tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
1936-1939 רבקה לוינסון, שמעון ישראלי, עדנה גורן, ששי קשת, מקהלת הסטודנטים של האוניברסיטה העברית רוני וייס על מאורעות סוף שנות השלושים, חומה ומגדל, פלוגות השדה ופלוגות הלילה, משטרת הנוטרים העברים וגדר הצפון.
אורחות: רבקה לוינסון, חמדה פייגנבאום-זינגר.
יז את חכי לי ואחזור 1939-1945 שלמה דרורי, נתן כוגן, סנדרה ג'והנסון, גבי שדה, אלי גורנשטיין רוני וייס על ימי מלחמת העולם השנייה, המתנדבים לצבא הבריטי והבריגדה היהודית, ימי השואה ומאבק הפרטיזנים.
יח בכל זאת יש בה משהו 1945-1947 שושנה דמארי, אלכסנדר יהלומי, דרורה חבקין, שלמה ארצי, שלישיית המעפיל, דודו אלהרר פולדי שצמן על חיי הבידור בת"א באמצע שנות הארבעים, על ספינות המעפילים ומאבק המחתרות בבריטים.
יט האמיני, יום יבוא 1947-1949 יפה ירקוני, תיקי דיין, דודו זכאי, יזהר כהן, עירית בולקא, חבורת רננים, חבורת הזמר של בית רוטשילד אורי קריב על ימי מלחמת השחרור.
כ אנחנו שרים לך שנות השלושים והארבעים שושנה דמארי, טובה פירון, שמעון ישראלי, יוסף שפינדל, רבקה מיכאלי, אילנה רובינא, שלמה ארצי, נתנאלה, שלומית אהרון, דודו זכאי, מקהלות רינת ונווה-שיר יצחק גרציאני תוכנית חגיגית כפולה בבנייני האומה בירושלים בתום המחזור הראשון של הסדרה ובה בעיקר שירי שנות השלושים והארבעים.
אורחים: דניאל סמבורסקי, משה וילנסקי.
כא השנים הקשות 1948-1955 יפה ירקוני, עפרה חזה, מוטי גלעדי, מוניקה אורי קריב על השנים הראשונות למדינה, ימי המעברות והצנע.
כב הדרך ארוכה היא ורבה 1950-1960 שמעון ישראלי, צבי בורודו, רחל אטאס, גדעון זינגר, יענק'לה בן-סירא, בני אמדורסקי, ישראל גוריון, משה בקר, מוטי גלעדי, ירדנה ארזי, מאיר סויסה, אפי נצר, מקהלת בית-רוטשילד משה זורמן על המחצית השנייה של שנות החמישים, מבצע קדש, בצל ירוק ועוד.
כג סתם יום של חול 1960-1966 גאולה גיל, שמעון ישראלי, יונה עטרי, שמעון בר, דפנה ארמוני, נתן דטנר, אודי בוכמן, שושנה רותם משה זורמן על המחצית הראשונה של שנות השישים, תוכניות היחיד של שמעון ישראלי, התרנגולים, שלישיית גשר הירקון.
כד לכל שירייך אני כינור 1964-1967 שמואל רודנסקי, רבקה רז, יהורם גאון, שמוליק קראוס, ג'וזי כץ, שולי נתן, הפרברים אורי קריב על עידן המחזמר בשנות השישים, החלונות הגבוהים ועל מלחמת ששת הימים.
שרת יישומים הוא שרת אשר מריץ רכיבי תוכנה המהווים את הלוגיקה העסקית ביישומים מבוזרים.
לעיתים קרובות רואים בשרת יישומים חלק מיישום הבנוי בארכיטקטורת שלוש שכבות.
יישום כזה מורכב מממשק משתמש גרפי, משרת המספק את הלוגיקה העסקית (הוא שרת היישומים), ומשרת מסד נתונים.
שרת יישומים מספק ליישומי תוכנה שירותים כדוגמת אבטחת מידע, שירותי נתונים, תמיכה בטרנזקציות, איזון עומסים וניהול של מערכות מבוזרות גדולות.
מונח זה משמש לעיתים קרובות בהקשר לשרתי רשת התומכים ב-Java Enterprise Edition.
עם זאת, השימוש במושג אינו מוגבל רק ל-Java.
נכונות ועקביות (integrity) של הנתונים והקוד: על ידי ריכוז הלוגיקה העסקית על גבי שרת אחד או על מספר קטן של מכונות שרתים, ניתן להבטיח עדכונים ושדרוגים של היישום עבור כל המשתמשים.
אין סכנה שלגרסאות ישנות של היישום תהיה גישה אל הנתונים או יכולת לשנות אותם בצורה מיושנת ולא תואמת.
קונפיגורציה מרוכזת: שינויי קונפיגורציה ביישום, כדוגמת העברת שרת מסד נתונים או הגדרות המערכת, יכולים להתבצע באופן מרוכז.
אבטחת מידע: כאשר ספקי שירות יכולים לנהל את הגישה לנתונים ולחלקים מהיישום עצמו דרך נקודה מרכזית אחת, דבר זה נחשב ליתרון מבחינת אבטחת מידע.
בצורת עבודה כזאת, האחריות לאותנטיקציה מועברת משכבת הלקוח שעלולה להיות לא בטוחה, אל שכבת השרת וזאת מבלי לחשוף את שכבת מסד הנתונים.
ביצועים: על ידי הגבלת התעבורה ברשת לתעבורה של שכבת הביצועים (performance-tier), מודל השרת-לקוח משפר את הביצועים של יישומים גדולים בסביבות הפועלות בתנאי עומס כבדים.
עלות הבעלות הכוללת (TCO): באופן תאורטי, השילוב של היתרונות שצוינו עד כה יכול להביא לחיסכון בעלויות עבור ארגון המפתח תוכנות enterprise.
עם זאת, במציאות, האתגרים הטכניים של כתיבת תוכנות התואמות לפרדיגמה הזאת, יחד עם הצורך בביזור התוכנה על מנת להפיץ את הקוד לצד הלקוח, סותרים במידה מסוימת את היתרונות הנ"ל.
תמיכה בטרנזקציות: טרנזקציה היא יחידת פעילות בה עדכונים שמתבצעים על נתונים (על גבי אותו מקור נתונים או על כמה מקורות מבוזרים), יכולים להיעשות בצורה אטומית (כיחידת עבודה נפרדת).
משתמשי קצה יכולים להפיק תועלת מהתנהגות סטנדרטית התקפה על פני כל המערכת, מקיצור זמני פיתוח ומהפחתת עלויות.
מאחר שהשרת מייצר חלק גדול מהקוד, מתכנתים יכולים להתמקד בפיתוח הלוגיקה העסקית במקום בהקמת תשתיות.
Java Enterprise Edition (או בקיצור, Java EE) מגדירה סט מחייב של תכונות (features) וממשקי תכנות יישומים (API), המהווים את הליבה של שרתי יישומים ל-Java.
הגדרות אלו נבעו מהעבודה של ה-Java Community Process.
ההגדרות של שרת יישומים עבור Java EE הן מאוד ספציפיות; המפרטים שכלולים במסגרת הגדרות אלו הם מסמכים רשמיים, ושרתי יישומים חייבים לעמוד בדרישות שלהם על מנת לקבל אישור תאימות ל-Java EE.
דוגמאות לשרתי יישומים בולטים ל-Java:
שרתי יישומים מסחריים, לא בקוד פתוח:
אפאצ'י טומקט (לא כולל תמיכה בכל המפרטים של Java EE.
מיועד לעבודה עם servlets ו-JSP)
Geronimo של קרן התוכנה אפאצ'י
TomEE של קרן התוכנה אפאצ'י
בעולם של מיקרוסופט, מערכת ההפעלה Windows Server ביחד עם הטכנולוגיות של פלטפורמת דוט-נט משמשים על תקן שרת יישומים, שם מציבים את יישומי שכבת הביניים (middle-tier) ותשתיות השירותים.
קיימות גם חברות צד-שלישי המפתחות שרתי יישומים מבוססי דוט-נט.
לדוגמה: פרויקט Mono של חברת Novell, שרת היישומים Base4 ושרת היישומים TNAPS.
שרתי יישומים ל-PHP משמשים לצורך ניהול והרצה של יישומי PHP.
שרת Zend של חברת Zend Technologies מספק פונקציונליות של שרת יישומים עבור יישומים מבוססי PHP.
קיימות תוכנות אחרות אשר מתארות את עצמן כשרתי יישומים, כדוגמת Appserver ו-Spring Framework.
שרת היישומים Barracuda היא ספריית C אשר נועדה להטמעה בתוך תוכנות מחשב אחרות.
כאן צד השרת של יישומי ווב מתוכנן בשפת Lua.
שרת משחק הוא "חדר" של משחק וידאו מרובה משתתפים כלשהו, אשר מאוחסן על מחשב, לרבות שרת, אשר יכול להריץ מספר רב של שרתי משחק במקביל.
שרתי משחק ייעודיים הם שרתי משחק אשר מאוחסנים על גבי שרת ייעודי רב עוצמה.
שרתים אלו מסוגלים לאחסן מספר רב של שרתי משחק, ולרבות כוללים הגנות כנגד מתקפות DDoS וכו'.
סוג זה של שרתי משחק הוא הנפוץ ביותר.
שרתי משחק בשיטת עמית לעמית
שרתי משחק אלו דומים לשרתי משחק ביתיים, אך שונותם נובעת מכך שהם פועלים בשיטת עמית לעמית (P2P).
אם המארח יסגור את תוכנת הקליינט, השרת עצמו לא ייסגר ותפקיד המארח יעבור אל שחקן אחר.
סוג של שרתי משחק זה לא נפוץ במיוחד עקב בעיות שעלולות להתרחש, כמו בעיות תאימות, בעיות של פינג גבוה וכו'.
שרתי משחק ביתיים הם שרתי משחק אשר פועלים על תוכנת הקליינט (ולא על תוכנת השרת) ומאוחסנים על גבי המחשב הביתי.
שרתים אלו נועדו לרוב למשחקי LAN.
שרת מסד נתונים היא תוכנת מחשב המספקת שירותי מסד נתונים לתוכנות מחשב או מחשבים אחרים, בהתאם להגדרת מודל השרת-לקוח.
המונח יכול להתייחס גם למחשב ייעודי להרצת תוכנה כזאת.
לעיתים קרובות מערכות לניהול מסדי נתונים (DBMS) מספקות פונקציונליות של שרת מסד נתונים, וחלק מהמערכות (כדוגמת MySQL), מסתמכות אך ורק על מודל השרת-לקוח לצורך מתן גישה למסד הנתונים.
הגישה אל שרתים כאלה מתבצעת דרך "קצה קדמי" (front end) אשר רץ על גבי המחשב של המשתמש ומציג את הנתונים המבוקשים, או דרך "הקצה האחורי" (back end) אשר רץ על גבי השרת ומטפל במשימות כגון ניתוח ואחסון נתונים.
במודל ה-master-slave, שרת מסד נתונים "מאסטר" הוא המוקד המרכזי והעיקרי של הנתונים, ואילו שרתי מסדי נתונים "עבדים" מהווים גיבויים מסונכרנים של המאסטר, ומשמשים כשרתי פרוקסי.
דוגמאות לשרתי מסדי נתונים חופשיים: MySQL, PostgreSQL, קסנדרה
דוגמאות לשרתי מסדי נתונים קנייניים: אורקל, DB2 ,Informix ו-Microsoft SQL Server.
כל שרת משתמש במבנה ולוגיקת שאילתות משלו.
שפת השאילתות SQL היא דומה יחסית ברוב שרתי מסדי הנתונים.
שש אחרי המלחמה (צ'כית: Po válce v šest hodin večer, "אחרי המלחמה בשעה שש בערב!") הוא ביטוי שמשמעותו חזרה לשגרה ולמנהגים הרגילים לאחר תקופת מלחמה.
בספרו של האשק, לאחר שיוזף שווייק מתגייס לצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה, הוא הופך לשמש האישי של קצין שמטיל עליו למסור מכתב אהבה לאישה הונגרייה נשואה.
בדרך אל האישה עוצר שווייק לשתייה קצרה עם ידידו הטוב, החפר וודיצ'קה.
כאשר הם משוחררים מן הכלא ונשלחים ליחידותיהם, נפרדים שווייק וודיצ'קה בהסכמה להיפגש בבית המרזח ה"גביע" בנה בויישטי (Na Bojisti) "אחרי המלחמה בשעה שש בערב!" (שהיא השעה הקבועה בה היו נפגשים בבית המרזח).
לקוראים לא מתברר בסופו של דבר האם שווייק וודיצ'קה אכן נפגשו "בשש אחרי המלחמה", שכן האשק מת בטרם הספיק להשלים את הספר והתפרסמו ממנו ארבעת החלקים הראשונים מתוך שישה מתוכננים.
הסרט זכה בפרס סטלין ב-1946, ובאותה שנה יצאה למסכים גרסה אמריקאית לסרט תחת השם Six P.M..
בעקבות הסרט הפך הביטוי "בשעה שש אחרי המלחמה" לביטוי שגור ברוסית.
שם ספרו של זאב שרון, "שניים אחרי המלחמה", הוא פראפרזה לביטוי השגור "שש אחרי המלחמה".
שש אחרי המלחמה הוא שיר של הזמר הישראלי אביהו פנחסוב ביחד עם זאב נחמה, מתוך אלבום האולפן שלו הנקרא גם הוא "שש אחרי המלחמה".
שֵׁשׁ-זִים אָפור (שם מדעי: Hexanchus griseus; באנגלית: Bluntnose sixgill shark או cow shark - כריש הפרה), הוא מין כריש מסדרת השש זימאים והוא המין הגדול ביותר בבני הסדרה.
הוא מצוי בכל האוקיינוסים אך בקרבה ליבשה.
אורכו יכול לעלות על 3–4 מטרים ובשיא יכול להגיע לאורך ומשקלו המרבי מגיע ל-600 ק"ג.
הוא בעל גוף אפור בעל ראש מגודל וחוטם עגלגל גדול אך חסר סנפירים עליונים למעט סנפיר זנב קטן והזנב קצר.
הסנפירים התחתונים מעוגלים והכריש נוטה שלא לשחות הרבה.
הוא חי במצולות הים עד לעומק של עד , אך בדרך כלל באזור ה-1,100 מטר ומצוי גם במים רדודים יותר.
מזונו מורכב מדגים שונים, סרטנים, רכיכות, דגי סחוס אחרים ואף מכרישים אחרים.
שש-זימי רחב-אף (שם מדעי: Notorynchus cepedianus) הוא מין יחיד בסוגו של כריש מסדרת השש זימאים.
כריש זה קרוב למין שש-זימי אפור אך קטן ממנו בהרבה.
ועדיין הוא גדל לאורך מקסימלי של ולמשקל של 107 ק"ג.
הוא בעל ראש וחוטם רחב ועיניים גדולות לבנות.
אין לו סנפיר גבי ורק סנפירי גב קטנים בקצה זנבו והוא בעל סנפירים שטוחים מעט.
הכריש בעל 7 מכסי זימים.
הכריש מצוי בכל האוקיינוסים אך בעיקר סביב החופים הקרים של רוב היבשות.
הוא נמצא בחופי סין, יפן, אוסטרליה, ניו זילנד, חופי קנדה, ארצות הברית, צ'ילה,
הכריש מצוי עד לעומק 570 מטר ונפוץ בקרבת הקרקעית.
הוא מחבב במיוחד מים שופעי אצות קלפ ענקיים, בתוכם מיני טרף רבים.
כריש זה הוא טורף על הניזון מדגים שונים, תמנונים ורכיכות נוספות, כלבי ים, לווייתנים קטנים ומדגי סחוס לרבות כימרות, בטאים שונים וכרישים קטנים יותר, בעיקר מהמין Mustelus antarcticus.
כמו לכרישים רבים אחרים, גם לכריש זה אין בעיה לטרוף את אחיו למין.
הטורפים היחידים שלו הם הקטלן ומיני כרישים גדולים יותר, כמו עמלץ לבן.
שש - אמנון לוי הייתה תוכנית אקטואליה יומית ששודרה בערוץ 13 בהנחיית אמנון לוי, החל מ-16 בינואר 2019 עד 11 במאי 2023.
התוכנית משודרת בשידור חי, כאשר חלק מהראיונות מוקלטים מראש, בימי חול בשעה 17:55. התוכנית מכילה כתבות וראיונות בנושאי אקטואליה.
אמנון לוי מנחה את התוכנית ארבע פעמים בשבוע וביום הנותר החליפה אותו אילה חסון (כאשר אז, התוכנית משודרת תחת השם שש - אילה חסון) אך כיום מתן חודורוב מגיש פעם בשבוע במקומה אבל שם התכנית נשאר שש - אמנון לוי גם כאשר שהוא מגיש.
כחלק ממיזוג רשת וערוץ עשר ובניית לוח השידורים של הערוץ הממוזג הוחלט לעלות רצועת אקטואליה חדשה בשעות הערב.
בחלק מרצועה זאת (המכונה "חמש שמונה") נותרה התוכנית "שש - אמנון לוי".
התוכנית החליפה את התוכנית הוותיקה "לונדון את קירשנבאום" של ערוץ עשר ששודרה באותה שעה.
ההחלטה להחליף את התוכנית "לונדון את קירשנבאום" בתוכניתו של אמנון לוי יצרה מהומה רבה וזכתה לביקורות שליליות רבות.
ב-16 בינואר 2019 שודרה התוכנית הראשונה.
ב-אפריל 2020 התכנית עברה לאולפני רשת 13 כחלק מעזיבת חדשות 13 את בית הורד.
ב- 20 במאי 2020 שונתה האריזה הגרפית של התכנית, כחלק מהשינוי הגרפי של חדשות 13. ב-24 במאי 2020 התכנית התארכה ברבע שעה כחלק משינוי לוח השידורים של רשת 13.
ב-4 במאי 2023 פורסם כי התוכנית תרד מהמסך בעקבות שינויים ברצועות הפרה-טיים ולוי יעבור להוביל את מהדורת חמש.
ב-11 במאי 2023 שודרה התוכנית האחרונה.
שש הוא מחזמר בריטי עם ספר, מוזיקה ומילים מאת טובי מארלו ולוסי מוס.
מארלו הגה את הרעיון למחזמר כשלמד בשנה האחרונה שלו באוניברסיטת קיימברידג'.
הוא ומוס כתבו את המחזמר בזמן שלמדו למבחני הגמר.
המחזמר מספר בעיבוד מודרני את סיפור חייהן של שש נשותיו של הנרי השמיני המוצג כמופע פופ.
כל מלכה שרה שיר בתורה ומספרת את סיפורה, במטרה לראות מי מהן חוותה את התקופה הגרועה ביותר עם הנרי ולכן ראויה להיות הזמרת הראשית של השישיה.
המופע נפתח כאשר המלכות מבצעות שיר פתיחה בסגנון מופע פופ של להקת בנות, המציג את עצמן ומקבל את פני הקהל בהופעה ("Ex-Wives").
הן פונות לקהל באמצעים לשבירת הקיר הרביעי ואומרות לו שהמופע הזו יכלול תחרות, ומי מהן שהיה לה "הבולשיט הכי גדול" להתמודד איתו מהגבר שנישא להם, הנרי השמיני, תהיה זו שתוביל את הקבוצה.
קתרין מאראגון מתחילה ומספרת על נישואיה להנרי ועל ביטולן מאוחר יותר, וכמעט מועברת למנזר כשהחל להתאוות אחרי אן בולין ("No Way").
כאשר אראגון טוענת שהיא המנצחת, המלכות האחרות מזכירות לה את אן ועל כך שהייתה לה תקופת חפיפה עם אראגון במהלך נישואיה, וכתוצאה מכך הנישואים בוטלו.
אן מספרת על תקופתה כמלכה עם הנרי והוצאתה להורג בסופו של דבר ("Don't Lose Ur Head").
ג'יין סימור מודיעה אז שהגיע תורה לספר את מה שהיא התמודדה איתו, אבל המלכות האחרות לועגות לה על כך שלא היה לה הרבה להתמודד איתו, כי לדבריה, היא "היחידה שאותה הוא אהב באמת".
סימור מודה שאף על פי שאולי היה לה מזל שהיא לא נאלצה לסבול בידיו של הנרי, היא עדיין עמדה לצידו עם כל מגרעותיו ("Heart of Stone").
לאחר מכן הסיפור משתנה כאשר המלכות הופכות לפתע לחברות הסטודיו לציור של האמן הנס הולבין, ומדברות על איך הם שהוא גורם לנשים שהוא מצייר להיראות יפה לדיוקנאות.
בפרודיה על טינדר הן מציגות שלוש נשים: כריסטינה מדנמרק, אמליה מקליבס ואנה מקליבס, אחותה הגדולה של אמליה.
כאשר הנרי "מחליק ימינה", כביכול, על אנה, כולם מניחים שהוא יתחתן עם אנה והם יתחתנו באושר ("Haus of Holbein").
סופו של האיחוד ביניהם הוא מר, כאשר בסופו של דבר הנרי דוחה את אנה מפני שהיא נראית שונה מהדיוקן שלה.
היא מסבירה כיצד היא נאלצת לחיות בארמון יפה בריצ'מונד, ומעמידה פנים שזה ביג דיל (אבל היא לא באמת מתלוננת) ("Get Down").
אחרי שהמלכות אומרות שהחיים של קליבס לא נשמעים כל כך קשים, קליבס אומרת "נו טוב, בחזרה לארמון".
כאשר קתרין האוורד היא הבאה בתור, המלכות לועגות לה שהיא "הקתרין הכי פחות רלוונטית", אבל האוורד משיבה להם בכך שהיא מציינת פגמים בסיבות הזכייה של המלכות האחרות.
לאחר מכן היא מספרת על חייה ועל הגברים שפגעו בה, מה שהוביל לנישואיה להנרי ועריפת ראשה ("All You Wanna Do").
כאשר פורץ ויכוח קשה בין המלכות על מי צריכה לזכות בתואר הזמרת הראשית באמצעות השוואה בין הטראומות שקשורות להנרי, קתרין פאר מפסיקה את זה, ושואלת אם הן זכורות רק בזכות היותן הנשים של הנרי - ולא לפי מה שהם עשו בפועל בתור מלכות - שזו הדרך האמיתית לנצח.
היא מספרת את סיפורה בתהליך ("I Don't Need Your Love").
לאט לאט הן מסכימות איתה ושרות בקול רם וגאה שהן אינן זקוקות לאהבתו של הנרי כדי להרגיש שקיבלו תוקף כאנשים ("I Don't Need Your Love - Remix").
כשנותרו רק חמש דקות להופעה, הן מחליטות "לשכתב" את הסיפורים שסיפרו ולשיר עבור עצמן לשם שינוי.
הן שרות יחד כלהקה ולא כזמרות סולו, ולכתוב את הסוף הטוב שלהם ("Six").
בכל ההופעות החיות של המופע עד כה, המלכות מבצעות שיר הדרן שלא מופיע באלבום הקאסט המקורי, שהוא מאש-אפ של כל השירים שבוצעו במופע (מלבד "Haus of Holbein") שנקראו "Megasix".
הפקת הבכורה העולמית התקיימה בפסטיבל הפרינג באדינבורו בשנת 2017, שהוצגה על ידי החברה לתיאטרון מוזיקלי באוניברסיטת קיימברידג'.
ההפקה באדינבורו משכה את תשומת לבם של כמה מפיקים, וערכה את הופעת הבכורה המקצועית שלה ב־18 בדצמבר 2017, כשהיא מביאה שישה מופעי אוף-ווסט אנד בתיאטרון הארטס בלונדון.
צוות השחקניות כלל את רנה למב (קתרין מאראגון), כריסטינה מודסטו (אן בולין), נטלי מאי פריז (ג'יין סימור), ג'נסיס לינאה (אנה מקליבס), איימי אטקינסון (קתרין האוורד) ואיזוקה הויל (קתרין פאר).
ב-13 בספטמבר 2018 יצא אלבום מלא של המחזמר שכולל את צוות השחקניות המקורי של תיאטרון הארטס .
המחזמר החל את סיבוב ההופעות הראשון שלו בבריטניה ב-11 ביולי בנוריץ', וחזר לפסטיבל הפרינג' אדינבורו ב-1 באוגוסט 2018. שש עבר לתיאטרון הארטס בווסט אנד עם ערב פתיחה ב-30 באוגוסט.
בסיבוב ההופעות בבריטניה ובקאסט בווסט אנד הופיעו ג'רניה ריצ'רד-נואל (קתרין מאראגון), מילי אוקונל (אן בולין), נטלי מאי פריז (ג'יין סימור), אלכסיה מקינטוש (אנה מקליבס), איימי אטקינסון (קתרין האוורד), מאיה קוונסה-בריד (קתרין פאר) וגרייס מואט (מחליפה/דאנס קפטן).
ההפקה נסגרה ב-14 באוקטובר לפני שהמשיכה בסיבוב ההופעות בבריטניה.
סיבוב ההופעות בבריטניה הסתיים ב-30 בדצמבר 2018 בגלאזגו.
המחזמר נפתח מחדש לריצה ראשונית בת 16 שבועות בתיאטרון הארטס ב-17 בינואר 2019, כאשר ויקי מנסר וקורטני סטפלטון הצטרפו לקאסט כמחליפות עבור אן בולין/אנה מקליבס וקתרין מאראגון/קתרין פאר בהתאמה.
ריצ'רד-נואל, אוקונל, פריז, מקינטוש, אטקינסון וקוונשה-בריד ממשיכות בתפקידיהן כשש המלכות, כשמואט ממשיכה את תפקידה כקפטן הריקוד של המופע.
הריצה הראשונית הוארכה עד ליולי 2020.
הופעת בכורה בצפון אמריקה (2019)
שש זכה בבכורה בצפון אמריקה בתיאטרון שייקספיר בשיקגו במאי 2019. ההפקה בוימה על ידי ג'יימי ארמיטאז' ולוסי מוס.
הבכורה בשיקגו הופקה על ידי מפיקי לונדון של שש בתוספת מפיק ברודוויי קווין מקולום.
ההפקה עברה לתיאטרון הרפרטואר האמריקני בקיימברידג', מסצ'וסטס באוגוסט 2019, לפני עליית הבכורה הקנדית שלה בתיאטרון המצודה של אדמונטון בנובמבר.
לאחר מכן אמורה ההפקה להופיע במרכז אורדוויי לאמנויות הבמה בסיינט פול, מינסוטה, מ-29 בנובמבר עד 22 בדצמבר.
בסקירה של המבקר כריס ג'ונס הוא שיבח את המופע כ"דינאמי" ו"פיצוץ", עם "חוש הומור ורדיקליזם מלאי רוח".
מארלו ומוס הם "כותבים קומיים מחוננים" ציין, והוא שיבח את "הכוח המוזיקלי של השחקניות המחויבות והכה מוכשרות" בקאסט של שיקגו.
ג'ונס מציע שההצגה יכולה להשתמש בעוד 10 דקות של חומר שמתרחק מהעלילה של תחרות הזמרה, והולך לכיוון רגשי יותר של הדמויות.
הוא גם חושב שתזמור השירים יכול להיות משמעותי יותר.
ג'ונס מאמין שלשש יש קהל שהוא מוכן לכך, בין השאר משום שהוא מגיע לפרדוקס היסטורי מורכב ומתייחס אליו במלוא המרץ, כאשר זיכרונות הנשים בהיסטוריה קשורות לחייו של גבר.
הדי וייס משבח את המחזמר כ"סנסציוני", ומייצג כל שחקן בקאסט של שיקגו.
וייס גם חושב שההצגה מציגה מקרה משכנע לכל דמות, ובנוסף משבח את הכותבים, מציין את "הבימוי הדינמיט של מוס וג'יימי ארמיטאז', ואת ההפקה המוזיקלית החזקה של רוברטה דושאק", כמו גם את "התלבושות הנוצצות של גבריאלה סלייד.
והתאורה בסגנון ארנה של טים דיילינג".
ג'סי גרין כתב שהמחזמר הוא "בידור טהור", הכתיבה "חכמה", "הזמרים הנפלאים" של צוות השחקנים בשיקגו מוכרים את ההצגה "ללא כוונה", וערכי ההפקה "מתאימים לבכורה צפון-אמריקאית מפוצצת.
שש עלה בברודוויי בתיאטרון ברוקס אטקינסון בהצגות הרצה בפברואר 2020. ב-12 במרץ 2020, יום לפני הצגת הבכורה, כל תיאטראות ברודוויי נסגרו עקב מגפת הקורונה.
שש צפוי לחזור כאשר הפקות ברודוויי תחזורנה לרוץ.
צוות השחקניות בהפקת ברודוויי זהה לזה של ההפקה בשיקגו.
סיבוב הופעות דרייב-אין בבריטניה (2020)
ב-29 ביוני 2020 הוכרז שהמחזמר ייצא לסיבוב הופעות דרייב-אין ברחבי בריטניה עקב פרוץ מגפת הקורונה, תחת מגבלות ריחוק חברתי במקומות פתוחים.
ב-15 ביולי 2020 סיבוב ההופעות בוטל עקב חשש לסגרים כתוצאה מהמגפה, בעיקר מפני שרבים מהערים אליהן המופע היה צפוי להגיע סומנו כמוקדי התפרצות של המגפה.
שש הוצג בבכורה אוסטרלית בבית האופרה של סידני בינואר 2020.
"No Way" - קתרין מאראגון
"Get Down" - אנה מקליבס
שנהפרסקטגוריהמועמדתוצאההערות שוליים2019פרס אוליבייההמחזמר החדש הטוב ביותרהשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמראיימי אטקינסון, אלכסיה מקינטוש, מילי אוקונל, נטלי פריס, מאיה קוונסה-בריד וג'רניה ריצ'רד-נואל הישג מוזיקליג'ו בייטון, טום קורן, טובי מארלו ולוסי מוסהכוריאוגרף הטוב ביותרקארי-אן אינגרויעיצוב התלבושות הטוב ביותרגבריאלה סלייד
שרת שמות ראשי הוא שרת שמות המנהל את אזור השורש של מערכת DNS באינטרנט.
הוא מספק תשובות ישירות לבקשות לרשומות באזור השורש ומחזיר רשימה של שרתים סמכותיים עבור דומיינים עליונים מתאימים (TLDs).
שרתי שמות ראשיים הם חלק קריטי מתשתית האינטרנט, כיוון שהם השלב הראשון בהמרת שמות דומיין לכתובות IP המשמשות בתקשורת בין מחשבים מארחים באינטרנט.
שימוש בטכנולוגיית anycast מאפשר מספר גדול של מופעים של שרתים ראשיים, ומספק ביצועים משופרים ועמידות בפני תקלות.
נכון ל-2024, ישנם 1,733 מופעים של שרתים ראשיים ברחבי העולם.
מערכת ה-DNS היא מערכת שמות היררכית המשמשת לזיהוי מחשבים, שירותים או משאבים באינטרנט.
החלק העליון של המערכת הוא תחום השורש, שאינו נושא שם פורמלי ותוויתו ריקה.
כל שמות התחום המלאים (FQDNs) מסתיימים בתווית ריקה זו, המציינת את השורש.
תחום השורש מכיל את כל הדומיינים העליונים באינטרנט.
כאשר מחשב צריך להמיר שם תחום, הוא משתמש בתוכנה שמפרקת את השם לתוויות מהימין לשמאל.
התווית הראשונה (TLD) נבדקת באמצעות שרת שמות ראשי כדי למצוא את השרת הסמכותי המתאים.
המידע נשמר לרוב בזיכרון מטמון כדי להקטין את הצורך בבקשות חוזרות.
ישנם 13 שרתי שמות ראשיים לוגיים עם שמות כמו a.root-servers.net ועד m.root-servers.net.
המספר מוגבל עקב מגבלות במערכת ה-DNS, במיוחד מגבלות בגודל חבילות ה-UDP.
אולם, השימוש בטכנולוגיית anycast מאפשר למספר השרתים הפיזיים להיות גדול יותר, עם שרתים מרובים בכל כתובת IP.
שרתי השמות הראשיים הם יעד למתקפות סייבר, כולל מתקפות מניעת שירות (DDoS).
הם מוגנים היטב, ולמרות מספר מתקפות משמעותיות, לא נגרם נזק משמעותי לתפקוד האינטרנט.
ועדת המערכת של שרתי השמות הראשיים היא גוף של ICANN המספק ייעוץ, אך אין לה סמכות ישירה על השרתים או על המפעילים.
קובץ אזור השורש מכיל רשימה של שמות וכתובות IP של השרתים הסמכותיים עבור כל הדומיינים העליונים.
נכון ל-2020, היו בקובץ אזור השורש 1511 דומיינים עליונים פעילים.
שרתים אחרים משתמשים בקובץ אזור השורש כדי להפנות בקשות לשרתים סמכותיים מתאימים.
"שש אחרי המלחמה" הוא שיר של הזמר הישראלי אביהו פנחסוב ביחד עם זאב נחמה, מתוך אלבום האולפן שלו הנקרא גם הוא "שש אחרי המלחמה".
השיר נכתב והולחן על ידי פנחסוב וגלעד כהנא.
השיר שש אחרי המלחמה נוצר בעקבות תקופה ממושכת בה אביהו פנחסוב, מנהיג וסולן של מועדון הקצב, הופיע בפני חיילים בבסיסי צה"ל ובשטחי כינוס.
במהלך המפגשים אביהו מתאר שהוא נחשף לסיפורים האישיים של לוחמים שעזבו את חייהם הפרטיים כדי להגן על המדינה.
לדבריו, החוויה הזו הובילה אותו לכתיבת השיר, שמבקש לבטא את המתח שבין הרצון לחזור לשגרה לבין הזיכרונות הקשים מהקרבות.
לדברי פנחסוב, הרעיון לשיר התגבש בעקבות חלום שהיה לו ובו דמיין חיילים ששבים הביתה לאחר המלחמה: הם מתמודדים עם הטראומה, אך גם מחפשים רגעים של שמחה, חיבוק וריקוד.
אביהו חיפש להעניק לשיר גוון ישראלי על ידי קולות עם מאפיינים חמים ומנחמים, ולכן החליט לפנות לזאב נחמה, סולן להקת אתניקס כדי לבצע את הסינגל.
על פי אביהו, השיר משלב מסרים של תקווה, אהבה ושמחת חיים לצד התמודדות עם כאב ואובדן.
הוא מבקש להעניק מקום לפריקה רגשית ולחזרה לחיים, תוך שמירה על זיכרון החברים שלא שבו מהקרב.
המילים מבטאות את הרצון לחגוג את החיים מבלי להתעלם מהמחיר הכבד של המלחמה.
הביטוי לכך מופיע בשיר במשפטים:
שֵׁשְׁבַּצַּר הוא דמות מקראית, המופיע בספר עזרא, ומתואר כנשיא (פחה) שבט יהודה.
על פי הכתוב העלה ששבצר את כלי בית המקדש הראשון, מבבל לירושלים למטרת בניית בית המקדש השני, ואף התעסק בבניתו.
קיימות מספר דעות לגבי זהות האיש.
בסוף תקופת גלות בבל, ובתחילת תקופת שיבת ציון, נתן כורש מלך פרס את הצהרת כורש ליהודים הגולים, לעלות לארץ ישראל, ולהתחיל לבנות את בית המקדש השני.
בהמשך הוציא מתרדת הגזבר בהוראת כורש את כלי המקדש שנשבו מירושלים על ידי נבוכדנצר, הוא ספר אותם, ומסר אותם לששבצר הנשיא ליהודה.
במקרא מוקדש פירוט מיוחד למספר וסוג הכלים.
הטבלה הבאה מכילה את נתונים אלו.
סוג כלי מספר אגרטלי זהב 30 אגרטלי כסף 1000 מחלפי כסף 29 כפורי זהב 30 כפורי כסף 410 כלים חשובים אחרים 1000 סך כל הכלים שנספרו ושלא 5400
לאחר העלאת הכלים לא נזכר יותר ששבצר כדמות פעילה, אך מאוזכר בהמשך ספר עזרא פעמיים נוספות, במכתב השטנה כנגד בנין בית המקדש, שכתב תתני הפחה של עבר הפרת.
במכתב מצוין כי ששבצר אף היה מבוני בית המקדש, ולא רק מעלה כליו.
מעבר להיתכנות היות ששבצר דמות בפני עצמה, יש פרשנים שקשרו את זהות האיש עם אנשים אחרים, ובהם דניאל, זְרֻבָּבֶל, ושנאצר.
דניאל - על פי חז"ל ששבצר הוא דניאל, והשם ששבצר אף מכיל רמז לחיי דניאל, בהם עברו עליו שש צרות.
רש"י אף מוסיף על פי הנכתב באיגרת השטנה של תתני, ששמו של ששבצר היה גם "פחה".
זרבבל - יש פרשנים הטוענים שששבצר הוא זרבבל, ואומרים שמשמעות השם ששבצר בכשדית, או פרסית שוה למשמעות השם זרבבל.
שנאצר בן יהויכין - חוקרים מודרניים קושרים בין ששבצר, לשנאצר הנזכר בספר דברי הימים.
שש סיגמא היא מתודולוגיית איכות הבוחנת משתנים בייצור, שיוצרים פגמים וסטיות במפרט הייצור ובאופן שיטתי פועלת להקטנת השונות על-מנת למזער את הפגמים.
אופן היישום מתבצע באמצעות שימוש בכלים סטטיסטיים (חישוביים וחזותיים), על מנת לעקוב ולשפר את התהליכים הקשורים במוצר או בשירות.
פירמה הבוחרת להשקיע משאבים ולהשתמש במתודולוגיה זו, מצפה להגיע ליכולת קירוב של לא יותר מאשר מספר תקלות בודדות על כל מיליון אפשרויות לתקלה, דבר אשר בטווח הארוך עשוי להקטין משמעותית את עלויות הייצור.
גישת שש סיגמא פותחה בשנת 1986 על ידי ביל סמית, מהנדס במחלקת התקשורת של מוטורולה (ואולם, יש הטוענים כי פותחה קודם לכן, בשנות ה-20, על ידי מייסדי הגישות החדישות דאז לניהול סטטיסטי: וולטר שוורץ, ו.
אדוארדס דמינג, ג'וזף ג'ורן (שפיתח גם מצוינות תפעולית), קאורו אישיקאווה, טאייצ'י אונו, שיגאו שינגו, טאגוצ'י ושיינין, אך הללו לא פיתחו את הגישה לכלל מתודולוגיה עצמאית).
לאחר שקיבל ביל סמית את תמיכת המנכ"ל, רוברט וו גאלווין, הוטמעה והופצה התורה בחברה.
בשנת 1987 הוחלט כי גישת שש סיגמא תהפוך לתרבות החברה ולנחלתו של כל עובד.
במהלך המערכה, "אוניברסיטת מוטורולה" העבירה קורסי יישום שש סיגמא לכל העובדים.
מתחילת הטמעת המתודולוגיה ועד לשנת 2006 (פרק זמן של 18 שנים), השיגה מוטורולה לטענתה
חיסכון חסר תקדים של 17 מיליארד דולר בעלויות הייצור.
בעקבות מוטורולה, אימצו חברות אמריקאיות נוספות מתחום האלקטרוניקה את הגישה.
כיום זוכה השיטה לחסידים רבים בקהילת חוג האיכות והתעשייה.
היא הפכה למקובלת בתעשיית הרכיבים בעולם המערבי ואף התפשטה לתחומי תעשיות ושירותים נוספים, כגון התעשיות הצבאיות, שירותים רפואיים ותחום הבנקאות.
סיגמא (), הסימון המקובל של סטיית תקן.
זוהי יחידת מידה סטטיסטית המתארת את פיזור הסטיות בכל תהליך.
'שש סיגמא' מתאר מרחב של 6 סטיות תקן (כמתואר בגרף ההתפלגות הנורמלית).
בפועל מתורגם מרחב זה לממוצע של כ- 3.4 תקלות לכל מיליון פעולות.
הערה: מבחינה סטטיסטית, 3.4 חלקים למיליון מיתרגמים ל-4.5 סטיות תקן (סיגמא) בלבד על גרף ההתפלגות הנורמלית.
ההפרש של 1.5 סטיות תקן (המכונה "sigma shift") מוסבר, על ידי מפתחי השיטה וחסידיה, בכך ש-4.5 סטיות תקן בתהליכי הייצור מתבטאים ב-6 סטיות תקן עבור הצרכן הסופי.
יש לציין שאין תימוכין אמפיריים לטענה זו.
השאיפה לממוצע זה הוא המנחה את מתודולוגית "שש סיגמא", באופן אשר ישמש את היצרנים בקביעת מפרט טכני למוצר.
במפרט הטכני, מציינים הייצרנים את האילוצים שעל המוצר או התהליך לעמוד בהם בכל שלב בתהליך.
אילוצים אילו מפורטים על גבי תרשימי בקרה (ידוע גם כגבול מפרט עליון (USL) וגבול מפרט תחתון (LSL)) וכל סטייה מהקריטריונים שנקבעו עלולה לגרום לפסילת המוצר (להלן: "מוצר פגום") ולהפסדים כלכליים ואף תדמיתיים לחברה.
יוזמה ותמיכה של ההנהלה הבכירה
בחירת אנשי מפתח להטמעת השיטה בחברה
תכנון והפעלת מדדים מתאימים למטרות ומערכת תגמול התואמת למדדים
עדיפות לפעילות ופרויקטים על-פי סדר עדיפויות לרווח ו/או שביעות רצון הלקוח
יישום העקרונות מתואר כמעגל המורכב מחמישה צעדים:
הגדר - הגדרה רשמית של מטרות שיפור התהליך אשר יעמדו בהתאם לדרישות הלקוח ואסטרטגיית החברה.
מדוד - הגדרתם ומיפוים של המשתנים המשתתפים בתהליך ומדידתם לקבלת ערך מספרי.
נתח - על-מנת לבחון ולעקוב אחר השינויים (נעשה לרוב באמצעות שימוש בתרשימי בקרה וגרפים סטטיסטיים).
שפר - העלאת רעיונות והצעות לשיפור (ושימור) על-מנת להפיק את המיטב מהתהליך (לדוגמה, באמצעות שיטת פוקה-יוקה).
יישם - הסקת מסקנות מהדיווחים והטמעת השינויים שעליהם הוחלט
כפועל יוצא מיישום חמשת הצעדים, הציפייה היא ל-
הקטנת השונות עבור תהליכים בעלי מפרט טכני מוגדר.
ריכוז כלל תהליכי הייצור והשירות (כולל קביעת תקן לתהליכי השירות).
אי התפשרות עם פגמים, ושאיפה לשלמות.
מונחי יסוד שימושיים במתודולוגית שש סיגמא
תוצרת תקינה בעיבוד ראשון, המבוטאת באחוזים (First Time Yield-FTY)
שש דרגות של הפרדה הוא מושג בתפישה הפופולרית של מדעי החברה המתאר את הרעיון (נטול הבסיס העובדתי), לפיו כל שני אנשים בעולם מקושרים ביניהם על ידי חמישה אנשים אחרים לכל היותר.
זהו מקרה פרטי של תופעת העולם הקטן - התופעה המשוערת שבעולם המודרני ישנה שרשרת קצרה של מתווכים המקשרת בין כל שני אנשים בעולם.
על פי אלברט ברבאשי, מקורו של המושג בסיפור הקצר "שרשראות" (הונגרית: Láncszemek) שנכתב על ידי פרידייש קארינתי, ופורסם בשנת 1929 בקובץ הסיפורים הקצרים שלו "הכול שונה" (הונגרית: Minden máskép van).
גיבור הסיפור מעלה את הטענה שהוא יכול למצוא קשר לכל אחד מתושבי כדור הארץ, באמצעות שרשרת של חמישה מכרים לכל היותר.
גיבור הסיפור מדגים את הטענה על ידי הבאת קשרים בינו לבין חתן פרס נובל, ולאחר שציין שקל יותר ליצור קשר עם אנשים מפורסמים, הוא מראה כיצד הוא יכול ליצור קשר עם עובד אקראי במפעל של פורד.
הסיפור לא היה ידוע מחוץ לעולם דובר ההונגרית.
שש דרגות ההפרדה התגלו מחדש בשנת 1967 באופן בלתי-תלוי על ידי סטנלי מילגרם, פרופסור באוניברסיטת ניו יורק, שהתפרסם בזכות ניסוי בפסיכולוגיה חברתית שערך, שבדק את גבולות הציות לסמכות.
מילגרם ביקש לבדוק בכמה אנשים יש צורך על מנת ליצור קשר בין כל שני אנשים בארצות הברית.
כדי לבדוק זאת ביצע מילגרם את הניסוי הבא: ראשית בחר מילגרם שני אנשי יעד - אחד מהעיר שרון במסצ'וסטס, והשני מבוסטון.
בשלב הבא הוא שלח 160 חבילות לתושבים אקראיים בויצ'יטה, קנזס ובאומהה, נברסקה וביקש מהם להשתתף במחקר.
ההוראות ביקשו מאנשים אליהם הגיעו הגלויות לשלוח גלוית מעקב להרווארד כדי לעקוב אחר החבילות, ולנסות לקרב את החבילה לאנשי היעד באופן הבא: אם האדם שקיבל את הגלויה מכיר את איש היעד באופן אישי, עליו לשלוח לו את החבילה ישירות.
רבה הייתה הפתעתו של מילגרם כאשר בתוך ימים אחדים כבר הגיעה חבילה אחת ליעדה, כשהיא עוברת דרך שני אנשי-קשר בלבד.
בסופו של דבר הגיעו 42 מהחבילות ליעדיהן.
כך הוא מצא שהמספר החציוני של המתווכים שנדרשו כדי להעביר את החבילות ליעדיהן הוא 5.5, ובמעוגל - "שש דרגות של הפרדה".
"כל בני האדם על פני כדור הארץ נפרדים זה מזה על ידי שישה אנשים בלבד.
בינינו ובין כל אדם אחר על פני הכדור.
אני קשורה אל כל אחד על פני כדור הארץ באמצעות שרשרת של שישה אנשים.
איך כל אדם הוא דלת חדשה שנפתחת אל עולמות אחרים."
מתוך הסרט "שש דרגות של הפרדה"
לפי תומאס בלאס, פסיכולוג חברתי שחקר את עבודותיו של מילגרם, מילגרם עצמו מעולם לא השתמש במושג "שש דרגות של הפרדה".
את הפופולריות העצומה של המושג הוא חב למחזה "שש דרגות של הפרדה" של ג'ון גווייר, שהיה כה פופולרי עד שהופקה עבורו גם גרסה קולנועית.
הרעיון מופיע גם בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "שש דרגות" (Six Degrees), המפגישה בין שישה זרים בניו יורק.
כמו כן ישנו הבדל בין האוכלוסיות שבהן קיימות שש הדרגות: בעוד שבניסוי של מילגרם שש דרגות ההפרדה היו בין תושבי ארצות הברית, בגרסה של גווייר (כמו גם אצל קארינתי) שש הדרגות מתייחסות לעולם כולו.
בנוסף, האמונה הפופולרית גורסת שיש צורך בחמישה אנשים לכל היותר, בעוד שבניסוי של מילגרם היה זה רק המספר החציוני של אנשים שיש בהם צורך, ובמקרה מסוים יכול להיות שיידרשו הרבה יותר מתווכים.
שש דרגות של הפרדה ברשתות חברתיות
בשנת 2011, על פי מחקר של אנשי הרשת החברתית Facebook, נמצא כי 99 אחוז מהמשתמשים אכן מקושרים זה עם זה דרך שרשרת של לא יותר מ-5 משתמשים אחרים.
ממצא נוסף הראה כי 92 אחוז מכלל המשתמשים מקושרים זה לזה דרך לא יותר מ-4 משתמשים אחרים, מה שמביא את המרחק הממוצע בין כל זוג משתמשים ברשת החברתית לכדי 4.74 דרגות של הפרדה בלבד, זאת לעומת 5.28 דרגות של הפרדה בשנת 2008.
את המחקר ערכה פייסבוק על 721 מיליון ממשתמשיה הפעילים, ולשם כך בחנה מעל 68 מיליארד קשרים חברתיים שקיימים ביניהם.
מדובר במחקר נרחב המקיף מעל 10 אחוזים מאוכלוסיית העולם.
בשנת 2016 ערכה הרשת החברתית מחקר נוסף על מספר כפול של משתמשים, וממנו עלה כי המרחק הממוצע בין כל זוג משתמשים עומד על 3.57 דרגות של הפרדה.
הרשת החברתית LinkedIn מאפשרת למשתמשיה לאתר את מספר דרגות ההפרדה בין משתמשים שונים.
כלומר, ניתן לראות כמה דרגות יש בין הפרט לבין משתמש אחר שהוא מעוניין ליצור איתו קשר.
על פי ניתוח 5.2 מיליארד קשרים ברשת חברתית Twitter, המרחק הממוצע בין הרשומים בה הוא 4.67 משתמשים.
כ-50% מהמשתמשים ב-Twitter רחוקים זה מזה ב-4 דרגות בלבד.
ההבדל בין דרגות ההפרדה ברשתות החברתיות שצוינו כאן (פייסבוק וכדומה) לבין דרגות ההפרדה שעלו בניסוי של מילגרם הוא שברשתות החברתיות נבדקו מספר דרגות ההפרדה בטופולוגיית הרשת (כלומר, בין חברים ברשת שמהווים קשרים יציבים ברשת), לבין דרגות ההפרדה של זרימה ברשת (כלומר, קשרים פחות יציבים) שזה הניסוי שביצע מילגרם.
שש הפריגטות הראשונות של הצי האמריקני הן אוניות המלחמה הראשונות שנבנו עבור צי ארצות הברית לאחר הכרזת עצמאותה (1776).
הן תופסות מקום מיוחד במורשת הלאומית האמריקנית, משום שלא השתייכו קודם לצי הקונטיננטלי, אלא היו אוניות המלחמה "האמיתיות" הראשונות של המדינה הצעירה.
במהלך עשור שנים זה נתפסו גם אחת-עשרה אוניות על ידי הפירטים הברברים, והממשל האמריקני הצעיר היה חסר אונים.
הבנייה של שלוש האוניות האחרות חודשה בסופו של דבר בעקבות פרשת XYZ והתלקחות המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת.
נבנתה בפילדלפיה, הושקה ב-10 במאי 1796, ראשונה מבין כל אחיותיה, והוכנסה לשירות פעיל ב-22 בפברואר 1797. ב-25 באוקטובר 1812 ניצחה "יונייטד סטייטס" בקרב אוניה-מול-אונייה את הפריגטה הבריטית אה"מ "מסידוניין" ולכדה אותה.
הייתה זו האונייה הראשונה שנפלה שלל לידי הצי האמריקני.
"יונייטד סטייטס" הוצאה משירות פעיל ב-24 בפברואר 1849 והוחזקה בנמל נורפוק, וירג'יניה.
ב-1861, בעודה בנורפוק, נתפסה על ידי חיילי מדינות הדרום וצורפה לשורותיו של צי מדינות הקונפדרציה.
מאוחר יותר במלחמה הוטבעה האונייה בנהר אליזבת (וירג'יניה), כדי לשמש מכשול לשיט בפני אוניות האיחוד.
ב-1862 נמשתה האונייה על ידי צי מדינות האיחוד, ושלוש שנים אחר כך, ב-1865, נגרטה.
נבנתה בבולטימור, הושקה ב-7 בספטמבר 1797. ב-9 בפברואר 1799, במהלך המלחמה הבלתי רשמית עם צרפת, ניצחה "קונסטליישן" ולכדה את הפריגטה הצרפתית "'ל'אנסיורז'נט" (L'Insurgente).
בפברואר 1800 נלחמה "קונסטליישן" בקרב ים נגד הפריגטה הצרפתית "לה וונז'נס" (La Vengeance), ואף שלא הצליחה ללכוד או להטביע אותה, הסבה לה נזקים כבדים כל כך, עד כי מפקדה העלה אותה לחוף ובלבד שלא תיפול לידי האויב.
"קונסטליישן" הוצאה מן השירות ונגרטה ב-1853.
נבנתה בבוסטון, הושקה ב-10 באוקטובר 1797 והוכנסה לשירות פעיל 11 ימים לאחר מכן, ב-21 באוקטובר.
ב-19 באוגוסט 1812 ניצחה "קונסטיטושן" בקרב את הפריגטה הבריטית אה"מ "גרייר" (HMS Guerriere) ולכדה אותה.
ב-29 בדצמבר 1812 ניצחה, לכדה והעלתה באש את הפריגטה הבריטית אה"מ "ג'אווה" (HMS Java).
ב-20 בפברואר 1815 לכדה "קונסטיטושן" לאחר קרב את אה"מ "סייאן" ואה"מ "לבנט" הקטנות ממנה.
ב-1830 נבדקה "קונסטיטושן" ונמצאה בלתי כשירה לשירות בים והומלץ לגרוט אותה.
בלחץ הציבור הקצה הקונגרס כספים לשיפוצה, וב-1835 הוחזרה האונייה לשירות פעיל.
היא סיימה את שירותה ב-1882 והוסבה לאוניית מיון וקליטה בנמל פורטסמות.
ב-1 ביולי 1931 הוחזרה האונייה לשירות בצי כאונייה ייצוגית.
בין השנים 1992-1995 עברה האונייה שיפוץ מקיף שנמשך 44 חודשים, שהחזיר לאונייה את כושר השיט שלה.
ב-21 ביולי 1997, בשנת המאתיים להשקתה, היא הניפה מפרשים לראשונה זה 116 שנים והפליגה ללא עזרת גוררת כשאוניות מלחמה מודרניות מלוות אותה.
נבנתה במספנת הצי בגוספורט, הושקה ב-2 בדצמבר 1799. ב-22 ביוני 1807, במה שנודע לימים בשם תקרית צ'ספיק-ליאופרד, פתחה אה"מ "ליאופרד" באש על "צ'סאפיק" בשל סירובה להתיר לחפש על סיפונה עריקים מן הצי המלכותי.
לאחר כמה מטחי דופן, להם הגיבה "צ'סאפיק" בירי מתותח אחד בלבד, הרכינה הפריגטה האמריקנית את דגליה לאות כניעה.
"ליאופרד" סרבה לקבל את כניעתה, ערכה בה חיפוש, תפסה ארבעה עריקים והפליגה אל הליפקס.
"צ'סאפיק" הובסה בקרב ונתפסה על ידי אה"מ "שאנון" (HMS Shannon) זמן קצר לאחר שיצאה מבוסטון.
היא צורפה לשורות הצי המלכותי הבריטי, וב-1820 נמכרה ופורקה בנמל פורטסמות שבאנגליה.
נבנתה בפורטסמות (ניו המפשייר) והושקה ב-15 באוגוסט 1799. ב-1824 הוצאה משירות והוחזקה בנורפוק, וב-1829 הוסבה לאוניית מיון וקליטה.
ב-1834 נבדקה, ולאחר שנמצאה בלתי כשירה לשירות בצי, ניתנה ההוראה לגרוט אותה.
נבנתה בעיר ניו יורק, הושקה ב-10 באפריל 1800. ב-16 במאי 1811, במה שנודע בשם תקרית ליטל בלט (Little Belt Affair), זיהתה "פרזידנט" בטעות את אה"מ "ליטל בלט" כאה"מ "גרייר" ונכנסה עימה לקרב, למרות שבריטניה וארצות הברית לא היו במלחמה.
"ליטל בלט", שגודלה וחימושה היו קטנים לאין שיעור מאלו של "פרזדינט" ספגה אבדות רבות ונזקים כבדים.
ב-23 בספטמבר 1813 לכדה "פרזידנט" את הסקונר אה"מ "הייפלאייר" (HMS Highflyer).
"פרזידנט" נפלה לידי שייטת בריטית ב-15 בינואר 1815, מרחק יום הפלגה אחד מניו יורק.
היא הוכנסה לשירות בצי המלכותי בשם אה"מ "פרזידנט", וב-1818 הוצאה משירות ונגרטה.
שש עם ובקיצור שש היא תוכנית חדשותית המשודרת בין השעות שש לשבע בערב (ומכאן שמה) על ידי חברת החדשות.
מגיש התוכנית כיום הוא עודד בן-עמי.
החל מ-1 בנובמבר 2017, שודרה התוכנית בקשת 12 וברשת 13 בעקבות פיצול ערוץ 2. ב-16 בינואר 2019, החלה התוכנית להיות משודרת רק בערוץ 12.
עד אמצע שנות התשעים הובילה בנתוני המדרוג התוכנית "ערב חדש", המשודרת בשעה 17:00. לפיכך, לערוץ 2 נרשם אחוז צפייה קטן.
לחברת החדשות הצטרף באותה התקופה רפי רשף וחדשות 2 החליטו לשבצו בשעה 17:00 לתוכנית חדשה.
התוכנית שזכתה לשם "חמש עם" הגיעה ליותר מעשרים אחוזי מדרוג.
רשף עזב את הגשת התוכנית לקראת סוף שנות התשעים.
מחליפו היה גדי סוקניק ובהנחייתו התוכנית הפכה לפופולרית עוד יותר.
סוקניק הגיש את התוכנית עד לשנת 2001, עת נבחר להיות מגיש המהדורה המרכזית של החברה לצידה של מיקי חיימוביץ'.
עם עזיבתו של סוקניק את הגשת התוכנית, התחלקו אושרת קוטלר, שלי יחימוביץ' ועודד בן-עמי בהגשתה.
ב-2002 הרגישו חדשות 2 צורך בשיפור התוכנית המוכרת והסטנדרטית, בעוד רשף כבר החל לשדר בערוץ 10 בשעה חמש, ולפיכך, שינו את "חמש עם" ל"שש עם".
עודד-בן עמי הרבה להגיש את התוכנית ולפיכך "חמש עם גדי סוקניק" שונה בהתחלה ל "שש עם אשרת קוטלר" ובהמשך שונה ל "שש עם עודד בן-עמי".
את נעימת הפתיחה של התוכנית ליוותה נעימת חדשות של (CBS KYW (News 3.
את שלי יחימוביץ' שהפכה לפוליטיקאית בשנת 2005, החליפה סיון רהב-מאיר.
אל צוות המנחים של התוכנית הצטרפו בהמשך רינה מצליח וערד ניר.
בשנת 2017, מעט לאחר פיצול ערוץ 2, הצטרף לצוות ההנחיה של התוכנית אחד מהפרשנים הפוליטיים של חברת החדשות, עמית סגל.
מכיוון שצוות המגישים רב, ובעיתים רבות מגישים מחליפים את עודד בן-עמי, שונה שם התכנית ל"שש עם", ללא ציון שם המגיש.
שש דרגות של קווין בייקון הוא משחק טריוויה המבוסס על הרעיון של תופעת העולם הקטן, הנשענת על ההנחה כי כל שחקן ששיחק בהוליווד יכול להיות מקושר דרך תפקידיו הקולנועיים לסרט בהשתתפותו של השחקן קווין בייקון בתוך שישה שלבים.
שם המשחק הוא וריאציה למושג "שש דרגות של הפרדה".
על מנת לשחק במשחק, יש צורך בקבוצה של משתתפים המנסים לקשר כל שחקן שנבחר אל קווין בייקון מהר ככל האפשר, תוך שימוש במספר הקישורים המועט ביותר ככל האפשר (כאשר כל קישור הוא שם של סרט קולנוע המשותף לשני השחקנים שנמצאים בשני הקצוות השונים של הקישור).
שש כנפיים לאחד הוא רומן מאת הסופר הישראלי חנוך ברטוב.
ברטוב ואשתו התגוררו לאחר מלחמת העצמאות במושבה הגרמנית בירושלים.
לידו שוכנו בבתים נטושים פליטי השואה מארצות שונות באירופה ועולים חדשים מארצות המזרח.
כור ההיתוך הזה של אנשים שהגיעו לאחר תלאות רבות לשכונה ובקשו סוף סוף להקים להם מגורי קבע בתנאים קשים של חוסר עבודה, קשיי שפה והתעלמות המוסדות ממצוקותיהם, גרם למתחים בשכונה אבל גם ליכד לבסוף את כולם לצאת למאבק משותף מוצלח עבור משפחה אחת.
הרומן יצא לאור בשנת 1954 בספריית פועלים וזכה להצלחה רבה.
הוא היה הראשון שהעמיד במרכזו את העולים החדשים ניצולי השואה, ותיאר את קשיי חייהם והתאקלמותם במדינת ישראל שזה עתה סיימה את מלחמת העצמאות שלה העקובה מדם.
נח קלינגר - ניצול שואה בן 40 שמגיע לאחר תלאות ביערות רוסיה ובמחנה עקורים לבית מוזנח בשכונה עם אשתו הנרגנת גיטל, בנו בן ה-16 מנשה ושתי בנות קטנות.
הוא מתחיל מכלום בתקווה שסוף-סוף יהיה לו בית קבוע.
הוא מקים במקום סנדלריה וביחד עם מנשה הוא מוצא בקושי פרנסה.
מנשה לא מוצא את מקומו בשכונה ועובר לגור בקיבוץ.
הסוכנות היהודית כופה עליו לקבל דייר נוסף בביתו, את צירקין, אף הוא פליט השואה ופצוע קשה ממלחמת העצמאות שפותח בשכונה מספרה.
קלינגר בכוחו הפיזי והמנהיגותי הופך עד מהרה למוכתר בלתי רשמי של השכונה.
רקפת - מורה צעירה צברית שאהובה גבי נהרג בקרב על מנזר סן סימון והיא מתקשה להתגבר על האובדן.
את כל מרצה היא משקיעה בתפקיד הקשה שנטלה על עצמה ללמד את הילדים הבאים ממשפחות קשות יום ומדברים בשפות שונות.
גליק - ניצול השואה בן 60 שמגיע לשכונה עם בחורה צעירה בהיריון אותה מצא בתחנת רכבת לאחר שאבדה את משפחתה.
הוא לוקח אותה תחת חסותו למרות פער הגילים הגדול ביניהם.
הם מגיעים לשכונה חסרי כול, והוא מבקש לפתוח במקום קונדיטוריה אך ניסיונותיו לקבל רישיון נדחים.
כאן מתגייסת כל השכונה, ובראשה קלינגר ורקפת, והם פותחים בצעדת הפגנה לעבר עיריית ירושלים.
לאחר שההפגנה מפוזרת והשניים נעצרים, מגיעה הבשורה שהבקשה לקונדיטוריה אושרה.
בני הזוג גליק קוראים לבתם "רקפת".
שם הרומן לקוח מספר : "שש כנפיים שש כנפיים לאחד.
בשתיים יכסה פניו ובשתיים יכסה רגליו ובשתיים יעופף".
הפסוק נאמר כאלגוריה על מנשה: הוא אינו רוצה שהמציאות תכסה את עיניו ולא תשאיר מקום להזיה או לדמיון, הוא לא רוצה להיות מחובר ברגליו רק לאדמה אלא שואף גם לעוף, כי הרי יש לו שש כנפיים.
ב-1958 המחיז ברטוב את הרומן, וההצגה עלתה בתיאטרון הבימה עם שמואל רודנסקי בתפקיד קלינגר ועדה טל בתפקיד רקפת.
שש מצוות תמידיות הן מצוות בתורה שניתן לקיימן בכל זמן ובכל רגע והן אינן דורשות עשיית מעשה בפועל, אלא מספיקה לקיומן רק מחשבתו של האדם.
ספר החינוך הוא המקור לסידור מצוות אלו, ורבים מספרי ההגות וההלכה המאוחרים יותר הזכירו דבריו.
בהקדמה לספר החינוך נכתב: שש מצוות חיובן תמידי לא יפסקו מעל האדם אפילו רגע אחד כל ימיו.
מפורסם ביותר הוא בעל המשנה ברורה שהעתיק ב'ביאור הלכה' בתחילת הסימן הראשון בשולחן ערוך, שם מדובר על דרך הצדיקים לקיים "שויתי השם לנגדי תמיד", וכותב: הרוצה לקיים "שויתי" כראוי יזדרז לקיים מה שנכתוב בשם ספר החינוך, ומפני גודל חביבותם העתיקום כמה גדולים בספריהם.
להאמין שיש אלוה אחד בעולם שהמציא כל הנמצאות ומחפצו ורצונו הוא כל מה שהוא עכשיו ושהיה ושיהיה לעדי עד ושהוא הוציאנו ממצרים ונתן לנו התורה וזהו מצוות עשה דכתיב אנכי ה' אלהיך אשר הוצאתיך וגו' ופירושו תדעו ותאמינו שיש לעולם אלוה המשגיח שהרי הוצאתיך מארץ מצרים.
לא יהיה לך אלוהים אחרים
שלא נאמין בשום אלהים זולתו שנאמר: לא יהיה לך אלהים אחרים על פני.
ואפילו מודה שהקב"ה שולט על הכל, רק שידמה בדעתו שמסר הנהגת העולם למלאך או לכוכב, הרי זה מודה בעבודה זרה ועובר על לא יהיה לך אלהים אחרים על פני.
אלא יאמין שהקב"ה בעצמו ובכבודו משגיח בכל העולמות, ואין לשום נברא כוח לעשות דבר בלתי רצונו, ולכן נקרא הקב"ה אלקי האלהים.
לייחדו שנאמר שמע ישראל ה' אלהינו ה' אחד.
ופירושו שמע ישראל ודע כי ה' שהווה את הכל ברצונו והוא אלהינו המשגיח בכל העולמות הוא ה' אחד בלי שום שיתוף.
ועניין המצוה שיראה האדם להשים כל מגמתו וכל מחשבתו אחר אהבת השם יתברך ויעריך בלבו כי כל מה שיש בעולם מעושר ובנים וכבוד הכל הוא כאין נגד אהבתו יתברך וייגע תמיד בבקשת חכמת התורה למען ישיג ידיעה בה'.
והקובע את מחשבתו בעניינים הגשמיים ובהבלי העולם שלא לשם שמים רק להתענג ולהשיג כבוד ביטל עשה זו ועונשו גדול.
שש פעמים הוא סרט דרמת נעורים ישראלי משנת 2013, עם סיון לוי, אביתר מור, רועי ניק וניב זילברברג בתפקידים הראשיים.
זהו סרטו העלילתי ראשון של הבמאי יונתן גורפינקל.
הסרט, נכתב בהשראת אירועים אמיתיים.
הסרט הופק במימונם של קרן הקולנוע הישראלי, שידורי קשת ומפעל הפיס.
את שיר הנושא מבצעת נינט טייב והוא גרסת כיסוי לשיר "A Girl Like Me" של פי ג'יי הארווי.
הסרט "שש פעמים" מתאר שבועות ספורים ואינטנסיביים בחייהם של קבוצת בני נוער עשירים ומקובלים מהרצליה, תוך התמקדות בדמותה של גילי (סיון לוי), נערה בת 17 שעברה לבית הספר שלהם ונחושה לתפוס את מקומה החברתי.
העלילה מחולקת באופן מכוון לשישה חלקים (שישה "אקטים"), כאשר כל חלק מתאר מפגש מיני שונה של גילי, ההולך ומדרדר בניצול ובחציית גבולות.
באקט הראשון גילי מחפשת דרך להשיג קבלה חברתית, ומתחילה להתחבב על תומר (רועי ניק), הנער הפופולרי של השכבה.
המפגש הראשון הוא אקט מיני יזום לכאורה על ידה, ככל הנראה יחסי מין אוראליים או אוננות הדדית במקום מבודד, בעוד חבריו של תומר מחכים לו.
אך לאחר מכן תומר מאבד בה עניין במהירות.
באקט השני, תומר "מעביר" את גילי לידי חברו הטוב עמרי (אביתר מור), בחור כוחני ומניפולטיבי יותר.
עמרי מנצל את הצורך של גילי להיות נחשקת ומקובלת, והמפגש ביניהם מדרדר ליחסי מין מלאים.
לאורך יתר האקטים, הניצול של גילי הופך לשיטתי יותר.
היא הופכת להיות "סחורה עוברת" בחבורת הבנים, כשעמרי וחבריו מנצלים אותה מינית במגוון סיטואציות, בבריכה, בביתו של עמרי, ובמקומות ציבוריים.
כל אקט מותח את גבולותיה של גילי קצת יותר.
הדמויות של הנערים, המגיעים ממשפחות אמידות, מוצגות כחסרות מעצורים ומנותקות, בעוד הניצול המיני משמש אותם ככלי למעמד וכוח בתוך החבורה.
דרך גילי הצופים מתוודעים אל המעמדות, הערכים ויחסי הכוחות שמרכיבים את חוויית ההתבגרות בישראל, המתועדת בריאליזם נוקשה.
באחד מששת ה"אקטים" המתוארים בסרט, שבת (ניב זילברברג), שהוא הנער הפחות אטרקטיבי בחבורה, מנצל את גילי בביתו כדי לבצע בה אקט מיני.
הוא כופה עליה אקט מיני אלים (בתיאורים מסוימים מכונה "אונס", אף שגילי לא מתלוננת), הנחשב לאחד הרגעים הקשים והמטלטלים בסרט, ולאחר מכן מלווה אותה לקנות את גלולה למניעת היריון.
הוא הדמות היחידה שמביעה אמפתיה וחמלה מסוימת כלפי גילי, ונראה שהניצול שלה מערער אותו, וגורם לו תחושת קירבה אנושית.
אך לבסוף נכנע ליצריו ולדפוסי האלימות המינית של סביבתו ומשתתף בניצול.
האקט שלו מדגיש את העובדה שהניצול חוצה את גבולות המעמד החברתי, כאשר אפילו הנער הפחות מושך משתמש בגילי כדי להשיג סיפוק מיני וסטטוס חברתי.
הוא אחד המנצלים הראשיים בחבורה, ודמותו משמשת להדגשת הרוחב והעומק של תרבות הניצול של בני הנוער העשירים סביב גילי, ואדישותם כלפי רגשותיה.
גילי נכנסת למצב נפשי מורכב.
היא לא מרוצה מהאופן שבו דברים מתפתחים אך ממשיכה לנסות להתחבר אליהם, מתוך תקווה שהדברים יסתדרו.
מצד אחד, היא מנסה לשכנע את עצמה (ואת חברותיה, שהופכות להיות ציניות כלפיה) שהיא שולטת במצב ושהיא זו שמנצלת את מיניותה כדי להתקדם חברתית ("אני משתמשת בהם").
מצד שני, היא משפילה את עצמה שוב ושוב, והתנגדותה החלשה נתפסת על ידי הנערים כחלק מהמשחק.
למרות שגילי היא זו שמופיעה במקום, מפתה את הנערים לכאורה, ולא נאבקת בהם, ברור לצופה כי היא אינה מעוניינת בחלק מהמהלכים המיניים המתרחשים ואף מנסה להתנגד להם.
הסרט גם מדגיש את הניכור והאדישות של עולם המבוגרים.
הוריהם העשירים של הנערים, ובמיוחד אמו של עמרי, מתעלמים או ממעיטים בחשיבות מה שקורה מתחת לאפם, והוריה של גילי, הענייה יותר מבחינה כלכלית, נעדרים או מנותקים מחייה.
בסוף הסרט מתוארת האם של אחת הדמויות הקטינות ששומעת את שיחות בנה וחבריו, שהיו אמורות לעורר אצלה דאגה ומחאה, אך במקום זאת היא סוגרת את הדלת כדי שלא יפריעו לה בעבודתה, ובכך מתעלמת לחלוטין ממעשיו של בנה.
הסרט לא מציע סוף ברור.
הוא נגמר באווירה עגומה, המרמזת על כך שמסכת הניצול וההשפלה של גילי עשויה להימשך, מכיוון שהצורך שלה בקבלה עדיין לא מומש.
שחקן תפקיד סיון לוי גילי שולמן אביתר מור עמרי רועי ניק תומר רוזנברג ניב זילברברג שבת רונית יודקביץ' אמו של עמרי ערן איוניר אביו של עמרי ניצן לברטובסקי אוראלדניאל קיציסנעמהאסף הרץאיילעידו ברטלאלוןמאיה מיטלפונקטאחות של תומרטל גרושקהבראל
בספטמבר 2012 השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן, ספרד וזכה בו בפרס בקטגוריית "מבט אחר".
השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ה-28, אשר נערך באוקטובר 2012, וזכה בו בשלושה פרסים: לבמאי יונתן גורפינקל לסרט הביכורים העלילתי, לתסריטאית רונה סגל ולשחקנית סיון לוי.
הסרט הוקרן במסגרת התחרות הרשמית בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק, שנפתח ב-17 באפריל 2013. ואחר כך נרכש להפצה בארצות הברית.
סיון לוי זכתה בפרס אופיר בקטגוריית השחקנית הטובה של השנה על משחקה בסרט בטקס פרסי אופיר שהתקיים ב-28 בספטמבר 2013.
רונה סגל וסיון לוי זכו בפרס פורום המבקרים לשנת 2013.
סיון לוי זכתה בפרס לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל "לילות שחורים" שבטאלין, אסטוניה.
שש נפשות מחפשות מחבר (באיטלקית: Sei personaggi in cerca d'autore) הוא מחזה איטלקי מאת לואיג'י פיראנדלו שנכתב ב-1921 והוצג לראשונה באותה שנה בתיאטרו ואלה (Teatro Valle - 'תיאטרון העמק') ברומא.
המחזה אבסורדי ומטא-תיאטרלי ועוסק במערכת היחסים בין סופרים, הדמויות שהם יוצרים, והעוסקים במלאכת התיאטרון.
המחזה זכה לביקורות מעורבות, כאשר בהופעת הבכורה אנשים מהקהל צעקו "בית משוגעים!", אך מאוחר יותר המחזה התקבל בהבנה רבה יותר, במיוחד לאחר שפירנדלו סיפק הקדמה למהדורה השלישית של המחזה ב-1925, אשר הבהירה את הרעיונות והמבנה של היצירה.
המחזה הוצג לראשונה בישראל ב-20 באפריל 1952 בתיאטרון האהל, בתרגום מנשה לוין, בבימויו של הבמאי היהודי-שווייצרי פנקס בראון ועם תפאורה מאת ד"ר פאול לוי.
להקת תיאטרון עורכת חזרות לקומדיה.
לפתע מופיעות על הבמה שש דמויות שמפסיקות את החזרה.
אבי המשפחה מספר שהדמויות הן פרי דמיונו של המחבר שחזר בו וכעת הן רוצות לחיות ומבקשות מהבמאי שיציג את סיפורן קורע הלב.
האב הוא אדם משכיל מהמעמד הגבוה, שנשא אישה מהמעמד הנמוך.
לזוג נולד בן וכשהבן הגיע לגיל שנתיים האב מאס באם, שידך לה את מזכירו, אדם פשוט כמוה, וגירש אותם.
המזכיר והאישה נסעו לחיות בעיר אחרת, הולידו שלושה ילדים וחיו באושר.
לאחר פטירתו של המזכיר, נותרו האישה ושלושת ילדיה חסרי כל והם שבים לעיר מגוריו של האב, היכן שהאם מוצאת עבודה בחנות כובעים.
מעל החנות מעבידה בעלת החנות נערות עניות בזנות, אחת מהן היא בתו החורגת של האב.
האב הוא לקוח קבוע במקום ועומד לשכב עם בתו החורגת בלי לדעת מי היא.
האם מגיעה למקום ומפסיקה אותו בזעקות שבר, רגע לפני שהוא עומד לעשות זאת.
האב מזועזע מההתרחשות ואוסף את המשפחה אל ביתו.
האם פוגשת אחרי שנים רבות את הבן שהופרד ממנה, אך זה מתנכר אליה והאם מזניחה את ילדיה.
האב והבת החורגת מרבים לריב.
הבת הקטנה שהוזנחה טובעת בבריכה.
אחיה הדיכאוני ממלא פיו מים ולבסוף מתאבד.
בתחילה הבמאי מסרב להציג את הסיפור, אחר-כך מתרצה ומנסה לעשות זאת ולבסוף מתייאש.
1952 – האהל: בימוי: פנקס בראון ; תרגום: מנשה לוין; תפאורה: ד"ר פאול לוי; משתתפים: שמחה צחובל, אברהם חלפי, טובה פרדו, יהודית ברקאית.
1967 – הסטודיו למשחק: בימוי: ניסן נתיב; משתתפים: מני באואר, מיה ביתך, צבי ירון, חנה פילצר, יחזקאל צדיק, שבתאי קונורטי, אמירה קמינר, אלומה שלום, אזלה שפירא
1969 – הבימה: בימוי: יוסי יזרעאלי; תרגום: יוסי יזרעאלי ומנשה לוין; תפאורה ותלבושות: בוקי שוורץ; משתתפים: מישא אשרוב, שושנה דואר, דליה פרידלנד, דוד ירדני, חנה'לה הנדלר, יהודה אפרוני, ארי קוטאי, טובה פרדו, איתן פריבר, פנינה גרי, דוד סמדר, ישראל רובינצ'יק, גבי עמרני, אשר צרפתי, ברוך ברקין, גיורא צור.
משתתפים: טטיאנה קנליס אולייר, לאה אורשר, מארק חסמן
1985 – תיאטרון חיפה; בימוי: רנה ירושלמי; תרגום: יונתן דובוסרסקי; עיצוב במה: משה שטרנפלד; תלבושות: גילה להט; עיצוב תאורה: יחיאל אורגל; משתתפים: אלי גורנשטיין, אסתי קוסביצקי, רמי דנון, עפרה ויינגרטן, דינה בליי, עמי טראוב, הילה לוטן, עידית צור, שמואל וולף.
2003 – תיאטרון אוניברסיטת תל אביב: תרגום ובימוי: פרופ' דוד זינדר.
2010 – תיאטרון גשר: בימוי: יבגני אריה; תרגום: רועי חן; תפאורה ותלבושות: מיכאל קרמנקו, מוזיקה: אבי בנימין; משתתפים: משה איבגי, ישראל (סשה) דמידוב, ליליאן רות, נטע שפיגלמן, אורי יניב, לוסי דובינצ'יק, יובל ינאי, אלון פרידמן, יבגני טרלצקי, נטשה מנור / סבטלנה דמידוב.
שש נפשות מחפשות מחבר: מחזה בשלוש מערכות; עברית: מנשה לוין, רמת גן: מרכז ישראלי לדרמה מיסודו של מרכז לתרבות ולחינוך של ההסתדרות, תשי"ב?
שש נפשות מחפשות מחבר; עברית: יונתן דובוסרסקי, תיאטרון חיפה, 1985.
שש נפשות מחפשות מחבר; עברית: עדה בן-נחום, רמת גן: מרכז ישראלי לדרמה ליד בית צבי, 1990.
שש דמויות מחפשות מחזאי; עברית: שמעון בוזגלו, תיאטרון אוניברסיטת תל אביב, 2021.
שש השנים הדמוקרטיות או שש השנים המהפכניות (בספרדית: Sexenio Democrático או Sexenio Revolucionario) היא תקופה בהיסטוריה של ספרד שהתחילה עם ניצחון מהפכת ספטמבר 1868 והסתיימה בהפיכה הצבאית (pronunciamento) מדצמבר 1874 שסימנה את הרסטורציה הבורבונית בספרד.
בחיים הפוליטיים בתקופה זו בלטו ארבעה גושים פוליטיים - ה"אוניוניסטים" ("האיחוד הליברלי"), ה"פרוגרסיסטים", ה"דמוקרטים" וה"רפובליקאים".
כמן כן הסתמנה בה עלייה בכוחה של תנועת הפועלים והתגלו נקודות משבר בקובה.
"שש השנים הדמוקרטיות" יכולות להתחלק לשלושה שלבים, שהתחלפו במהירות:
הרפובליקה המאוחדת והמשטר הנשיאותי שלה.
בנסיבות הנ"ל פרצה בספטמבר מהפכת 1866, הקרויה גם "המהוללת" (La Gloriosa).
אנשי הצבא וחותמי ברית אוסטנדה הרכיבו ממשלה זמנית שמיהרה לפזר את המיליציה הלאומית ואת החונטות המהפכניות.
ראש האוניוניסטים, סראנו, היה לראש הממשלה, חואן פרים התמנה לשר המלחמה.
אורגנו בחירות כלליות, כשלראשונה הופעלה זכות הצבעה "אוניברסלית" שהוענקה לכל הגברים מעל גיל 25. אחוז ההצבעה הגיע ל-70% מכלל בעלי זכות ההצבעה.
הפרלמנט החדש כלל 150 פרוגרסיסטים, 20 דמוקרטים, 69 אוניוניסטים, 69 רפובליקנים פדרליסטים, 2 רפובליקנים אוניטריים, 18 קרליסטים, ו14 תומכי איזבלה השנייה או ליברלים "מתונים".
האספה התחייבה לחוקק חוקה חדשה.
החידוש החשוב ביותר היה נוכחות המחנה הרפובליקני בחיים הפלמנטריים.
האידאולוגיה הרפובליקנית נגזרה מן הליבליזם הדמוקרטי ונבדלה מיתר הקבוצות הליברליות על ידי דגם המדינה שהציעה.
הרעיונות הרפובליקנים הליברלים העיקריים היו:זכות הצבעה כללית, צורך ברפורמות חברתיות וכלכליות עמוקות לטובת המעמדות העממיים והגנת השכבות החלשות על ידי הרשויות הציבוריות ועל ידי המדינה.
הרפובליקנים תמכו בהקמת מדינה חילונית, לא דתית, תוך הפרדה בין הכנסייה ובין המדינה.
האופי הלא דתי התחבר תכופות לגישה אנטיקלריקליסטית, מפני שהרפובליקנים האשימו את הכנסייה שהיא מהווה מכשול בפני החופש, המודרניזציה וקדמת החברה הספרדית, במיוחד בגין מעמדה האמיד מאוד, לצד האצולה, כבעלת מרבית האדמות.
בשנת 1870 אכן הנהיגה ספרד מרשם אוכלוסין אזרחי וויתרה על הסתמכות על הרישומים הפארוכיאליים.
ברפובליקניזם הספרדי התגבשו שתי מגמות.
מחד, ה"אוניטרים" שדגלו במינהל אחיד או מרכזי.
בראשות אמיליו קסטלאר, הם אימצו השקפות יותר שמרניות בנושאים פוליטיים וחברתיים.
מאידך, ה"פדרליסטים" ביקשו לכונן בספרד פדרציה מבוססת על ברית של המדינות האזוריות ההיסטוריות.