tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מקס ז'אקוב – מתוך המבוא ל"גביע הקוביות" (מצרפתית: אביבה ברק-הומי), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ח', 2017.
הרב מאיר שמעון בן יצחק הלוי (מקס) ורשבסקי (4 ביולי 1925, שטרסבורג - 13 בספטמבר 2006, ירושלים) היה הרב הראשי של שטרסבורג והריין התחתון, ודמות ידועה ברזיסטאנס נגד הכיבוש הגרמני בחבל אלזס, בנוסף היה היסטוריון של יהדות אלזס.
ורשבסקי נולד בצרפת למשפחה אורתודוקסית.
בזמן מלחמת העולם השנייה, היה פרטיזן.
אשתו הייתה סטודנטית בפריז הכבושה.
בין השנים 1954–1948 כיהן כרבה הראשי של בישהיים, פרבר של שטרסבורג.
היה מתלמידיו של הרב הראשי של שטרסבורג, הרב אברהם דויטש.
בשנת 1970 מונה לרב הראשי של שטרסבורג, תפקיד שבו כיהן עד שנת 1987, שבה עלה לישראל.
הוחלף על ידי הרב רנה גוטמן.
בסוף שנות ה-90 הזדהו הרב ורשבסקי ואשתו עם מפלגת השמאל הדתי מימד, והרב ורשבסקי הצטרף לארגון "רבנים לזכויות אדם".
הרב ורשבסקי הוא אביו של פעיל השמאל הקיצוני מיכאל ורשבסקי.
מקס (מאיר) לזרביץ ויינרייך (בכתיב יידי תקני: מאַקס ווײַנרײַך; באנגלית: Max Weinreich; ברוסית: Мейер Лазаревич Вейнрейх); 22 באפריל 1894, קולדיגה, האימפריה הרוסית (כיום לטביה) – 29 בינואר 1969, ניו יורק, ארצות הברית) היה בלשן יהודי שהתמחה בשפה היידית, ממייסדי "יִיוואָ"; אביו של הבלשן אוריאל ויינרייך.
ויינרייך נולד בעיירה קולדיגה (Kuldīga) שבפלך קורלנד של האימפריה הרוסית.
קיבל חינוך גרמני ויהודי ברוח תנועת ההשכלה, תחילה התחנך בבית ספר גרמני בקולדיגה, ולאחר ארבע שנים עבר ללמוד בגימנסיה בעיר ליבאווה.
בין 1909 ל-1912 למד בגימנסיה היהודית הפרטית של איליה גילרייביץ' אייזנבט בסנקט פטרבורג.
לאחר מכן התגורר בדווינסק (כיום דאוגבפילס) ובלודז'.
רגינה חזרה לווילנה, אך ויינרייך ואוריאל היגרו ב-1940 לניו יורק.
רגינה והבן הצעיר גבריאל נחלצו בזמן הקצר שבו לטביה הייתה חופשית, והגיעו גם הם לניו יורק.
בשנת 1940 ייסד ויינרייך מחדש את המכון בניו יורק, לאחר שנתמנה לפרופסור בסיטי קולג' של ניו יורק.
שטאפלען: פיר עטיודן צו דער יידישער שפראכוויסנשאפט און ליטעראטור געשיכטע, ברלין: וואסטאק, 1923.
טרייבען: א לעקסיקאלאגישער עטיוד, מינסק: [חמו"ל], 1926. (צייטשריפט (אינסטיטוט פאר ווייסרוסלענדישע קולטור.
שרייב אן גרייזען: א האנטביכל פאר אלע וואס ווילן ריכטיק אויסלייגן יידיש און ספעציעל די העברעאישע עלעמענטן אין דער יידישער שפראך / צונויפגעשטעלט פון ד"ר מאקס וויינרייך, וילנה: שאבאד, 1926. (מהדורה נוספת: ורשה: צענטראל-קאמיטעט פון די יידן אין פוילן – בילדונגס-אפטיילונג, 1947.)
שטורעמווינט: בילדער פון דער יידישער געשיכטע אין 17-טן יאהרהונדערט, וילנה: טאמאר, 1927.
בילדער פון דער יידישער ליטעראטורגעשיכטע: פון די אנהייבן ביז מענדעלע מוכר ספרים, מיט 12 רעפראדוקציעס אויף באזונדערע בלעטער, וילנה: טאמאר, 1928.
פראקטישע גראמאטיק פון דער יידישער שפראך / פ' היילפערין און מ' וויינרייך, וילנה: קלעצקין, 1928. (מהדורה נוספת: שם, 1931.)
מכירת יוסף: ארויסגענומען פון ספר "תם-וישר" און פון אנדערע ספרים / דערציילט אויפן היינטיגן שטייגער, ברלין, וואסטאק, [תר"ץ].
דער וועג צו אונדזער יוגנט: יסודות, מעטאדן, פראבלעמען פון יידישער יוגנט-פארשונג, וילנה: דפוס ד' קריינעס), 1935. (מהדורות נוספות: פריז, פריינד פון ייווא, 1935; וילנה: [חמו"ל], 1940.)
די געשיכטע פון בייזן בייז, ורשה: קינדערפריינד, 1937.
פסיכאאנאליז: זיגמונד פרויד און זיין שיטה, וילנה: דפוס D.
די שווארצע פינטעלעך, וילנה: ייווא, 1939.
די יידישע וויסנשאפט אין דער היינטיקער צייט, ניו יורק: יידישער וויסנשאפטלעכער אינסטיטוט, 1941.
פון ביידע זייטן פלויט: דאס שטורעמדיקע לעבן פון אורי קאוונערן, דעם ניהיליסט, בואנוס איירס: צענטראל-פארבאנד פון פוילישע יידן אין ארגענטינע, תשט"ז-1955.
היטלערס פראפעסארן: דער חלק פון דייטשער וויסנשאפט אין דייטשלאנדס פארברעכנס קעגן יידישן פאלק, ניו יורק: יידישער וויסנשאפטלעכער אינסטיטוט – ייווא – ביבליאטעק פון ייווא – היסטארישע סעקציע, 1947.
געשיכטע פון דער יידישער שפראך: באגריפן, פאקטן, מעטאדן, ניו יורק: יידישער וויסענשאפטלעכער אינסטיטוט – ייווא, 1973.
אויסגעקליבענע שריפטן:, בואנוס איירס : .
ליפשיץ-פאנד פון דער ליטעראטור-געזעלשאפט ביים ייווא, תשל"ה, 1974.
דער אנהייב: זאמלבוך פאר ליטעראטור און וויסנשאפט / רעדאקטירט פון ד.
יידישע פילאלאגיע: צוויי חודשדיקע בלעטער פאר שפראכוויסנשאפט ליטעראטורפארשונג און עטנאגראפיע / אונטער דער רעדאקציע פון מאקס וויינרייך, נח פרילוצקי און זלמן רייזען, ורשה: קולטור-ליגע, 1924.
אלע כתבים / פון ד"ר שלמה עטינגער (אין צוויי חלקים); ארויסגעגעבן לויט די מאנוסקריפטן מיט א ביאגראפישן און ביבליאגראפישן אריינפיר און מיט הערות פון ד"ר מאקס וויינרייך, ורשה – וילנה: קלעצקין, 1925.
דער אוצר פון דער יידישער שפראך / פון נחום סטוטשקאוו; אונטער דער רעדאקציע פון מאקס וויינרייך, 1950.
דער ייווא אין א יאר פון אומקום: באריכט-רעדע געהאלטן אויף דער עפענונג-זיצונג פון דער 17-טער יאריקער קאנפערענץ פון ייווא, ניו יורק: יידישער וויסנשאפטלעכער אינסטיטוט, 1943.
דער ייווא אין יידישן לעבן: באריכט-רעדע געהאלטן אויף דער עפענונג-זיצונג פון דער 18טער יאריקער קאנפערענץ פון ייווא, דעם 7טן יאנואר 1944, ניו יורק: יידישער וויסנשאפטלעכער אינסטיטוט, 1944.
דער ייווא און די פראבלעמען פון אונדזער צייט: א רעדע געהאלטן אויף דער עפענונגזיצונג פון דער 19 טער יאריקער קאנפערענץ פון ייווא, ניו-יארק, דעם 5טן יאנואר 1945, ניו יורק: יידישער וויסנשאפטלעכער אינסטיטוט, 1945.
מאקס וויינרייכן: צו זיין זיבעציקסטן געבוירן-טאג; שטודיעס וועגן שפראכן ביי יידן, וועגן יידישער ליטעראטור און געזעלשאפט, לונדון – האג – פריז, כהן, ליבל מוטאן, 1964.
הרמן אמיל אלפרד מקס טראפ היה מלחין ומורה גרמני, דמות מכובדת וידועת-שם בחוגי התרבות של ברלין בשנות ה-30' של המאה ה-20.
טראפ, כמוהו כאחרים בזירת ההשפעה בנאצית, הוזמן דרך קבע לתרום לתוכניות קונצרטים ולתחרויות.
טראפ נולד בברלין ולמד שם בבית הספר הגבוה למוזיקה (כיום האוניברסיטה לאמנויות של ברלין), אצל פאול יואון וארנסט פון דוהנאני.
אחרי סיום לימודיו לא מצא תעסוקה קבועה ועבד כפסנתרן במקומות שונים.
ב-1920 השיג לבסוף משרת מרצה בקונסרבטוריון של ברלין, שם הגיע לדרגת פרופסור בשנת 1926. בין הנודעים בתלמידיו יוזף ואלי, זאבורו מורוי וגינתר רפאל.
בין השנים 1926 ו-1930 ניהל טראפ כיתת אמן בהלחנה בקונסרבטוריון למוזיקה בדרמשטדט.
ביוני 1933 נענה ל"פנייה ליוצרים" והצטרף למפלגה הנאצית.
ב-1934 התפטר מן הקונסרבטוריון בברלין והיה למנהל כיתת האמן בהלחנה באקדמיה לאמנויות של ברלין (שהתמזגה בהמשך עם האוניברסיטה לאמנויות).
בין תלמידיו שם היה המלחין הישראלי יוסף טל.
בשנים 1936-39 לימד את סופי כרמן אקהארדט-גראמאטה..
בשנת 1940 קיבל טראפ את הפרס ההלחנה הלאומי.
משנת 1950 עד 1953 כיהן כמורה בקונסרבטוריון העירוני של ברלין.
טראפ מת בגיל 83 בברלין.
במוזיקה של טראפ ניכרת מאוד השפעתם של ריכרד שטראוס ומקס רגר.
הוא חיבר מוזיקה קאמרית, יצירות לפסנתר ומוזיקה תזמורתית, בין השאר שבע סימפוניות.כמו כן חיבר מוזיקה כוראלית ומוזיקה לתיאטרון.
יצירותיו זכו לביצוע נרחב למדי בשנות ה-40', אך מאז כמעט אין מבצעים אותן עוד.
ביצוע משנת 1940 של הקונצ'רטו שלו לפסנתר משנת 1931, בניצוח וילם מנגלברג, יצא על גבי תקליטור.
הפסנתרן בהקלטה זו היה ולטר גיזקינג.
מקס ומוריס הוא סרט קומדיה ישראלי שיצא לאקרנים בשנת 1994. התסריט נכתב על ידי חיים מרין, הסרט בוים על ידי יעקב גולדווסר והשחקנים הראשיים בו הם משה איבגי ואורי גבריאל.
הסרט מבוסס על ההצגה "עלילות מכס, מוריס ובלה, מורדוך הערבי וזבשיק הסוס" שהועלתה לראשונה בתיאטרון בית ליסין בשנת 1987.
הסרט נחשב למעין סרט המשך ל"מתחת לאף" שיצא בשנת 1982.
הסרט עוסק במקס ומוריס, צמד עבריינים.
הסרט נפתח בחזרתו של מקס (אורי גבריאל) לארץ שמעלה סיפורים קומיים משהותו בחו"ל.
לאחר האיחוד המחודש בין צמד העבריינים הוותיק חולמים השניים על "מכה", שתסדר אותם, ותגרור לאחריה את פרישתם מעולם הפשע.
השניים מתכננים לגנוב את הכסף מהכספת של "הגרוזיני".
במהלך הסרט פורצים השניים לישיבה של ג'קי אמזלג וגונבים את הקופה של הגרוזיני בעזרת שואב אבק.
הם מתכננים לטוס לחו"ל עם הכסף עד שמתברר להם שחברתו של מוריס גנבה את הכסף וברחה לחו"ל.
שחקן תפקיד אורי גבריאל מקס משה איבגי מוריס אריה מוסקונה זביש סלים דאו מורדוך דפנה רכטר בלה הלינשטיין אורנה בנאי לינדה מתי סרי ג'קי אמזלגרענן חפץאברךרמי עמיתאברךצפריר קוחנובסקיצחימיכאל דורוןיוסל'הבבר יוקובבר אלון נוימן "הבולשת"אודי גילבלש במסדר זיהוי אלי יצפאן "הגרוזיני" / "האיטלקי" / יענקל'היואל פלטהבריוןדוד חניבריוןבת-שבע נועםאישה במעבר חצייה
המוזיקה לסרט הולחנה על ידי יוני רכטר והמלל נכתב על ידי חיים מרין ועלי מוהר.
"שירו של מקס" ("חו'ל") ו-"שיר התשובה" בוצעו בעבר על ידי גידי גוב וחיים צינוביץ' בערב שירי רכטר ומוהר, "העיקר זה הרומנטיקה", ב-1991.
מקס ויינברג הוא מתופף אמריקאי יהודי ודמות טלוויזיונית המוכרת בזכות היותו מתופף בלהקתו של ברוס ספרינגסטין E Street Band וכמנהל התזמורת בתוכניותיו של קונאן או'בריין: לייט נייט עם קונאן או'בריין וטונייט שואו עם קונאן או'בריין.
ויינברג גדל בניו ג'רזי והחל מתופף בגיל צעיר.
הוא למד במכללה והתעתד להיות עורך דין, אולם קיבל הזדמנות כמוזיקאי בשנת 1974 כאשר הוזמן למבחן בד עבור ברוס ספרינגסטין.
נגינתו העוצמתית אך המבוקרת באלבומיו של ספרינגסטין Born to Run ו-Born in the USA גבשו את הצליל הייחודי של להקת E Street Band והפכו את ויינברג לציר מרכזי בקונצרטים של ספרינגסטין.
להקתו של ספרינגסטין התפרקה בשנת 1989 ובאותה עת שקל ויינברג לחדש את תוכניתו לעסוק בעריכת דין וכן ניסה לעסוק בניהול מוזיקלי, בטרם החליט להמשיך כמתופף.
בשנת 1993 ויינברג קיבל תפקיד ניהול ב-The Max Weinberg 7 בתוכנית הטלוויזיה לייט נייט עם קונאן או'בריין, שם אף השתתף לעיתים בקטעים קומיים עם מנחה התוכנית.
בשנת 1999 כינס ספרינגסטין את להקת E Street Band לסדרת מסעי הופעות והקלטת אלבומים בהשתתפותו של ויינברג, אשר המשיך באותה עת בהופעותיו בתוכנית הטלוויזיה.
בשנת 2009 עבר ויינברג יחד עם או'בריין לתוכנית "טונייט שואו עם קונאן או'בריין".
לאחר שהתוכנית הופסקה על ידי רשת השידור הוא חזר למסעי הופעות עם הרכב חדש, Max Weinberg Big Band, ובשנת 2010 בחר שלא להצטרף לתוכנית הטלוויזיה החדשה של או'בריין בגלל בעיות בריאותיות.
מקס מוריץ וַרבורג היה בנקאי נודע ופוליטיקאי יהודי-גרמני.
מקס ורבורג נולד בהמבורג למשפחת בנקאים יהודית אמידה, בנו השני של מוריץ ורבורג ושרלוטה אסתר ורבורג.
אביו ניהל את הבנק המשפחתי בהמבורג זה הדור השלישי, משה מרקוס ורבורג ואחיו גרשון ייסדו ב-1798 בהמבורג את הבנק מ"מ ורבורג ושות' (M.
נולד להם בן אחד, אריק, וארבע בנות: לולה, רנאטה, אניטה וגיזֶלֶה.
ורבורג היה פקיד בבנקים בפרנקפורט ואמסטרדם לפני שירותו הצבאי במינכן.
ב-1890 הוא עבד בפריז ו-1891 בלונדון בבנק של רוטשילד.
ב-1893 חזר להמבורג ונעשה שותף בבנק המשפחתי מ"מ ורבורג ושות' (M.M.
ב-1895 נעשה גם פאול שותף.
האח הצעיר יותר, פליקס, היגר לארצות הברית והצטרף לבנק קוהן, לוב ושות' (Kuhn, Loeb & Co).
בנק ורבורג גדל מאוד בסוף המאה ה-19. המאזנים הראו על גידול פי חמישה, ומספר העובדים הוכפל בתקופה קצרה.
ורבורג קָשר קשרי ידידות אמיצים עם איש הספנות היהודי אלברט באלין (1857–1918).
בתמיכתו של בנק ורבורג עלה קו המבורג–אמריקה שבבעלותו של באלין לחברת הספנות השנייה בגודלה בגרמניה.
מ-1910 ניהל ורבורג את הבנק והצליח מאוד למרות מלחמת העולם הראשונה והמשבר הכלכלי שבא בעקבותיה.
מ-1904 עד 1919 היה ורבורג חבר בפרלמנט של המבורג.
הוא היה יועץ של הקיסר וילהלם השני והשתתף במשא ומתן על חוזה ורסאי.
הוא עזב את שולחן המשא ומתן משום שלדבריו התנאים היו לא קבילים.
כדי לקדם סחר חוץ אחרי מלחמת העולם הראשונה פיתחו ורבורג ופאול פון מנדלסון-ברתולדי מהבנק הברלינאי מנדלסון ושות' (Mendelssohn & Co.) ב-1920 את חברת הנאמנות הגרמנית BDO.
ורבורג מינה את חברו הבנקאי והסנטור בדימוס אוגוסט לאטמן לחבר הנאמנים של החברה.
מ-1924 היה ורבורג חבר במועצת הבנק המרכזי הגרמני (Reichsbank).
בעקבות עליית הנאצים לשלטון ב-1933 נאלץ לפרוש מהמועצה בשל יהדותו.
העיתון "המבורגר פרֶמדֶנבּלָט" (Hamburger Fremdenblatt) כינה בשנת 1928 את מ"מ ורבורג ושות' "מוסד הבנקאי הגרמני המייצג ביותר, בר המזל והמצליח ביותר והמבטא בצורה הטובה ביותר את רוח המסחר של אזור ההנזֶה".
ב-1932 היה ורבורג חבר ב-20 מועצות מנהלים; ב-1933 היה עדיין חבר ב-14 מועצות מנהלים, וב-1935 ב-12. בין השאר היה במועצת המנהלים של חברת הספנות לויד הצפון-גרמנית (Norddeutsche Lloyd) בברמן וב-HAPAG (Hamburg Amerikanische Packetfahrt Actien Gesellschaft – חברת מניות משותפת למשלוח חבילות המבורג אמריקה).
כבר במחצית 1933 הוא נאלץ להתפטר ממועצת המנהלים של HAPAG.
דבריו בטקס הפרישה ראויים לציון: "חברת הספנות הגרמנית הגדולה והחזקה ביותר היא, בעיקר, פרי עבודתם של שני יהודים.
האחד הוא אלברט באלין המנוח והשני הוא האדם שיש לו הכבוד לעמוד בפניכם...
אם אנחנו נאלצים עתה להיפרד מכם עמיתיי לעבודה, אנחנו נושאים באשמה".
משנת 1928 היה ורבורג יו"ר ארגון חברת עזרה של יהודי גרמניה (Hilfsvereins der Juden in Deutschland), שנוסדה ב-1901. מ-1933 ועד 1938 עזר ורבורג עד לכ-75,000 איש להגר אל מחוץ לגרמניה.
חלק ניכר מפעולות הבנק בשנים אלו היה בעזרה ליהודים לחסל את עסקיהם ולהגר.
ורבורג עצמו היגר לארצות הברית ב-1938.
ב-1938 נאלץ ורבורג להתפטר מתפקידו כמנהל, למכור את הבנק ולהגר לארצות הברית.
ורבורג, שראה עצמו פטריוט גרמני, נשא נאום פרידה בפני 200 עובדים, וסיים במילים: אנחנו מאחלים להצלחת עבודתכם לברכה על עיר ההנזה המבורג וברכה לגרמניה.
ב-1945, לאחר המלחמה, שבו רק שניים מבין הבנקים היהודים הרבים שהיו לבעליהם הקודמים; אחד מהם היה בנק ורבורג.
נכדו בעל השם הזהה מקס ורבורג הוא (נכון לנובמבר 2011) שותף בהנהלת הבנק, שבמאזנו (נכון ל-2007) היו 4.3 מיליארד אירו.
מקס (מרדכי) זֵליגמן (Max Seligman; 12 באוקטובר 1902, סוונסי, ויילס – 8 בספטמבר 1987, לונדון) היה עורך-דין יהודי בריטי, ייצג רבים מחברי האצ"ל והלח"י בתקופת המנדט הבריטי.
זליגמן נולד בשנת 1902 למשפחה ציונית-דתית בסוונסי שבוויילס, גדל בבירה קארדיף ולמד ב"חדר".
בשנת 1921 עלה לארץ ישראל ועבד במשרדו של עורך הדין הארי סאקר, שעודד אותו ללמוד משפטים.
למד בבית הספר המנדטורי למשפטים ובשנת 1929 קיבל תואר סוליסטר, תואר המאפשר לפעול מחוץ לבית המשפט או להופיע בערכאות נמוכות בלבד.
זליגמן הושפע ישירות מזאב ז'בוטינסקי אשר במחיצתו עבד בחברת הביטוח 'יהודה'.
גם לאחר שז'בוטינסקי יצא מן הארץ בשנת 1929 ולא הותר לו לחזור אליה נמשכה מערכת היחסים ביניהם.
אמנם זליגמן לא היה חבר התנועה הרוויזיוניסטית, אולם ז'בוטינסקי שהעריך אותו המליץ עליו, והוא היה ציר של התנועה בקונגרס הציוני ה-17 בשנת 1931.
בתחילת דרכו היה זליגמן שותפו של עורך-הדין אשר לויצקי אך כל אחד מהם החזיק משרד משלו – לויצקי בירושלים וזליגמן בתל אביב.
רוב הזמן הייתה שותפות זו שותפות השם בלבד ובפועל התנהלו שני המשרדים בנפרד, לכן פירוק השותפות ביניהם בשנת 1939 היה אירוע סמלי בלבד.
זליגמן, שנולד בוויילס וגדל ברוח המסורת הבריטית, המשיך לשמור על רוח זו כל ימיו.
הוא הצטרף למעגל החברתי של יהודים בעלי מעמד ממוצא בריטי, ואף הוקם על-ידם מועדון שזליגמן היה נשיאו.
באמצעות חוג ידידים זה יצר זליגמן את קשריו עם ראשי שלטון המנדט בארץ.
קרבתו של זליגמן לאנשי צבא, משטרה וממשל בריטים שאף ייצג רבים מהם בבתי המשפט, סייעה לקידום עניינים ציבוריים ופרטיים.
באחת מפגישותיו עם מפקח המשטרה הארי גודארד (Harry Goddard) סיפר לו גודארד שקרא מכתב מוצפן שהגיע למייג'ור וולטר גילפין (Walter Gilpin), ובו דיווח שאוניית מעפילים אמורה להוריד את נוסעיה באותו יום סמוך לחוף הרצליה.
קשרים אלו סייעו בהבאתן של שלוש אוניות מעפילים נוספות אך לבסוף סיבכו את זליגמן עם החוק.
משפטו של זליגמן באשמת סיוע להבאת אוניות מעפילים נפתח ב-26 ביוני 1939. כעדי אופי להגנתו הזמין שני קצינים בריטים.
ערעורו ב-7 ביולי 1939 לא שינה את חיובו בדין, אלא רק קיצר את עונשו לארבעה חודשי מאסר.
התובע הראשי לא הסתפק בעונש המאסר שקיבל זליגמן אלא הגיש בקשה ללשכת עורכי הדין לשלול את רישיונו של זליגמן כיוון שהורשע בעבֵרות פליליות.
לדיון בשלילת רישיונו הוקמה ועדה, ובה הוחלט שזליגמן יושעה מן הלשכה למשך שישה חודשים.
זליגמן הגיש ערר על ההשעיה לבית המשפט העליון באפריל 1940, וזה קבע שאין קלון בעבֵרות שביצע, לכן אין להשעותו או לשלול את רישיונו.
פעילותו המשפטית של זליגמן בהגנה על חברי המחתרות פגעו בו שוב בחורף 1944–1945. זליגמן החליט לצאת לחופשה קצרה בבריטניה, ובקשה שהגיש בספטמבר 1944 נענתה בחיוב אף שמלחמת העולם השנייה הייתה בעיצומה.
הוא הפליג לבריטניה באוקטובר 1944, ובינואר 1945 הגיש בקשה לחזור לארץ, אך עד מרץ 1945 לא נענה.
זליגמן הפעיל את קשריו בקרב בעלי מעמד, ואז התברר לו מקצין שהגיע מהארץ שעם צאתו את הארץ יצאה הוראה האוסרת להתיר את שובו.
לבסוף הצליח זליגמן בזכות קשריו לקבל אישור לחזור ארצה, והוא יצא מבריטניה ב-8 במאי 1945, היום שבו הודיעו על ניצחון בעלות הברית על מדינות הציר.
משרדו של זליגמן ייצג את חברי המחתרות, ובעיקר את חברי האצ"ל, בעשרות משפטים ללא שקיבל תמורה כספית לייצוג זה.
עורך דין מקס קריצמן שעבד במשרדו היה שותפו לייצוג חברי האצ"ל, ובין עורכי הדין שעבדו במשרדו ניתן למנות גם את ד"ר רודולף גוטשלק, את ד"ר ולטר לנגה, את אלפרד ויתקון לימים שופט בבית המשפט העליון ואת יואל זוסמן, לימים הנשיא הרביעי של בית המשפט העליון.
עורך הדין אלי זוהר, שהתמחה במשרדו של זליגמן, עמד בראש המשרד שנים רבות, שנשא את השם "עורכי-דין מ.
המשרד התאחד בהמשך עם משרדי עורכי דין נוספים.
בשנת 1962 הורשע בהעלמת הכנסות.
מקס זליגמן נישא בשנת 1925 למילדרד (מלכה) קרט (Kert) שעבדה כמזכירה במשרדו של גרשון אגרון בפלסטיין פוסט, ונולדו להם שתי בנות – אורה ושילה.
זליגמן היה בעל תואר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית (CBE).
היה אח במסדר הבונים החופשיים בתל אביב בלשכת 'שרון' וב-1960 מונה לתפקיד הבכיר ביותר בבונים החופשיים בישראל - נשיא הלשכה הגדולה לישראל.
בשנת תשל"ט-1979 הוענק לו התואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
נפטר בלונדון בסתיו 1987, בגיל 85. נקבר בלונדון.
מקס וולף היה אסטרונום גרמני, מראשוני הצלמים האסטרונומיים, ויושב ראש המחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת היידלברג.
מקסימיליאן פרנץ יוזף קורנליוס וולף נולד בהיידלברג לאליז ודוקטור פרנץ וולף.
בשנת 1888, בגיל 25, קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת היידלברג והצטרף לצוות האוניברסיטה בשנת 1890.
במהלך עבודתו באוניברסיטה גילה 248 אסטרואידים.
האסטרואיד הראשון שגילה היה ברוסיה 323 על שם קתרין וולף ברוס, נדבנית אמריקאית שתרמה סכום גדול למצפה הכוכבים בהנהלתו, לקניית טלסקופ חדשני.
ב-22 בפברואר 1906 גילה את האסטרואיד הטרויאני הראשון 588 אכילס, שנקרא כך על שם אכילס מהמיתולוגיה היוונית.
בשנת 1909 גילה את גלקסיית וולף-לונדמרק-מלוט, הנקראת על שמו ועל שם האסטרונומים שסיווגו אותה.
בשנת 1918 גילה את הכוכב וולף 359, ננס אדום בקבוצת הכוכבים אריה, אחד הכוכבים הקרובים לכדור הארץ.
יחד עם אדוארד ברנרד הוא גילה שאזורים חשוכים יותר של הגלקסיה הם למעשה ענני גז ואבק אשר מסתירים את הכוכבים הרחוקים יותר.
בשנת 1914 קיבל את מדליית הזהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה.
בשנת 1930 קיבל את מדליית ברוס מהאגודה האסטרונומית הפסיפית בעבור מפעל חיים והישגים יוצאי דופן באסטרונומיה.
מכתש וולף על הירח קרוי על שמו.
אסטרואיד , שהתגלה ב-1916 על ידי יוהאן פאליזה, נקרא על שמו.
וולף היה נשוי לג'יזל, והיו להם שלושה בנים.
וולף גילה מספר רב של אסטרואידים, שביטים וגם סופרנובות.
וולף היה שותף בגילויים של מספר שביטים ובינם ו .
וולף זכה בתחרות מול אדוארד ברנרד מי יהיה הראשון שיצפה בשובו של שביט היילי באפריל 1910.
וולף גילה ארבע סופרנובות ובינן , , , ויחד עם קרל וילהלם ריינמות' את .
וולף גילה כ-248 אסטרואידים, והעניק לרובם שמות על שם מקומות, אישים, דמויות מהמיתולוגיה או שמות משפחה של אישים שונים.
מספר רב של אסטרואידים נקראו על שמות דמויות נשיות באופרות.
וולף קרא לשני אסטרואידים על שם אמו, וגם קרא לאסטרואיד על שם משרתת בביתו () ועל שמות הכלבים שלו (, ), תופעה שאחר כך הופסקה על ידי איגוד האסטרונומיה הבינלאומי.
חלק מהשמות הוצעו על ידי אסטרונומים אחרים.
אסטרואיד מייצג למשפחת אסטרואידים שנקראה על שמו.
אסטרואיד מייצג למשפחת אסטרואידים 435 Ella 11 בספטמבר 1898 גילוי משותף עם פרידריך קארל שוואסמן .
השם ניתן על ידי שוואסמן, ומקורו אינו ידוע.
436 Patricia 13 בספטמבר 1898 גילוי משותף עם פרידריך שוואסמן.
השם ניתן על ידי שוואסמן, ומקורו אינו ידוע 442 Eichsfeldia 15 בפברואר 1899 גילוי משותף עם פרידריך שוואסמן.
נקרא על שם אייכספלד, חבל ארץ בגרמניה 443 Photographica 17 בפברואר 1899 גילוי משותף עם פרידריך שוואסמן.
נקרא על שם צילום 446 Aeternitas 27 באוקטובר 1899 גילוי משותף עם פרידריך שוואסמן.
על שם הדמות המציינת את הנצח בדת הרומית 447 Valentine 27 באוקטובר 1899 על שם ולנטין נעמי פון רוטשילד, בתו של אלברט סולומון רוטשילד נדבן ובנקאי ממשפחת רוטשילד שהיה הפטרון של מצפה הכוכבים בווינה גילוי משותף עם פרידריך שוואסמן.
448 Natalie 27 באוקטובר 1899 גילוי משותף עם פרידריך שוואסמן.
449 Hamburga 31 באוקטובר 1899 גילוי משותף עם פרידריך שוואסמן.
השם ניתן בזמן פסטיבל אגודת המתמטיקה של העיר.
450 Brigitta 10 באוקטובר 1899 גילוי משותף עם פרידריך שוואסמן.
455 Bruchsalia 22 במאי 1900 גילוי משותף עם פרידריך שוואסמן.
על שם העיר באזור באדן-וירטמברג בגרמניה 456 Abnoba 4 ביוני 1900 גילוי משותף עם פרידריך שוואסמן.
על שם אבנובה אלת היער והנהר מהמיתולוגיה הקלטית השם גם היה בשימוש החיילים הרומאים לתיאור האזור ההררי של היער השחור 457 Alleghenia 15 בספטמבר 1900 גילוי משותף עם פרידריך שוואסמן.
על שם מצפה הכוכבים באלגייני שבפנסילבניה 458 Hercynia 21 בספטמבר 1900 גילוי משותף עם פרידריך שוואסמן.
על שם השם הלטיני של האזור המיוער בהרי גרמניה מצפון הריין שלפי יוליוס קיסר לוקח תשעה ימים לחצות אותו.
459 Signe 22 באוקטובר 1900 על שם זיגלינדה , מהמיתולוגיה הנורדית, דמות המופיעה גם ביצירה הוולקירה.
460 Scania 22 באוקטובר 1900 על שם סקונה, מחוז דרומי של שוודיה 461 Saskia 22 באוקטובר 1900 על שם ססקיה ואן אוילנבורך, אשתו של הצייר רמברנדט 462 Eriphyla 22 באוקטובר 1900 על שם מהמיתולוגיה היוונית.
על שם ברית ערי הנזה 482 Petrina 3 במרץ 1902 על שם פטר, אחד מכלביו של מקס וולף.
483 Seppina 4 במרץ 1902 על שם סף, אחד מכלביו של מקס וולף.
484 Pittsburghia 29 באפריל 1902 על שם העיר פיטסבורג 488 Kreusa 26 ביוני 1902 גילוי משותף עם לואיג'י קרנרה.
על שם קראוסה מהמיתולוגיה היוונית .
יש מספר דמויות שיכולות להיות מקור השם.
490 Veritas 3 בספטמבר 1902 על שם , אלת האמת הרומית.
522 Helga 10 בינואר 1904 האסטרואיד הראשון שיש לו מסלול יציב וכאוטי בתהודה עם שבתאי.
שם ניתן על ידי לוטננט Th.
Lassen שהייתה מחשבת אנושית שחישבה את המסלול 524 Fidelio 14 במרץ 1904 על שם פידליו, מהאופרה של בטהובן 526 Jena 14 במרץ 1904 על שם העיר ינה בגרמניה, לכבוד פגישת איגוד האסטרונומיה במקום זה.
527 Euryanthe 20 במרץ 1904 אורינתה , דמות מאופרה באותו שם של קרל מריה פון ובר 528 Rezia 20 במרץ 1904 רזיה, מהאופרה "אוברון" של ובר 529 Preziosa 20 במרץ 1904 פריציוזה, דמות מ"נובלות אקזמפלריות" של מיגל דה סרוואנטס.
השם ניתן על ידי איליה מילוסוביץ 539 Pamina 2 באוגוסט 1904 על שם פמינה, מהאופרה חליל הקסם של מוצארט.
540 Rosamunde 3 באוגוסט 1904 על שם רוזמונדה, מהמחזה "רוזמונדה מקפריסין" של הלמינה פון שזי שפרנץ שוברט כתב לו מוזיקה.
541 דבורה 4 באוגוסט 1904 על שם דבורה הנביאה.
659 Nestor 253 במרץ 1908 אחד מהאסטרואידים הטרויאנים הגדולים סביב צדק, על שם נסטור, דמות מהמיתולוגיה היוונית 683 Lanzia 23 ביולי 1909 על שם היינריך לאנץ, תעשיין שתרם להקמת אקדמיית היידלברג למדע 692 Hippodamia 5 בנובמבר 1901 גילוי משותף עם אוגוסט קופף.
על שם היפודאמיה מהמיתולוגיה היוונית 707 Steina 22 בדצמבר 1910 על שם מר שטיין, תורם למצפה הכוכבים בברסלאו, אז בקיסרות הגרמנית והיום בורוצלב, פולין 712 Boliviana 19 במרץ 1911 על שם סימון בוליבר.
השם הוצע על ידי קאמי פלמריון.
Kressmann) שתרם את טלסקופ שובר-אור על שם קרסמאן למצפה הכוכבים היידלברג-קניגשטול 801 Helwerthia 20 במרץ 1915 על שם אליז הלוורת' וולף (Elise Helwerth-Wolf), אמו של המגלה 802 Epyaxa 20 במרץ 1915 על שם אפיאקסה, מלכת קיליקיה ואשתו של סיִאֶנֶסיס .
היה לה צבא משלה ותקציב.
קנאת אשתו דיאנריה כתוצאה מכך הביאה למותו.
התגלה גם על ידי האסטרונום הגרמני ריכרד שור 884 Priamus 22 בספטמבר 1917 על שם פריאמוס, מלכה האחרון של טרויה 887 Alinda 3 בינואר 1918 על שם העיר אלינדה , ממלכת קאריה באסיה הקטנה.
פירוש נוסף הוא דמות מהמיתולוגיה של האבוריג'ינים אודות האדם בירח.
השם הוצע על ידי האסטרונום הרמן קובולד 888 Parysatis 2 בפברואר 1918 על שם פריסאטיס, מלכה אחמנית, אחותו ואשתו של דריווש השני 889 Erynia 5 במרץ 1918 על שם האיריניות, אלות הנקם במיתולוגיה היוונית.
מקס וולף קרא לשלושה אסטרואידים שונים על שמות כל אחת מהן.
Ferrero), מקור השם אינו ידוע.
1178 Irmela 13 במרץ 1931 על שם אשתו של ארנסט רוסקה, אירמלה.
השם ניתן על ידי אוגוסט קופף 1179 מאלי 19 במרץ 1931 על שם כלתו של וולף, מאלי וולף, שהייתה נשואה לפרנץ וולף.
1203 Nanna 5 באוקטובר 1931 על שם אנה ריסי (Anna Risi) הידועה בשם "ננה", מודל של הצייר הגרמני אנסלם פיורבאך , הוא צייר הרבה תמונות שלה, ואחת מהן הייתה תלויה בבית מקס וולף 1214 Richilde 1 בינואר 1932 מקור השם אינו ידוע.
1219 Britta 6 בפברואר 1932 מקור השם אינו ידוע.
1365 Henyey 9 בספטמבר 1928 על שם לואיס הניי, אסטרונום אמריקאי.
1514 Ricouxa 22 באוגוסט 1906 מקור השם אינו ידוע.
השם ניתן על ידי האסטרונום הצרפתי אנדרה פטרי 1661 Granule 31 במרץ 1916 על שם אדוארד גול (Edward A.
Gall), פתולוג אמריקאי, מנהל המרכז האקדמי לרפואה של אוניברסיטת סינסינטי מגלה Gall's granule, חלק מהלימפוציט.
1703 Barry 2 בספטמבר 1930 על שם רוג'ר בארי (Roger Barry) (1752–1813) כומר ממסדר ונסן אסטרונום החצר בדוכסות באדן, במצפה הכוכבים מנהיים.
1967 Menzel 1 בנובמבר 1905 על שם דונלד מנזל אסטרונום וחוקר אמריקאי, ומנהל מצפה הכוכבים של מכללת הרווארד 2017 Wesson 20 בספטמבר 1903 על שם מרי ג'ואן ווסון ברדוול, אשתו של האסטרונום האמריקאי קונראד ברדוול (Conrad M.
Bardwell) 2119 Schwall 30 באוגוסט 1930 על שם אוגוסט שוואל (August Schwall) שחי בשנים 1877–1947, מעובדי מצפה הכוכבים בהיידלברג.
גילוי משותף עם מריו פררו (Mario A.
Ferrero) 2298 Cindijon 2 באוקטובר 1915 על שם סינת'יה וג'ונתן, ילדיו של האסטרונום הבריטי בריאן מרסדן , אשר היה המנהל הראשון של המרכז לכוכבי לכת מינוריים (הMPC 2373 Immo 4 באוגוסט 1929 על שם אימו אפנצלר (Immo Appenzeller), אסטרונום גרמני ופרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת היידלברג.
2443 Tomeileen 24 בינואר 1906 על שם הוריו של האסטרונום בריאן מרסדן, תומאס ואיילין.
השם ניתן ב-1987 על שם האסטרופיזיקאי הקנדי ג'ון קלימנהגה (John Leroy Climenhaga) 3202 Graff 3 בינואר 1908 השם ניתן ב-1990 על שם האסטרונום הבריטי גארת' ויליאמס 3396 Muazzez 15 באוקטובר 1915 על שם Muazzez K.
מקס זסלופסקי היה כדורסלן ומאמן יהודי-אמריקאי, ששיחק במשך 10 עונות בליגת ה-NBA מעמדת הקלע.
היה מוכר בכינויו "סלאטס" (Slats).
נחשב בעיני רבים כאחד הכדורסלנים הטובים ביותר שאינם חברים בהיכל התהילה של הכדורסל.
זסלופסקי נולד בברוקלין, ניו יורק, להורים יהודים ממוצא רוסי.
בשנת 1943 סיים את לימודיו התיכוניים בברוקלין, ולאחר מכן שירת במשך שנתיים בצי האמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1945 החל ללמוד ולשחק באוניברסיטת סנט ג'ון בניו יורק, אך עזב את המכללה כבר אחרי שנה אחת בה קלע 7.8 נקודות בממוצע למשחק.
בשנת 1946 חתם בקבוצת שיקגו סטאגס, אשר שיחקה בליגת ה-BAA שזה עתה הוקמה (ושהתמזגה מאוחר יותר לליגת ה-NBA).
כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, בגיל 21, קלע 14.4 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית העונה.
זסלופסקי היה השחקן הצעיר ביותר להיבחר לאחת מחמישיות העונה במשך 59 שנים, עד עונת בה נבחר לברון ג'יימס שהיה צעיר יותר בכ-20 ימים.
באותה עונה העפילה שיקגו לגמר ה-BAA, בו הפסידה לפילדלפיה ווריורס בתוצאה 1–4. בעונתו השנייה היה זסלופסקי הקלע השני בטיבו ב-BAA (אחרי ג'ו פולקס), כשקלע 21.0 נקודות למשחק.
בשתי העונות הבאות המשיך להציג יכולת טובה במדי הסטאגס, והוביל את קלעי קבוצתו עם 20.6 ו-16.4 נקודות למשחק, בהתאמה.
בסיום עונת התפרקו הסטאגס, וזסלופסקי נבחר ב"דראפט הפירוק" על ידי ניו יורק ניקס.
בשלוש עונותיו בניו יורק הוביל את הניקס, לצד הפאוור פורוורד הארי גלאטין, לשלושה הפסדים רצופים בסדרת גמר ה-NBA.
בעונת שותף לראשונה במשחק האולסטאר של ה-NBA, שנחנך בעונה הקודמת.
בעונות ו- שיחק עבור בולטימור בולטס, מילווקי הוקס ופורט ויין פיסטונס, ובמהלך עונת פרש ממשחק, בגיל 29.
בשנים 1967–1969 אימן את קבוצת ניו ג'רזי אמריקנס/ניו יורק נטס מליגת ה-ABA, שרשמה בתקופתו מאזן ניצחונות שלילי 53–103.
זסלופסקי נבחר לחמישייה הראשונה של העונה בכל ארבע עונותיו הראשונות בליגה, וממוצעי הקריירה שלו עומדים על 14.8 נקודות, 2.8 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
בעת פרישתו דורג במקום השלישי ברשימת קלעי הליגה, עם 7,990 נקודות (אחרי ג'ורג' מייקן וג'ו פולקס).
בשנת 1971 נכלל ברשימת 25 המתמודדים ל"קבוצת כל הזמנים של ה-NBA", שנבחרה במסגרת ציון 25 שנים להקמת הליגה.
זסלופסקי הוא אחד משני מתמודדים בלבד אשר מעולם לא נבחרו להיכל התהילה של הכדורסל (האחר הוא בוב פיריק).
בשנת 1983 הונצח במוזיאון יד לאיש הספורט היהודי, המוכר כ"היכל התהילה של הספורטאים היהודים".
נפטר בשנת 1985 ממחלת הלוקמיה, בהיותו בן 59.
מקס אמיליאן ורסטאפן (בהולנדית: Max Emilian Verstappen; נולד ב-30 בספטמבר 1997) הוא נהג מרוצים הולנדי-בלגי המתחרה בפורמולה 1 עבור קבוצת רד בול.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפורמולה במירוץ הפתיחה של עונת 2015, בגיל 17 שנים ו-166 ימים, והפך לנהג הצעיר ביותר בתולדות האליפות.
עונה לאחר מכן קבע שיא נוסף כשהפך לנהג הצעיר ביותר שניצח במרוץ.
זכה ארבע פעמים רצופות באליפות העולם בפורמולה 1 בעונות 2021, 2022, 2023 ו-2024. בשל אופיו הישיר וחם המזג, ולצד סגנון הנהיגה האגרסיבי, זכה לכינויים האריה ההולנדי (Dutch Lion), סופר מקס (Super Max) ומקס הזועם (Mad Max, על שם זיכיון סרטים בשם דומה).
מקס נולד למשפחה בעלת מסורת מוטורית: אביו, יוס ורסטאפן, הוא נהג עבר בפורמולה 1, ואמו, סופי קומפן, התחרתה בקארטינג.
דודו, אנתוני קומפן, התחרה בעבר במרוצי אנדורו ואחר כך בסבב אליפות אירופה בנאסקאר.
כבן לאב הולנדי ואם בלגית הוא מחזיק באזרחות כפולה.
אף על פי שנולד בבלגיה הוא מתחרה תחת הדגל ההולנדי.
ורסטאפן החל להתחרות בפורמולה 1 עוד בטרם קיבל רישיון נהיגה אזרחי, אותו קיבל בגיל 18, כחצי שנה לאחר שהחל להתחרות בסבב.
מאז ינואר 2021 נמצא במערכת יחסים עם קלי פיקה, אשת יחסי ציבור ודוגמנית, בתו של אלוף הפורמולה 1 נלסון פיקה.
ורסטאפן החל להתחרות בקארטינג בגיל ארבע וחצי.
בשנת 2006 התחרה בקטגוריית המינימקס וזכה באליפות בלגיה, שנה לאחר מכן זכה באליפות הולנד באותה קטגוריה.
בשנת 2008 החל להתחרות גם בקטגוריית הקדאט וזכה האליפות בקטגוריה, במקביל לזכייה בקטגוריית המינימקס.
בשנת 2009 זכה באליפות פלנדריה בקטגוריית המינימקס ובאליפות בלגיה בקטגוריית KF5. בשנת 2010 החל להתחרות בתחרויות בינלאומיות - הוא סיים במקום השני באליפות העולם בקטגוריית KF3 וזכה באליפות אירופה באותה קטגוריה.
הוא זכה שוב בתואר בעונה לאחר מכן ובשנת 2012 זכה באליפות בקטגוריית ה-KF2. בשנת 2013 התחרה באליפות אירופה בקטגוריית ה-KZ1 ובקטגוריית ה-KF וזכה בתואר האליפות הכפול.
בשנת 2014 התחרה במשך עונה אחת באליפות אירופה בפורמולה 3 אותה סיים במקום השלישי.
באוגוסט 2014 הצטרף ורסטאפן לתוכנית הפיתוח של רד בול, לאחר ששקל הצטרפות לקבוצת הפיתוח של מרצדס.
שישה ימים לאחר מכן הוכרז כי ורסטאפן ינהג בעונה הקרובה עבור קבוצת טורו רוסו.
ב-15 במרץ 2015 השתתף בגרנד פרי אוסטרליה שפתח את עונת 2015 והפך לנהג הצעיר ביותר בתולדות הפורמולה 1, כשהוא בן 17 שנים ו-166 ימים.
במהלך המרוץ הראשון נאלץ לפרוש בעקבות בעיות במנוע ואת הנקודות הראשונות צבר כשסיים במקום השביעי בגרנד פרי מלזיה, המרוץ השני של העונה.
במהלך העונה הצליח לסיים פעמיים במקום הרביעי (הונגריה וארצות הברית) ובסיומה צבר 49 נקודות.
לאחר סיום העונה זכה בשלושה תארים: רוקי העונה, אישיות העונה ופרס על המהלך של השנה, שניתן לו בעקבות עקיפה שביצע על פליפה נאסר במהלך גרנד פרי בלגיה.
את עונת 2016 פתח בקבוצת טורו רוסו, אך לאחר ארבעה מרוצים הועבר לקבוצת רד בול, במקומו של דניאיל קוויט.
בגרנד פרי ספרד השיג את ניצחונו הראשון בפורמולה 1 והפך לנהג הצעיר ביותר אי פעם שניצח במרוץ גרנד פרי.
לאחר הניצחון המשיך לבלוט בסגנון הנהיגה החזק שלו והשיג שישה פודיומים עד לסיום העונה, אותה סיים במקום החמישי עם 204 נקודות.
במהלך 14 המרוצים הראשונים של עונת 2017 פרש שבע פעמים: ארבע פעמים בשל בעיות מכניות ושלוש פעמים נוספות בשל תאונות במהלך ההקפה הראשונה.
במרוצים שהצליח לסיים הגיע לפודיום (סין) ובחמישה מרוצים נוספים סיים במקום הרביעי או החמישי.
החלק האחרון של העונה היה מוצלח יותר.
הוא השיג ניצחון שני בקריירה בגרנד פרי מלזיה, יום לאחר שחגג את יום הולדתו ה-20. במרוץ הבא, שנערך ביפן סיים שני ובארצות הברית חצה את קו הסיום שלישי, אך לבסוף הורד למקום הרביעי בשל עקיפה של קימי רייקונן שבוצעה מחוץ לגבולות המסלול.
שבוע לאחר מכן השיג את הניצחון השני בעונה בגרנד פרי מקסיקו לאחר שעקף את סבסטיאן פטל בהקפה הראשונה והוביל לאורך כל המרוץ.
עונת 2018 נפתחה עם שישה מרוצים בהם היה מעורב בהתנגשויות.
באוסטרליה דורג רביעי, אך איבד מקום בזינוק לקווין מגנוסן.
בניסיון לעקוף את הדני הסתחרר עם הרכב, שנפגע, ואיבד מספר מקומות.
הוא הצליח לשפר את המיקום וסיים את המרוץ במקום השישי.
במרוץ הבא, שנערך בבחריין, התרסק במהלך מקצה הדירוג וזינק מהמקום ה-15. בהקפה הראשונה הצליח לשפר את המיקום והגיע עד לטווח הנקודות.
ניסיון לעקוף את לואיס המילטון בתחילת ההקפה השנייה הסתיים בהתנגשות בין השניים, התנגשות שגרמה לתקר בגלגל והכריחה אותו לפרוש.
בסין זינק חמישי ועלה למקום השלישי בסיום ההקפה הראשונה.
ורסטאפן ודניאל ריקארדו עצרו להחלפת צמיגים לאחר יציאת מכונית בטיחות, דבר שהקנה להם יתרון על פני הנהגים שלפניהם.
ניסיון לעקיפה של פטל הוביל להתנגשות בין השניים שהובילה לירידה זמנית למקום השמיני.
הוא חצה את קו הסיום רביעי, אך עונש של 10 שניות בעקבות התאונה הוריד אותו מקום אחד למטה בדירוג הסופי.
בגרנד פרי אזרבייג'ן נאבקו ורסטאפן וריקארדו על המקום הרביעי.
לאחר מספר החלפות מקום בין השניים במהלך המרוץ, התנגש ריקארדו מאחור ברכבו של ורסטאפן תוך כדי ניסיון עקיפה שלא צלח בהקפה ה-40 של המרוץ.
בגרנד פרי ספרד השיג את הפודיום הראשון בעונה לאחר שסיים שלישי אחרי צמד נהגי קבוצת מרצדס.
גם במרוץ זה היה מעורב בתאונה לאחר שהתנגש ברכבו של לאנס סטרול, התנגשות שגרמה לנזק קל בכנף הקדמית.
במקצה האימון השלישי של גרנד פרי מונקו ריסק את המכונית.
טכנאי הקבוצה לא הספיקו לתקן את המכונית בזמן למקצה הדירוג והוא נאלץ לזנק מהמקום האחרון.
אף על פי שמונקו נחשב למסלול בו קשה לבצע עקיפות הצליח לסיים במקום התשיעי, תוך שהוא עוקף שישה נהגים בדרך.
בחצי השני של העונה הפגין ביצועים טובים וסיים ארבע פעמים על הפודיום: בבלגיה, סינגפור, יפן וארצות הברית, מרוץ אותו סיים במקום השני לאחר שזינק מהמקום ה-18. במקסיקו השיג את הניצחון השני בעונה.
בברזיל היה קרוב לרשום ניצחון נוסף לאחר שעקף את קימי רייקונן, ולטרי בוטאס ולואיס המילטון.
התנגשות עם אסטבן אוקון, נהגה של קבוצת פורס אינדיה, גרמה לו לסיים את המרוץ שני אחרי המילטון.
לאחר המרוץ התעמת ורסטאפן עם אוקון ודחף אותו.
בעקבות המקרה נענש על ידי FIA ביומיים של עבודות לטובת הציבור.
את העונה סיים עם פודיום נוסף - מקום שלישי בגרנד פרי אבו דאבי.
עונת 2019 נפתחה עם פודיום באוסטרליה.
בבחריין היה קרוב לסיים במקום השלישי, אך מכונית בטיחות לקראת סיום המרוץ מנעה ממנו לעקוף את שארל לקלר והשאירה אותו במקום הרביעי.
מקום רביעי הושג גם בסין ובאזרבייג'ן.
בספרד השיג את הפודיום השני בעונה עם מקום שלישי נוסף.
בגרנד פרי מונקו הצליח לחצות את קו הסיום במקום השני, אך עונש של 5 שניות שקיבל לאחר יציאה מסוכנת מעמדת הטיפולים, הוריד אותו למקום הרביעי.
תאונה של קווין מגנוסן בחלק השני של מקצה הדירוג בקנדה הובילה לדגל אדום, דגל שמנע מורסטאפן לעלות לשלב השלישי של הדירוג ולסיים במקום ה-11. למרוץ זינק מהמקום התשיעי ובסימו היה חמישי.
באוסטריה דורג שלישי, אך לאחר פתיחה חלשה של המרוץ ירד למקום השמיני.
הוא הצליח לשפר את המיקום בהדרגה, שלוש הקפות לסיום הצליח לעקוף את לקלר ולקח את ההובלה במרוץ.
גם בגרמניה פתיחת המרוץ הייתה חלשה, אך תחת תנאים של גשם הצליח לשפר את המיקום עד שלקח את ההובלה והניצחון לאחר שלואיס המילטון, מוביל המרוץ, התרסק.
הפול פוזישן הראשון בקריירה הושג בגרנד פרי הונגריה.
הוא הוביל לאורך מרבית המרוץ, נעקף בסופו של דבר על ידי המילטון.
בבלגיה נאלץ לפרוש לאחר התנגשות עם קימי רייקונן בפנייה הראשונה של המרוץ.
ביפן נאלץ לפרוש שוב, הפעם לאחר התנגשות עם שארל לקלר.
בברזיל השיג את הפול פוזישן השני בעונה.
במהלך המרוץ הצליח לעקוף פעמים את המילטון וניצח בפעם השלישית בעונה.
את העונה סיים עם פודיום נוסף - מקום שני בגרנד פרי אבו דאבי ומקום שלישי בדירוג הכולל.
פתיחת עונת 2020 נדחתה לחודש יולי בשל מגפת הקורונה.
במרוץ פתיחת העונה נאלץ לפרוש בהקפה ה-11 בשל בעיה חשמלית במנוע.
רצף של חמישה פודיומים, כולל ניצחון בגרנד פרי חגיגות ה-70 של האליפות, הביא אותו למקום השני בטבלה אחרי לואיס המילטון.
צמד פרישות במרוצים שהתקיימו באיטליה הורידו אותו למקום השלישי.
בשמונת המרוצים האחרונים של העונה הגיע חמש פעמים לפודיום, אך לא הצליח לשפר את מיקומו בטבלת האליפות וסיים שלישי אחרי המילטון וולטרי בוטאס.
הקרב הצמוד על תואר האליפות בין ורסטאפן להמילטון התנהל לאורך כל עונת 2021 והוכרע רק לקראת סופו של מרוץ סיום העונה.
ורסטאפן זינק ראשון לגרנד פרי בחריין ונאבק עם המילטון על הניצחון.
בהקפה 53 הצליח לעקוף את הנהג הבריטי, המהלך העקיפה יצא עם מכוניתו מתחומי המסלול.
שופטי המרוץ פסקו שהירידה לשוליים נתנה לו יתרון והורו לו להחזיר את המקום להמילטון, שניצח את המרוץ.
בגרנד פרי אמיליה-רומאניה זינק שלישי, אך לאחר הזינוק הצליח לעקוף את המילטון וסרחיו פרס ועלה לראש הטור.
המרוץ נעצר בהקפה 33 בשל תאונה.
ורסטאפן שמר על ההובלה גם לאחר חידוש המרוץ עד לסיומו.
הפער בטבלה צומצם לנקודה אחת לטובת המילטון.
קרב צמוד בין השניים התנהל גם בגרנד פרי פורטוגל ובספרד.
בשני המרוצים המליטון ניצח, בעוד ורסטאפן סיים במקום השני.
ניצחון בגרנד פרי מונקו ומקום שביעי של המילטון באותו המרוץ העלו את ורסטפן, לראשונה בקריירה, לראש הטבלה באליפות.
לקראת גרנד פרי אזרבייג'ן דורג שלישי אחרי המילטון ולקלר.
בהקפה הראשונה הצליחו השניים לעקוף את מכונית הפרארי.
עצירה מהירה יותר בפיט איפשרה לורסטאפן לקחת את ההובלה במרוץ.
תקר בגלגל הוביל את ורסטאפן להתרסקות ופרישה בהקפה ה-46 של המרוץ.
זינוק לא טוב של המילטון בהזנקה המודשת של המרוץ הוריד אותו למקום האחרון במרוץ ושמר על פער 4 הנקודות בטבלה.
שלושה ניצחונות רצופים הגדילו את הפער ל-32 נקודות.
הרצף נעצר בעקבות תאונה עם לואיס המילטון בפתיחת המרוץ בסילברסטון.
בעקבות התאונה ורסטאפן נאלץ לפרוש ונלקח לבדיקות והשגחה במתקן הרפואי הצמוד למסלול.
ולטרי בוטאס גרם לתאונה בהקפה הראשונה של גרנד פרי הונגריה שגרמה נזק למכונית הרד בול.
ורסטאפן הצליח לסיים במקום העשירי.
פסילה של סבסטיאן פטל לאחר המרוץ קידמה אותו למקום התשיעי.
המילטון סיים את המרוץ במקום השני ועלה שוב למקום הראשון בטבלת הנהגים.
גשמים עזים הובילו לכך שגרנד פרי בלגיה הוזנק תחת מכונית בטיחות והופסק לאחר שלוש הקפות.
ורסטאפן זינק מהפול פוזישן לפני ג'ורג' ראסל והמילטון.
בשל קיצור המרוץ הוענקו לנהגים רק מחצית מהנקודות והפער צומצם לשלוש נקודות.
ניצחון בגרנד פרי הולנד החזיר את ורסטאפן לראש הטבלה.
בגרנד פרי רוסיה נאלץ לזנק מסוף הטור לאחר שהחליף מנוע.
במהלך המרוץ הצליח לשפר את המיקום שוב ושוב וסיים במקום השני.
ורסטאפן שב ועלה למקום הראשון בטבלה לאחר גרנד פרי טורקיה.
במרוץ, התנהל תחת גשם, הוא סיים שני אחרי ולטרי בוטאס, בעוד המילטון מסיים חמישי.
היתרון גדל עד ל-19 נקודות לאחר ניצחונות בגרנד פרי ארצות הברית ובמקסיקו.
רצף של שלושה מרוצים בהם סיים במקום השני, בעוד המילטון מנצח שני מרוצים ומסיים את השלישי במקום השישי, הביאו את השניים לשוויון נקודות לפני גרנד פרי אבו דאבי מרוץ סיום העונה.
ורסטאפן זינק למרוץ מהמקום הראשון, אך איבד את ההובלה להמילטון מיד לאחר הזינוק.
הוא ניסה להחזיר לעצמו את המקום בפנייה מספר 6, במאבק על המיקום הוא אילץ את המילטון לצאת מגבולות המסלול.
המילטון לא נכנס להחלפת צמיגים מתוך חשש שמכונית הבטיחות תסתיים והוא יאבד את ההובלה.
ורסטאפן, לעומת זאת, ניצל את ההזדמנות והחליף לסט חדש של צמיגים בתרכובת רכה.
לאחר החלפת הצמיגים נשאר במקום השני בדירוג הכולל, אך חמש מכוניות שהיו בפער של הקפה נכנסו בינו לבין המילטון.
במרץ 2022 האריך ורסטאפן את חוזהו בקבוצת רד בול, שאמור היה להסתיים בסוף עונת 2023, בחמש שנים נוספות תמורת סכום של 50 מיליון דולר בעונה.
בעיות במערכת הדלק אילצו אותו לפרוש משנים מתוך שלושת המרוצים הראשונים של העונה ואיפשרו לשארל לקלר לפתוח פער של 46 נקודות בראש הטבלה.
חמש ניצחונות בששת המרוצים הבאים איפשרו לו לעלות למקום הראשון בפער של 46 נקודות מסרחיו פרס, חברו לקבוצה, שהיה במקום השני.
ניצחון בגרנד פרי יפן הבטיח זכייה שנייה ברציפות באליפות הנהגים, כשנותרו עוד חמישה מרוצים לסיום העונה.
במהלך העונה ניצח ב-15 מרוצים והגיע לפודיום פעמיים נוספות.
הדומיננטיות נמשכה גם בעונת 2023 בה זכה באליפות שלישית ברציפות, תוך שהוא קובע מספר גדול של שיאים והישגים.
במהלך העונה ניצח ב-19 מרוצים, ביניהם עשרה ניצחנות רצופים, בכך שבר שני שיאים של סבסטיאן פטל שנקבעו בעונת 2012. בגרנד פרי אוסטריה רשם ורסטאפן הישג נדיר של "ניצחון מחומש" כאשר לקח פול פוזישן בספרינט, ניצח בספרינט, לקח פול פוזישן בגרנד פרי, רשם את ההקפה המהירה ביותר וניצח בגרנד פרי.
נכון ל-2025 הוא היחיד שעשה זאת.
בסיום העונה צבר 575 נקודות, כמעט פי 2 יותר נקודות מסרחיו פרס שסיים במקום השני, והיה שותף לזכייה שנייה ברציפות באליפות היצרנים.
בעונה זו נהגו ורסטאפן ופרס במכונית מרוץ מדגם Red Bull Racing RB19 שהייתה עדיפה על שאר המכוניות.
פתיחת עונת 2024 המשיכה את הדומיננטיות של העונה הקודמת עם שבעה ניצחונות בעשרת המרוצים הראשונים של העונה.
רד בול התקשתה לפתח את המכונית במהלך העונה, בעוד מקלארן, פרארי ומרצדס שדרגו את המכוניות שלהן כך שהיו מהירות יותר מה-RB20. לנדו נוריס הצליח לצמצם באופן עקבי את הפער בטבלת הנהגים.
בגרנד פרי סאו פאולו דורג במקום ה-12. החלפת מנוע הביאה לירדה של 5 מקומות נוספים ולזינוק מהמקום ה-17. המרוץ התקיים תחת גשם וורסטאפן הצליח לשפר מיקום ולהגיע למקום השני לפני שהונף דגל אדום.
לאחר הזינוק המחודש הצליח לעקוף את אסטבן אוקון.
את המרוץ סיים כמנצח בפער של 19 שניות לפני אוקון, ניצחון שהגדיל את הפער בטבלה ל-62 נקודות.
במרוץ הבא, שהתקיים בלאס וגאס סיים במקום החמישי, מקום אחד לפני נוריס, מיקום שהבטיח לו את הזכייה באליפות הנהגים בפעם הרביעית ברציפות.
בגרנד פרי מונזה-איטליה זינק ורסטאפן מהפול פוזישן, ה-45 שלו בקריירה, כאשר במקצה הדירוג הוא שבר שיא להקפה הכי מהירה בהיסטוריה של פורמולה 1: 1:18:792 דקות ומהירות ממוצעת של כ-264 קמ"ש.
הוא המשיך וניצח את המרוץ בהפרש של כ-20 שניות מלנדו נוריס, אותו הוא עקף אחרי שנאלץ לוותר לו על מקום עקב ירידה לשוליים בפנייה הראשונה, וזה היה הניצחון ה-66 בקריירה שלו.
בגרנד פרי ברזיל החל ורסטאפן ממקום 19 בפיט עקב שינויים שרד בול ביצעה במכונית אחרי מקצה הדירוג וסיים במקום השלישי.
את העונה סיים במקום השני, 2 נקודות בלבד פחות מהאלוף החדש לנדו נוריס.
ורסטאפן זכה ב-8 מתוך 24 המרוצים, הכי הרבה מרוצים באותה עונה.
הנהג הצעיר ביותר שניצח במרוץ: בן 18 שנים ו-228 ימים ב-15 במאי 2016
הנהג שזכה בהכי הרבה מרוצים בעונה: 19 בעונת 2023
הנהג שזכה בהכי הרבה מרוצים ברצף: 10 בעונת 2023
הנהג הראשון והיחיד שזכה ב"ניצחון מחומש" (פול פוזישן בספרינט, ניצחון בספרינט, פול פוזישן בגרנד פרי, הקפה הכי מהירה וניצחון בגרנד פרי): גרנד פרי אוסטריה, 2023, 2 ביולי 2023
ורסטאפן מחזיק באזרחות כפולה: הולנדית ובלגית ומתחרה תחת דגל הולנד.
ביום הולדתו ה-18 קיבל רישיון נהיגה אזרחי, זאת לאחר עונה וחצי שבהם התחרה באליפות הפורמולה 1. למחרת היום עבר להתגורר במונקו.
מאז אוקטובר 2020 נמצא בזוגיות עם קלי פיקה, בתו של אלוף הפורמולה 1, נלסון פיקה.
באפריל 2025 נולדה בתם לילי.
תוצאה בכתב מוטה מסמלת שהוא ביצע את ההקפה המהירה
מקס הס הוא אתלט גרמני, אלוף אירופה (אמסטרדם 2016) וסגן אלוף העולם באולם (פורטלנד 2016) בקפיצה משולשת.
כנער הצטיין בענפי האתלטיקה השונים והתחרה בקרב רב.
הוא עבר להתמקד בקפיצות לרוחק ומשולשת.
באליפות העולם לנערים ב-2013 סיים במקום שמיני בקפיצה משולשת, ובאליפות העולם לנוער ב-2014 שהתקיימה ביוג'ין סיים שני בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.55 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בפראג, צ'כיה ב-2015 הוא סיים במקום 11 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.71 מטר.
ב-2016 זכה באליפות גרמניה בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 17.06 מטר ובאולם, זכה במדליית כסף באליפות העולם באולם עם שיא אישי של 17.14 מטר, לאחר דונג בין מסין (17.33 מטר) וזכה במדליית זהב באליפות אירופה באתלטיקה שהתקיימה באמסטרדם בשיא אישי של 17.20 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים במקום ה-15 במוקדמות בתוצאה של 16.56 מטר ולא העפיל לגמר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017 קבע במוקדמות שיא גרמניה של 17.52 מטר, בגמר סיים במקום השלישי.
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה באותה שנה זכה במדליית ארד.
הוא לא התחרה באליפות העולם באתלטיקה 2017 בשל פציעה.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2019 סיים שלישי בתוצאה של 17.10 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2021 חזר על הישג זה בתוצאה של 17.01 מטר.
באולימפיאדת טוקיו קבע תוצאה של 16.69 מטר במוקדמות ולא העפיל לגמר.
מקס אנטוני ויטלוק הוא מתעמל בריטי לשעבר.
ויטלוק נולד בהמל המפסטד שבמזרח אנגליה.
בשנת 2010 זכה להישגים בולטים ראשונים בזירה הבינלאומית, במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בדלהי, בהם זכה במדליית כסף בסוס הסמוכות ובמדליית ארד במתח, וכן זכה במדליית כסף עם נבחרת אנגליה.
באליפות העולם שנערכה ב-2011 בטוקיו היה חבר בנבחרת הבריטית, אך רק כמחליף.
באליפות אירופה שנערכה ב-2012 במונפלייה היה שותף לזכייתה ההיסטורית של נבחרת בריטניה במדליית זהב.
בתחרויות האישיות בלט בסוס הסמוכות, בו סיים במקום השישי.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה ויטלוק במדליית הארד בסוס הסמוכות, וכן היה שותף לזכייתה ההיסטורית של הנבחרת הבריטית במדליית הארד, 100 שנה לאחר המדליה האולימפית האחרונה שהשיגה נבחרת בריטניה בהתעמלות.
באליפות אירופה שנערכה ב-2013 במוסקבה חלק ויטלוק את מדליית הזהב בתרגיל הקרקע עם אלכס שטילוב, ובנוסף זכה במדליית הכסף בקרב-רב ובמדליית הארד בסוס הסמוכות.
באליפות העולם שנערכה בהמשך השנה באנטוורפן זכה במדליית הכסף בסוס הסמוכות, וכן סיים במקום הרביעי בקרב-רב.
באליפות אירופה שנערכה ב-2014 בסופיה זכה במדליית הזהב בסוס הסמוכות ובמדליית הכסף עם הנבחרת, וכן סיים במקום החמישי בתרגיל הקרקע.
בהמשך השנה השתתף גם באליפות העולם שנערכה בנאנינג, בה זכה במדליית הכסף בקרב-רב, וסיים במקום הרביעי עם נבחרת בריטניה.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בגלאזגו זכה בשלוש מדליות זהב: בקרב-רב, בתרגיל הקרקע, ועם הנבחרת האנגלית.
בנוסף, זכה במדליית כסף בסוס הסמוכות ובמדליית ארד במקבילים.
ב-2015 שב לתחרות גדולה נוספת בגלאזגו, אליפות העולם, והוכתר לאלוף העולם בסוס הסמוכות.
בנוסף, זכה במדליות כסף בתרגיל הקרקע ועם נבחרת בריטניה, וסיים במקום החמישי בקרב-רב.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היה ויטלוק למתעמל הבריטי הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליית זהב אולימפית בתחרות אישית, כשניצח בתרגיל הקרקע.
בהמשך, זכה במדליית זהב גם בתרגיל על סוס הסמוכות, בו הקדים את בן-ארצו לואיס סמית'.
מקס יו מקדונלד הייסטינגס הוא היסטוריון בריטי שכתב רבות על מלחמת העולם השנייה בפרט ועל המאה ה-20 בכלל.
הייסטינגס הוא חבר האגודה המלכותית לספרות וחבר באגודה המלכותית להיסטוריה.
הייסטינגס נולד וגדל בלמבת שבאנגליה.
התחנך בבית הספר צ'ארטרהאוס ובאוניברסיטת אוקספורד, אותה עזב לאחר שנה.
הוא פנה לעיתונאות ועבד ככתב צבאי בעבור ה-BBC והאיבניניג סטנדרד, וסיקר בין היתר את מלחמת פוקלנד.
לאחר מכן שימש כעורך וכעורך ראשי של הדיילי טלגרף.
בשנת 1996 הפך לעורך האיבניניג סטנדרד.
בשנת 2002 פרש לגמלאות והוענק לו תואר אבירות.
הייסטינגס פרסם שורה של ספרים אודות מלחמת העולם השנייה, כמו גם ביוגרפיה אודות יוני נתניהו.
פורענות: 1914, אירופה יוצאת למלחמה, מאנגלית: משה סביליה־שרון, מודן הוצאה לאור, 2014.
נפתחו שערי הגיהנום: מלחמת העולם השנייה 1939–1945, מאנגלית: משה סביליה־שרון, הוצאת מודן, 2015.
וייטנאם: טרגדיה אפית 1945–1975, מאנגלית: משה סביליה־שרון, הוצאת מודן, 2021.
גרופנפיהרר מקס זימון היה מפקד בכיר בוואפן אס אס שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, והתפרסם כפושע מלחמה.
זימון נולד ב-6 בינואר 1899 בעיר ברסלאו, שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית; כיום, שמה ורוצלב, והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית.
הוא קיבל הכשרה כחייט, אולם בשנת 1917, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית כאח צבאי.
הוא השתתף בטיפול בפצועים בחזית המקדונית, וקיבל את צלב הברזל דרגה שנייה.
וב-9 בינואר 1919 הוא הצטרף לרייכסווהר, וסופח לרגימנט הקירסירים ה-1 (שלזיה - "הבוחר הגדול").
ב-14 באוגוסט של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גפרייטר.
הרגימנט שבו שירת עסק בעיקר במשמר גבול באזור שלזיה.
ב-24 במרץ 1920 הוא הועלה לדרגת פלודוול.
ב-18 באוקטובר 1924 נישא למרתה ברתש, בתו של איש עסקים מברסלאו.
ב-4 בספטמבר 1929 הוא פרש מהרייכסווהר, והחל לעבוד כפקיד כספים.
ב-1 באפריל 1932 הצטרף למפלגה הנאצית וקיבל את מספר החבר 1.359.546. ב-1 במאי 1933 הצטרף לאס אס וקיבל את מספר השירות 83.086. הוא סופח לגדוד האס אס ה-47, ובדצמבר של אותה שנה קודם לדרגת אוברשארפיהרר.
ב-8 במרץ 1934 קודם לדרגת האופטשארפיהרר, ובנובמבר של אותה שנה קיבל דרגת אונטרשטורמפיהרר.
בין אוגוסט לאוקטובר של אותה שנה היה מפקד מחנה הריכוז זקסנבורג.
ב-1935 מונה למפקד הגדוד ה-3 של יחידות גולגולת המת.
ב-1938 הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר, והשתתף באנשלוס ובסיפוח חבל הסודטים.
ב-13 בספטמבר 1939 קיבל זימון את צלב הברזל דרגה שנייה, וב-2 באוקטובר של אותה שנה גם את הדרגה הראשונה.
הגדוד שלו סופח לדיוויזיית האס אס ה-3 "גולגולת המת", והוא השתתף עמו במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה.
ב-1931 לחם הגדוד שתחת פיקודו במבצע ברברוסה כחלק מדיוויזיית האס אס ה-3 שהייתה חלק מהקורפוס הממונע ה-56 בפיקודו של אריך פון מאנשטיין.
זימון השתתף במבצע דמיאנסק, ונפצע במהלך הקרבות על קו סטלין.
ב-20 באוקטובר של אותה שנה הוא קיבל את צלב האבירים של צלב הברזל, והועלה לדרגת אוברפיהרר.
בדצמבר 1942 הועלה לדרגת בריגדפיהרר, ובמאי 1943 קיבל פיקוד על דיוויזיית האס אס ה-3. הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך הקרבות באזור חרקוב, ותחת פיקודו השתתפה הדיוויזיה בקרב קורסק כחלק מקורפוס הפאנצר אס אס השני שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית.
הדיוויזיה התבלטה בקרב פרוחורובקה אולם במהלכו נשחקה והועברה לעתודה.
לאחר מכן סופחה הדיוויזיה לארמייה השישית שהוקמה מחדש והוצבה בדרום אוקראינה, שם השתתפה בקרבות נגד ראש הגשר הסובייטי על נהר המיוס.
זמן קצר לאחר מכן, נאלצה לשוב צפונה על מנת לתגבר את המגננה הגרמנית במבצע רומיאנצב.
בראשית ספטמבר הועברה הדיוויזיה אל נהר הדנייפר, ובהדרגה נסוגה אל הגבול הרומני.
ב-3 באוקטובר 1943 קיבל זימון פיקוד על דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-16 "רייכספיהרר-אס אס".
הדיוויזיה שלו הועברה לאיטליה ולחמה בקרבות החזית האיטלקית.
היא השתתפה בקרב אנציו, הקרבות על הארנו וקרבו כנגד פרטיזנים.
תחת פיקודו ביצעה הדיוויזיה מעשי זוועה רבים כנגד האוכלוסייה האיטלקית, ובכלל זה טבח סנטה אנה די סטצמה וטבח מרזבוטו.
על פעולותיו, קיבל ב-9 באוקטובר 1944 את הצלב הגרמני בזהב, והועלה לדרגת גרופנפיהרר.
ב-24 באוקטובר הועבר לפקד על קורפוס האס אס ה-13, וב-28 באוקטובר קיבל תוספת של עלי אלון לצלב האבירים שלו.
הקורפוס שלו לחם בחזית המערבית כנגד כוחות של צבא ארצות הברית והשתתף במבצע נורדווינד כחלק מהארמייה הראשונה.
הקורפוס השתתף בקרבות על הריין וסביב נהר הטאובר, וירצבורג ונירנברג.
הוא הפר את הפקודות שניתנו לו, ולא הורה על פיצוץ הגשרים מעל הנהרות באזור, כיוון שהאמין שהמלחמה בכל מקרה אבודה.
לקראת סוף המלחמה, הוא התפרסם בשל פרשייה שאירעה בעיר ברטהיים.
איכר מקומי גנב נשק מ-15 נערי היטלריוגנד שהשתייכו לקורפוס של זימון, והשליך אותו לבריכה מקומית.
האיכר הוצא להורג, ויחד עמו ראש העיר ואדם נוסף שסירבו לאשר את ההוצאה להורג.
הגופות נתלו על עץ ליד בית הקברות המקומי, וזימון הורה להשאירן שם במשך ארבעה ימים כדי להרתיע אנשים נוספים ממעשים דומים.
הדבר גרם לכך שכאשר ב-17 באפריל 1945 נכבשה העיר בידי כוחות אמריקניים, חששו התושבים להניף דגל לבן כי מראה הגופות עדיין הרתיע אותם.
הדבר אילץ את האמריקנים להפציץ את העיר, הפצצה שבמהלכה נהרגו 17 תושבים.
ב-1 במאי נכנע הקורפוס של זימון לכוחות האמריקניים.
לאחר המלחמה נשפט זימון בפני בית דין צבאי בריטי, ונידון למוות על חלקו בטבח מרזבוטו.
גזר דינו הומתק למאסר עולם, ממנו שוחרר כבר ב-1954. לאחר מכן נשפט בגרמניה המערבית על רציחות ברטהיים ופשעי מלחמה נוספים.
הוא נשפט וזוכה שלוש פעמים, מה שעורר זעם ומחלוקות רבות.
זימון מת בגיל 62 ב-1 בפברואר 1961 בעיר לינן, זמן קצר לפני שהיה אמור לעמוד למשפט חוזר.
HIAG, ארגון של חברי ואפן אס אס לשעבר, ניסה לפרסם מודעת אבל לזכרו, אולם אף עיתון גרמני לא הסכים לפרסם אותה.
מרדכי (מקס) טינטנר (27 במאי 1907 – 28 ביולי 1984) היה אדריכל צ'כי-ישראלי שפעל בארץ ישראל ובמדינת ישראל.
טינטנר נולד בברנו, בוהמיה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום - בצ'כיה).
בנם של ולריה וברתולד טינטנר.
סיים לימודי אדריכלות באוניברסיטת ברנו בשנת 1927. נחשב לאחד האדריכלים החשובים בצ'כיה ב.
לאחר עלייתו לארץ ישראל ב-1939, פתח משרד אדריכלים ברחוב נורדאו בחיפה ובהמשך עבר לתל אביב שם התגורר עם אשתו ז'ני לבית בק, ילידת אוהרסקי ברוד, צ'כיה.
בישראל היה האדריכל של בית הפניקס בתל אביב (1950), שגרירות ארצות הברית בתל אביב, מלון דן כרמל בחיפה, ועוד שורה של מבנים שרבים מהם תוכננו בהשפעת סגנון הבאוהאוס.
מקס טינטנר נפטר ב-28 ביולי 1984, שלושה חודשים אחרי פטירתה של רעייתו ז'ני ונקבר לצידה בבית העלמין חולון.
בית הפניקס בתל אביב - רחוב יצחק שדה 26 פינת רחוב המסגר 44
בניין שגרירות ארצות הברית בתל אביב - רחוב הירקון
מלון מטרופוליטן (מלון "סיני") - רחוב טרומפלודר 11–15, תל אביב
מאייר האוס - רחוב דיזנגוף 98 פינת רחוב אסתר המלכה
בית חרושת המניע - רחוב בית אלפא 7 פינת רחוב שטיבל 1, שכונת מונטיפיורי, תל אביב (1947)
מפעל אמקור הראשון של החברה בשכונת ביצרון בתל אביב (1950)
חנות כלבו ובניין מגורים ברנרד ויינשטיין - רשינובה 183, זלין (1935)
מקס ורטהיימר (15 באפריל 1880 – 12 באוקטובר 1943) היה פסיכולוג יהודי אוסטרו-הונגרי, ואחד משלושת המייסדים של שיטת הגשטלט יחד עם קורט קופקה ווולפגנג קלר.
הוא ידוע בספרו "חשיבה פרודוקטיבית", ובהגותו אודות תופעת פי במסגרת עבודתו בפסיכולוגיית הגשטלט.
וורטהיימר התעניין בפסיכולוגיה, הוא למד אצל קארל סטאמפף באוניברסיטת ברלין.
וקיבל את הדוקטורט שלו ב-1904 תחת אוסוולד קילפה באוניברסיטת וירצבורג, ולאחר מכן החל את הקריירה האינטלקטואלית בהרצאות באוניברסיטת פרנקפורט.
למשך זמן קצר הוא עזב את פרנקפורט לעבוד במכון ברלין לפסיכולוגיה, אך חזר בשנת 1929, כפרופסור מלא.
ורטהיימר בסופו של דבר סיים בניו סקול בניו יורק, משרה בה הוא החזיק עד מותו.
מקס נולד ב-15 באפריל 1880 בפראג, אז חלק מבוהמיה-אוסטריה-הונגריה.
הוא בנם של וילהלם ורוזה ורטהיימר ואחיו הבכור הוא וולטר.
וילהלם ורטהיימר היה אדם מלומד ואיש פיננסים.
גם לרוזה וילהלם, שנולדה כרוזה זיקר (Zwicker), היה חינוך קלאסי עשיר.
המשפחה הייתה מעורה בקהילה היהודית המקומית.