tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האירופי הראשון שהפליג באזור היה חופרה דה לואאיסה, ב-1525. את הנהר שגילה כינה אידלפונסו (Idelfonso), ואת שמו הנוכחי נתן לו סימון דה אלקסאבה, שסייר באזור ב-1535. הספרדים לא התעניינו באזור המרוחק, שהיה דל באוצרות טבע, והוא נותר בלתי מיושב.
רק לאחר כיבוש המדבר בידי ארגנטינה העצמאית, בשנות ה-70 של המאה ה-19, שנועד לבסס את אחיזתה בפטגוניה, החלה התיישבות באזור.
בתחילה, הוקם במקום בסיס של חיל הים הארגנטינאי ב-1885, ותוך שנים ספורות התבססה סביבו העיירה.
כבר ב-1888 החליט מושל הטריטוריה רמון ליסטה להעביר את הבירה מפוארטו סנטה קרוס לריו גז'גוס, אך ההחלטה אושרה סופית רק ב-1904. בין 1912 ל-1920 עודדה הממשלה חוואים מאיי פוקלנד ומדרום צ'ילה להתיישב במקום.
העיר התפתחה כמרכז לגידול כבשים, והנמל התפתח כמרכז לייצוא כבשים ותוצרתן.
לאחר שטריטוריית סנטה קרוס קיבלה מעמד של פרובינציה ב-1957, הייתה ריו גז'גוס לבירתה.
במהלך מלחמת פוקלנד ב-1982 שימש שדה התעופה של העיר לגיחות אוויריות של חיל האוויר הארגנטינאי.
כיום ריו גז'גוס היא העיר הגדולה ביותר בדרום פטגוניה, ופועל בה נמל תעופה בינלאומי.
ריו הוא סרט אנימציה ממוחשבת בתלת מימד שיצא בשנת 2011. הסרט נקרא על שם העיר ריו דה ז'ניירו שבה מתרחשת רוב העלילה.
במאי הסרט הוא קרלוס סלדניה, והסרט יצא בהפצת פוקס המאה ה-20. נכון ליוני 2011 זכה הסרט להכנסות של כ-450 מיליון דולר ברחבי העולם.
בלו הוא תוכי מהסוג הנדיר מקאו ספיקס.
כשבלו היה גוזל צעיר נחטף על ידי מבריחים.
בדרך הכלוב שלו נופל בעיירה קטנה במינסוטה, ארצות הברית.
שם מוצאת אותו ילדה בשם לינדה והיא מאמצת אותו אליה.
אחרי 15 שנים שבלו עוד לא למד בהם לעוף, מגיע לחנות הספרים של לינדה, דוקטור לציפורים שחי בריו דה ז'ניירו ואומר להם שהוא הזכר היחיד מהמין שלו וכדי שהזן לא ייכחד, עליו לבוא לריו כדי לפגוש את התוכית היחידה מהמין הזה, ג'ול.
אחרי כמה זמן הם מתחילים להתאהב ולפגוש שלוש ציפורים שעוזרות להם להתאהב ולצאת למסע בברזיל.
ג'סי אייזנברג / דן קיזלר / יהונתן מגון (דיבוב חדש בדיסני+) - בלו, תוכי מסוג מקאו ספיקס
אן האת'וויי / לורן סביר / נעמה שטרית (דיבוב חדש בדיסני+) - ג'ול, נקבת מקאו ספיקס
ג'ורג' לופז / דני שטג / גלעד קלטר (דיבוב חדש בדיסני+) - רפאל, טוקן הטוקו
ג'מיין קלמנט / יואב יפת - נייג'ל, תוכי מסוג קקדו שרוצה לתפוס את בלו וג'ול, ולהביאם למרסל.
אוסטין / עידו דנקנר / גיא גולדברג (דיבוב חדש בדיסני+) - פרננדו, נער ברזילאי
לזלי מאן / ליאת הר לב / אלונה אלכסנדר (דיבוב חדש בדיסני+) - לינדה, הבעלים של בלו.
טרייסי מורגן / רון קופמן / ניר רון (דיבוב חדש בדיסני+) - לואיז הבולדוג
אי .אם / סאבלימינל / יובל בינדר (דיבוב חדש בדיסני+) - פדרו, תוכי מסוג קרדינל אדום
ג'יימי פוקס / תומר שרון / חננאל אדרי (דיבוב חדש בדיסני+) - ניקו, ציפור מסוג קנרית
רודריגו סנטורו / זיו מאיר / גילן שחף (דיבוב חדש בדיסני+) - טוליו, דוקטור לציפורים
קרלוס פאנס/ניר פרידמן / תמיר גינזבורג (דיבוב חדש בדיסני+) - מרסל, מנהיג חוטפי הציפורים
בלו, ג'ול ושלושת גוזליהם עוזבים את ריו דה ז'ניירו למסע לעבר יער האמזונאס שם הם מנסים להתמודד עם החיות ששוכנות שם ופוגשת את אביה האבוד של ג'ול ועוד תוכים נוספים ממינם שלכאורה נכחד (מקאו ספיקס).
אבל הצרות ממתינות להם כאשר נייג'ל הקקדו רוצה לנקום בהם וכשחוטבי העצים התחילו להרוס את היער, וחייהם של החיות והציפורים באמזונאס נמצאים בסכנה.
הסרט הוקרן לבכורה בישראל ב-5 באפריל 2014.
לסלדנה עלה לראשונה הרעיון לסרט בשנת 1995, שכלל פינגווין שנשטף בחופי איפנמה; הוא השתנה לסיפור הנוכחי לאחר שנודע לו שהופקו תזיזו ת'רגליים ותפוס ת'גלים (שני סרטים נוספים שבהם משתתפים פינגווינים).
הוא העלה את הרעיון בפני כריס וודג' ב-Blue Sky בשנת 2006. סלדנה הציג לאנימטורים מפות וספרים עם ציוני דרך ומדידות גאוגרפיים, מהם בנו גרסה דיגיטלית של ריו.
מאוחר יותר ביקרה קבוצת אמנים מהחברה את ריו כדי לראות את מיקומי הסיפור השונים.
האנימטורים נפגשו גם עם מומחה למקאו בגן החיות בברונקס כדי לקבל תובנה לגבי תנועתם ואישיותם.
סלדנה עצמו הוא ברזילאי מריו דה ז'ניירו; אלמנטים כאלה של התרבות והציוני הדרך הברזילאים הושפעו גם מגדילתה של סלדנה בברזיל.
המדבבים המובילים קבלו פנייה בשנת 2009. ג'מיין קלמנט ניגש לעשות את הסרט אחרי שראה צילומי מבחן של הדמות שלו נייג'ל עושה נאום מן טיסת הקונקורד, אשר נעשה לפני תסריט מתגבש.
ניל פטריק האריס היה אמור לדבב את בלו, אך היו לו התחייבויות אחרות מחוץ להפקה; מאוחר יותר החליף אותו ג'סי אייזנברג .
אייזנברג נשאל במהלך הצילומים של הרשת החברתית אם יבצע את הקלטת הקול שלו בסופי שבוע, והוא הסכים לאחר שקרא את התסריט ואמר: "זו הייתה התרופה המושלמת לצאת מהלך הרוח של הדמות שלי ברשת החברתית.
שהיה כל כך חמור, ובמובנים מסוימים כל כך שמח.
מבחינת מוזיקה, הם הביאו את סרז'יו מנדז לשמש גורו מוזיקה וספריית חיים מקוונת.
הוא מצידו הצליח לפנות לאמנים כמו will.i.am וקרלינהוס בראון כדי לספק מוזיקה לסרט.
אייזנברג ואן האת'וויי, שהשמיעו את ג'וול, פעלו יחד בעבר כששניהם עוד היו בני נוער, כששיחקו אחים בתוכנית הטלוויזיה Get Real .
האת'וויי ציינה בראיון כי היא לא ראתה את אייזנברג במהלך הפקת ריו למעט "מבחינה חברתית לאורך כל התהליך", אלא שהיא "שמחה מאוד על כל הצלחתו".
ריו בראבו הוא מערבון אמריקאי משנת 1959 שביים הווארד הוקס.
התסריט מבוסס על סיפור קצר של ב.ה.
קמפבל ונערך על ידי יולס פורטמן ולייג בראקט.
בסרט השתתפו שחקנים מפורסמים והוא נחשב למערבון בולט בסוגה זו.
לפאב בעיירה ריו בראבו נכנס שתיין העיירה דוּד (דין מרטין) כשברצונו לשתות.
הוא בוהה במשקה של ג'ו בארדט (קלוד אקינס) וכשזה מבחין בו, הוא זורק דולר כסף למרקקה על מנת להשפיל אותו.
כשדוּד ניגש לקחת את הדולר, בועט השריף ג'ון צ'אנס (ג'ון ויין) במרקקה כשהוא מביע רחמים וגועל.
כשצ'אנס פונה להביט בבארדט, מכה בראשו דוּד בעץ הסקה ומפיל אותו חסר הכרה.
אז פונה דוּד לעבר בארדט, אולם שני בוקרים שכירים שלו עוצרים את דוּד ומחזיקים בו בזמן שבארדט מכה אותו.
אחד מהצופים שהתאספו תופס את ידו של בארדט כדי שלא יוכל להכות את דוד עוד.
בארדט שולף את אקדחו ויורה בבטנו של הצופה.
בארטד עוזב את הפאב והולך לפאב אחר במחשבה ששום רע לא יאונה לו.
השריף מגיע לפאב השני כשבידו רובה וינצ'סטר מכוון לבארטד על מנת לעצור אותו בגין רצח הצופה.
אחד מאנשיו של בארטד שולף את אקדח הקולט שלו ויוצר מצב של פט.
דוּד נכנס לבר, לוקח את האקדח של השכיר השני של בארטד ויורה באקדח המכוון לעבר השריף.
צ'אנס מכה בקת הרובה בפניו של בארטד, מפיל אותו ארצה ובעזרת דוּד גורר אותו לכלא.
ג'ו בארטד הוא אחיו של נתן בארטד (ג'ון ראסל), חוואי מקומי עשיר.
אנשיו של נתן מכתרים את העיירה על מנת להוציא בכוח את ג'ו מהכלא.
הכוח היחיד העומד לרשותו של השריף צ'אנס הוא סגנו הטרי דוּד ונכה מבוגר בשם סטמפי (וולטר ברנן).
לעיירה מגיע העגלון פאט ווילר (ווארד בונד), כשעגלתו מלאה אספקה מפורט וורת' ועימו אקדוחן צעיר לשם אבטחה.
בסופו של דבר מצליח השריף להכניע את הפושעים בסיוע אנשיו והאקדוחן הצעיר (ריקי נלסון).
ברקע נמתחת פרשת אהבים בין השריף לבין אישה מסתורית המכונה נוצות (אנג'י דיקנסון).
הסרט נוצר כמענה לסרט בצהרי היום שמתפרש לעיתים כאלגוריה לרדיפת קומוניסטים בהוליווד ולמקארתיזם.
ויין כינה מאוחר יותר את הסרט בצהרי היום "לא אמריקאי" ואמר שאינו מתחרט שסייע לגרימת עזיבתו של קארל פורמן את ארצות הברית.
בניגוד לבצהרי היום בו נותר השריף לבדו מול הפושעים, בריו בראבו, צ'אנס מוקף בעלי ברית, אך אינו מוכן לקבל סיוע של איש מהם אם לדעתו הוא לא מתאים לכך.
למרות זאת, בסצנת הסיום באים כולם לעזרתו.
בעוד בצהרי היום נעשה על ידי אנשי שמאל בהוליווד, ריו בראבו הוא תשובת הנגד של אנשי הימין בהוליווד.
מועדון כדורגל ריו אבה (בפורטוגזית: Rio Ave Futebol Clube) הוא מועדון כדורגל המייצג את העיר וילה דו קונדה שבצפון פורטוגל.
המועדון נוסד בשנת 1939 ונקרא על שם הנהר אבה אשר זורם בעיר.
הקבוצה מכונה בפי האוהדים 'ריו גראנדה' (הנהר הגדול).
לריו אבה אין הישגים משמעותיים, ומיקום השיא שלה בליגה הבכירה היה בשנת 1981/1982 כאשר סיימה במקום החמישי.
שנתיים לאחר מכן בעונת 1983/1984 היא העפילה לגמר הגביע הפורטוגלי לראשונה בתולדותיה, והפסידה לפורטו בתוצאה 1–4. במהלך רוב שנות ה-90 הקבוצה שיחקה בליגה השנייה, אך בסיום עונת 1998/1999 הקבוצה זכתה באליפות וחזרה לליגת העל הפורטוגלית.
בסוף עונת 2005/2006 הקבוצה ירדה לליגה השנייה פעם נוספת, לאחר שסיימה במקום ה-16. לאחר שתי עונות בליגה השנייה הקבוצה שבה לליגה הראשונה.
בעונת 2012/2013 סיימה הקבוצה במקום השמיני בליגה.
בעונת 2013/2014 הגיעה לגמר הגביע הפורטוגלי בפעם השנייה בתולדותיה אך הפסידה לבנפיקה ליסבון.
בנוסף הגיעה לגמר גביע הליגה.
אף על פי שלא זכתה בשום תואר היא השתתפה בליגה האירופית בעונת 2014/2015 משום שבנפיקה זכתה גם באליפות הליגה ועל כן השתתפה בליגת האלופות.
לאחר שגברה על גטבורג ואלפסבורג השוודיות בסיבוב השלישי ובפלייאוף בהתאמה, הקבוצה העפילה לשלב הבתים.
את שלב הבתים סיימה במקום הרביעי והודחה מהטורניר.
זו הייתה הפעם הראשונה בתולדות הקבוצה שהיא השתתפה במפעלים אירופאים.
בסיום עונת 2021/2022 שבה הקבוצה לליגת העל הפורטוגלית.
ריו 2 הוא סרט אנימציה בתלת-ממד שיצא לאקרנים באפריל 2014. הסרט נקרא על שם העיר ריו דה ז'ניירו שבה מתרחשת עלילתו.
במאי הסרט הוא קרלוס סלדניה, זהו סרט ההמשך לסרט "ריו" שיצא ב-2011.
אבל הצרות ממתינות להם כאשר נייג'ל הקקדו רוצה לנקום בהם, וחייהם של החיות והציפורים באמזונאס נמצאים בסכנה.
בלו גיבור הסרט הראשון וג'ול מולידים ילדים וג'ול מלמדת אותם את דרכי הג'ונגל, בעוד שבלו מלמד את הילדים דברים של בני אדם ומצחיק אותם.
בקצה השני של העיר לינדה וטוליו שהתחתנו מצאו נוצת מקאו וסיפרו בכך בחדשות.
בלו וג'ול ראו אותם ושמחו לראות אותם.
טוליו אמר שיש להקה שלמה של מקאו כחולים באמזונאס.
ג'ול מחליטה לעוף לאמוזאנס למצוא את הלהקה.
בלו לוקח את הפאוץ' ו-GPS והם יוצאים בליווי חבריהם פדרו ניקו ורפאל למסע.
בלו וג'ול מוצאים את הלהקה שמתברר שהיא המשפחה של ג'ול עשו מסיבה על כך שג'ול חזרה ושמחו אבא של ג'ול שיבח את בלו.
אך בקצה השני של העיר נייג'ל הקקדו המרושע תכנן לנקום בבלו על כך שלא יכול יותר לעוף מהתנגשות המדחף במטוס מהסרט הראשון אליו מצטרפים גבי צפרדע רעילה שמאוהבת בנייג'ל וצ'רלי דוב נמלים ותכנן להרוג את בלו הוא קובע עם גבי וצ'רלי בחצות.
נייג'ל מתעורר עם גבי וצ'רלי ומגיע לספינה של בלו בדיוק שהוא רוצה להרוג את בלו צ'רלי משחרר בקבוק ומפעיל את האזעקה של הספינה אנשים בספינה מגרשים את נייג'ל ומעיפים אותו מהספינה בלו מתעורר וחושב שבנו הקטן העיר אותו לנייג'ל לא הייתה בררה אלא לקחת גלגל הצלה שייקח אותו אל בלו
בקצה השני של היער כורת עצים רוצה לכרות את העצים באמוזאנס ורצה להרוג את טוליו ולינדה על כך שהם אוהבים טבע הכורת מצווה לכרות את היערות ונהג למצוץ סוכרייה על מקל
בלו (דן קיזלר) - זכר מקאו ספיקס - גיבור הסרט.
ג'ול (לורן סביר) - נקבת מקאו ספיקס - גיבורת הסרט.
רפאל (גדי לוי) - טוקן הטוקו, משדך הזוג ג'ול ובלו מהסרט הראשון.
נייג'ל (יואב יפת) - תוכי קקדו אמברלה - לא יכול לעוף עקב פציעתו מבסרט הראשון - ומכך נשבע לנקום בבלו, בסרט הראשון היה אנטגוניסט.
פדרו (סאבלימינל) - תוכי מסוג קרדינל אדום.
ניקו (תומר שרון) - ציפור קנרית.
אדוארדו (יורם יוספסברג) - אבא של ג'ול מסוג מקאו ספיקס.
רוברטו (גילן שחף) - חבר ילדות של ג'ול מסוג מקאו ספיקס.
בייה (מאיה לבני) - בתם הבכורה של בלו וג'ול והיא תוכי מסוג מקאו ספיקס.
קרלה (לורה שופוב) - בתם האמצעית של בלו וג'ול והיא תוכי מסוג מקאו ספיקס.
טייאגו (דולב סלע) - בנם הקטן של בלו וג'ול והוא תוכי מסוג מקאו ספיקס.
פיליפה (סער בדישי) - תוכי מסוג מקאו אדום-כתפיים - יריבם לטריטוריה של מקאו ספיקס.
גאבי (טלי אורן) - היא קרפדה שבהתחלה חשבה שהיא רעילה עד שהתברר שלא, מאוהבת בנייג'ל.
צ'רלי - דוב נמלים, בסרט אינו מדבר אפילו לא פעם אחת, אוהב לאכול נמלי אש.
לינדה (ליאת הר לב) - בעליו של בלו.
טוליו (זיו זוהר מאיר) - דוקטור לציפורים.
לואיז (עדי רז) - בולדוג שעזר להם בסרט הראשון.
מימי (לימור שפירא) - אחותו הגדולה של אדוארדו מסוג מקאו ספיקס
לולו (הדר שחף-מעיין) - עצלנית מהאמזונאס
פרננדו (איתי ג'רופי) - נער ברזילאי שעוזר במסע של בלו וחבורתו להציל את היער.
ריו אביירטו (בספרדית Rio Abierto, בתרגום לעברית: "נהר פתוח" ובתרגום העממי: "נחל זורם"), היא שיטת טיפול רגשי הכוללת מרכיבים גופניים והבעתיים, שנוצרה בארגנטינה בשנת 1966. השיטה כוללת מרכיבים מתחום הפסיכותרפיה הגופנית הטיפול בתנועה אקספרסיבית, ומתמקדת בביטוי גופני והוליסטי בעיקר באמצעות קול, תנועה, מוזיקה ומגע.
התהליך האישי מתקיים במסגרת קבוצתית ובמקביל מתפתח תהליך קבוצתי.
השיטה מוכרת ברחבי העולם ובשנים האחרונות תורמת להתעצבותו של השיח הטיפולי "מונכח גוף".
חשיבותה של השיטה טמונה גם במענה ההוליסטי שהיא מבקשת לתת לקשת רחבה של מצבים פסיכו-פיזיים ובדרך ההתמודדות היצירתית עמם.
ריו אביירטו נועדה לסייע לאוכלוסיות מגוונות ולקבוצות בגדלים שונים.
בישראל היא מועברת במסגרות חברתיות, קהילתיות, ארגוניות וטיפוליות מוכרות על ידי מנחים מוסמכים שעברו הכשרה בארץ או במרכז הבינלאומי בבואנוס איירס, ארגנטינה.
שורשיה של השיטה נעוצים בשיטה שפיתחה סוזאנה מילדרמן בשנות ה-50 של המאה ה-20. היא שילבה בין יוגה ופלסטיקה יוונית, זאת במטרה ליצור איזון רגשי וגופני של האדם.
מריה אדלה פאלקוס, פסיכולוגית קלינית בהכשרתה ותלמידתה של מילדרמן, המשיכה לפתח את השיטה בארגנטינה, ובשנת 1991 הקימה את "מרכז ריו אביירטו" הבינלאומי בבואנוס איירס.
תלמידתה של פאלקוס, אסטרז'ה גברוביץ, הביאה את השיטה לישראל והקימה את בית הספר להנחיה בשיטת ריו אביירטו הפועל כיום במסגרת העמותה לקידום ריו אביירטו בישראל.
השיטה פועלת בשלושה רבדים מרכזיים:
רובד אנרגטי - הרובד הפיזי, הגופני.
רובד רגשי - ההיבט הפסיכולוגי.
רובד רוחני - ההיבט הטרנסצנדנטלי.
טכניקת העבודה משלבת תנועה, ריקוד, מוזיקה, מגע וקול, במטרה להגיע ל"אני הפנימי", לשחרר עכבות, וכך לנסות ולאפשר לכל אדם ביטוי אותנטי, ריפוי, חיזוק והעצמה.
מטרת השיטה היא התפתחות הרמונית של האדם, הרחבת המודעות והכרות עמוקה של עצמו, באופן שיאפשר לו לחיות בהווה, "כאן ועכשיו"; להכיר, לקבל ולהכיל יותר ויותר חלקים וקולות פנימיים; וכן ללמוד להגיב מתוך הקשבה בצורה אותנטית למצבים בחייו, ולא להגיב מתוך הרגלים, דפוסים רגשיים ואמונות מקבעות שבדרך כלל מנהלים את חייו.
על פי השיטה, במהלך המפגש הקבוצתי עולים רגשות חבויים מתוך התת-מודע, והם מקבלים מענה באמצעות הכלים היצירתיים והתהליכים המוצעים לפי השיטה.
כך נרקם ריקוד ותנועה בין ה"אני" ל"אנחנו", בין האישי לקבוצתי, בין העבר להווה, בין המודע לנסתר, בין הקולות החבויים של כל משתתף לביטוי שלהם כאן ועכשיו, וה"קליפות" הרגשיות נושרות בהדרגה.
בעזרת האומץ הטמון בכל אחד מהמשתתפים, ובעידוד הקבוצה, אמור כל אחד לגלות את היכולת לבטא את קולו האותנטי, על פי השיטה.
ניתן לשייך את שיטת ריו אביירטו לתחום הפסיכותרפיה הגופנית האקספרסיבית, המתמקדת בביטוי גופני דרך קול ותנועה.
בדומה לשיטות פסיכותרפיה גופנית רבות, שיטת ריו אביירטו מושפעת מעבודתו של וילהלם רייך ומאמצת הנחות רבות ממשנתו.
גם שיטת ריו אביירטו מושפעת מתפיסותיו של רייך, ומאמצת משיטתו את העבודה עם "טכניקת טעינה ופריקה", מגע ונשימה ומיסוס "השריון הגופני".
מקור רעיוני נוסף לשיטת ריו אביירטו הוא בעבודתה של מריאן צ'ייס, מפתחת שיטת הטיפול בתנועה ובמחול.
מטפלים באמצעות תנועה פועלים לרוב במסגרת קבוצתית ומדגישים את אפקט החיוּת (vitality effect) המשפיע על בריאותו הגופנית והנפשית של האדם.
יתר על כן, הטיפול התנועתי מתמקד בשיקוף פיזי (mirroring), מצב בו המטפל מאמץ תנועה או מנח גוף של המטופל, זאת על מנת לאפשר למידה ושינוי.
בשיטת ריו אביירטו משתמשים בטכניקות תנועתיות אלו, אך משתמשים בתנועה גם ככלי לחקירה וגילוי אישי.
שיטת ריו אביירטו דוגלת בהתפתחות ומיצוי הפוטנציאל האנושי, ולכן ניתן לסווגה גם כתנועה להתפתחות אישית (personal development) והפוטנציאל האנושי (human potential); כלומר, שיטת עבודה אישית וקבוצתית הדוגלת בהיבטים החיוביים של האדם, בבריאות ובמסוגלות האנושית.
ריו גראנדה (בספרדית: Río Grande) היא עיר בפרובינציית טיירה דל פואגו בארגנטינה.
ריו גראנדה נמצאת בחוף הצפון-מזרחי של האי הגדול של ארץ האש, בקרבת המקום בו נשפך נהר ריו גראנדה לים ארגנטינה.
בעיר מתגוררים למעלה מ-66,000 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר מבחינת אוכלוסייה בפרובינציית טיירה דל פואגו.
במקום בו נמצאת היום ריו גראנדה הייתה בעבר התיישבות של בני הסלקנם, תושבים ילידים בפטגוניה.
ההתיישבות המודרנית הראשונה באזור הייתה מחנה זמני שהוקם ב-1883 על ידי ארגנטינאים שבאו לחפש זהב.
בין 1886 ו-1887 יוליוס פופר סייר באזור ולאחר מכן הוא פרסם תוכנית להקמת עיירת חוף במקום בשם "אטלנטה", אך היא לא יצאה לפועל.
ב-1893 הוקם בקרבת המקום בו נמצאת העיר מיסיון בשם "נואסטרה סניורה דה לה קנדלריה".
בשנים שלאחר מכן נוצרו במקום מבנים נוספים עד שב-11 ביולי 1921 נשיא ארגנטינה איפוליטו איריגוז'ן הכריז על הקמת "המושבה החקלאית של ריו גראנדה", אשר ממנה התפתחה העיר.
הודות לערבה מרובת העשב בה ריו גראנדה נמצאת, גידול מקנה היה מקור פרנסה חשוב לתושבי העיר מהקמתה ועד להווה.
באזור מגדלים בעיקר בקר וכבשים.
הדבר גם הוביל להתפתחות של תחומים הקשורים למקנה, כמו התפתחות תעשיית הצמר.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 התגלו באזור מצבורים של נפט וגז טבעי, וכיום הם מהווים חלק נכבד מהכלכלה של העיר.
ב-1972 ממשלת ארגנטינה התחילה להעניק הקלות מס למפעלים בטיירה דל פואגו, במטרה לעודד את ההתיישבות בפרובינציה.
בעקבות כך נפתחו באזור ריו גראנדה מפעלים רבים והיא הפכה לבירה התעשייתית של הפרובינציה.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי גוברנדור רמון טרחו נואל, שנמצא במרחק של 5 קילומטרים צפון-מערבית לעיר.
הנמל מציע בעיקר טיסות לערים מרכזיות בארגנטינה.
העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 3, שחלקו בטיירה דל פואגו מקשר אותה מצד אחד עד לאושואיה, בירת הפרובינציה, ומצד שני למקום בו יוצאות מעבורות לחלק היבשתי של הכביש בפרובינציית סנטה קרוס.
בכביש פועלים אוטובוסים שמקשרים את ריו גראנדה ליישובים האחרים בטיירה דל פואגו.
ריו גראנדה ואלי וייפרס היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA ומסונפת ליוסטון רוקטס מה-NBA.
הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באדינבורג שבדרום-מזרח טקסס, והיא הקבוצה המצליחה ביותר בתולדות הליגה עם ארבע אליפויות ושבע הופעות בגמר.
הקבוצה הוקמה בעיר הידלגו שבטקסס לקראת עונת 2007/08, ונשלחו אליה שחקנים מקבוצות ה-NBA יוסטון רוקטס, קליבלנד קאבלירס וניו אורלינס הורנטס.
את עונת הבכורה סיימה הקבוצה במאזן 21–29 ולא העפילה לפלייאוף, ובעונת 2008/09 סיימה באותו מאזן ושוב החמיצה את הפלייאוף.
ב-2009 הפכה הקבוצה לשותפה הבלעדית של רוקטס.
בעונת 2009/10 היא סיימה במקום הראשון במערב עם מאזן 34–16 והעפילה לראשונה לפלייאוף, בו ניצחה את רינו ביגהורנס, אוסטין טורוס וטלסה 66' וזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה.
שחקנה הקבוצה מייק האריס נבחר ל-MVP של ליגת הפיתוח ומאמנה כריס פינץ' נבחר למאמן השנה.
לאחר שב-2011 הפסידו לאיווה אנרג'י בגמר וב-2012 החמיצו את הפלייאוף, ב-2013 זכו הווייפרס באליפות השנייה שלהם לאחר ניצחונות על מיין רד קלאוס, טלסה 66' וסנטה קרוז ווריורס בגמר.
בסיום העונה נבחר שחקן הקבוצה אנדרו גאודלוק ל-MVP והצטרף ללוס אנג'לס לייקרס ב-NBA, ומאמן הווייפרס ניק נרס מונה לעוזר מאמן בטורונטו ראפטורס ולימים זכה עימה באליפות ה-NBA ב-.
באוקטובר 2016 עברה הקבוצה לשחק בברט אוגדן ארנה באדינבורג, שמכיל 8,500 מקומות ישיבה.
בעונת 2016/17 העפילה הקבוצה לגמר הליגה לאחר ניצחונות על לוס אנג'לס די-פנדרס ואוקלהומה סיטי בלו, אך הפסידה 1–2 לראפטורס 905. בעונת 2018/19 סיימו הווייפרס במקום הראשון במערב וזכו באליפות השלישית בתולדות המועדון לאחר ניצחונות על ממפיס האסל, סנטה קרוז ווריורס ולונג איילנד נטס.
בזכות אליפות זו הם השתתפו בגביע הבין-יבשתי בכדורסל של פיב"א ב-2020, אך סיימו במקום הרביעי לאחר שהפסידו לטנריפה ולסן לורנסו.
בעונת 2021/22 זכתה הקבוצה באליפות נוספת לאחר שגברה על טקסס לג'נדס, אגווה קליינטה קליפרס ודלאוור בלו קואוטס.
בעונה הבאה חזרה הקבוצה לגמר הליגה לאחר ניצחונות בפלייאוף על סאות' ביי לייקרס, ממפיס האסל וסו פולס סקייפורס, אך הפעם הפסידה לדלאוור.
בעקבות זכייתם באליפות הליגה ב-2021 השתתפה הקבוצה פעם נוספת בגביע הבין-יבשתי, וסיימה במקום השלישי לאחר הפסד לסאו פאולו וניצחון על מונסתיר מתוניסיה במשחק על המקום השלישי.
ריהארד גוזמיץ' (בהונגרית: Richárd Guzmics; נולד ב-16 באפריל 1987) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק כבלם.
גוזמיץ' התקדם במחלקת הנוער של קבוצת סומבטהיי האלאדאש עד אשר עלה לסגל הקבוצה הבכירה בעונת 2004-2005. אחרי עונת בכורה בה שותף ב-5 משחקי ליגה בלבד, המשיך לשחק בהאלאדאש 9 עונות נוספות, בהן היה לשחקן הרכב קבוע בסגל המועדון.
ב-10 בספטמבר 2014, לאחר 10 עונות בהן שותף ב-247 משחקי ליגה במדי האלאדאש, חתם גוזמיץ' במועדון ליגת העל הפולנית ויסלה קרקוב.
ב-7 בינואר 2017 חתם בינביאן פונדה הסינית.
ריהוט אנושי או פורניפיליה הוא מונח מתחום ה-BDSM, המתאר בני אדם המשמשים בתפקידי רהיטים עבור אדם אחר, כגון מגש, הדום, כיסא, שולחן, ארון או פריט אחר.
דוגמאות לרהיטים אנושיים מופיעות באמנות המודרנית ובתעשיית הפורנוגרפיה.
האנשים המשמשים כדוגמנים בתחום הריהוט האנושי עשויים להיות עירומים או עירומים למחצה, על מנת להוסיף משיכה ארוטית ואסתטית ליצירה.
הפסלונים של האמן אלן ג'ונס שנעשו ב-1969, המציגים נשים עירומות למחצה בתפקידי הרהיטים, הן דוגמה קלאסית לתיאורה של פורניפיליה כאמנות.
במחזה "נכנע ומנוצח" של המחזאי הישראלי חנוך לוין, אחד הגברים משמש בתור שרפרף לגברת בביתה.
המונח פורניפיליה נטבע על ידי אמן הקשירות ג'ף גורד אשר התמחה בג'אנר זה וכן ניהל את האתר "House of Gord" העוסק בנושא.
פורניפיליה ברבות מהמקרים כרוכה בכך שהרהיט האנושי יהיה קשור בחוזקה ללא יכולת לזוז, כאשר הוא צפוי להישאר במצב נייח זה לתקופה ממושכת.
לעיתים קרובות יחובר לרהיט האנושי גם מחסום פה, כך שהוא לא יוכל לדבר או להשמיע קולות וכן לעיתים הוא יהיה מוצב בעמדה לא נוחה ואף מסוכנת.
בהרבה מיצירות הרהיטים האנושיים של ג'ף גורד היה שימוש גם בויברטורים.
על מנת לשמור על בטיחות נאותה בזמן הסשנים המערבים פורניפיליה מסוג זה, נדרש מהשולט לבצע בדיקות תכופות לרווחתו של הכנוע.
ריו דה אורו (בספרדית: Río de Oro; בערבית: وادي الذهب; מילולית: נהר הזהב) הוא (יחד עם סגייה אל-חמרה) אחד משני החלקים שהרכיבו את סהרה הספרדית.
חלק זה הוא הדרומי ומשתרע מקו רוחב 26 ועד קו רוחב '20 21°, כשני-שלישים משטח הטריטוריה.
המקום נקרא על שם ואדי רחב החוצה אותו, שנקרא בשם זה על ידי מגלה הארצות הפורטוגלי אלפונשו גונסלווס בלדיה (Afonso Gonçalves Baldaia ) ב-1436 כחלק ממשימת הקפת כף בוז'דור, מתוך אמונה כי בפנים היבשת גורף הנהר זהב.
בירת החבל בתקופת השלטון הספרדי הייתה וייה סיסנרוס (כיום: דאח'לה).
ריהאם יעקוב הייתה רופאה ופעילה למען זכויות אדם עיראקית.
נהגה באופן עקבי לצאת בקמפיינים נגד הפרת זכויות אדם בעיראק, והייתה דמות בולטת במחאה נגד הממשל העיראקי מאז 2018, עד להתנקשות בחייה ב־2020.
ב-19 באוגוסט 2020, נורתה ריהאם יעקוב בראשה על ידי מתנקש בבצרה.
לפי עדויות, אדם הרכוב על אופנוע נצמד למכונית בה שהתה יעקוב, ופתח לעברה באש.
יעקוב נהרגה, ועוד שלוש נשים ששהו עמה נפצעו מהירי, אחת הפצועות מתה מפצעיה מאוחר יותר.
בעקבות הרצח, ראש ממשלת עיראק מוסטפא אל-כאזמי הבטיח לעשות כל שנדרש על מנת שכוחות הביטחון יעשו את המוטל עליהם.
ז'נין הניס-פלאסחארט תיארה את הרצח כ"איום רציני לביטחון וליציבות" בבצרה.
מועדון כדורסל בראוגן (בספרדית: Club Baloncesto Breogán או בקיצור CB Breogán), הידוע גם בשם ריו בראוגן (Río Breogán) מטעמי חסות, הוא מועדון כדורסל ספרדי מלוגו המשחק בליגת העל הספרדית.
המועדון נוסד בשנת 1966, והקבוצה שיחקה לראשונה בליגה הספרדית הבכירה ב-1970. שם המועדון מתייחס למלך גליסיה האגדי בראוגן.
בראוגן, שנוסדה ב-1966, הייתה זקוקה לחמש שנים בלבד כדי לעלות לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה.
בראוגן חזרה לדרג העליון ב-1984, והיא העפילה לגביע קוראץ' לאחר שסיימה במקום השישי.
היא הפכה לקבוצה קבועה בליגה עד 1995, אז הפסידה לואלווי ג'ירונה וירדה לליגה השנייה.
התקופה השלישית של המועדון בליגה ACB החלה ב-1999 ונמשך שבע שנים.
ב-2006, נשרה לליגת המשנה, שם המשיכה לשחק עד 2018, אז עלתה שוב לדרג העליון כשזכתה בליגה.
1 השתתפות בגביע קוראץ': 1985–86: הודחה בשלב הבתים של רבע הגמר
ריו גראנדה הוא מערבון רומנטי אמריקאי משנת 1950 בבימויו של ג'ון פורד, עם ג'ון וויין ומורין אוהרה בתפקידים הראשיים.
זה הסרט השלישי ב"טרילוגיית פרשי המערבונים" של פורד-וויין, לאחר "מבצר האפאצ'ים" (1948) ו"היא ענדה סרט צהוב" (1949).
הסרט היה מועמד לרשימת מאה שנים...
ג'יימס קווין מקגינס היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה.
שנת 1879, מבצר סטארק ליד נהר ריו גראנדה.
המפקד הוא לוטננט קולונל קירבי יורק (ג'ון וויין) קצין ותיק עוד מימי מלחמת האזרחים האמריקאית.
הוא מתמודד עם התקפות של האפאצ'ים שמוצאים מסתור במקסיקו וחוצים את הנהר מדי פעם לשם התקפות.
קבוצה של טירונים מגיעה למבצר בהם ג'פרסון "ג'ף" יורק, בנו של המפקד.
ג'ף נשר מאקדמית וסט פוינט לאחר שנכשל במתמטיקה.
קירבי לא ראה אותו 15 שנים.
בפגישה הראשונה שלהם הוא מבהיר לבנו שהוא יהיה חייל כשאר החיילים ללא משוא מנים כבנו של המפקד.
על הטירונים ממונה סרגנט מייג'ור קוויקולן (ויקטור מקלגלן) שמאמן אותם בלחימה ובעיקר ברכיבה על סוסים.
למבצר מגיעה גם קתלין יורק (מורין אוהרה), אשתו של קירבי אותה לא ראה 15 שנה.
היא באה כדי לשחרר את בנה מהתחייבותו לחיל הפרשים של צבא ארצות הברית והיא גם מוכנה לשלם על כך 100 דולר.
קירבי מסרב לחתום על הבקשה וכן גם ג'ף.
סגן המרשל (גרנט ות'רס) מגיע למבצר כדי לעצור את הטוראי טראביס טייר (בן ג'ונסון) באשמת רצח.
טייר גונב את סוסו של קירבי ובורח מהמבצר.
אפאצ'ים תוקפים את המבצר גורמים נזק ונהדפים.
למקום מגיע גנרל פיליפ שרידן שמציע לקירבי להתקיף את האפאצ'ים בבסיסם במקסיקו.
לשם כך עליו לחצות את נהר ריו גראנדה ואין לכך אישור משלטונות ארצות הברית.
קירבי מקבל את הסיכון אך קודם עליו לפנות את הנשים והילדים למבצר פורט בליס.
ג'ף נשלח עם חבריו לאבטח את השיירה.
האנדיאנים מתקיפים אותם וחוטפים את הילדים למקסיקו.
בדרך הם נפגשים עם הנמלט טייר שמודיע כי הוא חזר ממקסיקו וכי הילדים כלואים בכנסייה בתוך בסיס האינדיאנים.
הוא מבקש עוד שני מתנדבים ולעזרתו מגיעים ג'ף יורק וטוראי סנדי בון (הארי קארי ג'ונ.)
השלושה מצליחים להסתנן בלילה לכנסייה ולארגן את הילדים.
האינדיאנים מתקרבים לכנסייה והשלושה פותחים עליהם באש.
באותו זמן מסתער קירבי בראש לוחמיו על מחנה האינדיאנים ומתחולל קרב גדול שבסופו מובסים האינדיאנים והילדים נחלצים מסש אך קירבי נפצע קשה מחץ ומטופל על ידי הרופא ד"ר וילקינס (צ'יל וילס).
לבסוף נערך במצבר מסדר ניצחון ובו מוענקים אותות הצטיינות מטעם נשיא ארצות הברית למספר לוחמים ובהם טוראי ג'ף יורק, בנם של קירבי וקתלין יורק.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותג'ון ווייןלוטננט קולונל קירבי יורקמפקד מבצר סטארקמורין אוהרהקתלין יורקקלוד ג'רמן ג'ונ.ג'פרסון "ג'ף" יורקבנם של קירבי וקתליןבן ג'ונסוןטוראי טראביס טיירויקטור מקלגלןסרג'נט מייג'ור קווינקלוןמאמן פרשיםג'.
קרול נאיישפיליפ שרידןגנרלהארי קארי ג'ונ.טוראי סנדי בוןגרנט וית'רססגן מרשלצ'יל וילסד"ר וילקינסמנתח
ריהו טראס (באסטונית: Riho Terras; נולד ב-17 באפריל 1967) הוא איש צבא ופוליטיקאי אסטוני.
שימש כמפקד כוחות ההגנה של אסטוניה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2012–2018. החל מ-2020 הוא משמש כחבר הפרלמנט האירופי מטעם מפלגת המולדת האסטונית.
טראס נולד ב-17 באפריל 1967 בקוכטלה-יארבה שהשתייכה אז לברית המועצות.
הוא שרת בצי הסובייטי ובמקביל למד היסטוריה באוניברסיטת טרטו.
לאחר פירוק ברית המועצות זכתה אסטוניה בעצמאות מחודשת, וטראס התגייס לצבא אסטוניה.
בין השנים 1998–2000 הוא פיקד על גדוד המשמר האסטוני, ולאחר מכן כיהן כנספח הצבאי בברלין עד 2004. בשנים שלאחר מכן הוא עבד בתפקידים שונים במשרד ההגנה.
בסוף שנת 2011 הוא נבחר לשמש כמפקד כוחות ההגנה של אסטוניה (מקביל לרמטכ"ל).
הוא נכנס לתפקידו ב-5 בדצמבר של אותה שנה.
בתפקידו זה, הוא פעל להידוק היחסים בין אסטוניה למדינות נאט"ו, והוביל קו נוקשה כנגד רוסיה.
במאי 2015 הכריזה עליו רוסיה כפרסונה נון גראטה.
באותה שנה הוכרז שהקדנציה בת חמש השנים של טראס בתפקיד מפקד כוחות ההגנה, תוארך בשנתיים נוספות.
הוא סיים את תפקידו ב-5 בדצמבר 2018.
לאחר פרישתו מהצבא, החל טראס לעבוד בחברה אסטונית לפיתוח כלי רכב לא-מאוישים.
ב-2019 הוא הצטרף למפלגת המולדת והתמודד מטעמה על מקום בפרלמנט האירופי.
באותה תקופה, לאסטוניה היו רק שישה חברים בפרלמנט, ובבחירות, הגיע טראס למקום השביעי ולפיכך לא נכנס לפרלמנט.
עם זאת, בתחילת 2020 פרשה בריטניה מהאיחוד האירופי (הברקזיט).
מושביהם של הנציגים הבריטים בפרלמנט האירופי חולקו בין המדינות שנותרו באיחוד, ואסטוניה זכתה במושב נוסף.
טראס הפך לחבר הפרלמנט האירופי והחל את כהונתו ב-1 בפברואר 2020. הוא חבר בוועדה לתעשייה, מחקר ואנרגיה.
ריו ברנקו (בפורטוגזית: Rio Branco Atlético Clube) הוא מועדון כדורגל מברזיל.
המועדון נוסד בשנת 1913 בעיר ויטוריה שבמדינת אספיריטו סאנטו.
בעבר שיחקה הקבוצה מספר עונות בדרג הבכיר של אליפות ברזיל בכדורגל.
המועדון הוקם בשנת 1913 על ידי קבוצת צעירים שלא יכלו להשתתף בפעילותו של מועדון ספורט יוקרתי בעיר.
"ריו ברנקו" השתתפה באליפות מדינת אספיריטו סאנטו מראשית דרכה, ובשנת 1917 סיימה במקום השני.
בשנים 1918 ו-1919 זכתה הקבוצה באליפות.
בסך הכול זכה המועדון ב-39 אליפויות מדינתיות, כולל בעונות 2024 ו-2025.
בעונת 1937 הוזמנה "ריו ברנקו" לאליפות ברזיל הראשונה והגיעה למקום השלישי – הישגה הבכיר ביותר במסגרת ארצית.
בסך הכול שיחקה בליגה הבכירה ב-13 עונות, כאשר הופעתה האחרונה הייתה בשנת 1987.
בליגת משנה הברזילאית השתתפה הקבוצה ארבע פעמים; הופעתה האחרונה הייתה בעונת 1989. הישגה הגבוה ביותר בליגה זו הוא מקום 15 בשנת 1983.
נכון לעונת 2025 משחקת "ריו ברנקו" בליגה הרביעית בחשיבותה בברזיל.
בהגביע הברזילאי השתתפה הקבוצה שבע פעמים, והישגה הטוב ביותר הוא הגעה לשלב השני בשנת 2021.
אצטדיון הקבוצה נבנה בשנת 1983 ונמצא בבעלות ממשלת מדינת אספיריטו סאנטו.
הוא מכיל כ-21,000 מקומות ישיבה ונקרא על שמו של נשיא המועדון לשעבר.
ריו צ'ימה אנגומוהא הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ליברפול מהפרמייר ליג.
אנגומוהא גדל במחלקת הנוער של צ'לסי, ובקיץ 2024 עבר למחלקת הנוער של ליברפול.
בתחילת עונת 2024/2025 נקרא להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של ליברפול על-ידי המאמן ארנה סלוט.
ב-11 בינואר 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 0–4 על אקרינגטון סטנלי במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA לעונת .
בגיל 16 שנים ו-135 ימים, הפך לשחקן הצעיר ביותר שמשחק במדי ליברפול במסגרת גביע ה-FA, וכן לשחקן הצעיר ביותר שפותח בהרכב בהיסטוריה של ליברפול.
ב-17 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 2–3 על אתלטיקו מדריד במסגרת שלב הליגה לעונת 2025/2026, ובגיל 17 שנים ו-19 ימים הפך לשחקן הצעיר ביותר שמשחק עבור ליברפול בליגת האלופות, כשהוא שובר את שיאו של טריי ניוני.
ב-25 בספטמבר חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון.
ריו נגרו (בפורטוגזית: Rio Negro – "הנהר השחור") הוא אחד הנהרות הגדולים בעולם.
רק ארבעה נהרות בעולם, אמזונאס, קונגו, אורינוקו ויאנגצה עולים עליו בשפעת מימיהם.
ראשיתו של הנהר באמזוניה הקולומביאנית, סמוך למקורות האורינוקו (קיים חיבור של נהר ביניים בין מקורות האמזונאס למקורות האורינוקו באזור זה).
הנהר מהווה קטע גבול ארוך בין ונצואלה לקולומביה עד הגיעו לברזיל, שם מתחברים אליו נהרות גדולים כמו הריו ברנקו.
אחר ממשיך הנהר בזרימתו עד הישפכו לאמזונאס.
רוחבו במקום השפך כ-32 ק"מ.
צבע מי הנהר שחור כמשקה קולה בשל המינרלים שהוא סוחף עמו, אולם המים צלולים כמי ברז.
המפגש בין שני הנהרות האדירים הוא אחד המקומות הבודדים בעולם שבו אפשר לחזות בעוצמתו של הטבע – במשך קילומטרים רבים זורמים שני הנהרות זה לצד זה מבלי שיתערבבו מימיהם, לכאורה גוף מים אחד שחציו חום-צהוב וחציו שחור.
בסופו של דבר נמהלים מי הריו נגרו במי האמזונאס והופכים יחדיו לנהר הגדול בעולם.
העיר החשובה ביותר שהוקמה על גדות הריו נגרו היא מנאוס, בירת מדינת אמזונאס והעיר השנייה בגודלה באמזוניה בכלל.
ממנאוס אפשר להפליג בספינת נהר במעלה הריו נגרו ולחזות במאות איים הסמוכים זה לזה.
ריו דה לה פלטה (בספרדית: Río de la Plata) הוא שפך נהר באוקיינוס האטלנטי.
ריו דה לה פלטה מהווה את הדלתה אליה נשפכים נהר אורוגוואי ונהר פרנה.
אורכו כ-300 ק"מ ורוחבו בקצה השפך הוא 220 ק"מ בין כף סן אנטוניו שבארגנטינה לכף סנטה מריה שבאורוגוואי.
זהו שפך הנהר הרחב ביותר בעולם.
מימיו רדודים, ופתחו נחסם תדירות על ידי שרטונות חול תת-מימיים.
אלה נחפרים בקביעות כדי לאפשר שיט אוניות.
שתי הערים החשובות שהוקמו בחופיו הן בואנוס איירס ומונטווידאו.
משמעות שמו בספרדית הוא: "נהר הכסף".
כיום חלקו הדרומי של הנהר, השוכן בין חופי ארגנטינה לאורוגוואי, מזוהם בכימיקלים תעשייתיים מסוכנים ורעילים והרחצה שם אסורה .
את הנהר חוצות מעבורות ורחפות ממונטווידאו ומקולוניה לעבר בואנוס איירס ובחזרה, ומשך הנסיעה נע בין שעה ברחפת מהירה לשלוש שעות במעבורת.
ריו סונג מין (בקוריאנית: 유승민; נהגה "יוּ סוּנג-מִין"; ) הוא טניסאי שולחן דרום קוריאני.
אלוף אולימפי (אתונה 2004) ובעל 7 מדליות מאליפות העולם.
באליפות העולם שנערכה בשנת 1999 הגיע ריו לשלב רבע גמר ליחידים, במשחקי אסיה שנערכו בשנת 2000 זכה במדליית זהב, באולימפיאדת סידני (2000) סיים במקום רביעי בתחרות ליחידים ובגביע העולם שנערך בשנת 2003 הגיע לשלב רבע הגמר.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה ריו במדליית זהב בתחרות ליחידים.
ריו גאווין פרדיננד הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הבלם ושימש כקפטן נבחרת אנגליה.
פרדיננד הוא הבן הבכור של ג'וליאן וג'אניס פרדיננד.
אחיו הצעיר של ריו, אנטון פרדיננד, כדורגלן אף הוא.
בתור ילד, שיחק פרדיננד כחלוץ בקבוצת הילדים של בלומפילד וכבש כ-30 שערים בממוצע בעונה.
לאחר שעבר לקבוצת הנערים של אלת'אם טאון ושיחק שם כקשר, צפו בו ציידי כישרונות של קבוצת וסטהאם יונייטד.
בגיל 14 הצטרף פרדיננד לקבוצת וסטהאם ולאחר שסיים את לימודיו בגיל 16, דחה הצעות מקבוצות רבות, ביניהן מידלסברו, נוריץ' סיטי, צ'רלטון אתלטיק וצ'לסי כדי להישאר בווסטהאם, אף על פי שמשכורתו השבועית הייתה 30 לירות שטרלינג, והוטלו עליו מטלות כגון נקוי הנעליים של הכוכב טוני קוטי ושל המאמן הארי רדנאפ.
על המגרש, הוביל את קבוצת הנערים של וסטהאם לזכייה באליפות המחוזות הדרום-מזרחיים של אנגליה ב- תוך השגת כמות שיא של נקודות.
הישגיו בקבוצת הנוער של וסטהאם הרשימו את המאמן רדנאפ, שהחתים את פרדיננד על החוזה המקצועני הראשון שלו, בגיל 17.
ב-5 במאי 1996 ערך פרדיננד את הופעתו הראשונה בקבוצת בוגרים כאשר נכנס כמחליף נגד שפילד ונסדיי.
בעונה שלאחר מכן הושאל פרדיננד לבורנמות' מהליגה השנייה, בה ערך עשר הופעות בין ה-9 בנובמבר 1996 עד 11 בינואר 1997. ב-1 בפברואר 1997 פתח ריו פרדיננד לראשונה במדי ווסטהאם ואפילו כבש שער, בהפסד 2:1 לבלקברן רוברס באפטון פארק.
באותה השנה הוזמן פרדיננד לנבחרת אנגליה וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק מול קמרון.
ב-26 בנובמבר 2000 עבר לשחק בקבוצת לידס יונייטד תמורת 18 מיליון לירות שטרלינג, המחיר הגבוה ביותר אי פעם באנגליה והגבוה ביותר בעולם כולו למגן.
בעונתו הראשונה בלידס עזר ריו לקבוצתו לעלות לחצי גמר ליגת האלופות של אופ"א וכבש שלושה שערים, אחד מהם נגד קבוצתו הקודמת וסטהאם.
העונה הבאה, , הייתה פחות מוצלחת לקבוצתו לידס, אך היא ביססה את מעמדו כאחד המגנים הטובים בעולם.
לאחר שבלט בנבחרת אנגליה במונדיאל 2002 ביפן ודרום-קוריאה, עבר ריו פרדיננד לשחק בקבוצת מנצ'סטר יונייטד תמורת סכום גבוה של 30 מיליון לירות שטרלינג, סכום שיא באנגליה וסכום שיא למגינים בעולם כולו.
בעונתו הראשונה במנצ'סטר נפצע ומיעט לשחק, אך למרות פציעתו וכושר המשחק הירוד בעקבותיה הצליחה קבוצתו לזכות באליפות ה-14 בתולדותיה לאחר שארסנל הובילה את הפרמייר ליג לאורך כל העונה.
בעונות שלאחר מכן היה פרדיננד לבלם החשוב ביותר במנצ'סטר יונייטד ואחד הטובים בעולם.
לאורך השנים זכה עם הקבוצה במספר תארים, שבזכייתם היה לו חלק עיקרי: שתי אליפויות פרמייר ליג נוספות, ליגת האלופות (לאחר שבמשחק הגמר ענד את סרט הקפטן) ואליפות העולם לקבוצות.
ב-2003 פרדיננד לא הגיע לבדיקת סמים שגרתית של התאחדות הכדורגל של אנגליה ועונשו היה 8 חודשים מחוץ למגרשי הכדורגל בכל המסגרות, דבר שמנע ממנו אף לייצג את אנגליה ביורו 2004. לאחר שחזר מהשעייתו הראה פרדיננד כמה קבוצתו תלויה בו, כאשר היא ספגה בעונת חזרתו רק 26 שערים ב-38 משחקים.
ב-9 ביוני 2012 החליט פרדיננד לפרוש מנבחרת אנגליה וזאת בשל אי זימונו ליורו 2012 על ידי המאמן החדש רוי הודג'סון.
ב-30 ביולי 2012 נודע כי ההתאחדות לכדורגל האנגלית תובעת את פרדיננד בגין סטטוס גזעני שכתב כנגד שחקן צ'לסי, אשלי קול, בטוויטר.
ב-13 במאי 2013 הודיע פרדיננד כי הוא פורש מנבחרת אנגליה.
ב-23 במאי 2013 האריך פרדיננד את חוזהו במנצ'סטר יונייטד בעונה אחת.
בתום עונת 2013/2014 הודיע פרדיננד כי לא ימשיך ביונייטד ויעבור לקבוצה אחרת.
ב-17 ביולי 2014, חתם פרדיננד על חוזה לעונה אחת בקווינס פארק ריינג'רס.
ב-27 במאי 2015 שוחרר פרדיננד מקווינס פארק ריינג'רס, וב-30 במאי פרש השחקן ממשחק פעיל.
ב-1 במאי 2015 נפטרה אשתו רבקה עקב מחלה.
שמורת הביוספרה ריו פלאטנו נמצאת במחוז לה מוסקיטיה שבהונדורס, על חוף הים הקריבי.
ב-1982 העניק אונסק"ו למקום מעמד של אתר מורשת עולמית.
שמורת הטבע מורכבת משני אזורים גאומורפיים: הרים המהווים 75% מהשטח ומישור חוף עם לגונות.
השמורה משתרעת על כל קו פרשת המים של נהר פלאטאנו, ששטחו 3,500 קמ"ר.
אזור ההפרדה (Buffer Zone) משתרע על מחצית העמק פאולאיה ועל חלקו התחתון של עמק סיקו בצד מערב, עמק ואמפו בדרום וחלקו התחתון של עמק סיגרה במזרח.
מזרחית לגבול השמורה נמצא נהר פאטוקה.
שיא הגובה של המחורצים בשמורה הוא פסגת פונדטה פיידרה.
בנוסף, יש בהרים הרבה מקומות תלולים ותצורות סלע ייחודיות כגון פיקו דאמה או וייחו, מפלי מים רבים שגובהו של הגדול מביניהם הוא 150 מטרים, וכן גבעת גרניט.
מישור החוף הולך ומתרומם בהדרגה מאזור הלגונות והאזורים המוצפים בחורף עד לגובה של 100 מטרים המהווה את נקודת ההתחלה של ההרים.
המישור מכוסה בחגורה של מרבצי חצץ וקוורץ לא פוריים שמקורם בתקופת הפליסטוקן.
הנהר מתעקל לאורך 45 קילומטרים, כאשר שני שלישים מאורכו עוברים דרך ההרים, ונעלמים בתוך ערוץ סלעי, ועיקוליו יוצרים אגמים בצורת קשת, ביצות מים עומדים ורציפים טבעיים המשמשים למטרות חקלאיות.
האקלים חם ולח בתקופה שבין נובמבר למאי.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא בין 2,850 מילימטר לבין 4,000 מילימטר, כאשר השיא הוא בחודשים אוקטובר ונובמבר.
העונה החמה באזור מורגשת בצורה בולטת יותר בעקבות ברוא היערות שהתרחש במקום מאז סוף שנות ה-80. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 26.6°C .
בכל תקופה של עשור השמורה נפגעת בממוצע על ידי ארבע סופות טרופיות ושני הוריקנים.
שטח האתר הוא 3,500 קמ"ר, והוא כולל טווח נרחב של בתי גידול המשתרעים בין חוף הים, עובר בסאוואנה ומסתיים בלגונות הנמצאות ביערות.
היערות הבתוליים שבשמורה מאוכלסים על ידי מגוון נרחב של צמחים ובעלי חיים, כולל כמה בעלי חיים המצויים בסכנת הכחדה כגון דוב נמלים ענק, יגוארים, טפיר מרכז אמריקני, תחש נהרות אמריקני, הרפיה, ארה אדומת חזה, ארה ירוקת כנף, תנין אמריקני ואוצלוט (שכבר לא נחשב כבעל חיים בסיכון).
בשמורה התגלו 377 מינים של עופות ו-126 מינים של זוחלים ודו-חיים.
האזורים הנמוכים של השמורה נחשבים למוקד עניין אנתרופולגי כיוון שיש בהם כמה קהילות אינדיאנים וכמה מקומות שבהן יש כתובות סלע ופטרוגליפים.
ב-1996 הוחלט על ידי אונסק"ו להוסיף את האתר לרשימת אתרי המורשת העולמית המצויים בסיכון, והוא הוסר ממנה ב-2007. ביער יש כריתת עצים לא חוקית.
ישנן תוכניות להקמת תחנת כוח הידרואלקטרית.
ריווה (בקרואטית: Riva) הייתה להקת פופ יוגוסלבית קרואטית שהוקמה ב-1986.
הלהקה הוקמה בזאדאר (כיום בקרואטיה) והופיעה לראשונה בפסטיבל זאגרב 1988 עם השיר Zadnja suza (בעברית: הדמעות האחרונות).
בשנת 1989 ייצגה את יוגוסלביה באירוויזיון 1989 שנערך בלוזאן, שווייץ עם השיר: Rock Me (בעברית: המם אותי) שזכה במקום הראשון עם 137 נקודות, הפעם הראשונה והאחרונה שבה יוגוסלביה זכתה במקום הראשון באירוויזיון.
עם תחילת מלחמת העצמאות של קרואטיה ב-1991 התפרקה הלהקה וזמרת הלהקה, אמיליה קוקיץ' המשיכה בקריירת סולו בקרואטיה.
דליבור מוסאפ – מקלדת ושירה
ננד נאקיץ' – גיטרת בס ושירה
זבונימיר זריליץ' – גיטרה ושירה
ריו נגרו (בספרדית: Río Negro; מילולית: "הנהר השחור") הוא אחד הנהרות החשובים בפטגוניה הארגנטינאית.
מקור שמו בשפתם של בני המפוצ'ה, בה הוא נקרא קורו לאובו (Curu Leuvu), ובעבר נקרא גם ריו דה לוס סאוסס (Río de los Sauces; מילולית: "נהר הערבות"), בשל הערבות הרבות שגדלות לאורכו.
מוצאו של הנהר במפגש הנהרות נאוקן ולימאי, בסמוך לעיר נאוקן.
הוא זורם לכיוון דרום-מערב, ונשפך לאוקיינוס האטלנטי כעבור 635 ק"מ.
הנהר זורם כולו בפרובינציית ריו נגרו, לה הוא נותן את שמו.
הקטע האחרון שלו מהווה גבול בין פרובינציה זו לבין פרובינציית בואנוס איירס.
האזור שסביב הנהר פורה, והחקלאות בו כוללת, בין היתר, גידולי תפוחים, אגסים, אפרסקים ועגבניות.
אזור זה הוא גם המאוכלס ביותר בפטגוניה, ועם הערים שלאורכו נמנות נאוקן, צ'יפולטי, חנרל רוקה, קרמן דה פטגונס ובירת פרובינציית ריו נגרו, ויידמה.
ריו נגרו (בספרדית: Río Negro) הוא שמה של פרובינציה ארגנטינאית בצפון פטגוניה.
הפרובינציה משתרעת על פני כ-203 אלף קמ"ר, והיא גובלת בדרום בפרובינציית צ'ובוט (קו הרוחב 42° מהווה את הגבול בין הפרובינציות), במזרח באוקיינוס האטלנטי, בצפון-מזרח בפרובינציית בואנוס איירס, בצפון בלה פמפה, בצפון-מערב בנאוקן ובמערב בצ'ילה.
בשנת 2001 התגוררו בפרובינציה כ-550 אלף בני אדם, מהם כ-47 אלף בבירה, ויידמה.
מקור שמה של הפרובינציה בנהר הריו נגרו (מילולית: "הנהר השחור") שחוצה אותה.
רוב שטחה של הפרובינציה מישורי וצחיח, וכמויות הגשם השנתיות בו אינן עולות על 200 מ"מ.
הצמחייה האופיינית היא עשבונית ונמוכה.
יוצא דופן הוא חלקה המערבי של הפרובינציה, באזור בו מתנשאים הרי האנדים.
אזור זה גשום (למעלה מ-2,000 מ"מ גשם בשנה), מיוער ורווי באגמים, וכמה מפסגות ההרים שבו מושלגות גם בקיץ.
הפסגה הגבוהה בפרובינציה היא פסגתו של הר טרונדור, בגבול צ'ילה, 3,478 מ' מעל פני הים.
ריו נגרו הוא הנהר הבולט בפרובינציה, וכל 635 הק"מ שלו זורמים בתחומיה (בסופו הוא משמש גבול בינה לבין פרובינציית בואנוס איירס).
האזור שסביב הנהר פורה יחסית לסביבתו הצחיחה, וכמה מהערים הגדולות בפרובינציה, צ'יפולטי, חנרל רוקה והבירה ויידמה שוכנות לגדותיו.
מלבד הריו נגרו, זורמים בפרובינציה שני נהרות גדולים נוספים.
ריו קולורדו, בצפון הפרובינציה, מהווה את הגבול בינה לבין לה פמפה.
נהר לימאי משמש כגבול בינה לבין פרובינציית נאוקן, החל ממוצאו באגם נאוול ואפי ועד שנשפך לריו נגרו.
באזור המערבי של הפרובינציה מספר אגמים, הבולטים שבהם נאוול ואפי (רובו בשטחה של פרובינציית נאוקן), גוטיירס ומסקארדי.
לאורך נהר לימאי הוקמו מספר סכרים המשמשים תחנות כוח הידרואלקטריות.
הקמת הסכרים הביאה ליציאתם של מאגרי מים גדולים לאורך הנהר: אָלִיקוּרָה, פְּיֶידְרָה דֶל אָגִילָה ואֶסֶקְיֶיל רָאמוֹס מֶקְסִייָה.
בפרובינציה פארק לאומי אחד, נאוול ואפי, המשתרע על פני כ-7,050 קמ"ר הנחלקים בינה לבין פרובינציית נאוקן.
עד להגעת הספרדים, אכלסו את האזור בני עמים שונים - פּוּאֶלְצֶ'ה, ווּרִילוֹצֶ'ה ופּוֹיוּצֶ'ה - המשויכים לקבוצה אתנית אחת, טֶוֶולְצֶ'ה.
הגעת הספרדים דחקה אותם בהדרגה לכיוון צ'ילה של ימינו, מעבר להרי האנדים.
האירופאי הראשון שהגיע לאזור הוא פרדיננד מגלן, שסייר לאורך החוף האטלנטי ב-1520. התיישבות ראשונה הייתה רק ב-1670, עת ניקולאס מסקארדי הקים בסמוך לאגם נאוול ואפי את המיסיון הישועי נואסטרה סניורה דה נאוול ואפי.
ב-1779 הקים פרנסיסקו דה ויידמה אי נראווס שתי ערים על שתי גדותיו של הריו נגרו, לא הרחק משפכו - קרמן דה פטגונס (נמצאת כיום בפרובינציית בואנוס איירס) ומרסדס דה פטגונס (לימים ויידמה, בירת הפרובינציה, הקרויה על שמו).
ניסיונות ראשונים להרחיב את האחיזה בפטגוניה החלו לאחר הכרזת העצמאות הארגנטינאית ב-1810, אך ב-1867 עדיין הגדיר הקונגרס הלאומי את גבולותיה הדרומיים של ארגנטינה בנהרות נאוקן וריו נגרו, כשמרבית הפרובינציה של ימינו מצויה מחוץ להם.
פעולות של ממש לכיבושה של פטגוניה נעשו רק במהלך כיבוש המדבר בפיקודו של חוליו ארחנטינו רוקה בשנות ה-70 של המאה ה-19. במהלך השנים 1879-1878 כוננה הפרובינציה של פטגוניה שכללה את האזור שבין הנהרות קולורדו וברנקאס לבין כף הורן.
ויידמה נקבעה כבירת הפרובינציה החדשה.
ב-1955 פוצלה הפרובינציה, שהשתרעה על פני כ-787 אלף קמ"ר, וכוננו 4 פרובינציות חדשות: ריו נגרו, נאוקן, צ'ובוט וסנטה קרוס (שפוצלה בעצמה מאוחר יותר, עם כינונה של פרובינציית טיירה דל פואגו).
ב-1957 נחקקה חוקת הפרובינציה שקבעה, בין היתר, כי מוסדות הפרובינציה ישכנו בעיר ויידמה.
עם זאת, רק ב-1973 נחקק חוק שקבע כי ויידמה תהיה עיר הבירה.
בריו נגרו מתגוררים כ-550,000 בני אדם.
זוהי אחת הפרובינציות הדלילות ביותר במדינה, וצפיפות האוכלוסין בה היא בסך הכל 2.7 בני אדם לקמ"ר.
מבחינה מינהלית, מחולקת הפרובינציה ל-13 דפרטמנטוס.
חנרל רוקה (כ-78 אלף תושבים)
ויז'ה רחינה (כ-31 אלף תושבים)
כלכלת הפרובינציה מבוססת על חקלאות, תעשייה זעירה ותיירות.
התוצר שלה נאמד בשנת 2006 ב-5.4 מיליארד דולרים, שהם כ-9,800 דולר לנפש.
שיעור זה גבוה בכ-12% מהממוצע הארצי.
כ-70% מגידולי התפוחים והאפרסקים בארגנטינה מצויים לאורך נהר הריו נגרו.
פירות אלה מיועדים ברובם לייצוא.
גידולים חשובים נוספים לאורך הנהר כוללים אגסים, עגבניות ובצלים.
באזור אל בולסון האנדי, בקצה הדרום-מערבי של הפרובינציה, מרוכזים 70% מגידולי פירות היער של ארגנטינה.
רובם של אלה משווקים במדינה עצמה.
מחוץ לאזור הפורה של נהר הריו נגרו, נפוצים גידולי צאן ובקר.
הבקר נפוץ בעיקר מצפון לנהר, ואילו העזים והכבשים נפוצים בעיקר דרומית לו.
בפרובינציה מיוצרים כ-13% מהצמר ובשר הכבשים בארגנטינה.
במימי האוקיינוס האטלנטי פעילות דייג ענפה, הכוללת בעיקר דגי בקלה, דיונונים וצדפות.
רוב הדגה ופירות הים מיועדים לייצוא.
באזור חנרל רוקה מצויות מספר בארות נפט, אך תפוקתן קטנה יחסית למרבצי הנפט הגדולים שבפרובינציית סנטה קרוס.
מחצבים נוספים בפרובינציה כוללים גבס, מלח ודיאטומיט.
העיר בארילוצ'ה במערב הפרובינציה היא אחד ממרכזי התיירות הגדולים בארגנטינה.
סביב העיר מוקדי משיכה רבים, ובהם מסלולי הטיול בפארק הלאומי נאוול ואפי, אתרי הסקי על הר קתדרל, דרכים נופיות שונות הכוללות תצפיות לאגמים, הרים, קרחונים ויערות, ועוד.
בקרבת בארילוצ'ה מצויים גם כמה מאתרי התיירות של פרובינציית נאוקן, ובהם דרך שבעת האגמים וסן מרטין דה לוס אנדס.
דרומית לבארילוצ'ה מצויה העיירה אל בולסון, שבה מתקיים שוק עבודות יד גדול, וסביבה מסלולי טיול נוספים.
אל בולסון מהווה גם את שער הכניסה לכמה מאתרי התיירות הבולטים של פרובינציית צ'ובוט, ובהם אגם פואלו והפארק הלאומי לוס אלרסס.
חופי הים של הפרובינציה, ובמיוחד חופי לאס גרוטאס, מהווים אף הם מוקד משיכה לתיירים.
מרכז הפרובינציה אינו נחשב לאזור תיירותי, אם כי נהרות הריו נגרו והלימאי פופולריים בקרב דייגים חובבים.
מילות ההמנון של ריו נגרו
תרגום לעברית ספרדית בשמים של ארגנטינה
על הנשמה של הטוולצ'ה (שבט אינדיאני)
לכן בואו נלך שמחים ואמינים
לכבוש לנו עתיד טוב יותר
כולם יחד כמו אחים אצילים
בעבודה קשה לחיות או למות
ריוגרפיה היא תהליך שבו מניחים חפצים שונים על נייר צילום ולאחר מכן חושפים אותו לאור.
הריוגרפיה היא תהליך תיעוד של קווי המתאר של החפצים המונחים על נייר הצילום.
המונח "ריוגרף" נלקח משם העט "מאן ריי" אך מתייחס גם לתהליך שבו דרושות קרני אור (ray) על מנת לקבל את התוצאה.
הוא הגיע לפריז עם מצלמה אחת ועבד בחדר המלון שלו בלילה כחדר חושך.
הצילום לא נחשב לאמנות והוא רצה להפוך אותו לאמנות.
הוא בחר לצלם את האובייקטים הפיסוליים שלו, אובייקטים שמצא בסביבתו הקרובה, וצילם את עבודות הרדי מייד של דושאן.
הרי צילום נחשב באותה תקופה למתעד של מציאות, של אמת, ובצילומי האובייקטים לאמת המצולמת אין שום טענה.
בסוף 1921 צירוף מקרים הביא לכך שמאן ריי יגלה סוג חדש של צילום שישמש אותו להצגת הרעיון הפילוסופי הזה.
באותו לילה ריי היה עסוק בהדפסות מפלטות צילום והעברתם לפוזיטיב לפיתוח.
כיוון שלא רצה לזרוק את הנייר, הוא הניח עליו משפך זכוכית, כוס מדידה וטרמומטר ובטעות הדליק את האור.
הריוגרפיה נתנה למאן ריי מרחק גדול יותר מאובייקט הצילום כי צילומיו נוצרו בשיטה שלא היה ניתן לשלוט בה באופן מוחלט.
דרך שיטה זו גילה דרך חדשה להסתכלות על העולם.
מידה מסוימת של בוז לחומר שאיתו אתה עובד, על מנת לבטא רעיון, היא חיונית לריאליזם הטהור של רעיון זה".
כמעט מחצית מכל עבודות הריוגרפיה של מאן ריי נעשו בשנתיים-שלוש השנים הראשונות לאחר הגילוי.
הכותרת נבחרה כמעין מחווה לאנדרה ברטון שהוציא יחד עם פיליפ סופול ספר של טקסטים אוטומטיים בשם: "la Champs Magnétique" .
כל הריוגרפים מכילים בתוכם רעיונות מתוך המרכיבים של כתיבה אוטומטית: מהירות, פיגורטיביות ורוחניות, וכולם נעשו באותה שיטה "אוטומטית", חשיפת אור יחיד מאותו כיוון ללא הזזת האובייקטים.
ב-1931 הוציא מאן ריי קטלוג נוסף המכיל עשרה ריוגרפים.
קטלוג זה הופץ על ידי חברת החשמל של פריז ב-500 עותקים ונקרא: "Électricité".
על הריוגרפיה הוא אומר: "זה ברוח של התנסות ולא של ניסוי שבו הדימויים האוטוביוגרפים מוצגים.
דימויים אלו הם שאריות תחמוצת המתוקנות על ידי אור וכלים כימיקלים של חיים אורגנים".
תהליך הריוגרפיה אפשר למאן ריי להיות צלם חופשי ושונה, ולהשתמש בצילום כמו שצַייר משתמש בציור.
ריובמבה (שם מלא: סאן פדרו דה ריובמבה; ספרדית: San Pedro de Riobamba) היא בירת מחוז צ'ימבורסו במרכז אקוודור.
העיר נמצאת במרחק של 200 קילומטרים דרומה מבירת אקוודור קיטו.
ביחד עם אמבאטו, ריובמבה נחשבת לאחת הערים הגדולות באזור סיארה של אקוודור.
ריו טינטו (בספרדית: Rio Tinto; "הנהר האדום") הוא נהר בדרום-מערב ספרד אשר נובע מהרי סיירה מונרה באנדלוסיה, ומשם זורם למפרץ קדיס באואלבה.
הנהר שופע בברזל ומתכות אחרות אשר משווים לו צבע אדום-חום, ולאורכו אתרים אשר שימשו כבר מתקופות קדומות לכרית מתכות.
כבר בתקופות קדומות הנהר שימש להפקת זהב, כסף, נחושת ומינרלים אחרים.
בסביבות 3000 לפנה"ס היו אלה האיברים ואנשי טארטסוס אשר כרו בנהר.
לאחר הרומאים נזנחו אתרי הכריה.
הם התגלו מחדש על ידי הספרדים בשנת 1556, נפתחו בשנת 1724 ונמכרו לבריטים בשנת 1871.
בשנת 1873 הוקמה חברת ריו טינטו כדי להפעיל את המכרות, ובימינו היא אחת מחברות הכרייה הגדולות בעולם.
לאחר שיא בהפקת הזהב והכסף בשנת 1930 הצטמצמה הכריה בנהר, כשבשנת 1986 הופסקה כריית הנחושת ובשנת 1993 הופסקה כריית הזהב והכסף.
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 חפרה משלחת בראשותם של בנו רותנברג ואנטוניו בלנקו באזור המכרות של ריו טינטו.
במקום, ששימש אז כאזור כריה גדול ופעיל, נמצאו שרידים ועדויות נרחבות לכרית כסף ולהתכתו בדרכים מתוחכמות מתקופת הברונזה התיכונה (האלף השני לפני הספירה) ואילך.
בתוך אזור זה נחשפה שכבה עם ממצאים של קרמיקה המושפעת מקרמיקה פינקית וממצאים נוספים שנקבע כי יובאו למקום.
יש הרואים בממצאים אלו כבעלי קשר ישיר למסופר בספר יחזקאל (פרק כ"ז, פסוק י"ב) אודות תרשיש והמסחר הפיניקי הנרחב במתכות במאות ה-6–8 לפני הספירה.
לא נמצאו שינויים במטלורגיה הבסיסית לאורך תקופות הכריה וההתכה, אך נמצאו הבדלים בהיקפי וביעילות הכריה המצביעים על כך שבתקופה הפיניקית הפך מיזם הכריה וההתכה לבעל היקף נרחב וקיבל משמעות גאופוליטית נכבדה.
מי הנהר מתאפיינים בחומציות גבוהה (PH 1.7-2.5) ובריכוז גבוה של מתכות.
הרכב המים הייחודי שבנהר הפך אותו לכר פורה להתפתחות של יצורי חיים אקסטרמופילים.
ריווין קונל היא סוציולוגית אוסטרלית נודעת העוסקת בסוגיות של תרבות, תקשורת והגמוניה פוליטית ובייחוד בחקר הגברויות.
כיום מכהנת קונל כפרופסורית באוניברסיטת סידני, אוסטרליה.
ריווין קונל נולדה בשם רוברט ויליאם קונל באוסטרליה.
קונל היא אישה טרנסקסואלית אשר השלימה את השינוי הגופני מאוחר בחייה.
מרבית מפרסומיה המוקדמים מופיעים תחת השם R.
Connell הנייטרלי מבחינה מגדרית עד להוצאה השנייה של "גברויות" בשנת 2005. החל משנת 2006 כל פרסומיה תחת השם "ריוויון".
לאחרונה היא עוסקת וכותבת בנושא טרנסקסואליות.
שותפתה לחיים, פאם בנטון (Pam Benton) הייתה אקטיביסטית בתנועת נשים, פסיכולוגית, סוציולוגית, כותבת ומשרתת ציבור.
בנטון הייתה אחת ממייסדי רשת נשים מבוגרות (Older Womans' Network) באוסטרליה והייתה מעורבת בפיתוח מדיניות שוויון הזדמנויות בניו סאות' ויילס.
בשנת 1997 נפטרה לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן.
לקונל ולבנטון בת משותפת, קיילי בנטון-קונל.
קונל סיימה את לימודיה בתיכון בצפון סידני.
את התואר הראשון סיימה באוניברסיטת מלבורן והדוקטורט בסוציולוגיה (PhD) הוענק לה באוניברסיטת סידני.
משנת 1971 עד 1972 קונל הייתה מרצה לממשל באוניברסיטת סידני.
בין השנים 1973 עד 1975 הייתה מרצה בכירה לסוציולוגיה באוניברסיטת פלינדרס, דרום אוסטרליה.
היא ייסדה את מחלקת הסוציולוגיה באוניברסיטת מק'קארי בה כיהנה בין השנים 1976 עד 1991 והייתה לאחד מהאנשים הצעירים ביותר אשר מונו אי-פעם לתפקיד יו"ר אקדמי באוסטרליה.
בארצות הברית שימשה קונל כפרופסורית אורחת באוניברסיטת הרווארד בתחום לימודי אוסטרליה בין השנים 1991–1992 ולאחר מכן כיהנה כפרופסורית לסוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז בין השנים 1992–1995. בשנת 1996 שבה לאוסטרליה והייתה פרופסורית לחינוך באוניברסיטת סידני עד שנת 2004. משנה זו ואילך היא מכהנת כפרופסורית באוניברסיטת סידני.
פרס מטעם האיגוד האמריקאי לסוציולוגיה (American Sociological Association) עבור תרומה יוצאת מהכלל ללימודי מין ומגדר.
פרס מטעם האיגוד האוסטרלי לסוציולוגיה (Australian Sociological Association) על שירות יוצא דופן למען תחום הסוציולוגיה באוסטרליה.
קונל הייתה חברה מן המניין במפלגת הלייבור האוסטרלית (טרם נטייתה של המפלגה לימין בראשית שנות ה-80) וחברה באיגוד National Tertiary Education Union, שהוא איגוד אוסטרלי למועסקים בתחום ההשכלה הגבוהה.
בשנת 2010 החליט האיגוד להעניק פרס על שמה של קונל, המוענק אחת לשנתיים עבור פרסום ספר ביכורים בתחום סוציולוגיה אוסטרלית.
קונל שימשה כיועצת ל"אונסקו" UNESCO וליוזמות בינלאומיות הקשורות לגבריות, גברים ובנים, שוויון מגדרי ותהליכי שלום.
קונל התפרסמה בזכות מחקר בהיקף נרחב בתחום דינמיקת מעמדות ובנוסף בנושא האופנים בהם מדרגי מעמד ומגדר מובנים מחדש בחיי היום-יום בבתי הספר.
בשנות ה-80 המאוחרות היא פיתחה תאוריה חברתית של יחסי מגדר שהדגישה, שמגדר הוא מבנה חברתי רחב היקף ולא רק עניין של זהות אישית.
במקביל היא כתבה בנושאי עוני וחינוך ומיניות ומניעת איידס.
קונל ידועה מחוץ לאוסטרליה בעיקר בזכות עבודתה בנושא הבנייה חברתית בתחום הגבריות, שכן הייתה בין מייסדי תחום מחקר זה.
ספרה "גברויות" (1995,2005) הוא המצוטט ביותר בשדה המחקר.
המושג "גבריות הגמונית" משך תשומת לב ניכרת ועורר פולמוס רב.
במחקר עדכני של קונל היא בוחנת "תאוריות דרומיות" של נאו-ליברליזם ומגדר.
הסוציולוגיה של קונל מדגישה את טבעה ההיסטורי של המציאות החברתית ואופיה המשתנה של הפרקטיקה החברתית.
כתיבתה מנסה לשלב פירוט אמפירי, ניתוח מבני, ביקורת ורלוונטיות לפרקטיקה.
הרבה מעבודתה האמפירית עושה שימוש בראיונות ביוגרפיים, בתחומי החינוך, חיי משפחה וסביבת העבודה.
היא כתבה והייתה לשותפה לכתיבת למעלה מ-20 ספרים ו-150 פרסומי מחקרים ועבודותיה תורגמו ל-16 שפות.
ניתן לחלק את תחומי העיסוק של קונל ל-6 קטגוריות עיקריות:
לדבריה של קונל, לתאוריה חברתית אין התייחסות רבה מחוץ לעולם האקדמי.
לתאוריה חברתית מיוחס מוניטין המזוהה עם עמימות, חוסר מעשיות ויומרה, עם זאת, בתוך העולם האקדמי, יש לה יוקרה רבה - פוקו, בורדייה ולוי-שטראוס הם שמות המהלכים קסם.
עבור קונל, לכתיבת תאוריה ראויה נדרש צעד מעבר לנתון, מעבר למובן-מאליו; תאוריה ראויה היא זו שמערבת תרגיל חשיבתי ורציונלי ועליה לשלב ידע עם פרקטיקה, על כן, לא פשוטה היא מלאכת כתיבת תאוריה טובה.
עבודתה התאורטית של קונל נובעת מלימודי מדיניות (Policy Studies).
עם הזמן, קונל החלה להתייחס לבעיה הפרקטית של התאוריה ושאלה מה המשמעות של העשייה האינטלקטואלית באוסטרליה ומה משמעותו של כוח עולמי עבור מחקר אינטלקטואלי במטרופולין הגלובלי (ארצות הברית ואירופה), אשר משם מגיעה מרבית התאוריה החברתית.