tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
גיוס המתנדבים נעשה בעיקרו על ידי נציגי הארגון המגיעים אל בתי הספר, בסיום שעות המעורבות יש לצופה את האופציה להמשיך להתנדב בתחנות ולהמשיך את קריירת ההתנדבות שלו עד לגיל 18.
הציגו אישור רפואי המעיד על יכולת להתנדב בכיבוי אש (בהתאם לאופי ההתנדבות).
הסכמה לבדיקת העדר הרשעות במרשם הפלילי.
עמידה בקורס, במבחן מסכם עיוני ומעשי ובמבחני כושר.
במהלך המשמרות צופי האש שוהים בתחנות הכיבוי, ונמצאים בכוננות יחד עם הכבאים.
כאשר מתקבלת הודעה על אירוע, כבאים וצופי אש יוצאים יחד למקום האירוע ברכבי כיבוי, חילוץ והצלה.
צופי האש משתתפים בטיפול בכל סוגי האירועים בהם מטפלים שירותי הכבאות; שריפות במבני מגורים, שריפות של כלי רכב, תאונות דרכים, שריפות בשטחים פתוחים, אירועי חומרים מסוכנים, חילוצים מורכבים ועוד.
כחלק מעבודתם במקום האירוע, צופי האש מפעילים משאבות של רכבי הכיבוי, מזנקי מים, מציבים סולמות, כלים הידראוליים, ופורשים זרנוקים.
משימות צופי האש זהות למשימות הכבאים, במגבלות המתחייבות מגילם הצעיר.
כך למשל, נאסר עליהם לחדור לתוך מבנה בוער.
בשל הסכנות הנלוות, צופי האש נעזרים בציוד מגן, שעיקרו אפוד זיהוי, קסדות, נעלי בטיחות, כפפות עבודה, כפפות חום, מסכת נומקס, מעיל תקיפה, ומכנס תקיפה ייעודיים לכיבוי והצלה.
במקרים מסוימים, באירועים הנמשכים שעות רבות, צופי האש נקראים מביתם אל מקום האירוע, על מנת לסייע לכבאים.
תרומתם במשמרות מתבטאת בהגדלת כוח האדם באירוע, ובכך הם מעלים הסיכויים להציל נפש ורכוש, משפרים את השירות לתושב וחוסכים במשאבים הציבוריים.
צופי האש משתתפים יחד עם הכבאים באבטחת אירועים רבי משתתפים בהם נדרשת נוכחות כוחות כבאות והצלה.
במהלך האירועים כוחות אלה מספקים מענה ראשוני ומהיר לכל התרחשות בתחום אחריותם, וייצוג מערך הכבאות בישראל.
בין האירועים הזוכים לאבטחה: טקסי אש של תנועות נוער, מצעדי לפידים, אירועי ספורט, מופעי בידור, עצרות זיכרון והפגנות.
צופי האש מתפרשים בכוחות גדולים במיוחד בעת חגיגות ערב יום העצמאות, ומאבטחים את במות הבידור ברחבי הארץ.
כמו כן, הם מסיירים במהלך ערב ל"ג בעומר יחד עם הכבאים, ונשלחים לכבות מדורות מסוכנות.
עבודתם של צופי האש דורשת מהם הכשרה בתחום הכבאות וההצלה.
ההדרכות נערכות על ידי צופי האש הוותיקים, וחלקן בליווי של כבאים.
הכשרת צופה האש מתחילה בקורס כיבוי בסיסי.
הקורס כולל ידע בתחומים הבאים:
בטיחות במהלך תרגילים, אירועים מסוכנים ומקרי חירום.
פירמידת האש, סוגי שריפות ושיטות כיבוי.
זרנוקים, מזנקים, לחצי מים ואספקות (מברזי כיבוי וממקורות מים פתוחים)
הכרת כל סוגי רכבי הכיבוי.
תפעול כלי חילוץ הידראוליים (כדוגמת הקוצץ-מפסק, המשמש בעיקר לחילוצים בתאונות דרכים)
תפעול דוחף עשן (מתקן לשחרור עשן מחללים סגורים)
הקורס כולל תכנים תאורטיים ומעשיים ומשולבת בו הקפדה על נוהלי הבטיחות.
בסיומו מתקיים מבחן, שהעוברים אותו נחשבים לצופי אש.
אשר רשאים לקחת חלק בטיפול באירועי כיבוי אמתיים, בליווי צופי אש וותיקים בלבד.
מספר חודשים עד שנה, ולאחר צבירת ניסיון מעשי באירועים השונים, מתחילים המתנדבים בקורס צופי אש מתקדם.
קורס זה כולל שיפור היכולות והעמקה של הידע שנרכש בקורס הבסיסי.
כמו כן, בקורס זה נלמד ידע נוסף בתחומים הבאים:
שימוש ולמידה של תרכיז קצף ומעכבי בעירה
הפעלת מסור דיסק ומסור שרשרת.
הכרת רכבי חילוץ והצלה ייעודיים: רכב החילוץ וההצלה "געש", רכב יחידה לחילוצים מיוחדים (יל"מ) בתחנות שבהם יש צוותים לחילוצים מיוחדים.
בסיומו של הקורס נערך מבחן מסכם, העוברים את הקורס רשאים לצאת לאירועים עם הכבאים ללא ליווי של צופי אש וותיקים אחרים, ורשאים להדריך צופי אש חדשים.
קצין צופי אש ומתנדבים מחוזי - כבאי בעל דרגת קצונה בכירה, אחראי על נושא צופי האש ומתנדבי כבאות והצלה במחוזו.
אחראי צופי אש ומתנדבים תחנתי - כבאי / ראש צוות הכפוף לקצין צופי אש ומתנדבים המחוזי ופועל יחד איתו בניהול כלל התחומים בארגון.
שאר צופי האש והמתנדבים כפופים לו.
ישנם מספר צופי אש וותיקים בכל תחנה אשר כל אחד מהם אחראי על תחום מסוים (התפקידים משתנים בין תחנה לתחנה):
אחראי צופים - צופה האחראי על כל התקשורת בין אחראי הצופים והמתנדבים התחנתי לבין הצופים.
הדרכות – קביעת הדרכות ואימונים שייערכו לצופי האש והמתנדבים בתחנה.
אבטחות – שיבוץ צופי אש לאבטחות השונות.
משמעת – פיקוח על ההופעה והמשמעת של צופי האש.
ועדת צופי האש הארצית כפופה לנציב הכבאות וההצלה, ומטפלת בנושא צופי האש ברמה הארצית.
ועדת צופי האש מארגנת פעילויות שונות למתנדבים, דוגמת קורס השתלמות במכללה הלאומית לכבאות והצלה (שיצא לדרך באוגוסט 2009).
אחראי מתנדבים ארצי - טפסר איציק לוי
מדים - מדי העבודה של צופי אש כוללים חולצת טריקו שחורה עם הכיתוב "כבאות והצלה, וסמל הכנפיים של לוחמי האש", ומכנסי עבודה שחורים, בנוסף במספר תחנות יש ביגוד בייצור אישי של צופי האש בתחנה להעלות את המוראל של צופי האש.
מדי ב' של צופי האש כוללים חולצה בצבע אפור כהה, מתנדב כבאות / צופה אש רקום בצד ימין של החזה, וסמל כבאות והצלה רקום על השרוול בצד הימני.
מדי א' של צופי האש כוללים חולצה בצבע אפור בהיר עליה סמל כבאות והצלה רקום על השרוול בצד הימני ובנוסף נענדת סיכת שם וסיכות סיום קורסים וסיכת צופה האש.
דרגות - דרגות צופי האש זהות לדרגות הכבאים.
צופה אש עשוי לזכות בהעלאה בדרגה מכמה סיבות: עבור תרומה משמעותית במסגרת הארגון, בעת סיום קורס שמזכה בדרגה ועל פי ותק המתנדב, להבדיל מדרגות הכבאים, דרגות צופי האש עולה בכל שנה.
דרגות צופי האש נענדות על צווארון החולצה.
דרגות נגדים של צופי האש הם רב-סמל-כבאי-מתנדב עד רב-סמל-ראשון-כבאי-מתנדב כולל ונענדות על הכתף.
בדרך כלל דרגות נגדים אלו יענדו צופי אש וותיקים, עם ותק של מעל ל-5 שנים או מתנדבים בוגרים או יחידות מתנדבים למתנדבים אשר הגיעו לדרגה זו.
לעיתים צופי האש מקיימים פעילויות הווי על מנת לגבש את המתנדבים, להעלות את המוראל ולשפר את עבודת הצוות.
בנוסף, צופי האש עורכים ביקורי גומלין בין תחנות כיבוי אש בישראל.
כמו כן נערכות פעילויות גיבוש בתחנות הכיבוי עצמן.
הארגון מחנך לאזרחות טובה ומעניק למתנדבים ידע להמשך דרכם.
בראש סולם הערכים של צופי האש נמצאת רוח ההתנדבות והעזרה לזולת.
עיקר פעילות הארגון מתמקדת בסיוע לתושבי המדינה, אם בהצלת חייהם ורכושם, ואם בשיפור איכות חייהם.
הפגישה פנים אל פנים עם האנשים, הפונים למוקד 102 של מכבי האש, ונמצאים במצב של חוסר אונים וחרדה, ממחישה למתנדבים את מהות התרומה שלהם לקהילה.
בצופי האש מושם דגש על חלוקת אחריות וסמכות.
הפקדתו של כל מתנדב על תחום מסוים מפתחת בו רגש אחריות כלפי המתרחש, והוא לומד לקצור את הפירות להצלחתו או לשלם את המחיר על טעויותיו.
כמו כן, צופה האש לומד להיות חלק ממערכת היררכית כמבצע הוראות שניתנות לו או כמכתיב משימות לאחרים.
במהלך האירועים השונים, המתנדב לומד להתמודד עם מצבי חירום בשיקול דעת וללא פאניקה.
כמו כן, מודגשת בארגון גאוות היחידה, השומרת על מוטיבציה גבוהה.
צופה האש רוכש ידע מקצועי בכיבוי דליקות ובחילוץ, אשר עשוי לסייע בידו להציל חיים בעתיד.
בנוסף לכך, צופי האש לומדים כיצד לשמור על כללי הבטיחות, ולמנוע פגיעות מיותרות.
הם צוברים ידע מעשי בהדרכה בתחומים מקצועיים ובעמידה מול קהל.
צוף פילוסוף (נולד ב-2 באוגוסט 1958) הוא מלחין, מוזיקאי ונגן בס ישראלי.
ב-1980 הצטרף ל"תיסלם" לאחר שכבר הקליטו את אלבום הבכורה שלהם, "רדיו חזק".
בתחילה התכוון פילוסוף להצטרף ללהקה רק באופן זמני, אך לבסוף נשאר בה עד שהתפרקה ב-1983.
לאחר התפרקות "תיסלם" השתתף פילוסוף בהקלטות של אומנים ישראלים, ובעיקר היה חבר ב"להקה מקומית", להקת הליווי של סי היימן.
בין היתר הלחין את השיר "סתיו ישראלי" שביצעה גלי עטרי באלבומה "אמצע ספטמבר" (1986) ובאלבום הבכורה של חברו לשעבר ל"תיסלם", דני בסן.
פילוסוף הופיע בלהקת הליווי של רמי קלינשטיין ושל יהודית רביץ.
הוא עבד לפעמים עם חברים אחרים ב"תיסלם", ושותף קבוע בהרכב שמלווה את יזהר אשדות בהופעות.
ב-1990 הופיעו "תיסלם" בסיבוב איחוד קצר, ובמסגרתו כתב פילוסוף את המילים ללהיט "יש לך אותי".
שנה לאחר מכן הקליט גידי גוב שיר שהלחין וכתב פילוסוף, "אין עוד יום", באלבומו "אין עוד יום".
לאותו אלבום הלחין פילוסוף גם את "אני שוב מתאהב" למילים של יונה וולך (ב-1990 הקליטה ורדינה כהן את השיר בלחן אחר).
ב-1993 הלחין לריקי גל את השיר "יש לי חולשה לרקדנים" לאלבומה "חפש בי".
ב-1998 הקים פילוסוף אולפן הקלטות בשם "החדר" יחד עם קובי אייזמן.
ב-2000 היה אחראי על הלחנים, העיבודים וההפקה המוזיקלית של קלטת הילדים "תוף הלב של דין דין".
ב-2005 הלחין וביצע עם עדי רנרט את הפסקול לסרט "אדמה משוגעת".
השניים זכו בפרס אופיר לפסקול הטוב ביותר.
בנוסף לגיטרה בס, פילוסוף מנגן גם על קונטרבס לאחר שלמד אצל אלי מגן, וכן למד רפואה סינית במכון "ברושים".
פילוסוף היה נשוי לעיתונאית מירי חנוך ולהם שתי בנות משותפות: ליה פילוסוף – שחקנית, וגייל, שיצרה סרט במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לסרטי ילדים ונוער.
לפילוסוף גם בת ובן ממערכת יחסים עם המפיקה שרון שמיר, בתו של פרופ' שמעון שמיר.
הספר צוֹפִיּוּת לִבְנֵי הַנְּעוּרִים (Scouting for Boys) פורסם בשנת 1908 והוא הספר הראשון שנכתב על תנועת הצופים.
הספר נכתב ואויר על ידי רוברט באדן פאואל, מייסד התנועה.
הספר מבוסס על חוויות ילדותו, ניסיונו בקרבות מאפקינג במלחמת הבורים השנייה ועל מחנה הניסיון באי הברונזה שבאנגליה.
הספר "צופיות לבני הנעורים" הוא הספר הרביעי הנמכר ביותר במאה ה-20.
"צופיות לבני הנעורים" (1908) הוא שכתוב של באדן פאואל לשני ספרים מוקדמים יותר שכתב במהלך שירותו הצבאי: "סיירות וצופיות" (Reconnaissance and Scouting) משנת 1884 ו"עזרים לצופיות" (Aids to Scouting) משנת 1899. ספרים אלו שימשו את הצבא הבריטי באימונים.
במאפקינג, באדן פאואל גייס ואימן נערים בגילאי 12-15 כדוורים, שליחים ומאוחר יותר כסוחבי פצועים כדי שהגברים יוכלו להתפנות ללחימה.
כשחזר לאנגליה בתום המלחמה, גילה באדן פאואל שבבתי הספר החלו להשתמש בספריו.
הוא החליט לשנות את פרסומיו הצבאיים ולהתאימם לבני הנעורים.
הספר פורסם בשישה חלקים, 70 עמודים כל חלק, מינואר עד מרץ 1908. ששת החלקים היוו הצלחה גדולה וכמתוכנן הפכו לספר אחד ב-1 במאי 1908. הספר תורגם ל-87 שפות שונות.
בשנת 1948 הספר עדיין נמכר בכמות של 50,000 עותקים בשנה.
משנת 2010 מחלקת תנועת הצופים העבריים את הספר במהדורה מיוחדת בסיום קורס החמישיות המסכם של שכבה ט', המסכם את תקופת החניכות בתנועה.
חלוקת הספר היא אות סמלי למעבר מחניך לחבר בתנועה, איש שכבה בוגרת.
ארגון הצופים של בריטניה היה הבעלים החוקיים של זכויות היוצרים של הספר בבריטניה, עד ל-31 בדצמבר 2011, כאשר זכויות היוצרים פגו בסוף שנת ה-70 לאחר מות מחבר הספר, ב-8 בינואר 1941. הספר נמצע כעת ברשות הציבור.
עד אז, על מנת להעתיק את הספר היה צורך באישור רשמי של צופי בריטניה, למעט זכויות יוצרים חריגות במדינות ספציפיות, כמו שימוש הוגן.
תנועת הצופים הבנים של אמריקה (Boy Scouts of America), קיבלו רישיון זכויות יוצרים מיוחד מבאדן פאוול עצמו עבור הספר Boy Scout Handbook, שנכתב בתקופת ההקמה הרשמית של צופי אמריקה בשנת 1910.
צופי אוויר הם חלק מתנועת הצופים הבינלאומית עם דגש מיוחד על תוכנית תעופה ועל פעילויות מבוססות תעופה.
צופי האוויר משתמשים באותם כלים בסיסיים של תנועת הצופים, אבל מקדישים זמן נכבד לפעילויות האוויר שלהם.
צופי האוויר לובשים לעיתים קרובות מדים מעט שונים משאר חניכי תנועת הצופים ויש להם תגים וסמלים נוספים.
רוב פעילות הצופים מתנהלת על הקרקע, כמו ביקורים בשדות תעופה ובמוזיאונים של תעופה, טיסות נשלטות רדיו ושלט רחוק, בניית מודלים של מטוסים ומחנות קיץ בשטחי תעופה.
בהתאם לקבוצת הגיל, למדינה ולקבוצת הצופים, הפעילויות יכולות לכלול גם צניחה או טיסות במטוסים קלים, מסוקים, דאונים או כדורים פורחים.
מייג'ור באדן פלטשר סמית באדן פאוול, אחיו הצעיר של רוברט באדן פאוול, היה טייס והראשון שהכניס פעילות מבוססת טיסה לתנועת הצופים.
פאטץ' של איש טייס הוצג לראשונה בארגון הצופים הבריטי בשנת 1911. עם זאת, צופי האוויר לא הוצגו עדיין באופן רשמי.
הצעה להקמת שבט צופי אוויר הובאה לראשונה במאי 1927. ההצעה לא התקבלה מהחשש שהשבט יהיה "מובל אך ורק על ידי בסיס אטרקטיבי" ולא היה מספיק כח אדם בתנועה לקיים את הפעילות.
אבל, בשנות ה-30, קבוצות צופים שנמצאו בקרבת שדות תעופה ומועדוני גלישה עודדו לכלול פעילויות אוויר בתוכניות שלהם והחוברת "צופי אוויר" הופקה.
ארגון הצופים הבריטי הכריז באופן רשמי על צופי האוויר בשנת 1941.
ג'מבורי הצופים העולמי הרביעי בשנת 1933 היה האירוע הבינלאומי הראשון בו צופי האוויר לקחו חלק.
ב-9 באוגוסט ביקר רוברט באדן פאוול את צופי האוויר, בליווי פאל טלקי, ראש צופי הונגריה ולאסלו אלמאשי (הידוע גם בתור הפצוע האנגלי), שהיה המדריך הראשי של צופי האוויר של הונגריה.
לצופי ברזיל יש תוכנית צופיות אווירית פעילה ותוססת מאוד עבור צופי האוויר שלה המכונה בפורטוגזית "Modalidade do Ar".
קבוצת צופי האוויר הראשונה בברזיל, ששמה 'סרן ריקרדו קירק', הוקמה ב-28 באפריל 1938, והתארחה על ידי גדוד התעופה הצבאי הברזילאי המקומי בקוריטיבה, המפעיל כיום את מרכז ההגנה האווירית ובקרת התעבורה האווירית.
את הקמת קבוצת צופי האוויר המקורית יזם טייס צבא ברזיל סא"ל וסקו אלבס סקו (Lt.
בהמשך, מתוך הכרה בערכם של צופי האוויר, דרש משרד התעופה הברזילאי מכל יחידותיו לספק תמיכה לקבוצות צופי האוויר בכל בסיסיו, לפי הצורך.
מלבד הפעילות הסטנדרטית של צופיות, צופי האוויר בברזיל מקיימים פעילויות אוויריות נוספות ולומדים כישורים נלווים לתעופה טכנית.
הצופים הבריטים עוסקים בתעופה מאז ימי ראשית התעופה.
קבוצת הצופים הבריטית הראשונה שידוע כי בנתה והטיסה את הדאון שלה הייתה קבוצת מזרח גרינסטד, שטס למרחק 200 רגל בגובה 25 רגל, בשנת 1912. המטוס המופעל הראשון שהיה בבעלות צופי בריטניה היה מטוס Airco DH.6 שהוצג בפני צופי המפדן (מידלסקס) בשנת 1921.
הרעיון של צופי אוויר כיחידה מובחנת לא היה מקובל במשך שנים רבות, והפך לתחום רשמי של הצופים רק בשנת 1941.
אזור צופי אירופה הוא חלק מארגון הצופים העולמי, אשר משרדי המטה שלו נמצאים בז'נבה, שווייץ, עם משרד שלוחה בבריסל, בלגיה, אשר מתמקד יותר ביחסי ציבור ובשותפויות; ועם אנשי צוות נוספים אשר עובדים מהבית.
אזור צופי אירופה כולל 47 ארגוני צופים לאומיים אשר חברים בארגון תנועת הצופים העולמי (WOSM), ומקיימים פעילות צופית במערב אירופה, מרכז אירופה ומזרח אירופה.
מסיבות תרבותיות וגאופוליטיות, אזור צופי אירופה כולל גם את קפריסין (אף שאינה חלק מאירופה מבחינה גאוגרפית אבל חברה באיחוד האירופאי) את טורקיה (המשתרעת על פני שתי יבשות) ואת ישראל.
ארגון הצופים העולמי מכיר בארגון לאומי אחד לכל היותר עבור כל מדינה.
בכמה מדינות פועלים מספר ארגוני צופים המאוחדים כפדרציה, כאשר הקבוצות המרכיבות אותן מחולקות על בסיס דת (כגון צרפת ודנמרק), זיהוי אתני (כגון בוסניה והרצגובינה) או שפה (כגון בלגיה).
כל מדינות הגוש הקומוניסטי לשעבר במרכז אירופה, מזרח אירופה וברית המועצות פיתחו או מפתחות את תנועת הצופים בעקבות התחדשות התנועה באזור.
אלו כוללות את אלבניה, בולגריה, גרמניה המזרחית, הונגריה, פולין, רומניה והמדינות שירשו את צ'כוסלובקיה, יוגוסלביה והמדינות הבלטיות (שזכו לעצמאות מברית המועצות לשעבר).
מבין מדינות אלו, פולין, צ'כיה והונגריה הן המצליחות ביותר בהתחדשות תנועות הצופים שלהן, והן מפותחות מאוד, בין היתר בזכות קיומן של תנועות "צופים בגלות" עבור התפוצות של כל אומה.
אלבניה – בשנת 2014 הופסקה חברותו של ארגון Beslidhja Skaut Albania על ידי WOSM מתוך תקווה להקים ארגון צופים לאומי חדש.
אנדורה - אנדורה היא אחת מארבע המדינות העצמאיות היחידות בעולם בהן אין פעילות צופים.
האוכלוסייה באנדורה כרגע מספיק גדולה כדי להכיל תנועת צופים, אך ארגון הצופים של המובלעת הקטנה בהרי הפירניים הפסיק לפעול מאז שנות ה-80 ונכון להיום אין ארגון צופים רשמי במדינה.
קריית הוותיקן - אין כרגע תנועת צופים בקריית הוותיקן.
אך עם זאת, המשרדים הראשיים של ארגון הצופים הקתוליים העולמי נמצאים בוותיקן.
ועידת צופי אירופה - הכינוס הכללי של כלל נציגי ארגוני הצופים הלאומיים של אזור אירופה בתנועת הצופים העולמית.
ועד הצופים האירופאי - הוועד כולל שישה מתנדבים נבחרים מ-6 מדינות שונות באזור אירופה, גזבר מתנדב אחד, מזכיר צופי אירופה (Regional Director).
משרדי אזור הצופים האירופאי - כוללים 12 אנשי צוות בשני משרדים.
תוכנית צופית אזורית - תוכנית אסטרטגית אשר נקבעת מידי שלוש שנים בכנס צופי אירופה, על-פיה פועל ועד הצופים האירופאי.
עדיפויות אסטרטגיות - לאזור צופי אירופה יש שתי עדיפויות אסטרטגיות (Strategic Priorities), כאשר לכל עדיפות יש צוות מתנדבים ושכירים אשר פועלים לקידום סמינרים ופרויקטים בנושא:
שירותי ליבה - לאזור צופי אירופה יש שלושה שירותי ליבה, כאשר לכל נושא יש צוות מתנדבים ושכירים אשר פועלים לקידום סמינרים ופרויקטים בנושא:
מערכת הקשר של ועד הצופים האירופאי - על מנת לשמור על דיאלוג קבוע עם ארגוני הצופים במדינות השונות באירופה כחלק מהתמיכה הגלובאלית של ארגון הצופים העולמי, לכל חבר בוועד הצופים האירופאי יש אחריות על קשר עם מספר מדינות.
איגוד ארגוני הצופים דוברי גרמנית
איגוד ארגוני הצופים במרכז אירופה
איגוד ארגוני הצופים במדינות הבלטיות
ועידת הצופים האירופית היא הגוף המנהל של צופי אירופה והיא מתכנסת מדי שלוש שנים.
קידום תנועת הצופים במסגרת האזור האירופי, על ידי טיפוח רוח של אחווה ושיתוף פעולה עולמיים וסיוע הדדי בין ארגוני הצופים באזור.
טיפוח רעיון האזרחות האירופית, המבוסס על תודעת מורשת וייעוד משותפים.
פיתוח שיתוף פעולה בין צעירי אירופה.
להבטיח יישום של ההחלטות והמדיניות שנקבעו על ידי ארגון הצופים העולמי, הנוגעים לאזור האירופי.
הוועידה ה-20 אורגנה על ידי צופי בלגיה ונערכה בבריסל, בלגיה, בין התאריכים 17 עד 21 ביולי 2010.
הוועידה ה-21 התקיימה בברלין, גרמניה, באוגוסט 2013, באירוח של צופי גרמניה.
הוועידה ה-22 התקיימה בנורווגיה בשנת 2016.
הוועידה ה-23 התקיימה בספליט, קרואטיה, בשנת 2019.
הוועידה ה-24 התקיימה על ידי צופי הולנד.
היא התקיימה ברוטרדם בין 22 ל-26 ביולי 2022.
הוועידה ה-25 התקיימה באוסטריה בשנת 2025 על ידי תנועת הצופים של אוסטריה.
האזור הוא הגוף המקביל לאזור אירופה של אגודת המדריכות והצופות העולמית (WAGGGS).
לאזור צופי אירופה יש קשרים חזקים לאגודת הצופות.
שני הארגונים מנהלים משרד משותף בבריסל ומפרסמים ניוזלטר ואתר אינטרנט משותף בשם Euro.Scout.Info (בעבר הוא היה קיים אך ורק בתור ניוזלטר בשם Eurofax).
האזור הוא חבר מלא בפורום הנוער האירופאי (YFJ) אשר פועל תחת מועצת אירופה והאיחוד האירופאי.
קיימים שיתופי פעולה עם אזורי הצופים השונים בעולם: מדי שנה מתקיימים סמינרים משותפים עם אזור הצופים של ארצות ערב, אזור אפריקה ואזור אירו-אסיה.
אזור צופי אירופה הוא המארגן של ג'מבורי צופי אירופה, אשר התקיים פעמיים, בשתי הפעמים כמקרה בוחן לקראת ג'מבורי הצופים העולמי והתקיים באותה מדינה כשנתיים לפני האירוע.
הג'מבורי האירופאי מיועד לבני נוער בגילאי 11 עד 17, אך עם זאת, הרבה מבוגרים לוקחים בו חלק בתור מדריכים או בתור אנשי צוות.
אירועי ג'מבורי צופי אירופה שהתקיימו:
ג'מבורי צופי אירופה הראשון בדרונטן, הולנד, 1994
ג'מבורי צופי אירופה השני בהיילנדס פארק (צ'למספורד, בריטניה), 2005
ג'מבורי צופי אירופה השלישי ייערך בגדנסק, פולין בשנת 2020
אירוע ה-Roverway הוא אירוע משותף לארגון הצופים ולאגודת הצופות.
האירוע פתוח לצעירים בגילאי 16 עד 22. האירוע התחיל לראשונה בשנת 2003 (כהמשך לאירוע Eurofolk שהיה קיים משנת 1977 עד 1997) וכולל בדרך-כלל שני שלבים: "מסע" בקבוצות קטנות של צופים אשר עושים יחד את הדרך למחנה המרכזי, שהוא השלב השני.
2003 בלייריה, פורטוגל, מוטו: "People in motion"
2006 בפלורנס, איטליה, מוטו: "Dare to share"
2012 ב Evo, המנלינה, פינלנד, מוטו: "See.
צופי צמי"ד הם צופים בעלי צרכים מיוחדים הלוקחים חלק בפעילות תנועת הצופים.
בעולם, צופים בעלי צרכים מיוחדים נכנסים תחת תוכניות בשמות שונים, והנפוצה והמוכרת שבהם היא "צופיות רחבה", אשר במקור נקראה Scouts Malgré Tout, שמשמעותה בצרפתית "צופים למרות הכל".
מטרתה המקורית של תוכנית זו היא לענות על המנדט ממייסד תנועת הצופים רוברט באדן-פאוול שביקש להפוך את תוכנית התנועה כך שתהיה "פתוחה לכל".
רבים מבני הנוער והצעירים בעלי צרכים מיוחדים לוקחים חלק בפעילות הרגילה של קבוצות הצופים על בסיס קבוע, אך ארגוני צופים מסוימים מספקים תוכניות מקבילות שהותאמו במיוחד עבור אותם חניכים.
לדוגמה, צופי בריטניה מפעילים קבוצות Scoutlink ברחבי המדינה המיועדות לחניכים בעלי צרכים מיוחדים.
צופי צמי"ד בהולנד נקראים בשם "Blauwe Vogels" (ציפורים כחולות) בעקבות המחזה "הציפור הכחולה" של מוריס מטרלינק.
צופי בלגיה מכנים צופי צמי"ד בשם "AKABE" - Anders KAn BEst (שונה זה בסדר).
בצופי פולין התוכנית לחניכים בעלי צרכים מיוחדים נקראת "Nieprzetarty Szlak".
רשת הגיוון של צופי אירופה
רשת הגיוון של צופי אירופה (Overture Diversity Network) נוצרה משיתוף פעולה של צופי אירופה וצופות אירופה ואחראית על קידום נושאים של שילוב חניכים מאוכלוסיות שונות ומיוחדות בפעילות השוטפת של תנועת הצופים בכל אירופה.
הרשת מארגנת שני סמינרים בשנה, בכל פעם במדינה אחרת באירופה, ועוסקת במגוון רחב של נושאים, החל משילוב חניכים עם צרכים מיוחדים בתנועת הצופים ועד לשילוב אוכלוסיות שונות, כמו מהגרים, פליטים או מיעוטים.
צופים לכל (Scouting for All) הוא ארגון תמיכה אמריקאי ללא מטרות רווח שמטרתו היא לקדם סובלנות ושונות בקרב צופי אמריקה לנוכח מדיניותה המחייבת את חבריה להיות הטרוסקסואלים שמאמינים באלוהים.
הארגון הוקם במקור בשנת 1993 על ידי הצופה דייב רייס ועל ידי צוות הכולל את מייק קאהן, בוב סמית, קן מק'פרסון ודון הנרי, אך היה ארגון יחסית לא משמעותי בשנותיו הראשונות.
בשנת 1997, הייתה הפעולה המשמעותית ביותר של הארגון אל מול צופי אמריקה, בה נשלח מכתב של סטיבן קוזה, חבר תנועת הצופים שבהמשך זכה באות "נשר הצופים" של אמריקה והפך למתחרה מרוצי אופניים מקצועי.
הבחור הצעיר העביר ביקורת על הצופים האמריקאים בנוגע לנהלים שלהם והצביע על סתירות פוטנציאליות אל מול חוקת הצופה ושבועת הצופה.
הוא קרא לצופי אמריקה לבחון מחדש את הנהלים והזמין אחרים שהסכימו איתו ליצור איתו קשר כדי לעבוד יחד לשינוי הנהלים.
אות הצופיות המשלבת / קשר הקשת של צופים לכל
אות הצופיות המשלבת שנקרא גם קשר הקשת כאשר הוא ניתן על ידי "צופים לכל", מבטא סולידריות בתוך תנועת הצופים האמריקאים.
זהו תג שנתפר על מדי התנועה של צופי אמריקה בצורת קשר שטוח ומיועד לענידה מעל הכיס השמאלי של חולצת הצופים, אך זהו אינו סמל רשמי של צופי אמריקה ומעולם לא אושר באופן רשמי לשימוש על ידי מטה צופי אמריקה.
הסמל משלב את החבל הסגול-לבן המייצג את תג האמונה הדתית ביחד עם צבעי דגל הגאווה.
האות הוצג בשנת 2002 על ידי רשת השילוב של צופי אמריקה (Inclusive Scouting Network), בתור אות הצופיות המשלבת, ולאחר מכן הפך לסמל של "צופים לכל".
בתנועת הצופים העבריים לוקחים חלק יותר מאלפיים חניכים בעלי צרכים מיוחדים ומגוונים.
הפעילות נערכת בכל הארץ ב-125 שבטים שונים.
מחלקת צמי"ד בתנועת הצופים העבריים היא המחלקה המקצועית האמונה על הנגשת כלל הפעילות הצופית החל מימי פעילות בשלישי ושישי ועד טיולים, מחנות, משלחות לחו"ל ושנת שירות, כך שהפעילות תהיה פתוחה לכמה שיותר מהילדים.
חניכים בעלי צרכים מיוחדים משתלבים בתנועה באפיקים שונים: קבוצות צמיד, שילוב פרטני, צופי ווראייטי ועוד.
הדגש המרכזי הוא על שילוב איכותי ובלתי אמצעי תוך העמקת יכולות ומיומנויות, הבניה קבוצתית וערכית והנאה.
בני נוער המדריכים חניכי צמי"ד ושילוב פרטני עוברים הכשרה משמעותית, על ידי בעלי תפקידים בוגרים ומקצועיים, המתחילה בקיץ ונמשכת לאורך השנה.
פרויקט "צופי וראייטי", המשותף לתנועת הצופים ולעמותת וראייטי, מיועד לילדים ובני-נוער הלוקים ב-שיתוק מוחין ואין ביכולתם להגיע באופן תדיר ומסודר לשבט הצופים הקרוב לביתם.
מדריכי "צופי וראייטי" מקבלים הדרכה נוספת מעבר להכשרה של מדריכי צמי"ד, בדגש על בניית פעילויות המתאימות למרחב הווירטואלי.
החניכים עוברים פעולות צופיות המותאמות למדיום הממוחשב על פי ערכי התנועה: אחריות חברתית, זהות יהודית, קבלת השונה, חיי קבוצה ועוד.
ניתן דגש רב על נושא השילוב ועל כן, מפגישים דרך התוכנה בין קבוצת "צופי וראייטי" לקבוצה מאותה שכבת הגיל הפועלת בשבט.
כך, כאשר יגיעו החניכים לשבט הם יעברו פעילות משותפת עם הקבוצה אותה הכירו מראש.
המדריכים נמצאים בשבט הצופים, כל חניך נמצא בביתו שלו והתקשורת היא באמצעות המחשב דרך האינטרנט.
כל חניך יושב מול מחשב / טאבלט ונעזר במיקרופון, רמקול ומצלמה על מנת שיוכל לראות ולדבר עם יתר חברי הקבוצה.
משך הפעולה כשעה-שעה וחצי ובה משתתפים 2 מדריכים קבועים וכל ילדי הקבוצה (8-5 ילדים בקבוצה).
מעבר לכך, יכולים הילדים ליצור קשר אחד עם השני במהלך השבוע באמצעות דף פייסבוק ו/או מדיומים נוספים, כקבוצה סגורה.
קבוצת צופי וראייטי היא למעשה קבוצה אינטגרלית של שבט הצופים אליו היא משויכת, ועל כן החניכים מגיעים מספר פעמים בשנה לפעולות ואירועים הנערכים בשבט הצופים: יום צופה, טיול, מחנה קיץ ועוד.
המספר המועט של בתי הספר של החינוך המיוחד בישראל אשר מוביל ללימודים משותפים של ערבים ויהודים, הביא לכך שבקבוצות רבות של צופי צמי"ד קיים שילוב מובן מאליו בין בני-נוער ערבים לבני-נוער יהודים, בעלי צרכים מיוחדים.
החניכים עוברים פעילות משותפת מיומם הראשון בצופים, מקבלים יחס שווה ואף משפיעים על שאר קבוצות החניכים בשבט.
צופות אירופה הוא המשרד האזורי של אגודת המדריכות והצופות העולמית, אשר תומך במדריכות ובצופות ביבשת אירופה, כולל מדינות ברית המועצות לשעבר ארמניה, אזרבייג'ן, בלארוס, גאורגיה, מולדובה, רוסיה ואוקראינה, ובנוסף גם קפריסין מסיבות תרבותיות וישראל מסיבות פוליטיות.
המשרד האזורי של צופות אירופה תומך ב-64 ארגונים לאומיים של צופות ב-39 מדינות ובסך הכל מגיע למעל מיליון חברים.
כל המדינות הקומוניסטיות לשעבר של מרכז ומזרח אירופה ושל ברית המועצות לשעבר פיתחו ומפתחות ארגוני צופות-בנות במהלך הרנסאנס של האזור.
במדינות אלה נכללות אלבניה, בולגריה, מזרח-גרמניה, הונגריה, פולין, רומניה, מדינות צ'כוסלובקיה, יוגוסלביה והמדינות הבלטיות.
מתוכן, פולין, צ'כיה והונגריה הן המדינות המצליחות ביותר לפיתוח תנועת הצופות.
המשרד פועל בשיתוף פעולה עם אזור צופי אירופה של ארגון הצופים העולמי.
שני המשרדים חולקים משרד משותף בבריסל בשנים האחרונות ומפעילים אתר אינטרנט משותף.
אזור אירופה פיתח שותפויות ברמה אירופאית עם מועצת אירופה, הנציבות האירופית ופורום הנוער האירופי, בנוסף, צופות אירופה חברות בשדולת הנשים האירופית.
תנועת הצופים בצרפת כוללת כ-80 ארגוני צופים ופדרציות עם כ-180,000 צופים וצופות.
לצד גרמניה, צרפת היא המדינה עם הצופים הכי מפולגים בעולם (המספר הגדול ביותר של ארגוני צופים שונים במדינה).
על פי החוק הצרפתי, כל ארגוני הנוער הפעילים ברמה הלאומית יכולים להיות מוכרים על ידי משרד הנוער והספורט של צרפת.
רק תשעה מתוך 80 הארגונים הנ"ל אכן מוכרים על ידי המשרד.
הרוב המכריע הם ארגוני צופים שאינם מוכרים: הפעולה שלהם אינה בלתי חוקית תחת החוק הצרפתי, אבל המדינה לא תומכת בהם.
ארגוני הצופים הלאומיים המוכרים מאוגדים בשתי התאחדויות ובארגון עצמאי אחד.
Fédération du Scoutisme Français (התאחדות הצופים בצרפת) היא התנועה הלאומית של צרפת החברה גם בארגון העולמי של תנועת הצופים (WOSM) וגם באגודת המדריכות והצופות העולמית (WAGGGS).
בהתאחדות יש כ-120,000 חברים המשויכים לחמישה ארגוני צופים.
Scoutisme Français נוסדה ב-1940, עם העזרה של משטר וישי, על ידי מספר ארגוני צופים צרפתים שהגיעו להחלטה יחד להקים את ההתאחדות.
Conférence Française de Scoutisme (כנס צרפת לצופיות) כולל כ-35,000 חברים המקובצים לשלושה ארגוני צופים:
הארגון מזוהה עם האיחוד הבינלאומי לצופים וצופות באירופה.
יחד עם ארגון זה מזוהים מספר קטן יותר של ארגוני צופים, חלקם קתולים:
פדרציה זו כוללת בתוכה בין 15 ל-20 ארגוני צופים עצמאיים, שבטי צופים מקומיים, חלקם פרוטסטנטיים או אורתודוקסים.
Scouts Unitaires de France (איחוד הצופים בצרפת) נוסד בשנת 1971 כתגובה לחידוש פדגוגי בתוך Scouts de France אשר פיצל גדודי חניכי הצופים (unités) לשתי שכבות גיל חדשות ויישם חינוך משולב של בנים ובנות יחד.
איחוד זה הוא ארגון קתולי ומונה כ-23,000 חברים.
ישנם לפחות 50 ארגוני צופים עצמאיים בצרפת מחוץ להתאחדויות המוזכרות עד כה.
רובם מזוהים על ידי הרשויות המקומיות או האזוריות וחלקם באמצעות קהילות דתיות.
הם נאמדים בכמות של כ-5,000 צופים וצופות.
תנועת הצופים והצופות של אוסטריה (Pfadfinder und Pfadfinderinnen Österreichs) הוא ארגון תנועת הצופים הגדול ביותר באוסטריה והיחיד שאושר על ידי אגודת המדריכות והצופות העולמית (WAGGGS) וארגון הצופים העולמי (WOSM).
נכון להיום, יש באוסטריה יותר מ-300 שבטי צופים (יחידות מקומיות) עם יותר מ-85,000 חניכים בפריסה ארצית.
סמל צופי אוסטריה הוא בצבע אדום כהה עם שילוב לבן של עלה פלור-דה-ליס ועלה תלתן, סמלי הצופים והצופות העולמיים בהתאמה.
במרכז הסמל נמצא בצבעים בהירים יותר מגן הנושא את הצבעים של אוסטריה.
ביחד עם סמל צופי אוסטריה, נוהגים חניכי הצופים במדינה לענוד על מדי הצופים שלהם את סמלי הארגונים העולמיים: בנים עונדים את סמל ארגון הצופים העולמי ובנות עונדות את סמל אגודת המדריכות והצופות העולמית.
ארגון צופי אוסטריה הוא חבר במועצת הנוער הלאומית של אוסטריה.
תנועת הצופים הוקמה לראשונה באוסטריה בשנת 1909 תחת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
ב-1910, שבט הצופים הראשון - אשר עדיין קיים היום - נוסד בווינר נוישטאדט.
ב-1912, אמריך טאובר הקים את שבט הצופים הראשון בווינה.
במקביל הכנסייה הקתולית ייסדה את Pfadfinderkorps Sankt Georg - צופי כנסיית סיינט ג'ורג'.
מחנות הצופים הראשונים התקיימו בשנת 1913.
ככל שהתנועה התרחבה והתפשטה, הצופות הבנות הצטרפו בשנת 1913 ושבטי צופים נוספים הוקמו בכל רחבי הארץ.
הארגון הלאומי, Österreichischer Pfadfinderbund (ÖPB), נוסד באפריל 1914. לאחר מלחמת העולם הראשונה, תנועת הצופים התפתחה לארגוני צופים נפרדים בסלובניה וגם באזורים אחרים של האימפריה ההבסבורגית.
התוכניות החינוכיות של צופי אוסטריה התרחבו, כולל פתיחת קבוצות של "צופים צעירים" (Cub Scouts) בשנת 1920, וקבוצות של "צופים בוגרים" (Rover Scouts) ב-1921. צופי אוסטריה זכתה להכרה בינלאומית כאשר הצטרפה לארגון הצופים העולמי במהלך הוועידה הבינלאומית ב-1922; לאחר מכן צופי אוסטריה אף אירחו את הוועידה הבינלאומית בשנת 1931 (בבאדן).
תנועת הצופות הבנות גדולה באופן ניכר אף יותר והייתה חלק מאגודת המדריכות והצופות העולמית, בעקבות ארגון בנות עצמאי, שהוקם בשנת 1929, בשם Bund der Helferinnen.
צופי אוסטריה היו יזמו את יום האם של אוסטריה, שבמקור התחיל בתור יום לכבודה של אמו של נשיא אוסטריה.
בשנת 1922 קבוצות קתוליות בתוך צופי אוסטריה התאחדו תחת ארגון "Ring der St.
בשנת 1926 הם עזבו את צופי אוסטריה והקימו את "צופי אוסטריה של סנט גיאורג", אשר גם זכתה להכרה בינלאומית.
בתחילת שנת 1934, היה ארגון נוער לא-צופי שנוהל על ידי המדינה, אשר היווה תחרות לצופי אוסטריה.
עם הגעתם של הנאצים, ולאחר מלחמת העולם השנייה, תנועת הצופים באוסטריה הייתה מוחרמת.
ב-1938, מספר מדריכי צופים נעצרו ותנועת הצופים ירדה למחתרת, ובין היתר שיתפה פעולה עם הצלב האדום.
בחגיגה הראשונה של סוף מלחמת העולם השנייה, יצאו צופים במדים לרחובות.
יותר מ-800 צופים ומדריכי צופים עזבו את אוסטריה ב-1938. "צופי אוסטריה בבריטניה" היה לארגון של הצופים האוסטריים במדינות מחוץ לאוסטריה.
בין 1939 ו-1945 "Der neue Weg" היה מגזין של צופים אוסטריה שפורסם בגלות.
תנועת הצופים הבנים של אוסטריה חזרו לארגון העולמי בשנת 1946. בעקבות זאת, ארגוני צופים לאומיים באוסטריה פעלו יחד כדי ליצור את Pfadfinder Österreichs (ארגון צופי אוסטריה), אשר אירח את ג'מבורי הצופים העולמי ה-7 בבאד אישל בשנת 1951 עם 12,884 משתתפים מ-61 מדינות.
ב-1956 צופי אוסטריה עזרו לפליטים לאחר המהפכה ההונגרית של 1956.
צופי אוסטריה חגגו את ה-26 באוקטובר כ "יום של דגל אוסטריה" במשך שנים ארוכות.
הג'מבורי הלאומי הראשון של אוסטריה אירע בשנת 1961, ומאז המשיך להתקיים בכל עשר שנים.
תנועת הצופים הבנים ותנועת הצופות הבנות לבסוף התמזגו שוב ב-1976, ויצרו את תנועת הצופים והצופות של אוסטריה.
גם אירועי הג'מבורי הלאומיים של 1936:109
ישנם תשע חטיבות גאוגרפיות של צופי אוסטריה, אחד עבור כל מדינה באוסטריה.
כל צופה לובש את התג של המדינה שלו על המדים שלו.
פורארלברג - בד באנר על רקע לבן
טירול - נשר אדום על רקע לבן
זלצבורג - אדום צהוב אריה על לבן
אוסטריה עילית - אדום ולבן עם פסים צהוב נשר שחור שדה
אוסטריה תחתית - שדה כחול עם חמישה צהובים נשרים
שטיריה - שדה ירוק עם לבן פנתר
קרינתיה - שדה לבן עם שלושה אדום צהוב אריות בצד שמאל
בורגנלנד - תחום צהוב עם אדום נשר על אבן
וינה - אדום עם צלב לבן
יש ארבע שכבות גיל בצופי אוסטריה.
כמה שבטים הקימו גם שכבת גיל עבור ילדים צעירים יותר מתחת לגיל 7, אבל בגיל הזה הפעילות לא אושרה רשמית על ידי צופי אוסטריה.
כל חברי הצופים לובשים את העניבה עם צבעי השבט שלהם.
Wichtel ו-Wölflinge לובשים חולצת צופים בצבע כחול ו/או סווטשרט עם לוגו.
כל שאר הגילאים לובשים חולצה בצבע ארגמן.
אור השלום של בית לחם
בשנת 2007 משלחת של מדריכים בצופים מאוסטריה, גרמניה, ישראל, ירדן ועם הרשות הפלסטינית יחד מואר השלום אור בבית לחם.
גם ב-2005 הנציב הבינלאומי של אוסטריה תומאס Ertlthaler עבר את שלום אור משלחת של מדריכים בצופים מן הרשות הפלסטינית תחת הנהגתו של Saed Shomali, הנציב הבינלאומי של ארגון צופי פלסטין.
צופי ישראל מקיימים קשרים עם צופי אוסטריה הכוללים תקשורת ברמת הדרגים הבכירים של ארגוני הצופים, חילופי משלחות נוער ומשלחות לימודיות שונות.
בקיץ 2016 יצאו 2 משלחות חניכים למחנה הקיץ הארצי של צופי אוסטריה עם כ-80 משתתפים, רובם בכיתה ח', משני שבטי צופים: שבט צופי רמת-אביב-ג' ושבט "להב", צופי בית חשמונאי.
צופים בגלות, המכונה גם Scouts-in-Exteris, הם שבטים/קבוצות של צופים וצופות שהוקמו מחוץ למדינת המוצא שלהם כתוצאה ממלחמה ושינויי ממשל.
אין לטעות בין המושג הזה לבין סניפים בחו"ל של צופים עבור בני-נוער שהוריהם מוצבים במדינות שונות בשל הצבה צבאית או עסקית, כגון צופי צבר של תנועת הצופים העבריים בישראל.
מעת לעת במשך קיומה, תנועת הצופים דוכאה על ידי שינויים בממשלה, בדרך כלל כאשר משטר אוטוריטרי עלה לשלטון, כמו בתקופה האחרונה במדינות קובה, לאוס, מיאנמר והרפובליקה העממית של סין.
בוויקטוריה, אוסטרליה קיים ארגון הצופים והצופות האתני של ויקטוריה (ESGAV), אשר כולל שבעה לאומים אירופאים והוא מפעיל מחנה שנתי חניכי הצופים באוסטרליה.
במדינות רבות בעולם, כגון צופי ארצות הברית, קבוצות צופים בגלות מתפקדות כיחידות צופים בתוך ארגון הצופים המארח של אותה מדינה.
יש קבוצות "צופים בגלות" אסטוניות בניו יורק וצופים ארמנים בקליפורניה, הפועלים תחת ההנהגה המקומית של תנועת הצופים של אמריקה.
(אחוות גילדות צופי גרמניה לשעבר), חברה באיגוד הבינלאומי של הצופים והצופות.
יו"ר האחווה הצופית הוא סעיד חביב, סגן הנשיא לשעבר של ארגון צופי אפגניסטן.
לקבוצות הצופים בגלות, הפועלים רבות למען הקהילה מחוץ למולדתם, יש לפעמים כעס על כך שהם לא הוכרו על ידי הארגון העולמי של תנועת הצופים במהלך התקופות הטוטליטריות של מדינותיהן.
לכן, קבוצות כאלה מחוזרות בגלוי להצטרפות לפדרציה העולמית של צופים עצמאיים (WFIS).
צוערים לשלטון המקומי הוא מיזם של עמותת שותפויות אדמונד דה רושטילד, עמותת ידידי עתידים ומשרד הפנים, שמטרתו בניית מנהיגות לשלטון המקומי שתחולל שינוי ברשויות החלשות בישראל.
מטרה זו אמורה להיות מושגת באמצעות משיכת צעירים מצטיינים, בעדיפות מהפריפריה, בעלי כושר מנהיגות, למסלול הכשרה של שנתיים, ולאחר מכן השמה ברשויות המקומיות המדורגות 1 עד 5 במדד הכלכלי חברתי.
בין יוזמי התוכנית נמצא איציק דבש.
התוכנית פרוסה בחמישה מוקדים ברחבי הארץ.
המוקד הראשון שנפתח היה באוניברסיטת בן-גוריון, בו לומדים תואר ראשון במדיניות ציבורית וחוג נוסף לבחירת המשתתפים.
המוקד השני נמצא באוניברסיטת חיפה שבו לומדים המשתתפים תואר שני במדיניות ציבורית למשך שנתיים.
המוקד השלישי נמצא בטכניון בו לומדים המשתתפים תואר שני בתכנון ערים ואזורים, המוקד הרביעי נמצא במכללה האקדמית תל־חי והמוקד החמישי נמצא באורנים - המכללה האקדמית לחינוך בה לומדים הצוערים לחינוך בלתי פורמלי תואר ראשון בחינוך חברתי קהילתי בחוג למדעי החברה וחטיבה במדיניות ציבורית, כולל תעודת הוראה ותעודת עובד נוער.
במקביל להכשרה האקדמית מקבלים המשתתפים הכשרה חוץ אקדמית שמתקיימת פעם בשבוע, ובמסגרתה שומעים הרצאות, עוברים סדנאות ומשתתפים בסמינרים שמועברים על ידי מומחי שלטון מקומי וציבורי.
יום נוסף בשבוע מוקדש להתמחות במשרדי ממשלה ורשויות מקומיות.
מטרת התוכנית היא להוציא את המשתתפים עם ידע רב והכרות רבה בעולם השלטון המקומי בישראל.
התוכנית מסבסדת באופן מלא את התארים שלומדים המשתתפים, בנוסף מספקת מלגת קיום חודשית ומספקת מחשב נייד לכל משתתף.
תהליך הקבלה לתוכנית הוא ארוך ומאתגר, וכולל בשלב הראשון משימת בית, בשלב השני מרכז הערכה עם דינמיקה קבוצתית, ובשלב השלישי ריאיון עם מנהלי התוכנית.
בכל שלב נופלים כחצי מהמועמדים.
כל שנה מתקבלים לכל מוקד בארץ כ-25 משתתפים מתוך 650 מתמודדים.
התוכנית מחויבת על ידי משרד הפנים לגייס כל שנה לפחות 25% משתתפים מהציבור הערבי.
הפרויקט מנוהל על ידי עמותת שותפויות רוטשילד ועמותת "ידידי עתידים".
קבילות אקדמית לתואר ראשון או שני רלוונטי, בהתאם למוסד הלימוד בכל תוכנית.
עם סיום ההכשרה של הצוערים, הם מקיימים ראיונות ברשויות מקומיות ברחבי הארץ אשר נמצאות במצב כלכלי-חברתי בין 1 ל-7. הצוערים יכולים לבחור באיזו רשות לבצע את ההשמה, והם מחויבים לעבוד 4 שנים ברשויות המקומיות.
בשנת 2017 היו 170 צוערים בוגרי התוכנית ברשויות המקומיות ברחבי הארץ.
צוּפוֹן או פוסום הדבש (שם מדעי: Tarsipes rostratus) הוא יונק-כיס קטנטן ויוצא דופן בסדרת הקנגוראים, המהווה מין יחיד בסוגו ובמשפחתו ואנדמי ליבשת אוסטרליה.
הוא קרוב מבחינה חיצונית ואקולוגית לפוסומים המנוצים ולפוסומים הננסיים, ותואר מדעית לראשונה בשנת 1842. הצופון הוא יונק קטן בגודל עכבר עם מבנה גוף קטן ושטוח, זנב מסולסל וחוטם זרבובי צר באופן חריג.
פרוותו הגסה צבועה בחום-אפור, בכתום ובלבן, ועטויה בשלושה פסים כהים אופקיים.
אורכו הכולל מהראש עד הזנב 14–18 ס"מ, ומשקלו 7–16 גרם בממוצע, כשהנקבות גדולות מן הזכרים.
בהיותו היונק הקרקעי היחיד בעולם שניזון מצוף ומאבקה, לצופון תכונות פיזיות מיוחדות שנועדו לסייע באיתור וביניקת הצוף הנוזלי: חושים חדים, חוטם ארוך וצר, לשון ארוכה ושעירה, מסרקים משוננים בחך, שרירי לעיסה מופחתים ושיניים מנוונות.
הודות לזנבו הארוך, הגמיש והחזק ולכריות ההדבקה בכפות רגליו, לצופון יכולת טיפוס טובה שמאפשרת לו להתרוצץ במהירות על עצים ושיחים בחיפוש אחר פרחים.
הצופון מצוי בדרום-מערב אוסטרליה ובית הגידול שלו מורכב מחורש ים-תיכוני פתוח ודליל וכיסי סבך צפופים עם קהילת צמחים ייחודית המכונה קוונגאן.
הוא תר אחר צוף ואבקה בעיקר בשעות הלילה והדמדומים, וברוב היום ספון במקלט בצמחייה.
המין אינו טריטוריאלי, אך עשוי להגן על שטחים קטנים עשירים בפרחים מפני בני מינו.
הצופון זקוק לאנרגיה רבה כדי לשמור על חום גופו, ובשל קצב חילוף החומרים המהיר שלו, הוא נאלץ לצרוך מדי יום כמות רבה של צוף במשקל דומה למשקל גופו.
בתגובה לקור או למחסור במזון, הצופון נכנס לתרדמה זמנית כדי לחסוך באנרגיה.
הרבייה שלו מתרחשת בעיקר בעונת הגשמים השופעת במזון, אך כשהתנאים הסביבתיים טובים הוא מסוגל להתרבות ברציפות לאורך השנה.
סגנון הרבייה הפוליגמי שלו הוביל לתכונות ביולוגיות חריגות אצל הזכרים, כמו אשכים גדולים במידה חריגה ותאי זרע הגדולים ביותר במחלקת היונקים כולה.
הצופונית ממליטה בכל פעם שגר של 2–3 ולדות זעירים הגדלים בכיס במשך 3 חודשים, ומסוגלת להמליט עד שלוש פעמים בשנה.
תוחלת החיים של הצופון קצרה מאוד ואינה עולה על שנתיים, ואוכלוסייתו חווה תנודות חדות בגודלה בהתאם לזמינות המזון בעונות השנה.
לבית הגידול של הצופון נשקפות סכנות בדמות שרפות בר, חקלאות, בירוא יערות ושינויי האקלים, וכן ממינים פולשים של בעלי חיים וצמחים שהובאו על ידי האדם לאוסטרליה.
מצב השימור שלו נחשב ליציב, והוא מצוי במספר רב של אזורים מוגנים.
לצופון חשיבות אקולוגית בתור מאביק משמעותי ולעיתים אף בלעדי של מספר צמחים, והאנטומיה והתזונה הייחודיות שלו הן מושא למחקרים רבים.
בית ורו (Maison Verreaux) הייתה חברה צרפתית לאספנות ומסחר בפריטי ידיעת הטבע שהוקמה בפריז בשנת 1803 על ידי פייר ז'אק ורו; החברה עסקה גם במימון משלחות אספנות לכל היבשות והייתה ספקית משמעותית של דגימות בעלי חיים וצמחים עבור גדולי המוזיאונים באירופה ובאמריקה באותה תקופה.
החנות המרכזית של החברה בפלאס דה ווז' בפריז, שימשה כמקום מפגש לאספנים, חוקרי טבע, אוצרים, זואולוגים ובוטנאים מכל רחבי העולם וכמקום ראשוני לקטלוג מיני בעלי חיים, ואף נתנה שירותי פחלוץ למוזיאונים.
שניים מבני משפחת ורו - האחים ז'אן בטיסט אדוארד וז'יל פייר - השתתפו או הובילו בעצמם משלחות איסוף לדרום אפריקה, דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה והתפרסמו בתור חוקרי טבע ואורניתולוגים.
לאחר הקמת מושבת נהר סוואן במערב אוסטרליה בשנת 1829, החלו להישלח ממנה לאירופה דגימות בעלי חיים וצמחים על ידי המתיישבים ופקידי הממשל הקולוניאליסטי שהיו נלהבים מהמגוון הביולוגי הלא מוכר, ואלה התגלגלו לידי מוזיאונים, אספנים וסוחרים.
בפברואר 1838, במהלך הרכישות הסטנדרטיות של סחורה לחנות של בית ורו, הזדמן לז'יל ורו לקנות אוסף שהובא מנהר סוואן באוסטרליה, אותו צירף לאוספים הגדולים מכל היבשות שהיו בחנות.
לאחר שחקרו את היצור לעומק מבחינה אנטומית, ז'יל וז'רווה כתבו תיאור מפורט והעניקו לו את השם המדעי: טַרְסִיפְּס רוֹסְטְרַטוּס (Tarsipes rostratus) שציין חלק מתכונותיו הפיזיות; בתיאור המדעי, ורו וז'רווה הביעו שוב ושוב את התפלאותם מהתכונות הפיזיות החריגות של היצור החדש.
בנסיעתו ללונדון, פול ז'רווה הציג את הממצאים על היונק החדש בצירוף מדידות גוף ואיורים לזואולוג ג'ון אדוארד גריי לצורך חוות דעת; היונק הייחודי עורר את סקרנותו של גריי שהביע עניין רב לקבל דגימה שלו עבור המוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון.
בהמלצתו של גריי, ז'רווה הוזמן למפגש האגודה הזואולוגית של לונדון ב-11 בינואר 1842 במהלכה הציג את היונק החדש והציע להקים עבורו סוג ומשפחה נפרדים.
בצירוף מקרים יוצא דופן, גריי קיבל דגימה של היונק החדש שבועיים בלבד לאחר הצגתו על ידי ז'רווה במפגש האגודה הזואולוגית.
הדגימה שנאספה באזור מפרץ המלך ג'ורג' בדרום-מערב אוסטרליה נשלחה עם תיאור קצר על ידי מושל אוסטרליה הדרומית ג'ורג' גריי שהיה חובב טבע נלהב והאמין שמדובר בנציג הראשון של משפחת אוכלי החרקים באוסטרליה.
לאחר שבדק את הדגימה, ג'ון אדוארד גריי סבר שהיא מייצגת מין נוסף ולבקשת המושל גריי קרא לו טַרְסִיפְּס סְפֶּנְסֶרַה (Tarsipes spenserae) כמחווה לאשתו אלייזה ספנסר.
מכיוון שהאגודה הזואולוגית טרם פרסמה רשמית את הממצאים של ורו וז'רווה אודות היונק החדש, טכנית, הסוג עוד לא היה קיים; למרות זאת, גריי בחר למען ההגינות להשתמש בשם המדעי שניתן לסוג על ידי ורו וז'רווה (טַרְסִיפְּס) ולא להציע שם חדש.
ז'רווה שעדיין שהה בלונדון והוזמן על ידי גריי לבחון את הדגימה, הטיל ספק בכך שמדובר במין שני בסוג; גריי לעומת זאת התעקש שמדובר במין חדש ושלח תיאור של מין שני לאגודה הזואולוגית.
במשך 150 השנים הבאות, זואולוגים שעסקו בחקר הצופון לא הגיעו להכרעה בנושא כשחלקם בוחרים את השם של ורו וז'רווה וחלקם את השם של גריי.
הזואולוג האמריקני תאודור שרמן פאלמר , קיבע עוד יותר את השם של גריי כשם החוקי באינדקס סוגי היונקים (Index generum mammalium) מ-1904, תוך שהוא מציין בהערה שהסיבה לכך היא עקרון קדימות המאמרים.
דגימת הצופון המפוחלצת של ורו וז'רווה ששימשה כהולוטייפ עבור המין נמצאת כיום באוסף המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בפריז.
האירופאי הראשון שחקר את הצופון תקופה ניכרת היה האספן הזואולוגי ג'ון גילברט ; גילברט ומעסיקו ג'ון גולד נשלחו ב-1838 ליבשת החדשה במימון האגודה הזואולוגית של לונדון כדי להשיג מידע רב ככל האפשר על החי של אוסטרליה.
בעת ביקורו השני של גילברט במושבה, לגולד הגיעו התיאורים מאירופה של ז'רווה וגריי על ה"טַרְסִיפְּס" הייחודי והוא היה להוט להשיג מידע אודותיו; גולד כתב לגילברט להקדיש תשומת לב מיוחדת בחיפוש אחר דגימות שלו, ובעקבות זאת, גילברט הציע לאבוריג'ינים תמלוגים גבוהים תמורת לכידת פרטים חיים עד שהצליח להשיג לבסוף ארבעה צופונים.
בספרו "היונקים של אוסטרליה" שפורסם ב-1863, גולד הביא תיאור של הצופון מפי גילברט שסיפק הצצה מכלי ראשון לתכונות הייחודיות של היונק הזעיר ונחשב לתיאור המקיף ביותר אודותיו במשך 70 השנים הבאות:
הטרסיפס מצוי בדרך כלל בכל בתי הגידול המתאימים בנהר סוואן ומפרץ המלך ג'ורג', אולם מן הקושי להשיג אותו ומהסיבה שהצלחתי לרכוש ארבעה פרטים בלבד על אף התמלוגים הגבוהים שהצעתי לילידים - נראה שהוא די נדיר.
נקבה אחת מהארבעה שרכשתי המשיכה לחיות ברשותי במשך כמה חודשים, והיא הפכה במהרה למאולפת עד כדי כך שהרשתה לעצמה לעמוד על ידי ולקבל ליטופים מבלי להראות שום חשש או לנסות לברוח.
מין זה הוא בהחלט יונק לילי: ישן ברוב שעות היום ופעיל מאוד בלילה; כאשר היצור הזה נחוש בדעתו לתפוס זבובים, הוא יושב בשקט בפינת הכלוב שלו וצופה בשקיקה בתנועות הזבובים שהתעופפו מסביב כאילו הוא נמשך על ידי מגנט.
כאשר הזבוב היה בהישג ידו הוא דילג במהירות כברק ותפס את הזבוב במהירות ללא פספוס המטרה.
לאחר מכן הטרסיפס אכל את הזבוב בשעות הפנאי שלו תוך כדי שהוא יושב זקוף והזבוב אחוז בחוזקה בכפותיו, כשהוא נמנע מלאכול את הראש, הכנפיים והרגליים.
האוכל המלאכותי שנתתי לו היה לחם טבול וספוג במי סוכר, והפוסום צרך את הנוזל באמצעות לשונו הארוכה בדומה לדבשניים המכניסים את מקורם לתוך הפרחים.
כל בוקר הלחם היה נקי לחלוטין לאחר שהלחות המתוקה התנקזה ממנו בעקבות החדרה חוזרת ונשנית של הלשון.
באמצעות טבילת קצה אצבעי בסוכר הייתי יכול למשוך את הטרסיפס מחלק אחד של הכלוב למשנהו; בהזדמנות זאת היה ניתן לצפות בקלות על המבנה הגמיש, החזק והיפה של הלשון, אשר לעיתים קרובות ראיתיה כשהיא בולטת כמעט שני סנטימטר מעבר לאף.
קצוות הלשון היו משוננים מעט.
הזנב גמיש וחזק, והוא נמצא בשימוש רב כאשר החיה מטפסת.
העיניים הקטנות שלו בולטות מאוד על רקע הפנים, והן ממוקמות קרוב מאוד אחת לשנייה.
התנוחה הרגילה של האוזניים זקופה בדרך כלל.
כאשר חיה זאת ישנה, היא נחה על החלק התחתון של הגב, כשהאף הארוך שלה נכפף לבין הרגליים הקדמיות, והזנב מכופף ופונה לעבר הגחון.
(ג'ון גילברט, היונקים של אוסטרליה, 1863)
הזואולוג הבא לאחר גולד וגילברט שניסה לחקור את אורח חייו של הצופון היה אליס לה גייט טרוטון; בסוף 1921, טרוטון יצא מסידני למסע אספנות בדרום-מערב אוסטרליה מטעם המוזיאון האוסטרלי והיה להוט לתפוס צופון חי לאחר שדגימה מפוחלצת שלו התגלגלה לידיו בהיותו בסידני.
לפני עזיבתו לסידני דרך נמל אלבני, טרוטון קיבל במפתיע כתריסר דגימות שניצודו על ידי חתול מתושב מקומי אחר בשם יו לישמן מהעיירה נאנארופ ליד אלבני.
בהמשך, לאחר שחזר לסידני, טרוטון קיבל משלוח נוסף של כ-20 דגימות מדייוויד מורגן והלה אף הצליח לבסוף ללכוד צופונים ולגדל אותם בשבי לתקופה קצרה.
לבקשתו של טרוטון, מורגן רשם הערות שונות הנוגעות לצופונים בשבי והביא להם סוגי מזון מגוונים.
בכתביו, טרוטון הביע שמחה גלויה מיכולתו להרחיב במעט את הידע המדעי על הצופון מאז התיאור של גולד וצירף את הערותיו של מורגן:
הצלחנו ללכוד ולגדל שני זוגות של עכברי דבש בזמנים שונים, וכל אחד מהם מת לאחר 5–6 שבועות בשבי.
הם קיבלו כל טיפול אפשרי, היו מלאי חיים, לא ביישנים ואכלו מהמזון שסופק להם.
המוות המצער שלהם למרות הטיפול המסור גרם לנו לדכדוך ולהחלטה להפסיק ללכוד אותם.
לגבי האוכל, סיפקנו להם דבש דבורים שאותו הם זללו בהנאה מרובה באמצעות הלשון.
לצד הדבש הנחנו להם קערה עם מים מתוקים, והם נהגו ללקק דבש ומים לסירוגין.
ניסינו לתת להם חלב ותפוחים טריים ורקובים אולם הם לא נגעו בהם כלל.
קטפנו להם מדי יום כמות גדולה של פרחים מקומיים שעליהם הם טיפסו בחדווה ומצצו מתוכם את הצוף.
הם חיטטו בקרביים של הפרח באובססיביות ונראה שהם צורכים מתוכו חומר כלשהו החיוני להם, אולי שרף או אבקה.
מכיוון שנראה לנו שהם מתקיימים אך ורק על דבש ואבקה מפרחים, המשמעות היא שנדרשים אלפי פרחים מדי יום כדי להאכיל עכבר אחד ולכן זה יהיה בלתי אפשרי לספק להם מזון בשבי.
עכברי הדבש פעילים כנראה בלילה כמו האופוסומים, בהתחשב בכך שראינו אותם אוכלים בעיקר בשעות הדמדומים.
בטבע הם כנראה חיים במושבות או בזוגות, והתנועה שלהם מוכתבת מהפריחה המקומית.
בתוך הכלוב שבו החזקנו אותם, עכברי הדבש היו לולייניים מאוד, ונתלו על זנבותיהם במקרה הצורך או השתמשו בזנב לשיווי משקל.
הזריזות שלהם בתנועה היא נפלאה, ונדמה שהענף החלש ביותר נושא אותם די בקלות.
כשהם ישנים הם מתכווצים לצורת כדור.
(דייוויד מורגן, יונקי אוסטרליה, 1921)
חרף דיווחי האבוריג'ינים המקומיים על התזונה הייחודית של המין שצוטטו בספרות המדעית כבר ב-1846, ההנחה שהצופון ניזון מצוף ואבקת פרחים בלבד נחשבה ללא סבירה באותה תקופה, שכן לא היה עדיין תקדים בעולם של יונק קרקעי עם תזונה כזאת.
כל הזואולוגים שעסקו בחקר המין האמינו שהוא ניזון גם מחרקים בדומה לפוסומים הננסיים ובהסתמך על נוכחות השיניים המנוונות בלסתותיו ועל תצפיות בשבי.
על אף שתיאר בהרחבה את ההתאמות המורפולוגיות של הצופון ליניקת צוף מפרחים, טרוטון עצמו היה בטוח שחרקים רכים חיוניים עבור הצופון וטען שהיעדרם הוביל למוות בשבי.
רק מחקרים מעמיקים יותר שנעשו באמצע המאה ה-20 על ידי אוניברסיטאות אוסטרליות, גילו את העובדה יוצאת הדופן שהצופון מתקיים על פרחים באופן מוחלט.
השם המדעי שניתן לצופון על ידי ז'יל ורו ופול ז'רווה הוא טַרְסִיפֶּס רוֹסְטְרַטוּס (Tarsipes rostratus).
מקורו ביוונית עתיקה, והוא מציין שני מאפיינים גופניים בולטים אצלו: טַרְסִיפֶּס פירושו "רגלי-קופיף", ונועד לציין את הדמיון בין רגליו הקטנות עטויות הרפידות של הצופון לרגלי הקופיף מדרום-מזרח אסיה; רוֹסְטְרַטוּס פירושו "מקור", בהתייחסו לחוטם המחודד והזרבובי של הצופון המזכיר את מקור הציפור.
אף על פי שהמין אינו ניזון כלל מדבש אלא מצוף פרחים, טעות זו השתרשה והונצחה בשמו הרשמי באנגלית: פוסום הדבש (Honey possum).
האקדמיה ללשון העברית נתנה לו שם מדויק יותר, צוּפוֹן, שנגזר ממזונו העיקרי של כיסאי זה, בדומה למקור שמה של הצופית.
הילידים המקומיים במערב אוסטרליה - בני שבט נונגאר (Noongar) האבוריג'יני - קראו לו נְיוּאָרִילִי-פִּירָן-קָאר (Nyuarily-Piiran-Qar) שמשמעותו בשפתם "זה שדוחק את עצמו לתוך הפרחים", וכינוי זה נמצא בשימוש נרחב בשפה האנגלית בצורה תצלילית משובשת דוגמת: נֶגוֹל-בּוֹן-גּוֹר (Ngool-boon-goor) או פשוט נוֹלְבְּנְגֶר (Noolbenger).
כינויים אחרים פחות נפוצים הם טייט או ג'ין-פי באבוריג'ינית ועכבר סרוג או טרסיפס ארוך-חוטם באנגלית.
על בסיס תכונות אנטומיות ומורפולוגיות חריגות, הצופון מוגדר כמין יחידי בסוגו ובמשפחתו - משפחת הצופוניים (Tarsipedidae).
נוסחת השיניים, הדיאפאוזה, הכיס המפותח והסינדקטיליה באצבעות, מצביעות בבירור על השתייכותו לסדרת הקנגוראים עם קרבה רבה למשפחות הכיסאים של תת-סדרת דמויי הקוסקוס: פוסומים מנוצים, פוסומים ננסיים, פוסומים טבעתיים, כיסנאיים וקוסקוסיים.
עם זאת, בשל תכונותיו החריגות, הקשר של הצופון לכיסאים אחרים אינו ברור דיו, עד כדי כך שהזואולוגים הראשונים שחקרו אותו האמינו שהוא והנומבט מייצגים בכלל "חוליה חסרה" בין יונקי הכיס ליונקי הביב.
אם לא די בכך, ניתוחים פילוגנטיים מסוימים מצאו לצופון קרוב אחר מפתיע דווקא ביבשת אמריקה הדרומית: מוניטו דל מונטה - כיסאי דמוי אופוסום קטן שאנדמי לצ'ילה ונחשב פילוגנטית לכיסאי אוסטרלי.
התאוריה גורסת כי הצופון והמוניטו חלקו אב-קדמון משותף אוכל-חרקים שחי ביבשת העל גונדוונה בטרם היפרדות היבשות, ולאחר ההפרדה התפתחו בנפרד לצורות שונות ביבשות החדשות.
אם זאת, יש מחקרים השוללים את הקרבה הפילוגנטית למוניטו והשאלה בדבר מיקומו הנכון של הצופון בעץ הפילוגנטי של יונקי הכיס עודנה פתוחה.
הצופון הוא הכיסאי הקטן ביותר בסדרת הקנגוראים לאחר הפוסום הזוטי והדאון המנוצה, והוא קטן במקצת מן העכבר.
גודלו כשל בוהן אנושית, ויש לו מאפיינים פיזיים יוצאי דופן ההופכים את מראהו לקומי וחביב.
גופו קומפקטי, גמיש ושטוח, צווארו רחב וראשו גדול, צר ומחודד ומזכיר במקצת את החדף.
סימן ההיכר הבולט של הצופון הוא חרטומו הארוך, הצר והזרבובי הדומה למקור או לצינור וארוך יותר מזה של כל מין אחר בסדרת הקנגוראים.
לשונו גם היא ארוכה במיוחד ומכוסה בפטמיות זיפיות זעירות דמויות מברשת שנועדו לאסוף את מזונו הנוזלי.
העיניים גדולות, בולטות וצמודות זו לזו ועצמות הדמע של ארובות העין רחבות ונפוחות.
האף זעיר וריבועי עם נחיריים מופרדים ומחורצים, וסביב החוטם יש זיפי מישוש ארוכים.
אוזני הצופון בינוניות, עגולות וזקופות.
גפיו חשופים וקטנים ביחס לגופו; הרגליים האחוריות חזקות, ארוכות ומפותחות יותר מהקדמיות.
הצופון ייחודי בכך שהוא ניזון אך ורק מצוף ואבקה.
על מנת לאסוף ולעבד את מזונו הנוזלי, יש לו התאמות פיזיולוגיות ומורפולוגיות מיוחדות; הגולגולת מציגה מאפיינים פיזיים קיצוניים שמשקפים את ההתאמה לתזונה הנוזלית: היא ארוכה, צרה ומחודדת בצורה יוצאת דופן, בעלת לסתות צרות במיוחד, ומיועדת לחיטוט בעומק התפרחות.
בהתחשב באי הצורך שלו ללעוס מזון, שרירי הלעיסה ועצמות הלחי של הצופון מופחתים והשיניים שלו שרידיות ומנוונות: הטוחנות, המלתעות, הניבים והחותכות העליונות, דומות כולן בצורתן ליתדות או קונוסים זעירים ואינן פונקציונליות לנשיכה.
החותכות התחתונות שלו מוגדלות ושטוחות והן השיניים המשמעותיות היחידות: הן משמשות לכיוון הלשון במהלך השליפה החוצה.
המשנן של הצופון דל ביחס לחיות כיס אחרות וכולל 22 שיניים או פחות המסודרות בכל צד של הפה בסדר הבא: הלשון של הצופון ארוכה כאורך הראש, מחציתה נשלפת החוצה, והיא עטויה בפטמיות זיפיות בקצה ופטמיות נוקשות במרכז שנועדו להתמודד עם איסוף צוף או אבקה.
על פני החך, יש לצופון מסרקים משוננים שתפקידם לגרד ולאסוף את הצוף מהלשון לעבר בית הבליעה.
לצופון חמש אצבעות ביד וברגל עם טופרים זעירים דמויי ציפורן שאינם בולטים מעבר לאצבע.
הסידור של האצבעות ברגליים כדלהלן: הבוהן עבה ומנוגדת לשאר, האצבע המורה והאמה סינדקטיליות, הקמיצה ארוכה במיוחד, והזרת בינונית; זוג הטופרים הזעירים באצבעות הסינדקטיליות משמשות לטיפוח וסירוק הפרווה.
כפות הרגליים של הצופון מכוסות בפטמיות וברפידות בשרניות גדולות והן מאפשרות לו להתרוצץ ולטפס היטב על גבעולים, זרדים, ענפים דקים ועצמים מחוספסים.
זנבו הגלילי של הצופון ארוך פי 1.2 מאורך ראשו וגופו, מתחדד בקצה ובעל יכולת לפיתה; הוא מזכיר במקצת את זנב החולדה בשל היותו דליל בשיער ומכוסה קשקשים.
הדו-צורתיות הזוויגית קיימת אצל הצופון אך אינה בולטת לעין: הנקבות גדולות וכבדות בכשליש מהזכרים.
מידות הגוף של הצופון הן כדלהלן:
הפרווה הקצרה של הצופון גסה, שעירה וזיפית.
צבעה הכללי בחלק העליון נע בין חום-אפרורי לאפור-צפחה או כסוף; התערובת של שערות חומות, אפורות, שחורות, זהובות ולבנות מעניקה לפרווה לעיתים קרובות גוון זית, ירוק-ים או כחול-קדט.
המותניים והירכיים צבועות בכתמתם, חלודה, זהוב או חול-צהבהב, אשר חוצץ בין הצביעה הכהה בחלק העליון לצביעה החיוורת בחלק התחתון; הגחון, המפשעה, החזה והגרון צבועים בקרם-שמנת עד לבן.
בחלק העליון, פרוות הצופון עטויה בשלושה פסים אופקיים וכהים שמשמשים כסימן היכר מובהק של המין: הפס הכהה המרכזי משתרע מבסיס הזנב לאורך מרכז הגב עד לאוזניים וצבעו חום שוקולד עד חום כהה; בצידי הגב יש זוג פסים נוספים דהויים יותר בצבע חום בהיר.
ראשו של הצופון עשוי להיות בהיר יותר משאר הגוף או להיות מושפע מהצביעה הכללית: חום-אפרורי או אפרפר בפנים וחלודה או קרם שמנת בלחיים ובסנטר.
סימוני הפנים כוללים פס כהה דהוי לאורך החרטום שהוא מעין המשך לפס הגבי, ופס כהה נוסף החוצה את העיניים; שניהם עשוים להיעדר.
סביב העיניים יש לצופון בדרך כלל טבעות לבנות או קרמיות שמבליטות את צבען השחור של העיניים, וזיפי המישוש בפנים שחורים.
האיברים החשופים של הצופון צבועים בוורוד בהיר עד דהוי, ובכלל זה החוטם הזרבובי, האוזניים וכפות הידיים והרגליים.
האף בולט בצבעו האדום-ארגמן והלשון ורודה.
הזנב הקירח למחצה נע בין חום לוורוד כהה או חיוור.
לצופונית כיס עמוק ומפותח המכיל 4 פטמות: 2 מקדימה ו-2 מאחורה; אורך הפטמות 1 מ"מ אצל נקבה מתבגרת ובין 10 ל-15 מ"מ אצל נקבה הרה או מניקה.
הרכב החלב שבהן משתנה בהתאם לשלבי הגדילה של העובר.
הכיס נסגר הרמטית באמצעות שריר חזק, וכשהגורים בתוכו גדלים הוא מתנפח, מתרחב לצדדים ומקשה על תנועותיה.
זכר הצופון ידוע בכך שיש לו אשכים גדולים במידה חריגה: הם מהווים בין 4.2% ל-5% ממסת גופו ונתונים בכיס פרוותי גדול ובולט.
בנוסף, יש לו את תא הזרע הארוך ביותר בקרב היונקים אשר מגיע ל-360 מיקרומטר; לשם השוואה, אצל זכר האדם האשכים מהווים רק 0.25% מהגוף ואורך הזרע שלו 7 מיקרומטר בלבד.