tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כיתת "מופת" – בכיתת מופת לומדים תלמידים בעלי יכולות לימודיות גבוהות.
מש"צים - בבית ספר מתקימות גם שיעורי משצ"ים אחרי שעות הלימודים לתלמידים שרוצים.
אשכול משצ"ים חשמונאים הגדול ביותר במחוז.
סודקות את תקרת הזכוכית - תוכנית מתקיימת גם בחשמונאים, התוכנית מקדמת שוויון מגדרי והישגים מדעיים ומתמטיים בקרב תלמידות חטיבת ביניים.
נבחרות ספורט''' - לתלמידים בעלי הישגים גבוהים בספורט ניתן להצטרף לנבחרת ספורט.
הנבחרות הן: כדורסל, פינג-פונג, כדור עף, ועוד.
"מקיץ אל החלום" (או "מקיץ אל חלום") הוא פזמון שכתב והלחין ברוך פרידלנד, עיבד אילן וירצברג ושרה גלי עטרי.
השיר נכלל באלבומה החמישי של עטרי "צעד אחד לפני הנהר", שבו בלטו גם השירים "נפאל" ו"רק אתמול".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ח (1988) דורג השיר במקום ה-17.
זה היה שיר הבכורה של הכותב, ברוך פרידלנד, שזכה עקב הצלחת השיר לפרסום, והמשיך לכתוב לאמנים נוספים.
פרידלנד הקליט את השיר בעצמו לאלבום השני של "תופעת דופלר", "מחליף צבעים" (1995).
בשנת 2001 ביצעה ריטה את השיר בליווי התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
בשנת 2003 ביצעה הזמרת נינט טייב את השיר במסגרת התכנית כוכב נולד.
ביצוע זה העלה את הפופולריות של השיר.
ומאוחר יותר, בשנת 2023, טייב ביצעה את השיר גם במסגרת בטקס יום הזיכרון בראשון לציון.
בשנת 2011 ביצעה שירי מימון את השיר בליווי התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון במסגרת ערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
בשנת 2016 ביצעה קרן פלס את השיר במסגרת האירוע שירים בכיכר בתל אביב-יפו בערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
בשנת 2018 ביצע ליאור נרקיס את השיר בערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
בשנת 2023 ביצעה מירי מסיקה את השיר במסגרת ערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל בתל אביב.
באותה שנה ביצעה גם שני שאולי את השיר במסגרת ערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולחללי פעולות האיבה בהרצליה.
נוסף באותה שנה ביצעה את השיר גלי עטרי עצמה במופע בכנסת.
מקיקו טנאקה (ביפנית: 田中 眞紀子, נולד ב-14 בינואר 1944 בטוקיו) בטוקיו היא פוליטיקאית יפנית, בת של ראש הממשלה קקואיי טנאקה.
היא הייתה שרת החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה ושרת החוץ של יפן.
לאחר סיום בית הספר היא המשיכה ללימודים בארצות הברית וקיבלה תואר מאוניברסיטת ואסדה.
היא עסקה בפעילות פוליטית סביב אביה קקואיי טנאקה ובשנת 1993 נבחרה לבית הנבחרים של יפן.
בשנת 2001 היא מונתה לתפקיד שר החוץ.
היא פוטרה בינואר 2002 בעקבות הערות לראש הממשלה ג'וניצ'ירו קואיזומי, בהמשך של אותה שנה היא הוצאה משורות המפלגה.
באוגוסט 2002 היא נאלצה להתפטר מבית הנבחרים והועמדה במשפט על מעילה במשכורת של המזכירה שלה.
לאחר זיכוי בבית המשפט היא רצה בבחירות כמועמדת עצמאית.
ב-2009 היא הצטרפה לשורות המפלגה הדמוקרטית שהייתה באופוזיציה.
בשנת 2012 היא מונתה לשרת החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה במקום הירופומי הירנו.
בעקבות הבחירות שנערכו בדצמבר 2012 היא איבדה את המשרה.
מקיף מילאנו היא סדרת נוער בעלת 4 עונות שנוצרה על ידי אבנר ברנהיימר, נוי כרמל ויאיר פרי.
היא עלתה לשידור ב-15 באפריל 2021 בערוץ כאן חינוכית.
הסדרה נמצאת באותו "יקום טלוויזיוני" עם הסדרה "יש לה את זה", לפי דמותו של רפאל אוזן (אקי אבני), עם הסדרה "שקשוקה", לפי דמותה של סופי מבורך (מיקה צור) ועם הסדרה "טהרן", לפי הזכרתה של תמר רביניאן (ניב סולטן).
הסדרה מתמקדת בחייהם של קבוצת נערים הלומדים במגמת מכונאות רכב בבית הספר התיכון "מקיף מילאנו".
מהר מאוד חייהם מסתבכים לאחר שמגמת האופנה מבית הספר התיכון לאומנויות "אגם" מצטרפת לבית ספרם, לאחר שכיתתם נשרפה עקב תאונת עבודה.
מגמת אופנה מבית הספר "אגם" מגיעה ללמוד ב"מקיף מילאנו" לאחר שכיתתם נשרפה.
בין המגמות מתחילה תחרות על הטיסה למילאנו בסוף שנה.
עומר, בן זוגה של שירן, מתאהב בנורי, תלמידה מ"אופנה" וחברת ילדות שלו, אבל מכיוון שמדד שמלה ואימו ראתה אותו והפיצה את זה (בטעות), כולם חושבים שהוא הומוסקסואל.
הוא ושירן נפרדים ואחרי כמה פרקים והיא עוברת לאשר.
גיא ונורי מתאהבים ונהיים זוג.
קסם, תלמידה בבית הספר "אגם", מתחברת לעומר ולא יודעת שהוא לא רוצה אותה.
היא הופכת לבת זוגו בסתר, ומול כולם היא בת דודה שלו.
כשהיא מגלה שכולם חושבים שהוא גיי ושהוא מאוהב בנורי, היא נפרדת ממנו.
רפאל, המורה ל"אופנה", מביא לכיתה את נייטרו - ראפר מפורסם שהופך את זיו לסטייליסטית שלו, אבל רוצה רק לנצל אותה.
מלי, חברתה של זיו, מבינה שמשהו לא בסדר ומגלה שנייטרו מנצל את זיו והיא מזהירה אותה.
בסוף הפרק מלי מראה לזיו בנות אחרות שסיפרו על איך שהוא ניצל אותן וכתוצאה מזה זיו נפרדת ממנו.
העונה נגמרת בכך שגיא מגלה שעומר לא באמת גיי ושהוא מאוהב בנורי, ורפאל מתפטר כי הוא מרגיש שנכשל בשמירה על התלמידים שלו.
מורה חדשה מגיעה למגמת "אופנה" שלא מאמינה בטיסה למילאנו ומבטלת אותה.
עומר כבר לא יכול לסבול את השקר שלו ונהיה מגעיל לכולם ואחר כך בעזרתה של סופי מגלה לכולם שהוא לא באמת הומו.
זיו מתמודדת עם הפחד מנייטרו וכתוצאה מזה סובלת מהפרעות אכילה.
תלמידי "אופנה" מתחננים לרפאל שיחזור והוא מסכים.
בסוף העונה נורי טסה לבד לקיץ למילאנו.
רועי ומלי נפרדים לאחר שפגע בה.
העונה נגמרת בזה שרועי טובע לאחר שנפרד ממלי.
העונה השלישית מתחילה בפתיחת שנת הלימודים.
לבית ספר מצטרף תלמיד חדש בשם אדם שרון, הוא פיתח אפליקציה בשם "US", האפליקציה משמשת להתכתבויות בין אנשים.
האפליקציה נהיית מאוד פופולרית בקרב תלמידי בית ספר.
אדם מגלה באג באפליקציה שנותן לו לקרוא/למחוק הודעות של אנשים בצ'אטים פרטיים, והוא מנצל את הבאג הזה לטובתו.
נורי התחילה להתנהג באופן מוזר כשהיא חזרה ממילאנו, וזה פוגע ביחסים בינה לבין עומר.
ראשת העיר איילת שטרן מאיימת לסגור את המגמות המקצועיות במקיף מילאנו.
כדי למנוע את סגירת המגמות בית הספר מתגייס לפרויקט משותף בין כל המגמות בבית הספר.
נורי מרגישה שיש עליה הרבה לחץ ושהיא צריכה להציל את המגמה.
זיו ורועי הפכו לזוג בסתר, כשמלי גילתה על זה היא נפגעה מהם.
בעקבות הלחץ נורי מעתיקה תלבושת לפרויקט החלל, מה שהיא עשתה מכניס אותה ללחץ וגורם לה לפגוע בעצמה.
לאחר שהסוד מתגלה המקיף נפסל מהתחרות.
התלמידים מנסים להבין איך למנוע את סגירת המגמות, והפתרון שהם מצאו הוא שמנואל תתמודד לבחירות ראשות העיר נגד איילת שטרן.
בסוף העונה מנואל מודיעה שנבחרה לראשות העיר, אך בתי הספר "מקיף מילאנו" ו"אגם" יצטרכו להתאחד בגלל חוסר בתקציב.
העונה הרביעית יצאה ב-31 בדצמבר 2023.
עקב זכייתה של מנואל בבחירות לראשות העיר ואיחוד בתי הספר "מקיף מילאנו" ותיכון לאומנויות "אגם", מיטל אסולין (שירי מימון), החלה את תפקידה בתור מנהלת בית הספר המאוחד.
ערב לפני פתיחת השנה, זיו, רועי, מלי ופלג משחקים כדורעף בים כאשר נתקלים בחבורת נערים אלימה, אחד מהנערים הוא תלמיד מקיף מילאנו אשר עולה לכיתה י'.
האירוע משפיע על כל אחד מהארבעה באופן שונה, לאחר שרועי הותקף במכות, הוא מחליט להיכנס לקבוצת אימוני אגרוף.
מלי מקבלת מאמה ספריי פלפל להגנה עצמית, לאחר מכן היא חשה צורך "להתנתק מהעולם" על ידי משחק ה-VR של אדם.
זיו מנסה להדחיק את האירוע ולעבור הלאה ופלג מפתח בעיית עצבים ואף מסתבך עם החבורה בשנית.
זיו ורועי נפרדים משום שזיו מנהלת קשר עם רז, תלמיד כיתה י' ואחד מהנערים מהים.
גיא וסופי לוקחים הפסקה בעקבות הריב שלהם אחרי שסופי לא הייתה בקהל כשהוא הופיע עם שירו החדש בנשף פורים.
לאחר שהכריזו על הפסקה, התנשקה סופי עם שחר, מלצר ב"האב"- מסעדה שסופי עובדת בה, שפונה מהצפון יחד עם הוריו ואחותו עדי.
עדי היא תלמידת כיתה י' עם קשיים בבית ובבית הספר.
נורי יוצאת עם מור, רקדן, תלמיד כיתה י', שנפרד מחברתו נעמי ביום הראשון של השנה.
עומר יוצא עם נעמי, מתופפת, תלמידת כיתה י' והאקסית של מור.
לאחר כמה שעות של למידה בספרייה, רועי, זיו, עומר, פלג, סופי, נורי וגיא, זיו וגיא בטעות מנפצים חלון לאחר שהתמסרו עם הקסדה של סופי.
כל השבעה בורחים מהשומר, עומר ונורי נאלצים לחזור אחרי מספר דקות כיוון ששכחו את הטלפונים שלהם, הם התנשקו, מה שגרם לעומר ונעמי להיפרד.
זיו ורועי חזרו להיות זוג, החבורה (מלי פלג זיו ורועי) חוזרים לים ונתקלים שוב באותה חבורה אלימה, הפעם הם עמדו על שלהם, גם רז היה בצד שלהם.
בפרק האחרון, במופע הסיום החבורה עלתה לבמה ושינתה את העלילה המקורית של המופע.
במסיבה שאחרי המופע, שירן ושובל משלימות, נורי ועומר חזרו להיות זוג וגם סופי וגיא חזרו להיות זוג לאחר שסופי נפרדה משחר.
בסצנת הסיום של הסדרה החבורה סיימה את הלימודים שלה במקיף מילאנו.
סופי מבורך (מיקה צור) (עונה 1–4) – נערה חכמה בעלת ידע רב במכונאות רכב.
למדה במגמת מכונאות רכב, אך עברה לאופנה לאחר שהעיפו אותה ממכונאות.
גילתה את הסוד של עומר ועוזרת לו להתמודד איתו.
בעונה השנייה הוריה מתגרשים עקב כך שאיתי אבא שלה מאוהב במיכל אמא של נורי.
למדה בעברה בבית הספר שדות (שקשוקה).
בסוף העונה השנייה נהפכת לבת זוגו של גיא וחוזרת למגמת מכונאות רכב.
מאוד אכפת לה מקיימות ושמירה על כדור הארץ, בעונה ה-4 היא וגיא נפרדים והיא מתקרבת לשחר ומתנשקת איתו אך בסוף העונה הם נפרדים.
גיא גופר (עילי צ'פמן) (עונה 1–4) – נער הלומד במגמת מכונאות רכב, ידידה הטוב ביותר של סופי מבורך, החבר הטוב ביותר של עומר, בן זוגה לשעבר של נורי, בן זוגה של סופי.
בסוף העונה הראשונה גילה את האמת על עומר.
החבר של נורי בעונה הראשונה ונפרד ממנה בעונה השנייה.
בסוף העונה השנייה הופך להיות בן זוגה של סופי.
בעונה ה-4 מתחיל לעסוק במוזיקה דבר המשפיע לרעה על יחסיו עם סופי והם נפרדים.
בסוף העונה סופי וגיא חוזרים.
עומר שוהם (יונתן ווקס) (עונה 1–4) – נער הלומד במגמת מכונאות רכב.
בן זוגה לשעבר של שירן.
בן זוגה לשעבר של קסם.
בן זוגה לשעבר וחבר ילדות של נורי.
מתחזה להומוסקסואל על מנת להתקבל למגמת אופנה.
בעונה השנייה הופך לבן הזוג של נורי.
בעונה השלישית מתאמן הרבה מאוד לקראת המיונים לשייטת, בסוף לוקח סטרואידים כדי להתחזק, אך הם פוגעים בו.
בעונה השלישית הוא ונורי נפרדים.
בעונה ה-4 נהיה בן זוגה של נעמי, בהמשך הוא ונעמי נפרדים ובסוף העונה הוא חוזר לנורי.
נורי (נורית) נאור (נאיה בינשטוק) (עונה 1–4) – נערה שהתגוררה ארבע שנים לפני כן באותה שכונה עם סופי, עומר וגיא, אך עזבה בהפתעה.
בת זוגו לשעבר של גיא.
בת זוגו לשעבר של עומר.
בעונה השנייה נפרדת מגיא עקב גילוי האמת על עומר ובסוף סולחת לשניהם והופכת לבת זוגו של עומר.
בסוף העונה השנייה נוסעת למילאנו וחוזרת לעונה השלישית כבן אדם אחר.
מתמודדת עם חרדה בעונה השלישית עקב זה ששיקרה בנוגע לעיצובים של החליפות חלל שגנבה ממעצבת קוריאנית.
בעונה השלישית היא ועומר נפרדים.
בעונה 4 נהיית בת זוגו של מור, אך הם נפרדים ובסוף העונה היא חוזרת להיות בת הזוג של עומר.
זיו כץ (קים אור אזולאי) (עונה 1–4) – נערה בעלת חוש עיצוב אופנה מפותח במיוחד, הבת של מעצבת האופנה אלונה כץ.
החברה הטובה ביותר של מלי.
נהיית המלבישה של נייטרו ומתאהבת בו אבל בזכות מלי היא מגלה שהוא רק מנצל אותה ומגישה עליו תלונה במשטרה.
בעונה השנייה זיו מפתחת הפרעות אכילה עקב מה שקרה עם נייטרו.
בעונה השלישית נהפכת לבת זוגו של רועי.
ולא מספרת למלי שהיא ורועי ביחד לבסוף מלי מגלה וסולחת לה, בעונה ה-4 מותקפת בים עם חבריה ומשתנה בעקבות השפעתה של סיוון שמנצלת אותה, מסתירה מרועי את האמת על רז שתקף אותם בים ועוזרת לו בסתר בלימודים כדי שלא יתקרב לרועי וכשרועי מגלה זאת הם נפרדים, אך חוזרים בסוף העונה.
גל רון (אלי נוס) (עונה 1–4) – בחור טוב לב ויפה אבל הוא לא העיפרון הכי חד בקלמר.
הוא דמות קומית חסרת מודעות אבל עם לב זהב.
הוא במגמת אופנה, האינטואציות הטובות שלו עוזרות לו ביצירת בגדים נוחים.
כשהוא מגיע לבית הספר החדש הוא פוגש בשובל, הנערה המלאה של השכבה, ומתאהב בה.
הם מפתחים רומן לא צפוי ומקסים בו גל עוזר לשובל להתמודד עם דימוי הגוף שלה.
גור קליימן (גל ניסים) (עונה 1–4) – תלמיד במגמת אופנה.
מעניק את המלגה על שם דולצ'ה שקיבל לעומר.
יוצא בפני אביו מהארון אך הוא לא מקבל אותו.
לאחר שמגלה את האמת על עומר בעונה השנייה הוא מפסיק לדבר איתו אך לבסוף סולח לו.
בן זוגו של יונתן מהעונה השנייה עד העונה הרביעית.
היה מאוהב בתומר בבית ספר אגם.
בעונה הרביעית הוא ויונתן נפרדים בעקבות התקרבותו של גור לתומר.
מלי תלם (עדי טנא) (1–4) – תלמידה יפה במגמת אופנה.
חברתה הטובה של זיו וידידה של רועי.
אינה מצליחה להחליט באיזו מגמה היא רוצה להיות, לבסוף בוחרת במחשבים.
הוכיחה לזיו את האמת על נייטרו בעונה השלישית.
נהייתה בת זוגו של אדם, אך נפרדה ממנו.
בעונה ה-4 מותקפת בים עם חבריה דבר המכניס אותה להתקף חרדה וגורם לה לשהות זמן מה בביתו של אדם ולאחר מכן מקבלת טיפול וחוזרת לעצמה.
רועי רזיאל (רן מושיוב) (עונה 1–4) – תלמיד במגמת מכונאות רכב, החבר הטוב ביותר של פלג.
בעונה השנייה נהיה זוגה של מלי ובהמשך מלי נפרדת ממנו, בעונה השלישית הופך להיות בן הזוג של זיו.
בעונה ה-4 מותקף בים ומוכה קשות דבר הגורם לו להצטרף למועדון אגרוף, מגלה על כך שזיו הסתירה ממנו שרז הוא אחד התוקפים וכתוצאה מכך הם נפרדים, אך חוזרים בסוף העונה.
פלג חביב (אורי ביטון) (עונה 1–4) – חברו הטוב של רועי ובן זוגה של עדן, אחותה הגדולה של שירן.
בעונה הרביעית הוא ועדן נפרדים בעקבות נסיעתה של עדן לניו יורק.
מותקף בים דבר הגורם לו לפתח בעיית עצבים ואף להסתבך עם התוקפים בשנית אך לבסוף חוזר לעצמו.
שירן בן משה (אור יעקב) (1–4) – נערה חכמה, חברתן של שובל ואביטל והאחות הקטנה של עדן.
התפטרה מתפקיד יושבת ראש מועצת התלמידים.
עוזרת למכונאות רכב לטוס למילאנו בעונה השלישית.
עוזרת לאדם עם אס, והראשונה שמגלה את הסוד שלו.
אשר נפרד ממנה בסוף העונה השלישית.
בעונה ה-4 עקב בדידותה, משתכרת במסיבה של אחותה עדן ומפיצה סרטון פוגע על שובל מה שמפרק סופית את חברותן.
שובל זליס (תומר גרשטיין) (1–4) – חברתן של שירן ואביטל.
כבדת משקל, מכונה על ידי התלמידים "שמנדוזה" ונפגעת מאוד.
בת זוגו של גל רון.
מפסיקה להיות חברה של שירן בעקבות הסרטון שפרסמה עליה.
אביטל לוטן (תאיר בוחבוט) (1–4) – חברתן של שירן ושובל ובת זוגה של אלינה.
בקושי מדברת ואומרת רק "לא יודעת" בעונה הראשונה והשנייה, "כן אבל…" בעונה השלישית ו"די, נו" בעונה הרביעית, אך במקרים מסוימים אמרה דברי חוכמה או משהו שהיה חשוב להגיד.
אשר (יוני מלס) (1–4) – נער חכם הלומד במגמת מדעי המחשב, בעל הפרעת קשב וריכוז.
עוזר למגמת מכונאות רכב להגיע למילאנו.
מאוהב בשירן ונהיה בן זוגה ובעונה השלישית מסתבך בבעיית הימורים אך שירן עוזרת לו וסוגרת לו את החוב.
בסוף העונה השלישית מגלה עם החבורה שאפליקציית "US" לא מוצפנת ושאדם מרגל אחרי תלמידים בעזרת הבאג.
נפרד משירן בסוף העונה השלישית.
יונתן (איתן גימלמן) (עונות 2–4) – בן הזוג של גור.
הופך לטבעוני בעונה 3. הוא וגור נפרדים בעונה ה-4.
אדם שרון (טל גרושקה) (עונות 3–4) – תלמיד חדש שמגיע לבית הספר עם סוד גדול ורעיון לאפליקציה חברתית שתשנה לכולם את החיים.
החברים משתמשים בצ'אט האישי באפליקציה שפיתח ואדם רואה את הצ'אטים האישיים של כולם.
לאחר שהפרשה מתפוצצת, הוא מנסה לכפר בכך שהוא מסייע למנואל להיבחר לראשות העיר על חשבון הבמה שהוא מקבל מאיילת שטרן, אך הוא נשאר לבסוף עם הרבה כסף (בעקבות המכירה) וללא חברים, ועוזב את החגיגות רגע לפני שמנואל מכריזה על ההחלטה שמטלטלת את תלמידי המקיף.
הוא ממשיך ללמוד גם בתיכון החדש ומגיע עם רכב יוקרתי.
קסם עצמון (מיקה פילבסקי) (עונות 1–2, 4) – תלמידה בבית הספר האליטיסטי לאמנויות "אגם".
בת זוגו של עומר לשעבר.
הוא מגלה לה את סודו והיא עוזרת לו להסתיר את האמת מחבריו.
ניסתה להפריע במערכת היחסים בין עומר ונורי מרוב כעס.
בעונה הרביעית מכירה את אדם בפעם הראשונה ומתחילה להרגיש אליו רגשות.
איתמר (אגם אוזלבו) (עונה 3) – תלמיד חדש בבית ספר במגמת עיצוב תעשייתי, דלוק על מלי.
אלינה (מיקה וולטמן) (עונה 4) – תלמידת כיתה י"ב.
ובת זוגה של אביטל לוטן.
סיוון (רותם אחיהון) (עונה 4) – תלמידת כיתה י"ב.
רוצה להשתלט על מופע סוף השנה.
מנצלת את זיו ומפעילה עליה מניפולציות כל הזמן.
רז (אמיר בנאי) (עונה 4) – תלמיד כיתה י'.
היה מעורב באירוע האלימות שבוצע לרועי בחוף.
נעמי (רומי אבירם) (עונה 4) – תלמידת כיתה י'.
הייתה בזוגיות עם מור ולומדת במגמת מוזיקה, הופכת לבת זוגו של עומר, לפני שעומר נפרד ממנה בשביל נורי.
מור (עירד אבני) (עונה 4) – תלמיד כיתה י'.
היה בזוגיות עם נעמי ולומד במגמת מחול.
נורי נפרדת ממנו לקראת סוף העונה.
עדי נרקיס (נועה ברק) (עונה 4) – תלמידת כיתה י'.
להוריה ישנן בעיות בזוגיות שאותן סופי מנסה לפתור.
תומר (יואב רוזנברג) (עונה 4) – תלמיד כיתה י"ב.
מנואל אלקיים (בת-אל פאפורה) (עונות 1–3) – מנהלת בית הספר "מקיף מילאנו" בעונות 1–3, נמוכת קומה.
בעונה השלישית רצה לראשות העיר, נבחרת ברוב קולות ונאלצת לסיים את תפקידה כמנהלת.
רפאל אוזן (אקי אבני)- (עונות 1–3, בעונה 4 אורח) – מורה הומוסקסואל שאחראי על מגמת האופנה.
לעיתים מוערך כאדם ציני, אך בפנים הוא רגיש ואכפתי.
מכונה על ידי מנואל "גרופית".
רוצה מאוד שזיו תצליח בתפקידה.
התפטר בסוף העונה הראשונה בגלל מה שקרה לזיו ובעונה השנייה חזר לאחר שכנועו של עומר.
בעברו היה מעצב האופנה של שירז אוחיון ואף זכה בתחרות מעצב השנה של ישראל עם קולקציית בגדים שגנב לסטיילסטית נטלי לוי.
ציון (משה אשכנזי) (עונה 1–4) – מורה בבית הספר "מקיף מילאנו", אחראי על מגמת מכונאות רכב.
ביריבות עם רפאל ומגמת אופנה אך לבסוף הם משלימים.
בזוגיות עם ראש העיר היוצאת איילת שטרן אשר גם עוזר לראש האופוזיציה מנואל אלקיים לנהל קמפיין בחירות כדי שבתי הספר המקצועיים לא ייסגרו.
מנר (לנא זריק) (עונה 1–4) – יועצת בית הספר.
עוזרת לזיו להיפתח על הפרעת האכילה שלה ועל החרדות מהמקרה עם נייטרו, לנורי לאחר הגילוי על כך שפוגעת בעצמה ולאדם כתלמיד חדש לאחר החרם שעבר בבית ספרו הקודם.
טליה (דפנה לוסטיג) (עונה 1,3) – מורה לאנגלית.
אביב-בוסתן מועלם-שוורץ (גאלה קוגן) (עונה 2) – מורה חדשה במגמת האופנה, מחליפה את רפאל.
מזלזלת בטיסה למילאנו ובסופו של דבר מחליטה על ביטולה.
מתווכחת עם עומר ברוב שיעוריה.
ד"ר מיטל אסולין (שירי מימון) (עונה 4) – המנהלת החדשה של בית הספר.
איה חמלניק (ג'וי ריגר) (עונה 4) – מורה חדשה במגמת האופנה.
נוטה לדבר על חברים שלה משנקר, ועל מקומות בילוי תל אביביים.
בעונה השנייה נהפכת לבת זוגו של פלג.
בעונה 4 נוסעת לחו"ל כדי ללמוד באקדמיה למוזיקה.
כפיר גופר (דניאל גרנט) (עונות 1–2) – אח של גיא.
בן הזוג של סופי בעונה 2. הם נפרדו.
נייטרו (רום ברנע) (עונה 1) – ראפר מפורסם.
הופך את זיו למלבישה שלו, מתחבר אליה ונהיה בן זוגה, הוא לא באמת אוהב אותה אלא רק רוצה לנצל אותה.
גוני שוהם (שירי גדני) (עונה 1,3) – אימו של עומר.
רואה את עומר מודד שמלה וחושבת שהוא הומוסקסואל.
אייל שוהם (בועז קונפורטי) (עונה 1,3) – אביו של עומר, מנהל ביחד עם אשתו ובנו עומר מוסך.
מיכל נאור (לירון וייסמן) (עונה 1–4) – אמא של נורי.
קיימה בעבר קשר רומנטי עם איתי, אביה של סופי ועכשיו בזוגיות עימו.
אלעד קליימן (גיא לואל) (עונה 1–2) – אבא של גור אורן.
הומופוב ולא מקבל את גור.
איתי מבורך (דורון בן דוד) (עונות 2–3) – אביהן של סופי ולילי.
קיים בעבר קשר רומנטי עם מיכל (בזמן שהיה נשוי)ועדיין מאוהב בה, בעונה 3 השניים עוברים לגור ביחד.
רווית גופר (הדס קלדרון) (עונות 1–3) – אמא של גיא, התגרשה מבעלה.
אסי גופר (גיא אריאלי) (עונות 1,3) – אבא של גיא, התגרש מאשתו.
ליאת תלם (שירה קדם קצנלנבוגן) (עונה 1,4) – אמא של מלי.
קארין מבורך (אילנית גרשון) (עונות 2–3) – אמא של סופי ולילי.
היא ואיתי התגרשו כאשר איתי בגד בקארין עם אמא של נורי.
בעונה 3 נסעה להודו ולא ברור מתי תחזור.
לילי מבורך (לילי הראל) (עונות 2–3) – אחותה הקטנה של סופי, ובתם של איתי וקארין.
אלונה כץ (עינת ארליך) (עונות 3–4) – אמא של זיו.
שירה (דינה סנדרסון) (עונה 3) – מנהלת "מעגל פתוח" בו התלמידים באים ומשתפים במה שעבר עליהם ובקשיים שלהם.
איילת שטרן (יובל שרף) (עונה 3) – ראש העיר.
רוצה להפוך את העיר למעצמת הייטק.
רוצה לסגור את המגמות המקצועיות שבבית הספר.
מתחילה לנהל רומן עם ציון.
פרופ' אפי (יובל מנדלסון) (עונה 3) – פרופסור שהדריך את מגמת מכונאות.
נעמה נרקיס (טלי שרון) (עונה 4) – אמם של שחר ועדי.
ירון נרקיס (ישי גולן) (עונה 4) – אביהם של עדי ושחר.
דורש מעדי שתוותר על הפרויקט עם סופי.
ניר (ניר פרידמן) (עונה 4) – אביה של נעמי.
מנגן בגיטרה וממציא שירים על בני המשפחה.
רוני (שחר רוזנצווייג) (עונה 4) – אמה של נעמי.
דורשת מבעלה שיפסיק לנגן כי זה מפריע לה.
במציאות, השחקנית נשואה לשחקן שמגלם את בעלה.
בן (מנור חקק) – נער ממועדון האגרוף.
נתי (רועי מעוז) (עונה 4) – מנהיג חבורת בנים, מעין נערי רחוב.
אסף (ייהלי אקוניס) (עונה 4) – חלק מחבורת הבנים של נתי.
נער חמום מוח, שיודע להצחיק.
גלעד (אייל נגאוקר) (עונה 4) – חלק מחבורת הבנים של נתי.
נער אלים ואגרסיבי שרק מחפש צרות.
שחר נרקיס (אורי פרלמן) (עונה 4) – אחיה הגדול של עדי.
מאוהב בסופי מתקרב לסופי ומנשק אותה אך בסוף העונה סופי חוזרת לגיא.
חולצה בורדו - תלמידים הלומדים במגמת עיצוב אופנה.
חולצה כחולה - תלמידים הלומדים במגמת מכונאות רכב.
חולצה ירוקה - תלמידים הלומדים במגמת מחשבים.
חולצה צהובה - תלמידים הלומדים במגמת משאבי אנוש.
חולצה כתומה - תלמידים הלומדים במגמת עיצוב תעשייתי (נגרות).
חולצה צהובה-חרדל - תלמידים הלומדים במגמת אומנות פלסטית.
חולצה תכלת - תלמידים הלומדים במגמת מוזיקה.
חולצה ורודה - תלמידים הלומדים במגמת קולנוע.
חולצה אפורה - תלמידים הלומדים במגמת מחול.
רות - מכונת התפירה הראשונה של רפאל.
ה-האב - בית קפה ואחד ממקומות המפגש המרכזיים של תלמידי מקיף מילאנו.
Us (אס) - אפליקציית רשת חברתית אשר פיתחו מלי, אדם, שירן ועומר.
מקלאר (בהונגרית: Maklár) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה.
הכפר ממוקם 11 קילומטרים דרומים לאגר ו-4 קילומטרים צפונית לפיזשבון.
האזור היה מיושב לסירוגין מתקופת הברונזה והוזכר לראשונה בכתבים משנת 1261.
יהודים חיו במקלאר במאה ה-18 ובמאה ה-19, החל משנת 1885 היו יהודי הכפר כפופים לקהילת אגר.
בשנת 1944 לאחר שגורשו יהודי אגר לבית חרושת ללבנים בקרצ'נד הם גורשו שוב למקלאר ומשם, יחד עם יהודי המקום שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ ונרצחו בשואת יהודי הונגריה.
מקלארן רייסינג לימיטד היא קבוצת מרוצים בריטית.
הקבוצה ידועה בעיקר בשל פעילותה באליפות הפורמולה 1. היא הקבוצה השנייה, אחרי קבוצת פרארי, הן מבחינת ותק והן מבחינת הישגים.
במהלך השנים ניצחה הקבוצה 201 מרוצים, זכתה בשנים עשר תוארי אליפות הנהגים ותשעה תוארי אליפות היצרנים.
בנוסף משתתפת הקבוצה במגוון תחרויות וקטגוריות שונות.
לאחר מותו של מקלארן בעת נסיעת מבחן בשנת 1970 עברה הקבוצה לידיו של טדי מאייר, שהוביל את הקבוצה לזכייה ראשונה באליפות היצרנים בעונת 1974 ולזכיות באליפות הנהגים של אמרסון פיטיפלדי וג'יימס האנט בשנים 1974 ו-1976, בהתאמה.
ב-1974 החל שיתוף פעולה, שנמשך לאורך שנים, עם מותג הסיגריות מרלבורו.
ב-1981, מקלארן התמזגה עם קבוצת Project Four Racing של רון דניס.
דניס מונה למנהל הקבוצה, וזמן קצר לאחר מכן ארגן רכישה מרבית מניות הקבוצה כדי לקבל שליטה מלאה.
בזמן זה החל העידן העידן המצליח ביותר של הקבוצה; עם מנועי פורשה והונדה, ניקי לאודה, אלן פרוסט ואיירטון סנה זכתה מקלארן בשבע אליפויות נהגים ושש אליפויות יצרנים.
השילוב של פרוסט וסנה היה דומיננטי במיוחד - ביחד הם ניצחו בכל המרוצים פרט לאחד בעונת 1988, אך מאוחר יותר היריבות ביניהם החריפה ופרוסט עזב לפרארי.
באמצע שנות ה-90, הונדה פרשה מאליפות הפורמולה 1, סנה עברה לויליאמס, והקבוצה עברה שלוש עונות ללא ניצחון.
עם מנועי מרצדס-בנץ, חסות של מותג הסיגריות ווסט ואדריאן ניואי כמתכנן המכונית, הגיעו אליפויות נוספות ב-1998 וב-1999 יחד עם מיקה הקינן כנהג.
בתחילת שנות ה-2000 הקבוצה הייתה במאבקים על התואר, כשלואיס המילטון לקח את התואר בעונת 2008. בשנת 2024 זכתה הקבוצה באליפות היצרנים אחרי הפסקה של 26 שנים.
שנה לאחר מכן זכתבה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות.
ברוס מקלארן התחרה עבור קבוצת המרוצים קופר הבריטית באליפות הפורמולה 1. הוא ניצח בשלושה מרוצים ובשנת 1960 סיים במקום השני.
מקלארן רצה להתחרות בסדרת מרוצי טזמן האוסטרלית.
בעלי הקבוצה, צ'ארלס קופר, התעקש להשתמש במנועי פורמולה 1 בנפח 1.5 ליטר, במקום במנועי 2.5 ליטר שהיו מקובלים באליפות.
בעקבות כך החליט מקלארן להקים קבוצה שתייצר עבורו ועבור טימי מאייר, חברו, מכונית שתהיה מבוססת על דגם הקופר, אך עם מנוע בהתאמה אישית.
מקלארן הקים את קבוצת "ברוס מקלארן מוטור רייסינג" (Bruce McLaren Motor Racing) בשנת 1963 וזכה באליפות בשנת 1964, אך מאייר נהרג במהלך האימון המקדים למרוץ סיום העונה.
לאחר התאונה טדי מאייר, אחיו של טימי, נכנס לשותפות עסקית עם מקלארן רכש את מרבית מניות הקבוצה.
בשנתיים הראשונות היו משרדי הקבוצה בפלתהאם.
בשנת 1965 עברה הקבוצה לקולנברוק, שם ישבה עד לשנת 1981. הקבוצה החזיקה ברישיון מרוצים בריטי, אך לא צבעה את מכוניותיה בצבע הירוק, שהיה הצבע המקובל באותן שנים.
במהלך תקופה זו, מקלארן נהג עבור קבוצתו במרוצי מכוניות ספורט בבריטניה ובצפון אמריקה וכן נכנס לסדרת מרוצי טזמן בשנת 1965 יחד עם פיל היל, אך לא זכה בה.
הוא המשיך להתחרות בפורמולה 1 עבור קופר, אך בשנת 1966 החל להתחרות עבור קבוצתו.
ברוס מקלארן ערך את הופעת הבכורה באליפות בגרנד פרי מונקו של עונת 1966. מבין הקבוצות המתחרות באליפות רק קבוצת פרארי ותיקה יותר.
המרוץ הראשון הסתיים לאחר תשע הקפות עקב דליפת שמן.
המכונית מדגם M2B שתוכננה על ידי רובין הרד.
במהלך העונה נעשה שימוש במנוע 3.0 ליטר מתוצרת פורד ומנוע בנפח זהה מתוצרת סרניסימה.
אף על פי שהקבוצה השיגה את נקודת הבכורה בגרנד פרי בריטניה המנועים היו לא תחרותיים וסבלו מבעיית אמינות.
לקראת העונה הבאה החליט מקלארן לרכוש מנועי V12 מתוצרת בריטיש רייסינג מוטורס (BRM).
בשל עיכובים בבניית המנוע נאלץ לפתוח את העונה עם מנוע V8 בנפח 2.1 ליטר מתוצרת החברה.
רק לקראת סוף אוגוסט הגיעו המנועים הגדולים, אך גם הם לא תרמו להצלחת הקבוצה.
אחרי שהתחרה עם מכונית אחת בשנתיים הראשונות, בשנת 1968 הצטרפה לקבוצה מכונית שנייה בה נהג דני האלם, שהתחרה עבור מקלארן במרוצי ה-Can-Am.
בהמשך העונה השיג האלם ניצחונות בגרנד פרי איטליה וקנדה, שהביאו את הקבוצה למקום השני באליפות היצרנים.
עם מנוע משופר מקלארן הגיע 3 פעמים לפודיום בעונת 1969. הניצחון היחיד של הקבוצה הגיע במרוץ סיום העונה במקסיקו.
עונת 1970 נפתחה עם מקום שני למקלארן ולהאלם בשני המרוצים הראשונים.
בחודש יוני מקלארן מצא את מותו בתאונה שאירעה במהלך נסיעת מבחן שערך לדגם ה-M8D שיודעה למרוצי Can-Am.
לאחר מותו של מקלארן טדי מאייר לקח שליטה על הקבוצה.
האלם המשיך להתחרות יחד עם דן גורני ופיטר גת'ין.
גורני ניצח את שני המרוצים הראשונים של עונת ה-Can-Am, אך עזב אחרי המרוץ השלישי וגת'ין תפס את מקומו עד לסיום העונה.
עונת 1971 נפתחה בצורה מבטיחה כשהאלם הוביל לאורך מרבית גרנד פרי דרום אפריקה, עד שנאלץ לפרוש בשל בעיה במרכב.
בסופו של דבר האלם, גת'ין, שעזב באמצע העונה לקבוצת BRM, וג'קי אוליבר סיימו את העונה ללא ניצחון.
עונת 1972 הביאה עימה שיפור ניכר - האלם ניצח בדרום אפריקה ויחד עם פיטר רבסון הקבוצה צברה עשרה פודיומים נוספים ודורגה שלישית באליפות היצרנים.
במרוץ סיום העונה נתנה הקבוצה את המכונית השלישית לג'ודי שכטר, שערך את הבכורה באליפות.
המקום השלישי נשמר גם בעונה הבאה כשרבסון ניצח בגרנד פרי בריטניה ובקנדה, שני הניצחונות היחידים בקריירה שלו.
אמרסון פיטיפלדי, שזכה באליפות עם קבוצת לוטוס בעונת 1972, הצטרף לקבוצה שנתיים לאחר מכן.
האלם, בעונתו האחרונה באליפות, ניצח את מרוץ פתיחת העונה בארגנטינה.
פיטפלדי השיג 3 ניצחונות והבטיח זכייה ראשונה לקבוצה הן באליפות הנהגים והן באליפות היצרנים.
פיטיפלדי לא הצליח להגן על התואר בעונת 1975 וסיים שני אחרי ניקי לאודה.
יוכן מאס, שהחליף את האלם, השיג את הניצחון הראשון והיחיד בקריירה בגרנד פרי ספרד.
בסוף העונה פיטיפלדי עזב כדי להצטרף לקבוצת פיטיפלדי/קופרסוקאר של אחיו.
הנהגים המובילים כבר חתומים בקבוצות אחרות, ולכן מאייר פנה לג'יימס האנט, נהג שתואר כבעל "מוניטין מפוקפק".
בעונת 1976, לאודה שוב היה דומיננטי; באמצע העונה, הוא הוביל את האליפות עם 56 נקודות בעוד שהאנט צבר רק 26 למרות ניצחונות בספרד ובצרפת.
בגרנד פרי הגרמני לאודה היה מעורב בתאונה קשה וכמעט נהרג.
הוא החמיץ את שני המרוצים הבאים.
האנט ניצל את ההיעדרות וניצח בארבעה מרוצים נוספים, דבר שהוביל לצמצום הפער עד כדי שלוש נקודות לקראת מרוץ הסיום ביפן.
גשם כבד גרם ללאודה לפרוש מחשש לבטיחותו.
האנט סיים שלישי וזכה באליפות.
מקלארן, לעומת זאת, הפסידה את אליפות היצרנים לפרארי.
מכונית המקלארן M23, ששימשה את הקבוצה בארבע העונות הקודמות הוחלפה במהלך עונת 1977 במקלארן M26. האנט ניצח עם המכונית החדשה בשלושה מרוצים, אך התקשה להתחרות בדומיננטיות של לאודה וקבוצת פרארי.
בסיום העונה דורג חמישי באליפות הנהגים והקבוצה דורגה במקום השלישי בקרב היצרנים.
בעונה הבאה חוותה הקבוצה התדרדרות מהירה, כשדורגה רק במקום השמיני באליפות היצרנים.
האנט, שדורג במקום ה-13, עזב בסיום הקבוצה ובמקומו הוחתם רוני פטרסון.
לאחר מותו של פטרסון בגרנד פרי איטליה הוחתם בקבוצה ג'ון ווטסון.
ה-M28 תוארה על ידי מאייר כ"אסון" וכ"די שטנית" ווטסון הגדיר אותה כ"מכונית הכי גרועה שנהגתי בה".
החלפתה במהלך העונה ב-M29 לא שינתה את המצב.
פטריק תאמבי סיים את העונה ללא נקודות ווטסון צבר 15 נקודות.
מקלארן דורגה במקום השביעי ביצרנים.
אלן פרוסט החליף את תאמבי לקראת פתיחת העשור החדש, אך יחד עם ווטסון התקשה לצבור נקודות לאורך העונה.
בעקבות התוצאות החלשות הפעילה הנהלת "פיליפ מוריס", נותנת החסות הראשית של הקבוצה, לחצים על מאייר להתאחד יחד עם קבוצת הפורמולה 2 "Project Four" של רון דניס.
ג'ון ברנרד, המעצב של הקבוצה של דניס, עיצב שלדה למכונית של הקבוצה שהייתה עשויה מסיבי פחמן במקום סגסוגת האלומיניום המסורתית - המצאה ששינתה את פני האליפות.
ה-MP4, שבהמשך נקראה P4/1 החזירה את מקלארן לפודיום עם ניצחון בגרנד פרי בריטניה ועוד שלושה פודיומים נוספים במהלך העונה.
זמן קצר לאחר המיזוג, מקלארן עברה מקולנברוק למפעל חדש בווקינג, ודניס ומאייר חלקו בתחילה את תפקיד מנהל הקבוצה.
בשנת 1982, מאייר עזב, והבעלים החדשים רכשו את מניותיו ואת המניות של טיילר אלכסנדר.
מייסד TAG, מנסור אוג'ה, הפך מאוחר יותר לבעל מניות במקלארן.
בינתיים, הם המשיכו עונה נוספת עם מנועי קוסוורת' עם ניקי לאודה, שהצטרף לקבוצה לצידו של ווטסון.
כל אחד ממהנהגים זכה בשני מרוצים ובשלב מסוים של העונה מקלארן הייתה שנייה באליפות היצרנים.
כחלק מסכסוך עם FISA, הם החרימו את הגרנד פרי סן מרינו.
את עונת 1983 פתחה הקבוצה עם דגם ה-MP4/1C, שעשה שימוש במנועי קוסוורת'.
לקראת סיום העונה הוחלפה המכונית ב-MP4/1E, בעלת מנועי הטורבו של TAG.
פרוסט, שפוטר מרנו, חזר לקבוצה לקראת עונת 1984, לצידו של לאודה.
השניים ניצחו ב-12 מתוך 16 מרוצים בעונה והקבוצה זכתה באליפות היצרנים בפער של יותר מפי 2.5 נקודות יותר מפרארי, שסיימה שנייה.
לאודה זכה באליפות היצרנים, בפער של חצי נקודה מפרוסט - הפער הקטן ביותר בתולדות האליפות.
שנה לאחר מכן זכתה הקבוצה באליפות יצרנים נוספת, כשהפעם פרוסט זכה באליפות הנהגים.
הדומיננטיות עברה לויליאמס בעונת 1986, אך העובדה ששני הנהגים של הקבוצה נאבקו אחד בשני, איפשרה לפרוסט לזכות באליפות הנהגים בפעם השנייה ברציפות.
ברנרד עזב את הקבוצה לפרארי בתחילת שנת 1987 והוחלף על ידי סטיב ניקולאס.
דגם ה-MP4/3 שעיצב התקשה להתחרות עם הרכבים של ויליאמס שעשו שימוש במנועי הונדה.
שנה לאחר מכן הונדה עברו לספק מנועים למקלארן.
פרוסט שכנע את דניס להחתים את איירטון סנה.
הקבוצה הייתה דומיננטית לאורך העונה וניצחה את כל המרוצים, למעט אחד.
היחסים בין סנה לפרוסט התעררו לאחר שבגרנד פרי פורטוגל דחק הברזילאי את חברו לקבוצה לעבר הקיר.
פרוסט צבר יותר נקודות במהלך העונה, אך בשל שיטת הניקוד שהתחשה רק ב-11 התוצאות הטובות ביותר, אליפות הנהגים הוענקה לסנה.
מנועי הטורבו נאסרו לשימוש בעונת 1989 ובמקומם ייצרה הונדה מנועי V10 בנפח 3.5 ליטר.
הונדה שוב זכתה בתואר הכפול, אך מערכת היחסים בין הנהגים המשיכה להידרדר.
פרוסט, שחש שסנה מקבל תמיכה מצד הונדה ודניס, הודיע כבר במהלך העונה כי בסיומה יעבור להתחרות בפרארי, בעוד גרהרד ברגר עשה את הדרך ההפוכה.
המאבק על התואר בין סנה לפרוסט שוב הוכרע ביפן.
סנה, שהוביל את האליפות, התנגש בפרוסט בפנייה הראשונה, הכריח את שניהם לפרוש וזכה באליפות הנהגים.
סנה ומקלארן חזרו על ההישג גם בעונת 1991. רצף הזכיות הרצופות נקטע על ידי ויליאמס ב-1992.
הונדה החליטה לפרוש מהאליפות בסיום עונת 1992 ומקלארן נאלצה למצוא ספק מנועים חדש.
אחרי שעסקה עם רנו ירדה מהפרק בחרה הקבוצה לרכוש מנועים מפורד.
סנה ניצח חמישה מרוצים, כולל ניצחון בגרנד פרי מונקו, שהיה השישי שלו במסלול, אך הפסיד את תואר האליפות לפרוסט.
מייקל אנדרטי, שותפו לקבוצה, הצליח לצבור רק 7 נקודות, לפני שהוחלף על ידי נהג המבחן של הקבוצה, מיקה הקינן, בשלושת המרוצים האחרונים של העונה.
ויליאמס זכתה באליפות היצרנים ובסיום העונה סנה עזב את מקלארן והצטרף לקבוצה.
מקלארן בחנה מנועים מתוצרת למבורגיני לקראת עונת 1994 כחלק משיתוף פעולה עם קרייזלר, שהייתה הבעלים של המותג האיטלקי.
לבסוף בחרה הקבוצה לרכוש מנועים מתוצרת פיג'ו.
הקינן ומרטין ברנדל הגיעו שמונה פעמים לפודיום, אך לא הצליחו לנצח מרוץ לאורך העונה.
פיג'ו החליטה לפרוש מהאליפות אחרי עונה אחת ומקלארן שוב נאלצה למצוא ספק מנועים חדש.
לאחר הפרידה מפיג'ו חתמה מקלארן הסכם לשיתוף פעולה עם מרצדס, שהצטרפה לאליפות כיצרנית המנועים של קבוצת סאובר שנה קודם לכן.
השותפות כללה השותפות כללה מנועים בהתאמה אישית של מרצדס-בנץ שנבנו, הורכבו וכוונו על ידי חברת"אילמור הנדסה" (Ilmor Engineering) בבריקסוורת', אנגליה, רכבי קבוצה רשמיים של מרצדס-בנץ, תמיכה כספית, וצוות שלמרצדס-בנץ ואילמור שעבד עם הצוותים של מקלארן בווקינג.
נייג'ל מנסל, שהצטרף לקבוצה במקומו של ברנדל, החמיץ את שני המרוצים הראשונים משום שמידות ה-MP4/10 לא התאימו לממדי גופו.
מאוכזב מהביצועים של המכונית הוא החליט לפרוש אחרי שני מרוצים והוחלף בידי מארק בלנדל.
דייוויד קולטהרד נהג לצידו של הקינן בעונת 1996, עונה שלישית ברציפות ללא ניצחון לקבוצה.
הרצף נשבר במרוץ הפתיחה של עונת 1997 עם ניצחון של קולטהרד.
עד לסיום העונה השיג כל אחד מהנהגים ניצחון נוסף.
לפני תחילת העונה, פיליפ מוריס יצרנית המוצג "מרלבורו", שהייתה הספונסר הראשי של הקבוצה מאז שנת 1974, הפסיקה את שיתוף הפעולה עם הקבוצה ועברה לתת חסות לפרארי.
במקום זאת החלה הקבוצה בשיתוף פעולה עם מותג הסיגריות "West".
בעקבות זאת השתנתה צביעת המכוניות מצבעי אדום-לבן לכסף, אפור, לבון ואדום, צבעים שליוו את הקבוצה במשך עשרים העונות הבאות.
שינוי משמעותי נוסף היה הצטרפותו לקבוצה של אדריאן ניואי שעזב את ויליאמס.
המכונית, בעיצובו של ניואי הושפעה משינוי התקנות המשמעותי שנעשה לקראת עונת 1998, הייתה שוב תחרותית ואיפשרה למקלארן להיחלם על התואר עם חמש ניצחונות בששת המרוצים הראשונים של העונה.
מיכאל שומאכר ופרארי הצליחו למשוך את המאבק עד לשלבים הסופיים של העונה, אבל שני ניצחנות של הקינן במרוצים האחרונים של העונה הקנו לו את תואר אליפות הנהגים ולקבוצה את אליפות היצרנים.
הקינן זכה בתואר האישי גם בעונה הבאה, אך רצף של טעויות אנוש ובעיות מכניות איפשרו לפרארי לזכות בתואר הקבוצתי.
הקרב הצמוד עם פרארי נמשך גם בעונת 2000 בו ניצחה הקבוצה בשבעה מרוצים, אך בסופו של דבר שומאכר ופרארי זכו בתארים.
קולטהרד גבר על הקינן בעונת 2001, ובסיומה הפיני פרש מהאליפות והוחלף בידי קימי רייקונן.
עונת 2003 החלה בצורה מבטיחה עם ניצחון לקולטהרד ולרייקונן בשני המרוצים הראשונים בעונה.
מכונית ה-MP4-18 שתוכננה לאותה שנה סבלה מבעיות במבחני ריסוק ואמינות והקבוצה נאלצה להמשיך להשתמש ב-MP4-17, המכונית של העונה הקודמת.
למרות זאת רייקונן צבר נקודות באופן עקבי והתמודד על האליפות עד למרוץ האחרון, בו הפסיד את התואר לשומאכר בפער של 2 נקודות.
ה-MP4-19 שפתחה את עונת 2004 הוגדרה על ידי ניואי כ"גרסה פגומה" של המכונית הקודמת והוחלפה במהלך העונה ב-MP4-19B.
למרות החלפת הדגם הקבוצה הצליחה לנצח רק מרוץ אחד, גרנד פרי בלגיה, ודורגה במקום החמישי באליפות היצרנים, הדירוג הנמוך של הקבוצה מאז 1983.
קולטהרד עזב לרד בול בשנת 2005 והוחלף על ידי חואן פאבלו מונטויה.
העונה הייתה אחת הטובות של מקלארן מזה מספר שנים כשמונטויה ורייקונן מנצחים ביחד בעשרה מרוצים.
עם זאת, הן חוסר ההצלחה של הקבוצה להבין מדוע המכונית לא הצליחה לחמם את צמיגיה כראוי בשלבים המוקדמים של העונה והן חוסר האמינות הכללי של ה-MP4-20 עלו לה במספר ניצחונות במרוצים כאשר רייקונן הוביל או היה במאבק לניצחון, מה שאפשר לרנו ולפרננדו אלונסו לנצל את ההזדמנות ולזכות בשני התארים.
פרארי ורנו נאבקו ביניהן על האליפות בעונת 2006 והשאירו את מקלארן ללא ניצחון בעונה, לראשונה זה עשור.
מונטויה נפרד מהקבוצה אחרי גרנד פרי ארצות הברית ועבר להתחרות בנאסקאר.
פדרו זה לה רוסה, נהג המבחן של הקבוצה, מילא את מקומו בשמונת המרוצים שנותרו.
בסיום העונה עזב רייקונן לטובת פרארי.
אלונסו, אחרי שתי זכיות רצופות באליפות, הצטרף לקבוצה לקראת עונת 2007. לצידו הצטרף הרוקי לואיס המילטון.
הקבוצה הייתה תחרותית וכל אחד משני הנהגים ניצח ארבע פעמים.
לצד ההצלחה החלו להיווצר מתחים בין הנהגים.
בגרנד פרי הונגריה אלונסו עיכב את המילטון במהלך מקצה הדירוג והקבוצה נענשה בכך שנשללו ממנה הנקודות לאליפות היצרנים באותו המרוץ.
בהמשך נפתחה חקירה של הפדרציה הבין-לאומית לרכב נגד הקבוצה בחשד להחזקת שרטוטים טכניים של קבוצת פרארי.
בתחילה הכיחשה מקלארן את חלקה בפרשה, שזכתה לשם "ספייגייט", וטענה שמדובר במהנדס "סורר" אחד.
למרות הטענות הקבוצה נמצאה אשמה, הודחה מאליפות היצרנים באותה שנה ונקנסה ב-100 מיליון דולר.
הנהגים, שלא היו חלק בפרשה, הורשו להמשיך להתחרות.
המילטון הוביל את האליפות לקראת המרוץ האחרון בברזיל, אך רייקונן ניצח במרוץ וזכה בתואר האליפות בפער של נקודה אחת לפני צמד הנהגים של מקלארן.
אלונסו עזב את הקבוצה בסיום העונה ובמקומו הוחתם הייקי קובלינן.
גם שנה לאחר מכן המילטון הגיע למרוץ האחרון בעונה כמוביל באליפות בפער של 7 נקודות מפליפה מאסה מפרארי.
מאסה ניצח את המרוץ,אך המילטון הצליח לבצע עקיפה בפנייה האחרונה של ההקפה האחרונה, עלה למקום החמישי וזכה באליפות הנהגים.
קובלינן דורג רק שביעי באליפות, דבר שאיפשר לפרארי לזכות בתואר באליפות היצרנים.
אחרי הזכייה באליפות פרש רון דניס מתפקידו כמנהל הקבוצה והעביר את האחריות למרטין ויטמארש.
מרצדס רכשה את קבוצת בראון והחליטה להפוך אותה לקבוצת מרצדס החל מעונת 2010. מרצדס המשיכה לספק מנועים למקלארן במסגרת יחסי ספק-לקוח ולא כקבוצת מפעל.
מרצדס, שהחיזקה 40% מהמניות במקלארן, מכרה את חלקה, אך המשיך לספק מנועים בחינם עד לשנת 2012. ג'נסון באטן, שזכה באליפות בעונה הקודמת, הוחתם במקומו של קובלינן.
באטן ניצח בשני מרוצים, המילטון בשלושה, אך האליפות הלכה לסבסטיאן פטל ולקבוצת רד בול.
מקלארן סיימה שנייה באליפות אחרי רד בול גם בעונת 2011 ושלישית בעונת 2012.
המליטון עזב את הקבוצה והצטרף למרצדס בעונת 2013 ובמקומו הצטרף סרחיו פרס.
הסכם שיתוף הפעולה החינמי עם מרצדס התסיים והקבוצה נאלצה לרכוש מנועים בעלות של 8 מיליון ליש"ט.
המכונית של מקלארן התקשתה להיאבק בקבוצות המובילות.
לראשונה מאז עונת 1980 הקבוצה סיימה עונה שלמה ללא פודיום.
רון דניס חזר לקבוצה כמנכ"ל בשנת 2014. קווין מגנוסן החליף את פרס.
מגנוסן סיים במקום השני ובאטן שלישי במרוץ פתיחת העונה.
בדיעבד, היה זה הפודיום היחידי של הקבוצה במהך העונה, בסיומה דורגה במקום החמישי.
לקראת עונת 2015 מקלארן חזרה לשתף עם הונדה.
לפי ההסכם הונדה לא הייתה רק ספק מנועים.
צוות של החברה עבד עם הצוות של מקלארן בווקינג, תוך קבלת תמיכה מלאה מהמפעל של הונדה ביפן, כולל כלי רכב רשמיים של הקבוצה ומנועים בחינם.
פרננדו אלונסו הצטרף לקבוצה לצידו של באטן.
מגנוסן עבר לשמש כנהג מבחן בקבוצה.
בעיות אמינות ומנועים חלשים, בהשוואה למתחרות, פגעו בפתיחת העונה.
התוצאות החלו להשתפר - באטן צבר נקודות ראשונות בגרנד פרי מונקו, המרוץ השישי של העונה.
אלונסו צבר את הנקודות הראשונות שלו שלושה מרוצים לאחר מכן בגרנד פרי בריטניה.
במהלך העונה צברה הקבוצה רק 27 נקודות ודורגה במקום התשיעי.
אלונסו ובאטן נשארו עם הקבוצה גם בעונה הבאה, שהייתה טובה מקודמתה.
העונה התחילה עם תאונה גדולה באוסטרליה שגרמה לאלונסו לשבר בצלעות.
כתוצאה מהפיצעה הוא החמיץ את המרוץ הבא והוחלף בידי סטופל ונדורן, שסיים עשירי וצבר את הנקודות הראשונות של הקבוצה בעונה.
בגרנד פרי מונקו סיימה הקבוצה במקומות חמש ותשע, ההישג הטוב בעונה.
תוצאה דומה נקבעה גם בארצות הברית.
בסיום העונה, בה דורגה הקבוצה במקום השישי, הודיע באטן על פרישה.
ונדורן, הנהג המשלים של הקבוצה, הוחתם במקומו.
בעונת 2017 ראתה הקבוצה ירידה נוספת ובסיומה דורגה במקום התשיעי.
בחודש פברואר אותה שנה צירפה הקבוצה את לנדו נוריס לתוכנית פיתוח הנהגים שלה.
במהלך גרנד פרי סינגפור הודיעה מקלארן על הפסקת שיתוף הפעולה עם הונדה וחתימת חוזה לשלוש שנים לאספקת מנועים עם רנו החל מעונת 2018. העונה נפתחה בצורה טובה עם צבירת נקודות בכל חמשת המרוצים הראשונים, אך בהמשך העונה צברה הקבוצה רק 22 נקודות נוספות.
בחודש אוגוסט אלונסו הכריז כי יעזוב את הקבוצה עם תום חוזהו בסיום העונה.
כחודש לאחר מכן הודיעה הקבוצה שגם ונדורן לא ימשיך בעונה הבאה.
קרלוס סאינס ולנדו נוריס הוחתמו במקומם.
סאינס סיים בברזיל רביעי, אחרי לואיס המילטון.
עונש שניתן לאחר המרוץ לנהג של קבוצת מרצדס העלה את סאינס לפודיום.
פודיום ראשון לקבוצה מאז פתיחת עונת 2014. בתום העונה דורגה הקבוצה במקום הרביעי, ההישג הטוב אחרי חמש עונות.
עונת 2020 התקיימה בצל מגפת הקורונה.
נוריס השיג פודיום ראשון בקריירה בגרנד פרי אוסטריה.
סאינס השיג את הפודיום השני של הקבוצה בגרנד פרי איטליה.
לאחר סיום החוזה עם רנו שבה מקלארן לשתף פעולה ולרכוש מנועים מקבוצת מרצדס.
דניאל ריקארדו הצטרף לקבוצה במקומו של סאינס, שעזב לקבוצת פרארי.
בתשעת המרוצים הראשונים של העונה הגיעה הקבוצה שלוש פעמים לפודיום.
בגרנד פרי איטליה השיג ריקארדו את הניצחון הראשון שלו מאז אמצע עונת 2018 ואת הניצחון הראשון לקבוצה לאחר עשור.
נוריס השיג את הפול פוזישן בגרנד פרי רוסיה, אך בשל שינויים במזג האוויר במהלך המרוץ סיים רק במקום השביעי.
החלשות בחלק האחרון של העונה הוריד את הקבוצה למקום הרביעי, אחרי פרארי, בסיום העונה.
ריקיארדו נשאר לצידו של נוריס גם בעונת 2022. הוא אובחן חיובי לקורונה לפני תחילת מבחני קדם ההעונה בבחריין, דבר שאילץ את נוריס לבצע את כל ימי המבחן בעצמו.
ריקארדו התקשה מאוד לאורך העונה, דבר שהעלה שמועות לגבי כוונת הקבוצה להחליפו.
ביולי ריקארדו פרסם הצהרה בחשבון האינסטגרם שלו בה הכריז על כוונתו להתחרות עם הקבוצה גם בעונה הבאה, בהתאם לחוזהו.
חודש לאחר מכן הכריזו מקלארן וריקארדו על החלטה משותפת לסיום החוזה בסיום העונה.
אוסקר פיאסטרי הוכרז כמחליפו של ריקיארדו, החלפה שאושרה לבסוף לאחר מאבק משפטי מול קבוצת אלפין.
לציון 60 שנים להקמת הקבוצה נקראה המכונית של עונת 2023 בשם MCL60. פתיחת העונה הייתה חלשה - הקבוצה צברה רק 17 נקודות בשמונת המרוצים הראשונים ודורגה במקום השישי באליפות היצרנים.
שדרוגים שהביאה הקבוצה למרוצים באוסטריה ובבריטניה הביאו לשיפור מיידי.
נוריס סיים במקום הרביעי והשני, בהתאמה ועלה לפודיום גם במרוץ הבא, שהתקיים בהונגריה.
פיאסטרי הגיע לראשונה לפודיום כשסיים במקום השלישי בגרנד פרי יפן והשלים פודיום כפול לקבוצה כשנוריס מסיים מקום אחד לפניו..
פודיום כפול הושג גם במרוץ הבא בקטר, כשהפעם פיאסטרי מקדים את נוריס במקום אחד ובנוסף השיג ניצחון במרוץ הספרינט.
במהלך המרוץ קבע צוות המכונאים של הקבוצה שיא חדש כשהחליף את כל ארבעת הצמיגים בעצירה בזמן של 1.80 שניות.
נוריס סיים את העונה במקום החמישי ופיאסטרי במקום השישי והקבוצה דורגה במקום הרביעי.
לקראת סיום העונה האריכה הקבוצה את שיתוף הפעולה עם מרצדס עד לשנת 2030.
ה-MCL38 המשיכה במגמת השיפור גם בפתיחת עונת 2024 והייתה המכונית השלישית במהירותה אחרי המכוניות של רד בול ופרארי.
הקבוצה הביאה עדכון למכונית לקראת גרנד פרי מיאמי, המרוץ השישי בעונה.
במרוץ הצליח נוריס לעקוף את מקס ורסטאפן והשיג את הניצחון הראשון שלו בקריירה.
פיאסטרי השיג את הניצחון הראשון שלו בהונגריה.
שדרוג נוסף שהגיע לאחר פגרת הקיץ הפך את המכונית לדומיננטית ביותר על המסלול כשנוריס ניצח את ורסטאפן בגרנד פרי הולנד בפער של 27 שניות.
ניצחון של פיאסטרי בגרנד פרי אזרבייג'ן העלה את הקבוצה למקום הראשון בטבלת היצרנים.
נוריס ניצח את מרוץ סיום העונה והבטיח זכייה באליפות היצרנים לראשונה מאז עונת 1998.
מקלארן MCL39 שמרה ואף הגדילה את הדומיננטיות של הקבוצה בעונת 2025. עד לגרנד פרי סינגפור, המרוץ ה-18 בעונה, ניצחה הקבוצה ב-12 מרוצים, כאשר פיאסטרי מנצח שבע פעמים ונוריס חמש, והבטיחה זכייה שנייה רצופה באליפות היצרנים.
נוריס הוסיף עוד שני ניצחונות עד לסיום העונה ועלה לראש טבלת הנהגים על חשבונו של פיאסטרי.
התאוששות של ורסטאפן במרוצים האחרונים השאירה את הקרב פתוח עד לסיום המרוץ האחרון.
נוריס סיים שלישי וזכה באליפות הנהגים בפער של 2 נקודות.
ביוני 2021 הכריזה מקלארן על הצטרפות לאליפות האקסטרים אי החל מעונת 2022. טאנר פאוסט ואמה גילמור, נהגת המפעל הראשונה של מקלארן, היו צמד הנהגים בעונת הבכורה.
פאוסט וגילמור נשארו עם הקבוצה גם בעונה הבאה, אותה סיימו במקום השמיני.
לקראת עונת 2024 הוחלפו צמד הנהגים במטיאס איקסטרם וכריסטינה גוטיירס.
רנה ראסט וג'ק יוז הוחתמו כצמד הנהגים בעונת הבכורה של הקבוצה.
יוז סיים במקום החמישי במרוץ הבכורה שהתקיים במקסיקו.
במרוץ השלישי שהתקיים בערב הסעודית סיים ראסט במקום השלישי, הפודיום הרשון של הקבוצה באליפות.
בסיום עונת הבכורה דורגה הקבוצה במקום השמיני באליפות היצרנים.
יוז המשיך עם הקבוצה לעונה נוספת, בעוד ראסט הוחלף בידי סאם בירד.
ניצחון של בירד בברזיל, המרוץ הרביעי בעונה, היה הניצחון הראשון של הקבוצה.
במהלך העונה נפצע בירד בידו והוחלף בידי טיילור ברנרד, נהג הפיתוח של הקבוצה.
בסיום העונה הוחתם במקומו של יוז שעזב לקבוצת מזארטי.
באפריל 2025 הודיעה מקלארן על יציאה מהאליפות בסיום עונת 2024/2025 בשל כוונת הקבוצה להתמקד בהשתתפותה באליפות העולם במרוצי סיבולת.
בסיום העונה השלישית והאחרונה דורגה הקבוצה במקום השישי באליפות היצרנים.
ברנרד, שהגיע במהלך העונה חמש פעמים לפודיום, דורג רביעי באליפות הנהגים.
ביוני 2024 הודיע זאק בראון כי מקלארן צפויה להצטרף לקטגוריית ההייפרקלאס (LMDh) החל משנת 2027. כשנה לאחר מכן הודיע הקבוצה רשמית על כוונתה להצטרף לאליפות העולם במרוצי סיבולת החל מעונת 2027. מקלארן תשתף פעולה יחד עם קבוצת יונייטד אוטוספורטס, שבבעלות בראון.
הנהר מקלאוד הוא נהר באורך 124.1 קילומטרים, הזורם מזרחית לנהר סקרמנטו העליון ובמקביל לו, במחוזות קליפורניה סיסקיו ושסטה בצפון קליפורניה בארצות הברית.
מוגן תחת חוק הנהרות הפראיים והנופיים של קליפורניה (1972), הוא מנקז אזור הררי נופי של רכס קסקייד, כולל חלק מהר שסטה.
זהו יובל של הנהר פיט, אשר בתורו זורם לנהר סקרמנטו.
שלושת הנהרות מתלכדים ב, שנוצר על ידי מצפון ל.
אגן הניקוז של הנהר מקלאוד מנקז 1,750 קילומטרים רבועים.
הוא נוצר מכמה נחלים המוזנים ממעיינות ב"כרי הדשא קולבי" (Colby Meadows) ברכס הקסקייד, כ-15 קילומטרים דרומית-מזרחית להר שסטה במחוז סיסקיו.
הוא זורם בתחילה מערבה, עובר מדרום להר שסטה ומקבל נחלים המנקזים את המדרון הדרומי של הפסגה.
מזרחית ליישוב הוא יוצר סדרה של מפלים הנופלים מעל קילוחי לבה בזלתיים, הידועים ביחד כמפלי הנהר מקלאוד (McCloud River Falls).
מתחת למפלים הנהר זורם בדרך כלל מדרום-דרום מערב דרך מאגר המים ודרך קניון עמוק ביער הלאומי שסטה-טריניטי.
הוא מצטרף לאגם שסטה, שנוצר על ידי סכר שסטה, כ-25 קילומטרים צפונית לרדינג, כאשר 16 הקילומטרים התחתונים של הנהר יוצרים את הזרוע האמצעית של האגם.
זרוע מקלאוד מצטרפת לזרוע הנהר פיט ממש מזרחית ל של כביש בין-מדינתי 5, 8 קילומטרים צפונית לעיר .
יובלים עיקריים לנהר מקלאוד העליון כוללים את מאד קריק (Mud Creek) וטייט קריק (Tate Creek) בתוספת ביג ספרינגס (Big Springs).
סקאוו ואלי קריק (Squaw Valley Creek), הוקינס קריק (Hawkins Creek), קליבורן קריק (Claiborne Creek) וצ'טרדאון קריק (Chatterdown Creek) הם היובלים העיקריים של נהר מקלאוד מעבר למאגר מקלאוד.
הנהר נסכר בסכר הנהר מקלאוד (McCloud River Dam), כדי לספק מים למיזם ההידרואלקטרי מקלאוד-פיט (McCloud-Pit Hydroelectric Project).
מנהרת מקלאוד (McCloud Tunnel) מטה מים מהנהר מקלאוד מזרחה אל מאגר קניון איירון (Iron Canyon Reservoir); המים נשפכים לנהר פיט בתחנת הכוח ג'יימס ב.
בהמשך הזרם, המים המוטים מגבירים את ייצור החשמל בסכרים פיט 6 ופיט 7 לפני שהם זורמים לאגם שסטה.
כושר הייצור הכולל הוא 364 מגה-ואט.
המערכת נבנתה בסוף שנות ה-60, בבעלותה של (PG&E) ומופעלת על ידיה.
כתוצאה מסכירת הנהר, הספיקה הממוצעת בנהר מקלאוד התחתון ירדה מאוד, מממוצע שנתי של 48.1 מטרים מעוקבים בשנייה בין 1946 ל-1965 לממוצע שנתי של 21.9 בין 1967 ל-2013. ההשפעה הגדולה ביותר על זרימת הנהר היא בחודשי הקיץ כאשר הסכר משחרר רק 5.7 מטרים מעוקבים בשנייה.
עם זאת, יש השפעה מועטה על ספיקות השיא בחורף, שמקורן בעיקר באזור אגן הניקוז שמתחת לסכר.
הנהר מקלאוד מחולק בדרך כלל לשני חלקים.
המקלאוד העליון מעל מאגר מקלאוד, והמקלאוד התחתון המשתרע מהמאגר עד אגם שסטה.
המפלים שהוזכרו לעיל נמצאים כולם במקלאוד העליון.
המקלאוד העליון הוא יעד פופולרי לשייטי קיאקים.
דגים מובאים למקלאוד העליון מעל המפלים העליונים לעיתים נדירות, ואיתור הדגים מוכיח את עצמו לעיתים קרובות כאתגר למרבית הדייגים הנלהבים, בעוד שלקטע מהמפלים התחתונים למפלים העליונים נוהגים להוסיף דגים והוא פתוח לדיג פיתיון.
המקלאוד התחתון הוא בדרך כלל אתר לדיג זבובים/פיתויים מלאכותיים, ומדיניות הדיג בו מחייבת לשחרר דגים שנלכדים.
הקילומטרים האחרונים של המקלאוד כוללים שני מועדוני דיג פרטיים - מועדון הנהר מקלאוד (McCloud River Club, קילומטר 6.4) ומועדון בוליבוקה (Bollibokka Club, קילומטר 16), שנוסדו ב-1902 וב-1904, בהתאמה.
הקרקע המקיפה את 11 הקילומטרים התחתונים של מועדון בוליבוקה נרכשה ב-2007 על ידי נפת המים וסטלנדס (Westlands Water District), שממשיכה להפעיל את מועדון בוליבוקה ההיסטורי.
וסטלנדס רכשה את הנכס כדי למנוע סיכון לפיתוח הנכס, וכדי להגדיל את זכויותיה לשחרור מים ממאגר שסטה באמצעות בעלות על 12 קילומטרים באגן הניקוז, וכדי להשקיט את ההתנגדות לתוכניות להגדלת גובה סכר שסטה, מיזם שבו היא בעלת העניין הגדול ביותר.
5 הקילומטרים העליונים של אחזקות הנהר של המועדון נרכשו ב-2006 על ידי איל הנדל"ן מעמק הסיליקון .
דייגים אינם רשאים להיכנס מעל סימן המים הגבוהים בכל אחד מהנכסים.
ל"חברה לשימור הטבע" (The Nature Conservancy) יש אתר במקלאוד התחתון, מתנה ממועדון הנהר מקלאוד השכן, המרשה עשר חכות ליום ומטיילים או צפרים ללא הגבלה.
ישנם שני אתרי מחנאות על הנהר מקלאוד התחתון - Ash Camp ו-Ah Di Nah Campground.
Ash Camp הוא אזור מחנאות קטן פשוט כ-1.5 קילומטר במורד הזרם מסכר מאגר מקלאוד עם 4 אתרים ותא שירותים ללא מים.
הוא שוכן בצומת של הוקינס קריק והמקלאוד התחתון.
Ah Di Nah Campground שוכן כ-5 קילומטרים בהמשך הזרם מ-Ash Camp, הגישה לאתר היא בדרך עפר באורך 11 קילומטרים.
זהו אתר מחנאות ביער הלאומי של שסטה-טריניטי ותשלום מחויב עבור שהיה לילית באתר.
Ah Di Nah פופולרי בקרב תרמילאים ודייגים בשל קרבתו לשביל הרכס הפסיפי ולאזור של החברה לשימור הטבע על הנהר מקלאוד.
המקלאוד הכיל פעם אוכלוסייה מקומית של טרוטת השור, אך המין נכחד מאגן הניקוז של המקלאוד לאחר שמאגר מקלאוד ניתק את הדגים משטחי ההטלה שלהם.
טרוטות השור האחרונות שעליהן דווח (שזוהו בטעות כ-Salvelinus malma (באנגלית Dolly Varden trout).
באותה תקופה, מין זה לא היה קיים בקו רוחב דרומי זה) נלכדו בשנות ה-80 של המאה ה-20.
המקלאוד העליון והיובלים שלו מעל המפלים האמצעיים הם משכנו של "טרוטת הפס האדום מנהר מקלאוד" (McClud-Randband, Oncorhynchus mykiss stonei), תת-מין מקומי של טרוטת עין-הקשת.
טרוטת הפס האדום הוצעה למעמד של מין בסכנת הכחדה, מכיוון שהגנטיקה שלהם נפגעה מהכלאה עם דגי טרוטת עין-הקשת.
מפלי נהר מקלאוד מהווים מחסום טבעי לנדידת טרוטת עין-הקשת מבחינה היסטורית.
מחקר פולימורפיזם של אורך מקטע משופר מראה שהגנטיקה של "טרוטת הפס האדום משיפהוון קריק" (Sheepheaven Creek) שונה במידה מספקת כדי להצדיק מעמד של תת-מין ספציפי.
מאמצי השימור כללו העברה של תת-מין של טרוטה זו לסוואמפ קריק (Swamp Creek) ב-1972 ו-1974 ולטראוט קריק (Trout Creek) ב-1977.
מקיצה (בבולגרית: мекица; שפירושו "רכות") הוא מאכל בולגרי מסורתי העשוי מבצק לישה עם יוגורט ומטוגן בשמן עמוק.
יחידות המקיצה עשויות מקמח, ביצים, יוגורט, חומר התפחה, מים, מלח ושמן.
בסרביה קוראים להם מקיקה (), בעוד שבמקדונית נקראים או .
הם דומים ללנגוש ההונגרי ולפודינג יורקשייר הבריטי.
מקיצה היא בדרך כלל מנת ארוחת בוקר.
לאחר התפחת הבצק מחלקים אותו לכדורים קטנים, משטחים את הכדורים לעיגולים שטוחים ומטגנים בשמן.
במתכונים מסוימים, ניתן להשתמש בשמרים, בסודה לשתייה, בחלב או ביוגורט.
מתכון של העיר סיליסטרה כולל יוגורט וסודה, כפר ליד סטארה זאגורה משתמש בשמרים ויוגורט, ומתכון של אייטוס מציע שמרים וחלב.
אחד המתכונים העתיקים ביותר הידועים מכיל רק שמרים, קמח, מלח וסוכר והוא משתמש במים כמרכיב הרטוב היחיד.
מומלץ לעצב את המקיצה לפני הטיגון שלהם בידיים רטובות או משומנות בשמן צמחי.
בעת ההגשה, מקיצה לרוב מאובקת באבקת סוכר או מעוטרת בריבה, דבש או סירנה (גבינה בולגרית).
אפשר לאכול את המנה גם עם יוגורט.
במקדוניה הצפונית מכינים את המנה בשבוע שלאחר הולדת תינוק/ת.
זה כמו חגיגה לתינוק/ת שזה עתה נולד/ה, על פי המסורת המנה צריכה להיות בבית שבו התינוק יחיה, אבל כיום חגיגה זו מתרחשת בעיקר במסעדות.
המנה פופולרית באזורי בולגריה, מקדוניה וסרביה והיא מאכל תרבותי נפוץ.
השם נגזר מהשורש הסלאבי mek ("רך"), המתייחס למרקם המנה.
הסיומת itsa היא סיומת נקבה בשפות הסלאביות.
המאכל טעים ויש לו גם אותם מרכיבים כמו לחם שטוח נאן של תת היבשת ההודית, אבל ההבדל היחיד הוא שהנאן נאפה בתנור חימר מסורתי, הנקרא טנדור, בניגוד למקיצה שמטוגנת בשמן.
מקל הוקי קרח הוא פריט ציוד המשמש בהוקי קרח כדי לחבוט, להעביר ולשאת את הדסקית על פני הקרח.
אורכם של מקלות הוקי קרח הם 150-200 ס"מ ומורכבים מפיר ארוך ודק עם שלוחה שטוחה בקצה אחד הנקרא להב.
אורך המקלות של ה-NHL הוא עד 160 ס"מ.
הלהב הוא החלק במקל המשמש ליצירת קשר עם הדסקית ואורכו בדרך כלל בין 25 ל-40 ס"מ.
ממדי המקל יכולים להשתנות במידה רבה, מכיוון שהם בנויים בדרך כלל כך שיתאימו לגודלו ולהעדפותיו של שחקן מסוים.
הלהב ממוקם בערך בזווית של 135 מעלות מציר הפיר, מה שמקנה למקל מראה חלקי בצורת האות L.
מוט המקל קשיח למדי, אך מעט אלסטי כדי לשפר את ביצועי החבטה.
הלהב מעוקל מעט כדי לסייע בשליטה על הדסקית, במיוחד בחבטות חזקות.
כיוון העקומה תלוי בצד הגוף עליו מניף השחקן את המקל.
לשוער יש מקל מעט שונה.
החלק התחתון של המקל רחב יותר, הזווית קטנה יותר והלהב מעט מעוקל לכיוון המשחק, כדי לאפשר לשוער לאחוז אותו ביד אחת.
מקלות שוער חדשים עשויים גם הם באותה רמת אלסטיות המשמשת מקלות רגילים.
מקל ההוקי העתיק ביותר הידוע מתוארך לאמצע שנות ה-30 של המאה ה-20; הוא נוצר עבור ויליאם "דילי" מופט (נולד ב-1829) מעץ מייפל הסוכר וכיום הוא בבעלות המוזיאון הקנדי להיסטוריה.
ב-2006, מקל שנעשה בשנות ה-50 של המאה ה-20, בזמנו העתיק ביותר הידוע, נמכר במכירה פומבית תמורת 2.2 מיליון דולר; הוא הוערך ב-4.25 מיליון דולר.
ייתכן שהמקל של מופט נוצר על ידי ה"מיקמק".
החל מהמאה ה-18, ישנן התייחסויות רבות לאנשי המיקמק מנובה סקוטיה המשחקים הוקי קרח והחל מהמאה ה-19, יש טענות שהם המציאו את מקל ההוקי קרח.
באמצע המאה ה-19, חברת הייצור Starr החלה למכור מקלות הוקי של מיקמק בקנדה וברחבי העולם.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-20, היה זה מקל ההוקי הנמכר ביותר בקנדה.
עד 1903, מלבד החקלאות, ייצור המקלות היה העיסוק העיקרי של המיקמק בשמורות ברחבי נובה סקוטיה.
בשנת 1927 זיהה המחלקה לענייני אינדיאן עבור נובה סקוטיה כי המיקמק נותרו "המומחים" לייצור מקלות הוקי.
מיקמק המשיכו לייצר מקלות הוקי עד שנות ה-30.
מקלות הוקי נוצרו בעיקר מעצי המייפל או הערבה, שהייתה גם בחירה נפוצה עבור מוטות אלות גולף וכלי עץ.
עם זאת, ככל שהצטמצם אספקת הקרן, נעשה חסכוני יותר להשתמש בעצים קשים אחרים, כגון ליבנה צהובה ומילה.
עץ המילה הפך בהדרגה לאמצעי המועדף ובשנות העשרים של המאה ה-20 מקל הוקי מילה העשוי מפיסת עץ אחת היה הסוג הנפוץ ביותר.
המקלות הראשונים האלה היו כבדים במיוחד ולא מאוד נוחים, למרות שהם היו עמידים במיוחד.
היו רק קומץ של התפתחויות מרכזיות בטכנולוגיית מקלות הוקי בין שנות ה-20 של המאה ה-20 לתחילת שנות ה-2000. בראש ובראשונה הייתה יצירת מקל הלמינציה בשנות הארבעים, שבו שכבות עץ הודבקו זו לזו והוצמדו לכריכים כדי ליצור עיצוב גמיש ועמיד יותר.