tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סִימון קֶר (בדנית: Simon Kjær, ; נולד ב-26 במרץ 1989 בעיר הורסנס שבמזרח יוטלנד) הוא כדורגלן עבר דני ששיחק בעמדת הבלם.
קר החל את הקריירה שלו בקבוצה קטנה בשם "לונד" ליד עיר הולדתו, בטרם עבר לקבוצת הנוער של מועדון מיטיולן מליגת העל הדנית.
את משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה קיים במסגרת "טורניר ויאסאט" (טורניר חד-פעמי שנערך בסיום עונת , בעקבות אי הצלחתה של נבחרת דנמרק להעפיל למונדיאל 2006, וסיום הליגה בתאריך מוקדם בשל משחקי מהמונדיאל).
באוגוסט 2007 נבחן בריאל מדריד, אך לא עבר לבסוף מכיוון שמיטיילן סרבה להצעה הכספית של הספרדים.
לאחר כישלון המשא ומתן עם ריאל, חתם קר חוזה ל-5 שנים במיטיולן.
בפברואר 2008, חתם קר על חוזה עם קבוצת פאלרמו האיטלקית לחמש שנים.
תמורת סכום העברה של 4 מיליון אירו.
באוגוסט 2008 עבר קר לפאלרמו.
את הופעת הבכורה שלו ערך ב-26 באוקטובר במשחק הליגה נגד פיורנטינה, כאשר נכנס כמחליף במחצית.
יכולתו הטובה במשחקי פאלרמו הקנתה לו מקום בהרכב הקבוצה, ובעונתו הראשונה שותף ב-27 משחקים.
בעונתו השנייה בקבוצה המשיך קר את יכולתו המצוינת, ושותף ב-35 משחקים.
ב-8 ביולי 2010 עבר קר לקבוצת וולפסבורג המשחקת בבונדסליגה.
ב-3 ביולי 2013 חתם לארבע שנים בליל הצרפתית.
ב-17 ביוני 2015 חתם בפנרבחצ'ה הטורקית.
ב-2 באוגוסט 2017 חתם קר בסביליה לחמש שנים.
ב-2 בספטמבר 2019 הושאל קר לאטאלנטה לעונה אחת אך כבר בינואר 2020 הועבר למילאן.
בפברואר 2009 זומן קר לנבחרת דנמרק לאחר שהמאמן מורטן אולסן התרשם מיכולתו הטובה בפאלרמו.
אך את הופעת הבכורה שלו ערך רק לאחר ארבעה חודשים ב-6 ביוני 2009, במוקדמות מונדיאל 2010 נגד נבחרת שוודיה.
קר היה חבר גם בסגל הנבחרת הלאומית למונדיאל 2010, הוא פתח בהרכב נבחרתו בשני המשחקים הראשונים אך ספג בכל אחד מהם כרטיס צהוב, והורחק מהמשחק האחרון.
במהלך המשחק הראשון של יורו 2020, מול , התמוטט חברו לנבחרת דנמרק כריסטיאן אריקסן.
קר היה הראשון שניגש אריקסן וביצע בו פעולות החייאה שהצילו את חייו.
עם פינוי של אריקסן דאג לשמור על פרטיותו תוך הרחקת צוותי הצילום וקריאה לשאר שחקני הנבחרת להקפתו.
בנוסף גם ניחם את זוגתו של אריקסן.
סימון מקלן (1450–1511) היה אדריכל ופסל גותי, בנו של יוהאן מקלן ויורשו כרב-הבנאים (מאסטר) של קתדרלת בורגוס.
סימון היה אביו של פרנציסקוס מקלן, שירש אותו בעבודות על הקתדרלה.
אחרי מות אביו תפס סימון את מקומו כאדריכל הראשי של קתדרלת בורגוס.
עבודתו המפורסמת ביותר היא קפלת קונדסטייבל המתומנת שלה 8 צריחונים ומזכירה את מגדל המצלב המתומן של הקתדרלה.
סימון בוסק פאולסן (בדנית: Simon Busk Poulsen, נולד ב-7 באוקטובר 1984) הוא כדורגלן עבר דני ששיחק כמגן שמאלי.
פאולסן החל את הקריירה שלו בסונדרייסק בעמדת הקיצוני שמאלי.
בשנת עלה עם המועדון לליגת העל.
פאולסן הצליח לבסס את מקומו, אך בפברואר נפצע וחזר רק לאחר 3 חודשים.
בשנת נכלל בנבחרת העונה בליגה הדנית.
אלקמאר תמורת 3 מיליון אירו.
באלקמאר עבר לשחק בעמדת המגן שמאלי ובעונת זכה עם המועדון באליפות.
ב-25 באוגוסט 2012, פאולסן חתם בסמפדוריה לשלוש שנים.
בינואר שוחרר מסמפדוריה וב-16 בינואר 2014 חזר לאלקמאר.
בצעירותו פאולסן שיחק בנבחרת הנוער ונבחרת הצעירה איתה השתתף באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2006. בינואר זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת.
במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד .
פאולסן השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2010.
סימון רולפס הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאייר לברקוזן ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר האחורי.
רולפס שיחק כילד במשך 13 שנים במועדון TUS רקה, ובשנת 1999 עבר לוורדר ברמן, שם שיחק שנה אחת כנער, ובשנת 2000 עבר לשחק בקבוצת המילואים, בה העביר ארבע עונות.
החל משנת 2002 רולפס נכלל גם בסגל הקבוצה הבכירה, אך לא שיחק בה במשחקי הבונדסליגה.
אך ערך הופעות במשחקי הגביע הגרמני ואף השתתף במשחק גביע אופ"א בעונת 2002/03, בו הביסה ורדר ברמן את מטאלורג דונצק בתוצאה 8-0. במשחק זה רולפס נכנס כמחליף בדקה ה-68 במקומו של כריסטיאן ליסטש.
במחצית השנייה של עונה זו הושאל רולפס לSSC רויטלינגן, שם ערך 13 הופעות, וחזר בתום העונה לוורדר ברמן.
בתום עונת 2004 שוחרר רולפס מהקבוצה מאחר שהמאמן תומאס שאף לא תכנן להשתמש בו בעתיד, ונמכר לאלמניה אאכן.
רולפס שיחק עונה אחת באלמניה אאכן, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, והבקיע שלושה שערים ב-28 הופעות.
יכולתו הטובה זיכתה את רולפס בחוזה בבאייר לברקוזן, אליה עבר בקיץ 2005.
רולפס חתם בבאייר לברקוזן בקיץ 2005, והשתלב מהר מאוד בקבוצה, והפך לנערץ על ידי האוהדים.
בארבע עונותיו הראשונות בקבוצה שיחק רולפס כמעט בכל המשחקים, וירש היטב את מקומו של קארסטן ראמלו בתפקיד הקשר האחורי, וכשראמלו פרש, רולפס קיבל במקומו את סרט הקפטן.
יכולתו הטובה של רולפס הקנתה לו מקום בסגל נבחרת גרמניה ליורו 2008. בעונת 2009/10 נפצע רולפס ונעדר מחלקים גדולים של עונה זו, ואף החמיץ את מונדיאל 2010. לאחר מכן, שיחק רולפס בלברקוזן חמש עונות נוספות, בהן שותף במשחקים בתדירות גבוהה, והפך לקפטן ולדמות משפיעה בחדר ההלבשה של הקבוצה.
בתום עונת 2014/15 פרש ממשחק, לאחר עשר עונות במדי באייר לברקוזן, בהן צבר 288 הופעות בבונדסליגה בהן הבקיע 41 שערים, וכן 62 הופעות במפעלים האירופיים בהן הבקיע ארבעה שערים.
רולפס מדורג במקום השישי בטבלת שיאני ההופעות של באייר לברקוזן בכל הזמנים.
רולפס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה במרץ 2007 במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק.
רולפס לקח חלק ביורו 2008 בו הפסידה נבחרת גרמניה בתוצאה 1-0 במשחק הגמר לנבחרת ספרד.
רולפס שיחק בטורניר זה 90 דקות ברבע הגמר מול נבחרת פורטוגל, שהסתיים בניצחון גרמני בתוצאה 3-2, ומחצית אחת בחצי הגמר מול נבחרת טורקיה, בו ניצחה גרמניה בתוצאה 3-2. במשחק זה הוחלף רולפס על ידי טורסטן פרינגס.
את שערו הראשון במדים הלאומיים הבקיע רולפס במוקדמות מונדיאל 2010 בניצחון 6-0 על נבחרת ליכטנשטיין.
את מונדיאל 2010 עצמו החמיץ רולפס בגין פציעה.
הופעתו האחרונה של רולפס במדים הלאומיים התקיימה בשנת 2011.
סימון צולר הוא כדורגלן עבר גרמני, ששיחק כחלוץ.
צולר החל את הקריירה בקבוצת קרלסרוהה, וערך את הופעת הבכורה עבור המועדון בנובמבר 2010, כאשר נכנס כמחליף במקומו של פטריק דולק בתיקו 0-0 מול אוסנבריק במסגרת הבונדסליגה השנייה.
קרלסרוהה ירדה בסיומה של העונה שלאחר מכן לבונדסליגה השלישית, דבר שגרם לצולר לעזוב את המועדון ולחתום בקבוצה מולה ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו, אוסנבריק.
ביוני 2013, חתם צולר בקבוצת קייזרסלאוטרן.
לאחר עונה בה הציג כדורגל משובח, עבר לעולה החדשה לבונדסליגה, פ.צ.
קלן, וחתם על חוזה לארבע שנים, כאשר הקבוצה שילמה עבור שירותיו כ-3 מיליון אירו לקייזרסלאוטרן.
בקלן צולר לא מצא את דרכו להרכב, דבר שהוביל להשאלתו באמצע עונת 2014/15 בחזרה לקבוצתו הקודמת, קייזרסלאוטרן, לשארית העונה.
בתום ההשאלה חזר צולר לקלן.
בינואר 2019 עבר צולר לבוכום מהבונדסליגה השנייה, עמה העפיל לבונדסליגה בסיום עונת 2020/2021, בה הבקיע 15 שערי ליגה.
צולר שיחק בבוכום שתי עונות נוספות, בכל אחת מהן הבקיע שלושה שערי ליגה, ונשאר בבונדסליגה עם בוכום.
צולר מיעט מאוד לשחק בעונת 2023/24, בה העפילה זנקט פאולי לבונדסליגה.
באפריל 2025 הודיע צולר על פרישה ממשחק פעיל בגין ריבוי פציעות, וקיבל תפקיד במועדון הקודם בו שיחק, בוכום.
סימון מתריע , הוא מנגנון דיווח על תוכן מקוון פוגעני או לא ראוי.
מנגנון זה נמצא במרבית האתרים המאפשרים למשתמש לשתף ולהגיב לתוכן, כגון ברשתות החברתיות פייסבוק, טוויטר, Vine, פליקר, YouTube, Instagram ועוד.
למנגנון הדיווח חשיבות רבה במציאות הדיגיטלית בה כמות התוכן עצומה והמידע מתפשט באופן נרחב ומהיר.
לצד זאת, לנוכח האופי הסובייקטיבי של המנגנון, לעיתים קרובות הוא מעורר חילוקי דעות בקרב קהל המשתמשים הרחב.
האינטרנט בכלל והמדיה החברתית בפרט משמשים פלטפורמה זמינה וחופשית עבור משתמשים רבים ברחבי העולם, כאשר ישנם המנצלים לרעה מערכת פתוחה ונגישה זו.
כך לדוגמה, יש המפרסמים דברי שטנה, הסתה, גזענות, פורנוגרפיה, שמועות שלא אומתו, צנזור תכנים על רקע פוליטי וכו'.
לנוכח כך, מנגנון הדיווח מאפשר למשתמשים להתריע על חששותיהם מפני תוכן פוגעני או לא ראוי המצוי באינטרנט.
מנגנון הדיווח אינו מהווה רק פעולה טכנית, אלא שהוא מקיים יחסי גומלין בין משתמשים לפלטפורמות, בין בני אדם לאלגוריתמים ובין נורמות חברתיות וגופים מאסדרים למדיה חברתית.
בהמשך לכך, למנגנון שתי מטרות אשר משמשות את הפלטפורמות: שימוש במשתמשים אמינים כמקור לאיתור וסינון של תוכן בלתי הולם, במטרה לאפשר התמודדות עם תוכן מסוג זה בתוך כמות התוכן האינסופית המאפיינת את האינטרנט ; ובמקביל, כאשר התוכן שנוי במחלוקת, ההחלטה האם להסירו נשארת בידי הפלטפורמה.
כלומר, מצד אחד האחריות ניתנת במידה מסוימת למשתמשים, אם כי מצד שני הכוח והשליטה נשארים בידי הפלטפורמה.
בנוסף, למנגנון הדיווח תפקיד חשוב ביצירת המבנה הטכנו-תרבותי של רשתות חברתיות.
מנגנון זה מהווה חלק ממכלול של כלים המאפשרים לספק, למדר ולכמת משובים של משתמשים על תכנים אינטרנטיים.
כך לדוגמה, מנגנוני ה-"like" וה "share" של רשת הפייסבוק מאפשרים למשתמש להעביר את אישורו לתוכן מסוים או לפרסם אותו מחדש בפלטפורמה אחרת.
דוגמה נוספת למנגנונים מסוג זה הם מנגנוני ה-"upvoting" וה "downvoting" של רשת ה-רדיט אשר מקבצים את תגובות המשתמשים על מנת להגדיל את הנראות של תוכן מסוים על פני תכנים אחרים.
המשותף לכל המנגנונים הנ"ל הוא שכל אחד מהם מאפשר למשתמש להשתתף באופן שבו תוכן הפלטפורמה מאורגן, מדורג, מוערך ומוצג אצל אחרים.
לנוכח כך, הם נושאים תפקיד חשוב בשמירה על השיח הציבורי, כשככאלה יש להם חובה לא רק כלפי הפרט המפרסם או הצופה, אלא כלפי האוכלוסייה הרחבה יותר.
גופים מאסדרים מתמודדים זה מכבר עם האתגר הטמון בהערכה ויישום של ערכי הקהילה בתוכן, כולל: סרט, טלוויזיה או ספרות.
מרבית הממשלות חווות קושי רב להסדיר את פעילותם של אתרי מדיה חברתיים גדולים, כאשר עדיין אין גוף לאומי או בינלאומי המסוגל לפקח באופן סלקטיבי על כמויות התוכן האינסופיות המאפיינות אתרים אלו בזמן אמת .
לפיכך, הדגלים מספקים מענה מעשי וסמלי בשמירה על מערכת של אסדרה עצמית.
מנגנון הדיווח לא רק נותן במה לביטויי דאגה, אלא שהוא גם ממיר ומקודד אותם כחלק ממאגר הנתונים על המשתמש.
בדיוק כפי שהמשתמשים מקודדים כפרופילים והניווט שלהם באתר מקודד כעקבות, דאגותיהם מקודדות גם הן כנתונים.
הנתונים מנותחים באמצעות אלגוריתמים, או לחלופין הכלאה בין אלגוריתמים לעבודה אנושית, במטרה לסווג אותם כביטויים הניתנים/לא ניתנים לשליטה ולתעדף אותם בכל הנוגע לחוסר הולמות התוכן ולמוטיבציה המוסקת לדיווח.
אלו עוצבו ותוכננו במטרה לדמות שיקול דעת אנושי בכל נוגע לחשיבות ולדחיפות הדיווח.
במקביל, המשימה של מפעילים אנושיים בנוגע לדיווחים קשורה גם היא בקטגוריות ובתהליכי מיון, כאשר לבסוף ניתנת תגובה אלגוריתמית, מבוססת-חוק: מאושר / נדחה / עולה דרגה.
היישום הספציפי של מנגנון הדיווח משתנה בין פלטפורמות.
כך, יחסי הגומלין בין עבודה אנושית לפעולה אלגוריתמית משתנה בין אתרים.
כמו כן, בעוד שרשתות חברתיות מסוימות, כמו Twitter ו-YouTube, מסתמכות באופן בלעדי על ידיעות המשתמשים לבחינת תוכן אשר עשוי להיות פוגעני או לא ראוי, אתרים אחרים, כמו פייסבוק, עושים שימוש במנגנון הדיווח של המשתמשים לצד סקירת תוכן פרואקטיבית.
מנגנון הדיווח פוגע במידה מסוימת בחופש הביטוי.
אף על פי שפעולת הדיווח מפורשת כהקשבה למשתמשים, היא גם מטשטשת במידה רבה את השיח סביבה.
לנוכח כך, לאור העובדה שנדרשת הודעה בודדת לסינון תכנים ובהתחשב בכמות העצומה של התכנים אליה נחשפים הצוותים האנושיים מדי שעה - לעיתים קרובות מתקבלות החלטות אטומות, לא מוסברות ואף שגויות בהקשר זה.
בנוסף, פעולת הסינון טומנת בחובה שאלות בדבר נורמות וערכים.
לנוכח כך ולאור הטרוגניות המשתמשים, בלתי נמנע כי ייווצרו מחלוקות בנוגע לשאלה מה מהווה תוכן פוגעני או לא ראוי.
כך לדוגמה, נשאלת השאלה מתי עירום גוף נחשב ל"אומנות" ומתי הוא נחשב ל"תוכן פוגעני", מדוע נשיקה בין הומואים אינה הולמת יותר מאשר נשיקה בין סטרייטים ועוד.
חילוקי דעות שכאלו מהווים למעשה משא ומתן ציבורי על קווי המתאר של השיח הציבורי עצמו.
הם מהווים דיון על האופן שבו עלינו לדון: מה מותר לנו לראות, מה נקבל כחלק מהתרבות ותחת אילו תנאים צריך תוכן להיות חשוף לעיני הציבור.
סימון קורונוסקי (במקדונית: Симеон Коруноски, באנגלית: Simeon Korunoski; נולד ב-16 בפברואר 2001) הוא מוזיקאי, זמר-יוצר פופ צפון מקדוני.
קורונוסקי נולד בעיר קיצ'בו שבמקדוניה הצפונית ועבר עם משפחתו לאוחריד.
הוא לומד בבית הספר למוזיקה "איליאה ניקולובסקי-לואי" (במקדונית: Ilija Nikolovski-Luj) בסקופיה.
קורונוסקי החל לנגן בגיטרה בגיל 9 וכמה שנים מאוחר יותר כבר הייתה לו להקה משלו איתה ניגנו מוזיקת רוק.
בשנים 2016–2017 השתתף והגיע לגמר בתוכנית הטלוויזיה המקומית לכישרונות צעירים - Casting Talent Show (במקדונית: Кастинг талент шоу) ולאחר מכאן במחזמר המקדוני "הסוד שלי" (במקדונית: Тајно моја) שהופק על ידי האופרה והבלט הצפון מקדוני ונוהל בידי השחקן המפורסם טוני מיכילובסקי.
הבלדה "Најмила" של הסופרת ניקולה דויצ'ינובסקי, הביאה לו את פרס הבכורה הטוב ביותר בפסטיבל המוזיקה "אוחריד-פסט", כמו גם המקום הראשון בפסטיבל הבינלאומי ה-23 "ערמונים זהובים" בבולגריה.
בנוסף להיותו זמר, נגן ומלחין הוא גם שחקן ומשתתף בתפקידי מפתח במחזות זמר ופסטיבלים מובילים במקדוניה וסביבתה.
קורונוסקי שר במקדונית ובאנגלית, שתי השפות אותן הוא דובר.
בשנת 2020 קיבל קורונוסקי מלגה ממשרד התרבות של מקדוניה הצפונית כדי להגיע למסע הופעות בישראל ביחד עם הזמרת הלנה סושה, אף היא ממקדוניה הצפונית.
בשנת 2017 במחזמר "Ezerski Biseri" שהתקיים בעיר סטרוגה, זכה קורונוסקי במקום השני.
בשנת 2017 בפסטיבל הבינלאומי "ערמונים זהובים" שהתקיים בבולגריה זכה קורונוסקי במקום הראשון.
בשנת 2019 שירו של קורונוסקי, "Part of me" זכה בפרס על ההפקה הטובה ביותר בפסטיבל המוזיקה "אוחריד-פסט".
+מחזות זמרשם המחזמרשנהמקוםתפקידТајно моја2017סקופיהשיחק את הדמות ,"Naumce" החבר הכי טוב של פיליפ הדמות הראשית במחזמר אותה שיחק Denis DimoskiEzerski Biseri
תחרות אמנים ויוצרים מתחום המוזיקה והריקוד2017סטרוגהזכה ב-Laureat במקום השני.Annie Jr.
סימון סשלר (בסלובנית: Simon Sešlar; נולד ב-5 באפריל 1974) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת הקשר וכיום משמש כמאמנה של ברז'יצה.
סשלר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של צליה.
בשנת הצטרף לקבוצה הבוגרת, בה שיחק 7 שנים.
בשנת , סשלר חתם באולם 1846 מהבונדסליגה השנייה, בה שיחק עונה אחת.
בקיץ , חזר לסלובניה וחתם במריבור.
כבר בתחילת הקדנציה שלו, סשלר היה שותף לעליה ההיסטורית של מריבור לשלב הבתים של ליגת האלופות, שהייתה גם הראשונה של מועדון כדורגל סלובני כלשהו.
בכל שלוש עונותיו במריבור, סשלר זכה עמה באליפות המדינה.
בינואר סשלר חתם בלירסה מליגת העל הבלגית.
בתום העונה, לירסה ירדה לליגה השנייה וסשלר שוחרר.
בקיץ חזר לקדנציה שנייה בצליה, שנמשכה שלוש עונות.
בקיץ סשלר חתם בהפועל נצרת עילית מליגת העל.
במשחק הראשון של העונה, סשלר כבש צמד בניצחון 1–2 נגד מ.ס.
בינואר עזב את נצרת עילית וחתם בא.א.ל.
בסיום העונה, חתם בTSV הארטברג האוסטרית, אך עזב כעבור זמן קצר וחזר לקדנציה שלישית בצליה, אחריה פרש ממשחק פעיל.
לזכותו של סשלר, 20 הופעות בנבחרת סלובניה, בהן לא כבש אף שער.
לאחר שפרש, סשלר אימן בין היתר בדראבינייה, אולמייני ודראבה פטוי מהליגות הנמוכות בסלובניה.
החל משנת , החל לשמש כמאמנה של ברז'יצה.
סימון קירבי היא שחקנית אירית.
קירבי ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד אונה בסרטו של קן לואץ' "המועדון של ג'ימי".
ב-2011 הייתה קירבי שותפה לכתיבת תוכנית המערכונים "Meet Your Neighbours" וגם הופיעה בה יחד עם הקומיקאי פ.
עוד ב-2011 שיחקה בסרט "עונת המכשפה".
ב-2020 הצטרפה לצוות שחקני הסדרה "חומריו האפלים" בתפקיד ד"ר מרי מאלון.
בתיאטרון הופיעה קירבי במחזה "רוקדים בלונאסה" באולד ויק, במחזה "מקבת'" בשייקספיר גלוב, במחזה "מולי סוויני" בתיאטרון האירי הרפרטוארי בניו יורק ובתיאטרון Curve בעיר לסטר.
עוד שיחקה במחזה "Festen" בתיאטרון גייט, במחזות "Mud" ו"אילוף הסוררת" עם להקת התיאטרון Rough Magic, ובמחזה "The Tinker's Wedding" עבור להקת התיאטרון דרואיד.
קירבי גילמה את נואלה במחזה "Cavalcaders" בהפקת רובין לפבר, ואת ליידי טיסל במחזה "בית ספר לשערוריות" בתיאטרון אבי שבדבלין.
סימון מקאוליי היא שחקנית אוסטרלית.
מקאוליי נולדה בפרת' שבאוסטרליה המערבית.
היא נבחנה לבית הספר למשחק "מרכז השחקנים" בסידני, וסיימה את לימודיה בשנת 2000. בשנים 2003 עד 2006 שיחקה מקאוליי בתפקיד סוזי ריינור בסדרת הדרמה המשטרתית "Blue Heelers".
ב-2007 הופיעה מקאוליי בתפקיד ויוויאן אנדרסון ב-15 פרקים של הסדרה "קרוב רחוק".
היא חזרה להופיע בסדרה גם ב-2008 ושיחקה ב-5 פרקים נוספים.
עוד ב-2008 גילמה דמות של שוטרת מז"פ ג'סיקה מקיי בסדרה "The Strip" של ערוץ 9 האוסטרלי.
ב-2013 גילמה מקאוליי את בעלת המלון, בקה פישר, בסדרת הדרמה "ברודצ'רץ'" של רשת ITV.
ב-2014 שיחקה בתפקידי אורח בדמות האחות ג'אנין בפרק בסדרה "The Smoke" של Sky One, בפרק ספיישל של "צוות איי טי", ובתפקיד רות' קולבר בפרק בסדרה הרפואית "הולבי סיטי".
ב-2019 הצטרפה שוב לצוות שחקני הסדרה "קרוב רחוק" בתפקיד טרזה מסטרסון.
סימון פון שטמפפר היה מתמטיקאי, מודד וממציא אוסטרי.
ההמצאה המפורסמת ביותר שלו היא הדיסק הסטרובוסקופי שכנראה היה המכשיר הראשון שהציג תמונות נעות.
כמעט בו-זמנית הופקו מכשירים דומים באופן עצמאי בבלגיה (הפנקיסטיסקופ) ובבריטניה (ה-Dædaleum, כמה שנים אחר כך נודע כזואיטרופ).
שטמפפר נולד בעיר מטריי אין אוסטירול באוסטריה, בן בכור לאביו ברטלמה שטמפפר.
משנת 1801 למד בבית הספר המקומי ובשנת 1804 עבר לגימנסיה הפרנציסקנית בליינץ, שם למד עד שנת 1807. משם נסע לליסיאום בזלצבורג, ללמוד פילוסופיה, אך מסיבה כלשהי לא הוסמך פורמלית.
בשנת 1814 עבר במינכן את הבחינה והגיש מועמדות לשמש שם כמורה.
עם זאת, הוא בחר להישאר בזלצבורג, שם המשיך בתפקידו כעוזר מורה למתמטיקה, ידיעת הטבע, פיזיקה ויוונית בבית הספר התיכוני.
לאחר מכן עבר לליסיאום, שם לימד מתמטיקה יסודית, פיזיקה ומתמטיקה יישומית.
בזמנו הפנוי ביצע מדידות גיאודזיות, תצפיות אסטרונומיות, ניסויים במהירות התפשטות הצליל בגבהים שונים ומדידות באמצעות הברומטר.
בשנת 1822 התחתן שטמפפר עם יוהנה וגנר.
בשנת 1824 נולדה להם בת (מריה אלויסיה ג'והאנה) ובשנת 1825 נולד להם בן (אנטון יוזף סימון).
לאחר מספר בקשות שלא צלחו, שטמפפר קודם לבסוף לפרופסור מן המניין למתמטיקה טהורה בזלצבורג.
עם זאת, במכון הפוליטכני בווינה הוא קודם גם ליו"ר הגאומטריה המעשית.
הוא החליף שם את פרנץ יוזף פון גרסטנר בדצמבר 1825, לימד גאומטריה מעשית, והועסק גם כפיזיקאי ואסטרונום.
הוא ייצר שיטה לחישוב ליקויי חמה.
הוא היה מודאג מעבודתו האסטרונומית עם עדשות ומדיוקן ועיוותן.
זה הוביל אותו לתחום האשליות האופטיות.
בשנת 1828 פיתח שיטות בדיקה לטלסקופים ושיטות מדידה כדי לקבוע את רדיוס העקמומיות ("Krümmungshalbmesser") של עדשות ואת תכונת השבירה והפיזור של הזכוכית.
לטובת מחקרו על היסודות התאורטיים של ייצור אופטיקה באיכות גבוהה, הוא פנה לעדשת האפרומפר האכרומטית .
בשנת 1832 נודע לשטמפפר באמצעות "כתב העת לפיזיקה ומתמטיקה" לניסויים של הפיזיקאי הבריטי, מייקל פאראדיי, על האשליה האופטית שנגרמה על ידי גלגלי שיניים אשר מסובבים דיסק במהירות, ולכן העין האנושית לא יכלה לעקוב אחר תנועת הדיסק.
הוא התרשם עד כדי כך שערך ניסויים דומים עם תצוגות לסירוגין דרך הפתחים בין שיניהם של גלגלי קרטון מחורצים.
מניסויים אלה הוא פיתח בסופו של דבר את דיסק Stampfer (נקרא גם "Zoetrope", "Stroboskopische Sheiben", "Stroboscope Discs", "דיסק קסמים אופטי", או פשוט "סטרובוסקופ").
הוא מורכב משני דיסקים: אחד עם חריצים סביב היקפו, ואחד עם תמונות במסגרות תנועה.
כאשר הדיסק החתוך מופעל על אותו ציר כמו דיסק התמונה, התצוגה דרך החריצים נותנת רושם של תמונה הנעה ברציפות.
לחלופין דיסק אחד יסתובב מול המראה והתמונה נצפית במראה דרך חריצי הדיסק.
המדען הבלגי ז'וזף אנטואן פרדיננד פלטו פיתח מכשיר דומה ולבסוף התפרסם בעקבות מה שייקרא מאוחר יותר הפנטסקופ או הפנקיסטיסקופ בינואר 1833 בכתב עת מדעי בלגי, שמודגם בלוחית המכשיר.
פלטו הזכיר בשנת 1836 כי הוא חושב שקשה לציין את השעה המדויקת שבה קיבל את הרעיון, אך הוא האמין שהוא מסוגל לראשונה להרכיב את המצאתו בהצלחה בדצמבר.
הוא הצהיר שיש לסמוך על טענתו של שטמפפר שהמציא את גרסתו במקביל.
גם לשטמפפר וגם לפלטו יש טענה שהם האב המייסד של הקולנוע.
שטמפפר קיבל את הפריבילגיה הקיסרית מספר 1920 על המצאתו ב־7 במאי 1833. המכשיר פותח על ידי סוחרי האמנות הווינאים Trentsensky & Vieweg ושווק בצורה מסחרית.
המהדורה הראשונה פורסמה במאי 1833 ונמכרה במהרה, כך שבחודש יולי הופיעה מהדורה שנייה ומשופרת.
"הדיסקים הסטרובוסקופיים" שלו נודעו מחוץ לאוסטריה, ואז גם הופיע המונח "אפקט סטרובוסקופי" .
סימון פטשון (בשוודית: Simon Pettersson; נולד ב-3 בינואר 1994) הוא אתלט שוודי.
הוא סגן האלוף האולימפי (טוקיו 2020) בזריקת דיסקוס.
פטשון התחרה בצעירותו בקרב עשר.
באליפות העולם שנערכה בלונדון, הממלכה המאוחדת בתחילת אוגוסט 2017 הוא סיים במקום 11 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 60.39 מטר בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 63.69 מטר ועלה מהמקום השביעי לגמר.
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה בתחילת אוגוסט 2018 הוא סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.55 מטר.
בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 64.82 מטר ועלה מהמקום השני לגמר.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-30 בספטמבר 2019 הוא סיים במקום תשיעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.72 מטר.
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.39 מטר, אחרי בן ארצו דניאל סטול (68.90 מטר) ולפני לוקאס וייסהיידינגר מאוסטריה (67.07 מטר).
סימון דוידוביץ' קרמר היה גנרל יהודי-סובייטי בחיל השריון של הצבא האדום, גיבור ברית המועצות.
נולד בשם שמעון קרמר בעיר הומל שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית במשפחה יהודית ענייה.
למד בבית הספר יהודי יסודי.
בגיל 11 נאלץ לצאת לעבוד כדי לעזור בפרנסת המשפחה.
ב-1918 התגייס לצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, השתתף בלוחמה נגד כוחות הצבא הלבן במערב רוסיה.
בסיום המלחמה נשאר בשירות קבע בצבא.
בהמשך, מילא תפקידים שונים ביחידות הפרשים.
בשנת 1931 התקבל ללימודים באקדמיה צבאית במוסקבה, אותם סיים בהצלחה בשנת 1934. בתום הלימודים מונה לקצין מודיעין של גיס ממוכן במזרח הרחוק של ברית המועצות.
בשנת 1936 עבר לשרת בגה.רה.או..
בשנת 1937 נשלח לשגרירות ברית המועצות בבריטניה, לתפקיד של עוזר הנספח הצבאי.
בפועל ניהל קרמר פעילות ריגול בשטח בריטניה.
בין היתר הפעיל את הסוכנת אורסולה קוצ'ינסקי.
קרמר שירת בשגרירות עד לאוגוסט 1942, אז חזר לברית המועצות.
לאחר שובו - שירת במפקד המודיעין הצבאי עד לפברואר 1943, ולפי בקשתו עבר מהמודיעין למפקדת כוחות היבשה.
הוא עבר קורס הסבה לשריון וביוני 1943 נשלח לחזית.
הוא מנה לתפקיד סגן מפקד חטיבה ממוכנת.
השתתף בקרב קורסק, במבצע קוטוזוב ובקרב דנייפר.
בנובמבר 1943 נפצע קשה במהלך הקרבות ואושפז בבית חולים.
בפברואר 1944, לאחר שהחלים מפציעותיו, מונה למפקד חטיבה ממוכנת שהייתה חלק מהכוחות של החזית הבלארוסית.
קרמר פיקד על החטיבה במבצע בגרטיון.
החטיבה השתתפה בשחרור צפון בלארוס והייתה בין הראשונות שנכנסו לשטחה של ליטא.
החטיבה הצליחה להדוף את הגרמנים מהעיר שיאוליאי ובהמשך התקדמה צפונה לתוך לטביה, השתלטה על העיר ילגבה ומשם המשיכה עד לחוף הים הבלטי.
ב-23 באוגוסט 1944 הוענק לקרמר עיטור גיבור ברית המועצות על תפקידו בקרבות אלו.
ב-14 בספטמבר 1944 הועלה קרמר לדרגת גנרל-מיור.
כעבור יומיים נפצע קשה מרסיסי פגז בשתי רגליו.
הוא הועבר לטיפול בבית החולים המרכזי של הצבא האדום במוסקבה, בו צוות רופאים מומחים הצליח בסדרת הניתוחים להציל את שתי רגליו.
תקופת ההחלמה מהפציעה נמשכה עד סוף ינואר 1945.
ב-26 בינואר 1945 מונה קרמר לתפקיד סגן מפקד קורפוס (גיס) ממוכן, השתתף בקרבות נגד קבוצת ארמיות קורלנד.
לאחר תום המלחמה באירופה הועבר קרמר למונגוליה.
באוגוסט 1945 נטל חלק בקרבות נגד יפן.
לאחר המלחמה המשיך לשרת בכוחות המזוינים של ברית המועצות.
בשנים 1946 -1951 פיקד על דיוויזיה ממוכנת בדרום ברית המועצות.
ב-1952 מונה לסגן מפקד קורפוס.
בשנת 1956 סיים את שירותו הצבאי.
במהלך שירותו עוטר (בנוסף לתואר גיבור ברית המועצות) פעמיים בעיטור לנין, שלוש פעמים בעיטור הדגל האדום, בעיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה, בעיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה שנייה, ובעיטור הכוכב האדום.
התגורר בעיר אודסה, שם נפטר ב-1 בנובמבר 1991.
סימון אוגוסטין פאלטה הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת הבלם.
פאלטה התחיל את הקריירה במחלקת הנוער של לוריאן.
ב-18 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 לליל.
בקיץ הושאל ללאוואל עד לסיום העונה, כעבור שנה הושאל לברסט ובסיום העונה חתם בקבוצה לשנתיים.
ב-16 באוגוסט 2017 פאלטה חתם באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה תמורת 3 מיליון אירו והיה שותף לזכייה של המועדון בגביע בסיום העונה הראשונה.
בשתי העונות שלאחר מכן, איבד את מקומו בהרכב ובינואר הושאל לפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית עד לסיום העונה.
ב-5 באוקטובר 2020, פאלטה חתם בהנובר 96 מהבונדסליגה השנייה.
ב-17 באוגוסט 2021 חזר לטורקיה וחתם בהטאייספור.
ב-27 בפברואר 2024 חתם בזברויובקה ברנו מהליגה הצ'כית השנייה.
נוסף על אזרחותו הצרפתית, לפאלטה ישנם שורשים בגינאה הצרפתית ובגינאה ועל כן היה זכאי לייצג את שלושת הלאומים.
בשנת זומן לסגל נבחרת גינאה הצרפתית.
באוקטובר הודיע כי בכוונתו לייצג את גינאה.
ב-18 בנובמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד .
סימון שפיצר היה מתמטיקאי יהודי-אוסטרי, שעבודתו התמקדה בעיקר בשילוב של משוואות דיפרנציאליות.
הוא היה פעיל כסופר בתחומו ובנוסף לכמה יצירות עצמאיות פרסם מספר רב של חיבורים מתמטיים בכתבי עת מדעים.
ממציא שיטת פרעון ההלוואה המכונה בישראל "לוח שפיצר".
שפיצר נולד בעיר וינה למשפחה יהודית שמקורה במיקולוב שבצ'כיה שהיה אז חלק של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת וינה אותה סיים בשנת 1850.
שפיצר נחל ללמד באוניברסיטה טכנית של העיר ואחר כך ב-Vienna Handelsschule (בית ספר למנהל עסקים).
בשנת 1870 הוא התמנה לפרופסור ובשנים 1872–1873 היה מנהל המוסד.
סימון תומאס הוא מגיש טלוויזיה בריטי, שהתפרסם כמנחה תוכניות ילדים ותוכניות ספורט.
סימון תומאס נולד בנוריץ' ועבר עם משפחתו בין מספר ערים בנורפוק.
לאחר סיום בית הספר הוא למד באוניברסיטת בירמינגהאם וסיים אותה עם תואר בהיסטוריה.
לאחר מספר ניסיונות ב-8 בינואר 1999 הוא התקבל לתוכנית ילדים Blue Peter של ה-BBC.
בתקופת הגשת התוכנית הוא פעמיים השתתף במרתון לונדון, טיפס על קילימנג'רו ומון בלאן וביצע 40 קפיצות עם מצנח ביחד עם אנשי חיל האוויר המלכותי.
במהלך ביקורה של מכלת אליזבת באולפני התוכנית תואמס העניק לה אות כבוד וציין שמעתה היא יכולה לבקר במצודת לונדון חופשי ללא הגבלה.
בינואר 2005 הוא הודיע על רצונו לעזוב את התוכנית ובאפריל אותה שנה הוחלף על ידי גתין ג'ונס.
לאחר BBC תואמס נקלט ב-Sky Sports והחל להנחות שידורי כדורגל.
תקופה ארוכה הוא היה מנחה של שידורי משחקי הליגה הראשונה של הפוטבול ליג.
החל משנת 2016 הוא היה המנחה הראשי של שידורי פרמייר ליג בערוץ.
הוא הגיש את השידורים לצד גריים סונס, ג'יימי רדנאפ ותיירי הנרי.
בשנת 2017 בעקבות פטירת אשתו שנפטרה שלושה ימים בלבד לאחר שהובחנה כחולת סרטן, תומאס עזב את Sky Sports.
הוא כתב ספר בו הוא תיאר את הרגשותיו לאחר שינוי מהותי של חייו.
בשנת 2019 סימון תומאס הצטלם בסדרת טלוויזיה This Morning.
סימון תומאס מתגורר עם משפחתו ברדינג.
ביולי 2021 הוא התחתן בפעם השנייה.
בשנת 2017 אשתו נפטרה, כשלושה ימים לאחר שהובחנה כחולה במחלת הסרטן.
ביולי 2021 הוא התחתן בפעם השנייה, ומתגורר ברדינג.
סימון פיליפ כאמל (בערבית מצרית: سيمون فيليپ كامل; נולדה ב-14 ביוני 1966), הידועה בשם סימון , היא זמרת מצרייה.
התפרסמה לאורך שנות ה-90 בקול הסופרן שלה.
היא הוציאה גם שיר יווני/ערבי בשם "Munawar" עבור פסטיבל הידידות היוונית-מצרית.
יש לה תואר ראשון בספרות צרפתית מאוניברסיטת עין שמס.
היא השתתפה בפסטיבל הידידות היוונית-מצרית, וביצעה בו שיר ביוונית.
סימון רוגינסקי היה כימאי יהודי סובייטי.
סימון רוגינסקי נולד בשנת 1900 בכפר פאריצ'י בקרבת הומל (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס) למשפחה יהודית.
אחיו הירש רוגינסקי היה פרופסור לזואולוגיה.
בשנת 1922 רוגינסקי סיים לימודים באוניברסיטה בדנייפרופטרובסק.
בשנת 1926 הוא סיים לימודי תואר שלישי במקביל לעבודה באוניברסיטה כמרצה.
בשנת 1928 הוא עבר ללנינגרד והחל ללמד במכון הפוליטכני.
בשנים 1930-1940 הוא היה פרופסור במכון זה.
במקביל הוא עבד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה.
בשנת 1939 על המחקרים בתחום זרזים לרוגינסקי הוענק פרס ברית המועצות והוא התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בשנת 1941 רוגינסקי החל לעבוד במכון לכימיה פיזיקלית של האקדמיה.
החל משנת 1943 רוגינסקי היה שותף לפרויקט בניית פצצה גרעינית סובייטית.
על פעילות זו הוא קיבל מספר עיטורים.
בשנת 1950 הוא הוצא מהפרויקט, נשללה ממנו גישה לחומרים סודיים והוא שוחרר מניהול המעבדה אותה הקים.
ככל הנראה זה היה קשור למעצר של אחיו בוריס שנרצח בשנת 1951 בהיותו במעצר וטוהר מכל אשמה בשנת 1991.
לאחר פטירת יוסיף סטלין האשמות נגד רוגינסקי בוטלו, אך הוא לא קיבל בחזרה ניהול מעבדה.
הוא המשיך לעבוד במכון עד סוף חייו.
במקביל הוא היה מלמד במכון לבניית מכונות לתעשייה כימית בה כיהן כראש קתדרה.
ביחד עם אשתו הם היו בין הראשונים שניצלו מיקרוסקופ אלקטרונים בתחום זה.
רוגינסקי נפטר בשנת 1970 במוסקבה.
סימון סְלוּגַה (בקרואטית: Simon Sluga; נולד ב-17 במרץ 1993 ברייקה שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת השוער בנ.ק צליה מליגת העל הסלובנית ובנבחרת קרואטיה.
סלוגה שיחק בקבוצות רייקה, פומוראץ 1921, לוקומוטיבה זאגרב, וספציה
ב-2019 עבר ללוטון טאון מרייקה תומרת 1.5 מיליון ליש"ט ההעברה הייתה הרכישה היקרה ביותר בכל הזמנים של לוטון.
ב-31 בינואר 2022 חתם בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית.
הוא ערך 22 הופעות ליגה במדי המועדון ובתום עונת שוחרר מהמועדון.
ב-17 באוקטובר 2024 חתם עד לסיום עונת 2024/2025 במכבי תל אביב ובתום העונה שוחרר מהמועדון.
ב-24 ביוני 2025 חתם בנ.ק צליה מליגת העל הסלובנית.
ב-11 ביוני 2019 ערך סלוגה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה, בהפסד 1–2 לנבחרת תוניסיה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר יורו 2020, אך לא שיחק בטורניר.
סימון מתייה הייתה טניסאית צרפתייה.
היא זכתה במקום ראשון בתחרות הנשים, זוגות נשים וזוגות מעורבים בתחרויות גראנד סלאם 13 פעמים.
סימון פסמר נולדה בניי-סיר-סן למשפחה של עסקן כדורגל שהיה נשיא מועדון ספורט.
בשנת 1925, בגיל 17 היא התחתנה עם רנה מתייה שעסק בספורט והיה מוציא לאור של ירחון בתחום.
סימון מתייה החלה לשחק בתחרויות גראנד סלאם בשנת 1925. באליפות צרפת בטניס 1929 היא הגיעה לגמר תחרויות הנשים.
בהמשך היא שיחקה במשחק הגמר עוד מספר פעמים אך ניצחה רק באליפות צרפת בטניס 1938 ושחזרה את ההישג באליפות צרפת הפתוחה 1939. באליפות וימבלדון היא הצליחה להגיע מספר פעמים לשלב חצי הגמר.
בתחרויות זוגות נשים היו למתייה הישגים משמעותיים.
היא הגיעה לגמר באליפות צרפת בטניס 1930 אך הפסידה.
בשנים 1933 ו-1934 היא ניצחה בתחרויות זוגות נשים בוימבלדן ובצרפת כאשר שיחקה לצד אליזבת ריין.
בשנים 1937/38 היא ניצחה עוד 4 פעמים במשחקי הגמר כאשר שיחקה לצד בילי יורק.
הישג אחרון היה באליפות צרפת בטניס 1939 לצד ידביגה ידזרובסקה מפולין.
בתחרויות זוגות מעורבים מתייה ניצחה בתחרויות גראנד סלאם פעמיים ביחד עם איבון פטרה ופעמיים הפסידה בגמר.
בעקבות פתיחת מלחמת העולם השנייה מתייה חזרה מארצות הברית לבריטניה והצטרפה לצרפת החופשית של שארל דה גול.
היא הייתה בין מקימי יחידת נשים וסיימה את המלחמה בתפקיד מפקדת היחידה.
על פעילות זו מתייה התקבלה ללגיון הכבוד.
אחרי סיום המלחמה, מתייה לא חזרה להתחרות.
בשנת 2006 מתייה התקבלה להיכל התהילה של הטניס.
בשנת 2017 מגרש מס' 3 באצטדיון רולאן גארוס נקרא על שמה.
סימון מתייה נפטרה בשנת 1980.
סימון פרי הוא קרימינולוג ישראלי, פרופסור חבר במכון לקרימינולוגיה של הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים.
תחומי עיסוקו ומחקריו כוללים חקר הטרור ופשע מאורגן.
קודם לכן שירת כקצין בכיר במשטרת ישראל.
פרי נולד ב־20 בינואר 1956 בלונדון, הממלכה המאוחדת, ועלה לישראל בצעירותו.
את השכלתו האקדמית השלים באוניברסיטה העברית בירושלים, שם סיים תואר ראשון בסוציולוגיה, תואר שני בקרימינולוגיה ותואר שלישי (PHD) בקרימינולוגיה.
במשך כשלושה עשורים שירת במשטרת ישראל בתפקידי פיקוד ומטה בתחומי המודיעין והחקירות ובמאבק בפשיעה חמורה ובטרור.
בין תפקידיו נמנו ראש יחידת האינטרפול וקשרי החוץ, ראש יחידת הסמים והפעילות הבין-לאומית, ראש המחלקה לתפקידים מיוחדים, וראש זרוע המודיעין והמבצעים ביחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית (יאחב"ל).
כמו כן שימש כנספח משטרה בצפון אמריקה.
את שירותו במשטרה סיים בדרגת ניצב משנה (בדימוס).
לאחר פרישתו מהמשטרה הצטרף לסגל האקדמי של האוניברסיטה העברית בירושלים, בה הוא משמש פרופסור חבר במכון לקרימינולוגיה של הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים.
במסגרת פעילותו המחקרית השתתף בפרויקט המחקר האירופי PRIME (FP7), שעסק במניעה, סיכול והתמודדות עם אירועי טרור של מפגעים בודדים.
פרי מנחה סטודנטים לתואר שני (M.A) ולתואר שלישי (PhD) בתחומי הקרימינולוגיה והטרור באוניברסיטה העברית.
בנוסף לפעילותו האקדמית, פרי מכהן כחבר הוועד המנהל של התנועה למען איכות השלטון בישראל.
פרי נשוי והוא אב לשלוש בנות.
מחקריו של פרי עוסקים בקרימינולוגיה יישומית, בטרור ובפשע מאורגן, לרבות ניתוח דפוסים מרחביים של פשיעה והערכת יעילותם של אמצעי מניעה ואכיפה.
סימון פוהורילס (בפולנית: Simon Pohoryles) היה שחקן טניס שולחן יהודי-פולני, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (לונדון 1935) בטורניר הקבוצתי.
אחיו הלל פוהורילס אף הוא היה שחקן טניס שולחן מצטיין.
באליפות העולם שנערכה בפריז בדצמבר 1933 הוא סיים במקום רביעי בטורניר הקבוצתי ביחד עם חברו היהודי אלויזי ארליך והלל פוהורילס.
נוסף לכך, הוא הגיע לשלב שמינית הגמר בטורניר יחידים שבו הפסיד לאולדריך בלכה מצ'כיה.
באליפות העולם שנערכה בלונדון 1935 הוא זכה במדליית ארד בטורניר הקבוצתי בצוותא עם אוסטריה ביחד עם חבריו היהודים אלויזי ארליך וולדיסלב לוונהרץ, אחרי הונגריה וצ'כוסלובקיה.
סִימוֹנִידֶס איש קיאוס (ביוונית עתיקה: Σιμωνίδης ὁ Κεῖος; 468-556 לפנה"ס) היה משורר יווני לירי מפורסם שזכה להימנות ברשימה המכובדת של יוצרים בדמות הקאנון האלכסנדרוני ההלניסטי, שרק מעטים התכבדו בו.
סימונידס נהג להסתופף בצל קורתם של שליטים גדולים, מצנטים תרבותיים.
סימונידס היה דודו של המשורר הנודע בקכילידס.
הוא נולד באיוליס – עיר ידועה באי קיאוס, וכישוריו התפרסמו עוד בצעירותו, כאשר חיבר פיוטים ליריים לחגיגות הדתיות לכבוד האל אפולו ואף הורה שירה ומוזיקה בעיר הולדתו.
סימונידס, כמשוררים ובכלל כאמנים בני דורו, חיפש לעצמו פטרונים כלכליים, אשר בחסותם יוכל לממש את כישוריו.
ביודעו כי בעיר הולדתו עלולים כישורים להיבלם עקר סימונידס לאתונה, עיר גדולה במרכז יוון, והסתפח לחצרו של היפרכוס הידוע, מי שנחשב לפטרון הסופרים והמשוררים.
בשנת 514 לפנה"ס נרצח היפרכוס, וסימונידס עלה צפונה לתסאליה שבצפון-מזרח חצי האי הבלקני, שם יצר ופעל בחסות שתי משפחות תסאליות ידועות בפטרוניותן: סקופאס ואלאוס.
עם אחת מהן הסתכסך, והדבר עלה לו כמעט בפרנסתו.
רגישותו הפוליטית, ההלנית, הביאה אותו לכך שיחבר יצירות לא רק מתחום הדת והפולחן ובוודאי שלא רק על פי הזמנות הפטרון האישי שלו, אלא גם מתוך ראייה מחד והערכה מאידך לאירועים היסטוריים חשובים בתולדות יוון.
כך למשל חיבר יצירות הנוגעות לשני הקרבות הקלאסיים בתקופת הפלישות הפרסיות: קרב מרתון וקרב תרמופילאי.
ביצירותיו מגלה סימונידס הערצה רבה לגיבורי הקרב, לבכירים ולזוטרים.
מיצירותיו של סימונידס, ממש כמו משוררים מפורסמים בני דורו, כמעט לא שרד דבר.
כמה אלגיות קצרות, אך המציגות כישרון לירי משובח.
אלגיה היא שיר צער או אבל (מקור המילה הוא פריגי ומשמעו "חליל"), ובמאה השישית לפנה"ס קיבלה האלגיה, בזכותם של המשוררים סימונידס ותאוגניס, תוכן מעורב: הטפת מוסר, ותיאור תענוגות האהבה.
סימונידס כתב הרבה אפיגרמות (מיכתמים), שבהם ידע לסגל תוכן רב-משמעות למסגרת מצומצמת.
במיכתמו לכבוד גיבורי תרמופילאי העלה על נס את זכר הקורבן ההירואי שלהם בשתי שורות קצרות ומאוזנות.
התפרסמו מיכתמיו, ובעיקר האישיים שבהם, כשופעי חום וגוונים מלטפים.
סימונידס כתב גם עשרות רבות של פרגמנטים ליריים, ונודע גם כמחבר מוכשר של שירי דיתירמבוס.
מספרים כי יצירותיו היו כה מפורסמות עד כי יכול היה לתבוע כל סכום, אף אגדי, עבור כל אחת מהן, והיו אף שהאשימוהו באהבת בצע.
לצד כישוריו הליריים קנה לו שם אף כמי שהציג בפעם הראשונה את ההבדלים בין אותיות-תנועה ארוכות וקצרות ונחשב גם לממציא המנמוניקה: תורת השבחת הזיכרון.
לאחר קרב מרתון (490 לפנה"ס) שב המשורר סימונידס לאתונה, אך לאחר פרק זמן קצר עקר לסיקיליה (סיציליה) על-פי הזמנתו של המלך השליט היירו, אף הוא פטרון ידוע של יוצרים ומחברים.
תחת חסותו, אם כי בעל חירות אמנותית, חי ופעל סימונידס עד יומו האחרון.
סימונידס נקבר בעיר אקרגס שבסיקיליה.
כאן שוכב: מבחר אפיטפים מיוון העתיקה, בחר ותירגם מיוונית עתיקה שמעון בוזגלו, אבן חושן, 2015 (מכיל דוגמאות מהאפיטפים של סימונידס)
חריץ מושחת: מבחר מהשירה הלירית היוונית במאה השישית לפנה"ס, בחר ותירגם מיוונית עתיקה שמעון בוזגלו, אבן חושן, 2017 (מכיל דוגמאות מהשירה הלירית של סימונידס)
סימונֶה סימונס (בהולנדית: Simone Simons; נולדה ב-17 בינואר 1985; בעברית נפוץ הכתיב סימון סימונס) היא זמרת מצו-סופרן ואלט הולנדית וסולנית להקת המטאל סימפוני אפיקה.
סימונה יוהנה מריה סימונס נולדה ב-17 בינואר 1985 בהולנד.
סימונס התעניינה במוזיקה עוד מגיל 10 ואף ניגנה בחליל במשך שנה.
בגיל 14 החלה ללמוד פיתוח קול ולשיר מוזיקה פופולרית.
אחרי שהאזינה לאלבום Oceanborn של להקת המטאל הסימפוני Nightwish בגיל 15, היא החלה ללמוד פיתוח קול קלאסי.
לאחר מכן, הוזמנה לאודישן בלהקת בלאק מטאל והלכה אליו, אף על פי שקצת חששה לשיר.
היא שרה במקהלה למשך חודשיים בשנת 2002 והצטרפה ללהקת אפיקה לאחר מכן.
לאפיקה היא הוזמנה על ידי בן-הזוג שלה, מארק יאנסן, שהקים את הלהקה אחרי שעזב את אפטר פוראבר.
סימונה לא הייתה מוכרת בתחילת דרכה, אך מהר מאוד היא והלהקה זכו להצלחה והפכו לאחת הלהקות הידועות, הפופולריות והמצליחות בסצנת המטאל ואף הצליחו בסצנת המיינסטרים.
אפיקה נגנה מטאל סימפוני המשלב בין מטאל גותי לפאוור מטאל ופרוגרסיב מטאל, כאשר סימונה סימונס הייתה הזמרת המובילה והסולנית של הלהקה.
בלהקה היא כתבה והלחינה את השירים ביחד עם מייסד הלהקה מארק יאנסן, ואף דגמנה לעטיפות האלבומים של הלהקה ולכתבות במגזינים על הלהקה.
בינואר 2008 הודיעה "אפיקה" שסימונס סובלת מ-MRSA, דבר שגרם ללהקה לבטל הופעות רבות.
בפברואר מצבה השתפר אך היא לא החלימה לגמרי.
במסע ההופעות של הלהקה בארצות הברית החליפה אמנדה סומרוויל (המאמנת הקולית של סימונס) את סימונס עד ל-11 במאי 2008, אז חזרה סימונס להופיע.
ב-2024 הוציאה אלבום מוזיקה בשם "Vermillion" ביחד עם אריין לוקאסן .
סימונס הופיעה בהרבה הופעות אורח אצל להקות מטאל אחרות, בהן קמלוט ו-MaYaN, הן בהקלטות באולפן והן בהופעות חיות.
סימונה סימונס ידועה בין השאר בזכות יופיה ושערה הג'ינג'י הארוך.
כאשר נשאלה לגבי האם מראה החיצוני מושך מעריצים ללהקה היא ענתה שאיכות הצליל והקול שלה הם הדברים החשובים ביותר, ושהמראה החיצוני נועד בעיקר להופעות חיות, שם יש חשיבות גם למה שהקהל רואה ולא רק למה שהוא שומע, ולכן היא דואגת להיראות יפה ו"לטפל טוב בעצמה".
בנוסף לעיסוקה כזמרת עוסקת סימונס גם באופנה, איפור (היא עובדת גם כמאפרת), טיפוח גוף ולייף סטייל.
היא כותבת בלוג בנושאים אלה בשם SmoonStyle וגם מדגמנת עבורו.
היא אוהבת טיולים, צילום ובישול.
כיום היא נשואה לאוליבר פאלוטאי מלהקת קמלוט, איתו התחתנה ב-2013, ולהם ילד אחד.
סימונה סימונס שרה שירה אופראית בעיקר בטווח המצו סופרן אך לעיתים גם בקול אלט שתואר כ"ברור, בעל טון מושלם והרבה רגש".
סימונס שרה בלהקת אפיקה כחלק משירת היפה והחיה, אם כי בהרבה שירים היא שרה לבד כסולנית ללא שירת גרואלינג מצד מארק יאנסן.
סימונה סימונס הזכירה מספר להקות מטאל שנותנות לה השראה, בהן לקונה קויל, Nightwish (עם הזמרת טאריה טורונן), טריסטניה (עם הזמרת ויבקה סטנה), Kamelot, Within Temptation (עם הזמרת שרון דן אדל), דימו בורגיר ו-Tiamat.
סימונה מושפעת גם ממוזיקה קלאסית כגון מוצרט.
השמעוניים היו כת שפעלה מהמאה ה-2 ועד המאה ה-4 לספירה.
כל הידע אודותם שאוב מאבות הכנסייה ואין מקורות עצמאיים הנוגעים אליהם.
לפי המסופר, היו כת גנוסטית שראתה בשמעון הקוסם את מייסדה וסגדה לו כאל.
מדיווחי אבות הכנסייה כמו אוריגנס, אוסביוס מקיסריה, אירנאיוס ואחרים עולה שהשמעוניים האמינו כי בטרם נברא העולם התקיים כח עליון, בלתי-נוצר, "העומד" או "הניצב" (ἐστὸσ) שהיה בעצם "רוּחַ אֱלֹהִים" המוזכרת בספר בראשית.
הצד הנקבי של כח מקורי זה היה החכמה או הנשמה בהתגלמותה העילאית (ἔννοια).
מן "העומד" התגלגלו כוחות ורוחות נחותים יותר, כולל הדמיורגוס שליט העולם הגשמי, הוא אלוהי התנ"ך.
קנאת ואיבת הרוחות הנחותות לחכמה אילצה אותה להתגלגל בעולם החומר בגופן של נשים בעודה ממתינה להזדמנות לגאול את נשמותיהם בנות האלמוות של בני-האדם מכלא הגשמיות.
זו הגיעה כשנולד שמעון הקוסם, גילומו של הכח העליון הקדום.
שמעון מצא את החכמה בנשמת אישה בשם הלנה.
מתיאורי אבות הכנסייה, כת השמעוניים סגדה לשמעון כמעין מראה לזאוס ולהלנה, בהתאמה, כאתנה.
הם ראו בתורה ובחוקיה אמצעי לשעבד את בני-האדם והתנגדו לה, והמפתח לגאולה בעיניהם היה הכרה בטבעם האלוהי של שמעון והלנה שהחסד שהעניקו הושיע את המאמינים בהם.
הם עסקו, לכאורה, בכשפים וקיימו אורח חיים מופקר ובלתי-מוסרי.
מחוץ ממה שנכתב על ידי מתנגדיהם, לא שרד שום מידע אודות הכת ואף אין ערובה להתקיימותה במציאות; למרות שניתן לשער שמדובר היה בקבוצה גנוסטית, אפילו זה לא ידוע בוודאות.
המסופר אודותם נכתב בעת מלחמתם של אבות הכנסייה בכתות הגנוסטיות-נוצריות, מרקיון והאוחזים בדעות דומות.
מאחר שלפי הברית החדשה שמעון נטבל אך רק העמיד פנים שהוא נוצרי ישר, ניתן היה לציירו כמקור שלשלת הסמיכה ממנה הגיחו הבישופים הגנוסטיים וכך להסביר את קיומם בתוך הכנסייה ולשלול את הלגיטימיות שלהם בעת ובעונה אחת.
מחברים נוצרים אורתודוקסים, מאירנאיוס ועד אפיפניוס מסלמיס, ייחסו לשמעוניים קשרים הדוקים או אבהות על מספר כתות בתוך או על סף הכנסייה (שאף הידוע על טיבן מגיע כולו מכתביהם), הגם שאין לכך כל מקור מלבדם.
כך, לדוגמה, כתות הדוסיטאנים, המנאנדריאנים והסטורנליים יוחסו כולן לתלמידיו או שותפיו של שמעון.
סימונטה קטאנו דה וספוצ'י (באיטלקית: Simonetta Cattaneo de Vespucci; 1453 – 26 באפריל 1476) – "סימונטה היפה" (la bella Simonetta) – הייתה אשתו של מרקו וספוצ'י, פילגשו של ג'וליאנו דה מדיצ'י (אחיו של לורנצו המפואר) והמוזה של צייר הרנסאנס, סנדרו בוטיצ'לי.
עובדה המקשרת אותה עם אלת היופי והאהבה.
מאמינים שסימונטה הייתה עם הוריה בגלות כילדה בווילה שהייתה בבעלות משפחת קטאנאו בפצאנו די פורטוונרה, שם התגוררה עד גיל שש.
אמה נישאה לבטיסטה פרגוזו (1380 - 1442) כאשתה הראשונה.
איתו נולדה לה בת, בטיסטה, שנישאה ליאקופו השלישי אפיאנו, אדון פיומבינו.
במהלך תקופת הגלות, התארחו בני הזוג קטאנאו אצל האפיאני בפיומבינו.
סימונטה נשארה בחצרו עד נישואיה למרקו וספוצ'י.
כאן פיירו וספוצ'י, אביו של מרקו, התארח לעיתים קרובות מסיבות עסקיות.
הנישואים בין סימונטה למרקו סודרו בפיומבינו.
מרקו נשלח על ידי אביו פיירו לג'נובה כדי ללמוד את התקנות של בנק סן ג'ורג'ו, אשר יאקופו השלישי עצמו היה קרוב אליו וגספרה קטנאו היה עורך דינו.
בשנת 1464 היה עד להקדשת גנואה לפרנצ'סקו ספורצה, דוכס מילאנו (שהתרחשה בשנת 1464, ב-13 באפריל, והייתה אבן דרך חשובה בהיסטוריה של העיר, שסופחה לדוכסות מילאנו.
ההחלטה הזו התקבלה כתוצאה מחוסר יציבות פוליטית ועימותים פנימיים בג'נובה, והוותה את סיום האוטונומיה שלה).
באפריל 1469, כשהייתה רק בת שש עשרה, נישאה למרקו וספוצ'י, בן דוד רחוק של מגלה הארצות אמריגו וספוצ'י, בכנסייה של סן טורפטה, בנוכחות הדוג'ה מג'נובה וכל אצולת העיר.
מרקו וספוצ'י, שהתקבל בברכה על ידי משפחת קטנאו, התאהב בטירוף בסימונטה היפה והנישואין היו תוצאה הגיונית, בהתחשב בעניין של משפחת קטנאו לקשור את עצמה למשפחה חזקה של בנקאים פלורנטיניים, המקורבים לבית מדיצ'י.
נפילת קונסטנטינופול האחרונה ואובדן המושבות המזרחיות השפיעו קשות על משפחת קטנאו מבחינה כלכלית.
וכך הגיעה הנערה היפהפייה לחברה הגבוהה של פירנצה בשיא הרנסאנס.
לפי עדויות וציורים שיערה היה ארוך ובהיר, אפה ישר, צווארה ארוך, עורה בהיר וגיזרתה נחשבה, בתקופת הרנסאנס, למושלמת.
לורנצו המפואר תיאר אותה כבעלת לא רק יופי חיצוני רב אלא גם כבעלת טעם טוב ואיכות פנימית מאוזנת, כמי שהלכה ורקדה בחן ומעולם לא חשבה מחשבה רעה.
האצילים עמם התרועעה היו בני משפחת מדיצ'י, שליטי העיר ובמיוחד אחיו של הנסיך, ג'וליאנו.
היא השתלבה היטב בחברה הצעירה, שופעת החיים והאופטימיות שריכז סביבו לורנצו המפואר.
לאחר חתונתם, התיישב הזוג בפירנצה, עירה של משפחת וספוצ'י.
הגעת הזוג הטרי התרחשה במקביל לעלייתו של לורנצו המפואר לראשות הרפובליקה.
שני האחים לורנצו וג'וליאנו קיבלו את פני הזוג הטרי בארמון מדיצ'י בויה לארגה וארגנו מסיבה מפוארת לכבודם בוילה קארג'י.
הם חוו שנים קצרות של מסיבות וקבלות פנים מפוארות בחצר מדיצ'י.
מאהבה הראשון של סימונטה היה לורנצו עצמו: בלעדיו, בלעדי אהבתו המוצהרת והסכמתו, לא היו עדויות פואטיות וציוריות כה רבות על האישה.
הוא עצמו, כשהייתה עדיין בחיים, הקדיש לה שירים כמו "Selve d'Amore", במרומז, בכנותו אותה "אשה כוכב" (donna-stella), על פי האישה המלאכית של דנטה.
בשנת 1473 הגיעה פמלייתה של אלאונורה מאראגון לפירנצה, מלווה באחיה אלפונסו, דוכס קלבריה ויורש העצר של נאפולי, אשר עמדה לנסוע לפרארה כדי להינשא לארקולה הראשון ד'אסטה.
באותו אירוע פגש אלפונסו את סימונטה והתאהב בה, אך מערכת היחסים ביניהם הוצגה בספרות כבעלת אופי אפלטוני.
במקרה זה, ניצל לורנצו המפואר את יופיה של הצעירה ככלי לכריתת ברית עם ממלכת נאפולי.
יש מספר עדויות לכך שג'וליאנו ראה בסימונטה את היפה בנשים.
ב-1474 הוא הופיע בפיאצה סנטה קרוצ'ה בתחרות אבירים כאשר הוא נושא שלט, שצויר על ידי בוטיצ'לי ובו דמותה של סימונטה לבושה כאתנה וכיתוב בצרפתית La Sans Pareille ("זו שאין אחת שתשווה לה"), שנבחר על ידי לורנצו.
באירוע זה ניצח ג'וליאנו שהכתיר את סימונטה ל"מלכת היופי".
המשורר פוליציאנו כתב בפואמה "Stanze per la giostra di Giuliano de' Medici", על האהבה ליופייה של סימונטה שכישפה את ג'וליאנו.
דגל זה נהרס, בהתחשב באופיו המתכלה של הבד.
דגל נוסף הוזמן מהסדנה של ורוקיו, שכנראה עוצב על ידי לאונרדו.
גם הוא אבד, אך הטיוטה נשמרת בארון הרישומים באופיצי.
סימונטה הייתה המנצחת והוכרזה כ"מלכת הטורניר", והציעה באופן אישי לג'וליאנו את פרס התחרות, קסדה מרהיבה שיוצרה בסדנה של ורוקיו.
קסמה כבש כעת את תושבי פירנצה, ובראש ובראשונה את ג'וליאנו שהפך למאהבה.
לאחר מותה של סימונטה, ג'וליאנו ניהל מערכת יחסים אחת בלבד עם גברת פלורנטינית, פיורטה גוריני ממשפחת פאצי, שגם ילדה לו בן, ג'וליו, לימים האפיפיור קלמנט השביעי.
לואיג'י פולצ'י הקדיש לה כמה סונטות, ולורנצו גם הנציח אותה בספרו "ביערות האהבה" ובארבע סונטות לאחר מותה.
חייה של סימונטה היו מטאור חולף באמת, שכן ב-26 באפריל 1476, בגיל עשרים ושלוש בלבד, האישה הצעירה נפטרה.
באופן מסורתי, נהוג לחשוב שהמוות נגרם משחפת (או דלקת ריאות, שהייתה קטלנית באותה תקופה); עם זאת, השערות חדשות מצביעות על כך שסימונטה סבלה למעשה מאדנומה של בלוטת יותרת המוח שהפרישה פרולקטין והורמון גדילה וכי ככל הנראה הייתה עקרה.
ביום ההלוויה, 27 באפריל, היא נישאה דרך פירנצה בארון פתוח כשהיא לבושה בלבן כדי שהעם יוכל להעריץ אותה בפעם האחרונה, יוצא מן הכלל שנעשה רק לאנשים מיוחדים.
רבים מבני פירנצה ליוו את ארונה והתאבלו עליה.
בוטיצ'לי ביקש להקבר לרגליה בכנסיית משפחת וספוצ'י, בקשה שנענתה כעבור 34 שנים.
בעקבות מותה המוקדם כתב לורנצו המפואר ארבעה סונטות.
גם ג'וליאנו כתב שירים לסימונטה, בוודאי לא ברמה של אלה של אחיו המפורסם יותר, אך עצובים ומרגשים באותה מידה.
היא נקברה בכנסיית אוניסנטי, שבחסות משפחת וספוצ'י, כנראה בקפלה של ג'וליאנו וספוצ'י, סבו של מרקו, בטרנספט השמאלי.
קברה של סימונטה, אינו קיים עוד, משום שהקפלה הפכה מאוחר יותר לקפלת סן פרנצ'סקו והועברה או רוקנה, אך לא ידוע באיזו שנה או על ידי מי.
הביטוי המוכר ביותר של דמותה הוא הדמויות הנשיות הראשיות של בוטיצ'לי.
כוונוס ב"הולדת ונוס" (שהושלם רק תשע שנים לאחר מותה) והדמות המרכזית ב"פרימוורה" כמו כן צייר אותה כמריה הקדושה וכאלה אתנה.
בנוסף צייר בוטיצ'לי מספר פורטרטים של סימונטה ללא הקשר מיתולוגי.
פיירו די קוזימו צייר פורטרטים שלה, בין היתר כקלאופטרה, מלכת מצרים.
סימונטה נהנתה גם מחיבה בקרב סופרים ומשוררים מהמאה ה-19 וה-20, ובמיוחד בקרב ג'וזואה קרדוצ'י וגבריאלה ד'אנונציו.
הראשון ערך מהדורה ביקורתית של "בית לכל שיעור" מאת פוליציאנו, ובהקדמה התעכב על "סימונטה היפה".
"בדיוקן הנימפה ובאהבתו של ג'וליאנו, נראה שהמשורר שאב מסאפו וטיבולוס, מוורגיליוס ואובידיוס, את המטרה הטהורה ביותר של הרגישות...
שכן דמותה של סימונטה, אחת היפות ביותר בשירתנו, צבועה בעדינות כמו אלצ'ינה וארמידה, אך לא חושנית כמוהן; היא בו זמנית טהורה ושלווה, אך לא שקופה כמו אביניונזית: היא בשיא הנטורליזם; היא פסל יווני, פסל מאת קנובה; הבה, פסיכה, הנעה בצעדיה של אלה בנוף האביב הפורח.
בציורו של המשורר מהמאה החמש עשרה, הטבע חש בנוכחותה של האלה, או ליתר דיוק, חש בחלק האלוהי של עצמו: 'כל הטבע צוחק סביבה...'"
(ג'וזואה קרדוצ'י, הקדמה לבית לכל הג'וסטרה)
לפיכך, זכותו של פוליציאנו הייתה בכך שהצליח לתאר דמות נשית תוססת ואותנטית יותר, סמל לאותה ייחודיות תקופה שהייתה הרנסאנס בפירנצה; אמיתית יותר מאלצ'ינה וארמידה, שהן דמויות פואטיות, אבל גם יותר מבאטריצ'ה ולורה, שהיו נשים אמיתיות: שתיהן היו חושניות מדי או אתריות מדי.
פוליציאנו חזר לעיתים קרובות לדמותה בכתביו עם התייחסויות חולפות אך עזות.
אפריל הוא, למעשה, החודש שבו מתה סימונטה.
המשורר בן זמנה פוליציאנו כתב אלגוריה על ג'וליאנו וסימונטה ובה נאום ארוך של ג'וליאנו המופנה אל נימפה יפהפייה המכשפת אותו ביופיה.
גם לורנצו דה מדיצ'י הקדיש לה שיר וכך גם המחזאי המודרני גבריאלה ד'אנונציו.
כמו כן היא מופיעה כדמות ברומן של סלמאן רושדי, "הקוסמת מפירנצה".
דמותה של סימונטה, לפחות כפי שהיא מוצגת לנו על ידי משוררים וסופרים, היא "המצאה" של ממש שנועדה לבטא רעיון שאינו רק אסתטי, אלא פילוסופי ופוליטי.
לייצג כאייקון את התרבות הנאו-אפלטונית שטופחה והתבגרה בפירנצה הלורנצית בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-15. תרבות שהקנוניה של פאצי (1478) תהפוך למיושנת תוך זמן קצר.
השחקנית הסיציליאנית ג'וסי בוסקמי גילמה את סימונטה וספוצ'י בסרט התיעודי סטנוטה א (2016).
בסדרת הטלוויזיה מדיצ'י (עונה 2), סימונטה מגולמת על ידי מתילדה לוץ.
סימון כבישים היא שיטה המשמשת להכוונת נהגים והולכי-רגל בדרך באמצעות שרטוט קווים וסימנים על דרך ובעיקר על כביש.
שיטה זו נלווית לשתי שיטות נוספות להכוונת הנהגים והולכי-הרגל: רימזור ותימרור.
סימון כבישים מורה כיצד לנהוג או ללכת בקטעי הדרך השונים; כך לדוגמה קו רציף במרכז הכביש מורה על איסור לעקוף רכב תוך שימוש בנתיב הנגדי, וקו מקוטע - על היתר.
קו בצבע צהוב מורה על שולי הדרך, וקו כפול בצבע זה מורה על נתיב תחבורה ציבורית.
קו כתום מורה על סימון זמני של כביש שנמצא תחת עבודה.
קווים מלבניים עבים הנמתחים אופקית בין שני צידי הכביש מורים על מעבר חצייה.
ישנם סימונים בצידי הכביש המיועדים לתחום את החניות.
בישראל התחום נמצא תחת אחריות החברה הלאומית לדרכים.
לצורך הסימון משתמשים בצבעים שזמן הייבוש שלהם קצר ומקדם החיכוך שלהם גבוה.
את הצבעים מיישמים בשיטת האיירלס.
צבע סימון כבישים הוא לרוב צבע תרמופלסטי, צבע זה כשמתחמם גורם לייבוש מהיר ו"להדבק" לכביש בצורה מיטבית.
שִׁמְעוֹנוּת (בלועזית: סימוניה) היא שם גנאי למכירת משרות כנסייתיות בכסף וגביית תשלום עבור שירותי דת.
השמעונות נקראת כך על שם שמעון הקוסם, אשר ביקש לקנות מפטרוס ויוחנן את היכולת להוריד את רוח הקודש על המאמינים.
בתקופות מוקדמות הייתה השמעונות עניין מקובל ומובן מאליו.
הסיבה למכירה זו הייתה שמשרת כמורה (וכמובן, משרה בכירה יותר כגון בישופות או ארכיבישופות) הייתה מקנה למחזיק בה הכנסות, ומכאן רצונו של הממנה ליהנות מחלק מהכנסות אלו מראש.
סינוד לטראנו מ-1059 התייחס גם לשמעונות:
כך גם בוועידת לטראנו השנייה, 1123
למרות האמור לעיל, בתקופת אפיפיורות אביניון, כאשר האפיפיור נזקק לכסף לבסס את שלטונו באביניון, להחזיק בנחלות הכנסייה באיטליה, ולעמוד במאבק נגד הקיסר לודוויג הרביעי, האפיפיור יוחנן העשרים ושניים גייס כספים באמצעות מכירת משרות הכנסייה לכל המרבה במחיר.
כך למשל כל בישוף היה צריך לתת לאפיפיורות לפחות את מלוא שכרו בשנת כהונתו הראשונה, הן במינוי חדש והן כאשר הועבר מבישופות אחת לבישופות נחשבת יותר.
בדרך זו, כאשר התפנתה משרת בישוף, היה האפיפיור מצליח לקבל תשלום משני בישופים או יותר.
סימונה מרטיני (באיטלקית: Simone Martini; 1284, סיינה – 1344, אביניון), היה צייר איטלקי מסיינה, שבחבל טוסקנה באיטליה.
סימונה מרטיני היה דמות מרכזית בהתפתחות הציור האיטלקי המוקדם, והייתה לו השפעה רבה על התפתחות הסגנון הגותי הבינלאומי.
המידע המתועד על קורות חייו מועט, כך גם מועטות היצירות שהן שלו בוודאות.
הוא מוזכר בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר", אלא שספר זה נכתב מעל מאתיים שנה מאוחר יותר ויש ספקות לגבי דיוק נתוניו.
על כן הביוגרפיה של מרטיני היא משוערת ברובה, משוחזרת על פי מעט המידע ובמידה רבה על סמך זיהוי יצירותיו שנעשה בעיקר על פי סגנון הציור.
מרטיני נולד בסיינה, או בסביבתה, בשנת 1284. בשנת 1324 נישא לג'ובנה, בת למשפחת אמנים: אביה ממו די פיליפוצ'ו ואחיה ליפו ממי.
ב-1336 עבר לאביניון אל חצר האפיפיור בנדיקטוס ה-12. בעקבות הצלחתו האמנותית היה מרטיני לאיש אמיד.
כבר ב-1324, שנת חתונתו, רכש בית בסיינה.
בצוואתו מדובר על שני בתים, כרמים וסכום ניכר של כסף.
הוא נפטר באביניון ב-4 באוגוסט 1344.
מקובל על המחקר שהיה תלמיד של דוצ'ו.
פעילותו האמנותית החלה בסיינה בזמן כלשהו בין 1305 ל-1310, שם נשאר מרכז פעילותו עד שעבר כעבור שנים לאביניון.
אולם הוא עבד גם בערים אחרות באיטליה, ביניהן פיזה וסן ג'ימיניאנו.
בשנים 1312 עד 1317 שהה מדי פעם באסיסי שם עבד על הפרסקאות ועל סקיצות לויטראז'ים בבזיליקה של פרציסקוס הקדוש.
ב-1317 נסע, כנראה, לנאפולי על פי הזמנת רוברט מאנז'ו, מלך נאפולי.
שם צייר את תמונת המזבח של לואי הקדוש.
ב-1336 עבר לאביניון, שם נוצר מרכז אמנותי חשוב בעקבות המעבר של חצר האפיפיור.
רק מעטות היצירות עליהן ידוע בוודאות שהן שלו:
המאסטה, פרסקו מ-1315, ב-Palazzo Pubblico בסיינה.
זוהי אחת היצירות המתועדות הראשונות שלו.
לואי הקדוש מטולוז מכתיר את רוברט מאנז'ו (1317), במוזיאון קפידומונטה בנאפולי.
פוליפטיך של קתרינה הקדושה מאלכסנדריה (1319), בפיזה.
הבשורה (1333), אותה צייר יחד עם גיסו ליפו ממי עבור קתדרלת סיינה.
נמצאת כיום בגלריית אופיצי בפירנצה.
פרסקאות בבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש באסיזי.
הצגת ישו בבית המקדש (1342), הגלריה לאמנות וואקר ליברפול.
סימונה האלפ (ברומנית: Simona Halep; נולדה ב-27 בספטמבר 1991) היא טניסאית מקצוענית רומנייה.
בשיאה דורגה במקום הראשון בעולם (9 באוקטובר 2017) בדירוג ה-WTA וכיום (7 ביולי 2022), מדורגת במקום ה-18 בעולם.
הישג השיא של האלפ הוא זכייה בשני תוארי גראנד סלאם, באליפות צרפת (2018) ואליפות וימבלדון (2019).
במהלך הקריירה שלה היא זכתה ב-19 תוארי יחידות ב-WTA.
האלפ פרשה ממשחק טניס פעיל ב-4 בפברואר 2025.
סימונה האלפ נולדה בקונסטנצה שברומניה.
אביה היה פועל במפעל חלב.
היא החלה לשחק טניס בגיל 4, בחיקוי של אחיה הגדול.
האלפ הייתה שחקנית צמרת בנוער והגיעה עד לשלב חצי הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה לנוער ואף זכתה תואר ליחידות באליפות צרפת הפתוחה לנערות.
את הקריירה המקצועית החלה האלפ בשנת 2009.
את השנה פתחה עם הפסד בסיבוב המוקדמות הראשון באליפות אוסטרליה הפתוחה.
היא שיחקה בטורניר פריז והפסידה בסיבוב המוקדמות השני והאחרון.
היא רשמה הצלחה ונכנסה לטורניר ה-wta הראשון שלה ואף הגיעה עד רבע הגמר שם הפסידה לאיטלקייה פלאביה פנטה.
היא שיחקה גם בטורניר ברצלונה, צלחה את המוקדמות אך הפסידה בסיבוב הראשון לקרלה סוארס נבארו.
היא השיגה את הישגה הגדול בקריירה באותה העת כשטיפסה עד גמר טורניר פס במרוקו.