tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עם זאת, בהדרגה הבין הורטי שהסובייטים הם הרע במיעוטו.
באמצעות הגנרל האמין שלו בלה מיקלוש, הוא החל לנהל מגעים עם הסובייטים, והציע כניעה של הכוחות ההונגריים תמורת שמירה על עצמאותה של הונגריה.
הסובייטים הסכימו ברצון לתנאים אלו.
במהלך ישיבה של מועצת הכתר, הצהיר הורטי כי "אומה אינה צריכה להקריב את עצמה על מזבח ברית", וכי הגרמנים אינם מקיימים את התחייבויותיהם כלפי הונגריה אלא אדרבה הם "שודדים את העם ההונגרי מהאוצר הגדול ביותר שלו, החופש והעצמאות שלו".
היטלר החליט שהורטי חצה את הגבול.
הוא הטיל על אוטו סקורצני, קצין בכיר בוואפן אס אס אשר התבלט במהלך פשיטת גראן סאסו, להותיר את הונגריה במלחמה בכל מחיר.
לסקורצני נודע כי בנו של הורטי, מיקלוש הורטי ג'וניור, מנהל ללא ידיעת אביו מגעים עם הפרטיזנים היוגוסלביים של טיטו.
ב-15 באוקטובר בשעה 9:00 בבוקר הגיע הורטי למפגש עם נציגים יוגוסלבים במשרד של חברת ספנות הונגרית אשר בעליה היה ידיד שלו.
עד היום לא ידוע האם היו אלו סוכנים גרמנים שפיתו אותו להגיע במסווה של יוגוסלבים, או שמא יוגוסלבים אמתיים.
כשהגיע הורטי למקום המפגש, התנפלו עליו אנשיו של סקורצני.
אחד מחבריו נהרג, והורטי עצמו נעטף בשמיכה והועבר במטוס לווינה.
משם הוא נשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן, ומאוחר יותר הועבר לדכאו (הוא שוחרר בידי הצבא האמריקאי עם סיום המלחמה).
עוד באותו היום בשעה 12:00 נפגש הורטי האב עם מיופה הכוח הגרמני וזנמאייר, אשר הודיע לו על חטיפת בנו ואיים עליו במלחמה.
בשעה 1:00 אחה"צ הודיע הורטי ברדיו הלאומי כי הונגריה חתמה על הסכם שביתת נשק עם ברית המועצות.
זמן קצר הרמטכ"ל ההונגרי יאנוש וֶרֶש הודיע לכל היחידות ההונגריות בחזית להפסיק את הקרבות נגד הצבא האדום.
עם זאת, בשעה 5:00 הוציא ורש הודעה חדשה על פיה דבריו פורשו לא נכון, וכי כל כוונתו הייתה שממשלת הונגריה חתמה על שביתת נשק, אולם הצבא ההונגרי לא נכנע, לפיכך על ההונגרים להמשיך להילחם עד להודעה חדשה.
ההכרזות הסותרות גרמו למהומה שלמה בקרב הצבא ההונגרי.
מפקד הארמייה הראשונה לא היה במטהו בזמן ההכרזה, כך ששמע עליה רק ברדיו.
עד שהוציא פקודה לכל היחידות להפנות את נשקם כלפי הגרמנים, כבר הגיעה ההודעה השנייה כך שאיש לא ציית לו.
מפקד הארמייה השנייה לא יכל לבצע את הפקודה כיוון שהיה באמצעו של קרב קשה כנגד הרוסים, ומפקד הארמייה השלישית פשוט התעלם משתי הפקודות גם יחד.
רק כוחות ההגנה של בודפשט הועמדו בכוננות יתר.
הגרמנים הציבו אולטימטום בפני הורטי לבטל את הכרזתו עד לבוקר ה-16 באוקטובר, ולא תוכרז מלחמה.
ההונגרים קיוו לפתור את המשבר בדרכי שלום, וביקשו מאנשי השגרירות הגרמנית בבודפשט לבוא למשא ומתן עם נציגי הממשלה.
הגרמנים סירבו בנימוק שהם חוששים ממלכודת, אך הציעו להונגרים לבוא לשגרירות גרמניה.
ההונגרים גם הם חששו ממלכודת, ולבסוף הושגה פשרה: ההונגרים הגיעו לשגרירות, אולם הם הוסעו אליה בידי מזכירי השגריר.
ההונגרים ביקשו להסיג את הכוחות הגרמניים עד לגבול אוסטריה, ולשחרר את הורטי הבן.
הגרמנים סרבו, וההונגרים נאלצו להתפנות בבושת פנים.
בלילה עוד לפני פקיעת האולטימטום, החלו יחידות הוואפן אס אס ששהו על אדמת הונגריה, בתנועה לכיוון בודפשט וכבשו את גשרי הדנובה ודרכי הגישה אל ארמון בודה, במטרה להסתער למחרת בשעה 6:00. מפלגת צלב החץ ההונגרית הפרו-נאצית, חפצה בהשתלטות הגרמנים על הונגריה, ומנהיגה פרנץ סלשי הכין תוכנית מסודרת לשם כך.
למרות שהגרמנים ניסו להניא את צלב החץ מלבצע מעשים פזיזים, הרי שזמן קצר לאחר הודעתו של הורטי, השתלטו אנשי צלב החץ על תחנת הרדיו.
מפקדי יחידות הצבא ההונגרי בבודפשט נחטפו, וחיילי היחידות ישרו קו עם אנשי צלב החץ.
הוא הוביל בחוצפה שיירה של חיילים גרמניים שאף צוידה בשני טנקים מתקדמים מדגם קינג טייגר, היישר אל ארמון בודה שבו שהה הורטי.
ההתנגדות ההונגרית הייתה קלושה, עוד במהלך הלילה הובל הורטי למעצר בידי וזנמאייר, ואולץ לחתום על הצהרה בה הודיע כי הוא מבטל את שביתת הנשק, ומטיל על סלשי להקים ממשלה.
בתחילה הוא סירב לחתום על המסמך, אולם אז הבהיר לו וזנמאייר כי חייו של בנו מוטלים על כף המאזניים.
בלית ברירה הורטי חתם, והובטח לו כי בנו יתאחד עם שאר המשפחה בשבי.
ההבטחה לא קוימה, והאב והבן לא ראו זה את זה עד סיום המלחמה.
במהלך ההשתלטות על בודפשט, נהרגו מספר גרמנים והונגרים במהלך חילופי האש סביב ארמון בודה, אולם באופן כללי ההשתלטות הייתה חלקה.
סלשי הפך לשליט הונגריה, ובסיוע הגרמנים הנהיג קרבות מאסף נואשים כנגד הצבא האדום, תוך שהם טובחים ביהודים, בוזזים ושודדים את כל הנקרה בדרכם, הורסים את מסילות הרכבת ואת מפעלי התעשייה, ושולחים את אוצרותיה של הונגריה ברכבות אל תוככי גרמניה.
בדצמבר של אותה שנה החל המצור הרוסי על בודפשט, אשר נכבשה לאחר מספר שבועות.
מבצע ענף זית הוא מבצע שהחל ב-20 בינואר 2018 ובו פתחה טורקיה במתקפה נגד הכוחות הסוריים הדמוקרטיים, היחידות להגנת העם, ומפלגת הפועלים של כורדיסטן בצפון סוריה סביב העיר עפרין .
בימים שלפני המתקפה בוצעה חילופי ירי בין הכוחות הסורים הדמוקרטים (שמורכבים ברובם מכורדים) וצבא טורקיה בגיבוי פלגים מצבא סוריה החופשי שנאמנים לטורקיה.
סוכנות הידיעות הטורקית אנדולו דיווחה כי ביום שלפני המתקפה (19 בינואר 2018) החלו הכוחות הרוסים באזור עפרין לסגת מהאזור.
ממשלת טורקיה הודיעה על התחלת המבצע ב-19 בינואר 2018 כאשר שר ההגנה הטורקי אמר כי: "המבצע כבר החל בפועל עם ביצוע ההפגזות מעבר לגבול".
מאוחר יותר התעצמה המתקפה הטורקית ועל פי הכורדים נורו כ-70 פגזים במהלך הלילה.
בחודש מרץ 2018 הודיעו נשיא טורקיה והרמטכ"ל הטורקי כי המבצע הוכתר כהצלחה, אזור עפרין נכבש וכי בכוונתם להעמיק את המבצע לכל אורך גבול טורקיה-סוריה.
כתוצאה מכך, איבדו הכורדים את רוב השטחים שהיו בשליטתם ממערב לנהר הפרת.
שטח כיבוש צפון סוריה על ידי טורקיה התרחב.
: דובר משרד החוץ הגרמני מסר כי: "הוא מבין את החשש הטורקי לגבולות טורקיה אך הציע לפעול במתינות מול הכורדים".
: דובר הפנטגון מסר כי: "אנו מעודדים את כל הצדדים להימנע מהסלמה ולהתמקד במשימה החשובה ביותר שהיא הבסת המדינה האסלאמית.
הדובר הוסיף כי ארצות הברית מבינה את חששה של טורקיה מפני ה-PKK (מפלגת הפועלים של כורדיסטן) אך מעדיפה לראות ירידה ברמת האלימות והתמקדות במלחמה נגד המדינה האסלאמית".
ממשלת סוריה: שר החוץ הסורי גינה את "האגרסיביות הטורקית כלפי העיר עפרין" וכינה את עפרין חלק בלתי נפרד מסוריה.
מבצע פינאלה הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2018 בבימויו של כריס וייץ על פי תסריט של מתיו אורטון.
בסרט מככבים אוסקר אייזק (שגם הפיק), בן קינגסלי, ליאור רז, מלאני לורן, ניק קרול, היילי לו ריצ'רדסון ואחרים.
הסרט מתאר את מאמצי המודיעין הישראלי בלכידת קצין האס אס אדולף אייכמן בשנת 1960. הסרט מתבסס על חומרים שונים כולל הספר "אייכמן בידיי", האוטוביוגרפיה מאת פיטר מלקין, שסיפק את בסיס הסיפור לסרט.
מרגלים ישראלים מ"המוסד" בראשותו של פיטר מלחין (אוסקר אייזק) עובדים יחד כדי לאתר וללכוד את אדולף אייכמן (בן קינגסלי) שמסתתר בארגנטינה.
ב-16 בנובמבר 2015, הודיעה חברת מטרו גולדווין מאייר שהיא רכשה זכויות על תסריט שכתב מתיו אורטון, על לכידת אדולף אייכמן.
בריאן קוואנו-ג'ונס הפיק את הסרט באמצעות חברת ההפקה Automatik.
ב-24 בפברואר 2016, כריס וייץ ניהל מגעים לביים את הסרט.
העסקה בין הצדדים נחתמה במרץ 2017 עם אוסקר אייזק כמפיק וכוכב הסרט, בתפקיד פיטר מלקין.
ביוני, בן קינגסלי לוהק לתפקיד אדולף אייכמן.
באוגוסט, ליאור רז הצטרף לגלם את איסר הראל, בסרט ההוליוודי הראשון שלו.
בספטמבר, מלאני לורן, ניק רול, ג'ו אלווין, מייקל ארונוב והיילי לו ריצ'רדסון לוהקו אף הם לתפקידים בסרט, כשהצילומים התחילו בארגנטינה ב-1 באוקטובר.
השחקנים התאחדו באתר הצילומים ב-12 באוקטובר בארגנטינה.
פיטר שטראוס הצטרף לצוות השחקנים ב-30 בנובמבר.
"מבצע פינאלה" במקור היה אמור לצאת לאקרנים ב-14 בספטמבר 2018. עם זאת, ביולי 2018, תאריך הקרנת הסרט הוקדם ל-29 באוגוסט 2018. הסרט שוחרר מחוץ לארצות הברית ב-3 באוקטובר 2018, באתר נטפליקס.
מבצע ענבי שועל היה מבצע בימי שלום של הצי המלכותי הבריטי שנערך בחורף 1947. במהלך חורף זה, שהיה עתיר שלגים, נפגעה אספקת הדלק לתחנות הכוח בבריטניה ונוצר מחסור ארצי בחשמל.
כדי להקל על המחסור שלח הצי צוללות שלו לבסיסים וישובים לאורך חופי בריטניה, כדי לספק להם חשמל מהגנרטורים של הצוללות.
מזג אוויר קשה במיוחד פקד את בריטניה בחורף 1946-1947 והביא עמו סופות שלגים שכיסו את הארץ.
חסימת דרכי התחבורה הכבידה מאוד על הובלת פחם אל תחנות הכוח במדינה.
תחנות כוח רבות נאלצו לצמצם את תפוקתן או להפסיק לפעול ועקב כך נגרמו הפרעות חמורות לאספקת החשמל במדינה.
בינואר הורתה האדמירליות לשירות הצוללות של הצי לשלוח את כל הצוללות שלו שהיו פנויות מפעילות אל בסיסי צי לאורך חופי בריטניה על מנת לספק להם חשמל.
בהמשך סופק חשמל מצוללות גם ליישובים אזרחיים.
הצוללות עגנו ביעדיהן ושם הפעילו את הגנרטורים שלהן, אשר ניזונו מסולר, והזרימו את החשמל שייצרו אל רשת החשמל המקומית.
באותם ימים שימש זרם החשמל במגזר הביתי בעיקר למאור, וזרם של 2,000 אמפר שייצר גנרטור של צוללת הספיק להארת 5,000 נורות חשמל.
בין השאר סיפקו הצוללות חשמל לבסיסי הצי בפורטסמות', צ'טהם, שירנס, פלימות', פורטלנד ודבונפורט.
הצוללת טרוקולנט מסדרת T עגנה בחוף העיר ברייטון וסיפקה לה חשמל.
המבצע העסיק כוח אדם רב - יותר מאלף אנשי צוות של הצוללות, שעבדו בטמפרטורות נמוכות ביותר.
רוב הצוללות שייצרו חשמל הוחלפו מעת לעת בצוללות אחרות על מנת לאפשר להן תחזוקה, אך צוללת אחת מטיפוס S סיפקה חשמל ביעדה במשך 28 ימים ברציפות.
במחצית חודש מרץ השתפר מזג האוויר ואספקת הפחם התקינה לתחנות הכוח החלה להתחדש, אך הצוללות המשיכו במבצע עד סוף החודש.
לאחר מעשה התברר כי המבצע היה כרוך בכ-29,000 שעות פעילות של מתקני הצוללות, שהיו כרוכות בבלאי רב.
הבלאי חייב את הצי להוצאה כספית כבדה כדי לשקם אותו.
מבצע עיניים ירוקות היה מבצע צבאי בלבנון, אותו ביצעו יחידת שלדג ופלנ"ט צנחנים ב-24 בדצמבר 1986.
במסגרת הקו ההתקפי שהוביל אלוף פיקוד הצפון, יוסי פלד, כנגד ארגוני המחבלים בדרום לבנון, הוחלט לפשוט על בסיס החזבאללה בכפר מיידון, ששימש בסיס פעילות לפעילי הארגון בדרום לבנון.
עיקר המבצע הוטל על יחידת שלדג, עליה פיקד סא"ל אליק רון, שנדרשה להכווין מסוקי קרב וארטילריה.
בנוסף צורף למבצע כוח מפלנ"ט צנחנים, עליה פיקד סרן יאיר גולן, שעליו הוטל לירות טילי טאו לעבר מבנים, עמדות ורכבים בכפר.
לילה לפני הפעולה התמקם כוח מיחידת שלדג, בפיקוד איתי רוזנפלד, בתצפית נסתרת במרחק קילומטר מהכפר, אסף מודיעין וסייע לבנות תמונת מודיעין מלאה בטרם התקיפה.
בליל הפעולה יצאו כוחות מיחידת שלדג, בפיקוד רון, וכוח הפלנ"ט למשימותיהם.
כוחות שלדג נעו על בסיס רכבי שטח ולאחר שפרקו מהם בסמוך ליעדים נעו לעמדות תצפית וצליפה שתוכננו מראש.
במקביל נע כוח הפלנ"ט על גבי נגמ"שים, ולאחר מכן פרק והתמקם בעמדות אש בג'בל רחאיית.
רון פיקד על המבצע מעמדת חפ"ק סמוך לכפר.
עם שחר, פתח כוח צלפים מיחידת שלדג, עליו פיקדו אוהד שפריר וסגנו מוני כץ, באש ופגע בפעילי חזבאללה רבים.
במקביל ירה כוח הפלנ"ט, בפיקוד גולן, טילי טאו לעבר עמדות ומבנים של פעילי חזבאללה בכפר.
לאחר מכן הכווין כוח מיחידת שלדג, בפיקוד רוזנפלד, מסוקי קרב של חיל האוויר ואש ארטילריה, וירה טילי מילאן מעמדותיו על מטרות בכפר.
המבצע נמשך 36 שעות, ולאחר מכן נסוגו הכוחות לברכת ג'עבור, ומשם בחזרה לשטח ישראל.
בסך הכול נהרגו במבצע כ-6 פעילי חזבאללה, נפגעו עמדות, מבנים ורכבים ששימשו את החזבאללה בכפר וכן סוללת נ"מ קני.
מבצע פינה אחרת הייתה פעילות יזומה בלבנון, שביצעה פלנ"ט צנחנים ב-18 במאי 1993.
במסגרת הלחימה כנגד ארגוני המחבלים בדרום לבנון, יזמו מפקד יק"ל, תא"ל גבי אשכנזי, ומפקד החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון, אל"ם ארז גרשטיין, מבצע שמטרתו פגיעה בפעילי חזבאללה ואיסוף מודיעין במרחב ההר סוג'וד, ששימש בסיס פעילות לפעילי הארגון בדרום לבנון.
למבצע הוקצתה פלנ"ט צנחנים, בפיקוד רב-סרן הרצי הלוי שאיישה באותה עת את מוצב ריחן.
בלילה שבין 17 ל-18 במאי 1993 יצא כוח בן 14 לוחמים מהפלנ"ט, בפיקוד הלוי, ממוצב ריחן, ונע בסבך ההררי עד שהתמקם בעמדות מוסוות באזור אלואיזה, בגזרה המזרחית של דרום לבנון.
הכוח זיהה קבוצת פעילי חזבאללה, ונערך לפתיחה באש, כאשר לפתע נורתה לעבר הכוח אש מקלעים.
מהאש נפגע ונהרג סגן ונפצע חייל נוסף.
הכוח השיב באש והזעיק צוות חילוץ מהמוצב, עליו פיקד סגן .
בעת שכוח החילוץ נע לעבר הכוח שבפיקוד הלוי, הוא נקלע למארב של פעילי חזבאללה, שהשליכו רימוני יד לעברו.
מפקד הכוח, סגן ישראל נפצע קשה והצוות בפיקודו נותר ללא מפקד.
מפקד הפלוגה, הלוי, הכווין מסוקי קרב של חיל האוויר ואש ארטילריה לעבר עמדות פעילי חזבאללה, כשבמקביל פיקד על הלחימה במגע ישיר עם המחבלים.
הכוח בפיקודו, חבר לכוח החילוץ, ושני הכוחות נסוגו, תחת אש, למוצב ריחן.
במהלך הלחימה נהרגו מספר פעילי חזבאללה.
לכוח הצנחנים היו מספר פצועים ושני הרוגים, סגן זהר חלמיש וסגן צור-צבי ישראל, שנפטר בהמשך מפצעיו.
מפקד פיקוד הצפון, אלוף יצחק מרדכי, הקים בעקבות האירוע ועדת בדיקה בטענה שהיו שגיאות במיקום הכוח, אולם זו סיימה את עבודתה ללא ממצאים שכאלו ושיבחה את הלוי על האופן שבו פיקד על הכוח.
מבצע פורצ'ן: תרגיל מלחמה הוא סרט ריגול אמריקאי שכתב וביים גאי ריצ'י ויצא בסוף שנת 2022.
כנופיה של מאפיונרים אוקראינים מצליחה לגנוב מכשיר המכונה "הנדל", ששוויו מוערך במיליארדים.
הממשלה הבריטית שוכרת את נתן ג'זמין כדי להשיב את ה"הנדל" לפני שסוחר הנשק המיליארדר גרג סימונדס ימכור אותו למרבה במחיר.
נתן מגייס את המרגל העליון אורסון פורצ'ן להוביל צוות הכולל את שרה פידל, ג'יי.ג'יי דייוויס ואחרים.
הצוות נוסע למדריד, במטרה לאתר את השליח שאמור להוביל את הכונן הקשיח המכיל את הנתונים מה"הנדל".
החיפוש שלהם מופרע על ידי מייק, יריבו של נתן, שנראה כי גם הוא נשכר להשיב את ה"הנדל".
שרה, אמריקאית והאקרית מיומנת, מצליחה להעתיק את תוכן הכונן הקשיח ראשונה.
כשהם מגלים שסימונדס מתכנן לארח אירוע צדקה בקאן, הצוות מחליט לחדור אליו באמצעות סחיטת כוכב הקולנוע האהוב עליו, דני פרנצ'סקו, כדי שיעזור להם להסיח את דעתו של סימונדס.
סימונדס מזמין את דני ואת מיכאלה, הדמות של שרה שמתחזה לחברתו, לבלות קצת זמן בווילה שלו בטורקיה באנטליה.
אורסון חודר לבית המאפיה האוקראינית כדי לסייע לשרה בפריצה למחשבים שלהם, ומתחזה לשודד.
הממשלה הבריטית מזהירה את נתן שה"הנדל" הוא בינה מלאכותית מתקדמת היכולה להיות מתוכנתת להביס כל מערכת אבטחה בעולם.
כאשר הצוות מגלה שהעסקה עבור ה"הנדל" תתקיים באנטליה, הם נוסעים לטורקיה.
בזמן שסימונדס מציג לדני את אוסף המזכרות שלו, אורסון וג'יי.ג'יי עוקבים אחר אחד החפרפרות של סימונדס בממשלת טורקיה.
מחופש כעורך דינו של סימונדס, אורסון משתתף בעסקה ומסיים אותה, אך מייק ואנשיו מתערבים, וגורמים למותם של כמעט כל הנוכחים ולגניבת ה"הנדל".
האירוע הזה מבהיר שמייק התמרד ופועל באופן עצמאי.
על אף הבעיות שהצוות גרם לו, סימונדס מוכן לעזור כי הגניבה של ה"הנדל" על ידי מייק עלתה לו בעמלה שלו.
סימונדס מספר להם שהקונים הם שני טייקוני ביוטכנולוגיה, טרנט וארנולד, שאגרו זהב ומכוונים להשתמש ב"הנדל" כדי לגרום לקריסה כלכלית עולמית.
בזמן שאורסון וג'יי.ג'יי מטפלים באבטחה הכבדה ברמת הקרקע, סימונדס ודני עולים למגדל שבו מייק סוגר את העסקה עבור ה"הנדל" עם טייקוני הטכנולוגיה.
סימונדס מציג בפניהם כיצד הוא יכול לפגוע ביקיריהם אם לא ישלמו לו עבור הנשק.
הוא ודני מצליחים לעזוב לפני שכולם פונים זה נגד זה.
כאשר אורסון מגיע, היחיד שנותר הוא מייק, ולכן הוא מחסל אותו ומשיב את ה"הנדל".
בדוחה, הצוות מקבל הצעה למשימה נוספת, אך הם מחליטים לצאת לחופשה.
אורסון מספר להם שהשתמש ברווחים מהשוד בווילה של האוקראינים כדי לממן את הסרט החדש של דני, המבוסס על אירועי הסרט, עם דני שמגלם את סימונדס וסימונדס שמשמש כמפיק על הסט.
ג'ייסון סטיית'האם בתפקיד אורסון פורצ'ון
אוברי פלזה בתפקיד שרה פידל
ג'וש הארטנט בתפקיד דני פרנצ'סקו
קרי אלווס בתפקיד ניית'ן ג'סמין
באגזי מאלון בתפקיד ג'יי ג'יי
יו גרנט בתפקיד גרג סימונדס
מקס ביזלי בתפקיד בן האריס
בספטמבר 2020 הוכרז כי גאי ריצ'י אמור לביים את הסרט, כשג'ייסון סטיית'האם מככב.
בחודש דצמבר לוהקה אוברי פלזה.
קרי אלווס, באגזי מאלון וג'וש הארטנט הצטרפו בינואר 2021, כאשר יו גרנט נכנס למשא ומתן.
הצילומים החלו ב-14 בינואר 2021, ונערכו באנטליה, טורקיה ובקטר.
מבצע עלות השחר היה מבצע צבאי של צה"ל ברצועת עזה, שהחל ב-5 באוגוסט 2022 ונמשך שלושה ימים, בהם חיסל צה"ל בכירים בג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ברצועה.
את המבצע פתח צה"ל בסיכול ממוקד של תייסיר אל-ג'עברי, מפקד החטיבה הצפונית של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בצפון רצועת עזה.
בצד הישראלי, הוחל "מצב מיוחד בעורף" בו נצרו בבתים את תושבי העוטף בטווח 80 ק"מ מהרצועה, ותושבי עוטף עזה הונחו להישאר בקרבת מרחבים מוגנים.
במשך 4 ימים הכבישים הראשיים היו נצורים, אין יציאה ואין כניסה בשל חשש איום ירי נ"ט (נגד טנקים) בינהם כביש 232.
במבצע שיגר הג'יהאד האסלאמי לעבר ישראל 1,162 רקטות.
כ-946 רקטות חצו לשטח ישראל מתוכם כ-400 רקטות יורטו על ידי כיפת ברזל ב-96% אחוזי הצלחה.
ב-7 באוגוסט 2022 נכנסה הפסקת אש לתוקפה בשעה 23:30, והמבצע הסתיים.
בעברית, השם הרשמי שניתן למבצע הוא "עלות השחר" ובאנגלית, בהתאמה, "Breaking Dawn".
השם נועד לעורר תקווה, ומתכתב עם אמרת הכנף "תמיד הכי חשוך לפני עלות השחר".
לעומת זאת, בערבית קרא צה"ל למבצע "الفجر الصادق" (אל-פג'ר א-סאדק; קרי: "השחר האמיתי").
"השחר האמיתי" או "השחר הנכון" הוא מונח דתי אסלאמי המתייחס לזמן הנכון לקיום תפילת השחר, זאת בהנגדה למונחים כגון "השחר השקרי" (الفجر الكاذب – אלפג'ר אלכאד'ב), המציינים זמנים שגויים לקיום התפילה.
הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, באמצעות פלוגות אל-קודס, קרא למבצע "عمليّة وحدة الساحات" (בתעתיק מדויק: עמלית וחדת אלסאחאת; תרגום: "מבצע אחדות הזירות"), שם הרומז לחמאס ולפלסטינים להצטרף למערכה.
בליל 2 באוגוסט 2022 ערכו צה"ל, מג"ב והשב"כ, כחלק ממבצע שובר גלים, מבצע מעצרים נרחב בג'נין, שבמהלכו נעצר בסאם א-סעדי, ראש הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בג'נין.
סרטונים מן המעצר הופצו ברשתות החברתיות, בהם בין היתר מתועד א-סעדי נגרר על הקרקע וננשך על ידי כלב תקיפה.
המעצר הביא לאיומי הסלמה, היערכות לירי טילי נ"ט מצד הג'יהאד האסלאמי, והעלאת המתיחות.
בעוטף עזה הוטלו מגבלות מעבר על התושבים, הגזרה עובתה בסוללות כיפת ברזל נוספות, וכוחות שריון תגברו צוותי קרב בקרבת ציר הוברס.
במקביל התנהל מאמץ בין־לאומי בקרב מצרים ושליח האו"ם למזרח התיכון במטרה ללחוץ על חמאס לרסן את הג'יהאד האסלאמי ולעצור את ההסלמה.
בהתאם להחלטות פיקוד העורף חלו הגבלות על תושבי עוטף עזה.
בנוסף, כהכנה להסלמה, החליטו מספר ערים בדרום, בשרון ובמרכז על פתיחת מקלטים ציבוריים, וחופי הים מזיקים ועד פלמחים נסגרו לרחצה.
כמו כן, צה"ל גייס כוחות מילואים, בעיקר במערך ההגנה האווירית ופיקוד העורף.
נפרשו סוללות כיפת ברזל גם במרכז ישראל.
משטרת ישראל נערכה אף היא, גייסה 10 פלוגות מילואים של משמר הגבול, על מנת למנוע מהומות לאומניות והועלתה הכוננות בהר הבית.
בכבאות והצלה הועלתה דרגת הכוננות לרמה גבוהה ובמגן דוד אדום העלו את רמת הכוננות לאיוש מלא, הרמה הגבוהה ביותר במרחבי הדרום והמרכז.
היציאה למבצע נעשתה על פי החלטתו של ראש ממשלת ישראל, יאיר לפיד, ושר הביטחון בני גנץ, ללא כינוס של הקבינט המדיני-ביטחוני, וזאת באישורה של היועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה.
עם פתיחת המבצע אישר שר הביטחון בני גנץ את גיוסם של 25 אלף חיילי מילואים.
5 באוגוסט, היום הראשון למבצע
ביום שישי, 5 באוגוסט 2022, בשעה 16:16 פתח צה"ל את המבצע בסיכול ממוקד של תייסיר אל-ג'עברי, מפקד הארגון בצפון רצועת עזה (קודמו בהאא אבו אל-עטא, נהרג על ידי ישראל בשנת 2019, במבצע חגורה שחורה).
אבו אל-עטא נפגע מפצצות מדויקות ששיגרו מטוסי קרב של חיל האוויר אל תוך הדירה שבה הסתתר.
בתקיפה נוספת בצפון הרצועה נהרג נימר אבו עמשה, שהיה אחראי ההסברה של הזרוע הצבאית של הג'יהאד האסלאמי.
גם סגן מפקד מערך הנ"ט של הג'יהאד האסלאמי, עבדאללה קדום, ששתי חוליות עליהן פיקד היו בדרך לבצע פיגוע באמצעות טיל נ"ט, נהרג מתקיפת צה"ל, וכך גם ראש מערך התצפיות בצפון הרצועה.
בהפצצה נהרגו גם עשרה מתושבי עזה ובתו בת ה-5 של קדום.
בשעה הראשונה למבצע הרג צה"ל 15 מחבלים בצפון רצועת עזה, בעיר עזה ובח'אן יונס, בהם חוליות נ"ט וצלפים שהיו בדרכם לבצע פיגוע.
בנוסף תקף מגדלים רבי-קומות במרכז העיר עזה, הידוע שבהם הוא "מגדל פלסטין" בשכונת א-רימאל.
הותקף גם מבנה בשכונת שג'אעייה שצה"ל זיהה בו מחבלים.
לפנות ערב תקף צה"ל עמדות צבאיות של הג'יהאד האסלאמי באמצעות ארטילריה וכוחות מיוחדים, והרג מספר מחבלים.
בשעה 20:56 החל הג'יהאד האסלאמי בשיגור רקטות לעבר ראשון לציון, בת ים, יבנה, אשדוד, נתיבות ויישובים נוספים במרכז, בשפלה ובעוטף עזה.
כיפת ברזל יירטה לפחות 10 רקטות מעל שדרות, ובסביבות 22:30 שיגר הג'יהאד מטחי רקטות לעבר אשקלון ועוטף עזה.
בסך הכל, בלילה הראשון של הירי שוגרו 160 (מתוכם 130 חצו לשטח ישראל) רקטות ופצמ"רים מרצועת עזה.
בתגובה למטחי הרקטות צה"ל השיב אש לעבר אתרי השיגור ותקף מחסני רקטות ומפעלים לייצור נשק ואמל"ח.
6 באוגוסט, היום השני למבצע
בשעות הבוקר הג'יהאד האסלאמי פתח במתקפה ארטילרית של פצמ"רים ורקטות על ישובי העוטף, ביניהם: שדרות, איבים, ניר עם, נחל עוז, אשקלון ונתיב העשרה.
3 נפגעו קל במועצה אזורית אשכול.
בסביבות 11:50 החל מטח רקטות לעבר אזור מודיעין, חבל מודיעין והשפלה.
ב-12:00 נורו מטחים אל נתיבות ואשדוד.
שני חיילי צה"ל נפצעו קל מנפילת פצמ"ר בעין הבשור שבאשכול.
בשעה 12:30 נורו מטחים כבדים אל אשקלון ויישובי דרום חבל לכיש וקריית גת.
בשעה 14:00 שוגרו מטחים כבדים על אשקלון ושדרות, שם רקטה פגעה בבית, אך המשפחה ניצלה בזכות שהייה בממ"ד.
בשעות הצהריים תקף צה"ל באמצעות מסוקי קרב, טנקים וכוחות מיוחדים, בהם יחידת מגלן, 11 עמדות צבאיות של הג'יהאד האסלאמי.
בנוסף, צה"ל תקף שני מחסני אמל"ח ימיים אשר מוקמו בבתיהם של פעילים מהכוח הימי של גא"פ.
מחסן אמל"ח ימי נוסף הותקף בחאן יונס ומתחם צבאי בעיר עזה, אשר שימש את הכוח הימי של הארגון למטרות אימון ואחסנת ציוד.
מתחם צבאי נוסף הותקף ובו מחסן אמל"ח של הארגון, אשר שימש בין היתר כמקום מפגש צבאי של פעיליו.
כמו כן, באמצעות "חופת האש" סוכלה חוליית מרגמות של הגא"פ והופצץ בניין בן 5 קומות אחרי נוהל הקש בגג.
בין השעות 16:50 ו-17:15 נורו מטחים כבדים אל אשקלון, נתיבות, נחל עוז, כפר מימון ותושיה.
בשעה 18:00 הג'יהאד שיגר מטח כבד ראשון לעבר תל אביב.
רקטות שוגרו גם לעבר שאר גוש דן, בת ים, חולון, ראשון לציון, גן שורק, פלמחים, יבנה, וגם מטח כבד לאשקלון, שם רקטה פגעה ישירות ברחוב וגרמה נזק לכלי רכב.
ב-20:30 שוגרו מטחי רקטות לעבר שדרות, נתיבות ועוטף עזה.
ב-21:00 שיגרו הפלסטינים מטחי רקטות על עוטף עזה, שדרות, אשקלון ואשדוד.
דווח על נפילה באשקלון ועל פגיעה ישירה במפעל בשדרות.
בשעה 12:30 נורה מטח רקטות לעבר ניצנים, באר גנים, ואשקלון.
בשעה 22:00 שיגרו הפלסטינים מטח רקטות לעבר עוטף עזה, ניצנים, אשקלון, חבל לכיש ומישור החוף הדרומי.
תחקיר צה"ל העלה שמדובר בשיגור רקטות כושל מצד הג'יהאד האסלאמי ולא בתקיפה של צה"ל, שכן התקיפה האחרונה של צה"ל בג'באליה הייתה בסביבות שש וחצי בערב ואילו הפיצוץ אירע אחרי תשע בערב, וכן כי סמוך לתקרית זוהה במכ"ם שיגור רקטה כושל באזור.
תיעוד מהרצועה שפורסם ברשתות חברתיות מהצד הפלסטיני מראה רקטה שמשוגרת מרצועת עזה, סוטה בחדות ואז גורמת להרג הילדים במחנה הפליטים.
לדבריו של ראש מערך ההסברה הלאומי, הוכח באופן חד-משמעי כי מדובר בשיגור כושל של רקטה ששוגרה על ידי גא"פ.
עוד צוין כי למעלה מ-15% מהרקטות ששיגר הגא"פ התפוצצו בשטח רצועת עזה.
בסביבות 21:45 תקף צה"ל ברפיח באמצעות מטוסי קרב והרג את ח'אלד מנצור, מפקד הג'יהאד האסלאמי בדרום רצועת עזה, וככל הנראה הרג מחבלים נוספים, בהם את סגנו ובנו של בכיר הנהגת גא"פ אחמד אל-מדלל, זיאד אל-מדלל ומפקד חטיבת רפיח בגא"פ, ח'טאב עמאצי.
למחרת פרסם דובר צה"ל תיעוד שמראה שהתקיפה נדחתה מספר פעמים בשל נוכחות ילדים בסביבת היעד, ביתו של מנצור.
7 באוגוסט, היום השלישי למבצע
בשעות הלילה, לוחמי צה"ל, מג"ב ושב"כ עצרו 20 פעילי גא"פ ברחבי יו"ש, בהם שייח' נאסר עמור.
בשעות הבוקר חיל האוויר הישראלי תקף מנהרת טרור התקפית של הגא"פ בדרום הרצועה.
לראשונה ממבצע שומר החומות, ב-08:12 שוגרו 2 רקטות להרי ירושלים, שיורטו בהצלחה על ידי מערכת כיפת ברזל.
כמו כן, נורו מספר מטחים לעבר לוזית, שדרות, חבל שלום ומועצה אזורית אשכול, שם נפגע בית כתוצאה מפגיעה ישירה, ללא נפגעים.
בג'באליה נהרגו שני פלסטינים משיגור רקטות כושל.
בצהריים שיגרו הפלסטינים מטחי רקטות לעבר אשקלון ועוטף עזה.
בתגובה לירי הרקטות, תקף צה"ל בשעה 13:00 תקף משגר רקטות ברצועת עזה.
בסביבות 14:30 שוגר מטח רקטות נוסף לעבר אשקלון ועוטף עזה, רקטה פגעה בכביש 4. ב-15:16 שיגר הגא"פ מטחים כבדים לעבר נתיבות והסביבה, ראשון לציון והסביבה, אשדוד, באר שבע ועוטף עזה.
במהלך היום, תקף צה"ל 11 עמדות שיגור רקטות של הגא"פ, חלקן בעת ביצוע שיגורים.
ב-19:20 דיווחו הפלסטינים על 8 הרוגים, בהם ילדים, בשתי תקיפות של צה"ל, אחת מהן בקרבת בית הקברות אל פאלוג'ה שבאזור ג'באליה והשנייה על כלי רכב בעזה ובו חוליית מחבלים.
בתחילה טען צה"ל כי 5 הילדים נהרגו בשיגור כושל של הגא"פ אבל תחקיר מאוחר יותר העלה כי הילדים נהרגו מתקיפת חיל האוויר וכי לא היו שיגורי רקטות בזמן התקרית.
3 אזרחים נהרגו בתקיפה נגד חוליית שיגור רקטות בעזה, שבה גם נפגע רכב שחלף לידה.
בשעה 19:40 הג'יהאד האסלאמי שיגר מטח נוסף של למעלה מ-50 רקטות לעבר עוטף עזה, אשקלון, אשדוד, תל אביב, ראשון לציון, גוש דן ואזור לוד.
כיפת ברזל יירטה שתי רקטות מעל תל אביב ללא נפגעים.
פיקוד העורף הנחה את כל תושבי עוטף עזה להיכנס למרחבים מוגנים ולא לצאת מהם עד להודעה חדשה.
המטח בא בעקבות הפרסומים בכלי התקשורת על הפסקת אש בתיווך מצרים שהייתה אמורה להיכנס לתוקף ב-20:00 לכאורה.
הירי נמשך גם לאחר השעה 20:00: בשעה 20:03 שוגר מטח נוסף לעבר אשקלון ועוטף עזה, רקטה פגעה ישירות במפעל באשקלון ופצעה אדם אחד (פלסטיני מחברון), רקטה פגעה גם בבית בשדרות.
בשעה 21:00 דווח בכלי התקשורת שהג'יהאד האסלאמי הסכים להפסקת אש שתיכנס לתוקף ב-23:30. בהמשך, מסרו הצדדים שהחל משעה 23:30 תחל הפסקת אש.
עם זאת, ירי הרקטות והפצמ"רים לעוטף עזה נמשך גם אחרי 21:00 והתחזק ככל שהתקרבה שעת כניסת הפסקת האש.
בשעה 23:15 שיגר הג'יהאד האסלאמי רקטות לעבר באר שבע.
בעקבות הירי המתמשך דווח שצה"ל תקף חוליות שיגור רקטות ברצועה וקצת לפני כניסת הפסקת האש לתוקף תקפו עשרות כלי טיס של חיל האוויר הישראלי מטרות של הג'יהאד האסלאמי, בהן מחנות צבאיים, מפקדה, משגרי רקטות ומחסנים של אמצעי לחימה.
בשעה 23:30 נכנסה הפסקת האש לתוקפה.
לפני כן ועד 23:50 שיגר הג'יהאד האסלאמי מטחי רקטות לעבר חבל לכיש, אשקלון, שדרות, חבל שלום, עוטף עזה ובאר שבע.
לפי מרכז המידע למודיעין ולטרור במבצע נהרגו 49 פלסטינים, מהם 20 מחבלים (רובם פעילי גא"פ), 18 אזרחים ועוד 11 פלסטינים שנהרגו משיגורים כושלים של הגא"פ.
לפי ynet, בצה"ל אמרו כי לפי הנתונים שבידיהם, בתקיפות צה"ל נהרגו 36 פלסטינים, 11 מהם בלתי מעורבים, ועוד 15 פלסטינים נהרגו משיגורים כושלים של הגא"פ.
לפי משרד הבריאות הפלסטיני – שמנה גם את ההרוגים משיגורים כושלים – נהרגו בלחימה 44 איש, בהם 15 ילדים וארבע נשים.
מרבית ההרוגים הם פעילי הג'יהאד האיסלאמי, חמאס ציין שבין ההרוגים גם שניים מאנשיו.
ב-25 באוגוסט קיים ארגון הג'יהאד האיסלמי עצרת זיכרון להרוגי המבצע ברפיח, עזה, ג'נין, דמשק וביירות.
מבצע ענפי זית היה מבצע של מערכות הביטחון הישראליות ויחידת החילוץ וההצלה הארצית של פיקוד העורף, שבמהלכו נשלחה משלחת סיוע הומניטרית ולחלץ אזרחים מטורקיה שנלכדו במבנים שקרסו בשל רעידות האדמה שהתרחשו באזור.
משלחת הסיוע חילצה 19 לכודים ונתנה טיפול רפואי לכ-180 בני אדם נכון ל-12 בפברואר 2023.
בשעה 04:17 בבוקר לפי שעון טורקיה, התרחשה רעידת אדמה בעוצמה של כ-7.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
מוקד הרעידה היה בדרום טורקיה, מערבית לעיר גזיאנטפ, בקצהו הצפוני של הבקע הסורי-אפריקני, בעומק של 17.9 ק"מ.
לאחר כ-9 שעות התרחשה רעידת אדמה גדולה נוספת בעוצמה של כ-7.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
כתוצאה מהרעידות נהרגו עד כה יותר מ-37,350 בני אדם בטורקיה ובסוריה, יותר מ-94,770 בני אדם נפצעו וישנם עוד עשרות אלפים נעדרים.
ב-6 בפברואר 2023, לאחר שהתרחשה רעידת האדמה, בשעות הצהריים, המריאה משלחת "ענפי זית" של גופי ביטחון ישראלים למוקד ההרס בטורקיה, בו התרחשו רעידות האדמה.
המשלחת הצליחה לחלץ מספר קטן של אזרחים.
באותו היום נאמר גם כי "המשלחת הישראלית תפעל גם בסוריה, בעקבות בקשה שהגיעה מהשלטונות שם לעזרה".
על פי מפקד המשלחת, המשלחת מונה כ-150 מומחי חילוץ.
ב-7 בפברואר 2023, שלושה אזרחים חולצו מההריסות בטורקיה במסגרת המבצע.
ב-8 בפברואר 2023, משלחת סיוע של חיל הרפואה, באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה בצה"ל ובשיתוף משרד הביטחון ומשרד הבריאות המריאה לדרום טורקיה.
אותה המשלחת הקימה בית חולים שדה באזור.
15 מטוסי חיל האוויר הטיסו מאות טונות של ציוד וכ-230 משתתפים בהם חיילי צה"ל בסדיר ובמילואים.
באותו היום חילצה 10 אזרחים.
ב-10 בפברואר 2023, משלחת הסיוע הרפואי של צה"ל בטורקיה פתחה בית חולים בקהרמאנמרש, בו היא נתנה מענה.
מבצע פוסטמסטר היה מבצע של הכוחות המיוחדים הבריטים שבוצע באי הספרדי פרננדו פו, הידוע כיום בשם ביוקו, במפרץ גינאה שבאפריקה, במהלך מלחמת העולם השנייה.
המשימה בוצעה על ידי יחידת הקומנדו 62 (SSRF) ומנהלת המבצעים המיוחדים (SOE) בינואר 1942. המטרה הייתה לתפוס ספינות איטלקיות וגרמניות בנמל ולהעבירן לשליטה בריטית בנמל לאגוס.
יחידת הקומנדו, בפיקודו של מייג'ור גאס מארץ'-פיליפס יצאה מבריטניה באוגוסט 1941 והפליגה בספינת המכמורת מייד אונור, אל ביוקו.
בתחילה סירבו מפקדים בריטים בטריטוריות שלהם במערב אפריקה לסייע לכוח הפשיטה, שכן ראו בדבר הפרת הנייטרליות הספרדית.
האישור להמשך המבצע הגיע בסופו של דבר ממשרד החוץ בלונדון.
ב-14 בינואר 1942, בזמן שקציני הספינות האיטלקיות והגרמניות השתתפו במסיבה שאורגנה על ידי סוכן של מנהלת המבצעים המיוחדים, נכנס כוח הפשיטה לנמל על סיפון שתי גוררות, גברו על צוותי הספינות והפליגו עמן, כולל אניית המשא האיטלקית "דוכסית ד'אאוסטה".
הפשיטה חיזקה את המוניטין של מנהלת המבצעים המיוחדים והוכיחה את יכולת המנהלת לתכנן ולנהל פעולות חשאיות ללא השפעה מדינית על בריטניה.
בשנת 1941 החלה האדמירליות הבריטית לקבל דיווחים על כך שצוללות גרמניות עושות שימוש בנהרות באזורים של צרפת של וישי ביבשת אפריקה כבסיסי תדלוק.
לאימות המידע נבחרה יחידת קומנדו מס' 62 (SSRF).
היחידה הוקמה בשנת 1941, והורכבה מ-55 אנשי צוות מאומנים בלוחמה זעירה שעבדו עם מנהלת המבצעים המיוחדים (SOE).
תחת פיקוד מטה מבצעים משולבים יחידת קומנדו מס' 62 הייתה תחת פיקודו של מייג'ור גאס מארץ'-פיליפס.
"מייד אונור", מכמורת במשקל 65 טון, יצאה מנמל פול ב-9 באוגוסט 1941, לכיוון מערב אפריקה ועליה צוות של חמישה אנשים בפיקודו של מארץ'-פיליפס.
שאר אנשי היחידה, בפיקודו של קפטן ג'פרי אפליארד, יצאו מוקדם יותר על סיפון ספינת תובלה צבאית.
ב-20 בספטמבר 1941, לאחר שישה שבועות בהפלגה הגיעה ה"מייד אונור" לפריטאון, סיירה לאון שם תוכננה נקודת המפגש של שתי הקבוצות כאשר הקבוצה של אפליארד הגיעה כבר בסוף אוגוסט.
לאחר הגעתה של ה"מייד אונור", החלו החיפושים אחר בסיסי הצוללות של הגרמנים.
בהפלגות לתוך הנהרות והדלתות הרבות באזור, הכוח לא הצליח לאתר צוללות כלשהן או עדות לבסיס צוללת.
מנהלת המבצעים המיוחדים שמרה על נוכחות במערב אפריקה, שם יכלה לאסוף מידע על שטחי ממשלת וישי, ספרד ופורטוגל מתוך כוונה לזהות ולסכל כל פעילות העשויה לאיים על הנכסים של בריטניה באזור.
בעת שכוח הקומנדו חיפש את בסיסי הצוללות הגרמניים, נודע לסוכני מנהלת המבצעים על שלושה כלי שיט בנמל סנטה איזבל (כיום מלאבו) באי הספרדי פרננדו פו מול חופי אפריקה בסמוך לגבול בין ניגריה וקמרון הבריטית.
שלוש הספינות היו אוניית המשא האיטלקית בת 8,500 טון "דוכסית ד'אאוסטה", הגוררת הגרמנית הגדולה "ליקומבה", וארבה מונעת בדיזל "ביבונדי".
ל"דוכסית ד'אאוסטה" היה מכשיר רדיו פעיל שנחשב לאיום, בשל האפשרות להעביר נתונים אודות תנועות הצי של בעלות הברית.
רשימת המטען המוצהר של ה"דוכסית" כללה 1,300 טון צמר, 143 טון עורות, 590 טון חומרי צביעה, 1,800 טון קופרה, 250 טון סיבי אזבסט גולמיים ויותר מ-1.1 מיליון מוטות נחושת.
העמוד הראשון בהצהרת המטען של הספינה לא הוצג לרשויות הנמל ורב-החובל של הספינה סירב למסור פרטים כלשהם, מה שהוביל להשערות שהיא נושאת גם נשק או תחמושת.
באוגוסט 1941, סוכן מנהלת המבצעים, לאונרד גיזה, שאסף מידע על כלי השיט, הגיש תוכנית לתפוס את "ליקומבה" ולנטרל את "דוכסית ד'אאוסטה".
האישור לביצוע פשיטה צבאית בנמל הנייטרלי ניתן על ידי האדמירליות ב-20 בנובמבר 1941.
כדי להעביר את כוח הפושטים לאי, המושל הבריטי של ניגריה סר ברנרד בורדיון סיפק שתי גוררות, "וולקן" ו"נוניאטון".
הכוח הפושט כלל 32 אנשים: ארבעה סוכני מנהלת המבצעים, 11 חיילי קומנדו ועוד 17 אנשים שגויסו מהאוכלוסייה המקומית כצוות של שתי הגוררות.
תכנון המשימה נעצר בשל סירובו של הגנרל סר ג'ורג' גיפארד, שהיה מפקד פיקוד אפריקה המערבית, לתמוך במשימה.
הוא סירב לתת את 17 הגברים הנדרשים לצוות, והצהיר שהדבר ייראה כפיראטיות ועלול להוביל להשלכות מדיניות.
בתגובה לטענותיו האדמירליות השעתה את המבצע.
להתנגדות הצטרפו גם משרד החוץ הבריטי, וגם שגרירות בריטניה במדריד, שחששו מהתגובות האפשריות של ממשלת ספרד.
האישור הסופי ניתן רק ב-6 בינואר 1942, בטענה שניתן יהיה למנוע כל הוכחה לקשר בין הפעולה לבריטניה.
האדמירליות שלחה את הקורבטה "אה"מ ויולט", עם סיפור כיסוי שהיא ביצעה יירוט ותפסה את כלי השיט בים בעת שניסו לעשות את דרכם הביתה לאירופה.
סוכן מנהלת המבצעים, ריצ'רד ליפט, השיג עבודה בחברת הספנות ג'ון הולט ושות' (מליברפול), לה היו משרדים עסקיים באי.
לאחר שנכנס לתפקידו, הוא החל בהכנות לפשיטה.
הוא למד שהצוות של "דוכסית ד'אאוסטה" נהג להיענות להזמנות למסיבות בחוף וערכו מסיבה משלהם על סיפון הספינה ב-6 בינואר 1942. במסווה של חוגג, ליפט הצליח להשיג מידע על מוכנות הספינה לשיט, כוח האדם וסידורי האבטחה.
כוח הפשיטה עזב את לאגוס בשתי הגוררות בבוקר 11 בינואר 1942, ובדרך הם תרגלו הורדת סירות קלות מתקפלות והרמתן לסיפון בים.
הכוח התקרב לנמל סנטה איזבל ובשעה 23:30 ב-14 בינואר 1942 היו שתי הגוררות כ- מהנמל.
על החוף, ליפט הזמין את הקצינים של ה"דוכסית ד'אאוסטה" לארוחת ערב ובה השתתפו 12 קצינים איטלקים ועוד שני קצינים גרמנים מ"ליקומבה".
כוח הפשיטה התפצל ותפס את "דוכסית ד'אאוסטה", ואת ה"ליקומבה" ו"ובורונדי", שעגנו יחד.
הגוררת "נונאטון" נקשרה וגררה את ה"ליקומבה" וה"בורונדי".
לאחר סיום ההכנות, מטענים שהונחו על שרשראות העגינה פוצצו, ו"נוניאטון" החלה לגרור את "ליקומבה" מהנמל.
אחד עשר גברים מהגוררת "וולקן" עלו על ה"דוכסית ד'אאוסטה"; גם שם הוצמדו מטענים לשרשראות העוגן בעוד חלק מהפושטים החלו לאסוף שבויים שהיו מתחת לסיפון.
לאחר פיצוץ שרשרת העוגן, ה"וולקן" החלה לגרור "את דוכסית ד'אאוסטה" מחוץ לנמל.
למרות הפיצוצים ונהירת אוכלוסיית העיירה למזח, לא נעשו ניסיונות לעצור את יציאת הספינות.
אש נגד מטוסים נפתחה לעבר יעדים לא ברורים מתוך מחשבה שהפיצוצים נגרמו כתוצאה מהתקפה אווירית, אך תותחי ה-6 אינץ' שהגנו על הנמל מפני התקפה מהים נותרו דוממים.
מהכניסה לנמל ועד ליציאה עם הספינות הנגררות, נמשכה הפעולה 30 דקות, ללא נפגעים לצד הפושט.
ב-15 בינואר 1942, בעת השיט, מארץ'-פיליפס קבע שגרת שמירות על 29 השבויים.
במהלך הערב החלו בעיות במנועי הגוררות ובחבלי הגרירה שנקשרו לכלי השיט שנתפסו.
למחרת הגיעה "וולקן" לנקודת המפגש ויורטה בים על ידי הקורבטה ויולט.
הגוררת "נונאטון", שסבלה מבעיות מנוע, הצליחה ליצור קשר באמצעות סמפור דרך נמל לאגוס, עם מובלת פחם מניגריה בשם "אילורין" שנשלחה לגרור אותם לנמל.
מנהלת המבצעים המיוחדים הוכיחה את יכולתה לבצע פעולות מבצעיות חשאיות, ללא השלכות פוליטיות.
יו דלטון, השר הממונה על המנהלת, הודיע לראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, על תוצאות הפשיטה.
הוא גם הצהיר כי "ממשלות נייטרליות אחרות יתרשמו מכך שבריטניה תתעלם במידת הצורך מהפורמליות המשפטית של מלחמה במאמציה לנצח".
ממשלת ספרד זעמה על הפשיטה, שנראתה כהפרת הנייטרליות של ספרד.
בגרמניה דיווחו תחנות רדיו כי "משחתת בריטית נכנסה לנמל והטילה פצצות עומק כדי להסיר את כבלי העוגן וצוות הספינה נורה".
מהדורת 21 בינואר 1942 של "פלקישר באובכטר" פרסמה מאמר עם הכותרת "הכחשות בריטיות – שקרים של האדמירליות על מעשה פיראטיות".
המודיעין הימי הבריטי פרסם הודעה משלהם:
"לאור טענות הגרמנים לפיהן כוחות הצי של בעלות הברית ביצעו פעולת נגד ספינות מדינות הציר בנמל הספרדי סנטה איזבל, פרננדו פו, האדמירליות הבריטית רואה צורך לציין כי אף ספינה בריטית או של בעלות הברית היו בקרבת מקום..כתוצאה מהטענות...של השידור הגרמני, המפקד העליון הבריטי שיגר סיורי תצפית לכיסוי האזור.
זה עתה התקבל דיווח כי ספינה לא מזוהה גדולה נצפתה, וכלי שיט של הצי הבריטי מתקדמים למקום כדי לחקור את הנושא".
פרטי הפשיטה נשמרו בסוד אפילו מפני ראשי המטות הבריטים, ורק ב-18 בינואר 1942 נמסרה להם ההודעה שה"דוכסית ד'אאוסטה" יורטה במרחק מהחוף והועברה ללאגוס.
באי פרננדו פו, ריצ'רד ליפט, שנשאר שם, נלקח לחקירה על ידי השלטונות הספרדיים ב-17 בינואר 1942. הוא הצליח לשכנע אותם שאין לו שום קשר עם יציאת הספינות, וכמו כן הוא לא הוציא כסף על המסיבה עבור קציני הספינות.
הוא שוחרר ממעצר ב-27 בינואר 1942, אך נשללה ממנו האפשרות לעזוב את האי.
לבסוף הוא עזב בחשאי בסירת קאנו, והגיע לשטח בריטי ב-1 במרץ 1942. לאחר המבצע, "מייד אונור" נשארה בלאגוס ונמכרה לממשלת סיירה לאון כמכמורת שהוסבה.
"הדוכסית ד'אאוסטה" הועברה לנמל גרינוק שבסקוטלנד ולאחר מכן נוהלה על ידי חברת רכבות קנדית תחת השם "אמפייר יוקון" עבור משרד השינוע המלחמתי.
ה"ליקומבה" נוהלה על ידי חברת ספנות בשם "קווי אלדר דמפסטר" ששינו את שמה ל"מלאקל" ב-1947 ושנה לאחר מכן היא נמכרה לליבריה.
לאחר הפשיטה זכה מארץ'-פיליפס באות השירות המצוין, הייז ואפליארד זכו בעיטור הצלב הצבאי; ליפט וגיז מונו למסדר האימפריה הבריטית.
המלח המקצועי היחיד בפשיטה מהקומנדו, טוראי אנדרס לאסן, היה הראשון שעלה על "דוכסית ד'אאוסטה".
על יעילותו בהוצאת הספינה לדרך ניתן ללאסן אות שבח, וכן הוענק לו באופן מיידי הצלב הצבאי.
לאסן הצטרף גם לשירות האוויר המיוחד; הוא זכה בשני עיטורים וקודם לדרגת רב-סרן.
הוא נהרג באיטליה ב-1945, וזכה בצלב ויקטוריה לאחר מותו על פעילותו שם.
הסרט "היחידה ללוחמה לא ג'נטלמנית" משנת 2024 מציג גרסה בדיונית של המבצע.
מבצע פירות טרופיים היה פעולה סודית של מערך המבצעים המיוחדים של צה"ל שנערכה במזרח העיר ח'אן יונס שברצועת עזה, כשלושה ק"מ ממערב לגבול עם ישראל, ב-11 בנובמבר 2018. הפעולה הסתבכה ונהרגו בה שבעה אנשי ארגון הטרור הפלסטיני "חמאס" וקצין צה"ל סגן-אלוף מחמוד ח'יר א-דין.
ב-11 בנובמבר 2018, בעיצומם של העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה שהחלו בתחילתה של 2018. נכנס כוח ממערך המבצעים המיוחדים של צה"ל לפרוור הממוקם כשלושה קילומטרים לעומק רצועת עזה, ממזרח לעיר ח'אן יונס שברצועה.
הכוח נסע במכונית עמוסת מזון.
כוח חמאס עצר ובדק את הרכב, ולאחר שעורר את חשדם הגיעו למקום אנשי חמאס נוספים בפיקודו של נור א-דין ברכה, סגן מפקד גדוד מזרח ח'אן יונס בחמאס.
כוח צה"ל פתח באש על מנת להיחלץ מהמקום והרג שבעה מחבלים, בהם נור בראכה.
במהלך חילופי הירי נהרג בשוגג סא"ל מחמוד ח'יר א-דין מירי לוחמי צה"ל.
ח'יר א-דין היה לחלל צה"ל הבכיר ביותר מאז מבצע צוק איתן שהתרחש גם כן ברצועת עזה.
מטוסי חיל האוויר תקפו את כוחות חמאס שדלקו אחרי לוחמי צה"ל.
מסוק יסעור מטייסת 118 של חיל האוויר ועליו לוחמים ורופא מיחידה 669 חילצו אותם חזרה לישראל.
פרטים על המבצע נשארו חסויים, אך דובר צה"ל אמר כי מטרת הפעולה לא הייתה חיסול או חטיפה.
על פי פרסומים בישראל, המבצע נועד להשגת "עליונות מודיעינית" מול חמאס.
לפי טענת ארגון הטרור, מטרת המבצע הייתה לפרוץ לרשת הקשר הסודית והמוצפנת של מחבלי הארגון והזרוע הצבאית שלו, גדודי עז א-דין אל-קסאם, ולאפשר לישראל גישה מלאה לתקשורת בתוך הארגון בין דרגי הפיקוד של הארגון.
סגן אלוף מחמוד ח'יר א-דין
ב-10 בספטמבר 2019 פורסם שסא"ל מ' יעוטר בצל"ש הרמטכ"ל.
ב־22 בספטמבר 2019 העניק הרמטכ"ל רב-אלוף אביב כוכבי לאלמנתו את העיטור.
תעודת צל"ש הרמטכ"ל שבו עוטר ח'יר א-דין לאחר מותו מתארת את הנסיבות שבהן נפל:
ב-14 במאי 2022 התירה הצנזורה הצבאית את פרסום שמו ותמונתו, אך אסרה למסור פרטים על מטרת המבצע שבו הוא נהרג ועל מבצעים אחרים שבהם לקח חלק.
מאות אנשים השתתפו בהלווייתו, בהם נשיא המדינה, ראובן ריבלין, שרים, חברי כנסת וקצינים בכירים.
הוא נקבר בבית העלמין הצבאי בחורפיש.
סגן-אלוף מחמוד ח'יר א-דין הותיר אחריו אישה ושני בנים.
מעבר לצל"ש הרמטכ"ל לח'יר א-דין הוענקו ציונים לשבח לחיילים נוספים בעקבות הפעולה:
צל"ש הרמטכ"ל למפקד כוח הלוחמים וללוחם בצוות, ממערך המבצעים המיוחדים באגף המודיעין.
צל"ש ראש אגף המודיעין (צל"ש אלוף) למספר לוחמים בצוות מערך המבצעים המיוחדים.
צל"ש מפקד חיל-האוויר (צל"ש אלוף) לקברניט מסוק החילוץ, רב-סרן ע', לטייס המשנה, סא"ל (מיל.) נ', ולמכונאי המוטס האחורי, רב-סמל מתקדם ק'.
צל"ש מפקד בסיס תל-נוף (צל"ש מפקד אוגדה) למכונאי המוטס הקדמי, רב-סמל נ', ולצוות לוחמי יחידת החילוץ 669 – מפקד הכוח סגן א', רופא הכוח, רב-סרן (מיל.) א', הפרמדיק, רב-סמל ג', והחובש, רב-סמל א'.
כיפת ברזל יירטה שלוש מהן, והירי הוביל לביטול הלימודים בעוטף עזה ולהשבתת הרכבת בקו אשקלון – באר שבע.
מיד לאחר ירי טיל הנ"ט, החלו מחבלים פלסטינים בירי כבד של רקטות על עוטף עזה, אופקים, נתיבות, אשקלון, מועצה אזורית הר חברון, קריית גת ואף ערד ואזור ים המלח.
בתגובה לירי הכבד תקף חיל האוויר הישראלי למעלה מ-70 מטרות טרור, שבהן נהרגו שלושה פלסטינים, וכן הפציץ את תחנת הטלוויזיה של חמאס.
בנוסף איפשרה ישראל את העברת מענק הכסף הקטרי לרצועת עזה.
עקב התפטרותו של ליברמן מהממשלה, הממשלה התפזרה והחלה מערכת הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
תוכנית שינוי מזג האוויר הכימית בוצעה מתאילנד, על פני קמבודיה, לאוס ווייטנאם.
מטרת מבצע פופאי הייתה להגדיל את המשקעים באזורים נבחרים בקפידה.
במטרה למנוע מרכבי אספקה צבאיים ווייטנאמיים שימוש בדרכים אלו על ידי:
ריכוך פני השטח של הכבישים.
גרימת התמוטטויות קרקע לאורך הדרכים.
שמירה על תנאי קרקע רוויה מעבר לפרק הזמן הרגיל.
מטרת המבצע הייתה להאריך את ימי הגשם בכ-30 עד 45 ימים בכל עונת מונסון.
העיתונאי ג'ק אנדרסון פרסם על 'מבצע פופאי' במרץ 1971.
קיים מייצג בדבר 'מבצע פופאי' במוזיאון הריגול הבין-לאומי בוושינגטון די.
מבצע "עם כלביא", המכונה גם מלחמת איראן–ישראל (בפרסית: جنگ ایران و اسرائیل), היה עימות צבאי ישיר בין ישראל לאיראן שהתקיים בין 13 ל-24 ביוני 2025 במסגרת זירת איראן במלחמת חרבות ברזל.
המבצע נפתח במתקפת פתע ישראלית שכללה סיכולים ממוקדים של בכירי מערכת הביטחון האיראנית, וכן מדעני גרעין בכירים.
בנוסף הותקפו מתקני הגרעין נתנז, פרצ'ין ופורדו, אתרי טילים בליסטיים, ומיליציות פרו-איראניות בסוריה ובעיראק, לצד מתקפות סייבר שהשביתו זמנית את מערכות ההגנה האווירית של איראן.
בתקיפות נהרגו מעל 1,060 בני אדם, כמחציתם אזרחים.
בתגובה שיגרה איראן למעלה מ־1,000 כטב"מים ו־500 טילים בליסטיים לעבר ישראל, שגרמו למותם של כ־30 אזרחים ולנזקים כבדים לרכוש.
ב-22 ביוני הצטרפה ארצות הברית למערכה ותקפה את מתקני גרעין באיראן באמצעות פצצות MOP ממפציצי B-2, מתקפה שעיכבה את תוכנית הגרעין האיראנית בכמה חודשים עד שנים.
ב־24 ביוני הושגה הפסקת אש בתיווך אמריקני.
בסיכום הפעילות דיווח צה"ל על תקיפת כ־900 מטרות בכ־1,500 גיחות.
נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ כינה את המבצע "מלחמת 12 הימים" ברשת החברתית Truth Social.
הכינוי אומץ בישראל ומחוצה לה.
שם המבצע, "עם כלביא", נלקח מדברי בלעם בן בעור על עם ישראל: .
הפסוק מסמל את יוזמתו של עם ישראל לקום כלביא המתגבר על מבקשי רעתו.
שם המבצע באנגלית (Rising Lion – אריה מתנשא) ובפרסית (طلوع شيران – עליית האריות) רומז לסמל השאה, ההנהגה האיראנית שקדמה למהפכה האסלאמית באיראן ב-1979, שבו מופיעים אריה ושמש.
סמל זה מזוהה עם האופוזיציה האיראנית, ועם השאיפה להפיל את שלטון האייתוללות.
בשנות ה-80 החלה איראן להקים טבעת האש סביב ישראל.
במקביל קידמה תוכנית גרעין, שבישראל רואים בה איום קיומי.
במערכה בין המלחמות, פעלה ישראל לעיכוב תוכנית הגרעין האיראנית ולסיכול התחזקות חזבאללה, גרורתה בלבנון.
המתקפה על איראן תוכננה בישראל במשך לפחות שני עשורים.
ב-2015 נחתם הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, שבו איראן התחייבה לאפשר פיקוח על תוכנית הגרעין שלה ולעכב אותה למשך 15 שנים, בתמורה להסרת הסנקציות הבין-לאומיות עליה.
לאחר החתימה על ההסכם, איראן אפשרה לפקחים מהסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) לפקח על מתקניה.
רמת העשרת האורניום באותה עת הגיעה עד 3.67%, כמות האורניום המועשר הגיעה עד 300 קילוגרם, והצנטריפוגות היו מהדור הראשון.
ב-2018 פרשה ארצות הברית בראשות הנשיא טראמפ מההסכם וחידשה את העיצומים, צעדים שנעשו בעידוד מפורש של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, ובתמיכת מדינות המפרץ הפרסי.
לאחר פרישת ארצות הברית מההסכם ב-2018 והחזרת הסנקציות, האיצה איראן את ההתחמשות הגרעינית שלה.
בשנת 2021 הצליחה איראן להעשיר אורניום לרמה של 60%, רמה שאינה משרתת שימושים אזרחיים, והגדילה את הכמויות שצברה.
לאחר טבח שבעה באוקטובר כוחות ציר ההתנגדות, שמגובים על ידי איראן, היו מעורבים במלחמת חרבות ברזל.
החות'ים בתימן וחזבאללה בלבנון תקפו את ישראל בטילים בליסטיים ובכטב"מים.
באפריל 2024 ישראל התנקשה במוחמד רזא זאהדי, גנרל איראני בכיר, סמוך לשגרירות איראן שבסוריה, במה שהיווה עימות ישיר ראשון בין המדינות.
איראן הגיבה במתקפה של כטב"מים וטילים שנורו לעבר ישראל.
באוקטובר 2024, בתגובה להתנקשות באסמאעיל הנייה בטהרן, תקפה איראן את ישראל פעם נוספת, מה שהוביל למתקפת נגד ישראלית.
לאחר המתקפה האיראנית השנייה על ישראל, החלה להתגבש תוכנית תקיפה משותפת לחיל האוויר הישראלי ולמוסד והוכנה רשימת מטרות המתמקדת בגורם האנושי בפרויקט הגרעין.
במשך חודשים הבריח המוסד הישראלי חלקי כטב"מים לאיראן, על מנת שיורכבו שם לביצוע התקיפה.
מנובמבר 2024 צה"ל פיתח תוכניות מקיפות למכת פתיחה, שכללו העברת כטב"מים וציוד נוסף והכנת רשימות חיסול ויעדים אסטרטגיים.
במסגרת מבצע "נרניה" נבנתה רשימת מטרות שכללה כמאה מדעני גרעין, שדורגו לפי רמת החשיבות והידע הייחודי שלהם.
במקביל גובשה רשימת בכירים במערכת הביטחון באיראן לקראת מבצעי חיסול, שנועדו לצמצם את יכולת התגובה המיידית.
בחודש פברואר 2025 דווח כי כמה ממנהיגי משמרות המהפכה האסלאמית דוחקים במנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי, לבטל את הפתווה שהוציא נגד פיתוח נשק גרעיני .
הנשיא טראמפ הודיע כי הוא מקציב למהלך הדיפלומטי 60 יום, ובמאי הוגשה לאיראן טיוטת הסכם.
במקביל לתהליך, התריע ראש הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית של האו"ם, רפאל גרוסי, על יכולת המשטר האיראני כי "הם לא רחוקים מפצצת אטום".
על פי ה"וול סטריט ג'ורנל", המנהיגים האיראנים זלזלו בהערכתם את הנשיא טראמפ, וסברו כי הם יכולים להמשיך לעכב את השיחות מבלי לשלם מחיר.
במקביל ניהלה ישראל מבצע הונאה מתואם עם ארצות הברית, כדי לשכנע את איראן שלא צפויה תקיפה לפני סיום השיחות.
המבצע כלל הפצת ידיעות כוזבות, יצירת מראית עין של מחלוקות בין המדינות וקביעת פגישות סרק אחרי מועד התקיפה, שנועדו להציג את התקיפה כרחוקה משלבי מימוש.
כלי התקשורת בישראל שימשה כלי מרכזי במאמץ.
לשכת ראש הממשלה ושר הביטחון העבירו לעיתונאים ידיעות שקריות על פגישות דיפלומטיות מדומות ודיוני קבינט בנושא עסקת החטופים, כדי ליצור תחושת שגרה ואופטימיות, ולמסך את היערכות המבצעית.
ב-12 ביוני, לראשונה מזה 20 שנה, דיווחה הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית כי איראן מפירה את התחייבויותיה בתחום הפיקוח הגרעיני, וכי לאיראן יש כ-400 קילוגרם של אורניום מועשר ברמה של 60%, מספיק כדי לייצר תשע עד עשר פצצות גרעיניות, דבר המצביע על כך שהאיראנים קרובים מאוד לנשק גרעיני.
ערב התקיפה, פונו אזרחים אמריקאים מהמזרח התיכון, ומדד הפיצה זינק.
לפי הניו יורק טיימס, איראן לא ציפתה שההתקפה תצא לפועל לפני סבב השיחות הנוסף בין ארצות הברית לאיראן, שתוכנן ל-15 ביוני.
כתוצאה מתפיסה זו, סימני האזהרה המקדימים נתפסו כפעולות פסיכולוגיות שמטרתן דיפלומטית.
לפי העיתון, בעקבות טעות זו לא הופעלו באיראן פרוטוקולים הגנתיים שעליהם סוכם מראש.
בדיוני המדיניות נבחנו שלושה מודלים: פעולה ישראלית מצומצמת, פעולה ישראלית בתמיכה אמריקנית או תקיפה משותפת.
האפשרות האחרונה התקבלה, וכתוצאה מכך פעלה ארצות הברית לצד ישראל במבצע "פטיש חצות".
לשם מענה לחשש מפעולת פתע איראנית גובשה גם תוכנית "טורנדו", שנועדה ליצור פגיעה משמעותית בטהראן.
היעד המקורי למועד התקיפה נקבע לאפריל 2025, אך על אף העדפה לדחייה לאוקטובר, המבצע יצא לבסוף אל הפועל ביוני 2025. מבצע המתקפה הישראלית אושר פה אחד בישיבת הקבינט המדיני-ביטחוני שהתקיימה בלילה שבין 12 ל-13 ביוני.
בישיבה הוצגה לממשלה הערכת צה"ל כי במלחמה עלולים להיהרג בין 800 ל-4,000 אזרחים, והוגדרו מטרות המבצע הרשמיות: פגיעה משמעותית בתוכניות הגרעין והטילים הבליסטיים האיראנית, פגיעה בציר ההתנגדות, ויצירת תנאים לסיכול ארוך טווח של תוכנית הגרעין ותוכנית הטילים באמצעים מדיניים.
סמוך לתחילת המבצע, בשעה 3:00 לפנות בוקר, הועלתה בישראל הכוננות למתקפת נגד של איראן ושלוחיה, הוכרז על מצב מיוחד בעורף, סגירת המרחב האווירי של ישראל, ביטול הלימודים ואיסור התקהלויות.
באופן נדיר, אף על פי שלא בוצעו שיגורים נגד ישראל, פיקוד העורף הפעיל אזעקת מלחמה בכל רחבי ישראל, ונשלחו במערכת שידור תאי הודעות לתושבי המדינה להישאר סמוך למרחב מוגן.
זאת כדי ליידע את התושבים על פתיחת המערכה, וכדי להכינם לאפשרות של מתקפת נגד רחבה מצד איראן.
במקביל החל צבא הגנה לישראל בגיוס חיילי מילואים.
נמל התעופה בן-גוריון פונה ממטוסים, והמרחב האווירי של ישראל נסגר לטיסות, וצי המטוסים של ארקיע הועבר לקפריסין.
13 ביוני: מתקפת הפתע הישראלית
בלילה בין ה-12 ל-13 ביוני 2025, בסמוך לשעה 03:00 לפנות בוקר שעון ישראל, פתח חיל האוויר הישראלי בגל תקיפה רחב היקף נגד יעדים ברחבי איראן, במקביל לאזעקה כללית שנשמעה ברחבי ישראל על מנת להכין את האזרחים למלחמה.
התקיפות התמקדו במתקנים גרעיניים, בסיסים צבאיים ומערכי טילים אסטרטגיים.
בין מוקדי התקיפה המרכזיים נמנו טהראן, נתנז ותבריז.
בנתנז נפגעו מתקני ההעשרה התת-קרקעיים ומתקנים ניסיוניים.
הותקפו גם אתרי גרעין באספהאן, בכרמאנשאה, בפורדו, בח'ונדאב, ובח'ורמאבאד.
מכת הפתיחה כללה מתקפה באמצעות מטוסי ה-F-16 המיושנים יחסית שפגעה באתרי שיגור הטילים הבליסטיים במערב איראן ומנעה את שיגורם על ידי פגיעה בפתחי הבונקרים כך שהמשגרים והטילים נלכדו בתוכם.
במקביל למתקפות האוויריות, פתח המוסד במתקפה החשאית שהכין באמצעות עשרות רבות של סוכנים זרים בתחומי איראן.
בתחילת התקיפה התמקמו צוותים מצומצמים עם כטב"מי נפץ וטילי נ"ט (מסוג ספייק) שהוברחו לתוך איראן בסמוך לאתרי הגנה אווירית של איראן ובקרבת אתרי שיגור הטילים שלה.
עם פתיחת המתקפה, הופעלו המערכות ושיגרו טילים לעבר מטרות שנקבעו מראש.
בגל תקיפה נוסף, הופעלו אמצעי לחימה מוסווים שהוחדרו קודם לכן לשטח איראן על מנת לשבש ולנטרל את מערכי ההגנה האווירית האיראנית, ולאפשר חופש פעולה למטוסים תוקפים.
לצד שני הצירים הראשונים, הופעל מערך רחפני תקיפה מתוך בסיס חשאי שהוקם סמוך לטהראן, ככל הנראה בידי סוכני המוסד.
הרחפנים שוגרו לעבר אתר השיגור אספג'אבאד, אחד המרכזים העיקריים של טילי קרקע-קרקע האיראניים המאיימים ישירות על ישראל.
במהלך חמשת גלי התקיפה הראשונים, שנמשכו עד לשעה 06:30 בבוקר וכללו שיגור של יותר מ־330 חימושים מכ־200 מטוסי קרב לעבר כ־100 יעדים שונים, נהרגו לפחות 78 בני אדם ו־329 נפצעו.
נהרגו מדענים בכירים בתוכנית הגרעין האיראנית וצמרת הפיקוד של חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית.
אנשי צבא בכירים, כולל בכירים במשמרות המהפכה האסלאמית, התעלמו מהנחיות להסתתר או לתפוס מחסה, מה שהביא להריגתם במכת הפתיחה של המבצע, במתקפות ממוקדות על מתקנים צבאיים, בעיקר בטהראן.
דווח כי במסגרת ההכנות למבצע ביצעה ישראל פעולה שגרמה לצמרת חיל האוויר של משמרות המהפכה להתכנס במפקדה המרכזית – ואז הפציצה אותה.
דבר זה תרם לפגיעה משמעותית בצמרת הפיקוד.
בשעה 7:56 ביום הראשון למבצע "עם כלביא", פרסם דובר צה"ל שאיראן שיגרה לכיוון ישראל מעל מאה כטב"מים.
חיל האוויר הישראלי וחיל האוויר הירדני יצאו למבצע יירוט, ולאחר השעה 11:00 עדכן דובר צה"ל כי כל הכטב"מים יורטו בהצלחה, ובפיקוד העורף עדכנו שכבר אין צורך לשהות בסמוך למרחבים מוגנים.
בהמשך היום נמשכו התקיפות הישראליות וכללו יעדים נוספים כגון בסיס חיל האוויר האיראני בתבריז שהושמד, הבסיס האווירי בהמדאן ומפעל לייצור טילים בליסטיים בשיראז.
בסיום גלי התקיפה הראשוניים, שוב הופצצו המתקנים הגרעיניים בתבריז ובנתנז, בניסיון להשלים את נטרולם המלא.
בשעות הערב הכריזה איראן על מבצע "הבטחת אמת 3" ושיגרה לישראל לאורך הלילה טילים בליסטיים שרובם יורטו.
בסביבות השעה 19:30 שיגרו החות'ים טיל לעבר ישראל.
לא שוגרו מיירטים לעבר הטיל, והוא התפוצץ במרחב חברון.
הסהר האדום הפלסטיני הודיע שהטיל נפל בכפר סעיר הסמוך לחברון, ושלושה ילדים נפצעו מרסיסים.
ב-14 ביוני בשעה 1:00 תקפה ישראל באמצעות חיל האוויר שכונה בטהראן שבה שוכן ביתו של המנהיג העליון עלי ח'אמנאי ומתחם הנשיאות האיראנית.
חיל האוויר המשיך בתקיפה לאורך הלילה, במקביל למטחים איראניים רבים ששוגרו באותה עת לישראל.
מההתקפה נהרגו שלושה אזרחים ישראלים, נפצעו עשרות, ונגרם נזק רב לרכוש.
לפי צה"ל, איראן שיגרה לעבר ישראל כ-200 טילים בליסטיים בארבעה מטחים.
ה"ניו יורק טיימס" דיווח כי המנהיג העליון עלי חמינאי הורה לשגר עד 1,000 טילים בליסטיים לעבר ישראל כדי להרוות את ההגנה האווירית של ישראל ולגרום לה "נזק מקסימלי".
אולם, המתקפות של ישראל על בסיסי הטילים של האיראנים הקשו מאוד על יכולת התגובה האיראנית.
לאחר תקיפות חיל האוויר על אתרי השיגור והסוללות הניידות והנייחות באיראן, התקיימה בצה"ל הערכה כי מאות טילים התפוצצו על הקרקע או זמן קצר לפני השיגור, ולמעשה נותרו לאיראנים פחות מ-2,000 טילים.
ב-15 ביוני דובר צה"ל בפרסית, רס"ר במיל' כמאל פנחסי, פרסם לראשונה אזהרת פינוי דחופה לכל אזרחי איראן: "כל האנשים הנמצאים כעת או בעתיד הקרוב במפעלי ייצור נשק צבאי ובמוסדות התמיכה שלהם או בסביבתם צריכים לעזוב מיד אזורים אלה ולא לחזור עד להודעה חדשה."
שיגורי הטילים מאיראן אל עבר ישראל במסגרת "מבצע הבטחת האמת 3" האיראני נמשכו גם לאורך הלילה שבין 14 ל-15 ביוני.
במהלך הלילה שוגרו כשני מטחים שונים: הראשון שוגר לעבר חיפה, הקריות והגליל המערבי, ונהרגו בו ארבעה אזרחים בפגיעה ישירה ביישוב טמרה.
המטח השני שוגר בסביבות השעה 2:40 בלילה, ונהרגו בו תשעה אזרחים בעקבות פגיעה ישירה בבניין בבת ים, ועשרות רבות נפצעו.
שתי זירות נוספות היו ברחובות.
טיל אחד נפל בעיר ופצע מספר אזרחים, בהם פצועים קשה, וטיל שני נפל במכון ויצמן, פגע במספר מבנים וגרם הרס משמעותי למידע שנאגר שם.
באותו זמן, במאמר ב"וול סטריט ג'ורנל" נכתב כי ישראל הצליחה תוך 48 שעות להשיג עליונות בשמי איראן, מה שרוסיה לא הצליחה לעשות באוקראינה כבר כשלוש וחצי שנים מאז פרוץ מלחמת רוסיה–אוקראינה.
הדבר נעוץ באיכות האמל"ח, ברמת האימון הישראלית, ביכולות המודיעין והסייבר ובאפקט ההפתעה.
במטח טילים מאיראן בלילה שבין 15 ל-16 ביוני נהרגו שמונה ישראלים: ארבעה בפתח תקווה, שלושה בבתי זיקוק לנפט בחיפה ואחד בבני ברק.
הפגיעה במתקן של בתי זיקוק לנפט הביאה להדממת כלל מתקני בית הזיקוק והחברות הבנות.
ב-16 ביוני הצהיר דובר צה"ל כי חיל האוויר הישראלי השמיד יותר מ-120 משגרים, המהווים כשליש ממשגרי הטילים של איראן.
ישראל המשיכה להתקיף מטרות באיראן גם בימים הבאים.
המטחים המשיכו גם בלילה שבין ה-16 ל-17 ביוני ובו שוגרו מספר מטחים, והגדול מביניהם שוגר בשעה 8 בבוקר.
בעקבות המטחים הללו נרשמה פגיעה ישירה בחניון אוטובוסים בהרצליה, מה שגרם להצתה של אחד מהם, ללא נפגעים.
ב-18 ביוני פורסם בוול סטריט ג'ורנל כי טראמפ אישר את תוכניות התקיפה של ארצות הברית נגד איראן, אך המתין לראות אם טהרן תנטוש את תוכניתה הגרעינית.
פורסם גם כי איראן שיגרה לעבר ישראל כ-1,150 כטב"מים, שלמעט אחד, כל היתר לא פגעו במטרתם.
בנוסף שיגרה איראן כ-400 טילים בליסטיים, שכ-20 מהם פגעו במבנים.
באותו יום נפרצה הטלוויזיה האיראנית ושודרו על המסך סרטונים מתקופת מחאת החיג'אב כשלוגו מבצע עם כלביא מופיע בחלקו בפינה העליונה של המרקע.
הלוגו הופיע ללא כיתוב וללא דגל ישראל אלא דמות האריה בלבד, כסמל משטר השאה.
ב-19 ביוני אמר טראמפ שיש סיכוי למשא ומתן, והוא יחליט תוך שבועיים אם ארצות הברית תצטרף למלחמה.