tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנת 2011 יצרה גלרון עם תלמדי שנה ג' בבית צבי את המחזה "אמא-מה" אותו ביימה, העוסק באמהות מודרנית.
המחזה הוצג לאחר מכן ב"צוותא" והתארח בתיאטרון חיפה.
גלרון ביימה וערכה את המופע התיאטרלי מוזיקלי של יהורם גאון "בכל הכבוד", ביימה וכתבה קטעי קישור במופע המוזיקלי "החברים של קריבו" ולמופע המוזיקה המזרחית "הפקולטה".
בשנת 2013 כתבה וביימה את ההצגה "מוסררה" בתיאטרון פסיק ירושלים.
בשנת 2017 כתבה את המחזה "הסודות", המבוסס על תסריט לסרט בשם זה שיצא עשור קודם, אותו כתבה גלרון עם הבמאי אבי נשר.
המחזה עלה בבכורה עולמית בתיאטרון בית ליסין באוקטובר באותה השנה וזכה לשבחים רבים.
המחזה עלה שוב בבית צבי, בשנת 2024. בשנת 2019, עלתה ההצגה "שריקה - אמי הייתה מזכירתו של מנגלה", הצגת יחיד בכיכובה של גלרון, שכתבה ביחד עם הסופר יעקב בוצ'ן, שאמו הייתה מזכירתו של מנגלה באושוויץ.
בוצ'ן יזם את ההצגה כדי לתת קול לדור השני הדומם.
ההצגה הועלתה במסגרת פסטיבל התאטרונטו ולאחר מכן רצה בקאמרי.
בין אפריל 2019 ועד ינואר 2020 ההצגה עלתה בלונדון, וינה, צ'כיה, טקסס וניו יורק ותורגמה לשמונה שפות.
כמו כן, זכתה ב-3 פרסים במספר פסטיבלים בינלאומיים, והתארחה בבתי הקולנוע באירופה ובארצות הברית.
המחזה יצא לאור כספר בעברית, אנגלית וגרמנית.
בשנת 2019, התיאטרון העירוני בליברץ שבצ'כיה, הזמינה מגלרון מחזה אודות משבר הזהות של יהדות צ'כיה.
ההצגה, "חג המולד היהודי הראשון שלי" (או בשמו באנגלית, השפה בה המחזה נכתב "Jewish enough for Hitler"), והיה אמור להעלות באוקטובר 2020. בשל הקורונה הפרמיירה נדחתה מספר מעמים, וממתינים כעת לתאריך הפרמיירה החדש.
הבמאי הצ'כי הוא פטר סבויטקה, ששיתף פעולה עם גלרון בעבר כשביים את המחזה שלה "אמא-מה" בתיאטרון העירוני של פראג.
בשנת 2022 ביימה גלרון בתיאטרון הקאמרי את ההצגה "אחרת" (פיקוח נפש), וכתבה את ההצגה "400 חביות יין" לתיאטרון אריאל בפילדלפיה.
עקב אירועי ה-7 באוקטובר 2023, כתבה מספר מחזות, ביניהם "נמר על הגב" שהועלה בבית צבי וKidnapped מחזות שהועלו בקאמרהשפיל במינכן ובתיאטרון העירוני של אאוגסבורג.
המחזה שלה: The Final Final Solution הועלה בבכורה בפסטיבל אסטוניה לתיאטרון באוגוסט 2025. ב-2025 מונתה גם להיות מנהלת פסטיבל חשיפה בינלאומית בישראל.
גלרון שיחקה בסרט "שושן צחור" בהוצאת המרכז הישראלי לגישור, יחד עם השחקן אברהם סלקטר, עו"ד רועי בלכר ופרופסור מרדכי מירוני.
גלרון כתבה, יחד עם אבי נשר, את התסריט לסרט הקולנוע "הסודות".
שיצא לאקרנים ב-2007. הסרט זכה לשבחי המבקרים, והיה מועמד ל-11 פרסי האקדמיה הישראלית לקולנוע.
התסריט נבחר להישמר בארכיון בהוליווד וזכה במספר פרסים בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים.
הסרט העצמאי "ברוריה", בו שיחקה גלרון בתפקיד ראשי וגם כתבה יחד עם הבמאי-מפיק אברהם קושניר, יצא לאקרנים בשנת 2008 והשתתף בפסטיבלי קולנוע רבים.
בפברואר 2018, שודרה ברשת 13 הדרמה "הרמון" אותה כתבה גלרון עם ענת ברזילי וגדי טאוב, ואף שיחקה בה.
גלרון הופיעה בפינות הומור בתוכניות טלוויזיה, בהן: "העולם על פי פוירשטיין", "מוצ"ש בראשון" ו"בא רגוע עם ספי ריבלין".
הגישה תוכניות לחגים וכתבה והגישה את הסדרה "צעירים ברוח" בנושאי יהדות אקטואליים.
כתבה תסריטים לתוכנית הילדים "גאון של אבא", ובה מופיעה כשחקנית.
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הדרמה "מתים לרגע" של HOT.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד אורח בעונתה החדשה של סדרת הנוער "ראש גדול" המשודרת בערוץ Yes Kidz.
גלרון כתבה טקסטים לדין דין אביב לאלבומה "חופשייה בין עולמות", ובהם הסינגל "אף לא מילה".
כמו כן כתבה שירי ילדים להצגות ילדים ולתוכנית הטלוויזיה של יהורם גאון, ואף שיר למופע שלו "בכל הכבוד".
כתבה את מילות השיר "בין טומאה לטהרה" של הזמרת ענבל.
גלרון נישאה לדניאל פוירשטיין (בנו של פרופ' ראובן פוירשטיין) ולהם שלושה ילדים.
בשנת 2003 שינתה את שמה הפרטי ואת שם משפחתה מנורית הדר-פוירשטיין להדר גלרון.
בנובמבר 2020 הדר ודניאל התגרשו בתהליך גישור.
הדקה ה-91 הייתה תוכנית סיכום המחזור בליגה הלאומית בכדורגל, אז הליגה הבכירה, ששודרה בערוץ 2 בין השנים 1995–1999. תוכנית זו החליפה את תוכנית סיכום משחקי הליגה "משחק השבת", ששודרה בערוץ הראשון.
התוכנית שודרה במוצאי שבת, לאחר המשחק המרכזי ששודר אף הוא בערוץ 2, והציגה את תקצירי המשחקים ששוחקו בסוף השבוע.
התוכנית זכתה לפופולריות בשל היותה המקור היחידי לצפייה במשחקי כדורגל ישראלי באותה תקופה, טרם המעבר לכבלים וריבוי השידורים הישירים.
התוכנית הייתה משותפת לשלוש הזכייניות של הערוץ, קשת, רשת וטלעד, שהאחריות על השידור בשבת עברה ביניהן מדי כמה חודשים.
התוכנית הופקה באמצעות חברת הפקות עצמאית של יורם ארבל שגם הגיש את התוכנית.
חברת ההפקה גם הפיקה את שידור המשחק שקדם לתוכנית.
ארבל היה ממקימי אתר האינטרנט ONE, שנקרא בתחילת דרכו "הדקה ה-91", והוקם על ידי אודי מילנר וגיל מנקין עבור התוכנית בחינם, על ידי חברת האינטרנט שלהם "סיטינט".
ארבל נכנס אחר כך לשותפות עם השנים, והשקיע בהקמת האתר תחת השם "ONE", לאחר ירידת התוכנית מהמרקע.
החל משנת 2000 משחקי סיכום השבת הועברו לזכויות השידור של ערוץ הספורט עם התוכנית "שער חמש", בהנחייתו של מודי בר-און.
ב-2011 החל ערוץ הספורט במסגרת שידורי ערוץ "5 GOLD" לשדר שידורים חוזרים של התוכנית תחת השם "קיצור תולדות הליגה".
יורם ארבל – מגיש התוכנית, מפיק ושדר המשחק המרכזי.
ליווה את התוכנית בכל שנותיה.
מוטי איווניר – פרשן התוכנית, ליווה את התוכנית בכל שנותיה.
מודי בר און – הגיש את התוכנית לצד ארבל כאשר שודרה בטלעד.
אריה מליניאק – הגיש את התוכנית לצד ארבל כאשר שודרה בקשת.
עינב גלילי – הגישה את התוכנית לצד ארבל כאשר שודרה ברשת.
ספי ריבלין – השתתף בפאנל התוכנית כקומיקאי כאשר שודרה ברשת.
אורלי יניב – הגישה את התוכנית לצד ארבל בעונת 1994/1995.
גיורא צור – שדר משחקים.
קמי ברץ – שדר משחקים.
רון ברבש – שדר משחקים.
יעל חן – הייתה אמורה להגיש את התוכנית לצידו של ארבל בעונת 1996/97 אך במהלך צילומי התוכנית הראשונה נפטרה מדום לב.
"הדקדוק הפנימי" הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ניר ברגמן שיצא לאקרנים בשנת 2010. התסריט נכתב על ידי ברגמן על פי ספרו של דויד גרוסמן, "ספר הדקדוק הפנימי".
הסרט עוסק בחייה של משפחה ירושלמית בשנות ה-60. גיבור הסרט הוא אהרון, ילד רגיש "שמסרב לצמוח".
הסרט מתמקד במערכת היחסים של אהרון עם בני משפחתו וחבריו, בדגש על מערכת חברות משולשת בינו לבין חברו גדעון ואהובתו יעלי.
עלילת הסרט מתמקדת באהרון קליינפלד (רואי אלסברג), ילד ירושלמי אשר לו בעיות גדילה.
לאהרן אמא ניצולת שואה (אורלי זילברשץ) ואבא פרטיזן (יהודה אלמגור), מה שיוצר משמעות רבה לשואה בתוך המשפחה.
אהרן הוא נער מתבודד מאוד, אשר רב רבות עם בני הנוער שמסביבו.
חברו הטוב של אהרן הוא גדעון (עדן לוטנברג).
בניגוד לאהרן, לגדעון יש גוף מפותח ונורמלי.
במהלך הסרט מתאהב אהרן ביעל (רוני טל), נערה בת גילו, אך בסוף הסרט נרמז כי היא מפתחת מערכת יחסים עם גדעון.
גם בתוך משפחתו של אהרון יש קונפליקטים הבאים לידי ביטוי בסרט: הראשון שבהם עוסק באמו הזקנה והסנילית של משה וסבתו של אהרון, המתגוררת בבית משפחת קליינפלד.
הינדה, אמו של אהרון, מתקשה לדאוג לזקנה הסנילית, ולכן שולחת אותה לבית חולים סיעודי, דבר הגורם נזק לאהרן ולאחותו, אשר קשורים באופן רגשי לסבתם.
הסכסוך השני שקשור למשפחת קליינפלד הוא הרומן שבין משה, אביו של אהרון, לבין עדנה בלום, שכנתם המסתורית של בני המשפחה.
עדנה בלום שכרה את שירותיו של משה במטרה שיעזור לה בשיפוצי ביתה, ונאמר באופן מפורש במהלך הסרט כי הם מנהלים רומן, למורת רוחה של הינדה, אשר דואגת להפריד ביניהם.
פרידתם לבסוף מובילה לעזיבתה של עדנה בסוף הסרט בלי מתן הסברים.
הסרט זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים לקולנוע בשנת 2010, ובפרס "סאקורה" (פרס ראשון) בפסטיבל טוקיו לקולנוע לשנת 2010. בנוסף, הסרט צבר מועמדות לפרס התסריט באוסקר האסיאתי לשנת 2010 ו-12 מועמדויות לפרס אופיר 2010 (ביניהן גם לסרט הטוב ביותר ולבמאי הטוב ביותר).
הדפסה דיגיטלית בפורמט רחב היא שיטה להדפסה ישירות מקובץ או תמונה דיגיטליים אל מגוון מדיות.
לרוב מודפסות העבודות ממחשבים, מצלמות דיגיטליות ומקורות דיגיטליים אחרים, באמצעות מדפסת הזרקת דיו בפורמט רחב.
עלות ההדפסה הדיגיטלית עבור כל דף היא גבוהה יחסית לשיטות הדפסה מסורתיות אחרות, אך עלות זו מתקזזת בזכות ההימנעות מעלויות כלל ההליכים הטכניים וכוח האדם הנדרשים בשיטות אלו.
יתרונות נוספים של השיטה הם האפשרות להתאמה אישית של כל הדפסה, האפשרות לשנות בקלות כל משתנה שהוא בקובץ המקורי ולהדפיסו על דף חדש, האפשרות להדפיס מספר קטן יחסית של עותקים, ועוד.
בהדפסה דיגיטלית בפורמט רחב מועברת הגרפיקה של הקובץ או התמונה באופן דיגיטלי מהמחשב ישירות על גבי החומר הרצוי (כגון נייר, ויניל או בד), ולרוב מצופה בלמינציה לחיזוק ועמידות התוצר.
הדפסה זו משמשת בין השאר להדפסת פוסטרים, באנרים וציורי קיר למטרות שיווק ופרסום של חברות ומוצרים.
הדפסות רחבות אלו עשויות להיות בגדלים מגוונים, החל מפוסטר שאורכו ורוחבו מספר עשרות סנטימטרים, ועד להתקנות המשתרעות מהרצפה ועד לתקרה.
בשיטת ההדפסה הדיגיטלית הקיימת, עלויות ההדפסה בפורמט רחב נמוכות יחסית; בעבר נדרשו חברות למימון גבוה כדי לפרסם באמצעות מתקני תצוגה, באנרים, מצגי פופ אפ, ציורי קיר ושלטי פרסום.
ההדפסה על בסיס ויניל מאפשרת גם חסכוניות, עמידות ויעילות.
עלות ההדפסה מתומחרת בהתאם לסוג וגודל החומר עליו מדפיסים.
קיימים חומרים מגוונים המתאימים לשימוש בתנאי חוץ ובתנאי פנים.
ניתן ליצור החל מכמות קטנה של הדפסות (הזמנה של הרצות קטנות דיגיטליות) ועד לכמה אלפי יחידות ("אופסט"); העלות ליחידה פוחתת ככל שהכמות גדלה (הדפסה בסיטונאות).
הדפסה בפורמט רחב היא תהליך שבו הגרפיקה עוברת מקבצי המחשב לתוך דפוסים מאסיבים.
דפוסים אלה עוברים מיד למינציה כדי להפוך אותם לקשיחים ועמידים יותר.
לאחר שעברו הליך למינציה וחיתוך לגדלים מדויקים, ניתן לתלות אותם בעזרת ציוד מכני על מתקני תצוגה כמו פופ אפ.
המדפסות המתקדמות בתעשייה מדפיסות ברזולוציית DPI גבוהה, המבטיחה הדפסה חדה ונקייה.
הדפסה בפורמט רחב דורשת היכרות עם קבצים וקטוריים לעומת קובצי רשת, מונחים גרפיים, ופלטים נקיים של קבצים גרפיים; זאת במטרה לוודא שהקבצים מודפסים בדיוק כפי שהם מופיעים על מסך המחשב.
חומרים עליהם ניתן להדפיס בפורמט רחב:
קנבס אמנותי – בד קנבס המשמש לציורי שמן וציורי קיר.
בגלל מרקם החומר, הדפוס מופיע בצבע עמוק וגימור מט המזכיר ציורי שמן.
התמונות מופיעות ברזולוציה גבוהה, דבר המקנה לפלט איכות של צילום.
ניתן להשתמש בקנבס אמנותי בפרסום חוץ ובפרסום פנים, כי החומר חזק, לא נקרע בקלות ועמיד למים.
טקסט מבריק – נייר הדומה לדפי מגזינים, בעל גימור חלק וברק בהיר, שההדפסה עליו יוצרת איכות של צילום בברק אחיד.
מתאים בעיקר לשימוש בשטחי פנים, כגון פוסטרים ועלונים.
ויניל – חומר סינתטי עמיד, הניתן לציפוי ב–UV לתוספת ברק והגנה.
ההדפסה עליו נראית במרקם גרגרי ולעיתים מפוקסל, אך בהתבוננות מרחוק היא נראית דומה לאיכות צילום, לכן החומר משמש להדפסות גדולות הנראות ממרחק.
ויניל עמיד למים, קמטים, קריעה, ובצירוף עם דיו ארכיוני הוא עשוי להיות עמיד למספר שנים.
ניתן להוסיף חומרי דבק בגב כל אחד מהחומרים האחרים, ליצירת מדבקות, המאפשרות התקנה קלה יותר של הדף המודפס על סוגי משטחים רבים.
הדבר שימושי למשל בשלטי חלונות ראווה, שלטים על משאיות ומכוניות, תצוגות בתערוכות, טפטים ועוד.
דיו המשמש להדפסה בפורמט רחב מורכב משני חומרי יסוד, ממס וצבען (פיגמנט).
איכות ההדפסה בדיו זה נקבעת בהתאם להרכב הממס והצבען.
ההדפסה מתבצעת באמצעות ראשי הדפסה המותקנים במדפסות הדיגיטליות, דרכם מוזרק הדיו למצע ההדפסה.
ישנם ראשי הדפסה הפועלים בטכנולוגיות שונות, שהמשותף להן הוא נחירי הזרקת הדיו המצויים בראש ההדפסה.
ראשי ההדפסה קטנים במיוחד וגודלם מיקרונים בודדים (1:1,000,000 למטר); דרישה זו קובעת את תכונותיו הפיזיקליות (צמיגות, מתח פנים וכו') של הדיו.
בדפוס הדיגיטלי בפורמט רחב, קיימים סוגי דיו שונים, וזאת בהתאם למדפסת המותקנת ולאפליקציית ההדפסה.
ההבדלים בין סוגי הדיו נעוצים בסביבת החומר בו מצוי הצבע.
דיו מבוסס מים - דיו בו הממס העיקרי הוא מים.
הצבענים בדיו זה עתידים להיות מסיסים במים (dye), או שאינם מומסים במים (pigment).
צבענים שאינם מומסים מבטיחים עמידות גבוהה יותר לאור ולתנאי מזג אוויר (מתאימים לשילוט חוצות).
דיו מבוסס צבענים המומסים במים יוצר תמיסה יציבה, אך הוא עמיד פחות (מתאימים להדפסות המוצגות במקומות סגורים).
דיו מבוסס ממסים אורגניים (solvent) - בעת ההדפסה מתאדה הממס ומאפשר ייבוש מהיר על מצע ההדפסה.
דיו זה מאפשר איכות הדפסות טובה על מגוון רחב של מצעים, הוא עמיד לאור שמש ולתנאי מזג אוויר קשים, והוא זול לייצור.
המרכיב העיקרי בו מזיק לסביבה ויוצר אדים רעילים, ועל כן הוא מצריך סביבת עבודה ייעודית ומאווררת.
החקיקה בשנים האחרונות לטובת איכות הסביבה הביאה להפחתה בשימוש בדיו זה, על אף שינויים גדולים שנוצרו בהרכב הממסים שבו.
חברות הדיו מציעות כיום דיו המבוסס על ממסים ידידותיים לסביבה, כגון "דיו אקולוגי" (eco solvent ink) המכונה לעיתים "דיו סולבנטי רך" (mild solvent ink).
דיו אולטרה סגול - דיו המבוסס על חומרים הרגישים לאור אולטרה סגול, בדומה ליתר סוגי הדיו; עם חשיפת החומרים לאור האולטרה סגול, מתקשה הדיו מיידית ויוצר שכבת צבע עמידה במיוחד על גבי המצע.
על כן ניתן להשתמש בו גם על משטחים נוקשים, בין היתר זכוכית, עץ, מתכת ואריחי קרמיקה.
הדפסה זו מהירה, אין צורך להמתין לייבוש המים או התאדות הממס.
החומרים במצבם הנוזלי רעילים, אך דיו זה נחשב לידידותי לסביבה, משום שכל מרכיביו הופכים מנוזל למוצק, מבלי לפלוט אדים לאוויר.
קיימים מספר סוגי דיו בהם נעשה שימוש מועט:
דיו מבוסס שמן - דיו מפולימר המקשר בין לכה וצבענים.
יישומיו של דיו זה מוגבלים ומעטים משתמשים בו בדפוס הדיגיטלי (התעשייתי) רחב הפורמט.
דיו לטקס - דיו חדש המתבסס ברובו על מים בשילוב חלקיקי צבענים המצויים בתוך קפסולת פולימר (לטקס).
הדיו ידידותי לסביבה ועמיד בתנאי מזג אוויר משתנים, הוא אינו מוגבל להדפסות פנים והוא נטול ריח.
משמש בהדפסות טקסטיל, שימושים תעשייתיים, דקורציות, עיצוב פנים ועוד.
דיו לטקס תואם מספר קטן של טכנולוגיות דפוס, אך במקביל נעשים פיתוחים להתאמתו לטכנולוגיות חדישות ולדגמים חדשים של ראשי הדפסה.
דיו קרמי - דיו במודל צבע CMYK המורכב מתערובת של צבע פיגמנטי, אבקת זכוכית, מרכיב כוהלי ומרכיבים נוספים, משמש להדפסה דיגיטלית קרמית על זכוכית.
מספר חברות ברחבי העולם מייצרות דיו לדפוס הדיגיטלי בפורמט רחב, בהן Toyo Ink, 3M, Nazdar, Fujifilm Sericol, ובישראל Bordeaux Digital PrintInk.
הדקה ה-90 היא חברה בע"מ, העוסקת בשיווק ישיר של מוצרי תיירות בישראל ומחוצה לה.
החברה הוקמה בשנת 1998 על ידי צבי מושקוביץ, אילן כהן וקבוצת משקיעים מאירופה.
בשנת 2000 נמכרו חלק ממניות החברה לקבוצת ידיעות אחרונות.
בשנת 2019 נמכרו מניות החברה לארנון אנגלנדר ועמי כהן, בעלי קבוצת התיירות קווי חופשה.
החברה פועלת באמצעות שני ערוצי מכירה: מסחר אלקטרוני באינטרנט ושיווק ישיר באמצעות מוקד טלפוני ממוחשב ומאויש.
לחברה מחלקה עסקית ומחלקת קבוצות ואירועים.
החברה מעסיקה כ-150 עובדים במוקד הטלפוני, בתמיכה באינטרנט, במשרד מכירות ושירות נתב"ג.
בתחום תיירות הפנים, החברה עוסקת בשיווק בתי מלון וצימרים בישראל ושיווק אטרקציות ובילויים.
בתחום התיירות היוצאת, חבילות נופש, טיסות סדירות, טיסות שכר, טיפול בלקוחות עסקיים, טיפול בקבוצות, בתי מלון, וכן שירות לתרמילאים, חופשות ספורט וסקי ולתיירות מרפא, שיט תענוגות ומוצרי מותרות אחרים.
מוצרי החברה השונים בארץ ובעולם זמינים בזמן אמת באינטרנט.
בנוסף החברה משתפת פעולה גם בשיווק מוצרי תיירות עם חברות כרטיסי האשראי.
לצורך מתן השירות במוקד ובאתר, הקימה החברה תשתית מחשוב המחברת אותה לכל חברות התעופה, למאגרי המידע של מערכת אמדאוס המשרתת את סוכני הנסיעות בכל העולם, רשתות של בתי המלון וכן לסיטונאי תיירות מובילים המרכיבים חבילות.
היכולת להגיע לצרכן הסופי ולמכור שירותים בטווח קצר מאוד (לפעמים אפילו שעות לפני הטיסה, גם במשרד נתב"ג), מגובה במערכת מחשוב.
המוקד הטלפוני מצויד גם במערכות שליטה ובקרה ובניהולו מושם דגש רב על לוגיסטיקה ותפעול.
כמו כן הקימה החברה מחלקת שירות, שאנשיה מתקשרים לרוכשי המוצרים באינטרנט באופן יזום, ובודקים שהכל כשורה.
הדבר מסייע למנוע בעיות לא צפויות, וכן מאפשר למשתמשים לדעת שהם עובדים מול מערכת אנושית ולא רק מול מחשבים.
בשנת 2012 סוכנות הנסיעות אקספדיה חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם חברת הדקה ה-90 שכלל לינה בבתי מלון וטיסות, במסגרתו, בהרכבת חבילות לכל יעד בעולם תקבל הדקה ה-90 מחירים מיוחדים.
בעקבות שיתוף הפעולה נפתח באתר הדקה ה-90 מנוע חיפוש נוסף הנקרא "הרכב חופשה" ובו באים לידי ביטוי היתרונות של שיתוף הפעולה בין הדקה ה-90 לאקספדיה.
אפליקציית מובייל לטיסות וחופשות לארץ ולחו"ל יצאה רשמית בשנת 2013, גם ב-IOS וגם באנדרואיד.
אחת הקטגוריות היא "48 שעות" - חופשות של הרגע האחרון, שבהן אפשר לרכוש כרטיסים של חופשות וטיסות המיועדות ליציאה ב-48 שעות הקרובות.
בנוסף מסוגלת האפליקציה לבצע חיפוש דרך מנוע חיפוש הדומה זה המופיע באתר האינטרנט של החברה.
סל המוצרים של הדקה ה-90
חבילות נופש בחו"ל, טיסות לכל רחבי העולם, טיולים מאורגנים בחו"ל, בתי מלון בחו"ל, השכרת רכב, בתי מלון בישראל, חבילות נופש בישראל, טיסות פנים, ביטוחי מטען ובריאות לנוסעים, מוצרי פנאי ובידור.
החברה הוקמה על ידי צבי מושקוביץ, אילן כהן וקבוצת משקיעים מאירופה.
לאחר מספר שנים קבוצת ידיעות אחרונות הצטרפה לחברה.
אילן כהן ששימש כמנכ"ל משרד ראש הממשלה בתקופת כהונתו של אריאל שרון.
בדצמבר 2019 נמכרה הדקה ה-90 לארנון אנגלנדר ועמי כהן הבעלים של חברת "קווי חופשה".
הדקוטות הוא מונח הכולל את המדינות דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית בארצות הברית.
בעבר התייחס המונח לטריטוריית דקוטה והוא עודנו משמש לציון מורשת משותפת, תרבות, גאוגרפיה, פאונה, סוציולוגיה וכלכלה בקרב שתי המדינות.
השם "דקוטה" מקורו בטיפּי סאפּה (Tipi Sapa), שבט אינדיאני שהסתעף משבט הסו.
אוכלוסייתן של שתי המדינות יחד מונה 1,459,227 נפש, ושטחן הכולל הוא 383,177 קמ"ר.
שיעור צפיפות האוכלוסייה בדקוטות עומד על 3.8 תושבים לקמ"ר.
מלבד היותן תת-אזור של רצועת הספר, הדקוטות משתייכות גם למדינות המערב התיכון וחלקן המערבי מהווה חלק מהערבות הגבוהות.
הדק הוא מנגנון שמתחיל את הפעולה של כלל החלקים במכונה המיועדים לביצוע פעולה מסוימת, המונח מתייחס במיוחד למנגנון בכלי נשק היורה קלע הן בכלי נשק קרים כגון רובה קשת והן בכלי נשק חמים.
המילה עשויה לשמש גם כדי לתאר מתג שמתחיל את פעולתם של התקנים אחרים שאינם כלי נשק כמו מלכודת עכברים, כלי עבודה חשמלי או מנגנון לשחרור מהיר.
כמות קטנה של אנרגיה המופעלת על ההדק מובילה לשחרור כמות גדולה יותר של אנרגיה.
המילה הדק הפכה למטאפורה חשובה בטקסטים עתיקים מימי המדינות הלוחמות ואילך בעקבות השימוש הנרחב ברובה קשת.
היא מתייחסת לקשר בין מצב התחלתי "מְעֻדָּן" לבין למצב הסופי "סכנה" המצביע על המהלך שיש לו השפעות מרחיקות לכת משום שתנועה קטנה של לחיצה על ההדק עלולה להרוג אדם ממרחק רב.
אף שהמילה "הדק" מתארת טכנית את כל המנגנון (המכונה קבוצת ההדק), בשימוש יום-יומי המילה מתארת את החלק הידוע כלהב ההדק.
ברוב כלי הנשק הקלים להב ההדק הוא מנוף קטן שטוח או קעור שמופעל על ידי האצבע של היורה.
כלי נשק כמו מכונת ירייה מסוג M2 בראונינג משתמשים בעיצוב מנגנון הדק המופעל באגודל כמו כפתור לחיצה, כלי משק כבדים יותר משתמשים במנגנוני הדק המאפשרים הפעלה מרחוק או על ידי מערכות חשמליות.
רוב מנגנוני ההדק של כלי נשק חמים פועלים בעיקרון של "פעולה יחידה", לחיצה על להב ההדק משחררת את הפטיש ממצב דרוך למצב מנוחה על גבי הנוקר.
תנועת להב ההדק מניעה המוט מקשר הנועל את הפטיש של כלי היריה כאשר הוא דרוך כנגד הקפיץ הראשי של הנשק, הפטיש משתחרר ומכה בנוקר.
במנגנוני הדק בעלי פעלה כפולה לחיצה על להב ההדק מניעה את הפטיש ממצב בו הקפיץ הראשי רפוי והפטיש נח על הנוקר אל מצב בו הקפיץ דרוך והפטיש רחוק מהנוקר.
יתר על כן, ניתן לחלק מנגנוני הדק ישירים (הנקראים גם הדק חד-שלבי) ואשר פופולריים ברובי צייד, ומנגנון לחץ הנקרא גם מנגנון הדק דו-שלביים ונמצא בשימוש ברובים המשמשים בתחרויות קליעה למטרה.
בעוד שהדק נועד בעיקר ליזום את מחזור הירי בכלי הירייה על ידי שחרור הפטיש, הוא עשוי גם לבצע פונקציות נוספות כגון דריכת הפטיש, סיבוב תוף באקדח תופי, מעבר בין מצבי ירי, ושילוב של מנגנוני בטיחות ונצרה.
בכלי נשק מוקדמים, כמו קשת מוצלבת, הספיק מנגנון מנוף פשוט כהדק שמשחרר את מיתר הקשת.
העיצובים האירופיים המוקדמים ביותר כללו חריץ רוחבי במשטח העליון של המסגרת של הקשת, שאליו הונח המיתר.
על מנת לירות בקשת היורה היה לוחץ על הדק פשוט שהיה דוחף מוט אנכי למעלה דרך חור בתחתית החריץ, שדחף את המיתר הדרוך מהחריץ.
מוט זה מחובר בדרך כלל בניצב לידית הפונה לאחור הנקראת "דגדגן" .
תכנון מאוחר יותר יישם כף גלילית מתגלגלת הנקראת "אגוז" עשוי מעצם קרן או מתכת שהחזיק את המיתר במצב דרוך.
לכף זאת הזה יש חריץ מרכזי מאונך לבורג, וחריץ צירי מצטלב עבור המיתר, בצד השני של הכף יש חריץ שבו יושב ההדק הפנימי.
בדרך כלל האגוז "צף" בחופשיות בתוך מגרעת מתאימה בקת הקשת כשהוא קשור בחבל או גיד, או במקרים אחרים מותקן על ציר מתכת או פינים.
לוחות נשלפים או אינטגרליים של עץ, שנהב או מתכת בצידי הקת שמרו על האגוז במקומו.
בהתפתחות ההיסטורית של כלי נשק, השפעת ההדק על הדיוק של הנשק הייתה גורם בתכנון המנגנון בשלב מוקדם של ההתפתחות, ומאמץ ניכר הושקע בפיתוח של מנגנונים מכניים מורכבים לדריכה וירי של כלי נשק.
חלק מהמנגנונים הללו יוצרו ברמת דיוק גבוהה מאוד ואפשרו ירי מדויק ככל שניתן.
מנגנון ירי מאפשר למשתמש בנשק לירות את התחמושת - הכדור שנמצא טעון בתוך בית הבליעה בקצה הקרוב של הקנה.
הפעלת הפיקה יוצרת את הניצוץ הראשוני המפעיל את החומרים ההודפים בתוך תרמיל הכדור.
הנוקר יכול להיות קבוע ומחובר לפטיש או רכיב נפרד ש"צף" במסגרת כלי היריה או כחלק ממכלול הירי בתוך הבריח של כלי הנשק.
נקודת המגע בין להב ההדק לפטיש משתנה לעיתים נקודה זו תהיה זיז בדרך כלל בקצוות של מוט ("שטנגה") או חוליה מקשרת המתוכננת עם זיזים או מגרעות הנועלות או משחררות את ההדק מצד אחד ואת הפטיש מהצד השני ובאנגלית "סיר" .
נקודת מגע זו יוצרת חיבור נעילה זמני המשתלב בקצה להב ההדק עם זיז או מגרעת בקצה הפטיש או מכלול הבריח או להיות חלק אינטגרלי ממנגנון ההקשה.
קיימים שני סוגים של מנגנון הקשה, פטיש וסטרייקר.
פטיש הוא רכיב מתכתי מסתובב על גבי ציר הנתון למתח של הקפיץ הראשי, כאשר הפטיש משוחרר הוא נע לכוון הנוקר קדימה ומכה בו כמו פטיש הפוגע באזמל, אשר לאחר מכן מעביר את האנרגיה מהקפיץ הראשי על ידי תנועה מהירה קדימה לאורך ציר האורך אל הנוקר.
סטרייקר הוא נוקר שנדרך על ידי קפיץ המחובר אליו ישירות ומבטל את הצורך בפטיש נפרד.
עם הלחיצה על ההדק משתחרר הקפיץ הראשי ומניע את הנוקר למגע עם הפיקה של הכדור, הסטרייקר משמש בעיקר במנגנוני הדק של רובה בריחי ואידיאלי לשימוש במנגנונים בהם הבריח מופעל בקו אחד לאורך ציר הקנה.
השלב הראשון של הפעלת מנגנון ההדק הוא הלחיצה על להב ההדק ותנועתו עד לשחרור המוט המקשר עם הפטיש.
שלב זה נחשב לשלב לא קריטי בפעולת המנגנון של הפעלת ההדק.
לעיתים קרובות מנגנוני הדק מסווגים כחד-שלביים או דו-שלביים בהתבסס על המאפיינים של התנועה בשלב זה.
למנגנוני הדק חד-שלביים אין התנגדות הניתנת להבחנה על ידי המשתמש במהלך הלחיצה על להב ההדק, אלא בסיום התנועה נוצר אפקט המתואר לעיתים קרובות כמפגש עם "הקיר" בעת שהמוט המקשר מתנתק מקצה להב ההדק ומשחרר את הפטיש.
למנגנוני הדק דו-שלביים יש התנגדות בולטת אך קלה יחסית במהלך תנועת להב ההדק ואחריה התנגדות מוגברת באופן מובהק של הפעלת המנגנון בפועל.
זה מאפשר ליורה להפעיל בהדרגה את ההדק במקום להכות בלהב ההדק בלחיצה מהירה.
השלב השני של פעולת מנגנון ההדק ה"שבירה" (של ההתנגדות) מתאפיין בהפסקה פתאומית של התנגדות לתנועה של להב ההדק, כאשר המוט המקשר עם הפטיש מגיע לנקודת השחרור.
רגע זה מתואר כנקודת השבירה של חומרים קשיחים כאשר החומר קורס תחת לחץ.
כוח ההפעלה הנדרש כדי להתגבר על התנגדות הקפיץ הראשי ידוע כמשקל ההדק, הנמדד בדרך כלל עם מד כוח על סקלת ניוטון.
שלב זה נחשב לעיתים קרובות לשלב הקריטי ביותר של לחיצת ההדק, מכיוון שהוא מתרחש ממש לפני הירי ועלול לגרום לטלטולים לא רצויים ברגע הירי ומשפיע על דיוק הירי למטרה.
השלב השלישי הוא תנועת היתר של להב ההדק המתרחשת מיד לאחר שבירת ההתנגדות ושחרור הפטיש.
זו בדרך כלל תנועה למרחק קצר ויכולה להיחשב כתנועה על בסיס עיקרון ההתמד הנגרמת על ידי שארית תנועת הלחיצה של האצבע על להב ההדק יחד עם ההפסקה הפתאומית בהתנגדות.
גם לשלב זה השפעה על דיוק הירי מאחר שהתנועה יוצרת טלטול של כלי הנשק שבולט במיוחד בכלי ירייה עם קנה ארוכים, קליעים בעלי מהירות לוע איטית ומשקל הדק כבד, זאת מאחר שירידת ההתנגדות המשמעותית יותר האופיינית לכלי נשק אלו עלולה לגרום לאצבע ההדק ליצור רעד משמעותי.
מאידך תנועת היתר של להב ההדק יוצרת "אזור חיץ" שמונע מהיורה "לדחוף את ההדק", תעצור את תנועת להב ההדק ותמנע תנועה מוגזמת.
שלב רביעי כאשר המשתמש משחרר את להב ההדק, והוא חוזר למצב המנוחה שלו.
בכלי נשק חצי אוטומטיים התנועה מנגנון מנתק ההדק מונע מההדק מלחזור למצב מנוחה.
שלב זה אינו מתרחש בכלי ירייה עם פעולה כפולה ובכלי נשק אוטומטיים מלאים.
מנגנון הדק בפעולה בודדת (single-action) הוא המנגנון והפשוט ביותר מבחינה מכנית מבין סוגי ההדק והמוקדם מבחינה כרונולוגית לכל שאר סוגי המנגנונים.
מנגנון זה קרוי "פעולה בודדת" מכיוון שהוא מבצע את הפונקציה הבודדת של שחרור הפטיש או הסטרייקר, במנגנון זה הפטיש נדרך בנפרד ופעולת שחרור הפטיש מבוצעת על ידי מנגנון ההדק.
מנגנון זה נמצא בכלי נשק ליריה בודדת, ובנשק בעל מנגנון טעינה חוזרת כולל רובים, רובה ציד, תת מקלע, ומכונת ירייה.
הדק בפעולה יחידה עם פטישים חיצוניים שנדרכו ידנית החזיקו מעמד זמן רב יותר ואפשרו שליטה על קצב הירי במקרים שבהם יורה לא רצה להסתמך על נשק עם מנגנונים מורכבים.
בעוד אקדחים של פעולה בודדת מעולם לא איבדו את הפופולריות בארצות הברית על להופעתו בשוק של האקדח החצי-אוטומטי, אקדח תופי עם מנגנון פעולה כפולה תוכננו ויוצרו באירופה לפני פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית וזכו פופולריות רבה לאורך המחצית השנייה של המאה ה-19, ונמכרו במספרים לא משמעותיים בארצות הברית.
מנגנון זה חייב את נושא הנשק לשאת אותו כשהוא דרוך, טעון ונצור אם רצה בירי מהיר או לא דרוך וללא כדור בבית הבליעה אם הדגש היה על בטיחות.
חסרון נוסף של המנגנון היה סרבול בעת תפעול תקלות ירי בגין כדור עקר או לחיצה על ההדק כאשר אין כדור בבית הבליעה
פעולה כפולה/פעולה בודדת - היברידי
בסוף שנות ה-30 ותחילת שנות ה-40 של המאה העשרים, הציגה חברת קרל וולטר הגרמנית את האקדחים החצי-אוטומטיים בעלי פעולה כפולה - היברידית הראשונים, דגמי PPK ו-P.38, אשר כללו הדק פעולה כפולה הדומה באופיו למנגנון פעולה כפולה של אקדח תופי.
המנגנון מאפשר לשאת את הנשק עם כדור בבית הבליעה ולהוריד את הפטיש.
מנגנון פעולה כפולה/פעולה בודדת (DA/SA) הוא תכנון של מנגנון כלאיים (מנגנון היברידי) המשלב את התכונות של מנגנוני פעולה בודדת עם פעולה כפולה.
הרוב המכריע של אקדחי "פעולה כפולה" מודרניים (גם אקדחים וגם אקדחים חצי אוטומטיים) משתמשים בסוג זה של הדק במקום "פעולה כפולה בלבד" (DAO).
לאחר הירייה הראשונה, שאר הכדורים נורים במנגנון זהה למנגנון פעולה בודדת - תנועת המחלק לאחור דורכת את הפטיש ולחיצה על ההדק משחררת את הפטיש.
עם זאת, בפועל רוב כלי הנשק בעלי פעולה היברידית כוללים את היכולת האופציונלית להפעיל את הפטיש בנפרד, ולחיצה על ההדק נעשית כפעולה בודדת, זאת בניגוד לכלי נשק "פעולה כפולה בלבד", שחסרה לחלוטין את היכולת לירות במצב פעולה בודדת.
ירי של כדור ראשון במצב פעולה כפולה מאפשר התחלה מהירה יותר של פתיחה באש, אך הדיוק של הירי נפגע נפגע על ידי משיכה ארוכה וכבדה יותר של המשתמש על ההדק.
שימוש בנשק DA/SA מחייב את היורה להתמודד עם שתי משיכות הדק שונות: המשיכה הראשונה הארוכה והכבדה יותר של הפעולה הכפולה ומשיכות הפעולה הבודדת קצרות יותר וקלות יותר שלאחר מכן.
ההבדל בין משיכות ההדק יכול להשפיע על הדיוק של היריות הראשונות.
מנגנוני הבטיחות, דהיינו הנצרות באקדחי DA/SA שונים מאקדחי פעולה בודדת וכוללים מנוף שמפיל את הפטיש בבטחה ובעדינות על הנוקר לאחר הכנסת כדור לבית הבליעה ומאפשר לשאת את האקדח ללא חשש לירייה מקרית בעת הורדת הפטיש או נשיאת האקדח.
ללא מנגנון זה המשתמש נאלץ להוריד את הפטיש ביד על כדור חי בתוך בית הבליעה על כל סיכוני הבטיחות הנלווים לכך.
אקדחי תופי בדרך כלל חסרים נצרות או אמצעי בטיחות אחרים מכיוון שהם נישאים באופן מסורתי כשהם לא דרוכים, והפטיש דורש מהמשתמש להניע אותו פיזית לפני כל ירייה שלא כמו אקדח DA/SA, שדורך את עצמו אוטומטית בכל פעם שהמחלק נע לאחור לאחר ירי.
מנגנון הדק פעולה כפולה, הידוע גם כפעולה כפולה בלבד (DAO) כדי למנוע בלבול עם הדגמים ההיברידיים הנפוצים, הוא מנגנון שמתוכנן לבצע את הפעולה הכפולה של דריכת הפטיש ולאחר מכן את שחרור הפטיש על הנוקר.
תכנון הדק מסוג זה כולל פטיש פנימי שלא ניתן לדריכה ידנית, ואין מנגנון שחרור פנימי המסוגל להחזיק את הפטיש או הסטרייקר במצב נעול, דריכת הפטיש הפנימי ושחרורו מתרחשים כפעולה רציפה אחת.
משמעות הדבר היא שהפטיש תמיד נמצא במצב מנוחה עד תחילת המשיכה על ההדק.
באקדחי תופי פעולה כפולה בלבד אין אפשרות לדרוך את האקדח לפני הירי וחייבים תמיד לירות בו במצב פעולה כפול.
אקדחים אלו מסווגים בדרך כלל כ נשק חסר פטיש מאחר שהפטיש מכוסה, או מיוצר ללא "דורבן" מתכת המאפשר דריכה או חבוי לחלוטין בתוך במסגרת (הגוף) של האקדח ובכך נמנעת אפשרות לדריכה ידנית בכלל.
אקדחי תופי בעלי פעולה כפולה בלבד בנויים בדרך כלל כדגמי DA/SA קיימים עם מנגנון הדק שונה המונע מהמשתמש של גישה לפטיש.
המטרה היא למנוע הסתבכות אפשרית של דורבן הפטיש בבגדים או בנרתיק.
הדק בינארי (או הדק משיכה- ושחרור) הוא מנגנון הדק המאפשר לכלי נשק חצי אוטומטי לירות בקצב מוגבר.
הדק בינארי פועל על ידי ירי ירייה אחת עם לחיצה על ההדק ולאחר מכן ירי נוסף לאחר מכן עם שחרור ההדק.
מנגנוני הדק בינאריים הם בדרך כלל שינויים של מכלולי הדק קיימים בתהליך נפרד שלא על ידי יצרן הנשק המקורי.
מנגנון ההדק המותקן מראש של כלי נשק מסוים מוחלף במכלול ההדק הבינארי.
כמו בכל כלי נשק חצי אוטומטיים, רק כדור אחד נורה בתוך פונקציה אחת של ההדק.
זה מאפשר לכלי נשק המצוידים בטריגר בינארי להימנע מסיווג כמכונת ירייה במסגרת ההגדרות המשמשות את החוק הפדרלי של ארצות הברית.
מנגנוני הדק בינאריים הפכו פופולריים בארצות הברית לאחר הטבח בסטריפ של לאס וגאס ב-2017, כאשר התקנים מיכאניים מסוג ארכובת הדק ו במפ סטוק , המשמשים באופן דומה להגברת קצב הירי, זכו לפרסום ולדרישה מגברת מחד ולדיונים על הגבלת המכירות ושימוש מאידך.
הדק ניתן לכיוון מאפשר ליורה שליטה על ההתנגדות של ההדק ללחיצה תוך שמירה על מידה של בטיחות ישנם שני סוגים: סט יחיד וסט כפול.
מנגנוני הדק ניתנים לכיוון נמצאים בשימוש בכלי נשק מותאמים אישית וברובי תחרות, כאשר משיכה קלה על ההדק מועילה לדיוק.
הדק סט יחיד הידוע גם כ"הדק על חוט השערה" הוא בדרך כלל הדק אחד שניתן לירות ללא כיוון של התנגדות מנגנון ההדק או שההתנגדות יכולה להיות "מוגדרת" - בדרך כלל על ידי משיכה של ההדק, או על ידי דחיפה קדימה של ידית קטנה המחוברת לחלק האחורי של ההדק.
כך או כך ומאפשר משיכה קלה בהרבה של ההדק.
מנגנון הדק סט כפול נועד - כמו מנגנון הדק סט יחיד להשיג שליטה על התנגדות ההדק אך משתמש במנגנון כפול: הדק אחד משחחר לפעולה את ההדק השני.
ההדק השני משחרר את הפטיש.
מנגנון סט כפול, חד פאזי מופעל ומשחרר את הפטיש רק על ידי לחיצה תחילה על ההדק הדורך, ולאחר מכן לחיצה על הדק הירי.
הדק סט כפול, עם פאזה כפולה יכול להיות מופעל כהדק סטנדרטי אם לא לוחצים על ההדק הדורך, או כהדק נשלט על ידי לחיצה ראשונה על ההדק הדורך.
מנגנוני הדק קבועים מראש מתייחסים לסטרייקרים ופטישים באקדחים חצי אוטומטיים.
עם ירי הכדור או טעינת כדור אל בית הבליעה, הפטיש או הסטרייקר ינוחו במצב דרוך חלקית.
לחיצה על ההדק משלימה את מחזור ההנעה של הפטיש או הסטרייקר ולאחר מכן את השחרור והנקירה.
בעוד שמבחינה טכנית מדובר בהדק מסוג "פעולה כפולה" ההבדל נובע מכך שהדק אינו מסוגל להניע את החלוץ הפטיש במלואו.
הדק משתנה מאפשר למשתמש יכולת לבחור קצב ירי אש ללא צורך במתג בורר מצבים .
הדק משתנה בצורת "סהר כפול" מאפשר שינוי קצב ירי על ידי לחיצה על אחד מהקימורים בלהב ההדק.
הקימור העליון של ההדק מאפשר ירי חצי אוטומטי, בעוד לחיצה על הקימור התחתון של ההדק מאפשר ירי אוטומטי לחלוטין.
אף על פי שנחשבה לחדשנית בעת הכנסתה לשימוש בחצי הראשון של המאה ה-20, התכונה בוטלה ברוב כלי הנשק בגלל המורכבות הטכנית של המנגנון שהעלתה את הסיכוי לתקלות והעלתה את העלות של ייצור כלי הנשק.
גרסה אחרת של המנגנון הוא הדק פרוגרסיבי המאפשר קצבי ירי שונים בהתבסס על הלחץ של היורה על להב ההדק.
לדוגמה, כאשר לוחצים את ההדק קלות, הנשק יירה ירייה בודדת.
בלחיצה מלאה הנשק יירה בקצב אש אוטומטי לחלוטין.
שמורת הדק הוא חלק בכלי הנשק שבדרך כלל איננו ישיר חלק ממנגנון ההדק אך מהווה חלק מהמכלול.
תפקידה העיקרי של שמורת ההדק הוא להוות אמצעי בטיחות כנגד לחיצה אקראית על להב ההדק וירי בשוגג.
שמורת ההדק יכולה להיות חלק מהמסגרת או מידית האחיזה.
בדרך כלל גודל שמורת ההדק מתוכננת ומתאימה למידה של האצבע היורה.
בכלי נשק המיועדים לשימוש במזג אוויר קר, שמורת ההדק גדולה יותר ומתאימה למידה של יד שלמה, לעיתים מכונה "שמורת יד".
ומתוכננת כך שניתן לירות בנשק גם עם כפפות עבות.
בעבר תוכננו אקדחים עם משענת אצבע מחוברת לתחתית מגן ההדק.
במטרה ליצב את האחיזה בנשק על ידי אצבע האמה.
ברובים בעלי מנגנון טעינה חוזרת מסוג פעולת מנוף, מערכת טעינה מכנית שנשלטת על ידי ידית הנעה המופעלת ידנית, הממוקמת כחלק משמורת ההדק.
בעת ההפעלה הידית מסתובבת קדימה וגורמת לתנועת הבריח, מנגנון זה מזין וחולץ את הכדורים מתוך בית הבליעה ודורך את הנשק.
רוב כלי הנשק הפועלים על ידי מנוף הם רובים, אך יוצרו כמה רובי ציד עם פעולת מנוף וכמה אקדחים.
המושג זמן נעילה או זמן פעולה מתייחס למרווח הזמן (לרוב נמדד באלפיות שניות) מרגע הפעלת ההדק של כלי ירייה ועד שהנוקר פוגע בפיקה.
משך הזמן תלוי בתכנון מנגנון הירי.
זמן נעילה ארוך מגדיל את ההסתברות שהיורה יסיט את הכוונות של כלי הנשק מהמטרה לפני שהכדור עזב את הקנה, טעות שעלולה להוביל להחטאות.
זמני נעילה קצרים מבוקשים במיוחד בכלי נשק המיועדים לתחרויות ירי הדורשות דיוק גבוה על מטרות קטנות ממצבים לא יציבים, כמו עמדת ירי במטווח החשוף לתנאי חוץ.
ערכות שמיוצרות על ידי חברות שונות לשימוש לאחר הקניה, מפחיתות את זמן הפעולה בהשוואה לרובה מקו ייצור במפעל.
ערכות אלו כוללות חלקים שונים ממנגנון ההדק לשיפור ביצועי זמן הפעולה.
בכלי ירייה בעלי פטיש, פטיש קל יותר וקפיץ פטיש חזק יותר יכולים גם לקצר את זמן הנעילה.
צמצום נוסף של זמן הפעולה של מנגנון הדק מושג על ידי מנגנונים מיוחדים בהם לא קיים פטיש, לעיתים ניתן להתקין מערכות הדק אלקטרוניות במקום מערכות הדק מכניות.
מערכות הדק אלקטרוני נמצאות בעיקר בכלי נשק לשימוש בתחרויות קליעה למטרה.
זמן הנעילה של מעגל ירי אלקטרוני עם הצתה חשמלית של יכול להיות בסביבות 27 מיקרו-שניות.
הדפסת בניין כוללת מגוון טכנולוגיות המשתמשות בהדפסה תלת-ממדית כאמצעי לייצור מבנים.
בשיטה זו, הבניה מהירה יותר, כח העבודה הדרוש וכמויות הפסולת הנוצרות נמוכים באופן משמעותי ביחס לבניה רגילה.
בנוסף ליתרונות המפורטים לעיל, הדפסת בניין מאפשרת בניית מבנים במקומות שאין אפשרות לבנות כיום כגון: במעמקי הים, בחלל, על הירח או על כוכבים אחרים אשר סביבת העבודה מקשה על עבודה פיזית של אנשים.
השיטה הייחודית מאפשרת בניית בתים ללא צורך בכוח אדם, על ידי מדפסת תלת מימד ייחודית שיוצקת בטון בכמות מדודה לפי תרשים שהוזן במחשב.
העלויות לבניית בית מודפס תלת־ממדית הם נמוכות במידה ניכרת מבתים שנבנו על ידי פועלים, מחיר למטר רבוע בבית מודפס תלת־ממדית יכול להגיע לכ-7 אלף דולר.
הדר גולדין (18 בפברואר 1991 – 1 באוגוסט 2014) היה קצין צה"ל בדרגת סגן משנה מסיירת גבעתי שנהרג בקרב רפיח במהלך מבצע צוק איתן, וגופתו נחטפה על ידי ארגון הטרור חמאס למנהרה תת-קרקעית.
לאחר מותו הועלה גולדין לדרגת סגן.
במשך 11 שנים ו-3 חודשים הוגדר גולדין כחלל צה"ל שמקום קבורתו לא נודע, עד שהושב לקבורה בישראל ב-9 בנובמבר 2025 במסגרת הסכם חמאס–ישראל.
גולדין נולד ביישוב הקהילתי אשחר שבמועצה אזורית משגב, לשמחה גולדין, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, ולד"ר לאה גולדין, מרצה להנדסת תוכנה.
יחד איתו נולד אח תאום, צור, ולפניהם בת ובן - איילת ומנחם.
בצעירותו היה חניך ומדריך בתנועת הנוער בני עקיבא.
את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר המדעי-ישיבתי כפר בתיה ולפני גיוסו למד במחזור כ"ב במכינה הקדם-צבאית בני דוד.
עם גיוסו באוגוסט 2011 שובץ בחטיבת גבעתי והתנדב לפלוגת הסיור החטיבתית.
לאחר סיום מסלול הלוחם יצא לקורס מ"כים וקורס קציני חי"ר וסיים אותו בהצטיינות.
בסיום הקורס מונה למפקד מחלקה בבא"ח גבעתי.
לאחר סיום ההכשרה מונה למפקד צוות בפלוגת הסיור של סיירת גבעתי.
לאחר מבצע שובו אחים התארס עם עדנה סרוסי.
עם פתיחת מבצע צוק איתן ביולי 2014 שימש כמפקד צוות בפלס"ר גבעתי, תחת פיקודו של רס"ן .
הפסקת אש זו הופרה תוך זמן קצר על ידי החמאס בשיגור מספר רקטות לעבר יישובי עוטף עזה ולאחר מכן בירי שתי פצצות מרגמה.
כוח של סיירת גבעתי בפיקוד מפקד פלוגת הסיור בניה שראל, שכלל את גולדין יחד עם מספר מצומצם של לוחמים ומפקדים, המשיך בפעילות מבצעית לאיתור מנהרות באזור רפיח.
ב-9:05 תקפו את הכוח מחבלים שיצאו ממנהרה, והרגו שלושה מחיילי הכוח: מפקד פלוגת הסיור, רס"ן בניה שראל, סמ"ר וגולדין, שנחטף לתוך מנהרה שהמשיכה לכיוון צפון.
זמן קצר לאחר מכן הוכרז "נוהל חניבעל", במסגרתו נורתה אש ארטילרית כבדה במרחב על מנת לשבש את בריחת החוטפים.
כוחות צוות הקרב המשולב של חטיבת גבעתי נשארו במרחב למשך זמן של כ-72 שעות נוספות על מנת לנסות ולאתר את הגופה, אך לאחר שלא הצליחו יצאו מהמרחב.
סגן מפקד הפלס"ר, סגן איתן פונד, ומפקד חפ"ק המג"ד, סג"ם מתן חורש, הובילו מרדף אחר חוליית המחבלים בתוך המנהרה אשר במהלכו נתגלו פריטים שאפשרו, יחד עם פריטים שנתגלו בשעות הצהריים על ידי צוות של סיירת מטכ"ל ויחידת אית"ן, לקבוע מאוחר יותר את מותו של גולדין.
החוטפים נמלטו באמצעות מנהרת לחימה ופונד וחורש יצאו למרדף אחריהם, במהלכו נמצאו ראיות למותו של גולדין, שלא היה ברור עד אז.
על תפקודו ואומץ לבו במהלך הקרב והמבצע כולו הוענק לפונד עיטור המופת, העיטור הגבוה ביותר שהוענק בעקבות מבצע צוק איתן.
ב-8 בנובמבר 2025, במסגרת הסכם בין חמאס לישראל באוקטובר 2025, הודיע ארגון חמאס כי אותרה גופתו של גולדין בשכונת תל א-סולטאן ברפיח.
ב-9 בנובמבר הועברה גופתו לישראל וזוהתה במכון לרפואה משפטית.
כ-38 שעות לאחר הקרב קבע הרב הצבאי הראשי, תא"ל רפי פרץ, שגולדין נפל בקרב ומוגדר כחלל צה"ל שמקום קבורתו לא נודע.
קביעה זו נסמכה על ממצאים מזירת הקרב - תיק הירך של גולדין והדם שנמצא בזירה, שהובאו לקבורה (ביום שלמחרת, בבית העלמין הצבאי בכפר סבא).
פרץ הודיע זאת למשפחת גולדין יחד עם קרוב משפחתם, שר הביטחון משה יעלון, וראש אכ"א אורנה ברביבאי.
בעיתונות פורסם גם כי האלופה ברביבאי ושר הביטחון אמרו למשפחה כי "הם ערבים להחזיר את הדר".
מספר שנים לאחר מכן אמר אביו של הדר כי החלקים שנקברו היוו רק את מה שמתחייב לקבור על פי ההלכה, וכי החלל לא הובא לקבורה.
לאחר מותו הועלה גולדין מדרגת סג"ם לדרגת סגן.
ישראל פנתה לחמאס בבקשה להחזיר את גופותיהם של גולדין ואורון שאול, בסוף הקיץ ותחילת הסתיו של 2014. השאלה אם על ישראל לשחרר מחבלים פלסטינים מורשעים בתמורה לנעדרים עוררה דיון פוליטי בישראל, שכן חמאס משתמש בגופות החיילים כקלף מיקוח, ונעשות השוואות בין עסקה אפשרית לבין עסקת שליט.
המשא ומתן המתמשך לחילופי אסירים פלסטינים שנעצרו בישראל בשני החיילים היה מוקד לסיקור עיתונאי בינלאומי, וישראל ניהלה מגעים עם חמאס לעסקה שתכלול גם את החזרת הישראלים הנעדרים האחרים ברצועת עזה, ובהם אברה מנגיסטו, הישאם שעבאן א־סייד וג'ומעה אבראהים אבו ענימה.
בשנת 2016 שינה צה"ל את מעמדם של שאול וגולדין ל"חלל במעמד שבוי ונעדר".
משפחתו של גולדין פועלת להעמיד את נושא השבת השבויים והנעדרים בראש סדר היום הציבורי, תחת הסלוגן "הומניטרי תמורת הומניטרי", בקריאה להציב את החזרת השבויים כתנאי בכל משא ומתן מדיני והומינטרי, עם תנועת חמאס ורצועת עזה בכלל.
דרישת המשפחות, בנוסף, היא לא לשחרר מחבלים תמורת השבת הבנים ולא לסכן בכך חיי ישראלים נוספים, כפי שקרה בעסקת שליט.
משפחות גולדין ושאול התנגדו לחתימת הסכם הפיוס עם טורקיה ביוני 2016, שהתייחס בהרחבה לשיקום רצועת עזה לאחר מבצע צוק איתן, אך לא כלל התייחסות לנושא השבת הבנים, ותקפו בחריפות את הממשלה בראשות בנימין נתניהו ושר הביטחון אביגדור ליברמן.
המשפחות מחו גם על החזרת גופות 7 מחבלים אותן חייב בג"ץ את ישראל להשיב למשפחותיהן, ללא התייחסות לסוגיית השבת הנעדרים.
בשנת 2018 גייס המטה להשבת הדר גולדין, בראשות תא"ל ארז וינר, מעל חצי מיליון שקלים במימון המונים באמצעות פלטפורמת הדסטארט, תחת השם "מסדר הדר" ובאמצעות העמותה שהוקמה לזכרו.
משפחות הנעדרים יחד עם ארגונים ופעילים חברתיים, מקיימות החל ממאי 2018 (בעקבות טרור העפיפונים מרצועת עזה) במעוז מול עזה עצרת תחת השם "מפגן העוז מול עזה" בכל יום שישי, למשך מעל 250 שבועות (נכון ל-2023), בה קוראים להשבת השבויים ונעדרים.
במפגן נכחו לאורך השנים מספר רב של אנשי ציבור, פוליטיקאים ופעילים חברתיים.
ב-2016, 2019 ו-2021 נפגשה משפחתו של גולדין עם מזכ"לי האו"ם באן קי-מון ואנטוניו גוטרש במטרה לגרום לארגון לסייע בהשבת גופתו של הדר לישראל.
המשפחה נשאה דברים בעצרת האו"ם ובמועצת הביטחון של הארגון, ואף תערוכה מיצירותיו של הדר הוצגה במטה הארגון בניו יורק.
התערוכה הוצגה גם בבניין המטה הכללי של צה"ל שבבסיס הקריה בשנת 2022.
הלווייתו של סגן הדר גולדין
הלווייתו של סגן הדר גולדין התקיימה ב-11 בנובמבר 2025 בבית העלמין הצבאי בכפר סבא, כ-11 שנים ו-3 חודשים לאחר נפילתו בקרב ברפיח במבצע "צוק איתן", כשגופתו נחטפה בידי מחבלי חמאס.
הלוויה נערכה לאחר מבצע חשאי ומורכב של צה"ל ושירותי הביטחון, שבסיומו הושבה גופתו לישראל.
טקס הלוויה הפך לאירוע לאומי רב-עוצמה, שבו השתתפו אלפים, ובהם משפחתו, אנשי ציבור, חיילים ומפקדים, בהם גם הרמטכ"ל.
במהלך ההלוויה נשאו בני משפחתו של הדר הספדים אישיים ומטלטלים, שהתמקדו בדמותו כאדם, כאמן, כלוחם וכמנהיג רוחני-מוסרי, ובמאבק הארוך להשבתו.
אביו, שמחה גולדין, קרא לחברה הישראלית לשוב לערכים של אחריות, רעות ואחדות, ואחותו איילת תיארה את ההשבה כמסע לאומי של תיקון.
הזמר עידן עמדי, שליווה את המשפחה לאורך השנים, אמר כי "החזרה של הדר הביתה היא הסימן שצוק איתן נגמר, ושהמלחמה הארורה שנפתחה ב-7 באוקטובר תסתיים".
הלוויה סימלה עבור רבים את סיום פרק הכאב של צוק איתן, ואת ניצחונה של מחויבות מוסרית עמוקה של מדינה לחייליה.
הלווייתו הראשונה של סגן הדר גולדין שנערכה בבית העלמין בכפר סבא ב-3 באוגוסט 2014 הייתה הלוויה של חלל שמקום קבורתו לא נודע.
לזכרו של הדר קיימים מספר רב של מיזמי הנצחה.
ב-2015 נוסדה העמותה "הדר - עוז וענווה", המרכזת פרויקטים להנצחתו, וכאמור, משחקת תפקיד מרכזי במאבק להשבת גופתו.
אתרי הנצחה לזכרו קיימים בבית הספר התיכון בו למד, בפארק הל"ב (הדר, ליאל, בניה) שביישוב סנסנה, בגן הדר גולדין שבקיבוץ עלומים ובמצפה הדר ליד המושב סלעית.
בשנת הלימודים ה'תש"ע נפתח כולל 'הדרן' בראשות הרב חיים זק"ש (נכדו של הרב ניסן זק"ש) על שמו של הדר, כולל המתקיים כמסגרת 'כולל ערב' בבית המדרש של ישיבה קטנה מורשה בירושלים.
לזכרו מתקיימת צעדת "שביל החיוך", הכוללת טיול בשבילי הארץ ודיונים.
מרוץ נחל שורק נקרא על שמו החל משנתו החמישית (2014).
עיריית כפר סבא מקיימת יום עיון לזכרו בתשעה באב בכל שנה.
נכתבו והולחנו מספר שירים להנצחתו, ביניהם על מערכת היחסים שלו עם ארוסתו עדנה סרוסי.
הסרט "הדר החופש לעשות" הופק לזכרו.
פוסטר של ציור שצייר הודפס במאות עותקים והופץ כקישוט לסוכה על ידי תלמידי בית הספר התיכון בו למד.
בשנת 2018 הוקמה מכינה קדם-צבאית למנהיגות "דרך פרת-הדר-בעוז וענווה" בקיבוץ סופה על שמו, על ידי חברי הקיבוץ ומדרשת עין פרת.
התוכנית לתואר שני במנהיגות וניהול מערכות חינוך באוניברסיטת בר-אילן, שמתקיימת בשיתוף הפקולטה לחינוך ומדור זרועות הביטחון באוניברסיטה, נקראת "תוכנית הדר" על שמו, החל משנת הלימודים ה'תשע"ו.
בשנת 2018 יצא בהוצאת מגיד הספר "איך לבנות חיים – חברותא במסילת ישרים עם הדר גולדין".
הספר מכיל סיכומי שיעורים של הרב אליעזר קשתיאל על ספר מסילת ישרים של הרמח"ל.
גולדין סיכם שיעורים אלו כאשר למד במכינה הקדם-צבאית בעלי.
הסיכומים מובאים בחלקים מהספר גם בדמות צילומי כתב ידו של גולדין.
הסיכומים הם מקורו הכתוב של משפט המצוטט בהרחבה בשם גולדין בבמות שונות: .
גולדין אמר משפט זה גם בריאיון שנתן לערוץ 7 מספר ימים לפני נפילתו.
הדצ'מווירים (ברומנית: Decemvirii - נגזר מהמילה הלטינית למספר 10) הוא הכינוי שניתן לקבוצה של עשרה לגיונרים רומנים, שרצחה ב-16 ביולי 1936 את מיכאי סטלסקו, מתחרה פוליטי ואידאולוגי, שתקף את התנועה הלגיונרית ואת ראשה, קורנליו זליה קודריאנו.
סטלסקו היה בעצמו חבר בתנועה לגיונרית והתקדם בה במהירות לצמרתה ואף נבחר לפרלמנט הרומני מטעמה.
הוא נחשד בתוכנית להתנקש בחיי קודריאנו וסולק מהתנועה.
לאחר סילוקו מהתנועה הלגיונרית יזם סטלסקו מפלגה משלו וכתב עת, שהתמקד בהתקפות על התנועה הלגיונרית וראשה.
הדצ'מווירים רצחו את סטלסקו בעת שהיה מאושפז בבית חולים ולאחר הרצח ביתרו את גופתו תוך שירה וריקודים סביב לגופה.
הם נעצרו, נשפטו למאסר עולם עם עבודת פרך ונכלאו.
בלילה שבין 29 ו-30 בנובמבר 1938 נרצחו ברומניה, בפקודת קרול השני, מלך רומניה, 14 לגיונרים כלואים, מראשי התנועה הלגיונרית: מנהיג התנועה, קורנליו זליה קודריאנו, שלושת הניקדורים ועשרת הדצ'מווירים.
הדר הייתה הוצאת ספרים ישראלית.
הוקמה בשנת 1949 לאחר ההכרזה על הקמת מדינת ישראל, על ידי יעקב עמרמי, שהיה חבר מפקדת האצ"ל בשנות הארבעים.
בעשור הראשון לקיומה היו משרדי ההוצאה במרכז תל אביב הקטנה, ברחוב הרצל 10. הדר הייתה למעשה מפעל חייו, במשך עשרות שנים, של יעקב עמרמי.
השם "הדר" נלקח ממושג "ההדר" שיצר והסביר זאב ז'בוטינסקי בכתביו.
הדר הוציאה לאור כותרים על ההגות, הארגונים והפעילות הצבאית של אנשי תנועת ז'בוטינסקי והמחתרות; ולצדם כותרי מחקר היסטורי וספרות יפה: שירה ופרוזה, ספרי ילדים ונוער, שחלקה נכתבה במקור בעברית וחלקה תורגמה משפות אחרות.
בשנת 1986 נרכשה הדר על ידי הוצאת זמורה ביתן.
הכותרים של הוצאת הדר על מורשת התנועה ופעולות המחתרות מילאו שלושה תפקידים עיקריים: טיפוח המורשת של תנועת ז'בוטינסקי והמחתרות; במה להסברת דרכה של מפלגת חרות; וערוץ תקשורת ומבע לקהילות ולמעגלים החברתיים של התנועה ויוצאי המחתרות ושוחריהן.
רבים מכותריה של הדר עוסקים בתנועת ז'בוטינסקי, בהוגי הדעות וביצירה התרבותית שלה, בארגונים העבריים החמושים והחשאיים ביישוב מאז תחילת המאה ה-20, ובדמויות מרכזיות של מנהיגיה וחבריה, כמו גם סדרת הכותרים "המרד", אשר תיעדה והנגישה עדויות לוחמים ותיאורי מבצעים צבאיים של אנשי אצ"ל ולח"י.
כמו כן, תנועת ז'בוטינסקי ראתה בכמה מהארגונים ומנהיגים שפעלו בתנועה הציונית וביישוב עד מלחמת העולם הראשונה, ובטרם הקמתה, כגון מיכאל הלפרין, יוסף טרומפלדור ומחתרת ניל"י וחבריה אהרן אהרנסון ושרה אהרנסון, כאבותיה הרוחניים, שמהם יש לקחת מופת והשראה למעשי ההווה.
וכך, טיפחה הוצאת הדר את מורשתם, כלומר יצרה כותרים על תולדותיהם, שנכתבו בסוגות אחדות: זיכרונות, מחקר הספרות וההיסטוריה, וספרות יפה: שירה וסיפורת.
הדר יצרה ערוץ ובמה תקשורתית לממשיכי תנועת ז'בוטינסקי, לחברי מפלגת חרות וליוצאי המחתרות: אצ"ל ולח"י, לספר את זיכרונותיהם ולחלוק את חוויותיהם מתקופת המנדט הבריטי, שבו התחוללו המרד והמאבק עקוב הדמים בבריטים מחד גיסא, וההתמודדות, האלימה בחלקה, עם אותו חלק ביישוב שהתנגד למחתרות, מאידך גיסא.
רק מסירות לנושא והכרה בחיוניותו...
יכלו לעמוד למר יעקב עמרמי (יואל) - מי שהיה בשעתו גם חבר מפקדת האצ"ל - להתגבר על מערכת הקשיים והבעיות המיוחדות...".
חלק מהספרים שראו אור במסגרת הדר היו לספרי יסוד בתולדות התנועה, מורשתה והביבליוגרפיה שלה; בהם:
מנחם בגין, במחתרת - כתבים, א-ד
ירמיהו הלפרין, אבי מיכאל הלפרן
ירמיהו הלפרן, תחית הימאות העברית
אריה מליץ, ...וכך החל המרד (מפי המבצעים)
מיכאל אשבל, עלי בריקדות: יומן הכלא של מיכאל אשבל, (ערך והקדים מבוא: יוסף נדבה)
יוסף נדבה, ספר עולי הגרדום
יוסף נדבה, יוסף לישנסקי איש ניל"י
דוד ניב, מערכות הארגון הצבאי הלאומי
עדה אמיכל, בארגמן : חייו של יאיר - אברהם שטרן
מלכה הפנר (גרנוביץ'), בדמייך חיי!
יעקב חורגין, ההתקפה על רכבת הכסף (מפי המבצעים)
יעקב חורגין, כבוש המבצר; חטפנו קצינים בריטיים; 17 בג'יפ
ירדנה גולני, המיתוס של דיר-יאסין
חיים שלום הלוי, במצור כפול - הר-הצופים הנצור בירושלים הנצורה: פסח תש"ח
חיים גלעד, בצל הגרדום: (זכרונות מתא הנידונים למות)
אברהם שי, כדי החלב שרעמו
אלעזר פדהצור, לילה במחתרת (מפי המבצעים)
שלום רוזנפלד, לכבוש את ההר: ספר שלמה בן-יוסף
משה לוי, מבצע החבית המעופפת
דרור, נשק בריטי למחסני אצ"ל (מפי המבצעים), המסתנן ליפו- 1938 (מפי המבצעים), מנשרים קלו מאריות גברו (מפי המבצעים)
שלמה אריה בן-אלקנה, סיפורה של חקירה (דפי-יומן): חטיפתה של משפחת הקצין
אליהו לנקין, סיפורו של מפקד אלטלנה
עזרא יכין, ספורו של אלנקם
יעקב עמרמי, דברי הימים למלחמת השחרור לפי השקפה רוויזיוניסטית
יעקב עמרמי, ביבליוגרפיה שימושית: ניל"י, ברית הבריונים, הארגון הצבאי הלאומי, לוחמי חרות ישראל, כרך א, תשל"ה 1975 (כרך ב, תל אביב: הוצאת מכון ז'בוטינסקי בישראל, 1990)
יעקב עמרמי, הדברים גדולים הם מאתנו - פרקי עבר
יוחנן טברסקי, מבחר הסיפור העברי: את אשר בחרתי
יהודה אדלר, ישו היהודי נצלב כמורד ברומא
היוצר יונתן רטוש (אוריאל הלפרין) היה ידידו הקרוב של יעקב עמרמי המו"ל, וידידות זו הובילה להוצאתם לאור של רבים מחיבוריו של רטוש בהוצאת הדר, בהם:
יונתן רטוש, ספרות יהודית בלשון העברית
יונתן רטוש, לקבר ישמעאל, 1932
יונתן רטוש, יוחמד, שירים, מחברות לספרות, 1952
יונתן רטוש, שירי חשבון, 1963
יונתן רטוש, שירי יונתן רטוש: חופה שחורה, בארגמן, יוחמד, צלע, 1974
יונתן רטוש, שירים: שירי חרב, ההולכי בחושך (מזמור), 1977
יונתן רטוש, שירי אהבה, איורים מאת יוסל ברגנר, 1983
לצד ספרים העוסקים במורשת התנועה, ראו במסגרת הדר ספרי הגות וספרות יפה שתורגמו משלל שפות, בהם:
יוסף כרוסט, מבחר הסיפור האיטלקי
אלברט סטרא, מבחר הספור הצרפתי
דוד שחר, מבחר הסיפור האנגלי
מרדכי גפן, מבחר הספור הפולני
שלמה סקולסקי, מבחר הספור הרוסי
שלמה סקולסקי, מבחר הסיפור האמריקאי
דונלד קין, מבחר הסיפור היפני
לין יוטנג, מבחר הסיפור הסיני
ריינר מריה רילקה, מבחר שירים : הסונטים אל אורפאוס, רקוויאם לידידה, אלגיות דואינו
ז'אן-פול סארטר, אינטימיות, מהדורת 1968
ז'אן-פול סארטר, הספרות מה היא?
אריך פרום, אמנות האהבה, תרגם א"ד שפיר, תשכ"ו
פייר בול, הגשר על הנהר קוואי , תרגם עמנואל בארי
הווארד פאסט, ברניקה בתו של אגריפס
הוארד פאסט, טורקמדה : ראש האינקויזיציה
במסגרת הדר ראו אור ספרי מחקר בהיסטוריה של העולם ובתרבויות העמים, חלקם נכתבו בעברית וחלקם תורגמו משפות העמים; בהם:
וויר, אברהם לינקולן וארצות הברית
מוריס אשלי, אוליבר קרומבל והמהפכה הפוריטנית
י"פ קרנס, אוסטרליה - הארץ ויושביה
ארנון גוטפלד, הדרך למהפכה ולעצמאות ארצות הברית 1776-1763
ה"ג רולינסון, הודו: הארץ ויושביה
סמיל מוריס בוארה, יוון ותרבותה - דברי ימי התרבות
אהרן אמיר, לבנון - ארץ, עם, מלחמה
ג'רמן קינג, הולנד: הארץ ויושביה
פרנסיס נואל-בקר, יוון: הארץ ויושביה
מוריס אשלי, לואי ה-XIV וגדולתה של צרפת
י"מ תומפסון, רובספייר והמהפכה הצרפתית
דניס מק סמית, ג'וזפה גריבלדי
בן-ג'ונס, נפוליון - האיש והמיתוס
רופרט מרטין, שווייץ; הארץ ויושביה
אריק הובסבאום, תקופת המהפכה: אירופה 1848-1789, (תרגמה : עליזה נצר)
ג'ון ברנדה טרנר, בוליבר: משחרר אמריקה הספרדית
ג"מ אשבי, בלגיה: הארץ ויושביה
כריסטופר היל, לנין והמהפכה הרוסית
מנחם אקרמן, בצל מוסקבה: פרשת חיים בסיביריה
מנחם אקרמן, בצל מוסקבה: קהילת בלצ'י בסרביה רומניה
יונה דוד, השירה העברית בימי-הבינים (בהתאם לתוכנית הלמודים של משרד החנוך והתרבות)
שלום לינדנבאום, שירת אורי צבי גרינברג: (העברית והיידית) קווי מתאר
נקדימון רוגל, תל-חי חזית בלי עורף
יוסי מלמן, אבו נידאל: דיוקנו של ארגון טרור
הדר גד (נולדה ב-1960) היא ציירת ישראלית.
הדר גד נולדה בקיבוץ עין חרוד מאוחד.
גדלה בבאר שבע ובקיבוץ כרמיה.
בשנים 1981–1983 למדה באקדמי דה לה גראנד שומייר בפריז.
בשנים 1983–1987 במכון אבני בתל אביב, שבו התמחתה בטכניקות ההדפס האמנותי, בעיקר בתחריט.
לאחר לימודיה שימשה כאסיסטנטית בסדנה להדפס בבית האמנים בתל אביב.
לאורך השנים לימדה קורסים בציור ורישום בין היתר במרכז מאירהוף לחינוך לאמנות, ומדריכה סיורי גלריות ומוזיאונים.
בשנת 2016 זכתה בפרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית מטעם משרד התרבות והספורט.
היא אוצרת אמנות במוסף הספרות והאמנות של הספרייה הלאומית "המוסך".
משמשת ראש החוג לאמנות במרכז האמנות בקמפוס היהודי-ערבי גבעת חביבה.
ציורי התפנים של הדר גד התמקדו בחפצים היומיומיים ביותר – מברשות שניים בכוס זכוכית, תחתונים זרוקים, מאפרה, צלוחית עם תיונים משומשים, כלים מלוכלכים בכיור.
החפצים הפכו בציורים לאתרים של זיכרונות, כאבים ושמחות פרטיים המכילים בקרבם את חוויותיהם של אנשים באשר הם.
האוצרת אירנה גורדון מתארת את העבודות כאירוניות וליריות בו בזמן, עבודות שיצרו דיוקן ל"ישראליות" דרך "אני" מדויק ושנון.
ב"רודיאו דרייב - המרכז לבריאות האישה" בבוורלי הילס, קליפורניה, הציגה תערוכה מקיפה של ציורי פנים הבית שציירה במשך ארבע שנים בביתה, תוך שהיא מתבוננת בארונות הבית הפתוחים, בתכולת המקרר ובכלים הנערמים בכיור, מציירת אותם בדקדקנות, עד הפרט האחרון.
במשך כתשע שנים נוסעת הדר גד לבתי העלמין בעמק יזרעאל, בית העלמין של קיבוץ עין חרוד מאוחד ובית העלמין של חלוצי העמק שלמרגלות הגלבוע.
מתבוננת בנוף ומציירת את העצים, האבנים, והאור.
"זו מעין סגירת מעגל עבורי, נולדתי בעין חרוד ולמרות שהורי עזבו את הקיבוץ כשהייתי בת חצי שנה, נשארתי קשורה למקום, מאז ילדותי ביקרתי הרבה ותמיד הרגשתי חלק מהנוף וממיתוס המקום.
נוף בתי הקברות האפופים באתוס של העמק ורוויים בעלילות וגיבורים של הישוב הישן, ביניהם גם קברי הסבים שלי שהיו ממקימי הקיבוץ - אריה גד ואסתר בודקו, אחותו של האמן יוסף בודקו " אומרת גד.
"נוף זה הוא מהבודדים שלא עברו שינוי מהותי מאז היותי ילדה.
זהו ערש המיתולוגיה עליה גדלתי.
תהליך הציור נעשה ברובו בבית הקברות, אינני משתמשת בצילומים בעבודתי, אני משתדלת להתבונן ולרשום שם כדי לנסות לשמר את התחושה שבמקום המיוחד.
כך אני מקווה שההתרגשות שבי, כשאני שם, עוברת אל העבודות".
את הציורים הראשונים של בתי העלמין הציגה גד בבית יד לבנים שבבית ציזלינג, בעין חרוד מאוחד וכך מעניקה להם משמעות האוצרת ענת ציזלינג: "ועדיין עומדת בעינה השאלה על האוניברסליות של הרגשות האלה.
מה מחבר את האדם, שאינו חי במקום, אל פינה זו?
ומדוע יבחר אדם לצייר דווקא אותה, להגיע אליה מרחוק, להתבודד ולהתמודד בה עם מהותו?
לנו, אנשי עין-חרוד, המארג הזה של חיים ומוות הוא טבעי ומושרש.
במסע הלוויה נראה תמיד גם את הצעירים שותפים ולוקחים חלק.
גם באזכרות נמצא לעיתים אנשים צעירים יותר, וכמובן, הם שותפים לטקסי האבלות בימי זיכרון.
הריטואל הטקסי מחלחל ונספג בנפשם, במקומות שאולי לא יצליחו להגדירם במילים, אבל הוא מאפשר לזהות בכולנו את אחד משיאי הרגעים של חברות, הזדהות וכבוד למקום ולתושביו.." בשנת 2009 הציגה במשכן לאמנות בעין חרוד את "גוש, חלקה, שורה", תערוכה גדולה של ציורים אלה שציירה במשך שלוש שנים.
גליה בר אור כתבה בקטלוג התערוכה: "...מרחב שנפרק ונבנה, בין נוף למתחם בנוי המעצב זיכרון, בין תשוקות וחלום של מי שחי כאן, להדי מחלוקות, פנטזיות ועקבות זהויות, דימוי ותחושה שממשיכים להפעים ולטרוד כאן ועכשיו.
וככל שנפרקת תחושת הממש, הגופנית, התלת-ממדית של הציור הריאליסטי, ככל שמצטמצמת הפלטה של הצבעים ומשוטח המרחב, כך עולה ומחלחלת החושניות של הציור שמצליח ללכוד הוויה דקה, נדמה בלתי נתפסת, של מרחב בין מרחבים"
גם אחרי שהוצגה התערוכה ממשיכה גד לבוא פעם בשבוע לבתי הקברות בעמק חרוד, לשבת שם ולצייר את נוף המקום, כשהיא ממשיכה ומשלימה אותם בסטודיו.
ציורים קטנים מסדרת ציורי בית העלמין בעין חרוד הציגה גד בגלריה העירונית בברייסך, פרייבורג, גרמניה.
במשך השנים הציור הריאליסטי עבר שינוי, המרחב התפרק ונבנה, תלת הממדיות של הציור הריאליסטי הלכה והצטמצמה, כמו גם פלטת הצבעים.
מוקי צור מתאר את ציורי בתי הקברות: בציוריה יש ביטוי לניחומים שבצל העצים, הדממה וההתבוננות.
היא נעה מציורי נוף מדויקים של העצים העבותים עד להעלאת פרטי פרטים ההופכים את הנוף לטקסטורה מורכבת.