tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
תִּימָרָה טרופית (מכונה לעיתים בעגה "פלומה" טרופית, עקב שמה באנגלית, Tropical Plume) היא הפרעה טרופית סינופטית הנראית כרצועה רצופה (מעל ל-2,000 ק"מ) של עננים גבוהים המשתרעת מאזור ההתכנסות הבין-טרופי (ITCZ) אל מחוץ לאזור הטרופי, וחוצה את קו הרוחב 15°.
התמרה הטרופית היא תופעה ייחודית המובילה לחות מהאזורים הטרופיים אל אזורים סובטרופיים ואף מעבר להם.
היא נוצרת בקדמתו של אפיק רום חוץ טרופי, שחודר לאזורים הטרופיים, ומלווה ברצועת זרם סילון סובטרופי, שכיוונה סוטה מהכיוון המערבי הרגיל בקווי הרוחב הסובטרופיים, שבו מצויים העננים.
התופעה חורגת מהמצב הנורמלי, שבו העננות הטרופית מרוכזת ב-ITCZ ברוחב של מאות קילומטרים, כלומר, תחומה באזור הטרופי עצמו.
סימנים מבשרים ניכרים בתמונת לוויין של אדי המים לפני התפתחות העננים - שלוחה של לחות אל מחוץ לאזור הטרופי.
ההתפתחות קשורה בגלים בזרימת האטמוספירה.
שלוחה של לחות כזו מלווה שלוחה סובטרופית של אוויר יבש מערבית לה, גם היא במידה חריגה.
כל אלה מתרחשים כשהסביבה הטרופית יבשה באופן חריג.
תבנית זו מנוגדת למבנה הסינופטי הרגיל, שבו המפה הסינופטית חופפת לתמונת אדי המים.
מרבית התמרות הטרופיות אלכסוניות בצורתן, כלומר משתרעות מדרום-מערב לצפון-מזרח בהמיספירה (חצי הכדור) הצפונית, ומצפון-מערב לדרום-מזרח בהמיספירה הדרומית.
בקווי הרוחב הנמוכים התמרות הטרופיות צרות, ואם הן מגיעות לקו רוחב 30°, הן מתרחבות, לעיתים לכדי יצירת סופות גשם.
התמרה הטרופית קשורה קשר הדוק לזרם סילון (זרם אוויר חזק וצר יחסית בשכבות הגבוהות של האטמוספירה), ולמעשה צמודה לקטע מסוים בו.
זרם אוויר זה מאפשר העברת הלחות מהאזורים הטרופיים אל מחוץ להם.
התמרה הטרופית היא אחד הגילויים של האינטראקציה הטרופית-חוץ־טרופית (tropical-extratropical interaction).
אינטראקציה זו מסיעה לחות ואנרגיה ממקורות טרופיים אל מחוץ לאזורים הטרופיים, ותורמת למאזן האנרגטי בין קווי רוחב שונים של כדור הארץ.
אינטראקציות נוספות מסוג זה הן הוריקנים, המסיעים לחות רבה ואנרגיה מהחוגים הטרופיים לכיוון הקוטב; ובהיבט האזורי של מזרח הים התיכון - אפיק ים סוף.
התמרה הטרופית גורמת לעיתים למשקעים מרובים באזורים המוכרים כיבשים, בפרט במדבריות הסובטרופיים, והתרחשותה עשויה להסביר את הימצאותם של מי תהום באזורים אלה.
אם אכן התמרה הטרופית היא ההסבר למשקעים באזורים אלה, הרי שמאגרים גדולים של מי תהום הם עדות לתקופה שבה היו התמרות הטרופיות מרובות או מפותחות יותר.
תופעת התמרה הטרופית לא נחקרה מספיק, ולכן יש שונות רבה באשר לתיאורה במקומות שונים בעולם.
למשל, אומדן שכיחותן של התמרות שונה במחקרים שונים, כתוצאה מקריטריונים שונים לפיהם מוגדר אירוע באזורים שונים בעולם.
במחקרים שנערכו בישראל, נספרו לעיתים רק התמרות שהביאו למשקעים משמעותיים, דבר שמתרחש אחת לשנה בערך.
קריטריון מקל בהרבה שימש את חוקרי התמרות בצפון-מזרח האוקיינוס השקט, שהגיעו למספר של 10 בכל חודש בעונה הקרה.
אזור ההתכנסות הבין-טרופי נראה כרצועת עננים המקיפה את כדור הארץ, בסמוך לקו המשווה, ומזג האוויר בו מתאפיין בסופות רעמים חזקות מדי פעם.
משני צדיו נושבות רוחות הסחר.
בחצי הכדור הצפוני, רוחות הסחר נושבות מצפון מזרח לדרום מערב, ובחצי הדרומי הן נושבות מדרום מזרח צפון מערבה.
כאשר אזור ההתכנסות הבין-טרופי ממוקם מצפון או מדרום לקו המשווה, הכיוונים משתנים בהתאם לכוח קוריוליס, הנובע מהסיבוב של כדור הארץ.
למשל, כאשר אזור ההתכנסות הבין-טרופי נמצא מצפון לקו המשווה, רוחות הסחר הדרום מזרחיות שמדרום לו חגות לדרום מערביות כשהן חוצות את קו המשווה.
אזור ההתכנסות הבין-טרופי משלב עליית אוויר נרחבת הקשורה בהתכנסות של רוחות הסחר, ועלייה שמקורה בקונבקציה (זרמי אוויר עולים ויורדים באטמוספירה), היוצרת סופות רעמים.
הקונבקציה נגרמת מהתחממות שכבות האוויר הנמוכות עקב התחממות פני השטח כתוצאה מקרינת השמש ועלייתן.
אזור ההתכנסות הבין-טרופי מהווה את הענף העולה של תא הדלי.
האזורים שבהם יורד האוויר ומתייבש נמצאים משני צידיו, באזור השקט הסובטרופי , שבין 15° ל-30°.
מיקום אזור ההתכנסות משתנה מיום ליום ומעונה לעונה, כשמיקומו הממוצע קרוב לקו המשווה, שהיא נקודת הזנית של השמש.
מעל האוקיינוס, שם אזור ההתכנסות מוגדר טוב יותר, המחזור העונתי מצומצם יחסית לזה שביבשה, משום שתגובת הים לשינויים במצב השמש מתונה מזו של היבשה.
מסיבה זו גם עוצמת הקונבקציה באוקיינוס פחותה מאשר ביבשה.
במצב זה נוצר רכס, כלומר לחץ גבוה, בין שני אזורי ההתכנסות.
נקודת הצומת בין התמרה הטרופית ובין ה-ITCZ מכונה "נקודת המקור" (origin point), משום ששם נמצא מקור הלחות המוסעת לאורך התמרה.
האזור בקצה הקדמי של התמרה, בו עשויה להתפתח סופת הגשם נקרא "אזור המטרה" (target area).
זרם סילון הוא זרם אוויר חזק וצר יחסית בשכבות הגבוהות של האטמוספירה, בגובה 11 קילומטר לערך מעל לגובה פני הים.
זרם הסילון נוצר מניגודי טמפרטורה ברום הבינוני והנמוך, היוצרים ניגודי לחץ ברום הגבוה, שהם מקור הרוח החזקה.
זרמי הסילון מרוכזים בקרבת הטרופופאוזה, שהיא החיץ שבין הטרופוספרה והסטרטוספרה.
בעולם התעופה נהוג להחשיב זרם רוח כלשהו לזרם סילון אך ורק אם מהירות הרוח בו היא 75 קשר ומעלה.
בכל המיספירה, כלומר חצי כדור, ישנם שני סוגים של זרמי סילון.
הסילון הסובטרופי והסילון הפולארי, שניהם זורמים באופן כללי ממערב למזרח.
הסילון הסובטרופי נוצר בקרבת קו הרוחב 30 בשל ההבדלים בטמפרטורה שבין האזור הסובטרופי לבין הטמפרטורה באזור הממוזג, בעוד שזרמי סילון פולאריים נוצר באזורי חזיתות, כלומר ברצועות המפגש בין גושי אוויר שמקורן באזור הסובטרופי לבין אוויר שמוצאו בקרבת הקוטב.
בקיץ זרמי הסילון חלשים מאשר בחורף משום שניגודי הטמפרטורה בין האזור הפולארי לבין האזור הממוזג ובין האזור הממוזג לבין האזור הסובטרופי נחלשים בעונה זו, ומקומם מועתק לכיוון הקוטב מפאת התפשטות החגורות האקלימיות במקביל לתנודת האזור בו השמש נמצאת בזנית בעונה זו.
טוענים שזרם הסילון התפצל זמנית לשניים.
בין שני החלקים הרוחות חלשות ולחץ האוויר גבוה וייתכן שאלו הגורמים לגלי חום באירופה.
האוויר באזורים טרופיים עולה מעלה אל פסגת הטרופוספירה ב-ITCZ, נע לקווי הרוחב הסובטרופיים ושם שוקע.
עם תנועת האוויר לעבר הקטבים, הוא מוסט מזרחה (הן בחצי הכדור הצפוני והן בדרומי) כתוצאה מכוח קוריוליס, ובסביבות קווי הרוחב 25-30°, הוא נע מזרחה, כלומר הופך לזרם של רוח מערבית.
מהירות הרוח בזרם הסילון הסובטרופי מגיעה מעל ל-100 קשרים.
התבדרות אוויר בקדמת אפיק רום
רוח גיאוסטרופית היא רוח הנושבת במקביל לאיזוברים, קווים שווי לחץ, כתוצאה מאיזון בין כוח גרדיינט הלחץ ובין כוח קוריוליס.
נכון להתייחס לרוח כגיאוסטרופית ברום בלבד, מאחר שבקרקע מורגש גם כוח חיכוך בין האוויר לבין הקרקע.
רוח גיאוסטרופית אינה מתבדרת ואינה מתכנסת.
כאשר הרוח ברום שונה מהערך בכיוונה או במהירותה מהערכים המתאימים לרוח הגיאוסטרופית תחת אותו גרדיינט לחץ יש לצפות להתכנסות או התבדרות.
בקדמת אפיק רום (באזור שבינו ובין הרכס המצוי ממזרח לו) האוויר נכנס אליו במהירות קטנה מהרוח הגיאוסטרופית, ויוצא ממנו במהירות גדולה ממהגיאוסטרופית - זוהי התבדרות.
כאשר יש התבדרות ברום את מקום האוויר ה"חסר" ממלא זרם אוויר עולה, תהליך שמביא להתעבות עננים, ואם האוויר לח דיו - למשקעים.
הסימנים המבשרים התפתחות של תמרה מופיעים בתמונת אדי המים, שהיא תמונה תרמית של לוויין בתחום הגל באורך של 6 מיקרון.
תמונה זו משקפת את כמות הלחות בשכבות הבינוניות והגבוהות של הטרופוספרה.
שלושים ושש שעות לפני שהתמרה מגיעה לבשלות מופיעה נקודת מקסימום של הלחות בקדמת אפיק הרום בקוי הרוחב הסוב-טרופיים ועוד שני אזורי מקסימום ב-ITCZ, וביניהם אזור יבש מוגדר היטב.
האזור היבש בולט באזורים הטרופיים הפסיפיים המזרחיים גם בזמן התמרה עצמה.
תמרות טרופיות המתפתחות בצפון מזרח אפריקה מגיעות לעיתים למזרח התיכון ועשויות לגרום בו לסופות גשם, שלקיומן השפעה על משטר הגשמים באזורים המדבריים והחצי-מדבריים של מזרח הים התיכון.
מתמונות לוויין נראה כי המיקום המועדף שבו נמצא מקורן של תמרות אלה הוא 5°-15°N, 5°W-15°E (באזורים ההרריים הקרובים למפרץ גינאה).
לא ברור אם התמרה ממצה לחות שנמצאת כבר באזור, או שהיא עצמה מגבירה את הקונבקציה הטרופית.
התמרה הטרופית מופרדת משכבת האוויר היבשה של הסהרה.
תמונות לוויין מראות כי ברגע שחלקה האחורי של התמרה הטרופית מתקרבת למפרץ גינאה, הקונבקציה בו גוברת, וזו מגבירה את התכנסות הלחות אל עבר התמרה.
התרחבות התמרה לאחר מכן, ממקורה ועד אזור היציאה, מאשרת השערה זו.
העננות הנובעת מהתמרה הטרופית היא על פי רוב שכבתית ומלווה בגשם מתון ורצוף.
מחקרם של שירה רובין ואחרים הראה שהסעת הלחות הגורמת לעננות זו מתרחשת בגובה בינוני, והם מציעים הסבר ליעילות התמרה הטרופית כמנגנון להעברת כמויות גדולות של לחות למרחקים העולים על 2000 ק"מ.
משכה האופייני של התמרה הטרופית הוא 2-9 ימים.
על סמך תמונות לוויין ומדידות גשם מישראל בשטח נרחב (ומעל 10 מ"מ) נקבעו לתמרה הטרופית מאפיינים קאנוניים, שיש בהם כדי להסביר את יעילותן בהסעת הלחות מהאזורים הטרופיים, דרך מדבר סהרה ועד לאזור הים התיכון:
תקופת דגירה - פרק זמן של יומיים עד שישה ימים שמתבטא בהימצאותו של אפיק רום סטציונרי (כלומר קבוע פחות או יותר במקומו), המאפשר התגברות ממושכת של קונבקציה באזור היווצרות התמרה, ובכך את הספקת הלחות שלה.
יתרה מזו, קיומה של התמרה (אף ללא גשם) מעשירה את האזורים הסובטרופיים בלחות בגובה הבינוני.
באורח זה, איבוד הלחות עקב פעפוע מהתמרה הבוגרת, באמצעות אידוי או ערבול, מופחת כתוצאה מהפחתה בגרדיינט הלחות בשולי התמרה.
היעדר זרמים אנכיים עולים בחלקים האמצעיים של התמרה מונעים איבוד לחות כתוצאה מעיבוי או ממשקעים.
היבדלות התמרה מגושי אוויר יבש מונע איבוד לחות על ידי ערבוב.
הגורם לכך הוא שכבה אטמוספירית יציבה המונעת מהאוויר בתמרה להתערבב עם האוויר היבש מתחתיו.
קוהרנטיות הזרימה בתמרה - משמע, מהירות הרוח וכיוונה בגבהים 4-7 ק"מ אחידים פחות או יותר.
הקוהרנטיות מפחיתה את תופעת המערבולות ומצמצמת פעפוע ערבולי של הלחות אל האוויר שמצדדיה.
גורם חושב באספקת הלחות הוא התכנסות אוויר בגובה נמוך בסמוך לקו המשווה.
גורם זה בא לידי ביטוי על ידי רוחות הסחר מעל צפון מזרח האוקיינוס האטלנטי.
כמו כן, גם לאפיקי רום סובטרופיים יש חשיבות כגורם המגביר קובקציה טרופית.
הפרעה קוטבית לאחר התמרה הטרופית
ברוב אירועי התמרה הטרופית באזור, 1-3 ימים לאחר הפסקת הגשמים במזרח הים התיכון, חודר אפיק רום מקווי הרוחב הבינוניים למזרח הים התיכון, כשהוא מלווה בשקע קרקע.
ניתן להסביר את התרומה של התמרה הטרופית לשקע כזה בהתאבכות בונה בין אפיק הרום הסובטרופי האיטי אשר נמשך זמן רב (במונחי זמן סינופטיים) והתחיל את התמרה, ובין אפיק קו רוחב בינוני שמרכזו ב-40°-50°N.
השני אחראי לאחר מכן ליצירת שקע קרקע ים תיכוני מהסוג המוכר בחורף.
במרבית המקרים שהתמרה הטרופית הביאה עמה משקעים הם היו מתונים, רצופים ונרחבים, ונבעו מעננות שכבתית.
גשמים מתונים אלה אינם מאפיינים את האזורים מדבריים שבהם נצפו, ובדרך כלל המשקעים בהם נובעים מעננים ערמתיים נקודתיים הנובעים מקונבקציה.
לתמרה הטרופית עשויים להיות שני תפקידים ביצרת גשם במזרח הים התיכון.
הראשון הוא מקרה שבו התמרה עצמה היא מקור הלחות והשני הוא שהתמרה מהווה מקור לעליית אוויר המביא למשקעים מהלחות שכבר קיימת.
אם המקרה הראשון גובר אזי שעל מקור הלחות להיות בגובה בינוני, היכן שנמצאת התמרה.
בדיקות של הלחות היחסית והסגולית בגבהים השונים הראו כי מקור הלחות הוא בגבהים הבינוניים, במשטחי הלחץ 600-700mb.
משטר הגשמים בישראל ובמדינות השכנות לה נקבע בעיקר על ידי שקעים ים תיכוניים שמזרימים לחות מהים התיכון, נעים מזרחה ויוצרים גשמים בעיקר מעל חלקה הצפוני המושפעים מהים.
לעומת זאת, בחלקה הדרומי, הנגב, חלק ניכר מהמשקעים מקורו בלחות שמגיעה מהאזורים הטרופיים.
גשם כזה, היורד בנגב, עשוי להגיע לצפון הארץ.
גשמים אלה משויכים על פי רוב לאפיק ים סוף (אפיק קרקע המביא להתפשטות מזג אוויר בעל מאפיינים טרופיים למזרח התיכון), אך יכולים גם להיות קשורים גם בתמרה הטרופית.
אחד המקרים שנחקרו, בדצמבר 1988, התאפיין בגשמים בפיזור ארצי הומוגני יחסית.
הגשם שנמדד בשנה שזו היה מתון ורציף, מעל כל הארץ, כולל הנגב, זאת בניגוד לאופיו הערמתי של הגשם שבדרך כולל שולט באזור.
תמרה טרופית משמעותית בודדת עשויה להגיע במשקעיה לממוצע הגשמים השנתי בנגב שעומד לעיתים על פחות מ-100 מילמטרים לשנה.
ממחקר שנערך במערב צפון אפריקה נמצא כי הגשמים הקלים שמניבות התמרות הטרופיות קלים יותר לחיזוי מאשר גשמים הנובעים מענני קונבקציה באזור.
כמו כן, במערב אפריקה, תמרות טרופיות וגשמים שמקור הלחות שלהם באזוריים הטרופיים נפוצים יותר בעונות המעבר מאחר שמתקיימים שני תנאים בד בבד: התפתחויות ברוקליניות חזקות, והימצאות לחות טרופית באזורים צפוניים באופן יחסי.
תנאי הברוקליניות חסר בקיץ ואי יציבות חסרה בחורף.
בקיץ באזורים אלה עשויים לרדת גשמים קלים בלבד, כאשר אי יציבות מתפתחת ביבשה כתוצאה מחימום הקרקע
לבד מתימנית־יהודית, שימשו את היהודים בתימן שפות נוספות: עברית מקראית במקרא, עברית משנאית וארמית בלימוד המשנה, הגמרא ותרגום אונקלוס, וערבית־בינונית יהודית כשנלמד תפסיר רב סעדיה גאון, כתבי הרמב"ם וחכמים תימנים בני אותו דור.
בדיבור עם מוסלמים יושבי תימן השתמשו היהודים בשפת המדינה, הערבית־תימנית.
השפה שימשה גם כשפה העממית של נשות תימן, שבה הוּשְׁרה שירתן.
לשפה התימנית־יהודית שלושה מרכיבים עיקריים: הבסיס, שהוא הרכיב הערבי; רכיב עברי; ורכיב ארמי.
הרכיב הערבי היה המרכזי מבין השלושה; הוא השפיע על כל תחומי הלשון: הפונטי, הדקדוקי, הסמנטי והתחבירי, ובין השאר גרם ליצירת צורות חדשות במילים עבריות וארמיות, על פי הדקדוק הערבי.
הרכיב העברי, ברובו, "שוּערב" לצורות ערביות על בסיס מילים עבריות, אך לא כולו.
מקור רכיב זה בעברית לרבדיה השונים: לשון המקרא, הגמרא והמדרשים, וספרות השו"ת.
היסוד הארמי מקורו בתקופה שבה דיברו יהודי תימן בשפה הארמית.
הייחוד של החטיבה התימנית הכתובה, אחת מארבע חטיבות הערבית היהודית המרכזיות לדברי יהושע בלאו, הוא השימוש במילה "קד" – כבר – גם כאשר היא מופרדת מהפועל, וגם במשפטים שמניים.
יצחק גלוסקא מניח שבתחילה, לאחר גלותם מארץ ישראל והגעתם לחג'אז ולצפון תימן, שימשה את יהודי תימן הארמית הארץ־ישראלית והחִמְיַרִית, ולאחר מכן, עם הגעתם של גלי הגירה נוספים, הוחלפה בארמית בבלית.
בהמשך, עם הדורות, הוחלפה זו בשפה שהושפעה משפתם של ערביי תימן.
גלוסקא מצביע על השימוש הרב, גם לאחר המעבר לדיבור בערבית, במילים ובצורות לשוניות ארמיות בשפה.
עם זאת, לדברי יהושע בלאו אין הבדל של ממש בין שפתו הדבורה של מוסלמי תושב צנעא לזו של יהודי.
השפה התפתחה, בין השאר, כ"שפת סתרים" שהבדילה את יהודי תימן מהמוסלמים תושבי תימן, ושימשה אותם כשרצו לומר דבר שלא יובן על ידיהם.
היקף השימוש במילות סתר היה נרחב יותר בערים, שם הצורך בהסתרת מידע היה רב יותר.
בכפרים, שבהם היה דו-קיום נרחב יותר בין היהודים למוסלמים, שפת הסתר נשאה לרוב נופך הומוריסטי.
כשמרבית יהודי תימן עלו לישראל במסגרת מבצע מרבד הקסמים ולאחריו, מרבית התימנים החליפו את התימנית־יהודית בעברית בתור שפת האם ושפת הדיבור היום־יומי שלהם.
"תימני ותימנייה" הוא הדפס מאת האמנית הישראלית שושנה היימן.
ההדפס "תימני ותימנייה" נוצר בשנות ה-50 של המאה ה-20, תקופה מוקדמת ביצירתה של האמנית, אז הרבתה היימן ליצור פיסול שהושפע מרודי להמן ומן הקבוצה הכנענית באמנות.
ההדפס נעשה בטכניקה של חיתוך עץ והוא מציג שתי דמויות של תימנים יישובים.
היימן בחרה להעלים את הרקע של התיאור, על מנת להדגיש את ה"גושיות" של הדמויות, הממלאות את רוב שטחו של הפורמט.
הדמויות אינן מכילות מאפיינים אתנוגרפיים בולטים, לבד מכיסוי הראש של האישה, והעובדה שהן יחפות.
הן מוקפות בקונטור כפול ואיבריהן משרטטים בקווים גאומטריים.
עיצוב זה מועצם על ידי השימוש בטכניקת חיתוך העץ.
תצלום היצירה הופיע בספר "הגרפיקה הישראלית" (1960), בקטלוג התערוכה "חיתוך העץ בישראל" (1986) שהוצגה בסדנת ההדפס ירושלים ובספר "100 שנות אמנות ההדפס בישראל" (2015).
תימן משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
עד כה, אף ספורטאי נוער תימני לא זכה במדליה אולימפית לנוער.
המשלחת הראשונה של תימן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והיא הייתה המשלחת הגדולה ביותר ששלחה תימן עד כה.
המשלחת כללה 5 ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט.
המשלחת הגיעה להישג בענף האתלטיקה בתחרות ריצת 2,000 מטר מכשולים בנים בה סיימה במקצה הגמר במקום השישי.
ביתר הענפים, ג'ודו ושחייה ספורטאי המשלחת סיימו במקומות האחרונים.
המשלחה הגיעה להישג בענף ההיאבקות בה סיים אבראהים אל-שבאמי במקום הרביעי בתחרות בסגנון חופשי בקטגוריית המשקל עד 54 ק"ג.
המשלחת לא הצליחה לשחזר את הישגיה בענף האתלטיקה.
כמו כן, היא סיימה במקום האחרון בענף הטאקוונדו בה היא השתתפה לראשונה.
אבחנת תינוק כ"גדול לגיל ההיריון" היא אינדיקציה לקצב צמיחה גבוה של העובר, טרום הלידה.
עובר גדול לגיל ההיריון, לעיתים קרובות מוגדר כבעל משקל, אורך, או היקף הראש שנמצא מעל האחוזון -90 של שלב היריון זה.
עם זאת, כבר הוצע שההגדרה תוגבל לפעוטות עם משקלי לידה גדולים יותר מהאחוזון ה-97 (2 סטיות תקן מעל הממוצע), מאחר שזה מתאר ביתר דיוק פעוטות שנמצאים בסיכון הגדול ביותר סביב זמן הלידה מבחינת תחלואה ותמותה.
גדלות איברים (מקרוסומיה), שפירושה המילולי "גוף ארוך", לעיתים מבולבלת עם גדול עבור גיל היריון.
ישנם מומחים המחשיבים תינוק כגדול כאשר הוא שוקל יותר מ-4 ק"ג בלידה, ואחרים מחשיבים תינוק לגדול אם הוא שוקל יותר מ-4.5 ק"ג.
תינוק נקרא גם "גדול עבור גיל היריון" אם המשקל שלו הוא גדול יותר מאשר האחוזון ה-90 בלידה.
גודל עבור גיל היריון ומקרוסומיה לא יכולים להיות מאובחנים עד הלידה, מאחר שזה בלתי אפשרי לאבחן באופן מדויק את גודלו ומשקלו של עובר בתוך הרחם.
תינוקות שנחשבים גדולים עבור גיל ההיריון במהלך ההיריון מאובחנים בעזרת בדיקת אולטראסאונד, אבל הערכות אלו אינן נחשבות למדויקות.
עבור נשים לא סוכרתיות, אולטראסאונד ובדיקות צוות רפואי אינם מדויקים בצורה שווה בתחזית האם תינוק יהיה גדול.
אם אולטראסאונד או בדיקות צוות רפואי יחזו שהתינוק יהיה גדול, הם יטעו בחצי מהזמן, מסיבות מטעות כמו - ריבוי מי שפיר (עודף בנוזל מי שפיר שעלול להראות משקל עובר גדול יותר מהמשקל האמיתי).
היריונות מרובי עוברים גם עלולים להקשות על הרופא לדייק במשקל העובר.
מחקרים הראו באופן עקבי שמבחינת סיבוכים בלידה, תפיסת הצוות הרפואי שהתינוק גדול, למעשה מזיקה יותר מתינוק שהוא אכן גדול בפועל.
במחקר מ-2008, חוקרים השוו בין נשים שנחשדו שייוולד להן תינוק גדול, לנשים שלא נחשדו שייוולד להן תינוק גדול, אבל כן ילדו תינוק גדול.
תוצאות המחקר הראו שלנשים שנחשדו שיוולד להן תינוק גדול (ואכן ילדו אחד כזה) היה שיעור גבוה פי 3 לניתוח קיסרי, ופי 4 לסיבוכים אימהיים, ביחס לנשים שלא נחשדו שיהיה להן תינוק גדול וילדו אחד כזה לבסוף.
סיבוכים היו לרוב עקב ניתוח קיסרי, שכלל דימום, זיהום הפצע, הפרדת הפצע, חום גבוה, צורך בקבלת אנטיביוטיקה.
לא נראו הבדלים בבעיית פרע הכתפיים בין שתי הקבוצות.
במילים אחרות, כאשר צוות רפואי "חשד" בכך שיימצא תינוק גדול (לעומת אי ידיעה שהתינוק יהיה גדול), והתערב במעשה, השתלשו שיעורי הניתוחים הקיסרים שבוצעו, והגדיל את הסיכוי שאמהות יחוו סיבוכים, ללא שיפור בבריאות התינוקות.
אחד מגורמי הסיכון העיקריים לגודל גדול עבור גיל היריון, הוא מעקב לקויי בסוכרת, במיוחד סוכרת היריונת (GD), כמו גם סוכרת טרום הריונית.
מצבים אלו, מעלים את רמות הגלוקוז בפלזמת האם, ובנוסף את האינסולין, המגרה את צמיחת העובר.
העובר הנולד בגדלות עוברית, חשוף לסוכרת הטרום הריונית של האם ובדרך כלל כתוצאה מכך ישנה עליה במשקלו.
פעוטות הנולדים עם סיבוכים אחרים מוצגים במדדים אוניברסליים מעל האחוזון ה-90.
הגנטיקה משחקת תפקיד בנוגע לתינוק שנולד גדול עבור גיל היריון.
להורים גבוהים יותר וכבדים יותר, נוטים להיוולד ילדים גדולים יותר.
תינוקות שנולדו לנשים הסובלות מהשמנת יתר, הסיכון לתינוק גדול עבור גיל היריון, גדול באופן משמעותי.
נוכחות של לפחות אחד מההורים באחוזון ה-90 מבחינת הגודל, עלול להוביל לדאגת שווא בנוגע לילודת תינוק הסובל מגודל גדול עבור גיל ההיריון.
גיל ההיריון; בהיריונות אשר עוברים את שבוע 40, גדלה השכיחות לגדלות עוברית.
מין העובר; תינוקות זכרים נוטים לשקול יותר מאשר תינוקות ממין נקבה.
עלייה משמעותית במשקל האם במהלך ההיריון.
לידות קודמות - במקרה והאם ילדה מספר ילדים עם גדלות עוברית, הסיכוי יגדל גם לילד הבא.
מומים מולדים (טרנספוזיציה של כלי הדם הגדולים) – הידרופס פאטליס.
שימוש באנטיביוטיקה במהלך ההיריון (אמוקסיצילין, פניצילין) הידרופס פאטליס.
הפרעות גנטיות של גדילת יתר (למשל, תסמונת בקווית-ווידמן , תסמונת סוטוס ).
מחסור יוד אמהי - חוקרים ישראלים הראו שכיחות גבוה יותר של LGA בקבוצת נשים עם מחסור ביוד לעומת נשים ללא חוסר
הסיכונים הנפוצים של תינוקות הסובלים מהתופעה, כוללים בעיית פרע הכתפיים, היפוגליקמיה, דיספלזציה התפתחותית של מפרק הירך ו-קלאב פוט בשל דפורמציה (עיוות) תוך רחמי.
בעיית פרע הכתפיים יכולה לנבוע מכך שבזמן הלידה, החלק הקדמי של כתף הפעוט מתנגש בעצמות החיק של האם.
הרופא או המיילדת ינסו לדחוף את הכתף של התינוק כלפי מטה, כך שיעבור בתעלת הלידה ויפנה את עצמות החיק של האם.
במקרה של עובר גדול, ישנו קושי רב יותר מהסיבה שגודל תעלת הלידה הוא 10 ס"מ כאשר התעלה פתוחה לגמרי אצל רוב הנשים, וייתכן ולא יהיה הרבה מקום לתינוק כדי שיוכל לעבור.
אם בעיית פרע הכתפיים מתרחשת, יש מספר תמרונים אשר יכולים להתבצע על ידי המיילדת כדי לנסות לילד את העובר ללא פגיעה בכתפיים.
מצב זה בדרך כלל כרוך בכך שהמיילדת מנסה להפוך את כתפיו של העובר לתוך החלל, באמצעות הפעלת לחץ שישחרר את הכתף מעצמות החיק של האם, או שיסייע בהוצאת הזרוע האחורית ראשונה.
במקרה ופתרונות אלו לא פותרים את הבעיה, המיילד האחראי, רשאי לשבור בכוונה את עצם הבריח של התינוק, במטרה לפרוק את הכתף שלו ולהצליח ליילד אותו כראוי.
עצם הבריח אמורה להחלים ולהתאחות בעצמה ורוב התינוקות יחלימו באופן מלא מפציעת היריון כזו.
עדיין ישנו סיכון לפגיעה עצבית, זמנית או קבועה, בזרוע התינוק, או פציעות אחרות כמו שבר במפרק.
למרות שתינוקות גדולים נמצאים בסיכון גבוה יותר עבור בעיית פרע הכתפיים, רוב המקרים של בעיית פרע הכתפיים מתרחשים אצל תינוקות קטנים יותר, מהסיבה שיש הרבה יותר תינוקות שנולדים קטנים, מאשר תינוקות שנולדים גדולים.
חוקרים מצאו כי אי אפשר לחזות מי יסבול מבעיית פרע הכתפיים ומי לא.
אצל נשים אשר אינן סוכרתיות, בעיית פרע הכתפיים מתרחשת ב-0.65% מהמקרים בתינוקות ששוקלים פחות מ-4.0 קילוגרם,
6.7% במקרים שהתינוקות שוקלים 4-4.5 קילוגרם, ו-14.5% במקרים שהתינוקות שוקלים יותר מ-4.5 קילוגרם.
תינוקות גדולים נמצאים בסיכון גבוה יותר של היפוגליקמיה בתקופת הילודה, ללא קשר אם לאם יש סוכרת.
תימן היה יישוב עתיק בנגב, וייתכן שבקרבת דרום עבר הירדן, הנזכר לאורך התנ"ך.
השם אומץ כשמה של הארץ והמדינה הערבית, "תימן" (ששמה בערבית הוא "ימן").
גם אחד מבניו של אליפז בנו של עשיו נקרא בשם זה, וייתכן כי תושבי היישוב תימן זוהו כצאצאי תימן בן אליפז, מבני אדום.
היישוב הראשון במקרא בשם "תימן" הוא יישוב אחר ממזרח לכנרת הנזכר בספר יהושע כיישוב שמהווה חלק מנחלת סיחון מלך האמורים.
בהמשך ספר יהושע, נאמר כי חלק מהשטחים אשר לא זכו עדיין שבטי ישראל לכבוש בימיו המאוחרים של יהושע בן נון היו "מִתֵּימָן כָּל אֶרֶץ הַכְּנַעֲנִי, וּמְעָרָה אֲשֶׁר לַצִּידֹנִים עַד אֲפֵקָה – עַד גְּבוּל הָאֱמֹרִי" – דהיינו שהעיר הייתה בקצהו הדרומי של חבל הארץ של העם הנכרי הקטן שכונה "כנעני" במקרא.
שוב בספר יהושע, בתיאור נחלת שבט יהודה, מוזכרת תימן כגבול הנחלה הדרומי מול האדומים, והתיאור בפסוק מזהה אותה כיושבת בקרבת מדבר צין.
בנבואות עמוס, ירמיהו ויחזקאל המופנות לאדום מופיעה תימן כעיר אדומית.
תינובדיסטס (שם מדעי: Thinobadistes) הוא סוג נכחד של עצלן קרקע, שחי בתקופת המיוקן עד הפליוקן של אמריקה הצפונית לפני 10.3 עד 4.9 מיליון שנה מזמננו.
המאובנים של העצלן התגלו בדרום ארצות הברית מטקסס עד פלורידה.
הוא ידוע בעיקר ממאובנים של שיניים טוחנות, ושל שרידי גפיים רחבות, והוא תואר ב-1919 בידי החוקר אוליבר פרלי האי .
עצלן זה היה קרוב בגודלו לגלוסותריום, וכמותו היה בעל זרועות ארוכות ורחבות שהתאימו לתלישת עלי עצים.
בעזרת זנבו העבה הוא היה יכול להזדקף ולתמוך במשקלו.
התינובדיסטס היה עצלן גדול שהשתייך למשפחת המילודוניים.
לצידו התקיים קרובו הפליומטנסטס (Pliometanastes), ושניהם היו מבין העצלנים שעברו את גשר פנמה מאמריקה הדרומית לעבר אמריקה המרכזית וצפונה.
עם זאת הם עשו זאת לפני ההחלפה האמריקאית הגדולה שחלה לפני 2.5 מיליון שנה, אז הם כבר נכחדו.
ככל הנראה הם חצו על גשרי איים דרך מצר פנמה ועברו בהדרגה צפונה.
ייתכן שהם גם היו יכולים לשחות זמן רב בדומה לעצלנים ימיים כמו התאלסוקנוס.
דבר זה הקל את חיי עצלנים אחרים כמו המגלוניקס שהספיקו להסתגל לפאונה של אמריקה הצפונית, ולא נכחדו כמו מינים אחרים.
הוא דמות מקראית, בנו של אליפז ונכדם של עשו ועדה.
לתימן היו ארבעה אחים: אומר, צפו, געתם וקנז, ואח-למחצה מפילגשו של אביו, תמנע: עמלק, שהיה אבי העם הראשון שנלחם נגד עם ישראל.
תימן נחשב לאבי מדינת תימן.
יש המשערים שלאליפז התימני כלל לא קראו אליפז, אלא שמחבר "ספר איוב" ראה שאחד מרעי איוב הוא תימני, ולכן קרא לו בשמו של אליפז אבי תימן.
תינוק מוזר במשפחה הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1966 בבימויו של נורמן טוקר ובהפקה של אולפני וולט דיסני, עם דין ג'ונס וסוזן פלשט בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "התחש המכוער" של גלדיס ברונין סטרן משנת 1938. העלילה היא על כלב דני ענק שגדל עם כלבי תחש וחושב שהוא אחד מהם (בדומה לברווזון המכוער).
מארק גאריסון (דין ג'ונס) ואשתו פראן (סוזן פלשט) ממהרים לביתו של הווטרינר ד"ר פרואיט (צ'רלי רגלס).
כלבת התחש שלהם דנקה עומדת להמליט.
מארק נעצר על ידי השוטר קרמודי (טלי טורדסן) על נסיעה במהירות כפולה מהמותר אך מארק אומר לו שהוא ממהר ללידה.
השוטר מלווה אותו לבית החולים אבל כשמתברר לו שהכוונה לווטרינר, הוא קונס אותו ב-110 דולר.
דנקה ממליטה שלוש כלבות שפראן קוראת להן וילהלמינה, קלואי והיידי.
כאשר מגיע מארק למחרת כדי לקבל את הכלבות מראה לו הרופא גור מסוג דני ענק שאמו דחתה אותו כי אין לה מספיק חלב.
הוא מבקש ממארק לאמץ אותו ומארק מסכים.
לפראן הוא מספר כי דנקה המליטה עוד גור זכר והם קוראים לו ברוטוס.
פראן לא מבחינה בתחילה במוצאו השונה של ברוטוס אך האמת מתגלה במהרה.
ברוטוס חושב שגם הוא תחש ומשחק עם הכלבות וביחד הם גורמים להרס גדול בבית.
ברוטוס אוהב כמותן לשבת על רגליו של מארק וכן ללכת על גחונו.
פראן מאשימה את ברוטוס בהרס ומכריחה את מארק להחזיר את ברוטוס לווטרינר.
כאשר מסתבר לה שמארק מדוכא בגלל זה היא מחזירה לו את ברוטוס בהפתעה כמתנת יום הולדת.
ברוטוס גדל לממדים של כלב ענק.
השוטר קרמודי שמחפש פורץ בסביבה נתקל בו ונאלץ לברוח ממנו, לטפס על עץ ולשהות שם כל הלילה.
פראן מתכננת מסיבה גדולה בביתם.
היא מזמינה את מר טויאמה (רוברט קינו) מנהל חברת קייטרינג ואחיינו קנג'י (מאקו).
קנג'י מפחד מברוטוס וגם הוא מטפס על עץ מפחד.
בעת המסיבה הם קושרים את ברוטוס בחוץ אך קלואי באה לבקר אותו והוא משתחרר ושניהם פורצים למסיבה ועורכים בה שמות כולל זריקת אורחים לבריכה ומריחת פניהם של טויאמה וקנג'י בשכבות עבות של עוגות עתירות קצפת.
לבסוף מציע הרופא למארק להירשם לתחרות כלבי דני ענק.
הרופא מאמן את מארק וברוטוס לקראת התחרות.
ברוטוס רואה בקהל הצופים כלבת תחש ומתחיל לזחול על גחונו להפתעת השופטים אבל כשהוא רואה כלבה דנית גדולה הוא מבין שהוא דני גדול, קם זקוף וזוכה במקום ראשון לשמחתם של ד"ר פרואיט, מארק ופראן.
שם השחקן/יתשם הדמותהערותדין ג'ונסמארק גאריסוןסוזן פלשטפראן גאריסוןצ'רלי רגלסד"ר פרואיטוטרינרטלי טורדסןהשוטר קרמודירוברט קינומר טויאמהמאקוקנג'יאחיינו של טויאמה
המועצה לביקורת סרטים ומחזות אישרה את הפצת הסרט לחברת פורום פילם ב-23 ביוני 1967.
תִימנה בראואר (נולדה ב-1 במאי 1961 בווינה שבאוסטריה) היא זמרת-יוצרת אוסטרית־ישראלית.
לאורך הקריירה המוזיקלית שלה שיתפה פעולה עם הפסנתרן הישראלי אליאס מאירי.
בראואר ייצגה את אוסטריה באירוויזיון 1986, שהתקיים בנורווגיה, עם השיר "Die Zeit ist einsam".
היא הגיעה למקום ה-18. בנוסף, בשנת 2007 השתתפה בתחרות הריקודים האוסטרית "Dancing Stars", ודורגה במקום העשירי.
בשנת 1988 שרה קולות רקע בשירו של הזמר אדם "שקיעה אחת" מאלבומו "מרחוק לרחוק".
תינוקות ביער הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1932 מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".
זהו עיבוד מחדש של אגדת העם הבריטית "תינוקות ביער", עם חומר מסוים ששולב מהנזל וגרטל על ידי האחים גרים, ותוספת של כפר של אלפים ידידותיים (תכונה שלא קיימת באופן מסורתי באף אחד מהסיפורים) וסוף שמח יותר.
זהו הסרט האחרון של דיסני להפקה עם מערכת הסאונד המסונכרנת של סינפון.
הסרט נפתח בציפורים עפות מסביב ל"סלע המכשפה", כשקול שירה מתחיל לספר את האגדה המתייחסת אליו כפי שסופרה בספרי הסיפורים.
הנזל וגרטל משוטטים ביערות ונקלעים לכפר של גמדים.
הם מתקבלים בברכה עד שמכשפה מגיעה ולוקחת אותם על המטאטא שלה לבית הממתקים שלה.
המכשפה מתבוננת בהם אוכלים את הבית ומזמינה אותם פנימה לבית, שמתגלה שהוא מלא בכלובים ואזיקים, ובחיות מכוערות.
המכשפה הופכת את הנזל לעכביש וכובלת אותו לעמדה.
היא לוקחת שיקוי מהאח, זורקת אותו על חתול רועש, והופכת את החתול לאבן.
היא לוקחת את גרטל ומנסה להפוך אותה לעכברוש, אבל גרטל מרסקת את השיקוי.
לאחר מכן המכשפה נועלת את גרטל מתחת לרצפה.
אך הגמדים באים להציל את הנזל וגרטל, ומצליחים בכך.
בזמן שהמכשפה נלחמת בגמדים, הנזל וגרטל משתמשים בתרופת נגד כדי להפוך את החיות בחזרה לילדים.
לבסוף, המכשפה נופלת מהמטאטא שלה ולתוך הקדירה שלה מהשמיים והופכת לאבן, סלע המכשפה.
תינוקות הים הוא סרט קצר מונפש אמריקאי באורך 8 דקות, המשמש כסרט ה-71 בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות" של חברת וולט דיסני.
במהלך תקופת הפקת הסרט האנימטורים של אולפני ההנפשה של וולט דיסני היו עסוקים בהנפשת הסרט הראשון המונפש באורך מלא של החברה, "שלגיה ושבעת הגמדים", לכן בשונה משאר הפקות הסדרה סרט זה הופק על ידי Harman and Ising.
הסרט בוים והופק על ידי רודולף איינג, יחד עם ביומו של ורנון סטלינגס והפקתם של וולט דיסני ויו הרמן.
הסרט הולחן על ידי סקוט בראדלי ונכתב על ידי פינטו קולביג, ג'ונתן קולדוול ומוריס דיי, כאשר עלילתו משמשת כסוג של המשכון עבור הסרט הקצר ה-52 בסדרת הסרטים, "תינוקות במים".
הסרט יצא לאקרנים במקור ב-9 בדצמבר 1938 בהפצת RKO.
ב-8 בספטמבר 2023 הסרט עלה לשירות הסטרימינג דיסני+.
הסרט עוקב אחר תינוקות בני ים ג'ינג'ים זהים שנוצרו באוקיינוס על ידי בועות ואצות.
במהלך הסרט התינוקות משחקים ומנגנים יחד עם יצורים ימיים, ביניהם סוסוני ים, כוכבי ים ותמנונים.
בסוף הסרט לוויתן מעיף את כל התינוקות מעל המים והם נעלמים.
"סימפוניות טיפשיות" היא סדרת סרטים מונפשת בהפקת חברת וולט דיסני, כאשר סרטה הראשון, "ריקוד השלדים", יצא לאקרנים ב-22 באוגוסט 1929. הסדרה זכתה להצלחה רבה, ולאחר שהופצה על ידי סרטי קולומביה ואז על ידי יונייטד ארטיסטס, היא החלה בשנת 1937 להיות מופצת על ידי RKO עד סיומה בשנת 1939.
בשנת 1934 החלה העבודה על סרט הקולנוע "שלגיה ושבעת הגמדים", אשר שימש כסרט הראשון המונפש באורך מלא של החברה.
הפקת הסרט דרשה אנימטורים רבים שיעבדו עליו, לכן אולפני ההנפשה של וולט דיסני לא יכלו לעסוק בהפקת סרטים נוספים לסדרת הסרטים.
עקב סיבות אילו, חברת וולט דיסני עשתה הסכם עם Harman and Ising שתפיק שלושה סרטים מונפשים קצרים עבור סדרת הסרטים.
בסופו של דבר, רק סרט אחד נרכש והוא סרט זה, כאשר שני הסרטים הנותרים נמכרו למטרו גולדווין מאייר שהפיצה אותם כחלק מסדרת הסרטים "הרמוניות שמחות" שמשמשת כחיקוי לסדרה "סימפוניות טיפשיות".
תינוקות במים הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", אשר הופץ ב-11 במאי 1935 על ידי יונייטד ארטיסטס.
הסרט בוים על ידי וילפרד ג'קסון והוא כולל תינוקות עירומים שמשחקים בתוך ומחוץ למים.
התינוקות כולם זהים לחלוטין מלבד צבע השיער שלהם.
מאוחר יותר הופצה גרסה ערוכה של הסרט.
שלוש שנים לאחר צאתו של הסרט ב-1938 יצא סרט המשך קצר, בשם "תינוקות הים".
הסרט מתחיל עם כמה חבצלות מים שנפתחות וחושפות תינוקות מים שישנים בכל אחת מהן.
התינוקות מתעוררים מייד ומזנקים למים, למעט תינוק אחד סרבן וג'ינג'י.
בעוד התינוקות משחקים מוטבע התינוק הג'ינג'י שוב ושוב על ידי שניים אחרים.
לבסוף הוא עולה מלמטה ראשון ושני התינוקות האחרים מכים אותו בחזרה מתחת למים.
לקול תרועת חצוצרה רוכבים התינוקות כולם על ברבורים, דגים או סירות עלים אל החוף, שם הם מתנדנדים על גפנים ומשחקים עם בעלי חיים.
לבסוף נוסעים התינוקות חזרה לחבצלות שלהם והולכים לישון.
תינוק הוא ציור שמן על בד משנת 1917 מאת הצייר האוסטרי גוסטב קלימט.
היצירה מתאפיינת במבנה קומפוזיציוני יוצא דופן המעמיד במרכזו דמות תינוק רדום.
הציור שמור כיום באוסף הקבוע של הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די.סי..
הציור הוא אחד ממעט הדיוקנאות המאוחרים של קלימט בהם הנושא איננו עומד.
בעוד שביצירותיו הקודמות תיאר לרוב דמויות יושבות בכורסה, לאחר שנת 1908 נקט ברובן בהעמדה של דמות עומדת.
החריגות היחידות היו בשל גילם או מגבלתם של המודלים.
תיאורו של תינוק שרובץ העניק לאמן אפשרות להתנסות בקומפוזיציה חדשה, בה שובץ משולש גדול בתוך פורמט ריבועי, כאשר ראש התינוק ניצב בקודקודו.
רקע הציור יוצר משולשים נוספים, ואילו השמיכה בה עטוף התינוק מתוארת כשטף של דגמים: פרחים, ספירלות, זיגזגים וקשתות צבעוניות.
קלימט שילב צבעים מנוגדים זה לצד זה – כתום עם כחול, אדום עם ירוק וצהוב עם סגול – והעניק ליצירה אופי ססגוני ובעל חופש צורני.
הבחירה לתאר תינוק, דמות שעוד לא עוצבה מבחינה אישיותית, איפשרה לקלימט חירות אמנותית רבה.
בניגוד לדיוקנאותיו של בוגרים, בהם נדרש להתמודד עם ייחודם הפסיכולוגי, בציור זה התפנה האמן להדגיש את הקומפוזיציה, התבניות והצבעוניות.
היצירה מדגימה את חידושיו המאוחרים של קלימט, בהם יצר מבנים גאומטריים מורכבים שהועצמו באמצעות משחקי צבע ודגם.
עם סיום המלחמה נמכר הציור בשנת 1919 לידי אוטו ואוג'ניה פרימבסי מווינה.
בשנת 1928 עבר לידי הוגו או אוטו ברנציג (או ברנציק), אף הוא מווינה.
הציור הובא לארצות הברית בידי יוזף אורבן, אדריכל ניו יורקי יליד 1872. לאחר מכן נכלל באוסף גלריה סן-אטיין בניו יורק, שבבעלות אוטו ופרנזיסקה קליר, והוצג בתערוכת קלימט של 1959. בשנת 1978 נרכש הציור בידי הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון, באמצעות תרומה ורכישה.
תיק-תק היה שעשועון טלוויזיה ששודר בטלוויזיה החינוכית בערוץ 2 משנת 1995 עד שנת 1999. בתוכנית היו שני סוגים של שלבים: שלבי מתמטיקה שבהם שפט את המתמודדים יואל גבע ושלבי עברית שבהם שפטה עטרה אופק.
בתוכנית התחרו תלמידים מבתי ספר שונים ברחבי הארץ.
תיק-תק התבסס על שעשועון הצרפתי "Des chiffres et des lettres" ("אותיות ומספרים").
את התוכנית הנחו רונית כפיר, איל קיציס, ואפרת רייטן.
בשנות ה-70 שידרה הטלוויזיה הלימודית גרסה מוקדמת יותר של השעשועון, בשם "אות ועוד", אותה הנחו לסירוגין אלי ישראלי ורויטל עמית.
תיסלם (T-Slam) היא להקת רוק ישראלית, שנוסדה בשנת 1979 על ידי דני בסן, יזהר אשדות ויאיר ניצני, והתפרקה ב-23 באוקטובר 1983.
הלהקה זכתה להצלחה רבה בתחום הרוק הישראלי, לצד להקת בנזין.
בין להיטיה הגדולים "לראות אותה היום", "רדיו חזק", "חצבים פורחים" ו"תנו לי רוקנרול".
ב-1990, כשש שנים לאחר התפרקותה, התאחדה הלהקה ויצאה לסיבובי הופעות מצליחים מאז ועודנה מופיעה, נכון לשנת 2025.
תיסלם נוסדה באולפני גלי צה"ל, שם שירתו הגיטריסט יזהר אשדות כעורך מוזיקלי, והקלידן יאיר ניצני כטכנאי שידור.
השניים, שכתבו וניגנו יחד, כתבו ב-1979 לאמן חדש בשם דני בסן שהיה חבר בצוות הווי חיל האוויר, שיר "מחאה" בשם "תנו לי רוקנ'רול".
השיר, שהוקלט באולפן של גלי צה"ל ללא ידיעת מפקדי התחנה, הוביל את השלושה לפעול כהרכב מסודר, ואף צירפו אליהם את יושי שדה שהיה טכנאי הקלטות באולפן טריטון שהקליט שיר באנגלית (שבהמשך הפך ל"כלניות"), לשירה ונגינה בגיטרה חשמלית.
עם הזמן ניתן ללהקה השם "תיסלם", כשמה של חברת ההפקות של אשדות וניצני.
בתחילה יצאו השירים "תנו לי רוקנ'רול", "יש רגעים" ו"חושב רחוק כרגע" תחת שמו של דני בסן, אך עם יציאת האלבום הם הפכו להיות חלק מרפרטואר הלהקה.
ב-1981 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון והמצליח "רדיו חזק", כשמו של אחד הלהיטים המצליחים ביותר של הלהקה.
אלבום זה הוביל את הלהקה ושיריה לזכייה בתארים "להקת השנה" ו"שיר השנה".
השירים באלבום נכתבו על ידי חברי הלהקה ודורי בן זאב.
האלבום יצא לשוק הבינלאומי גם בגרסה אנגלית בשם "Loud Radio", שהוקלטה בלוס אנג'לס ונמכרה במדינות רבות ברחבי העולם, ביניהן: גרמניה, יפן, אוסטרליה, צרפת, בלגיה.
מתוך האלבום הצליחו השירים: "תפסיק לכוון אליי", "מעשנים ביחד", "כלניות", "תנו לי רוק'נרול" (בגרסה שונה ממה שהוקלט לפני שתיסלם הפך להרכב מסודר), "רדיו חזק" שזכה במקום השני וכשמעליו "לראות אותה היום" שזכה בשיר השנה.
בקיץ של אותה שנה הקליטה תיסלם שני שירים: "לילה לילה" (שדה/שדה, אשדות וניצני) וחידוש ל"כשאת בוכה את לא יפה" של אריק איינשטיין שהוקלט לרגל זכייתה של תיסלם בתואר "להקת השנה תשמ"א".
את אלבומם השני, "תיסלם 2", הוציאו כשנה לאחר מכן, בהרכב המלא, לאחר שצירפו אליהם את הבסיסט צוף פילוסוף ואת המתופף סמי אבזרדל.
מתוך האלבום הצליחו השירים: "השריקה הזאת", "שנה שנייה", "כבר הסתיו עכשיו", "בוקר של כיף" ו"עוד פגישה".
את אלבומם האחרון, "לאספנים בלבד", הוציאו בשנת 1983. האלבום כלל בתוכו חידושים לשירים שלהם, גרסאות כיסוי ("קאברים") כמו: "כשאת בוכה את לא יפה" של אריק איינשטיין, ושיתוף פעולה עם להקת "בנזין".
האלבום יצא אחרי שחברי הלהקה הודיעו שהלהקה נמצאת בהליכי פירוק.
לכן חלק משירי האלבום הוקלטו בלא השתתפותם של חלק מחברי הלהקה.
בשיר "חצבים פורחים", למשל, מחליפה מכונת תופים את סמי אבזרדל.
הסינגל "חצבים פורחים" יצא בחסות בנק לאומי באותה שנה, על גבי תקליטון שקוף כחלחל וגמיש, כשי לנוער.
לבנק לאומי היה בתחילת שנות השמונים קמפיין פרסומי לעידוד צעירים לפתוח חשבונות בבנק.
הקמפיין נקרא "מועדון חצב" (חיסכון צעיר בבנק לאומי לישראל).
תיסלם היו חתומים בזמנו עם הבנק על חוזה פרסום שבמסגרתו חולקו ללקוחות לאומי חולצות, תיקים ועוד כמתנות עם תמונות של חברי הלהקה.
השיר "חצבים פורחים" יצא על תקליטון יחד עם השיר "אור של כוכבים" וחולק בחינם כחלק מהקמפיין.
הלהקה פתחה בסיבוב הופעות אחרון, וב-23 באוקטובר 1983, לאחר הופעה בבאר שבע, הודיעו חברי הלהקה שזו ההופעה האחרונה שלהם.
לאחר פירוק תיסלם המשיכו כל חבריה, פרט לאבזרדל, להיות פעילים מאוד במוזיקה הישראלית כמפיקים וכמבצעים.
הם גם המשיכו לשתף פעולה ברבות מההפקות בהן היו מעורבים.
בסן, שדה, אשדות וניצני הוציאו תקליטים גם כזמרים סולנים.
אבזרדל ניגן עוד זמן קצר בהרכבי רוק, חזר לנגן בחתונות ואחר כך פרש מעיסוק מקצועי במוזיקה ועבר לנדל"ן.
ניצני עסק, לצד העיסוק במוזיקה, גם כקומיקאי (בתוכניות הרדיו "מה יש" ו"יתוש בראש", ובטלוויזיה ב"זהו זה!", ו"העולם הערב").
בקיץ 1990 שבה תיסלם להופעות איחוד, שנמשכו בהצלחה רבה עד החורף.
אחת ההופעות בסיבוב זה תועדה ושודרה בערוץ הראשון.
לרגל האיחוד הקליטה שירים חדשים בהפקתו המוזיקלית של אשדות: "פרצופה של המדינה" (ניצני/תיסלם), "יש לך אותי" (פילוסוף/אשדות), חידוש ל"חצבים פורחים" ובישול חדש ל"לראות אותה היום" בהופעה משנת 1983.
במקביל יצא דיסק ראשון של תיסלם, נגנו עכשיו, ובו להיטיה "בוקר של כיף", "כלניות", "עוד פגישה", "כבר הסתיו עכשיו", "תפסיק לכוון אלי", "תנו לי רוק'נ'רול" ועוד.
לאלה צורפו ארבעת השירים החדשים והמחודשים.
אחרי סיבוב האיחוד הראשון התקיימו מספר הופעות ספורדיות.
ב-1993 השתתפה הלהקה במשדר סיום העונה של תוכנית האירוח של גבי גזית בערוץ הראשון ובינואר 1994 הם קיימו הופעה חד-פעמית באירוע הפתיחה של "הארד-רוק קפה" בתל אביב.
ב-2002–2003 קיימו הופעות איחוד ברחבי ישראל והוציאו את הדיסק הכפול וה-DVD "אור של כוכבים" מתוך ההופעה האחרונה בסיבוב זה, שהתקיימה ב-2 בינואר 2003 בהאנגר 11 בתל אביב.
ב-2009 יצאה הפקת הנפשה בכיכוב דמויותיהן המצוירות של חברי הלהקה.
ההפקה לוותה בשלושה שירים חדשים, "שעמום", "רק אותך רוצה לאהוב" ו"יש זמן".
ב-3 ביוני 2009 יצא אלבום האוסף "למתחילים, מתקדמים ולאספנים בלבד".
לצד שיריה הישנים של הלהקה, כלל האוסף את שלושת השירים החדשים שנכתבו בעקבות האיחוד, לצד גרסאות מחודשות לחלק משיריה ומחרוזת השירים "אני לבד בסתיו", שהוקלטה עבור הפרויקט המוזיקלי "עבודה עברית".
לאוסף צורף גם האלבום "לאספנים בלבד", שראה אור לראשונה על גבי תקליטור.
במקביל ביצעה הלהקה מספר הופעות איחוד נוספות ובהן שתי הופעות גדולות בירושלים ובקיסריה.
ב-2011 ציינה הלהקה 30 שנה ליציאת אלבומה הראשון, "רדיו חזק", במספר הופעות איחוד חגיגיות - ראשית בהיכל התרבות בתל אביב, בו לא הורשתה הלהקה להופיע בשנים שהייתה פעילה.
בקיץ 2012 הופיעה הלהקה שוב, בעיקר באמפיתיאטרון שוני.
ב-2015, הופיעה הלהקה יחד עם שלמה ארצי במסע הופעותיו הארצי.
ובנוסף, הופיעה הלהקה יחד עם להקת משינה במסע הופעותיהם הארצי.
באותה שנה הופיעה עם התזמורת הסימפונית ראשון לציון, מופע שצולם לערוץ 10 והוקלט לאלבום.
ב-11 בפברואר 2020 נפטר מנהל הלהקה מירון רכטמן בגיל 75. תיסלם עמדה לצאת באביב לסבב הופעות בארצות הברית, אבל עם פרוץ מגפת הקורונה שם נדחה מסע הלהקה.
ב-7 באפריל 2020 הקליטה והוציאה לאור שיר מחאה על המשבר, "איזה עולם משוגע".
בשנת 2024 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות משותף עם יהודה פוליקר.
כיום ממשיכה הלהקה להופיע ברחבי ישראל.
בשנת 2018 נחנך ביישוב הקהילתי, מכמנים, רחוב הנקרא על שם הלהקה.
דני בסן - סולן הלהקה.
יזהר אשדות - גיטריסט, מלחין ומעבד הלהקה.
לעיתים משתתף גם כזמר מוביל או כזמר ליווי.
כמו כן הוא המנהל האמנותי של הלהקה.
יאיר ניצני - קלידן ופזמונאי הלהקה, משתתף גם בקולות הרקע ובעיבוד המוזיקלי בחלק מהשירים.
יושי שדה - גיטריסט הקצב של הלהקה ופסנתרן בכמה משיריה.
לעיתים משתתף זמר מוביל או כזמר ליווי.
קול הטנור העדין שלו שימש אנטיתזה לקול הבריטון החזק של בסן.
הוא ידוע בלבושו, חולצת משבצות לבנות ושחורות וכונה "איש המשבצות".
צוף פילוסוף - בסיסט הלהקה, לעיתים משמש זמר ליווי.
כתב את המילים של "יש לך אותי" והשתתף בכתיבת המילים של "כוכבים".
סמי אבזרדל - מתופף הלהקה.
2009 - למתחילים, מתקדמים ולאספנים בלבד
2003 - אור של כוכבים (דיסק כפול עם DVD של ההופעה)
תיפוף היא אמנות הנגינה בתוף.
יש מגוון שיטות לנגן על תופים, כמו תיפוף עם מקלות או עם הידיים, כל תוף וסוגו.
התופים המוכרים לנו בתקופה המודרנית נקראים מערכת תופים וצורתם הנוכחית מיוחסת בעיקר למתופף הג'אז, ג'ין קרופה.
יש למערכת מבנה בסיסי ומוכר, אך כל נגן יכול לשנות את מבנה המערכת לטעמו.
המבנה הבסיסי הוא שרגל ימין על פדל של תוף הבס ורגל שמאל על פדל המצילות המכונה "הייהט", אך יש סגנונות (לדוגמה מטאל) שרגל שמאל מונחת על פדל נוסף שמכונה "דאבל פדל", או על תוף בס אחר.
מתופפים שמאליים לרב הופכים את המערכת (רגל שמאל על הבס, רגל ימין על ה"הייהט").
על התופים והמצילות עצמם לרב מתופפים עם מקלות שעוצבו במיוחד בשביל המערכת.
לעיתים יש מתופפים המנגנים על המערכת עם הידיים (לדוגמה ג'ון בונהם, שידוע שבשיר "מובי דיק" בהופעות היה מבצע סולו תופים עם הידיים).
למתופף יש מבחר רחב של טכניקות וטכניקות אלו מהוות הבדל משמעותי בין מתופפים שונים.
הטכניקות קיימות בכל חלקי הנגינה, החל מצורת האחיזה במקלות, וכלה במבנה הסולו.
אחיזה יש שתי צורות בסיסיות לאחוז במקל.
הצורה הקלאסית, המשמשת בעיקר במוזיקת הג'אז, בה יד ימין אוחזת את המקל באמצעות קצות האצבעות המורה והאגודל, ויד שמאל מחזיקה את המקל באמצעות מרכזי האצבעות האגודל והקמיצה.
הטכניקה השנייה, המיוחסת לרינגו סטאר היא כזאת בה גם יד שמאל אוחזת כמו יד ימין.
הקפצה הקפצה היא טכניקה חשובה מאוד בתיפוף וכמעט כל מתופף משתמש בה.
לאחר שמקישים על התוף מאפשרים למקל לקפוץ חזרה ולהקיש בו שוב ושוב עד שלופתים את המקל ובכך נעצרת ההקפצה (אם כי הכי נפוצה היא הקפצה כפולה שבה המקל קופץ רק פעם אחת על התוף).
ההקפצות מאפשרות למתופפים להגיע למהירויות גדולות בהרבה ללא מאמץ, נוסף על כך הקפצות קטנות נותנות לתיפוף צליל מיוחד.
ואן סטרוק רול (One stroke roll) טכניקת הידיים הבסיסית ביותר בה מקישים על תוף פעם בכל יד, כלומר פעם ימין פעם שמאל וחזור חלילה.
טו סטרוק רול (Two stroke roll) הטכניקה השנייה ברצפי הידיים.
בטכניקה זו מקישים פעמים בכל יד, כאשר לרוב משתמשים לשם כך בהקפצה.
טריפלט (Tripplet) בטכניקה זו מקישים יד אחרי יד, אך כל מכה ראשונה מבין שלוש מודגשת.
פרדידל (Paradidel) בטכניקה זו מקישים פעם בכל יד ואז פעמיים ביד אחת, הטכניקה משלבת את שתי הטכניקות הראשונות, והמכה הראשונה מבין הארבע תמיד מודגשת.
את הטכניקה מסמנים RLRR LRLL.
באז (Bazz) בטכניקה זו מקפיצים את המקל פעמים רבות על התוף (לרוב תוף הסנר) בצורה רציפה, כלומר לפני שיד ימין מפסיקה להקפיץ, יד שמאל מתחילה.
הטכניקה משמשת מתופפים צבאיים, ובאופן כללי מזוהה עם יצירת מתח.
ישנן תבניות קצביות רבות שמהוות בסיס למקצב.
ברוק, למשל, התבנית המקובלת היא שמיניות על ההאי האט, בס ברבע הראשון והשלישי וסנר ברבע השני והרביעי.
על בסיס תבנית זו בונים את רוב המקצבים המורכבים יותר של הארבעה רבעים ברוק, וחלק גם מן המקצבים של משקל אי רציונלי.
דוגמה נוספת היא תבנית הרגלים במוזיקה לטינית, שבנויה כך: סגירת האי האט ברבע השני והרביעי, ובסים בשמינית הראשונה, הרביעית, החמישית, והשמינית.
נוסף על כך ישנה תבנית שאפל המאפיינת את הבלוז, בה מקישים על אחת המצילות (לרוב רייד או האי הט) בשמיניות סווינג והבסים מסודרים כפי שהם מסודרים בתבנית הרוק.
תיפאזה (בערבית تيبازة; בצרפתית Tipaza; בברברית ⴱⴰⵣⴰⵔ - "בַּזַר") הוא אתר ארכאולוגי השוכן לחופי הים התיכון בעיר תיבאזה שבאלג'יריה, כ-70 ק"מ מערבית לאלג'יר.
העיר נוסדה במקור על ידי הפונים ולאחר מכן הייתה לעיר ברברית ורומית.
במקום השתמרו מבנים מתרבויות אלה, ומבנים נוצרים מוקדמים רבים.
בשנת 1982 הוכרזה תיפאזה כאתר מורשת עולמית.
העיר נוסדה כמרכז מסחרי פוני במאה ה-6 לפנה"ס, ושוכן בה נקרופוליס שתיפקד ממועד זה ועד המאה ה-2 לפנה"ס, והנחשב לאחד הגדולים מסוגו.
לאחר מכן הייתה העיר חלק מממלכת מאוריטניה הברברית.
הרומאים כבשו את תיפאזה בתקופתו של הקיסר קליגולה בשנת 39 שעשה אותה למושבה צבאית, ובשנת 46 העניק לה קלאודיוס מעמד של מוניקיפיום.
העיר שימשה כנקודת המוצא לכיבוש הרומי של מאוריטניה.
העיר הרומית הגיעה לשיא פריחתה בסוף המאה ה-2, ולפי ההערכות התגוררו בה כ-20,000 תושבים.
היא השתרעה על שלוש גבעות קטנות לחוף הים, והוקפה בשנת 147 בחומה באורך של 2.3 ק"מ ובה שלושה שערים עיקריים.
אותה עת הוענק לעיר מעמד של קולוניה והיא זכתה לשם "קולוניה אליה טיפסנסיס" (colonia Aelia Tipasensis).
לנמלה של תיפאזה נודעה חשיבות והיא הייתה למרכז מסחרי אזורי חשוב, אם כי לא הצטיינה כמרכז לימודי או אומנותי.
הנצרות הגיעה לעיר בשלב מוקדם, ובמאה ה-3 כבר שימשה כמקום מושבו של בישוף.
עם זאת, לפי מסורת אחת נותרו רוב תושבי העיר עובדי אלילים, עד שבמאה ה-4 השליכה סאלסה הקדושה את ראש הנחש ששימש כאליל מקומי אל הים.
בשל כך נסקלה סאלסה למוות, אך גופתה נמשתה מהים באורח נס ונקברה על גבעה בעיר.
במקום קמה קפלה קטנה שהייתה מאוחר יותר לבזיליקת סאלסה הקדושה.
הכנסייה הייתה לאתר עלייה לרגל ותושבי העיר התנצרו.
במחצית השנייה של המאה ה-4 סבלה טיפזאה מהתקפות הברברים.
בשנת 430 כבשו הונדלים בהנהגת גאיזריק את האזור, וב-484 שלח המלך הונריק בישוף אריאני לעיר, ורבים מתושביה נמלטו לספרד או נרדפו באכזריות.
העיר ידעה תקופת פריחה קצרה לאחר הכיבוש הביזנטי בשנת 534, אך שקעה במהלך המאה ה-6. לאחר הכיבוש הערבי ניתן לאתר הכינוי טפאסאד.
העיר המודרנית של טיבאזה, שבה כ-10,000 תושבים, קמה בסמוך ועל האתר הארכאולוגי ב-1857. האתר שופץ בין 1968 ל-1973, ובמקום שוכן מוזיאון קטן המציג ממצאים מהמקום.
מהתקופה הרומית השתמרו שרידיהן של ארבע כנסיות - הבזיליקה הגדולה והבזיליקה של הבישוף אלכסנדר על הגבעה המערבית ובזיליקת סאלסה הקדושה וכנסיית פטרוס ופאולוס הקדושים על הגבעה המזרחית.
סביב הכנסיות בתי קברות שבהם סרקופגים מצופים בפסיפסים.
בזיליקת סאלסה הקדושה עשויה מספינה ומשני מעברי צד, ורצפת הפסיפס שלה השתמרה.
חומרי הבנייה של הבזיליקה הגדולה נלקחו ממנה במשך השנים, אך תוואי המבנה על שבעת מעבריו עדיין ניכר.
מתחת למבנה שוכנים קברים שנחצבו בסלע, ואחד מהם בקוטר של 18 מטר הכיל 24 סרקופגים.
עוד השתמרו בתיפאזה שרידים של שני בתי קברות, מרחצאות, נימפאום, תיאטרון ואמפיתיאטרון.
עקבות קו הביצורים הרומי ניכרים בצידה המזרחי של העיר והנמל העתיק בצפונה.
כ-10 ק"מ ממזרח לעיר שוכן המאוזוליאום המאוריטני העתיק "קבור א-רומייה", הכלול גם הוא בהכרזה.
תיק הוא אביזר המשמש לנשיאת חפצים.
מרבית התיקים מיועדים לנשיאה על ידי אדם אחד בלבד.
התכונות העיקריות המבדילות בין תיקים שונים הן:
נפח - קובע את הנפח הכולל של החפצים אותם ניתן לשאת בתיק.
משקל - המשקל המרבי אותו ניתן לשאת בתיק מבלי שאמצעי הנשיאה ינזק.
משקל עצמי - המשקל של התיק עצמו (טרה).
חומר - החומר ממנו עשוי התיק משפיע על מידת ההגנה שהתיק מעניק לחפצים הנישאים בתוכו.
תיקי גב הם תיקים המיועדים לנשיאה על הגב.
תיקים אלו עשויים בדרך כלל מאריגים מחומר גמיש כבד, פוליאסטר, ניילון או ברזנט ובצורתם הפשוטה ביותר כוללים תא אליו מחוברות שתי רצועות המאפשרות תלייה על הכתפיים.
תיקי הגב הפשוטים ביותר כוללים תא אחד בלבד, וככל שהתיקים משתכללים מתווספים להם תאים, כיסים ורצועות המאפשרות גם חיבור או תליית חפצים מחוץ לתאים ולכיסים.
רצועות הכתפיים יכולות להיות בעלות אורך ניתן לכוונון.
לעיתים הן כוללות גם ריפוד בחלק המונח על הכתפיים.
לתיקים המיועדים לנשיאת משקל כבד במיוחד מתווספות לעיתים רצועות חזה או מותניים, המאפשרות את ייצוב התיק על הגב.
סגירות נפוצות של התאים בתיקי גב כוללות סגירה על ידי שרוך, רוכסן, כפתורים, סקוץ' ואבזמים.
נפחים נפוצים של תיקי גב נעים בין ליטרים בודדים ל-150 ליטר.
לתיקי גב משקל עצמי נמוך מאוד בדרך כלל.
קיימים תיקי גב המאפשרים נשיאת משקל של כמה עשרות קילוגרמים.
תיק לבית הספר, הנישא בידי תלמידים, נקרא לרוב ילקוט או תרמיל.
תיק טיולים, המכיל תאים וכיסים רבים, נקרא תרמיל ומכונה "מוצ'ילה".
תיק בטן הוא תיק הדומה מאוד במבנהו לתיק גב, אך נישא על הבטן.
לתיקי בטן בדרך כלל נפח קטן, ולעיתים הם כוללים רצועת נשיאה בודדת המחוברת אליהם באלכסון.
תיקי צד הם תיקים המיועדים לנשיאה על הכתף.
תיקים אלו עשויים בדרך כלל מאריגים מחומר גמיש - בד, פוליאסטר, ניילון, ברזנט או עור ובצורתם הפשוטה ביותר כוללים תא אליו מחוברת רצועה המאפשרת תלייה על הכתף.
תיקי הצד הפשוטים ביותר כוללים תא אחד בלבד.
תיקים נפוצים אחרים מכילים שניים או שלושה תאים, לעיתים חלק מהתאים הם פנימיים, כלומר יש לפתוח את התיק על מנת להגיע לפתח התא הפנימי.
הרצועה יכולה להיות בעלת אורך ניתן לכוונון.
לעיתים התיק כולל ידית המאפשרת נשיאתו באמצעות כף היד.
סגירות נפוצות של התאים בתיקי צד כוללות סגירה על ידי רוכסן, כפתורים, סקוץ' ואבזמים.
הנפח של תיקי צד הוא ליטרים בודדים.
לתיקי גב משקל עצמי נמוך מאוד, אך גם המשקל אותו הם מאפשרים לשאת הוא של קילוגרמים בודדים.
תיקי יד דומים במבנה לתיקי צד, אך במקום רצועת נשיאה הם כוללים ידית המאפשרת החזקתם באמצעות כף היד.
תיקי יד עשויים מאריגים מחומר גמיש אך גם מחומרים קשיחים כפוליויניל כלוריד או אקרילוניטריל בוטאדיאן סטירן.
מזוודת עסקים, המכונה גם תיק ג'יימס בונד היא תיק יד מחומר קשיח המעוצב בצורת תיבה ששני חצאיה מחוברים באמצעות ציר, ובדרך כלל ניתנת לנעילה.
תיק זה מעוצב כך שיהיה נוח לתפעל אותו בזמן שהוא מונח על משטח אופקי כשולחן.
למזוודות מספר מאפיינים שכיחים המבדילים אותן מתיקים אחרים.
הנפח של מזוודות גדולות בדרך כלל עולה על 100 ליטר, כיום הן עשויות מחומרים קשיחים או מיריעות חזקות מאוד המולבשות על שלד קשיח, ומשקלן העצמי גבוה יחסית.
צורתן על פי רוב תיבה, והן נפתחות על ציר.
מזוודות מיועדות לשינוע מטענים בעיקר באמצעות כלי תחבורה אך בנויות בצורה שמאפשרת גם את נשיאתן למרחקים קצרים - על ידי ידית, גלגלים ואף מזוודות הכוללות מנוע חשמלי קטן.
במקומות בהם צפוי צורך לשאת מזוודות למרחקים ארוכים יחסית (כגון בבתי מלון ובנמלי תעופה) נמצאות בדרך כלל עגלות ייחודיות המאפשרות להעמיס עליהן כמה מזוודות וכך להסיע אותן.
טרולי הן מזוודות הכוללות גלגלים וידית גרירה מתקפלת, אם כי ייתכנו גם אמצעי נשיאה נוספים.
הגודל השכיח של טרולי נגזר מהמגבלות שמטילות חברות התעופה על תיקי עלייה למטוסים - גודל זה משתנה מעט מחברה לחברה, ובדרך כלל מותאם לגודלם של תאי האחסון העיליים במטוס.
בשנת 2021 היה מותר בחברת אל על, למשל, להעלות לסיפון הנוסעים במטוס תיק שגודלו המרבי 56 ס"מ על 45 ס"מ על 25 ס"מ, כשמידות אלו כללו גם כל בליטה של גלגלים, ידיות, כיסי צד וכיוצ"ב.
המשקל ברוטו המרבי היה 8 ק"ג.
עם זאת, קיימות גם מזוודות גדולות יותר בתצורת טרולי.
ארנק הוא תיק קטן המשמש בדרך כלל לנשיאת כסף, תעודות אישיות, ועוד.
תיק קלאץ' הוא תיק המשמש בעיקר נשים.
זהו תיק ללא ידיות, הנסגר בדרך כלל באמצעות אבזם או כפתור לחיצה.
לרוב הוא מעוצב בצורה מלבנית בגודל המאפשר להחזיקו ביד.
פאוץ' הוא תיק קטן, בגודל של ארנק או קצת יותר גדול הנישא על המותניים באמצעות רצועה ארוכה.
המילה תיק משמשת בהשאלה לאוספים בעלי מכנה משותף.
תיק אישי - אוסף כל הפרטים והמסמכים העוסקים באדם מסוים.
תיק פלילי / משטרתי - אוסף כל הפרטים והמסמכים שיש בידי המשטרה ועוסקים בחקירת מעשים החשודים כפשע.
תפקיד של שר במשרד ממשלתי, ובהתאם לכך יש גם שר בלי תיק - מי שמונה לשר (חבר בממשלה) אך אינו אחראי על משרד ממשלתי.
תיק ביטוח - כלל פוליסות הביטוח של אדם, קבוצה, או ארגון.
"תיק 39" הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי משנת 2009 אשר בוים על ידי כריסטיאן אלוורט.
מככבים: רנה זלווגר, ג'ודל פרלנד , איאן מקשיין ובראדלי קופר.
זהו עיבוד קולנועי של סרט הטלוויזיה "אות משמיים 4: ההתעוררות" משנת 1991, שחתם את סדרת סרטי "אות משמיים".
המועד המקורי ליציאת הסרט לבתי הקולנוע נקבע לפברואר 2008, אך תאריך ההפצה נדחה מספר פעמים.
בסופו של דבר, הפצת הסרט בעולם התחילה באוגוסט 2009, ובארצות הברית הוא יצא למסכים ב-1 באוקטובר 2010, כשלוש וחצי שנים לאחר סיום ההפקה.
אחרי שההפצה נדחתה, צולם סוף הסרט מחדש עקב תגובות שליליות להקרנות המבחן המוקדמות.
הביקורות היו שליליות בדרך כלל, וההכנסות היו נמוכות יחסית לתקציב של 26 מיליון דולר.
אמילי ג'נקינס (רנה זלווגר) היא עובדת סוציאלית בשירותי הרווחה לילד במדינת אורגון, ארצות הברית.
בסצנת הפתיחה, אמילי מקיימת פגישה עם משפחת רמירז: ההורים, חבייר וחואניטה, ובנם בן ה-10, דייגו, ילד אלים המושפע מהיסטוריית האלימות של אביו.
אחרי הפגישה, המנהל ויין (אדריאן לסטר) מטיל על אמילי את הטיפול בתיק של ילדה בת 10 בשם לילית סאליבן (ג'ודל פרלנד), בנוסף על 38 התיקים שבטיפולה.
מעיון בתיק, אמילי מתרשמת שמדובר במקרה של הזנחה או התעללות מצד ההורים, ויוצאת לביקור בית אצל משפחת סאליבן.
ההורים, מרגרט (קרי או'מאלי) ואדוארד (קאלום קית' רני) טוענים שאין בעיות בבית, בעוד לילית נראית קפואה ומפוחדת.
אדוארד מסרב לדבר ומעביר מסרים באמצעות לחישות על אוזנה של מרגרט שמסבירה שאדוארד לא רוצה לדבר מתוך כעס.
אמילי מדווחת לוויין על התרשמותה השלילית מההורים, ומשפחת סאליבן נקראת לפגישה במשרדו של ויין.
אדוארד מביע את אהבתו ללילית שיושבת קפואה במקומה, ולא מספק הסבר להידרדרות של לילית בלימודים ולכך שהיא נרדמת בבית הספר ולא ישנה בבית.
מחוץ למשרד, לילית מספרת לאמילי בבכי שהוריה שונאים אותה ומדברים ביניהם על כך שישלחו אותה לגיהנום.
אך בנוכחות ויין היא מכחישה ששמעה את הוריה מביעים כוונה לפגוע בה.
אמילי משוכנעת שיש דברים בגו, ולוקחת את התיק אל בלש המשטרה מייקל "מייק" בארון (איאן מקשיין), שמסביר שהוא יוכל לפעול רק אם תהיה הוכחה שמתבצע פשע.
אמילי באה לפגוש את לילית ביציאה מבית הספר בתום יום לימודים, מבטיחה לעשות כל שביכולתה להוציא את הילדה מהבית, ונותנת לה את מספר הטלפון הפרטי שלה, למקרה שהיא תהיה במצוקה.
בלילה, לילית מתקשרת פתאום ואומרת לאמילי שהיא שמעה שהוריה מתכוונים לפגוע בה.
היא אומרת "אני מצטערת" ונרדמת תוך כדי שיחת הטלפון.
אמילי ממהרת לנסוע אל בית סאליבן ומזעיקה את מייק.
בינתיים, ההורים של לילית תפסו אותה כשהיא ישנה (כנראה נתנו לה סם מרדים) והכניסו אותה בכוח לתוך תנור בישול המופעל בגז במטרה לשרוף אותה.
אמילי ומייק מגיעים לבית, שומעים את לילית צורחת, פורצים פנימה, גוברים על ההורים ומחלצים את הילדה מהתנור.
ההורים נשלחים לבדיקת מצב פסיכיאטרי, ולילית מצורפת לקבוצה טיפולית של ילדים שבאחריותו של דאגלס "דאג" איימס, פסיכיאטר וידיד קרוב של אמילי.
לילית מוכנסת לבית מחסה לילדים, אך מתחננת לבוא לגור עם אמילי, וזו מצליחה לשכנע את ועדת ההשמה להעניק לה משמורת על לילית עד שתימצא לה משפחת אומנה.