tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ניפלהיים (בנורווגית: Niflheim; מילולית: בית הערפל או עולם הערפל) הוא עולם קרח וכפור במיתולוגיה הנורדית.
ה-הלגארת' (Helgardh) שוכנת בעולם זה, אשר בו שולטת האלה הל (Hel), בתו של לוקי וענקית שמונתה על ידי אודין באופן אישי לשלוט על עולם זה.
חצי גופה (של הל) נורמלי והחצי השני הוא רקוב.
עולם זה מחולק לכמה שכבות:
כל האנשים שלא יכלו למות מוות מכובד בקרב ולהיכנס לולהאלה (Valhalla).
חלק בו הרשעים חיים לעד (מקביל לגיהנום).
ניפון אולפני אנימציה (יפנית: 日本アニメーション, ניפון אנימה-סיוסו) הוא אולפן אנימציה וחברת הפקות יפנית אשר נוסדה במקור באפריל 1969.
בתחילת הדרך החברה התמקדה ביצירת סדרות אנימה המבוססות על יצירות ספרות מערביות ועל סיפורי אגדות (כגון "הלב", "תום סויר" ו"הרפתקאותיו של פינוקיו").
אחת מהסדרות הראשונות של החברה שזכו להצלחה גדולה היה העיבוד שלהם לרומן השווייצרי הקלאסי "היידי בת ההרים" שזכה לפופולריות עצומה לא רק ביפן אלא גם במדינות שונות ברחבי בעולם.
בנוסף להתמקדות שלה בעיבודים טלוויזיוניים לספרות קלאסית החברה גם יצרה לאורך השנים סדרות אנימציה המבוססות על סדרות מאנגה (כמו "בובי" ו"היי בינבה") וכמו גם סדרות עם תוכן מקורי.
בנוסף לכך לאורך השנים החברה גם שיתפה פעולה בפיתוח תוכן בשילוב פעולה עם אולפני אנימציה אחרים בתעשייה.
ניפּוּר הייתה עיר קדומה, ששכנה בדרום מסופוטמיה על גדת הפרת, כ-70 ק"מ דרומית-מזרחית לבבל (כ-150 ק"מ דרומית-מזרחית לבגדאד של היום, בעיראק).
היא אחת מהערים העתיקות ביותר בשומר; כבר באלף ה-3 לפנה"ס נודעה כמרכז דתי ראשי, מרכז פולחן לאחד האלים החשובים בפולחן השומרי, אנליל, אשר היה שליט התבל והיה כפוף אך ורק לאל אנו אל השמיים ומנהיג כל האלים באסיפות האלים.
האל של העיר היה נינורתה בנו של אנליל.
ניפור לא הגיעה מעולם למנהיגות פוליטית בעולם השומרי.
העולם השומרי היה מורכב ממספר ערי מדינה כאשר בתקופות שונות הגיעו ערים שונות למנהיגות פוליטית על האזור.
שליטי הערים שאבו את מקור סמכותם מאנליל ולכן השליטה בניפור הייתה חשובה לשליטי הערים אשר ידעו ששליטה בניפור תיתן להם לגיטימציה לשלטונם באזור כולו.
גם מלכי אכד ואור וכן ממלכת בבל בתקופה הכשית הדגישו את קדושת העיר, דאגו לעיר ומקדשיה.
תושבי העיר נהנו מזכויות יתר, הם שוחררו משירות צבאי ומתשלום מִסים.
פגיעה בתושבי העיר נחשבה לחטא.
ניפור נחפרה לראשונה ב-1851 על ידי סר אוסטן הנרי לייארד.
חפירות בקנה מידה גדול נעשו על ידי אוניברסיטת פנסילבניה; בין השנים 1889–1900 נחפר האתר במשך 4 עונות חפירה.
19 עונות חפירה נוספות נערכו בין השנים 1948–1990 על ידי אוניברסיטת פנסילבניה בשיתוף המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו.
העיר שכנה משני צִדיה של תעלת מים שנקראה שט אנ-ניל , שהייתה אחד הנתיבים העתיקים של הפרת בין הגדה הנוכחית של הנהר, ונהר החידקל.
בחלק מהמקורות מזוהה תעלה זאת עם נהר כבר, המופיע במקרא.
הממצאים כללו מקדש גדול זיקורת, המקדש נבנה על גבי פירמידה, כן נמצא ארמון.
אחד הממצאים החשובים היה ארכיון המקדש, הכולל עשרות אלפי לוחות חרס בכתב יתדות (הערכה היא שנמצאו למעלה מ-40,000 לוחות ושברי לוחות).
הארכיון נמצא מחוץ למקדש בערימה מרוחקת מדרום מזרח לרובע המקדש.
הארכיון כלל טקסטים שומריים פולחניים וספרותיים.
תעודות כלכליות אכדיות מכל התקופות.
בין הממצאים, נמצא גם קודקס שכונה חוקי אור-נמו, קודקס החוקים הקדום ביותר בעולם.
חשיבות מיוחדת נודעת לארכיון בית מורשו מן התקופה הפרסית, במאה ה-5 לפנה"ס.
בית מורשו הייתה משפחה של אנשי עסקים בבליים.
הארכיון התגלה ב-1893. בחלק מהתעודות הוזכרו שמות של יהודים בני גולת בבל, שישבו בניפור מאז ימי נבוכדנצר השני.בחלק הגבוה של התל נמצאה עיר יהודית המתוארכת לתחילת התקופה הערבית.
בתוך הבתים נמצאה כמות גדולה של קערות השבעה.
על חלק מהקערות הופיע טקסט בארמית, אשר כלל שמות יהודיים.
נִפּוּץ, או קֵרוּד, הוא תהליך מכני בתעשיית הטקסטיל שבו מופרדות קבוצות לא מסודרות של סיבים המעורבבים זה בזה, ומסודרות לגליל או לסרט או סרטים של קבוצות סיבים המקבילים זה לזה.
הסיבים המסודרים יכולים עתה לעבור לתהליך העיבוד הבא שהוא ייחודי לסוג המוצר הסופי: יצירת שכבת חומר מילוי, טוויית חוטים, או ייצור לבד.
תהליך הניפוץ מאפשר גם ערבוב סוגי סיבים שונים וערבוב סיבים בעלי צבעים שונים בתהליך הייצור.
בעת הערבוב, יוצר תהליך הניפוץ תערובת הומוגנית של הסיבים והצבעים השונים.
ניפוץ היא אחת מל"ט מלאכות שבת המכונה מלאכת מנפץ.
במיכון המודרני המיועד לניפוץ כותנה (בהבדל מניפוט כותנה אשר מפריד את גרעין הכותנה מהסיבים שעוטפים אותו) או צמר קיימות מערכות המתוכננות לפלוט חלקים אורגניים המזהמים את הסיבים אל מחוץ לתהליך הייצור.
המשותף לכל כלי הקירוד, ידניים ומכניים, הוא משטח הקירוד.
בסיסו של משטח הקירוד עשוי מגומי מוצק ובו מסודרות ומקובעות סיכות או מסרקות ברזל.
צורת הסיכות, אורכן, הזווית בהן הן מקובעות והמרווחים ביניהן נקבעים על ידי מתכנן כלי הקירוד בהתאם לסוג החומר המעובד ובהתאם למיקום משטח הקירוד במערך הקירוד הכללי.
עד המצאת מכונות הניפוץ כמו המבטשה במאה ה-18, התבצעה מלאכה זו באופן ידני על ידי מסרקות ברזל.
בדרך כלל נחשב סוג עיסוק זה כמלאכה שעוסקות בה נשים.
בדרך כלל מסרקות הברזל הן בעלות צורה ריבועית או מלבנית ומוחזקות באמצעות ידית.
גודל משטח הקירוד במסרקות הברזל הוא מ-5X5 ס"מ ועד 10X20 ס"מ.
משטח הקירוד יכול להיות שטוח או קמור.
ניפוץ קבוצות סיבי הצמר, או הכותנה, מתבצע על ידי עבודה עם שני מסרקות ברזל שמשטחי הקירוד שלהם פונים זה מול זה, כשכל פעם מועברים הסיבים למסרקה השנייה, עד אשר הם ישרים ומקבילים אחד לשני.
בסיום תהליך הניפוץ מוסרים הסיבים מהמסרקה ומגולגלים לגליל אוורירי של סיבים המשמש לטוויית החוט.
מסרקות ברזל, ששימשו בעבודת הניפוץ, היו ידועות גם ככלים ששימשו לעינויים בדרך של העברת המסרקות על גופו של הקורבן.
בין היתר, ידוע כי הרוגי מלכות כמו רבי עקיבא נאלצו לעבור סוג עינויים זה.
לעיתים משמש הביטוי "חקירה במסרקות ברזל" בעברית לתיאור חקירה צולבת או פוגענית במיוחד.
בתהליך הניפוץ הממוכן קיים תוף מרכזי מסתובב, המשמש כמשטח קירוד, וסביבו מסתובבים גלילים בעלי משטח קירוד המעלים את הסיבים מהתוף ומחזירים אותו אליו.
גלילים אלו הם בעלי קטרים שונים ובעלי תפקידים שונים.
משטח הקירוד גם בתוף הגדול וגם בגלילים שסביבו עשוי מסרט דק ארוך ומשונן (בדמיון מסוים לסרט של משור מכני בנגריות).
ציפוי הגלילים בסרט זה (הנקרא גרניטורה בלעז) נעשה על ידי ליפוף הגליל.
ניפ/טאק היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב, שנוצרה על ידי ראיין מרפי ושודרה ברשת FX בארצות הברית.
הסדרה עלתה לראשונה בשידור ב-2003, והעונה השישית והאחרונה עלתה לשידור ב-14 באוקטובר 2009. פרק הסיום, שהיה גם הפרק ה-100, שודר ב-3 במרץ 2010.
עלילת הסדרה מתרחשת במרפאה לכירורגיה פלסטית בדרום פלורידה בשם "מקנמרה / טרוי" ומתמקדת במייסדיה שון מקנמרה (מגולם על ידי דילן וולש) וכריסטיאן טרוי (מגולם על ידי ג'וליאן מקמהון).
כל פרק בדרך כלל עוסק בהליכים קוסמטיים של חולה אחד או יותר, וכן חייהם האישיים והמקצועיים של השחקנים הראשיים.
שון מקנמרה (מגולם על ידי דילן וולש) - מנתח פלסטי המתקרב לגיל העמידה אשר מנסה להתמודד ולהשלים עם הבחירות שהוא עשה בחייו.
מקנמרה מנהל מרפאה לכירורגיה פלסטית בשם "מקנמרה / טרוי" יחד עם חברו הטוב, כריסטיאן טרוי, אשר מתגלה בהמשך כאביו הביולוגי האמיתי של מאט, בנו של שון.
כמו כן מקנמרה התגרש מג'וליה מקנמרה לאחר 17 שנות נישואים.
לשון וג'וליה שני ילדים - מאט מקנמרה ואנני מקנמרה.
כריסטיאן טרוי (מגולם על ידי ג'וליאן מקמהון) - מנתח פלסטי אנוכי, נהנתן ורודף נשים המתקרב לגיל העמידה, כריסטיאן הוא חברו הטוב ביותר של שון מקנמרה ושותפו העסקי.
כריסטיאן הוא אביו הביולוגי של מאט מקנמרה.
ג'וליה מקנמרה (מגולמת על ידי ג'ואלי ריצ'רדסון) - אשתו של שון מקנמרה במשך 17 שנים.
אמם של מאט מקנמרה ואנני מקנמרה.
נשרה מבית הספר לרפואה על מנת לגדל את מאט ואנני.
ג'וליה הפכה מרירה מאוד בשל כך - גורם זה הוביל בסופו של דבר לגירושים הראשונים שלה משון.
אף על פי כן, לאחר פרידה קצרה הזוג התחתן בשנית.
ניהלה רומן קצר עם כריסטיאן אשר הוביל בהמשך ללידתו של מאט.
מנהלת ספא בו שוהים מטופלים לאחר שעברו ניתוחים.
מאט מקנמרה (מגולם על ידי ג'ון הנסלי) - בנה המתבגר הבעייתי של ג'וליה.
ליז קרוז (מגולמת על ידי רומא מאפייה) - ד"ר ליז קרוז היא רופאה מרדימה ראשית במרפאת "מקנמרה / טרוי".
הייתה נשואה בעבר לכריסטיאן במשך תקופה קצרה.
קימבר הנרי (מגולמת על ידי קלי קרלסון) - חברה של כריסטיאן.
דוגמנית, שחקנית פורנו, מכורה לסמים ומפיקת סרטים פורנוגרפיים.
ג'ינה רוסו (מגולמת על ידי ג'סלין גילסיג) - אישה מרירה באמצע שנות השלושים לחייה המכורה למין.
מנהלת את ספא ההתאוששות יחד עם ג'וליה מקנמרה.
מנהלת מערכת יחסים עם כריסטיאן.
קוונטין קוסטה (מגולם על ידי ברונו קמפוס) - מנתח פלסטי ביסקסואל מורכב מאטלנטה.
בתחילה סייע לכריסטיאן לבצע מספר ניתוחים מורכבים.
עבד בהמשך במשך תקופה קצרה בתור מנתח במרפאת "מקנמרה / טרוי".
התפטר לבסוף מהמרפאה בשל סכסוכים חוזרים ונשנים עם כריסטיאן ושון.
גרייס סנטיאגו (מגולמת על ידי ואלרי קרוז) - פסיכולוגית במרפאת "מקנמרה / טרוי".
אווה מור (מגולמת על ידי פמקה ינסן) - מדריכת אימון אישי אשר עובדת עם ג'וליה המאהבת של מאט.
בהמשך מתגלה כי היא טרנסקסואלית אשר נמלטה מארצות הברית לצרפת לאחר שבנה התאבד.
ניצב, ולעיתים סטטיסט או אקסטרה, הוא שחקן בתפקיד שולי אשר אינו מערב מלל או יכולות משחק מיוחדות.
הניצב, מופיע לרוב כדמות אחת מתוך רבות ברקע ההתרחשות המצולמת, בלא שדמותו נושאת השפעה עלילתית, כי אם משלימה את הסביבה המתאימה לסצנה, על כן, קרוי הניצב בתעשיית הבמה גם "Non-actor".
הפקות שדורשות ניצבים שוכרות אותם על-פי רוב ליום צילומים אחד או יותר.
ברוב המקרים, הניצב נבחר על פי מראהו החיצוני ומאפיינים פיזיים התואמים את סוג הדמויות שאותן מבקש התסריט לשזור ברקע מאחורי הדמויות הראשיות.
הפקות מסוגים שונים דורשות היקף משתנה של ניצבים: סרטי מלחמה לדוגמה, דרמות היסטוריות רחבות-יריעה או לחלופין אופרות-ענק, עושים שימוש במספר רב של ניצבים – לעיתים מאות.
השחקנים הזוטרים נקראים לבוא על-פי רוב עם בגדיהם היומיומיים, בהתאם לצורכי הסצנה שבה הם יופיעו, ובמידת הצורך מולבשים במקום, וברוב המקרים מקבלים שכר על פי יום עבודה.
לעיתים קרובות יום כזה עשוי לארוך שעות רבות ולכלול רק אפיזודות צילום מועטות, שביניהן הפוגות ארוכות שבהן הניצב נותר על הסט.
מרבית שחקני הקולנוע והטלוויזיה, גם המפורסמים ביותר, החלו את דרכם כניצבים, ורבים שיחקו כניצבים במשך שנים לפני שקיבלו תפקיד גדול.
במרבית הפעמים סוכנויות שחקנים או אף סוכנויות-ניצבים ייעודיות מספקות את הניצבים להפקות השונות, כאשר באחדות ממדינות המערב, האחרונים זוכים להגנתם של איגודים מקצועיים.
בישראל פועלות סוכנויות שחקנים המגייסות ניצבים לסרטוני פרסומת, לסדרות טלוויזיה, לסרטי קולנוע ולמגוון הפקות מקור.
ניפיסינג סילס הוא מחדר פלוטוני רדוד ונרחב – מתחם סילים המצוי באונטריו, קנדה.
המחדר הוא חלק ממשטח בזלת נרחב שנוצר באירוע הגעשי "אונגבה" (Ungava event), הוא חלק מקבוצת-העל היורונית והוא מצוי בשוליים הצפוניים של אגן סדברי (Sudbury Basin) – מכתש הפגיעה השני בגודלו בעולם, שנוצר לפני כ-1,850 מיליון שנים.
המחדר מהווה מקבץ של סילים בשוליים הדרומיים של קראטון סופיריור בשילד הקנדי, שחדרו לשכבות סלעי משקע וסלעי תשתית.
כיוון הסילים מצפון-מזרח לדרום-מערב, ורוחבם אינו עולה על 460 מ'.
הסילים מוגדרים כמורכבים מדיאבז – סלע תת-געשי שהרכבו דומה לגברו ולבזלת.
הרכבם המינרלוגי של הסלעים מזהה אותם כגברו עתיר הורנבלנדה ובזלת תולאיטית.
המחדר נוצר בפלאופרוטרוזואיקון וגילו 2,217-2,210 למ"ש.
בסלעי הדיאבז בחלקו הדרומי של המחדר זוהה מעוות מאוחר, ומחשופיהם מקבילים לציר הקימוט של הסלעים אליהם חדרו.
עם זאת, מחקר אחר טוען כי אף שהאזור היה נתון לאורוגנזה מראשית הארכאיקון, סיל ניפיסינג נוצר לאחר תהליכי קימוט והעתקה של סלעי התשתית.
המחדרים לא נוצרו בהזנה ישירה מתוך תא מאגמה, אלא בהזנה צדית-אופקית באמצעות נחילי דייקים, שמקורם המעטפתי 1,300 ק"מ צפונית-מזרחית לסילים.
דייקים אלה יצאו ממקור משותף ושלחו מעין "קרניים" שהזינו את הסילים.
הסילים מציגים שלושה כיוונים פלאומגנטיים מובהקים המצביעים על שלושה אירועי חדירה נפרדים.
תמיכה לכך נמצאה בהתמרת מגע בשולי הסלעים אליהם חדרו, המוכיחה שהכיוונים הפלאומגנטיים הם אכן ראשוניים.
בגאולוגיה, ניפֶה הוא הלחם הסמלים של ניקל (Ni) וברזל (Fe), המשמש לתיאור ההרכב הגאוכימי של גלעין כדור הארץ.
שלא כמו חומרי הקרום והמעטפת – החשופים על פני כדור הארץ או נפלטים באמצעות פליטת לבה, אין אמצעים ישירים לבחינת הרכבו של הגלעין.
על פי חישובים מתמטיים שונים, וכן על פי חישוב מהירות הגלים הסייסמיים באזור זה, צפיפות החומר בגלעין היא 10-13 גרם לסמ"ק – צפיפות המחייבת את הימצאם של יסודות מתכתיים כבדים.
חוקרים הציעו יסודות כברזל, ניקל ומעט קובלט, כיסודות הסבירים ביותר להימצאות בגלעין.
ניפוי שגיאות באמצעות ברווז גומי, בִּרְווּז או מבחן ברווז הגומי הוא מונח הומוריסטי ולא-רשמי בהנדסת תוכנה המתאר שיטת ניפוי שגיאות בתוכנה.
על פי שיטה זו, מתכנת מסביר בקפידה את פעילות הקוד שכתב לחפץ דומם, כגון ברווז גומי, ובכך עובר חוויית "אהא!" ומבין לפתע כיצד לפתור את הבעיות שהתגלו בקוד.
על פי שיטה זו, מתכנת הנתקל בשגיאה בקוד, יסביר בקפידה את פעילות הקוד שכתב לחפץ דומם, כגון ברווז גומי.
הנחת היסוד של התהליך היא, שכאשר יגיע המתכנת לחלק שגוי של הקוד, הוא ישים לב לשגיאה בזכות המאמץ שהשקיע בהסברת הקוד לחפץ הדומם.
השיטה מבוססת על כך שהניסיון להסביר יוצר דיסוננס קוגניטיבי; המתכנת מתעמת עם העובדה כי הקוד (בין אם הוא נכתב על ידו, ובין אם לאו) אינו מבצע את שתוכנן לבצע.
מקורה של שיטה זו בסיפור אודות מתכנת מומחה אשר היה שומר ברווז גומי בסמוך לשולחנו בכל עת.
המתכנת היה מנפה שגיאות קוד בכך שהכריח את עצמו להסביר את הקוד, שורה-אחר-שורה, לברווז.
יש הסבורים כי מדובר בדניס ריצ'י או בבריאן קרניגהן.
למעשה קרניגהן מציג שיטה זו בספרו "The Practice of Programming" שבה ממלא דוב צעצוע את תפקידו של ברווז הגומי.
שיטה הומוריסטית זו דומה בעיקרה לשיטות אחרות, פורמליות יותר של הנדסת תוכנה, ובכללן:
Code review - כלומר סקירה ביקורתית של הקוד על ידי עמיתים, לעיתים כשלב מקדים ומחייב טרם הפעלת השינויים אותם מציע המתכנת לבסיס הקוד המשותף.
Pair programming - שיטה על פיה התכנות נעשה בזוגות.
Software walkthrough - שיטה על פיה מתכנת אחד מבאר לחברו את הקוד שכתב באמצעות מעבר עליו.
יתרה מכך, ההסבר לברווז גומי דומה ואף יכול לסייע לכתיבת תיעוד לתוכנה.
מתכנת קרטון או גולם תכנות
ניפגש בסיבוב הוא שעשועון קומי, התוכנית משודרת בעיקר בימי חנוכה בערוץ הילדים.
לכל תוכנית מגיעים ארבעה ילדים.
הילדים שמגיעים לתוכנית נשאלים שאלות בזמן שהם עושים דברים שונים ולא רגילים.
בכל שלב נפסל מתמודד אחד.
את כל מי שנפסל ראיינו ב-3 העונות הראשונות נוי והדר, וב-2 העונות האחרונות מאי סספורטס.
בעונה הראשונה הופיעה דמותו של אנטיוכוס (שראל פיטרמן) שנהג להתעלל במתמודדים ולכתוב מכתבי הערצה לזמר שלומי סרנגה.
שלב ראשון: בשלב הראשון שואלים את המתמודדים שאלות (כגון: מהו הצבע של קבוצת הכדורגל הפועל תל אביב).
כל מי שיודע את התשובה ורוצה לענות אליה טובל את הראש בקערה עם עיסה נוזלית, כגון: ריבה, שוקולד ועוד.
שלב שני: בכל תוכנית השלב השני הוא שונה, לדוגמה: המתמודדים מסתכלים למסך ורואים לכמה שניות תמונות של ידוענים, והם צריכים לזכור מי היו הידוענים.
שלב שלישי: בשלב השלישי המתמודדים עולים על כיסא מסתובב ועונים על שאלות שהמנחה שואל.
שלב רביעי: היחיד שמנצח עונה על שאלות (לדוגמה: מה שם הספר החמישי בסדרת הארי פוטר).
אם הוא טועה הפרס שמוגרל עובר לאחד הנפסלים.
אם הוא צודק הפרס עובר אליו.
דון לני גבאי (1) שראל פיטרמן (1)
ניפגש בסיבוב - המעבדה היא תוכנית המשך לתוכנית "ניפגש בסיבוב".
את התוכנית הנחו טל מוסרי ובן רביאן.
התוכנית שודרה בערוץ הילדים, העונה הראשונה שודרה מ-28 בנובמבר 2013 עד ל-4 בדצמבר 2013.
העונה השנייה שודרה החל מספטמבר 2014.
ניצבת הוא רומן בן נ"ד פרקים מאת א.
יהושע, שיצא לאור בהוצאת הספריה החדשה בשנת 2014. הספר מספר את סיפורה של נוגה, נבלנית ירושלמית בת 42, המנגנת בתזמורת בהולנד ושבה לשלושה חודשים לבית הוריה, כדי לאפשר לאמהּ האלמנה לנסות מעבר לדיור מוגן בתל אביב, סמוך למגורי אחיה.
כדי שלא תשתעמם מארגן לה אחיה השתתפות כניצבת בסרטים ובמופעים נוספים.
במהלך ביקורה עולה שוב ושוב סוגיית סירובה ללדת, סירוב שהוביל לגירושיה מבעלה.
נוגה היא נבלנית ירושלמית בת 42, המנגנת בתזמורת הפילהרמונית של ארנהם שבהולנד, לאחר שלא מצאה משרה בתזמורת בישראל.
תשעה חודשים לאחר פטירתו של אביה מזמין אותה אחיה, חוני, לשוב לישראל ולהתגורר בבית אמהּ, שהוא בבעלותה בדמי מפתח, כדי לאפשר לאם לעבור לניסיון לשלושה חודשים לדיור מוגן בתל אביב, סמוך למגוריו של האח, כדי לאפשר לאם ולאח לעבור ביתר נוחות את שנות הזקנה של האם.
נוגה משערת שהניסיון ייכשל, והאם תעדיף להתגורר בדירתה שבירושלים, אך נענית לבקשתו של אחיה.
הדירה הירושלמית נמצאת בשכונת מקור ברוך, שרוב תושביה חרדים.
בעת מגוריה בדירה מגלה נוגה שאל הדירה נוהגים להתגנב שני ילדים חרדים, שכנים, על מנת לצפות בטלוויזיה, שאינה קיימת בביתם.
היא מנסה למנוע זאת מהם, וליתר ביטחון אף קונה שוט, אך אינה משתמשת בו.
כדי שלא תשתעמם מארגן לה אחיה הצעיר ממנה, שהוא "בעל משרד עצמאי לתקשורת ולהפקות של סרטי תעודה ושל פרסומות", השתתפות כניצבת בסרטים ובמופעים נוספים.
במסגרת הניצבות היא קושרת קשרי ידידות עם ניצב אחר, קצין משטרה בדימוס בשם אלעזר, הסובל מגמגום, אך הקשר איתו ניתק כאשר הוא בוחר לשמור על נכדו החולה.
בשיחותיה עם אמהּ עולה שוב ושוב סוגיית סירובה ללדת, שאף התבטאה בהפלה מלאכותית כאשר הרתה, צעד שהביא לגירושיה מבעלה, אוריה, תשע שנים קודם לכן.
במהלך השנים שחלפו אוריה התחתן והוליד שני ילדים.
בעת שנוגה הייתה ניצבת במופע של האופרה "כרמן" במצדה, פוגשים באקראי אחיה ואמה, שבאו לצפות במופע, באוריה, בעלה לשעבר של נוגה.
חוני מספר לאוריה שנוגה היא ניצבת במופע, ובעקבות זאת מגיע אוריה למחרת פעם נוספת למופע, ומתגנב לאחורי הבמה כדי לראות היטב את נוגה, שתפקידה להוביל לאורך הבמה חמור רתום לעגלה ובה שני ילדים.
בהמשך הוא מתחזה לניצב בסרט שבו נוגה היא ניצבת, וכך מתגנב להיות בקרבתה, ושם היא מזהה אותו.
בעקבות מפגש זה אוריה מגיע גם לדירתה של נוגה, לשיחה ארוכה, העוסקת אף בילד שלא ילדה לו, ואוריה רואה את עמדתה בסוגיה זו כנכות וכפגם.
בתום הניסיון האם חוזרת לדירתה בירושלים, ונוגה חוזרת להולנד.
במשך כל שהותה בארץ חלמה נוגה לנגן, עם חזרתה להולנד, את הקונצ'רטו של מוצרט לנבל ולחליל בדו מז'ור (קכל 299), אך מתברר לה שעקב תקלה התזמורת כבר ניגנה יצירה זו.
עם זאת, התזמורת נערכת למסע ליפן, שם היא צפויה לנגן את "הים" של קלוד דביסי, יצירה שנכללים בה שני נבלים.
נוגה, הקרויה "ונוס" בפי חבריה לתזמורת, שמה לב שהנבלנית השנייה, כריסטין, שמילאה את מקומה של נוגה בעת היעדרה, נמצאת בהיריון.
אף שכריסטין משתוקקת להשתתף במסע ליפן, בן זוגה, מהגר מאיראן, מתנגד לכך, מחשש לגורלו של העובר, ונסיעתה של הנבלנית מתבטלת.
במקומה מצטרף אל נוגה ביפן נבלן מקומי ישיש, והקונצרט של התזמורת זוכה להצלחה.
נוגה, שחשבה שחדלה לקבל וסת מגלה כתמי דם על בגדיה, וחברתה למסע משכנעת אותה שהווסת חזרה.
נוגה חושבת על כך: "ובכן צדקתי, כשאמרתי לכולם שאני יודעת שאני יכולה ללדת, אבל עדיין אינני רוצה.
צדקתי, ובגופי קולחת עכשיו ההוכחה."
שם הספר, "ניצבת", משקף את עיסוקה של גיבורת הספר, נוגה, לאורך חלק נכבד מעלילת הספר.
דן מירון מוצא בו משמעות רחבה יותר:
בשיחה ברשת ב של "קול ישראל" אמר יהושע: "השם 'ניצבת', לרומן האחרון שלי, היה מוכן וברור לי עוד לפני שנכתבה השורה הראשונה", ובהמשך תיאר את שלל משמעויותיו של המושג.
שמות הדמויות בספר נידונים בספר עצמו ובפרשנות העוסקת בו.
נוגה: לשם העברי "נוגה" זיקה לכוכב הלכת נוגה.
חבריה לתזמורת של נוגה מכנים אותה "ונוס שלנו" על פי שמו הלועזי של כוכב הלכת, ויוצרים זיקה כפולה: לכוכב הלכת ולאלה ונוס מהמיתולוגיה הרומית.
נוגה מתלבטת האם להשלים עם שינוי שמה: "לא אל תגידי יותר 'ונוס שלנו', תקראו לי רק נוגה" היא חושבת, "אבל אינה בטוחה אם כבר הגיעה השעה".
אוריה: שמו של אוריה הוא רמז לאוריה החתי, בעלה הנבגד של בת שבע.
זיוה שמיר מציגה מכנה משותף לשמות נוגה ואוריה: "בני-הזוג נוֹגה ואוריה, ששמותיהם לקוחים מן השדה הסמנטי שעניינו אור, החמיצו אפוא את הסיכוי להוליד ילד שיוליך את אור הבשורה היהודית-ציונית עד אפסי ארץ".
חוני: אמהּ של נוגה מספרת לה שהשם הזה ניתן לפי בקשתה: "הייתי בהיריון, ואת בכיתה בי"ת, למדת משהו על חוני המעגל והגשמים, ואז באת לבקש ממני ומאבא שאם ייוולד בן נקרא לו חוני".
זיוה שמיר מציעה כי "שֵׁם הרומז כמדומה למצב ה"תקוע" שבּוֹ שרויים אלה שנשארו בארץ".
נושא מרכזי בספר הוא הילד שלא נולד - סירובה של נוגה ללדת, שבא לידי ביטוי קיצוני בהחלטתה להפיל כאשר הרתה, צעד שהביא לגירושיה מבעלה.
פעמים אחדות לאורך הסיפור אומרת נוגה בעניין הולדת ילדים: "יכולתי אבל לא רציתי".
בראיון שנתן א"ב יהושע, לקראת צאתו לאור של הרומן, התייחס לגישה זו ואמר: "בזמן האחרון אני נתקל בתופעה של נשים שהחליטו לא ללדת.
התופעה הזאת, אם מצד הגבר ואם מצד האשה, היא בעיני איזו הפרעה במחזור הטבעי של הטבע.
אשה שמחליטה לא להביא ילד זה סוג של נכות.
סוג של אגואיזם, סוג של התחפרות בתפקיד הניצבת." ברומן עצמו שם יהושע גישה זו בפיו של אוריה, בעלה לשעבר של נוגה: "את, נוגה, במהותך אשה נכה.
יש בך פגם, ולכן אין טעם להאשים אותך או לכעוס עליך.
גם כשאת מנגנת ומתנהגת לכאורה ככל אדם, החולי מקנן בך עמוק".
גישתו זו של יהושע ספגה ביקורת מכותבות פמיניסטיות.
בתגובתו לאחת מהן ציין יהושע את "האמפתיה שזורמת מכל דף אל הגיבורה שבמהלך הספר מתחילה להבין טוב יותר את עצמה".
הילדים המעטים שמתוארים בספר אינם מעוררים רצון עז להרות וללדת:
שני הילדים החרדים הפולשים לדירה של נוגה מתוארים כמטרד שהיא חותרת לסלקו.
אחד מהם קשה לטיפול במידה שאף הוריו מתקשים לשאת את נוכחותו, ורק הטלוויזיה מרגיעה אותו.
הפרופסור שנוגה משתתפת כניצבת בסרט דוקומנטרי אודותיו לקה בנעוריו בחשש-שווא פרנואידי שחברתו עומדת לעזוב אותו, ולכן הרעיל אותה כך שנשקפה סכנה לחייה.
הוריו אשפזו אותו כמעט לשנה במוסד סגור, עד שטירופו עבר.
אישה שנוגה משוחחת אתה מספרת שיש לה ארבעה ילדים, ומוסיפה: "והלידות השחיתו את יופיי".
הניצב אלעזר, המחזר אחר נוגה, נפרד ממנה משום שנדרש לטפל בנכדו החולה.
העובר שברחמה של הנבלנית השותפה של נוגה מונע ממנה לנסוע למסע הקונצרטים ביפן שהיא משתוקקת להצטרף אליו, אך יש לו תפקיד פונקציונלי: בזכותו יוכל אביו לקבל אזרחות בלגית.
לקראת סוף הספר עולה רמז להסבר להימנעותה של נוגה מלידה, והוא אינו צער גידולם אלא צער לידתם.
לאחר שאביה של נוגה הופיע בחלומה, היא משוחחת עם אמה, וזו מספרת לה שהסיבה לכך שבהיותה בת חמש בערך, בעת שהאם הייתה בהיריון עם חוני, שכנתם נפטרה בלידתה, והדבר גרם לחרדה לאביה, עד כדי כך שדרש לעזוב את הדירה ולעבור למקום אחר (שהוא דירתה הנוכחית, במקור ברוך).
נוגה היא נבלנית, והדבר בא לידי ביטוי לאורך הרומן, בתיאור יצירות שהיא מנגנת, חולמת לנגן, או מאזינה להן כאשר חבריה לתזמורת מנגנים אותן.
קונצ'רטו לחליל ולנבל של מוצרט (קכל 299 ), שאותו מצפה נוגה לנגן עם שובה להולנד, אך עקב תאונה התזמורת מנגנת אותה בעת שהותה של נוגה בישראל, לאכזבתה הרבה של נוגה.
הפנטסיה של סן סאנס, שאותה מנגנת נוגה בהפסקה של החזרות לאופרה "כרמן", שבה היא משתתפת כניצבת.
הפנטסטית של ברליוז, שאותה תכננה התזמורת לנגן, אך נגינתה בוטלה.
"הים" (La mer) של דביסי, שאותה מנגנת התזמורת במסעה ליפן.
נגינת יצירה זו מתוארת בהרחבה בספר.
היצירה נקשרת בדרכים אחדות למסע ליפן ובין השאר מציין מנהל התזמורת באוזני נוגה שאת שער התווים המקורי של היצירה, מ-1905, "מעטר גל אדיר, גל הצונאמי שצייר הוקוסאי היפני".
במשחק מילים קושרת נוגה את היצירה לאמהּ, שהרי La mer (הים) נשמע כמו La mère (האֵם).
המספר מתאר כיצד נוגה ושותפה היפני מבצעים את היצירה: "בשיתוף ובדיאלוג, בשתי ידיים מהירות, בלחיצה מדויקת ומהירה על הדוושות, מצליחים שניהם זה ליד זה להעניק למוזיקה של דביסי את יללת הרוח ונצנוץ הגלים, שמבהירים לכלי המיתר והנשיפה, ובעקבותיהם גם לכלי ההקשה, שאכן במרחבי ים אמיתי הם שטים ונסחפים עתה."
"ריקודי קודש וחול" של דביסי.
"הקיסר" של בטהובן וסימפוניות 26, 94 ו-92 של היידן נכללות ברפרטואר של התזמורת במסעה ליפן.
בנוסף מנגנת התזמורת את היצירה הבדיונית "ערבסקות נוגות" מאת ואן דן בְּרֶח.
על יחסו למוזיקה ועל המוזיקה שבספר אמר יהושע:
אני לא מתיימר להציג את עצמי כמבין גדול, אבל ערוץ 'מצו' פתוח אצלי כל הזמן, ובמכונית אני שומע את קול המוזיקה.
המוזיקה משמשת מפלט מכל מיני חדשות לא נעימות.
כדי לכתוב על כלי ייחודי כמו הנבל, נפגשתי עם טלי גלזר, נבלאית הפילהרמונית."
ניפדיפין (בלועזית: Nifedipine) היא תרופה מסוג חוסמי תעלות סידן מסוג דהידרופרידינים.
היא משמשת לטיפול באנגינה פקטוריס, לחץ דם גבוה, תופעת רנו ולידה מוקדמת.
נפידיפין היא טיפול בחירה עבור אנגינה על שם פרינצמטאל.
תופעות לוואי נפוצות כוללות סחרחורת, כאב ראש, תחושת עייפות, נפיחות ברגליים, שיעול וקוצר נשימה.
תופעות לוואי חמורות עשויות לכלול תת לחץ דם ואי-ספיקת לב.
נפידיפין התגלה בשנת 1969 ואושר לשימוש בארצות הברית בשנת 1981. התרופה נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.
ניפונוזאורוס (שם מדעי: Nipponosaurus; מילולית: "לטאה יפנית") הוא סוג דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים ("בעלי מקור הברווז") אשר חי בעידן הקרטיקון לפני 85–80 מיליון שנה.
מאובניו נמצאו ביפן ובמחוז סחלין שברוסיה.
הוא היה קרוב משפחה של הלאמבאוזאורוס.
הניפונוזאורוס הגיע לאורך 4 מטרים.
בשל גודלם, נחשבו המאובנים הראשונים כשייכים לפרטים בוגרים, אך לאחר בדיקה מדוקדקת התברר שהיה מדובר בצעירים.
לא נתגלה שלד המשויך לבוגר, אך שלדי הצעירים כללו עצמות רבות.
דינוזאור זה היה בעל זנב ארוך וכבד, ראש בעל בליטה ישרה וצורת ולסתות שהזכירו מקור ברווז ובהם שורות של שיניים שטוחות.
דינוזאור זה רעה בעדרים בערבות הקדומות של הקרטיקון של יפן.
נִיצִ'ירֶן הוא זרם בודהיסטי המשוייך למסורת המהאיאנה הנקרא על שם מייסדו, הנזיר הבודהיסט היפני ניצ'ירן, ונחשב אחד מהזרמים היחידים שפותחו ביפן באופן בלעדי.
נזירי ומתרגלי הניצ'ירן נחשבים קנאים, וכתיבתו של ניצ'ירן נחשבת נהירה ביחס לכתבים בודהיסטים יפנים אחרים, במיוחד כתבי זן.
הנזיר ניצ'ירֶן יצר את הזרם בתקופת הפלישות המונגוליות ליפן.
הנזיר ניצ'ירן קרא לשילוב של לימוד, מוסר ופולחן.
ניצ'ירן הנזיר נודע בקנאות הדתית שלו וביחסו השלילי לרוב ההוגים הדתיים שקדמו לו.
ניצ'ירן קידש אך ורק את סוטרת הלוטוס בטענה שהיא מכילה את כל הדרוש לדת, ושלל את כל הכתבים האחרים של הבודהיזם.
מלבד זאת, הוא דגל בהפצה מסיונרית של תורתו ועודד את תלמידיו לעשות זאת.
הפוליטיקה היפנית תפסה חלק משמעותי בתוך הזרם הדתי, ובשנת 1269 נכתב בידי הנזיר ניצ'ירן הספר "הדרך להגשמת האמת והגנת המדינה" שבו טען כי יפן נמצאת בסכנה גדולה, שעל מנת להינצל ממנה יש לדבוק בסוטרת הלוטוס ולהשמיד את כל הכתות האחרות מלבד ניצ'ירן.
בעקבות פרסום הספר, הגלו אותו השלטונות לאי סאדו שבים יפן.
מכיוון שלאורך כל שנות קיומו, הפעיל זרם זה מיסיון אינטנסיבי, הוא התבסס היטב ביפן, וכיום הוא נחשב לאחד מארבעת זרמי הבודהיזם העיקריים ביפן.
ניפוח זכוכית היא טכניקה של עיצוב כלי זכוכית, אשר במסגרתה מנפחים זכוכית מותכת וצמיגית לצורות שונות באמצעות צינור.
העוסק בכך נקרא "מנפח זכוכית" או "נפח זכוכית".
הזכוכית, שהיא החומר בו משתמשים, היא תערובת המכילה בעיקר חול, עם תוספות שונות, בהתאם לתוצר הרצוי.
את התערובת מביאים לטמפרטורה הגורמת להתכה של המרכיבים.
בעידן המודרני, טכניקת הניפוח משמשת בעיקר ליצירת אומנות.
ההערכה המקובלת כיום היא שהכנת זכוכית החלה במסופוטמיה לפני כ-4,000 שנים, כתוצר לוואי של הפקת מתכות.
הכנת כלים מזכוכית נעשתה בשיטת היציקה בתבניות פתוחות.
שיטה נוספת, להכנת כלי קיבול, התבססה על ליבה עשויה בוץ כלים שעוצבו בשיטות אלו נמצאו במסופוטמיה ובמצרים והם היו נחלתם של המעמדות העליונים, בגלל מחירם הגבוה.
המצאת ניפוח הזכוכית התרחשה בסוריה, במאה הראשונה לפני הספירה.
פיתוח זה איפשר יצירת ריבוי צורות וגם הקל על יצירת כלי הזכוכית ואיפשר הוזלה והנגשה של כלים אלה לאוכלוסיות נוספות.
היות הזכוכית בלתי נקבובית וחסרת ריח גרמה להעדפתה על פני כלים עשויים חימר.
תעשיית זכוכית בעלת שיטות מתקדמות התפתחה ברומא ובהמשך טכניקת ניפוח הזכוכית התפשטה ברחבי האימפריה הרומית, מבלי לדחוק לחלוטין את טכניקת היציקה לתבניות.
ברומא יוצרו אפילו זגוגיות לחלונות על ידי חיתוך ושיטוח של גליל זכוכית ארוך, אשר נוצר בשיטת הניפוח.
השלטון הרומי היה הראשון שיסד סדנאות זכוכית גדולות, להכנת כלים לשימוש יום-יומי וגם לקישוט.
אחרי שנת 200 לספירה, מיומנויות עבודת הזכוכית באירופה שקעו, למשך כמעט 1000 שנה והרמה נותרה נמוכה בהרבה מזו אשר אליה הגיעו הרומאים.
תחית ניפוח הזכוכית הגיעה דרך ונציה, אשר קיימה קשרים הדוקים עם הקיסרות הרומית המזרחית, שם נשתמרה מסורת עיבוד הזכוכית.
בוונציה עסקו בניפוח זכוכית כבר במאה ה-8, על בסיס החול המעולה המצוי בלגונת ונציה.
נפחי ונציה חידשו מיומנויות רומאיות והוסיפו המצאות חדשות.
ההצלחה שנחלו עבודות הזכוכית שיוצרו בוונציה הביאה לפריחה של תעשייה זו.
עקב הביקוש הוקמו סדנאות רבות ובהן תנורים מרובים.
שליטי ונציה חששו מהסכנה שנשקפה מתנורים אלה למבני העץ של ונציה, ולכן, בשנת 1291, הוצא צוו להעברת כל הסדנאות לאי מוראנו.
במוראנו התפתחה אמנות ניפוח הזכוכית לרמות גבוהות ביותר והתוצרים יוצאו לכל רחבי אירופה.
כדי לשמור על הבלעדיות, שליטי ונציה אסרו על יצוא הידע ועל עזיבת אמני הזכוכית את האי.
ב-שנת 1453, אחרי כיבוש קונסטנטינופול על ידי הטורקים, נפלה האימפריה הרומית המזרחית, והאירוע גרם גם לירידת קרנה של תעשיית הזכוכית של ונציה.
אמני זכוכית נדדו לארצות אחרות ועזרו בהקמת סדנאות שם.
בשנת 1612 אלכימאי שהיה גם נפח זכוכית, בשם פרסם מדריך מפורט לעבודות זכוכית.
בגרמניה ובבוהמיה שיפרו את חומרי הגלם להכנת זכוכית.
במאה ה-18 וה-19 התפתחות הכימיה הביאה להבנה טובה יותר ושיפור של הכנת הזכוכית.
במאה ה-19 הוכנס מיכון גם לתהליכי ניפוח הזכוכית, בעיקר בצפון אמריקה.
בשנת 1739, ביוזמתו של מתיישב גרמני בשם ,נוסדה סדנת ניפוח הזכוכית המצליחה הראשונה בפנסילבניה.
סדנאות ניפוח זכוכית קמו גם בניו ג'רזי ומסאטצ'וסטס.
הסדנאות הללו יצרו במשך שנים רבות זכוכית עבור החלונות בבתיהם של מתיישבי המושבות החדשות.
בישראל נמצאו מפעלי זכוכית ענקיים מלפני 1,600 שנים משלהי התקופה הרומית.
האזור כולו היה בסיס משמעותי ליצור זכוכית בגלל החול בחופי עכו וצפונה ממנה, שנחשב משובח.
בסוף המאה ה-19 הקים הברון רוטשילד מפעל לייצור בקבוקי זכוכית ליקבים, על בסיס החול שנמצא בקרבת המפעל.
התברר שהחול לא היה איכותי דיו לייצור זכוכית ועל כן המפעל נסגר.
כיום המבנה משמש את מוזיאון המזגגה - מוזיאון לארכאולוגיה וזכוכית.
בשנת 2000, פסל הזכוכית דייל צ'יהולי הציג תערוכת יחיד במוזיאון מגדל דוד.
אשר הייתה אז התערוכה הגדולה בעולם של צ'יהולי.
מהמוזיאון דווח על למעלה ממיליון כניסות לתערוכה.
בעקבות המסורת הארוכה של ניפוח זכוכית, באי מוראנו הסנוכה לוונצייה התפתחו מוצרי אמנות באיכות גבוהה, המוערכים ברחבי העולם.
אולם, מסורת זו נמצאת בדיעכה.
מגפת הקורונה עצרה במשך תקופה ארוכה את זרם התיירות ופגעה במכירות ובפרנסת האמנים.
לאחר סיום המגפה חלה עליה תלולה במחירי האנרגיה, שמהווה חלק גדול מהוצאות התפעול של הסדנאות ופגע בפעילות של אמני מוראנו.
הנפחים הראשונים השתמשו בצינור עשוי חימר לעיצוב מסת הזכוכית המותכת, אך בראשית המאה הראשונה לספירה הפניקים למדו לנפח זכוכית באמצעות צינור ברזל, אשר אורכו היה 1.5 מטר.
בצידו האחד הייתה מצויה פיה ובצד השני בליטה דמוית כפתור, אליה הוצמדה מסה כדורית של זכוכית צמיגית.
כדור הזכוכית גולגל על משטח ברזל או אבן, עד קבלת הצורה הרצויה.
בימי הביניים הנורמנים הכינו זגוגיות בשיטת ניפוח זכוכית.
מסה של זכוכית צמיגית הוצמדה למוט הנשיפה ואוויר ננשף לתוכה עד קבלת צורת כדור, אשר טופל ידנית עד קבלת מבנה חרוטי.
גוף זה הועבר לפתחו של תנור ההיתוך ותוך סיבוב התקבל דיסק שטוח.
הקוטר המקסימלי היה 1.5 מטר ובמרכזו נותר סימן למקום חיבור מוט הנשיפה.
זכוכית כזו שימשה להכנת חלונות לכנסיות, ומגבלת הגודל היא הסיבה לקיומם של חלונות המורכבים ממספר יחידות קטנות.
במאה ה-20, תוך שימוש באותה שיטה, אך בעזרת אוויר דחוס, התקבלה זכוכית שטוחה בממדים גדולים בהרבה.
שתי שיטות מקובלות היום בניפוח הזכוכית.
הנפח נושף דרך צינור למסת זכוכית נוזלית, בעלת צמיגות גבוהה, ומסובב אותה בקצה השני של מוט הנשיפה.
במקביל, מטפלים בגוף הזכוכית המתהווה בכלים ידניים, כגון צבתות או מספריים.
בשיטה השנייה ממקמים את כדור הזכוכית הלוהטת בתוך תבנית.
הנפח נושף לתוך כדור החומר עד שזה מקבל את צורת התבנית.
ארמיאס ג'וזף אסגדום , הידוע בעיקר בשם הבמה ניפסי האסל (Nipsey Hussle), היה ראפר, כותב שירים, יזם ופעיל חברתי אמריקאי שפעל בלוס אנג'לס שבקליפורניה.
אלבום הבכורה של ניפסי האסל יצא לשווקים בפברואר 2018 וזכה להצלחה מסחרית, והיה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית אלבום הראפ של השנה בטקס פרסי גראמי של שנת 2019.
ארמיאס ג'וזף אסגדום נולד בלוס אנג'לס לאנג'ליק סמית, אפרו-אמריקאית, ודוייט אסגדום, שהיגר מאריתריאה לארצות הברית ב-1985. אסגדום גדל בדרום לוס אנג'לס, בשכונת קרנשו מרובת הכנופיות.
בגיל 14 הצטרף האסל לכנופיית הקריפס.
בגיל 19 אביו של אסגדום לקח אותו ואת אחיו לטיול בן שלושה חודשים באריתריאה אשר במהלכה הכיר את משפחתו.
אסגדום היה אסיר תודה לאביו על הטיול שלטענתו עורר בו את רוח היזמות והאקטיביזם.
אסגדום קיבל מחבריו את הכינוי 'ניפסי האסל' על שם הקומיקאי והמשורר ניפסי ראסל (אנ').
האסל היה בזוגיות משנת 2013 עם השחקנית ואושית הטלוויזיה האמריקאית ממוצא יהודי לורן לונדון .
לזוג נולד ילד ב-31 באוגוסט 2016. ללונדון ילד מקשר קודם עם הראפר ליל ויין, להאסל ילדה מקשר קודם.
בשנת 2018 הונו האישי הוערך ב-8 מיליון דולר.
ב-31 במרץ 2019 נורה האסל מספר פעמים במגרש החניה מול חנות הבגדים שבבעלותו בדרום לוס אנג'לס בסביבות השעה 15:25. האסל נפגע חמש פעמים בגבו ופעם אחת בראשו.
שני עוברי אורח נפצעו גם הם מהירי.
אריק הולדר, בן ה-29, שהתעמת עם האסל מוקדם יותר באותו יום, נעצר והואשם ברצח ב-2 באפריל 2019.
הלווייתו המתוקשרת נערכה ב-11 באפריל 2019, בהיכל סטייפלס סנטר וכללה אלפי משתתפים, ביניהם ידוענים רבים, והועברה בשידור ישיר.
לאחר מכן, ארון הקבורה הובל בתהלוכה חסרת תקדים בדרום לוס אנג'לס לעיני ההמון המריע.
נשיא ארצות הברית לשעבר, ברק אובמה, כתב מכתב הספד לניפסי האסל: "בזמן שרבים מביטים בשכונת קרנשו, היכן שגדל, ורואים רק כנופיות, כדורים וייאוש, ניפסי ראה פוטנציאל.
הוא ראה קהילה שלמרות חסרונתיה לימדה אותו תמיד להמשיך קדימה".
אובמה הודה כי לא פגש את האסל באופן אישי אבל שיבח את האסל על תרומתו לקהילה ובמיוחד על הקמת מרכז חינוכי ללימודי מדעים, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה.
בעקבות עצומה המונית ברשת, עיריית לוס אנג'לס הודיעה שתשנה את שמו של הצומת שבין שדרת קרנשו לשדרת מערב-סלאוסון בדרום לוס אנג'לס, לכיכר ארמיאס 'ניפסי האסל' אסגדום, כהוקרה על תרומתו של האסל לקהילה המקומית.
ניצב הוא כינוי לחלק החרב המשמש לאחיזה.
במרכז הניצב נמצאה הידית, בה אוחזים.
בקצה התחתון הייתה גולה כבדה, שמכונה "תפוח ניצב" (pommel).
בחרבות דקירה מאוחרות שימשה הגולה גם לאיזון משקל הלהב ולאפשר תמרון נוח יותר בדקירה.
בקצה הקרוב ללהב ניצבת השמורה.
לשמורה היו שתי מטרות: למנוע מהיד להחליק על הלהב ולמנוע מלהב היריב לפגוע ביד,.
ניצבי החרבות מיוצרים בדרך כלל מעץ או מתכת, בעבר יוצרו ניצבים מחומרים נוספים כמו שנהב.
ידית הניצב מחופה בחומר מונע החלקה, בעבר היו משתמשים לכך בעור וכיום משתמשים גם בגומי.
לצורת הניצב החרב ועיצובו הייתה משמעות רבה בהוכחת דרגתו של הנושא אותה.
ניפון בודקאן (ביפנית: 日本武道館) הוא זירה המיועדת לאירועי תרבות וספורט וממוקמת ברובע צ'יודה שבטוקיו, יפן.
האולם נבנה עבור תחרויות הג'ודו של אולימפיאדת טוקיו (1964).
המשמעות של שם האולם ביפנית היא "אולם אמנויות לחימה".
מטרת האולם העיקרית היא לארח אירועי אמנויות לחימה והיאבקות.
האולם אירח גם תחרויות בינלאומיות בענפים אחרים, לדוגמה, אליפות העולם בכדורעף נשים של שנת 1967 וגם מופעי תרבות רבים.
האולם ממוקם ממש במרכז טוקיו בתוך פארק קיטאנומרו, האולם נמצא ליד הארמון הקיסרי של טוקיו ומקדש יסוקוני.
האולם הוא בגובה של 42 מטר, בנוי בצורת מתומן ויכול להכיל עד 14,471 איש.
עיצוב הבניין היה בהשראת הוריו-ג'י שבמחוז נארה שביפן.
למרות שהאולם מתתאים לארח אירועי מוזיקה גדולים, מטרתו הראשית של האולם היא אירוח תחרויות של אמנויות לחימה.
אליפויות יפן בג'ודו, קנדו, קראטה, אייקידו ועוד אמנויות לחימה נערכות באולם זה.
האולם גם אירח תחרויות היאבקות רבות.
האולם אירח קרב אגרוף בין מוחמד עלי לאנטוניו אינוקי בשנת 1976.
באולימפיאדת טוקיו (1964) אירח האולם את תחרויות הג'ודו ובאולימפיאדת טוקיו (2020) אירח האולם את תחרויות הג'ודו והקראטה.
הניפון בודקאן אירח עשרות הופעות של זמרים מיפן ומשאר העולם.
רשימה חלקית של הזמרים שהופיעו באולם:
בוב דילן בשנת 1979 (דילן גם הוציא את הופעתו בבודקאן בדיסק "בוב דילן בבודקאן")
מריה קארי בשנת 2003 כחלק מסיבוב ההופעות Charmbracelet World Tour
מריה קארי בשנת 2018 כחלק מסיבוב ההופעות The Number 1's Tour הפריימלז (להקת הרוק הרשמית של Final Fantasy XIV) בשנת 2025
כל שנה העצרת לזכר חללי יפן במלחמותיה נערכת באולם.
הטקס נערך בהשתתפות ראש ממשלת יפן וקיסר יפן.
העצרת נערכת כל שנה ב-15 באוגוסט, יום השנה לכניעת האימפריה היפנית.
פרסי המוזיקה היפנית חולקו באולם בין השנים 1985 ל-1993.
ניפגש בשמחות הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם.
השיר יצא לאור ב-28 באוגוסט 2019, כסינגל מתוך אלבומו השישי של אדם, "Omer", דרך חברת התקליטים אן אם סי יונייטד.
בשיר מתאר הדובר מערכת יחסים בעייתית ומלאת דרמות.
הדובר טוען כלפי זוגתו שהיא "עושה לו הרצאות", "מלכת דרמה" ו"עושה לי צרות".
השיר הוא מז'אנר הפופ והוא משלב בתוכו גם מוזיקה חסידית וסימפול של נעימת כלייזמרים של חתונות.
נכון לדצמבר 2025 יש לשיר למעלה מ-6.3 מיליון צפיות ביוטיוב.
ניפגש בסיבוב הוא סרט ישראלי מסוגת סרט מתיחות קומי משנת 1986.
זה היה סרט המתיחות השלישי של יהודה בארקן.
ב-1980 כתב וביים לצד יגאל שילון את הסרט "חייך אכלת אותה".
בסרט יש קטעי מתיחות שונים, הכוללות: חתן מתחת לחופה המגלה שכלתו הוחלפה, כלב עם שלפוחית לוחצת מוטרד מעץ שבורח לו, אישה עובדת בית החולים מבקשת עזרה להחלפת גלגל ברכבה כשבאמתחתה ארון מתים - מושון שבתוך הארון מתחיל לזוז, ואף מבקש סיגריה אחרונה...
גבר אוכל נקניקיה ומגלה שהיא מפולפלת במיוחד, דנוטה כמלצרית מציעה חלב לאנשים בבית הקפה, ולמי שרוצה היא חולצת שד כדי להוסיף חלב לכוס, מושון נשלח מטעם העירייה לעורר מודעות לזרוק את כל הזבל לפח כשהוא בתוכו, ומפתיע את כולם כשהוא מגיח מהפח, ואף זורק על אנשים את מה שזרקו עליו.
הסרט נמצא במקום 11 במאה הסרטים הישראליים הנצפים ביותר בכל הזמנים, עם כ-750,000 כרטיסי קולנוע שנמכרו.
בין השחקנים, המגלמים את עצמם, נמצאים:
דיוניסיו פרננדש מנדש (בפורטוגזית: Dionísio Fernandes Mendes; נולד ב-21 בספטמבר 1981), הידוע בכינויו ניצ'ה, הוא כדורגלן מגינאה ביסאו, ששיחק בעמדת החלוץ.
ניצ'ה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של לוריהאננסה מהליגה השלישית בפורטוגל.
בקיץ , ניצ'ה חתם בליישואש מהליגה הפורטוגלית השנייה וכעבור שנה הצטרף לבאריירנסה.
בקיץ , ניצ'ה חתם בסטאד תוניסיאן מליגת העל התוניסאית.
בקיץ , ניצ'ה חתם בא.א.ק.
ב-1 בפברואר 2009, ניצ'ה חתם בבני סכנין מליגת העל.
בהמשך הקריירה, ניצ'ה שיחק בפאטימה, טורינסה, א.פ.א.פ.
ולבסוף חזר לקדנציה שנייה בסטאד תוניסיאן.
ב-10 באוקטובר 2003, ניצ'ה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה ביסאו, בהפסד 1–2 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006.
ניפאטס דיגיטליס (שם מדעי: Niphates digitalis; מכונה גם: ספוג אגרטל ורוד) הוא מין של ספוג, שתואר לראשונה בידי החוקר הצרפתי ז'אן-בטיסט דה לאמארק בשנת 1814.
ספוג זה חי באוקיינוס האטלנטי שלחופי אמריקה הצפונית, בפלורידה שבדרום ארצות הברית והאיים הקריביים, כולל איי בהאמה והאנטילים ההולנדיים.
הוא מגיע לאורך 30 עד 50 סנטימטרים וצורתו היא כצורת צינור, מאוורר או אגרטל.
למרות כינויו, צבעו של מין זה הוא לא רק ורוד אלא גם כחול, אפור ולבנדר.
תרכובות המופקות מספוג זה נחקרו במטרה לבדוק את האפשרות להשתמש בהן בטיפול נגד סרטן הערמונית.
בגאומטריה אלגברית ניפוח הוא פעולה שאפשר לבצע על יריעה אלגברית (או באופן כללי יותר על סכמה).
הניפוח משנה את מבנה היריעה בצורה מבוקרת ומהווה כלי חשוב בגאומטריה אלגברית.
הניפוח מאפשר לפשט יריעות אלגבריות ואובייקטים אלגבריים עליהן ועומד בבסיס תהליך התרת הסינגולריות .
ניתן לחשוב על ניפוח כגרסה אלגברית, מופשטת, וכללית של מעבר לקואורדינטות קוטביות.
ניפוח של יריעה אלגברית לאורך תת-יריעה סגורה היא בנייה מסוימת של יריעה ביחד עם העתקה נאותה המהווה איזומורפיזם מחוץ ל-.
ניפוח של מרחב אפיני לאורך נקודה
הדוגמה הבסיסית ביותר לניפוח היא ניפוח של מרחב לאורך נקודה.
בדוגמה זו ניתן להגדיר את הניפוח באופן גאומטרי פשוט ומפורש.
ניתן כאן את ההגדרה למקרה הזה.
נקבע שדה מעליו יהיו מוגדרים כל היריעות שנדון בהן.
לצורך הפשטות נניח ש- סגור אלגברית.
זה יאפשר לנו לזהות בין היריעות ובין קבוצת הנקודות שלהן.
כל הדברים להלן תקפים גם עבור שדה כללי, עם ההתאמות הנדרשות.
בהינתן מרחב אפיני ונקודה , הניפוח של לאורך הוא יריעה אלגברית המהווה את אוסף הזוגות המורכבים מישר ב- שעובר דרך ומנקודה .
לפי ההגדרה היא תת-קבוצה של המרחב של המכפלה כאשר הוא המרחב הפרויקטיבי המהווה את אוסף הישרים ב- העוברים דרך .
קל לראות ש- היא קבוצה סגורה בטופולוגיית זריצקי.
הבחנה זו נותנת מבנה של יריעה אלגברית (קוואזי-פרויקטיבית) על .
כמו כן אנו מקבלים העתקת הטל .
הן היריעה והן ההעתקה נקראות הניפוח של לאורך (או ב-).
הנקודה (כמו גם הקבוצה ) נקראת מרכז הניפוח.
ההעתקה היא בירציונלית (זאת אומרת שהיא מהווה איזומורפיזם לאחר שמצמצמים אותה לקבוצות פתוחות וצפופות במקור ובטווח) ונאותה.
במילים אחרות, זו היא מודיפיקציה.
זה גם המצב עבור ניפוח במקרה הכללי.
קשר עם קואורדינטות פולריות וספיריות
קואורדינטות פולאריות הן דרך לתאר נקודה במישור באמצעות שני מספרים כאשר היא זווית ו- הוא מרחק הנקודה מהראשית.
כך אנחנו מקבלים העתקה .
העתקה זו איננה חד-חד-ערכית, מכיוון שלחלק מהנקודות יש מספר יצוגים שונים בקואורדינטות פולריות.
נשים לב שכאשר אנחנו מקבלים נקודה על מעגל היחידה .
לכן ניתן לחשוב על קואורדינטות פולריות בשני שלבים.
בשלב הראשון מיצגת נקודה על מעגל היחידה, ובשלב השני הזוג המורכב מנקודה זו והמספר מיצג נקודה במישור.
במילים אחרות אנחנו מציגים את כהרכבה .
לצורך הקשר עם ניפוח נתמקד בחלק השני של ההרכבה .
העתקה זו ניתנת להכללה למרחבים מממד גבוה יותר: על ידי הנוסחה כאשר היא ספירת היחידה במרחב .
להכללה זו קוראים קואורדינטות כדוריות.
ליתר דיוק ניתן לכתוב אותה כהרכבה כאשר ההעתקה הראשונה מתקבלת מההעתקה הטבעית .
במילים אחרות היריעה מתקבלת מהיריעה על ידי הדבקת כל נקודה בספירה לנקודה הנגדית שלה.
יש מספר הבדלים בולטים בין הניפוח לקואורדינטות ספיריות:
הניפוח עובד מעל כל שדה, בעוד שקואורדינטות ספיריות תקפות רק מעל הממשיים.
קואורדינטות ספיריות מפורשות, הכוללות גם קוארדינטות זוויתיות על הספירה מבוססות על פונקציות טריגונומטריות שאינן אלגבריות, בעוד שניפוח הוא פעולה אלגברית לחלוטין.
היריעה היא יריעה חלקה ללא שפה, בעוד שהיריעה היא יריעה עם שפה.
היריעה איננה אוריינטבילית, בעוד שהיריעה אוריינטביליות.
לדוגמה, במקרה הדו-ממדי עיגול סביב במישור מתאים לטבעת מביוס ב , ולטבעת רגילה () ב-.
למרות ההבדלים, קואורדינטות פולריות וספיריות מספקות תמונה אינטואיטיבית טובה עבור ניפוח.
בהינתן יריעה אלגברית ותת-יריעה סגורה הניפוח של לאורך (או ב-) הוא יריעה (מסוימת) יחד עם העתקה .
הן היריעה והן ההעתקה נקראת הניפוח.
התמונה ההפוכה של מרכז הניפוח תחת העתקת הניפוח נקראת המחלק המיוחד והיא תמיד מחלק קרטייה ב- .
זאת אומרת שהיא תת-יריעה (או ליתר דיוק תת-סכמה) של המוגדרת מקומית על ידי משוואה אחת (שאינה מחלקת אפס).
אם אפינית אז ניתן להתאים ל- את האידיאל של הפונקציות הרגולריות על שמתאפסות על .
לניפוח לאורך קוראים גם הניפוח לאורך האידיאל .
רק אידיאלים רדיקליים ניתן להציג בתור עבור איזשהו .
אולם ניתן לנפח יריעות אפיניות לאורך כל אידיאל של פונקציות רגולריות.
באופן כללי יותר, אם לא אפינית, ניתן לנפח אותה לאורך כל אלומת אידיאלים .
מושג הניפוח קיים גם עבור סכמות: ניתן לנפח סכמה לאורך תת-סכמה סגורה .
הטרמינולוגיה והסימונים לניפוח סכמות זהים לאלה של יריעות.
בשונה מיריעות, עבור סכמה , כל אלומת אידיאלים היא אלומת הפונקציות הרגולריות המתאפסות על תת-סכמה סגורה מתאימה, ולכן אין הבדל בכלליות בין ניפוח לאורך תת-סכמה סגורה וניפוח לאורך אלומת אידיאלים.
בדרך כלל מקובל לנפח לאורך תת-יריעות סגורות דלילות (זאת אומרת שהמשלים שלהן הוא תת-קבוצה פתוחה צפופה).
במקרה בו היריעה היא בלתי פריקה הדבר שקול לכך ש - .
באופן פורמלי תנאי זה לא נדרש, אולם חלק מהתכונות הבסיסיות של ניפוח לא יתקימו ללא תנאי זה.
למשל אם איננה דלילה אז העתקת הניפוח לא תהיה על.
לדוגמה הניפוח של לאורך עצמו הוא הקבוצה הריקה.
אפיון הניפוח על־ידי תכונות אוניברסליות
במקום להגדיר את הניפוח באמצעות בנייה מפורשת ניתן לאפיין את הניפוח על ידי תכונות.
קל יהיה להוכיח שאפיון זה מגדיר את הניפוח ביחידות (זאת אומרת שכל שתי בנייות של ניפוח שמקיימות את התכונות צריכות להיות איזומורפיות על ידי איזומורפיזם יחיד וטבעי).
מכאן שלאחר אפיון הניפוח על ידי תכונות, משימת בנית הניפוח הופכת למשימת הוכחת המשפט שקיימת בנייה שמקיימת את התכונות הנדרשות.
ניתן לאפיין ניפוח כדרך אוניברסלית להפוך כל אידיאל למחלק קרטייה, זאת אומרת אלומת אידיאלים שמקומית נוצרת על ידי איבר אחד שאינו מחלק אפס.
באופן פורמלי יותר, בהינתן יריעה ואלומת אידיאלים עליה, ניתן להגדיר את הניפוח של לאורך בתור יריעה יחד עם העתקה המקיימת את התכונות הבאות:
המשיכה היא אלומת אידיאלים על הנוצרת מקומית על ידי איבר אחד שאינו מחלק אפס.
לכל העתקה כך שהמשיכה היא אלומת אידיאלים הנוצרת מקומית על ידי איבר אחד קיימת, ויחידה ההעתקה כך שהדיאגרמה
במילים אחרות, הניפוח הוא אובייקט סופי בקטגוריית ההעתקות כך שהמשיכה היא מחלק קרטייה.
משיקולים סטנדרטיים של תורת הקטגוריות נובע שהניפוח מאופיין ביחידות על ידי תכונות אלה.
קיום הניפוח הוא טענה מסובכת יותר.
אפשר לראות בבניות להלן בתור הוכחות שונות לקייום הניפוח (במקרים פרטיים או באופן כללי).
אפיון הניפוח על ידי תכונות אוניברסליות עבור סכמות זהה למקרה של יריעה.
נשים לב שאפיון הניפוח מתבצע עבור כל זוג בניפרד והתכונות של הניפוח לא מערבות ניפוחים אחרים.
לכן כשבונים את הניפוח, ניתן לעבוד על כל זוג בניפרד.
כך גם כשמוכיחים שהבנייה מקיימת את התכונות.
נאותות: העתקת הניפוח היא נאותה.
בירציונליות: הניפוח הוא איזומורפיזם מחוץ ל- .
ליתר דיוק ההעתקה המושרית מהניפוח היא איזומורפיזם.
אם דלילה זה אומר שהניפוח הוא שקילות בירציונלית.
מודיפיקציה: העתקה נאותה שהיא גם שקילות בירציונלית נקראת מודיפיקציה.
מכאן שאם דלילה אז הניפוח הוא מודיפיקציה.
פונקטוריאליות: הניפוח הוא פונקטוריאלי בזוג במובן הבא: בהינתן העתקה של יריעות אלגבריות ואלומת אידיאלים אז קיימת ויחידה העתקה כך שהדיאגרמה
חלקות: אם ו - חלקות אז כך גם .
המחלק המיוחד: אם ו - חלקות אז המחלק המיוחד איזומורפי לפרויקטיביזציה של האגד הנורמלי ל- ב- .
ניפוח לאורך מחלק קרטייה: אם הוא מחלק קרטייה ב- אז הניפוח הוא איזומורפיזם.
ניפוח לאורך מרכז חלק או חיתוך מלא
הגדרת הניפוח במקרה הכללי היא מעט אבסטרקטית ולא תמיד מפורשת.
אולם במקרים פרטיים ניתן להגדיר את הניפוח בקלות יחסית ובאופן מפורש בדומה למקרה של ניפוח של מרחב אפיני לאורך נקודה שהוסבר לעיל.
ניפוח של מרחב אפיני לאורך תת-מרחב
בהינתן מרחב אפיני ותת-מרחב אפיני ניתן לבחור משלים אפיני ל - ולהציג את בתור המכפלה .
זה מאפשר להגדיר את בתור כאשר היא נקודת החיתוך בין ל- .
ניתן לתאר בנייה זו עם פחות בחירות.
נסמן וב - את הנקודה המתאימה ל - .
נקבל העתקה כך ש - .
נגדיר את להיות מכפלת הסיבים .
ניפוח של יריעה חלקה לאורך מרכז מחתוך מלא
אם יריעה חלקה ו תת-יריעת חיתוך מלא בתוכה (זאת אומרת תת-יריעה שמוגדרת על-ידי מספר משוואות השווה להפרש הממדים ), אז אפשר להגדיר את הניפוח של לאורך באופן הבא: תהיה העתקה המורכבת מהמשוואות המגדירות את .
זאת אומרת ש- מקיימת .
נגדיר את הניפוח להיות מכפלת הסיבים .
ניתן להראות שבנייה זו אינה תלויה בבחירת .
דרך אחת להראות זאת היא להראות שהבנייה מקיימת את התכונות האוניברסליות שתוארו מעלה .
ניתן להראות זאת גם באופן ישיר, לשם כך יש לבנות איזומורפיזם בין הבניות לכל שתי בחירות של , ולהוכיח שעבור שלוש בחירות כאלה האיזומורפיזמים שנבנו קומפטביליים.
ניפוח של יריעה חלקה לאורך מרכז מחיתוך מלא מקומית
בהינתן יריעה חלקה , תת-יריעה נקראת מחיתוך מלא מקומית אם ניתן לכסות את על ידי קבוצות פתוחות כך ש: היא תת-יריעת חיתוך מלא (או ריקה).
מכיוון שהבנייה למעלה לא תלויה בבחירות, ניתן להרחיב אותה לבנייה של ניפוח של יריעה חלקה לאורך מרכז מחתוך מלא מקומית.
נשים לב שכל תת-יריעה חלקה של יריעה חלקה היא תת-יריעת חיתוך מלא מקומית, לכן ההגדרה כאן מאפשרת לנפח יריעה חלקה לאורך תת-יריעה חלקה.
ניפוח של יריעה אפינית לאורך מרכז חלק
אם יריעה אפינית ו יריעה חלקה ניתן להגדיר את הניפוח של לאורך בתור הטרנספורם ההדוק של תחת ההעתקה
גם כאן ניתן להוכיח שהבנייה לא תלויה בבחירת השיכון , בין אם באופן ישיר ובין אם על ידי בדיקת התכונות האוניברסליות.
ניפוח של יריעה כללית לאורך מרכז חלק
מכיוון שניתן לכסות כל יריעה על ידי יריעות אפיניות, ניתן להגדיר ניפוח של יריעה כללית לאורך מרכז חלק באמצעות הגדרת הניפוח של יריעה אפינית לאורך מרכז חלק, באופן דומה למקרה המתואר מעלה.
הכלליות של ניפוח של יריעה כללית לאורך מרכז חלק היא כלליות רחבה למדי.
אחד השימושים החשובים בניפוח - התרת סינגולריות - משתמש רק בכלליות זו.
לכן במקרים רבים מסתפקים בהגדרת הניפוח רק עבור מקרה זה, מכיוון שההגדרה במקרה זה היא אלמנטרית ומפורשת יותר.
ניפוח של סכמות אפיניות לאורך מרכז כללי
ההגדרה המקובלת לניפוח במקרה הכללי היא באמצעות הספקטרום הפרויקטיבי.
לצורך הפשטות ננתח תחילה את המקרה של ניפוח של סכמה אפינית לאורך אידיאל.
בהינתן סכמה אפינית ואידיאל מתבוננים בחוג הבא
פעולת הכפל בחוג זה מוגדרת כך שמכפלה של איבר ב באיבר ב תתן את האיבר המתאים ב .
זאת אמרת חוג שנתון בתור סכום ישר של חבורות אבליות כאשר כפל של שני איברים ב- ו הוא איבר ב-.
ניתן להגדיר את הניפוח של לאורך בתור הספקטרום פרויקטיבי של חוג מדורג זה:
הספקטרום הפרויקטיבי של חוג מדורג הוא סכמה קוואזי-פרויקטיבית שמתאימה לחוג זה.
בנית הספקטרום הפרויקטיבי מקבילה לבנית הספקטרום כאשר הספקטרום הפרויקטיבי מקבל חוגים מדורגים במקום סתם חוגים ומחזיר יריעות קוואזי-פרויקטיביות במקום יריעות אפיניות.
לפי הגדרת הספקטרום הפרויקטיבי אנו מקבלים העתקה פרויקטיבית:
בנייה על־ידי מנה בפעולה של החבורה הכפלית
לצורך הפשטות נתמקד כעת ביריעות אלגבריות מעל שדה .
ניתן לתאר את הספקטרום הפרוקיטיבי של חוג מדורג באופן הגאומטרי הבא: בהינתן חוג מדורג מעל , נגדיר פעולה של החבורה הכיפלית של השדה על החוג כדלקמן: הסקלר פועל על ידי פעולה זו משרה פעולה של החבורה על הסכמה .
קל לראות שניתן לזהות את יריעת נקודות השֶׁבֶת תחת פעולה זאת עם היריעה
ניתן לתאר את היריעה בתור המנה של בפעולה של .
תיאור זה מאפשר להציג את הניפוח של יריעה אפינית לאורך אידיאל בתור מנה של יריעה קוואזי-אפינית מסוימת בפעולה של .
לתיאור זה יש חיסרון: בעוד שהניפוח של יריעה חלקה לאורך תת-יריעה חלקה תמיד חלק, היריעה המתקבלת מהבנייה למעלה כמעט לעולם אינה חלקה.
לכן לעיתים מתמשים בבנייה שקולה ונוחה יותר:
כמו קודם, יש לנו פעולה של .
נגדיר ניתן לזהות באופן טבעי את עם תת-יריעה של .
ניתן גם להראות ש מכאן, שניתן להגדיר את הניפוח של לאורך בתור המנה של בפעולת החבורה .
קל לראות ש חלקה, ו- הוא האידיאל המתאים לתת-יריעה חלקה של אז חלקה.
יתרון נוסף של בנייה זו הוא שהיריעה מענינת בפני עצמה.
ניתן לראות בה משפחה חד פרמטרית של יריעות שמנוונות את היריעה לאגד הנורמלי של סכמת האפסים של בתוך .
באופן מפורש יותר ישנה העתקה טבעית כך שעבור כל השונה מ- מתקיים ואילו איזומורפי לאגד הנורמלי של סכמת האפסים של בתוך .
יתר על כן, פעולת החבורה מתאימה לפעולה הסטנדרטית של חבורה זו על תחת ההעתקה .
עבור סכמה לא אפינית, ההגדרה דומה, רק שמחליפים את האידיאל באלומת אידיאלים.
ההגדרה המקובלת לניפוח של סכמה לאורך אלומת אידיאלים היא באמצעות הספקטרום הפרויקטיבי.
בהינתן סכמה ואלומת אידיאלים מתבוננים באלומת החוגים המדורגת הבאה
מגדירים את הניפוח של לאורך להיות הספקטרום הפרויקטיבי של אלומת חוגים מדורג זאת מעל הסכמה .
באופן גאומטרי, ניתן להבין בנייה זו בצורה הבאה: מכסים את על ידי יריעות אפיניות פתוחות , מנפחים כל אחת מהיריעות לאורך , ומדביקים את התוצאות ליריעה אחת.
גם את יתר הבניות בפרק הקודם ניתן להתאים בקלות למקרה הלא אפיני.
הניפוח של כל יריעה/סכמה לאורך עצמה הוא הקבוצה הריקה.
הניפוח של כל יריעה/סכמה לאורך הקבוצה הריקה הוא היריעה עצמה.
הניפוח של עקום חלק לאורך נקודה שלו לא משנה את העקום.
באופן כללי יותר, הניפוח של יריעה חלקה מממד לאורך תת-יריעה חלקה מממד לא משנה את היריעה (הגדולה).
באופן כללי עוד יותר, הניפוח של יריעה לאורך מחלק קרטיה אינו משנה את היריעה.
הניפוח של הצלב (היריעה הנתונה על ידי המשוואה ) לאורך הראשית הוא יריעה המורכבת מאיחוד זר (בילתי קשיר) של 2 ישרים.
הניפוח של עקום נודלי (לדוגמה, העקום הנתון על ידי המשוואה ) לאורך הנקודה הסינגולרית שלו (בדוגמה - הראשית) הוא ישר.
הניפוח של עקום קספידלי (לדוגמה, העקום הנתון על ידי המשוואה ) לאורך הנקודה הסינגולרית שלו (בדוגמה - הראשית) הוא ישר.
באופן כללי יותר, הניפוח של עקום קספידלי ממעלה (לדוגמה, העקום הנתון על ידי המשוואה ) לאורך הנקודה הסינגולרית שלו (בדוגמה - הראשית) הוא עקום קספידלי ממעלה .
הניפוח של מישור לאורך הראשית הוא (המרחב הטוטלי של) אגד קוי מעל הישר הפרויקטיבי.
באופן כללי יותר, הניפוח של מרחב ליניארי מממד לאורך הראשית הוא (המרחב הטוטלי של) אגד קוי מעל המרחב הפרויקטיבי מממד .
הניפוח של הקונוס הריבועי (היריעה הנתונה על ידי המשוואה ) הוא (המרחב הטוטלי של) אגד קוי מעל הישר הפרויקטיבי.
כפי שניתן לראות מהדוגמאות למעלה, ניפוח של יריעה לא חלקה לאורך תת-יריעה חלקה שלה (שמוכלת בקבוצת הנקודות הסינגולריות של ), הופכת את במקרים רבים לירעה "חלקה יותר".
זריציקי שיער שניתן להפוך כל יריעה ליריעה חלקה באמצעות התהליך הבא:
בוחרים (באופן מושכל) תת-יריעה סגורה וחלקה שמוכלת בקבוצת הנקודות הסינגולריות של ומנפחים את לאורך .
מסמנים את היריעה המתקבלת ב - .
חוזרים על התהליך עם היריעה במקום .
מבצעים את התהליך מספר פעמים עד שמתקבלת יריעה חלקה .
תהליך זה נקרא התרת סינגולריות.
ההעתקה היא מודיפיקציה, כיוון שהיא הרכבה של מודיפיקציות.
זריציקי הוכיח שתהליך כזה אפשרי עבור יריעות מממד ומטה מעל שדות ממציין .
בשנת 1964, הוכיח תלמידו של זריצקי הייסוקה הירונקה את קיומה של התרת סינגולריות מעל שדה ממציין לכל ממד.
תוצאה זו נחשבת לאחת התוצאות המרכזיות של הגאומטריה האלגברית במאה ה-20. התוצאה (על גרסאותיה השונות) שימושית מאוד בגאומטריה אלגברית ומחוצה לה.
ההוכחה המקורית של הירונקה הייתה מורכבת ביותר וקשה להבנה.
במרוצת השנים מספר מתמטיקאים פיתחו הוכחות נוספות.
ההוכחות המודרניות נחשבות על ידי המומחים כהוכחות פשוטות יחסית, אם כי מדובר עדיין בהוכחות מתוחכמות ומורכבות.
קיום התרת סינגולריות עבור מציין שונה מ-0 בממדים 1, 2, ו-3 הוכחה על ידי מספר מתמטיקאים לאורך השנים.
בעיית קיום התרת סינגולריות עבור מציין שונה מ-0 עודנה פתוחה.
לעיתים משתמשים במושג התרת סינגולריות באופן רחב יותר.
כל מודיפיקציה כאשר יריעה חלקה נקראת לפעמים התרת סינגולריות של .
יש שיטות לבנית התרת סינגולריות במובן זה שאינן מתבססות על ניפוחים בילבד.
לדוגמה הנורמליזציה של יריעה היא מודיפיקציה שלה והיא "יותר חלקה" מהיריעה עצמה.
לכן אפשר להשתמש בנורמליזציה לצד ניפוח כשלב בהתרת סינגולריות.
כך לדוגמה ההוכחה המקורית של זריציקי לקייום התרת סינגולריות של משטחים התבססה על ניפוח ונורמליזציה לסירוגין.