tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתחילת שנות ה-80', יוצאי דרום-מזרח אסיה קיימו טורנירים של כדורגל שכללו גם אירועים של ספאק טקראו בוויסקונסין, מישיגן, מינסוטה וקליפורניה, במיוחד בתוך קהילות מלאוס, המונג ותאילנד.
סטודנטים מלזים, הלומדים באוניברסיטה, נהנו לעיתים קרובות לשחק ספאק טקראו על מגרש שעל גג הקפטריה במעונות הסטודנטים.
הם לימדו קומץ של סטודנטים אמריקנים סקרנים איך לשחק, ואלו השפיעו חברת התעופה המלזית להעניק חסות לנבחרת אמריקנית מהאוניברסיטה על מנת שתשתתף בטורניר הלאומי של ספאק טקראו שנערך בקואלה לומפור בנובמבר 1987. נבחרת נורת'רופ שיחקה עם קבוצות בינלאומיות חדשות מקוריאה, סרי לנקה ואוסטרליה.
היא ניצחה את נבחרות סרי לנקה ואוסטרליה וזכתה במדליית זהב.
טקראו החל לצבור תנופה ממשית, בסוף 1980, כאשר קורט סונדרגר, אמריקאי שעבד בשווייץ, פגש אמריקאי נוסף שהראה לו כדור קופצני עשוי רצועות ארוגות של ראטאן.
הוא סיפר לסונדרגר שמקורו של הכדור מתאילנד ונתן לו את הכדור במתנה.
סונדרגר היה אוהד כדורגל, ולכן נמשך מייד לטקראו.
סונדרגר הנלהב נסע לתאילנד כדי לברר פרטים נוספים על המשחק.
בתאילנד, הוא למד מהו ספאק טקראו והפך אוהד מושבע של הספורט.
הקהילה האסיאתית בלוס אנג'לס יחד עם הנבחרת של נורת'רופ כבר הקימו קהילת טקראו בלוס אנג'לס וסביבתה.
סונדרגר עבר לגור בה, הקים את האגודה האמריקנית של טקראו, והקים עסק למכירת כדורי טקראו מפלסטיק.
ב-1989, סונדרגר קיבל הזמנה מהפדרציה הבינלאומית של ספאק טקראו ויחד עם כמה שחקנים מקבוצת "נורת'רופ" נסע לייצג את ארצות הברית באליפות העולם.
הקבוצה הובסה קשות אך עולם הטקראו היה מוקסם מכך שקבוצות שאינן אסיאתיות התחרו באליפות העולם.
מידות של מגרשי המשחק ושל ציוד משתנות לעיתים קרובות בין טורנירים וארגונים, הפועלים החל ממשחק לשם השעשוע בלבד ועד לרמה התחרותית, בה משמשים הכללים והתקנות הבינלאומיים לתחרויות.
המשחק מתחלק לשני סוגים: regu ו-regu זוגות.
במשחק regu משחקים שלושה שחקנים בכל קבוצה בעוד שב-regu זוגות, משחקים רק שני שחקנים בכל קבוצה.
מגרש ספאק טקראו דומה בגודלו למגרש בדמינגטון (כדור נוצה).
שטחו של המגרש הוא 13.4 על 6.1 מטר (44 רגל × 20 רגל).המגרש חייב חופשי ממכשולים החל מגובה הרצפה ועד לגובה של 8 מטרים (26 רגל).
רצוי שהמגרש לא יהיה מכוסה בחול או דשא.
רוחב הקווים התוחמים את המגרש לא יעלה על 4 ס"מ (1.6 אינץ').
מסביב לכל גבולות המגרש חייב להיות שטח פנוי ונקי ממכשולים ברוחב 3.0 מטרים (9.8 רגל)לפחות.
קו מרכזי ברוחב של 2 ס"מ (0.79 אינץ') מחלק את המגרש לשני חצאים.
בכל קצה של קו האמצע, מצויר חצי עיגול ברדיוס של 0.9 מטר (2 רגל 11 אינץ') שבסיסו צמוד לצידו הפנימי של גבול המגרש .
בכל אחד מחצאי המגרש מצוירת עמדת השחקן המגיש בצורת עיגול ברדיוס של 0.3 מטר, שמרכזו מרוחק 2.45 מטרים מן הקו האחורי של המגרש ו-3.05 מטרים מן הגבול הצדדי של המגרש .
הרשת עשויה מחבל דק או ניילון בדומה לרשת כדורעף.
הרשת ברוחב 0.7 מטר ולא קצרה מ-6.10 מטרים.
כל שולי הרשת מכוסים בפס כפול של דבק ברוחב 0.05 מטרים, כאשר בחלקה העליון והתחתון עובר בתוך פס הדבק, החבל או חוט הניילון ממנו עשויה הרשת, כך שהרשת תיקשר לראשי העמודים בצידי המגרש ותימתח היטב.
כדור ספאק טקראו עגול ועשוי סיבים סינתטיים או שכבה ארוגה אחת של ראטאן.
כדורי ספאק טקראו ללא כיסוי גומי סינתטי חייבים להיות בעלי 12 חורים ו-20 הצטלבויות של הרצועות.
הכדור יכול להיות בצבע יחיד, או בצבעים שונים, או בצבעים זוהרים, ובלבד שלא יפגע בביצועים של השחקנים.
כדור ספאק טקראו עשוי להיות מצופה בגומי סינתטי או בחומר עמיד ורך על מנת לרכך את הפגיעה של הכדור בגוף השחקן.
סוג החומר והשיטה המשמשים לבניית הכדור או ציפוי הכדור בגומי או בכיסוי רך ועמיד, חייבים להיות מאושרים על ידי ISTAF לפני שניתן יהיה להשתמש בו בתחרות.
בתחרויות עולמיות, תחרויות בינלאומיות ואזוריות שאושרו על ידי הפדרציה הבין לאומית של ספאק טקראו, ובכללן המשחקים האולימפיים, משחקי העולם, משחקי חבר העמים, משחקי אסיה ומשחקי SEA, יש לשחק אך ורק בכדור שאושר על ידי ISTAF.
במשחק משתתפות שתי קבוצות, הידועות גם בשם 'regus', שכל אחת מהן מורכבת משלושה שחקנים.
אחד משלושת השחקנים יהיה מאחור.
הוא נקרא "Tekong" ומשמש כמגיש.
שני השחקנים האחרים יהיו מלפנים, אחד בצד שמאל והשני בצד ימין.
תפקידו של השחקן בצד שמאל הוא להגביה את הכדור לכיוונו של השחקן הימני ותפקידו של השחקן בצד ימין הוא להנחית את הכדור בצד של הקבוצה היריבה.
הקבוצה שאמורה להגיש תתחיל את המערכה הראשונה.
לקבוצה שמנצחת במערכה ניתנת האפשרות לבחור מי מבין שתי הקבוצות תגיש.
על השחקן להגיש מיד אחרי שהשופט מכריז על הניקוד.
אם שחקן זורק את הכדור לפני שהשופט מכריז על הניקוד עליו לזרוק שוב את הכדור והוא יקבל אזהרה.
במהלך ההגשה ברגע שה "Tekong" בועט בכדור יכולים כל השחקנים לזוז לנוע בחופשיות בתחומי המגרש שלהם.
ההגשה נחשבת חוקית אם הכדור עובר את הרשת בין אם נגע בה או לא, ועובר אל תוך המגרש של הקבוצה היריבה.
אחד מהשחקנים יוצר הסחת דעת כדי לבלבל את יריבו.
השחקן המגיש/ Tekong - זורק את הכדור למעלה, משחק עם הכדור או מוסר אותו לשחקן אחר וכדומה - לאחר שהשופט הכריז על הניקוד.
ה-Tekong דורך על הקו או חוצה את הרשת או נוגע ברשת תוך כדי זריקה.
ה-Tekong קופץ מעל הקרקע כדי לבצע את ההגשה.
ה-Tekong מגיש לא בעזרת הרגל שלו.
שחקן נוגע בכדור לפני שהוא עובר לצד השני בהגשה.
הכדור עובר מעל הרשת אבל נופל מחוץ למגרש.
הכדור לא עובר לצד של היריב.
שחקן משתמש בידיו או כל חלק של זרועותיו כדי להקל על ביצוע הבעיטה, גם אם היד או הזרוע אינן נוגעות בכדור אלא באובייקטים או משטחים אחרים.
שחקן נוגע בכדור כאשר הכדור בצד של היריב.
חלק כלשהו מגופו של השחקן חוצה אל הצד של היריב מעל או מתחת לרשת, אלא אם זה במהלך העברת הכדור לצד של היריב.
שחקני הקבוצה נוגעים בכדור יותר מ-3 נגיעות רצופות.
הכדור נוגע בזרועו של שחקן.
שחקן עוצר את הכדור בגופו או מחזיק את הכדור מתחת לזרועו או בין רגליו.
כל חלק בתלבושות השחקן, למשל נעליים, חולצה, סרט ראש וכדומה, נוגע ברשת או בכיסא השופט או נופל לצד היריב.
הכדור נוגע בתקרה, בגג, בקיר או בכל חפץ אחר.
כאשר קבוצה מבצעת עבירה, מוענקת נקודה לקבוצה היריבה.
הגשה: קבוצה מגישה שלוש פעמים ואז תורה של הקבוצה השנייה להגיש, לא קשר למי ניצח בנקודות.
במצב של תיקו 21-21, כל קבוצה תגיש נקודה אחת עד שהמערכה מוכרעת.
מערכה: קבוצה מנצחת מערכה כאשר היא מגיעה ל-21 נקודות ומובילה בהפרש של שתי נקודות או יותר על הקבוצה היריבה.
אם קבוצה לא מגיעה להפרש מספיק, ממשיכים לשחק עד שאחת הקבוצות משיגה הובלה של 2 נקודות או מגיעה ל-25 נקודות (מה שקורה קודם).
במערכה והאחרונה בכל regu, הקבוצות מחליפות צדדים במגרש כאשר אחת מהקבוצות מגיעה ל-11 נקודות.
משחק רשמי של regu או regu זוגות מסתיים בניצחון של הטוב משלוש מערכות (אחת הקבוצות מגיעה לניקוד של 2:0 או 2:1);, כאשר כל מערכה נמשכת עד 21 נקודות.
משחק קבוצתי הוא למעשה שלושה משחקי regu ברצף, כשבכל regu משתתפים שחקנים שונים של הקבוצה.
הקבוצה הזוכה נקבעה על ידי הטוב משלושה regus, כלומר ניצחון ב-2 מתוך 3 regus.
דירוג: בטורנירים ומשחקי צוות, דירוג הקבוצה נקבע על ידי:
1. סכום הניצחונות במשחקים: ניצחון במשחק מעניק לקבוצה נקודה אחת.
3. הפרש הנקודות בין הקבוצות.
משחקים בינלאומיים נשלטים כעת על ידי: ISTAF,הפדרציה הבינלאומית של ספאק טקראו
להצגת רשימת המדינות המתחרות - לחצו על "הצגה" משמאל
חברי פדרציית חבר העמים של ספאק טקראו
להצגת רשימת חברי פדרציית חבר העמים של ספאק טקראו - לחצו על "הצגה" משמאל
להצגת רשימת משתתפי גביע האוקיינוס השקט - לחצו על "הצגה" משמאל
אנתוני ג'רום "סְפָּאד" וֶבּ הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1985–1998. בעונת זכה בתחרות ההטבעות של ה-NBA על אף שהיה אחד השחקנים הנמוכים בתולדות ליגת ה-NBA, בגובה 1.68 מטרים.
ממוצעיו הכוללים לאורך קריירת ה-NBA הם 9.9 נקודות, 5.3 אסיסטים ו-2.1 ריבאונדים למשחק.
וב נולד וגדל בדאלאס שבטקסס, ובשנת 1981 החל ללמוד במכללת מידלנד.
בשנת 1982 הוביל את קבוצת הכדורסל של המכללה לזכייה באליפות "ליגת ה-NJCAA" – הליגה הבכירה למכללות קהילתיות, מכללות מדינה ומכינות קדם-אקדמיות – לאחר שקלע 36 נקודות במשחק הגמר.
הופעתו המצוינת לאורך טורניר האליפות זיכתה את וב לכתבה נרחבת במגזין ספורטס אילוסטרייטד, אשר הסבה אליו תשומת לב גבוהה ברחבי ארצות הברית.
בסיום אותה עונה עבר לאוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית מליגת המכללות הבכירה, ובשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 10.4 נקודות ומסר 5.7 אסיסטים בממוצע למשחק.
וב נלקח בבחירה ה-87 של דראפט ה-NBA 1985 על ידי דטרויט פיסטונס, אך שוחרר ממנה לפני פתיחת העונה וחתם על חוזה באטלנטה הוקס.
במהלך עונת הרוקי שלו זכה בתחרות ההטבעות, לאחר שגבר על חברו לקבוצה דומיניק וילקינס עם שתי הטבעות מושלמות (ציון 50) בסיבוב הגמר, ובכך הפך לזוכה הנמוך ביותר בתולדות התחרות.
ב-5 עונותיו הראשונות באטלנטה קלע 6.7 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של דוק ריברס, ובעונת שובץ בחמישייה הפותחת לצידו של ריברס.
בקיץ 1991 הועבר בטרייד לסקרמנטו קינגס, וב-4 עונותיו בקבוצה שימש כרכז הפותח שלה ורשם ממוצעים של 13.7 נקודות ו-6.7 אסיסטים למשחק.
בעונת הוביל את כל שחקני הליגה באחוזי קליעה מקו העונשין, עם 93.4%.
לאורך תקופתו עם הקינגס לא הצליחה הקבוצה להעפיל לשלב הפלייאוף, וניצחה בכ-37% בלבד ממשחקיה.
לקראת עונת נשלח בטרייד בחזרה לאטלנטה הוקס, ולאחר 51 משחקים הועבר בטרייד נוסף למינסוטה טימברוולבס.
בקיץ 1996 עזב את ה-NBA וחתם על חוזה בסקאליג'רה ורונה מליגת העל האיטלקית.
במהלך עונת שיחק לתקופות קצרות באורלנדו מג'יק ובאיידהו סטמפיד מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק.
משאית ספארי הוא כינוי לכלי רכב צה"לי שנעשה בו שימוש באזורי לחימה בשנות ה-80 של המאה ה-20. כלי הרכב בתצורת משאית, יועד לשינוע גייסות משטח ישראל אל שטחי הלחימה ובחזרה.
פיתוחו החל במלחמת לבנון הראשונה ולאחר שמשאיות ספארי הותקפו ונפגעו, הוכנסו לשימוש משאיות ספארי ממוגנות ופותח אף דגם מוקטן וסגור שזכה לשם "ספארון".
ב-10 במרץ 1985 אירע "אסון הספארי", פיגוע התאבדות שבו התפוצצה מכונית תופת בסמוך לשיירת כלי רכב של צה"ל ליד העיירה הלבנונית מארג' עיון.
בעקבות "אסון הספארי" וריבוי מטעני הצד שהופעלו בעיקר על כלי רכב רך שהסיעו חיילים בלבנון, פיתח חיל החימוש מיגונים למשאיות אלו.
דפנות משאיות המרצדס מוגנו בלוחות פלדה שהשאירו רק פתח צר יחסית לאורך הדופן.
כמו כן הותקן מיגון לתא הנהג, עיבוי רצפת המשאית בארגז הנוסעים ובתא הנהג, התקנת קשת התהפכות והתקנת וילונות בליסטיים.
משקל תוספת המיגון במשאית היה 3.5 טון.
בתחילה המיגונים נתנו מענה לירי מנשק קל ולרסיסים בלבד.
בהמשך נתן המיגון מענה גם לרקטות RPG ואף לטילי נ"ט מסוג סאגר.
2013) הוא מועדון כדורגל איטלקי שבסיסו בעיר פרארה, במחוז אמיליה-רומאניה, שבאיטליה.
המועדון הוקם לראשונה בשנת 1907, ומאז 1928 מקיים את משחקיו הביתיים באצטדיון פאולו מאצה, על שם נשיא המועדון בין השנים 1946–1977, פאולו מאצה.
המועדון השתתף בסך הכל ב-24 עונות בליגה העליונה של הכדורגל האיטלקי, והישג השיא שלו היה בעונת 1959/1960, אז סיים במקום החמישי בליגה (ביחד עם עוד 2 קבוצות).
כמו כן הגיעה הקבוצה לגמר קופה איטליה לעונת 1961/1962.
המועדון החל את דרכו במרץ 1907 בשם "Circolo Ars et Labor" (מלטינית: "הקבוצה לאומנות ולעבודה"), על ידי הכומר הסלסיאני פייטרו אסרביס.
בתחילה הייתה זו אגודה שהתעסקה במטרות תרבותיות ודתיות, ובשנת 1913 הפכה האגודה לאגודת ספורט, והפכה את שמה ל-"Società Polisportiva Ars et Labor" (S.P.A.L) ("מועדון הספורט לאומנות ועבודה").
המועדון החל את דרכו המקצוענית תחת ההתאחדות האיטלקית רק ב-1919 והתחרה בטורניר הליגה השנייה.
ספאל התמודדה בליגה העליונה בין השנים 1920–1925, והישג השיא שלה הוא הגעה לשלב הפלייאוף של הגמר הלאומי בעונת 1921/1922.
מ-1925 ועד למלחמת העולם השנייה שיחק המועדון בסרייה ב' ובסרייה ג', ובתקופה זו שיחק והבקיע החלוץ המקומי מאריו רומאני 130 שערים ב-189 משחקים (ב-2 קדנציות במועדון 1925–1932 ו-1937/1938) והפך לשיאן ההבקעות של המועדון בכל הזמנים (עד היום).
בין 1939 ועד 1943 המועדון שינה את שמו באופן זמני ל"A.C.
Ferrara" ולבש מדים שחור ולבן של העיר.
לאחר השעיית המשחקים בליגות בעקבות המלחמה, חזר המועדון ב-1945 לשמו המקורי S.P.A.L.
ב-1946 הפך פאולו מאצה לנשיא המועדון.
אחרי 5 עונות בסרייה ב', העפילה ספאל לסרייה א' לראשונה בתולדותיה, לאחר שסיימה במקום הראשון בעונת 1950/1951. הספליאנים הצליחו להישאר בליגה העליונה במשך רוב העונות בשנות ה-50 ושנות ה-60 כשהצליחו להתחרות ב-16 מתוך 17 העונות בליגה העליונה בין השנים: 1951-1968.
ספאל סיימה חמישית בעונת 1959/1960 וזהו הישג השיא שלה בהיסטוריית המועדון, כמו כן הגיעה לגמר הקופה איטליה בעונת 1961/1962 והפסידה רק בגמר, 2-1 לנאפולי.
כמו כן במהלך עונת 1962/1963 הצליחה הקבוצה להגיע למקום הראשון בליגה, אך לא לזמן רב, לפני שהידרדרה וסיימה לבסוף במקום השמיני בליגה.
בתקופה זו היה המועדון מקפצה לקבוצות הגדולות והייתה קבוצה שבה שחקנים פורחים לפני שהם מגיעים לקבוצות הבינלאומית, כדוגמת פאביו קאפלו ששיחק אצלה לפני שהגיע לרומא, יובנטוס ומילאן.
בעונת 1963/1964 ירדה הקבוצה לסרייה ב', אך חזרה מיד עונה לאחר מכן, והצליחה להישאר בליגה העליונה עד ל-1968.
במהלך שנות ה-70, ה-80 וה-90 התנדנדה הקבוצה בין סרייה ב' לסרייה סי.
פאולו מאצה עזב את תפקידו ב-1976 והוחלף בפרימו מצנאטי.
מאצה נפטר בדצמבר 1981, והוחלט לקרוא על שמו את האצטדיון של הקבוצה שלושה חודשים לאחר מכן.
ב-1990 ג'ובאני דוניגאגליה הפך לנשיא המועדון אז הצליח המועדון לעלות מהליגה השלישית לליגה השנייה (הסרייה ב'), תחת הדרכתו של המאמן ג'יובאן בטיסטה פברי.
דוניגאגלה עזב את הנשיאות בשנת 2002, כאשר המועדון בליגה השלישית והוחלף בלינו די-נארדו.
המועדון פשט רגל בשנת 2005 ונוצר מחדש בשם "SPAL 1907 S.r.l.".
בקיץ 2012 לאחר פשיטת רגל שנייה, המועדון נוצר עוד פעם מחדש בשם "Società Sportiva Dilettantistica Real SPAL" והחל את דרכו מחדש בסרייה ד'.
בסוף עונת 2012/2013 חזר המועדון לשמו המקורי.
Giacomense" שנוסד ב-1967 במאסי סן גיאקומו, ועבר לעיר פרארה, התמזג עם ספאל ב-12 ביולי 2013 לאחר שהבעלים רוברטו בנסיקוטי סגר את העסקה עם משפחת קולומאריני, והמועדון שינה את שמו הרשמי ל-"S.P.A.L.
בעונת 2013/2014 עלה המועדון לליגה השלישית וב-2015/2016 עלה המועדון בחזרה לסרייה ב' בפעם הראשונה מאז 1992/1993. בסוף עונת 2016/2017 עלה המועדון לליגה הראשונה אחרי 49 שנות היעדרות.
בעונה הראשונה בליגה העליונה, 2017/2018, סיים המועדון במקום ה-17 והצליח לשרוד בליגה.
ב-2018/2019 סיים המועדון במקום ה-13. בעונת 2019/2020 לאחר שהשיגה הקבוצה 15 נקודות בלבד מתוך 23 משחקים והייתה עמוק בתחתית הליגה, פוטר המאמן לאונרדו סמפליצי בפברואר 2020, והוחלף על ידי המאמן הנוכחי לואיג'י די ביאג'ו, בסיום העונה ירדה הקבוצה לסרייה ב'.
ביוני 2025 המועדון התפרק עקב חובות.
ספא ומארווה הם שמות של שתי גבעות קטנות הממוקמות במתחם המסגד הגדול של מכה שנמצא בערב הסעודית ושמו "אל חראם".
שתי הגבעות הללו מהוות מקום חשוב מאוד באסלאם.
ספא ממוקמת כ-100 מטרים מן הכעבה, אשר נחשב למוקד התפילה עבור המוסלמים, לעומת זאת, מארווה נמצאת כ-350 מטרים מהכעבה.
המרחק בין ספא ומארווה הוא בערך 450 מטר, לפיכך 7 הפעמים הלוך ושוב שוות ל-3.2 קילומטרים.
המוסלמים נוהגים להגיע אליהן הלוך ושוב 7 פעמים, במהלך טקס העלייה לרגל טקסי החג' והעומרה.
לפי האסלאם, יש כמה גרסאות לסיפורן של ספא ומארווה.
לפי הגרסה הראשונה של הסיפור, איבראהים הנביא הצטווה על ידי אללה להביא את אשתו, הגר, ואת בנו איסמאעיל אל אזור ספא ומארווה ולעזוב אותם שם.
כיוון שאיבראהים היה נביא אללה, הוא צריך היה למלא את הוראותיו.
הוא עזב את הגר ואת איסמאעיל לבד במדבר רק עם כד מים.
כשהמים בכד נגמרו, איסמאעיל התחיל לבכות מרוב צמא, והגר דאגה לבנה והתחילה בחיפושים אחר מים עבורו.
כדי להקל על חיפושיה היא השאירה את בנה מאחור, וטיפסה במהירות על הגבעה הראשונה: "ספא", כדי להשקיף על הסביבה, לאחר שלא ראתה דבר, הלכה במהירות לגבעה השנייה "מארווה" כדי להמשיך בחיפושים.
בזמן שהגר הייתה על הגבעות, היא הצליחה לראות את בנה איסמאעיל ולדעת שהוא בטוח, אך כשהייתה בעמק שבין הגבעות היא לא הצליחה לראותו, הגר צעדה בדרך זו שבע פעמים בחום הכבד לפני שחזרה לבנה.
זה היה המלאך גבריאל שהיה ליד עמדת מים.
היא חיפשה מים מתחת לכנף המלאך ולפתע מצאה.
היא שתתה מהמים והניקה את בנה.
גרסה נוספת בתרבות האסלאם מספרת שכאשר הגר הייתה במארווה היא הסתכלה אל עבר בנה הבוכה והבחינה כי לאחר שרקע ברגליו על האדמה נבע במקום זה מעיין מים קטן.
הגר רצה נרגשת ושמחה אל עבר מעיין המים וכאשר הגיעה מנעה מהמים להתפשט בעזרת ידיה באומרה "צים צים" (מילה בערבית שמשמעותה "להתאסף").
כתוצאה מכך, אללה החיה את עמק המים הקדוש הזה, ולאחר מכן מספר שבטים ערביים התיישבו שם.
עמק המים הזה ידוע כיום בתרבות הערבית כ"באר זמזם", מיליוני עולי רגל מכל העולם מגיעים אל הבאר במהלך טקסי העלייה לרגל ושותים מהמים שבו.
העלייה לרגל למכה המכונה "חג'" (נקראת גם "העלייה הגדולה") היא אחת מחמש מצוות היסוד באסלאם (חמשת עמודי האסלאם).
גברים ונשים מוסלמים מחויבים לקיים מצווה זו לפחות פעם אחת בחייהם, ולעלות אל העיר מכה, העיר הקדושה ביותר למוסלמים.
אחד הטקסים החשובים במהלך החג' נקרא "סעי", מבחינה לשונית, המילה סעי נלקחת מהפועל הערבי סעא سعى Sa'a, שמשמעותו בשפה הערבית "ללכת", "לחתור" או גם "לרדוף".
המשמעות היא ללכת בין הגבעות ספא ומארווה 7 פעמים בסך הכל.
ביצוע טקס הסעי משמש להנצחת החיפוש של הגר עבור מים לבנה ואת רחמיו של אללה במענה לתפילותיה של הגר, בטקס עצמו העולים לרגל עושים את דרכם בהליכה מספא אל מארווה 7 פעמים הלוך ושוב.
הטיילת כולה מכוסה בתמונות רבות והיא מחולקת לארבע סמטאות, כאשר כל סמטה היא רק לכיוון אחד, ושתי הסמטאות הפנימיות מיועדות לקשישים, לנכים ולאנשים בעלי מוגבלויות.
בטקס העומרה נוהגים לעלות לרגל אל הכעבה במכה ולכמה אתרים שלידה.
כמו כן, היא מכונה גם "העלייה הקטנה".
את שלושת הטקסים האלה מבצעים סמוך למסגד הגדול של מכה, הנמצא באזור חג'אז שבערב הסעודית, ונקרא גם "מסגד אל-חראם".
המסגד מקיף את הכעבה ואת ספא ומארווה, והוא נחשב למסגד הגדול בעולם כיום.
המסגד, הכולל חצר מרכזית מלבנית המוקפת באזורי תפילה מכוסים, הוא האתר של כמה עליות לרגל.
עולי הרגל מבצעים את שני הטקסים ("טוואף" ו-"סעי") בתוך חצר זו.
ספאר (בהולנדית: SPAR וקודם לכן DESPAR) היא רשת קמעונאות הולנדית שמוכרת רישיונות זכיינות ברחבי העולם.
החברה הוקמה בהולנד ב-1932 על ידי אדריאן ואן-וול, ונכון ל-2017 מחזיקה ב-13,112 סניפים ב-48 מדינות.
חנות SPAR עשויה להיות עצמאית מהרשת, ולפעול באופן של זיכיון, להיות חלק מרשת זכיינית, בהתאם לאופן בו המותג פועל באותה מדינה.
ב-1953 נפתח מטה הרשת באמסטרדם, שתפקידו לנהל ולהרחיב את פעילות הרשת, שכיום פעילה ב-48 מדינות וב-3 יבשות (אסיה, אפריקה ואוקיאניה).
מאז 1996, הרשת היא נותנת החסות העיקרית של אירועי התאחדות האתלטיקה האירופית.
בשנת 2000 הרשת נכנסה לשוק הרוסי והיא פעולת שם בכ-400 חנויות.
לאחרונה חלק מהרשת באזור מוסקבה נמכר לאזבוקה וקוסה.
בשנת 2002 רכשה מבילה 21 סניפים בהונגריה, ובשנת 2016 רכשה מבילה 61 סניפים בקרואטיה.
באוגוסט 2014 רכש המותג 80% מהשליטה על קבוצת BWG שמנהלת רשת חנויות עודפים באירלנד ודרום בריטניה.
פועלת נכון ליולי 2022 במערב אירופה ב-16 מדינות עם כ-10,000 חנויות, במרכז ומזרח אירופה ב-11 מדינות עם כ-2,000 חנויות, באפריקה ובמזרח התיכון ב-15 מדינות עם כ-1,100 חנויות ובאסיה בשש מדינות עם כ-500 חנויות.
ביולי 2022 חתמה רשת ספאר על מכתב כוונות עם עמית זאב, לשעבר מנכ"ל רשת יינות ביתן, לכניסתה של רשת ספאר לישראל.
בדצמבר 2022 חתמה רשת שופרסל מזכר הבנות עם עמית זאב לשיתוף פעולה במסגרתו הרשת צפויה לפתוח עשרה סניפים של רשת SPAR בישראל ובמקביל מוצרי המותג ימכרו בחנויות שופרסל.
במרץ 2023 הפך מזכר ההבנות להסכם, לפיו לשופרסל יהיו 19.9% מהבעלות בחברה המשותפת שתוקם, ולזאב יתר ה-80.1%.
החברה המשותפת תקים בישראל חנויות במותג ספאר, ותפיץ בישראל את המותג הפרטי ספאר, בחנויות אלה וגם ברשת שופרסל.
בספטמבר 2023 הודיעה שופרסל כי החליטה לסגת מהעסקה בעקבות מגבלות של רשות התחרות.
במקומה נכנס להסכם יצחק מירילשוילי, בעליו של "עכשיו 14".
ב-19 במרץ 2024 נפתח הסניף הראשון של ספאר בישראל באזור התעשייה של כפר סבא.
הסניף השני היה אמור להיפתח במהלך שנת 2024 במתחם יס פלאנט בבאר שבע, והתגבש תוכנית לפתוח 35 סניפים בישראל, בשיתוף עם חברת ישפרו.
התוכנית להרחיב את הפעילות בישראל בוטלה בנובמבר 2024 בעקבות חילוקי דעות עם ישפרו.
בספטמבר 2025, נפתח סניף שני בתל אביב.
סוג החנויות ש-SPAR מפעילה משתנה בהתאם למקום ולמותג: SPAR אקספרס, SPAR Neighboorhood ו-EuroSPAR הם חלק מהמותגים שמפעילה הרשת.
SPAR היא החנות הסטנדרטית של הרשת, וקיימת בכל האזורים והמדינות.
חנויות אלו מיועדות לאזורים עירוניים ולא-עירוניים ושטחן גדול יותר מ-SPAR Express ו-KwikSPAR, אך קטנות יותר מחנות InterSPAR.
EuroSPAR פעיל באירופה ואילו SuperSPAR פעיל בדרום אפריקה, והם כוללים סופרמרקטים בגודל בינוני, בין חנויות נוחות לסופרמרקטים גדולים יותר.
חנויות תחת המותג הזה, שפועלות בדרום ומרכז אירופה נקראות "היפרמרקטים", ומתחרות ברשתות ענק דוגמת טסקו, קרפור ואחרות.
KwikSPAR שקיים רק בדרום אפריקה, הוא מותג חנויות נוחות שמיועד לעצירות מהירות.
החנויות קטנות יותר מחנויות SPAR סטנדרטיות ונוטות לפעול שעות רבות יותר לאורך היום, חלקן גם 24 שעות ביממה.
מותג SPAR Express שפרוס ברחבי אירופה מציג את החנויות הקטנות ביותר ברשת, והן ממוקמות באתרים כמו תחנות דלק, שדות תעופה ותחנות רכבת.
רשימת המדינות והטריטוריות בהן SPAR פועלת, ובסוגריים שנת התחלת הפעילות:
ספא דובונקה 35 (באיטלקית: SPA Dovunque 35) היא משאית מתוצרת S.P.A.
(automobile) (שם רשמי : Società Piemontese Automobili) חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה בין השנים 1935 – 1948 באיטליה עבור הצבא המלכותי האיטלקי וחיל האוויר המלכותי האיטלקי.
"ספא דובונקה 35" הוגדרה כמשאית מטען איטלקית.
שימשה בצבא האיטלקי כמשאית מטען, משאית נוסעים, ובזמן מלחמת העולם השנייה כארטילריה ניידת-נגד-מטוסים.
דגמי "ספא דובונקה 35" מילאו משימות לוגיסטיקה בצבא האיטלקי.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה המשאית הייתה בכמות מרשימה בצבא האיטלקי והייתה בשימוש בכל חזית איטליה כמשאית לוגיסטית עיקרית.
ה"ספא דובונקה 35" שימשה בעיקר כגוררת ארטילריה, נושאת תחמושת, משאית אספקה, נושאת חיילים ואפילו כפלטפורמה לתותחי נ"מ.
"Dovunque" - פרוש בעברית: "בכל מקום", 35 - מציין את תחילת הייצור של הדגם בשנת 1935.
דגם "ספא דובונקה 35" היה בשרות עד שנת 1950.
מנוע בנזין תוצרת "פיאט" סוג מנוע "Fiat 18T".
אנשי צוות בקבינה: נהג + 1.
5 אנשי צוות בדגם "versione autocannone" שכלל תותח רב שימושי קל מסוג ברדה מודל 35: מפקד, נהג, נהג מחליף, תותחן, מטעין.
הבלמים תופעלו בדוושה הידראולית אחת, שפעלה על כל ששת הגלגלים.
גרסה בסיסית - נגררים במשקל של 2.5 טון או 25 חיילים מצוידים.
גרסה אירונאטיקה - תא סגור נוקשה
"versione autocannone" - גרסה הכוללת תותח נ"מ מסוג ברדה מודל 35 להגנה על שיירות נגד מטוסים.
ניידת קשר בגרסת מרכז הרדיו (Dovunque-Viberti Center Radio) תוצרת מאגנטי מרלי מסוג "RF2 CA" ו-"R6" הפועלת בגל ארוך, בינוני, קצר, עם רדיום בהתאמה של 500, 1000, 1500 ק"מ.
ספאסקאיה היא סדרת דרמה רוסית בהפקת VGTRK עבור רשת רוסיה-1. הסדרה עוסקת בשוטרי מחלקת המבצעים של משטרת סוצ'י שבדרום רוסיה, לחופי הים השחור.
כל צמד פרקים עוסק במקרה פשע נפרד.
הדמות הראשית היא קצינת משטרת הפדרציה הרוסית אנה ספאסקאיה, העומדת בראש המחלקה המבצעית בסוצ'י.
ספאסקאיה היא חוקרת פלילים עם מוח חד ואופי חזק.
ספאסקאיה ירשה את תכונותיה מסבתה אינסה ארקדייבנה: היא עקרונית, לא מפחדת להיראות משעממת, לא ביישנית מול הממונים עליה, יודעת לטפל בעבריינים ולרסן את הכפופים לה.
העיקר הוא שבכל מקרה מבלבל ככל שיהיה היא מוצאת גרסאות לא ברורות ומבחינה בפרטים נסתרים.
קרינה אנדולנקו - אנה, שוטרת במחלק הפלילים של משטרת סוצ'י
איליה נוסיק - שוטר, שותפה של אנה
לריסה אודוביצ'נקו - אינסה ארקדייבנה, סבתא של אנה
האי ספאץ הוא אי גדול מכוסה קרח למול חוף אינגליש (אחד מחופי ארץ פאלמר), ממערב לחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם מדרום לאי אלכסנדר וממערב לבסיסו של חצי האי האנטארקטי.
האי ממוקם 48 קילומטרים ממזרח לאי סמיילי.
אורכו של האי 80 קילומטרים; ורוחבו 40 קילומטרים.
צידו הצפוני של האי מהווה את הגדה הדרומית של פתח רון.
שאר חלקי האי מוקפים על ידי מדף הקרח סטיינג' המכסה את מפרצון סטיינג' ואת מפרץ ג'ורג' השישי.
שיא גובהו של האי 266 מטרים מעל פני הים.
פין רון וקארל אקלנד מהשירות האנטארקטי של ארצות הברית, נסעו במזחלת לאורך חופו הצפוני של האי בדצמבר 1940.
האי צולם מהאוויר לראשונה, ב-23 בדצמבר 1946 על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, שנערכה בפיקודו של פין רון, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948, ומופה לראשונה (באופן גס) בהתבסס על תצלומי אוויר אלה.
האי צולם בשנית על ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1965–1966. האי מופה בדיוק רב יותר בהתבסס על תצלומי אוויר אלה, על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
במסגרת מיפוי זה התברר כי מדובר באי ולא בחצי אי.
רון נתן לאי את שמו.
האי נקרא על שמו של גנרל קרל ספאץ, ראש המטה הראשון של חיל האוויר האמריקאי, אשר סייע במתן מטוס לשימוש משלחת החקר האנטארקטית רון.
ספאץ היא מכונית מיני קבריולה בנויה מפיברגלס, אשר יוצרה בין השנים 1958–1956 בגרמניה.
הדגם הראשוני יוצר על ידי יצרנית הרכב הגרמנית Egon Brütsch Fahrzeugbau.
את הדגם שיפר המהנדס "HaraldFriedrich" שהיה שותף מנהל ב-"Alzmetall P.
Meier & Friedrich GmbH" ברישיון "אגון ברוטש" בשותפות עם יצרנית האופנועים "Victoria (motorcycle)" הקימו את חברת "Bayerische Autowerke GmbH" בשיתוף המהנדס הנס לדווינקה.
ה"ספאץ" ששמו לימים שונה ל"ויקטוריה 250", הוא מכונית ארבעה גלגלים שנבנתה בין השנים 1956–1958.
המכונית תוכננה והוגשה במקור על ידי יצרנית הרכב הגרמנית "אגון ברוטש" (שם רשמי: "Egon Brütsch Fahrzeugbau") כ-"ספאץ" תלת-גלגלי בנוי מפיברגלס עם מתלים של הגלגלים הקדמיים והגלגל האחורי המחובר ישירות למעטפת המרכב.
מבנה המכונית הוכיחה את עצמה כבעייתית ומבחני הרכב בדרכים מחוספסות הובילו לסדקים קשים במרכב.
הרלד פרידריך (Harald Friedrich), רכש את רישיון היצרן לייצור ושיווק ה"ספאץ" מ-"אגון ברוטש" וביולי 1956 בשותפות עם יצרנית האופנועים "Victoria (motorcycle)", הקימו את חברת "Bayerische Autowerke GmbH".
בגלל הליקויים בתכנון המקורי, ביקש פרידריך מהנס לדווינקה , אז בן 77, לשעבר מהנדס עיצוב ראשי בטטרה, לעצב שלדה חזקה למכונית.
התוצאה הייתה שלדת צינור מרכזית וארבעה גלגלים - בניגוד ל"ברוטש" המקורי בעל שלושת הגלגלים.
פרידריך ראה אז שהוא כבר לא מחויב לשלם תמלוגים ל"ברוטש", מה שהוביל לתיק בית משפט, בו זכה פרידריך.
השופטים הכירו בכך שבניית ה-"Brütsch" המקורית חסרת תועלת ומסוכנת כאחד.
מרכב הפיברגלס דמה למכונית ספורט, אך עם 10.2 כ"ס בלבד.
הגג היה עשוי ממשטח בד שהוקם מתוך המכונית (בדגם ה"ספאץ" לא היו דלתות).
הדגם נבנה עם מושב ספסל יחיד לשניים שישבו זה ליד זה.
ספאם מוסובי הוא מאכל אמריקאי שמוצאו מהוואי, העשוי מלוף ואורז, נפוץ בארצות הברית, וכן בגואם..
המאכל מורכב מלוף צלוי, רוטב טריאקי, סויה, סוכר, אורז ואצת נורי העוטפת את המרכיבים מסביבם.
ספאם מוסובי נחשב כמתאבן אך גם כארוחת בוקר או צהריים, מוגש בחנויות נוחות ובמסעדה היוקרתית של אלן וונג.
למאכל גרסה חריפה המכילה רוטב סיראצ'ה ונפוצה בגואם.
ספאם מוסובי מוזכר לראשונה בשנות החמישים והוא נגזרת של מאכל יפני הנקרא אוניגירי.
מקורו של המאכל שנוי במחלוקת, אך יש הטוענים שהובא להוואי על ידי עצורים יפנים בעת כליאתם בארצות הברית.
בשנת 1999, רשת המסעדות אל אנד אל (L&L Hawaiian) החלה למכור את המאכל כחלק מהתפריט שלה.
בחודש אוגוסט 2021, הכריז מושל הוואי על חג הספאם מוסובי הלאומי.
ספא סצ'ני (בהונגרית: Széchenyi gyógyfürdő) המכונה "סֶצְ'קַה" בסלנג של בודפשט, הוא מתחם הספא הגדול ביותר בבודפשט, בירת הונגריה.
בנייתו החלה ב-1909 בהתבסס על תוכניותיו של האדריכל דייזה ציגלר.
אספקת המים התרמיים של הספא הממוקם בפארק העירוני של בודפשט מובטחת כעת על ידי "באר אישטוואן הקדוש" שנמסרה ב-1938, אספקת המים הקרים שלה מסופקת על ידי שש בארות מים בקידוח עמוק.
במתחם שלוש בריכות חיצוניות ו-15 בריכות מקורות.
ניתן להשתמש בטיפולים רפואיים שונים בספא, וכן פועלים במקום כמה בתי חולים יום.
בירת הונגריה החלה להתמודד עם הרעיון של בניית הספא כבר בשנת 1884. דייזה ציגלר, פרופסור באוניברסיטה למדעים שימושיים, הופקד על עיצובו.
עם זאת, האספה הכללית של מועצת העיר אישרה את תוכניותיו של ציגלר רק בהחלטתה בשנת 1903 ונודע לציגלר על האישור עוד לפני מותו.
לאחר שינויים מרובים של האתר, הבנייה בפועל החלה ב-1909. האדריכל המפקח היה ינה שמיטרר.
המרחצאות, שנקראו עד אז מרחצאות ארטזי, נפתחו ב-16 ביוני 1913 כבר תחת השם ספא סצ'ני.
באותה תקופה, הספא היה מחולק למרחצאות פרטיות, מרחצאות אדים לגברים ולנשים, ולמרחצאות ציבוריים לגברים ולנשים.
מספר המבקרים עלה על מאתיים אלף כבר בשנת הפתיחה ב-1913 ו-890,507 ב-1919. אף על פי כן, הוא פעל בהפסד בשנים 1914–1915, הסיבה לכך הייתה היעדר מלון ספא (שהיה מתוכנן) בנוסף להשפעות הכלכליות של מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1924 החליטה האספה הכללית של מועצת העיר להרחיב את הספא כמיטב יכולתה.
בסך הכל התקבלו 35 תוכניות למכרז התכנון שפורסם ב-26 ביוני 1926. עלויות חימום המים גדלו, ולכן נוצר צורך לקדוח באר ארטזית שנייה על מנת להגדיל את תפוקת המים.
מדי 24 שעות עלו על פני השטח 6,000 מ"ק מים מהבאר, מה שפתר את אספקת המים התרמיים של הספא ואת חימום הבניין, שכן עד 1939 הוסב ציוד החימום של הספא לחימום מים חמים.
בשנת 1970 חלק מים הופנה לספא דגאי.
ציגלר עבד על עיצוב הבניין במשך יותר מעשרים שנה, אך לאחר מותו ב-1905, בניית עבודתו בפועל נוהלה על ידי עמיתיו הישירים.
האגף הדרום-מזרחי של הבניין הפונה לפארק העירוני הוא בסגנון קלאסיסטי, אך רוב האלמנטים שלו הם יותר נאו-רנסאנסים.
לשימוש במוטיבים הקשורים למים היה תפקיד חשוב הן בעיצוב החיצוני והן בעיצוב הפנימי של המבנה.
ניתן למצוא מפלצות מים מסוגננות, קונכיות, דגים ובנות ים על המנורה בחזית הבניין ועל הקישוטים החיצוניים של המבנה.
אלמנטים אלו שימשו גם על כותרות העמודים ששימשו כקישוט פנים, כלי נוי והאריחים.
עד למחצית השנייה של המאה ה-20, מצבו של הספא הידרדר (קירות עובש שחורים, חזית צבועה בצבע אחר), שכן התיקונים הוגבלו רק הזדמנותית ולתיקון דחוף של פגמים שהתגלו.
עבודות השיפוץ האמיתיות החלו ב-1997. ראשית, החל השחזור המונומנטלי של אגף פרנצ'ק (צד הברכות הפתוח הפונה לגן החיות והבוטני).
הקירות הוחזרו לצבעם הצהבהב המקורי, הוחלפו יסודות האבן המלאכותית החסרים ושוחזרו המדרגות הקדמיות והמרפסות.
הבריכות, הסאונות ומרחצאות האדים של הספא
גרם מדרגות מוביל מאזור הבריכה החיצוני אל סאונות המרתף הממוקמות הן באגף הימני והן באגף השמאלי של הבניין.
כל אחת עבור סאונות לאירוח של 40 איש.
בחלק החיצוני של ספא סצ'ני יש שלוש בריכות גדולות: באמצע, בריכות של 26–28 מעלות צלזיוס לשחיה, בה שוחים במעגלים על פי המנהגים המקומיים (בדומה לבריכת השחייה של ספא גלרט).
זוהי הבריכה היחידה בה חובה להשתמש בכובע שחייה.
בבריכה שממזרח לזה, יש מי מרפא בטמפרטורה של 38 מעלות צלזיוס.
בבריכת החוויה הפונה מערבה המים הם 32–34 מעלות צלזיוס.
בריכת החוויה כוללת מסדרון מסתחרר, סילון מים לעיסוי גב, מים מבעבעים תת-מימיים ומקלחת צוואר.
הבאר הארטזית הראשונה שסיפקה את המין החמים לספא נקדח בין השנים 1868 לבין 1878, ומים בטמפרטורה של 74.5 מעלות יצאו מעומק 970 מטר.
הבאר השנייה נקדחה בשנת 1936, מהבאר הזו מעומק 1,240 מטר פורץ המעיין החם ביותר באירופה של מים תרמיים, עם טמפרטורה של 77 מעלות צלזיוס.
הרכב מי המרפא של מרחצאות סצ'ני הוא כדלקמן (בהתבסס על המידע שניתן על לוחות אבן הגיר שהוצבו בבניין):
ניתן להשתמש בשירותים שונים בספא חינם בהפנית רופא ממומחה (בריכת ספא תרמית, אמבט ספא, טיפול בבוץ, אמבט משקולות, אמבט מוגז, עיסוי רפואי, עיסוי בסילוני מים תת-מימי, התעמלות קבוצתית תת-מימית) או תמורת תשלום.
בספא סצ'ני פועלת, מה שנקרא מערכת בקרת גישה של שעון יד פרוקסי.
לשעון הפרוקסי יש שבב שיכול לאחסן מידע.
אלה יכולים להיות מוצגים בסורקים שונים.
כך למשל נוכל לברר באיזה ארון או בקתה אנו שמים את הבגדים שלנו עם הציוד, אותה ניתן למצוא בהרבה מקומות בספא.
אם, למשל, קונים כרטיס עם לוקר, אז על ידי לחיצה על הכפתור או נגיעה בדלת התא הלוקר נפתח, שעון הפרוקסי שלנו יאפשר כניסה לאותו לוקר, שאותו נוכל לפתוח ולסגור רק עם השעון שלנו.
קו מטרו M1 בבודפשט כולל תחנה מיוחדת ועצמאית של ספא סצ'ני.
הספא נגיש בקלות גם מתחנת טרוליבוס (קו אוטובוס חשמלי על כבל עליון) 72M.
ספא סנט לוקאץ' (בהונגרית: Szent Lukács gyógyfürdő; בלשון העם: לוקאץ') הוא אחד מבתי הספא העתיקים ביותר בבודפשט, הונגריה.
הספא נמצא ברובע 2 של בודפשט בבודה, בחלק הרובע שנקרא "פלהוויז" (Felhévíz), ליד גדות הדנובה, ברחוב על שם לאו פרנקל.
ככל הנראה, מקור השם הוא מהתרגום להונגרית של השם הגרמני Lochbad (פירושו מרחצאות חור או בור, ומכאן בהונגרית Lukas-fürdő).
כמו כן שמו של סנט לוקאץ', המזוהה באופן מסורתי עם ריפוי ורפואה.
על פי רעיונות אחרים, ייתכן שהשם נגזר משמו של הבעלים של האזור מימי הביניים שקראו לו לוקאס (Lukász-fürdő).
המעיינות שנבעו למרגלות גבעת סמלה כבר היו ידועים ושימשו את הרומאים.
כתובת מתקופת הקיסר קלאודיוס מזכירה את מעיינות המים החמים העליונים והתחתונים הזורמים במקום (aqua calidae superiores et inferiores).
באזור המרחצאות צ'אסאר (קיסר) ולוקאץ' של היום, עמד היישוב Felhévíz בזמן התיישבות המדיארים במרכז אירופה.
על פי מקורות היסטוריים, במאה ה-12 התיישבו במקום מסדרי אבירים שעסקו בריפוי (אבירי יוחנן הקדוש ב-1178, לימים אבירי מלטה ורודוס), שבנו מרחצאות ובתי חולים ליד המנזרים שלהם.
על פי מסמכים משפטיים מאותה התקופה, אגם מאלום (טחנת קמח וכן טחנת ייצור אבק שריפה) התקיימו באזור בימי הביניים.
בתקופה העות'מאנית היו במקום זה גם כן מרחצאות (מרחצאות Veli-bey והמרחץ בשם Barutháne/Barut).
הספא שפעל באתר של בניין הספא של לוקאץ' של היום היה ככל הנראה אגם מים חמים קטן יותר.
לאחר שחרור בודה מהכיבוש העות'מאני השתלט אוצר המדינה על כל המרחצאות, יחד עם המעיינות שמקורם באזור המרחצאות צ'אסאר ולוקאץ' הממוקמים למרגלות גבעת יוז'ף.
בעבודתו שפורסמה ב-1697, מזכיר הרופא האנגלי אדוארד בראון את המרחצאות שליד טחנת אבק השריפה.
חשיבותם של המרחצאות מתחילה במאה ה-18 וירדה מאז סוף המאה ה-18. על פי תיאור משנת 1852, "בחצר הטחנה ליד השכנה של מרחצאות צ'אסאר, יש את מה שנקרא מרחצאות לוקאץ', שמספר האמבטיות הקטן שלו משמש בעיקר לריפוי של החקלאים שמגיעים מהכפרים".
בשנת 1857, טוחן מאובודה החל בבניית הספא, בשנת 1884 רכשה פילפ פאלוטאי את השטח מהאוצר והרחיב את המוסד עוד יותר.
בשנת 1893 הפך הספא לתאגיד עסקי, נבנו מלון ספא, אמבט בוץ, ספא עממי, מרחץ אדים עממי, מחלקות מודרניות לרפואה עממית ובריכות שחייה.
אולם שתיית מי המרפא של הספא הושלם ב-1937, ונבנה מהשיש של אולם קבלת הפנים של תערוכת המילניום בשנת 1896. אולם השתייה נחנך על ידי הנסיך המלכותי פרנץ יוזף, כחלק מסדרת האירועים של קונגרס הרחצה הבינלאומי הראשון שנערך בבירת הונגריה בין ה-7 ל-14 באוקטובר 1937.
המצור על בודפשט במלחמת העולם השנייה גרם נזק חמור לבניין, וגם לוחות הכרת תודה רבים נהרסו.
לאחר המלחמה הולאמה חברת ספא סנט לוקאץ', אליה הוצמד ספא צ'אסאר ולאחר מכן הוקם משני המוסדות הללו בית החולים הממלכתי לראומטיזם.
באביב 1951 נוסד בית חולים ממלכתי מאוחד על ידי מיזוג של בית החולים הממלכתי לראומטיזם, ספא לוקאץ' והמכון הלאומי למחקר בלנאולוגי ושמו שונה שנה לאחר מכן למכון הלאומי לראומטיזם וספא.
באזור לוקאץ' פעלו מרחצאות בוץ בצורה ייחודית באירופה עד שנת 1999. מאז תחילת המילניום התבצע במספר שלבים שיפוץ מלא של הספא, שהסתיים ב-2013.
בשל השחזורים והשחזורים התכופים, לבניין הספא הנוכחי יש מראה די אקלקטי מבפנים ומבחוץ.
במהלך מאות השנים, תכונות הסגנון המורי נעלמו וגם ארבעת המגדלים האופייניים שהיו לו.
הוא קיבל את צורתו הנוכחית בשנת 1921 בהתבסס על התוכניות של האדריכל רז'ה היקיש.
הבניין הורחב ברציפות עד שנות ה-70.
בריכות הספא, סאונות, מרחץ אדים
בספא לוקאץ' ניתן לחלק את המתקנים לפי תפקוד (ריפוי, ספורט, בריאות), והדבר בא לידי ביטוי חלקי בעיצוב המבנה.
בספא או בחלק התרמי יש שלוש בריכות מים חמים (32, 36 ו-40 מי מרפא מעלות צלזיוס) וסאונה קטנה.
יש מרחץ אדים, אליו מחוברת בריכת מים קרים ב-24 מעלות צלזיוס.
הבריכה העגולה ב-40 מעלות צלזיוס, מנקודת מבט אדריכלית, משרה אווירה של חמאם טורקי.
ניתן לשחות בשתי בריכות חיצוניות.
הכי קר, בריכת שחייה של ה-22 מעלות צלזיוס לגברים, בעוד שה-26 °C נקראת בריכת הנשים, מה שמזכיר שבעבר ניתן היה להשתמש באמבטיה רק בנפרד לפי מגדר.
בעבר יכלו גם נשים להשתמש בבריכת הגברים, אך גברים לא יכלו להיכנס לבריכת הנשים.
הסאונה החיצונית ומרחץ האדים הממוקמים ליד בריכת הגברים נסגרו ב-2012, ובמקום נוצר "עולם סאונה" נפרד בבניין.
בבריכת ההרפתקאות (טמפרטורת מים: 32–33 מעלות צלזיוס) יש מסדרון מתגלגל, מבעבע מתחת למים, שתי מקלחות צוואר, סילון מים לעיסוי גב חבוי בספסל ומיטת בועות.
מרחצאות לוקאץ' ממוקמים ליד ממערת המים המעורבים יאנוש מולנר שם בריכה באורך 6 ק"מ ועומק של שלושים מטרים והנביעה מסופקת מים תרמיים של 20–23 מעלות צלזיוס.
על קיומה של המערה דווח לראשונה בשנת 1858 על ידי השבועון הרפואי, החוקר הראשון שלה היה הרופא והכימאי יאנוש מולנר.
מערת המעיין המזינה את ספא סנט לוקאץ' נסקרה על ידי הספלאולוג פרנץ פאפ ב-1937, ומשנות ה-60 המשיכו צוללנים לחקור אותה.
הרכב מי המרפא של הספא הוא כדלקמן, בהתבסס על המידע המסופק על לוחות אבן הגיר הממוקמים בבניין:
ספאר מהדייב (באזרית: Səfər Mehdiyev; נולד ב-17 במרץ 1973) הוא פוליטיקאי ואיש צבא אזרי.
הוא סיים את בית הספר התיכון ושירת בצבא.
בשנת 1998 סיים את לימודיו בפקולטה ליחסים כלכליים בין-לאומיים של האוניברסיטה האגאית בטורקיה עם תואר ביחסים כלכליים בין-לאומיים.
לאחר מכן, סיים תואר שני במימון באוניברסיטה הממלכתית של אזרבייג'ן לכלכלה, בהתמחות בכלכלה וניהול.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת באקו ב-2010 עם תואר במשפטים.
הוא החל את פעילותו בשנת 1990 בחווה הקיבוצית של כפר נהרם במחוז באבק של נחצ'יבאן.
בשנים 1999–2004 עבד כמפקח, מפקח בכיר, ראש מחלקת המכס, סגן ראש המחלקה להסדרת תעריפי מכס במחלקה הראשית לתעריפים פיננסיים ובבקרת מטבעות של ועדת המכס הממלכתית של הרפובליקה של אזרבייג'ן.
בין השנים 2004–2006 כיהן כסגן יושב ראש ועדת המכס הממלכתית של אזרבייג'ן, ומפברואר 2006 כסגן ראשון של ועדת המכס הממלכתית.
ב-23 באפריל 2018, בפקודת נשיא אזרבייג'ן, הוא פרש מתפקיד סגן ראשון של ועדת המכס של המדינה, ומונה ליושב ראש ועדת המכס.
ב-30 בינואר 2020 הוענקה לו "הדרגה המיוחדת הגבוהה ביותר של קולונל כללי של שירות המכס".
ספארי אנושי הוא מונח המשמש לתיאור קמפיין טרור רוסי בעיר חרסון שבאוקראינה, הכולל שימוש מכוון בכטב"מים נגד אוכלוסייתה האזרחית.
העיר חרסון נכבשה על ידי רוסיה בשנת 2022 במסגרת הפלישה הרוסית לאוקראינה, אך שוחררה מאוחר יותר על ידי הצבא האוקראיני.
לאחר השחרור נסוגו הכוחות הרוסים אל מעבר לנהר הדנייפר, התמקמו במרחק של פחות מקילומטר מחופי העיר ופתחו בירי צלפים, טילים וארטילריה על תושבי העיר.
למרות זאת, לדברי העיתונאית העצמאית זרינה זבריסקי, חלקים מהעיר נותרו "בטוחים במידה מסוימת".
תושבי העיר הצליחו להסתתר מפני התקפות רוסיות על ידי מעבר לחלקים אחוריים של מבני העיר או לדירות הפונות צפונה.
בסוף מאי 2024 החלו הכוחות הרוסים לתקוף את העיר באמצעות כטב"מים.
לדברי זבריסקי, התקיפות המרובות "שינו לחלוטין את דינמיקת החיים בעיר" והפכו את היציאה אל מחוץ למבנים למסוכנת.
על פי דיווח של עיתון ה-Kyiv Post , מחצית מהפצועים וההרוגים בחרסון בחודשים יולי-אוגוסט באותה השנה נפגעו מכטב"מים, עם עד 100 תקיפות יומיות.
לאור הקרבה של הכוחות הרוסים לעיר, המאפשרת שימוש בכטב"מים לתקיפת האוכלוסייה האזרחית, תיאר הוושינגטון פוסט את המצב בחרסון כלא טיפוסי, כיוון שביתר הערים באוקראינה הצבא הרוסי מוכרח להשתמש באמצעי לחימה ארוכי-טווח לפגיעה באזרחים.
תושבי חרסון תיארו את התקיפות הרוסיות כסוג של "עונש", כיוון שחרסון הייתה העיר האוקראינית הגדולה הראשונה שנכבשה על ידי רוסיה ושוחררה לאחר מכן על ידי הכוחות האוקראינים.
לאור המשך המתקפות התדירות והממוקדות כנגד אוכלוסייה האזרחית האוקראינית, טבעו תושבי חרסון את המונח "ספארי אנושי" לתיאור קמפיין הטרור במסגרתו חיילים רוסים "צדים" אזרחים באמצעות כטב"מים.
על פי נציג הממשל הצבאי בחרסון, כמעט מחצית מ-547 הפצועים וההרוגים מ-1 ביולי ועד 9 בספטמבר 2024 נפגעו מכטב"מים.
תוכנית האקטואליה האוקראינית TSN דיווחה על שיא של 330 תקיפות כטב"מים ו-224 נפילות חומר נפץ ב-9 בספטמבר.
בין המטרות האזרחיות נכללו אזרחים הממתינים בתחנות אוטובוס, ילדים המשחקים בפארקים, בתי ספר, אוטובוסים ציבוריים, מכוניות אזרחיות ואמבולנסים.
במקרים אחרים צוידו הרחפנים בחומר דמוי נפאלם לצורך שריפת שכונות מגורים.
מתנדבים ומומחים מקומיים דיווחו על תקיפות מסוג "הקשה כפולה" , במסגרתן כוחות הצלה וחבלנים המוזעקים לזירת האירוע מותקפים על ידי רחפנים במתקפת משנה, בסמיכות לאירוע הטרור הראשי, במטרה למנוע פעולות חילוץ והצלה.
במקרה שתואר על ידי העיתון פורבס כ"טיפוסי", תושבת העיר, אם לשניים, רכבה על אופניה בדרכה הביתה כשהבחינה ברחפן רוסי.
משזיהתה שהרחפן עוקב אחריה, החלה לדווש במהירות בניסיון להימלט מפגיעה.
הרחפן הצליח להשיגה והטיל עליה רימון, ורסיסיו הותירו אותה ללא יכולת ללכת.
תמונת התקיפה פורסמה בערוצי טלגרם רוסיים לצד אמוג'י קורץ וכיתוב המכנה אותה באופן שקרי "חיילת".
בדוגמה נוספת, תיעוד ששותף בפומבי על ידי הכוחות הרוסים הציג הטלה של חומר נפץ על רכב של נציבות האו"ם לפליטים.
במקרה אחר, תיעד ה-BBC מקרה בו אדם שחזר זה עתה לביתו בתום יום עבודה נכנס לחצר ביתו, מצית סיגריה ומשוחח עם שכנו בטרם הבחין בזמזום רחפן רוסי.
אלמנו סיפרה כי ראתה אותו רץ למחסה בעקבות הטלה של רימון, אך רסיסים שחדרו אל ליבו הובילו למותו המיידי במקום.
שיתוף ברשתות החברתיות וגיוס המונים עבור כטב"מים על ידי אזרחים רוסים
תיעוד התקיפות מופץ באופן קבוע ברשתות חברתיות בשפה הרוסית.
רבים מהכטב"מים נרכשים באמצעות גיוס המונים על ידי אזרחים רוסים, וחיילים רוסים חולקים עמם את צילומי הכטב"מים ותיעוד אירועי הטרור כדי שיוכלו "לראות את התמורה על השקעתם".
ה-BBC זיהה ערוץ טלגרם בו מפורסמים תיעודים ראשוניים של תקיפות הכטב"מים, בליווי איומים כלפי הציבור האוקראיני.
קורבנות הפגיעות מכונים לעיתים קרובות "חזירים" – כינוי גזעני לאוקראינים.
הערוץ נוהג לשתף תמונות של רחפנים וציוד צבאי אחד ולהודות לעוקביו על התרומות.
מועדון הכדורגל א-ספאא הוא מועדון כדורגל מאזור וטא אל-מוסייטבח שנמצא בביירות המשחק בליגת העל הלבנונית.
לזכותו של המועדון 3 אליפויות ו-3 גביעים.
המועדון מזוהה באופן מסורתי עם העדה הדרוזית ולמרות שהוא מהעיר ביירות מרבית אוהדיו מתגוררים מאזור הר הלבנון.
היריבות המרכזית שלה היא איח'א אהלי עאליי.
במועדון נוסד בשנת 1933 במועדון חובב וכעבור 6 שנים נרשם באופן רשמי.
ב-23 בדצמבר 1948 הצטרף להתאחדות לכדורגל הלבנונית ושיחק בליגה הלבנונית השנייה.
בשנת 1961 עלה לראשונה לליגת העל הלבנונית.
בעונת זכה לראשונה בגביע ה-FA הלבנוני לראשונה בתולדותיהם.
בעונת הגיע לגמר גביע ה-AFC בו הפסידה אל-מוחרק הבחריינית.
בעונת זכה באליפות הראשונה של המועדון ושנה לאחר מכן השלים זכה שנייה ברציפות.
בעונת סיים במקום ה-11 והיה אמור לרדת לליגה השנייה, אולם שבאב בורג' ירדה במקומה בגלל חובות כספיים.
ספאא נאסר אל-דין היא מהנדסת אלקטרוניקה פלסטינית שכיהנה כשרת התקשורת וטכנולוגיית המידע בממשלות הרשות הפלסטינית בין השנים 2012 ל-2014.
ספאא נולדה בירושלים ב-1969 ולמדה בבית הספר שמידט.
היא סיימה תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה בהצטיינות באוניברסיטת אל-קודס באבו דיס ב-1994, ועבדה באוניברסיטה.
בהמשך סיימה תואר שני ב בטולוז ודוקטורט ב.
היא עבדה במכון הטכנולוגי וואג'די אבו גריבה כדיקנית ומנהלת המכון, וכמו גם כיועצת לשר התקשורת וטכנולוגיית המידע ובמספר מוסדות רשמיים.
בשנת 2010 מונתה לתפקיד דיקנית מכללת הינד אל-חוסייני לבנות באוניברסיטת אל-קודס, ובהמשך, בין 2014 ל-2021, הייתה סגנית נשיא של האוניברסיטה, ומזכ"לית הנשיאות שלה.
במאי 2012 מונתה לכהן כשרת התקשורת וטכנולוגיית המידע בממשלות הרשות הפלסטינית, והייתה לאישה הראשונה המכהנת בתפקיד שרת התקשורת בעולם הערבי, תפקיד בו כיהנה עד 2014.
ספאא חברה באגודת הקוד הפתוח הפלסטינית מאז נובמבר 2009, חברה באגודה הפלסטינית בצרפת בשנים 1998–2003, חברה בכוח המשימה הלאומי של ארגון הסחר העולמי מאפריל 2011, חברה בוועדה הארצית לפיתוח מרשם האוכלוסין והאוטומציה משנת 2011 וחברה בקבוצה המייעצת להצטרפות הרשות הפלסטינית לארגון הסחר העולמי (WTO).
ב-3 בפברואר 2018 הוקמה בפעם השנייה מועצת המנהלים של המועצה העליונה לחדשנות ומצוינות, ונשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס מינה אותה כחברה בה, ב-1 באפריל 2024 מונה הרכב המועצה מחדש והיא המשיכה לקדנציה נוספת בתפקיד.
ב-2017 קיבלה את אות לגיון הכבוד הצרפתי בדרגת אביר, ב-2019 קיבלה את פרס היצירה הערבית.
ספאגה (בערבית سفاجا) היא עיר במצרים, לחופו המערבי של ים סוף, הממוקמת 53 קילומטרים מדרום להורגדה.
נמל זה הוא גם נמל אזרחי שהנתיב העיקרי שלו הוא לדובא בערב הסעודית וגם נמל צבאי של חיל הים המצרי.
בעיר גם אזור תיירותי המורכב מבונגלוס ובתי נופש.
מספר מכרות פוספט נמצאים באזורה והיא נחשבת למרכז יצוא פוספטים.
כביש סלול של 164 קילומטרים מחברת את ספאגה לקינא שבמצרים העליונה.
בחלקו הצפוני של המפרץ הוא נושק לאי ג'זירת ספאגה ומפריד ביניהם מצר ברוחב של כ-700 מטר.
הכניסה לנמל היא מדרום, במצר שנמצא בין קצהו הדרומי של האי ובין שונית ספיט (Spit reef), שרוחבו הוא כ-2 ק"מ.
במרחק של 1 ק"מ מערבית לקו החוף של המפרץ מתחיל רכס ג'בל קבאש (או ג'בל אום קבאש, או ג'בל נוקארה) שפסגתו נמצאת כ-3.5 ק"מ מהחוף בגובה של 807 מטר.
היסטוריה של הנמל ושל העיר
בספאגה שוכן אחד הנמלים העתיקים ביותר בים סוף.
הוא הוקם כבסיס לסחר בים סוף תחת שלטונו של הפרעה המצרי הקדום סחו רע, ששלט בסביבות 2,470 לפנה"ס.
העיר ספאגה נוסדה בין השנים 282 לפנה"ס ו-268 לפנה"ס, על ידי סאטירוס.
היא נקראה פילוטרה לכבוד אחותו המנוחה של תלמי השני.
סטפנוס מביזנטיון כותב שהוא נקרא גם פילוטרידה.
במהלך כיבוש מצרים בשנת 1882, הכירו הבריטים גם בחשיבותו האסטרטגית של נמל ספאגה, אשר התחזק עוד יותר עם גילוי מכרות פוספט עשירים בהרים הסמוכים.
חשיבותו גברה משנת 1911 ואילך עקב פעולות כרייה נרחבות הנובעות מהשקעות גדולות ממדים של אנשי עסקים איטלקים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הורחב הנמל על ידי על ידי אנשי המחנה השמיני של הצבא הבריטי בפיקוד מונטגומרי.
גודלו של הנמל לאחר הרחבתו (כולל נמל הפוספטים) היה באורך של כ-5 ק"מ וברוחב של 2.5 ק"מ.
בין העובדים בנמל היו גם חיילים מהיחידות הארצישראליות, שהתנדבו לצבא הבריטי.
עם התקדמות רומל עד שערי אלכסנדריה, הכינו הבריטים תוכנית נסיגה לכוחותיהם, דרך עמק הנילוס לקינא, משם לנמל ספאגה ומשם בספינות להודו.
ראשי ההגנה, שחששו מפלישת הגרמנים לארץ ישראל, הורו לחיילים העברים להשתלט על האוניות ולהשיטן לעקבה, לחבור לאנשי פלמ"ח שיירדו לעקבה כ"מטיילים" ולהצטרף עם הנשק להגנת הארץ.
תוכנית זו התבטלה לאחר ניצחון מונטגומרי בקרב אל עלמיין.
חיל הים המצרי הקים בסיס בנמל ספאגה.
במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים התקיף צה"ל מספר פעמים את נמל ספאגה.
ב-1980 דווח כי מתקני הנמל דלים ואין בו מנופים.
התנועה העיקרית בו הייתה ב-1977 יצוא פוספטים, כ-800 אלף טון בשנה זו.
בזמן מלחמת ההתשה היה נמל ספאגה אחד מן הנמלים הגדולים במערך הימי של הצי המצרי ועגנו בו משחתות, צוללות, ספינות טילים וטרפדות.
היה זה אחד מחמשת המבצעים שכונו "המעופפים", שבהם הוסקו באיגוף אנכי כוחות מובחרים קטנים של צה"ל לפעולות של הפגזה באמצעות מרגמות בעורף כוחות הצבא המצרי והסורי.
המבצע תוכנן כתגובה על תקיפה של חיל הים המצרי על כביש החוף בין בלוזה לרומני בצפון סיני בליל 8–9 בנובמבר 1969 ועל פעולת צוללנים מצריים נגד מטרות בנמל אילת.
ב־22 בדצמבר קיבלו היחידות המצריות לאורך החוף התרעה על אפשרות של פעולה ישראלית והוכנסו לכוננות גבוהה.
זמן קצר לפני הפעולה יצא מטוס ווטור של טייסת 110 של חיל האוויר הישראלי כדי לצלם את האזור ואת הנתיב לנמל ספאגה.
בליל 22–23 בדצמבר 1969 יצאו שני מסוקי סופר פרלון ישראלים משדה אופיר, חצו את מפרץ סואץ וחדרו למרחב היבשתי המצרי בין ראס גמסה לע'רדקה.
במסוקים היה כוח שמנה 11 צנחנים, בפיקודו של שי תמרי, מפקד גדוד 890 וכן שתי מרגמות 120 מ"מ וכ-100 פצצות.
את המסוקים הוביל אברהם פרי, מפקד טייסת 114 טייס המסוק השני היה שאול שפי.
מטוס סקייהוק ישראלי נשלח לאזור התקיפה למטרת הטלת נורים כדי להאיר את אזור התקיפה.
במשך כעשרים דקות ירו הרגמים מאה פצצות מרגמה לעבר בסיס חיל הים המצרי בספאגה.
המסוק של פרי שימש כתצפיתן לטיווח המרגמות.
מבצע רובינזון וששת (23 במאי 1970)
לאחר שהמצרים קרבו בזמן מלחמת ההתשה, מערכות טילי קרקע אוויר חדישות מדגם SA-3 לכיוון תעלת סואץ, תוכנן בצה"ל מבצע לחטיפת טכנאים והבאת מכלולים של המערכת החדשה, כדי ללמוד את סודותיה.
הסוללה שנבחרה הייתה ליד ספאגה.
חלקו העיקרי של המבצע שהוטל, על סיירת מטכ"ל, לא בוצע, לאחר שהמסוקים בהם הוטסו הלוחמים, נקלעו למחסור בדלק עקב איגוף גדול בלתי מתוכנן והמבצע בוטל.
החלק המשני של המבצע, שכלל מיקוש כביש המוביל אל הסוללה ופיצוץ עמודי טלפון, בוצע בהצלחה.
במלחמת יום הכיפורים לא נתקף הבסיס המצרי על ידי חיל הים הישראלי.
לאחר שורת מבצעי מגבית, שכוונו אל נמל ע'רדקה וגרמו לחיל הים המצרי נזק רב, הסיגו המצרים לנמל ספאגה את כלי השיט שלא נפגעו.
עם עומק של 25 עד 34 מטרים, גם ספינות גדולות יכולות להיכנס לנמל.
כיום, זהו הבסיס העיקרי לסיורי הצי הצבא המצרי בדרום מזרח המדינה.
הוא משמש גם כנקודת מוצא לעליות לרגל (חאג') לערב הסעודית (מכה), לייצוא אלומיניום וייבוא דגנים.
בהתאם לכך, האזור נשלט על ידי קומפלקס העברה ותעשייה, ומלבד מספר אתרי נופש הממוקמים מחוץ לעיר, אינו מציע לתיירים אטרקציות מיוחדות.
חופי החול השחור מכילים איזוטופים רדיואקטיביים טבעיים של אורניום, תוריום ואשלגן.
מגזין התיירות "Red Sea Bulletin" כותב כי אלה קיימים "...בריכוזים לא מזיקים..." (10/11 2005, עמ' 71) וממליץ על החול העשיר במלחים ובמינרלים לטיפול בפסוריאזיס, ברונכיט, שיגרון ואלרגיות שונות.
דווח שאפילו המלכה הפרעונית חתשפסות הגיעה לכאן מדי שנה לטיפולי בריאות.
בתוך העיר וסביבתה נמצאים מספר אתרי נופש יוקרתיים כמו מפרץ סומה, מפרץ מקאדי, מפרץ קלאווי ואל-קוסייר (כ-80 ק"מ מדרום לספאגה), הפופולריים בקרב צוללנים, גולשים, חובבי גולף וחובבי הליכת חוף.
מול החוף שוכנות מספר שוניות אלמוגים - בדומה לאלה מול הורגאדה.
המעבורת הטרופה סאלם אקספרס משמשת אף היא כאתר צלילה.
היא טבעה ב-1991 כ-17 ק"מ מספאגה בשעה שהייתה בדרכה מג'דה בערב הסעודית.
464 מתוך 644 הנוסעים שהיו עליה טבעו באסון.
נקבע כי נמל ממלכת הפרעונים העתיקה שנמצא במקום הוא בן 4,000 שנה.
מחקר שנערך לאחרונה בשנת 2006 מאשר כי המצרים הקדמונים בנו ספינות 700 שנה מוקדם יותר ממה שסברו בעבר, ואלו היו ספינות מתאימות לשיט בים סוף, ולא לשימוש בנילוס.
חלקים מסוימים יוצרו מעץ ארז הלבנון בגלל עמידותו.
חלק מהחוקרים מזהים את ספאגה עם הנמל העתיק של מיוס הורמוס , שפעל בים סוף בתקופת ממלכת בית תלמי ובתקופת מצרים הרומית (בשנים 642-30 לספירה).
סַפֶּגֶת המוח של הבקר (או חֹלִי הַמּוֹחַ הַסְּפוֹגָנִי .; או מחלת הפרה המשוגעת; באנגלית: Bovine Spongiform Encephalopathy, ובראשי תיבות: BSE) היא מחלת בקר, שכאשר היא מועברת לאדם היא גורמת למחלה דמוית מחלת קרויצפלד-יעקב (CJD).
זוהי אחת המחלות הבודדות הנגרמות על ידי פריונים - חלבונים אשר בשל פגם בקונפורמציה שלהם יוצרים משקע עמילואידי.
זהו משקע רעיל הגורם לתמותת נוירונים וכתוצאה מכך להיווצרות חללים ברקמת המוח עד שהיא הופכת ספוגית (ומכאן שם המחלה).
ספגת המוח, ככל מחלות הפריונים, היא חשוכת מרפא וגורמת למוות תוך כמה חודשים מהופעת התסמינים הראשונים.
באמצע שנות ה-90 חלה התפרצות של מחלת הפרה המשוגעת בבריטניה (משערים שהמגפה החלה כבר באמצע שנות ה-80).
המחלה התפשטה בקרב אוכלוסיית הפרות של בריטניה בשל הנוהג להאכילן בבשר טחון העשוי מבשר פרות, שחלקן היו חולות במחלה זו.
פרות שמוחן הכיל את הפריון, ואשר בשרן נטחן והפך למזון, העבירו בקלות את המחלה לפרות שניזונו ממנו.
להתפרצות בבריטניה היו השלכות כלכליות חמורות (יצוא הבשר מבריטניה הופסק לחלוטין למשך כמה חודשים) ואלפי פרות הושמדו בניסיון למגר את המחלה.
ביקורת הושמעה בעקבות התפרצות המחלה.
האכלת פרות בבשר טחון החליפה את הנוהג הקודם, להאכילן בסויה, זאת משיקולים כלכליים.
בארצות הברית מואכלות רוב הפרות בסויה, כיוון שגידול צמח זה בכמויות גדולות אפשרי; בצפון אירופה קיימים תנאים המקשים על גידול סויה.
באוסטרליה ובניו זילנד לא נרשם אף לא מקרה אחד של BSE.
הפרות במדינות אלו רועות בצורה חופשית וניזונות מעשב.
משערים כי כ-400,000 פרות נגועות חדרו לשוק המזון מאז פרוץ המגפה.
בני אדם אשר צרכו מוצרי בשר חלו בזן חדש של מחלת קרויצפלד-יעקב (CJD).
מאז פרוץ המגפה בבריטניה חלו במחלה 148 איש במדינה זו, וכן 6 בצרפת ואחד באיטליה.
היות שהמחלה דוגרת בגוף האדם במשך שנים ארוכות לפני שהיא פורצת, גם נכון לשנת 2015, לאחר מיגור המגפה, מתגלים מדי פעם אנשים החולים במחלה - כך שטרם ניתן להעריך את מידת הנזק הכולל שנגרם.
ספוגי ים או ספוגים (שם מדעי: Porifera) היא מערכה של בעלי חיים נקבוביים רב-תאיים ירודים, חסרי החוליות, הנמנים עם תת-ממלכה Parazoa.
הספוגים הם שוכני מים ונייחים (צמודי מצע, בנטיים).
מקור השם – נושאי חורים.
מערכת הספוגים היא מערכה נרחבת ביותר הכוללת כ-10,000 מינים ידועים ומינים חדשים מתגלים בכל עת.
הספוגיים מצויים בעיקר במים מלוחים (בכל חלקי הים), אך גם במים מתוקים, החל ממים רדודים ועד לעומק של יותר מ-.
בע"ח קדומים אלו הם מראשוני היצורים הרב תאיים בכדור הארץ.
זרימת המים היא דרך תעלת הכניסה (Incurrent Canal), משם אל חדרי הסינון ולבסוף אל תעלת היציאה (Excurrent Canal) ואל פתח היציאה הגדול, האוסקולום (osculum).
הצורה הפשוטה ביותר במורכבותה של ספוגיים היא צינור המחובר בקצה אחד לנקודת אחיזה.
בנוסף, תוחלת חייהם היא כ-5,000 שנה, יותר ממרבית בעלי החיים.
מבחינה פיזיולוגית, הספוגיים הם מבעלי החיים הפשוטים והקדומים ביותר מבחינה אבולוציונית ואינם כוללים שרירים, עצבים או שום איבר פנימי אחר.
למעשה ניתן לראות בספוג מושבה רב-תאית יותר מאשר אורגניזם רב-תאי.
בשל השוני המשמעותי הזה מיצורים רב-תאיים אחרים, הוטבע המושג Eumetazoa המגדיר את כלל היצורים הרב-תאיים, למעט הספוגיים.
למעשה ניתן לשבור ספוג לתאים בודדים ואלה יוכלו להסתדר וליצור ספוג חדש.
אם בצורה זו יועברו מספר ספוגיים, כל אחד מהן יסתדר חזרה בצורה משלו.
קיימות עדויות של מאובנים של ספוגיים מעידן הפרקמבריון.
קיימות שלוש צורות עיקריות של ספוג:
Ascon – צינור אחד – שתי שכבות של תאים – דיפלובלסטי
Sycon – שתיים–שלוש אצבעות, עם דופן דיפלובלסטית
Leucon – מאות ואלפי אצבעות אשר חוברות יחד, זוהי הצורה המורכבת והנפוצה ביותר עם מערכת חללים מורכבת, ה-Atrium, שהוא החלל הפנימי, קטן יותר אך שטח הפנים לסינון גדול יותר, לאחר שינויים אנטומיים נוצרו ביצורים אלה גם חדרי סינון, Flagellated Chamber
לספוג ישנו בסך הכול מספר קטן של טיפוסי תאים:
Pinacocyte – תא שטוח, פחוס ונוקשה, שיוצר מעטפת קצת יותר קשיחה לכל דופן הגוף
Porocyte – תא יוצר נקב, תא זעיר ובו מאות אלפי נקבים (pores) מיקרוסקופיים
Sclerocyte – תא יוצר מחט גירנית/צורנית, בפועל יש מאות תאים וכל אחד מפריש מחט שיוצרות יער של מחטים חדות, וכך נוצר מבנה שמחזק את הדיפלובלסט
Choanocyte – תא רביד, שאחראי על הנעת המים (באמצעות שוטון) בתוך הספוג ועל קליטת מזון
Archaeocyte – תא אמבי, שיכול לשלוח זרועות לכל הכיוונים מבנה זה קולט חלקיקי מזון מתא רביד ומעביר אותם לתאים האחרים
תאי גזע מסוג טוטיפוטנטי היכולים להתמיין לכל תא אחר אשר יידרש
ביצור זה, יש שתי צורות רבייה: רבייה מינית ורבייה אל-מינית.
אל-זוויגית (אל-מינית) – בשתי דרכים:
קטעי גוף ספוגיים ניתקים מגוף הספוג, ונצמדים למצע ובו מתפתח ספוג חדש
גמולות – קטע מהספוג שמתעטף במעטפת שמגינה עליו עד שמגיע למצע עליו יכול להתפתח, הספוג שיתפתח בצורה זו יהיה זהה גנטית לספוג ההורה.