tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ארן שלח מס' מכתבים לחיל הסיור שאומרים שהוא עומד לתקוף בזמן הכרזת המלחמה בין אם חיל הסיור יעזור לו, ובין אם לא.
מהלך גאוני של ארן מאחר שידע שחיל הסיור לא יוכל לסרב מכיוון שאם ארן ייתקוף לבדו, סביר להניח שימות, ואז כל העולם ייתקוף את האי בתור נקמה על מה שארן עשה.
ארן חיסל את כל צמרת הפיקוד של צבא מארלי, שנעשה בכוונה, כדי לעכב את הנקמה שלהם באי פראדיס, בדיוק אותה הסיבה שבגללה ארמין השמיד את הנמל וכל צי הספינות של מארלי.
ארן הצליח לגנוב את טיטאן פטיש המלחמה מלרה טייבור.
גבי הצליחה להרוג את סשה לאחר שהיא ופאלקו הסתננו לתוך ספינת האוויר של חיל הסיור, מה שגרם להבאתם של גבי ופאלקו לאי פראדיס.
זיק ניסה לזייף את המוות שלו, מכיוון שידע שאם מארלי ידעו שבגד בהם, אי אפשר לדעת מה הם יעשו.
עם חזרתם של חיל הסיור לאי פראדיס יחד עם ארן וזיק, הם הופרדו.
ארן נזרק לכלא על נפקדות.
וזיק נשלח ליער העצים הגבוהים כדי שלווי יישמור עליו.
לאחר כל מה שקרה, הממשלה באי כבר לא סמכה על ארן והתחילה לחשוב על מועמדים לרשת את הטיטאן המייסד.
המתנדבים המארליאנים נשלחו למעצר בית מאחר שלכולם היו קשרים אדוקים עם זיק, יחד עם גבי ופאלקו בתור שבויי מלחמה.
המשטרה הצבאית תכננה להאכיל את זיק למלכה היסטוריה כבר הרבה זמן, אך תוכנית זאת נעצרה מאחר שהיסטוריה נכנסה להריון, ואף אחד לא יודע מה התוצאות לעובר בזמן שהופכים לטיטאן, לכן זיק צריך להיות בחיים עד שהיסטוריה תלד את התינוק שלה.
בצד השני של האוקיינוס, מדינת מארלי הבינה שזיק בגד בהם, וכרתו ברית יחד עם מדינות נוספות כדי למחוק את האי פראדיס מהמפה בעוד כשישה חודשים.
למרות שצבא מארלי נמצא בקרשים מאז המתקפה האחרונה של חיל הסיור, ריינר מתעקש ששישה חודשים זה יותר מדי זמן ומציע שהלוחמים יארבו לאי באמבוש תוך חודש.
בשבועות הבאים הפוליטיקה באי פראדיס נעשית מסובכת עוד יותר, כאשר קמה קבוצה חדשה של מורדים הנקראת "היגאריסטים" שמנהיגה הוא פלוק (חייל מחיל הסיור שסחב על גבו את ארווין סמית' הגוסס בסיום עונה 3).
מטרתם של היגאריסטים היא להפגיש בין זיק לארן כדי שהם יפעילו את הרעידות שיימחקו את שאר האומות.
היגאריסטים הפיצו לציבור שארן מוחזק כאסיר בכלא, והציבור, שלא הבין למה הגיבור שלהם מוחזק כאסיר, פרץ במחאות בכל רחבי המדינה.
סמוך להדלפת המידע, פלוק ועוזריו נכלאו גם הם.
היגאריסטים גם טמנו פצצה כדי להרוג את זאקרי, רמטכ"ל צבא האי פראדיס, מכיוון שחיפש מתמודד שיחליף את ארן בתור הטיטאן המייסד.
לאחר שזאקרי נהרג, היגאריסטים שוחררו על ידי יגאריסטים אחרים שעבדו בתור סוהרים בכלא, והלכו לפגוש את ארן, שהשתחרר גם הוא בזכות הכוח של טיטאן פטיש המלחמה.
היגאריסטים וארן החליטו לחטוף את האנג'י, מאחר שהיא מהבודדים שיודעים איפה זיק נמצא.
היגאריסטים וארן מובילים את האנג'י תחת איומי רובים שתוביל אותם לזיק.
מטרתו של זיק היא שכמה שיותר קצינים בכירים וחיילים בצבא יישתו מהיין.
היין הפך למעין אגדה אורבנית בקרב חיילי האי וכולם רצו לטעום ממנו.
זיק חיכה ליום שבו ארן והוא הסכימו להיפגש, וברגע שהיום הגיע, זיק צעק צרחה אדירה וכל 30 החיילים ששמרו עליו שתו מהיין, לכן נהפכו לטיטאנים טהורים, חוץ מלווי, שלא שתה מהיין.
זיק לא האמין שלווי יהרוג 30 מחייליו, גם אם הם טיטאנים, אך לווי חיסל אותם בזריזות.
זיק ניסה לברוח והפך לטיטאן החייתי, אך לויי מהר הוציא אותו מהטיטאן ורצה להורגו, אך נזכר שאם יהרוג אותו הם יאבדו את הכוח של הטיטאן החייתי, לכן החליט לסחוב את גופתו הפצועה לכיוון החומות, וקשר את גופו של זיק לחנית רעם, כדי שלא יזוז אחרת ייתפוצץ.
זיק בכל זאת ניסה את מזלו והזיז את צווארו ופוצץ את עצמו ואת לווי.
האנג'י ופלוק שהיו ליד היער שהובילה אותם לשם, שמעו את הפיצוץ מרחוק והחליטו ללכת לחקור.
זיק ראה חזיון ילדה קטנה צועדת לידו, וטיטאן טהור התקרב אליו, פתח את הקיבה של עצמו, ושם את הגוף הפצוע של זיק בתוכו.
פאלקו וגבי ניסו לברוח מהכלא, ונתפסו.
הם הועברו למשפחה נחמדה שגרה בחיק הטבע, וככה רצה הגורל אבל מסתבר שזו המשפחה של סשה בראוס, החיילת שגבי הרגה על ספינת האוויר.
האחות המאומצת של סשה, קאיו, היא היחידה שיודעת שגבי ופאלקו הם ממארלי, ומנסה לעזור להם ומכירה להם את ניקולו, השף המרליאני שהיה מאוהב בסשה.
אחרי מותה, הוא הזמין את משפחתה לטעום מהאוכל שלו שהיא כל כך אהבה.
במהלך הארוחה, ניקולו הבין שגבי היא המועמדת המרליאנית שהייתה על ספינת האוויר, ולאחר ויכוח, התנפץ בקבוק יין אשר מוכתם בעמוד השדרה של זיק, וחלק ממנו נכנס לפאלקו לפה, והוא בלע אותו, משמע שברגע שזיק ייצעק עוד פעם, פאלקו יהפוך לטיטאן.
להורים של סשה נודע בזה הרגע שגבי היא החיילת שהרגה את ביתם, וגבי נלקחה לחדר אחר על ידי מיקאסה וארמין כדי לנסות להרגיע את הסיטואציה.
לפתע, ארן נכנס לחדר, ומתחיל לרדת על שני חבריו הטובים ביותר.
הוא מתחיל ומסביר שמיקאסה מגנה עליו, ולא מסוגלת לא להגן עליו, רק בגלל השורשים האקרמניים שלה, וארמין נשלט על ידי הזיכרונות שירש מברטולט.
אפשר לראות משפתו ומשפת הגוף שלו שהוא מנסה לעצבן את שניהם.
לאחר שהוא מרביץ קשות לארמין, מבלי יכולת של מיקאסה לעשות כלום, הוא מורה על היגאריסטים לעצור את כולם ולכלוא אותם בשיגאנשינה.
בנקודה זו, כל הצבא נשלט על ידי ארן, לאחר שכולם מבינים שהם הורעלו על ידי היין ששתו.
למפקד פיקסיס הייתה תוכנית לגנוב מארן את הטיטאן המייסד אך לאחר השערורייה עם היין, רוב הקצינים הבכירים ערקו ליגאריסטים.
לפיקסיס לא הייתה ברירה אלא להיכנע.
אנו יודעים כבר שריינר תכנן מתקפת פתע על פראדיס, ומגלים שפיק ופורקו מתגנבים לאי בעזרת טיטאן העגלה של פיק.
ארן מבין שישנם מרגלים בצבא לאחר שמגלה טביעות רגליים של טיטאן העגלה, והוא היה צריך את גבי כדי שתעזור לו לגלות מי הם הבוגדים.
לפתע, פיק מגיחה משום מקום ודוקרת חייל.
חשוב לזכור שמשימתה של פיק היא לא להרוג את ארן, אלא להוביל אותו למקום פתוח, בו הטיטאן המייסד יכול להיאכל.
פיק ניסתה לשכנע את ארן שהיא בוגדת במארלי, והיא תוביל אותו למקום ממנו היא יכולה להצביע על איפה מתחבאים ריינר ופורקו.
אנחנו מגלים שפורקו מתחבא בתור אחד החיילים וברגע שארן מובל החוצה, פורקו משתנה לטיטאן המלתעות ומנסה לאכול את ארן, שניצל ברגע האחרון כי רק רגליו נאכלות.
ארן הופך לטיטאן ההתקפה, הברקים והאבק מובילים את ספינות האוויר המרליאניות לכיוונו, עליהן נמצא ריינר, הקרב הגדול עומד להתחיל.
ארן יגאר (エレン・イェーガ) – הדמות הראשית בסדרה.
אידיאליסטי, חמום מוח, אגרסיבי ואימפולסיבי.
חלומו של ארן בתחילת הסדרה הוא להשמיד את הטיטאנים.
ולחקור את העולם שמחוץ לחומות.
בגיל 9 הרג שניים מהחוטפים שרצחו את משפחתה של מיקאסה, ושכנע אותה להילחם בהם חזרה – ובכך להרוג את החוטף השלישי בזמן שהוא תפס את ארן וחנק אותו.
אימו של ארן עצמו מתה בפרק הראשון של הסדרה, כאשר הטיטאן הענק בגובה 60 המטרים פרץ את החומה ואיפשר לטיטאנים לפלוש אל חומת מריה.
היא נמחצה תחת ביתה ולא יכלה לברוח, ועקב כך נטרפה על ידי טיטאן לנגד עיניו של ארן – מה שמביא אותו לרצות להשמיד את כל הטיטאנים.
בהמשך הסדרה מתגלה שארן מסוגל להפוך לטיטאן ההתקפה משום שלאחר שאביו, גרישה, גילה על מות אימו של ארן, קלרה, הוא הזריק לו חומר מעמוד השידרה של אדם המסוגל להפוך לטיטאן מרצונו (כמו דמויות נוספות בסדרה – ריינר, אנני, ברטולדט ועוד).
בשביל להפוך לטיטאן לאחר שאביו הזריק לו את הנוזל ארן היה צריך לאכול בן אדם שמסוגל להפוך לטיטאן ובכך לרשת את הכוחות שלו ולחזור לצורתו האנושית.
מאוחר יותר בסדרה אנו רואים את ארן מקבל גם את כוחותיו של טיטאן פטיש המלחמה (war hammer titan).
על אף שמתגלה שיש עוד אנשים שמסוגלים להפוך לטיטאנים, ארן הוא הראשון שמתגלה ככזה.
בעונה הראשונה מדורג במקום החמישי בקרב חברי יחידת האימונים.
במהלך העונה השנייה מתגלה שארן יכול לשלוט על טיטאנים טהורים, אבל הוא מגלה בהמשך שרק אם יגע באחד מבני משפחת המלוכה יוכל להפעיל את היכולת הזו, ולא מספר לאף אחד זאת על מנת להגן על היסטוריה.
ארן מת במהלך הקרב על הישרדות האנושות, לאחר שמיקאסה כרתה את ראשו ובכך סיימה את הקרב ואת קיומם של הטיטאנים.
הוא מעולם לא היה חופשי, הכל היה חתום וקבוע מראש והוא שירת את יימיר במטרה לגרום למיקאסה להרוג אותו בצורת המייסד ובכך לשחרר אותה.
עוד הוא אומר שעקב שליטתו על המייסד הוא חי את העבר, ההווה והעתיד בו זמנית.
לאחר מותו מתגלה כי ארן דיבר עם חבריו דרך השבילים (the paths) וביקש מהם לשכוח ממנו ולחיות חיים ארוכים.
עוד מתגלה כי הוא אינו רוצה למות והוא היה מאוהב במיקאסה כל הזמן.
מיקאסה אקרמן (ミカサ・アッカーマン) – חברת ילדות של ארן, שאומצה על ידי משפחתו, וחברתו הטובה ביותר של ארמין.
היא ילדה שקטה ומופנמת, והיא תמיד עוזרת לארן בעת צרה, לרוב מתייחסת אליו כאל ילד ומגוננת עליו.
מדורגת במקום הראשון בקרב חברי יחידת האימונים.
מצטרפת יחד עם ארן לחיל המשמר ועוברת יחד איתו לחיל הסיור.
נחשבת כ"החיילת המצטיינת ביותר בכיתה" ואפילו הזכירו שכוחה שווה למאה חיילים.
מתגלה שהיא שומרת על ארן בכל מחיר ומוכנה להקריב את חייה בשבילו.
לפעמים מראה רגשות אהבה כלפיו.
בעונה 4 ארן גורם לנתק בינו למיקאסה וטוען שהוא שנא אותה מפני שהיא "אקרמן" והיא בעצם עבד שמשרתת אותו בצורה עיוורת.
במהלך הקרב על הישרדות האנושות מיקאסה היא זו שכורתת את ראשו של ארן ובכך הורגת אותו ומיד לאחר מכן מנשקת אותו נשיקת פרידה.
ארמין ארלרט (アルミン・アルレルト) – חברם הטוב ביותר של ארן ומיקאסה.
הופעתו הראשונה הייתה כאשר הצילו אותו ארן ומיקאסה מנערים שהכו אותו (לאחר שארמין טען שישנו עולם שלם מחוץ לחומות).
הוריו נהרגו כאשר היה בגיל מאוד צעיר ולכן הוא גדל אצל סבו.
תחביבו הגדול של ארמין הוא קריאת ספרים וכתוצאה מכך הוא וארן גילו יחדיו את העולם שמחוץ לחומה – יעד שאליו הם מתכוונים להגיע בעתיד.
בנוסף, ארמין הוא מבין היחידים שהצליחו להסתדר עם אנני לאונהרט, בעונה 4 מתגלה שארמין מאוהב בה (הוא התאהב בה עוד לפני שאכל את ברטולדט, אשר היה מאוהב גם הוא באנני).
מבחינה פיזית, ארמין דיי חלש, מה שגורם לו לאורך הסדרה לחוש כי הוא מהווה נטל על חבריו.
אך הודות לחכמתו הרבה, הוא חושב על פעולות אסטרטגיות אשר מצליחות להוכיח את עצמן בשטח פעם אחר פעם.
מצטרף יחד עם ארן ומיקאסה בתחילה לחיל המשמר ואז עובר יחד איתם לחיל הסיור.
סבו מת כאשר נשלח עם כמות גדולה של אנשים להרוג טיטאנים.
בעונה השלישית, ארמין ירש את כוחו של הטיטאן הענקי כאשר אכל את ברטולדט שהובס בקרב על חומת מריה.
במהלך עונה 4 ארמין חשד שארן לא באמת רוצה לעקר את האלדיאנים ובעצם כוונתו המקורית היא לקבל שליטה על הטיטאן המייסד ולהתחיל את הרעידה (the rumbling).
מה שמתברר כנכון אך הוא טועה בקנה המידה שארן תכנן ומסייע לחבריו להרוג אותו במטרה להציל את אוכלוסיית העולם מהשמדה מוחלטת.
ארן פוגש את ארמין במהלך המסע שלהם אל הטיטאן המייסד, ומתוודה על סודותיו.
סרן/קפטן לִיוָוי אקרמן (リヴァイ・アッカーマン) – המפקד החזק ביותר של חיל הסיור, מנהיג יחידת עילית.
בעברו היה פושע במחוז התת-קרקעי, יחד עם חבריו פארלן צ'רץ' ואיזבל מגנוליה.
בפרקי הבונוס של הסדרה מתוארת משימה שקיבל ליווי, שבמסגרתה עליו ועל חבריו למצוא מסמכים סודיים ולרצוח את בעליהם, מנהיג היחידה, ארווין סמית', כדי לקבל אזרחות על פני האדמה, דבר הנחשב בלתי אפשרי בעבור אנשים הגרים בעיר התת-קרקעית.
לאחר שבמסגרת המשימה נתפס על ידי ארווין ומייק זקריוס הוא וחבריו מצטרפים אל חיל הסיור בכפייה, בתמורה למחיקת פשעיהם על ידי ארווין.
במשלחתם הראשונה מחוץ לחומות פארלן ואיזבל נהרגים, מה שגורם לליווי להתקף כעס שבו הוא רוצח טיטאן בצורה כמעט לא אנושית ומטיח בארווין לאחר מכן הבטחה שיהרוג אותו.
בסופו של דבר ליווי נרגע, ומבין שארווין ראה בו משהו שהוא מעולם לא ראה בעצמו.
ליווי הוא אדם שקט, אדיש ומסתורי לרוב, בעל שפה לא נקייה לעיתים, חסר כבוד כמעט לכולם מלבד לארווין ובנוסף לכך גובהו הוא 1.60 ס"מ (3'5 אינצ'ים) ועל כן הוא נמוך באופן מפתיע לגילו.
הוא שוקל 65 ק"ג, עצבני, אלים וקשה להתקרב אליו.
הוא ישן סך הכל 2–3 שעות משום שהוא אינסומאתי והוא לא ישן על מיטה אלא מעדיף לישון על כיסא.
ילדותו של לִיוָוי הייתה קשה מאוד, הוא איבד את אימו בגיל צעיר מאוד ואומץ על ידי דודו, קני אקרמן, שלימד אותו דברים רבים לפני שנעלם מחייו.
משום שגדל מתחת לאדמה לִיוָוי לא יכול לסבול לכלוך, אחת המשאלות שלו בזמן שגדל הייתה שיהיה לו מקום נקי לאכול ולישון בו, לפני שהצטרף לחיל הסיור החלום שלו היה לפתוח חנות תה והוא נהנה לאסוף עלי תה.
יוצר הסדרה חשף שלִיוָוי נמשך לאנשים גבוהים כך המין שלהם לא משנה לו.
הוא גם מוצא את ארן יגאר המנקה הטוב ביותר אחריו בכל חיל הסיור.
מפקדת חיל הסיור ה-14 האנג'י זואי (ハンジ・ゾエ) – מנהיגת יחידה נוספת, בדרגת קפטן.
האנג'י מחבבת מאוד טיטאנים, ובניגוד לרוב המכריע של דמויות הסדרה, מטרתה היא לא להשמיד אותם אלא להבין מאין באו.
חיבתה לטיטאנים אכן ניכרת כאשר נתפסים שני טיטאנים, אותם היא מכנה "סוני" ו"בין".
כאשר ערכה עליהם ניסויים בכאב (דקירות וחתכים), נהגה להגיב בבכי ובצרחות במקומם בזמן הניסוי, אף-על-פי שאלו ניסו לטרפה מספר פעמים.
לרוע מזלה טיטאנים אלו נרצחים בסופו של דבר.
ככל הנראה בגלל גישתה העליזה והתזזיתית, האנג'י זוכה ליחס של בוז מידי ליווי, ולפעמים אפילו ארווין לא מכיר בחכמתה הרבה, על אף שהיא מכונה לעיתים "החכמה באדם".
לאחר מותו של ארווין סמית', המפקד ה-13 של חיל הסיור, הוא ממנה את האנג'י למפקדת אחריו וכך מוענק לה תפקיד המפקדת ה-14 של חיל הסיור.
תוכניתו המקורית של זיק הייתה לגרום לארן להשתמש בכוחות המייסד על מנת לעקר את כל האלדים ובכך בעצם להשמיד אותם ולהכשיל את תוכנית אביו שהייתה להביא את האלדים לגדולה שוב.
אך ארן מסרב ומחליט שאם כל העולם שונא אותו ואת אנשיו, כל העולם יכול ללכת.
מפקד חיל הסיור ה-13 ארווין סמית' (エルヴィン・スミス) – המפקד העליון של חיל הסיור, המפקד ה-13 במספר.
ארווין נחשב לאדם שקול לרוב, שטובת האנושות תמיד תעמוד לנגד עיניו בכל מצב אך בעונה השלישית מגלים שהרצון האמיתי של ארווין הוא לבדוק אם התאוריה שלו ושל אביו – אם יש אנשים מחוץ לחומות – נכונה, התאוריה מתגלה בסוף העונה השלישית כנכונה.
ארווין לא יהסס להקריב חיי אדם במהלך משלחות למען מטרת עתיד האנושות.
עם זאת, אנשים רבים בשלטון אינם מכירים בתוכניותיו של ארווין לגבי האנושות, ולכן בתחילת עונה 3 נשלח ארווין למעצר בגין "פשעים" כאלו או אחרים, אך משוחרר בעקבות הפיכת השלטון על ידי הצבא.
במהלך הצלתו של ארן מאבד ארווין את יד ימין ומאושפז בבית חולים.
ארווין מוצג כאדם שקט וחכם, שלמרות דרגתו הבכירה מתחשב בדעתם של הסובבים אותו.
לאחר המשפט של ארן, הפגין כלפיו חביבות ורוך.
ארווין תולה בארן תקוות רבות, משוכנע שהוא זה שיציל את האנושות.
ארווין מת מפצעיו כאשר נפגע מסלעים שזרק הטיטאן החייתי בקרב על שינגאשינה.
מייק זאקריוס (ミケ・ザカリアス) – מנהיג יחידה יחד עם האנג'י וליווי.
מייק, בנוסף להיותו הדמות האנושית הגבוהה בסדרה, נחשב בין היתר לאדם מוזר ביותר אך עם זאת לחברו הקרוב ביותר של ארווין לפני הגעתו של ליווי.
למייק יש תחביב לרחרח אנשים כשהוא פוגש אותם בפעם הראשונה, יש לו חוש ריח מפותח והוא מסוגל להריח טיטאנים ממרחקים.
מייק נהרג בתחילת העונה השנייה, על ידי הטיטאנים כאשר הטיטאן החייתי שולט בהם.
הטיטאן החייתי ניסה לנהל שיחה עם מייק, ונחשף כטיטאן אינטליגנטי, אך לאחר השיחה, שבה לא העז מייק לפצות את פיו, לוקח זיק את מכל הגז שלו ומשאיר את מייק להיטרף בידי הטיטאנים.
בניגוד למה שנהוג לחשוב, האדם החזק ביותר של האנושות לאחר ליווי, הוא מייק ולא מיקאסה.
ג'אן קירשטיין (ジャン・キルシュタイン) – אחד מחברי יחידת האימונים של ארן, בפרקים הראשונים מתגלה ביניהם יריבות חזקה לאחר שג'אן מתרברב בפני ארן ומציג גישה מתנשאת ולא נעימה בעליל.
עם זאת, מסתבר שהוא מחזיק ברגשות אהדה והערצה למיקאסה, בטענה שהיא היחידה שיכולה לגבור עליו.
בנוסף, לפי דברי המדריך פיקסיס, ג'אן היה המשתמש הטוב ביותר במתקן התמרון התלת־ממדי בכל גדוד הצופים ה־104. ג'אן נחשב לחברו הטוב ביותר של מרקו בוט, ולאחר מותו של זה, מחליט ג'אן לנטוש את החלטתו להצטרף אל המשטרה הצבאית ומחליט להצטרף אל חיל הסיור.
מדורג במקום השישי בקרב חברי יחידת האימונים.
סאשה בראוס (サシャ・ブラウス) – חברה ביחידת חיל המשמר שעברה לחיל הסיור ביחד עם הדמויות הראשיות.
סאשה ידועה כבחורה עליזה ושמחה, שלרוב מתעסקת באכילת מזון, בייחוד תפוחי אדמה ולחם.
מרבית מהקטעים הקומיים בסדרה מבוצעים על ידה, לעיתים גם עם קוני ספרינגר, שותפה הטבעי.
בהמשך מתגלה שסאשה יש יכולות יוצאות דופן בשימוש בחץ וקשת ושמיעה חדה, כל זה הודות לכך שגדלה ביער ולכן גדלה להקשיב לכל רחש קטן.
בזמן המלחמה במארלי בעונה הרביעית, סאשה מתה כתוצאה מירית רובה על ידי גאבי, קרובת משפחה של ריינר.
אנני לאונהרט (アニ・レオンハート) – בחורה שקטה ומסוכנת.
לרוב לאנני אין חברים, אך מי שמגלה כלפיה אכפתיות בסופו של דבר הוא ארמין.
במשך העונה הראשונה נראים פלאשבקים אל העבר של אנני, בו רואים את אביה דוחק בה ללמוד הגנה עצמית וקרב מגע.
בהמשך, בעזרתם של ארמין וארווין, מתגלה שאנני היא הזהות שעומדת מאחורי "הטיטאנית הנשית".
כמו כן, מתגלה שאנני היא זו שהרגה את מרקו, בשל לחץ חברתי מצד ריינר, בכך שהיא לקחה את ציוד התמרון התלת־ממדי שלו ומשתמשת בו בבדיקה שנערכה כמה ימים קודם לתפיסתה, למציאת האשמים שהרגו את טיטאני הניסוי של האנג'י.
בסופו של קרב על חומת סינה בו היא נלחמה מול ארן, כששניהם במצב טיטאן, מיקאסה מנעה ממנה מלטפס על החומה ולברוח, בתגובה אנני התעטפה בקריסטל.
מאוחר יותר מתגלה שהיא לא הגיעה מפנים החומות אלא הגיעה ממארלי וחונכה להרוס את האי פארדיס.
בסוף עונה הרביעית נראה הקריסטל שלה נמס על ידי קולו של ארן והיא שיתפה כוחות עם מה שנשאר מחיל הסיור כדי לעצור את ארן מלהחריב את מארלי ולהציל את אביה, במהלך אותם אירועים היא מתוודה על רגשותיה כלפי ארמין.
מדורגת במקום הרביעי בקרב חברי יחידת האימונים.
ריינר בראון (ライナー・ブラウン) – חבר ביחידת חיל המשמר אך ביחד עם שאר הדמויות הראשיות גם הוא מצטרף בהמשך לחיל הסיור.
בחור גדול וחזק, בהמשך ריינר מפתח חיבה עזה שאף מובילה לחיזור אחר קריסטה לנז, אך חיזור זה נדחה בשל הגנתה המרובה של יימיר על קריסטה שלא מרשה לו להתקרב אליה כלל, ואף מכנה אותו בשלל כינויי גנאי אף על פי שהוא מחלץ אותה בהמשך.
בהמשך מתגלה שריינר מסוגל להפוך לטיטאן המשוריין שניפץ את חומת מריה בפרקים הראשוניים.
בשל תגלית זו, הוא בורח עם ברטולדט אל חומת מריה, שם הם מוצאים את יימיר ומתמודדים עמה.
מדורג שני בקרב חברי יחידת האימונים, בתחילת עונה 4 מתגלה שיש לו 4 שנים אחרונות לחיות עם כוחות הטיטאן המשוריין וגאבי, פלקו ואודו רבים מי יקבל את כוחו של הטיטאן המשוריין.
ברטולדט הובר (ベルトルト・フーバ) – חבר בחיל המשמר שעבר גם הוא לחיל הסיור בנוסף לשאר הדמויות.
בחור גבוה, שקט ומופנם, אך לרוב מתבטא דרך זיעה.
בהמשך מתגלה שהוא הטיטאן הענקי שגובהו כ-60 מטר.
בשל גילוי זה, בורח עם ריינר לחומת מריה ההרוסה, שם הם מוצאים את יימיר ומתמודדים עמה, תוך שהם חושבים איך לחטוף את ארן ולנקום בשם אנני שבה היה מאוהב, אך מעולם לא הצליח להתוודות בפניה, לאחר שהפכה לקריסטל.
מדורג שלישי בקרב יחידת האימונים.
בסוף עונה 3 נאכל על ידי הטיטאן של ארמין ובכך ארמין ירש את כוחו של הטיטאן הענקי.
בפרק האחרון מתגלה שהטיטאן המחייך, התעלם מברטולדט מפני שארן היה חייב להציל אותו כדי שארמין יוכל לאכול אותו ולהינצל.
קריסטה לנץ / היסטוריה רייס (ヒストリア・レイス / クリスタ・レンズ) – חברה ביחידת חיל המשמר שעברה לחיל הסיור בנוסף למרבית הדמויות.
בחורה עדינה ונחמדה שלרוב מתעסקת בלעזור לחברי יחידתה הרואים בה יחס של אלה.
שמה האמיתי של קריסטה, היסטוריה, מתגלה בהמשך הסדרה וכמו כן, מתגלה שאמה נרצחה ולאחר מכן, כפה עליה אביה בידוד, והותיר לה לברוח רק אם תשנה את שמה.
יימיר הייתה היחידה שמודעת לעובדה שקריסטה ברחה והחליפה את שמה.
בתחילה יימיר הייתה מגנה עליה בכל רגע מכל אחד שיעז לפגוע בה, בייחוד מפני חיזוריו הרבים של ריינר אחרי קריסטה, אבל לאחר שזהותה האמיתית של יימיר מתגלית, קריסטה שולחת אותה לחופשי ונשארת ביחידה של ליווי, אך לרוב לא יוצאת למשימות.
בעונה 3 פרק 11 אביה, רוד רייס שידל אותה לאכול את ארן ולרשת את כוחותיו אך היא התנגדה לו ואביה הפך לטיטאן עצום במקומה, היסטוריה אף הרגה בסופו של דבר את הטיטאן של אביה, בפרק 14 היא מוכתרת למלכת החומות האמיתית.
ואחרי 4 שנים היא כעת בהיריון עם בנה שיירש את הטיטאן המייסד.
מדורגת במקום העשירי בקרב יחידת האימונים לאחר שימיר התערבה וויתרה על מקומה בשבילה.
יימיר (ユミル) – חברה ביחידת חיל המשמר שעברה לחיל הסיור בדומה למרבית הדמויות.
שמה לא נודע עד להמשך הסדרה.
בחורה קשוחה מאוד, אשר כל ייעודה הוא להגן על קריסטה מאז ידעה על זהותה האמיתית.
בעונה השנייה ימיר חווה פלשבקים לעברה בהם מתגלים חייה בתור ילדה ענייה שניצלה בכך שאימצו אותה, הפכו אותה לאלילה ונתנו לה את שמה, ימיר.
בהמשך הסדרה ימיר שלחה מכתב להיסטוריה שבו הראתה חרטה עמוקה על כך שלא זכתה להתחתן עם היסטוריה (קריסטה).
יימיר אכלה שלא במתכוון את מרסל גאליארד (אחיו של פורקו) וכך ירשה את כוחו של טיטאן המלתעות, נאכלה על ידי הטיטאן של פורקו גאליארד אשר ירש את כוחה.
פטרה ראל (ペトラ・ラル) – אחת מהלוחמות ביחידת ליווי, נהרגת במשלחת החמישים ושבע בידי הטיטאנית הנשית יחד עם אולו בוזאדו, גונטר שולץ ואלד ג'ין, שאר חברי יחידתו של ליווי.
פטרה מתוארת בתור הסימפתית ביותר ביחידה, ואף "מרכלת" עם ארן על עברו של רב-טוראי ליווי.
הייתה מאוהבת בליווי ומעוניינת להינשא לו.
אולו בוזאדו (オルオ・ボザド) – אחד מהלוחמים ביחידת ליווי, שנהרג במשלחת החמישים ושבע בידי הטיטאנית הנשית יחד עם פטרה ראל, גנטר שולץ ואלד ג'ין, שאר חברי היחידה.
לאולו יש נטייה רבה לנשיכת לשונו ומעבר לכך, הוא מנסה (אך לא מצליח) להידמות לליווי באופיו ובתספורתו במטרה לזכות בליבה של פטרה, אשר אחריה הוא מחזר, בעוד שפטרה עצמה מסרבת לכך בעודה מעדיפה את ליווי.
פורקו גאליארד – לוחם בצבא מארלי.
אחיו הקטן של מרסל, שנאכל על ידי יימיר.
אך זמן מה לאחר מכן, החזיר לידיו את כוחות טיטאן המלתעות כאשר היה בצורת טיטאן טהור ואכל את יימיר, כך הוא גם גילה צדדים שונים של ריינר מזכרונותיה.
נאכל על ידי פלקו בגלל שאגתו של זיק אשר הפכה את פלקו לטיטאן טהור.
פיק פינגר – לוחמת בצבא מארלי ובעלת כוחות טיטאן העגלה, בעלת בעיות ברגליה מכוון שטיטאן העגלה הולך על ארבע.
בהמשך הסדרה היא מאחדת כוחות עם הניצולים של חיל הסיור ביניהם האנג'י שדרגתה שונתה למפקדת ה-15 של חיל הסיור, וליווי הפצוע.
פלקו גרייס – לוחם צעיר וחששן בצבא מארלי, היה חבר קרוב של ארן כאשר האחרון הסתנן אל מארלי במסווה של חייל פצוע, חבר קרוב של אף של ריינר, פורקו ופיק.
אחרי קרב הטיטאנים בליבריו הוא הסתנן עם גאבי לספינת האוויר של חיל הסיור ומאוחר יותר אף לאי פראדיס.
מאוחר יותר, ניקולו הכה אותו וגרם לו לשתות את יין-נוזל עמוד השדרה של זיק ובכך היה מועד להשתנות לטיטאן.
קולט גרייס – לוחם בצבא מארלי ועתיד לרשת את זיק יגאר כטיטאן החייתי הבא, קולט הוא בן גילם של ריינר ופורקו גאליארד.
גאבי בראון – לוחמת נועזת וצעירה מצבא מארלי וחברה טובה של אודו וזופיה, יריבה של פלקו ובת דודה של ריינר מצד אמו (כיוון שגם היא טוענת לכוח הטיטאן המשוריין), לכאורה היא הגרסה הנשית של ארן (גם בגלל פרצופה וגם בגלל אופייה).
טום קסאבר – לוחם בעבר בצבא מארלי וחברו הטוב לשעבר של זיק יגאר, היה מחזיק הטיטאן החייתי לפני זיק שאף ירש את משקפיו.
פרידה רייס – הייתה אחותה למחצה של היסטוריה מצד רוד והמחזיקה בטיטאן המייסד לפני שגרישה הרג אותה ואת משפחתה.
היחידה מבין משפחות רייס המורחבת שידעה על קיומה של היסטוריה ושימשה לה דמות אם במהלך שהותה בחווה של אמה.
ימייר פריץ – הייתה ילדה קטנה שנכלאה ביידי האימפריה האלדיאנית לפני 2,000 שנים, כאשר היא מואשמת בשחרור החזירים של אדונה היא "משוחררת" ונרדפת על ידי אלדיאנים שצדים אותה.
לאחר שהיא בורחת היא מוצאת עץ גדול וחלול ונופלת לתוכו, היא נופלת לתוך מאגר מים גדול ותולעת גדולה מתחברת אל עמוד השדרה שלה וכך היא הופכת לטיטאן המייסד הראשון.
היא חוזרת אל אדונה, מתאהבת בו (תסמונת סטוקהולם) והוא מחליט שבתור פרס היא תהיה אם ילדיו והיא מביאה איתו 3 בנות (מרייה, רוז וסינה).
יימיר מתה 13 שנה לאחר מכן וגופתה נאכלת על ידי בנותיה על מנת לשמר את כוח הטיטאן שתוכה.
במשך 2000 שנה יימיר חייה בתוך השבילים, וחיכתה למישהו שישחרר אותה מעבדות.
שבסוף מתברר שהיא חיכתה למיקאסה ששחררה את יימיר שהרגה את ארן ובכך כוח הטיטאן המייסד ניכחד ואיתו כל הטיטאנים.
הטיטאנים היו אויבי האנושות המרכזיים של הסדרה, גופם מזכיר גוף של זכר אנושי ואין להם איברי רבייה או ישבנים (טיטאן שאכל בני אנוש רבים בשלב מסוים יקיא את שאכל בצורת גוש של דם ובשר רקוב).
כך היה עד אשר ארן וחבריו הגיעו למרתף ביתו לשעבר ומגלים את האמת.
הטיטאנים הם אלדיאנים (אנשים שהם צאצאים ישירים למייסדת יימיר, שהיא הטיטאן המייסד הראשון.
והם בעצם אנשים שנכלאים בתוך גוף של טיטאן ונשלחים לשוטט על "אי פראדיס" לנצח, כלואים בתוך סיוט שלא נגמר.
המדינה שאחראית כך היא אומת "מארלי", שבמשך 100 שנים שלחה טיטאנים לתוך האי במטרה לדאוג שהאנשים שבחומות לא יוכלו לצאת ויושמדו בסופו של דבר.
טיטאנים טהורים (Pure Titans) – הטיטאנים האלה הם בני אדם שבעקבות הזרקה "נסיוב הטיטאן" (Titan serum) שינו את צורתם לטיטאנים בגבהים הנעים בין 3 מטרים ל-15 מטרים.
טיטאנים אלה אינם מסוגלים לחשוב והם נחשבים לטיפשים.
הם בעלי תיאבון לבני אדם, אף על פי שאין להם מערכת עיכול פנימית.
טיטאנים חריגים (Abnormal Titans) – הטיטאנים החריגים דומים לטיטאנים הטהורים אך הם מחזיקים בתכונות שונות שיכולת לרוץ, לקפוץ, ללכת על ארבע, להתעלם מבני אדם ועוד.
טיטאני החומה (Wall Titans) – הטיטאנים האלה בגובה של כ-50 מטר והם דומים מאוד לטיטאן הענקי, הם ניתנים לשליטה אך ורק בידי הטיטאן המייסד.
טיטאני החומה נוצרו על ידי המלך פריץ והם מרכיבים את שלוש החומות באי פרדייס.
בשלב מסוים ארן, שמשיג את כוחו של המייסד, מפורר את החומות ושולח את הטיטאנים לצעוד בכל העולם במטרה להשמיד את החיים שמחוץ לחומות.
מחליפי טיטאן (Titan Shifters) – מי שמחזיק באחת מהיכולות האלה יכול לשנות את צורה לטיטאן מסוים ולחזור לצורה בן אדם בכל רגע נתון.
טיטאנים מלכותיים – לטיטאנים הללו יש התנהגות מוזרה מכוון שאותם טיטאנים הם עם דם מלכותי (כגון דינה פריץ-הטיטאן המחייך, רוד רייס-הטיטאן העצום, פרידה רייס-הטיטאן המורכב, ופלקו-הטיטאן ארוך הצוואר).
תשעת הטיטאנים (צאצאיה של יימיר)
הטיטאן המייסד (The Founding Titan) – הטיטאן החזק ביותר מתשעת הטיטאנים האלה.
הטיטאן המייסד יכול להיות בכל גובה ובדרך כלל הוא בגובה של כ-13 מטר.
בעלי דם מלכותי שמחזיקים בטיטאן המייסד או שמחזיקים בטיטאן אחר ובאים במגע עם הטיטאן המייסד, יכולים לקבל גישה ליימיר פריץ ובעזרתה לשלוט על האלדיאנים ועל צורת הטיטאנים שלהם, למשל למחוק את זיכרונותיהם, לשנות את המבנה הגנטי שלהם וכו'.
המחזיק הנוכחי הוא ארן יגאר.
מאפיין מיוחד לטיטאן המייסד הוא כלוב הצלעות החשוף שלו.
הטיטאן החייתי (The Beast Titan) – הטיטאן החייתי הוא בגובה של כ-17 מטר.
הטיטאן לובש צורה חייתית (ולא אנושית) שמדמה תכונות של חיה מסוימת, שמשתנה כאשר מחזיק הטיטאן משתנה, צורתו הנוכחית מדמה קוף ולכן יש לו זרועות ארוכות המעניקות לו יכולת זריקה טובה במיוחד, לרוב הוא זורק עצמים שונים לטווח ארוך בדומה לבליסטרה.
המחזיק הנוכחי הוא זיק יגאר.
הטיטאן הענקי (The Colossal Titan) – טיטאן זה הוא בגובה של כ-60 מטר והוא הטיטאן הגדול ביותר ממחליפי הטיטאן.
הטיטאן הענקי יכול להפוך את כל מסת השריר שלו לקיטור והוא יכול להעלים את גוף הטיטאן שלו בשניות ספורות.
המחזיק הקודם היה ברטולדט הובר.
המחזיק הנוכחי הוא ארמין ארלרט.
טיטאן פטיש המלחמה (War Hammer Titan) – הוא בגובה של כ-15 מטר.
טיטאן פטיש המלחמה הוא טיטאן שמסוגל ליצר כלי נשק ובעצם כל צורה שירצה מחומר קשיח שיש ברשותו, נקודת התורפה שלו אינה העורף כמו שאר הטיטאן, ישנו חוט ארוך לסלול עד לאדם שמחזיק בטיטאן שעטוף בקריסטל חזק.
המחזיקה הקודמת הייתה לארה טייבור, המחזיק הנוכחי הוא ארן יגאר.
טיטאן ההתקפה (The Attack Titan) – הוא בגובה של כ-15 מטר.
כוחו הוא בעיקר פיזי, הוא לא יכול להקשיח את גופו בצורה טבעית כמו טיטאנים אחרים אבל מפצה על כך בחידוש רקמות מהיר במיוחד (גופו מסוגל לחדש יד שלמה בתוך מספר שניות).
בנוסף לכך הוא רואה את הזכרונות של המחזיקים העתידיים של הטיטאן.
המחזיק הקודם היה גרישה יגאר, המחזיק הנוכחי הוא ארן יגאר.
כוחו של הטיטאן הושפע במידה מהסדרה "משחקי הכס" ומזכיר במידה את "העורב בעל שלוש העיניים".
הטיטאן המשוריין (The Armored Titan) – הוא בגובה של כ-15 מטר.
יש לו יכולות הגנה מתקדמות כאשר הוא מכוסה כולו בלוחות קשיחות, ולכן הוא יכול לשמש מעין איל ניגוח, מה ששימש אותו לכמה מלחמות ומבצעים כמו הפלת חומת מריה.
המחזיק הנוכחי הוא ריינר בראון.
הטיטאנית הנשית (The Female Titan) – היא בגובה של כ-14 מטר.
שמה נובע מהיותה הטיטאן היחיד שמראה גופו החיצוני הוא של אישה.
היא מסוגלת להקשות את עורה לקריסטל חזק בקלות, לשלוט ביכולת הריפוי שלה, לזמן טיטאנים טהורים מהסביבה ולהחליף את חלקי גופה עם חלקים של טיטאנים אחרים שאכלה את המקום המסוים הזה בצורת הטיטאן שלה, המחזיקה הנוכחית היא אנני לאונהרט.
טיטאן המלתעות (Jaws Titan) – הוא בגובה של כ-5 מטר.
יש לו יתרון באזור מיוער או בסביבה עירונית, כוחו המיוחד הוא זוג לסתות חדות וחזקות שיכולות לרסק כל דבר, ובנוסף הוא הטיטאן הכי מהיר שקיים.
המחזיק הקודם היה פורקו גאליארד, אחיו הצעיר של מרסל גאליארד.
במהלך הקרב על ליבריו מתגלה שעקב כוחותיו הוא יכול לשבור את ההקשחה של המארחת של טיטאן פטיש המלחמה, וארן מנצל זאת על מנת לאכול אותה ולרשת את כוחותיה.
המחזיק הנוכחי הוא פאלקו גרייס.
טיטאן העגלה (Cart Titan) – הוא בגובה של כ-4 מטר.
המחזיקה הנוכחית היא פיק פינגר.
משטרה צבאית (Military Police Regiment) – יחידה יוקרתית שאחראית על שמירה והגנה על המלך והאזרחים בעורף, כמו גם על חקירות משטרתיות ואכיפת החוק.
רק עשרת החניכים הטובים ביותר בכל מחזור גיוס רשאים להצטרף ליחידה זו.
חברים בולטים ביחידה הם: אנני לאונהרט, מארלו פרוידנברג, היץ' דרייז.
מפקד המשטרה הצבאית הוא נייל דיוק.
חיל הסיור (Survey Corps/Scout Regiment) – היחידה שיוצאת מחוץ לחומה כדי לחקור את מקור הטיטאנים ודרכי לוחמה בהם.
ב-5 השנים שלאחר נפילת חומת מאריה, עסקה בעיקר ביצירת נתיב מהעיר טרוסט אל העיר שיגנשינה על מנת לכבוש מחדש את הטריטוריה של חומת מאריה.
מפקד היחידה הוא ארווין סמית'.
מפקדי הפלוגות הם לוי אקרמן, האנג'י זו, מייק זאקריוס, ננבה הוניט ועוד.
חברים בולטים ביחידה הם: פטרה ראל, אולו בוזאדו, גונטר שולץ, אלד ג'ין, ארן יגאר, מיקאסה אקרמן, ארמין ארלרט, ג'אן קירשטיין, סשה בראוס, יימיר, קריסטה לנץ/היסטוריה רייס, קוני ספרינגר, ריינר בראון, ברטולט הובר ומרקו בוט.
מפקד היחידה בעונה 4 היא האנג'י זואי אשר החליפה את ארווין סמית'.
חיל החומות (Garrison Regiment) – חיל שמטרתו לשמור על החומות מפני הטיטאנים, כמו גם שמירה על החוק והסדר במחוזות הצמודים לחומה.
בשל כך שהשירות בחיל החומות מהווה סיכון מופחת במלחמה בטיטאנים ביחס לחיל הסיור, רובם המוחלט של המתגייסים לצבא בוחרים להצטרף ליחידה זו.
חברים בולטים ביחידה הם: האנס ראלף, ריקו ברטנסקה.
מפקד חיל החומות הוא דוט פיקסיס.
חיל הצוערים – חיל שמטרתו לאמן וללמד את מי שרוצה להצטרף לצבא ולהתמיין ליחידות השונות.
מפקד חיל הצוערים ומפקד חיל הסיור לשעבר הוא קית' שאדיס.
החיל הכללי – חיל שאין לו מטרה מוגדרת, החיל הזה הוא תחת פיקודו הישיר של ראש הממשלה דאליס זאקרי.
חיל ההנדסה - נאמר על ידי האנג'י שחיל זה פיתח את חניתות הרעם.
לאחר 4 שנים מאז החזרת חומת מריה, חיל הסיור העתיק את הציוד של היחידה לשעבר של קני אקרמן ואיתה הם נלחמו במארלי.
ציוד תמרון תלת-ממדי (3D Maneuver Gear) – ציוד שמאפשר יכולת תמרון אווירית שדומה במקצת להיתלות של ספיידרמן באוויר על ידי קורים.
ציוד זה מאפשר ללוחמים לנוע במהירות ולנווט בין בניינים, וכך להגיע לעורף הטיטאנים כדי לחסל אותם.
החיסרון העיקרי בציוד הוא הצורך למלאו בגז, דבר המגביל את זמן הישארותו של הלוחם בשטח הלחימה, כמו כן, קשה מאוד להילחם עם ציוד זה בקרקע ריקה בלי מבנים או עצים גבוהים.
להבים (Khen) – חרב דמוית קטאנה העשויה מפלדה, בה משתמשים הלוחמים כדי להרוג טיטאנים.
אף על פי שצורת החרב מזכירה מעט את הקטאנה, להבה דומה ללהב הסכין יפנית, שבדומה לו, חוד להב החרב נשבר לאחר שנשחק וחוד חדש נוצר תחתיו.
כתוצאה ממבנה הלהב, השימוש בלהב חד פעמי והלוחמים נוהגים לקחת עימם מספר להבים המתחברים לנדן החרב.
בנוסף לכך, הלוחמים נוטים להילחם עם שתי חרבות בכל פעם, אחת לכל יד, על מנת ליצור חתך עמוק מספיק בעורף הטיטאנים.
בעונה 4 חיל הסיור כבר אינו משתמש בנשק הישן הזה, בשל הריגתם של כל הטיטאנים על האי פארדיס.
אך לעיתים קרובות הוא כן משתמש בהם.
אקדח זיקוקים וזיקוקים (Flare Gun & Flares) – הזיקוקים מקנים ללוחמים אפשרות להעברת מסרים דחופים ומאפשרים שיתוף פעולה בין היחידות.
לכל צבע של זיקוק יש משמעות שונה:
זיקוק אדום מתריע על הימצאות טיטאן
זיקוק ירוק מבשר על שינוי כיוון
זיקוק שחור מתריע על הימצאות טיטאן חריג (Abnormal) בשטח
זיקוק כחול משמעותו לסגת, זיקוק סגול משמעו מקרה חירום
זיקוק צהוב משמעו שהמשימה הצליחה
חניתות הרעם (Thunder Spears) – מוטות טילים לטווח קצר עם חומר נפץ, המבוססות על נצרה, שנועדו להילחם בטיטאן המשוריין (Armored titan).
נשק חדש יחסית שנכנס לשימוש רק לאחר הפיכת השלטון על ידי הצבא, מכיוון שהוא מבוסס על טכנולוגיה שנשמרה בסוד על ידי המשטרה הצבאית.
כלי נשק מסוכן יחסית, מכיוון שהוא אינו יציב ועלול להתפוצץ לפני שהמשתמש יצא מטווח הפיצוץ.
החל ממבצע החזרת חומת מאריה חיל הסיור משתמש בחניתות הרעם גם על טיטאנים אחרים.
מתקפת ההאקרים על חברת סרטי סוני (Sony Pictures Entertainment, SPE) הייתה תקיפת מחשב משולבת רחבה על תשתיות המידע של חברת סרטי סוני ותכתובות דוא"ל של עובדיה, שנערכה ב-24 בנובמבר 2014 ובאה בעקבות הפצתו המתכוננת של הסרט "ראיון סוף".
כמו כן מערך ההפקות של סוני הושבת עקב פגיעה במערכת התשלומים וכן הושבתו מחשבי העובדים.
המידע החסוי שהודלף שוחרר בחלקים בפרק זמן קבוע, באופן המזכיר את פעילות האתר ויקיליקס בחשיפות מפורסמות שנערכו באמצעותו (מה שנתן לפרשה את הכינוי "פרשת הוויקיליקס של עולם הקולנוע").
לאחר הפריצה וההדלפות לאינטרנט, שער המניות של סוני ירד בלמעלה מ-10%.
נכון ל-19 בדצמבר 2014, הנזק לסוני הוערך כ-100 מיליון דולר.
בנוסף, תכתובות המיילים שנחשפו (שכללו התבטאויות מביכות כלפי דמויות שונות בתעשיית הבידור וכן התבטאויות המתייחסות לנשיא ברק אובמה, שתוארו כגזעניות) גרמו לפגיעה בקריירה ויחסים אישיים של בעלי תפקיד בחברה (ובפרט ליו"ר אולפני סוני, איימי פסקל) ושל דמויות שונות, ברובן מתעשיית הבידור בארצות הברית.
כמו כן נחשף מיזם המשותף לסוני ואולפנים אחרים בהוליווד למיזם משפטי-פוליטי כנגד ענקית טכנולוגיה המכונה "גוליית", ככל הנראה גוגל.
ב-16 בדצמבר 2014 פרסמה קבוצת ההאקרים אזהרה לצופים המתכננים להגיע להקרנת הבכורה של הסרט "ראיון סוף", ובכלל לכל בית קולנוע אחר שיקרין את הסרט.
קבוצת ההאקרים פרסמה את הודעת האזהרה הבאה:
עקב זאת החליטה "סרטי סוני" בתחילה לגנוז את הסרט ולא להפיצו.
אך חזרה בה מהחלטתה לבסוף והצהירה כי הסרט יופץ ב-25 בדצמבר 2014 בבתי הקולנוע בארצות הברית.
קבוצת "שומרי השלום" הוא הכינוי לקבוצת ההאקרים שאיימה לבצע פיגועי טרור בסגנון 11 בספטמבר באולמות הקולנוע שבהם יוקרן הסרט "ראיון סוף".
לדעת קהילת המודיעין האמריקאית מדובר בקבוצת האקרים הנתמכת על ידי ממשלת קוריאה הצפונית ואולי אף לשכה 121 או לשכה 91 של לשכת הסיור המרכזית בקוריאה הצפונית (הסוכנויות הממשלתיות ללוחמת סייבר חשאית וכפופה לצבא קוריאה הצפונית)
המניע האפשרי לתקיפת מחשבי החברה הוא הפצת הסרט "ראיון סוף" שהופק על ידי סרטי סוני ומגולל עלילה בדיונית בדבר ניסיונותיהם של שני עיתונאים אמריקאים להתנקש בחייו של מנהיג קוריאה הצפונית, קים ג'ונג-און.
בכירים צפון קוריאניים כבר הביעו בעבר שאט נפש מהפצתו המתוכננת של הסרט.
בדצמבר 2014 ממשלת ארצות הברית האשימה את קוריאה הצפונית באחריות למתקפה והנשיא ברק אובמה אף האשים את קוריאה הצפונית בניסיון לכפות צנזורה על ארצות הברית ולמנוע הפצת סרט בידורי ותו לא.
לשכת החקירות הפדרלית בארצות הברית קישרה באופן רשמי בין ממשל קוריאה הצפונית למתקפות הסייבר חרף דחייתה של קוריאה הצפונית האשמות מסוג זה.
הממשל בקוריאה הצפונית אף הציע לנהל חקירה משותפת בנושא.
יותר מחודש לאחר המתקפה פרסמה חברה לאבטחת מידע חשד לפיו מאחורי המתקפה עומדת עובדת לשעבר בסרטי סוני שכעסה על פיטוריה מהחברה.
מתקפת הטרור באוניברסיטת גאריסה בקניה התרחשה ב-2 באפריל 2015, עת הסתערו מחבלים מארגון הטרור א-שבאב הסומלי על אוניברסיטת גאריסה במזרח קניה, רצחו 148 אנשים ופצעו 79, מרביתם סטודנטים, כשהם רוצחים במכוון נוצרים ומשחררים את אלו שזוהו כמוסלמים.
ארבעה חמושים נהרגו על ידי כוחות הביטחון הקנייתים כ-15 שעות לאחר תחילת המתקפה.
הייתה זו מתקפת הטרור הקטלנית ביותר בקניה מאז ההתקפה על שגרירות ארצות הברית בניירובי ב-1998.
מתקפת הטרור החלה בשעה 05:30 לפנות בוקר (שעון מקומי) המחבלים, שהיו חמושים ברובי קלשניקוב ובחגורות נפץ, הרגו ביריות את שני המאבטחים היחידים ששמרו על האוניברסיטה.
לאחר שהרגו את המאבטחים, המחבלים המשיכו ל"בלוק המנהלי" של האוניברסיטה ולאחר מכן לכיתות לפני שנכנסו למעונות הסטודנטים.
במעונות הסטודנטים הם לקחו חלק מהסטודנטים כבני ערובה וכן ביצעו סלקציה בין מוסלמים, אותם שחררו, ולא-מוסלמים, אותם הם רצחו.
שיטה זו הפכה לנפוצה בפיגועי הטרור של הארגון.
מבין מעשי הזוועה שלהם, המחבלים קראו לסטודנטים לצאת מחדריהם במעונות ולשכב על הקרקע בהבטחה שיתנו להם לחיות, ולאחר מכן ירו בהם.
הם אף חייבו חלק מקרבנותיהם להתקשר להוריהם ולמסור שהמתקפה היא פעולת תגובה להתערבות קניה בסומליה, ולאחר מכן רצחו אותם.
כוחות הביטחון שנשלחו לאוניברסיטה כיתרו אותה ובהמשך הצליחו לצור על החמושים באחד ממבני המעונות.
ככל הנראה היה זה מבנה מעונות הנשים.
המצור הסתיים רק כ-15 שעות לאחר שהמתקפה החלה, כאשר הגיעה לזירה יחידה מיוחדת של ה-GSU (General Service Unit) שנשלחה מהבירה ניירובי, והצליחה לחסל את המחבלים כחצי שעה לאחר שהחלה לפעול.
ביקורת נמתחה על התנהלות כוחות הביטחון שכן לפי דיווחים רק שבע שעות לאחר תחילת האירוע היחידה המיוחדת יצאה מניירובי.
בפיגוע נהרגו 148 אנשים, ללא ספירת ארבעת המחבלים.
כל ההרוגים היו סטודנטים, מלבד 3 חיילים ו-3 שוטרים.
יותר מ-500 סטודנטים ברחו וניצלו.
על המתקפה לקח אחריות ארגון הטרור הג'יהאדיסטי א-שבאב אשר ממוקם בסומליה.
הארגון הודיע כי מתקפת הטרור היא פעולת תגובה להשתתפות הצבא הקנייתי בכוח האזורי של האיחוד האפריקאי אשר נלחם נגד הארגון בסומליה והצליח להסיגו משטחים נרחבים במדינה.
אחד מארבעת המחבלים שביצעו את הטבח היה קנייתי ובנו של בכיר בממשל של נפת מנדרה בקניה.
רשויות קניה עצרו חמישה חשודים בקשר למתקפה.
אחד החשודים, ממוצא טנזני, נעצר ביום המתקפה לאחר שנמצא, על פי הדיווח, מתחבא עם תחמושת בתקרה באוניברסיטה.
שלושה חשודים נוספים לפי דיווחו של משרד המשפטים נעצרו כאשר ניסו להימלט לסומליה.
עצור רביעי שימש כשומר באוניברסיטה.
ארבעת האחרונים הם אזרחי קניה ממוצא סומלי.
בנוסף, משרד הפנים הקנייתי הוציא ביום המתקפה כרזת מבוקש עם פרס כספי של 20 מיליון שילינג קנייתי (כ-215,000 דולר) עבור בכיר בא-שבאב, מוחמד מחמוד, המוכר גם בשמות מוחמד קונו או דוליאדין (Dulyadin), כמי שעמד מאחורי המתקפה.
דוליאדין שימש בעבר כמורה במדרסה בגאריסה.
בעקבות המתקפה הכריזו רשויות קניה על עוצר לילי עד 16 באפריל בנפת גאריסה ובשלוש נפות נוספות (וואג'יר, טאנה ריבר ומנדרה) הסמוכות לגבול עם סומליה.
נשיא קניה, אוהורו קניאטה, הכריז על שלושה ימי אבל לאומי בעקבות מתקפת הטרור.
בתגובה לפיגוע מסר דובר בצבא קניה כי חיל האוויר הקנייתי תקף והשמיד שני מחנות של א-שבאב בסומליה, אולם הארגון טען בתגובה כי מדובר היה בשטח חקלאי שהותקף.
מתקפת הטרור בגרנד באסאם, הוא אירוע טרור שהתרחש בשעות אחר הצהריים של ה-13 במרץ 2016 בעיירת החוף גראן-בסאם שבחוף השנהב, הנמצאת במרחק של כ-43 ק"מ מזרחית לעיר הבירה אביג'אן.
במהלך האירוע, פתחו 6 חמושים, המשתייכים לארגון אל-קאעידה במגרב האסלאמי, באש, לעבר 3 בתי מלון בעיירה, פופולריים בקרב תיירים מן המערב, אשר היו באותה עת בתפוסה מלאה.
כתוצאה מן ההתקפה נרצחו 16 אזרחים, בתוכם ילד בן חמש, וכן נהרגו 3 אנשי כוחות הביטחון.
ביום ראשון ה-13 במרס, בשעה 13:30 לפי שעון חוף השנהב, החלו נשמעות יריות באזור המלונות של גראן-בסאם.
על פי עדויות של עדי ראייה, היריות נורו על ידי 6 חמושים שהגיעו בסירה מכיוון הים.
הטרוריסטים שככל הנראה היו שחורים, ולבושים בשחור, פרצו אל מלון "כוכב הדרום", תוך שהם יורים ברובי סער מסוג קלשניקוב, משליכים רימונים לכל עבר, ומשמיעים קריאות "אללהו אכבר".
המחבלים, רצחו את כל מי שנקלע בדרכם, מקומיים, זרים ואף ילדים.
במקום פרצה המולה רבה, ואנשים נמלטו על נפשם תוך שהם מחפשים מחסה מאש התופת שהומטרה עליהם.
אחרים רצו לתוך הים ושחו כדי לברוח, אחדים מאלו, טבעו למוות ונסחפו לעומק הים.
ימים אחדים לאחר הפיגוע עוד נפלטו גופות מהים, ונוספו למניין ההרוגים.
הנרצחים היו אנשים תמימים שבאו לרחוץ בים או להשתזף בחוף, או כאלה שישבו במסעדות ובברים להנאתם.
לבד מאזרחי חוף השנהב, נרצחו גם אזרחים זרים מבורקינה פאסו, קמרון, מאלי, צרפת, וגרמניה.
ממשלת צרפת, קיבלה החלטה לשתף פעולה עם הנהגת חוף השנהב בחקירת הפיגוע, בו נהרגו ארבעה אזרחים צרפתים.
במסגרת זאת הגיעו, ב- 15 במרץ, לאביג'אן ז'אן-מארק ארו, וברנאר קזנוב שרי החוץ והפנים של צרפת.
+קורבנות הפיגוע לפי לאוםמדינהמניין ההרוגים9411111לא ידוע1סך הכל19
מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, הייתה המתקפה הסופית של בעלות הברית בזירה האיטלקית בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה.
המתקפה שנערכה על ידי קבוצת הארמיות ה-15, התחילה ב-6 באפריל 1945, והסתיימה ב-2 במאי עם כניעתם הרשמית של הכוחות הגרמנים באיטליה.
באוגוסט 1944 פתחו בעלות הברית במתקפה על הקו הגותי, תוך שהארמייה השמינית הבריטית, בפיקודו של אוליבר ליס תקפה את מישור החוף של הים האדריאטי, והארמייה החמישית האמריקנית, בפיקודו של מארק קלארק, התקדמה דרך הרי האפנינים המרכזיים.
אף על פי שבעלות הברית הצליחו לפרוץ את הקו הגותי האימתני, הם לא הצליחו לפרוץ לתוך עמק הפו לפני בוא החורף.
הבוץ בעמק המוצף גרם לכך שכל התקדמות נוספת תהיה בלתי אפשרית, ומשום כך בילו הכוחות את שארית החורף בתנאים קשים ביותר, תוך שהם עושים הכנות על מנת לחדש את המערכה עם בוא האביב.
ב-5 בנובמבר 1944 מת פילדמרשל סר ג'ון דיל, ראש המשלחת הבריטית בוושינגטון, ופילדמרשל סר הנרי מייטלנד וילסון מונה למחליפו.
גנרל הרולד אלכסנדר הועלה לדרגת פילדמרשל, ומונה ב-12 בדצמבר למחליפו של וילסון כמפקד פיקוד המזרח התיכון.
גנרל מארק קלארק החליף את אלכסנדר כמפקד קבוצת הארמיות ה-15, וגנרל לוסיאן טראסקוט קיבל את הפיקוד על הארמייה החמישית האמריקנית.
גם בצבא הגרמני התקיימו שינויי פיקוד לפני מתקפת האביב.
ב-23 במרץ גנרלפלדמרשל אלברט קסלרינג נתמנה למפקד הOB West במקום גנרלפלדמרשל גרד פון רונדשטט, והיינריך פון ויטינגהוף מונה למפקד קבוצת ארמיות C.
טראוגוט הר המפקד המנוסה של קורפוס הפאנצר ה-76 מונה למפקד הארמייה העשירית, ויואכים למלזן מונה למפקד הארמייה ה-14.
ב-18 במרץ קבע קלארק את תוכניות המתקפה, ולפיה מטרותיה הם להשמיד את עיקר כוח האויב מדרום לנהר הפו, לחצות את עמק הפו ולכבוש את ורונה.
בשלב הראשון הוטל על הארמייה השמינית הבריטית לחצות את הנהרות סניו וסנטרנו, ולאחר מכן להתקדם צפונה לעבר בורדיו במקביל לכביש 9 - הכביש לבולוניה (ויה אמיליה), ומערבה לאורך כביש 16 (ויה אדריאטיקה) לעבר בסטיה אומברה ופער ארג'נטה.
לאחר מכן יוחלט האם לפנות לעבר פרארה, או להמשיך לעבר בורדיו.
הארמייה החמישית האמריקנית תחל לפעול יום או יומיים לאחר תחילת הפעולה, ותפרוץ לעמק הפו, וכאפשרות משנית תכבוש את בולוניה.
בשלב השני היה על הארמייה השמינית להתקדם צפונה מערבה לעבר פרארה, ולחסום את דרכי הנסיגה לעבר עמק הפו.
באותו זמן יהיה על הארמייה החמישית להתקדם לעבר בולוניה, ולכתר את הכוחות הגרמניים מדרום לנהר הפו, ובנוסף היה על הארמייה החמישית להתקדם מערבה לעבר ורונה.
בשלב השלישי היה על הכוחות לחצות את נהר הפו, ולהתקדם צפונה תוך ניצול ההצלחה.
מאידך, הארמייה האמריקנית החמישית תוגברה בסתיו 1944 על ידי הדיוויזיה הברזילאית ה-1, ובינואר 1945 צורפה אליה הדיוויזיה ההררית ה-10.
בסך הכל הסתכם הכוח של בעלות הברית ב-17 דיוויזיות, בתוספת 8 חטיבות עצמאיות (מתוכן 4 קבוצות לוחמים איטלקים שצוידו על ידי הבריטים).
קבוצת הארמיות ה-15 כללה 1,334,000 לוחמים, מתוכם 632,980 לוחמים בארמייה הבריטית השמינית, ו-266,883 לוחמים בארמייה האמריקנית החמישית.
קבוצת הארמיות ה-15 - בפיקוד גנרל מארק קלארק:
הארמייה האמריקנית החמישית - בפיקוד לוסיאן טראסקוט
הקורפוס ה-2 - בפיקוד ג'פרי קיז
הקורפוס ה-4 - בפיקוד ויליס קריטנברגר
הארמייה הבריטית השמינית - בפיקוד ריצ'רד מקרירי
הקורפוס ה-5 - בפיקוד צ'ארלס קייטלי
הדיוויזיה הניו זילנדית ה-2 - בפיקוד ברנרד פרייברג
הקורפוס ה-10 - בפיקוד ג'ון האוקסוורת'
הקורפוס ה-13 - בפיקוד ג'ון הארדינג
הקורפוס הפולני ה-2 - בפיקוד זיגמונט בוכוש-שישקו
כוחות הוורמאכט שהיו פרוסים בגזרה כללו 21 דיוויזיות מוחלשות ו-4 דיוויזיות איטלקיות, מתוכן 3 דיוויזיות היו כפופות לארמיית ליגוריה בפיקודו של רודולפו גרציאני, והרביעית הייתה חלק מהארמייה ה-14.
קבוצת ארמיות C - בפיקוד גנרל-אוברסט היינריך פון ויטינגהוף, ולאחריו גנרל חיל הרגלים פרידריך שולץ:
הארמייה העשירית - בפיקוד טראוגוט הר
קורפוס הפאנצר ה-76 - בפיקוד גרהרד פון שוורין, ולאחריו קרל פון גראפן
קורפוס הצנחנים ה-1 - בפיקוד הלמוט בהלקה
הקורפוס ה-73 - בפיקוד אנטון דוסטלר
יחידות חוף קטנות בין נהר הפו לוונציה
הקורפוס ה-97 - בפיקוד לודוויג קיבלר
הארמייה ה-14 - בפיקוד יואכים למלזן
קורפוס הפאנצר ה-14 - בפיקוד פרידולין פון זנגר אונד אטרלין
הקורפוס ההררי ה-51 - בפיקוד ולנטין פוירשטיין, ולאחריו פרידריך וילהלם האוק
דיוויזיית הברסליירי האיטלקית ה-1 "איטליה"
ארמיית ליגוריה - בפיקוד רודולפו גרציאני
קורפוס לומברדיה - בפיקוד קורט יאהן
דיוויזיית הצי האיטלקית ה-3 "סן-מרקו"
הקורפוס ה-75 - בפיקוד הנס שלמר
הדיוויזיה האלפיניסטית האיטלקית ה-4 "מונטה רוזה"
בשבוע הראשון של אפריל, שוגרו התקפות הסחה בימין הקיצוני ובשמאל הקיצוני של חזית בעלות הברית, על מנת למשוך את העתודות הגרמניות לקרב, ולמנוע מהם לסייע בהדיפת המתקפה העיקרית.
בנוסף חטיבת הקומנדו הבריטית ה-2 בסיוע שריון לכדה את נמל גריבלדי בצד הצפוני של אגם קומאצ'יו, והותקפו מהאוויר נתיבי אספקה ותשתיות תחבורה בעורף הגרמני.
ב-6 באפריל החלה המתקפה העיקרית בהפגזה ארטילרית כבדה על הביצורים הגרמניים בנהר סניו, ובשעות אחר הצהריים המוקדמות של 9 באפריל תקפו 825 מפציצים כבדים ובינוניים את אותם הביצורים.
מ-15:20 עד 19:10, נורו חמישה מטחי ארטילריה כבדים, שכל אחד מהם נמשך 30 דקות.
לאורך החזית נפרסו הדיוויזיה ההודית ה-8, הדיוויזיה הניו זילנדית ה-2 ודיוויזיית הקרפטים ה-3 הפולנית, ולפנות ערב תקפו את הקווים הגרמניים.
לאחר לחימה קשה התקדמו הכוחות בבוקר 11 באפריל, והתייצבו במרחק של 5.6 ק"מ באזור סאנטרנו.
עד לשעות הבוקר המאוחרות של 12 באפריל הגיעה הדיוויזיה ההודית ה-8 לצדה השני של סאנטרנו, והדיוויזיה הבריטית ה-78 החלה להסתער על ארג'נטה.
בינתיים חטיבת המשמר הבריטית ה-24 שהייתה חלק מהדיוויזיה הבריטית ה-56 (לונדון), פתחה במתקפה אמפיבית על פתחת ארג'נטה, אולם אף על פי שהשיגה דריסת רגל במעבר, עדיין עוכבה בעמדות של פוסה מרינה בליל 14 באפריל, והדיוויזיה ה-78 עוכבה באותו היום גם היא על נהר רנו בבאסטיה אומברה.
ארג'נטה נכבשה לבסוף ב-18 באפריל.
ב-14 באפריל הצטרפה הארמייה החמישית למתקפה; לאחר הפגזה על ידי 2,000 מפציצים כבדים ו-2,000 קני ארטילריה, החל הקורפוס ה-4 (הדיוויזיה הברזילאית ה-1, הדיוויזיה ההררית ה-10, והדיוויזיה המשוריינת ה-1) להתקדם באגף השמאלי של החזית.
ובליל 15 באפריל הצטרף אף הקורפוס ה-2 (הדיוויזיה המשוריינת הדרום-אפריקאית ה-6, והדיוויזיות ה-34, ה-88 וה-91) למתקפה, והתקדם לעבר בולוניה.
ההתקדמות מול הגנה גרמנית נחושה הייתה איטית, אך בסופו של דבר כוח האש האדיר של בעלות הברית וחוסר בעתודות גרמניות, סייעו ב-20 באפריל לפריצת הקורפוס לעבר עמק הפו.
הדיוויזיה ההררית ה-10 עקפה את בולוניה והמשיכה בהתקדמותה, בעוד יחידות הקורפוס ה-2 כובשים את העיר.
ב-19 באפריל פנו הדיוויזיה המשוריינת הבריטית ה-6 והדיוויזיה הבריטית ה-78 צפון מערבה לאורך הנהר רנו לכיוון בונדנו, על מנת ליצור קשר עם יחידות הארמייה האמריקנית החמישית, ובכך להשלים את כיתור הכוחות הגרמנים שהגנו על בולוניה.
ב-23 באפריל נכבשה בורדנו, ולמחרת נפגשה הדיוויזיה המשוריינת הבריטית ה-6 החטיבה המשוריינת -6 מקושר עם הדיוויזיה ההררית ה-10. בבוקר 21 באפריל, לאחר שהבינו שהם מוקפים, עזבו הכוחות הגרמנים את בולוניה וחיילי דיוויזיית הקרפטים ה-3 הפולנית נכנסו לבולוניה כמעט ללא קרב.
ב-22 באפריל הגיעו יחידות הקורפוס האמריקני ה-2 לנהר הפו בסן בנדטו פו, ולמחרת חצו אותו וכבשו את פרארה והתקדמו לעבר ורונה שנכבשה ב-26 באפריל.
בנוסף חצה הקורפוס הבריטי ה-13 את הנהר בפיקארלו ב-22 באפריל, והקורפוס הבריטי ה-5 חצה אותו ב-25 באפריל לעבר הקו הוונציאני שהתבסס על הנהר אדיג'ה.
כוחות בעלות הברית המשיכו להתקדם ברחבי עמק הפו, כשהקורפוס האמריקני ה-4 מתקדם במהירות לאורך כביש 9 לכיוון פיאצ'נזה, על מנת לחסום את דרכי המילוט לכיוון אוסטריה ושווייץ.
ב-27 באפריל שחררה הדיוויזיה המשוריינת האמריקנית ה-1 את מילאנו, ואילו מדרום לעיר נכנעו ב-28 באפריל שרידיהם של 2 דיוויזיות גרמניות לדיוויזיה הברזילאית ה-1, שלקחה 13,500 שבויים.
באותו יום חצו כוחות הקורפוס הבריטי ה-5 את הקו הוונציאני ונכנסו לפדובה בשעות המוקדמות של 29 באפריל, שם גילו כי הפרטיזנים בעיר כלאו את חיל המצב הגרמני ולקחו בשבי 5,000 חיילים.
ב-27 באפריל הבין בניטו מוסוליני כי עליו להימלט מפני כוחות בעלות הברית שהתקרבו.
הוא ניסה להימלט לאוסטריה כשעימו מספר מבכירי שלטונו, וכן פילגשו, קלארה פטצ'י.
הם נתפסו על ידי פרטיזנים, ובילו את הלילה במעצר בכפר בשם מצגרה.
במהלך אפריל התנהל בברן שבשווייץ משא ומתן בין נציגים גרמניים לנציגי בעלות הברית על כניעת הכוחות הגרמניים באיטליה, ודבר זה גרם למחאות רמות מצד ברית המועצות.
ב-28 באפריל שלח היינריך פון ויטינגהוף נציגים למפקדת קבוצת הארמיות ה-15, ולמחרת הם חתמו על הסכם כניעה של קבוצת ארמיות C שייכנס לתוקפו ב-2 במאי.
כששמע על כך אלברט קסלרינג הוא הדיח את פון ויטינגהוף, ומינה את פרידריך שולץ שפיקד על קבוצת ארמיות G למפקד הכוחות באיטליה.
אולם כשהגיע שולץ לאיטליה כבר נודע דבר מותו של היטלר, ומשום כך אישר אף הוא את הכניעה, ואכן ב-2 במאי נכנעו כל הכוחות הגרמניים בצפון איטליה, ומעשי האיבה בזירה זאת פסקו.
מתקפת הטליבאן בבסיס שאהין בוצעה ב-21 באפריל 2017 על ידי עשרה לוחמי טליבאן מחופשים לחיילים, אשר תקפו את הבסיס הראשי של קורפוס 209 של הצבא הלאומי האפגני (ANA), ליד מזאר-י שריף, במחוז בלח' שבאפגניסטן.
במהלך המתקפה שנמשכה מספר שעות, נהרגו למעלה מ-100 חיילים ומספר דומה של חיילים נפצעו (אם כי מספר הנפגעים האמיתי מעורפל), כשהמתקפה באה על סיומה בהריגת רוב לוחמי הטליבאן על ידי הצבא האפגני.
זוהי המתקפה הקטלנית ביותר על הכוחות האפגניים מאז תחילת מלחמת אפגניסטן בשנת 2001.
בבוקרו של יום שישי ה-21 באפריל, כ-10 לוחמי טליבאן חמושים ברובים, רימונים, מטולי אר פי ג'י ומקלעים ומצוידים בביגוד צבאי מלא, הגיעו באמצעות מספר האמרים צבאיים לבסיס שאהין המשמש כבסיס הראשי של קורפוס 209 במחוז בלח' בצפון אפגניסטן, בו שהו באותה עת כ-3,000 חיילים.
בעת פתיחת המתקפה, מרבית החיילים האפגנים בבסיס לא היו חמושים, מאחר שרובם נכנסו לתפילות יום שישי במסגד שבבסיס וחלקם אכלו ארוחת צהריים בחדר האוכל של הבסיס.
לאחר הפריצה אל תוך הבסיס, שני ההאמרים הצבאיים של הטליבאן שעליהם עמדות מקלעים התפצלו: ההאמר הראשון דהר לעבר המסגד תוך כדי שהוא מרסס את החיילים והקצינים שיצאו ממנו, וההאמר השני דהר לכיוון החדר האוכל ופתח באש על הסועדים.
בפתח המסגד וחדר האוכל, מספר לוחמים חמושים במקלעים ובמטולים ירדו מכל האמר ופתחו באש כבדה על קבוצות גדולות של חיילים, ושני לוחמי טליבאן חגורים באפודי נפץ נכנסו למסגד בבסיס ופוצצו את עצמם על הנמצאים בתוכו.
קצין אחד סיפר שיצא בדיוק מהתפילה במסגד כאשר ראה רכב צבאי דוהר לעברו, ובטרם הספיק להבין מה קורה הוא נפגע בבטנו וברגלו מאש מקלע שנורתה מחלון הרכב בכל מה שנקרה בדרכה, כשחיילים אחרים שסביבו נהרגו מהיריות.
אחד השומרים בבסיס סיפר שבתחילה היו קריאות בקשר "לא לירות", שכן עקב המדים הצבאיים של לוחמי הטליבאן, חיילים רבים בבסיס חשבו שמדובר באי הבנה.
זמן קצר לאחר תחילת המתקפה, הקומנדו האפגני הגיע מחלקים אחרים בבסיס והחל לתפוס פיקוד על האירוע עד חיסול ונטרול כל לוחמי הטליבאן.
נכון לאוגוסט 2018, המתקפה היא הקטלנית ביותר שהתרחשה עד כה בבסיס צבאי אפגני במהלך מלחמת אפגניסטן.
לטענת הטליבאן, ארבעה מהתוקפים שירתו קודם לכן כחיילים בבסיס על מנת שיכירו אותו היטב בטרם יתקיפו אותו - מה שמסביר את לוח הזמנים של המתקפה וידיעת מיקום ריכוזי החיילים.
מלבד שני לוחמי טליבאן שפוצצו את אפודי הנפץ שלבשו בתוך ריכוז החיילים במסגד, שבעה לוחמים נוספים נהרגו בחילופי האש הכבדים שלאחר מכן עם הקומנדו האפגני, ולוחם אחד נעצר על ידי הצבא.
לכוחות הביטחון האפגנים לקח בין 5 ל-10 שעות להרוג את כל החמושים ולוודא שהבסיס מוגן.
על פי הצהרות רשמיות של אנשי הממשל המחוז, במתקפה נהרגו 140 חיילים ונפצעו 160, אולם על פי סוכנות הידיעות האפגנית טולוניוז, נהרגו לפחות 256 חיילים והממשלה האפגנית מסתירה את מספר ההרוגים האמיתי.
על פי הצהרות הטליבאן מיד בתום המתקפה, מנין הנפגעים עמד על כ-500 חיילים אפגנים (הרוגים ופצועים).
אפגניסטן: נשיא אפגניסטן אשרף גאני אחמדזאי ביקר בבסיס ביום שלאחר המתקפה והכריז על יום אבל לאומי, בעוד מושל המחוז עטא מוחמד נור הבטיח נקמה בטליבאן.
ב-24 באפריל בעקבות המתקפה, התפטרו שר הביטחון עבדאללה חביבי והרמטכ"ל קדאם שאה שאהים, בעוד שהנשיא גאני מינה מפקדים חדשים ל-4 קורפוסים צבאיים ביניהם קורפוס 209.
ארצות הברית: דובר צבא ארצות הברית, ג'ון תומאס שבח את כוחות הביטחון האפגניים שהביאו את "הזוועה לסיומה".
הגנרל ג'ון ניקולסון, מפקד כוחות הקואליציה באפגניסטן, אמר ש"התקפה היום על קורפוס 209 מציגה את האופי הברברי של הטליבאן".
עיתון הניו יורק טיימס דיווח כי גורמים צבאיים אמריקאים אמרו שעל פי מידע מודיעיני ארגון חקאני המסונף לטליבאן ושבסיסו בפקיסטן עומד מאחורי הפיגוע.
בכיר בצבא ארצות הברית הוסיף שהמתקפה תוכננה במשך 4 עד 6 חודשים והיא הייתה מתוחכמת ומאורגנת יחסית לפעולות שבוצעו על ידי הטליבאן, כך שכנראה ארגון קקאני אחראי למתקפה.
מדינות נוספות שגינו את המתקפה הן: איראן, הודו, פקיסטן, בריטניה וגרמניה.
טליבאן: דובר הטליבאן, זביחאללה מוג'אהד, אמר כי ההתקפה הייתה תגובה לחיסולו של מולא עבדול סלאם (אחד מבכירי הטליבאן) בצפון אפגניסטן על ידי הצבא האפגני; הוא הוסיף שהמתקפה מהווה מסר "לכל חיילי האויב, המשטרה, פעילי המודיעין ומוסדות הממשלה, כי פעולות השנה של הטליבאן יהיו אכזריות וכואבות עבורם במיוחד".
מתקפת הטרור בלונדון ביוני היא פיגוע משולב שהתרחש ב-3 ביוני 2017 באזור גשר לונדון ושוק בורו שבלונדון, בירת הממלכה המאוחדת, וכלל פיגוע דריסה ופיגועי דקירה.
שלושת המחבלים המוסלמים מארגון המדינה האסלאמית, שחגרו חגורות נפץ מזויפות, נהרגו על ידי שוטרי הסקוטלנד יארד.
בחודשים שלפני הפיגוע סבלה הממלכה המאוחדת ממספר פיגועי טרור, ביניהם הפיגוע בווסטמינסטר במרץ 2017, שהביא למותם של חמישה אנשים, והפיגוע במנצ'סטר ארנה במאי באותה שנה, שהביא למותם של 22 אנשים.
בעקבות הפיגועים נכנסה בריטניה למצב כוננות "קריטית", הרמה הגבוהה ביותר.
ימים ספורים לאחר מכן רמת הכוננות הורדה לרמה "חמורה".
יממה לפני הפיגוע פרסם ארגון המדינה האיסלאמית כרוז שבו הוא קורא למוסלמים לנצל את הרמדאן ולהרוג את הצלבנים, בין השאר על ידי דריסה, ירי ודקירה.
ב-3 ביוני 2017, בשעה 21:58 (שעון מקומי), החלו שלושה מחבלים פיגוע דריסה ודקירה.
הם נסעו עם רכבם המסחרי במהירות של 80 קמ"ש בגשר לונדון, ודרסו עשרות הולכי רגל.
לאחר שרכבם התנגש בעמוד, השאירו אותו המחבלים במקום התאונה ונסו למתחם "בורו מרקט" תוך שהם דוקרים את העוברים ושבים.
כאשר הגיעו למתחם, נכנסו המחבלים לפאב "ביסטרו בורו", תוך צעקות " אללה אכבר" ודקרו בסכינים כארבעה סועדים.
השוטרים שהגיעו למקום דקות ספורות לאחר מכן ירו במחבלים וחיסלו אותם.
לאחר הירי התגלו על המחבלים חגורות נפץ מדומות.
סך הכל נרצחו באירוע שמונה בני אדם וכחמישים נפצעו, מתוכם 21 במצב קריטי.
כיממה לאחר הפיגוע לקחה עליו המדינה האסלאמית אחריות.
המחבלים זוהו כאזרחים בריטים ממוצא פקיסטני, מרוקאי ולובי.
בעקבות הפיגועים נסגר גשר לונדון לתנועת כלי רכב והולכי רגל לזמן ממושך, וכמוהו גשר סאת'ק הסמוך.
בנוסף, בתי החולים האזוריים שהו בהסגר לזמן קצר מחשש למחבלים נוספים.