיופיין טרי.
להקת ווילקו גם הם ציינו את השפעתם מהסגנון הניכרת באלבומים כמו Yankee Hotel Foxtrot ו-A Ghost Is Born.
אפילו אואזיס התנסו בקראוטרוק בשירם The Shock of the Lightning בשנת 2008.
קְרָאז או β בעורב הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים עורב עם בהירות נראית מדרגה 2.64. מקור שמו לא ידוע והוא ככל הנראה ניתן לו רק במאה ה-20. כ-3.5 מעלות מדרום-דרום-מזרח לכוכב נמצא הצביר הכדורי M68.
קראז הוא ענק צהוב מסוג ספקטרלי G5 II-III שנמצא במרחק של כ-146 שנות אור ממערכת השמש.
מסתו כ-3.7 מסות שמש, רדיוסו פי 16 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו כ-5,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 150 מעוצמת ההארה של השמש.
בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה באופן ניכר, אך בקטלוג הכוכבים המשתנים הוא מופיע רק כחשוד כמשתנה, עם השתנות של מספר מאיות של דרגת בהירות.
גילו של קראז מוערך בכ-200 מיליון שנים, כך שהוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו וההיתוך עבר לשכבות חיצוניות יותר, מה שגורם להתנפחות והתקררות של פני הכוכב.