tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
על אף שזכתה באליפות ליגת המשנה ב-1996, הקבוצה חזרה במהרה להיות קבוצה אלמונית בליגת המשנה הצרפתיות.
בסוף שנות ה-2000, השיגה הקבוצה הישגים שהקנו לה את הזכות לשחק מספר עונות בליגת העל הצרפתית.
בשנת 2005, קן אף העפילה לגמר גביע הליגה הצרפתית.
בסוף עונה ירדה קן לליגה הצרפתית השנייה לאחר שסיימה במקום ה-18, נקודה אחת מתחת ללוריאן שנשארה בליגה.
בסיום עונת שבה הקבוצה לליגת העל הצרפתית לאחר שסיימה במקום ה-3 בליגה השנייה.
אך ירדה שוב בתום עונת .
בעונת 2024/2025 נשרה לליגה השלישית.
קנת לורן "קן" ברנס הוא במאי סרטים תיעודיים אמריקאי.
היה מועמד פעמיים לאוסקר וזכה בשבעה פרסי אמי.
נולד בברוקלין, ניו יורק בשנת 1953. אביו, רוברט היה פרופסור לאנתרופולוגיה.
לברנס יש קשר משפחתי אל המשורר הסקוטי רוברט ברנס.
משפחתו האקדמאית עברה מקומות מגורים רבים במהלך צעירותו של ברנס.
בשנת 1971 סיים את התיכון ולמד לתואר ראשון במכללת המפשייר במסצ'וסטס, שם למד צילום אצל ג'רום ליבלינג (Jerome Liebling) ואיליין מייס (Elaine Mayes).
סדרת טלוויזיה שלו "מלחמת האזרחים" (9 פרקים, 1990) זכתה בפרסים רבים.
בשנת 2001 הוא ביים סרט תיעודי על מארק טוויין תוך שילוב מוזיקה אותנטית בביצוע של "2nd South Carolina String Band".
סרטו "המלחמה" משנת 2007, מתאר את מלחמת העולם השנייה מנקודת מבטם של גברים ונשים מרחבי ארצות הברית ואורכו כ-15 שעות.
הוא תומך ותיק במפלגה הדמוקרטית בארצות הברית, ואף נוהג לתרום לה כספים.
קן הדסון קמפבל הוא שחקן אמריקאי.
מוכר בעיקר בזכות הופעתו בשובר הקופות "ארמגדון" בתפקיד מקס מצוות קודחי הנפט של הארי סטאמפר.
קמפבל התחיל את דרכו בתפקידים קטנים בתור בקומדיות הקאלט "שכחו אותי בבית" ו"לקום אתמול בבוקר".
התפרסם לראשונה בטלוויזיה בקומדיית המצבים "בראש של הרמן", בתפקיד "חיה" ובפרק בסדרה "סיינפלד".
ב-1996 שיחק בקומדיה "צוללת דיזל" בתפקיד טבח האונייה באקמן.
בשנת 1998 הופיע קמפבל בתפקיד המפורסם ביותר שלו בשובר הקופות של מייקל ביי "ארמגדון".
בסרט שיחק בתפקיד קודח הנפט מקס לנרט, אותו בוחר הארי סטאמפר (ברוס ויליס) למשימה הקידוח המיוחדת על האסטרואיד.
לאחר מכן תרם את קולו לסרטי האנימציה "יוסף נסיך החלומות", "טיטאן AE" ולקומדיה "ד"ר דוליטל 2" בה דיבב מספר חיות.
שיחק בקומדיות "אמריקן טריפ" בתור טום, הומו על ספינת התענוגות הגאה ו"חביב הנשים".
בשנת 2003 שיחק בסדרת הדרמה "הפרקליטים" בתור האסיר רונלד האף שרצח את אשתו ומאהבה.
בשנת 2019 דיבב את דמותו של בומר בסרט "פלא של פארק".
קן הנשרים הוא משחק וידאו שפותח על ידי חברת "Pandora Software" ושוחרר במקור בשנת 1986 עבור המערכת אפל II ובשנת 1987 יוצרה גרסה מקבילה שלו למערכות מחשב אחרות, בהם גרסאות למחשב האישי, לקומודור 64 ולספקטרום סינקלייר.
עלילת המשחק מתרחשת במהלך תקופת מלחמת העולם השנייה.
השחקן משחק בחייל קומנדו של בעלות הברית, אשר צריך לחדור למבצר הנאצי הסודי "קן הנשרים" (אשר מורכב מארבע טירות), להילחם בכמות גדולה של חיילי אויב, להציל שלושה מרגלים שבויים מטעם בעלות הברית המוחזקים שם, להציל את אוצרות האמנות שהנאצים גנבו במהלך המלחמה, ולאחר מכן להרוס את המבצר באמצעות חומרי נפץ.
קנת הארי אולסן היה מהנדס אמריקאי, מחלוצי המחשוב.
בשנת 1957 ייסד את חברת DEC ("דיגיטל"), יחד עם הרלן אנדרסון, ועמד בראשה במשך 35 שנה.
באמצעות חזון וכושר ניהול הביא אותה להיות חברת המחשבים השנייה בגודלה בעולם, שנייה רק ל-IBM, שהעסיקה בשיאה, בשנות השמונים, כ-120 אלף עובדים בכל העולם, כולל מרכז פיתוח ותמיכה גדול בישראל, ומכירותיה הגיעו ל-14 מיליארד דולרים לשנה.
עם זאת, אולסן זלזל בתחום המחשוב האישי, וידועה אמרתו "אין שום סיבה שלאדם פרטי יהיה מחשב בביתו".
אך שוק גדל והולך זה, יחד עם הריכוזיות של החברה, שייצרה לבדה את כל התוכנה והחומרה למחשביה בניגוד למגמה העולמית, נגסו ברווחיותה של דיגיטל עד שב-1992 אולץ אולסן להתפטר.
שש שנים מאוחר יותר נמכרה דיגיטל לחברת קומפאק.
אולסן נולד בעיר ברידג'פורט, בקונטיקט.
הורי אביו היגרו לארצות הברית מנורווגיה והורי אמו משוודיה.
בנעוריו תיקן מקלטי רדיו בבית הוריו.
בין השנים 1944–1946 שירת בחיל הים האמריקני.
ב-1952 קיבל תואר מוסמך מ-MIT בהנדסת חשמל.
עוד במהלך לימודיו עסק אולסן בפרויקטים של מחשוב חלוצי, בהם בניית מחשב ניסיוני, מבוסס טרנזיסטורים ומדמה טיסה ממוחשב עבור הצי האמריקאי והיה שותף במיזם TX-2 של מעבדות לינקולן ב-MIT ליצירת אינטליגנציה מלאכותית.
בשנת 1957 הקים יחד עם חברו ללימודים, הרלן אנדרסון, חברת הזנק בשם Digital Equipment Corporation שהתבססה על פטנטים לייצוב זיכרון מחשב מבוסס ליבה מגנטית וחוצץ למדפסת (printer buffer), התקן זיכרון שיאפשר למדפסת לקלוט מידע בקצב גבוה מקצב הדפסתה ויאפשר שחרור המחשב מתלות בקצב ההדפסה של המדפסת.
אולסן תפס את תפקידו בדיגיטל כמהנדס-מנהיג ולא רק כמנהל.
שורת המוצרים שפותחו בדיגיטל במהלך שנות השבעים והשמונים ובראשם המיני-מחשבים PDP ו-VAX ומערכת ההפעלה VMS, ענו, אכן, על צורכי השוק והובילו את החברה לתור זהב בו הייתה לחברת המחשבים השנייה בגודלה בעולם.
ב-1987 ארגן יריד עולמי בשם DECWorld expo, עבורו שכר את אוניית הפאר הענקית "Queen Elizabeth II" על מנת שתעגון בנמל בוסטון במהלך ימי היריד.
מניית התאגיד הגיעה באותה שנה לשיא של $199.50 למנייה.
עם זאת, נכשל אולסן לתפוס את הצורך במחשב אישי.
הוא ראה בו כלי מיותר, שרוב הציבור לא ירצה ולא יוכל לתחזק לאורך זמן.
הניסיון להילחם ב-UNIX באמצעות מערכת ההפעלה הכושלת ULTRIX וב-IBM PC באמצעות המחשב האישי הכושל Rainbow גרמו לדיגיטל הפסדי ענק.
ב-1992 אולץ אולסן לפרוש מהנהלת דיגיטל.
את זמנו והונו השקיע בארגון הפוליטי-נוצרי "המשפחה".
אולסן נפטר באינדיאנפוליס בגיל 84.
ב-2011 הופיע במקום השישי ברשימת 150 היזמים בוגרי MIT בעלי החשיבות הרבה ביותר.
קן גלובוס (7 במרץ 1946 - 10 בספטמבר 2008) היה תסריטאי ושחקן קולנוע, מלחין אופרה ובמאי תיאטרון יהודי אמריקאי, שפעל בישראל בשנות ה-70 של המאה ה-20.
גלובוס, קרוב משפחתם של מנחם גולן ויורם גלובוס, עלה לישראל מארצות הברית ב-1972, לאחר לימודי תיאטרון.
שימש כתסריטאי של הסרטים מבצע יונתן ולופו יחד עם מנחם גולן וכן לסרטים מלכת הכביש (1971) ויוצאים קבוע (1979).
ב-1972 השתתף בסרט "הבריחה אל השמש".
שימש כעוזר במאי של הסרט "קזבלן".
ב-1976 ביים את "בלוף", הצגת היחיד המוזיקלית של נחום שליט פרי עטו של אלי שרייבר (חתולי).
בשנת 1978 כתב גלובוס את המוזיקה לאופרת הרוק "בני בום" מאת אהוד מנור, ממנו הצליח במיוחד השיר "ילד רע" בביצוע ריקי גל.
בהמשך חזר לארצות הברית שם החל קריירה שנייה בטיפול בציפורים, לאחר שפיתח טכניקה מיוחדת לאילוף תוכים.
קן היא עיר הבירה של מחוז קלבדוס והייתה בירת חבל נורמנדי תחתית עד סוף שנת 2015. העיר שוכנת 150 ק"מ מערבית לפריז בסמוך לתעלת למאנש.
זוהי העיר השלישית בגודלה בנורמנדי.
חשיבותה נבעה מהיותה מקום מושבו של ויליאם הכובש כדוכס נורמנדי.
העיר שמרה על מעמדה וחשיבותה מעל 900 שנה עד שנהרסה כמעט לחלוטין במלחמת העולם השנייה בשל הקרבות שנערכו בה במהלך הפלישה לנורמנדי ב-1944. העיר שוקמה לאחר המלחמה, אך מעמדה לא חזר להיות כבעבר, ואת מקומה תפסה העיר רואן.
מהעת העתיקה עד לסוף ימי הביניים
ההיסטוריה של ההתיישבות באזור מתחילה כבר בסוף תקופת הברזל, וקיימות עדויות להתיישבות הן על גדות הנהר אורן והן על הגבעות שבעיר.
בין המאה הראשונה לשלישית לספירה, היה במקום כפר במקום בו היום נמצא מנזר הגברים שבצמוד לו עברה דרך רומית.
הכפר היה ללא מעמד פוליטי, כל הסמכויות היו בעיר Aregenua (שנקראת היום וויו-לה-רומין) בירת אזור וידוקאסס שבגאליה לוגדנסיס.
רק בעקבות נדידת העמים החל האזור להתפתח מבחינה מסחרית.
בסוף המאה השלישית, גרמה עליית פני הים באזור תעלת למאנש להצפות, ותושבי הכפר עברו לגור באזורים גבוהים יותר מצפון.
במאה השביעית הגיעו לאזור מיסיונרים שנעו בדרכים הרומיות העתיקות, הביאו לאזור את הנצרות הקתולית, והחלו לבנות את המקום.
רק הפלישה הוויקינגית לאזור הפסיקה את התהליך העיור.
הצמיחה העירונית חזרה לפרוח במאה העשירית תחת הדוכסות הנורמית.
שיא הפריחה הגיע בתקופתו של ויליאם הראשון, שהיה מלך אנגליה ודוכס נורמנדיה, ואשתו מתילדה מפלנדריה שהעבירו כוחות פוליטיים רבים לנורמנדיה ובכך הגדילו את השפעת קן ורואן.
בשנת 1047 ניצח ויליאם הראשון בקרב ואל-אס-דון את הברונים המורדים בראשות גי מבורגונדי, קרב שהביא אותו לשליטה מוחלטת על נורמנדיה.
הניצחון בקרב הביא לפיתוח האזור על ידי בניית בנין הוועידה של שביתת הנשק של אלוהים.
אך הבנייה הנרחבת הגיע בסוף המאה האחת עשרה כאשר ויליאם ומתילדה הורו על ביצור הערים, בניית ארמון קן, מנזר הגברים ומנזר הנשים בהם הם נקברו בסוף ימיהם.
הבנה הנרחבת הפכה את קן לבירה השנייה של נורמנדי במקום העיר באייה (Bayeux).
לאחר מותו של ויליאם הראשון הוא חילק את נחלותיו בין שני בניו.
לבנו ויליאם הוא הוריש את אנגליה ולבנו רובר הוא הוריש את נורמנדיה.
פיצול נחלותיו גררה מלחמה עזה בין שני בניו על האדמות.
מלחמה זו הסתיימה בהסכם קן שנחתם ב-1091. תחת רובר המשיך הפיתוח של העיר, בין השאר יצר רובר תעלה בין נהר האורן לבין אודו.
ב-1106 כבר ויליאם השני, מלך אנגליה את דוכסות נורמנדיה מידי אחיו ואיחד מחדש את הדוכסות עם מלכות אנגליה.
ב-1203 ג'ון, מלך אנגליה, הפסיד את נורמנדיה לפיליפ השני, מלך צרפת כאשר קן נכבשה ב-21 במאי.
פיליפ השני, השאיר את הכוח הפוליטי שהיה לעיר לאחר הסיפוח של נורמנדיה לצרפת.
בגלל קרבת העיר קן לתעלת למאנש, קן נכבשה ביולי 1346 בפלישת האנגלים הראשונה לצרפת בראשות אדוארד השלישי, מלך אנגליה.
בפלישה זו נכבשה נורמנדי כולה ושטחים נרחבים בכיוון פריז, כאשר במקביל צבא צרפת נוחל את אחת התבוסות הגדולות שלו.
העיר קן נשארה תחת שלטון אנגלי במשך רוב מלחמת מאה השנים.
כאשר במשך כל התקופה הייתה התנגדות לשלטון האנגלי מצד התושבים.
בשנת 1417, הכובש האנגלי הורג 2000 איכרים פעולה שהחלה תקופה של התנגדות פעילה.
תושבי העיר קן בחלו בהתנגדות פעילה לכיבוש האנגלי שכלל מעשי הרג והוצאות להורג רבים בין השנים 1418 ל-1450. ב-1 ביולי 1450, נכבשת צרפת בחזרה על ידי הצרפתים לאחר מעל 100 שנות שלטון אנגלי.
ב-1458 מאושררים זכויות חבל נורמנדי על ידי מלך צרפת ובכך חבל נורמנדי חוזר רשמית להיות תחת השלטון הצרפתי.
במהלך הפלישה לנורמנדי בתחילת יוני 1944, קן ניצבה אל מול חוף גולד וחוף סורד, היכן שנחתו הכוחות הבריטיים והקנדיים.
קן הייתה מתוכננת להיכבש על ידי כוחות הקורפוס הבריטי הראשון מיד לאחר הלחימה בחופי הנחיתה, אך הכוחות התעכבו בלחימה קשה מצפון לעיר.
העיר שוחררה רק ב-9 ביולי, כחודש לאחר הנחיתה, לאחר הפצצה מהאוויר שהרסה כ-70% מהעיר וגרמה למותם של כ-2,000 אזרחים צרפתים.
במהלך חודש יוני הייתה קן זירה לקרבות קשים בין הכוחות הבריטיים והקנדיים לבין המגנים הנאציים.
בין היתר הושמדו לחלוטין הקתדרלה והאוניברסיטה בעיר, לצד חלקים ומבנים היסטוריים רבים.
כמו כל החלק המזרחי של נורמנדי תחתית, העיר קן שוכנת באגן הפריזאי.
העיר נבנתה בעמק שנמצא בין נהר האורן ובין יובלו של האורן, נהר האודון.
עיריית קן חתמה על ברית ערים תאומות עם:
קן ברואן היה סופר אירי, שכתב ספרי מתח אפלים.
נולד בגולוויי, למד במכללת גורמנסטון במחוז מית', ולאחר מכן באוניברסיטת טריניטי בדבלין, בה סיים תואר שלישי בפילוסופיה.
הוא עבד עשרים וחמש שנים כמורה לאנגלית באפריקה, יפן, דרום מזרח אסיה ודרום אמריקה.
מסעותיו היו מסוכנים לעיתים, ובין היתר ישב פרק זמן בכלא הברזילאי.
הוא החל לפרסם ספרים בתחילת שנות ה-90 של המאה העשרים, ומאז ועד היום פרסם יותר מ-40 ספרים וקובצי סיפורים.
כמה מספריו עובדו לסרטים (לונדון בולווארד, בליץ) ולסדרות טלוויזיה (100 code).
כל ספריו שתורגמו לעברית, יצאו לאור בהוצאת סלע ספרים בעריכתו של זיו כהן:
לונדון בולווארד, תרגום: מעין זיגדון, תל אביב, סלע ספרים, 2010 (פורסם במקור ב-2001).
בשנת 2004 זכה הספר בפרס שיימוס לנובלה הטובה ביותר; בשנת 2004 היה הספר מועמד סופי לפרס אדגר לנובלת המסתורין הטובה ביותר; בשנת 2004 היה הספר מועמד סופי לפרס מקוויטי לנובלה הטובה ביותר.
בשנת 2007 זכה הספר בפרס שיימוס לנובלה הטובה ביותר.
סדרת בלש טום ברנט ופקד ג'יימס רוברטס
בליץ, תרגום: מעין זיגדון, תל אביב, סלע ספרים, 2010 (פורסם במקור ב-2002).
השועלה, תרגום: מעין זיגדון, תל אביב, סלע ספרים, 2011 (פורסם במקור ב-2003).
קן בלנצ'רד הוא סופר, מאמן אישי, ויועץ ארגוני אמריקאי, אשר נחשב מומחה לניהול וכתב 12 רבי-מכר בתחום אשר תורגמו ל-25 שפות.
בלנצ'רד נולד בניו ג'רזי וב-1967 רכש תואר דוקטור לחינוך מאוניברסיטת קורנל.
הוא ייסד ועומד בראש חברה להכשרת סגל ניהולי ולייעוץ ארגוני.
יותר מ-60 ספרים, 12 מהם הפכו לרבי-מכר.
ספרו "מנהל ברגע" מכר יותר מ-15 מיליון עותקים והפך לרב המכר הנמכר ביותר שלו.
בלנצ'רד נחשב לאחד מהאישים המשפיעים על עולם הניהול.
קנת מילטון גרימווד היה שדרן רדיו וסופר אמריקאי.
גרימווד ידוע גם בשם העט אלן קוקרן (Alan Cochran).
בספרי הפנטזיה שלו, גרימווד נהג לחבר בין מוטיבים של גלגולי נשמות ותקווה, עם קונספט מטאפיזי.
מוטיבים הקיימים בספרו המוכר ביותר "בהילוך חוזר".
גרימווד התעניין במיוחד בקומיקס מסוג EC (קומיקס לשם בידור - Entertaining Comics) וכן בשדרנות רדיו, כשגדל בפנסקולה שבחוף האיזמרגד, פלורידה.
הוא סיים את התיכון בשנת 1961 ואז שהה במהלך הקיץ שלאחר מכן בפריז ולמד בסורבון.
הוא למד בקולג' בין השנים 1961 עד 1963. באמצע שנות השישים, עבד בתחנת הרדיו WLAK בלייקלנד, פלורידה.
למד פסיכולוגיה במכללת בארד בניו יורק שם גם תרם סיפורים קצרים לעיתון המכללה, אותה סיים בשנת 1970.
מקצת מספריו המוקדמים נכתבו כאשר כיהן כעורך החדשות בתחנת הרדיו המקומית KFWB בלוס אנג'לס.
ההצלחה של ספרו "בהילוך חוזר" אילצה אותו לעזוב את תחנת הרדיו KFWB לצורך כתיבה במשרה מלאה.
גרימווד היה נשוי פעם אחת ללא ילדים.
בגיל 59, גרימווד מת מהתקף לב בביתו אשר בסנטה ברברה, קליפורניה.
בתקופה שקדמה למותו, כתב תסריט עבור ספרו "בהילוך חוזר".
שמו נמנה בין הסופרים והמוציאים לאור, במדריך האוניברסיטה של סנטה ברברה, קליפורניה.
ישנו לפחות ספר אחד שלא התפרסם מכתב ידו של גרימווד, בשיתוף פעולה עם הסופר טום אטוויל (Tom Atwill).
Breakthrough - 1976 - (פריצת דרך) סיפור על אליזבת בת ה-26. במוחה של אליזבת מושתלות אלקטרודות זעירות.
היא יכולה לשלוט בהתקפי האפילפסיה שלה באמצעות לחיצות על שלט רחוק חיצוני תוך הפעלת האלקטרודות שבמוחה.
תוך כדי התרגלות לחיים נורמליים, היא מוכנה לתקן את נישואיה הבעייתיים ולהתחיל מחדש את הקריירה הנטושה שלה.
Two Plus Two - 1980 - (שניים ועוד שניים) תחת שם העט "אלן קוקרן" - ספר נוסף על חיי נצח.
Voice Outside - 1982 - (הקול בחוץ) סיפור מתח על אלמנטים של שליטה על מחשבות (טלקינזיס).
Replay - 1986 (תורגם לעברית בשנת 1989 - "בהילוך חוזר") - הספר זיכה את גרימווד בפרס הפנטזיה העולמי של שנת 1988.
Into the Deep - 1995 - (במעמקים) מותחן מדע בדיוני, מטפיזי.
הספר משתייך לסוגת ההיסטוריה חלופית ומסע בזמן במדע בדיוני - בשנת 1987 קיבל גיבור הספר, ג'ף וינסטון, התקף לב, והוא התעורר ממנו בשנת 1963 כסטודנט בן 18. ג'ף ניצל את הידע שלו באשר ל-25 השנים הבאות למסחר והפך לאחד מעשירי העולם.
הספר תורגם מאנגלית על ידי אופירה רפן ויצא בהוצאת כנרת בתל אביב, בשנת 1989.
קן האצ'יסון היה שחקן סקוטי.
האצ'יסון היה מוכר בעיקר מתפקידו בסרט השנוי במחלוקת של סם פקינפה "כלבי הקש".
בשנת 1980 שיחק בתפקיד בריקט ב-"National Pelmet", העונה שנייה של סדרת הדרמה שזכתה לשבחי הביקורת "Minder".
בסרט הפנטסיה של ריצ'רד דונר "ליידי נץ" הופיע האצ'יסון בתפקיד עושה דברו של הנבל הראשי.
עוד כיכב במחזה "Just a Boys' Game" במסגרת תוכניות "Play for Today".
ב-1972 שיחק לצדו של רוברט מיצ'ם בסרט "זעם האל", הניו יורק טיימס ציין את הופעתו זו "קן האצ'יסון המשובח".
ב-1978 שיחק בתפקיד הראשי כהיתקליף בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "אנקת גבהים" עיבוד לספר באותו שם מאת אמילי ברונטה.
אנקת גבהים (1978) Wuthering Heights בתפקיד היתקליף
קנת' (קן) בלוק היה נהג מרוצי ראלי אמריקאי שהתחרה באליפות הגלובל ראלי-קרוס ובאליפות העולם בראלי-קרוס.
בעבר השתתף גם באליפות העולם בראלי ובאליפות אמריקה בראלי.
בנוסף, השתתף באירועי ספורט שונים ביניהם סקייטבורדינג, גלישת שלג ומוטוקרוס.
בלוק היה אחד מהמייסדים של מותג האופנה DC Shoes ושימש כבעלים-שותף במותג הוניגן, הנותן חסות לקבוצת המרוצים עבורה הוא נהג.
בלוק החל להתחרות בגיל מבוגר יחסית, כשהוא בן 38 וצבר פופולריות רבה בזכות סדרת סרטוני רשת שהוציא בהם הוא מבצע פעלולי נהיגה בסגנון ג'ימקאנה.
בלוק מת בגיל 55 בתאונת אופנועי שלג ליד החווה שלו בוודלנד, יוטה, ב-2 בינואר 2023.
בלוק החל להתחרות באליפות אמריקה בראלי בשנת 2005 בקבוצת ורמונט ספורט-קאר, כשהוא נוהג בסובארו WRX STI.
במרוץ הבכורה שלו סיים במקום החמישי ועד לסיום העונה השתתף בשמונה מרוצים והגיע שלוש פעמים לפודיום.
הוא דורג במקום הרביעי הכללי וזכה בתואר רוקי העונה.
לקראת עונת 2006 חתם, יחד עם טרווויס פסטרנה, על חוזה חסות חדש עם סובארו שבמסגרתו הוקמה קבוצת Subaru Rally Team USA.
בעונה השנייה בסבב רשם שני ניצחונות ועוד שלושה פודיומים וסיים במקום השני הכולל, כשהוא צובר 90 נקודות.
במהלך העונה התחרה במסגרת אירועי ה-X Games שהתקיימו בלוס אנג'לס, בהם זכה במדליית הארד.
ב-2007 השתתף שוב באירועי ה-X Games וסיים במקום השני.
במקביל להשתתפותו באליפות אמריקה בראלי השתתף בלוק גם בשני מרוצים במסגרת סבב אליפות העולם בראלי.
בעונת 2008 המשיך להתחרות באליפות אמריקה בראלי, אך במקביל השתתף במגוון רחב של אירועים.
באפריל השתתף בראלי ניו יורק, אותו ניצח.
במהלך העונה הוחלף דגם הסובארו בו נהג לדגם חדש לחלוטין.
על מנת לבחון את הרכב החדש החליט בלוק להתחרות במהלך חודש יוני בתחרות במסגרת אליפות קנדה בראלי.
הוא ניצח בתחרות, אך לא זכה בנקודות דירוג, מכיוון שלא היה ברשותו רישיון קנדי לנהיגה תחרותית.
בחודש יולי השתתף באירועי ה-X Games' VUT, הוא עלה לתחרות הגמר אך תקלה ברדיאטור מנעה ממנו לסיים את התחרות.
דייב מירה, מתחרה נוסף בסבב לא הצליח לסיים גם הוא את התחרות וכך זכו השניים במדליית הארד בתחרות.
בחודש אוגוסט השתתף בראלי ניו זילנד, כחלק מסבב אליפות העולם בראלי בו סיים במקום ה-30.
הדגם החדש של הסובארו סבל מבעיות מכניות רבות, דבר שגרם לבלוק לפרוש מחמישה מתוך תשעת המרוצים בעונת 2009. לקראת עונת 2010 עזב את קבוצת סובארו וחתם בקבוצת מונסטר (Monster), שהכריזה עליו כנהג המוביל של הקבוצה באליפות העולם בראלי.
בסבב העולמי התחרה כשהוא נוהג בפורד פוקוס RS WRC, הוא השתתף בשבעה מרוצים והצליח להשיג נקודות דירוג ראשונות, כאשר סיים במקום התשיעי בראלי ספרד.
באליפות אמריקה נהג בפורד פיאסטה ולא הצליח לסיים חמישה מתוך שישה מרוצים בהם השתתף.
את המרוץ היחיד שהצליח לסיים, סיים כמנצח.
בעונת 2011 לא השתתף באליפות אמריקה והתמקד בסבב העולמי בו התחרה בשמונה מרוצים, בהם הצליח לצבור רק 6 נקודות.
בנוסף, השתתף בשני האירועים הסוגרים את עונת הבכורה של אליפות הגלובל ראלי-קרוס.
ב-2012 התמקד בעיקר באליפות הראלי קורס והתחרה רק בשלושה מרוצי ראלי בסבב העולמי ושני מרוצים בסבב האמריקאי.
ב-2013 התרחב סבב מרוצי הגלובל ראלי-קרוס ונוספו לו שלושה מרוצים, בלוק לקח חלק בכל האירועים ואף רשם ניצחון ראשון בתחרות סיון העונה, שהתקיימה בלאס ווגאס.
לאחר מספר שנים של צמצום היקף הפעילות בראלי האמריקאי, השתתף בשבעה מרוצים, בהם ניצח בשלשה והגיע לפודיום במרוץ נוסף.
את העונה סיים במקום השני הכללי ובמהלכה לקח חלק בראלי מקסיקו, כחלק מסבב האליפות העולמית.
ב-2014 שוב צמצם את היקף הפעילות בסבב הראלי, כאשר התחרה רק בתחרות אחת בכל מסגרת והשתתף בכל עשרת המרוצים בסבב הגלובל ראלי-קרוס ואף רשם שני ניצחונות.
במקביל, השתתף בשתי תחרויות במסגרת אליפות העולם בראלי-קרוס, בהן צבר 32 נקודות (מקום שלישי ורביעי).
ב-2015 לא התחרה כלל במרוצי ראלי והתמקד בראלי-קרוס.
הסבב הורחב ל-12 מרוצים, בהם השיג בלוק שלושה ניצחונות ועוד שני פודיומים, אך סיים את העונה רק במקום השביעי בדירוג הכולל.
בנובמבר 2008 העלה בלוק לערוץ היוטיוב שלו סרטון בשם "Gymkhana Practice".
הסרטון צולם בנמל תעופה נטוש ובו נראה בלוק מבצע פעלולי נהיגה בסגנון ג'ימקאנה - נהיגה בשטח סגור ומעבר בין מכשולים המצריך הפגנת יכולות שליטה ודריפטינג גבוהות.
הסרטון זכה לפופולריות רבה ותוך זמן קצר חצה את רף 5 מיליון הצפיות.
הצלחת הסרטון הובילה ליצירת סדרת סרטוני המשך - ההכנות לצילומי הסרטון נמשכו למעלה מארבעים ימים והם תועדו בסרטון שפורסם במאי 2009. הסרטון צולם בנמל לוס אנג'לס, עלה לאוויר ב-1 ביוני וזכה ללמעלה מ-47 מיליון צפיות.
בעקבות המעבר מסובארו לפורד החליף בלוק את הרכב בו הוא משתמש לצילום הסרטונים ועבר לנהוג בפורד פיאסטה בעלת הספק של 600 כוח סוס.
הסרטון השלישי בסדרה צולם במסלול מרוצים ישן בצרפת והסרטון הרביעי צולם בהוליווד.
ב-2012 הוציא את הסרטון החמישי בסדרה שצולם ברחבי סן פרנסיסקו, הסרטון נצפה למעלה מ-82 מיליון פעמים, מספר הצפיות הרב ביותר לסרטון בסדרה.
הצלחת הסרטונים לוותה בביקורת מצד חובבי רכב, שטענו שההתמקדות באפקטים ונופים, כפי שנעשה בסרטונים האחרונים באה על חשבון איכויות הנהיגה.
בסרטון השישי בסדרה חזר בלוק להתמקד בביצוע תרגילי ג'ימקאנה.
בסרטון השביעי חזר בלוק לצלם ברחובות, כאשר הפעם צולם הסרטון ברחובות לוס אנג'לס ובו נראה בלוק נוהג בפורד מוסטנג מודל 1965 בעלת הספק של 845 כוח סוס.
הסרטון השמיני צולם בדובאי וזכה ליותר ממיליון צפיות ביום הראשון לאחר שהופץ.
בשנת 2006 ערך בלוק את הופעתו הראשונה בטלוויזיה, כשהשתתף בפרק של התוכנית "Stunt Junkies" בערוץ דיסקברי.
הפרק עוקב אחר הכנותיו של בלוק בניסיון לקבוע שיא חדש ולקפוץ עם רכב המרוצים שלו למרחק של 52 מטרים.
בעקבות הצלחת סרטוני הג'ימקאנה הוזמן בשנת 2009 להופיע בפרק של התוכנית טופ גיר בערוץ ה-BBC, בו ביצע פעלולי ג'ימקאנה כאשר לצידו יושב מגיש התוכנית, ג'יימס מיי.
בשנת 2010 הופיע בפרק נוסף של התוכנית, כשהוא נוהג במסלול המרוצים ברכב מסוג רליאנט רובין, רכב בעל שלושה גלגלים.
לקראת מונדיאל 2014 השתתף בסרטון ביחד עם הכדורגלן ניימאר המשלב ביצועי דריפט יחד עם כדורגל.
ב-2 בינואר 2023, קן בלוק מת בגיל 55 בתאונת אופנועי שלג ליד החווה שלו בוודלנד, יוטה.
מחלקת השריף של מחוז וואסאצ' דיווחה כי בלוק רכב באזור מילי הולו כאשר אופנוע השלג שלו התהפך במדרון תלול ונחת עליו.
מותו של בלוק נקבע בזירת התאונה.
קנת' בארלו הוא כדורסלן אמריקני, ששיחק באיטליה, יוון ובמכבי תל אביב.
בארלו נולד באינדיאנפוליס, אינדיאנה שבארצות הברית.
בשנים 1982 - 1986 למד ושיחק באוניברסיטת נוטרדאם, כשבשתי עונותיו האחרונות שימש כקפטן הקבוצה.
הוא קלע בשורות הקבוצה 1342 נקודות, והתבלט כריבאונדר וכחוסם.
נבחר בשנת 1986 בסיבוב הראשון בדראפט ה-NBA במקום 23 על ידי לוס אנג'לס לייקרס.
הלייקרס העבירו את זכות הרכישה לאטלנטה הוקס, אך בארלו לא שיחק בסופו של דבר ב-NBA והחל קריירה באירופה.
קבוצתו הראשונה באירופה הייתה טרסר מילאנו.
בעונה הראשונה והיחידה שלו בקבוצה הוא זכה איתה באליפות איטליה, גביע המדינה ובגביע אירופה לאלופות.
מילאנו ניצחה במשחק הגמר שהתקיים בלוזאן את מכבי תל אביב בתוצאה 69:71, כשבארלו קלע 18 נקודות.
כעבור עונה הצטרף למכבי תל אביב, ובסך הכל שיחק במסגרתה 3 עונות, קלע 968 נקודות בליגה הישראלית, 867 נקודות באירופה, וזכה עם מכבי בשלוש אליפויות ישראל ובשני גביעי המדינה.
בשנים 1988 ו-1989 הגיע עם הקבוצה לגמר גביע אירופה לאלופות אך הקבוצה לא זכתה בגביע בעקבות הפסד נוסף למילאנו, והפסד ליוגופלסטיקה ספליט.
ב-1990 החל לשחק בפאוק סלוניקי היוונית, וזכה איתה בתואר אירופי נוסף: גביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1991. כמו כן זכתה הקבוצה באליפות יוון ב-1992. לאחר 3 עונות עבר לשחק בקבוצות שונות באיטליה: רג'יו קלבריה, בנטון טרוויזו, אולימפיה פיסטויה, מונטקטיניטרמה, דינמו סאסארי, וליבורנו.
קן בונס הוא שחקן אנגלי, חבר בלהקה השייקספירית המלכותית.
בונס נולד בדרטפורד שבמחוז קנט באנגליה.
בין השנים 1971 ל-1973 למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
שם זכה בתעודת כבוד, פרס רונסון, פרס קנדל, פרס פואל ובפרס ג'ון ברטון.
הופעת הבכורה של בונס בתיאטרון מקצועי הייתה בינואר 1974 בתפקיד רוי במחזה "הזוג המוזר" בעיר קרו (Crewe).
הופעות נוספות שלו באותה עונה היו בתפקיד ויק במחזה "Little Malcolm", וינסנט קראמלס ב"ניקולס ניקלבי" וד"ר הנסי במחזה "הרוזן דרקולה".
ב-1974 וב-1975 היה בונס חבר בלהקת התיאטרון פרוספקט, והשתתף בסיור הופעות שהציג בפסטיבל אדינבורו ובתיאטרון ראונדהאוס בלונדון.
הוא גילם את גאוור במחזות "הנרי הרביעי, חלק שני" וב"הנרי החמישי" לצדו של טימותי דלטון, והיה המספר במחזמר "Pilgrim" יחד עם פול ג'ונס ופיטר סטראקר.
ב-1976 הצטרף בונס לתיאטרון מרלו בקנטרברי.
איתם הופיע בתפקיד ארנס לודוויג במחזמר "קברט", מר שאנקס במחזה "Habeas Corpus", טרופימוב במחזה "גן הדובדבנים", מילו טינדל ב-"Sleuth", וגילם את קורלי דלפילד במחזה "Knuckle".
ב-1977 שיחק בסיור הופעות עם להקת התיאטרון "The Molecule Club" של תיאטרון מרמייד בהופעות בפני תלמידים בלימודי מדע.
ב-1978 שיחק בונס בתפקיד לוציפר בהפקה מודרנית של "The Lincoln Mystery Cycle" בקתדרלת לינקולן.
ב-1978 הצטרף בונס ללהקת התיאטרון Southern Exchange, שייסד צ'ארלס סאבאג' כדי לספק תיאטרון אזורי למקומות ללא תיאטרון רפרטוארי קבוע.
הלהקה שיחקה בתיאטרון וייברן בסווינדון, ההקסגון ברדינג, ו-"the Lighthouse" בעיר פול.
עם להקה זו הופיע בונס בתפקיד רמבל במחזה "Lock Up Your Daughters", ליאונרד במחזה "Time and Time Again", הודג'קין ב-"The Ghost Train", אלק קונינג ב-"Dear Janet Rosenberg", הגבר במחזה "הגברת עם הכלבלב" מאת צ'כוב, ובדמות בוב קרצ'יט ב"מזמור חג המולד".
ב-1979 שיחק בונס בתפקיד רוזן ווריק במחזה "ז'אן ד'ארק", איילרט לוובורג במחזה "הדה גאבלר" יחד עם גייל האניקאט, וג'ון במחזה "Absent Friends" מאת אלן אייקבורן.
ב-1980 הופיע בסיבוב הופעות בבריטניה במחזה "וויצק".
עוד בתיאטרון הופיע בונס בתפקיד הדוכס במחזה "The Revenger's Tragedy", ובדמות ד"ר קליין במחזה "Her Naked Skin" עבור התיאטרון המלכותי הלאומי.
עם הלהקה השייקספירית המלכותית שיחק בונס ב-21 מחזות בהם "אנטוניוס וקלאופטרה", "הסערה", "אותלו", "הדוכסית ממלפי", "מקבת'", "אגדת חורף", "סיראנו דה ברז'ראק", "יחסים מסוכנים", "טמבורליין", "מהומה רבה על לא דבר", "המלך ליר".
בתיאטראות וסט אנד בלונדון הופיע בונס במחזות "You Never Can Tell" מאת ברנרד שו, "Communicating Doors" מאת אלן אייקבורן, "בקט", "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי", ו"אנטוניוס וקלאופטרה".
עבור תיאטראות אחרים שיחק במחזות "Design for Living" ו-"Relative Values" מאת נואל קאוורד, "כטוב בעיניכם", "חלום ליל קיץ", "דוקטור פאוסטוס" יחד עם בן קינגסלי, ובמחזה "סר תומאס מור".
בונס גילם את הכומר בראון במחזה "משפט הקופים" לצדו של קווין ספייסי בתיאטרון האולד ויק.
הופעת הבכורה של בונס בטלוויזיה הייתה ב-1977 במחזה "A Day in the Life" מאת ריי קונולי.
ב-1980 הופיע בפרק בסדרה "פוקס" בתפקיד קמבל.
ב-1981 גילם את הסמל פארקס בפרק בסדרה "Spearhead".
ב-1987 שיחק בתפקיד קטן בעונה השלישית של הסדרה "The Bill".
ב-1988 שיחק בתפקיד פול רוסילון בסדרה "ברז'ראק", ובתפקיד רב-פקד בסדרה "London's Burning".
עוד ב-1988 הופיע בתפקיד רוברט ג'יימס ליס, מדיום מהתקופה הוויקטוריאנית בדרמה "ג'ק המרטש" בכיכובו של מייקל קיין.
ב-1987 הופיע לראשונה בסרט קולנוע "Bellman and True" בבימויו של ריצ'רד לונקריין ובכיכובו של ברנרד היל.
ב-1995 שיחק בונס בתפקיד טוסאנט בסרט "אי הפיראטים".
ב-1998 הופע בסדרות "דיינג'רפילד" ו"רגליים קרות".
ב-1999 שיחק בתפקיד אדמירל ביל וילסון בסרט "Wing Commander", וב-2001 גילם את בנקו בסרט הטלוויזיה "מקבת'" של הלהקה השייקספירית המלכותית, בכיכובו של אנטוני שר.
הסרט הוא עיבוד טלוויזיוני של המחזה שהוצגה בהצלחה בממלכה המאוחדת, ביפן ובארצות הברית.
ב-2002 גילם בונס את קית' ברנס בפרק בסדרת הריגול "ספוקס", וב-2003 הופיע בתפקיד רובי בסדרה הרפואית "חדר מיון".
ב-2004 שיחק בתפקיד היפאסוס בסרט "טרויה" בכיכובו של בראד פיט, מר מנסל בסדרה "בקצב הלב", ובדמות מפקד המשטרה בוב מולן בסדרה "תחבולות חדשות".
עוד הופיע בונס בפרקים בסדרות "רופאים", "הולבי סיטי" ו-"The Bill".
ב-2008 השתתף בסרט "מסתור מושלם" בכיכובו של בילי זיין.
ב-2009 שיחק בתפקיד ארסמוס בסדרה התיעודית "Henry VIII: The Mind of a Tyrant", וב-2011 שיחק בסדרה "The Hour".
עוד גילם דמות בשם סת'יוס בסדרת הטלוויזיה "דרקולה הצעיר" של ערוץ CBBC.
ב-2012 גילם בונס את דמותו של לורד הליפקס שהיה מזכיר המדינה לענייני חוץ של בריטניה בשנים 1938 עד 1940, בעונה השנייה של הסדרה "על אדונים ומשרתים".
ב-2013 הופיע בונס בסרט הטלוויזיה "יומו של הדוקטור" שהופק לציון חמישים שנה לסדרה "דוקטור הו", וגילם בו את הגנרל.
הוא חזר לגלם את הדמות בפרק האחרון של העונה התשיעית "Hell Bent" משנת 2015.
בונס גילם את פאבליקן מס' 7 בסרט "סוף העולם" משנת 2013. באותה שנה פורסם שבונס הצטרף לצוות שחקני הסדרה "אטלנטיס".
ב-2014 השתתף בסרט האפי "אקסודוס: אלים ומלכים".
ב-2016 הופיע בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית "מדיצ'י".
ב-2017 הופיע בונס בתפקיד יוג'ין בון בפרק "The Eve of St John" בעונה החמישית של הסדרה "האב בראון".
ב-2018 שיחק בונס בתפקיד הקרדינל לטו, שליח האפיפיור, בסדרה "ורסאי".
קנדריק קאנג-ג'ו ג'ונג הוא שחקן, קומיקאי ותסריטאי אמריקאי, המוכר בעקבות תפקידו כבן צ'אנג בסדרה "קומיוניטי" ובתפקיד לסלי צ'או בסרטי "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס" שם כיכב בתור מאפיונר סיני דיסלקט עיוור צבעים שמאכיל את התרנגולות שלו בעוף ובסמים.
יצר, כתב והפיק את הסדרה "ד"ר קן".
ג'ונג הוא רופא מורשה אך חדל מהעיסוק ברפואה לטובת קריירת המשחק שלו.
ג'ונג נולד בדטרויט, מישיגן, להורים מהגרים מדרום קוריאה, אביו, ד.ק.
ג'ונג, היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטה לחקלאות ומקצועות טכניים של צפון קרוליינה.
בילדותו, עברה המשפחה לגרינסבורו שבקרוליינה הצפונית.
ג'ונג למד בבית הספר התיכון וולטר היינס פייג', שם השתתף בליגת הטריוויה האזורית, נבחר למועצת התלמידים וניגן בכינור בתזמורת בית הספר.
הוא סיים את לימודיו בשנת 1986 בגיל 16 ובהמשך קיבל את פרס השנה לנוער של העיר גרינסבורו על הישגיו.
ג'ונג החל לעסוק במשחק בשנתו השנייה באוניברסיטת דיוק.
הוא שקל בקצרה להתמחות בדרמה, בעודו ממשיך בלימודי הקדם-רפואה.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת דיוק בשנת 1990 והמשיך את לימודי הדוקטורט שלו בבית הספר לרפואה של UNC בשנת 1995. בקיץ שלפני תחילת לימודי הרפואה הוא למד תיאטרון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
הרקע של ג'ונג בתיאטרון ואלתור התחיל עוד כשהיה סטודנט לרפואה בצפון קרוליינה.
הוא השתתף באופן קבוע בערבי "במה פתוחה" בכיכר ריילי-דורהאם, והופיע בצ'רלי גודנייטס בריילי ובמועדון הקומדיה של טווטי דורהאם.
ג'ונג סיים את התמחותו ברפואה פנימית במרכז הרפואי אושנר בניו אורלינס, לואיזיאנה.
ג'ונג עבר ללוס אנג'לס בשנת 1998 ועסק ברפואה במשך מספר שנים כרופא לרפואה פנימית בבית חולים קייזר פרמננטה בוודלנד הילס.
הוא החל להופיע בקביעות במועדוני הקומדיה The Improv and Laugh Factory.
מופעי הסטנד-אפ שלו הובילו למספר הופעות טלוויזיוניות, בהן "המשרד" של NBC, "הפמליה" ו"תרגיע" של HBO.
בשנת 2002 ג'ונג הנחה פינה בתוכנית "קומיק גרוב" של קומדי סנטרל.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט "הדייט שתקע אותי" בדמותו של ד"ר קוני.
ג'ונג ויתר על קריירת הרפואה בשנת 2006 לטובת קריירת המשחק שלו.
עם זאת, הוא עדיין ממשיך לשמור על רישיונו הרפואי וסייע במקרי חירום רפואיים במהלך הופעות או בצילומים.
2008 – הווה: שחקן במשרה מלאה
הופיע ב"פיינאפל אקספרס" כמלך ארגוטרון; "הכל אודות סטיב"; "הטובין: לחיות קשה, למכור קשה"; "טיפול זוגי" וכמר צ'או ב"בדרך לחתונה עוצרים בווגאס", "בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק", "הנגאובר 3: חוזרים לווגאס", וכיכב בסרטים שומר גן החיות" ו"רובוטריקים 3: אפלת הירח".
ג'ונג שיחק את סניור צ'אנג בסיטקום קומיוניטי של NBC.
הוא היה מועמד לשני פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV לשנת 2010.
בשנת 2012 דווח כי ג'יימי פוקס וג'ונג הסכימו כל אחד לככב בסרטים שנכתבו והופקו על ידי האחר.
פוקס הסכים לקבל תפקיד מוביל בקומדיה של ג'ונג "אחרי הנשף".
ג'ונג, בתורו, יככב בקומדיה הספורטיבית של פוקס.
ג'ונג זכה בפרס סטרימי עבור "השחקן האורח הטוב ביותר" על השתתפותו בסדרה "אהבה בוערת".
בשנת 2013 הוא הופיע ב-"רווח וכאב" של מייקל ביי, בתור ג'וני וו, נואם מוטיבציה.
מאוחר יותר באותה שנה הוא חזר בתפקיד מורחב משמעותית כמר צ'או בסרט "הנגאובר 3: חוזרים לווגאס".
בשנת 2015 ג'ונג כיכב, כתב והפיק את הפיילוט של הקומדיה הרפואית החדשה שלו ב- ABC, "ד"ר קן", כרופא מתוסכל שעוסק בקריירה, בנישואיו ובהורות, אך לא מצליח באף אחד מהם.
ב־7 במאי 2015, הסדרה נרכשה על ידי ABC.
הסדרה עלתה לראשונה ב־2 באוקטובר 2015. באותה שנה שיחק בסרט הדרמה והמד"ב "מועדפים" בו גם לקח חלק בהפקת הסרט.
בשנת 2018 ג'ונג הופיע במשחק חי של HQ טריוויה בבריטניה.
בשנת 2018 גילם את לות'ר בחידוש לסדרת הטלוויזיה "מגנום, בלש פרטי" ברשת CBS.
מופע הקומדיה המלא של ג'ונג, "You Complete Me, Ho", יצא בשנת 2019 ברשת נטפליקס.
באותה שנה שיחק בסרט "היפהפייה והיחפן" בתפקיד של דוקטור.
ג'ונג משמש כחבר פאנל ושופט בתוכנית לצדם של ניקול שרזינגר, ג'ני מקארתי ורובין ת'יק.
ב-2020 בעקבות עליית קומיוניטי לנטפליקס והיווצרות שיח מחודש סביב התוכנית, הקים ביחד עם ג'ואל מקהייל את ההסכת The Darkest Timeline ("ציר הזמן האפל ביותר", מחווה לבדיחה חוזרת בסדרה) שבו מראיינים שחקנים מהתוכנית ומדברים עליה.
באותה שנה דיבב בסרט האנימציה "מעל ומעבר לירח" של נטפליקס.
באותה שנה החל להנחות את תוכנית המציאות "I Can See Your Voice" (המבוססת על פורמט קוריאני באותו שם) ודומה באופיה לתוכנית "הזמר במסכה"; שתיהן משודרות ברשת פוקס.
בשנת 2023 כיכב בסרט הקומדיה הסאטירי של צ'ארלי דיי "גן עדן של טעויות" בתור לארי.
בשנת 2024 שיחק בעונה השנייה של הסיטקום "משמר החיות" (אנ') ברשת Fox; בתור לי פארק, לוחש לכלבים.
ג'ונג זכה בפרס החזון על כך שסייע להעלות את "הנראות של קהילת אסיה פסיפיק אמריקה (APA) באמצעות עבודתו".
אשתו של ג'ונג, טראן הו, היא וייטנאמית אמריקאית, רופאת משפחה.
קן הוא בובה ממין זכר, אשר מהווה בן זוג לברבי ומיוצרת על ידי חברת מאטל.
את קן החלו לייצר ב-11 במרץ 1961 שנתיים אחרי ששיווקו את בובת הברבי.
הוא נקרא על שם קנת הנדלר בנם של רות ואליוט הנדלר, ואחיה של ברברה הנדלר עליה נקראה בובת הברבי.
כשהחלו בייצור של הבובה ראשו היה יכול לזוז רק ימינה ושמאלה ושיערו של קן היה עשוי מלבד אך לאחר מכן הוחלף בשיער מפלסטיק.
בובה של חברו הטוב של קן שנקרא אלן שרווד, יוצרה לראשונה ב-1964.
גזרתו ומבנה גופו של קן קיבל ביקורת על כך שהוא אינו ריאליסטי.
בפברואר 2004 קן וברבי נפרדו בהודעה רשמית שיצאה מטעם חברת מאטל, אך ב-2011 החל שיווקו מחדש.
דמותו של קן הופיעה בסרט "צעצוע של סיפור 3", ובסדרה "ברבי בבית החלומות".
בסרט הלייב אקשן "ברבי" דמותו של קן גולמה על ידי השחקן ראיין גוסלינג.
קנת' רוברט "קן" באק הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת קולורדו בשנים 2015–2024. מחוז הבחירה שלו השתרע על כל מזרח המדינה, השופע ביישובים כפריים.
בשנים 2019–2021, במקביל לכהונתו בקונגרס, היה יושב ראש המפלגה הרפובליקנית של קולורדו.
טרם היבחרו לבית הנבחרים האמריקאי היה נציב מחוז ולד, ובבחירות 2010 היה המועמד הרפובליקני לסנאט של ארצות הברית, אך הפסיד למייקל בנט.
הוא נודע בקונגרס כאחד התומכים הנלהבים ביותר באכיפת הגבלים עסקיים.
באק נולד באוסינינג (Ossining) שבניו יורק.
הוא ושני אחיו דורבנו בידי הוריהם, שניהם עורכי דין בניו יורק, ללמוד במוסדות להשכלה גבוהה של ליגת הקיסוס.
בשנת 1981 השלים באק באוניברסיטת פרינסטון לימודי תואר ראשון בפוליטיקה, וחיבר תזת-גמר בת 75 עמודים שכותרתה "ערב הסעודית: לכודה בין סלע ומקום קשה".
לימים סיפר באק שהתואר האקדמי שקיבל בפרינסטון היה "חשוב יותר עבור אביו מאשר לו עצמו".
בפרינסטון שיחק באק במשך ארבע שנים בקבוצת הפוטבול "פרינסטון טייגרס".
לאחר לימודיו הגבוהים נדד באק אל מערב ארצות הברית ועבד בוויומינג במשרד שירותי החקיקה של המדינה וקיבל ב-1985 תואר שני במשפטים מהמכללה למשפט של אוניברסיטת ויומינג.
הוא היה גם מרצה מהסגל הזטור בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת דנוור ובמכון הלאומי לסנגוריה משפטית בקולורדו.
בשנת 1986 הוא נשכר בידי חבר הקונגרס דיק צ'ייני לעבוד על חקירת פרשת איראן–קונטראס.
בתום שליחות זו עבד בוושינגטון הבירה כתובע פלילי במחלקת המשפטים של ארצות הברית.
ב-1990 הצטרף באק למשרד התובע הפדרלי במחוז קולורדו, שם הפך לראש החטיבה הפלילית.
באק ננזף רשמית ונדרש ליטול שיעורי אתיקה משפטית בשנת 2001 בעקבות פגישה שקיים עם סנגורים על תיק משפטי שלטעמו אמור היה להיסגר.
רק אחד משלושת הגברים שהוגש נגדם תחילה כתב אישום בעבירות בדרגת פשע הורשע בעבירה מסוג עוון.
באק אמר שהוא "אינו גאה" בפרשה שסיימה למעשה את הקריירה שלו במחלקת המשפטים, אך הוסיף כי הוא הרגיש בזמנו שאין זה אתי להעמיד לדין תיק חלש נגד אותם נאשמים.
אחד משלושת הגברים תרם 700 דולר אמריקאי למסע של באק לסנאט ב-2010.
ב-2004 נבחר באק לתובע המחוזי של מחוז ולד בקולורדו.
כאשר חשד שמספרי ביטוח לאומי נגנבו בידי מהגרים בלתי-חוקיים, הורה באק לבצע פשיטה על בית עסק לשירות מס בגרילי, ועיקל למעלה מ-5,000 תיקי מס.
האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות תבע את משרדו של באק על הפרת פרטיותם של לקוחות שירות המס ולאחר ערעור לבית המשפט העליון של קולורדו – שעלה למחוז כ-150 אלף דולר – הפשיטה הוגדרה כבלתי-חוקית.
באק אמר כי עבודתו באכיפת החוק עבור מחלקת המשפטים ומחוז ולד עוררה את רצונו להפוך למחוקק בעצמו.
ב-28 באפריל 2009 הכריז באק על התמודדותו לסנאט של ארצות הברית במהלך בחירות האמצע של 2010. יריבתו בבחירות המקדימות הייתה ג'יין נורטון, סגנית מושל קולורדו.
בפריימריז ביסס את מצעו על התנגדותו לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ולתוכנית להקלה על נכסים בעייתיים (TARP), ובכלל זה לנשיאותו של ברק אובמה.
תחילה הובילה נורטון על באק, שהיה יחסית אליה אלמוני, וגם פיגר אחריה בכמות חברי סגל מטה הבחירות.
לאחר ששלשל לכיסו כ-600 אלף דולר באמצעות פרסומות בטלוויזיה מהארגון "אמריקאים למען ביטחון תעסוקתי" והניצחון שלו באספות הבחירה של המפלגה הרפובליקנית בקולורדו, החל באק לצבור מוניטין ותמיכות רשמיות.
חיש מהר מיצב עצמו כיקיר תנועת מסיבת התה, והתמודדותו מול סגנית המושל נורטון הפכה למרירה; בסוף יולי 2010 תועד כשהוא מעיר בשוביניזם גברי על נורטון, באומרו שאין הוא "נועל נעליים עם עקבים גבוהים".
ב-10 באוגוסט גבר על נורטון ונבחר למועמד מפלגתו עם 52% מהקולות.
עם זאת, בנובמבר הפסיד לסנאטור הדמוקרטי המכהן מייקל בנט.
ב-19 באוגוסט 2013 שלח באק דואר אלקטרוני לתומכיו והכריז כי הלימפומה ממנה סבל נמצאת בנסיגה בעקבות טיפוליו הרפואיים, והוא יתמודד לסנאט פעם נוספת בבחירות 2014 מול הסנאטור מארק יודול.
כבר ב-7 באוגוסט, בטרם הכריז על כוונתיו לשוב לזירה הפוליטית, מילא טפסי התמודדות והכין את הקרקע.
עם זאת, במרץ 2014 פרש מהמירוץ לסנאט בשל כניסתו של קורי גרדנר למערכת הבחירות אל הסנאט, ובמקום זאת בחר להתמודד למושב שגרדנר עזב בבית הנבחרים של ארצות הברית.
באק ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית והביס שלושה מתמודדים אחרים עם 44% מהקולות.
הוא הוסיף לנצח ביום הבחירות הכלליות, גבר על המועמד הדמוקרטי ויק מאיירס עם 65% מקולות הבוחרים.
ב-4 במרץ 2020 נמנה בין שני חברי הקונגרס היחידים (לצד אנדי ביגס) שהצביעו נגד חבילת סיוע חירום בסך 8.3 מיליארד דולר שנועדה לסייע לארצות הברית להגיב להתפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית.
לאחר מכן הצביע נגד חוק הסיוע למאבק במחלת נגיף קורונה 2019 ב-14 במרץ.
בדצמבר אותה שנה הצהיר על סירובו להתחסן נגד נגיף הקורונה בטענה שהוא מודאג יותר מתופעות הלוואי של החיסון מאשר מהמחלה עצמה.
באק מתנגד להפלות גם במקרים של גילוי עריות או אונס, אך מסתייג מהתנגדות מוחלטת להפלות אם חיי האם בסכנה ממשית.
הוא מתנגד אדוק של חוקי בקרת נשק, ובסוגיות להט"ב הוא תומך במדיניות אל תשאל, אל תספר.
ב-1 בנובמבר 2023 הכריז באק, בסרטון וידאו בן שלוש דקות, על פרישתו מבית הנבחרים האמריקאי לקראת בחירות 2024. בהצהרת פרישתו מתח ביקורת חריפה על עמיתיו למפלגה הרפובליקנית ונימק את החלטתו בכך שמפלגתו "יוצרת נרטיבים ערמומיים וציניות נרחבת תוך שחיקת אמון האמריקאים בשלטון החוק".
ב-22 במרץ 2024 נכנסה התפטרותו לתוקף.
מושל קולורדו ג'ארד פוליס קבע את התאריך 25 ביוני 2024 כיום הבחירות המיוחדות למילוי מקומו של באק.
"קמתי לרקוד" הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת הישראלית נינט טייב.
הוא יצא ב-5 ביולי 2023 תחת הוצאת חברת הליקון ארומה מיוזיק.
זהו אלבומה הרביעי של טייב בשפה העברית.
כשנה לאחר שחרור האלבום, בחודש יולי 2024, יצאה מהדורת ויניל מיוחדת בה נוסף כרצועת בונוס הסינגל "מה קרה" משנת 2016.
באלבום שיתופי פעולה עם מוזיקאים ויוצרים שונים, כאשר יוסי מזרחי מפיק את האלבום, למעט השירים "הורגת", "ככה זה", "משהו טוב", "גיבור", "קמתי לרקוד" ו"רק שלא תיפול הרוח", אותם הפיק דודו טסה.
אמנים נוספים ששיתפו פעולה עם טייב באלבום כוללים את שלום חנוך, טונה, אסף אמדורסקי, גלעד כהנא, Garden City Movement, ניר דנן, יונתן גלילה, ויקיר בן טוב.
נינט שיתפה את מחשבותיה על האלבום, והזכירה שהוא נובע ממקום של כאב אבל גם מייצג החלטה להרגיש טוב ולהיות מאושרת ללא רגשות אשמה.
היא שאפה שזה יהיה אלבום שמביא שמחה ומאפשר לאנשים להשתחרר, לצחוק ולצעוק.
לאורך הפקת האלבום, נינט הוציאה קליפים לחלק מהשירים.
האלבום קיבל ביקורות טובות ברובן מהמבקרים.
דודי פטימר שסקר את האלבום בביקורת שפורסמה במעריב שיבח את טייב כזמרת רוק שיוצרת DNA ייחודי למוזיקה שלה.
הוא ציין שהאלבום מציג את השחרור והאופטימיות של טייב בהשוואה ליצירותיה הקודמות.
פטימר רואה בו , עם איזון בין בלדות ושירי קצב, מילים אישיות והפקה בוגרת.
על ידי בן בירון בראודה, כתב המבקר כי , וכן כי האלבום משקף את המסע של נינט מתחילת הקריירה ועד לחקירה ולגילוי העצמי שלה כאמנית, והזמין את המאזינים לגלות מחדש ולהעריך את נינט כנסיכת הרוק שהפכה להיות.
העיתונאי יוסי חרסונסקי כינה את טייב וסיכם את האלבום ככזה ש.
מבקר המוזיקה יובל אראל שיבח את האלבום ואת שיתופי הפעולה המגוונים והמרתקים שבו, לדבריו.
אראל טען כי האלבום הוא .
עם זאת, בסקירה שפורסמה בהארץ וסיפקה נקודת מבט נגדית, בן שלו טען .
בביקורת נוספת שפורסמה ב"הארץ", ניסן שור התייחס לאלבום וטען בין היתר כי .
קן דוהרטי הוא שחקן סנוקר מקצועני אירי.
אלוף העולם בסנוקר לשנת 1997, לאחר שגבר בגמר על סטיבן הנדרי.
הוא השחקן השני שאיננו בריטי שזכה באליפות העולם בסנוקר בעידן המודרני.
הוא זכה בשישה תוארי דירוג במהלך הקריירה.
בנוסף, היה דוהרטי פעמיים סגן אלוף העולם, שלוש פעמים סגן אלוף בריטניה ופעמיים סגן אלוף המאסטרס.
כמו כן, דורג בשיאו במקום השני בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי (עונת 2006/2007).
דוהרטי ביצע 359 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה והשלים רצף מקסימלי רשמי אחד של 147 נקודות בקריירה.
דוהרטי גדל בדבלין, שם החל לשחק סנוקר.
הוא זכה באליפות אירלנד עד גיל 16 ולאחר שסיים את לימודיו עבר ללונדון.
ב-1989 הוא זכה באליפות העולם לחובבים וגם באליפות העולם לחובבים עד גיל 21. הוא נכנס לסבב המקצועני ב-1990.
ב-1992 הגיע דוהרטי לראשונה לגמר טורניר דירוג כאשר הפסיד לג'ימי וייט בגמר הגרנד-פרי.
בשנה לאחר מכן הוא זכה בתואר הדירוג הראשון שלו כאשר גבר על אלן מקמאנוס בגמר אליפות ויילס הפתוחה.
לאחר מכן הפסיד בעוד מספר גמרים של תחרויות דירוג, כולל גמר אליפות בריטניה ב-1994. באליפות העולם ב-1997 העפיל דוהרטי לגמר לאחר שגבר על אלוף העולם לשעבר סטיב דייוויס ועל אלוף העולם לעתיד ג'ון היגינס.
בגמר התמודד דוהרטי מול סטיבן הנדרי אשר זכה בחמש אליפויות העולם הקודמות.
דוהרטי ניצח 18-12 והוכתר כאלוף עולם.
קדם לו קליף ת'ורברן הקנדי.
דוהרטי העפיל לגמר שוב שנה לאחר מכן אך הפסיד לג'ון היגינס.
דוהרטי זכה בתוארי דירוג נוספים, ב-2000 בגרנד פרי של מלטה, וב-2001 באליפות ויילס הפתוחה ובמאסטרס התאילנדי.
ב-1999 וב-2000 הפסיד דוהרטי בגמר המאסטרס וב-2001 וב-2002 הפסיד בגמר אליפות בריטניה.
ב-2003 העפיל דוהרטי שוב לגמר אליפות העולם והפסיד למארק ויליאמס.
תואר הדירוג האחרון שלו היה ב-2006 כאשר זכה בגביע מלטה.
בסוף עונת 2005/06 דורג דוהרטי במקום השני, הדירוג הגבוה ביותר בקריירה שלו.
דוהרטי העפיל במהלך הקריירה ל-17 גמרים של תחרויות דירוג, מתוכם ניצח בשישה.
בנוסף לכך זכה דוהרטי ב-19 תחרויות שאינן תחרויות דירוג.
כינוייו בסבב הסנוקר הם "יקיר דבלין" (The Darlin' of Dublin) ו"קן הערמומי" (Crafty Ken).
דוהרטי במספר מקרים סיים את העונה מחוץ ל-64 הראשונים בעולם והיה אמור לנשור מהסבב אך מארגני הסבב איפשרו לו להמשיך להתחרות כאשר הציעו לו כרטיס סבב בהזמנה (Invitational Tour Card).
הפעם האחרונה שהוצע לו כרטיס סבב בהזמנה הייתה בתום עונת 2023/24 כאשר הוא דורג במקום ה-79. דוהרטי יהיה רשאי להתחרות בסבב בעונות 2024/25 ו-2025/26. נכון לפברואר 2026, מדורג דוהרטי במקום ה-102 בדירוג שחקני הסנוקר העולמי.
במקביל לקריירה שלו כשחקן דוהרטי משמש כפרשן ב-BBC ו-ITV.
הוא מגיש תוכנית ספורט בתחנת הרדיו Sunshine 106.8 FM המשדרת מדבלין.
שנה טורניר יריב בגמר תוצאה בגמר 1993 אליפות ויילס הפתוחה אלן מקמאנוס 9-7 1997 אליפות העולם בסנוקר סטיבן הנדרי 18-122000מלטה גרנד פרימארק ויליאמס9-32001אליפות ויילס הפתוחהפול האנטר9-22001המאסטרס התאילנדיסטיבן הנדרי9-32006גביע מלטהג'ון היגינס9-8
קנת "קן" ווטקין ( נולד ב-1954), הוא עורך דין, חייל ומשפטן קנדי.
ווטקין שימש כיועץ המשפטי הראשי של הכוחות המזוינים של קנדה משנת 2006 עד 2010. הוא מומחה למשפט צבאי.
ווטקין הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לתפקיד היועץ המשפטי הראשי באפריל 2006, לתקופה של ארבע שנים.
ביוני 2010, מינתה ממשלת ישראל את ווטקין כאחד משני משקיפים בין-לאומיים ששירתו בוועדת חקירה ישראלית לבחינת האירועים סביב פשיטת ישראל על הספינה מרמרה.
ווטקין נולד בקינגסטון, אונטריו, כתאום לא זהה יחד עם אח (קרי) ואחות (קת'י), ויש לו גם אח גדול (רוברט).
ווטקין הוא בוגר תואר ראשון מהמכללה המלכותית הצבאית של קנדה ובית הספר למשפטים של אוניברסיטת קווין בקינגסטון, אונטריו, שם קיבל תואר ראשון ושני במשפטים.
מ-2002 עד 2003, הוא היה עמית מחקר בתוכנית זכויות האדם של בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד.
קן ווטקין התחיל את הקריירה שלו כקצין חי"ר ברגימנט המלכותי הקנדי.
שירותו הראשון לאחר סיום לימודיו במכללה הצבאית היה בגדוד הרגימנט המלכותי הקנדי בגאג'טאון, ניו ברונסוויק.
בקיץ 1994, כששירת בדרגת לוטננט-קולונל, כתב ווטקין סקירה משפטית שבה הטיל ספק במסקנות חקירתו של קולונל סרג' לה בי, מפקד קבוצת הקרב של רגימנט הצנחנים הקנדי, לגבי אירוע המכונה "פרשת סומליה", בו נורו שני סומלים שניסו להימלט מהמתחם הקנדי בבולט חויין ב-4 במרץ 1993, ואחד מהם מת.
הוא גם הטיל ספק ב"פתיחות של לה בי בדיווח למטה הכללי".
המסמך של ווטקין, שהסיק כי הצבא הקנדי ניסה לטייח את האירוע, נשקל במהלך החקירה של האירועים באותו היום.
ווטקין העיד כי הוטרדו אותו הערות של לוטננט-קולונל קרול מתייה, שהואשם בתפקוד רשלני על כך שלכאורה הורה לחיילים לירות בבוזזים.
ווטקין התבקש להדריך את החיילים בכללי הלחימה והוא העיד כי מתייה אמר "כל זה לא משנה, פשוט תזרקו כמה כדורים רופפים".
ועדת החקירה טירקל (אוניית המרמרה)
ב-14 ביוני 2010 הוא מונה כמשקיף בוועדת החקירה הציבורית והעצמאית הישראלית המיוחדת של טירקל על פשיטת המשט בעזה.
הוועדה בדקה האם פעולותיה של ישראל במניעת הגעת הספינות לעזה היו בהתאם לדין הבין-לאומי.
הוועדה התמקדה, בין היתר, בשיקולי הביטחון להטלת הסגר הימי על רצועת עזה והתאמת הסגר לכללי הדין הבין-לאומי; התאמת הפעולות במהלך הפשיטה לעקרונות המשפט הבין-לאומי; והפעולות שנקטו מארגני ומשתתפי המשט וזהותם.
בוועדה השתתפו שופט בית המשפט העליון לשעבר, יעקב טירקל, ונשיא הטכניון לשעבר, עמוס חורב, וכן שני חברים נוספים שהצטרפו ביולי 2010. (שבתאי רוזן, פרופסור למשפט בין-לאומי מאוניברסיטת בר-אילן, גם שירת בוועדה מאז הקמתה ועד מותו ב-21 בספטמבר 2010).
בנוסף, היו לוועדה שני משקיפים זרים, ווטקין ושר הראשון של צפון אירלנד לשעבר, דייוויד טרימבל, שלקחו חלק בשימועים ובדיונים, אך לא הצביעו על המסקנות הסופיות.
מונה למסדר הכבוד הצבאי (2002)
ציון לשבח של מפקד חיל הים
פרס פרנסיס ליבר 2017 של האגודה האמריקאית למשפט בין-לאומי, על הספר הטוב ביותר בתחום המשפט והסכסוך המזוין, "Fighting at the Legal Boundaries: The Use of Force in Contemporary Conflict"
סר קנת אדם היה מעצב אמנותי יהודי-בריטי יליד גרמניה הידוע בעיקר בזכות עיצוביו לסדרת סרטי ג'יימס בונד בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 וכן גם עבור הסרט "דוקטור סטריינג'לאב".
זכה פעמיים בפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר וכן פעמיים בפרס באפט"א לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.
אדם נולד בברלין, אז בתחומי רפובליקת ויימאר, למשפחה יהודית.
בגיל 13, לאחר עליית הנאצים לשלטון, ברח עם משפחתו לאנגליה.
יחד עם אחיו הצעיר, , היה אחד משלושה טייסים ילידי גרמניה ששירתו בחיל האוויר המלכותי במהלך מלחמת העולם השנייה.
אדם מת בביתו בנייטסברידג' שבלונדון בגיל 95. היה נשוי למריה-לטציה מואורו משנת 1952 ולזוג לא היו ילדים.
קן מקווי הוא אמריקאי-קנדי, מייסדו של פרויקט נזכור ומומחה לתופעת הכחשת השואה, מכחישי השואה, וארגוני השנאה שמאחוריהם.
בתחילת שנות התשעים מקווי היה משתתף בקבוצת הדיון alt.revisionism באינטרנט, המוקדשת לגישה "רוויזיוניסטית" לשואה.
קבוצת דיון זו שימשה מעוז למכחישי שואה, ועוררה נגדה ארגונים הנלחמים באנטישמיות ובהכחשת השואה, כמו מרכז שמעון ויזנטל, שדרשו להטיל עליה צנזורה.
אולם מקווי וחבריו החליטו להילחם במכחישי השואה לא על ידי צנזורה, אלא על ידי חשיפת השקרים והרשלנות של מכחישי השואה, ועל ידי מתן תשובות מפורטות ובדוקות לטיעוניהם ולספקות אותם הם מנסים לעורר.
מקווי, נחת לשעבר בחיל הנחתים האמריקאי, ומנהל תחנת דלק בפנסיה שעבר לקנדה, התחיל להקדיש זמן רב למציאת מסמכים ועדויות המפריכים את טיעוני מפריכי השואה ולהעלאתם לרשת.
כמו כן הוא תיעד את מכחישי השואה עצמם, וחשף את שיטותיהם ומניעיהם.
לדבריו, אחת הסיבות לתיעוב החזק שמכחישי השואה מפנים כלפיו היא העובדה שהוא אינו יהודי ואינו אקדמאי, אלא רק מנהל תחנת דלק בפנסיה.
מקווי מרבה להרצות על מכחישי השואה וארגוני השנאה.
על פועלו, כמו גם על גישתו הייחודית זכה באות "מסדר קולומביה הבריטית" מאת ממשלת קנדה.
קנת' רוברט ליווינגסטון הוא פוליטיקאי בריטי.
ליווינגסטון כיהן כראש העיר של לונדון במשך שתי קדנציות, בין 2000 ל-2008. הוא היה הראשון שמילא את התפקיד לאחר שנוצר מחדש ב-2000. ידוע בדעותיו השמאלניות ואף מכונה "קן האדום" בשל דעות אלה.
כמו כן, דעותיו ואמירותיו תוארו כאנטי-ישראליות, והוא אף הואשם מספר פעמים באנטישמיות.
ליווינגסטון נולד בלמבת' שבלונדון ולמד בבית הספר טאלס היל.
בגיל 11 אימץ גישה אתאיסטית.
לאחר לימודיו עבד במשך שמונה שנים כטכנאי מחקר במעבדות לחקר סרטן, כמו כן הוסמך להוראה בשנת 1973.
בשנת 1971 נבחר למועצת רובע למבת' ושימש כיו"ר (יחד עם יו"ר נוסף) של ועדת השיכון של הרובע (הוא החליף את ג'ון מייג'ור שקדם לו בתפקיד זה).
ליווינגסטון כיהן בתפקיד זה עד שנת 1973 עת נבחר למועצת לונדון רבתי שם שימש בתפקיד יו"ר (יחד עם יו"ר נוסף) של ועדת השיכון של המועצה בין השנים 1974–1975.
בין השנים 1978–1980 כיהן במועצת רובע קמדן וב-1979 היה מועמד מטעם רובע המפסטד לפרלמנט הבריטי אולם לא נבחר.
מנהיג מועצת העיר לונדון רבתי
בבחירות למועצת העיר לונדון שנערכו ב-7 במאי 1981 זכתה מפלגת הלייבור ברוב זעום, ולמחרת נבחר ליווינגסטון לראש המועצה ברוב של 30 למול 20 מצביעים במועצה.
מיד לאחר בחירתו החל לפעול להפחתת תעריפי הנסיעה באוטובוסים של לונדון וברכבת התחתית.
הפחתה זו הביאה להגברת השימוש בתחבורה הציבורית והייתה פופולרית בציבור הרחב, אולם רובע ברומלי הנשלט על ידי המפלגה השמרנית התנגד למהלך מהיותו מפלה (ברובע אין תחנות רכבת תחתית), ובית הלורדים ביטל בדצמבר 1981 את ההפחתה.
אחת הפעולות השנויות במחלוקת ביותר של ליווינגסטון הייתה הזמנת נציגי השין פיין גארי אדמס ודני מוריסון לביקור רשמי (הם לא הגיעו מחשש שייאסרו כטרוריסטים) - והם נפגשו עם ליווינגסטון באירלנד.
בפגישה אמר ליווינגסטון שהיחס של אנגליה לאירים ב-800 שנות השלטון האנגלי באי היה גרוע יותר מיחסו של היטלר ליהודים.
בעקבות פעילותו מנע השלטון המרכזי הבריטי תקציבים מהמועצה החל משנת 1983, ולאחר ניצחונם בבחירות החליטו השמרנים לבטל את מועצת העיר לונדון (ולהשאיר את השלטון המקומי בידי הרבעים השונים עצמם).
המועצה פתחה בקמפיין יקר "להציל את הדמוקרטיה בלונדון", וב-2 באוגוסט 1984 ליווינגסטון ושלושה חברי מועצה התפטרו ובכך גרמו להקדמת הבחירות למועצה (בחירות שהיוו למעשה משאל עם המתנגד ליוזמת הממשלה).
הקונסרבטיבים לא התנגדו ולא השתתפו בבחירות המקומיות ומספר המצביעים היה מועט ביותר.
ב-15 בדצמבר 1984 החליט הפרלמנט הבריטי לבטל את המועצה החל מחצות הלילה שב-31 במרץ 1986.
בבחירות של שנת 1987 נבחר ליווינגסטון לפרלמנט הבריטי מטעם מחוז ברנט המזרחית, אולם בהיותו חבר פרלמנט זוטר הייתה לו פחות במה ציבורית לשאת את דבריו מאשר בהיותו ראש מועצת לונדון, מה גם שמפלגתו החלה נעה לכיוון המרכז הפוליטי והתרחקה מדעותיו השמאלניות.
ראש העיר הראשון של לונדון
בבחירות 1997 נבחר ליווינגסטון בפעם השלישית לבית הנבחרים, במסגרת ניצחונה של מפלגתו תחת הנהגתו של טוני בלייר.
במסגרת מצע המפלגה נכללה גם ההצעה להקים מחדש את רשות לונדון רבתי, הדומה בסמכויותיה למועצת העיר לונדון רבתי שבוטלה.
בראש הרשות היה אמור לעמוד ראש עיר (לראשונה בהיסטוריה של לונדון - ראש עיר אחד של כל רובעי העיר לונדון).
ליווינגסטון היה אחד המועמדים מטעם המפלגה בשנת 1999 והוסכם עמו שאם לא ייבחר לא ירוץ כמועמד עצמאי, אולם על אף שבמוסדות המפלגה הוא נבחר, בהצבעת חברי הפרלמנט מטעם המפלגה נבחר כמועמד המפלגה ב-2000 פרנק דובסון (בשל שקלול קולות הנותן עדיפות לחברי פרלמנט ותיקים).
ב-6 במרץ 2000 הודיע ליווינגסטון כי ירוץ כמועמד עצמאי.
בשל כך הושעה מהמפלגה, וב-4 באפריל הוצא משורותיה.
ב-4 במאי נבחר ליווינגסטון כתוצאה מחוסר הרצון של דובסון לרוץ לתפקיד מחד, ובשל שיעורי ההצבעה הנמוכים מאידך.
מחלוקות שעורר בהיותו ראש העיר
אחת המחלוקות העיקריות בין ליווינגסטון למפלגת הלייבור הייתה בדבר הקמת שותפות פרטית לניהול הרכבת התחתית של לונדון - תוכנית שיצאה לפועל לבסוף ב-2002 לאחר ששני הצדדים התפשרו בעניין (וזאת אף שליווינגסטון לא חזר להיות חבר המפלגה).
ליווינגסטון הציג את אגרת הגודש השנויה במחלוקת – אגרה שהקטינה את התנועה בעיר ב-15%.
בנובמבר 2003 הוכרז ליווינגסטון כ"פוליטיקאי השנה" על ידי האיגוד האנגלי למדע המדינה, הן בשל מס העומס והן בשל הודעתו כי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש הוא "הסכנה הגדולה ביותר לחיים עלי אדמות".
לקראת ביקורו של בוש בלונדון הודיע כי יערוך קבלת פנים לכל שונאי בוש בבניין העירייה.
ליווינגסטון ביקש לשוב למפלגת הלייבור בשנת 2002 אולם בקשתו נדחתה.
לקראת בחירות 2004, בשל סיכוייו הנמוכים של נציג מפלגת הלייבור ניקי גברון לזכות בבחירות, הוסכם על קואליציה עם ליווינגסטון (שגברון יכהן כסגנו), וליווינגסטון שב להיות חבר המפלגה ב-9 בינואר 2004.
ב-10 ביוני 2004 נבחר ליווינגסטון ברוב גדול, ובמהרה עורר מחלוקת נוספת כאשר נפגש עם יוסוף אל-קרדאווי, שתמך בפיגועי התאבדות נגד ישראל, וחיבק אותו בקבלת פנים שערך לכבודו בבניין העירייה ביוני 2004.
בפברואר 2005 קרא ליווינגסטון לכתב ה"איבנינג סטנדרד", עיתון הידוע בתמיכתו בנאצים בשנות השלושים, היהודי אוליבר פיינגולד, "שומר מחנה ריכוז" וחזר על הגידוף גם אחרי שהעיתונאי הבהיר לו את מוצאו.
בעקבות אמירה זו החליטה מועצת העיר לונדון פה אחד שעליו להתנצל, אולם הוא סירב.
במרץ 2005 אמר ליווינגסטון בריאיון לעיתון "הגרדיאן" כי אריאל שרון הוא פושע מלחמה בשל מעורבותו כביכול בטבח סברה ושתילה.
ליווינגסטון נכשל בניסיונו להיבחר לקדנציה שלישית, לאחר שהפסיד בבחירות ב-1 במאי 2008 לבוריס ג'ונסון מן המפלגה השמרנית, בפער של כשישה אחוזים.
כעבור ארבע שנים, ב-4 במאי 2012, התמודד שוב נגד ג'ונסון.
אחרי שהפסיד בבחירות, הודיע על פרישתו מן הפוליטיקה.
בעת שאירעו פיגועי הטרור בלונדון, ב-7 ביולי 2005, שהה ליווינגסטון בסינגפור באירוע שבו נבחרה העיר לונדון לארח את האולימפיאדה של 2012. ב-20 ביולי אמר ליווינגסטון ב-BBC כי האירוע אירע עקב התערבות מערבית במדינות ערביות בשל הנפט שנמצא בהן, ובשל השליטה המערבית במשטרים אלה וההפיכות של המשטרים שהתנגדו למערב.
לדבריו, האמריקאים אימנו את אוסמה בין לאדן כנגד הרוסים ולא חשבו שהוא יתקוף את המערב.
לדבריו, לממשל הבריטי יש מוסר כפול, וממשלת בריטניה לא עושה די למען העצורים במפרץ גואנטנמו.