tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר מקרה הרצח מצבה הנפשי של ליילה מתערער ומחריף, ופוצחת אי הסכמה בין השתיים על כך שאיב רוצה להמשיך ולחפש אחרי הרוצח, בעוד ליילה רוצה להפסיק.
מיד לאחר סיום הריב איב נעלמת לזמן מה.
בדיוק באותו פרק הזמן, הבלש הוליסטון מחליט לחקור את תיקה של ליילה לעומק, וסובר כי לה ולאיב יש קשר לרצח חבר כנופיית הסמים.
בתוך דקות ספורות לאחר מכן, נוצר מצב בו ליילה ואיב עקבו אחרי רכב חשוד, ונתפסו.
בין רגע מאיימים האנשים מתוך הרכב על חייה של ליילה, ובסמוך לכך פורץ בסערה למקום רכב ממנו יוצא חבר כנופיה נוסף, שחזר ממסיבה.
אותו חבר הכנופיה שחזר מן המסיבה יוצר הסחת דעת בלא מודע, ובעודו מדבר עם השניים שאיימו על ליילה, היא ואיב יורות לכל עבר ופוצעות באופן אנוש את שלושתם.
רגע לפני שהן יורות בהם למוות, הן שואלות אם הם הרוצחים של סטפון, והם עונים בשלילה, ומוסיפים כי אלו לא הם, אלא איש בשם אלחנדרו.
משהספיקו לסיים את דבריהם, השתיים ירו בראשם.
יום למחרת, ליילה וג'סטין נוסעים באוטו, ופתאום שמה לב ליילה כי בצידו של הרכב ישנם אקדחים המופנים לכיוונם.
באותו הרגע היא מאבדת שליטה ומתנגשת בשלושה כלי רכב.
מיד לאחר מכן השניים קמים בבית חולים, וחברה של ליילה בא לבקרם.
עם רדת החשכה הולכות ליילה ואיב אל ביתו של אלחנדרו, מסתכלות דרך החלונות עליו, חוגג עם משפחתו המורחבת מסיבה שנתית, ומתחילות בטבח שגורם למאבטחיו לצאת החוצה בחיפזון.
באותו הזמן מתקשרת ליילה אל אלחנדרו, ואומרת לו כי הוא היה צריך לחשוב פעמיים לפני שרצח את בנה, והוא מודיע לה כי ידאג להרוג אותה ואת כל משפחתה, ובכך השיחה מסתיימת.
באותו הערב ליילה חוזרת אל ביתו של חברה, והשניים מתחבקים.
מיד לאחר מכן מבקש חברה לראות את תמונתה של החונכת שלה, איב.
ליילה פותחת את המכשיר הסלולרי שלה, ומראה לו תמונות שבהן הצטלמה עם איב.
כאשר הוא מביט בתמונות הוא רואה רק אותה ושואל איפה איב, והיא לתדהמתה מגלה שהיא בסך הכל הייתה בדמיון שלה, ונזכרת בזה שבקבוצת התמיכה אמרו כי הזיות כאלו יכולות להגירם עקב לקיחת כדורים, תרופות, דיכאונות וכדומה.
ליילה מחייכת אליו ומעבירה נושא בין רגע, ואומרת לו שהיא צריכה ללכת.
כשיצאה מן הדלת פרצה ליילה בריצה לעבר המכונית שלה, בתקווה שתמצא הוכחה לכך שאיב הייתה רק בדמיון שלה.
היא נזכרת שלאורך כל הדרך הסתובבה איב עם תיק מעור, והיא נחרדת לגלות כי הוא נמצא על רצפת מכוניתה, וכי היא אכן הייתה רק בדמיון שלה.
מיד לאחר מכן היא נכנסת לפאניקה, ופתאום איב מופיעה.
בסמוך לכך, הבלש הוליסטון מנסה לשכנע את מכרו לעבודה כי ליילה אכן הייתה זו שרצחה את כל האנשים בשל נקמה, ומכרו מתכחש לכך וטוען שהוא לא מעוניין להמשיך איתו הלאה כיוון שהוא ממציא דברים.
לאחר חילוף הסצנה בחזרה לאיב וליילה, השתיים נראות כשהן רבות.
ליילה מצהירה לאיב שסדרת הרציחות והנקמות מסתיימת, אך איב מטיחה בה, ומזכירה לה כי אלחנדרו יבוא להרוג אותה ואת כל המשפחה שנשארה לה, וליילה אומרת לה שהיא מסכימה להרוג אותו בתנאי שזו תהיה הפעם האחרונה שבה יהיה רצח.
לאחר שהשלימו, השתיים חוזרות לביתה של ליילה וממלכדות אותו בידיעה שאלחנדרו יחכה שם כשתחזור באישון לילה.
הדבר אכן קורה, ואלחנדרו ואנשיו נכנסים הביתה, בזמן שליילה נמצאת אצל חברה, ומסתכלת עליהם דרך מצלמת המחשב הנייד שהשאירה בביתה.
חברה מציע לה ערב פרטי משלהם, והיא עונה לו בחיוב ומוסיפה שהיא צריכה ללכת לביתה לכמה רגעים כדי לסדר כמה דברים.
כאשר ליילה מתקרבת לדלת ביתה, אנשיו של אלחנדרו מבחינים בה ומתכוננים לירות בה כשתיכנס לבית.
בעת שמלכדו השתיים את הבית, הן חיברו פתיל ארוך מרוח בחומר בעירה, אל תוך תנור המטבח שבו טמנו חומר נפץ.
כאשר הגיעה ליילה אל דלת ביתה, איב אומרת לה להצית את החוט, ומיד פוצח ריב נוסף ביניהן על כך שליילה מתחרטת, ולא רוצה לעשות זאת.
איב גורמת לה להצית את החוט וליילה נכנסת אל תוך הבית שנייה לפני שהוא מתפוצץ בתקווה להציל את כל אשר נמצאים בו, אך שניות ספורות לאחר מכן הבית מתפוצץ ומן ההדף היא עפה על ראשה, וכל גופה התכסה בכוויות.
לבסוף, ליילה ובנה ג'סטין עוברים דירה, וחבר שלה עוזר לה לארוז את החפצים, והם נפרדים לשלום מן העיר.
ויולה דייוויס - לילה וולקוט
ג'ניפר לופז - איב רפאל
שיי ויגהאם - הבלש הוליסטון
כריס צ'אלק - אלונזו טרויס
אנדרה רויו - הבלש סקאטי
אמל אמין - סטפון וולקוט
רון קולדוול - ג'סטין וולקוט
מייקולה בריאנה וייט - מיי
קווינטון גארבין - טאו קולון
טדי ויליאמס - ליאו קולון
ג'ינו ונטו - קולון אייזה
דוד דה ורייס - מפקד המשטרה פרקר
בדצמבר 2013, ג'ניפר לופז וויולה דייוויס, הודיעו כי הן הולכות לככב יחד בסרט הדרמה, "ליילה ואיב".
ב-23 בינואר 2014, הצטרפה יולונדה רוס לצוות הסרט, כחברה בקבוצת התמיכה של "אמהות לילדים אבודים", המסייעת לנשים שאיבדו ילדים לאלימות.
ב-27 בינואר 2014, לייפטיים פילמס ואיי + אי סטודיו חתמו על חוזה הפקת הסרט ביחד עם ג'וי הפקות, וצ'יקפליק הפקות.
ב-6 בפברואר 2014 הצטרף אמל אמין לצוות הסרט, כבן הבכור של ליילה, "סטפון".
סרט הדרמה ליילה ואיב, צולם ב-21 בינואר 2014, באטלנטה, ג'ורג'יה.
הסרט יצא לראשונה ב-30 בינואר 2015, בפסטיבל הסרטים סאנדנס, שביוטה.
ב-26 בפברואר 2015, סמואל גולדווין פילמס רכשו את זכויות היוצרים של הסרט, בצפון אמריקה.
הסרט הוצא לאקרנים בארצות הברית ב-17 ביולי 2015, במהדורה מוגבלת ובאמצעות וידאו על פי דרישה.
הסרט ליילה ואיב זכה לביקורות מעורבות מצד מבקרי הקולנוע.
מסטטיקה של 34 ביקורות, עולה כי הסרט קיבל ציון של כ-4.8 כוכבים מתוך 10. על פי אתר הסיקור העולמי מטֵקריטיק, הסרט קיבל ציון של 45 נקודות מתוך 100 נקודות, על סמך 16 ביקורות.
מבקר הקולנוע מייקל רכטשפן מ-"לוס אנג'לס טיימס", כתב על הסרט כי: "ליילה ואיב היא מותחן נמרץ של נשים, שנעשה בצורה מקצועית על ידי ויולה דייוויס וג'ניפר לופז".
דאן גייר מה-"דיילי הרלד", כתב שהאמפתיה של ויולה דייוויס מעלה את רמתו של הסרט.
ליילנד P76 היא מכונית סלון מתוצרת ליילנד אוסטרליה ("British Motor Corporation (Australia)" ), חברת בת של British Leyland אשר יוצרה בין השנים 1973–1975 באוסטרליה ובניו זילנד.
"Executive" - יוצרו 2,376 יחידות
ליילה פורי הוא סרט מתח דרום אפריקאי-גרמני-הולנדי-צרפתי שביימה פיה מאריי.
הסרט מספר על ליילה, אישה צעירה שבתור מאבחנת פוליגרף בוחנת פגיעה שגרמה להריגה של אדם שהיא עשתה.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין שהתקיים ב-11 בפברואר 2013, שם זכה לשבח מיוחד.
בהמשך הסרט היה מועמד למספר פרסים שבחלקם זכה.
שפת הסרט היא אנגלית, ואורכו כ-90 דקות.
הסרט מספר על ליילה, אישה צעירה שחיה עם בנה הקטן, קיין, ביוהנסבורג שם היא עובדת בלילה כמלצרית.
לאחר ראיון עבודה מוצלח כמאבחנת פוליגרף, ליילה פוגעת בטעות באדם והורגת אותו.
מתוך דאגה לבנה במקרה ותשלח למעצר, ליילה מחביאה את הגופה ומטשטשת עקבות.
למחרת, ליילה מתייצבת במקום העבודה החדש שלה, בו למרבה האירוניה היא בוחנת את הפגיעה שהיא עשתה.
מפגש עם שני נבחנים משנה את התמונה כולה.
אוגוסט דיהל - יוג'ין פינאאר
רפאלנה סייפמו - סיפו קומאלו
ז'ראר רודולף - וואן נייקרק
ליילה מרקשי היא יוצרת סרטים מרוקאית הידועה בשל סרטה מעורר המחלוקת Marock.
הסרט הוקרן במדור Un Certain Regard בפסטיבל הסרטים בקאן 2005. מרקשי נולדה למשפחה מן המעמד העליון בקזבלנקה, המתוארת בסרטה המפורסם.
מחוז משנה ליילצ'יצי (בבלארוסית: Лельчыцкі раён) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז הומל בבלארוס.
מרכזו המנהלי היא העיר ליילצ'יצי.
בראשית ינואר 2017, מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה ליילצ'יצי 23,993 בני אדם.
ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אז היו בו 27,722 איש) היה: 96.78% בלארוסים, 1.70% רוסים ו-1.05 אוקראינים.
ליים היא חברה אמריקאית שעוסקת בהשכרת כלי תחבורה זעירים מסוגים שונים לרכיבה בעיר, ופועלת תחת אחזקות נייטרון בע"מ (Neutron Holdings, Inc) שנקראה בעבר LimeBike.
החברה פועלת להצבת כלי תחבורה זעירים לשימוש שיתופי למשתמשי הדרך.
האופניים והקורקינטים של ליים מוצעים בלמעלה מ-250 ערים שונות ברחבי העולם.
החברה מציעה כלים לשימוש שיתופי אשר ניתנים לשימוש ולאיתור באמצעות אפליקציה סלולרית ייעודית שמשתמשת ב-GPS ומערכת IoT.
החיוב על רכיבה כולל מחיר קבוע ומחיר לכל דקת שימוש.
LimeBike נוסדה בחודש ינואר 2017 וגייסה 12 מיליון דולר במרץ של אותה שנה בסבב גיוס בהובלת קרן ההשקעות אנדריסן הורוביץ.
המיקום הראשון בו פעלה החברה, היה באוניברסיטת גרינסבורו שבצפון קרוליינה, אשר הושק ביוני 2017 ובו הוצבו 125 אופניים מכניים.
LimeBike התרחבה ביולי 2017 לערים נוספות בקליפורניה ובפלורידה.
ב-27 ביולי 2017 השיקה 500 זוגות אופניים בסיאטל, וושינגטון, והפכה למפעילת האופניים השיתופיים השנייה בגודלה בעיר.
החברה סיימה סבב גיוסים שני באוקטובר 2017, והודיעה כי היא מוערכת ב-225 מיליון דולר.
סבב גיוס של 335 מיליון דולר בשנת 2018 הוביל את החברה לשווי של 1.1 מיליארד דולר עבור החברה, מה שהפך אותה לחברת חד קרן.
בחודש מאי 2018, הודיעה החברה על מיתוג מחדש תחת השם "ליים" ועל שותפות עם סגווי לייצר קורקינטים חדשים.
בחודש אוגוסט 2018, חתמה החברה על הסכם עם אובר לספק להם אופניים חשמליים להרחבת שירות האופניים שלהם.
ליים גייסה בשנים 2019–2022 מעל ל-900 מיליון דולר ממשקיעים שונים כגון אובר, קרן ההשקעות של גוגל, ADGF ועוד.
ברבעון שלישי של שנת 2020 הודיעה החברה לראשונה על רבעון רווחי.
בסוף שנת 2021 הודיעה החברה כי גייסה 523 מיליון דולר ובכוונתה לצאת להנפקה בתקופה הקרובה.
נכון לשנת 2022 החברה הודיעה כי בוצעו בכלים שלה מעל 350 מיליון רכיבות על ידי יותר מ-50 מיליון משתמשים שונים שהורידו את האפליקציה שלה.
בתחילת שנת 2023 הודיעה החברה על שנה רווחית לפי EBITDA מתואם וזאת כחברה הראשונה בתעשייה התחבורה השיתופית.
ליים משתמשת בכלי תחבורה זעירים (קורקינטים ואופניים חשמליים) הידועים בצבעם הירוק העז המצוידים ביחידות GPS וביחידות קישור סלולרי.
אפליקציה לנייד משמשת לאיתור כלים בקרבת מקום ולסריקה של קוד QR כדי לבטל את נעילת הכלי ותחילת רכיבה.
בינואר 2018 הודיע ליים ב-CES 2018 שהם יתחילו בניסיון של אופניים חשמליים, בסן פרנסיסקו.
בחודש שלאחר מכן הוכרז גם על קורקינטים חשמליים.
ליים הגישה בקשה להיתרי רכב שיתופי בסיאטל באוקטובר 2018 ולאחר מכן השיק שירות בדצמבר 2018 עם צי של מכוניות פיאט 500 ששמם "LimePod".
פרויקט זה לצד פרויקט הקטנועים של החברה הופסק.
בחודש אוקטובר 2018 הכריזה ליים על שחרור דגם חדש של קורקינט עם גלגלים גדולים יותר, מתלים ומערכת אלומיניום כדי להילחם בונדליזם ולהאריך את חיי הרכב.
כיום החברה מחדשת את המלאי ומפעילה כלים מדור חדש המתקדם ביותר בעולם המיקרו - מוביליטי.
בשנת 2021 השיקה החברה דגמים מתקדמים של קורקינטים ואופניים חשמליים מדור חדש הנחשבים לבטוחים ביותר בתעשייה.
השירות כולל ביטוח רוכבים ייחודי, קסדות צמודות בחלק מהערים, אמצעי בטיחות מתקדמים ועוד.
הקורקינטים של ליים הוטענו בעבר על ידי קבלנים פרטיים אשר כונו Juicers.
התשלום לקבלנים העצמאיים לכל הטענה תלוי בזמן בו כלי מסוים מחכה להטענה.
כיום תפעול הצי מבוצע על ידי נותני שירות ייעודיים והסוללות מוחלפות בשטח על מנת למקסם את זמן השירות של הכלים ברחוב.
ליים זכתה לביקורת על הגישה שלה כלפי עיריות, בפרט התעלמות מחוקים מקומיים.
בחודש פברואר 2019, משתמשת ליים נפגעה בתאונה ונכנסה לתרדמת לאחר הנחיה של האפליקציה לנסיעה במקום לא מותאם.
בספטמבר 2018, ליים תבעה את עיריית סן פרנסיסקו על כך שנמנעה ממנה הזכות לפעול בעיר.
ליים קיבלה מכתבים להפסקת-פעילות מערים רבות, כולל רינו, סן פרנסיסקו, אינדיאנפוליס ועוד.
נכון לשנת 2022 פועלת ליים במעל 300 ערים ברחבי העולם, ובעשרות מוקדים מרכזיים בארצות הברית, אירופה, דרום אמריקה, אוסטרליה ואסיה כגון פריז, לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו, לונדון, ניו-יורק, ליסבון, ברלין, מינכן, תל אביב, רמת גן, אשדוד ואילת.
חלק מהקורקינטים החשמליים של ליים הושבו ליצרן בשל כשלים מכניים.
באוקטובר 2018 השיבה ליים מספר קורקינטים של Segway Ninebot, לאחר שסוללות עלו באש.
בחודש נובמבר 2018, ליים הוציא קריאת recall קורקינטים מודל Okai בשל דיווחים כי בסיס הקורקינט יכול "להישבר באמצע".
קריאות ה-recall ניתנו בעקבות הערות פנימיות של עובדים, כי קורקינטים שלה לא היו בטוחים מספיק.
בינואר 2019, הוציאה ליים את הקורקינטים משני מקומות בשווייץ (בזל וציריך) בעקבות תאונות שנגרמו לכאורה על ידי הבלמים שהופעלו באופן אוטומטי כאשר הכלים היו עדיין בתנועה.
בחודש פברואר 2019, הוציאה ליים עדכון בטיחות, והודיע כי חלק מהקורקינטים שלה יכולים לסבול מתקלה והגלגלים שלהם יכולים "להינעל" במהירויות גבוהות, ועצרה חלקית את הפעילות בניו זילנד.
נכון לשנת 2022 חזרה החברה לפעול בכלל הערים ואין תקלות מובנות בכלים שלה אשר הונדסו על ידי צוותים של החברה ומפוקחים על ידי צוות מכני מיומן.
מיקומים בהם פועלת ליים מפורטים באתר האינטרנט שלה, המתעדכן כל העת: כיום הפעילות של ליים מתבצעת ב-300 ערים ברחבי העולם והיא חברת המיקרו מוביליטי הגדולה בעולם.
בתחילת שנת 2019, נכנסה חברת ליים לשוק הישראלי עם הצבתם של אלפי קורקינטים ממונעים ברחבי תל אביב-יפו.
לאחר מכן, החלה החברה לפעול גם בערים רמת גן, גבעתיים, והרצליה.
הפעילות של ליים בישראל הובלה על ידי יניב גודר ששימש כמנכ"ל החברה בין השנים 2019–2021.
בשנת 2022 מונה איתי ראב"ד למנכ"ל החברה בישראל אחרי 3 וחצי שנים בתפקיד סמנכ"ל התפעול של החברה.
בנוסף, באותה שנה פרסה ליים לראשונה צי אופניים חשמליים בגוש דן, אך לאחר זמן קצר חזרה בה והוציאה אותם מהארץ.
בשנת 2024 סיים ראב"ד את תפקידו ועבר לחברת טסלה כמנכ"ל הפעילות המקומית שלה בישראל.
כיום החברה פועלת ב-8 ערים בישראל: תל אביב, רמת גן, גבעתיים, חולון, פתח תקווה, אשדוד, בת ים, ואילת.
לפי פרסומים שונים בעיתונות, נכון לשנת 2022, לליים מעל חצי מיליון משתמשים אשר ביצעו יותר מ־16 מיליון רכיבות בקורקינטים של החברה מאז השקת הפעילות בישראל.
נכון לשנת 2023 הודיעה החברה כי בוצעו מעל 17 וחצי מיליון רכיבות בכלים שלה וכי השוק הישראלי הוא מן המובילים בעולם ואחד מהשווקים המוצלחים והרווחיים של החברה.
בחודש יוני 2025, ליים החלה בפריסה מחודשת של צי האופניים החשמליים שלה, הפעם באשדוד.
בהמשך, במהלך חודש אוגוסט 2025 פרסה ליים את צי האופניים החשמליים שלה גם ברמת-גן, לאור התנגדות עיריית תל אביב לפריסתם בעירה על חשבון צי הקורקינטים החשמליים הקיים.
ליילה אבדסלם רואס היא שחקנית בריטית.
רואס ידועה מהופעותיה בתפקיד אמבר גייטס בסדרה "נשות הכדורגלנים" (2004–2006), ובתפקיד סהירה שאה בסדרה "הולבי סיטי" (2011–2012).
עוד כיכבה בסדרות "בראשית" ו"ספוקס", והתמודדה בתוכנית הריאליטי "Strictly Come Dancing".
רואס נולדה בשכונת סטפני שבלונדון, לאב מרוקאי ולאם הודית.
בשנות התשעים של המאה העשרים עבדה רואס כ-VJ בערוץ הטלוויזיה Channel V בהודו.
באותה תקופה הופיעה בווידאו קליפ של להקת Colour Blind בבימויו של מנהל צוות הקריאייטיב בערוץ.
אחרי שחזרה לבריטניה, התפרסמה רואס בתפקיד השחקנית הבוליוודית, אמבר גייטס, בסדרת הטלוויזיה "נשות הכדורגלנים", בה הופיעה בין השנים 2004 ל-2006. כמו כן השתתפה בסדרת הספין-אוף "נשות הכדורגלנים: אקסטרה טיים" של ערוץ ITV2. עוד שיחקה באופרות הסבון הבריטיות "Family Affairs" ו"הוליאוקס", ובפרקים אחדים בסדרות "I Dream", "חדר מיון", ו-"Meet the Magoons".
רואס כיכבה לצדה של מירה סיאל בעיבוד הטלוויזיוני של הרומן "Life Isn't All Ha Ha Hee Hee" מאת סיאל.
ב-2009 שיחקה רואס בתפקיד האגיפטולוגית שרה פייג', בעונה השלישית של סדרת המדע בדיוני "בראשית" של רשת ITV.
היא עזבה את הסדרה כשאתר הצילומים הועבר לדבלין, בעונות הרביעית והחמישית.
לדבריה, היה לה קשה להשתתף בסדרה כאם חד הורית.
באביב 2010 הודיעה רואס על כוונתה ליצור סרט אודות ליילה ח'אלד, שבשנת 1969 הייתה שותפה לחטיפת מטוס מרומא לאתונה.
החל מספטמבר 2010 שיחקה בתפקיד מאיה להאן, דמות שהוצגה בעונה התשיעית של סדרת הדרמה "ספוקס" בערוץ BBC One.
באוקטובר 2010 כיכבה בתפקיד אורח בדמות קולונל קארים, בסדרה "הרפתקאות שרה ג'יין".
אחר כך הצטרפה לצוות שחקני הסדרה הרפואית "הולבי סיטי" של ה-BBC, והופיעה בתפקיד סהירה שאה החל מפברואר 2011. באפריל 2012 עזבה את "הולבי סיטי", כדי לבלות יותר עם משפחתה.
רואס השתתפה בעונה השביעית של תוכנית המציאות "Strictly Come Dancing" של ה-BBC.
היא רקדה עם הרקדן המקצועי אנטון דו בק, ולצדה של כוכבת "נשות הכדורגלנים" זואי לוקר.
הצמד הודח ב-6 בדצמבר 2009, כשנותרו ארבעה זוגות בלבד.
סרט הקולנוע הראשון של רואס היה "City of Dreams" בהפקת פרוזה נדיאוולה, בו כיכבה לצדם של ליזה ריי וסעיד ג'פרי.
בשנים שחייתה בהודו, בתחילת הקריירה שלה, שיחקה רואס בסרטים הודים, בהם הסרו ההודי-איטלקי "Senso unico", ו-"Split Wide Open" (שניהם מ-1999).
בשנת 2000 כיכבה רואס בסרט "Bawandar" .
ב-2002 הופיעה לראשונה בסרט דובר אנגלית "ארבע הנוצות" לצדו של הית' לדג'ר.
ב-2007 הופיעה רואס בסרט הבריטי העצמאי "Shoot on Sight", לצדם של בריאן קוקס, אום פורי וסיידי פרוסט.
ב-2008 השתתפה בשני סרטי קולנוע, האחד "Freebird", והשני "Apron Strings" בהפקה ניו זילנדית.
ב-1990 התחתנה רואס עם אבדסלאם רואס בטאוור האמלטס שבלונדון.
השניים התגרשו ב-2003. בשנת 2005 ערכה טקס נישואים דתי עם נאסיר קהאן, אבל הם לא נישאו באופן רשמי.
בפברואר 2007 ילדה רואס את בתה.
היא וקהאן נפרדו ב-2008. בפברואר 2013 התארסה רואס עם שחקן הסנוקר רוני או'סאליבן, איתו הייתה לה מערכת יחסים החל מתחילת 2012. ב-2025 התחתן הזוג.
באוגוסט 2017 נקלעה רואס להתקפת טרור בברצלונה.
במהלך האירוע כתבה בטוויטר שהיא הסתתרה במקפיא של מסעדה.
ליילי הם צמד מוזיקלי ישראלי המורכב מגל תורן וגיא לוי.
ההרכב הוקם ב-2017 על ידי חברי הילדות, סולן להקת מרסדס בנד גל תורן ונגן הקונטרבס גיא לוי.
השניים הכירו מאז שהיו בני 6, כאשר גדלו יחד במבשרת ציון.
לפני הקמת ההרכב היו לשניים סקיצות של שיריהם, אשר נמחקו בטעות על ידי תורן.
בשנת 2016 ניגש אל השניים יובל שפרמן וביקש מהם את השירים לפסקול סדרתו החדשה "אורי ואלה".
בנובמבר 2017 הוציאו את אלבומם הראשון, הנושא את שמם, בחברת התקליטים נענע דיסק.
ביולי 2022 יצא הסינגל הראשון מתוך אלבומם השני, "הינה".
באותו חודש יצא האלבום השני, ליילי II.
ליילה פיית'פול הייתה אמנית בריטית, שעבדה לאורך כל הקריירה במגוון מדיה וידועה בעיקר בזכות יצירות האמנות שהפיקה במהלך מלחמת העולם השנייה, המתארת אירועים בבריטניה.
ליילה פיית'פול נולדה בוולטון, פרבר של ליברפול, שם היה לאביה, סר ג'יימס ריינולדס, אינטרסים עסקיים.
היא נישאה לג'ורג 'פיית'פול בשנת 1917. ולאחר מותו התחתנה, בשנת 1943, עם הסופר והמבקר קוטברט וורסלי.
פיית'פול למדה בבית הספר לאמנות סלייד בשנים 1923 ו- 1924, לפני שנסעה לפריז ללמוד באקדמיה דה לה גרנדה שאומייר.
בתחילת מלחמת העולם השנייה התנדבה פיית'פול לעבוד בוועדה המייעצת של אמני המלחמה, WAAC.
אף שלא קיבלה עבודה במשרה מלאה על ידי WAAC, היא קיבלה מתקנים ואישורים לעבוד.
היא השתמשה בהם כדי לייצר ציורים המתארים ילדים מפונים, ומאוחר יותר, סצנות של חיילים אמריקאים המשחקים בייסבול בפארק בלונדון, ויצירות אלה נרכשו על ידי הממשלה.
במהלך המלחמה עבדה פיית'פול תקופה מסוימת כאמנית כירורגית ביחידה לכירורגיה פלסטית חדשה בבית החולים קווין ויקטוריה במזרח גרינסטד תחת פיקודו של סר ארצ'יבלד מק'ינדו.
בסוף המלחמה הפיקה פיית'פול טריפטיכון המתאר את ההמונים שהתאספו סביב ארמון בקינגהאם, שחגג את הניצחון.
לאחר המלחמה, פיית'פול בנתה לעצמה מוניטין של ציירת פורטרטים והציגה באופן נרחב עבודות באקדמיה המלכותית, באגודה המלכותית של אמנים בריטים ובמועדון האמנות האנגלי החדש.
גם קנת קלארק וגם סר אדוארד מארש רכשו דוגמאות ליצירותיה לאוספים הפרטיים שלהם.
בשנותיה המאוחרות היא התחילה לעבוד במתכת, ויצרה דמויות של רקדנים וסוסים.
פיית'פול נפטרה בשנת 1994 במנזר סנט אנג'ליה שבבריסטול, שם התגוררה מספר שנים.
ליילה מישל מורן (נולדה ב-12 בספטמבר 1982) היא פוליטיקאית בריטית חברת הפרלמנט הראשונה ממוצא פלסטיני.
היא מכהנת כדוברת המפלגה הליברל-דמוקרטית לענייני חוץ ופיתוח בינלאומי מאז 2020, ומכהנת כחברת הפרלמנט של מחוז הבחירה אוקספורד ווסט-אבינגדון מאז הבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת ב-2017.
מורן יצאה כפאנסקסואלית בשנת 2020, היא הפרלמנטרית הראשונה בבריטניה שעשתה זאת.
ליילה מישל מורן נולדה בשכונת האמרסמית', לונדון ב-12 בספטמבר 1982, בתם הבכורה של הדיפלומט ג'יימס מורן ורנדה מורן, פלסטינית נוצרייה מירושלים.
סבא רבא שלה היה הסופר הפלסטיני ואסיף ג'והריה, שפרסם ספר זיכרונות רחב היקף על חיו בירושלים בתקופה העות'מאנית.
מורן מגדירה את עצמה כפלסטינית בריטית.
על ילדותה אמרה מורן "הרקע הפלסטיני שלי גרם לי להתעניין בנושאים בינלאומיים.
תמיד דיברנו פוליטיקה ליד שולחן האוכל; זה גרם לי להתעניין בה".
מורן חונכה כנוצרייה (אם כי משפחתה לא הייתה אדוקה) ומזדהה כיום כהומניסטית.
מכיוון שאביה היה דיפלומט של האיחוד האירופי, מורן גדלה במדינות שונות, ביניהן בלגיה, יוון, אתיופיה, ג'מייקה וירדן.
היא למדה בבתי ספר פרטיים בבריסל, בקינגסטון בג'מייקה ובבית הספר בברייטון.
בשנים 2000–2003, היא למדה פיזיקה באימפריאל קולג' בלונדון, בשנים 2005–2007 השלימה תואר שני באוניברסיטת ברונל בלונדון.
בשנים 2007–2008, היא למדה לתואר שני בחינוך השוואתי במכון לחינוך של יוניברסיטי קולג' לונדון.
בשנים 2003–2012, מורן הייתה מורה למתמטיקה ופיזיקה בבית הספר הבינלאומי של בריסל, ובשני בתי ספר בלונדון.
בין 2009 ל-2013 היא עבדה כמדרכה במשרה חלקית בקורסים של חברה המסייעת למורים וסטודנטים ללמוד בגרויות בינלאומיות, ומשנת 2013 הייתה מנהלת אקדמית במשרה מלאה.
מורן נבחרה כמועמדת הליברל-דמוקרטית למחוז באטרסי בבחירות הכלליות ב-2010 והגיעה למקום השלישי.
היא גם עמדה כמועמדת למחוז הבחירה המערבי המרכזי בבחירות למועצת לונדון ב-2012, והגיעה למקום הרביעי.
מורן התמודדה במחוז אוקספורד ווסט ואבינגדון בבחירות הכלליות של 2015, והגיעה למקום השני.
היא התמודדה שוב בבחירות הכלליות של 2017 וזכתה במושב, עם 26,256 קולות (43.7%) ורוב של 816. מורן הפכה לחברת הפרלמנט הבריטית הראשונה ממוצא פלסטיני ולחברת הפרלמנט הליברל-דמוקרטית הראשונה מרקע של מיעוט אתני.
ביוני 2017, מורן מונה לדוברת הליברל-דמוקרטית לחינוך, מדע וצעירים בבית הנבחרים.
באותו חודש היא השתמשה בנאום הבכורה שלה כדי לקרוא למימון הוגן יותר לבתי ספר, וביולי 2017 היא התבטאה נגד סגירת כל מרכזי הילדים באוקספורדשייר מוקדם יותר אותה השנה.
מאוחר יותר ב-2017, היא מונתה כחברה בוועדה לחשבונאות ציבורית, האחראית על הפיקוח על הוצאות הממשלה.
במאי 2019, מורן הודיעה כי בהיותה חברת פרלמנט חדשה יחסית, היא לא תתמודד בבחירות להנהגת הליברל-דמוקרטים ב-2019. היא נחשבה למועמדת מובילה במקום וינס קייבל כמנהיג, בעקבות הודעתו בספטמבר 2018 כי בכוונתו לפרוש מהתפקיד.
בבחירות הכלליות של 2019 היא עמדה לבחירה מחדש, והגדילה את הרוב שלה ל-8,943 קולות.
במרץ 2020, מורן הודיעה שהיא תתמודד בבחירות להנהגה ב-2020. מורן סיימה במקום השני עם 35.6% מהקולות, והפסידה לאד דייווי.
מורן גם הייתה קול מוביל בקריאה לסקירה מלאה של תוכנית הלימודים בהיסטוריה של בריטניה.
היא טוענת שכדי להתמודד עם גזענות ממסדית בחברה יש ללמד את התלמידים על העבר הקולוניאלי של בריטניה ועל העוולות שהתרחשו אז.
בשנת 2020 יותר מ-250,000 אנשים חתמו על עצומה הקוראת להפוך את 'ההיסטוריה הקולוניאלית של בריטניה לחלק חובה מתוכנית הלימודים', מה שגרם למורן ול-30 חברי פרלמנט חוצי מפלגות אחרים להפעיל לחץ גדול יותר על הממשלה לבצע שינויים משמעותיים בתוכנית הלימודים בהיסטוריה.
בשנת 2021, מורן הייתה אחת משלושה חברי פרלמנט שנקטו בהצלחה בצעדים משפטיים נגד משרד הבריאות והרווחה על חוזים שהוענקו למקורבים של מפלגת השמרנים במהלך מגפת COVID-19.
מורן תומכת בפעולה בנושא שינויי אקלים, והייתה חבר הפרלמנט היחיד של אוקספורדשייר שתמך בהצעת חוק החירום האקלימי והאקולוגי (CEE) שעלה בפרלמנט ב-2022.
מורן התנגדה לברקזיט ותמכה במשאל עם שני על החברות באיחוד האירופי.
עם זאת, לאחר הבחירות הכלליות ב-2019, היא אמרה שהמדיניות של המפלגה בנושא הייתה טעות.
מורן התנגדה לפלישה לעיראק ב-2003. היא התנגדה לקיצוץ בסיוע החוץ לתימן.
היא גם הביעה ביקורת על התערבות הצבאית של ערב הסעודית בתימן.
מורן סבורה שעל הממלכה המאוחדת להכריז על הכרה במדינת פלסטין.
במאי 2021 היא הקריאה בפרלמנט שמות של ילדים פלסטינים שנהרגו על ידי ישראל.
מורן תמכה בחקירה של היעלמותם של מוחמד בן נאיף והנסיך אחמד בן עבדולעזיז מערב הסעודית.
היא גם מבקרת של סחר הנשק בין בריטניה לסעודיה, ומבקרת את השקעות האוליגרכים הרוסים בבריטניה ללא כל פיקוח, מתוך החשש להלבנת הון.
בפברואר 2022 היא השתמשה בחסינות הפרלמנטרית שלה כדי למנות את שמות 35 האוליגרכים הרוסית, בעלי בריתו של ולדימיר פוטין, שהיו צריכים להטיל עליהם סנקציות.
מורן הייתה תומכת של נזנין זגרי-רטקליף, בריטית-איראנית שנאסרה באירן, ופעלה לשחררה מהכלא באיראן.
בראיון לעיתון "הטיימס" ציינה מורן כי סבלה מדיכאון כשהייתה סטודנטית וייחסה זאת לדימוי עצמי שלילי הנובע מהסטיגמה החברתית של השמנת יתר.
היא עברה ניתוח להידוק קיבה כדי לסייע לה לרדת במשקל.
ב-2 בינואר 2020, חשפה מורן בראיון ל-"PinkNews" שהיא פאנסקסואלית; היא הפרלמנטרית הראשונה בבריטניה שיצאה כפאנסקסואלית.
מורן גם חשפה שהיא נמצאת במערכת יחסים יציבה עם רוזי קוב, לשעבר קצינת עיתונות ליברל-דמוקרטית.
ליילה מרגרטה מאטסון מאגה (בשוודית: Lajla Mattsson Magga; נולדה ב-4 בנובמבר 1942 ב שב בשוודיה) היא מורה לסאמית דרומית, מחברת ספרי ילדים ולקסיקוגרפית.
היא נשואה לאולה הנריק מאגה וגרה בקאוטוקיינו, במחוז פינמרק.
מאגה היא סאמית דרומית, בתם של רועי האיילים גוסטב אדוארד מאטיסון (1897–1973) ואלין מרגרטה לארסון (1887–1973).
לאחר שהוסמכה כמורה, עברה מאגה בשנות ה-70 לנורווגיה כדי ללמוד סאמית דרומית באוניברסיטת אוסלו, המקום היחיד בו ניתן היה ללמוד סאמית דרומית.
באוניברסיטה פגשה סטודנט סאמי צפוני בשם אולה הנריק מאגה.
במסגרת עבודתה על השפה עסקה בסיפורת, בספרות עיון, בתרגום ובלקסיקוגרפיה.
מאגה לימדה סאמית דרומית גם בנורווגיה וגם בשוודיה, ושימשה בוחנת ב שמוזג מאוחר יותר לתוך .
ב-1978 פרסמה את ספרה הראשון "Dågkangærja / Dåkkágir'ji" ("ספר בובה"), ספר ילדים פשוט שנכתב במקביל בסאמית דרומית ובסאמית צפונית שהיה ספר הילדים הראשון בשפה הסאמית הדרומית.
ב-1984 פרסמה את ספר הילדים "Maahke ryöknie" ("מאהקה סופר") ולאחריו פרסמה עוד ספרי ילדים, אגדות וספרי לימוד נוספים בסאמית דרומית.
מאגה גם הובילה מחקר על הסאמית הדרומית ועל הטרמינולוגיה שלה שהוביל לסטנדרטיזציה של שמות מקומות בשפה.
ב-1993 פרסמה את הספר "מילון סאמי דרומי-נורווגי" (Åarjelsaemiendaaroen baakoegaerja/Sydsamisk-norsk ordbok) שכתבה יחד עם , פרופסור לבלשנות פינו-אוגרית באוניברסיטת אוסלו.
בשנים 1996–2000 עבדה מאגה על מילון נורווגי-סאמי דרומי.
כתב היד הוגש להוצאת הספרים Iđut ב-2003 ויצא לאור ב-2009.
בשנת 2018 התפרסם והתקבל בכנסייה הנורווגית תרגום לסאמית דרומית של טקסטים כנסייתיים לשנה ליטורגית ושל הבשורה לפי מרקוס מן הברית החדשה.
פרויקט התרגום, שנתמך בין השאר על ידי הפרלמנט הסאמי ו, בוצע בידי קבוצה שכללה בין השאר את ליילה מאטסון ואת בעלה אולה הנריק מאגה.
הטקסטים התנ"כיים בספר תורגמו ישירות מעברית לסאמית, על מנת לתת לספר ניסוח סאמי מובהק.
מאגה גם שימשה בצוות בקרת איכות התרגומים של הכנסייה.
בנוסף פרסמה ספר דקדוק שכתבה ביחד עם בעלה.
ב-2010 קיבלה מאגה את פרס השפה הסאמית .
רשת NRK סאפמי תיארה את הפרס במילים: "ליילה מאטסון מאגה...
תרמה במחויבות עמוקה לעבודה על השפה הסאמית הדרומית, כך לפי חברי הוועדה.
מאגה עבדה זמן רב כמורה לסאמית דרומית.
הוועדה הדגיש במיוחד את עבודתה המילונית."
למאגה שני ילדים: שרה מריה ונילס אנטה סמואל.
בבית הם מדברים גם סאמית דרומית וגם סאמית צפונית.
ליילה עבדולייבה (באזרית: Leyla Abdullayeva; נולדה ב-1981) היא דיפלומטית אזרית.
היא למדה באוניברסיטת באקו, בפקולטה למשפט בין-לאומי ויחסים בין-לאומיים, עם תואר ראשון ושני ביחסים בין-לאומיים.
מאז 2002, עבדה בנציגויות אזרבייג'ן בנאט"ו, בבלגיה ובאיחוד האירופי.
היא עבדה בעבר במשרד החוץ כסגנית מנהלת הסוכנות הבין-לאומית לפיתוח אזרבייג'ן (AIDA).
ב-4 באוקטובר 2018, מונתה לאחראית על שירות העיתונות של משרד החוץ האזרי.
ב-17 באוקטובר 2022, מונתה לשגרירת אזרבייג'ן בצרפת.
גאיוס אולפיוס קורנליוס לייליאנוס , המכונה בטעות גם לוֹלִיאַנוּס (Lollianus) ואייליאנוס (Aelianus), היה אוזורפטור (נוטל שלטון בכוח) נגד פוסטומוס, קיסר האימפריה הגאלית.
המרד שלו נמשך בערך מסוף פברואר ועד תחילת יוני 269 לספירה.
במטבעות שטבע הוא נקרא "גאיוס אולפיוס קורנליוס לייליאנוס אוגוסטוס" (Caius Ulpius Cornelius Laelianus Augustus).
אורליוס ויקטור המהימן (קיסרים לב 4) מכנה אותו "אייליאנוס" (Aelianus), ואילו בהיסטוריה אוגוסטה הוא נקרא "לוליאנוס".
הוא חולק את אותו שם משפחה רומאי כמו שמה של משפחה היספנית-רומית בולטת, האולפים , שכללה בין בניה את הקיסר טראיאנוס, וייתכן שהיה קרוב משפחה.
דבר זה נתמך על ידי ההתייחסות הבולטת להיספניה על מטבע אוראוס שטבע לייליאנוס, שהציג האנשה של היספניה, שוכבת-נשענת בהסבה עם ארנבת לצידה.
לייליאנוס הכריז על עצמו כקיסר במוגונטיאקום (כיום מיינץ שבגרמניה) בפברואר/מרץ 269, לאחר שהדף פלישה גרמאנית.
למרות שתפקידו המדויק אינו ידוע, סבורים שהוא היה קצין בכיר תחת פוסטומוס, או הלגאטוס של פרובינקיה גרמאניה סופריור או מפקד הלגיון העשרים ושניים פרימיגניה (הראשוני) .
לייליאנוס היווה סכנה גדולה לפוסטומוס בגלל שני הלגיונות שפיקד עליהם (פרימיגניה במוגונטיאקום והלגיון השמיני אוגוסטה בארגנטוראטום).
למרות זאת, המרד שלו נמשך רק כחודשיים עד שהוצא להורג, ככל הנראה על ידי חייליו שלו, או על ידי חייליו של פוסטומוס לאחר מצור על מוגונטיאקום, בירתו של לייליאנוס.
לייליאנוס מופיע בשם הלטיני "לוליאנוס" בין שלושים הטיראנים ב"היסטוריה אוגוסטה".
ליימן פרנק באום היה סופר אמריקאי, הידוע בעיקר כמחבר אחד מספרי הילדים הפופולריים ביותר, הקוסם מארץ עוץ (ושלושה-עשר ספרי המשך).
באום נולד בצ'יטנאנגו, ניו יורק, הילד השביעי מתשעה ילדים שנולדו לסינתיה (לבית סטנטון) ובנג'מין וורד באום.
רק חמישה מהילדים שרדו והגיעו לבגרות.
הוא נקרא "ליימן" על שמו של האח של אביו, אך הוא לא חיבב את השם הזה, והעדיף להיקרא "פרנק".
בנג'מין באום היה איש עסקים עשיר, שעשה את הונו בשדות הנפט של פנסילבניה.
באום הצעיר גדל באחוזת הוריו, Rose Lawn, שאותה זכר תמיד כסוג של גן עדן.
כילד צעיר הוא התחנך בביתו, אך בגיל 12 נשלח ללמוד באקדמיה צבאית.
הוא היה ילד חולמני שנטה לחלום בהקיץ, והוריו חשבו שיש "להקשיח" אותו.
אחרי שנתיים אומללות לחלוטין בבית הספר הצבאי, הוא עבר אירוע שהוגדר אז כהתקף לב (אף כי לא סביר שבאמת היה כזה), והורשה לשוב לביתו.
באום התחיל לכתוב בגיל צעיר, אולי בגלל עניין שפיתח בתהליך הדפוס.
אביו קנה לו מכבש דפוס זול, וביחד עם אחיו הצעיר, הארי קליי באום (שהיה תמיד קרוב לפרנק), הם הפיקו עיתון ביתי, The Rose Lawn Home Journal.
האחים הפיקו מספר גיליונות של העיתון, ואפילו הצליחו למכור בו פרסומות.
ב-9 בנובמבר 1882, נישא באום למוד גייג', בתה של מטילדה ג'וסלין גייג', פעילה פמיניסטית מפורסמת ותומכת בזכות הבחירה לנשים.
עיתון מקומי דיווח כי הטקס שלהם היה "שוויוני" וכי נדרי הנישואין שלהם היו "זהים בדיוק."
ביולי 1888, עברו באום ואשתו לאברדין שבטריטוריית דקוטה, שם פתח חנות בשם "הבזאר של באום".
נטייתו להעניק סחורות באשראי הובילה בסופו של דבר לפשיטת רגל של החנות, ולכן פנה באום לעריכת העיתון המקומי The Aberdeen Saturday Pioneer, שבו כתב טור בשם Our Landlady ("בעלת הבית שלנו").
לאחר מותו של פר רובץ בידי שוטרים מקומיים, כתב באום בטור שפורסם ב-20 בדצמבר 1890 קריאה להשמדה כוללת של כלל ילידי אמריקה.
לא ברור אם באום התכוון לכך כסאטירה או לא, במיוחד לאור העובדה שחמותו, מטילדה ג'וסלין גייג', זכתה באימוץ של כבוד לשבט הוולף של אומת המוהוק והייתה מגינה נחרצת על זכויותיהם של הילידים האמריקנים.
ב-3 בינואר 1891, חזר באום לעסוק בנושא במאמר מערכת בעקבות טבח וונדד ני.
העיתון של באום כשל ונסגר בשנת 1891 ומשפחת באום עברה לשיקגו, שם התחיל פרנק לכתוב עבור ה-Chicago Evening Post.
הוא כתב ופרסם קובץ של סיפורי אמא אווזה בפרוזה (1897), ובהמשך פרסם קובץ סיפורים היתוליים בשם "אבא אווז - הסיפור שלו" (1899).
בשנת 1900 פרסם באום את הקוסם מארץ עוץ, בתוספת איוריו של ויליאם וולאס דנסלו.
הספר זכה להצלחה מסחרית ולשבחים מצד הביקורת.
בעקבות הצלחת הספר, כתב באום עוד 13 ספרים בסדרה, ואף עיבוד לתיאטרון.
בשני מאמרי מערכת שכתב באום בעיתון שהוציא לאור בדרום דקוטה במהלך שנות התשעים של המאה ה-19, הוא הביע תמיכה בהשמדת האינדיאנים באמריקה: "אצולת אדומי העור חוסלה, וקומץ הנותרים אינו אלא להקה של כלבים מייללים, המלקקים את היד החובטת בהם.
לפי חוקו של הכיבוש וצדקתה של התרבות, הלבנים הם אדוניה של יבשת אמריקה, והדרך הטובה ביותר לערוב לביטחונם של יישובי קו החזית, היא השמדתם המוחלטת של אחרוני האינדיאנים.
תהילתם חלפה, רוחם נשברה, גבורתם נמחתה.
מוטב להם למות מלהתמיד בחיי אומללות אלו".
לאחר הטבח בוונדד ני כתב: "אם חפצים אנו לגונן על תרבותנו, מוטב שנמשיך בדרך זו ונמחה את זכרם של יצורים בלתי מאולפים ובלתי ניתנים לאילוף אלו מעל פני האדמה".
למרות זאת, ייתכן כי דברים אלה לא עולים בקנה אחד עם אישיותו וחיבוריו האחרים המבקרים את פחדם של המתיישבים הלבנים מפני הילידים באמריקה.
כאשר חי באום באברדין, שם שימש כמזכיר המועדון המקומי למען זכות בחירה שווה, טורים רבים בעיתון הרפובליקני The Aberdeen Saturday Pioneer עסקו בניסיון לשכנע את הציבור לתמוך בזכות הבחירה לנשים.
אנתוני ביקרה באברדין והתארחה בבית משפחת באום.
האידאולוגיה הפמיניסטית של גייג' - חמותו של באום - חלחלה באופן אוהד לספרי עוץ שלו.
קשרים מסוימים של באום עם סופרג'יסטיות בתקופתו שימשו כנראה השראה לרבים מהאלמנטים בספר The Marvelous Land of Oz ("הארץ המופלאה של עוץ").
בסיפור זה, הגנרלית ג'ינג'ר מובילה את הבנות והנשים של עוץ במרד, חמושות במחטי סריגה; הן מצליחות ומאלצות את הגברים לבצע את מטלות הבית.
ג'ינג'ר מתגלה כשליטה כושלת, אך הנסיכה עוצמה, התומכת בשוויון-מיגדרי, עולה לבסוף על כס המלכות.
ספר המדע הבדיוני הפמיניסטי הקלאסי של שארלוט פרקינס גילמן, Herland משנת 1915, מגלה קווי דמיון רבים עם The Emerald City of Oz ("עיר הברקת של עוץ") משנת 1910; הקשר בין באום לגילמן מיוחס, ככל הנראה, לגייג'.
ליין תומאס סטאלי ) היה זמר רוק אמריקאי, סולן להקות הגראנג' אליס אין צ'יינס ומד סיזן.
נולד בקירקלנד, וושינגטון, ארצות הברית ומת בגיל 34. סיבת מותו המשוערת היא מנת יתר של סמים.
נולד בקירקלנד שבוושינגטון לפיליפ בלייר "פיל" סטיילי ולננסי אליזבת סטיילי.
בנעוריו היה סטאלי מתופף של מספר להקות רוק שיער (Hair Rock), אך שאיפתו האמיתית הייתה להיות זמר.
הוא הקים לראשונה את אליס אין צ'יינס כלהקת בית ספר, בתור "Alice 'N Chains", עוד כשלמד בבית הספר התיכון.
ב-1987 נפגש סטאלי בסיאטל עם ג'רי קאנטרל, כותב השירים העיקרי של הלהקה, שלהקתו הקודמת נקראה "Diamond Lie".
הוא הקים איתו ועם שון קיני ומייק סטאר את להקת אליס אין צ'יינס.
להקתו הקודמת של סטאלי נקראה "Alice 'N Chains" כאשר השם מהווה מחווה לשמה של Guns N' Roses, להקת ההארד רוק ששלטה על עולם הרוק באותה תקופה.
מטרתו של סטאלי הייתה ליצור להקה שתשיר בסגנון ספיד מטאל, ובו בעת תהיה לבושה בלבוש דראג, על מנת ליצור פרודיה על הניגוד שבין תרבות המטאל ותרבות הגלאם.
חבריה של אליס אין צ'יינס אכן הופיעו בבגדי נשים בתחילת דרכה של הלהקה.
תוך זמן קצר זכתה הלהקה להצלחה מסחרית והפכה לאחת מלהקות הגראנג' הבודדות שזכו ולהכרה משמעותית מחוץ לעירה סיאטל.
כתוצאה מכך הפך ליין סטאלי לאחת מהדמויות המזוהות ביותר עם תרבות המוזיקה של שנות התשעים.
בדומה לקורט קוביין, אנדרו ווד ומוזיקאים אחרים מסצנת הגראנג' של סיאטל, השתמש סטאלי בהרואין לעיתים תכופות, ובתחילת שנות התשעים הוא כבר נאבק בהתמכרות קשה.
התמכרות זו באה לידי ביטוי בטקסטים שכתב סטאלי, כאשר האלבום Dirt מ-1992 (שמוערך כאלבומה החשוב ביותר של הלהקה) כונה בפי רבים "אלבום דיכאון", וכלל שירים כמו "Junkhead" ,"Godsmack" ,"Sickman" ואחרים שנכתבו בידי סטאלי ועסקו בהשתעבדות לסם.
השיר "?Would" שחותם את האלבום הוקדש לאנדרו ווד, סולן להקת מאת'ר לאב בון, שמת ממנת יתר של הרואין.
בציטוט שמוכר היטב למעריציו הרבים תהה סטאלי: "מדוע אנשים ממשיכים לקחת סמים?
האם הם לא שומעים את המוזיקה שלי?
האם הם לא מבינים את המילים?"
סטאלי וקאנטרל התחלקו בכתיבת הטקסטים של אלבומי הלהקה.
סטאלי לא הלחין אף שיר לאלבום הבכורה של הלהקה, Facelift, לאחר שכבר הלחין את השירים "Killing Yourself" ו-"Watcha Gonna Do" המוקדמים (שנכללו מאוחר יותר בקופסה Music Bank).
לסטאלי היה אחד הקולות המזוהים ביותר בעולם הרוק והמטאל, ורבים הושפעו ואף חיקו את סגנון השירה שלו.
הוא גם שלח ידו בציור - כל האיורים בחוברות המצורפת לאלבומים Dirt (כולל "לוגו השמש" של אליס אין צ'יינס) ולאלבום Above של מד סיזן צוירו על-ידו.
הוא תואר על ידי מכריו כאדם בעל לב חם וחוש הומור מפותח.
תחביביו כללו משחקי-מחשב וצפייה בסרטים מצוירים ובקרבות היאבקות, ורבים תיארו אותו כילד בגוף של אדם מבוגר.
הלהקה לא יצאה לסיבוב הופעות לקידומו של המיני-אלבום שלה, Jar of Flies, שהיה ונשאר המיני-אלבום הנמכר ביותר בהיסטוריה.
עובדה זו גרמה לגל של שמועות שעסקו בחומרת בעיות הסמים של סטאלי.
הלהקה פסקה מפעילותה לזמן קצר, עד שהוציאה ב-1995 את האלבום שנושא את שמה.
סטאלי הלחין בו שיר אחד בלבד בשם "Head Creeps", שרבים מתארים כשיר הכבד ביותר בתולדות הלהקה.
במקביל ליציאת האלבום יצאה קלטת וידאו בשם The Nona Tapes שבה גילם ג'רי קאנטרל תפקיד של עיתונאית התרה אחרי הלהקה.
הקלטת הקניטה את המעריצים על חרושת השמועות שאחדות מהן בישרו על מותו או על הידבקותו באיידס של סטאלי.
למרות הציניות המופגנת שלה התקשתה גם הפעם הלהקה להשלים את כל ההופעות שתוכננו לשם קידום האלבום.
השורה הפותחת של האלבום (מתוך השיר "Grind") נחשבת בעיני רבים לתגובתו של קאנטרל על השמועות בקשר למצבו של סטאלי: "הייתי מכניס אתכם לבור האפל ביותר ומייעץ לכם בחוכמה שלא לתכנן את הלווייתי לפני שהגוף מת".
ב-1996 מתה חברתו לחיים וארוסתו לשעבר דמרי פארוט מזיהום בקטריאלי שנגרם כתוצאה משימוש בסמים.
כתוצאה מכך נעשה סטאלי יותר ויותר מבודד, ומאז ככל הידוע הוא הפסיק לחזור על ניסיונות הגמילה הכושלים שלו.
הופעתו האחרונה הייתה ב-3 ביולי 1996 בקנזס סיטי, מיזורי, כשהלהקה הופיעה כלהקת-חימום במופעי האיחוד של קיס.
בריאיון למגזין הרולינג סטון מ-1996 התבטא סטאלי לגבי התאבדותו של קורט קוביין: "עברתי את כל מה שקורט קוביין עבר.
לא הכרתי אותו היטב, אבל רק ראיתי את האדם המאוד אנרגטי הזה הופך לדמות ביישנית, מפוחדת ומאוד לא חברותית שבקושי הייתה מסוגלת לפלוט את המילה "שלום"...
בסוף היום או בסוף המסיבה, כשכולם הולכים הביתה, אתה נשאר תקוע עם עצמך".
באותו ראיון תיאר סטאלי את חייו שלו-עצמו כ"צעידה דרך הגיהנום".
ב-1999 יצא מארז התקליטורים Music Bank, הכולל מעל 3.5 שעות של מוזיקה מאת אליס אין צ'יינס.
בין השירים נכללו גם שני השירים האחרונים שסטאלי כתב והקליט עם אליס אין צ'יינס ושהוקלטו במיוחד לכבוד הוצאת המארז, "Get Born Again" (שכלול גם באוסף Nothing Safe - The Best Of The Box) ו-"Died".
בין לבין חבר ליין סטאלי לבארט מרטין ומארק לנגאן מהסקרימינג טריז, מייק מק'ריידי מפרל ג'אם וג'ון בייקר סאונדרס (חבר של מק'ריידי שמת ב-1999 ממנת יתר של הרואין) ויחד הם הקימו את הסופרגרופ הראשונה של סטאלי, מד סיזן.
הלהקה הוציאה אלבום אחד ששילב אלמנטים של גראנג' ובלוז ב-1995. כל השירים באלבום נכתבו בידי ליין סטאלי והולחנו בידי חברי מד סיזן.
הבלדה "River Of Deceit" הייתה הלהיט הגדול ביותר מתוך האלבום.
באחד מהתצלומים של חברי הלהקה באלבום (בצידה השני של העטיפה האחורית) נראות היטב הכפפות, האופייניות למכורים קשים, שסטאלי השתמש בהן באותה תקופה כדי להסתיר את הנקבים שבין אצבעותיו.
סטאלי עשה שימוש בכפפות אלה גם במשך כל הופעת ה-MTV Unplugged של אליס אין צ'יינס.
ב-1999 הקליט סטאלי יחד עם טום מורלו מרייג' אגיינסט דה מאשין, סטפן פרקינס מג'יינס אדיקשן ומרטין לה נובלה מפורנו פור פיירוס גרסת כיסוי מטאלית לשיר "Another Brick In The Wall" של פינק פלויד על שני חלקיו, תחת השם "Class Of '99".
השיר נכלל בפסקול של סרט האימה לנוער מ-1998 "סיוט בחדר המורים".
לפחות כשלושה חודשים לפני מותו, סטאלי התראיין בפעם האחרונה לתקשורת בראיון שתואר כמצמרר וכסוג של מכתב התאבדות, כשסטאלי אומר; "אני יודע שאני גוסס.
לא טוב לי, אל תנסי לדבר על זה עם אחותי [ליז] היא תדע את זה במוקדם או במאוחר".
כתוצאה משימוש היתר שלו בסמים, סטאלי סבל במהלך הראיון מחום ובחילות ואמר; "השימוש המזוין הזה בסמים זה כמו אינסולין כדי לשרוד.
אני לא משתמש בסמים כדי להתמסטל כפי שאנשים רבים חושבים; אני יודע שעשיתי טעות ענקית כשהתחלתי" ,ומוסיף באומרו כי; "זה דבר נורא מסובך להסביר, אבל הכבד שלי כבר לא מתפקד ואני מקיא כל הזמן ומחרבן במכנסיי.
הכאב ממש גדול יותר משאפשר לתאר".
ב-20 באפריל 2002 נמצא ליין סטאלי מת בדירתו שבסיאטל.
סיבת מותו הייתה כנראה מנת יתר של סם ספידבול, תערובת של הרואין וקוקאין.
גופתו הייתה מוקפת בסמים ובציוד לשימוש בסמים, והייתה במצב כה גרוע עד שהיה ניתן לזהותו רק באמצעות המסמכים הרפואיים.
סיבת המוות מוזכרת במקומות רבים כשילוב של מנת-יתר והתאבדות, בין השאר מפני שהוא הזכיר באלמנטים מסוימים את מותו המתוקשר של קורט קוביין (סולן להקת נירוונה) שהתאבד ב-1994. סטאלי וקוביין הלכו שניהם לעולמם ב-5 באפריל, בהבדל של שמונה שנים.
ג'רי קאנטרל ניסה בכל כוחו לשמור על קשר של חברות עם סטאלי עד לרגע האחרון.
הוא הקדיש לסטאלי את אלבומו Degradation Trip שיצא חודשיים לאחר מותו של סטאלי.
ב-2003 הקימה אימו של ליין סטאלי, ננסי מק'קאלום את "קרן ליין סטאלי", ארגון ללא מטרות רווח המתרים כספים לשם עזרה למכורים להרואין, ופועל בשיתוף עם קהילת המוזיקה של סיאטל.
מדי שנה מארגנת הקרן אירוע התרמה בסמוך לתאריך מותו של ליין סטאלי.
חלק גדול מהשירים שכתב ליין סטאלי נכתבו בנימה אישית מאוד במונחי הרוקנרול, לדעת מבקרי המוזיקה והמעריצים.
"Get Born Again" הוא אחד משני השירים האחרונים שכתב סטאלי ונכלל בקופסה Music Bank: "אני אבחר את התאריך, מוות אחד וערפל אפור סמיך, אני מסתתר ומחייך, נקה את כל חטאיך, היוולד מחדש, רק חזור על כמה שקרים.
אדי ודר מלהקת פרל ג'אם וארון לואיס מלהקת סטיינד הקליטו שירים לזכרו של ליין סטאלי.
השיר "4/20/02" של אדי ודר מציין את התאריך שבו שמע אדי ודר על מותו של סטאלי ובו ברגע כתב את השיר, והוא מופיע באלבום האוסף של פרל ג'אם, "Lost Dogs".
השיר "Layne" של ארון לואיס כלול באלבום "141Shades of Grey" של סטיינד מ-2003. סטיינד נחשבת לאחת מהלהקות הרבות שהושפעו בבירור מאליס אין צ'יינס.
ג'יימס הטפילד וקירק האמט מלהקת מטאליקה מצאו תמונה של סטאלי באולפן ההקלטות בו הקליטו את אלבומם התשיעי, Death Magnetic.
הטפילד הושפע מהתמונה ומהדרך בה סטאלי סיים את חייו, וכתב שיר שלא נכלל באלבום בשם "Shine", ואף השפיע על בחירת שם לאלבום.
בנוסף לכך בשנת 2006 הופיע הטפילד בהופעה "רוק אמ רינג" (Rock Am Ring) יחד עם חברי ההרכב הנותרים של
1998 פסקול הסרט "סיוט בחדר המורים"
לייסי (באסטונית: Leisi; בגרמנית: Laisberg) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה.
היא ממוקמת בצפון האי סארמאה.
ממזרח נמצאת נפת אוריסארה, ממערב מוסטיאלה, ומדרום (ממזרח למערב): פיהטלה, קארמה וקארלה.
שטחה של לייסי הוא כ-347 קמ"ר, והיא השנייה בגודלה במחוז סארה (אחרי קארמה).
בשנת 2005 אוכלוסייתה מנתה 2,139. היישוב הגדול והמרכזי בלייסי ("בירת הנפה") הוא העיירה לייסי (2,154 תושבים - בשנת 2004), שעל-שמה נקראת הנפה, מלבדה ישנם גם 53 כפרים נוספים.
בלייסי ישנה כנסייה גותית מהמאה ה-14 ושתי כנסיות אורתודוקסיות בלייסי ובכפר מֵצְקלָה.
ליימיאלה (באסטונית: Laimjala; בגרמנית: Laimjall) הייתה נפה במחוז סארה שבאסטוניה הממוקמת במזרח האי סארמאה.
ליימיאלה גובלת בנפת פיידה מצפון-מזרח וואליאלה ממערב.
שטחה של ליימיאלה הוא 116 קמ"ר.
בשנת 2003 אוכלוסייתה מנתה 932 תושבים.
היישוב הגדול ומרכזי בליימיאלה ("בירת הנפה") הוא העיירה ליימיאלה (799 תושבים) שעל-שמה נקראת הנפה, בנוסף יש בנמצא עוד 24 כפרים.
הנפה דלה ביערות אך הפאונה עשירה באיילים וחזירי-בר.
לִיֵינְץ היא עיר במדינת טירול שבאוסטריה, והעיר העיקרית באזור מזרח טירול (חלק מטירול).
העיר נמצאת על גדות הנהרות איסל ודראו, ואוכלוסייתה מונה 11,844 תושבים נכון ל-2018.
העיר ממוקמת על צומת כבישים חשוב המחבר אותה לאלטו אדיג'ה (דרום טירול) ולקרינתיה.
בעקבות צמיחתה של העיר, כמה כפרים קטנים שהיו בעבר מחוץ לעיר הפכו לפרבריה.
ליינץ היא עיר תאומה של:
ליימן סטרונג שפיצר ג'וניור היה פיזיקאי תאורטי ואסטרונום אמריקאי.
הוא סיים את לימודיו באקדמיית פיליפס בשנת 1931, השלים את התואר הראשון בפיזיקה באוניברסיטת ייל ב-1935, וקיבל תואר דוקטור באסטרופיזיקה בשנת 1938 מאוניברסיטת פרינסטון, בהדרכתו של הנרי נוריס ראסל.
לאחר שנה של פוסט-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד, הצטרף לסגל האקדמי של אוניברסיטת ייל.
במהלך מלחמת העולם השנייה עסק במחקר הולכת קול במים, והשתתף בצוות שהוביל לפיתוח הסונאר.
בשנת 1946 פרסם מאמר בשם "היתרונות האסטרונומיים של צפייה מהחלל החיצון" ("Astronomical advantages of an extra-terrestrial observatory"), ובו הציע, עשר שנים קודם לשיגור הלוויין הראשון, להציב טלסקופ בחלל.
בשנת 1947 מונה לראש המחלקה לאסטרופיזיקה באוניברסיטת פרינסטון.
התכנון של טלסקופ החלל האבל, שנקרא תחילה "טלסקופ החלל הגדול" (Large Space Telescope), החל ב-1968. על פי התוכנית המקורית, קוטר המראה הראשית של הטלסקופ היה אמור להיות 3 מטרים, והשיגור שלו היה אמור להתבצע בשנת 1979 אך בוצע רק בשנת 1990.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 שפיצר היה אחראי על תכנון טלסקופ החלל OAO-3 ששוגר בשנת 1972 ופעל במשך שנים.
שפיצר נפטר בפרינסטון שבניו ג'רזי.
אות הנרי נוריס ראסל (1953)
ליימן שליסל בע"מ היא חברה משפחתית פרטית ישראלית העוסקת בייצור, ייבוא והפצה של מותגים בינלאומיים, בעיקר מוצרי מזון.
החברה פועלת כיבואן וכמפיץ בלעדי בישראל של מספר חברות בינלאומיות, בהן: פרפטי ואן מלה (מנטוס), לואקר, שטורק (טופיפי ומרסי), ג'נרל מילס (nature valley) ועוד רבות אחרות.
החברה הוקמה בשנת 1919 בעיר ברלין שבגרמניה על ידי הירש ליימן.
החברה צמחה מסוכנות ממתקים שהקים.
בשנת 1935, עם עליית המשפחה לארץ, הועתקו עסקיה לישראל.
ב-1954, ברוך ליימן, בנו של הירש, וגיסו, אברהם שליסל, חברו להקמת חברה שתייבא מוצרי נוחות שונים לארץ, אך החברה החלה לעסוק בייבוא רק החל משנת 1960. כיום, קבוצת ליימן שליסל בבעלות מוני ליימן וראובן שליסל.
ב-2016 קיבלה החברה מכה קשה כאשר איבדה את הזיכיון לקבוצת המותגים החזקים ביותר שלה ב-45 השנים האחרונות ואשר היוו לפחות כ-60 אחוז ממכירות החברה - פררו - הכוללים את המוצרים פררו רושה, ממרח נוטלה, קינדר, רפאלו, דופלו וסוכריות טיק טק.
במאי 2024 השתתפה, בשיעור 15%, בקבוצה בראשות חברת מילגם שזכתה במכרז להפרטת דואר ישראל.
בשנת 2025 הטילה רשות התחרות על החברה עיצום כספי של כ-13 מיליון ש"ח, עקב הפרה של חוק קידום התחרות בענפי המזון והפארם.
ליימן שליסל מעסיקה כיום כ-530 עובדים.
לייני קאזאן היא שחקנית קולנוע וזמרת יהודייה-אמריקאית.
התפרסמה בזכות הופעותיה בקומדיות "החתונה היוונית שלי" ו"אל תתעסקו עם הזוהן".
הייתה מועמדת בין היתר לפרס אמי, פרס גלובוס הזהב ולפרס טוני.
קאזאן נולדה בברוקלין, ניו יורק למשפחה יהודית.
אימה, קרול קאזאן, היא יהודיה-ספרדייה ממוצא טורקי-ספרדי, אשר משפחתה עברה לגור בירושלים.
אביה, בנג'מין לוין, הוא יהודי-אשכנזי ממוצא רוסי.
למדה עם ברברה סטרייסנד באותו בית ספר, "תיכון ארסמוס" שבברוקלין, והייתה חברה בארגון החברתי היהודי "בני ברית".
סיימה את לימודיה האקדמיים בהצלחה באוניברסיטת הופסטרה.
הופעת הבכורה שלה על בימת ברודוויי הייתה ב-1961, במחזה "הנערה השמחה בעולם".
מאוחר יותר שימשה כמחליפה של סטרייסנד במחזה "מצחיקונת".
למרות הצלחתה על בימות התיאטרון, החליטה קאזאן, בעידוד אמה, לנטוש את תחום המשחק ולהתחיל לבסס את מעמדה כזמרת.
לאחר שהתפרסמה החליטה להצטלם למגזין פלייבוי של יו הפנר.
צילומיה למגזין פתחו לה הזדמנות להופיע במועדוני לילה מובילים שבבעלות הפנר.
קאזאן התפרסמה לראשונה על מסכי הקולנוע ב-1982 בסרט מוזיקלי של פרנסיס פורד קופולה, "אחד מהלב".
לאחר מכן הופיעה בקומדיה "שנת חיי היפה ביותר" בתור בל קרוצ'ה, הופעה עליה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
קאזאן שיחקה גם במחזה המבוסס על הסרט שיצא 10 שנים לאחר מכן והייתה מועמדת לפרס הטוני.
בשנת 1985 שיחקה בדרמה "נאטי גאן".
בשנת 1986 שיחקה בסרטו של מנחם גולן "מחץ הדלתא" שם גילמה את סילביה גולדמן, אחת החטופות.
שיחקה גם בקומדיה "הארי והאנדרסונים" משנת 1987 ובדרמה הקומית "חופים" משנת 1988, בה גילמה את לאונה בלום.
הייתה מועמדת בשנת 1988 לפרס אמי על תפקידה בסדרת הטלוויזיה "מקום אחר".
בשנת 1998 השתתפה בקומדיית האקשן "ביג היט" בה גילמה את ג'ני, אמה של פאם (כריסטינה אפלגייט).
את הופעתה המפורסמת ביותר ערכה קאזאן ב-2002 בקומדיה שוברת הקופות "החתונה היוונית שלי", בה גילמה את מריה פורטוקלוס, אמה היווניה המסורתית של טולה (ניה ורדלוס).
בשנה לאחר מכן הופיעה בפלופ הקולנועי "אהבה מחוץ לחוק" שם גילמה את אימו של בן אפלק.
בשנת 2008 שיחקה בקומדיה "אל תתעסקו עם הזוהן" בתור גייל, אמו היהודייה של מייקל, המארחת בביתה את סוכן המוסד זוהן דביר (אדם סנדלר).
בשנים 2010–2011 השתתפה בסדרת הדרמה הקומית "עקרות בית נואשות", בה גילמה את דמותה את מקסין, ששוכרת בית מסוזן ובמקביל מנהלת אתר אינטרנט בו נראות בחורות צעירות מנקות את הבית בתחתונים.
שנת חיי היפה ביותר (1983)
לייני סלווין (נולדה ב-16 במאי 1981) היא כדורסלנית עבר ישראלית, ששיחקה בנבחרת ישראל בעמדת הרכזת.
סלווין גדלה למשפחה יהודית בברוקלין, ניו יורק.
בילדותה עברה עם משפחתה לפלורידה.
למדה סוציולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת פיטסבורג והייתה לשחקנית היחידה בתולדות המכללה שסיימה עם למעלה מ-1,000 נקודות, 400 אסיסטים ו-400 ריבאונדים.
פרט לכך, היא נבחרה להיכל התהילה של הספורט היהודי בניו יורק.
בשנת 2003 עלתה לישראל ושיחקה בהפועל חיפה/מוצקין בעונת 2003/2004, עמה הגיעה לחצי גמר פלייאוף ולגמר גביע.
בעונת 2005/2004 זכתה בגביע המדינה ובגמר הפלייאוף עם קבוצתה אנדה רמת השרון, והייתה בעלת מספר האסיסטים הגבוה ביותר של הליגה הישראלית בעונה זו, עם ממוצע של 4.9 אסיסטים למשחק.
ב-2005 שיחקה בקבוצה הטורקית בשיקטאש.
בהמשך שיחקה שנתיים באליצור רמלה, עמה זכתה באליפות ובגביע המדינה בעונת 2007/2006. הייתה מלכת האסיסטים של הליגה הישראלית בעונת 2008/2007 עם ממוצע של 4.4 אסיסטים למשחק.
היא העפילה עם אליצור רמלה לחצי גמר ליגת יורוקאפ בעונת 2008/2007. אחר-כך שיחקה ארבעה חודשים בצסק"א מוסקבה בשנת 2008, ועברה לאלקטרה רמת השרון למשך שנתיים, עמה זכתה באליפות ובגביע המדינה בעונת 2010/2009.
בעונת 2010/2011 היא משחקת באליצור רמלה, עמה זכתה בגביע המדינה אחרי שניצחה את מכבי רמת חן בתוצאה 68-81. באותה עונה הייתה שותפה לזכייתה ההיסטורית של הקבוצה בגביע היורוקאפ; סלווין הצטיינה במשחק הגמר, בו ניצחה אליצור רמלה את קבוצת אראס הצרפתית.
במסגרת נבחרת ישראל, העפילה לאליפות אירופה ב-2007 וב-2009.
בתחילת עונת 2014/15 חתמה בקבוצת מכבי בנות אשדוד, סלווין פרשה ממשחק בשנת 2016.
לייסי ניקול שאבר היא שחקנית אמריקאית.
אחד מתפקידיה הראשונים היה גילום דמותה של ביאנקה מונטגומרי (אנ') באופרת הסבון "כל ילדיי".
היא הייתה השחקנית השלישית שגילמה את דמות זו מ-1992 עד 1993. לאחר מכן זכתה לגדולה בזכות הופעתה בתור קלאודיה סלינג'ר בדרמת הנעורים של פוקס "שולחן לחמישה" (1994–2000).
היא סיפקה את קולה של אלייזה ת'ורנברי בסדרת האנימציה של ניקלודיאון "משפחת תורנברי" (1998–2004).
היא גם דיבבה את מג גריפין במהלך העונה הראשונה של הסיטקום המצויר "איש משפחה" ודיבבה את גיבורת העל זטאנה בסדרות כמו "ליגת הצדק - הדור הבא" ו"ליגת הצדק בפעולה".
בקולנוע היא הופיעה בסרטים "אבודים בחלל" (1998), "קטע מהסרטים" (2001), "אבא בא לגן" (2003) והיו לה תפקידים ראשיים בתור גרטשן ווינרס בקומדיית הנעורים "ילדות רעות" (2004), מג קאמינגס בקומדיה "תרגילים מלוכלכים" (2005) ובתור דונה מאטיס בסרט האימה "חג מולד שחור" (2006).
שאבר הופיעה גם בלמעלה משלושים סרטים של ערוץ הולמרק.
שאבר נולדה בפארביס, מיסיסיפי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא קייג'ון-צרפתי, בריטי, ואיטלקי.
הוריה הם ג'ולי ג'ונסון וטוני שאבר, דובר צרפתית מלואיזיאנה שעבד בחברת נפט.
לה אח צעיר, ושתי אחיות גדולות.
התגוררה בדרום קליפורניה ב-1994, השנה שבה החלה לככב בסדרה "שולחן לחמישה".
כנערה, סרט הקולנוע הראשון ששאבר הופיעה בו היה ב-1998 בסרט מותחן המדע בדיוני "אבודים בחלל", לצד מאט לה-בלאנק.
היא דיבבה את דמותה של אליזה ת'ורנברי בסדרת האנימציה "משפחת תורנברי", ובסרט המבוסס על עלילת הסדרה: "המסע המופרע: הסרט" (2002).
בנוסף דיבבה גם בסרט האנימציה "ראגרטס משתוללים" (2003).
היא דיבבה את קולה של מג גריפין בעונתה הראשונה בלבד של סדרת האנימציה "איש משפחה" (1999), אך לאחר שעזבה הוחלפה במילה קוניס בכל שאר העונות (למעט הופעת אורח באחד הפרקים בעונה העשירית, בו עשו שימוש בקטעי ארכיון של קולה).
ב-2001 שיחקה בסרט הפארודיה על קומדיות הנעורים "קטע מהסרטים" בתור אמנדה בקר, תפקיד פארודי על דמותה של ג'ניפר לאב יואיט ב"לא יכולים להתאפק".
ב-2004 שיחקה בסרט הטלוויזיה "סיפורה של ברוק אליסון" בבימויו של כריסטופר ריב ומבוסס על סיפור אמיתי.
בנוסף, ב-2004 היא כיכבה בסרט קומדיית הנעורים "ילדות רעות" לצד לינדזי לוהן, רייצ'ל מקאדמס ואמנדה סייפריד.
שאבר זכתה יחד עם עמיתותיה לסרט בפרס "הקאסט הכי מוצלח על המסך" בטקס פרסי הסרטים של MTV לשנת 2005.
בשנת 2006 שיחקה בדרמה הטלוויזיונית "שלום עולם, להתראות חיים" בתפקיד ראשי, של סטודנטית בקולג' שנהפכת להיות האפוטרופוסית של אחותה החורגת בת ה-7, לאחר מות אביהן.
באותה שנה היא שיחקה בחידוש לסרט מ-1974 "חג מולד שחור".
היא הופיעה בפרק אורח של הסדרה "הלוחשת לרוחות" לצד ג'ניפר לאב יואיט ששיחקה לצדה ב"שולחן לחמישה".
היא דיבבה את דמותה של הנסיכה אליז במשחק "סוניק הקיפוד" שמיועד ל-Xbox 360 ופלייסטיישן 3.
בינואר 2007, היא דגמנה והופיעה על שער המגזין "Maxim".
בשנת 2008 היא דיבבה את גוון סטייסי בסדרת האנימציה "ספיידרמן המדהים".
בשנים 2013–2014 שיחקה בתפקיד משני בסיטקום "בייבי דאדי" ברשת ABC Family.
ב-22 בדצמבר 2013 נישאה לבן זוגה משכבר הימים, איש העסקים דייוויד נהדר בטקס שנערך בלוס אנג'לס.
מקדוגלדיבוב; 2 פרקיםNightmare Nedילדה קטנהדיבוב; פרק: "Magic Bus"1998Stories from My Childhoodג'נידיבוב; פרק: "The Last Petal"הרקולסקליסטהדיבוב; פרק: "Hercules and the Kids"1998–2004משפחת תורנבריאלייז'ה תורנברידיבוב; 91 פרקים1999–2000
גם מפיקה בפועל2016, 2019משמר האריותויטאנידיבוב; 2 פרקים2016–2017ליגת הצדק בפעולהזטאנהדיבוב; 5 פרקים2016–2018וולטרון: המגן האגדינימה / רומלידיבוב; 4 פרקים2016–2020זהבית ופזיתזטהדיבוב; 44 פרקים
גם כתבה שני פרקים2017חבר לחופשהפיונה רנגליסרט טלוויזיה של הולמרקAll of My Heart: Inn Loveג'ני פינטליThe Sweetest Christmasקיילי ווטסון2018My Secret Valentineקלואי גראנג'Love on Safariקירה סלייטרסרט טלוויזיה של הולמרק
גם מפיקה בפועלThe Crossword Mysteries: Proposing MurderChristmas In Romeאנג'לה דה לוקהסרט טלוויזיה של הולמרקקונג פו פנדה: כפות הגורלאמא פנדה / שיאודיבוב; 10 פרקים2020Winter in Vailצ'לסי וויט'מורסרט טלוויזיה של הולמרקThe Crossword Mysteries: Abracadaverטס הרפרסרט טלוויזיה של הולמרק
גם סיפור / ומפיקה בפועלChristmas at Castle Hartברוק בנקסרט טלוויזיה של הולמרק
גם מפיקה בפועלהרייט המרגלתמריון הות'ורןדיבוב; 9 פרקים2022סוד ההינומהאייברי הייסטינגססרט טלוויזיה של הולמרק
גם מפיקה בפועלסוד ההינומה 2: הסוד נחשףסוד ההינומה 3: מורשתאהבה על הגלאמהHaul Out the Hollyאמיליסרט טלוויזיה של הולמרק2023Haul out the Holly: Lit Upאמיליסרט טלוויזיה של הולמרקסוד ההינומה: ציפיותאייברי הייסטינגססרט טלוויזיה של הולמרק
גם מפיקה בפועלסוד ההינומה: השראהסוד ההינומה: מסע2024!Kite Man: Hell Yeahאווהדיבוב; פרק: "Grand Reopening, Hell Yeah!"
ליים פרסי (שם מדעי: Citrus × latifolia), "לימו" (ליים בפרסית), ידוע גם כטהיטי ליים (Tahiti lime) וכבארס ליים (Bearss lime), הוא פרי הדר הקשור לליים הרגיל.
יש לו ריח מיוחד וארומה מיוחדת.
הפרי הוא בקוטר של 6 ס"מ, עם פיטם קצר, ובדרך כלל נמכר כאשר צבעו ירוק.
השם של הפרי נבחר להיקרא ליים פרסי, מכיוון שהוא גדל לראשונה בפרס ובעיראק.