tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
במשך מספר שנים הוא התגורר בפריז בדירות מסתור והתהלך עם אקדח בחגורתו (האקדח, לדבריו, הוברח אליו בסיועו של סרטאווי במטוסו של הקאנצלר האוסטרי ברונו קרייסקי).
חלק חשוב בפעילותו של גילן בשנים אלה היה יסוד "ארגון השלום היהודי הבינלאומי", אשי"ב (International Jewish Peace Union - IJPU), שחתר להקים מסגרת לשיתוף פעולה של ארגונים יהודיים בכל רחבי העולם המתנגדים למדיניות ממשלת ישראל, כמשקל נגד להסתדרות הציונית ולהנהגות הרשמיות של הקהילות היהודיות בארצות השונות.
ועידות שנתיות של הארגון התקיימו בפאריס ובהן השתתפו נציגים יהודיים מארצות שונות באירופה, מארצות הברית ומקנדה, ובחלק מהישיבות גם מדרום אמריקה ואוסטרליה.
גילן ראה חשיבות עליונה לחלק זה בפעילותו, ולא רק בגלל התרומה של ארגונים יהודיים מעין אלה למאבקים פוליטיים קונקרטיים.
בוועידה של אשי"ב בחודש דצמבר 1985 אמר גילן בין השאר: "יש לנו אחריות לעתיד העם היהודי (...) מדיניות ממשלת ישראל מובילה לאסון, אסור שכל הביצים יהיו בסל הציוני".
לאחר חזרתו של גילן לישראל ומותו, נמשכה פעילותו בתחום זה על ידי רבים משותפיו היהודים, במסגרת ארגונים כמו "יהודים אירופיים למען שלום צודק" (European Jews for a Just Peace, EJJP), ההתאחדות הצרפתית היהודית למען השלום ו"קול יהודי לשלום" בארצות הברית.
בשלהי שנות השמונים שאף גילן לחזור לישראל.
שירתו בשנים ההן לבשה גוון נוסף, באמצה מבט של גולה אל ארצו האהובה-השנואה ("אם מסרב אני לשאת אותך, ארצי, כלת חן, אשת נעורי\ זה לא בגלל יופייך שדעך ולא בגלל לבך ששכח ואף לא בניך שסרחו וגיבוריך שהפכו רועי זונות ורועי עבדים", "מיפוי", 1994).
באוקטובר 1993, לאחר שתדלנות של אנשי שמאל (בהם שולמית אלוני, אמנון זכרוני, דן קידר ונתן זך) אצל שירותי הביטחון, חזר גילן לישראל.
ערב שובו הוא נפגש עם יאסר ערפאת בפריז, איחל לו ולעמו כל טוב והתנצל על כך שנטע בו את האמון כי בישראל קיים מחנה שלום המבקש פיוס אמת.
מאז קרע גילן את כל קשריו עם אש"ף.
הוא ניסה לחדשם ללא הצלחה רק סמוך למותו של ערפאת, שלו כתב הספד אישי.
אף על פי שחזר ארצה לאחר 24 שנים בעקבות חתימת הסכמי אוסלו, התנגד גילן בתוקף להסכמים אלה, וכמו ידידו הטוב אדוארד סעיד, ראה בהם נייר כניעה שאפשר לישראל להשליט בגדה המערבית וברצועת עזה משטר של "כיבוש עקיף" שבו מילא אש"ף את תפקיד משתף הפעולה.
הוא אף סיפר שהזהיר אישית את הנהגת אש"ף ש"הם פוסעים לתוך מלכודת" – נבואה שהתממשה לדעתו עם פרוץ האינתיפאדה השנייה.
גילן לא השתלב מחדש בחוגי השמאל הרדיקלי (אם כי היה מיודד עם רבים מפעיליהם) והמשיך את מאבקו הפוליטי בגפו.
בשנים האחרונות לחייו הוציא כתב עת פוליטי-ספרותי, מטען, וכן חידש את "ישראל ופלסטין" באנגלית.
בשירתו בשנים אלה התמודד עם פטירתם של ידידיו, העמיק אל העולם המיתולוגי-הארוטי הפרטי שלו וכתב בכאב לב על הכיבוש הממשיך ומשחית את פני ארצו האהובה-שנואה.
כשנתיים לפני מותו מכר גילן את דירתו בפריז, העניק את הארכיון שלו לאוניברסיטת בן-גוריון וקבע את משכנו סופית בישראל.
בסוף חייו הדרדר מצבו הכספי והוא הגיש מועמדות וקיבל את פרס ראש הממשלה לספרות; את כספיו התעתד להשקיע במאבקו הפוליטי והספרותי.
ביום שבת, 2 באפריל 2005, נפטר מקסים גילן בביתו בתל אביב.
הוא הובא למנוחות בקיבוץ עינת בלוויה חילונית, שבה נטלו חלק סופרים, משוררים, עיתונאים וחברי כנסת.
מעל קברו הוקראו גם שני מברקי הספד מטעם הרשות הפלסטינית.
במכון גנזים של אגודת הסופרים שמור חומר מעזבונו, אשר הופקד בארכיון לאחר מותו.
בבל ושירים אפלים, פרסומים חדשים מעיזבונו, ערך והביא לדפוס: יוסי גרנובסקי, ינשוף 2007.
...וסיפורים אחרים, סיפורים, הוצאת מטען - כן, הינשוף, תל אביב, 2006.
בבית קורס, שירים, הוצאת "כן, הינשוף", תל אביב, 2002.
גדר פרוצה, 14 שירים, מאת מקסים גילן, רישומים - משה גיל, תל אביב, 1957.
חומות יריחו, שירים, מקסים גילן, רישומים - רימונה ג., תל אביב, 1959.
משולחנו של בית קפה, הוצאת מטען, 2014
מקסימיליאנו רובן רודריגס (ספרדית: Maximiliano Rubén Rodríguez; נולד ב-2 בינואר 1981 ברוסאריו, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקיצוני.
רודריגס שיחק כקשר באגפים ונחשב בעבר לאחד השחקנים החשובים של אתלטיקו מדריד, ואף כיהן כקפטן שלה במשך שנתיים.
רודריגס החל את הקריירה שלו בניואל'ס אולד בויס, מועדון כדורגל ארגנטינאי המתמחה בייצוא שחקנים מוכשרים לאירופה.
אחרי שנה אחת בלבד בקבוצה הוא הושאל בקיץ 2001 על ידי ריאל אוביידו הספרדית.
המעבר המהיר לאירופה התברר כטעות ורודריגס חזר לניואל'ס לשנה נוספת.
ב-2002 רכשה אותו אספניול הספרדית בשורותיה הפך רודריגס לאחד השחקנים הטובים בספרד, עונת השיא שלו בקבוצה הייתה האחרונה בקבוצה () במהלכה כבש 15 שערי ליגה.
בקיץ 2005 הוא הועבר לידי אתלטיקו מדריד תמורת סכום של 12 מיליון יורו, רודריגס המשיך להצטיין והפך במהרה לאחד מעמודי התווך של הקבוצה ממדריד.
בעונת עזר לקבוצה לסיים במקום הרביעי ובכך להעפיל למוקדמות ליגת האלופות.
בינואר 2010 נרכש על ידי ליברפול האנגלית בשל ירידה בזמן המשחק שלו באתלטיקו מדריד ורצונה העז של ליברפול לחיזוק.
ב-13 ביולי 2012 חזר רודריגס למועדון נעוריו, ניואלס אולד בויס הארגנטינאית.
ביולי 2017 חתם בפניארול האורוגוואית, לאחר שנה וחצי שנה באורוגוואי חזר שוב לניואלס אולד בויס.
רודריגס היה שותף לזכייתה של נבחרת הנוער של ארגנטינה באליפות העולם ב-2001.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת ביוני 2003 במשחק הידידות של ארגנטינה מול יפן.
הוא היה בסגל ארגנטינה לגביע הקונפדרציות שנערך ב-2005 בגרמניה ולמונדיאל 2006. הוא היה אחד ממצטייני הנבחרת הארגנטינאית במהלך המונדיאל וכבש 3 שערים, צמד מול סרביה ושער מול מקסיקו בהארכה, שער אשר העלה את ארגנטינה לרבע הגמר.
מקסים הוא כתב עת בינלאומי לגברים.
מקורו של כתב העת בבריטניה ב-1995, אך מאז 1997 ממוקם בארצות הברית.
קיימות כיום כ-17 גרסאות בינלאומיות שלו שמתפרסמות ב-76 מדינות והוא ידוע בשל הצגתן של תמונות של נשים ידועות (דוגמניות, שחקניות, זמרות) בלבוש מינימלי (אם כי לא בעירום).
חברת "דניס פאבלישינג" החלה להוציא את מקסים בבריטניה ב-1995. ב-1997 החלה להתפרסם גם גרסה אמריקאית.
הגרסה האמריקאית נחשבת למצליחה ביותר, ומופצת ב-2.5 עותקים לגיליון.
ב-2009 היו לחברה 31 מהדורות בינלאומיות בשפות שונות.
בשנת 2007 החלה קבוצת העיתונות SBC להוציא את המגזין במהדורה עברית, אך הפסיקה לאחר שמונה גליונות.
בשנת 2006 סבל מירידה חדה בתפוצה (בדומה ל"מגזינים לגברים" אחרים), הן בארצות הברית והן במולדתו בריטניה ואף פורסם בתחילת 2007 כי דניס פאבלישינג שוקלת למכור את המגזין.
ביוני 2007 פורסם גיליון שלם במהדורה האמריקאית העוסק בדוגמניות מישראל ששירתו או שמשרתות בצה"ל, בתמיכת משרד החוץ.
מקסים פריז הוא שמה של מסעדה בפריז, צרפת, הממוקמת ברחוב רויאל.
היא ידועה בשל עיצובה בסגנון האר נובו.
מקסים'ס נוסדה כביסטרו ב-1893 בידי מקסים גאיאר, מלצר בעברו.
היא נהפכה להיות לאחת המסעדות הפופולריות והאופנתיות ביותר בפריז תחת בעליה הבא.
קורנישה העניק לחדר האוכל את עיצוב האר-נובו שלו ודאג לכך שהמסעדה תמיד תהיה מלאה בנשים יפות.
Cornuché היה רגיל לאמר: "חדר ריק...
לעולם לא!" תמיד יש לי נשים יפות יושבות ליד החלון, שניתן להביט בהן מהמדרכה."
ז'אן קוקטו אמר ב-1913 שמקסים'ס: "היא מצבור של קטיפה, תחרה, סרטים, יהלומים וכל דבר אחר שאוכל לתאר.
להפשיט אחת מהנשים הללו זה כמו להוציא החוצה את מה שנחוץ בהודעה של שלושה שבועות מראש, זה כמו לעבור דירה." אורחים מפורסמים אחרים של אותה העת היו אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת ומרסל פרוסט, המחזאי ז'ורז' פדו כתב קומדיה פופולרית המכונה La dame de chez Maxim ("הנערה ממקסים").
מקסים'ס הייתה גם פופולרית לאין שיעור באליטה הבינלאומית שסעדה בה בשנות החמישים, עם אורחים כמו אריסטוטלס אונאסיס, מריה קאלאס, הדוכס והדוכסית מווינדזור, פורפיריו רובירוזה, מקס אופולס וברברה האטון.
כשהמסעדה שופצה בסוף העשור, גילו הפועלים אוצר של מטבעות ותכשיטים אבודים שהחליק מכיסיהם של העשירים והיו לכודים בין הכרים של הספסלים.
בשנות השבעים גרמה בריז'יט בארדו לשערורייה כשהיא נכנסה למסעדה יחפה.
אורחים אחרים באותה עת היו סילבי ורטאן, ג'ון טרבולטה, ז'אן מורו, ברברה סטרייסנד וקירי טה קאנאווה.
בערב אחד ב-1981, הבעלים של מקסים'ס, מר ומרת וודאבל הזמינו את מעצב האופנה פייר קרדן לסעוד אתם.
במהלך הארוחה, הם הציעו שקרדן ירכוש את מקסים'ס לאלתר.
מסתבר שאסיאתי עשיר הציע לקנות את המסעדה והידיעה שהמסעדה תיפול לידיים נוכריות גרמה להם מורת רוח.
קרדן הסכים ליטול פיקוד על המסעדה.
תחת הנהלתו, אירחה מקסים'ס מספר הולך וגדל של אירועים מיוחדים, בכללם ערב לצעירים.
קרדן גם יצר מוזיאון אר-נובו בשלוש מקומותיו של הבניין והכניס קברט שהוא מילא כל לילה עם שירים מראשית המאה.
אחד השפים הידועים שעבדו במקסים הוא וולפגנג פאק, בצעירותו.
כיום המסעדה ורשת מקסים'ס שייכים לפייר קרדן.
מסעדות מקסים'ס אחרות נפתחו במונקו, ז'נבה, בריסל, טוקיו, שנחאי, בייג'ינג וניו יורק.
רשת מקסים'ס התרחבה וכוללת גם מכירת טובין ושירותים.
מקסים'ס מוצגת גם באופרטה The Merry Widow) Die Lustige Witwe) של פרנץ להאר ולאחר מכן בבלט The Merry Widow.
המחזה המפורסם של ז'ורז' פדו המכונה La Dame de Chez Maxim (The Girl from Maxim's), (1899) שעובד לסרט The Girl from Maxim's בבימויו של אלכסנדר קורדה ב-1933.
האגדה האורבנית הרווחת בפריז היא שהו צ'י מין עבד במקסים'ס כמנקה שולחנות ומלצר כשהוא חי בגלות בפריז בשנות העשרים המוקדמות.
מקסים'ס מוזכרת בקצרה בסיפור הקצר "The Secret of Lieutenant Villar" מהאסופה Secrets of the Foreign Office) (1903) שכתב סופר המתח הבריטי ויליאם לה קה.
מקסים'ס מוזכרת בקצרה גם בספרו של איאן פלמינג "רצח בעיניים".
המסעדה הפריזאית "מקסים'ס" מוזכרת מספר פעמים בסרט האשליה הגדולה של ז'אן רנואר משנת 1937. המסעדה גם הוצגה בסרט Gigi עם השחקנים הצרפתים מוריס שבלייה, לסלי קארון ולואי ז'ורדן.
הסיפור מתמקד במאמציהן של שתי נשים מזדקנות לאמן את Gigi, נכדתן של אחת מהן ואחיינית-נכדה של האחרת, להיות זונת צמרת.
הסרט מתרחש בתקופת הבל אפוק.
המסעדה מופיעה בפרק City of Death משנת 1979, בסדרת המדע הבדיוני הבריטית דוקטור הו.
בסיטקום הבריטי משנות השבעים המלון של פולטי, כשנערכת בה ביקורת מסעדות, השף אומר לבזיל פולטי "האם קראת אי פעם את חוויותיו של ג'ורג' אורוול במקסים'ס בפריז?" פולטי עונה, "לא, יש לך עותק?
אני אקרא את זה בבית המשפט".
השף מתכוון לספרו של ג'ורג' אורוול "דפוק וזרוק בפריז ובלונדון" Down and Out in Paris and London, משנת 1933 שמספק תיאור נוראי של עבודתו של אורוול כשוטף כלים במטבח מטונף במלון.
אחד האתרים בקומדיה הדנית Olsen Banden Over Alle Bjerge משנת 1984, בה שלושה פושעים דנים גונבים מזוודה אדומה מאחד הלקוחות על ידי הסחת דעתם של האנשים, החלפת הSauce Impériale המפורסם של הטבח בדני טיפוסי, בגורמם לאנשים לבחילה.
חזיתה של מסעדת מקסים מוצגת בדקה ה-1:14:31 בסרט The Night of the Generals בכיכובו של פיטר או'טול.
המסעדה מוזכרת גם בשירו של איבור נובלו "And Her Mother Came Too" אותו מבצע ג'רמי נורת'ם, בסרטו של רוברט אלטמן "פארק גוספורד".
המסעדה מוצגת כחלק מתקופת הבל אפוק בסרט "חצות בפריס" של וודי אלן, משנת 2011.
מקסים סרגייביץ' גריגורייב הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הקשר.
מקסים גריגורייב התחיל את הקריירה שלו במועדון ספרטק מוסקבה כשחקן הרכב שני.
ב-27 בנובמבר 2008 הוא הופיע לראשונה בהרכב הראשון במשחק מול דינמו זאגרב בגביע אופ"א,
בעונה 2011/12 עבר למיתוס נובוצ'רקסק הנמצאת בליגה השנייה והושאל תוך זמן קצר לרוסטוב.
את משחק הבכורה שלו במדי רוסטוב הוא ערך מול לוקומוטיב מוסקבה, כאשר הוא כבש בדקה ה-83 והשווה את התוצאה במשחק ל-1:1, כך גם הסתיים המשחק עצמו.
בינואר 2012 עבר ללוקומוטיב מוסקבה.
בהיותו בלוקומוטיב, לא הצליח גריגורייב לתפוס מקום קבוע בהרכב, אף על פי שזכה לקבל זימון לנבחרת הבוגרת.
באוגוסט 2014 מקסים שוב הושאל לרוסטוב עד לסוף העונה.
לגריגורייב יש 3 הופעות בנבחרת הנוער של רוסיה, בהן הוא הבקיע שער, ו-6 הופעות בנבחרת הצעירה.
ב-14 בנובמבר 2012 ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות מול נבחרת ארצות הברית.
מקסים דונייבסקי הוא מלחין סובייטי רוסי.
בשנת 2006 הוענק לו תואר אמן העם של רוסיה.
מקסים דונייבסקי נולד במוסקבה לאיסאק דונייבסקי ולרקדנית הבלט זויה פשקובה.
הוריו לא היו נשואים אך אביו הכיר בקיומו.
בשנת 1965 סיים דונייבסקי לימודים בבית הספר למוזיקה והתקבל לקונסרבטוריון של מוסקבה, אותו סיים בשנת 1970. הוא למד הלחנה אצל דמיטרי קבלבסקי, טיחון חרניקוב, אלפרד שניטקה ואנדריי אשפאי.
מקסים דונייבסקי התקרב למארק רוזובסקי, מנחה של תיאטרון סטודנטים ליד אוניברסיטת מוסקבה, והחל לכתוב מוזיקה להצגות.
כאשר רוזובסקי התקדם לבמאי של תיאטרון מקצועי, דונייבסקי המשיך לכתוב מוזיקה להצגות התיאטרון.
במסגרת זו כתב מספר שירים שאחר כך נכללו בסדרת טלוויזיה "שלושת המשקטרים".
בסוף שנות ה-70 דונייבסקי הקים להקה וכתב עבורה שירים תוך שיתוף פעולה עם משוררים כמו רוברט רוז'דסטבנסקי, איליה רזניק, לאוניד דרבניוב ועוד.
שירים שעבורם דונייבסקי כתב מוזיקה נהפכו לפופולריים בברית המועצות והיו חלק מהרפרטואר של זמרים ידועים (מיכאיל בויארסקי, ניקולאי קרצ'נצוב ונוספים).
דונייבסקי כתב מוזיקה ללמעלה מ-70 סרטים.
בנוסף לכך הוא מלחין בתחום מחזמר ואחרון מהם הועלה על הבמה בשנת 2019. כמו כן הוא כתב אופרת רוק.
דונייבסקי הופיע הרבה בטלוויזיה בתוכניות שונות כולל בחבר השופטים של תחרויות זמר.
בשנים 1992–1999 דונייבסקי התגורר בארצות הברית וכתב מוזיקה למספר סרטים של הוליווד.
תקליט ראשון עם שירי מקסים דונייבסקי יצא לאור בשנת 1983, בהמשך יצאו תקליטים ותקליטורים נוספים.
מקסים דונייבסקי היה נשוי 7 פעמים.
בנו התגורר בלוס אנג'לס וביתו בפריז בו היא הקימה להקה.
דונייבסקי הוא יושב ראש קרן על שם אביו איסאק דונייבסקי.
מקסים בוסיס הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
בוסיס היה מבולטי המגנים בכדורגל הצרפתי בשנות ה-70 וה-80. הוא שיחק לאורך רוב הקריירה בקבוצת נאנט, במדיה זכה בשלוש אליפויות צרפת ובגביע אחד.
לזכותו 76 הופעות במדי נבחרת צרפת, במדיה זכה באליפות אירופה בטורניר יורו 1984. כמו כן, הוא ייצג את נבחרתו בשלושה טורנירי מונדיאל, בהם מונדיאל 1986 בו סיימה צרפת במקום השלישי.
בוסיס החל את הקריירה בקבוצות נוער שונות ממחוז ונדה בו נולד.
ב-1972, כשהיה בן 17 בלבד, הצטרף לקבוצת נאנט.
בתחילה היה בוסיס חלק מקבוצת המילואים של המועדון, והצטרף לקבוצה הראשונה של המועדון במהלך עונת .
כבר באותה עונה היה שותף ל-12 משחקי ליגה בקבוצה שסיימה במקום השני בטבלה.
על אף ששיחק בעיקר כמגן שמאלי, הפגין בוסיס שליטה בכדור בשתי רגליו ולעיתים קרובות שיחק גם כמגן ימני או כבלם.
בזכות הגיוון בעמדות בהן יכול היה לשחק, והן בזכות יכולתו הגבוהה, התפתח בוסיס לשחקן הרכב קבוע בקבוצה.
הגעתו של המאמן ז'אן וינסנט לקבוצה ב-1976 הפכה את נאנט לאחת הקבוצות הבכירות בכדורגל הצרפתי.
בעונת זכה בוסיס עם קבוצתו באליפות צרפת לראשונה בקריירה, ובמשך חמש עונות רצופות תחת וינסנט לא ירדה הקבוצה מהמקום השני בטבלה, ובתקופה זו רשמה זכייה בגביע הצרפתי בעונת , והוסיפה זכייה נוספת באליפות בעונת , במהלכה אף העפילה עד לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע.
החל משנת 1981 תפס בוסיס את עמדת המגן השמאלי של קבוצתו באופן קבוע, ובעונת רשם שיא קריירה עם חמישה שערי ליגה ב-37 הופעות, בדרך לזכייה שלישית בקריירה באליפות צרפת.
לאורך תקופתו בנאנט זכה בוסיס פעמיים בתואר כדורגלן העונה בצרפת מטעם המגזין פראנס פוטבול, ב-1979 וב-1981.
לקראת עונת עבר בוסיס לראסינג פריז מליגת המשנה.
באותה עונה העפילו בוסיס וקבוצתו בחזרה לליגה הבכירה, ולקראת העונה הבאה החלה הקבוצה להתחזק בשחקני רכש משמעותיים כגון פייר ליטבארסקי, לואיס פרננדס ואנסו פרנצ'סקולי, במטרה לזכות בתארים בליגה הבכירה.
על אף החיזוק וההשקעה הרבה, לא הצליחה ראסינג להגיע להישגים.
בנוסף לעונה אחת בליגה המשנה, בוסיס שיחק במדי פריז במשך שלוש עונות בליגה הבכירה.
בסיום עונת , בה ניצלה קבוצתו מירידה במחזור הנעילה, הודיע בעלי הקבוצה כי יסיים את דרכו בעולם הכדורגל, מה שהותיר את שחקניה הבכירים של הקבוצה בחוסר ודאות לגבי עתידם.
בוסיס, אז בן 34, החליט בסיום העונה לפרוש ממשחק פעיל.
לאחר עונה שלמה מחוץ למגרשים, ובעקבות קשיים שפניהם ניצבה קבוצתו לשעבר נאנט, החליט בוסיס לחזור לקבוצתו לשעבר לעונת פרישה, בה שיתף פעולה בחוליית ההגנה עם מרסל דסאי.
בוסיס רשם 34 הופעות ליגה באותה עונה וסייע לקבוצתו לשרוד בליגה הבכירה, בטרם פרש סופית ממשחק בגיל 36. בסך הכול צבר בוסיס 413 הופעות ליגה במדי נאנט, והוא בין השחקנים בעלי מספר ההופעות הגבוה אי פעם במדי הקבוצה.
בוסיס החל את דרכו בנבחרת צרפת בגיל 21 בלבד, תחת המאמן מישל הידלגו.
הופעת הבכורה שלו נערכה ב-27 במרץ 1976, ובה פגשה צרפת למשחק ידידות את .
מלבד בוסיס, רשמו חמישה שחקנים נוספים את הופעת הבכורה שלהם בנבחרת צרפת באותו משחק, ובהם מישל פלאטיני.
בוסיס זומן על ידי הידלגו לסגל צרפת לקראת מונדיאל 1978. בוסיס פתח בהרכב נבחרתו בשני משחקיה הראשונים בשלב הבתים, בהם הפסידה 2-1 ל, והפסידה בתוצאה זהה גם ל.
הוא איבד את מקומו בהרכב לקראת המשחק השלישי בו ניצחה צרפת את .
צרפת סיימה את דרכה בטורניר לאחר שלב הבתים.
טורניר המונדיאל השני של בוסיס היה מונדיאל 1982, והוא פתח בהרכב בשישה מתוך שבעת משחקיה של צרפת בטורניר.
צרפת, עדיין תחת המאמן הידלגו, הפסידה במשחק הפתיחה ל, אך משחק אחר כך גברה 4-1 על .
במשחק זה כבש בוסיס את השער שחתם את תוצאת המשחק בדקה ה-89, והיה לשערו היחיד בקריירה הבינלאומית.
צרפת סיימה את שלב הבתים עם שוויון מול צ'כוסלובקיה, והעפילה לשלב הבא מהמקום השני בטבלת הבית.
בשלב הבתים השני ניצחה צרפת, עם בוסיס בהרכב, את ואת והעפילה לחצי הגמר מול .
המשחק הדרמטי הסתיים בשוויון 3-3 בהארכה ועבר להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין, שם זכור בוסיס כמי שהחמיץ את הפנדל השישי של נבחרתו, מה שהוביל אותה להדחה מיד אחר כך כשהורסט הרובש כבש מן העבר השני.
בוסיס לא שותף במשחק על המקום השלישי בו הפסידה צרפת ל.
שנתיים לאחר ההחמצה בחצי גמר המונדיאל, היה שותף בוסיס לזכייתה הראשונה בתולדותיה של צרפת באליפות אירופה.
בוסיס זומן לסגל של הידלגו לקראת יורו 1984 הביתי, ושיחק לאורך כל חמישה המשחקים של צרפת בטורניר.
צרפת רשמה טורניר מוצלח שנפתח עם שלושה ניצחונות בשלושה משחקים בשלב הבתים מול , ו.
בחצי הגמר גברה צרפת על בהארכה, ובגמר גברה 2-0 על והניפה את הגביע הראשון בתולדותיה.
לקראת מונדיאל 1986 זומן בוסיס על ידי הנרי מישל לטורניר המונדיאל השלישי בקריירה שלו.
בוסיס פתח בהרכב בכל משחקיה של צרפת בשלב הבתים, והן בניצחונות על איטליה בשמינית הגמר ועל ברבע הגמר.
בחצי הגמר שוב כשלה צרפת מול גרמניה המערבית, כמו במונדיאל הקודם.
במשחק על המקום השלישי, בו גברה צרפת על בלגיה בהארכה, עלה בוסיס מהספסל בדקה ה-56.
בוסיס סיים את הקריירה הבינלאומית לאחר הטורניר.
בעשר שנים בנבחרת צרפת רשם בוסיס 76 הופעות, בהן כבש שער אחד.
כשלזכותו 15 הופעות בגביע העולם, הוא החזיק את שיא ההופעות לכדורגלן צרפתי במשחקי המונדיאל במשך עשרים שנים, עד שפביאן בארטז שבר את שיאו במהלך מונדיאל 2006.
כדורגלן השנה בצרפת (2): ,
מקסים גונאלון הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
מקסים גונאלון נולד וגדל בעיר ליון שבצרפת וכבר מגיל 10 הצטרף לקבוצת הילדים של אולימפיק ליון בה החל את דרכו בכדורגל.
כשהוא בן 18 בלבד, שיחק גונאלון באליפות צרפת לנוער עם ליון ורשם 26 משחקים בהם כבש שני שערים יחד עם קבוצת הנוער של המועדון.
ב-6 ביולי 2009, כשהוא מסיים את גיל הנוער, חתם גונאלון על החוזה המקצועני הראשון שלו כשחתם לעונה אחת עם אופציה לשנתיים נוספות באולימפיק ליון והצטרף לסגל הבוגר של המועדון.
גונאלון לבש את החולצה עם המספר 41 והתאמן עם הקבוצה באימוני קדם העונה של קיץ 2009. ב-25 באוגוסט, ערך גונאלון את הופעת הבכורה שלו במדי אולימפיק ליון בפלייאוף ליגת האלופות כשעלה כמחליף במשחק נגד אנדרלכט הבלגית.
ב-20 באוקטובר, כבש גונאלון את שער הבכורה במדי ליון במשחק נגד ליברפול במסגרת ליגת האלופות.
ב-16 בינואר 2010, כבש גונאלון את שער הליגה הראשון שלו עבור ליון במשחק נגד נאנסי.
עשרה ימים לאחר מכן חתם גונאלון על הארכת חוזה בליון לארבע שנים נוספות.
במהלך השנים גונאלון היה לאופציה הראשונה בקישור האחורי של ליון וזכה עם המועדון באליפות הליגה הצרפתית ובגביע הצרפתי כשהוא הופך להיות קפטן הקבוצה.
ב-3 ביולי 2017 עזב את ליון לאחר 18 שנה במועדון וחתם לארבע שנים ברומא.
ב-20 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–4 על בנוונטו.
ב-20 באוגוסט 2018 הושאל לסביליה לעונה אחת.
ב-11 בנובמבר 2011, זומן גונאלון לראשונה לסגל נבחרת צרפת למשחק ידידות נגד נבחרת ארצות הברית.
לזכותו של גונאלון שבע הופעות עם נבחרת צרפת.
מקסים סטניסלבוביץ' אורשקין הוא כלכלן ומדינאי רוסי.
סגן ראש סגל הקרמלין מאז מאי 2024.
שימש כעוזרו של נשיא רוסיה לענייני כלכלה מאז ינואר 2020 עד מאי 2024, קודם לכן כיהן בתפקיד השר לפיתוח כלכלי החל מה-30 בנובמבר 2016 ועד ל-21 בינואר 2020.
בשנת 2004 סיים לימודיו בבית הספר הגבוה לכלכלה.
מאפריל 2002 ועד יוני 2006 עבד בבנק המרכזי של רוסיה.
מיוני 2006 ועד יולי 2010 היה מנהל בכיר ברוסבנק (Росбанк) ומיולי 2010 ועד יוני 2012 ניהל את גוף הניתוח הפיננסי של בנק ההשקעות והתאגידים "קרדי אגריקול".
מיוני 2012 ועד אוגוסט 2013 שימש ככלכלן ראשי ב-VTB Capital.
בספטמבר 2013 החל לעבוד בממשלה הפדרלית ומונה למנהל המחלקה לתכנון אסטרטגי במשרד האוצר של רוסיה.
תפקיד שמילא עד מאי 2015, עת מונה לתפקיד סגן שר האוצר.
ב-30 בנובמבר 2016 ולדימיר פוטין מינה אותו לתפקיד השר לפיתוח כלכלי, בהמלצת ראש הממשלה דמיטרי מדבדב.
ב-18 במאי 2018 הוארכה כהונתו והמשיך לשמור על תפקידו גם במסגרת ממשלת מדבדב השנייה.
ב-21 בינואר 2020 פוטר והוחלף במקסים רשטניקוב שהחל לכהן כשר לפיתוח כלכלי החדש בממשלת מישוסטין ומונה לעוזרו של נשיא רוסיה.
באפריל 2020 נכלל בדירקטוריון מועדון הכדורגל צסק"א מוסקבה וב-8 במאי 2020 מונה ליו"ר דירקטוריון מועדון הכדורגל צסק"א מוסקבה.
בעקבות קרבתו לשלטון, לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה נכנס לרשימת עיצומים של מספר מדינות.
מקסימיליאן "מקסי" קלבר הוא כדורסלן גרמני המשחק בלוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA.
גובהו 2.08 מטרים, והוא משחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
קלבר שיחק בקבוצות הנוער של TV פייטסהכהיים (TV Veitshöchheim), בקבוצת הנוער של SC הויכלהוף (SC Heuchelhof) ובקבוצת הנוער של TG וירצבורג (TG Würzburg).
הוא הופיע לראשונה בליגת העל הבוגרת של גרמניה, הבונדסליגה, בעונת 2011-12, כשהוא מייצג את ס.
אוליבר באסקטס מעיר הולדתו וירצבורג.
בשנתו הראשונה בקבוצה, שימש שחקן משלים בקבוצה, ושיחק בממוצע 7 דקות למשחק.
בעונתו השנייה הוא הפך לשחקן חשוב בקבוצה, כשקלע בממוצע 9.9 נקודות והוסיף 6.7 ריבאונדים למשחק.
ב-2012, הוא הכריז על מועמדתו לדראפט ה-NBA ולאחר מכן הסיר את שמו מהרשימה.
הוא הפך לזכאי לדראפט ה-NBA ב-2014, אך לא היה נבחר על ידי אף קבוצה.
בפגרת 2014, הוא חתם על חוזה לשנתיים במועדון הספרדי אוברדוירו.
בעונת 2014-15, הוא זכה בתואר השחקן המצטיין של הסיבוב ה-25 לאחר שקלע 36 נקודות נגד פואנלברדה.
קליבה הופיע 33 פעמים במשחקי הליגה באותה שנה, עם ממוצע של 11.5 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק.
ב-1 ביולי 2015 חזר קלבר לגרמניה וחתם על חוזה לשנתיים בבאיירן מינכן.
בעונת 2015-16, הוא שיחק ב-24 משחקי בונדסליגה עבור באיירן, כולל 17 שבהם פתח, וקלע בממוצע 8.0 נקודות והוסיף 4.9 ריבאונדים.
הוא הופיע ב-37 משחקים (בכולם הופיע בחמישייה) במהלך עונת הבונדסליגה 2016-17, וסיפק ממוצעים של 9.0 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.
ב-13 ביולי 2017 חתם קלבר בקבוצת דאלאס מאבריקס, לצד דירק נוביצקי, גם הוא מווירצבורג במקור.
ביולי 2019 חתם על הארכת חוזה בדאלאס ל-4 עונות נוספות, עבור כ-35 מיליון דולר.
ב-2 בפברואר 2025, נשלח קלבר בטרייד, לצד לוקה דונצ'יץ', ומרקיף מוריס ללוס אנג'לס לייקרס בתמורה לאנתוני דייוויס ובחירת סיבוב ראשון ב-2029 שנשלחו לדאלאס מאבריקס, כאשר גם שתי בחירות סיבוב שני (אחת מדאלאס ואחת מהלייקרס) ב-2025 וג'יילן הוד-שפינו נשלחו ליוטה ג'אז.
קלבר שיחק גם עבור נבחרת גרמניה הבוגרת בכדורסל.
ב-2014 הוא שיחק עבור הקבוצה, במהלך סיבובי המוקדמות של יורובאסקט 2015.
מקסים בוריסוביץ' ברסוב הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת החלוץ.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה השנייה בקבוצת וולגה אוליאנובסק ב-2 באוגוסט 2012 במשחק נגד ספרטק יושקר-אולה.
הוא אומנם היה שחקן חתום בשנים 2010–2012 בלוקומוטיב מוסקבה, אך נשאר על הספסל ועבר לשחק בשורות וולגה אוליאנובסק בה שיחק במשך שנה.
בשנת 2013 שיחק בקלוגה ולאחר מכן עבר לשחק באורנבורג.
ב-2016 שיחק בקבוצת קאמאז נאברז'ניה צ'לני ושנה לאחר מכן שיחק בסולאריס מוסקבה לפני שהוחתם בתחילת שנת 2017 בקבוצת הכדורגל של דינמו סנקט פטרבורג והפך לחלוץ מרכזי.
ב-2018 הקבוצה עברה לעיר סוצ'י ושינתה את שמה והמשיך לככב במדיה כשהוא מבקיע 19 שערים ב-32 הופעותיו במדי הקבוצה בעונת 2018/2019, שבסיכומה הוכתר למלך השערים של הליגה.
עם זאת בתחילת עונת 2019/2020 נפצע ולא חזר למגרשים.
ב-19 בפברואר 2022 הושאל לבלטיקה קלינינגרד מהליגה השנייה ברוסיה.
מלך השערים של ליגת הכדורגל הלאומית בעונת 2018/2019: 19 שערים
מקסי גומס (בספרדית: Maxi Gómez; נולד ב-14 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ בנסיונל ובנבחרת אורוגוואי.
גומס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים "ליטוראל" ובגיל 17 הצטרף לדפנסור ספורטינג.
ב-15 בספטמבר 2015 גומס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד אוניברסיטריו מליגת העל הפרואנית במסגרת גביע סודאמריקנה.
ב-4 באוקטובר 2015 גומס ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל האורוגוואית בהפסד 0–4 לנסיונל.
כעבור 12 ימים הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 2–3 למונטווידאו וונדררס.
ב-22 במאי 2016 הבקיע רביעייה בניצחון 5–6 נגד אל טאנקה סיסלי.
גומס סיים את העונה הראשונה שלו בקבוצה עם 14 שערים ב-21 משחקים בלבד.
ב-22 במאי 2017 חתם לחמש שנים בסלטה ויגו מליגת העל הספרדית.
ב-19 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 נגד ריאל סוסיאדד, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-14 ביולי 2019 חתם לחמש שנים בוולנסיה.
ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-10 בנובמבר 2017 בתיקו 0-0 נגד .
מקסים דלוגי (נולד ב-29 בינואר 1966 במוסקבה) הוא שחמטאי יהודי-אמריקאי בדרגת רב-אמן.
מקסים דלוגי נולד במוסקבה, למד לשחק שחמט אצל סבו ובחוג פיונירים.
בשנת 1977 משפחתו עברה לארצות הברית והתיישבה בניויורק.
בשנת 1984 הוא סיים במקום השלישי באליפות ארצות הברית בשחמט.
בשנת 1985 הוא זכה באליפות העולם לצעירים והיה חבר נבחרת ארצות הברית באליפות העולם לנבחרות עד גיל 26 (זכתה במקום השני).
בשנת 1990 דלוגי נבחר לנשיא הפדרציה לשחמט של ארצות הברית.
הוא עזב את השתתפותו בתחרויות השחמט והתרכז בקריירה עסקית.
בשנת 2010 קידם, יחד עם גארי קספרוב, את מועמדותו של אנטולי קרפוב לנשיא פיד"ה.
דלוגי משתתף מפעם לפעם בתחרויות שחמט מהיר.
בשנת 1986 השתתף דלוגי באולימפיאדת שחמט:
מקסטק נטוורקס היא חברה טכנולוגיה ישראלית שנוסדה ב-2004 ופיתחה את מערכת התקשורת "סביון", הפועלת תחת תנאים קשים.
המערכת מבוססת על טכנולוגיית שידור רדיו אשר עושה שימוש בטכנולוגיית עמית לעמית (P2P), שהופכת כל יחידת קליטה גם ליחידת ממסר.
המערכת עושה שימוש ברשת רדיו אלחוטית המכסה שטחים גאוגרפיים גדולים באמצעות שימוש בכל כבאי, שוטר או חובש כתחנת ממסר.
המערכת מתבססת על טכנולוגיית רדיו ולא על רשתות סלולריות, אשר נוטות לקרוס בתרחישי אסון.
מכשיר הקשר המאפשר תקשורת ללא תשתית קרקעית, לצורך העברת קול ונתונים מיועד ללקוחות ביטחוניים וצבאיים.
החברה התפרסמה במבצע חילוץ הנערים מהמערה בתאילנד ב-2018, כאשר הטכנולוגיה שלה אפשרה לאתר את הנערים במערה.
מנכ"ל החברה הוא עוזי חנוני.
נכון ליולי 2018, בחברה מועסקים 15 עובדים.
החברה משווקת את מוצריה, המבוססים על טכנולוגיית רשת אלחוטית Mesh המספקת קול ונתונים.
בעיקר לשווקים הצבאיים וכן לכוחות חילוץ ושיטור.
מקסי היא זמרת ומגישת רדיו אירית.
ייצגה את אירלנד באירוויזיון 1973.
מקסי נולדה בדבלין בשם אירן מקובריי (Irene McCoubrey) כצעירה במשפחה בת שלושה ילדים, כילדה היא ניגנה בכינור ושרה במקהלה של בית הספר.
בסוף שנות השישים היא נבחרה להיות חברה בלהקת בנות שהוקמה על ידי מגיש הרדיו אמון אנדרוז והם פעלו בשם "Maxi, Dick and Twink", הלהקה הוחתמה בחברת התקליטים קולומביה רקורדס, בתחילת שנות השבעים הם התפרקו והיא פנתה לקריירת סולו.
ב-1973 נבחרה להיות נציגת אירלנד באירוויזיון, היא ביצעה בתחרות את שירה "Do I Dream", היא סיימה במקום העשירי עם 80 נקודות.
בין השנים 1977–1984 הייתה חברה בלהקת הבנות שיבה, ביחד עימם ייצגה את אירלנד באירוויזיון 1981.
ב-1982 הייתה מעורבת ביחד עם חברות להקתה בתאונת דרכים וכתוצאה מהפגיעה היא סבלה מאמנזיה.
היא הגישה מספר תוכניות ברדיו של "RTÉ", רשות השידור של אירלנד ובBBC, ב-2015 פרשה מעבודתה.
היא עבדה בשיתוף עם הסניף האירי של ארגון קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
היא הייתה נשואה בין 1973–1979, ואין לה ילדים.
מקסוול פרייזר , הידוע בשם הבמה מקסי ג'אז (Maxi Jazz), היה מוזיקאי, ראפר, זמר-יוצר ודי.
נודע בעיקר בשל תפקידו כסולן המוביל של להקת פיית'לס.
ג'אז הקים את להקת "The Soul Food Cafe System" בשנת 1984 והיה התקליטן שלה.
הסגנון המוזיקלי היה מוזיקת היפ-הופ אליה נחשף שנה לפני כן.
בשנים 1985–1986 שידר את התוכנית "In the Soul Kitchen with DJ Maxi Jazz" בתחנת הרדיו הפיראטית Reach FM ששידרה בלונדון.
בשנת 1987 העביר את התוכנית לתחנת LWR, שהייתה אף היא תחנה פיראטית.
בשנת 1992 הקים את חברת "נמו רקורדס" על מנת להוציא לאור את חומרי הלהקה שיצאו כשלושה מיני-אלבומים.
הלהקה החלה להופיע ושימשה כמופע חימום לאומנים דוגמת ג'אמירוקוואי באמסטרדם, להקת Soul II Soul בברצלונה וג'ייסון רבלו בברזיל.
בשנת 1996 הקליטה הלהקה את האלבום "Original Groovejuice vol.1".
לאחר התפרקות הלהקה שיתף פעולה עם ג'ה וובל ברחבי אירופה.
בשנת 2002 השתתף יחד עם רובי ויליאמס בשיר "My Culture" של ההרכב "1 Giant Leap".
בשנת 2006 שיתף פעולה עם טייסטו בשיר "dance4life".
ג'אז פגש את רולו ארמסטרונג באולפן והשניים הקימו את להקת פיית'לס בשיתוף סיסטר בליס (איילה בן טובים) וג'יימי קאטו.
ג'אז האמין בזרם הסוקה גאקאי, המהווה חלק מהבודהיזם היפני.
אמונתו הדתית העמוקה והניגוד לעמדות החברים האחרים בלהקה באים לידי ביטוי בשם הלהקה, שנבחר תוך כדי כתיבת השיר "Salva Mea".
ארמסטרונג ביקש מג'אז לכתוב שיר על תסכול, נושא אליו התחבר ג'אז דרך חוויות אישיות שאירעו לו בעבר.
השיר נע בקוטביות בין קצביות שמחה ובין מוזיקה מלנכולית.
בכתיבתו הוא מרבה לעסוק בנושאים אישיים וחברתיים כולל נגיעה בנושאים אקטואליים ופרשנויות חברתיות.
בשנת 2015 הקים את ההרכב "Maxi Jazz & The E-Type Boys" בו הוא שימש כזמר וכגיטריסט.
הלהקה הופיעה בפסטיבלים שונים, לעיתים במקביל להופעות של פייתל'ס באותם האירועים.
ג'אז היה חובב מכוניות והחזיק ברשותו מספר מכוניות מרוץ ביניהן סובארו אימפרזה P1, פורד אסקורט MK2 RS2000, פורד סיירה קוסוורת' וניסאן 350Z.
במהלך השנים השתתף במספר מרוצים.
בשנת 2000 הצטרף לסבב אליפות הפורד פיאסטה הבריטית, אך השתתף רק באופן חלקי בשל התנגשות עם הופעות של הלהקה.
בדצמבר 2001 נפצע בתאונה במהלך מרוץ, דבר שהוביל לביטול של מספר הופעות של פייתל'ס בשבועות שלאחר מכן.
היה בודהיסט מהזרם הניצ'ירני, וחבר בארגון "Burma Campaign UK" הפועל למען זכויות האדם בבורמה (מיאנמר).
נפטר בביתו שבלונדון ב-23 בדצמבר 2022, בגיל 65.
מקסים "מקס" גרצ'קין (באוקראינית: Максим Гречкін; נולד ב-4 במרץ 1996) הוא כדורגלן ישראלי יליד אוקראינה המשחק בעמדת המגן השמאלי בבני סכנין.
בגיל שלוש עלה עם משפחתו לישראל, והתגוררו בחולון.
גרצ'קין התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב ואף השתתף עם קבוצת הנוער בליגת האלופות לנוער.
גרצ'קין לקח חלק בכל המשחקים, למעט משחק החוץ נגד דינמו קייב, אליו לא טס עם הקבוצה עקב החשש שייעצר על ידי השלטונות אם יתברר כי השתמט משירות צבאי אוקראיני.
ב-21 בינואר 2016, גרצ'קין הושאל להפועל רמת השרון מהליגה הלאומית.
ב-2 בפברואר 2016, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד הפועל ירושלים.
בקיץ , הושאל לבית"ר תל אביב רמלה בה שיחק עד לסיום העונה, וקיץ לאחר מכן חזר לעונה נוספת בהפועל רמת השרון.
ב-2 ביולי 2018, גרצ'קין האריך את חוזהו במכבי תל אביב והושאל להפועל חדרה מליגת העל.
ב-25 באוגוסט 2018, גרצ'קין ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 1–2 נגד הפועל תל אביב.
ב-13 במאי 2019, גרצ'קין הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד מכבי חיפה.
ב-4 ביוני 2019, גרצ'קין שוחרר ממכבי תל אביב וחתם לשלוש עונות בבית"ר ירושלים מליגת העל.
ב-5 באוגוסט 2020, גרצ'קין הושאל לזוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית עד לסיום העונה, עם אופציה לרכישה.
ב-11 בפברואר 2021 חזר גרצ'קין לישראל ושיחק בהפועל חדרה מליגת העל, כמושאל לחצי-עונה.
ב-29 במאי 2023 סיים את חוזהו בבית"ר, ועבר ליריבתה העירונית הפועל ירושלים.
ב-6 ביולי 2025 חתם בבני סכנין.
לו הופעה אחת במדי הנבחרת הצעירה של ישראל ב-2017.
בנובמבר 2022 זומן לראשונה לנבחרת ישראל הבוגרת לקראת משחקי הידידות מול זמביה ומול קפריסין.
מקסים אלכסנדרוביץ' אוסיפנקו הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הבלם בדינמו מוסקבה.
ב-6 באוגוסט 2013, הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה עבור אירטיש אומסק במשחק נגד באיקל אירקוטסק.
בתחילת שנת 2016, הוא עבר לפאקל וורונז' אשר שיחקה באותה התקופה בליגה הלאומית.
לאחר שלוש עונות שבהם רשם למעלה ממאה הופעות ואף זכה לכבוש תשעה שערים, הוא חתם ב-19 ביוני 2019 על חוזה לעונה אחת עם אפשרות לאחת נוספת בטמבוב מליגת העל הרוסית.
הופעת הבכורה שלו בקבוצה הגיעה ב-14 ביולי בהפסד 2–1 לזניט סנקט פטרבורג.
ב-9 בינואר 2020, הוא חתם על חוזה לארבע וחצי שנים ברוסטוב.
בקיץ 2025 חתם בדינמו מוסקבה.
מקסים אוסיפוביץ' ראפייקו היה יהודי סובייטי שהשתתף במלחמת החורף ופיקד על גדוד ריגול הנפרד מס' 149 של אוגדת הסיור מס' 113 של הארמייה השביעית בחזית הצפון-מערבית.
עוטר כגיבור ברית המועצות בדרגת קפטן.
נולד בעיר פולאצק במשפחתו של פקיד.
לאחר שקיבל השכלה תיכונית גויס לצבא האדום מאז 1926. בוגר בית הספר לחי"ר.
חבר במפלגה הקומוניסטית מאז 1932. השתתף במלחמת החורף בשנים 1939–1940.
בסוף ינואר 1940 כבש הגדוד בפיקודו גבעה שולטת באזור תחנת הרכבת יוחאנס (כיום עיירת סובייטסקי) והסב לצבא הפיני נזק משמעותי בכוח אדם ובציוד צבאי.
קבוצת לוחמים בראשותו השתלטה על התחנה.
בקרב על האי לסיסארי (כיום האי סטקליאניי), הממוקם ליד האי טורקין-סארי (כיום - אובצ'יניי) נהרג ב-25 בפברואר 1940 ונקבר בתחנת רכבת סומאה (כיום - מאטרוסובו).
מקסים דה זאו הוא כדורסלן בלגי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת הפועל חולון מליגת העל.
דה זאו החל את הקריירה בשנת 2004 במדי קבוצת פיניקס בריסל.
בעונת 2005/06, חתם בקבוצת אר בי סי פפינסטר מליגת העל הבלגית.
בעונת 2010/11, חתם בקבוצת אופטימה גנט.
בעונת 2011/12, חזר לשחק במדיה של קבוצת אר בי סי פפינסטר.
בעונת 2012/13, חתם בקבוצת אנטוורפ ג'יינטס.
בעונת 2014/15, חתם בקבוצת וירטוס רומא מהליגה האיטלקית.
בעונת 2015/16, חתם בקבוצת נימבורק מליגת העל הצ'כית.
בעונת 2016/17, חתם בקבוצת אולדנבורג מהבונדסליגה הגרמנית.
בעונת 2018/19, חתם בקבוצת אוברדוירו מליגת העל הספרדית.
בעונת 2020/21, חתם בקבוצת הפועל חולון מליגת ווינר בישראל.
בתאריך 29 באפריל 2021, זכה עם הפועל חולון באליפות הליגה הבלקנית לאחר ניצחון 75:91 על קבוצת אקדמיק פלובדיב.
מרינה סרגייבנה אברוסימובה (נולדה ב-10 ביוני 1983), הידועה יותר תחת שם הבמה שלה מקסים , היא זמרת רוסייה ממוצא טטארי, פזמונאית ומפיקת מוזיקה.
בשנת 2009 היא כתבה וביצעה את השיר "דורוגה" (הדרך) לסרט הרוסי מבית וולט דיסני ספר האמנים.
היא גם דובבה את ג'יזל בגרסה הרוסית לסרט מכושפת.
ההצלחה הגיעה לזמרת עם צאת האלבום "העידן המגושם" ב-28 במרץ 2006, שנמכר ביותר מ-1.5 מיליון עותקים, ובשנת 2007 הפכה לזמרת המצליחה ביותר מסחרית ברוסיה.
היא זכתה פעמיים במועמדות כמבצעת הטובה ביותר בפרסי המוזיקה של MTV רוסיה ובפרסי Muz-TV.
ב-2 בפברואר 2008, בטקס הפרסים השנתי של עיתון הקומסומולץ המוסקבאי "סאונדטרק", זכתה הזמרת במועמדות "המבצעת הטוב ביותר של השנה".
מקסים זכתה ב-15 פסלוני גרמופון הזהב.
אלבומה השני של הזמרת, "גם העדן שלי", נמכר בלמעלה מ-1.3 מיליון עותקים והזמרת מכרה למעלה משישה מיליון עותקים של אלבומיה.
מקסים היא הזמרת היחידה ששבעת הסינגלים שלה דורגו באופן עקבי במקום הראשון במצעד הרדיו הכללי של חבר מדינות.
בדצמבר 2009 יצא אלבום האולפן השלישי של הזמרת, "בודדת", שזכה למעמד זהב ופלטינה.
בשנת 2011, היא נכנסה לדירוג "מאה הנשים המשפיעות ביותר ברוסיה", שהורכב על ידי תחנת הרדיו "הד מוסקבה", סוכנויות החדשות רי"א נובוסטי, אינטרפקס והמגזין "אוגוניוק".
בשנת 2013 יצא האלבום הרביעי, "מציאות אחרת, שהפך לאלבום הטוב ביותר של השנה בטקס פרסי תיבת המוזיקה.
בשנת 2014 זכתה להכרה בתור הזמרת-יוצרת הטובה ביותר.
בשנת 2015 הוציאה את אלבומה החמישי "טובה", שהפך לאלבום הטוב ביותר של השנה בתיבת המוזיקה ובפרסי המוזיקה הרוסית 2015.
ביוני 2021, במהלך הופעה בעיר קזאן, הזמרת החלה להרגיש בסימפטומים של מגפת הקורונה, לאחר מכן ביצעה בדיקת הקורונה שיצאה שלילית בשלוש הבדיקות השונות.
לאחר מכן הועברה מקסים לבית חולים עם החמרת התסמינים.
לאחר מספר ימים, חוברה למכונת הנשמה בשל התדרדרת במצבה.
ב-27 ביוני, דווח בתקשורת כי הזמרת חוברה לחמצון חוץ-גופי באמצעות ממברנה.
באוגוסט 2021 יצאה מתרדמת ושוחררה מבית החולים להמשך טיפול בביתה.
מקסים אלכסנדר בלדרי הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
בלדרי נולד בשנת 1996 בסארי, דרום מזרח אנגליה, לאב אנגלי ולאם ילידת רוסיה.
המשפחה שהתה במוסקבה ובוורשה בשבע השנים הראשונות לחייו.
הוא חזר לאנגליה בשנת 2003.
הוא החל להתעניין במשחק מגיל צעיר מאוד.
בתחילה היה מעורב בהפקות במה עצמאיות רבות שאחת מהן, הייתה פטר והזאב לפני שהחל את לימודיו בבית הספר לאמנויות הבמה של ג'ק פאלמר בשנת 2005.
בלדרי זכה להכרה לראשונה, כשכיכב בסרט הקומדיה "החופשה של בין" בכיכובו של רואן אטקינסון.
תפקיד זה זיכה את בלדרי במועמדות לפרס האמן הצעיר בקטגוריית הביצוע הטוב ביותר בסרט עלילתי.
לאחר מכן שיחק בסדרה "רומא" שזכתה לשבחים רבים.
בסדרה הוא גילם את קיסריון, בנם של יוליוס קיסר וקלאופטרה.
בשנת 2008 שיחק בתיאטרון הלאומי במחזה "קעקוע הוורדים".
בלדרי נבחר להיות שחקן קבוע בתיאטרון הנוער הלאומי בשנת 2010.
שנה פרס קטגוריה סרט תוצאה הערות 2008 פרסי האמן הצעיר ה-29 ההופעה הטובה ביותר בסרט עלילתי - שחקן משנה - קומדיה או מחזמר החופשה של בין
מקסים דתומה היה צייר, שרטט, מאייר צרפתי, והיה בין מעצבי התפאורה והתלבושות הידועים ביותר בתקופתו.
כאמן, דתומה זכה להערכה רבה על ידי בני דורו והציג תערוכות רבות, הן בצרפת והן מחוצה לה.
בשנת 1912, הוא זכה בפרס לגיון הכבוד על תרומתו לאמנות צרפתית.
דתומה זכור גם בזכות ידידותו הקרובה עם האמן אנרי דה טולוז-לוטרק, והקשר שלו עם תנועת הנאבי ועם אמנים וסופרים פוסט-אימפרסיוניסטים וסימבוליסטים חשובים אחרים.
מקסים דתומה, נולד בפרבר של פריז, בשנת 1867, היה הבכור מבין שישה ילדים, כולל ארבעה אחים למחצה.
משפחתו באה משושלת ארוכה של ציירים-מדפיסים מצד אחד, ועורכי דין מהצד השני.
אביו, ז'אן אלברט דתומה (1842–1891), היה פוליטיקאי ועורך דין פריזאי חשוב.
אמו, לור-אליזבת אנטואנט בכט, מתה בגיל 27 בשנת 1874. אמו החורגת, מארי לואיז ת'יר, השתייכה למעמד הבינוני האמיד של בורדו.
בשנת 1887, נרשם דתומה לאקדמיה לאמנות דקורטיבית בה למד זמן קצר, והעדיף להעביר חלק ניכר מזמנו בחנות הספרים מקום אהוב על אמנים וסופרים צעירים בניהולו של אדוארד דוז'רדן.
כאן הוא פגש לראשונה את לואי אנקטין ואנרי דה טולוז-לוטרק.
דתומה לא היה מרוצה מלימודיו באקדמיה לאמנויות דקורטיביות, והחל לקבל הדרכה לא רשמית בסדנה הפרטית של המאסטר הצעיר, אנרי ז'רבק.
בשנת 1888, והמשיך לאחר מכן את השכלתו הרשמית אצלו.
השלב האחרון של החינוך הפורמלי של דתומה החל משנת 1891 ואילך, כשלמד קורס מגוון יותר באקדמיה דה לה פאלט, במונמארטר.
ההוראה של אז'ן קריי מילאה תפקיד משמעותי בהתפתחות האמנות של דתומה, והוא המשיך להיות חבר קרוב של האמן ושל משפחתו.
סגנונו המוקדם של דתומה מושפע בעיקר קריי ודאגה, בעוד שיצירות מאוחרות יותר נוטות יותר לזו של טולוז-לוטרק.
דתומה טען שההשראה שלו הונחה על ידי אמנים בני דורות מוקדמים יותר, במיוחד גויה, דלקרואה ומאנה.
ב-1905, המבקר רב ההשפעה לואי ווקס שיבח את דתומה כ"צופה ממולח וחודר" שלכד את מצויריו "בפיכחון רב עוצמה".
הוא יצר רישומים נמרצים ומספר ציורי שמן, המציגים דיוקנאות, סצנות בתי קפה ונופים אורבניים של איטליה וספרד.
הוא עבד בעיקר עם קווים רחבים בגרפיט, פחם ופסטל, לעיתים קרובות משופרים על ידי צבעי מים ושימוש במברשת, עם טפטופים ותרסיסים של גואש המזכירים ליטוגרפיות של לוטרק.
מסוף שנות ה-90, הוא שאב השראה מהדפסים יפניים - ופיתח סגנון נועז ופנה לחיתוכי עץ.
כמו רבים מבני דורו, דתומה חקר מדיומים אמנותיים שונים, כולל איורי ספרים, פוסטרים ויצירת דפוס.
עד 1895, הוא עיצב תוכניות לתיאטרון דה ל'ובר וכרזות תערוכות ופרסומות.
הוא אייר קרוב לשלושים ספרים של סופרים בולטים רבים, כולל מוריס דונה ואוקטב מירבו.
דתומה צייר דוגמניות הן מתוך המעגל החברתי שלו, והן כדמויות מהחיים העירוניים, וחיפש מאפיינים של החברה הפריזאית.
במהלך המעבר למונמארטר ב-1891, הלך דתומה בעקבות המדריכים שלו, לחפש ביטוי למצב האנושי והמאבקים היומיומיים של העניים העירוניים.
אדגר דגה, היה תומך נלהב של דתומה ודיבר בחום על עבודתו וטען כי "יש לה משקל".
למרות הרתיעה שלו מלהציג את עבודותו, הוא השתתף בכמה מהתערוכות המשמעותיות ביותר של שנות ה-90. תערוכת היחיד הראשונה שלו בשנת 1900 סימנה נקודת מפנה בנכונותו לקבל את המוניטין, והובילה לשבחים ניכרים ולהכרה ציבורית.
האמנות של דתומה עברה דרך ידיהם של סוחרי אמנות בולטים רבים.
כתוצאה מכך, רבות מיצירותיו נרכשו על ידי אספנים רבי השפעה.
מ-1910 עד 1913, עבד דתומה עם ז'אק רושה במהלך כהונתו בתיאטרון האמנויות.
לאחר שקיבל על עצמו את ניהול התיאטרון, גייס רושה את כישרונותיהם של כמה אמנים שתרמו למגזין שלו, La Grande Revue, כולל ז'אק דרזה, רנה פיוט ומקסים דתומה, שאף אחד מהם לא עבד קודם לכן על הבמה.
כמנהל העיצוב בתיאטרון פתח דתומה בקריירה שתימשך לשארית חייו.
תיאטרון האמנויות ייצג שינוי גדול הרחק ממשחק קליל ותוכן רדוד של התיאטרון המסחרי שהיו אז הנורמה.
ההפקה הראשונה, (1910), סימנה מהפכה תיאטרלית גדולה שבאמצעותה הדגיש דתומה את העיצוב עם קו וצבע, במקום התמקדות בפרטים מצוירים ובאביזרים רבים.
על רקע כחול, אוקר, אפור ופלדה, הופיעו דמויות בלבוש שחור ויצרו קומפוזיציות ציוריות מרשימות באפקטי תאורה שהשתנו.
דתומה יצר גם תפאורות, תלבושות ותוכניות תיאטרון.
התיאטרון לאמנויות המשיך והציג כמעט עשרים מחזות, כולל העיבוד של ז'אק קופאו ל"האחים קרמזוב" (1911), וההפקה הבימתית של לה טראגדי דה סלומה (1912), הצלחה פופולרית וביקורתית.
המוניטין של דתומה כמעצב תפאורה והתלבושות היה כזה שבתחילת 1912, הוא הוזמן על ידי האצולה הבריטית לעצב תפאורה ותלבושות לנשף מסכות בלונדון עם כאלפיים אורחים.
רושה ודתומה נשכרו לביים ולקשט באופרה של פריז ב-1914, והמשיכו להציע פרשנות רעננה לחומרים ישנים ולחדור ללב המוסכמות הישנות.[36] עד 1917, דתומה גם עיצב תפאורות ותלבושות עבור הקומדיה הצרפתית, התיאטרון של שרה-ברנהרדט ב-1919, התיאטרון פמינה ולה טריאנון ב-1920.
במהלך שבע עשרה שנותיו בתיאטרון, דתומה היה מעצב אמנותי של למעלה מחמישים מחזות, בלט ואופרות, בהשתתפות רבים מהשחקנים, הרקדנים, הזמרים, המחזאים והמלחינים הבולטים של התקופה, כולל סטרווינסקי וראוול.
בסכמות הצבעים שלו השתמש דתומה באנלוגיה חזותית בשילוב כוונות כותב המחזה.
גיום אפולינר הכריז שהשפעתו של דתומה על התיאטרון הצרפתי "שינתה את אמנות התפאורה, עיצוב התלבושות והבימוי."
מקסים איוואנוביץ' בילי (באוקראינית: Максим Іванович Білий; 27 באפריל 1989 – 14 בספטמבר 2013) היה כדורגלן אוקראיני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
בילי גדל במחלקות הנוער של שחטאר דונצק ו-ISTA דניפרופטרובסק.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במטאליסט חרקוב.
לאחר מכן שיחק בחרקוב ובמטאלורג זפוריז'יה.
ב-1 בינואר 2010 חתם בילי בזוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית.
בילי היה חלק מסגל נבחרת אוקראינה עד גיל 21, ושיחק עמה באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2011.
ב-14 בספטמבר 2013 מת בילי כתוצאה מגידול מוחי.
מקסימיליאנו "מקסי" בריאן רולון (בספרדית: Maximiliano "Maxi" Brian Rolón; 19 בינואר 1995 – 14 במאי 2022) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת קשר הכנף.
רולון נולד ברוסאריו שבארגנטינה, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של אתלטיקו לוחאן המקומית.
בשנת 2007 הצטרף למחלקת הנוער המקומית של ברצלונה, ובשנת 2010 הצטרף ללה מאסיה.
בחודש מאי 2014 הצטרף רולון לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, ששיחקה בליגה הספרדית השנייה.
ב-4 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשהחליף את חואן קאמרה בהפסד 0–1 ללוגו.
בסך הכל ערך רולון 24 הופעות ליגה במדי קבוצת המילואים של ברצלונה, במסגרת הליגה הספרדית השנייה והליגה הספרדית השלישית.
ב-16 בפברואר 2016 חתם רולון על חוזה לעונה אחת בסנטוס מליגת העל הברזילאית.
ב-6 ביולי הוא התיר את חוזהו במועדון, לאחר שקיבל דקות משחק מועטות.
ב-31 בינואר 2017 חזר רולון לספרד, וחתם על חוזה לחצי עונה בלוגו מהליגה הספרדית השנייה.
בקיץ 2017, בתום חוזהו, עזב את המועדון, לאחר שערך שתי הופעות ליגה בלבד.
ב-26 באוגוסט 2017 חתם בארסנאל דה סרנדי מליגת העל הארגנטינאית, במדיה ערך ארבע הופעות ליגה.
ב-22 בינואר 2018 חתם בקוקימבו אונידו מהליגה הצ'יליאנית השנייה, במדיה ערך 15 הופעות ליגה.
ב-27 בנובמבר 2018 חתם רולון במועדון הספרדי פוביז'ה קסאס.
הוא ערך שתי הופעות ליגה במדי המועדון, והבקיע שלושה שערים, שלושתם בפנדלים.
ב-9 בפברואר 2019 חתם רולון בפוארסה אמריז'ה מליגת העל האקוודורית, במדיה ערך תשע הופעות ליגה.
ב-21 באוגוסט 2020 חתם רולון בא-דיוואניה מליגת העל העיראקית, במדיה שיחק עד למותו.
רולון היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20, וזכה עמה באליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 בשנת 2015.
ב-14 במאי 2022 מת רולון יחד עם אחיו אריאל, כאשר הרכב בו נסעו השניים התנגש בעץ.
מקסים גרינבלט (נולד ב-16 בינואר 2001 בתל אביב-יפו שבישראל) הוא שחקן בדמינטון ישראלי.
הוא פעמיים אלוף ישראל בבדמינטון לבוגרים בקטגוריית זוגות מעורבים (2021, יחד עם דנה דנילנקו, ו-2022, יחד עם אנה קירילובה) ופעמיים סגן אלוף ישראל בבדמינטון לבוגרים בקטגוריית זוגות גברים (2021 ו-2022, יחד עם מאי בר נצר).
נכון למאי 2022, הוא מדורג במקום הראשון בישראל בקטגוריית יחידים גברים.
במהלך קריירת הנוער שלו זכה גרינבלט במדליות רבות בסבב העולמי לנוער, ביניהן מדליות זהב באליפות קפריסין הפתוחה לנוער 2016, אליפות זאגרב הפתוחה לנוער 2017 ואליפות קפריסין הפתוחה לנוער 2017 בקטגוריית זוגות מעורבים.
בשנת 2017 זכה בתואר אלוף ישראל לנוער עד גיל 17 בקטגוריות יחידים וזוגות מעורבים עד גיל 17.
בשנת 2018, במהלך אליפות אוקראינה הפתוחה לנוער, נקלע גרינבלט לתקרית פוליטית, כאשר צמד שחקנים סעודים, מוואט אל-חמדי ונוואף אל-חמדי, סירבו לשחק נגדו ונגד שותפו האוקראיני איוואן מדינסקי בשלב שמינית הגמר בשל היותו של גרינבלט ישראלי.
בשל פרישת הסעודים, העפילו גרינבלט ושותפו ישירות לשלב רבע הגמר של הטורניר.
באליפות ישראל לבוגרים 2021 זכה גרינבלט במקום הראשון בקטגוריית זוגות מעורבים יחד עם דנה דנילנקו, לאחר ניצחון בתוצאה 16–21, 21–15, 21–19 על יובל פוגץ' ואריאל שאינסקי בגמר.
בקטגוריית זוגות גברים סיים במקום השני יחד עם מאי בר נצר, לאחר הפסד למישה זילברמן ואריאל שאינסקי בתוצאה 15–21, 21–19, 13–21 בגמר.
כמו-כן, סיים במקום השלישי בקטגוריית יחידים.
במכביה ה-21 שנערכה בשנת 2022 זכה גרינבלט יחד עם מאי בר נצר במדליית זהב בקטגוריית זוגות גברים לאחר ניצחון בתוצאה 22–20, 18–21, 21–9 על אלכסנדר בס וליאור קרויטור מישראל בגמר.
בנוסף, זכה במדליית כסף בקטגוריית זוגות מעורבים יחד עם אנה קירילובה לאחר שפרשו לפני משחק הגמר.
באליפות ישראל לבוגרים 2022 זכה גרינבלט במקום הראשון בקטגוריית זוגות מעורבים יחד עם אנה קירילובה, לאחר ניצחון בתוצאה 21–18, 23–25, 21–18 על אלכסנדר בס וקסניה פוליקרפובה בגמר.
בקטגוריית זוגות גברים סיים במקום השני יחד עם מאי בר נצר, לאחר הפסד למישה זילברמן ואריאל שאינסקי בתוצאה 21–18, 21–9 בגמר.
באליפות ישראל לבוגרים 2023 סיים גרינבלט במקום השני בקטגוריית זוגות מעורבים יחד עם אנה קירילובה, לאחר הפסד בתוצאה 18–21, 16–21 לדנה דנילנקו ואריאל שאינסקי בגמר.
בקטגוריית זוגות גברים סיים במקום השני יחד עם מאי בר נצר, לאחר הפסד למישה זילברמן ודניל דובובנקו בתוצאה 8–21, 8–21 בגמר.
גרינבלט זכה בתואר חבטת השנה באירופה (Shot of the Year) מטעם בדמינטון אירופה בשנים 2020, 2021 ו-2022. בשנת 2020 גבר, בין היתר, על פבלו אביאן , אלוף אירופה בקטגוריית יחידים לשנת 2015, ובשנת 2021 גבר, בין היתר, על ויקטור אקסלסן, האלוף האולימפי בקטגוריית יחידים מאולימפיאדת טוקיו (2020).
אליפות פתח תקווה למשפחות 2012 - זוגות מעורבים - מדליית כסף
אליפות חצור הפתוחה 2017 – זוגות מעורבים – מדליית ארד
אליפות חצור הפתוחה 2019 – זוגות גברים – מדליית ארד
אליפות קפריסין הפתוחה 2021 – זוגות מעורבים – מדליית ארד
אליפות ישראל לבוגרים 2021 – זוגות מעורבים – מדליית זהב
אליפות ישראל לבוגרים 2021 – זוגות גברים – מדליית כסף
אליפות ישראל לבוגרים 2021 – יחידים – מדליית ארד
אליפות ישראל לבוגרים 2022 – זוגות מעורבים – מדליית זהב
אליפות ישראל לבוגרים 2022 – זוגות גברים – מדליית כסף
אליפות ישראל לבוגרים 2022 – יחידים – מדליית ארד
אליפות ישראל לבוגרים 2023 – זוגות מעורבים – מדליית כסף
אליפות ישראל לבוגרים 2023 – זוגות גברים – מדליית כסף
מקסים אנדרה סילם בוטייה הוא שחקן ודוגמן אינדונזי.
בוטייה נולד ב-22 ביולי 1993 בפואטייה, צרפת.
משפחתו ממוצא אינדונזי חזרה לאינדונזיה בילדותו.
בוטייה החל את הקריירה שלו כדוגמן בבאלי, אינדונזיה.
בשנת 2010 לוהק לתפקיד משנה באופרת הסבון האינדונזית "Arti Sahabat".
הוא שיחק באופרות סבון אינדונזיות ובהן "Bulan on Mentari" ו- "Everything Love".
בשנת 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט הקולנוע "Forever Love".
בוטייה שיחק בכמה סרטים רומנטיים, בין היתר בסרט הקולנוע האינדונזי "Kain Kafan Hitam", אותו גם ביים.
בשנת 2021 לוהק לתפקיד בסרט הקולנוע "כרטיס לגן עדן" של הבמאי אול פארקר.
זהו תפקידו הראשון מחוץ לאינדונזיה.
מקסים אלכסנדרוביץ' גלקין הוא קומיקאי, מגיש טלוויזיה וזמר יהודי-רוסי.
גלקין עזב את רוסיה לישראל במרץ 2022 בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה ומאוחר יותר הוגדר כסוכן זר על ידי ממשלת רוסיה.
הוא התפרסם לראשונה כחקיין ונודע בכישרונו הפרודי ובדואטים שלו עם זמרת הפופ הרוסית המפורסמת אלה פוגצ'ובה ואני לוראק.
גלקין היה המנחה של הגרסה הרוסית של מי רוצה להיות מיליונר?
בשנת 2010, גלקין היה אחד מהקומיקאים הבודדים שחיקו, אף שבאופן 'קליל', את הנשיא ולדימיר פוטין, בערוץ הטלוויזיה הרוסי וואן TV.
בערב השנה החדשה בשנת 2013, גלקין והקומיקאי האוקראיני הפופולרי דאז וולודימיר זלנסקי הופיעו יחד בתוכנית ראש השנה המסורתית, גולובוי אוגוניוק, בערוץ הטלוויזיה רוסיה-1. מגיש הטלוויזיה הרוסי ולדימיר סולוביוב, שלימים הפך לאיש תעמולה מוביל בקרמלין, הופיע גם הוא בתוכנית כאחד המנחים ורקד בקהל במהלך ההופעה של גלקין וזלנסקי.
לאחר נובמבר 2016 הוא הנחה את תוכנית הריאליטי כישרונות לילדים, "הטוב מכולם", ועשה זאת עד אמצע 2017.
גלקין הוא יהודי מצד אמו.
מאז 2001, גלקין היה במערכת יחסים רומנטית עם הזמרת הסובייטית והרוסית המפורסמת אלה פוגצ'ובה.
ב-24 בדצמבר 2011 נישאו בני הזוג, למרות פער הגילאים המשמעותי.
ב-18 בספטמבר 2013 הפכו גלקין ופוגצ'ובה להורים ביולוגיים לתאומים, אליזבטה והארי, אותם הביאו בעזרת אם פונדקאית.
באוגוסט 2022, דיווחים בתקשורת הרוסית העלו כי ייתכן שאשתו וילדיו חזרו לרוסיה, ובספטמבר 2022, רוסיה תייגה אותו כסוכן זר.
ב-2 ביוני 2023 פורסם שבית המשפט הנפתי זאמוסקבורצ'יה במוסקבה דחה את דרישתו של מקסים גלקין להסיר ממנו את מעמדו כסוכן זר.
גלקין מתח ביקורת גלויה על הפלישה הרוסית לאוקראינה.
הוא האשים את השלטונות הרוסיים בצביעות ובשקרים ביחס לפשעי מלחמה שרוסיה ביצעה באמצעות ירי רקטות לעבר העיר אודסה שבאוקראינה, בהשמדתה של מריופול ובפשעים שביצעה בטבח בוצ'ה.
הוא גינה את החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית, והשווה אותו ל-'ציד מכשפות', שנוצר רק לצורך יחסי ציבור פוליטיים והסחת דעת פומבית מבעיות חשובות יותר.
עם זאת, הוא אינו רואה צורך להכשיר נישואים של זוגות מאותו המין ואימוץ בקרב הקהילה הגאה כי זה יכול לעורר תגובה שלילית בחברה.
מדליה "עבור אמונה וטוב" של מחוז קמרובו (2004)
מסדר הכבוד של קמרובו (2013)
מקסים דה קויפר (בהולנדית: Maxim De Cuyper; נולד ב-22 בדצמבר 2000 בקנוקה-הייסט שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג ובנבחרת בלגיה.
דה קויפר גדל במחלקות הנוער של KFC הייסט, בלאו-צווארט וקלאב ברוז'.
ב-20 בפברואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של קלאב ברוז', בתיקו 1-1 נגד מנצ'סטר יונייטד במסגרת הליגה האירופית לעונת 2019/2020.
ב-2 באוגוסט 2021 הושאל דה קויפר לווסטרלו מליגת המשנה הבלגית.
לאחר העפלת המועדון לליגת העל הבלגית, הוארכה השאלתו גם לעונת .
ב-5 ביולי 2025 חתם ל-5 שנים בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
דה קויפר הוא חלק מסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר יורו 2024, על-אף שלא ערך הופעות במדי הנבחרת עד למועד הזימון.
ב-5 ביוני ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בניצחון 2-0 על במשחק ידידות.
מקסים אסטבה הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ברנלי מהפרמייר ליג.
אסטבה גדל במחלקת הנוער של מונפלייה.
ב-8 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 2–3 לאולימפיק מרסיי במסגרת המחזור הראשון בליגת העל הצרפתית לעונת 2021/2022.
ב-1 בפברואר 2024 הושאל לברנלי מהצ'מפיונשיפ עד לסוף העונה עם אופצצית רכישה בתום תקופת ההשאלה.
בסיום העונה לאחר שברנלי הבטיחה את עלייתה לפרמייר ליג היא מימשה את אופציית הרכישה שלה, ואסטבה עבר לשורותיה באופן קבוע.
מקסים גרוסה הוא שחיין צרפתי, אלוף העולם (פוקואוקה 2023) במשחה ל-100 מטר פרפר, אלוף העולם (סינגפור 2025) במשחה ל-50 מטר פרפר ושותף לשיא העולם בבריכת 25 מטר במשחה שליחים משולב 4x50 מטר חופשי.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 זכה ב-2 מדליות, 1 כסף ו-1 ארד.
מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.64 שניות, אחרי דוד פופוביץ' מרומניה (47.58 שניות) ולפני ג'ושוע ליינדו מקנדה (47.71 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.57 שניות, אחרי בן פראוד מהממלכה המאוחדת (21.32 שניות) ומייקל אנדרו מארצות הברית (21.41 שניות).
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב במשחה שליחים משולב 4x50 מטר חופשי ביחד עם פלורן מנודו, בריל קסטלדלו ומלני הניק בשיא עולם חדש של 1:27.33 דקות, לפני אוסטרליה (1:28.03 דקות) והולנד (1:28.53 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 20.92 שניות.
מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 45.41 שניות, אחרי קייל צ'למרס שקבע שיא אליפות חדש של 45.16 שניות ולפני אלסנדרו מירסי מאיטליה (45.57 שניות).
נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 20.90 שניות ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:41.56 דקות.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד.
מדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 50.14 שניות, לפני ג'ושוע ליינדו מקנדה (50.34 שניות) ודייר רוז מארצות הברית (50.46 שניות).
מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.42 שניות, אחרי קייל צ'למרס מאוסטרליה (47.15 שניות) וג'ק אלכסי מארצות הברית (47.31 שניות) ובמשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 22.82 שניות, אחרי תומאס צ'קון מאיטליה (22.68 שניות) ודייגו ריביירו מפורטוגל (22.80 שניות).
מקסימיליאן רוטימי אוידלה (בפולנית ובאנגלית: Maximillian Rotimi Oyedele; נולד ב-7 בנובמבר 2004 בסלפורד שבאנגליה) הוא כדורגלן פולני-אנגלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת שטרסבורג מליגת העל הצרפתית ובנבחרת פולין.
אוידלה הצטרף למחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד בגיל שמונה, לאחר שעבר במחלקות הנוער של ביצ'פילד יונייטד וברנלי.