tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתחילת דרכו עבד אביכזר כאמרגן במועדוני לילה בניו יורק.
במהלך אותה התקופה הוא תכנן אירועים רבים, ועבד יחד עם סלבריטאים רבים.
הוא סייע באותה תקופה בין היתר לפתוח את המועדונים הפופולריים Avenue ו-Marquee בניו יורק.
חוויותיו בסצנת חיי הלילה של ניו יורק שימשו כהשראה לסרט "Club Life" משנת 2015, בו היה שותף בכתיבת התסריט וכיכב.
קריירת המשחק של אביכזר החלה בשנת 2001 כאשר הוא קיבל תפקיד קטן בסרט הקומדיה "מסודרים" בכיכובו של וינס ווהן.
בהמשך הוא החל לקבל גם תפקידים קטנים נוספים בסרטים כמו "אלפא דוג", "אל תתעסקו עם הזוהן" ובסדרת הטלוויזיה "הפמליה".
בשנת 2012 אביכזר גילם את דמותו של דינו לאפרון לצד מייקל שאנון ווינונה ריידר בסרט "אייסמן" אשר בוים על ידי הבמאי הישראלי אריאל ורומן.
בשנת 2013 הוא קיבל גם תפקיד קטן בסרטו עטור השבחים של מרטין סקורסזה "הזאב מוול סטריט".
בשנת 2016 קיבל אביכזר את התפקיד הראשון לסרט בו כיכב בתפקיד הראשי - הסרט "A Stand Up Guy".
בשנת 2019 אביכזר שיחק בסרט "האירי" של מרטין סקורסזה בסצנה עם רוברט דה נירו בה הוא גילם את לואי המלח.
סרט הבכורה של אביכזר כבמאי היה הסרט "First We Take Brooklyn" אשר יצא לאקרנים בשנת 2018 ובו הוא גם כיכב לצד הארווי קייטל.
בשנת 2024 אביכזר ביים ושיחק בסרט "Bardejov".
בשנת 2013 הקים את חברת ההפקות 2B Films הממוקדת בהפקת סרטיו.
סרטו הראשון של אביכזר כמפיק היה הסרט "Holy Rollers" אשר יצא לאקרנים ב-2010 ובו הוא גם שיחק ובו גם כיכב השחקן ג'סי אייזנברג.
לאורך השנים אביכזר היה גם מעורב בהפקת הסרטים "The Last Shaman", "Davi's Way", וכמו כן הפיק גם את הסרטים אותם הוא ביים.
במאי 2022 התחתן בישראל בחתונה מתוקשרת עם מאי אלמקייס.
אביכזר פעיל במיוחד בארגוני צדקה והוא משמש כיו"ר של ארגון הצדקה "Rhonda's Kiss" המסייעת לחולי סרטן, וכמו כן הוא פעיל גם בארגוני הצדקה United Hazalah Emergency Relief Fund, ו-Together1Heart.
שנה שם הסרט תפקיד הערות 2001 מסודרים אמרגן מועדון ללא קרדיט 2004 Point&Shoot דני א.
יוהאן וואם (Johan Waem; נולד ב-9 בנובמבר 1976), המוכר בשם הבמה דנזל , הוא זמר בלגי שביצע מספר שירים שהפכו ללהיטים.
יוהאן וואם נולד בעיר בוורן שבפלנדריה המזרחית, בלגיה.
בגיל 15 הוא הקים להקה בה ניגן על גיטרת בס ושר.
הוא השתתף בגמר תוכנית טלוויזיה "בלגיאן איידול" בשנת 2003.
בשנת 2003 הוא הוציא תחת שם במה "דנזל" את הסינגל הראשון שלו, "You Are All of That".
הוא הגיע למקום ה-69 במצעדי סינגלי ואלבומי הדאנס הבריטיים.
בשנת 2004 דנזל הוציא את הסינגל השני שלו, שהיה רמיקס של שיר שבוצע בשנת 1998 על ידי Black & White Brothers.
השיר זכה להצלחה גדולה והגיע למצעד הפזמונים במספר מדינות.
בהונגריה הוא הגיע למקום הראשון.
היקף המכירות בבלגיה ובצרפת הגיע לרמה של אלבום זהב.
בסך הכול נמכרו כ-500 אלף העתקים מהסינגל ברחבי העולם.
בישראל השיר הגיע למקום ה-22 במצעד הפזמונים השנתי של 2004.
בשנת 2005 הוא הוציא את השיר שגם הוא היה רמיקס של שיר שהוצא על ידי Black & White Brothers.
השיר זכה להצלחה בעיקר בבריטניה בה הגיע למקום השישי במצעדי סינגלי ואלבומי הדאנס הבריטיים.
בבלגיה הוא הגיע למקום השני.
בשנת 2006 דנזל הוציא את הסינגל הרביעי שלו, "My Arms Keep Missing You" שהיה קאבר לשירו של ריק אסטלי משנת 1988. השיר הגיע למצעד הפזמונים במספר מדינות באירופה ובבלגיה דורג במקום ה-14.
שירים נוספים שבוצעו על ידי הזמר זכו להצלחה מוגבלת אך הגיעו למצעד הפזמונים בבלגיה.
בנוסף לסינגלים דנזל הוציא אלבום המוזיקה The Name of the Jam בשנת 2004 ואלבום המוזיקה Unlocked בשנת 2008. הם לא זכה להצלחה מסחרית ולא הגיעו למצעדים.
בשנת 2009 דנזל ערך סבב הופעות בפולין.
לאחר הפסקה של מספר שנים, הוא הוציא בקיץ 2022 את הסינגל "Time Marchines".
דנטה וורגיליוס הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי ויליאם אדולף בוגרו, אשר נוצר בשנת 1850. הציור מתאר סצנה מתוך הקומדיה האלוהית של דנטה אליגיירי, והוא נחשב לחריג ביצירתו של בוגרו, שבדרך כלל התמקד בסצנות אידיאליסטיות מיתולוגיות או דתיות.
הציור מתרחש בתעלה העשירית של המעגל השמיני בגיהנום הדנטאי (Malebolge) – אזור המוקדש לזייפנים, אלכימאים ומתחזים.
המעגל כולו מתואר בכתבי דנטה כעמק נרחב ומעגלי, המחולק לעשר תעלות פנימיות, המוקפות כולן בחומת אבן בגוון ברזל קהה.
במרכז הציור נראים השניים נאבקים: סקיקי נושך את צווארו של קאפוקיו, נעץ ברך בגבו ושורט את חזהו – תנוחותיהם המעוותות מדגישות את האלימות והברוטליות של הסצנה.
ג'אני סקיקי היה אציל פלורנטיני בן המאה ה־13, שנידון בגיהנום בכתבי דנטה על שהתחזה לאדם מת וזייף את צוואתו לטובת עצמו.
קאפוקיו היה אלכימאי וכופר מסיינה, שנשרף על המוקד בשנת 1293, ודמותו מופיעה אצל דנטה כחוטא במלאכת זיוף הטבע.
ברקע נראים דנטה וורגיליוס כעדים לזוועות: דנטה, בלבוש אפור, מכסה את פיו בתדהמה; ורגיליוס, בגלימה אדומה וכובע תואם, מביט מטה במבט קפוא.
העולם הסובב קודר ומבעית: שמיים אדומים־שחורים, משטחי סלעים, גופות נוספות בתנוחות עינוי, ודמות שטנית מעופפת בעלת ראש גולגולת מרחפת בין הצללים.
בוגרו יצר את הציור בהתאם לשיטות ההוראה של האקדמיה לאמנויות בפריז – כולל סקיצות מוקדמות (croquis), טיוטות צבעוניות (ébauches) וציורים מפורטים של פרטים אנטומיים (études) בטרם העבודה הסופית.
הקומפוזיציה מבוססת על קווים אלכסוניים בדמויות ובמבט, היוצרים תזזית ותנועה.
לעומתם, קווי דמויותיהם של דנטה וורגיליוס מאוזנים וישרים, כסמל לריחוק מוסרי.
האור מרוכז בגוף הלוחמים, כשהרקע מוצלל, והצבעים כוללים אדום עמוק, שחור, חום וגווני עור בהירים – ליצירת תחושת אימה, עומק ותלת-ממד.
הציור "דנטה וורגיליוס" שואב השראה מהאסתטיקה של הפיסול הקלאסי, בדגש על יצירות מיוון ורומא העתיקות.
תנוחות הדמויות המרכזיות – המתאבקים זה בזה – מזכירות פסלים של לוחמים ומתאבקים מהעת העתיקה, שבהם הושם דגש על תיאור אנטומי מדויק והאדרה של הגוף הגברי.
ואולם בוגרו מסיט את האידיאל הקלאסי מהרואיות לאכזריות: שרירי הגוף המוגזמים, המתוחים והמעוותים מעבירים תחושת זעם, יצריות ופראות, ומרמזים על עיוות מוסרי עמוק.
תנוחות הדמויות, ובפרט זו של ג'אני סקיקי, יוצרות דימוי של חיה טורפת או ערפד: גופו של קאפוקיו נמתח לאחור, צווארו ננשך, ואצבעות יריבו שורטות את בית החזה – אלימות שמוצגת כמעוותת את הצורה האנושית וממחישה את השחתת הנפש.
ההשפעה הקומפוזיציונית ניכרת גם בדמויות המעונות הרבות שנראות בחלקה הימני של התמונה – גופות עירומות נמשכות כלפי מטה ונצבעות באדום לוהט.
דימוי זה מזכיר את סצנת הגיהנום מתוך "יום הדין האחרון" מאת מיכלאנג'לו בקפלה הסיסטינית.
בנוסף לכך, זוהי יצירה מובהקת של זרם הרומנטיקה האפלה (Dark Romanticism), שבא לידי ביטוי בשימוש באלימות גופנית, תשוקות קיצוניות וסביבה שטנית.
הציור עוסק בכוחות המנוגדים המפעילים את האדם: אנושי מול חייתי, משיכה מול דחייה, תשוקה מול אימה.
המתח הזה בולט במיוחד במיזוג שבין יופי חזותי ודיוק טכני לבין תוכן מזעזע ובלתי נסבל.
בכך משתלב בוגרו במסורת שראשיתה בכתיבתו של דנטה עצמה וממשיכיה ביצירותיהם של ויליאם בלייק, הנרי פוסלי ודלקרואה.
הציור מתואר כיצירה אפלה ומעוררת עניין, המשתייכת לצד האפל יותר של תקופת הרומנטיקה.
עלילת הציור לקוחה מ"שאול" של דנטה ומתמקדת בעימות בין שני חוטאים – קאפוקיו, אלכימאי וכופר, וג'אני סקיקי, שגזל זהות של אדם מת על מנת לרשת את נכסיו.
ברקע מופיעים דנטה ווורגיליוס, הצופים בזוועות הנחזה מולם, בעוד שיצור דמוי עטלף מרחף מעל, וגופות מעוותות מופיעות ברקע.
הביקורת מציינת את השילוב בין אימה, גופניות מוקצנת וטכניקה ציורית קלאסית, באופן המהדהד את המתח בין ריאליזם לאימה מיתולוגית ביצירה.
דנטנאוסוכוס (שם מדעי: Dentaneosuchus; משמעות השם: "תנין חשוף-שיניים") הוא סוג של זוחל דמוי-תנין נכחד שחי בתקופת האאוקן באמריקה הדרומית.
הסוג תואר בשנת 2023 לאחר שהמין D.
crassiproratus, תואר למדע כבר ב-1930 אך השתייך לסוג Atacisaurus, ממשפחת הגאבייאליים שכיום נחשב לטקסון מוטל בספק ובהמשך הועבר לסוג קנתיסוכוס.
הסוג שייך כיום למשפחה הנכחדת Sebecidae והוא מבין הקדומים שבבני הקבוצה, אשר נפוצים יותר באמריקה הדרומית, מה שנחשב לתעלומה על נוכחותו הרחוקה.
סוג זה ידוע מממצאי מאובנים שהתגלו בתצורת "Sables du Castrais Formation", בדרום צרפת והממצאים ממוקמים במוזיאון טולוז, מגולגולת גדולה שחלקה נהרס עם השנים.
בנוסף נמצאו גם עצם זרוע כמעט שלמה ומספר חוליות גב, רגליים ועצם מאגן הירכיים אך אלה מקוטעות.
בהשוואה לקרובי משפחתו כמו הלנגסטוניה שאורך גולגולתו הגיע לאורך 42 ס"מ בלבד, הלסת התחתונה של הדנטנאוסוכוס הייתה ענקית באורך של מעל 90 ס"מ, כך שהיה גדול גם מהברינסוכוס שהיה בעל גולגולת באורך 70 ס"מ.
טווח הגוף שלו משתנה בהתאם לממדי הפרופורציות של גודל הלסתות בין תנינאים קרובים, אך הטווח המקובל הוא בין 6 ל-10 מטרים, מה שהופך אותו לגדול הטורפים של אירופה הקנוזואית.
הוא היה תנינאי יבשתי שנע במהירות ביבשה ואולי ארב לטרף קדום כמו עופות ויונקים קדומים כמו הלופיאודון שהגיע למשקל 2,000 ק"ג.
החוקרים משערים עקב ממצאים שבני המשפחה Sebecidae הצליחו להגר מאירופה לאמריקה הדרומית תוך שיוט על רפסודות צפות לאורך האוקיינוס, עד שחצו את האוקיינוס והתפשטו באמריקה הדרומית.
דניאל רוברט "דני" אלפמן הוא מלחין אמריקאי-יהודי, הידוע במוזיקה שהוא כותב לסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה.
אלפמן ידוע במיוחד במוזיקה הגותית שהלחין לסרטיו של טים ברטון, עמו שיתף פעולה במספר רב של סרטים, במיוחד בשל נעימת הפתיחה אותה הלחין לסרט "באטמן" ונעימת הבאטמוביל Descending Into Mystery.
נולד למילטון ובלוסום לבית ברנשטיין, במשפחה בת שני בנים.
אחיו הבכור ריצ'רד הוא שחקן, מוזיקאי, עיתונאי ומו"ל.
דני אלפמן התחיל את הקריירה שלו בשנות ה-70 כנגן בקבוצת תיאטרון בפריז בשם Le Grande Magic Circus ולאחר מכן בקבוצת תיאטרון שהקים אחיו בלוס אנג'לס - The Mystic Knights of the Oingo Boingo (האבירים המיסטיים של האוינגו בוינגו).
אחרי שמונה שנים בקבוצת The Mystic Knights of the Oingo Boingo בהן היה אלפמן זמר, מלחין, גיטריסט ונגן טרומבון, אחיו עזב את הקבוצה כדי להפיק את סרט הפנטזיה "האזור האסור" והעביר את בעלותה לאלפמן אשר הפך אותה ללהקת רוק וקיצר את שמה ל-Oingo Boingo (אוינגו בוינגו).
אלפמן השתתף בסרט "האזור האסור" של אחיו הן כמלחין וכותב הפסקול והן כשחקן המגלם את השטן.
ב-1985 קיבל את ההזדמנות הראשונה הגדולה שלו לקפיצה מקצועית כמלחין כאשר טים ברטון ביקש ממנו להלחין את הפסקול של "ההרפתקה הגדולה של פי ווי הרמן".
ברטון ופול רובנס, השחקן הראשי בסרט, בחרו את אלפמן בשל עבודתו ב-Oingo Boingo ובתור מלחין "האזור האסור".
הסרט הזניק את הקריירה שלו והיה הראשון בשיתוף הפעולה בין הבמאי למלחין ובסרטים רבים הלחין אלפמן פסקול גותי לסרטיו האפלים של ברטון.
ביניהם: "ביטלג'וס", "באטמן", "באטמן חוזר", "המספריים של אדוארד", "סליפי הולו" (עיבוד על אגדת הפרש ללא ראש), "הפלישה ממאדים", "סיפורי דגים", "צ'ארלי בממלכת השוקולד", "חתונת הרפאים" ו"הסיוט שלפני חג המולד" (שבו אלפמן שר עבור גיבור הסרט).
סימן ההיכר המוזיקלי של אלפמן בסרטים הוא המוזיקה הגותית, המלווית במקהלות ילדים ועוגב, שמסייעת ליצור בסרטיו של ברטון אווירה של פנטזיה אפלה, פנטסטית וחלומית/סיוטית.
אלפמן הושפע כמלחין מנינו רוטה, ברנרד הרמן וקרל סטולינג.
אלפמן הלחין פסקולים לסרטים רבים נוספים, סרטי פעולה, דרמה, קומדיה ופרודיה.
אלפמן הלחין גם נעימות פתיחה לסדרות טלוויזיה, כאשר המפורסמת שבהן היא הפתיחה לסדרה משפחת סימפסון.
ב-2004, זכה אלפמן בפרס אמי על הלחנת נעימת הפתיחה של עקרות בית נואשות.
לאלפמן שתי בנות מנישואי הראשונים, לולה אלפמן, והבמאית מאלי אלפמן.
ב-29 בנובמבר 2003 התחתן אלפמן עם השחקנית ברידג'ט פונדה.
לזוג בן, אוליבר, שנולד בינואר 2005.
עבור סרטים של טים ברטון
ההרפתקה הגדולה של פי ווי הרמן (1985)
הסיוט שלפני חג המולד (1993)
פרנקנוויני (2012) עבור סרטים של במאים אחרים:
סיפורו של ויל האנטינג (1997)
דני גבע (נולד ב-17 בספטמבר 1974) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי.
ב-1996, לאחר שירותו הצבאי, החל ללמוד משחק בבית הספר למשחק בית צבי.
לאחר שסיים לימודיו ב-1998 עבר להתגורר בניו יורק.
בשנת 1997 שיחק בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "כסף קטלני", גילם את ריצ'י, בעלה ושותף עסקי של עמנואלה אמדורי (נטלי עטיה), יצא עם דניאלה (טל קרסלניק) וניצל אותה בשביל לרגל אחריה ואחרי העסק של משפחתה.
בשנת 2002 השתתף בסדרת הטלוויזיה "תיק סגור" לצד אורי קלאוזנר, וכשחקן אורח בסדרה "בקצב הקצב" ששודרה בערוץ 3.
בשנת 2003 השתתף בעונה השנייה של הסדרה "טיפול נמרץ" של טלעד בערוץ 2.
בשנת 2005 השתתף בסדרת הטלוויזיה של יאיר לפיד "חדר מלחמה".
באותה שנה דיבב את הנבל בייבי בסדרת האנימה דרגון בול GT ושיחק בסרט "קרוב לבית" שזכה בפרס מיוחד בפסטיבל ברלין.
בשנת 2006 שיחק בסרט הקולנוע של יוסף פיצ'חדזה "שנת אפס".
באותה שנה השתתף בסדרת הטלוויזיה "פרשת השבוע".
בנוסף באותה השנה גם השתתף בתוכנית מערכונים בערוץ 2 "גומרות הולכות".
לקראת סוף אותה שנה, החל גבע לככב בסדרה "לא הבטחתי לך" (של "yes").
בתחילת 2009 חזר גבע אל תפקידו בהצגה "הבחורים בדלת ממול", הפעם בהפקה משותפת לתיאטרון חיפה ולתיאטרון לילדים ולנוער.
בשנת 2011, השתתף גבע בתוכנית הבידור של ערוץ 10: "נבחרת ישראל", ושיחק בסדרת הדרמה "אורים ותומים".
באותה שנה גם כיכב בסרט "עוד אני הולך" של הבמאי יקי יושע.
בשנת 2012 שיחק בסדרת הקומדיה "זנזורי".
במהלך אותה שנה, החל גבע לשחק בסדרה "החממה".
בשנת 2015 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקצר "ערומים" של יורם זקס לצד רננה רז ולוהק לשחק במיני-סדרה של ערוץ 10 "חשודה", בתפקיד אמיר אייזקס וגם התארח בסדרת הטלוויזיה הקומית של ערוץ עשר "חברות" בתפקיד רופא.
בשנת 2016 שיחק בסרטו של דורון ערן "סנאפשוט".
בשנת 2018 שיחק בסדרת הטלוויזיה "Oboy" ששודרה בערוץ הילדים, גילם את יועז ברגר, אביו של תום ברגר (דניאל גד), טייס במקצועו ונצר למשפחת טייסים.
בשנת 2019 שיחק בסרט הקומי "בזמק".
באוגוסט 2020 השתתף בשיר כפית אחת של טוב לצד סטטיק ובן-אל תבורי.
במרץ 2021 החליף את הבמאי רני בלייר בניהול מסלול משחק במכללת ספיר.
בשנת 2022 גילם את אהרון במחזה "את שאהבה נפשי" בתיאטרון הבימה.
ב-2023 שיחק בהצגה "פולין ארץ ירוקה" בתיאטרון הבימה, וגילם את התפקיד הראשי של יעקב.
ב-2025 שיחק בסדרה התנתקות של כאן 11.
דני בריאן הוא שם הבמה של הזמר הצרפתי דני כהן.
כהן נולד בתוניס ובגיל שנה עברה משפחתו לצרפת.
בגיל 14 למד לנגן על גיטרה והתגלה בגיל 20 כשניגן בשדרות סן ז'רמן בגדה השמאלית בפריז על ידי מנהל קברט מקומי, שגם שינה את שמו ל"בריאן" .
סגנונו המוזיקלי נע בין ג'אז, שאנסון ומוזיקה קובנית.
הוא מושפע בעיקר מהאמנים אלביס פרסלי ופרנק סינטרה.
שירו הראשון שזכה להצלחה היה "סוזט" (1991) והוא חדר ללב סצנת המוזיקה בצרפת בזכות הופעתו כחימום לסלין דיון באולימפיה (1999).
דני בונדר (נולד ב־7 בפברואר 1987) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני, וכיום מאמן קבוצת הנוער של הפועל רעננה.
בונדר נולד בברית המועצות בשם דמיטרי בונדרב .
בשנת 1990 עלה לישראל עם משפחתו, אשר השתכנה ביהוד.
לאחר שנה עברה המשפחה להתגורר בקיבוץ גזית שבעמק יזרעאל, שם החל בונדר לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של הקיבוץ.
כשהיה בן 12 עבר לשחק בכפר כמא הסמוכה, בקבוצה שאומצה על ידי הפועל חיפה.
בגיל 14 עבר לשחק בקבוצת "הכח אפק" שבקיבוץ אפק, ולאחר מכן הגיע למחלקת הנוער של הפועל תל אביב.
בונדר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב בגיל 17, במשחק מול מכבי פתח תקווה שנערך ב-3 בנובמבר 2004 במסגרת גביע הטוטו, ובמקביל המשיך לשחק בקבוצת הנוער.
בקיץ 2006 הועלה בונדר לסגל הקבוצה הבוגרת על ידי מאמן הקבוצה יצחק שום.
למרות גילו הצעיר (19), הספיק בונדר להופיע במדי קבוצתו בגביע אופ"א מול קבוצת דומז'אלה הסלובנית, ואף השתתף במשחקים האחרים של הקבוצה באירופה בעונת 2006/2007. במהלך העונה תפס מקום של קבע בהרכב קבוצתו ואף זכה עם הפועל תל אביב בגביע המדינה באותה עונה.
בתחילת עונת 2009/2010 שב בונדר להפועל תל אביב, והתחרה על עמדת המגן הימני עם עומרי קנדה.
בונדר היה שותף להישגיה הרבים של הקבוצה בעונה זו, עת סיימה את שלב הבתים של הליגה האירופית במקום הראשון, ובתום העונה זכתה בדאבל, תחת הדרכתו של המאמן אלי גוטמן.
בינואר 2011 כבש את שערו הראשון אי פעם בקבוצת הבוגרים, בניצחון על הפועל אשקלון.
בסוף עונת זכה עם הקבוצה בגביע המדינה בפעם השנייה ברציפות.
לקראת עונת הפך בונדר לשחקן חופשי, ועבר לשחק בקבוצת וולגה ניז'ני נובגורוד מליגת העל הרוסית.
בעונתו הראשונה שותף ב-14 משחקי ליגה, אך לאחר מכן איבד את מקומו בסגל הקבוצה, ובפברואר 2013 שוחרר מהמועדון.
ב-4 בספטמבר 2014, עקב פציעות חוזרות ברצועה הצולבת, הודיע בונדר על פרישה ממשחק פעיל.
כשהיה בן 20 בלבד, נכלל בונדר בסגל נבחרת ישראל לאחר זימון של מאמן הנבחרת, דרור קשטן, במרץ 2007. בקיץ 2007 שיחק עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, ובסך הכל רשם ארבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
ב-2 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, במשחק מול נבחרת מלטה באצטדיון רמת גן במסגרת מוקדמות יורו 2012. במהלך הקמפיין שותף בחמישה משחקים, ובסך הכל ערך שבע הופעות במדי הנבחרת, האחרונה ב-11 באוקטובר 2011, במשחק הגומלין מול מלטה בחוץ.
בעונת שימש בונדר כעוזר מאמן בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב, ובקיץ 2016 מונה למאמן קבוצת הנוער של הפועל רעננה וזכה בגביע המדינה לנוער עם הקבוצה.
בקיץ 2017 מונה לעוזר מאמן בקבוצה הבוגרת של הפועל רעננה.
באוקטובר 2017, לאחר פיטוריו של המאמן גיא לוי, החל בונדר לשמש כמאמן הקבוצה עד החתמתו של מנחם קורצקי.
דני בויל הוא במאי ומפיק אנגלי, זוכה פרס גלובוס הזהב ופרס האוסקר, הידוע בעיקר כבמאי של סרט הקאלט "טריינספוטינג" ושל הסרט "נער החידות ממומביי".
בויל נולד בפרבר של מנצ'סטר, שבאנגליה.
תחילת עבודתו הייתה בתיאטרון בסטוק-און-טרנט, אנגליה.
בהמשך לתיאטרון רויאל קורט, שם עבד כבמאי-משנה ובמאי אמנותי מ-1982 עד 1987. לאורך שנות ה-80 היה גם מפיק ב-BBC-צפון אירלנד.
הכרתו הבינלאומית והצלחתו הגיעו עם סרט הקולנוע הראשון שלו, "חברים לרצח", בשנת 1994. בשנת 1996 יצא הסרט המצליח, ויש אומרים הטוב ביותר, "טריינספוטינג" בבימויו, ושנה אחר כך ביים את סרטו האמריקאי הראשון, "חיים לא רגילים".
בשלושת הסרטים הללו עבד בויל עם התסריטאי והמעבד ג'ון הודג' והשחקן יואן מקגרגור.
סרט נוסף בו עבד בויל עם הודג' היה "החוף" משנת 2000.
ב-2002 עבד עם חברו הטוב, הסופר אלכס גרלנד, כשיצר את הסרט הפוסט-אפוקליפטי עטור השבחים, "28 יום אחרי".
שנתיים לאחר מכן יצר את הסרט "מיליונים" שנבחר למקום ה-42 ברשימת "100 הסרטים הטובים ביותר" של המגזין הבריטי "אומנות ואמונה".
בסרט זה השלים בויל את החסר מהסרט "טריינספוטינג" ("צפיית-רכבות") מ-1996 כאשר בסרט זה, על אף שמו, הושמט הקטע של צפיית-הרכבות, שהוא אחד מקטעי המפתח בספר שהסרט על פיו.
בסרט "מיליונים" הכניס בויל את הרכבת כגורם המרכזי בסרט, ואת צפיית-הרכבות בפתיחתו.
ב-2008 ביים את הסרט "נער החידות ממומביי", שהתבסס על ספרו של הסופר ההודי ויקאס סווארופ, ובגינו זכה בפרס אוסקר, בפרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר.
ב-2010 הוא ביים את הסרט "127 שעות" שהיה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב ולשישה פרסי אוסקר.
בויל ביים והפיק את טקס פתיחת המשחקים האולימפיים ב-2012 שהתקיימו בלונדון.
ב-2013 ביים את המותחן טראנס.
בשנת 2015 ביים בויל את הסרט "סטיב ג'ובס", המבוסס על חייו של מייסד אפל, סטיב ג'ובס, בכיכובו של מייקל פסבנדר.
ב-2017 ביים את "טריינספוטינג 2", סרט ההמשך המצופה "לטריינספוטינג", סרטו המצליח מ-1996, בהשתתפות צוות השחקנים המקורי.
במרץ 2018 הוכרז על בימויו של הסרט הבא בסדרת ג'יימס בונד, מס' 25, בכיכובו של דניאל קרייג, שהיה מתוכנן לצאת לאקרנים בנובמבר 2019.באוגוסט 2018 פורסם שהחליט לעזוב את הפרויקט לפני תחילת ההפקה בשל "פערי תפיסה אמנותיים" בין הבמאי למפיקי ומפיקות הסרט.
ב-2018 ביים את שלושת הפרקים הראשונים בסדרת הטלוויזיה "Trust" מבית היוצר של FX Networks.
בשנת 2019 ביים את הסרט המוזיקלי "יסטרדיי".
בשנת 2022 ביים והפיק את המיני-סדרה "פיסטול" לרשת FX.
בהמשך השנה, החל לעבוד על סרטו החדש "Methuselah" בכיכובו של מייקל בי.
שנהשםבמאימפיקתסריטאיהערות1994חברים לרצח1996טריינספוטינג1997חיים לא רגיליםTwin Town2000החוף200228 יום אחרי2004מיליונים2007שמש28 שבועות אחרי2008נער החידות ממומבייAlien Love Triangleסרט קצר2010127 שעות2013טראנס2015סטיב ג'ובס2017טריינספוטינג 2קרב המינים2019יסטרדיי2021Creation Stories202528 שנים אחרי202628 שנה אחרי - חלק 2: מקדש העצמותלאכןלא
דני בסן (נולד ב-5 בדצמבר 1955) הוא זמר, מדבב, קריין ומוזיקאי ישראלי, סולן להקת תיסלם.
בסן נולד בסאו פאולו שבברזיל בשם אנטוניו דרגומיר בסן ועלה בגיל 4 עם אימו לישראל בעוד שאביו נותר בברזיל.
מצד אימו צאצא למשפחת רוטשילד מהענף הגרמני.
גדל בקריית גת, למד בתיכון רוגוזין בקריית גת,
שירת בלהקת חיל האוויר, והשתתף בתוכנית "מוכרחים להמשיך לנגן".
מאוחר יותר היה בסן חבר בהרכב צוות הווי חיל האוויר, שהתפרסם בעקבות השתתפותו בפסטיבל הזמר והפזמון של 1977 עם השיר "בתוך".
במהלך שירותו הצבאי נפטרה אימו.
תוך כדי הקלטת שירי ההרכבים הצבאיים באולפני גלי צה"ל, התוודע בסן ליזהר אשדות, אשר שימש עורך מוזיקלי בתחנה וליאיר ניצני, ששימש טכנאי שידור.
השניים כתבו ב-1979 לבסן את השיר "תנו לי רוקנ'רול" שהיה ללהיט, ומשם החלה דרכם המשותפת של השלושה.
שיתוף הפעולה בין השלושה הביא להקמת להקת "תיסלם" בה שימש בסן סולן מהקמתה ב-1980 ועד התפרקותה בשנת 1983.
בשנת 1984 פנה לקריירת משחק.
תחילה קיבל תפקיד קטן בסרטו של אורי ברבש, "מאחורי הסורגים", לצד ארנון צדוק ומוחמד בכרי.
לאחר כך שיחק במחזמר "דרדסים" שהופק על ידי טמירה ירדני וחיים סלוצקי.
בהמשך שיחק בסן בתפקיד הראשי במחזמר יוסף וכתונת הפסים המשגעת, שהפיק התיאטרון הקאמרי, והוצג באמפיתיאטרון וואהל בפארק הירקון.
בסוף שנת 1985 הוציאה חברת "הליקון" את אלבום הסולו הראשון של בסן, שנקרא על שמו.
כל שירי האלבום נכתבו על ידי יעקב רוטבליט, ועובד והופק מוזיקלית על ידי רמי קליינשטיין.
מתוך האלבום זכו להצלחה השירים "ככלות הקול והתמונה", שהלחין יזהר אשדות, אשר הגיע למקום ה-22 במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ו של רשת ג', "בית ספר לחופש הדיבור" שהלחין מני בגר, "תהיה לנו מלך" שהלחין מאיר בנאי, "ניתן לסחיטה" שהלחין רמי קלינשטיין ו"השד יוצא מן הבקבוק" שהלחין מייקל בנסון.
עוד באותה שנה יצא הסרט "קוקו בן 19" שבו שר את שיר הנושא שכתב והלחין הגיטריסט שלמה מזרחי, שזכה להצלחה ברדיו.
בקיץ 1986 יצא לסיבוב הופעות בליווי רמי קליינשטיין, נאור דיין וצוף פילוסוף.
באותה שנה אף השתתף בסן בפסטיגל.
באוגוסט 1987 היה מנהל אמנותי של פסטיבל להקות צעירות, במסגרת אירועי "עיר הנוער" בתל אביב.
בתחרות זכתה להקת "החברים של נטאשה", ואחר כך סייע בסן ללהקה לחתום על חוזה הקלטות עם חברת "הד ארצי".
בסוף 1987 החל לעבוד על אלבומו השני, "הילד שבי".
תחילה היו אמורים יהודה פוליקר ויעקב גלעד להפיק אותו, אך לבסוף בסן הפיק אותו בעצמו.
האלבום יצא בתחילת 1990 בחברת "הד ארצי", ונכללו בו השירים, שיצאו קודם כסינגלים, "הילד שבי" (מילים: רחל שפירא, לחן: יזהר אשדות), "רוח מן הים" (מילים ולחן: אלון אולארצ'יק) והשיר "דרכנו" (מילים: יעקב רוטבליט, לחן: יזהר אשדות), אשר חודש בתחילת שנות ה-2000 והפך ללהיט גדול כשיר הנושא בסדרת הטלוויזיה "הבורגנים".
שיר נוסף באלבום היה "דברים שרציתי לומר", שזכה לפרסום רב יותר כעבור שנה, כאשר בוצע על ידי מלחין השיר יהודה פוליקר באלבומו "פחות אבל כואב".
יזהר אשדות הפיק מוזיקלית את האלבום, וקרדיט משותף על העיבודים ניתן לאשדות ולרן בגנו.
בשנת 1988 השתתף במופע "כולנו חותמים" במסגרת חגיגות שנת ה-40 למדינת ישראל.
בקיץ 1990 שב בסן לשיר עם תיסלם בסיבוב הופעות איחוד, שנמשכו בהצלחה רבה עד החורף.
לרגל האיחוד הקליטה הלהקה שירים חדשים בהפקתו המוזיקלית של אשדות: "פרצופה של המדינה" (ניצני/תיסלם) ו"יש לך אותי" (פילוסוף/אשדות).
במקביל הוציאה תיסלם אלבום אוסף בפורמט של תקליטור, "נגנו עכשיו", אליו צורפו ארבעת השירים החדשים והמחודשים שהקליטה.
מאז ערכה הלהקה איחודים רבים, כולל הופעה חגיגת במלאת 30 שנה ליצאת האלבום "רדיו חזק" בהיכל התרבות בתל אביב.
בקיץ 1992 יצא אלבומו השלישי, "חלום שכחה", עם להקה מקומית.
בסן עצמו היה שותף לעיבודים יחד עם חברי "להקה מקומית": עובד אפרת וקובי אייזנמן בגיטרות, צוף פילוסוף בבס, ומישל עמר בתופים.
לאחר יציאת התקליט יצאה לסיבוב הופעות עם "להקה מקומית", כולל הופעה בפסטיבל ערד.
בשנת 1994 השתתף בסן בסרטה הדוקומנטרי של ג'ולי שלז "באבא-לובה".
הסרט תיעד את מסע-השורשים של בסן בחיפושיו אחר אביו הביולוגי בארץ מוצאו, ברזיל, וחקירת המושגים אבהות, הורות ומשפחה.
הסרט זכה להצלחה וזכה בפרס אופיר בקטגוריית הסרט התיעודי.
בשנת 1996 שיחק בסרטו של נדב לויתן "אין שמות על הדלתות", לצידם של מאיר סויסה ומוסקו אלקלעי.
באפריל 2005 הוציא את אלבומו הרביעי, "מאז שהתאהבנו".
האלבום כלל עיבוד לפסנתר וכלי מיתר לשיר מאלבומו הראשון, "ככלות הקול והתמונה", שיצא קודם כסינגל בפברואר 2004, "צ'רניצ'קי אובלצי" (עננים שחורים), שיר הנושא מתוך הסרט עטור הפרסים של ג'ולי שלז – "באבא לובה" (מסע החיפושים של בסן אחרי אביו בברזיל) ואת שיר הנושא "מאז שהתאהבנו".
בין כותבי השירים לאלבום: מיכה שטרית, מאיר גולדברג, יענקל'ה רוטבליט ועמיר לב, ובין מלחיניו ארקדי דוכין, קורין אלאל וסיוון שביט.
אמיר צורף עיבד והפיק מוזיקלית את האלבום.
במקביל העלה את המופע "אתה חייב לשיר", ששואב את שמו ממכתב שקיבל מסבתו בילדות.
במופע שר בסן מלהיטיו ומספר על העלייה ארצה לבדו עם אמו, החיפוש אחר אביו, כמו גם, סיפורים מימי תיסלם.
המופע עלה מאז פעמים רבות נוספות בתיאטרון תמונע.
בשנת 2015 השתתף בסן בשיר "מגדלים", דואט עם אדם גורליצקי, מתוך אלבומו השני של גורליצקי, "שתי ארצות".
עוד באותה תקופה החל להופיע יחד עם יושי שדה, חברו ללהקת תיסלם, במופע, "דניושי: אגדות רוק במרחק נגיעה", בבתים פרטיים לפי הזמנה.
בשנת 2018 הוציא בסן את הסינגל "מלחמה בראש", שעוסק בנושא ההתמודדות עם פוסט־טראומה בקרב חיילי צה"ל.
את השיר כתב מאיר גולדברג ובסן הלחין בעצמו, והוא נולד בעקבות מפגשים עם פצועים מצוק איתן, שסיפרו על חוויות אובדן חברים קרובים, רגשות האשמה והמחויבות להורי חבריהם הנופלים.
שנה מאוחר יותר, ב-2019, הוציא את הסינגלים "ניצוץ שלא אבד" ו"חצי מכוון", בו שיתף פעולה עם עמית ארז.
בשנת 2020 הוציא את הסינגל, "אחרי כל השנים", שמהווה מעין סיפור אוטוביוגרפיה של בסן, אותו כתב והלחין פיטר רוט.
ב-6 בנובמבר 2023 השתתף בסן בהקלטה המחודשת של "שלא תדעו עוד צער" מאת הזמרת-יוצרת הישראלית אסתר שמיר, אותו הקליטה במקור עבור אלבומה בגלל האנשים שאני אוהבת (2003).
ב-27 במרץ 2024 שיתפו בסן ודני רובס פעולה והוציאו שיר, הראשון בסדרה פוטנציאלית של שיתופי פעולה מוזיקליים.
השניים נפגשו לראשונה בסיבוב הופעות בארצות הברית בדצמבר 2023, שם הופיעו עם מתי כספי לגיוס כספים למען ילדי עמותת עוטף.
רובס ביקש מבסן להצטרף אליו בהקלטת השיר "מה שנשאר לי אחרי המלחמה", שכתב רובס עם שותפו אליאל תמיר.
השיר מבטא את מגוון הרגשות שאנשים חשו לאחר אירועי ה-7 באוקטובר.
בחודש מרץ 2025 הוציא בסן את אלבומו החמישי, "דני בסן שר רוטבליט", אלבום הופעה חיה, שהוקלט במסגרת פסטיבל הפסנתר בשנת 2022. באלבום, הכולל 16 שירים שנכתבו על ידי יענקל'ה רוטבליט, מתארח רוטבליט עצמו בשני שירים: "דברי אלי בשפת האהבה" ו"קולה של אום כולתום".
קריירת קריינות דיבוב ומשחק לילדים
מאז התפרקות להקת תיסלם עסק בהקלטת ג'ינגלים וקריינות, בין היתר לפרסומות.
במשך שנים הוא שימש כקריין הקבוע בקדימונים של הערוץ הראשון ושל שידורי טלעד.
בין המיזמים בהם עסק ניתן לציין סדרת התעודה "עולם מופלא", לה תרם את קולו כקריין ההסברים בגרסה העברית.
בעשור השני של המאה ה-21 שימש כקריין קדימונים לתוכניות בערוץ 10.
הוא תרם את קולו לתומאס אומלי בגרסה העברית של הסרט "חתולים בצמרת", לבאלו הדוב בסרט "ספר הג'ונגל 2" של דיסני (תפקיד שאותו מילא בסרט הראשון זמר אחר, דני ליטני) ובסדרת אנימציה שבאה לאחר מכן (אך לא הופקה בידי דיסני).
הוא דיבב גם את ג'ף מהסדרה "כנפי הרעם", וכן כזמר ב"צעצוע של סיפור" (תפקיד שבמקור ביצע אותו רנדי ניומן, כותב הפסקול של הסרט).
הוא השתתף בכמה קלטות וידאו ותקליטורי צפייה לילדים, ביניהן כשחקן אורח ב"שירים וסיפורים על אצבעות" (בימוי מיכל פיק חמו) בשנת 1995 לצידן של אפרת רייטן ופזית נוני, ודיבב את העכביש בסרט הילדים "תוף הלב של דין דין" בשנת 2000 לצידה של דין דין אביב.
בסן נשוי לחגית ציבנר, מתווכת נדל"ן.
בשנת 1987 נולדה להם שלישיית בנים.
"דני בסן שר רוטבליט", הוקלט במסגרת פסטיבל הפסנתר בשנת 2022 (2025)
לדיסקוגרפיה המלאה של תיסלם ראו: תיסלם
דניאל ריי "דני" איינג' , הוא ספורטאי עבר אמריקאי ששיחק הן כדורסל והן בייסבול בליגות הבכירות ביותר בארצות הברית.
אימן את קבוצת פיניקס סאנס ושימש ג'נרל מנג'ר של קבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA.
איינג' היה ספורטאי רב גוני, בתיכון הוביל פעמיים את נבחרת בית הספר לאליפות המדינה בפוטבול, באוניברסיטת בריגהאם יאנג בה למד היה חבר בנבחרת הכדורסל והוליך אותה שלוש פעמים רצופות לטורניר האליפות של ה-NCAA.
את קריירת הספורט המקצוענית שלו החל איינג' דווקא בבייסבול, ושיחק בשורות הטורונטו בלו ג'ייז בליגת ה-MLB בשנים 1979-1981. לאחר מכן הציב עצמו לדראפט ה-NBA ונבחר בסיבוב השני על ידי הבוסטון סלטיקס.
איינג' התקדם בהדרגה לחמישייה והיה לו חלק משמעותי באליפויות הקבוצה ב-1984 ו-1986. לצדו בקו האחורי שיחק דניס ג'ונסון, ובקו הקדמי שיחקו לארי בירד, קווין מקהייל ורוברט פאריש.
עד היום נחשבת חמישייה זו, לצד חמישיית הלייקרס ב-1988, לטובה בהיסטוריה.
ב-1989 הועבר איינג' לסקרמנטו קינגס ובשנה שלאחר מכן לפורטלנד טרייל בלייזרס.
ב-1992 הגיע עם הקבוצה לגמר בו הפסידה קבוצתו לשיקגו בולס.
במשחק החמישי באותה סדרה קבע שיא NBA לנקודות לשחקן בהארכה במשחק גמר (תשע).
בשנה שלאחר מכן הגיע לגמר שוב, הפעם במדי קבוצתו הרביעית, פיניקס סאנס, והפסיד שוב לבולס.
בכך היה לשחקן היחיד בהיסטוריה שהפסיד שנה אחרי שנה בגמר במדי שתי קבוצות שונות.
איינג' פרש מכדורסל לאחר עונת 1994–1995, ובעונה שלאחריה מונה למאמן הפיניקס סאנס.
הוא אימן במשך יותר משלוש עונות, ומאזנו עמד על 136 ניצחונות ו-90 הפסדים.
ב-2003 חזר לסלטיקס, הפעם בתפקיד 'האחראי על פעילויות הכדורסל' של המועדון.
בשנים הראשונות ביצע מספר עסקאות רעות מאוד, ונותר בתפקידו הרבה הודות לתמיכתו של נשיא המועדון, רד אאורבך.
לקראת עונת 2007–2008 ביצע טרייד משמעותי עם חברו לשעבר לקבוצה שהיה אז סגן נשיא קבוצת מינסוטה טימברוולבס, קווין מקהייל, במסגרתו הועבר לסלטיקס הכוכב קווין גארנט בתמורה לחמישה שחקנים.
הטרייד הוביל למהפך הגדול בתולדות ה-NBA במאזן של קבוצה, מעונה של 24 ניצחונות לעונה של 66 ניצחונות, המאזן הטוב ביותר בליגה וזכייה באליפות.
ביוני 2021 הודיע על פרישה מהתפקיד.
ב-15 בדצמבר 2021 מונה להיות מנכ"ל היוטה ג'אז.
דניאל אלן דייוויד ג´ונס, , המוכר יותר כדני ג'ונס, הוא אחד הזמרים המובילים ונגני הגיטרה בלהקת הרוק פופ הבריטית מקפליי, ביחד עם טום פלטצ'ר, דאגי פוינטר והארי ג'אד.
דני נולד בבולטון, אנגליה, והוא תומך נלהב של קבוצת הכדורגל בולטון וונדררס.
הוא למד בתיכון ת´ורנליי ולמד מוזיקה אצל מר מרטין.
הוא גדל עם אימו קת´י, אביו אלן ואחותו הגדולה וויקי (הגדולה ממנו בשנה), שהלכה איתו לתוכנית Steps To The Stars ביחד עם הלהקה שלהם Y2K.
דני ניגן בגיטרה, אחותו שרה וחברם כריס ניגן בקלידים.
הלהקה הופיעה בתוכנית עם השיר "Thank You" של אלאניס מוריסט והגיעו למקום השני.
ב-2001 הוא הלך לאודישנים במנצ'סטר ללהקת הבנים "V", כי חשב שזו להקה שגם מנגנת בנוסף לשירה (אודישנים אלו צולמו על ידי טום).
דני פגש את טום ואת ההנהלה לאחר האודישן.
לבסוף דני וטום עברו למלון בלונדון לחודשיים, שם כתבו והלחינו את אלבום הבכורה Room On The 3rd Floor בעזרתו של חבר באסטד לשעבר ג'יימס בורן.
במקפליי, ג´ונס השתתף בכתיבת כל שלושת האלבומים – Room On The 3rd Floor, Wonderland ו-Motion In The Ocean Radio ביחד עם טום פלטצ'ר, דאגי פוינטר והארי ג'אד.
בשנת 2017 החל לשמש כמנטור בתוכנית המציאות הבריטית "The Voice Kids", כאשר בעונה השלישית (ב-2019) זכה סם וולקינסון מהנבחרת שלו.
ג´ונס מושפע מוזיקלית מברוס ספרינגסטין, בוב דילן, המי ו-E Street Band.
ההופעה הראשונה שאליה הלך הייתה של ברוס ספרינגסטין, והוא אמר שאימו הייתה זו שגרמה לו להתעניין בזמר.
ג´ונס אומר, שכחוק לחיים, הוא משתדל לנהוג כלפי אחרים בדרך שבה היה רוצה שיתייחסו אליו.
טום פלטצ´ר מאפיין אותו כ"גבר של נשים".
הייתה פעם שמועה שטענה שדני רצה לעזוב את מקפליי כדי לקדם את קריירת הסולו שלו.
הלהקה הכחישה את השמועה, ודני אמר ש"מקפליי היא בדם שלו" ושהוא לעולם לא יעזוב אותה בגלל שזוהי עבודת חייו.
דני אמר פעם בראיון שהוא יישאר במקפליי עד שיהיה בן 60.
דני ג´ונס גם הופיע בקומדיית הנעורים אני והמזל שלי ביחד עם שאר הלהקה.
הם שיחקו בסרט את עצמם, כלהקה שמנסה לפרוץ לאמריקה.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-12 במאי 2006, ובבריטניה ב-30 ביוני 2006. בנוסף, הופיע ג'ונס עם שאר חברי הלהקה בסדרה "Casualty", שם הם גם שיחקו את עצמם כאשר הם מבקרים מעריץ חולה בבית החולים.
דניאל "דני" אלבס דה סילבה (בפורטוגזית: Daniel "Dani" Alves da Silva; נולד ב-6 במאי 1983, ז'ואזיירו, ברזיל) הידוע בשם דני אלבס, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת המגן הימני בנבחרת ברזיל.
הוא השחקן השני המעוטר ביותר בהיסטוריה של הכדורגל, עם 44 תארים קבוצתיים בקריירה הבוגרת, שני לליונל מסי, לו 46 תארים.
אלבס החל את הקריירה שלו במועדון הכדורגל הברזילאי באהיה, ובנוסף שיחק בנבחרת ברזיל עד גיל 20. בשנת 2002 הוא עבר לסביליה בהשאלה לשישה חודשים.
בתקופה זו, בשנת 2003, השתתף בגביע העולם לנוער וזכה עם נבחרתו בטורניר.
אלבס נמנה עם שלושת השחקנים הטובים בטורניר.
אחרי הטורניר חתם אלבס על חוזה כשחקן קבע בקבוצה.
בעונת שותף ב-29 משחקי ליגה.
בתום עונת זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א, לאחר שהיה מהמצטיינים בניצחון 0–4 על מידלסברו במשחק הגמר.
ביוני 2006, דיווחו מספר מקורות בתקשורת (כולל ה-BBC), שהוא מעוניין במעבר לליברפול, אך העסקה לא יצאה לפועל שכן סביליה וליברפול לא יכלו להסכים על סכום המעבר (הספרדים ציפו לתשלום של 12 מיליון פאונד).
נשיא המועדון חוסה מריה דל נידו הצהיר על רצונו להשאיר את השחקן בקבוצה, "סביליה לא רוצה שאלבס יעזוב".
זכה עם סביליה גם בסופר-קאפ האירופי, לאחר ניצחון 0–3 על ברצלונה.
בדצמבר 2006 חתם על חוזה חדש עם סביליה, לשש שנים.
בעונת שותף אלבס ב-47 משחקים והבקיע חמישה שערים.
בנוסף, הופיע בכל משחקי הקבוצה בגביע אופ"א ואף זכה בתואר לאחר ניצחון במשחק הגמר על אספניול.
לאחר שנותיו הרבות בספרד קיבל אזרחות ספרדית - ועל כן הוא לא נחשב כשחקן זר, ולא נזקק לאישור עבודה על מנת לשחק במדינות האיחוד האירופי.
ב-1 באוגוסט 2007, אמר לתקשורת הברזילאית שהוא רוצה לעזוב את סביליה לאחת מענקיות אירופה, ומאוחר יותר חזר והצהיר בעיתון מארקה על רצונו לעזוב את סביליה, וטען שהוא לא ידחה הצעה מצ'לסי.
ב-16 באוגוסט 2007, סביליה דחתה הצעה של צ'לסי על אלבס, ולאחר מכן דחתה שתי הצעות נוספות של צ'לסי עבור השחקן.
המועדון החשיב את ההצעות "באופן מובהק מתחת לסטנדרטים".
אלבס הביע את תדהמתו לגבי נשיא הקבוצה שדחה את הצעותיה של צ'לסי בעבורו, לאחר נפילת העברתו לסטמפורד ברידג', כאשר צ'לסי החתימה את חברו לנבחרת ברזיל ז'וליאנו בלטי בעבור סכום העברה נמוך בהרבה.
בעונת זכה עם סביליה בסופר קאפ הספרדי והופיע לראשונה בליגת האלופות.
שם הגיע עד לשמינית הגמר, בו הודחה קבוצתו על ידי פנרבחצ'ה.
בליגה, היה השחקן עם מספר ההופעות השני בגודלו - 33 הופעות.
באפריל 2008 הגיע מועדון ברצלונה להסכם עם השחקן, לפיו הברזילאי ישחק במדי הקבוצה החל מעונת השחקן הוצג כשחקן הקבוצה באופן רשמי בתחילת חודש יולי.
סכום ההעברה תמורתו היה 32 מיליון אירו.
ב-25 באוקטובר 2008 הבקיע את שערו הראשון במדי ברצלונה בבעיטה חופשית, בניצחון 5:0 על אלמריה.
אלבס החמיץ בעונה זו מספר מועט מאוד של דקות, והיה לו חלק חשוב בזכייה של הקבוצה בטרבל - אליפות הליגה הספרדית, גביע המלך הספרדי וליגת האלופות.
הוא הושעה מגמר ליגת האלופות מפני שצבר כרטיסים צהובים.
הבקיע חמישה שערים ב-54 הופעות בעונה זו.
בעונה הבאה הבקיע שלושה שערים ובישל עשרה נוספים - רק צ'אבי וליונל מסי בישלו יותר ממנו בעונה זו, הוא עזר לקבוצה להעפיל לחצי גמר ליגת האלופות ולזכות שנה שנייה ברציפות בליגה הספרדית, תוך השלמת ניצחון שני ברציפות על ריאל מדריד בסנטיאגו ברנבאו.
בשנת 2011 זכה אלבס עם ברצלונה באליפות העולם לקבוצות לאחר ניצחון 0–4 במשחק הגמר על סנטוס הברזילאית.
ב-2 ביוני 2016 הודיעו דני אלבס וקבוצתו ברצלונה על עזיבתו באופן רשמי.
ב-27 ביוני 2016 דני אלבס חתם לשנתיים ביובנטוס האיטלקית.
והיה שותף להדחת קבוצתו הקודמת ברצלונה ברבע גמר ליגת האלופות והעפלה לגמר ליגת האלופות שם הובסה על ידי ריאל מדריד בתוצאה 4:1.
ב-21 ביוני 2017 שוחרר אלבס מיובנטוס וב-12 ביולי חתם בפאריס סן ז'רמן.
במשחק הראשון כבש שער בסופר קאפ הצרפתי נגד מונקו שם שיחק בעמדת הכנף (בעוד הוא רגיל לשחק בעמדת המגן).
ב-31 במרץ 2018 זכה אלבס בגביע הליגה הצרפתית עם קבוצתו פאריס סן ז'רמן והפך לשחקן המעוטר אי פעם בהיסטוריה של הכדורגל עם 36 תארים כאשר הוא חולף על פני ראיין גיגס.
ב-8 במאי 2018, בגמר הגביע הצרפתי, נפצע אלבס ברגלו והחמיץ את מונדיאל 2018.
ביוני 2019 הודיע אלבס שהוא עוזב את פאריס סן ז'רמן לאחר שתי עונות במועדון בהן זכה בשתי אליפויות צרפת, בגביע הצרפתי ובגביע הליגה הצרפתי.
ב-1 באוגוסט 2019 חתם לשלוש עונות וחצי בסאו פאולו מליגת העל הברזילאית.
בקבלתו של אלבס נכחו כמעט 45 אלף איש, וכן מספר שחקני עבר, ביניהם דייגו לוגאנו, לואיס פביאנו, הרנאנס וקאקה.
בסאו פאולו קיבל אלבס את המספר 10, ובעונתו הראשונה שיחק בעיקר בקישור, כשהוא מתפקד כקפטן הראשון של הקבוצה.
בשנת 2021 מונה הרנן קרספו למאמן סאו פאולו, והחזיר את דני אלבס לעמדתו הקודמת כמגן ימני.
באותה שנה הפסיק דני אלבס להיות קפטן הקבוצה, בעקבות חזרתו של ז'ואאו מירנדה לסאו פאולו לאחר עשר שנות היעדרות.
באותו שנה זכתה הקבוצה באליפות סאו פאולו בכדורגל, שהייתה התואר הראשון של הקבוצה מאז הזכייה בגביע סודאמריקנה בשנת 2012. ב-10 בספטמבר 2021 עזב דני אלבס את סאו פאולו בעקבות מחלוקות כלכליות.
ב 12 בנובמבר 2021 שב אלבס לברצלונה לאחר שש שנים.
ב-6 בפברואר 2022 כבש בניצחון ברצלונה על אתלטיקו מדריד.
ב-22 ביולי 2022 חתם באוניברסידד נסיונל מליגת העל המקסיקנית.
אלבס זכה להופעתו הראשונה עם נבחרת ברזיל בתור שחקן מחליף במשחק ידידות נגד נבחרת אקוודור ב-10 באוקטובר 2006. שלושה ימים לאחר מכן פתח במשחק ידידות נגד מועדון כדורגל מכווית.
ב-15 ביולי 2007, בגמר קופה אמריקה 2007, בישל והבקיע בניצחונה של ברזיל נגד ארגנטינה.
אלבס לא היה שחקן קבוע בהרכב נבחרתו במוקדמות מונדיאל 2010, בעיקר בשל העדפתו של מאמן הנבחרת, דונגה, את מאייקון בעמדת המגן הימני.
הוא כן הרבה להשתתף כמחליף, לעיתים רבות דווקא בעמדת הקשר השמאלי או הימני.
בטורניר גביע הקונפדרציות 2009 עזר לנבחרת ברזיל לזכות בתואר, לאחר שהבקיע את שער הניצחון בחצי הגמר מול נבחרת דרום אפריקה בבעיטה חופשית קרוב לסיום המשחק.
במשחק הגמר עלה כמחליף, פעם נוספת, ולאחר כניסתו השלימה נבחרת ברזיל מהפך על נבחרת ארצות הברית מפיגור 1–2 להובלה 2–3 וזכייה בתואר.
אלבס נכלל גם בסגל הנבחרת למונדיאל 2014, בו הגיעה הנבחרת למקום הרביעי.
אלבס נכלל לסגל ברזיל לקופה אמריקה 2019, לאחר שדנילו נפצע.
באותו טורניר, זכה אלבס עם נבחרת ברזיל ונבחר לשחקן המצטיין של טורניר זה.
באולימפיאדת טוקיו 2020 זכה יחד עם נבחרת ברזיל במדליית זהב בכדורגל.
ב-20 בינואר 2023 דווח כי אלבס נעצר והובא בפני שופט בחשד לאונס ותקיפה מינית.
בעקבות ההאשמות הוחלט בקבוצתו להתיר את חוזהו במועדון.
הוא הושם במעצר בהמתנה למשפט.
ב-22 בפברואר 2024 הורשע בתקיפה מינית ונידון ל-4.5 שנות מאסר בפועל.
במרץ 2024 השתחרר בערבות, עד לסיום הדיון בערעורו, לאחר 14 חודשים בכלא.
במרץ 2025 נפסק שהוא זכאי.
מדליית זהב אולימפית: טוקיו 2020
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 2003
השחקן המצטיין של קופה אמריקה (1): 2019
השחקן המצטיין של הסופר קאפ האירופי (1): 2006/07
כדור הארד של גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 (1): 2003
נבחרת העונה של אליפות סאו פאולו (1): 2021
נבחרת הטורניר בגביע הקונפדרציות (1): 2013
נבחרת הטורניר בקופה אמריקה (1): 2019
דני ברסלר (נולד ב-20 ביולי 1985) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי וחבר נבחרת ישראל לשעבר (דאן 2).
בגיל 6 החל ברסלר להתאמן בקראטה.
לאחר כשנה עבר לאמנות הלחימה הסינית וו-שו.
בגיל 10 החל להתאמן בטאקוונדו.
בשנת 2005 זכה במדליית זהב השישית שלו באליפות ישראל הפתוחה.
ברסלר עסק בהדרכת קבוצות ילדים, נוער ובוגרים אשר זכו בהישגים רבים באליפויות ישראל ותחרויות פתוחות באירופה.
מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2005)
מדליית זהב באליפות הולנד הפתוחה (2004)
מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2004)
מדליית כסף באליפות דנמרק הפתוחה (2004)
מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2003)
השתתפות באליפות העולם לנוער, יוון (2002)
מדליית כסף באליפות הולנד הפתוחה (2002)
מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (2002)
מדליית ארד באליפות בלגיה הפתוחה (2001)
מדליית ארד באליפות צרפת הפתוחה (2001)
מדליית כסף באליפות צרפת הפתוחה (2000)
מדליית זהב באליפות ישראל הפתוחה (1999)
מדליית ארד באליפות ישראל הפתוחה (1998)
מדליית ארד באליפות ישראל הפתוחה (1997)
מדליית ארד באליפות ישראל הפתוחה (1996)
מדליית ארד באליפות ישראל הפתוחה (1995)
דניאל (דני) אילון (נולד ב-17 בדצמבר 1955) הוא דיפלומט ופוליטיקאי ישראלי, שכיהן כסגן שר החוץ בממשלת ישראל, כחבר הכנסת מטעם ישראל ביתנו בכנסת ה-18 וכשגריר ישראל בארצות הברית.
דני אילון נולד ב-1955 בתל אביב ללילי אֵלון, שעלתה לארץ מפולין ב-1937 ורפאל (רפי) איילון, שעלה מאלג'יריה ב-1948 לפני קום המדינה, שני הוריו לחמו במלחמת העצמאות.
בצה"ל שירת בחיל השריון והשתחרר בדרגת סרן.
למד לתואר ראשון בפקולטה לכלכלה באוניברסיטת תל אביב (סיים ב-1982) ובאוניברסיטת המדינה באולינג גרין שבאוהיו, שם סיים לימודי תואר שני במנהל עסקים.
ב-1984 החל לשמש ככלכלן ומנהל כספים בחברת "כור-סחר" שעסקה בסחר חוץ.
מכהן כחבר הוועד הפועל של אוניברסיטת אריאל, סגן יו"ר לשכת מסחר ישראל אמריקה וחבר הנהלת ליגת הידידות ישראל ארה"ב.
את פעילותו בשירות החוץ החל ב-1989 לאחר שסיים קורס צוערים של משרד החוץ.
ב-1991 מונה למשנה לראש נציגות ישראל בפנמה.
ב-1993 עבר לכהן כראש לשכת שגריר ישראל באו"ם תחת יורם ארידור, גד יעקבי ותקופה קצרה תחת דורי גולד.
הוא סיים את תפקידו ב-1997 ומונה לסגן היועץ לענייני חוץ של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
לאחר תום כהונת נתניהו המשיך לכהן בתפקידו תחת ראש הממשלה אהוד ברק.
במסגרת תפקידו זה היה חבר בצוותי המשא ומתן לקראת הסכם ואי ב-1998 ובוועידת קמפ דייוויד בשנת 2000. ב-2001 קודם לתפקיד היועץ לענייני חוץ של ראש הממשלה אריאל שרון.
ב-2002 מונה אילון לשגריר ישראל בארצות הברית.
ב-30 ביולי מסר את כתב האמנה לנשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש והחל לכהן בתפקיד.
כחצי שנה לאחר תחילת כהונתו פרצה מלחמת עיראק ואילון נדרש לתאם בין ישראל לארצות הברית בנושאים הנוגעים למלחמה, בשל חששה של ארצות הברית שישראל תאלץ להצטרף כצד במלחמה.
במסגרת תפקידו היה שותף למגעים בין ישראל לארצות הברית לפני הכרזת נשיא ארצות הברית בוש על תוכנית מפת הדרכים, וכן לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות ובמהלכה.
ב-2005 דרש שר החוץ סילבן שלום מאילון לשוב לארץ, משום שסירב להיענות לדרישת השר לפטר את עוזרו.
באותה תקופה פורסם בכלי התקשורת שסיבת הבקשה הייתה אי-הצלחתו של העוזר לתאם פגישה בין אשת השר, ג'ודי שלום ניר מוזס למדונה.
אילון סירב לסיים תפקידו וטען כי הממשלה מינתה אותו ולכן יהיה צורך בהחלטת ממשלה על מנת לפטרו.
ב-2006 הודיע היועץ המשפטי לממשלה כי לא מצא ראיות להתערבותם של שר החוץ ורעייתו בנושא פיטוריו של עוזר השגריר.
ב-18 במאי 2005, היה אילון לשגריר הראשון שביקר את המרגל יונתן פולארד בכלאו.
בקיץ 2006 נתבקש על ידי ראש הממשלה אהוד אולמרט להישאר בתפקידו מספר חודשים נוספים עקב פרוץ מלחמת לבנון השנייה.
באוקטובר סיים תפקידו והוחלף בסלי מרידור.
בינואר 2007 הצטרף לארגון "נפש בנפש" כיושב ראש עמית.
ב-2008 הצטרף למפלגת "ישראל ביתנו", הוצב במקום השביעי ברשימה מטעמה לבחירות לכנסת השמונה עשרה, וב-24 בפברואר 2009 הושבע כחבר הכנסת.
באפריל 2009 מונה אילון לתפקיד סגן שר החוץ.
בינואר 2010, בעקבות המשבר ביחסי טורקיה–ישראל ודבריו של ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן כנגד ישראל, גרם אילון עלבון דיפלומטי לשגריר טורקיה בישראל לעיני המצלמות.
על כך ספג אילון ביקורת קשה מתוך משרד החוץ וגורמים בכירים במערכת הפוליטית, ולאחר הודעת הבהרה ראשונית שלא נתקבלה, נאלץ להתנצל שוב, בנוסח שתואם עם משרד החוץ הטורקי.
אף ששר החוץ אביגדור ליברמן נתן לו תמיכה מלאה, מאוחר יותר הודה אילון כי האופן בו נוהלה השיחה עם השגריר הטורקי הייתה טעות.
לקראת הבחירות לכנסת ה-19 הדיח אותו אביגדור ליברמן מרשימת מועמדי המפלגה בכנסת.
עם התפטרותו של שר החוץ ליברמן מתפקידו ביקש ראש הממשלה מאילון להישאר בתפקידו עד לבחירות.
הוא נשוי לאן, גיורת ממשפחה אוונגליסטית מארצות הברית, ולהם שתי בנות.
הוא בן דודה של השרה לשעבר אורית נוקד.
דני ארדיטי (נולד ב-1951, נפטר ב-12 בפברואר 2026) היה תת-אלוף במילואים בצה"ל, שפיקד על מערך המבצעים המיוחדים באגף המודיעין, והיה ראש המטה לביטחון לאומי.
דני ארדיטי נולד וגדל בקיבוץ יראון שבגליל העליון.
בשנת 1970 התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת מטכ"ל.
ב-1972 השתתף בפעולת ההשתלטות על מטוס סבנה.
ארדיטי לחם במלחמת יום הכיפורים ולאחריה עבר קורס קצינים.
במבצע יונתן ב-1976 שימש כמפקד צוות ביחידה והוטלה עליו האחריות להשתלטות על חדר ה-VIP בטרמינל, תחת פיקודו בחוליה היו בין השאר עמוס בן אברהם ופנחס בוכריס.
אחר כך שירת כמפקד פלגה ביחידה וסגן מפקד הסיירת תחת פיקודם של עמירם לוין, נחמיה תמרי ושי אביטל, בתקופת מלחמת לבנון הראשונה.
בשנים 1984–1994 שירת במגוון תפקידי פיקוד בחיל המודיעין ועמד בראש מערך המבצעים המיוחדים, בין היתר בעת ההכנות למבצע "שיח אטד".
ארדיטי נכח בתרגיל המודל למבצע שבו אירע אסון צאלים ב'.
כאשר אחד ממשתתפי התרגיל שיגר שני טילים לעבר מבנה מאויש; הטילים היו אמורים להיות משוגרים רק בחלק השני וה"רטוב" של התרגיל, שבו היה המבנה אמור להיות ריק.
ארדיטי מיהר למקום האירוע, עזר במתן עזרה ראשונה לפצועים ובארגון הפינוי לבתי החולים.
לאחר מכן שימש כנספח צה"ל וראש נציגות משרד הביטחון בדרום-מזרח אסיה וב-1997 מונה לנציג צה"ל במטה ללוחמה בטרור במשרד ראש הממשלה.
בשנת 1998 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד יחידת הקישור לכוחות זרים וב-1999 למפקד החטיבה לקשרי חוץ באגף המבצעים.
בשנת 2001 שימש ארדיטי כקצין בודק בחקירת התנהלות לא תקינה של היחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין.
באוקטובר 2002 מונה לראש המטה ללוחמה בטרור במועצה לביטחון הלאומי.
לאחר התפטרותו של אילן מזרחי בסוף 2007 מונה ארדיטי לראש המועצה בפועל, מינוי שהפך בהמשך למינוי קבע.
בתקופתו הורחבו סמכויות המועצה ושמה שונה למטה לביטחון לאומי, ומשרת ראש המטה הפכה למשרת אמון.
עם היבחרו של בנימין נתניהו החליף עוזי ארד את ארדיטי בתפקידו.
בפברואר 2012 הגיש, יחד עם תא"ל אלקנה הרנוף, מכתב תלונה חריף לראש המועצה לביטחון לאומי יעקב עמידרור ולנציבות שירות המדינה בהקשר לתפקודו של ניצן נוריאל כראש המטה ללוחמה בטרור וקרא להדחתו.
לאחר תפקידיו במערכת הביטחון מונה ארדיטי למנכ"ל חברת IFG Security, חברה ישראלית-קנדית המעניקה שירותי ייעוץ ביטחוני וביטחון פנים בישראל ובעולם.
ארדיטי הוא בעל תואר ראשון בכלכלה חקלאית מאוניברסיטה העברית ותואר שני בלימודי ביטחון ויחסים בינלאומיים מאוניברסיטת חיפה.
דניאל "דני" עמוס (במקור איימוס; נולד ב-2 בפברואר 1987) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
בתחילת דרכו ככדורגלן שיחק במחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה.
בתחילת עונת עבר לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, ובמקביל שיחק בקבוצת הנוער.
את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ערך בגביע הטוטו לליגה הלאומית, מול הפועל נצרת עילית במשחק שהסתיים בתיקו ללא שערים.
בגמר גביע הטוטו פתח בהרכב, והוביל את הקבוצה לניצחון על בני סכנין בבעיטות הכרעה, ולזכייה בתואר הראשון בתולדות המועדון.
בליגה שותף בחמישה משחקים בעונה זו, ובתום העונה עלה עם הקבוצה לליגת העל.
את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך מול מ.ס.
אשדוד במשחק שהסתיים אף הוא ללא שערים.
בעונת 2008/2009 שיחק ברוב משחקי הקבוצה בליגת העל עקב עזיבתו של השוער הראשון שביט אלימלך.
באותה עונה גם ירד עם הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית, ועונה אחר כך זכה עמה בשנית בגביע הטוטו, ועלה איתה בחזרה לליגת העל.
בעונת התמודד על עמדת השוער הראשון עם גיא חיימוב, וזכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לליגת העל.
בעונת 2011/2012 חל שיפור גדול ביכולתו, והוא הפך לשוער הראשון הקבוע של הקבוצה.
בתום עונה זו זכה עם עירוני קריית שמונה באליפות הראשונה בתולדותיה, בנוסף לגביע הטוטו השני ברציפות, וזכה בפרס שחקן העונה מטעם ההתאחדות לכדורגל בישראל.
בעונה שלאחר מכן הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, שיחק עמה במוקדמות ליגת האלופות והעפיל עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית, ובסופה הסתיים חוזהו והוא עזב את המועדון.
לקראת עונת 2013/2014 הצטרף להפועל תל אביב, לאחר שחתם על חוזה לשנתיים במועדון.
ב-18 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 4–1 על ברואה בבולגריה, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.
הוא החל את העונה כשוער הראשון בקבוצה, אך לאחר המחזור השלישי איבד את מקומו בהרכב לבוריס קליימן, וחזר לשחק רק בתחילת הסיבוב השני.
את עונת 2014/2015, לאחר עזיבתו של קליימן, החל איימוס כשוער הראשון של הפועל תל אביב, אך בינואר ביקש לעזוב את המועדון ונסע לרומניה על מנת לחתום בראפיד בוקרשט.
לאחר שלא הוחתם לבסוף בקבוצה הרומנית, הודיעה הפועל תל אביב כי מבחינתה השחקן עזב וסיים את דרכו במועדון.
בעקבות כך נותר ללא קבוצה עד תום העונה.
ב-8 ביולי 2015 חתם לעונה אחת בהפועל עכו.
הוא פתח בהרכב הקבוצה בכל משחקיה בעונת 2015/2016, ובסופה ירדה הקבוצה לליגת המשנה ואיימוס עזב את המועדון.
ב-20 ביולי 2016, לקראת עונת 2016/2017, חתם במכבי פתח תקווה, והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה, בה סיימה במקום הרביעי בפלייאוף העליון.
ב-22 במאי 2017 חתם לעונה אחת במדי העולה החדשה לליגת העל, מכבי נתניה.
איימוס היה שותף להעפלתה המפתיעה של הקבוצה לפלייאוף העליון בעונת 2017/2018, ואת העונה היא סיימה במקום החמישי.
בעונת 2018/2019, לאחר עזיבתם של ערן לוי ודיא סבע, מונה איימוס לקפטן הקבוצה.
בעונה זו העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, ובליגה סיימה הקבוצה במקום הרביעי.
ב-26 ביוני 2023 חתם בסקציה נס ציונה.
ב-7 בינואר 2024 שוחרר מהקבוצה.
ב-20 באוגוסט 2008 ערך איימוס את הופעתו היחידה בנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק מול שנערך באצטדיון וינטר שברמת גן.
ב-22 בפברואר 2012 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת לקראת משחק הידידות מול אוקראינה, ומאז זומן עוד מספר פעמים לקראת כמעט כל קמפיין עד שנת 2018.
איימוס נולד בדרום אפריקה, ובגיל צעיר עלתה משפחתו לישראל והתיישבה תחילה בקיבוץ גשר הזיו ולאחר מכאן בקיבוץ כפר בלום.
אחיו הוא נתן עמוס, שחקן נבחרת ישראל ברוגבי.
מתנדב באופן קבוע בחוות החופש.
עמוס ידוע בתמיכתו הרבה בקהילה הגאה, הוא נהג לשחק עם מגני זיעה ונעליים בצבעי דגל הגאווה ולגנות בפומבי שחקנים ואוהדים (אפילו כאלה מקבוצתו שלו) על התבטאויות הומופוביות.
לדבריו הדבר מושפע מתקופת ילדותו, בה נהג להגן רבות על אחיו, מיכה, כשהאחרון סבל מבריונות עקב היותו הומוסקסואל.
דירק פרנציסקוס "דני" בלינד (בהולנדית: Dirk Franciscus "Danny" Blind; נולד ב-1 באוגוסט 1961 באוסט-סאובורג) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת המגן, וכיום מאמן.
כשחקן, היה בלינד מגנן של קבוצות ספרטה רוטרדם ואייאקס אמסטרדם, כמו גם ייצג את נבחרת הולנד.
בלינד הוא אחד משני הכדורגלנים ההולנדים שזכו בכל התחרויות הקבוצתיות המוכרות על ידי ארגוני אופ"א ופיפ"א יחד עם ארנולד מיורן.
בלינד ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו ב-29 באוגוסט 1979 במדיה של ספרטה רוטרדאם.
הוא שיחק בקבוצת נעוריו במשך 7 עונות, בהן שותף ב-165 משחקי ליגת העל ההולנדית וכבש 18 שערים.
ביולי 1986, הוא חתם במועדון הפאר ההולנדי, אייאקס אמסטרדם, על ידי מאמן הקבוצה דאז, יוהאן קרויף.
למרות ההחתמה, אחד הכוכבים ההולנדיים הגדולים בכל הזמנים, מרקו ואן באסטן, אשר שיחק במועדון באותה תקופה התלונן על החתמתו של שחקן אלמוני יחסית מקבוצת קטנה כמו ספרט, במקום להשקיע כסף רב בהחתמת שם גדול יותר במועדון.
במהלך התקופה של בלינד באיאקס, הוא זכה בכמות מרשימה של תארים רבים.
באותה השנה, הוא שב הפך לגיבור בעיטות העונשין, כאשר כבש שני פנדלים במשחקי גמר הסופרקאפ האירופי נגד ריאל סרגוסה הספרדית, בהן איאקס ניצחה בסיכום שני המשחקים 4-1. בליגת העל ההולנדית, בלינד זכה עם איאקס ב-5 אליפויות וב-4 גביעים הולנדיים.
הוא פרש ממשחק ב-16 במאי 1999. בלינד היה ידוע בהיות מגן יציב ואחראי, כמו גם מנהיג במרכז במגרש.
למרות תפקודו המקצועי, הוא נודע בכישוריו הטכניים הגבוהים ובהיותו שחקן מחונן בעל יכולת מסירה ובעיטה כשל שחקן התקפה.
במדיה של איאקס, בלינד צבר 372 משחקי ליגה, בהם כבש 27 שערים.
בלינד שיחק עבור נבחרת הולנד בין השנים 1986-1996, כאשר שותף ב-42 משחקים בינלאומיים, בהם הבקיע שער בודד.
בלינד שימש כמאמן הראשי של איאקס מה-14 במרץ 2005 (אחרי שירש את תפקידו של רונאלד קומאן) עד ה-10 במאי 2006, סך הכל 422 ימים בתפקיד.
תחת כהונתו, הקבוצה זכתה בגביע ההולנדי ובמגן יוהאן קרויף.
בעונת 2007-2008, הוא הפך להיות מנהל הכדורגל במועדונו הראשון, ספרטה.
ב-15 במאי 2008, הוא שב לאיאקס, להיות מנהל הכדורגל החדש של המועדון, אך החליף תפקידים ומונה להיות עוזר מאמן במקומו של מרטין יול.
בשנת 2012 מונה להיות עוזר המאמן של נבחרת הולנד בכדורגל.
ב-1 ביולי 2015, יומיים לאחר פיטוריו של חוס הידינק, קיבל בלינד את הקידום לתפקיד מאמן הנבחרת.
בלינד הוא אביו של הכדורגלן דיילי בלינד המשחק בז'ירונה.
בדצמבר 2006, בלינד התנגש יחד עם מכוניתו ברכב חונה, ופצע אישה בת 48. ילד בן שנתיים, אשר היה גם הוא ברכב בו התנגש, לא נפגע כלל מהתאונה.
במהלך בדיקת אלכוהול, התגלה שבדמו של בלינד יש כמות משולשת מכמות האלכוהול בדם המותרת לנהיגה.
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1987
דני ברום (נולד ב-19 בינואר 1955 בהולנד) הוא פסיכולוג קליני ישראלי, פרופסור לפסיכולוגיה בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית בירושלים והמנהל המייסד של המרכז הישראלי לטיפול בפסיכוטראומה.
ברום נולד בכפר קטן בהולנד, כחמישה קילומטרים מהעיר הילברסום.
ב-1976 סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת אוטרכט וב-1979 השלים תואר שני בפסיכולוגיה קלינית באותה האוניברסיטה.
בשנה זו התמחה אצל פרופסור ברוטן (Brutten) בטיפול התנהגותי בלוקים בגמגום, באוניברסיטת דרום אילינוי.
בשנים 1981–1983 השתלם בפסיכותרפיה במכון לפסיכותרפיה רפואית באוטרכט.
ב-1984 השתלם בהיפנותרפיה במכון האזורי לבריאות הנפש (the Regional Institute for mental health) באמסטרדם וב-1986 קיבל את הדוקטורט בפסיכולוגיה מאוניברסיטת אמסטרדם.
ברום הוא המנהל המייסד של המרכז הישראלי לטיפול בפסיכוטראומה, בבית חולים הרצוג שבירושלים.
בין היתר הוא מנהל במרכז את הצוות הקליני ואת הסגל המנהלי ומלמד קורסים בפסיכותרפיה המתמקדת בטיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית פשוטות ומורכבות.
בתפקידו זה תרם ממומחיותו לתחומי החינוך, החוסן הנפשי, ובריאות הנפש, לצורך שיפור עמידות החברה הישראלית בהתמודדות מול איום הטרור הפלסטיני המתמשך.
בין עבודותיו ניתן למנות פיקוח על מחקר אקדמי בנושא שכיחות הפרעת דחק פוסט טראומטית בקרב לוחמים בצבא ההגנה לישראל.
ברום הוא היוזם והיו"ר לשעבר של הקואליציה הישראלית לטראומה, ובשנים 1994–2000 כיהן כמנהל המחקר של ארגון עמך.
בנוסף, משמש כיו"ר ועדת הערר ההולנדית של הרשות לפיצוי ניצולי השואה בישראל.
בשנים 1989–1999 שימש כמנהל המדעי של מכון לטנר לחקר הפסיכיאטריה החברתית והפסיכותרפיה בבית החולים הרצוג, ובשנים 1985–1988 כיהן כמנהל המכון ההולנדי בפסיכוטראומה, שהיה בין מקימיו.
ברום פרסם עשרות מאמרים בכתבי עת מדעיים, ביניהם המחקר המבוקר הראשון בעולם על יעילותה של פסיכותרפיה קצרת מועד לטיפול בפוסט טראומה, מחקר שפורסם בשנת 1989. בנוסף פרסם ברום שישה ספרים.
ב-1990 זכה ברום בפרס האקדמיה ההולנדית למדעים.
ב-2005 העביר ברום תדרוך לקונגרס של ארצות הברית בנושא השפעות טרור וטראומה.
התדרוך התקיים בחסותה של הילרי רודהם קלינטון.
ברום דובר הולנדית, אנגלית ועברית.
דני אמיר (נולד ב-20 בדצמבר 1961) הוא זמר-יוצר ישראלי.
אמיר, נכדו של מאיר וייסגל, למד בתיכון חדש בתל אביב.
התגייס לצה"ל בנובמבר 1979, ונכלא מספר פעמים עקב סירובו לשרת ביהודה ושומרון וחבל עזה.