tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עבדל חפיז היה נמרץ וחזק יותר מעבד לעזיז, והחל לנסות ולהכפיש את בו חמארה, באמצעות חשיפתו של מולאי מוחמד האמיתי, ששכן עד כה רק בארמון בפאס.
הוא חשף אותו בפני ציבור גדול במסגד במזרח מרוקו, אך הדבר עורר התפרעויות וכמעט ולא חזר על עצמו.
במקביל, בו חמארה המשיך במסע הכיבוש והחל להתקרב לעיר פאס.
עבד הפיד שלח נגדו חטיבה צבאית גדולה, חמושה בתותח חדיש המאויש על ידי תותחנים צרפתיים.
כאשר נפגשו הצדדים התפתח קרב גדול, שבמהלכו הפגיז התותח מסגד שבו התבצר בו חמארה, והוא נלכד בידי חייליו של הסולטאן.
עונשם של אנשי בו חמארה
ראשם של כל אנשי בו חמארה נערף במקום, או שנלקחו כשבויים בצעדה לעיר פאס.
העדויות אומרות כי 400 אסירים החלו את הצעדה לפאס, אך רק 160 מתוכם הגיעו.
בפאס נשפטו כולם ונגזר שיבוצע בהם מום שיבלוט לעין כל, לחלקם כרתו את כף הרגל והם שוחררו, ואחרים נכלאו עד מותם.
בו חמארה עצמו נכלא בכלוב קטן שבו לא יכול היה אפילו לעמוד.
ישנם סיפורים סותרים על אופן הוצאתו להורג בסופו של דבר.
התיאור הפופולרי ביותר הוא שהוא הושלך לכלוב האריות בחצר הסולטן, וכאשר התמהמהו האריות מלטרוף אותו הוא נורה.
תיאור נוסף אומר כי אחר זמן רב שהוחזק בכלוב ונחלש, לא יכול היה לעמוד זקוף, והוא הוטבע באמבט מתכת המשמש להאכלת האריות, ותוך כדי נורה בראשו באקדח.
על פי שני התיאורים, גופתו נשרפה מאוחר יותר בתערובת של עץ ובווילונות בארמון הסולטן.
יהודי תאזה היו הראשונים לסבול מהכיבוש ומהקרבות, ואנשיו של בו חמארה שדדו וגזלו את כל כספם וחפציהם, זרקו אותם מבתיהם והשאירו אותם ברחוב אף ללא בגדים לגופם.
שנים עשר מבני הקהילה נרצחו מול משפחתם.
כל יהודי העיר תאזה ברחו והותירו את כל רכושם אחריהם, חלקם לתלמיסאן ולמלייה, וחלקם לדבדו.
היהודים נפגעו ונשדדו במקומות רבים נוספים מאוג'דה ועד קזבלנקה.
כאשר כבש בו חמארה את דבדו, התפצלו יהודי העיר בצר להם, משפחות כהן-סקלי תמכו בו בלית ברירה, ובו חמארה מינה את נגיד הכהנים למושל דבדו מטעמו.
משפחת מרציאנו שמרה אמונים למלך ולא תמכה בו.
בתחילה גבו אנשי בו חמארה מיהודי דבדו מיסים מופקעים עד כדי שוד וביזה, ובסופו של דבר לקחו עשרה מבני הקהילה וכלאו אותם בתאוריאת, שם עינו אותם מאוד וחלקם נפטרו.
בעקבות כך יהודים רבים עזבו את דבדו ועברו לערים במערב מרוקו, ובראשם רבי אברהם כהן צבאן, רבי אברהם בן סוסאן ועוד.
כאשר נתפס אבו חמארה, מינו אנשי המלך את נגיד משפחת מרציאנו למושל דבדו והעניקו להם יחס מועדף (בייחוד לאור סיועם לקצין הצרפתי דה פוקו בשנת 1884).
את נגיד הכהנים הדיחו מתפקידו, והוא עזב את דבדו.
ויליאם בו מירצ'וף הוא שחקן קנדי, אשר ידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור דני בולן בסדרה "עקרות בית נואשות", בתור מאטי מק'יבן בסדרה "אוקוורד" ולאחרונה בזכות תפקידו בתור ג'יימי האנטר בסדרה "צרות טובות".
יומיים לאחר לידתו, עברה משפחתו לוויקטוריה, קולומביה הבריטית שבקנדה.
תפקידו הראשון של מירצ'וף היה תפקיד משנה בסרט הקולנוע "מת לצעוק 4", בו גילם את רובי ראיין.
הוא שיחק בתפקיד חוזר בסדרה "הארטלנד" של רשת CBS.
לאחר מכן לוהק לתפקיד ראשי בסרט האימה "הטינה 3".
מירצ'וף הצטרף לקאסט של "עקרות בית נואשות" וגילם את דני בולן בין השנים 2009–2010. היו לו תפקידי משנה בסרט האינדי "החיים הסודיים של דורקס" ובסרט הפעולה "אני מספר ארבע".
מירצ'וף שיחק בתפקיד ראשי בסדרה ,"אוקוורד".
הוא שיחק את התפקיד של דומיניק בסרט של ערוץ דיסני "המכשפים מוויברלי פלייס: אלכס נגד אלכס" ושיחק בסדרה "Aquarius".
בשנת 2018 הוא גילם את ג'יימי האנטר בסדרה "משפחת פוסטר", ולאחר מכן גם עם דמות זו גם בסדרת הספין אוף שלה, "צרות טובות".
שנה סדרה תפקיד הערות2003רומיאו!צ'ייספרק: "He Got Blame"2003, 2011CSI: מיאמיג'ראד האצ'2 פרקים 2007–2008 הארטלנד (אנ') בנג'מין "בן" סטילמן 6 פרקים2009Stranger with My Faceגורדון למברטסרט טלוויזיה של Lifetime 2009–2010 עקרות בית נואשות דני בולן 18 פרקים2011The Protector טיילרפרק: "Beef" 2011–2016 אוקוורד מאטי מק'יבן תפקיד ראשי (5 עונות); 89 פרקים
תפקיד ראשי (עונות 5-3); 50 פרקים 2019 Now Apocalypse פורד האלסטד תפקיד ראשי; 10 פרקים2021נרקוס: מקסיקוסטיב שרידן4 פרקים2022Hidden Gemsג'קסרט טלוויזיה של הולמרק2023רודיאו (אנ')קאש מק'מאריתפקיד ראשי; 10 פרקים2025על מדים (אנ')סמל מאיטרה2 פרקים
בו פיפ היא דמות מתוך הזיכיון "צעצוע של סיפור", שהופיעה לראשונה בתור דמות משנית ומושא אהבתו של וודי בסרטים "צעצוע של סיפור" ו"צעצוע של סיפור 2".
לאחר שניתנה למישהו אחר לפני אירועי הסרט "צעצוע של סיפור 3", חזרה בו לסרט "צעצוע של סיפור 4" בתפקיד מרכזי.
הדמות דובבה במקור על ידי אנני פוטס, ובעברית על ידי שרון אלימלך (הסרט הראשון), עדי טופול (הסרט השני) ואילנית גרשון (הסרט הרביעי).
דמותה של בו פיפ מבוססת על שיר הילדים "בו פיפ הקטנה".
הדמות הוצגה בצעצוע של סיפור כבובת פורצלן ליד מנורה יחד עם כבשה-תלת-ראשית אשר שייכת למולי, אחותו של אנדי.
למרות זאת, אנדי משחק בה יחד עם שאר הצעצועים.
במשחקים של אנדי היא ידועה בתור "העלמה במצוקה" בסיפורים.
בו היא מושא אהבתו של וודי, ומשמשת כקול ההיגיון בשיחות ביניהם היא עדינה, נחמדה וטובת לב.
כאשר וודי היה עצוב, מכיוון שבאז לקח את כל תשומת הלב מחבריו הצעצועים, היא ניסתה לעודד אותו, אפילו כשהוא נעלם היא דאגה לו.
לאחר שוודי זרק את באז מהחלון, היא הייתה היחידה שלא כעסה עליו.
בסוף הסרט, כשוודי ובאז חזרו הביתה, היא נשקה לוודי בחג המולד.
בסרט צעצוע של סיפור 2, כיכבה בו פיפ בהתחלה ובסוף הסרט כאשר היא התחילה עם וודי ואומרת לו שלאנדי אכפת ממנו לא משנה איך הוא.
בסרט צעצוע של סיפור 3, בו פיפ לא דיברה וכמעט ולא נראתה בסרט, היא הופיעה בפלאשבקים של אנדי כשהיה ילד קטן.
לאחר מכן בתחילת הסרט נחשף, כי היא הייתה אחת מהצעצועים שנתרמו למישהו אחר.
בסרט צעצוע של סיפור 4, כיכבה בו פיפ בתפקיד מרכזי.
בתחילת הסרט נחשף כיצד בו וודי נפרדו, בזמן שהם הצילו את RC מהשיטפון, מולי תרמה את בו פיפ והמנורה למישהו אחר.
כאשר וודי וחברו מזלגוני חפשו את הרכב של משפחתה של בוני הם עברו ליד חנות עתיקות וראו את המנורה של בו.
בחנות וודי שאל בובה בשם גאבי גאבי אם היא ראתה את בו, והיא אמרה שאם הוא ייתן לה את התיבה הקולית, היא תסכים.
וודי ברח אל מגרש המשחקים ומזלגוני נחטף.
במגרש המשחקים, וודי התאחד מחדש עם בו פיפ ועם הכבשים שלה: "נכס", "צאן" ו"ברזל".
בו בהתחלה לא הסכימה לעזור לו, אבל מהר מאוד שינתה את דעתה.
בעזרתם של באז ועוד כמה צעצועים בשם גיגל מקדימפלס, דאקי ובאני ודיוק קאבום, הם ניסו להציל את מזלגוני ללא הצלחה.
וודי לא רצה לוותר אולם בו ושאר הצעצועים הלכו.
וודי הגיע להסכם עם גאבי גאבי, הוא נתן לה את התיבה הקולית והיא שחררה את מזלגוני, אולם הילדה הרמוני לא רצתה אותה.
לאחר ששמעה את גיגל מקדימפלס על הנאמנות של וודי, הבינה בו שוודי צדק ורצה לעזור לוודי כדי למצוא לגאבי גאבי ילדה חדשה.
ביריד, גאבי גאבי ראתה ילדה אבודה בוכה ובעזרתם של וודי, בו ושאר הצעצועים היא זכתה לאימוץ מצד הילדה והיא התאחדה עם הוריה וגאבי גאבי הפכה למאושרת.
וודי ובו נאלצו שוב להיפרד, אולם לאחר שיחת תמיכה מבאז הבין וודי כי עליו להישאר עם בו.
לאחר שנפרדו מהצעצועים, וודי ובו חזרו להיות יחד ביריד ומצאו להם חיים חדשים במציאת בעלים חדשים לצעצועים.
הסרט הקצר חיי מנורה מתרחש לאחר שוודי נפרד מהצעצועים ונשאר עם בו ביריד, שם היא ספרה לו על מה שקרה לה במשך כל הזמן מאז שמולי תרמה אותה ועד שמצאה את יעודה במגרש המשחקים.
הסרט הופץ בדיסני+ ב-31 בינואר 2020.
בו מפחד הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיית-אימה, שנכתב ובוים על ידי ארי אסטר.
הסרט עלה לאקרנים במהלך ב-14 באפריל 2023.
עלילת הסרט עתידה לתאר דיוקן אינטימי ומצמרר בן עשרות שנים אודות חייו של אחד היזמים המוצלחים ביותר בכל הזמנים.
ארמן נהפטיאן - בו בצעירותו
ב-18 בפברואר 2021, הוכרז רשמית על הפקת הסרט, אותו כתב ארי אסטר שאף יהיה אמון על בימויו, ובו מככב השחקן חואקין פיניקס, שעתיד להיות מופק על ידי חברת ההפקות האינדי "A24", שהפיקה אף את שני סרטיו הקודמים של אסטר – "תורשתי" ו"מידסומר".
ב-21 ביוני 2021, נמסר כי לצוות השחקנים של הסרט לוהקו נייתן ליין, פאטי לופון, קיילי רוג'רס ואיימי ראיין.
ב-21 ביולי 2021, נמסר על ליהוקם של פארקר פוזי, סטיבן מקינלי הנדרסון, דניס מנוצ'ט, מייקל גנדולפיני, זואי ליסטר-ג'ונס והיילי סקוויירס.
צילומי הסרט החלו ב-28 ביוני 2021 במונטריאול, קוויבק, שבקנדה, והסתיימו באוקטובר 2021.
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 79%.
פרסקטגוריהמועמד(ים)תוצאהפרס גלובוס הזהבהשחקן הטוב ביותר - סרט מוזיקלי או קומדיהחואקין פיניקספרס סטלייטהשחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע - קומדיה או מחזמר
היא סדרת טלוויזיה אמריקאית־קנדית חינוכית לילדים בהנפשה ממוחשבת, שמבוססת על ספר ילדים בעל אותו שם מאת פ.
איסטמן שיצא לאור ב־1961. הסדרה פותחה עבור נטפליקס על ידי אדם פלצמן והופקה על ידי DreamWorks Animation Television ו־WildBrain Studios .
העונה הראשונה של הסדרה עלתה לנטפליקס ב־26 בינואר 2021, השנייה עלתה ב־7 בדצמבר 2021, שלישית עלתה ב־19 בספטמבר 2022, ורביעית עלתה ב־27 בנובמבר 2023.
הסדרה מתרחשת בעיר בדיוניות בשם הב-סטון, בה מתגוררת קהילת כלבים תוססת.
היא עוקבת אחר עלילותיה של טאג בארקר, כלבלבה בת שש שאוהבת את החיים.
טאג היא מכונאית מיומנת, שידועה בכושר ההמצאה והיצירתיות שלה, כאשר בכל פרק היא עוברת הרפתקה חדשה עם חברה הטוב סקוץ'.
הדיבוב העברי בוים על ידי נינה אמיר.
איתמר אולייר – סקוץ' גור
עדי בר לב – צד'ר ביסביס
גילן שחף – ספייק / זמר הב-קפלה
שמעון סמיט – אבא / זמר הב-קפלה ביטבוקס
אנה שפיץ – השוטרת גור / זמרת הב-קפלה
מאיה מיטלפונקט – לידיה / ווגנס / ראש העיר רחרוחית
יובל בינדר – סם וויפט / ג'רלד / כלבלבוס
ארגון Common Sense Media דירג את התוכנית 4 מתוך 5 כוכבים.
בו כריסטיאן נאפ הוא שחקן אמריקאי, המוכר מתפקידיו בסרטים "מרדף לילי" (2015), "ללא כפפות" (2015), "משאלת מוות" (2018) ובשל הופעתו בתור פיטר יבלונסקי בסדרת הפשע "שבע שניות" (2018) מבית נטפליקס ובשל תפקידו בתור מלאך בסדרה "הסמל האבוד" (2021) מבית Peacock.
נאפ נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, בנו של מפיק הסרטים, הארי נאפ.
בשנת 2011 שיחק נאפ בתפקיד קטן בסרט "סופר 8" שכתב וביים ג'יי ג'יי אברהמס.
בשנת 2015 שיחק בסרט הקולנוע "ללא כפפות".
שנה לאחר מכן שיחק בין היתר בסרטים "מצדיעים לך, בילי לין!" ו"בלשים בע"מ".
בשנת 2018 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "משאלת מוות" לצדו של ברוס ויליס.
באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "שבע שניות" מבית שירות הסטרימינג נטפליקס.
בשנת 2020 שיחק במיני-סדרת הטלוויזיה "ציפור אלוהים שבשמים", המבוססת על הרומן באותו שם מאת הסופר ג'יימס מקברייד שעובד לרשת שואוטיים.
בשנת 2021 שיחק בסדרת הטלוויזיה "הסמל האבוד" בהפקת שירות הזרמת המדיה Peacock, הסדרה מבוססת על הרומן מאת דן בראון משנת 2009, "הסמל האבוד".
בשנת 2022 שיחק בתפקיד חוזר בסדרות "חוק וסדר: פשע מאורגן" ובסדרות הספין אוף שלה בתפקיד מרק סירנקו.
ב-18 בדצמבר 2011 נישא לחברתו השחקנית והדוגמנית לוסי וולברט, ויש להם שלוש בנות יחד; אוטום, אלינור ולולה.
שנהסדרהתפקידהערות2013בונזזיין ריינולדספרק:2017יריית פתיחהסגן קיילב ברוקס9 פרקים2018שבע שניותפיטר יבלונסקיתפקיד ראשי; 10 פרקים2020ציפור אלוהים שבשמייםאוון בראוןמיני-סדרה2020הטובות למשטרת אל איימלקולם וורד6 פרקים2021הסמל האבודמלאךתפקיד ראשי; 10 פרקים2022חוק וסדר: פשע מאורגןמארק סירנקופרק: "Gimme Shelter - Part One"חוק וסדר: מדור מיוחדפרק: "Gimme Shelter - Part Two"חוק וסדרפרק: "Gimme Shelter - Part Three"
בוא אל החגיגה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנה אביטל.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1985 חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
נכתב והולחן על ידי שמרית אור ואביטל עצמה – אחת מהרצועות היחידות בדיסקוגרפיה שלה שהולחנו על ידה – והשתתף בפסטיגל 1985, שם הגיע למקום השלישי.
ב-13 בינואר 1986 נכנס למצעד הפזמונים העבריים השבועי של רשת ג' במקום ה-25. הוא רשם את מיקום השיא שלו במצעד כשדורג שני.
סך הכל צעד השיר אחד-עשר שבועות רצופים במצעד.
בשנת 2011 ביצע הזמר אבי ביטר את השיר במסגרת התכנית "היכל התהילה".
בשנת 2020 ביצעו הזמרים שירי מימון, רן דנקר ואילנה אביטל במסגרת המופע "My פסטיגל".
בשנת 2024 ביצעו כוכבי הילדים מני ממטרה, מיקי מוכתר, דוד חיים, רוי בוי ומיכאל ושירן ממשפחת ספיר כחלק מהמופע "ג'מבו מותק".
בוא הביתה הוא אלבום האולפן השני של שי צברי שיצא ב-10 במאי 2023 בחברת התקליטים נענע דיסק.
בפברואר 2021 הוציא צברי את השיר "דע", והכריז כי הוא הסינגל ראשון מתוך האלבום השני העתידי שלו.
צברי הלחין את השיר יחד עם אלון לוטרינגר למילותיו של המשורר אבישי חורי.
ביוני באותה שנה יצא הסינגל השני "מכור לאהבה" שאותו כתב יחד עם נעם רותם והלחין במשותף עם איתמר ציגלר.
הקליפ לשיר שביים רועי ריק, סומן על ידי mako כאחד הקליפים הטובים לשנת תשפ"א.
הסינגל השלישי "בוא הביתה", שיר הנושא של האלבום, יצא באוגוסט 2022 ולווה בקליפ שצולם בשוט בודד.
ביימו אותו יאיר מיוחס ורננה רז.
בקליפ נראות ידיהם של שישה רקדניות ורקדנים שמניעים אותן על פניו של צברי בהתכתבות עם מילות השיר, על פי כוריאוגרפיה שחיברה רז.
ב-10 במאי 2023 יצא האלבום המלא בשירותי הסטרימינג השונים.
לצד שלושת הסינגלים נכללו בו עוד חמישה שירים חדשים שעליהם חתומים מפיקים מוזיקליים שונים, בהם תמיר מוסקט, איתמר ציגלר, אלון לוטרינגר, ריג'וייסר (יוב חבקין), אסף תלמודי ויוגב גלוסמן.
את עטיפת האלבום אייר ועיצב דקל חברוני.
בראיון להילה אלפרט הסביר צברי כי האלבום נוצר מתוך מחשבה על שבט:"'דע' הוא שיר חניכה שכתב אבישי חורי והלחנתי עם אלון לוטרינגר לכבוד בר־המצווה של אביתר, הבן הבכור שלי.
'מכור לאהבה' הוא שיר שכתבתי על שוטה השכונה, 'בוא הביתה' הוא שיר נחמה, 'רק הלילה!' הוא שיר חפלה".
"בוא איתי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית איגי וקסמן.
הוא יצא לאור ב-18 ביולי 2018, בהוצאה עצמית, כסינגל שלא מתוך האלבום.
את השיר כתבו וקסמן ודותן מושנוב להפקה של מושנוב לבדו.
השיר יצא שלוש שנים לאחר יציאת שירה האחרון של וקסמן, "אורות וצללים".
השיר זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרים שונים.
השיר נכתב והולחן על ידי איגי וקסמן ודותן מושנוב שהפיק אותו.
בריאיון ארוך ל-ynet סקרו את השיר וראיינו את וקסמן על תהליך היצירה שלו.
האודיו הרשמי של "בוא איתי" הועלה ליוטיוב ב-15 ביולי 2018.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם15 ביולי 2018תקליטורהוצאה עצמית
בו קנדה ליטה באהרה הוא אתלט גרמני, סגן אלוף אירופה (מינכן 2022) בקפיצה במוט.
ליטה באהרה נולד בדיסלדורף שבגרמניה.
בן דודו הוא הכדורגלן לירוי ליטה .
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך ביולי-אוגוסט בטביליסי שבגאורגיה זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.92 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה ביולי בטביליסי זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.30 מטר, אחרי עמנואל קראליס מיוון (5.45 מטר) ולפני סונדרה גוטורמסן מנורווגיה (5.05 מטר).
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ביולי בגרוסטו שבאיטליה זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.45 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בברלין שבגרמניה סיים במקום 15 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.51 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת סיים במקום שביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.55 מטר.
אלוף אירופה עד גיל 23
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ביולי ביבלה שבשוודיה זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.65 מטר, לפני עמנואל קראליס (5.60 מטר) וטיבו קולה מצרפת (5.60 מטר).
באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיים במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בטורון שבפולין סיים במקום שמיני בקפיצה במוט לאחר שלא הצליח לקבוע תוצאה בגמר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום 11 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיים במקום שביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.87 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.85 מטר, אחרי ארמנד דופלנטיס משוודיה (6.06 מטר) ולפני פאל האוגן לילפוסה מנורווגיה (5.75 מטר).
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ באיסטנבול שבטורקיה סיים במקום תשיעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.40 מטר.
בו דין ניקל הוא לוחם MMA אמריקאי מקצועי, מתאבק בסגנון חופשי לשעבר ובוגר מתאבק בסגנון פולק שמתחרה כיום בחטיבת המשקל הבינוני של UFC.
בהיאבקות בסגנון חופשי, הוא זכה באליפות העולם U23 2019 ובאליפות ארצות הברית הפתוחה הלאומית, והיה פיינליסט במבחנים האולימפיים של ארצות הברית ב-2020 אך הפסיד לדייוויד טיילור.
הוא התחרה ב-Final X ב-2019. כמתאבק במכללות, ניקל היה שלוש פעמים אלוף לאומי של חטיבת NCAA I ושלוש פעמים אלוף ב-Big Ten Conference מאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה.
ניקל, שנחשב לאחד מ"אריות הניטני" המצליחים ביותר בכל הזמנים, זכה בגביע דן הודג' לשנת 2019 כמתאבק המכללות המצטיין במדינה, זכה פעמיים בפרס השלס בתור הפיננר הטוב ביותר במדינה וגם נבחר לעשרת האתלטים הגדולים לשנת 2019 של השנה.
כלוחם MMA, נכון לנובמבר 2024 יש לניקל מאזן מושלם של 7 ניצחונות (2 נוקאאוט, 4 בכניעה, 1 בהחלטת שופטים) מול 0 הפסדים.
זאת לאחר קריירה חובבנית קצרה של 2 ניצחונות ו 0 הפסדים.
"בוא איתי אל הגליל" (הידוע גם בשם "קח מקל קח תרמיל") הוא שיר שכתב אהוד מנור ב-1976 והלחין יאיר רוזנבלום והתפרסם בביצוע להקת פיקוד הצפון.
השיר הוא שיר הלל לפלך הגליל שבצפון ישראל, במסגרתו פונה דובר השיר אל השומע ומזמין אותו לקחת ציוד טיולים ולבוא עמו לגליל שטוף השמש, העשיר במסלולי טיולים, נופים, שדות ופרדסים.
מנור מספר כי המועצה האזורית גליל מערבי הזמינה שיר מרוזנבלום כמהלך שיווקי ויחצ"ני, ובתגובה כתבו יחד מנור ורוזנבלום תוכנית שלמה עבור להקת הפיקוד, שכללה בין היתר את השיר, שהפך לאחר מכן, לאחד משיריה המוכרים של הלהקה.
השיר בוצע בשנת 1977 בתוכנית האחרונה של להקת פיקוד הצפון, "בלילה על הדשא".
ויליאם "בו" הריסון (נולד ב-20 בינואר 1993) הוא פקיד ממשל אמריקאי.
מאז ינואר 2025 הוא מכהן כסגן ראש סגל הבית הלבן לענייני תפעול וכעוזר לנשיא ארצות הברית.
במהלך כהונתו הראשונה של דונלד טראמפ כנשיא (2017–2021), שימש הריסון כקצין קישור בין הגורמים התפעוליים בלשכת הנשיא, והיה אחראי לתיאום ולביצוע כלל נסיעותיו של הנשיא, לרבות עשרות ביקורים בין-לאומיים מורכבים.
טראמפ תיאר אותו כ"עוזר נאמן" וציין את תפקידו הקריטי בתכנון הפסגות ההיסטוריות עם מנהיג קוריאה הצפונית, קים ג'ונג-און.
הריסון הוביל משלחות אמריקאיות במדינות רבות, בהן צפון קוריאה, עיראק ואפגניסטן, ושיחק תפקיד מפתח בקידום הדיפלומטיה האישית של טראמפ עם קים.
שלוש פסגות נערכו בין השניים, בהן הראשונה בסינגפור בשנת 2018. לאחר הפסגה ללא הסכם בהאנוי ב-2019, קפאה התקדמות השיחות הגרעיניות בין וושינגטון לפיונגיאנג.
במהלך ההסתערות על גבעת הקפיטול ב-6 בינואר 2021, היה הריסון האדם שהודיע לנשיא טראמפ על מותה של אשלי באביט.
בשנת 2022 העיד בפני ועדת הקונגרס שחקרה את האירועים, ועדותו סתרה את גרסתה של העוזרת קסידי האצ'ינסון לגבי תגובתו של טראמפ.
ב-5 בינואר 2025, לקראת תחילת כהונתו השנייה של טראמפ, מונה הריסון לתפקיד עוזר לנשיא וסגן ראש סגל לתפעול.
אשתו, היילי הריסון משמשת כראש הסגל של הגברת הראשונה מלאניה טראמפ.
בו שיאנגג'ה (בסינית: 卜祥志, בפין-יין: Bǔ Xiángzhì; נולד ב-10 בדצמבר 1985) הוא שחמטאי סיני.
בשנת 1999 הוא הפך לרב-אמן העשירי מסין בגיל 13 שנים, 10 חודשים ו-13 ימים, ובאותו זמן היה הצעיר ביותר בהיסטוריה.
באפריל 2008, בו יחד עם ני הואה הפכו לשחקנים הסינים השני והשלישי שעברו את רף מד כושר 2700 אחרי ואנג יואה.
בו היה אלוף סין בשנת 2004. הוא היה חבר בנבחרת סין שזכתה במדליית הזהב באליפות העולם בשחמט 2015 ואולימפיאדת השחמט 2018.
נכון לאוקטובר 2025, הוא מדורג במקום החמישי בסין ו-46 בעולם לפי מד כושר.
בו נולד ב-10 בדצמבר 1985 בצ'ינגדאו שבסין.
בגיל שש, בו נחשף לראשונה לשחמט על ידי בן דוד מבוגר, והתעניינותו גברה עם ניצחונה של בת מחוזו שיה ג'ון באליפות העולם לנשים בשנת 1991. ספר השחמט הראשון שלו היה תרגום של "60 המשחקים הבלתי נשכחים שלי" המפורסם מאת בובי פישר, שחקן שבו מעריץ.
עד 1993, הוא כבר זכה באליפות צ'ינגדאו בשחמט לנוער.
בשנת 1997 הפך לאלוף הילדים בגביע ST Lee הלאומי.
בשנת 1998, בגיל 12, הוא זכה בתואר אלוף התלמידים הלאומי ואלוף העולם עד גיל 14. בשנת 1999 הוא סיים במקום השביעי בטורניר היוקרתי טאן צ'ין נאם לרבי-אמנים.
ביולי 2014, הוא השווה לראשונה את המקום הראשון עם דינג לירן, וסיים שני בשובר שוויון, בטורניר החמישי של האינן דאנז'ואו ולאחר מכן זכה בגביע פוליטיקן בהלסינגור, דנמרק עם 9/10, נקודה שלמה לפני השחקנים האחרים.
בו ניצח בקרב נגד אלוף העולם מגנוס קרלסן בגביע העולם של פיד"ה 2017 בסיבוב השלישי והדיח אותו מהטורניר.
ביולי 2023, הוא ניצח באליפות בנאסקה הפתוחה ה-42 בשובר שוויון על פרננדו פראלטה וקיריל אלקסיינקו עם ציון של 8.5/10. באותו חודש הוא גם ניצח בטורניר המאסטרס הפתוח של פסטיבל השחמט ביאל 2023.
במרץ 2024, הוא ניצח בטורניר האמנים של שנזן עם 4.5/7, וזכה בניצחונות בולטים נגד ארג'ון אריגאיסי ואניש גירי.
בו שיאנגג'ה משחק עבור מועדון השחמט שאנדונג בליגת השחמט הסינית (CCL).
בו שיאנגג'ה נשוי להואנג צ'יאן, גם היא שחמטאית בדירוג רב-אמן.
בו ואלון הוא מפרץ ומחוז אדמיניסטרטיבי בחוף הצפון-מערבי של האי מאהה, האי המרכזי של רפובליקת סיישל.
בו ואלון נחשב ליעד התיירותי המרכזי והפופולרי ביותר בסיישל.
הוא מתאפיין ברצועת חוף חולית ארוכה, מים שקטים יחסית המוגנים מפני רוחות המונסון הדרום-מזרחיות, ותשתית תיירותית ענפה.
המחוז ממוקם כ-3 קילומטרים מערבית לבירה ויקטוריה.
בניגוד לחופים רבים אחרים בסיישל המאופיינים במפרצונים קטנים המופרדים על ידי סלעי גרניט ענקיים, חוף בו ואלון מציע רצועת חול לבן ורציפה באורך של כ-2 קילומטרים.
הגאוגרפיה של המפרץ יוצרת תנאים ייחודיים:
הגנה מרוחות: מיקום החוף בצידו הצפון-מערבי של האי מגן עליו מפני רוחות ה"סוואטה" (Suette) החזקות המנשבות בין החודשים מאי לאוקטובר, מה שמאפשר שחייה בטוחה וים רגוע כמעט בכל ימות השנה.
נוף: החוף משקיף לעבר האי "סילואט" (Silhouette Island) והאי הצפוני (North Island), ומפורסם בזכות השקיעות הנראות ממנו.
צמחייה: קו החוף מתוחם בעצי טקמקה (Takamaka) ושקדים טרופיים, המעניקים צל טבעי למבקרים.
ההיסטוריה של בו ואלון משקפת את המעבר של סיישל כולה מכלכלה חקלאית קולוניאלית למעצמת תיירות מודרנית.
לאחר ההתיישבות הצרפתית הראשונה באיי סיישל במאה ה-18, קיבל העמק את שמו "העמק היפה" בזכות אדמתו הפורייה והנוף הנשקף ממנו.
במשך כמאתיים שנה, האזור לא שימש לתיירות כלל, אלא היה מוקד חקלאי מרכזי באי מאהה.
האדמות חולקו לאחוזות מטעים (Plantations) שגידלו:
קוקוס: תעשיית הקופרה (ליבת הקוקוס המיובשת) הייתה המנוע הכלכלי העיקרי.
לאורך החוף היו פזורים מבני ייבוש (Caloriferes) ששרידים בודדים מהם ניתן למצוא באזורים הפנימיים של המחוז.
תבלינים ושמנים: במורדות ההרים של בו ואלון גידלו מטעי קינמון נרחבים ומזקקות להפקת שמן פצ'ולי.
וניל: סחלבי וניל טופחו בעמק ונחשבו למוצר ייצוא יוקרתי לאירופה.
האזור הצפון-מערבי של מאהה, הכולל את בו ואלון והאזור הסמוך "בל אומברה" (Bel Ombre), נקשר היסטורית לאגדות על שודדי ים.
המפורסם שבהם הוא הפיראט הצרפתי אוליבייה לבאסר, המכונה "לה בוז" (La Buse).
לפי המסורת המקומית והיסטוריונים חובבים, לבאסר החביא את אחד האוצרות הגדולים בהיסטוריה במערות ובנקיקים באזור זה לפני שהוצא להורג ב-1730. במשך עשרות שנים משך אזור בו ואלון ציידי אוצרות שניסו לפענח את הצופן שהשאיר אחריו הפיראט, והדבר הפך לחלק מהפולקלור של הכפר.
נקודת המפנה ההיסטורית של בו ואלון התרחשה בשנת 1971, עם חנוכת שדה התעופה הבינלאומי של סיישל.
הממשלה זיהתה את הפוטנציאל של המפרץ הארוך והשקט, והפכה אותו לאזור הפיתוח המלונאי הראשון במדינה.
מלון "פישרמנס קוב" (Fisherman's Cove), שהוקם במקור עוד ב-1943 כפונדק קטן, הורחב והפך למלון היוקרה הראשון ברצועה.
המלון המיתולוגי "קורל סטרנד" (Coral Strand) נפתח ב-1972 והיה הראשון שהביא תיירות מסה לאזור.
המעבר החד מחקלאות לתיירות שינה את פני היישוב: בתי הדייגים והחוות פינו את מקומם לריזורטים, והתושבים המקומיים עברו לעסוק במקצועות האירוח, הדרכת צלילה והסעדה.
כלכלת המחוז מבוססת כמעט בלעדית על תיירות ושירותים:
ספורט ימי: המפרץ הוא המרכז הראשי בסיישל לפעילות ימית ממונעת (אופנועי ים, סקי מים), פעילות שאסורה בחופים רבים אחרים בסיישל למען שמירת הטבע, אך מותרת בבו ואלון.
כמו כן זהו מוקד יציאה מרכזי למועדוני צלילה.
מסחר ואירוח: האזור מכיל את הריכוז הגבוה ביותר של בתי מלון, בתי הארחה, ברים ומסעדות במדינה מחוץ לבירה ויקטוריה.
בו ואלון מהווה נקודת מפגש מרכזית בין התיירים לאוכלוסייה המקומית (הקריאולים).
האירוע המזוהה ביותר עם המקום הוא "בזאר לאברין" (Bazar Labrin) – שוק ערב המתקיים מדי יום רביעי (לעיתים גם בשבתות).
השוק מושך אליו מקומיים ותיירים כאחד ומציע:
דוכני אוכל רחוב המגישים מנות מהמטבח הקריאולי (דגים בגריל, קארי תמנונים, ושבבי בננה מטוגנים).
הופעות חיות של מוזיקת "מוטיה" (Moutya) מסורתית, הכוללת תיפוף וריקודים סביב מדורות על החוף, מסורת שהוכרה כמורשת תרבותית בלתי מוחשית על ידי אונסק"ו.
מכירת עבודות יד ומזכרות מקומיות.
בניגוד להיסטוריה האירופית, בסיישל לא התקיימה קהילה יהודית היסטורית, ועד השנים האחרונות הנוכחות היהודית בבו ואלון הייתה אפסית.
עם זאת, בעשור האחרון התפתח קשר הדוק:
תיירות מישראל: בו ואלון הוא היעד הפופולרי ביותר בקרב תיירים מישראל המבקרים בסיישל.
בעקבות הסכמי תעופה וטיסות ישירות תכופות מתל אביב למאהה, הפכה השפה העברית לנשמעת תדיר בחוף וברחובות המחוז.
מלונות רבים באזור התאימו את עצמם לקהל זה ומציעים לעיתים תפריטים מותאמים.
בית חב"ד: לאור הגידול המשמעותי בתיירות היהודית, הוקם באי מאהה בית חב"ד המשרת את התיירים באזור בו ואלון.
המרכז מספק ארוחות כשרות, שירותי תפילה (בעונות השיא) וסעודות שבת, ומאפשר לתיירים שומרי מסורת לנפוש באזור בנוחות יחסית.
הקשר ההיסטורי (גולי אצ"ל ולח"י): אומנם הגולים הוחזקו ב"אי סנט אן" (St Anne Island) הנראה בבירור מחוף בו ואלון, אך המפרץ שימש לעיתים כנקודת תצפית, מעבר ואספקה.
כיום, תיירים ישראלים רבים השוהים בבו ואלון יוצאים מהמזח המקומי לסיורי שיט לאי סנט אן כדי לבקר באנדרטה לזכר הגולים.
"בוא המורה" הוא אלבום האולפן ה-47 של הזמרת-יוצרת הישראלית חוה אלברשטיין, שיצא לאור בשנת 2016. האלבום יצא בשלב מאוחר בקריירה של אלברשטיין, עם הגעתה לגיל 70, והוא משקף תקופה שבה בחרה להתמקד בעבודה עם חומרים ספרותיים ושיריים מן העבר היהודי והעברי, לצד עיסוק מחודש בפולק, במחאה ובביטוי רגשי מזוקק.
האלבום מציג את אלברשטיין כקול הפועל מחוץ לזרם המרכזי של המוזיקה הישראלית העכשווית, תוך הדגשת המשכיות תרבותית והעמקה אמנותית שאינה כפופה לאופנות משתנות.
היצירה באלבום נשענת על שיתוף פעולה הדוק עם המוזיקאי ערן ויץ, שהופקד לראשונה על מלאכת ההלחנה של כל שירי האלבום.
בחירה זו יצרה מסגרת אחידה וברורה, שבה מתקיים חיבור בין מסורות מוזיקליות שונות לבין עולם התוכן של אלברשטיין.
לצד ויץ נטלו חלק בעיבודים ובהפקה גם עובד אפרת ואבי אגבבה, וההרכב המלווה מתפקד לאורך האלבום כלהקה מגובשת ולא כאוסף נגנים מקרי, מה שתורם לתחושת רצף ולכידות צלילית.
העבודה על האלבום "בוא המורה" החלה מתוך החלטה מודעת של אלברשטיין למסור את מושכות ההלחנה ליוצר אחד, מהלך חריג יחסית בדיסקוגרפיה שלה.
ערן ויץ, הגיטריסט הקבוע שלה בעשור שקדם לאלבום, הלחין בקפידה את כל עשרת השירים, ובכך יצר שפה מוזיקלית אחידה הנשענת על חיבור בין הזמר העברי לבין מסורות של פולק ובלוז אמריקאיים.
החלטה זו אפשרה לאלברשטיין להתמקד בעמדת המבצעת, ולבחון מחדש את כוחה הפרשני בתוך מסגרת יצירתית מגובשת וברורה.
בחירת הטקסטים לאלבום נעשתה מתוך זיקה מובהקת לשירה עברית ואידית מן המחצית הראשונה של המאה ה-20. בין המשוררים ששיריהם הולחנו ונכללו באלבום נמנים יהודה קרני, אביגדור המאירי, איציק מאנגר, אנדה עמיר-פינקרפלד, ש.
שלום ופניה ברגשטיין, לצד שירים מתורגמים מלאדינו ומיידיש.
נסיבות יצירת האלבום כוללות גם המשך עבודה של אלברשטיין עם הרכב נגנים קבוע, המלווה אותה בהופעות במשך שנים ארוכות.
שותפות ממושכת זו השפיעה על אופי ההקלטות, והובילה לביצוע קבוצתי משוחרר יותר, שבו הממד הלהקתי מורגש גם באולפן.
ההקלטות עצמן נעשו תוך שמירה על איזון בין הקפדה מוזיקלית לבין חופש ביצועי, בהתאם לרוח החומרים ולמסורת המוזיקלית שאליה הם מתכתבים.
מבחינה מוזיקלית, "בוא המורה" מציג שילוב בין הזמר העברי המסורתי לבין השפעות ברורות של מוזיקה אמריקאית שורשית, ובהן פולק ובלוז.
הלחנים של ויץ נשענים על מבנים פשוטים לכאורה, המזכירים שירי עם, אך כוללים מתחים פנימיים ופיתולים מלודיים המונעים מהם להישמע פשטניים.
חיבור זה יוצר שפה מוזיקלית המוכרת לאוזן הישראלית אך גם נטועה במסורת רחבה יותר.
העיבודים באלבום מאופקים ומדויקים, ונשענים על גיטרות, בס, תופים וקולות רקע.
לטענת שי להב מ-ynet, השימוש בכלים אלה משרת את אווירת השירים ומאפשר למילים וללחנים לעמוד במרכז.
אלברשטיין עצמה מגישה את השירים בשירה מאופקת ואסופה, המבליטה את הרגש דרך איפוק ולא דרך דרמה מוחצנת, ומחזקת את תחושת הקרבה והכנות שבבסיס האלבום.
הממד הקבוצתי בולט לאורך האלבום, כאשר קולות הרקע והנגינה המשותפת תורמים לתחושה של יצירה קולקטיבית.
ויץ, אפרת ואגבבה אינם משמשים כליווי בלבד, אלא כשותפים פעילים בעיצוב הצליל הכולל.
דואט של אלברשטיין עם וייץ בשיר "שיר, ריקוד" מדגיש עוד יותר את אופיו השיתופי של הפרויקט ואת האינטימיות המוזיקלית שנוצרה בין המשתתפים.
האלבום נפתח בשיר "הירושה", למילותיו של קרני, המשמש כמעין תפילה אישית ורוחנית וממקם את האלבום כולו בתוך מסגרת של זיכרון, מסורת והמשכיות יהודית.
הטקסט עוסק במה שמועבר מדור לדור, לא כרכוש חומרי אלא כמטען של שפה, רגש ותודעה.
פתיחה זו מציבה כבר מן הרגע הראשון את עולמו של האלבום ככזה המבקש להתבונן לאחור כדי להבין את ההווה, ומתפקדת כהצהרת כוונות רעיונית ומוזיקלית.
בהמשך האלבום בולטים שירים העוסקים במקומו של האדם בתוך הטבע וביחסים שבין חיי היומיום לבין קיום שברירי וחולף.
"הקיץ הבוער", למילותיו של המאירי, מציג תמונה משפחתית וטבעית לכאורה, אך מתחת לפני השטח נוכחת תחושת חוסר ודאות קיומית.
הלחן והעיבוד מרככים את הפאתוס הטמון בטקסט המקורי, ומאפשרים לו להישמע כשיר אינטימי ונגיש, שבו הטבע משמש מראה למצבו של האדם ולא כקישוט פואטי בלבד.
"שיר עצוב", תרגומו של יורם טהרלב לשיר מאת מאנגר, משלב יסודות של אגדה, תמימות ואירוניה עצמית.
אלברשטיין מגישה את השיר בקצב ואלס, וממקמת אותו בין שיר ילדים לשיר עם על-זמני.
שיר הנושא, "בוא המורה", תופס מקום מרכזי הן מבחינה רעיונית והן מבחינה מוזיקלית.
מילותיה של עמיר מבטאות קול מחאתי ופוליטי ברור, הפונה אל מציאות של אלימות, ניכור ושבר חברתי.
הלחן והעיבוד הדרמטיים של ויץ, בשילוב נגינת ההרכב, יוצרים אווירה קודרת של סוף עולם, ואלברשטיין מאמצת בשיר זה עמדה של זמרת מחאה המשלבת נבואת זעם עם כמיהה לגאולה ולשינוי.
השיר ממקם את האלבום בתוך מסורת ארוכה של שירה פוליטית, אך עושה זאת מתוך שפה אישית ולא סיסמאית.
לצד השירים בעלי הממד הציבורי והמחאתי, האלבום כולל גם שירים אינטימיים ואישיים יותר.
"גם הלילה", השיר היחיד באלבום שכתבה אלברשטיין עצמה, עוסק בפרידה ובגעגוע לאהוב שהלך לעולמו.
הביצוע מתאפיין בקול הנע על גבול השבירה מבלי לחצות אותו, ומדגיש את המתח שבין איפוק רגשי לבין כאב גלוי.
שיר זה מציב רגע אישי מובהק בתוך מכלול רחב יותר של עיסוק בחיים, בזיכרון ובאובדן.
שירים נוספים, בהם "סך הכל" למילותיו של שלום, "רומנסה על אסיר" בתרגום יורם ברונובסקי ו"חיי מדף" מאת שוש וולמן, מרחיבים את המנעד התמטי של האלבום.
שירים אלה נעים בין משלים קיומיים, סיפורי עם ודיוקנאות של דמויות בודדות, ומציגים מבטים שונים על תשישות, תקווה, אהבה ואובדן.
האלבום נחתם בשיר "נשיקה לאמא", תרגום מיידיש העוסק בקשר הבסיסי בין הורים לילדיהם.
השיר מציג תמונה משפחתית אינטימית של חום, קרבה והגנה, וסוגר מעגל רעיוני עם שיר הפתיחה.
סיום זה מדגיש את מוטיב המשפחה והמעבר בין דורות כיסוד מארגן של האלבום כולו, וממקם את החוויה האישית בתוך הקשר אנושי וכללי יותר.
על פי הביקורת של שי להב שפורסמה באתר ynet, האלבום "בוא המורה" נתפס כחזרה מובהקת של אלברשטיין לעמדת המבצעת, עמדה שבה היא פועלת מתוך איפוק ושליטה ומבליטה את הרגש דווקא דרך צמצום.
להב הדגיש את בחירת הטקסטים הישנים ואת האופן שבו הלחנים של ויץ מצליחים לשרת אותם מבלי להשתלט עליהם, וציין כי השירה המאופקת של אלברשטיין מאפשרת למילים לפעול בעוצמה פנימית מצטברת.
לדבריו, ההאזנה לאלבום יוצרת תחושת בית ושיבה למרחב תרבותי מוכר, הנשען על זיכרון אישי וקולקטיבי גם יחד.
להב התייחס בהרחבה למלאכת ההלחנה של ויץ, וציין כי הלחנים נשמעים לעיתים כשירי עם פשוטים, אך כוללים מתחים פנימיים ותפניות מלודיות המעניקות להם עומק.
הוא הביא כדוגמה שירים כגון "הירושה", "הקיץ הבוער" ו"שיר עצוב", שבהם המעבר בין חלקי השיר יוצר אפקט רגשי משמעותי.
להב ציין גם את תרומתו של ההרכב הקבוע, הפועל כלהקה אורגנית ולא כליווי טכני, ואת השימוש בקולות רקע ובדואטים כאמצעי המחזק את תחושת האינטימיות והחום האנושי של האלבום.
על פי הביקורת של בן שלו שפורסמה בעיתון "הארץ", "בוא המורה" כולל רצף של חמישה שירים המהווה יחידה עצמאית ובעלת משמעות מיוחדת בתוך האלבום.
שלו טען כי רצף זה מבטל את הפער המקובל בין יצירות מוקדמות למאוחרות בקריירה של יוצרים ותיקים, וכי השירים החדשים ניצבים בקומה אחת עם שירים קלאסיים מן העבר.
לדבריו, החוויה המצטברת של ההאזנה לרצף זה יוצרת תחושת תוקף נדירה, במיוחד בהקשר של אלבומים מאוחרים של זמרים קנוניים.
שלו הרחיב את ניתוחו והצביע על שלושה יסודות מרכזיים באלבום: ההישענות השיטתית על שירה עברית ואידית מן המחצית הראשונה של המאה ה-20, המפגש בין הזמר העברי לבין מוזיקה אמריקאית שורשית, והממד הקבוצתי שהפך לחלק בלתי נפרד מן ההקלטות באולפן.
לדבריו, שילוב יסודות אלה יוצר שפה מוזיקלית אישית שאינה נטמעת במסורות שעליהן היא נשענת, אלא מפתחת נתיב עצמאי.
אף שהצביע על כך שחלק מן השירים מחוץ לרצף המרכזי סטנדרטיים יותר, הוא סיכם את האלבום כנעילה משמעותית של תקופה יצירתית מאוחרת, הנשענת על עומק, לכידות ורצף רעיוני ברור.
על פי הביקורת של תימורה לסינגר שפורסמה בעיתון "גלובס", "בוא המורה" נתפס כאלבום שהוא מתנה צנועה בממדיה אך עשירה בתכניה.
לסינגר הדגישה את אורכו הקצר יחסית של האלבום ואת אופיו המינימליסטי, אך ציינה כי דווקא הצמצום מאפשר ריכוז רגשי ורעיוני גבוה.
היא התייחסה להרכב הקבוע המלווה את אלברשטיין ככזה המעניק לאלבום צליל מהודק ומגובש, והצביעה על שיתוף הפעולה עם ויץ כגורם מרכזי ביצירת האחידות המוזיקלית.
לדבריה, השירים עוסקים בקשרים בין דורות, בזוגיות, בייעוד ובכוחה המרפא של המוזיקה, ומציגים מכלול רגשי מאוזן שאינו נוטה לדרמה מיותרת.
לסינגר הדגישה גם את האופן שבו אלברשטיין מצליחה להמשיך ולהתחדש מבלי לאבד את זהותה האמנותית, וציינה כי על אף מעמדה כקלאסיקה בזמר העברי, היא לא נופלת למלכודת של קיפאון או שחזור עצמי.
לדבריה, השירה של אלברשטיין משלבת יציבות, פיכחון ובשלות עם סקרנות ותשוקה מתמשכות, הניכרות גם בשיר הנושא הקודר והאקטואלי.
האלבום הוצג ככזה המאיר תקווה לחוכמה, דעת ורציונליות, ומותיר רושם של יצירה חיה, מודעת לעצמה אך נטולת זחיחות.
עמוס אורן מאתר "הבמה" הציג את "בוא המורה" כאלבום הלהקה המוצהר הראשון של חוה אלברשטיין, וככזה המדגיש שותפות מלאה בין היוצרת לבין נגניה.
אורן עמד על הרצף הארוך והאינטנסיבי של יצירתה של אלברשטיין, והציב את האלבום בתוך הקשר של קריירה רבת שנים המאופיינת בעשייה מתמדת ובסקרנות בלתי פוסקת.
לדבריו, הצליל של האלבום נשען על פולק, קאנטרי ובלוז מאופקים, ויוצר מעין אלבום בוקרים ישראלי, המחבר בין עבר תרבותי לבין הווה מוזיקלי.
אורן ניתח את מבנה האלבום והצביע על מסגרת משפחתית ברורה, הנפתחת ב"הירושה" ונסגרת ב"נשיקה לאמא", כציר רעיוני מרכזי.
הוא הדגיש את מקומם של שירים כמו "סך הכל" כלב הסגנוני של האלבום, ואת נוכחותם של שירי אהבה, חופש וגעגוע כמרכיבים משלימים.
לדבריו, גם כאשר האלבום מציג אסקפיזם לכאורה, יש בו אמירה ברורה על מצבו של האדם והחברה, ועל הכמיהה למנהיגות, הומניות ותקווה כפי שהיא באה לידי ביטוי בשיר הנושא.
הביקורת סיכמה את האלבום כיצירה מגובשת, עשירה ורב-שכבתית, המעמיקה את הרפרטואר הרחב של אלברשטיין.
הקרדיטים לקוחים מהערות האלבום "בוא המורה".
חוה אלברשטיין - שירה, עיבודים
עובד אפרת - בס, גיטרה, עיבודים והפקה מוזיקלית
ערן ויץ - גיטרות, עיבודים והפקה מוזיקלית
ימי ויסלר - מפוחית (רצועה 2)
בואה ויסטה (בפורטוגזית: Boa Vista) היא בירת מדינת רוריימה שבברזיל והעיר הגדולה ביותר במדינה.
העיר היא סמל לתכנון מודרני, ותוכננה על ידי האדריכל דארסי אלייקסו (פורטוגזית: Darci Aleixo) בצורה מעגלית, כאשר רחובותיה מסודרים בצורת מניפה, בדומה לרחובות פריז שבצרפת.
העיר נוסדה בשנת 1830 על ידי הקפטן אינסיו לופזה די מגנאהייס (Inácio Lopes de Magalhães) כחווה לגידול בקר.
בשנת 1858 בשל גידול האוכלוסייה הפך המקום לכפר, וב-9 ביולי 1890 הוכרז היישוב כעיר בשם "בואה ויסטה של ריו בראנקו".
בשנת 1943 הפכה העיר לבירת הטריטוריה הפדרלית של ריו ברנקו, ובהמשך לבירת מדינת רוריימה.
העיר ממוקמת בגובה 85 מטרים מעל פנים הים, והיא היחידה מבין בירות ברזיל הממוקמת צפונית לקו המשווה.
העיר חמה ולחה, ויורדים בה מדי שנה 1,750 מילימטרי גשם.
הטמפרטורה נעה בין 21ºC בחודש יולי ל-36.6ºC בחודש ינואר.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 27º C וממוצע הלחות השנתי 75% לחות.
קצב גידול האוכלוסייה בעיר הוא מהיר ביותר.
קצב גידול האוכלוסייה (כ-3% בשנה) הוא מהגבוהים ביותר בברזיל.
העיר מחולקת לאזורים - Zonas- (צפון, מזרח מערב, דרום) ול-50 רבעים (Bairros).
בעיר תחבורה ציבורית הפועלת משתי תחנות מרכזיות - החדשה שבהם ברובע Caimbé בפרבר העיר, והישנה במרכז העיר.
כמו כן נמצא בעיר שדה התעופה הבינלאומי בואה ויסטה.
בעיר פועלת האוניברסיטה הפדרלית של רוריאמה (UFRR).
"בוא נדבר" הוא אלבומה השני של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה.
האלבום יצא לאור ב-16 באפריל 1981, על ידי חברת התקליטים פונוקול.
מתוך האלבום יצאו לרדיו תקליטי השדרים: "אין זמן לתעות", "סימנים של אוהבים", "כשנהיה בני 73", ו"תפילה".
במרוצת השנים זכה האלבום למעמד הזהב על סך מכירות של כ-20,000 עותקים.
האלבום כולל שירים שעזרו בהמשך סלילת דרכה המשגשגת של חזה.
האלבום הכיל שיר מהסרט השני בכיכובה, "נערת הפרברים" ("שיר זמני לעשירים").
השיר הראשון באלבום, "תפילה", נשלח תחילה לוועדת תחרות האירוויזיון בשם "הוא", אבל לא התקבל.
למרות זאת, חזה התבקשה לייצג את ישראל בפסטיבל "מדיטור" בפורטוגל, ואז גם שונה שמו ל"תפילה".
השיר זכה במקום החמישי בפסטיבל.
השיר "תפילה" הצליח מאוד ותרם לפרסום של חזה בישראל.
השיר השני באלבום, "כשנהיה בני 73", נכתב על ידי בצלאל אלוני כשיר תשובה ללהיטו של פול מקרטני: "When I'm 64".
השיר תועד בקליפ בתוכנית "עוד להיט" ב-1981, וכך גם "תפילה".
השירים הבאים שהתפרסמו מהאלבום הם: "בוא נדבר" ו"אין זמן לתעות".
תפילה (בצלאל אלוני — הנרי ברטר) [2:45]
סימנים של אוהבים (בצלאל אלוני) [3:10]
תן אהבה לחייך (בצלאל אלוני) [3:20]
שיר זמני לעשירים (בצלאל אלוני) [3:20]
בוא נדבר (בצלאל אלוני — בצלאל אלוני/שלמה "במבו" כהן) [3:40]
הלכת (בצלאל אלוני — מייק שדובסקי) [3:30]
העיר מדברת אליך (משה בן שאול — נסים שובל) [4:00]
בודדה בשניים (בצלאל אלוני) [2:45]
אין זמן לתעות (בצלאל אלוני) [4:20]
הוקלט באולפני "סיגמא" ("קוליפון") ובאולפני "טריטון".
בואה (בקוריאנית: 권 보아, באנגלית: Kwon Bo-ah; נולדה ב–5 בנובמבר 1986) היא זמרת-יוצרת, רקדנית ושחקנית דרום-קוריאנית ששרה בקוריאנית, יפנית, מנדרינית ואנגלית.
היא התחילה את הקריירה המוזיקלית שלה בקוריאה בשנת 2000 עם האלבום ID;Peace B בשיר בעל אותו שם, בגיל 13. את האלבום הזה הוציאה תחת החברה SM אנטרטיינמנט, ולאחריו התחילה קריירה ביפן תחת החברה Avex Trax.
אלבומה היפני הראשון נקרא LISTEN TO MY HEART.
הוא הגיע למקום הראשון בטבלת ה"אוריקון".
מאז, היא המשיכה להגיע למקומות גבוהים בטבלאות שונות ואף זכתה בכמה פרסים שונים.
2000–2003: הופעת הבכורה והצלחה מסחרית בדרום קוריאה וביפן
בגיל 11, ליוותה בואה את אחיה הבכור לאודישן של חברת SM אנטרטיינמנט.
אף על פי שאחיה הוא זה שנבחן, ציידי הכישרונות של SM הבחינו דווקא בבואה והציעו לה חוזה כבר באותו ערב של האודישנים.
בתחילה, הוריה התנגדו לכך שתעזוב את בית הספר כדי להיכנס לתעשיית הבידור, אך לבסוף הסכימו לכך בעקבות שכנוע מצד אחיה הבכור.
בואה עברה שנתיים של הכשרה, שכללו לימודי פיתוח קול, ריקוד ויפנית.
בגיל 13 היא הוציאה לאור את האלבום הראשון שלה, ID; Peace B בקוריאה הדרומית, ב-25 באוגוסט 2000. האלבום אמנם הצליח, אך במתינות.
הוא הגיע למקום ה-10 בטבלאות של קוריאה הדרומית, ומכר כ-156,000 עותקים.
בינתיים, חברת התקליטים SM Entertainment הגיעה להסכמים עם חברת התקליטים היפנית Avex Trax, להעביר את הקריירה שלה גם ליפן.
מוקדם בשנת 2001, בואה הוציאה לאור מיני-אלבום קוריאני בשם Don't Start Now, שמכר כ-90,000 עותקים.
אחרי יציאתו, היא לקחה הפסקה קצרה ממוזיקה קוריאנית כדי להתמקד בשוק היפני, ובמקביל עבדה על היפנית שלה.
ב-2001 היא גם הוציאה לאור את הגרסה היפנית לשיר "ID; Peace B", כחד-שיר.
החד-שיר הגיע למקום ה-20 בטבלת האוריקון היפנית, ואחריו שוחררו "Amazing Kiss", "Kimochi wa Tsutawaru" ו-"Listen to My Heart".
האחרון נעשה החד-שיר הראשון של בואה שהגיע לאחד מחמשת המקומות הראשונים בטבלת אוריקון.
לאחר ההתקפות ב-11 בספטמבר 2001, בואה הקליטה את החד-שיר "The Meaning of Peace" עם הזמרת היפנית קודה קומי למטרות צדקה, כחלק מפרויקט "Song+Nation" של Avex Trax לאותה מטרה.
אלבום הבכורה היפני שלה, Listen to My Heart יצא לאור ב-13 במרץ 2002. האלבום היווה פריצת דרך בקריירה של בואה: הוא הפך ל"מוכר-מיליון" מוסמך לפי "אגודת תעשיית ההקלטה של יפן" (RIAJ) והגיע בטבלת האוריקון למקום הראשון, והפך את בואה לאמנית הקוריאנית הראשונה שהגיעה לראש הטבלה.
החד-שיר "Every Heart: Minna no Kimochi" ששימש כשיר פתיחה לסדרת אנימציה המצליחה "אינויאשה", יצא לאור ביום בו יצא האלבום.
חודש אחרי יציאתו לאור של Listen to My Heart, היא הוציאה לאור את האלבום הקוריאני השני שלה, No.1. האלבום מכר כ-544,000, ושבר שיא כשהגיע למקום הרביעי בין האלבומים הנמכרים ביותר בקוריאה.
אחריו, היא הוציאה לאור גרסה יפנית ל-Don't Start Now בשם Jumping into the World.
2003–2005: הצלחה בפרסומות ושינוי תדמית
לאחר מכן הוציאה את החד-שיר השביעי, "Valenti".
האלבום בעל אותו שם הפך לאחד מחמשת האלבומים המצליחים ביותר של בואה והגיע למקום השני בטבלת האוריקון.
בואה הוציאה לאור אחרי כן עוד שני חד-שירים, "Kiseki/No.1" ו-Jewel" Song/Bwside You:Boku wo Yobu Koe", שהגיעו שניהם למקום השלישי באותה טבלה.
בסוף 2002, בואה הוציאה את האלבום הקוריאני השלישי שלה, Miracle.
האלבום היפני השני של בואה, Valenti, יצאה לאור בתחילת 2003 ומכר מעל ל-1,249,000 עותקים.
כתמיכה לאלבום, בואה יצאה לסיבוב ההופעות החיות הראשון שלה ביפן, 1st Live Tour Valenti.
מאוחר יותר באותה שנה, בואה הוציאה לאור עוד שני אלבומים קוריאניים, Atlantis Princess ומיני-אלבום בשם Shine We Are.
האלבום Atlantis Princess הגיע לשיא של אחד מהמקומות החמישיים בטבלאות המכירות הקוריאניות עם כ-345,000 יחידות שנמכרו.
Shine We Are מכר כ-58,000 עותקים והגיע למקום ה-52 באותן טבלאות.
האלבום היפני השלישי שלה מ-2004, Love and Honesty היווה שינוי כיוון מוזיקלי: הוא כלל שיר רוק-דאנס, Rock With You, ו-R&B קצת יותר כבד.
האלבום הגיע לראש טבלת האוריקון ונשאר שם שבועיים, והפך ל-"triple platinum" מוסמך על ידי RIAJ.
ב-2005 יצא לאור אלבום האוסף השני שלה,Best of Soul, שכלל שירים מצליחים מאלבומים שונים מהעבר.
הוא, לעומת Love and Honesty, מכר מיליון עותקים, והפך את בואה לזמרת הלא-יפנית הראשונה שהגיעה ביפן למכירת מיליון עותקים של אלבום.
כתמיכה לאלבום, בואה יצאה לסיבוב ההופעות החי השני שלה, Live Concert Tour 2004: Love & Honesty.
בואה שינתה את התדמית שלה באלבום הקוריאני הרביעי שלה, My Name.
היא עזבה את הסגנון ה"חמוד" וה"צעיר" שהיה לה בשנים קודמות, והציגה את עצמה כנערה סקסית וחושנית.
האלבום היווה פריצה בשוק הסיני וכלל שני שירים בסינית מנדרינית.
המכירות של האלבומים הקוריאניים של בואה החלו להצטמצם, והאלבום מכר כ-191,000 עותקים והגיע למקום ה-11 בין האלבומים הנמכרים ביותר באותה שנה.
האלבום הקוריאני החמישי שלה, Girls on Top מ-2005, המשיך באותה תדמית חדשה.
האלבום הציג את בואה כנערה יותר בוגרת ובעלת ביטחון עצמי, והיווה קריאת תיגר על שוביניזם.
המראה הבוהמי של תמונת העטיפה ייצג "חופש ועומק", בעוד הקליפים והתמונות של האלבום הראו את בואה בבגד קוריאני מסורתי בשם האנבוק, והכניס את תדמית האישה הקוריאנית לתוך המוזיקה שלה.
האלבום הזה המשיך גם הוא את הכניסה שלה לשוק הסיני, וכלל שירים בסינית מנדרינית.
האלבום הזה מכר עוד פחות מקודמו, והגיע למקום ה-14 בין האלבומים נמכרים ביותר עם 113,000 מכירות.
ב-29 בינואר 2003, בואה הוציאה את אלבומה היפני השני, "VALENTI" היה במקום הראשון ונשאר בעמדה הראשית לשבועיים.
זהו אלבומה הראשון שעבר את 650,000 עותקים בשבוע.
באופן כללי, "VALENTI" הוא האלבום ששמכרהכי הרבה, עם 1,539,000 עותקים ביפן.
בכל העולם האלבום עבר את ה-1.6 מיליון עותקים.
היא עשתה סיבוב הופעות של האלבום הנקרא "-BoA FIRST LIVE TOUR 2003 -VALENTI".
ההופעות נערכו באוסקה, נאגויה וטוקיו.
לאורך השנה, בואה הוציאה שלושה סינגלים ביפן.
/ Earthsong" יצא במאי והגיע למקום השני.
באוקטובר, "DOUBLE" והגיע למקום השני במצעד האוריקון.
בדצמבר יצא הסינגל "Rock With You" וזכה למקום החמישי במצעד האוריקון.
ב-3 במאי, בואה הוציאה את אלבום הסטודיו הקוריאני "Atlantis Princess".
הוא מכר 344,000 עותקים בקוריאה הדרומית והיה במקום הראשון.
"Atlantis Princess" היה נפוץ בכל קוריאה וקיבל פרס.
בדצמבר בואה הוציאה לאור בקוריאה את המיני-אלבום השלישי שלה "!Shine We Are" שהיה אלבום האוסף השני עם הלהיטים היפנים שלה.
ב-15 בינואר 2004, בואה הוציאה לאור את אלבום הסטודיו השלישי היפני, "LOVE & HONESTY".
האלבום הגיע למצעד האוריקון במקום הראשון ועבר את ה-650,000 עותקים ביפן ו-800,000 בעולם.
לאחר שהאלבום יצא, הסינגל "Be the one" הוצא לקידומו.
הסינגל היה במקום ה-15 במצעד האוריקון.
לאחר האלבום וההופעה החיה, בואה הוציאה את הסינגלים, "QUINCY / Kono Yo no Shirushi" ו-Meri Kuri.
ביפן צפו שהשחרורים של הסינגלים היו לאלבום הסטודיו הרביעי שלה, אך במקומו יצא "BEST OF SOUL", אוסף של כל השירים מהסינגלים הכולל שיר בונוס.
ב-11 ביוני 2004, בואה הוציאה את אלבום הסטודיו הקוריאני הרביעי, "My Name", שעבר את ה-365,000 עותקים וקיבל הרבה פרסים.
הקידום של הווידאו קליפ של "My Name" הופיע מאוחר יותר מכיוון שהוא היה הקליפ הראשון שהופיע ב-"MTV K"
באותו הזמן, בואה שבה ליפן בפקודה להוציא סינגלים חדשים.
"DO THE MOTION" הוא הסינגל היחידי שהגיע למקום הראשון במצעד האוריקון.
הסינגלים "make a secret" ו-"Dakishimeru" יצאו בפקודה לקידום אלבום הסטודיו היפני הרביעי.
"Merry Christmas from BoA" היה הסינגל הדיגיטלי הראשון ששוחרר בסוף 2005.
ב-27 ביולי 2005, בואה הוציאה את אלבום הסטודיו הקוריאני החמישי, "Girls On Top".
האלבום מכר 295,000 והיה במקום הראשון בקוריאה הדרומית וטאיוואן.
בסוף 2005 בואה זכתה בפרס "הזמרת הטובה ביותר" ב-"m.net Music Festival."
בואה הוציאה את הסינגל ה-1, "Everlasting" בינואר 2006 בפקודה לקידום האלבום "OUTGROW".
האלבום יצא לאור ב-15 בינואר והיה במקום הראשון.
כבר בשבוע הראשון ליציאתו הוא נמכר ב-220,000 עותקים, והפך לאלבום שמכר הכי פחות.
בעולם, האלבום מכר 643,000 עותקים.
בואה רצתה לחזור לעבוד ובאפריל שוחרר הסינגל "Nanairo no Ashita ~brand new beat~ / Your Color" שהגיע למקום השלישי.
בהמשך לקידום האלבום החמישי, היא הוציאה את הסינגלים "KEY OF HEART / DOTCH" ו-"Winter Love".
בספטמבר 2006, בואה הוציאה לאור בקוריאה את הסינגל הדיגיטלי הראשון שלה, הגרסה הקוריאנית ל-"KEY OF HEART".
ב-12 בינואר 2007, אלבום הסטודיו היפני החמישי של בואה, (MADE IN TWENTY(20 הודלף לאינטרנט וב-17 בינואר 2007, הוא הופץ לחנויות.
אף על פי שהאלבום קיבל את המקום ה-1 במצעד האוריקון, הוא מכר בשבוע הראשון רק 182,009 עותקים והפך במהרה לאלבום שמכר הכי פחות בקריירה שלה.
בואה רצתה לעבוד בשביל קידום אלבום הסטודיו השישי היפני שלה.
הסינגלים "Sweet Impact", "LOVE LETTER" ו-"LOSE YOUR MIND" יצאו במהלך 2007. היא חזרה לקוריאה בסוף 2007 בהזמנה להיות חלק מ-Anyband.
הסינגל הראשון שלהם הופץ וכלל שני שירים.
2008: THE FACE והקריירה בארצות הברית
הוא היה במקום ה-13 במצעד האוריקון.
אחרי יציאת הסינגל, אלבום הסטודיו השישי היפני, "THE FACE" יצא.
לבסוף, זה הפך את בואה להיות בשלושת אמני ה-J-Pop הראשיות בהיסטוריית מצעד האוריקון השבועי עם ששה אלבומים במקום הראשון ברציפות.
(האחרות הן איומי האמאסאקי, שכיום השיגה את ההישג השמיני, ואוטאדה היקארו, שכיום השיגה את ההישג השישי ביחד עם בואה).
ב-4 ביוני 2008, יצא לאור הסינגל החדש של בואה, "Vivid" והיה במקום ה-5 במצעד.
הסינגל יצא במטרה לקדם את סיבוב ההופעות, "-BoA LIVE TOUR 2008 -THE FACE".
ב-2 בספטמבר 2008 חברת התקליטים של בואה, SM Entertainment הכריזה שהיא תתחיל קריירת מוזיקה בארצות הברית, תחת חברת האחות החדשה שלהם הנקראת SM Entertainment USA.
סינגל הבכורה שלה הנקרא "Eat You Up".
הסינגל הדיגיטלי שלו יצא ב-21 באוקטובר והסינגל יצא לחנויות ב-11 בנובמבר.
בואה קובני (שם מדעי: Epicrates angulifer) הוא מין של נחש ממשפחת החנקיים הנפוץ בעיקר בקובה.
הוא נחשב לאחד המינים הגדולים בסוג "Epicrates" המכונה בואה קשת, בתוך סוג זה כלול גם המין בואת הקשת "Epicrates cenchria" שאהוב מאוד על מגדלי נחשים.
הבואה הקובני יכול להגיע לאורך 4 מטרים, אם כי האורך הממוצע של הנחשים הוא 2.1-2.7 מטרים ומשקלו המרבי יכול להגיע ל-40 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד הנחשים הגדולים ביותר.
נחש זה נפוץ בקובה ובאיים הסמוכים אליה.
איים אלה כוללים את איסלה דה לה חובנטוד ומס' איי אלמוגים, אחד מהם צפונית לעיר פינאר דל ריו שבצפון קובה.
הוא מצוי גם באיי הבהאמה.
הבואה הקובני מעדיף אזורי יערות טרופיים יבשים.
נחשים אלו מצויים לרוב על העצים, אך ניתן למצוא אותם גם במחילות וערימות אבנים.
בואה קשת (שם מדעי: Epicrates cenchria) הוא מין של נחש ממשפחת החנקיים המצוי במרכז אמריקה ובדרומה.
הוא ידוע בשל ססגוניותו ובשל כך עורו "מחליף צבעים" כאשר קרני אור פוגעות בו, ומכאן שמו.
יש לו תשעה תת-מינים ידועים.
תת-המינים נבדלים זה מזה באורכם, בעובי שלהם, בדוגמאות שעל גבם ובאזור התפוצה שלהם.
האורך הממוצע של בואת הקשת נע בין 1.2 ל-1.8 מטרים, אך ידוע על פריטים שאורכם עלה על שני מטרים.
הוא מעדיף להיות על האדמה, אך מסוגל לטפס גם על עצים.
אזור מחייתו הוא בעיקר ביערות לחים או באזורים מסולעים.
הנקבה אינה מטילה ביצים, היא משריצה ולדות חיים,12-25 ולדות.
תוחלת החיים מגיעה עד 30 שנים בטבע.<ref>{{צ-ספר|מחבר=ישראל מרום|שם=אגן האמזונאס מסדרת העולם המופלא|שנת הוצאה=תשפג-2023|עמ=103|פרק=שוכני היער}}</ref>
הוא נפוץ במרכז אמריקה בקוסטה ריקה ובפנמה.
בדרום אמריקה הוא נפוץ ממזרח לאנדים בקולומביה, ונצואלה, אקוודור, פרו, סורינם, ברזיל, גויאנה, גויאנה הצרפתית, בוליביה, פרגוואי וצפון ארגנטינה.
בואה פורטו-ריקני (שם מדעי: Epicrates inornatus) הוא מין של נחש ממשפחת החנקיים הנפוץ רק על האי פוארטו ריקו.
נחש זה הוא מסוג "Epicrates" המכונה בואה קשת, בתוך סוג זה כלולים גם המינים בואת הקשת ובואה קובני.
הבואה הפורטו-ריקני הוא נחש דק החי על האדמה ברוב הזמן, אך מסוגל לטפס גם על עצים.
אורכו נע בין 1.8-2.7 מ', אך ידועים פרטים שהגיעו לאורך גדול יותר.
הוא ניזון מיונקים קטנים, עטלפים, ציפורים ולטאות.
בפוארטו ריקו הוא נפוץ יותר באזור הקרסט שבצפון מערב המדינה.
מאחר שאזור זה עשיר במערות, לבואה יש הזדמנות שם לתפוס עטלפים.
הוא עושה זאת על ידי כך שהוא נתלה בפתח המערה וכאשר עטלף עובר הוא תופס אותו בשיניו ולאחר מכן חונק אותו.
הנקבה משריצה 23-26 נחשים קטנים חיים.
לא נערכו אף פעם תצפיות על האכילה של הנחשים הצעירים ולכן לא מחזיקים ומגדלים נחשים צעירים בשבי.
בואה קשת (שם מדעי: Epicrates) הוא סוג של נחשים לא ארסיים ממשפחת החנקיים.
תפוצתם בדרום אמריקה, מרכז אמריקה ובקריביים.
עד היום הוגדרו 10 מינים בסוג זה.
בואה קובני (Epicrates angulifer) - תפוצתו בקובה ובאיי בהאמה.
בואה קשת (Epicrates cenchria) - תפוצתו מקוסטה ריקה בצפון ועד למרכז דרום אמריקה.
בואה טרקס וקייקוס (Epicrates chrysogaster) - נפוץ בקריביים.
בואה אי אבקו (Epicrates exsul) - נפוץ באי אבקו (Abaco island) שבצפון איי בהאמה.
בואה הקרקע האיטי (Epicrates fordii) - נפוץ באי היספניולה.
בואה העצים האיטי (Epicrates gracilis) - נפוץ באי היספניולה.
בואה פורטו-ריקני (Epicrates inornatus) - נפוץ בפוארטו ריקו.
בואה מונה (Epicrates monensis) - נפוץ באי מונה שבפוארטו ריקו ובאיי הבתולה הבריטיים.
בואה היספניולה (Epicrates striatus) - נפוץ באי היספניולה ובאיי בהאמה.
בואה ג'מייקני (Epicrates subflavus) - נפוץ בג'מייקה.
בואבום Boabom היא שיטה של מדיטציה בתנועה, הרפיה פעילה והגנה עצמית.
מורי השיטה מדגישים כי למרות שהתנועות הנלמדות באומנות זו
יכולות לשמש ללחימה, המטרה המרכזית של התרגול היא להעיר את המודעות הגופנית ולעזור לתלמיד להגיע לרמה אופטימלית של בריאות, אנרגיה וחיוניות.
שורשי השיטה והמקורות עליה מבוססת אמנות הבואבום מזוהות עם מסורת עתיקה שצמחה בטיבט בתקופה שלפני הבודהיזם.
למרות שטיבט אינה ידועה באמנויות לחימה, אלא יותר משויכת לבודהיזם, לאזור זה יש היסטוריה ארוכה בסוג זה של לימוד, הכולל שיטות ההיאבקות
כגון דוב-דוב (Dob-dob) וקהמבה (Khamba).
ישנם כותבים המכירים בהשפעות הטיבטיות על אמנויות הלחימה הסיניות וכמו כן על היוגה.
לימוד זה מתואר גם כמדע של התפתחות פיזית ומנטלית, טכניקה של ריפוי עצמי דרך תנועה, הרפיה, מדיטציה וצורות שונות של הגנה עצמית פיזית ופסיכולוגית.
ישנם מספר היבטים ייחודיים לבואבום המייחדים אותה משיטות אחרות הנהוגות כיום כתרגול פופולרי.
ראשית כל, בואבום היא שיטת לימוד מדורגת, מאופיינת בתבניות של תנועות העולות במורכבותן, בהן התלמיד לומד לשלוט צעד אחד בכל פעם.
כדי שהתלמידים יוכלו להבין ולהטמיע את הנלמד, השיטה נלמדת בהדרגה, לאט ובשיטתיות, ללא התקדמות מהירה ומסובכות מדי וללא חזרה הגורמת לשעמום יתר.
בית הספר לבואבום דוגל בפילוסופיה של הימנעות מגרימת נזק פיסי לגוף, דבר הדורש שלא יהיה כל מגע, לפיכך אין במהלך השיעור כל מגע בין התלמידים.
וכן מגע יוצר פחד, בעוד שהמטרה של התרגול היא לחזק את הביטחון העצמי של כל אחד מהתלמידים.
בסופו של דבר, אין בבואבום כל תחרות או היררכיה, למעשה, השיעור מתוכנן כך שיעודד את ההפך בדיוק: מהנה, נעים ומקום כיפי ללמוד
כיצד להניע את הגוף ולמקד את המחשבה.
הבואבום כולל שלושה ענפי אמנות נפרדים:
בואבום או אוסאוס בואבום (Osseous Boabom) היא שיטה של תנועות מהירות המתמקדת בקצב, זריזות וקלילות.
היא לעיתים נקראת "אמנות הריפוי העצמי דרך הגנה עצמית".
ענף זה מוקדש ללימוד ותרגול של תנועות המפתחות תגובות מהירות, קלילות, שליטה עצמית, איזון, זריזות, רפלקסים מדויקים, ספונטניות, נשימה, וריכוז.
בנוסף, הלימוד שונה משיטות אחרות בכך שהתנועות נלמדות באופן מדורג, המדמים שרשרת בה כל תנועה חדשה הנלמדת מקושרת לתנועה הקודמת.
סאאם הסאני (Seamm-Jasani) או בואבום עדין (Gentle Boabom) היא שיטה איטית ורגועה הכוללת תרגילים איטיים וזורמים המשפרים קואורדינציה, שיווי משקל ויצירת איזון בין גוף ונפש דרך טכניקות שונות של נשימה ותנועה.
יאאנבאו (Yaanbao) היא תרגול בואבום הכולל שימוש באלמנטים שונים כחלק מאומנות זו, לומדים למשול בשלמות התנועה באופן יציב, תוך שימוש במקלות מסוגים שונים (הן באורכם והן בצורתם) כהארכה של הגוף.
בואו לאכול איתי היא תוכנית מציאות בריטית המשודרת החל מ-5 בינואר 2005 בערוץ 4 הבריטי.
פרקי התוכנית מלווים בקריינות קומית של דייב לאמב .
זכויות ההפקה לגרסה הישראלית נרכשו על ידי רשות השידור בשנת 2011. התוכנית עלתה במאי 2012 ב, שם שודרה במשך שתי עונות, והחל מאוקטובר 2018 התוכנית משודרת בכאן 11.
בישראל, עונות 6 ו-10 של התוכנית שודרו בערוץ האוכל.
בתוכנית מתחרים חמישה חובבי בישול המתגוררים באותה עיירה או אזור, שכל אחד מהם מארח בביתו ארוחת ערב הכוללת שלוש מנות: ראשונה, עיקרית וקינוח.
בסיום הארוחה מעניקים המתמודדים המתארחים למארח ציון מ-1 עד 10 על כישורי הבישול והאירוח של המארח.
המתמודד בעל הניקוד הגבוה ביותר זוכה ב-1,000 פאונד במזומן.