tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הגרסה הראשונה 0.8.0 יצאה ב-21 בנובמבר 2004. בשנת 2005 מסמך שפורסם על ידי מריו ריימונדו, רוסאריו ג'נארו והוגו קרבצ'יק העלה מספר חולשות בפרוטוקול והציע תיקונים, בעיקר בחלק הקשור לשיתוף המפתח הנקרא בקיצור AKE (חילוף מפתח מאומת) שבגרסת הפרוטוקול המקורית היה חשוף להתקפת אדם באמצע.
גם כן, האפשרות לפצל הודעות OTR על מנת להתמודד עם מערכות צ'אט בעלי גודל הודעה מוגבל, שיטה פשוטה של אימות נגד מתקפת האדם שבאמצע יושמה.
במקום להשוות בין סיכום הביקורת לבין המפתח, ידיעה של סוד שרק שני הצדדים המשתתפים בשיחה יודעים אותו, יכול לשמש לאימות של שני הצדדים, משום שיש סבירות נמוכה שהתוקף ידע אותו.
גרסה 3 של הפרוטוקול פורסמה בשנת 2012. כדאי להימנע ממצב שבו מספר מחשבים מתחברים לאותה שיחה עם אותו שם משתמש בו זמנית, נוצרה תווית זיהוי מדויקת יותר עבור כל משתמש שיושמה בגרסה 3. יתרה על כך, מפתח חדש נוצר שיוכל לשמש כערוץ נותנים נוסף.
נכון ל-2016 הגרסה העדכנית ביותר היא libotr 4.1.1 וכן pidgin-otr 4.0.2 שמכילות מספר תיקונים בטיחותיים של הגרסאות הקודמות כמו גלישת חוצץ ומומלץ לעבור אליהן מיידית.
בשל מגבלות רשת האינטרנט, כדי לדמות שיחה פרטית בין שני משתמשים אין די בהצפנה.
נניח שאליס ובוב מנהלים שיחה פרטית דרך רשת האינטרנט ואיב מצותתת להם.
היות שחילופי המסרים ביניהם מוצפנים, היא אינה יכולה להפיק כל תועלת מכך.
וכן משתמשים בחתימה הדיגיטלית הקבועה שלהם כדי לאמת את זהותם.
הבעיה עם חתימה דיגיטלית שהיא מחייבת מבחינה חוקית, כל אחד יכול להוכיח בבית משפט שהמסר החתום הגיע מבעל החתימה כי המפתח הציבורי של בעל החתימה פומבי.
בנוסף, מתעורר כאן פרדוקס מסוים.
מצד אחד בשיחה חברתית אינטימית המשתתפים מעוניינים לוודא שהם אכן משוחחים עם מי שהם חושבים ולא עם מתחזה, מצד שני הם לא מעוניינים שיהיה בכוחו של אף אחד אפילו לא אחד מהצדדים בעצמם, לשייך אליהם או להוכיח שהם אחראים לדברים שנאמרו לאחר מעשה.
זהו מאפיין חשוב שנקרא יכולת הכחשה שקיים, במידה מסוימת, בשיחה פרטית פיזית (בהנחה שלא מצותתים להם).
למשל אפילו בוב עצמו לא יוכל לטעון שאליס אמרה לו דברים כלשהם כי היא יכולה להכחיש ולטעון שהוא בעצם זה שאמר אותם ואין לו דרך להוכיח זאת אם רק שניהם היו נוכחים בזמן שהדברים נאמרו.
פרוטוקולים כמו PGP או SSL אינם בנויים לספק מאפיין זה.
את היעדים האמורים אפשר להשיג בדרך הבאה:
כל השיחות יהיו מוצפנות באמצעות מפתחות חד פעמיים קצרי טווח שנוצרים לפי הצורך באופן אקראי ומושמדים מיד לאחר השימוש הם נקראים מפתח שיחה או המפתח הארעי .
לכן גם אם מפתח סודי ארוך טווח של אחד מהמשתתפים נחשף לא ניתן יהיה לעשות בו שימוש כדי לפענח שיחות שנעשו בעבר.
כדי לשתף את המפתח החד-פעמי הם משתמשים בפרוטוקול דיפי-הלמן שמאפשר למשתתפים לשתף מפתח מעל גבי ערוץ פתוח הנתון לציתות מבלי לחשוף אותו לאף אחד.
בקצרה, תחילה הם בוחרים מספר ראשוני גדול ויוצר של תת-חבורה של מסדר ראשוני גדול, שניהם גלויים ומפורסמים לכל.
ואז אליס ובוב בוחרים את המפתחות הפרטיים שלהם שהם השלמים ו- בהתאמה ומשדרים אחד לשני את המפתחות הציבוריים שלהם שהם ו- מודולו בהתאמה.
אליס יכולה כעת לחשב את המפתח המשותף על ידי הכפלה של המפתח הפרטי שלה עם המפתח הציבורי של בוב: ובאותה דרך בוב מחשב את המפתח על ידי (מודולו ).
המפתח המשותף מודולו אינו ידוע לאיש מלבדם.
ההנחה היא שמבחינה מתמטית כל עוד לא קיים מחשב קוונטי, קשה מאוד לגלות את או את מתוך מודולו ולכן הסוד שלהם בטוח.
אלא אם כן מישהו יגלה דרך מתוחכמת לפתור את בעיית הלוגריתם הבדיד או בעיית דיפי-הלמן הנחשבות לבעיות מתמטיות קשות מזה שנים רבות.
כדי להבטיח את זהות הצדדים המשתתפים בשיחה יש צורך בחתימה דיגיטלית כמו DSA או RSA.
ההנחה היא שלכל משתמש חתימה דיגיטלית קבועה שבדרך כלל אמורה להחזיק מעמד שנים רבות.
חתימה דיגיטלית מאושרת על ידי רשות מאשרת אינה ניתנת להכחשה, החתימה משמשת כהוכחה לשייכות התוכן החתום לחותם מבחינה חוקית.
כאן מעוניינים להשיג בדיוק את ההפך לכן במקום לחתום על השיחות עצמן החתימה משמשת רק לאימות המפתחות הציבוריים ו- בהתאמה.
בדרך זו כל אחד יכול לאמת שאכן אליס או בוב הם הבעלים של המפתחות הללו אך לא מעבר לכך.
בכל אופן, בידי אליס ובוב קיים מידע נוסף והוא המפתחות הפרטיים שלהם, מידע זה שנשמר בסוד ישמש אותם לאחר מכן לאימות השיחות עצמן.
קוד אימות בקיצור MAC מאפשר לאליס ובוב להבטיח את אותנטיות ומקור השיחות שלהם, אך בד בבד למנוע מצד שלישי מלהוכיח זאת בעצמו.
התכונה של קוד אימות מסרים היא שבניגוד לחתימה דיגיטלית אינו מכיל אי-יכולת הכחשה, למעשה כל מי שיודע מהו המפתח הפרטי איתו הוכן קוד האימות יכול בעצמו להכין קוד אימות של תוכן כל שיחה אחרת.
בקצרה, פונקציית אימות כמו HMAC היא פונקציה המקבלת את השיחה המיועדת לאימות ומפתח סודי ומפיקה תג אימות קצר אותו מצרפים לשיחה עצמה במהלך שידורה.
המקבל משתמש בפונקציית האימות המתאימה, עם אותו מפתח סודי כדי לוודא באמצעות התג המצורף שאכן תוכן השיחה נותר שלם ואינו מכיל שינויים זדוניים על ידי צד שלישי כלשהו וכן שהשיחה אכן הגיעה מהמקור ממנו היא אמורה להגיע.
לעומת זאת, למתבונן מהצד, אין בתג האימות כל מידע שיכול להוכיח ממי הגיעה השיחה.
יתרה מזו, הפרוטוקול אף מכתיב לחשוף את מפתח האימות במכוון (לאחר שמקבל השיחה אישר שקיבל אותה), עובדה זו מוסיפה פרטיות כי לאחר קבלת השיחה ובדיקת תג האימות אין צורך במפתח האימות, כך שחשיפתו בעצם מטשטשת לחלוטין את הקשר בין מפתח האימות לבעל השיחה.
בנוסף ליכולת ההכחשה האמורה מנסים להשיג תכונה נוספת הנקראת חשילות או יכולת זיוף.
כל השיחות מוצפנות באופן כזה שניתן יהיה לבצע מניפולציה שלהן מבלי שהדבר יתגלה.
לעובדה זו שלכאורה נשמעת מנוגדת למטרה, יש חשיבות רבה כי היא בעצם מאפשרת לשלול כל הוכחה שתינתן בעתיד לגבי מקור השיחה כי כל אחד יכול היה "לזייף" את תוכנה.
כמובן שהמשתתפים בשיחה בזמן אמת יכולים לוודא שלא נעשו שינויים כי בידם מפתח אימות סודי.
לאחר מעשה, כאשר מפתח האימות נחשף אי אפשר להשתמש בו כדי להוכיח שהמסר המקורי לא שונה.
אפשר להשיג זאת על ידי צופן זרם או במצב הפעלה של צופן בלוקים המדמה צופן זרם כמו מצב מונה.
צופן זרם מצפין את המידע על ידי XOR עם מפתח הצפנה באורך המידע עצמו, סיבית אחר סיבית או מילה אחר מילה.
ההשפעה של מניפולציות (היפוך סיביות) של הטקסט המוצפן משפיעה אך ורק על הסיביות המתאימות בטקסט המקורי לאחר פענוח.
אם מישהו מצליח לנחש חלק מהטקסט המוצפן ביכולתו לשנות את הטקסט המוצפן למה שיחפוץ אפילו מבלי לגלות את מפתח ההצפנה.
כדי לצמצם את חלון הזמן שבו מפתח השיחה חשוף להתקפה, מנסים להחליף אותו בתדירות הגבוהה ביותר האפשרית.
במרבית המכשירים בימינו קיים מעבד די חזק המסוגל לבצע פעולות אריתמטיות במספרים ארוכים בתוך זמן מאוד קצר, כמספר מילישניות.
עובדה זו מאפשרת החלפת מפתח שיחה בשיטת דיפי-הלמן לאחר כל הודעה.
כל מהלך של שיתוף מפתח דורש בסך הכול שתי העלאות בחזקה מודולו מספר ראשוני גדול.
אפילו התקנים בעלי משאבים מאוד נמוכים יכולים לבצע זאת מבלי שהמשתמש יבחין בעיכוב כלשהו.
כדי לחסוך בהודעות הפרוטוקול מנצל את ההודעות המכילות את מסרים בין אליס ובוב כדי להעביר גם את החומר המיועד להכנת מפתח השיחה הבא.
למעשה הודעה מאליס לבוב תכיל את המסר אותו היא מעוניינת להעביר לו יחד עם מפתח ציבורי חדש שישמש את בוב כדי לגזור ממנו מפתח משותף בשיטת דיפי הלמן להצפנת ההודעה הבאה וכאשר הוא מחזיר לה תגובה, הוא מצרף אליה את החלק שלו להכנת המפתח המשותף הבא וכן הלאה.
כזכור מפתח השיחה הוא כפולה של המפתחות הציבוריים עם המפתחות הפרטיים הנגדיים (מודולו המספר הראשוני), לכן אין במפתח הזה כל מידע שיכול לשמש את המצותת איב אפילו שהוא מכיל מחצית מהמידע הדרוש להכנת מפתח השיחה.
כל עוד המפתחות הפרטיים של שני הצדדים לא נחשפו הסוד המשותף נותר בטוח.
לצורך תיאור הפרוטוקול, נניח שאליס רוצה לשלוח את המסר "HELLO" כשהוא מוצפן לבוב.
היא מבצעת את המהלכים הבאים:
תחילה נוטלת את המפתח הציבורי האחרון שקיבלה מבוב מכפילה במפתח הפרטי שלה כדי לקבל את המפתח המשותף הבא ומכינה את מפתח האימות הבא (מפתח האימות מופק באמצעות פונקציית הגיבוב של המפתח המשותף) וכן מקדמת את המונה לצורך ההצפנה הסימטרית של גוף ההודעה.
שלושת הערכים הללו יהיו חד פעמיים, איתם אליס תשתמש רק עבור הודעה אחת ואז תמחוק אותם.
כמו כן היא מייצרת מפתח דיפי-הלמן חדש; בוחרת שלם אקראי חדש שמקבל את המספר הסידורי ומחשבת את .
ואז היא שולחת לבוב את המסר הבא:
במילים, אליס שולחת לבוב מסר המורכב ממספר חלקים; החלק הראשון מכיל את גוף ההודעה כשהוא מוצפן באמצעות הצופן הסימטרי במצב מונה עם המפתח והמונה שהכינה, את המפתח הציבורי שלה לצורך ההודעה הבאה, מזהי המפתחות הציבוריים שלה ושל בוב והמונה ששימש אותה להצפנת ההודעה.
החלק השני מכיל את תג האימות של ההודעה שהוכן באמצעות פונקציית MAC.
והחלק השלישי הוא מפתח האימות הישן שאיתו השתמשה כדי לאמת את ההודעה הקודמת ואין לה צורך בו יותר.
המטרה של שליחת המפתח היא רק כדי לחשוף אותו כך שאף אחד לא יכול להוכיח בעתיד מי היה מקור ההודעה.
כי אם מפתח האימות הסימטרי ידוע לכולם, כל אחד יכול להכין הודעה מזויפת ולייצר לה תג אימות מתאים עם מפתח זה, אך מרגע שהמפתח נחשף אין בזה כל הוכחה לכך שמקור ההודעה מאליס.
בוב מצידו מייצר מפתח דיפי הלמן חדש מהמפתח הציבורי של אליס המסומן בתווית והמפתח הפרטי שלו המסומן בתווית ומקבל את מפתח ההצפנה (אותו מפתח בדיוק שיצרה אליס) איתו הוא מפענח את החלק המוצפן של ההודעה , בודק שהיא תקינה על ידי תג האימות המצורף וקורא את ההודעה המיועדת אליו.
ואותו תהליך חוזר על עצמו באופן דומה הפעם מצד בוב.
באופן תמציתי שיחת OTR יכולה להראות כך:
כאשר מייצג הצפנה באמצעות AES במצב מונה.
במהלכי הפרוטוקול המתוארים מתרחש תהליך שיש המכנים אותו מחגר משונן (ראצ'ט) בדומה לכלי העבודה לחיזוק ברגים שמסתובב רק בכיוון אחד.
בכל הודעה, השולח מצרף אליה את מפתח שלו להצפנת ההודעה הבאה והמקבל מצידו כאשר הוא מחזיר הודעה לשלוח הוא מצרף אליה את המפתח שלו להצפנת ההודעה הבאה וכן הלאה.
כך הפרוטוקול "מסתובב" באופן חד כיווני.
בכל נקודת זמן, אם התגלה מפתח שיחה אחד, אין בו די מידע המאפשר לנחש את מפתח השיחה הקודם כי הוא נוצר מחדש בתהליך דיפי-הלמן והמפתח שלפניו הושמד.
כדי שאליס או בוב יהיו משוכנעים שהם מקבלים מפתח ציבורי אחד של השני ולא של מתחזה שנכנס באמצע, כל מפתח דיפי הלמן חדש מאומת באמצעות תג אימות שנגזר מהמפתח הקודם.
אם המתחזה אינו יודע מהו מפתח השיחה כי הוא מעולם לא נשלח בגלוי, תהיה לו בעיה לשכנע אחד מהם שהמפתח שייך לבוב או אליס כי תג האימות יגלה מיד אם זה נכון.
במילים אחרות, תהליך האימות מתבצע בשני מישורים, תחילה מבוצע אימות מלא של המפתח הראשון המסתמך על חתימה דיגיטלית של שני הצדדים המתקשרים.
במישור השני מתבצע אימות חלקי באמצעות תג אימות סימטרי המסתמך על ההנחה שמפתח השיחה הראשוני לא נחשף.
וכמובן בנוסף לאמור לעיתים אחד מהצדדים ידרוש לבצע את פרוטוקול SMP המתואר כדי לסכל ליתר ביטחון התקפת אדם באמצע.
ממהלכי הפרוטוקול המתוארים הושמטו מספר אלמנטים הקשורים בניהול ותחזוקה כמו תוויות, דגלים ושדות מידע מיוחדים.
למעשה פרוטוקול OTR תומך בשמונה סוגי הודעות מיוחדות שקשורות בניהול ותחזוקה: הודעת אפס שמורה שממנה מתעלמים בדרך כלל, הודעת ניתוק או הודעת סיום שיחה, שש הודעות שונות המוקדשות לפרוטוקול SMP המתואר להלן וכן הודעת מפתח נוסף המיועדת להעברת מפתחות הצפנה סימטריים מאחד לשני.
כמו כן כחלק ממהלכי הפרוטוקול שני הצדדים מחויבים לנהל מפתחות שיחה ומפתחות אימות, להיפטר מהם כאשר פג תוקפם או במידה שחלק מההודעות טרם הגיעו ליעדן לאחסן אותם זמנית במקום שמור.
חיסרון בולט של הפרוטוקול הוא הצורך בפנקסנות והוא נעשה מסורבל במיוחד כאשר לא כל המשתתפים בשיחה מקוונים.
למשל אם צד אחד שולח הודעה לצד השני שנמצא במצב אוף ליין ההודעה לא מגיעה מיד ליעדה, לכן השולח חייב לשמור את המפתחות המתאימים עד שיתקבל אישור שההודעה נקראה.
בגלל ליקויים בטיחותיים שהתגלו בגרסה המקורית, כדי לסכל התקפת אדם באמצע, פרוטוקול OTR גרסה 2 משתמש בפרוטוקול משני הנקרא SIGMA כדי לבצע שיתוף מפתח מאומת (בקיצור AKE) בארבעה מהלכים.
בתמצית הרעיון הוא שהמשתתפים בפרוטוקול תחילה יוצרים ערוץ בטוח באמצעות פרוטוקול דיפי הלמן ללא אימות, ולאחר מכן מבצעים אימות דו כיווני בתוך הערוץ הזה.
ביתר פירוט בוב מתחיל במסר:
כאשר הוא הצפנת AES של המפתח הציבורי הארעי של דיפי הלמן ( הוא ערך אקראי חד פעמי המשמש כמפתח הצפנה) ו- היא פונקציית גיבוב.
לאחר בדיקה שהערכים תקינים ונמצאים בגבולות המותרים, בוב מחשב את המפתח המשותף על ידי ומכין ממנו עם פונקציית גיבוב בתצורות שונות, שני מפתחות הצפנה וארבעה מפתחות אימות (מחציתם להצפנה ואימות המסרים שלו ומחציתם לפענוח ואימות המסרים של אליס).
בוחר מזהה ייחודי טרי הנקרא , משתמש בפונקציית MAC כדי להכין תג אימות של האלמנטים הבאים: המפתחות הציבוריים שלו ושל אליס ו-, מזהה המפתח שלו ומפתח האימות הציבורי של החתימה הדיגיטלית שלו: .
חותם באמצעות החתימה הדיגיטלית שלו על תג האימות: ומצרף לחתימה את המפתח האימות הציבורי שלו וכן את מזהה מפתח השיחה כך שמתקבל .
אליס פועלת בדרך דומה, תחילה היא מפענחת את ההצפנה של עם המפתח ובודקת את תקינות כל הערכים שקיבלה.
אם הכול תקין היא מחשבת את מפתח השיחה המשותף ומכינה ממנו באמצעות פונקציית הגיבוב באותה דרך את שני מפתחות ההצפנה וארבעה מפתחות האימות שהכין בוב אצלו.
משתמשת במפתח כדי לבדוק את תג האימות שקיבלה מבוב במסר האחרון, משתמשת במפתח כדי לפענח את החתימה הדיגיטלית של בוב מחשבת את תג האימות עם המפתח ומשתמשת במפתח הציבורי של החתימה הדיגיטלית של בוב כדי לוודא ש- אכן הגיע מבוב.
כעת בוחרת מזהה מפתח משלה ומחשבת את תג האימות שלה: חותמת עליו עם החתימה הדיגיטלית שלה: ומכינה את ההודעה ושולחת לבוב את:
מה שנשאר לבוב זה לוודא תקינות ערכים, לבדוק את החתימה הדיגיטלית ואת תג האימות לפענח את החלקים הדרושים פענוח וכעת שניהם משתפים מפתח מאומת בצורה כזו שלא רק שהם בטוחים שאיש לא יודע מהו, אלא הם גם בטוחים בהסתמך על החתימה הדיגיטלית שלהם, שזהותם וודאית והם אינם מתחזים.
החסרון בפרוטוקול AKI הוא שבכל שלבי הפרוטוקול ההנחה היא שאליס מכירה את בוב ויודעת מהו המפתח הציבורי שלו וכן בוב מכיר את אליס ויודע מהו המפתח הציבורי שלה.
אך אם בוב לא מכיר את אליס או שאליס אינה מכירה את בוב איב יכולה להתחזות לאחד מהם בקלות על ידי ביצוע כל מהלכי הפרוטוקול המתוארים אך עם המפתחות שלה במקום של אליס או בוב.
ההתחזות לא תתגלה אלא אם כן אליס או בוב ינסו לברר מהו המפתח הציבורי שלהם באמצעים אחרים מחוץ לפרוטוקול.
התקפה כזו קלה לביצוע במיוחד על ידי גורם מרכזי שיש לו שליטה על שרת ההודעות.
למעשה קיים תוסף ל-Jabber (כיום נקרא XMPP) הנקרא mod_otr שמבצע באופן אוטומטי התקפת אדם באמצע נגד שיחת OTR.
כדי לסכל את ההתקפה אפשר לפעול בדרך פשוטה.
כל משתמש יאחסן רשימה של המפתחות הציבוריים של כל החברים איתם הוא משוחח.
במידה שמצטרף לשיחה חבר חדש שהמפתח שלו אינו מוכר (לא נמצא ברשימה), תופיע התראה שמבקשת מהמשתמש לוודא שהמפתח נכון.
למעשה OTR הציג למשתמש "טביעת אצבע" בדמות QR של תוצאת הפונקציה SHA-1 של המפתח הלא מוכר והמשתמש נדרש להשוות את טביעת האצבע מול טביעת אצבע שהוא השיג בעצמו באמצעים אחרים (מחוץ למהלכי הפרוטוקול).
הבעיה היא שרוב המשתמשים לא מבינים את משמעות טביעת האצבע, הם מעדיפים להתעלם מההודעה או מנסים להשוות רק מספר בתים מתחילת טביעת האצבע ומספר בתים מסופה.
מה שמאפשר התקפה מצד איב עם מפתח ציבורי הדומה למפתח הציבורי של אליס או בוב רק בבתים הראשונים והאחרונים.
בנוסף השאיפה היא להסתיר מעיני המשתמש את המנגנון הקריפטוגרפי המסובך שפועל מאחורי הקלעים ולדמות שימוש חלק ככל האפשר בתוכנת המסרים כאילו לא היה קיים.
הפתרון שננקט ב-OTR גרסה 3 ומעלה הוא שימוש בפרוטוקול משני הנקרא "פרוטוקול המיליונרים הסוציאליסטיים" בקיצור (SMP) שהוא עצמו וריאציה של בעיית המיליונרים שניתן לה פתרון מעשי על ידי Yao.
ב-2001 פורסם פתרון יעיל לבעיית המיליונרים הסוציאליסטיים על ידי Boudot, Schoenmakers, ו-Traoré בהתבסס על בעיית הכרעת דיפי-הלמן בקיצור DDH.
הפתרון מאפשר לשני מיליונרים לדעת האם עושרם שווה מבלי לחשוף את עושרם המדויק לאף אחד מהצדדים או לצד שלישי.
במילים אחרות זהו פרוטוקול כמעט אפס ידיעה שבו המידע הנחשף בסיומו שווה לסיבית אחת בלבד - אמת או שקר.
בהקשר של OTR במקום להשוות כסף, משווים את המידע המשותף לאליס ובוב.
אם איב המנסה להתחזות לאליס לא תצליח לנחש נכון את הסוד בניסיון הראשון הפרוטוקול יסתיים מיד בכישלון.
לכל היותר איב תצליח לשבש או לקטוע זמנית את השיחה בין אליס ובוב.
כדי למנוע מאיב מלהונות את המשתתפים על ידי העברת חילופי המסרים של פרוטוקול SMP כלשונם מאחד לשני הסוד אותו משווים כולל טביעת אצבע עם SHA-2 של מזהה השיחה, טביעות האצבע של מפתחות שני הצדדים והסוד המשותף.
במצב כזה רוב הסיכויים שהתקפת MITM תכשל מיד משום שאצל בוב ואליס יתקבלו טביעות אצבע שונות.
בד בבד הפרוטוקול מבטיח שאף אחד לא יוכל ללמוד מאומה מחלופי המסרים על הסוד המשותף שלהם מעבר לעובדה שהוא שווה אצל שניהם.
כל התהליך מתרחש מאחורי הקלעים ללא מעורבות המשתמשים עצמם.
ב-OTR כל החישובים של פרוטוקול SMP מבוצעים בחבורה מסדר ראשוני באורך 1536 סיביות.
המספר הראשוני הוא בדיוק זה המופיע בתקן בשם קבוצה 5. בנוסף קיים יוצר , שניהם ידועים ומפורסמים (בתקן היוצר הוא 2).
ההנחה בתחילת הפרוטוקול שאליס ובוב מחזיקים בסודות פרטיים ו- בהתאמה שאליהם מתייחסים כאל אלמנטים של השדה והמטרה של הפרוטוקול היא להוכיח ש- מבלי לחשוף מאומה פרט לעובדה האם הם שווים או לא.
הפרוטוקול מבוסס על הרעיון של אפס ידיעה, שאומר בתמצית היכולת להוכיח ידיעת סוד מבלי לחשוף מידע כלשהו לגבי הסוד עצמו שלא היה אפשר לדעת בדרכים אחרות.
כל מהלכי הפרוטוקול מלווים בהוכחת אפס ידיעה על מנת להבטיח שלא שונו בטעות או בזדון (כלומר הבטחת הגינות).
תחילה, לצורך הפרוטוקול נחוצים עוד שני יוצרים אותם מכינים ומשתפים בשיטת דיפי-הלמן: אליס בוחרת אלמנט אקראי ושולחת לבוב את ובוב בוחר אלמנט אקראי ושולח לאליס את ושניהם מחשבים את .
הם חוזרים על התהליך המתואר עם שני אלמנטים אקראיים נוספים ו- ומחליפים ביניהם את ו- ומתקבל ערך משותף נוסף .
צריך לזכור שכל החישובים נעשים מודולו .
בשלב השני, מסתירים את הסודות ו-.
אליס ובוב בוחרים אלמנטים אקראיים נוספים ו- בהתאמה ומחשבים ומחליפים ביניהם את וכן .
אליס משתמשת ב- כדי לחשב את .
באופן דומה בוב מחשב את ואז הם מחליפים ביניהם את התוצאות.
שניהם מחשבים את הערך המשותף ואז היות שמתקיים:
לכן בשלב ההוכחה, כדי לוודא ש- כל שעליהם לעשות הוא לבדוק האם .
אף אחד מהצדדים לא יודע מהו שהוא יוצר אקראי של לכן אם הערך יהיה אלמנט אקראי כלשהו ב- שאינו תורם שום מידע לאף אחד ואילו אם הוא יהיה שווה 1 כי החזקה מתאפסת.
כדי להבטיח הגינות כלומר שהצדדים פעלו בדיוק לפי הפרוטוקול אליס נדרשת להוכיח לבוב (וההפך) שאותו סוד שימש להכנת ו- וכן שהיא יודעת את הסוד שלה .
כדי למנוע מאליס ובוב מלהעתיק את ההוכחות אחד לשל השני, בשלב הכנת היוצרים הפרוטוקול מנצל טכניקה מאלגוריתם של שנור בשילוב פונקציית הגיבוב SHA-2 עם תחיליות שונות למשל הוא גיבוב של הקבוע שאליו משורשר .
יש לשים לב שאקראיות הערך אינה תלויה באנטרופיה של הסודות או , במילים אחרות הפרוטוקול יעבוד היטב גם אם הסודות המשותפים אינם מספרים אקראיים אלא מילים בעלי משמעות בשפה כלשהי עם יתירות גבוהה.
הביטחון של הפרוטוקול המתואר ידוע והוא מבוסס על העיקרון של אפס ידיעה וכן על בעיית דיפי הלמן.
המתקיף אינו יכול לבצע התקפת כוח גס בלתי מקוונת על הערכים הללו אפילו אם הם קלים לניחוש כי דרושה אינטראקציה בזמן אמת עם המשתתפים בפרוטוקול.
מספיק ניסיון כושל אחד כדי לעלות על המתחזה ולחשוף את ההתקפה.
החסרון הבולט בפרוטוקול הוא שההנחה היא שאליס ובוב מחזיקים בסוד משותף לפני ריצת הפרוטוקול.
אם הם בחרו את הסוד בדרך בטוחה כמו במפגש אישי, על ידי שליח מהימן או בערוץ בטוח אחר אז לאיב אין אפשרות להשפיע על דרך בחירת הסודות ולהונות את הצדדים בהתקפת אדם באמצע.
על כל פנים, לא תמיד הדבר אפשרי או נוח לצדדים לשתף סוד בדרכים בטוחות אפילו אם הם מכירים.
במקרה כזה אם לאיב תהיה יכולת להשפיע על בחירת הסודות הם יהיו חשופים יותר להתקפת אדם באמצע.
קיים טריק ישן אך יעיל, הם יכולים לשוחח ביניהם בערוץ פתוח באמצעות רמזים, במקום לחשוף את הסוד עצמו הם יכולים למשל לומר אחד לשני "הסוד יהיה הסרט שראינו בשבוע שעבר" וכדומה, רק אם המתקיפה איב מכירה את אליס מספיק טוב היא תוכל להונות את הצדדים.
ליתר ביטחון אפשר להריץ את הפרוטוקול פעמיים, פעם אחת עבור רמז שאליס בוחרת ופעם אחת עם רמז שבוב בוחר.
בכל אופן אם הם אינם מכירים כלל ומעולם לא נפגשו הבעיה תוותר בעינה.
אם המתקיפה מסוגלת לנטר את תעבורת הרשת וליירט את ההודעות מבוב לאליס ומאליס לבוב אין דרך לסכל את התקפת אדם באמצע למעט שיתוף סוד בערוץ נפרד ובטוח.
מבחינה מעשית, שיטת הרמזים עדיפה על שיטת טביעת האצבע המתוארת לעיל כי משתמשים בדרך כלל מתקשים בהשוואת מספרים ונוטים להתחמק מהמטלה הזו, לעומת זאת מילים או משפטים בעלי משמעות נוחים יותר.
מיסטי דון מארי היימן , היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית (סידני 2000)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל 1995 זכתה היימן בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.21 דקות ומדליית ארד, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה היימן פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:00.12 דקות ובמשחה ל-200 מטר פרפר 2:13.16 דקות ולא הצליחה להיכלל במשלחת למשחקים האולימפיים.
בתחרות (בריכת 25 מטר) שנערכה בסנט פוי, קוויבק, קנדה ב-1 בדצמבר 1996 קבעה היימן במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 58.29 שניות, שיפור לשיא העולם בן השנה של ליו לימין מסין (58.68 שניות).
שיא זה החזיק מעמד 4 חודשים ונשבר על ידי איארי אויאמה מיפן (58.24 שניות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בגטבורג, שוודיה באפריל 1997 זכתה היימן ב-5 מדליות, 2 כסף ו-3 ארד.
מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.66 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.17 דקות, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוחאה של 57.95 שניות, אחרי בת ארצה ג'ני תומפסון שקבעה שיא עולם חדש של 57.79 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר.
תוך כדי המשחה היא קבעה במשחה ל-50 מטר פרפר שיא עולם חדש של 26.55 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים של אנג'לה קנדי מאוסטרליה (26.56 שניות).
שיא זה החזיק מעמד 7 חודשים ונשבר על ידי ג'ני תומפסון (26.48 שניות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.54 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בפוקואוקה יפן באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.53 דקות.
באליפות העולם בשחייה 1998 שנערכה בפרת' אוסטרליה בשנת 1998 זכתה היימן בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.98 דקות, אחרי סוזי אוניל (2:07.93 דקות) ופטריה תומאס (2:09.08 דקות), שתיהן מאוסטרליה.
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.12 שניות.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה היימן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אולימפי חדש ושיא אמריקה חדש של 2:05.88 דקות, 7 מאיות השנייה איטי משיא העולם של האלופה היוצאת סוזי אוניל שקבעה תוצאה של 2:06.58 דקות ופטריה תומאס (2:07.12 דקות).
נהר מיסטאיה הוא נהר קצר במערב פרובינציית אלברטה שבקנדה.
אורכו של הנהר 38 קילומטרים.
הנהר זורם דרך הרי הרוקי הקנדיים, וחלק מהכביש המהיר אייספלידס נבנה לאורך מהלך הנהר.
מוצאו של נהר מיסטאיה באגם פיטו, המוזן ממימי קרחונים נמסים (בשל קמח הסלעים במים אלה, לאגם צבע כחול איזמרגד הטיפוסי לאגמי האזור).
נהר מיסטאיה זורם לכיוון צפון מערב, וזורמים אליו מספר נחלים ובהם הנחלים: דלתה (Delta), סילברהורן (Silverhorn), סירק (Cirque), נויס (Noyes), צ'פרנטוטם (ChephrenTotem), אפולט (Epaulette), בייזון (Bison), קאופמן (Kaufmann), וסאבאק (Sarback).
לאורך מהלך הנהר נוצרים מספר אגמים קטנים ובהם אגם מיסטאיה (Mistaya Lake), ואגם ווטרפאול (Waterfowl Lake = אגם עופות המים).
נהר מיסטאיה מתמזג עם נהר נורת' ססקצ'ואן במעברת נהר ססקצ'ואן (Saskatchewan River Crossing).
מקור שמו של הנהר בשפת הקרי האינדיאנית, משמעות המילה "מיסטאיה" היא דוב גריזלי
זכייה בהימורים, בהגרלות או בפעילות נושאת פרסים, העולה על סכום מסוים, חייבת בישראל במס הכנסה בשיעור קבוע של 35% במקרים רגילים, עבור בעלי הכנסה גבוהה ממקור אחר עד 38%, ובזכיות גדולות עד 40%.
עד ל-30 ביוני 2003 היו זכיות בהימורים, בהגרלות ובפעילות נושאת פרסים פטורות ממס בישראל.
סעיף 2 לפקודה, שהוא הסעיף העיקרי המפרט את סוגי ההכנסות החייבות במס הכנסה, מחיל את המס על הכנסה שהופקה בישראל, על ידי תושב ישראל או תושב חוץ (מיסוי טריטוריאלי) ועל הכנסה של תושב ישראל שהופקה בחוץ לארץ (מיסוי פרסונלי).
עיקרון זה נכלל גם בסעיף 2א.
בניגוד להכנסות מסוגים אחרים, שבהן הנישום רשאי לקזז מהכנסותיו הפסדים שנגרמו לו בעת ייצור הכנסה זו, אין לקזז הפסדי הימורים מהכנסות מהימורים.
החיוב במס חל על הכנסות מהימורים, כלומר פעילות שזכייה בה תלויה אך ורק במזל, כגון זכייה בלוטו או בטוטו, ועל הכנסות מפעילות נושאת פרסים, שבה הזכייה תלויה גם בכישורי הזוכה, כגון זכייה בתוכנית מציאות.
כדי להסיר ספק נקבע בתקנות שהמס חל על הכנסה מהימורים ומפעילות נושאת פרסים "בין אם מקורם בפעילות חוקית ובין אם מקורם בפעילות בלתי חוקית".
כמקובל בפקודת מס הכנסה, המס חל גם על זכייה הניתנת בשווה כסף (מכונית, דירה וכדומה), בהתאם לשוויה של זכייה זו.
פסקה (ב) של סעיף 2א מוציאה מתחולתה של פסקה (א) סוגי הכנסות אחדים:
(1) השתכרות או רווח שהם הכנסה ממקור אחר על פי הפקודה.
דוגמה: זכייה בהגרלה או בתחרות שעורך מעסיק בין עובדיו חייבת במס כהכנסה ממשכורת.
(2) השתכרות או רווח מפרסים שניתנו במסגרת אישית;
(3) השתכרות או רווח מהגרלות או מפרסים שנקבעו על ידי שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת.
המס אינו חל על זכייה בפרס שניתן כהוקרה על פעילות מדעית, כגון פרס נובל או פרס ישראל.
זכייה בפרס בתוכנית ריאליטי, כגון "המירוץ למיליון" או "הישרדות" חייבת במס.
בצו שהוציא שר האוצר נקבע כי "סכום שהתקבל מהימור אחד, מהגרלה אחת, או מפרס אחד" שגובהו נמוך מתקרה שנקבעה בצו, פטור ממס.
לזכייה גדולה מתקרה זו ניתן פטור מופחת היורד בהדרגה, עד לזכייה שגובהה כפול מתקרה זו, שבה הפטור יורד לאפס.
שיעור המס נקבע בסעיף 124ב לפקודה, שנוסחו הנוכחי הוא: "על אף הוראות סעיף 121, שיעור המס על הכנסה מהימורים, מהגרלות או מפעילות נושאת פרסים, לפי סעיף 2א, יהיה 35%, בלא זכאות לפטור, להנחה, לניכוי, לזיכוי או לקיזוז כלשהם, למעט פטור לפי סעיף 9(28) או ניכוי לפי סעיף 17(11)."
פטור לפי סעיף 9(28) הוא פטור לסכומי זכייה נמוכים, כאמור לעיל, וניכוי לפי סעיף 17(11) הוא ניכוי בגין הוצאות הכרוכות בתשלום המס, כגון שירותי רואה חשבון להכנת הדו"ח השנתי.
ביולי 2012 נוסף לפקודה סעיף 121ב, בתוקף מ-1 בינואר 2013, המטיל מס על הכנסות גבוהות, מכל מקורות ההכנסה החייבים במס, ובכלל זה הכנסה מהימורים ומפעילות נושאת פרסים.
כאשר הכנסתו הכוללת של אדם עלתה על 800,000 ש"ח בשנה, הוטל על חלקה שמעל לסף זה מס נוסף בשיעור 2%.
בהתאם לכך, שיעור המס הכולל על חלקה של זכייה שמעל לסף זה הגיע ל-32%.
ב-1 בינואר 2017 עלה שיעור המס על הכנסות גבוהות ל-3%, וההכנסה החייבת במס זה הוקטנה ל-640,000 ש"ח.
בהתאם לכך, שיעור המס הכולל על חלקה של זכייה שמעל לסף זה הגיע ל-38%.
משלם הזכייה חייב לנכות במקור את המס החל על הזכייה.
עוד נפסק שהמס שבו חויב השחקן בארצות הברית על זכיותיו, בהתאם לכללי המס הנהוגים שם, יקוזז מהמס שבו הוא חייב בישראל על זכיותיו אלה.
מהמר מילא תוך דקות אחדות 17 טפסים של הגרלת "ווינר" שכללו ניחוש זהה של התוצאות בשלושה משחקי כדורגל שנערכו במחזור משחקים אחד.
סכום הזכייה בכל אחד מהטפסים היה נמוך מהתקרה לזכייה פטורה ממס, אך סכום הזכיות הכולל היה גבוה במידה ניכרת מהתקרה.
המהמר ביקש לקבוע שכל טופס הוא זכייה נפרדת, ולכן זכיותיו פטורות ממס, ואילו רשות המיסים טענה שיש לראות בכל הזכיות הימור אחד ולחייבן במס.
בפסק הדין התקבלה עמדת רשות המיסים, בפרט בהתחשב ב"זהות יחס הזכייה, משך הזמן הקצר בו נשלחו כל הטפסים הכוללים את אותו סט ניחושים, והעדר סיבה עניינית לפיצול לטפסים רבים, למעט הכוונה המשתמעת שלא לחרוג מתקרת הפטור הקבועה בצו".
תושב רצועת עזה זכה בשנת 2015 בכ-45 מיליון ש"ח בטוטו (Winner 16), ופקיד שומה אוטונומיה חייב אותו במס הכנסה על זכייתו, לפי הכללים המתוארים לעיל.
הזוכה ערער על החיוב בבית המשפט המחוזי בירושלים, בנימוק שאינו תושב ישראל ואין לו כל עסק או פעילות בישראל, אך ערעורו נדחה.
בפסק דין החורג מגבולותיה של פקודת מס הכנסה נקבע שחרף חיובן של זכיות מהימורים במס הכנסה, אין להביאן בחשבון לצורך קביעת זכאותו של אדם להבטחת הכנסה שמשלם המוסד לביטוח לאומי לפי חוק הבטחת הכנסה.
מיסטי מיי-טרינור היא שחקנית כדורעף חופים אמריקאית, היא 3 פעמים ברציפות אלופה אולימפית (אתונה 2004, בייג'ינג 2008 ולונדון 2012) ו-3 פעמים אלופת העולם (ריו דה ז'ניירו 2003, ברלין 2005 וגשטאט 2007), לצד שותפתה קרי וולש ג'נינגס.
היא שחקנית כדורעף החופים שזכתה ב-112 טורנירים.
מיי נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה וגדלה בסנטה מוניקה, קליפורניה למשפחה של ספורטאים.
אמה, הייתה שחקנית טניס מצטיינת ברמה הארצית ואביה, בוץ' היה חבר בנבחרת ארצות הברית בכדורעף באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968).
דודתה מצד אמה, בטי, אף היא הייתה טניסאית מצטיינת ברמה העולמית ואמם של שני טניסאים מצטיינים ברט וטיילור.
בצעירותה (גיל 4 עד גיל 15) היא גדלה עם סבא וסבתא שלה בגלל בעיית אלכוהיוליזם של הוריה.
באולימפיאדת סידני (2000) סיימה מיי במקום חמישי ביחד עם שותפתה הולי מקפיק.
באליפות העולם שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל 2003 זכתה מיי ביחד עם שותפתה קרי וולש ג'נינגס בתואר העולמי.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה מיי ביחד עם קרי וולש ג'נינגס במדליית זהב לאחר שלא הפסידו אפילו מערכה אחת במהלך כל הטורניר.
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה 2005 הגנה מיי ביחד עם שותפתה קרי וולש ג'נינגס על התואר העולמי.
באליפות העולם שנערכה בגשטאט, גרמניה 2007 זכתה מיי בפעם השלישית ברציפות ביחד עם שותפתה קרי וולש ג'נינגס בתואר העולמי.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הגנה מיי על תוארה ביחד עם קרי וולש ג'נינגס לאחר שלא הפסידו אפילו מערכה אחת במהלך כל הטורניר.
באותה השנה התמודדה בעונה השביעית של תוכנית המציאות האמריקאית, רוקדים עם כוכבים, ופרשה בשבוע הרביעי.
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה 2011 זכתה מיי ביחד עם שותפתה קרי וולש ג'נינגס במדליית כסף.
באולימפיאדת לונדון (2012) היא זכתה בפעם השלישית ברציפות בזהב האולימפי ביחד עם קרי וולש ג'נינגס.
בנובמבר 2004 נישאה מיי למאט טרינור שחקן בייסבול מקצועי.
מיסה שחורה: דת אפוקליפטית ומות האוטופיה הוא ספר עיון מאת ג'ון גריי שיצא לאור בשנת 2007. גריי היה באותה תקופה פרופסור בבית הספר למחשבה אירופית בבית הספר לכלכלה בלונדון ובספר פיתח את ביקורתו על ההתקדמות החברתית.
בהיסטוריה המודרנית סקר את ממשלת הימין החדש של מרגרט תאצ'ר וממשלתו הנאו-שמרנית של ג'ורג' ווקר בוש.
בספר קישר גריי בין הטוטליטריות, כלומר הקומוניזם והנאציזם, לבין תנועות מילניאריות בימי הביניים, והביא דוגמאות כמו ג'ון מליידן, שהוביל מרד בעיר מינסטר בגרמניה בשנת 1534. גריי נעזר בעבודתו של נורמן קון (Norman Cohn), המרדף אחר המילניום.
התזה העיקרית של גריי היא שהשפעתן של תנועות דתיות, כפי שהתבטאה באמונה ביום הדין ובמילניאריזם היא שיצרה את האמונה החילונית והנאורה בקדמה חברתית.
פילוסופיית ההיסטוריה הזו, טלאולוגית במהותה, פגעה במשמעותן החילונית של תיאוריות חברתיות ומדיניות בנות זמננו, כולל הליברליזם הקלאסי.
בספר שישה פרקים (שבכל אחד תתי פרקים):
מיסוי מקרקעין בישראל כולל מגוון מסים הייחודיים למקרקעין.
עיקר המיסים מנויים בחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), אולם ישנם מיסים נוספים שאינם מנויים בו ובתוכם ארנונה עירונית, היטל השבחה ותשלומי חובה למימון תשתיות פיתוח.
המס העיקרי המוטל על מקרקעין על-ידי הרשויות המקומיות הוא הארנונה.
המדובר במס מוניציפלי שנגבה על-מנת לממן את פעילות העירייה ואת שירותיה.
ישנם שני סוגים עיקריים של ארנונה: ארנונים למגורים, וארנונה לעסקים.
הארנונה בישראל מחושבת כפונקציה של שטח הנכס וסוג השימוש בו, וכן משתנה בין רשויות מקומיות.
אף שמשרד הפנים אינו קובע את גובה הארנונה, ישנם תעריפי מינימום ומקסימום הנקבעים מכוחן של תקנות הסדרים במשק המדינה (הנחה מארנונה), התשנ"ג-1993, וכן כללים אחידים לגבי שיעורי ההנחה בארנונה.
עיריות גובות מס נוסף הנקרא היטל השבחה, במסגרתו נגבים כספים מבעלי המקרקעין בעקבות אישור תוכניות מסוימות, אישור הקלה ואישור שימוש חורג.
המס למעשה ממסה בעלי נכסים שערכם עלה עקב התוכניות.
כלי נוסף בידי העיריות הוא תשלומי חובה למימון תשתיות ופיתוח, וכן אגרת שמירה.
במסגרת סעיפים אלה, יכולות העיריות להתקין חוקי עזר ובהם לקבוע תשלומי חובה למימון הוצאות פיתוח.
ההוראות המרכזיות על מיסוי מס שבח ורכישה נמצאות בחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), תשכ"ג-1963. החוק מגדיר כמאורע מיסויי מכירת זכות במקרקעין ופעולה באיגוד מקרקעין.
אשר על-כן, כדי להבין האם פעולה מסוימת חייבת במס, יש להבין תחילה את הגדרות החוק באשר ל"זכות במקרקעין", "איגוד מקרקרעין", "פעולה" (באיגוד מקרקעין) ו-"מכירה".
החוק מגדיר זכויות מקרקעין בצורה יחסית מצומצמת.
כך, לא כל זכות קניין על-פי חוק המקרקעין תהא כפופה להגדרת המכירה, ורק זכויות הקרובות לבעלות ממש ממוסות.
סעיף 1 לחוק מגדיר זכות במקרקעין כבעלות, חכירה לדורות, הרשאה להשתמש במקרקעין שניתן לראות מבחינת תוכנה בעלות או חכירה לתקופה העולה ל-25 שנה, הרשאה להשתמש במקרקעי ישראל (לכל תקופה), או זכויות בניה.
לעניין הגדרת "מכירה", הרי שהחוק יחסית מרחיב, במטרה לתפוס גם פעולות נוספות ולמנוע התחמקות ממס.
כך, גם ויתור על הזכות, העברתה או הענקתה תיחשב למכירה, ואין נפקא מינה אם מדובר בזכות במקרקעין ממש או בזכות חוזית לקבל את נכס המקרקעין או להורות על הענקה של זכות כזו.
בנוסף, הגדרת המכירה מבקשת לתפוס גם פעולות באיגוד (לאו דווקא איגוד מקרקעין) שהזכות המוקנית בו מקנה לבעליה כוח יכולת או זכות לתפוס מקרקעין מסוימים של האיגוד.
הגדרת המכירה אף חלה על שינוי ייעוד של זכות במקרקעין והפיכתה למלאי עסקי, כאשר חלפו למעלה מ-4 שנים מיום רכישת הזכות ועד לשינוי הייעוד.
כך, העברת זכות פרטית במקרקעין למלאי עסקי או העברת זכות במקרקעין שהיא נכס קבוע בעסק למלאי עסקי תיחשבנה למכירה.
המחוקק רואה בשינוי הייעוד "מכירה רעיונית" החייבת במס, שכן יש בהעברת הנכס משום הנאה כלכלית לנישום.
בפשטות, ניתן לומר כי שינויי יעוד של נכס למלאי עסקי, ייחשב למכירה רק אם חלפו 4 שנים מיום רכישתו עד לשינוי הייעוד.
אף שהחוק מכיר בשינוי הייעוד כ"מכירה", הרי שהוא קובע שתשלום מס השבח יידחה עד למימוש המכירה בפועל (לצדדים שלישיים).
כך, כאשר יימכר המלאי העסקי לצדדים שלישיים, ישלם המוכר את מס השבח הדחוי, וכמו-כן מס הכנסה בעד התקבולים מהמקרקעין.
מכירה יכולה להתבצע אף באופן כפוי, באמצעות תביעת חלוקה, פירעון משכנתא, שעבוד או חוב פסוק, או הליכי הוצאה לפועל.
ואולם, ההפקעה צריכה להיות בתמורה, ומכאן שהפקעה שאין עמה תמורה איננה נחשבת ל"מכירה", ואין צורך לדווח עליה לשלטונות המס.
איגוד מקרקעין מוגדר כהתאגדות שכל הנכסים בה, במישרין או בעקיפין, הם נכסי מקרקעין.
ההיגיון מאחורי הגדרה זו הוא לבצע "הרמת מסך" מעל לאיגוד, ולמנוע התחמקות מתשלומי מס.
ואולם, הואיל והמטרה היא למנוע יצירת חברות סרק כדי להתחמק ממס, המחוקק התקין כמה פטורים מעניין זה במקרים בהם ישנה הצדקה כלכלית להתאגדות.
כך, ניתן פטור לאיגוד שהזכויות בו רשומות למסחר בבורסה, וכן קרן להשקעות במקרקעין.
חרף הגיונם של פטורים אלו, אין בנמצא פטור כללי ממס לאיגודי מקרקעין בעלי היגיון כלכלי.
במקום, הסתפק המחוקק ברשימת פטורים אלו, וכן הגדיר את ה"מכירה" כך ש"פעולה באיגוד מקרקעין" (כגון העברת מניות) תהא חייבת הן במס שבח והן במס רכישה, אך הקצאה של זכויות באיגוד שתמורתה שולמה במלואה לאיגוד - ולא לבעלי הזכויות בו - לא תהא חייבת במס שבח, אך כן במס רכישה.
גם מתן אופציה ומכר מותלה (חוזה המותנה בתנאי מתלה) יחשבו למכירת זכות במקרקעין.
החוק מונה מספר העברות שאינן נחשבות ל"מכירה".
העברות אלו אינן יוצרות "אירוע ממס", ומכאן שלא זו בלבד שהן אינן חייבות במס, אלא שהן גם אינן חייבות בדיווח לשלטונות המס.
ראשית, העברת זכויות במקרקעין על-פי פסק דין שניתן אגב הליך גירושין, אינה מהווה "מכירה", בין שהיא בין בני הזוג ובין שהיא מבני הזוג לילדיהם.
בנוסף, במכירת הזכויות במקרקעין בידי מי שהועברו לו הזכויות, יחשוב המס כאילו נמכרו הזכויות על ידי המעביר.
העברה נוספת שאינה מהווה מכירה היא הקניה לנאמן, אפוטרופוס, מפרק או כונס נכסים.
הגיונה של הוראה זו היא שעצם ההעברה לגורמים אלה אינה מביאה לתמורה כלכלית מסוג מכירה.
עם זאת, אם וכאשר ימכור הנאמן/אפוטרופוס/כונס הנכסים/המפרק את הזכות, יחושב המס כאילו נמכרה הזכות על-ידי המקנה.
לבסוף, גם הורשה, בין על-פי דין ובין על-פי צוואה, אינה נחשבת לאירוע מכירה.
החוק דואג להדגיש כי אף שההורשה עצמה איננה מהווה "מכירה", הרי שאם במסגרת חלוקת העיזבון שולמו תשלומי איזון שמקורם מחוץ לעיזבון, הרי שהחלק שעבורו משולמים תשלומי האיזון יראה כאילו נמכר ולכן חלק זה יהא חייב במס (כי אינו שונה ממצב בו היורש מוכר לצד שלישי את הנכס).
מס שבח הוא מס המוטל על מוכר המקרקעין, והוא מבקש למסות את השבח (רווח ההון) ממכירת המקרקעין.
ה"שבח" הוא ההפרש בין מחיר הנכס בעת מכירתו לבין מחירו בעת רכישתו.
כאמור לעיל, מס שבח מוטל לא רק על מכירת מקרקעין כפשוטה, אלא גם על פעולה באיגוד מקרקעין.
ככלל, גובה מס השבח לא יעלה על 25%, ובפעולה באיגוד מקרקעין - 30%.
שיעור מס השבח נקבע על-פי מדרגות מס הכנסה, וניתן לפרוס אותו על-פני תקופה של 4 שנים טרם המכירה, וכך להפחית את גובה מדרגות המס, שכן הגיונו של מס השבח הוא שה"רווח" נצבר על פני שנים.
הזכות לפרוס את המס אינה נתונה לתאגיד, אלא אם מדובר בחברה "משפחתית" או בחברה שקופה לפי הגדרתה בפקודת מס הכנסה.
אם החייב במס מעוניין להשיג על החלטה בעניין שיעורי מס השבח הנדרשים ממנו, הוא רשאי להגיש ערעור למנהל מס השבח.
על החלטתו של המנהל, רשאי הנישום לערער לוועדת ערר.
אם עולה שאלה משפטית בוועדה, עליה מעוניין הנישום לערער - הרי שעומדת לו הזכות לערער לבית המשפט העליון בתוך 45 ימים, בלא הצורך להגיש בקשת רשות ערעור.
מס רכישה הוא מס המושת על הרוכש.
מס הרכישה מחושב כאחוז מהמחיר של המקרקעין בעת העסקה.
שיעור מס הרכישה על נכס שאינו דירת מגורים הוא 6%.
עם זאת, במקרה ובו ישנה אפשרות לבנות בקרקע, ובתוך 24 חודשים מיום הרכישה ניתן היתר לבניית דירת מגורים אחת לפחות - תוחזר לנישום שישית מהמס (והוא ישלם בסך הכל 5%).
הגיונו של הסעיף לעודד מימוש זכויות בנייה.
באופן כללי, מדרגות המס ברכישת דירת מגורים הן 8% ו-10%.
עבור תושב ישראל (לרבות מי שבתוך שנתיים מיום הרכישה היה תושב ישראל), ברכישת דירת מגורים יחידה, תהיינה מדרגות המס 0%, 3.5%, 5%, 8% ו-10%.
אם לאדם יש דירת מגורים והוא רוכש דירה חדשה, הרי שכדי להיחשב כ"בעל דירת מגורים יחידה", וליהנות ממדרגות המס הנוספות - עליו למכור את דירתו בתוך 18 חודשים מיום רכישת הדירה החדשה.
אם מדובר בדירה מקבלן, עליו למכור את דירתו בתוך 12 חודשים מהיום בו קיבל את החזקה בדירה.
אף שברגיל "תא משפחתי" (רוכש, בן זוגו וילדיהם הקטינים) נחשבים לרוכש יחיד, הרי שיש לכך מספר חריגים.
ראשית, ככל שבני הזוג מציגים הפרדה רכושית והסכם ממון, הם יוכלו לסתור את החזקה שיש להתייחס אליהם כרוכש יחיד.
בנוסף, אם הדירה נרכשה לפני הנישואין על-ידי אחד מבני הזוג, לא תיחשב לדירתו של בן הזוג השני.
מס מכירה היה מס שנגבה על ידי רשות המסים בישראל בעת מכירת מקרקעין (למעט דירת מגורים) ושיעורו 2.5% משווי הנכס.
על המס נמתחה ביקורת משום שהכנסות המדינה ממנו היו נמוכות והוא יצר עיוות בכך שגם מי שהפסיד ממכירת נכס שילם את המס.
המס בוטל בהדרגה: בשנת 2001 נקבע שרק נכסים שנרכשו לפני שנה זו יחויבו במס, ולאחר מכן הוא בוטל לחלוטין במסגרת חוק ההסדרים שנלווה לתקציב המדינה לשנת 2008. ביטול המס חל רטרואקטיבית מיום 1 באוגוסט 2007.
מיסוי זכויות מקרקעין על-פי מס רווחי הון
כאמור לעיל, בחינת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) תשכ"ג-1963, מלמדת כי לא כל "זכות קניינית" תהא "זכות במקרקעין" לעניין חוק זה וממילא אפשר שזכות קניינית במקרקעין לא תמוסה מכוחו.
כך למשל עסקה בה הנמכר היא "זיקת הנאה" יש למסות על פי הכללים החלים במיסוי רווחי הון, ששיעוריו נמוכים יותר.
עומד על כך המלומד, פרופ' א.
מס רכוש באופן כללי הוא מס המשולם כאחוז משווי הרכוש בכל תקופת זמן.
במקרקעין, החוק מגדיר מס רכוש על קרקע פנויה שאינה קרקע חקלאית.
בעבר, נדרש היה לשלם כ-2.5 משווי הקרקע לכל שנת מס.
ואולם, ביום 1 בינואר 2000 הועמד שיעור המס על 0%, ומכאן שאין מחייבים נישומים במס רכוש משנת 2000 ואילך.
למרות ביטול המס בשנת 2000, נותרה חובה להמציא אישור על תשלום מס רכוש לצורך השלמת עסקאות מסוימות במקרקעין (כגון: מכירה, מתנה, חכירה ומשכנתא).
הצורך באישור זה נובע מחובות מס רכוש שנצברו על הקרקע בתקופה שבה המס היה בתוקף (בדרך כלל, בין השנים 1978–1999).
הרציונל שבהשתת המס על קרקע שניתן לבנות בה הוא לעודד בניה.
החוק מגדיר רשימת עסקאות שנדרש להמציא בהן אישור תשלום מס רכוש: מכירה, מתנה, חליפין, חכירה, חכירת משנה, העברת חכירה, משכנתא או שינוי תנאיה, חלוקה, פיצול ורישום הקדשות.
ללא צירוף האישור, רשם המקרקעין אינו יכול להשלים את רישום העסקה בטאבו.
הצעה להחזרת מס רכוש (חוק ההסדרים במשק המדינה לשנת 2026)
במסגרת הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה לשנת התקציב 2026, הציעה רשות המיסים להחזיר את מס הרכוש על קרקע פנויה.
על פי הצעת החוק, יוטל מס שנתי על בעלי הקרקעות ועל חוכרים לדורות, בשיעור של עד 1.5% משווי הקרקע, בדומה לשיעור המס שהיה נהוג בעבר.
ההיגיון העומד מאחורי ההצעה הוא כפול: הגדלת הכנסות המדינה ועידוד בנייה ופיתוח (הגדלת היצע דירות המגורים).
הטלת מס שנתי גבוה נועדה ליצור תמריץ כלכלי שלילי לבעלי קרקעות להחזיק במגרשים פנויים ללא ניצול, ולדחוף אותם לממש את הייעוד התכנוני של הנכס, ובכך להגדיל את היצע הדיור.
השלכות עיקריות של החזרת המס (על פי הצעת החוק)
נטל כלכלי על אסטרטגיית ההמתנה: החזקה ממושכת של קרקע פנויה ללא פיתוח הופכת ליקרה, עם חיוב שנתי העלול להגיע לעשרות ואף מאות אלפי ש"ח, בשנה.
פגיעה בבעלי נכסים בתהליכי תכנון, ובמגרשים בבעלות משותפת: המס עלול להכביד במיוחד על בעלי קרקעות הנמצאות בהליכי תכנון ממושכים או בבעלות מפוצלת (כגון ירושה), המחויבים בתשלום שנתי עוד בטרם נוצרה אפשרות למימוש הזכויות.
בעלי מגרשים גדולים שעליהם בית קיים בהיקף בנייה קטן: החוק מגדיר "קרקע" כחלקת קרקע פנויה, לרבות מצב שבו קיים עליה מבנה מצומצם שאינו עולה על 30% מהיקף זכויות הבנייה המותרות.
בעל בית צמוד קרקע על מגרש רחב ידיים, שבנה בשטח קטן יחסית, עשוי להיחשב כמחזיק ב"קרקע פנויה" ולחוב במס שנתי.
השפעה על התחדשות עירונית: במתחמי פינוי ובינוי, הקרקע עשויה להיחשב כ"פנויה" בטרם קבלת היתר בנייה, והמס יוטל על זכויות תכנוניות שעדיין לא מומשו, מה שעלול לפגוע בכדאיות הכלכלית של הפרויקט.
מנגנון השומה: במסגרת ההצעה, שומת הקרקע צפויה להתבצע באמצעות מערכת חיזוי ממוכנת (מבוססת AI) מטעם מנהל מיסוי מקרקעין, במטרה לקצר תהליכים וליצור חיובים על בסיס מודל חישובי אחיד.
על אף הפטור הגורף ממסים לכאורה, המשטר הצפון-קוריאני עדיין גובה הכנסות מאזרחי המדינה, וזאת באמצעות שימוש נרחב במסי קנייה שונים, ובפרט מס המחזור המניב נכון להיום את מרבית הכנסות המדינה.
עם זאת, תושבי קוריאה הצפונית לא משתמשים במונח "מס" או "מיסים", וכל התייחסות לתשלומים המועברים מתושבי המדינה לשלטונות מתורגמת למונחים חלופיים כדוגמת "חישוב הכנסה סוציאליסטית", "הכנסה לניהול כלכלי סוציאליסטי", ועוד מונחים נרדפים ברוח זו.
בנוסף למסי הקנייה השונים, קיים סוג נוסף של מיסוי בקוריאה הצפונית, הבא לידי ביטוי בדרישה תקופתית מאזרחי המדינה לתרום מוצרים שונים לטובת המדינה, או לעבוד תקופות מסוימות בפרויקטים ממשלתיים ללא תשלום, מיסוי שמוגדר באופן רשמי כ"מימוש החובה הפטריוטית" של תושבי קוריאה הצפונית, ומבוצע להלכה בצורה וולנטרית בלבד.
המיסוי הראשון מסוגו בקוריאה הצפונית היה מיסוי חקלאי שנכנס לפועל במהלך שנת 1947, ונגבה באמצעות סחורות חקלאיות.
מיסוי זה בוטל במהלך שנת 1966, בעקבות הכרזת המשטר על סיום תהליך הקולקטיביזציה של החקלאות הצפון-קוריאנית.
שנים ספורות לאחר מכן, בשנת 1974, כלל המיסים הישירים שהיו נהוגים בקוריאה הצפונית, ביניהם גם מס הכנסה, בוטלו באופן גורף לאחר שהוגדרו כ"שרידיה של חברה אנכרוניסטית".
מדיניות מיסוי זו, שביטלה את מנגנון המיסוי הישיר ובחרה להסתמך על מיסוי עקיף בלבד, תואמת למדיניות כלכלית זהה שהייתה נהוגה גם במדינות סוציאליסטיות אחרות.
מדיניות מיסוי באזורי סחר מיוחדים בקוריאה הצפונית
בניגוד לפטור הגורף ממיסים ישירים בקוריאה הצפונית גופה, ישנם חוקי מיסוי מיוחדים החלים באופן בלעדי על אזורי סחר מיוחדים (ובמיוחד באזור התעשייה קסונג), ואלו האזורים היחידים בקוריאה הצפונית בהם חברות זרות מורשות לפעול.
חוקים אלו כוללים מס חברות וחקיקה תואמת, לרבות חוקים נגד העלמת מס.
בתחילת שנות ה-2000, גובה מס החברות הצפון-קוריאני שנגבה מחברות זרות באזורי הסחר המיוחדים, הוערך בכ-10-14% מהמחזור.
עם זאת, העובדים הצפון-קוריאנים המועסקים באזורים אלו פטורים להלכה מתשלום מס ישיר, ונדרשים רק בתשלום המיסים העקיפים בדומה ליתר תושבי המדינה.
השכר של עובדים אלו משולם על ידי החברות הזרות ישירות לממשלת קוריאה הצפונית במט"ח, מה שמהווה מקור חשוב למטבע חוץ עבור המדינה המבודדת, וזו מעבירה לעובדים את התשלום במטבע צפון קוריאני, לאחר ניכוי מסי ביטוח ועמלות שונות.
בהתאם לאומדן שנערך בשנת 2013, שיעור המס שהטילה ממשלת קוריאה הצפונית על עובדי אזור התעשייה קסונג היה כ-45% משכרם.
בנוסף, מפעלים תעשייתיים הפועלים מחוץ לאזורים הכלכליים המיוחדים מחויבים בתשלום למדינה על סמך הרווחים שלהם, מה שמהווה בפועל סוג של מס חברות.
החל משנת 2018, שיעור המס שנגבה ממפעלים אלו היה תלוי בשיעור הרווחים של אותו המפעל, ועד להיקף מס מקסימלי של 32.5%, זאת לפחות בהתאם לדוחות הכספיים שפרסמה הממשלה.
מיסטי (ביפנית: カスミ, בתעתיק לעברית: קאסומי) היא דמות בדיונית בזיכיון המדיה "פוקימון" שבבעלות נינטנדו ונוצרה על ידי סטושי טג'ירי.
הופעתה הראשונה הייתה כבעלת מכון מים בסדרת משחקי הווידאו פוקימון: פוקימון אדום וכחול, פוקימון זהב וכסף, ובחידושים: פוקימון אדום אש וירוק עלה ופוקימון לב זהב ונשמת כסף.
היא הופיעה כגיבורה בסדרת הטלוויזיה המתמשכת בחמש העונות הראשונות, בה לצד אש קטצ'אם וברוק יצאה למסע כדי להפוך למאמנת פוקימוני המים הטובה בעולם.
בסוף מסעה חזרה לביתה לעיר סרוליאן, כדי לנהל את מכון המים המשפחתי, אך עשתה הופעות חוזרות במספרים פרקים בעונות הבאות.
הדמות הופיעה גם בסדרת המאנגה הרפתאות פוקימון, ומספר סדרות מנגה נוספות של הזיכיון.
היא מתמחה בפוקימונים מסוג מים.
ביפנית דובבה על ידי מאייומי איאיזוקא ובאנגלית על ידי רייצ'ל ליליס ומישל קנוץ.
דמותה של מיסטי עוצבה במקור על ידי קן סוגימורי ואטסוקו נישידה, ובאנימה האחראי על העיצוב היה סאיורי איצ'י.
המדבבת היפנית שלה, מאייומי איאיזוקא, הצהירה כי במהלך האודישן שלה הבמאי ביקש ממנה להתנהג כמוה, ובכך היא קיבלה את התפקיד.
כתוצאה מכך, היא מחשיבה את מיסטי כדמות שהכי דומה לה מבין הדמויות אותן דיבבה.
במשחקי הווידאו פוקימון אדום, כחול, צהוב, אדום אש וירוק עלה, פוקימון זהב וכסף, קריסטל, פוקימון לב זהב ונשמת כסף ופוקימון: בוא נלך, פיקאצ'ו!
ובוא נלך, איבי!, מיסטי היא מנהיגת המכון בעיר סרוליאן.
מיסטי, בדמות האנימה שלה, מופיעה גם כגביע במשחק Super Smash Bros.
Melee וכמנהיגת מכון במשחק ליגת הפאזלים של פוקימון.
בנוסף, היא מופיעה במשחק Pokémon Channel.
מיסטי, כמו גם רוב מנהיגי המכונים בהיסטוריה של סדרת משחקי פוקימון, מופיעה שוב בפוקימון שחור 2 ולבן 2 כחלק מטורניר הפוקימון העולמי.
האנימה עוקבת אחר המסע של אחת הדמויות הראשיות, אש קטצ'אם, כשהוא וחבריו מסתובבים בעולם הפיקטיבי של פוקימון יחד עם שותפיהם הפוקימונים.
מיסטי היא ילדה עיקשת, מאמנת פוקימוני מים ויש לה שלוש אחיות: דייזי, לילי וויולט.
היא השאירה את המכון לשלוש אחיותיה הגדולות לפני שנסעה עם אש באנימה, למרות זאת עדיין שמרה על תואר מנהיגת המכון.
היא נתקלת לראשונה באש כשהיא בטעות דגה אותו ואת הפיקאצ'ו שלו מתוך נהר בזמן דיג פוקימוני מים.
זמן קצר לאחר התקרית הזו, אש "שואל" את אופניה בניסיון לברוח מלהקת ספיראו פראית.
האופניים נשרפים מאוחר יותר על ידי מתקפה של פיקאצ'ו.
מיסטי אומרת לאש שהיא לא תעזוב אותו עד שהוא יחליף את האופניים ומתחייבת לעקוב אחריו במסעו והשניים הופכים עד מהרה לחברים טובים.
לאחר שאופניה תוקנו בתום ועידת הכסף של ליגת ג'וטו, היא חוזרת לביתה בעיר סרוליין וחוזרת להנהיג את המכון המשפחתי.
בפרקים המוקדמים, מיסטי מתוארת כבעלת מזג קצר, עיקשת וחסרת סבלנות.
עם זאת, ככל שהסדרה מתקדמת, היא מראה את עצמה בהדרגה כדמות חביבה והגיונית.
מיסטי מאמצת את הפוקימון טוגפי, ומטפלת בו לאורך כל הסדרה.
מיסטי נוטה לרסן את ברוק כאשר הוא מתאהב בבנות, ולעיתים קרובות מושכת אותו מהאוזן.
היא גם פוחדת מרוב הפוקימונים מסוג חרק.
מיסטי שואפת להיות מאמנת פוקימונים ברמה עולמית למרות זלזולן של אחיותיה.
מיסטי הופכת לדמות מרכזית בפוקימון: דברי הימים, ספין-אוף לסדרה פוקימון, ומופיעה בכמה ספיישלים ובפרקים נוספים.
היא שומרת על ידידותה עם אש ובסופו של דבר הולכת למחוז הואן להיפגש איתו, פוגשת את מיי ומקס, שותפיו החדשים למסע, ורואה אותו שוב כשהוא חוזר לעיר הולדתו, פאלט.
היא הופיעה גם בשני פרקים בעונה ה-12, שמש וירח, שם היא וברוק פוגשים את אש וחבריו במחוז קנטו, ומאוחר יותר מופיעה בשני פרקים נוספים בעונה כשהיא מתאחדת מחדש עם אש במחוז אלולה.
דמותה של מיסטי הופיעה בסדרת המאנגה "סיפורו החשמלי של פיקאצ'ו", המבוססת באופן חלקי על האנימה, דמותה זו דומה לדמותה בסדרת האנימה, בעוד שמיסטי במנגה "הרפתקאות פוקימון" דומה למיסטי במשחקי הווידאו.
היא מופיעה בסדרה "סיפורו החשמלי של פיקאצ'ו" כדמות המלווה את אש במסעו.
ב-"הרפתקאות פוקימון", כאשר רד, גיבור המנגה, פוגש אותה לראשונה, היא מנסה להשיב את הגרידוס שלה שהופנט על ידי צוות רוקט בעזרת הסטאריו שלה.
הם מחליטים לחבור ולהתעמת עם צוות רוקט.
למחרת בבוקר, לאחר שבילה את הלילה במנוחה באחוזה של מיסטי, מיסטי מובילה את רד למכון שלה ומתגלה כמנהיגת המכון.
הם מנהלים קרב בו מיסטי מביסה בקלות את רד עם הסטארמי שלה.
לאחר הקרב, מיסטי אומרת מתוך חשש כי אם לא יתאמנו, צוות רוקט יוכל בקלות לגבור עליהם.
רד מסכים להתאמן ועם הזמן הם הופכים לחברים קרובים.
במנגה "חיות כיס", רד, גיבור הסדרה, מחפש אבן ירח יחד עם הפיקאצ'ו והקלפיירי שלו (שמדבר בשפה אנושית).
בעת המפגש עם מיסטי, קלייפרי שם לב כי היא עונדת שרשרת של אבן ירח.
מיסטי מכריזה שאם הם מעוניינים לקבל את השרשרת עליהם להביסה בקרב.
בזמן שקלפיירי להוט בתחילה להילחם, הוא משנה את דעתו במהרה לאחר שמגלה שיריבו הוא בלאסטויז ענקי.
לבסוף הם נלחמים והקרב מנוצח כאשר קלפיירי שואב את כל מי הנהר סמוך ומשחרר אותם כסילון מים אל עבר הפוקימון של מיסטי מה שגורם לו לעוף לשמיים ולהפסיד.
בדיוק כשמיסטי עומדת לתגמל את הקבוצה של רד בפרס שהם חיפשו, האבן נגנבת.
הספר The Japanification of Children's Popular Culture תיאר את הצגתה של מיסטי באנימה כדמות אם, וכינה אותה "מרכיב מטפח" בשלישייה המקורית הכוללת אותה, את אש וברוק.
בנוסף היא תוארה כ-"בחורה 'שלמה' בצורה יוצאת דופן בעולם הסדרות המצוירות", תוך ציון הרגשיות הנשית שלה ו-"זעמה הנפיץ".
בספר "Anime Classics Zettai!" שיבחו את הדמות כ"מלאת דקויות" ותיארו אותה כתורמת רבות להימשכות לסדרה.
בספר "ההרפתקה הגלובלית של פיקאצ'ו: עלייתו ונפילתו של פוקימון" נכתב שאף על פי שהאנימה התמקדה באש, מיסטי הייתה דמות משמעותית במיוחד עבור צופות צעירות, לא "בוצ'ית" ולא "נשית בצורה מסחרחרת", לכאורה "נבנתה בקפידה כדי לפנות לנערות בגיל ההתבגרות".
הוא הוסיף כי בניגוד לדמויות נשיות אגרסיביות אחרות בסדרה, מיסטי לא הקריבה את הנשיות שלה כדי להצליח, מה שהפך את הדמות לפופולרית יותר בקרב נשים אמריקאיות צעירות, בניגוד לילדים יפניים שהתמקדו יותר בפוקימון הבודד איתו חיפשו להזדהות.
במחקרים שנעשו על התגובות של ילדים וילדות על הרעיון כי מיסטי היא גיבורת הסדרה, בנות הסכימו ברובן והיו להוטות לשייך את עצמן לדמות, בעוד שבנים ניסו לזלזל במאמציה.
מצד שני, ילדים משני המינים הרגישו שהדמות לצד ברוק העניקה לאש תחושת זהות ותמיכה מוסרית, שהחוקרים ייחסו למושג הזהות הקבוצתית.
במחקר אחר, הוכח כי ילדים מקשרים בין תכונות של אטרקטיביות ואגרסיביות, בעוד שסטודנטים תיארו את הדמות כרומנטית.
ההרפתקה הגלובלית של פיקאצ'ו קבעה בנוסף כי מיסטי שימשה גם כמקור למיניות לא מאיימת עבור צופים גברים מבוגרים וצעירים כאחד, אם כי גישה זו נצפתה באופן עדין יותר בקרב צופים בצפון אמריקה.
בשנת 2013, לקראת ליל כל הקדושים, המאייר ריאן ג'מפול מארצ'י קומיקס השתמש במיסטי כאחת מ-31 התחפושות של הדמות רול בעיבוד של ארצ'י קומיקס לזיכיון מגה מן.
המלך מיסוזולו קאזווליתיני הוא המלך המכהן של אומת הזולו.
מיסוזולו הוא הבן השלישי של המלך גודוויל זווליתיני קאבהקוזולו, אך הוא הבן הראשון של אשתו הראשית, והמועדפת של המלך גודוויל זווליתיני, המלכה מנטפומבי דלמיני .
בנוסף, הוא בנו המבוגר ביותר שנותר בחיים.
מיסוזולו הפך ליורש עצר על תנאי, (אדם שזכאי לרשת את רכוש קודמו בתנאי שלא ייוולד אדם בעל קרבת דם קרובה יותר) לאחר מות אביו ב-12 במרץ 2021.
אף על פי שהוא מונה רשמית כמלך אומת הזולו, ההכתרה המסורתית שלו לא התקיימה עד 20 באוגוסט 2022 על פי הנוהג באומת זולו.
המלך הוכתר והוכר רשמית על ידי ממשלת דרום אפריקה ב-29 באוקטובר 2022.
המלך מיסוזולו סיים את לימודיו בבית הספר היסודי במדינת אסוואטיני, ארץ הולדתה של אמו, ולאחר מכן למד בתיכון בדרום אפריקה, בתיכון סנט צ'ארלס קולג', פיטרמריצבורג.
ב-6 במאי 2021, יום לפני טקס האשכבה של אמו, נישא המלך מיסוזולו לבת זוגו משכבר הימים, Ntokozo Mayisela.
בני הזוג נפגשו באוגוסט 2009 במהלך החתונה המלכותית של אחותו של המלך מיסוזולו, הנסיכה בוקוסיבמבולו.
ב-13 במאי 2021, המלך מיסוזולו שלח משלחת לביתו של מאייסלה כדי לנהל משא ומתן ולשלם מוהר (לובולה) על פי מסורת הנישואים בזולו.
דווח כי הלובולה שהמלך שילם לאבי אשתו, הייתה מורכבת משמונה פרות וחמישים אלף ראנד דרום אפריקאי.
המלך נשוי לאישה שנייה ממדינת אסוואטיני, המלכה נוזיזווה מוללה.
הלובולה וכמה טקסים מסורתיים נערכו, אבל החתונה בפועל לא התקיימה.
למלך ולמלכתו השנייה אין ילדים.
חלק מהמקורות טוענים שיש למלך תואר בלימודים בינלאומיים, בעוד שאחרים מצהירים שהוא עדיין לומד את התואר, בג'קסונוויל, פלורידה, ארצות הברית.
יש לו שני ילדים מאשתו הראשונה, נטוקוזו מאייזלה (Ntokozo Mayisela), וילד נוסף מהנסיכה ווזיזווה סיגכאו (Wezizwe Sigcau) מממלכת מפונדו .
למרות היותו בנו השלישי הבכור של המלך גודוויל זווליתיני, עלייתו של המלך מיסוזולו לכס המלכות לא הייתה מיידית.
מבחינה היסטורית, תביעתו של המלך מיסוזולו לכס המלכות הייתה אוטומטית, אבל מאחר שממלכת הזולו היא מונרכיה חוקתית, הרי שמנהיגה חייב להתמנות.
עד למינויו של המלך מיסוזולו לכהונה, אשתו הגדולה/המועדפת של המלך גודוויל זווליתיני, המלכה מנטפומבי דלמיני, מונתה לתפקיד מלכת זולו לתקופת הביניים.
ב-24 במרץ 2021, הנסיך מנגוסותו בוטליזי פרסם הצהרה בשם משפחת המלוכה של זולו לפיה המלך החדש יוכרז רק לאחר שלושת החודשים מיום מותו של המלך גודוויל זוליתיני, שהם תקופת האבל על המלך המנוח.
בצוואתו של המלך גודוויל זווליתיני, הוא כתב, שיש למנות אחריו למלכות את המלכה מנטפומבי.
מיד לאחר מות אביו של המלך מיסוזולו, ניבאו היסטוריונים ומומחי תרבות שהמלך מיסוזולו יהיה זה שימונה לכס המלכות, שכן הוא היה בנו של המלך המנוח ואשתו הגדולה של המלך המנוח, דבר שהקנה לו מעמד מועדף בעיני המלך המנוח מבין 28 ילדיו האחרים.
באותה תקופה, כמה מבני משפחת המלוכה אמרו שהוויכוח על הירושה הוא "מוקדם מדי".
בטקס הלוויה של המלך גודוויל זווליתיני, אחותו של המלך המנוח, הנסיכה תמבי נדלבו, הצהירה שמשפחת המלוכה עדיין לא יודעת מי יהיה המלך הבא וכי האדם שיבחר "יבחר על ידי אלוהים".
ב-29 באפריל 2021, כשבעה שבועות לאחר מותו של המלך גודוויל זווליתיני, המלכה, יורשת העצר, מנטפומבי דלמיני מתה בפתאומיות ממחלה לא מוגדרת, מבלי שמינתה בפומבי את מלך הזולו הבא.
עם זאת, ב-7 במאי 2021, בהקראה הפומבית של צוואתה של המלכה המנוחה, התברר כי היא מינתה את המלך מיסוזולו למלך הבא של אומת הזולו.
ההודעה התקבלה במחאה של כמה מבני משפחת המלוכה.