tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לפי המסופר, הורה מפקד הכוחות הרומאים מרקוס קלאודיוס מרקלוס שלא לפגוע בארכימדס.
אחד מחייליו של מרקלוס נתקל בארכימדס, שהיה עסוק בפתרון בעיה גאומטרית ששרטט בחול.
ארכימדס אמר לחייל: "אל תמחק את המעגלים שלי" , אך החייל לא ידע מיהו, והרג אותו.
לפי תיאורו של קיקרו, שביקר בקברו כ־150 שנה לאחר מותו, על מצבתו של ארכימדס היה חרות אחד מהישגיו המתמטיים – כדור חסום בגליל – שארכימדס הוכיח שנפחו ושטח פניו שווים ל־2/3 מאלו של הגליל (כולל הבסיסים שלו).
מחקריו הביאו אותו עד סף החשבון האינטגרלי, ענף מתמטיקה שפותח רק כעבור 1800 שנה בידי ניוטון ולייבניץ.
עם מותו נשכח גאון המתמטיקה היווני, ורק בתקופת המאה ה־16 שב לתודעת העולם המדעי.
לפי אנקדוטה מפורסמת שהובאה בכרך התשיעי של "על אודות האדריכלות" מאת ויטרוביוס התבקש ארכימדס לקבוע אם כתרו של המלך היירון השני עשוי מזהב טהור.
כדי למצוא את צפיפות החומר שממנו עשוי הכתר היה צריך לחשב תחילה את נפחו, אבל אז לא ידעו איך למדוד את נפחו של גוף הנדסי לא משוכלל.
פעם אחת, כשרחץ ארכימדס באמבט ציבורי, נוכח לדעת שגופו השקוע באמבט דוחה כמות מים השווה לנפח גופו, והבין שכך יהיה אפשר למדוד את נפחו של גוף כלשהו.
מרוב התלהבות יצא בריצה לרחוב כשהוא עירום וצעק "אאורקה!" (מצאתי).
אחרי שמצא את נפח הכתר יכול ארכימדס לחשב את צפיפותו (על ידי חלוקת הנפח במשקל) ולהשוותו עם צפיפותו של מטיל זהב טהור בעל צורה משוכללת.
בחיבורו "על גופים צפים" תיאר ארכימדס את החוק הידוע בהידרוסטטיקה כחוק ארכימדס.
חוק זה קובע שעל גוף השקוע בנוזל פועל כוח ציפה השווה למשקל הנוזל הנדחה על ידי הגוף (הסיפור המוזכר למעלה על כתר הזהב – "אאורקה" – אינו מופיע בעבודותיו הידועות של ארכימדס).
ארכימדס אמנם לא המציא את המנוף, אולם הוא רשם את ההסבר הידוע המוקדם ביותר של החוק המעורב בתהליכי מנוף, כמו גם את התיאור המוקדם ביותר של המושג מרכז כובד.
לפי פאפוס מאלכסנדריה, עבודתו על מנופים גרמה לו לקבוע: .
מהאמירה המפורסמת הזו נולד הצירוף "נקודה ארכימדית" (Archimedean point) – המתאר נקודת משען היפותטית, עליה ניתן לבסס את הידע כולו, או נקודת־תצפית־על־אובייקטיבית, המאפשרת מבט כולל.
פלוטרכוס מתאר כיצד ארכימדס תכנן מערכות משיכה המורכבות מגלגלות, אשר איפשרו למלחים להיעזר בעוצמתם של מנופים כדי להרים דברים שהיו כבדים מדי להרמה.
חלק נכבד מיצירותיו ההנדסיות של ארכימדס מוקדש היה לצרכיה של עיר הולדתו סירקוסאי.
הסופר היווני אתנוס תיאר איך הפקיד הירון השני בידי ארכימדס את תכנונה של הספינה סירקוסיה, שיעשה בה שימוש לטיולי מותרות, הובלת אספקות של צרכים שונים, וכספינת מלחמה ימית.
ארכימדס נענה לבקשתו, וזו הפכה לספינה הגדולה ביותר שנבנתה בתקופת העת העתיקה.
לפי אתנוס, הספינה הייתה מסוגלת להוביל 600 אנשים וכללה קישוטי גינה, גימנסיון ומקדש שהוקדש לאלילה אפרודיטה.
לתחזוקת הספינה תכנן אמצעי לשאיבת מים שהמציא – בורג ארכימדס – התקן מכני המורכב מלהב בורגי המסתובב בתוך גליל, אשר מטרתו הייתה לשאוב את המים הרבים שדלפו לתוך הספינה.
עקרון הפעולה הגאוני העומד מאחורי המצאת הבורג הוא המרת תנועה סיבובית לתנועה ליניארית בנצילות אנרגטית גבוהה.
אף על פי כן, במחקר המודרני הוערך כי נעשה שימוש בבורג עוד לפני ארכימדס, למשל כאמצעי להשקיית הגנים התלויים בבבל.
בכל אופן, ארכימדס המציא מחדש את הבורג או שיפר משמעותית את הבורג והציג אותו לראשונה בעולם היווני, והשיפורים שהכניס בפרופורציות של הבורג מעידים שהוא היה גם הראשון שניתח באופן תאורטי את הקינמטיקה של הבורג (כפי הנראה הוא עסק בעקרונות התיאורטים של פעולת הבורג באחת מעבודותיו האבודות).
מתקנים על בסיס בורג ארכימדס משמשים עד היום להובלת נוזלים, גרעינים ואבקות.
כושר ההמצאה של ארכימדס ויכולתו ההנדסית באו לידי ביטוי באופן מיוחד בפעולותיו לשם הגנת סירקוסאי מפני הרומאים במלחמה הפונית השנייה.
פלוטרכוס העיד, שהמצאותיו הצבאיות של ארכימדס מנעו את נחיתת הצי הרומי, בפיקודו של מרקלוס.
ארכימדס שיפר את העוצמה והדיוק של הקטפולטה, המציא בליסטראות שהמטירו על הרומאים סלעים שמשקלם רבע טון לפחות, ומכונות אימתניות ששלחו "מקלות וציפורניים" מברזל אל מעבר לחומות העיר, תפסו את הספינות וסחררו אותן אל הסלעים.
הסופר בן המאה ה־2 לספירה, לוציאן, כתב כי במהלך המצור על סירקוסאי ארכימדס הרס ספינות אויב באש.
מספר מאות מאוחר יותר יש אזכור בספרות כי ארכימדס השתמש במראות קעורות ענקיות כדי למקד את קרני השמש על ספינות בים כדי להביא להתחממותן עד לנקודת שרפה.
האמינות ההיסטורית של קיום המכשיר היוותה נושא לדיון מתמשך מאז ימי הרנסאנס, ובניסויים בני ימינו הוכח כי כפי הנראה המראות שימשו יותר כדי לסנוור ולהרתיע את צוותי ספינות האויב.
אחרי כישלונו הראשון לכבוש את סירקוסאי כינה מרקלוס את ארכימדס: .
ארכימדס גם המציא אודומטר המבוסס על נפילת כדור בכל מיל נסיעה של עגלה.
מד המרחק של ארכימדס תואר כמכניזם גלגלי שיניים מורכב המפיל כדור לתוך מכל בכל מיל נסיעה של עגלה.
בהקשר זה, ארכימדס גם המציא שעון מים מתוחכם – המבוסס על מנגנון מורכב לויסות של זרימת המים לצורך מדידה מדויקת של זמן.
ארכימדס כתב חיבור שכותרתו "על שעוני מים" (On Water Clocks) על הבנייה של מנגנונים כאלה.
ישנם המייחסים היום לארכימדס את תחילתה של מסורת בניית מנגנונים מכניים, ששיאה בתכנון ובניית מנגנון אנטיקיתרה – מחשב אנלוגי מכני קדום, שהקדים את זמנו ב־1,500 שנה לערך, ושימש לצורך חישוב מועדם של ליקויי ירח וליקויי חמה עתידיים, ובבנייתו נעשה שימוש במיטב הידע האסטרונומי של אותה עת.
הראיות ההיסטוריות לכך מתבססות על דבריו של קיקרו, שמזכיר את ארכימדס בדיאלוג שלו – "הרפובליקה".
לפי קיקרו, הגנרל מרקוס קלאודיוס מרקלוס הביא איתו לרומא שתי מכונות שנבנו על ידי ארכימדס, שנעשה בהם שימוש לצורך הדגמות אסטרונומיות, ואשר הראו את תנועת השמש, הירח וחמש פלנטות נוספות.
המכונה שהביא איתו מרקלוס, הודגמה, לפי דבריו של קיקרו, בידי גאיוס סולפיקיוס גאלוס ללוציוס פוריוס פילוס, אשר תיאר אותה כך:
לפי פאפוס מאלכסנדריה, ארכימדס כתב חיבור (שכעת אבוד) על הבנייה של מכניזמים כאלה תחת הכותרת "על הכנת כדור" (On Sphere-Making).
קיקרו אף מוסיף ומציין כי מכונות דומות נבנו בעבר על ידי תאלס איש מילטוס ואאודוקסוס מקנידוס, אך לפי קיקרו, מכונתו של ארכימדס הצטיינה בכך שהוא תכנן דרך להניע את הפלנטות במדויק, ועל ידי מכשיר יחיד, בהתאם למסלוליהם השונים וקצבי המהירות המשתנים שלהם, ובכך זכתה להערכה מיוחדת.
מבין המצאותיו של ארכימדס, הקדמונים העריכו במיוחד את המצאת הפלנטריום (שנראתה פלאית באותה עת), ומצבור הראיות ההולך וגדל מעיד שהייתה מסורת יוונית של בניית התקנים מכניים מורכבים שראשיתה בארכימדס.
נוסף לפרסומו כמתכנן של מכשירים מכניים, נודע ארכימדס גם בזכות הישגיו במתמטיקה.
הישגים אלה מעידים על יצירתיות וחזון.
פלוטרכוס כתב עליו: "הוא הפנה את מלוא החיבה והשאיפה שלו לתחומים הטהורים הללו אשר אין להם קשר לצרכים הרגילים של החיים".
ארכימדס היה הראשון שהשתמש בגדלים אינפיניטסימליים.
באמצעות חלוקת קבוצה לאינסוף תת־קבוצות השואפות בגודלן לאפס, הוא הגיע לדיוק המרבי האפשרי לגבי גודל הקבוצה.
שיטה זו ידועה בשם "שיטת המיצוי", והיא מהווה צעד ראשון לקראת החשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי.
ארכימדס נעזר בשיטה זו כדי לחשב את שטחו של עיגול, בכך גילה את הנוסחה המפורסמת לשטח מעגל המיוחסת לו כאשר
S הוא שטח המעגל, הוא היחס בין היקף המעגל לקוטרו ו־R הוא רדיוס המעגל.
הוא אף הציג שיטה לחישוב בכל דיוק רצוי, וחישב את ערכו בין הסכום לסכום .
ב"על הכדור והגליל", ארכימדס קובע שכל גודל כאשר הוא מתווסף לעצמו מספיק פעמים יעבור כל גודל נתון.
זה ידוע כתכונה הארכימדית של המספרים הממשיים.
ארכימדס לא הסתפק בחישוב שטחו של עיגול.
הוא נעזר שוב בשיטת המיצוי והמציא שיטות לחישוב שטחים ונפחים, חישב שטחים החסומים בפרבולות ובספירלות, נפחי גלילים, פרבולואידים ומקטעים כדוריים.
הוא מצא את מרכזי הכובד של ההמיספירה (חצי ספירה), ושל טריז גלילי, ובכך חזה שוב את החשבון האינטגרלי.
הוא הוכיח ששטחו ונפחו של כדור הם ביחס של לשטחו ונפחו של גליל החוסם כדור זה.
כיוון שנוסחאות לחישוב שטח ונפח של גליל היו ידועות, הוכחתו של ארכימדס סיפקה לראשונה נוסחאות לחישוב שטח ונפח של כדור.
ארכימדס היה הראשון, ואולי אף היחיד, מבין המתמטיקאים היוונים שעסק בעקומים מכניים (כאלה שנוצרים על ידי נקודה נעה), בראותו עקומים אלה כנושא ראוי לחקירה, בניגוד לדבקותם של המתמטיקאים היוונים בבנייה בסרגל ובמחוגה בלבד.
במסגרת חקירתו זו השתמש בספירלת ארכימדס לשם תרבוע העיגול, ולשם שילוש הזווית (בחיבורו "על ספירלות").
ב"על ספירלות" ארכימדס גם פיתח טכניקות למציאת משיקים לספירלות, ובכך היה הראשון שמצא דרך למציאת משיק לעקומה שאינה מעגל.
למרות שעיקר הישגיו היו בגאומטריה ומכניקה, ארכימדס עשה גם התקדמויות משמעותיות בחישוב נומרי; בחיבורו "המדידה של המעגל", מצא ארכימדס את השורש הריבועי של 3 כגדול מ־ וקטן מ־.
לפי אומדן זה הספרות הראשונות של שורש 3 בשבר עשרוני הן 1.7320508, ולכן אומדן זה מדויק מאוד.
ככל הנראה הוא הגיע להערכה זאת באמצעות שיטות חדשות למציאת שורשים שפיתח, אך הוא לא תיאר ולא הסביר את שיטותיו.
מנקודת מבט מתמטית מודרנית, החסמים שנתן הם ערכי ביניים בפיתוח לשבר משולב של , מה שהוביל לספקולציות רבות לגבי התקדמויות מסוימות בתורת המספרים שייתכן שעשה.
בחיבורו "תרבוע הפרבולה", הוכיח ארכימדס שהשטח הכלוא על ידי פרבולה וקו ישר שווה ל־4/3 כפול שטחו של המשולש בעל גובה ובסיס שווים.
במהלך הפתרון הוא סיכם לראשונה את הטור הגאומטרי האינסופי בעל מנה 1/4:
ב"מחשב החול", ניסה ארכימדס לחשב את מספר גרגירי החול שהיקום עשוי להכיל.
במטרה להראות שמספר גרגירי החול ביקום אמנם גדול מאוד אבל סופי.
כדי לספור את גרגירי החול, ארכימדס המציא שיטה חדשה שהתבססה על הסמל היווני לרבבה (10,000) לרישום מספרים גדולים עד .
כתבים חדשים שנכתבו על ידי ארכימדס ונתגלו בזמננו חשפו במידה מסוימת את הרקע הרעיוני לכתיבת חיבוריו, שהתבסס על הבנה עמוקה של האינסוף.
נתגלו בהם תובנות של המושגים של אינסוף וקבוצה בת־מנייה, תובנות אשר לא הושגו עד לזמנו של גאורג קנטור, שחי כ־2,000 שנה אחרי ארכימדס (ארכימדס התחבט בגרסה של פרדוקס גלילאו).
בכתבים הללו, ובמיוחד בספר "השיטה" של ארכימדס, מופיעות שיטות אחרות לקבלת התוצאות של ארכימדס שהופיעו בכתבים אחרים שלו.
רעיונות ייחודיים לחיבור זה הם שימוש בגרסה מוקדמת של סכומי רימן ואינטגרציית רימן, כמו גם חישובי נפחים של צורות אחדות אשר לא מופיעים בשום מקום אחר בכתביו.
כמו כן, בעקבות עבודות שחזור ומחקר שנעשו על הפלימפססט של ארכימדס הועלתה ההשערה, שארכימדס עסק בשאלות קומבינטוריות, יותר מאלפיים שנה לפני המצאת מדע הקומבינטוריקה.
ארכימדס כתב חיבורים רבים על תוצאות מחקריו, אשר אותם הוא שלח כמכתבים לבני דורו.
מעטים מכתביו המקוריים ביוונית השתמרו, ורובם אבדו במהלך אירועים כמו שריפת הספרייה הגדולה של אלכסנדריה בשנת 391, או בזיזת קונסטנטינופול במהלך מסע הצלב הרביעי בשנת 1203. בקטלוג מהמאה הרביעית מצוין שבין כתביו של האפיפיור היו שני אוספים של ספרי ארכימדס, הנקראים 'קודקס A' ו'קודקס B'.
ספרים אלו היוו מקור השראה לרבים מהמדענים של תקופת הרנסאנס, כמו לאונרדו דה וינצ'י או גלילאו גלילאי, ובהמשך – אייזק ניוטון שהושפע ישירות מעבודתו.
הקודקסים הללו אבדו, אך תרגומים של חלק מספריו לערבית השתמרו.
אוסף שלישי של כתבי ארכימדס, הידוע היום כהפלימפססט של ארכימדס התגלה בשנת 1907.
על המדידה של המעגל הוא חיבור המכיל שלוש טענות, המהווה רק חלק קטן שנותר מעבודה ארוכה אחרת שלא נמצאה.
על שיווי משקל של שטחים מישוריים
"על שיווי משקל של שטחים מישוריים" הוא חיבור בשני חלקים.
החלק הראשון מבסס את עקרון המנוף, וממקם את מרכזי הכובד של המשולש והטרפז.
תיאורו של ארכימדס את מרכז הכובד, שהוא אחד המושגים היסודיים של המכניקה, הוא התיאור המוקדם ביותר של המושג המצוי בספרות המדעית.
לפי פאפוס מאלכסנדריה, עבודתו של ארכימדס על מנופים גרמה לו לקבוע: "תנו לי נקודת משען, ואניף את העולם".
החלק השני, שמכיל 10 טענות, חוקר את מרכזי הכובד של מקטעים פרבוליים.
"תרבוע הפרבולה" הוא חיבור על גאומטריה, ונכתב במאה ה־3 לפנה"ס.
כשהוא נכתב כמכתב לחברו דוסיתאוס, העבודה מכילה 24 טענות בנוגע לפרבולות, ותוצאת הכתר שלה היא ההוכחה שהשטח של מקטע פרבולי (השטח התחום על ידי פרבולה וקו ישר) שווה ל־4/3 שטחו של משולש חסום מסוים.
הניסוח של הבעיה נעזר בשיטת המיצוי.
ארכימדס חילק את השטח התחום לאינסוף משולשים אשר שטחיהם יוצרים סדרה הנדסית.
הוא מחשב את הסכום של הטור הגאומטרי המתקבל, ומוכיח שזהו השטח של המקטע הפרבולי.
זה מייצג את אחד השימושים המתוחכמים ביותר בשיטת המיצוי במתמטיקה של העת העתיקה, ונשאר כזה עד הפיתוח של החשבון האינטגרלי במאה ה־17, אז הוא הוחלף בידי עקרון קאוואליירי.
"על הכדור והגליל" היא עבודה שפורסמה בשני כרכים בשנת 225 לפנה"ס.
העבודה דנה ביחס שבין הכדור לגליל, ובאופן ראוי לציון מתארת לפרטים איך למצוא את שטח הפנים של הספירה והנפח של הכדור המוכל בה והערכים האנלוגיים עבור הגליל, והוא היה הראשון שעשה זאת.
"על ספירלות" הוא חיבור שנכתב בשנת 225 לפנה"ס.
החיבור מכיל 28 טענות על ספירלות, ונכתב כמכתב לחברו דוסיתאוס.
אף על פי שארכימדס לא גילה את הספירלה הארכימדית, הוא נעזר בה בספרו כדי לרבע את המעגל ולחלק זווית לשלושה חלקים שווים.
על ספירלות מכיל גם את החישוב המוקדם ביותר של שטח החסום בספירלה; בעיה שבמינוח מודרני היא בעיית אינטגרציה בקואורדינטות פולריות – ארכימדס הוכיח שהשטח התחום על ידי זרוע הספירלה לאחר שהשלימה סיבוב אחד שווה לשליש משטח המעגל החוסם את הספירלה.
"על קונואידים וספרואידים" הוא חיבור ב־32 טענות שכתב ארכימדס כמכתב לידידו דוסיתאוס.
ביחד עם חיבורו על הספירלה, חיבור זה תופס מקום ייחודי בכתביו של ארכימדס כי בו ארכימדס חוקר תכונות של גופים גאומטריים שלא נחקרו קודם, אלא הוגדרו במיוחד על ידו כאובייקט לחקירה.
על קונואידים וספרואידים חוקר גופי סיבוב של חתכי חרוט (קונואידים) כגון הפרבולואיד, ההיפרבולואיד והאליפסואיד.
בחיבור זה מחשב ארכימדס את השטחים והנפחים של מקטעים של הגופים האלה, ובכמה מהתוצאות שבחיבור זה ארכימדס עשה שימוש באחד מחיבוריו הגדולים – על גופים צפים.
"על גופים צפים" הוא חיבור בן שני ספרים בשפה היוונית שנכתב על ידי ארכימדס מסירקוזה (287 לפנה"ס – 212 לפנה"ס), אחד מגדולי המתמטיקאים, הפיזיקאים והמהנדסים של העת העתיקה.
על גופים צפים, שמשערים שנכתב בסביבות 250 לפנה"ס, שרד רק באופן חלקי ביוונית, והשאר בלטינית ימי ביניימית שתורגמה מיוונית.
זו העבודה הידועה הראשונה על הידרוסטטיקה, אשר ארכימדס מזוהה כמייסדה.
"בעיית הבקר של ארכימדס" היא בעיה באנליזה דיופנטית העוסקת במספר ראשי הבקר של אל השמש הרועים, כביכול, בסיציליה.
הבעיה מיוחסת לארכימדס, אף כי יש על כך עוררין.
ב־1769 מונה המחזאי גוטהולד אפרים לסינג לספרן בספרייתו של ההרצוג אוגוסט שבעיירה וולפנביטל, גרמניה, שבה היו כתבי יד יווניים ורומיים רבים.
ב־1773 פרסם לסינג תרגום של כמה מכתבי היד האלה, עם הערות.
ביניהם נמצא שיר בן 22 בתים ביוונית עתיקה, המבקש למצוא את גודל עדר הבקר של אל השמש.
בכותרת לשיר נאמר שהוא נשלח על ידי ארכימדס לאסטרונום הגדול ארטוסתנס, על מנת שהמתמטיקאים של אלכסנדריה ילמדו אותו.
הבעיה לא נזכרה בכתבי המתמטיקאים היווניים, ולכן היו חוקרים, ולסינג ביניהם, שהטילו ספק בייחוסה לארכימדס.
"השיטה של משפטים מכניים", שלעיתים נקרא גם השיטה, היא אחת מעבודותיו המרכזיות של ארכימדס ששרדו.
הספר ערוך בצורה של מכתב מארכימדס לארתוסטנס, הספרן הראשי בספריית אלכסנדריה, ומכיל את השימוש המפורש בשיטת הגדלים הבלתי ניתנים לחלוקה (אינפיניטסימלים).
הספר נחשב לעבודה אבודה עד שנת 1906 עם הגילוי מחדש של הפלימפססט של ארכימדס.
הספר מכיל את "השיטה המכנית" של ארכימדס, שנקראת כך משום שהיא מתבססת על חוק המנוף, שנקבע לראשונה על ידי ארכימדס, ועל מושג מרכז הכובד, אשר הוא מצא את מיקומו במקרים פרטיים רבים (צורות ספציפיות).
פאפוס מאלכסנדריה מציין עבודה על פאונים (פאונים ארכימדיים) שנכתבה על ידי ארכימדס ואבדה.
פאפוס מציין כי ארכימדס מנה 13 פאונים כאלה, אך לא ידוע אם הוכיח כי אלו היחידים (יוהאנס קפלר היה הראשון שהוכיח כי יש רק 13 פאונים ארכימדיים).
תיאון מאלכסנדריה מצטט הערה על שבירה של אור מהעבודה, שכעת אבודה, Catoptrica.
ספר הלמות מיוחס לארכימדס על פי ת'אבת אבן קורה אף כי האותנטיות שלו מוטלת בספק.
מקורות ערבים מייחסים לו חיבור שכותרתו "על בניית המשובע המשוכלל" (On the construction of the heptagon), בו תיאר ארכימדס שיטה לבנות את הזווית (הבנייה אינה אפשרית בסרגל ומחוגה, וארכימדס נעזר בסוג של neusis construction כדי לבנות את הזווית).
מוערך שארכימדס אף גילה והוכיח את נוסחת הירון לחישוב שטח משולש מאורכי צלעותיו, מקרה פרטי של נוסחת ברהמגופטה.
ארכיטקטורת פון נוימן (לעיתים גם מכונת פון נוימן, ובאנגלית: Von Neumann Architecture) היא מודל שהציע בשנות הארבעים המתמטיקאי ג'ון פון נוימן למבנהו של המחשב.
במודל זה, זיכרון המחשב משמש הן לאחסון התוכנית שהמחשב מבצע והן לאחסון הנתונים שתוכנית זו קוראת או כותבת.
התוכנית מבוצעת על ידי יחידה אריתמטית לוגית ויחידת בקרה.
המחשב הראשון שנבנה על־פי מודל זה הוא מכונת IAS שנבנתה במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון בהנחייתו של פון נוימן.
אריכטקטורה זו היוותה השראה לארכיטקטורת הרווארד (המתקדמת יותר) הנפוצה ביותר כיום, כאשר היחידה האריתמטית לוגית ויחידת הבקרה מאוחדים לכדי יחידת העיבוד המרכזית.
צוואר בקבוק פון־נוימן (מכונה גם "חומת הזיכרון"), מתייחס לקצב המוגבל של העברת הנתונים בין המעבד לבין הזיכרון, בשל הפרדתם לרכיבים שונים ואופי פעולתם.
את המונח טבע ג'ון באקוס בשנת 1977 בעת קבלת פרס טיורינג.
מעבדים מודרניים פועלים בקצב הגבוה באופן משמעותי מקצב העבודה של הזיכרון, והדבר מגביל מאוד את יכולת הגידול של ארכיטקטורת פון־נוימן.
במקרים בהם תוכנית מבצעת עיבוד מינימלי על כמויות גדולות של נתונים, המעבד נאלץ להמתין ללא הרף לזיכרון, עד שזה יכתוב או יקרא את הנתונים.
בשנים 1980–2010 מהירות המעבדים גדלה ב־25% עד 50% לשנה, בשעה שמהירות הזיכרון גדלה רק ב־7% לשנה.
בהתחשב במגמות אלה, נראה שמהירות הזיכרון תהיה צוואר הבקבוק המכריע בביצועי המחשב.
דרך להתמודדות עם בעיה זו היא באמצעות הוספת זיכרון מטמון על גבי המעבד עצמו (או בקרבתו) וניהול מדרגי של הזיכרון.
עם זאת, בשיטה זו יש להתמודד עם בעיית עקביות הנתונים במערכות מרובות מעבדים.
בעיה זו נפתרה חלקית על ידי ארכיטקטורת הרווארד.
אַרְכִילוֹכוֹס היה משורר יווני ושכיר חרב.
הוא היה המשורר היווני הראשון ששירתו הועלתה על כתב וחלקה השתמר.
הידיעות על חייו של ארכילוכוס מעטות ביותר.
הוא נולד באי פארוס ובשלב מסוים בחייו התגורר באי תאסוס.
הוא חיבר שירה לירית ושירה סאטירית.
הסאטירות החריפות שחיבר ארכילוכוס נגד אדם בשם ליקאמבֵּס שהבטיח לו את בתו נֵאוֹבּוּלֵה וחזר בו היו לחם חוקם של זמרים נודדים ביוון הארכאית, לצד האפוסים של הומרוס והסיודוס, בחגיגות ובבתי אצולה.
רק מעט נשתמר משירתו, ומתוכו עולה דמותו של ארכילוכוס כשילוב של רוח הלוחם ורוח המשורר.
הוא אף מעיד על עצמו באחד משיריו, שעל אף שהוא משרתו של ארס, הוא יודע גם את אמנות המוזות (כלומר השירה).
על כתביו נמנו אלגיות, המנונות, ושירים יאמביים וטרוכאיים.
בעת העתיקה יוחסה לו המצאת השירה היאמבית ושימושה לצורכי סאטירה.
עד ארכילוכוס נהגו רק שתי צורות בשירה היוונית: המשקל האפי (הקסאמטר דאקטילי), והמשקל האלגי, הגזור ממנו.
המשקל האפי האטי נראה לא מתאים למהלומות הזריזות שמנחיתה הסאטירה.
ארכילוכוס יצק את היאמב לתבנית הטרימטר היאמבי, ואת הטרוכא לתבנית הטטראמטר הטרוכאי.
הוראטיוס היה מעריץ מובהק של ארכילוכוס, וחיקה את משקליו ואת מבנה הבתים שלו.
כל המקורות מן העולם העתיק מאוחדים בדעה חיובית במיוחד על ארכילוכוס, והוא זוכה לשבחים מופלגים לרוב.
שיריו ניחנו בעוצמה, גמישות, תנופה, ותעוזה.
חלק מהיוונים ראו בו שווה להומרוס.
הניב היווני שמופיע בשיריו הוא איונית עתיקה.
לצד סמונידס איש אמורגוס הוא נחשב למשורר הבולט של התקופה.
תרגומים משירתו ניתן למצוא בתוך:
תל אביב, הוצאת שוקן, 1990. נספח: מבחר מקורות.
תל אביב, הוצאת שוקן, 1994. נספח: מבחר מקורות.
בוזגלו, שמעון, , השירה הלירית היוונית בראשיתה, ספרי עליית הגג/ ידיעות ספרים, תל אביב, 2006 (מכיל מבחר מקיף משירת ארכילוכוס).
"קבל במשורה את האושר שניתן לך במזל ואת המידה שאתה מפקיר לצער, כי קצב החיים הוא עליות ומורדות.
"השועל יודע דברים רבים, אך הקיפוד יודע דבר אחד גדול".
"תאסוס הוא כמו גבו של חמור, עטוף ביער פרוע."
ארכיטרב היא קורה ראשית באדריכלות הקלאסית , מכונה גם לעיתים "אפיסטיל" (epistyle).
הארכיטרב מונח תמיד מעל כותרות העמודים והוא הבסיס התחתון של האנטבלטורה.
בחזיתו של מבנה יווני קלאסי, לרוב מקדש, מעל הארכיטרב נמצאת שכבה אופקית נוספת של אפריז, קרניז הבולטת מעט קדימה וגמלון החותם את הכול מלמעלה.
לפי הסדרים הקלאסיים השונים יש יחס מסוים בין גובה העמודים ועובי הקורה.
יחס זה אינו נובע מסיבות טכנולוגיות בהכרח אלא בעיקר בשיקולי פרופורציה ואסתטיקה.
על אף שהארכיטרב נראה כקורה אחת רציפה הוא תמיד רצף של קורות אבן קצרות באורך זהה למרחק בין מרכזי העמודים.
משתמשים במושג ארכיטרב גם לתיאור של קורות ראשיות הנמצאות מעל חלונות ודלתות.
בסגנונות שונים, שבהם יש מעל השער קשת במקום קורה, היא נקראת "ארכיוולט" (Archivolt).
הארכיוולט, שנפוץ תחילה באדריכלות הרומית, הוא למעשה "התעגלות" של הארכיטרב הקלאסי.
השימוש בו היה נפוץ בייחוד באדריכלות הגותית של ימי הביניים.
ארכיטקטורת תוכנה היא התחום העוסק בתכנון מערכות תוכנה.
המונח ארכיטקטורה בהנדסת תוכנה פירושו ייצוג היבטים שונים של התוכנה באופן מופשט.
ארכיטקטורה של מערכות תוכנה היא לפיכך תכנון מופשט של ההיבטים השונים של התוכנה, היחסים בין המרכיבים השונים של התוכנה והחוקים החלים עליהם.
מחקרים ראשונים בתחום זה נעשו כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20, אבל חשיבותו עלתה מאוד החל משנות ה-90 בשל הגודל והמורכבות של מערכות התוכנה .
ארכיטקטורה של מערכת תוכנה עוסקת לעיתים גם בהגדרת מבנה התוכנה בקנה מידה בינוני וקטן, אך לרוב מתמקדת בהגדרת המבנים העיקריים, הממשקים החיצוניים והתהליכים העיקריים של התוכנה.
עדיין אין הסכמה בתעשייה באשר להיבטים השונים של התוכנה הנדרשים להכלל כחלק מהארכיטקטורה, אם כי יש דרך תקנית לתיאור חלק מההיבטים באמצעות שפת המידול המאוחדת UML.
ארכיטקטורת יישומים היא הדיסציפלינה העוסקת במבנה הפנימי של התוכנה, תתי-המערכות והרכיבים המרכיבים אותה, היחסים השונים ביניהם והממשקים החיצוניים של התוכנה.
ארכיטקטורת אינטגרציה היא הדיסציפלינה העוסקת בחיבור וקישוריות של מערכות תוכנה, הפעלה-הידודית, הגדרה ותיחום שירותים וניהול תהליכים עסקיים.
העוסקים בתחום, נוסף על היותם מהנדסי תוכנה נקראים גם "ארכיטקטים של מערכות תוכנה".
לרוב מדובר במהנדסי תוכנה בעלי ניסיון של לפחות 10 שנים בפיתוח תוכנה.
הסמכה בינלאומית בתחום זה ניתנת על ידי ה-Open Group.
נוסף על כך, לחברת IBM יש תוכנית הסמכה בינלאומית המוכרת על ידי ה-Open Group.
ארכיטקטורה מוכוונת-שירותים היא סגנון ארכיטקטוני בהנדסת תוכנה להרכבת יישומים ותהליכים עסקיים באמצעות צימוד רפוי של שירותי תוכנה.
בארכיטקטורת SOA השירותים הם למעשה אבני הבניין של יישומים.
אנלוגיה פשטנית המתארת את מודל הרכבת היישומים מהשירותים היא בנייה באמצעות אבני לגו.
בתהליך זה מתבצע חיבור קל בין אבנים שונות המאפשר הרכבת עצמים שונים באמצעות צירופים שונים של אותן אבנים.
לשירות עשויים להיות מספר רב של צרכנים.
המושג צרכן אינו שווה ערך למושג לקוח שמתקיים בארכיטקטורות קודמות כגון שרת-לקוח (Client-Server), זאת משום שלקוח הוא עמדת קצה מולה יושב משתמש אנושי, בעוד צרכן עשוי להיות לקוח אך יכול להיות גם שירות אחר.
ארכיטקטורה מוכוונת שירותים משמשת לאינטגרציה בין יישומים ולבניית יישומים.
קישור בין השירות לצרכן מתבצע באמצעות ממשק כמתואר באיור להלן:
בעיני רבים, SOA נחשבת לארכיטקטורה ארגונית מכיוון שהיא משתרעת על פני רבדים רבים בארגון, הן עסקיים והן טכניים.
SOA מציגה תפיסה מופשטת יותר מקודמותיה ובנוסף מבוססת במקרים רבים על תקנים פתוחים.
לארכיטקטורות מוכוונות שירותים יש מספר רב של הגדרות תאורטיות או מעשיות השונות זו מזו.
המאפיינים הבאים משותפים למרבית ההגדרות המוכרות:
הישויות הבסיסיות הן שירותים (Services).
שירות תוכנה מייצג שירות עסקי, כלומר הגבולות של שירות (Service) מוגדרים ברמת המהות העסקית ולא ברמה טכנולוגית.
השירותים הם בעלי רזולוציה גסה (Coarse Grained).
צימוד השירותים נעשה באמצעות ממשקים מתוכנתים המוגדרים היטב.
השירות הוא קופסה שחורה, כלומר לצורך הפעלתו נדרשת ידיעת הפונקציונליות בלבד ולא המכניזם הפנימי של פעולתו.
עבודה בסביבת מחשוב מבוזרת - מימוש הארכיטקטורה הוא במקרים רבים בסביבת מחשוב הכוללת מספר שרתים בהם תשתיות תוכנה הטרוגניות, כלומר מערכות הפעלה שונות, בסיסי נתונים שונים, שפות תכנות שונות.
במרבית המימושים העכשוויים הצימוד הוא צימוד רפוי של שירותי תוכנה.
מנשר ארכיטקטורה מוכוונת שירותים או באנגלית SOA Manifesto הוא מנשר קצר המציג עקרונות וקווים מנחים ביישום ארכיטקטורות מוכוונות שירותים או באנגלית SOA.
הכרזת המסמך נעשתה ב 26 באוקטובר 2009, על ידי קבוצת אנשים מובילים בעולם בתחום.
מטרת ההכרזה היא יצירת מסמך שישמש מסמך התייחסות עיקרי לקהיליית מממשי SOA בארגונים ועל ידי כך יאפשר מימושים מוצלחים יותר של ארכיטקטורה זו.
המספר הרב של מימושים לא מוצלחים של ארכיטקטורת SOA, שבעטים נוצרה תחושה של אכזבה מתפיסה מוכוונת שירותים.
הביטוי הבולט ביותר של האכזבה הופיע בפוסט בבלוג של אן תומאס-מנס סגן נשיא ומנהלת מחקר בחברת Burton Group שכותרתו הייתה: SOA is Dead Long live Services.
הצלחת מנשר לפיתוח תוכנה זריז שפורסם בשנת 2001 והביא להתקדמות עצומה בתחום של פיתוח תוכנה זריז.
מניתוח הסיבות להצלחת המנשר לפיתוח תוכנה זריז התברר שהסיבות היו: היותו מסמך פשוט וקצר והעובדה שהחותמים היו האנשים המובילים בתחום.
הוגי הרעיון של מנשר ארכיטקטורות מוכוונות שירותים פעלו באופן דומה.
במנשר זה כמו במנשר לפיתוח תוכנה זריז, אנשים העוסקים בנושא יכולים להוסיף את חתימתם.
ב-40 שנות המחשוב הראשונות, מערכות המידע היו מערכות מונוליתיות, כלומר מערכות הנבנות כל אחת בנפרד ובדרך כלל גם ללא תכנון מראש של אינטגרציה עם מערכות אחרות.
החסרונות של מודל זה התבררו בעיקר בשנות ה-90 של המאה העשרים והביאו לניסיונות שונים לפרק את המערכות המונוליטיות לרכיבים.
תחום נוסף של ניסיונות לשיפור ארכיטקטורת המערכות כלל ניסיונות לשילוב בין מערכות שונות.
ארכיטקטורות מוכוונות שירותים (SOA) הן אחד מניסיונות אלה.
ניסיונות לבניית מערכות באמצעות רכיבים מתוארים להלן:
מונחה אובייקטים (Object Oriented): תפיסה זו מתייחסת לחלוקה לרכיבים ברמת תוכנית.
החלה בשנות ה-60 עם הופעת שפות תכנות כמו Smalltalk ובהמשך בשנות השמונים C++, והפכה למרכזית החל משנות ה-90 בהן נוצרה שפת Java.
פיתוח מבוסס רכיבים (CBD): תפיסה זו היא מתייחסת לחלוקה לרכיבים ברמת מערכת.
תפסה מקום חשוב החל משנות ה-90. המודלים הבולטים בתחום היו CORBA ו-DCOM/COM.
CORBA היה מודל מורכב ופתוח לפלטפורמות שונות.
COM/DCOM היה מודל של מיקרוסופט הישים בעיקר למערכת ההפעלה Windows.
בסוף שנות ה-90 התווסף מודל של EJB בעולם ה-JAVA.
מודל רכיבים חשוב נוסף קיים במהדורה 2.0 של UML.
רכיבי אפליקציות מוכנות: חבילות האפליקציות המוכנות כגון ERP ו-CRM התבססו על חלוקה לרכיבים.
אף על פי שמושג הרכיב (Component) משתמש במילה זהה לרכיב של פיתוח מבוסס רכיבים, ההגדרות מתייחסות לישויות שונות לחלוטין.
בהקשר של האפליקציות המוכנות מדובר למעשה ברכיבים גדולים במיוחד שהם שווי ערך בהיקפם לאפליקציות המונוליטיות כך שלמעשה אין מדובר בחלוקה ממשית לרכיבים אלא במודל מונוליטי משופר בו המערכות המונוליטיות משתפות מודל נתונים, רוטינות ותוכניות שירות ו-API.
הוכחה לטענה זו ניתן לראות בתהליכי בנייה חדשים של אפליקציות אלה בתפיסת SOA.
מכוון שירותים: שירות הוא היחידה הבסיסית של SOA.
היחידות הבסיסיות אלו הן רכיבים ברמת הארגון או הארגון הווירטואלי ולא ברמת מערכת בודדת, כלומר: עשוי להתבצע בהם שימוש חוזר במערכות שונות בארגון ומחוצה לו.
ראשיתן של ארכיטקטורות מוכוונות שירותים היא בשנת 1996. בשנה זו התייחסו אנליסטים של חברת Gartner למושג זה.
ארגונים מעטים, כגון הבנק Credit Swiss החלו ביישום ארכיטקטורה זו.
רק החל מתחילת שנות ה-2000 הפכה ארכיטקטורה מוכוונת שירותים למגמה מרכזית במערכות מחשוב.
תרומה רבה לכך יש להיווצרות סטנדרטים של Web Services ולצורך לתת מענה לצרכים העסקיים המשתנים.
היום SOA היא פרדיגמה מובילה בתחום מערכות מחשוב כשיותר ויותר ארגונים מתחילים לבצע מעבר אליה.
יצרני תוכנת התשתית המובילים יבמ, מיקרוסופט, Oracle, SAP, BEA ויצרנים רבים נוספים פיתחו מוצרי תוכנה התומכים במימוש SOA.
חרף זאת תהליך שינוי הפרדיגמה השלטת במחשוב לארכיטקטורה מוכוונת שירותים הוא בתחילת דרכו, מה שמביא לכך שחלק מהניסיונות לעבור לעבודה בתפיסה זו נכשלים ומוצרי התוכנה הייעודיים לנושא טרם הבשילו באופן מלא.
כיוונים חדשים יחסית במסגרת התפתחות והבשלת ארכיטקטורת מוכוונות שירותים הם SOA 2.0 ו-WOA.
ארכיטקטורה מוכוונת שירותים היא ארכיטקטורה מופשטת המורכבת ממספר שכבות הקשורות ביניהן.
ארכיטקטורה עסקית מתארת את השירותים העסקיים והקשרים ביניהם ואת התהליכים העסקיים והקשרים בינם לבין תהליכים אחרים ובינם לבין שירותים עסקיים.
אינה מכילה מרכיבים מחשוביים טכנולוגיים.
ארכיטקטורת תוכנה כוללת מאפיינים טכנולוגיים ומחשוביים ומורכבת ממספר רבדים או מרכיבים כמתואר להלן:
ארכיטקטורה טכנולוגית המתארת מרכיבי תשתית טכנולוגית
ארכיטקטורה יישומית מתארת מרכיבים יישום כגון: שירותים ממוחשבים הממופים מול שירותים עסקיים, תהליכים ממוחשבים הממופים מול תהליכים עסקיים, מערכות יישומיות, למשל: מערכת הלוואות, מערכת חסכונות ומערכת פיקדונות בבנקאות, מערכת חיתום בביטוח, מערכת CRM בכל המגזרים הארגוניים.
ארכיטקטורת נתונים מתארת את מודל הנתונים בארגון ואת הקשרים ביניהם.
מטא דאטה או בלועזית Metadata המתייחס לנתונים על נתונים.
ארכיטקטורת התוכנה היא ארכיטקטורה מופשטת, כלומר: ממפה משאבי תוכנה לשכבה מופשטת יותר של שירותים.
הארכיטקטורה כוללת גם תיאור של צד הצרכן.
אלמנט זה מתואר באמצעות ארכיטקטורת ריבוי-ערוצים או בלועזית Multi-Channel Architecture.
האיור להלן מדגים מימוש ארכיטקטורת SOA באופן סכמטי.
באיור ניתן לראות את הדברים העיקריים הבאים:
השכבות העיקריות הן השירותים העסקיים והתהליכים העסקיים המיוצגות באמצעים מחשוביים.
השירותים המופשטים ממומשים באמצעות ישויות תוכנה.
הישויות מודגמות באמצעות החלק התחתון של האיור.
הן עשויות לכלול: שירותים, רכיבי תוכנה שפותחו בארגון, אפליקציות מוכנות, כגון (Enterprise Resource Planning (ERP), (Customer Relationship Management (CRM ומקורות מידע, כגון: בסיסי נתונים.
מיפוי משאבים ומרכיבים לשירותים, נעשה באמצעות מנגנוני אינטגרציה המשלבים מספר מרכיבים לשירות אחד.
באיור מופיעים תיאורים גרפיים שונים בשכבת האינטגרציה המייצגים מנגנונים שונים.
המנגנונים השונים מגדירים סוגי שירותים שונים.
צד הצרכן עשוי להראות ארכיטקטורת ריבוי-ערוצים או צרכנים בודדים במצב של טרום ארכיטקטורת ריבוי-ערוצים.
שירות חדש (New Serevice): שירות כזה נבנה ותכנן מראש בתפיסה מוכוונת שירותים.
הצד השמאלי של שכבת האינטגרציה באיור מתאר שירות כזה.
בגלל התכנון מראש דפוס האינטגרציה הוא פשוט.
שירות עטוף (Wrapped Service): עיטוף פונקציונליות קניינית קיימת כשירות.
העטיפה מאפשרת שימוש בפונקציונליות באמצעות ממשק סטנדרטי.
שירות מורכב (Composite Service): השירות כולל פונקציונליות מכמה מקורות: יישומים קנייניים, יישומים מוכנים (כגון: ERP או CRM) ושירותים חדשים.
שירות נתונים (Data Service): השירות אינו מספק פונקציונליות (או מספק פונקציונליות מזערית).
הוא מספק נתונים שעשויים להיגזר ממקורות שונים.
מסמך חיצוני לשירות המתאר את מאפייני רמת השירות המוסכמת (SLA) בין נותן השירות לצרכני השירות.
ה-SLA בארכיטקטורת SOA נבנה ברוב המקרים באמצעות מסמך XML.
חוזה שירות מכיל את המרכיבים הבאים:
מאפיינים ניהוליים אלה מתוארים באמצעות ראשי התיבות אנימ (RACI באנגלית): אחראי (Responsible), ניהולי (Accountable), יעוצי (Consulted), מיודע (Informed).
מאפיינים פונקציונליים - תיאור מעשי של הפונקציונליות של השירות המבוסס על מסמך דרישות פונקציונליות, חלוקה של השירות לפעולות (Operations) המתבצעות על ידו, אופני הפעלה (Invocation) אפשריים שלו (למשל באמצעות פרוטוקול SOAP או באמצעות פרוטוקול REST) וממשקים בין השירות לצרכן.
מאפיינים לא פונקציונליים - דרישות תפעוליות שאינן מתייחסות לפונקציונליות, לחלוקתה ולאופן הפעלתה אך מהוות בסיס לניהול השירות בזמן ריצה.
בחלק זה נכללים מגבלות אבטחת מידע, אבטחת שירות, ביצועים, סמנטיקה, מאפיינים טרנזקציונליים וכיוצא בזה.
מודל ההתייחסות הוא ארכיטקטורת SOA כללית הנבנית על ידי גוף המטפל בתקינה למשל OASIS או יצרן תוכנה (לכל אחד מיצרני התוכנה הבולטים בתחום יש מודל התייחסות משלו).
המודל משמש כנקודת התחלה לבניית ארכיטקטורת SOA ספציפית המותאמת לארגון באמצעות ביצוע שינויים והתאמות למודל.
סיבה עיקרית למעבר לארכיטקטורה מוכוונת שירותים היא הצורך להתאים את המערכות הממוחשבות והתהליכים הממוחשבים לקצב ההולך וגובר של שינויים עסקיים.
דרישה זו נקראת ארגון מגיב.
ארכיטקטורת SOA מאפשרת את הגמישות הנדרשת להתאמתה מהירה של מערכות המחשוב לשינויים אלה.
סיבות עסקיות נוספות למעבר לארכיטקטורה מכוונת שירותים
מיזוגים ורכישות: היתרון העסקי לגודל והגלובלזיציה גורמים למיזוגים ורכישות במרבית המגזרים העסקיים.
רכישות מחייבות שילוב מהיר של תשתיות מחשוב ומערכות מחשוב יישומיות.
ארכיטקטורות מכוונות שירותים מאפשרות זאת.
פיצול חברות (רגולציה, Spin offs, מכירת קו עסקים): פיצול חברות הוא תמונת הראי של רכישות.
מחייב הפרדה מהירה של מערכות מחשוב ותהליכים ארגוניים.
גם בנושא זה התפיסה של ארכיטקטורות מכוונות שירותים מתאימה במיוחד למימוש דרישה זו.
קצב השינוי העסקי המהיר מחייב שינוי מתמיד של תהליכים עסקיים.
הגמישות של ארכיטקטורה מוכוונת שירותים תומכת היטב בדרישה זו.
Real Time Enterprise : מענה עסקי בזמן מיידי מהווה גורם קריטי להצלחה.
מחייב שינויים מהותיים במערכות וארכיטקטורות המחשוב, שלא נבנו לתמוך לעבודה בתפיסה זו.
ריבוי ערוצים (Multi-Channel) : שימוש במספר רב של ערוצים, שכולם צריכים להפעיל את אותן מערכות Back office.
חשוב במיוחד בבנקאות ובמגזר חברות התעופה.
מימוש העקרונות של אי-תלות בין צרכן לשירות ותמיכה בריבוי יחידות צרכן הכלולים ב SOA מספק מענה לצורך זה.
Time to Market: הגדלת התחרות והאופי הדינאמי של העסקים מחייבים מימוש מהיר של מוצרים בתחום ההתמחות של החברה או הארגון.
סיבות טכנולוגיות נוספות למעבר לארכיטקטורה מכוונת שירותים
עלויות תחזוקה גבוהות: התחזוקה היא בין 60% ל 80% מתקציבי טכנולוגיית המידע (IT) בארגונים ובשל כך קיים קושי בהקצאת משאבים לקידום העסק.
ארכיטקטורות מוכוונות שירותים מאפשרות שימוש חוזר המקטין את הצורך בתחזוקה ומאפשרות תקשורת טובה יותר בין אנשי עסקים ואנשי מחשוב המקטינה אף היא את כמות התחזוקה הנדרשת.
עלויות פיתוח יקרות: איסוף שירותים להקמת מערכות ואיסוף שירותים לבניית תהליכים מקטינים את כמות הפיתוח הנדרש.
איכות ועקביות נמוכים של נתונים: שירותי נתונים חוסכים שכפול והעתקה של נתונים, שממנו נובעות במקרים רבים בעיות של איכות ועקביות נמוכה.
קשיים באינטגרציה: העיקרון של חשיבה מראש על אינטגרציה והשימוש בסטנדרטים מקלים על מימוש אינטגרציה בין מערכות בארגון ובין מערכות בארגון ומערכות חיצוניות.
התאמה לחידושים טכנולוגיים: התפיסה המבוססת על מודלריות של שירותים מקלה על הוספת תשתיות טכנולוגיות חדשות ועל החלפת תשתיות בתשתיות טכנולוגיות חדשות.
Do More with Less: מנהל מערכות מחשוב ראשי (CIO) נדרש להפיק יותר תוצרים בפחות משאבים.
בגלל כל התועלות שצוינו לעיל, תפיסה מכוונת שירותים עשויה לאפשר לו להתמודד עם אתגר זה.
זיהוי זה אינו נכון ואינו מדויק ברמה התאורטית ועשוי להיות בעייתי ברמה הפרקטית.
אחת הבעיות בזיהוי כזה היא, שלהגדרה של SOA, מתווסף אוטומטית צימוד רפוי (Loose Coupling), משום שזו צורת העבודה של Web Services.
בפועל ישנם ארגונים שמימשו SOA באמצעות טכנולוגיות אחרות, למשל: Credit Swiss באמצעות CORBA.
אחד ההבדלים המהותיים הוא ש-SOA אסטרטגי במהותו ולכן יש לו השלכות עסקיות, ארגוניות וטכנולוגיות מהותיות.
ארגון מנסה לפתור בעיה נקודתית של אינטגרציה.
מגיע למסקנה ששימוש ב-Web Services מתאים (בדרך כלל משיקולים של עלות וזמן פיתוח) ומיישם Web Service.
בעיות נקודתיות נוספות, עשויות להיפתר באופן דומה על ידי Web Services נוספים.
מימוש של Web Services הוא בתפיסה של Bottom-Up, כלומר: מלמטה למעלה או מהבעיות הנקודתיות לארגון כלו, בעוד מימוש SOA מבוסס במקרים רבים על תפיסה של Top-Down, כלומר: מתכנון כולל כלפי מטה.
בגלל מורכבות מימוש SOA, אין די בגישת Top-Down ובמקרים רבים נדרש גם שילוב של גישת Bottom-UP.
עם זאת המשותף בין SOA ל-Web Services, הוא האלמנטים הבסיסיים בשניהם: שירותים וממשקים.
בפועל המימושים העכשוויים של SOA מבוססים בחלקם ברוב המקרים על Web Services.
חברת האנליסטים Burton Group טבעה את המושג Web Services framework או בקיצור WSF, המתאר SOA הממומש באמצעות Web Services.
האיור בראש פרק זה מסכם באופן גרפי את הקשר בין SOA ל-Web Services: אין זהות אבל יש חפיפה חלקית.
מחד קיים SOA ללא שימוש ב Web Services או בשימוש מוגבל בהם ומאידך ניתן לממש Web Services בארכיטקטורות שאינן SOA או ללא ארכיטקטורה בכלל.
ניתן לבנות ארכיטקטורה מכוונת שירותים על בסיס תשתיות קיימות שאינן ייעודיות ל SOA.
עם זאת תשתיות ייעודיות מאפשרות במקרים רבים מימוש קל ומוצלח יותר של הארכיטקטורה בארגון.
התשתיות העיקריות למימוש SOA הן:
Enterprise Service Bus ה-ESB הוא תשתית תווכה מרכזית באמצעותה מתבצעים תהליכי אינטגרציה בין שירותים או יישומים.
בשונה מתשתיות כאלה שקדמו לו הוא מאפשר אינטגרציה מבוססת סטנדרטים ואינטגרציה בין שירותים.
Service Registry/Repository מאגר מרכזי שבו מוגדרים השירותים בשלב הפיתוח או בשלב הייצור.
המונח Service Registry מתייחס בעיקר לשלב הייצור.
לצורך הפעלת שירותים ניתן לבצע תהליכי איתור קשירה (Binding) וביצוע המתבססים על ה Service Registry.
במקרים רבים מבוסס ה Service Registry על סטנדרט UDDI.
כלים ל-SOA Governance כלים המאפשרים משטור בניית הארכיטקטורה ובניית והפעלת רכיבי הארכיטקטורה על פי מדיניות (Policy), הנחיות למימושה ובקרה על מימוש ההנחיות
כלים ל-SOA Management כלים לניהול, ניטור ובקרה של שירותים בזמן ריצה.
מטפלים בהיבטים כמו עמידה ב-SLA, ביצועים, איכות שירות ואבטחת מידע.
אחת הדרכים העיקריות למימוש תועלות SOA היא שיפור התהליכים העסקיים.
שיפור התהליכים העסקיים מושג בעיקר באמצעות המרכיבים הבאים:
באמצעות ארכיטקטורה מוכוונת שירותים קל יותר לבצע שינויים בתהליכים העסקיים, כך שהארגון מגיב מהר יותר לשינויים עסקיים.
התאמה משופרת בין התהליכים העסקיים וייצוגם הממוחשב
מאפשר לאנשי העסקים להבין את הייצוג הממוחשב של התהליכים ואף לבצע שינויים במודל התהליכי.
מההתאמה המשופרת בין תהליכים עסקיים וייצוגם הממוחשב נגזרת האפשרות של אנשים שאינם מומחי מחשוב אך מכירים היטב את הצד העסקי של הארגון לעבור על תהליכים עסקיים באמצעים ממוחשבים ולהציע תהליכים חדשניים, העשויים להביא תועלות מהותיות לארגון.
ארכיטקטורות מוכוונות שירותים מאפשרות שיפור מחשוב תהליכים עסקיים באמצעות מספר גורמים:
תהליכים עסקיים וייצוגם הממוחשב מיוצגים בארכיטקטורה
שירות מהווה את היחידה האטומית המרכיבה את התהליך
ניתן לקבץ מספר שירותים לתהליך, אבל ניתן גם להתייחס לאוסף שירותים המרכיבים תהליך כאל שירות.
יכולת זו מאפשרת להציג באופן פשוט יותר תהליכים כלל ארגוניים או תהליכים היוצאים מגבולות הארגון באמצעות אוסף תהליכים בעלי טווח קטן יותר המוצגים כל אחד כשירות.
סטנדרט WS-BPEL מבצע סטנדרטיזציה של שפת כתיבת התהליכים.
אחד היתרונות של הסטנדרטיזציה, הוא יכולת למימוש תהליך בסביבות טכנולוגיות שונות שבהן ממומשים מנועי BPEL שונים המתממשקים זה לזה.
הטיפול בתהליכים עסקיים נעשה באמצעות מוצרי BPM לניהול תהליכים עסקיים ומוצרי BPA למידול וניתוח תהליכים עסקיים גם בתפיסות המונוליטיות בעולם המחשוב ולא רק בסביבות מוכוונות שירותים.
המגמה היא שילוב BPM בארכיטקטורה מוכוונת שירותים באופן הדוק יותר.
SOA 2.0 הוא שילוב בין שתי ארכיטקטורות המשלימות זו את זו ארכיטקטורה מכוונת שירותים (SOA) וארכיטקטורה מוכוונת אירועים (EDA).ישנם יישומים ממוחשבים שאינם מתאימים לתפיסה של SOA.
כך למשל יישומים ללא צימוד (Decoupled) השכיחים במערכת זמן אמת או במערכות רובוטיקה אינם מתאימים לארכיטקטורת SOA בה נדרש צימוד רפוי או צימוד הדוק.
יישומים ללא צימוד מתאימים לארכיטקטורה מוכוונת אירועים.
השימוש במושג זה נפוץ בעיקר על ידי אנליסטים של חברת Gartner Group ומומחים של חברת Oracle.
ארכיטקטורה מכוונת אירועים מתארת מצבים בהם התרחש אירוע המשנה מצב.
התרחשות האירוע מביאה להפעלת רכיבי תוכנה באופן בלתי תלוי זה בזה.
הארכיטקטורה משלימה את SOA, בכך שאירוע יכול להפעיל שירותים.
במציאות ארגונית עשויים להתבצע תהליכים בהם שירותים מפעילים זה את זה באופן סדרתי (תפיסת SOA) או אירועים מורכבים בהם מופעלים מספר שירותים במקביל (כפי שמתרחש ב-EDA).
ישנה מחלוקת ביחס למקור של המונח, שיש הטוענים שנטבע על ידי אנליסטים של Gartner Group.
שמות אחרים המתארים SOA 2.0 הם SOA2 ו-Advanced SOA בו השתמשו האנליסטים Yefim Natisו Roy Schulte.
מבחינת בשלות טכנולוגית SOA 2.0 נמצא בשלבים מוקדמים.
בתעשיית המחשוב קיימים חילוקי דעות ביחס לתועלות הצפויות ממנו וביחס לאפשרויות מימושו בארגונים.
WOA הוא שילוב של SOA ושל וב 2.0. המושג נטבע על ידי חברת האנליסטים Gartner Group.
שילוב בין שתי תפיסות אלה הוא בהיבטים הבאים:
הרכבת יישומי SOA באמצעות טכנולוגיות וב 2.0
החזון של ארכיטקטורות מכוונות שירותים הוא הרכבת היישומים מאוסף שירותים.
הרצוי ביותר הוא מצב בו איש עסקים המכיר היטב את הצד העסקי יהיה זה שירכיב את היישום ולא מומחה מחשוב.
סביבת העבודה של מרכיב היישומים עשויה להיות במקרה זה סביבה של וב 2.0. המצב הנוכחי רחוק עדיין מהחזון.
יצרני תוכנה נמצאים בתחילת הדרך בבניית פתרונות לחיבור בין שירותי SOA עם יישומי וב 2.0 במחשב הקצה שיהוו כלי בעזרתו ירכיב משתמש את היישומים מהשירותי ה-SOA.
שימוש בטכנולוגיות ווב 2.0 במימוש SOA
מימוש SOA מחייב טיפול גם בצד הצרכן.
בצד הצרכן נעשה שימוש בטכנולוגיות תוכנה ביחידות קצה.
המגמה היא לפתח יישומי אינטרנט עשירים (Rich Internet Applications).
חלק מטכנולוגיות אלה הן טכנולוגיות המהוות חלק מווב 2.0. כך למשל AJAX המהווה מרכיב נפוץ במימוש יישומי וב 2.0 משמשת גם ארגונים בהקשר של מימוש ארכיטקטורה מכוונת שירותים.
שימוש בשירותי רשת (Web Services) נפוץ גם ביישומי וב 2.0. טכנולוגיה חשובה המשרתת גם מימוש ארכיטקטורה מכוונת שירותים היא REST.
בניית יישום מאוסף שירותים הוא אחד המרכיבים של SOA.
בעולם הווב 2.0 נבנים Mashups שהם אוסף שירותים מהם מרכיב משתמש יישום ומפרסם אותו לשימוש חוזר בווב.
ארכיטקטורה מוכוונת שירותים עשויה לכלול ערוצי הפצה שונים המפעילים כולם את אותו שירות.
האינטרנט, שהוא אחד מערוצי ההפצה החשובים, הוא גם הפלטפורמה התשתיתית של וב 2.0. בחלק מהמקרים וב 2.0 עצמו מהווה ערוץ הפצה לארגון המממש ארכיטקטורה מכוונת שירותים ומתאים לפנייה לדור הצעיר של לקוחותיו.
ארכיטקטורת מחשב הוא תחום בהנדסת מחשבים העוסק ברעיון הראשוני, תכנון
ובמבנה הביצועי של מערכת מחשב.
התחום הוא אבן בניין בתיאור הדרישות והמפרט, התכנון והמימוש של חלקים רבים ממערכת מחשב תוך כדי התמקדות בדרך בה המעבד המרכזי CPU מבצע גישה לזיכרון.
התחום גם מהווה את התורה בה מתכננים ובוחרים את מרכיבי המחשב ואת החיבוריות ביניהם בצורה הטובה ביותר לעמידה בציפיות הביצועים והעלות.
ארכיטקטורת מחשב מורכבת לפחות משלוש קטגוריות משנה עיקריות:
ארכיטקטורה של סט הפקודות (ISA), הוא תיאור מופשט של מערכת מחשב כפי שהוא נראה על ידי מתכנת שפת מכונה (או שפת סף), לרבות סט פקודות, שיטות גישה לזיכרון , אוגרי המעבד, ומבנה מרחב הכתובות והנתונים.
מיקרו ארכיטקטורה , או ארגון המחשב עוסק ברמה הנמוכה והמפורטת יותר של תיאור המערכת, אשר כוללת את האופן שבו מורכבים חלקי המערכת, החיבוריות ויישום ה-ISA.
גודל זיכרון מטמון למשל הוא נושא ארגוני למשל.
תכנון המערכת הכולל את כל רכיבי חומרה אחרים בתוך מערכת מחשוב כגון:
חיבוריות המחשב כגון אפיק נתונים ומתגים
מנגנוני גישה חיצוניים ל-CPU כמו גישה ישירה לזיכרון
ברגע שה-ISA והמיקרו ארכיטקטורה הוגדרו, ההתקן המסוים מתוכנן להיות מבוצע בחומרה.
תהליך תכנוני זה נקרא יישום או אימפלימנטציה.
יישום לא נחשב כהגדרה ארכיטקטונית אלא תכנון הנדסי בחומרה.
את היישום ניתן לפרק לשלושה חלקים שונים (לא בהכרח שונים):
יישום לוגי או תכן לוגי - תכנון בלוקים שהוגדרו במיקרוארכיטקטורה ברמת מעברי רגיסטר (RTL) ורמת השער (gate level).
יישום מעגלים (Circuit) - תכנון ברמת הטרנזיסטור של אלמנטים בסיסים (שער, בורר, נועל) כמו גם בלוקים גדולים יותר (כמו ALU או זיכרון מטמון) אשר תכנונם עדיף לעיתים ברמת הפיזית לשיפור הביצועים כחלק מתרשים הזרימה בתכנון מעגל משולב ו-ASIC.
יישום פיזי - המעגלים מתוכננים, רכיבים מסוימים ממוקמים כחלק מתהליך "תוכנית הרצפה" (floorplan), חלוקה לשבבים והחיבוריות ביניהם וניתוב החיבורים.
עבור מעבדים כל התהליך נקרא "תכנון מעבדים" (CPU Design) או ארכיטקטורת מעבדים .
ביצועי המחשב נבחנים לרוב לפי קצב שעון המערכת (מגה הרצים או גיגה הרצים) ומתייחס למחזורים לשנייה של שעון המעבד המרכזי.
אולם קיימים מקרים בהם קצב מהיר יותר אינו בהכרח מוביל למערכת עם ביצועים טובים יותר ולכן יש להציג את ביצועי המערכת לפי מבחנים מפורטים ומדויקים יותר.
צריכת הספק הוא מאפיין תכנוני חשוב המשפיע על כל הארכיטקטורה של המחשב.
הקטנת צריכת ההספק לעיתים באה על חשבון ביצועי המחשב אך מקטינה את עלות המחשב.
הקטנת הצריכה גם משפרת את אמינותם של רכיבי המחשב.
חשיבות צריכת ההספק עולה עם יכולת המזעור והגדלת צפיפות הרכיבים לפי חוק מור.
בתחום מערכות משובצות מחשב יש חשיבות קריטית בהקטנת צריכת ההספק, במיוחד עבור התקנים ניידים.
ארכיטקטורה מוכוונת אירועים היא סגנון ארכיטקטוני המגדיר ארכיטקטורת תוכנה שהיחידות הבסיסיות שלה הן אירועים.
באנגלית נקראת ארכיטקטורה זו Event Driven Architecture או בראשי תיבות EDA.
השימוש בארכיטקטורה זו הוא במקרים רבים בשילוב עם ארכיטקטורה מוכוונת שירותים (SOA).
יש המכנים את השילוב של ארכיטקטורת EDA וארכיטקטורת SOA בשם SOA 2.0.
הישויות המשתתפות בארכיטקטורה מוכוונת אירועים הן:
ספק אירוע (Provider) - הישות המייצרת את האירוע.
צרכן אירוע (Consumer) - ישות המקבלת מסר על התרחשות האירוע ומידע על המופע הספציפי של האירוע.
תפקידה של ישות זו הוא לנתח את האירוע ולהגיב עליו, אם נדרשת תגובה על פי המידע הכלול במסר.
בהקשר של מערכות מחשוב המשמעות של אירוע היא מידע המועבר מרכיב תוכנה אחד לרכיב תוכנה אחר ודורש מהרכיב המקבל הפעלת תוכנית.
דוגמה לאירוע הוא זיהוי ניסיון רמיה (Fraud Detection) במערכת ממוחשבת של מסחר אלקטרוני.
זיהוי הניסיון הוא אירוע המחייב תגובות של רכיבי תוכנה, כגון: ביטול העסקה, הצפת פרטים מזהים של מבצע הרמיה לצורך הכללה ברשימה שחורה בתוך מערכות החברה המבצעת את המסחר האלקטרוני, דיווח לגורמי אכיפה חיצוניים וכיוצא בזה.
המושג אירוע הוא מושג רחב, שלא בכל המקרים מתייחס ל EDA.
על מנת שאירוע יהיה חלק מארכיטקטורה מוכוונת אירועים צריכים להתקיים התנאים הבאים:
הפונקציונליות העסקית, התהליכים העסקיים והאירועים העסקיים מיוצגים על ידי מערכת ממוחשבת.
קיים אובייקט אירוע או קיימים אובייקטי אירוע - אובייקט אירוע הוא דווח המחייב פעולה.
בהקשר של EDA אובייקט האירוע הוא מידע המועבר, למשל: קובץ XML.
התנהגות הישות הצורכת את אירוע היא תגובה על אירוע.
התגובה כוללת יכולת לזהות אירוע ולהגיב להתרחשותו.
להלן עקרונות מרכזיים בארכיטקטורה מוכוונת אירועים:
המונח מצב כאן הוא בהקשר של מכונת מצבים.
ההחלטה ביחס להפעלת צרכנים נעשית באמצעות Event Handler.
לאותו אירוע עשויים להיות מספר צרכנים.
פעולת צרכנים שונים עשויה להתבצע במקביל, למשל: מערכת ממוחשבת השולטת בתנועות רובוט.
אירוע של בקשה להרים חפץ, עשוי להפעיל בו זמנית שתי תוכניות מחשב שונות האחת מבצעת התכופפות והאחרת שולחת יד לאחוז בחפץ.
אין צימוד (באנגלית Coupling) בין ספק האירוע וצרכן או צרכני האירוע.
במקרים שקיים צימוד הצימוד הוא מינימלי.
התרעה על התרחשות האירוע נשלחת תמיד על ידי הספק.
הצרכן אינו מבצע בדיקות האם התרחש אירוע.
על מנת להבטיח חוסר צימוד או צימוד מינימלי, אין לספק מידע על מהות התגובה של הצרכנים לאירוע או במילים אחרות הצרכן הוא קופסה שחורה מבחינת הספק.
כמו כן דפוס ההתקשרות מצד הספק הוא ירה ושכח, כלומר: הספק אינו מקבל תגובה מהצרכן המאשרת את קבלת האירוע או את סיום הטיפול בו.
חשוב לשים לב להקבלה בין EDA ו SOA.
בשני סגנונות ארכיטקטוניים אלה יש מרכיב בסיסי: שירות או אירוע.
בשניהם יש ספק המייצר את השירות או את האירוע.
בשתי התפיסות קיימת צמידות רפויה או צמידות מינימלית.
כמו כן בשניהם מיצג המרכיב הבסיסי הממוחשב מרכיב עסקי מקביל.
השוני בין שתי התפיסות הוא ברמת הרזולוציה של המרכיב הבסיסי.
מקובל לחשוב שאירוע הוא ברמת רזולוציה גסה יותר מאשר שירות.
כמו כן בדרך כלל ב־EDA התגובות של צרכנים שונים הן בו זמניות בעוד ב־SOA הביצוע הוא בדרך כלל סדרתי.
בעיבוד אירועים מורכב, באנגלית (Complex Event Processing (CPE הצרכן מגיב להצטברות של מספר אירועים ולא לאירוע בודד, כך למשל: מערכת בנקאית עשויה לא להגיב לאירוע של משיכת כספים בודדת של לקוח, אבל כן להגיב למספר רב של אירועי משיכת כספים באותו יום.
גם טיפול באירועים מורכבים הוא חלק מהסגנון הארכיטקטוני של ארכיטקטורה מוכוונת אירועים.
השוני הוא ביחס של רבים לרבים (M:M) במקום יחס של אחד לרבים (One to M).
ארכימנדריט היא בנצרות המזרחית, לרבות הנצרות האורתודוקסית הדרגה העליונה המוענקת לנזיר בזכות הצטיינות רוחנית ומנהלית.
דרגת הארכימנדריט היא מעל ה"פרוטוסינגל" ונמוכה מזו של בישוף.
הארכימנדריט יכול להיות אב מנזר או לשרת לצדו של בישוף.
במסורת הכנסייה האורתודוקסית הרוסית זכאי הארכימנדריט לחבוש מיטרה.
בדרך כלל מדובר באב מנזר בכיר (אגומנוס - ἡγούμενος או "הגמון" - מהפועל היווני ἡγέομαι שמשמעותו "להוביל", "להנהיג").
המופקד על ידי בישוף לפקח על כמה אבות מנזר ומנזרים, או מדובר באב של מנזר גדול וחשוב במיוחד.
לעיתים קרובות, ללא קשר למנזר כלשהו, "ארכימנדריט" הוא תואר כבוד בלבד המוענק לנזיר בכיר, "היירומונאך", כאות כבוד ואסירות תודה על שירותו לכנסייה.
התואר המקביל המוענק לכמרים נשואים הוא פרוטופופ או פרוטופרביטר, כלומר "ארכי-כומר".
המונח נגזר מהמילה היוונית ἀρχιμανδρίτης "ארכימנדריטיס" שמשמעותה "ראש העדר" או "הראשון בעדר".
(במקור המילה היוונית μάνδρα "מנדרה" משמעותה "גדרה" או מכלאה לכבשים וקיבלה משמעות של "מנזר" או "צאן").
האסוציאציה בין קהילת המאמינים לצאן מצויה בספרי הקודש של היהדות ושל הנצרות.
למשל, בספר יחזקאל (ל"ד - כבקרת רועה עדרי...) ובבשורה על פי יוחנן כ"א, 15–17.("רעה את צאני").
המושג "ארכימנדריט" מקביל לתיבה הלטינית Pastor ("רועה צאן") ששימשה גם היא כתואר כנסייתי ולשם הפרטי גרגורי, נובע מהשם הלטיני "גרגוריוס" (Gregorius), שהגיע מהשם ביוונית מאוחרת, Γρηγόριος (Grēgórios), שמשמעותו ביוונית "משגיח", "פקח", שהיה לנפוץ אצל אפיפיורים.
במובן הרחב "ארכימנדריט" הוא אב מנזר המייסד ומייעץ לכמה קהילות נזירים או אב מנזר גדול וחשוב במיוחד.
כיום במקרים רבים "ארכימנדריט" הוא תואר כבוד בלבד המוענק לאב של מנזר חשוב (לעומת האגומן או הגמון, אב מנזר רגיל).
לפעמים הפיקוח על אגד מנזרים נעשה על ידי פקיד בכיר אחר של הבישופות, ה"סקלריוס" או ה"סכריסטאן".
כמו נזירים אחרים לובש הארכימנדריט גלימה שחורה, אבל עם "לוחיות" אדומות כמו הבישופים.
בטקס העלאתו של נזיר לדרגת ארכימנדריט הוא מקבל לפעמים מיטרה על ראשו.
אם הארכימנדריט הוא אב מנזר, הוא זכאי לשאת בביתו מטה כמורה אישי, כולל בעת תפילה.
המונח נכנס לשימוש שוטף החל מהמאה החמישית, אבל הוזכר לראשונה באגרת לאפיפניוס מסלמיס הנספחת ל"פנאריום" שלו מסביבות שנת 375. ה"היסטוריה הלאוסית"" של פאלאדיוס מגלטיה מציינת את השימוש השכיח בו במאה הרביעית בהקשר חיי פכומיוס הקדוש.
הכנסיות האורתודוקסיות המזרחיות והכנסיות היווניות-קתוליות (ביזנטיות מאוחדות עם רומא) בוחרות בדרך כלל את הבישופים מקרב הארכימנדריטים.
בתור אבות מנזר ההתחייבויות של האגומנים ושל ארכימנדריטים הן זהות.
עם זאת בעת הליטורגיה או מיסה האגומן לובש גלימה פשוטה, בעוד שגלימתו של הארכימנדריט מקושטת בלוחיות עם טקסטים קדושים.
הארכימנדריט אוחז בידו מטה כמורה (פאטריצה)
כתואר נוסף להגמון מוזכר במושג ב-1174 במקרה האגונמן פוליקרפ של מנזר המערה בקייב שכונה "אגומן ארכימנדריט".
ב-1764 הכנסייה האורתודוקסית הרוסית ארגנה את המנזרים שלה ודירגה אותם לפי שלוש דרגות:
המנזרים בעלי דרגה ג' נוהלו על ידי האגומנים או הגמונים.
המנזרים בדרגה ב' וא' נוהלו על ידי אבות מנזר בכירים שחלקם זכו לתואר "ארכימנדריט".
במסורת הרוסית הארכימיט חובש מיטרה.
הכנסיות הנמצאת תחת שיפוטן של ארבע הפטריארכיות האורתודוקסיות מזרחיות הוותיקות, דורשות שהארכימנדריט יהיה בעל תואר אקדמי בתאולוגיה.
לפעמים יכולים לוותר על דרישה זו אם לאב המנזר היו הישגים יוצאי דופן בתחומים אחרים, הומניים או מדעיים.
בכנסייה האורתודוקסית הרומנית, בהתאם לסעיף 81 פרק 3 בתקנון הכנסייה המעמד של ארכימנדריט מוענק על ידי בישוף (קיריארך) באישור הסינוד הקדוש.
המוזג "ארכימנדריט" מופיע ב-Regula Columbani (פרק ז').
תוך כדי מגע בין העולם הקתולי עם הנצרות היוונית והסלאבית, התואר בשימוש לפעמים בדרום איטליה וסיציליה, ובקרואטיה, הונגריה ופולין.
אחרי 1979 ידוע על ארכימנדריט בודד גם בבריטניה.
ארכימנדריט שאיננו אב מנזר נקרא " "The Very Reverend Archimandrite" (הארכימנדריט המכובד ביותר").
ארכימנדריט שהוא אב מנזר נקרא "The Right Reverend Archimandrite" (הארכימנדריט המכובד הצדיק).
בקומדיה האלהית דנטה אליגיירי כינה את פרנציסקוס הקדוש מאסיזי בכינוי "הארכימנדריט".
ארכיטקטורת הרווארד היא ארכיטקטורת מחשב בה מקום האחסון וערוצי המידע מופרדים ממש, בין אלה המשמשים את הפקודות להרצה, ואלה של המידע המעובד על ידי הפקודות.
מקורו של המונח הוא במחשב הרווארד סימן 1, שהיה בעל מקום מוגבל לאחסון מידע, אשר הוכל במלואו בתוך יחידת עיבוד מרכזית, ולא אפשר גישה לזיכרון אשר הכיל את הפקודות כזיכרון לעיבוד.
תוכניות היו צריכות להטען על ידי המפעיל, והמחשב לא היה יכול לבצע אתחול לעצמו.
כיום, מעבדים מיישמים הפרדה שכזו בקווי המידע על פי רוב מטעמי ביצועים.
חלק מהמעבדים אשר מוצהרים כ"מעבדי ארכיטקטורת הרווארד" מממשים, הלכה למעשה, ארכיטקטורת הרווארד מֻסְגֶּלֶת, כך שהם מסוגלים לבצע פעולה כמו טעינת תוכנה ממקום אחסון חיצוני, ולאחר מכן הרצתה.
עם זאת, קיימים גם רכיבים הנשענים על עקרונות ארכיטקטורת הרווארד קלאסית (בעיקר מעבדי אות ספרתיים ומיקרו-בקרים קומפקטיים), אך אפילו רכיבים כאלו מממשים לרוב פקודות מיוחדות לצורכי שליפת מידע מזיכרון התוכנה כטבלאות נתונים לקריאה בלבד ו/או פקודות לתכנות מחדש של זיכרון התוכנה.
מעבדי ה-MIPS הראשונים היו מעבדי 32 סיביות אך מעבדים מאוחרים יותר עובדים עם מילה בגודל 64 סיביות.
מעבדי MIPS היו בשימוש בתחנות עבודה ושרתים שונים בשנות ה-80 של המאה ה-20 ואחר כך היו נפוצות בעיקר במערכות משובצות.
חלק ממעבדי MIPS פועלים בשיטת Big endian וחלק בשיטת Little endian.
מעבד ה-MIPS התחלק ל-3 סוגי מעבדים עיקריים, אשר עבדו בצורות שונות.
מעבד חד-מחזורי (Single Cycle) - בכל פעם קיבל פקודה אחת, וביצע אותה מחזור אחר מחזור עד לקבלת התוצאה.
מעבד רב-מחזורי (Multi Cycle) - בכל פעם קיבל כמה פקודות, ובכמה מחזורים ביצע את התהליך, עד לקבלת תוצאה.
מעבד "צינור זרימה" (Pipe Line) - מעין שילוב מתוחכם בין מעבד חד-מחזורי לרב-מחזורי.
(מעבד רב-מחזורי היה יכול לעשות יותר פקודות ממעבד חד-מחזורי משום שהוא מורכב מיותר חלקים)
MIPS החל את דרכו כפרויקט מחקר באוניברסיטת סטנפורד של צוות בראשות ג'ון הנסי (John L.
בהמשך ייסד הנסי חברה בשם MIPS Computer Systems (אחר כך MIPS Technologies) שייצרה את המעבדים.
החברה נקנתה על ידי סיליקון גרפיקס בשנת 1992. החברה נרכשה על ידי חברת Imagination Technologies ב-2012.
כמו ARM, גם MIPS מספקת רישיונות למימוש המעבד כחלק ממעבדים אחרים, ומעבדי MIPS נפוצים למדי במערכות משובצות.
תחנות עבודה ושרתים של סיליקון גרפיקס.
מערכת ההפעלה IRIX רצה רק על המעבדים הללו.
מכונות ארקייד ישנות של Namco, כמו Namco System 23 או System 246 (מבוססת מעבד הפלייסטיישן 2).
מחשבי כף-יד (PDA) (היו נפוצים יותר בעבר, כיום מעבדי ARM יותר פופולריים בתחום).